open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
גירי פסטל

[ממוזער|שמאל|200px|[גירי פסטל]]

**גירי פַּסְטֵל** הם סוג של פסטל המיועד לציור ורישום. כמו מקלוני פסטל אחרים, הם מורכבים בעיקר מצבען וחומר מילוי, לרוב שילוב של שעווה, גומי ערבי, פחם, גיר, ולעיתים תוספות כבדות יותר, כגון חימר. אין הבדל מהותי במרכיבים בין גירי פסטל לפסטלים רכים, פרט למידת הרכות של המקלון, שהיא תוצר לוואי של היחס בין חומר המילוי לצבען. קרויים לעיתים **פסטל יבש**, **פסטל קשה** או **גירי פוליכרומוס**.

## שימושים
גירי פסטל מאפשרים עבודה עדינה ומדויקת, בדומה לעפרונות פסטל. כמדיום קשה, הם פחות ניתנים לערבוב על פני הנייר לעומת פסטלי שמן או פסטל רך, ועל כן נוהגים להשתמש בהם בעיקר לרישום הדורש קווים מדויקים, או בשילוב עם פסטלים רכים. עם זאת, קיימים ציורים רבים העושים שימוש אך ורק בגירי פסטל, חלקם ביצירות אמנות חשובות. בציור בגירי פסטל יש צורך בגירים עצמם, גיר לבן ושחור, עפרונות לבנים ושחורים נטולי גרפיט, ולעיתים ממיס על מנת ליצור אפקטים נוזליים. מרבית גירי הפסטל מסיסים במים. גירי פסטל דורשים לרוב משטח מחוספס מעט יותר מפסטלים אחרים, כמו למשל נייר אקוורל או לוח עץ.

## מקורות
[ממוזער|שמאל|200px|[ציור בצבעי פסטל מאת אדגר דגה]]
גירי הפסטל הם גלגול מוקדם יחסית של הפסטל, והיו בשימוש כבר בימי הרנסאנס. לאונרדו דה וינצ'י תיעד אותם בכתביו כבר במאה ה-13, והם עברו גלגולים שונים לאורך המאות. איכות וכמות הפיגמנט השתנו, וכך גם חומרי המילוי. הגמישות של הגומי הערבי החליפה את הנוקשות של השעווה, מינוני הפחם והגיר התמעטו, ומתוך גיר הפסטל התפתח הפסטל הרך. במאה ה-20 צירפו שמן לתערובת וכך התפתחו פסטלי השמן.

## קישורים חיצוניים
*אחוות הפסטל של אמריקה אתר מאגד לציירי פסטל, הכולל גירי פסטל
*פורום לאמנים העובדים בפסטל באתר WetCanvas.

קטגוריה:אמנות: חומרי גלם
קטגוריה:טכניקות ציור
איקיקה

שמאל|ממוזער|250px|שדרת בקדאנו, איקיקה
שמאל|ממוזער|250px|התיאטרון העירוני של איקיקה בלילה
**איקיקה** (בספרדית: **Iquique**) היא עיר נמל ובירת מחוז טרפקה (Tarapacá) בצפון צ'ילה. היא שוכנת לחוף האוקיינוס השקט, בשולי מדבר אטקמה. על פי מפקד אוכלוסין מ-2002, אוכלוסייתה מנתה 226,419 נפשות. שמה של איקיקה נגזר מהביטוי *Ique-Ique*, שמשמעותו בשפת איימרה "שלווה" או "מנוחה".

## היסטוריה
איקיקה נוסדה במאה ה-16 ונקראה תחילה *Nuestra Señora de la Concepción de Ique-que*. בתקופה הקולוניאלית הייתה חלק ממלכות המשנה של פרו, ולאחר מלחמות העצמאות של אמריקה הלטינית נותרה בשטח פרו. גילוי מרבצי המלחת במדבר אטקמה הביא לצמיחתה המהירה מאמצע המאה ה-19, עת שימשה נמל ראשי לייצוא המלחת ותוצריה לאירופה.

ההכרה בערכה הכלכלי הרב של המלחת גרמה לסכסוכי גבול בין צ'ילה, פרו ובוליביה, ולפרוץ מלחמת האוקיינוס השקט (1879-1883). במהלך המלחמה התחולל מול חופי איקיקה קרב ימי (ב-21 במאי 1879) בין חילות הים של צ'ילה ופרו. אף כי לא הושגה בו הכרעה, עורר הקרב אלפי צעירים צ'יליאניים להתגייס לצבא, והוא נחשב בהיסטוריה של צ'ילה לאחד הגורמים העיקריים שהביאו לניצחונה במלחמה.

בסיום המלחמה סיפחה צ'ילה את מחוזות טקנה (Tacna), אריקה (Arica) וטרפקה, ובהם מרבית אזורי הכרייה של המלחת. בעקבות זאת קיבלה איקיקה תנופה נוספת לגידולה והפכה לעיר קוסמופוליטית, מרכז לחברות הכרייה, שרובן היו בבעלות בריטית ואמריקנית.

תנאי ההעסקה הירודים של פועלי מכרות המלחת גרמו לתסיסה בקרב הפועלים, שהגיעה לשיאה בשביתה כללית, בדצמבר 1907. אלפי פועלים שובתים ובני משפחותיהם צעדו מהמכרות והתקבצו באיקיקה, שם התכנסו בחצר בית הספר "דומינגו סנטה מריה", ופנו לממשל לתווך ביניהם לבין המעסיקים במשא ומתן על דרישותיהם. ארגוני הפועלים של איקיקה תמכו במאבק פועלי המכרות והצטרפו לשביתתם עד שהעיר הושבתה לחלוטין. השביתה הסתיימה ב-21 בדצמבר לאחר שכוחות צבא פתחו באש לעבר השובתים והרגו כמה מאות מהם, בטבח סנטה מריה דה איקיקה, שהיה לאירוע מכונן בתולדות תנועת הפועלים בצ'ילה.

ירידת מחיר המלחת לאחר שפותחה שיטה להפקת אשלגן חנקתי באופן מלאכותי, ובמקביל השפל הגדול שהחל ב-1929, פגעו קשות בכלכלת איקיקה, שהתבססה כולה על יצוא המלחת. המוני פועלים עזבו את המכרות והיגרו אליה, אך נותרו ללא תעסוקה. בעשורים הבאים התפתח בה בהדרגה ענף הדיג ותעשיות הנלוות אליו, עד שאיקיקה הפכה מנמל מלחת לנמל של קמח דגים. ב-1975 היא הוכרזה כנמל חופשי (*Zona Franca*) על מנת למשוך אליה השקעות זרות.

ב-2001 הוכרזה איקיקה "בירת התרבות של אמריקה" לשנה זו, מעמד שהביא לגידול ופיתוח התיירות בעיר.

## ערים תאומות
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* העיתון המקוון Iquique On Line  
* אזור הסחר החופשי של איקיקה 
* מאה שנים לטבח סנטה מריה דה איקיקה 
* 

קטגוריה:צ'ילה: ערים
קטגוריה:צ'ילה: ערי נמל
קטגוריה:צ'ילה: ערי חוף
קטגוריה:טרפקה
מבצע מוראל

**מבצע מוראל ** היה מבצע להעלאת יהודי מרוקו, שנערך מ-16 במרץ 1961 עד ב-24 ביולי 1961 ובמסגרתו עלו לישראל כ-530 ילדים יהודים.

לאחר שממלכת מרוקו קיבלה עצמאות מהרפובליקה הצרפתית הרביעית ב־1956 אסרה הממלכה על הגירה לישראל. "המוסד" ארגן עליות חשאיות של יהדות מרוקו באמצעות ספינת "אגוז". בינואר 1961 טבעה הספינה וכל 44 נוסעיה, מחציתם ילדים, נספו.

בעקבות האסון הועלה רעיון להעלאת יהודים ממרוקו. על פי התכנית, שליח ארגון יתחזה לנציג של ארגון שווייצרי הומניטרי שיוצב בקזבלנקה יפנה לשלטונות מרוקו ביוזמה להוציא מאות ילדים יהודים ומוסלמים לחופשה בשווייץ. אחרי שהות קצרה בשווייץ ימשיכו הילדים היהודים לישראל.

במקביל, דייוויד ליטמן, בן למשפחה יהודית בריטית עשירה בשלהי שנות העשרים בחייו, התדפק על דלתותיהם של הארגונים היהודיים בז'נבה וביקש שיטילו עליו משימה אולם לא היה להם מה להציע לו. הוא הגיע לבסוף לארגון OSE (ראשי תיבות בצרפתית של עבודה וביטחון ליתומים), שעסק בהצלת ילדים בתקופת השואה ואחריה. ליטמן פנה לארגון יומיים לאחר שפנו אליו מהסוכנות היהודית בשווייץ בבקשה לסייע במציאת מתנדב לשליחות חשאית במרוקו. כדי לשמור על חשאיות, מפעיליו לא סיפרו לו שהוא עובד עבור "המוסד" והוא היה בטוח שהוא עובד למען הסוכנות היהודית. דויד ליטמן יצא מיד לקזבלנקה מצויד במכתב מארגון שווייצרי הומניטרי, שם פתח משרד והתחיל לעבוד.

אנשי המוסד גד שחר ופנחס קציר עברו מבית לבית בקזבלנקה ושכנעו את הורי הילדים לתת לילדיהם לעלות לישראל.

במלאת 25 שנה למבצע מוראל, בשנת 1986 התקיים באשקלון כנס של הילדים שעלו. הכנס הפגיש את בני הזוג ליטמן עם הילדים שבגרו וליטמן זכה לתעודת הוקרה על פועלו.

