open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ארנסט הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג

**ארנסט הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג** (בגרמנית: **Ernst I, Herzog zu Braunschweig und Lüneburg**; 27 ביוני 1497 – 11 בינואר 1546), היה הדוכס של דוכסות בראונשווייג-לינבורג בין השנים 1520–1546.

## ביוגרפיה
ארנסט נולד ב-27 ביוני 1497, להיינריך הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג ולמרגרטה מסקסוניה, דוכסית בראונשווייג-לינבורג, בתם של ארנסט, הנסיך הבוחר מסקסוניה ואליזבת מבוואריה.

בשנת 1512 נשלח ארנסט לחצר דודו פרידריך השלישי, הנסיך הבוחר מסקסוניה בוויטנברג, ואף למד שם באוניברסיטה עם תחילת הרפורמציה הפרוטסטנטית. לאחר מותו של מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בשנת 1519 נשלח ארנסט לחצרו של פרנסואה הראשון, מלך צרפת, ובבחירות שנערכו לקיסרות האימפריה הרומית הקדושה תמך אביו בפרנסואה. בשל העוינות שגילה קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה כלפי אביו, פרש אביו מתפקידו בשנת 1520, ומסר את השלטון בדוכסות לארנסט ואחיו אוטו השישי, דוכס בראונשווייג-לינבורג. בשנת 1521 הוטל חרם קיסרי על אביו, בשל עמדתו בסכסוך הבישופות בהילדסהיים.

ארנסט נטה כבר בצעירותו לדת הפרוטסטנטית, אולם רק בשנת 1525 עם פרוץ מרד האיכרים של אלזס הכריז ארנסט בגלוי על תמיכתו בפרוטסטנטים, ובשנת 1526 אף הצטרף לברית טורגאו. בשנת 1527 ויתר אחיו אוטו על שלטונו בדוכסות, ונשאר שליט רק של העיר הארבורג. בשנת 1531 הצטרף ארנסט לברית שמלקלדן, מה שהוביל את הדוכסות מאוחר יותר להילחם במלחמת שמלקלדן נגד כוחותיו של קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.

ב-11 בינואר 1546 מת ארנסט, ובמקומו עלה לשלטון בנו פרנץ אוטו, דוכס בראונשווייג-לינבורג. מכיוון שבנו היה צעיר בעת מותו, שלטה אשתו סופיה ממקלנבורג-שוורין כעוצרת עד לבגרותו. הרפורמציה הפרוטסטנטית הייתה כל כך חזקה בדוכסות, שהיא נותרה חזקה על אף תקופת העוצרות ומלחמת שמלקלדן.

## משפחתו
ב-2 ביוני 1528 התחתן ארנסט עם סופיה ממקלנבורג-שוורין, בתם של היינריך החמישי, דוכס מקלנבורג-שוורין ואורסולה מברנדנבורג. ממנה היו לו 8 ילדים:
* פרנץ אוטו, דוכס בראונשווייג-לינבורג (1530–1559).
* פרידריך מבראונשווייג-לינבורג (1532–1553).
* היינריך השביעי, דוכס בראונשווייג-לינבורג (1533–1598).
* מרגרטה מבראונשווייג-לינבורג (1534–1596), התחתנה עם יוהאן, רוזן מנספלד.
* וילהלם השישי, דוכס בראונשווייג-לינבורג (1535–1592).
* אליזבת אורסולה מבראונשווייג-לינבורג (1539–1586), התחתנה עם אוטו הרביעי, רוזן שאומבורג.
* מגדלנה סופיה מבראונשווייג-לינבורג (1540–1586), התחתנה עם ארנולד, רוזן בנטהיים-שטיינפורט.
* סופיה מבראונשווייג-לינבורג (1541–1631), התחתנה עם פופו השמונה עשר, רוזן הנברג-שלוזינגן.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:דוכסי בראונשווייג-לינבורג
קטגוריה:בית ולף
קטגוריה:ילידי 1497
קטגוריה:נפטרים ב-1546
תחרות יין

250px|ממוזער|שמאל|בוחן בתחרות יין
**תחרות יין** (בצרפתית: **Concours des vins**) היא אירוע מקצועי מאורגן שבו שופטים ייננים ומבקרי יין סוגים שונים של יין ומעניקים להם וליקבים שייצרו אותם ציון (דירוג) ולעיתים מדליות בקטגוריות שונות. הכלי המרכזי בו נעשה שימוש בתחרויות הוא טעימת יין בשיטה העיוורת (בה לא ידוע לשופטים מהיכן הגיע היין אותו הם בוחנים) על מנת להימנע מהטיות של מותגים ומחירים. תחרויות נערכות ברמה אזורית, ארצית או בינלאומית. קיימות תחרויות רבות ושונות במאפייניהן, מתחרויות ליקבי בוטיק קטנים ועד לתחרויות עולמיות. יצרן יין שזכה במדליה בתחרות נחשבת, מעטר את תווית הבקבוק בסמל המדליה, שם התחרות, הקטגוריה והשנה בה נערכה. 

אחת המגמות מן המחצית השנייה של המאה ה-20 ואילך היא השוואת יינות מכל רחבי העולם, באופן המבטל את האזוריות. כך ניתנה אפשרות ליינות מקליפורניה או צ'ילה לגבור בטעימות עיוורות על יינות מיקבים צרפתיים בעלי מסורת ארוכה ומוניטין.

## קישורים חיצוניים

* Jim Trezise, how a wine competition works  
* הזוכים בתחרות היין הבינלאומית TERRAVINO 10th Anniversary ומספר רשמים בשלהי התערוכה
* ביקורת על תחרות יין TERRAVINO

## הערות שוליים

קטגוריה:יין
יין
הוביות

**הוביות** (נקראת גם "הוביוט", "הווביוט", "הביוט" ו"הובי") היא שפה ממשפחת השפות הדרום ערביות. השפה מדוברת בדרום חצי האי ערב, ודומה יותר לשפות אתיופיות מאשר לערבית. השפה נמצאת בסכנת הכחדה וכיום היא מדוברת באזור קטן על הגבול בין תימן לעומאן. מספר דובריה מוערך בכ-500 איש, מהם כמאה בעומאן וכ-400 איש בתימן. השפה אינה משויכת לקבוצה חברתית מסוימת אלא היא תחומה באזור גאוגרפי מסוים שבו כולם דוברים אותה. היא כמעט ואינה נחקרת ביחס לשפות אחרות ממשפחתה ורוב המידע הקיים עליה מגיע דווקא ממחקרים על השפות השכנות לה, מהרי וג'יבאלי. קשה להגדיר במדויק את מעמדה הבלשני של השפה כיוון שדובריה לרוב מדברים אותה כאשר היא בלולה עם המהרי.

השפה תועדה לראשונה ב-1981, אף על פי שאזכורים שלה כשפה אופציונלית ולא כניב קיימים כבר מ-1970. בשנים האחרונות מספר מחקרים הוכיחו את קיומה של השפה כשפה עצמאית. המחקרים כיסו את מרבית ההיסטוריה של השפה ואת התרבות המועברת בה. אומנם יש שלד מחקרי, אך מחקר על שפה זו רחוק מסיום.

## תפוצה גאוגרפית
כפי שהוזכר לעיל, ההוביות נמצאת על גבול שתי מדינות, ולכן דובריה באים מרקעים שונים. ניתן למצוא דוברים של השפה מצפון וממערב למרכזה הגאוגרפי, למשל, ישנם מספר כפרים של דייגים על חוף האוקיינוס ההודי בהם השפה נפוצה. ישנה פרשנות שגויה שההוביות היא ניב של הג'יבאלי או של המהרי. פרשנות זו נובעת מכך שדוברי ההוביות נמצאים במגע מתמיד עם דוברים מהשפות האחרות באזור. רוב דוברי ההוביות הם רב-לשוניים ודוברים את השפה הנפוצה של האזור בו הם נמצאים גם אם לא באופן שוטף. 
[שמאל|ממוזער|250px|מפת תפוצת השפה בדרום [חצי האי ערב]]

## סכנת ההכחדה
ההוביות נחשבת כשפה בסכנת הכחדה חמורה. מספר דובריה המדויק לא ידוע, אך מעריכים שמדובר במאות בודדות. רוב דובריה כיום הם בגיל מבוגר יחסית, כך שישנו חשש שהיכחדותה קרובה. האתר "אתנולוג" מסווג את השפה כשפה גוססת. כבר צוין לעיל שדובריה מבוגרים ללא סיכוי ללידת ילדים, ועקב כך סיכוייה של השפה לשרוד קלושים. הדרך היחידה שהשפה תוכל להישמר היא באמצעות חקיקה מטעם המדינות בהן נמצאים הדוברים; מצד קהילת הדוברים אין לה סיכוי לשרוד.

קטגוריה:שפות שמיות דרומיות
הפיגוע במצר

250px|ממוזער|שמאל|אנדרטה בקיבוץ מצר לנרצחי הפיגוע ב-2002
**הפיגוע ב[[מצר (קיבוץ)|מצר]]** היה פיגוע טרור שבוצע ב-10 בנובמבר 2002 בתקופת האינתיפדה השנייה על ידי מחבל פלסטיני שחדר לקיבוץ מצר ורצח חמישה ישראלים, בהם אם ושני ילדיה.

## הפיגוע
ביום ראשון, 10 בנובמבר 2002, מעט אחרי השעה 23:30, חדר מחבל שהגיע משטחי הרשות הפלסטינית לתוך הקיבוץ הנמצא על מרחב התפר סמוך לוואדי עארה. לאחר שעבר את הגדר ההיקפית של הקיבוץ ללא קושי, חיפש המחבל קורבנות אפשריים. המחבל, חמוש ברובה סער מסוג M16, ירה בתחילה לעבר מטרה לא ברורה סמוך לבתי הילדים של הקיבוץ, שהיו ריקים בשעת לילה. בהמשך נתקל בזוג, חבר הקיבוץ ובת זוגו תרצה דמארי, שטיילו בשבילי הקיבוץ. המחבל ירה לעבר הזוג ופגע באישה שמתה במקום. בן זוגה הצליח להימלט.

