open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
עורק הכסל החיצון

ממוזער
**עוֹרֵק הַכֶּסֶל הַחִיצוֹן** (TA: arteria ilica externa) הוא עורק באגן המתפצל מעורק הכסל המשותף, קדמית למפרק העצה והכסל, ומספק דם לרגל. ביציאתו מחגורת האגן העורק הופך לעורק הירך.

## אנטומיה
### מהלך
ראשיתו של עורק הכסל החיצון בהתפצלותו של עורק הכסל המשותף לשני עורקים – עורק הכסל החיצון ועורק הכסל הפנימי – קדמית למפרק העצה והכסל. העורק יורד לפנים לאורך הגבול התיכון של שריר המותניים הגדול. בצאתו מחגורת האגן, מאחור ומתחת לרצועת המפשעה, העורק הופך לעורק הירך.

### סעיפים
מעורק הכסל החיצון מסתעפים שני ענפים בטרם הוא הופך לעורק הירך: עורק רום הבטן התחתון והעורק כותר הכסל העמוק. ענפים אלה מספקים דם לשרירים ולעור שבדופן הבטן התחתונה. בעוד עורק רום הבטן התחתון יוצר השקה עם עורק רום הבטן העליון שמוצאו מעורק החזה הפנימי, העורק כותר הכסל העמוק יוצא הצדה ומתקדם לאורך רכס הכסל של עצם האגן.

## היבטים קליניים
בהשתלת כליה עורק הכסל החיצון הוא העורק שמחובר בדרך כלל לעורק הכליה המושתלת.

קטגוריה:עורקי הבטן והאגן
קטגוריה:עורקי הגפיים התחתונות
גזע הבטן

ממוזער|אספקת הדם בעובר בן שישה שבועות.
**גֶּזַע הַבֶּטֶן** (TA: truncus coeliacus), או **עוֹרֵק הַבֶּטֶן **(arteria coeliaca), הוא עורק קצר בבטן, הענף הראשון של אבי העורקים הבטני, המספק דם לאיברי רום הבטן: הוושט הבטני, הקיבה, התריסריון, הכבד, כיס המרה, הלבלב והטחול.

גזע הבטן יוצא אופקית לפנים מאבי העורקים בגובה החוליה השתים-עשרה של החזה. אורכו 1.25 ס"מ, ועד מהרה הוא מתפצל לשלושת ענפיו: עורק הקיבה השמאלי, עורק הכבד המשותף ועורק הטחול. לעיתים יוצאים מהגזע גם שני עורקי הסרעפת התחתונים.

גזע הבטן מספק את המבנים אשר התפתחו במהלך ההתפתחות העוברית מהמעי הקדמי.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:עורקי הבטן והאגן
עורק הכבד המשותף

**עוֹרֵק הַכָּבֵד הַמְשֻׁתָּף** (TA: arteria hepatica communis) הוא עורק קצר בבטן המסתעף מגזע הבטן ומספק דם לכבד, כיס המרה, שוער הקיבה, התריסריון והלבלב.

לעורק הכבד המשותף שלושה ענפים: עורק הכבד המיוחד, עורק הקיבה והתריסריון ועורק הקיבה הימני. עורק הכבד המיוחד מתפצל לשלושה ענפים: ימני, אמצעי ושמאלי, עורק הקיבה והתריסריון מתפצל לעורק הלבלב והתריסריון העליון האחורי, לעורק הקיבה והפדר הימני ולעורק הלבלב והתריסריון העליון הקדמי, ואילו עורק הקיבה הימני יוצר השקה עם עורק הקיבה השמאלי.

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:עורקי הבטן והאגן
עורק הקיבה השמאלי

ממוזער|גזע הבטן וענפיו. עורק הקיבה השמאלי נע לאורך העקומה הקטנה (העליונה בתמונה) של הקיבה.
**עוֹרֵק הַקֵּבָה הַשְּׂמָאלִי** (TA: arteria gastrica sinistra) הוא עורק בבטן המסתעף מגזע הבטן ומספק דם לקיבה ולחלקו התחתון של הוושט. העורק מתקדם לאורך העקומה הקטנה של הקיבה ומשיק עם עורק הקיבה הימני.

עורק הקיבה השמאלי עלול להיות מעורב בכיב פפטי, כאשר כיב חודר דרך רירית הקיבה אל אחד מסעיפי העורק. במקרים של יתר לחץ דם שערי, השקות עם ענפים ושטיים של עורק זה עלולים ליצור דליות ושט. שני מצבים אלה עלולים להתבטא בדימום מדרכי העיכול העליונות עד כדי סכנת חיים.

קטגוריה:עורקי הבטן והאגן
אסף בן צבי

**אסף בן צבי** (נולד ב-1953) הוא צייר ופסל ישראלי. על יצירתו זכה בשנת 2011 בפרס רפפורט לאמן בכיר.

## ביוגרפיה

אסף בן צבי נולד בכפר יחזקאל. עד תחילת שנות השמונים עסק בצפרות. בשנת 1981 נרשם ללימודים במחלקה לאמנות ב"בצלאל". במהלך לימודיו נסע, בין השנים 1983–1984, במסגרת תוכנית לחילופי סטודנטים, למכון פראט בניו יורק.

בראשית דרכו האמנותית התמקד בן צבי בפיסול. עם סיום לימודיו הציג עבודות בתערוכת יחיד בגלריה גימל בירושלים (1986), בסדנאות האמנים בירושלים ובפסטיבל הפיסול בתל חי (1987).

בין השנים 1988–1999 לימד בבית הספר קלישר. בשנת 1991 הוא יצר הדפס "דגל צהוב מעל כנסיית נוטרדם".

בשנת 1990 הציג תערוכת יחיד במוזיאון תל אביב לאמנות.

בשנת 2011 זכה בן צבי בפרס רפפורט לאמן בכיר. במסגרת הפרס נפתחה ב-16 במרץ 2012 התערוכה "לשכוח כמעט את הכל" במוזיאון תל אביב לאמנות.

בן צבי מתגורר ועובד בירושלים.

## לימודים
*1981-1985 - אקדמיה לאמנות ולעיצוב "בצלאל" ירושלים
*1983-1984 - מכון פראט, ניו יורק.

## תערוכות יחיד

## פרסים ומלגות
*1982 - מלגת מטעם קרן התרבות אמריקה-ישראל, קרן שרת
*1983 - מלגת מטעם קרן תרבות אמריקה-ישראל, קרן שרת
*1987 - פרס ביאטריס קולינר לאמן ישראלי צעיר, מוזיאון ישראל ירושלים
*1989 - פרס קרן מנדל ואווה פונדיק לאמנות ישראלית, מוזיאון תל אביב
*1991 - פרס רפאל והדסה קלצקין
*1992 - פרס שר החינוך והתרבות לציור ולפיסול
*1994 - פרס בנק דיסקונט לאמן ישראלי לשנת תשנ"ד, מוזיאון ישראל, ירושלים
*1997 - פרס אויגן קולב לגרפיקה ישראלית, מוזיאון תל אביב לאמנות
*2011 - פרס רפפורט לאמן בכיר, מוזיאון תל אביב לאמנות
*2020 - פרס יעקב פינס לאמן הדפס ישראלי
*2023 - פרס מפעל חיים ע"ש מרדכי איש-שלום

## ראו גם
* דאון, שני חצבים
* פיתול טיפות

## קישורים חיצוניים

* 
* אסף בן צבי באתר גלריה גורדון
* אסף בן צבי באתר סדנת ההדפס ירושלים
* אסף בן צבי באתר מרכז גוטסמן לתחריט - קיבוץ כברי
* פיתול טיפות, ניב שפירא משוחח עם אסף בן צבי, באתר גלריה הקיבוץ, 30 במרץ 2005
* יונתן אמיר, בתנועה אילמת (אבל לא עיוורת), בבלוג חוסר סדר מאורגן, 4 בפברואר 2006
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:אמני הדפס ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס רפפורט
קטגוריה:כפר יחזקאל: אישים
קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:זוכי פרס יעקב פינס לאמן הדפס ישראלי
קטגוריה:זוכי פרס בנק דיסקונט
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1953
קטגוריה:זוכי פרס קרן מנדל ואווה פונדיק לאמנות ישראלית
קטגוריה:זוכי פרס מפעל חיים ע"ש מרדכי איש-שלום
עורק הטחול

ממוזער|גזע הבטן וענפיו, עם הרמה של הקיבה מעלה והסרת הפדר. עורק הטחול יוצא מגזע הבטן שמאלה (ימינה בתמונה).
**עוֹרֵק הַטְּחוֹל** (TA: arteria splenica, arteria lienalis) הוא עורק בבטן המתפצל מגזע הבטן ומספק דם לקיבה, ללבלב ולטחול.

## אנטומיה
העורק מתפצל מגזע הבטן ומתקדם מעל ללבלב בכיוון הטחול. בטרם הוא מגיע לטחול מתפצלים ממנו סעיפים לקיבה וללבלב.

ענפי הלבלב, שהגדול שבהם הוא עורק הלבלב הגדול, יוצאים לאורך הגבול העליון של הלבלב. עורקי הקיבה הקצרים מספקים דם לחלק העליון של עקומה הגדולה של הקיבה ולקרקעית הקיבה. עורק הקיבה והפדר השמאלי מספק דם לחלקה האמצעי של העקומה הגדולה ועורק הקיבה האחורי מספק גם לאחורי הקיבה.

### מבנים סמוכים
לאורך מסלולו מלווה עורק הטחול בווריד הטחול אשר מתנקז אל וריד שער הכבד.

## היבטים קליניים
מפרצות בעורק הטחול הן עניין נדיר, אך הן המפרצות השלישיות בשכיחותן בעורקי הבטן. הן עלולות להתרחש בנשים בהיריון בשליש השלישי, וקרע שלהן עלול לגרום לתמותה של האם ושל העובר. גורמי סיכון למפרצות אלה הם עישון ויתר לחץ דם.
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:עורקי הבטן והאגן
רוזנות הסן-דרמשטאדט

**רוזנות הסן-דרמשטאדט** הייתה מדינה באימפריה הרומית הקדושה, שהתפצלה מרוזנות הסן בשנת 1567, והועלתה בשנת 1806 למעמד של דוכסות גדולה.

