open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
יולי חריטון

**יולי בוריסוביץ' חָרִיטוֹן** (ברוסית: **Ю́лий Бори́сович Харито́н**; 27 בפברואר 1904 – 18 בדצמבר 1996) היה פיזיקאי יהודי סובייטי-רוסי. המתכנן הראשי בפרויקט פצצת המימן הסובייטית, אשר עבד במסגרת תוכנית הגרעין של ברית המועצות שנים רבות.

## קורות חיים
חריטון נולד בסנקט פטרבורג למשפחה יהודית. אמו הייתה השחקנית מירה יעקובלבנה לבית בורובסקי, היהודיה הראשונה ששיחקה בתיאטרון של סטניסלבסקי. אביו היה העיתונאי בוריס אוסיפוביץ חריטון, שהיה פעיל בעיתונה של המפלגה הדמוקרטית החוקתית (הקדטים).
לימים נפרדו הוריו ואמו נישאה לפסיכואנליטיקאי מקס אייטינגון ועזבה את רוסיה לגרמניה, והוא נשאר עם אביו. לאחר מהפכת אוקטובר והקמת ברית המועצות גורש אביו באוניית הפילוסופים והתיישב בלטביה שהייתה אז מדינה עצמאית. לאחר עליית הנאצים אמו עלתה עם אייטינגון לארץ ישראל. לאחר כיבוש לטביה על ידי ברית המועצות אביו נעצר והוגלה לגולאגים לשבע שנים, ושם נפטר.

חריטון השלים לימודיו במכון הפוליטכני בשנת 1925. החל משנת 1921 עבד מכון לפיזיקה וטכנולוגיה תחת ניקולאי סמיונוב. בשנים 1926–1928 עבד במעבדת קוונדיש בקיימברידג', וסיים דוקטורט בהדרכת ארנסט רתרפורד.

בשנת 1939 ערך חישובים בתחום הביקוע הגרעיני יחד עם יעקב זלדוביץ'. משנת 1946 כיהן כמנהל מכון גרעיני-צבאי של ברית המועצות. במכון זה פותחו פצצת הביקוע הגרעיני ופצצת המימן הסובייטיות. במסגרת זו הוא היה אחראי על ביצוע ניסוי של RDS-1, פצצת האטום הסובייטית הראשונה. בשנת 1953 התקבל כחבר האקדמיה למדעים של ברית המועצות. חריטון עמד בראש הצוות שפיתח את הפצצה הגדולה והחזקה ביותר שנוסתה אי פעם, שמכונה פצצת הצאר.

חריטון, חרף היותו יהודי, היה מעורב עשרות שנים בפסגת תוכנית הגרעין הסובייטית.

## פרסים
* גיבור העמל הסוציאליסטי – 3 פעמים (1949, 1951, 1954)
* פרס לנין (1956)
* פרס סטלין – 3 פעמים (1949, 1951, 1953)
* מדליית זהב על שם קורצ'טוב (1974, ביחד עם סבלי פיינברג)
* מדליית זהב על שם לומונוסוב (1982)
* 5 עיטורי לנין
* עיטור הדגל האדום של העמל
* עיטור מהפכת אוקטובר
* עיטור הכוכב האדום

## קישורים חיצוניים

* תמונתו של חריטון, אתר האקדמיה הרוסית למדעים
* ביוגרפיה של חריטון, אתר Alsos לגרעין
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פיזיקאים יהודים רוסים
קטגוריה:מדענים יהודים סובייטים
קטגוריה:יהודים זוכי פרס לנין
קטגוריה:יהודים מעוטרי גיבור העמל הסוציאליסטי
קטגוריה:מעוטרי עיטור לנין
קטגוריה:מעוטרי עיטור מהפכת אוקטובר
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מעוטרי הכוכב האדום
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה למדעים של ברית המועצות
קטגוריה:תוכנית הגרעין של ברית המועצות
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין נובודוויצ'יה
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1904
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1904
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1996
יעקב מישורי

**יעקב מישורי** (נולד ב-1952) הוא צייר ומורה לאמנות ישראלי. כותב מאמרים על אמנות והוראת אמנות.

## חייו ויצירתו
מישורי נולד בישראל. בגיל 15 עזב את בית הספר והחל לעבוד כסבל, עבודה אשר הייתה מקור פרנסתו עד גיל 40. במקביל עסק בציור. את ידיעותיו המקצועיות, את שליטתו הטכנית, את ידיעותיו התאורטיות ואת גישתו השיפוטית, כמו גם את השקפותיו החריגות והייחודיות רכש באמצעות התנסות ולימוד עצמי בלבד. תערוכת היחיד הראשונה שלו הוצגה בשנת 1978 בגיל 26, בגלריה ג'ולי מ. שבתל אביב. מאז הציג תערוכות יחיד רבות והשתתף בתערוכות קבוצתיות נבחרות בישראל ובעולם. הוא זכה בפרסים מטעם משרד החינוך וקרן שרת ויצירותיו מצויות באוספים פרטיים נבחרים ובאוספי המוזיאונים. בשנת 2019 פרסם ספר פרוזה ראשון, "סוף" בהוצאת "תכלת".

מישורי הוא אמן נונקונפורמיסט מהבולטים שבציירי ישראל. ציוריו השתנו תדיר לאורך השנים והם נתפשו על ידי קהילת האמנות כפרובוקטיביים ביותר. בשנות ה-80 הוא כונה על ידי המבקר אדם ברוך כ"פרא אציל" וכ"גיבור שלא הלך בשדות", כפרפרזה על ספרו הידוע של משה שמיר. מישורי הוא אמן פוסטמודרני מובהק: הוא מצייר מתוך אהבת מלאכת הציור אך גם מתוך מבט מרוחק וביקורתי ומערער על העשייה הזו. יצירתו מושפעת מתרבות גבוהה ומתרבות פופולרית גם יחד: מאמנות הרנסאנס ומאמנות האוונגרד של המאה ה-20. הוא נוטל מכל הבא ליד לרבות; פרסומות, גרפיטי, עטיפות של תקליטים, מגזיני אופנה, צילומים פורנוגרפיים וכיוצא בזאת. מישורי מקפיד לחדש ולהפתיע בתערוכותיו, למשל, בסגנון חדש בנושא אחר בזהות אמנותית שונה, ביחסים אחרים בין הגבוה לנמוך. הוא נע, על פי הצורך, ממופשט לפיגורטיבי, מגאומטרי לאופטי, מדקורטיבי לפופ ארט מקומפוזיציה ניגודית ונשכנית לפטרן (pattern) ולניגודים קומפלמנטריים. הוא החל את דרכו מדיוקנאות עצמיים מאופרים שעניינם בירור ויזואלי בשאלות של זהות מינית ועבר לציורים מתעתעים המערערים על זהויות נוספות.

מישורי לימד ב"מדרשה" - בית ברל, בבצלאל והיה ראש המחלקה לאמנות במכון אבני. בסוף שנות ה-90 הקים את קבוצת "פלורסצנט" וכיום הוא מורה לציור בבית-הספר "בסיס" לאמנות שבהרצליה. בעבודתו מוצא מישורי כר נרחב ליישום השקפותיו המקצועיות, כפי שהובעו במאמריו בהזדמנויות רבות. מישורי תומך ללא סייג בניתוק בין האקדמיה לבין האמנות. לדעתו, כפי שהיא משתקפת ממאמריו, התאוריה והפרשנות הפכו מדייר משנה לבעל הבית ולכן יש להיפרד. הצמידות המעיקה הזו היא בעיניו מקור לשרלטנות בתחומי העשייה. מישורי יוצא בהתקפות חריפות על עולם האמנות, אמנים ומגמות, לעיתים עד כדי בוז מוחלט, בפרודיה, פארסה ובציניות. בזמן אמת הוא תקף, בין היתר, את אסכולת "דלות החומר" וקרא לחזרה לעושר ציורי הבעתי ואסתטי.

בשנת 1989 נישא למשוררת אפרת מישורי ולהם בן. בשנת 2011 התגרש, וב-2014 נישא לאשת התקשורת ליסה פרץ.

## קישורים חיצוניים
* 
* גלריה ברוורמן
* יעקב מישורי בית הספר בסיס לאמנות ותרבות
* יעקב מישורי באתר בבל
*
* ארז דיין בראיון עם יעקב מישורי, אתר "בין סיור לסיפור", 2006
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:סגל בצלאל
קטגוריה:סגל המדרשה לאמנות
קטגוריה:מורים לציור בישראל
קטגוריה:חיפה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
לוון

**לֵוֶון** (בהולנדית: **Leuven**, בצרפתית: **Louvain**, בגרמנית: **Löwen**) היא עיר בבלגיה.

לוון היא בירת מחוז ברבנט הפלמית וממוקמת בחלקו המזרחי. העיר משתרעת על שטח של כ-57 קמ"ר, וגרים בה כ-93,000 תושבים (2008). מאז ינואר 1977 לוון כוללת את השכונות: הוורלה (Heverlee), מרכז לוון (Leuven Centrum), קסל-לו (Kessel-Lo), וילסלה (Wilsele), ווייכמאל (Wijgmaal).

## היסטוריה וסמלים
השם "לוון" מוזכר לראשונה בשנת 891 כלווניום (Luvanium) או כלובן (Loven). משמעות שם המקום היא ככל הנראה "ביצה ביער".

העיר גדלה סביב המבצר שלפי מסורת מקומית קשור ליוליוס קיסר. המבצר פורק במהלך המאה ה-17 ובהמשך במקום נבנה מנזר של המסדר הבנדיקטי שנקרא "Keusersberg". במהלך מלחמת העולם השנייה במנזר הוסתרו ילדים יהודים רבים על ידי הנרי ריינדרס שעל פעילות זו הוכר כחסיד אומות העולם. בעזרת ארמאן תיירי גם יהודים מבוגרים הוסתרו בשטח המנזר.

לוון ידועה בעיקר בזכות אוניברסיטת לוון, האוניברסיטה העתיקה ביותר בארצות השפלה שהוקמה בשנת 1425, ונחשבת עד היום לאחת האוניברסיטאות הטובות בבלגיה ובאירופה.

