open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מעלה בית חורון

**מעלה בית חורון** הוא מעבר הררי עתיק בהרי יהודה, שמוביל מהשפלה אל אזור ירושלים. במשך אלפי שנים שימש המעלה כדרך עיקרית המובילה ממישור החוף לכיוון ירושלים.

## משמעות השם
השם "מעלה בית חורון" נגזר מן השם המקראי של שתי יישובים עתיקים באזור – בית חורון עליון ובית חורון תחתון – ששכנו לאורך המעבר. פירוש השם "בית חורון" (House of Horon) - ביתו של האל הכנעני חורון.

## תיאור גאוגרפי
המעלה מתחיל בפינה הצפון מערבית של עמק איילון ליד היישוב מבוא חורון או צומת שילת ומשם מטפס מזרחה לעבר הרי יהודה בסמוך לתוואי כביש 443 המודרני. הדרך עולה בהדרגה ומגיעה בסמוך לכפרים בית ע'ור א-תחתא (בית חורון תחתון) וממשיכה לכפר בית ע'ור אל פווקא (בית חורון עליון) והיישוב היהודי בית חורון הסמוך לכפר זה. ההפרש בגובה בין שתי נקודות אלה עומד על 220 מטרים כשהמרחק ביניהם הוא 3.5 ק"מ בלבד מה שיוצר דרך עם עלייה תלולה.

מהתיאורים השונים עולה שהדרך הייתה בחלקים מסוימים צרה מאוד ותלולה. כך לדוגמה מצוטט בתלמוד: "בראש השנה כל באי העולם עוברין לפניו כבני מרון. מאי כבני מרון? ... ריש לקיש אמר: כמעלות בית מרון". לפי כתב יד מינכן הגרסה היא "בית חורון" ולפי זה מובן פירוש רש"י: "הדרך קצר (הכוונה צר) ואין שנים יכולין לילך זה בצד זה שהעמק עמוק משני צידי הדרך"

במקום אחר בתלמוד משמש מעלה בית חורון כדוגמה למתן זכות קדימה: "וכן שני גמלים שהיו עולים במעלות בית חורון ופגעו זה בזה, אם עלו שניהן שניהן נופלין, בזה אחר זה שניהן עולין. הא כיצד? טעונה ושאינה טעונה תידחה שאינה טעונה מפני טעונה" מפרש רש"י: "מעלות בית חורון - מקום צר, ואין דרך לנטות ימין ושמאל וצריך האחד לנטות לאחוריו עד שמוצא מקום לנטות".

## בעת העתיקה
המעלה שימש מאז התקופה הכנענית והתקופה הישראלית כציר תחבורה חשוב בין הרי יהודה לבין מישור החוף. הוא חיבר בין דרך הים (Via Maris) לדרך ההר. המעלה נזכר בתנ"ך כמה פעמים:
* בתקופת יהושע בן-נון – בסיפור הקרב סביב גבעון, חמשת מלכי האמורי הובסו ונערך אחריהם מרדף במורד בית חורון.
* בתקופת שאול המלך מסופר על פלשתים העורכים פשיטות בשטח ממלכת ישראל "דרך בית חורון"
* המלך שלמה חיזק את הערים בית חורון (עליון ותחתון) כחלק ממערך מבצרים מצפון-מערב לירושלים.
* במהלך מרד החשמונאים התרחש קרב בית חורון (166-165 לפנה"ס) במהלכו ניצחו כוחות יהודיים בראשות יהודה המכבי את צבא הסלוקי בפיקוד סירון, הם ניצלו את תנאי השטח לטובתם והעובדה שהמעבר צר הקשתה על הצבא הסלוקי לתמרן כנגדם.
* במרד הגדול נערך קרב בית חורון (66 לספירה) בין לוחמים יהודים אשר השמידו את הכוחות הרומיים בפיקודו של גאלוס.

## שרידים ארכאולוגיים
בסקר ארכאולוגי שנעשה בבית חורון עליון התגלו בית בד, גת חצובה, בור מים, בריכה, טרסות, שרידי חציבה, שרידי דרך רומית, ועוד. במורד השלוחה השוכנת ממערב לגרעין הכפר, נתגלו ארבעה קברים חצובים מטיפוס האצטבאות, ובאחד מהם נתגלתה מאספה. מתוך 322 חרסים שהתגלו בכפר ונבדקו, 46% הם מתקופת הברזל ב', 12% מהתקופה ההלניסטית, 6% מהתקופה הרומית, 9% מהתקופה הביזנטית, ומתקופות מאוחרות יותר 27%.

## בעת החדשה
המעלה נסלל לראשונה על ידי העות'מאנים במלחמת העולם הראשונה אך לא הפך לכביש של ממש. הבריטים סללו את המעלה בשנים 1933- 1935 כחלק מסלילת הכביש מלטרון לרמאללה. כביש זה נועד לקצר את הדרך למי שבא מכיוון מישור החוף והשפלה לכיוון ערי ההר והשומרון ולחסוך לו את הצורך לעבור בירושלים.

## ראו גם
* כביש 443
* בית חורון (עיר מקראית)
* בית עור א-תחתא
* בית עור אל-פוקא

## הערות שוליים

קטגוריה:דרכים בארץ ישראל
בית הכנסת בבידגושץ'

**בית הכנסת בבידגושץ**' (בפולנית: **Synagoga w Bydgoszczy**) היה בית כנסת של הקהילה היהודית האורתודוקסית המקומית, ששכן ברחוב פוד בלנקאמי, בבידגושץ', במחוז קויאוויה-פומרניה שבפולין. בית הכנסת, שתוכנן על ידי אלפרד מוטריי ונבנה ב-1884 במטרה להחליף את בית הכנסת הישן מעץ, שימש כבית תפילה עד מלחמת העולם השנייה, אז נהרס על ידי הנאצים באוקטובר 1939.

## היסטוריה
התיעוד הראשון של התיישבות יהודים בבידגושץ' מתוארך למאה ה-11 או ה-12. עם זאת, הם גורשו ב-1555 והורשו רשמית לחזור משנת 1772, כאשר האישור הקודם בוטל על ידי פרידריך השני, מלך פרוסיה. הקהילה בבידגושץ' נוסדה רשמית ב-1809.

האדריכל, אלפרד מוטריי, הגיש את תוכניתו ב-27 במאי 1882, והבנייה יוזמה על ידי לווין לואיס ארונסון, ומומנה כספית על ידי הקהילה היהודית כולה. כאחד המבנים הגדולים ביותר בבידגושץ' עד להריסתו, בית הכנסת יכול היה להכיל 500 איש.

בית כנסת לשעבר נוסף ממוקם ברחוב פשי בוז'ניצי, ביישוב הסמוך פורדון.

## גלריה

קובץ:BYDGOS~1.JPG|טקסט=Beginning of the complete deconstruction of the synagogue on Nazi German orders, winter 1939| תחילת פירוק בית הכנסת בפקודת גרמניה הנאצית, חורף 1939


## ראו גם
* יהדות פולין

## קישורים חיצוניים


* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פולין: בתי כנסת
קטגוריה:בידגושץ'
CRH plc

250px|ממוזער|שמאל|קרונות רכבת של החברה להובלת מלט בצרפת
**CRH plc** (ראשי תיבות של **Cement Roadstone Holdings**) הוא תאגיד רב-לאומי המייצר ומשווק חומרי בניין שבסיסו בדבלין, אירלנד. התאגיד מייצר בעיקר אגרגטים, מלט, בטון מוכן, בטון אספלט ורכיבי תשתית, והוא אחד הספקים הגדולים ביותר בתחום בצפון אמריקה ואירופה, עם 3,816 אתרי ייצור ונקודות מכירה ב-28 מדינות בצפון אמריקה, אירופה, אוסטרליה והפיליפינים.
תאגיד CRH הוא בין יצרני המלט הגדולים בעולם ומדורג במקום ה-457 ברשימת פורצ'ן גלובל 500 של התאגידים הגדולים בעולם.

## היסטוריה
חברת CRH נוסדה בשנת 1970 באמצעות מיזוג של החברות Cement Ltd (נוסדה בשנת 1936) ו-Roadstone Ltd (נוסדה בשנת 1949).

CRH נכנסה לשוק האמריקאי בשנת 1978 על ידי רכישת Amcor, קבוצת מוצרי בטון שבסיסה ביוטה, שהפכה ל-Oldcastle Inc. החברה הרחיבה את נוכחותה בארצות הברית בשנת 1985 עם רכישת Callanan Industries, יצרנית אגרגטים במדינת ניו יורק.

במהלך שנות ה-90, CRH התרחבה לצרפת באמצעות רכישות, ביניהן Raboni SA ו-Prefaest SA. החברה נכנסה לשווקים במזרח אירופה בשנת 1995 עם רכישת Holding Cement Polski בפולין, ונכנסה לפעילות בשווייץ בשנת 2000, עם רכישת קבוצת "Jura-Holding" תמורת 425 מיליון אירו, והוסיפה פעילות מלט, בטון ואגרגטים, כמו גם רשת הפצה אזורית.

בעקבות הצבעת בעלי המניות ביוני 2023, העבירה CRH את רישום המניות העיקרי שלה מבורסת לונדון לבורסת ניו יורק.

## פעילות בישראל
בשנת 2001 רכשה החברה 25% ממניות חברת "משאב - יזום ופיתוח" מקבוצת "כלל תעשיות" (שהיה אז בשליטת איש העסקים נוחי דנקנר), המחזיקה ב"נשר מפעלי מלט ישראליים", שהייתה אז מונופול מוכרז בייצור מלט בישראל, שבבעלותה באותה עת מפעלים בנשר, רמלה ובית-שמש. החברה ביקשה אחר כך לממש אופציה לרכישת עוד 25% מהמניות של "משאב" אך נסוגה מהתוכנית, בעקבות העלייה במתיחות הביטחונית בישראל ומחלוקת על המחיר.

