open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
STS-61-C

**STS-61-C**, היא המשימה ה-24 בתוכנית המעבורות של נאס"א, והשביעית של מעבורת החלל קולומביה. צוות המשימה כלל שבעה אנשים. הטייס היה לראשונה טייס אפרו-אמריקני, צ'ארלס בולדן. הצוות כלל לראשונה גם אסטרונאוט מקוסטה ריקה, פרנקלין צ'נג-דיאז, ובפעם השנייה בהיסטוריה גם פוליטיקאי (ביל נלסון). הייתה זו המשימה האחרונה של מעבורת לפני אסון צ'לנג'ר, שאירע 10 ימים לאחר נחיתת משימה זו.

ב-7 באוגוסט 1986 דווח כי שלושה שבועות לפני אסון מעבורת החלל "צלנג׳ר", כמעט אירע אסון דומה במשימה STS-61-C. התברר שמפעילי המעבורת טעו בתדלוק וה״קולומביה" ניצלה מהתרסקות כמה שניות לפני השיגור. ב־6 בינואר, כשה״קולמביה" עמדה להיות משוגרת, אירעה נזילה של 18 אלף פאונד חמצן נוזלי ממאגר הדלק החיצוני של המעבורת. "במזל, גרמה הנזילה לכך שטמפרטורת המנוע הראשי תרד מתחת למקובל. עובדה זו היא שגרמה לעצירת השיגור 31 שניות לפני השעה שנקבעה. ה״קולומביה" שוגרה, בסופו של דבר, ב-12 בינואר אחרי שהשיגור נדחה פעמים נוספות, בגלל בעיות טכניות ומזג אוויר קשה. גם נחיתתה עוכבה פעמיים.

מטרתה העיקרית של משימת STS-61-C הייתה הצבתו במסלול של לוויין התקשורת Ku-1, הלוויין השני בסדרת לוויינים גאוסטציונריים בבעלות RCA Americom.

הצוות:
* **מפקד המשימה:** רוברט גיבסון 
* **טייס:** צ'ארלס בולדן 
* **מומחה למשימה:** פרנקלין צ'נג-דיאז (Franklin Chang-Diaz)
* **מומחה למשימה:** סטיבן הוואלי (Steven A. Hawley)
* **מומחה למשימה:** ג'ורג' נלסון (George D. Nelson)
* **מומחה מטען:** רוברט סנקר (Robert Cenker)
* **מומחה מטען:** ביל נלסון (Bill Nelson)
## ראו גם
* משימות מעבורות החלל

## קישורים חיצוניים

*  סיכום המשימה באתר נאס"א
* תקציר המשימה באתר הראשי של נאס"א
* מידע על המשימה
* סרטון על המשימה
* דיווח לעיתונות

## הערות שוליים

STS-024
קטגוריה:1986 בארצות הברית
אנתלפיה

בתרמודינמיקה, **אנתלפיה** היא פוטנציאל תרמודינמי השווה לסכום האנרגיה הפנימית של המערכת ומכפלת הלחץ והנפח שלה. חשיבותה העיקרית נובעת מכך שבתהליכים המתרחשים בלחץ קבוע, השינוי באנתלפיה נותן את כמות החום שזרמה אל המערכת (או ממנה, אם השינוי שלילי).

רעיון האנתלפיה הוצג לראשונה ב-1875 על ידי ג'וסיה וילארד גיבס. אף על פי כן, גיבס לא השתמש בכתביו במונח "אנתלפיה", שהוטבע לראשונה ב-1909.

האנתלפיה מסומנת באות H , ומוגדרת כ:
\ H = U+PV 
כאשר
*U  היא האנרגיה הפנימית של המערכת
*P  היא הלחץ
*V  היא הנפח

המשתנים הטבעיים של האנתלפיה הם האנטרופיה S , הלחץ P  ומספר החלקיקים N_i  מסוג i . מערכת שמשתנים אלה הם המשתנים הנשלטים שלה תהיה בשיווי משקל תרמודינמי כאשר האנתלפיה במינימום.

האנתלפיה היא הפוטנציאל התרמודינמי שמתקבל כאשר עושים התמרת לז'נדר על האנרגיה הפנימית, כך שהלחץ הופך למשתנה נשלט - במקום הנפח. הדיפרנציאל של האנתלפיה מתקבל מהדיפרנציאל של האנרגיה הפנימית:
:dH= dU+d(PV) = \delta Q +VdP+ \sum_i \mu_i d N_i.
כאשר \delta Q  הוא מעבר חום אינפיניטסימלי, שמקיים \delta Q \leq TdS , כאשר השוויון מתקיים עבור תהליכים הפיכים.

החשיבות של האנתלפיה נובעת מכך שבתהליכים שמתקיימים בלחץ קבוע (תהליכים איזובריים), כפי שלרוב קורה בתגובות כימיות: dP=0 , והשינוי באנתלפיה נותן את החום שהמערכת סופגת או פולטת. הסימן של השינוי קובע האם התהליך הוא אנדותרמי (כלומר סופג חום, ואז הסימן חיובי) או אקסותרמי (כלומר פולט חום, ואז הסימן הוא שלילי).

ניתן באמצעות השוואת דיפרנציאלים לקבל ש:
: T = \left( \frac{\partial H}{\partial S} \right)_{p,{N_i}}
: V = \left( \frac{\partial H}{\partial p} \right)_{S,{N_i}}
: \mu_i = \left( \frac{\partial H}{\partial N_i} \right)_{S,p,{N_j (j \neq i)}}

## הסבר אינטואיטיבי למושג האנתלפיה
האנתלפיה של מערכת מסוימת היא במובן מסוים האנרגיה שיש להשקיע כדי ליצור את המערכת "יש מאין", כאשר הסביבה מצויה בלחץ קבוע *P* (השווה ללחץ הגז במערכת). כלומר, עבור מערכת בעלת אנרגיה פנימית *U*, נפח *V* ולחץ *P*, כדי ליצור את המערכת יש קודם כל להשקיע את האנרגיה הפנימית *U* של המערכת (למשל, בעזרת חימום המערכת החל מן האפס המוחלט), ושנית, יש לפנות עבור המערכת נפח בגודל *V* בסביבה שמפעילה לחץ אחיד *P*, כך שהאנרגיה הכוללת שהושקעה היא למעשה האנתלפיה  H = U+PV .

במסגרת פרשנות זאת, תהליכים משמרי אנתלפיה (תהליכים איזואנתלפיים) הם תהליכים עבורם האנרגיה הדרושה כדי ליצור יש מאין את המערכת (אנרגיית ההתהוות של המערכת) זהה בכל מצב בו המערכת עוברת במהלך המסלול התרמודינמי שלה. בתרגום לשפת התרמודינמיקה, פירוש הדבר הוא שבתהליך איזואנתלפי, סך כל אנרגיית החום שהושקעה, העבודה המכנית על המערכת והשינוי באנרגיה הקינטית של זרימת הגז (הגודל האחרון רלוונטי לבעיות של זרימה דחיסה בנחיר דה לאוואל) שווה לאפס.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:פוטנציאלים תרמודינמיים
STS-51-L

**STS-51-L**, הייתה משימה בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א. הצ'לנג'ר שוגרה ב-28 בינואר 1986 כשעל סיפונה שבעה חברי צוות. בפיצוץ שאירע שניות לאחר השיגור עקב כשל במערכת טילי ההנעה נהרגו כל אנשי צוותה. 

## ההתפוצצות בעת השיגור
[ממוזער|250px|[אסון מעבורת החלל צ'לנג'ר|רגע הפיצוץ של מעבורת החלל צ'לנג'ר בזמן שיגורה לחלל ב-28 בינואר 1986]]

המעבורת התפוצצה 73 שניות לאחר שיגורה, וכל אנשי צוותה נהרגו באסון. ועדת חקירה שהוקמה בעקבות התאונה קבעה כי הפיצוץ נגרם עקב אטם בטיל ההאצה, שנפגם כתוצאה מהטמפרטורה הנמוכה, ששררה ביום השיגור. כתוצאה מכך, גזים לוהטים נפלטו ממנו וחיממו את מכל הדלק הנוזלי הגדול שבגחון המעבורת, עד שהמכל התפוצץ. בנוסף מצאה הוועדה שלל כשלים ארגוניים בנאס"א ובתוכנית מעבורת החלל שאפשרו את התרחשות האסון, והמליצה על שינויים רבים בתוכנית. בעקבות התאונה קורקעו כל מעבורת החלל של נאס"א למשך כשנתיים וחצי עד לטיסת STS-26 של מעבורת החלל דיסקברי ב-29 בספטמבר 1988, וקצב הטיסות צומצם במידה ניכרת ולא שב מעולם להיות כשהיה קודם לכן. למרות שלל השינויים שנעשו בתוכנית מעבורות החלל בעקבות ממצאי ועדת החקירה והדגש הרב שהושם על בטיחות, ב-1 בפברואר 2003 התרחש אסון נוסף בסיום משימת STS-107, כשמעבורת החלל קולומביה התפרקה במהלך חזרתה לאטמוספירת כדור הארץ.
אסון זה הוביל אף הוא לקרקוע מעבורות החלל למשך כשנתיים וחצי, ולשינויים רבים בתוכנית.
## צוות
* **מפקד המשימה:** פרנסיס סקובי (Francis "Dick" Scobee)
* **טייס:** מייקל סמית (Michael J. Smith)
* **מומחית משימה:** ג'ודית רזניק (Judith Resnik)
* **מומחה משימה:** אליסון אוניזוקה (Ellison Onizuka)
* **מומחה משימה:** רונלד מקנייר (Ronald McNair)
* **מומחה מטען:** גרגורי ג'רוויס (Gregory Jarvis)
* **מומחית מטען:** כריסטה מקאוליף (Christa McAuliffe)

## המשימה
מטרות שתוכננו למשימה:
* פריסת לוויין ה-Tracking Data Relay Satellite-2
* ניסויי דינמיקה בנוזלים
* ניסוי מתוך תוכנית מעקב של פעילות כוכב השביט, הלי.
* Phase Partitioning Experiment
* ניסויים עבור סטודנטים
* הכנת שני שיעורים עבור סטודנטים כחלק מפרויקט "מורה בחלל"

## סמל המשימה
סמל המשימה עוצב על ידי אנשי הצוות. הוא מייצג את השתתפותם בתוכנית המעבורות של נאס"א, על סיפונה של הצ'לנג'ר, הסמל מסמל את ההמראה ממרכז החלל קנדי בפלורידה.
הסמל מראה את השביט הלי. מקאליף היא המורה הראשונה בחלל וליד שמה יש תפוח.

