open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
חדוה ואני

**חדוה ואני: ופרשת קורותינו בעיר תל-אביב** הוא ספרו השני של אהרן מגד, שפורסם בשנת תשי"ד–1953 בהוצאת הקיבוץ המאוחד (ספרית ילקוט) וועדת התרבות של מועצת פועלי חיפה. הספר זיכה את מגד בפרס אוסישקין.

העלילה סטירית ומתארת זוג, חדוה ושלומיק, אשר עובר מן הקיבוץ לעיר. בעלילה, מגד מקביל בין חיי הקיבוץ האידיאליסטיים והשקטים לבין העיר, המוצגת כמסואבת. חדוה מוצגת כבעלת מוטיבציה רבה מאוד להצליח בעיר, בכל מחיר, בעוד ששלומיק מעוניין לשוב לקיבוץ (אליו הזוג שב).

הספר נכתב בשנים הראשונות למדינה והוא אחד ממספר ספרים שבהם משקף מגד, מייצג מובהק של סופרי דור תש"ח, את האכזבה הקשה של בני דור הפלמ"ח – לאחר הקמת המדינה – ממה שנחזה בעיניהם כהסתאבות החברה והמדינה. שורשי "משבר המדינה" היו נעוצים בעובדה שהמדינה הריאלית שהוקמה בהכרח לא יכלה להגשים את האידיאל הרצוי. לכן, הגיבור בספרים אלה – כולל שלומיק – הוא בעצם אנטי-גיבור, שעל אף האידיאליזם בו הוא ממשיך לדבוק ורצונו העז להשתלב במדינה החדשה, הוא דווקא הופך מושא ללעג ולמיאוס. מבקרת הספרות גיטה אבינור תיארה זאת כך:

בראיון שהעניק מגד בספטמבר 2008 למוסף "שבעה לילות" של ידיעות אחרונות אמר מגד כי הוא מתחרט על כתיבת "חדוה ואני":

עיבודו הנודע ביותר של הספר הוא לסדרת הטלוויזיה החלוצית "חדווה ושלומיק" ב-1971. השינויים הרבים שנעשו לסיפור הבסיס הובילו את מגד לבקש לשנות את שם הסדרה. הספר אף עובד למחזה (אשר הוצג בתיאטרון הבימה ב-1954, בבימוי ישראל בקר). במאמר "דמות האישה במחזות ישראלים" מנתחים משה צימרמן ואורית מס את אופן הצגת הנשים במחזה:

בראיון מינואר 1958 סיפר מגד על כתיבת "חדוה לבדה", מעין חלק שני ל"חדוה ואני". כתב היד הכיל 157 עמודים. מגד הגדיר אותו "ניסיון שנכשל לכתוב המשך לחדוה ואני". 

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרים ישראליים
קטגוריה:ספרים בעברית
קטגוריה:ספרי 1953
קטגוריה:הקיבוץ בתרבות ובאמנות: ספרים
קטגוריה:ספרי הוצאת הקיבוץ המאוחד
קטגוריה:ספרים שעובדו לסדרות טלוויזיה
מסיבת יום הולדת (מחזה)

**מסיבת יום הולדת** (אנגלית: **The Birthday Party**) הוא המחזה הראשון באורך מלא שחיבר המחזאי הבריטי הרולד פינטר, שעלה על בימות הווסט אנד בלונדון ב-1958.

המחזה נחשב בתחילה לכישלון קופתי וביקורתי. עם זאת, לאחר ביקורת טובה מהמבקר הנודע הרולד הובסון (לאחר ירידת המחזה), ובעקבות פופולריות של מחזות אחרים של פינטר, הפך המחזה לחלק מן ה"קאנון" של פינטר ואחד המחזות הפופולריים ביותר שלו.

כמו במחזהו המוקדם יותר, "החדר", עסק פינטר גם במחזה זה בחדירת זרים למרחב ה"פרטי" - בית מוזנח. סטנלי, נגן פסנתר כושל בשנות ה-30 לחייו, מתגורר בחדר שכור באכסניה בעיר חוף אנגלית. שני גברים מגיעים לבקרו - מק'קן וגולדברג. הם מגיעים ביום שהוא יום ההולדת של סטנלי, על פי טענתה של בעלת הבית, מג. השניים מענים אותו פסיכולוגית, עד שהוא מנסה לתקוף ולחנוק את בעלת הבית; כן הוא מנסה לאנוס אישה אחרת, לולו. לאחר "מסיבת יום ההולדת", סטנלי מובל במדרגות על ידי מק'קן (כשהוא לא מסוגל לדבר או ללכת לבדו); לולו מתחרטת על פעילות מינית כלשהי שהייתה מעורבת בה עם גולדברג, ועל הרצפה מונח שבור תוף, מתנתה של מג לסטנלי.

## קישורים חיצוניים

* 
*ארז מירנץ. האימה הערטילאית מפחידה יותר. סקירת ההצגה בבית הספר של סופי מוסקוביץ. סוכן תרבות. 30 ביולי 2009.

קטגוריה:מחזות 1958
קטגוריה:מחזות אנגליים
קטגוריה:תיאטרון האבסורד
שנער

**שִׁנְעָר** הוא שמו של חבל ארץ קדום המוזכר בספר בראשית ובמקרא העברי, סביבו התרחשו מספר מאורעות חשובים.

כיום, ההנחה המקובלת היא, שחבל ארץ שנער היה באזור או בקרבת העיר בבל, באזור המשוייך לשומר באותה תקופה.

## אזכורים בתנ"ך
השם מוזכר לראשונה בספר בראשית שם מתוארת מלכותו של נמרוד:

מציטוט זה ניתן להבין ששנער נמצאת בדרום מסופוטמיה, באזור בבל, ארך, אכד וכלנה.

בסיפור מגדל בבל מצוין שהמגדל נבנה בארץ שנער:

בפרק י"ד מוזכר אמרפל מלך שנער. החוקרים משערים שאמרפל היה למעשה אביו של מלך בבל הגדול חמורבי, או שמדובר בחמורבי עצמו, שנודע גם בשם "עמורפי".

### בנביאים

שנער מוזכרת גם בספר יהושע:

בספר ישעיהו, מוזכר חבל שנער בחזון עליית יהודי הגולה:

העדרה של בבל ברשימת המדינות מחזק את השערת החוקרים, כי שנער היא בבל.

שנער מוזכרת גם בספר זכריה:

ציטוט זה מתייחס, ככל הנראה לגלות בבל.

## מקור המילה
ישנה סברה לפיה מקור המילה "שנער" במילה שוּמֶר. לפי סברה אחרת מקורה במילה המצרית העתיקה לבבל: "סנגר" או "סנרר", שמה המצרי של שומר. במכתבי אל-עמארנה מכונה בבל בשם "סנהר" וסבורים שמקור המילה בשמו של האל סין - אל הירח - ומדובר בשילוב השם "סין" עם המילה "אור".

## מיקומה כיום
ישנם חוקרים הטוענים שכיום שנער נמצאת בדרום ומרכז מסופוטמיה, הנמצא בתחום ממלכת בבל, ונקרא שומר ואכד.

## קישורים חיצוניים
* 
* מי היה אמרפל מלך שנער?, באתר עצור כאן חושבים

## הערות שוליים

קטגוריה:מסופוטמיה
קטגוריה:אתרי המקרא
קטגוריה:מקומות במכתבי אל-עמארנה
קטגוריה:פרשת נח
היאבקות בתמנונים

[שמאל|ממוזער|250px|[תמנון פסיפי ענק - הגדול ביותר בתמנונים ויכול להגיע לאורך 4.3 מ'.]]
**היאבקות בתמנונים** היא ספורט אתגרי שבו צוללים נאבקים בתמנונים על מנת למשוך אותם אל החוף. טכניקה זו משמשת בפועל גם ביולוגים ימיים ללכידת תמנונים.

תמנונים נחשבים לבעלי מנת המשכל הגבוהה ביותר מבין חסרי החוליות ולכידתם אינה טריוויאלית ואף עלולה להיות מסוכנת. קיים תיעוד לעיסוק בענף ספורט זה החל מסוף שנות ה-40 אולם העיסוק בו הגיע לשיא הפופולרית במהלך שנות ה-60 בארצות הברית. בתקופה זו התקיימה מדי שנה אליפות העולם בהיאבקות בתמנונים בפיוג'ט סאונד שבמדינת וושינגטון. האירוע משך אליו אלפי צופים מדי שנה ואף סוקר על ידי התקשורת. גביעים הוענקו ליחידים ולקבוצות צוללים שלכדו את בעלי החיים הגדולים ביותר. לאחר התחרות חלק מהתמנונים שימשו למאכל, חלק ניתנו לאקווריום מקומי וחלקם שוחררו בחזרה לים. כך למשל, באליפות העולם בהיאבקות בתמנונים שהתקיימה באפריל 1963 השתתפו 111 צוללים. 25 תמנונים מהמין תמנון פסיפי ענק (Enteroctopus dofleini) נתפסו באותו היום. התמנונים סודרו על פי משקלם: משקלו של הקטן ביותר היה 1.8 ק"ג ושל הכבד ביותר 26 ק"ג.

ב-1965 פרסם המגזין טיים מאמר העוסק בפופולריות הגדלה של הענף:

## הערות שוליים

קטגוריה:ספורט דמים
קטגוריה:צלילה
קטגוריה:תמנון בתרבות
שרברב

שמאל|ממוזער|250px|אינסטלטור בעבודה 
**שרברב** (בלעז: **אינסטלטור**) הוא בעל מקצוע העוסק בשרברבות.

התואר שרברב מקובל כיום לתיאור בעל מקצוע העוסק בהרכבת מערכות צנרת בתחום המים או הביוב ובתחזוקם.

