open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מפרץ קורון

ממוזער|מפרץ קורון.
ממוזער|250px|ימין|צוקי הגיר השחורים המאפיינים את נוף האיים במפרץ קורון.
**מפרץ קורון** (באנגלית: **Coron Bay**) הוא אזור צלילה ידוע בים סולו במערב הפיליפינים, בין האיים קורון ובוסואנגה , באיי קלמיאן . רוב מפרץ קורון נמצא באזור המוגן של האי קורון והוא אזור דיג מסורתי של שבט הטגבאנווה  הילידי.

## עיקר פרסומו
מפרץ קורון מפורסם בזכות עשרה אתרי צלילה אל ספינות יפניות טרופות. אלה טובעו ב-24 בספטמבר 1944, על ידי הצי האווירי השלישי של כוח המשימה האמריקאי 38 . חלק מהספינות הטרופות הן באורך של יותר מ-100 מטר ויש בהן סיפונים, מסדרונות, מטבחים ואתרים אחרים שניתן לצלול אליהם. חלק מהציוד חולץ מחלק מהספינות הטרופות (למשל, בלוקי המנוע הוסרו), אך עדיין יש שם ציוד מגוון וכמה רימונים. בגלל העומק והגודל של הספינות הטבועות, נייטרוקס משמש בדרך כלל לצלילה, בגלל זמן ללא עצירה ארוך יותר ועצירות דקומפרסיה קצרות יותר. השרידים מכוסים באלמוגים ובחיים ימיים.

## גבולותיו
המפרץ גובל באי קורון ממזרח, באי בוסואנגה ממערב, ואיים קטנים יותר, היוצרים מפרץ מוגן הידוע בצלילה. השטח שמסביב כולל צוקי גיר תלולים ונופי קארסט המתנשאים בפתאומיות מהמים, מעוצבים על ידי שוניות אלמוגים עתיקות שהתרוממו לפני כ-30 מיליון שנה ונשחקו על ידי גלים, גשם ורוח לרכסים חדים, מגדלים, בולענים, מערות ונהרות תת-קרקעיים.

## בטימטריה
עומק המפרץ משתנה משמעותית עבור צלילת ספינות חורשות, כאשר האתרים נעים בין 3–9 מטרים רדודים ליותר מ-40 מטרים, ולעיתים קרובות כוללים מים רגועים, תצורות סלע וראות גבוהה של עד 24 מטרים. שוניות שוליים מופיעות בעיקר בצדדים הדרומיים והמערביים של האי, בעוד שבאזורים המזרחיים והצפוניים יש מצעים סלעיים עם אלמוגים ומקרו-אצות; תעלות מרכזיות בין האיים נותרות רדודות בעומק של 1–5 מטרים.

## גאולוגיה וגאומורפולוגיה
אבן גיר דומיננטית מתקופת הטריאס המאוחרת (אבן גיר קורון) בבלוק הצפוני של פאלאוואן מכסה חלק ניכר מהאזור, ומקווה במרבצים ימיים מתקופת הפרם-יורה שנדחסו במשך מיליוני שנים לטופוגרפיה קארסטית משוננת בגובה של יותר מ-400 מטרים במקומות מסוימים. פעילות טקטונית מחיתוך לוח הים הפיליפיני תורמת למאפיינים הדינמיים של האזור, כולל פסגות סלע תת-ימיות התומכות בבתי גידול ימיים מגוונים. מנגרובים גובלים באזורי חוף מוגבלים, ומשפרים את המגוון האקולוגי.

צבעם של סלעי הגיר הוא שחור דמוי בזלת, צבע שנוצר בשל כתמים טבעיים ממשקעי תחמוצת מנגן ותהליכי בליה אורגניים על פני השטח שלהן, אף על פי שהן מורכבות מאבן גיר משקעית מתקופת הפרם עד היורה שנוצרה משוניות אלמוגים עתיקות וקונכיות ימיות.

