open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מילדרד נטוויק

** מילדרד נטוויק ** (באנגלית: ** Mildred Natwick **; 19 ביוני 1905 – 25 באוקטובר 1994) הייתה שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאית זוכת פרס אמי על תפקידה בסדרה "האחיות סנופ" ומועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1967 על הופעתה בסרט "יחפים בפארק".

## ביוגרפיה
נטוויק נולדה בבולטימור, מרילנד לג'וזף ולמילדרד מריון דוז נטוויק.
בוגרת "מכללת בנט" שבניו יורק עם תואר באומניות תיאטרון.
לפני שהחלה את דרכה המקצוענית כשחקנית תיאטרון בברודוויי הופיעה נטוויק במספר הפקות חובבים.
סבה היה מראשוני מהגרי נורווגיה לארצות הברית כאשר היגר לוויסקונסין ב-1847.
נטוויק הייתה אחייניתו של האנימטור גרים נטוויק שיצר את דמותה של בטי בופ.

## קריירת משחק
נטוויק פילסה את דרכה כשחקנית קולנוע בשנות ה-40 של המאה ה-20 בזכות תפקידיה בסרטיו המצליחים ביותר של ג'ון פורד: דרמת המלחמה "המסע הארוך הביתה" והמערבונים "שלושה סנדקים" בתפקיד האמא ו"היא ענדה סרט צהוב". כמו כן שיחקה בסרטים "The Kissing Bandit" לצידו של פרנק סינטרה, "הבית הקסום", ו"יולנדה והגנב".

בשנות ה-50 של המאה העשרים הייתה נטוויק מועמדת לפרס אמי על הופעתה בהפקת הטלוויזיה "Blithe Spirit" ולפרס הטוני על הופעתה במחזהו של ז'אן אנוי "ואלס הטוריאדורים". בקולנוע השתתפה ביצירתו של ג'ון פורד "האדם השקט" בתפקיד האלמנה שרה טיליין, בקומדיה השחורה של אלפרד היצ'קוק "מי רצח את הארי?" בתפקיד מיס גרייבלי ובסרטים "ליצן החצר" ו"צעירה מרדנית" לצידה של ג'ינג'ר רוג'רס.

בשנת 1967 הייתה נטוויק מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על התפקיד שלה בקומדיה "יחפים בפארק" בתפקיד אתל בנקס אמה של הצעירה קורי ברטר (ג'יין פונדה).
ב-1972 הייתה מועמדת לפרס טוני על תפקידה במחזמר "70, בנות, 70".
בשנת 1974 זכתה נטוויק בפרס אמי על הופעתה במיני סדרת המתח הקומית "האחיות סנופ" והשתתפה בדרמה של פיטר בוגדנוביץ' "דייזי מילר".
את הופעתה האחרונה לפני הפרישה עשתה נטוויק בדרמה התקופתית "יחסים מסוכנים" בתפקיד מאדאם דה רוזמונד.

## חיים אישיים
נטוויק מעולם לא נישאה.
מתה ב-25 באוקטובר 1994 בגיל 89 ממחלת הסרטן בביתה שבניו יורק סיטי.

## פילמוגרפיה נבחרת
* המסע הארוך הביתה (1940)
* הבית הקסום (1945)
* יולנדה והגנב (1945)
* שלושה סנדקים (1948)
* היא ענדה סרט צהוב (1949)
* האדם השקט (1952)
* כנגד כל הדגלים (1952)
* מי רצח את הארי? (1955)
* ליצן החצר (1956)
* צעירה מרדנית (1956)
* תמי והרווק (1957)
* שבע נשים (1966)
* יחפים בפארק (1967)
* דייזי מילר (1974)
* נשקיני לשלום (1982)
* יחסים מסוכנים (1988)

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מרילנד
קטגוריה:בולטימור: אישים
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: שחקנית ראשית במיני-סדרה או בסרט
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: שחקן ראשי במיני-סדרה או בסרט
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקניות תיאטרון אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1905
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1905
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1994
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1994
אראל הלוי

**אראל הלוי** (נולדה ב-13 בינואר 1991) היא שחיינית פאראלימפית ישראלית.

## ביוגרפיה
הלוי נולדה כתינוקת בריאה ונהנתה מילדות רגילה. בגיל 11 חלתה אראל בדלקת קשה ולאחר שלושה ימים בהם הייתה מחוסרת הכרה, התעוררה בבית החולים והתברר כי נשארה עם פגיעה קשה בחוט השדרה. הפגיעה הותירה אותה עם שיתוק בפלג הגוף התחתון. אראל אושפזה כשנה במחלקת שיקום הילדים בבית החולים תל השומר ובעקבות טיפולי פיזיותרפיה והידרותרפיה אינטנסיביים, הצליחה לקום מכיסא הגלגלים ולחזור לסביבתה הטבעית בקרב משפחתה וחבריה תוך שהיא מתניידת בעזרת הקביים.

אחרי סיום לימודיה בתיכון ויצו נהלל, שירתה בצה"ל כמתנדבת בחיל הים, בשייטת 13.

## קריירה מקצועית
בגיל 13 החלה הלוי לשחות במרכז איל"ן שבקרית חיים ולהתאמן פעמיים ביום - אימונים במים ובחדר כושר. היא מאופיינת בסגנון החתירה הייחודי שלה ונחשבת שחיינית למרחקים ארוכים. תוך זמן קצר הצטרפה לאימוני נבחרת השחייה בהדרכתו של המאמן יעקב ביננסון.

בסוף שנת 2003, נבחרה ל'תגלית השנה' בשחיית נכים בישראל.

במסגרת חגיגות ה-60 למדינה, הוכרזה כ'ספורטאית העתיד' בקטגוריית שחייה פאראלימפית.

בשנת 2009 נבחרה כשחיינית מצטיינת בספורט הפאראלימפי.

הלוי ייצגה את ישראל במשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012) ובמשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016). לפני אולימפיאדת ריו היא התאמנה בהדרכתו של נח רם בבית הלוחם תל אביב.

במאי 2021 באליפות אירופה בפורטוגל עשתה את הישג השיא שלה בקריירה והוכתרה כסגנית אלופת אירופה למקצה 400 מ' חופשי.

הלוי ייצגה את ישראל במשחקים הפאראלימפיים טוקיו (2020) בהדרכתו של יעקב ביננסון, ממועדון איל"ן חיפה.

### הישגיה הבולטים

## חיים אישיים והשכלה
הלוי נולדה ביישוב הקהילתי אלון הגליל שבעמק יזרעאל ולה שני אחים הצעירים ממנה.

היא בעלת תואר ראשון במדעי המח באוניברסיטת בר-אילן.

כיום מתגוררת בחיפה.

## קישורים חיצוניים

* פירוט השתתפותה בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים באתר הרשמי של IPC 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* נבחרת השחייה הפראלימפית בסרט מרגש לקראת טוקיו 2020, 11 בדצמבר 2019
* 

קטגוריה:שחייניות פאראלימפיות ישראליות
קטגוריה:שחייניות נכות ישראליות
קטגוריה:ספורטאי איל"ן
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012)
קטגוריה:שחיינים במשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012)
קטגוריה:שחייניות במשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012)
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:שחיינים במשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:שחייניות במשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים טוקיו (2020)
קטגוריה:שחיינים במשחקים הפאראלימפיים טוקיו (2020)
קטגוריה:בוגרות התיכון החקלאי ויצו נהלל
קטגוריה:בוגרי התיכון החקלאי ויצו נהלל
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:אלון הגליל: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1991
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1991
ראש ממשלת עיראק

**ראש ממשלת עיראק** הוא ראש הרשות המבצעת בעיראק. ראש הממשלה המכהן הוא מוחמד שיאע א-סודאני.

## היסטוריה
בראשיתה הייתה עיראק מדינה מלוכנית, וראש הממשלה מונה על ידי מלך עיראק. לאחר מהפכת 14 ביולי 1958, הטיל נשיא עיראק את מלאכת הרכבת הממשלה על ראש הממשלה המיועד.

בשנת 2005, לאחר הפלת משטר הרודנות של סדאם חוסיין במלחמת עיראק, נחקקה חוקת עיראק. בחוקה זו נקבע שראש הממשלה הוא ראש הרשות המבצעת, וראש המדינה הוא הנשיא. עדכון זה הפחית את סמכויות הנשיא באופן משמעותי. על פי החוקה, בוחר הפרלמנט העיראקי את הנשיא, אשר ממנה את ראש הממשלה, אך מינוי זה חייב לקבל את הסכמת בית הנבחרים.

בשנת 2005 ניצח בבחירות החופשיות אבראהים אל-ג'עפרי, אך הודח על ידי הפרלמנט. במאי 2006 הושבע לתפקיד ראש הממשלה נורי אל-מאלכי. אל-מאלכי נבחר לכהונה שנייה לאחר הבחירות בשנת 2010. באוגוסט 2014 הודח מאלכי מתפקידו על ידי הנשיא, במהלך שנתמך בידי איראן וארצות הברית, לאחר שכשליש מהמדינה נכבש על ידי המדינה האסלאמית. כיבושי המדינה האסלאמית זכו לעידוד המיעוט הסוני במדינה, לאחר שמאלכי דחק אותו משיתוף בקבלת ההחלטות במדינה. את מאלכי החליף חיידר אל-עבאדי עד מינוי עאדל עבד אל-מהדי באוקטובר 2018. באוקטובר 2019 פרצו הפגנות בעיראק, שהובילו להתפטרות אל-מהדי. בשלב זה נכנסה עיראק לסחרור פוליטי, כאשר אף מועמד לא הצליח להרכיב ממשלה. באפריל 2020 הוטלה מלאכת הרכבת הממשלה על מוסטפא אל-כאזמי.

