open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אמיל ריינהרדט

**אמיל פרד ריינהרדט** (באנגלית: **Emil Fred Reinhardt**; 27 באוקטובר 1888 -  24 ביולי 1969) היה מייג'ור גנרל בצבא ארצות הברית אשר פיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

## ביוגרפיה
### תחילת דרכו
ריינהרדט נולד ב-27 באוקטובר 1888 בעיר ביי במדינת מישיגן בארצות הברית. הוא סיים את לימודיו בתיכון ב-1906, ונרשם ללימודים באקדמיה הצבאית של ארצות הברית. הוא סיים את האקדמיה ביוני 1910 והתגייס לצבא ארצות הברית כלוטננט משנה. הוא הוצב בתחילה ברגימנט הרגלים ה-26 במישיגן, ולאחר מכן הועבר לרגימנט הרגלים ה-8 בטקסס ובפיליפינים. ב-1916 הוא הועלה לדרגת לוטננט, וב-1917 קודם לקפטן. עם כניסתה של ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה באותה שנה, הוא קיבל דרגה זמנית של מייג'ור. במהלך המלחמה הוא לא נשלח אל מחוץ לגבולות המדינה, אלא שימש כמדריך חי"ר. הוא למד בבתי ספר לקצינים בין 1923-1931 ומילא תפקידי מטה. ב-15 במרץ 1934 הוא מונה למדריך במשמר הלאומי בפנסילבניה. ב-1 במרץ 1935 הוא הועלה לדרגת לוטננט קולונל. ב-1 באוגוסט 1938 הועבר לבריגדה הארעית וושינגטון, וב-1 ביולי 1939 הועלה לדרגת קולונל. ב-5 באוגוסט של אותה שנה הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-20. ב-6 באפריל 1941 הוא הועלה לדרגת בריגדיר גנרל, וב-4 במאי של אותה שנה מונה לראש מטה הדיוויזיה ה-7.

### מלחמת העולם השנייה

ב-9 בדצמבר 1941, יומיים לאחר המתקפה על פרל הארבור והצטרפותה של ארצות הברית למלחמת העולם השנייה, מונה ריינהרדט למדריך חי"ר במחנה וולטרס בטקסס. ב-1 באפריל 1942 השתתף בקורס להדרכת מפקדים בפורט לוונוורת' שבקנזס, וזמן קצר לאחר מכן קודם לדרגת מייג'ור גנרל (שני כוכבים). ב-15 במאי של אותה שנה הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-76, וב-7 בדצמבר הועבר לפקד על הקורפוס ה-13 במשך כשנה. לאחר מכן הועבר לפקד על הקורפוס ה-8 אשר הוצב בבריטניה כחלק מהארמייה הראשונה. ב-25 במרץ 1944 הוחזר לארצות הברית והועבר לפקד על הקורפוס ה-9. ריינהרדט לא השתתף בקרבות עם כל היחידות הנ"ל. ב-4 בספטמבר של אותה שנה הועבר לפקד על הדיוויזיה ה-69. הדיוויזיה שלו נשלחה לחזית המערבית בדצמבר של אותה שנה, ובינואר 1945 החליפה את הדיוויזיה ה-99 בזירת הקרבות כנגד הוורמאכט בבלגיה. הדיוויזיה השתתפה בשחרור שארית הארץ, וב-27 במרץ חצתה את הריין ופלשה לגרמניה. היא כבשה את לייפציג באמצע אפריל. ב-25 באפריל הגיעה הדיוויזיה אל האלבה, ונפגשה עם כוחות של ארמיית המשמר החמישית. בכך היה ריינהרדט לקצין המערבי הראשון שהגיע למגע ישיר עם הסובייטים בזירה האירופית של המלחמה.

### לאחר המלחמה
לאחר תום המלחמה, הדיוויזיה של ריינהרדט הוצבה ככוח כיבוש בגרמניה הכבושה. ב-1 באוקטובר 1945 הועבר ריינהרדט לפקד על מחנה רובינסון בארקנסו. על חלקו במהלך המלחמה הוענקה לריינהרדט מדליית השירות המצוין לצד שני כוכבי ארד. מטעם צרפת הוענקה לו דרגת קצין בלגיון הכבוד ומטעם ברית המועצות הוענקו לו עיטור סובורוב מדרגה שנייה. הוא פרש מהצבא בספטמבר 1946. הוא נפטר בפורט סם יוסטון במדינת טקסס ב-24 ביולי 1969 בגיל 80.

## קישורים חיצוניים

* אמיל ריינהרדט באתר הגנרלים של מלחמת העולם השנייה 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מישיגן
קטגוריה:קצינים אמריקאים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גנרלים אמריקאים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מעוטרי מדליית השירות המצוין (צבא ארצות הברית)
קטגוריה:מעוטרי כוכב הארד
קטגוריה:בוגרי האקדמיה הצבאית של ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1888
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1969
דן באר שבע

[ממוזער|[הייגר גט"ד בבאר שבע]]
ממוזער|סולאריס בקו 12 בבאר שבע
[ממוזער|אוטובוס [הייגר החשמלי של חברת דן באר שבע]]
**דן באר שבע** היא מפעילת התחבורה הציבורית הפנימית בבאר שבע. החברה החליפה את מטרודן, אשר הפעילה את התחבורה הציבורית בעיר באר שבע מ-2003 ועד ל-2016.

## היסטוריה
בינואר 2016 זכתה דן בדרום במכרז להפעלת אשכול באר שבע עירוני אך הוחלט להקים חברה נפרדת אשר תפעיל את הקווים הפנימיים בבאר שבע. דן באר שבע החלה את פעילותה ב-25 בנובמבר 2016.

באוקטובר 2021 נפרץ אתר החברה באירוע סייבר איראני והושבת לחלוטין, האתר חזר לאוויר בנובמבר 2021 כאשר אתר דן בדרום ודן באר שבע מוזגו לאתר אחד. במהלך התקיפה היה חשש כי יודלפו פרטים ממאגר המידע של החברה כפי שדלף מחברת קווים באותו אירוע סייבר.

## צי החברה
צי החברה כולל 194 אוטובוסים עירוניים, רובם בהרכבה סינית. ומספר אוטובוסים בהרכבה ישראלית.

הצי כלל בעבר גם מספר של אוטובוסים בהרכבה ישראלית ששימשו בעבר את חברת מטרודן. אוטובוסים אלו יצאו משימוש בשנת 2019, עם הכנסתם של אוטובוסים חדשים בהרכבה סינית לשירות.

בתחילת 2021 הוכנסו לשירות 31 אוטובוסים חדשים, בהרכבה סינית מתוצרת הייגר, מונעים בגז טבעי.

בסוף 2021 נכנסו לפעילות 15 אוטובוסים מפרקיים תוצרת חברת סולאריס הפולנית.

בסביבות יולי 2022 נכנס לפעילות הייגר גט"ד נמוך רצפה.

בתחילת מאי 2024 לשירות הייגר חשמלי מפרקי ההרכבה מקומית: מרכב אפסילון E ההארגז.

בתחילת יוני נכנסים 35 אוטובוסים נמוכי רצפה חדשים מונעים בגז טבעי CNG.

מדי פעם נכנסים לשירות בבאר שבע אוטובוסים מחברת דן בדרום, זאת על מנת לא לפגוע ברצף הקווים העירוניים בבאר שבע.

בתכילת שנת 2025 נכנסו לשירות יותר מ50 אוטובוסים מחברת סולאריס הפולנית שקודם לכך היו בשירות בתל אביב. 

באביב 2025 נכנסו לשירות בבאר שבע 15 אוטובוסים חשמליים מחברת הייגר הסינית.

בקייץ 2025 נכנסו לשרות בבאר שבע 2 אוטובוסים נמוכי רצפה הייגר אפסילון E מונעים בגז טבעי CNG.

נכון לשנת 2025 נשארו רק 3-5 אוטובוסים מחברת טריאומף בשירות, מכוון ש כמעט כל האוטובוסים מסוג זה הושבתו.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות אוטובוסים ישראליות
קטגוריה:באר שבע: תחבורה
קטגוריה:באר שבע: חברות
קטגוריה:דן חברה לתחבורה ציבורית
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-2016
נריוס ואלסקיס

**נריוס ואלסקיס** (בליטאית: **Nerijus Valskis**; נולד ב-4 באוגוסט 1987) הוא כדורגלן עבר ליטאי ששיחק בעמדת החלוץ.

## קריירה
ואלסקיס גדל במחלקת הנוער של פולוניה וילנה, ובגיל 18 הצטרף לז'לגיריס וילנה, במדיה שיחק עונה אחת. בשנת 2006 עבר לקבוצת קאונו ז'גריאי, ובינואר  חתם בשילוטה. בתום העונה ירדה הקבוצה לליגה השנייה בליטא, וואלסקיס חתם בקבוצת FBK קובנה, עמה זכה באליפות ליטא. בעונת  חתם בסמורגון מהליגה השנייה בבלארוס, ובעונת  חזר לקובנה. בעונה שלאחר מכן שיחק ואלסקיס בלייפאיס מטאלורגס מליגת העל הלטבית, ובעונת  שיחק במינסק מליגת העל הבלארוסית.

לאחר שחזר לליטא שיחק ואלסקיס בקבוצת סודובה, ובעונת  היה מלך שערי הליגה הליטאית ונבחרת לכדורגלן העונה בליטא. בינואר  חתם ואלסקיס בקבוצת CSU קראיובה מהליגה השנייה ברומניה. אחרי שנה חתם בוויגרי סוולקי מהליגה השנייה בפולין. בקיץ  חזר לליטא וחתם בקבוצת טרקאי, במדיה שיחק שנה וחצי.