## היסטוריה
לאחר מותו של פיליפ הראשון, רוזן הסן, חולקה נחלתו בין בניו, בנו הצעיר גאורג הראשון, רוזן הסן-דרמשטאדט ירש את החלק הדרומי של הנחלה סביב דרמשטאדט, ואילו אחיו ירשו את שאר הנחלה. בשנת 1583 מת פיליפ השני, רוזן הסן-ריינפלס, ובשנת 1604 מת לודוויג הרביעי, רוזן הסן-מרבורג, ובעקבות מותם פרצה מלחמה בין רוזנות הסן-קאסל לרוזנות הסן-דרמשטאדט על חלוקת הירושה. בנוסף היה יריבות בין הרוזנויות עקב כך שרוזנות הסן-קאסל הייתה קלוויניסטית, ואילו רוזנות הסן-דרמשטאדט הייתה לותרנית.

במהלך מלחמת שלושים השנים לחמו הרוזנויות זו בזו, מכיוון שרוזנות הסן-קאסל צידדה בנסיכים הפרוטסטנטים, ואילו רוזנות הסן-דרמשטאדט צידדה בקיסר ובבית הבסבורג. בשלום וסטפאליה קיבלה רוזנות הסן-קאסל שטחים על חשבון רוזנות הסן-דרמשטאדט בהסן העליונה סביב מרבורג.

בשנת 1736 שוב התגלע סכסוך בין שתי הרוזנויות, על ירושת רוזנות הנאו-ליכטנברג, ובסופו הוחלט על חלוקת הנחלה.

בשנת 1803 הוחלט על חילוט נכסי הכנסייה באימפריה, וחלוקתם בין הנסיכויות החילוניות. בעקבות זאת גדלה הרוזנות באופן משמעותי, על ידי צירוף שטחים מהנסיכויות של קלן, מיינץ, ווורמס, ובעיקר את דוכסות וסטפאליה, ובשנת 1806 שודרגה הרוזנות למעמד של דוכסות גדולה.

## רוזני הסן-דארמשטאדט
* גאורג הראשון, רוזן הסן-דרמשטאדט (1567–1596)
* לודוויג החמישי, רוזן הסן-דרמשטאדט (1596–1626)
* גאורג השני, רוזן הסן-דרמשטאדט (1626–1661)
* לודוויג השישי, רוזן הסן-דרמשטאדט (1661–1678)
* לודוויג השביעי, רוזן הסן-דרמשטאדט (1678)
* ארנסט לודוויג, רוזן הסן-דרמשטאדט (1678–1739)
* לודוויג השמיני, רוזן הסן-דרמשטאדט (1739–1768)
* לודוויג התשיעי, רוזן הסן-דרמשטאדט (1768–1790)
* לודוויג העשירי, רוזן הסן-דרמשטאדט (1790–1806)

## קישורים חיצוניים

* מפת החלק הצפוני של הסן-דרמשטאדט בשנת 1789
* מפת החלק הדרומי של הסן-דרמשטאדט בשנת 1789
* 

*
הסן
הסן
קטגוריה:בית הסן
מיון אקראי

במדעי במחשב, **מיון אקראי** (בנוסף **מיון טיפש**, **מיון איטי**, **מיון קוף** ובאנגלית **bogosort**) הוא אלגוריתם מיון מאוד לא יעיל המבוסס על ניסוי וטעייה.
האלגוריתם מאוד לא שימושי למיון, אך שימושי למטרות לימוד, לדוגמה השוואה עם אלגוריתמים יותר שימושיים.
אם ננסה למיין חפיסת קלפים על ידי מיון זה היינו בודקים כל פעם אם החפיסה ממוינת, אם לא - נזרוק את החפיסה לאוויר, נרים את הקלפים בסדר אקראי. נחזור על התהליך עד שהחפיסה ממוינת.

## תיאור האלגוריתם
הדרך שהאלגוריתם ממומש מיוצגת בפסאודו קוד כך: 
**כל עוד** החפיסה לא מסודרת 
סדר את החבילה באקראיות

```fortran
while not isInOrder(deck):
   shuffle(deck)
```


## ריצה וסיום
בהנחה שכל האיברים שונים, מספר ההשוואות הממוצע ישאף ל(e-1) n! ומספר ההחלפות הממוצע יהיה (n-1) n!. 
הסיבה להפרש בין מספר ההשוואות המצופה למספר ההחלפות המצופה הוא שמגלים שלא כל האיברים ממוינים רק אחרי מספר השוואות, ללא תלות במספר האיברים הכולל, בעוד שמספר ההחלפות תלוי במספר האיברים.

## ראו גם
* מיון מהיר

## הערות שוליים

קטגוריה:אלגוריתמי מיון
ג'ניפר איגן

**ג'ניפר איגן** (באנגלית: **Jennifer Egan**; נולדה ב-7 בספטמבר 1962) היא סופרת אמריקאית זוכת פרס פוליצר לספרות לשנת 2011.

## קטגוריה
איגן נולדה בשיקגו וגדלה בסן פרנסיסקו. היא למדה ספרות אנגלית באוניברסיטת פנסילבניה והשלימה תואר שני בקולג' סיינט ג'ון באוניברסיטת קיימברידג'. היא מתגוררת בברוקלין, ניו יורק.

## יצירתה
איגן פרסמה סיפורים קצרים רבים בבמות שונות, לרבות הניו יורקר והרפרס, וכתבות עיתונאיות פרי עטה מתפרסמות מדי פעם במוסף של הניו יורק טיימס ובכתבי עת אחרים. היא פרסמה קובץ סיפורים אחד וארבעה רומנים.

ספרה משנת 2010, "מפגש עם חוליית הבריונים" (שראה אור בעברית ב-2013), זכה בפרס פוליצר ובפרס חוג מבקרי הספרים הלאומי לשנת 2011. כמו כן היא זכתה בכמה מלגות יוקרתיות, לרבות מלגת גוגנהיים. סיפוריה הקצרים הופיעו בכתבי עת דוגמת הניו יורקר, הרפרס, גרנטה, מק'סווני ועוד. נוסף על זכייתה בפרס פוליצר הייתה איגן מועמדת גם לפרס פן/פוקנר לספרות. בשנת 2002 כתבה על ילדים חסרי בית וזכתה בפרס העיתונות על שם קרול קואל. מאמרה על ילדים דו־קוטביים מ-2008 זכה בפרס מטעם הברית הלאומית למחלות נפש (NAMI).

## ספריה שתורגמו לעברית
* **תסתכלו עליי** (2001), תרגמה נורית לוינסון, הוצאת מודן, 2004
* **הצריח** (2006), תרגמה שרון מור, הוצאת מודן, 2007
* **מפגש עם חוליית הבריונים** (2010), תרגם יואב כ"ץ, עם עובד, 2013
* **הקרקס הנסתר** (1994), תרגמה ברוריה בן-ברוך, עם עובד, 2015
* **חוף מנהטן** (2017), תרגם יואב כ"ץ, הוצאת תכלת, 2018
* **בית הממתקים** (2022), תרגם יואב כ"ץ, עם עובד, 2024

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
* 
* 
* אריק גלסנר, על "מפגש עם חוליית בריונים", המדור לספרות ב"7 לילות" של "ידיעות אחרונות", 2 ביוני 2013
* אריק גלסנר, הערה קצרה על "הקרקס הנסתר" של ג'ניפר איגן, 17 ביולי 2016
* 
* 
* נועם תירוש, "דיסטופיה דיגיטלית על עולם נטול שכחה", פנס מוסף לביקורת ספרות, נובמבר 2024.

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי אילינוי
קטגוריה:שיקגו: אישים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת פנסילבניה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פנסילבניה
קטגוריה:סופרות אמריקאיות
קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:זוכות פרס פוליצר: סיפורת
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1962
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1962
לנין (בלארוס)

**לנין** (בבלארוסית: **Ле́нін**; בפולנית: **Lenin**, ב-1939: **Sosnkowicze**) היא עיירה במחוז הומל שבבלארוס, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

## היסטוריה
היישוב נזכר מהמאה ה-16 ככפר בבעלות משפחת רדזיוויל. בחלוקת פולין השנייה בשנת 1795 נכלל היישוב בתחום האימפריה הרוסית. לאחר הסכם ריגה נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.

## יהדות לנין
[שמאל|ממוזער|250px|[אנדרטה לזכר יהודי לנין שנספו בשואה, בבית העלמין בחולון]]
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-1,000 יהודים, כמחצית מתושביה, והתקיימו בה תנועות נוער ציוניות ובית ספר עברי. פעילות זו נאסרה עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939.

ב-18 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו גייסו את יהודיה לעבודות כפייה, תוך הטלת גזירות שונות עליהם, ובהן איסור הליכה על מדרכות, איסור קשר עם לא יהודים, חובת ענידת טלאי צהוב והחרמת רכוש. מעת לעת הוצאו להורג יהודים מהעיירה שהואשמו בקומוניזם.

במאי 1942 רוכזו כ-1,200 יהודי העיירה וכפרי הסביבה בגטו מוקף גדר תיל שהוקם בה, ממנו שולחו חלקם למחנה העבודה בהנצביץ'. ב-14 באוגוסט 1942 החליטה מפקדת ה-ס.ס. של העיירה לדאוג ל"טיהור" האזור מיהודים, בתוך בית הכנסת ריכזו 1,200 יהודים וכעבור מספר שעות הובילו אותם לאחד היערות בסביבה ושם נהרגו ליד התעלות שהוכנו עבור הגוויות. רק 24 יהודים בני המקום ניצלו מאותה אקציה, כולם בעלי מקצועות שהיו חיוניים לגרמנים. ב-14 באוגוסט 1942 ברחו מספר יהודים ממחנה העבודה בהנצביץ` ביניהם משה נוביק שהיה חזן ושוחט של לנין ביחד עם שני בניו. היהודים שהצליחו לברוח, ברחו ליערות פולסיה והצטרפו לפלוגת הפרטיזנים, בניהם היה הסופר יחיאל גרנטשטיין. 

