open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
יעקב איילי

**יעקב איילי** (נולד ב-7 בדצמבר 1957) הוא שחקן, מחזאי, תסריטאי, משורר וסופר ישראלי.

## ביוגרפיה
יעקב איילי נולד במושב משמר השבעה. בוגר סטודיו למשחק ניסן נתיב בתקופתו של ניסן נתיב.

### בתיאטרון
* כשחקן תיאטרון השתתף בהצגות בהבימה, הקאמרי, תיאטרון החאן, בית לסין ובתיאטראות מסחריים.
* המחזות הקצרים שכתב: "פגישה בקפה" ו"בעלי החוב" עלו על בימת תיאטרון "צוותא";
* מופע מפרי עטו בשם "גלויות מעולם ישר יותר" עלה בפסטיבל "תאטרונטו" 2001, בבימויו של אילן תורן;
* שני מחזות קצרים שכתב וביים, "סטירה" ו"פצע בים של כרישים", עלו בפסטיבל עכו 2005 והוא זכה במלגת התפנות למחזאי מבטיח, מטעם קרן התרבות אמריקה-ישראל
* המחזה "צרים" פרי עטו עלה באנסמבל הרצליה, בבימויו של עודד קוטלר.

### בקולנוע ובטלוויזיה
* שיחק בסרטים מאחורי הסורגים, הקיץ של אביה, הדרך לעין חרוד, החולמים, צמות ואחרים. שיחק בסדרות הטלוויזיה על הברזלים, קפה פריז, לוויתן בחוף שרתון, לשון המראות וסדרות נוספות.
*כתב, בשיתוף עם גל זייד, את התסריט לסרט תנועה מגונה, הסרט זכה בפרס הראשון בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה.
* כתב וביים את הסרט "חלונות", בתמיכת קרן הקולנוע הישראלי.

### בשירה
* פרסם שירים בכתבי העת: איגרא, סימן קריאה, במאזנים ובמוספי ספרות בעיתונות היומית.
* ספר שיריו "שירי החול" יצא לאור בהוצאת הקיבוץ המאוחד.
* קונטרס "הנה" בעריכת נתן זך הוקדש לשיריו.
* זכה בפרס אוניברסיטת חיפה לשירה ע"ש רון אדלר.

### בפרוזה
* **עלבון ולוחמה בשטח בנוי,** רומן, הוצאת הקיבוץ המאוחד 2014. הרומן מתרחש שמונה ימים לאחר יום השואה. מיכאל מעורב בתקריות רחוב, ויוצא למסע להבאת צדק.
*  **מיקי, אני ועליי**, הוצאת כתר. ספר סיפורים לילדים, שצוין לשבח על ידי ועדת פרס זאב לספרות ילדים ונוער.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* יעקב איילי, באתר "הבמה"
*  - שיר פרי עתו

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:במאי תיאטרון ישראלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:בוגרי הסטודיו למשחק ניסן נתיב
קטגוריה:מחזאים ישראלים
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:משמר השבעה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1957
מוזיאון הרעות

שמאל|ממוזער|250px|תוכנית המוזיאון המקורית
שמאל|ממוזער|250px|פסל "הרעות" בחזית המוזיאון.
**מוזיאון הרעות מייסודו של יהודה דקל** הוא מוזיאון השוכן בסמוך למצודת כ"ח, ומציג את סיפור הקרבות לכיבוש המצודה במלחמת העצמאות ב-1948. כן מוקדשות פינות לנושאים נלווים, כמו תולדות אחת מהכשרות הפלמ"ח בקיבוץ דפנה, שחבריה השתתפו בקרב, ושיר "הרעות" של חיים גורי שנתן השראה לשם המוזיאון. המוזיאון משתרע על שטח של כ-300 מ"ר, וכולל ארבעה אולמות תצוגה ומולטימדיה, פינת הנצחה ואודיטוריום, וכן רחבה המשקיפה על נחל קדש הסמוך. המוזיאון הוכר כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל ועל ידי תוכנית ציוני דרך.

## הרקע להקמת המוזיאון
מוזיאון הרעות הוקם כיוזמה אישית שקידם יהודה דקל, מלוחמי הגדוד השלישי בפלמ"ח, ובוגר הכשרת קיבוץ דפנה, אשר 12 מחבריה ושלושה ממפקדיה נפלו בקרב השני על המשטרה. דקל שימש כיו"ר הוועד המנהל של המועצה לשימור אתרים במשך עשר שנים, שבמהלכן פעל להנצחת הקרבות במצודת כ"ח, ואף הוציא ספר על הקרב השני.

## הקמת המוזיאון

### היסטוריה
המוזיאון הוקם בשיתוף המועצה לשימור אתרים, פרויקט מורשת - משרד ראש הממשלה, ואנשי העסקים בועז דקל וסטף ורטהיימר, בהשקעה של כ-6 מיליון ש"ח.

בינואר 2011 החלו עבודות הפיתוח, כחלק מפרויקט מורשת לאומית. במהלך החפירות התגלה מתחת למצודה מאגר מים תת-קרקעי גדול שקיומו לא היה ידוע לפני כן.

המוזיאון נחנך בינואר 2014, ושמו נקרא על שם שירם של חיים גורי וחיים חפר מסמלי מלחמת העצמאות, "שיר הרעות".

בעקבות מלחמת חרבות ברזל נסגר המוזיאון מיום 7 באוקטובר 2023, ובמהלך 15 חודשים נפגע המקום בעיקר מפגיעות הדף. המועצה לשימור אתרים דאגה לתיקון הנזקים ולפתיחה מחודשת של המוזיאון ב-14.1.2025.

### בעלי תפקידים

* אוצר המוזיאון - ההיסטוריון מרדכי נאור.

* מנהל המוזיאון - עידו קהת

### אגפים במוזיאון
במוזיאון ארבעה אולמות וחצר בשטח של כ-300 מ"ר.

באולמות תצוגה ומולטימדיה, פינת הנצחה, אודיטוריום ורחבה המשקיפה על נחל קדש הסמוך.

חצר המוזיאון חושפת לראשונה בפני המבקרים את הקיר הצפוני של המצודה, שלמרגלותיו נפגעו אנשי הכוח הפורץ בהתקפה השנייה, ועליו כתובת במקום שנפגעו החבלנים וארגז לזריקת רימונים בקומה הראשונה.

בחצר מוצב פסל "הרעות" של עמנואל הצופה.

## גלריית תמונות

קובץ:Metzudat Koach Museum1.jpg|הדמיית החלל המרכזי
קובץ:Metzudat Koach Museum3.jpg|הדמיית החלל המרכזי
קובץ:Metzudat Koach Museum5.jpg|הדמיית החלל המרכזי
קובץ:Metzudat Koach Museum2.jpg|הדמיית אולם המולטימדיה


## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 
* אלי אלון, נחנך מוזיאון הרעות בגליל העליון, באתר TheMarker, 10 בינואר 2014 (מאורכב בוייבאק מאשין)
* 
* 
* מוזיאון הרעות במצודת כ"ח, באתר האינטרנט של המועצה לשימור אתרים
*  חיים גורי בהנחת אבן הפינה למוזיאון הרעות, באתר יוטיוב
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מחוז הצפון: מבנים לשימור
קטגוריה:אתרי מורשת במחוז צפון
רעות
קטגוריה:הרי נפתלי
רעות
טיכה

[250px|ממוזער|שמאל|טיכה ב[בית שאן על ראשה כתר של חומות בית שאן]]
[250px|ממוזער|שמאל|טיכה מחזיקה את [פלוטוס בפסל שיש עם פוליכרום מהמאה ה-2 במוזיאונים לארכאולוגיה של איסטנבול]]
**טיכה** (ביוונית: **Τύχη**) היא אלת המקרה והמזל במיתולוגיה יוונית, מקבילתה של פורטונה במיתולוגיה הרומית.
## דמותה
פירוש השם ביוונית הוא מזל. טיכה מסמלת את התגלמות המקרה הטראגי והמזל הטוב. היא מיוצגת על יד מספר מאפיינים: עם גלגל בידה היא מסמלת את ניהול ענייני העולם, וככזאת היא נחשבת לאחת מהמוירות; עם כדור היא מסמלת את העולם המשתנה והבלתי צפוי; עם קרן השפע היא מסמלת את המזל הטוב והשופע.

בתקופה ההלניסטית עלתה קרנה של טיכה ודמותה מופיעה על מטבעות רבים, בעיקר בערים האגאיות. היא נחשבה לאלה הפטרונית של ערים רבות, והוקמו לכבודה מקדשים רבים בערים כמו קיסריה, אנטיוכיה, אלכסנדריה וקונסטנטינופול. לכל עיר הייתה גרסה מקומית לאלה, כשהיא חובשת לראשה כתר בדמות חומות אותה העיר.

קיימות גרסאות שונות בנוגע לאילן היוחסין שלה. יש הרואים בה את בתם של הרמס ואפרודיטה. על פי הסיודוס טיכה היא אחת מבנות האוקיינידים. על פי פינדארוס, ביצירתו "האודה האולימפית השתים-עשרה", היא בתו של זאוס. על פי אלקמן, היא בתו של פרומתאוס. בשירים של הומרוס היא מתוארת כאחת מבנות הלוויה של פרספונה.

בשל היותה הסיבה לתפניות בלתי צפויות של המזל, השתמשו בה הסופרים כדמות האחראית לתנודות ושינויים בחיי הגיבורים במחזותיהם. כך, למשל, בעלילות רומנטיות מהתקופה ההלניסטית, "קליטופון ולאוקיפה" או "דפניס וקלואה". טיכה מסמלת את היצירתיות, בשל כך היא נעשתה פטרוניתם של סופרים, משוררים ופילוסופים ביוון העתיקה.

