open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
זרעית (סרט, 1964)

**זרעית** (ברוסית: **Жаворонок**) היא דרמה קולנועית עלילתית סובייטית בשחור-לבן, שהופקה על ידי אולפן הקולנוע Lenfilm בשנת 1964 על ידי הבמאים ניקיטה קוריחין ולאוניד מנאקר.

בכורת הסרט בברית המועצות על המסכים התקיימה ב-1 במאי 1965 ושודר בטלוויזיה המרכזית באוגוסט של אותה שנה. הסרט גם היה מועמד לפסטיבל קאן לאותה שנה.

## עלילה
הכתוביות במבוא הפתיחה טוענות שהסרט מבוסס על עובדות אמיתיות. העלילה מתרחשת בעורפה העמוק של גרמניה הנאצית ב-22 ביוני 1942. כדי לשפר את טווח ירי ודיוקם של תותחי הנ"ט שלהם משתמשים הגרמנים בטנקי שלל שנתפסו מהצבא האדום כ"מטרות חיות". "צוותי המוות" של הטנקים מאוישים על ידי שבויי מלחמה ואזרחים ממחנות ריכוז.

הסרט מספר על הבריחה מהשבי של אחד מצוותים שכאלה של טנק ה-T-34, בשליטת הנהג איוון, שריונר שמוצאו לא ידוע. צוות של שלושה חיילי הצבא האדום ולוחם במחתרת הצרפתית פורצים את עורף האויב לשדה התעופה, הם פוגשים נשים סובייטיות שנמלטו מעבודות כפייה והשמידו גדוד של הצבא הגרמני בדרכן. הם עוברים בעיירה גרמנית ומחדירים פחד בתושביה, אשר ציפו לניצחון מוקדם במלחמה, הצוות מייצר בירה והורס את האנדרטה לאביר הטווטוני הניצבת בה.

מאוחר יותר, בהתנגשות עם הגרמנים, מת הצרפתי מפיצוץ מטען, ומאחוריו שני אנשי הצוות האחרים שיצאו מהטנק. הניצול האחרון, איוון, מת מקליע של צלף גרמני לאחר שנחלץ מהטנק לפני שלעיני הגרמנים הציל את חייו של ילד גרמני קטן שחצה את הכביש.

## שחקנים ודמויות
**צוות T-34:**
* ויאצ'סלב גורנקוב - איוון
* גנאדי יוכטין - פיוטר
* ולרי פוגורלצב - אלכסיי
* ולנטינס סקולמה - הצרפתי
**קצינים וחיילים גרמנים:**
* ברונו אויה - אובר-שטורמפיהרר
* ארווין הבל - שטורמפיהרר קארל
* ג'ניס קטלאפ - אלוף-משנה גרמני המפקח על מבחן הטנק
* היינו מנדרי - מפקד המשטרה החשאית (שירותי ביטחון), שטנדרטנפיהרר
* גונאר פלאסן - חייל אס אס גרמני
* אולב טין - מהנדס צבאי בבגדים אזרחיים בשטח האימונים

## הפקה
סרגיי אורלוב, תסריטאי הסרט, למד על סיפור זה באחד הגיליונות של "קומסומולסקאיה פרבדה". נאמר בו, כי בגרמניה המזרחית סיפרו על טנקיסטים רוסים שנלכדו במהלך בדיקות של נשק גרמני חודר השריון. הם נמלטו מטווח הירי באמצעות טנק T-34.

## ראו גם
* T-34 (סרט)

## קישורים חיצוניים

* "זרעית", באתר לנפילם 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטים העוסקים בשבי
קטגוריה:סרטים על טנקים
קטגוריה:סרטים סובייטיים
קטגוריה:סרטי מלחמה
קטגוריה:סרטי דרמה היסטורית
קטגוריה:לנפילם
קטגוריה:סרטי 1964
קטגוריה:סרטי שחור-לבן
קטגוריה:סרטי מלחמת העולם השנייה
גאוגרפיה אסטרטגית

**גאוגרפיה אסטרטגית** הוא ענף של גאוגרפיה אנושית (להבדיל: "גאואסטרטגיה" הקשור אל המחקר הפוליטי) המתעסק אל בקרה או אל גישה לאזורים מרחביים המשפיעים על ביטחונם ושגשוגם של מדינות ועל אזורים מרחביים הנוגעים לשינוי גאוגרפי-אסטרטגי לגבי אופי הצרכים או הפיתוח האנושיים. תחום זה הוא כשלעצמו יותר מתעסק באופי המחקר הכללי יותר בגאוגרפיה ופחות באופן הלימוד והעיון. תחום זה של גאוגרפיה קשור גם אל ענפים אחרים במקצוע כגון: גאוגרפיה פיזית, גאוגרפיה כלכלית, גאוגרפיה עירונית, גאוגרפיה חברתית, גאוגרפיה פוליטית, וגאוגרפיה צבאית.

### תתי נושאים בגאוגרפיה אסטרטגית
* גאוגרפיה אסטרטגית כללית
* גאוגרפיה אסטרטגית צבאית
* גאוגרפיה אסטרטגית עסקית
* גאוגרפיה אסטרטגית לאומית
* אסטרטגית אזורית או מחקרים במדינה אסטרטגית
* גאוגרפיה אסטרטגית גלובלית
* גאוגרפיה ימית אסטרטגית.

## ראו גם
* מעצמת-על

קטגוריה:תחומים בגאוגרפיה
קטגוריה:גאוגרפיה אנושית
קטגוריה:גאוגרפיה עירונית
הלטיכוזאורוס

**הלטיכוזאורוס** (שם מדעי: ***Halticosaurus***; מילולית: "לטאה טובה בקפיצה/זריזה") הוא סוג של דינוזאור תרופוד קדום, אשר חי בסוף הטריאס שלפני 208 מיליון שנה. המאובנים שלו התגלו בבוואריה שבגרמניה והוגדרו בשנת 1952. במקור הוא נחשב למין של הדינוזאור ליליינשטרנוס, אך הופרד על פי מספר הבדלים ביניהם. סוג זה כולל מין יחיד - *Halticosaurus longotarsus* שגם היה היחיד במשפחתו. חלק מהחוקרים רואים בו טקסון מוטל בספק.

המאובנים שלו כללו שרידים חלקיים של עצמות זנב, לסת ושיניים ומספר חוליות ועצם הזרוע. אורך הגולגולת הגיע ל-45 סנטימטרים, כך שאורך כל הגוף הגיע לחמישה מטרים, מה שעושה אותו לטורף גדול יחסית לתקופתו והוא היה בעל מבנה רגליים חזקות ורגליים קדמיות קצרות יחסית. המאובנים שלו התערבבו עם אלה של פלטאוזאורוסים אשר חיו בסמוך אליו.

דינוזאור זה נחשב לחריג, וחלק מהחוקרים סבורים שהיה קרוב לצלופיזיים שגם הם חיו בטריאס. אחרים דווקא מניחים שהוא לא היה דינוזאור אמיתי אלא ארכוזאור דו-רגלי הדומה לתנין, כמו הסלטופוסוכוס. ואולם כיום מרבית החוקרים רואים בו דינוזאור אמיתי הקרוב לליליינשטרנוס ונמצא בדרך שבין הצלופיזיים לתרופודים המפותחים יותר, הטטנורים.

קטגוריה:תרופודה
קטגוריה:דינוזאורים שחיו בטריאס עליון באירופה
בהרט רטנה

**בהרט רטנה** (בהינדית: **भारत रत्न**; בתרגום חופשי: תכשיט הודו או פנינת הודו) הוא עיטור כבוד אזרחי הגבוה ביותר שניתן לאזרח בהודו. 
העיטור, אשר נוסד ב-2 ביוני 1954, מוענק כהוקרה על "תרומה יוצאת דופן למען הכלל" של אזרח, לרוב בתחום האמנות, הספרות והמדע, ללא הבדל דת, גזע, עיסוק או מין. מועמדים לפרס נבחרים על ידי ראש ממשלת הודו, ושמותיהם מועברים לנשיא הודו, אשר מעניק את העיטור. מדי שנה נבחרים שלושה מועמדים לכל היותר לזכות בתואר.

## מקבלי עיטור נודעים
* אטאל ביהארי ואג'פאיי
* בהימרו רמג'י אמבדקאר
* ביסמילה חאן
* ונקאטה רמאן
* סרוופלי רדהקרישנן
* ראווי שנקר

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:פרסים הודיים
*
Eight Days a Week

**Eight Days a Week** (בעברית: **שמונה ימים בשבוע**) הוא שיר של להקת הרוק הבריטית הביטלס. הוא נכתב על ידי ג'ון לנון ופול מקרטני, ונכלל באלבומם Beatles for Sale, שיצא ב-4 בדצמבר 1964. בארצות הברית, השיר יצא כסינגל, בפברואר 1965, לפני הוצאת האלבום Beatles VI, שיצא והופץ ברחבי צפון אמריקה. השיר זכה להצלחה רבה, והוא הסינגל השביעי של הביטלס שהגיע למקום הראשון במצעד הפזמונים השבועי של בילבורד הוט 100 בארצות הברית. השיר הגיע למקום הראשון גם במצעדי פזמונים בקנדה, בלגיה והולנד.

הביטלס הקליטו את השיר "Eight Days a Week" באולפני EMI בלונדון באוקטובר 1964. השיר יצא מחדש ברחבי העולם בשנת 2000 באלבום האוסף 1 של הביטלס. הוא גם סיפק את השם לסרטו התיעודי של הבמאי רון הווארד מ-2016 על שנות הלהקה כמבצעים חיים, *The Beatles: Eight Days a Week*.

