open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
יוסף הלר

**יוסף הלר** (נולד ב-1937), פרופסור אמריטוס במחלקה ליחסים בינלאומיים באוניברסיטה העברית בירושלים.

## קורות חייו
יוסף הלר נולד בתל אביב. הוא למד היסטוריה כללית והיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטה העברית בירושלים. הוא סיים את התואר הראשון שלו, וכן את התואר השני בהצטיינות. בשנת 1971 קיבל את התואר דוקטור לפילוסופיה מבית הספר לכלכלה של לונדון.

בשנת 1971 החל הלר להרצות באוניברסיטה העברית בנושא יחסים בינלאומיים וההיסטוריה של עם ישראל. בשנת 1979 התקדם למעמד של מרצה בכיר ליחסים בינלאומיים. לאורך השנים הרצה באוניברסיטאות בחו"ל כמו אוניברסיטת ייל ואוניברסיטת לונדון.

בין תחומי התעניינותו, היסטוריה של מדינת ישראל ושל הציונות, הסכסוך הישראלי ערבי, המעצמות והמזרח התיכון ויחסים בינלאומיים במזרח התיכון במאה ה-19 ובמאה ה-20.

ספרו, "לח"י: אידאולוגיה ופוליטיקה 1940–1949", עורר פולמוס מצד אנשי לח"י. צבי פרנק (שמו המחתרתי אליעזר) כתב על כך חוברת "לח"י מאין ולאן" (הוצאת לח"י). פנחס גינוסר כתב על כך בקתדרה גיליונות 64 - 65 מאמר שכותרתו, "מחקר חלוצי על לח"י - אורות וצללים". יוסף הלר הגיב על כך במאמר בקתדרה גיליון 71, "לח"י בין ימין לשמאל - הערות לבקורת".

בשנת תשס"ה נבחר כחתן פרס שזר לתולדות ישראל על ספרו, "מ'ברית שלום' ל'איחוד' יהודה לייב מאגנס והמאבק למדינה דו לאומית" (הוצאת מאגנס 2003).

## כתביו
### ספריו
*British Policy towards the Ottoman Empire, 1908-1914
*במאבק למדינה: המדיניות הציונית בשנים 1936–1948
*לח"י: אידאולוגיה ופוליטיקה 1940–1949
*The Stern Gang: Ideology, Politics and Terror, 1940-1949
*The Birth of Israel 1945-1949: Ben-Gurion and His Critics.
*מ'ברית' שלום ל'איחוד' יהודה לייב מאגנס והמאבק למדינה דו לאומית
*From Brit Shalom to Ichud: Judah Leib Magnes and the Struggle for a Binational State
* הערכים על הפורשים מן ה"הגנה" אצל מרדכי נאור ב**לקסיקון כח המגן – ההגנה**, תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1992.
*ישראל והמלחמה הקרה: ממלחמת העצמאות למלחמת ששת הימים, מכון בן-צבי, תשע"א 2010.

### מאמריו
*באסופת המאמרים, "מאבק, מרד, מרי: המדיניות הבריטית והציונית והמאבק עם בריטניה, 1941-1948", פרסם שני מאמרים:
**מ"השבת השחורה" לחלוקה - קיץ 1946 כנקודת מיפנה בתולדות המדיניות הציונית.
**המדיניות הציונית בזירה הבינלאומית לאחר מלחמת העולם השנייה - פרשת ועדת החקירה האנגלו-אמריקאית ב-1945–1946.
*באסופת המאמרים, "מעטים מול רבים?: עיונים ביחסי הכוחות הכמותיים בקרבות יהודה המקבי ובמלחמת העצמאות", פרסם מאמר על מרכזיות מוטיב 'מעטים מול רבים' בחשיבתו של דוד בן-גוריון.

## קישורים חיצוניים
* Staff Member: JOSEPH HELLER - ביוגרפיה באתר האוניברסיטה העברית
* PROF. JOSEPH HELLER  - ביוגרפיה באתר האוניברסיטה העברית המחלקה ליחסים בינלאומיים
* Joseph Heller, Associate Professor - ביוגרפיה באתר האוניברסיטה העברית המחלקה ליחסים בינלאומיים
* Joseph Heller Professor Emeritus, Hebrew University, Jerusalem - ביוגרפיה באתר קהילת עמנואל
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מבית הספר לכלכלה של לונדון
קטגוריה:זוכי פרס שזר
קטגוריה:היסטוריונים ישראלים
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: יחסים בין-לאומיים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1937
מרטין הנדרסון

**מרטין הנדרסון** (באנגלית: **Martin Henderson**, נולד ב-8 באוקטובר 1974) הוא שחקן ניו זילנדי, הידוע בתפקידיו בתור ד"ר בן קיטון בסדרת הדרמה הרפואית "מחוץ למפה" (2011) ברשת ABC, בשל תפקידו בתור ד"ר ניית'ן ריגס בדרמה רפואית אחרת "האנטומיה של גריי" (2017–2015) ברשת ABC, בתור ג'ק שרידן בדרמה הרומנטית "וירג'ין ריבר" (2019–הווה) בנטפליקס ובזכות הופעתו בתור נואה קליי בסרט האימה "הצלצול" משנת 2002.

## ראשית חייו
הנדרסון נולד באוקלנד, ניו זילנד. הוא למד בתיכון לבנים וסטלייק.

## קריירה
הוא החל את לשחק בגיל 13 בסדרה "Strangers", שהייתה הפקת טלוויזיה מקומית.
מ-1992 עד 1995 הוא הופיע באופרת הסבון הניו זילנדית "רחוב שורטלנד" בתפקיד סטיוארט ניילסון. לאחר מכן, עבר הנדרסון לאוסטרליה והמשיך לעבוד בטלוויזיה ובהפקות סרטים מקומיים.
בשנת 1997 עבר הנדרסון ללוס אנג'לס, ארצות הברית, כדי לקדם קריירת משחק בהוליווד, וזאת לאחר שלמד שנתיים בבית ספר למשחק בשם Neighborhood Playhouse בניו יורק.

במשך יותר משנה ניסה הנדרסון ללא הצלחה להבחן לאודישנים לסרטים הוליוודים, אך לבסוף ב-2001, הוא נבחר לתפקיד משני בסרט "לחישות מלחמה" שיצא ב-2002. באותה שנה, הוא כיכב לצידה של נעמי ווטס בסרט האימה "הצלצול". בעקבות הצלחת הסרט, קיבל הנדרסון תפקיד בסרט "Perfect Opposites", ולאחר מכן הופיע בסרט "מהיר ללא גבולות" שיצא לאקרנים בתחילת 2004. בנוסף ב-2004, הופיע הנדרסון בקליפ של בריטני ספירס לשיר "Toxic".
ב-2005, הוא הופיע בסרט "כלה ודעה קדומה" ובסרט האוסטרלי "דג קטן".

הנדרסון נבחר לשחק בסדרת טלוויזיה אשר תהיה מבוססת על הסרט "אדון וגברת סמית'". ב-2007, הוא שיחק בסרט "קרב בסיאטל" לצד מישל רודריגז.

בשנת 2013 שיחק לצד קולין פירת' וריס וית'רספון בסרט המתח "קשר שטני" של הבמאי אטום אגויאן.

בשנת 2015 הצטרף הנדרסון לעונה ה-12 של סדרת הדרמת הרפואית "האנטומיה של גריי" בתפקיד ד"ר ניית'ן ריגס, דמות אותה גילם עד העונה ה-14. עוד בשנת 2015, הנדרסון הופיע בסרט "אוורסט".

משנת 2019 משחק הנדרסון בסדרת הדרמה הרומנטית של נטפליקס "וירג'ין ריבר", בדמותו של ג'ק שרידן בתפקיד הראשי לצידה של השחקנית אלכסנדרה ברקנרידג' בתפקיד מלינדה "מל" מונרו.

בשנת 2022 שיחק בסרט האימה והסלאשר האמריקאי "X" בדמותו של ויין גילרוי; הסרט עלה לאקרנים בבכורה עולמית בפסטיבל "South by Southwest" (SXSW) ב-13 במרץ 2022, ועלה לאקרנים בארצות הברית ב-18 במרץ 2022, תחת הפצתם של "A24", וזכה לביקורות חיוביות לרוב.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ניו זילנדים
קטגוריה:שחקנים ילדים ניו זילנדים
קטגוריה:ניו זילנדים שנולדו ב-1974
סמל אלסקה

**[[סמל]] [[מדינות ארצות הברית|מדינת]] [[אלסקה]]** (באנגלית: **Alaska State Seal**) אומץ על ידי מחוז אלסקה אשר קדם להיות אלסקה מדינה.

הסמל הראשון עוצב על ידי המושל הראשון של המחוז והוא הציג את נופי המחוז - הזוהר הצפוני, איגלו ואסקימואי.

בשנת 1910 שונה עיצוב הסמל, ונוספו לא אלמנטים המסמלים את תעשיית המדינה ואת המכרות בה.

## תיאור הסמל
הסמל מציג תמונת נוף האופיינית לאלסקה. מעל ההרים הגבוהים ניתן לראות את הזוהר הצפוני, ולרגלי ההרים יערות המסמלים את ענפי כריתת העצים. הספינות השטות מסמלות את הסחר הימי, הרכבת את רכבות אלסקה. כמו כן בסמל מופיעים חקלאי, סוס ושיבולי חיטה המסמלים את חקלאות המדינה.

סביב החותם מופיעה הכתובת "סמל מדינת אלסקה", וכן ציור של דג וכלב ים המסמלים את בעלי החיים במדינה ואת חשיבות הדיג בכלכלת המדינה.

## קישורים חיצוניים
*תיאור הסמל 

אלסקה
קטגוריה:אלסקה: סמלים
קטגוריה:סוסים בתרבות
פאפי (צמד מוזיקלי)

[ממוזער|שמאל|240px|אני ויומי מופיעות כ"פאפי" ב[אקספו יפן, 2009]]
**פָּאפִי**, (ביפנית: パフィー) או **פאפי אמי יומי**, הוא צמד זמרות ג'יי-פופ. הצמד פועל ביפן בשם PUFFY, אך בגלל קונפליקטים עם שון קומבס, הן אימצו את השם PUFFY AmiYumi מחוץ ליפן.

