open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
לא מעייל איניש נפשיה לספיקא

הכלל **לא    ל[[ספק (הלכה)|ספיקא]]** הוא כלל הלכתי הקובע כי סברא היא שאדם ימנע מלעשות מעשים העשויים להחיל עליו דינים מכח ספק איסור מהתורה שדינו לחומרא, ולכן במקום שיש ספק בכוונתו יש לפרש אותם בצורה שאינה גורמת לו בעיות כאלו.
## מחלוקת התנאים
כלל זה שנוי במחלוקת בין התנאים:
### מחלוקת רבי מאיר ורבי יוסי
במשנה במסכת נדרים מובאת כללים בהלכות נדרים, ומובאים במשנה ניסוחים שונים של נדרים: . בתלמוד פורש שלכאורה הם נחלקו האם "מעייל איניש נפשיה לספיקא", לפי רבי מאיר יש להניח שהוא לא רצה להכניס את עצמו לספק ולכן וודאי שהתכוין "עד לפני הפסח", אף רבי יוסי אינו סבור ש"לא מעייל איניש נפשיה לספיקא".

קיימת משנה אחרת הסותרת את המשנה, וממנה נראה לכאורה כי השיטה הפוכה: רבי יוסי סבור ש"לא מעייל איניש נפשיה לספיקא", ורבי מאיר חלוק עליו. המשנה עוסקת בדינו של אדם שיש לו ארבע בנות: שתיים בוגרות יותר מאשתו הראשונה (אך קטנות על פי ההלכה, ושתיים, מאשתו השנייה, קטנות יותר. לפי ההלכה אדם יכול לקדש את בתו. הוא קידש את בתו, ובשעת הקידושין אמר שהוא מקדש את בתו "הגדולה", אך לא ידוע אם הכוונה לבוגרת מבין שתי בנותיו מאשתו הראשונה, או שמא לבוגרת מבין שתי בנותיו הקטנות, או שמא לקטנה מבין שתי הבנות מאשתו הראשונה, שהיא יותר גדולה מזוג הבנות שמאשתו השנייה. . הגמרא מתרצת כי אכן הגרסה שבמשנה השנייה מדויקת, ואילו הגרסה שבידינו מהמשנה הראשונה מסולפת, ואכן נמצאה ברייתא שבה מובאת המחלוקת שבמשנה הראשונה בצורה הפוכה, לפיה רבי יוסי הוא זה שסבור ש"לא מעייל איניש נפשיה לספיקא".

### שיטת רבי אליעזר
שיטת רבי אליעזר היא שאדם אינו מכניס את עצמו לספק, , כלומר אדם שמקדיש חיות או לחלופין מקדיש בהמות שברשותו, יש להניח - לפי שיטת רבי אליעזר - שהתכוין בפירוש שלא לכלול בנדרו זה את הכוי, שהרי לולי כונה זו יאסר הכוי, שאינו ספק חיה או בהמה על פי ההלכה, מספק. שאר החכמים חלוקים עליו.

### מחלוקת רבי יהודה ורבי שמעון
במקום אחר תולה הגמרא את הכלל במחלוקת רבי יהודה ורבי שמעון, שנחלקו בדינו של אדם שקיבל על עצמו נזירות, ותלה אותו בדבר שלבסוף התברר שאינו יכול לדעת אם הוא היה קיים: . הם נחלקו האם דעתו של אדם היא, שאם לא יוכל לברר את הנזירות אם קיימת או לא, מוטב שלא תחול. רבא מסייג את דעת רבי יהודה ומוכיח ממקום אחר, שדעת רבי יהודה היא שאדם לא מכניס את עצמו ספק דווקא אם הדינים שיחולו עליו מחמת ספק יהיו חמורים יותר מאשר אם יודע היה שהנזירות חלה עליו. שהרי נזירותו של הנזיר נפקעת ממנו רק לאחר שהביא קרבנות, אך זה אינו יכול להביא קרבן נזיר, שהרי קיימת אפשרות שאינו נזיר, וממילא נמצא שייתכן שהוא עובר על איסור חולין בעזרה, שהרי אם אינו נזיר לא חל על קרבנו דין קרבן נזיר, והרי היא בעל חיים שאינו קרבן שאסור להכניסו לתוך תחומי העזרה.

## הערות שוליים

קטגוריה:כללים ועקרונות בהלכה
קטגוריה:דיני ספקות
קטגוריה:כללי חזקות
טדי סחולטן

**טדי סחולטן** (בהולנדית: **Dorothea Margaretha (Teddy) Scholten-van Zwieteren**; 11 במאי 1926, האג – 8 באפריל 2010, האג) הייתה זמרת הולנדית, שזכתה באירוויזיון הרביעי עם השיר "קצת" שנכתב על ידי וילי ון המרט ודיק סשאליס.

לאחר האירוויזיון סוחלטן הוצאה 5 אלבומים עם בעלה הנק.

בין השנים 1950–1966 הייתה סחולטן מגישת טלוויזיה בערוץ NTS ההולנדי.

סחולטן נפטרה בביתה שבהאג באפריל 2010, בגיל 83.

## קישורים חיצוניים

* השיר "קצת", באתר יוטיוב

קטגוריה:זוכי האירוויזיון
קטגוריה:זוכי האירוויזיון: הולנד
קטגוריה:זמרות הולנדיות
קטגוריה:נציגי הולנד באירוויזיון
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 1959
קטגוריה:זמרים הולנדים
קטגוריה:הולנדיות שנולדו ב-1926
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1926
קטגוריה:הולנדיות שנפטרו ב-2010
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-2010
קלרוטריון

**קְלֵרוֹטֵרִיוֹן** (ביוונית עתיקה: **κληρωτήριον**) היה מכונת הגרלה בערי המדינה (פוליס) ביוון העתיקה.

## אטימולוגיה
המילה "קלרוס" (κλῆρος) שימשה כדי לתאר גורל שהוטל על ידי הגרלה, כמו חלוקת אדמות, משרות ציבוריות או אפילו ההחלטות של האלים; וגם נחלה או ירושה: ביוונית קלאסית, המילה שימשה גם לתיאור חלקת אדמה או נכס שעבר בירושה, כאילו הוא "נפל בגורל" למישהו.

## השימוש בקלרוטריון
הקלרוטריון היה מכשיר ששימש באתונה הדמוקרטית את הפוליס (עם), כדי לבחור בצורה אקראית אזרחים לתפקידים שונים בכלל, ובפרט את המושבעים שיכהנו בתפקיד באותו יום. המכשיר היה אחד מאמצעי הזיהוי שבאמצעותם זוהתה היצירה "מדינת האתונאים", מאת אריסטו ותלמידיו, שנמצא על גבי פפירוס בפיום.

באתונה הדמוקרטית נבחרו מדי שנה כ-6,000 מושבעים (תלוי תקופה), בפנל גלוי. כל אזרח מועמד קיבל פינאקיה, כרטיס ברונזה עם שמו המעיד על מעמדו. הוא היה רשאי לנצל את מועמדותו אך לא חייב. המועמד היה חייב להיות אזרח בן שלושים לפחות, נקי מעבירות מסוימות (כמו עברות מין ועוד) .

בכל יום בוצעו שתי הגרלות, הראשונה שבהם, שקבעה את המושבעים שידונו באותו יום הייתה באמצעות מכשיר זה. כל מועמד נעץ את כרטיס הברונזה שלו באחת מהשורות של המכשיר שסומנו באותיות. במכשיר היה צד נלווה אליו הכניסו כדורים שחורים ולבנים, כאשר יצא אחד מהצבעים בוטלה שורה.

## קישורים חיצוניים

* 

## גלריית תמונות

AGMA Kleroterion.jpg|קלרוטריון במוזיאון של Ancient Agora
Ure_Museum_entrance_Reading.JPG|קלרוטריון במוזיאון "Ure Museum of Greek Archaeology"
Pinakion_Archilochos.jpg|כרטיס הברונזה של שופט
AGMA Pinakia.jpg| כרטיס הברונזה והכדור


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אתונה העתיקה
קטגוריה:בחירות
פלאוגנטיקה

[שמאל|ממוזער|200px|טכנאי מעבדה ב[מכון מקס פלאנק בלייפציג ממצה DNA מעצם ניאנדרטלית בת כמה עשרות אלפי שנים.]]
**פָּלֵאוגנטיקה** (באנגלית: **Paleogenetics**, "פלאו" מיוונית = עתיק, "גנסיס" מיוונית = מוצא) הוא תחום במדעי החיים העוסק בחקר ה-DNA והגנים של אורגניזמים קדומים, כמו בני-אדם, בעלי-חיים וצמחים שמתו לפני שנים רבות. מחקר כזה דורש לרוב מיצוי של ה-DNA מתוך דגימות עתיקות של תאים מתים - רקמות משומרות, מומיות או עצמות מאובנות. מונחים קרובים במשמעותם הם **ארכאוגנטיקה** ו**פלאוגנומיקה**. 

נכון לשנת 2011, בין המינים הנכחדים שלפחות חלק מן ה-DNA שלהם מוצה ניתן למצוא את האדם הניאנדרטלי, האדם הדניסובי, הממותה, המסטודון, דוב המערות, הזאב הטסמני, הקואגה ועוף המואה. כמו כן מוצה DNA ממומיות רבות אשר שימש, למשל, להתחקות אחר שושלות פרעונים, כמו זיהוי אמו של תות ענח' אמון.

הביולוג השוודי סוונטה פבו, אשר בשנת 1984 היה הראשון למצות DNA עתיק ממומיה מצרית בת 2,400 שנה, נחשב לעיתים כאב המייסד של התחום.

## מונחים והגדרות
המונח "פלאוגנטיקה" נטבע בשנת 1963 על ידי לינוס פאולינג ואמיל צוקרקנדל כצרוף של המונחים פלאונטולוגיה וגנטיקה, והוא מתייחס לרוב ל-DNA שמוצה ממאובנים.

כאשר מדובר ב-DNA שמוצה ומופה בכמויות המגיעות לחלק משמעותי מתוך הגנום, או לפחות חלק משמעותי מתוך הגנום המיטוכונדרי, נוהגים כיום להשתמש לעיתים במונח "פלאוגנומיקה".

