open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ספינגומיילין

שמאל|ממוזער|250px|ספינגומיילין: באדום- פוספוריל כולין, בשחור- ספינגוזין, ובכחול- חומצת שומן (R=שייר פחמימני)
**ספינגומיילין** הוא פוספוליפיד שהוא גם ספינגוליפיד, כלומר הוא בעל שלד ספינגוזין, כוהל אמיני שבקצה אחד מכיל שרשרת פחמימנית ארוכה (בדומה לחומצת שומן), ובקצה השני שייר הידרוקסיל. על אחד מהפחמנים של שלד הספינגוזין מצויה קבוצת אמין (קבוצה המכילה אטום חנקן). אל קבוצת האמינו קשורה בקשר אמידי חומצת שומן ולשייר ההידרוקסיל קשור שייר פוספוריל כולין בקשר אסטרי. הפוספוריל כולין ממלא את תפקיד קבוצת הזרחה והכוהל הנוסף: הוא מורכב מהכוהל כולין, אליו קשורה בקשר אסטרי קבוצת זרחה. קבוצת הזרחה היא זו הנקשרת לספינגוזין.

ספינגומיילין מצוי בממברנות של כל היצורים האאוקריוטים, ובעיקר בממברנת התא. ריכוזו גבוה בעיקר במערכת העצבים מכיוון שהוא מרכיב עיקרי במיילין – מעטפת שומנית העוטפת את העצבים, ובכך מסייעת להעברת האות העצבי למרחקים גדולים. טרשת נפוצה היא מחלה המאופיינת בהידלדלות הספינגומיילין והמיילין, דבר הגורם לליקויים בתפקוד העצבי.

## מחקר
הספינגומיילין תואר לראשונה בספרו של ג‘ורג טודיקום על המוח שהתפרסם בשנת 1884. בספר זה תואר הספינגומיילין כתרכובת שמרכיביו הם ספינגוזין, חומצת שומן וכולין. מבנה הספינגומיילין תואר לראשונה על ידי לודביג פיק ומקס ביאלכובסקי בשנת 1927. בשנת 1930 הוכח שהספינגומיילין הוא בעצם תערובת של מולקולות בעלות חומצות שומן שונות.

בתחילת שנות ה-60 היה ידוע שמחלת נימן פיק קשורה להצטברות ספינגומיילין בגוף ונעשה מחקר מקיף על המבנה המדויק של הספינגומיילין. בשנת 1964 הצליח דוד שפירא לסנתז ספינגומיילין ובעקבות זאת בשנת 1966 ייצרו שפירא ד"ר קנפר ורוסקו בראדי ספינגומיילין מסומן בפחמן 14. בעזרתו הצליח לקדם את המחקר במחלת נימן פיק.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פוספוליפידים
פוספוגליצריד

שמאל|ממוזער|250px|נוסחת המבנה של פוספוטידיל כולין שהוא דוגמה לפוספוגליצריד
**פוספוגליצריד** (או **גליצרופוספוליפיד**) הוא פוספוליפיד בעל שלד עשוי גליצרול. פוספוגליצרידים הם המרכיב הליפידי העיקרי ברוב הממברנות הביולוגיות.

גליצרול הוא כוהל המכיל שלושה אטומי פחמן. בפוספוגליצריד, לכל אחד מהפחמנים 1 ו-2 קשורה חומצת שומן בקשר אסטרי. אורך חומצות השומן לא בהכרח שווה, והן מכילות מספר זוגי של פחמנים, על פי רוב בין 14 ל-24 (מספר הפחמנים מעיד למעשה על אורך חומצת השומן). לעיתים נדירות מספר חומצות השומן שונה משתיים. לפחמן 3 של הגליצרול קשורה קבוצת זרחה, גם היא בקשר אסטרי. קשר אסטרי נוסף קושר בין קבוצת הזרחה לכוהל נוסף. כוהל זה משתנה בין פוספוגליצריד אחד למשנהו: הוא עשוי להיות אינוזיטול, גליצרול, כולין, אתנולאמין, סרין, ובשכיחויות נמוכות הרבה יותר גם כהלים נוספים.

שמם של הפוספוגליצרידים נגזר בדרך כלל משם הכוהל שבאזור ההידרופילי. כך פוספטידילאינוזיטול הוא פוספוגליצריד המכיל אינוזיטול, ופוספוטידיל אתנולאמין מכיל אתנולאמין ככוהל הנוסף. 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פוספוליפידים
מחוזות וייטנאם

מבחינה מנהלית וייטנאם כוללת 58 מחוזות (tỉnh) ו-5 ערים בעלי מעמד מיוחד (thành phố trực thuộc trung ương). המחוזות מחולקים לנפות.

שמאל|275px|ממוזער|מפת מחוזות וייטנאם

## קישורים חיצוניים

* [נתוני אוכלוסייה](https://web.archive.org/web/20200509091125/http://tongdieutradanso.vn/uploads/data/6/files/files/2_%20Bieu%20so%20lieu%20va%20phu%20luc%20(duyet%20gui%20in).pdf)

קטגוריה:וייטנאם: חלוקה מנהלית
וייטנאם
מוחמד עבדו

**מוחמד עבדו** (בערבית: **محمد عبده**, תעתיק מדויק: מחמד עבדה; 1849 – 11 ביולי 1905) היה תאולוג, משפטן והוגה רפורמיסט אסלאמי מצרי, המופתי של מצרים ותלמידו וממשיך דרכו של ג'מאל א-דין אל-אפגאני. בנוסף, עבדו חבר במסדר הבונים החופשיים.

## קורות חייו ופועלו

עבדו נולד ב-1849 בכפר שבדלתא המצרית, למשפחה בעלת מסורת של למידה ואדיקות. אביו היה כנראה ממוצא טורקי, אמו ממשפחה ערבית. בגיל 13 נשלח ללמוד באחמדי בטאנטה שהיה בית הספר הטוב ביותר באותה התקופה אחרי אל-אזהר. הוא לא היה מרוצה משיטת הלימוד - למידת פרשנות הטקסטים העתיקים בעל-פה. הוא רצה לנטוש את לימודיו, אך דודו השייח' דרוויש שכנע אותו לחזור. עבדו חזר לטאנטה ואחרי סיום הלימודים שם, נסע ללמוד באל-אזהר בקהיר בין השנים 1869-1877.

אל-אפגאני עבר דרך קהיר בדרכו לקונסטנטינופול, ולאחר שהפגישם השייח' דרוויש הפך עבדו לאחד מתלמידיו והקדיש את עצמו להפצת תורתו של אל-אפגאני.

עבדו התפרסם ככתב לענייני חברה ופוליטיקה. כמה ממאמריו התפרסמו בעיתון חדש שהוקם בקהיר - "אל-אהראם".
ב-1877 הוא סיים את לימודיו והתחיל את הקריירה שלו בתחום ההוראה, כשהוא מלמד באל-אזהר. הוא החל ללמד בדאר-אל-עולום שהיה קולג' חדש שהוקם על מנת לספק השכלה מודרנית לתלמידים שסיימו את אל-אזהר ורצו להמשיך ולהיות שופטים או מורים בבתי ספר ממשלתיים.

ב-1880 הוא מונה על ידי הנשיא ריאד פאשא לאחד העורכים, ואחר כך לעורך הראשי, של העיתון הרשמי "וקאיל אל-מיסטיריה" (وقائل الميسطيرية). בתור העורך הראשי של העיתון היה לו תפקיד חשוב בעיצוב דעת הקהל על ידי פרסום סדרה של מאמרים בנושאי חברה, פוליטיקה והשכלה. לאחר הכיבוש הבריטי, בעקבות תמיכתו האקטיבית בהתנגדות הוא נעצר, עונה וגורש לשלוש שנים, והצטרף לאפגאני בפריז, שם עזר לו לפרסם את "אל-ערוה אל-ות'קה" (פירוש: הקשר האמיץ). 

ב-1888 הרשה לו הח'דיו לחזור למצרים, תוך תיווך מגורמים שונים. הוא קיווה להמשיך ללמד, אך הח'דיו לא רצה לתת לו את האפשרות להשפיע על צעירים. הוא נהיה שופט בבית דין מקומי וב-1899 הוא הפך למופתי של מצרים, בתפקיד זה יכול היה עבדו לפעול לשינוי המשפט הדתי וניהול הווקף. הפתוות שלו נועדו להתאים את החוק הדתי לצורכי התקופה. הוא הקים מועצה מנהלית לייעוץ לאל-אזהר ובמשך עשר שנים הצליח לחולל כמה רפורמות באוניברסיטה העתיקה.

הוא כתב מספר פירושים לחלקים מן הקוראן ושיתף פעולה עם אחד מתלמידיו, רשיד רידא, כדי להכין פירוש מפורט המבוסס על הרצאותיו, אך פרויקט זה לא נשלם עד זמן מותו. כמו הכתיבה והפעילות הציבורית שלו, כך גם הוא עצמו הפך לאדם המוכר ביותר והאהוד ביותר במצרים.

מוחמד עבדו נפטר ב-11 ביולי 1905 באלכסנדריה שבמצרים.

## לקריאה נוספת

* Malcolm H. Kerr, **Islamic Reform: The Political and Legal Theories of Muhammad Abduh and Rashid Rida**. Berkeley & Los Angeles: University of California Press, 1966


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי דת מוסלמים מצרים
קטגוריה:אנשי דת מוסלמים סונים
קטגוריה:בוגרי אל-אזהר
קטגוריה:ילידי 1849
קטגוריה:נפטרים ב-1905
לידו

ממוזער|שמאל|250px|תחנת הוואפורטו (אוטובוס המים) של לידו
ה**לידו** (באיטלקית: **Lido**) הוא אי חולי שאורכו כ-11 קילומטר, המהווה את הגבול המזרחי של לגונת ונציה, בסמוך לעיר ונציה. נכון ל-2017 התגוררו באי כ-15,000 תושבים קבועים. בחודשי הקיץ מוכפלת אוכלוסיית האי בשל התיירים הרבים הבאים לנפוש בו.