## ראו גם
*מבצע יכין

## לקריאה נוספת
* דוד ליטמן, "מבצע 'מוראל' : משימה במרוקו (16 במארס - 24 ביולי 1961)", **שורשים במזרח** א (תשמו) 425-365

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עליית יהודי מרוקו
קטגוריה:מבצעי עלייה
קטגוריה:1961 בישראל
קטגוריה:ציונות במרוקו
קטגוריה:יחסי ישראל–מרוקו
שופרון (כדורגל)

**מועדון הכדורגל שופרון** (בהונגרית: **FC Sopron**) היה מועדון כדורגל הונגרי בעיר שופרון שבמערב הונגריה. מועדון הכדורגל לא נמנָה עם אחד המועדונים הגדולים במדינה, והתואר היחיד בו החזיקה הקבוצה הוא מחזיקת הגביע ההונגרי בשנת 2005.

הקבוצה העפילה שלוש עונות בלבד בתולדותיה למפעלים האירופיים.  העונה הראשונה הייתה עונת , אז שיחקה בגביע האינטרטוטו, אך הפסידה כבר בסיבוב הראשון לקבוצת טפליצה הצ'כית.

בעונת  שיחקה הקבוצה בגביע אופ"א, אך הפסידה בסיבוב המוקדם השני לקבוצת מטאלורג דונייצק האוקראינית. הקבוצה חזרה לגביע האינטרטוטו בעונת 2006, אז הפסידה בסיבוב השני לקבוצת קייסריספור הטורקית.

הקבוצה פורקה בשנת 2008 על ידי התאחדות הכדורגל ההונגרית בעקבות התנהלות כספית בלתי תקינה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קבוצות כדורגל הונגריות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהתפרקו
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1921
אבטולמוס

**אַבְטוֹלְמוֹס** (ביוונית: ****) היה תנא מן הדור השלישי. נזכר פעמים ספורות במשנה ובתוספתא כאשר רבי יוסי מוסר בשמו עדויות על ענייני הלכה משמם של "חמישה זקנים".

ייתכן שזהו אבטולמוס בן ראובן, הנזכר ב כמי שהותר לו, בשל קרבתו למלכות, לגדל תספורת מסוג "קומי" – קרחת מהמצח עד אמצע הראש ומאמצע הראש עד העורף שערות – שהייתה נהוגה בקרב הגויים (בגרסה אחרת הכוונה לרבי ראובן בן אצטרובילי).

בספרות התנאים מופיע תנא בשם רבי יונתן בן אבטולמוס, ואפשר שהוא בנו.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תנאים
אונטאש-נאפירישה

**אונטאש-נאפירישה** היה מלך עילם בין השנים 1275 עד 1240 לפנה"ס. הוא היה בנו של המלך הקודם, חומבאן-נומנה. שמו המקורי היה 'אונטאש-חומבאן', אך מאוחר יותר הוא שינה את החצי השני של שמו לנאפירישה (בעילמית: "אל דגול" או "אל גדול").

אונטאש-נאפירישה ידוע בעיקר בגלל היותו המלך שבנה את מתחם דור אונטאש (צ'וגהא זנביל).

למרות שהבנייה בעיר לא נמשכה לאחר מותו, האתר לא ננטש, והמשיך לתפקד עד שנחרב על ידי המלך האשורי אשורבניפל בשנת 640 לפנה"ס. מספר מומחים משערים, על סמך מספר המקדשים הגדול שנבנה, שאונטאש-נאפירישה ניסה להקים מרכז דתי חדש (שככל הנראה היה מיועד להחליף את סוסה) שייאחד את האלים השמימיים והארציים של עילם באתר אחד.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אישים שחיו באלף ה-2 לפנה"ס
קטגוריה:עילם
צ'וגה זנביל

**צ'וֹגָה זַנְבּיל** (גם: **צ'וע'א זנביל** או **צ'ע'א זנביל**; פרסית: **چُغا زَنبیل**) הוא מתחם עילמי בפרובינציית ח'וזסתאן במערב איראן. מתחם זה הוא אחד הזיקורתים היחידים ששרדו מחוץ למסופוטמיה. המתחם שוכן במרחק 25 קילומטרים מערבית לדזפול, 25 קילומטרים דרומית לשוש (שושן העתיקה) ו־230 קילומטרים צפונית מאבאדאן.

המתחם נבנה בשנת 1250 לפנה"ס בקירוב על ידי המלך אונטאש־נאפירישה, בעיקר על מנת לחלוק כבוד לאל אינשושינאק. השם המקורי של האתר היה "דור אונטאש" (دور-اونتَش), ומשמעותו היא "העיר של אונטאש", אך אין זה סביר שאנשים רבים חיו שם מלבד כוהני הדת והמשרתים.

המתחם מוגן על ידי שלוש חומות קונצנטריות המגדירות את האזורים העיקריים של "העיר". האזור הפנימי מכיל זיקורת גדול המוקדש לאל הראשי אינשושינאק, זיקורת שנבנה על גבי מקדש קודם שהכיל חדרי אכסון ונבנה גם הוא על ידי אונטאש־נאפירישה. באזור האמצעי יש מקדשים לאלים הפחות חשובים. ישנה דעה כי התוכנית המקורית של המלך הייתה לבנות 22 מקדשים, אך הוא מת לפני שהסתיימה בנייתם, ויורשיו לא היו מעוניינים להמשיך במשימה זאת. באזור החיצוני נמצאים ארמונות המלוכה וארמון קבורה המכיל חמישה קברים מלכותיים תת־קרקעיים.

למרות שהבנייה בעיר הסתיימה בפתאומיות לאחר מותו של אונטאש נאפירישה, האתר לא ננטש, והמשיך לתפקד עד שנחרב על ידי המלך האשורי אשורבניפל בשנת 640 לפנה"ס. מספר מומחים משערים, על סמך מספר המקדשים הגדול בצ'וגה זנביל, שאונטאש־נאפירישה ניסה להקים מרכז דתי חדש (שככל הנראה היה מיועד להחליף את סוסה) שייאחד את האלים השמימיים והארציים של עילם באתר אחד.

בחפירות הארכאולוגיות שנערכו במקום בין 1951 ל־1962 האתר נחשף פעם נוספת, והזיקורת נחשב לדוגמה המשומרת הטובה ביותר בעולם. ב־1979 הוענק למקום מעמד של אתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו – האתר האיראני הראשון שזכה לכך.

## קישורים חיצוניים

* 
* תמונות של צ'וגה זנביל באתר ליביוס
* 
* 

קטגוריה:איראן: תרבות
קטגוריה:איראן: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:עילם
קטגוריה:זיקורתים
קטגוריה:ח'וזסתאן: מבנים
אינשושינאק

**אינשושינאק** (Inshushinak) היה אחד מהאלים המרכזיים של עילם והיישות האלוהית המגינה על שושן. הזיקורת בצ'וגהא זנביל מוקדש לאינשושינאק.

## לקריאה נוספת

* [Potts, Daniel T. ([1999]) *The Archaeology of Elam: formation and transformation of an ancient Iranian state* Cambridge University Press, Cambridge, UK] 
* [Hinz, Walther (October 1965) "The Elamite God d.Gal" ''Journal of Near Eastern Studies'' 24(4) (Erich F. Schmidt Memorial Issue, Pt. two)  pp. 351-354](http://links.jstor.org/sici?sici=0022-2968(196510)24%3A4%3C351%3ATEGD%3E2.0.CO%3B2-U)
* Choksy, Jamsheed K. (2002) "In reverence for deities and submission to kings: A few gestures in ancient Near Eastern societies" *Iranica Antiqua* 37: pp.7-29


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלים מסופוטמיים
BOM

**BOM** - או **byte-order mark** (סימן סדר-סיביות) הוא תו היוניקוד שערכו U+FEFF המופיע לרוב בתחילת מסמך או קובץ (באופן שאינו נראה לקורא האנושי בדרך כלל), ומטרתו לסמן אם התוכן המקודד שבהמשך הוא מסדר big-endian או מסדר little-endian - שתי אפשרויות שונות לקריאת הקידוד במסגרת הקידוד UTF-16. כמו כן, הסימן משמש גם להבחנה בין הקידודים UTF-8, UTF-16 ו-UTF-32.

כאמור, בקידוד UTF-8 אין שום משמעות לסימן, מלבד סימון הטקסט כבעל קידוד זה; סדר הסיביות בפענוח UTF-8 הוא תמיד זהה. באופן עקרוני, חתימה זו אמורה להיות בלתי-נראית, אם כי לעיתים מדווחות תקלות (נפוצות) בקריאת התו על ידי דפדפנים שונים באינטרנט (פירוט להלן). מאחר ש-UTF-8 הוא קידוד היוניקוד הנפוץ ברשת, מוטב שלא להוסיף את תו ה-BOM; עם זאת, תוכנות רבות במערכת ההפעלה חלונות (כמו למשל Notepad) מוסיפות את הסימן הזה, לצורך זיהוי עצמי של הקובץ כמקודד בקידוד זה.

## תקלות נפוצות בעקבות שימוש ב-BOM
* בדפדפנים רבים שלא יודעים להתמודד היטב עם UTF-8 נוצרת שורה מיותרת בתחילת הדף המוצג, שמהווה פירוש לא נכון של תו ה-BOM.
* בדפדפנים ובעורכי טקסט רבים הסימן מפורש לא נכון ומופיע בצורה הבאה: "ï»¿", ולעיתים בצורות דומות נוספות.
* הסימן מופיע בראשית הקובץ, ולכן מפריע לעיתים קרובות בשליחת "headers", כלומר, מידע מותאם אישית שהשרת, לרוב על ידי שפת תיווך כמו PHP, מנסה לשלוח לדפדפן לפני התוכן (כמו למשל עוגיות)
* מהדרים של שפות תכנות שונות (כמו javac של Java), אינם יודעים להתייחס לסימן נכונה, ומכשילים הידור של קובץ בשל הימצאות סימן זה בתחילתו.
הפתרון לכל הבעיות האלו, הוא שמירת הקובץ ללא BOM באמצעות עורכי טקסט המאפשרים שמירה ב־UTF-8 ללא BOM.