בנובמבר 2009 ארגון הקמפיין לסולידריות עם פלסטין באירלנד החל בהפגנות מול מטה החברה בדבלין, במטרה ללחוץ עליה לחסל את החזקותיה ב"משאב", מאחר שיש לה מחצבות בשטחים, והיא מעורבת גם בהקמת חומת ההפרדה ובבנייה בהתנחלויות.

ביולי 2012 רכש האוליגרך לן בלווטניק את השליטה בקבוצת "כלל תעשיות" בעלת "משאב", ואחר כך את מלוא הבעלות בה. בסוף 2015 רכשה "כלל תעשיות" את 25% ממניות "משאב" שהחזיקה CRH.

## ראו גם
* לאפארג'
## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות הנסחרות בבורסה לניירות ערך בניו יורק
קטגוריה:חברות איריות
קטגוריה:חברות הנסחרות בבורסה לניירות ערך בלונדון
שיר הזרוק

"**שיר הזרוק**" הוא שיר בביצוע הזמר־יוצר הישראלי אריאל זילבר. השיר יצא ב־1977 כסינגל מתוך האלבום "אריאל זילבר ולהקת ברוש", שהוציא זילבר עם להקת ברוש ב־1978. שמוליק צ'יזיק כתב את מילות השיר, וזילבר הלחין אותו בשיתוף עם צ'יזיק.

השיר נכלל בפסקול הסרט ישראלים מצחיקים עם עוד תשעה שירים של זילבר, בהם שיר הנושא של הסרט.

## כתיבה וביצוע
את מילות השיר כתב שמוליק צ'יזיק, שאותו ואת שיריו אפיינה תחושת חריגוּת וכמיהה לקבלה. הלחן חובר על ידי זילבר בשיתוף צ'יזיק – השניים היו לא רק שותפים מוזיקליים אלא גם חברים טובים, וגם דמו זה לזה בכך ששניהם הרגישו תלישוּת ובשוליים.

מבקר גלובס אבישי מתיה תיאר את הביצוע המקורי של זילבר לשיר בתוך ביקורת על אלבום גרסאות כיסוי שביצע פיטר רוט לשירים מפרי עטו של צ'יזיק. מתיה תיאר את הביצוע המקורי במילים "(הביצוע) החולני, הפסיכוטי, המעוות, שהגדיר לפני יותר מ־30 שנה במדויק תלישות, ומרד נעורים, ואת אריאל זילבר עצמו".

## מצעדי פזמונים
השיר הוצג ב"פינה לשיפוטכם" של מצעד הפזמונים הישראלי השבועי של רשת ג' ב־4 ביולי 1977, זכה להצלחה וצעד 10 שבועות, עד 26 בספטמבר 1977, אז יצא מהמצעד. בשיאו הגיע למקום השישי ב־15 באוגוסט 1977.

### מיקומי שיא

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי אריאל זילבר
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי שמוליק צ'יזיק
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי אריאל זילבר
קטגוריה:סינגלים בהוצאת התקליט חיפה
ויטאוטס לנדסברגיס

**ויטאוטס לנדסברגיס** (; ( נולד ב-18 באוקטובר 1932) הוא פוליטיקאי, מוזיקולוג וסופר ליטאי. היה בין מיסדי התנועה לעצמאות ליטא בסוף שנות ה-80 בברית המועצות. לאחר כינון ליטא העצמאית היה ליושב הראש הראשון של הפרלמנט של ליטא. הוא מילא את התפקיד במשך כמה חודשים בשנת 1992 ולאחר מכן בשנים 1996- 2000.
## חייו
ויטאוטס לנדסברגיס נולד בקובנה. אביו, ויטאוטס לנסברגיס-ז'מקליס, היה ארכיטקט ופעיל פוליטי בליטא בתקופה שבין שתי מלחמות העולם. האב היה ממוצא גרמני, צאצא של מהגרים מוסטפאליה שהתיישבו בליטא בסוף המאה ה-16. אמו, אונה לנדסברגיינה, הייתה רופאת עיניים. במהלך הכיבוש הגרמני של ליטא סייעה אמו בהצלת יהודים ועל כך הוקרה כחסיד אומות העולם. אחיו הגדול, גבריאלוס, היה פעיל במחתרת אנטי-נאצית, נעצר על ידי הגסטפו ונכלא במחנה ריכוז בגרמניה.

ויטאוטאס לנדסברגיס סיים בית ספר תיכון ובית ספר מוזיקלי בקובנה. בשנים 1950 - 1955 למד מוזיקולוגיה באקדמיה ליטאית למוזיקה ותיאטרון בווילנה. לאחר מכן עבד כמרצה בבית ספר למוזיקה בווילנה ולאחר מכן באוניברסיטה הפדגוגית בווילנה. בשנת 1969 סיים דוקטורט שעסק ביצירותיו של המלחין הליטאי מיקולאיוס קונסטנטינס צ'יורליוניס. משנת 1974 - מרצה למוזיקולוגיה בקונסרבטוריון של וילנה, משנת 1979 - פרופסר של הקונסרבטריון. כתב מספר ספרים שעסקו בחייו ויצירותי של המלחינים מיקולאיוס קונסטנטינס צ'יורליוניס וצ'סלאב סוסנובסקי.

משנת 1988 התחיל לעסוק בפוליטיקה. הוא יסד את התנועה הלאומית הליטאית סאיודיס, אשר פעלה תחילה ככוח מוביל ליישום מדיניות פרסטרויקה בליטא הסובייטית. בשנת 1989 נבחר לוועידת נציגי העם של ברית המועצות. בשנת 1990 יחד עם פוליטיקאים נוספים חתם על אמנה לעצמאות ליטא. הוא הוביל את התמודדות של ליטא כנגד הנהגת ברית המועצות במהלך מאורעות ינואר 1991. לאחר כינון ליטא העצמאית כיהן כיושב ראש הפרלמנט הזמני של ליטא עד לבחירות בנובמבר 1992.

בשנת 1993 יסד עם חבריו מתנועת סאיודיס (תנועה לעצמאות ליטא מברית המועצות) את מפלגת איחוד המולדת. הוא נבחר ליושב ראש המפלגה וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 2003. בבחירות לפרלמנט בשנת 1996 הוביל את המפלגה לניצחון מוחץ - המפלגה זכתה ב־70 מתוך 141 מושבים בפרלמנט והקימה קואליציה שולטת. ויטאוטאס לנדסברגיס נבחר ליושב ראש הפרלמנט. הוא כיהן בתפקיד זה עד לבחירות בשנת 2000. בשנת 1997 ניסה להתמודד בבחירות לנשיאות של ליטא, אך הגיע למקום השלישי בלבד. בבחירות של שנת 2000 נחלה מפלגתו מפלה קשה וירדה מ-70 ל-9 מנדטים. בשל כך פרס לאנסברגיס מהפרלמנט.

בשנת 2004 נבחר לאנדסברגיס לפרלמנט האירופי. הוא היה חבר בו עד לשנת 2014. במהלך כהונתו בפרלמנט האירופי ניסה לקדם חקיקה שתאסור על שימוש בסמלים קומוניסטיים במדינות האיחוד האירופי בדומה לאיסור השימוש בסמלים נאצים. החקיקה נכשלה בשל הלחץ של רוסיה. בתום כהונתו בפרלמנט האירופי פרש מהחיים הפוליטיים.
## קישורים חיצוניים
* 

* ביוגרפיה של ויטאוטס לנדסברגיס 

קטגוריה:חברי הסיימאס
קטגוריה:חברי הפרלמנט האירופי מטעם ליטא
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:מקבלי עיטור מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של פולין
קטגוריה:מוזיקאים ליטאים
קטגוריה:מוזיקולוגים
קטגוריה:סופרים ליטאים
קטגוריה:מורים למוזיקה בליטא
קטגוריה:פסנתרנים
קטגוריה:ליטאים שנולדו ב-1932
השגיאה של דקארט

**השגיאה של דקארט: רגשות, היגיון והמוח האנושי** (באנגלית: ***Descartes' Error: Emotion, Reason, and the Human Brain***) הוא ספר משנת 1994 מאת חוקר המוח אנטוניו דמסיו, המתאר את הפיזיולוגיה של החשיבה הרציונלית וקבלת ההחלטות, וכיצד יכולות אלו יכלו להתפתח באמצעות הברירה הטבעית.

דמסיו מתייחס להפרדה שערך רנה דקארט בין הנפש לבין הגוף (דואליזם גוף-נפש) כטעות, מכיוון שפעולת הסקת המסקנות דורשת את ההכוונה של רגשות ותחושות המועברים מהגוף.

## סקירה
הספר, שנכתב לקהל הרחב, משתמש במקרה הדרמטי של תאונת הרכבת של פיניאס גייג' משנת 1848 כנקודת ייחוס לשילוב נתונים ממקרים קליניים מודרניים רבים, ומונה את ההשפעות הקוגניטיביות המזיקות המתרחשות כאשר רגשות והיגיון מתנתקים זה מזה מבחינה אנטומית. הספר מספק ניתוח של נתונים קליניים מגוונים, ומנגיד מגוון רחב של שינויים רגשיים בעקבות נזק לאונה המצחית, כמו גם לאזורים נמוכים (כגון המוח המוארך) וקדמיים של המוח, כגון ה-anterior cingulate (פיתול החגורה הקדמי).

בין הראיות הניסוייות וההשערות הניתנות לבדיקה, דמסיו מציג את "השערת הסמן הסומטי" (Somatic marker hypothesis), מנגנון מוצע שבאמצעותו רגשות מכוונים (או מטים) התנהגות וקבלת החלטות, וטוען כי רציונליות דורשת קלט רגשי. הוא טוען כי "השגיאה" של רנה דקארט הייתה ההפרדה הדואליסטית בין הנפש לגוף, ובין רציונליות לרגש.