מדי שנה, בחודש ספטמבר, נערך באי פסטיבל הסרטים של ונציה.

## גאוגרפיה
באי מצויים בתי מלון ואתרי נופש ופנאי רבים. בצפוני האי, אזור הלידו בו מתרחש פסטיבל הסרטים, וכן נמצאים בו מלון גראנד הוטל דה בן, הקזינו של ונציה ומלון גרנד הוטל אקסלסיור. במרכז האי נמצאת השכונה מאלאמוקו, ובדרום האי נמצא מגרש גולף.

חופי האי המזרחיים, הפונים לעבר הים האדריאטי הם חופי רחצה חוליים. מרבית החופים נמצאים בבעלות פרטית של המלונות. חופים אלה מוזכרים בספרו של תומאס מאן "מוות בוונציה".

בקצהו הדרומי ובקצהו הצפוני של האי חופים ציבוריים.

לב האי הוא רחוב רחב באורך 700 מטרים בשם סנטה מריה אליזבתה המקשר בין הלגונה ותחנת וופורטו (אוטובוס מים), בצד אחד ובין הים בצד השני של האי. ברחוב זה נמצאים מלונות, חנויות ומסעדות.

## תחבורה
אוטובוסים ציבוריים נעים באופן תדיר לאורכו של האי ורחובו המרכזי.

בחלקו הצפון-מזרחי של האי קיים שדה תעופה ציבורי המתאים למטוסים קטנים. אורכו של מסלול ההמראה הוא 1,000 מטר.

## היסטוריה
בשנת 1177 נחתמה אמנת ונציה על האי בין הקיסר פרידריך ברברוסה והאפיפיור אלכסנדר ה-3 לאחר תבוסתו של פרדריק בקרב לגנאנו ב-1176.

בשנת 1202, בראשית מסע הצלב הרביעי שימש הלידו כאתר התכנסות של כוחות הצלבנים. על האי נבנו אוהלים רבים, בעת שאלה המתינו לספינות שנבנו עבורם בארסנלה (המספנה של ונציה). לאחר שהתברר כי הצלבנים אינם יכולים לשלם עבור הספינות, צר הצי הוונציאני על השוהים באי.

החל מסוף המאה ה-19 הפך האי לאתר תענוגות ונופש של עשירי ואצילי אירופה. באי נבנה קזינו שפעל בחופי הקיץ ומלונות רבים.

הלידו היה גם מפורסם בזכות בתי הבושת שעל האי במחצית הראשונה של המאה ה-20.

בשנות ה-60 של המאה ה-20, בעידן הכלכלה האיטלקית המשתפרת שלאחר המלחמה, החל שגשוג נדל"ני על האי ורבים מתושבי ונציה עברו לגור באי על מנת ליהנות מתשתיתו המודרנית.

## אזכורים
בעקבות הפופולריות הרבה לה זכו חופי הלידו, המונח "לידו" הפך לכינויים של חופי רחצה ובריכות שחיה ברחבי העולם, וכן הסיפונים בספינות תענוגות רבות, בהם בריכת השחייה של הספינה מכונים לעיתים "סיפון לידו".

## קישורים חיצוניים

* תיאור האי

* I beni architettonici del Lido, dal Liberty agli anni '50  - על האדריכלות של מבני האי - יש גם מדור באנגלית


קטגוריה:איים בלגונת ונציה
מצורבו

[שמאל|ממוזער|250px|בתים צבעוניים, בדומה לבתי [בוראנו.]]
**מצורבו** (באיטלקית: **Mazzorbo**) הוא אי בצפון לגונת ונציה. האי מקושר לאי בוראנו באמצעות גשר.
## גאוגרפיה
בעבר היה האי אזור מגורים ומסחר צפוף. כיום מספר המתגוררים באי מועט, ומרביתו של האי מכוסה שטחים חקלאיים - בעיקר כרמים ופרדסים. בתי האי נמוכים (דו קומתיים או חד קומתיים) ומזכירים בצבעוניותם את בתי האי בוראנו הסמוך. שכונה חדשה שנבנתה בשנת 1979 בתכנונו של ג'יאנקארלו דה קארלו דומה אף היא לבתים הצבעוניים של האי בוראנו.

באי ממוקמת כנסיית סנטה קתרינה מהמאה ה-14.

האי מקושר בוואפורטו (אוטובוס מים) לעיר ונציה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:איים בלגונת ונציה
דובק

[שמאל|ממוזער|250px|משרדי דובק ב[קריית אריה בפתח תקווה]]
**דּוּבֶּק בע"מ** היא חברת טבק ישראלית והוא המפעל היחיד לייצור סיגריות הפועל כיום בישראל. דובק מייצר ומשווק גם טבק למקטרת, סיגרים, מציתים ונייר גלגול.

## היסטוריה
את החברה ייסדו בשנת 1935 כמה תעשיינים, ובהם מרטין גהל (Martin Gehl) שעלה מגרמניה, על בסיסה של החברה אסתר המלכה, שפעלה בשכונת נווה שאנן בתל אביב. מפעל החברה החדש הוקם ברמת גן. בשנת 1960 החלו מניותיה להיסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב, ובשנת 1971 רכשה את שתי מתחרותיה, סיגריות מספרו ומטוסיאן, והשיגה מונופול בשוק המקומי. מאמצע שנות ה-60 של המאה ה-20 ניהל את החברה זרח גהל, בנו של מרטין. באמצע שנות ה-80 של המאה ה-20 נפתחה נגדו ונגד החברה חקירה של המכס. זאת, על רקע חשדות להעלמת כספים באמצעות רכישת טבק בחו"ל.

ב-21 במאי 1989, הוצת מפעל החברה בבני ברק. אלמוני שהתקשר למשטרה לקח אחריות על המעשה בשם ארגון הימין הרדיקלי "הסיקריקים", וטען שהדבר נעשה מכיוון שבמפעל מועסקים ערבים.

בשנת 2003 הפכה החברה לחברה פרטית, ושנה לאחר מכן הייתה למשווק הבלעדי בארץ של מוצרי החברה הדנית "האוס אוף פרינס" ("House Of Prince"). הרחוב בו שוכנים מפעל החברה ומשרדיה בפתח תקווה קרוי על שמו של מרטין גהל.

## פעילות
מפעלה העיקרי של דובק, כמו גם הנהלתה, שוכנים כיום בקריית אריה בפתח תקווה, ומפעל ייצור הטבק נמצא בבני ברק, כיום חלק ממתחם המפעל העתיק את פעילותו למפעלים האחרים של דובק, ועל המגרש שנמכר ליזם פרטי נבנה קניון. ברשותה של דובק מנגנון הפצה המגיע לכ-10,000 נקודות מכירה ברחבי הארץ, וכן עוסקת החברה בייצוא כמה ממותגיה. מנגנון השיווק משרת גם את משקאות האנרגיה "רד בול" ו-"XL", ובעבר, גם את המשקה "blu". החברה מעסיקה כ-300 עובדים.

## מותגים
[שמאל|ממוזער|250px|סיגריות "טיים" בשימוש חיילי צה"ל ב[סיני בזמן מלחמת ההתשה]]
* "נובלס" - מותג סיגריות זול יחסית שהושק בשנת 1952, וזכה לפופולריות בקיבוצים, בנח"ל, ובבתי הסוהר.
* "טיים" - מותג שהושק בשנת 1965 והיה משך שנים מותג הסיגריות הפופולרי בארץ.
* מותגים אחרים - נלסון (1943), דובק 10, לידו, שרתון (1965), ברודוויי 80 (1969), ברודוויי 100, אירופה (1971), מונטנה (1980), גולף (1988), אל-על, מוסטנג (1992), No9 (2007) ורויאל.
### מחירים
בשנות ה-60 של המאה ה-20 מחירה של חפיסה "אסקוט" היה 94 אגורות, חפיסה "דובק פילטר": 94 אגורות, חפיסה "טיים": 1.25 לירה ישראלית, חפיסה "דובק 10": 80 אגורות, חפיסה "סילון": 64 אגורות, חפיסה "דגל": 64 אגורות.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* שחר סמוחה, מסע בעקבות הסיגריה הישראלית. גלובס, 13 בנובמבר 2015.
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: תעשייה
קטגוריה:חברות ביישוב
קטגוריה:עישון בישראל
קטגוריה:קריית אריה: חברות
קטגוריה:תעשיית הטבק
לגונת ונציה

ממוזער|שמאל|250px|תצלום לוויין של הלגונה
**לגונת ונציה** (באיטלקית: **Laguna di Venezia** או **Laguna Veneta**) היא לגונה בצפון הים האדריאטי. במרכז הלגונה נמצאת העיר ונציה, שעל שמה נקראת הלגונה.

## גאוגרפיה
לגונת ונציה משתרעת על פני שטח של 550 קמ"ר, בין סילה בצפון לברנטה בדרום. מתוך שטחי הלגונה 8% הם שטחי יבשה, והיתרה שטחי מים. 11% משטחי הלגונה הם שטחי מים בפועל (תעלות) והיתרה, 80% משטחי הלגונה, הם שטחי ביצה מלוחה, המכוסים שכבה נמוכה של מי ים מלוחים. הלגונה היא הביצה הגדולה ביותר באגן הים התיכון. הלגונה מקושרת אל הים האדריאטי בשלוש תעלות העוברות בסמוך לאיונים לידו-סן ניקולו (Lido-San Nicolò), מאלאמוקו (Malamocco) וקיוג'ה (Chioggia). גובה פני הים בלגונה משתנה כתוצאה משינויי הגאות והשפל. במקרים מסוימים עולים מי הלגונה ומציפים את איי הלגונה, תופעה הנקראת "אקווה אלטה" (באיטלקית: "מים גבוהים"). לגונה זו היא שריד היסטורי לסדרה של לגונות שהיו קיימות בעבר לאורך חופי איטליה בין רוונה לטריאסטה.