המחבל המשיך את מסע הרצח ופרץ לבית משפחת אוחיון, שבו התגוררו אם ושני ילדיה. לאחר שלא הצליח להיכנס דרך הדלת, נכנס המחבל דרך החלון. הוא ירה מטווח קצר באם רויטל אוחיון ובשני ילדיה - נועם בן ה-4 ומתן בן ה-5 - ורצח אותם.

לאחר שיצא מן הבית הלך המחבל לעבר חדר האוכל על מנת לחמוק מן הקיבוץ. במהלך הימלטות המחבל הוא נתקל במזכיר הקיבוץ יצחק דורי, שהיה באותו יום בתורנות שמירה. המחבל ירה לעבר דורי שהיה במכוניתו ורצח אותו. לאחר מכן יצא המחבל מהקיבוץ דרך מקום חדירתו, וברח דרך מטע בננות לעבר שטחי הרשות הפלסטינית. בזמן הסריקות אחר היורים נדרשו התושבים להסתגר בבתים בחשיכה מוחלטת.

בחודש אוקטובר 2003, כשנה לאחר הפיגוע, ביצעו כוחות צה"ל, השב"כ והימ"מ פעילות משותפת בטולכרם, שבמהלכה חיסלו כוחות הימ"מ את המחבל סירחאן סירחאן, החבר בגדודי חללי אל-אקצא של הפת"ח שביצע את הפיגוע. כחודש לאחר מכן נלכד ראש הזרוע הצבאית של הפת"ח באזור טולכרם, מוחמד נאיפה, שהיה אחראי לשילוח המחבל, ונידון ל-13 מאסרי עולם. ב-15 בפברואר 2025 שוחרר נאיפה מהכלא הישראלי, במסגרת עסקת שחרור השבויים בין ישראל לחמאס.

באוגוסט 2004 הורשע ערבי ישראלי תושב הכפר אום אל-קוטוף בסיוע למחבל. מספר שעות לאחר הפיגוע הגיע המחבל אל תושב הכפר וביקש ממנו לסייע לו. האזרח החביא עבור המחבל את כלי הנשק שלו, ונתן לו את הטלפון הסלולרי שלו, כאשר הוא הבין כי מדובר במחבל מבצע הפיגוע. הוא נידון ל-4.5 שנות מאסר.

לזכר הנרצחים הוקמה בקיבוץ פינת הנצחה הכוללת אנדרטה וכן פינת הנצחה בשמורת אלוני יצחק.

## קישורים חיצוניים

* הנרצחים בפיגוע, באתר לזכר האזרחים חללי פעולות האיבה
* 
* 
* הפיגוע במצר , באתר קיבוץ מצר

## הערות שוליים

קטגוריה:מצר
מצר
מצר
מצר
מצר
מצר
קטגוריה:טרור ערבי בישראל
מצר
מצר
דוב בלוצ'יסטן

**דוב הבלוצ'יסטן** (מכונה גם הדוב השחור הפקיסטני; שם מדעי: *Ursus thibetanus gedrosianus)* הוא תת-מין של הדוב השחור האסייתי שנמצא בהרי בלוצ'יסטן שבדרום פקיסטן ואיראן.
## מאפיינים
לדוב בלוצ'יסטן פרווה דקה במיוחד עבור דוב שחור אסייתי, בגלל שהוא נמצא באקלים חם יותר מאשר תת-המינים האחרים של המין, שחלקם חיים בהרי ההימלאיה באקלים הרבה יותר קר. דוב הבלוצ'יסטן אוכל פירות הרבה יותר מאשר שאר תת-המינים, והוא אוהב לאכול תאנים ובננות.

דוב בלוצ'יסטן קטן בממדיו לעומת תת-המינים האחרים ופרוותו מגוונת יותר בצבעה שעשוי להיות כתום אדמדם או שחור עמוק. מאפיין נוסף של הדוב בלוצ'יסטן הוא שיש לו כתם חזה כהה יותר מאשר תת-מינים אחרים, ושיש לו ראש קטן יותר, אבל עדיין יש לו את רעמת השיערות המסתעפת מעל ראשו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1877
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ויליאם תומאס בלנפורד
קטגוריה:דוביים
קטגוריה:פקיסטן: יונקים
דוב שחור יפני

**הדוב השחור היפני** (שם מדעי: *Ursus thibetanus japonicus*) הוא תת-מין של הדוב השחור האסייתי, שחי על שלושה איים עיקריים ביפן: הונשו, שיקוקו וקיושו. ישנם כ-10,000 דובים שחורים ביפן, אבל אוכלוסיות הדובים השחורים היפנים של שיקוקו וקיאושו עלולות להיכחד. יש מחיר גבוה על איברי דוב שחור יפני בשוק השחור, המאיים על כל אוכלוסיות הדוב ביפן. זכרי תת-מין זה בדרך כלל קטנים יותר משאר תת-המינים של הדוב שחור אסייתי ויכולים להגיע למשקל של 60–120 ק"ג והנקבות יכולות להגיע למשקל של 40–100 ק"ג. אורך הגוף שלהם הוא 120–140 ס"מ.

## מזון
דובים אלה בדרך כלל אוכלים בעיקר עשבים ועשבי תיבול במהלך האביב. במהלך הקיץ, הם אוכלים פירות יער ואגוזים כדי להכין את עצמם לתרדמת החורף. הדוב מסוגל לאכול את פירות היער והאגוזים על ידי טיפוס עצים באמצעות טפריו שתופסים גם את האוכל. דובים אלה הם אוכלי כל, ואוכלים בעלי חיים וחיות בר אחרות כאשר יש צורך. כמו דובים אחרים, גם דובים אלה הם קניבלים, ונמצאו ראיות של שברי עצם וטפרים של גור בתוך בטנו של דוב שחור יפני זכר בוגר.

## בית גידול
הדובים חיים על שלושה איים יפניים: הונשו, שיקוקו וקיושו. הם יכולים להימצא באזור השלג גבוה בצפון מזרח או באזור השלג הנמוך בדרום מערב. עם זאת, ישנם דובים שחורים יפנים בגבהים גבוהים של יותר מ-3,000 מטרים כמו באזור אלפיני. עם זאת, דובים שחורים יפנים נוטים לחיות באזורים שבהם יש שפע של עשבים, ועצים עם פירות יער, כדי להקל על חיפוש המזון, ולשם גיוון בתזונה שלהם.

## פיזור זרעים
היערות מסתמכים על הדובים השחורים היפנים כשיטה מצוינת עבור הפצת הזרעים שלהם. הדובים יצרכו את הזרעים ויעברו מרחק של יותר מ-40% ממרחק של 500 מטר מהעץ ההורה. יש להם את הפוטנציאל להפיץ זרעים על פני שטחים עצומים, והם עוזרים להפיץ את זרעי הצמח ברחבי האזור. בסתיו, לדובים זכרים יש שיעור פיזור גדול יותר של זרעים באזורי פיזור גדולים יותר מאשר נקבות.

## שימור
ממוזער|257x257 פיקסלים|דוב שחור יפני מנער מים מפרוותו
יש השפעה עצומה על אוכלוסיית הדובים השחורים ביפן עקב התערבות אנושית. הרס בית גידול כמו כפרים שמתפתחים הוא בעיה עבור דובים אלה. גם ציד בלתי חוקי הוא בעיה גדולה. ניתן למכור איברי דובים בשוק השחור במחיר גבוה, מה שהופך אותם לרצויים מאוד על ידי ציידים. אנשים הורגים הרבה דובים אלה, ומפחיתים את מספרם בצורה דרסטית. בגלל הציד הבלתי חוקי והרס בתי הגידול בא להכרה כי הדוב השחור היפני נמצא ב**סכנת הכחדה ו**הוא עשוי להיעלם ב-100 השנים הבאות בקצב שבו הם נמצאים כרגע בירידה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1857
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי הרמן שלגל
קטגוריה:דוביים
קטגוריה:יפן: מינים אנדמיים
קטגוריה:יפן: יונקים
דוב שחור ההימלאיה

**דב שחור ההימלאיה** (שם מדעי: *Ursus thibetanus laniger*) הוא תת-מין של הדוב השחור האסייתי הידוע כפגיע שנמצא בהימלאיה של טיבט, נפאל, סין והודו.

## תיאור
הוא שונה מהדוב בלוצ'יסטן בכך שפרוותו ארוכה ועבה יותר וסימן החזה (v) קטן יותר. בממוצע, אורך גופם מהאף לזנב הוא אורך: 120–170 ס"מ, וגובה כתפיים של כ-70–100 ס"מ. ומשקלם הוא 90–150 ק"ג, אם כי הם עשויים לשקול עד 181 ק"ג בסתיו כאשר הם אוגרים שומנים לקראת תרדמת החורף. פרוותו עבה ושחורה, עם סמל לבן או צהבהב בחזה. האוזניים גדולות יחסית ועגולות, תכונה שמייחדת אותו. הוא בנוי היטב עם שרירים חזקים, המסייעים לו בטיפוס על עצים.

## בית גידול
במהלך הקיץ, ניתן למצוא דובים שחורים ההימלאיה באזורים חמים יותר כמו בנפאל, מיאנמר, בהוטן, סין, חלקים מרוסיה וטיבט בגבהים של 3000 עד 3600 מטר מעל פני הים ליד יערות. ובתחילת החורף, הם יורדים בסביבות ה־150-0 מטרים ליערות טרופיים יותר. נוהג להתגורר בסמוך למקורות מים ובאזורים עם שפע של מזון.

## תזונה
ניזונים מפירות, אגוזים, בלוטים, עלים, חרקים, דבש ולעיתים גם יונקים קטנים. בעונות מסוימות, הם מצליחים להיכנס לשדות חקלאיים ולפגוע בגידולים.