## קישורים חיצוניים
* The Unicode Standard, פרק 13 (סעיף 13.6) [אנגלית]
* שאלות נפוצות על UTF ועל BOM באתר unicode.org

## הערות שוליים

קטגוריה:קידוד נתונים
טיטין

שמאל|ממוזער|300px|סיבי שריר מתכווצים (טיטין מסומן בפינה הימנית העליונה)
**טיטין** (באנגלית: **Titin**, הידוע גם בשם **קונקטין** (**Connectin**) הוא חלבון הממלא תפקיד חשוב בתהליך התכווצות השרירים המשורטטים.

## מבנה ופעולה
ממוזער|450px|שמאל
לחלבון הטיטין חשיבות רבה בהתכווצות תאי השריר המשורטט. החלבון נמצא בסרקומר ('בשר חלק' ביוונית), יחידת התפקוד הבסיסית של השריר, המחולק לרצועות שמובחנות לפי צבעם.

תא השריר עשוי נימים נימים, המונחות זה על גבי זו, נימה עבה המונחת על גבי נימה דקה. לנים העבה אזורים נפרדים בעלי צבע מובחן, וכתוצאה מכך שהנימים העבים מונחים במיקום דומה, מתקבל מראה של רצועות ופסים באזור הסרקומר.

חלבון הטיטין, בכל נימה עבה, מחבר בין הפס הכהה בקצוות הסרקומר, לבין הפס העובר דרך האזור הבהיר במרכז הסרקומר. בעת ההתכווצות החלבון גורם לתשדורת יונים בפס הקצה, ולהרפיה באזור הבהיר במרכז. בכך הוא מגביל את תנועת השריר ומסייע לשריר בהחזקת השריר המתוח ללא הפעלת כח.

במחקרים מהשנים האחרונות (נכון ל-2015) נמצא מתאם בין שינויים קטנים ברצף החומצות שבחלבון הטיטין בתאי שריר המתפקדים באופן שונה (בתאי שריר לבביים, לעומת תאי שריר שלדיים) לבין השוני במאפיינים המכניים והיכולות של שרירים אלו.

טיטין היה החלבון הגדול ביותר המוכר למדע עד לגילויו של אנזים בשם PKZILLA-1, והוא מורכב מ-26,926 חומצות אמינו. המשקל המולקולרי של מולקולת טיטין בשלה הוא בקירוב 2,993,451.39 דלטון, וערך ה-pI התאורטי שלו הוא 6.01. הנוסחה הכימית האמפירית של החלבון היא C132983H211861N36149O40883S693. לחלבון יש אינדקס אי-יציבות תאורטי בשיעור 39.69, ומכאן נובע שהוא יהיה יציב במבחנת ניסוי. זמן מחצית החיים של החלבון באורגניזמים הוא 30 שעות בקירוב לפי התחזיות (ברטיקולוציטים של יונקים).

## חשיבות לשונית
חלבון הטיטין מופיע כשאלה מקובלת במשחקי טריוויה. כיוון שטיטין הוא החלבון הגדול ביותר הידוע, יש לו גם השם הכימי הארוך ביותר. השם הכימי המלא, הכולל 189,819 אותיות, נחשב במקומות מסוימים כמילה הארוכה ביותר בשפה האנגלית, אך הוא אינו חלק מאוצר המילים של השפה.

## קישורים חיצוניים

* שמו המדעי המלא של החלבון

## הערות שוליים

קטגוריה:חלבונים
קטגוריה:מילים ארוכות
דיאן בודירוגה

**דיאן בודירוגה** (סרבית קירילית: **Дејан Бодирога**; נולד ב-2 במרץ 1973 בזרניאנין, יוגוסלביה) הוא כדורסלן עבר סרבי הנחשב בעיני רבים לאחד מהכדורסלנים הטובים ביותר שלא שיחקו מעולם בליגת ה-NBA ולכדורסלן הטוב ביותר באירופה במשך רוב שנות ה-90 ותחילת שנות ה-2000.

עד 2021 שימש כמנהל הטכני של קבוצת הכדורסל לוטומטיקה רומא, שהייתה קבוצתו האחרונה כשחקן פעיל וכיום משמש כנשיא היורוליג.

## קריירת המועדונים
בודירוגה החל לשחק כדורסל בילדותו בקבוצת הכדורסל פרולטר זרניאנין המקומית בעיר הולדתו. בשנת 1990 עבר לשחק בקבוצת זאדאר הקרואטית, בה שיחק במשך שנתיים.

בהיותו בן 19, שוכנע על ידי מאמן הכדורסל בוגדאן טנייביץ', שאימן באותה עת את קבוצת סטפאנל טריאסטה, לעבור לשחק בקבוצה זו. בשנת 1994 הגיע בודירוגה עם טריאסטה לגמר גביע קוראץ'. בשנה זו, לאחר שטנייביץ' עבר לאמן את קבוצת אולימפיה מילאנו, חבר בודירוגה אליו בקבוצה זו וזכה איתה בדאבל, אליפות איטליה והגביע האיטלקי.

ב-1996 עבר בודירוגה לריאל מדריד הספרדית. בריאל מדריד הפך לאחד מהשחקנים הטובים באירופה, אך זכה איתה בתואר אחד בלבד, גביע ספורטה בשנת 1997 תחת אימונו של ז'ליקו אובראדוביץ'.

בשנת 1998 עבר בודירוגה לשחק בקבוצת פנאתינייקוס היוונית, איתה זכה בשלוש אליפויות יוון בשנים 1999–2001 ושני גביעי יורוליג בשנים 2000 ו-2002. בתקופתו בפנאתינייקוס הוכר בודירוגה ככדורסלן הטוב ביותר בדורו, ואף זכה לאהדה רבה מאוהדי הקבוצה.

בשנת 2002 עבר לברצלונה הספרדית. במדי ברצלונה זכה בשתי אליפויות ספרד וגביע ספרדי אחד, ואף זכה בשנת 2003 בגביע היורוליג הראשון בתולדות הקבוצה, לאחר ניצחון בגמר הפיינל פור של המפעל על בנטון טרוויזו.

בשנת 2005 החליט לחזור לאיטליה, וחתם בקבוצת לוטומטיקה רומא, אותה אימן סווטיסלב פשיץ', שהיה מאמנו בברצלונה. בודירוגה לא זכה להצלחה רבה ברומא, ובשנת 2007 הודיע על פרישה מכדורסל. לאחר פרישתו מונה למנהל הטכני של הקבוצה.

## נבחרת לאומית
בודירוגה החל לשחק בקביעות בנבחרת יוגוסלביה מתחילת שנות ה-90, ופרש ממנה בשנת 2005.

עם הנבחרת זכה בשלוש אליפויות אירופה בשנים 1995, 1997, ו-2001, שתי אליפויות עולם בשנים 1998 ו-2002, והשתתף בשלוש אולימפיאדות: אולימפיאדת אטלנטה (1996), אולימפיאדת סידני (2000) ואולימפיאדת אתונה (2004). באולימפיאדת אטלנטה הוא אף זכה עם נבחרתו במדליית הכסף.

## חיים אישיים
בשנת 2003 בודירוגה נישא לחברתו איוונה מדיץ'. בשנת 2004 נולד בנו ניקולה.

בודירוגה הוא בן דוד מדרגה שנייה של כדורסלן העבר דראז'ן פטרוביץ'.

בודירוגה הוא חבר ואחד המייסדים של קבוצת שבע, ארגון רווחה שהוקם על ידי כדורסלנים יוגוסלבים מפורסמים. בארגון השתתף בודירוגה עם ולאדה דיבאץ, פרדראג דנילוביץ', אלכסנדר ג'ורג'ביץ', זרקו פספלי, ז'ליקו רברצ'ה וזוראן סאביץ'.

## קישורים חיצוניים

* 

* פרופיל באתר אינטרבסקט
* פרופיל באתר היורוליג
* 

קטגוריה:כדורסלנים סרבים
קטגוריה:כדורסלנים יוגוסלבים
קטגוריה:כדורסלני אולימפיה מילאנו
קטגוריה:כדורסלני ברצלונה
קטגוריה:כדורסלני פנאתינאיקוס
קטגוריה:כדורסלני ריאל מדריד
קטגוריה:כדורסלני וירטוס רומא
קטגוריה:נושאי דגל סרביה ומונטנגרו באולימפיאדה
קטגוריה:כדורסלני ק. ק. זאדאר
קטגוריה:כדורסלנים באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:כדורסלנים באולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:בחירות דראפט של סקרמנטו קינגס
קטגוריה:זוכי מדליית כסף אולימפית
קטגוריה:כדורסלנים באולימפיאדת אטלנטה (1996)
קטגוריה:סרביה ומונטנגרו: כדורסלנים אולימפיים
קטגוריה:סרבים שנולדו ב-1973
פריקוול

**פריקוול** (באנגלית: **Prequel**, הלחם המילים Pre ו-Sequel), ובעברית "**הֶקְדֵם**" או "**הקדמון**" (על משקל "הֶמְשֵׁךְ" ו"הֶמְשֵׁכוֹן"), היא יצירה קולנועית, טלוויזיונית או ספרותית שנוצרה לאחר קודמתה בסדרה, אך מתארת אירועים שעל רצף הזמן התרחשו לפני קודמתה. כמו הֶמְשֵכוֹנִים, פריקוולים כוללים עלילה שתואמת את זו של קודמיהם, אך עשויים לכלול גם עלילה נוספת שאינה קשורה לסיפור המרכזי. לעיתים הם מסבירים את הרקע שהוביל לאירועים שתוארו בסרט או בספר המקורי, אך החיבור בין היצירות עשוי להיות רופף. לעיתים פריקוולים מנצלים את העובדה שהקהל יודע את מה שעומד להתרחש (כי נחשף כבר ליצירה הקודמת) ויוצרים התייחסויות מכוונות כדי ליצור אירוניה דרמטית.

הפריקוול נפוץ כיום במגוון סוגות, ובהן סרטי קולנוע, יצירות ספרותיות, מחזות, סדרות טלוויזיה, משחקי וידאו וסרטי אנימה.