## תרגום
הספר תורגם לעברית ויצא לאור בהוצאת כנרת בשנת 1998.

## ראו גם
* ג'רלד אדלמן
* אוליבר סאקס
* המוח המשולש

## קישורים חיצוניים
* 
*
* 

## לקריאה נוספת
* 
* 
* J. Birtchnell, *The Two of Me: The Rational Outer Me and The Emotional Inner Me* (Psychology Press, 2003)
* J. Panksepp, *Affective Neuroscience* (OUP, 1998)

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי 1994
קטגוריה:ספרי עיון
קטגוריה:מדעי המוח
הבחירות לסנאט של ארצות הברית (1792–1793)

**הבחירות לסנאט של ארצות הברית בשנים 1792–1793** נערכו במועדים שונים ובמדינות שונות, במקביל לבחירתו מחדש של הנשיא ג'ורג' וושינגטון פה אחד. מאחר שבחירות אלו התקיימו לפני אשרור התיקון ה-17 לחוקת ארצות הברית בשנת 1913, הסנאטורים נבחרו בידי בתי המחוקקים של המדינות.

הבחירות לסנאט נערכו לאורך פרק זמן רחב בשנים 1792 ו־1793, ולעיתים מושב אויש באיחור של חודשים אחדים או נותר פנוי עקב מבוי סתום בבית המחוקקים המדינתי. בבחירות אלו עמדו לבחירה כהונותיהם של עשרת הסנאטורים מקבוצה 2.

באותה עת טרם התקיימו בארצות הברית מפלגות פוליטיות מאורגנות באופן רשמי, אך פעלו בה שתי סיעות פוליטיות עיקריות: קואליציית הסנאטורים שתמכה בממשלו של ג'ורג' וושינגטון, שנודעה בשם מפלגת תומכי הממשל (Pro-Administration Party), והסנאטורים שהתנגדו לו, שכונו מפלגת מתנגדי הממשל (Anti-Administration Party).

## סיכום התוצאות
חלוקת המושבים בסנאט, הקונגרס השלישי (1793–1795):
* מפלגת הרוב: מפלגת תומכי הממשל – 16 מושבים
* מפלגת המיעוט: מפלגת מתנגדי הממשל – 13 מושבים
* מפלגות אחרות: 0
* סך הכול מושבים: 30
* מושבים פנויים: 1 (אויש בהמשך על ידי מפלגת תומכי הממשל)

## שינויים בהרכב הסנאט
**הערה:** בקונגרס זה לא היו מפלגות פוליטיות רשמיות. החברים חולקו באופן לא רשמי לפלגים בעלי אינטרסים דומים, על סמך ניתוח דפוסי ההצבעה שלהם.

בחירותיה של וירג'יניה נחשבות כאן כמרוץ יחיד.

### לפני הבחירות
(לאחר קבלתה של קנטקי לאיחוד ביוני 1792)

### תוצאות הבחירות

### תחילת הקונגרס הבא (הקונגרס השלישי)

## סיכום ההתמודדויות
### התמודדויות במהלך הקונגרס השני

בבחירות אלו, הזוכים הושבעו לפני 4 במרץ 1793; מסודר לפי תאריך הבחירות.

### התמודדויות לקראת הקונגרס השלישי
בבחירות הרגילות הללו, הזוכים הושבעו ב-4 במרץ 1793; מסודר לפי מדינה.
כל הבחירות היו למושבים מקבוצה 2.

### בחירות מיוחדות בשנת 1793 במהלך הקונגרס השלישי
בבחירות אלו, הזוכים הושבעו לאחר 4 במרץ 1793, תחילת הקונגרס הבא.

## הערות שוליים

קטגוריה:בחירות לסנאט של ארצות הברית
גיווי מיכנדזה

**גִיווִי מִיכָּנַדזֶה** (**გივი მიქანაძე**; נולד ב-20 במאי 1977) הוא פוליטיקאי גאורגי, חוקר משפטים וחבר הפרלמנט של גאורגיה מטעם מפלגת השלטון החלום הגאורגי – גאורגיה הדמוקרטית. הוא מכהן כחבר פרלמנט מאז דצמבר 2020 ומ-30 בדצמבר 2025 שר החינוך, המדע והנוער של גאורגיה.

## חייו
מיכנדזה נולד ב-20 במאי 1977. הוא קיבל תואר במשפטים מהאוניברסיטה הממלכתית של טביליסי בשנת 1999. בהמשך השלים תואר שני במשפטים מאוניברסיטת אסקס שבממלכה המאוחדת בשנת 2009.

מיכנדזה שימש כמרצה אורח ופרופסור באלמה מאטר שלו, האוניברסיטה הממלכתית של טביליסי. כמו כן, הוא מילא תפקיד פרופסור חבר באוניברסיטת מזרח אירופה, ונכון לשנת 2023, באוניברסיטת קווקז . בין השנים 2016 ל-2018, הוא היה הרקטור של האקדמיה של משרד הפנים של גאורגיה . לפני בחירתו לפרלמנט, הוא עבד על פרויקטים משפטיים בינלאומיים, כולל עבודה כמנהל פרויקטים במשטרה ובתי הכלא של מועצת אירופה (CoE) וקצין פרויקטים בכיר במשרד מועצת אירופה בטביליסי.

מיכנדזה נבחר לפרלמנט של גאורגיה מטעם מפלגת החלום הגאורגי בדצמבר 2020. הוא נבחר מחדש בבחירות לפרלמנט באוקטובר 2024.

באוגוסט 2025, הוא הוצג כ"שר החינוך, המדע והנוער של גאורגיה" במהלך ביקור עבודה של המזכיר הכללי של האספה הפרלמנטרית של שיתוף הפעולה הכלכלי בים השחור (PABSEC) . בתחילת פברואר 2026, ביקר מיכנדזה באוניברסיטה העברית בירושלים לקראת פתיחת המרכז לכרתוולולוגיה  ע"ש שותא רוסתוולי באוניברסיטת העברית בירושלים.

באוגוסט 2024, ועדת הלסינקי האמריקאית  האשימה את "החלום הגאורגי" בשימוש ב"כסף אפל" למימון "קמפיין אנטי-דמוקרטי". מיכנדזה דחה בפומבי את הטענות הללו, האשים את התנועה הלאומית המאוחדת מהאופוזיציה, והפנה לחקירות קודמות בהן היה מעורב השר לשעבר דוד קזרשווילי.

## קישורים חיצוניים
* גיווי מיכנדזה, , 
* גיווי מיכנדזה, באתר www.nplg.gov.ge, 

## הערות שוליים

קטגוריה:שרי ממשלת גאורגיה
פיליפ דויל

**פיליפ דויל** (באנגלית: **Philip Doyle**; נולד ב-1992) הוא חותר אירי.

## ביוגרפיה
דוייל שיחק הוקי וזכה במספר גביעים עם הקבוצה שלו, אחרי כן החל לעסוק בחתירה, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת החתירה של אירלנד בלוצרן, שווייץ, בחתירה יחידה לגברים וסיים במקום ה-15. הוא ושותפו הגיעו למקום התשיעי בפלובדיב, בולגריה, בדאבל לגברים.

הוא ושותפו זכו במדליית כסף בגביע העולם ברוטרדם, הולנד, שם סיימו במקום השני בדאבל השווייצרי. הם זכו במדליית כסף בלינץ, אוסטריה, שם זכו במקום השני בדאבל הסיני בזמן של 6:06.25.

הוא התחרה באולימפיאדת טוקיו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:חותרים
קטגוריה:ספורטאים אירים
קטגוריה:חותרים באולימפיאדת טוקיו (2020)
קטגוריה:חותרים באולימפיאדת פריז (2024)
קטגוריה:אירים שנולדו ב-1992
הקונגרס ה-13 של ארצות הברית

**הקונגרס ה־13 של ארצות הברית** היה מושב של הרשות המחוקקת של הממשל הפדרלי של ארצות הברית, וכלל את הסנאט של ארצות הברית ואת בית הנבחרים של ארצות הברית. הקונגרס התכנס בוושינגטון די. סי. מ־4 במרץ 1813 ועד 3 במרץ 1815, במהלך השנים החמישית והשישית לכהונתו של הנשיא ג'יימס מדיסון. חלוקת המושבים בבית הנבחרים התבססה על מפקד האוכלוסין של ארצות הברית משנת 1810. בשני הבתים היה רוב למפלגה הדמוקרטית־רפובליקנית. שתי הישיבות הראשונות נערכו בבניין הקפיטול, ואילו הישיבה השלישית, שהתכנסה לאחר שרפת וושינגטון, התקיימה בבניין הראשון של משרד הפטנטים.