## ראו גם
* מעבורת חלל
* משימות מעבורות החלל

## קישורים חיצוניים

*  סיכום המשימה באתר נאס"א
* תקציר המשימה באתר הראשי של נאס"א
* מידע על המשימה
* דיווח לעיתונות

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
STS-025
קטגוריה:אסון מעבורת החלל צ'לנג'ר
קטגוריה:1986 בארצות הברית
גדעון פת

250px|ממוזער|שמאל|ראש עיריית אילת גד כץ ושר התיירות גדעון פת עם ליווי של בדואים בפתיחת עונת התיירות באילת, 1980
[ממוזער|260x260 פיקסלים|פת מצביע עבור [יצחק שמיר לתפקיד יו"ר הכנסת, בפתיחת מושב הכנסת התשיעית, יוני 1977]]
**גדעון פַּת** (2 בפברואר 1933 – 26 באפריל 2020) היה חבר הכנסת ושר בממשלות ישראל, חבר הנהלת הליכוד, וחבר מרכז "מכבי" בישראל.

## ביוגרפיה
**גדעון מרקוס** נולד בירושלים. הוא גדל אצל דודתו חיה פת, בעלת "קפה פת" בעיר, ולימים אימץ את שם משפחתה. התגייס לצה"ל ושירת בנח"ל. לכן, הפך לגיסם של שמואל טולידאנו ושל אפרים לוי שהיו נשואים לבנותיה של חיה פת.

בשנים 1953–1955, היה מנהל לשכתו של שר התחבורה, יוסף ספיר, איש "הציונים הכלליים". באמצע שנות ה-50 נסע לארצות הברית, שם היה פעיל בהסתדרות הציונית וקיבל תואר ראשון ב"כלכלה וסחר בין-לאומי" מאוניברסיטת ניו יורק. ב-1967, עם הקמת ממשלת הליכוד הלאומי, מונה ספיר לשר בלי תיק, ופת שב לישראל לנהל את לשכתו. בשנת 1968 נבחר להנהלת "מכבי".

### קריירה ציבורית
לקראת הבחירות לכנסת השביעית התמודד מטעם המפלגה הליברלית ברשימת גח"ל, ונחשב לנציג הצעירים. הוא נכנס לרשימה במקום גבולי ולא נבחר לכנסת השביעית. פת נכנס לכנסת ב-1970, עקב פטירתו של אריה בן-אליעזר.

בממשלה ה-18 בראשות מנחם בגין, שהוקמה אחרי הבחירות לכנסת התשיעית, שימש כשר הבינוי והשיכון. בתקופת כהונתו יצא לפועל "פרויקט שיקום שכונות".

בינואר 1979 מונה לשר התעשייה, המסחר והתיירות. באותה שנה עמד פת בראש ועדה על שמו, אשר בחנה דרכים לפיתוח התיירות באילת, בעקבות המשבר בענף התיירות.

בממשלה ה-19 שימש כשר התיירות עד אוגוסט 1981 ולאחר מכן שוב כשר התעשייה והמסחר, תפקיד בו המשיך גם בממשלה ה-20. בממשלות ה-21 וה-22 שימש כשר המדע והפיתוח. בכנסת ה-12 שימש בשתי הממשלות שוב כשר התיירות. בחלק מזמן כהונתה של הכנסת השלוש עשרה היה יו"ר ועדת הכלכלה.

במפלגה הליברלית, ובהמשך בתוך "הליכוד", בלטה היריבות בין גדעון פת ליצחק מודעי, שהתבטאה גם בחילופי דברים קשים ביניהם.

עם פרישתו מהכנסת בשנת 1996, כיהן פת כנשיא "הבונדס" עד שנת 2002, וכן כיהן כנשיא המועצה לישראל יפה.

## חיים אישיים
פת התגורר בסביון והיה אב לשלושה בנים. את רעייתו אן, בתו של קרול פיקל, מחלוצי תעשיית היהלומים בארץ ישראל, הכיר בעת לימודיו בניו יורק. היה גיסו של שמואל טולידאנו.

פת נפטר ב-26 באפריל 2020 בגיל 87.

## לקריאה נוספת
* יאיר קוטלר, **הנבחרת הלאומית**, כרך ב', פרק א' (9), ירדן הוצאה לאור, 1988, עמודים 220 - 239

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שרי ממשלת ישראל
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם הליכוד
קטגוריה:חברי הכנסת השביעית
קטגוריה:חברי הכנסת השמינית
קטגוריה:חברי הכנסת התשיעית
קטגוריה:חברי הכנסת העשירית
קטגוריה:חברי הכנסת האחת עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת השתים עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת השלוש עשרה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:יושבי ראש ונשיאי עמותות
קטגוריה:יושבי ראש ועדת הכלכלה
קטגוריה:פעילי המפלגה הליברלית
קטגוריה:סביון: חברי הכנסת
קטגוריה:כלכלנים ישראלים
קטגוריה:שרי ממשלת ישראל התשע עשרה
קטגוריה:שרי ממשלת ישראל ה-21
קטגוריה:שרי ממשלת ישראל העשרים ושתיים
קטגוריה:שרי ממשלת ישראל העשרים ושלוש
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות בסביון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1933
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2020
בוב רוברטס

**בוב רוברטס** (באנגלית: **Bob Roberts**; משחק מילים המתבסס על כך שהשם "רוברט" מכונה גם "בוב") הוא סרט קולנוע מוקומנטרי סאטירי משנת 1992 בכיכובו ובימויו של טים רובינס אשר גם כתב את התסריט.

## עלילה
בוב רוברטס הוא זמר שירי עם פטריוט ושמרן בצורה קיצונית, המחליט להתמודד בבחירות לסנאט. הסרט מציג בצורה מוקומנטרית את מערכת הבחירות המושחתת של רוברטס. עיתונאי צדקן של עיתון מקומי מנסה להביא את רוברטס לראיון ולחשוף עליו פרטים סודיים על מנת להוציא לאור את העובדה כי בוב רוברטס קנה קולות מצביעים ורימה בתהליך הבחירות לסנאט. לקראת סוף הסרט נורה רוברטס ומובא לבית חולים. הוא יוצא מבית החולים עם פגיעות קלות יחסית, אך מרותק לכיסא גלגלים.

הסרט מביא בצורה צינית את הצד של המערכת המושחתת המאפיינת פוליטיקאים רבים בכל רחבי העולם. הסרט הצליח בביקורות אולם נחל כישלון בקופות. 

בסרט משתתפים גם אלן ריקמן וג'יאנקרלו אספוזיטו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטי 1992
קטגוריה:סרטי סאטירה
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פאונד פוטג'
עשה את הדבר הנכון

**עשה את הדבר הנכון** הוא סרט דרמת-פשע קומית משנת 1989 ביצירתו של ספייק לי, המספר את סיפורה של שכונת בדפורד-סטייבסנט האפרו-אמריקאית בברוקלין, על המתחים בין הגזעים שבה. העלילה מתרחשת ביום הכי חם בשנה, כשבמרכז נמצאת דמותו של מוקי (בגילומו של ספייק לי), ויחסיו עם תושבי השכונה, כולל המעסיק שלו סאל (דני איילו), בעל הפיצרייה השכונתית ממוצא איטלקי. ברקע הסיפור משדר שדר הרדיו שירים, בעיקר שירי אהבה ומספר את רקע הסיפור.

משתתפים בסרט: דני איילו, ג'ון טורטורו, ספייק לי, אוסי דייוויס, רובי די, ג'יאנקרלו אספוזיטו ועוד.

הסרט נבחר לאחד מ-25 הסרטים השנויים ביותר במחלוקת (או השערורייתיים) של המגזין "Entertainment weekly". הסרט מבקר את הפערים בחברה האמריקנית, ובעיקר בקרב המהגרים והשחורים. לעיתים רבות הוא נכלל ברשימות הסרטים הכי טובים בכל הזמנים.

נבחר על ידי איגוד מבקרי הקולנוע של לוס אנג'לס לסרט הטוב ביותר ל-1989.
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:זוכי פרס גות'הם: סרטים
קטגוריה:סרטי 1989
קטגוריה:סרטי אולפני יוניברסל
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי ספייק לי
קטגוריה:סרטים בשימור ספריית הקונגרס
קטגוריה:סרטים זוכי פרסי איגוד מבקרי הקולנוע של לוס אנג'לס
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי דרמה קומית
נבחרת אסוואטיני בכדורגל

**נבחרת אסוואטיני בכדורגל**, הידועה בכינוייה "Sihlangu Semnikati", היא נבחרת הכדורגל הלאומית של אסוואטיני.

## כל [[גביע העולם בכדורגל|גביעי העולם]]
* 1930 עד 1990 - לא נכנסה
* 1994 עד 2026 - לא העפילה

## כל [[גביע אפריקה לאומות|גביעי אפריקה]]
* 1957 עד 1982 - לא נכנסה
* 1984 - פרשה
* 1986 - לא העפילה
* 1988 - לא נכנסה
* 1990 עד 1992 - לא העפילה
* 1994 - לא נכנסה
* 1996 - פרשה
* 1998 - לא נכנסה
* 2000 עד 2012 - לא העפילה
* 2013 - פרשה
* 2015 עד 2027 - לא העפילה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:אסוואטיני: כדורגל
אסוואטיני
החדר הירוק (הבית הלבן)

300px|ממוזער|החדר הירוק - מבט לכיוון דרום מזרח.
ממוזער|300px|תרשים הקומה הראשונה של הבית הלבן. החדר הירוק מסומן בירוק.
**החדר הירוק** (באנגלית: **The Green Room**) הוא אחד מחדרי הקומה הראשונה של הבית הלבן - משכנו של נשיא ארצות הברית המצוי בוושינגטון. חדר זה משמש למטרה של אירוח, ולאורך השנים מקושט בגוונים של ירוק.

