open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ריר

ממוזער|תאי ריר
**ריר** (בלועזית: **מוקוס**, **Mucus**) הוא נוזל צמיג המופרש על ידי קרום רירי, בגופם של יצורים שונים.

לריר המופרש **בתוך** גופם של בעלי חיים שני תפקידים עיקריים:

***סיכוך**: הריר מסייע למעבר חומרים דרך צינורות בגוף; לדוגמה, המזון עובר ביתר קלות דרך הוושט, בדרכו אל הקיבה, הודות לריר המופרש מהדפנות הפנימיות של הוושט.
***הגנה**: הריר לוכד בתוכו מיקרואורגניזמים וחלקיקים אחרים (עשן ואבק, למשל). בכך הוא מונע מהם (במקרה של חיידקים או נגיפים) מלהגיע ליעדם (תאי הרקמה), להתיישב שם, להתרבות ולהזיק באמצעות שחרור רעלנים. בנוסף, הריסים (שעריות) הנמצאים לעיתים קרובות בדפנות הפנימיות של האיברים מסלקים את הריר על החלקיקים הלכודים בו, ובכך שומרים על ניקיון הרקמה. התהליך שתואר כאן מתרחש בריאות ובמעי, בין השאר. סוג אחר של הגנה מספק הריר המכסה את הדופן הפנימית של הקיבה; כאן מגן הריר על תאי הקיבה מפני עיכול עצמי על ידי חומצת מימן כלורי, החומצה החזקה הנמצאת בקיבה.

בנוסף, יצורים רבים מפרישים ריר חיצוני:

*דו-חיים, כגון צפרדעים וקרפדות, מפרישים ריר על עורם. הדו-חיים, אשר מבחינה אבולוציונית התפתחו מהדגים והיו היצורים הראשונים שיצאו מן המים, מעולם לא הסתגלו באופן מושלם לחיים על-פני היבשה. אחד המאפיינים של זה הוא הצורך התמידי בלחות. הריר המכסה את עורם של הדו-חיים מספק להם את הלחות הנדרשת כשהם נמצאים מחוץ למים.
*חלזונות, תולעים ויצורים דומים נעים באמצעות התכווצויות של גופם. יצורים אלו מפרישים ריר לשם סיכוך המשטח עליו הם נעים ובכך הקלה על תנועתם.

הריר המופרש בתוך גופם של בעלי חיים מורכב ממים, בהם מומסים מלחים שונים וכן חלבונים הנקראים **[[מוצין|מוצינים]]**. בנוסף מכיל הריר חומרים אנטיספטיים (נוגדי מיקרואורגניזמים), כגון ליזוזים (האנזים המצוי בדמעות) ונוגדנים. את הריר מפריש סוג מיוחד של תאי אפיתל.

## בעיות רפואיות
בגופם של בעלי חיים, מיקרואורגניזמים פתוגניים (מחוללי מחלות) רבים מצאו דרכים להילחם בריר. רבים מהם מפרישים רעלנים הגורמים להרס התאים המפרישים ריר. חלקם מייצרים אנזים הקרוי **מוּצינאז**, המפרק את המוצינים שבריר.

בזיהומים רבים של דרכי הנשימה מיוצרות כמויות גדולות מהרגיל של ריר, כמנגנון של הגוף ללחימה בפתוגנים. זוהי הסיבה לגודש באף ולנזלת אותם חווים אנשים מצוננים.

כשהריר מיוצר באופן כרוני בכמויות גדולות מהרגיל, עלול הדבר לגרום נזק חמור לאיברים השונים. תופעה זו מתרחשת בחולי סיסטיק פיברוזיס.

תרופות מסוימות גורמות לפגיעה בתאים מייצרי ריר. אספירין, למשל, פוגע ברירית הקיבה, דבר הגורם לעיתים לכיבי קיבה (אולקוס).

## ראו גם
* ליחה

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:נוזלי גוף
מסרו

**מסרו** (אנגלית: Maseru) היא עיר הבירה של לסוטו, השוכנת על הגבול עם דרום אפריקה. בעיר מתגוררים 180,000 תושבים (2004), והיא העיר הגדולה במדינה. אוכלוסיית מסרו מהווה כמעט 10% מכלל אוכלוסיית לסוטו. כיום כ-80% מאוכלוסיית העיר נוצרית וכ-20% משתייכים לאמונות קדומות.

העיר ממוקמת על נהר הקלדון, במחוז מסרו, והיא גם בירת המחוז. עיקר כלכלת העיר מתבססת על ייצור נרות ושטיחים.

פירוש השם בשפת המקומיים הוא "מקום אבן החול האדומה".

## היסטוריה
מסרו נוסדה ב-1869 על ידי הבריטים כמחנה משטרתי קטן. העיר הייתה עיר מסחר קטנה כאשר ראש שבט הבסוטו, ציף מושואשו הראשון הפך את העיר לעיר הבירה בשנת 1869. העיר הייתה בירת הפרוטקטורט הבריטי בסוטולנד בין השנים 1869 ל-1871, עת עברה הסמכות המנהלית על המדינה אל מושבת הכף, ובין השנים 1884, כאשר בסוטו שוב הפכה למושבה נפרדת, ל-1966, כאשר בסוטולנד זכתה בעצמאותה ושינתה את שמה ללסוטו. בתחילת המאה העשרים, מסרו היה יישוב קטן שהורכב ממספר קטן של מבני מנהלה קולוניאליים, חנות מסחר וכמה כפרים נפרדים. לימים היישוב צמח לעיירת שוק סואנת. לשכת המסחר הוקמה בשנת 1890 ושני עיתונים, מוחצ'ונונו ("השביט") ובסוטולנד ניוז, הוקמו בשנת 1911 ו -1927, בהתאמה. עד שנת 1933 היו לעיירה פנסי רחוב, ונבנתה מערכת אספקת מים משופרת בשנת 1949. בנוסף, מבנה המעמדות של בירה קולוניאלית זו נעשה מורכב יותר. זה כלל כעת פקידים קולוניאליים בריטים, סוחרים ואנשי מקצוע אירופאים, אנשי מקצוע באפריקה, גם פקידים ומתורגמנים בשחור לבן, וכיתת שירות קטנה של עובדים ביתיים ועוזרי חנויות. לפני עצמאות המדינה העיר סבלה מצמיחה איטית מאוד, דבר שהשתנה מאוד לאחר העצמאות. שטח העיר גדל מ-20 קמ"ר ל-138 קמ"ר. לסוטו קיבלה את עצמאותה בשנת 1966 ומסרו הפכה לבירה. לאחר העצמאות, האוכלוסייה החלה לגדול בהתמדה כשאנשים עברו ברחבי הארץ והעיר בחיפוש אחר עבודה בשכר. מסרו הוא המרכז העירוני היחיד של לסוטו ואוכלוסייתה גדלה מכ- 20,000 בשנת 1966 ליותר מ -200,000 בסוף המאה העשרים. 

בשנת 1998 התרחשו מהומות רבות בעיר, שהובילו להרס רב, שתיקונו עמד על כ-350 מיליון דולר.

## חינוך
בעיר ממוקמת האוניברסיטה הלאומית של לסוטו.

## תחבורה
בעיר נמצא נמל התעופה הבינלאומי מושושאו הראשון. במערב העיר ישנו מעבר גבול לדרום אפריקה.

## ערים תאומות
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אפריקה: ערי בירה
קטגוריה:לסוטו: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1869
היפנרוטומאכיה פוליפילי

שמאל|ממוזער|250px|פוליפילי משתחווה בפני המלכה אליזבת
**הִיפְּנֶרוֹטוֹמָאכִיָה פּוֹלִיפִילִי** הוא ספר שנכתב ב-1467 ונתפרסם בדפוס אלדו מנוציו הוונציאני בדצמבר 1499.

הספר זכה להתעניינות רבה בחוגי המשכילים בימי הרנסאנס ובקרב המתעניינים בתורת הנסתר; איכויותיו הגרפיות הנדירות עשו את הספר למבוקש ביותר גם בקרב אספנים. משמעות שמו של הספר: "המאבק לאהבה בחלום", ומקורו במילים יווניות שמובנן נקשר ב: "חלום", "אהבה ותשוקה", "כמיהה ומאבק". 

גיבור הסיפור, פוליפילי, מחפש אחר אהובתו פוליה (Polia) בחלום. עלילת הספר רב-לשונית (7 שפות), טעונה סמלים ומטפורות ונקראת ככתב-חידה המשלב רמות משמעות שונות: פואטית (סיפור אהבה), פילוסופית (מהות הקיום) ולוגית (ארכיטקטונית-מתמטית).
בנוסף למשמעויות אלו המניע העיקרי לכתיבת הספר היה מלחמת הדת כביכול שהתחוללה בתקופה בה נכתב הספר בין האמנים הרבים שפרחו באיטליה וסביבותיה שסברו שעל ידי האמנות ניתן להכיר יותר בגדולת האלוהים ולהתקשר איתו לבין השמרנים יותר שסברו שהאמנות מביאה לידי הרחקה מאלוהים וקרבה לחטא והמחבר כתב בספרו את השקפת חייו הקיצונית יחסית ומפאת הפחד מפני הקיצוניים שנהגו באלימות הסתיר את חיבורו על ידי כתב חידה מסובך מאין כמוהו.

היצירה פורסמה באופן אנונימי, אך במשך כ-500 שנה יוחסה לנזיר פרנצ'סקו קולונה (אשר האותיות המתחילות כל פרק ביצירה יוצרות אקרוסטיכון של שמו). כיום נוטים חוקרים רבים לשייכה ללאונה בטיסטה אלברטי.

## בספרות

בשנת 2004 יצא לאור ספר בשם "עקרון הארבעה" שעוסק כולו בהיפנרוטומאקיה. המחברים איאן קולדוול ודסטין תומסון. הספר הדמיוני משלב, במסגרת רומן על חיי קבוצת סטודנטים באוניברסיטת פרינסטון בארצות הברית, פתרון מקורי ומבריק לחידה העתיקה, שהוגה תלמיד במסגרת התזה, אותה כל תלמיד פרינסטון אמור לכתוב במסגרת לימודי התואר הראשון, שגורר בעקבותיו מספר מעשי רצח, והפך לרב מכר עולמי. עקרון הארבעה יצא לאור בישראל בשנת 2005 על ידי סטימצקי.

