open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אפרים ריינר

**אפריים ריינר** (16 בינואר 1924 – 8 בנובמבר 2009) היה ממנהיגי הדור השני בשומר הצעיר ובמפ"ם, מנכ"ל ויושב ראש בנק הפועלים בין השנים 1977 ל-1985, כלכלן ופובליציסט שבמשך שנים רבות היה בעל טור דעה בעיתון הארץ.

## ביוגרפיה
ריינר, יליד ירושלים, בנו של פרופסור מרכוס ריינר, חתן פרס ישראל. היה בוגר המוסד החינוכי של השומר הצעיר במשמר העמק, בעל תואר ראשון בכלכלה ובסוציולוגיה מהאוניברסיטה העברית בירושלים. במלחמת העצמאות שירת בחטיבת גולני. במשך שנים רבות שירת במילואים, הגיע לדרגת סא"ל, כסגן מפקד חטיבה. חקר את פעילות פיקוד הצפון במהלך מלחמת ששת הימים, במסגרת שירות קבע מיוחד בענף היסטוריה בצה"ל, לאחר המלחמה.

ריינר, שהיה חבר קיבוץ משמר העמק (ובהמשך עבר לגן שמואל, לאחר שנישא לבת הקיבוץ), היה פעיל במפ"ם, היה חבר מזכירות המפלגה, חבר מרכז המפלגה ויושב ראש החטיבה הצעירה. בין השאר היה פעיל במאבק לביטול הממשל הצבאי על ערביי ישראל.

ריינר מונה ביוני 1968 למנהל "תיעוש אזורי פיתוח" - קונצרן בבעלות "חברת העובדים", שכלל מפעלים אחדים באזורי פיתוח. תחת ניהלו הגיע "תיעוש" לרווחיות לאחר שנים שפעלה בהפסדים. בעקבות התפקיד עזב את הקיבוץ, בהמשך מונה לתפקיד מזכ"ל "חברת העובדים". במקביל מילה תפקידים ציבוריים, בין היתר, יושב ראש ועדת־הבחירות המרכזית של ההסתדרות בקיץ 1973, וב-1974 עמד בראש ועדה ציבורית, שמינה שר-התחכורה אהרון יריב, שכמטרתה הייתה לבחון את תעריפי התחבורה ובדיקת המצב הכספי של הקואופרטיבים לתחבורה ציבורית.

בשנת 1977 מונה למנכ"ל וממלא מקום יושב ראש בנק הפועלים. אחר־כך היה ליו"ר הדירקטוריון של הבנק, שמש גם כיו"ר מועצת המנהלים של "אמפל - אמריקן ישראל קורפוריישן" (שהייתה חברת־בת של בנק־הפועלים) והיה יושב ראש משותף של קונצרן "כלל" יחד עם ישראל פולק. ריינר נאלץ לפרוש מתפקידו בסוף 1985, בעקבות דו"ח ועדת בייסקי על משבר מניות הבנקים. שנה אחר כך נאלץ לפרוש גם מתפקידו כיושב ראש "אמפל", ומתפקיד יו"ר משותף של "כלל", אך נשאר בתפקיד דירקטור.

לאחר 1985, ובמקביל לכהונה במועצות המנהלים של חברות עסקיות שונות, הגביר את פעילותו הציבורית, ובין היתר היה חבר בהנהלת האגודה לזכויות האזרח ונמנה עם חבר הנאמנים של המרכז הבינתחומי. במקביל, ובמשך למעלה מעשור, היה בעל טור כלכלי-חברתי בעיתון "הארץ". ב-1992 הוצב במקום ה-106 ברשימת מרצ בבחירות לכנסת השלוש עשרה.

בשנת 2005 התפרסם ספרו "המניפסט הדמוקרטי", הכולל אסופה ממאמריו, שברבים מהם עשה ריינר ניסיון להציע חלופה לתאוריה הכלכלית הדומיננטית. לפי הצעתו של ריינר, תוחלף האמונה ביד הנעלמה בדמוקרטיזציה של החברה, שתאפשר לכלל האזרחים להשפיע על מבנה הכלכלה. מעין מיזוג, או דרך ביניים, בין עקרונות הסוציאליזם לבין הליברליזם כלכלי.

נפטר ב-8 בנובמבר 2009 בגיל 85.

## קישורים חיצוניים
* 
ממאמריו:
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:מנהלי בנק הפועלים
קטגוריה:פובליציסטים ישראלים
קטגוריה:בעלי טור ישראלים
קטגוריה:השומר הצעיר
קטגוריה:פעילי מפ"ם
קטגוריה:סגל הארץ
קטגוריה:פעילי האגודה לזכויות האזרח
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:גן שמואל: אישים
קטגוריה:משמר העמק: אישים
קטגוריה:חברי המועצה המייעצת של בנק ישראל
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי המוסד החינוכי שומריה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות כפר נחמן
קטגוריה:פעילי מרצ
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1924
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2009
פוג'י (אוניית מערכה)

**פוג'י** (יפנית: 富士) הייתה אוניית מערכה הראשונה באוניות המערכה מסדרת פוג'י מסוג פרה-דרדנוט, ששרתה בצי הקיסרי היפני. האונייה קרויה על שמו של הר פוג'י, ההר מקודש והגבוה ביותר ביפן.
יחד עם אוניות המערכה הנוספות שיקישימה, יאשימה, הצוסה, הסאי ומיקאסה היוותה את עמוד התווך של הצי היפני במלחמת רוסיה–יפן בשנים 1904-1905.

## היסטוריה
פוג'י ושאר חמש אוניות המערכה נבנו עבור יפן בממלכה המאוחדת כאשר ליפנים עדיין לא הייתה היכולת לבנות בעצמם אוניות מערכה. פוג'י הוזמנה במספנות התמזה בשנת 1894, מהלך הבנייה לווה על ידי 240 מהנדסים וקציני צי יפניים אשר למדו את מלאכת הבנייה.

פוג'י הועברה ליפן לאחר שהשתתפה בחגיגות ימיות לכבוד יובל היהלום למלכה ויקטוריה. היא הפליגה דרך תעלת סואץ, הגיעה ליפן בשנת 1897 ולא הספיקה להשתתף במלחמת סין–יפן הראשונה.

פוג'י הייתה אוניית מערכה מודרנית ודגם משופר של אוניות מערכה בריטיות שהמאפיין העיקרי שלהן היה מגן משוריין מוארך של עמדות התותחים אשר חייב החזרת התותחים למיקום התחלתי לצורך טעינה. המגרעת העיקרית של אוניות המערכה מסדרת פוג'י הייתה שרק 4 מתוך 10 תותחי ה-152 מ"מ הותקנו בתוך צריח משוריין.

כשפרצה מלחמת רוסיה–יפן שרתה פוג'י בדיוויזיה הקרבית הראשונה של הצי הראשון של יפן עליה פיקד קפטן מצ'ומוטו קזו. פוג'י השתתפה בהפגזות על פורט ארתור ב-9 בפברואר 1904 וספגה שתי פגיעות שגרמו נזק קל בלבד. ב-22 במרץ 1904 היא נפגעה על ידי פגז 305 מ"מ שנורה מאוניית מלחמה רוסית שעגנה בנמל פורט ארתור ובעקבות זאת נשלחה לתיקונים בססבו.

בהמשך, השתתפה פוג'י בקרב הים הצהוב ובקרב צושימה שם הטביעה את אוניית המערכה הרוסית בורודינו. ב-1910 הועברה לתפקיד של אונייה להגנת חופים וב-1922 בהתאם לאמנת וושינגטון פורקה מחימוש וקורקעה. בשני העשורים הבאים היא שימשה כאוניית אימונים ביוקוהמה וב-1948 נגרטה.

## גלריית תמונות

תמונה:IJN_Fuji_2.jpg|פוג'י
תמונה:Battleship_Fuji.jpg|פוג'י


## לקריאה נוספת

* Historical Dictionary of The Russo Japanese War/ Rotem Kowner. Scarecrow Press Inc. 2006
* Hisrory of the Russo Japanese WAr. Cassell's. Cassell Company. London 19905-6


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ספינות מלחמה יפניות במלחמת רוסיה–יפן
מוחמד אבן אידריס א-שאפעי

**אבו עבדאללה מוחמד אבן אידריס א-שאפעי** (בערבית **ابو عبد الله محمد بن إدريس الشافعي**; 765 - 20 בינואר 820) היה משפטן והוגה דעות ערבי. דעותיו התגבשו לאחר מותו והובילו להיווצרות האסכולה השאפעית, הקרויה על שמו.

## ביוגרפיה
תולדות חייו תועדו לראשונה בשנת 939, אך אלה נחשבות לחסרות אמינות היסטורית ואינן מפורטות. מידע רב אודות חייו ופועלו נכתב בשנת 1066, אך גם הוא עמוס גוזמאות. עם זאת נראה כי בדומה לנביא מוחמד ולעבאסים, השתייך א-שאפעי לשבט קורייש. הוא נולד בעזה או באשקלון בשנת 765 ועקר עם משפחתו למכה כאשר היה בן שנתיים. בהיותו בן עשר החל ללמוד פיקה ועסק בכך במשך שלוש שנים. בשנת 785 עקר לאל-מדינה והמשיך בלימודיו, אך שב לאחר מכן למכה. בשנת 799 נאסר והובא לבגדאד באשמת שווא של בגידה. הח'ליף הארון א-רשיד הורה לשחררו, והוא נותר בבגדאד משך שלוש שנים, ושם פיתח את המד'הב הראשון, שכונה "המד'הב העתיק של האסכולה השאפעית".

לאחר מכן שב למכה, ובשנת 814 עקר למצרים. בשנות חייו האחרונות במצרים כתב למעלה ממאה כתבים שהשתמרו, והידוע שבהם הוא ספר ההלכות "כיתאב אל-אום". דעותיו כי החדית' הוא המקור היחיד לפירוש המסורת היו שנויות במחלוקת בתקופתו, אך דעות אלה הפכו למקובלות בקרב רבים לאחר מותו. הוא מת בשנת 820, ונקבר בפוסטאט שבקהיר.