## רקע
את ההשראה לכתיבתו ואת הרעיון לנושא השיר, ייחס פול מקרטני לכמה גורמים. בריאיון לעיתון פלייבוי בשנת 1984, העניק פול את הקרדיט לנושא השיר, לרינגו סטאר, בהשראת מלפרופיזם  שהביע פעם, שהיווה גם את הרעיון לכתיבת השירים A Hard Day's Night ו-Tomorrow Never Knows.

בהמשך, העניק פול את הקרדיט לכותרת השיר לנהג שהסיע אותו פעם לביתו של ג'ון לנון בווייברידג'. בספר שיצא במסגרת פרויקט האנתולוגיה של הביטלס, הוא מספר, "לרוב, נהגתי לנסוע לשם (לביתו של ג'ון) בעצמי, אך באותו יום הסיע אותי הנהג וכששאלתי לשלומו, הוא השיב לי, 'הו, עובדים קשה, שמונה ימים בשבוע'."

השיר הוקלט ב-6 באוקטובר 1964, בתוך שני מפגשים, שביחד ארכו כמעט שבע שעות, עם הפסקה של רבע שעה באמצע.

## משתתפים
* ג'ון לנון - שירה מובילה, גיטרה אקוסטית, מחיאות כפיים
* פול מקרטני - שירה מובילה, גיטרה בס, מחיאות כפיים
* ג'ורג' האריסון - קולות ליווי, גיטרה מובילה, מחיאות כפיים
* רינגו סטאר - תופים, מחיאות כפיים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי הביטלס
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים על זמן
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים של RPM
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד 100 סינגלי הפופ של קאש בוקס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת קפיטול רקורדס
קוסקינונודון

**קוסקינונודון** (שם מדעי: ***Koskinonodon***; לעיתים מכונה גם **אנסכיסמה** - *Anaschisma*) הוא סוג נכחד של דו-חיים מסדרת הטמנוספונדילים, אשר חי בטריאס העליון לפני 208–227 מיליון שנה. המאובנים שלו התגלו בתצורת צ'ינלה באריזונה, ובעוד תצורות באזור של דרום-מערב ארצות הברית. הוא סווג לראשונה ב-1929 ואז נקרא בשם *Buettneria*. עם זאת ב-2007 שם זה הועבר לסוג של חרגול מיערות קונגו, תוך נתינת השם הנוכחי במקום. חוקר בשם לוקאס עתר לארגון ICZN על החלפת השם וציין את האזכור הרחב של הדו-חיים כדי להחזיר את השם, ואולם העתירה נדחתה.
## מאפיינים
הקוסקינונודון היה דו-חי גדול באורך שלושה מטרים, אשר דמה למטופוזאורוס האירופאי. הייתה לו גולגולת ארוכה ורחבה באורך 65 ס"מ עם פתחי עיניים רחבים שבלטו קדימה, לסתת שנטו כלפי מעלה ובתוכם מעל 100 שיניים בכל צד לסת. דבר זה עזר מאוד ליצור ללכוד טרף קטן, לו ארב מתחת למים. השיניים גם היו מעוקלות מעט ובנוסף היו שיניים מעט גדולות יותר על החך להם חריצים עמוקים, אשר עזרו ללכידת הטרף. הגפיים היו קצרות מאוד, אך הזנב היה עבה ושרירי וסיפק כוח להאיץ.

היצור חי בביצות הקדומות של ארצות הברית וחיפש במים טרף של דו-חיים אחרים, דגים או חסרי חוליות ואפילו פיטוזאורים קטנים. מבנה הלסתות עזר לו לחטוף טרף והוא גם ידע לשחות מתחת למים למשך זמן רב.

ככל הנראה הוא נכחד בהכחדת הטריאס, אשר גרמה לייבוש ביצות מסיבי, שינויי אקלים, החמצת אוקיינוסים ועוד.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1905
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אדווין ב. ברנסון
קטגוריה:טמנוספונדילים
קטגוריה:בעלי חיים שחיו בטריאס עליון באמריקה הצפונית
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-1929
קטנוכסמה

**קטנוכסמה** (שם מדעי: *Ctenochasma*; פירוש השם: "לסת מסרק") הוא סוג של פטרוזאור ממשפחת הקטנוכסמטיים, שבקבוצת הפטרודקטיליים, אשר חי לפני 145–150 מיליון שנה בסוף היורה. הוא הוגדר ב-1852 בידי החוקר הגרמני כריסטיאן אריך הרמן פון מייר ממאובנים שנמצאו בבוואריה, גרמניה באזור בו התגלה העוף הראשון - הארכאופטריקס. מאובנים נוספים התגלו בצרפת.

## מאפיינים
הקטנוכסמה היה פטרוזאור קטן מאוד, עם מוטת כנפיים באורך 45 סנטימטרים אצל המינים הגדולים ו-25 סנטימטרים אצל הקטנים ביותר, דומה מאוד לפטרודקטילוס. הלסת שלו הייתה מוארכת ומלאה בשיניים חלולות, דקות ומעוקלות מאוד. חלק מהפרטים היו בעלי מעל ל-400 שיניים בלסת. מבנה זה אולי עזר ללכידת טרף קטן, בדומה לזיפי הפלמינגו ולווייתני המזיפות. בכך הוא דמה לקרוב משפחתו מהקרטיקון - פטרודאוסטרו, אך בניגוד לקרובו הלסתות היו ישרות מאוד והוא לא היה יכול לשאוב את המים במעלה הגרון וכנראה השתמש בלסת בדומה למקור הכפן. השיניים היו מצויות רק בחלק הקדמי של שתי הלסתות.

מהמבנה של העיניים שכללו טבעות גדולות ייתכן מאוד שהוא היה פעיל בלילה. הדבר יכול להיות כהימנעות מתחרות עם פטרוזאורים חזקים ממנו. למרות גודלו הקטן הוא כנראה דאה בדומה לעופות גדולים על זרמי, זאת בשל מבנה הכנפיים הארוכות באופן יחסי יותר משאר הפטרוזאורים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קטנוכסמטיים
קטגוריה:פטרוזאורים שחיו ביורה עליון באירופה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי כריסטיאן אריך הרמן פון מייר
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-1852
Alive (שיר של וינסנט בואנו)

"**Alive**" הוא שיר של הזמר הפיליפיני יליד אוסטריה וינסנט בואנו. הוא נבחר לייצג את אוסטריה בתחרות האירוויזיון 2020 ב-12 בדצמבר 2019.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 2019
קטגוריה:סינגלים מ-2020
קטגוריה:שירי אירוויזיון 2020
קטגוריה:שירי אוסטריה באירוויזיון
קטגוריה:שירים באנגלית
טורניאריה

**טורניאריה** (שם מדעי: *Tornieria*) הוא סוג של דינוזאור ענקי ממשפחת הדיפלודוקיים אשר חי ביורה העליון במזרח אפריקה. הוא כלל מין יחיד - *Tornieria africana*, אשר תואר בידי החוקר ריצ'רד שטרנפלד ב-1911. דינוזאור זה קרוי על שם החוקר הגרמני גוסטב טורניאר . לאורך השנים הועבר מין זה לסוגים שונים.

הטורניאריה היה דינוזאור גדול ממשפחת הדיפלודוקיים, בה נכללו הדיפלודוקוס, האפטוזאורוס והבארוזאורוס. עצם הירך הענקית שלו הגיע לאורך 138 סנטימטרים ואורכו הכולל הגיע ל-26 מטרים ומשקלו ל-23 טונות. הוא היה בעל צוואר וזנב ארוכים, אך בניגוד לקרוביו היה בעל רגליים קצרות באופן יחסי ובעל מבנה חוליות זנב שונות מעט. הוא קרוב בעיקר אל הדינהרוזאורוס האירופי.

## מיון ושמות
הממצאים הראשונים שלו הגיעו מתצורות טנדגורו  שבטנזניה שנחפרו ב-1907 בידי החוקר אברהרד פראס . הממצאים כללו שלד ובו עצמות רבות, מעל 650, אשר ייתכן שהשתייכו רק לפרט אחד. עם זאת מרביתם הושמדו במהלך הפצצה אווירית באזור במלחמת העולם השנייה. מהדינוזאור נותרו רק 150 עצמות.

העצמות ששרדו את ההפצצות נחשבו לממצאים מסוג גיגנטוזאורוס (*Gigantosaurus*) ובו של שלושה מינים שונים: *G. africanus* ,*G. robustus* ומין שלישי בשם *G. dixeyi*. ואולם המינים הועברו לסוג אורניתופסיס, אך הוא נחשב בטל וגם הגיגנטוזאורוס התבטל.

השם שנתן שטרנפלד נחשב לשם זהה לבארוזאורוס, אליו הועבר המין *G. africanus*. מין שני הועבר לסוג ג'ננסיה והמין *G. dixeyi*, משויך כיום לסוג מלאוויזאורוס. עם זאת בשנת 2006 ממחקרים שנעשו על הבדלים העצמות בין הבארוזאורוס האמריקני לאפריקני, החוקר קריסטיאן רמס החליט להפריד את הטורניאריה לסוג עצמאי.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:דיפלודוקיים
קטגוריה:דינוזאורים שחיו ביורה עליון באפריקה
יאקוב קולאס

**יאקוּב קוֹלאס** (ברוסית: **Якуб Колас**;  3 בנובמבר 1882 – 13 באוגוסט 1956) היה משורר סובייטי, ממייסדי הספרות הבלארוסית.