## קישורים חיצוניים

* היפנרוטומאכיה פוליפילי 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ספרות ימי הביניים
קטגוריה:ספרי המאה ה-15
קטגוריה:יצירות עם אקרוסטיכון
זמיר הירדן

ממוזער|''Luscinia megarhynchos''

**זמיר הירדן** או **זמיר רונן** (שם מדעי: *Luscinia megarhynchos*) הוא מין של ציפור שיר קטנה בסוג זמיר. נקרא *בולבול* בטורקית ועל שמו המאכל הטורקי *בולבול יובאסי* - קן הזמיר, סוג עוגה שבמרכזו גומה ובה אגוזים.

## מאפיינים
זמיר הירדן נפוץ באירופה, באסיה ובצפון אפריקה. תפוצתו דרומית יותר משל הזמיר המנומר (*Luscinia luscinia*).

אורך גופו של פרט בוגר נע בין 15 ל-16.5 ס"מ ובדומה לזמיר המנומר, הוא בעל בטן חומה בהירה עד אפורה, גבו חום וזנבו חום אדמדם. תזונתו של זמיר הירדן מבוססת בעיקר על חרקים.

קולו המפורסם של הזכר גבוה עם מגוון מרשים של שריקות, סלסולים וגרגורים. למרות שהוא מזמר גם במהלך היום, הוא מזמר באופן בלתי רגיל מאוחר בערב וזמירותיו בולטות במיוחד משום שרק ציפורים מעטות מזמרות בזמן זה. מחקרים שנערכו לאחרונה מראים כי הציפורים שרות אפילו חזק יותר באזורים עירוניים או קרוב לסביבה עירונית על מנת להתגבר על רעשי הרקע.

## קישורים חיצוניים

* 
* זמיר הירדן באתר הרשימה האדומה של IUCN

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1831
קטגוריה:חטפיתיים
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי כריסטיאן לודוויג ברם
קטגוריה:ארץ ישראל: חטפיתיים
קטגוריה:מונטנגרו: עופות
המפקד הלאומי

שמאל|ממוזער|250px
**המִפקד הלאומי** (באנגלית: **The People's Voice**) הייתה יוזמת שלום חוץ פרלמנטרית, שבראשה עמדו עמי אילון הישראלי וד"ר סרי נוסייבה הפלסטיני. מטרת היוזמה הייתה לגייס חתימות על מסמך עקרונות שיוגש בסופו של דבר למנהיגי ישראל והרשות הפלסטינית, ההחתמה מתבצעת באינטרנט. היוזמה החלה את דרכה בשנת 2002 והושקה באופן רשמי ביוני 2003.

עקרונות היוזמה היו:
* שתי מדינות לשני עמים. 
* הפליטים הפלסטינים לא יחזרו לתחומי מדינת ישראל אלא לתחומי המדינה הפלסטינית העתידית, יהודים שמתגוררים ביהודה, שומרון וחבל עזה יחזרו לתחומי מדינת ישראל. 
* המדינה הפלסטינית העתידה לקום תהיה אזור מפורז - לא יהיה בידה נשק כבד או צבא. 
* גבולות הקבע יקבעו על בסיס קווי 4 ביוני 1967 (קרי, הגבול בין מדינת ישראל לממלכת ירדן ערב מלחמת ששת הימים) תוך אפשרות לחילופי שטחים.
* ירושלים בירת שתי המדינות. 
** השכונות היהודיות בריבונות ישראלית, השכונות הערביות בריבונות פלסטינית, הר הבית ללא ריבונות. 
* יישום עקרונות אלה יביא לסוף הסכסוך ולקץ התביעות ההדדיות.
* חילופי שטחים על בסיס דמוגרפי. 

בשנת 2005 החליף יזם ההיי-טק אורני פטרושקה את עמי אילון בתפקיד יו"ר המפקד הלאומי.

על פי ארכיון האינטרנט, בין השנים 2008 ל-2010, אתר האינטרנט של המפקד דיווח ש-251,240 ישראלים ו־160,800 פלסטינים חתמו על היוזמה. הרישום האחרון של אתר המפקד בארכיון האינטרנט הוא מסוף 2010. כיום משמשת הכתובת גוף אחר.

## קישורים חיצוניים
* המפקד הלאומי באתר יוזמת ז'נבה

קטגוריה:ארגוני שמאל בישראל
קטגוריה:יוזמות שלום לסכסוך הישראלי-פלסטיני
חבורה פתירה

בתורת החבורות, **חבורה פתירה** היא חבורה שיש לה סדרה נורמלית סופית שכל הגורמים בה אבליים. מקורו של השם בתורת גלואה: אפשר לפתור משוואה פולינומית באמצעות ארבע פעולות החשבון והוצאת שורש (פתרון על ידי רדיקלים), אם ורק אם חבורת גלואה של הפולינום היא חבורה פתירה.

כל חבורה נילפוטנטית (ובפרט, כל חבורה אבלית וכל חבורת p) היא פתירה. מאידך, חבורה פתירה נוצרת סופית שבה כל נגזרת \operatorname{ad}_y : x \mapsto [x,y] היא נילפוטנטית ("תנאי אנגל"), היא נילפוטנטית.

## מבוא

אחד הרעיונות המרכזיים בתורת החבורות הוא שאפשר ללמוד חבורה באמצעות תת-חבורה נורמלית וחבורת המנה ביחס אליה. כשממשיכים ללמוד כל אחד משני הגורמים האלה באותו אופן, מגיעים לפירוק ל"גורמי הרכב", באמצעות סדרת הרכב (ומשפט ז'ורדן-הולדר). מגורמי ההרכב ומידע על האינטראקציות ביניהם אפשר, בעקרון, לבנות בחזרה את החבורה. חבורה שכל גורמי ההרכב שלה אבליים, נקראת **חבורה פתירה**. מאידך, לחבורה שאינה פתירה יש גורם הרכב שהוא חבורה פשוטה לא אבלית.

## הגדרה
התכונות הבאות משמשות הגדרות שקולות לכך שהחבורה G פתירה: 
* G ציקלית, או שיש לה תת חבורה נורמלית לא טריוויאלית N, כך ש-N ו-G/N שתיהן פתירות.
* G ציקלית או שיש לה סדרה נורמלית (לא טריוויאלית) שהגורמים שלה הם חבורות פתירות.
* קיים n טבעי כך ש- G^{(n)}=1  (כאשר G^{(n)} תת חבורת הנגזרת מסדר n.)
* (כאשר החבורה סופית) יש לחבורה סדרת הרכב שגורמיה חבורות ציקליות.

אוסף החבורות הפתירות סגור לכמה פעולות יסודיות: כל תת-חבורה (אפילו אינה נורמלית) וכל חבורת מנה של חבורה פתירה הן פתירות; ולהפך, כל הרחבה של חבורות פתירות היא חבורה פתירה. בפרט, המכפלה הישרה של חבורות פתירות היא חבורה פתירה. למעשה, אוסף החבורות הפתירות הוא האוסף הקטן ביותר של חבורות הכולל את החבורות האבליות וסגור להרחבות. 

כל החבורות שסדרן קטן מ-120 הן פתירות, פרט לחבורת התמורות הזוגיות A_5, שהיא חבורה פשוטה מסדר 60.

ב-1968 הוכיח תומפסון (Thompson) שאם כל תת-חבורה של חבורה G הנוצרת על ידי שני איברים היא פתירה, אז G עצמה פתירה. ההוכחה מבוססת על מיון החבורות הפשוטות שכל תת-חבורה שלהן הנוצרת על ידי שני איברים היא פתירה.

## פתירות וחבורת הנגזרת

בחבורה G אפשר להגדיר סדרה של תת-חבורות נורמליות, לפי הנוסחה G^{(n+1)}=[G^{(n)},G^{(n)}], כאשר G^{(1)}=G. מכיוון ש- G^{(n+1)} היא תת-חבורת הקומוטטורים של G^{(n)}, המנות G^{(n)}/G^{(n+1)} כולן אבליות, ובמקרה שהן נוצרות סופית, אפשר להציג אותן כסכום ישר של חבורות ציקליות. אם משמיטים את המרכיבים המפותלים מתקבלת חבורה מהצורה \mathbb{Z}^{a_n}. הסכום a_0+a_1+\cdots\  נקרא **דרגת הירש**  של החבורה. אם לשתי חבורות פתירות נוצרות סופית יש גרפי קיילי קוואזי-איזומטריים, אז יש להן אותה דרגת הירש.

אם תת-חבורת הקומוטטורים אבלית (כלומר G* = 1</math>), החבורה נקראת *'מטא-אבלית'''; כל חבורה כזו היא כמובן פתירה. חבורות מטא-אבליות נוצרות סופית אינן בהכרח בעלות ייצוג סופי; עם זאת, אפשר להציג אותן כמודול נוצר סופית מעל החוג הקומוטטיבי \mathbb{Z}[G/G']. חבורות מטא-אבליות נוצרות סופית הן residually finite, ומקיימות את תנאי השרשרת העולה (דבר שאינו נכון לחבורות פתירות ממחלקה גבוהה יותר). הירש הוכיח שכל חבורה פתירה נוצרת סופית המקיימת את תנאי השרשרת העולה היא חבורה פולי-ציקלית.
## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תורת החבורות
ועידת טהראן

**ועידת טהראן** היא ועידה שנערכה במהלך מלחמת העולם השנייה, בין התאריכים 28 בנובמבר ל־1 בדצמבר 1943 בשגרירות הרוסית בעיר טהראן, שבאיראן. בוועידה נערכה לראשונה פגישה משולשת בין "שלושת הגדולים" - מנהיגי המעצמות אשר נלחמו כחלק מבעלות הברית במלחמה, צ'רצ'יל, רוזוולט, וסטלין. חשיבות הוועידה הייתה בעצם כינוס שלושת המנהיגים של המעצמות המובילות את המלחמה בגרמניה הנאצית ובמדינות הציר. הוועידה נערכה תחת אבטחה כבדה ביותר וחשדנות בין הצדדים. ועידה זו הייתה המשך ישיר של ועידת קהיר שהסתיימה יומיים קודם לוועידה זאת, אלא שוועידה זו הייתה בנוכחות סטלין במקום צ'יאנג קאי שק, מנהיג הרפובליקה הסינית.