במלחמת העולם הראשונה נכנס הצבא הגרמני לעיר במסגרת הפלישה לבלגיה והעיר ניזוקה רבות. הגרמנים הרגו את ראש העיר, את רקטור האוניברסיטה ואת כל קציני המשטרה. ב-25 באוגוסט 1914 הציתו הגרמנים את ספריית האוניברסיטה בתגובה על התנגדות תושבי העיר לכיבוש. מאות אלפי ספרים וכתבי יד נדירים מהתקופה הגותית ומתקופת הרנסאנס אבדו ומחאה גדולה התעוררה בעולם. לאחר המלחמה נבנתה הספרייה מחדש בעזרת מימון אמריקני ובעזרת כספי הפיצויים מגרמניה.

בשנת 1968, כחלק ממאבק השפה, החלק דובר הצרפתית התפצל מהחלק הפלמי, והקים אוניברסיטה נפרדת במתחם הנקרא לוון החדשה (Louvain-la-Neuve) בשטח ולוניה.

בשנת 1975, לרגל יובל ה-550 להקמת האוניברסיטה, העניקה האוניברסיטה לעיר את הפסל פונסקה. הפסל הפך במהרה לאחד מסמלי העיר.

לוון מוכרת גם בזכות מבשלות הבירה הרבות שבה, וביניהן סטלה ארטואה, השייכת כיום לתאגיד InBev הבינלאומי לבירה, שלוון היא מקום מושבו והוא אחד מהמעסיקים הגדולים בעיר.

## ערים תאומות
* 

## גלריית תמונות

תמונה:Leuven-Grote_Markt-2.jpg|הכיכר הראשית של העיר (Grote markt)
File:Lovanio, Collegiale Sint-Pieterskerk, 1425-1503 (12).JPG|כנסיית פטרוס הקדוש (לוון), אדריכלות גותית
תמונה:Leuven-Groot-Begijnhof.jpg|הבחינהוף הגדול של לוון
תמונה:LeuvenUniversityLibrary.jpg|ספריית האוניברסיטה


## ראו גם
* מנשר התשעים ושלושה

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 

*
קטגוריה:פלנדריה: ערים
ג'ק דניאל

שמאל|ממוזער|250px|'''ג'ספר''' "ג'ק" '''ניוטון דניאל'''
שמאל|ממוזער|250px|'''פסלו של ג'ק במזקקה''' נובמבר 2004
שמאל|ממוזער|250px|בקבוק ויסקי ה"דגל" של המזקקה '''No. 7'''
**ג'ספר ניוטון "ג'ק" דניאל** (באנגלית: **Jasper Newton "Jack" Daniel**; 5 בינואר 1849 – 10 באוקטובר 1911) היה מייסדה של מזקקת הוויסקי ג'ק דניאל'ס בטנסי ועל שמו קיימים כמה מותגי ויסקי, בהם ג'ק דניאל'ס וג'נטלמן ג'ק. דניאל המציא את תהליך מחוז לינקולן בו עובר הוויסקי סינון פחם.
## ביוגרפיה
דניאל נולד בספטמבר, אך תאריך הולדתו המדויק אינו ידוע. אם שנת הולדתו הידועה (1850) אכן נכונה, ייתכן כי היה יצרן ומזקק ויסקי מורשה כבר בגיל 16, זאת מכיוון שבעלי המזקקה אשר נושאת עד היום את שמו טוענים כי הוקמה ב-1866. רישומים נוספים קובעים את יום הולדתו ב-5 בספטמבר 1846, ובביוגרפיה שיצאה לאור ב-2004 על חייו **"דם וויסקי: חייו וזמנו של ג'ק דניאל"**, המחבר פיטר קראס, קובע כי על פי שטר הקניין ורישום הקרקע, המזקקה לא הוקמה למעשה עד 1875. ג'ק היה בן למשפחה בת 13 ילדים ממוצא וולשי.

מכיוון שמעולם לא התחתן ולא היו לו ילדים, הוא לקח את האחיין האהוב עליו, לאם מוטלו, תחת חסותו. לאם, אשר היה לו כישרון בתחום, הפך במהרה לאחראי על כל הנהלת החשבונות של המזקקה. ב-1907, בעקבות התדרדרות במצב בריאותו, מסר ג'ק דניאל את המזקקה לאחיינו. ג'ק נפטר ב-1911 מהרעלת דם, בעקבות זיהום ברגלו.

הזיהום נוצר בבוהן אותה פצע דניאל באחד הימים בעבודה, לאחר שבעט בכעס בכספת שבמשרדו כשלא הצליח לפתוח אותה – הוא תמיד התקשה לזכור את קוד המנעול. התקרית הפכה מאוחר יותר לנושאו של פוסטר שיווקי אשר יצא ב**"לונדון אנדרגראונד"** בינואר 2006, ונשאה את הכתובת: **"[[מוסר השכל]]: לעולם אל תלך לעבודה מוקדם"**.

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר המזקקה של ג'ק דניאל
* שמוליק וולברג, מסע לדיקסילנד, "יין וגורמה" גיליון מספר 122
* שמוליק וולברג, מסע לדיקסילנד 2, "יין וגורמה" גיליון מספר 123
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי טנסי
קטגוריה:אנשי עסקים אמריקאים
קטגוריה:ויסקי טנסי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1850
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1911
זלצך

ה**זלצך** (בבווארית: **Salzach**) הוא נהר הנמשך לאורך 225 קילומטר ממערב אוסטריה ועד גבולה עם גרמניה ומהווה את יובלו המרכזי של נהר האין ואת הנהר המרכזי במדינה האוסטרית זלצבורג.

הנהר מתחיל את דרכו בהרי האלפים בסמוך לעיירה האוסטרית קרימל, שבמדינת זלצבורג מאגם צל. משם הוא ממשיך צפונה ועובר דרך הערים האוסטריות האליין וזלצבורג. לאחר מכן הוא יוצר גבול טבעי באורך של כ-70 קילומטר בין אוסטריה וגרמניה, ועובר דרך העיירות הגרמניות לאופן, טיטמונינג ובורגהאוזן. לבסוף הוא נשפך לנהר אין בסמוך לעיירה בראונאו אם אין.

## אטימולוגיה
שמו של הנהר מגיע מן המילה הגרמנית "salz", שפירושה מלח, מכיוון שעד המאה ה-19 העברה של מלח בנהר שימשה בתפקיד מרכזי בכלכלת האזור. העברת המלח דרך הנהר פסקה כשהוחלפה על ידי העברת המלח ברכבות במאה ה-19.

## תחנות כוח הידרואלקטריות
קיימות 12 תחנות כוח הידרואלקטריות לאורך נהר זלצך:

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קצרמר גאוגרפיה של גרמניה
קטגוריה:אוסטריה: נהרות
קטגוריה:בוואריה: נהרות
קטגוריה:נהרות גבול
קטגוריה:אוסטריה עילית: גאוגרפיה
קטגוריה:גבול אוסטריה–גרמניה
קטגוריה:זלצבורג (מדינה): גאוגרפיה
רוני מהצרי

**רוני מהצרי** (נולד ב-25 ביוני 1957) הוא איש ציבור שכיהן כראש עיריית אשקלון מ-2003 ועד 2008.

## ביוגרפיה
מהצרי נולד באשקלון למשפחה דתית, יוצאת תימן. שירת בצה"ל בתחום משאבי אנוש. בין השאר היה מפקד בה"ד 11 (בית הספר למקצועות משאבי אנוש של חיל השלישות) וראש מחלקת פרישה בצבא. בעל תואר ראשון בסוציולוגיה וקרימינולוגיה מאוניברסיטת בר-אילן ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת בן-גוריון.

מהצרי פרש מן הצבא לאחר 26 שנות שירות ב-2001 בדרגת אלוף-משנה ושימש כמנכ"ל חברת כוח אדם וחברה בינלאומית לשיווק מכשירי רפואה.

ב-2003, מתוך רצון להביא לידי סיום את שלטון רשימת "אשקלון בתנופה" אשר הייתה בשלטון 25 שנה בעיר, מהצרי החליט להתמודד על ראשות העיר כמועמד עצמאי של תנועת "אשקלון החדשה", ונבחר ברוב קולות בסיבוב השני לתפקיד.

ב-13 בפברואר 2008 הסתבך מהצרי בפרשת קלטת לוהטת, שהובילה להגשת מספר תלונות כנגדו בגין הטרדה מינית. התלונות נחקרו אך ב-12 באוקטובר סיימה המשטרה את חקירתה ולא הגישה המלצות כלשהן. מהצרי טען כי מדובר בתרגיל עוקץ פוליטי לקראת בחירות 2008. בבחירות המוניציפליות שנערכו בנובמבר 2008 הפסיד רוני מהצרי את ראשות העירייה לאחר שסיים במקום השלישי.

ב-10 במאי 2009 החליטה פרקליטות המדינה לסגור את תיק החקירה כנגדו, בשל חוסר בראיות נגד מהצרי.

מהצרי נשוי לשולה, סייעת בחינוך המיוחד, אב לחמישה וסב.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי עיריית אשקלון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:מפקדי בה"ד 11
קטגוריה:קציני צה"ל בכירים בראשות רשויות מקומיות בישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1957
טרנספוזיציה לכלי נגינה

**טרנספוזיציה לכלי נגינה** היא דרך לשילוב בין כלי נגינה בעלי גובה צליל שונה.
במבט ראשון, השימוש בכלי נגינה עם טרנספוזיציה שונה עלול להיראות מסובך, אך כתיבת התווים לכלי הנגינה השונים היא מלאכה טכנית שניתן ללמוד אותה בקלות. הטרנספוזיציה דורשת עבודה רבה, אך היא הכרחית על מנת שמספר כלים יוכלו לנגן בצוותא.

כלי נגינה מאותה המשפחה נשמעים שונה כאשר הנגנים מתבקשים לנגן את אותו התו. כך לדוגמה במשפחת הסקסופונים, כאשר שני נגני סקסופון, האחד על אלט והשני על טנור מנגנים את אותו התו, הם ישתמשו באותו האצבוע אך צליל שיפיק סקסופון האלט יהיה גבוה מזה של הטנור.