## היסטוריה

## פעולות
יש שרברבים העובדים כעצמאים, לעיתים כעסק של אדם אחד בלבד, וכן הפעילים בחברות שרברבות, ובחברות בעלות התמחות רחבה יותר בתחום הבנייה.
ממוזער|שרברב סוגר את צנרת המים ברחוב פינסקר בירושלים
[שמאל|ממוזער|250px|אנדרטה לאינסטלטור ב[מוסקבה]] 
שרברב מומחה מבצע מגוון רחב של התקנות ושל תיקונים בתחומי הצנרת השונים בבית ומחוצה לו:
*התקנה צנרת מים - התקנת צנרת המים או הביוב. מרבית השרברבים מתמחים במערכות הצנרת הביתית אך ישנם שרברבים המתמחים גם בהתקנת ותחזוק מערכות צנרת עירונית בעלות קוטר רחב יותר.
*שימוש בביובית ושאיבת ביוב - ביובית היא משאית קטנה הנושאת ציוד מתקדם להתמודדות עם בעיות במערכות ביוב בעלי קוטר רחב, על הביובית מותקנים סיב אופטי ומצלמה המיועדים לצילום ומיפוי מערכת הביוב מבפנים ואיתור התקלה באופן יעיל ומהיר, על המשאית גם מותקן צינור המספק מים בלחץ גבוה ומשמש לפירור מחוללי סתימות ולניקוי הצינורות, כמו כן ישנה משאבה המחוברת אל מכל שאיבה גדול לשאיבת נוזלים ופסולת מוצקה במקרה של הצפת מי שופכין.
*פתיחת סתימות - סתימה בבית שימוש, בכיור או באמבט הן הבעיה הנפוצה ביותר בה מטפל השרברב. היא נפוצה בעיקר עקב הקושי למנוע אותה, הסתימות נוצרות ממשקעים שנוצרים מחדירת פסולת לצנרת כמו שערות שנשטפות במקלחת או מגבונים לחים הנשטפים באסלה, תפקיד השרברב לזהות את מקור הסתימה ולפתחה.
*איתור ותיקון של נזילות – בעיה נפוצה נוספת בצנרת היא דליפה של נוזלים מהצנרת, הנזילות נובעות בעיקר מסדקים בצינורות, אך יכולות להיווצר גם כתוצאה מהתקנה לקויה או סיבות אחרות. השרברב צריך לזהות את מוקד הנזילה ולתקנה על ידי החלפת האזור הפגוע בצנרת. באם הנזילה אינה במקום גלוי, השרברב בעזרת ציוד ייעודי לכך, יכול לאתר נזילה/דליפה בצינור הנמצא בתוך הקיר.
*התקנת ברזים וציוד קצה של מערכת האינסטלציה – השרברב אחראי על חיבור תשתיות הבית השונות למערכת המים, וכחלק מכך הוא מתקין ברזים, מערכת ג'קוזי, ברז אינטרפוץ לאמבט, בידה לאסלה ועוד.
*שרברב מיומן אמור להדריך את דיירי הבית במניעת סתימות ברכיבי האינסטלציה השונים בבית.
*התקנה ותיקון דודי שמש וחשמל – ישנם שרברבים המתמחים בטיפול בדודי שמש וחשמל, עבודה מסוג זה מצריכה ידע טכני ומקצועי הקשור למערכות הייחודיות שיש בדוד, כמו ידע בחשמלאות.

## סיכונים מקצועיים
מלבד הסיכון הכרוך בעבודה באתר בניה, חשוף השרברב לסיכון עקב עבודתו בסביבה מזוהמת, העבודה בסמוך להפרשות אנשים עלולה לחשוף את השרברב לחיידקים שעלולים להימצא בצואה או בקיא, כמו כולרה, טיפוס הבהרות, דלקת כבד, פוליו ועוד.

בנוסף ישנם אנשים המנסים לטפל בעצמם בבעיות הצנרת על ידי הזרמת חומצת בסיס כמו סודה קאוסטיק לצינור במטרה להמיס את גורם הסתימה, במהלך העבודה עלול השרברב להיפגע מאותה החומצה.

## הכשרה מקצועית
בישראל ישנם שני אופני התמקצעות: הכשרה מקצועית על ידי משרד העבודה, והתלמדות כשוליה.

## קבלנות אינסטלציה
נוסף על עבודה בשרברבות, ישנה המקבילה המיועדת לעבודות תשתית, התקנה ותיקון צנרת מבנים ודירות. תחום זה נקרא קבלנות אינסטלציה ובו לא די בקבלת תעודה מטעם משרד העבודה, כי אם ברישום פורמלי בפנקס הקבלנים.

## קישורים חיצוניים

*

## הערות שוליים

קטגוריה:שרברבות
קטגוריה:מקצועות הבנייה
כביש 293

**כביש 293** הוא כביש אזורי המחבר בין כביש 25 בצומת הגדי ליד העיר נתיבות לכביש 6 וכביש 40 במחלף קמה, הסמוך לקיבוץ בית קמה. אורכו 18.5 ק"מ.

הכביש הוארך בשנת 2015 בכקילומטר מזרחה, מצומת קמה הקיים שצומצם ועד המפגש עם כביש 6 וכביש 40, שנפתח באזור זה לתנועה, במחלף קמה.

## מסלול הכביש

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ישראל: כבישים
קטגוריה:נתיבות: תחבורה
קטגוריה:בית קמה
קטגוריה:הנגב: כבישים
שרגא גורן

**שרגא גורן** (25 ביולי 1897 – 12 ביוני 1972) היה איש ציבור ותעשיין ישראלי. כיהן כחבר הכנסת הראשונה מטעם מפא"י.

## ביוגרפיה

גורן נולד בשם פייבוש גורוחובסקי במקרוב שבאוקראינה. את לימודיו החל בחדר ובבית ספר תיכון בקייב והמשיך לאחריהם החל בלימודים אקדמאים באוניברסיטת קייב. בשנים אלו החל בפעילות ציונית כחבר תנועת צעירי ציון (משנת 1913), קבוצת "עת לבנות" (משנת 1914 וכחבר מייסד בתנועת דרור (1917). הוא שירת בצבא האדום בתור מנהל מחלקת הגיוס של הארמייה ה-12.

בשנת 1920 נישא לאסתר לבית קליאונר.

בשנת 1921 עלה עם רעייתו לארץ ישראל והזוג הצטרף ל"גדוד העבודה". גורן היה חבר הפועל הצעיר, אל מול רוב חברי הגדוד שהיו חברי אחדות העבודה. התנגדותו לנטיות השמאליות של חבריו הביאו לוויכוחים פוליטיים עד שנתבקש לעזוב את הגדוד. גורן עבר לתל אביב בה החל בפעילות ציבורית, כאשר ארגן חבורה של פועלי בניין. גורן המשיך לעבוד במשרד לעבודות ציבוריות ובניין של הסתדרות העובדים הכללית. גורן התקדם והיה מראשי חברת הבת "סולל בונה" ובין מייסדי המרכז לקואופרציה. במסגרת המרכז שימש יו"ר קואופרטיב התחבורה ובשנים 1924–1929 היה מנהל המרכז. כמו כן כיהן גורן כמנכ"ל חברת "תיעוש" והיה שותף, מטעם ההסתדרות והמרכז לקואופרציה, להקמת מפעלים וחברות ברחבי הארץ, בהם הארגז, פלקרמיק, אליאנס ודלק. בשנת 1931 הוביל את שביתת הנהגים היהודית ערבית.

בשנת 1937 נבחר כציר לקונגרס הציוני העשרים. לאחר קום המדינה כיהן כחבר הכנסת מטעם מפא"י בכנסת הראשונה והיה חבר ועדת הכלכלה וועדת העבודה. בשנת 1958 עמד בראש מפעלי התעשייה של ההסתדרות בעיירות הפיתוח.

שרגא גורן היה אחד היוזמים אשר הקימו את "מעונות עובדים" - בית דירות משותף בבעלות דייריו, ואשר נועד לשמש את ציבור העובדים.

רעייתו אסתר הייתה אחת הגננות הראשונות של תל אביב. לזוג נולדו שתי בנות - מיכל וגלה-אביגיל.

## הנצחתו
הקמת קרן מייסדים ע"ש יעקב אפטר, יצחק בראלי, שרגא גורן (גורוחובסקי), אברהם זברסקי, יהודה חורין וראובן שנקר. עמותה שנוסדה בסוף שנות ה-80 כתוצאה מאיחודן של מספר עמותות שהוקמו בשנות ה-60 וה-70 ביזמתו של אברהם זברסקי, מנכ"ל בנק הפועלים, כדי להנציח את זכרם של כמה ממייסדי משק העובדים. הקרן הקדישה את כספיה בעיקר לסיוע למימון מחקרים ופרסום ספרים הנוגעים לתולדות תנועת העבודה בכלל ומשק העובדים בפרט וכן להקמת אתר אינטרנט שיהיה מוקדש לתנועת העבודה ההיסטורית. בשנת 2013 פורקה הקרן.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי צעירי ציון
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם מפא"י
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:תעשיינים ישראלים
קטגוריה:לוחמי הגדודים העבריים
קטגוריה:חברי הפועל הצעיר
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קייב
קטגוריה:ישראלים ילידי אוקראינה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:חברי הכנסת: מנכ"לים
קטגוריה:חברי הכנסת: תעשיינים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1897
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1972
יוסף אפרתי

**יוסף אפרתי** (19 בפברואר 1897 - 8 בפברואר 1975) היה איש ציבור ישראלי שכיהן כחבר הכנסת מטעם מפא"י (1949–1965).

## קורות חייו
אפרתי נולד בשם יוסף גרייבר בפינסק שבבלארוס למרדכי ודבורה לבית ליפשיץ. בנעוריו למד בחדר וב-1913 החל ללמוד בחדר מתוקן ובבית ספר עירוני רוסי ובגימנסיה פרטית. במקביל היה חבר פעיל באגודת הנוער "פרחי ציון" (ששויכה לצעירי ציון).