## היסטוריה
לפי המילון האנגלי של אוקספורד, המילה "פריקוול" הופיעה לראשונה בדפוס בשנת 1958 במאמר מאת אנתוני באוצ'ר במגזין פנטזיה ומדע בדיוני.

בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 נטבע המונח במגזין שבא לתאר את עלילת הסרט "הסנדק 2", שהיה אומנם הֶמְשֵכוֹן המתאר את המשך עלילותיה של משפחת המאפיה קורליאונה, אך בחלקו תיאר אירועים שקדמו לסרט הראשון בסדרה והמגוללים את ימי צעירותו של אב המשפחה, ויטו קורליאונה.

פרנסיס פורד קופולה, במאי סרטי הסנדק, נתן קרדיט לג'ורג' לוקאס על השימוש במונח, שבו השתמשו מאוחר יותר הוא וסטיבן ספילברג על מנת לתאר את הסרט השני בעלילות אינדיאנה ג'ונס, "אינדיאנה ג'ונס והמקדש הארור".

לפי IMDb, הפריקוול הראשון בצורתו הקולנועית היה "אורחי הלילה" (1972), קדימון לסרטים הקודמים בסדרה המבוססת על ספרו של הנרי ג'יימס, "טבעת החנק".

הרעיון לשימוש בפריקוול אינו חדש. הליברטו בארבע היצירות הכוללות את "טבעת הניבלונגים" מאת ריכרד וגנר ("זהב הריין", "הוולקירה", "זיגפריד" ו"דמדומי האלים") נכתב ברצף הפוך, דבר שהפך כל יצירה לפריקוול לקודמתה.

דוגמה נוספת נמצאת בסדרת ספרי "דברי ימי נרניה" של ק.ס. לואיס, שבה הספר "אחיינו של הקוסם" הוא פריקוול ל"האריה, המכשפה וארון הבגדים", שנכתב ראשון. גם הטרילוגיה השנייה של "מלחמת הכוכבים" היא פריקוול – היא מהווה מבוא לאירועי הטרילוגיה הראשונה.

הסרט נבדה סמית' הוא פריקוול לסרט השאפתנים לפי ספרו של הרולד רובינס.

סדרת הטלוויזיה 1883 היא פריקוול לסדרה ילוסטון.

## ראו גם
* סיקוול
* עיבוד קולנועי
* ריבוט
* רימייק

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

*
*
קטגוריה:מונחים בקולנוע
קטגוריה:מונחים ספרותיים
קטגוריה:מונחים בטלוויזיה
מפלגת הבעת' הסורית

**מפלגת הבעת' הסוציאליסטית הערבית - אזור סוריה**, באופן רשמי **הסניף האזורי הסורי** (סוריה היא "אזור" של האומה הערבית באידאולוגיה של הבעת'), היה ארגון שהוקם ב-7 באפריל 1947 על ידי מישל אפלק, סלאח אלדין אל-ביטאר וחסידיו של זכי אל-ארסוזי. תחילה היה זה הענף האזורי של מפלגת הבעת' המקורית (1947–1966) לפני ששינתה את שמה לתנועת הבעת' בסוריה (1966–ואילך) בעקבות הפיצול במפלגת הבעת' המקורית בשנת 1966. המפלגה שלטה ברציפות בסוריה מאז ההפיכה הסורית בשנת 1963 שהביאה את הבעת'יסטים לשלטון ועד לנפילת השלטון בידי המורדים בשנת 2024.
[ממוזער|[בשאר אל-אסד, המזכיר האזורי של הסניף האזורי של הבעת' ונשיא סוריה לשעבר]]

## תוצאות הבחירות
### בחירות לנשיאות

### בחירות למועצה העממית בסוריה

## המנון מפלגת הבעת'
המנון מפלגת הבעת' נכתב על ידי **[[אחמד סלמאן אל-זועבי]]** (أحمد سلمان الزعبي) שהיה משורר סורי והולחן על ידי ודיע צברא (وديع صبرا) שהלחין גם את המנון לבנון ההמנון משדר את רוח האחדות, הכוח והפאתוס, שמשקפים את המסר של המפלגה.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סוריה: מפלגות
קטגוריה:מלחמת האזרחים בסוריה: ארגונים
קטגוריה:המזרח התיכון: היסטוריה
קטגוריה:ציר ההתנגדות
בריכת הסטרותיון

שמאל|ממוזער|250px|תרשים של הבריכה
שמאל|ממוזער|250px|בריכת הסטרותיון בראשית המאה ה-20
שמאל|ממוזער|450px|בריכת הסטרותיון בשנת 2009
**בריכת הסטרותיון** היא בריכת מים בעיר העתיקה בירושלים. כיום ממוקמת ברובה במרתף מנזר האחיות ציון בויה דולורוזה ובחלקה הקטן בשטח מנהרות הכותל. פירוש השם הוא "עפרוני" (מין ציפור קטנה) או דרור (ביוונית:
στρουθίο).
## ראשית הבריכה
ראשית הבריכה ככל הנראה בתקופת הורדוס. הורדוס הקים מצפון להר הבית את מצודת אנטוניה. את המצודה הקיף חפיר עמוק שגדותיו חצובים בסלע (ניתן לראות את חציבת החפיר בצוק עליו בנוי בית הספר אל עומריה וכן במנהרות הכותל). חלק מהחפיר התמלא מים בימות הגשמים. המים הגיעו מצפון לעיר, ביובלי נחל בית זיתא. בתוך החפיר נחצבה הבריכה ששימשה לאספקת מים למצודה, ליד שער שכם התגלו שרידי אמת מים שניקזה את מי הגיא המרכזי אל הבריכה. הבריכה הייתה קטנה יחסית לבריכות המים הגדולות של העיר (בריכות הצאן), 53X15 מטר גדלה ולכן זכתה בשם "עפרוני".

בימי הקיסר הדריאנוס (שנת 135 לספירה) נבנה מעל שטח החפיר פורום. הבריכה שאצרה את מימי הגשמים, על מנת שלא יציפו את הפורום, קורתה בשני קמרונות מקבילים והפכה למאגר מים תת-קרקעי. מעל הקמרונות נבנתה הרחבה המרוצפת של הפורום.

## גילוי הבריכה במאה ה-19
בעת חפירת היסודות למנזר האחיות ציון, בשנות ה-60 של המאה ה-19 התגלו שרידי הפורום מימי הדריאנוס (שזוהו בטעות כרחוב ההרודיאני עליו צעד ישו לקראת צליבתו). מתחתם התגלו הקמרונות המרשימים ותחתם בריכת המים, ששולבה במרתף המנזר. המנזר עצמו בנוי ברובו על גבי קמרונות הבריכה.

כאשר הגיע לירושלים החוקר צ'ארלס וורן, ב-1867 הוא הוזמן לבקר בממצאים החשובים ואף ביצע סריקה מדוקדקת של הבריכה, כאשר הוא שט על רפסודה קטנה, עשויה מדלתות ישנות, חותר בידיו ומחזיק נר בפיו.. 

וורן גילה שמן הבריכה ניתן להגיע למערכת מים עתיקה המובילה אל הפינה הצפון-מערבית של הר הבית. מערכת שנחסמה עקב בניית האנטוניה על ידי הורדוס (המקטע האחרון כיום במנהרות הכותל). גילוי זה החריד את הנזירות כיוון שמשמעותו הייתה שניתן לחדור אל המנזר מבחוץ, דרך הבריכה. לפיכך נבנה קיר אבנים המחלק את הבריכה לכ-2/3 בשטח המנזר ו-1/3 מחוצה לו, מתחת לרחוב הויה דולורוזה.

## הבריכה כיום
כיום ניתן לבקר בשני חלקי הבריכה. המבקרים במנהרות הכותל יסיימו את דרכם מתחת לפני האדמה על גדות שליש הבריכה, אשר בדרך כלל מלאה מים. מפעילי האתר הקימו גשר קל שמאפשר למבקרים להלך מעל פני הבריכה.

את חלקה הגדול יותר של הבריכה ניתן לראות מתוך מנזר האחיות ציון בוויה דולורוזה, המקום פתוח בדרך כלל למבקרים. בעבר הייתה הבריכה מלאה, אולם מאז שיפוצים שנערכו במנזר בשנת 2006 הבריכה ריקה ממים.

עדכון: נכון לשנת 2025 הבריכה מלאה במים בחלק של מנהרות הכותל

## ראו גם
*בריכת הקשתות
*ירבאטאן

## קישורים חיצוניים

* מאמר בדבר מיקום האנטוניה ומנזר האחיות ציון מתוך אתר 02 נט.
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הרובע המוסלמי
הסטרותיון
קטגוריה:ירושלים: מבני אספקת מים
קטגוריה:מבנים עתיקים
גינון

ממוזער|שמאל|250px|גינון בלואיזיאנה בשנת 1940
ממוזער|250px|גינון באיווה בשנת 1941 
ממוזער|שמאל|250px|גינון ביפו בשנת 2011
**גינון** הוא מכלול של שיטות שתכליתן היא גידול וטיפוח צמחים מסוגים שונים, במרבית המקרים לצורכי נוי אך לעיתים גם לשם מאכל. המונח יכול להתייחס לאחזקת גינה בקנה מידה קטן כגינה פרטית בחצר בית ועד לגנים ציבוריים הנפרשים על שטח נרחב.

## תחומים
### תכנון ועיצוב
תכנון ועיצוב גנים היה לאמנות פופולרית בעיקר ביפן, צרפת ואנגליה, בהן גם פותחו גישות וסגנונות של אדריכלות נוף המכונים "גן יפני", "גן צרפתי" ו"גן אנגלי".

### מקצוע ותחביב
הגינון יכול להיעשות הן כמקצוע, והן כתחביב. 

מי שפרנסתו על גינון נקרא גנן. גננים על פי רוב מטפלים בגינות שאינן בבעלותם. עבודת הגנן כוללת השקיה, גיזום, ניקוי הגן (בעזרת מטאטא או מפוח עלים), טיפול בעשבים שוטים ושתילת צמחים חדשים.