החדר הוא חדר רבוע, שאורכו 8.5 על 6.7 מטרים, ולו שש דלתות הפונות אל מסדרון הצלב (Cross Hall), החדר המזרחי, האכסדרה הדרומית והחדר הכחול.

## ריהוט

החל מתקופת כהונתו של קלווין קולידג' מקושט החדר הירוק בסגנון ריהוט פדרלי. 

בשנת 1971 שופץ החדר, וקירותיו כוסו בבד משי ירוק, אשר נבחר על ידי ג'קלין קנדי בשנת 1962 ולא הותקן בשעתו בשל הירצחו של בעלה, הנשיא ג'ון פיצג'רלד קנדי. בדים אלו עוטרו בדוגמאות בצבעי בז', ירוק ואלמוג, על פי סגנון שהיה נפוץ במאה ה-19.

לכרכובים הסמוכים לתקרה, העשויים עץ ומעוטרים בזהב, צורת סמל ארצות הברית - עיט, שהיה מוטיב מקובל בתקופה הפדרלית של עיצוב הבניין.

## שימושים לאורך ההיסטוריה ואירועים היסטוריים

ג'יימס הובן, אדריכל הבית הלבן ייעד חדר זה להיות "חדר האוכל" של המשפחה הנשיאותית. תומאס ג'פרסון שהשתמש בחדר כחדר אוכל כיסה את רצפתו בבד ירוק לשם הגנה עליה, ומאותו מועד החל החדר להיות מכונה "החדר הירוק", אך לא באופן רשמי. נשיאים מאוחרים יותר השתמשו בחדר כחדר אירוח. ג'יימס מונרו השתמש בחדר לצורך משחקי ויסט, ובתקופת כהונתו נקרא החדר "חדר הקלפים". החל מתקופת כהונתו של ג'ון קווינסי אדמס כונה החדר "חדר ההסבה הירוק" באופן רשמי.

בחדר זה חתם הנשיא ג'יימס מדיסון על הכרזת המלחמה הראשונה של ארצות הברית - מלחמת 1812.

## קישורים חיצוניים

* החדר הירוק באתר הבית הלבן.
* אתר מוזיאון הבית הלבן - תצלומים היסטוריים ושחזורים של החדר הירוק

חדר הירוק
בילי קולינס

שמאל|ממוזער|250px|בילי קולינס, 2010
**בילי קולינס** (באנגלית: **Billy Collins**; נולד ב-22 במרץ 1941) הוא משורר אמריקאי, שהוכתר בשנים 2001–2003, כ"משורר הלאומי של ארצות הברית".

## קורות חייו
בין השנים 1967 ל-2001 עסק קולינס בהוראה ומחקר כפרופסור לספרות האנגלית באוניברסיטת העיר ניו יורק. במהלך הקריירה פרסם מספר קובצי שירה, שזכו לפופולריות גבוהה. בשנת 1997, יצא לאור האלבום The Best Cigarette, בו קורא קולינס 33 מבין שיריו. ב-2003 ערך את הקובץ Poetry 180: A Turning Back to Poetry, המשמש ללימודי שירה בתיכון. הוא נבחר ל"משורר השנה" על ידי המגזין Poetry בשנת 1994, שהעניק לשיריו במהלך השנים עוד חמישה פרסי הוקרה שונים. שיריו נכללו באנתולוגיה של זוכי פרס פושקאר להוצאות קטנות בשנים 1993, 1992 ו-1997.

קולינס נחשב לאחד מהמשוררים הפופולרים ביותר בארצות הברית. בדומה לרוברט פרוסט, מתאפיינת שירתו בשלילת תבניות שיריות קבועות כגון הסונטה, הססטינה והווילאנל. שירתו של קולינס קלילה והומוריסטית, אך שזורה בה לעיתים אירוניה דקה וביקורת. שירתו מובנת בקלות לקורא הפשוט, ואף יוצאת לעיתים בביקורת כנגד השירה ה"אקדמית" הפורמלית והקשה להבנה. הוא אף המציא מבנה השירי חדש, כפרודיה למבנה הוילאנל, שלו קרא פראדל.

ב-2008 יצא ספר משיריו בעברית, "חוצה ברגל את האטלנטי", בתרגום מכבית מלכין ויואב ורדי, בהוצאת כרמל.

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר מעריצים
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:מנהטן: אישים
קטגוריה:משוררים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי מכללת הצלב הקדוש
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בריברסייד
קטגוריה:סגל קולג' שרה לורנס
קטגוריה:סגל אוניברסיטת העיר ניו יורק
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1941
חדר קבלת הפנים הדיפלומטי (הבית הלבן)

ממוזער|שמאל|250px|חדר קבלת הפנים הדיפלומטי
**חדר קבלת הפנים הדיפלומטי** (באנגלית: **The Diplomatic Reception Room**) הוא חדר סגלגל גדול המצוי במרכז קומת הקרקע של הבית הלבן, משכנו של נשיא ארצות הברית המצוי בוושינגטון.
## שימוש
חדר זה משמש כיום לצורך קבלת פנים לדיפלומטים וראשי מדינות זרים. לחדר ארבע דלתות המובילים לחדר המפות, המסדרון המרכזי של הבית הלבן, חדר כלי החרסינה ולמסדרון המוביל אל המדשאה הדרומית של הבית הלבן.

חדר זה שימש עד שנת 1902 כחדר הבוילרים של מערכת ההסקה המרכזית של הבית הלבן. בשנת 1902 הפך החדר לחדר קבלת פנים.
הנשיא פרנקלין רוזוולט השתמש בחדר לאירוח, ואהב לשבת לצד האח בחדר זה. כמו כן שימש חדר זה עבור רוזוולט לשידור סדרת שידורי הרדיו שיחות ליד האח.

קירות החדר מעוטרות בטפטים המתארים נופים של ארצות הברית. טפטים אלה הודפסו בשנת 1834 וכוללים 32 סצנות המבוססות על תחריטים משנות ה-20 של המאה ה-19 המתארים את וירג'יניה, מפלי ניאגרה, מפרץ ניו יורק העליון, וסט פוינט ונמל בוסטון.

בשנת 1960 רוהט החדר ברהיטים בסגנון פדרלי (1790 - 1820), בעיקר מעשי ידי עושי רהיטים מאזור ניו אינגלנד. בשנת 1971 נוספה לחדר נברשת בסגנון ריג'נסי. השטיח הנמצא בחדר נארג במיוחד עבורו בשנת 1983 ועליו סמלי 50 מדינות ארצות הברית.

בשל מיקומו של חדר סגלגל זה, רבים סבורים בטעות כי המשרד הסגלגל מצוי במיקום של חדר זה. 

## קישורים חיצוניים

* חדר קבלת הפנים הדיפלומטי באתר הבית הלבן
* ממוזער|הנשיא ברק אובמה נכנס מהמדשאה הדרומית לבית הלבן דרך חדר קבלת הפנים הדיפלומטיאתר מוזיאון הבית הלבן - תצלומים היסטוריים ושחזורים של חדר קבלת הפנים הדיפלומטי

קטגוריה:הבית הלבן: אגפים וחדרים
אל פאראיסו

**אל פאראיסו** (בספרדית: **El Paraíso**) הוא אחד מ-18 המחוזות של הונדורס. המחוז נוצר ב-1878 כחלק ממחוז טגוסיגלפה. עיר הבירה של המחוז היא יוסקראן.

מחוז אל פאראיסו מכסה שטח בגודל של 7,218 קמ"ר וב-2010 אוכלוסייתו מנתה 427,232 נפש.

## יישובים
* אלאוקה
* דנלי
* אל פאראיסו
* גינופה
* חקלאפה
* ליורה
* מורוסלי
* אורפולי
* פוטרירייוס
* סן אנטוניו דה פלורס
* סן לוקאס
* סן מטיאס
* סולדד
* טאופסנטי
* טקסיגואט
* טרוחס
* ואדו אנצ'ו
* יאויופה
* יוסקראן

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:הונדורס: מחוזות
STS-3xx

**STS-3xx** הוא כינוי למשימת מעבורת חלל שתשוגר במקרה של מצב חירום, אם צוות מעבורת השוהה בחלל זקוק לעזרה לשם החזרתו בשלום לפני כדור הארץ. תהליכי התכנון והאימון למשימה זו מאפשרים לנאס"א לשגר משימת הצלה תוך 40 יום. במשך זמן זה ישהו האסטרונאוטים בתחנת החלל הבינלאומית. תחנת החלל מסוגלת לתמוך ולספק אמצעים כמו חמצן לשני צוותים במשך 80 יום.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:משימות מעבורות החלל
קטגוריה:חירום
אונטר דן לינדן

250px|ממוזער|שמאל|אונטר דן לינדן, 2016
שמאל|ממוזער|250px|אונטר דן לינדן, 2006
[שמאל|ממוזער|250px|רחוב אונטר דן לינדן, [1900]]
**אוּנְטֶר דֵן לִינְדֶן** (בגרמנית: **Unter den Linden**, בעברית: "תחת עצי התרזה") היא שדרה ששימשה כמרכז ההיסטורי של ברלין ובמחצית השנייה של המאה העשרים גם כמרכזה של ברלין המזרחית. המוזיאונים, התיאטראות, מבני הממשל והכנסיות החשובים ביותר בעיר נבנו לאורכה מהמאה ה-18 עד המאה ה-20.

בשנות העשרים של המאה העשרים היה צומת הרחובות אונטר דן לינדן ופרידריכשטראסה (כיום רחוב הקניות היוקרתי של ברלין) מוקד חיי הלילה, הבידור והתרבות של העיר. האזור נפגע במהלך ההפצצות על ברלין במלחמת העולם השנייה, אך שופץ בתקופה הקומוניסטית ולאחריה. כיום חוזרת שדרת אונטר דן לינדן לשמש כמוקד העיקרי של חיי התרבות והפוליטיקה של העיר.