האיראנים, לצורך האבטחה, סגרו את כל גבולות המדינה, השביתו את תנועת המשאיות בכבישים פרט למשאיות מזון, אסרו על שידורי רדיו ועצרו את מברקי החוץ.

גרמניה הנאצית תכננה מבצע בשם קפיצה לרוחק לחיסול משתתפי הוועידה. במהלך הועידה מסר צ'רציל לסטלין את חרב סטלינגרד.

## מטרות המנהיגים בוועידה
סטלין וברית המועצות רצו שבעלות הברית יפתחו סוף סוף חזית נוספת בצרפת, כדי לגרום להורדת הלחץ שהנאצים הפעילה בחזית המזרחית אחרי שנתיים של דחיות. סטלין גם רצה להשתלט על שטחים במזרח אירופה ויותר.

צ'רצ'יל ובריטניה רצו לשמור על שטחים וקולוניות בריטיות ולהמשיך לפתה את האימפריה שלהם תוך כדי בלימת ברית המועצות מלהשתלט על שטחים בעצמם. הבריטים היו נחושים גם לקדם פעולות נוספות בים התיכון ובאזור הבלקן.

רוזוולט וארצות הברית רצו להביס את יפן וגרמניה ולמנוע מהאנגלים והסובייטים להשתלט על שטחים ואומות.

## החלטות שהתקבלו בוועידה
בוועידה אושרה התוכנית לפלישה לנורמנדי כדי לפתוח "חזית שנייה" באירופה, חזית שתאלץ את גרמניה להעביר כוח אדם ומשאבים למערב אירופה ובכך תושג הקלה לצבא האדום. בזמן הוועידה נלחמו בעלות הברית על אדמת איטליה במה שנקרא מלכתחילה החזית השלישית.
לבסוף הוחלט שהחזית העיקרית תהיה בצרפת במבצע "אוברלורד", תוך כדי נחיתה סימולטנית בריביירה הצרפתית (מבצע דרגון).

החלטות נוספות שהתקבלו בוועידה:
# בעלות הברית הסכימו שסטלין יתפשט במזרח אירופה לאחר מפלת גרמניה.
# נידון הרעיון לחלק את גרמניה לאחר המלחמה.
# המנהיגים דנו באופיו של ארגון האומות המאוחדות העתיד לקום.
# הותוו גבולות חדשים לפולין לאחר המלחמה (פולין תזוז מערבה על חשבון שטח גרמני).
# הוסכם לשמור על עצמאות איראן, שהייתה למעשה תחת כיבוש בעלות הברית, לאחר הפלישה הבריטית-סובייטית לאיראן.
# הוחלט על הגשת סיוע למנהיג הפרטיזנים יוסיפ ברוז טיטו ביוגוסלביה, שנחשב בעיני כל כמורד הגדול ביותר בנאצים.
# הוחלט על פנייה לטורקיה על מנת לשדלה להיכנס למלחמה לצד בעלות הברית.
# סוכם על הצבת מטוסים אמריקאים בשטח ברית המועצות (בפולטבה ופיריאטין) לביצוע הפצצות עומק.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

טהראן
קטגוריה:טהראן: היסטוריה
קטגוריה:1943 בברית המועצות
קטגוריה:מלחמת העולם השנייה: 1943
קטגוריה:יחסי ברית המועצות – הממלכה המאוחדת
קטגוריה:איראן במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:יחסי ארצות הברית – ברית המועצות
קטגוריה:קהילת המודיעין הרוסית: מבצעים
פרדיננד השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה

**פרדיננד השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה**  (13 ביולי 1608 – 2 באפריל 1657), שלט בין ה-15 בפברואר 1637, ועד מותו, כעשרים שנים לאחר מכן.

## ביוגרפיה
פרדיננד נולד בגראץ ב-13 ביוני 1608, והיה בנם הבכור של פרדיננד משטיריה, ארכידוכס אוסטריה לבית הבסבורג ואשתו הראשונה, מריה אנה מבוואריה, בתם של וילהלם החמישי, דוכס בוואריה ורנאטה מלורן. בשנת 1625 הוכתר למלך הונגריה, כעבור שנתיים – למלך בוהמיה, ובשנת 1636 – למלך הרומאים.

לאחר מותו של הגנרל הקתולי אלברכט פון ולנשטיין בשנת 1634, הועמד פרדיננד השלישי בראשות הצבא הקתולי הקיסרי, אשר לחם בפרוטסטנטים במלחמת שלושים השנים. בספטמבר הצטרף אליו בן דודו, פרדיננד מאוסטריה, תת-קרדינל ספרד, ויחד הביסו את השוודים בקרב נורדלינגן.

פרדיננד, שהיה בעל עמדות יוניות, סייע למאמצי השלום שנעשו בעיר פראג ב-1635, והשתתף במשא ומתן מול המדינות הפרוטסטנטיות, ובמיוחד סקסוניה.

בשנת 1637 נפטר אביו, ופרדיננד הוכתר כקיסר האימפריה הרומית הקדושה. עם עלייתו לשלטון קיווה להגיע לפשרה מהירה עם שוודיה וצרפת, ואולם האחרונה, שלא הייתה שבעת רצון מכך שבית הבסבורג עדיין נהנה מעוצמה רבה ברחבי היבשת, סירבה לגישושי השלום. המלחמה נמשכה 11 שנים נוספות, עד שהגיעה לסיומה בשלום וסטפאליה (הסכם מינסטר עם צרפת, והסכם אוסנבריק עם שוודיה) בשנת 1648.

## משפחתו
פרדיננד נשא שלוש נשים בחייו: ראשונה הייתה דודניתו, האינפנטה מריה אנה מספרד, אשר שניים מהבנים שילדה לו הגיעו לבגרות: פרדיננד הרביעי, מלך הרומאים, בנו בכורו, אשר נפטר לפני אביו, ולאופולד הראשון, אשר בסופו של דבר ירש את הכתר. לאחר מותה של מריה אנה בשנת 1646, נישא לדודנית אחרת, הארכידוכסית מריה לאופולדינה מאוסטריה, בתו של לאופולד החמישי, ארכידוכס אוסטריה, שליט טירול. היא מתה ב-1649, ופרדיננד נישא בשלישית לאלאונורה גונזאגה, בתו של קרלו גונזאגה השני, דוכס נוור, בתם אלאונורה מריה יוזפה מאוסטריה הייתה אשתו של מלך פולין מיכל הראשון, ולאחר מכן אשתו של קרל החמישי, דוכס לורן.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אבירי מסדר גיזת הזהב
קטגוריה:קיסרי האימפריה הרומית הקדושה
קטגוריה:שליטי הונגריה
קטגוריה:שליטי אוסטריה
קטגוריה:מלחמת שלושים השנים
קטגוריה:בית הבסבורג
קטגוריה:גנרליסימו
קטגוריה:ילידי 1608
קטגוריה:נפטרים ב-1657
496

## אירועים
* קרב טולביאק - כלוביס הראשון  מלך הפרנקים ניצח את האלמאנים 496  ואיחד את רוב גאליה שמצפון לעמק הלואר תחת שליטתו
* כלוביס הראשון נטבל לנצרות הקתולית
* תרזמונד  מוכתר כמלך הונדלים

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
רודולף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה

**רודולף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה** לבית הבסבורג (18 ביולי 1552 – 20 בינואר 1612) היה קיסר האימפריה הרומית הקדושה, מלך בוהמיה ומלך הונגריה.

## ביוגרפיה
רודולף היה בנם הבכור של מקסימיליאן השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ואשתו, מריה בת קרל החמישי. בעלותו לשלטון, עם מות אביו בשנת 1576, ביטל רודולף את המדיניות הסובלנית בה נקט אביו כלפי הפרוטסטנטיות באדמות ההבסבורגיות, ואף סייע באופן פעיל לקונטרה-רפורמציה הקתולית. עם זאת, ניהל אורח חיים חילוני, ולא דבק באמונתו הדתית.

אף שהיה אדם מלומד, לא נודע רודולף השני כשליט ראוי וזאת בשל הדיכאון הקליני שממנו סבל. בשונה מאביו, היה אדם מופנם ופגיע. לקראת סוף ימיו חווה מספר התקפי אי שפיות, וכתוצאה מכך החלו בני משפחתו להתערב באופן פעיל בענייני ניהול הקיסרות.
[ממוזער|140px|ימין|דיוקנו של רודולף השני מאת [ג'וזפה ארצ'ימבולדו]]
ואמנם, לאחר שהובילו אישטוואן בוצ'קאי ובני בריתו העות'מאניים התקוממות אלימה נגד השלטון ההבסבורגי בהונגריה (1604–1606), צבר אחיו הצעיר של רודולף, מתיאס, סמכות שלטונית בפועל אשר עלתה על זו של הקיסר. המרד ניצת בעקבות ניסיונו של רודולף לכפות את האמונה הקתולית על תושבי הונגריה. בשנת 1608 נאלץ רודולף להיענות לתביעותיו של אחיו ולהעניק לו את השליטה באדמות הונגריה, אוסטריה ומוראביה. כדי לפצות על כך ולחזק את התמיכה בו בבוהמיה, פרסם רודולף ב-1609 צו מלכותי מיוחד המתיר חופש דת לאצילים ולתושבי הערים בבוהמיה. ואולם מאמץ זה לא נשא פרי, ורודולף נאלץ לוותר גם על אחיזתו בבוהמיה ולהעבירה לאחיו בשנת 1611. אפשר ששלטונו הבלתי יציב ורב התהפוכות של רודולף השני היה בבחינת סימן לבאות: מלחמת שלושים השנים פרצה כשש שנים לאחר מותו.