ב-16 בינואר 2017 הגיע ואלסקיס לישראל וחתם בקבוצת בני יהודה תל אביב. כעבור שישה ימים ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כאשר נכנס כמחליף בניצחון 2–0 על מ.ס. אשדוד. במשחקו השני בקבוצה פתח בהרכב וכבש צמד שערים בניצחון 4–0 על הפועל אשקלון במסגרת שמינית גמר גביע המדינה. ב-4 בפברואר 2017 כבש את שער הבכורה שלו בליגת העל, במשחק מול בית"ר ירושלים שהסתיים בתיקו 1–1, ועד תום העונה כבש ארבעה שערים ב-14 הופעות ליגה וזכה עם הקבוצה בגביע לאחר ששיחק 120 דקות במשחק הגמר מול מכבי תל אביב. בעונת 2017/2018 כבש שבעה שערים ב-35 הופעות ליגה, ובסופה עזב את המועדון וב-6 ביוני 2018 חתם בראטצ'אבורי מירט פול התאילנדית, במדיה כבש תשעה שערים ב-15 הופעות.

ב-1 בינואר 2019 חזר ואלסקיס לישראל וחתם בהפועל תל אביב עד לסיום העונה. ב-17 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כאשר נכנס כמחליף בהפסד 1–2 להפועל חדרה בשמינית גמר גביע המדינה. את שערו היחיד במדי הפועל תל אביב כבש ואלסקיס ב-16 במרץ 2019, בניצחון 5–1 על מ.ס. אשדוד, ובתום העונה שוחרר מהמועדון. ב-6 ביולי 2019 חתם בצ'נאיין ההודית.

ב-21 באוגוסט 2020, ואלסקיס חתם בג'מדשפור.

בינואר 2022 חזר לצ'נאיין. לאחר כמה חודשים חזר לליטא וחתם בז'לגיריס קובנה.

בפברואר 2024 הודיע על פרישה ממשחק.

### נבחרת ליטא
ב-11 באוקטובר 2013 ערך ואלסקיס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ליטא, בניצחון 2–0 על . ב-29 במאי 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 2–0 על  במסגרת הגביע הבלטי.

## תארים
; קובנה
* אליפות ליטא: 

; בני יהודה
* גביע המדינה: 2016/2017

; תארים אישיים
*מלך השערים בליגת העל הליטאית בכדורגל: 
*כדורגלן העונה בליגת העל הליטאית בכדורגל: 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים ליטאים
קטגוריה:חלוצי כדורגל ליטאים
קטגוריה:קלייפדה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני ז'לגיריס וילנה
קטגוריה:כדורגלני שילוטה
קטגוריה:כדורגלני קובנה
קטגוריה:כדורגלני לייפאיאס מטלורגס
קטגוריה:כדורגלני סודובה מריאמפולה
קטגוריה:כדורגלני CSU קראיובה
קטגוריה:כדורגלני טרקאי
קטגוריה:כדורגלני בני יהודה תל אביב
קטגוריה:כדורגלני ראטצ'אבורי
קטגוריה:כדורגלני הפועל תל אביב
קטגוריה:כדורגלני צ'נאיין
קטגוריה:כדורגלני ג'משדפור
קטגוריה:כדורגלני ז'לגיריס קובנה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ליטא
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים ליטאים בבלארוס
קטגוריה:ספורטאים ליטאים בלטביה
קטגוריה:ספורטאים זרים ברומניה
קטגוריה:ספורטאים ליטאים בפולין
קטגוריה:ספורטאים ליטאים בישראל
קטגוריה:ספורטאים זרים בתאילנד
קטגוריה:ספורטאים זרים בהודו
קטגוריה:ליטאים שנולדו ב-1987
קרב סילבה ארסיה

**קרב סילבה ארסיה** הוא קרב שהתרחש בשנת 509 לפנה"ס בין הרפובליקה הרומית שזה עתה נוסדה, לבין הכוחות הנאמנים למלך הרומי הגולה לוקיוס טארקוויניוס סופרבוס וכוחות אטרוסקים. הקרב הסתיים בניצחון רומי. המקורות המצויים בידינו העוסקים בקרב זה הם ספריהם של פלוטרכוס וטיטוס ליוויוס. עם זאת, במחקר המודרני הקרב נחשב לאגדי למחצה.

## רקע
בשנת 509 לפנה"ס, בעקבות פרשת אונס לוקרטיה, הודח מלך רומא לוקיוס טארקוויניוס סופרבוס בהפיכה ללא שפיכות דמים אשר הונהגה בידי קבוצת אצילים בהנהגת לוקיוס יוניוס ברוטוס. ברוטוס הפך את רומא לרפובליקה, ומונה כקונסול לצד לוקיוס טרקיניוס קולאטינוס. עם זאת, טארקוויניוס לא אמר נואש, וניסה ליזום הפיכה ברומא. ההפיכה נכשלה, והמעורבים בה (וביניהם שניים מבניו של ברוטוס) הוצאו להורג. בעקבות המאורע, הוחלף קולאטינוס בפובליוס ולריוס. טארקוויניוס החל להסית את ערי האטרוסקים (טארקוויניוס עצמו היה אטרוסקי במוצאו) כנגד רומא. בסופו של דבר גייסו הערים האטרוסקיות ויי וטרקוויניה צבא ויצאו כנגד רומא. הצבאות נפגשו ביער סילבה ארסיה ליד רומא. על חיל הפרשים הרומי פיקד ברוטוס, בעוד על חיל הרגלים הרומי פיקד ולריוס. אצל האטרוסקים, המלך הגולה פיקד על חיל הרגלים, ובנו ארונס טארקוויניוס על חיל הפרשים.

## הקרב
הפרטים הידועים על הקרב עצמו הם אגדתיים בבירור. על פי המקורות, הקרב נפתח בהסתערות חילות הפרשים של שני הצדדים. ארונס נמלא זעם כאשר זיהה את ברוטוס מתקרב על סוסו תחת סמלי השלטון הרומאים וביקש להילחם בו בעצמו. ברוטוס שזיהה את המתקפה המתקרבת בחר להשיב לחימה. בזעמם, התעלמו שני הפרשים מביטחונם האישי והתרכזו רק בהסבת נזק לצד השני. כפועל יוצא נהרגו ברוטוס וארונס, האחד מחניתו של השני, ונפלו ארצה מסוסיהם. לאחר מכן באה הסתערות הרגלים, ובה כל צד ניצח באגף הימני והפסיד באגף השמאלי. על פי המסופר, עם לילה חזרו חיילי שני הצדדים למחנותיהם, ולפתע הדהד קול של אחד האלים בשדה הקרב, אשר הכריז כי לאטרוסקים יש הרוג אחד יותר משל הרומאים. על פי טיטוס ליוויוס, עם בוקר לא נראה אף אטרוסקי באופק, וולריוס אסף את השלל וחזר לרומא. פלוטרכוס לעומת זאת טוען, ש-5,000 אטרוסקים נותרו במחנה ועוד באותו הלילה יצאו הרומאים למתקפה מחודשת והשמידו אותם. כשנספרו החללים, התגלה כי האטרוסקים איבדו 11,300 והרומאים בדיוק אחד פחות.

## תוצאות
ולריוס נכנס לרומא בתהלוכת ניצחון מפוארת, והיה הראשון שנכנס לעיר במרכבה רתומה לארבעה סוסים. ולריוס נשא נאום הספד מפואר לברוטוס, ומינה את ספוריוס לוקרטיוס טריקיפיטינוס כקונסול סופקטוס (קונסול ממלא מקום), עד הבחירות הבאות. לוקרטיוס מת כעבור כמה ימים ומרקוס הורטיוס פולביוס התמנה במקומו. הקרב הוא חלק ממכלול האירועים של ייסוד הרפובליקה הרומית. גרסה זו של מהלך האירועים, מופיעה בכל המקורות העתיקים, אם כי היסטוריונים מודרניים מפקפקים באמינות הסיפור. לא ניתן לדעת בוודאות מה קרה בשנת 509 לפנה"ס, כך שמרבית האירועים והאישים המתוארים בהקשר זה נחשבים לאגדיים או אגדיים למחצה.

## הערות שוליים

סילבה ארסיה
סילבה ארסיה
מרסלו משאדו דוס סנטוס

**מרסלו משאדו דוס סנטוס** (בפורטוגזית: **Marcelo Machado dos Santos**; נולד ב-29 במאי 1994) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בשאפקואנסה.

## קריירה
מרסלו התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ויטוריה. ב-29 בספטמבר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 3–5 נגד אתלטיקו פרנאאנסה. ב-26 במרץ 2016 הבקיע את שער הבכורה בקריירה שלו בניצחון 0–3 נגד פלמנגו ב.א..

ב-29 בינואר 2017 חתם מרסלו במכבי תל אביב יחד עם חברו לקבוצה, רמון, אך הושאל בתום העונה לבני יהודה תל אביב.

במרץ 2018 חתם בבוטפוגו.

ב-4 בפברואר 2019 הושאל לאווש.

בקיץ  חתם בגוארני.

ב-20 בינואר 2022 חתם בשאפקואנסה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קשרי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:כדורגלני ויטוריה
קטגוריה:כדורגלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורגלני בני יהודה תל אביב
קטגוריה:כדורגלני בוטפוגו
קטגוריה:כדורגלני אווש
קטגוריה:כדורגלני גוארני
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים ברזילאים בישראל
קטגוריה:ספורטאים ברזילאים בפורטוגל
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1994
שמואל שפירא (ברסלב)

הרב **שמואל שפירא** (ט"ז באדר א' תרע"ג, 22 בפברואר 1913 – כ"א בניסן תשמ"ט, 26 באפריל 1989) היה מהרבנים הבולטים בדור החמישי של חסידות ברסלב.