שדרת אונטר דן לינדן נמתחת מפאריזר פלאץ ושער ברנדנבורג בקצה האחד, ועד לאי המוזיאונים, הברלינר דום (הקתדרלה של ברלין) והמקום שבו עמד לפנים בניין ארמון הרפובליקה (בניין הפרלמנט של גרמניה המזרחית, שנהרס) בקצה השני, ושבו נִבְנֶה מחדש הארמון העירוני של ברלין. הארמון היה מושב החורף של מלכי פרוסיה ושל קיסרי גרמניה ועתיד לשמש כ"פורום הומבולדט" למדע, תרבות ואמנות. השדרה נמצאת בתחומי שכונת מִיטֶה.

הספר הרחק מעצי התרזה עוסק בעברו של גיבור הספר באונטר דן לינדן, ומכאן שמו.

## אתרים השוכנים לאורך השדרה
* **[[פאריזר פלאץ]]** (כיכר פריז) - כיכר ענקית מוקפת בבניינים בסגנונות שונים ובה ניצב **[[שער ברנדנבורג]]** המפורסם.
* **[[מלון אדלון]]** - נבנה על הריסותיו של מלון בעל שם זהה.
* **[[בית המשמר החדש]]** - מבנה נאו-קלאסי המשמש מצבת זיכרון לקורבנות המלחמה והרודנות ובו פסל מעשה ידי קתה קולוויץ.
* **[[כיכר בבל]]** (בֵּבּלפלאץ) - הכיכר שבה שרפו הנאצים ספרים ב-1933. לזכר אירוע זה הוקמה בכיכר אנדרטת הספרייה של האמן הישראלי מיכה אולמן. כיכר בבל גובלת בבניין האופרה, אוניברסיטת הומבולדט והכנסייה הקתולית של ברלין.
* **[[המוזיאון הגרמני להיסטוריה]]** (דויטשס היסטורישס מוזיאום) - השוכן במחסן־נשק ההיסטורי בסגנון הבארוק.
* **[[האקדמיה הצבאית הפרוסית]]**

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:ברלין: רחובות ושדרות
קורפירסטנדאם

[שמאל|ממוזער|250px|[הכנסייה לזכר קייזר וילהלם בשדרות קורפירסטנדאם]]
שמאל|ממוזער|250px|הקצה הצפון-מזרחי של הרחוב
**קורפירסטנדאם** (בגרמנית: **Kurfürstendamm**, "דרך הנסיכים הבוחרים"; בקיצור: **הקודאם**) היא שדרת הקניות המרכזית של ברלין יחד עם פרידריכשטראסה.

## היסטוריה
הקודאם היה במקור מסלול רכיבה שחיבר את טירגארטן עם יער גרונוולד מכיוון דרום-מערב. המסלול רוצף בשנות השמונים של המאה ה-19. אוטו פון ביסמרק, שהתרשם מהארכת השאנז-אליזה בפריז עד יער בולון, ביקש להאריך את ריצוף הקודאם עד יער גרונוולד. אולם היומרה הזאת לא הוצאה מעולם לפועל והשדרה קישרה לבסוף בין כנסיית הזיכרון לתחנת הרכבת האלנזה הצנועה. בתקופה בה ברלין הייתה מחולקת שימש הקורפירסטנדאם כרחוב הראשי של החלק המערבי של העיר.

## מיקום
הקודאם משתרע לאורך 3.5 ק"מ בחלק המערבי של מרכז העיר ויוצר מובלעת משולשת התחומה על ידי ליצנבורגרשטראסה, הרדנברגשטראסה, לייבנצשטראסה וטאואנצינשטראסה.
הקודאם שוכן ברובע שרלוטנבורג-וילמרסדורף.

## הרחוב כיום
כיום איבדה השדרה כמעט את כל סממני אדריכלות היוגנדסטיל מימי הזוהר הווילהלמיניים שלה במהלך מלחמת העולם השנייה, ורק מעט מבנים מאותה תקופה שרדו בהפצצות ועומדים על תלם כיום. משום כך, הרחוב מתאפיין בבנייה מודרנית - מבני זכוכית נוצצים או מבני בטון ופלדה. הרחוב משמש אזור הקניות היוקרתי ביותר של ברלין, הכולל בתי כולבו, חנויות אופנה, בתי קולנוע, מסעדות, ברים ובתי קפה.

## אתרים השוכנים ברחוב
* **[[כנסיית הזיכרון על שם הקייזר וילהלם]]** - הכנסייה עם המגדל ההרוס היא סמל מרשים ובולט של ברלין הבנויה בסגנון נאו-רומנסקי.
* **[[כיכר ברייטשייד]]** - כיכר גדולה השוכנת בקצה הקוד'אם ובה שוכן **[[אירופה סנטר]]**: קומפלקס מודרני הכולל מרכז קניות ומסחר וגן מקורה. בנוסף, בכיכר שוכנת **"מזרקת העולם"**(ה"ולטקוגלברונן").
* **[[גן החיות של ברלין]]** - בו יותר מ-1700 מינים של בעלי חיים, גן החיות הוותיק בגרמניה ומהגדולים בעולם השוכן בקרבה לקורפירסטנדאם.
* **[[שאוביהנה]]** - תיאטרון ידוע בשכונת וילמרסדורף בברלין, השוכן כמעט במרכזה של שדרת קורפירסטנדאם.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ברלין: רחובות ושדרות
רדאוץ

**רדאוץ**  (/rə'dəuʦʲ/) (ברומנית: **Rădăuţi**; בגרמנית: **Radautz**; בהונגרית: **Radóc**; ביידיש: **ראַדאװיץ** או **ראדוויץ**
בפולנית: **Radowce**; באוקראינית: **Радівці**) היא עיר במחוז סוצ'אבה, בבוקובינה שברומניה, שנוסדה במאה ה-15. העיר ממוקמת בין הנחלים סוצ'אבה וסוצ'ביטה, בגובה 375 מטר מעל פני הים.

## אקלים
הטמפרטורות הנרשמות בדרך כלל ברדאוץ בממוצע שנתי, נמוכות משאר חלקי רומניה. הממוצע השנתי נע בין 6 ל-8 מעלות צלזיוס. הטמפרטורות בקיץ מגיעות ל-21-27 מעלות, הטמפרטורה הנמוכה ביותר שנמדדה ב-1956 הייתה 32.9-. ב-1958 נמדדה טמפרטורת שיא של 37 מעלות צלזיוס. 

כמות המשקעים ברדאוץ גבוהה מיתר האזורים ברומניה ונעה בין 670-750 מילימטר בממוצע. חצי מכמות המשקעים יורדת באביב ובסתיו.

## היהודים ברדאוץ
[ימין|ממוזער|200px|[ההיכל הגדול של רדאוץ|בית הכנסת הגדול של רדאוץ]]
[ימין|ממוזער|250px|[אנדרטה לזכר יהודי רדאוץ שנספו בשואה, בבית הקברות בחולון]]

טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמנו בעיר כ-5,600 יהודים, שהיוו כשליש מתושביה, והתקיימה בה פעילות של המפלגות הציוניות, של הבונד ושל אגודת ישראל.

כשרומניה נכנסה למלחמה נגד ברית המועצות כבת ברית של גרמניה הנאצית, בוצעו ביהודיה מספר פוגרומים מאורגנים, והם רוכזו בגטו שהוקם בה, אליו הובאו אלפי יהודים שגורשו מיישובים שונים בבוקובינה. באוקטובר 1941 גורשו 9,169 יהודי הגטו שבעיר למחנות ולגטאות בטרנסניסטריה, בהם רובם המוחלט נספו.

בסיום המלחמה, ולאחר עליית השלטון הקומוניסטי ברומניה, הולאמו נכסי היהודים בעיר בידי המשטר, ומרבית היהודים ששרדו את המלחמה לא שבו לעיר.

## אישים ילידי רדאוץ
* אביגדור אריכא
* דן פגיס
* מיצי לוקר

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* על העיירה מתוך פנקסי הקהילות במרכז שואה  של אתר עיריית פתח-תקווה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רומניה: ערים
קטגוריה:בוקובינה: ערים
קטגוריה:גטאות ברומניה
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-14
ספרייה (אנדרטה)

שמאל|250 פיקסלים|ממוזער|האנדרטה מוארת בחושך
[שמאל|ממוזער|250 פיקסלים|הזמנה להנחת אבן היסוד לאנדרטה, ארכיון [ברטה אורדנג, מרכז המידע לאמנות ישראלית]]
ממוזער|250px|שמאל|הלוחות
**ספריה** (או **הספרייה הריקה**) היא אנדרטה בסגנון אנטי-מונומנטליסטי מאת הפסל הישראלי מיכה אולמן, הממוקמת בכיכר בבל שבמרכז ברלין, ליד שדרות אונטר דן לינדן. האנדרטה הוקמה כזכר לשריפת הספרים שהתרחשה במקום בזמן השלטון הנאצי.

## רקע

ב-10 במאי 1933 נשרפו בכיכר בבל כ-20 אלף ספרים. טקס שריפת הספרים התרחש בעקבות יוזמה של שר התעמולה הגרמני, יוזף גבלס. במהלך הלילה סטודנטים ופרופסורים, בליווי מוזיקלי של מקהלות אס אס ואס אה, שרפו למעלה מ-20 אלף ספרים של כ-200 סופרים, אנשי מדע, פילוסופים, אנשי אמנות ועיתונאים, כשני שלישים מהם יהודים, אותם בזזו מספריות סמוכות ומאוספים פרטיים רבים. הספרים שנבחרו להישרף היו של סופרים יהודים, קומוניסטים, ליברלים ומתנגדי השלטון. בין יתר הספרים שנשרפו היו עבודות של תומאס מאן, היינריך היינה, קרל מרקס, זיגמונד פרויד, אריך קסטנר ועוד סופרים רבים. שרפת ספרים פומבית זו גררה גל של שרפת ספרים על ידי סטודנטים ברחבי גרמניה.

