רנה לקוסט

**ז'אן רנה לקוסט** (Jean René Lacoste;  2 ביולי 1904 - 12 באוקטובר 1996), היה טניסאי ואיש עסקים צרפתי. אחד הטניסאים הבולטים בעולם בשנות ה-20 ותחילת שנות ה-30 של המאה ה-20, כשלזכותו 7 זכיות בטורנירי גראנד סלאם ושתי זכיות בגביע דייוויס במדי נבחרת צרפת. כונה "התנין".

כאיש עסקים הוא ידוע בעיקר כמייסד חברת ההלבשה "לקוסט", שלוגו התנין המסמל אותה עד היום נגזר מכינויו על מגרש הטניס. כמו כן היה מהפכן בתחום טכנולוגיית מחבטי הטניס, כשפיתח את המחבט הראשון שהיה עשוי מתכת.

## קריירת טניס

לקוסט ניצח לראשונה בטורניר טניס ב-1921, בהיותו בן 17. הוא הפך לחלק מדור זהב של הטניס הצרפתי, כשיחד עם אנרי קושה, ז'אן בורוטרה וז'ק ברוניון כונו "ארבעת המוסקיטרים", אשר שלטו בטניס העולמי במהלך אותו עשור ובתחילת העשור הבא אחריו. עם בורוטרה זכה לקוסט בהישג בינלאומי משמעותי ראשון, כשבאולימפיאדת פריז (1924) זכו השניים במדליית ארד בטורניר הזוגות.

ב-1925 ניצח לראשונה באליפות צרפת הפתוחה, והוסיף לכך את תואר אליפות וימבלדון זמן קצר לאחר מכן. אלה היו שתי זכיותיו הראשונות בטורניר גראנד סלאם, ובסופו של דבר זכה בשבעה תארים כאלה - שלושה בצרפת, שניים בווימבלדון ושניים באליפות ארצות הברית הפתוחה. לתוארי היחידים שלו הוסיף גם שלושה תוארי גראנד סלאם בזוגות - שניים בצרפת (1925 ו-1929) ואחד בווימבלדון (1925). באליפות אוסטרליה בחר שלא להשתתף, ואכן לא השתתף מעולם, בשל העלויות הגבוהות והמסע המתיש והארוך באותה תקופה, שהפך את הטורניר - בסבב שעדיין לא היה מקצועני - לבלתי משתלם לדעתו.

לקוסט זכה לכינוי "התנין", כאשר הדעות על מקור הכינוי חלוקות. גרסה אחת טוענת כי זכה לכינוי בשל סגנון משחקו האינטנסיבי והבלתי מתפשר, וגרסה שנייה טוענת כי זכה לכינוי עקב התערבות עם חבר שדלפה לאוזני עיתונאי, ושהפרס בה היה מזוודה מעור תנין. הכינוי שימש אותו מאוחר יותר בלוגו חברת ההלבשה שהקים, לוגו המסמל אותה עד היום.

עם נבחרת צרפת זכה פעמיים ברציפות בגביע דייוויס (1927 ו-1928). הוא פרש ממשחק ב-1932 והפנה את מרצו לחברת ההלבשה שהקים.

ב-1976 התקבל לקוסט, יחד עם שלושת חבריו ל"ארבעת המוסקיטרים", להיכל התהילה של הטניס. יציע במגרש פיליפ שאטרייה, האצטדיון הראשי במתחם רולאן גארוס שבו נערכת אליפות צרפת הפתוחה, נקרא על שמו (שלושת היציעים האחרים נקראים על שם חבריו ל"ארבעת המוסקיטרים").

### ביצועים בטורנירי גראנד סלאם לאורך הקריירה

### גמרי גראנד סלאם - יחידים

### גמרי גראנד סלאם - זוגות

## כאיש עסקים

עוד במהלך קריירת הטניס שלו נודע לקוסט בחולצות שלבש במשחקים, חולצות שעיצב בעצמו ושנחשבו למהפכניות בעיצובן ונוחותן. ב-1933, לאחר פרישתו מטניס, ייסד לקוסט את חברת ההלבשה שלו, "חברת החולצות לקוסט", יחד עם אנדרה ז'ילייה, תעשיין הביגוד הגדול בצרפת באותה תקופה. החברה החלה לשווק את החולצות שעיצב לקוסט, עם סמל התנין המלווה את החברה עד היום. בנוסף לחולצות טניס, עיצב ושיווק לקוסט גם חולצות לגולף ושיט.

ב-1951 החלה החברה בשיווק פריט נוסף שהפך מזוהה עימה, כשהחלה לשווק את חולצות לקוסט במגוון צבעים. עד אז מכרה החברה חולצות לבנות בלבד, כפי שהיה מקובל בענפי הספורט אליהם כיוונה. שנה לאחר מכן יוצאו החולצות לראשונה לארצות הברית והפכו במהרה ללהיט.

ב-1963 פרש לקוסט מניהול החברה והעביר אותה לידי בנו, ברנאר, שהרחיב את מגוון מוצרי החברה לנעלי ספורט, בשמים, מוצרי עור, משקפי שמש ומוצרי ספורט ופנאי נוספים.

לקוסט פנה לענף עיסוק חדש - טכנולוגיית מחבטי טניס. באותה שנה ייצר את המחבט הראשון שהיה עשוי פלדה חלולה, והביא למהפכה בטכנולוגיית ייצור המחבטים שעד אז היו עשויים כמעט כולם מעץ. המחבט המהפכני שווק באירופה תחת המותג "לקוסט" ובארצות הברית תחת המותג של חברת מוצרי הספורט הגדולה "וילסון" וזכה לשם Wilson T-2000. המחבט הפך ללהיט גדול בין השאר כיוון שאומץ על ידי כוכב הטניס ג'ימי קונורס.

## חיים אישיים
לקוסט היה נשוי מאז 1930 לסימון דה-לה-שום, שהייתה אז אחת הגולפאיות הטובות בעולם. השניים נפגשו כשדה-לה-שום צפתה בלקוסט באחד ממשחקי גביע דייוויס של נבחרת צרפת. בתם המשותפת, קתרין לקוסט, הייתה גם היא גולפאית צמרת ברמה העולמית הגבוהה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:טניסאים צרפתים
קטגוריה:אנשי עסקים צרפתים
קטגוריה:טניסאים זוכי אליפות צרפת הפתוחה
קטגוריה:טניסאים זוכי אליפות וימבלדון
קטגוריה:טניסאים זוכי אליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס
קטגוריה:זוכי מדליית ארד אולימפית מצרפת
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1904
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1996