מקובל להניח כי רודולף השני נמנה עם הצבעוניים שבמלכי אירופה לאורך ההיסטוריה, ובתקופה זו בפרט. הקיסר נהג לאסוף גמדים, ובצבאו שירת גדוד ענקים מיוחד. הוא הקיף עצמו באסטרולוגים, והתעניין בעיקר במשחקים, באמנויות השונות ובמוזיקה. בדומה לאצילים רבים בני התקופה, הוא הוקסם ממסתורי המיסטיקה, הכישוף והמדע בן זמנו. הוא שימש כפטרונו של המתמטיקאי והאסטרונום יוהאנס קפלר, כפטרונם של פסלים וציירים רבים כדוגמת ג'וזפה ארצ'ימבולדו וברתולומאיוס שפרנגר, וכן עודד את פעילות האלכימאים ומימן את פרסומם של כתבים בתחום. הוא אף נהג לבקר במעבדות האלכימאים בעירו פראג ולצרוך את שירותיהם.

כאביו, מקסימיליאן, היה יחסו של רודולף אוהד כלפי היהודים, והוא אף עמד בקשר עם מהר"ל מפראג במשך זמן מה.

ב-20 בינואר 1612 מת רודולף בפראג, ואחיו מתיאס, קיסר האימפריה הרומית הקדושה עלה לשלטון במקומו.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 
* 

* 

קטגוריה:אבירי מסדר גיזת הזהב
קטגוריה:קיסרי האימפריה הרומית הקדושה
קטגוריה:מלכי הונגריה
קטגוריה:שליטי אוסטריה
קטגוריה:בית הבסבורג
קטגוריה:מסדר הבירית: אבירים וגבירות
קטגוריה:ילידי 1552
קטגוריה:נפטרים ב-1612
מזמור תהילים

**מזמור** הוא כינוי לאחד ממאה וחמישים פרקי תהילים. המזמורים נקראים כך משום שרבים מהם מתחילים בכותרת "מזמור לדוד", או "מזמור" לאדם אחר, שאליו מיוחס הפרק.

באופן כללי, כמעט כל פרק נקרא מזמור, אם כי במקרים מסוימים חלוקת הפרקים מפרקת מקטע מסוים, שחז"ל תפסו כמזמור יחיד, לשניים.

ככל הנראה, מזמורי התהילים לא נאמרו כי אם הושרו, אולי בליווי של כלי נגינה (יש מזמורים שיש בהם הזכרה מפורשת לכלי נגינה). חלק מהמזמורים שימשו בפולחן בבית המקדש מזמורים אלו נאמרים עד היום בתפילת שחרית בקטע שנקרא: "שיר של יום".

לפי נוסח המסורה, בספר תהילים יש מאה וחמישים מזמורים, אם כי בכמה מקורות נאמר שישנם 147 מזמורים, וכנראה כמה מזמורים נספרו כמזמור אחד. במגילות הגנוזות מופיעים עוד כמה מזמורים שאינם מופיעים בנוסח המסורה, אלו הם מזמורים שנכתבו ככל הנראה בתקופה מאוחרת יותר.

## קישורים חיצוניים
* 

*
קטגוריה:חלוקת התנ"ך
קטגוריה:תהילים
ההיסטוריה המטורפת של העולם

**ההיסטוריה המטורפת של העולם** (באנגלית: **History of the World, Part I**; מילולית: "**היסטוריה של העולם: חלק ראשון**") הוא סרט קולנוע משנת 1981 שבוים ונכתב על ידי מל ברוקס, שגם שיחק בו בחמישה תפקידים ראשיים: משה, קומיקוס פילוסוף הסטנד-אפ, תומאס דה טורקמדה, המלך לואי ה-16 וז'אק לה גרסון דה פיס.

בשנת 2023 הופצה סדרת טלוויזיה המשמשת לסרט כהמשך, בשם "ההיסטוריה המטורפת של העולם – חלק 2".
## הפקה
הסרט מהווה פרודיה על ז'אנר הסרטים התקופתיים ההוליוודי. הוא מורכב מארבעה חלקים נפרדים שכל אחד מציג ולועג לתקופה אחרת בהיסטוריה האנושית, ולדימויים המקובלים שלה בקולנוע. כך למשל בחלק המציג את האימפריה הרומית הם לועגים לבלבול בינה לבין יוון העתיקה בהצגת מודלים יוונים מובהקים, כגון דרכמות. 

ארבעת החלקים הם: שחר האדם, תקופת האימפריה הרומית, האינקווזיציה הספרדית והמהפכה הצרפתית. בנוסף לכך ישנו קטע קצר יותר, המכונה הברית הישנה, שמציג את גרסתו ההומוריסטית של ברוקס למעמד הר סיני. 

בסופו של הסרט מופיע קדימון להיסטוריה של העולם: חלק שני, המציג הלוויה ויקינגית, היטלר על הקרח, ויהודים בחלל. קדימון זה נחשב למהתלה, מכיוון שרובו של ה"קדימון" מכיל בדיחות ויזואליות. המנגינה עבור "יהודים בחלל" מוחזרה לאחר מכן על ידי ברוקס עבור הקטע המוזיקלי "גברים בגטקעס" בסרטו "רובין הוד: גברים בגטקעס".

אורסון ולס מופיע בקולו הרציני כקריין. בין השאר מופיעים בסרט גם יו הפנר ובארי לוינסון.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 1981
קטגוריה:סרטי מל ברוקס
קטגוריה:סרטי פרודיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
קטגוריה:סרטי ברוקספילמס
קראקס

**קראקס** (בספרדית: **Caracas**; או בשמו הרשמי: **סנטיאגו דה לאון דה קראקס** (CCS), היא עיר הבירה והעיר הגדולה ביותר של ונצואלה.

מתגוררים בה כ-3.2 מיליון תושבים (נכון לשנת 2022) בעוד המטרופולין של קראקס מונה אוכלוסייה מוערכת של למעלה מ-5 מיליון תושבים.

קראקס היא בירת התרבות של ונצואלה, עם מסעדות רבות, מרכזי קניות, תיאטראות ומוזיאונים הנמצאים בעיר, כולל מוזיאון האמנות העכשווית של קראקס. קראקס היא ביתם של כמה מגורדי השחקים הגבוהים ביותר באמריקה הלטינית, כמו מגדלי פארק סנטרל.

## מיקום העיר
העיר ממוקמת בצפון המדינה, בקרבת הים הקריבי. גובהו של עמק קראקס הוא בין 800 - 1000 מטרים מעל פני הים, ובינו לבין החוף חוצצים הרי האבילה שגובהם 2,765 מטרים.

## היסטוריה
העיר נוסדה בשנת 1567 בשם **סנטיאגו דה ליאון דה קראקס** על ידי מגלה ארצות הספרדי דיאגו דה לוסנדה.
בעיר זו נולדו פרנסיסקו דה מירנדה בשנת 1750, וסימון בוליבר בשנת 1783.

במהלך המאה ה-16 העיר הותקפה על ידי פיראטים, אבל ההרים בחוף שימשו כמחסום טבעי, אחת הסיבות שגרמו לכך שבשנת 1577 העיר הפכה לבירת הפרובינציה של ונצואלה. למרות זאת ב-1680 הצליחו הפיראטים להגיע לעיר דרך מעבר הרים שלא היה בשימוש רב ושרפו את העיירה.
ב-1777 הפכה העיר למרכז השלטוני של הקפיטניה של ונצואלה.

ב-1811 נקראה הכרזת העצמאות בעיר שפתחה את מלחמת העצמאות של ונצואלה אשר נמשכה עד 1821. ב-26 במרץ 1812 הרסה רעידת אדמה את העיר. השלטונות באותה עת הציגו את רעידת האדמה כסימן אלוהי נגד ההתקוממות ועונש משמיים על הניסיונות למרוד בכתר הספרדי.

בשנת 1830 הפכה העיר לבירת ונצואלה.

גילוי הנפט באזור בראשית המאה ה-20 הביא להתפתחותה הכלכלית של העיר.

## יהודים בעיר

כיום חיים בוונצואלה כ-25 אלף יהודים, רובם המכריע בעיר הבירה קראקס. היהודים מאוגדים בקהילות שהעיקריות שבהם הן Unión Israelita de Caracas - הקהילה האשכנזית הגדולה והמבוססת, והקהילה הספרדית שהיא קטנה יותר, מסורתית יותר ובחלקה אף חרדית. במקום קיימת גם קהילה קטנה של בית-חב"ד המקומי המורכבת הן מיהודים אשכנזים והן מיהודים ספרדים.
בקרב יהודי קראקס קיימת הגירה שלילית, ההגירה קשורה לשלטון הקומוניסטי במדינה, למצב הביטחוני הירוד ולמיתון הכלכלי, רבים מהיהודים העוזבים את ונצואלה, בוחרים להגר לפלורידה שבארצות הברית.

## תחבורה
בקרבת העיר נמצא נמל התעופה הבינלאומי סימון בוליבר. הרכבת התחתית של קראקס פועלת החל משנת 1983.

## ערים תאומות
לקראקס ברית ערים תאומות עם הערים:
* 
* 
*
* 
* 
* 

## ראו גם
* קריית האוניברסיטה של קראקס
* המרכז הפיננסי קונפיננסאס

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:אמריקה הדרומית: ערי בירה
קטגוריה:הערים המאוכלסות ביותר במדינתן
קטגוריה:ערי חוף
קטגוריה:ונצואלה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
הארארה

**הארארה** (באנגלית: **Harare** ובעבר **סולסברי** (**Salisbury**)) היא בירת זימבבואה, מרכזה הכלכלי והאדמיניסטרטיבי והעיר הגדולה בה. על פי מפקד האוכלוסין האחרון של זימבבואה משנת 2022 התגוררו בעיר כ-1.49 מיליון תושבים ובמטרופולין שלה כ-2.427 מיליון תושבים.

## כלכלה
העיר משמשת כמרכז למסחר בטבק, דגנים, כותנה, הדרים. תעשיית העיר מתבססת על טקסטיל ומוצריו, פלדה וכימיקלים. בקרבת העיר יש מכרות זהב.

## היסטוריה
העיר נוסדה כמוצב צבאי בשנת 1890 על ידי כוח של שכירי חרב בפיקודו של ססיל רודס. במקורה נקראה העיר סולסברי על שם רוברט גסקוין ססיל - המרקיז השלישי  של סולסברי, ובאותה עת ראש ממשלת בריטניה. המוצב הפך לעיר בשנת 1935. העיר הייתה בירת הפדרציה של רודזיה וניאזלנד ביו השנים 1953 ו־1963.