## תולדות חייו
נולד בירושלים לרב שלמה יצחק שפירא, שהיה בנו של הרב דוד שפירא ונכדו של הרב חיים יעקב שפירא, ולחוה שרה, בתו של הרב שמואל הומינר, שהיה מרבני ירושלים וממייסדי שכונת מאה שערים. אביו היה ספרא דדיינא בבית הדין האשכנזי-פרושי בירושלים (נפטר בחיי אביו, בשנת תרצ"ג). דודיו היו הרב צבי פסח פרנק והרב אריה לוין, שנישאו לאחיות אביו.

למד בישיבת עץ חיים אצל הרב איסר זלמן מלצר. הרב מלצר העריכו ונהג לקום לכבודו. נישא לפריידא, בתו של הרב יוסף קדיש קרישבסקי, תלמיד החפץ חיים שעלה לירושלים.

בשנת 1934 פגש את הרב שמואל הורביץ, ממנהיגי חסידות ברסלב בירושלים, ונעשה תלמידו.

בשנת תש"ח (1948) היה מתושבי הרובע היהודי אשר נפלו בשבי הלגיון הירדני והובאו לירדן. בהיותו בשבי התאמץ להשיג כמות של תשעה קבים מים הנחוצים לשם תקנת עזרא, כדי שיוכל להיטהר בהם. לאחר שחרורו מהשבי, התגורר בשכונת קטמון. בהמשך עבר לשכונת מאה שערים והיה שכנו של קרוב משפחתו הרב יוסף שלום אלישיב.

בשנת 1970 יצא הרב שפירא למסע רב הרפתקאות שנמשך כמעט שלוש שנים, במטרה להגיע לעיר אומן, כדי להשתטח על קברו של רבי נחמן מברסלב.

## אורח חייו
היה פרוש מענייני העולם והקדיש את כל זמנו לתורה ולתפילה. היה עולה על משכבו מיד לאחר תפילת ערבית, מתעורר בחצות הלילה והולך לכותל המערבי לאמירת תיקון חצות ולקיום מנהג ההתבודדות האופייני לחסידי ברסלב. בלכתו ברחוב היה כובש את עיניו בקרקע כדי להימנע ממראות אסורים. האדמו"ר מגור רבי ישראל אלתר התבטא עליו כי "שמירת העיניים של ר' שמואל מצילה ומגינה על הדור כולו".

## לקריאה נוספת
* **שמואל בקוראי שמו**, ירושלים תש"ן
* אהרן קליגר, **השרף**, תשע"ג

## קישורים חיצוניים
* הרב שמואל שפירא, באתר "קהילת צאצאי הרב שמואל הומינר זצ"ל"
* Shapiro, Rabbi Shmuel, אתר ברסלב 
* הרב שמואל שפירא, אתר "שער ברסלב"
* אהרן קליגר, תיאור מסעו של רבי שמואל שפירא לאומן בשנת תשל"א, בתוך: מגזין אוצרות - ראש השנה תשע"א, עמ' 62
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:בוגרי ישיבת עץ חיים
קטגוריה:רבני ברסלב
קטגוריה:משפחת הומינר
קטגוריה:משפחת אריה לייב שפירא
קטגוריה:רבני העדה החרדית
קטגוריה:שבויי הרובע היהודי במלחמת העצמאות
קטגוריה:מאה שערים: אישים
קטגוריה:קטמון: אישים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקות החסידים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1913
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1989
טיטאן (כלב)

**טיטאן** (2005 - 31 במרץ 2010) היה כלב דני ענק שהוכתר על ידי ספר השיאים של גינס כ**כלב הגבוה ביותר בעולם**. גובהו הרשמי היה 107.3 סנטימטרים מכתפיו עד לארץ. גובהו של השיאן הקודם בקטגוריה, גיבסון, היה 107.2 סנטימטרים והוא נפטר באוגוסט 2009. ב-22 בפברואר 2010 טיטאן איבד את תוארו לדני ענק אחר מאריזונה בשם "ג'ורג' הענק" .

## ביוגרפיה

דיאנה טיילור מאטלנטה, בעליו של טיטאן, אימצה אותו בשנת 2005 מארגון צער בעלי חיים. כבר כשהיה בן שלושה חודשים שקל 25 קילוגרמים. היא אף אימצה כלבת דני ענק נוספת בשם ארי, גובהה היה 97 סנטימטרים "בלבד".

טיטאן סבל ממספר בעיות רפואיות, הוא היה אפליפטי, חירש וככל הנראה סבל מעיוורון בדרגה מסוימת. הוא אולף להגיב לפקודות במגע, וקודם לכן כשאחת מעיניו תפקדה במלואה דיאנה למדה אותו שפת סימנים. מצבו הבריאותי הצריך טיפולי אקופונקטורה וטיפולים כירופרקטיים אחת לשלושה שבועות. בשל גודלו העצום ילדים חשבו שהוא מין סוס או פרה.

משקלו הרשמי היה 86 קילוגרמים וגובהו הרשמי (מן הכתפיים ארצה) היה 107.3 סנטימטרים. בעליו שאפה להשתמש בפרסומו כדי ללמד את הציבור על גזע הדני הענק ועל בעיותיו הרפואיות. כלב דני שצבע עורו הוא בעיקר לבן יהיה לרוב חירש ויסבול מבעיות ראייה כמו של טיטאן.

הוא הוכרז ככלב הגבוה ביותר בעולם ב-13 בנובמבר 2009 ומיד לאחר מכן הופיע בתוכנית האירוח של קונאן או'בריאן.

ב-31 במרץ 2010 הוא מת מסיבוכים הקשורים לקרע במעיים.

קטגוריה:כלבים מפורסמים
רנו 12

ממוזער|250px|רנו 12
ממוזער|250px|רנו 12, שנת 1972
ממוזער|250px|רנו 12, שנת 1973
ממוזער|250px|רנו 12, גורדיני
ממוזער|250px|רנו 12, תוצרת אוסטרליה
ממוזער|260px| מנוע רנו 12
**רנו 12** (**Renault 12**) היא מכונית משפחתית מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית **[[רנו]]**, אשר יוצרה בין השנים 1969–1980, ובמספר ארצות בעולם, תחת רישיון רנו, בין השנים 1969–2006.

יוצרו 1,959,730 יחידות של רנו 12 סדאן וסטיישן, ו-318,969 יחידות של רנו 12 מסוג טנדר.

בשנת 1970 זכתה הרנו 12 במקום השלישי, בתחרות מכונית השנה באירופה.

דגמי "רנו 12" יוצרו בטורקיה על ידי יצרנית הרכב הטורקית **Oyak-Renault**  בין השנים 1971–2000.

מנוע הבנזין של "רנו 12" הורכבו בדגמי דאצ'יה פיק אפ מתוצרת דאצ'יה.

## גרסאות
* 4 דלתות (רנו 12 L), (רנו 12 TL), (רנו 12 Ts)
* 5 דלתות סטיישן
* טנדר

## ארצות בהן הורכבה הרנו 12
* 
* 
*  – הרנו 12 יוצרה בשם "דאצ'יה 1300" בין השנים 1979 ל-2004
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## מפרט טכני ומידות
* מנוע הנעה קדמית, 4 צילינדרים, 1,289 סמ"ק המפיק 45 כ"ס ו-60 כ"ס
* תמסורת ידנית 4 מהירויות
* מאוקטובר 1972 – תמסורת אוטומטית בדגם הרנו 12 Ts
* אורך הרכב – 4,410 מ"מ, סטיישן 4,345 מ"מ
* רוחב – 1,616 מ"מ
* גובה – 1,435 מ"מ
* בסיס גלגלים – 2,440 מ"מ
* מהירות שיא – 145 קמ"ש
* משנת 1970 עד 1974 יוצר דגם ה"רנו 12 גורדיני" בנפח מנוע 1,565 סמ"ק, המפתח 92 כ"ס, ו-123 כ"ס. נמכרו 5,188 יחידות מהדגם.
* מאוקטובר 1972, שודרג מנוע דגם הרנו 12 Ts, שפיתח 47 כ"ס ו-63 כ"ס.

## ראו גם
* רנו
* דופין
* רנו 9
* רנו 10
* דלתא (רכב)
* דאצ'יה
* רנו פואגו

## קישורים חיצוניים

* רנו 12  (4:38 דקות), יו-טיוב
* רנו 12  (2:20 דקות), יו-טיוב

קטגוריה:מכוניות משפחתיות
12
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1969
קטגוריה:מכוניות צרפתיות
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בטורקיה
קטגוריה:כלי רכב המורכבים בקולומביה
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בבלגיה
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בניו זילנד
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בצ'ילה
קטגוריה:כלי רכב המורכבים בוונצואלה
קטגוריה:כלי רכב המורכבים בארגנטינה
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים ברומניה
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים במקסיקו
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בפורטוגל
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בספרד
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים באוסטרליה
קטגוריה:כלי רכב שיוצרו ביוגוסלביה
הרי שקרלי

רכס **הרי שקרלי** (באנגלית: **Shekerley Mountains**) הוא רכס הרים שנמצא בדרום-מערב האי אנטיגואה.

רכס הרי שקרלי משתרע ממזרח למערב חופי האי לאורך של 15 ק"מ. ברכס נמצאות כל הנקודות הגבוהות ביותר באי אנטיגואה ובמדינה אנטיגואה וברבודה בכלל. ההרים הגבוהים ביותר הם: הר אובמה (נקרא בעבר פסגת בוגי), Signal Hill, Sage Hill ו־Monks Hill.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:הקריביים: הרים
קטגוריה:אנטיגואה וברבודה: גאוגרפיה
אלן וודרינג

**אלן וודרינג** (באנגלית: **Allen Woodring**; 15 בפברואר 1898 – 15 בנובמבר 1982) היה אתלט אמריקאי, אלוף אולימפי (אנטוורפן 1920) בריצת 200 מטר ושיאן עולם בריצת 100 יארד (1921).