## ראו גם
* האסכולה השאפעית

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה של א-שאפעי
* תקציר תולדות חייו של א-שאפעי
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פילוסופים מוסלמים
קטגוריה:פילוסופים ערבים
קטגוריה:עזה: אישים
קטגוריה:ילידי 765
קטגוריה:נפטרים ב-820
אתרי אולימפיאדת בייג'ינג (2008)

שמאל|ממוזער|200px|נתיב תחבורה מיוחד לרכבי האולימפיאדה
המשחקים האולימפיים שנערכו בבייג'ינג בירת הרפובליקה העממית של סין בין ה-8 באוגוסט - 24 באוגוסט 2008 נערכו במספר רב של מתקנים, מרביתם בבייג'ינג עצמה, וחלקם מחוצה לה.
11 מתקנים קיימים שופצו לכבוד התחרויות, 12 מתקנים חדשים נבנו במיוחד עבור התחרויות, והוקמו גם שמונה מתקנים זמניים; שישה מתקנים נבנו גם מחוץ לעיר בייג'ינג (שניים מהם במיוחד עבור המשחקים האולימפיים).

לאחר שסין זכתה במכרז על אירוח האולימפיאדה ב-13 ביולי 2001, החלה העבודה על הקמת המתקנים. עבודות הבנייה החלו באצטדיון הלאומי בייג'ינג, במרכז ענפי ספורט המים הלאומי בייג'ינג, באולם המטווח של בייג'ינג ובולודרום לאושאן בדצמבר 2003. העלות הכוללת של בניית המתקנים הסתכמה בכ-1.9 מיליארד דולר אמריקאי.

הגדול שבמתקנים הוא האצטדיון הלאומי, המכונה "קן הציפורים" ויכול להכיל כ-91,000 צופים.

## מתקנים חדשים שהוקמו עבור המשחקים
[ממוזער|שמאל|250px|[האצטדיון הלאומי בייג'ינג המכונה "קן הציפור"]]
[ממוזער|שמאל|250px|[מרכז ענפי ספורט המים הלאומי בייג'ינג.]]

## מתקנים קיימים ששופצו עבור התחרויות
[ממוזער|שמאל|250px|[אצטדיון הפועלים.]]
[ממוזער|שמאל|250px|[אולם הספורט של האוניברסיטה לטכנולוגיה של בייג'ינג]]

## מתקנים זמניים שנבנו עבור התחרות
[שמאל|ממוזער|250px|שחזור של שער יונגדימן - המשמש כנקודת ההתחלה של תחרויות רכיבת השטח על [אופניים.]]

## מתקנים מחוץ לבייג'ינג
[ממוזער|שמאל|250px|[אצטדיון שנגהיי]]

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בייג'ינג: מבנים
לאופולד לוי הצעיר

**לאופולד לוי הצעיר** (בגרמנית: **Leopold Loewy (Löwy)**;  30 באוגוסט 1871 - ?) היה שחמטאי יהודי-אוסטרי.
## קריירה
בשנת 1893 הגיע למקום ה-12 בתחרות וינה (בתחרות ניצח ז'ק שוורץ). בשנת 1899 ניצח בתחרות החובבים בווינה והגיע למקום השלישי בתחרות וינה (בתחרות ניצח אדולף צינקל). בשנת 1902 ניצח לוי בתחרות וינה .

בתחרות וינה 1904 הגיע לוי למקום התשיעי, בשעה שאביו לאופולד לוי בן ה-64 הגיע למקום השביעי (בתחרות ניצח קרל שלכטר ). בתחרות ברמן חלק לוי מקום 3–4 (ניצחו: עקיבא רובינשטיין ואולדריך דוראס) . בתחרות נירנברג 1906 חלק לוי מקום 2–4 אחרי סבלי גריגורייביץ' טרטקובר. https://web.archive.org/web/20070927202428/http://www.schachbund.de/chronik/meister/dem/1906/index.html.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחמטאים יהודים אוסטרים
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1871
אונייה מחופת שריון

[שמאל|ממוזער|250px|הקרב הראשון בין אוניות מחופות שריון: ה"וירג'יניה" (משמאל) מול ה"[USS מוניטור|מוניטור", בשנת 1862 בקרב המפטון רודס]]
**אונייה מחופת שריון** (אנגלית: Ironclad) הוא שם כללי לאוניית מערכה משוריינת מונעת קיטור. האוניות מחופות השריון נבנו במחצית השנייה של המאה ה-19, והיו בבסיסן אוניות עץ בעלות לוחות שריון חיצוניים מברזל או מפלדה.

המניע המרכזי לפיתוחן של האוניות מחופות השריון היה פגיעותן הרבה של אוניות המערכה הקודמות עשויות העץ לפגזים דליקים או נפיצים, חיסרון שהלך והתברר עם התפתחות החימוש והתותחנות הימית במחצית הראשונה של המאה ה-19.

האונייה מחופת שריון הראשונה שנבנתה הייתה לה גלואר (La Gloire) הצרפתית בהדחק 5,360 טון, שהושקה על ידי הצי הצרפתי בנובמבר 1859. השקתה עוררה את הצי האנגלי המלכותי לפתח אוניות מחופות שריון משלו, והווריור (Warrior) הגדולה והמהירה בהדחק 9,360 טון הושקה בדצמבר 1860, והוכנסה לשירות ב-1861.

מלחמת האזרחים האמריקנית, במהלכה אירעו מספר קרבות ימיים בין אוניות מחופות שריון משני הצדדים הלוחמים, הביאה להכרה כי האוניות מחופות השריון החליפו למעשה את אוניות המערכה שקדמו להן, ככלי השיט הצבאיים בעלי העוצמה הרבה ביותר בקרב.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:כלי שיט מלחמתיים
ג'ורת אל-ענב

שמאל|ממוזער|260px|בתי השכונה בתוך הגיא, צילום משלהי המאה ה-19
**גָ'וּרַת אלעִנָּאבּ** (בעברית: "גוב השיזף") הייתה שכונה שנוסדה בידי כמה עשרות משפחות יהודיות דלות אמצעים ככל הנראה בשנת 1892, בגיא בן הנום, בין בריכת הסולטאן לממילא, והתקיימה במקום זה עד 1948. על חלק מן השטח שבו הייתה השכונה נמצאים כיום מתחם חוצות היוצר ופארק טדי.

## היסטוריה
[160px|ממוזער|[אבן רחיים – מציינת את מקום טחנת הקמח והמאפייה של ברמן]]
השכונה נוסדה בידי יהודים מקרב עדות המזרח, בייחוד מעדת המוגרבים – יהודים מצפון אפריקה, שהתגוררו עד לאותה העת בעיר העתיקה. הם רכשו את הקרקע מסוחר בהמות ערבי, שניאות למכור את חלקו הדרומי של שוק הבהמות שפעל במקום. בין המייסדים היו המשפחות אלבז, נחמיאס, תורג'מן, יפרח, כהן, שאול, שחדה משה, אזולאי, טואטי (שהיה חזן, גבאי בית הכנסת שנבנה בצמוד לבית תורג'מן, ושימש "כמוכתר") ואחרים. השכונה בשיא גודלה כללה כ-50 בתים, שבאחד מהם פעל בית כנסת ותלמוד תורה, ובתיה השתרעו הן מצידו הצפוני של מתחם חוצות היוצר של ימינו, והן מצידו הדרומי. 

ש"י עגנון מתאר את השכונה בספרו תמול שלשום:
מתחם חוצות היוצר עצמו, נבנה מאוחר יותר בידי הבריטים כאזור מלאכה ומסחר. בשכונה היו שתי טחנות קמח שאחת מהן הייתה שייכת למשפחת ברמן, בעלי מאפיית ברמן. אוכלוסיית השכונה, ברובה, נחשבה לבעלת מעמד סוציו אקונומי נמוך.

מאז מאורעות תר"פ סבלו תושבי השכונה מפעם לפעם מהתנכלויות של ערבים, ביניהם משתתפי תהלוכת חגיגות נבי מוסא שעברה בסמוך. במהלך שנות העשרים נטשו רבות מהמשפחות יהודיות את השכונה, וזו הפכה לשכונה מעורבת ליהודים וערבים, שקנו או שכרו את הבתים מבעליהן היהודים. בשנת 1932 מדווח הסופר הערבי ג'ברא אברהים ג'ברא כי היא הייתה צפופה מאוד, ואינו מזכיר בה כלל נוכחות יהודית. במפקד יהודי ירושלים שנערך בשנת 1939 ביוזמת הסוכנות היהודית, נמנו בה רק משפחות יהודיות בודדות. 

בשנת 1948 ננטשה השכונה ובשטחה עבר הקו העירוני, עד 1967. בתי השכונה נותרו בחלקם הרוסים באתרם המקורי, ומפעם לפעם חדרו ילדים משכונת ממילא על מנת לשחק בהם ולבזוז את תכולתם שנותרה במקום. לאחר מלחמת ששת הימים ואיחוד העיר, נהרסו כל בתי המגורים הנטושים.

ב-1977 צולם שם הסרט "הגן" עם שייקה אופיר ומלאני גריפית.

השכונה נחשבת במחקר כ"אחות" לשכונת שמאעה והן נקראות "השכונות הנעלמות" בשל היעדרן מהנוף כיום ומיעוט התיעוד והמחקר אודותיהן.