המונח "ארכאוגנטיקה" נגזר על ידי הארכאולוג הבריטי קולין רנפרו מן המונח "ארכאולוגיה", ומשמש לרוב בהקשרים ארכאולוגים כגון מחקר של מומיות בני-אדם, אך לעיתים מתייחס גם לרצף הגנום של אוכלוסיות עתיקות אשר שוחזר על פי DNA שמוצה בשיטות הרגילות מבני-אדם חיים, למשל הרצף של חווה המיטוכונדרית. בספרות הארכאולוגית נוהגים להתייחס ל-DNA שמוצה מדגימות עתיקות במונח "דנא עתיק" (אנגלית: Ancient DNA או בקיצור מקובל aDNA).

## מחקר פלאוגנטי בשושלות פרעונים מצריות
החל משנת 2007 מיצה צוות חוקרים מרשות העתיקות של מצרים, אוניברסיטת בולצאנו באיטליה ואוניברסיטת טובינגן בגרמניה DNA עתיק מ-16 מומיות מן השושלות הפרעוניות ה-18, ה-19 וה-20, מן המאות ה-16 עד ה-11 לפני הספירה. על-מנת למנוע שגיאות כתוצאה מזיהום DNA, המחקר נערך באופן בלתי-תלוי בשתי מעבדות נפרדות. מחקר זה אפשר שחזור יחסי הקרבה בחמישה דורות מאבותיו של תות ענח' אמון. בין השאר זוהו שתיים מן המומיות כאביו ואמו, וכן נמצא שאשתו הייתה גם אחותו המלאה. ב-DNA אותרו מספר פגמים תורשתיים שהצטברו בשושלת הפרעונים כתוצאה מנישואי קרובים.

## ראו גם
*פרויקט הגנום האנושי
*אבולוציה
*אבולוציה של האדם

## קישורים חיצוניים

* לשבט ממותות כדי להגן על האקלים? כתבה של אהוד אמיר באתר הידען, מאי 2020

## הערות שוליים

קטגוריה:פלאונטולוגיה
קטגוריה:גנטיקה
קטגוריה:התמחויות בארכאולוגיה
יחידות מידה עות'מאניות

[שמאל|ממוזער|250px|האימפריה העות'מאנית, [1481–1683]]
ממוזער|שמאל|250px
**יחידות מידה עות'מאניות** מסורתיות היו נהוגות באימפריה העות'מאנית בשנים 1299–1923. בארץ ישראל נהגו המידות הללו באופן רשמי בתקופה העות'מאנית בארץ ישראל בשנים 1517–1917. אולם גם לאחר מלחמת העולם הראשונה, בתקופת המנדט הבריטי, המשיכו ונהגו חלק מן המידות והמונחים העות'מאניים במשא ומתן ובשווקים באזורי השליטה העות'מאניים לשעבר, ובכלל זה בארץ ישראל.

## אורך
### א

### ב

### ז

### ה–ר

## שטח

## נפח

## משקל
### א–ב

### ד–ס

### ק

## מונחים שהיו מקובלים ביישוב היהודי בארץ ישראל

## ראו גם
* התקופה העות'מאנית בארץ ישראל - מונחים

## לקריאה נוספת
* ישעיהו פרס, **[[ארץ-ישראל: ספר-המסעות]]**, ירושלים, ברלין, וינה, הוצאת בנימין הרץ, תרפ"א-1921.
* שמעון רובינשטיין, **מטבעות, מידות ומשקלות**: מראשית המאה ה-19 ועד לתקופת המעבר מהשלטון הטורקי לבריטי בארץ ישראל, ירושלים: (בהוצאת המחבר), 1997.
* שמעון רובינשטיין, **המשבר המוניטרי בארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה**, ירושלים: (בהוצאת המחבר), 2008.
### מילונים
* **מילון לטורקית עות'מאנית** מאת Prof. Dr. Mehmet KANAR
***Dictionnaire turc-français** par Charles Barbier de Meynard, 1881, E. Leroux. 
***Kamus-i Firansavi: Dictionnaire turc-français**, Şemseddin Sâmî, 1883, Imprimerie Mihran.

## קישורים חיצוניים
* איילון ושנער, **מילון ערבי־עברי**, מהדורה מקוונת
* יחידות מידה עות'מאניות 

## הערות שוליים

קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: היסטוריה
קטגוריה:התקופה העות'מאנית בארץ ישראל
קטגוריה:היישוב הישן
קטגוריה:יחידות מידה קדומות
קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: כלכלה
פביולה, מלכת הבלגים

**דונה פביולה, מלכת בלגיה** (בספרדית: **Fabiola de Mora y Aragón**; 11 ביוני 1928 - 5 בדצמבר 2014) הייתה אלמנתו של בודואן שהיה מלך בלגיה.

## ביוגרפיה
פביולה נולדה במדריד למשפחת אצולה ספרדית. בשנת 1961 היא נישאה למלך בלגיה, בודואן, אשר מלך בבלגיה משנת 1951. טרם נישואיה הוכשרה פביולה כאחות וכן פרסמה ספר משלים לילדים, שזכה להצלחה גדולה.
לזוג המלכותי לא היו ילדים. המלכה פביולה שוחחה בפתיחות רבה על שישה מקרים של הפלה טבעית אותן היא עברה בניסיונותיה להביא ילדים לעולם.

כמלכת בלגיה זכתה פביולה לאהדה עממית רחבה בזכות אמונתה הקתולית וארגוני הסיוע אותם היא ייסדה למען פגועי המוח וילדים במצוקה. המלכה אף הקימה מוסדות סיוע לנשים במדינות העולם השלישי, פעולה אשר זיכתה אותה בשנת 2001 במדליה מטעם ארגון המזון והחקלאות הבינ"ל.

בשנת 1993 מת המלך בודואן ואת מקומו ירש אחיו המלך אלברט השני. המלכה פביולה מיעטה מאז מות בעלה להופיע באירועים ממלכתיים כדי לא לפגוע במעמדה של גיסתה, פאולה, מלכת הבלגים, המלכה לשעבר ואשתו של המלך לשעבר אלברט השני.

המלכה פביולה נפטרה ב-5 בדצמבר 2014.

בית בלגיה באוניברסיטה העברית בירושלים נקרא על שמה של המלכה פביולה אשר נתנה את חסותה להקמת המבנה ב-1967.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:משפחות מלוכה שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:נשות מלכים בלגים
קטגוריה:אצולה ספרדית
קטגוריה:אחיות
קטגוריה:אישים שהונצחו בשטרות כסף בלגיים
קטגוריה:נשים שהונצחו בשטרות כסף
קטגוריה:ילידות 1928
קטגוריה:בלגים שנולדו ב-1928
קטגוריה:נפטרות ב-2014
קטגוריה:נפטרים ב-2014
מרצדס-בנץ E-קלאס

ממוזער|שמאל|270px|תא הנוסעים (W213)
**מרצדס-בנץ E-קלאס** היא מכונית סלון מנהלים בגודל בינוני, אשר מיוצרת על ידי חברת מרצדס-בנץ החל משנת 1995.

ה-E קלאס החליפה את דגם ה-W124 של מרצדס אשר ייצורה הופסק ב-1996, מתחרה בעיקר בב.מ.וו סדרה 5 ובאאודי A6.

המרצדס בנץ E קלאס היא מכונית בעלת חשיבות רבה לחברת מרצדס-בנץ ומהווה אחד ממקורות ההכנסה העיקריים של החברה כאשר היא אחת מהמכוניות הנמכרות ביותר בסגמנט שלה בעולם.

## גרסאות
אף על פי שייצורה החל כבר בשנת 1953 תחת שם הסדרה W120, הוכרה כמרצדס-בנץ E-קלאס באופן רשמי רק עם הצגת סדרת ה-W210 בשנת 1995.

ה-E-קלאס מיוצרת במרכבי סדאן וסטיישן, כאשר החל מהדור השלישי W212 שהוצג בשנת 2009, המכונית מיוצרת גם במרכבי קופה וקבריולה שהחליפו את דגמי ה-CLK. בנוסף, המכונית מיוצרת עם מגוון של גרסאות ומנועים כגון גרסאות הנעה אחורית והנעה כפולה, גרסאות מנועי 4, 6 ו-8 צילינדרים, מנועי בנזין ומנועי דיזל, וגרסת E63 AMG, גרסת ספורט קיצונית ל-E קלאס, בעלת מנוע 8 צילינדרים עם שני מגדשי טורבו בנפח 6.2 ליטרים אשר הספקו 518 כ"ס.

בדצמבר 2011 הציגה מרצדס-בנץ ל-E קלאס שתי גרסאות היברידיות, אחת בגרסת מנוע בנזין ואחת בגרסת מנוע דיזל.

### דורות
*(1995–2002) סדרת ה-W210
*(2002–2009) סדרת ה-W211
*(2009–2016) סדרת ה-W212
*(2016 ואילך) סדרת ה-W213

Mercedes-Benz W210 front 20080809.jpg|דור ראשון W210
Mercedes W211 front 20080127.jpg|דור שני W211
2010 Mercedes-Benz E550 2 -- 07-23-2009.jpg|דור שלישי W212
Mercedes-Benz E 220 CDI Avantgarde (W 212, Facelift) – Frontansicht, 13. April 2013, Düsseldorf.jpg|דור שלישי (מתיחת פנים) (W212)
2016-03-01 Geneva Motor Show 1158.JPG|דור רביעי (W213)


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

E-קלאס
קטגוריה:מכוניות סלון
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1953
קטגוריה:כלי רכב גרמניים
אאודי A6

**אָאוּדִי A6** היא דגם מכונית סלון מנהלים בגודל בינוני, אשר מיוצרת על ידי חברת אאודי החל משנת 1994. ה-A6 החליפה את האאודי 100 ומתחרה בעיקר במרצדס-בנץ E-קלאס ובב.מ.וו סדרה 5.