## ראשי ממשלת עיראק

## קישורים חיצוניים

* 
*
קטגוריה:עיראק: פוליטיקה
קטגוריה:עיראק: היסטוריה
קטגוריה:יחסי סונים–שיעים
אפאצ'י טומקט

**אפאצ'י טומקט** (או פשוט **טומקט**; באנגלית: **Apache Tomcat** ובעבר *Jakarta Tomcat*) הוא שרת רשת המריץ **[[Java Servlet|Servlets]]** (במינוח רשמי: Servlet container) בקוד פתוח, ומפותח על ידי מוסד התוכנה אפאצ'י. טומקט מממש את המפרטים Java Servlet ו-JavaServer Pages של חברת אורקל, ומספק סביבה "על טהרת ה-Java", של שרת HTTP שעליו יכול לרוץ קוד Java. הוא גם משמש כשרת ברירת המחדל בפיתוחי Java על בסיס Spring.

אין לבלבל בין Apache Tomcat לבין Apache HTTP Server, שהוא מימוש בשפת C של שרת HTTP. שני השרתים הללו אינם מסופקים יחד באותה חבילה, אם כי לעיתים קרובות משתמשים בהם יחד כחלק מחבילת תוכנות שרת. אפאצ'י טומקט כולל כלים לניהול וקונפיגורציה, אבל ניתן גם לשנות בו הגדרות באמצעות עריכה של קובצי קונפיגורציה ב-XML.

## רכיבים
* **Catalina** (**קאטלינה**) - ה-Web container של טומקט. מממש את המפרטים Servlet ו-(JavaServer Pages (JSP של סאן מיקרוסיסטמס.

* **Coyote** (**קויוטי**) - מטפל בחיבורי HTTP. הרכיב תומך בפרוטוקול HTTP 1.1. הוא מאזין להתחברויות נכנסות על גבי פורט TCP ספציפי על השרת, מעביר את הבקשות למנוע של טומקט לצורך עיבוד, ושולח חזרה את התגובה ללקוח.

* **Jasper** (**ג'אספר**) - מנוע ה-JSP של טומקט. Jasper מבצע ניתוח תחבירי (parsing) על קובצי JSP ומהדר אותם לקוד Java של servlets (שבהם מטפל רכיב ה-Catalina). ג'אספר מאתר שינויים בקובצי JSP בזמן ריצה ומהדר אותם מחדש.

## ראו גם
* Java Enterprise Edition
* יישום ווב
* ארכיטקטורה רב-שכבתית
* שרת יישומים
*Spring Framework

## קישורים חיצוניים

* 

* האתר הרשמי של Tomcat
* Configuring & Using Apache Tomcat - מדריך באנגלית

Tomcat
Tomcat
Tomcat
Tomcat
גדעון פרנק

**גדעון פרנק** (נולד ב-13 בנובמבר 1943) הוא מהנדס ישראלי. כיהן כמנהל המרכז למחקר גרעיני - שורק בשנים 1982–1990, מנכ"ל הוועדה לאנרגיה אטומית בשנים 1993–2007, ולאחר מכן ממלא מקום יושב ראש הוועדה (כממלא מקום ראש הממשלה בתפקיד זה).

## קורות חיים
גדעון פרנק נולד בשנת 1943. קיבל מהטכניון תואר ראשון בהנדסת מכונות בשנת 1965 ותואר שני במדעי הגרעין בשנת 1967. ב-1968 החל לעבוד במרכז למחקר גרעיני - שורק, ובשנת 1970 מונה למנהל הכור הגרעיני שם. בשנת 1973 הושאל לשנתיים לסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית (סבא"א) שבה פעל כפקח, אך כישראלי נמנע ממנו לבקר במתקני הגרעין של מדינות רבות. בשנים 1975–1979 כיהן כסגן מנהל המרכז למחקר גרעיני - שורק להנדסה וטכנולוגיה.

ב-1980 החל לכהן כנספח המדעי בשגרירות ישראל בוושינגטון. ב-1982 שב לישראל ומונה למנהל המרכז למחקר גרעיני - שורק. עקב אילוצים כלכליים הוגדלה בתקופתו הפעילות של מתן שירותים לגופים חיצוניים. בשנת 1990 מונה למשנה למנכ"ל הוועדה לאנרגיה אטומית, בסוף 1992 מונה לממלא מקום המנכ"ל, וכעבור חודשיים מונה למנכ"ל הוועדה לאנרגיה אטומית. הוא כיהן בתפקיד זה עד שנת 2007, שבה מונה לממלא מקום יושב ראש הוועדה (כממלא מקום ראש הממשלה בתפקיד זה).

בשנים 2010–2012 כיהן כדירקטור בחברת החשמל. בתחילת 2011 הצטרף לוועד המנהל של הטכניון. פרנק הוא גם נאמן קרן קבוצת ון ליר, התומכת, בין השאר, במכון ון ליר בירושלים. חבר בחבר הנאמנים של מכללת אפקה.

ביוני 2022 מונה לחבר בוועדת גרוניס לחקירת רכש הצוללות וכלי השיט. בפברואר 2025 טען עד התביעה עוזי ארד במשפט תיק 3000, שהמליץ לראש הממשלה החלופי יאיר לפיד על מינוי פרנק לוועדה.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מנכ"לי הוועדה לאנרגיה אטומית
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:עובדי המרכז למחקר גרעיני - שורק
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1943
לשד

[שמאל|ממוזער|250px|לשד ב[קישוא]]
[שמאל|ממוזער|250px|הפקת לשד ה[אדר (עץ)|אדר, להכנת סירופ מייפל]]
**לְשַׁד** הוא נוזל המובל בתאי עצה (טרכאידים או חוליות טרכאה) או שיפה של צמח. אין לבלבל בין לשד ללטקס, שרף או הנוזלים שבחלולית.

## סוגי לשד
**לשד עצה** מכיל בעיקר מים בהם מומסים הורמונים, מינרלים וחומרים מזינים נוספים. הנוזל בעצה מובל מהשורש אל העלים. בעבר הייתה מחלוקת מהו מנגנון ההובלה; רוב החוקרים מסכימים כי תאוריית הקוהזיה-מתח מסבירה בצורה הטובה ביותר את ההובלה, יחד עם דיות.

**לשד השיפה** מכיל בעיקר מים בהם מומסים סוכרים (פחמימות), הורמונים ומינרלים. הוא זורם ממקום ייצור או אחסון הפחמימות אל המקום בו נעשה בהן שימוש. מנגנון הזרימה מוסבר על ידי היפותזת הזרימה בלחץ.

## שימושים בידי האדם
סירופ מייפל מיוצר מלשד השיפה של אדר הסוכר.

ברוסיה, אוקראינה, לטביה, אסטוניה ופינלנד נאסף לשד עץ השדר, לייצור משקה שדר טרי או מותסס המכיל קסיליטול.

## ראו גם
* שרף

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מורפולוגיה של צמחים
אומגה סנטינל

**אומגה סנטינל** (באנגלית: **Omega Sentinel**, גם: "זקיף אומגה") היא דמות בדיונית של גיבורת-על ולעתיד נבלת-על רובוטית המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן וסדרת הבת אקסקליבר ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת *X-Men Unlimited #27* מיוני 2000, ונוצרה על ידי הכותב כריס קלרמונט והמאייר ברט בות'.

אומגה סנטינל היא האלטר אגו של קארימה שאפאנדר, שוטרת ילידת הודו שהפכה לזקיף סנטינל בידי נבל-העל באסטיון במהלך אירועי "מבצע אפס סובלנות", וזאת כדי לשמש כסוכנת רדומה בעלת תכנות שמפעיל את עצמו כאשר היא נמצאת בקרבת מוטאנטים אחרים. בהמשך היא פגשה בצ'ארלס אקסבייר ובמגנטו על האי ג'נושה המוחרב, והם הצליחו לנטרל את התכנות שלה ולהשיב את מוחה למצב רגיל, אם כי השינויים הננוטכנולוגיים בגופה נשארו. היא נשארה על האי כדי להשליט בו סדר, וניסתה להסתגל לצורתה החדשה, שנגדה את אמונותיה בהינדואיזם. בהמשך הצטרפה לשורות האקס-מן, המשוטטים ואקסקליבר. במיתוג מחדש של שנת 2012, "מארוול עכשיו!", שאפאנדר הודבקה בידי חיידק תבונתי בשם ארקיאה, שהותיר אותה אנושית. אולם, התכנות של אומגה סנטינל חזר לפעול בעידן קרקואה שבשנות ה-20 של המאה ה-21, והיא הנהיגה את ארגון שונאי המוטאנטים "אורכיס".

## קישורים חיצוניים
* דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

קטגוריה:אקס-מן: דמויות
קטגוריה:שוטרים בדיוניים
ארמור

**ארמור** (באנגלית: **Armor**, בתרגום לעברית: שריון) היא דמות בדיונית של גיבורת-על מוטאנטית המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת *Astonishing X-Men Vol.3 #4* מאוקטובר 2004, ונוצרה על ידי הכותב ג'וס וידון והמאייר ג'ון קאסאדיי.