לזכר האירוע הקים מיכה אולמן את האנדרטה, שנחנכה ב-20 במרץ 1995.

## האנדרטה
האנדרטה היא חדר תת-קרקעי, קובייה שאורך צלעה 5 מטרים, בעל תקרת זכוכית (שהיא רצפת הכיכר), הנמצא מתחת לכיכר במקום המדויק בו נשרפו הספרים. החדר מואר בתאורה פנימית ומכוסה במדפי ספרים ריקים ולבנים, המתאימים לאחסונם של 20,000 ספרים ומייצגים את החלל התרבותי שנותר לאחר שריפת הספרים.

ליד האנדרטה שני לוחות ברונזה עליהם חקוק:

אין כניסה למבקרים אל החלל עצמו אך ניתן לראותו מרצפת הכיכר.

## על האנדרטה
האנדרטה מוזכרת בנימוקי השופטים להענקת פרס ישראל למיכה אולמן:
:

דנה אריאלי-הורוביץ עסקה במאפייני האנדרטה:

## האנדרטה כהשראה
תצלום האנדרטה מופיע על עטיפת ספרו של חיים באר, "לפני המקום". בגב העטיפה מצוין שהאנדרטה שימשה למחבר מקור השראה בעת כתיבת הספר.

## קישורים חיצוניים

* הספרייה, מיכה אולמן
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ברלין: אנדרטאות
קטגוריה:גרמניה: אנדרטאות לרדיפות הנאצים
קטגוריה:ברלין: אנדרטאות להנצחת השואה
קטגוריה:ברלין: פסלים
קטגוריה:מיכה אולמן
קטגוריה:פיסול ישראלי
אוניברסיטת סופיה

**אוניברסיטת סופיה** (בולגרית: *"Софийски университет „Св. Климент Охридски“, Sofiyski universitet „Sv. Kliment Ohridski"*) היא המוסד לחינוך גבוה הוותיק והחשוב ביותר בבולגריה.
הוקם ב-1 באוקטובר 1888. המבנה של האוניברסיטה הוקם בין השנים 1924–1934, בעזרת התמיכה הכספית של האחים איבלוגי ג'ורגיאב והריסטו ג'ורגיאב.
באוניברסיטת סופיה יש 15 פקולטות, בהן לומדים 14,000 סטודנטים, הנהנים גם מספריית האוניברסיטה, עיתון האוניברסיטה, מרכז מחשבים, מרכז ספורט ושירותים נוספים.

## היסטוריה

האוניברסיטה הוקמה ב-1 באוקטובר 1888, כדי לאפשר לסטודנטים בולגריים (בעיקר) לקבל חינוך גבוה. בתחילת שנותיה של האוניברסיטה היו בה 3 מרצים רגילים, עוד 4 נוספים, ו-49 תלמידים. היא הוקמה כקורס פדגוגי גבוה, ונהייתה לבית ספר גבוה לאחר כמה חודשים, ואוניברסיטה בשנת 1904.

במשך שנותיה הראשונות של האוניברסיטה, היו בה 3 פקולטות - פקולטה להיסטוריה ופילולוגיה (משנת 1888), פקולטה למתמטיקה ופיזיקה (משנת 1889) ופקולטה למשפטים (משנת 1892).

## פקולטות ומחלקות

באוניברסיטת סופיה ישנן 14 פקולטות, ו-3 מחלקות.

### פקולטות
* פקולטה לביולוגיה
* פקולטה לכימיה
* פקולטה לפילולוגיה קלאסית ומודרנית
* פקולטה לכלכלה ולמנהל עסקים
* פקולטה לחינוך
* פקולטה לגאולוגיה וגאוגרפיה
* פקולטה להיסטוריה
* פקולטה לעיתונאות ותקשורת
* פקולטה למתמטיקה ומדעי המחשב
* פקולטה לפילוסופיה
* פקולטה לפיזיקה
* בית ספר לאחיות.
* פקולטה לסלאבית
* פקולטה לתאולוגיה

### מחלקות
* מחלקת לימודי לשון.
* מחלקה למידע והכשרת מורים לשירותי פנים .
* מחלקת ספורט.

## בוגרי האוניברסיטה
* בלגה דימיטרובה, סופרת
* גאורגי פרבאנוב, נשיא בולגריה הרביעי
* אליזבטה בגריאנה, משוררת
* קיריל בראתנוב, מדען
* איוואן גוסטב, פוליטיקאי
* דימיטר פשב, פוליטיקאי וחסיד אומות העולם
* פטר מיכאלב, פוליטיקאי וחסיד אומות העולם
* איוואן מומצ'ילוב, פוליטיקאי וחסיד אומות העולם
* ולדימיר קורטב, חסיד אומות העולם
* דימו קזאסוב, פוליטיקאי, עיתונאי, סופר וחסיד אומות העולם

## הנצחה
הרי אוניברסיטת סופיה, באי אלכסנדר שבאנטארקטיקה נקראים על שם האוניברסיטה. שמם ניתן להם לכבוד יובל המאה לייסוד האוניברסיטה.

## קישורים חיצוניים

* 

* האתר של אוניברסיטת סופיה ('''אנגלית, בולגרית''')

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
סופיה
קטגוריה:סופיה
קטגוריה:בולגריה: חינוך
נבחרת אינדונזיה בכדורגל

**נבחרת אינדונזיה בכדורגל**, הידועה בכינוי "Merah Putih" היא נבחרת הכדורגל הלאומית של אינדונזיה. למרות גודלה של המדינה ומספר תושביה הרב היא אינה נחשבת לנבחרת טובה במיוחד ביבשת אסיה אך היא אחת הנבחרות היחידות מדרום-מזרח אסיה שיכולה להתהדר בכך שהצליחה לנצח את נבחרת תאילנד.

## היסטוריה
נבחרת אינדונזיה, תחת השם "נבחרת הודו המזרחית ההולנדית בכדורגל" הייתה הנבחרת האסייתית הראשונה שהשתתפה בגביע העולם בכדורגל כאשר העפילה למונדיאל 1938. הנבחרת האינדונזית הפסידה כבר במשחק הראשון 6:0 לנבחרת הונגריה וכיוון שהטורניר נערך בשיטת גביע, הלכה הביתה כבר לאחר הסיבוב הראשון. משחק זה נגד נבחרת הונגריה הוא המשחק היחיד בתולדות הנבחרת במשחקי הגביע העולמי אי פעם. בשנת 1958 ניסתה הנבחרת הלאומית להעפיל למונדיאל 1958 ואף עברו בשלב המוקדמות את נבחרת סין אך לאחר מכן נאלצה לשחק נגד נבחרת ישראל שנגדה לא הסכימה לשחק ונבחרת ישראל עלתה אוטומטית למשחק נגד נבחרת ויילס בו העפילה נבחרת ווילס למונדיאל 1958.

נבחרת אינדונזיה סבלה מריחוק מפיפ"א מאז שנת 1958 בגלל דעותיה הפוליטיות של מדינת אינדונזיה והנבחרת הושפעה מכך ישירות ובעקיפין. בשנת 1974 חזרה הנבחרת למפעל אך מאז לא הצליחה להגיע רחוק.

למרות הפוליטיקה, פגשה נבחרת אינדונזיה את נבחרת ישראל ב-30 במרץ 1972, במסגרת מוקדמות אולימפיאדת מינכן 1972. המשחק התקים בבורמה (כיום מיאנמר). בדקה ה-47 הבקיע ויקטור סרוסי שער ניצחון לישראל. בדקה ה-53 החטיא האינדונזי עבדול קדיר האינדונזי בעיטת עונשין מ-11 מטרים. מבין הישראלים קיבל צבי רוזן כרטיס צהוב, ובדקה ה-80 הורחק גיורא שפיגל בכרטיס אדום. פיפ"א לא הכירה במשחק זה כמשחק רשמי.

אינדונזיה ערכה את הופעתה הראשונה בגביע אסיה באיחוד האמירויות הערביות בגביע אסיה 1996 אך מתוך שלושה משחקים השיגה הנבחרת רק נקודה אחת בתיקו של שתי נקודות לכל נבחרת עם נבחרת כווית. ההופעה השנייה של הנבחרת הייתה בלבנון בגביע אסיה 2000 אך גם הפעם היא השיגה רק נקודה אחת מתוך שלושה משחקים. הנבחרת הצליחה להשיג מעט יותר בגביע אסיה 2004 שנערך בסין ובו הצליחה לנצח את נבחרת קטר בתוצאה 1:2 וזהו הניצחון הראשון אי פעם של הנבחרת בגביע אסיה אך לצערה זה לא הספיק על מנת לעבור לשלב הבא.

אינדונזיה נמצאת בשנים האחרונות במומנטום טוב יחסית ואף הגיעה למקום שני 4 פעמים באליפויות איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה בכדורגל (לשעבר גביעי הטייגר בכדורגל). התואר היחיד של הנבחרת הוא ממשחקי דרום-מזרח אסיה בשנים 1987 ו-1991.

## כל [[גביע העולם בכדורגל|גביעי העולם]]

:*משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה

## כל [[גביע אסיה בכדורגל|גביעי אסיה]]

:*משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה

## כל אליפויות [[איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה]] בכדורגל

## תלבושות לאורך השנים
הערכה הביתית מורכבת משילוב אדום-לבן-אדום עם צללית בקדמת הערכה. ערכת החוץ מורכבת משילוב לבן-ירוק-לבן עם רצועה אופקית ירוקה לרוחב החלק הקדמי של הערכה ורצועה אופקית לבנה קטנה יותר לרוחב הרצועה הירוקה. הערכה השלישית כוללת שילוב שחור כולו עם רצועות זהובות וצללית בחזית הערכה. 
#### ספקי ערכות

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אינדונזיה: כדורגל
אינדונזיה
STS-27

ממוזער|250px|שמאל|המראת האטלנטיס במשימת STS-27.
**STS-27**, היא המשימה ה-27 בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א, והמשימה השלישית של מעבורת החלל אטלנטיס.
המטען שנשאה שייך למשרד ההגנה האמריקאי. זו הייתה המשימה השנייה בתוכנית מעבורת החלל של נאס"א אחרי אסון הצ'לנג'ר. 