רכב הסלון הקודם ל-A6 של חברת אאודי היה האאודי 100 (אאודי 5000 בארצות הברית), אשר יוצר בשלושה דורות: C1, C2 ו-C3. בשנת 1994 דור ה-C4 החדש של האאודי 100 עבר שדרוג וחידוש כללי, על כן החליטה החברה כי הדגם החדש ייקרא אאודי A6, במיוחד כדי להשלים סדרה אלפביתית לדגמי החברה לאחר דגם סלון הפאר הנקרא אאודי A8. 

## גרסאות
אאודי A6 מיוצרת במרכבי סדאן 4 דלתות או סטיישן 5 דלתות, ובתצורת הנעה קדמית, כאשר כל מכוניות ה-A6 לדורותיהן הוצעו גם בתצורת הנעה כפולה, המסומנות בחברת אאודי כגרסאות קוואטרו. כמו כן מכונית האאודי A6 מיוצרת במספר גרסאות מנועים בהן גרסאות מנועי בנזין, גרסאות מנועי דיזל חסכוניות, ובגרסאות ספורט חזקות כגון האאודי S6 והאאודי RS6 הקיצונית עוד יותר, עם מנוע V8 המפיק 600 כ״ס.

בשנת 2011 הציגה אאודי את האאודי A6 היבריד הראשונה, כאשר במכונית מותקן מנוע בנזין מוגדש טורבו בנפח 2.0 ליטרים אשר הספקו 211 כוח סוס, לצד מנוע חשמלי נוסף אשר הספקו הוא 54 כ"ס. 

ב-2016, הוצגה מתיחת פנים ל-A6 שהציגה שדרוג בעיקר בתחום הטכנולוגי ופחות בעיצובי.

האאודי A7 מהווה את גרסת הספורט-קופה ל-A6 וחולקת עמה את תא הנוסעים והמנועים.

## דורות

### (1997–1994) דור ראשון A6 מסדרת C4
הוצגה בשנת 1994. מכונית המנהלים של אאודי נקראה בעבר כאאודי 100 (בארצות הברית נקראה כאאודי 5000), בשנת הדור הרביעי של האאודי 100 המכונית שונתה לאאודי A6 ועברה מתיחת פנים משמעותית. המנוע החדש היה בנפח 2.0 ליטר שסיפק כ-140 כ"ס.

### (2004–1997) דור שני A6 מסדרת C5
הוצגה בשנת 1997 בתערוכת הרכב הבינלאומית של ז'נבה. היא קיבלה מנוע V6 בנפח 2.8 ליטר שסיפק כ-162 כ"ס.

### (2004–2010) דור שלישי A6 מסדרת C6
הוצגה בשנת 2004. היא קיבלה מנוע V6 3.2 ליטר שסיפק כ-175 כ"ס.

### (2011–2018) דור רביעי A6 מסדרת C7
הוצגה בשנת 2010. ה-C7 כוללות שני מנועי בנזין מנוע FSIו- VSI בנפח 2.8 ליטר עם 204 כ"ס.

### (2018–היום) דור חמישי A6 מסדרת C8
הוצג בתערוכת ז'נבה ב-2018. ה-C8 כולל מנוע I4 טורבו 1,968 סמ"ק שמספק כ-161 כ"ס ב-4,200 סל"ד.

## גלריה

קובץ:Audi A6 C4 front 20081202.jpg|דור ראשון
קובץ:Audi A6 C5 front 20081009.jpg|דור שני
קובץ:Audi A6 C6 front 20090329.jpg|דור שלישי
קובץ:Audi A6 3.0 TDI quattro (C7) – Frontansicht, 2. April 2011, Hilden.jpg|דור רביעי
קובץ:2018 Audi A6 TDi Quattro Front.jpg|דור חמישי


## קישורים חיצוניים

* 

A6
קטגוריה:מכוניות סלון
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1994
קטגוריה:מכונית השנה בעולם
קטגוריה:כלי רכב גרמניים
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בסין
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בהודו
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים באינדונזיה
קטגוריה:כלי רכב המורכבים ברוסיה
החי והצומח של ארץ ישראל

**החי והצומח של ארץ ישראל – אנציקלופדיה שימושית מאוירת** היא האנציקלופדיה לידיעת הטבע המקיפה ביותר שנכתבה על בעלי החיים והצומח בארץ ישראל. האנציקלופדיה נכתבה לציבור הרחב וקבעה לראשונה, בעזרת האקדמיה ללשון העברית, מאות שמות עבריים לבעלי חיים וצמחים בישראל. העורך הראשי של האנציקלופדיה היה עזריה אלון, ולצידו 150 אנשי מדע וחוקרי טבע.

## הרקע לכתיבת האנציקלופדיה
עד שנות ה-70 של המאה ה-20 הייתה הספרות שעסקה בחי ובצומח של ארץ ישראל דלה ביותר, והיא הקיפה רק חלק קטן מהחי והצומח. בשנות ה-70 וה-80 החלו להתפרסם מאמרים ועיתונים בעברית שהתווספו לספרים באנגלית, כגון Flora Palaestina שעסקה בצמחיית הבר של ארץ ישראל ו-Fauna Palaestina שעסקה בחלק מקבוצות החי, אך המידע היה עדיין חסר בתחומים רבים כגון חסרי-חוליות, החיים במים, זוחלים, דו-חיים, יונקים וצמחים חסרי פרחים ורובו התפרסם כמאמרים מדעיים שאינם נגישים לכלל האוכלוסייה. בתקופה זו החל לפעול נחמן אוריאלי למען אנציקלופדיה עברית פופולרית שתרכז את כל המידע על החי והצומח בישראל; הוא הצליח לשכנע את ההוצאה לאור של משרד הביטחון לתמוך כלכלית בפרויקט וקישר בינה לבין החברה להגנת הטבע. אף כי אוריאלי נפטר זמן קצר אחר כך לא נדם מפעלו, ועזריה אלון קיבל עליו את תפקיד העורך הראשי. ריכוז נושאים רבים כל כך באנציקלופדיה אחת דרש מחקר וארגון מחדש של הסיסטמטיקה והידע על ארץ ישראל. כל החומר בכרכים הוא מקורי ונכתב במיוחד לצורך הפרויקט. מעל ל-150 חוקרים השתתפו בכתיבה, כמעט כל קהילת חוקרי הטבע באותה התקופה, ומעל ל-200 צלמים ומאיירים.

לחלק מהחי והצומח, בעיקר לבעלי חוליות יבשתיים וצמחים בעלי פרחים, כבר היו שמות עבריים שנקבעו על ידי הוועד ללשון העברית (1928, 1946). ואולם, שמות רבים עדיין חסרו, ולשם כך נתכנסה ועדת משנה של האקדמיה ללשון העברית ל-24 ישיבות (1984–1989) וקבעה עוד מאות שמות עבריים. פרוטוקול הישיבות אבד מאז; והאנציקלופדיה נעשתה המקור הקובע לשמות רבים.

למרות היקפה הרחב, לא ניתן היה במסגרת המדיה הכתובה להזכיר את כל מגוון החי והצומח בארץ ישראל. לכן בחרו עורכי כל פרק להכניס רק את הנציגים הבולטים והנפוצים ביותר. תחום התפוצה נקבע כארץ ישראל, ללא סיני, עבר הירדן או רמת הגולן.

## כרכים
#מבואות ומפתחות - עורך עזריה אלון
#חסרי חוליות יבשתיים - עורך גרשם לוי
#חרקים - עורך יהושע קוגלר
#החי במים - עורך לב פישלזון
#דו-חיים וזוחלים - עורך אברהם ארבל
#עופות - עורך עוזי פז
#יונקים - עורכים היינריך מנדלסון ויורם יום-טוב
#הצומח של ארץ ישראל - עורך יואב ויזל
#צמחים חסרי פרחים - עורכת ורדה רביב
#צמחים בעלי פרחים א' - עורכים דוד הלר ומיכה לבנה
#צמחים בעלי פרחים ב' - עורכים דוד הלר ומיכה לבנה
#צמחים ובעלי-חיים במשק האדם - עורך יצחק ארנון

## ראו גם

* צמחיית ארץ ישראל
* בעלי חיים בארץ ישראל
* החברה להגנת הטבע
* עזריה אלון

## קישורים חיצוניים
*החי והצומח של ארץ-ישראל לקריאה ברשת באתר כותר (בתשלום)

## הערות שוליים
 

קטגוריה:אנציקלופדיות בשפה העברית
קטגוריה:ארץ ישראל: החי והצומח
קטגוריה:ספרי משרד הביטחון – ההוצאה לאור
קטגוריה:ספרי 1983
קטגוריה:ספרות בנושא החי בארץ ישראל
מכינת צהלי

**מכינת צהלי ע"ש [[תמר אריאל]]** היא מכינה קדם צבאית המיועדת לצעירות דתיות. המכינה הוקמה בשנת תשס"ז, 2006 על ידי מרכז יעקב הרצוג, בחסותה של תנועת הקיבוץ הדתי. המכינה פועלת בעין צורים ובנוסף פתחה שלוחה חדשה בקיבוץ קבוצת יבנה. צהלי הייתה המכינה הקדם-צבאית הראשונה שמיועדת לציבור זה.

בראש המכינה עומדת מאז הקמתה הרבנית מיכל נגן.

## היסטוריה
המכינה הוקמה בשנת 2006 במטרה ללוות מקרוב בוגרות אולפנה ותיכונים דתיים שבחרו לשרת בצה"ל, ומעוניינות להכשיר את עצמן לקראת שירות משמעותי בצבא. המכינה מאפשרת לצעירות להתחזק ולהתגבש בעולמן האמוני-דתי וגם להיפגש עם החברה הישראלית, לחיות חיי קבוצה, להתנסות באתגרים קבוצתיים, ולבחור בצורה מושכלת ותוך ליווי קרוב תפקיד המתאים להן בצבא. שמה של המכינה נגזר מהפסוק: "צַהֲלִי וָרֹנִּי, יוֹשֶׁבֶת צִיּוֹן: כִּי-גָדוֹל בְּקִרְבֵּךְ, קְדוֹשׁ יִשְׂרָאֵל" ().