ארמור היא האלטר אגו של היסאקו איצ'יקי, נערה יפנית תלמידת מכון אקסבייר, ששאיפתה הגדולה ביותר הייתה להפוך לחברת אקס-מן. לאחר אירועי "השמדה", שגרמו להפשטת כוחותיהם של מאות מיליוני מוטאנטים, ארמור הייתה בין היחידים ששמרו על כוחותיהם.

## כוחות ויכולות
בזמן קרב ארמור יוצרת שריון אנרגטי סביבה, אשר נותן לה סיבולת וכח. ולכן ברוב הקרבות היא נכנסת ראשונה למערכה על מנת לכוון את רוב האש עליה.

## אזכור במדיות אחרות
דמותה של ארמור הופיעה בסדרת האנימציה "וולברין והאקס-מן", כאשר שוחררה על ידי קוויקסילבר וחברי אחוות המוטאנטים, על מנת להפיל את האשמה על חברי האקס-מן. בפרק זה ארמור לא שולטת בכוחותיה כלל, ומי שמצילה אותה לבסוף היא קיטי פרייד.

ארמור מופיעה גם כחברת האקס-מן הצעירה ביותר בסדרת האנימה על קבוצת האקס-מן. יוקארי טאמורה דיבבה את הדמות בגרסה היפנית המקורית.

בסדרת היקום הקולנועי של מארוול "מיס מארוול" מופיעה דמותה של קמלה קאן, בגילומה של השחקנית אימאן ולאני, שאישרה כי הכוחות של גברת מארוול הושפעו מכוחותיה של ארמור בקומיקס.

## קישורים חיצוניים
* דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

קטגוריה:אקס-מן: דמויות
דאזלר

**דאזלר** (באנגלית: **Dazzler**) היא דמות בדיונית של גיבורת-על מוטאנטית המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת *Uncanny X-Men #130* מפברואר 1980, ונוצרה על ידי הכותבים טום ד'פאלקו, לואיז סימונסון ורוג'ר סטרן והמאייר ג'ון רומיטה הבן.

דאזלר היא האלטר אגו של אליסון "אלי" בלייר, מוטאנטית מלונג איילנד אשר נולדה לקרטר וקתרין בלייר. יחסיהם של הוריה היו מתוחים, היות שאביה היה סטודנט משפטים ואמה הייתה מורה. דבר זה הוביל לגירושים, אשר התרחשו כאשר אליסון הייתה פעוטה. אליסון גדלה עם אביה וסבתה, שם אביה הסתיר ממנה את אמה. כשאליסון הגיעה לגיל ההתבגרות, היא חלמה להיות זמרת ואביה - כעת שופט - קיבל זאת בסובלנות. אף על פי כן, אביה אילץ את אליסון לבחור במסלול חיים דומה לזה שלו: היא תהפוך לכוכבת אקדמאית, ומשם תמשיך לבית ספר למשפטים. סבתה של אליסון עודדה אותה בדרכה. כוחותיה המוטאנטיים של אליסון התגלו בעת ביצוע ריקוד בבית ספר, אשר סינוור את הנוכחים: כוחה הוא יכולת להמיר צלילים לקרני אור. במשך שנים, אליסון שמרה על כוחותיה בסוד מפני אנשים הקרובים אליה, מה שגרם לריחוק בינה לבין אביה. באוניברסיטה, אליסון חקרה את כוחותיה, תפרה לעצמה חליפה, ואימצה את שם-הבמה "דאזלר". היא הודיעה לאביה שהיא לא תלמד בבית ספר למשפטים, ותהיה זמרת עם ובלי ברכתו ותמיכתו של אביה.

אליסון השתמשה בכוחותיה המוטאנטיים על מנת למשוך קהל להופעותיה, וטענה כי אורותיה הם תוצר של טכנולוגיה. שקר לבן זה עבד על מנהלי המועדונים השונים, אך לא על אמה פרוסט ממועדון הלפייר וצ'ארלס אקסבייר מהאקס-מן. שני הצוותים שלחו נציגים לגייס את אליסון לכוחותיהם; האקס-מן שלחו את פניקס, סייקלופס ואת נייטקרולר, ומועדון הלפייר את קבוצת "אבירי הלפייר" שלהם. כוחותיהם המשולבים של אליסון והאקס-מן גברו על אויביהם, ושחררו חברי אקס-מן אחרים שהיו בשבי מועדון הלפייר. היא סירבה להצעתו של אקסבייר להצטרף לאקס-מן, מה שגרם לה להיות מעורבת באירועים שונים; היא נצלה על ידי ספיידרמן מלייטמאסטר, נפגשה עם ג'וני סטורם במועדון לילה יוקרתי, ואף נגררה לקרבות מול מכשפת. כאשר שבה אותה, פרויקט פגסוס קבע כי כוחותיה של אליסון הם אינסופיים, ובאופן תאורטי, היא יכולה להיות המוטאנטית החזקה ביותר בכל כדור הארץ. כזמרת דיסקו, אולם בהמשך שינתה את הכיוון המוזיקלי שלה גם לרוק אנד רול ומוזיקה עכשווית. הייתה חברה לפרק זמן קצר בקבוצת אקסקליבר בטרם הצטרפה לשורות האקס-מן.

את דמותה של דאזלר בסרט הלייב אקשן "אקס-מן: הפניקס האפלה" מגלמת השחקנית הלסטון סייג'.

## קישורים חיצוניים

* דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

קטגוריה:אקס-מן: דמויות
קטגוריה:מורים בדיוניים
קטגוריה:דוגמניות בדיוניות
קטגוריה:זמרים בדיוניים
דאסט

**דאסט** (באנגלית: **Dust**, בתרגום לעברית: "אבק") היא דמות בדיונית של גיבורת-על מוטאנטית המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת *New X-Men #133* מדצמבר 2002, ונוצרה על ידי הכותב גרנט מוריסון והמאייר אית'ן ואן סקייבר.

דאסט היא האלטר אגו של סוּרייאה קאדיר, מוטאנטית מוסלמית ממוצא סוני מאפגניסטן שניצלה בידי חברי האקס-מן וולברין ופנטומאקס מידיו של סוחר עבדים. היא מסוגלת לשנות את צורתה למגוון צורות חול שונות, וכן לשלוט בהן. כאשר הצטרפה לסגל התלמידים של מכון אקסבייר, קאדיר הייתה ביישנית ומופנמת והיו לה קשיי הסתגלות (במיוחד כאשר הייתה שותפה לחדר של נוריקו המרדנית והרעשנית). לאחר שפעולותיה של מכשפת השני גרמו להפשטת כוחותיהם של מאות מיליוני מוטאנטים באירועי "השמדה", דאסט הייתה בין היחידים ששמרו על כוחותיהם.

## קישורים חיצוניים
* דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

קטגוריה:אקס-מן: דמויות
חפציבה (קומיקס)

**חפציבה** (באנגלית: **Hepzibah**) היא דמות בדיונית של גיבורת-על חייזרית המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן וסדרת הבת אקס פורס ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת *The X-Men #107* מאוקטובר 1977 ונוצרה על ידי הכותב כריס קלרמונט והמאייר דייב קוקראם.

חפציבה היא חייזרית מכוכב הלכת טריל'סארט שהיה נתון לשליטתה של אימפריית השי'אר העריצה. כאשר קורסייר היה שבוי בידיו של הקיסר ד'קאן מאימפריית השי'אר, חפציבה עזרה לו להימלט מהשבי יחד עם אסירים נוספים, ואלה יסדו את קבוצת פיראטי החלל הבין-גלקטיים סטארג'אמרס. כאשר חפציבה ננטשת על פני כדור הארץ, היא מצטרפת לשורות האקס-מן. היא ו-וורפאת' חולקים בקשר מיוחד. לחפציבה יכולות על-אנושיות כמו מהירות, זריזות ורפלקסים מוגברים, כמו גם חושים מחודדים וטפרים נשלפים. ביכולתה לשנות את אופן התנהגותם של אחרים על ידי הפרשת פרומונים.

## קישורים חיצוניים
* דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

קטגוריה:אקס-מן: דמויות
קטגוריה:חוצנים בקומיקס
ליילה מילר

**ליילה מילר** (באנגלית: **Layla Miller**) היא דמות בדיונית של גיבורת-על מוטאנטית המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת *[[בית אם|House of M #4]]* מאוגוסט 2005 ונוצרה על ידי הכותב בריאן מייקל בנדיס והמאייר אוליביה קויפה.

ליילה מילר הייתה ילדה מוטאנטית שגדלה בבית יתומים בשכונת הלז קיטשן, מנהטן, ואשר מתעוררת יום אחד ומגלה שכל העולם השתנה והיא בין הבודדים שמודעים לכך. היא משחקת תפקיד חשוב בעלילת "בית אם" כאשר היא משתמשת בכוחותיה המוטאנטים כדי להשיב את זיכרונותיהם של גיבורי-העל, אשר בסופו של דבר מרדו והחזירו את המציאות הרגילה שלהם על כנה. דוקטור סטריינג' הציע כי מכשפת השני, האחראית על האירועים, יצרה את ליילה מילר כמנגנון אל-כשל לעזור לגיבורים במקרה ומשהו ישתבש. 