## ראו גם
* קורון (אי)
* אגם ברקודה
* לגונת התאומים
* אל נידו

## קישורים חיצוניים
* מפרץ קורון - מבט כללי (סרטון)

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:הפיליפינים
קטגוריה:הפיליפינים: גאוגרפיה
קטגוריה:הפיליפינים: איים
השושלת העשרים ושתיים של מצרים

**השושלת העשרים ושתיים של מצרים** (המסומנת **שושלת XXII**) הייתה שושלת מצרית עתיקה ממוצא לובי עתיק שנוסדה על ידי שושנק הראשון. היא ידועה גם כ**שושלת בובסטיס**, מכיוון שהפרעונים שלטו במקור מהעיר בובסטיס .

השושלות העשרים ואחת, העשרים ושתיים, העשרים ושלוש, העשרים וארבע והעשרים וחמש של מצרים העתיקה מאוגדות לעיתים קרובות תחת תקופת הביניים השלישית של מצרים.

## שליטים
פרעוני השושלת העשרים ושתיים היו סדרה של ראשי שבט המשווש (שבט לובי עתיק), ששלטו בין השנים 716-943 לפנה"ס לערך. הם התיישבו במצרים מאז השושלת העשרים ונודעו במצרים כ"ראשי המא הגדולים" (מא היא שם נרדף למשווש). מנתון קובע ששושלת לובית עתיקה זו שלטה תחילה בבובסטיס , אך שליטיה כמעט בוודאות שלטו מטאניס, שהייתה בירתם והעיר בה נמצאו ונחפרו קבריהם.

פרעה נוסף השייך לקבוצה זו הוא תותחפרע שושנק . תקופת שלטונו בתוך שושלת זו אינה ודאית כיום, אם כי כיום סבורים שהוא שלט במצרים בתחילת המאה ה-9 לפנה"ס למשך זמן קצר בין תקופת שלטונו של אוסורכון הראשון  לתקופת שלטונו של תקלות הראשון . השליט הבא בטאניס לאחר שושנק החמישי  היה אוסורכון הרביעי . לעיתים, פרעה זה אינו נחשב חבר בשושלת ה-22, מכיוון ששלט רק בחלק קטן ממצרים התחתונה יחד עם תפנ אח'ת  מסאיס, שסמכותו הוכרה בממפיס - ואיופוט השני  מלאונטופוליס .

### חגיגה ופולקלור
עלייתה לשלטון של השושלת העשרים ושתיים ומייסדה שושנק הראשון, מלך אמזיע'י לובי משבט המשווש, מצוינת כשנה 0 בלוח השנה הבֶּרְבֵּרִי ונחגגת על ידי ראש השנה הברברי בכל שנה: ינאייר . הדמות ידועה כאוצ'כנק (Ouchachnaq), גיבור הסיפור הקאבילי  "שושנק ומירה", אך מוזכרת גם בשיר ילדים ברברי עתיק מהאזור תחת השם אוצ'נק (Ouchnaq).

### השושלת העשרים ושלוש
השושלת העשרים ושלוש הייתה שלוחה של שושלת זו, שסביר להניח שבסיסה היה במצרים העליונה, אם כי קיים פולמוס רב בנושא זה. כל מלכיה שלטו במצרים התיכונה והעליונה, כולל נאות המדבר המערביים.

## לקריאה נוספת

* Gerard P.F. Broekman, Libyan Rule Over Egypt. The Influence of the Tribal Background of the Ruling Class on Political Structures and Developments during the Libyan Period in Egypt, Studien zur Altägyptischen Kultur (SAK) 39 (2010), pp.85-99


## קישורים חיצוניים

## ביאורים

## הערות שוליים

*
קטגוריה:מצרים העתיקה
קטגוריה:פרעוני מצרים
מצרים
אנס אל-חאג' מוחמד

**אנס אל-חאג' מוחמד** (בערבית: **أَنَس الْحَاجّ مُحَمَّد**, בתעתיק מדויק: **אנס אלחאג' מחמד**, באיטלקית: **Anas Haj Mohamed**; נולד ב-26 במרץ 2005 בקייטי שבאיטליה) הוא כדורגלן תוניסאי-איטלקי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת בירסחוט מליגת המשנה הבלגית ובנבחרת תוניסיה.