למכינה מגיעות מדי שנה כ-130 מסיימות י"ב, הדוחות את גיוסן לצה"ל בשנה. יום הלימודים מוקדש ברובו ללימודי קודש, ובחלקו להיסטוריה של ארץ ישראל, מדינת ישראל וחוגים. ארבע פעמים בשנה יוצאת המכינה לסדרות שטח באזורי הארץ השונים שבהן נלמדים עיקרי הקונפליקטים של החברה הישראלית. חיי המכינה כוללים לקיחת אחריות, קבלת משימות וביצוען, חצי יום התנדבות, וחיי קבוצה. מושם דגש מרכזי על גיבוש הקבוצה, על פיתוח מיומנויות תקשורת בין אישית, על בניית זהות ועל תרומה לחברה.

כדי לאפשר חיי קבוצה המכינה מחולקת לשתי קבוצות הפועלות זו לצד זו קבוצת צוהר שבראשה עומדת תפארת וייגלר, וקבוצת הלל שבראשה עומדת מיכל שליכיאטר. את הפעילות החינוכית מלווה הרבנית אביטל כהן ברנר.

החניכות זוכות להיכרות תאורטית עם המערכת הצבאית, בביקור בבסיסים והיכרות עם תפקידי חיילות דתיות בצה"ל. בשיתוף פעולה עם מיטב, מוצאת כל חניכה את התפקיד המתאים לה בצבא. המכינה גם מכשירה את החניכות לעמוד בדרישות כושר קרבי של צה"ל.

הבוגרות משתלבות בצה"ל בתפקידים מגוונים: מדריכות חיל שריון, מורות חיילות, מש"קיות ת"ש, מפק"ציות ומש"קיות הוראה בחיל חינוך, משקיות נפגעים, דובר צה"ל, וחיל המודיעין. במכינה מתקיימים ימי עיון ושבתות לחיילות שבצבא, וכן תוכנית לימוד המיועדת לבוגרות צבא. המכינה נחשבת פורצת דרך בתחום שירות הנשים בצה"ל.

בשנת 2018 עמדה המכינה, בהובלת ראש המכינה הרבנית נגן, בלב המאבק לעידוד נערות דתיות להתגייס לצבא, המכינה ארגנה שירת המונים לחילות הדתיות - אירוע קולולם בביצוע מקורי של קולות נשיים לשיר 'בדרך שלך' (שיר של עידן עמדי) השיר נצפה באלפי צפיות וקטע את הקמפיין של חותם (ארגון) נגד גיוס הנערות הדתיות לצבא.

בשנת 2023 הקימה צהלי שלוחה חדשה למכינה בקבוצת יבנה. השלוחה משמרת את תוכנית הלימודים של מכינת האם ובנוסף תקיים יום עבודה בשדות החקלאות של הקיבוץ. בראשות השלוחה עומדת עדי בלוט, רעייתו של האלוף אבי בלוט.

תחת אחריות מוסדות המכינה נמצאת גם **[[מדרשת רֹוני]]**, מדרשה תורנית המיועדת לצעירות דתיות המעוניינות בגיוס לצבא במסגרת גרעין. המדרשה הוקמה בשנת 2017 ובראשה עומדת הרבנית זיוית ברלינר, תושבת נתיבות ורעייתו של הרב אסף ברלינר, ר"מ ב-ישיבת ההסדר "אהבת ישראל" בנתיבות. מדרשת רוני פועלת במשואות יצחק.

## פרסים
מכינת צהלי זכתה בפרס בגין לשנת תשפ"ב (2021)

## קישורים חיצוניים
* 
*דף הפייסבוק של מכינת צהלי
* המכינה באתר המכינות של משרד החינוך
* 
* 
*צהלולם - בדרך שלך, שירת המונים לכבוד החיילות הדתיות
*"זו הדרך שלך" התשובה של החילות הדתיות למתקפת הרבנים, כאן חדשות, 10 במרץ 2018
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מכינות קדם-צבאיות
קטגוריה:צה"ל: דת
קטגוריה:מוסדות חינוך של הקיבוץ הדתי
קטגוריה:מועצה אזורית שפיר
קטגוריה:משואות יצחק
פרג קליפורניה

**פרג קליפורניה** (באנגלית: **California poppy**) (שם מדעי: *Eschscholzia californica*) הוא מין צמח ממשפחת הפרגיים.

פרח זה מוצאו מאמריקה הצפונית וזהו הפרח הלאומי של מדינת קליפורניה.

## גלריה

תמונה:פרג קליפורניה 001 .JPG 
תמונה:פרג קליפורניה 002.JPG 
תמונה:פרג קליפורניה 003.JPG
File:Pavot de Californie détail FR 2012.jpg


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1820
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אדלברט פון שאמיסו
קטגוריה:פרגיים
יורם בוקר

**יורם בוקר** (24 במאי 1940 – 16 ביוני 2023) היה פנטומימאי ישראלי, במאי, שחקן, פרופסור ומורה לפנטומימה בחוג לאמנות תיאטרון באוניברסיטת תל אביב וב"בית צבי".

## ביוגרפיה
בוקר נולד בפריז, צרפת, בשם **ז'אן קלוד בוקסנבאום**. ב הוחבא אצל משפחה פריזאית, תמורת כסף, בעת שהוריו שרדו מחנות ריכוז. עלה לישראל בגיל 19 בשנת 1959 ושירת בצה"ל בחטיבת הצנחנים. ב-1962 נפגש עם מרסל מרסו בישראל והוזמן ללמוד אצלו בפריז. הוא למד פנטומימה גם אצל ז'אק לקוק וקלוד קיפניס.

לאחר שסיים את לימודי הפנטומימה בצרפת חזר לישראל בשנת 1965. הוא ייסד את "תיאטרון הפנטומימה של יורם בוקר" (1970), עמו הופיע בפסטיבלים בישראל ובעולם. ביים והשתתף במספר מופעי פנטומימה בתיאטרון שלו. המופע "קרוסל" (1969) הועלה 600 פעמים והופיע גם בתיאטרון דני דגן; בעקבותיו עלה מופע ההמשך "קרוסל 2". מופעו "קלפים" הועלה 80 פעמים, והופיע גם בתיאטרון חיפה. "עולם הפנטומימה" הוצג 300 פעמים, בין השאר גם בתיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער. ב-1979 עלתה ההצגה "שעשועי פנטומימה" עם אורי טננבאום, והוצגה כ-100 פעמים. בוקר ביים את קטעי הקישור באירוויזיון 1979, בהם הוצגו קטעי פנטומימה בהשתתפות בוקר, עזרא דגן, חנוך רוזן ואחרים. ב-1980 העלה את "על מסכות ואנשים" לצד שייקה אופיר. מופעי פנטומימה נוספים שהעלה הם "חגיגת פנטומימה" (1982), "מקסימים" (אוניברסיטת תל אביב), "גברתי המדינה", "גיזת הזהב", "חלומות באשפמיה" (1994) ועוד.

בוקר הרחיב את עיסוקיו גם לקולנוע, טלוויזיה, קונצרטים ותיאטרון. ב-1981 כיהן כמנהל אמנותי של הפסטיבל הישראלי לפנטומימה בקריית שמונה. באותה שנה גם התארח כפנטומימאי בתוכנית הטלוויזיה "רגע עם דודלי". ב-1988 הופיע בתוכנית "בצלו של הלם קרב" וב-1993 הופיע בכמה פרקים של תוכנית הטלוויזיה "מוסיכף" לצידם של הפנטומימאים אורי טננבאום ואפי מאיר.

לאורך השנים שיחק בהצגות מרכזיות בתיאטראות ישראל, בהן "נאסר א-דין", "כלוב האהבה", "נעליים אדומות", "כנר על הגג" ו"מעשה בחייל". עבד גם כמעצב תנועה בתיאטראות הבימה, תיאטרון חיפה ותיאטרון באר שבע.

ב-1981 זכה בוקר בפרס ראשון בפסטיבל פנטומימה בינלאומי שנערך באיטליה, מטעם עיריית ארצו ומשרד התרבות האיטלקי.

החל מ-1965 בוקר כיהן כפרופסור ומורה לפנטומימה בחוג לאמנות התיאטרון באוניברסיטת תל אביב.
היה נשוי פעמיים והתגורר בהרצליה.

בוקר נפטר ב-15 ביוני 2023. נקבר בבית העלמין האזרחי מנוחה נכונה כפר סבא.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* יורם בוקר, באתר אוניברסיטת תל אביב
* איריס קול, 

## הערות שוליים

קטגוריה:במאים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי צרפת
קטגוריה:מורים למשחק בישראל
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: תיאטרון
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:פנטומימאים ישראלים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות מנוחה נכונה כפר סבא
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1940
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2023
כלא לפורטובו

**כלא לֶפוֹרְטוֹבוֹ** (ברוסית: **Лефортовская тюрьма**), בית מעצר הנמצא בחלקה המזרחי של העיר מוסקבה, רוסיה.

מאז 2005 הוא מנוהל על ידי שירות בתי הסוהר הפדרלי. בשנים 1995–2005 היה בניהול הפ.ס.ב (מיורשי הק.ג.ב).

## היסטוריה
הבניין נבנה בשנת 1881 ככלא צבאי לחיילי צבא רוסיה בעלי דרגות נמוכות, אשר נדונו לתקופות מאסר קצרות. שמו, לפורטובו, נלקח משמה של השכונה שהוא נמצא בה, הקרויה על שמו של פרנץ לפורט, מחבריו ועוזריו של הצאר פיוטר הגדול. במשך השנים בוצעו בבניין שינויים רבים והרחבות.

לאחר המהפכה הבולשביקית הועבר כלא לפורטובו לניהול מועצה מיוחדת של המהפכה (וו.צ'.ק, ВЧК). בזמן הטיהורים הגדולים הוא נשלט על ידי המשטרה הפנימית החשאית, הנ.ק.וו.ד ושימש לחקירות, מהן בעינויים. עד סוף קיומה של ברית המועצות, בשנת 1991, שימש הכלא כבית מעצר של הק.ג.ב למשך תקופות החקירה של העצורים.