לאחר אירועי בית אם היא מצטרפת לקבוצת אקס פקטור חקירות כאשר היא מופיעה במשרדיהם ומתחילה לייעץ להם. בשלב זה היא מראה יכולת ניבוי של אירועים לפני שהם מתרחשים. מתברר שלפני אירועי בית אם היא הייתה מוטאנטית בעלת מראה לא אנושי ויכולת לירוק אש. לאחר אירועי בית אם היא איבדה את היכולות המוטאנטיות שלה כמו רוב אוכלוסיית המוטאנטים. רק מאוחר יותר מתברר שלמעשה עדיין יש לה כוח מוטאנטי אך הוא לא קשור ליכולת שלה לדעת מה עתיד להתרחש. היכולת שלה היא להחיות את המתים, אך ללא נשמה.

במהלך אירועי "תסביך משיח" ליילה מועברת לעתיד הרחוק שבו המוטאנטים נרדפים. היא חיה שם שנים רבות ומקועקעת מעל העין שלה האות M לציון עובדת היותה מוטאנטית. לבסוף היא חוזרת לעבר כמבוגרת לזמן קצר לפני שהצטרפה לאקס פקטור כילדה. היא משתמשת במכשיר כדי להעביר אל עצמה בתור ילדה את הידע שלה מהעתיד, וכך מתברר כיצד היא תמיד ידעה מה עומד להתרחש.

ליילה עוברת לחיות עם דוקטור דום לתקופה מסוימת כאשר היא מבצעת איתו עסקה, היא נותנת לו ידע מסוים על העתיד שהוא רוצה ובתמורה הוא מלמד אותה על כישוף ונותן לה מכשיר קסם חזק שצמוד לה ליד ונותן לה יכולות מסוימות כגון מגן אישי חזק.

לאחרונה היא החזירה לחיים את סטרונג גאי ובכך גרמה לשינויים גדולים בצורה בה היא זוכרת שהעתיד מתפתח. כתוצאה מכך היא התחילה להיות אימפולסיבית יותר. הדוגמה הבולטת ביותר לכך היא חתונת בזק בלאס וגאס עם מנהיג אקס פקטור ג'יימי מדרוקס.

## קישורים חיצוניים
* דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

## הערות שוליים

קטגוריה:אקס-מן: דמויות
קטגוריה:חוקרים פרטיים בדיוניים
מרקורי (קומיקס)

**מרקורי** (באנגלית: **Mercury**, בתרגום לעברית: "כספית") היא דמות בדיונית של גיבורת-על מוטאנטית המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת *New Mutants Vol.2 #2* מאוגוסט 2003 ונוצרה על ידי צמד הכותבים נונזיו דה פיליפיס וכריסטינה וייר והמאייר קרון גראנט.

מרקורי היא האלטר אגו של ססילי קינקייד, נערה אמריקנית ממוצא אירי אשר גדלה בפורטלנד, אורגון. כאשר כוחותיה התפתחו לראשונה, הוריה נגעלו ממנה ואילצו אותה להישאר נעולה בבית כדי להסתיר את המוטציה שלה. בהמשך היא הצטרפה לסגל התלמידים של מכון אקסבייר והתחברה במהירות לחבריה ללימודים ג'וליאן קלר וסאנטו ואקארו. כאשר בית הספר נבנה מחדש, היא נבחרה בידי אמה פרוסט ליחידת הליונס החדשה. לאחר אירועי ה"השמדה", שגרמו להפשטת כוחותיהם של מאות מיליוני מוטאנטים, מרקורי הייתה בין היחידים ששמרו על כוחותיהם.

## קישורים חיצוניים

* דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

קטגוריה:אקס-מן: דמויות
קטגוריה:דמויות להט"ביות
פיקסי (קומיקס)

**פיקסי** (באנגלית: **Pixie**) היא דמות בדיונית של גיבורת-על מוטאנטית המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת *New Mutants Vol.2 #2* מאוגוסט 2003 ונוצרה על ידי צמד הכותבים נונזיו דה פיליפיס וכריסטינה ויר והמאייר קרון גראנט.

פיקסי היא האלטר אגו של מייגן גווין, נערה ולשית מעיירת כרייה אשר כוחותיה המוטאנטים מקנים לה עיניים דמויות פיקסי, כנפיים צבעוניות המאפשרות לה לעוף ואבק פיקסי שגורם להזיות. לאחר עימות עם חברת המוטאנטים החדשים לשעבר מג'יק, פיקסי מקבלת את היכולת להשתמש בכוחות קסם ובנשק מיסטי בשם "פגיון הנשמות". שימושה העיקרי בקסם הוא לצורכי טלפורטציה, מה שהופך אותה למצרך יעיל בקבוצת אקס-מן. בתחילה היא הצטרפה לסגל התלמידים של מכון אקסבייר תחת הדרכתה של ריין סינקלר. היא מגלה כי היא בתו לכאורה של נבל-העל מאסטרמיינד, וכי רייגן ומרטיניק וינגארד הן למעשה אחיותיה.

## קישורים חיצוניים
* דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

קטגוריה:אקס-מן: דמויות
קטגוריה:מורים בדיוניים
קטגוריה:קוסמים בדיוניים
קוקיות סטפורד

**קוקיות סטפורד** (באנגלית: **Stepford Cuckoos**) הן דמויות בדיוניות של גיבורות-על מוטאנטיות המופיעות בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. הדמויות הופיעו לראשונה בחוברת *New X-Men #118* מנובמבר 2001 ונוצרו על ידי הכותב גרנט מוריסון והמאייר אית'ן ואן סקייבר.

קוקיות סטפורד הן האלטר אגו של סלסט, אירמה ופיבי קוקו, תאומות מקושרות מנטלית הלומדות במכון אקסבייר. הן גודלו מתוך תאי ביצית שנאספו מאמה פרוסט לאחר שזו נכנסה לתרדמת בעקבות מתקפת זקיפי סנטינל שהרגה את קבוצת הליונס שלה. קוקיות סטפורד הן רק שלוש (במקור חמש) מתוך אלפי שיבוטים שפותחו בידי תוכנית "נשק פלוס" כדי לשמש כנשק השמדה נגד מוטאנטים על ידי שילוב כוחותיהן הטלפתיים. סיפור מקורן הוצג בעלילת "אקס-מן: פניקס - שירת מלחמה".

את דמויותיהן של קוקיות סטפורד בסדרת הטלוויזיה "בעלי היכולות" מגלמת השחקנית סקיילר סמואלס.

## קישורים חיצוניים
* דף הדמויות באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* דף הדמויות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

קטגוריה:אקס-מן: דמויות
רפובליקת מינרווה

שמאל|ממוזער|200px|רפובליקת מינרווה
**רפובליקת מינרווה** (באנגלית: **Republic of Minerva**) היא אי שנוצר כתוצאה מאחד הניסיונות המודרניים ליצירת אי מלאכותי. הדבר יצא לאור בשנת 1972 - האדריכל היוזם היה סוכן נדל"ן מיליונר מלאס וגאס ופעיל פוליטי בשם מייקל אוליבר. מייקל הוא יהודי יליד ליטא שהיגר לארצות הברית. הוא החליט להשקיע כ-100,000,000$ עבור הפרויקט, צבר התעניינות רבה בניו יורק ולונדון.

הרעיון של ייסוד האי היה מקום שהוא "חברה נטולת מיסים ופלישה ממשלתית לפרטיות". הוא וכמה תומכים בנו אי מלאכותי על קרקע שיובשה בשוניות מינרווה שבאוקיינוס השקט ואחרי שקבוצת מתיישבים הגיעה למקום, בתום עבודות ההקמה, הם הכריזו על הקמת הרפובליקה של מינרווה והניפו את הדגל הלאומי החדש.

בנוסף לתיירות ולדיג, הכלכלה של האומה החדשה כוללת תעשייה קלה. בניגוד למיקרו-אומות רבות אחרות, שזכו לכתף קרה מהעולם, אחרי שאוליבר הכריז על מטבע מקומי חדש, אוסטרליה, ניו זילנד, טונגה, פיג'י, נאורו, סמואה ואיי קוק ערכו ועידה לבחינת ההשלכות של מדינה חדשה שתקום באזור. טונגה (המונה כמאה אלף תושבים) מיהרה להכריז ריבונות על מינרווה ואפילו שלחה כוח צבאי קטן לדרוש מהם להוריד את הדגל. אוליבר וחסידיו הבינו שבשום מקום בעולם הם לא יהיו חופשיים והרפובליקה ננטשה. כמה קבוצות ניסו לכבוש את הטריטוריה מטונגה ונכשלו וכעת השטח עומד במרכזה של מחלוקת בין טונגה לפיג'י.

## קישורים חיצוניים

מינרווה
קטגוריה:איים מלאכותיים
קטגוריה:טונגה: היסטוריה
קטגוריה:פיג'י: גאוגרפיה
מדינות ללא צבא

להלן רשימה של **מדינות ללא צבא**. המונח מדינה כוונתו מדינה עצמאית, ולכן הוא חל רק על מדינות ריבוניות ולא על שטחי חסות (למשל, גואם, איי מריאנה הצפוניים, ברמודה), אשר הגנתם היא באחריות של מדינה אחרת או צבא אחר. המונח "כוחות המזוינים" מתייחס להגנה ממשלתית וכל שימוש שהוא כדי לקדם את מדיניות הפנים והחוץ של הממשלה. ל-6 מתוך המדינות המפורטות (קוסטה ריקה, איסלנד, מאוריציוס, מונקו, פנמה וונואטו) אין צבא רשמי אך עדיין יש להם כוח צבאי לא משטרתי כלשהו.