## התנהגות ואורח חיים
פעילים בעיקר בלילה (יונקים ליליים).בעונת החורף, דובים אלה נוטים להיכנס לתרדמת חורף חלקית (לא תמיד מוחלטת), במיוחד באזורים הקרים יותר. דוב שחור ההימלאיה הוא מטפס מצוין.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי רג'ינלד אינס פוקוק
קטגוריה:דוביים
קטגוריה:ההימלאיה: בעלי חיים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1932
עדי גרוסמן

**עדי גרוסמן** (נולדה ב-22 באפריל 1995) היא ג'ודוקא עבר ישראלית, זוכת מדליית כסף באליפות אירופה בג'ודו עד גיל 23 (2016) ואלופת ישראל לשנת 2019.

## ביוגרפיה
גרוסמן גדלה במושב אחיטוב שבעמק חפר. היא החלה להתאמן בג'ודו בגיל שש במועדון בבת חפר תחת הדרכתה של המאמנת בתיה אדיב. בנוסף לג'ודו התאמנה גרוסמן גם בכדורעף, כדורסל והתעמלות קרקע ובגיל 14 החליטה להתמקד באימוני הג'ודו.

ביוני 2011 השתתפה באליפות אירופה לקדטים (עד גיל 21) שנערכה במלטה והגיעה למקום החמישי. ביולי אותה שנה השתתפה בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער שנערך בטרבזון והגיעה למקום השביעי.

באוגוסט 2015 זכתה במדליית ארד בתחרות מסבב הגביע האירופי (ג'וניור) שנערכה בעיר דבה ברומניה.

ביוני 2016 זכתה במדליית כסף בתחרות מסבב גביע אירופה שנערכה במדריד באוקטובר אותה שנה זכתה במדליית כסף בטורניר בגלאזגו, ובנובמבר זכתה במדליית ארד בתחרות מסבב אירופה שנערכה בטאלין.

בהמשך נובמבר 2016 השתתפה גרוסמן באליפות אירופה בג'ודו עד גיל 23 שנערכה באותה שנה בתל אביב וזכתה במדליית כסף.

ב-13 ביוני 2021, הודיעה בחשבון פייסבוק שלה על פרישה מג'ודו תחרותי, בעקבות פציעות וניתוחים, שהקשו עליה להתחרות. לאחר פרישתה ועד דצמבר 2025, אימנה בנבחרת ישראל בג'ודו, כאחראית קדטיות.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ג'ודוקא ישראליות
קטגוריה:נשות המושב
קטגוריה:אנשי המושב
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1995
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1995
קטגוריה:מועצה אזורית עמק חפר: אישים
שרון אלטיט

**שרון אלטיט** (נולד ב-12 בנובמבר 1978) הוא קצין בצה"ל בדרגת תת-אלוף, המשמש כמפקד אוגדה 38 ומרכז הכשרות היסוד. שימש מפקד חטיבת כפיר, ראש תורת חי"ר וצנחנים במקחצ"ר, מפקד חטיבת מנשה, מפקד בא"ח כפיר ומפקד גדוד דוכיפת.

## ביוגרפיה
אלטיט נולד, גדל והתחנך באשדוד. בנעוריו למד בתיכון מקיף ה' בעיר מגוריו. התגייס לצה"ל במרץ 1997, ושובץ בגדוד דוכיפת. שירת כלוחם בגדוד. לאחר קורס קציני חי"ר שב לגדוד דוכיפת ומונה למפקד מחלקה. לאחר מכן שירת כמפקד פלוגת מסלול בגדוד. בהמשך היה מפקד פלוגה בגדוד, ולקח חלק בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה. לאחר מכן מונה למפקד פלוגה בבה"ד 1. בהמשך שימש כסגן מפקד גדוד דוכיפת בין השנים 2008–2009. לאחר מכן מונה למפקד מחזור בבא"ח כפיר בין השנים 2010–2011.

בשנת 2011 הועלה לדרגת סא"ל ומונה לסגן מפקד חטיבת מנשה, ושימש בתפקיד עד שנת 2013. בהמשך מונה למפקד גדוד דוכיפת, ושירת בתפקיד בין השנים 2013–2015. לאחר מכן מונה למפקד בא"ח כפיר, ושימש בתפקיד בין השנים 2015–2017. ב-26 ביולי 2017 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת מנשה, תפקיד אותו מילא עד 20 בנובמבר 2019. בשנת 2019 מונה לראש תורת חי"ר וצנחנים במפקדת קחצ"ר, תפקיד בו שירת עד שנת 2021. ב-27 במאי 2021 מונה למפקד חטיבת כפיר, והיה בכך למפקד הראשון שהשלים מסלול שירות מלא בחטיבה, בתפקיד זה שירת עד 20 באוגוסט 2023 ויצא ללימודים במכללה לביטחון לאומי.

במלחמת חרבות ברזל עזב את המכללה לביטחון לאומי ועסק בהכנה ואימון כוחות היבשה למלחמה.

בסוף יולי 2024 הועלה לדרגת תת-אלוף ולאחר מכן נכנס לתפקידו כמפקד מרכז הכשרות היסוד ורמ"ט פיקוד ההכשרות והאימונים עד לסגירתו. בפברואר 2026 מרכז הכשרות היסוד לאוגדת ההכשרות (38) ואלטיט מונה למפקדה.

## חיים אישיים
אלטיט מתגורר באשדוד, נשוי לשגית ואב לארבעה. בעל תואר ראשון בביטחון ובממשל מהאוניברסיטה העברית בירושלים, ותואר שני בפוליטיקה ובמדיניות ציבורית מאוניברסיטת בר-אילן.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מפקדי גדוד דוכיפת
קטגוריה:בוגרי מקיף ה' (אשדוד)
קטגוריה:מפקדי חטיבת מנשה
קטגוריה:מפקדי חטיבת כפיר
קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:אשדוד: אישים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:חיילי צה"ל במלחמת חרבות ברזל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1978
דוב חום של חצי האי אלסקה

**דוב חום של חצי האי אלסקה** (שם מדעי: *Ursus arctos gyas*) נמצא באזורי החוף של דרום אלסקה ביחד עם דוב הגריזלי.

דוב חום של חצי האי אלסקה הוא תת-מין גדול מאוד של הדוב החום, משקלו הממוצע הוא 363-544 ק"ג. הם נמצאים בצפיפות גבוהה לאורך החוף הדרומי של אלסקה בשל הכמות הגדולה של הצדפות ועשב הגרגר, ובמיוחד בגלל נדידות הסלמון השנתיות שמהוות מאגרי שומן גדולים. הם משיגים את להקות הסלמונים מהגדולים בעולם, והם עשויים לאסוף מספרים גדולים של סלמונים באתרי האכלה, כמו מפלי ברוקס ומפלי מקנייל, שבבפארק הלאומי קטמיי ליד היישוב קינג סמון.

יש ויכוח האם דובים חומים של חצי האי אלסקה צריכים להיקרא "דובים גריזלי" יחד עם כל שאר תת-המינים של הדוב החום בצפון אמריקה או כתת-מין נפרד. יש בלבול כאשר מתייחסים אל היבשת ואזורי חוף בנפרד, אך ביולוגים עדיין טוענים כי דובים חומים של חצי האי אלסקה הם תת-מין אמיתי. עם זאת, זה נחשב נכון להציב את כל הדובים החומים בצפון אמריקה של דוב הגריזלי בתת-המין שלו למעט דובי קודיאק. כדי למנוע בלבול, רבים פשוט מתייחסים לכל הדובים החומים של צפון אמריקה, כולל קודיאק, כ"דובי גריזלי".

ציידים צדים את הדובים בשביל העורות והגולגולות שלהם שיש להם ערך כספי גבוה. כ-500-1500 דובים חומים של חצי האי אלסקה נהרגים מדי שנה על ידי ציידים. כדי לצוד את הדוב הגדול הזה, הציידים חייבים לעקוב אחר מגוון של חוקים, שכוללים: אי כניסה לגבולות בשטחי ציד, תשלום על ציד, רובים מתאימים וחוקים אחרים.

## אטימולוגיה
השם 'דוב חום של חצי האי אלסקה' עלה ככל הנראה מכיוון שעד 1975, הם נחשבו לתת מין אחר מדוב גריזלי שביבשת. הם מעולם לא נחשבו קרובים יותר לדובים החומים באירופה מאשר לדובי הגריזלי ביבשת, אבל קיבלו שם אחר, בגלל הבדלי הגודל והצבע מדובי הגריזלי ביבשת. משנת 1975 ואילך, הם נחשבו לאותו המין, אך אנשי החופים שמרו על השם "דוב חום".

## תיאור
דובים חומים של חצי האי אלסקה הם בין הדובים החומים הגדולים בעולם. אורכם בממוצע הוא 2.4 מטר וגובה הכתף הוא 1.2-1.4 מ'. מחקר אחד מצא כי המשקל הממוצע של זכר שחי בחוף היה בסביבות 408 ק"ג. המשקל הממוצע של הנקבה יהיה 227 ק"ג . מצד שני יש רישום של זכר ענקי אשר חרג בהרבה מהגודל הרגיל, עם משקל של 680 ק"ג. זכר חוף (זכר שחי בחוף) בגודל כזה עשוי להגיע ל-3 מטרים גובה כשהוא עומד על רגליו האחוריות, ואורך גוף של עד 1.5 מטר. צבע הדוב החום של חצי האי אלסקה הוא בלונדיני או גוון שחור-לבן, לעומת זאת צבע הפרווה של דוב הגריזלי הוא חום בהיר. אחד מהסימנים הבולטים של הדוב הוא הגבנון שמופיע על כתפיהם; הגבנון הוא סימן מבדיל בינם לבין דובים שחורים שהם נטולי גבנון.