פעם נוספת, עלתה חשיבותה בסוף המאה הרביעית, בזמנם של הקיסרים יוליאנוס הכופר ותאודוסיוס הראשון. בתקופה זו התאפיינה באי-יציבות ושינויים פתאומיים, שיוחסו לעיתים לרצונה ולגחמותיה.

אחת היצירות המפורסמות שמתארות אותה הוא פסל אגתה טיכה מעשה ידי פרקסיטלס. יצירה אחרת היא דמות טיכה שלראשה כתר דמוי מגדלים וחומה שנעשה עבור העיר אנטיוכיה בידי הפסל אוטיכידוס (Eutychides) מסקיון. העתק רומי של הפסל נמצא כיום במוזיאון הוותיקן. כן מופיעה טיכה בתבליט שנגלה בוויה אפיה, שם מופיעות שלוש דמוית של האלה עם כתר עיר על ראשן. התבליט נמצא כיום באוסף בורג'יה שבמוזיאון הלובר. לפי המשוער מקורו במבנה שבנה הרודס אטיקוס לזכר אשתו.

האסטרואיד  שהתגלה על ידי רוברט לות'ר נקרא על שמה, וכך גם כוכב לכת משוער שקיומו הופרך.

## לקריאה נוספת
* **המיתולוגיה היוונית**, אהרן שבתאי ספרי תל אביב 2000

## קישורים חיצוניים

* Tyche
* Greek Myths & Greek Mythology
* Tyche: Greek mythology the goddess of fortune; identified with Roman Fortuna
* 
* טיכה-ניסה
* הגן הלאומי בית שאן מתעורר לחיים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אלות מזל
קטגוריה:אלים יווניים
קטגוריה:דמויות מהמיתולוגיה שעל שמן כוכב לכת מינורי
קיקי די

**קיקי די** (באנגלית: **Kiki Dee**; נולדה ב-6 במרץ 1947) הוא שם הבמה של פולין מתיוס, זמרת אנגלייה. היא התפרסמה במיוחד מדואט שביצעה עם אלטון ג'ון לשיר "Don't Go Breaking My Heart" ב-1976. דואט זה היה מספר שבועות במקום הראשון במצעדי השירים של מצעד הסינגלים הבריטים ובילבורד הוט 100 והיה לשיר השנה במצעד הפזמונים הבינלאומי השנתי.

ב־1993 הוציאה די עם אלטון ג'ון גרסת דואט לשיר "True Love" מאת קול פורטר, שנכללה באלבום הדואטים של ג'ון,  (1993). גרסה זאת הגיעה למקום השני במצעד הסינגלים הבריטי.

## דיסקוגרפיה
;אלבומי אולפן:
*Kiki Dee  (1968)
*Great Expectations  (1970)
*Loving & Free  (1973)
*I've Got the Music in Me  (1974)
*Patterns  (1974)
*Kiki Dee  (1974)
*Kiki Dee  (1977)
*Stay With Me  (1979)
*Greatest Hits  (1980)
*Perfect Timing  (1981)
*Angel Eyes  (1987)
*Spotlight On Kiki Dee - Greatest Hits  (1991)
*The Very Best of Kiki Dee  (1994)
*Almost Naked  (1995)
*Where Rivers Meet  (1998)
*Love Makes the World Go Round - The Motown Years  (2005)
*The Walk of Faith  (2005)
*Cage the Songbird  (2008)
*The Best of Kiki Dee  (2009)

## קישורים חיצוניים

*

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרות בריטיות
קטגוריה:משתתפי פסטיבל סן רמו 1965
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1947
הרעלת בארות

**הרעלת בארות** היא פעולת חבלה של הרעלת מי שתייה, שמטרתה לפגוע במשתמשים במים אלה, באופן שיגרום להם מחלה, או מוות, וימנע מהם גישה למי שתייה. 

## הרעלת בארות ומקורות מים בהיסטוריה
הרעלת בארות תועדה כצעד קדום של לוחמה ביולוגית כבר מהעת העתיקה. היא שימשה כצעד התקפי וגם כצעד הגנתי, בטקטיקה של אדמה חרוכה, שימנע מים מהאויב המתקדם. 

השלכת גוויות לבאר הייתה הדרך הנפוצה להרעלת בארות. גוויות של אנשים שמתו ממחלה מידבקת, כגון דבר, היו מועדפות למטרה זו. 

בשנת 1462, למשל, השתמש ולאד המשפד בשיטה זו כדי לעצור את התקדמות אויביו העות'מאנים. גם הצבא הפיני השתמש בטקטיקה זו בעת מלחמת החורף, נגד הצבא האדום שפלש לפינלנד.

לאחר השואה התגבשו מספר קבוצות נוקמים בנאצים. הקבוצה הקיצוניות ביותר נקראה 'הנקם' או 'דין' שמנתה כ-60 יהודים בהובלת אבא קובנר. חוליות של אנשיה הגיעו לגרמניה לערים נירנברג ודכאו במטרה לבצע מעשי נקם מורכבים וקטלניים באוכלוסייה אזרחית נרחבת בגרמניה. כוונתם הייתה להשיג נקמה של ממש בעם הגרמני, לעורר הד בינלאומי רחב, וללמד לקח היסטורי את אויבי העם היהודי בעתיד. התוכנית הראשונה של הקבוצה הייתה להרעיל את מקורות המים של מספר ערים בגרמניה ולגרום למוות המוני של מיליוני אזרחים גרמניים. תוכנית זו סוכלה בגלל מעצרו של קובנר שהובילה להפעלה של תוכנית אחרת, שנכשלה אף היא, להרעיל כמה אלפי חיילי אס אס שהיו שבויי מלחמה באמצעות החדרת ארסן ללחם. 

על פי ההיסטוריון אורי מילשטיין, במלחמת העצמאות הורה דוד בן-גוריון למשה דיין להוציא לפועל את  להרעלת בארות בכפרים ערביים, כאמצעי לריקון יישובים ומניעת חזרת פליטים. מחקר משנת 2022 מאשש שבמסגרת מבצע "שלח לחמך", הורעלו לאחר כיבוש בידו ובית סוריכ מקורות מים בכפרים אלה.

## תאוריות קונספירציה על הרעלת בארות

הרעלת בארות הייתה אחת משלוש האשמות חמורות (יחד עם עלילת דם ופגיעה בלחם הקודש) שהעלילו אנטישמים על היהודים בימי הביניים. האשמה בהרעלת בארות הופנתה גם נגד קוריאנים שהתגוררו ביפן, לאחר רעידת האדמה הגדולה בקאנטו, בשנת 1923. בשני המקרים ההאשמות לא הוכחו, אך הובילו לפרעות בקבוצה שהואשמה. 

הידע הרפואי בימי הביניים לא נתן מענה לשאלת התפרצותן של מגפות, ולכן יוחסה תופעה זו להרעלה. החיידקים נצפו לראשונה על ידי האדם ב-1676 על ידי אנטוני ואן לוונהוק, ותאוריית החיידקים כגורמי מחלות גובשה רק באמצע המאה ה-19. בתנאים אלה הציבור הרחב וגם מלומדים ורופאים היו בדרך כלל חסרי אונים נגד רוב המחלות והמגפות. והדבר הוביל למגוון רחב של אמונות שווא, דעות קדומות, שימוש בקמעות או חומרים שונים כ"תרופות" ומעשי אכזריים שונים שכוונו בדרך כלל אל שולי החברה כמו "מכשפות" (נשים אלמנות, זקנות בודדות), בעלי חיים (חתולים שחורים, עיזים שחורות) ואל קבוצות מיעוט. 

אירופה נפגעה מגלים אחדים של "המוות השחור", ובפרט נפגעו ערים צפופות. היהודים, שחיו בגטאות סגורים, נחשדו בהרעלה, ובעקבות זאת מאות יהודים הוצאו להורג בשרפה. 

[ממוזער|שריפת יהודים שהואשמו בהרעלת בארות, [כרוניקת נירנברג (1493)]]

## ראו גם
* בהלת המצורעים
* ציד מכשפות
* תאוריית החיידקים כגורמי מחלות
* זיהום מים

## הערות שוליים

קטגוריה:עלילות אנטישמיות
קטגוריה:נשק ביולוגי
קטגוריה:יהודים ויהדות בימי הביניים
קטגוריה:בארות
גאורגי ברגובוי

**גאורגי ברגובוי** (ברוסית: **Георгий Тимофеевич Береговой**; 15 באפריל 1921 - 30 ביוני 1995) קוסמונאוט סובייטי, היה טייס קרב במהלך מלחמת העולם השנייה ועל גבורה בקרבות הוענק לו תואר גיבור ברית המועצות.

גאורגי ברגובוי נולד בכפר בסביבות פולטבה, אוקראינה למשפחה ממוצא אוקראיני. לאחר 8 שנות לימוד בבית הספר הוא החל לעבוד במפעל מתכת. בשנת 1938 ברגובוי גויס לצבא האדום וביוני 1941 לאחר סיים בית הספר לטייסי קרב נשלח ליחידה עוד לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה. במהלך המלחמה השתתף בקרבות וביצע 186 טיסות קרביות, 3 פעמים מטוסו הופל והוא נפצע. על גבורתו, ב-26 באוקטובר 1944 הוענק לו תואר גיבור ברית המועצות.

לאחר סיום מלחמת העולם השנייה נשלח לקורס טייסי ניסוי וסיים אותו בשנת 1948. במשך שנים רבות היה טייס ניסוי. בשנת 1963 התקבל ברגובוי לקורס הכנה לטיסות חלל. בין 26-30 באוקטובר הוא השתתף בטיסת סויוז 3. במהלך הטיסה נערך ניסיון כושל למפגש עגינה עם סויוז 2. ב-1 בנובמבר 1968 הוענק לברגובוי תואר גיבור ברית המועצות בפעם השנייה.

ב-22 בינואר 1969 במהלך התנקשות פוליטית בליאוניד ברז'נייב, מכונית בה נסע ברגובוי נקלעה לירי. נהגו של ברגובוי נפצע אנושות, ברגובוי נפצע קל בלבד.