שם העיר שונה ב־18 באפריל 1982 - יום העצמאות השני של זימבבואה, והיא נקראת על שמו של ראש שבט השונה **נהאראווה**. שמותיהם של פרוורי העיר לא שונו, והם נושאים את שמותיהם האנגליים: בורודייל, מאונט פלזנט, טינוולד, רוטן רו וריטפונטיין.

ארגונים בינלאומיים, כגון נציבות זכויות האדם של האו"ם, טוענים כי מאז שנת 2002 מבוצע גירוש המוני של האוכלוסייה שהתקבצה לפרברי הארארה, מאז עצמאות זימבבואה ב-1980. רבבות בני אדם שגרו בפחונים מסביב לבירה נאלצו, על ידי שלטונו של רוברט מוגבה שליט המדינה, לעזוב את הבירה בכפייה. בעקבות צעד זה גונתה זימבבואה על ידי הקהילייה הבינלאומית והוטלו סנקציות שונות על המדינה.
מאז שנת 2000, נכרת הזנחה הולכת וגוברת בהארארה. מלונות הפאר והמסעדות בעיר נסגרו, האוכלוסייה הלבנה התמעטה, תנועת כלי הרכב כמעט הופסקה כליל עקב המחסור בדלק והפשיעה ברחובות עלתה.
גם הקהילה היהודית, שבימי תפארתה כללה שני בתי כנסת, בית ספר יהודי ותנועות נוער ציוניות, הדלדלה מאוד בשנים האחרונות. רבים מיהודי העיר היגרו לדרום אפריקה, בריטניה, אוסטרליה וישראל, שני בתי הכנסת בעיר מתקשים להשיג מניין ובבית הספר היהודי בעיר **שרון** כמעט ואין תלמידים יהודים.

## השכלה
אוניברסיטת זימבבואה ממוקמת בהארארה.

## אקלים
בהארארה שורר מזג אוויר ממוצע של 18 מעלות צלזיוס, פחות מהממוצע של מזג אוויר טרופי, בעקבות הגובה בו נמצאת העיר והרוח הדרומית הנושבת בה.
כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 828 מ"מ.

## ערים תאומות
*  
*  
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אפריקה: ערי בירה
קטגוריה:זימבבואה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1890
חוחובה

שמאל|ממוזער|250px|חוחובה
**חוחובה** (שם מדעי: *Simmondsia chinensis*; שם עממי: **Jojoba**) הוא שיח שמוצאו ממדבריות סונורה ומוהאבי בדרום קליפורניה, אריזונה ואזורי מקסיקו השכנים להן.

גובהו של השיח מגיע ל-3–4 מטרים, עם עלווה צפופה. העלים מנוגדים ואובאליים, באורך 2–4 ס"מ וברוחב 1.5–3 ס"מ, מעובים בצבע אפור ירוק.

הפרחים קטנים, ירקרקים-צהבהבים וללא עלי כותרת. שיח החוחובה הוא דו-ביתי: כל צמח הוא חד-מיני, משמע זכר או נקבה, אם כי קיימים הרמאפרודיטים נדירים ביותר. הפרי הוא דמוי בלוט באורך 1–2 ס"מ ומכיל זרע קשה חום כהה שתכולת השמן בו כ-50%.

## גידול החוחובה ושימושיה
שמאל|ממוזער|250px|זרע החוחובהממוזער|מטע חוחובה ישראלי בשקיעהממוזער|בית בד לייצור שמן חוחובה
את החוחובה מגדלים בין היתר להפקת השמן (המכונה "שמן חוחובה") מזרעיה. השמן מתייחד בכך שיש בו שרשרות ישרות ארוכות ביותר (C40–C46) של אסטר ללא טריגליצרידים, מה שהופך אותו דומה יותר בתכונותיו לשומן העור מאשר שמנים צמחיים אחרים, תכונה מועילה לשימוש קוסמטי. שמן חוחובה דומה בתכונותיו לשמן לווייתנים ומהווה תחליף לו.

השמן ניתן לזיקוק משום שהוא חסר ריח וצבע ועמיד לחימצון, במצב זה הוא משמש לרוב כחומר לחות בקרמים או שמן נושא לבישום. שמן חוחובה משמש גם לייצור ביודיזל, תוסף לדלק למכוניות ושמן סיכה של מכניקה עדינה, בגלל היותו חומר שימון המתפרק טבעית.

מגדלים חוחובה במספר אזורים מדבריים בעולם וביניהם ישראל, ארגנטינה, מקסיקו, פרו, אוסטרליה, ברזיל, פראגוואי, דרום אפריקה וארצות הברית. בישראל פועלת התאגדות מגדלי החוחובה, ומשרד החקלאות מפעיל את "מיזם החוחובה". בדרך כלל מטעי החוחובה הם ביחידות גידול גדולות של אלפי דונמים כדוגמת "חצרים", אך ישנם גם משקים מושביים קטנים כ"משק מוזס" בכפר רתמים. גידול החוחובה בישראל התאפשר הודות למחקרים שביצעה פרופסור עליזה בנציוני במכון לחקר הנגב ששייך לאוניברסיטת בן-גוריון. הצמחים הראשונים הובאו לישראל למכון לחקר הנגב ב-1961 ולאחר מאמצי מחקר שארכו כ-25 שנים, פותחו זנים ונמצאו דרכי ריבוי שהפכו את ישראל ליצרנית שמן החוחובה הגדולה בעולם, עם נתח שוק של 40%.

רוב שטחי החוחובה בישראל, כ-25,000 דונם, נמצאים בנגב ומושקים בעזרת טפטפות תוך ניצול מים מטוהרים,  המופקים משפכים ונאגרים במאגרים מיוחדים. מדינת ישראל נמצאת במקום הראשון בעולם בהפקת יבולי חוחובה, ואחריה ארצות הברית וארגנטינה. מטעי חוחובה פרוסים מכפר רתמים בדרום ועד נתיב הל"ה בשפלה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1907
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קמילו קרל שניידר
קטגוריה:שיחים
קטגוריה:גידולים חקלאיים
קטגוריה:ציפורנאים
ויליאם איש אוקאם

[ממוזער|333x333 פיקסלים|ויליאם איש אוקאם, בפסיפס ב[סארי (מחוז)|סארי]]
**ויליאם איש אוקאם** (באנגלית: **William of Ockham**; בסביבות 1285–1349) היה נזיר פרנציסקני ופילוסוף אנגלי, מאוקאם, כפר קטן במחוז סארי שבדרום מזרח אנגליה.

ויליאם הקדיש עצמו לחיי עוני קיצוני ומינימליסטיות. הוא היה מראשוני הנומינליזם, ויש המחשיבים אותו כאבי האפיסטמולוגיה המודרנית והפילוסופיה המודרנית ככלל, עקב טענתו כי רק הפרטים הם שקיימים, בניגוד לכללים האוניברסליים או הצורות, וכי כל הכללים האוניברסליים הם תוצאה של הפשטה של הפרטים, שנעשית על ידי המוח האנושי, ואין להם קיום מחוץ למחשבה. אוקאם נחשב גם כאחד מהלוגיקנים הגדולים של כל הזמנים.

ויליאם איש אוקאם דגל ב"אונטולוגיה פרסימונית", כלומר בצמצום מספר הישויות. לאחר מותו התפרסם אוקאם בזכות תרומתו למדע, הידועה כ"תערו של אוקאם" (Occam's razor): ה"תער" קובע, כי אם שתי תאוריות או שני הסברים מתחרים ביניהם, וכל שאר הדברים שווים, אזי סביר שההסבר הפשוט יותר הוא הנכון. ויליאם ניסח זאת כך: pluralitas non est ponenda sine necessitate (אין להניח ריבוי בלא צורך). רעיון זה מצא את מקומו במגוון שימושים פילוסופיים ומדעיים.

ויליאם איש אוקאם נקרא לאביניון על ידי האפיפיור יוחנן ה-22 ב־1324 והואשם בכפירה. הוא נשאר שם ארבע שנים תחת מעצר בית למעשה, בזמן שהוראתו וכתיבתו נחקרה. בתקופה זו, לבקשת האח מיכאל מצ'זנה, ראש המסדר הפרציסקני, חקר ויליאם איש אוקאם את הוויכוח בין האפיפיור לבין הפרנציסקנים לגבי הדוקטרינה של עוני השליחים, נקודה שהייתה מרכזית לדוקטרינה הפרנציסקנית אך האפיפיורות התנגדה לה. אוקאם הגיע למסקנה כי האפיפיור המכהן הוא כופר, עמדה שהוא ניסח בכתב. לפני שהגיעו למסקנה לגבי מעמדה של הפילוסופיה שלו, ברח ויליאם איש אוקאם מאביניון ב־26 במאי 1328, יחד עם מיכאל מצ'זנה ועוד כמה נזירים. הם ביקשו את הגנתו של לודוויג הרביעי בבוואריה. הוא הוחרם על ידי האפיפיור בשל עזיבתו את אביניון ללא רשות, אולם לא ידוע אם דעותיו נידונו גם הם לחרם.

את שארית חייו העביר ויליאם איש אוקאם בכתיבה על עניינים פוליטיים ועל היחס בין הסמכויות והזכויות של הרשויות הרוחניות והארציות. בשנת 1349, עוד טרם פרצה המגפה השחורה, הוא מת במנזר במינכן שבבוואריה, גרמניה, כתוצאה ממחלת הדבר.

## בתרבות
ויליאם איש אוקאם שימש השראה ליצירתו של ויליאם מבסקרוויל , הדמות הראשית של הרומן של אומברטו אקו "שם הוורד".

## ראו גם
* היסטוריה של המדע בימי הביניים
* תערו של אוקאם

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פילוסופים בריטים
קטגוריה:פילוסופים של ימי הביניים
קטגוריה:אנגלים
קטגוריה:כלכלה, חברה ותרבות בימי הביניים
קטגוריה:פרנציסקנים
קטגוריה:אנשים שנודו על ידי הכנסייה הקתולית
קטגוריה:ילידי 1285
קטגוריה:נפטרים ב-1349
פה

ה**פה** הוא הפתח שדרכו יצורים חיים קולטים מזון או מים או נושמים דרכו.