גובה צלילי הפסנתר מהווים קנה מידה לעשיית טרנספוזיציה לכלי נגינה שונים.

כיום ניתן לבצע את תהליך הטרנספוזיציה באמצעות תוכנת מחשב.

## רשימת טרנספוזיציה של כלי נגינה
בפסקה זאת הייחוס הוא התו דו בפסנתר. כך לדוגמה כאשר כתוב "כלים ב־Bb" הכוונה היא שכאשר מנגנים בכלי המדובר דו, בפסנתר הוא יישמע כסי במול.
### כלים ב-Bb ([[סי]] [[במול]])
#קלרינט בסי במול
#סקסופון סופרן
#חצוצרה בסי במול
#סקסופון טנור
#קלרינט בס בסי במול
#קרן יער בסי במול

### כלים ב-A ([[לה]])
#אבוב ד'אמורה
#קלרינט בלה
#קלרינט בס בלה
#קרן יער בלה
#חצוצרה בלה
#קורנית בלה

### כלים ב-Eb ([[מי]] במול)
#סקסופון אלט
#סקסופון בריטון
#אבוב פיקולו
#קלרינט במי במול
#קלרינט אלט
#קרן יער במי במול
#חצוצרה במי במול

### כלים ב-F ([[פה (תו)|פה]])

#קרן יער בפה
#קרן אנגלית
#טובה בפה (תו)

### כלים ב-C (דו)
(באותה הטרנספוזיציה כמו פסנתר)

# כלי מיתר
# חליל
# חלילית
# אבוב
# בסון
# טרומבון
#בריטון
#טובה
**כלים ב-Db ([[רה]] במול)**

# חמת חלילים סקוטית

### כלים בטרנספוזיציות שונות

ישנם כלי נגינה, בעיקר ממתכת, אשר קיימים בגדלים שונים, ועל-כן בטרנספוזיציות שונות. למשל - הקלרינט נפוץ גם בסי-במול, אך נפוץ לא פחות גם הקלרינט ב-לה, אשר מגיע חצי טון נמוך יותר מהראשון, עד ל-דו דיאז (אבסולוטי).

קרנות היו קיימות בשלל סולמות עד להמצאת קרן היער עם השסתומים, המצאה המאפשרת לה לנגן בסולמות שונים. כיום נפוצות בעיקר קרנות בפה ובסי-במול. הנזכר לעיל תקף גם לגבי חצוצרות. כיום נפוצה יותר החצוצרה בסי במול, אך נעשה שימוש גם בחצוצרות בדו, אשר אינן כלי בטרנספוזיציה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:טכניקות מוזיקליות
קטגוריה:תאוריית המוזיקה
אייר ברלין

שמאל|ממוזער|250px|איירבוס A330-300 של החברה
**אייר ברלין** (אנגלית **Air Berlin**) הייתה חברת התעופה הגרמנית השנייה בגודלה, אחרי לופטהנזה. היא פעלה עד אוקטובר 2017 ובסיסה הראשי היה בנמל התעופה ברלין טגל.

## תולדות החברה
בין מלחמת העולם השנייה לאיחוד גרמניה בשנת 1990, לא הורשו חברות תעופה לנחות בברלין אלא אם היו ממדינות הברית. בשנת 1978 הוקמה בארצות הברית חברת אייר ברלין כדי לענות על צורך של תושבי ברלין לקשרי תעופה. טייסי החברה היו טייסי חברת פאן אם.

החברה החלה לטוס בשנת 1979 בקו ברלין-פלמה דה מיורקה עם מטוס מדגם בואינג 707. במשך השנים, היה זה אחד הקווים העמוסים בחברה ובעקבות זאת, הקימה החברה בסיס בפלמה דה מיורקה.

לאחר האיחוד בשנת 1990 שינתה החברה את רישומה לרישום גרמני והחלה לטוס ליעדי נופש מעוד ערים גדולות בגרמניה. לקראת סוף שנות ה-90 החלה החברה לטוס ליעדים רבים ברחבי אירופה שהם לא יעדי נופש.

בשנת 2006 רכשה החברה את חברת התעופה גרמניה ובתחילת שנת 2007 קנתה החברה את חברת הצ'ארטרים הגרמנית LTU.

חברת "ניקי" הייתה חברה בת של אייר ברלין.

### חדלות הפירעון
עקב קשיים כלכליים מתמשכים והפסקת תזרים מזומנים על ידי איתיחאד איירווייז, החלה אייר ברלין בהליכי חדלות פירעון ב-15 באוגוסט 2017 במטרה להגן על נכסי החברה מפני נושיה ולמצוא משקיעים שיקנו את החברה ויחזירו את חובותיה. עקב דיני חדלות הפירעון הכנסות החברה נשמרות בחשבון נאמנות, וכדי לאפשר לחברה תזרים מזומנים שוטף הלוותה לה ממשלת גרמניה 150 מיליון אירו כהלוואת גישור. 

תאריך היעד להגשת ההצעות לרכישת החברה בטרם תוכרז כפושטת רגל נקבע ל-15 בספטמבר 2017. גופים רבים הביעו עניין ברכישה מלאה או חלקית של פעילות החברה ומטוסיה. כדי לצמצם הפסדים ולהקל על מציאת רוכשים בוטלו קווים לטווח ארוך בהם מתח הרווחים מצומצם. 

ב-9 באוקטובר הודיעה החברה על הפסקת כל טיסותיה לאחר התאריך 28 באוקטובר. היא הודיעה לכל אנשי צוותה שעליהם למצוא מקומות עבודה חלופיים. בשלהי 2017 רכשה לופטהנזה את אייר ברלין תמורת 210 מיליון יורו.

## פעילות החברה בישראל
החברה הפעילה שתי טיסות יומיות בקו נמל התעופה ברלין טגל לנמל התעופה בן-גוריון עד 27 באוקטובר 2017. הטיסות לברלין בוצעו במטוסי איירבוס a320. בעבר החברה ביצעה גם טיסות בקו קלן-תל אביב ומינכן-תל אביב.

## צי המטוסים

## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא אייר ברלין באתר Airliners.net

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:חברות תעופה שנכנסו להליך פירוק
קטגוריה:חברות לטיסות חסך
משגיח

בעולם הישיבות, **משגיח** או **מנהל רוחני** הוא רב האחראי על תלמידי הישיבה בתחומים שמחוץ לתוכן הלימוד, בעיקר בנוגע להתקדמותם הרוחנית. בישיבות רבות המשגיח הוא דמות כריזמטית והוא בעל השפעה רבה על עולמם הרוחני של התלמידים ועל דמותה של הישיבה.

## תיאור
שלא כמו תפקיד ראש הישיבה, משרת המשגיח היא חדשה יחסית, וראשיתה בישיבות ליטא במאה ה-19. עד אז פעלו הישיבות במסגרת קהילתית, ואנשי הקהילה פיקחו על התלמידים; עם ניתוק הישיבות מן הקהילות, נוצר הצורך באדם מיוחד שימלא תפקיד זה. בנוסף לזאת, עלה הצורך במשרת המשגיח בשל הרוחות הזרות שחדרו לישיבות מן החברה הסובבת והשפיעו על התלמידים, בפרט רעיונות תנועת ההשכלה. תפקיד המשגיח היה לפקח על התלמידים ועל התנהגותם, ולוודא שהם עומדים בדרישות המצופות מהם ומקדישים את זמנם ללימוד התורה כראוי. ביד המשגיח הייתה גם היכולת להפעיל סנקציות כנגד תלמידים שלא עמדו בחובותיהם, לרבות קנסות כספיים והרחקה מהישיבה. בין שאר משימותיו של המשגיח היו לעיתים קביעת סדרי הישיבה באולם הלימוד, הצמדת חברותות, פיקוח על הגעה לתפילת שחרית, שיחות אישיות עם התלמידים וכיוצא בזה. משגיחים אינם מוכשרים לתפקיד על ידי גוף מפקח ומכווין ובחירתם מתבססת על ידיעותיהם ב"תורת המוסר" ואופיים בלבד.

בישיבות של תנועת המוסר בליטא ובעקבותיהן גם בשאר הישיבות התרחב תפקידו של המשגיח, והוא זה שעסק בחינוך התלמידים ובעיצוב עולמם הרוחני. המשגיח נשא דרשות ושיחות אשר עסקו בעיצוב הנפש ובעבודת המוסר ותיקון המידות, ואשר הייתה להן השפעה רבה על התלמידים. במקרים הקיצוניים היה מעמד שיחותיו החינוכיות של המשגיח קרוב לזה של שיעורי ראש הישיבה בתלמוד, והתלמידים היו חוזרים עליהן ומפרסמים אותן בכתב.

גם כיום פועלים משגיחים רוחניים בישיבות החרדיות ובמקצת הישיבות הציוניות. רמת הדומיננטיות שלהם משתנה מישיבה לישיבה: בחלק מן הישיבות מצטמצם תפקידם למסירת שיחות מוסר בישיבה וייעוץ רוחני לבחורים, ובישיבות אחרות לעומת זאת הם תופסים מקום דומיננטי בהנהגת ובקביעת מדיניות הישיבה בנושאים שונים. ישנם גם משגיחים אשר פעילותם מצומצמת להשגחה על מילוי תקנות הישיבה; הללו מכונים בקרב הבחורים 'משגיחים קטנים' (או בכינוי ההיתולי: מק"ק) ובדרך כלל בפרסומי הישיבה הם מכונים "משגיחים" לעומת המשגיח הראשי שמכונה "מנהל רוחני".

בישיבות חסידיות נקראים המשגיחים העוסקים בשיחות חיזוק בשם "משפיעים" והמשגיחים העוסקים באכיפת הכללים והסדרים מכונים "משגיחים".

ישנן ישיבות שאין בהן משגיח. הידועות שבהן הן ישיבת בריסק וישיבת רכסים. עוד בישיבות באירופה הייתה קיימת ההבחנה בין ישיבות עם משגיח וישיבות ללא משגיח, וכיום מגמה זו הולכת ומתרחבת.