## צוות
* **מפקד המשימה:** רוברט גיבסון - טיסה שלישית לחלל
* **טייס:** גיא גרדנר (Guy S. Gardner) - טיסה ראשונה לחלל
* **מומחה למשימה:** ריצ'רד מולאן (Richard Mullane) - טיסה שנייה לחלל
* **מומחה למשימה:** ג'רי רוס (Jerry L. Ross) - טיסה שנייה לחלל
* **מומחה למשימה:** ויליאם שפרד (William M. Shepherd) - טיסה ראשונה לחלל

## המשימה

מעבורת החלל אטלנטיס, שהייתה הצעירה ביותר בצי מעבורות החלל של נאס"א, ביצעה את משימתה השלישית לחלל. משימה זו הייתה סודית בשביל משרד ההגנה האמריקאי.
במקור, תוכנן השיגור ל-1 בדצמבר 1988, אבל נדחה בגלל עננות כבדה ורוחות עזות.
השיגור התבצע במרכז החלל קנדי בכן שיגור 39-B ב-2 בדצמבר (למחרת) בשעה 9:30, לפי שעון מזרח ארצות הברית. במהלך המשימה שוחרר למסלול לוויין ריגול Lacrosse.

המעבורת נחתה ב-6 בדצמבר 1988 על מסלול נחיתה 17 בבסיס חיל האוויר האמריקאי, קליפורניה.
סה"כ המשימה נמשכה 4 ימים ו-9 שעות. לאחר המשימה, אריחי מגן החום של המעבורת נמצאו פגומים יותר מהמצב הנורמלי, לאחר הכניסה לאטמוספירה.
בנוסף, הטורבו פרופ של המנועים הראשיים נמצא מחורץ אחרי המשימה.

## הנזק לאריחים
כ-85 שניות לאחר ההמראה חתיכות חומר בידוד מאף מאיץ הדלק המוצק הימני התפרקו ונפלו כשהם פוגעים באריחי מגן החום בצד הימני של המעבורת והורסים את חלקם. לאחר הכניסה למסלול התבוננו פקחי הטיסה בסרטונים מההמראה וראו את חתיכות חומר הבידוד נופלות, בעקבות כך ביקשו מהצוות לבדוק את צד ימין בעזרת הזרוע הרובוטית של המעבורת אשר הכילה מצלמה. אך הרזולציה הנמוכה וטווח הזרוע לא אפשרו להעריך באופן מדויק את היקף הנזק, עם זאת בהחלט ראו שהוא קיים. אנשי הצוות שלחו את התמונות למרכז הבקרה, אך בגלל אופייה המסווג של המשימה לא השתמשו בשיטה הסטנדרטית לשליחת תמונות לשליטה קרקעית ובמקום זאת השתמשו בשיטת שידור איטית ומוצפנת. ככל הנראה עקב זאת התמונות שהגיעו לפקחים הגיעו באיכות ירודה, מה שגרם להם לחשוב שהנזק הוא "רק משחק של אור וצל". כשראה רוברט גיבסון את הנזק חשב "אנחנו הולכים למות", הוא ואחרים לא האמינו כי המעבורת תשרוד את הכניסה מחדש. עם הנחיתה, גודל הנזק הדהים את נאס"א; למעלה מ-700 אריחים פגומים צוינו ואריח אחד היה חסר.

## ראו גם
* משימות מעבורות החלל
*אסון מעבורת החלל צ'לנג'ר
*אסון מעבורת החלל קולומביה

## קישורים חיצוניים
* 

* דף המשימה באתר נאס"א
* תיאור המשימה
* סרטון על המשימה

## הערות שוליים

STS-027
קטגוריה:1988 בארצות הברית
תאוריית השוק היעיל

**תאוריית השוק היעיל** או **השערת השוק היעיל** היא תאוריה בכלכלה פיננסית לפיה מחירים של ניירות ערך, כגון מניות הנסחרות בבורסה, שואפים לגלם בתוכם את כל המידע הקיים והניתן להשגה על החברות או על הנכסים הסחירים. מסקנה חשובה מתאוריה זו היא שלא ניתן או לפחות קשה מאוד למשקיעים לנצל אי יעילות בשוק כדי להפיק רווחים באמצעות בחירה חכמה של ניירות ערך שנראים כזולים, משום שהשוק מתמחר במלואו את כל הסיכונים והסיכויים הגלומים בכל הנכסים הנסחרים בשוק.

את התאוריה והמושגים ניסח לראשונה יוג'ין פאמה במאמרו Random Walks In Stock Market Prices מ-1965.

## הנחות
ישנן מספר הנחות הדרושות לקיומו של שוק יעיל:
#מספר רב של משקיעים.
#מידע חדש מתפרסם באופן אקראי ועצמאי, ונודע לכל השחקנים בשוק בעת ובעונה אחת.
#התאמה מהירה מאוד של מחירים למידע חדש.

התאוריה מתיישבת עם המציאות במידה שבה מידע זמין לכולם ועלותו אפסית.

## גרסאות
לתאוריית השוק היעיל מספר גרסאות: חלשה, חצי-חזקה, וחזקה.

### יעילות חלשה
הנחת יעילות חלשה היא כי מחיר נייר הערך משקף את כל המידע ההיסטורי על המסחר במנייה, לרבות מחירי עבר והיקפי המסחר הקודמים. (ולכן, תחת הנחה זו ניתוח טכני לבדו לא יכול להשיג תשואה עודפת **לאורך זמן**). דרך נוספת לפרש את הטענה היא שללא מידע נוסף על הנכס, ניתן לראות את מחירי הנייר כהילוך מקרי תחת התפלגות לא ידועה כלשהי.

### יעילות חצי-חזקה
**הצורה החצי חזקה** טוענת כי מחיר נייר הערך משקף את כל המידע הציבורי, עד אותה עת, והוא מתעדכן באופן מיידי ומדויק עם כל קבלת מידע ציבורי חדש (למשל, עם פרסום הודעות של החברה בבורסה).

### יעילות חזקה
**הצורה החזקה** טוענת כי מחיר נייר הערך משקף את כל המידע ביחס לנייר, לרבות מידע שטרם נחשף לציבור (כלומר, אין ערך להחזקת מידע פנים).

## תקפות ההשערה
קיים מספר לא רב של משקיעים, כגון וורן באפט, ביל מילר, ביל גרוס, פיטר לינץ' שהצליחו לאורך זמן ובאופן מובהק להשיג תשואה עודפת על השוק. על כן לא ניתן לקבוע שההשערה נכונה לגמרי, ודאי שלא בצורתה החזקה. כמו כן קיימות בשוק אנומליות, תופעות שמתרחשות בניגוד לתאוריית השוק היעיל וקשה להסבירן.

עם זאת אין ספק שבעידן אוטוסטרדת המידע, מידע הפך להיות זמין ליותר ויותר שחקנים בשוק, בזמן קצר יותר ובעלות נמוכה יותר מאי פעם בעבר. כתוצאה מכך קשה יותר מבעבר לאתר אי-יעילות בשווקים הפיננסיים.

תופעת אפקט ינואר סותרת את תאוריית השוק היעיל.

## [[פרדוקס גרוסמן-שטיגליץ]]
פרדוקס גרוסמן שטיגליץ מפריך את ההנחה שהשוק יכול להיות יעיל באופן מושלם בהינתן רציונליות של המשקיעים. לפי הפרדוקס, אם השוק היה יעיל, לא הייתה שום תמורה להשקעה אקטיבית ותמחור מחדש של מניות לפי מידע חדש שנכנס לשוק, וממילא פעילות כזו הייתה פוסקת, מה שהיה גורם למחירי המניות לא לשקף את המידע החדש, מה ששוב היה הופך את השוק ללא יעיל.  

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שוק ההון
קטגוריה:מימון
קטגוריה:כלכלה התנהגותית
אלי דנקר

**אלי (אליהו) דנקר** (נולד ב־12 באוקטובר 1948) הוא שחקן ישראלי בעל קריירה בינלאומית.

## ביוגרפיה
בגיל 10 החל לנגן באקורדיון. למד במגמה מוזיקלית בתיכון השייך לאקדמיה למוזיקה ומחול בירושלים. שירת בצבא כקצין בחטיבת הצנחנים. במלחמת ששת הימים נלחם ברצועת עזה.

כשהשתחרר מהשירות הצבאי פנה ללימודי משחק בבית צבי. את לימודיו מימן בנגינת פסנתר בשיעורי בלט. לאחר מכן למד תיאטרון באוניברסיטת העברית ולאחר כשנה נסע לניו יורק ללימודי משחק. באותה תקופה פרצה מלחמת יום הכיפורים והוא חזר לישראל הישר לקרבות בתעלת סואץ. לאחר המלחמה, החל לשחק בתיאטרון "החאן הירושלמי" למשך שלוש עונות. התפקיד הראשון שלו בתיאטרון החאן היה בהצגה "משרתם של שני אדונים", יחד עם ששון גבאי וספי ריבלין.

לאחר הצגה בתיאטרון חיפה, יצא ללימודי אקרובטיקה בימתית אצל ז’אק לקוק, בפריז. ב-1976, הופיע מספר פעמים בתוכנית "ניקוי ראש". בשנה זו הופיע גם בסרט הילדים "מסע אל חנוכה".

מתחילת שנות השמונים, הוא מופיע כשחקן בתיאטראות "הבימה", "הקאמרי" ועוד. בין השאר הופיע בתפקיד יאזון במחזה "מדיאה".

בשנת 1982 הופיע בסרט "האיש שבא לקחת" גילם את דנקר, פסנתרן.