## ביוגרפיה
קונסטנטין מיצקביץ' (שמו המקורי של יאקוב קולאס) נולד בכפר בקרבת מינסק למשפחת יערן. בשנת 1902 הוא סיים בית ספר למורים והחל עבודתו כמורה באזור פינסק. בשנת 1906 הוא פרסם את שירו הראשון. במהלך חייו הוא פרסם יצירות תחת שמות עט שונות, אך "יאקוב קולאס" היה המפורסם והנפוץ. הוא ידוע תחת שם עת זה.

בעקבות ארגון כנס מורים בלתי חוקי הוא נשפט למספר שנות מעצר שעבר בטירת פישצ'לאוסקי במינסק. בנשים 1912–1914 המשיך להיות מורה בפינסק.

במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא גויס לצבא והשתתף בקרבות. לאחר סיום המלחמה ומלחמת האזרחים ברוסיה המשפחה התיישבה במינסק.

בהיותו במינסק יאקוב קולאס עסק בכתיבת שירים ומילונאות. במהלך שנות ה-20 של המאה ה-20 הוא פרסם מספר ספרי שירה. במהלך מלחמת העולם השנייה יאקוב קולאס פרסם שירים על אירועי המלחמה.

במהלך שנים 1921–1954 יאקוב קולאס פרסם סדרה של שלושה ספרים על חיי העם הבלארוסי בתחילת המאה ה-20.

הוא היה בין עורכים של מילון רוסי-בלארוסי שפורסם בשנת 1953.

יאקוב קולאס נפטר בשנת 1956 לאחר מחלה.

על בסיס ספריו צולמו מספר סרטים.

במינסק פועל מוזיאון המוקדש לחייו ויצירותיו.

## קישורים חיצוניים

* אתר המוקדש לחייו
* 

קטגוריה:משוררים סובייטים
קטגוריה:מעוטרי עיטור לנין
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום
קטגוריה:סופרים בלארוסים
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ברית המועצות
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער
קטגוריה:מתרגמים מפולנית
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1882
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1956
תלאטוארכון

**תלאטוארכון** (שם מדעי: *Thalattoarchon*) הוא סוג של זוחל ימי נכחד בן לסדרת האיכתיוזאורים, אשר התקיים בימים ובאוקיינוסים של תור הטריאס, בתחילת המזוזואיקון שלפני 247 עד 242 מיליון שנה מהיום. הוא היה מבין ראשוני האיכתיוזאורים הטורפים. מאובניו של התלאטוארכון התגלו בנבדה בשנת 2010 ממצאי שלד כמעט שלם. הוא סווג בשנת 2013 ובסוג נכלל מין יחיד: *Thalattoarchon saurophagis*, שפירוש שמו מיוונית: "אוכל הלטאות הריבוני של הימים".

התלאטוארכון הגיע לאורך 8.3 מטר עם סנפירי חזה חלשים יחסית, אך זנב ארוך ועבה, אם כי חסר אונות כמו של איכתיוזאורים מאוחרים. מבנה הלסתות שלו דמה ללסתות טורף עם שיניים חדות בעלות קצוות מחורצים וכמה שיני כתר ביניהם. מבנה זה היה שונה מהשיניים החרוטיות של האיכתיוזאורים המאוחרים, למעט *Himalayasaurus*. איכתיוזאור הדומה לו מאוד הוא הסימבוספונדילוס, אשר חי באותה תקופה וגם מעט מאוחר ממנו בטריאס העליון, וגם הוא היה טורף חזק, אך לתלאטוארכון היה חרטום בגודל כפול ממנו. שניהם דמו במבנה שלהם לקטלן מודרני והיו מבין ראשוני הטורפים שיכלו לצוד טרף הקרוב להם בגודלו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:איכתיוזאוריה
קטגוריה:בעלי חיים שחיו בטריאס תיכון באמריקה הצפונית
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-2013
האיגוד הישראלי לרפואת הפה

**האיגוד הישראלי לרפואת הפה** נוסד בשלהי שנות ה-80 של המאה ה-20, כחלק מההסתדרות לרפואת שיניים בישראל. באיגוד חברים מומחים, מתמחים ובעלי עניין בתחומים של רפואת הפה ופתולוגיה אוראלית.

## מטרות
* לקדם את הידע המקצועי והמדעי של חברי האיגוד על ידי ארגון כנסים, מפגשים והרצאות בתחומי רפואת הפה.
* לעודד את המחקר, ולשמש כפורום לדיון בנושאי רפואת הפה.
* לקדם את המודעות לנושאי רפואת הפה בקהילה.
* לפתח לימודים מתקדמים בתחומי רפואת הפה.
* לגשר בין האיגוד הישראלי לרפואת הפה לבין איגודים בתחומי מומחיות שונים ברפואה, ובין האיגוד הישראלי לרפואת הפה לבין איגודים בינלאומיים ברפואת הפה.

## תולדות
תחום רפואת הפה בישראל החל עם הקמת המחלקה לרפואת הפה בבית הספר לרפואת שיניים של הדסה והאוניברסיטה העברית בירושלים, על ידי פרופסור אינו שאקי בשנת 1955.

תחום רפואת הפה מוכר כתחום התמחות ברפואת שיניים על ידי משרד הבריאות הישראלי. כיום, במרבית בתי החולים בישראל ישנן מחלקות לרפואת הפה, וקיימות 5 מחלקות בעלות תוכניות התמחות להכשרת מומחים ברפואת הפה: בבית הספר לרפואת שיניים של הדסה והאוניברסיטה העברית בירושלים, בבית הספר לרפואת שיניים באוניברסיטת תל אביב, במרכז הרפואי לגליל בנהריה, במרכז הרפואי ע"ש ברזילי באשקלון ובמרכז הרפואי ע"ש שיבא בתל השומר.

בשנת 2016 הצטרף האיגוד הישראלי לכאב אורופציאלי לאיגוד הישראלי לרפואת הפה.

נכון לשנת 2019, ד"ר אלי מיכאלי משמש כיו"ר של האיגוד.

## ראו גם
* האיגוד הישראלי לשיקום הפה

## קישורים חיצוניים
* 

* דף האיגוד הישראלי לרפואת הפה באתר ההסתדרות לרפואת שיניים בישראל
* [כתב העת המדעי הרשמי של האיגוד Oral Diseases](http://onlinelibrary.wiley.com/journal/10.1111/(ISSN)1601-0825/homepage/Society.html)

## הערות שוליים

איגוד רפואה
פה, רפואה
פה, רפואה
אג'האזשפלו

**אג'האזשפלו** (בהונגרית: **Egyházasfalu**) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם אוכלוסיית אג'האזשפלו נמצאת במגמת ירידה מ-904 תושבים בשנת 1990 ועד ל-889 תושבים בשנת 2019

## יהודי אג'האזשפלו
באג'האזשפלו חיו יהודים בתקופות זמן שונות:

## קישורים חיצוניים

*  

## הערות שוליים

קטגוריה:הונגריה: כפרים
הפאונה של האורסטן

שמאל|ממוזער|250px|אורסטן מפצלי האלום משלהי הקמבריון באנדרדרום (Andrarum) בדרום שוודיה
**הפאונה של האורסטן** (**Orsten Fauna**) הם אורגניזמים מאובנים שהשתמרו בצורה יוצאת דופן באנתרקוניט, סוג של אבן גיר ביטומנית בגוון שחור עד אפור הקרוי בשוודית אורסטן, ונתגלו בלאגרשטטן בדרום שוודיה. המאובנים מתוארכים משלהי השלב השלישי של הקמבריון (סביב 514 למ"ש), תחילת השלב הרביעי ועד הפורונגיאן (Furongian, שלהי הקמבריון עד 485 למ"ש), בייחוד בקינקולה (Kinnekulle) ועל האי אלנד, כולם בשוודיה.

האתר הראשוני נתגלה ב-1975 על ידי הפלאונטולוג הגרמני קלאוס מילר (Klaus Müller) ועוזריו בווסטריטלנד (Västergötland) בדרום שוודיה, משמר באופן יוצא דופן אורגניזמים בעלי גוף רך, ואת הפגיות שלהם, שנשמרו בשלושה ממדים, מבלי שנדחסו. האורגניזמים התאבנו בזרחות ובסיליקטים, ולכן הקוטיקולה הכיטינית העדינה, והחלקים הרכים אינם מושפעים מחומצות הפעולות על נודולות אבן הגיר שבתוכן שרדו המאובנים. החומצות ממיסות את אבן הגיר, וחושפות את המיקרו מאובנים בתהליך שחזור המכונה "צריבת חומצה". על מנת לחלץ את המאובנים המיסו בחומצה יותר מטון וחצי של אבן הגיר אורסטן במעבדה מיוחדת בבון, שעברה אחר-כך לאולם. את השארית סורקים במיקרוסקופ אלקטרונים.

הפאונה של האורסטן קידמה את ההבנה של הפילוגנטיקה של בעלי החיים והאבולוציה, בייחוד בקרב פרוקי-הרגליים, בחלקו תודות לשימור הייחודי של הפגיות. אתרי האורסטן חושפים מאובנים של בעלי החיים קטנים העתיקים ביותר שחיו על קרקעית הים. בפעם הראשונה התגלו מאובנים של דובוני מים, וכנראה תולעים חופשית מתת-מחלקת ה-*[[Pentastomida]]*.

השכבות מהקמבריון כוללות פצלים של אלום בנודולות אבן גיר (תצורת פצלי אלום), שמשערים כי הם תוצרים של בית גידול עני בחמצן של קרקעית הים של מדף יבשת בעומקים שבין 50 ל-100 מטרים. הקרקעית הייתה עשירה בבלית אורגנית, שיצרה אזור בוצי רך עם הפתתה  בשכבת פני השטח.