בשנת 1914 עלה לארץ ישראל, עבר לפתח תקווה והחל ללמוד בבית ספר חקלאי במושבה. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הצטרף יוסף למפלגת הפועל הצעיר ועם חברים ממנה הקים קבוצת עבודה שגידלה ירקות במושבה. בשנת 1917, עם סיום לימודיו, חבר לקבוצה שיישבה מחדש את המושבה העזובה באר טוביה. בתקופה זו למד בבית ספר התיכון החקלאי בפתח תקווה ובשנים 1923–1925 עבד בתחנה החקלאית הניסיונית בבן שמן. לאחר מכן עבר לחיות בקבוצת גבע.

בשנותיו הראשונות בארץ החל לפעול במפלגת הפועל הצעיר ולאחר מכן במפא"י, מטעמה היה בין בכירי המרכז החקלאי.

עם קום המדינה נבחר אפרתי לכנסת הראשונה וכיהן בה במשך, 16 שנים רצופות עד הכנסת החמישית. לאורך כל תקופת כהונתו היה חבר ועדת הכספים.ב-1951 מונה לסגנו של שר החקלאות פנחס לבון תפקיד אותו מילא 8 שנים.

## חיים אישיים
יוסף נישא לחיה רייזקינד בבן שמן ולזוג נולדו 3 בנים ובת. בכורו , שנולד בבן שמן, נהרג בקרבות לטרון ב-1948. יוסף נפטר ב-1975 והובא לקבורה בקבוצת גבע

## לקריאה נוספת
* נחמן תמיר, **אנשי העלייה השנייה - כרך ג**', הוצאת המרכז לתרבות וחינוך של הסתדרות העובדים, 1971, עמודים 76–79

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם מפא"י
קטגוריה:חברי הכנסת: חקלאים
קטגוריה:חקלאים ביישוב
קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:חברי הפועל הצעיר
קטגוריה:פעילים ציונים בבלארוס
קטגוריה:חברי הכנסת השנייה
קטגוריה:חברי הכנסת השלישית
קטגוריה:חברי הכנסת הרביעית
קטגוריה:חברי הכנסת החמישית
קטגוריה:קבוצת גבע: אישים
קטגוריה:אבות שכולים: חללי צה"ל
קטגוריה:אישים הקבורים בקבוצת גבע
קטגוריה:בן שמן (מושב): אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1897
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1975
חיים בן אשר

**חיים בן אשר** (**פינקל**; 10 ביולי 1904 – 14 ביולי 1998) היה איש ציבור ישראלי, ממייסדי קיבוץ גבעת ברנר וחבר הכנסת מטעם מפא"י.

## ביוגרפיה
בן אשר נולד בשם **חיים פינקל** בשנת 1904 באודסה שבדרום האימפריה הרוסית. למד בחדר והחל בלימודים אקדמיים, שאותם המשיך באוניברסיטה העברית לאחר עלייתו לארץ ישראל בשנת 1924.

עם עלייתו היה בן אשר חבר בגדוד העבודה "עין חרוד" בירושלים, וממנה יצא והצטרף למייסדי קיבוץ גבעת ברנר. בקיבוץ חי עד לפילוג בתנועת הקיבוץ המאוחד, בראשית שנות החמישים, ולאחר מכן היה חבר קיבוץ נצר סרני.

טרם קום המדינה היה בן אשר פעיל בתנועת "החלוץ", וקיים עבורה שליחויות בגרמניה ובפולין. בשנות מלחמת העולם השנייה התגייס לשורות הבריגדה היהודית ושימש בה עורך עיתון "החייל" וסדרת החוברות "במאבק".

בשנים 1949–1955 כיהן כחבר הכנסת מטעם מפא"י  בכנסת הראשונה ובכנסת השנייה. והיה חבר ועדת החוץ והביטחון, ועדת החוקה, חוק ומשפט, וועדת השירותים הציבוריים.

בראשית שנות השישים ביקר את קהילת ביתא ישראל שבאתיופיה ולאחר מכאן פעל למען עלייתה לישראל.

שנים רבות היה פעיל בהסתדרות העובדים הכללית וכיהן בה כחבר הוועד הפועל ומנהל בית ברל.

## מפרסומיו
* **המרד של פועלי אוסטריה**: סכומים והערכות, תל אביב: הבחרות הסוציאליסטית העברית בארץ ישראל, 1935. (חוברת)
* **בימים אלה**, תל אביב: הבחרות הסוציאליסטית העברית בארץ ישראל, תש"א. (חוברת; על ההתנדבות במלחמת העולם השנייה)
* **עולם המחר של אתמול: דו-שיח על חירות האדם בזמננו**, תל אביב: עם עובד, תשי"ט 1959.
* **וידויה של וירג'יניה** (הבאה לדפוס: נעמי ויפתח בן אשר; עריכה: טובה אולשטיין, אראלה בן אשר), [אילת: חמו"ל], תשס"ז 2006. (סיפור פרי עזבונו של בן אשר, המתחיל במנזר נוצרי ברומא, עובר במזרח הרחוק ונמשך אל ישראל. כולל פתח דבר על אודותיו מאת בנו יפתח בן אשר.)

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 

חיים בן אשר - קבוצת כנרת
*חיים בן אשר - סיפורי גבעת ברנר
* 
* 

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם מפא"י
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:לוחמי הבריגדה היהודית
קטגוריה:עורכי עיתונים בשפה העברית
קטגוריה:פעילי ההסתדרות הכללית
קטגוריה:מייסדי קיבוצים
קטגוריה:עליית ביתא ישראל: אישים
קטגוריה:חברי הכנסת הראשונה
קטגוריה:חברי הכנסת השנייה
קטגוריה:גבעת ברנר: אישים
קטגוריה:נצר סרני: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות כנרת
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1904
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1998
הר עמשא

**הר עמשא** הוא הר בהרי חברון, מדרום ליישוב הר עמשא ו-13 ק"מ צפונית לערד. גובה ההר 859 מטר מעל פני הים ומפסגתו ניתן להשקיף על שטח דרום מדבר יהודה ועל בקעת ערד, צפון הר הנגב ומצפון, על הרי חברון. 

ההר נמצא בתחום השיפוט של מועצה אזורית תמר, וסביבו שמורת טבע מוכרזת, "שמורת הר עמשא". ההר קיבל את שמו בעת החדשה על שם עמשא בן יתר שהיה שר צבא של אבשלום ומאוחר יותר שר צבא דוד המלך.

## שרידים ארכאולוגיים

בהר עמשא עברה הדרך הרומית הקדומה מירושלים לאילת. הדרך מופיעה במפת פויטינגר מהמאה ה-3. לפי אוסביוס, שחי במאה ה-4, היא חיברה את מרגלות הר חברון עם פסגת הר עמשא. מהפסגה פונה התוואי צפונה למעון, לאתר המקראי של כרמל, למקום הכפר הערבי הנוכחי בני נעים, עד תל מלחתה ומשם לערבה.

במקום נמצא קטע של מעלה הררי שרוחבו בין חמישה לשישה מטרים. הכשרתו דרשה יישור פני השטח, חציבת מדרגות וריצוף וייצוב שולי הדרך.

## לקריאה נוספת
* עמנואל הראובני, **פסגות - טיולים לפסגות ההרים ואל נקודות תצפית**, כנרת בית הוצאה לאור, 1993.
## קישורים חיצוניים

*הר עמשא ומעלה דרגות, אתר סוסיא
*מסלול שביל ישראל העובר בהר.

250px|ממוזער|ימין|שלג בהר עמשא. ינואר 2015

עמשא
קטגוריה:שביל ישראל
קטגוריה:יהודה: שמורות טבע
עמשא
מטאלופרוטאז

**מטאלפרוטאז** (או: **מטאלופרוטאינאז**) הוא שם כללי בביוכימיה לאנזים המזרז את ריאקציית ההידרוליזה של פפטידים באמצעות שימוש ביון מתכת. השם **מטאלופרוטאזות** מגדיר את המשפחה הגדולה של אנזימים אלה, שהיא תת-משפחה של משפחת הפרוטאזות.

## מנגנון קטליטי
האתר הפעיל של אנזימים המשתייכים למשפחת המטאלופרוטאזות מכיל יון מתכת כקופקטור ההכרחי לצורך הפעילות האנזימטית. ברוב המקרים יון זה הוא יון אבץ (**Zn<sup>+2</sup>**), הגורם לשפעול של מולקולת מים כנוקלאופיל אשר יתקוף את הקבוצה הקרבונילית בפפטיד. בנוסף, יון המתכת מייצב מטען שלילי ויכול לשמש כאלקטרופיל.

## דוגמאות
* קרבוקסיפפטידאז -  אנזים זה מופרש מהלבלב ומשתתף בפירוק חלבונים בתהליך העיכול. אנזים זה הוא אקסופפטידאז המבצע הידרוליזה של קשרים פפטידיים מהקצה הקרבוקסילי בעזרת יון האבץ שנמצא באתר הפעיל שלו.
* קרבוניק אנהידראז - אנזים המזרז את ריאקצית ההידרציה (הוספת מולקולת מים) של פחמן דו-חמצני לביקרבונט. באתר הפעיל של קרבוניק אנהידרז יש יון אבץ הקשור לשלושה היסטידינים. האבץ מזרז דהפרוטונציה (הוצאת פרוטון)  של המים ואז מתקבל יון הידרוקסיד שהוא נוקלאופיל לתקיפת CO2.