## מזון
[ממוזער|253x253 פיקסלים|דוב חום חצי האי האלסקה אוכל [אלתית|סלמון בפארק הלאומי קטמיי. סלמון הוא המרכיב העיקרי בתזונת הדוב באביב.]]
דובים חומים של חצי האי אלסקה אוכלים בדרך כלל סלמון, ומשתמשים בדרכים רבות ושונות לתפוס אותם. אחת מהדרכים היא לחכות בחלק התחתון של המפל ולתפוס דגים שקופצים, או לעמוד בראש המפל ולתפוס את הדג באוויר כשהוא קופץ (ולפעמים בפה). יש דובים המנסים גם לרדוף אחרי הסלמונים ולהצמיד אותו לגדות הנהר עם טפריהם. לאחר שאכלו סלמונים, גרגרי יער וצמחים הם אוגרים את השומן לקראת תרדמת החורף, ולאחר מכן הם נכנסים למצב תרדמה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1902
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קלינטון הארט מריאם
קטגוריה:דוביים
קטגוריה:אלסקה: יונקים
פורמולה 1 עונת 1953

**עונת 1953** היא העונה הרביעית בה התקיימה אליפות הפורמולה 1 שאורגנה על ידי הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA). מספר המרוצים בעונה גדל משמונה לתשעה - מרוץ בארגנטינה, מרוץ האינדינפוליס 500, שהתקיים בארצות הברית ושבעה מרוצי פורמולה ברחבי אירופה. בדומה לעונה הקודמת, גם בעונה זאת התקיימו המרוצים תחת הכללים של הפורמולה 2. אלברטו אסקרי ניצח חמישה מרוצים במהלך העונה וזכה באליפות בפעם השנייה ברציפות.

## המרוצים בעונה

## תקציר העונה
בדומה לעונה הקודמת, גם  בעונה זאת הייתה פרארי הקבוצה הדומיננטית באליפות. נהגיה ניצחו בה מתוך תשעה מרוצים. אלברטו אסקרי ניצח חמישה מרוצים וזכה באליפות בפעם השנייה ברציפות. מייק הות'ורן וג'וזפה פארינה, חבריו לקבוצה, ניצחו מרוץ אחד כל אחד. חואן מנואל פנג'יו, ששב להתחרות באליפות עבור קבוצת מזארטי סיים את העונה במקום השני וניצח את המרוץ האחרון בעונה שהתקיים במונצה.

כל המרוצים התקיימו תחת הכללים של הפורמולה 2, למעט מרוץ האינדינפוליס, שהתקיים תחת הכללים של ה-AAACC. גרנד פרי ארגנטינה, מרוץ הפתיחה של העונה, לווה בתאונה קשה. חואן פרון, נשיא ארגנטינה, איפשר כניסה חופשית למרוץ שהתקיים במדינה. הדבר גרם לעומס כבד של צופים שעמדו ממש על קצות המסלול לכל אורכו. ילד צעיר התפרץ למסלול באחת הפניות בדיוק בעת שפארינה התקרב אליה במהירות. על מנת להימנע מפגיעה בילד ביצע תנועה חדה. כתוצאה מכך פגע עם רכבו בצופים שעמדו בקצה הפנייה. שבעה צופים נהרגו ועוד רבים נפצעו.

## דירוג האליפות
### שיטת הניקוד
הנקודות בכל מרוץ הוענקו לנהגים שסיימו באחד מחמשת המקומות הראשונים. הניקוד ניתן בהתאם למופיע בטבלה. בנוסף, ניתנה נקודת בונוס לנהג שקבע את זמן ההקפה המהירה בכל מרוץ. נהגים שחלקו רכב במהלך מרוץ, קיבלו מחצית מהנקודות, כל אחד. בחישוב נקודות האליפות הובאו בחשבון 4 התוצאות הטובות ביותר בלבד. הנקודות המופיעות בסוגריים כוללות את סך הנקודות שהושגו בעונה.

### דירוג הנהגים
הטבלה כוללת רק נהגים שצברו נקודות במהלך העונה

## קישורים חיצוניים

* פורמולה 1 עונת 1953 באתר Oldracingcars.com
* תוצאות מרוצי העונה באתר Formula1.com.
* סיכום העונה באתר MotorSport Magazine.

## הערות שוליים

קטגוריה:עונות בפורמולה 1
קטגוריה:1953 בספורט
קרב בוקרשט

**קרב בוקרשט** היה הקרב חשוב במהלך המערכה על רומניה במלחמת העולם הראשונה, שבו כבשו מעצמות המרכז את בוקרשט, ואילצו את הצבא הרומני לסגת למולדובה, ולהעביר את עיר הבירה ליאשי.

## רקע
ב-27 בנובמבר 1916 הדפו כוחות מעצמות המרכז את הצבא הרומני מעבר לנהר אולט, אולם הסתערות פרונארו שנערכה ב-28 בנובמבר על ידי כוחות פרשים רומנית, הצליחה לעכב את כוחות מעצמות המרכז, והקנתה זמן יקר לצבא הרומני לארגן את המגננה מעבר לנהר.

## הקרב
250px|שמאל|ממוזער|הלחימה ברומניה דצמבר 1916-ינואר 1917
ב-1 בדצמבר החל הצבא הרומני במתקפה שלו, והצליח ליצור פער ברוחב 20 ק"מ בין כוחותיו של אוגוסט פון מקנזן לכוחותיו של אריך פון פאלקנהיין. הגנרל הגרמני אריך לודנדורף חשב שהמצב חמור מאוד, ואמר: "ב-1 בדצמבר הותקף האגף השמאלי של ארמיית הדנובה בעצמה רבה מדרום מערב לבוקרשט ונהדף לאחור, ובעקבות כך החיילים הגרמניים שחצו את נהר הניילוב נותקו ונותרו מבודדים, והמצב בהחלט הפך לחמור מאוד."

הכוחות הרומנים שבו אלפי חיילים ותפסו כמויות משמעותיות של אספקה במהלך מתקפת הנגד הזאת, ורק התערבות ברגע האחרון של הדיוויזיה הטורקית ה-26 ב-2 בדצמבר, הצילה את קבוצת מקנזן מהכיתור.

אולם, הרומנים נתקלו בבעיה ניכרת, לאחר שמכונית של קציני מטה שנשאה את תוכניות המתקפה נסעה בטעות לעמדה גרמנית ונלכדה. תוכניות אלה היו חיוניות לגרמנים, שעד מהרה הצליחו לדחוף את הכוחות הרומנים, ולהשאיר את הדרך לבירה פתוחה.

## תוצאות הקרב
לאחר הקרב התנהלו קרבות קטנים בביצורים סביב בוקרשט, בין הכוחות הגרמנים לבין יחידות העתודה הרומניים, אולם הרומנים נכשלו בעקבות פעולותיו של אלכסנדרו סוצ'ק, שהיה ממוצא גרמני ופקודו של קונסטנטין פרזאן, וב-6 בדצמבר נכבשה העיר על ידי מעצמות המרכז. עם זאת, למרות המאמצים הגדולים שנעשו על ידי מעצמות המרכז לאורך כל התקופה, הם לא הצליחו להשיג את מטרתם הפוליטית והאסטרטגית הבסיסית, שהיא התבוסה של רומניה ויציאתה מהמלחמה. למרות האבדות הכבדות של רומניה, כ-250,000 חיילים, שהיוו כמעט שליש מכוח האדם שגויס באוגוסט 1916, והפסדים כבדים באמצעי לחימה, הצבא הרומני היה עדיין כוח שנלקח בחשבון על ידי בעלי ברית ואויבים כאחד, ועדיין היה מסוגל לצאת להתקפות נוספות. לפני נסיגתם, שרפו חיילים רומנים את בארות הנפט בפלויישטי, יחד עם שדות החיטה שמסביב, על מנת לשלול אותם מידי מעצמות המרכז.

בעקבות התבוסה עברה ממשלת רומניה לשבת ביאשי, ואילו בוקרשט נותרה תחת שלטון גרמני, ושוחררה בסופו של דבר רק לאחר כניעת מעצמות המרכז בשנת 1918.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קרבות גרמניה במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:קרבות רומניה במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:קרבות האימפריה האוסטרו-הונגרית במלחמת העולם הראשונה
סמינר נתיב החינוך

**נתיב החינוך** הוא סמינר לבנות חרדיות, שממוקם בשכונת רמות בירושלים, ומיועד לבנות שמשתייכות לזרם הליטאי, הספרדי, והכלל חסידי.

## אודות הסמינר
ממוזער|המבנה המיועד לכיתות ה-ו
הסמינר הוקם בשנת 2009 על ידי הגברת מיידי (מייטא) קרויזר, בהכוונתם ובתמיכתם של הרב ישראל גנס, הרב רפאל רייכמן והאדמו"ר מאמשינוב, כדי לתת מענה לבנות הרוצות חינוך חרדי ברמה גבוהה אך במסגרת קטנה יותר מהמקובל בשאר הסמינרים הגדולים. הסמינר אף זכה בפרס מנהל החינוך של עיריית ירושלים לשנת תשע"ז.

בשנותיו הראשונות פעל הסמינר בשכונת זיכרון משה בירושלים בשנת 2019 עבר הסמינר למיקום חדש בשכונת רמות.

בט"ו כסליו תשפ"ו (2025) נודע על פטירתה של המנהלת הגברת קרויזר.

## מבנה הסמינר
ארבעה השנתונים הראשונים בסמינר הם כיתות א-ד, לגילאי תיכון.

במהלך שנת 2017 נפתחה בסמינר גם כיתת לימוד לשנתונים ה-ו באגף חדש שנחנך בשכונת זיכרון משה ברחוב סולובייציק הסמוך, ומיועד ללימודי הוראה ומקצועות נוספים. עם המעבר למיקום החדש בשכונת רמות אוחדו האגפים למבנה אחד.

## הערות שוליים

נתיב החינוך
קטגוריה:בית יעקב
קטגוריה:ירושלים: מוסדות חינוך
הקורפוס ה-18 (האימפריה הגרמנית)

**הקורפוס ה-18** (בגרמנית: **XVIII. Armee-Korps**) היה קורפוס של צבא הקיסרות הגרמנית. הקורפוס לחם במלחמת העולם הראשונה, ופורק עם סיומה. 