רק כמה עשרות יהודים נשארו בעיירה לצורך עבודות כפייה, אך גם הם הצליחו להימלט ממנה חודש לאחר מכן בסיוע פרטיזנים יהודים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:גטאות בבלארוס
קטגוריה:מחוז הומל: עיירות יהודיות
קטגוריה:בורות ירי בשואה
קטגוריה:קהילות יהודיות שמונצחות בבית העלמין הדרום
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
אנירוד ג'וגנת

**סר אנירוד ג'וגנת** (באנגלית: **Anerood Jugnauth**; 29 במרץ 1930 – 3 ביוני 2021) היה מדינאי מאוריצי, ששימש כראש ממשלת מאוריציוס.

## קריירה פוליטית
ג'וגנת מילא תפקידים פרלמנטריים באופן רצוף (פרט לתקופות 1995–2000 ו-2012–2014) מ-1976.
בין השנים 1976 ו-1982 שימש כמנהיג האופוזיציה.
הוא נבחר לראשונה לראש הממשלה בשנת 1982, תפקיד אותו שמר עד 1995 ושוב בין השנים 2000 ו-2003.
ב-2003 נבחר לתפקיד נשיא המדינה עד שנת 2012.
בעקבות זכיית מפלגתו מחדש בבחירות בשנת 2014, נתבקש לחזור לתפקיד ראש הממשלה בפעם השישית.

מעבר לתפקידו כראש הממשלה, שימש גם שר לענייני איים אחרים , ביטחון, ביטחון פנים ופיתוח פנים. כראש ממשלה, אנירוד שימש גם כחבר פרלמנט המייצג את אזור הבחירות מספר 7.

בשנת 1983 הקים את התנועה הסוציאליסטית של מאוריציוס (MSM) בעקבות ויכוחים חוזרים ונשנים עם חברי מפלגתו הקודמת (MMM). בהמשך זכה בפרס פראבאסי בראטיה סמאן עבור תמיכתו ופיתוח הקשרים עם הודו.

נפטר ב-3 ביוני 2021.

## תארים ומעמדות
* QC (1980)
* המועצה המלכותית (1983)
* מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש (1988)
* דוקטורט כבוד מאוניברסיטת אקס-מרסיי (1985)
* קצין גבוה בלגיון הכבוד (1990)
* מפקד בכיר של מסדר הכוכב והמפתח של האוקיינוס ההודי (התואר הכי גבוה במאוריציוס - 2003)

## קישורים חיצוניים

## ביאורים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:חברי המועצה המלכותית
קטגוריה:מעוטרי מסדר השמש העולה
קטגוריה:פוליטיקאים מאוריציאנים
קטגוריה:ראשי ממשלת מאוריציוס
קטגוריה:ילידי 1930
קטגוריה:נפטרים ב-2021
המרכז ללימודי יהדות בשאנגחאי

**המרכז ללימודי יהדות בשאנגחאי** הוא מחלקה באקדמיה ללימודי חברה בשאנגחאי, העוסק בחקר היהדות ומדינת ישראל.  המרכז הפך להיות למכון המחקר המשפיע ביותר בסין לחקר היהדות וישראל. הוא הוקם בשנת 1988, ומנוהל כיום על ידי פרופסור פאן גואנג.

המרכז מתמקד בחקר ההיסטוריה של יהודי שאנגחאי, שרידי הקהילה היהודית בסין ובחקר הפוליטיקה של המזרח הקרוב. מבין הפרסומים של המרכז ניתן למנות את: "הציוויליזציה היהודית", "התחדשות העם היהודי", "היהודים בסין" (שתורגם לאנגלית, צרפתית וגרמנית), "היהודים בשאנגחאי", "היהודים בשאנגחאי לאורך חצי מאה" ו-"החברה הישראלית ותרבותה". 

בין האישים שביקרו במרכז נמנים יצחק רבין, אהוד אולמרט, אריאל שרון, גרהרד שרדר, הילרי קלינטון ותומאס קלסטיל.

למרכז קשרים ענפים עם עמיתים בתחום ברחבי העולם, והוא משתף פעולה עם מוסדות אקדמיים בישראל.

## קישורים חיצוניים
* לימודי עברית וחקר היהדות בסין
* אתר המרכז ללימודי יהדות בשאנגחאי

קטגוריה:שאנגחאי
קטגוריה:מכוני מחקר בנושא יהדות
קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: מדע וטכנולוגיה
לנצ'יצה

**לנצ'יצה** (בפולנית: **Łęczyca**. ביידיש: **לונטשיץ**) היא עיירה בפרובינציית לודז' שבפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

## תולדות היישוב
לנצ'יצה נזכרת לראשונה במאה ה-12, ובשנת 1267 הוענקו לה זכויות עיר. במהלך המאות ה-14 וה-15 הותקפה העיירה בידי חיילי המסדר הטבטוני, ובתקופה זו הוקפה העיירה בחומה, ונבנתה בה טירה מבוצרת.

באמצע המאה ה-17 הוחרבה העיירה בידי גייסות האימפריה השוודית. בחלוקת פולין בשנת 1793 נכללה העיירה בתחום פרוסיה, ובשנת 1815 נכללה בתחום פולין הקונגרסאית.

## יהודי לנצ'יצה
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-4,200 יהודים, למעלה משליש מתושביה, והתקיימה בה פעילות של אגודת ישראל ושל המפלגות הציוניות.

עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים בספטמבר 1939, הוטלו על יהודיה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב וחובת תשלום סכומי כופר. בהמשך, גורשו מהעיירה כ-1,000 יהודים לגטאות הסביבה, ובמקביל הגיעו אליה פליטים יהודים מהסביבה. בתחילת 1941 רוכזו יהודי העיירה בגטו מוקף גדר תיל שהוקם בה, בו חיו בצפיפות רבה ובתנאי רעב, תוך ביצוע עבודות כפייה. מעת לעת הוצאו להורג בפומבי יהודים מהגטו שנתפסו בהברחת מזון.

ב-10 עד 12 באפריל 1942 גורשו כ-3,000 היהודים שנותרו בגטו שבעיירה לפודמביצה, ומשם שולחו עם יתר יהודי המקום למחנה ההשמדה חלמנו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:לודז' (פרובינציה): יישובים
קטגוריה:קהילות יהודיות בפולין
קטגוריה:גטאות בפולין
רוזנות הסן-מרבורג

**רוזנות הסן-מרבורג** הייתה מדינה באימפריה הרומית הקדושה, שהתפצלה מרוזנות הסן בשנת 1567, ופוצלה בשנת 1604 בין רוזנות הסן-קאסל לרוזנות הסן-דרמשטאדט.

## היסטוריה
לאחר מותו של פיליפ הראשון, רוזן הסן, חולקה נחלתו בין בניו, בנו השני לודוויג הרביעי, רוזן הסן-מרבורג ירש את החלק של הנחלה סביב מרבורג בהסן העילית, ואילו אחיו ירשו את שאר הנחלה. בשנת 1604 מת לודוויג הרביעי, רוזן הסן-מרבורג, ובעקבות מותו פרצה מלחמה בין רוזנות הסן-קאסל לרוזנות הסן-דרמשטאדט על חלוקת הירושה.

כיום שוכנת כל הנחלה של הסן-מרבורג בשטחי מדינת הסן.

## קישורים חיצוניים
*רוזנות הסן-מרבורג
*מפה של הסן-מרבורג 1567 - 1604

הסן
הסן
קטגוריה:בית הסן
לסקז'ב

**לסקז'ב** (בפולנית: **Łaskarzew**; ידועה גם כ**לאסקרוב**) היא עיירה במחוז גרבולין שבפרובינציית מזוביה בפולין, על גדת נהר פרומניק (Promnik), בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

## תולדות היישוב
היישוב נזכר לראשונה בשנת 1418, עת הוענקו לו זכויות עיר. מתחילת המאה ה-16 פותח היישוב, ונקבעו בו ימי שוק. בעקבות מרד ינואר ניטל מעמדו העירוני של היישוב, וזה הושב לו בשנת 1969.

## יהודי לסקז'ב
בין מלחמות העולם נמנו ביישוב כ-1,300 יהודים, למעלה משליש מתושביו, והתקיימה בו פעילות של המפלגות הציוניות, של אגודת ישראל ושל הבונד.

ב-17 בספטמבר 1939 נכבש היישוב בידי הגרמנים, ואלו רצחו בו תוך זמן קצר כמה עשרות יהודים. בהמשך, מונה ביישוב יודנרט בראשות יעקב פרימר, אשר סיפק לגרמנים עובדים יהודים לעבודות כפייה.

בשנת 1940 רוכזו יהודי היישוב, לצד פליטים יהודים שהגיעו אליו, בגטו שהוקם בו, אשר שעריו ננעלו באוקטובר 1941.

ב-30 בספטמבר 1942 פשטו על הגטו שביישוב אנשי ס"ס, וכ-400 מיושביו שולחו למחנה ההשמדה טרבלינקה. בשעת האקציה הצליחו להימלט מהגטו מאות יהודים, ולאחר מצוד ממושך שערכו אחריהם הגרמנים ביערות הסביבה, מצאו ורצחו כ-800 מהם.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:מזוביה: יישובים
קטגוריה:קהילות יהודיות בפולין
קטגוריה:גטאות בפולין
זרח גהל

**זָרַח אוריאל גֶהל** (מבוטא: **זוֹרַח**; ינואר 1946 – 2 בנובמבר 2015) היה איש עסקים ומנהל ישראלי. מנכ"ל חברת דובק בשנות ה-60, ה-70 וה-80 של המאה ה-20.