בסוף אוגוסט 1984 שיחק דנקר בהצגה "סיפור אהבה בשלושה פרקים" מאת הרווי פיירשטיין בתיאטרון בית לסין ובביומיו של אילן רונן לצידו של נתן דטנר. בסוף השנה, היגר דנקר לארצות הברית. מבטאו ומראהו הביאו לליהוקו בתפקידים כגון מחבל או סוכן "מוסד" בסרטי קולנוע רבים, ובהם "המתופפת הקטנה", "טיסה מספר 847", "החבר החדש של אמא שלי", "אלוף ללא עוררין 2: האיש שעומד אחרון" ובסדרות טלוויזיה, ובהן "מקגיוור", "מלחמה וזיכרון", "הבית הלבן", "זהות בדויה", "ג'אג", "תא רדום", "Damages", "המנטליסט", "" ו"המפענחת".

בשנת 1987 שיחק בסרטו של זאב רווח "בובה", ב-1990 בסרטו של אורי ברבש "דרך הנשר". ב-1996 גילם במחזמר "ספר הג'ונגל" את שירחן הנמר. בשנת 2000 שיחק בסרטו של יוסף פיצ'חדזה "בסמה מוצ'ו". באותה שנה גילם את ביל סייקס במחזמר "אוליבר טוויסט" שכתב וביים מנחם גולן, ולצידם של דניאל מגון, שלמה בראבא, רינת גבאי, וצחי נוי.

בשנת 2001, שיחק בטלנובלה הראשונה בישראל, "לגעת באושר" ובסרט אינג'יל. לאחר מכן עזב את הארץ למספר שנים. ב-2006, דובב את דמותו של ראש המועצה בסרט "גיבור על נמלים". בשנת 2007, שיחק במחזה "פיגמליון" ובטלנבולה "האלופה" לצידו של השחקן יהודה לוי. בשנת 2010, שיחק את דמותו של דוד דמתי בסדרה "תיכון השיר שלנו". ב־2011, שיחק בהצגה "המסילה לדמשק".
בשנת 2017, שיחק בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "המדרשה". בשנת 2018 הופיע בתפקיד ראשי בסרטה של רוני קידר "משפחה", ושיחק בסרט האמריקאי "קודם ניקח את ברוקלין" של הבמאי הישראלי דני אביכזר. בסוף אותה שנה החל לשחק במחזמר "שגעון המוזיקה" בקאמרי. ב-2019, שיחק בהצגה בתיאטרון בית צבי "החולה ההודי" ושימש כדובר בסרט "המחשמלים".

ב-2022 שיחק בסרטו של שמי זרחין "השתיקה".

לאלי דנקר ארבעה ילדים משלוש נשים, אחד מהם הוא השחקן והזמר רן דנקר. הוא מתגורר עם אשתו השלישית מיכל בהוד השרון.

## קישורים חיצוניים

* 
* דנה רון, אלי דנקר אצל דנה רון, באתר mako, 14 באוקטובר 2012 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:בוגרי התיכון שליד האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:פעילי מפלגת העבודה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
יחידות השיטור הימי

ממוזער|שוטר חטיבת חופים וגבולות, שהפעילה את שיטור הימי עד 1977, צילום משנת 1948|250px
**יחידות השיטור [[ים|הימי]]** הן יחידות במשטרת ישראל הממוקמות במתקנים ימיים אזרחיים. עיקר ייעודן הוא שמירת הסדר הציבורי וטיפול בעבירות פליליות המתבצעות לאורך חופי ישראל.

לפני קום היחידה בשנת 1977 על משמר החופים בישראל הייתה אחראית יחידת "משמר החופים". בשנת 1977 הטילה ממשלת ישראל את האחריות הביטחונית להגנת החופים על חיל הים, בעוד שעל המשטרה הוטלה האחריות לשמירה על הסדר הציבורי וטיפול בעבירות פליליות. אי לכך, שונה שם השירות לשיטור הימי של משטרת ישראל. כנגזרת מכך, גדלו כלי השיט וכמות אנשי הצוות ירדו והותאמו לייעוד החדש.

## תפקידי השיטור הימי<small></small>

# ביצוע פעולות הצלה בים בעת הצורך, למעט בחופי רחצה מוכרזים.
# אכיפת החוק בעניין שימוש בכלי שיט קטנים הפועלים בחופי רחצה.
# סיוע לביצוע פעולות הצלה של גורמים אחרים הפועלים בים.
# מניעת כניסה או יציאה מישראל של אנשים, בכלי שיט (למעט אניות) שלא דרך נמלים המשמשים תחנות גבול.
# עריכת סיורים ימיים כדי למנוע הברחות, בכלי שיט קטנים, של סמים, דברי ערך ואמצעי לחימה.
# אכיפת החוק בעניין חובת רישוי של כלי השיט ושל מפעיליהם
# שמירה על הסדר הציבורי ברצועת מימי החופים של מדינת ישראל.

## מערך השיטור הימי
יחידות שיטור ימי קיימות בבסיסים הבאים: עכו, חיפה, תל אביב, אשקלון, אילת וכן באגם הכנרת. יחידות השיטור הימי כפופות פיקודית למחוז או למרחב בו הן נמצאות, אם כי מקצועית כולן כפופות למדור שיטור ימי במטה הארצי, שאליו כפופה גם יחידת התחזוקה של השיטור הימי.

ביחידות השיטור הימי מופעלים כלי שיט מסוגים שונים בהם ספינות שני מנועים המיועדות לשהות ארוכה בים וכן ספינות בעלות מנוע אחד המיועדות לשיט בקרבת החוף.

לצורך פעילות הצלה מתפעלת יחידת השיטור הימי מספר סירות גומי ובקיץ היא אף מפעילה אופנועי ים. בסוף 2016 הצטיידה ב-10 כלי שיט מדגם "צרעה" מתקדמים תוצרת ארצות הברית.

## גלריה

קובץ:שיטור ימי.jpg
קובץ:Israeli maritime police 02.JPG
קובץ:Israeli maritime police 01.JPG
קובץ:Israeli maritime police Defender-class boat Hazon and water scooter in Eilat Marina.jpg


## קישורים חיצוניים

* דרור איסמן,	[של המרינה - משטרת החופים'''](https://beingalim.files.wordpress.com/2021/01/1982-10-beingalim-158.pdf	'''העיניים),	'בין גלים' 158  אוקטובר 1982 עמ'	14.

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יחידות משטרת ישראל
קטגוריה:משמר חופים
טביאה צימרמן

**טביאה צימרמן** (בגרמנית: **Tabea Zimmermann**; נולדה ב-8 באוקטובר 1966 בלאהר, גרמניה) היא ויולנית גרמנייה. בעלת תואר פרופסור לויולה ולמוזיקה קאמרית.

## ביוגרפיה
צימרמן החלה ללמוד נגינה בויולה בגיל שלוש, ובגיל חמש החלה בלימודי פסנתר. בגיל 13 למדה ויולה אצל אולריך קוך בבית הספר הגבוה למוזיקה פרייבורג ומשם התקדמה ללימודים באוניברסיטת מוצרטיאום בזלצבורג. היא זכתה בפרסים ראשונים בתחרויות בינלאומיות בז'נבה (1982), בודפשט (1984) ותחרות הוויולה על שם מוריס וייה בפריז (1983). כפרס בתחרות זו הוענקה לה ויולה שנבנתה על ידי אטיין ואטלו משנת 1980.

כסולנית צימרמן מופיעה עם תזמורות רבות, מן החשובות בעולם, ביניהם תזמורת הגוונדהאוס בלייפציג, הפילהרמונית של ברלין, הפילהרמונית של ה-BBC במנצ'סטר ותזמורת שווייץ המערבית, בניצוחם של מנצחים ידועי שם כמו קורט מאזור, ברנרד הייטינק, כריסטוף אשנבאך, ניקולאוס הארנונקור ואחרים.

צימרמן פעילה גם במוזיקה הקאמרית. היא הופיעה עם גדעון קרמר (כינור), היינץ הוליגר (אבובן ומלחין), הארטמוט הל (פסנתר), סטיבן איסרליס (צ'לו) ופאמלה פרנק (כינור) בפסטיבלים רבים.

מלחינים בני המאה ה-20 כתבו עבורה יצירות: ג'רג' ליגטי (סונטה לוויולה סולו), היינץ הוליגר, סאלי בימיש, יוסף טל, וולפגנג ריהם וגאורגה לנץ.

מאז 2002 טביאה צימרמן היא פרופסור לוויולה ולמוזיקה קאמרית באקדמיה למוזיקה על שם הנס אייזלר בברלין. לפני כן הייתה בסגל המורים באקדמיה למוזיקה של זאארבריקן (1987 - 1989) ובקונסרבטוריון של פרנקפורט (1994 - 2002). הישגיה ותרומותיה בתחום המוזיקה הקנו לה פרסים ואותות כבוד רבים מספור, לאומיים ובינלאומיים, ביניהם פרס פרנקפורט למוזיקה, פרס הסה והפרס הבינלאומי של ה"אקדמיה קיג'אנה" למוזיקה בסיינה.

## חיים אישיים
צימרמן הייתה נשואה למנצח הישראלי דוד שלון ולמנצח האמריקאי-ישראלי סטיבן סלואן. יש לה שני ילדים מנישואיה הראשונים ובת מנישואיה השניים.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

קטגוריה:ויולנים גרמנים
קטגוריה:ויולניות
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פרייבורג למוזיקה
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1966
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1966
Nero

**נרו** (**Nero**) היא חברת תוכנה גרמנית, שמוצר הדגל שלה הוא תוכנת הצריבה "נרו".

תחומי הפיתוח העיקריים שלה הם מדיה דיגיטלית, כגון נגני סרטים ומוזיקה ותוכנות צריבה, וטכנולוגיות לכיווץ קבצים.

החברה נוסדה בשנת 1995 על ידי ריכארד לסר, ושמה המקורי היה Ahead Software AG. בינואר 2005 הוחלט להחליף את שם החברה בשם המותג המוביל שלה, תוכנת הצריבה נרו.

תוכנת הצריבה נקראת **Nero Burning ROM** והיא אחת התוכנות המוכרות בעולם. שמהּ הוא משחק מילים: מצד אחד משמעותו המילולית היא "(תוכנת-)נרו צורבת זיכרון לקריאה בלבד (ROM)", ומצד שני הוא מתייחס לקיסר הרומי נירון, אשר על פי האגדה ניגן בכינור במהלך השרפה הגדולה של רומא: נירון נקרא באנגלית נרו (), Burning שתורגמה לעיל "צורב" פירושה גם "שורף", ROM נשמע כמו  - שמה של רומא באנגלית; ועל כן פירוש חלופי לשם "Nero Burning ROM" הוא "נירון שורף את רומא".