## היסטוריה
בשל ההגנה שסיפקו איי הלגונה לתושביה, החלה התיישבות קבע על האיים החל מהמאה השישית. תושבי האיים היבשים אגרו מי גשמים באמצעות מערכת של בארות, והתפרנסו בעיקר מדיג וממסחר. התיישבות זו התפתחה ולימים הפכה העיר ונציה שבמרכז הלגונה לבירתה של הרפובליקה של ונציה - אימפריה ימית ששלטה במזרח הים התיכון בשלהי ימי הביניים. כיום מהווה הלגונה מרכז תיירות ונכון לראשית המאה ה-21 מבקרים באזור הלגונה למעלה מ-20 מיליון תיירים מדי שנה.

## היווצרות הלגונה ושינויים אקולוגיים
הלגונה נוצרה בשלהי עידן הקרח שהסתיים בשנת 3,000 לפנה"ס. עליית מי הים הציפה אזורים נמוכים ושטחים בצפון הים האדריאטי. נהרות האזור ובעיקר נהר הפו הביאו סחף מאזור הרי הדולומיטים. סחף זה הצטבר בסמוך לקו החוף ויצר איונים. 

במהלך ימי הביניים גודרו איי הלגונה בלבנים על ידי תושביה, במטרה לאפשר אגירת מי שתייה במרכז האיים והגנה על מי תהום אלה מפני מליחות הלגונה. במהלך המאות ה-16 וה-17 נחפרו תעלות עמוקות כדי לאפשר הגעת אוניות לנמל ונציה ולנמלים סמוכים. תעלות אלה הביאו להעמקת מי הלגונה מחד, וליצירת איים מלאכותיים מאידך (בשפכים שהוצאו מהתעלות שנחפרו). אזורים רבים הסמוכים לעיירה מסטרה יובשו מהים בעת הקמת נמל העיר.

## איי הלגונה
האיים העיקריים הם:

## גלריה

LagunaVeneziaAlto.jpg|מראה מהאוויר
TorcelloLagune.jpg|האי טורצ'לו - מבט מהלגונה. כפי שניתן לראות, מרבית שטחי הלגונה הם ביצת מלח רדודה
Venice Lagoon Islands2.JPG|


## ראו גם
*פרויקט משה

## קישורים חיצוניים

* מידה על המערכות האקולוגיות ועל הגאוגרפיה של לגונת ונציה
* מפה אינטראקטיבית של הלגונה
* מפות של הלגונה באתר עיריית ונציה
* אנטוניו ברמבאט, לאורה קארבניין, טוליו קוויה, פייטרו טיטיני ופייטרו טוסי, '''לגונת ונציה: התפתחות גאולוגית, ושקיעת קרקעות''', ספטמבר 2003

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אתרי רמסר
קטגוריה:איטליה: גופי מים
קטגוריה:לגונות
דיון דאוול

**דיון דאוול** (באנגלית: **Dion Dowell**; נולד ב-11 ביוני 1985 בברלין, גרמניה) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הסמול פורוורד בקבוצת הפועל אילת מליגת העל הישראלית. גובהו 2.01 מטרים.
## קריירה
דאוול נולד בברלין שבגרמניה ובגיל 7 עבר לארצות הברית. בכיתה ו' החל לשחק כדורסל. שיחק באוניברסיטת טקסס באוסטין ולאחר כשנה עבר לאוניברסיטת יוסטון, בה שיחק שנתיים בהן קלע 10.9 נקודות, הוריד 6.7 ריבאונדים וחסם 1.5 פעמים בממוצע למשחק.

בקיץ 2008 הוחתם דאוול על ידי קבוצת ה-NBA, גולדן סטייט ווריורס, למחנה קדם העונה אך שוחרר טרם פתיחת העונה עקב ריבוי השחקנים. לאחר מכן עבר לאירופה וחתם בדקסיה מונס-אנו הבלגית, אך שוחרר מהקבוצה לאחר שישה משחקים בהם קלע 9.2 נקודות (64% מטווח 3 הנק') והוריד 2.7 ריבאונדים בממוצע למשחק.

בינואר 2009 חתם דאוול בהפועל גלבוע גליל מליגת העל הישראלית, עימה הגיע לפיינל פור של הליגה, ובעונתו השנייה זכה באליפות המדינה.

באוגוסט 2010 הצטרף דאוול למאמנו בגליל עודד קטש ולחברו לקבוצה בריאן רנדל וחתם בקבוצת הפועל ירושלים לתקופה של שתי עונות, אך כבר לאחר עונה אחת שוחרר מהקבוצה.

ביוני 2011 חתם במועדון כדורסל הבקעה, שעלתה אז לליגת העל הישראלית.

## קישורים חיצוניים

* פרופיל באתר NBA.com

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורסלנים גרמנים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת טקסס באוסטין
קטגוריה:כדורסלני גולדן סטייט ווריורס
קטגוריה:כדורסלני בלפיוס מונס-אנו
קטגוריה:כדורסלני הפועל גלבוע גליל
קטגוריה:כדורסלני הפועל ירושלים
קטגוריה:כדורסלני מועדון כדורסל הבקעה
קטגוריה:כדורסלני הפועל אילת
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת יוסטון
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1985
הצבעים הלאומיים של אוסטרליה

שמאל|ממוזער|250px|רצי מרתון אוסטרלים במדי הנבחרת, בצבעי ירוק - זהב
**ה[[צבעים לאומיים|צבעים הלאומיים]] של [[אוסטרליה]]**, כפי שנקבעו על ידי ניניאן סטיבן, המושל הכללי של אוסטרליה ב-19 באפריל 1984, הם ירוק וזהב. הצבעים המדויקים נקבעו לפי קטלוג פנטון והם 116C ו 348C. הירוק והזהב הם צבעי משלחות ונבחרות הספורט של אוסטרליה. שימוש במילים "מדי הירוק והזהב" נעשה כאשר דנים במדים של הנבחרות הלאומיות או על ספורטאים המייצגים את המדינה. בפועל נעשה שימוש במגוון דוגמאות המשתמשות במספר גוני ירוק וצהוב. קיימת אמונה הגורסת כי צבעים אלו נבחרו לפי צבעי השיטה המכחילה, הפרח הלאומי האוסטרלי. הצבעים נמצאים ברשות הציבור, כלומר, כל אזרח יכול ליצור מהם שילוב של דוגמאות ובעזרתו לייצג נבחרת אוסטרלית. סמל נוסף, המשמש בעידוד נבחרות הספורט האוסטרליות הוא קנגורו עם כפפות אגרוף, על רקע של ירוק וזהב.

הנבחרת האוסטרלית הראשונה שלבשה מדי ירוק-זהב הייתה נבחרת הקריקט האוסטרלית, במהלך משחק נגד אנגליה בשנת 1899. אמנם, הנבחרת שיחקה במדים הלבנים המקובלים בקריקט, אך כובעיהם היו בצבעי ירוק זהב והבלייזר שלבשו טרם המשחק עצמו, היה ירוק. המשלחת הלאומית של אוסטרליה למשחקי לונדון 1908 אימצה צבעים דומים אך לא כל ספורטאי או קבוצה שיחקו בצבעים אלה. מדים אחידים לכלל הנבחרות, וסט ירוק עם עיטור בצבע זהב ומכנס לבן עם עיטורים בירוק וזהב.

## קישורים חיצוניים
* הצבעים הלאומיים של אוסטרליה באתר ממשלת אוסטרליה 
* הצבעים הלאומיים של אוסטרליה: ירוק וזהב

## הערות שוליים

אוסטרליה
צבעים לאומיים
טרונקטו

**טרונקטו** (באיטלקית: **Tronchetto**) הוא אי מלאכותי בלגונת ונציה, בפאתי העיר ונציה, במערבה. 

האי, אשר נמצא צמוד לכניסה לוונציה מהיבשת, יובש ונבנה בשנות ה-60 של המאה ה-20. רוב שטחו מהווה חניונים לכלי רכבם של תיירים המגיעים אל העיר דרך גשר החירות הסמוך. האי מקושר באמצעות ה-People Mover (מסיעון) אל נמל ונציה ומשם אל ה-פיאצלה רומא (כיכר רומא), שממנה יוצאים מרבית קווי התחבורה הציבורית של ונציה (ה"ואפורטו" - האוטובוסים הימיים של העיר). 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:איים בלגונת ונציה
קטגוריה:סנטה קרוצ'ה (רובע)
לילות מריאנה

**לילות מריאנה** (בספרדית: **Mariana de la Noche**; באנגלית: **Mariana of the Night**) היא טלנובלה מקסיקנית שהופקה בשנת 2003 על ידי חברת טלוויסה. הסדרה היא גרסה מחודשת לטלנובלה בעלת אותה שם משנת 1975. כוכבי הטלנובלה הם: אלחנדרה בארוס, חורחה סלינס, ואילו אנחליקה ריברה וססר אבורה בתור האנטיגוניסטים.

## עלילה
מריאנה מונטנגרו היא אישה צעירה, יפה וטובת לב שקללה רובצת על ראשה בשל העובדה העובדה ששני גברים מתו לאחר שהתאהבו בה. כאשר מריאנה מתחילה להתראות עם חביאר מנדיאטה, זה עושה תאונה עם רכבו ומת. לאחר דבר זה, מריאנה חשה אשמה ומחליטה ללבוש בגדים שחורים ולוותר על האהבה לנצח. מריאנה גרה עם אביה, אטיליו מונטנגרו, איש מרושע אשר הוא בעל המכרות שיש בכפר. לאטיליו יש שתי אחיות: האחות המבוגרת, איסבל, היא אישה מתחשבת וטובת לב, אשר גידלה את מריאנה ואחותה צ'אצ'י מאז שאמן נפטרה, ואילו האחות הצעירה, מרסיה, היא ההפך הגמור מאיסבל, מרסיה היא אישה קרת לב ומתנשאת, אשר מעולם לא ידעה לאהוב גבר בחייה. היא מנהלת את המכרות אשר בבעלות אטיליו והיא ידועה בכוחניות שלה. גברי הכפר מפחדים ממנה.