## לקריאה נוספת
* ראובן גפני, "למרגלות העיר ובין הגבולין: שכונת ג'ורת אלענאב בירושלים כמשקפת תהליכים גאוגרפיים והיסטוריים בלב ירושלים", **[[אופקים בגאוגרפיה]]** 84 (תשע"ד), עמ' 40-24

## קישורים חיצוניים
* 
* מפת ירושלים של ספירידון (באנגלית) 1945, עם סימון השכונה. הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור

## הערות שוליים

קטגוריה:ירושלים: שכונות היסטוריות
קטגוריה:גיא בן הינום
קטגוריה:יישובים עבריים שנחרבו במלחמת העצמאות
אדולף צינקל

**אדולף יוליוס צינקל** (בגרמנית: **Adolf Julius Zinkl**; 10 ביוני 1871 – 3 ביוני 1944) היה שחמטאי אוסטרי

## ביוגרפיה
צינקל נולד נויהאוס שבבוהמיה, ועבר לווינה שם שיחק בתחרויות רבות בשנות ה-90' של המאה ה-19. צינקל הגיע למקום הרביעי בתחרות בשנת 1892, סיים שני בשנת 1893, חמישי בשנת 1894 (ניצח: ז'ק שוורץ), סיים בתיקו דו-קרב עם קרל שלכטר 5.5-5.5 והפסיד לגאורג מרקו 2.5-5.5 בשנת 1894. בשנת 1895 הגיע למקום החמישי (ניצח: גאורג מרקו), בשנת 1896 הגיע למקום השמיני בתחרות בה ניצחו קרל שלכטר ומקס וייס, חלק מקום 4-5 בתחרות בשנת 1896 ומקום שישי בתחרות בשנת 1897 (בשתיהן ניצח גאורג מרקו). צינקל ניצח בתחרות בשנת 1899 וחלק מקום 5–7 בתחרות לזכרו של איגנץ קוליש שהתקיימה בשנת 1900 (ניצח: גזה מארוצי).

צינקל הגיע למקום ה-14 בתחרות לייפציג 1894 (ניצח: זיגברט טאראש) וחלק מקום 17–18 בתחרות ברלין 1897 (ניצח: רודולף שארושק).

נפטר ב-1944 בווינה.

## קישורים חיצוניים

* מידע כללי

## הערות שוליים

קטגוריה:שחמטאים אוסטרים
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1871
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1944
קסנתיפה

[200px|ממוזער|שמאל| קסנתיפה שופכת [מים על סוקרטס  מאת לוקה ג'ורדאנו]]
**קסנתיפֶּה** (ביוונית: Ξανθίππη) הייתה אשת סוקרטס, ואם שלושת בניו: למפרוקלס, הקרוי על שם אביה, סופרוניסקוס, הקרוי על שם אביו של סוקרטס, ומנקסינוס.
## ביוגרפיה
שמה של **קסנתיפה**, שעליה ידועים יותר סיפורים מאשר עובדות, נלקח מהמילים היווניות ξανθός ("קסאנתוס" – בהירת שיער/בלונד) ו־ἵππος ("היפוס" – סוס). המילה "היפוס" הייתה שם יווני עתיק שסימל לרוב מורשת אצילית. עדות נוספת למוצאה המיוחס של קסנתיפה היא שבנה הבכור לא נקרא על שם אביו של סוקרטס, כפי שהיה נהוג ביוון העתיקה, אלא על שם אביה שלה. במסורת היוונית היה מקובל לקרוא לבן הבכור על שמו של הסב הנחשב והמהולל ביותר במשפחה. לכן סביר להניח שבנם למפרוקלס נקרא על שם אביה של קסנתיפה, מה שמעיד כי אביה היה בעל מעמד רם יותר באצולה האתונאית.

**קסנתיפה** הייתה ככל הנראה צעירה בהרבה מסוקרטס, ייתכן שבפער של כארבעים שנה, ותוארה על ידי אפלטון בחיבורו "פיידון" כלא פחות מאם ואישה מסורה. גם קסנופון, בחיבורו "ממורביליה", מציג אותה באור דומה, אם כי הוא מתאר תלונות של למפרוקלס על קשיחותה. ניתן לראות בכך דפוס השקפה טיפוסי של נער מתבגר כלפי הורה קפדן. רק ב"סימפוסיון" לקסנופון נראה כי סוקרטס מסכים עם דבריו של אנטיסתנס שהיא "הקשה ביותר להתמודד עמה מכל הנשים", ואף על פי כן הוא מוסיף כי בחר בה דווקא בשל רוחה הווכחנית:

:זו דוגמה לרכָּב אשר חפץ להיות פרש מומחה: "איש מביניכם, רפי-הפה, יכניע חיות למעני", אומר סוקרטס, "הסוס אשר משתייך לי חייב להראות רוח". ללא ספק באמונה, שאם מסוגל הוא להתנהל עם חיה שכזו, יוכל הוא להתמודד עם כל סוס אחר. וזהו טיעוני. ברצוני להתמודד עם בני אדם, להתרועע עם אנשים בכלליות. משום כך זוהי אשתי. אני יודע זאת כי יכול אני לסבול את רוחה, יכול אני בקלות לחברני עם כל אדם אחר.

ייתכן שתמונה זו של **קסנתיפה** מקורה באנטיסתנס ההיסטורי, מתלמידיו של סוקרטס, שכן בתחילה מייחס קסנופון את ההשקפה הזו לדבריו. עם זאת, קסנתיפה מתוארת כאישה מרשעת גם על ידי דיוגנס לארטיוס, אף על פי שאין בידינו מידע על מקורותיו. נראה כי תיאורה על ידי קסנופון היה המשפיע ביותר; למשל, ייתכן שדיוגנס לארטיוס מצטט מתוך "הסימפוסיון", אף שאינו מציין את שמו של קסנופון במפורש.

סופרים מאוחרים, בהם דיוגנס לארטיוס, טענו כי **קסנתיפה** הייתה אשתו השנייה של סוקרטס, וכי אשתו הראשונה נקראה **מירטו**. דיוגנס אינו מצטט את מקורו. פלוטרכוס מתאר גרסה דומה, ומציין כי הסיפור נלקח מעבודה בשם "**לידה טובה**", אשר נכתבה – או יוחסה – לאריסטו. עם זאת, בגרסתו של פלוטרכוס, סוקרטס, שכבר היה נשוי, דאג לחששותיה הכספיים של מירטו כאשר זו התאלמנה, אך הדבר לא הוביל לנישואים. ייתכן שמקורו של דיוגנס היה דומה, או אף פחות מהימן. כיום אין הוכחה מוצקה לטענה זו.

כיום הפך שמה של קסנתיפה לשם נרדף לאדם מעצבן ונרגז, ובייחוד לנשים מרשעות.

האסטרואיד   נקרא על שמה.

## ראו גם
* בנות קסנטיפה
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:יוון העתיקה: תרבות
קטגוריה:אתונאים מן העת העתיקה
קטגוריה:אישים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:נשים במאה ה-6 לפנה"ס
אולם המטווח של בייג'ינג

**אולם המטווח של בייג'ינג** הוא מטווח המצוי ברובע שה-ג'ינגשאן שבבייג'ינג בירת הרפובליקה העממית של סין. המבנה נבנה עבור תחרויות הקליעה למרחק 10, 25 ו-50 מטרים במסגרת המשחקים האולימפיים בשנת 2008. 

עבודות הבנייה החלו ב-13 ביולי 2004 והסתיימו ב-28 ביולי 2007. באפריל 2008 נעשה שימוש לראשונה במבנה במסגרת גביע ISSF. 

שטחו של המבנה 45,645 מ"ר, ובו אולמות לתחרויות מוקדמות ואולם לתחרויות גמר, וכן מתקני אחסנה לכלי הנשק.

במבנה מקומות ישיבה ל-8,600 צופים, מהם 2,170 מקומות קבועים ו-6,430 מקומות ישיבה ניתנים לפירוק. באולמות התחרויות מקומות ישיבה ל-6,100 צופים, ובאולם תחרות הגמר מקומות ישיבה ל-2,500 צופים.

המבנה בנוי בצורת קשת המסמלת את מקורן של תחרויות הקליעה. שמאל|ממוזער|250px|האולם שבו נערכו שלבי הגמר באולימפיאדה 

## קישורים חיצוניים

* אולם המטווח של בייג'ינג באתר הרשמי של אולימפיאדת בייג'ינג

קטגוריה:בייג'ינג: מבנים
קטגוריה:מתקני קליעה
רשת הייצוג העצמי האוטיסטית

**רשת הייצוג העצמי האוטיסטית** (**Autistic Self Advocacy Network**) היא ארגון זכויות אוטיסטי, המנוהל על ידי אנשי הספקטרום האוטיסטי. הארגון נוסד כדי לספק תמיכה ושירותים עבור אנשי הספקטרום האוטיסטי, תוך פעילות למען שיפור התדמית הציבורית של האוטיזם ונגד מידע מוטעה על האוטיזם.

הארגון נוסד בארצות הברית, בשנת 2007, על ידי האוטיסט ארי נאמן, המכהן מאז כנשיא הארגון.
סגן נשיא הארגון, האוטיסט סקוט מייקל רוברטסון, הצטרף אל הארגון זמן קצר לאחר היווסדו.

חברי הארגון מאמינים שספקטרום האוטיזם ואנשיו מהווים חלק חשוב וחיוני מהמגוון הרחב של הגנטיקה האנושית. הארגון מקדם את קבלת האוטיזם על ידי עדוד הצלחתם של אוטיסטים בכל רמות התפקוד. באמצעות נטישת אמונות ישנות ובלתי מדויקות ואימוץ גישה חדשה המתמקדת באתגרים הייחודיים הניצבים בפני האוטיסטים ובתחומי החוזק של האוטיסטים, מקווים אנשי הארגון לשפר את איכות חייהם של האוטיסטים ולקדם גישה חדשה של הכללה וכבוד.

תחומי הפעילות של הארגון כוללים פרסום דפי עמדה, חומרי לימוד למערכת החינוך, ייעוץ משפטי והדרכה על זכויות, הכשרה והעצמה של אוטיסטים.

הארגון פועל בשיתוף עם ארגוני זכויות אוטיסטים נוספים, כגון רשת האוטיסטים הבין-לאומית.
בישראל, פועל הארגון בשיתוף עם אס"י – קהילת אנשי הספקטרום האוטיסטי בישראל.