בשנים 1972-1987 היה ברגובוי מנהל המרכז להכנת טייסי חלל הסובייטי. בשנת 1987 הוא יצא לגמלאות ועזב את הצבא.

נפטר במהלך ניתוח לב ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה.

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה באתר רוסקוסמוס 
* ביוגרפיה מפורטת 
* 

קטגוריה:קוסמונאוטים סובייטים
קטגוריה:טייסים סובייטים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:גנרלים בחיל האוויר הסובייטי
קטגוריה:מעוטרי גיבור ברית המועצות
קטגוריה:מעוטרי עיטור לנין
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום
קטגוריה:מעוטרי עיטור אלכסנדר נבסקי (ברית המועצות)
קטגוריה:מעוטרי עיטור בוגדן חמלניצקי
קטגוריה:מעוטרי עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה
קטגוריה:מעוטרי צלב גרונוולד
קטגוריה:טייסי ניסוי
קטגוריה:מעוטרי עיטור טודור ולדימירסקו
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין נובודוויצ'יה
קטגוריה:אנשי הצבא האדום בקרב קורסק
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ברית המועצות
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1921
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1995
חוק האפונימים של סטיגלר

**חוק האפונימים של סטיגלר** היא תופעה שתיאר הפרופסור לסטטיסטיקה סטיבן סטיגלר במאמר באותו השם שפורסם ב-1980. הוא קובע כי **"אף תגלית מדעית לא נקראת על שם המגלה המקורי שלה"**. סטיגלר טען כי מי שגילה את החוק היה הסוציולוג רוברט קינג מרטון, ובכך הגשים סטיגלר את החוק בעצמו.

היסטוריונים מאמתים את הגישה בכך שברוב המקרים מי שמפנה את תשומת לב הציבור לגילוי או לרעיון שלא היו מפורסמים עד אז הוא זה שזוכה להיות מזוהה עמם, ולא המגלה עצמו, ושמן של תאוריות נקבע מאוחר יותר מגילוין. במקרה של אפונימים הרעיון נקרא על שם מפרסמיו, אפילו אם מחקר ההיסטוריה של המדע עולה שלא הוא היה ממציא הרעיון אלא רק פרסם אותו ברבים. במקרים רבים תגליות נעשות במקביל ובאופן בלתי-תלוי על ידי מספר אנשים, ושם הממציא נקבע על ידי רוחב פרסום העבודה שלו והיכרות רחבה עם הממציא עצמו.

## דוגמאות
יבשת אמריקה לא קרויה על שם כריסטופר קולומבוס אלא על שם אמריגו וספוצ'י. 

דרך בורמה שבהרי יהודה לא התגלתה בידי איש מאזרחי בורמה.

שיטת ניוטון-רפסון (אלגוריתם באנליזה נומרית) קצת פחות ראויה לשמה. אייזיק ניוטון וג'וזף רפסון אמנם השתתפו בתהליך הפיתוח שלה, אבל לא היו הראשונים לעסוק בה, וגם לא היו מי שגיבשו את הנוסח הסופי שלה.

יקיר אהרונוב ודייוויד בוהם לא גילו את אפקט אהרונוב-בוהם (אפקט בפיזיקה קוונטית) הקרוי על שמם. הם רק גילו מחדש תוצאים מסוימים שלו.

כלל לופיטל (בחשבון אינפיניטסימלי) התגלה על ידי יוהאן ברנולי. אולם תלמידו, המרקיז דה לופיטל, היה הראשון שפרסם אותו בספר.

הברון מינכהאוזן לא יכול היה לתרום מאומה לחקר התסמונת, הקרויה על שמו, כי הוא נפטר לפני גילוי התסמונת, הנקראת על שם סיפורי הגוזמה שלו. אם כי סיפורי הגוזמה שלו כן קרויים על שמו, ולא על שם הסופר ששיפר את הניסוח שלהם, ופרסם אותם.

אבל השיא הוא שמה של קבוצת האסטרואידים, חגורת קויפר, שנקראת על שם אסטרונום, שלא גילה את קיומה העכשיוי, אלא גילה שהיא הייתה קיימת בעבר הרחוק. הוא לא תיאר לעצמו שהיא עדיין קיימת.

בעקבות חוסר ההתאמה בין תגליות לאדם על שמן הן קרויות, נוסח חוק האפונימים של סטיגלר, שטוען בהגזמה, שתגליות תמיד נקראות על שם מי שלא גילה אותן, אלא רק היה מזוהה איתן, איך שהוא. את החוק הזה, כמובן, סטיגלר טוען, שלא הוא ניסח.

## רעיונות קרובים
אביו של סטיבן, הכלכלן ג'ורג' סטיגלר, חקר את נושא הגילויים בכלכלה והגיע למסקנה כי "אם תאוריה נכונה נופלת על אזניים ערלות, וניסוח מחודש שלה מתקבל בקהילה המדעית, הרי שזו הוכחה כי המדע מקבל רעיונות רק כאשר אלו מתאימים למצבו העדכני של המדע", וגם פרסם כמה דוגמאות לכך.

אפקט מתי נקבע על ידי רוברט קינג מרטון וקובע כי חוקרים בכירים מקבלים יותר פרסום מאשר חוקרים מוכרים פחות, גם אם העבודה שנעשית היא זהה.

חוק בויאר מ-1972, שנקרא כך על ידי הוברט קנדי, טוען כי "נוסחאות ומשפטים מתמטיים בדרך כלל אינם נקראים בשמות מגליהם או אלו שהוכיחו אותם". הוא נקרא כך על שמו של מחבר הספר "היסטוריה של מתמטיקה" קרל בויאר שמביא בו דוגמאות לחוק הזה. כפי שציין קנדי, "זהו מקרה נדיר של חוק שניסוחו מאשר את נכונותו".

לאלפרד נורת' וייטהד מיוחס הפתגם: "כל הדברים החשובים נאמרו לפני כן על ידי מישהו שלא גילה אותם".

## ראו גם
* אפקט מתי

## הערות שוליים




קטגוריה:אפונימים
הורדוס (בן הורדוס הגדול)

**הורדוס** (מכונה גם **הורדוס השני**) היה נסיך יהודי מבית הורדוס. בנו של הורדוס הגדול, מלך יהודה, ממרים בת הכהן הגדול.

## קורות חיים
מה שידוע לנו על קורות חייו של הורדוס השני, מגיע בעיקר מכתביו של יוסף בן מתתיהו. 

יוסף בן מתתיהו מספר שלאחר ששמע המלך הורדוס על מרים, בתו של הכהן הירושלמי שמעון בן ביתוס מאלכסנדריה (מיסד שושלת הכהנים בית ביתוס), "שנחשבה ליפה בבנות באותו הזמן", החליט לשאתה לאישה. מכיוון שמשפחתה לא נחשבה מיוחסת מספיק, מינה הורדוס את אביה לכהן גדול במקום ישוע בן פיאבי לפני שהתחתן איתה. על פי יוסף קלוזנר, מונה אביה בשנת 23 לפנה"ס לערך. על פי ניקוס קוקינוס, נישואיהם התרחשו בשנת 27/28 לפנה"ס ובאותה העת היא הייתה בת שלוש עשרה, והוא בן ארבעים וחמש. מרים ילדה לו את הורדוס, הנקרא בשמו.

בשנת 7 לפנה"ס לערך, הוציא המלך הורדוס להורג את בניו ממרים החשמונאית, אחיו למחצה של הורדוס הבן. מתוך דאגה לנכדיו היתומים, החליט המלך על זיווגים בתוך משפחת המלוכה, ולהורדוס אירש את הרודיאס בת אחיו אריסטובולוס (ואחות אגריפס הראשון).

בצוואה שכתב, מינה המלך הורדוס את בנו אנטיפטרוס למלך אחריו ואת בנו הורדוס ליורש כסאו. אולם לאחר שנתגלה שמרים בת הכהן הגדול ידעה על הניסיון להרעיל אותו, מחק המלך את הורדוס בנו מצוואתו כדי להענישה. בנוסף לכך, גירש אותה והדיח (בשנת 5 לפנה"ס) את אביה מהכהונה הגדולה.

הורדוס נישא לכלה שייעד לו אביו ובשנת 14 לספירה לערך ילדה לו הרודיאס את שלומית. נישואין אלו לא החזיקו מעמד זמן רב. כאשר היה אחיו למחצה (ממלתקי השומרונית) הורדוס אנטיפס בדרכו לרומא, התארח בביתם של הורדוס והרודיאס. אנטיפס, שלהבדיל מהורדוס זכה לרשת חלק מהממלכה של אביהם ושלט בטטרארכיה של הגליל, חשק באשת אחיו ולמרות שכבר היה נשוי לבתו של חרתת מלך הנבטים, העז להציע להרודיאס להינשא לו. הרודיאס נענתה להצעה והם הסכימו שתעבור לביתו לכשישוב מרומא ויגרש את אשתו.

בשנת 20 (או 27) לערך, עזבה הרודיאס את הורדוס ונישאה לאחיו. יוסף בן מתתיהו מדגיש כי הרודיאס עזבה את בעלה בעודו בחיים לטובת אחיו ובכך הפרה את "חוקי האבות". קביעתו מתבססת על כך שאישה אינה יכולה לתת גט לבעלה ויכולה להתגרש ממנו רק בהסכמתו. מאחר שהרודיאס עזבה את הורדוס בעודו בחיים וללא הסכמתו, הרי שעל-פי המשפט היהודי (עניין המודגש אצל יוסף גם במקום אחר) חל איסור עריות על אנטיפס להינשא לאשת אחיו.