## היסטוריה
הקורפוס הוקם ב-1 באפריל 1899 כחלק מהתרחבות כללית של צבא הקיסרות הגרמנית, ולמפקדו מונה אוסקר פון לינדספויט. מטה הקורפוס היה בפרנקפורט, וחייליו גויסו מהדוכסות הגדולה של הסן וממחוז ויסבאדן. בשנת 1900, שנה לאחר הקמתו, מונה לראש מטה הקורפוס גאורג פון דר מרוויץ. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 היה הקורפוס תחת פיקודו של דדו פון שנק כחלק מהארמייה הרביעית. הוא לחם בחזית המערבית, ונטל חלק במערכה על הגבולות. לאחר מכן לחם כחלק מהארמייה השנייה, ובשנת 1916 לחם כחלק מהארמייה החמישית בקרב ורדן. לאחר מכן לחם עם הארמייה הראשונה בקרב על הסום, ובהמשך לחם שוב כחלק מהארמייה השנייה. לקראת סיום המלחמה לחם הקורפוס כחלק מהארמייה ה-17 במסגרת קבוצת הארמיות רופרכט, ולאחר סיום המלחמה בתבוסת גרמניה ב-1918 פורק הקורפוס ב-30 בספטמבר 1919.

## מפקדים
* גנרל חיל הרגלים אוסקר פון לינדספויט (1 באפריל 1899 - 30 באפריל 1904)
* גנרל לוטננט הרמן פון אייכהורן (30 באפריל 1904 - 12 בספטמבר 1912)
* גנרל חיל הרגלים דדו פון שנק (12 בספטמבר 1912 - 20 בינואר 1917)
* גנרל לוטננט ויקטור אלברכט (20 בינואר 1917 - 26 באוגוסט 1918)
* גנרל לוטננט גינטר פון אצל (26 באוגוסט 1918 - 9 באפריל 1919)
* גנרל לוטננט ארנסט פון הפנר (9 באפריל 1919 - 30 בספטמבר 1919)
## קישורים חיצוניים

18
יחסי בנגלדש–הוותיקן

**יחסי בנגלדש–הוותיקן** הם היחסים הדיפלומטיים המתקיימים בין הרפובליקה העממית של בנגלדש והוותיקן. לבנגלדש יש שגריר בוותיקן, והוותיקן מחזיק שגרירות בדאקה. הנונציו (שגריר הוותיקן) הוא איש דת בדרגת ארכיבישוף הנקרא שליח אפוסטולי. שגריר בנגלדש הנוכחי בוותיקן הוא עבדאללה חנן, ושליח הוותיקן בבנגלדש הוא ג'ורג' קוצ'ארי.

שני אפיפיורים ביקרו בבנגלדש לאורך השנים. ב-1970 ביקר פיוס השישי בארץ שאז עוד הייתה תחת שלטון פקיסטן, ובנובמבר 1986 ביקר בה יוחנן פאולוס השני. ראש ממשלת בנגלדש שק הסינה ואזד ביקרה בוותיקן פעם אחת.

## קישורים חיצוניים

* Bangladesh’s relations with Vatican to bolster further

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
יחסי איראן–הוותיקן

**יחסי איראן–הוותיקן** הם היחסים הדיפלומטיים המתקיימים בין **[[איראן|הרפובליקה האסלאמית של איראן]]** ובין **[[קריית הוותיקן]]**.

## סקירה כללית
המגעים הראשונים בין מדינת האפיפיור לבין ממלכת פרס החלו כבר בתקופת שלטונו של עבאס שאה הראשון אשר שלח שליחים אל האפיפיור. הוותיקן מקיים יחסים רשמיים עם איראן מאז 1954, ויחסים אלו נשמרו גם לאחר המהפכה האיראנית. ב-1979 שלח האפיפיור פיוס השנים עשר שליח כדי לסייע בפתרון משבר בני הערובה באיראן. כיום מחזיקה איראן שגרירות בוותיקן. היחסים בין שתי המדינות נחשבים לחמים למדי חרף העובדה שאיראן היא רפובליקה אסלאמית-שיעית, מאידך - כיוון שתי הישויות הן ישויות בהן לדת יש מעמד עליון, יש ביניהן שותפות ברמה האידאולוגית. יש אף המוצאים הקבלות בין הפילוג השיעי-סוני באסלאם לפילוג הקתולי-פרוטסטנטי בנצרות.

ב-2008 הצהיר מחמוד אחמדינז'אד שהוותיקן הוא "כוח חיובי לצדק ולשלום". באוקטובר 2010 פנה אחמדינז'אד לאפיפיור בנדיקטוס השישה עשר, והצהיר שהנוצרים והמוסלמים צריכים לפעול יחדיו כדי להיאבק בחילוניות והחומריות בעולם. באותה הזדמנות, שיבח אחמדינז'אד את האפיפיור על כך שביקר כומר אמריקאי שאיים לשרוף את הקוראן. בנובמבר של אותה שנה האפיפיור שלח מכתב תשובה בו המליץ על הקמתה של ועדה איראנית-אפוסטולית משותפת על מנת להסדיר את מעמדה של הכנסייה הקתולית באיראן.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
ישיבת נזר ישראל

**ישיבת נזר ישראל** היא ישיבה חרדית שמיועדת לחוזרים בתשובה. הישיבה שוכנת ברחוב בית שמאי במודיעין עילית. בישיבה לומדים כמאתיים בחורים ואברכי כולל. בראשותה עומד הרב מנשה עוזרי, נכדו של הרב ישראל עוזרי שעל שמו נקראת הישיבה. נשיא הישיבה היה הרב אהרון לייב שטיינמן.

## תולדות הישיבה ואופייה
הישיבה נוסדה בשנת ה'תש"ס (2000) על ידי הרב מנשה עוזרי, תלמידו של הרב שך, והיא קרויה על שם סבו הרב ישראל עוזרי. הישיבה מיועדת לתלמידים חוזרים בתשובה מכלל העדות. שיטת הלימוד בישיבה היא דרך הפלפול והעיון הנוהגת בעולם הישיבות הליטאי. 

משגיח הישיבה הוא הרב יצחק פנגר, מרצה בערכים.

בשונה מישיבות רגילות החלוקה ל"שיעורים", כלומר לכיתות, היא על פי רמת התלמידים ולא לפי גיל. ישנם ארבעה "שיעורים" וקיבוץ. ההספק השבועי ב"עיון" הוא כעמוד גמרא בשבוע וכשני דפים ב"בקיאות". 

רוב מוחלט של בוגרי הישיבה משתלבים לאחר מכן בציבור החרדי. ישנה קהילה במודיעין עילית של בוגרי הישיבה ורבניה.

## קישורים חיצוניים

נזר ישראל
נזר ישראל
פול רדי

**פול ג'ון רדי** (באנגלית: **Paul John Ready**; נולד ב-1977) הוא שחקן בריטי. הוא ידוע בעיקר מהופעותיו על במת התיאטרון, אבל מופיע גם בטלוויזיה, ברדיו ובסרטי קולנוע. ב-2003 זכה רדי בפרס על שם איאן צ'ארלסון.

## ביוגרפיה
רדי נולד בברמינגהאם וגדל בעיר הרבורן. הוא למד בבית הספר "King Edward VI Five Ways" בעיר.

בגיל 17 שיחק רדי בתפקיד רומיאו בהפקה של התיאטרון הלאומי לנוער של "רומיאו ויוליה" בתיאטרון בלומסברי בלונדון, לצדה של רוזמונד פייק שגילמה את יוליה. רדי למד משחק באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון.

רדי הוא שחקן קבוע בתיאטרון המלכותי הלאומי ובתיאטרון רויאל קורט. תפקידיו בתיאטרון כוללים דמויות ראשיות במחזה "מייג'ור ברברה" ו"ז'אן ד'ארק" (שניהם של ג'ורג' ברנרד שו), ובמחזה "Time and the Conways". בווסט אנד שיחק רדי במחזה "קן הקוקיה" בכיכובו של כריסטיאן סלייטר.

ב-2013 זכה רדי להכרה רחבה כששיחק בסדרת הטלוויזיה "אוטופיה".

ב-2018 ישתתף רדי בתפקיד הנרי גודסיר בסדרה בת 10 פרקים בשם "הטרור", המבוססת על ספרו רב המכר של דן סימונס.

### חיים אישיים
רדי נשוי לשחקנית מישל טרי. לני הזוג בת אחת.

## פילמוגרפיה

;תיאטרון
* "מהומה רבה על לא דבר" (2014, רויאל אקסצ'נג' מנצ'סטר)
* "Noises Off" מאת מייקל פראיין (2011–2012)
* "A Woman Killed with Kindness" מאת תומאס הייווד (2011)
* "London Assurance" מאת דיון בוסיקו (2010)
* "Time and the Conways" מאת ג' ב פריסטלי (2009)
* "ז'אן ד'ארק" (2007)
* "Attempts on her Life" (2007)
* "Waves" (2006)
*" Crazyblackmuthafuckin'self" (2002)
* "רומיאו ויוליה" (2002)
* "Mother Clap's Molly House" מאת מארק רייבן היל (2001–2002)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אנגלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון אנגלים
קטגוריה:בוגרי האקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1977
שירו אישיאי

**שִירוֹ אִישִיאִי** (ביפנית: **石井 四郎**, ברומאג'י: **Shirō Ishii**; 25 ביוני 1892 – 9 באוקטובר 1959) היה רופא צבאי יפני, מיקרוביולוג, מפקדה של יחידת 731 ויחידה 1644 שעסקו בפיתוח נשק ביולוגי ובניסויים רפואיים סדיסטים בבני אדם בזמן מלחמת סין–יפן השנייה.

אישיאי מכונה לעיתים יוזף מנגלה היפני.