רבים ממתנגדי השלטון הסובייטי (דיסידנטים) וגם אסירי ציון היו עצורים בכלא לפורטובו. עם העצירים המפורסמים נמנו ראול ולנברג, אנדריי סחרוב, נתן שרנסקי ואלכסנדר סולז'ניצין.

ב משמש הכלא כמתקן כליאה זמני למשפט, בייחוד למרגלים ולבכירים שהואשמו בשחיתות.

בכלא נכלא אוון גרשקוביץ' עיתונאי אמריקאי שנעצר בגין ריגול.

## קישורים חיצוניים
* תיאור הכלא 

קטגוריה:מוסקבה: מבנים
קטגוריה:רוסיה: בתי סוהר
ארגון ביולוגי

**ארגון ביולוגי** או **היררכית החיים** הוא תפיסה היררכית של מבנים ביולוגיים מורכבים בשיטה רדוקציוניסטית. ההיררכיה משתרעת מאטומים עד לביוספרות.
כל רמה בהיררכיה מורכבת מקודמתה ומהווה בסיס לזאת שאחריה, וכל עלייה ברמה מייצגת עלייה במורכבות המבנה הביולוגי, כלומר שכל "אובייקט" מורכב בעיקרו מהיחידות של הרמה הקודמת.

## רמות הארגון
להלן התיאור הרווח ביותר של רמות הארגון הביולוגי, מהנמוך ביותר עד לגבוה ביותר:

## חשיבותה של הבנת הארגון הביולוגי
כל רמה בארגון הביולוגי קשורה לזאת שלפניה ולזאת שאחריה, ומושפעת מהן. לדוגמה, שינויים במערכת האקולוגית של אזור מסוים יכולים להשפיע על קהילה, שתשפיע על אוכלוסייה וכך הלאה עד לרמה התאית של היצורים החיים באותו אזור. מאותו רעיון, שינויים אף ברמה המולקולרית יכולים להוביל לשינויים ברמה של היצור החי כולו. הבנה זו היא עניין חשוב לביצוע מחקרים מדעיים בתחומים רבים. לדוגמה, במדעי הרפואה, ללא הבנה זו היה זה על סף הבלתי אפשרי להבין את השפעתן של תופעות כימיות ופיזיות על מחלות ותפקוד גופני.

## קישורים חיצוניים
* מצגת PowerPoint על ארגון ביולוגי (אנגלית), באתר Buzzle.com
* ארגון ביולוגי (אנגלית), באתר authorSTREAM

קטגוריה:ביולוגיה
קטגוריה:היררכיה
ז'אק לקוק

**ז'אק לקוק** (בצרפתית: **Jacques Lecoq**; ) היה שחקן, פנטומימאי ובמאי צרפתי אשר השפיע רבות על אמנויות הבמה במחצית השנייה של המאה העשרים וידוע כמפתח שיטת התיאטרון הפיזי.

## קורות חייו
לקוק החל את לימודיו בגימנסיה בגיל 17 ולמד בה התעמלות מכשירים. לדבריו, לימודים אלו גרמו לו להבין את הגאומטריה של התנועה וכי תנועת הגוף דרך החלל דורשת ממנו להיות לגמרי מופשט. לקוק ראה את הקצב באתלטיקה כ"שירה פיזית".

ב-1941 התקבל ל"תיאטרון הפיזי" ובו הכיר את ז'אן-מארי קונטי, שחקן כדורסל לשעבר, אשר היה אחראי על לימודי הספורט בצרפת. קונטי התעניין בחיבור בין ספורט לתיאטרון ובעקבות כך היה בקשר עם אנשי התיאטרון אנטונן ארטו וז'אן-לואי בארו. הייתה לו השפעה רבה על לקוק.

לקוק לימד ספורט במשך מספר שנים ולאחר מכן שיחק בקומדיות דלארטה. הוא גר באיטליה במשך שמונה שנים ושם נחשף לפנטומימה, מסיכות והופעות פיזיות. במשך אותו זמן הופיע כשחקן, ליצן ומחזאי.

ב-1956 חזר לפריס והקים את "בית-הספר הבינלאומי לתיאטרון של ז'אק לקוק" - École internationale de Théâtre Jacques Lecoq.

## שיטת הוראה
לקוק פיתח את שפת התיאטרון הפיזי והצליח באמצעות פדגוגיה מקורית, ליצור סגנון חדש ומקורי של יצירה תיאטרלית. הוא פיתח פדגוגיה תיאטרלית, אך לא קיבע אותה כשיטת עבודה לתהליכי יצירה תיאטרלית.

לקוק עודד את תלמידיו לחקור דרכי הופעה, במקום להקנות מספר יכולות מסודרות או העדיף לחנך ליצירתיות של המופיע (פרפורמר). התרגול כלל דגש על מסיכות. בתחילה עם מסכות טבעיות מתוך מחשבה שהן מפנות את תשומת הלב למניירות הגופניות ולאחר מכן הקטין את גודל המסיכות עד אביזרים קטנים כמו אף של ליצן. בשלבים מאוחרים יותר של הלימוד העדיף לקוק לא להגיד לתלמידיו מה לעשות כדי לעודד אותם להמשיך לנסות דרכים חדשות של ביטוי יצירתי. שלושת עקרונותיו היו: משחק מלא, תחושה של ביחד ופתיחות.

ב-1977 לקאן הקים בבית הספר מעבדה ללימוד התנועה שחקרה ארכיטקטורה, עיצוב במה ותפאורה.

## השפעה
בבית הספר של לקוק למדו תלמידים מארצות שונות ולאחר לימודיהם הקימו להקות תיאטרון, השתלבו בתיאטראות קיימים ואף הקימו בתי-ספר עצמאיים שממשיכים את דרכו הפדגוגית. על תלמידיו נמנים, פיטר ברוק, אריאן מנושקין, סטיבן ברקוף, דריו פו, ג'ולי טיימור, פיליפ גולייה, סיימון מקברני סאידי לאסאד, ברטי טוביאס, קלוד שגרן, ג'וליאן שגרן ואחרים.

בישראל פועלים שחקנים ובמאים בהשראת לקוק כ: גיל בכר, ג'וליאן שגרן, נעם מאירי נלי עמר, סלים דאו שירילי דשא, אורי וייס וליסה ג'יקובסון.
כמו כן ישנם בתי ספר וקבוצות תיאטרון שפועלים בהשראתו כמו "תיאטרון ארמא", בית הספר תיאטרון הגוף שנסגר, ו"הואדי- בית ספר לתיאטרון פיזי" הפועל בבית-הגפן בחיפה החל משנת 2016.

## לקריאה נוספת

* *The Moving Body: Teaching Creative Theatre*, Jacques Lecoq, Jean-Gabriel Carasso, Jean-Claude Lallias, Routledge, 2002
* *Theatre of Movement and Gesture*, Jacques Lecoq, Routledge, 2006
* *Through the Body: A practical guide to physical theatre*, Callery Dympha, London: Nick Hern Books, 2001
* *Jacques Lecoq*, Murray Simon, Routledge, 2003


## קישורים חיצוניים

* בית ספר "ז'אק לקוק" לתיאטרון  
* ז'אן לקוק והתיאטרון הפיסי, מתוך אתר בית ספר "ארמא"
* בית ספר "תיאטרון הגוף"

קטגוריה:תיאטרון צרפתי
קטגוריה:פנטומימאים
קטגוריה:במאים צרפתים
קטגוריה:בתי ספר למשחק
קטגוריה:בתי ספר לאמנויות הבמה
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1921
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1999
דודי אור

**דוד (דוּדי) אוֹר** (נולד ב-5 בינואר 1953) הוא מוזיקאי ומפיק ישראלי, הכותב בעיקר מוזיקה לתיאטרון ולקולנוע.

## ביוגרפיה
אור, בוגר צוות הווי הנח"ל, למד מוזיקה אצל פרופ' צבי קרן, והמשיך במגמת הקומפוזיציה באקדמיה למוזיקה בתל אביב. עוד קודם לכן, ב-1977 הוא לקח חלק לצד עפרה חזה, דני מסנג ואחרים במופע "Here is Israel" שהועלה מול קהילות יהודיות בארצות הברית. הוא סיים את לימודיו אצל פרופ' לאון שידלובסקי ב-1983, ומשנת 1980 ולאורך עשור שימש כַּמנצח של חבורת הזמר מטה אשר ושל חבורת הזמר "מוזיקל"; בשנים אלו גם החל לכתוב מוזיקה עבור הצגות בתיאטרון הרפרטוארי בישראל, בין היתר ל"ריקודו של ג'ינגיס כהן" (בית ליסין) שזכתה במקום הראשון בפסטיבל עכו לתיאטרון אחר ב-1984.

תחת עודד קוטלר כיהן אור כמוזיקאי-הבית של קבוצת התיאטרון נווה צדק שפעלה במרכז סוזן דלל שבתל אביב בין 1985 ל-1988. ב-1986 הוא קיבל, במשותף עם קובי ניב וישראל גוריון, את פרס כינור דוד עבור "המלך הלך לישון" שהייתה הצגת הילדים הפוליטית הראשונה בישראל. הצגות אחרות שעבורן יצר את המוזיקה כוללות את "בערבות הנגב" ו"החייל הטוב שווייק" (בבימוי אהרון אלמוג), אף הן במסגרת הקבוצה בסוזן דלל. עוד באותו עשור, נמנה עם עיתונאֵי "דבר" ו"על המשמר" ובמשך כתשע שנים שימש בהם כתב לענייני מוזיקה. ב-1989 חיבר את המוזיקה לסרט הטלוויזיה "רותי נעים" שביים אמנון רובינשטיין בערוץ הראשון. בשנה זו ייסד את משרד ההפקות "תרבות לנוער", שעד לסוף פעילותו שש שנים אחר כך היה אחראי למספר רב של הצגות ילדים ונוער ובהן להיטי "פגישת מחזור" עם אקי אבני ועדי טופול. אז גם נקלע למשבר שהביא אותו להפסקה ממושכת מעשייה ציבורית. מאז 2004 אור הוא כתב התרבות של "ישראל פוסט" (שבשנים אלה עוד הופיע תחת השם "אנשים").