## בברית החדשה
הורדוס השני נזכר בברית החדשה בהקשר של פרשת הוצאתו להורג של יוחנן המטביל, אשר נזף באנטיפס על כך שהוא נשא את אשת אחיו. ב, אחיו של אנטיפס ובעלה הראשון של הרודיאס, נזכר בשם "**פיליפוס**", ולכן שמו של הורדוס השני מופיע לפעמים בספרות המקצועית בשפות שונות כ"הורדוס פיליפוס הראשון". ייתכן כי מחברה של הבשורה על-פי מרקוס התבלבל עם אח אחר, פיליפוס הטטרארך, המכונה בשל כך על ידי סופרים מסוימים, "הורדוס פיליפוס השני". הטעות הזאת נגררה גם אל הבשורה על-פי מתי, שמתבססת על המסופר אצל מרקוס. אפשרות נוספת היא שהורדוס השני אכן נקרא גם פיליפוס, והשם פיליפוס נשמט אצל יוספוס. על כל פנים, קיימת הסכמה על כך שיוספוס והברית החדשה מתכוונים לאותה הדמות, גם אם בשמות שונים.

## הערות שוליים

קטגוריה:בית הורדוס
קטגוריה:יהודי תקופת בית שני
קטגוריה:יהודי המאה הראשונה לפנה"ס
קטגוריה:יהודים במאה ה-1
בית המכס (תל אביב)

שמאל|ממוזער|250px|המבנה מכיוון מערב. בחזית הדרומית נראה הכיתוב "בית המכס" בשלוש שפות
**בית המכס** הוא מבנה מנדטורי, השוכן בין שני מסלוליו של רחוב הרכבת בתל אביב, בין רחוב החשמל ממזרח ורחוב לבונטין ממערב. המבנה שימש כבית המכס של תחנת הרכבת "תל אביב", שפעלה לצד מסילת הרכבת יפו–ירושלים בין השנים 1920–1970. המבנה מוכרז כמבנה לשימור, והחל מנובמבר 2016 משמש כמחסן עבור משטרת ישראל.

## רקע - מסילת הרכבת לירושלים
בשנת 1920 החלה הרכבת המנדטורית בהפעלת שירותי רכבות נוסעים בארץ ישראל. כחלק מהשירות שוקמה מסילת הרכבת לירושלים שנהרסה במהלך מלחמת העולם הראשונה והורחבה לרוחב התקני, וכן הוקמה תחנת הנוסעים "תל אביב" במרחק של כ-2.5 קילומטר מתחנת הרכבת יפו.

בשנים 1936–1937 שודרגה התחנה ממבנה עץ ארעי למבנה קבע מאורך ומעט מקומר, בהתאם לתוואי המסילה שהשיקה לו. בצמוד לתחנה הוקם גם בית המכס, באגפה הדרומי. הקמת בית המכס נועדה לפתור את בעיית הניתוק מבית המכס הוותיק ביפו, שהיה בשליטה ערבית בעת מאורעות המרד הערבי הגדול והקשה על סוחרים ועולים בשחרור מטענם.

ב-7 באוגוסט 1949, לאחר קום המדינה והסכמי שביתת הנשק עם ירדן, חודשה פעילות הרכבות בקו לירושלים ותחנת תל אביב הפכה לתחנת הקצה של קו זה. בשל סגירת הגבולות עם המדינות השכנות לא התקיימו עוד ייבוא, יצוא ותנועה בינלאומית של נוסעים בדרך היבשה, ולפיכך התייתרה פעילותו של בית המכס והוא הפך למחסן.

מעבר הרכבת דרך רחובות תל אביב גרם להפרעות קשות לתנועה, במיוחד בדרך פתח תקווה אותו חצתה המסילה. מסיבה זו הוחלט לבנות תחנה חדשה בנקודה בה יוצאת המסילה מהעיר, כשני ק"מ מהתחנה הישנה. תחנת תל אביב דרום החדשה נחנכה ב-26 בנובמבר 1970 ועם הקמתה נהרסו מבני התחנה הישנה למעט בית המכס, ופורקה המסילה שהובילה מיפו אליה.

## המבנה
בית המכס נבנה על הרציף לצד מסילת הרכבת שחלפה מצפון לו. המבנה באורך של כ-50 מטרים נבנה לצד עיקול מתון במסילה, והוא הותאם לו. הבניין בן הקומה הבודדת נושא גג רעפים המסתיים בקרניז, ובצידו הצפוני צמוד לו סוכך הנשען על מוטות ברזל מקומרים. חלונות ודלתות המבנה רבועים, ובחזיתו הדרומית מתנוסס הכיתוב "בית המכס" בעברית, אנגלית ובערבית. נכון לתחילת המאה ה-21, המבנה נטוש, נעול ומוזנח, ועל קירותיו מתנוססות כתובות גרפיטי.

## התקפת האצ"ל
250px|ממוזער|שמאל|"מחזירים אותם הביתה עכשיו" על בית המכס הישן
לקראת סוף ימי המנדט הבריטי בארץ ישראל, התכנסו הבריטים באזורי ביטחון במרכזי הערים, ותחנת הרכבת כמו גם בית המכס נכללו באזור הביטחון של בית הדר הסמוך, אשר שימש כבנין המפקדה הצבאית של מחוז לוד וכבית דין צבאי. בעת התקפת האצ"ל על משטרת רמת גן ב-23 באפריל 1946, הותקפו בית המכס ותחנת הרכבת במסגרת פעולת הסחה שנועדה לרתק כוחות בריטים ולמנוע החשת תגבורת מאזור הביטחון אל משטרת רמת גן המותקפת.

## ראו גם
*בית המכס בנמל יפו

## קישורים חיצוניים

* בית המכס בת"א: בניין בטעם של פעם
*

## הערות שוליים

בית המכס
קטגוריה:אתרי מורשת במחוז תל אביב
קטגוריה:רחוב הרכבת
קטגוריה:תל אביב-יפו: מבנים לשימור
ג'יימס לאפרטי

**ג'יימס מרטין לאפרטי** (באנגלית: **James Martin Lafferty**; נולד ב-25 ביולי 1985) הוא שחקן ובמאי טלוויזיה אמריקאי, אשר ידוע בעיקר בשל גילום דמותו של ניית'ן סקוט בסדרת הדרמה "מגרש ביתי" מבית The CW.

## ביוגרפיה
לאפרטי נולד בעיר המט, קליפורניה. בבעלות הוריו, ג'פרי ואנג'יליקה, חברת בנייה. ללאפרטי אח הצעיר ממנו, סטיוארט לאפרטי, אף הוא שחקן. לאפרטי למד ב"תיכון המט" בעיר הולדתו, שיחק בקבוצת הכדורסל של בית הספר וסיים את לימודיו בשנת 2003. לאחר סיום לימודיו הוא עבר לקרוליינה הצפונית, לאחר שלוהק לתפקיד ניית'ן סקוט בסדרה "מגרש ביתי" של רשות השידור האמריקאית The CW.

## קריירה
ב-1997 ביצע לאפרטי הופעת בכורה בתפקיד קולי בסרט המצויר "משאלתה של אנאבל". מאוחר יותר הופיע לאפרטי בתפקידים קטנים בסדרות טלוויזיה שונות כמו "להתחיל מחדש", "תתאפס על עצמך" ו-"בוסטון פאבליק".

בשנת 2003 לאפרטי ביצע את פריצתו בכך שקיבל את התפקיד של ניית'ן סקוט בסדרה "מגרש ביתי". הסדרה מתרכזת בשני אחים חורגים, ניית'ן ולוקאס סקוט, הלומדים באותו תיכון. הסדרה זכתה לאחוזי צפייה גבוהים ופרק הפתיחה של הסדרה זכה ל-2.5 מיליון צופים. הצלחת הסדרה הובילה לפרסומו של לאפרטי אשר הופיע על השער של מגזינים כדוגמת אנטרטיינמנט ויקלי, Elle וגרסת הנוער של העיתון פיפל. בעונותיה המאוחרות לאפרטי ביים גם ארבעה פרקים מהסדרה. בשל תפקידו בסדרה קיבל לאפרטי ארבע מועמדויות לפרס "Teen Choice Awards".

בפברואר 2008 לוהק לאפרטי לסרט ההמשך לסרט "דוני דארקו". גרסת ההמשך יצאה ישירות ל-DVD וכללה שחקנים אחרים כמו אליזבת' ברקלי ואד וסטוויק. הסרט שנקרא "ס. דארקו" יצא במאי 2009 וזכה לביקורות שליליות.

באפריל 2011 אושר כי לאפרטי ישתתף בסדרת ריאליטי הרפתקאות יחד עם אחיו הצעיר ואותה גם יפיק. לאחר חילוקי דעות ובעיות בהפקה הסדרה לא הצליחה למצוא רשות שידור ולכן לא יצאה לפועל. באותה שנה החל לשחק בסדרה "Wild Life: A New Generation of Wild" את עצמו ושימש כמפיק.

ב-2014 שיחק בסרט האימה "השער" ושיחק את אחד התפקידים הראשיים בסדרה "Crisis" ברשת NBC.

ב-2018, שיחק בסדרת האימה העל-טבעית "מי מתגורר בבית היל" שיצר מייק פלנגאן לשירות הזרמת המדיה נטפליקס.

בשנת 2020 כיכב בין התפקידים הראשיים בסדרת הטלוויזיה ההיסטורית "הצוות המובחר" בהפקה משותפת של דיסני+ ונשיונל ג'יאוגרפיק, המבוססת על הספר באותו שם מאת טום וולף, ומקדורמן גילם את האסטרונאוט סקוט קרפנטר, אשר ידוע בתור האמריקאי הראשון בחלל במשימת מרקורי 3.

## חיים אישיים
משנת 2003 עד 2008, לאפרטי אירח אירוע של משחק כדורסל שנתי למען ארגוני צדקה שונים בווילמינגטון שבקרוליינה הצפונית. ב-2009 הוא הודיע כי הוא מבטל את האירוע, וציין: "כתוצאה מהטרדות בלתי פוסקות ופלישה לפרטיות שלי, של חברים שלי ואפילו של משפחתי, אני כבר לא מרגיש בנוח לערוך גיוס כספים."