מאובנים נוספים של בעלי חיים באורסטן נתגלו בנבדה, מזרח קנדה, אנגליה, פולין, סיביר, הרפובליקה העממית של סין והטריטוריה הצפונית של אוסטרליה.

## קישורים חיצוניים

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:הפיצוץ הקמבריוני
קטגוריה:מאובנים
פרטבוז

**פרטבוז** (בהונגרית: **Fertőboz**) הוא כפר קטן במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה.

## יהודי פרטבוז
בפרטבוז חיו שני יהודים בלבד בתקופות זמן שונות:

## קישורים חיצוניים

*  

## הערות שוליים

קטגוריה:הונגריה: כפרים
אנתרקוניט

שמאל|ממוזער|250px|אנתרקוניט מפצלי האלום משלהי הקמבריון באנדרדרום (Andrarum) בדרום שוודיה
**אנתרקוניט** (באנגלית **Anthraconite**) המכונה "אבן מסריחה" (Stinkstone) הוא סוג של סלע שיש, קלציט או אבן גיר ביטומני בגוון שחור עד אפור, המייצר ריח לא נעים כשמכים או משפשפים אותו. משערים כי הוא נוצר כאשר אבן גיר מושקעת בתנאים אנאירוביים. כמה מסוגי האורסטן משחררים מספיק נפט כשמכים בהם, כך שהוא עלול להידלק.

סלע זה מכונה בשוודית אורסטן (Orsten), ובשכבות סלע זה מאזור וסטריטלנד (Västergötland) בדרום שוודיה נתגלו מאובנים שמורים בצורה יוצאת דופן משלהי השלב השלישי של הקמבריון (סביב 514 למ"ש), תחילת השלב הרביעי ועד הפורונגיאן (Furongian, שלהי הקמבריון עד 485 למ"ש). המאובנים שנתגלו בלאגרשטטה זה כונו הפאונה של האורסטן.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סלעי משקע
אוטו קרס פון קרסנשטיין

**פאול אוטו פליקס [[פרייהר]] קרס פון קרסנשטיין** (בגרמנית: **Otto Kreß von Kressenstein**; 13 בספטמבר 1850 – 19 בפברואר 1929) היה גנרל אוברסט בבוואריה ושר המלחמה הבווארי מ-16 בפברואר 1912 עד 7 בדצמבר 1916.

## ביוגרפיה
קרס פון קרסנשטיין נולד בגרמרסהיים. לאחר הצטרפותו לצבא המלכותי הבווארי הוא שימש כמועמד לקצונה ברגימנט הפרשים הקלים ה-2 הבווארי (טקסיס). הוא שירת במלחמת מלחמת צרפת–פרוסיה בדרגת לויטננט, ובמהלך השנים 1874–1877 הוא למד באקדמיה הצבאית הבווארית במינכן. בדרגת אובר לויטננט הוא הועבר לפיקוד הכללי של הקורפוס הבווארי השני, ובשנת 1888 הוא הועלה לדרגת ריטמייסטר. בשנת 1891 הוא הועלה לדרגת מיור, והועבר לרגימנט הפרשים הכבדים ה-1 הבווארי (קרל, נסיך בוואריה) בשנת 1893, שם הועלה לדרגת אוברסט לוטננט בשנת 1896. בשנה שלאחר מכן הוא מונה למפקד רגימנט הפרשים הקלים המלכותי ה-6 (אלברכט, נסיך פרוסיה), בשנת 1898 הועלה לדרגת אוברסט, ובשנת 1901 הועלה לדרגת גנרל מיור. בשנת 1902 הוא קיבל את הפיקוד על חטיבת הפרשים המלכותית הבווארית הרביעית. בדרגת גנרל לוטננט קיבל את התפקיד כמפקח על חיילי הפרשים בשנת 1904. בשנת 1906 הוא מונה למפקד הדיוויזיה הבווארית ה-1, ופיקד עליה עד לשנת 1910. לאחר כניסתו לתפקיד שר המלחמה בשנת 1912, הוא הועלה לדרגת גנרל אוברסט ב-1 באוגוסט 1914. קרס פון קרסנשטיין היה הנציג הבווארי באימפריה הגרמנית. הוא התפטר מתפקידו בשנת 1916 ומת במינכן ב-19 בפברואר 1929. אחד מבניו היה הגנרל פרנץ אוטו פרייהר קרס פון קרסנשטיין.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:גנרלים בצבא הקיסרות הגרמנית
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1850
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1929
עכבר העיר ועכבר הכפר (סדרת טלוויזיה)

**עכבר העיר ועכבר הכפר** (באנגלית: **The Country Mouse and the City Mouse Adventures**) היא סדרת הנפשה צרפתית-קנדית, מסוגת קומדיה והרפתקאות, שנוצרה על ידי ג'וזף מלוזי. הסדרה מבוססת על משל בעל אותו שם המיוחס לאיזופוס, ואילו הדמויות הראשיות של הסדרה הופיעו בעבר בספיישל הטלוויזיוני "עכבר העיר ועכבר הכפר: סיפור חג המולד", אשר שודר לראשונה בשנת 1993 בערוץ HBO האמריקאי.

הסדרה הופקה על ידי ליסה טיילור והולחנה על ידי ג'יימס גלפנד. הסדרה הופקה על ידי CINAR Films (שתרמה 6 מיליון דולר למימון הפרויקט), France Animation, Ravensburger Film & TV ו-WIC Entertainment, כשבעונה הראשונה לקחו חלק בהפקה גם Reader's Digest, Videal ו-.Motion Pictures, S.A. הפקת העונה הראשונה של הסדרה עלתה כ-9 מיליון דולר.

לסדרה הופקו שתי עונות שכל אחת מהן כוללת 26 פרקים באורך 24 דקות. השידור המקורי של הסדרה היה בארצות הברית בערוץ HBO שסיפק מימון לפיתוח הסדרה, כאשר פרק הבכורה שודר ב-1 במרץ 1998 ופרק הסיום שודר ב-27 באוקטובר 1999. שידור הבכורה של הסדרה בצרפת היה בערוץ France 3 ובקנדה בערוץ TVOntario. בישראל הסדרה שודרה בדיבוב עברי בערוץ הילדים בין השנים 1998–2001, כאשר מאוחר יותר היא החלה להיות משודרת בשידורים חוזרים בערוץ לוגי.

## תקציר העלילה
הסדרה מתרחשת בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20, ועוקבת אחר שני עכברים בני דודים אמריקאים, אמילי מהכפר ואלכסנדר מהעיר. בכל פרק בני הדודים יוצאים להרפתקאות במדינות שונות ברחבי העולם, בדרך כלל כדי לעזור לבני דודיהם, לפתור תעלומה או לעצור את אומברט שומכלומברט העכברוש הגנב והמרושע.

בין המדינות שביקרו בהן אמילי ואלכסנדר נכללות צרפת, הממלכה המאוחדת, גרמניה, אנגליה, קליפורניה, הודו, יוון, איטליה, שווייץ, קנדה, טיבט, מקסיקו, הרפובליקה העממית של סין, יפן, רוסיה, ניו יורק, אוסטרליה, מצרים, סקוטלנד, איי גלאפגוס, אפריקה, עיראק, פינלנד, ספרד, האוקיינוס האטלנטי, באלי, פנמה, מסצ'וסטס, וושינגטון די. סי., הונגריה, הולנד, סנט לואיס, הונג קונג, קרוליינה הצפונית, תאילנד, ניו זילנד, אירלנד וטרינידד וטובגו.

## דמויות ראשיות
* **אמילי (Emily)** – עכברה כפרית אמריקאית. בת דודה של אלכסנדר.
* **אלכסנדר (Alexander)** – עכבר עירוני אמריקאי. בן דוד של אמילי.
* **אומברט שומכלומברט (No-Tail No-Goodnik)** – עכברוש גנב ומרושע. לעיתים קרובות לאחר שהוא עושה משהו, הוא משאיר אחריו זנבות מזויפים.

## מדבבים
במאי ומפיק הדיבוב העברי היה קובי אשל.

בנוסף דיבבו בדיבוב העברי דבי בסרגליק, דור צויגנבום, יהויכין פרידלנדר, מיכל צפיר, קובי אשל ושי חורש.

## שידור

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות טלוויזיה קנדיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה צרפתיות
קטגוריה:סדרות הנפשה צרפתיות
קטגוריה:סדרות הנפשה קנדיות
קטגוריה:סדרות קומדיה קנדיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה קנדיות שעלו לשידור בשנות ה-1990
קטגוריה:סדרות טלוויזיה צרפתיות שעלו לשידור בשנות ה-1990
קטגוריה:HBO: סדרות
קטגוריה:ערוץ הילדים: תוכניות רכש
קטגוריה:ערוץ לוגי: תוכניות רכש
קטגוריה:עכברים בתרבות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה באנגלית
קטגוריה:סדרות טלוויזיה המבוססות על ספרים
קרל, נסיך בוואריה

**קרל, נסיך בוואריה** (בגרמנית: **Franz von Bayern**; 1 באפריל 1874 – 9 במאי 1927) היה בנו של לודוויג השלישי, מלך בוואריה וגנרל מיור בצבא הבווארי במלחמת העולם הראשונה.