## ביוגרפיה
נולד למרטין גהל, יליד גרמניה, ממייסדי דובק. נישא לעדנה. ניהל את החברה במשך שני עשורים (מאמצע שנות ה-60 עד אמצע שנות ה-80 של המאה ה-20), עד שעקר ללונדון בשנת 1988 עקב חקירה של נציבות מס הכנסה שנוהלה נגדו בחשד כי ניפח באופן פיקטיבי את עלויות הטבק שרכשה דובק בחו"ל כדי להצהיר על רווחים נמוכים יותר מאשר הרוויחה החברה במציאות. החקירה נוהלה בצל מצבו הבריאותי של גהל, שהיה חולה לב ואף עבר צינתור לב בראשית החקירה, בהיותו בן 40.

בשנת 1997 הגיעו עורכי דינו לעסקת טיעון עם פרקליטות המדינה, ובה הודה גהל בעבירות קלות יחסית לאלו שיוחסו לו מלכתחילה, ונדון לקנס בסך שני מיליון דולר ולשנתיים מאסר על תנאי לשלוש שנים, על ביצוע עבירה דומה. בנוסף שילם כ-6.5 מיליוני דולרים לשם סגירת התיק האזרחי נגדו. הסדר זה היה יוצא דופן בכך שגהל לא נאלץ להתייצב בארץ כתנאי להסדר הטיעון, בניגוד למקובל עד אז במקרים כאלו לפי ההערכות בשוק המניות, המשיך גהל במשך כל השנים להיות בעל השליטה בחברת דובק, על אף שבאופן רשמי לא כך היו פני הדברים.

בנובמבר 2015 נפטר זרח גהל בלונדון, בן קרוב ל-70. בנו אמיר גהל שימש בתפקידי ייעוץ בכירים בדובק, אך לטענת החברה, הועסק בפרויקטים ספציפיים ולא בניהול השוטף של החברה.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שהיגרו לממלכה המאוחדת
קטגוריה:מורשעים בעבירות רכוש בישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2015
איגוד הג'ודו העולמי

**איגוד הג'ודו העולמי** (באנגלית: **International Judo Federation**;  בראשי תיבות: **IJF**, בתרגום מילולי: **פדרציית הג'ודו הבינלאומית**) נוסד ביולי 1951. האיגוד היה מורכב במקור מאיגודי הג'ודו של אירופה ואיגוד הג'ודו של ארגנטינה. כיום, חברים באיגוד מעל 200 איגודי ג'ודו מכל היבשות. על פי האיגוד, מעל 40 מיליון איש ברחבי העולם מתרגלים ג'ודו.

החל משנת 2009 האיגוד מארגן אליפות עולם שנתית (לפני כן האליפות הייתה דו-שנתית). סבב התחרויות העולמי השנתי שאותו מארגן האיגוד כולל מלבד אליפות העולם: תחרות מאסטרס אחת, ארבע תחרויות גראנד סלאם, מספר תחרויות גראנד פרי ואליפויות יבשתיות פתוחות.

## נשיאי האיגוד

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:ג'ודו
קטגוריה:פדרציות ספורט
צלב התעופה המצוינת (ארצות הברית)

**צלב התעופה המצוינת ** הוא עיטור צבאי המוענק לקצין או חייל בשירות סדיר של הכוחות המזוינים של ארצות הברית על הצטיינות בתמיכה בפעילות מבצעית על ידי "מעשי גבורה או הישגים בולטים במהלך טיסה החל מ-11 בנובמבר 1918."

העיטור הוענק לראשונה ב-2 במאי 1927, על ידי הנשיא קלווין קולידג' בשם הסנאט לעשרה אנשי צוות אוויר שהשתתפו בטיסה מחוף לחוף של צבא ארצות הברית שנמשכה מ-21 בדצמבר 1926 ועד 2 במאי 1927.

במהלך מלחמת העולם השנייה העיטור הוענק על פי קריטריונים שונים מזירה לזירה. לדוגמה, בזירה הפאסיפית העיטור הוענק לקצינים בלבד, בזירה האירופאית העיטור הוענק לאיש צוות הבודד ששרד ממפציץ שהופל עם סיום הסבב המבצעי שלו. כמו כן חיילי צבאות אחרים ששירתו יחד עם כוחות אמריקאים ומדריכי טיסה שהראו גבורה יוצאת דופן זכאים היו לקבל את המדליה. במלחמה זו פרנציס גברסקי קיבל 13 עיטורי צלב התעופה המצוינת, המספר הגבוה ביותר שניתן לאדם אחד במלחמה זאת.

## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:ארצות הברית: עיטורים
מגלין

**מגלין** (ברוסית: **Мглин**) היא עיירה במחוז בריאנסק שבמערב רוסיה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

## תולדות היישוב
מגלין נזכרת לראשונה בשנת 1389, ועד המאה ה-15 הייתה בשליטת הדוכסות הגדולה של ליטא. בשנת 1781 הוענקו ליישוב זכויות עיר.

## יהודי מגלין
בתחילת המאה ה-20 חיו בעיירה כ-2,700 יהודים, כשליש מתושביה. בשנת 1918 נערך בעיירה פוגרום, בו נרצחו 15 יהודים, ובתקופה הסובייטית עזבו את העיירה רוב יהודיה. ערב מלחמת העולם השנייה האוכלוסייה היהודית מנתה כ-730 איש, כ-10% מכלל האוכלוסייה.

ב-18 באוגוסט 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים. לאחר הכיבוש נערך רישום של כלל יהודי העיירה, והם חויבו לבצע עבודות כפייה. ב-21 בינואר 1942 הגרמנים ריכזו את כ-600 היהודים שנותרו במגלין בגטו שמוקם בבית הסוהר המקומי, תוך רצח מספר יהודים. בגטו מתו כ-60 יהודים מקור ומרעב, ונערות יהודיות נאנסו בו בידי אנשי גסטאפו ושוטרים מקומיים. בד בבד נלקחו יושבי הגטו מדי יום לעבודות כפייה.

ב-2 במרץ 1942 נרצחו כל יושבי הגטו בבורות ירי בגן העיירה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מחוז בריאנסק: ערים
קטגוריה:גטאות ברוסיה
קטגוריה:בורות ירי בשואה
מילאן נדיץ'

**מילאן נדיץ**' (בסרבית לטינית: **Milan Nedić**, בסרבית קירילית: **Милан Недић**; 7 בספטמבר 1878 – 4 בפברואר 1946) היה ראש המטה הכללי של הצבא המלכותי היוגוסלבי, שר הצבא וחיל הים בממלכת יוגוסלביה וראש ממשלת-הבובות השנייה של גרמניה הנאצית בסרביה, ממשלת ההצלה הלאומית .

## ביוגרפיה
מילאן נדיץ' נולד בגרוצקה, פרוור של בלגרד, סרביה ב-1878 לג'ורג'ה ופלגיה נדיץ'. ב-1885 סיים נדיץ' את חוק לימודיו בגימנסיה בקרגוייבץ והצטרף לאקדמיה הצבאית בבלגרד. ב-1903 השלים את לימודיו באקדמיה והתגייס לצבא הסרבי. ב-1910 קודם לדרגת מייג'ור. שירת בצרפת בין השנים 1910–1912. בשנות  (1912–1913) הוא קודם לדרגת לוטננט קולונל. במלחמת העולם הראשונה שירת בחזית סלוניקי ובשנת 1915 קודם לדרגת קולונל. החל מ-1919 שירת כראש המטה והמפקד דה פקטו של המחוז הצבאי הרביעי בקרואטיה. ב-1927 נשלח לפקד על אוגדת קוסובו, ושנה לאחר מכן הועבר לאוגדת ליובליאנה. בשנים 1929–1934 פיקד על ארמיית סקופיה. ב-1930 קודם לדרגת גנרל. בשנים 1934–1935 כיהן כראש המטה הכללי של הצבא המלכותי היוגוסלבי.

הוא כיהן כשר הצבא וחיל הים בממשלת סטויאדינוביץ' (21 בדצמבר 1938 – 5 בפברואר 1939), בממשלת צבטקוביץ' (6 בפברואר – 26 באוגוסט 1939) ובממשלה השנייה של צבטקוביץ' שהוקמה במסגרת הסכם צבטקוביץ'-מאצ'ק. בתקופת כהונתו כשר הצבא וחיל הים הוא נודע בעמדותיו הפרו-הגרמניות. בן דודו דימיטרי ליוטיץ', מייסד ומנהיג התנועה הלאומית היוגוסלבית זבור, סייע למשרד הראשי לביטחון הרייך לבסס קשר עם נדיץ'. בסתיו 1940 פאבלה, נסיך יוגוסלביה והנסיך ג'ורג', דוכס קנט הסכימו על הקמת בסיס צוללות בריטי במפרץ קוטור. נדיץ' מסר על כך לשגריר הגרמני ומנע את הקמת הבסיס. הוא נאלץ להתפטר מתפקידו ב-7 בנובמבר 1940 לאחר שבתזכיר שנשלח לראש הממשלה ולנסיך יוגוסלביה טען כי מדיניות נייטרלית במלחמה היא לא מציאותית ושיוגוסלביה צריכה לתמוך במדינות הציר.

ממשלת ההצלה הלאומית בראשות נדיץ' החליפה את ממשלת הקומיסר בראשות מילאן אצ'ימוביץ' ב-29 באוגוסט 1941. בטקס השבעת הממשלה, ראש המנהל האזרחי האראלד טורנר אמר שעליה "להשיב את הסדר הציבורי על כנו", ולא "ייאבד העם הסרבי את ההזדמנות שניתנה לו לחלץ עצמו בעזרת ממשלה זו מהמשך מצב שסופו להמיט עליו אסון מוחלט". נדיץ' השיב לו "הנני מבטיח [...] כי נחושה דעתי ודעת שותפי לשים קץ לאנרכיה השוררת במדינה ולהשיב את מלוא השקט, הסדר והביטחון על כנם".