### ראו גם
*קופקטור
*קרבוניק אנהידראז
*קרבוקסיפפטידאז

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ביוכימיה
קטגוריה:אנזימים
תדרארת אכאכוס

**תדרארת אכאכוס** (ערבית **تدرارت أكاكوس**, מטמהאק "הר אכאכוס") הוא אזור מדברי-הררי, מזרחית לעיר ראט שבמחוז ע'את בדרום-מערב לוב ועל גבולה עם אלג'יריה, הידוע בציורי הסלע שהשתמרו בו. אורכו של האזור ההררי מצפון לדרום הוא 150 ק"מ, רוחבו 30 ק"מ, והוא נישא עד לגובה של 1,410 מטר. נוף האזור מגוון וכולל דיונות חול ומסלע בתצורות ובצבעים שונים.

## אומנות ציורי הסלע
תדרארת אכאכוס נודע בציורי הסלע הפרהיסטוריים העשירים שבו. כאשר הוכרז טאסילי נאג'ר הנמצא מעבר לגבול עם אלג'יריה כאתר מורשת עולמית ב-1982, הבחינו שליחי הוועדה הבינלאומית למונומנטים ולאתרים גם בסגולותיו של תדרארת אכאכוס, והאתר בשטח של יותר מ-250 קמ"ר צורף לרשימת המורשת העולמית. 

ציורי הסלע באזור מתוארכים לתקופה שהחלה בתחילת האלף ה-13 לפנה"ס ונמשכה עד לסוף המאה ה-1 לספירה, והם משמשים ראייה לתמורות התרבותיות והטבעיות שחלו באזור. סך הכל נסקרו באתר אלפי ציורים ומאות תחריטים המתחלקים לחמש תקופות עיקריות, ואשר השתמרו במצב מצוין הודות לאקלים היבש ולעובדה שהם נמצאים בדרך כלל במקומות חבויים. מהתקופה המוקדמת (מ-12000 עד 8000 לפנה"ס) שרדו תחריטים המתארים בעלי חיים כמו ג'ירפות, פילים, ויענים שהיו נפוצים בסהרה לפני מדבורה. בתקופה שבין 8000 ל-4000 לפנה"ס נוספו לתחריטים גם ציורים, ואלה מתארים את עולם החי לצד נושאים דתיים. החל משנת 4000 לפנה"ס (או 5000 לפנה"ס) התמקדו הציורים בעדרי בקר, והחל משנת 1500 לפנה"ס הופיעו ציורים של סוסים. במחצית השנייה של האלף ה-1 לפנה"ס היו ציורי גמלים שהיו בעל החיים המבוית החשוב ביותר באזור והנושא העיקרי של אמנות הסלע.

## גלריה


קובץ:Tadrart01.JPG|סירק דה מול נ'גה
קובץ:Libya 4985 Tadrart Acacus Luca Galuzzi 2007.jpg|דיונות חול 
קובץ:Libya 5101 Fozzigiaren Arch Tadrart Acacus Luca Galuzzi 2007.jpg|קשת פורז'אגה מתנשאת לגובה של 46 מטרים ורוחבה 33 מטרים
קובץ:Tadrart Acacus 2.jpg|
קובץ:Libya 4924 Pictograms Tadrart Acacus Luca Galuzzi 2007 cropped.jpg|ציורי סלע
קובץ:Libya 5041 Petroglyphs Tadrart Acacus Luca Galuzzi 2007.jpg|


## ראו גם
* טאסילי נאג'ר
* הרי אהגר

## קישורים חיצוניים

* המשלחת הארכאולוגית ה-איטלקית-לובית לאכאכוס
* אודות אכאכוס 

## הערות שוליים

קטגוריה:לוב: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:אמנות סלע
קטגוריה:פרהיסטוריה
קטגוריה:אפריקה: רכסי הרים
קטגוריה:אפריקה: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:אפריקה: מדבריות
קטגוריה:אתרי מורשת עולמית בסיכון
כמהין (מושב)

**כְּמֵהִין** הוא מושב עובדים שיתופי במועצה אזורית רמת נגב, באזור יישובי פתחת ניצנה, כ-50 ק"מ מדרום מערב לבאר שבע. המושב הוקם בשנת 1988 על ידי גרעיני נח"ל של תנועת המושבים. בסמוך למושב נמצאת שמורת הטבע חולות עגור. מקור שם המושב בפטריית הכמהין.

כמהין הוא מושב בעל אופי חקלאי חילוני המונה כ-50 משפחות. בשנת 1992 הפך כמהין ממושב למושב עובדים השייך לתנועת המושבים, מאז החל בתנופת קליטה של זוגות ומשפחות צעירות. כבכל מושב כל משפחה היא יחידה כלכלית עצמאית, יחד עם זאת קיים דגש על הפן הקהילתי.

חברי המושב פעילים בוועדות השונות: קליטה, תרבות, ספורט, נוער, חינוך, ביקורת וביטחון. בנוסף, ועד הנהלה המורכב מחמישה חברי אגודה. במושב ספריה, מועדון למבוגרים, מועדון לילדים, מזכירות מושב, גן משחקים ומכינה קדם צבאית חצי שנתית של דרך ארץ.

חלקן הגדול של המשפחות במושב עוסקות בחקלאות. במקרים רבים משלבת המשפחה משק חקלאי ועבודה במקצועות חופשיים (עבודה-סוציאלית, תיירות, הנדסה, עריכת-דין, חינוך והוראה, כלכלה).

החקלאות במושב היא חקלאות מתקדמת ומיועדת לייצוא. ענף הגידול העיקרי הוא עגבניות שרי בחממות. השקיה באמצעות מי התהום המליחים הקיימים באזור מונעת מחסור במכסות המים. כמו כן, היא משפרת את איכות הגידול. ענפי גידול נוספים כוללים תבלינים, פלפלים ותפוחי אדמה.

## קישורים חיצוניים
*אתר המושב כמהין
* מושב כמהין, במרכז המידע להתיישבות בנגב ובגליל
* כמהין, באתר המועצה האזורית רמת הנגב
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מושבים
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:אזור ניצנה
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1988
קטגוריה:הנגב: יישובים
קטגוריה:מושבים במחוז הדרום
רדאמס

**רדאמס** (ערבית: **غدامس**; תעתיק מדויק: ע'דאמס) היא עיר ונווה מדבר במערב לוב, סמוך לגבולה עם אלג'יריה ותוניסיה, והיא שוכנת כ-550 ק"מ דרומית-מערבית לבירה טריפולי. בעיר התגוררו לפי הערכה כ-16,000 ברברים סונים בשנת 2003, אך גם נוודים בני הטוארג נוהגים לפקוד אותה. תושבי העיר מדברים בניב ברברי ארכאי שלו אוצר מילים נרחב משלו ומערכת צלילים ייחודית. נראה כי בעיר רווחו בעבר מספר ניבים שונים בהתאם לשייכות השבטית. חלקה העתיק של העיר, אשר זכה לכינוי "פנינת המדבר", מוכרז על ידי ארגון אונסק"ו כאתר מורשת עולמית מאז שנת 1986.

ב-2016, בשל נזקים שנגרמו ממלחמת האזרחים השנייה בלוב, שריפות וסופות באזור, הוחלט להגדיר את העיר העתיקה של רדאמס כאתר מורשת עולמית בסיכון. בשנים שלאחר מכן הרשויות המקומיות ביצעו עבודות שיקום נרחבות, ובעקבות זאת ועדת המורשת העולמית של אונסק"ו החליטה להסיר את האתר מרשימת אתרי המורשת העולמית בסיכון ב-2025.

ממוזער|שמאל|מראה ברדאמס

## היסטוריה
ימין|ממוזער|200px|בית מסורתי בעיר
העיר קמה על שרידיה של העיר הברברית הקדומה קידמה (Cydamae) או קידמוס (Cydamus), אשר הייתה לבת בריתה של האימפריה הרומית בשנת 19 לפנה"ס, אך באתר לא נותרו בתים מהתקופה הברברית הפרהיסטורית או מהתקופה הרומית. במאה ה-6 ולאחר שמיסיונרים ביזנטים התיישבו במקום, הייתה העיר למקום מושבו של בישוף. במאה ה-7 נכבשה רדאמס בידי הערבים והאוכלוסייה התאסלמה. בין המאה ה-8 והמאה ה-10 השתייכה האוכלוסייה לכת האיבאדיה. 

העיר תפקדה באופן עצמאי למדי ועד למאה ה-19 הייתה אתר חשוב לאורך דרכי המסחר שחצו את הסהרה. אף שכיבוש לוב בידי האימפריה האיטלקית החל ב-1911 רק שנתיים לאחר מכן החלו האיטלקים להתקדם אל פנים הארץ, ורק בשנת 1924 התבסס השלטון האיטלקי בעיר. ב-1943, במהלך מלחמת העולם השנייה, נכבשה רדאמס בידי צבא צרפת החופשית במהלך מסע צבא צרפת החופשית בפזאן בשנת 1943, והייתה לחלק מלוב העצמאית בשנת 1956. בשנות ה-70 של המאה ה-20 החלו בתי העיר להתפשט אל מחוץ לחומותיה, בעיקר לכיוון דרום ודרום-מערב.

## האתר
העיר העתיקה בנויה כעיגול שקוטרו כ-1,750 מטר. קירות הבתים החיצוניים משמשים גם כחומותיה החיצוניות של העיר כולה. העיר העתיקה חולקה לשבעה רבעים, שכל אחד מהם שימש את אחד משבעת השבטים הברברים שהתגוררו בעיר. שבטים אלה השתייכו לשתי קבוצות עיקריות - איית ואליד ואיית וזיטן, ובכל רובע הייתה רחבה ציבורית ששימשה לעריכת פסטיבלים ואירועים. 

