אדוארד האניגן

**אדוארד אלן האניגן** (באנגלית: **Edward Allen Hannegan**; 25 ביוני 1807 – 25 בפברואר 1859) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מאינדיאנה, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית (1833–1837) וכסנאטור מטעם מדינת אינדיאנה (1843–1849).

## ביוגרפיה
### ראשית חייו והשכלה
האניגן נולד ב-25 ביוני 1807 במחוז המילטון שבאוהיו, ובאותה שנה עבר עם הוריו למחוז בורבון שבקנטקי. הוא למד בבתי ספר ציבוריים, למד משפטים באוניברסיטת טרנסילבניה, לימד בבית ספר ועבד כפועל חקלאי. סביב שנת 1825 עבר למחוז פאונטיין שבאינדיאנה, שם עבד כמורה וכפועל חקלאי. באפריל 1828 הוסמך כעורך דין במחוז פאונטיין, ובשנה שלאחר מכן עבר למחוז וורן, שם החל לעסוק בעריכת דין באופן רשמי. לאחר זמן קצר עבר לעיירה קובינגטון והמשיך לעסוק במקצועו.

ב-4 באפריל 1829 נישא למרגרט צ'יימברס דאנקן במחוז נוקס, אינדיאנה, ולזוג נולד בן יחיד בשם סלמן קי האניגן.

### קריירה פוליטית ושירות דיפלומטי
האניגן כיהן כחבר בבית הנבחרים של אינדיאנה בשנים 1832–1833 ו־1841–1842. הוא נבחר מטעם המפלגה הדמוקרטית לקונגרסים ה־23 וה־24 בבית הנבחרים של ארצות הברית וכיהן בין 4 במרץ 1833 ל־3 במרץ 1837. לאחר מכן לא התמודד מחדש וחזר לעסוק בעריכת דין. בשנת 1842] נבחר לסנאט של ארצות הברית וכיהן שם בין 4 במרץ 1843 ל־3 במרץ 1849. הוא הפסיד בהתמודדות על כהונה נוספת למושל ג'יימס וייטקומב.

במהלך כהונתו בסנאט שימש האניגן כיו"ר ועדת הסנאט לתביעות קרקעות פרטיות, וכן היה חבר בוועדות הדרכים והתעלות ובוועדת החוץ.

ב־29 במרץ 1849 מינה אותו הנשיא ג'יימס פולק לשגריר ארצות הברית בפרוסיה. במהלך כהונתו שם התאהבה בו המלכה, אשתו של המלך פרידריך וילהלם הרביעי. באירוע ממלכתי שבר האניגן את כללי הטקס ונישק את ידה של המלכה. המלך הזועם דרש מיד את החזרתו לארצות הברית, והאניגן אכן הוחזר בשנת 1850.

לאחר שובו לארצות הברית חזר האניגן לעסוק בעריכת דין בקובינגטון.

### שירות צבאי
ב־5 באוגוסט 1838 מונה לקולונל במיליציה של אינדיאנה, ושירת במבצר פלימות' במהלך סכסוך עם בני שבט הפוטאווטומי, שנאלצו לעזוב את אינדיאנה ולעבור לטריטוריית קנזס. מסע זה נודע בשם "שביל המוות" משום שיותר מ־40 מבני השבט מתו בדרך מתוך כ־850 איש.

### מקרה הרצח
האניגן היה אלכוהוליסט עוד מצעירותו. בליל 6 במאי 1852 התעמת איתו גיסו, הקפטן ג'ון ר. דאנקן, שהיה גיבור מלחמת ארצות הברית–מקסיקו, בנוגע לשתיית היתר שלו. אשתו ניסתה להרחיקו מהעימות, אך האניגן תפס פגיון סמוך ודקר את דאנקן בצווארו עד לבסיס הלהב. דאנקן מת למחרת, אך לפני מותו ביקש שלא יאשימו את האניגן.

האניגן נעצר והואשם בהריגה. התובע היה לו וולאס, שהיה גם חברו הקרוב. בשל חולשת התביעה, והעובדה שהאניגן הורשה להציג את גרסתו במלואה — דבר נדיר — חבר המושבעים סירב להגיש נגדו כתב אישום. וולאס ספג ביקורת חריפה מהציבור ונאלץ להתפטר ולעבור לעיר קרופורדסוויל. מחליפו, דניאל וו. וורהיז, גם הוא בחר שלא להציג את התיק בפני חבר מושבעים, וגם הוא נאלץ לעזוב את קובינגטון. השופט אייזק ניילור סגר את התיק ב־18 בספטמבר 1852.

### שנותיו האחרונות ומותו
האניגן המשיך לעסוק בעריכת דין בקובינגטון עד 1857, אז עבר לסנט לואיס שבמיזורי, שם התגורר בנו. הוא תכנן לחזור לפוליטיקה, אך התמכר לא רק לאלכוהול אלא גם למורפיום. ב־24 בפברואר 1859 נאם בעצרת פוליטית למען מועמדותו של סטיבן דאגלס לנשיאות, כשהוא תחת השפעת אלכוהול ומורפיום. נאומו זכה ללעג ולבוז מצד הקהל. מושפל, חזר האניגן לחדרו ונטל מנת יתר של מורפיום. גופתו נמצאה למחרת.

הוא נקבר בבית העלמין וודלואון שבטרה הוט, אינדיאנה.

## קישורים חיצוניים

*
*

קטגוריה:אמריקאים ילידי אוהיו
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טרנסילבניה (קנטקי)
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מאינדיאנה
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מאינדיאנה
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1807
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1859