אמי אונוקי שכינויה הוא "ג'יין", ויומי יושימורה, שכינויה הוא "סו" התגלו על ידי ציידי כישרונות שונים, והכירו בשנת 1995. הצמד פרץ בשנת 1998–1999, כשיצא ה-Jet CD וה-Jet Tour. ה"פאפי-מאניה" כללה חפצים החל ממחזיקי מפתחות עד דיסקים.

הסינגל הראשון שלהן, "Asia no Junshin" מכר מעל למיליון עותקים. סך מכירות אלבומיהן הוא כ-14 מיליון עותקים.

ב-2005, השתתפו באלבום The Body Acoustic של הזמרת האמריקאית סינדי לאופר.

הן גם ידועות בארצות הברית כדמויות בסדרה המונפשת "HI HI PUFFY AMI YUMI", שמשודרת בערוץ קרטון נטוורק, ושודרה בישראל בערוץ הילדים. התוכנית מלווה את אמי ויומי כדמויות מצוירות בכל מיני הרפתקאות, ובדרך כלל גם הומור. בתחילת, באמצע ובסוף התוכנית מופיעות אמי ויומי עצמן.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

קטגוריה:אמני קולומביה רקורדס
קטגוריה:צמדים מוזיקליים נשיים
קטגוריה:להקות בנות יפניות
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1995
סמל אריזונה

**[[סמל]] [[מדינות ארצות הברית|מדינת]] [[אריזונה]]** (באנגלית: **Arizona State Seal**) אומץ בשנת 1911.

## תיאור הסמל
סביב הסמל מופיע הכיתוב: "החותם הגדול של מדינת אריזונה" (באנגלית: Great Seal of the State of Arizona), ושנת הצטרפותה של אריזונה לארצות הברית - 1912.

במרכז הסמל מופיע המוטו בלטינית: "דיטאט דאוס" - "האל מעשיר".

בסמל ניתן לראות רכס הרים ומאחוריו שמש זורחת. בימין הסמל מאגר מים וסכר המאפשר את השקיית השדות המופיעים במרכז הסמל. בקדמת הסמל בקר רואה ומשמאל הסמל ג'ורג' וורן - כורה ומחפש זהב שחי במאה ה-19, המחזיק בידו מעדר ומכוש.

סמלים אלה מסמלים את יסודות כלכלת המדינה: גידול הבקר, הכותנה, ההדרים וכריית הנחושת.

## היסטוריה
בשנת 1863 נתן הנשיא אברהם לינקולן צו המורה על הקמת ממשל מקומי בטריטוריית אריזונה הצו מינה את ריצ'רד מקורמיק, איש עסקים ועיתונאי כמזכיר הטריטוריה. מקורמיק עיצב את סמל הטריטוריה (אף שלא נתבקש מפורשות לעשות זאת). סמל זה כלל כורה ולצידו מריצה, מכוש ומעדר. ברקע ניתן היה לראות שני הרים חשופים, ובתחתית הסמל הופיע המוטו של הטריטוריה "דיטאט דאוס".

בעקבות ביקורת על עיצוב הסמל עוצב הסמל על ידי מקורמיק מחדש. העיצוב החדש כלל נחל קטן שזרם לרגלי הכורה, והוצאו ממנו המריצה והמכוש. שני ההרים הוחלפו בהר אחד (ככל הנראה ההר ת'מב בוט).

האספה הלאומית של הטריטוריה הציעה עיצוב חלופי ובשנת 1864 הורתה על סמל חדש אשר כלל את הר סן פרנסיסקו ברקע, ובקדמת הסמל צבי, עצי אורן וקקטוס. בתחתית הסמל נשאר מוטו המדינה.

על אף החוק שנחקק, המשיך השימוש בסמל המקורי של מקורמיק, שהיה מזכיר הטריטוריה ולא טרח להזמין עבור הטריטוריה סמל חדש. בשנת 1866 מונה מקורמיק כמושל הטריטוריה אולם השימוש בסמל שעיצב פחת בהדרגה עד שפסק בשנת 1879. כיום הסמל משמש את מחוז גילה שבמדינה.

ב-3 במרץ 1879 נעשה שימוש לראשונה בסמל שנקבע על ידי אספת הטריטוריה.

במהלך השנים בוצעו מספר שינויים בסמל. מזכיר הטריטוריה צ'ארלס ברוס הוסיף בשנת 1895 צל להרים, לצבי ולקקטוס.

בשנת 1905 פנה מזכיר המדינה וו. פ. ניקולס לאמן וולטר רובינס על מנת שיצייר מחדש את הסמל. סמל זה כלל צבי המביט שמאלה, הרים הדומים לפסגות הרי סן פרנסיסקו, וכן דשא בקדמת הסמל. סמל זה מופיע על חוקת אריזונה שאומצה בשנת 1910.

עם קבלת המדינה לארצות הברית אומצה הצעה של האמן אי. אי. מוטר כסמל המדינה. חוקת המדינה קובעת בסימן 22, סעיף 20 את צורת הסמל. בדיונים בדבר סעיף זה הוחלט (ביוזמת ראש הוועדה האחראית לסמל, אי אי אלניווד), להוציא מהסמל סממנים מדבריים כגון נחשים, וכן נבחר ג'ורג' וורן - כורה שחי במדינה בסוף המאה ה-19, ככורה שיופיע על הסמל.

## קישורים חיצוניים
* סמל מדינת אריזונה - אתר רשמי 

אריזונה

קטגוריה:אריזונה: סמלים
NCAA

**התאחדות ספורט הקולג'ים הלאומי** (באנגלית: **NCAA**; בראשי תיבות של **National Collegiate Athletic Association**) הוא גוף התנדבותי המארגן תחרויות ב-22 ענפי ספורט שונים כגון פוטבול, כדורסל, כדורגל, בייסבול ואתלטיקה בכל רחבי ארצות הברית. בארצות הברית ישנם גופי ספורט נוספים שמאגדים בתוכן מכללות, אוניברסיטאות ומוסדות אחרים, אך ה-NCAA הוא האיגוד החזק, העשיר והיוקרתי ביותר המאגד בתוכו כ-1,100 מכללות שונות. 

המטה הראשי של ה-NCAA ממוקם באינדיאנפוליס, אינדיאנה. 

ה-NCAA מחולק ל-3 דרגות: מחלקה ראשונה שהיא הגדולה והיוקרתית ביותר, מחלקה שנייה ומחלקה שלישית. על פי תקנון הארגון המכללות בשתי המחלקות הראשונות יכולות להציע מלגות לספורטאים מצטיינים מקרב תלמידיהן.

במחלקה הראשונה משחקות 346 מכללות. במחלקה השנייה משחקות 282 מכללות. במחלקה השלישית משחקות 449 מכללות.

## נשיאי ה-NCAA לאורך השנים
* וולטר באיירס (1951–1988)
* דיק שולץ (1988–1993)
* סדריק דמפסי (1993–2002)
* מיילס ברנד (2003–2009)
* מארק אמרט (2010–2023)
* צ'ארלי בייקר (2023–מכהן)

## טורניר הכדורסל של ה-NCAA

בטורניר משתתפות 68 קבוצות מהמחלקה הראשונה, המתחרות ביניהן על האליפות הארצית בכדורסל מכללות בשיטת גביע.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

*
קטגוריה:ארצות הברית: ספורט
קטגוריה:ארצות הברית: אוניברסיטאות ומכללות
תקנות העברת קרקעות

250px|ממוזער|שמאל|מפת הקרקעות בבעלות יהודית, נכון לסוף שנת 1944 בחלוקה לאזורים
שמאל|ממוזער|250px|כרזה זועקת בהפגנת מחאה בתל אביב נגד החלטת שלטונות המנדט על תקנות העברת קרקעות (1940): ''''אדמות ארץ ישראל לעם ישראל!''''
**תקנות העברת קרקעות, 1940** (באנגלית: **Land Transfer Regulations**) היו תקנות של שלטונות המנדט הבריטי שהגבילו מאוד מכירת קרקע ליהודים בארץ ישראל.

הספר הלבן שפורסם בשנת 1939 קבע כי יש להגביל מכירת קרקע ליהודים בארץ ישראל. בעקבות פרסום "הספר הלבן" פורסמו בפברואר 1940 "תקנות העברת קרקעות בארץ ישראל" שחילקו את ארץ ישראל לשלושה אזורים:
* אזור שבו העברת הקרקעות היא חופשית (בשרון ובחלק משפלת החוף) 5%
* אזור שבו העברת הקרקעות מותרת רק באישור הנציב העליון
* אזור, שכלל כ-65% משטח המנדט, בגליל, בשומרון, ביהודה, בעזה ובצפון הנגב, 30% שבו נאסרה מכירת קרקעות ליהודים.

מתוקף התקנות הוטלו הגזירות הבאות על כל שטחי האזורים האסורים: הפסקת רישום קרקעות שכבר נקנו על ידי יהודים, ביטול חוזי מכירה, סעיפים הקובעים פיצויים במקרה של אי קיום החוזים הוכרזו בלתי מחייבים והמוכרים הערביים שוחררו מהתחייבויותיהם. כספים ששולמו כדמי קדימה הלכו לאיבוד או הפכו מונחים על קרן הצבי. כל משכנתא של יהודי על קרקע ערבי נחשבה פיקטיבית ואף החכרת קרקעות ליהודים נפסלה. גם הממשלה עצמה ביטלה את כל הבטחותיה ומחויבויותיה למוסדות המיישבים בדבר המשך ההחכרה של אדמות הממשלה שכבר היו מעובדות בידי יהודים ועמדה למסרן לערבים.