בין השנים 2008–2009, לאפרטי ניהל מערכת יחסים עם השחקנית סופיה בוש אשר שיחקה איתו ב"מגרש ביתי".

החל מ-2016 לאפרטי נמצא במערכת יחסים עם השחקנית האוסטרלית אלכסנדרה פארק, אותה פגש על הסט של הסדרה "The Royals" כאשר הוא ביים את הסדרה. השניים התארסו ב-7 בספטמבר 2020. בני הזוג מתגוררים יחד בלוס אנג'לס, קליפורניה.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקנים ילדים אמריקאים
קטגוריה:במאי טלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מדינת קליפורניה בלונג ביץ'
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1985
A Life Within A Day

**A Life Within A Day** (בתרגום לעברית: **חיים בתוך יום**) הוא אלבום הבכורה של הצמד "סקווקאט" המורכב מכריס סקווייר (אשר פעל בלהקת יס עד מותו) וסטיב האקט (פעל בעבר בלהקת ג'נסיס). שיר הנושא "A Life Within A Day" זכה בפרס ה"המנון" בטקס פרסי הרוק המתקדם. השיר "Aliens" (חייזרים) תוכנן במקור להיות שיר של להקת "יס" בשם "(Aliens Are Only Us from the Future)" (חייזרים הם רק אנחנו מהעתיד). השיר נכתב על ידי סקווייר, ובוצע בסיבוב ההופעות של יס (*Yes' In The Present)*. אחריו יס הפסיקו לבצע את השיר בהופעות זמן קצר אחרי לשיר היו שמועות על כניסתו לאלבום של יס בשנת Fly from Here) 2011).

האקט כבר עבד עם חברו ללהקה של סקווייר סטיב האו בסופרגרופ GTR.

## רשימת השירים
כל השירים נכתבו על ידי כריס סקווייר, סטיב האקט ורוג'ר דין למעט איפה שמצוין

## ביצוע
**סקווקאט**:
*כריס סקווייר - גיטרת בס, שירה
*סטיב האקט - גיטרה, מפוחית פה, שירה

**משתתפים נוספים**:
*רוג'ר קינג - קלידים
*ג'רמי סטייסי - תופים
*אמנדה למאן - שירה מלווה
*דיק דרייבר - קונטרבס
*ריצ'רד סטיוארט - צ'לו
*קריסטין טאונסנד - כינור, וילולה

**אחרים**:
*רוג'ר קינג - מפיק, טכנאי קול
*שו בינג - עטיפת אלבום
*ג'ון ברוור - הרשאה
*מארק פאוול - רכז הפרויקט
*ויקי פאוול - רכזת
*פיל סמי - עטיפת אלבום
*אנג'לה ויקדומיני - צילום
*מאוריציו ויקדומיני - צילום

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2012
קטגוריה:אלבומי רוק מתקדם
קטגוריה:אלבומים באנגלית
יוסף חי לוי נחום

**יוסף חי לוי נחום** (נולד ב-1937) הוא טכנולוג מזון ישראלי, זוכה פרס קפלן לשנת 1961. 

מתוך אלבום פרס קפלן: 
"מהמדור לטכנולוגיה של מזון וביוטכנולוגיה בטכניון העברי בחיפה. הצלחתו בהמצאת דרכי ייצור של שימורי מזון, עשויה לפתור בעיות של עודפי תוצרת חקלאית ודרכי שימושם היעיל בתנאי שעת חירום. הוא פיתח מכשיר חדש לקביעה אנליטית של כמות השומן במוצרי מזון, במטרה לפשט את תהליכי הבדיקה הקיימים ולשפר את איכות המוצרים, כן המציא דבק לשימוש בליטוש יהלומים, המונע איבוד יהלומים ומקל על ליטושם. יוסף חי לוי נחום הוא צעיר שקדן המקדיש את עצמו ללא לאות לפיתוח המצאות שימושיות ואף רואה הצלחה במעשיו." 

הפרס ניתן בטקס חלוקת הפרסים שנערך בכ"א בתמוז תשכ"א בירושלים במלאת תשע שנים למותו של שר האוצר הראשון למדינת ישראל שהיה מראשוני המעוררים להגברת פריון העבודה והייצור.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:זוכי פרס קפלן
קטגוריה:מהנדסים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1937
חורשת עציון

**חורשת עציון** היא חורשת עצי אשל, השוכנת כיום בשכונת יפו ג' בדרום יפו. החורשה ניטעה בשנות ה-50 של המאה ה-20, באתר אשר שימש את ניצולי כפר עציון למגורים בשנים שלאחר נפילת הקיבוץ ומות רוב מגיניו.

## היסטוריה
עם התגברות הקרבות סביב גוש עציון במהלך מלחמת העצמאות, פונו ממנו הנשים והילדים למנזר רטיסבון בירושלים ובהמשך הועברו לפתח תקווה. ב-13 במאי 1948 נכנע כפר עציון ללגיון הירדני. חלק ממגיניו נהרגו תוך כדי קרב ורוב האחרים נורו למוות לאחר הכניעה, במהלך מה שנודע לימים כטבח כפר עציון.

בחודש ספטמבר 1948 הובאו נשות וילדי כפר עציון ומעט הגברים שנותרו בחיים משום ששהו בעת הקרבות מחוץ לכפר, אל שכונת גבעת עלייה (ג'בליה) שבדרום יפו (כיום יפו ג'). הם שוכנו בקבוצת בתים בני קומה אחת או שתיים ששימשו את הצבא הבריטי ואשר שכנו סביב רחבה גדולה, שזכתה בפי המתיישבים לשם "החצר הגדולה". המתיישבים המשיכו וניהלו במקום חיי שיתוף קיבוציים עם מטבח משותף וחינוך משותף לילדים הצעירים, והקימו בית כנסת הניצב על תילו גם כיום. בראשית שנות ה-50 של המאה ה-20 החלו התושבים לעבור למקומות מגורים אחרים, בין היתר לניר עציון ולקבוצת יבנה. במקום ניטעה חורשת עצי אשל, ואחרוני התושבים עזבו את האתר אחרי מלחמת ששת הימים, ושבו לקיבוץ כפר עציון שהוקם מחדש.

בשנת 1998 התגלו תולדות המקום לסופר עופר רגב, מנהל מחוז תל אביב במועצה לשימור אתרים, ביוזמתו של רגב, נרתם אדריכל הגנים שמואל גילר לעיצוב החורשה שזכתה בשמה הנוכחי. בכניסה לחורשה ניטע עץ אלון, סימלו של גוש עציון, ולידו תכנן שמואל גילר, לפי עצתו של שילה גל, מילדי כפר עציון, סוכה המנציחה את סוכת הלימוד של הקיבוץ.

## גלריית תמונות

File:Etzion grove.JPG|שלט הסבר
File:Etzion grove (2).JPG|עץ האלון
File:Etzion grove (3).JPG|סוכת הלימוד
File:Etzion grove (5).JPG|כתובת על בית הכנסת
קובץ:בית הכנסת כפר עציון.JPG|בית הכנסת ובית המדרש "גוש עציון"


## לקריאה נוספת
* עמיה ליבליך, **ילדי כפר עציון**, כתר, הוצאת הספרים של אוניברסיטת חיפה, תשס"ז

## קישורים חיצוניים

* 
* החורשה באתר העירייה

קטגוריה:גבעת עלייה
קטגוריה:תל אביב-יפו: גנים ופארקים
קטגוריה:אתרי מורשת במחוז תל אביב
קטגוריה:גוש עציון
קטגוריה:כפר עציון
מגדל המים בשכונת עג'מי

**מגדל המים** בשכונת עג'מי שוכן בפינת הרחובות החרוב וחייבי משה בתל אביב. 

## רקע
קודם להקמת מגדל המים קיבלה יפו את אספקת המים שלה מבורות ומבארות. מועד הקמתו המדויק של המגדל אינו ידוע, והוא הופיע לראשונה במפת העיר בשנת 1936, בעוד שנפקד מהמפה שפורסמה ב-1927. המגדל המתנשא לגובה של 31 מטרים, הוקם בנקודה הגבוהה ביותר בעג'מי, ונבנה מבטון מזוין, עמודים וקורות. לכל גובהו של המגדל נקבעו חרכי ירי, ומתחת למכל המים שבראשו נבנתה מרפסת תצפית היקפית. לכן ברי שהמגדל נבנה גם לצורכי ביטחון ושליטה. המגדל עוצב בהשראת סגנון האר דקו שרווח ביפו הערבית באותם ימים, והתאפיין בהדגשות אנכיות הבאות לידי ביטוי בפילסטרים שסביב בסיסו. 

בשנות ה-90 של המאה ה-20 שימש המגדל את משטרת ישראל לתצפיות אחר עבריינים שפעלו בעג'מי. 

המבנה שופץ בשנת 2004 בידי חברת עזרה וביצרון, הותקנו בו מדרגות ומעקה חדשים, והרחבה שסביבו רוצפה.

## קישורים חיצוניים

* 
* מגדל המים עג'מי

קטגוריה:יפו: מבנים
קטגוריה:אתרי מורשת במחוז תל אביב
קטגוריה:עג'מי
עג'מי
התקליטון הראשון

**התקליטון הראשון** (נקרא לפעמים גם **התקליט הראשון**) הוא כינויו של תקליט השדרים הרשמי הראשון של הזמר זוהר ארגוב שיצא בשנת 1977.

## רקע
בשנת 1977 החליט זוהר להוציא תקליט ראשון משלו שיכלול שני שירים "חיכיתי שנים" ו"כל יום שעובר". הוא פנה לאולפני "קוליפון" ביפו, שלימים הפך לאולפני "סיגמא". לפי יאיר שרגאי מנהל האולפן - זוהר הגיע אליו לאולפן והקליט את שני שיריו בתוך שעה אחת בלבד.