## אירועים מרכזיים
לאחר שרפת וושינגטון באוגוסט 1814, התכנס הקונגרס לישיבתו השלישית בבניין משרד הפטנטים של ארצות הברית, ששכן במלון בלודג'ט.
* 10 בספטמבר 1813: מלחמת 1812 – קרב ימת אירי
* 5 באוקטובר 1813: מלחמת 1812 – קרב התמז
* 27 במרץ 1814: מלחמת הקריק – קרב הורסשו בנד
* 25 ביולי 1814: מלחמת 1812 – קרב לנדיס ליין
* 25 באוגוסט 1814: מלחמת 1812 – שרפת וושינגטון
* 11 בספטמבר 1814: מלחמת 1812 – קרב ימת שמפליין
* 13 בספטמבר 1814: מלחמת 1812 – הפגזת פורט מק'נרי בבולטימור
* 7 בנובמבר 1814: מלחמת 1812 – כוחות בפיקודו של הגנרל אנדרו ג'קסון השתלטו על פנסקולה
* 23 בנובמבר 1814: סגן הנשיא אלברידג' גרי נפטר
* 15 בדצמבר 1814: ועידת הרטפורד התכנסה ונמשכה עד 5 בינואר 1815, ובה נפגשו פדרליסטים מניו אינגלנד כדי לדון בתלונותיהם בנוגע למלחמת 1812 המתמשכת ולבעיות הפוליטיות שנבעו מהתרחבות כוחו של הממשל הפדרלי. למרות קריאות קיצוניות בקרב הפדרליסטים לפרישת ניו אינגלנד ולהשגת שלום נפרד עם בריטניה הגדולה, המתונים היו רבים יותר, והצעות קיצוניות לא עמדו במרכז הדיון.
* 24 בדצמבר 1814: מלחמת 1812 – נחתם הסכם גנט
* 8 בינואר 1815: מלחמת 1812 – קרב ניו אורלינס

## אמנות שאושררו
* 17 בפברואר 1815: מלחמת 1812 – הסנאט אשרר את הסכם גנט.

## סיכום מפלגתי
### סנאט

### בית הנבחרים

## מנהיגות
### סנאט
* נשיא: אלברידג' גרי (DR), עד 23 בנובמבר 1814; לאחר מכן ריק
* נשיא זמני:
** ויליאם קרופורד (DR), 4 במרץ 1813 – 23 במרץ 1813
** ג'וזף בראדלי וארנם (DR), 6 בדצמבר 1813 – 3 בפברואר 1814
** ג'ון גייארד (DR), מ-25 בנובמבר 1814

### בית הנבחרים
* יו"ר:
** הנרי קליי (DR), עד 19 בינואר 1814
** לנגדון צ'יביס (DR), מ-19 בינואר 1814

## קישורים חיצוניים

13
יד אחת עושה את זה

"**יד אחת עושה את זה**" הוא שיר שכתב וביצע אריק איינשטיין והלחין יצחק קלפטר. השיר נכלל באלבומם המשותף של איינשטיין וקלפטר, "שביר", שיצא לאור בספטמבר 1983.

## רקע
באוגוסט 1982, בשבוע שבו יצא אלבומו החדש, "יושב על הגדר", עבר איינשטיין תאונת דרכים קשה. הוא ורעייתו סימה נפצעו וידידתם נהרגה. בנוסף, כבדות הראייה שלו הלכה והחמירה. מאז התאונה מיעט איינשטיין להופיע בציבור או להתראיין בתקשורת.

בעקבות התאונה, שגרמה לכך שידו האחת של איינשטיין לא תפקדה, הוא כתב את "יד אחת עושה את זה".

## תוכן
השיר מתאר בעיקרו את מצבו ותחושותיו של איינשטיין מאז התאונה. הוא מדבר על נפלאות התבל ומתייחס אל ידו הפעילה כאל יד האלוהים.

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי אריק איינשטיין
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי אריק איינשטיין
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי יצחק קלפטר
קטגוריה:שירי 1983
קטגוריה:סינגלים מ-1983
הבחירות לסנאט של ארצות הברית (1794–1795)

**הבחירות לסנאט של ארצות הברית בשנים 1794–1795** נערכו במועדים שונים ובמדינות שונות. מאחר שבחירות אלו התקיימו לפני אשרור התיקון ה-17 לחוקת ארצות הברית בשנת 1913, הסנאטורים נבחרו בידי בתי המחוקקים של המדינות ולא בהצבעה ישירה של הציבור. הסנאטורים נבחרו בפרק זמן רחב לאורך השנים 1794 ו-1795, ולעיתים מושב אויש באיחור של חודשים אחדים או נותר פנוי בשל קיפאון חקיקתי בבתי המחוקקים המדינתיים. בבחירות אלו עמדו לבחירה מושבי הסנאט של קבוצה 3.

זה היה מחזור הבחירות הראשון בארצות הברית שבו פעלו מפלגות פוליטיות מאורגנות. המפלגה הפדרליסטית צמחה מתוך קואליציית תומכי הממשל, ואילו המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית צמחה מתוך קואליציית מתנגדי הממשל.

## סיכום התוצאות
חלוקת המפלגות בסנאט בקונגרס הרביעי (1795–1797):
* מפלגת הרוב: פדרליסטים (20 מושבים)
* מפלגת המיעוט: דמוקרטים-רפובליקנים (10 מושבים)
* מפלגות אחרות: 0
* סך הכול מושבים: 30

## שינויים בהרכב הסנאט
**הערה:** בקונגרס השלישי לא היו מפלגות פוליטיות רשמיות. החברים חולקו באופן לא רשמי לפלגים בעלי אינטרסים דומים, על סמך ניתוח דפוסי ההצבעה שלהם.

לאחר הבחירות המיוחדות בפנסילבניה, 31 במרץ 1794.

### לפני הבחירות

### תוצאות הבחירות

### תחילת הקונגרס הבא
שמונה סנאטורים אשר נחשבו ל"מתנגדי ממשל" הפכו לדמוקרטים-רפובליקנים, ואילו אחד עשר סנאטורים "תומכי ממשל" הפכו לפדרליסטים.

## סיכום ההתמודדויות
להלן סיכום ההתמודדויות בבחירות לסנאט של ארצות הברית בשנים 1794–1795.

אלא אם צוין אחרת, המספר המופיע לצד המועמדים הוא מספר הקולות המוחלט, ולא אחוזים.

### התמודדויות מיוחדות במהלך הקונגרס השלישי
בבחירות מיוחדות אלו, הזוכים הושבעו לפני 4 במרץ 1795; מסודר לפי תאריך הבחירות.

### התמודדויות לקראת הקונגרס הרביעי
בבחירות הרגילות הללו, הזוכים הושבעו ב-4 במרץ 1795; מסודר לפי מדינה.
כל הבחירות היו למושבים מקבוצה 3.

### בחירות במהלך הקונגרס הרביעי
לא התקיימו בחירות לסנאט בשנת 1795 לאחר 4 במרץ.

## הערות שוליים

קטגוריה:בחירות לסנאט של ארצות הברית
גיא קינדלר

**גיא קינדלר** (נולד ב-1973) הוא פרופסור ישראלי למדעי המחשב, דיקן בית הספר להנדסה ומדעי המחשב באוניברסיטה העברית בירושלים. מחקריו מתמקדים בעיקר בבדיקה הסתברותית (רנדומית) של הוכחות, קשיות של קירובים ואנליזה הרמונית של פונקציות בוליאניות.

## קריירה
ב-1996 סיים לימודי תואר ראשון במתמטיקה ומדעי המחשב באוניברסיטת תל אביב. המשיך באותה אוניברסיטה במסלול ישיר לדוקטורט, ובשנת 2003 השלים את הדוקטורט שלו, שנכתב בהנחיית שמואל ספרא, במדעי המחשב. על עבודתו זכה בפרס דויטש למדעי המחשב בשנת 2002. היה תלמיד פוסט דוקטורט במכון למחקר מתקדם (IAS) בפרינסטון (2005-2004), ב־ שבאוניברסיטת ראטגרס (2004-2003), במכון ויצמן (2006) ובקבוצת התיאוריה של מיקרוסופט (2005-6).

החל משנת 2008 הוא מלמד באוניברסיטה העברית בירושלים. בעבר כיהן כראש החוג למדעי המחשב, וכיום הוא משמש כדיקן בית הספר להנדסה ומדעי המחשב באוניברסיטה.

ביקר במספר מוסדות, בהם אוניברסיטת ברקלי (2014-2013). ב-2026 זכה ב מטעם האקדמיה הלאומית למדעים (ארצות הברית).

## מחקריו

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: מדעי המחשב
קטגוריה:מדעני מחשב ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: הנדסת חשמל
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב

קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1973
הקונגרס ה-14 של ארצות הברית

**הקונגרס ה־14 של ארצות הברית** היה כינוס של הרשות המחוקקת של הממשל הפדרלי של ארצות הברית, וכלל את הסנאט של ארצות הברית ואת בית הנבחרים של ארצות הברית. הקונגרס התכנס בבניין הקפיטול הישן מלבנים בוושינגטון די. סי. מ־4 במרץ 1815 ועד 3 במרץ 1817, במהלך השנים השביעית והשמינית לנשיאותו של הנשיא ג'יימס מדיסון. חלוקת המושבים בבית הנבחרים התבססה על מפקד האוכלוסין של ארצות הברית משנת 1810. בשני הבתים היה רוב למפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית.

## אירועים מרכזיים
* נובמבר 1816: ג'יימס מונרו ניצח את רופוס קינג בבחירות לנשיאות ארצות הברית.

250px|שמאל|ממוזער|יושב ראש בית הנבחרים הנרי קליי
* לפי דברי האקטיביסט לביטול העבדות ג'סי טורי:

## חקיקה מרכזית
* 10 באפריל 1816: הקמת הבנק השני של ארצות הברית
* 27 באפריל 1816: מכס דאלאס

### חקיקה שהוצעה אך לא נחקקה
* 3 במרץ 1817: חוק הבונוס של 1817 (נפסל בווטו)

## אמנות
* 24 באוגוסט 1816: חתימת אמנת סנט לואיס

## מדינות שהתקבלו וטריטוריות שאורגנו
* 11 בדצמבר 1816: אינדיאנה התקבלה כמדינה ה־19
* 3 במרץ 1817: טריטוריית אלבמה הוקמה מחלק מטריטוריית מיסיסיפי

## סיכום מפלגתי
### סנאט
במהלך קונגרס זה נוספו שני מושבים בסנאט למדינה החדשה אינדיאנה.

### בית הנבחרים
במהלך קונגרס זה נוסף מושב אחד בבית הנבחרים למדינה החדשה אינדיאנה.

## מנהיגות
### סנאט
* נשיא: ריק
* נשיא זמני: ג'ון גייארד (DR), מ-4 בדצמבר 1815

### בית הנבחרים
* יו"ר: הנרי קליי (DR)

## קישורים חיצוניים

14
ג'ניפר גילום

**ג'ניפר גילום** (באנגלית: **Jennifer "Grandmama" Gillom**; נולדה ב-13 ביוני 1964) היא כדורסלנית אמריקאית לשעבר ששיחקה בעמדות סנטר ופאוור פורוורד. היא שיחקה במספר קבוצות בליגת ה-WNBA ובנבחרת ארצות הברית. גילום זכתה במדליית זהב אולימפית ובאליפות העולם בכדורסל נשים. לאחר פרישתה החלה בקריירת אימון.