בשנת 1944 הוא מינה לראש ממשלתו את מיודראג דמיאנוביץ' ששיתף פעולה עם הצ'טניקים.

נדיץ' עזב את בלגרד ב-6 באוקטובר 1944 ומצא מקלט בקיצביל, אוסטריה. ב-8 במאי 1945 כוחות אמריקאים הגיעו לעיר. הוא נשבה ב-5 ביוני ונשאר בידיים אנגלו-אמריקאיות עד העברתו לרשויות הרפובליקה הפדרלית העממית של יוגוסלביה בינואר 1946. ב-4 בפברואר הוא קפץ או נדחף מחלון בית החולים בבלגרד למותו.

חברו סטניסלב קרקוב פרסם את הספר האפולוגטי "הגנרל מילאן נדיץ'" בשני כרכים בין השנים 1963–1968. הספר הציג את נדיץ' כמנהיג לאומי ששמר על עצמאות סרבית מסוימת בתקופת הכיבוש הגרמני וניסה למנוע השתלטות קומוניסטית על המדינה.

## לקריאה נוספת

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אישים משתפי פעולה עם הנאצים
קטגוריה:פוליטיקאים יוגוסלבים
קטגוריה:גנרלים בצבא יוגוסלביה
קטגוריה:יוגוסלבים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מלחמת הבלקן הראשונה: אישים
קטגוריה:מסדר כוכב רומניה
קטגוריה:בלגרד: אישים
קטגוריה:שרי ממשלות יוגוסלביה
קטגוריה:מתאבדים: ראשי מדינות
קטגוריה:אישים שנפטרו במעצר
קטגוריה:ילידי 1877
קטגוריה:נפטרים ב-1946
מאזיר

**מאזיר** (בבלארוסית: **Мазы́р**; ברוסית: **Мозырь**, **מוזיר**; בפולנית: **Mozyrz**, מוזיז', ביידיש: **מאזיר**) היא עיר במחוז הומל שבבלארוס, על גדת נהר פריפיאט, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

## תולדות היישוב
מאזיר נזכרת לראשונה במאה ה-12, ובמאה ה-13 נכבשה בידי הדוכסות הגדולה של ליטא. בשנת 1577 הוענקו ליישוב זכויות עיר. בחלוקת פולין בשנת 1793 נכללה העיר בתחום האימפריה הרוסית.

## יהודי מאזיר
ממוזער|אנדרטה לזכר קורבנות מאזיר בשואה

בנובמבר 1920 נערך בעיר פוגרום שבו נרצחו כ-30 יהודים, תוך אונס נשים ושוד רכוש.

טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמנו בעיר כ-6,300 יהודים, כחמישית מתושביה. מבין היהודים במאזיר שהיוו כ-36 אחוז מכלל האוכלוסייה בעיר לפני מלחמת העולם השנייה, כמעט כולם הושמדו בגטו.

ב-22 באוגוסט 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיר בידי הגרמנים, שהחלו מיד ברצח תושביה היהודים. ב-31 באוגוסט, בתקרית המכונה "מצדה בלארוסית", התכנסו 21 יהודים בבית ברחוב פושקין, שפכו קרוסין על קירות הבית והציתו אותו באש בעודם בפנים כדי לחמוק ממוות בידי הנאצים. ב-10 בספטמבר נרצחו בעיר כ-200 יהודים. ב-27–28 בספטמבר התרחשה ההשמדה הגדולה הראשונה: חלק מהיהודים נרצחו בבתים וברחובות, אחרים נאספו בקבוצות של 30–40 איש והוסעו לבית הקברות, שם אולצו לחפור את קבריהם ואז נורו. כ-1,000 בני אדם מתו בפעולה זו. בסתיו ובחורף 1941 טבעו בנהר פריפיאט כ-700 קורבנות יהודים.
בסוף שנת 1941 הוקם בעיר גטו מוקף גדר תיל, שבו רוכזו כל היהודים שנותרו בעיר ובכפרי הסביבה. מספרם המוערך נע בין 1,150 ל-1,500 איש. ב-7 בינואר 1942 נרצחו כל יושבי הגטו, חלקם בירי וחלקם בהטבעה בנהר פריפיאט, ליד הכפר הסמוך בוברי.

## קישורים חיצוניים
* 

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:גטאות בבלארוס
קטגוריה:מחוז הומל: ערים
קטגוריה:קהילות יהודיות בבלארוס
מונסטירשצ'ינה

**מונסטירשצ'ינה** (בעברית נכתב גם **מונסטירשינה**; ברוסית: **Монасты́рщина**; ביידיש: **אמנאשטירשצינא**) היא עיירה (יישוב בסגנון עירוני ) במחוז סמולנסק שבמערב רוסיה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
## היסטוריה
ראשיתה של מונסטירשצ'ינה בתחילת המאה ה-14, ובמהלך המאה ה-19 התפתחה, כאשר למעלה מ-80% מתושביה היו יהודים.

בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-1,370 יהודים, רוב תושביה, ופעל בה בית ספר יידי.

באוגוסט 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו הטילו על יהודיה גזירות שונות. כעבור כחודש רוכזו קרוב ל-1,000 יהודי העיירה והסביבה בגטו שהוקם בה.

בפברואר 1942 נרצחו כל יושבי הגטו שבעיירה בבורות ירי, תוך עריכת מצוד אחר עשרות יהודים שהסתתרו בעיירה ורציחתם.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:מחוז סמולנסק: יישובים
קטגוריה:רוסיה: עיירות יהודיות
קטגוריה:בורות ירי בשואה
מוריץ, רוזן הסן-קאסל

**מוריץ, רוזן הסן-קאסל** (25 במאי 1572 קאסל - 15 במרץ 1632 קאסל), היה רוזן של הסן-קאסל בין השנים 1592–1627.

## חייו
מוריץ נולד ב-25 במאי 1572 בקאסל. אביו היה וילהלם הרביעי, רוזן הסן-קאסל (1532–1592) ואמו הייתה סבינה מוירטמברג (1549–1581). לאחר מותו של אביו עלה מוריץ על כיסא השלטון במקומו.

בשנת 1604 ירש מוריץ את דודו לודוויג הרביעי, רוזן הסן-מרבורג, שמת ללא ילדים, ובכך הרחיב את הרוזנות.

בשנת 1605 מוריץ הפך לקלווניסטי, וגרם בכך לסכסוכי ירושה על רוזנות הסן-מרבורג, ולסכסוכים שנמשכו הרבה שנים עם רוזנות הסן-דרמשטדט. בהמשך השתתף מוריץ במלחמת שלושים השנים, ולחם כנגד הקיסר ובית הבסבורג. עקב כישלונותיו בקרבות נאלץ מוריץ לוותר על חלק משטחי הרוזנות לטובת רוזנות הסן-דרמשטדט.

כתוצאה מכישלונותיו ויתר מוריץ על שלטונו ב-17 במרץ 1627, ובמקומו עלה לשלטון בנו וילהלם, אולם חלק מנחלותיו ירשו בניו פרידריך וארנסט. ב-15 במרץ 1632 מת מוריץ בקאסל, והוא בן 60 שנה.

## משפחתו
בשנת 1593 התחתן מוריץ עם אגנס מזולמס-לאובאך, בתם של יוהאן גאורג, רוזן זולמס-לאובאך ומרגרטה משנבורג-לאוכאו, ממנה נולדו לו 6 ילדים:
* אוטו, נסיך הכתר של הסן-קאסל (1594–1617)
* אליזבת מהסן-קאסל, דוכסית מקלנבורג (1596–1625), התחתנה עם יוהאן אלברכט השני, דוכס מקלנבורג
* בן מת (1597)
* בן מת (1599)
* מוריץ (1600–1612)
* וילהלם החמישי, רוזן הסן-קאסל (1602–1637)

בשנת 1603 התחתן מוריץ עם יוליאנה מנסאו-דילנבורג, בתם של יוהאן השביעי, רוזן נסאו-דילנבורג ומגדלנה, רוזנת ולדק, ממנה נולדו לו 14 ילדים:
* פיליפ (1604–1626)
* אגנס מהסן-קאסל (1606–1650), התחתנה עם יוהאן קזימיר, נסיך אנהלט-דסאו
* הרמן הרביעי, רוזן הסן-רוטנברג (1607–1658)
* יוליאנה (1608–1628)
* סבינה (1610–1620)
* מגדלנה (1611–1671)
* מוריץ 1614–1633)
* סופיה מהסן-קאסל (1615–1670), התחתנה עם פיליפ הראשון, רוזן שאומבורג-ליפה
* פרידריך, רוזן הסן-אשווגה (1617–1655)
* כריסטיאן (1622–1640)
* ארנסט, רוזן הסן-ריינפלס (1623–1693)
* כריסטינה (1625–1626)
* פיליפ (1626–1629)
* אליזבת (1628–1633)

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:רוזנים גרמנים
קטגוריה:בית הסן
קטגוריה:נצרות פרוטסטנטית
קטגוריה:ילידי 1572
קטגוריה:נפטרים ב-1632
לז ארק

**לז ארק** (צרפתית: Les Arcs) הוא אתר סקי בהרי האלפים של מחוז סבואה, צרפת. האתר הוא חלק ממרחב הגלישה פרדיסקי (Paradiski), המשותף עם אתר הסקי לה-פלאן ופייסי-ולנדרי. האתר נמצא מעל העיירה בור-סן-מוריס. 