את המילים כתב חבר של זוהר - משה נגר, כאשר שרגאי עיבד אותם וניגן על הפסנתר והסינתיסייזר, על הגיטרות היה גרי אקשטיין, יוסי מנחם ניגן על הגיטרה בס ועל כלי ההקשה היה איקי לוי.

לאחר הקלטת השירים פנה זוהר למאיר ראובני, שמאוחר יותר נהיה מפיקו, והאחרון דחה אותו בטענה שהוא צריך להשתפשף עוד והגרון שלו צריך להתפתח.

בנוסף לפנייה למאיר ראובני, זוהר גם שלח 30 תקליטונים לרשתות רדיו שונות, אך רובן התעלמו מהם והשמיעו את התקליטון רק פעם בודדת בתוכנית "מחט בערימת תקליטים".

שני השירים מופיעים גם בקלטת "המלך והנסיכים" שהופקה על ידי טל הפקות.

## רשימת השירים

## משתתפים
*עיבוד: יאיר שרגאי
*פסנתר וסינטיסייזר: יאיר שרגאי
* גיטרות: גרי אקשטיין
* גיטרה בס: יוסי מנחם
* תופים וכלי הקשה: איקי לוי
* הוקלט באולפני "קוליפון" ביפו
* טכנאי הקלטה: יהודה זייתוני

קטגוריה:אלבומי זוהר ארגוב
רשימת יצירות מוזיקליות מאת פרידריך ניטשה

להלן רשימת יצירותיו המוזיקליות של פרידריך ניטשה.
שמאל|Albumblatt

## רשימת היצירות

## הקלטות נבחרות
ממוזער

* **Lieder - Klavierwerke - Melodrama**. Dietrich Fischer-Dieskau (Bariton, Klavier), Albert Reimann (Klavier), Elmar Budde (Klavier), 1996. Phillips, #4268632.
* **La Musique de Friedrich Nietzsche**. Peter Schubert (dir.), The Orpheus Singers, et al., 1996-1997. ATMA Classique , ACD #22148-49, 1999.
* **Weihnachtsoratorium: per soli, coro e pianoforte**. Marco Berrini (dir.), Francesco Lotoro (pianoforte), Ars Cantica Choir, 1998. Sarx Records, SX-030.
* **Sämtliche Werke für Klavier Solo**. Michael Krücker (Klavier), 2007. New Classical Adventure , #60189.
* Michael Steinmann, **"Sie hätten singen sollen, diese Seele..." - Friedrich Nietzsches Denken und Musik** (Aachen: der blaue reiter Verlag für Philosophie, 2012). Hörbuch und Doppel-Musik-CD. Klaus Hemmerle (Sprecher), Michael Stiller (Sprecher), Yasuko Kozaki (Gesang), Cornelius Witthoeft (Klavier und Orgel).


## ביבליוגרפיה

* Curt Paul Janz (Hrsg.), **Friedrich Nietzsche. Der musikalische Nachlaß: Gesamtausgabe in einem Band** (Basel: Bärenreiter-Verlag, 1976). BA 5771, M-006-47345-8.


## קישורים חיצוניים

* תווים ליצירות מאת פרידריך ניטשה במאגר פרויקט ספריית התווים הבינלאומית (IMSLP)
* טקסטים ליצירותיו הווקאליות של פרידריך ניטשה, לרבות תרגומים לשפות אחרות
* '''ניטשה כמלחין''', הרצאה מאת הלמוט ולטר לרגל מאה שנים למות ניטשה 

## הערות שוליים

קטגוריה:קטלוגים מוזיקליים
קטגוריה:פרידריך ניטשה
P.M.I

**פי. אמ. איי. סחר וייזום בע"מ**, המוכרת במותג **P.M.I** (ראשי תיבות של **Pocket Money Items**), היא חברה ישראלית העוסקת בייבוא, ייצור, שיווק והפצה של מוצרי איסוף, הוצאה לאור, יומנים לתלמידים וצעצועים. החברה הוקמה בשנת 1997 על ידי בועז דקל. החברה משווקת בישראל כ-25 זיכיונות בינלאומיים בהם: סופרגול, פאוור ריינג'רס, בובספוג, כמעט מלאכים, האי, ובקינז, ערוץ הופ!, דיסני, האחים וורנר, אימוג'י, קופיקו, אנגרי בירדס, הזבלונים, שכונה, החממה, סוי לונה, מועדון ווינX, סוניק x, בראץ, דרגון בול Z, דרגון בול GT, יו-גי-הו! ועוד. החברה משווקת את מוצריה באמצעות חברת בר שיווק והפצה. לחברה  חנות מותגים במתחם סינמה סיטי גלילות.

בחודש אוקטובר 2016 השיקה החברה את החנות האינטרנטית אמיגו. באתר מוצעים למכירה מוצרי P.M.I ועוד אלפי מוצרים נוספים לילדים.

## מוצרי החברה

### סופרגול

אלבום איסוף מדבקות בשיתוף עם ידיעות אחרונות, היוצא לאור בישראל מדי שנה מאז 1998. האלבום מכיל את תמונותיהם של כדורגלני ליגת העל, כדורגלנים בכירים בעולם ועוד. האלבום משווק על ידי חברת בר שיווק והפצה. בנוסף לקלפים הנאספים באמצעות רכישת חבילת קלפים, ישנם קלפים מיוחדים המכונים "אסים" אותם ניתן להשיג בדרכים שונות, לרוב באמצעות רכישת מוצרים של חברות אשר מעורבות בתהליך האיסוף לצורכי פרסום.

### אלבום קטנטנות
אלבום איסוף מדבקות של הטלנובלה "קטנטנות". הופץ בישראל בשנת 2002.

### ובקינז

180px|ממוזער|שמאל|בובות הוובקינז

בובות פרווה שמיוצרות על ידי חברת גאנז (Ganz) הקנדית, והיו ללהיט מצליח ברחבי אירופה ובמיוחד בצפון אמריקה. לכל בובת ובקינז שרוכשים יש "קוד סודי" שמאפשר לקונה להרשם לאתר "העולם של ובקינז" (Webkinz world) ולגדל חיית מחמד וירטואלית. המוצר הושק בשנת 2009 בישראל.

### גורמיטי

קו גדול של מוצרים, מבובות קטנות לאיסוף ועד בובות פעולה גדולות, של חברת Giochi Preziosi האיטלקית, חברת הצעצועים הרביעית בגודלה בעולם. השקת המותג לוותה בשידור סדרת הטלוויזיה גורמיטי בערוץ הילדים. המוצר הושק בשנת 2010.

### מושי מונסטרס

מותג המשלב בין הצעצוע הפיזי ובין אתר אינטרנט. מותג בריטי של חברת MindCandy. המותג מאפשר גידול מפלצת וירטואלית (הזהה לצעצוע הפיזי שנרכש), לאתר רשומים למעלה מ-100 מיליון ילדים מכל העולם. המוצר הושק בשנת 2012.

### אלבום Angry Birds
אלבום איסוף מדבקות של המותג Angry Birds. המוצר הושק בשנת 2012.

## קישורים חיצוניים
* 
*  פי. אם. אי. סחר וייזום בע"מ, באתר דן אנד ברדסטריט ישראל
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:צעצועים
קטגוריה:בובות
קטגוריה:תל אביב-יפו: חברות
שדרים

**שדרים** (באנגלית: "**Dispatches**") הוא ספר מאת העיתונאי האמריקני מייקל הֵר אשר יצא לאור בשנת 1977 ובעברית בשנת 1987 בהוצאת תבל. בספר אוגדו הכתבות ששלח הר למגזין "אסקווייר" ושבהן תוארו רשמיו וחוויותיו מווייטנאם בשנים 1967–1969, בזמן המלחמה שם. הר, שהצטרף ככתב למארבים, נלווה לחיילי דיוויזיית הפרשים הראשונה (מוטסת) ונמצא עם הנחתים הנצורים בקה סאן. במתקפת טט שהה הר בבסיס קדמי של הכוחות המיוחדים שהותקף, ונאלץ להשתתף בלחימה כאיש חי"ר כדי לשרוד.

הספר זכה לביקורות נלהבות, ולצד הספר "לב המאפליה" שימש בסיס לסרט "אפוקליפסה עכשיו" (לימים נמנה הר גם עם יוצרי הסרט "מטאל ג'אקט"). הסופר הבריטי ג'ון לה קארה הגדירו ספר המלחמה הטוב ביותר שקרא. גם בספרות העברית זכה הספר לאזכורים – לדוגמה בספר "גוף שני" מאת עפר שלח. בין היתר נזכר בספר דייל דיי, איש הנחתים, שבהמשך הפך לשחקן קולנוע, סופר ויועץ צבאי להפקות קולנועיות כדוגמת "להציל את טוראי ראיין".
## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרות מלחמת וייטנאם
קטגוריה:ספרי 1977
קטגוריה:ספרות פוליטית
קטגוריה:ספרים אמריקאיים
קטגוריה:ספרי היסטוריה
מאורו איקרדי

**מאורו עמנואל איקרדי ריוורו** (בספרדית: **Mauro Emanuel Icardi Rivero**; נולד ב-19 בפברואר 1993 ברוסאריו שבארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת גלאטסראיי מליגת העל הטורקית, בה הוא גם משמש כקפטן.

## קריירה
### ברצלונה
איקרדי הצטרף לקבוצה הספרדית בתחילת עונת 2008/09 ונכלל בקבוצה עד גיל 17. הוא התקדם לקבוצה עד גיל 19, ואחר כך הצטרף לסמפדוריה בהשאלה בינואר 2011.

### סמפדוריה
ב-11 בינואר 2011 סמפדוריה אישרה כי איקרדי חתם בשורותיה בהשאלה עד לתום העונה. אחרי ההצלחה בתום תקופת ההשאלה, בה הבקיע 13 שערים ב-19 משחקים, רכשה סמפדוריה את כרטיסו והחתימה אותו על חוזה לתקופה של 3 שנים.