בתי העיר הם בעלי שתי קומות לפחות, ורחובותיה הם למעשה ארקדות ארוכות המשמשות כמעברים מקורים ומוגנים מפני החום ופגעי מזג האוויר. הגישה לבתים היא מארקדות אלה, ולעיתים שקועה קומת הקרקע מתחת למפלס הרחוב. בקומה הקרקע של הבתים נמצאים אזורי אחסון ומגורים וגרם מדרגות מוביל אל הקומה השנייה, שבה אזור מגורים נוסף. בקומה השנייה מרפסות המאפשרות גם הן תנועה בין הבתים, ולמעשה ישנם בעיר שני מפלסי תנועה - התחתון מקורה והעליון תחת כיפת השמיים. מאפיין ייחודי של שני מפלסים אלה הוא שבאופן מסורתי השתמשו גברים במפלס התחתון, בעוד שהעליון היה שמור לנשים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:לוב: ערים
קטגוריה:לוב: אתרי מורשת עולמית
שפה אנליטית

**שפה אנליטית** היא שפה שבה היחסים התחביריים במשפט והמשמעות נקבעים באמצעות שימוש במיליות ובסדר המילים, ולא בעזרת הטיה של מילים. שפה אנליטית טהורה תהיה שפה ללא הטיות מילים. ההפך מזה הוא שפה סינתטית, כלומר שפה שעושה שימוש בהטיות של מילים וחיבור מורפמות כדי להשיג אותה מטרה.

דוגמה קלאסית לשפה אנליטית היא סינית. לדוגמה, בעוד עברית משתמשת במורפמה ה"א הידיעה כדי להראות יידוע, הסינית משתמשת בסדר המילים כדי להשיג את אותה המטרה.

עברית היא שפה אנליטית למחצה, מכיוון שהיא משתמשת הן במיליות והן בהטיות מילים לציון משמעות וקשרים תחביריים.
## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בלשנות
מכחול (יישוב)

**מַכְּחוּל** הוא יישוב בדואי בבקעת ערד, השייך למועצה אזורית אל קסום. עד נובמבר 2012 נכלל היישוב בתחומי המועצה האזורית אבו בסמה שפורקה לשתי מועצות אזוריות.

היישוב הוקם כחלק מהחלטת הממשלה בשנת 2003 להקים מספר יישובים נוספים למען אוכלוסיית הבדואים באזור הנגב.

מקור השם: על פי נחל כחל וחורבת כחל הסמוכים. שמו הקודם של המקום (שהיה בתכנון): מרעית.

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-2003
קטגוריה:יישובים בדואיים בישראל
קטגוריה:הנגב: יישובים
קטגוריה:מועצה אזורית אל קסום
קטגוריה:יישובים ערביים בישראל
קטגוריה:בקעת ערד
מפעל חיים

**מפעל חיים** הוא פועלו המצטבר של אדם בחייו. הוקרה על פועלו של אדם בתחום אחד או בתחומים רבים, ניתנת על ידי גופים המעניקים פרסים או תעודות הוקרה, והיא נקראת "פרס על מפעל חיים". כאשר מחולקים פרסים בקטגוריות שונות, נמצא מפעל חיים בקטגוריה נפרדת. כך, למשל, מדינת ישראל מעניקה מדי שנה את פרס ישראל בקטגוריות שונות בתחומי המדע והתרבות, ובנוסף, מעניקה "**פרס על מפעל חיים – תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה**".

הענקת הוקרה על מפעל חיים ניתנת כאשר:
*פועלו של אדם מתפרש על פני תחומים רבים, גם אם בכל אחד מהתחומים תרומתו אינה מספיקה להעניק לו הוקרה.
*כאשר אדם פעל בתחומים שאינם נמנים עם אחת מהקטגוריות המוגדרות.
*כאשר אדם פעל רבות בתחום אחד, אך כל אחת מתרומותיו בנפרד לא נחשבה ראויה להענקת הפרס. במקרה כזה הענקת הפרס היא גם סוג של פיצוי, והוקרה על התרומה המצטברת.

הענקת הוקרה על מפעל חיים קיימת בכל רחבי העולם, ובמקרים רבים היא נקראת גם: "פרס לשם כבוד" או "פרס על הישגים מיוחדים". כך למשל, האקדמיה האמריקאית לקולנוע מעניקה את פרס אוסקר בקטגוריות שונות מתחום הקולנוע, ובמקביל מעניקה פרס אוסקר לשם כבוד לאנשים על תרומה מצטברת לתעשיית הקולנוע. פרס זה שונה מהפרסים האחרים גם בכך שאינו קשור לשנה עצמה בה מחולק האוסקר.

פרס מפעל חיים מחולק בתחומים רבים ובהם:
*פרס אמי (הטלוויזיה האמריקאית), פרס גראמי (המוזיקה האמריקאית) ופרס טוני (תיאטראות ברודוויי) - מעניקים כולם פרסי מפעל חיים כחלק מתרומה יוצאת דופן בתחומם.
*ה-BBC מעניקים פרס מפעל חיים על תרומה יוצאת דופן בתחומי הפולק  והספורט (פרס ה-BBC למפעל חיים של ספורטאי). פרס דומה ניתן בעבר (עד שנת 2009) בתחום הג'אז .
*פרס מפעל חיים של ה-NBA מוענק בכל שנה לאישים שתרמו בעברם באופן משמעותי להצלחת הליגה.
*אגדות דיסני הוא תואר מפעל-חיים המוענק על ידי חברת דיסני לאישים שתרומתם ליצירת החברה ראויה לציון מיוחד.
*פרס ישראל שמעניקה מדינת ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה המוענק מידי מספר שנים.
*פרס MTV למפעל חיים, הוא פרס היתולי שניתן לדמויות קולנועיות שהשפיעו באופן משמעותי לתרבות הפופ.
*פרס אופיר הישראלי על תרומה בתחום הקולנוע ופרס רוזנבלום לאמנויות הבמה.
*פרס אקו"ם בתחום המוזיקה הישראלית (מוענק לסופר או משורר, פזמונאי או מלחין).
*ארגונים שונים מעניקים את הפרס למשל יד יצחק בן-צבי (חקר תולדות ארץ ישראל ויישובה או תולדות יהדות המזרח). התאגדויות מקצועיות עשויות להעניק פרס בתחומם: פרופ' אורה קדם קיבלה פרס מפעל חיים מטעם האגודה הישראלית להנדסה כימית, התאחדות התעשיינים ולשכת המהנדסים והאדריכלים, הקריקטוריסט עמוס בידרמן מטעם אגודת העיתונאים והעיתונאי נחמיה שטרסלר מטעם אגודת העיתונאים ירושלים.
* בפסטיבל הסרטים של ונציה מוענק מדי שנה פרס אריה הזהב על מפעל חיים.

פרסים אחדים דומים למפעל חיים, בכך שהם מוענקים לאדם שתרם תרומה נרחבת שארכה שנים רבות או לאדם בסוף חייו. כך למשל קיבל נשיא מדינת ישראל שמעון פרס את מדליית החירות הנשיאותית כהוקרה על מפעל חייו. לחלק מזוכי פרס נובל הוענק הפרס לאחר שעסקו בתחום מסוים כמעט כל חייהם (למשל מרטין לותר קינג שזכה בפרס נובל לשלום).

## ראו גם
* כל כתבי
*  בוויקיפדיה האנגלית.

## הערות שוליים

קטגוריה:פרסים
קרב מגידו (פירושונים)

**קרב מגידו** הוא כינוי למספר עימותים צבאיים שנערכו במרחב  לאורך ההיסטוריה.
מרטין

קטגוריה:שמות פרטיים לגברים
קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה צרפתיים
קטגוריה:שמות משפחה המבוססים על השם מרטין
ריכרד טייכמן

**ריכרד טייכמן** (בגרמנית: **Richard Teichmann **; (23 בדצמבר 1868 – 12 ביוני 1925) היה שחמטאי גרמני.
## קריירה
טייכמן, יליד אלטנבורג, למד פילולוגיה באוניברסיטאות ינה וברלין ואת הקריירה השחמטאית החל בזכייה בתחרות ברלין בשנת 1890. בשנת 1892 חלק מקום שני בתחרות „Simpson-Divan“ ובשנת 1894 מקום שלישי בתחרות לייפציג, אחרי זיגברט טאראש ופול ליפקה. בשנת 1900 ניצח בתחרות לונדון לפני ג'וזף הנרי בלקברן, איזידור גונסברג וג'יימס מייסון. בשנת 1904 סיים במקום השני את תחרות לונדון, אחרי ויליאם אוורט נייפייר. ניצח בתחרות ברלין בשנים 1907, 1909 ו-1910. ב-1909 ניצח בתחרות מינכן.

אחד משחקני השחמט החזקים ביותר בגרמניה בסוף המאה ה-19 ברמת רב-אמן. נודע בכינוי "ריצ'רד החמישי" משום שלעיתים קרובות סיים תחרויות במקום החמישי. במציאות סיים במקום החמישי ב-9 מתוך 50 תחרויות חזקות בהן השתתף, אך ב-18 מהן סיים במקום הראשון. האימרה המפורסמת "שחמט הוא ב-99% טקטיקה" מיוחסת לו. https://web.archive.org/web/20080216031113/http://www.exeterchessclub.org.uk/Tactics/tacticq.html

לשיא יכולתו הגיע בשנת 1911 כאשר ניצח בצורה משכנעת בתחרות החזקה בקרלסבד בתוצאה 18 מתוך 25 נקודות אפשריות ונקודה אחת לפני המקום השני בהביסו את עקיבא רובינשטיין וקרל שלכטר באותה הסתעפות של הפתיחה הספרדית; בנוסף ניצח באותה תחרות את ז'ק מיזס, פרנק מרשל ורודולף שפילמן. אדוארד לסקר מתאר את הדרך המפולפלת בה הדגים טייכמן את הזכייה מול שלכטר בספרו "סודות שלמדתי מהאמנים" ובאופן כללי התפעל מהמומחיות של טייכמן.