בשנת 2009 נבחרה גילאום להיכל התהילה של כדורסל הנשים.

## ביוגרפיה
גילום נולדה בעיירה אברוויל שבמיסיסיפי. בתקופת לימודיה בתיכון החלה לשחק כדורסל.

בשנים 1982–1986 למדה לתואר ראשון באוניברסיטת מיסיסיפי ושיחקה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה.

לאחר סיום לימודיה שיחקה גילום בקבוצות שונות בארצות הברית ומחוצה לה.

גילום החלה לשחק בליגת WNBA מעונתה הראשונה בשנת 1997. במסגרת דראפט ה-WNBA היא נבחרה על ידי פיניקס מרקורי. היא שיחקה בקבוצה עד שנת 2002, ובעונת 2002 ב-WNBA עברה ללוס אנג'לס ספארקס, ממנה פרשה לאחר עונה אחת.

במהלך תקופתה בליגת ה-WNBA נבחרה גילום פעמיים לחמישיית העונה של הליגה, השתתפה פעם אחת במשחק האולסטאר של ה-WNBA (1999) ובשנת 2002 זכתה בפרס על רוח ספורטיבית. לאחר פרישתה מפיניקס מרקורי הוצא משימוש מספר חולצתה, 22, והוא לא הוענק לשחקניות אחרות בקבוצה.

גילום הייתה חברה בנבחרת ארצות הברית בכדורסל. עם הנבחרת זכתה במדליית זהב באולימפיאדת סיאול (1988) ובאליפות העולם בכדורסל נשים 1986.

### קריירת אימון
לאחר סיום הקריירה כשחקנית החלה גילום בקריירת אימון. בתחילה שימשה כעוזרת מאמן במספר קבוצות. בשנת 2009 מונתה למאמנת זמנית של מינסוטה לינקס. בשנים 2010–2011 שימשה כמאמנת לוס אנג'לס ספארקס. בנוסף הייתה חברה בצוות האימון של נבחרת ארצות הברית בשנים 2010–2012.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלופות עולם בספורט
קטגוריה:שחקניות WNBA
קטגוריה:כדורסלנים באולימפיאדת סיאול (1988)
קטגוריה:כדורסלניות לוס אנג'לס ספארקס
קטגוריה:חברי היכל התהילה של כדורסל הנשים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1964
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1964
דוד עם ראשו של גוליית (על פי ג'ורג'ונה)

**דוד עם ראשו של גוליית (על פי ג'ורג'ונה)** הוא ציור שמן על בד, המתוארך בקירוב לשנים 1510–1550, והוא גרסה מאוחרת המבוססת על יצירה אבודה המיוחסת לצייר הוונציאני ג'ורג'ונה. היצירה מציגה את דמותו של דוד ברגע שלאחר ניצחונו על גוליית, והיא משמרת מסורת חזותית מורכבת הקשורה הן לאיקונוגרפיה מקראית והן לשאלות של דיוקן עצמי וייצוג זהות אמנותית.

## תיאור היצירה
הציור מציג דיוקן חצי־גוף של דוד, הפונה ימינה, כאשר ראשו כמעט חזיתי. ידו השמאלית מונחת על ראשו הכרות של גוליית, המופיע בפינה הימנית התחתונה של הקומפוזיציה. לדוד שיער חום ארוך והוא לבוש שריון, פרט המדגיש את זהותו כלוחם ומעניק לדמות ממד הרואי. המפגש בין פניו הצעירות של דוד לבין ראשו הכרות של גוליית יוצר מתח חזותי בין חיים למוות, ניצחון והקרבה.

## המקור והמסורת האמנותית
הציור מבוסס על יצירה קדומה יותר, שממנה שרד רק שבר, השמור כיום במוזיאון הרצוג אנטון אולריך בבראונשווייג. ליצירה זו קיים גם תחריט משנת 1650 מאת ואצלב הולאר, המספק עדות חזותית נוספת למראה המקור. השבר בבראונשווייג מזוהה בדרך כלל עם ציור המתואר בידי ג'ורג'ו וזארי כדיוקן עצמי של ג'ורג'ונה, שהיה שייך לאוסף גרימאני בוונציה. ברשימת המלאי משנת 1528 של הקרדינל  מתוארת היצירה כ"דיוקן של ג'ורג'ונה מעשה ידיו, עשוי כדוד וגוליית".

## שאלת הדיוקן העצמי
מקור בן המאה ה־16 אינו מבהיר איזו מן הדמויות – דוד או גוליית – נחשבה לדיוקן העצמי של ג'ורג'ונה. וזארי בחר בראשו של דוד כדימוי לדיוקן האמן, והחלטה זו השפיעה על מסורת המחקר המאוחרת. עם זאת, אם אכן צוירה היצירה המקורית סביב שנת 1510, כאשר ג'ורג'ונה היה בראשית שנות השלושים לחייו, הרי שפניו של דוד נראות צעירות מדי. שיקולים אלה, לצד קיומה של מסורת אמנותית של "דיוקן עצמי כקורבן", תומכים בהשערה שג'ורג'ונה ייצג את עצמו דווקא בדמותו של גוליית.

## הגרסה שבאוסף המלכותי
הציור שבאוסף המלכותי נחשב להעתק איכותי במיוחד, המספק מידע חשוב על מראה היצירה המקורית. אף שנהוג היה לייחסו לצייר צפוני מן הארצות הנמוכות סביב שנת 1650, הערכה זו מוטלת בספק. על פי מאפייניו הסגנוניים, סביר יותר שמדובר ביצירה מוקדמת יותר, שמקורה באיטליה. איכות הביצוע וקרבתו למקור מעידות על חשיבותו כעדות חזותית למסורת הג'ורג'ונסקית ולפרשנותה בדורות שלאחר מותו של האמן.

## תולדות הבעלות
היצירה נרכשה ככל הנראה בידי צ'ארלס הראשון מתוך אוסף גונזאגה במנטובה. סימון הבעלות המלכותי ניכר בצדה האחורי של היצירה. ברישומים מאוחרים יותר היא מתועדת כשהיא מוצגת במסדרון שבין החדר הירוק לחדרון הפרטי בארמון וייטהול.

## הערות שוליים

קטגוריה:דוד בציורים
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורי התנ"ך
קטגוריה:דיוקנאות עצמיים
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-16
קטגוריה:ציורים באוסף המלכותי של הממלכה המאוחדת
קטגוריה:המוזיאון לתולדות האמנות בווינה: ציורים
סירק ואנה שאפסמה

**סירק סירד שאפסמה ואנה ג'ייקובה (דיקהאוס) שאפסמה** (בהולנדית: **Sierk Sierd Schaafsma** 1968–1906; **Anna Jacoba Dijkhuis**; 1905–2000) הם זוג הולנדים שהצילו יהודים בזמן השואה והוכרו כחסידי אומות העולם.

## פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
בני הזוג שאפסמה התגוררו בכפר מורמרוודה (Murmerwoude) שבמחוז פריסלנד, הולנד עם שני ילדיהם. סירק היה דמות מרכזית ופעילה מאוד בתנועת המחתרת ההולנדית, ומילא תפקיד בכיר בארגון שפעל נגד הנאצים וסייע להצלת היהודים בהולנד. למרות הסיכון הכרוך בכך והיותם הורים לילדים צעירים בחרו בני הזוג להציל יהודים ולהתנגד לנאצים.

במהלך שנות הכיבוש הנאצי, סירק הצטרף למחתרת התנגדות בפריסלנד. ב-1942 הייתה להם את האפשרות, בני הזוג הפכו את ביתם לתחנת מעבר ומקום מסתור עבור יהודים נרדפים.

סירק היה מעורב ישירות בהצלתם של כ־50 יהודים, להם דאג למקומות מסתור בטוחים, לסידורי לינה ומסמכים מזויפים.

אחת הניצולות הייתה סלמה פרנק. סלמה הייתה פליטה יהודיה מגרמניה שאחרי שהגיעה לזוולה עבדה במשק הבית אצל משפחת מרקוס ונאלצה לעזוב אותם בגלל הנאצים. סלמה הגיעה לביתם של הזוג שאפסמה רעבה ומותשת, סירק ואנה הכניסו אותה לביתם האכילו אותה ודאגו לה. סירק הצליח לספק לה מסמכים מזויפים והיא התגוררה איתם תחת השם הני בומר כעוזרת בית גרמניה. סלמה ניצלה הודות להגנה ולביטחון שהעניקו לה.

זוג נוסף שנוצל בזכות הזוג שאפסמה, היו בני הזוג ליאונרד והילדה מרקוס שאצלם עבדה סלמה לפני שנאלצה לברוח. כאשר סלמה גילתה שמשפחת מרקוס נמצאת בסכנה היא ביקשה מסירק ואנה שיתנו להם להישאר אצלם עד שימצאו מסתור קבוע. הזוג נענה בחיוב. כעבור זמן לאונרד והילדה מרקוס הגיעו לביתם ביחד עם בתם פין. פין המשיכה הלאה למסתור אחר אבל הזוג מרקוס נשארו לגור אצל משפחת שאפסמה. סירק ואנה דאגו לארגן מפגש עם בתם הבכורה – פרנסיס שהתחבאה באזור. בני הזוג מרקוס המשיכו לגור אצל משפחת שאפסמה תחת שמות בדויים שהשיג להם סירק וכאשר הנאצים באו לחפש יהודים ברוב הפעמים הם התחמקו בהצלחה. פעם אחת, לאונרד מרקוס נתפס על ידי הנאצים אבל סירק הצליח לשחרר אותו.