### עבודה עם אמנים
אור הלחין שירי משוררות כתרצה אתר, רחל שפירא ונעמי שמר. הוא כתב שירים שבוצעו על ידי הזמרות אורה זיטנר ומיכל טל כמו גם הצמד הקנדי סוזן ופרן. ב-2011 עבד על השלמת אלבום הקאמבק של מיכל טל, "אמא רוסיה עוד בוכה".

אור חבר בקבוצה הספרותית "שופרא" מייסודו של אילן שיינפלד מאז הקמתה בשנות ה-80, ובקבוצת "עמדה" מ-2010.

### מעבודתו התיאטרונית
**הלחנה:**
* 1984 - "ריקודו של ג'ינגיס כהן" (הועלה בבית ליסין בבימויו של מיכאל כהנא. על-פי רומן גארי; זוכה פסטיבל עכו)
* 1986 - "המלך הלך לישון" (קובי ניב; זוכה פרס כינור דוד)
* 1987 - "בתחילת קיץ 1970" (א.ב. יהושע), בביצוע שמעון פינקל
* 1988 - "סיפורו של הצב גדעון שושני" (חיים נגיד), תיאטרון אורנה פורת
* 1988 - "אדי ופוס", בביצוע עדי עציון-זק וגיל אלון, "צוותא"
* 1989 - "העד" (שולמית הראבן), תיאטרון אורנה פורת
**מחזה ופזמונים:**
* 2010 - "אלביס פינת טרומפלדור" (עם רן יגיל), בביצוע אלברט אילוז, פסטיבל "תיאטרונטו"

## חיים אישיים
אור מתגורר ברמת גן, רווק. לצד עיסוקיו הוא מפרסם שירה, המאופיינת ב בוטה.

## קישורים חיצוניים

* הדף של דודי אור ב-Café של קבוצת הארץ
* רן יגיל, **[https://www.makorrishon.co.il/nrg/app/index.php?do=blog&encr_id=7b710fc4596b25648b44472262adc013&id=1718 שלושה שירים של דודי אור]**, nrg מעריב, 13 באוקטובר 2010

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל על המשמר
קטגוריה:סגל דבר
קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:מוזיקאים להט"בים ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס כינור דוד
קטגוריה:חברי צוות הווי הנח"ל
קטגוריה:אפק (קיבוץ): אישים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: מוזיקה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1953
אנדרטת הודו בנב-שאפל

**אנדרטת הודו בנב-שאפל** (באנגלית: **Neuve-Chapelle Indian Memorial**) היא אנדרטה שהוקמה בצרפת לזכר חיילי הצבא ההודי שנפלו בחזית המערבית באירופה במלחמת העולם הראשונה ומקום קבורתם לא נודע. כיום מונצחים על גביה שמותיהם של 4,703 נעדרים. האנדרטה היא מהמפוארות והייחודיות באנדרטאות האימפריה הבריטית שבחזית המערבית לשעבר.

ב-2023 הוכרז אתר מורשת עולמית של אונסק"ו בשם אתרי קבורה וזיכרון של מלחמת העולם הראשונה (החזית המערבית), הכולל בין היתר את האנדרטה.

## האנדרטה
האנדרטה ניצבת ליד הכפר נב-שאפל, כ-20 קילומטרים מדרום-מערב לעיר ליל שבמחוז נור פה דה קאלה בצפון צרפת. מיקום זה נבחר בשל התפקיד שמילאו יחידות הודיות בקרב נב-שאפל במרץ 1915.

האנדרטה היא חצר עגולה בקוטר של כ-50 מטרים. היא מוקפת חומה ועצים ומעוטרת בדשא ושיחי פרחים. שטחה נחצה לרבעים על ידי שני שבילי אבן מצטלבים. בצומת שני השבילים ניצבת אבן הזיכרון, שעליה חרותה הכתובת "Their Name Liveth for Evermore" ("שמם יחיה לדור ודור"). בשני קצותיו של אחד השבילים, ממערב וממזרח, נקבעו בחומה שני ביתנים רבי צלעות בעלי כיפה (Chhatri) שעיצובם לקוח מן הארכיטקטורה ההודית. הכניסה אל מתחם האנדרטה היא דרך הביתן המערבי.

מחציתה הצפונית של חומת המתחם, בין שני הביתנים, היא שבכת אבן ועליה תחריטי סמלים של יחידות הודיות. במרכז השבכה נקבע כותל, שעליו עמוד המתנשא לגובה של 15 מטרים. העמוד נעשה בדמותם של העמודים שנוצרו על ידי הקיסר אשוקה. בראשו נקבעו פרח הלוטוס, הכתר האימפריאלי וכוכב הודו. על גבי העמוד נחרתה באנגלית, ערבית, הינדי ופנג'אבי הכתובת **"אלוהים הוא אחד, הוא הניצחון"**. בראש הכותל, משני צידי העמוד, ניצבים שני פסלי אבן בדמות טיגריסים, המשקיפים אל צידה החיצוני של האנדרטה. על גבי צידו החיצוני של הכותל נחרתה כתובת זו:

**1914 <big>הודו</big> 1918**

על גבי צידו הפנימי של הכותל נחרתו שמות האתרים בהם לחמו היחידות ההודיות בחזית המערבית.

מחציתה הדרומית של חומת המתחם, בין שני הביתנים, היא כותל חלק. אליו צמודים 44 לוחות שעליהם נחרתו שמות הנעדרים, מהם שניים שעוטרו בעיטור צלב ויקטוריה. במרכז הכותל נחרתה כתובת זו, באנגלית ובצרפתית:

**לכבודו של צבא הודו, שלחם בצרפת ובבלגיה, 1914-1918**

**ומתוך זיכרון נצח של אלו מחלליו ששמותיהם נרשמו כאן ושמקום קבורתם לא נודע**

באנדרטה מונצחים גם שמותיהם של שישה חיילים הודים שנפלו באירופה במלחמת העולם השנייה וגופותיהם נשרפו בהתאם לאמונתם.

האנדרטה תוכננה על ידי האדריכל הבריטי הרברט בייקר (Herbet Baker), שהיה ממתכנניה של ניו דלהי. עבודות הפיסול נוצרו על ידי צ'ארלס ווילר (Charles Wheeler).

האנדרטה הוקמה ומתוחזקת על ידי ועדת חבר העמים לקברי מלחמה. היא נחנכה ב-7 באוקטובר 1927 על ידי הרוזן מבירקנהד (Earl of Birkenhead), מזכיר המדינה הבריטי להודו, במעמד המרשל פרדיננד פוש.

## מקורות
*אנדרטת הודו בנב-שאפל באתר ועדת חבר העמים לקברי מלחמה

## ראו גם
* צ'אטרי

## קישורים חיצוניים

* מראה פנורמי של האנדרטה באתר Toadyisfree.
* תמונות האנדרטה באתר https://www.ww1cemeteries.com
* האנדרטה באתר Your Archives
* נב-שאפל באתר World War One Battlefields
* Sikhs and the Great War in France

## הערות שוליים

הודו
נב-שאפל
קטגוריה:נור-פה דה קאלה: מבנים
קטגוריה:אנדרטאות ועדת חבר העמים לקברי מלחמה באירופה
קטגוריה:צבא הודו הבריטית
קטגוריה:אתרי קבורה וזיכרון של מלחמת העולם הראשונה (החזית המערבית) (אתר מורשת עולמית)
קטגוריה:או-דה-פראנס: מבנים
סטאד ולודרום

250px|שמאל|ממוזער|סטאד ולודרום, 2004
**סטאד ולודרום** (בצרפתית: **Stade Vélodrome**) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בעיר מרסיי אשר בצרפת, ומשמש לרוב כמגרשה הביתי קבוצת אולימפיק מרסיי מליגת העל הצרפתית. כמו כן, מארח האצטדיון לעיתים את משחקיה של נבחרת צרפת ברוגבי וחלק ממשחקיה של קבוצת הרוגבי של טולון. האצטדיון מכיל 67,394 מקומות ישיבה, והוא האצטדיון השני בגודלו בצרפת אחרי הסטאד דה פראנס. 

האצטדיון נחנך ב-13 ביוני 1937 במשחקה של אולימפיק מרסיי נגד טורינו האיטלקית. האצטדיון אירח חלק ממשחקי מונדיאל 1938, מונדיאל 1998 וגביע העולם ברוגבי 2007. לקראת משחקי מונדיאל 1998 הוגדלה תכולתו של האצטדיון מכ-42,000 מקומות ישיבה לכ-60,000 מקומות ישיבה. האצטדיון אירח חלק ממשחקי יורו 2016, ולקראתו עבר שיפוץ כללי אשר הגדיל תכולת האצטדיון לכ-67,394 מקומות ישיבה. עלות העבודות מוערכת ב-267 מיליון אירו.

שיא הצופים באצטדיון למשחק, אשר עומד על 65,148 צופים, נקבע ב-5 באפריל 2015 במסגרת במשחקה של אולימפיק מארסיי נגד פריז סן-ז'רמן במסגרת ליגת העל הצרפתית.

## משחקי [[מונדיאל 1938]]

## משחקי [[מונדיאל 1998]]

## קישורים חיצוניים

* 

* סטאד ולודרום באתר הרשמי של אולימפיק מרסיי 
* אצטדיון קלאסי: סטאד ולודרום באתר פיפ"א 

## הערות שוליים

קטגוריה:מרסיי: ספורט
קטגוריה:אצטדיוני כדורגל בצרפת
קטגוריה:אולימפיק מרסיי
קטגוריה:אצטדיוני מונדיאל 1998
קטגוריה:מרסיי: מבנים
גלובולין

בביוכימיה, **גְלוֹבּוּלִין** (Globulin) היא אחת משלוש הקבוצות של חלבונים המרכיבים את הפלזמה (יחד עם אלבומין ופיברינוגן). חלק מהגלובולינים נוצרים בכבד, בעוד אחרים נוצרים במערכת החיסון.
הריכוז הנורמלי של מוגלובולינים בדמם של בני אדם הוא בין 2.3 ל-3.5 גרם לדציליטר.