הרוב המכריע של המדינות שבהן אין כוחות מזוינים הן איים (דומיניקה, גרנדה, איסלנד, קיריבטי, איי מרשל, מאוריציוס, מיקרונזיה, נאורו, פלאו, איי שלמה, סמואה, סנט לוסיה, סנט וינסנט והגרנדינים, טובאלו וונואטו) או מיקרו-מדינות (אנדורה, ליכטנשטיין, מונקו והוותיקן), למעט קוסטה ריקה ופנמה.

## מדינות ללא צבא



ממוזער|מרכז|770px|

## הערות שוליים

*
קטגוריה:צבא וביטחון לפי מדינה
אבא כהן

250px|ממוזער|שמאל|אבא כהן במדי כבאי עם חיים ויצמן
**אַבָּא כֹּהֵן** (י"ח בתמוז תרל"ח, 19 ביולי 1878 - כ"ה בחשון תשי"ח, 19 בנובמבר 1957) היה מייסד גדוד הכבאים המתנדבים של תל אביב, יחידת הכבאים העברית הראשונה.

## תולדות חייו
כהן נולד בכפר דנו שבמחוז פסקוב באימפריה הרוסית, בן ליצחק, סוחר יערות ממשפחה אמידה, ולאשתו, רבקה, בת אבא ליבמן. הגבלות השלטון אילצו את המשפחה לעזוב את הכפר, וב-1882 עברה לעיר ויטבסק ברוסיה הלבנה. בנעוריו ניסה כהן לרכוש השכלה כללית, למרות התנגדותם של הוריו. כנער הקים אגודת גמילות חסד ויזם חוגי תרבות. הוא עסק בפעילות ציונית וסוציאליסטית, בעטיה נידון לשישה חודשי מאסר, וארגן שביתה של עובדי בתי המסחר בוויטבסק, שבעקבותיה פוטר. כהן המשיך בפעילות ציונית חוקית, אך התרחק מפעילות סוציאליסטית ואף הפך לסוחר עצמאי. ב-1901 הצטרף ליחידת כבאים מתנדבים. 

ב-1915 עבר כהן לחרקוב ונכנס כשותף במכרה פחם. הוא סייע לפליטי מלחמת העולם הראשונה היהודים בעיר וארגן עבורם מוסדות חינוך. גם כאן התנדב ליחידת הכבאים ועסק בה בהדרכה. אחרי מהפכת אוקטובר נושל כהן מנכסיו ונאסר לתקופה קצרה. הוא עזב את ברית המועצות, התגורר שנתיים בווילנה, וב-1923, בגיל 45, עלה לארץ ישראל עם משפחתו. תחילה עבד כפועל ביישור חולות ובהמשך מצא עבודה כפקיד. 

ב-1925 אירע שיטפון גדול בשכונת ברנר. כהן השתתף בפעולות ההצלה, ואז הציע לראש העירייה, מאיר דיזנגוף, לייסד גדוד מכבי אש מתנדבים, שישמש גם להצלת נפשות. הוא היה חבר בהנהלה הזמנית של הגדוד שהתארגנה באוגוסט 1925 וקיבל את תפקיד המנהל הטכני. מאז פעל ללא לאות למיסודו של הגדוד ולהרחבת פעילותו, תוך התמודדות עם קשיים רבים ומחסור באמצעים. כהן עסק ברכש והצטיידות, הכשיר דורות של כבאים וסייע להקמת יחידות כבאים מתנדבים ביישובים אחרים. גם בגיל מבוגר השתתף בפעולות כיבוי והצלה.

אחרי פרישתו, נבחר כהן לנשיא כבוד של מרכז אגודות מכבי אש מתנדבים בישראל.

כהן היה חבר ההגנה, פעל באגודות ציבוריות שונות, ונמנה עם מייסדי בית הכנסת המרכזי לשכונות הצפון.  

כהן נפטר ב-1957 בתל אביב ונקבר בבית העלמין קריית שאול. בית הכבאים ברחוב בזל נקרא על שמו.

## משפחתו
כהן נישא ב-1905 לסוניה, בת הרב מאיר פרדקין מדוינסק, והיה אב לחמישה בנים. בנו השלישי, , נהרג במלחמת העצמאות. בנו השני היה האלוף אליהו בן חור. בנו הבכור, זלמן, המציא את שיטת המורס בעברית.

## קישורים חיצוניים
* 
* אבא כהן באתר שירותי כבאות והצלה
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:כבאים ישראלים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:אבות שכולים: חללי צה"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1878
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1957
שגיא חביב

**שגיא חביב** (נולד ב-1974) הוא מעצב גרפי ישראלי שפועל בניו יורק, שותף בחברת העיצוב צ'רמייף וגייסמר (Chermayeff & Geismar). עם עיצוביו השונים ניתן למנות את לוגו הבוטיק ארמני אקסצ'יינג' (Armani Exchange) של חברת האופנה ארמני, ועוד מגוון עיצובים אחרים.

## ביוגרפיה
חביב נולד בקיבוץ נחשונים בישראל, ושם גדל. לאחר מכן למד בבית הספר לאמנות תלמה ילין בגבעתיים. ב-1996 עבר חביב לניו יורק. הוא למד עיצוב גרפי בבית הספר לאמנות קופר יוניון, שם רכש תואר ראשון.

ב-2003 החל בקריירת העיצוב שלו, כאשר הצטרף לשורות החברה צ'רמייף וגייסמר. בחברה יצר את "לוגומושיין" (Logomotion), מצגת בת עשר דקות שמציגה את הסמלילים (לוגואים) שעיצבה החברה במרוצת השנים, הראשונה מסוג זה, שהציגה גישה חדשה לפריסת "תיק" העבודות של חברה. עבודתו זו זכתה בפרסים בינלאומיים והוצגה בתערוכות.

בעבודתו בחברה יצר סמלילים ועבודות וידאו לחברות ולארגונים שונים בארצות הברית וברחבי העולם, לרבות במזרח הרחוק, באירופה ובמרכז אמריקה. בין היתר עיצב את הסמליל של ספריית הקונגרס, של ארגון הסביבה "Conservation International", של קרן ג'ון ד. וקתרין ט. מקארתור (John D. and Catherine T. MacArthur Foundation) שמנהלת את תוכנית עמיתי מקארתור, של משרד הפארקים הלאומיים של נמל ניו יורק (National Parks of New York Harbor) שתחת שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית, של מכון האמנות והעיצוב של מילווקי (Milwaukee Institute of Art & Design), של תחרות צ'ייקובסקי הבינלאומית (International Tchaikovsky Competition) למוזיקה קלאסית, ושל הבוטיק ארמני אקסצ'יינג' של חברת ארמני. ב-2005 היה חביב לשותף השלישי בחברת צ'רמייף וגייסמר, לצד איוון צ'רמייף וטום גייסמר.

עם עבודות הווידאו שיצר ניתן למנות את הפתיח לתוכניות הדוקומנטריה של PBS *Career* ו-*Circus*, ואנימציה טיפוגרפית לקטע המרכזי באירוע ההתרמה *Black Ball* של אלישיה קיז למען עמותת Keep A Child Alive, שהתקיים בשנת 2009.

כמו כן, מלמד חביב עיצוב זהות ארגונית בבית הספר לאמנויות חזותיות (School of Visual Arts) בניו יורק. ב-2011 חיבר את הספר *Identify* ("הזדהה"), יחד עם שותפיו טום גייסמר ואיוון צ'רמייף.

## פרסים
ב-2004 זכה בפרס Tokyo Type Directors Club על עבודתו "לוגומושיין". על עבודה זו זכה גם בפרס מטעם New York Art Directors Club.

## סמלילים בעיצובו


CIlogo.svg|סמליל ארגון Conservation International 


## לקריאה נוספת

*Heller, Steven. *I Heart Design* (2011) Massachusetts: Rockport, 


## קישורים חיצוניים

* האתר הרשמי של חברת צ'רמייף וגייסמר
* מעצב גרפי מפורסם – שגיא חביב
* 
* 

קטגוריה:מעצבים ישראלים
קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:בוגרי מכללת קופר יוניון
קטגוריה:בוגרי תלמה ילין
קטגוריה:נחשונים (קיבוץ): אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1974
יונה אטינגר

**שלום יונה אטינגר** (1935 – 16 במרץ 2023) היה מהנדס חשמל ומדען ישראלי, שכיהן כמנכ"ל הוועדה לאנרגיה אטומית בשנים 1987–1992.

## ביוגרפיה
יונה אטינגר נולד בירושלים, בנם של אנטה (לבית שרייבמן) ויעקב הלל אטינגר. גדל בשכנות לאברהם ב. יהושע.

למד הנדסת חשמל בטכניון, ואת תואר הדוקטור קיבל באנגליה. במשך 27 שנים עבד כמהנדס בקריה למחקר גרעיני – נגב.

בשנים 1987 ל-1992 שימש מנכ"ל הוועדה לאנרגיה אטומית. לאחר מכן שימש, משנת 1992, יועץ לענייני מדע וטכנולוגיה בשגרירות ישראל בוושינגטון, עד שנת 1996. בין השנים 1992 ל-2005 שימש גם מנכ"ל הקרן הדו-לאומית למדע ארצות הברית-ישראל.