## משגיחים ידועים
בין המשגיחים המפורסמים:
*רבי נתן צבי פינקל ("הסבא מסלובודקה")
*רבי ירוחם ליבוביץ מישיבת מיר
* הרב יחזקאל לוינשטיין מישיבות מיר ופוניבז'
*הרב אליהו דסלר מישיבת פוניבז'
* הרב אליהו לאפיאן מישיבת כנסת חזקיהו בכפר חסידים
* הרב מאיר חדש מישיבות חברון, אור אלחנן ועטרת ישראל
* הרב שלמה וולבה מישיבות באר יעקב וגבעת שאול
*הרב נתן מאיר וואכטפויגל מישיבת לייקווד בארצות הברית
*הרב גדליה אייזמן מישיבת קול תורה
*הרב דב יפה מישיבת כנסת חזקיהו בכפר חסידים
*הרב דן סגל (הידוע בכינויו "אחד המשגיחים")
*הרב מתתיהו סלומון מישיבת לייקווד בארצות הברית
*הרב חיים וואלקין מישיבת עטרת ישראל.

## ראו גם
* משפיע (תפקיד)
* משפיע (חב"ד)

## הערות שוליים

*
קטגוריה:חינוך יהודי
קטגוריה:תארים ותפקידים בישיבות
קטגוריה:ישיבה: מושגים
דאמאן ודיו

**דאמאן ודיו** (בגוג'ראטית: **દમણ અને દિવ**, בפורטוגזית: **Damão e Diu**, במראטהית: **दमण आणि दीव**) הייתה טריטוריית איחוד בהודו, שהורכבה מהעיר דאמאן ומהאי דיו, השוכנים במפרץ קומביי לחופי הים הערבי.

הטריטוריה מוזגה ב-2020 עם טריטוריית דאדרה ונאגר האוולי ליצור את טריטוריית דאדרה ונאגר האוולי ודאמאן ודיו.

## היסטוריה
מהמאה השמינית ועד המאה השלוש עשרה דאמאן ודיו היוו חלק מגואה, והיו תחת שלטון של ממלכה רג'פוטית שהוכנעה על ידי מוסלמים בשנת 1330. שלטון המוסלמים נמשך כ-200 שנים נוספות, עד אשר נכבש האזור על ידי הפורטוגזים, ששלטו בו במשך 450 השנים שלאחר מכן.

בשנת 1535 נכרתה ברית הגנה בין הפורטוגזים לבין בהאדור שאה, סולטאן גוג'ראט באותה התקופה, לאחר שזה האחרון הותקף על ידי הקיסר המוגולי הומאיון. במסגרת הברית הורשו הפורטוגזים בשנת 1535 לבנות מבצר באי דיו ולהחזיק שם חיל מצב. מאוחר יותר (בשנים 1536, 1545 ו-1546) נעשו ניסיונות בידי שליטי גוג'ראט לסלק את הפורטוגזים מן המבצר, אולם ללא הועיל.

בעקבות חוזה שנחתם בשנת 1543 הפך השלטון של הפורטוגזים בדיו לרשמי. בנוסף הם כבשו חלקים מהחוף המערבי של המפרץ, כולל המחוזות סלסט וברדז וצפון מומביי.

בשנת 1670 הפתיעה כנופיה קטנה וחמושה של ערבים ממסקט ובזזה את המבצר, ולאחר מכן הסתלקה עם שללה.

ב־1961 סיפחה הודו את המושבה הפורטוגלית והפכה אותה לטריטוריה הודית. בכך הסתיים שלטונה הקולוניאלי של פורטוגל באזור. אז הוקמה טריטוריית איחוד שכללה את גואה, דאמאן ודיו.

בשנת 1987 הוכרה גואה כמדינה חדשה בהודו, והוקמה טריטוריית האיחוד נפרדת של דאמאן ודיו.

בשנת 2020 אוחדה הטריטוריה של דאמאן ודיו עם הטריטוריה של דאדרה ונאגר האוולי לטריטוריית דאדרה ונאגר האוולי ודאמאן ודיו

השפות הרשמיות הן גוג'ראטית, מרטהי ואנגלית. הפורטוגזית דעכה מכיוון שהיא איננה שפה רשמית ואינה נלמדת עוד בבתי הספר. היא כמעט ואינה משמשת היום כשפת דיבור, אם כי ישנם מילים וביטויים בשפה ששזורים בשפת היום יום.

## מחוזות
*דיו
*מחוז דאמאן - **דאמאן** מתייחס רק לעיר דאמאן, ששוכנת בתוך המחוז הנקרא מחוז דאמאן.

## כלכלה
התוצר הלאומי הכולל של דאמאן ודיו בשנת 2004 הוערך בכ-156 מיליון דולרים לפי רמות המחירים הנוכחיות.

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר התיירות של דיו
* דאמאן ודיו ב־wikitravel
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הודו: טריטוריות איחוד לשעבר
קטגוריה:הודו הפורטוגזית
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1987
ברונזיט

250px|שמאל|ממוזער
**ברונזיט**  הוא כינוי למינרל שיחד עם המינרלים אנסטטיט ופרוסיליט משתייך לסדרת המינרלים בעלי מבנה אורתורומבי של קבוצת הפירוקסן (קבוצה של מינרלים אינוסיליקטים – {סיליקטים במבנה בצורת שרשרות} בעלי שרשרת בודדת), והקרויים לכן **אורתופירוקסנים**. הברונזיט אינו סוג מוגדר של מינרל, אלא סוג של אנסטיט המכיל ברזל שבשל בליה חלקית רכש ברק תת-מתכתי דמוי ברונזה (ארד) על משטחי הפצילות שנתן למינרל את שמו.

אנסטטיט (MgSiO3) הוא מינרל המכיל בעיקר מגנזיום שחלקו הוחלף על ידי כמויות  קטנות (עד 5%) של תחמוצת הברזל. בסוג המכונה ברונזיט כמות תחמוצת הברזל נעה בין 5% ל-14%, בעבר נהגו לכנות אנסטטיט המכיל אחוז גדול אף יותר של תחמוצת הברזל בשם היפרסתן, אך כיום מכונה מינרל זה אורתופירוקסן כשנוהגים לציין את אחוז המגנזיום והברזל שבו. סוגי האנסטטיט המכילים ברזל נוטים לעבור סוג מיוחד של בליה הידוע בשם שילריזציה, שתוצאתו הפרדה של הברזל כקרום דק מאוד של תחמוצת והידרוקסידים לאורך הסדקים של מישורי הפצילות של המינרל. עקב כך מופיע על משטחי הפצילות ברק מתכתי המכונה שילר (מגרמנית – משחק צבעים), המודגש ככל שכמות הברזל במינרל המקורי גדולה יותר. צבע הברונזיט הוא ירוק או חום, משקלו הסגולי הוא 3.3-3.2, תלוי בכמות הברזל במינרל. כמו אנסטטיט מהווה הברונזיט מרכיב בסלעי יסוד בסיסיים רבים כגון הנוריט והגברו ובייחוד הפרידוטיט וגם בסרפנטינים שנוצרו מהם. הוא מופיע גם בכמה סלעי שיסט גבישיים.

את הברונזיט נוהגים לעיתים לחתוך וללטש, בדרך כלל לצורות קמורות, עבור חפצי קישוט קטנים. לברונזיט יש מבנה סיבי שהוא פחות או יותר ייחודי, וכשתופעה זו מודגשת יש לברק דמיון מסוים לתופעה המכונה אצל יצרני התכשיטים "עין החתול". גושים גדולים מספיק לשם חיתוך מצויים בנוריט של קופפרברגין, ובסרפנטין של קראובאט בסמוך ללאובן בשטיריה. בהקשר לכך יש להזכיר את סוג האנסטטיט או הברונזיט שעבר שינוי והמכונה באסתטיט. בסוג זה עבר האנסטיט המקורי בליה בעזרת מים. לתוצר הסופי יש מבנה דומה לסרפנטין. צבע הבסטטיט הוא חום או ירוק ולו ברק מתכתי כשל הברונזיט. המקום בו נמצא המינרל לראשונה הוא באסט שבחבל הרץ שבו כתמי צבע ירוקים-אפרפרים של באסתטיט משובצים בסרפנטין בעל גוון כהה יותר. שכשחותכים ומלטשים סלע זה נוצרת אבן קישוט נאה אם כי השימוש בה למטרה זו נדיר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קבוצת הפירוקסן
קטגוריה:אינוסיליקטים
קטגוריה:מינרלים סיליקטיים
קטגוריה:מינרלים
פנקיסטיסקופ

[שמאל|ממוזער|250px|פנקיסטיסקופ של דמויות רוקדות שיצר [אדוארד מויברידג' בשנת 1893]]
שמאל|ממוזער|250px|אנימציה של הדמויות, המדמה צפייה דרך מכשיר הפנקיסטיסקופ
שמאל|ממוזער|250px|אנימציה המראה את גלגל הפנקיסטוסקופ מסתובב
**פֶנָקִיסְטִיסְקוֹפּ** (Phenakistiscope), "מראֶה מטעה" בתרגום מילולי, הוא מכשיר אופטי ליצירת אשליה של תנועה, שפותח בראשית שנות השלושים של המאה ה-19 על ידי המדען הבלגי ז'וזף פלטו (Joseph Plateau).

בגרסתו הפשוטה ביותר, המכשיר בנוי מדיסקית אחת המחולקת לשמונה או שישה-עשר מקטעים, כשבכל מקטע פעור חריץ צר ולצידו דמות המצויה בתנוחה אחת מתוך רצף של תנועה (למשל, דמות קופצת בחבל, בועטת בכדור וכיוצא בזה). הצד עליו מצוירות הדמויות הופנה כלפי מראָה בעוד הצופה במתקן ניצב ללא ניע מן הצד השני של הדיסקית, כשעינו צמודה לאחד החריצים. כאשר הדיסקית מסתובבת במהירות, בכל פעם שמפתח החריץ חולף בסמוך לעין הצופה, ניתן לראות להרף-עין את אחת הדמויות המצוירות מצדה השני של הדיסקית (משום שהשתקפו במראה). הרושם שמתקבל על הרשתית הוא של דמות יחידה בתנועה.