## ביוגרפיה
וודרינג נולד בהלרטאון, פנסילבניה. הוא למד באוניברסיטת סירקיוז.

### אלוף אולימפי
למרות שוודרינג כשל במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת אנטוורפן (1920), סיים במקום חמישי בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.2 שניות, הוא זכה באופן מפתיע להיכלל במשלחת האמריקאית. במשחקים עצמם הוא זכה במדליית זהב בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.0 שניות, לפני חברו לנבחרת צ'רלי פדוק (22.0 שניות) והארי אדוארד מבריטניה (22.1 שניות).

### שיאן עולם
בתחרות שנערכה בסירקיוז במאי 1921 קבע וודרינג בריצת 100 יארד שיא עולם חדש של 9.6 שניות ובריצת 200 מטר תוצאה של 21.6 שניות.

הוא עבד כאיש מכירות עבור חברת ספולדינג.

## שיאים אישיים
* ריצת 100 יארד: 9.6 שניות (1921), **שיא עולם**
* ריצת 200 מטר: 21.6 שניות (1921)
* ריצת 400 מטר: 47.9 שניות (1923)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמריקאים ילידי פנסילבניה
קטגוריה:אצנים אמריקאים
קטגוריה:אלופים אולימפיים: ריצת 200 מטרים (גברים)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת אנטוורפן (1920)
קטגוריה:אלופים אולימפיים אמריקאים: אתלטיקה
קטגוריה:שיאני עולם אמריקאים: אתלטיקה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סירקיוז
קטגוריה:פנסילבניה: אתלטים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1898
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1982
הדוור מצלצל פעמיים (סרט, 1981)

**הדוור מצלצל פעמיים** (באנגלית: **The Postman Always Rings Twice**) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1981 מסוגת דרמת פשע, סרט ארוטי ונאו נואר.

התסריט שנכתב על ידי דייוויד מאמט מבוסס על ספר בשם זה משנת 1934 מאת ג'יימס מ. קיין. קיין קבל השראה לכתיבת הספר מפרשת הרצח של רות סניידר שרצחה בעזרת מאהבה את בעלה בשנת 1925. הספר זכה עוד למספר עיבודים:
***Le Dernier Tournant** ("הסיבוב האחרון) - סרט צרפתי משנת 1939.
***[[אובססיה (סרט)|אובססיה]]** - סרט איטלקי משנת 1943 בבימויו של לוקינו ויסקונטי.
***הדוור מצלצל פעמיים** - סרט אפל אמריקאי משנת 1946 עם ג'ון גארפילד, לנה טרנר וססיל קלאוויי בתפקידים הראשיים.
***הדוור מצלצל פעמיים** - אופרה משנת 1982.

הסרט משלב סצנות של פשע ורצח עם סצנות של יחסי מין אלימים. אחת הסצנות המפורסמות היא קיום יחסי מין על שולחן המטבח בתחילת הסרט.

## תקציר העלילה
פרנק צ'יימברס (ג'ק ניקולסון) הוא נווד חסר כל המגיע יום אחד למסעדה נידחת בקליפורניה. אין לו כסף לשלם בעד הארוחה ובעל המקום, ניק פאפאדקיס (ג'ון קוליקוס) מוותר לו, אבל מציע לו להישאר ולעזור לו בתפעול המקום ותחנת הדלק הצמודה אליו.

פרנק מסרב, אבל כשהוא רואה את קורה סמית' (ג'סיקה לאנג), אשתו הצעירה והיפהפייה של ניק, הוא משנה מיד את דעתו. תוך זמן קצר מתפתחת בין פרנק לקורה מערכת יחסים הכוללת יחסי מין סוערים ורבים. קורה אינה מרוצה מחייה עם ניק המבוגר ושניהם מחליטים לחסלו. פרנק מכין לקורה שקית עם כדורי מתכת בו תהלום בראשו של ניק והם יסוו זאת כתאונה ביתית. המשימה נכשלת, ניק רק מאבד הכרה ונפצע קל. למזלם אין הוא זוכר דבר מהאירוע.

כאשר ניק חוזר מבית החולים הם מחליטים לנסות לחסלו בפעם השנייה. שלושתם נוסעים במכוניתם בלילה. קורי נוהגת, ניק השיכור לידה ופרנק מאחור. הם נעצרים ופרנק חובט בראשו של ניק במוט ברזל והורג אותו. הם מביימים תאונת דרכים ופרנק נפצע בניסיון זה.

חוקר המשטרה אינו מאמין לפרנק שמדובר בתאונה, היות שלפרנק יש עבר פלילי. הוא מסכסך בין פרנק וקורה בכך שהוא מחתים אותו על תביעה נגד קורה הנהגת. הם מובאים למשפט וחוקר של חברת הביטוח מופיע מטעם התביעה ומוכיח כי זה רצח. עורך הדין הממולח שלהם, כץ (מייקל לרנר), מגלה שלניק היה גם ביטוח תביעות בחברה אחרת. חברות הביטוח משתכנעות להסתדר ביניהן ולבטל את העדות בפני המושבעים.

המשטרה נאלצת להגיע לעסקת טיעון והם משוחררים לתקופת מבחן.

הם חוזרים שוב למסעדה ופרנק מנהל רומן קצר עם מאדג' (אנג'ליקה יוסטון) המופיעה עם חיות בקרקס.

כאשר הוא חוזר, מגלה לו קורה שהיא בהריון ממנו. האהבה ביניהם ניצתת שוב והם מחליטים להתחתן. לאחר רישום הנישואים הם נוסעים לביתם ופרנק מאבד את השליטה על ההגה. קורה נזרקת החוצה ונהרגת. פרנק בוכה ליד גופתה המתה.

## קישורים חיצוניים

* קדימון לסרט "הדוור מצלצל פעמיים", באתר יוטיוב
## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1981
קטגוריה:סרטים אמריקאיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטי מטרו גולדווין מאייר
קטגוריה:סרטי פשע אמריקאיים
קטגוריה:סרטים אפלים
קטגוריה:סרטים ארוטיים
קטגוריה:סרטי בוב רפלסון
הר אובמה

**הר אובמה**, עד שנת 2009 היה שמו **Boggy Peak**, הוא הר באנטיגואה וברבודה, והנקודה הגבוהה ביותר במדינה. גובהו 402 מטר והוא ממוקם ברכס ההרים שקרלי בדרום-מערב האי אנטיגואה.

הר אובמה קרוי על שמו של ברק אובמה נשיא ארצות הברית הארבעים וארבעה.

השם שונה ב-4 באוגוסט 2009, לכבוד יום הולדתו ה-48 של אובמה, הראשון שלו כנשיא ארצות הברית עד אז נקרא ההר Boggy Peak. מקור השם בסיפור שסיפרו אדוני העבדים מגדלי הסוכר ב**[[אנטיגואה וברבודה]]** לעבדיהם, לפיו על ההר חי 'איש הבוגי', הנוטל רוחות ולכן יש להימנע מלהתקרב אל ההרים.

למרות האגדה הזו, היו עבדים שלא נבהלו מסכנות 'איש הבוגי', ולאחר שהצליחו להימלט מאדוניהם, הקימו לעצמם מושבה חופשית

### קישורים חיצוניים
* הר אובמה באנציקלופדיה בריטניקה
* אנטנות תקשורת על הר אובמה

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
אובמה
קטגוריה:אנטיגואה וברבודה: גאוגרפיה
קטגוריה:הנצחת ברק אובמה
קטגוריה:אתרים גאוגרפיים המנציחים את נשיאי ארצות הברית
גירוש האינטלקטואלים הארמנים

250px|ממוזער|שמאל|אינטלקטואלים ארמנים שהוצאו להורג לאחר הגירוש
250px|ממוזער|שמאל|צו הגירוש המקורי בחתימת טלעת פאשה, 24 באפריל 1915
**גירוש האינטלקטואלים הארמנים** שחל ב-24 באפריל 1915 (נקרא גם "יום ראשון האדום", בארמנית: **Կարմիր կիրակի**) מציין את האירוע הראשון של רצח העם הארמני השיטתי באימפריה העות'מאנית במהלך מלחמת העולם הראשונה. בלילה שבין 23 ו-24 באפריל פרצה משטרת איסטנבול אל בתי המשפחות הארמניות הנכבדות של העיר ולקחה 235 מנהיגים ומשכילים ארמנים אל תחנת המשטרה וגירשה אותם למחנות ריכוז ליד אנקרה, רובם נרצחו או גורשו אל מחוץ לתחומי האימפריה העות'מאנית. חיסול ההנהגה החליש את כוח ההתנגדות של הקהילה הארמנית המבוהלת. הדגם של חיסול המנהיגים תחילה, חזר על עצמו גם ב-6 המחוזות המזרחיים ובקיליקיה.

## הגירוש
פקודת הגירוש ניתנה על ידי שר הפנים העות'מאני, טלעת פאשה והוצאה לפועל מיידית על ידי משטרת איסטנבול. מטרת הפעולה הייתה לאסוף מבתיהם באישון לילה את ראשי הציבור הארמני. בהם רופאים, עיתונאים, אנשי כמורה, מורים, עורכי דין ופוליטיקאים, כמו גם מובילי דעת קהל אחרים. בשל אי-סדרים ברישום, מספר העצורים הרשמי באותו לילה עומד על בין 235 ל-270 איש. בגל שני של מעצרים בימים שלאחר מכן, נעצרו עוד כ-500 אינטלקטואלים ומנהיגי ציבור. העצורים נלקחו למחנות בסביבת אנקרה ברכבת מיוחדת שיצאה מתחנת הרכבת היידארפשה. חלק מהעצורים נשפטו בפני בית דין צבאי בדיארבקיר, וחלקם נרצחו בדרך לשם על ידי החיילים שליוו אותם. כ-15 עצורים שוחררו חזרה לאיסטנבול ולקוניה, בעקבות התערבותו של שגריר ארצות הברית הנרי מורגנטאו. כ-150 איש בעלי אזרחות רוסית גורשו לרוסיה עד סוף אוגוסט. בשלוש השנים הבאות סבלו העצורים התעללות, הוצאות להורג, מחלות ורעב אך נמצאו תחת הגנה שלטונית מפני גירוש למחנות הריכוז באנטליה.