כאשר המצוד אחר חברי המחתרת התגבר, סירק נאלץ לרדת למחבוא.

## לאחר המלחמה
עם סיום המלחמה, הקשר בין משפחת שאפסמה לבין חלק מהניצולים נמשך. סלמה פרנק, שהיגרה לניו יורק, ראתה באנה ובסירק את משפחתה השנייה, והקשר הקרוב עמם נשמר עד ליום מותה. וולטר גוטמן, ניצול מחנה ברגן-בלזן, בנה החורג של סלמה פרנק, ציין כי פגש את המשפחה כבר בשנת 1945 כדי להכיר להם תודה. לעומת זאת הקשר עם משפחת מרקוס אבד אחרי שעלו לישראל.

## הכרה והנצחה
ב-27 באוגוסט 2006 הכיר יד ושם בסירק ואנה שאפסמה כחסידי אומות עולם. הטקס התקיים בהאג ושמם נחקק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם בירושלים.

תהליך ההכרה הרשמי בבני הזוג כחסידי אומות העולם החל ביוזמת בנם, יאן ט. שאפסמה, בשנת 2003. יאן ערך מחקר מקיף בארכיונים הלאומיים בהאג ואסף עדויות בכתב מהניצולים ומיורשיהם כדי לבסס את מעשי ההצלה של הוריו. בשנת 2005, עם העברת הצהרות חתומות למחלקת חסידי אומות העולם, הושלם התיעוד הנדרש להנצחת פועלם של אנה וסירק שאפסמה כמי שחירפו את נפשם למען הצלת יהודים.

## לקריאה נוספת
* Fein Cohen, Dear Children, 2023

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זוגות חסידי אומות העולם
קטגוריה:הולנדים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: הולנד
קטגוריה:הולנדים שנולדו במאה ה-20
Even the Nights Are Better

**"Even the Nights Are Better"** הוא שיר של הצמד הבריטי-אוסטרלי אייר סופליי, שיצא באלבום האולפן השביעי שלהם "Now and Forever" בשנת 1982. השיר נכנס למצעד השירים העכשוויים למבוגרים בארצות הברית, ושהה ארבעה שבועות במקום הראשון. זהו השיר השלישי של אייר סופליי שהגיע למקום הראשון במצעד זה. השיר גם הגיע למקום הראשון במצעד ה-AC הקנדי.

בספטמבר 1982, השיר הגיע למקום החמישי במצעד בילבורד הוט 100, והפך ללהיט השביעי ברציפות של הלהקה שהגיע לחמישייה הפותחת במצעד הפופ בארצות הברית. עם זאת, השיר לא החזיק מעמד זמן רב בפסגה, וצנח למקום ה-42 בסוף ספטמבר. השיר החזיק במשך שלושים שנה בשיא הירידה הגדולה ביותר מ-40 המקומות הראשונים.

בבריטניה, שם הלהקה לא זכתה לאותה הצלחה כמו באוסטרליה ובארצות הברית, השיר הגיע למקום ה-44 במצעד הסינגלים הבריטי. זהו הסינגל השני בגובהו במצעדים בבריטניה, אחרי הלהיט "All Out of Love" שהגיע למקום ה-11 בשנת 1980.

## משתתפים
* ראסל היצ'קוק – שירה
* גרהם ראסל – שירה, גיטרה

## מיקומי שיא במצעדים

## מכירות

## קישורים חיצוניים
* 20px "Even the Nights Are Better", באתר המוזיקה Discogs
* 30px "Even the Nights Are Better", באתר המוזיקה Genius
* 20px "Even the Nights Are Better", באתר המוזיקה Spotify
* 44px "Even the Nights Are Better", באתר המוזיקה אפל מיוזיק
* 44px "Even the Nights Are Better", באתר המוזיקה Deezer
* 55px "Even the Nights Are Better", באתר המוזיקה Tidal
* 20px "Even the Nights Are Better", באתר המוזיקה Last.fm
* 20px "Even the Nights Are Better", באתר המוזיקה Musixmatch
* 20px "Even the Nights Are Better", באתר המוזיקה SoundCloud
* "Even the Nights Are Better", באתר המוזיקה SecondHandSongs

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי אייר סופליי
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אריסטה רקורדס
קטגוריה:בלדות משנות ה-1980
קטגוריה:שירים על לילות
קטגוריה:וידאו קליפים שצולמו בארצות הברית
ג'ונתן פרימן

**ג'ונתן פרימן** (באנגלית: **Jonathan Freeman**; 21 במרץ 1745 – 20 באוגוסט 1808) היה פוליטיקאי אמריקאי וחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מדינת ניו המפשייר.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
פרימן נולד ב-21 במרץ 1745 במנספילד שבמושבת קונטיקט. הוא למד בבתי ספר ציבוריים, ובשנת 1769 עבר לפרובינציית ניו המפשייר והשתקע בהנובר.

### קריירה
פרימן עסק בחקלאות ושימש כמזכיר העיירה ממרץ 1778 ועד דצמבר 1787. בנוסף שימש כשופט שלום , ובשנים 1789–1797 היה חבר במועצה המבצעת של המדינה. הוא כיהן כגזבר דארטמות' קולג' בשנים 1789–1808, וכן כנאמן של המוסד בשנים 1793–1808.

פרימן היה חבר בבית הנבחרים של ניו המפשייר בשנים 1787–1789, ולאחר מכן כיהן כחבר הסנאט של ניו המפשייר בשנים 1789–1794. בשנת 1791 היה ציר בוועידה החוקתית של המדינה, וכן חבר במועצת המדינה.

הוא נבחר מטעם המפלגה הפדרליסטית לקונגרסים החמישי והשישי, וכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מדינת ניו המפשייר מ־4 במרץ 1797 עד 3 במרץ 1801. לאחר סיום כהונתו חזר לעסוק בחקלאות.

### מותו
פרימן נפטר בהנובר שבניו המפשייר ב־20 באוגוסט 1808, בגיל 63. הוא נקבר בבית העלמין Hanover Center Cemetery שבהנובר.

## משפחתו
פרימן היה בנם של אדמונד ומרתה אוטיס פרימן. הוא נישא לשרה הנטינגטון ב־2 בפברואר 1777, ולזוג נולדו אחד עשר ילדים, מתוכם תשעה שרדו מעבר לינקות. אחיינו, נתניאל פרימן הבן, כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מדינת מסצ'וסטס.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי קונטיקט
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מניו המפשייר
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הפדרליסטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1745
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1808
ג'וזף פירס

**ג'וזף פירס** (באנגלית: **Joseph Peirce**; 25 ביוני 1748 – 12 בספטמבר 1812) היה פוליטיקאי אמריקאי, אשר כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מדינת ניו המפשייר.

## ביוגרפיה
פירס נולד ב-25 ביוני 1748 בפורטסמות' שבפרובינציית ניו המפשייר. הוא כיהן כחבר בבית הנבחרים של ניו המפשייר בשנים 1788, 1789, 1792–1795, וכן בשנים 1800 ו־1801. בנוסף שימש כמזכיר העיירה פורטסמות' בשנים 1789–1794. הוא נבחר מטעם המפלגה הפדרליסטית לקונגרס השביעי וכיהן מ־4 במרץ 1801 ועד להתפטרותו בשנת 1802.

לאחר שעזב את הקונגרס עסק בחקלאות. הוא נפטר באלטון שבניו המפשייר, ב־12 בספטמבר 1812.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי ניו המפשייר
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מניו המפשייר
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הפדרליסטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1748
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1812
גרנד פרי ברצלונה-קטלוניה

**גרנד פרי ברצלונה-קטלוניה** (בספרדית: **Gran Premio de Barcelona-Cataluña**) הוא מרוץ הצפוי להתקיים במסגרת אליפות הפורמולה 1 במסלול המרוצים בברצלונה.

## היסטוריה
מסלול המרוצים בספרד אירח את גרנד פרי ספרד מאז עונת 1991 והיה צפוי לארח את המרוץ גם בעונת 2026. בשנת 2024 הוכרז כי הגרנד פרי הספרדי יעבור למסלול רחוב במדריד, החל מהשנה הבאה. על מנת לאפשר קיום מרוץ נוסף בספרד שונה שמו של המרוץ לגרנד פרי ברצלונה-קטלוניה. מרוץ הבכורה צפוי להתקיים ב-14 ביוני, הסבב התשיעי של העונה.
בפברואר 2026, עוד לפני קיום המרוץ הראשון, חתמו מארגני המרוץ על חוזה המבטיח את קיום המרוץ שלוש פעמים נוספות. המרוץ יתקיים בשנים הזוגיות עד לשנת 2032, כאשר בשנים האחרות יתקיים גרנד פרי בלגיה.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ברצלונה: ספורט
קטגוריה:ספרד: ספורט מוטורי
טול (בד)

שמאל|ממוזער|250px
**טול** הוא אריג דק מחורר דק, או רשת בעלת חורים בצורת משושים.

הטול מהווה רשת קלת משקל, דקה מאוד וקשיחה. הוא מיוצר מסיבים שונים, בין היתר ממשי, ניילון ופוליאסטר המשמש כסיב הנפוץ ביותר לטול. הוא מגיע במגוון רחב של צבעים וניתן גם לצבוע אותו בבית באמצעות פיגמנטים המתאימים להרכבו. הוא מצוי בשימוש לייצור שמלות כלה, הינומות וחצאיות טוטו המשמשות לבלט.