התנועה הציונית והיישוב דחו את הספר הלבן וגזרותיו, וכניסת התקנות לתוקף לוותה במחאות, בהפגנות ובשביתה כללית. הסוכנות היהודית ניהלה את המאבק בתחום הפוליטי. הקרן הקיימת הייתה אמונה על המאבק המשפטי ואילו עובדי האדמה וכוח המגן העברי העבירו את הקרב אל מרחבי השדות. פלישות חריש שנתכנו 'חריש פוליטי' בגבולות האזורים האסורים, קביעת עובדות בשטח באמצעות ראשי גשר ובסיסים, הכל במחשבה תחילה ותכנון מקדים. באחת התקריות שהוליד המאבק בשטח, 'תקרית אשרפיה',  נעצרו 87 מבני היישובים בעמק יזרעאל, שהתעמתו עם בדואים באירוע של 'חריש פוליטי' על שטח בן 1000 דונם של אדמות ממשלה באשרפיה שהוחכרו למסילות טרם הספר הלבן,  והיו עלולים לעמוד למשפט בסעיפים חמורים, כולל ניסיון לרצח. חוק הקרקעות נותר בתוקפו למשך שארית ימי המנדט.

עם קום מדינת ישראל נחקקה פקודת סדרי השלטון והמשפט, שהסדירה את המעבר מן המנדט הבריטי למדינה עצמאית ולה חוקים משלה. אחד הסעיפים החשובים בפקודה היו ביטול גזרות הספר הלבן (סעיף 13 לפקודה) ובמסגרת סעיף זה בוטלו אף תקנות העברת הקרקעות, וזאת למפרע, מיום 18 במאי 1939.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
*  (כולל נוסח עברי של גזירת הקרקעות)
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:דיני קניין
קטגוריה:תקנות מתקופת המנדט הבריטי
קטגוריה:1940 בארץ ישראל
קטגוריה:המנדט הבריטי: כלכלה
קטגוריה:דיני מקרקעין
קטגוריה:גאולת אדמות בארץ ישראל
קטגוריה:חקיקה אנטישמית
קטגוריה:התנגדות לציונות
אינקובציה (פסיכולוגיה)

**אינקובציה** היא אחד מארבעת השלבים המוצעים על ידי הסוציולוג גרהם וולאס לחשיבה יצירתית: הכנה – אינקובציה – הארה –אימות.

אינקובציה מוגדרת כתהליך של שחלוף לא מודע של אלמנטים של מחשבה שהיו מגורים דרך עבודה מודעת בנקודת זמן כלשהי, והפכו לרעיון חדשני בנקודת זמן מאוחרת יותר.

קורה רבות בפתרון בעיות שכאשר חושבים על בעיה מסוימת לפרק זמן מסוים, ואחר כך עושים הפסקה לפרק זמן מסוים, הקושי בבעיה 'נעלם' ולעיתים אף הפתרון מופיע מ"שום מקום" כאשר חושבים על משהו אחר. ספרים רבים לחשיבה אפקטיבית ופתרון בעיות מציעים לקורא להניח לבעיות לפרק זמן כלשהו.
בהקשר זה, נדידת מחשבות יכולה לתרום ליצירתיות בפתרון בעיות, על ידי הגברת התועלת היצירתית של מרווחי האינקובציה.

## פרדיגמה למחקר אפקט האינקובציה
הפרדיגמה המקובלת ביותר למחקר אינקובציה כוללת השוואה בין פתרון בעיות בהן מפסיקים לחשוב על הבעיה לפרק זמן מסוים, לעומת בעיות עליהן עובדים במשך פרק זמן רצוף. משך הזמן הכולל לפתרון כל בעיה שווה בשני התנאים ובמהלך תקופת האינקובציה בדרך כלל מבצעים פעולות שאינן קשורות לפתרון הבעיה על מנת למנוע חשיבה מודעת על הבעיה.
האפקט הוכח בניסויים שהראו ביצועים יוצאי דופן בפתרון בעיות בהן העבודה הופסקה על פני שני מקטעי זמן לעומת מצב בו לא הייתה הפסקה. במקרה זה, אפקט האינקובציה מוגדר, כל סוג של תועלת שתרמה לפתרון הבעיה בעקבות ההפסקה.

## אפקט האינקובציה ורגשות ויצירתיות
כאשר דנים בקשר בין אפקט האינקובציה לרגשות ויצירתיות, חוקרים מגלים כי מצב רוח טוב מגביר את היצירתיות בעבודה. משמעות הדבר היא שאנו נצפה שרמת היצירתיות ביום נתון תושפע לטובה ממצב רוח טוב ביום הקודם, ללא קשר למצבי הרוח שהיו בימים שלפני יום קודם זה. כלומר, גם אם האדם נמצא במצב רוח שאינו חיובי ימים ספורים קודם ליום בו הוא במצב רוח חיובי, הדבר לא ישפיע על היצירתיות שלו ביום שלאחר מכן. אם מצב רוח טוב ביום מסוים מגביר את מספר המחשבות והקפן, מחשבות אלו יכולות לעבור אפקט אינקובציה במהלך הלילה ובכך תגברנה את ההסתברות להופעת מחשבות יצירתיות ביום למחרת.

התפתחויות מחקריות חדשות במדעי המוח מספקות ראיות מסקרנות למכניזם העומד בבסיס אפקט האינקובציה – במיוחד זה אשר מתרחש במהלך השינה. מחקר גילה שההתנסויות של אנשים בזמן שהם ערים יכולות להיות מגובשות לזיכרון, וכתוצאה מכך להגביר את הביצועים ביום למחרת ללא כל מאמץ נוסף או התעסקות עם המשימה. מעבר לכך, יש הוכחות גוברות כי שינה יכולה לסייע בתהליכי הזיכרון ולימוד, כגון: זיכרון אסוציאטיבי אשר תורם לפתרון בעיות יצירתי. חוקרים הראו שתובנה בפתרון בעיות יכולה להשתפר משמעותית על ידי תקופת שינה לאחר עבודה התחלתית על המשימה.

## ראו גם
*רגשות
*יצירתיות
*מודל הבנייה וההרחבה
*רגשות וזיכרון
*רגש חיובי

## הערות שוליים




קטגוריה:רגשות
קטגוריה:פתרון בעיות
קטגוריה:יצירתיות
אלגוריתם פונטי

**אלגוריתם פונטי** הוא אלגוריתם לניתוח מילים ומיפוי צורת ההגייה שלהן. מיפוי כזה מאפשר השוואה בין צורות שונות לכתיב של אותה מילה ומאפשר להתגבר על שגיאות כתיב או הקלדה של מילים ושמות זהים באיות שונה. אלגוריתם פונטי תלוי באופן טבעי בשפה שבה הוא מופעל, ועקב שליטתה של האנגלית בתחומי מדעי המחשב מרבית האלגוריתמים הפונטיים מותאמים לאנגלית (אך ניתן להתאימם לשפות אחרות, תוך שמירה על עקרונותיהם). 

אלגוריתמים פונטיים נפוצים לשפה האנגלית הם -
* סאונדקס (soundex) - פותח בארצות הברית בתחילת המאה ה-20 ושימש לניתוח שמות מתוך מרשם האוכלוסין. משמש פעמים רבות כשם גנרי לכלל האלגוריתמים הפונטיים.
* Daitch-Mokotoff Soundex - אלגוריתם שפותח על מנת להתאים להגייה של שמות יהודיים וסלאביים באנגלית
*  וDouble Metaphone - שני דורות של אלגוריתם שנועד לתת מענה טוב לכל המילים בשפה האנגלית, ולא מוכוון לשמות.

בישראל פותחו מספר אלגוריתמים פונטיים לשפה העברית. בהם אלגוריתם דמוי סאונדקס שפותח במסגרת מרשם האוכלוסין בשנות ה-60 ואלגוריתם בשם GRAPHEX שפותח בצה"ל על ידי אסא כשר.

## שימוש באלגוריתם
אלגוריתם פונטי משמש בעת הזנת נתונים למחשב, כחלק מבדיקות הקליטה, ובעת אחזור מידע.

בעת עדכון מאגר נתונים משמשת בדיקה באמצעות אלגוריתם פונטי כאישור נוסף לכך שרשומה שמצאנו במאגר הנתונים (על-פי מפתחה) אכן מתאימה לרשומת התנועה שבאה לעדכן אותה. 

דוגמה: בקובץ חיילי צה"ל רשומה לכל חייל. מפתח הרשומה הוא המספר האישי של החייל, שאינו כולל ספרת ביקורת. עקב היעדר ספרת ביקורת, טעות בהקלדת ספרה במספר האישי תוביל בסבירות גבוהה לרשומה של חייל אחר, שאין כוונה לעדכנה. השוואה בין שם החייל הרשום במאגר הנתונים לשמו המוקלד תאפשר לוודא שאכן מדובר ברשומה הנכונה. השוואה רגילה בין השמות אינה יעילה, כיוון ששמות נכתבים בצורות שונות עקב סיבות רבות, כגון:
* כתיב מלא וכתיב חסר (דוד - דויד, למשל)
* החלפת אותיות בעלות צליל דומה (מכבי - מקבי, למשל)
* החלפת אותיות בעלות גופן דומה (ף - ץ, למשל)
* שינוי סדר אותיות סמוכות (ידין - דיין, למשל).
* שיבוש אקראי (כוכבא - כוזיבא, למשל).

על-מנת להיות יעילה, על השוואת השמות להיות כזו שתתעלם מהבדלים לא משמעותיים ביניהם, ולכך משמש אלגוריתם פונטי.

בעת אחזור מידע ממאגר נתונים, מסייע אלגוריתם פונטי לאיתור הרשומות המבוקשות. 