הפה הוא החלק הראשון של מערכת העיכול, ובו מתחיל תהליך עיכול המזון. המזון נלעס, נגרס, מעורבב עם הרוק והופך לעיסה לקראת בליעתו. פעולות אלה מבוצעות באמצעות השיניים, הלשון, שרירי הלעיסה ובלוטות הרוק.

בפה גם ממומש חוש הטעם והוא משתתף גם בנשימה ובהפקת קולות, כולל דיבור.

הפתח של חלל הפה הוא השפתיים.

הפה הוא גם חלק ממערכת הנשימה. האוויר נכנס דרך האף בשאיפה ויוצא דרך הפה בנשיפה.

ישנם יצורים, דוגמת מדוזות ושושנות ים, להם אין פי טבעת, ועבורם משמש הפה גם כפתח היציאה של חומרי פסולת.

## התפתחות הפה

היצורים הקדומים ביותר שהתגלו להם היה פה התקיימו בתור הקמבריון, שהחל לפני כ-540 מיליוני שנים, ועל פי חלק מההערכות התקיימו גרסאות קדומות עוד יותר של פיות קדומים שטרם התגלו, וייתכן שאלו היו כבר בתור האדיקר, שקדם לקמבריון.

בתקופה המוקדמת ביותר ה"פה" היה לא יותר מפתח לתוך חלל פנימי בו התעכל המזון, וממנו התרוקנה הפסולת החוצה מין הגוף.

ניתוח של מאובן של יצור בשם Saccorhytus coronarious, שחי לפני כ-540 מיליון שנים והיה באורך של כמילימטר אחד, הצביע על כך שהיצור היה בעל פה שניתן לפתוח ולסגור אותו באופן יזום. ליצור זה היו פתחים קטנים סמוך לפה, שכנראה שימשו להוצאת הפסולת בנפרד.

התפתחותו של הפה המשיכה בתקופת הקמבריון, כאשר התפתחותם של איברים קדומים נוספים, דוגמת איברי תנועה ויכולת ראייה מוגבלת, הפכו את הפה לאיבר משמעותי יותר ודחפו להתפתחותו.

## ראו גם
* מציצת אצבע

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים



*
קטגוריה:מערכת העיכול
הנה אני מתחילה

"**הנה אני מתחילה**" הוא הרומן השני של הסופרת הישראלית יהודית קציר. הרומן ראה אור בסדרת "הספריה החדשה" של הוצאת הקיבוץ המאוחד.

## תקציר העלילה
גיבורת הרומן היא ריבי שנהר (שהיא גם גיבורת הרומן הקודם של קציר, "למאטיס יש את השמש בבטן").
הסיפור מתחיל בזמן הלווייתה של מיכאלה ברג, מורתה האהובה לספרות וחיבור של ריבי מימי החטיבה. ריבי, כבר בת 38, מחליטה לחפור אחר העבר שלה ושל מיכאלה, בחיפה של שלהי שנות ה-70. היא מוצאת את ארבע המחברות, היומנים שניהלה באותה תקופה, החל מגיל 13–16, בהן מסופר על סיפור אהבה חריג ולא מקובל בין השתיים - מיכאלה בת ה-26, המורה הנשואה, לבין תלמידתה המוכשרת והרגישה, בת ה-13 וחצי, שמתאהבת בה.

ארבע המחברות שמרכיבות את יומנה של ריבי כתובות בגוף שני והנמענת היא אנה פרנק, אודותיה למדה בבית הספר. ריבי חותמת על הרשומות ביומן בשם "קיטי", כשם ידידתה הדמיונית של אנה פרנק, לה כתבה ביומנה.

ביומניה ובשיחות עם מיכאלה, ריבי עוסקת בשאלה מי גרמה לתחילת פרשיית האהבים האסורה שנמשכה שנתיים, עד שהתפוצצה: היא עצמה או מיכאלה. דמותה של מיכאלה עשויה להיתפס כבוגרת וחכמה, אך גם כפתיינית ונצלנית. ריבי מציינת מספר פעמים שהיא התאהבה במורתה חודשים רבים לפני שהחל הרומן ביניהן, אך דמויות אחרות רואות ברומן ניצול של תמימותה ורגישותה של ריבי.

## קישורים חיצוניים
* סקירת הספר באתר "כליום ספרות".
* דן לחמן, יהודית קציר / הנה אני מתחילה
* אסתי אדיבי-שושן, איכה אשמור חסדו הפתאומי - על הנה אני מתחילה, באתר מחשבות על ספרים, יוני 2003
* 
* 

קטגוריה:ספרים ישראליים
קטגוריה:ספרים בעברית
קטגוריה:ספרות להט"ב
קטגוריה:ספרי 2003
קטגוריה:ספרי הספריה החדשה
קטגוריה:ספרי הוצאת הקיבוץ המאוחד
קטגוריה:חיפה בספרות
מעגל היחידה

שמאל|200px
במתמטיקה, **מעגל היחידה** הוא מעגל בעל רדיוס שאורכו יחידת מידה אחת, ומרכזו בראשית הצירים של מערכת צירים קרטזית. למעגל היחידה מספר שימושים בטריגונומטריה – באמצעותו ניתן להרחיב את הגדרתן של הפונקציות הטריגונומטריות, ולהגדיר יחידת מידה טבעית לזווית – הרדיאן. מעגל היחידה מסומן לעיתים קרובות \mathbb{S}^1.

העיגול ברדיוס 1 סביב הראשית, שמעגל היחידה הוא שפתו, נקרא **עיגול היחידה**.

## הגדרת הפונקציות הטריגונומטריות
בהינתן זווית כלשהי, מגדירים אותה כרדיוס ש"מסתובב" נגד כיוון השעון ויוצר את הזווית הזאת עם הכיוון החיובי של ציר ה-x. אם הזווית שלילית, הסיבוב הוא עם כיוון השעון. אם הזווית גדולה מ-360^\circ (או \ 2\pi רדיאנים), זה יותר מסיבוב אחד ועל כן הזווית עם ציר ה-x היא השארית של חלוקת הזווית ב-360^\circ.

אם הזווית היא \ t ו-\ (x,y) היא הנקודה בה נוגע הרדיוס במעגל, אז נגדיר:

## במישור המרוכב
במישור המרוכב מעגל היחידה מורכב מכל המספרים המרוכבים שערכם המוחלט הוא 1 (ובכללם כל שורשי היחידה). לפי נוסחת אוילר כל מספר על מעגל היחידה ניתן להצגה כ-\ e^{i\theta} כאשר \ \theta היא הזווית (ברדיאנים) בין הציר הממשי למספר. איברי מעגל היחידה מהווים חבורה ביחס לכפל מספרים מרוכבים. זוהי חבורה חשובה ושימושית במתמטיקה והיא נקראת חבורת המעגל. מנוסחת אוילר נובע שהיא איזומורפית לחבורת המנה \mathbb{R}/\mathbb{Z} (כחבורות ביחס לחיבור).
### שימוש במעגל היחידה המרוכב
כאשר מעבירים סדרה עתית למרחב הפאזה נהוג להשתמש במערכת קואורדינטות של המישור המרוכב. תחת מעבר זה הפאזה של סדרה עתית משמשת על מנת להגדיר משתנה מרוכב שהארגומנט שלו הוא הפאזה של הסדרה העתית וגודלו הוא אחד. העתקה זו מעתיקה כל מקטע של סדרה עתית אל עבר רדיוס של מעגל היחידה המרוכב. המעבר אל מרחב הפאזה מאפשר הפעלה של שיטות לחקר קישוריות בין סדרות כמו phase lag index או (Inter-site phase clustering (ISPC. חקר הקישוריות חשוב במיוחד בחקר קישוריות מוחית כיוון שהמידע שנמדד מהמוח האנושי הוא לרוב סדרה עתית. וככזה מציאת הקישוריות בין סדרות עתיות שקול למציאת קישוריות בין אזורים אלקטרודות או תדרים מוחיים כתלות במידע הנמדד.

## ראו גם

* כדור (טופולוגיה)
* גאומטריה אנליטית
* קואורדינטות פולריות
* שורשי היחידה
* ריבוע יחידה
* קוביית יחידה
* אריזת מעגלים בתוך מעגל

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אנליזה מרוכבת
היחידה
קטגוריה:1 (מספר)
CD-ROM

ממוזער|CD-ROM 
**CD-ROM** (ראשי תיבות של **Compact Disc Read-Only Memory**) הוא תקליטור לקריאה בלבד עליו מוקלט מידע בינארי למחשב (Data), בניגוד לתקליטורים הראשונים שהיו מיועדים לאחסן מוזיקה בלבד. השימוש הנפוץ ב-CD-ROM הוא להפצת תוכנות ומשחקי מחשב אך נעשה בהם שימוש גם להפצת מאגרי מידע (למשל בסיסי נתונים או קובצי מולטימדיה).

## מבנה ותקנים
מבחינת מבנה ומראה תקליטורי CD-ROM זהים לתקליטורי שמע ולתקליטורים אחרים (ההבדל היחיד הוא באופן שבו מיוצג המידע). התקליטור עשוי מחומר פלסטי שקוף בעובי 1.2 מ"מ ועליו עלה אלומיניום דק המשמש כמחזיר אור. על גבי התקליטור ערוכים תאים המסודרים בצורת ספירלה, כאשר קרן הלייזר של כונן התקליטורים מאירה על התאים, הקרן מוסטת מעט ומוחזרת לנקודה אחרת מנקודת המקור. ההיסט מתורגם למידע בינארי.

התקנים לכתיבת וקריאת נתונים מ-CD-ROM נוצרו ב-1987 על ידי מהנדסים של חברות סוני ופיליפס וקובצו ל**ספר הצהוב** שהוא אחד מ"ספרי הקשת" בהם הוגדרו התקנים לשלל תקליטורים.