לדוגמה: קריקור זוהרב שהיה חבר האספה הכללית של האימפריה העות'מאנית שנאסר ב-21 במאי 1915.

## לאחר השחרור
העצירים ששרדו שוחררו לאחר הפסקת האש של מודרוס (30 באוקטובר 1918). רובם שבו לאיסטנבול. רבים מהם כתבו ספרי זיכרונות ורבים פיתחו תסמינים של הפרעת דחק פוסט-טראומטית (הידוע שבהם הוא המלחין קומיטאס, שלא חזר לעצמו ואושפז לסירוגין במוסדות לבריאות הנפש עד מותו 20 שנה לאחר השחרור).

## 24 באפריל כיום זיכרון
יום הגירוש הוגדר על ידי ההנהגה הארמנית כיום הזיכרון לטבח עמם. היום צוין לראשונה ב-1919 ומתקיים מאז בריכוזים ארמניים ברחבי העולם. עם זאת, היום מוכר כיום זיכרון רשמי רק בארמניה, בנגורנו קרבאך ובקליפורניה.

## קישורים חיצוניים

* The Armenian Genocide began on the 24th of April, 1915

## הערות שוליים

קטגוריה:רצח העם הארמני
קטגוריה:טורקיה: היסטוריה
קטגוריה:ארמניה: היסטוריה
קטגוריה:האימפריה העות'מאנית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:1915
עונת 1963/1964 בבונדסליגה

**עונת 1963/1964** הייתה העונה הראשונה של בונדסליגה שהיא הליגה הבכירה בכדורגל של גרמניה המערבית. העונה החלה ב-24 באוגוסט 1963 והסתיימה ב-9 במאי 1964. 

פ.צ. קלן זכתה בתואר.

פרויסן מינסטר ופ.צ. זארבריקן ירדו לליגות האזוריות בסוף העונה. הן לא חזרו יותר לליגה העליונה.
שמאל|ממוזער|קבוצות הליגה
## מתכונת הליגה
הליגה כללה 16 קבוצות שנבחרו מליגות אזוריות:

* אוברליגה מערב - בורוסיה דורטמונד, פ.צ. קלן, דיסבורג, פרויסן מינסטר, שאלקה 04
* אוברליגה צפון - איינטרכט בראונשווייג, ורדר ברמן, המבורג,
* אוברליגה דרום - איינטרכט פרנקפורט, קרלסרוהה, מינכן 1860, נירנברג, שטוטגרט
* אוברליגה ברלין - הרטה ברלין
* אוברליגה דרום-מערב - פ.צ. קייזרסלאוטרן, פ.צ. זארבריקן

על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות. במידה ובסוף העונה מספר קבוצות היו מגיעות לאותו מספר נקודות, הקבוצה עם היחס הגבוה יותר של שערים שנכבשו/שערים שנספגו הייתה מקבלת יתרון.

קבוצות שזכו במקום 15-16 יעברו בסוף העונה לליגות אזוריות במקום שתי קבוצות מליגות אזוריות. לקביעת העולות נערך טורניר בו השתתפו 8 קבוצות מ-5 ליגות אזוריות. הקבוצות אורגנו ב-2 בתים והמשחקים נערכו במהלך יוני 1964.

## כדורגלנים מצטיינים
אווה זלר, המבורג שכבש 30 שערים היה מלך השערים של הליגה. הוא זכה גם בתואר כדורגלן השנה בגרמניה.

## טבלת הליגה

## קישורים חיצוניים

* נתונים מפורטים מאתר rsssf
* נתונים מפורטים מאתר bdfutbol
* נתונים מפורטים מאתר transfermarkt

קטגוריה:עונות בבונדסליגה
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1963
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1964
קטגוריה:1963 בגרמניה
טאונוס 12M

ממוזער|250px|טאונוס 12M, שנת 1959, דור שני
ממוזער|250px|טאונוס 12M, דור שני
ממוזער|250px|מנוע טאונוס 12M, דור ראשון
ממוזער|250px| טאונוס 12M, קבריולה דור ראשון
ממוזער|250px|טאונוס 12M, שנת 1964, 4 דלתות, דור שלישי
[ממוזער|250px|טאונוס 12M, דור רביעי, מבט לתא הנהג ו[לוח מחוונים]]
ממוזער|250px|טאונוס 12M, דור רביעי
**פורד טאונוס 12M** (בגרמנית: **Ford Taunus 12M**) היא מכונית משפחתית קומפקטית שיוצרה על ידי יצרנית הרכב פורד. הטאונוס 12M היה הפורד הגרמני הראשון שיוצר לאחר מלחמת העולם השנייה, בין השנים 1952–1970, ויוצר במשך ארבעה דורות.

הטאונוס 12M החליף את פורד טאונוס G93A, שיוצר משנת 1939–1942 ואת הפורד טאונוס G73A שיוצר משנת 1948–1952. יוצרו מדגמי הטאונוס G73A ו-G93A סך של 74,128 יחידות.

## דורות
* דור ראשון 1959–1952, V4 צילינדרים, נפח מנוע 1,172 סמ"ק, המפתח 28 כ"ס, בדגמים 2 דלתות סדאן, 2 דלתות סטיישן, 2 דלתות קבריולה, (מהירות שיא של 112 קמ"ש)
* דור שני 1959–1962, V4 צילינדרים, נפח מנוע 1,172 סמ"ק, המפתח 28 כ"ס, בדגמים 2 דלתות סדאן, 2 דלתות סטיישן
* דור שלישי 1962–1966, V4 צילינדרים, נפח מנוע 1,183 סמ"ק המפתח 29 כ"ס
* דור רביעי 1966–1970, V4 צילינדרים, נפח מנוע 1,183 סמ"ק המפתח 33 כ"ס
* טאונוס 15M - גוף ה- טאונוס 15M היה כמעט זהה לגוף הטאונוס 12M, עם מנוע בנפח גדול יותר: 1,498 סמ"ק

### דור שלישי (1966-1962)
* יוצר מספטמבר 1962 עד אוגוסט 1966 בגרמניה ובלגיה
* יוצרו 672,695 יחידות
* דגמים: 2 דלתות, 4 דלתות, 3 דלתות סטיישן, 2 דלתות קופה
* מנוע 4 צילינדרים, מקורר מים, בנפח 1,183 סמ"ק המפתח 29 כ"ס, 39 כ"ס, 37 כ"ס, 49 כ"ס
* אורך הרכב - 4,248 מ"מ
* רוחב - 1,594 מ"מ
* גובה - 1,458 מ"מ
* בסיס גלגלים - 2,527 מ"מ
* משקל - 860–870 ק"ג
* מהירות שיא - 123 קמ"ש לדגם 29 כ"ס

### דור רביעי (1970-1966)
* יוצר מספטמבר 1966 עד אוגוסט 1970
* יוצרו 666,187 יחידות
* דגמים: 2 דלתות, 4 דלתות, 3 דלתות סטיישן ומסחרית, 2 דלתות קופה
* מנוע 1,183 סמ"ק, מקורר מים, המפיק 45 כ"ס
* מנוע 1,305 סמ"ק, מקורר מים
* אורך הרכב - 4,839 מ"מ
* רוחב - 1,603 מ"מ
* גובה - 1,400 מ"מ, (1,425 מ"מ בגרסת סטיישן)
* בסיס גלגלים - 2,527 מ"מ
* משקל - 845–925 ק"ג
* מהירות שיא - 125 קמ"ש לדגם מנוע 1,183 סמ"ק

## תמונות

1954 Ford Taunus 12M (5855319972).jpg|טאונוס 12M שנת 1954 (דור ראשון)
2007-07-15 Ford G13, Seitenstreifentaunus (G13 AL) IMG 3258.jpg |טאונוס 12M (דור שני)
Ford Taunus 12m 38PS 1960 2.jpg|טאונוס 12M, שנת 1960 (דור שני)
Ford 12M BW 2011-09-03 13-47-33.JPG|טאונוס 12M, (דור שני)
1965 Ford taunus 12M P4 pic3.JPG|טאונוס 12M, סטיישן, שנת 1965, (דור שלישי)
MHV Ford Taunus P4.jpg|טאונוס 12M, מסחרית, (דור שלישי)
Ford Taunus 12M Coupe P4 (7873923542).jpg|טאונוס 12M, קופה (דור שלישי)
Ford 12 M P 4 1965.JPG|טאונוס 12M, קופה (דור שלישי)
MHV Ford Taunus P6.jpg|טאונוס 12M,(דור רביעי)
Taunus, Belgian p1.JPG|טאונוס 12M,(דור רביעי)


## ראו גם
* פורד
* פורד טאונוס G93A
* פורד טאונוס P2
* פורד טאונוס P3
* פורד טאונוס P5
* פורד טאונוס P6
* טאונוס 20M
* פורד טאונוס TC

## לקריאה נוספת
* קטלוג פורד 1966
* סדרת m פורד (ford-m-modelle)

## קישורים חיצוניים

* 12M  (3:40 דקות), יו-טיוב
* טאונוס 12M  (7:07 דקות), יו-טיוב
* טאונוס 12M  (6:56 דקות), יו-טיוב

קטגוריה:מכוניות משפחתיות
קטגוריה:מכוניות קופה
קטגוריה:מכוניות סטיישן
קטגוריה:מכוניות מסחריות
קטגוריה:רכבי פורד
12M
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1952
קטגוריה:כלי רכב המורכבים בגרמניה
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בבלגיה
עודד מזרחי

**עודד מזרחי** (נולד ב-19 באוקטובר 1960, כ"ח בתשרי תשכ"א) הוא סופר ומשורר חוזר בתשובה הכותב בנושאי תשובה ואמונה. 

## ביוגרפיה
נולד וגדל באילת לרוני ושרה מזרחי. אביו הוא דור חמישי לרבי ברוך מזרחי, עורך עיתון הדובר. 

בצה"ל שירת בחיל המודיעין. לאחר מכן החל ללמוד לקראת תואר ראשון בקולנוע וספרות כללית באוניברסיטת תל אביב, אך החליט שלא להשלים את התואר בעקבות תהליך של חזרה בתשובה.  