דוגמה: אדם מנסה לאתר בספר טלפונים ממוחשב את ידידו מנוער, יהושע דוידוביץ. יש דרכים שונות לאיית שם זה, וחיפוש המסתייע באלגוריתם פונטי יאתר את כל השמות השקולים לשם המבוקש

אלגוריתמים פונטיים משפיעים באופן משמעותי על מגוון תחומים, כאשר התרומה שלהם ניכרת ביותר בעיבוד שפה טבעית. דרך סיוע בהבנת הקשר והמשמעות של מילים, בהתאם להגייתן, הם מאפשרים למערכות לעבד טקסטים ודיבור בצורה טבעית יותר. הבנה זו של וריאציות באיות הנובעות מהגייה דומה חשובה לא רק בהקשר של עיבוד טקסט, אלא גם בתחומים כמו ביומטריה, שם מיפוי תבניות הגייה ייחודיות מאפשר זיהוי מדויק של אנשים דרך הקול. בנוסף, בתחום מערכות החיפוש וההמלצה, השימוש באלגוריתמים אלו משפר את הדיוק במציאת תוצאות רלוונטיות, תוך מתן מענה לאיות שגוי או וריאציות פונטיות, מה שמעלה את חוויית המשתמש. מעבר לשפה האנגלית, הפיתוח וההתאמה של אלגוריתמים פונטיים לשפות אחרות מעידים על המאמץ להתמודד עם האתגרים הייחודיים לכל שפה. למשל, בעברית, שפה בעלת מאפיינים פונטיים מיוחדים, התאמה זו מתבצעת דרך פיתוח אלגוריתמים ייחודיים המתאימים למבנה ולהגיית השפה.

## ראו גם
* מרחק המינג
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלגוריתמים
ארבינקא (סרט)

**ארבינקא** (*Ervinka*) הוא סרט סאטירה ישראלי משנת 1967 בבימויו של אפרים קישון ובכיכובו של חיים טופול. הסרט נכתב על ידי קישון ומבוסס על הדמות **[[ארבינקא]]** שהופיעה בטוריו בעיתון "מעריב" החל ב-1952. את הפסקול לסרט חיבר דובי זלצר.

הסרט, שתקציבו עמד על 750 אלף לירות, צולם באולפנים בהרצליה בין 7 באוגוסט ל-30 בספטמבר 1966 בהפקתו בפועל של שלמה מוגרבי. הוא יצא לאקרנים בתחילת חודש מרץ 1967.

במרכזו עמד ארבינקא, בגילומו של חיים טופול (שכיכב גם בסרטו הראשון של קישון, "סאלח שבתי"). הסרט, שהתבסס על כמה הומורסקות של קישון, ליווה את ארבינקא בכמה הרפתקאות: התפרצות לא קרואה לחגיגת בר מצווה, ניסיון להערים על שכנו (יוסי בנאי) כדי שיפסיק להאזין לרדיו (סיפור זה יוחס במקור למחבר ולאשתו), גנבת זרם החשמל וכמובן שוד מפעל הפיס שביצע יחד עם אנשי העולם התחתון (הגשש החיוור), שבוצע בהסוואה של סרט המתעד את אותו השוד.

הנימה הסאטירית של קישון הייתה יותר מרומזת ממפורשת בסרט זה, במיוחד בגלל הנושא הקליל יחסית. קישון אף הופיע בהופעת קָמֵעַ קצרה בסרט כבמאי פרסומת לאופנועים.

בסרט משחק גם שייקה אופיר בתפקיד השוטר המבולבל – תפקיד שהורחב בסרט הבא של קישון, "תעלת בלאומילך" ובסרטו "השוטר אזולאי" פותח לתפקיד הראשי. הסרט היה גם אחד הסרטים הראשונים שבהם הופיעה שלישיית הגשש החיוור (ששיחקו בתור "אנשי העולם התחתון: מוסא, פרידריך ולאון").
## שחקנים

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 1967
קטגוריה:סרטי סאטירה ישראליים
קטגוריה:סרטי שחור-לבן ישראליים
קטגוריה:סרטי אפרים קישון
קטגוריה:סרטי חיים טופול
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1967
הרפובליקה הבטאווית

**הרפובליקה הבטאווית** (בהולנדית: **Bataafse Republiek**, או בכתיב הישן Bataafsche Republiek, נקראה בשנים 1805–1806 גם **Bataafse Gemenebest**, כלומר "הקהילייה הבטאווית") היא השם שניתן לרפובליקה שהתקיימה בשטח שכיום נמצאת בו הולנד בשנים 1795 עד 1806.

## הקמה
הרפובליקה הבטאווית, שהוקמה על פי הדגם של הרפובליקה הצרפתית המהפכנית, הוכרזה ב-19 בינואר 1795, יום לאחר שהסטאדהאודר וילם החמישי, נסיך אורנז' נמלט לאנגליה; היא הייתה תוצאה ישירה של המהפכה הבטאווית. הצבא הצרפתי המהפכני מצא לו מספר רב של בעלי ברית בהולנד: שמונה שנים קודם לכן הייתה ידה של הסיעה האוראנז'יסטית (תומכי השליטים מבית אוראנז') על העליונה במלחמת אזרחים קטנה אך רבת משמעות, רק הודות להתערבותו של מלך פרוסיה, גיסו של הסטאדהאודר. מהפכנים רבים נמלטו לצרפת, וחזרו כעת כדי להגשים את האידיאל שלהם.

בניגוד למאורעות בצרפת, השינויים שחוללה המהפכה בהולנד קרו פחות או יותר בדרכי שלום - לא נעשה שימוש בגיליוטינה, לא היה "משטר הטרור", ולא הייתה דיקטטורה. המדינה כבר הייתה רפובליקה במשך כמאתיים שנה, ושלא כבצרפת, כוחה של האצולה כבר היה מוגבל למדי. הרפובליקה הישנה הייתה מבוססת על מוסדות פאודליים, וקבלת ההחלטות הייתה תהליך איטי שבו למחוזות הייתה יכולת לחסום חקיקה פדרלית. הרפובליקה הבטאווית הייתה מדינה ריכוזית יותר, לא פדרציה של מחוזות עצמאיים (לפחות באופן רשמי). רבים מהחידושים שהונהגו בה נמשכו גם בתקופות מאוחרות יותר, למשל שיטת האיוּת המסודרת הראשונה של השפה ההולנדית (1804). יהודים, קתולים ולותרנים זכו לשוויון זכויות. נוסחה לראשונה הצהרת זכויות. ממשלת הרפובליקה החדשה הייתה פופולרית יותר בקרב העם מאשר נסיך אוראנז' ונציגיו, מה שבא לידי ביטוי בעת ניסיון הפלישה הכושל האנגלי-רוסי להולנד (1799), שנסיך אורנז' היה מעורב בו. 
הרפובליקה החדשה נקראה על שם הבטאווים, שבט גרמאני שחי באזור הולנד בתקופה הרומית, ושנחשבו, על פי תפיסת עולם לאומנית-רומנטית, כאבותיהם של ההולנדים. 

אף על פי ששררה ברפובליקה אי-יציבות פוליטית, שבאה לידי ביטוי בשלוש הפיכות, הרי שלא נלוותה להפיכות אלה שפיכות הדמים שאפיינה מהפכים פוליטיים דומים בצרפת המהפכנית. ההפיכה הראשונה הייתה ב-1798, אחרי שסיעת הדמוקרטים האוניטאריים התרגזה על התקדמותן האיטית של הרפורמות הדמוקרטיות. כעבור כמה חודשים התחוללה הפיכה שנייה שסיימה את הדיקטטורה של האוניטאריים. האספה הלאומית, שהתכנסה לראשונה ב-1796, הייתה מפולגת בשל מאבקים בין הסיעות השונות. ההפיכה השלישית התרחשה ב-1801, כשמפקד צרפתי שמרני תפס את השלטון (בתמיכתו של נפוליון) והפך על פיהן את התמורות שחוללה ההפיכה הקודמת ב-1798. 

שינויים נוספים נכפו מבחוץ אחרי עלייתו של נפוליאון לשלטון בצרפת. ב-1805 הוא מינה את הפוליטיקאי המנוסה **רוטחר יאן סחימלפנינק** (Schimmelpenninck) לתפקיד "הפנסיונר הגדול" (raadspensionaris, מילולית "פנסיונר המועצה", התפקיד האדמיניסטרטיבי החשוב ביותר במדינה, מעין נשיא), כדי לחזק את הזרוע המבצעת. ב-1806 אילץ נפוליון את סחימלפנינק לפרוש, והכריז על אחיו לואי כעל מלך של מדינה חדשה בשם ממלכת הולנד.

כ"רפובליקה-אחות" (république sœur) של צרפת, הרפובליקה הבטאווית הייתה בעלת בריתה של צרפת במלחמותיה נגד בריטניה. כתוצאה מכך אבדו להולנד רוב נכסיה הקולוניאליים, והצי ההולנדי ספג מפלה בקרב קמפרדאון ב-1797. התמוטטות הסחר ההולנדי הביא עמו סדרה של משברים כלכליים. רק במחצית השנייה של המאה ה-19 תחזור הולנד לרמת עושרה הקודם.

## קישורים חיצוניים

* 

בטאווית, הרפובליקה ה-
בטאווית, הרפובליקה ה-
בטאווית, הרפובליקה ה-
בית הכנסת אחדות ישראל

240px|ממוזער|שלט הכניסה לבית הכנסת
240px|ממוזער|שלט יזכור
[ממוזער|ה[סליק תחת ארון הקודש בבית הכנסת אחדות ישראל כששני פתחיו סגורים. הסליק מוקם בנקודה שתעורר הכי פחות חשד בעיני הבולשת]]
[ממוזער|ה[סליק תחת ארון הקודש בבית הכנסת אחדות ישראל כששני פתחיו פתוחים. ניתן להבחין שני הפתחים צרים מאוד, שאדם בוגר לא מסוגל לעבור דרכם וגם מובילים לחלל מאוד נמוך תחת הבימה. גם אם השוטרים הבריטיים היו מגלים את הפתחים, הם היו נתקלים בערימות של סידורים ישנים, ומשתכנעים שמדובר בגניזה. למעשה, הסידורים הסתירו את הנשק שמוקם בין שני הפתחים. לצורך הוצאת הנשק היו שולחים ילדים קטנים שרק הם יכלו להיכנס בפתח אחד, לפלס את דרכם בערימת הסידורים, לקחת נשקים, ולצאת בפתח השני]]
ממוזער|הרב בנג'י לוין. רב בית הכנסת
**בית הכנסת אחדות ישראל** על שם עולי הגרדום הוקם במחצית שנות ה-30 של המאה ה-20 על ידי התנועה הדתית-רוויזיוניסטית "אחדות ישראל" ובו התפללו לוחמי האצ"ל והלח"י. הוא נמצא במרכז ירושלים, בחצר בית היתומים הספרדי הישן שמאחורי מרכז כלל.