### מבנה נתונים
CD-ROM מחולק לסקטורים (Sector) בני 2352 בתים, המחולקים ל-98 פריימים (Frame) בני 24 בתים. תקליטורי מידע רגילים (Mode-1) עושים שימוש ב-2048 בתים בכל סקטור לאחסון המידע, ושאר הבתים משמשים לזיהוי ותיקון שגיאות. קיימים גם תקליטורים שעושים שימוש ב-2336 בתים לאחסון המידע (Mode-2) אך הם משמשים בעיקר לאחסון וידאו. תקליטורי מוזיקה (CD-R) עושים שימוש בכל 2352 הבתים לאחסון מידע. תקליטור סטנדרטי של 74 דקות מכיל 333,000 סקטורים אך קיימים גם תקליטורים קטנים או גדולים יותר. הנפח הכולל של תקליטור מידע רגיל (Mode-1) הוא 682 מגהבייט.

מבנה הנתונים בסקטור של CD-ROM Mode-1 הוא -

* 12 בתים – סנכרון
* 3 בתים – כתובת הסקטור
* 1 בתים – סוג הסקטור (mode-0, mode-1 או mode-2)
* 2048 בתים – מידע
* 4 בתים – זיהוי שגיאות
* 8 בתים – ריקים
* 276 בתים – תיקון שגיאות

## קישורים חיצוניים

* Emca-130 – "הספר הצהוב", מגדיר את התקנים ל-CD-ROM
* 
* 

קטגוריה:מדיה אופטית
דבוקה

[250px|ממוזער|שמאל|דבוקת רוכבי אופניים במרוץ ה[טור דה פראנס 2005]]
**דבוקה** או **פלוטון** (בצרפתית: **Peloton**, בתרגום מילולי: צרור או מחלקה צבאית) היא קבוצת רוכבים הנעה על הכביש במבנה מקובץ. בהקשר של מרוץ אופני כביש, בדרך כלל הכוונה לקבוצת הרוכבים הגדולה ביותר במרוץ, אולם לעיתים, הכוונה לקבוצת הרוכבים בעלת התפקיד המשמעותי ביותר בתוצאת המרוץ, גם אם נמצאות מאחוריה קבוצות רוכבים שבהן מספר גדול יותר של רוכבים. במרוץ, הדבוקה כוללת רוכבים מקבוצות שונות המתחרות זו בזו.

על פי חוקי מרוצי האופניים, לכל הרוכבים בדבוקה נתונה (קטנה או גדולה) ניתן זמן זהה בעת שהם חוצים את קו הסיום של המרוץ. החוק נועד למנוע מצב בו בשלב האחרון של המרוץ יתחרו הרוכבים זה בזה תוך לקיחת סיכון מיותר.

במרוצי קטעים, במקרה של נפילה, תקר, או תקלה מכנית המתרחשת בשלושת הקילומטרים האחרונים של קטע שאינו מסתיים בעלייה, נרשם לרוכב (או לרוכבים) שהיה מעורב בנפילה הזמן של הרוכבים האחרים שהיו איתו יחד בדבוקה בעת התאונה.

רוכבי אופניים יכולים לחסוך אנרגיה ומאמץ בכך שהם רוכבים קרוב ו"חותכים" את האוויר אחד לשני (מקטינים את כוח הגרר של האוויר). כדי להשיג יתרון זה, על הרוכבים לשמור על מרחק של כעשרים סנטימטר זה מזה, דבר המצריך תיאום בין רוכבי האופניים במקרה של שינוי כיוון פתאומי או עצירה לא מתוכננת.

הדבוקה יוצרת מעין מעטפת אווירודינמית לרוכבים שנמצאים בתוכה. לפיכך, הרוכבים הבולטים בקבוצות המשתתפות במרוץ מסתייעים בחבריהם לקבוצה, הנקראים דומסטיקים (פועלים). אלה רוכבים לפניהם ומצידיהם ומקטינים את חיכוך האוויר למובילי הקבוצות. במרוצים ברמות הגבוהות, רק בחלק המאוחר במרוץ נחשפים מובילי הקבוצות אל הרוח.

## קדמת הדבוקה
לפני שמתגבשת קבוצת בריחה, נמצאים בקדמת הדבוקה רוכבים אשר מטרתם היא ליצור את הבריחה או להצטרף אליה. כמו כן, נמצאים מקדימה רוכבים שתפקידם הוא לרדוף ולסכל את הבריחה במידה והרכב הרוכבים בה אינו מתאים למטרות קבוצתם במרוץ.

לאחר התגבשות קבוצת הבריחה, בדרך כלל, לוקחת על עצמה את מטלת הובלת הדבוקה הקבוצה שלה יש את האינטרס הברור ביותר בשליטה בהתנהלות המרוץ. במרוץ קטעים, בפעמים רבות, תהיה זאת הקבוצה שרוכב שלה הוא המוביל בדירוג הכללי. בפעמים אחרות, תהיה זאת קבוצה, או שילוב של שתיים או שלוש קבוצות שסבורות שרוכב שלהן יכול לנצח בקטע או לעבור לראשות הדירוג הכללי. בעיקר הדבר בולט כאשר המרוץ החד יומי או הקטע במרוץ הקטעים עשוי להסתיים בספרינט רב משתתפים.

## אחורי הדבוקה
באחורי הדבוקה נמצאים בדרך כלל רוכבים משלושה סוגים: אלו אשר מתקשים לעמוד בקצב הרכיבה שמוכתב על ידי קדמת הדבוקה. אלו שתפקידם להביא בקבוקי מים ממכונית הליווי של קבוצתם ולחלק אותם לרוכבי קבוצתם הפזורים בדבוקה. הסוג האחרון הם רוכבים שלא מוקצה להם במרוץ או בקטע תפקיד ברור והם מוצאים באופן אישי את הרכיבה הפחות צפופה באחורי הדבוקה כנוחה וכבטוחה יותר.

במרוצי ריצה ובשחייה במים פתוחים משתמשים במונח "דבוקה" במשמעות זהה. בצניחה, דבוקה היא קבוצת צנחנים הקופצים מן המטוס בזה אחר זה.

## קישורים חיצוניים

* כללי הפלוטון, מאמר מפורום אופניים באתר תפוז.

## הערות שוליים

קטגוריה:מרוצי אופניים
יוצאים קבוע

**יוצאים קבוע** הוא הסרט השני בסדרת סרטי אסקימו לימון. הסרט עוקב אחר בנצי, מומו ויהודה'לה שטופי הזימה בתל אביב של סוף שנות החמישים.

הסרט הופץ על ידי סרטי נח. המועצה לביקורת סרטים ומחזות הגבילה את הצגת הסרט למבוגרים מגיל 16.
## עלילה
במהלך מעשה קונדס במכולת השכונתית, בנצי מתאהב בבחורה שקטה ותמימה ממשפחה טובה בשם תמי (איבון מיקלוש), שתחילה לא נענית לחיזוריו אך לאחר זמן קצר השניים יוצאים למסיבה, מתנשקים נשיקת אוהבים ויוצאים קבוע. תמי מעוררת את תשומת ליבו של מומו, שלוטש אליה עיניים בעודו יוצא עם שלי (דפנה ארמוני) בעוד יהודה'לה יוצא עם ברכה (רחל שטייניר), הממשוקפת והגמלונית, אשר מאוהבת בבנצי, ומקנאת בתמי. במסיבה שערך יהודה'לה מנסה בנצי לשכב עם תמי, אך השניים רבים והיא עוזבת את המסיבה. ברכה מנסה לשכב עם בנצי במסיבה כאשר הוא שיכור כלוט וחושב שהיא תמי, אך כאשר הוא מבין שהיא חברתו של יהודהל'ה הוא דוחה אותה, נגעל מהמחשבה שהיא תעשה דבר שכזה לחברו יהודה'לה. מומו צופה מבלי שהם יודעים, מלשין על בנצי וגונב לו את תמי. 

בנצי המאוהב קשות בתמי לא מרפה עד שהוא משיג אותה בחזרה.

## שחקנים

* יפתח קצור (בנצי)
* יהונתן סגל (מומו)
* צחי נוי (יודל'ה)
* איבון מיקלוש (תמי)
* דפנה ארמוני (שלי)
* יואל ליבה (פושטק)
* מנשה ורשבסקי (רומק, אבא של בנצי)
* דבורה קידר (סוניה, אמא של בנצי)
* יאשה כץ (אבא של תמי)
* יהודית קורן (אמא של תמי)
* רחל שטייניר (ברכה)
* אביגדור צברי (בעל מכולת)
* נורית מאנה (תנובה)
* אורית קרויזר (תאומה)
* דורית קרויזר (תאומה)
* אולגה שפאנדורף (פאניה)

## הסרט בקופות
הסרט הצליח בקופות ומכר 640 אלף כרטיסים בישראל ו-1.5 מיליון בגרמניה המערבית. אך כמו כל שאר הסרטים בסדרה לא הצליח לשחזר את ההצלחה הגדולה של הסרט הראשון בסדרה שמכר בישראל מעל 1.2 מיליון כרטיסים.

## קישורים חיצוניים

*, באתר וואלה! VOD

## הערות שוליים

קטגוריה:אסקימו לימון
קטגוריה:סרטי בועז דוידזון
קטגוריה:תל אביב-יפו בקולנוע
קטגוריה:סרטי נעורים ישראליים
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1979
קטגוריה:סרטי המשך ישראליים
מודם

שמאל|ממוזער|250px|מודם DSL מודרני

**מודם או אפנן** (מאנגלית, קיצור של **Mod**ulator-**Dem**odulator) הוא התקן המאפנן ומפענח מידע דיגיטלי על גל נושא בתווך כלשהו, וכך מאפשר שידור וקליטה של המידע.

סוגי הגל הנושא:
* מתח חשמלי - להעברה בזוג תילי נחושת (קו טלפון או חיבור הכבלים למשל).
* קרן אור - מודמים אופטיים מאפננים מידע באמצעות דיודה פולטת אור או דיודת לייזר להעברה באוויר או בסיבים אופטיים.
* גלי רדיו - מודמי רדיו מאפננים מידע על גלי רדיו באוויר (למשל בטלפון סלולרי). 

השימוש במושג מודם בשפה לא מקצועית רווח בעיקר לתיאור מודמים המשמשים לתקשורת מחשבים על גבי רשת הטלפוניה או על גבי רשת הטלוויזיה בכבלים.