## קישורים חיצוניים

* 

*  - ריאיון עם ארי נאמן מייסד הארגון
* נאום של סגן נשיא הארגון, סקוט מייקל רוברטסון, בפתיחת כנס האוטיזם העשירי של אוניברסיטת פנסילבניה
* הגל החדש של פעילי זכויות האוטיזם, במגזין ניו יורק
* ריאיון עם ארי נאמן, ברשת הרדיו האמריקאית הציבורית
* ריאיון עם ארי נאמן, בתוכנית הטלוויזיה "בוקר טוב אמריקה"
* ריאיון עם ארי נאמן וסקוט מייקל רוברטסון, בתוכנית הרדיו של אופרה וינפרי
* אוטיזם אל תוך הבגרות - כתבה הכוללת ריאיון עם סקוט מייקל רוברטסון, שהופיעה במקור בכתב העת "עבודה סוציאלית כיום"

## הערות שוליים

קטגוריה:אוטיזם: ארגונים
ליפמן דוד שובקס

ממוזער|קבר ר' ליפמאן דוד שובקס בהר הזיתים
הרב **ליפמן דוד (דובצ'ה) שובקס** (ה'תק"צ 1830 (בקירוב) - ז' באדר ב' תרפ"ד, מרץ 1924) היה מו"צ בעיירה קוצק ואב בית דין של בד"ץ כוללות החסידים בירושלים.

## ביוגרפיה
נולד בפולין בשנת תק"צ (בערך) לר' ישראל יצחק, בן ארבע נפטרה אמו. זכה לקרבה מיוחדת מרבי מנחם מנדל מקוצק. בשנת ה'תר"ג (1843) כאשר היה בגיל 13 התארס עם מרת חוה לאה בת אחותו של הרבי מקוצק שנתיתמה בנעוריה מאביה, התנאים נכתבו בביתו של הרבי מקוצק. ובשנת ה'תר"ד נערכה החתונה בקוצק כאשר מספר שנים היה סמוך על שולחנו. בגיל 16 העניק לו סמיכה לרבנות ונתמנה על ידו כמו"צ בקהילת קוצק. ולפי המסופר, בשנים אלו היה הרבי מקוצק משמיע בפניו את הפלפול שהיה אומר לפני גדולי תלמידיו בשבת לפני התפילה, כמו כן היה משתתף בשעורים שמסר רבי יצחק מאיר אלתר מגור בפני בני עליה, וכן למד בקביעות עם רבי אברהם בורנשטין מסוכטשוב. בשנת ה'תרמ"ה (בערך) נתבקש על ידי קהילת לעווערטוב לכהן כאב"ד בקהילתם.

לאחר שבניו שנולדו בפולין נפטרו על פניו בקוצר ימים והשאירו יתומים, יעץ לו האדמו"ר רבי חיים ישראל מורגנשטרן מפילוב לעקור מביתו לעלות לארץ ישראל ולהתיישב בירושלים ואכן, בשנת ה'תרנ"ח (1898) עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים עם רעיתו ושני נכדיו היתומים. בחודש אדר ה'תר"ס נפטרה אשתו מרת חוה לאה ונשא בזווג שני את מרת תמר בת רבי יעקב ישראל שואל נכד רבי יעקב מליסא בעל ה'נתיבות' וה'חוות דעת'.

## כולל ורשה

באותה תקופה נבנתה שכונת בתי ורשה הסמוכה לשכונת מאה שערים הממונים של כולל ורשה שקעו בחובות גדולים עקב ההשקעה הכספית בבניית השכונה ונדרש סיוע רב בגיוס כספים לכיסוי החובות. כולל ורשה מינה את הרב שובקס כשליח. שליחתו הוכתרה בהצלחה והיה בכך כדי להציל את הכולל.

## רבנותו
ממוזער|משמאל: הרב שובקס, הרב זוננפלד והרב קוק
לאחר עלותו של הרב שובקס לירושלים, הוא נתבקש על ידי רבי שניאור זלמן פרדקין (לאדיער) לעמוד בראשות בד"ץ כוללות החסידים בירושלים וקיבל גם את ברכת הדרך מהרב שמואל סלנט. מאז ועד פטירתו שימש כמנהיגה של העדה החסידית בירושלים. לאחר הקמת הרבנות הראשית לישראל, חבר הרב שובקס ביחד עם חברי בית הדין האחרים לבית הדין של הרבנות. בשנת ה'תרצ"ז כאשר הועברה השחיטה לאחריות המועצה הדתית, עזבו הרבנים בראשות הרב ירוחם פישל ברנשטיין את בית הדין של הרבנות והצטרפו לעדה החרדית.

הרב שובקס עמד במערכות שונות בענייני ההלכה והמנהגים. בשנת ה'תרס"ט (1909) עמד בראש המערכה נגד ההיתר שנתן הרב אברהם יצחק הכהן קוק (כאשר היה רב ואב"ד ביפו) לשמן שומשום לפסח (קטניות). כאשר הובאה לירושלים מכונה לאפיית מצות פרסם הוא ובית דינו מודעה ביום כ"ד אדר ה'תרס"ו שחלילה לנו להתיר זאת. כן עמד ביחד עם הרידב"ז רבה של סלוצק ואב"ד בצפת כנגד היתר מכירה בשמיטה ופרסם כרוז מיוחד.

## ספריו
חידושי הגר"ד חלקים א-ב-ג נערך על ידי נכדיו הרב ליפמן דוד שובקס ר"מ בישיבת 'שפת אמת', הרב יצחק שובקס ראש כולל חושן משפט בירושלים. ירושלים תשמ"ח-תשנ"ז
## משפחתו
בנו מהזיווג השני, הרב יעקב ישראל שניאור זלמן.

נכדיו, הרב משה שובקס כיהן כראש ישיבת בעלז וחבר בד"צ מחזיקי הדת. הרב ליפמן דוד שובקס.

## הערות שוליים

קטגוריה:שד"רים
קטגוריה:אנשי העלייה הראשונה
קטגוריה:ירושלים: רבנים
קטגוריה:אבות בית הדין של כוללות החסידים בירושלים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הפרושים
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1830
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1924
ספר שירי

"**ספר שירי**" הוא שירה של המשוררת העברייה רחל, אשר נכתב בתל אביב בניסן תרפ"ז 1927 ופורסם כעבור כשנה בעיתון "דבר". הוא שיר ארספואטי הפותח את ספר השירים השני שלה, "מנגד" שיצא לאור בשנת 1927. "ספר שירי" מורכב משני בתים, בני ארבע שורות כל אחד, ונעשה בו שימוש באמצעים לשוניים ובמספר אמצעים אמנותיים כגון מטפורות וניגודים. השיר נחשב לאחד משיריה הנודעים ביותר של רחל.

## ניתוח השיר
השיר עוסק בחוויית היצירה וכתיבה של שיר.

הבית הראשון מתאר את התהליך אותו הדוברת, המייצגת בשיר את המשוררת, עוברת בכתיבת שיריה. רחל מביעה את סבלה וכואבת את הניגוד בין סבלה הכולל מצוקה וייאוש, לתוצאה המלבבת החיצונית הנראית בשיריה.

בבית השני מתארת רחל איך החוויות הקשות והאינטימיות ביותר שלה מתורגמות לשיר ונחשפות בפני ציבור הקורא את השיר בנחת ואינו מודעים לקושי הכרוך ביצירה. רחל רומזת שהציבור חטא בקהות רגשית ובזלזול כלפי המאמצים הנפשיים שדורשת היצירה מהמשוררת.

## אמצעים אמנותיים
ישנן מספר מטאפורות המופיעות בשיר:
*"ספר שירי הלבן" – הביטוי ממחיש את הניגוד בין תהליך היצירה הסוער לבין התוצאה. המילה "לבן" בולטת ומנטרלת את הרגשות השליליים שעמדו בבסיס יצירת השיר. האסוציאציות החיוביות של הצבע הלבן, ה"נקי" והנייטרלי, מכסות על ביטויי הכאב שבאו לפני השורה האחרונה בבית. רחל אכן בחרה לכרוך את ספריה בעטיפה לבנה ופשוטה, ללא שום קישוט או איור, ובכך חיזקה את תדמיתה כמשוררת צנועה ושקטה שקולה לכאורה נשמע בקושי.
*"נחשף החתום בי באש" – בהשאלה זו מתארת רחל את הסודות שנחשפו בשיריה - סודות אשר לא סופרו מעולם לאיש עד כי היו ל"חתומים" בה וגרמו לה לכאב כה צורב, שהוא נטבע לעולם בזיכרונה.
*"תוגתו של הלב הכורע" – לשון ציורית זאת ממחישה את העצב העצום "המכופף את הלב", כחומר ממנו נוצרים השירים.

עגמת הנפש אותה מנסה המשוררת להעביר לקוראים מודגשת באמצעות שני ניגודים עיקריים:
*הניגוד בין הסבל הנובע מהתהליך היצירתי ("צריחות שצרחתי נואשת, כואבת / בשעות מצוקה ואובדן"), לעומת האופי השקט והנעים של קובץ השירים המוכן ("מחרוזת מילים מלבבת"), שנולד מאותו סבל.
*הניגוד בין החשיבות הרבה של הכתוב למשוררת ("נגלו חביונות לא גיליתי לרע, נחשף החתום בי באש"), לבין הידיעה שקוראים רבים יגיבו בצורה עניינית, אפילו אדישה, כמפגש בין קונה לבין סחורה בשוק ("ואת תוגתו של הלב הכורע, יד כל במנוחה תמשש").

השיר כתוב במקצב אמפיברכוס: רגליים בנות שלוש הברות, כשבכל פעם האמצעית מודגשת.

אמצעי לשוני המופיע בטקסט הוא אליטרציה: "**מ**חרוזת **מ**ילים **מ**לבבת" - עיצור זהה בתחילת מילים עוקבות.