פלטו, שחקר את התמדת רישומי האור על רשתית העין, הבין שהדימוי שנחשף לרגע מותיר את רושמו על הרשתית גם אחרי שנעלם: "אם מספר אובייקטים הנבדלים באופן רציף בצורתם ובתנוחתם מוצגים לעין בזה אחר זה במקטעים מהירים וסמוכים, הרשמים שהם מפיקים על הרשתית יתערבבו יחדיו כך שניתן יהיה להאמין שאובייקט יחיד משנה את צורתו ואת תנוחתו."

## מארה ומייברידג'
המדען וחוקר התנועה אטיין ז'ול מארה היה אחד הראשונים להבין את חשיבותו של המתקן לחקר התנועה:

הצלם האנגלו-אמריקאי אדוארד מויברידג' והמיליונר לילנד סטנפורד, במסגרת ניסוייהם בצילום תנועה, הבינו ש"תיאור מוקפד" ו"ייצוג נאמן" יכולה לספק המצלמה. הם החליפו את איורי הפנקיסטיסקופ בתצלומים, שנתפסו כאמינים ומדויקים יותר, ובעלי זיקה הדוקה יותר ל"אמת" ריאליסטית כלשהי, ובנו על סמך התצלומים תאוריית תנועה. מארי הסתייג מההיבט האשלייתי שיוצרים תצלומיו של מייברידג', אך המשיך להיעזר בצילום ובמכשיר הפנקיסטיסקופ במחקרי התנועה שלו.

## ראו גם
* אדוארד מויברידג'
* אטיין-ז'ול מארה
* זואופרקסיסקופ
* זואיטרופ

## לקריאה נוספת

* O. Cook, (1963). *Mouvement in Tow Dimensions*, London.
* D.B. Thomas, (1964). *The Origin of the Motiuon Picture*, London.

## קישורים חיצוניים

* פנקיסטיסקופ, באתר North Carolina School of Science and Mathematics, בארכיון האינטרנט - מרץ 2017 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
פנקיסטיסקופ
קטגוריה:הנפשה
פנקיסטיסקופ
קטגוריה:בלגיה: המצאות
ארמון צציליינהוף

250px|ממוזער|שמאל|מראה כללי של הכניסה לארמון צציליינהוף
**ארמון צציליינהוף** (בגרמנית: **Schloss Cecilienhof**) ממוקם בצד הצפוני של הגן החדש של העיר פוטסדאם. בשנת 1945 נערכה בארמון זה ועידת פוטסדאם, אשר קבעה את הסדר הבינלאומי החדש לאחר סיום מלחמת העולם השנייה.

## היסטוריה
ארמון צציליינהוף (בגרמנית: החצר של צצילייה) נבנה על ידי קיסר גרמניה וילהלם השני עבור בנו, יורש העצר הנסיך וילהלם. הארמון נקרא על שמה של אשתו של יורש העצר, הדוכסית צציליה, דוכסית מקלנבורג-שוורין. זהו הארמון האחרון אשר נבנה על ידי משפחת הוהנצולרן, משפחת המלוכה הגרמנית.

הארמון תוכנן על ידי הארכיטקט הגרמני פאול שולצה-נאומבורג. הוא נבנה בסגנון אנגלי כפרי, ובנייתו נמשכה כשלוש שנים והסתיימה בשנת 1917.

משפחת הנסיך הספיקה להתגורר בארמון זה רק שנה אחת. בנובמבר 1918, בעקבות המהפכה הגרמנית, נאלצה המשפחה לעזוב את גרמניה ולעבור להולנד. אך בשנת 1926 החזירה ממשלת רפובליקת ויימאר את הארמון למשפחת הנסיך, לאחר שזה ויתר על זכויותיו על כס המלכות.

היטלר ביקר בארמון שלוש פעמים. הנסיך ביקש ממנו להחזיר את משטר המונרכיה שבו הוא יהיה מלך אך ללא סמכויות, אולם היטלר סירב.

בשנת 1945, עם התקרבות הצבא האדום לפוטסדאם, עזבה משפחת הנסיך שנית את הארמון, הפעם לתמיד, וברחה למערב גרמניה.

מ-17 ביולי עד 2 באוגוסט 1945 נערכה בארמון ועידת פוטסדאם, ועידת פסגה בין מנהיגי בעלות הברית, שבתומה הועבר הארמון למועצת העיר פוטסדאם. תחילה שימש הארמון בית הספר של איגוד הנשים הדמוקרטי של גרמניה המזרחית. בשנת 1960 הועבר בית הספר למקום אחר. האגף המערבי של הארמון הוסב לבית מלון ובשאר אגפיו נפתח מוזיאון של ועידת פוטסדאם.

בשנת 1990 הוכרז ארמון צציליינהוף, יחד עם הגנים וארמון סנסוסי, כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו.

Cecilienhof red star (1).jpg|הכוכב האדום מפרחים (מאז 1945)
Conference table at Cecilienhof Palace.jpg|השולחן העגול של ועידת פוטסדאם
Cecilienhof -Stalin's room - working desk.jpg|חדר העבודה של סטלין בוועידת פוטסדאם
Cecilienhof (1).jpg|פסל בגן ארמון צציליינהוף


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:הארמונות והגנים בפוטסדאם-ברלין
צציליינהוף, ארמון
צציליינהוף, ארמון
גרמניה
צציליינהוף
לונטה

[ממוזער|שמאל|150px|לונטה מעוטרת בדמותה של [מריה, אם ישו, מעל פתח הקתדרלה של פיזה]]
באדריכלות, **לונטה** (מצרפתית: עצם בצורת ירח) היא צורה של חצי עיגול או סהר, מלא או ריק, הממוקמת בין קשת לבין דלת או פתח. כאשר הלונטה ממוקמת מעל דלת כניסה ראשית של כנסייה, נקראת הלונטה "טימפנון" (tympanum) והיא מעוטרת לרוב בתבליטים. 

## קישורים חיצוניים

* 
## הערות שוליים

קטגוריה:אלמנטים אדריכליים
קטגוריה:דלתות
קבינדה

**קבינדה** (בקונגו: **Cabinda**) היא מובלעת חיצונית של אנגולה, במעמד של פרובינציה, הגובלת ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו (לשעבר זאיר), בקונגו ובאוקיינוס האטלנטי. רצועת חוף צרה מפרידה בין קבינדה לחלק המרכזי של אנגולה. עיר הבירה נקראת אף היא קבינדה.

שטחה של קבינדה הוא 7,270 קמ"ר. אוכלוסייתה הייתה 716,076 בשנת 2014. כשליש מן התושבים בקבינדה הם פליטים מן הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. לצד עצים, קפה, קקאו, גומי ושמן דקלים, מפיקה קבינדה 700,000 חביות נפט ליום, כמות המהווה את רוב תפוקת הנפט של אנגולה.

## היסטוריה
בתקופה הפרה-קולוניאלית, שלטו בשטח קבינדה של היום הממלכות האפריקניות נ'גויו, לאונגו וקאקונגו. הנוכחות הפורטוגזית באזור החלה במאה ה-15 על ידי משלחות מחקר, סוחרים ומיסיונרים, ובהמשך הוקמו תחנות למסחר ולעיבוד שמן דקלים גם על ידי ההולנדים והבריטים, שהתחרו על השפעה באזור. הממלכות המקומיות נעשו מרכזים לסחר עבדים, ששולחו לאמריקה דרך נמל קבינדה. במאה ה-19 קרסו הממלכות המקומיות, בין היתר עקב הפסקת סחר העבדים עם אמריקה, ובחוזה סימוּלָמבּוּקוֹ שנחתם בשנת 1885 בין פורטוגל לנסיכים מממלכת נ'גויו, הפכה קבינדה לפרוטקטורט פורטוגזי. תחילה היווה נהר הקונגו גבול טבעי בין קבינדה לאנגולה, שהייתה מושבה פורטוגזית מאז המאה ה-17, ואולם בוועידת ברלין שנערכה באותה שנה הסכימו הפורטוגזים למסור את האזור שמצפון לשפך הקונגו למדינת קונגו החופשית (הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו של ימינו), שהייתה נחלה פרטית של לאופולד השני מלך בלגיה, כדי לאפשר לה גישה לאוקיינוס האטלנטי. כך נוצר הנתק הגאוגרפי שהפך את קבינדה למובלעת אנגולית חיצונית ללא קשר יבשתי עם אנגולה.

ב-1975 יצאה פורטוגל ממושבותיה באפריקה, ואנגולה שזכתה בעצמאות התמזגה עם קבינדה במסגרת חוזה אָלבוֹר, שנדחה על ידי כל הארגונים הפוליטיים בקבינדה. ארגונים בדלניים בקבינדה שוללים את תוקפו של ההסכם הקושר את קבינדה לאנגולה, והם יצאו למאבק אלים ממושך בממשלה האנגולית, שהתנהל במקביל למלחמת האזרחים באנגולה. במשך שני עשורים זכו הקבינדים לתמיכת ממשלת זאיר במאבקם.

מלחמת האזרחים באנגולה הסתיימה ב-2002, אך בקבינדה עדיין נמשך הסכסוך לאחר מכן. ב-2002–2003 ניהל צבא אנגולה מתקפה מוצלחת נגד הבדלנים, שכוחותיהם התמוטטו כמעט לגמרי והוגבלו לפעילות גרילה מצומצמת ממעמקי יער הגשם. ביולי 2006 נחתם הסכם שלום בין הממשלה לבין החזית לשחרור מובלעת קבינדה (FLEC) ארגון הגג של הבדלנים הקבינדים. על-פי ההסכם ניתן לחבל "מעמד מיוחד" בתוך אנגולה בעלת המבנה הריכוזי. חלק ממנהיגי FLEC שוללים את תוקפו של ההסכם ועומדים על דרישתם לעצמאות מלאה לחבל.