יום אחד, מגיע לכפר איש מסתורי ונאה בשם איגנסיו לוגו נבארו, אשר בא לנקום באטיליו מונטנגרו, שכן אותו אדם גרם למותם של בני משפחתו. בהגיעו לכפר, איגנסיו נתקל במריאנה, ושניהם מתאהבים מהרגע הראשון, אך אהבתם נתקלת בהמון קשיים שמציבים להם אטיליו ומרסיה.

## צוות שחקנים
*אלחנדרה בארוס - מריאנה מונטנגרו
*חורחה סלינס - איגנסיו לוגו נבארו
*אנחליקה ריברה - מרסיה מונטנגרו
*ססר אבורה - אטיליו מונטנגרו
*פטריסיה נבידד - יאדירה דה גררו
*אדריאנה פונסה - צ'אצ'י מונטנגרו
*רנה סטריקלר - קמילו גררו
*אלמה מוריאל - איסבל מונטנגרו
*מריה רוחו - לוקרסיה ורגאס
*חוסה קרלוס רואיז - איסידרו ואלטיירה
*פטריסיה רייס ספינדולה - מריה לולה
*ראול רמירז - האב פדרו
*אאורורה קלבל - אמא לופה
*סרחיו אקוסטה - קומצ'ה
*איגנסיו גוואדלופה - מדיומונדו פארמו
*פטריסיה רומרו - דוריס
*ארתורו מונוז - מקס מוראחה
*אליידי נונייס - מיגלינה דה פארמו
*אגוסטין ארנה - אורופו
*דניאל קונטיננט - חואן פבלו גררו
*מרג'ורי דה סוסה - קרול
*רפאל רוחאס - חררדו מונטיאל
*אספרנסה רנדון - וילמה אולברה
*ולנטינו לאנוס - חביאר מנדיאטה
*חיימה לוסאנו - אלאדיו גונזלס
*בנחמין איסאלס - ליבוריו הרננדס
*רוברטו בלנדון - איוון לוגו נבארו

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:טלנובלות מקסיקניות
קטגוריה:סדרות ערוצי ויוה וויוה פלוס
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה בשפה הספרדית
ליפוזום

[שמאל|ממוזער|250px|איור סכמטי של ליפוזום המורכב מ[פוספוליפיד|פוספוליפידים בתמיסה מימית.]]**ליפוזום** (מיוונית עתיקה: "ליפו" – שומן; "סומה" – גוף) הוא שלפוחית (vesicle) מיקרוסקופית בנויה מחלל מוקף ממברנה המפרידה את התמיסה המימית הנמצאת בחלל מזו המקיפה אותה על פניה. בצורתו הפשוטה ביותר הליפוזום עשוי מפוספוליפידים שיוצרים מבנה דו-שכבתי עקב האמפיפטיות שלהם.

בתהליך הכנת הליפוזום ניתן ליצור ממברנה בעלת הרכב משתנה בתכולת הפוספוליפידים וכן להוסיף לה חומרים שונים, כמו מולקולות כולסטרול. בתהליך זה ניתן גם לשלוט בהרכב התמיסה המימית המצויה בחללו ומוגנת מן הסביבה המימית בה הוא נמצא. תכונות אלה מנוצלות היום הן לשימוש רפואי והן לשימוש קוסמטי.

## סיווג ליפוזומים

קיימות שיטות שונות להכנת ליפוזומים הקובעות במידה רבה את סוגי הליפוזומים על פי המורפולוגיה שלהם. ליפוזומים מוקפים במספר ממברנות  Multilamellar vesicles) MLV) הם ליפוזומים בטווח גדלים של 500–5000 ננומטר המכילים מספר ממברנות דו-שכבתיות בעלות מרכז אחד (מעין ליפוזום בתוך ליפוזום) וליפוזומים מוקפים בממברנה יחידה. ליפוזומים אלו מורכבים מספירה דו-שכבתית אחת. ניתן להכין ליפוזומים בעלי ממברנה יחידה קטנים בגודל של כ-100 ננומטר (small unilamellar vesicles SUV) וגם בגדלים בטווח שבין 200 ל-800 ננומטר ( Large unilamellar vesicles LUV)

## שימושים בליפוזומים ברפואה ובמדע-ננוטכנולוגיה

ליפוזומים משמשים כיום ככלי חשוב הן במחקר אקדמי של ממברנות ביולוגיות והן ברפואה, ומספר סוגים של כלים מבוססי-ליפוזומים מאושרים כיום לשימוש קליני.

ניתן להשתמש בליפוזומים בתור מודל של ממברנת התא במערכות ניסוי שונות מאחר שהליפוזום וממברנת התא עשויים ממרכיבים דומים (פוספוליפידים ומולקולות כולסטרול) והמבנה המורפולוגי שלהם דומה. הממברנה בהיותה מורכבת משומנים כמעט ואינה חדירה לחומרים הידרופיליים או מולקולות גדולות. באופן פסיבי. למעשה החדירות לתוך התאים ומעבר חומרים בין חלקי התא השונים מתבצעת באמצעות חלבונים ממברנליים המצויים בממברנה ומבקרים את המעבר דרכה. חלבונים ממברנליים אלה משתנים בין ממברנות התא השונות, כגון ממברנת התא או ממברנות של אברונים כגון מיטוכונדריות או פלסטידים. חקר הליפוזומים מאפשר לייצר ממברנה בעלת הרכב נתון הן מבחינת המרכיב השומני והן מבחינת ההרכב החלבוני וללמוד על תכונות מעבר חומרים מסוימים כתלות במרכיבים אלה. מחקר נרחב בשנים האחרונות מתמקד בשימוש בליפוזומים ככלי תעבורה יעיל וממוקד לתרופות. כלי זה מאפשר ריכוז של התרופה באיבר המטרה, על מנת להפחית תופעות לוואי ולהגביר את יעילות הטיפול.  הישג זה מתאפשר בשל המגוון הגדול של מרכיבי ממברנת הליפוזום והיכולת לשלוט במרכיבים החלבוניים שלה. כמו כן בתהליך הכנת הליפוזום ניתן להגדיר את הרכה תכולתו, לכלא בתוכו תרופות רעילות שאינן באות במגע עם הסביבה אלא במטרה שאליה הן מכוונות ושם הן משוחררות בתהליך מבוקר של איחוי ממברנות . כתוצאה מכך הליפוזום יכול לשמש כלי תחבורה הן לתרופות הידרופוביות והן לתרופות הידרופיליות.  לאחרונה נעשה שימוש בליפוזומים במוצרי קוסמטיקה לאור מחקרים המראים את יכולתם המועדפת להחדיר את החומרים הפעילים לאפידרמיס ולהגביר את יציבותם וכן נעשה שימוש בטכנולוגיה ליפוזומלית בתעשיית תוספי התזונה לשם שיפור הספיגה והזמינות הביולוגית של רכיבים שונים

## ראו גם
* טכנולוגיה ליפוזומלית בתוספי תזונה
## קישורים חיצוניים

* על הליפוזום באתר InfoMed
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:רפואה
סטרטו

**סטרטו** (באיטלקית: **Stretto**, ברבים: סטרטי) הוא המונח המוזיקלי, הלקוח מן המילה האיטלקית "**סטרינג'רה**" - "לצופף", מתאר מצב בפוגה, שבו מוטיב משמש לליווי עצמו. לדוגמה, אם קול האלט מתחיל את הנושא לפני שקול הסופרן השלים את כניסת הנושא הקודמת, זהו סטרטו.

סטרטו משמש ברוב המקרים להגביר את הדחיסות הקונטרפונקטית של הפוגה, באופן המרמז במקרים רבים על סיומה הקרוב, כפי שאפשר לראות בפוגה הראשונה בכרך הראשון של הפסנתר המושווה מאת באך . במקרים אחרים, הסטרטו משמש להצגת כושר המצאה קונטרפונקטי, כמו בפוגה במי מז'ור מן הספר השני של הפסנתר המושווה, שם, לאחר תצוגה שמרנית (נושא מלווה בנושא נוגד) מביא באך תצוגת-נגד, שבה הנושא מלווה את עצמו בסטרטו, ואחריה נושא נגדי המלווה את עצמו.

כשההוראה "סטרטו" מופיעה כסמן ריגושי ביצירה, היא מרמזת להאצה (אצ'לרנדו) זמנית, כמו בתיבה 227 בבלדה השלישית של שופן, בתיבות 16 ו-17 של הפרלוד הרביעי שלו במי מינור ובתיבה 25 של האטיוד אופוס 10 מס' 12 שלו, "אטיוד המהפכה".

סטרטו
קטגוריה:מונחים מוזיקליים
לינגאם

[שמאל|ממוזער|250px|לינגאם ב[ואראנסי]]
[שמאל|ממוזער|250px|מנחת פרחים מונחת על צלם של לינגאם, ב[ואראנסי]]
**לינגאם** (במקור בסנסקריט, "סימן") הוא סמל לפולחן האל שיווה ההינדי. השימוש בסמל זה במסורת ההודית הוא מסורת עתיקה, שאת ראשיתה ניתן למצוא כבר בתרבויות המוקדמות של עמק האינדוס.

## [[אטימולוגיה]]
משמעות השם "שיווה" היא "מבשר טובות", או "בר מזל". הצירוף "שיווה לינגה" משמעו, אם כך, "סימלו (או סימנו) של האל הגדול של היקום, שהוא כולו מבשר טובות". שיווה משמעו גם אותו אחד שבו נמה הבריאה כולה לאחר התפרקותה. משמעות המושג לינגה זהה – המקום שבו עצמים נבראים יתפרקו במהלך התפוררות היקום הנברא. על פי תפיסת ההינדואיזם, אותו אל הוא הבורא, המקיים והמפרק את היקום, ולפיכך שיווה לינגה הוא סמל לאל עצמו.
למונח लिङ्गं liṅgaṃ בסנסקריט, המתועתק כ"לינגה", משמעויות רבות, באופן כללי – סימן, סמל או מאפיין. בסנסקריט נגזרו מהמשמעות הכללית כמה וכמה שימושים שונים; בכלל זה:
* דמותו של האל;
* סימפטום או סימן למחלה;
* כתם או נקודה;
* הוכחה, אמצעי להוכחה; 
* השפעתו של תוצר, הנובע מסיבה ראשונית;
ועוד. במונח **לינגאם** נעשה לעיתים שימוש כמונח נרדף ל"שיווה לינגם", כמזבח או איקונה המייצג את שיווה.