היה חבר במספר ועדות מדעיות, ובהן הוועדה הלאומית לננוטכנולוגיה שליד האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, יוזמת הננוטכנולוגיה הלאומית, והמועצה המייעצת לקרן המדע והטכנולוגיה ארצות הברית-ישראל. היה חבר הוועדה המייעצת של מוסד שמואל נאמן למחקר מתקדם במדע וטכנולוגיה בטכניון, וחבר ועדת הביקורת של מוסד שמואל נאמן.

באוגוסט 2012 התראיין לעיתון "הארץ" בנושא תוכנית הגרעין האיראנית. הראיון נערך בעילום שם, אך ניתנו בו רמזים המאפשרים את זיהויו.

נפטר בירושלים ב-16 במרץ 2023, בן 88. נקבר בבית העלמין בקריית טבעון, ליד קבר אמו. היה נשוי לברנדה.

## קישורים חיצוניים

* Dr. Yona Ettinger , Israel National Nanotechnology Initiative.
* S. Yona Ettinger, International Collaboration, in *Collaboratories: Improving Research Capabilities in Chemical and Biomedical Sciences: Proceedings of a Multi-site Electronic Workshop* (1999), page 18

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מנכ"לי הוועדה לאנרגיה אטומית
קטגוריה:מהנדסי חשמל ישראלים
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל: הנדסת חשמל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטאות ומכללות בממלכה המאוחדת
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1935
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2023
קטגוריה:אישים הקבורים בקריית טבעון
גליניס ג'ונס

**גליניס ג'ונס** (באנגלית: **Glynis Johns**; 5 באוקטובר 1923 – 4 בינואר 2024) הייתה שחקנית, זמרת, רקדנית ופסנתרנית ולשית. היא זכתה בפרס טוני, הייתה מועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1960 על הופעתה בסרט "אנשי השקיעה" ומועמדת פרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה על הופעתה בסרט "דוח הרוכל".

## ביוגרפיה
ג'ונס נולדה בפרטוריה שבדרום אפריקה, במהלך מסע הופעות שערכו אביה, השחקן הוולשי מרווין ג'ונס, ואמה, הפסנתרנית אלייס מוד.

### קריירה
הופיעה לראשונה כילדה בתור בלרינה על בימות.
בגיל 15 ערכה את הופעתה הראשונה בסרט קולנועי, "רכיבה דרומית" לצידם של אגדות הקולנוע הבריטיות רלף ריצ'רדסון ואדמונד גוון.
בגיל 18 השתתפה בדרמת המלחמה של מייקל פאוול "49 מקבילים" בתור אנה מהצוות הספינה הקנדית.
בתקופת מלחמת העולם השנייה שיחקה ג'ונס בסרט הריגול הבריטי "הרפתקאות טארטו" ובדרמה "זרים מושלמים" בתפקיד דיזי קלייטון חברתה של הגיבורה הראשית קתרין וילסון (דברה קר).

בשנות ה-50 הופיעה בקולנוע הבריטי בסרט האסונות "ללא דרך בשחקים" בתפקיד הדיילת מריג'ורי קורדר, בהפקת וולט דיסני "החרב והעלה" בתפקיד מלכת צרפת מרי טיודור, בקומדיות "ליצן החצר" ו"הכרטיס" ובדרמות "קופסת הקסמים" לצד אביה מרווין ג'ונס, "מקום אחר, זמן אחר" ו"סוד מדינה". בשנת 1952 היא הייתה חלק של צוות השופטים בתחרות מיס עולם 1952.

בשנת 1960 הועמדה ג'ונס לראשונה בקריירה שלה לפרס האוסקר בקטגוריית פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על הופעתה בסרטו של פרד זינמן "אנשי השקיעה" בתפקיד בעלת הפאב גברת פירת'.
ב-1962 הועמדה ג'ונס לפרס גלובוס הזהב בקטגוריית שחקנית המשנה הטובה ביותר על תפקידה בדרמה הארוטית הספרותית של ג'ורג' קיוקור "דוח הרוכל".
ב-1964 התפרסמה ג'ונס בסרט המוזיקלי הקלאסי "מרי פופינס" בתפקיד לוחמת זכויות האישה וינפריד בנקס.
בשנת 1973 זכתה ג'ונס בפרס טוני על הופעתה במחזמר "מוזיקת לילה זעירה", את הבלדה המפורסמת "Send in the Clowns" כתב סטיבן סונדהיים במיוחד עבור ג'ונס.

הופעתה הקולנועית האחרונה הייתה בשנת 1999 בסרט "סופרסטאר" בתפקיד סבתה של התלמידה מרי קתרין גלאגר.

### חיים אישיים
לג'ונס נולד ילד אחד (השחקן גארת' פורווד; 14 באוקטובר 1945 – 16 באוקטובר 2007) מבעלה הראשון, השחקן האנגלי  (3 באוקטובר 1915 – 18 במאי 1988) שהיה הומוסקסואל וניהל מערכת יחסים רומנטית ארוכת שנים עם השחקן דירק בוגרד.

דרך בנה לג'ונס נכד אחד תומאס, אנימטור, סופר ובמאי החי בפריז ושלושה נינים.

בעלה השני היה גיבור מלחמת העולם השנייה האנגלי דייוויד פוסטר ששירת כקצין בצי המלכותי.
לבעלה השלישי ססיל הנדרסון הייתה נשואה במשך שנה אחת.
ב-1964 נישאה בפעם הרביעית לסופר אליוט ארנולד, הזוג התגרש לאחר מספר שנים.

בשנת 1998 הוכרה ג'ונס על ידי "חברת וולט דיסני" כאחת מאגדות דיסני.

גליניס נפטרה בבית דיור מוגן לגיל הזהב בלוס אנג'לס ב-4 בינואר 2024 בגיל 100.

## פילמוגרפיה נבחרת וחלקית

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:זוכי פרס טוני: שחקניות
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ולשיות
קטגוריה:אישים זוכי פרס דרמה דסק
קטגוריה:אגדות דיסני
קטגוריה:בריטיות שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1923
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1923
קטגוריה:בריטיות שנפטרו ב-2024
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2024
אליהו מפיסארו

**אליהו מפיסארו** היה נוסע ועולה רגל יהודי, סוחר אמיד מהעיר פזארו באיטליה בשנות ה-60 של המאה ה-16. איגרתו ממסעו אל ארץ ישראל היא מקור על "דרכי העלייה לארץ ישראל מאיטליה" בימיו.

## מסעו לארץ ישראל
שמאל|ממוזער|250 פיקסלים|מפת המזרח התיכון, בסביבות 1570 
אליהו מפיסארו יצא לדרכו לאחר שרצה לקיים את נדרו לעלות ביום מן הימים לארץ ישראל. הוא יצא לדרכו מלווה בבני משפחתו ביום ט"ו באב שכ"ג 4 באוגוסט 1563. מנמל ונציה הפליגו על סיפונה של אונייה בבעלות ונציאנית. המסע ארך חמישה שבועות, האונייה שטה אל פולה, משם לאי כרתים, ממנו אל האי קורפו, האי זנטי (באיטלקית: (Zante), וביום 11 בספטמבר 1563, עגנו בנמל פמגוסטה בקפריסין. שם נודע להם על מגפה שפרצה בארץ ישראל, ועל כן, דחו את המשך נסיעתם.

באיגרתו לאחיו באיטליה, בעת היותו באי קפריסין בא' בחשוון ה'שכ"ד, 18 באוקטובר 1563, תיאר את דרכם של בני המשפחה מהנמל הוונציאני אל ארץ ישראל. שפתו היא עברית מליצית, אשר משובצים בה שברי פסוקים מהתנ"ך, אמרות חז"ל, ומונחים רבים באיטלקית בת זמנו כתובים באותיות אלפבית עברי.

הוא מתאר את תנאי הנסיעה, מחירי המקומות באונייה, את דמותם של הנוסעים האחרים; הוא מוסר מידע על קהילות היהודים שבהן נפגש במסע ההפלגה, בין השאר את יהודי קהילת קורפו. הוא מצא בקפריסין קהילה יהודית קטנה שכללה 25 משפחות, בהן יהודים רומניוטים ("מזרחיים"), "ספרדים" ויהודים דוברי איטלקית מסיציליה; היהודים הספרדים היו מפזורת מגורשי ספרד, אשר מצאו מקלט בקפריסין, ועמהם הרב אליעזר אשכנזי ממצרים. ומוסר כי פרנסת היהודים בין השאר על הלוואה בריבית. הוא מתאר את האוכלוסייה הקפריסאית הכללית ואת האקלים והכלכלה, מגוון המקצועות ואף הכלים והמאכלים השכיחים, ומייעץ לנמעניו לקנות נכסים באי.

הוא מעודד את נמעניו באיטליה, לעשות כמוהו ולנסוע ארץ ישראל, במילותיו בסיום האיגרת: "מתי יבוא ואראה פני מעלתכם בארץ הקדושה?".