## מודם טלפוניה
שמאל|ממוזער|200px|ערימת מודמים חיצוניים ישנים
ממוזער|צליל של מודם חיוג בעת התחברות לספק האינטרנט
קווי טלפון נוצרו לשם העברת אותות אנלוגיים - הקולות של האנשים המשוחחים בטלפון. המחשב, לעומת זאת, מפיק אותות דיגיטליים - רצף של סיביות. המודם נועד לעשות את ההמרה הנדרשת, מאותות דיגיטליים לאנלוגיים ובחזרה.
מודם ממיר אותות קול אנלוגיים, המגיעים אליו מרשת הטלפון, אל אותות דיגיטליים - שפת המחשב, ולהפך. תהליך של העברת מידע (דיגיטלי או אנלוגי) לצורה הניתנת לשידור (כרגיל על גל נושא) נקרא אפנון. באפנון תדר שהשתמשו בו במודמים הראשונים את הסיביות 0 ו-1 ייצגו שני צלילים שונים. כמו כן ניתן להשתמש באפנון משרעת ואפנון מופע. בעזרת חיבור מספר סוגי אפנון שונים ניתן לבצע הגדלת כמות האינפורמציה הדיגיטלית. נהוג גם לדחוס דיגיטלית את המידע לפני המשלוח כדי לשפר את קצב ההעברה האפקטיבי.

במודמים של מחשבים אישיים מקובל לחלק את המוצרים לשני סוגים: 
* **מודם פנימי** - כרטיס שאותו מתקינים על לוח האם של המחשב. רובם המוחלט של המודמים הפנימיים משתמשים בטכנולוגיית ה־PCI (בה משתמשים רוב כרטיסי ההרחבה הפנימיים במחשבים אישיים); עד לתחילת שנות ה־90 השתמשו המודמים בטכנולוגיית ISA, אשר כמעט ואינה בשימוש עוד.
* **מודם חיצוני**: נמצא במארז נפרד ומתחבר אל המחשב באמצעות כבל תקשורת. מודם חיצוני מחובר בדרך כלל לאספקת חשמל חיצונית בנוסף לחיבור התקשורת למחשב. מודמים חיצוניים מתחברים למחשב PC דרך היציאה המקבילית, היציאה הטורית ובמודמים חדישים יותר גם ליציאת ה־USB.

## ראו גם
* FXO

## לקריאה נוספת
* יוסף פנחסי, "תקשורת ספרתית ומודמים", המרכז האוניברסיטאי אריאל בשומרון, 2008 ()

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:ציוד לתקשורת מחשבים
יובל

קטגוריה:שמות משפחה עבריים
קטגוריה:שמות פרטיים עבריים לגברים ולנשים
קטגוריה:שמות פרטיים שמקורם בטבע
בוהמה

שמאל|ממוזער|250px|איור של רובודי לספר של אנרי מירז'ה - "סצנות מחיי הבוהמה", 1913
אנשי ה**בּוֹהֶמָה** (מצרפתית: **La bohème**) הוא כינוי ליוצרים ואנשי רוח המנהלים אורח חיים החורג מהשגרה, ומאופיין בהיעדר קביעות, נדודים ושינויים תכופים.

## מקור המילה בוהמייני
שורש המילה במאה ה-15, כשמלך בוהמיה, זיגמונד, שהיה מרוצה מפועלם של הצוענים בהכנת חרבות וקני רובים עבור צבאו, העניק להם זכויות שונות ואף צייד אותם בתעודות שאפשרו להם לנוע בארצות מערב אירופה. צוענים שהגיעו עם תעודות של בוהמיה לצרפת כונו שם, בין שאר כינויים (לדוגמה, Tsiganes או Romanichals) "בוהמיינים". הקהילה הצוענית בצרפת נרדפה קשות וממושכות, והחקיקה לאורך השנים הטילה עונשים כבדים על מי שהוגדר "נווד" או "בוהמייני".

## התפתחות המונח
בתחילת המאה ה-19 החל המונח לשמש, במקביל, לציון אדם נווד, נטול שורשים, ונעדר הכנסה קבועה. אצל כותבים כאנרי מירז'ה או אונורה דה בלזק, שניים שעסקו ב"בוהמיה" תוארו הבוהמיינים כמי שאינם מחזיקים במקצוע מוגדר, או שמשלח ידם האמנותי אינו נחשב בעיני החברה מקצוע ראוי, שהכנסתם נתונה לתנודות חריפות, נוכלים לעת מצוא, גאונים נסתרים או אף פושעים.

דימוי כפול זה של הבוהמיינים - יצירתיים, צעירים, נוודים, בעלי הכנסה מפוקפקת לפרקים; ובהכללה: היפוכו של הבורגני - נותר בעינו, ושימש בהתייחס גם לגלגולים מאוחרים יותר של בוהמה, כמו הבוהמה האמנותית של הרבע השלישי של המאה ה-19 ושנות העשרים והשלושים של המאה ה-20 בצרפת, בהתייחס ל"דור הביט" בשנות החמישים, להיפים בשנות השישים, וכדומה. לעיתים קרובות נקשר אורח חייהם של אנשים בוהמיים בשתיית משקאות חריפים, שימוש בסמים ומתירנות מינית. רבים מהיוצרים החשובים ביותר של המאה ה-20 נחשבו (בעיני עצמם או אחרים) בוהמיינים.

## קהילות בוהמה
קהילות בוהמה פרחו בערים מסוימות בתחילת המאה ה-20, ובמיוחד בשכונות ספציפיות: שוואבינג במינכן; מונמרטר ומונפרנס בפריז; גריניץ' וילג' בניו יורק; נורת' ביץ' והייט-אשבורי בסן פרנסיסקו; סוהו, פיצרוביה וצ'לסי בלונדון. "בוהמות" מודרניות ניתן למצוא באמסטרדם שבהולנד; בווילנה, בירת ליטא; בקטמנדו, בירת נפאל; ובצ'אנג ראי שבתאילנד. בישראל, מרכז הבוהמה שוכן מאז שנות ה-30 של המאה ה-20 בעיר תל אביב, כשלצידו, בתקופות שונות, מרכזים בוהמיים גדולים בצפת, בעין הוד ובירושלים.

שירו של שארל אזנבור "לה בוהם" מספר על צייר מזדקן הנזכר בחיי הבוהמה שחי כאמן צעיר, רעב אך מאושר, במונמרטר שבפריז.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תרבויות
קטגוריה:אמנות
קטגוריה:צוענים
שאילתה (ממשל)

**שאילתה** (בעבר רווח הכתיב **שאילתא**) היא שאלה שחבר פרלמנט מציג בפני שר בממשלה. השאלה חייבת לעסוק בתחום עיסוקו של המשרד שעליו ממונה השר.

המילה שאילתה שבה לשימוש בעקבות הצעתו של זלמן שזר, לימים נשיא ישראל השלישי. בערך בשנת 1945 חיפש דוד רמז, יו"ר ישיבת הוועד הפועל של ההסתדרות באותה עת, חלופה עברית למילה **אינטרפֵּלציה** (interpellation); הוא פנה אל שז"ר, והלה הציע מיד לייחד להוראה זו את המילה הקיימת שאילתא (בעקבות הארמית שְׁאֵלְתָא).

## דיני השאילתה בכנסת
על השאילתה להיות מנוסחת בתמציתיות ובנייטרליות ולעסוק בסוגיה ספציפית וקונקרטית. יושב ראש הכנסת רשאי לפסול או לנסח מחדש שאילתות פגומות. לשר הנשאל ניתנים 21 יום להשיב על השאילתה, ויושב ראש הכנסת רשאי להוסיף עליהם עוד 21.

התשובה לשאילתה מוקראת על ידי השר הנשאל - או על ידי שר אחר לאחר אישור יושב ראש הכנסת - במליאת הכנסת, אלא אם כן השואל אינו נוכח, ואז התשובה מועברת לפרוטוקול הישיבה מבלי שתוקרא; רשאי השואל לבקש שהתשובה תישלח אליו בדואר או תפורסם ב"דברי הכנסת" מבלי שתוקרא. בנוסף לכך, רשאי השר לסרב לענות לשאילתה אם הוא חושב שיש בהקראת התשובה בפומבי משום נזק למדינה.

לאחר מתן התשובה, רשאי חבר הכנסת השואל לשאול עוד שאלה קצרה בעל פה – לפי אותן ההגבלות החלות על השאילתה הרגילה; השר המשיב יכול להשיב על שאילתה נוספת זו בעל פה, לסרב להשיב אם תהיה בתשובה פומבית משום פגיעה במדינה, או לבקש שהשאילתה הנוספת תוגש לו בכתב - במקרה זה חייב השר להשיב עליה תוך 7 ימים.

כלי השאילתה נועד לסייע לחברי הכנסת בפיקוח על עבודת משרדי הממשלה. שימוש נכון של חבר כנסת בשאילתות עשוי להביא לחשיפת עוולות, להפיכת העשייה המשרדית שקופה לציבור, ואף לשינוי מדיניות נקודתי. במהלך השנים חלה ירידה עקבית בשימוש של הח"כים בכלי זה. בידי הכנסת מצויים הכלים לחייב את משרדי הממשלה לענות לשאילתות אך אין להם מוטיבציה לכך בשל השתייכות רובם לקואליציה. כתוצאה אחוז קטן מאוד מתוך השאילתות המוגשות מקבל מענה.

## שאילתה במועצת עיר
על פי פקודת העיריות רשאי חבר מועצת עירייה להגיש לראש העירייה שאלה המנוסחת "בקיצור נמרץ" לא יאוחר מ־48 שעות לפני תחילת ישיבת מועצה ועל ראש העיר להשיב בכתב ולהקריא את התשובה באותה ישיבה. כל חבר מועצה רשאי להגיש עד שתי שאילתות בכל ישיבה. השואל רשאי להציג, לאחר הקראת התשובה שאלה קצרה נוספת בעל פה שתענה במקום על ידי ראש העירייה או אדם מטעמו. תשובות לשאילות יינתנו בתחילתה של ישיבה מן המניין, השאילתות והתשובות יירשמו בפרוטוקול הישיבה.

## קישורים חיצוניים
*דיני השאילתות באתר הכנסת
*

## הערות שוליים

קטגוריה:ממשל ומדיניות
קטגוריה:הכנסת
קטגוריה:שאלות