ל-Nero AG יש חברות-בנות בארצות הברית וביפן.

## קישורים חיצוניים
* 
* Nero AG, האתר הרשמי

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות תוכנה גרמניות
היינץ הוליגר

**היינץ הוליגר** (בגרמנית: **Heinz Holliger**; נולד ב-21 במאי 1939) הוא מנצח, אבובן ומלחין שווייצרי.

הוליגר נולד בלנגנטל שבשווייץ, ולמד מוזיקה בקונסרבטוריונים של ברן ובזל. כמו כן למד קומפוזיציה אצל פייר בולז. הוא זכה בפרס ראשון בתחרות בינלאומית בז'נבה בשנת 1959.

היינץ הוליגר נעשה לאחד האבובנים הנודעים והמצליחים בעולם, ויצירות רבות נכתבו למענו. בשנת 1966 החל ללמד בבית הספר הגבוה למוזיקה פרייבורג בגרמניה.

הוליגר חיבר יצירות רבות לאמצעים שונים, כמה מיצירותיו הוקלטו בחברת ECM וניתן להשיגן.

## יצירות נבחרות
*סקוונצות על יוהאנס 1, 32 (1962) לנבל.
*רביעיית מיתרים (1973).
*מחזור סקארדנלי (1975 - 1991) לחליל צד סולו, תזמורת קטנה, טייפ ומקהלה מעורבת.
*"בוא ולך" (1976/77) אופרה לטקסט של סמואל בקט.
*"לא אני" (1978 - 1980) מונודרמה לסופרן וטייפ.
*שירים ללא מילים (1982 - 1994) שני קבצים של יצירות לכינור ופסנתר.
*מה איפה (1988) אופרה קאמרית.
*Alb-Chehr לקריין, זמרים והרכב קאמרי (1991).
*קונצ'רטו (מנחה ללואי סוטה) (1993-95) לכינור ותזמורת.
*(Schneewittchen (1997/98 אופרה.

## קישורים חיצוניים

* האתר של היינץ הוליגר ,heinzholliger.com

קטגוריה:מלחינים שווייצרים
קטגוריה:אבובנים
קטגוריה:מוזיקאים שווייצרים
קטגוריה:נגני כלי נשיפה מעץ
קטגוריה:זוכי פרס לאוני סונינג למוזיקה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת פרייבורג למוזיקה
קטגוריה:שווייצרים שנולדו ב-1939
קטגוריה:זוכי פרס ארנסט פון סימנס
חדר השינה של לינקולן

ממוזער|שמאל|250px|תרשים קומה השנייה בבית הלבן. חדר לינקולן מסומן בצהוב

**חדר השינה של לינקולן** (באנגלית: **The Lincoln Bedroom**) הוא חדר שינה הממוקם בקומה השנייה של הבית הלבן, משכן נשיא ארצות הברית. זהו חלק מסוויטת חדרי אירוח הכוללת חדר שינה, סלון (חדר ישיבה) וחדר רחצה קרויים על שם אברהם לינקולן שהשתמש בחדרים אלה כמשרדו. החדר משמש חדר אירוח לאורחים שהנשיא רוצה ביקרם (בכך שהוא מאפשר להם לישון בבית הלבן).

מאז שיפוץ הבית הלבן בתקופת הנשיא הארי טרומן, מרוהט החדר בסגנון ויקטוריאני. חלק מרהיטי החדר המצויים בו כיום, מצויים בו מתקופה הקודמת לתקופה בה החדר שימש כמשרדו של לינקולן - כגון הספה, הכיסאות התואמים, וארבע מכיסאות הממשלה של לינקולן המצויים בחדר. במרכז החדר מצויה מיטה אשר כנראה נרכשה על ידי מרי טוד לינקולן במהלך שיפוצו של הבית הלבן. לינקולן עצמו לא ישן במיטה זו (ואף לא בחדר זה) אולם נשיאים מאוחרים יותר ישנו בה (בחדר אחר).

על השולחן בחדר מצוי העתק של נאום גטיסברג - עותק של ההצהרה החתומה (אחד מחמשת נוסחי ההצהרה, והיחידה בהן הנושאת חתימתו של לינקולן).

בסמוך לחדר, מצידו המזרחי, מצוי סלון ישיבה קטן המרוהט בסגנון ויקטוריאני התואם את סגנון הריהוט של חדר השינה. 

קודם להקמת האגף המערבי של הבית הלבן בשנת 1902 שימש חדר זה כמשרד עבור ממשלת ארצות הברית. לאחר שצוות הנשיא עבר לאגף החדש, הוסב החדר לחדר שינה לאורחים. בעת הריסת הבית הלבן ובנייתו מחדש בזמן כהונתו של הנשיא הארי טרומן, הפך חדר השינה לחלק מסוויטת אירוח רשמית לאורחים רמי דרג הלנים בבית הלבן והוקדש לזכרו של הנשיא אברהם לינקולן.

Floor2-lincoln-bedroom1-1992.jpg|צילום משנת 1992
Floor2-lincoln-bedroom2-1992.jpg|צילום משנת 1992
Floor2-lincoln-sitting-room1-1992.jpg|צילום משנת 1992


## קישורים חיצוניים

* אתר מוזיאון הבית הלבן - תצלומים היסטוריים ושחזורים של חדר השינה של לינקולן
* 

קטגוריה:הבית הלבן: אגפים וחדרים
קטגוריה:הנצחת אברהם לינקולן
STS-26

**STS-26**, היא המשימה ה-26 בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א, והמשימה השביעית של הדיסקברי. במהלך המשימה שוגר לוויין TDRS-3

זו הייתה משימה "חזרה לחלל" לאחר אסון צ'לנג'ר.

## צוות
* **מפקד המשימה:** פרדריק הוק 
* **טייס:** ריצ'רד קובי 
* **מומחה למשימה:** ג'ון לונג' (John M. Lounge)
* **מומחה למשימה:** ג'ורג' נלסון (George D. Nelson)
* **מומחה למשימה:** דייוויד הילמרס (David C. Hilmers)

## תיאור משימה
זו הייתה משימת מעבורת חלל ראשונה של אחר אסון צ'לנג'ר.

במהלך ספירה לאחר התגלתה בעיה טכנית וספירה נעצרה. לאחר גילוי הבעיה ותיקונה תהליך השיגור חודש והסתיים בהצלחה.

לאחר הגעה למסלול, צוות החל ביצוע תוכנית הטיסה.

המטרה העיקרית הייתה שחרור למסלול של לוויין תקשורת TDRS-3. בנוסף בוצעו מספר ניסויים בתחומים שונים.

הנחיתה בוצע בהצלחה בבסיס חיל האוויר אדוארדס.

## ראו גם
* משימות מעבורות החלל

## קישורים חיצוניים

* 
* דף המשימה באתר נאס"א
* תיאור המשימה
* סרטון המשימה
* דיווח לעיתונות

## הערות שוליים

STS-026
קטגוריה:1988 בארצות הברית
מדוזות קופצות

**מדוזות קופצות** (באנגלית: **Jumpin' Jellyfish**) הוא מתקן שעשועים המדמה צניחה המצוי בפארק השעשועים ההרפתקה הקליפורנית של דיסני שבאתר הנופש דיסנילנד בקליפורניה שבארצות הברית, ומתקן זהה המצוי בפארק השעשועים טוקיו דיסניסי שבטוקיו, יפן.

המתקן מעוצב בתמה של מדוזות העולות ויורדות סביב מגדלים המעוצבים בצורת אצות.

## נתוני המתקן
* **פתיחה:** 
** פארק ההרפתקה הקליפורנית של דיסני: 8 בפברואר 2001 (עם פתיחת הפארק)
** טוקיו דיסניסי: 4 בספטמבר 2001 (עם פתיחת הפארק)
* **מתכנן:** וולט דיסני אימג'ינירינג, ואינטמין AG
* **מספר תאים:** 12 תאים: 2 מגדלים עם שישה תאים (בכל תא שני מושבים)
** **תמת המגדל:** בועות ואצות תת-מימיים
** **תמת המתקן:** מדוזה
* **גובה המתקן:** 18.2 m
* **גובה מקסימלי אליו מגיעים המבקרים:** 12.2 m 
* **משך הנסיעה במתקן:** 1:30
* **סוג המתקן:** מגדל צניחה

## קישורים חיצוניים

* 

ממוזער|ימין|300px|מדוזות קופצות.

קטגוריה:דיסני: פארקי שעשועים
קטגוריה:דיסנילנד
קצין מילואים ראשי

**קצין מילואים ראשי** (בראשי תיבות: **קמל"ר**) הוא קצין בדרגת תת-אלוף שממונה על מערך המילואים בצה"ל.

## היסטוריה
תפקיד קצין המילואים הראשי (קמל"ר) נקבע לראשונה בשנת 2002, כמענה לדרישות חיילי המילואים לטיפול מקצועי בכלל ההיבטים הצבאיים והאזרחיים של שירות המילואים.

עד אז, לא היה ארגון ייעודי בתוך צה"ל שייצג את האינטרסים של משרתי המילואים בתוך הצבא, במוסדות הממשל ושאר המוסדות האזרחיים. משרתי המילואים יוצגו באופן לא רשמי על ידי עמותות אזרחיות. בעיות מערך המילואים עלו לדיון מפעם לפעם לדיון הציבורי דרך שדולה אזרחית בכנסת או כפניות ויוזמות של חיילים והתארגנויות מקומיות.

הקמל"ר הנוכחי הוא תא"ל בני בן ארי.

## קציני מילואים ראשיים

## קישורים חיצוניים

* אתר המילואים
* 
* איתי לנדסברג-נבו ומשה פישר, הקמל"ר-התא"ל המיותר בצה"ל, מתוך אתר "ישראל דיפנס", 14 בדצמבר 2011
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

*