באתר פועלות 54 מעליות סקי והוא מכיל 106 מסלולי סקי באורך כולל של 200 ק"מ, בגובה 810 עד 3,225 מ'. באזור הגלישה פרדיסקי ישנם מסלולים באורך 425 ק"מ. את אתר הסקי משרתים ארבעה כפרים, שנבנו במיוחד עבור גולשי הסקי: ארק 1600, ארק 1800, ארק 1950 ו- ארק 2000.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
* 

קטגוריה:אתרי סקי בצרפת
קטגוריה:רון-אלפ: ספורט
דירהם איחוד האמירויות הערביות

**דִרְהַם אִחוּד הָאֵמִירוּיוֹת הָעַרְבִיּוֹת** (בערבית: **درهم إماراتي**) הוא המטבע וההילך החוקי של איחוד האמירויות הערביות. המטבע הונפק לראשונה בשנת 1973, והוא נחלק ל-100 פילס. סימונו של הדירהם לפי תקן ISO 4217 הוא AED.

## היסטוריה
שמו של המטבע מגיע משם המטבע היווני העתיק דרכמה.

דירהם איחוד האמירויות הערביות הונפק לראשונה ב-19 במאי 1973, עת החליף את ריאל קטר ודובאי, אשר היה נהוג בכל האמירויות פרט לאבו דאבי, ביחס של 1:1. הדינאר הבחרייני, שהיה נהוג באבו דאבי, הוחלף בדירהם ביחס של 0.1 דינאר ל-1 דירהם.

## מטבעות
בשנת 1973 הונפקו מטבעות בעריכים של 1, 5, 10, 25 ו-50 פילס, וכן של דירהם אחד. המטבעות בערך של 1, 5 ו-10 פילס היו עשויים מארד, ואילו מטבעות העריכים הגבוהים יותר היו עשויים מקופרניקל. בשנת 1995 הוקטן גודל המטבעות של 50 פילס ושל דירהם אחד, והמטבע של 50 פילס קיבל צורת משובע שווה-צלעות.

הערכים והמספרים על המטבעות כתובים בספרות ערביות והכיתוב גם הוא בערבית. המטבעות של 1, 5 ו-10 פילס אינם בשימוש יומיומי, ולכן המחירים מעוגלים לכפולות של 25 פילס.

מאז שנת 1976 הטביעה מועצת המטבע של איחוד האמירויות הערביות מספר מטבעות הנצחה לציון אירועים שונים בהיסטוריה של המדינה ולכבוד שליטי המדינה.

## שטרות
ב-20 במאי 1973 הנפיקה מועצת המטבע של איחוד האמירויות הערביות שטרות בעריכים של 1, 5, 10, 50 ו-100 דירהם. שטר של 1,000 דירהם הונפק בינואר 1976. בשנת 1982 הודפסה סדרה שנייה של שטרות, ללא שטרות בני 1 ו-1,000 דירהם. שנה לאחר מכן הודפס שטר בערך של 500 דירהם, ובשנת 1989 הודפס גם שטר בערך של 200 דירהם. השטרות הנמצאים במחזור הם של 5, 10, 20, 50, 100, 200, 500 ו-1,000 דירהם.

על חזית השטר כיתוב בערבית עם ספרות ערביות. בגב השטר כיתוב באנגלית עם ספרות הודיות-ערביות.

השטר של 200 דירהם הודפס בשנית ממאי 2008 בצבע צהוב-חום, במקום בשטר הקודם שהודפס בירוק-חום. כמו כן, הבנק המרכזי של איחוד האמירויות הערביות הדפיס שטר חדש של 50 דירהם, הכולל סימני ביטחון חדשים.

## שערי חליפין
ב-28 בינואר 1978 הוצמד שער הדירהם לסל המטבעות של קרן המטבע הבינלאומית. בפועל, הדירהם מוצמד לדולר אמריקני ברוב הזמן. מאז נובמבר 1997 מוצמד שערו של הדירהם לדולר האמריקני לפי ערך של 3.6725 דירהם לדולר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מטבעות אסיה
קטגוריה:איחוד האמירויות הערביות: כלכלה
הדוכסות הגדולה של הסן

**הדוכסות הגדולה של הסן** (בגרמנית: **Großherzogtum Hessen und bei Rhein**; ידועה גם כ**הסן-דרמשטאדט**) הייתה מדינה ששודרגה על ידי נפוליאון בשנת 1806 מרוזנות הסן-דרמשטאדט, והתקיימה עד לסיום מלחמת העולם הראשונה.

## היסטוריה
[ממוזער|ימין|הארמון של הדוכסים הגדולים של הסן ב[דרמשטאדט]]
לאחר מותו של פיליפ הראשון, רוזן הסן, חולקה נחלתו בין בניו, בנו הצעיר גאורג הראשון, רוזן הסן-דרמשטאדט ירש את רוזנות הסן-דרמשטאדט, ואילו אחיו ירשו את שאר הנחלה. במהלך מלחמת שלושים השנים לחמה רוזנות הסן-דרמשטאדט ברוזנות הסן-קאסל עקב סכסוכי ירושה וסכסוכי דת.

בשנת 1790 עלה לשלטון לודוויג העשירי, רוזן הסן-דרמשטאדט. בשנת 1803 הוחלט על חילוט נכסי הכנסייה באימפריה, וחלוקתם בין הנסיכויות החילוניות. בעקבות זאת גדלה הרוזנות באופן משמעותי, על ידי צירוף שטחים מהנסיכויות של קלן, מיינץ, ווורמס, ובעיקר את דוכסות וסטפאליה, ובשנת 1806 שודרגה הרוזנות למעמד של דוכסות גדולה.

במהלך קונגרס וינה נאלץ לודוויג לוותר על דוכסות וסטפאליה לממלכת פרוסיה, אך קיבל בתמורה שטח בגדה המערבית של נהר הריין, כולל המבצר החשוב במיינץ.

בשנת 1815 הצטרפה הדוכסות לקונפדרציה הגרמנית, ובשנת 1816 שונה שם הדוכסות ל"הדוכסות הגדולה של הסן ועל הריין".

בשנת 1866 הצטרפה הנסיכות לאימפריה האוסטרית במלחמת אוסטריה–פרוסיה, ובשלום פראג שנערך בסוף המלחמה, סופחו חלק משטחי הסן התחתית לממלכת פרוסיה, אך הדוכסות קיבלה בתמורה שטחים קטנים שהשתייכו לנסיכות הבוחר מהסן ולדוכסות נסאו. בשנת 1867 המחצית הצפונית של הדוכסות (הסן העליונה) הפכה לחלק מהקונפדרציה הצפון-גרמנית, ואילו המחצית הדרומית (הסן הריינית) לא הצטרפה לקונפדרציה. בשנת 1871 עם איחוד גרמניה, הפכה הדוכסות למדינה באימפריה הגרמנית.

בסוף מלחמת העולם הראשונה נאלץ ארנסט לודוויג, הדוכס הגדול האחרון של הסן (נכדה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת ואחיה של הקיסרית אלכסנדרה פיודורובנה) לרדת מכיסאו בעקבות המהפכה הגרמנית, והדוכסות הפכה למדינה העממית הסן.

## דוכסי הסן
* לודוויג הראשון, הדוכס הגדול של הסן (1806–1830)
* לודוויג השני, הדוכס הגדול של הסן (1830–1848)
* לודוויג השלישי, הדוכס הגדול של הסן (1848–1877)
* לודוויג הרביעי, הדוכס הגדול של הסן (1877–1892)
* ארנסט לודוויג, הדוכס הגדול של הסן (1892–1918)

## קישורים חיצוניים

* הדוכסות הגדולה של הסן 1806–1918
* חוקת הדוכסות מ-17 בדצמבר 1820
* דגלי הסן-דרמשטאדט
* מפות של הסן 1817-1918
* מידע סטטיסטי והיסטורי על הסן-דרמשטאדט בHGIS''
* 

הסן
קטגוריה:בית הסן
הסן
הסן
הסן
הסן
הסן
הסן
אנקת גבהים (סרט, 1998)

**אנקת גבהים** (באנגלית: **Wuthering Heights**) הוא סרט טלוויזיה בריטי משנת 1998 שביים דייוויד סקיינר והפיק ג'ו רייט. הסרט מבוסס על הרומן "אנקת גבהים" מאת אמילי ברונטה. את העיבוד לסרט כתב ניל מק'קיי.

הסרט יצא לאקרנים בבריטניה ב-5 באפריל 1998 ברשת ITV, ובארצות הברית ב-18 באוקטובר 1998 ברשת WGBH-TV.

## צוות השחקנים
* רוברט קאוואנה – היתקליף
* פיטר דייוויסון – ג'וזף לוקווד
* אורלה בריידי – קאתי ארנשו
* טום ג'ורג'סון – ג'וזף
* מת'יו מקפדיין – הרטון ארנשו
* שרה סמארט – קתרין לינטון
* קיידי סאבג' – קאתי ארנשו הצעירה
* קן קיטסון – מר ארנשו
* פלורה מונטגומרי – איזבלה לינטון
* איאן שו – הינדלי ארנשו
* קריספין בונהם-קרטר – אדגר לינטון
* דייוויד מייבריק – גאדיק
* קתרין צ'סייר – פרנסס ארנשו
* פולי המינגוויי – נלי דין

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 1998
קטגוריה:סרטים המבוססים על אנקת גבהים
קטגוריה:סרטי טלוויזיה בריטיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:ITV: תוכניות וסדרות
מורדי

**מורדי** (בפולנית: **Mordy**) היא עיירה במחוז שדליץ שבפרובינציית מזוביה בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

## תולדות היישוב
מורדי נזכרת לראשונה בשנת 1408, ובאמצע המאה ה-16 הפכה לרכושה של משפחת רדזיוויל, שימשה כמרכז אריאניות, וקיבלה זכויות עיר. באמצע המאה ה-17 נהרסה הטירה שהוקמה בעיירה בידי גייסות האימפריה השוודית.

בחלוקת פולין בשנת 1795 נכללה העיירה בשטח אוסטריה, ובשנת 1815 נכללה בשטח פולין הקונגרסאית. בשנת 1869, בעקבות מרד ינואר, ניטלו ממורדי זכויותיה העירונית, ואלה הושבו לה בשנת 1919.