## לקריאה נוספת
* מסע אליהו מפיסארו, אברהם יערי (עורך), **[[מסעות ארץ ישראל]]**, גבעתיים: הוצאת מסדה, 1976, עמ' 165–196.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ארץ ישראל: נוסעים יהודים
קטגוריה:התקופה העות'מאנית בארץ ישראל
קטגוריה:יהודים איטלקים
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:עולים לארץ ישראל במאה ה-16
קטגוריה:כותבי ספרי מסע בארץ ישראל
דוקטור דה סוטו

**דוקטור דה סוטו** (Doctor De Soto) הוא ספר ילדים מאת ויליאם סטייג, בתרגומו של יהודה מלצר.

## עלילה

דוקטור דה סוטו עוסק ברפואת שיניים לפרנסתו, בסיועה של אשתו מרת דה סוטו. מספר רב של מטופלים נוהג להגיע אליו לטיפול. החיות שהגיעו אליו שונות בגודלן ועל-כן אין הן תמיד מתיישבות בכסאו: הן מתיישבות על הרצפה במקרים שגודלן גדול מעט משלו (ובמקרים אלו הוא מצטייד בסולם) והוא מונף לפיה של החיה המסוימת במקרים בהם החיה גדולה יתר על המידה.
טיפול אצלו מתאפשר לכל חיה למעט כאלו שקטלניות לעכברים, שהרי הוא עכבר.

חרף איסור זה הוא עקר את שינו הטוחנת של שועל, עקב העובדה כי סבלו היה קשה מנשוא.
את שינו, אשר הצטבר בה רקבון, הוא עקר על ידי שימוש בגלגלת ולאחר העקירה קבע עם השועל כי למחרת היום עליו להגיע בשעה 11:00.

בעת שגז-הצחוק ניתן לשועל הוא דמיין כי הוא אוכל אותם לא מבושלים, עם מלח ועם כמות קטנה של יין לבן יבש. מרת דה סוטו חשבה שלאור העובדה שהם מסייעים לו הוא לא יאכל אותם. בעלה ידע כי עליו לסיים את מלאכו כפי שנהג אביו לעשות. מה שכן היה עליהם למצוא דרך להגן על עצמם מן השועל. יחדיו הם הצליחו למצוא פתרון שלא עורר בשועל חשד ואף הפיל אותו בפח.

פתרונם של השניים היה הדבקת שיניו של השועל בעזרת טיפול מיוחד לכאורה.
וכך הדבר נעשה: לאחר שהוענקה לשועל שינו המוזהבת במקום שינו שהרקיבה ונעקרה, דוקטור דה סוטו מרח את שיניו של השועל. כדי לאפשר זאת הוא סיפר לשועל כי מדובר במתכון משגע שהוא ואשתו למדו להכין זה עתה והוא מאפשר מניעת כאבי שיניים לעולמים. השועל, שבינתיים תכנן לאכול את השניים בעזרת שינו החדשה, הסכים להיות הראשון שיקבל את הטיפול הזה.
לאחר המריחה הוא סגר את לסתותיו בחוזקה והשאירן סגורות למשך כדקה, כפי שהורה לו דוקטור דה סוטו. הדבר גרם להדבקת שיניו לפרק-זמן מוגבל ולהינצלות סופית של השניים מפני השועל.

## עיבודים
בשנת 1984 נעשה עיבוד קולנועי של סטייג לספרו "דוקטור דה סוטו" בבימויו של מיכאל שפורן והיה מועמד לפרס אוסקר בקטגוריית הסרט המונפש הטוב ביותר.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:ספרי 1982
קטגוריה:ספרי ילדים ונוער
קטגוריה:ספרי הוצאת משכל
קומנדר (הצי המלכותי הבריטי)

שמאל|ממוזער|200px|סמל דרגת קומנדר בצי המלכותי הבריטי
**קומנדר** (באנגלית: **Commander**) היא דרגת קצונה בצי המלכותי הבריטי, הנמוכה מדרגת קפטן וגבוהה מדרגת לפטננט קומנדר. קצינים הנושאים דרגת לפטננט-קומנדר אינם נחשבים לקומנדרים.

## היסטוריה
התואר "קומנדר" (במקור: master and commander – רב חובלים ומפקד) נוצר במאה ה-18, ושימש לציון קצינים ימיים שפיקדו על אוניות מלחמה שהיו גדולות מדי עבור לפטננט וקטנות מדי עבור פוסט קפטן או (לפני 1770 לערך) רב חובלים (sailing master); הקצין שפיקד על האונייה שימש בו זמנית גם כרב החובלים (master). בדרך כלל היו אלה סלופים מלחמתיים שמספר תותחיהם לא עלה על 20 ולכן לא נכללו בשיטת דירוג האוניות (rating system). ב-1794 קוצר השם בצי המלכותי ל-commander, אך השם הישן הוסיף לנהוג באופן בלתי רשמי עוד שנים אחדות. הדרגה המקבילה לה בצי האמריקני עד 1838 הייתה מאסטר-קומנדנט (Master Commandant).

## בעלי תפקידים הנושאים דרגת קומנדר
דרגת קומנדר בצי המלכותי נמצאת בין לפטננט-קומנדר לקפטן. קומנדר יכול לפקד על פריגטה, משחתת, צוללת, להק מטוסים או בסיס חוף, או לשמש כקצין מטה. לפנים הקבילה דרגת קומנדר לדרגת מייג'ור, אך כיום היא מקבילה לדרגת לפטננט קולונל בצבא הבריטי או למפקד כנף בחיל האוויר המלכותי. הדרגה המקבילה בקוד הדרגות של נאט"ו היא OF-4, ובזה של צה"ל (חיל הים) לסגן־אלוף.

סימן הדרגה של קומנדר מורכב משלושה פסי מקלעת-זהב, כשלפס העליון נוספת לולאה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:דרגות הצי המלכותי הבריטי
הבנרה (כרמן)

[ממוזער|שמאל|[סלסטין גאלי-מרייה ככרמן, הדמות באופרה המבצעת את האריה]]
ה**[[הבנרה]]**, או בשמה המקורי בצרפתית: "**L'amour est un oiseau rebelle**" (תרגום: אהבה היא ציפור סוררת), היא אחת האריות המפורסמות ביותר. האריה מופיעה באופרה כרמן של המלחין הצרפתי ז'ורז' ביזה.

את ההבנרה מבצעת דמותה של כרמן יחד עם מקהלה. 

ממוזער|400px|נושא הפתיחה של ההבנרה

מנגינת האריה היא פופולרית ונעשה בה שימוש בסרטים ופרסומות.

מילות הבתים הראשונים של האריה:

בשנת 2013 הוציא האמן הבלגי סטרומאה שיר מחאה באותו השם המבוסס על אותה המלודיה, המדמה את האהבה לציפור הטוויטר. בשיר מבקר סטרומאה את תרבות הרשתות החברתיות, ומשתמש במילות הפתיחה של ההבנרה כהפניה לציפור המופיעה בסמליל של טוויטר.

## קישורים חיצוניים
* [הקלטה של האריה בביצועה של [מריה קאלאס]].

קטגוריה:אריות
אדי וואטה

**אדי וואטה** (באנגלית: **Eddy Wata**; נולד ב-3 במרץ 1974) הוא זמר ניגרי.

## ביוגרפיה
אדי וואטה נולד למשפחה מעורבת ניגריצת-ג'מייקית. בהתבגרותו הוא התגורר ארבע שנים בג'מייה. לאחר חזרתו לניגריה הוא הקים להקה שזכתה להצלחה. בעקבות הצלחת הלהקה בשנת 2001 היא עשתה סיבוב הופעות באירופה.

וואטה זכה להצלחה בזכות השירים “La Bomba” ו-”Jam”. ב-2008 הוציא את הסינגל “I Love My People”, אשר במהרה הפך ללהיט ב-16 מדינות שונות, בהן ישראל. 
וואטה המשיך בקידום הקריירה שלו, הופיע במספר מדינות שונות (כולל ישראל) והוציא 7 שירים חדשים שהרכיבו את אלבומו החדש.

בשנים האחרונות וואטה, מתגורר על קו ישראל נגריה, ובעל מספר עסקים בתל אביב.

## דיסקוגרפיה

* Jam (2003) - Peaked at #16 on the French Top 40 chart
* A Silvia (feat. Gabry Ponte) (2004) - Gabry Ponte Album Dr. Jekyll and Mr. DJ
* Asperger (2004)
* In Your Mind (2004) - Peaked at #34 on the French Top 40
* La Bomba (2005) - Peaked at #10 on the Finnish Top 100
* What a Boy (2006)
* I Love My People (2008) - Peaked at #1 on the Romanian Top 100
* The Light (2008)
* My Dream (2009)
* I Like The Way (2010)
* I Wanna Dance (2010)
* Señorita (2011) (ביחד עם אגוסטינו קרולו)


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:זמרים ניגרים
קטגוריה:מוזיקאים ניגרים
קטגוריה:ניגרים שנולדו ב-1974
אריק בארונדו

**אריק ברנבה בארונדו גארסיה** (בספרדית: **Erick Bernabé Barrondo García**; נולד ב-14 ביוני 1991 בסן קריסטובל וראפאס) הוא אתלט גואטמלי המתחרה בהליכה. בארונדו הוא זוכה מדליית הכסף בהליכה ל-20 ק"מ באולימפיאדת לונדון (2012), והספורטאי הגואטמלי הראשון בהיסטוריה שזכה במדליה אולימפית.

## חייו
בארונדו החל את דרכו הספורטיבית בריצות למרחקים. במהלך התאוששות מפציעה שסבל ממנה, התוודע לענף ההליכה, והחל להתאמן בו. בשנת 2011 התחרה לראשונה בתחרות בינלאומית, הגביע הפאן-אמריקאי בהליכה, וזכה במדליית כסף. בתוך חודשים ספורים שיפר את שיאו האישי בכחמש דקות, ובתחרות שנערכה בדבלין העמידו על 1:20.58 שעות. באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באותה שנה בטגו סיים במקום העשירי, ובמשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בגואדלחרה זכה במדליית הזהב.