בגיל 24 עלה לירושלים ללמוד בישיבה לחוזרים בתשובה "לב יהודה" והשתייך לחסידות ברסלב. כאשר התגורר בשכונת קריית משה בירושלים התוודע למשנת הרב קוק ולציונות הדתית.  

לאחר מכן התיישב בעיר רחובות לתקופה של כ-16 שנה. בעת מגוריו ברחובות התוודע לחסידות חב"ד ולרב יצחק גינזבורג, ואף שימש כמזכירו זמן מה. בשנים אלו כתב כמה ספרי שירה ברוח אמונה ותשובה.  

בשנים 1993–1994 התגורר ביבנאל. הוא היה חסיד של הרב אליעזר שלמה שיק ושימש כמגיד שיעור בישיבה. בתקופה זו ערך גם את סדרת הספרים "אור חוזר - סיפורי תשובה אמיתיים", סדרה בת ארבעה כרכים. כמו כן ערך כמה ספרים בתורת הרב גינזבורג כמו "אוצר הנפש", "נפש בריאה", והיה שותף בעריכת סדרת הספרים "אור ישראל".

עד מרץ 2020 פרסם סיפור שבועי במדור "סיפור לשבת" בבשבע. טורים אלו יצאו לאור בשני ספרים: "עין רואה" ו"סיפור לשבת". במשך שנים כתב מדורי סיפורים נוספים: בכתב העת "אדרבה", בעלון הידברות, בעלון בראש יהודי ובעלון "גל עיני", וכן פרסם מסיפוריו באתר ברסלב. ערך מדור "הד לחדשות" בשבועון הפרסומי "הד העיר". כתב מדור "רגעים של אור" בעלון קרוב אליך.

בשנת תשע"ב עבר עם משפחתו להתגורר בשכונת נחלאות בירושלים, והחל בכתיבת סיפורים קצרים מהחיים, אותם פרסם במדור "מפנקסו של חוזר בתשובה" בעלון בראש יהודי, ולאחר מכן הוציאם לאור בספר "שניות אור". כמו כן כתב וערך את הספר "רציתי להיות טוב" על דמותו של חנן פורת.  

מזרחי עובד כמדריך במוזיאון גוש קטיף בירושלים.

נשוי לתמר, להם חמישה ילדים.

## ספריו
* **קבים של אמונה** (תל אביב : תמוז, 1988)
* **בינת השיר**: חלק א. התבוננות בשירה עברית חדשה על פי מקורות היהדות (רחובות : שירת התשובה, תש"ס) 
* **על מודע למהדרין**: שירים (תל אביב : תמוז, 2000) 
* **חמישים שירי בינה** : התבוננות בשירה העברית החדשה על פי פנימיות התורה (ירושלים : ספרי בצרון, תשס"א)
* **הרהורי תשובה**: סיפורים (תל אביב : תמוז, 2002)
* **אורות דתהו בכלים חד פעמיים**: שירים (ירושלים : ספרי בצרון, תשס"ד 2004)
* **אור חוזר 1-4**: סיפורים אמיתיים על חזרה בתשובה (ירושלים : אור חוזר, תשס"ה 2004-???)
* **עין רואה**: סיפורי אמונה (ירושלים : ראש יהודי, תש"ע)
* **רציתי להיות טוב**: לקט סיפורים על חנן פורת (ירושלים : ראש יהודי, תשע"ג 2013)
***אור מנחם**: פרקי חייו והליכותיו של הרב מנחם ליבמן זצ"ל ונקודות אור מחיי בנו שניאור-שלמה הי"ד (תשע"ז 2017)
***תוהו ובו הוא**: סיפורים מעולם התשובה (דברי שיר, תשע"ט 2018)

## קישורים חיצוניים

* בכיוון אחר, דודו כהן: ראיון עם עודד מזרחי, אתר הידברות
* שירה כהן, עודד מזרחי: "בדרך לאלוקים תמיד יש מהמורות", אתר הידברות
* ערוץ הידברות,  אומן באמונה, ניר קפטן: רולי דיקמן ועודד מזרחי
* 
* מלקט הסיפורים בשיחת השבוע
* מצגת על עודד מזרחי ומשיריו בהפקת שרית שץ
* החוט המקשר - סופרים, אתר הידברות 
* ["מעודד בדרכו" - כתבה בעלון [קרוב אליך]]
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים ישראלים שחזרו בתשובה
קטגוריה:בוגרי תיכון מקיף גולדווטר (אילת)
קטגוריה:תלמידי הרב יצחק גינזבורג
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960
עונת 1964/1965 בבונדסליגה

**עונת 1964/1965** הייתה העונה השנייה של בונדסליגה שהיא הליגה הבכירה בכדורגל של גרמניה המערבית. העונה החלה ב-22 באוגוסט 1964 והסתיימה ב-15 במאי 1965. 

בסיום העונה הקודמת פרויסן מינסטר ופ.צ. זארבריקן ירדו לליגות האזוריות בסוף העונה. הנובר 96 ובורוסיה נוינקירכן עלו מהליגות האזוריות לליגה הבכירה. 

בעונת 1964/1965 בליגה שיחקו 16 קבוצות. על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות. במידה ובסוף העונה מספר קבוצות היו מגיעות לאותו מספר נקודות, קבוצה עם יחס גבוה יותר של שערים שנכבשו/שערים שנספגו הייתה מקבלת יתרון.

קבוצות שסיימו את העונה במקומות 15-16 עברו בסוף העונה לליגות אזוריות במקום שתי קבוצות מליגות אזוריות. למטרת קביעת העולות נערך טורניר בו השתתפו קבוצות מ-5 ליגות אזוריות, סך הכל 8 קבוצות שחולקו ל-2 בתים. המשחקים נערכו במאי/יוני.

ורדר ברמן זכתה בתואר האליפות.

הרטה ברלין ירדה לליגה האזורית בסוף העונה. רישיונה של הרטה ברלין נלקח ממנה בעונת מפני שעברה על חוקי השכר של ההתאחדות הגרמנית ולכן הורדה לליגת-מחוז ברלין (מתחת לבונדסליגה עדיין התנהלו ליגות לפי מחוז). הסיבה לעבירה על חוק השכר הייתה ניסיון נואש למשוך לברלין שחקנים בעת שנבנתה חומת ברלין והמתח שהתלווה אליה. הקבוצות החלשות בטבלה, קרלסרוהה ושאלקה 04 ניסו לקבל את מקומה של הרטה ברלין ולא לרדת לליגות האזוריות. בסופו של דבר הוחלט להגדיל את מספר הקבוצות בליגה הראשונה ל-18 במקום 16 כפי שהיה נהוג. במצב שכזה היו אמורות לעלות שתי קבוצות מהליגות האזוריות על מנת להגדיל את מספר הקבוצות בליגה. בגלל לחצי המלחמה הקרה ומעמדה של הבירה לשעבר של גרמניה, ברלין, הוחלט להעלות קבוצה ממחוז ברלין במקומה של הרטה ברלין. לכן טסמניה 1900 ברלין עלתה לליגה הראשונה במקומה של הרטה.

## כדורגלנים מצטיינים
רודולף ברוננמאייר (מינכן 1860) שכבש 24 שערים היה מלך השערים של הליגה.

האנס טילקובסקי (בורוסיה דורטמונד) זכה בתואר כדורגלן השנה בגרמניה.

## טבלת הליגה

## קישורים חיצוניים
* נתונים מפורטים מאתר rsssf
* נתונים מפורטים מאתר bdfutbol
* נתונים מפורטים מאתר transfermarkt

קטגוריה:עונות בבונדסליגה
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1964
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1965
פיאט ריטמו

ממוזער|250px|פיאט ריטמו (סטרדה)
ממוזער|250px|פיאט ריטמו, 65 CL שנת 1981
ממוזער|250px|פיאט ריטמו
ממוזער|250px|פיאט ריטמו, קבריולה
ממוזער|250px|פיאט ריטמו, קבריולה
ממוזער|250px|פיאט ריטמו 75CL
**פיאט ריטמו** (באיטלקית: **Ritmo**) היא מכונית שיוצרה על ידי חברת פיאט האיטלקית בין השנים 1978–1988. הפיאט ריטמו הוצגה לראשונה בתערוכת המכוניות בטורינו בשנת 1978. יוצרו כ-1,790,000 יחידות.
הרכבת הפיאט ריטמו בוצעה גם בספרד ובמצרים.

בבריטניה, בקנדה ובארצות הברית הפיאט ריטמו הייתה מכונה סטרדה, (Strada).