בנוסף, בעוד שבשתי השורות הראשונות בבית א' נעשה שימוש במצלול "קשה", רועש: עיצורי ש'-צ', בשתי השורות האחרונות נעשה שימוש במצלול "רך" ו"נעים": עיצורי מ'-ל'.

## השיר בדפוס
* רחל בלובשטיין, גַּן נָעוּל, **[[שירת רחל (ספר)|שירת רחל]]**, תל אביב: הוצאת דבר, תרצ"ה-1935, עמ' עא.

## קישורים חיצוניים

*  (הפרסום הראשון של השיר)
* ניתוח השיר באתר "כפר הנוער אלוני יצחק"

קטגוריה:שירי חוה אלברשטיין
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי רחל המשוררת
אולימפיאדת השחמט 1930

**[[אולימפיאדת השחמט]] השלישית** אורגנה על ידי פיד"ה וכללה תחרות פתוחה, תחרות לנשים ומספר אירועים נוספים לקידום השחמט. היא התקיימה בהמבורג שבגרמניה בין 13 ביולי ל-27 ביולי 1930.

## תוצאות הגמר

## מדליות אישיות
* מדליית זהב - עקיבא רובינשטיין (פולין) עם תוצאה 15 מ-17 (88.2%)
* מדליית כסף - סאלו פלור (צ'כוסלובקיה) עם תוצאה 14.5 מ-17 (85.3%)
* מדליית ארד - יצחק קשדן (ארצות הברית) עם תוצאה 14 מ-17 (82.4%)

## אליפות העולם לנשים

## קישורים חיצוניים

* 3rd Chess Olympiad: Hamburg 1930 מידע על התחרות, באתר אולימפבייס 

קטגוריה:אולימפיאדת שחמט
קטגוריה:המבורג: תחרויות ספורט
קטגוריה:1930 בגרמניה
קטגוריה:תחרויות שחמט בגרמניה
קטגוריה:תחרויות שחמט ב-1930
ביבשה

**ביבשה** היה ביטאון זרוע היבשה של צה"ל. הביטאון ראה אור לראשונה באפריל 2007, ומאז הופץ מדי שלושה חודשים לכל הקצינים והנגדים הסדירים בזרוע, לבסיסי אימונים ולקצינים בכירים במילואים. הביטאון עסק בנושאים הקרובים ללב העשייה והפעילות בזרוע היבשה, סקר את פעילות חיילות וגופי ההדרכה השונים בזרוע ומערכות נשק יבשתיות כמו אמצעי לחימה וכלי ירי שונים.

מערכת העיתון ישבה במחנה הקריה בתל אביב והיא הורכבה מכתבים, צלמים ומפעילי אתר האינטרנט שהיו חיילים בשירות חובה. עורך העיתון היה עדי לרנר, אזרח עובד צה"ל. מערכת העיתון הייתה אחראית גם על עדכון ידיעות והמידע באתר האינטרנט של זרוע היבשה.

## ראו גם
* במחנה
* בטאון חיל האוויר

## קישורים חיצוניים
* ארכיון ביטאון ביבשה

קטגוריה:כתבי עת של צה"ל
קטגוריה:זרוע היבשה
אברם זמיחובסקי

**אברם זמיחובסקי** (ברוסית: **Абрам Давидович Замиховский**; 5 בינואר 1908 – 1978) היה שחמטאי יהודי-אוקראיני-סובייטי, אלוף אוקראינה לשנת 1931.

בוגר פקולטה לרפואה של אוניברסיטת קייב. במהלך מלחמת העולם השנייה שירת כרופא וכמנהל מחלקה בבית חולים צבאי. 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחמטאים יהודים סובייטים
קטגוריה:שחמטאים יהודים אוקראינים
קטגוריה:יהודים אנשי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מעוטרי הכוכב האדום
קטגוריה:רופאים יהודים סובייטים
קטגוריה:רופאים צבאיים יהודים
קטגוריה:רופאים צבאיים סובייטים
קטגוריה:אלופי אוקראינה בשחמט
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קייב
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1908
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1978
אג'נדה 21

ממוזער|עטיפת המהדורה הראשונה של אג'נדה 21
**אג'נדה 21** היא תוכנית מקיפה של ארגון האומות המאוחדות לקידום פיתוח בר קיימא. התוכנית כוללת מתווה פעולות הנדרשות ברמה הגלובלית, הלאומית והמקומית על ידי ארגוני האו"ם השונים, ממשלות וארגונים אחרים בכל תחומי פעילות האדם המשפיעים על איכות הסביבה. המספר 21 מתייחס למאה ה-21.

התכנית המלאה של "אג'נדה 21" נחשפה בפסגת כדור הארץ בריו דה ז'ניירו ביוני 1992. התוכנית מכילה סדרה מקיפה של עקרונות שנועדו לסייע לממשלות ולמוסדות אחרים לפתח וליישם מדיניות ותוכניות לשיפור איכות הסביבה, אוכלוסייה בת-שימור ופיתוח בר-קיימא.

תוכנית אג'נדה 21 מהווה בסיס לפעולה של ממשלות ושל מוסדות ממשל מקומיים. כך למשל למעלה מ-150 מדינות הקימו ועידות לאומיות לקידום דיאלוג על פיתוח וקיימות בין גורמים ממשלתיים, ארגונים סביבתיים, חברות עסקיות, והחברה האזרחית. מדינות רבות אף מיסדו תוכניות לניטור מצב הסביבה באמצעות מדדים שונים. ברמת הרשויות המקומיות, למעלה מ-2,000 יישובים עירוניים ומועצות אזוריות ברחבי העולם הקימו תוכניות "אג'נדה 21 מקומית" לקידום קיימות מקומית.

## ראו גם
*אג'נדה 2030 

## קישורים חיצוניים

[המסמך הרשמי של אג'נדה 21](https://sustainabledevelopment.un.org/content/documents/Agenda21.pdf?&~nfopt(fileDistorted=06963636948453189)

אג'נדה 21 באקו-ויקי

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:האומות המאוחדות
קטגוריה:שמירת הסביבה
קטגוריה:התוכנית הסביבתית של האו"ם
אג'נדה

**אג'נדה** (מלטינית דרך האנגלית: **Agenda**) מילה שפירושה סדר יום, לוח זמנים, תוכנית, סעיף המפרט סדרת פעולות וזמנן, סדרת אירועים מפורטים עם ציון זמנם, סדרת אירועים מתוכננים, לוח פעילויות לפי סדר הזמן, אך משמשת את דוברי העברית הישראלית (בעקבות Political agenda באנגלית) לתיאור סדר היום הציבורי שאדם או קבוצה מעוניינים לקדם.

אף על פי שבמקור הלטיני מדובר במילה בלשון רבים (היחיד הוא Agendum, שהוא סעיף אחד, מתוך הרשימה שהיא סעיפים רבים - Agenda) השתרשה המילה בלשון יחיד, הן בעברית והן בשפות שמקורן לטיני.

## במדיניות ציבורית
בחירת אג'נדה היא השלב הראשון מבין ארבעה בתהליכי מדיניות ציבורית. לאחר שנבחרת אג'נדה מעוצבת המדיניות הרצויה, השלב השלישי הוא יישום המדיניות והרביעי הוא הערכתה.

חוקרי מדיניות ציבורית מצביעים על מספר מודלים אפשריים לקביעת אג'נדה. 
לפי מודל הייזום החיצוני, קבוצות אינטרס מחוץ לממשל מקדמות נושא/עניין או אינטרס מסוים, וקיומו בשיח הציבורי הופך אותו גם לאג'נדה של הממשל. מודל זה אופייני במשטרים ליברליים.
לפי מודל המוביליזציה, הממשל עצמו הוא שמקדם את האג'נדה שלו, ומגייס תמיכה מהציבור לצעדיו ולמהלכיו. מודל זה אופייני במשטרים טוטליטריים וחד-מפלגתיים. לפי מודל שלישי, מודל הייזום הפנימי, קידום אג'נדה שאינה נחשפת לציבור נעשה בידי גורמים המקורבים לממשל או בקרב הממשל עצמו. במרבית המקרים, קידום אג'נדה נעשה כשילוב של שלושת המודלים.

ג'ון קינגדון חקר מדוע נושאים מסוימים הופכים לאג'נדה ואחרים לא, ופיתח תאוריה שכינה "תאוריית שלושת הזרמים". לפי תאוריה זו, קיימים שלושה זרמים - זרם הבעיות, זרם החלופות המדיניות וזרם הפוליטיקה. לפי תאוריה זו, בכל רגע נתון ישנן בעיות הממתינות לפתרון, יש הצעות לפתרון שלא תמיד מתאימות לבעיות הקיימות, ויש חילופי שלטון. כשכל הזרמים משתלבים זה בזה - משטר פוליטי מסוים שיש לו פתרון מסוים לבעיה מסוימת - תקודם האג'נדה. קינגדון מצביע גם על בעיה אפשרית שיוצרת תאוריה זו - לעיתים קבוצות אינטרס מנסות לקדם בעיה מסוימת או פתרון מסוים, ובהינתן המצב הפוליטי הספציפי, ייתכנו מקרים שבהם שילוב הזרמים יוביל לכך שהפתרון שמוצע לבעיה אינו בהכרח הפתרון הטוב ביותר, או שהבעיה שפתרונה הפך לאג'נדה אינה הבעיה העיקרית, שפתרונה הוא החשוב או הדחוף ביותר.

## שימושים נוספים
מפלגות ופוליטיקאים מציגות לציבור אג'נדה בתחומים שונים - המדיני, החברתי, הסביבתי, וכדומה, כדי שיוכלו לבדל עצמם מאחרים. כך, למשל, אמר חבר הכנסת אופיר פינס בהתייחסו למצבה של מפלגת העבודה: "צריך לייצר אג'נדה משלנו. צריך להכין תוכנית מדינית וביטחונית".