לטייכמן הייתה תוצאה חיובית מול אלכסנדר אלכין +3 -2 =2 (שלושה ניצחונות, שני הפסדים ושתי תוצאות תיקו), סיים דו-קרב איתו בתוצאת תיקו בשנת 1921 כאשר אלכין נחשב למועמד ההגיוני להתמודד על תואר אליפות העולם מול חוזה ראול קפבלנקה. הוא אף ניצח את אלכין בכלים השחורים בתחרות ברלין 1921.

התוצאות של טייכמן מול עמנואל לסקר +0 -4 =0 ומול קפבלנקה +0 -2 =1 לא היו טובות, אך הוא הצליח לנצח את יתר השחקנים המובילים באותו הזמן: מול שלכטר +4 -2 =21, מרשל +7 -7 =17, אהרון נימצוביץ' +1 -1 =5, טאראש +5 -7 =2, עקיבא רובינשטיין +5 -6 =11, גזה מארוצי +1 -2 =12 ודוד ינובסקי +4 -5 =4. בשנת 1914 ניצח בדו-קרב מול שפילמן בתוצאה 1–5.

הלך לעולמו בשנת 1925 בברלין.

## התמודדויות

## ספרים על טייכמן


* Jack Spence: *The chess career of Richard Teichmann*. Revised edition. The Chess Player, Nottingham 1995, 


## משחקים מפורסמים
### לבן: עקיבא רובינשטיין שחור: ריכרד טייכמן [[קרלסבד]] 1907

### לבן: עקיבא רובינשטיין שחור: ריכרד טייכמן [[וינה]] 1908

## קישורים חיצוניים

* שמונה תחבולות של ריכרד טייכמן, wtharvey.com
* [10 בעיות שחמט שחיבר טייכמן](http://www.softdecc.com/pdb/search.pdb?expression=(A='Teichmann')and(FIRSTNAME='Richard')), softdecc.com
* לב חריטון, ניתוח משחק בו טייכמן כופה מט בשלב המציעה בעזרת מלכו, chessbase.com
* ויליאם הרטסטון, מאמר על טייכמן וניצחונו על שפילמן
* הקרבת צריח של טייכמן, uschesstrust.org

## הערות שוליים

קטגוריה:שחמטאים גרמנים
קטגוריה:פילולוגים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1868
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1925
Risk

**Risk** (סיכון) הוא אלבום שיצא לאור ב-1999 על ידי להקת ההבי מטאל האמריקאית מגאדת'. אלבום זה הוא האחרון בו השתתף הגיטריסט מרטי פרידמן והוא האלבום הראשון בהשתתפות המתופף ג'ימי דגראסו, שהחליף את ניק מנזה.

מקורו של שם האלבום הוא בגלל הסיכון שהלהקה לקחה ביצירת מוזיקה בסגנונות שונים, בעקבות הצעה של לארס אולריך, שהיה עם מאסטיין בלהקת מטאליקה ואף הוא לקח את הלהקה לכיוון שונה בשנות ה-90 המאוחרות. ההחלטה הזאת קיבלה תגובות מעורבות עבור שתי הלהקות.

עטיפת הגרסה המחודשת שיצאה ב-2004 מראה ציור של הקמע של מגאדת', ויק ראטלהד, על מלכודת העכברים.

הסינגלים שיצאו מאלבום זה הם Insomania, Crush 'em ו-Breadline, כאשר לשירים אלה יצאו גם וידאו קליפים.

## רשימת שירים
כל השירים נכתבו על ידי דייב מאסטיין, מרטי פרידמן ובאד פרייג'ר אלא אם צוין אחרת:


#"Insomnia" מאסטיין) – 4:34)
#"Prince of Darkness" מאסטיין) – 6:26)
#"Enter the Arena" מאסטיין/פרייג'ר) – 0:52)
#"Crush 'em" – 4:57
#"Breadline" – 4:23
#"The Doctor Is Calling" – 5:44
#"I'll Be There" – 4:19
#"Wanderlust" מאסטיין/פרידמן) – 5:21)
#"Ecstasy" מאסטיין/פרידמן) – 4:28)
#"Seven" מאסטיין/אלפסון) – 5:00)
#"Time: The Beginning" מאסטיין/פרידמן) – 3:04)
#"Time: The End" מאסטיין) – 2:26)
#"Duke Nukem theme song" (רק בגרסה היפנית של האלבום)

**שירי בונוס במהדורת 2004:**

#"Insomnia" (Jeff Balding mix) (מאסטיין) – 4:20
#"Breadline" (Jack Joseph Puig mix) – 4:29
#"Crush 'em" (Jock Mix) – 5:10


שמאל|ממוזער|200px|עטיפת המהדורה המחודשת
## משתתפים

* דייב מאסטיין - סולן ראשי, גיטרה, פסנתר.
* מרטי פרידמן - גיטרה, קולות רקע.
* ג'ימי דגראסו - תופים, קולות רקע.
* דייוויד אלפסון - גיטרה באס, קולות רקע.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי מגאדת'
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי דן האף
Capitol Punishment: The Megadeth Years

**Capitol Punishment: The Megadeth Years** ("עונש מוות: השנים של מגאדת") הוא אלבום להיטים שיצא ללהקת הת'ראש מטאל האמריקאית מגאדת'. האלבום יצא ב-2000 על ידי חברת התקליטים Capitol Records. דייב מאסטיין חיפש לצאת מחוזה ההקלטות עם החברה, ובעקבות כך החליט להוציא את האלבום הזה, ולקרוא לו "העונש של חברת קפיטול".

באלבום יצאו שני שירים חדשים, "Kill The King" ו-"Dread and the Fugitive Mind". האלבום כולל שירים מכל האלבומים של הלהקה, חוץ מהאלבום Killing Is My Business... And Business Is Good!, משום שהאלבום לא נכלל בחוזה ההקלטות עם חברת Capitol Records.

## רשימת שירים


# "Kill the King" (שוחרר לראשונה באלבום  *Greatest Hits: Back to the Start*)
# "Dread and the Fugitive Mind" (שוחרר לראשונה באלבום *[[The World Needs a Hero]]* ובאלבום *Greatest Hits: Back to the Start*)
# "Crush 'em" (מהאלבום *[[Risk]]*)
# "Use the Man" (מהאלבום *[[Cryptic Writings]]*)
# "Almost Honest" (מהאלבום *[[Cryptic Writings]]*)
# "Trust" (מהאלבום *[[Cryptic Writings]]*)
# "A Tout le Monde" (מהאלבום *[[Youthanasia]]*)
# "Train of Consequences" (מהאלבום *[[Youthanasia]]*)
# "Sweating Bullets" (מהאלבום *[[Countdown to Extinction]]*)
# "Symphony of Destruction" (מהאלבום *[[Countdown to Extinction]]*)
# "Hangar 18" (מהאלבום *[[Rust in Peace]]*)
# "Holy Wars... The Punishment Due" (מהאלבום *[[Rust in Peace]]*)
# "In My Darkest Hour" (מהאלבום *[[So Far, So Good... So What!]]*)
# "Peace Sells" (מהאלבום *[[Peace Sells... But Who's Buying?]]*)
# "Wake Up Dead" (מהאלבום *[[Peace Sells... But Who's Buying?]]*)
# "Capitol Punishment" (טראק נוסף באלבום בארצות הברית, רצועה 16 באלבום ביפן)


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי מגאדת'
קטגוריה:אלבומי אוסף באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת קפיטול רקורדס
אור חדש על ספר ירמיהו

**אור חדש על ספר ירמיהו** הוא ספר בידיעת ארץ ישראל שנכתב ב-1950 על ידי נגה הראובני לימים מייסד פארק נאות קדומים וחתן פרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה תשנ"ד, 1994. 

הראובני עוסק בספרו בקשר שבין הסביבה שבה חי ירמיהו הנביא לבין מונחים שונים החוזרים בספר ירמיהו. הוא מצטט את פרשני המקרא המנסים לפרש את משמעות המונחים, ולאחר מכן מציג פירוש משל עצמו, המבוסס על הכרת הסביבה הגאוגרפית של היישוב ענתות בהרי בנימין, שבו התגורר ירמיהו.

## תוכן הספר
**בפרק הראשון** של הספר דן הראובני בשלושה מונחים נפוצים בספר ירמיהו, שנוצרו בהשפעת הסביבה: "השכם ודבר", "הלוך וקראת" ו"יושבת העמק". על סמך שכיחות הביטויים בספר טוען הראובני כי זו הייתה צורת הדיבור הרגילה של ירמיהו. לדברי הראובני המונח "יושבת העמק", המתייחס לירושלים שלמעשה אינה שוכנת בעמק, מקורו בכך שהאנשים שהגיעו לירושלים מכיוון צפון ראו אותה כאילו היא בעמק. את המונח "השכם ודבר" הוא מסביר בכך שהדבר תואם את ההתנהגות הרגילה של רועה צאן באזור מגוריו של ירמיהו. הקב"ה מצווה עליו להשכים בבוקר כרגיל, ובמקום לרעות את צאנו ללכת ולהתנבא בירושלים. לכן, לדעת הראובני, כאשר הוא נשלח למטרה נבואית נאמר לו "השכם" ולאחר מכן "דבר", וזאת בניגוד לנביאים אחרים שלהם נאמר "דבר אל בני ישראל".