## קישורים חיצוניים

* 
* קבינדה: מלחמתה הנשכחת של אנגולה, אתר הבי.בי.סי 
* הסכם השלום בקבינדה, אתר הבי.בי.סי 
*  - דיווח על פעילות טרור של המחתרת המקומית כנגד נבחרת הכדורגל של טוגו במהלך גביע אפריקה במטרה לעורר את ידיעת העולם לגבי הסכסוך
* 

קטגוריה:אנגולה: מחוזות
קטגוריה:מובלעות
קטגוריה:חבלי ארץ במחלוקת
קטגוריה:אפריקה: מושבות פורטוגזיות לשעבר
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1975
שלמה צוקרמן

ממוזער|250px|הרב שלמה לייב צוקרמן בעת אימון נשק עם תלמידיו
הרב **שלמה לייב צוקרמן** (1912–2004) היה מייסד כפר הנוער בן יקיר, ובמסגרתו הקים ב-1952 את הישיבה החקלאית בכפר הרא"ה אשר התקיימה עד 1974.

## ביוגרפיה
צוקרמן נולד בעיירה לבדובה שבליטא להוריו נתן וגלה. חניך ישיבת נובהרדוק ותלמידם של הרב יעקב ישראל קנייבסקי המכונה "הסטייפלר", ושל החזון אי"ש. הוא עלה לארץ בשנת התרצ"ד והתיישב בבת ים. ב-1938 הקים בבת-ים את תלמוד תורה עץ חיים ועמד בראשו עד 1946.

צוקרמן היה פעיל בשורות ההגנה ושימש כמפקד הגנה בעיר בת ים. מתוקף תפקידו זה זכה באות הצטיינות. במלחמת העצמאות השתתף בליווי שיירות לירושלים ונפצע בקרב לכיבוש קאקון.

לאחר קום המדינה עבר לכפר הרא"ה ושם, בשיתוף עם הסוכנות היהודית, ייסד את כפר הנוער 'בן יקיר'. מוסד זה קלט מאות ילדים שעלו לארץ ישראל מארבעה קצוות תבל ללא הוריהם. ביניהם היו אודים מוצלים ממחנות ההשמדה, חלק מ"ילדי טהראן", ילדים שעלו מצפון אפריקה, סוריה, עיראק, תימן ואף מאנגליה ומארצות הברית.

במהלך שנות ה-50 ייסד במסגרת כפר הנוער את הישיבה החקלאית בכפר הרא"ה בה חינך לשילוב של תורה ועבודה, והוא עמד בראשה עד תחילת שנות השבעים.

בין תלמידיו ניתן למצוא אנשי מפתח בחברה הישראלית, ראש אמ"ן לשעבר האלוף אהרן זאבי-פרקש, חתן פרס ישראל לקרימינולוגיה פרופ' משה אדד, ועוד רבנים, פרופסורים ואנשי רוח.

## חיים אישיים
עוד ברוסיה נשא את שרה צוקרמן, ילידת לבדובה אף היא (אחותם של הרבנים אברהם ושלום צוקרמן). שני הילדים שנולדו להם נפטרו בינקותם. בראשית ימי המדינה נפטרה שרה, ולאחר כמה שנים נשא את אורה, ולהם בן ובת. נפטר בשנת 2004 בגיל 92, והובא למנוחות בבית העלמין של מושב כפר הרא"ה.

## קישורים חיצוניים
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:חיילי צה"ל במלחמת העצמאות
קטגוריה:ראשי ישיבות תיכוניות
קטגוריה:רבני הציונות הדתית בישראל
קטגוריה:כפר הרא"ה: רבנים
קטגוריה:משפחת נחמיה צוקרמן
קטגוריה:אישים הקבורים בכפר הרא"ה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1912
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2004
הירושי יושידה

**הִירוֹשִי יוֹשִידָה**, (יפנית: **吉田 博**; ), צייר יפני בן המאה ה-20, אמן הדפס עץ.

יושידה נחשב לאחד מגדולי האמנים בסגנון ה-Shin-hanga (הדפסי העץ המודרניים), וידוע במיוחד בהדפסי הנוף שלו. יושידה טייל בכל רחבי העולם, והתפרסם דווקא ביצירות ה"לא יפניות" שצייר, שנעשו בסגנון ההדפס בעץ היפני. בין יצירותיו כלולים גם ציורי הטאג' מאהל, האלפים השווייצרים, הגרנד קניון, וכן פארקים לאומיים שונים בארצות הברית.

## קישורים חיצוניים

* Hiroshi Yoshida Prints - 1920-1922
* יושידה, בין ציירי הגרנד קניון, אתר הגרנד קניון, ארצות הברית.
* Hiroshi Yoshida, by John Fiorillo

 

קטגוריה:ציירים יפנים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1876
קטגוריה:יפנים שנפטרו ב-1950
ויליאם לה ברון ג'ני

[שמאל|ממוזער|250px|[בניין ביטוח הבית]]
**ויליאם לה ברון ג'ני** (באנגלית: **William Le Baron Jenney**; 25 בספטמבר 1832 – 14 ביוני 1907) היה אדריכל ומהנדס אמריקאי, שזכה אף לכינוי "אבי גורדי השחקים האמריקאים".

ג'ני הוא מחלוצי הבנייה של שלד הפלדה בארצות הברית. לפי פיתוחו, הרצפה, האינסטלציה וחומר הבידוד הונחו בין קורות ה-I. הבניין המפורסם ביותר שהקים היה בניין הום אינשורנס בשיקגו, בניין בן 10 קומות שנחשב לאחד מגורד השחקים הראשונים בעולם.

משרדו של ג'ני התמחה בעיקר במבני מסחר והתמחו בו בין השאר דניאל ברנהם ולואיס סאליבאן שלימים היו אדריכלים בולטים באסכולת שיקגו.

## ראו גם
* בניין לודינגטון
* בניין לייטר השני

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:מהנדסים אמריקאים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת מישיגן
קטגוריה:אדריכלים אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:אדריכלים אמריקאים במאה ה-20
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1832
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1907
מה שאת עושה לי

**מה שאת עושה לי** (במקור: **!That Thing You Do**) היא דרמה-קומית-מוזיקלית אמריקאית משנת 1996 שנכתבה ובוימה על ידי טום הנקס. עלילת הסרט מתרחשת בקיץ 1964, ומספרת את סיפור עלייתה המהירה לפסגה ונפילתה של להקת רוק.

## תקציר העלילה
הסרט עוסק בלהקת פופ בדיונית מאירי, פנסילבניה, שבארצות הברית. העלילה מתרחשת זמן קצר לאחר הפריצה הגדולה של להקת הביטלס בארצות הברית באמצע שנות השישים.

בחור צעיר בשם גאי פטרסון, המועסק כאיש מכירות בחנות מכשירי החשמל של הוריו ומנגן בתופים בשעות הפנאי שלו, נקרא לסייע ללהקת רוק מקומית בשם "The One-Ders" לאחר שהמתופף שלה שבר את ידו. בעקבות כך פטרסון מצטרף ללהקה, ובעזרתו הלהקה מצליחה לזכות בתחרות כישרונות מקומית. כתוצאה מהניצחון בתחרות הלהקה זוכה להצלחה מיידית, ועד מהרה מוצאת את עצמה בסבב הופעות ברחבי ארצות הברית.

## צוות השחקנים

## ביקורות ותגובות
הסרט קיבל ביקורות חיוביות באופן כללי ולציון 92% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 52 ביקורות.

## מועמדויות וזכיות בפרסים

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1996
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קומדיה
קטגוריה:סרטים מוזיקליים
קטגוריה:סרטי האחים וורנר
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 1996
קטגוריה:סרטים עם מוזיקה מאת הווארד שור
Radiosity

שמאל|ממוזער|300px|דוגמה הממחישה את ההבדל בין תאורה ישירה סטנדרטית לתאורה באמצעות Radiosity
**Radiosity** הוא אלגוריתם בתחום הגרפיקה הממוחשבת למידול תאורה כוללת לסצנה שנוצרה באמצעות מחשב.

שלא כמו אלגוריתמים למעקב אחרי קרניים, שעוקבים אחרי כל מסלולי קרני האור, Radiosity טיפוסי לוקח בחשבון רק מסלולים המוחזרים באופן עקיף או ישיר מעצמים שונים בסצנה עד שהן מגיעות אל המצלמה. דוגמה לקרני אור שאינן נלקחות בחשבון הן קרני אור שעוברות דרך חומרים שקופים.

כשיטה לרנדור תמונות גרפיות, Radiosity הוצג לראשונה ב-1984 על ידי החוקרים C. Goral, K. E. Torrance, D. P. Greenberg ו-B. Battaile מאוניברסיטת קורנל במאמרם "מידול האינטראקציה של האור בין משטחים דיפוסים", אולם השיטה התאורטית הייתה בשימוש הנדסי לפתרון בעיות התחממות עוד משנות ה-50 של המאה ה-20.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:גרפיקה ממוחשבת
קטגוריה:אלגוריתמים
בריכת המשושים

[ממוזער|קירותיה של הבריכה בנויים מעמודי [בזלת בצורת מצולעים]]
**בְּרֵכַת הַמְּשֻׁשּׁים** הוא כינויה של בריכה טבעית המצויה בנחל משושים בחלקה המרכזי-דרומי של רמת הגולן. הבריכה זכתה לשמה בזכות עמודי מסלע הבזלת בעלי חתך משושה.

## הרחבה
מימיו של נחל משושים הזורמים באפיק הבזלתי יוצרים מספר מפלי מים קטנים. כוחות הבלייה המכנית במרוצת מיליוני השנים יצרו את הבריכה. קירותיה של הבריכה בנויים מעמודי בזלת בצורת מצולעים, אשר נראים כאילו עוצבו בידי אדם, ומכאן שמה. גובה העמודים מגיע לכ-5 מטרים, כאשר רובם בעלי חמש או שש צלעות. קוטרו של כל עמוד בין 30 ל-40 ס"מ.
ממוזער|בריכת המשושים

עמודי הבזלת נוצרו תוך כדי התקררות זרמי לבה לאחר התפרצות געשית. צורת המצולע מתקבלת כאשר פני הלבה מתקררים ומתכווצים, לעומת פנים הלבה אשר עודו לוהט ומוסיף לנוע. הבדלי הטמפרטורה בין החלק החיצוני והפנימי של הלבה גורמים לסידוק המעטה החיצוני. בהמשך, מהתפתחות סידוק זה נוצרת צורת המצולעים (לרוב צורת משושים).