## ביוגרפיה
שירו אישיאי נולד בחווה בכפר שיבייאמה במחוז צ'יבה. ב-1922 השלים את לימודיו בבית הספר לרפואה צבאית בטוקיו והחל ללמוד מיקרוביולוגיה באוניברסיטת קיוטו. במהלך לימודיו גידל חיידקים בצלחות פטרי כ"חיות מחמד". ב-1925 הועלה לדרגת Surgeon Captain. ב-1927 החל לחקור את תחום הלוחמה הביולוגית. ב-1928 יצא לשנתיים לימודים והתרשמות במערב שם הושפע ולמד אודות ההשפעה שהייתה ללוחמה הכימית במלחמת העולם הראשונה. כששב ליפן ב-1930 טען בפני מפקדיו כי העולם צועד לעבר מלחמות כימיות וביולוגיות ועל יפן גם לעשות כך, בין אלו ששוכנעו ממנו היה שר הצבא היפני סדאו אראקי ואחיו של הקיסר הירוהיטו הנסיך יאסוהיטו צ'יצ'יבו.

באוקטובר 1940 מונה אישיאי לראש אגף הלוחמה הביולוגית בצבא יפן וקדם לדרגת Surgeon General, נבנה עבורו מתחם ענק בן שישה בניינים ליד העיר חרבין שהייתה תחת כיבוש יפני ובו החל בניסויים. קרבנות הניסויים היו בעיקר שבוים סיניים אך גם קוריאנים רוסים וחיילים מבעלות הברית בעת מלחמת העולם השנייה. הניסויים כללו הדבקה במחלות, קטיעת איברים והשתלת איברים במקומם, הקפאת תאים ויצירת נמק, אונס הכרחת הפלות וניתוחים ללא הרדמה. מעריכים כי בין 3,000 ל-12,000 קרבנות מתו במהלך ניסויים אלו. הקרבנות סופקו ליחידה על ידי הקמפייטאי (המשטרה הצבאית של יפן).

לא נותרו ניצולים מיחידת 731. ב-1945, עם התקרבות הצבא האדום לבסיס היחידה, הורה אישאיי על הריגת 150 הניצולים שהיו באותה עת בבסיס היחידה והשמדת מסמכים. אישיאי לא הועמד לדין על מעשיו; הוא חתם עם ארצות הברית על הסכם אי-העמדה לדין וחסינות תמורת שיתוף הממצאים המחקריים והרפואיים יקרי הערך שבידיו. ב-6 במאי 1947 כתב דאגלס מקארתור לוושינגטון שניתן להשיג מידע נוסף, אף הצהרות מפי אישיאי עצמו, על ידי הבהרה שהמידע יסווג כמידע מודיעיני ולא ישמש כראיה במשפטי פשעי המלחמה.

## ראו גם
* יחידה 731
* יוזף מנגלה
* ניסויים בבני אדם על ידי הנאצים

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ניסויים רפואיים בבני אדם
קטגוריה:הצבא היפני הקיסרי
קטגוריה:אנשי צבא יפנים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:פושעי מלחמה יפנים
קטגוריה:רופאים יפנים

קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1892
קטגוריה:יפנים שנפטרו ב-1959
קטגוריה:יפן: נשק להשמדה המונית
דיוויזיית הפרשים של המשמר (האימפריה הגרמנית)

**דיוויזיית הפרשים של המשמר** (בגרמנית: **Garde-Kavallerie-Division**) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה. 

## היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה באוגוסט 1914 עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, וכמפקדה מונה אדולף פון שטורק. הדיוויזיה הוקצתה בתחילה לקורפוס הפרשים הראשון, ולחמה עמו בחזית המערבית כחלק מהארמייה השלישית. בדצמבר של אותה שנה היא הועברה לכוחות משמר הגבול, והוצבה על הגבול עם הולנד. ב-30 ביוני 1915 הועברה לחזית המזרחית. הדיוויזיה עברה ארגון מחדש במהלך המלחמה, ובהדרגה הפכה בפועל לדיוויזיית חי"ר מוחלשת. באפריל 1918 חזרה הדיוויזיה לחזית המערבית, ולחמה במסגרת קורפוס המילואים ה-6 אשר היה חלק מהארמייה הראשונה. הדיוויזיה פורקה עם סיום המלחמה.

## מפקדים
* גנרל לוטננט אדולף פון שטורק (2 באוגוסט 1914 - 23 בספטמבר 1914)
* גנרל מיור גינטר פון אצל (23 בספטמבר 1914 - 30 בנובמבר 1914)
* גנרל לוטננט אדולף פון שטורק (30 בנובמבר 1914 - 21 בפברואר 1918)
* גנרל לוטננט היינריך פון הופמן (21 בפברואר 1918 - 5 בדצמבר 1918)

## קישורים חיצוניים
* Histories of two hundred and fifty-one divisions of the German army which participated in the war (1914-1918) p. 29-32. 

משמר
משמר
הפיגוע בסניף הליכוד בבית שאן

250px|ממוזער|מקום הפיגוע בסניף הליכוד

**הפיגוע בסניף הליכוד בבית שאן** הוא פיגוע שבוצע בעיר בית שאן ב-28 בנובמבר 2002 על ידי שני מחבלים החברים בגדודי חללי אל-אקצא, שפתחו בירי והשליכו רימוני יד לעבר אזרחים, בעת הבחירות לראשות מפלגת הליכוד שנערכו בסניף הליכוד בעיר. בפיגוע נרצחו 6 אזרחים וכ-30 נפצעו.

## הפיגוע
הפיגוע בוצע בשעת צהריים, בעת שנערכו בסניף הליכוד שבעיר בית שאן כמו גם בסניפי ליכוד אחרים בישראל, הבחירות לראשות מפלגת הליכוד. בבחירות התמודדו ראש הממשלה אריאל שרון ובנימין נתניהו. שני מחבלים תושבי הכפר ג'לבון שממזרח לג'נין, הגיעו למקום במכונית מאזדה גנובה. המחבלים היו חמושים ברובי קלצ'ניקוב, וברימוני יד. אחד המחבלים החל לירות בתחנה המרכזית של העיר, והשני הגיע לרחבת הכניסה של סניף הליכוד והחל לירות באנשים ששהו במקום, ולידות עליהם רימוני יד. מן הירי נהרגו חמישה מתושבי העיר ששהו בסניף הליכוד והמאבטח במקום. בין הפצועים שלושה מבניו של חבר הכנסת דוד לוי, בהם ז'קי לוי שכיהן לאחר מכן כראש העיר, וכחבר הכנסת מטעם הליכוד.

ערן דוד, לוחם מג"ב ששהה בחופשה בביתו, שמע את היריות שנשמעו מכיוון סניף הליכוד, ורץ לביתו על מנת לקחת את נשקו האישי. הוא ירה בראשו של אחד המחבלים והרגו. לאחר מכן זיהה מחבל נוסף והרג גם אותו. על מעשה זה קיבל את עיטור האומץ של משטרת ישראל.

בשל הפיגוע נרשמו אחוזי הצבעה נמוכים בבחירות המקדימות של הליכוד. בעקבות כך כינס ראש הממשלה שרון מסיבת עיתונאים כמה שעות לאחר הפיגוע. שרון שחשש מאחוזי הצבעה נמוכים שיקשו על בחירתו מחדש, קרא למתפקדים "אל תתנו לטרור להשפיע, לכו להצביע".

זכריא זביידי נחשד כאחראי לתכנון הפיגוע, אך הוא לא נתפס והועמד לדין עד להסכם חנינה ב-2005. ב-2019 נעצר לאחר שהפר את תנאי ההסכם, פורסם שהוא יועמד לדין גם על אחריותו בפיגוע בבית שאן.

חמישה מהנרצחים בפיגוע שהיו תושבי בית שאן, נקברו בהלוויה משותפת.

בשנת 2016 החליטה עיריית בית שאן לקרוא רחוב לזכר נרצחי הפיגוע בשם "דרך השישה" הסמוך לרחוב החלמיש בעיר, ובסמיכות למרכז הליכוד שבו התרחש הפיגוע, כמו כן מבנה מרכז הליכוד שבנוי כמבנה רומי עתיק הוכרז כמבנה שימור, ולצידו הוקמה אנדרטה לזכר ששת הנרצחים.

## קישורים חיצוניים
* הנרצחים בפיגוע, באתר לזכר האזרחים חללי פעולות האיבה
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: פיגועי ירי
קטגוריה:פיגועים באינתיפאדה השנייה
קטגוריה:פיגועי טרור בישראל ב-2002
ליכוד
קטגוריה:בית שאן: פיגועים
קטגוריה:גדודי חללי אל-אקצא: פיגועים
קטגוריה:ירי המוני בישראל
אובג'יו

**אובג'יו** (אנגלית: **Aubagio**) היא תרופת מרשם המיועדת לטיפול בטרשת נפוצה התקפית-הפוגתית. מטרתה להפחית את שיעור התקפי המחלה ולהאט את התקדמות הנכות.

אובג'יו מסייעת בהגנה על מערכת העצבים המרכזית, באמצעות הפחתת מספרם של תאי דם לבנים מסוג לימפוציטים, האחראים לנזק לתאי עצב. פעילות זו מצמצמת את התהליך הדלקתי המאפיין את מחלת הטרשת הנפוצה.

המרכיב הפעיל בתרופה, Teriflunomide, הוא המטבוליט הפעיל של Leflunomide או ARAVA (שם מסחרי), המשמשת לטיפול בדלקת מפרקים שגרונית מאז 1998.
אובג'יו, פותחה ומשווקת על ידי חברת סאנופי ג'נזיים (Sanofi Genzyme). היא אושרה בשנת 2012 על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי, ה-FDA, ועל ידי הסוכנות האירופית לתרופות, ה-EMA.
בישראל התכשיר מאושר על ידי משרד הבריאות וזמין במסגרת סל הבריאות משנת 2014 .