עד היום מתפללים בו ותיקי המחתרות לצד צעירים מהאזור, שבאים ומחיים את התפילה.

## היסטוריה
ראשיתו של בית הכנסת במחצית שנות ה-30. הוא הוקם על ידי תנועת "אחדות ישראל" שהייתה משויכת לאגף הדתי של התנועה הרוויזיוניסטית, ומכאן שמו. מיד לאחר פתיחתו של המקום הוקמה בו תנועת נוער דתית בשם ברית החשמונאים.

מיקומו של בית הכנסת היה במקור בבנין "בית הספר לבנים" ברחוב הרב קוק, אחר כך הוא עבר לבית הספר "דורש ציון", ומשנת 1946 ועד היום הוא ממוקם בבנין בית היתומים הספרדי, בקומה השנייה.

לרב אריה לוין, שהיה מקורב ללוחמי המחתרות היה מקום של כבוד בבית הכנסת. מקומו היה בכותל המזרח, ועמוד התפילה שלו, עם חריטת שמו עדיין בבית הכנסת.

לאחר קום המדינה, בשנת 1955, הוחלט כי בית הכנסת יקרא על שם עולי הגרדום, ואף הוצב שלט הנצחה ענק המנציח את פטירתם של בנימין זאב הרצל, זאב ז'בוטינסקי, דוד רזיאל - מפקד האצ"ל, אברהם שטרן (יאיר) מפקד הלח"י, יוסף טרומפלדור, 12 עולי הגרדום, ומתחתם 497 חללי האצ"ל והלח"י.

במשך עשרות שנים שימש יוסף ויטלזון, מלוחמי האצ"ל ומגולי קניה, כגבאי ונשיא בית הכנסת.

ביום ט' בניסן תשע"ד, במלאת 45 שנה לפטירתו של ר' אריה לוין, הוכתר נכדו, הרב בנימין בנג'י לוין, כרב בית הכנסת.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* אבי גז, איש צדיק היה בירושלים, פורסם במוסף "שבת", "מקור ראשון"
* 
*יוסף ויטלזון מספר על המחתרות, תקיעות השופר ליד הכותל ועוד, בראיון מוקלט
* 
* 
* 
* יום ירושלים תשפ"ג בבית הכנסת אחדות ישראל -המחתרות, סרטון באתר יוטיוב
* 

## הערות שוליים

אחדות ישראל
קטגוריה:מבנים ואתרים המנציחים את חללי מערכות ישראל
אחדות ישראל
קטגוריה:לח"י
קטגוריה:הנצחת עולי הגרדום
קטגוריה:אנדרטאות לאנשי המחתרות
קטגוריה:אצ"ל: אנדרטאות
קטגוריה:ציונות רוויזיוניסטית
ראפן שווייצרי

250px|שמאל|ממוזער
**ראפן** (בגרמנית: **Rappen**; בצרפתית: **Centime**; באיטלקית: **Centesimo**; ברומאנש: **Rap**) הוא מטבע שווייצרי שערכו מאית פרנק שווייצרי.

על פני המטבע מופיע ערכו בלבד, ולא שמו, כי שמו שונה בשפות הרשמיות השונות של שווייץ. שמה של שווייץ מופיע בלטינית. על גב המטבע בערך 5 דיוקן של ליברטס, אלת החירות הרומית. עיצוב המטבעות לא השתנה מאז שנות ה-80 של המאה ה-19, למעט שינויים קטנים בחומר שממנו עשויים המטבעות.
מטבע 2 ראפן הוצא מהמחזור ב-1978, ו-1 ראפן ב-2007, כאשר מטבעות בערכי 5, 10 ו-20 עדיין שימושיים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שווייץ: כלכלה
קטגוריה:מטבעות אירופה
קטגוריה:מטבעות
אן, דוכסית מונפנסייה

**אן מארי לואיז ד'אורליאן, דוכסית מונפנסייה** (בצרפתית: **Anne Marie Louise d'Orléans**; )

## חייה
אן נולדה בארמון הלובר בפריז לגאסטון, דוכס אורליאן (אחיו של המלך לואי השלושה עשר) ולאשתו, מארי דה בורבון (יורשתו של דוכס מונפנסייה) שנפטרה אחרי הלידה. היא נועדה להינשא ללואי בן דודה (לואי הארבעה עשר מלך צרפת לעתיד), שהיה צעיר ממנה באחת עשרה שנה- נישואים שלא יצאו אל הפועל בגלל התנגדותו של הקרדינל מזראן.

במרד הפרונד הראשון (1648 - 1649) תמכה במורדים נגד מזראן ובית המלוכה, והשתלטה על העיר אורליאן שהייתה נחלתו של אביה. במרד הפרונד השני (1650 - 1653) פקדה על יחידה של צבא המורדים, ועזרה למנהיגם, לואי השני דה בורבון, נסיך דה קונדה להשתלט על פריז (2 ביולי 1652).

דה קונדה לא היה מסוגל לשלם לחייליו, ופריז נמצאה במצב של מצוקה כלכלית. ההמונים השתלטו על העיר, ואנשי המעמד הבינוני שחששו מהשתלטות ההמונים, צידדו בהשבת הסדר על כנו, ולו במחיר שובם של מזראן ושל בית המלוכה לפריז. ב-21 באוקטובר 1652 נכנסה המשפחה המלכותית לפריז, וב-6 בפברואר 1653 מזראן שב אל העיר ואל תפקידו כשר הראשי.

המלך לואי הארבעה עשר לא סלח לאן, דוכסית מונפנסייה על השתתפותה במרד נגד בית המלוכה. היא נאלצה לעזוב את פריז ולפרוש לאחוזותיה, שם החלה לכתוב את ספרה **זיכרונות** ששרד עד ימינו אלה, והמהווה עדות חיה על צרפת של המאה השבע עשרה תחת שלטונו של המלך לואי הארבעה עשר. ב-1657 הורשתה לשוב לחצר המלוכה.

ב-1670 ביקשה את רשות המלך להינשא לאנטואן נומפאר דה שומון, דוכס לוזון. המלך נטה תחילה לתת את הסכמתו, אך בהשפעת אשתו מריה תרסה, נסיכת ספרד החליט להתנגד לנישואים אלה. ב-1 בדצמבר של אותה שנה ציווה המלך על מעצרו של דוכס לוזון באשמת ניסיון לשאת בסתר לאישה את אן, דוכסית מונפנסייה. רק ב-1681 הצליחה לשחררו מכלאו תמורת ויתור על חלק מאחוזותיה לטובת הכתר.

אן, דוכסית מונפנסייה נפטרה בארמון לוקסמבורג בפריז ב-1693, ונקברה בבזיליקת סן-דני. ב-1729 יצא לאור באמסטרדם ספרה "זיכרונות". ב-1793 חולל קברה על ידי המהפכנים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ילידות 1627
קטגוריה:דוכסים צרפתים
קטגוריה:נפטרים ב-1693
הכרעות בשחמט

במשחק ה**[[שחמט]]**, ניתן להגיע ל**הכרעה** במספר דרכים, המובילות לניצחון או לתיקו. ולא ניתן לנצח ללא שח תחילה
## ניצחון

ניצחון בשחמט אפשרי בשלוש דרכים:
* **[[מט]]** - אחד הצדדים תוקף את מלך היריב (כלומר המלך במצב של שח), שאינו יכול להתחמק מהשח בשום צורה, כלומר כל מהלך שלו ישאיר את המלך מאוים.
* **כניעה** - אם אחד הצדדים רואה שאפסו סיכוייו, הוא עשוי להיכנע מטעמים ספורטיביים.
* **סיום הזמן הקצוב למשחק** - כאשר לאחד השחקנים תם הזמן שהוקצב לו, הוא מפסיד במשחק. בשחמט המודרני נהוג להגביל את המשחק בזמן. משכי הזמן הנפוצים הם: שעתיים ל-40 המהלכים הראשונים ותוספת שעה לסיום המשחק, שעה וחצי עם תוספת של 30 שניות למסע, 25 דקות, 5 דקות, דקה. 
הצד המנצח מקבל נקודה (למעט באחוז קטן של תחרויות על, בהן ניתנות שלוש נקודות על ניצחון). המפסיד אינו מקבל ניקוד.

הרוב מוחלט של המשחקים המקצועיים שנגמרים בניצחון אחד הצדדים הוא באמצעות כניעה.

## תיקו

**תיקו** בשחמט, יכול להתבצע במספר דרכים:
# **[[פט]]** - מצב בו אין שום כלי של הצד שתורו לנוע שיכול לבצע מהלך חוקי, אך מלכו לא מאוים בשח.
# כאשר אין לאף אחד מהצדדים יכולת לבצע מט - למשל מלך נגד מלך או בצירוף פרש או רץ רק לאחד הצדדים.
# כשהמצב על הלוח חוזר על עצמו שלוש פעמים (כולל זהות הצד שתורו לנסוע).
# לאחר שנעשו 50 מהלכים רצופים ללא הכאת כלי וללא הנעת רגלי. בעבר הוכרז התיקו אחרי 100 מהלכים כמוזכר לעיל, אך כיום די ב-50 מהלכים להכרזת תיקו.
# **שח נצחי** - מצב בו אחד הצדדים (בדרך כלל זה שיש לו עדיפות בחומר, אחרת השחקן שכופה את השח יוכל כנראה להגיע גם למט ולא יבחר לעשות תיקו) אינו יכול להימלט מאיומים בלתי פוסקים בשח שמופעלים על מלכו. מצב זה אינו מזכה בתיקו אוטומטית, [אלא אם המצב בלוח חזר על עצמו 3 פעמים בגלל זה- כמפורט בכלל מס' 3] אולם אם שני השחקנים מבינים שאכן אין דרך לצאת מהמצב הזה- ברוב המוחלט של הפעמים הם יסכימו על תיקו.
# הסכמת שני הצדדים על תיקו.
# בתחרויות שחמט, אפשר לדרוש תיקו מהשופט, גם ללא הסכמת היריב לכך, אם המצב הוא יתרון ברור של אחד הצדדים (ולעיתים תיקו ברור) והצד השני מנסה לנצח באמצעות משיכת זמן.