מקור השם טול הוא מהעיר טיל בצרפת. העיר הייתה ידועה כמרכז לייצור תחרה ומשי במאה ה-18, ומקורה של רשת הטול ככל הנראה בעיר זו. רשת טול הופיעה מוקדם יותר בתלבושות בלט פריזאי מאשר ברוב המדינות האחרות, דבר המצביע על כך שייתכן שרשת טול הייתה זמינה שם יותר מאשר במקומות אחרים. רשת טול משמשת גם לייצור רעלות, מכיוון שהיא מסתירה את תווי הפנים מחד ומאפשרת לראות החוצה מאידך.
שמאל|ממוזער|250px| אריגי טול במבחר צבעים
מרשת טול מייצרים גם קישוטים. היא משמשת לעיתים קרובות לעטיפת מתנות למסיבות, במיוחד לחתונות ומסיבות לתינוקות. שאריות של רשת טול משמשות לעיתים גם בתפירה ובמלאכות יד, כדי להוסיף מרקם קישוטי ליצירה.

## קישורים חיצוניים

* מידע אודות הטול 
* כיצד משתמשים באריג 

קטגוריה:טקסטיל
קטגוריה:בדים
פנחס יהודה ליברמן

**פנחס יהודה ליברמן** (כ"ב חשוון ה'תר"צ, 15 ביוני 1930 - ט"ז אדר ב' ה'תשס"ה, 21 במאי 2005), היה רב, יוצר ומחבר ספרים תורניים, בהם הפירוש **לב טוב** ו"פתחי לב" על ספר חובות הלבבות ופירוש "טוב ירושלים" ו"פני ירושלים" על פירוש הרמב"ן לתורה וכן סדרת הספרים "טוב ירושלים" על פרשות השבוע.

## תולדותיו
נולד בעיר ברטיסלבה (אז בצ'כוסלובקיה המאוחדת), לאביו הרב טוביה ליברמן, דור חמישי לחתם סופר ולאמו רעכיל בת רבי יקותיאל פריידיגר מראשי הקהילה החרדית בבודפשט, מצאצאי רבי ה"מאור עיניים" מצ'רנוביל ובעל ספר התניא. 

אחיו היה הרב יוסף ליברמן בעל **משנת יוסף** ראש כולל שומרי החומות ורב קהילת סדיגורה בירושלים.

בילדותו התקרב לרבי עקיבא סופר, רבה של העיר פרשבורג, קשר שהמשיך אף כשעלו עם משפחתו לארץ ישראל.

בשנת ה'תרצ"ט עלתה המשפחה לארץ ישראל. בבחרותו למד בישיבת פוניבז' בבני ברק אצל הרב חיים יוסף דינקליס בעל ה"דעת יוסף". בגיל 17 עבר ללמוד בישיבת חברון בירושלים, שם היה לתלמידו של ראש הישיבה הרב אהרן כהן, ודרכו התקרב לאדמו"ר אהרן ראטה בעל "שומר אמונים".

היה מקורב לדודו רבי דב בריש ויידנפלד הרב מטשעבין בעל "דובב מישרים", שנישא בזיווג שני לאחות אביו.

היה בעל תוקע בבית הכנסת "קהל יראים" (כיום "משכנות הרועים") במאה שערים. מאוחר יותר נקרא על ידי רבי יצחק יעקב וייס, גאב"ד העדה החרדית, לתקוע ולהתפלל בבית המדרש "זיכרון ישראל זופניק" בבניין זופניק.

### חיים אישיים ומותו
בי"ז סיון ה'תשי"ב נישא לחנא הינדא בת רבי אברהם מרדכי יוזביץ, משמשו ויד ימינו של האדמו"ר אהרן ראטה. 

התגורר בשכונת כרם אברהם בירושלים.

נפטר במוצאי שבת פורים המשולש, ט"ז באדר ב' ה'תשס"ה והובא לקבורה בהר המנוחות בירושלים.

## ספריו
בשנת ה'תשכ"ו החל להוציא את ביאורו **לב טוב** על תורת **חובות הלבבות** עם הוספות **פתחי לב**. מאוחר יותר הוציא גם ביאור **לב טוב הקצר**. בשנת ה'תש"מ החל להוציא את ביאורו הרחב **טוב ירושלים** על פירוש הרמב"ן על התורה, עם הערות **פני ירושלים**. בשנת ה'תש"ס הוציא את ספרו **טוב הפנינים** ילקוט בדרך מוסר ועבודת ה' על פרשיות התורה.

## משפחתו
* רבי שמעון ליברמן, רב משחטת גלאט עוף ורב בזיכרון ישראל זופניק
* רבי חיים ליברמן משגיח בישיבת רמ"א בירושלים
* רבי דוד ליברמן רב בית המדרש טשורטקוב במאה שערים
* נכדו הרב טוביה ליברמן עורך עיתון העדה
* בנו הרב משה ליברמן, רב קהילת חסידות דושינסקי ירושלים
* בנו הרב נחום ליברמן, ר"מ בישיבה לצעירים רמ"א
* חתנו הרב חיים פריינד, ר"מ בישיבה לצעירים בית יוסף צבי חסידות דושינסקי
* נכדו הרב טוביה פריינד, עורך תורני וחבר מכון אוצר הפוסקים
* חתנו הרב מרדכי שפירא, מחסידי אשלג ירושלים.

## לקריאה נוספת
* ספר תולדות חייו "חכם לב" (ירושלים, ה'תשס"ו), בעריכת נכדיו הרב דוד ליברמן והרב טוביה ליברמן.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מחברי ספרי מוסר ומחשבה
קטגוריה:מהדירי ספרות תורנית
קטגוריה:בוגרי ישיבת חברון כנסת ישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1930
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2005
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
ג'ון ג'ורג' ג'קסון

**ג'ון ג'ורג' ג'קסון** (באנגלית: **John George Jackson**; 22 בספטמבר 1777 – 28 במרץ 1825) היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם וירג'יניה, וכן שופט מחוזי פדרלי בבית המשפט המחוזי של ארצות הברית למחוז המערבי של וירג'יניה.

## ביוגרפיה
### השכלה וקריירה
ג'קסון נולד ב־22 בספטמבר 1777, סמוך לבקהנון שבווירג'יניה (כיום וירג'יניה המערבית). בשנת 1784 עבר עם הוריו לקלארקסבורג שבווירג'יניה (כיום וירג'יניה המערבית), שם קיבל השכלה באנגלית והוכשר כמהנדס אזרחי. בשנים 1796–1798 שימש כסוקר אדמות ציבוריות ממערב לנהר אוהיו. בשנת 1801 למד משפטים בדרך של התמחות.

הוא כיהן כחבר בבית הנבחרים של וירג'יניה בשנים 1798–1801 ושוב בשנים 1811–1812. במקביל עסק בעריכת דין בקלארקסבורג בשנים 1801–1803, ושוב בשנים 1817–1819.

### כהונה בקונגרס ובמיליציה
ג'קסון נבחר מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית כנציג מחוז הבחירה הראשון של וירג'יניה לבית הנבחרים של ארצות הברית בקונגרס השמיני, ולאחר מכן לשלושה קונגרסים עוקבים. הוא כיהן מ־4 במרץ 1803 ועד 28 בספטמבר 1810, אז התפטר מתפקידו. במהלך כהונתו בקונגרס השתתף בדו-קרב עם חבר הקונגרס  מקרוליינה הצפונית, ובירי השני נפצע בירכו.

בשנת 1812 שימש כבריגדיר גנרל במיליציה של וירג'יניה. לאחר מכן נבחר שוב לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המחוז הראשון של וירג'יניה, בקונגרסים ה־13 וה־14, וכיהן מ־4 במרץ 1813 ועד 3 במרץ 1817. בשנת 1816 סירב להתמודד מחדש לקונגרס ה־15.

### כהונה שיפוטית פדרלית
ב־20 בפברואר 1819 מינה הנשיא ג'יימס מונרו את ג'קסון לשופט בבית המשפט המחוזי של ארצות הברית למחוז המערבי של וירג'יניה, למשרה חדשה שאושרה בחוק. הסנאט של ארצות הברית אישר את מינויו ב־24 בפברואר 1819, ובאותו יום קיבל את כתב המינוי. כהונתו הסתיימה ב־28 במרץ 1825 עקב מותו בקלארקסבורג. הוא נקבר בבית העלמין הישן של משפחת ג'קסון בקלארקסבורג.

### משפחתו
ג'קסון היה בנו של ג'ורג' ג'קסון, חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם וירג'יניה; אחיו של אדוארד ברייק ג'קסון, גם הוא חבר קונגרס; וסבו של ויליאם תומאס בלנד, חבר בית הנבחרים של ארצות הברית ממיזורי.

לפני נישואיו נולד לו בן, הגנרל ג'ון ג'יי ג'קסון, שהיה אביו של ג'ון ג'יי ג'קסון הבן. אשתו הראשונה, מרי 'פולי' פיין, הייתה אחותה הצעירה של דולי מדיסון. השניים נישאו בשנת 1800. מרי נפטרה בשנת 1808 משחפת ונקברה בבית העלמין של משפחת ג'קסון בקלארקסבורג, וירג'יניה המערבית. גם לאחר מותה של אשתו ושל אחותה המשיך ג'קסון להתכתב עם דולי מדיסון. ב־11 ביוני 1810, זמן קצר לפני שנישא לאשתו השנייה, מרי סופיה מיגס – בתו של ריטרן ג'יי. מיגס הבן – כתב לדולי כי אשתו לעתיד 'דומה מאוד בגודלה למרי היקרה שלנו, ובעלת אופי דומה'.