## קריירת מועדונים
אל-חאג' מוחמד גדל במחלקות הנוער של קייבו ורונה ופארמה. ב-21 בספטמבר 2024 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של פארמה, בתיקו 2-2 נגד לצ'ה במסגרת המחזור החמישי בסרייה א' לעונת 2024/2025. ב-21 בדצמבר הבקיע את שערו היחיד במועדון, בניצחון 1–3 על לאציו במסגרת המחזור ה-14 בליגה. בסך הכל ערך 15 הופעות ליגה במדי המועדון.

ב-8 בספטמבר 2025 חתם על חוזה לשלוש שנים בבירסחוט מליגת המשנה הבלגית.

## קריירה בין-לאומית
אל-חאג' מוחמד נולד באיטליה לאם תוניסאית ולאב מרוקאי, והוא מחזיק באזרחויות של כל שלוש המדינות.

ב-7 בספטמבר 2023 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת תוניסיה, בניצחון 0–3 על נבחרת בוטסואנה במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2023.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים איטלקים
קטגוריה:קשרי כדורגל איטלקים
קטגוריה:כדורגלנים תוניסאים
קטגוריה:קשרי כדורגל תוניסאים
קטגוריה:כדורגלני פארמה
קטגוריה:כדורגלני בירסחוט
קטגוריה:כדורגלני נבחרת תוניסיה
קטגוריה:תוניסאים שנולדו ב-2005
באסם חנדקג'י

**באסם מוחמד סאלח אדיב חנדקג'י** (בערבית: **باسم محمد صالح أديب خندقجي**; נולד ב-22 בדצמבר 1983) הוא מחבל פלסטיני, סופר ועיתונאי. כשהיה בן 20 הורשע בסיוע לרצח שלושה ישראלים בפיגוע בשוק הכרמל ונדון לשלושה מאסרי עולם. הרומן שלו, "מסכה בצבע השמים", זכה בפרס הבין-לאומי לספרות ערבית  לשנת 2024.

## ביוגרפיה
באסם חנדקג'י נולד ב-1983 בשכם. למד בבתי הספר של מחוז שכם. למד באוניברסיטת א-נג'אח במחלקה לעיתונאות ותקשורת. כילד היה עד לאינתיפאדה הראשונה שהשפיעה עליו, וכשהיה בן 15 הצטרף לשורות המפלגה הקומוניסטית הפלסטינית. 

ב-2 בנובמבר 2004 השתמש בתעודת העיתונאי שלו כדי לעבור דרך מחסומי צה"ל ביהודה ושומרון כדי להסיע את עמר אל-פאר בן השש עשרה לתל אביב. מאוחר יותר באותו יום, אל-פאר ביצע פיגוע התאבדות בשוק הכרמל, שבו נרצחו שלושה ישראלים ונפצעו 32 נוספים. החזית העממית לשחרור פלסטין לקחה אחריות על הפיגוע. חנדקג'י נעצר באותו יום על ידי כוחות ישראליים, באשמת מעורבות בפיגוע. ב-7 ביוני 2005 נדון לשלושה מאסרי עולם, וחויב לפצות את משפחות הנרצחים בסכום של 11.6 מיליון דולר. 
בכלא נרשם לאוניברסיטת אל-קודס, למד מדע המדינה וכתב תזה על לימודי ישראל. 