## ביוגרפיה
קרל נולד ב-1 באפריל 1874 בלינדאו, ללודוויג, נסיך בוואריה ולמריה תרזה מאוסטריה-אסטה, בתם של פרדיננד קרל ויקטור, ארכידוכס אוסטריה-אסטה ואליזבת פרנציסקה, ארכידוכסית אוסטריה. בצעירותו התגייס קרל לצבא הבווארי, שהיה חלק מצבא הקיסרות הגרמנית, ובמהלך שירותו הגיע לדרגת גנרל מיור. בשנת 1913 עלה אביו לשלטון, לאחר הדחת בן דודו אוטו, מלך בוואריה, והוכתר כלודוויג השלישי, מלך בוואריה, אולם הוא נאלץ להתפטר מתפקידו לאחר מלחמת העולם הראשונה.

בעקבות התבוסה הגרמנית במלחמה פרצה המהפכה הגרמנית, ובעקבותיה נאלץ אביו להתפטר מתפקידו. לאחר מכן התגורר קרל במינכן, שם חי עד מותו ב-9 במאי 1927.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:נסיכים גרמנים
קטגוריה:בית ויטלסבאך
קטגוריה:גנרלים בצבא הקיסרות הגרמנית
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1874
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1927
ג'ורג' לורר

**ג'ורג' ג'וזף לורר השלישי** (באנגלית: **George Joseph Laurer III**; 23 בספטמבר 1925 – 5 בדצמבר 2019) היה מהנדס אמריקאי, עובד IBM שנודע כמפתח קוד המוצר האוניברסלי (UPC) בשנות ה-70 של המאה ה-20 על בסיס הברקוד, שנרשם כפטנט באוקטובר 1952. על שמו של לורר רשומים 25 פטנטים.

## ביוגרפיה
ג'ורג' לורר נולד בשנת 1925 בניו יורק. משפחתו עברה לבולטימור, שם עבד אביו כמהנדס חשמל בצי ארצות הברית. בנעוריו חלה בשיתוק ילדים. במלחמת העולם השנייה התגייס לצבא ארצות הברית. לאחר שחרורו מהצבא למד תיקון מכשירי רדיו וטלוויזיה בבית ספר מקצועי. בתום שנת לימודים שכנע אותו אחד ממדריכיו ללמוד באוניברסיטה. בשנת 1951 קיבל לורר תואר ראשון בהנדסת חשמל מאוניברסיטת מרילנד. הוא לא זנח את חיבתו לרדיו, והמשיך להחזיק ברישיון של חובב רדיו.

עם סיום לימודיו הצטרף לחברת IBM כמהנדס מתחיל, והתמיד בעבודה בחברה זו במשך 36 שנים. בשנת 1969 קודם לדרגת מהנדס בכיר ועבר למשרדי החברה ב-Research Triangle Park בקרוליינה הצפונית. בחברה הוטלה עליו המשימה של פיתוח ברקוד לחנויות מכולת. תחילה חתרה החברה לברקוד מעגלי, כפי שהוצע על ידי ממציא הברקוד, נורמן ג'וזף וודלנד, אך לורר הבין שמבנה זה אינו יעיל, ותכנן קוד של פסים אנכיים, שאותו הציע לממונים עליו בשנת 1971 או 1972. שינוי זה אושר על ידי מנהליו, ולורר המשיך, יחד עם וודלנד והמתמטיקאי דוד סביר (David Savir), בשכלול השיטה, ובכלל זה הוספה של ספרת ביקורת. בשנת 1973 אושרה הצעתה של IBM על ידי איגוד של רשתות שיווק מזון. 

בשנת 1976 הוענק לו אות הוקרה, "Raleigh, N.C. Inventor of the Year", ובשנת 1980 הוענק לו אות הוקרה מטעם חברת IBM, Corporate Technical Achievement award. 

לורר התגורר בעיירה ונדל הסמוכה לראלי, בירת קרוליינה הצפונית. נישא למרילין סלוקום ונולדו להם ארבעה ילדים. לורר נפטר ב-5 בדצמבר 2019.

לפי ארגון GS1, בשנת 2019 נסרקו יותר משישה מיליארד קודי UPC מדי יום.

## קישורים חיצוניים


* 
* George Laurer, co-inventor of the barcode, dies at 94, BBC, 10 December 2019
* Harrison Smith, George Laurer, an inventor of the modern bar code, dies at 94, The Washington Post, 11 December 2019


## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:מהנדסי חשמל אמריקאים
קטגוריה:עובדי IBM
קטגוריה:ממציאים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מרילנד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1925
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2019
סוזוקי קיזאשי

**סוזוקי קיזאשי** (ביפנית: **スズキ・キザシ**, באנגלית: **Suzuki Kizashi**) היא מכונית משפחתית גדולה מתוצרת יצרנית הרכב היפנית סוזוקי מוטור אשר יוצרה בין השנים 2009–2016 (משנת המודל 2010) ביפן.

## "סוזוקי קיזאשי"

* 4 דלתות.
* 5 נוסעים.
* מנוע קדמי תוצרת "סוזוקי" סדרה "J engine", דגם מנוע "J24B".
* סוגי הנעה: הנעה קדמית 4x2, הנעה כפולה 4x4 (כוללת מצב פעולת FWD המופעלת על ידי הנהג לחיסכון בדלק).
* קיבולת מכל דלק - 64 ליטר.
* קיבולת תא מטען אחורי - 461 ליטר.
* פליטה פחמן דו-חמצני - 183-191 גרם / ק"מ.
* דגמי "סוזוקי קיזאשי" מגיעים כסטנדרט עם ABS, בקרת יציבות, מערכת בקרת משיכה, כריות אוויר קדמיות ואחוריות וכריות אוויר וילון צד. מערכת בקרת יציבות משופרת כלולה עם ההנעה הזמינה לכל הגלגלים.
* מבחני בטיחות - 5 כוכבים (מתוך 5) ב-"Australasian New Car Assessment Program"  (ANCAP).
* תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 7.8 שניות (מנוע 2.4 ליטר משודך לתיבת הילוכים ידנית).
* תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 8.8 שניות (מנוע 2.4 ליטר משודך לתיבת הילוכים רציפה).

### שיווק ויצוא
* ביפן שווקו דגמי "סוזוקי קיזאשי" מ-21 באוקטובר 2009.
* דגמי "סוזוקי APV" יוצאו לארצות הבאות: מספר ארצות בצפון אמריקה (שיווק מ-1 בדצמבר 2009), ארצות הברית (שיווק מ-30 ביולי 2009), אוסטרליה, ניו זילנד (שיווק מ-11 במאי 2010), מספר ארצות באירופה (שיווק משנת 2012) כולל איטליה, הודו (שיווק מפברואר 2011), איראן.

## תמונות

קובץ:Suzuki Kizashi -- 09-07-2011.jpg | "סוזוקי קיזאשי"
קובץ:2011 Suzuki Kizashi S AWD left rear.jpg | "סוזוקי קיזאשי", שנת 2011
קובץ:2010 Suzuki Kizashi GTS -- 05-26-2010.jpg | "סוזוקי קיזאשי", דגם "GTS" שנת 2010
קובץ:2010 Suzuki Kizashi SE 5 -- 03-13-2010.jpg | "סוזוקי קיזאשי"
קובץ: '12 Suzuki Kizashi (MIAS '12).JPG | "סוזוקי קיזאשי"
קובץ: 2010 Suzuki Kizashi (FR) Sport sedan (2010-10-16).jpg| "סוזוקי קיזאשי" - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
קובץ: Suzuki Kizashi 2.4 4x4 CVT Mineralgrey Hinten.JPG| "סוזוקי קיזאשי"


## ראו גם
* סוזוקי מוטור

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מכוניות משפחתיות גדולות
קיזאשי
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-2009
בית לוינסון

ממוזער|שמאל|קבר אלישבע ודוד לוינסון
**בית לוינסון** הוא מבנה לשימור בגדרה.
## היסטוריה
בני הזוג איטה (אליזבטה) אלישבע ודוד לוינסון עלו לארץ מסיביר בעשור השני של המאה ה-20. המשפחה התיישבה בגדרה, בה בשנת 1921 בנו את בית לוינסון, וקנו קרקעות באזור. את הבית יצר האדריכל דב טשודנובסקי, שזה היה המיזם הראשון ששלו בארץ ישראל. דוד לוינסון נפטר בשנת 1925 ורעייתו, אליזבטה, נפטרה בשנת 1948 ושניהם טמונים זה לצד זה בבית העלמין בגדרה.

במלחמת העצמאות שימש בית לוינסון כבית חולים שדה.

לבני הזוג לוינסון לא היו ילדים ועל אף שאחותה, חנה שרמן, התגוררה אף היא בגדרה, היא ציוותה את ביתה להיות בית מנוחה ומרגוע לסופר ולמורה ובשנת 1952 נפתח במקום בית המרגוע למורה ולסופר ע"ש דוד לוינסון.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:גדרה: מבנים
שמואל אלמן

**סמואל** (**שמואל**) **אַלמן** (באנגלית: **Samuel Alman**; 20 בספטמבר 1877, סובוליבקה – 19 ביולי 1947) היה מלחין בריטי יהודי.

## ביוגרפיה
סמואל אלמן נולד בכפר סובוליבקה, אז בתחומי האימפריה הרוסית, כיום באוקראינה. בילדותו למד בחדר ולמד שירה בסורוקי. החל משנת 1895 למד מוזיקה באודסה ובקישינב. בהיותו באודסה ניגן בתזמורת צבאית. בהיותו בקישינב החל אלמן לכתוב מוזיקה לחזנים מקומיים. לאחר פוגרום קישינב בשנת 1903 הוא נסע לוורשה ואחר כך ללונדון. בהיותו בלונדון סיים לימודים בקולג' המלכותי למוזיקה.