## גרסאות
* 3 דלתות הצ'בק
* 5 דלתות הצ'בק
* 2 דלתות קבריולה

## מפרט טכני ומידות
* מנועים : 1,049 סמ"ק, 1,116 סמ"ק, 1,301 סמ"ק, 1,498 סמ"ק, 1,585 סמ"ק, 1,995 סמ"ק, 1,697 סמ"ק דיזל, 1,714 סמ"ק - דיזל, 1,929 סמ"ק - דיזל
* אורך הרכב - 3,937 מ"מ
* רוחב - 1,650 מ"מ
* גובה - 1,400 מ"מ
* בסיס גלגלים - 2,448 מ"מ (2,444 מ"מ)
* משקל - 850–950 ק"ג

## סדרות
### סדרה ראשונה (1978)
(מעצב הפיאט ריטמו: סרג'יו סטורלי)
* ריטמו 60 L (3 ו -5 דלתות)
* ריטמו 60 CL (3 ו -5 דלתות)
* ריטמו 65 L (5 דלתות)
* ריטמו 65 CL (3 ו -5 דלתות)
* ריטמו 75 אוטומטית, (CL (Automatica (5 דלתות). דגם זה כלל: חגורות בטיחות, משענות ראש
* משנת 1981 - גרסת ריטמו קבריולה
* מנוע 4 צילינדרים, בנפח 1,100 סמ"ק, המפיק 44 כ"ס ו-59 כ"ס
* מנוע 1,300 סמ"ק, המפיק 48 כ"ס, או 64 כ"ס, (משנת 1981 מנוע 1,300 המפיק 55 כ"ס, ו-74 כ"ס)
* מנוע 1,500 סמ"ק המפיק 55 כ"ס, ו-74 כ"ס, (משנת 1981 מנוע 1,500 המפיק 63 כ"ס ו-84 כ"ס)
* בלמים דיסקים מלפנים, תוף מאחור
* תמסורת ידנית 4 מהירויות
* תמסורת ידנית 5 מהירויות
* תמסורת אוטומטית 3 מהירויות

### סדרה שנייה פיאט ריטמו (1982)
* שיפור קל ברמות הגמור של מכוניות הפיאט ריטמו מהסדרה הראשונה
* דגם נוסף: Ritmo ES (חיסכון באנרגיה)
* מאייד ובר DCOE40, מאלומיניום

### סדרה שלישית פיאט ריטמו (1985)
* מנוע דיזל 1,697 סמ"ק המפיק 44 כ"ס ו-59 כ"ס
* בשנת 1986 הושקה גרסת דיזל חדשה 1,929 סמ"ק המפיק 59 כ"ס ו-79 כ"ס
* ריטמו עם נעילה מרכזית, חלונות חשמל והגה מתכוונן

## ראו גם
* פיאט

## לקריאה נוספת
* פיאט ריטמו 1978  נט-כאר-שו
*  פיאט ריטמו טורבו  (4:03 דקות), יו-טיוב
* פיאט ריטמו  (1:15 דקות), יו-טיוב
* פיאט ריטמו 75  (10:45 דקות), יו-טיוב
* פיאט ריטמו  (9:16 דקות), יו-טיוב

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מכוניות משפחתיות
קטגוריה:מכוניות קבריולה
ריטמו
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1978
קטגוריה:כלי רכב איטלקיים
קטגוריה:מכוניות סדאן
בוויל ראד

**בוויל גורדון ד'רבן ראד** (באנגלית: **Bevil Gordon D'Urban Rudd**; 5 באוקטובר 1894 - 2 בפברואר 1948) היה אתלט דרום אפריקאי, אלוף אולימפי (אנטוורפן 1920) ושיאן עולם בריצת 400 מטר.

## ביוגרפיה
ראד נולד וגדל בקימברלי, דרום אפריקה. הוא נכדו של צ'ארלס ראד, מייסד חברת דה בירס תאגיד לכרייה וסחר ביהלומים, הגדול בעולם (כיום). בשל הצטיינותו בלימודים ובספורט, הוא זכה במלגת לימודים לאוניברסיטת אוקספורד. במלחמת העולם הראשונה, קיבל ראד את העיטור הצלב הצבאי על אומץ לב.

### אלוף אולימפי
באולימפיאדת אנטוורפן (1920) זכה ראד ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב בריצת 400 מטר בתוצאה של 49.6 שניות, לפני גיא בטלר מבריטניה (49.9 שניות) ונילס אנגדאל משוודיה (49.9 שניות). מדליית כסף, בריצת שליחים 4x400 מטר בתוצאה של 3:23.0 דקות, אחרי בריטניה (3:22.2 דקות) ולפני צרפת (3:23.5 דקות) ומדליית ארד, בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:54.0 דקות, אחרי אלברט היל מבריטניה (1:53.4 דקות) וארל איבי מארצות הברית (1:53.6 דקות). בהמשך השנה הוא זכה באליפות בריטניה בריצת 440 יארד ו-880 יארד והוכתר כאתלט השנה בבריטניה.

### שיאן עולם
בשנת 1921 הוא קבע בריצת 440 יארד (402 מטר) שיא עולם חדש.

בסיום לימודיו חזר ראד לדרום אפריקה ועבד כעיתונאי ספורט. בשנת 1930 הוא הפך לעורך הראשי של דיילי טלגרף, תפקיד בו החזיק עד לאחר מלחמת העולם השנייה. תקופה קצרה לאחר שחזר לדרום אפריקה הוא נפטר.

## שיאים אישיים
* ריצת 400 מטר: 48.3 שניות (1920)
* ריצת 800 מטר: 1:53.6 דקות (1920)

## ראו גם
* 

## קישורים חיצוניים

*  בוויל ראד, מנצח בריצת 400 מטר באולימפיאדת אנטוורפן 1920 באתר *[[YouTube]]* 

קטגוריה:אצנים דרום אפריקאים
קטגוריה:אלופים אולימפיים: ריצת 400 מטרים (גברים)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת אנטוורפן (1920)
קטגוריה:שיאני עולם באתלטיקה
קטגוריה:מעוטרי הצלב הצבאי
קטגוריה:עיתונאי ספורט
קטגוריה:עיתונאים דרום אפריקאים
קטגוריה:שיאני עולם דרום אפריקאים
קטגוריה:ילידי 1894
קטגוריה:נפטרים ב-1948
1931 בקולנוע

בערך זה מצוינים אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1931 ונוגעים לעולם הקולנוע.

## סרטים שוברי קופות

## פרסי האוסקר
* הסרט הטוב ביותר: Cimarron - כ-RKO
* השחקן הטוב ביותר: ליונל ברימור - נפש חופשייה
* השחקן הטוב ביותר: ואלאס בירי - The Champ
* השחקן הטוב ביותר: פרדריק מארץ' - ד"ר ג'קיל ומיסטר הייד
* השחקנית הטובה ביותר: מארי דרסלר - Min and Bill
* השחקנית הטובה ביותר: הלן הייז - The Sin of Madelon Claudet
הערה: לפני 1933 הפרסים לא חולקו כל שנה, ולכן ניתנו שלושה פרסים לשחקן הטוב ביותר, ושני פרסים לשחקנית הטובה ביותר.

## סרטים
* אליס בארץ הפלאות - העיבוד הקולי הראשון
* אנה כריסטי, בבימויו של ז'ק פיידר ובכיכובה של גרטה גרבו (גרמניה)
* אורות הכרך, בבימויו ובכיכובו של צ'ארלי צ'פלין
* דרקולה, בבימויו של טוד בראונינג ובכיכבם של בלה לוגוסי ודווייט פריי
* גולדי, בכיכובם של ג'ין הארלו וספנסר טרייסי
* הקיסר הקטן, בבימויו של מרווין לרוי
* M, בבימויו של פריץ לאנג ובכיכובם של פיטר לורה ואוטו ורניק (גרמניה)
* מריוס, בבימויו של אלכסנדר קורדה

## נולדו
* 5 בינואר – רוברט דובאל, שחקן ובמאי אמריקאי
* 14 בינואר – קטרינה ולנטה, שחקנית וזמרת צרפתייה
* 17 בינואר – ג'יימס ארל ג'ונס, שחקן אמריקאי
* 6 בפברואר – ריפ טורן, שחקן ובמאי אמריקאי
* 8 בפברואר – ג'יימס דין, שחקן אמריקאי (נפטר ב-1955)
* 15 בפברואר – קלייר בלום, שחקנית אנגלייה
* 24 בפברואר – דומיניק קיינסה, שחקן אמריקאי
* 22 במרץ – ויליאם שאטנר, שחקן קנדי-יהודי
* 26 במרץ – לנרד נימוי, שחקן ובמאי אמריקאי (נפטר ב-2015)
* 28 במאי – קרול בייקר, שחקנית אמריקאית
* 20 ביוני – אולימפיה דוקאקיס, שחקנית אמריקאית
* 1 ביולי – לסלי קארון, שחקנית ורקדנית צרפתייה
* 4 ביולי – סטיבן בויד, שחקן אירי (נפטר ב-1977)
* 10 בספטמבר – פיליפ בייקר הול, שחקן אמריקאי (נפטר ב-2022)
* 12 בספטמבר – איאן הולם, שחקן אנגלי (נפטר ב-2020)
* 17 בספטמבר – אן בנקרופט, שחקנית אמריקאית (נפטרה ב-2005)
* 21 בספטמבר – לארי הגמן, שחקן ובמאי אמריקאי (נפטר ב-2012)
* 29 בספטמבר – אניטה אקברג, שחקנית שוודית (נפטרה ב-2015)
* 30 בספטמבר – אנג'י דיקנסון, שחקנית אמריקאית
* 6 בנובמבר – מייק ניקולס, במאי אמריקאי יליד גרמניה (נפטר ב-2014)
* 11 בדצמבר – ריטה מורנו, שחקנית פורטוריקנית

## נפטרו
* 11 במרץ – פרידריך וילהלם מורנאו, במאי גרמני (נולד ב-1888)

## ראו גם
*1930 בקולנוע
*1931
*1932 בקולנוע
*שנים בקולנוע
*סרט קולנוע

## קישורים חיצוניים
וייד הייסליפ

**וייד האמפטון הייסליפ** (באנגלית: **Wade Hampton Haislip**; 9 ביולי 1889 – 23 בדצמבר 1971) היה גנרל בצבא ארצות הברית, אשר פיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
הייסליפ נולד ב-9 ביולי 1889 בוודסטוק, וירג'יניה, ובשנת 1912 התגייס לצבא ארצות הברית. הייסליפ השתתף במשלחת האמריקנית למקסיקו, בסיוע למהפכה המקסיקנית, ולאחר מכן השתתף בחיל המשלוח האמריקני בצרפת, שם פעל כקצין מטה בקורפוס ה-5, והשתתף עמו בקרב סן-מייל ובמתקפת מז-ארגון.