במצב של תיקו, שני הצדדים מקבלים חצי נקודה.

הרוב המוחלט של המשחקים המקצועיים שנגמרים בתיקו הוא באמצעות הסכמה.

## הערות שוליים

קטגוריה:חוקי השחמט
דאקשה

שמאל|ממוזער|250px|ראשו של דאקשה מוחלף בראש של ראם
**דאקשה** ("המוכשר") הוא אל הינדי עתיק, אחד מהפראג'אפאטים, הרישים והאדיטייאים, והבן של אדיטי וברהמה (לפי מקור אחר, הנקרא קאשייאפה, דאקשה הוא אביהן של דיטי ושל אדיטי, נשותיו של קאשייאפה ואחיותיו של סאטי).

לדאקשה ולאשתו פראסוטי היו בנות רבות, ש-27 מתוכן היו נשואות לצ'אנדרה. דאקשה גילה שצ'אנדרה הפלה לטובה בת אחת (רוהיני דבי), והזניח את צרכיהן ואת חובותיו כבעל. בעקבות זאת, דאקשה הטיל עליו קללה שגרמה לו לחלות ולמות. בנותיו של דאקשה התערבו והפכו את מותו של צ'אנדרה לתקופתי (כלומר, מתרחש כל תקופה מסוימת), ומסיבה זו מותו של צ'אנדרה מסומל על ידי מחזור הירח.

## נישואי שאקטי ושיווה
אחת מבנותיו של דאקשה (ולפי רוב הטענות מדובר בצעירה ביותר) הייתה שאקטי (אם כי ייתכן וזו הייתה דאקשאיאני), שרצתה במשך זמן רב להינשא לשיווה. דאקשה אסר עליה לעשות זאת, אולם היא סירבה לבצע את ההוראה והתחתנה עם שיווה. דאקשה חש חוסר חיבה עז כלפי שיווה, וכינה אותו בכינויי גנאי רבים.

לאחר מכן, דאקשה התרחק מבתו ומבעלה. שיאה של יריבות זו הייתה בפסטיבל חשוב שדאקשה ערך בארמונו, והזמין אליו אנשים ואלים חשובים ביותר, מלבד שאקטי ושיווה. בנוסף להוצאתה המכוונת של שאקטי מהרשימה, דאקשה בנה פסל של שיווה (שהיה ממוקם בכניסה לבית שלו) וביזה אותו באמצעים שונים. שאקטי, שהייתה נלהבת לאחר ששמעה על הפסטיבל והניחה שבכל מקרה בתו של המלך תוזמן לאירוע, אכן הגיעה אליו. למרות היחס המזלזל שספגה מאביה, שאקטי המשיכה להתנהג בצורה רגועה. למעשה, אפילו סירובו של דאקשה להזמין את שיווה לא גרם לה לאבד את עשתונותיה.

אולם, לאחר שהגיעה לפסטיבל וראתה את הצורה שבה דאקשה ביזה את בעלה בהיעדרו, שאקטי התאבדה מרוב צער. לאחר ששמעו על כך, משרתיו של שיווה פרצו לביתו של דאקשה והחלו לתקוף את כל האורחים שהיו שם, אך השדים שזומנו על ידי בהריגו הביסו אותם ואילצו אותם לסגת. כששמע על כך בעצמו, שיווה כעס מאוד על היחס המזלזל והמתנשא שדאקשה הפגין כלפי בתו כיוון שלא הסכים עם בחירותיה. שיווה תלש קווצת שיער מראשו, והטיח אותה ברצפה. מהשיער נוצרו ויראבהאדרה ומאהאקאלי. לפי הוראותיו של שיווה, הם הסתערו על הפסטיבל והרגו את דאקשה ורוב האורחים. האורחים הנותרים התחננו בפני שיווה שישיב את דאקשה לחיים. שיווה נעתר לבקשתם והחזיר את דאקשה, אם כי הפך את ראשו לראש של עז.

לאחר שהושפל בצורה קשה, ולאחר שהתחרט על התנהגותו בעבר, דאקשה הפך לאחד ממשרתיו המסורים ביותר של שיווה. נשמתה של שאקטי התגלגלה אל פרווטי בגלגול החיים הבא, התחתנה עם שיווה ונשארה לחיות איתו לתמיד.

## בנות אחרות
אחדות מבנותיו האחרות של דאקשה כולל בהאראני ואנוראדהא היו נשואות לצ'אנדרה. בת נוספת, ראטי, התחתנה עם קאמה. בת אחרת, דאנו, ילדה את דאנאבאס הרשע.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אלים הינדואים
אייריק האדום

**אֵרִיק תוֹרְוַואלְדְסוֹן** (בנורדית עתיקה: **Eiríkr Þorvaldsson**; 950–1003), המוכר גם בכינוי "**אֵיְירִיק האדום**" (בנורדית עתיקה: **Eiríkr hinn rauði**), היה מגלה ארצות נורדי. לפי המסורת האיסלנדית הוא שגילה את גרינלנד והתיישב בה, ואף העניק לה את השם "ארץ ירוקה" (Grœnland). אריק שיכנע כמה עשרות משפחות איסלנדיות לבוא בעקבותיו. אריק האדום היה אביו של לייף אייריקסון, אשר גם היה מגלה ארצות נורדי חשוב שהיה האירופאי הראשון שדרך על אדמת אמריקה.

## חייו
הכינוי "אריק האדום" ניתן לו בנורווגיה, עוד לפני שהגיע לאיסלנד. ייתכן שמקורו בשערו האדמוני של אריק, או שיש להבין את הכינוי "אדום" כ"אמיץ לב". אביו הואשם ברצח ועל כן הוא ומשפחתו ברחו אל "ארץ הקרח", היא איסלנד. בטקסטים האיסלנדיים נאמר כי אריק היה בן עשר כאשר אביו הורשע כרוצח. ברבות השנים רצח אריק שני תושבים באיסלנד, ולכן ברח מהאי.

אריק החליט לברוח מערבה, בעקבות הסיפור שסיפר גונביורן בן אוּלף (Gunnbjörn Ulfsson) על יבשה ממערב לאיסלנד. בשנת 982, לאחר טלטולים בים, הגיע אריק למקום שכונה מאות שנים אחר כך "יוליאנה-הוב" ("תקוות יוליאנה" - על שם מלכת דנמרק יוליאנה, Julianehåb), בחופיה הדרומיים של גרינלנד. אריק לא נתקל בהתנגדות ולכן לא נדרש להילחם על אדמת גרינלנד.

לאחר זמן חזר אריק לאיסלנד והצליח לגייס מאות אנשים ו-25 ספינות. במסעו השני, ספגה משלחתו מכה קשה כאשר עקב סערה אבדו תשע ספינות, אך אריק ואנשיו המשיכו והגיעו אל גרינלנד בה הקימו מושבה בשם "המושבה המזרחית" (אייסטריביגד', Eystribygð). אריק עמד בראש המושבה, שתחילה מנתה כ-350 תושבים. במרוצת השנים היגרו לאי צפוניים (נורדים) רבים ויסדו גם את "המושבה המערבית" (באזור עיר הבירה של גרינלנד היום, נוק). אחד מגלי ההגירה הביא עמו מגפה שקטלה תושבים רבים, כולל אריק עצמו.

בנו של אריק, לייף אייריקסון, המשיך את דרך אביו ויצא למסע גילויים במה שמכונה היום "צפון אמריקה", שם גילה ארץ אותה כינה "וינלנד" ("ארץ היין") בערך בשנת 1000 לספירה. על לפי הערכות כיום, היה בנו של אריק האירופאי הראשון שדרך על אדמת אמריקה, זמן רב לפני קולומבוס (שהגיע אליה ב-1492, כ-500 שנים מאוחר יותר).

המושבות בגרינלנד שרדו כ-500 שנה, אך במאה ה-15 אבד הקשר עם אירופה, והמושבות לא שרדו. עלייתה ונפילתה של המושבה הנורדית בגרינלנד הן אחד מנושאי הספר התמוטטות. על אריק ומסעותיו מסופר בטקסטים איסלנדיים אחדים, המכונים "סאגות" ("סיפורים"), הידועה שבהן היא "הסאגה על אריק האדום" שנכתבה במאה ה-13, והיא המקור העיקרי לסיפור חייו של אריק האדום.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:ויקינגים
קטגוריה:איסלנד: היסטוריה
קטגוריה:גרינלנד: היסטוריה
קטגוריה:מגלי ארצות איסלנדים
קטגוריה:ילידי 950
קטגוריה:נפטרים ב-1003
שווא (פונטיקה)

**שווא** (בגרמנית: **Schwa**) הוא תנועה מרכזית חצי-סגורה בלתי-מעוגלת. מקור המונח במילה העברית "שְׁוָא". סמל ה-IPA לתנועה הוא /ə/, מעין E קטנה הפוכה.

בכמה שפות קיים סימן מיוחד לציון השווא הפונטי:
*רומנית: ă
*ארמנית: ը
*אלבנית: ë
*בולגרית: ъ
*לוגלאן: y

ככל הנראה, לא הייתה זו הגייתו של השווא העברי מעולם.