ב-12 במאי 2012 הבקיע איקרדי את שער הבכורה שלו במדי סמפדוריה.

ב-6 בינואר 2013 הבקיע צמד נגד יובנטוס האיטלקית. ב-27 בינואר 2013 הבקיע רביעייה נגד פסקארה.

### אינטר
לקראת עונת 2013/2014 עבר לאינטר מילאנו. בספטמבר 2014 ניצחה אינטר את ססואולו 7:0, כשאיקרדי מבקיע שלושער. עד פברואר 2015 הבקיע 13 שערים. ב-7 באוקטובר 2016 האריך את החוזה שלו במועדון עד ל-2021,סעיף שחרורו יעמוד על 110 מיליון יורו.
בעונת 2015 - 2014 כבש איקרדי 22 שערי ליגה, וסיים כמלך שערי הליגה האיטלקית יחד עם לוקה טוני.

לפני תחילת עונת 2016 - 2015 מונה איקארדי לקפטן אינטר במקומו של אנדראה ראנוקיה.

ב-18 במרץ 2018 כבש איקרדי את שערו ה-100 בסרייה א', תוך שהוא מבקיע רביעייה בניצחון 0–5 של קבוצתו על סמפדוריה.

ב-13 בפברואר 2019, עקב סרובו של איקרדי לחתום על הארכת חוזה בקבוצה, הודיעה אינטר על הדחתו מתפקידו כקפטן, שהועבר לשוער הקבוצה סמיר הנדנוביץ'.

### פריז סן-ז'רמן
ב-2 בספטמבר 2019 הושאל איקרדי לפריז סן-ז'רמן לעונה אחת. ב-31 במאי 2020 פריז סן ז'רמן הודיעה כי היא מממשת את אופציית הרכישה בסך 58 מיליון אירו על איקרדי, שחתם על חוזה במועדון עד 2024.

ב-8 בספטמבר 2022 הושאל לגלאטסראיי.

### גלאטסראיי
ב-30 ביולי 2023 חתם בגלאטסראיי לשלוש שנים. היה מלך השערים של הליגה הטורקית לעונת 2023/24.

## תארים
; פריס סן ז׳רמן
*אליפות צרפת: 2019/20, 2021/2022
*הגביע הצרפתי: 2019/2020, 2020/2021
*גביע הליגה הצרפתי: 2019/2020
*הסופר קאפ הצרפתי: 2020, 2022

;גלאטסראיי
* אליפות טורקיה: 2022/2023, 2023/2024

## קישורים חיצוניים

* 

* מאורו איקרדי באתר הרשמי של אינטר מילאנו

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים ארגנטינאים
קטגוריה:חלוצי כדורגל ארגנטינאים
קטגוריה:רוסאריו: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני סמפדוריה
קטגוריה:כדורגלני אינטר מילאנו
קטגוריה:כדורגלני פריז סן-ז'רמן
קטגוריה:כדורגלני גלאטסראיי
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ארגנטינה
קטגוריה:ספורטאים ארגנטינאים באיטליה
קטגוריה:ספורטאים ארגנטינאים בצרפת
קטגוריה:ספורטאים זרים בטורקיה
קטגוריה:ארגנטינאים ממוצא איטלקי
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1993
רודולף

**רודולף** הוא שם פרטי לגברים ושם משפחה ממקור גרמני. מקור השם הוא מגרמנית עילית עתיקה כאשר hrōd, hruod הוא תהילה או כבוד ו-Wolf  הוא זאב.

קטגוריה:שמות פרטיים לגברים
קטגוריה:שמות משפחה גרמניים
Il divo

ממוזער|משמאל לימין: איזמברד, מרין, מילר ובוחלר
**איל דיבו** (באיטלקית: **Il Divo**) היא להקה שהוקמה בבריטניה בשנת 2004, על ידי סיימון קאוול. להקה הורכבה מארבעה חברים: דייוויד מילר, סבסטיאן איזמברד, אורס בוחלר וקרלוס מרין שנפטר ב-19 בדצמבר 2021.

## היסטוריה
הרעיון מאחורי היצירה של Il Divo בא לקאוול לאחר ששמע את השיר "Con te Partiro" בביצועו של אנדראה בוצ'לי תוך כדי צפייה ב"סופרנוס". בשנת 2004 הופיעה בבריטניה רביעיית זמרי האופרה "G4" והשתתפה בתוכנית הטלוויזיה של סיימון קאוול - "The X Factor". הם סיימו במקום השני, אך הוחתמו על ידי סוני מיוזיק אנטרטיינמנט. קאוול כבר היה מודע להערכה חדשה זו לקולות ליריים ומוזיקה קלאסית, והחליט להקים רביעייה בינלאומית (חברי הלהקה מגיעים מספרד, שווייץ, צרפת וארצות הברית, אם כי שם הלהקה הוא באיטלקית) שמשחזר את סגנון שלושת הטנורים.

## דיסקוגרפיה
ללהקה ישנם 10 אלבומים:
#2004 - Il Divo
#2005 - The Christmas Collection
#2005 - Ancora
#2006 - Siempre
#2008 - The Promise
#2011 - Wicked Game
#2013 - A Musical Affair
#2015/6 - Amor&Passion
#2018 - Timeless
#2021 - For Once In My Life

## הופעות
הלהקה הופיעה במדינות רבות ברחבי העולם, ובנובמבר 2017 קיימה שייט סביב מקסיקו וארצות הברית.

ב-19 ביוני 2018 הופיעה הלהקה לראשונה בישראל, בהיכל מנורה מבטחים בתל אביב. שנה לאחר מכן, ב-26 באוקטובר 2019, הגיעה הלהקה להופעתה השנייה בישראל.

## מותו של קרלוס מרין
ב 19 בדצמבר 2021 קרלוס מרין נפטר ממחלת הקורונה לאחר שנכנס לקומה בבית החולים במנצ'סטר.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:להקות בנים
קטגוריה:להקות אופרה
קטגוריה:רביעיות ווקאליות
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 2004
רוח אנאבטית

**רוח אנאבטית** (מיוונית: "כלפי מעלה") היא רוח חמה הנושבת במדרון ההר לעבר הפסגה כתוצאה מחימום השמש. רוחות אלה נושבות בדרך כלל בימים בהירים, כשמזג האוויר רגוע.

כאשר מזג האוויר מתאים, מדרון הגבעה או ההר מתחמם על ידי קרינת השמש, ומחמם את האוויר הקרוב אליו. האוויר באותו הגובה, המרוחק יותר מההר, אינו מתחמם בגלל המרחק הגדול בינו ובין הקרקע. התופעה עשויה להתעצם אם השכבה התחתונה של הקרקע מוסתרת על ידי ההר ובכך מתחממת פחות.

מכיוון שהאוויר במדרון ההר או בפסגה חמים יותר (וצפוף פחות בגלל התרחבותו) מן האוויר הסמוך, עולה הראשון מעלה (קונבקציה). כתוצאה מכך נוצר אזור לחץ נמוך ובעקבותיו הפרש לחצים שמביא לזרימת אוויר מהמדרון אל הפסגה - זוהי הרוח האנאבטית. תופעה נפוצה היא שהאוויר שעולה כתוצאה מהרוח מתקרר אדיאבטית (קירור של האוויר כשהוא עולה באטמוספירה), וכך מגיע לנקודת הטל, מתעבה ויוצר ענן קומולוס שיכול להוריד גשם ולעיתים אף יוצר סופת רעמים.

הרוח שנוצרת מהתופעה ההפוכה בדיוק נקראת רוח קטבטית, והיא מנשבת בלילה.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רוחות
פרוסטיוב

**פרוסטיוב** (צ'כית: **Prostějov**, גרמנית: **Proßnitz**; בפי יהודיה: **פרוסטיץ** או **פרוסניץ**) היא עיר במחוז אולומואוץ בצ'כיה, העיר שייכת היסטורית לחבל ארץ מוראביה. העיר מוזכרת לראשונה כ-*Prostějovice*, על שם אציל מקומי. העיר כונתה גם "ירושלים של האנה", האזור המקומי.

בעיר 43,563 תושבים (נכון ל-2024), ושטחה 46.5 קמ"ר. בשנת 1973 סופח לעיר הכפר ורהוביצה.

בעיר התקיימה קהילה יהודית גדולה, והתגוררו בה רבנים מפורסמים, כמו: רבי מאיר איזנשטט, רבי יהונתן אייבשיץ ורבי משה סופר. כמו כן, הקהילה החזיקה את אחת הישיבות הגדולות במוראביה. במאה ה-19 הייתה מרכז תנועת ההשכלה במחוז. בסוף 1940 גרשו הנאצים את היהודים מהעיר ומסרו את בתיהם למשפחות גרמניות.

בעיר פועל מועדון הכדורסל פרוסטיוב שהוקם בשנת 1940.

## ראו גם

* בית הכנסת בית המדרש

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 


* 


## הערות שוליים

קטגוריה:צ'כיה: ערים
קטגוריה:קהילות יהודיות בצ'כיה
*
ספורט לאומי

[ממוזער|שמאל|250px|ישראלים משחקים [מטקות בחוף תל אביב בשנות ה-70. יש האומרים שזה הספורט הלאומי של ישראל.]]
**ספורט לאומי** הוא משחק, תחרות או ענף ספורט המהווה מרכיב מרכזי בתרבות אומה. לרוב זהו ענף הספורט הפופולרי ביותר בקרב אזרחי אותה אומה. משחקים רבים משמשים כספורט לאומי דה פקטו, כמו כדורגל בברזיל ובייסבול בארצות הברית, בעוד שאחרים משמשים כספורט לאומי דה יורה, כמו לקרוס והוקי קרח בקנדה.