במיוחד עבור התיאטרון היידי כתב אלמן את האופרה "המלך אחז", על בסיס ספרו של אברהם מאפו "אשמת שומרון". האופרה הוצגה לראשונה בשנת 1912, ואלמן עצמו היה המנצח. בהמשך הקריירה ביצע אלמן לתיאטרון זה תרגומים ליידיש של אופרות שונות.

החל משנת 1916 היה אלמן ממונה על המקהלה במספר בתי כנסת בלונדון, לרבות בית הכנסת הגדול.

בשנים 1925 ו-1938 פרסם שני כרכים של ספרו "שירים לבית הכנסת".

בשנת 1933 עדכן "Blue Book" - אוסף מוזיקה לבתי הכנסת הבריטיים.

## לקריאה נוספת
* אליהו אריה שלייפר, "שמואל אלמן: חמישים שנה לפטירתו", **דוכן**, טו (תש"ס 2000), עמ' 145–151.

## קישורים חיצוניים

* 
*  שמואל אלמן באתר המכון האירופי למוזיקה יהודית (IEMJ)
* ג'פרי שיסלר, סמואל אלמן באתר Chazzanut Online
* 
* 

עם מותו:
* 
* 

מפרי עטו:
* 

קטגוריה:מלחינים יהודים רוסים
קטגוריה:מלחינים יהודים בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1877
קטגוריה:נפטרים ב-1947
קרחון ראליצה

**קרחון רליצה** (באנגלית: **Ralitsa Glacier**; בבולגרית: **ледник Ралица**) הוא קרחון באי בראבנט בארכיפלג פאלמר, שבאנטארקטיקה. 

אורכו של הקרחון 5.5 קילומטרים, ורוחבו 3.5 קילומטרים. 

הקרחון ממוקם דרומית לקרחון אושאנה, דרומית מערבית ליסטר קרחון, צפונית מערבית לראשו של קרחון פארה, ומצפון לקרחון פאלילולה.

הקרחון מנקז את מורדותיו הצפוניים של הר רוקיטאנסקי שבהרי סטריבוג, וזורם לכיוון צפון - מערב ונשפך אל מפרץ גויו.

## היסטוריה
### גילוי ומיפוי הקרחון

הקרחון מופה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1980, ובשנית בשנת 2008.

### מקור השם

הקרחון נקרא על שם הכפרים ראליצה - אחד מהם בצפון מזרח בולגריה והשני בדרום בולגריה.
[מרכז|ממוזער|700x500 פיקסלים|ה[בראבנט (אי, אנטארקטיקה)|אי בראבאנט, מבט מכיוון צפון מזרח לעבר האי. מימין ניתן לראות את האי אונוור, וברקע את חצי האי האנטארקטי; את הרי סולוואי, ניתן לראות משמאל, בצד הרחוק של האי.]]

## לקריאה נוספת
* הגאזט האנטארקטי הבולגרי 

## קישורים חיצוניים

* קרחון ראליצה באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* קרחון ראליצה באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* תצלום לוויין של אזור הקרחון, תוך סימון אתרים נוספים באזור באתר copernix

## הערות שוליים

קטגוריה:בולגריה באנטארקטיקה
ראליצה
מטנוסקה (נהר)

**נהר מטנוסקה** (באנגלית: **Matanuska River**) הוא נהר שאורכו כ-121 ק"מ, הנמצא באלסקה, שבארצות הברית.

מקור של הנהר הוא קרחון מטנוסקה והוא נשפך למפרץ קוק כ-40 ק"מ מאנקורג'. שם הנהר מבוסס על מילה רוסית Med - שפרושה נחושת.

בחלק התחתון של הנהר יש מקומות המתאימים לחקלאות, דבר נדיר באלסקה. במקביל לנהר נסלל כביש מהיר ובמספר מקומות לאורך הנהר נבנו גשרים של מסילת רכבת.

הנהר הוא מקום חביב לחובבי מים לבנים שמשתמשמים בעיקר בקיאקים.

## קישורים חיצוניים

* מידע כללי

קטגוריה:אלסקה: נהרות
רבאט אל-בציר

**רבאט אל-בציר** (אכסניית הסגי-נהור; בשמה המלא: **רבאט עלאא' א-דין אל-בציר**) הוא מבנה גדול ברובע המוסלמי בעיר העתיקה בירושלים. המבנה הוקם בידי עלאא' א-דין אידע'די, שכונה גם 'אל-בציר' (סגי-נהור, רואה היטב) בשל היותו עיוור, וכונה על שמו. עלאא' א-דין קבור במקום.

המבנה ממוקם ממערב להר הבית, בסמוך לשער המשגיח, בקצה הצפוני של רחוב עלאא' א-דין (מס. 17). עלאא' א-דין, שהיה "המשגיח על ההקדשים" בראשית התקופה הממלוכית (בין השנים 1260 ל-1284), הקים את המבנה כאכסניה לעולי רגל מוסלמים ב-1267, וההכנסות מהשכרת החדרים בו נועדו לשמש לכלכלת הסופים בירושלים. בשלב כלשהו הפכה האכסניה למקום משכנם של הסופים עצמם.

ב הפך המקום לבית כלא, ונקרא מאז גם: **רבאט אל-חבס** (אכסניית החבושים, האסורים). שערי וסורגי הברזל נשארו בחלק מהחדרים במבנה גם במאה ה-21.

מאז תקופת המנדט שוכנו במבנה תושבים מן המיעוט האפריקני-מוסלמי בירושלים, ולפי מדריך ישראל החדש מתגוררים בני מיעוט זה במקום עד היום.

## לקריאה נוספת
* אלונה ורדי (עורכת), מדריך ישראל החדש, כרך 12: ירושלים, עמ' 287.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ירושלים: מבנים
קטגוריה:הרובע המוסלמי
קטגוריה:התקופה הממלוכית בארץ ישראל
תל קירי

**תל קירי** הוא אתר ארכאולוגי בקצהו הדרום מערבי של עמק יזרעאל, בתחום קיבוץ הזורע. כיום כל שטחי האתר קבורים מתחת לבתי הקיבוץ.

החפירות העיקריות באתר התנהלו לפני הקמת שכונת מגורים חדשה בקיבוץ בשלוש עונות בין השנים 1975–1977 בהנהלת אמנון בן-תור. בחפירות נעשו במסגרת פרויקט של מחקר אזורי בסביבות תל יקנעם. תל קירי היה האתר הראשון שנחפר והחפירות הראו תוצאות משמעותיות. התגלית העיקרית היא שרידי כפר מתקופת הברזל, שהתקיים באופן רצוף ללא הפרעה לאורך כל התקופה ואפשר לחוקרים ללמוד על תושבי ארץ ישראל הכפריים שהיוו מרבית האוכלוסייה, נושא שעד אז לא נחקר במיוחד. תגלית מתקופה זו שקיבלה תשומת לב היא שרידי בית מגורים רגיל ובו עדויות לפולחן ביתי. בנוסף התקיימו באתר יישובים מן התקופה הניאולותית המאוחרת ועד התקופה הרומית-ביזנטית.

שטח האתר הוא בין 10 ל-12 דונם, אך בעת תחילת החפירות, שני שלישים מהאתר כבר היו חסומים לחפירה בגלל בניה של בתי מגורים בקיבוץ הזורע ולכן החפירה באתר הייתה למעשה חפירת הצלה לפני שהבתים בקיבוץ כיסו את כל שטח האתר. האתר אינו תל רגיל, אלא טראסה מאורכת למרגלות מדרונו המזרחי של הר הכרמל לכיוון העמק. סחף מהגשם, כמו גם עבדות פילוס למטרת בנייה פגעו קשות באתר והשכבות המאוחרות באתר מימי הביניים נעלמו לחלוטין בחלק מהאתר שנחפר. מקור המים של אותו יישוב הם בנחל השופט הזורם למרגלות האתר והמעיינות המצויים מדרום לו.

## השרידים מתקופת הברזל
היישוב מתקופת הברזל נחקר בעיקר בחלקו המזרחי של האתר. שכבות היישוב נערמו לעובי של 3 מטר וכללו שלבי בנייה רבים המתוארכים לבין המאה ה-12 לפנה"ס ועד המאה ה-8 או ה-7 לפנה"ס (מתחילת תקופת הברזל וכמעט עד סוף התקופה עם הכיבוש הפרסי של ארץ ישראל). מאחר שמדובר ביישוב קטן ולא מבוצר, מדובר ביישוב כפרי, אך גודלם של המבנים מעיד על כך שמדובר ביישוב משגשג. יכול להיות גם ששטח האתר שנחפר מייצג רק חלק מהכפר שבו חיו תושבים אמידים יותר. מרבית הבניה נעשתה באבני גוויל (אבנים לא מסותתות), אך היה גם שימוש בלבנים בגדלים שונים. גגות הבתים היו עשויים מקנים וענפים המצופים בטיח. רוב המבנים שנחשפו היה בתי מגורים פרטיים, פרט לשני מבנים גדולים יחסית ומבנה רגיל שבו נמצאו שרידי פולחן. באתר נמצאו מספר רב של מתקנים חקלאיים המתאימים ליישוב חקלאי כגון ממגורות. פרט לכלים יומיומיים שנמצאו באתר נמצאו גם כלי יוקרה, כלים בסגנון פלשתי וכלים בסגנון אשורי.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עמק יזרעאל: אתרים ארכאולוגיים
הר הארווי (אנטארקטיקה)

**הר הארווי** (באנגלית: **Mount Harvey**) הוא הר שאינו מכוסה שלג הממוקם מזרחית למפרץ אמונדסן, בהרי טולה בארץ אנדרבי שבאנטארקטיקה. ההר הוא הגבוה מבין ההרים הסמוכים לו.