## יהודי מורדי
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-1,800 יהודים, רוב תושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית, לצד פעילות של אגודת ישראל ושל הבונד. בשנת 1920 נערך בעיירה פוגרום בידי חיילים פולנים, בו נרצחו מספר יהודים.

בספטמבר 1939 כבשו את העיירה הגרמנים, ואלו מינו בה יודנרט, בראשות משה גרשון לבנברג, אשר נצטווה לספק לשלטונות עובדים יהודים לעבודות כפייה.

בנובמבר 1941 רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה, אליו הובאו גם יהודים רבים מיישובי הסביבה. מעת לעת הוציאו הגרמנים להורג יהודים שנתפסו מבריחים מזון לגטו.

ב-22 באוגוסט 1942 גורשו כ-4,500 יושבי גטו מורדי לשדליץ, ומשם שולחו עם יתר יהודי הסביבה למחנה ההשמדה טרבלינקה.

## לקריאה נוספת
* מ. צאנין, **מורד - עיר "התקוה"** בתוך: **תל עולם: מסע על פני מאה קהילות נחרבות**, תל אביב: המנורה, 1962. עמ' 134–137 (תיאור החורבן ותיאור של המקום מיד לאחר מלחמת העולם השנייה ומבט האוכלוסייה המקומית על חיסול היהודים והשימוש בשללם)

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:מזוביה: יישובים
קטגוריה:מזוביה: עיירות יהודיות
קטגוריה:גטאות בפולין
מייחוב

**מייחוב** (בפולנית: **Miechów**; ביידיש: **מעכעוו**) היא עיירה בפרובינציית פולין קטן שבפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

## תולדות היישוב
מייחוב מוזכרת בספרות, לראשונה, בשנת 1163, ובשנת 1170 נבנו בה כנסייה ומנזר. בשנת 1290 הוענקו ליישוב זכויות עיר. במהלך המאה ה-15 נשרפה העיירה מספר פעמים.

בחלוקת פולין נכללה העיירה בתחום ממלכת הבסבורג, ובשנת 1815 הועברה לשליטת פולין הקונגרסאית.

## יהודי מייחוב
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-2,500 יהודים, למעלה משליש מתושביה, והתקיימה בה פעילות של המפלגות הציוניות, של אגודת ישראל ושל הבונד.

ב-2 בספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו החלו במעשי התעללות ביהודיה, תוך הטלת גזירות שונות עליהם, ובהן גיוס לעבודות כפייה, חובת ענידת סרט זרוע והגבלות תנועה. בתקופה הראשונה לכיבוש הגיעו לעיירה למעלה מ-1,000 יהודים שגורשו מקרקוב, והיודנרט המקומי התגייס לעזרתם.

בספטמבר 1941 רוכזו כ-3,000 יהודי העיירה בגטו מוקף חומה שהוקם בה, בו ביצעו הגרמנים מעת לעת מעשי שוד, התעללות ורצח. באוגוסט 1942 גורשו כ-600 חולים וקשישים מהגטו שבעיירה לסלומניקי, שם נרצחו.

ב-4 עד 7 בספטמבר 1942 פשטו על הגטו שבעיירה כוחות גרמניים, ושילחו את רוב יושביו למחנה ההשמדה בלז'ץ, יחד עם אלפי יהודים נוספים מנובה בז'סקו וישובים נוספים מהסביבה, תוך ירי ביהודים רבים במהלך האקציה. בין 800 ל-900 צעירים יהודים שולחו למחנות עבודה. כ-600 יהודים שרוכזו מחדש בעיירה לאחר האקציה נרצחו בידי הגרמנים ביער חודוב הסמוך. בתקופה שלאחר מכן ערכו הגרמנים מצוד אחר יהודים שהסתתרו בסביבת העיירה, ורצחו למעלה מ-200 איש.

סטפן יגודז'ינסקי פעל להצלת משפחה יהודית מהגטו והוכר על פעילותו כחסיד אומות העולם.

## לקריאה נוספת
* מ. צאנין, **מייכוב** בתוך: **תל עולם: מסע על פני מאה קהילות נחרבות**, תל אביב: המנורה, 1962. עמ' 237–240 (תיאור החורבן ותיאור של המקום מיד לאחר מלחמת העולם השנייה ומבט האוכלוסייה המקומית על חיסול היהודים והשימוש בשללם)

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:פולין קטן (פרובינציה): יישובים
קטגוריה:קהילות יהודיות בפולין
קטגוריה:גטאות בפולין
מושצ'יסקה

**מושצ'יסקה** (באוקראינית: **Мостиська**, **מוסטיסקה**; בפולנית: **Mościska**) היא עיירה במחוז לבוב שבמערב אוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. העיירה נמצאת 15 קילומטר מזרחית לגבול עם פולין.

מדובר בעיירה ציורית, בעלת שפע של מבנים אדריכליים ייחודיים מהתקופה האוסטרו הונגרית ו7התקופה הפולנית. בעיר ישנם מספר בתי מלון.

## תולדות היישוב

מושצ'יסקה נזכרת מהמאה ה-10, ובמאה ה-14 סופחה לממלכת פולין בידי קז'ימייז' השלישי, מלך פולין. בשנת 1404 הוענקו ליישוב זכויות עיר בידי המלך ולדיסלב השני יגיילו. במהלך השנים נהרס היישוב כתוצאה מפשיטות הוולאכים, הטטרים והטורקים.

בחלוקת פולין הראשונה בשנת 1772 נכלל היישוב בשטח גליציה האוסטרית, ולאחר מלחמת העולם הראשונה נכלל בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.

ב-22 במרץ 2022, במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה, נחנך בעיירה בית חולים שדה ישראלי. בית החולים "כוכב מאיר" הוקם על ידי המרכז הרפואי שיבא בתוך בית ספר.

## יהודי מושצ'יסקה
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-2,300 יהודים, כמחצית תושביה, והתקיימה בה פעילות ציבורית יהודית. בפרוץ מלחמת העולם השנייה נכבשה העיירה למספר ימים בידי הגרמנים, ובתקופה זו רצחו אוקראינים מקומיים כמה יהודים בה. בהתאם להסכם ריבנטרופ–מולוטוב הועברה העיירה לשליטת ברית המועצות, ובתקופה זו נאסרה הפעילות הציבורית היהודית בעיירה, תוך הגליית מספר בעלי הון יהודים מהעיירה.

ב-27 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, כבשו הגרמנים את העיירה בשנית, ורצחו בה מיד יהודים שהואשמו בקומוניזם. בהמשך, הוטלו על יהודי העיירה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע, חובת תשלום סכומי כופר וחובת ביצוע עבודות כפייה, בהן חלק מהיהודים נרצחו.

בסוף שנת 1941 רוכזו כ-3,000 יהודי העיירה וסביבתה בגטו שהוקם בה, בו נספו רבים מהם מקור ומרעב. כמה מאות גברים יהודים מהגטו שולחו למחנות עבודה באזור.

בין ה-12 ל-13 באוקטובר 1942 פשטו על הגטו שבעיירה שוטרים גרמנים. כ-2,000 יהודים נרצחו במהלך האקציה, והיתר שולחו למחנה ההשמדה בלז'ץ.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:גליציה
קטגוריה:גטאות באוקראינה
קטגוריה:מחוז לבוב: יישובים
קטגוריה:מחוז לבוב: עיירות יהודיות
מוסטי ויילקיה

**מוסטי ויילקיה** (באוקראינית: **Великі Мо́сти**, ויילקי מוסטי; בפולנית: **Mosty Wielkie**; ביידיש: **גרויס־מאָסטע** או **מאָסט**) היא עיירה במחוז לבוב שבמערב אוקראינה, לצד נהר ראטה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

## תולדות היישוב
היישוב נוסד במאה ה-15, ובסוף אותה מאה נהרס בידי הטטרים. בשנת 1549 הוענקו ליישוב זכויות עיר.

בחלוקת פולין הראשונה בשנת 1772 נכלל היישוב בתחום גליציה האוסטרית, ולאחר מלחמת העולם הראשונה נכלל בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.

## יהודי מוסטי ויילקיה
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-1,200 יהודים, קרוב למחצית תושביה, והתקיימו בה פעילות ציונית, פעילות של אגודת ישראל, בית ספר עברי, בית ספר מרשת בית יעקב, תלמוד תורה וישיבה.

בספטמבר 1939 נכבשה העיירה זמנית בידי הגרמנים, ובמספר הימים שהחזיקו בה עד להעברתה לידי הצבא האדום בהתאם להסכם ריבנטרופ מולטוב, שרפו את אחד מבתי הכנסת בה וכמה בתי יהודים, וגבו מיהודי היישוב סכום כופר.

ב-27 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים בשנית, ואלו החלו מיד בביצוע מעשי התעללות והשפלה ביהודיה, תוך לקיחת הגברים לעבודות כפייה. ביולי 1941 שרפו הגרמנים בחיים 19 מנכבדי הקהילה בבית הכנסת הגדול בעיירה, והוציאו להורג כ-100 ממשכילי הקהילה.

בתחילת אוגוסט 1942 רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה, אשר בו הועסקו במחנה עבודה. עם הגעת פליטים יהודים מהסביבה לגטו, הגיע מספר יושביו למספר אלפים, וראש היודנרט המקומי פעל לספק לאלו תעודות עבודה. מעת לעת גירשו הגרמנים מהגטו יהודים לגטאות ולמחנות הסביבה, ובמקביל גדל מספר העובדים היהודים במחנה העבודה שבעיירה עצמה, והגיע לכ-4,000 איש.

בלילה שבין ה-10 ל-11 בפברואר 1943 פשטו על הגטו שבעיירה שוטרים גרמנים ואוקראינים, ולאחר שירו בחולים ובמסתתרים במקום, רצחו את כל יושביו בבורות ירי ביער הסמוך. למחרת נרצחו באותו אתר כ-2,000 מיושבי מחנה העבודה שבעיירה.