קירות של עמודי בזלת בצורה זו מצויים במקומות נוספים ברמת הגולן, למשל בנחל זוויתן ובמפל עיט.

## מבנים דומים בעולם
בזלת עמודית היא תופעה געשית נפוצה, ועמודי בזלת נוצרים בקני מדה מגוונים (קירור מהיר יוצר עמודים קטנים יותר). אתרים ראויים לציון בהם יש עמודי בזלת כוללים את סוללת הענק בצפון אירלנד; האיים שבמערב סקוטלנד הקרובים לסוללת הענק: האי קאנה, האי אג, **מק** (Muck); חלקו הצפוני של האי סקאי; האי **מל** (Mull) וקטע החוף של האי הבריטי מולו ב**מורוורן** (Morvern); והאי **סטפה** (Staffa) שהתפרסם הודות למערת פינגאל שהכניסה אליה מעוטרת בעמודי בזלת והנודעת גם בזכות יצירתו של פליקס מנדלסון. האתר **ג'וסנגג'אולי** באי הקוריאני צ'ג'ו, קניון גרני בארמניה; **האיים הציקלופיים** בסמוך לאי סיציליה באיטליה; באתרים: **המונומנט הלאומי ערימת עמודי השטן** בקליפורניה, **פארק המדינה צוקי המפרץ** במזרח אורגון, והמומנט הלאומי מגדל השטן בוויומינג, והפאליסיידס של נהר ההדסון שבארצות הברית, ובאתרים נוספים במקסיקו, בקוריאה הצפונית, באיסלנד, בווייטנאם, באיים האזוריים וב**קונאשיר**, האי הדרומי ביותר באיים הקוריליים שברוסיה.

## ראו גם
*המנסרה - תופעה דומה במכתש רמון

## קישורים חיצוניים

* בריכת המשושים באתר החברה להגנת הטבע
* נחל משושים - בריכת המשושים
* בריכת המשושים - מסלול טיול מפורט מאתר טיולים בארץ
*  

קטגוריה:רמת הגולן
משושים
בריכה
בוריס גריזלוב

שמאל|ממוזער|250px|בוריס גריזלוב
**בוריס ויאצ'סלבוביץ' גריזלוב** (ברוסית: **Бори́с Вячесла́вович Грызло́в**; נולד ב־15 בדצמבר 1950) הוא מדינאי ודיפלומט רוסי, יושב־ראש הדומה הרביעית והדומה החמישית משנת 2003 ועד 2011. לאחר בחירות לדומה ה-6 הודיע שלא יתמודד לתפקיד היו"ר כי לא סביר להיות בתפקיד זה יותר מ-2 קדנציות ברציפות. כמו כן, הודיע שאינו מעוניין לכהן בדומה זו בכלל וזאת ללא פירוט לסיבה. מאז 2015 שימש כנציגו של נשיא רוסיה, פוטין במשא ומתן עם אוקראינה להסדרת משבר אוקראינה. בדצמבר 2021 הדומה השמינית אישרה את מועמדותו כשגריר רוסיה בבלארוס.

מאז 2003 הוא גם מכהן כיושב־ראש המועצה העליונה של מפלגת השלטון רוסיה המאוחדת (Единая Россия) הנתמכת על ידי ולדימיר פוטין.
## חייו
נולד בעיר ולדיווסטוק. אביו היה טייס קרב ואמו מורה. ב־1954 עבר עם משפחתו ללנינגרד. בשנת 1973 סיים לימודים במכון להנדסת־חשמל ותקשורת בלנינגרד (Ленинградский электротехнический институт связи) וקיבל תואר מהנדס רדיו עם התמחות בתקשורת בחלל. בשנים 1977–1996 התקדם בקריירה של מהנדס במפעלים שונים בתעשיית האלקטרוניקה של ברית המועצות ורוסיה, הגיע לדרגת מנהל מחלקה.

משנת 1996 עבר מהתעשייה לקריירה ציבורית. ב-1996 היה למנהל המרכז לטכנולוגיות חדשות באוניברסיטה הטכנולוגית הבלטית הממלכתית על שם דמיטרי אוסטינוב (Балтийский государственный технический университет имени Д.Ф. Устинова). ב־1999 התמנה למנהל הקרן הבין־אזורית "פיתוח האזורים" (Развитие регионов) לשיתוף פעולה עסקי. באוקטובר באותה שנה התמנה לראש מפלגת אחדות (Единство) במחוז לנינגרד ובדצמבר נבחר מטעם המפלגה לדומה השלישית. ובשנת 2000 נבחר ליושב־ראש המועצה הפוליטית של המפלגה, וליושב־ראש סיעתה בדומה.

בשנת 2001 קיבל תואר קנדידט (מקביל לדוקטור לפילוסופיה) במדע המדינה מאוניברסיטת סנקט פטרבורג. עבודת המחקר שהגיש עסקה בנושא המפלגות הפוליטיות ברוסיה בתנאים של רב־מפלגתיות. באותה שנה מפלגת "אחדות" התאחדה עם מספר מפלגות אחרות למפלגה בשם "רוסיה המאוחדת" ובנובמבר 2002 גריזלוב נבחר לתפקיד יושב־ראש המועצה העליונה של המפלגה המאוחדת. מ־2001 עד 2003 שימש בתפקיד שר הפנים של רוסיה (והמפקד על המשטרה).

ב-2003 נבחר לדומה הרביעית והיה ליושב ראש הדומה עד 2011 וכן כיושב ראש סיעת "רוסיה המאוחדת".

בשנת 2015 הוא מונה להיות נציג רוסיה בוועדה בינלאומית לפתרון משבר אוקראינה. בדצמבר 2021 מונה לשגריר רוסיה בבלארוס.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

קטגוריה:יושבי ראש הדומה הממלכתית
ג
קטגוריה:פוליטיקאים רוסים
קטגוריה:מהנדסי חשמל
קטגוריה:מעוטרי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:מעוטרי עיטור אלכסנדר נבסקי (הפדרציה הרוסית)
קטגוריה:מנהיגי מפלגת רוסיה המאוחדת
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1950
תזמורת קאמרית

[שמאל|ממוזער|250px|[אנסמבל סולני תל אביב בניצוחו של ברק טל, מרץ 2009]]
**תזמורת קאמרית** (מהמילה האיטלקית "קאמרה" - חדר) היא הרכב מוזיקלי קטן יחסית (בהשוואה לתזמורת סימפונית, למשל) ומכאן שמו.

בתזמורת קאמרית משתתפות כל משפחות הכלים, אך הצליל אינו עשיר ומלא באותה מידה כמו בתזמורת סימפונית, כיוון שקבוצות הכלים מצומצמות יותר. לשם השוואה, בתזמורת סימפונית מלאה, קבוצת הכינורות הראשונים תמנה על פי רוב כ-16 נגנים, לעומת כ-6 בתזמורת קאמרית. 

הרכב קאמרי שמספר נגניו קטן מ-10 אינו נעזר בדרך כלל במנצח; הנגן הראשי שלו ממלא תפקיד זה. לתזמורת קאמרית שמספר נגניה הוא בין 10 ל-40, דרוש מנצח (אף כי יש כמה תזמורות המנגנות בקביעות ללא מנצח). יותר מארבעים נגנים מהווים תזמורת מלאה, אם גם לא גדולה ביותר.

## היסטוריה והתפתחות

מתקופת הרנסאנס עד המאה ה-19 לא היו אולמות קונצרטים ציבוריים. יצירות הוזמנו ונוגנו למען נסיכים ורוזנים באולם נשפים או בחדר מרווח בארמון (מכאן השם "קאמרית", מלשון "קאמרה" - חדר בלטינית) כדי לשעשע את האציל, בני משפחתו ואורחיו. במאה ה-19 השתנה אופי המוזיקה יחד עם אופיים של המלחינים - רוח של חופש ועצמאות, שראשיתה בבטהובן, הניעה מלחינים לכתוב כחפצם בלי להיות תלויים בפטרון אציל ועתיר הון. יצירות עדיין הוזמנו אצל מחבריהן, כפי שהן מוזמנות גם כיום, אבל המזמינים היו בעיקר נגנים וירטואוזיים, הרכבים קאמריים ותזמורות שונות. המוזיקה התזמורתית נעשתה נפוצה יותר ומהרכבים קטנים, שהתאימו לחדרי ארמון, התפתחו תזמורות קאמריות, שדרשו אולמות מתאימים, תנאים אקוסטיים וקהל מאזינים. מעתה יכלו גם פשוטי העם ליהנות מקונצרטים.

עם המעבר לאולמות גדולים יותר, נוצר הצורך בצליל חזק וברור יותר. כמענה לצורך זה, הכפילו את מספר הנגנים שמנגנים אותו תפקיד. כך נוצרו קבוצות כלים: קבוצות הכינור הראשון והשני, קבוצת הצ'לנים, קבוצות כלי הנשיפה וכו'. 

גורם אחר להתפתחות זו היה הצורך באמצעים להבעה. אחד מאמצעים אלה הוא הדינמיקה, שמעבריה יוצרים מתח, דרמה או פורקן ורגיעה. התגברות הצליל (קרשנדו), החלשתו (דימינואנדו), הגברה פתאומית של הצליל ללא הכנה (ספורצנדו) ולהפך - הדממה פתאומית (סוביטו פיאנו) כל אלה יוצרים אווירה רגשית מגוונת. עם הזמן נוצר צורך במצבי הביניים של עוצמות אלה וכדי להגביר את רישומם על המאזינים, הרחיבו את ההרכבים על ידי הכפלת מספר הנגנים. כך נוצר מרחב גדול יותר של עוצמת צליל, המקיף יותר גוני ביניים בדינמיקה הניתנים להבחנה ושמיעה.

כיום נכתבות יצירות לתזמורות קאמריות, ותזמורות רבות כאלה פועלות ומופיעות ברחבי העולם.