## התרחשות
### באנגלית
* האות 'a' במלה *About* [əˈbaʊt] 
* האות 'e' במילים *Taken* [tʰeɪkənˈ] ו-*The* [ðə] (לפני עיצור)
* האות 'i' במלה *Pencil* [pʰɛnsəlˈ]
* האות 'u' במלה *Circus* [sɜː(ɹ)kəsˈ]
* האות 'o' במלה *Eloquent* [eləkwəntˈ]
* האות 'y' במלה *Sibyl* [sɪbəlˈ]

### בגרמנית
* האות 'e' במלה *Mücke* [mʏkəˈ]
* האות 'e' במלה *gegangen* [gəˈgaŋən]
* האות 'e' במלה *Dschungel* [dʒʊŋ**ə**lˈ]

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פונטיקה
קטגוריה:בלשנות
מבחש

[שמאל|ממוזער|150px|מבחש פלסטיק בקוקטייל [קובה ליברה]]
[שמאל|ממוזער|200px|מבחש ל[קוקטייל]]

**מַבְחֵשׁ**, **בּוֹחְשָׁן** או **סְטִירֶר**, הוא אביזר בר המשמש לערבוב משקאות. המבחש הוא מקלון מוארך העשוי פלסטיק או פלדת אל-חלד ומוגש יחד עם משקה כדי שהלקוח יוכל לערבב את המשקה כראות עיניו.

המבחש משמש בדרך כלל לערבוב קפה או קוקטיילים. לעיתים הוא צבעוני ומעוטר בהתאם לסוג הקוקטייל ואופי הבר. ישנם גם משקאות שאליהם מקובל לצרף מבחש אכיל, כמו גבעול סלרי בקוקטייל "בלאדי מרי", או מקל קינמון.

ישנם מבחשים חלולים העשויים זכוכית ומשמשים גם כקשית.

[ימין|ממוזער|200px|מבחשים ל[קפה]]

## ראו גם
* כוס נייר

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ציוד בר
קטגוריה:קוקטיילים
סמל הונדורס

**[[סמל]] [[הונדורס]]** משלב מרכיבים המייצגים את ההיסטוריה והגאוגרפיה של המדינה.

בראש הסמל אשפת חצים המסמלת את הילידים האינדיאנים של הונדורס, ומתחתיה שתי קרנות שפע ובתוכן פירות ופרחים.

החלק האליפטי האמצעי לקוח מדגל ההפרובינציות המאוחדות של מרכז אמריקה, שהונדורס הייתה אחת מהן,
ומוקף בכתובת "רפובליקת הונדרוס החופשית, הריבונית והעצמאית" באותיות זהב.
במרכזו פירמידה ושני מגדלים, ומעליהם קשת בענן. מתחת לקשת שמש עולה, סמל לתקווה, והר געש בין שני האוקיינוסים, האטלנטי והשקט, המייצג את הטריטוריה של הונדורס.

בחלק התחתון מוצגים עצי אלון ואורן, מכרות וכלי כרייה, המסמלים את אוצרות הטבע של הארץ.

סמל הונדורס נוצר בשנת 1825 על פי החלטת נשיא הונדורס , והשימוש בו עוגן בחוק בהחלטת הקונגרס של הונדרוס משנת 1935.

## קישורים חיצוניים

הונדורס
קטגוריה:הונדורס: סמלים לאומיים
הונדורס
קטגוריה:קשת בענן
The Great Southern Trendkill

**The Great Southern Trendkill** ("קוטל הטרנדים הדרומי הגדול") הוא אלבום האולפן השמיני של להקת המטאל האמריקאית פנטרה, והשני במסגרת חברת התקליטים "איסט ווסט".
## הפקה
האלבום ראה אור ב-22 במאי 1996. ההקלטות לאלבום נערכו בשני אולפנים שונים, כשפיל אנסלמו הקליט את השירה באולפן של טרנט רזנור, האיש שמאחורי הלהקה ניין אינץ' ניילס, בניו אורלינס. שאר חברי הלהקה הקליטו בטקסס שבדאלאס. מצב זה מצביע על הריחוק אשר שרר באותם ימים בין חברי הלהקה.

שם האלבום הוא בעצם ביקורת על סגנונות המוזיקה שהפכו להיות פופולרים בתקופת יציאת האלבום, ובהם הגראנג', הראפ מטאל והנו מטאל. השירים באלבום עוסקים בתקשורת, סמים, גזענות, טרנדים (לרוב מוזיקליים) ובעיקר במאפייני התרבות (יש להניח שמכיוון שהלהקה היא אמריקאית, רבים הסיכויים שהכוונה היא לאמריקניזם). דוגמאות טובות הן שיר הנושא אשר תוקף את תרבות הטרנדים ואת התקשרות אשר תומכת ומפתחת את תרבות זו, והשיר "The Underground in America", המבקר את תרבות הפאנק.

שוב, כמנהגה של הלהקה, פנטרה הקצינו את האלמנטים שבהם השתמשו בעבר, ואלבום זה מציב גבולות חדשים לסגנון המוזיקה המיוחד שיצרה הלהקה במהלך השנים. אלמנט בו משתמשים לא מעט לאורך האלבום הוא הכפלת שכבות השירה הנשמעות בשיר, ובכך מקבלת השירה אפקט אשר מפורש לעיתים קרובות כשטני. דוגמה מובהקת לכך ניתן לשמוע בשיר "13 Steps to Nowhere", כאשר אנסלמו נשמע שר על גבי צרחותיו המעובדות של סת' פטנאם, סולן להקת הגריינדקור אנאל קאנט (Anal Cunt).
לצד שירים קיצוניים, ישנם בדיסק מספר שירים שקטים יותר, אולי אפילו בעלי אלמנטים הדומים לאלמנטים הנמצאים בבלדות, כאשר נעשה בהם שימוש בגיטרה אקוסטית. בשירים אלו השירה שקטה יחסית לשירים האחרים שבאלבום, והמלודיה איטית יותר.

כשיצא, נכנס האלבום אל המקום הרביעי במצעד הפזמונים האמריקאי. למרות הצלחתו, השיר "Drag the Waters" הוא השיר היחידי שיצא לו קליפ. חודש לאחר צאתו לאור, ב-25 ביוני 1996, האלבום זכה במעמד אלבום זהב, וב-17 באוגוסט 2004 באלבום פלטינה.

## רשימת שירים
# "The Great Southern Trendkill" - 3:46
# "War Nerve" - 4:53
# "Drag the Waters" - 4:55
# "10's" - 4:49
# "13 Steps to Nowhere" - 3:37
# "Suicide Note Pt. I" - 4:44
# "Suicide Note Pt. II" - 4:19
# "Living Through Me (Hell's Wrath)" – 4:50
# "Floods" - 6:59
# "The Underground in America" - 4:33
# "Sandblasted Skin (Reprise)" – 5:39

## מבצעים
* פיל אנסלמו - סולן
* דיימבאג דארל - גיטרה
* ויני פול - תופים
* רקס בראון - גיטרה בס

## הערות
* הסולו בשיר "Floods" דורג בסקר קהל שערך מגזין המוזיקה Guitar World במקום ה15 ברשימת "100 הסולואים הטובים ביותר בכל הזמנים". הסקר פורסם בגיליון שיצא בספטמבר 1998.
* השיר "10s" נכלל בפסקול של הדיבוב האנגלי לסרט "דרגון בול Z - ברולי: הסופר סאיין האגדי".

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:אלבומי פנטרה
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת איסט וסט רקורדס
אפוקאפס

**אפוקאפס** או **אפוקאפי** הייתה משפחת אצילים ארמנית-גאורגית, שהיו ידועים כמי שהחזיקו בעמדות מפתח במנהלת הצבא הביזנטי במאה האחת עשרה. 

הנציג המפורסם ביותר של המשפחה היה **בסיל אפוקאפס**, בנו של האציל מיכאל אפוקאפס או אבו ק'אב, ששרת כשומר אוהלו של הנסיך הבגרטי רב ההשפעה, דוד השלישי קורופלאטס (966-1000), ולאחר מכן היה מפקד העיר המסופוטמית אדסה (Eδεσσα) (כיום שנלאורפה שבטורקיה) תחת הקיסר הביזנטי, מיכאל הרביעי פפלגוניאן (1034-1041). 

בשנת 1054, ליכד בסיל אפוקאפס את אנשי מנזיקרט והדף את הסלג'וקים בראשות טוגורול (Tuğril). מאוחר יותר, בשנים 1059–1065, הוא מתמנה לארכון (מגיסטרוס ודוקס) של פרדואונאבון (מילולית: "אדמות ליד הדנובה"). לאחר תבוסתו של רומנוס הרביעי בידי אנדרוניקוס דוקסוס בשנת 1071, הוא היה תחת פיקודו שלפילרטוס בראחמיוס (Φιλάρετος Βραχάμιος), גנרל ביזנטי ממוצא ארמני, שביסס את עצמו בקיליקיה, ושרת תחתיו כמושל אדסה בשנים 1077-1083

## מקורות

* Grünbart, M., "Die Familie Apokapes im Licht neuer Quellen," in N. Oikonomides, ed.,* Studies in Byzantine sigillography*, V (Washington, DC, 1998), 29-41.
* Alexios G. C. Savvides. The Armenian-Georgian-Byzantine family of Apocapes/Abukab in the 11th c., Δίπτυχα 5 (1991), 96-104.


## הערות שוליים

קטגוריה:האימפריה הביזנטית 
קטגוריה:גאורגיה: אצולה 
קטגוריה:ארמנים
שלווה אחלציחלי

**שַלווה אחאלציחֶלי** (גאורגית: **შალვა ახალციხელი**, מילולית: "שלווה מאחלציחה") (נפטר ב-1227; יום האזכרה 17 ביוני או 30 ביוני על פי הלוח היוליאני) היה גנרל בצבא הממלכה הגאורגית המאוחדת, שהוצא להורג בידי פולשים ח'ווארזמים על שום סירובו לשרת אותם ולהוקיע את הנצרות. 