### מדליית כסף אולימפית ראשונה לגואטמלה
בתחרות שנערכה בראשית 2012 בלוגאנו שיפר בארונדו את שיאו האישי והעמידו על 1:18:25 שעות. באולימפיאדת לונדון (2012) זכה במדליית כסף בתוצאה של 1:18.57 שעות, אחרי צ'ן דינג מסין שקבע שיא אולימפי חדש של 1:18.46 שעות ולפני ונג ג'ן אף הוא מסין 1:19.25 שעות ובכך היה לספורטאי הגואטמלי הראשון בהיסטוריה שזוכה במדליה אולימפית.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:הלכים
קטגוריה:ספורטאים גואטמלים
קטגוריה:נושאי דגל גואטמלה באולימפיאדה
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:ילידי 1991
קטגוריה:הלכים באולימפיאדת טוקיו (2020)
דוסיתאוס השני

**דוסיתאוס השני מירושלים** (ביוונית: **Δοσίθεος Β΄ Ιεροσολύμων**;  31 במאי 1641-8 בפברואר 1707) היה תאולוג יווני אורתודוקסי וכיהן כפטריארך של הכנסייה היוונית אורתודוקסית בירושלים בין השנים 1669–1707. 
## חייו
דוסיתאוס השני נולד באראכובה שבמרכז יוון והוסמך כדיאקון ב-1652. ב-1661 היה לארכידיאקון של ירושלים, וב-1666 מונה כארכיבישוף של קיסריה. ב-1669 נבחר לכהן כפטריארך היווני אורתודוקסי של ירושלים, תפקיד בו נשא עד יום מותו. 

דוסיתאוס השני נודע בשמרנותו ובהתנגדותו הנחרצת להשפעת הכנסייה הקתולית והפרוטסטנטית. ב-1662, בהיותו עדיין ארכידיאקון, הקים את "אחוות הקבר הקדוש" (τάφου Φυλακες), והפקיד בידיה את השמירה על האינטרסים היוונים-אורתודוקסים בעיר. ב-1672, לאחר שהתמנה לפטריארך, כינס בירושלים את סינוד ירושלים שיצא כנגד נטייתו לקלוויניזם של פטריארך קונסטנטינופול, קיריליוס לוקריס. דוסיתאוס השני התערב רבות בענייני הכנסיות האורתודוקסיות בבלקן, בגאורגיה ובדרום רוסיה, ועמד בחליפת מכתבים עם פיוטר הגדול, ובה הביע את מורת רוחו מהכפפת הכנסייה הרוסית למרות מדינה ומביטול הפטריארכיה הראשונה של רוסיה. נסיונותיו של דוסיתאוס השני להביא את פיוטר הגדול להתערב למען הכנסייה האורתודוקסית במסגרת הסכם עם האימפריה העות'מאנית ב-1702 כשלו. הוא מת בקונסטנטינופול ב-1707, וב-1715 פורסם חיבורו אודות תולדות הפטריארכיה היוונית-אורתודוקסית של ירושלים.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:פטריארכים של הכנסייה היוונית-אורתודוקסית בירושלים
קטגוריה:אנשי דת נוצרים
קטגוריה:ילידי 1641
קטגוריה:נפטרים ב-1707
אלימלך

שמאל|ממוזער|250px| משפחת אלימלך בדרכה למואב, בציור "גלות מיהודה" מעשה ידי אלכסנדר בידה, המאה ה-19
**אֱלִימֶלֶךְ** הוא דמות תנ"כית מתקופת השופטים הנזכרת במגילת רות. 

אלימלך מיוחס לשבט יהודה, והיה בעלה של נעמי ואביהם של מחלון וכליון. המשפחה התגוררה בבית לחם יהודה. עקב הבצורת והרעב עזב אלימלך עם משפחתו את ארץ ישראל והלך לשדה מואב, ומת שם. 

בניו, מחלון וכליון, נישאו לשתי נשים מואביות, רות וערפה. כעבור זמן מתו שני בניו. אשתו וכלתו רות שבו לבית לחם, ורות נישאה לבועז, שהיה קרוב משפחתו של אלימלך. 

## עץ משפחתו

## בתלמוד ובמדרש
לפי התלמוד היה מבניו של נחשון בן עמינדב נשיא שבט יהודה.  

על אודותיו ועל נסיבות עזיבתו את הארץ דורשים חז"ל: 

לאחר זמן מת אלימלך."וימת אלימלך איש נעמי" (רות א,ג) - מכאן שאין איש מת אלא לאשתו (מסכת סנהדרין, כב)

ממקרהו של אלימלך לומדים חז"ל על חומרת האיסור של יציאה מארץ ישראל:

.

## הערות שוליים

קטגוריה:אישים במגילת רות
גרג רתרפורד

**גרגורי ג'יימס "גרג" רתרפורד** (באנגלית: **Gregory James "Greg" Rutherford**; נולד ב-17 בנובמבר 1986) הוא אתלט בריטי, אלוף אולימפי (לונדון 2012), אלוף העולם (בייג'ינג 2015) ואלוף אירופה (אמסטרדם 2016) בקפיצה לרוחק.

## ביוגרפיה
רתרפורד נולד במילטון קיינס. סבא רבא שלו, ג'וק רתרפורד, היה כדורגלן במועדון הכדורגל ארסנל, ואילו הוא כילד השתתף במבחני הכניסה למועדון הכדורגל אסטון וילה.

רתרפורד התחרה במשחקי חבר העמים הבריטי במלבורן, אוסטרליה בשנת 2006 והגיע למקום השמיני עם תוצאה של 7.85 מטר. באותה שנה זכה במדליית הכסף באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בגטבורג, שוודיה עם תוצאה 8.13 מטר, שני לאנדרו הו שקפץ ל-8.20 מטר.

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באוסקה, יפן בשנת 2007 סיים רתרפורד במקום 21 בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.77 מטר. 

רתרפורד ניצח במבחנים הבריטיים לאולימפיאדת בייג'ינג, אולם במשחקים האולימפיים עצמם סיים במקום העשירי עם תוצאה של 7.85 מטר.

באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה בטורינו, איטליה במרץ 2009 סיים רתרפורד במקום שישי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.00 מטר ובאליפות העולם באתלטיקה שהתקיימה בברלין, גרמניה באוגוסט אותה שנה הוא סיים במקום חמישי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.17 מטר. בשלב המוקדמות, הוא שבר את השיא הבריטי בקפיצה לרוחק של כריס טומלינסון וקבע אותו על 8.30 מטר ועלה מהמקום השני. טומלינסון שבר בחזרה שיא זה בשנת 2011 בקופצו 8.35 מטר באירוע ליגת היהלום בסן-דני.

באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בדוחא, קטר במרץ 2010 סיים רתרפורד במקום 11 בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.80 מטר. 

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטגו, קוריאה הדרומית בשנת 2011 סיים רתרפורד במקום 15 בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.00 מטר.

### אלוף אולימפי
ביולי 2012 השווה רתרפורד את השיא הבריטי של טומלינסון, 8.35 מ', בתחרות בצ'ולה ויסטה. זוהי התוצאה הטובה ביותר שנקבעה באותה שנה. באולימפיאדת לונדון שנערכה חודש לאחר מכן זכה רתרפורד במדליית הזהב כשקפץ למרחק של 8.31 מ' ובהקדימו את מיטשל ואט האוסטרלי (8.16 מ') וויל קליי האמריקאי (8.12 מ').

## שיאים אישיים
**אצטדיון:**
* ריצת 100 מטר: 10.38 שניות (2005)
* קפיצה לרוחק: 8.51 מטר (2014)

**אולם:**
* ריצת 60 מטר: 6.68 שניות (2009)
* קפיצה לרוחק: 8.17 (2015)

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קופצים לרוחק בריטים
קטגוריה:אלופים אולימפיים: קפיצה לרוחק (גברים)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:אלופים אולימפיים בריטים: אתלטיקה
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1986
מכתש גייל

**מכתש גייל** הוא מכתש פגיעה שנמצא בסמוך לקו המשווה של מאדים. המכתש נקרא על שם וולטר פרדריק גייל (Walter Frederick Gale), אסטרונום חובב בן המאה ה-19, שצפה רבות במאדים. המכתש נבחר לאתר הנחיתה של הרובר קיוריוסיטי. קוטרו כ-154 ק"מ. גילו המוערך – בין 3.5 ל-3.8 מיליארד שנים. במרכזו מתנשא הר שארפ, שגובהו 5,500 מטר. בין שפתו הצפונית של המכתש ומורדותיו הצפוניים של ההר ישנו מישור, בו נחת הרובר כיוון שהוא נמוך גאוגרפית. משערים שיהיה אפשר למצוא בו עדויות למים בהיסטוריה הגאולוגית של מאדים. רובר קיוריוסיטי של נאס"א אסף עוד עדויות לאגם מלוח עתיק שפעם קיפל את שולי מכתש גייל לפני כ-3.7 מיליארד שנה.

## קישורים חיצוניים

* מסה קריטית: מה מחפשים במכתש גייל שבמאדים
* 
* שכבות גאולוגיות במכתש גייל

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גאולוגיה פלנטרית
גייל