אנשים שעוסקים בגינון כתחביב בדרך כלל מטפחים גינה פרטית בחצר ביתם, עציצים על גג או במרפסת וכדומה. העיסוק בגינון כתחביב מאפשר רמות התמחות רבות, ויש אף המקימים חממות פרטיות הכוללות מערכות לבקרת תנאי הסביבה לטיפוח הצמחים.

## בישראל
בישראל כולל ענף הגינון בעלי מקצוע ושירותים כמו גננים, משתלות יצרניות, משתלות מכירה, קבלני גינון, אדריכלי נוף, עובדי מחלקות גינון ברשויות ובמוסדות ציבור ועוד.

## ראו גם
*הורטיקולטורה

## קישורים חיצוניים

* ארגון לגננות ולנוף בישראל 
* "אדם צומח" עמותה לקידום הגינון הטיפולי בישראל
* הרכבת עצי פרי - מאמרים לטיפוח ושיפור עצי הפרי בגינה בעזרת הרכבה.
* גינון אקולוגי באתר טבעBIZ, החברה להגנת הטבע
* תנאים לגידול של צמחייה מהמגוונות בעולם
* 
* 

*
*
קטגוריה:פנאי
קטגוריה:עיצוב נוף
טורה אגבר

**טורה אגבר** (בקטלאנית ובספרדית: **Torre Agbar** – "מגדל אגבר") הוא גורד שחקים במרכזה של ברצלונה בקטלוניה שבספרד. שמו של המגדל נגזר מראשי התיבות של שמה בספרדית של חברת המים המקומית (**Ag**uas de **Bar**celona; בקטלאנית - Aigües de Barcelona) שאת משרדיה הוא מאכלס, והוא ניצב בפלאסה דה לס גלוריאס קטלאנס (Plaça de les Glòries catalanes) בצפון מרכזה של העיר.

## המבנה ועיצובו

טורה אגבר נישא לגובה של 144.4 מטר ובו 34 קומות וכן 4 קומות תת-קרקעיות. עם סיום בנייתו הוא היה לבניין השלישי בגובהו בעיר. שטח הבניין הוא 50,693 מ"ר, מהם משרדים בשטח של 30,000 מ"ר, מתקנים טכניים בשטח של 3,210 מ"ר, 8,132 מ"ר מיועדים לשירותים כולל אודיטוריום, ושטח של 9,132 מ"ר משמש לחניה. המבנה נחנך באופן רשמי על ידי מלך ספרד חואן קרלוס הראשון, ביום 9 בספטמבר 2005.

המגדל תוכנן על ידי משרד האדריכלים הצרפתי של ז'אן נובל בשיתוף עם המשרד המקומי, b720 פרמין ואסקז אדריכלים, וההשראה לעיצובו המיוחד באה מצוקי הר מונטסראט מערבית לברצלונה וממגדליה של כנסיית הסגרדה פמיליה בעיר. עוד ציין נובל כי למגדל ההולך וצר החל מהקומה ה-26 יש מאפיינים פאליים, בהשראתם הוקנו לו מספר כינויים עממיים, כדוגמת "הזין", "הפתילה" (el supositori - נר אנאלי), "הפגז" (l'obús) "הדילדו הענק" וכיוצא בזה. הוא גם דומה במקצת בצורתו לובורג' קטר אשר בדוחה של אותו האדריכל ול"גרקין" של סר נורמן פוסטר בלונדון.

המגדל בנוי מבטון מזוין ומכוסה במעטפת אלומיניום וזכוכית בשטח של 16,000 מ"ר, שבה 4,500 חלונות ו-4,500 דיודות פולטות אור (LED) שכל אחת מהן מופעלת באופן עצמאי. דיודות אלה מאפשרות להאיר את המבנה בשעות החשיכה בדוגמאות שונות שהפכו לאחד ממאפייני קו הרקיע הלילי של העיר.

בשנת 2006, הבניין זכה בפרס הבין-לאומי לרבי-קומות. 

## קישורים חיצוניים

* 
* מגדל גדול בברצלונה, מאת יוסי מטלון
* טורה אגבר באתר משרד האדריכלים של ז'אן נובל
* טורה אגבר באתר המועצה לעירוניות אנכית (CVU)
* טורה אגבר באתר SkyscraperPage
* טורה אגב באתר Structurae
* טורה אגבר באתר arquitecturaviva

## הערות שוליים

קטגוריה:ברצלונה: גורדי שחקים
קטגוריה:מבנים שתכנן ז'אן נובל
סיימביקה

**סיימביקה** (בטטרית **Söyembikä**; ברוסית **Сююмбике**, 1516 - אחרי 1554) הייתה שליטה טטרית ששלטה בחאנות קאזאן בין 1549 ל-1551 באמצעות בנה הקטין איטמשגריי (Ütämeşgäräy). היא הייתה נשואה לשניים משליטי החנאט, ועם כיבוש קאזאן בידי איוואן הרביעי בשנת 1552 הוגלתה עם בנה למוסקבה. לאחר מכן נישאה בכפייה למושל קאזאן מטעם הרוסים שייך אלי חאן (Şäyex Ğäli xan).

סיימביקה נחשבת לגיבורה לאומית טטרית, ובשמה נקשרה אגדה לפיה התאבדה מראשו של מגדל סיימביקה בקרמלין של קאזאן, ומכאן שמו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ילידות 1516
קטגוריה:טטרסטן
קטגוריה:נפטרים ב-1557
קללת הגלואמגלוזר

**קללת הגלואמגלוזר** (אנגלית: The Curse of the Gloamglozer) הוא הספר הראשון בסאגת קווינט, בסדרה קורות קצעולם.

## עלילה
בספר זה מוצגים לראשונה קווינט ומריס - הוריו לעתיד של טוויג (המוכר מהספרים הקודמים בסדרה: "מעבר ליערעבות", "רודפתסערה" ו"חצות מעל סנקטפראקס").

קווינט הוא הבן האחרון שנותר לתן הרוח (פיראט רקיע מפורסם) אחרי שאש שרפה את כל המשפחה חוץ ממנו ומאביו. יש קצת בלבול בנוגע לגילו של קווינט. קווינט טוען שהוא "בן שבע-עשרה שנה הבאה", אבל תן הרוח מסביר שקווינט רוצה להיות מבוגר, אך למעשה הוא בן ארבע-עשרה. לקווינט יש עמידות מדהימה מפחד גבהים, שהפוכה מהפחד הגדול שלו מאש. קווינט אמיץ מאוד, דבר שנראה קרוב לסוף הספר כשהוא משחרר את הגלואמגלוזר מכלאו, כשהוא מאמין שליניוס עינה אותו, וגם כשהוא מטפס על הגג כדי להציל את ליניוס, אך מתברר שזה היה הגלואמגלוזר, וקווינט נאבק ומצליח להבריח אותו מסנקטפראקס.

מריס היא הבת היחידה של נשגב בכירי האקדמיה - ליניוס פליטקס. כשהיא מוצגת לראשונה בסאגת קווינט, היא בערך בת שתים עשרה. מריס היא דמות בעלת כוח רצון ועקשנות, דבר לא מוזר בהתחשב בכך שאביה מתעלם ממנה, דבר שגורם לה לדאגה רבה במשך רוב הספר. מריס שונאת את קווינט מההתחלה מהסיבה הפשוטה שאביה נותן לקווינט משימות, מידע, וכו'. המשימות והמידע שמקבל קווינט הם בגלל הסכם בין תן הרוח לליניוס - קווינט יהיה המתלמד של ליניוס, וכך יישאר בטוח. כשהספר נמשך, מריס מוצאת את קווינט כחבר טוב, וכשקווינט אינו מרגיש טוב היא ניצבת ליד מיטתו במקום לעמוד ליד מיטת אביה - דבר שמראה שאכפת לה ממנו. כמו כן היא גם מנשקת את קווינט במסרקאבן כשהוא חסר הכרה, מקווה שהוא לא ימות. זה נראה כמו תחילה של קרבה ביניהם, שמוכחת הרבה פעמים כשקווינט שם את ידיו סביבה. זה הופך לאהבה ב"התנגשות ספינות הרקיע". כשקווינט מורה לנטוש את הספינה, היא מתנשקת איתו. הפירוש לשתי הנשיקות מגיע בסוף הספר. היו לה רגשות כלפיו עוד מההתחלה כשהוא התגבר על הפחד שלו מאש בשבילה. מאז, הפחד שלו מאש הדאיג את מריס.

ליניוס פליטקס הוא הנשגב בבחירי האקדמיה של סנקטפראקס, אבל השליטתו בעיר שבה מלומדי השמיים הם דומיננטיים בסכנה. זה בגלל שליניוס תמיד התעניין בלימודי הארץ, מה שהוצא מסנקטפראקס שנים קודם לכן, אבל, ההתעניינות שלו הפכה לאובססיה. הוא התחיל להתעניין שנים לפני כן בעזרת מלומדי ארץ במעבדה העתיקה, שיצרה את מה שהוכר כ"גליסטר אדום כדם". בגלל היצור, המעבדה נסגרה, אבל ליניוס התעניין עוד יותר, הוא חיפש עדות לכך שיצירת חיים על ידי גליסטר רחוק מהמעיין של גיאונהר היא מסוכנת. ליניוס חוזר על הניסוי שעשו מלומדי הארץ, ויוצר את הגלואמגלוזר, אך כשעומד על טיבו, נועל אותו במעבדה העתיקה.

כשקווינט ומריס מגלים עוד ועוד, הם יורדים למטה למסרק האבן כדי למצוא את המעבדה העתיקה. כשמריס נפצעת מהגליסטר האדום כדם היא נלקחת אל סנקטפראקס על ידי בונגוס (מלומד ארץ שהורחק מסנקטפראקס ואחד מידידיו הוותיקים של ליניוס), קווינט נשאר למטה. בזמן שמריס ובונגוס גילו על הניסוי של ליניוס ועל הגלואמגלוזר, קווינט היה במעבדה העתיקה, משחרר את הגלואמגלוזר בלי לדעת את טיבו של היצור. הגלואמגלוזר בא אל ליניוס ושורף את ארמון הצללים בו הוא גר. שוכני ארמון הצללים ניצלים בזמן שקווינט מתעמת עם הגלואמגלוזר על גג הארמון הבוער. קווינט מצליח לגרש את הגלואמגלוזר מסנקטפראקס, והגלואמגלוזר משאיר את קווינט עם הידיעה שהוא שחרר את הגלואמגלוזר אל הקצה.