## לינגאם כסמלו של שיווה
פולחן שיווה נעשה בעיקר סביב דמות של לינגאם, שהיא בדרך כלל עמוד גלילי קצר שחלקו העליון מעוגל, בדרך כלל על בסיס עגול. הפולחן סביב דמות כזו הוא עתיק מאוד, ושרידים שלו נמצאו עוד בתרבות האראפה (Harappa), בצפון מזרח פקיסטן של היום, לפני 6,000 שנה. פולחן הלינגאם שולב בהינדואיזם לפני כ-2,000 שנה. הלינגאם הוא הסמל העתיק ביותר של שיווה; הוא עשוי מאבן, בדרך כלל, שפוסלה במיוחד או אף בצורה טבעית, אך ישנם גם לינגאם העשויים ממתכת, אבני חן, קריסטל, עץ, אדמה, ואף מקרח, חול, אורז, אוכל מבושל, חרס, גללי פרה, חמאה, מחרוזות רודרקשה, אפר, עץ אלגום, יבלית, זר פרחים, או דבשה (מולסה). מסתבר, שצורתו המדויקת של הלינגאם אינה הכרחית, והדגש הוא על היותו מייצג כוח שמימי. 

כאמור, הלינגאם הוא סמל לשיווה, שנועד להיקש ממנו אל האל שיווה. פרשנים מערביים מפרשים את הלינגאם כסמל פאלי, ומייצג את איבר המין הזכרי. לא מעט חוקרים חולקים על פרשנות זו.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:סמלים הינדיים
סמל חבל הסאר

**סמל חבר הסאר** הוא סמל המדינה הגרמנית חבל הסאר. עיצובו הוא מגן מחולק לרבעים המציגים כל אחד את חלקי החבל. הסמל אומץ כסמל המדינה עם סיום החסות הצרפתית על פי חוק של ממשלת חבל הסאר והוטען על הדגל הלאומי כדגל המדינה.

## חלקי הסמל
*הרבע הראשון מציג את שלט האצולה של נסיך נאסאו-זארבריקן - אריה ארז'ן (כסף) בתנוחת פסיעה מוכתר בכתר אור (זהב) על רקע אזור (כחול). סביב האריה פזורות נקודות ארמין כסופות. הרבע מייצג את הערים זארבריקן (Saarbrücken) ונוינקירכן (Neunkirchen).
*הרבע השני מציג את שלט האצולה של הנסיך הבוחר הארכיבישוף מטריר - צלב גולס (אדום) תלת־ממדי על רקע לבן. הרבע מיצג את מרזיג-ודרן (Merzig-Wadern) ואת סנט ונדל (St. Wendel)
* הרבע השלישי מציג את סמל דוכסות לוריין - שדה זהב ובתוכו באנד (קו אלכסוני) אדום המוטען בשלוש ציפורים לבנות. הרבע מייצג את העיר סארלואי.
* הרבע הרביעי מציג את סמל הפלאטינאט של הריין - אריה זהב מוכתר בכתר אדום על רקע שחור. הרבע מיצג את סארפאלץ (Saarpfalz).

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:חבל הסאר
חבל הסאר
אולסטארז

**אולסטארז** הוא אלבום משותף של אמני משפחת תאקט אשר יצא דרך חברת התקליטים "תאקט" באוקטובר 2004.

באלבום יש 26 רצועות בעלי אורך כולל של יותר משעתיים. בין האומנים המתארחים באלבום נמצאים שרית חדד, מומי לוי, כלא 6 ועוד.

## רשימת רצועות
### דיסק 1

### דיסק 2

## קישורים חיצוניים

* האלבום באתר מומה

קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי סאבלימינל
קטגוריה:אלבומי תאקט
חי (אלבום של שי 360)

**חי** הוא אלבום הסולו הראשון של שי 360 בעברית. האלבום נמכר החל משנת 2005.

האלבום כולל מספר סינגלים כאשר המוכר ביותר הוא "קבל" בהשתתפות הראפרים סאבלימינל, הצל וגיא מזיג. באלבום מתארחים אמנים רבים כמו אבי סינגולדה (גיטרות), ברק ציוני (בס), איציק שמלי ועוד.

## רשימת השירים
*חי
*שי הגיע
*קבל (עם הצל וגיא מזיג)
*שבור את הדממה
*כמו חיות (עם אלון שר)
*יאסו (עם ניקוס קורקוליס)
*עננים אדומים
*Testimony (feat. Killah Priest, Remedy & Harte)
*לא יודע מה לעשות (עם אלון שר וסיינטיפיק)
*אלוהים שלי (עם גבריאל באטלר)
*אם רק היית יודעת (עם רועי אדרי)
*360
*פנאי פלוס
*רק בן אדם (עם איציק שמלי)
*פת במלח (עם אילן בבילון ובן שרעבי)
*מה שראינו (Ce Qu'on A Vu) (feat. Freud)
*המאבק (עם סאבלימינל, בוסקילז וסיוון)
*שיחה ממתינה (עם סניקאז)

## סינגלים

## קישורים חיצוניים

* האלבום באתר מומה

קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי סאבלימינל
קטגוריה:אלבומי היפ הופ ישראליים
קטגוריה:אלבומי תאקט
בקרת מקביליות

במדעי המחשב, לרבות בתכנות, מערכות הפעלה, מסדי נתונים ומעבדים, **בקרת מקביליות** (באנגלית Concurrency control) הוא מנגנון המבטיח תוצאות נכונות לפעולות שנעשות בעת ובעונה אחת על ידי גורמים או משתמשים שונים. המנגנון - כמו רמזור בצומת כבישים - מסדיר את פעולתם של הגורמים השונים באופן שאמור להגן עליהם מגרימת נזק זה לזה או לאובייקט שעליו הם פועלים. 

## בקרת מקביליות במסדי נתונים
בקרת מקביליות במערכות לניהול מסדי נתונים מבטיחה שתנועות (Transactions) יוכלו להתבצע במסד הנתונים בו זמנית מבלי לפגוע בנכונות ועקביות הנתונים.
תנועה היא אבסטרקציה של אוסף פעולות קריאה וכתיבה אטומיות לאובייקטים במסד הנתונים. כאשר שתי תנועות שונות ניגשות לאותו אובייקט, התנגשות עלולה לצור מצב של חוסר עקביות. מנגנון בקרת המקביליות דואג שביצוע התנועות יהיה נכון ושקוף למשתמש, על ידי שמירה שכל הפעולות המבוצעות במסד הנתונים עונות על כללי ACID. 

### מנגנון בקרת המקביליות
מנגנוני בקרת המקביליות מתחלקים לשני סוגים עיקריים:
* **[[בקרת מקביליות פסימית]]** - חסום פעולות של תנועות שעלולות להפר כללי סנכרון.
* **[[בקרת מקביליות אופטימית]]** - השהה סנכרון של תנועה עד שתסתיים ללא פעולות חוסמות, ורק אז בטל תנועות שמפרות כללי סנכרון.

קיימות שיטות רבות ומגוונות לבקרת מקביליות, בהן:
* מנגנון נעילה בשני שלבים (2PL, Two Phase Locking) 
* מנגנון לסידור תנועות לפי חותם זמן
* מנגנון לסידור תנועות לפי סדר התחייבות
* זיהוי קונפליקטים על ידי גרף

## בקרת מקביליות במערכות הפעלה
מקביליות היא עקרון יסודי במערכות הפעלה מודרניות אשר מכוונות ליעל את ניצול משאבי המחשב הזמינים בכל יחידת זמן. המקביליות מאפשרת למערכת לטפל במספר משימות, תהליכים ותהליכונים  בו זמנית (לפחות לכאורה, למשל באמצעות החלפת הקשר). עם זאת, ניהול עבודה במקביל מציב למערכת אתגרים משמעותיים, כגון מניעת פעולות סותרות,  שמירה על שלמות הנתונים ותיאום הגישה למשאבים. 

מערכת ההפעלה מתמודדת עם אתגרים אלו באמצעות מנגנונים של בקרת מקביליות.  חלק מהפתרונות כוללים שימוש במנעולים, בעוד שפתרונות אחרים מציעים שימוש בפעולות אטומיות ובאלגוריתמים חסרי נעילות.

## ראו גם
* סמפור (מדעי המחשב)
* עיבוד מקבילי
*בעיית הפילוסופים הסועדים
*קטע קריטי

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מערכת הפעלה
קטגוריה:מסדי נתונים
יומנו של חנון (ספר)

**יומנו של חנון** (באנגלית: **Diary of a Wimpy Kid**) הוא ספר מאויר שנכתב על ידי הסופר והמאייר האמריקאי ג'ף קיני. הספר הוא הראשון בסדרת הספרים יומנו של חנון. הספר יצא לאור בעברית בשנת 2008 בתרגומו של תומר קרמן, בהוצאת כנרת. הפורמט המקורי של הספר נשאר, והוא כתוב באותיות כתב, גדולות ועגולות, הנראות כאילו נכתבו על ידי ילד.

## תקציר העלילה
עלילת הספר מתארת את חייו של גרג הפלי, נער אמריקאי העולה לחטיבת הביניים, שהוא האח האמצעי בין שני אחים, רודריק (אחיו הבכור) ומני (אחיו הקטן). גרג הפלי הוא "חנון" המתקשה עם בעיות האופייניות לגילו בבית ובבית הספר.

העולם התרבותי המתואר בספר הוא עולם אמריקני עירוני, והוא כולל אירועים כ"תעלול או ממתק" בליל כל הקדושים, קניית מתנות בחג המולד, בחירות לתפקיד גזבר הכיתה והצגת הקוסם מארץ עוץ על ידי ילדי בית הספר.