לאחר המלחמה מילא הייסליפ תפקידי מטה והדרכה שונים, ואף נשלח לתקופה מסוימת ללמוד באקדמיה הצבאית סן-סיר בצרפת.

### מלחמת העולם השנייה
בשנת 1942 הוטל על הייסליפ להקים את הדיוויזיה ה-85 ולפקד עליה, ובשנת 1943 מונה למפקד הקורפוס ה-15. הייסליפ פיקד על הקורפוס במהלך המערכה בנורמנדי, ולאחר מכן לחם עם הקורפוס באלזס, ואף השתתף עמו במבצע נורדווינד, ולאחר מכן לחם עמו בקרבות בגרמניה עד סוף המלחמה. לאחר מכן מונה הייסליפ למפקד הארמייה השביעית, ופיקד עליה עד סוף מלחמת העולם השנייה באוגוסט 1945.

### לאחר המלחמה
לאחר המלחמה מילא הייסליפ תפקידים בכירים במטות המשולבים, ובשנת 1949 מונה לסגן ראש מטה צבא ארצות הברית. בשנת 1951 סיים הייסליפ את תפקידו ופרש מהצבא, אולם כיהן בתפקיד נגיד מוסד "בית החייל" בוושינגטון עד לשנת 1966.

ב-23 בדצמבר 1971 מת הייסליפ בביתו בוושינגטון די. סי., ונקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון, וירג'יניה.

## קישורים חיצוניים

* וייד הייסליפ
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי וירג'יניה
קטגוריה:קצינים אמריקאים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:אמריקאים מעוטרי אות לגיון ההצטיינות
קטגוריה:גנרלים אמריקאים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מפקדי ארמיות בצבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מעוטרי מדליית השירות המצוין (צבא ארצות הברית)
קטגוריה:מעוטרי כוכב הארד
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הלאומי ארלינגטון
קטגוריה:מפקדי הארמייה השביעית של צבא ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי האקדמיה הצבאית של ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1889
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1971
האחים חדד

חברת **האחים חדד**, בעלת רשת "אחים חדד כלי כסף", היא בין היצרניות הגדולות בישראל ובעולם לייצור כלי כסף ויודאיקה.

## היסטוריה
חברת "האחים חדד" נוסדה בשנת 1964 כחברה משפחתית המתמחה באומנות ייצור כלי כסף ויודאיקה. העבודה עם כלי כסף הייתה מוּכרת בהיסטוריית המשפחה מאז הסב, שהיה רב העדה הטריפוליטאית בבני ברק, ועסק בצורפות לפרנסתו. את המפעל הקימו בניו, צבי וחיים חדד, וכיום ממשיכים את המסורת גם בני הדור השלישי של המשפחה, כשהמנהלים הפעילים של החברה כיום הם שי וניסני חדד.

בשנת 1997 חוותה החברה פריצה עסקית גדולה, כשהגדילה את מחזור המכירות מ-10 מיליון ש"ח ל-30 מיליון תוך שנה אחת.

בשנת 2004 זכתה החברה במכרז לפתיחת חנות במתחם נתב"ג 2000. פתיחת החנות התאפשרה לאחר מאבק מול הנהלת רשות שדות התעופה, שדרשה בתחילה שכל החנויות יפעלו בשבת, אך חזרה בה לאחר מאבק מצד בעלי חנויות דתיים. תנודתיות רבה במחירי הכסף הובילה את החברה לסגור את החנות לאחר חמש שנים.

## פעילות החברה
החברה מתמחה בייצור כלי כסף בעבודת-יד, כלי כסף הטבולים בכסף טהור מסדרת "מורשת" ופריטים המשולבים עם כסף, עץ, קריסטל או זכוכית.
בבעלות החברה רשת "חדד כסף טהור", המונה 4 חנויות.

החברה מוכרת כלי כסף כגון: פמוטים, קנדלברות, כוסות וגביעי קידוש, קופסאות בשמים להבדלה, חנוכיות, מזוזות, קערות ליל הסדר, דבשיות ומלחיות.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: תעשייה
קטגוריה:חברות משפחתיות ישראליות
ז'אן-איב לה דריאן

[250px|ממוזער|[נשיא מדינת ישראל|נשיא המדינה ראובן ריבלין בפגישת עבודה עם ז'אן-איב לה דריאן, מרץ 2016]]
**ז'אן-איב לה דריאן** (בצרפתית: **Jean-Yves Le Drian**; נולד ב-30 ביוני 1947) הוא פוליטיקאי צרפתי, בשנים 1974–2018 חבר המפלגה הסוציאליסטית. הוא כיהן כשר החוץ של צרפת תחת הנשיא עמנואל מקרון החל ממאי 2017 עד מאי 2022, במסגרת ממשלותיהם של אדואר פיליפ וז'אן קסטקס. לפני כן כיהן כשר ההגנה של צרפת משנת 2012 ועד 2017 תחת הנשיא פרנסואה הולנד. מצעירותו הוא היה פעיל פוליטי בתחום אזור הולדתו, חבל ברטאן.

בשנת 2018 עזב לה דריאן רשמית את המפלגה הסוציאליסטית והקים לפי שעה תנועה משל עצמו בשם "הפרוגרסיבים הברטונים".

## ביוגרפיה
ז'אן-איב לה דריאן נולד ב-30 ביוני 1947 בלוריאן להורים ממעמד הפועלים. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת רן , שם היה פעיל באגודת הסטודנטים של צרפת.

בחודש מאי 1974 הצטרף למפלגה הסוציאליסטית הצרפתית (PS). הוא שימש כסגן ראש עיריית לוריאן בשנת 1977 ולאחר מכן, בגיל 30, נבחר לחבר האספה הלאומית של צרפת המייצג את מחוז מורביאן שנמצא בברטאן. הוא כיהן באספה עד שנת 1993 ולאחר מכן שוב בין השנים 1997 עד יוני 2007.

הוא כיהן כשר המחוזות מעבר לים בממשלתה של אדית קרסון בשנים 1991–1992.

הוא היה מועמדו של ראש ממשלת צרפת ז'אן-מארק ארו לתפקיד שר ההגנה. הוא מונה לתפקיד זה ב-16 במאי 2012. כשר ההגנה, הוא הוביל את צבא צרפת לנסיגה מאפגניסטן במהלך מלחמת אפגניסטן. כמו כן במהלך כהונתו יצא הצבא הצרפתי למבצע סרוואל במאלי, שנועד לשחרר את צפון מאלי ממורדים אסלאמיסטים. לה דריאן אמר בריאיון לשבועון צרפתי כי "קיים סיכון אמיתי של לוחמת סייבר על תשתיות אזרחיות במדינה כגון מערכות החשמל והמים". הוא אמר לרשת France 24 בעת ששהה במאלי כי "צרפת תשיב את הביטחון למאלי".

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

2017 01
קטגוריה:פוליטיקאים צרפתים
קטגוריה:שרי ההגנה של צרפת
קטגוריה:שרי החוץ של צרפת
קטגוריה:חברי המפלגה הסוציאליסטית הצרפתית
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1947
עונת 1965/1966 בבונדסליגה

**עונת 1965/1966** הייתה העונה השלישית של הבונדסליגה, שהיא הליגה הבכירה בכדורגל של גרמניה המערבית. העונה החלה ב-14 באוגוסט 1965 והסתיימה ב-28 במאי 1966. 

באיירן מינכן ובורוסיה מנשנגלדבך עלו מהליגות האזוריות במקום קבוצות שירדו בהתאם לעונה הקודמת. כבר בעונה הראשונה בבונדסליגה, באיירן מינכן זכתה בגביע, והגיע למקום השלישי בליגה. 

הרטה ברלין ירדה לליגה האזוריות בסוף העונה הקודמת. רישיונה של הרטה ברלין נלקח ממנה מפני שעברה על חוקי השכר של ההתאחדות הגרמנית, ולכן הורדה לליגת מחוז ברלין (מתחת לבונדסליגה עדיין התנהלו ליגות לפי מחוז). הסיבה לעבירה על חוק השכר הייתה ניסיון נואש למשוך שחקנים לברלין בעת שנבניתה חומת ברלין והמתח שנלווה אליה. בגלל לחצי המלחמה הקרה ומעמדה של הבירה לשעבר של גרמניה, ברלין, הוחלט להעלות קבוצה ממחוז ברלין במקומה של הרטה ברלין. לכן טסמניה 1900 ברלין עלתה לליגה הראשונה במקומה של הרטה. עם זאת, טסמניה ברלין לא הייתה מוכנה כלל לליגה הזאת, והציגה את העונה הגרועה בכל הזמנים של קבוצה כלשהי בבונדסליגה.

על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות. במידה ובסוף העונה מספר קבוצות היו מגיעות לאותו מספר נקודות, קבוצה עם יחס גבוה יותר של שערים שנכבשו/שערים שנספגו הייתה מקבלת יתרון.

הליגה כללה 18 קבוצות. קבוצות שזכו במקום 17-18 עברו בסוף העונה לליגות אזוריות במקום שתי קבוצות מליגות אזוריות. לקביעת העולות נערך טורניר בו השתתפו שתי קבוצות מ-5 ליגות אזוריות, סך הכל 8 קבוצות.

באותה עונה מינכן 1860 זכתה בתואר האליפות. 

## כדורגלנים מצטיינים
לותר אמריך מבורוסיה דורטמונד כבש 31 שערים, והיה מלך השערים של הליגה.

פרנץ בקנבאואר (באיירן מינכן) זכה בתואר כדורגלן השנה בגרמניה.
## טבלת הליגה

## קישורים חיצוניים

* נתונים מפורטים מאתר rsssf
* נתונים מפורטים מאתר bdfutbol
* נתונים מפורטים מאתר transfermarkt

קטגוריה:עונות בבונדסליגה
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1965
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1966