הספר נגמר כשמריס מדווחת לקווינט שהפרופסור לאור מציע לו להיכנס לאקדמית האבירים, הסיפור שמסופר ב"אבירי החורף".

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:קורות קצעולם
קטגוריה:ספרי 2007
קטגוריה:ספרי הוצאת עם עובד: פנטזיה
מעבר ליערעבות

**מעבר ליערעבות** (באנגלית: **Beyond the Deepwoods**) הוא ספר פנטזיה לילדים, הראשון בסאגת טוויג, בסדרה "קורות קצעולם". הספר נכתב במקור באנגלית על ידי פול סטיוארט וכריס רידל ופורסם לראשונה בשנת 1998.

## עלילה
הספר מספר את סיפורו של טוויג ורג'יניקס, ילד שגודל על ידי טרולי יער. כבר מילדותו הוא מרגיש שאינו שייך, והדבר גם נראה לעין - בשונה מטרולי יער הוא גבוה ורזה. באחד הימים כשאביו של טוויג, טום-טום, מחליט לקחת אותו למקום העבודה שלו (כריתת אלונידם), הם פוגשים בפיראט רקיע. כשפיראט הרקיע רואה את טוויג הוא מציע לו לעבוד בספינת הרקיע שלו. טום-טום מסרב מיד להצעה, אך כשהם חוזרים הביתה הם מחליטים שטוויג יצטרך להתרחק מהכפר שלהם לזמן מה, כי הם חוששים שפיראט הרקיע יבוא לקחת את טוויג בכח. טוויג יוצא לכיוון בית דודתו. לפני הליכתו, מספרת לו אימו שהיא אינה אמו האמיתית, ושהיא וטום-טום מצאו אותו יום אחד בכפר והחליטו לאמץ אותו. כמו כן היא מזהירה אותו שלא ירד מהשביל. כשטוויג הולך ביער הוא בטעות יורד מהשביל והולך לאיבוד. הספר עוקב אחר מסעו ביערעבות המסוכן, ומפגשיו הרבים עם יצורים מסוכנים השוכנים ביער עבות, כמו קרפד האלי, מוצצרקב ותולעת מרחפת. הוא צופה בבקיעתה של ציפורסעד, שמחויבת לשמור עליו. הוא מגיע אל כפר טבחנים ומושבת גיילגובלינים, אבל לכל מקום שהוא הולך הוא כל הזמן מרגיש שהוא לא מתאים עד שהוא לבסוף פוגש פיראטי רקיע שנלכדו בסערה. הוא מגלה שהקפטן הוא למעשה אביו, ורוצה להישאר איתם, אך הם משאירים אותו מאחור. לקראת סוף הספר, טוויג הולך באדמותסוף - צוק ענק ששוכנות בו רוחות. הוא פוגש שם את הגלואמגלוזר - יצור אגדי ששוחרר בטעות על ידי אביו שנים לפני כן. הגלואמגלוזר גורם לו לקפוץ מהקצה, אך ציפורסעד תופס אותו ומשליך אותו על הספינה של אביו. כשהוא מתאושש, אביו מגלה שהוא אכן בנו, וטוויג מצטרף לצוות.

## קישורים חיצוניים
*  

קטגוריה:קורות קצעולם
קטגוריה:ספרי 1998
קטגוריה:ספרי הוצאת עם עובד: פנטזיה
פטר אופורי קוואייה

**פטר אופורי קוואייה** (באנגלית: **Peter Ofori-Quaye**; נולד ב-21 במרץ 1980) הוא כדורגלן גנאי המשחק בעמדת החלוץ.

## קריירה
פטר אופורי קוואייה עזב כבר בגיל צעיר מאוד, 15, את מולדתו, גאנה ועבר לשחק ביוון במועדון קלאמאטה. בקלאמאטה שיחק אופורי קוואייה שתי עונות אך בתקופה זו הקבוצה לא היוותה איום רציני על צמרת הטבלה. בשל כך, בעונה שלאחר מכן כבר עבר למועדון הפאר היווני, אולימפיאקוס. 

במהלך כל שש עונותיו באולימפיאקוס, שיחק קוואיה במדי הקבוצה בליגת האלופות. אחד משעריו היה מול ריאל מדריד בעונת 1997/98. יותר חשוב מכך, אופורי קוואייה ידוע בהיותו המבקיע השני הצעיר ביותר בתולדות ליגת האלופות, כאשר הבקיע שער לטובת אולימפיאקוס בהיותו בן 17 ו-195 ימים בלבד.

לאחר שש עונות באולימפיאקוס, חזר אופורי קוואייה לגאנה לקבוצת ליברטי פרופשיונלס לעונה אחת אך חזר במהרה ליוון, הפעם לקבוצת OFI כרתים. בעונתו הראשון בכרתים, הקבוצה ניצלה בסוף העונה מירידה לליגת המשנה אך כבר בעונה שלאחר מכן, הקבוצה הגיעה עד המקום ה-7 בליגה, מקום שהעניק לה את הכרטיס לגביע האינטרטוטו, כרטיס עליו ויתרה השישית בטבלה היוונית, פאוק סלוניקי.  

בעונה שלאחר מכן הגיע אופורי קוואיה לישראל וחתם בעירוני קריית שמונה, לאחר שזו העפילה לראשונה בתולדותיה לליגת העל. לאחר עונה אחת בקריית שמונה עבר לקבוצת א.א.ל. לימסול מליגת העל הקפריסאית, במדיה שיחק עונה אחת ואז חזר לשחק בגאנה.

אופורי קוואייה שיחק גם בנבחרת גאנה בגביע אפריקה לאומות בשנת 2000 בה הפסידה גאנה ברבע גמר המפעל ל, ובצעירותו שיחק בנבחרת הנוער של גאנה במונדיאל הנוער ב-1997 ו-1999.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים גנאים
קטגוריה:חלוצי כדורגל גנאים
קטגוריה:אקרה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני אולימפיאקוס
קטגוריה:כדורגלני ליברטי פרופשיונלס
קטגוריה:כדורגלני OFI כרתים
קטגוריה:כדורגלני עירוני קריית שמונה
קטגוריה:כדורגלני א.א.ל. לימסול
קטגוריה:כדורגלני אקרה הארטס אוף אוק
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גאנה
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 1998
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2000
קטגוריה:ספורטאים גנאים ביוון
קטגוריה:ספורטאים גנאים בישראל
קטגוריה:ספורטאים גנאים בקפריסין
קטגוריה:גנאים שנולדו ב-1980
קולומביה (קרוליינה הדרומית)

**קולומביה** (באנגלית: **Columbia**) היא עיר הבירה של מדינת קרוליינה הדרומית בארצות הברית. קולומביה היא גם בירת מחוז ריצ'לנד, אף כי חלק קטן מהעיר נמצא במחוז לקסינגטון. שם העיר נגזר משמו של כריסטופר קולומבוס. קולומביה ממוקמת על גדות הנהר קונגארי.

העיר שוכנת במרכז המדינה (רק 21 ק"מ דרומית-מערבית למרכז הגאוגרפי) ולפיכך היא נחשבת לעיר העיקרית של קבוצת המחוזות המרכזית של קרוליינה, הנקראת "Midlands" (ארצות התיכון). עקב כך היא נקבעה גם כעיר הממשל.

קולומביה נוסדה בשנת 1786 כדי לשמש כעיר הבירה של המדינה, במקום הבירה הקודמת, צ'ארלסטון. בתור שכזו, היא אחת הערים המתוכננות הראשונות בארצות הברית. תכנון זה גרם לאיכות החיים הגבוהה בעיר, המשובצת במוסדות תרבות, פארקים, ואזורי שעשועים. בסמיכות לקולומביה מתמזגים שני נהרות גדולים, דבר ההופך אותה אידיאלית לשיט קייאקים וקאנו. גם מספר גדול של קבוצות תיאטרון עצמאיות נמצאות בעיר.

בעיר ממוקם הקמפוס הראשי של האוניברסיטה של קרוליינה הדרומית (University of South Carolina) כמו גם בסיס הטירונים הגדול ביותר של צבא ארצות הברית, פורט ג'קסון.

שטחה של העיר הוא 330.8 קמ"ר, ומתגוררים בה (נכון ל-2009) 129,333 תושבים.

## היסטוריה
האירופאים הראשונים שעברו בסביבת העיר היו משלחת ספרדית אשר סקרה את האזור במאי 1540. העיר נוסדה על ידי המועצה הכללית של קרוליינה הדרומית ב-26 במרץ 1786 וכבר משנותיה הראשונות הפכה למוקד חשוב להתפתחות המדינה כולה. השם "קולומביה" נקבע בבחירות שנערכו בסנאט המקומי, והועדף על פני השם "וושינגטון" שהוצע גם הוא. היישוב הוכרז ככפר בשנת 1805 וכעיר בשנת 1854. מצודת קונגארי, שמוקמה על הגדה המערבית של נהר הקונגארי הייתה חשובה לפיתוח מערכת הנהר סאנטי. הממשלה הקולוניאלית הקימה מעבורת לחיבור המצודה עם היישובים בגדה המזרחית של הנהר. בתחילת המאה ה-19 חל גל פיתוח בעיר. ב-17 בפברואר 1865, במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית, החריבו כוחות האיחוד בפיקודו של הגנרל ויליאם שרמן את העיר. בין היתר, אולם הקונגרס הישן נהרס עד היסוד.