ב-6 באפריל 1943 רצחו הגרמנים את כל הנשים שנותרו במחנה העבודה שבעיירה. ב-10 במאי 1943 נרצחו רוב העובדים היהודים שנותרו במקום, ומיעוטם נשלחו למחנה ינובסקה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:בורות ירי בשואה
קטגוריה:גטאות באוקראינה
קטגוריה:גליציה
קטגוריה:מחוז לבוב: עיירות יהודיות
פרידריך השני, רוזן הסן-קאסל

**פרידריך השני, רוזן הסן-קאסל** (בגרמנית: **Friedrich II., von Hessen-Kassel**; 14 באוגוסט 1720 – 31 באוקטובר 1785), היה הרוזן של הסן-קאסל בין 1760 ל-1785.

## ביוגרפיה
פרידריך נולד ב-14 באוגוסט 1720 בקאסל לווילהלם, שהיה מאוחר יותר רוזן הסן-קאסל, ולדורותיאה וילהלמינה מסקסוניה-צייץ, בתו של מוריץ וילהלם, דוכס סקסוניה-צייץ.

ב-8 במאי 1740 התחתן פרידריך על ידי שליח עם מרי, נסיכת בריטניה הגדולה, בתם של ג'ורג' השני, מלך בריטניה וקרולינה, מרקיזת ברנדנבורג-אנסבך, וב-28 ביוני באותה שנה מומשו הנישואים בקאסל. לפרידריך ומרי נולדו 4 ילדים. בשנת 1745 נחת פרידריך בסקוטלנד עם 6,000 חיילים הסיאנים, על מנת לסייע לחמיו ג'ורג' השני, מלך בריטניה במיגור המרד היעקוביטי.

בשנת 1747 נטש פרידריך את משפחתו וחזר לנצרות הקתולית, ובשנת 1755 בוטלו נישואיו באופן רשמי. לאחר פרידתם, עברה אשתו וילדיו לדנמרק, שם התגוררה אחות אשתו לואיז, נסיכת בריטניה, אשת פרדריק החמישי, מלך דנמרק.

לאחר מותה של מרי בשנת 1772, התחתן פרידריך ב-10 בינואר 1773 עם פיליפינה, מרקיזת ברנדנבורג-שוודט, בתם של פרידריך וילהלם, מרקיז ברנדנבורג-שוודט וסופיה דורותיאה, נסיכת פרוסיה, אך לא היה לו ילדים מהנישואים האלו.

ב-1 בפברואר 1760 עלה פרידריך לשלטון ברוזנות הסן-קאסל, אך למרות שהוא הפך לקתולי בשנת 1747, תושבי הרוזנות נשארו קלוויניסטים. פרידריך השכיר לאחיינו ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת בתקופת מלחמת העצמאות של ארצות הברית 22,000 חיילים, שלחמו לצד הבריטים כנגד תושבי שלוש עשרה המושבות, ועל שמם נקראו כל החיילים הגרמנים שלחמו לצד הבריטים "הסיאנים".

ב-31 באוקטובר 1785 מת פרידריך בקאסל, ובמקומו עלה לשלטון בנו וילהלם.

## משפחתו
ב-8 במאי 1740 התחתן פרידריך עם מרי, נסיכת בריטניה הגדולה, בתם של ג'ורג' השני, מלך בריטניה וקרולינה, מרקיזת ברנדנבורג-אנסבך ממנה נולדו לו 4 ילדים:
* וילהלם, נסיך הסן-קאסל (25 בדצמבר 1741 - 1 ביולי 1742)
* וילהלם הראשון, הנסיך הבוחר מהסן (3 ביוני 1743 - 27 בפברואר 1821)
* קרל, נסיך הסן-קאסל (19 בדצמבר 1744 - 17 באוגוסט 1836)
* פרידריך, נסיך הסן-קאסל (11 בספטמבר 1747 - 20 במאי 1837)

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:רוזנים גרמנים
קטגוריה:בית הסן
קטגוריה:מלחמת שבע השנים: אישים
קטגוריה:אבירי מסדר העיט השחור
קטגוריה:מסדר הבירית: אבירים וגבירות
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1720
קטגוריה:נפטרים ב-1785
הקרב על סנטיאגו

**הקרב על סנטיאגו** (באיטלקית: **Battaglia di Santiago**, בספרדית: **Batalla de Santiago**) הוא השם שניתן למשחק כדורגל אלים במיוחד, שהתקיים במהלך מונדיאל 1962 בין נבחרת צ'ילה בכדורגל לבין נבחרת איטליה בכדורגל. השופט במשחק זה היה הבריטי קן אסטון , שכעבור ארבע שנים, לאחר גביע העולם ב-1966, הציע את שיטת הכרטיס הצהוב והכרטיס האדום.

## רקע
המשחק בין  ל בבית ב' של מונדיאל 1962 היה מתוח עוד מלפני המשחק, לאחר שזוג עיתונאים איטלקיים כתבו דברי נאצה ועלבו בצ'יליאנים על תנאי המחיה בעריהם ועל תרבותם. העיתונים הצ'יליאנים גם כן תקפו את האיטלקים, וטענו שהם פשיסטים, מאפיונרים ומכורים לסמים. העיתונאים גורשו בכוח מצ'ילה, אבל הרוחות התלהטו אחרי שארגנטינאי אושפז לאחר שהוכה בפאב כיוון שחזותו הייתה איטלקית.

עבודות ההכנה הצ'יליאניות הופרעו על ידי רעידת האדמה בשנת 1960. מספר עיתונים איטלקיים טענו שהחלטה שצ'ילה תארח את המונדיאל היא בגדר "שיגעון מוחלט", אמירה שבה השתמשו העיתונים בצ'ילה כדי להסעיר את הרוחות.

## מהלך המשחק
המשחק נוהל על ידי השופט האנגלי קן אסטון, ועוזריו לאו גולדשטיין הישראלי ופרננדו אלקואס המקסיקני. העבירה הראשונה התרחשה כ-12 שניות לאחר שריקת הפתיחה. הכדורגלן האיטלקי ג'ורג'ו פריני היה הראשון שהורחק מהמגרש בדקה ה-12 לאחר שביצע עבירה על אונורינו לנדה הצ'יליאני, אך סירב לעזוב את המגרש ונגרר החוצה על ידי שוטרים. לנדה עצמו נקם באגרוף שנתן מספר דקות אחרי זה לאחד מהשחקנים האיטלקיים, אבל לא הורחק.

השופט התעלם מהתנצחות שהתרחשה בין לאונל סאנצ'ס למריו דויד במהלכה נתן סאנצ'ס אגרוף לדויד אחרי שביצע עליו עבירה. דויד הורחק מספר דקות אחר כך, כיוון שבעט לסאנצ'ס בראש.

בעוד האלימות מתמשכת, שבר סאנצ'ס את אפו של אומברטו מסקיו, אבל לא הורחק. המשחק המשיך בעוד השחקנים מרביצים ויורקים אחד על השני, והמשטרה התערבה בו עוד כ-3 פעמים.

המשחק נגמר בתוצאה 0–2 לטובת צ'ילה, ונבחרת איטליה לא עלתה לשמינית הגמר, בעוד שנבחרת צ'ילה סיימה במקום השלישי.

## ראו גם
* קרב הייבורי
* מלחמת הכדורגל

## הערות שוליים

קטגוריה:משחקי גביע העולם בכדורגל
קטגוריה:מונדיאל 1962
קטגוריה:איטליה: כדורגל
קטגוריה:סנטיאגו דה צ'ילה: ספורט
קטגוריה:תחרויות כדורגל בצ'ילה
מיקשביץ'

**מיקשביץ**' (בבלארוסית: **Мікашэвічы**, מיקשביצ'י; בפולנית: **Mikaszewicze**, מיקשביצ'ה) היא עיר קטנה במחוז ברסט שבבלארוס, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.

## תולדות היישוב
מיקשביץ' נזכרת לראשונה במאה ה-18, ובשנת 1880 חוברה לקו מסילות הברזל. בעקבות הסכם ריגה בשנת 1921 נכללה העיר בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.

## יהודי מיקשביץ'
בין מלחמות העולם נמנו ביישוב כ-400 יהודים, כרבע מתושביו, ופעל בו סניף של קק"ל.

עם כיבוש האזור בידי הגרמנים בסוף יוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, רוכזו יהודי היישוב בגטו, בו הועסקו בעבודות כפייה והוטלו עליהם תשלומי כופר.

ב-6 באוגוסט 1942 רצחו הגרמנים את כל יושבי הגטו מחוץ ליישוב.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:מחוז ברסט: ערים
קטגוריה:קהילות יהודיות בבלארוס
קטגוריה:גטאות בבלארוס
דמם כתמי

**דֶּמֶם כִּתְמִי** (**ecchymosis**) הוא כתם דימום תת-עורי שקוטרו גדול מסנטימטר אחד. הגדרה רחבה יותר של הדמם הכתמי מגדירה אותו כיציאה של דם אל הרקמות מכלי דם קרוע. מונח זה תקף גם לשינוי הצבע התת-עורי שנובע מזליגה של דם בתוך הרקמה שנחבלה.

הדמם הכתמי דומה להמטומה (צרור דם) או לחבורה, אולם בניגוד לחבורה, הנגרמת מחבלה גופנית, דמם כתמי אינו בהכרח נגרם בשל חבלה, ובדומה לארגמנת, יכול לנבוע מתפקוד לא תקין של תאים בדופן כלי הדם. גבולותיו של הדמם הכתמי מפושטים יותר משל ארגמנת.

ישנן סיבות רבות להמטומות תת-עוריות, ובהן דמם כתמי. הפרעות במערכת הקרישה, כמו המופיליה, יכולות לגרום ליצירת דמם כתמי בילדים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:פציעות
קטגוריה:תסמינים וסימנים כלליים
קטגוריה:דימום