גופים ציבוריים משתמשים לעיתים במונח "אג'נדה" כדי לתאר קידום סדר יום מסוים. כך למשל "אג'נדה 21" הוא שמה של תוכנית שיזם האו"ם לקידום פיתוח בר-קיימא במאה ה-21. המועצה הלאומית לכלכלה הגישה לממשלת ישראל בשנת 2007 הצעה לתוכנית כלכלית-חברתית רב-שנתית, אותה כינתה "האג'נדה".

לעיתים, עצם קיומה של אג'נדה מסוימת נתפש כדבר שלילי. לדוגמה, אהרן ברק התנגד למינויה של רות גביזון לבית המשפט העליון משום ש"יש לה אג'נדה... ואג'נדה זו אינה מתאימה וראויה לבית המשפט העליון".

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מונחים ומושגים בפוליטיקה
ארגנתי

**אֶרגנֶתי** (בגאורגית: **ერგნეთი**) הוא כפר בנפת גורי שבמחוז כארתלי הפנימית גאורגיה, המאוכלס ברובו בגאורגים. הכפר ממוקם כ-3.5 ק"מ מבירת המחוז הבדלני של דרום אוסטיה, צחינוואלי.

באוגוסט 2008 נערך בכפר משא ומתן על החלפת שבויים בעקבות פלישת רוסיה לגאורגיה 
.

## שוק ארגנתי

שוק סמוך לעיר צחינוואלי, על הדרך הראשית בין טביליסי-גורי-צחינוואלי, ליד כפר ארגנתי. השוק הפך למקור ההכנסה המהימן ביותר לאלפי האוסטים והגאורגים לאחר שנת 1999, כאשר הריווחיות, בעיסקי הברחת אלכוהול מגאורגיה לרוסיה, פחתה. מהצד הרוסי הוברחו דלק, סיגריות, מזון ומוצרים תעשייתיים ונסחרו בשוק ארגנתי תמורת מוצרים חקלאיים שהוברחו לרוסיה. שוק ארגנתי שימש כמנגנון קביעת מחירים למוצרים המוברחים לכל האזור. ההערכות על היקף המסחר בשוק ארגנתי, בשנת 2004, נעים בין 101-133 מיליון דולר.

הכרזת העצמאות של גאורגיה, וההחלטת ברית המועצות על ניתוק קשריה הכלכלים עם הרפובליקות המתנתקות, הביאה להתמוטטות החברות התעשייתיות העיקריות של גאורגיה, משבר אנרגיה קשה והתרוששות האוכלוסייה. כתוצאה מכך הפכו הברחות הדלק-נפט, גז טבעי ודיזל לריווחיות מאוד. מצד שני הייתה גאורגיה אחת מיצואניות הגדולות של מוצרים חקלאיים לברית המועצות. המסחר בשוק התפתח מתום מלחמת האזרחים הגאורגית ועד לסגירתו ביוני 2004.

מנגנון קביעת המחירים לסחורות ב"שוק השחור" של ארגנתי, והתפתחות המסחר בו עד כדי השפעה על האזור כולו, הביא למאפיינים משמעותיים של בניית שלום (peacebuilding). נשיאי גאורגיה ודרום אוסטיה התפארו בפני הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה  (OSCE) כי התפתחות שוק ארגנתי הוא ההישג האישי שלהם, והאזור הפך מזירת התגוששות לאזור מסחר פעיל שהסכסוכים היחידים שהתקיימו בו היו סכסוכים מסחריים ללא קשר למוצא האתני. לקשר הלא-מיליטנטי בין הגאורגים לאוסטים תרמה גם העובדה כי היו נישואי תערובת רבים וקיימים עד היום קשרי משפחה ענפים בין גאורגים לאוסטים.  אמר היועץ לביטחון לאומי, גלה בז'ואשווילי בראיון, .

עקב חוסר יכולתה של גאורגיה לגבות מיסים לסחורות הנכנסות מרוסיה לדרום אוסטיה (דרך מנהרת רוקי), ובהמשך למדיניות ביעור השחיתות של הנשיא סאקשווילי, החליטה גאורגיה, ביוני 2004, לסגור את שוק ארגנתי ולהציב נקודות מכס בגבולות המחוז הבדלני של דרום אוסטיה, צעד שנתפס כוויתור מה על ריבונותה של גאורגיה על דרום אוסטיה. קודם לסגירת השוק התפרסו, ב-31 במאי של אותה שנה, כוחות משרד הפנים הגאורגי בכפרים שעל "הגבול" עם דרום אוסטיה, במטרה להפסיק את ההברחות. לסגירת השוק הייתה השפעה הרסנית על הסוחרים הקטנים, אולם היא לא מנעה את זרם ההברחות, והם התרכזו מאותו זמן בידי קבוצה מצומצמת של סוחרים.

## מקורות

*  פיל צ'מפין, דנה קליין ונטליה מיריאמובה (2004), [מכלכלת מלחמה לכלכת שלום בעבר הקווקז](https://web.archive.org/web/20070325173027/http://www.caucasusbusiness.net/pdf/Book_English/From_war_economies_to_Peace_economies_(EN).pdf#page=180), 
*  נטליה מירימובה (2006), בין פרגמטיות לאידיאליזם - התמודדות העסקים מול סכסוך בדרום הקווקז, 
* ג'ונתן ויאת'לי (2005), '''מתחייה לאומית למהפכת הוורדים''', עמ' 122, 197, 204 ו-245, , 

## קישורים חיצוניים

* משרד החוץ הגאורגי: שבעה גאורגים נפצעו מיריות בדרום אוסטיה , 2.8.2008, "סיביל גאורגיה", 
* אומברטו גורי וואיבו פאפארלה (2006), איומים בלתי נראים, עמ' 123-124, , 
* שוק ארגנתי לפני סגירתו, מתוך: דיווח מהשדה: מלחמת גאורגיה כנגד ההברחות והמאבק לשלמות טריטוריאלית, 

## הערות שוליים

קטגוריה:דרום אוסטיה
קטגוריה:גאורגיה: יישובים
קטגוריה:הסכסוך האוסטי-גאורגי
קטגוריה:כארתלי
קטגוריה:קווקז: יישובים
הארי נייקוויסט

[ממוזער | ימין | פינת זיכרון להארי נייקוויסט ב[אוניברסיטת צפון דקוטה]]
**הארי תאודור נייקוויסט** (באנגלית: **Harry Theodor Nyquist**; 7 בפברואר 1889 – 4 באפריל 1976) היה פיזיקאי ומהנדס חשמל שוודי־אמריקאי, בעל תרומות חשובות לפיתוח תורת האינפורמציה.

## קורות חייו
נולד בוורמלנד, שוודיה, ללארס נייקוויסט (1847) וקטרינה אריקסדוטר (1857). היגר לארצות הברית ב-1907. למד לתואר ראשון ושני בהנדסת חשמל באוניברסיטת דקוטה הצפונית. קיבל תואר דוקטור בפיזיקה מאוניברסיטת ייל בשנת 1917. עבד במחלקת המחקר של AT&T עד שנת 1934 והמשיך כשזו הפכה למעבדות בל, עד פרישתו בשנת 1954.

זכה במדליית הכבוד מטעם איגוד מהנדסי החשמל והאלקטרוניקה (IEEE) בזכות "תרומות יסודיות להבנה כמותית של רעש תרמי, שידור מידע, ומשוב שלילי". באוקטובר 1960 קיבל מדליה מטעם מכון פרנקלין עבור "ניתוחיו התאורטיים והמצאותיו הפרקטיות בתחום מערכות תקשורת ב-40 השנים האחרונות, ביניהם, עבודתו המקורית בתאוריות שידור טלגרף, רעש תרמי במולכים חשמליים, ובהיסטוריה של מערכות משוב". בשנת 1960 קיבל את מדליית ה-IEEE וב-1969 קיבל מדליה מטעם האקדמיה הלאומית להנדסה.

לאחר פרישתו התגורר בפאר שבטקסס ונפטר ב-4 באפריל 1976.

## תרומותיו למדע
כמהנדס במעבדות בל, נייקוויסט תרם רבות בנושא רעש תרמי (הקרוי רעש ג'ונסון-נייקוויסט), יציבותם של מגברי משוב, טלגרפיה, פקס, טלוויזיה ובעיות תקשורת אחרות. פיתח יחד עם הרברט איווס את מכשיר הפקס הראשון של AT&T שיצא לציבור ב-1924. ב-1932 פרסם מאמר קלאסי על יציבותם של מגברי משוב. קריטריון היציבות של נייקוויסט מופיע עד היום בכל ספר לימוד על תאוריית איזון משוב.

עבודתו התאורטית המוקדמת על קביעת רוחב פס מינימלי לשידור אינפורמציה הניחה את היסודות לפיתוחים המאוחרים יותר של קלוד שאנון ולתורת האינפורמציה.

ב-1927 קבע כי מספר הפעימות שניתן לשדר בטלגרף ביחידת זמן מוגבל לפעמיים רוחב הפס. נייקוויסט פרסם את תוצאותיו במאמר "Certain topics in Telegraph Transmission Theory" בשנת 1928. החוק הוא אנלוגי למשפט הדגימה של נייקוויסט-שאנון.

## ראו גם
* תדר נייקוויסט
* דיאגרמת נייקוויסט
* רעש ג'ונסון
* קריטריון נייקוויסט ל-ISI

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מהגרים משוודיה לארצות הברית
קטגוריה:מהנדסי חשמל אמריקאים
קטגוריה:עיבוד אותות
קטגוריה:מדענים אמריקאים
קטגוריה:סגל מעבדות בל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת דקוטה הצפונית
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת ייל
קטגוריה:זוכי מדליית הכבוד של ה-IEEE
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1889
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1976
אדוארד דיקהוף

**אדוארד דיקהוף** (בגרמנית: **Eduard Dyckhoff**; 14 בנובמבר 1880, אוגסבורג — 2 במרץ 1949, באד טולץ) היה שחמטאי גרמני ובעל תואר דוקטורט במשפטים. זכור בעקבות האימרה "עבור שחמטאי בהתכתבות, החיים הם למעשה משחק שחמט בלתי פוסק".