חנדקג'י החל לכתוב סיפורים קצרים לפני מאסרו. הוא המשיך בכתיבה בתוך הכלא ופרסם מספר ספרים, רומנים וקובצי שירה. ספרו הראשון היה "טיוטות של אוהב המולדת", עשרה מאמרים על נושאים פלסטיניים. הוא פרסם גם את "כך האנושות גוועת", גם הוא על נושאים פלסטיניים. פרסם גם קובץ שירה. הרומן שלו "ליקוי חמה", שפורסם בדצמבר 2018, הוא רומן היסטורי המספר על הגיבור הסופי באדר א-דין, מלומד ועמוד תווך של הסופיות בתקופתו. באפריל 2024 זכה בפרס הבין-לאומי לספרות ערבית לשנת 2024, שמעניקה איחוד האמירויות, על הרומן "מסכה בצבע השמים" (قناع بلون السماء). על הזכייה אמר: "הפרס הזה הוא ניצחון לעמי הפלסטיני, ניצחון לעזה." במאי 2025 יצא לאור ספרו "שומר השואה" (سادن المحرقة). הוא שוחרר ב-14 אוקטובר 2025 כחלק מהסכם חמאס–ישראל והוגלה למצרים, שבה התקבל בהתלהבות. בראיון בשנת 2025 הוא אישר כתיבת ספר חדש על אסיר אחר, וליד דקה, שריצה עד למותו מאסר עולם על רצח חייל ישראלי. באותו ראיון חנדאקג'י אישר כי היה מעורב בשליחת מחבל מתאבד להרוג ישראלים. הוא ציין כי התכוון לשלוח אותם לתקוף מטרות צבאיות, לא אזרחים, והוסיף שאם היה יכול להחזיר את הגלגל לאחור, לא היה פונה לאלימות.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טרוריסטים פלסטינים
קטגוריה:סופרים פלסטינים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת א-נג'אח
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אל-קודס
קטגוריה:אסירים ביטחוניים בישראל
קטגוריה:זוכי הפרס הבין-לאומי לספרות ערבית
קטגוריה:שכם: אישים
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1983
קוויאטוס

**טיטוס פולוויוס יוניוס קוויאטוס** (בלטינית: *Titus Fulvius Junius Quietus*; מת בשנת 261 לספירה) היה אוזורפטור רומי נגד הקיסר הרומי גליאנוס.

## חייו
קוויאטוס היה בנו של פולוויוס מקריאנוס ואשת אצולה, ששמה כנראה יוניה. על פי ה"היסטוריה אוגוסטה", הוא היה טריבון צבאי תחת שלטון הקיסר ולריאנוס, אך היסטוריונים שוללים את אמיתותו של פרט המידע הזה.

הוא השיג את משרת הקיסרות יחד עם אחיו מקריאנוס הצעיר, לאחר נפילתו בשבי של הקיסר ולריאנוס במערכה הסאסאנית בשנת 260. מכיוון שהיורש החוקי, גליאנוס, היה רחוק במערב, החיילים בחרו את שני הקיסרים. תמיכתו של אביו, הממונה על אוצר הקיסרות, והשפעתו של בליסטה, מפקד המשמר הפרייטוריאני  של הקיסר ולריאנוס המנוח, הוכיחו את עצמם כגורם מרכזי בקידומו.
תוארו של קוויאטוס כשליט היה: "אימפרטור קיסר טיטוס פולוויוס יוניוס קוויאטוס אוגוסטוס".

קוויאטוס ומקריאנוס הצעיר, קונסולים נבחרים, נאלצו להתמודד עם הקיסר גליאנוס, שהיה באותה תקופה במערב. מקריאנוס האב והבן צעדו עם צבאם לאירופה כדי להשתלט על האימפריה הרומית, בעוד קוויאטוס ובליסטה נשארו בפרובינקיות המזרחיות.
לפני צאתו, השאיר מקריאנוס את קוויאטוס כשליט על המזרח, בעוד בליסטה נאמנם פעל תחת הנהגתו הרשמית של קוויאטוס. אולם לאחר תבוסתם ומותם של מקריאנוס האב והבן בתראקיה בשנת 261, התערער לחלוטין מעמדו של קוויאטוס והוא איבד את השליטה בפרובינקיות המזרח לטובת אודינת (ספטימיוס אודיינתוס) מלך פלמירה, מלך קליינט נאמן של הרומאים, שסייע לדחוק את הפרסים מהפרובינקיות המזרחיות ולכבוש מחדש את פרובינקיה מסופוטמיה בשנת 260, ועתה הצליח להעביר את החיילים של יריביו המנוצחים אל מרותו, כמי שמתיימר לפעול כשליט נאמן של הקיסר גליאנוס. קוויאטוס נאלץ לברוח לעיר אמסה, שם הטיל עליו אודינת מצור, שבמהלכו הוא נהרג על ידי תושבי העיר, שייתכן שהוסתו לכך על ידי בליסטה (יואנס זונאראס, יב, 24).