שלווה היה ממשפחת אצילים רבת השפעה מאחלציחה בעלת אחוזות רבות. תחת שלטונה של תמר, מלכת גאורגיה, הוא הגיע לתפקיד הרם של גזבר הממלכה. הוא החזיק בתואר הדוכס הגדול (אריסתווי של האריסתווים או דוכס הדוכסים) ושרת כגנרל מושל במחוז הדרומי של גאורגיה, ג'אוואחתי. 

שלווה התפרסם בעיקר בקרב שמכור, קרב בין הממלכה הגאורגית המאוחדת כנגד האטבאגות הסלג'וקית של אזרבייג'ן, בשנת 1195, כאשר נלחם בחיל החלוץ של הצבא הגאורגי, ולכד את דגל הח'ליף. בשנת 1206/1207, שלווה יחד עם סרגיס וטמוגבי פיקד על הצבא הגאורגי שכבש את קארס מידי הסלג'וקים. 

בקרב בסיאן, בשנת 1203, שלווה אוחיו איוון מונה לפקד על חיל החלוץ המסחתי ושיחק תפקיד מפתח בניצחון הגאורגי. האחים פיקדו על חיל חלוץ גאורגי גם בקרב גרני, בשנת 1225, כנגד הח'ווארזמים. אולם בקרב זה הפסידו הגאורגים. איוון נהרג בקרב ושלווה נפצע באופן חמור ונשבה. השאח מינגבורנו (جلال الدین منکبرنی), השליט האחרון של האימפריה הח'ווארזמית, הציע לו תפקיד בצבאו בתנאי שימיר את דתו לאסלאם. שלווה סירב והפך לקדוש מעונה בשנת 1227. 

על פי הרשומות המסורתיות, שיר הפולקלור הגאורגי, "שוולגו", הוא שיר הלל למעשיו של שלווה. השיר התפרסם בעיקר בשנות השמונים, כאשר שימש כהמנון לא רשמי של התנועה הלאומית של גאורגיה בתקופה הסובייטית.

## קישורים חיצוניים

* הקדוש שלווה מאחלציחה, (אנגלית)

קטגוריה:אנשי צבא גאורגים 
קטגוריה:ממלכת גאורגיה
קטגוריה:קדושים גאורגים 
קטגוריה:גאורגיה: אצולה
קטגוריה:נפטרים ב-1227
תחנת האוטובוסים המרכזית של איסטנבול

**תחנות האוטובוסים המרכזית של איסטנבול** (בטורקית: **Büyük İstanbul otogarı** - "תחנת האוטובוסים הגדולה של איסטנבול", ובדרך כלל רק **Otogar** - "תחנת האוטובוסים") ממוקמת ברובע בייראמפשה (Bayrampaşa) הסמוך לרובע אסנלר (Esenler) בצידה האירופי של איסטנבול. התחנה נמצאת במרחק של כ-10 ק"מ צפונית-מערבית למרכז העיר.

התחנה שהחלה לפעול בשנת 1997 בנויה בצורת משושה בן מספר קומות הדומה לאצטדיון ענק, ושטחה 642,000 מ"ר. רציפי האוטובוסים ממוקמים בצידו החיצוני של המבנה ואילו בצידו המרכזי נמצאים כבישי גישה לכלי רכב, תחנת רכבת וחניונים. בתחנה 168 קופות המשרתות יותר מ-300 חברות אוטובוסים הפועלות בה, והמפעילות קווי אוטובוס לכל רחבי טורקיה. בנוסף כ-25 חברות מפעילות קווים בינלאומיים ובין היתר לאיראן, אזרבייג'ן, בולגריה, יוון, רומניה, מקדוניה, מולדובה וסרביה, ואף ליעדים רחוקים יותר כמו אוסטריה, גרמניה ושווייץ. בתחנה פועלים מסגד, תחנת משטרה, מרפאה, ו-796 בתי עסק, כ-170 מהם בתחום המזון (מסעדות, דוכני אוכל, בתי קפה וכו').

שמאל|ממוזער|250px|תחנת הרכבת הקלה החוצה את התחנה

התחנה מסוגלת לטפל בתנועה של 600,000 איש וב-15,000 תנועות אוטובוסים ביום, ומועסקים בה 6,000 איש.  

התחנה מרוחקת יחסית ממרכז העיר, ומקושרת אליו באמצעות קו הרכבת הקלה של איסטנבול החוצה את התחנה מצפון לדרום, ותחנתו ממוקמת במרכזו של המבנה. קו הרכבת הקלה מוביל בתוך מספר דקות אל נמל התעופה הבינלאומי איסטנבול אטאטורק מצד אחד ואל תחנת אקסראי במרכזה של העיר בצידו האחר. בנוסף ממוקמת התחנה בסמוך למפגשם של כבישי הטבעת המהירים של איסטנבול O-1 ו-O-2 עם כביש O-3 המוביל לתראקיה והלאה לאירופה.

## ראו גם
* תחנת האוטובוסים המרכזית של אנקרה

## קישורים חיצוניים

* 

* אודות התחנה

קטגוריה:איסטנבול: תחבורה
קטגוריה:איסטנבול: מבנים
קטגוריה:טורקיה: תחנות מרכזיות ומסופי אוטובוסים
סקלר (מתמטיקה)

במתמטיקה, **סקלר** הוא איבר של שדה מתמטי המשמש להגדרת גודל המרחב הווקטורי המוגדר כנגד שדה זה.

אחת התכונות של מרחב וקטורי שהוא סגור ביחס לכפל בסקלר. אם V מרחב וקטורי ו-F שדה אזי לכל \ v \in V ו- \ \lambda \in F גם \ \lambda v \in V.

משמעות השם סקלר מגיעה מהמילה האנגלית scale (סקאלה,קנה מידה), וממחישה לדוגמה את התכונה של הסקלר לשנות את האורך של וקטור.

## ראו גם
*מבנה אלגברי
*אלגברה ליניארית

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אלגברה
תחנת האוטובוסים המרכזית של אנקרה

שמאל|ממוזער|250px|מראה בתחנה
שמאל|ממוזער|250px|רציפי תחנת האוטובוסים המרכזית באנקרה
**תחנת האוטובוסים המרכזית של אנקרה** (בטורקית: **AŞTİ, Ankara Şehirlerarası Terminal İşletmesi**) הממוקמת במערבה של אנקרה בירת טורקיה, החלה לפעול ב-31 במרץ 1995.

התחנה משתרעת על שטח כולל של 446,000 מ"ר. השטח המקורה מכסה 128,520 מ"ר מהם 40,453 מ"ר באולמות ההמתנה. שטח בנוי פתוח נוסף משתרע על 100,000 מ"ר. בתחנה 121 רציפים מהם 64 לאוטובוסים יוצאים ו-47 לאוטובוסים מגיעים. 211 חברות אוטובוסים פועלות בתחנה ולשרותן עומדות 80 קופות. גם נתוני היקף השירותים והתשתית בתחנה מרשימים, ובין היתר, 28 דוכני מזון מהיר, 5 מסעדות ובתי קפה, 30 חנויות, 20 מתקני כספומט ושוק מקורה ובו 57 דוכנים.

מהתחנה יוצאים אוטובוסים תכופים לכל רחבי טורקיה, והיא משרתת 250,000 איש בכ-3,000 נסיעות ביום. תחנת האוטובוסים מקושרת לקו רכבת הקלה "אנקראי" ומחוברת לרשת הכבישים הבינעירונית באמצעות כביש מהיר עירוני.

## ראו גם
* תחנת האוטובוסים המרכזית של איסטנבול

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אנקרה: מבנים
קטגוריה:טורקיה: תחנות מרכזיות ומסופי אוטובוסים
מסגד קוג'אטפה

**מסגד קוג'אטפה** (בטורקית: **Kocatepe Camii**) הוא המסגד הגדול באנקרה בירת טורקיה שהפך לאחד מסמליה של העיר. המסגד נבנה בין שנת 1967 ל-1987 ברובע קוג'טפה, דרומית-מזרחית למרכז העיר.

## תולדות המסגד
הרעיון לבנות את המסגד עלה כבר בשנות הארבעים של המאה ה-20 וב-1947 הוגשו הצעות לתכנונו של המסגד אך אף אחת מהן לא התקבלה. ב-1956 בהתערבותו של ראש ממשלת טורקיה אדנאן מנדרס, הוקצע שטח אדמה לבניית המסגד, ושוב הוגשו הצעות לבניית המסגד ב-1957.

בניית המסגד החלה לפי ההצעה הזוכה שהייתה מודרנית וחדשנית באופייה, אך בשל ביקורת נוקבת שנמתחה עליה מצד גורמים שמרנים, נפסקו העבודות בשלב הנחת היסודות. לאחר תחרות שלישית שנערכה בשנת 1967, נבחרה הצעה שמרנית, והמסגד נבנה לבסוף בסגנון עות'מאני קלאסי המזכיר את המסגד הכחול באיסטנבול שנבנה בתחילת המאה ה-17 על ידי הסולטן אהמט הראשון, ונחשב עד היום כאחד המבנים היפים ביותר בעיר.

מסגד קוג'אטפה נחנך בשנת 1987 על ידי ראש הממשלה טורגוט אזאל. המסגד משתרע על שטח של 4,500 מ"ר ובארבע פינותיו ניצבים ארבעה צריחים.

## תמונות המסגד
[מראה המסגד המואר בלילה על רקע העיר [אנקרה|ימין|ממוזער|378 פיקסלים]]
תקרת המסגד המעוטרת: מבט מבפנים|שמאל|ממוזער|308 פיקסלים
מבט מקרוב על הרחבה ועל המסגד על שלל כיפותיו|ימין|ממוזער|282 פיקסלים
[אחד מארבעת [מינארט|המינראטים הגבוהים שבמסגד|שמאל|ממוזער|280 פיקסלים]]
## ראו גם
* המסגד הכחול
* המסגד המרכזי על שם סבנג'י

## קישורים חיצוניים

* אתר המציג תמונות מהמסגד
* אתר נוסף של תמונות המסגד
* סרט: מבט על המסגד מכיוונים שונים 

קטגוריה:אנקרה: מבנים
קוג'אטפה