ההר ממוקם 11 קילומטרים מזרחית - צפון-מזרחית להר גלידל.

ההר ממוקם 9 קילומטרים דרומית - דרום-מזרחית להר אולדפילד.

## היסטוריה
### גילוי ההר

ההר נראה לראשונה באוקטובר 1956, על ידי משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה בפיקודו של פ. וו. קרון (P.W. Crohn).

### מקור השם

שמו של ההר ניתן לו על ידי ועדת השמות האנטארקטיים של אוסטרליה.

ההר נקרא על שמו של ויליאם הארווי (William Harvey) נגר בתחנת מוסון בשנת 1954.

## ראו גם

* פסגת הארווי - הר בהרי קוק שבאנטארקטיקה

## קישורים חיצוניים
* הר הארווי באתר הסדר הגאולוגי של ארצות הברית
* הר הארווי באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* הר הארווי באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה

## הערות שוליים

הארווי
משפחת גולדברגר

ממוזער|300px|משפחת גולדברגר. משמאל ארנולד, גוסטב, אלברט, דיולה, ברטולד, פרנץ, שמו ואדן
ממוזער|250px|לוח לזכרו של פרנץ גולדברגר על בניין מוזיאון הטקסטיל בבודפשט
**משפחת גולדברגר** היא משפחה יהודית-הונגרית (בהונגרית: **Goldberger család**). האב הקדמון של המשפחה נקרא בשמו הפרטי פרץ, והיה צורף שעל פי המסורת המשפחתית היגר להונגריה מפדובה או מוונציה, לפי סברה אחרת הגיע להונגריה ממוראביה והתיישב באובודה.

## פרנץ גולדברגר
**פרנץ גולדברג**, בנו של פרץ, ששינה את שמו מגולדברג לגולדברגר בראשית המאה ה-19 - נולד כבר באובודה בשנת 1755. הוא סחר בטקסטיל מגיל צעיר, ובשנת 1785, בשיתוף עם אמן הצביעה הכחולה המאסטר הצ'כי סטיברל, הקים מפעל לצביעה כחולה (צביעה כחולה היא טכנולוגיית צביעה ששימשה על טקסטיל. שמה נובע מהתבנית הכחולה בצורתה המקורית. היא הייתה בדרך כלל צביעה בלבן על רקע כחול) ברחוב לאיוש (כיום הוא מוזיאון הטקסטיל בבודפשט). שם המפעל היה מפעל טקסטיל גולדברגר. המוצרים שלהם הפכו במהרה פופולריים מאוד. פרנץ החזיק מחסן וחנות בפשט. הוא פתח סיטונאות בשנת 1800, שם מכר בעיקר מוצרים משלו. בהמשך קנה את שני הבתים הסמוכים לבית הסדנה ולבית המלאכה והרחיב את המפעל באזור שמאחוריהם.

## שמואל גולדברגר
**שמואל גולדברגר** (1784–1848), בנו של פרנץ גולדברגר, המשיך את העסק אחריו. הוא עסק בייצור באופן מעשי מאז שנת 1810 ואילו אביו פרנץ דאג למכירת המוצרים. בשנת 1845 רכש מכונת פֶּרוֹטִין, מכונת דפוס לטקסטיל המודרנית ביותר באותה תקופה. הגולדברגרים תמכו במהפכת 49–1848 ובמלחמת העצמאות, והשתתפו באספקת מדים לצבא ההונגרי, לכן אחרי דיכוי מלחמת העצמאות נדרשו לשלם סכום גדול של כופר מלחמה לאוסטריה המנצחת וגם לספק להם חלק ניכר מתוצרתם.

עם מותו של שמואל גולדברגר, אשתו, ארז'בט אדלר לקחה את ניהול המפעל לידיה, שעמד שוב על הרגליים במהירה, ובשנת 1854 קיבל רישיון מחדש לעסקים סיטונאיים. האלמנה פרשה בשנת 1861 (נפטרה בשנת 1869) והעבירה את הפירמה לבניה. בשנת 1857 ביקר פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה ומלך הונגריה בפשט-בודה וגם במפעל כאות "שסלח" על התנהלות משפחת גולדברגר במלחמת העצמאות. המשפחה קיבלה את תואר האצולה בשנת 1867, אז יכלו לאמץ את תוספת השם "בוודאי" (Buday) כלומר מהעיר בודה.

## קארוי גולדברגר
משנת 1870 ניהל **קארוי גולדברגר** את החברה. בשנת 1876 בנו הגדול, **ברטולד** **גולדברגר,** לקח לידיו את הנהגת החברה עד מותו בשנת 1913. בתקופה זו הוכנסו מכונות הרוֹלֶר להדפסה על בדים במקום מכונות הפרוטין המיושנות ואלה השיגו הצלחה משמעותית בשוק ומכירות מוצרי החברה נסקו בבית ומחוץ. בשנת 1905 הוקמה חברה בע"מ בשם **גולדברגר שמואל בע"מ** (שהייתה קודם חברה מוגבלת ציבורית)**.**

## לאו גולדברגר
לאו גולדברגר, בנו של ברטולד גולדברגר, היה דמות בולטת בתעשיית הטקסטיל ההונגרית, שמילא תפקיד מרכזי במודרניזציה של תעשיית הטקסטיל ההונגרית בעשורים הראשונים של המאה העשרים. הוא היה נשיא ומנכ"ל מפעל גולדברגר שנוסד בשנת 1785, ואחר כך מנהל האיגוד הלאומי של התעשיינים בהונגריה (GYOSZ). יו"ר ונשיא האיגוד הלאומי של יצרני הטקסטיל ההונגריים, חבר מועצת המנהלים של המכון ההונגרי לסחר חוץ, יועץ בכיר בבנק הלאומי של הונגריה, וחבר הבית העליון של הונגריה משנת 1935. הוא נלכד על ידי הגסטאפו בשנת 1944 וגורש למחנה ריכוז. הוא נפטר שם במחנה הריכוז מאוטהאוזן כמה ימים לאחר שחרור מחנה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:הונגריה: היסטוריה
קטגוריה:תעשיית טקסטיל
קטגוריה:אצולה יהודית הונגרית
קטגוריה:משפחות יהודיות בהונגריה
קטגוריה:משפחת גולדברגר
קטגוריה:בודפשט: אישים
קטגוריה:יהדות בודפשט
שלו גנוסר

**שלו גנוסר** (20 במאי 1902 – 8 בספטמבר 1984) היה מרצה וחוקר בתחומי דיני הקניין, יסודות המשפט, סדר הדין האזרחי, דיני הראיות, סדר הדין הפלילי, פשיטת רגל ואתיקה מקצועית. שימש דיקן הפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית בירושלים ושופט בבית המשפט המחוזי בתל אביב.

## ביוגרפיה

גנוסר נולד בשם סרג' פרדריק גרינצויג באנטוורפן שבבלגיה, ונוכח פרוץ מלחמת העולם הראשונה נדד במהלך ילדותו ובחרותו במספר ערים שונות ברחבי העולם. רכש את השכלתו המשפטית באוניברסיטת בריסל, במקביל ללימודי מוזיקה (תחום שגנוסר, שניגן בוויולה, אהב במיוחד), ועבד כעורך דין באנטוורפן, תוך שהוא משלים לימודי דוקטורט במשפטים. בשנת 1939 עלה ארצה יחד עם אשתו ובתו. זמן קצר לאחר קבלת הרישיון לעסוק בעריכת דין בארץ ישראל (ב-1941), התגייס לצבא הבריטי ושירת בו במהלך מלחמת העולם השנייה עד שנת 1944, אז חזר לעסוק בעריכת דין. ב-1948 מונה כשופט בבית המשפט המחוזי בתל אביב ועברת את שמו.

בשנת 1951 הצטרף גנוסר לסגל הפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית, והיה הדיקן שלה בשנים 1954–1958 ו-1963–1967. במשך שנים ארוכות היה חבר בוועדת סדר הדין האזרחי (בראשות שופט או שופטת של בית המשפט העליון). בשנת 1963 שימש "נשיא בית המשפט" במסגרת "'משפט ציבורי' כנגד הקהילה היהודית מאלג'יריה, שלא עלתה בהמוניה לארץ עם עצמאות אלג'יריה".

גנוסר פרש לגמלאות בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20, ולכבודו הוקדשה חוברת של כתב העת "משפטים". במהלך השנים פרסם שורה ארוכה של מאמרים אקדמיים, וכן שני ספרים בצרפתית שזכו לחשיפה אקדמית משמעותית בצרפת ובבלגיה. בין תלמידיו בפקולטה למשפטים: שופט בית המשפט העליון בדימוס יצחק אנגלרד, פרופ' אליהו הרנון מהאוניברסיטה העברית וראש לשכת עורכי הדין בישראל לשעבר עו"ד יעקב רובין.

נפטר ב-8 בספטמבר 1984 בגיל 82, והובא לקבורה בהר המנוחות בירושלים .

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:ישראלים ילידי בלגיה
קטגוריה:שופטי בית המשפט המחוזי בתל אביב
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה החופשית של בריסל (1834–1969)
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1902
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1984
מרקוס תוראם

** מרקוס ליליאן תוראם אוליאן** (בצרפתית: **Marcus Lilian Thuram-Ulien**; נולד ב-6 באוגוסט 1997) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת החלוץ באינטר מילאנו ובנבחרת צרפת.