**בפרק השני** של הספר מתאר הראובני את תנאי הקיום של תושבי מדבר בנימין, ומסביר כי הרקע החקלאי של ירמיהו משפיע על הדימויים והמשלים המופיעים בנבואותיו. כדוגמה לכך הוא מציין את הגשמים והתנאים החקלאיים. היישוב ענתות שכן באזור של מדבר צל גשם, בו יורדת כמות משקעים נמוכה, וכל תנודה בה משפיעה רבות על חיי התושבים. בפרק י"ד מתוארת בצורת, בפסוק א' : "אֲשֶׁ֨ר הָיָ֤ה דְבַר־יְהוָה֙ אֶֽל־יִרְמְיָ֔הוּ עַל־דִּבְרֵ֖י הַבַּצָּרֽוֹת" ופרשני ביקורת המקרא סוברים כי אין מדובר בטקסט מקורי אלא בציטוט ממקור אחר. לעומתם טוען הראובני שהתיאור בתחילת הפרק אכן מתאים למציאות, גם בתקופה המודרנית. הראובני טוען גם שתנאי המים והחקלאות באזור ענתות גרמו לנביא להדגיש רבות את המחסור בגשם ובמים, וכי ניתן להבין חלק מהפסוקים בספר לפי חיי השגרה של הרועים. 

**בפרק השלישי** של הספר מסביר הראובני כי ירמיהו היה רועה צאן בצעירותו, וכי החוויות מתקופה זו היוו את הבסיס למשליו ולנבואותיו. 

**בפרק הרביעי** והאחרון טוען הראובני כי האתר קֻבּוּר בני אסרָאיל, הנמצא בראש נחל פרת ודרומית ליישוב גבע בנימין, הוא מקום קבורתה של רחל ולא האתר המכונה קבר רחל. במקום ניצבות חמש מצבות גדולות, השוכנות ליד "דרך אפרתה" המקראית, שהיא דרך האבות העוברת ליד עין פרת. המקום המשוער של מצבת הקבר הוא לדעתו בין העיר אפרת, ששכנה ככל הנראה ליד המעיין בעין פרת, לבין העיר המקראית גבע. החוקר הצרפתי שארל קלרמון-גנו העלה את ההשערה הזו כבר במאה ה-19.

בשנת תשנ"א 1991, פרסם הראובני פרקי הרחבה בספר "**מדבר ורועה במורשת ישראל**", שיצא בהוצאת נאות קדומים. בהקדמה לספר כותב המחבר: "במשך השנים חזרה ונשנתה בקשה מאת חוגי מטיילים ומדריכים, סטודנטים ומורים לתנ"ך ולמולדת, להוציא לאור מהדורה מחודשת של **'אור חדש על ספר ירמיהו**', שאין למצאו עוד בשוק הספרים. בקשה זו נענית עכשיו בדרך של דיון - מקוצר או מורחב, לפי צורך העניין - ברוב הנושאים הנדונים בו, תוך שילוב בפרקי הספר שלפנינו".
## קישורים חיצוניים
* מבחר מהספר '''אור חדש על ספר ירמיהו''' באתר "דעת"
;ביקורות
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי ארץ ישראל
קטגוריה:ספרי 1950
קטגוריה:חיבורים בחקר המקרא
מספרי אוילר

**מספרי אוילר** הם המקדמים בפיתוח לטור טיילור של פונקציית סקאנט היפרבולי (אחד חלקי הקוסינוס ההיפרבולי): 
:\text{sech}(t)=\frac{1}{\cosh(t)}=\frac{2}{e^t+e^{-t}}=\sum_{n\,=\,0}^\infty\frac{E_n}{n!}\cdot t^n
ניתן לחשב את המקדמים על ידי נוסחת הנסיגה: E_0=1,\quad E_n=-\sum_{k\,=\,0}^{n\,-\,1}\binom{n}{k}E_k,

ובקירוב: E_{2n}\approx(-1)^n8\sqrt{\frac{n}{\pi}}\left(\frac{4n}{\pi e}\right)^{2n}
*סקאנט: \sec(x)=\sum_{n\,=\,0}^\infty\frac{(-1)^nE_{2n}}{(2n)!} x^{2n}\quad:|x|
:\int\limits_0^\infty\frac{\ln(x)^n}{1+x^2}dx=|E_n|\left(\frac{\pi}{2}\right)^{n+1}

מכיוון שהקוסינוס ההיפרבולי הוא פונקציה זוגית, המקדמים האי-זוגיים הם אפס. עשרת המקדמים הזוגיים הראשונים מופיעים להלן:
:\begin{align}&E_0=1\\&E_2=-1\\&E_4=5\\&E_6=-61\\&E_8=1385\\&E_{10}=-50521\\&E_{12}=2,702,765\\&E_{14}=-199,360,981\\&E_{16}=19,391,512,145\\&E_{18}=-2,404,879,675,441\end{align}

## ראו גם
*מספרי ברנולי

## קישורים חיצוניים
*
*

קטגוריה:סדרות של שלמים
קטגוריה:טורי טיילור
קטגוריה:לאונרד אוילר
קפיטול מדינת וירג'יניה המערבית

**קפיטול מדינת וירג'יניה המערבית** (באנגלית: **West Virginia State Capitol**) הוא מבנה בית המחוקקים של מדינת וירג'יניה המערבית, הממוקם בבירתה צ'ארלסטון.

## היסטוריה
מדינת וירג'יניה המערבית הוקמה רק בתקופת מלחמת האזרחים האמריקנית, עת המחוזות הצפון מערביים של מדינת וירג'יניה (שבירתה הייתה ריצ'מונד) התנגדו לפרישתה מהאיחוד בשנת 1861 ושבו לאיחוד. המדינה הוקמה ב-20 ביוני 1863.
במשך מספר שנים התחלפה בירת המדינה מספר פעמים בין וילינג וצ'ארלסטון. בשנת 1877 נערך משאל עם בנושא, העיר צ'ארלסטון נבחרה והחלה בניית בניין הקפיטול. עבודות ההקמה הסתיימו בשנת 1885. מבנה זה נשרף בשנת 1921. בית המחוקקים הקים ועדה שמטרתה להביא להקמת מבנה חדש לקפיטול, ובינתיים הוקם מבנה זמני שנשרף אף הוא בשנת 1927. הוועדה בחרה בארכיטקט קאס גילברט לתכנן את המבנה בעלות של 10 מיליון דולרים. המבנה נחנך על ידי המושל ויליאם קונלי ב-20 ביוני 1932.
עלות בניית המבנה הייתה פחות מהמתוכנן, והגיעה ל-9,491,180.03 דולר.

## קישורים חיצוניים

* מידע על בניין קפיטול וירג'יניה המערבית
* השריפה של 1921
* גלריית תמונות של המבנה

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:וירג'יניה המערבית: מבנים
וירג'יניה המערבית
ברנדן מקלונפרט

**ברנדן מקלונפרט** או **ברנדנוס** (489 לערך - 577 לערך; אירית: **Bréanainn**; לטינית: **Brendanus**) הוא קדוש נוצרי המכונה לעיתים "ברנדן הספן", "הנווט", או "האמיץ". הדיווחים על חייו הם מיתיים ואגדיים: ברנדן היה נזיר אירי, אשר ידוע בעיקר בשל מסעו האגדי ל"אי המבורכים"; בסגנון האימראם. יום חגו הוא 16 במאי.

ברנגן נולד לא רחוק מטראלי שבחצי האי דינגל. הוא היה בן זמנו של בנדיקטוס מנורסיה והיה בן 11 עם מותו של פטריק הקדוש, אשר הביא את הנצרות לאירלנד. בשנת 512 הפך לכומר והקים מספר מנזרים. בשל מיעוט המידע ההיסטורי עליו, התאריך היחיד שמקובל בקשר אליו הוא תאריך הקמתו של מנזר קלונפרט, בסביבות 560.

## מסעו
בסביבות שנת 530 לספירה ערך ברנדן מסע יחד עם כמה מאחיו הנזירים. הם יצאו בסירה קטנה בעלת תורן ומפרש. הסירה הייתה עשויה עץ ועורות. החלק הראשון של המסע היה מאירלנד לאיי פארו הנמצאים מצפון לסקוטלנד, ומשם החליט להפליג מערבה לחפש יבשה נוספת. בסופו של דבר הגיע ברנדן לאיי הבהאמה, ומשם חזר בחזרה את כל המרחק עד לאירלנד.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:קדושים נוצרים
אליהו הכרמלי

**אליהו הכרמלי** (**לולו**) (ט' בתמוז תרנ"ב, 1 באוגוסט 1891 – ג' בטבת תשי"ג, 21 בדצמבר 1952) היה איש ציבור ישראלי שכיהן כחבר הכנסת מטעם מפא"י.

## ביוגרפיה
הכרמלי נולד בשם **אליהו לולו** בחיפה בשנת 1891. את לימודיו התיכוניים סיים בבית ספר "כל ישראל חברים" בחיפה, לאחריהם השתלם בבית המדרש למורים "כל ישראל חברים" בפריז שבצרפת.

בשנים 1920–1930 עסק בהוראה והיה מורה ומחנך במנחמיה, יבנאל וטבריה. בתקופה זו שימש יו"ר סניף הסתדרות המורים בגליל התחתון. פעילותו הציבורית התרחבה מעבר לתחום ההוראה, בהיותו יו"ר הסתדרות "חלוצי המזרח" (לימים ספרדים ועדות מזרח) היה ציר באספת הנבחרים השנייה.

במהלך תקופה זו, בשנת 1930, עבר להתגורר בירושלים. פעילותו המפלגתית נמשכה במפא"י, מטעמה כיהן כחבר הוועד הלאומי באספת הנבחרים הרביעית. בשליחות התנועה יצא למרוקו ותוניסיה.