## קבוצות עיקריות
**[[גלובולין אלפא|אלפא]]** - קבוצה הנמצאת בפלזמה ונחלקת לאלפא 1 ולאלפא 2. קבוצה זו היא האלקטרופוריזית ביותר מבין כל הגלובולינים. קבוצה זו מדכאת את פעילותם של חלק מהפרוטאזים בדם. בקבוצה זו נכלל למשל האלפא-1 אנטיטריפסין.

**[[גלובולין בטא|בטא]]** - קבוצה הנמצאת בעיקר בדם והגנים המייצרים את חלבונים אלה ממוקמים על כרומוזום 11 בבני אדם. האלקטרופוריזיות שלה היא בינונית, נמוכה מזו של האלפא גלובולין וגבוהה מזו של הגאמא.

**[[גלובולין גאמא|גאמא]]** - קבוצה הנמצאת בדם והיא האלקטרפוזית הנמוכה ביותר מבין כלל הגלובולינים. קבוצה זו כוללת בתוכה את רוב הנוגדנים (Igs) בדם.

## קישורים חיצוניים

* 
* באתר infomed

קטגוריה:חלבונים
קווין דורנד

**קווין סרג' דורנד** (באנגלית: **Kevin Serge Durand**; נולד ב-14 בינואר 1974) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה וקומיקאי קנדי. התפרסם בזכות הופעותיו בסרטים "פלדה אמיתית", "אקס מן המקור: וולברין" ו"רובין הוד" ובסדרות "אבודים" ו"מלאך שחור".

## ביוגרפיה
קווין דורנד נולד וגדל בעיר ת'אנדר ביי שבאונטריו, קנדה, בנם של הורים קנדים צרפתים: רֵנָה לבית פֵּרוֹ וסרג' דורנד.

## קריירה

#### טלוויזיה
ב-2001 שיחק בסדרה "מלאך שחור" שיצר ג'יימס קמרון בתור המוטציה ג'ושוע. ב-2008 הצטרף דורנד אל העונה הרביעית של סדרת המתח "אבודים", בה שיחק במשך 12 פרקים בתפקיד שכיר החרב וחייל המארינס מרטין קימי.

#### קולנוע
תפקידו הקולנועי הראשון של דורנר היה בשנת 1999 בקומדיית הריגול "אוסטין פאוורס: המרגל שתקע אותי" בתור בזוקה ג'ו, אחד ממתנקשיו של ד"ר רשע. בנוסף הופיע בדרמת ההוקי קרח "מיסטורין, אלסקה". 

ב-2004 הופיע דורנד לראשונה בתפקיד קולנועי משמעותי בסרט הפעולה "בראש מורם". 

ב-2007 שיחק בסרט הפשע "לחסל את האס" בתור המתנקש הנאו-נאצי ג'יבס טרמור והשתתף בקומדיה "שימו גז" ובמערבון "3:10 ליומה".

ב-2009 התפרסם דורנד בקנה מידה עולמי בסרט גיבורי העל "אקס מן המקור: וולברין" בתפקיד הנבל בלוב. 

ב-2010 הופיע בסרט ההרפתקאות של רידלי סקוט "רובין הוד" בתור ג'ון הקטן סגנו של רובין הוד, ובמותחן האימה "לגיון המלאכים" בתפקיד המלאך גבריאל.

ב-2011 שיחק דורנד בסרט הפעולה של שון לוי "פלדה אמיתית" בתור היזם ריקי והשתתף בסרט הנעורים המדע בדיוני "אני מספר ארבע" בתור מפקד המוגדוריאנים.

בשנת 2013 שיחק בסרט הפשע "קשר שטני" של הבמאי אטום אגויאן. אגויאן ליהק את דורנד גם בסרט "שבויה" משנת 2014.

בשנת 2024 גילם את השימפנזה פרוקסימוס סיזר בלכידת תנועה בסרט "כוכב הקופים: ממלכה חדשה".

## חיים אישיים
דורנד דובר צרפתית שוטפת.

בשנת 2010 נישא דורנד לחברתו השחקנית סנדרה צ'או.

## פילמוגרפיה
### קולנוע
* אוסטין פאוורס: המרגל שתקע אותי (1999)
* מיסטורין, אלסקה (1999)
* אפקט הפרפר (2004)
* בראש מורם (2004)
* ביג מאמא 2 (2006)
* לחסל את האס (2007)
* הקרב על הכוכב (2007)
* שימו גז (2007)
* 3:10 ליומה (2007)
* הד (2008) 
* אנשים שבורי כנפיים (2008) 
* אקס מן המקור: וולברין (2009)
* רובין הוד (2010)
* לגיון המלאכים (2010)
* אני מספר ארבע (2011)
* פלדה אמיתית (2011)
* Citizen Gangster (2011)
* קוסמופוליס (2012)
* A Dark Truth (2012)
* האויב שבפנים: הגמול (2012)
* קשר שטני (2013) 
* תחנת פרוטוויל (2013) 
* בני הנפילים: עיר של עצמות (2013)
* המבול (2014)
* שבויה (2014)
* נערות הטרגדיה (2017)
* גדול יותר (2018)
* Take Point (2018)
* ראשוני (2019)
* סכנה מיידית   (2021)
* כוכב הקופים: ממלכה חדשה (2024)
* מתוקה רצח (2024)
* *Clown in a Cornfield* (2025)
* האקדח מת מצחוק (2025)
* מי שעומד מאחורי 2 (2026)

### טלוויזיה
* מלאך שחור (2002–2003)
* אבודים (2008–2010)
* רפובליקת דויל (2012)
* הנגיף (2014–2017)
* משפט ושגיאה (2017)
* היצור מן הביצה (2019)
* המתנקשים (2019)
* המפתחות של משפחת לוק (2021–2022)
* *The Callisto Protocol: Helix Station* (2022) - פודקאסט
* Pantheon (2022–הווה) – דיבוב
* Essex County (2023)
* Most Dangerous Game (2023)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה קנדים
קטגוריה:זמרים קנדים
קטגוריה:קנדים ממוצא צרפתי
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1974
מלאני אמרו

**מלאני אן אמרו** (באנגלית: **Melanie Ann Amaro**; נולדה ב-26 ביוני 1992) היא זמרת ילידת ארצות הברית שגדלה באיי הבתולה הבריטיים. הזוכה הראשונה של תוכנית המציאות "אקס פקטור" בגרסתה האמריקאית, ובפרס שכלל חוזה הקלטות של 5 מיליון דולר עם חברת סוני מיוזיק וסיקו מיוזיק. נוסף לחוזה, היא הופיעה בפרסומת לפפסי, שעלתה לאוויר ב-NBC במהלך הסופרבול (5 בפברואר 2012).

## ביוגרפיה
אמרו נולדה במיאמי, פלורידה וגדלה בטורטולה, שבאיי הבתולה הבריטיים. היא החלה לשיר בגיל 11 במחזות זמר שבבית הספר, במקהלות של כנסייה.

בשנת 2011, נבחנה אמרו לעונה הראשונה של *[[The X Factor (תוכנית טלוויזיה בריטית)|The X Factor]]* ארצות הברית לפני השופטים סיימון קאוול, פאולה עבדול, ניקול שרזינגר ואל. איי. ריד, בשיר "Listen" של ביונסה נואלס. היא נבחרה ל-32 המועמדים הסופיים, בהמשך היא הופיעה בשירו של מייקל ג'קסון "Will You Be There" בביתו של המנטור שלה, קאוול. בתחילה, סיימון לא העביר את מלאני לשלב ההופעות החיות אך מאוחר יותר, הפתיע אותה קאוול בביתה שבפלורידה, והזמין אותה חזרה לתחרות לאחר שהחליט שהוא עשה "טעות גדולה" כשלא כלל אותה. בתוכנית הגמר שרה אמרו דואט עם אר. קלי את שירו "I Believe I Can Fly" וסולו את השיר "Listen" של ביונסה. בלילה שאחרי תוכנית הגמר, אמרו הוכתרה כמנצחת כאשר הייתה המתמודדת בגמר עם מרב הקולות של צופי התוכנית וזכתה בחוזה בשווי חמישה מיליון דולר. בנוסף, מאחר שסיימון היה המנטור שלה, הוא זכה בתואר "המנטור המנצח".

## קישורים חיצוניים

* 

* 

קטגוריה:זמרות פופ אמריקאיות
קטגוריה:זמרות אמריקאיות
קטגוריה:זוכי אקס פקטור
קטגוריה:אמניות סייקו מיוזיק
קטגוריה:אמניות אפיק רקורדס
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1992
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1992
קוזנצוב

**קוזנצוב** (Кузнецов) הוא שם משפחה שמקורו ברוסית ומשמעותו נפח.

קטגוריה:שמות משפחה לפי עיסוק
קטגוריה:שמות משפחה רוסיים
אהבת ישראל בטאיוואן

**אהבת ישראל בטאיוואן** (AIIT – Ahavat Israel In Taiwan) היא ארגון רוחני פילושמי בטאייוואן, המונה כאלף וחמש מאות חברים.

הקבוצה נוסדה ומונהגת על ידי מאסטר לין זאנג (Lin Zang) הטוען לפיתוח שיטה רפואית היעילה כאשר ניתנת ליהודים בלבד. חברי הקבוצה שולחים משלחות לישראל על מנת לטפל ביהודים באמצעות שיטה זו. הם מאמינים שישנם סגולות רוחניות בנתינת טיפול ליהודים.

הקבוצה קמה בתחילת שנות ה-90 בהנהגתו של מאסטר לין זאנג, לאחר שהגיע להארה בחשיבותו וייחודיותו של העם היהודי בישראל. במשך שנים, מאסטר לינג זאנג פיתח טיפול תרמי המיועד רק לבני העם היהודי. הטיפול לדעתו יעיל: "הרבה מעבר לכל הטיפולים הרפואיים העכשוויים". מאז מעביר מאסטר לין זאנג את תורתו לתלמידיו, ממשיכי דרכו. חברי הקבוצה באים ממקומות שונים בעולם: טאיוואן, קוריאה הדרומית, אוסטרליה, צפון אמריקה, אירופה, אפריקה וישראל. הם מאמינים שהעם היהודי הוא העם הנבחר ומאוחדים באהבה ללא תנאי לעם היהודי בישראל. הם מאמינים כי על כל עזרה ליהודים ישראלים יקבלו גמול אישי ברמה הרוחנית.