## מנגנון הפעולה
אובג'יו היא טבלייה הניטלת על ידי החולה פעם ביום דרך הפה במינון של 14 מ״ג, עם או בלי אוכל. מנגנון התרופה מעכב באופן סלקטיבי והפיך את האנזים DHODH (Dehydroorotatedehydrogenase) החיוני להתרבותם ושגשוגם של תאי הדם הלבנים, לימפוציטים מסוג B ו־T, המעורבים ישירות בגרימת נזק למיאלין העוטף את תא העצב, וכתוצאה מכך, בגרימת ההתקפים והתקדמות הנכות. הפחתת הלימפוציטים מצמצמת את התהליך הדלקתי המתרחש במערכת מערכת העצבים המרכזית בטרשת נפוצה. התרופה מופרשת בעיקר דרך המרה והמטבוליטים שלה בכליות.

## התוויה רפואית ושימוש
אובג'יו מתאימה לטיפול בחולי טרשת נפוצה התקפית-הפוגתית (RRMS) שזה עתה אובחנו, ובנוסף עבור מטופלים בתרופות אחרות לטרשת נפוצה אשר חוו כישלון טיפולי, תופעות לוואי או בעלי היענות נמוכה לתרופות הניתנות בהזרקה. כמו כן, אובג'יו מאושרת לטיפול בחולים אשר חוו התקף אחד וטרם אובחנו עם מחלה פעילה (CIS). אובג'יו ניתנת בטבלייה אחת דרך הפה, פעם אחת ביום. ניתן ליטול את הטיפול בכל זמן ביום.

## תופעות לוואי
תופעות הלוואי העיקריות שדווחו במחקרים בעקבות הטיפול אובג'יו כוללות: כאבי ראש, שלשול, בחילה, ירידה זמנית בצפיפות השיער, עלייה באנזימי הכבד (בערכי ATL). רוב תופעות הלוואי היו קלות עד מתונות וחלפו מעצמן תוך מספר שבועות.
כחלק משגרת הטיפול והמעקב אחר המטופל, יש צורך לבצע בדיקת דם להערכת תפקודי כבד אחת לשבועיים במשך 6 חודשי הטיפול הראשונים, ולאחר מכן כל חודשיים. מדידת לחץ דם וספירת דם מלאה יבוצעו לפי בקשת הרופא המטפל.
התרופה אסורה לשימוש בנשים בהיריון, אך במקרה הצורך ניתן לפנותה מהגוף בצורה מהירה ויעילה.

## ניסויים קליניים
אובג’יו נבדקה במספר מחקרים רחבי היקף, בהם השתתפו כ-5,000 חולים מרחבי העולם, לצד ניסיון קליני עתיר שנים והארוך ביותר מבין התרופות הניתנות דרך הפה.
בשני מחקרי הפיתוח, מחקר ה-TEMSO ומחקר ה־TOWER, אובג'יו הדגימה הפחתה משמעותית של מספר ההתקפים השנתי וצבירת הנכות. כמו כן, הוכח כי אובג'יו מסייעת בהאטת אטרופית מוח המואצת בחולי טרשת נפוצה..
במחקר נוסף, TOPIC, הוכח כי אובג'יו עיכבה את התפתחות ההתקף הקליני השני, אשר מהווה אבחנה ודאית של טרשת נפוצה לאחר התקף ראשון.

## קישורים חיצוניים

* האתר הרשמי של תרופת אובג׳יו באנגלית
* מידע מאתר משרד הבריאות

## הערות שוליים

קטגוריה:תרופות לטיפול בטרשת נפוצה
קטגוריה:תרופות לפי א'-ב'
הרי צבי בנק

**הרי (צבי) בנק** (28 ביוני 1924 – 13 בדצמבר 2007) היה רופא פנימאי ישראלי, פרופסור לרפואה פנימית באוניברסיטת תל אביב, מנהל מחלקה פנימית בבית חולים תל-השומר (ביתן 25) ומייסד מרפאת נוגדי קרישה בתל השומר. בנק היה מהרופאים הראשונים בישראל שטיפל בנוגדי קרישה במחלות לב כליליות ובפקקת. בנוסף עסק בנק במחלות בלוטת התריס.

## ביוגרפיה
בנק נולד בדרום אפריקה לרבקה ולאברהם פרץ שהיגרו ממזרח אירופה. לצד חינוך יהודי מסורתי שקיבל בבית חונך בנק תחילה בבית הספר מקומי בשפת האפריקאנס וכשמשפחתו עברה לקייפטאון התחנך בבתי ספר יהודים. בנק היה פעיל בתנועות הנוער הציונית "הבונים".

בנק למד רפואה באוניברסיטת קייפטאון. בשנת 1948 התחתן עם מיירה ובני הזוג התנדבו למח"ל. הם הפליגו לישראל בעיצומה של מלחמת העצמאות כשבנק שימש רופא צבאי בתפקיד של רופא גדודי בחטיבה 7 והשתתף בקרבות בגליל באזור סאסא ואילו אשתו מיירה התגייסה כחיילת ושירתה ביחידה לשיקום נכי צה"ל בתל אביב.

עם סיום מלחמת העצמאות החל בנק, לבקשתו של הד"ר חיים שיבא, לעבוד בשנת 1950 כרופא פנימי בבית חולים שיבא, במחלקותיהם של פרופ' שיבא ופרופ' הרי הלר. במהרה התמנה בנק לסגנו של שיבא. בגיל 37 התמנה בנק למנהל מחלקה פנימית (ביתן 25) ושימש בתפקיד זה כ-30 שנה, עד שנת 1991. עם פרישתו לגמלאות מונה בנק למנהל הוועדות הרפואיות של הביטוח הלאומי בבית החולים תל השומר.

ילדיו: אילן בנק (פרופ' לרפואה פנימית), מנהל מחלקה פנימית במרכז רפואי מעיני הישועה ורון (עורך דין).

## קישורים חיצוניים
* אתר הר"י, MD בנק הרי (צבי), באתר ההסתדרות הרפואית בישראל

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי דרום אפריקה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטאות בדרום אפריקה
קטגוריה:עולים לאחר מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מתנדבי חוץ לארץ (מח"ל)
קטגוריה:רופאים צבאיים ישראלים
קטגוריה:חיילי חטיבה 7
קטגוריה:רופאים פנימיים ישראלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: רפואה
קטגוריה:סגל המרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא - תל השומר
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות מורשה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1924
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2007
דוב חום מרסיקן

**דוב חום מרסיקן** (שם מדעי: *Orsus arctos marsicanus*), הידוע גם בשם דוב חום אפנינים (על הרי האפנינים), הוא תת-מין בסכנת הכחדה חמורה (CR) של הדוב החום.
## מאפיינים
אוכלוסיית דוב חום מרסיקן היא קטנה ומבודדת. תפוצת הדוב היא הפארק הלאומי של אברוצו, ובמקומות ואזורים מבודדים באיטליה כמו: הפארק הלאומי סיבליני, הפארק הלאומי גראן סאסו-לאגה, הפארק הלאומי מאיילה , הפארק האזורי של סירנטה-וילינו ובפארק האזורי סימברוני. תפוצת האוכלוסייה הצטמצמה באופן משמעותי במהלך 200 השנים האחרונות, והאוכלוסייה הנותרת נמצאת תחת איום, בעיקר בגלל התפתחות החקלאות באברוצו, כמו גם הרעלות וציד. זה הוביל לגודל אוכלוסייה נוכחי שמוערך בין 40 ל-50 דובים החיים באזורים המוגנים שלהם.

הזכרים יכולים לשקול עד 200 ק"ג, עם גובה של 1.9-2 מטר, ואילו הנקבות בדרך כלל קטנות יותר. הדובים בדרך כלל ביישנים, ולעיתים קרובות מופיעים רק בלילה. רוב הדובים חיים לבד ובעלי טריטוריה שיכולה להגיע לעד 200 קמ"ר.

ישנו ויכוח בין החוקרים האם יש להתייחס אליו כאל תת-מין או של כמין משלו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:דוביים
קטגוריה:איטליה: יונקים
אונוקאלהאי

**אוּנוּקְאַלְהָאי** (מערבית: **عنق الحيّة** - עֻנְק אל-חיה, "צוואר הנחש") או **α בנחש**, לפעמים נקרא גם **קור סרפנטיס** (בלטינית: **Cor Serpentis**, "לב הנחש"), הוא הכוכב הבהיר ביותר בקבוצת הכוכבים נחש עם בהירות נראית מדרגה 2.63. זהו הכוכב היחיד בקבוצה עם דרגת בהירות מתחת ל-3. אונוקאלהאי נמצא במרחק של כ-74 שנות אור ממערכת השמש ובשל קרבתו הוא נכלל בקטלוג גליזה לכוכבים קרובים.

## תכונות
אונוקאלהאי הוא ענק כתום מסוג ספקטרלי K2 III, מסתו כ-1.8 מסות שמש, רדיוסו פי 12 מרדיוס השמש, טמפרטורת פניו כ-4,550 קלווין והוא מאיר בעוצמה של פי 39 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה ובערך פי 70 בצירוף הקרינה בתחום התת-אדום. הכוכב נמצא בשלב התפתחות מתקדם והוא כבר סיים להתיך מימן להליום בליבתו ועבר להתכה של הליום לפחמן ולחמצן. אורו של הכוכב מציג ספקטרום בליעה חזק המראה על נוכחות גדולה מהרגיל של פחמן, חנקן ומגנזיום בשכבותיו החיצוניות.

במרחק זוויתי של 58 שניות קשת מאונוקאלהאי נמצא כוכב עמום עם בהירות מדרגה 11.8, אך ככל הנראה אין קשר בינו ובין אונוקאלהאי והם רק במקרה נמצאים על אותו קו ראייה. במרחק זוויתי של 2.4 דקות קשת נמצא עוד כוכב עמום יותר עם בהירות מדרגה 12.9, שגם הוא כנראה אינו קשור לאונוקאלהאי. שני הכוכבים התגלו בשנת 1828 על ידי ג'ון הרשל.

## קישורים חיצוניים
* אונוקאלהאי  באתר של ג'ים קלר
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ענקים מסוג K
קטגוריה:קבוצת הכוכבים נחש
קטגוריה:קטלוג גליזה
דוד צוקר (סטטיסטיקאי)

**דוד צוקר** (באנגלית: **David M. Zucker**; נולד ב-1961) הוא סטטיסטיקאי ישראלי, לשעבר ראש המחלקה לסטטיסטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים.