דיקהוף למד לשחק שחמט בגיל 14. בשנת 1900 השתתף בתחרות השחמט של הקונגרס הגרמני שהתקיימה במינכן (אליפות גרמניה). דיקהוף ניצח באליפות בוואריה לשחמט בשנת 1913 שהתקיימה בעיר קיצינגן וניצח פעם נוספת באליפות בוואריה בשנת 1942 שהתקיימה בעיר שטארנברג. דיקהוף נחשב לאחת הדמויות המרכזיות בהתפתחות השחמט בהתכתבות בתחילת המאה העשרים וכיהן בוועד המנהל של הארגון בין השנים 1929-1939.

## שחמט בהתכתבות
דיקהוף החל לשחק שחמט בהתכתבות בשנת 1895. לאחר מלחמת העולם הראשונה עשה הפסקה, ושב לשחק בשנת 1929. הוא השתתף בהצלחה במספר תחרויות שאורגנו על ידי IFSB, אחד הארגונים שקדם ל-ICCF. דיקהוף זכה בשלוש תחרויות לאליפות אירופה (לא רשמיות) בשנים 1930,1929 ו-1931. פעמיים היה סגן אלוף אירופה, בשנת 1932 כאשר ניצח האנס מולר ובשנת 1937 כאשר ניצח בתחרות מילן וידמר. במהלך למעלה מ-50 משחקים ששיחק בתחרויות אלו ניצח ב-29 ולא הפסיד אף לא משחק אחד. בין השנים 1935-1939 השתתף בנבחרת השחמט של גרמניה באולימפיאדה לשחמט בכתב, בלוח הראשון. לאחר מלחמת העולם השנייה השתתף בנבחרת השחמט של גרמניה באולימפיאדה לשחמט בכתב שהחלה בשנת 1948, אך עקב מחלתו נאלץ לפרוש.

בין השנים 1930 ל-1934 שימש דיקהוף כעורכו של הביטאון השחמטאי Fernschach.

איגוד השחמט הגרמני ארגן לזכרו תחרות חזקה בין השנים 1954-1956 בשם Dr.-Dyckhoff-Fernschach-Gedenkturnier. לתחרות זו הוזמנו שחקני השחמט בכתב המובילים מהעולם. בנוסף ארגנו סדרת תחרויות בהן השתתפו 1,860 שחקנים מכל רחבי העולם. המנצח בתחרות האמנים היה לותר שמיד.

## קישורים חיצוניים

* משחקים של אדוארד דיקהוף באתר 365chess
* היסטוריה של שחמט בכתב, כולל תמונה של אדוארד דיקהוף

קטגוריה:שחמטאים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1880
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1949
מלגוז'אטה אולייניק

**מלגוז'אטה אולייניק** (בפולנית: **Małgorzata Olejnik**; אפשרות נוספת לאיות שמה בעברית: **מאוגוז'אטה אולייניק**; נולדה ב-3 ביוני 1966) היא פוליטיקאית ואלופה פאראלימפית פולנייה.

## ביוגרפיה
אולייניק נולדה בקילצה. היא נכה המסתייעת בכיסא גלגלים ומתחרה בקשתות. היא ייצגה את פולין פעמים ספורות בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים. בשנת 1996 זכתה במדליית זהב, בשנת 2000 במדליית כסף (הפסידה לאניתה צ'פמן, שאותה ניצחה בגמר של האולימפיאדה הקודמת) ובשנת 2004 במדליית ארד. היא השתתפה גם בבייג'ינג 2008 אותה סיימה במקום הרביעי.

בשנים 2005–2007 כיהנה אולייניק כחברה בסיים מטעם מפלגת ההגנה העצמית של פולין.

בעלה ריצ'רד אולייניק, התחרה לצידה ב וקשתות וזכה במדליית זהב. לזוג אולייניק נולדו שני ילדים.

## קישורים חיצוניים
* אולייניק באתר הסיים 
* נתונים מאתר הוועד האולימפי

קטגוריה:קצרמר פוליטיקאים

קטגוריה:פוליטיקאיות פולניות
קטגוריה:חברי הסיים הפולני
קטגוריה:אלופות פאראלימפיות
קטגוריה:ספורטאיות פולניות
קטגוריה:קשתים במשחקים הפאראלימפיים אטלנטה (1996)
קטגוריה:משתתפות המשחקים הפאראלימפיים אטלנטה (1996)
קטגוריה:קשתים במשחקים הפאראלימפיים סידני (2000)
קטגוריה:משתתפות המשחקים הפאראלימפיים סידני (2000)
קטגוריה:קשתים במשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004)
קטגוריה:משתתפות המשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004)
קטגוריה:קשתים במשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008)
קטגוריה:קשתיות
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1966
חברה (כתב עת)

**חברה** היה כתב עת סוציאל-דמוקרטי ישראלי, שנערך ונכתב בהתנדבות, ועוסק בענייני חברה, כלכלה, פוליטיקה ותרבות.

שמאל|ממוזער|200px|כריכה קדמית של גיליון 43 של כתב העת 'חברה' מחודש ינואר 2009
## היסטוריה
כתב העת 'חברה' יצא לאור לראשונה במאי 2002, והוא התפרסם אחת לחודשיים.
החל מהמחצית השנייה של 2009, כתב העת יצא בשותפות של תנועת יסו"ד – ישראל סוציאל-דמוקרטית, המטה השיתופי של התנועה הקיבוצית, יד יערי, יד טבנקין ומרכז הקואופרציה.

הנושאים בהם עסק כתב העת – הלאמה והפרטה בישראל, מערכת החינוך, מערכת הבריאות, אי שוויון, תאגידים ועוד.

לפי אתר כתב העת "כתב העת חברה הוא במת דיון, ויכוח ויצירת שפה משותפת למחנה הסוציאל-דמוקרטי בישראל. חברה החל את הופעתו בשנת 2002 וכותבים בו אקדמאים, פוליטיקאיות, מנהיגי איגודי עובדים, עורכות דין, מורים ופעילות חברתיות בזירות השונות. המכנה המשותף בין כל כותבינו הוא השאיפה והפעולה לכינונה של מדינת רווחה אוניברסלית בישראל. הגיליונות עוסקים בניתוח וביקורת של המצב הקיים, בהצעת חזון חברתי אלטרנטיבי כולל, וביצירת הכלים הפוליטיים והציבוריים למעבר מהמצב הקיים למציאות הרצויה."
 
נכון לשנת 2013, עורכי 'חברה' היו: אלעד הן, טל אלמליח, הרן סנד, ירון דישון, גילי גופר, ונמרוד זליגמן.

בדצמבר 2011 יצא גיליון מספר 50 של כתב העת בצבע מלא, בשונה מהגיליונות הקודמים שהיו בפורמט מונוכרומטי.
תוכני כתב העת מותרים לשימוש על פי תנאי רישיון ייחוס-שימוש לא מסחרי-שיתוף זהה.

## ראו גם
* יסו"ד – ישראל סוציאל-דמוקרטית
* סוציאל-דמוקרטיה
* מדינת רווחה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ישראל: כתבי עת
משוואת פוקר פלאנק

**משוואת פוקר פלאנק** היא משוואה דיפרנציאלית חלקית המתארת התפתחות בזמן של מערכת סטוכסטית מרקובית בעלת רצף של מצבים.

המשוואה קרויה על שמם של אדריאן פוקר ומקס פלאנק. לעיתים מכונה המשוואה גם משוואת קולמוגורוב או משוואת סמולוכובסקי (Smoluchowski). כל המדענים הנ"ל עסקו בהיבט כזה או אחר של משוואה זו.

את משוואת פוקר-פלאנק ניתן לקבל מתוך משוואת צ'פמן-קולמוגורוב או כגבול הרצף של משוואת המסטר. המשוואה מתארת את ההתפתחות בזמן של פונקציית צפיפות ההסתברות של המערכת. במימד אחד, ניתן לסמן פונקציה זו ב-
\ P(x,t) 
ומשוואת פוקר פלאנק עבורה תהיה:
 \frac{\partial P(x,t)}{\partial t} = -\frac{\partial}{\partial x}(A(x)P(x,t)) +\frac{1}{2}\frac{\partial^2}{\partial x^2}(B(x)P(x,t)) 
שמאל|ממוזער|250px|דוגמה להתנהגות פתרון של משוואת פוקר פלאנק. איבר הסחיפה גורם לתזוזת ההתפלגות שמאלה בעוד איבר הדיפוזיה גורם להרחבת ההתפלגות
באגף ימין שני איברים התורמים לשינוי בהסתברות:
* האיבר \frac{\partial}{\partial x}(A(x)P(x,t))  מכונה איבר הסחיפה (drift) מתאר שינוי דטרמיניסטי במערכת.
* האיבר  \frac{1}{2}\frac{\partial^2}{\partial x^2}(B(x)P(x,t))  מכונה איבר דיפוזיה והוא מתאר שינויים סטוכסטיים לוקליים במערכת (משוואת פוקר פלאנק אינה מתארת תהליכי קפיצה בין מצבים 'רחוקים' זה מזה).
השפעת שני האיברים על פונקציית ההתפלגות מודגמת בציור משמאל.

הדוגמה הקלאסית למשוואת פוקר פלאנק היא משוואת דיפוזיה - זוהי משוואת פוקר פלאנק ללא איבר סחיפה ועם מקדם דיפוזיה קבוע \ B(x) = D .