לאחר קום המדינה נבחר לכהן כחבר הכנסת, תפקיד בו שימש עד לפטירתו. לאורך ארבע שנות כהונתו, בשתי כנסות, היה חבר ועדת החינוך והתרבות וועדת השירותים הציבוריים. הכרמלי פעל למען עליית עדות המזרח לארץ ישראל ונחשב כלוחם למען זכויותיהן בשנותיה הראשונות של המדינה.

נפטר ב-1952 בירושלים ונקבר בחיפה.

## פרסומיו
* **בשליחות – צפון-אפריקה: טבת-אייר תש"ז** / אליהו הכרמלי (לולו), תל אביב: ההסתדרות הכללית של העובדים העברים בארץ-ישראל - הוועד הפועל - המחלקה ליוצאי ארצות המזרח ותימן, [1947?].
* **סכומים** / אליהו הכרמלי (לולו), תל אביב: ההסתדרות הכללית של העובדים העברים בארץ-ישראל - הוועד הפועל - המחלקה ליוצאי ארצות המזרח ותימן, [1949].
* **עד עלות השחר** / מאת אליהו הכרמלי (לולו); מבוא: ישראל ישעיהו; עריכה: ישראל ישעיהו יונה הכהן, ירושלים: קריית ספר, תשל"ח.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם מפא"י
קטגוריה:חברי הוועד הלאומי
קטגוריה:חברי אספת הנבחרים השנייה
קטגוריה:חברי הפועל הצעיר
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:חברי הכנסת הראשונה
קטגוריה:חברי הכנסת השנייה
קטגוריה:חברי כנסת שמתו במהלך כהונתם
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות חוף הכרמל
קטגוריה:אישים שהשתתפו בוועידות הקונגרס הציוני העולמי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1891
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1952
פוטאטאו

**פוטאטאו הראשון, מלך המאורים** (באנגלית: **Pōtatau I, Māori King**, במאורית: **Pōtatau Te Wherowhero**)  (1800 - 25 ביוני 1860) היה לוחם מאורי, מנהיג שבט מאזור ואיקטו. בשנת 1857 הוכתר במסגרת תנועת המלך להיות המלך המאורי הראשון.

פוטאטאו נולד ככל הנראה בשנת 1800, בשם טה פרופרו (Te Wherowhero) למשפחה מאורית מיוחסת מאזור ואיקטו. הוא גדל בתקופת מלחמות המוסקט ובשנות העשרים של המאה ה-19 הנהיג את שבטי ואיקטו במספר קרבות כנגד שבטים מאוריים אחרים, ביניהם נגטי טואה (Ngati Toa) ונגפוהי (Ngapuhi). כמנהיג מקומי פוטאטאו טה פרופרו שמר על יחסים טובים עם המתיישבים האירופאים (פקהא pākehā) ובתו, טיריה (Tiria) אף התחתנה עם סוחר בריטי, אך הוא סירב לחתום על הסכם ואיטנגי ולהכיר בריבונות הבריטית בניו זילנד.

בשנות ה-50 של המאה ה-19, בהשפעת שיטת הממשל והרעיונות האירופאים החלה להתהוות תנועת המלך, ששאפה לאחד את השבטים המאוריים השונים תחת שלטון מרכזי ברשות מלך יחיד שידאג לאינטרסים המאוריים אל מול השלטון הבריטי. פוטאטאו, שהיה אחד מהמנהיגים המאוריים הבולטים והמנוסים בצפון האי הצפוני, היה אחד המועמדים הטבעיים להפוך למלך. ב-2 במאי 1858 הוכתר על ידי נציגי תנועת המלך כמלך המאורי הראשון ותחת הנהגתו התאגדו שבטים מאוריים רבים מהאי הצפוני.

במסגרת תפקידו כמלך שאף פוטאטאו לשמור על יחסים טובים עם השלטונות הבריטיים ולהגיע איתם להבנות באמצעות הידברות. אך קבוצות מאוריות קיצוניות פעלו הן מתוך תנועת המלך והן מחוצה לה להקשחת הקו המאבק המאורי בבריטים ועד מהרה היחסים בין המאורים לבין הבריטים התלהטו - ובסופו של דבר, לאחר מותו של פוטאטאו, הביאו לפרוץ מלחמות הקרקעות. פוטאטאו עצמו כיהן כמלך המאורים במשך כשנתיים עד למותו ב-25 ביוני 1860, הוא נקבר באתר הקבורה שבהר טאופירי (Taupiri) ובנו, טאויהו (Tāwhiao) הומלך אחריו כמלך המאורי השני.

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה של פוטאטאו באתר Dictionary of New Zealand biography
* תנועת המלך באתר NZhistory

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ניו זילנד: היסטוריה
קטגוריה:ניו זילנדים
קטגוריה:ילידי 1775
קטגוריה:נפטרים ב-1860
צבי יהודה

**צבי יהודה** (**זלצמן**; 15 באוגוסט 1887 – 13 בספטמבר 1964) היה איש ציבור ישראלי, מראשי תנועת המושבים, מפעילי הפועל הצעיר ומפא"י, ממייסדי דגניה א' ונהלל וחבר הכנסת הראשונה מטעם מפא"י.

## ביוגרפיה
נולד בשם **צבי זלצמן** באומן שבדרום האימפריה הרוסית (כיום אוקראינה). בנעוריו החל לפעול בתנועה הציונית, היה בין מייסדי ארגוני הנוער "דגל ציון" ו"צעירי ציון", ועמד בראש צעירי ציון בעירו. בשנת 1906 עלה לארץ ישראל.

לאחר עלייתו ארצה היה יהודה פועל ביהודה ובבן שמן. לאחר מכן פנה להתיישבות והיה בין מייסדי כנרת (1908) ודגניה א' (1910). בשנים אלו נמנה עם מייסדי מפלגת הפועל הצעיר, והיה חבר הוועד המרכזי של המפלגה ושליח מטעמה לייסוד התנועה בארצות הברית. בשנת 1913 נשלח לראשונה כציר לקונגרס הציוני.

בשנות מלחמת העולם הראשונה היה חבר הסתדרות הפועלים החקלאיים בגליל. בשנת 1920 יצא בשליחות לאירופה ופעל לארגון העלייה השלישית. בשובו ארצה נמנה בין מייסדי נהלל והיה בין פעילי ההסתדרות החקלאית והסתדרות העובדים הכללית. בתנועת המושבים נבחר לחבר מזכירות התנועה ומנהל "קרן המושבים". בשנת 1925 נישא לנדיה יהודה שעלתה למענו מארצות הברית.

לאחר קום המדינה נבחר יהודה לכהן כחבר הכנסת בכנסת הראשונה מטעם מפא"י והיה חבר ועדת הכלכלה, ועדת הכנסת וועדת העבודה. בתום כהונתו שב לעבודה במשק נהלל.

## לקריאה נוספת
* יוסף רובין (ערך והביא לדפוס), **צבי יהודה: חייו ופעלו**: מבחר מאמרים, דברים שבעל פה, זכרונות ומכתבים, הערכות על אישיותו, תל אביב: המשפחה – בחסותן של תנועת המושבים וקרן המושבים, תשכ"ו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* א"ש שטיין, איש המושב: אדמה ומשק משפחה ,(1958), בפרויקט בן-יהודה
* שמואל דיין, "צבי יהודה - חמישים שנות פועל בארץ",עיתון דבר, 21 במאי 1956
* 

קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם מפא"י
קטגוריה:חברי צעירי ציון
קטגוריה:חברי הפועל הצעיר
קטגוריה:נהלל: חברי הכנסת
קטגוריה:מייסדי קיבוצים
קטגוריה:דגניה א': חברי הכנסת
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות בנהלל
קטגוריה:ציונים ילידי המאה ה-19: אנשי היישוב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1887
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1964
קזימיר וקרולינה

**קזימיר וקרולינה** (מגרמנית: **Kasimir und Karoline**) הוא מחזה מאת אדן פון הורבאט המתרחש בשנות ה-30 של המאה העשרים.
המחזה מתרחש כולו בלונה פארק ומדבר על יחסים מול מעמדות בחברה (יחסים, כסף ומה שביניהם).
בסוף המחזה, קזימיר וקרולינה, שהגיעו ללונה פארק כזוג, נפרדים וכל אחד מוצא בן או בת זוג אחר/ת.
המחזה מלווה בקטעי מוזיקה ידועים והומור.

## הדמויות במחזה
### קזימיר
קזימיר הוא הדמות הראשית במחזה. הוא חשדן, אך למרות זאת, הוא דמות בעלת מצפון פנימי גדול, ומתנהג בהיגיון יחסי לשאר הדמויות. לרוב הוא מגזים בתגובותיו.
רוצה לקבל את מעמדו בחברה (לפחות זה מה שהוא מפגין).

### קרולינה
לרוב מרוכזת בעצמה ומתנהגת באימפולסיביות. הולכת אחר רגשותיה. במהלך המחזה משנה את דעותיה בקצב די מהיר. בניסיון להרגיז את קזימיר- כמעט בתמימות-הולכת אחר אחד הזקנים מהפארק במחשבה שיעזור לה ויעלה את מעמדה בחברה, אם תעניק לו את אהבתה (הזקן כמובן מעוניין רק בתענוגות החיים).
לבסוף, לאחר שהתנהגה באגואיסטיות כלפי קזימיר, היא מנסה לחזור אליו אך הוא מסרב.

## תרגום לעברית והעלאת המחזה בישראל
המחזה תורגם על ידי עידו ריקלין והועלה לראשונה בתרגום זה ב"בית צבי" בשנת 2002. בשנת 2017 הועלה המחזה בחוג לאומנות התיאטרון באוניברסיטת תל אביב, לאחר שהתרגום של ריקלין נערך ועובד על ידי ליאת פסברג בסגנון נגיש ועכשווי.

קטגוריה:מחזות גרמניים
קטגוריה:מחזות משנות ה-1930