## דמויות

### דמויות ראשיות
***גרג הפלי** - תלמיד בן 12 שמתחיל ללמוד בחטיבת הביניים וכותב היומן. מחשיב את עצמו כחנון לכאורה. אחיהם האמצעי של רודריק ומני. חברו הטוב של ראולי. למרות החברות ביניהם, הם נוהגים ליצור מעשי קונדס.
* **רודריק הפלי** - אחיו הבכור של גרג, נוהג להציק לו כל הזמן. הוא מתופף בלהקה שלו "חיתול תאון" (איות שגוי שלו ל"חיתול טעון"). לרודריק יש שגיאות כתיב.
***ראולי ג'פרסון** - מפונק וילד יחיד להורים עשירים. בתחילת הספר, הוא מתאפיין בהתנהגות ילדותית שלעיתים מעצבנת את גרג. אך בסופו של דבר, הוא קיבל את ראולי כמו שהוא והתחילו להיות החברים הטובים ביותר. הוא עזר לגרג לכתוב קומיקס לעיתון בית הספר כדי להפוך אותו לתלמיד פופולרי.
*** מני הפלי** - אחיו הקטן של גרג, הוריו מעדיפים אותו יותר מאחיו הבכורים ומאשימים אותם במה שהם לא עשו. לכן, התנהגות זו גורמת לגרג להרגיש כעס. נוהג להתפרע ולקלקל דברים ומאשים בכך את גרג ורודריק, שני אחיו.

### דמויות משניות
***סוזן הפלי** - אימו של גרג, קנתה לו את היומן,  היא נוהגת להעמיד אותו במצבים מביכים .
***פרנק הפלי** - אביו של גרג, אוהב לעבוד על הדגם שלו על מלחמת האזרחים האמריקאית, תמיד מעדיף שגרג יעסוק בדברים גבריים.  
***שיראג גופטה** - תלמיד נמוך מכיתתו של גרג, גרג עשה עליו את מתיחת ״שיראג הבלתי נראה״ בספר רודריק שולט.
***קולין לי** - חברו הטוב הזמני של ראולי.
***דארן וולש** - תלמיד מכיתתו של גרג שנגע בגבינה שהייתה על האספלט (משחק נגיעת הגבינה).
***פרגלי** - ילד חנון מכיתתו של גרג, בעל ״בעיות הגיינה״. אכילת סוכר גורמת לו להיות יותר היפראקטיבי.
***פטי פארל** - ילדה בת כיתתו של גרג, פטי שונאת אותו ונוהגת להציק לו ולהאשים אותו, גרג שונא אותה.
***סבתא גאמי** - סבתא של גרג, עשתה את ה״שיחה״ בעובדות החיים
***דוד גארי** - דוד של גרג, גרוש 3 פעמים.
***דוד צ׳ארלי** - דוד של גרג, נהג להציק לו כשהיה קטן.
***דוד ג׳ו** - דוד של גרג, אחיו הקטן של פרנק, נוהג לעצבן את פרנק. 
***מר ג׳פרסון** - אבא של ראולי, לא אוהב את גרג.

## ראו גם
* יומנו של חנון (סרט)
* יומנו של חנון (סרט, 2021)

## קישורים חיצוניים

* 
* האתר הרשמי של הספר 
* 
* כנרת זמורת-ביתן דביר - יומנו של חנון
* 

קטגוריה:ספרי 2007
*ספר
קטגוריה:ספרים שעובדו לסרטים
קטגוריה:ספרים אמריקאיים
קטגוריה:ספרי ילדים ונוער
קטגוריה:ספרי הוצאת כנרת
קטגוריה:ספרי זמורה ביתן
קטגוריה:יומנו של חנון: ספרים
אורית אדאטו

**אורית אדאטו** (נולדה ב-1955), היא קצינה בכירה לשעבר בצה"ל ובשירות בתי הסוהר ומנהלת ישראלית. שימשה קצינת ח"ן ראשית ולאחר מכן נציבת שירות בתי הסוהר – האישה הראשונה בתפקיד זה.

## ביוגרפיה
אורית אדאטו נולדה בקריית טבעון ב-1955 בשם **אורית אליעז**. התגייסה לצה"ל ב-1973. שירתה בבה"ד 12 כמפקדת כיתה, ולאחר שסיימה קורס קצינות שירתה כמפקדת מחלקה. שלוש שנים לאחר שהשתחררה מצה"ל שבה לשרת בו, בחיל הנשים. ב-1982 מונתה לקצינת ח"ן אוגדתית של עוצבת געש בפיקודו של אביגדור קהלני, ובהמשך שימשה כמפקדת יחידת המורות בפיקוד צפון, ראש מדור תורה והדרכה במפקדת קצינת ח"ן ומפקדת ענף ח"ן במחנה 80. ב-1990 מונתה לקצינת ח"ן של פיקוד הנח"ל. בעקבות העלייה מברית המועצות לשעבר בשנות התשעים שהחלה באותה העת, הוטל על הנח"ל לסייע בקליטת העולים, ואדאטו מונתה לעסוק בנושא. עם סיום תפקידה למדה שנה במכללה לביטחון לאומי, וב-1995 מונתה למפקדת בה"ד 12.

ב-1997 התמנתה לקצינת ח"ן ראשית והועלתה לדרגת תת-אלוף. במהלך כהונתה המשיכה במדיניות שהובילה קודמתה, ישראלה אורון לפיה עניינים שבשגרה ובטיפול בפרט יעברו מקצינות הח"ן למפקדיהן של החיילות, מתוך התפיסה שבמקרים שבהם אין שוני רלוונטי בין חיילים לחיילות, לא צריך להיות הבדל בטיפול בהם. כך, למשל, הועבר השיפוט המשמעתי של החיילות מקצינות הח"ן למפקדים. כמו כן, הועברה יחידת המורות לחיל החינוך.

לאחר שחרורה מצה"ל בשנת 2000 מינה אותה השר לביטחון הפנים לנציבת בתי הסוהר, והיא הייתה לאישה הראשונה בתפקיד זה. על המינוי נמתחה ביקורת בשירות בתי הסוהר, משום שהדבר התפרש כהבעת אי אמון בפיקוד הבכיר של השירות. אחד מהישגיה הבולטים במהלך תקופת כהונתה בשירות בתי הסוהר, הוא פתיחת בית סוהר אופק, מתקן כליאה המיועד לבני נוער. עד אז נכלאו בני נוער באגף נפרד בכלא השרון. בזמן שירותה כנציבה התמודדה עם אתגרים משמעותיים כגון העלייה הדרסטית במספר האסירים הביטחוניים עקב האינתיפאדה השנייה, וכן מאסר אישים מתוקשרים כגון השר לשעבר אריה דרעי.

בשנת 2003 סיימה את תפקידה כנציבת שירות בתי הסוהר. מאז ניהלה חברה לייעוץ בעניינים ביטחוניים ושימשה יועצת מקצועית לחברות שפעלו להפעלת בית סוהר פרטי.

בשנים 2001 עד 2010 כיהנה כסגנית-נשיא התאחדות בתי הסוהר הבינלאומית (ICPA).

אדאטו חברה במועצה לשלום ולביטחון.

היא יושבת ראש עמותת "גשר", חברה בליגה לידידות אמריקה-ישראל ובהנהלת אלו"ט, ומכהנת כנשיאת סניף "פורום הנשים הבינלאומי בישראל" (IWF).

לאדאטו תואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה.

## קישורים חיצוניים

*
* יורם יובל, שיחת נפש עם אורית אדאטו, כאן חינוכית, 15 באפריל 2015
* אליס שלוי, 
*

מפרי עטה:
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קצינות ח"ן ראשיות
קטגוריה:קצינות צה"ל בדרגת תת-אלוף
קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:נציבי בתי הסוהר
קטגוריה:בוגרות המכללה לביטחון לאומי
קטגוריה:בוגרי המכללה לביטחון לאומי
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:פורום דבורה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1955
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1955
מחוזות לאוס

שמאל|275px|ממוזער|מפת מחוזות לאוס
מבחינה מנהלית, לאוס מחולקת ל-17  מחוזות (khoueng),  ואזור הבירה (kampheng nakhon). בעבר, עד לשנת 2006 היה גם אזור מיוחד (khetphiset) שבוטל ושטחו התווסף למחוזות שכנים. המחוזות מחולקים לנפות.

## קישורים חיצוניים

* נתוני אוגכלוסייה 2022
* לאוס - חלוקה מנהלית

*
קטגוריה:רמת החלוקה המנהלית הראשונה לפי מדינה
מחוזות מזרח טימור

מבחינה מנהלית מזרח טימור מחולקת ל-13 מחוזות (Distritos) אשר מחולקים לנפות.

## קישורים חיצוניים

* נתוני מפקד 2022

*
קטגוריה:מזרח טימור: חלוקה מנהלית
מזרח טימור
יוסי ביינהורן

**יוסי ביינהורן** (נולד ב-1955 בישראל) הוא תת-אלוף במילואים, כיהן כמבקר מערכת הביטחון בין אוגוסט 2002 למרץ 2010. מכהן כאחראי על מערכת הביטחון במשרד מבקר המדינה.

ביינהורן למד בישיבת בני עקיבא פרחי אהרן שבקריית שמואל, התגייס לצה"ל ושירת בחיל התותחנים, תחילה כמשנה טכני בגדוד 402 ולאחר מכן במגוון תפקידי פיקוד, בין השאר שימש כמפקד סוללה בגדוד 404, מדריך בקורס קציני תותחנים, קצין אג"ם באגד ארטילרי וראש ענף הדרכה בחיל. לאחר לימודים במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה מונה ב-1984 לראש ענף אימונים והכשרות במחלקת ההדרכה במטכ"ל. בשנים 1987 עד 1991 שימש כראש ענף אג"ם במחלקת הארגון של אגף התכנון וב-1991 מונה לעמוד בראשה, תפקיד בו כיהן עד 1995.