משוואת פוקר פלאנק שקולה למשוואה דיפרנציאלית סטוכסטית הבאה:
 dx = A(x)dt +\sqrt{B(x)}dW(t) 

עבור מימד כללי משוואת פוקר-פלאנק נראית כך:
\frac{\partial P(\vec x,t)}{\partial t} = -\sum_i \frac{\partial}{\partial x_i}(A(\vec x)P(\vec x,t)) +\frac{1}{2}\sum_{i,j}\frac{\partial^2}{\partial x_i\partial x_j}(B(\vec x)P(\vec x,t))

## ראו גם
* תהליך סטוכסטי
* משוואת מסטר
* משוואת צ'פמן קולמוגורוב
* משוואת לנז'וון
*מדרג BBGKY

## לקריאה נוספת

* Gardiner, Handbook of Stochastic Methods
* van Kampen, Stochastoc Processes in Physics and Chemistry


בנוסף לספרים הנ"ל בהם מוצג הנושא בצורה מעמיקה ומעט מתמטית, ניתן לקרוא על הנושא בספרי פיזיקה סטטיסטית רבים בהם הוא מוצג בצורה פשוטה יותר, לדוגמה:

* Reif, Fundamentals of Statistical and Thermal Physics

## הערות שוליים

קטגוריה:תהליכים סטוכסטיים
קטגוריה:פיזיקה סטטיסטית
פוקר פלאנק
נגיד מסדר ההוספיטלרים

שמאל|ממוזער|200px|האח מתיו פסטינג האנגלי, נגיד ההוספיטלרים משנת 2008 ועד 2018.
[ממוזער|200px|החצר הפנימית של [ארמון ראשי המסדר של אבירי רודוס]]
[שמאל|ממוזער|200px|חצר נפטון ב[ארמון נגיד ההוספיטלרים בוולטה]]
שמאל|ממוזער|200px|משרדי הנגיד ברומא
**נגיד מסדר יוחנן הקדוש של בית החולים בירושלים**, שחבריו ידועים גם בכינוי הוספיטלרים וכיום הוא מכונה גם **מסדר מלטה**, הוא השליט הריבון והסמכות הדתית העליונה של המסדר. הוא ממונה לכל חייו ועליו להקדיש את עצמו למען המסדר ולשמש דוגמה לעקרונות הנצרות ולחברי המסדר. 

לנגיד מסורה הסמכות החקיקתית הבכירה במסדר, והוא מפעיל אותה ביחד עם המועצה הריבונית של המסדר. הוא מחוקק חיקוקים בנושאים שאינם זוכים לכיסוי בחוקת המסדר, מנהל את אוצר המסדר, מאשרר הסכמים בינלאומיים ומכנס את האספה הכללית שהיא האספה הבכירה של המסדר. 

נכון ל-2023, נגיד המסדר הוא האח ג'ון ט. דאנלפ, המכהן בתפקיד מאז 3 במאי 2023, והוא הנגיד ה-81 במניין, מאז נוסדה המשרה בשנת 1100.

לפי מסורת המסדר, כאשר הנגיד מת או מסיים את תפקידו בשל פרישה, ממונה נגיד בפועל עד שהמועצה תבחר נגיד חדש. ברוב הפעמים, הנגיד בפועל ייבחר גם לנגיד המסדר הקבוע.

## תארים ומעמד
מדינות שלהן יחסים דיפלומטיים עם המסדר, מכירות בנגיד כראש מדינה לכל דבר. תוארו של הנגיד הוא "האח" (Friar), אך בפנייה אליו הוא מכונה "רום מעלתו". תוארו המלא של הנגיד הוא: 
 

הכנסייה הקתולית מכירה בנגיד כחשמן.

## מקום מושבו של הנגיד
ימין|ממוזער|250px|נס הנגיד
הנגיד נדד עם המסדר לאורך 900 שנות קיומו, וממקום מושבו הראשון בירושלים עבר אל מצודת קראק דה שבלייה בסוריה, ומשם לעכו, לקפריסין, לרודוס, למלטה ולבסוף לרומא, שם הוא מתגורר מאז שנת 1834. נגיד בודד התגורר בסנקט פטרבורג ואחד נוסף במסינה ובקטניה.

### ארמון ראשי המסדר של אבירי רודוס

בעיר רודוס שוכן ארמון ראשי המסדר של אבירי רודוס (יוונית "Παλάτι του Μεγάλου Μαγίστρου") אשר הוקם במאה ה-14 במקום בו ניצבה מצודה ביזנטית קדומה מהמאה ה-7. המבנה דומה יותר למצודה הערוכה סביב חצר פנימית שלאורכה ארקאדה מאשר לארמון. הוא הוקף בחפיר משלו, ומתחת לו נחפרו שלוש קומות אחסון. העות'מאנים הפכו את המבנה לבית כלא לאחר שכבשו את רודוס מידי ההוספיטלרים ב-1522. חלק מהמבנה נהרס בהתפוצצות מחסן תחמושת סמוך ב-1856, והאיטלקים שהשתלטו על האי ב-1912 הקימו חלקים ניכרים ממנו מחדש בסגנון שחיקה את סגנון המאה ה-16. המבנה שימש כמעון הנציב האיטלקי וכבית קיץ למלך ויטוריו אמנואלה השלישי ולבניטו מוסוליני אחריו. כיום משמש המקום כמוזיאון לתולדות העיר. במבנה התגוררו 20 נגידים בין 1309 ל-1522.

### ארמון הנגיד במלטה

בוולטה, בירת מלטה, שוכן ארמון נגיד ההוספיטלרים שהושלם בשנת 1571 (מלטזית "il-Palazz" - "הארמון"). בארמון התגוררו 21 נגידים מ-1575 עד הכיבוש הצרפתי ב-1798. ב-1800 היה הארמון למקום מושבו של המושל הבריטי, וכיום הוא משמש כפרלמנט של מלטה וכמשכנו הרשמי של נשיא המדינה.

## קישורים חיצוניים

* הנגיד באתר הרשמי
* רשימת הנגידים הרשמית

*
קטגוריה:הוספיטלרים
קטגוריה:אנשי דת נוצרים
אוניברסיטת מונטריאול

ממוזער|בניין רוז'ה-גודרי
**אוניברסיטת מונטריאול** (בצרפתית: **Université de Montréal**, או בקיצור: **UdeM**) היא אוניברסיטה ציבורית במונטריאול, קוויבק שבקנדה, אשר לשון ההוראה בה היא צרפתית.

## פעילות
האוניברסיטה מונה 13 פקולטות ולמעלה משישים מחלקות, ואליה מסופחים שני בתי ספר: 'אקול פוליטכניק' (בית הספר להנדסה) ו-'HEC מונטריאול' (בית הספר למנהל עסקים). היא מציעה למעלה מ-650 תוכניות לתואר ראשון ולתארים מתקדמים, בכללן 71 תוכניות דוקטורט.

האוניברסיטה היא מוסד המחקר הגדול ביותר בקנדה; היא מקצה קרוב ל-447 מיליון דולר קנדי למחקרים הנערכים בלמעלה מ-150 מרכזי מחקר. האוניברסיטה חברה בקבוצת אוניברסיטאות המחקר הקנדי U15. למעלה מ-66,000 סטודנטים רשומים בה לתוכניות לתארים ראשונים ומתקדמים, והיא האוניברסיטה השנייה בגודלה בקנדה במונחים של מספר הסטודנטים הלומדים בה.

## דירוגים
#### דירוג בין-לאומי
* דירוג שאנגחאי: מקום 151–200 (2023)
* Times Higher Education: מקום 111 (2024)
* דירוג QS לאוניברסיטאות: מקום 141 (2024)

#### דירוג אזורי - קנדה
* דירוג שאנגחאי: מקום 6–7 (2023)
* Times Higher Education: מקום 6 (2024)
* דירוג QS לאוניברסיטאות: מקום 7 (2024)

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* סיור וידאו בקמפוס

## הערות שוליים

מונטריאול
קטגוריה:מונטריאול: מבנים
מונטריאול
מרכז ספורט המים (לונדון)

**מרכז ספורט המים** (באנגלית: ** The Aquatics Centre**) הוא מבנה המכיל את מתקני ספורט המים של תחרויות המשחקים האולימפיים והמשחקים הפאראלימפיים שנערכו בלונדון, בירת הממלכה המאוחדת, בשנת 2012.

מרכז השחייה נבחר לארח גם את אליפות אירופה בשחייה 2016.

## תיאור המתקן
המתקן מכיל שתי בריכות שחייה אולימפיות שאורכן 50 מטרים, ובריכת קפיצה למים שאורכה 25 מטרים. המרכז נבנה בפארק האולימפי שמוקם בסטרטפורד שברובע ניוהאם, בסמוך למבנה האצטדיון האולימפי.

במתחם נערכו תחרויות השחייה, הקפיצה למים, השחייה הצורנית וגמר הכדורמים. במבנה הוקמו מקומות ישיבה ל-17,500 צופים, אשר הופחתו ל-2,500 מקומות ישיבה לאחר האולימפיאדה.

תכנון המבנה, הנעשה על ידי האדריכלית זהה חדיד, השתנה ב-1 בדצמבר 2005, וגודלו המתוכנן הוכפל. עקב שינוי הגודל עלות המתקן עלתה: בעוד שהעלות המקורית הוערכה ב-75 מיליון ליש"ט, העלות הסופית הייתה 269 מיליון ליש"ט.

עבודות הקמת המבנה החלו ב-17 ביולי 2008 על ידי החברה הקבלנית בלפור ביטי (Balfour Beatty) והם הסתיימו ב-27 ביולי 2011.

## בתרבות
* מרכז ספורט המים (לונדון) מופיע בסדרת הטלוויזיה הדוקומנטרית "" המשודרת בערוץ דיסקברי וב. הפרק "מרכז ספורט המים (לונדון) שודר ב-29 באפריל 2011 כחלק מעונה 9.

250px|ימין|ממוזער|מראה המתקן בשנת 2012, עת הכיל 17,500 מקומות ישיבה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בריכות שחייה
קטגוריה:לונדון: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:ניוהאם
קטגוריה:מבנים שתכננה זהא חדיד