בתחילת המאה ה-20 הפכה קולומביה למרכז טקסטיל אזורי ובשנות ה-30 הפכה גם למרכז מסחרי. בשנות ה-40 החלו מחאות ציבוריות כנגד חוקי ג'ים קרואו המפלים אפרו-אמריקאים לרעה. חוקים אלו התחילה להתבטל במדינה בתחילת שנות ה-60, מעט לפני שאר ארצות הברית.

## גאוגרפיה
### אקלים

## דמוגרפיה
נכון לשנת 2020 גרים בעיר כ־136,600 תושבים.

מבחינה דתית, הזרמים הדתיים הדומיננטיים הם הבפטיזם, המתודיזם, האוונגליזם והפרסביטריאניזם. ישנם כ-3 בתי כנסת הפועלים בעיר.

### חלוקה גזעית
* לבנים- 51.27%
* אפרו-אמריקאים- 42.2%
* היספנים- 4.3%
* אסייתים- 2.2%
* אינדיאנים- 0.25%
* אחרים- 1.8%
* שני גזעים או יותר- 2%

## ערים תאומות
כיום יש לקולומביה שבע ערים תאומות:
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* יואב קרני, המלחמה התעשייתית
* 

קטגוריה:קרוליינה הדרומית: ערים
קטגוריה:מדינות ארצות הברית: ערי בירה
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1876
כנסיית פטרוס אין גליקנטו

שמאל|ממוזער|260px|כנסיית פטרוס אין גליקנטו
שמאל|ממוזער|250px|פנים הכנסייה
שמאל|ממוזער|250px|פעילות בכנסייה
[שמאל|ממוזער|250px|דגם [ירושלים בתקופה הביזנטית המוצג בחצר הכנסייה]]
**כנסיית פטרוס אין גליקנטו** היא כנסייה ומנזר מודרניים בהר ציון השייכים למסדר האסומפסיוניסטים  הקתולי. הכנסייה הוקמה בין השנים 1924–1931 על בסיס כנסיות קדומות, הראשונה שבהן, כנסייה ביזנטית מהמאה הרביעית לספירה.

## פירוש השם
שם הכנסייה: פטרוס של קריאת התרנגול (גלוס קנטוס = קריאת התרנגול בלטינית), מנציח סיפור מתוך פרשת מעצרו וחקירתו הלילית של ישו.
ישו נעצר ערב חג הפסח בגת שמנים (לאחר הסעודה האחרונה). בגת שמנים הוא ניבא לפטרוס, תלמידו, שהוא יתכחש לישו שלוש פעמים לפני קריאת התרנגול. מגת שמנים נלקח ישו, לפי המסורת הנוצרית, בעמק קדרון, דרך שער המים שליד מעיין הגיחון ובמעלה הר ציון אל בית הכהן הגדול קיפא.

בבית הכהן הגדול הוטחו בישו האשמות שונות, במסגרת חקירה לילית על ידי הכהן הגדול והסנהדרין. לאחר מכן נעצר בבית-כלא שהיה במקום עד הסגרתו למחרת לפונטיוס פילטוס, הנציב הרומי שגזר את דינו לצליבה.

פטרוס, כמתואר בברית החדשה, אכן התכחש לישו שלוש פעמים בטרם קרא התרנגול:

## תולדות הכנסייה
במקום שזוהה כבית הכהן הגדול נבנתה כנסייה ביזנטית במאה הרביעית, שם הכנסייה היה "החרטה של פטרוס". הכנסייה נחרבה על ידי הסאסאנים, אך נבנתה מחדש ב-628 (פסיפסים מכנסייה זו משולבים בכנסייה המודרנית).

הצלבנים ערכו במקום שיפוצים נרחבים והם שקראו לו "פטרוס הקדוש של קריאת התרנגול".

ב-1845 הוקם בצרפת המסדר האסמפסיוניסטי  הקתולי. ב-1924 נמסר לידיו האתר וב-1931 הושלמה בניית הכנסייה שלא הייתה מרשימה ביותר. רק בשנת 2000 שופצה והיא כיום אחת הכנסיות היפות והבולטות בירושלים.

## מבנה הכנסייה
הכנסייה משמרת את המבנה הביזנטי ובנויה כצלב קצר-זרועות. לכנסייה כיפה גדולה ובראשה שבשבת בדמות תרנגול. במפלס התחתון של הכנסייה נמצאו מערכות וחללים שנדמו לביזנטים כבורות-כלא. למעשה אלו הם מקוואות טהרה יהודיים שהועמקו בתקופה מאוחרת יותר לשימוש כבורות-מים. המסורת מקשרת את אחד הבורות עם בור הכלא בו שהה ישו בלילה שלפני הסגרתו וצליבתו. סביב שטח הכנסייה נמצאו שרידים רבים מהתקופה הביזנטית. ליד הכנסייה מוצג דגם מפורט של ירושלים בתקופה הביזנטית. כמו כן באתר נמצאו טביעות חותם של הלגיון העשירי פרטנסיס.

## ערעור על זיהוי המקום
סביר להניח שבניגוד למסורת הנוצרית, בית הכהן הגדול לא ניצב באזור זה. לפי החפירות ברובע היהודי סביר שבתי הכהנים היו בעיר העליונה (הרובע ההרודיאני), ויוספוס פלביוס אף מוסר במפורש שבימי המרד הגדול ביתו של חנניה כהן גדול היה בעיר העליונה (מלחמת היהודים ב, יז, ו, 426).

## קישורים חיצוניים

* 
* ביקור בכנסיית פטרוס אין גליקנטו, מתוך אתר מסע אחר

קטגוריה:הר ציון
קטגוריה:ירושלים: דגמים
קטגוריה:ירושלים: כנסיות ומנזרים
קטגוריה:אתרי מורשת במחוז ירושלים
פטרוס אין גליקנטו
סופי אליס-בקסטור

שמאל|ממוזער|240px|סופי אליס בקסטור
**סופי מישל אליס-בקסטור** (באנגלית: **Sophie Michelle Ellis-Bextor**; נולדה ב-10 באפריל 1979) היא זמרת פופ וכותבת שירים אנגליה הידועה בזכות עירוב סגנונות הפופ, הדיסקו והמוזיקה אלקטרונית בשיריה.

## ביוגרפיה
סופי אליס-בקסטור נולדה במערב מידלסקס, אנגליה, לזוג הורים שעסקו בתעשיית הבידור - אם שחקנית ואבא במאי. הוריה התגרשו כשהייתה בת ארבע. לבקסטור שלוש אחיות ושני אחים. בגיל 13, השתתפה בקסטור במקהלת ילדים ששרה אופרה.

היא החלה את הקריירה המוזיקלית שלה כסולנית בלהקה האינדית, "theaudience" בשנת 1997. בדצמבר 1998 התפרקה הלהקה וסופי לקחה הפסקה מעיסוקה במוזיקה למשך שנה, בה ניסתה מזלה בדוגמנות וכתיבת רומן. בשנת 2000 שיתפה פעולה עם DJ איטלקי בשם Spiller בשיר "Groovejet" שהפך מיד ללהיט ונכנס למקום הראשון במצעדים בבריטניה.

בשנת 2001 הוציאה סופי את אלבום הסולו הראשון שלה, Read My Lips, שהגיע למקום השני במצעדים בבריטניה. מתוכו הוציאה אף ארבעה סינגלים שהגיעו כולם למקומות גבוהים במצעדים וביניהם גם הלהיט "Murder on the Dancefloor", שהפך לשיר המושמע ביותר באירופה בשנת 2002. בתחילת אותה שנה הייתה בקסטור מועמדת ל"אמנית הבריטית של השנה" בטקס פרסי המוזיקה הבריטית.

האלבום השני שלה, Shoot from the Hip, יצא בחודש אוקטובר 2003. האלבום לא זכה להצלחה והגיע למקום ה-19 במצעדי בריטניה.
בעקבות כך, לקחה בקסטר הפסקה מקריירת המוזיקה כדי לדאוג לילדה הראשון, סוני שנולד ב-23 באפריל 2004. אביו של התינוק הוא ריצ'רד ג'ונס, באסיסט להקת "The Feeling". הזוג נישא מאוחר יותר, ב-25 ביוני 2005, באיטליה.

בשנת 2004 החלה בקסטור לעבוד על האלבום השלישי שלה שיצא ב-17 במאי 2007 ונקרא Trip the Light Fantastic. בחודש יוני 2007, שימשה בקסטור כאמנית חימום של ג'ורג' מייקל במסע ההופעות שלו בבריטניה.

אלבומה הרביעי של בקסטור יצא בספטמבר 2008.

בקסטור תומכת בזכויות בעלי חיים, ואף השתתפה בפרסומת של הארגון PETA כנגד לבישת פרוות.

בשנת 2009 השתתפה בשיר "". השיר זכה להצלחה גדולה. בשנת 2010 הוציאה שיר, שזכה להצלחה גדולה גם בשיתוף עם Freemasons, בשם: "Bittersweet".

בילדותה עסקה הזמרת בתחביב איסוף בולים, וזאת בהשפעת סבה. בשנת 2018 הוצג אוסף הילדות שלה בתערוכת בולים שהתקיימה בלונדון

בשנת 2019 הוכרזה בקסטור כחברה בהרכב השיפוט הבריטי באירוויזיון 2019.

## דיסקוגרפיה
### אלבומי אולפן
* 2001: *[[Read My Lips (אלבום של סופי אליס בקסטור)|Read My Lips]]*
* 2003: *[[Shoot from the Hip]]*
* 2007: *[[Trip the Light Fantastic]]*
* 2011: *[[Make a Scene]]*
* 2014: *[[Wanderlust (אלבום)|Wanderlust]]*
* 2016: *[[Familia]]*
* 2023: *[[Hana]]*
* 2025 *[[Perimenopop]]*

### אלבומים אחרים - אוספים
* 2009: *[[Sophie Ellis-Bextor: iTunes Live in London]]*
* 2014: *[[Wanderlust (אלבום)|Wandermix]]*
* 2019: *[[The Song Diaries]]*
* 2020: *[[Songs From The Kitchen Disco]]*
* 2022: *[[Kitchen Disco – Live at the London Palladium]]*

### אלבומי וידאו
* 2003: *[[Watch My Lips]]*

## הופעות
### סיבובי הופעות
* 2002–2003: *Read My Lips Tour*
* 2009–2010: *Straight to the Heart 2010 Tour*
* 2014: *Wanderlust Tour*
* 2017: *Familia Tour*
* 2019: *The Song Diaries Tour*
* 2021: *Kitchen Disco Tour*

## קישורים חיצוניים

* 

* סופי אליס בקסטור באתר YouTube
* סופי אליס בקסטור במוסיכיפדיה של רדיו מוסיכיף.