## קריירת מועדונים
את ילדותו העביר תוראם בצרפת והוא גדל ושיחק במחלקות הנוער של סושו מונטליאר, את הופעת הבכורה שלו בליגה הצרפתית השנייה ערך תוראם ב-20 במרץ 2015 כבר בגיל 18, במשחק ליגה מול שאטורו. הוא סה"כ שיחק 43 משחקים בסושו וכבש שער בודד ב-14 באפריל 2017, במהלך הפסד הליגה 1–3 לטור.

ב-5 ביולי 2017, כאשר היה בן 20 חתם תוראם במועדון גנגאן מהליגה הראשונה. באוגוסט 2018 זכה תוראם לתשומת לב רבה במהלך משחק הליגה מול פריז סן-ז'רמן בו שיחק אל מול ג'אנלואיג'י בופון, שהיה חבר לקבוצתו של אביו ליליאן תוראם.

ב-9 בינואר 2019, סייע תוראם לגנגאן להדיח את פריז סן-ז'רמן מרבע גמר גביע הליגה הצרפתית, לאחר שכבש פנדל בתוספת הזמן. עשרים יום אחרי זה כבש תוראם את שער השוויון בחצי הגמר מול מונקו אך גנגאן הפסידה את המשחק בסופו של דבר בדו-קרב פנדלים.

ב-22 ביולי 2019, חתם תוראן בבורוסיה מנשנגלדבך מהליגה הגרמנית בעבור 12 מיליון אירו, על חוזה של 4 שנים. תוארן קיבל את הספרה 10 המכובדת והפך לחלוץ המרכזי של הקבוצה בעקבות עזיבתו של תורגן הזאר לבורוסיה דורטמונד.

תוראם ערך את הופעת הבכורה שלו במדי בורוסיה מנשנגלדבך ב-9 באוגוסט 2019 במהלך הסיבוב הראשון של הגביע הגרמני. ב-22 בספטמבר 2019, לאחר חמש הופעות בבונדסליגה הצליח סוף סוף תוראם לכבוש את שערו הראשון על אדמת גרמניה במהלך ניצחון קבוצתו 1–2 על פורטונה דיסלדורף.

ב-1 ביולי 2023 חתם תוראם באינטר מילאנו האיטלקית כשחקן חופשי. ב-3 בספטמבר, הוא כבש את שערו הראשון בניצחון 4–0 על פיורנטינה .  ב-3 באוקטובר, הוא הבקיע את שערו הראשון בליגת האלופות עבור המועדון בניצחון 1–0 על בנפיקה בשלב הבתים, והפך לצרפתי השלישי שכובש בתחרות זו עבור אינטר אחרי יורי דז'ורקף (1998 נגד שטורם גראץ ) ופטריק ויירה (2006 נגד באיירן מינכן ).

## קריירה בינלאומית
נכלל בסגל נבחרת צרפת לטורניר מונדיאל 2022.

ב-22 בנובמבר 2022, במהלך משחקה של נבחרת צרפת נגד נבחרת אוסטרליה במסגרת שלב הבתים של מונדיאל 2022, ערך תוראם את הופעת הבכורה שלו. 

ב-4 בדצמבר 2022, במהלך שלב שמינית הגמר מול נבחרת פולין בישל מרקוס בישול בכורה בנבחרת.

נכלל בסגל נבחרת צרפת לטורניר יורו 2024.

## חיים אישיים
תוראם נולד בפארמה שבאיטליה, הוא בנו של מלך ההופעות של נבחרת צרפת בכדורגל בכל הזמנים לשעבר ליליאן תוראם. אחיו, קפרן תוראם, משחק ביובנטוס מהליגה האיטלקית. מרקוס נקרא על שמו של הסופר הג'מייקני מרקוס גארבי.

## תארים
;נבחרת צרפת עד גיל 19
* אליפות אירופה עד גיל 19: 2016

; אינטר מילאנו

* אליפות: 2023/2024

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:חלוצי כדורגל צרפתים
קטגוריה:כדורגלנים צרפתים
קטגוריה:כדורגלני גנגאן
קטגוריה:כדורגלני סושו
קטגוריה:כדורגלני בורוסיה מנשנגלדבך
קטגוריה:כדורגלני אינטר מילאנו
קטגוריה:כדורגלני נבחרת צרפת
קטגוריה:כדורגלני יורו 2020
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2022
קטגוריה:כדורגלני יורו 2024
קטגוריה:ספורטאים צרפתים בגרמניה
קטגוריה:ספורטאים צרפתים באיטליה
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1997
אלינור סלע

**אלינור סלע סקודיצקי** (נולדה ב-10 במאי 1974) היא שחקנית, תסריטאית וסטנדאפיסטית ישראלית, זוכת פרס אופיר על כתיבת התסריט בסרט "שבע ברכות", אשר גם זכה בפרס הסרט הטוב ביותר לשנת 2023.

## ביוגרפיה
סלע נולדה בירושלים לאם מורה ואב מפיק. היא התחנכה בתיכון בויאר במגמת מזרחנות. בצבא שירתה כקצינת מחקר במודיעין. בתום שירות הקבע, למדה משחק בסטודיו למשחק ניסן נתיב. במהלך לימודיה זכתה במלגת קרן שרת.

## קריירה

### משחק
סלע החלה לשחק בגיל 13 בתפקיד הראשי בהצגה "הליצן" בתיאטרון החאן הירושלמי במסגרת תיאטרון קטרון.

במהלך לימודיה בניסן נתיב, הקימה יחד עם חבריה לכיתה: ליאור רז, אפרת ארנון, גל ברזילי, חיים יפים ברבלט וערן לנסקי, קבוצת אימפרוביזציה בשם "תופעת ולסלבה". הקבוצה הופיעה במועדון הצוף ובצוותא.

לאחר לימודי המשחק, החלה להופיע עם מופע הסטנד-אפ "**אלף פנים, צחוק גדול, אמת אחת**", במהלכו היא עוטה דמויות שונות מהחברה הישראלית. סלע כתבה את המופע על סמך תחקיר מקדים ואלתורים מחומרים שנוצרו בזמן אמת.

בשנת 2003 השתתפה בתפקיד אורח בסדרה "הפיג'מות". בין השנים 2004–2006 הגישה פינת סאטירית בגלי צה"ל בתוכנית "בילוי נעים" בהנחיית מולי שפירא. בין השנים 2006–2007 השתתפה בתוכנית האלתורים "של מי השורה הזאת" לצד תומר שרון, מאור כהן, יעל לבנטל, שמוליק לוי, אמנון וולף ועידן אלתרמן.

בשנת 2007 הופיעה בתפקיד עצמה בסדרה הקומית "פאפרצי". בשנת 2008 השתתפה בתפקיד אורח בתוכנית הטלוויזיה "משמורת" בערוץ 2 ובתוכנית הסאטירית "עד כאן!" עם אורי גוטליב.

בשנת 2012 השתתפה בתפקיד אורח בסדרת הנוער "גאליס" בערוץ הילדים ובסדרה "יום האם" ששודרה בערוץ 2. בשנת 2013 השתתפה בתפקיד אורח בסדרה "בלתי הפיך", בשנת 2014 השתתפה בסדרה "עממיות" בתפקיד כרמלה ובשנת 2016 השתתפה בסדרה "פצועים בראש" בתפקיד אוסי.

בשנת 2023 גילמה את דמותה של אירית בסרט "שבע ברכות", אותו כתבה.

### תסריטאות
באוגוסט 2019 זכתה סלע במלגת הפקה על סך שני מיליון שקלים מהקרן לקולנוע עבור סרט הקולנוע "שבע ברכות" שכתבה ביחד עם ריימונד אמסלם, מתוך 110 פרויקטים שהוגשו. הסרט בוים על ידי איילת מנחמי והופק על ידי רונן בן טל.

הסרט יצא לאקרנים בספטמבר 2023, לאחר שזכה בעשרה פרסי אופיר מתוך 12 מועמדויות, והיה לסרט הנצפה ביותר ביום הקולנוע הישראלי באותה השנה.

### הפקה ובימוי
סלע היא בעלים של חברת הפקה שמייצרת תוכן ומפיקה סרטים עבור חברות מסחריות, רשויות מקומיות ומשרדים ממשלתיים. שותפה לעשייה בחברה הוא אחיה.

בשנים 2017–2018 ביימה יחד עם שי גוטסמן את העצרת המרכזית לציון יום הזיכרון לשואה ולגבורה בקיבוץ לוחמי הגטאות.

סלע היא מפיקה שותפה בסרט "שבע ברכות", בנוסף לתפקידיה כתסריטאית ושחקנית בסרט זה.

## חיים אישיים
סלע נשואה לבני סקודיצקי ולהם שלושה ילדים.

בת דודתה (מדרגה שנייה) היא השחקנית ריימונד אמסלם, שהייתה שותפתה לכתיבת הסרט שבע ברכות (בו היא גם משחקת בתפקיד ראשי).

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות ישראליות
קטגוריה:שחקנים ישראלים
קטגוריה:תסריטאיות ישראליות
קטגוריה:תסריטאים ישראלים
קטגוריה:סטנדאפיסטיות ישראליות
קטגוריה:סטנדאפיסטים ישראלים
קטגוריה:בוגרות תיכון בויאר
קטגוריה:בוגרי תיכון בויאר
קטגוריה:בוגרות הסטודיו למשחק ניסן נתיב
קטגוריה:בוגרי הסטודיו למשחק ניסן נתיב
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1974
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1974