בשנת 1995 מונה לעוזר הרמטכ"ל אמנון ליפקין-שחק. והמשיך בתפקיד גם תחת פיקודו של שאול מופז. בנובמבר 1998 מונה לעוזר שר הביטחון יצחק מרדכי ושימש גם כעוזרו של מחליפו משה ארנס. בשנים 1999 עד 2001 כיהן כסגן הצבאי של מבקר מערכת הביטחון, משה גדרון, ואחר כך מונה לראש מטה שר הביטחון בנימין בן אליעזר.

ביולי 2002 השתחרר מצה"ל לצורך מינויו למבקר מערכת הביטחון, תפקיד בו נושא אזרח.

ב-2013 מונה לראש החטיבה הביטחונית במשרד מבקר המדינה.

ביינהורן בוגר תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים ותואר שני במינהל ציבורי שניהם באוניברסיטת בר-אילן, נשוי לחיה, אב לארבעה ומתגורר בפתח תקווה. אחיו, תת-אלוף במיל' שמואל קרן, כיהן כראש מפא"ת ובמשך כשמונה שנים היו שניהם חברים בפורום מטכ"ל במקביל.

## קישורים חיצוניים
* יוסי ביינהורן, באתר צה"ל
* 
* 
* דוח ביקורת מיוחד הפרטת התעשייה האווירית, באתר יוטיוב, 27 ביוני 2018

## הערות שוליים

קטגוריה:מבקרי מערכת הביטחון
קטגוריה:עובדי משרד מבקר המדינה
קטגוריה:בוגרי ישיבת פרחי אהרון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:עוזרי הרמטכ"ל
קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1955
בדיוק כשחשבתם שהכל נגמר

**בדיוק כשחשבתם שהכל נגמר** הוא אלבום הסולו השני של הראפר הישראלי סאבלימינל. האלבום נמכר החל משנת 2006. באלבום יש 20 שירים בעלי אורך כולל של 75 דקות.

האלבום הוציא מספר סינגלים כאשר המוכר ביותר הוא "טורו" בהשתתפות הראפר אלון דה לוקו. באלבום מתארחים אומנים רבים כמו אבי סינגולדה (גיטרות), רוני דדון (דרבוקות, בס) ומירי בן-ארי.

## רשימת רצועות

## סינגלים

## קישורים חיצוניים

* האלבום באתר מומה

קטגוריה:אלבומי סאבלימינל
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי תאקט
עיניים פקוחות

[שמאל|ממוזער|250px|צוות הסרט ב[פסטיבל קאן 2008]]

**עיניים פקוחות** הוא סרט קולנוע ישראלי בבימויו של חיים טבקמן, שיצא לאקרנים ב-3 בספטמבר 2009. במרכז הסרט עומד רומן הומוסקסואלי בחברה החרדית. הסרט השתתף בפסטיבל קאן 2009, ונבחר להשתתף גם בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו שנערך בספטמבר 2009.

הסרט זכה בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי שנערך בגנט, בלגיה באוקטובר של אותה שנה ובנובמבר העוקב זכה הסרט בפרס "ארוס ופסיכה", הפרס הראשי במסגרת פסטיבל "MedFilm", פסטיבל סרטי הים התיכון ה-15 שנערך ברומא. במרץ 2009 זכה "עיניים פקוחות" בפרס הראשון בפסטיבל הסרטים הבינלאומי "Cape Winelands" שהתקיים בדרום אפריקה.

## עלילה
אהרון (זוהר שטראוס) הוא גבר חרדי שנשוי לרבקה (טינקרבל) ואב לארבעה ילדים. כשהוא מחפש עוזר שיעבוד אצלו באיטליז שירש מאביו שנפטר זה מכבר, מגיע עזרי (רן דנקר). עזרי הוא חרדי הומוסקסואל שזה עתה נפרד מבן זוגו רפאל (מתי אטלס). אהרון מקבל את עזרי לעבודה ואף דואג לצרכיו. עם הזמן הקשר בין אהרון לעזרי מתחזק, ולבסוף הופך לרומן, לאחר שהם הולכים ביחד לטבול במעיין. בעקבות כך אהרון נכנס לדילמה קשה. רעייתו רבקה מרגישה שמשהו אינו כשורה, ובו בזמן הרב וייסבן (צחי גראד), ו"משמרות הצניעות", מאיימים להרוס את חיי המשפחה של אהרון ולהגלות אותו מן הקהילה.

## דמויות
* **אהרון** (זוהר שטראוס): חרדי בעל אטליז שנשוי לרבקה ואב לארבעה ילדים, מתאהב בעזרי.
* **עזרי** (רן דנקר): חרדי הומוסקסואל שניפרד מבן זוגו ומתחיל לעבוד באטליז, מתאהב באהרון.
* **רבקה** (טינקרבל - רוית רוזן): אשתו של אהרון. היא מרגישה שמשהו אינו כשורה אבל תומכת בבעלה.
* **הרב וייסבן** (צחי גראד): רב המשמש כראש הקהילה. "משמרות הצניעות" נכנסות לתמונה כאשר השמועות על הבחור ההומוסקסואל שהגיע לשכונה מתפשטות- הם מפיצים פשקוויל לא-מפורש על נבלה שנעשתה בשכונה, והם  מאיימים להפיץ פשקוויל על כך שהאטליז של אהרון אינו כשר ומאיימים עליו בגירוש מהשכונה. אהרון הולך ומסתבך בדילמה שבין שמירה על ערכי החברה בה הוא חי לבין תאוותו לעזרי שעלולה לסכן את האיזון בו הוא ומשפחתו חיים.
* **רפאל** (מתי אטלס): בן זוגו לשעבר של עזרי.
* **יענקל** (לידור דאודי): בן של אהרון.
* **פישר** (אבי גרייניק)
* **אמא של פישר** (שפרירה זכאי)

## קישורים חיצוניים

* 
* "עיניים פקוחות", באתר הקרן לקולנוע ישראלי

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 2009
קטגוריה:סרטי להט"ב ישראליים
קטגוריה:סרטי יהדות
קטגוריה:יהדות חרדית בקולנוע
קטגוריה:סרטים הומוסקסואליים
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2009
איציק שמלי (אלבום)

**איציק שמלי** הוא אלבום הסולו הראשון של הזמר איציק שמלי. האלבום נמכר החל משנת 2007. באלבום 15 שירים בעלי אורך כולל של למעלה משעה.

באלבום מתארחים אומנים רבים כמו סאבלימינל, שלומי שבת, בוסקילז, גבריאל בטלר, אבי סינגולדה (גיטרות) ועוד.

## רשימת השירים
#מי זה בא (עם סאבלימינל)
#חפלה
#כמה חסר
#אני אצליח
#אני זוכר
#אני מודה לך (עם שלומי שבת)
#אליפות
#מוזיקה (עם בוסקילז)
#תודה לך אבי
#זה אני (עם גבריאל בטלר)
#לא שפוט שלך
#עשר המכות
#הטעם לחיי
#אמא
#בחסדך

## קישורים חיצוניים

* האלבום באתר מומה

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2007
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי תאקט
אנגלה פוסטמה

**אנגלה פּוֹסְטְמָה** (בהולנדית: **Angela Postma**; נולדה ב-6 באוגוסט 1971 באדה) היא שחיינית עבר הולנדית. אלופת אירופה (בריכת 25 מטר) (סטוונגר 1994) במשחה ל-50 מטר פרפר.

## קריירה
### 1994
#### אלופת אירופה (בריכת 25 מטר)
באליפות אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה בסטוונגר, נורווגיה בשנת 1994 זכתה פוסטמה ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 27.48 שניות, לפני מרטינה מורבצובה מסלובקיה (27.84 שניות), מדליית כסף במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 25.52 שניות, אחרי סנדרה וולקר מגרמניה (25.29 שניות) ומדליית ארד במשחה שליחות 4X50 מטר חופשי, אחרי גרמניה ושוודיה.

### 1995
#### סגנית אלופת עולם (בריכת 25 מטר)
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בריו דה ז'ניירו, ברזיל בשנת 1995 היא זכתה במדליית כסף במשחה ל-50 מטר חופשי. בתוצאה של 25.10 שניות, אחרי לי ג'ינגהי מסין (24.62 שניות) ולפני סנדרה וולקר (25.21 שניות).

באליפות אירופה שנערכה בווינה באותה שנה היא זכתה במדליית ארד במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 25.86 שניות, אחרי לינדה אולפסון משוודיה (25.76 שניות) ופרנציסקה ואן אלמסיק גרמניה (25.80 שניות). 

### 1996
באולימפיאדת אטלנטה (1996) היא סיימה במקום עשירי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 25.82 שניות.

### 1998
באליפות העולם שנערכה בפרת', אוסטרליה בינואר 1998 היא סיימה פעמיים במקום חמישי, במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 25.67 שניות ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:44.64 שניות, כשחיינית שנייה היא שחתה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 56.85 שניות ובמקום שישי במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:11.73 דקות, לאחר ששחתה את סגנון הגב בתוצאה של 1:05.18 דקות.

באליפות אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה בשפילד, אנגליה בדצמבר אותה שנה היא זכתה במדליית כסף במשחה שליחות 4X50 מטר חופשי.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחייניות חופשי הולנדיות
קטגוריה:שחייניות פרפר הולנדיות
קטגוריה:שחייניות גב
קטגוריה:אלופות אירופה בשחייה
קטגוריה:שחייניות אולימפיות הולנדיות
קטגוריה:שחייניות באולימפיאדת אטלנטה (1996)
קטגוריה:הולנדיות שנולדו ב-1971
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1971
שערי תשובה (אורח חיים)

**שערי תשובה** על שולחן ערוך אורח חיים, הוא ספר תורני הלכתי שחובר על ידי הרב חיים מרדכי מרגליות (ואחיו, ראו להלן) מדובנו, ונדפס בדפוס שלו בדובנו בתחילת שנת תק"פ.