## חייו
נולד בבולטימור, מרילנד, ארצות הברית ב-21 בספטמבר 1961. למד באוניברסיטת ג'ונס הופקינס שבה השלים תואר ראשון (1980), תואר שני (1981) ודוקטורט (1986) במחלקה למתמטיקה. בנוסף בעל תואר במשפטים מאוניברסיטת מרילנד (1987).

עבד ב־FDA ובמכונים הלאומיים לבריאות בארצות הברית.

בשנת 1992 עבר לירושלים, ישראל. נשוי ולו שישה ילדים.

## קישורים חיצוניים
*  
* 
* פרופ' דוד צוקר, באתר האוניברסיטה העברית בירושלים.
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: סטטיסטיקה
קטגוריה:סטטיסטיקאים ישראלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מרילנד
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת ג'ונס הופקינס
קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
קטגוריה:עולים בשנות ה-1990
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1961
העולמות הקסומים של הארי פוטר

**העולמות הקסומים של הארי פוטר** (באנגלית: **The Magical Worlds of Harry Potter**) הוא ספר שכתב הסופר דייוויד קולברט, הספר מקשר שמות וכשפים מסדרת הספרים "הארי פוטר", למשמעויות בשפה הארמית, במיתולוגיות, ובאגדות.

קולברט הגה את הרעיון ל"העולמות הקסומים של הארי פוטר", בעודו בוחן את אחיינו ואחייניותיו על ההתייחסויות המיתולוגיות ברומנים. מאוחר יותר הוא כתב את הספר בעת הוראה לסטודנטים לתואר שני באוניברסיטת צפון קרוליינה.

הספר פורסם במרץ 2001, ללא אישורה של ג'יי קיי רולינג, הספר קיבל ביקורות חיוביות ממבקריו. וגרסה מעודכנת שלו פורסמה בשנת 2004 על ידי הוצאת ברקלי ספרים.

## תוכן
הספר בוחן את ההתייחסות להיסטוריה ולאגדות בספרותה של ג'יי קיי רולינג בסדרת הספרים "הארי פוטר". קולברט טוען שעל אף שנדמה שהמקומות והשמות הם מומצאים, וללא אחיזה או רקע בעולם האמיתי, יש להם בסיס במיתוסים ואגדות שהיו קיימים מכבר. לדבריו של קולברט, לכל שם, כשף או כינוי ב"הארי פוטר", יש משמעות עמוקה הקשורה לעבר: "אחד מן התענוגות הרבים המזומנים לקוראיה של ג'יי קיי רולינג, כרוך בגילוי האזכורים ההיסטוריים והספרותיים החבויים בספרייה". קולברט מביא דוגמאות ליצורים, למשל: בסיליסק, היפוגריף, טרולים וגובלינים, שמות (למשל: סיריוס בלק, ניקולא פלאמל, קסנדרה בלבלצקי), ואף הכישוף הממית, אבדה קדברה. כך למשל משתמע משמו של סיריוס בלק העובדה שהוא כלב שחור, מקורו של הבסיליסק הוא ביצור אגדי שהאמינו בו אנשי ימי הביניים, וקסנדרה בלבלצקי הם שני שמות שונים - אך בעלי אותו משמעות.

הספר בן 220 הדפים מכיל 53 פרקים. קולבר כותב על הקשרים בין ספרי רולינג לבין הפולקלור, המיתולוגיה היוונית, והתרבויות של מצרים העתיקה, רומא העתיקה, והאצטקים.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:הארי פוטר
קטגוריה:ספרי 2001
קטגוריה:ספרי הוצאת מודן
פומה ארגנטינאית

**פומה ארגנטינאית** (שם מדעי: *Puma concolor cabrerae*) היא תת-מין של פומת ההרים שתחום מחייתו במערב ובמרכז ארגנטינה. משקל הפומה ארגנטינאית הוא בין 32–82 ק"ג. בפארק הלאומי של סן גיירמו, 80% מהתזונה שלהם הם ויקוניות, 11% עכברים ו-9% ארנבות. הם טורפים גם גואנקו. כאשר קונדורי האנדים מטריד אותם, הם עשויים לנטוש את הטרף שלהם, דבר שגורם להם להרוג 50% טרף יותר מאשר פומה צפון אמריקאית.

## קישורים חיצוניים

* פומה ארגנטינאית באתר האנציקלופדיה של החיים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1940
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי רג'ינלד אינס פוקוק
קטגוריה:חתולים קטנים
קטגוריה:ארגנטינה: יונקים
פומה קוסטה-ריקנית

**פומה קוסטה-ריקנית** (שם מדעי: *Puma concolor costaricensis)* הוא תת-מין של פומת ההרים.

## מאפיינים
הפומה צדה בעיקר בלילה ויכולה לעבור מרחקים רבים בחיפוש אחר מזון. ההמלטה הממוצעת של הפומה היא שלושה גורים, כמו כן צבע הפרווה של הפומה הוא חום בהיר ללא סימנים. תת-מין זה מדורג כתת-מין השני בגודלו בקוסטה ריקה וניתן למצוא אותם בבתי גידול שונים. משקלם הוא 25–80 ק"ג, וכשאר הפומות גם פומה זו מהירה מאד, ויכולה לתמרן במיומנות רבה. מאמצי השימור של הפומה קוסטה-ריקנית התדרדרו מכיוון שמאמצי השימור בקוסטה ריקה התמקדו יותר ביגואר שמושך יותר ציידים בגלל פרוותו. בכל זאת, מפני שלפומה הקוסטה-ריקנית אין פרווה עם כתמים, ובזכות זה ניצודה פחות, מצב השימור שלה הוא ללא חשש.

## בית גידול ותפוצה
הפומה חיה במגוון אזורים ובתי גידול. מספר אוכלוסיות קיימות ומשגשגות במערב ארצות הברית, בדרום פלורידה ובמערב קנדה, אך בעבר הפומה הייתה נפוצה גם בחלקים המזרחיים של ארצות הברית. ישנן סברות שהיא נכחדה שם בתחילת המאה ה-20. כמה מדענים סבורים שאולי קיימות אוכלוסיות קטנות שנותרו, כ-50 פרטים, בעיקר בהרי האפלצ'ים ובמזרח קנדה. ארגון Ontario Puma Foundation מעריך שיש כ-850 פומות באונטריו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1901
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קלינטון הארט מריאם
קטגוריה:חתולים קטנים
קטגוריה:קוסטה ריקה: יונקים
סשה רויז

**סשה רויז** (באנגלית: **Sasha Roiz**; נולד ב-21 באוקטובר 1973) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה יהודי-קנדי יליד ישראל.

## ביוגרפיה
רויז נולד בתל אביב להורים יהודים ממוצא רוסי, המשפחה היגרה למונטריאול שבקנדה בשנת 1980.  

רואיז למד משחק בבית הספר למשחק של גילפורד.  

## קריירה
רויז הופיע במספר סדרות טלוויזיה פופולריות בארצות הברית בהן: "שקר לי", "שליחות קטלנית: יומני שרה קונור", "מיאמי", "קאסל" ו-"האוס".  

בשנת 2003 שיחק בסדרת הדרמה "חוקי המשחק" של רשת ESPN בתור סטיבן ליילס. 

בעקבות תפקידו בסרט המצליח "היום שאחרי מחר" משנת 2004 הופיע גם במספר סרטים, בהם "16 רחובות", "איש השנה" "לא ייאמן" ו"פומפיי". תפקיד ראשון גילם במותחן מדע בדיוני העצמאי "חילוץ". 

בשנים 2011–2017 גילם רויז את תפקיד שון רנארד, מפקד במשטרת פורטלנד ומכשף בסדרת הטלוויזיה "גרים". 

משנת 2017 מגלם רואיז את תפקיד בנט, סגן הנשיא, בסדרת המדע הבדיוני "המושיעים" ברשת CBS האמריקאית. 

בשנת 2019 שיחק בפרק 1 בעונה 4 של "לוציפר". 

בשנת 2020 דיבב בסרט "סופרמן: הבן האדום" את דמותו של האל ג'ורדן.

בשנת 2019 שיחק בעונה הראשונה של סדרת המסתורין הקנדית "Departure" בערוץ גלובל טלוויז'ן נטוורק (אנ') את דמותו של פאבל בארטוק.

בשנת 2022 דיבב את דמותו של קישלובסקי בסרט "אדומה אש". באותה שנה הצטרף בתור גילום דמותו של ג'ק דייטון בעונה השמינית של סדרת הדרמה הרפואית "שיקגו MED" שיצר דיק וולף עבור רשת NBC.  

## חיים אישיים
רויז מתגורר כיום בלוס אנג'לס. רויז דובר צרפתית ורוסית בנוסף לאנגלית.

## קישורים חיצוניים

* IMDb מציגה: מי הם ילידי ישראל “הכי פופולרים” בהוליווד ב-2013?, 1 בינואר 2013, באתר שבוע ישראלי

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים קנדים
קטגוריה:ישראלים שהיגרו לקנדה
קטגוריה:קנדים ממוצא יהודי-רוסי
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1973
פומה דרום-אמריקאית צפונית

**פומה דרום-אמריקאית צפונית** (שם מדעי: *Puma concolor concolor)* הוא תת-מין של פומת ההרים.

תפוצתו היא בצפון אמריקה הדרומית, קולומביה, וונצואלה, פרו וצפון ברזיל.
## מזון
מזונו של הפומה הוא: ציפורים, עצלנים, עכברים, צפרדעים, לטאות ולעיתים רחוקות חיות מבויתות. למרות שבחלק במקומות הגידול שלו כמו פארק לאומי סנגאי שבאקוודור הוא נמצא עם היגואר, הטרף של הפומה קטן יותר מטרף היגואר.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:חתולים קטנים
קטגוריה:ברזיל: יונקים
קטגוריה:אקוודור: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1771