## ספורט לאומי בישראל
הכדורגל בישראל הוא ענף הספורט הפופולרי ביותר בישראל. מקור המשחק מטקות הוא בישראל עד שיש המכנים אותו הספורט הלאומי של ישראל, אך משחקים אותו גם בברזיל, איטליה ויוון.

בשנת 1939 כתב זאב ז'בוטינסקי מאמר שבו סקר את הספורט הלאומי של אומות שונות והמליץ לאמץ את העלייה החופשית בתור הספורט הלאומי של הנוער היהודי.

מרכז הספורט הלאומי - תל אביב הוא מתחם בשכונת הדר יוסף בתל אביב-יפו, הכולל מתקני ספורט רבים ומוכר גם בשמו "הבניין האולימפי".

כינוס הפועל הוא אירוע ספורט לאומי ובינלאומי שהיה נערך אחת לארבע שנים בחסותו של נשיא מדינת ישראל.

## קישורים חיצוניים

* ספורט לאומי, מאמרו של ז'בוטינסקי מתוך הכתבה הצלת יהודים באתר מכון ז'בוטינסקי בישראל

קטגוריה:ספורט
קטגוריה:סמלים לאומיים
ים של דמעות (אלבום)

**ים של דמעות** הוא אלבומו השישי של הזמר זוהר ארגוב שיצא לאור באוגוסט 1985. זהו תקליטו הראשון של ארגוב שהופק על ידי אביגדור ומשה בן-מוש מחברת "בן-מוש הפקות", לאחר 4 שנים של עבודה משותפת עם ה"אחים ראובני", שהפיקו את ארבעת אלבומיו הראשונים.

שיר הנושא של האלבום היה חידוש לשיר שבוצע במקור על ידי הזמרת אווה פרנסיס.

האלבום הכיל חידושים נוספים של ארגוב לשירים שהתפרסמו בביצועם של אחרים: "צעיר בלב" של אריס סאן, מחרוזת משירי ג'ו עמר, "זה לא עובר" (במקור "להיות לבד") שבוצע על ידי מירי אלוני, ו"עמוק עמוק" ('שלכת') שהתפרסם בביצועו של אריק לביא.

השיר "מלאך ושטן" נכתב במיוחד עבור ארגוב לפסטיבל "דרור – למנצח שיר מזמור תשל"ה" שנערך ב-1985. ארגוב דורג בפסטיבל במקום ה-8, כשבמקום הראשון זכה יריבו המקצועי חיים משה עם השיר "עד כלות הנשימה".

בתקופת הקלטת האלבום, היה ארגוב מכור באופן חמור לסמים, דבר שמורגש בקולו. האלבום זכה להצלחה גדולה.

באותה תקופה יצאה לאור קלטת עם קטעים מהופעתו בצרפת.

בשנת 1990 יצא אלבום זה ביחד עם האלבום הבא של ארגוב "להיות אדם" בהוצאה מחודשת כאוסף כפול.
## רשימת שירי האלבום

### משתתפים באלבום
* עיבודים: מרסל לידג'י
* עיבודים לשירים: "ים של דמעות", ו"מלאך ושטן" - יגאל חרד
* קלידים - מרסל לידג'י
* בס - יוסי מנחם
* גיטרות - יהודה קיסר, ומשה בן-משה ('בן מוש')
* תופים - איקי לוי, ואורי חתוכה
* בוזוקי - 'אריס' נחום
* סקסופון (בשיר "בלילה") - אורי סעדה
* הוקלט באולפני "קיסר" 1985
* טכנאי הקלטה ומיקסים - מוני ארנון

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי זוהר ארגוב
הוצאת נגן

[שמאל|160px|ממוזער|[סמליל ההוצאה]]
**הוצאת "נֶגֶן"** (Negen) היא הוצאת ספרי מוזיקה שנוסדה בתל אביב על ידי יצחק פְרוֹם ויואל שרייבר (1912–1988).
פרום ושרייבר החלו את דרכם בעסקי המוזיקה בעיר כבעלי בית מסחר לתווים, כלי נגינה ותקליטים ברחוב אלנבי. בשנת 1948 ייסדו את הוצאת נגן. בהוצאה הופיעו עשרות ספרי תווים ליצירות קלאסיות לפסנתר וכן עשרות שירונים (עם מילים ותווים לזמרה, אקורדיון ופסנתר) של שירים פופולריים מהזמר העברי, בהם שירונים (או דפי שיר) רבים של להיט אחד במסגרת סדרת "שירי ישראל".
לדברי חוקר הזמר העברי נתן שחר, סדרת להיטים זו הייתה בגדר חידוש. בחירת השירים נעשתה על פי מידת הפופולריות שלהם, שלדברי שרייבר, נקבעה על פי הביקוש שהיה להם בחנות.

## קישורים חיצוניים
* פרסומי ההוצאה בקטלוג הספרייה הלאומית (חיפוש: מו"ל: "נגן")

## הערות שוליים

קטגוריה:הוצאות ספרים בישראל
קטגוריה:מוציאים לאור של מוזיקה
קטגוריה:זמר עברי
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1948
מישל רול

**מישל רול** (בצרפתית: **Michel Rolle**; 21 באפריל 1652 – 8 בנובמבר 1719) היה מתמטיקאי צרפתי שנודע בעבור משפט רול.

## ביוגרפיה
רול נולד בעיירה אמבר בצרפת ועבר לגור בפריז בשנת 1675. לאחר עשר שנים התקבל לאקדמיה הצרפתית למדעים והמשיך לעבוד במוסד בסיום לימודיו. הוא אף היה בין 20 החברים באקדמיה שקיבלו שכר. בנוסף רול קיבל פנסיה מהמדינאי ז'אן-בטיסט קולבר לאחר שפתר את אחת הבעיות של המתמטיקאי ז'אק אוזנאם.

רול מתח ביקורת על החשבון האינפיניטסימלי, ולכן הגה את המשפט במונחים אלגבריים. הוא השתמש במשפט לראשונה בשנת 1690, ופרסם הוכחה בשנת 1691. המשפט נקרא על שמו במאה ה־19, לאחר שהעניין בו בקרב מתמטיקאים גדל, כי המשפט חיוני להוכחת משפט הערך הממוצע וקיום טור טיילור.

כמו כן בשנת 1690, רול פרסם את הספר "Traité d'Algebre", שמהווה את התיאור הראשון של דירוג מטריצות שפורסם באירופה.

רול נפטר בפריז בשנת 1719.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מתמטיקאים צרפתים
קטגוריה:ילידי 1652
קטגוריה:נפטרים ב-1719
להיות אדם

**להיות אדם** הוא האלבום השביעי של הזמר זוהר ארגוב, אשר הוקלט ויצא לאור בספטמבר 1986. בזמן ההקלטות, עקב התמכרותו הקשה לסמים, ארגוב היה שר משפט או שניים, עוצר, ורק לאחר זמן מה היה ממשיך להקליט משפט נוסף. לבקשתו של ארגוב לא צולמה תמונה שלו על עטיפת האלבום, אלא צויר פורטרט שלו על ידי רשם הפורטרטים משה פאיאנס. השיר "אבי" נכתב והולחן על ידי אביהו מדינה לזכרו של אביו של חברם המשותף בצלאל מזרחי, שהיה בזמנו הבעלים של מלון "גני שולמית" באילת.

## רשימת שירי האלבום

## משתתפים באלבום
*עיבודים - יגאל חרד
*קלידים - דריו מלכי, רביב גזית
*גיטרה בס - יוסי מנחם
*גיטרה קצב - שמוליק בודגוב
*תופים וכלי הקשה - איקי לוי
*גיטרה סולו - משה בן משה ('בן-מוש'), יהודה קיסר
*כלי קשת - רביעיית נגנים מתוך הפילהרמונית
*כינור - סלים נדף
*קולות רקע - מזי כהן, פנינה בריק, חני בודגוב
*הוקלט באולפני "קיסר" 1986
*טכנאי הקלטה ומיקסים - מוני ארנון, יהודה קיסר, דודי רוזנטל, ישי בן-צור, וראובן מנשרוב

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אלבומי זוהר ארגוב
מסדר ההצטיינות (מצרים)

**מסדר ההצטיינות** הוא עיטור ומסדר אבירות של הרפובליקה הערבית של מצרים. המסדר הוקם בשנת 1953 על ידי המלך פארוק הראשון תקופה קצרה לפני פירוק המלוכה וביסוס הרפובליקה הערבית של מצרים, אך עם זאת המסדר המשיך להתקיים תחת הרפובליקה החדשה. מסדר זה הוא השני בדרגתו אחרי מסדר הנילוס הוותיק.

## תיאור העיטור
עיטור המסדר הוא מדליה בצורת כוכב בעל עשרה קודקודים. במרכז הכוכב עיגול עם שמו של המסדר וסביבו עיטור בצורת טבעת או צורה מחומשת ומעוטרת (תלוי בדרגת העיטור). הכוכב תלוי על סרט ומחובר לאבזם בצורת סמל מצרים שהוא עיט מוזהב עם הכיתוב "רפובליקת מצרים הערבית" בבסיסו, סמל זה מעוטר בטבעת עלי אלון. סרט העיטור מורכב מחמישה פסים אנכיים בצבעי דגל מצרים (אדום, לבן ושחור), במרכז הסרט פס אדום עבה שבאגפיו שני פסים דקים יותר בצבע לבן ובדפנות הסרט שני פסים דקים בצבע שחור. תצורה זו של סרט העיטור מיוצגת גם באות העיטור.

## דרגות

EGY Order of Merit - Grand Cross BAR.png|**אביר הצלב הגדול**
EGY Order of Merit - Grand Officer BAR.png|**אביר קצין גדול**
EGY Order of Merit - Commander BAR.png|**מפקד**
EGY Order of Merit - Officer BAR.png|**קצין**
EGY Order of Merit - Knight BAR.png|**אביר**


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:עיטורי כוכב
קטגוריה:מצרים: עיטורים
קטגוריה:מסדרי אבירות