## הרכב התזמורת
### כלי קשת
* כינורות
* ויולות
* צ'לואים
* קונטרבסים

### כלי נשיפה מעץ
* חלילים
* אבובים
* קלרנטים
* בסונים

### כלי נשיפה ממתכת
* חצוצרות
* קרנות יער

### כלי הקשה
* טימפני

## קישורים חיצוניים

* אתר התזמורת הקאמרית הישראלית

*
קטגוריה:תזמורות
קטגוריה:הרכבים מוזיקליים
יצחק דדון

**יצחק (ג'ק) דדון** (נולד ב-29 בנובמבר 1951) הוא קצין משמר הגבול בדימוס, מפקדו התשיעי של משמר הגבול, בין השנים 1998–2001.

## ביוגרפיה

נולד בקזבלנקה, מרוקו בשנת 1951 ועלה לישראל בשנת 1961 בגיל 10. דדון גויס לצה"ל בשנת 1971 לסיירת חרוב בצנחנים, שם שירת כלוחם וכקצין, והשתחרר בשנת 1975. את שירותו הצבאי סיים דדון בדרגת רב-סרן. בהשכלתו הוא בוגר תואר ראשון (B.A.) ותואר שני (M.A.) במדעי המדינה באוניברסיטת חיפה, וכן בעל תואר שני (MBA) במנהל עסקים משלוחת אוניברסיטת דרבי בישראל.

בשנת 1985 הושאל ממג"ב על ידי משרד החוץ ונשלח למערב אפריקה לנושאי הדרכה, אימונים והקמת יחידות. במהלך שירותו במג"ב, מילא שורת תפקידים מרכזיים, בהם מפקד מג"ב איו"ש, מפקד מג"ב ירושלים.

לאחר שירותו במג"ב, עשה הסבה למשטרת ישראל ומילא תפקידים נוספים, בהם מפקד מרחב לכיש, סגן מפקד מחוז הצפון וסגן ראש אגף מבצעים. משם הועלה לדרגת ניצב ומונה למפקד משמר הגבול התשיעי על ידי השר לביטחון הפנים אביגדור קהלני ועל ידי מפכ"ל המשטרה רב-ניצב יהודה וילק. בשנים 1998–2001 שירת כמפקד משמר הגבול. במהלך שירותו הקים יחידות רבות, הבולטות שבהן - יחידת המסתערבים של משמר הגבול (ימ"ס) ויחידות מיוחדות של לוחמים/בלשים (ימ"ג). בשנים 2001–2004 שימש כנספח המשרד לביטחון הפנים ומשטרת ישראל בארצות הברית וקנדה.

באוקטובר 2005 פרש ממשטרת ישראל לאחר 34 וחצי שנים בשירות כוחות הביטחון (צה"ל, מג"ב והמשטרה).

כיום הוא מתגורר בירושלים, נשוי לשושנה ואב לארבעה ילדים.

## קישורים חיצוניים
* יצחק (ז'ק) דדון באתר משטרת ישראל

קטגוריה:רבי-סרנים בצה"ל
קטגוריה:לוחמי סיירת חרוב
קטגוריה:מפקדי משמר הגבול
קטגוריה:שוטרים שעוטרו בעיטור השירות
קטגוריה:נספחי משטרת ישראל בארצות הברית
קטגוריה:ניצבי משטרת ישראל
קטגוריה:ישראלים ילידי מרוקו
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
דינר בחרייני

**דינר בחרייני** הוא המטבע הרשמי של מדינת בחריין. סימנו של המטבע הוא **BHD** לפי תקן ISO 4217, **ب.د** בערבית, או **BD** באנגלית. השם דינר משמש כיחידת מטבע של מדינות רבות רובן דוברות ערבית, והוא מבוסס על שמו של המטבע הרומי העתיק דנאריוס. הדינר הבחרייני מתחלק ל-1000 פילס.
הדינר הבחרייני שווה כ 8.44 ש"ח (נכון לשנת 2021 )
המטבע הונפק לראשונה ב-1965 והוא החליף את רופי המפרץ הפרסי כמטבע הרשמי של בחריין, בערך של 10 רופי לדינר.

נכון לשנת 2007, קיימים במחזור מטבעות של 5 פילס, 10 פילס, 25 פילס, 50 פילס, 100 פילס וחצי דינר. בעבר היה גם מטבע של פילס אחד, אך הוא הוצא משימוש. כמו כן קיימים שטרות של ½ דינר, 1 דינר, 5 דינר, 10 דינר ו-20 דינר.

## שערי חליפין
הדינר הבחרייני הוא המטבע השני הכי יקר בעולם. שער המטבע לעומת מטבעות לדוגמה : בשקלים במחיר של 8.9 ש"ח, בדולרים ב-2.64 דולר אמריקני, באירו: 2.22, בדינר כוויתי, המטבע החזק בעולם 0.81 בריאל עומאני: 1.02 בריאל סעודי: 9.95.

## המטבעות החזקים בעולם
1.דינר כוויתי
2. דינר בחרייני
5. לירה שטרלינג (פאונד בריטי)
6.דולר קיימני
7. אירו

## קישורים חיצוניים

* שטרות של בחריין (באנגלית) (בגרמנית)
* מטבעות של בחריין באתר של אספן מטבעות (אנגלית)

קטגוריה:בחריין: כלכלה
קטגוריה:מטבעות אסיה
קטגוריה:מטבעות
אורי גרוס

**אורי גרוס** (נולד ב-28 במרץ 1974) הוא תסריטאי ויוצר סדרות טלוויזיה ופורמטים.

## ביוגרפיה וקריירה
גרוס נולד וגדל בגבעתיים,  ועבר עם משפחתו בכיתה ג' להתגורר ברעננה. 
דודנו הוא המפיק יואב גרוס.

החל לכתוב לטלוויזיה עם הקמת ערוץ 2 לתוכנית "הקרנבל של מיכל" של מיכל ינאי ששודרה בערוץ 2. לאחר מכן כתב לתוכניתה של מיכל ינאי "קצפת" בערוץ הילדים, שם הכיר את ארז טל שהתארח באחת התוכניות. טל הציע לו להצטרף אליו ואל תמר מרום, וביחד לכתוב תוכנית לארז טל ולאורנה בנאי, "רק בישראל". התוכנית זכתה להצלחה ונמשכה חמש עונות. בהמשך פיתחו טל וגרוס יחד את השעשועון הטלוויזיוני "הכספת" שנמכר לערוצים שונים בכ-20 מדינות. בשנת 2001 שימש מנהל פיתוח התוכניות של "קשת" (ערוץ 2). כן עסק בפיתוח הגרסאות הישראליות של תוכניות ראליטי רבות כמו "הישרדות", "המירוץ למיליון" ופרויקט Y של yes. הוא יוצר שותף בפורמט "הכוכב הבא" שנמכר לעשרות מדינות ב-2015. בשנת 2004 כיהן כיועץ תוכן של רשת, שהתמודדה למכרז השני של ערוץ 2 וזכתה בו. כמו כן היה יועץ תוכן במכרז של קבוצת "ישראל 10" שזכתה אף היא בזיכיון להפעיל את ערוץ 10.

בשנת 2004 החל לכתוב עבור יס וטדי הפקות את סדרת הדרמה היומית "השיר שלנו" בכיכובם של נינט טייב ורן דנקר, ששודרה ב-yes במשך ארבע עונות. בשנת 2008 יצר סדרה נוספת בכיכובו של רן דנקר, "דני הוליווד", קומדיה מוזיקלית הכוללת מסע בזמן. הסדרה שודרה ביס, ארכה 200 פרקים וזכתה לפיילוט אמריקאי עבור רשת CW.

ב-2012 יצר עבור הוט את הסדרה "תנוחי" שאיגדה לראשונה ארבע דמויות נשיות מסדרות שונות: חנה לסלאו (נעמי שחר) מ"השיר שלנו", צופית גרנט (מרב בן-בסט) מ"חשופים", אוולין הגואל (ברוריה פסקל) מ"פיק אפ" וגילת אנקורי (עידית לינוביץ') מ"רמת אביב גימל", כשלצידן כיכבה בתפקיד ראשי גם יעל גרובגלס (גבי בר לב).

ב-2017 השיק במקביל את הסדרות "Oboy" המשודרת בערוץ הילדים שזכתה בפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה בקטגוריות דרמת השנה לנוער ושחקנית השנה ג'וי ריגר, ואת הסדרה "לצבי יש בעיה" בכיכובו של צביקה הדר המשודרת ב"רשת".

בין השנים 2015–2018 כתב את המחזה, את השירים ואת סרט הפתיחה למופע הפסטיגל ("היי סקול פסטיגל" 2015, "היי סקול פסטיגל 2" 2016, ״סטורי של פסטיגל״ 2017). במאי 2021 פורסם כי גרוס ישוב לכתוב את מופע הפסטיגל לאותה שנה.

בשנת 2018 יצר את הסדרה "פוראבר" המשודרת בערוץ טין ניק לצופי הוט.

בשנת 2019 השתתף בתוכנית הראליטי "האח הגדול VIP עונה 3". הוא הודח בהדחה הרביעית, לאחר 29 ימים. באותה שנה יצר את הסדרה "גיבור אמיתי" בכיכוב ג'וי ריגר ורן דנקר, המשודרת בערוץ KidZ לצופי יס.

באפריל 2020 זכתה "גיבור אמיתי" בפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה.

בשנת 2020 יצר סדרה חדשה בשם pps ביחד עם יואב צפיר בהשתתפות יהונתן מרגי שמשודרת בערוץ טין ניק לצופי יס.

בשנת 2022 יצר סדרה חדשה בשם שומקום ביחד עם יואב צפיר בכיכובה של אלה לי להב שמשודרת בערוץ טין ניק לצופי יס.

באותה שנה כתב את הפסטיגל פסטיגל על פסטיגל

בשנת 2024 יצר סדרה חדשה בשם בקרוב אצלי ביחד עם יואב צפיר בכיכובם של עדי חבשוש, תומר קאפון ואושרי כהן שמשודרת בקשת 12

## חיים אישיים
מתגורר בתל אביב-יפו עם בת-זוגו, מעצבת האופנה תמרה סלם. להם שני בנים.

## מועמדויות לפרסים

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תסריטאי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:עיתונאי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:מתחרי האח הגדול (ישראל)
קטגוריה:בוגרי בית ספר היובל (רעננה)
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1974