### שרפת התיאטרון
ב־26 בדצמבר 1811 ניצל ג'קסון משרפה קטלנית שפרצה בתיאטרון בעיר ריצ'מונד, אסון שבו נספו רבים, בהם גם מושל וירג'יניה ג'ורג' ויליאם סמית'.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי וירג'יניה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מווירג'יניה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1777
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1825
דיוקן פליפה הרביעי, מלך ספרד

**פליפה הרביעי, מלך ספרד** הוא דיוקן שמן על בד מאת הצייר הספרדי דייגו ולאסקס, שצויר בסביבות שנת 1656. זהו הדיוקן המצויר האחרון של המלך בידי ולאסקס, ששימש כצייר החצר שלו החל משנת 1623. היצירה מתארת את פליפה הרביעי בשנות שלטונו המאוחרות, ומבליטה את הממד האנושי והעומס הנפשי הכרוך במלוכה ארוכת שנים.

## תיאור היצירה
המלך מתואר בדמות חצי־גוף, פונה מעט ימינה, על רקע אחיד ופשוט. פניו החיוורות בולטות על רקע לבושו השחור והמאופק, והבעתו רצינית ויציבה. סימני גיל ועייפות ניכרים בפניו: עור נפול ועיניים תפוחות מרמזים על משקל האחריות שנשא במהלך שלטונו, שהחל בשנת 1621 ונמשך עד מותו בשנת 1665. שפמו המעוקל כלפי מעלה, סימן היכר מובהק של המלך, מופיע גם כאן.

שערו של פליפה מסורק בגלים סדורים, הנחים בקפידה על צווארונו. סביב צווארו עונד המלך את מסדר גיזת הזהב, עיטור אבירות יוקרתי התלוי בשרשרת זהב, אשר היה מוכר ומובן היטב לצופה בן המאה ה-17.

## פרשנות
הדיוקן מציג את פליפה הרביעי כשליט שקול, מאופק ומכובד, אך גם כבן־אדם הנתון לעייפות ולשחיקה. הציור נוצר בתקופה שבה ניצבה ספרד בפני אתגרים קשים, בין היתר על רקע מלחמת שלושים השנים והידרדרות מעמדה המדיני של הממלכה. תחושת העומס והאובדן מחלחלת אל תוך הדיוקן ומעצבת את דמותו של המלך כדמות סמכותית אך פגיעה.

ולאסקס נמנע מהאדרה ראוותנית ובוחר להציג את המלך בשלווה מרוסנת, תוך הדגשת אנושיותו ולא רק סמלי שלטונו. מבטו הישיר של פליפה יוצר קשר עם הצופה, המשדר סמכות אך גם נגישות רגשית.

250px|ממוזער|שמאל|פליפה הרביעי בלבוש חום וכסף
## סגנון ופתרונות ציוריים
משיחות המכחול חופשיות ומרומזות, אופייניות לשלב המאוחר ביצירתו של ולאסקס. הצייר אינו מתעכב על פירוט מדוקדק, אלא יוצר רושם כולל של הדמות. צורת העיניים מוצעת בקווים כלליים בלבד, וההבהקים בשרשרת, בכפתורי הזהב ובעיטורי השרוולים מוגדרים בנגיעות צבע קלות ומהירות. גישה זו מדגישה את החיוניות והנוכחות של הדמות מבלי לכבול אותה לריאליזם מוקפד.

## השוואה ליצירות אחרות
הדיוקן יוצר ניגוד מעניין לדיוקן מוקדם יותר של המלך, "פליפה הרביעי בלבוש חום וכסף". בעוד הדיוקן המוקדם מציג את המלך בלבוש חגיגי ומרשים יותר, כאן מופיע פליפה בלבוש שחור מאופק, אף שהוא עדיין עונד את אותו צווארון מסוג גולייה ואת אותו שפם ייחודי. ההשוואה מדגישה את המעבר מייצוג טקסי והדרתי לדיוקן אינטימי ושקט יותר.

## קבלה והשפעה
נראה כי המלך עצמו העריך את הדיוקן. בעקבותיו נוצרו עותקים רבים בידי תלמידיו של ולאסקס, אשר נשלחו כמתנות לבני חצר ולאורחים רמי־מעלה. הדיוקן אף שימש בסיס לתחריט שביצע פדרו ויאפרנקה עבור שער הספר **Descripción breve de San Lorenzo el Real de El Escorial** משנת 1657.

זמן קצר לאחר השלמת היצירה, בשנת 1658, זכה ולאסקס בעיטור אבירות במסדר סנטיאגו, כבוד שאליו שאף שנים רבות, ושניתן ככל הנראה בתמיכת המלך עצמו.

## תולדות הבעלות
הציור נרכש בשנת 1865 ונכלל באוסף הקבוע של הגלריה הלאומית בלונדון, שם הוא מוצג כיום במסגרת האוסף הראשי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:דיוקנאות גברים
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:דייגו ולסקס
פרנצ'סקו פרימטיצ'ו

טקסט=Francesco_Primaticcio_-_Ulysses_and_Penelope_-_WGA18409|ממוזער|אודיסאוס ופנלופה, 1560 לערך, טולדו
[ממוזער|[המשפחה הקדושה, עם אלישבע, ובנה, יוחנן המטביל. 1542 בערך.]]
**פְרַנְצֶ'סְקוֹ פְּרִימַטִיצ'וֹ** (באיטלקית: **Francesco Primaticcio**; 1503, בולוניה – 1570, פריז) היה צייר, אדריכל ופסל איטלקי מנייריסטי שבילה את רוב הקריירה שלו בצרפת.

## ביוגרפיה
נולד בבולוניה. למד אצל , ובסוף שנות העשרים של המאה ה-16 היה לעוזרו כשצייר את ציורי הפרסקו בארמון טה שבמנטובה. ב-1532 הוזמן בידי פרנסואה הראשון, מלך צרפת, לעבוד בטירת פונטנבלו, שם, יחד עם , ומאוחר יותר, כשהאחרון מת, לבדו, ביצע את תכנון הפנים, וכן את הדקורציות בחלק מהטירה, כולל באולם הנשפים (1556-1550). החל ב-1559, עבד בשירותה של קטרינה דה מדיצ'י.

יצירתו של פרימטיצ'ו משלבת עיבודי סטוקו וציור, ונחשבה לחדשנית בתקופתו. השפעתו בצרפת ניכרה בהשלטת המנייריזם באמנות הדקורטיבית באזור (באסכולת פונטבלו בפרט) ובכלל.

מת בפריז ב-1570.

## גלריה

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים איטלקים במאה ה-16
קטגוריה:אדריכלים איטלקים במאה ה-16
קטגוריה:פסלים איטלקים במאה ה-16
קטגוריה:ילידי 1503
קטגוריה:נפטרים ב-1570
קטגוריה:בולוניה: אישים
קטגוריה:אמנים מתקופת הרנסאנס
ליגת הכדורסל האזרית

**ליגת הכדורסל האזרית** (באזרבייג'נית: **Azərbaycan Basketbol Liqası**) היא אליפות הכדורסל הבכירה באזרבייג'ן מאז 1993. הליגה כוללת 12 קבוצות והיא מנוהלת על ידי הפדרציה האזרית לכדורסל.

קבוצות הכדורסל הראשונות במדינה הוקמו בשנת 1920. בתקופת הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של אזרבייג'ן השתתפו קבוצות מקומיות בתחרויות של ברית המועצות. בפעם האחרונה השתתפה קבוצה מבאקו בדרג הבכיר בעונת 1967/1968. בהמשך שיחקו נציגות אזרבייג'ן בליגות הנמוכות יותר.

הליגה האזרית הוקמה בשנת 1993 לאחר עצמאות המדינה.

לאחר סיום העונה הסדירה, שש הקבוצות הראשונות מעפילות לשלב הפלייאוף העליון ומתמודדות על הזכייה באליפות.

נציגת הליגה משתתפת במפעל היורופקאפ.

## קבוצות בעונת 2025/2026

## סטטיסטיקה

## קישורים חיצוניים
* 
* נתונים מאתר יורובסקט

אזבייג'ן
קטגוריה:תחרויות ספורט באזרבייג'ן
אדוארד ברייק ג'קסון

**אדוארד ברייק ג'קסון** (באנגלית: **Edward Brake Jackson**; 25 בינואר 1793 – 8 בספטמבר 1826) היה פוליטיקאי אמריקאי אשר כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם וירג'יניה.

## ביוגרפיה
ג'קסון נולד ב-25 בינואר 1793 בקלארקסבורג שבווירג'יניה (כיום וירג'יניה המערבית), והיה בנו של ג'ורג' ג'קסון ואחיו של ג'ון ג'ורג' ג'קסון. הוא למד באקדמיית רנדולף בקלארקסבורג, למד רפואה והחל לעסוק במקצוע בעיר הולדתו. במהלך מלחמת 1812 שירת כעוזר רופא ביחידה השלישית של המיליציה הסדירה של וירג'יניה, בפורט מיגס שבאוהיו.

בשנים 1815–1818 כיהן כחבר בבית הנבחרים של וירג'יניה. בשנת 1819 שימש כמזכיר בית המשפט המחוזי הפדרלי.

ג'קסון נבחר מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית לקונגרס ה־16, כדי למלא את המושב שהתפנה עקב התפטרותו של ג'יימס פינדול, ונבחר מחדש לקונגרס ה־17. הוא כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מ־23 באוקטובר 1820 ועד 3 במרץ 1823. בשנת 1822 בחר שלא להתמודד מחדש.

ג'קסון נפטר ב־8 בספטמבר 1826 בבדפורד ספרינגס, סמוך לבדפורד שבפנסילבניה, ונקבר בסמוך לבדפורד, פנסילבניה.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי וירג'יניה
קטגוריה:אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת 1812
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מווירג'יניה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1793
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1826