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרות-יוצרות בריטיות
קטגוריה:זמרות פופ בריטיות
קטגוריה:משתתפי הזמר במסכה (תוכנית טלוויזיה בריטית)
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1979
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1979
נצנוץ

שמאל|ממוזער|250px|סרט בהילוך איטי המראה את השפעת האטמוספירה על תמונת כוכב בטלסקופ
**נצנוץ** (באנגלית: **Scintillation** או **Twinkling**) הוא תופעה אופטית שגורמת למקור אור נקודתי להיראות כאור מהבהב. התופעה נגרמת מטורבולנציה באטמוספירת כדור הארץ, והיא מתרחשת עבור אורות רחוקים בכלל ועבור אורות של כוכבים וכוכבי לכת בפרט.

## רקע
לתנועת האוויר יש אופי טורבולנטי. כיסי אוויר קטנים בעלי טמפרטורה שונה במעט נעים באופן כאוטי לאורך הקטע של קו הראייה מהעצם לצופה שנמצא באטמוספירה. היות שמקדם השבירה תלוי בטמפרטורה, חזית גל שמקורה בעצם הקורן עוברת כיסי אוויר בעלי מקדם שבירה שונה. הדבר גורם לה להתעוות לאורך המסלול ולהשתנות בזמן. כתוצאה מכך תמונת מקור האור שמגיעה לעין או חיישן כלשהו, כגון מצלמה, היא מטושטשת, משתנה במהירות, ובנוסף העוצמה הנצפית של המקור משתנה. שינויי עוצמה ומיקום אלו יוצרים את תחושת הנצנוץ. תופעה נוספת המתלווה לנצנוץ היא שינויי צבע. הדבר נגרם כתוצאה מנפיצה המתלווה לשבירה של קרני האור באוויר. 

הנצנוץ בולט יותר עבור עצמים הקרובים לאופק. הסיבה לכך היא שהנצנוץ מושפע ממסלול האור דרך האטמוספירה, ועבור עצמים קרובים לאופק המסלול ארוך יותר. רוב הכוכבים הנראים בשמים מנצנצים בתצפית שנערכת בעין בלתי מזוינת, אולם ייתכנו גם כוכבים שלא ינצנצו. הדבר יקרה בדרך כלל בתנאי טורבולנציה חלשה ועבור כוכבים הסמוכים לזנית. 

בתצפית בטלסקופ בעל הגדלה גבוהה, ניתן להבחין בקלות רבה יותר בשינויי העוצמה והמיקום. הצופה בטלסקופ יכול להבחין בתנועה מתמדת של דמות הכוכב ובשינויים מהירים בעוצמה. כתוצאה משיקולי עקיפה, הגדלת קוטר המראה (או העדשה) הראשית בטלסקופ משפרת את הרזולוציה, אולם הטורבולנציה מציבה גבול על יכולת השיפור, כלומר החל מקוטר מסוים כבר אין שיפור ברזולוציה. 

יש שתי דרכים להתמודד עם הבעיה שמציבה הטורבולנציה על תצפיות טלסקופיות. שיטה אחת היא שימוש בטלסקופ חלל שנמצא מחוץ לאטמוספירה. השיטה השנייה, בה משתמשים במצפי כוכבים גדולים, קרויה אופטיקה אדפטיבית. בשיטה זו נמדדת השפעת האטמוספירה על כוכב בהיר שנמצא בכיוון התצפית או על קרן לייזר שמכוונת לאותו כיוון. המדידה מאפשרת לבצע תיקונים מהירים בעזרת מראה נוספת, שמוצבת לאורך מסלול האור, וניתן לשלוט עליה בזמן אמת באמצעות מחשב שאליו מוזנים נתוני התצפית. תיקונים אלו מפצים על השינויים המהירים בתמונה שנגרמים עקב השפעת הטורבולנציה. השימוש בשיטת האופטיקה האדפטיבית היה זה שהאיץ את בנייתם של טלסקופים ענקיים בשנות ה-90 של המאה ה-20, דוגמת הטלסקופים במצפה קק שקוטר המראה הראשית שלהם עומד על 10 מטרים.

## ראו גם
*גלאי סינטילציה (scintillator)

## קישורים חיצוניים
*צילום של כוכב מנצנץ בעזרת טלסקופ והסבר לתופעה
*סרטון YouTube המסביר את תופעת הנצנוץ ואת טכנולוגית האופטיקה האדפטיבית שיכולה למזער אותה

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תופעות אופטיות
קטגוריה:תופעות אופטיות אטמוספיריות
קטגוריה:אסטרונומיה תצפיתית
כל ארץ ישראל

**כל ארץ ישראל** הוא לקסיקון לעם מאת אפרים ומנחם תלמי, אב ובנו, שיצא בשנת 1971, לאחר מלחמת ששת הימים. הלקסיקון כולל, בלשון המחברים:

המוטו המופיע בתחילת הספר הוא: .

הלקסיקון יצא לאור בעקבות נהירת הציבור לאזורי ארץ ישראל אשר נפתחו ליהודים לאחר מלחמת ששת הימים. הביקורים ב"שטחים המשוחררים", כפי שכונו, בעלי מורשת מקראית, עוררו עניין רב בציבור הישראלי. לקסיקון זה הוצא במטרה לספק סקרנות זו. הספר יצא עד 1978 בשש מהדורות, חלקן מתוקנות.

## קישורים חיצוניים
* 1932- מדריך וספר עזר לארץ ישראל, באתר העמותה הישראלית לחקר שורשי משפחה

קטגוריה:ספרי ארץ ישראל
קטגוריה:ספרי עזר
קטגוריה:ספרי 1971
קופואסו

**קופואסו** (שם מדעי: *Theobroma grandiflorum*), הוא עץ ממשפחת החלמיתיים שצומח ביער האמזונאס בצפון ברזיל ובגיאנה הצרפתית. הקופואסו, בתפוצתו הטבעית, משתייך בעץ לשכבת הצימוח השנייה, כלומר לעצים הצומחים בצילם של עצים גבוהים ממנו. ה**קופואסו** הוא קרוב משפחה של עץ הקקאו.

## מאפיינים
שמאל|ממוזער|250px|קופואסו - פרי
העץ מגיע בדרך כלל לגבהים של 10 עד 15 מטר, למרות שמתועדים מקרים נדירים של פריטים שהגיעו לגובה של 25 מטר. הקליפה קשה וחלקה. העלים גדולים, מגיעים עד לאורך של 60 סנטימטר, וגדלים על הענפים, צבע החלק התחתון של העלה מזכיר חלודה. הפרחים גדולים, בצבע אדום כהה, צומחים ישירות מהגזע. הפרי גדול בצורה אליפטית, באורך משתנה. אורך אופייני של הפרי כ- 25 ס"מ, וקוטר אופייני כ-15 ס"מ. צבע הקליפה חום. קיימים 4 זנים של העץ הנבדלים בצורת הפרי ובגודלו. משקל הפרי נע מ-1.5 עד 4 ק"ג. פתיחת הפרי מתבצעת על ידי הקשה על מצע קשה, או על ידי שימוש במוט ברזל. ציפת הפרי צהובה בהירה, טעמה מתוק חמצמץ, והיא מתאפיינת בניחוח אופייני. הזרעים גדולים בצבע חום בהיר. העץ נותן פרות בתקופת החורף, מינואר עד מאי.

### אזורי צמיחה
בכול האזור האמזוני טרופי. קרקעות כבדות בעלות pH חומצי קרוב לנייטרלי (6-7) נחשבות אידיאליות לשתילה של קופואסו, אבל ניתן לגדלו גם בקרקעות שנחשבות לא פוריות.

מרבית הגידול החקלאי מתבצע באזורים המזרחיים של פארה.

יצוא של זרעים לא מעובדים אל מחוץ לאזור האמזוני אסורה על פי חוק, וזאת על מנת למנוע את התפשטות המזיק "מטאטא המכשפה" אל אזורים בהם מגדלים קקאו.

## מקור השם
מקור השם (Cupuaçu) בטופי (ברזיל): קופו - פרי, אסו - גדול.

## חשיבות כלכלית
ציפת ה**קופואסו** משמשת להכנת מגוון מוצרי מזון, ביניהם: מיץ, ריבה, קריש, סוכריות, מילוי לשוקולדים, עוגות ועוד.

מהגרעינים ניתן להפיק קופולד, שהוא למעשה שוקולד מ**קופואסו**, במקום מקקאו. הגידול של **קופואסו** לצורך יצור קופולד תופס תאוצה בשנים האחרונות, וניתן למצוא היום קופולד גם מחוץ לברזיל.

עיירות רבות מתפרנסות מגידול חקלאי של **קופואסו**, הבולטות מביניהן הן טומה אסו ואבאטטובה.

בשנת 2004 התעורר ויכוח גדול בנוגע לזכויות השימוש בשם, כאשר חברת מסחר יפנית המתמחה בשיווק של פרות אמזוניים מעובדים רשמה את השמות **קופואסו** ואסאי כשמות מסחריים בבעלות החברה ביפן וארצות הברית. לאחר מתקפה תקשורתית כוללת, ואיום בהגשת תביעה מצד מדינת פארה, הזכויות על השם הועברו לידיה של מדינת פארה.

## קישורים חיצוניים

* למעוניינים בגידול חקלאי של קופואסו 

קטגוריה:עצי יער האמזונאס
קטגוריה:חלמיתיים