במאי 2010 הקים לין את מרכז רפאל לתרפיה-תרמית בטאייפיי, טייוואן. לקבוצה מרכזים גם בקוריאה הדרומית ובשאנגחאי שבסין. חברי הקבוצה באים לישראל מספר פעמים בשנה כדי לטפל בישראלים ומממנים את הנסיעה מחשבונם הפרטי.

הרב אורי שרקי ראש ארגון ברית עולם - המרכז העולמי לבני נח נפגש בירושלים עם מאסטר לין זאנג וביקר אצל הקבוצה בטאיוואן בשנת 2019,.

## קישורים חיצוניים

*

## הערות שוליים

קטגוריה:טאיוואן: תרבות
קטגוריה:כתות
קטגוריה:הערצת תרבויות זרות
מוריס מוסקוביץ

**מוריס מוסקוביץ** (**Maurice Moscovitch**; 23 בנובמבר 1871 – 18 ביוני 1940) היה שחקן תיאטרון וקולנוע יהודי-רוסי שפעל באזור רוסיה ובהמשך בארצות הברית.

## ביוגרפיה
מוריס מוסקוביץ נולד באודסה בשם מוריס מסקוב (Morris Maaskov). הוא החל את קריירת המשחק שלו ברוסיה, כשחקן תיאטרון. את הופעתו הבימתית הראשונה ערך ב-1885, והמשיך במשחק במסעי הופעות לאורך היבשת. ב-1893 היגר לארצות הברית, שם שיחק בתיאטרון היידיש של ניו יורק. את הופעתו הבימתית הראשונה בארצות הברית ערך בתפקיד שמשון במחזה היידי "שמשון ודלילה". הוא המשיך להופיע בתיאטרון וערך סיבובי הופעות עם להקת התיאטרון שבה היה חבר, עד שב-1936 הגיע להוליווד, בירת הסרטים של ארצות הברית. הוא השתתף ב-13 בסרטים מ-1936 ועד מותו ב-1940. בנוסף, הופיע מוסקוביץ בברודוויי, בהצגה על היהודי זיס ובהעלאה של הסוחר מוונציה, לצד ג'ון האלורן (John Halloran). במהלך קריירת המשחק שלו פעל גם באנגליה ובדרום אפריקה.

מוסקוביץ נפטר ב-1940, לאחר ניתוח. פטירתו התרחשה כמה ימים לאחר תחילת הצילומים של הסרט "Dance, Girl, Dance", שבו היה אמור לשחק בתפקיד כוריאוגרף חם מזג, תפקיד שניתן לבסוף למריה אוספנסקאיה (Maria Ouspenskaya) ושוכתב במהירות לשם כך. היו מסרטיו שיצאו לאקרנים לאחר מותו, וכך גם הסרט המוכר ביותר מבין אלו שהשתתף בהם כשחקן, "הדיקטטור הגדול" של צ'ארלי צ'אפלין, שיצא לאקרנים ב-1941.

מוסקוביץ קבור לצד אשתו בבית הקברות היהודי "בית עולם" שבהוליווד, קליפורניה.

## פילמוגרפיה
[שמאל|ממוזער|250px|מוריס מוסקוביץ בסרט [הדיקטטור הגדול, עם צ'ארלי צ'פלין]]
*Winterset (1936)
*Make Way for Tomorrow (1937)
*Lancer Spy (1937)
*Gateway (1938)
*Suez (1938)
*Love Affair (1939)
*Susannah of the Mounties (1939)
*In Name Only (1939)
*Rio (1939)
*The Great Commandment (1939)
*Everything Happens at Night (1939)
* South to Karanga (1940)
* הדיקטטור הגדול (The Great Dictator; 1940)

## לקריאה נוספת
* Tony Luke Scott, "The Stars of Hollywood Forever: 1901-2006", Pub. 2006

## קישורים חיצוניים

* מוריס מוסקוביץ, באתר TCM 
* פורטרט של מוריס מוסקוביץ ב- National Gallery of Victoria במלבורן, תמונה שצוירה על ידי John Longstaff וזכתה בפרס ארצ'יבלד
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים רוסים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:שחקני תיאטרון יהודים רוסים
קטגוריה:שחקני תיאטרון יהודים אמריקאים
קטגוריה:שחקני תיאטרון יידיש
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1871
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1940
הרמן אובריסט

שמאל|ממוזער|250px|גרסה פשוטה יותר של הטאפט "ציקלמן - עקומות שוט" מאת הרמן אובריסט, במוזיאון העירוני במינכן.
[שמאל|ממוזער|250px|[מזרקה מעשה ידי אובריסט]]
**הרמן אובריסט** (בגרמנית: **Hermann Obrist**,  23 במאי 1863 – 26 בפברואר 1927) היה פסל גרמני-שווייצרי עם שורשים סקוטיים, נציג של תנועת האמנות יוגנדשטיל (אר נובו).

## ביוגרפיה
אובריסט נולד ב-1863 בקילכברג, על יד ציריך. בנם של הרופא קספר אובריסט ושל האצילה אליס גיין גראנט דאף מאידן, סקוטלנד. ב-1867 עברה המשפחה לסן רמו וב-1870 לפריז; באותה שנה חזרה לשווייץ. אחרי גירושי הוריו, נסע הרמן עם אמו בשנת 1876 לויימאר שבגרמניה.

בשנים 1885-1886 למד מדעי הטבע, לרבות בוטניקה ורפואה, באוניברסיטת היידלברג, מה שהשפיע מאוחר יותר על תפיסתו לגבי האמנויות היישומיות. בהמשך למד אמנות בבית הספר Kunstgewerbeschule בקרלסרוהה. אחר כך חי זמן מה בפריז, שם זכה ב-1889 במדליית זהב על יצירה שהציג בתערוכה העולמית. בין 1890-1891 למד באקדמיה ז'וליאן. ב-1892 הקים בפירנצה סדנה ליצירות רקמה שהעביר למינכן כעבור שלוש שנים (1895), תחת השם "הסדנאות המאוחדות לאמנות ומלאכה" (Vereinigte Werkstätten für Kunst im Handwerk).

כמורה הייתה לאובריסט השפעה חשובה על עלייתה והתפתחותה של אמנות ה"אר נובו" בגרמניה. בשנת 1902 יחד עם וילהלם פון דבשיץ (1948-1871) הקים בית ספר לעיצוב במינכן, "הסדנה הלימודית - מחקרית לאמנות חופשית וישומית". ניהל שם כשנתיים את המחלקה למודלציה ופיסול. עם תלמידיו נמנה לודוויג הירשפלד מאק, שלימד מאוחר יותר בבית הספר באוהאוס.

לפי הזמנתו, עיצב ידידו, אוגוסט אנדל, את הסטודיו שלו במינכן בשנת 1897. הסטודיו של אובריסט נהרס בימי מלחמת העולם השנייה בשנת 1944.

## יצירתו
אובריסט עיצב מגוון יצירות הכוללות גובלנים, קרמיקה, עיצובי רהיטים, עבודות במתכת, פסלים, אנדרטאות ובארות. העיצוב המפורסם ביותר שלו הוא "ציקלמן", קישוט קיר בצורת "עקומות שוט" (Peitschenhieb) שהפך
לדגם ייצוגי של תנועת ה"אר נובו". יצירה חשובה נוספת היא Bewegung (תנועה) שנוצרה בגבס ב-1914.

## לקריאה נוספת
* 2009 ,*Hermann Obrist: Sculpture, Space, Abstraction around 1900*, Bellerive Museum, Zürich

## קישורים חיצוניים

* 
* דגמר רינקר, הערך "הרמן אובריסט" ב"דויטשה נציונאלה ביוגרפי", כרך 19, ע' 406-407 
* ביוגרפיה באתר קטרקונסט 
* אלפרד היקלינג, כתבה, "גארדיאן", 6 ביוני 2010
* תערוכה במוזיאון הנרי מור
* תמונות וטקסטים מתוך הספר Hermann Obrist: Sculpture, Space, Abstraction around 1900

קטגוריה:פסלים גרמנים
קטגוריה:פסלים שווייצרים
קטגוריה:בוגרי אקדמיה ז'וליאן
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1863
קטגוריה:נפטרים ב-1927
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1927
אנדרה קלאבו

**אנדרה קלאבו** (בצרפתית: **André Claveau**; 17 בדצמבר 1911, פריז – 4 ביולי 2003, בראסאק, מחוז טארן וגארון) היה זמר צרפתי, שזכה באירוויזיון השלישי עם השיר "תלכי לישון, אהובתי", שנכתב על ידי פייר דלנואה ואיבר ז'ירו.

## ביוגרפיה
קלאבו נולד בפריז בשנת 1911 פריז לאב שהיה רפד במקצועו. הוא החל את הקריירה שלו בתור מעצב תכשיטים וצייר פוסטרים.

בשנת 1936 זכה בתחרות של זמרים חובבים. בשנת 1944 החל לעבוד ברדיו. בתקופה זו הפך לזמר מפורסם. בשנת 1956 הוא ביצע שיר של ז'אן פרה על מילים של לואי ארגון וביצוע זה זכה להצלחה.

בשנת 1958 נבחר להשתתף באירוויזיון מטעם צרפת עם השיר "Dors, mon amour". בתחרות באותה שנה הוא סיים במקום הראשון עם 27 נקודות.

## קישורים חיצוניים

* השיר תלכי לישון אהובתי באתר YouTube

קטגוריה:זוכי האירוויזיון
קטגוריה:זוכי האירוויזיון: צרפת
קטגוריה:זמרים צרפתים
קטגוריה:נציגי צרפת באירוויזיון
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 1958
קטגוריה:מעצבי תכשיטים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1911
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2003