## מהות הספר
הספר הוא בעיקרו ליקוט מספרי השו"תים שקדמו לו בעניינים הנוגעים לשולחן ערוך אורח חיים, ודבריהם לא הובאו במפרשים שקדמוהו, במיוחד לא בבאר היטב. הספר כולל ליקוטים גם מספרים אחרים, לדוגמה ספרי קבלה ותלמידי האר"י, וכן כולל מחידושי המחבר בעצמו, וכן הוספות מאחיו הרב אפרים זלמן מרגליות מברודי, והפניות לספריו יד אפרים ובית אפרים.

בהקדמות שנכתבו על ידי המחבר ואחיו, נראה שמדובר בחיבור שאמור היה לכלול את כל ארבעת חלקי השולחן ערוך. הרב חיים מרדכי מרגליות נפטר בדמי ימיו ולא השלים את ההדפסה בחייו, יש אומרים בשל שרפה שפרצה בבית הדפוס.

הספר היה מהראשונים בתחום הליקוט בקיצור מספרות השו"ת הרחבה, לפי ענייני השולחן ערוך. בדור שאחריו הרעיון אומץ על ידי הרב אברהם צבי הירש אייזנשטט, שהשלים את הליקוט על שאר חלקי השולחן ערוך, יורה דעה, אבן העזר וחושן משפט, בחיבור בשם "פתחי תשובה". בדור שאחר מכן חיבר רבי ישראל איסרלין מווילנא "פתחי תשובה" גם על חלק אורח חיים, ובו ליקט תשובות ופסקים שלא הובאו ב"שערי תשובה".

דברי השערי תשובה מובאים לרוב בספר משנה ברורה שאף הדפיס פירוש זה בספרו, בצמוד לפירושו והשולחן ערוך עצמו.

## זהות המחבר
הרב אפרים זלמן מרגליות כותב בהקדמתו לספר כי הוא חובר בידי אחיו, הרב חיים מרדכי מרגליות. אולם, הרב אברהם צבי הירש אייזנשטט בהקדמתו לחיבורו פתחי תשובה על שולחן ערוך יורה דעה כותב כי חיבור השערי תשובה הושלם על ידי אח המחבר הרב אפרים זלמן מרגליות, ובהקדמה לפתחי תשובה על חושן משפט שיצא מאוחר יותר, הוא כותב שהחיבור נכתב על ידי שני האחים. גם הרב אפרים זלמן עצמו, כאשר הוא מפנה לשערי תשובה בחיבוריו כותב לעיתים "כמו שכתבתי". רבי חיים חזקיהו מדיני דן בזהות המחבר, ובסופו של דיון הוא כותב כי יש לומר שהחיבור מידי שניהם נגזר ואין לדעת אילו סימנים נכתבו בידי כל אחד.

## הוצאות
החיבור יצא לראשונה בהדפסה של שולחן ערוך אורח חיים, עם שערי תשובה, בדובנא בשנת תק"פ. הספר נדפס ביחד עם היד אפרים, בלי כל מפרשי השולחן ערוך (פרט לבאר היטב). בשנת תרכ"ח (1868), נכלל שערי תשובה במהדורת השולחן ערוך של דפוס ראם. אחר כך צורף להדפסות השולחן ערוך כפירוש מסביב לשולחן ערוך עצמו ברוב המהדורות.

החיבור זכה להיות אחד משני חיבורים עיקריים (שערי תשובה ובאר היטב) המודפסים כמקשה אחת יחד עם המשנה ברורה.

## לקריאה נוספת
* א"ב שפירא, תולדות השערי תשובה, ירושלים תשס"א.
* הרב אליעזר יהודה בראדט, ישורון, מג, עמ' תרנב-תרנה.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פירושים על שולחן ערוך
קטגוריה:ספרי 1819
לא שם זין (אלבום)

**לא שם זין** הוא אלבום הסולו הראשון של הראפר הצל (יואב אליאסי). האלבום יצא לאור בשנת 2008.

מספר סינגלים יצאו מתוך האלבום, כשהידוע ביותר בינם הוא "מענטזת 2007". האלבום יצא לחנויות ב-1 באפריל 2008. בנוסף נכללו באלבום הסינגלים "תן לזה זמן" שבו הוא מארח את סיוון ממשפחת תאקט, ואת "צל המוות", שיר פוליטי שבו הוא מארח את סינרגיה. האלבום מכר 5000 עותקים כבר בשבוע הראשון שלו. את האלבום הפיק סאבלימינל, תחת הלייבל תאקט. באלבום מתארחים גם אחיו של הצל, איתמר אליאסי מהרכב ההיפ-הופ "כלא 6", שי 360, סיוון, איציק שמלי ומטרו (שאחראי על רוב העיבודים וההפקות באלבום).

האלבום תוכנן לצאת לשוק בשנת 2007 אך בעקבות קריסת המחשב בו אוחסנו השירים התעכבה יציאת האלבום בשנה.

כמו בשאר האלבומים של אומני משפחת תאקט גם כאן יש שירים בעלי מסרים ציוניים ומיניים (כדוגמת "הציוני האחרון" ו"מענטזת" בהתאמה).

## רשימת רצועות

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2008
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי תאקט
לילי שרון

[ממוזער|לילי ו[אריאל שרון|אריק שרון בניו יורק, 1974]]
**לילי שרון** (לבית צימרמן; 7 במרץ 1937 – 25 במרץ 2000) הייתה רעייתו השנייה של אריאל שרון, אלוף בצה"ל, שר בממשלות ישראל, ולימים ראש ממשלת ישראל ה-11.

## ביוגרפיה
לילי צימרמן נולדה בבראשוב שברומניה, אחת מששת ילדיהם של יקותיאל יהודה (לאופולד) צימרמן ויהודית (אידה) לבית כהנא. אורח החיים בביתם היה דתי. בשנת 1947 עלתה לארץ ישראל יחד עם שלושה מאחיה, והחלה ללמוד בכפר הנוער מוסינזון בשרון. הוריה עלו בשלב מאוחר יותר.

את אריאל שרון, אז קצין זוטר בצה"ל, הכירה לילי לראשונה בשנת 1949 בערך כבן זוגה של אחותה הבכורה מרגלית (גלי). עם התקרב מועד גיוסה של לילי לצה"ל, ביקשו הוריה הדתיים שלא תתגייס, אך היא חשה מחויבות להתגייס, ואכן עשתה כך. את שירותה בצה"ל עשתה בחטיבת הצנחנים, שם שימש שרון (שבינתיים נישא למרגלית) כמפקד גדוד.

עם שחרורה מצה"ל עברה לתל אביב, שם למדה ציור במכון אבני. כל חייה חיבבה מוזיקה ואמנות ואף הייתה פוליגלוטית.

במאי 1962 נהרגה אחותה מרגלית בתאונת דרכים, ולילי נרתמה לסייע לשרון האלמן ולבנו בן ה-5 גור שהתגוררו בצהלה. שהותה הקרובה של לילי בביתו של שרון הביאה להתפתחות מערכת יחסים זוגית בין השניים, אשר נישאו בשנת 1963. הרב בחתונתם היה שלמה גורן. עם נישואיה לאריאל שרון, הפסיקה לילי את לימודיה במכון אבני, והחלה לעבוד במחלקה לזיהוי פלילי במשטרת ישראל בתור קצינת מודיעין.

עם לידת בנם המשותף הבכור עמרי, באוגוסט 1964, עזבה לילי את עבודתה במשטרה. באותה שנה מונה אריאל שרון לראש מטה פיקוד הצפון, והמשפחה עקרה לנהלל. כעבור שנתיים שבה משפחת שרון לצהלה, שם נולד הבן השני גלעד בנובמבר 1966. באוקטובר 1967 נהרג בנו של שרון מנישואיו למרגלית, גור בן ה-11, מפליטת כדור שירה חברו, בעת ששיחקו ברובה ישן ששרון קישט בו את ביתו.

בראשית 1970 מונה שרון לאלוף פיקוד הדרום והמשפחה עברה לבאר שבע. באוקטובר 1973, במהלך מלחמת יום הכיפורים, שב לשרת בצה"ל כמפקד אוגדת המילואים 143. זמן קצר לאחר המלחמה נערכו הבחירות לכנסת השמינית ושרון נבחר לחבר כנסת מטעם הליכוד. מעט לפני שחרורו מצה"ל, רכשו בני הזוג נחלה בחוות שקמים, שם הקימו את ביתם.

מאז כניסתו לפוליטיקה ייעצה לילי לבעלה. היא הצטרפה לנסיעותיו ברחבי העולם, להופעותיו בתקשורת, ונהגה להתבטא באופן ציבורי בנושאים פוליטיים. בריאיון לשרית ישי-לוי בספטמבר 1988 אמרה: 

בפברואר 1999 אובחנה כחולה במחלת הסרטן. היא נפטרה ב-25 במרץ 2000 בבית החולים תל השומר בגיל 63, פחות משנה לפני הבחירות המיוחדות לראשות הממשלה, בהן נבחר אריאל שרון לראש ממשלת ישראל ה-11. עם פטירתה נאמרו עליה הספדים מהימין ומהשמאל הפוליטי.

לילי שרון נקברה בגבעת הכלניות המשקיפה על חוות שקמים, ולימים נקבר לצדה גם בעלה (למרות שהיה זכאי לקבורה בחלקת גדולי האומה). על שמה נקרא פארק לילי שרון למרגלות תל עכו.

## לקריאה נוספת
* . לילי שרון, עמ' 243–258.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בנות זוג של שרי ממשלת ישראל
קטגוריה:בני זוג של חברי הכנסת
קטגוריה:אריאל שרון
קטגוריה:ישראליות ילידות רומניה
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:בוגרי כפר הנוער ע"ש ב.צ. מוסינזון
קטגוריה:בוגרות מכון אבני
קטגוריה:בוגרי מכון אבני
קטגוריה:עולים לאחר מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:עולות לאחר מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1937
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1937
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2000
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2000