קוויאטוס נזכר בין "שלושים הטיראנים" שמונה ההיסטוריה אוגוסטה.

## לקריאה נוספת
* **[[היסטוריה אוגוסטה]]: הקיסרים החיילים**. תרגם מלטינית, הוסיף מבוא והערות דוד גולן. ירושלים, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 2014. "חיי קוויאטוס", פרק יד, עמ' 234–235.

## קישורים חיצוניים

* *Historia Augusta*, The Lives of the Thirty Pretenders, 14, Quietus
* Körner, Christian, "Usurpers in the east: The Macriani and Ballista", s.v. "Usurpers under Gallienus", *De Imperatoribus Romanis*

## הערות שוליים

קטגוריה:נפטרים ב-261
קטגוריה:קונסולים בקיסרות הרומית
קטגוריה:מצביאים רומאים
אנס באש

**אנס באש** (בערבית: **أنس باش**; נולד ב-10 בפברואר 1998 בטרפאיה שבמרוקו) הוא כדורגלן מרוקאי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת FUS רבאט מליגת העל המרוקאית ובנבחרת מרוקו.

## קריירת מועדונים
באש משחק בקבוצה הבוגרת של FUS רבאט מליגת העל המרוקאית החל משנת 2017.

## קריירה בין-לאומית
ב-3 באוגוסט 2025 ערך באש את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מרוקו, בניצחון 0–2 על נבחרת אנגולה במסגרת אליפות האומות האפריקאיות . בסך הכל ערך שבע הופעות בטורניר, בו זכתה נבחרתו.

## תארים
;נבחרת מרוקו
* אליפות האומות האפריקאיות (1): 2025

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים מרוקאים
קטגוריה:קשרי כדורגל מרוקאים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת מרוקו
קטגוריה:מרוקאים שנולדו ב-1998
דורל ליוויאנו

**דורל ליוויאנו** (ברומנית: **Dorel Livianu**; 10 באוקטובר 1907 – 2 באפריל 1997) היה זמר יהודי-רומני-אמריקאי, ניצול שואה.

ליוויאנו נולד בבוקרשט, רומניה והופיע על הבמה כבר בגיל 7, בתפקיד החצוצרן הקטן באופרה אאידה. בהמשך למד בקונסרבטוריום של בוקרשט והיה לזמר בעל שלגרים רבים. ליוויאנו שר בעיקר רומנסו ושירים בקצב של טנגו ופוקסטרוט. הוא שר גם מוזיקה עממית רומנית וגם שירים ביידיש. בתקופה שבין מלחמות העולם התפרסם בביצועם של כארבעים להיטים.

בתקופת מלחמת העולם השנייה עבד בתיאטרון באראשאום פרט לשמונה חודשים בהם הוגלה לטרנסניסטריה. הוחזר משם הודות לשמו כזמר.

אחרי המלחמה הועסק כזמר ב"תיאטרון קונסטנטין טנאסה" וכשחקן דרמטי ב"תיאטרון נוטארה".

ב-1967 היגר ליוויאנו לארצות הברית וקבע בה את ביתו עד מותו. מפעם לפעם שב לרומניה כדי להופיע בפני קהל.

## המשפחה
ב-1939 התחתן עם מלה זילברשטיין וב-1955 נולד להם בן בשם דויד בוגדאן.

## קישורים חיצוניים

* המוזיאון על ליוויאנו ,  מנוהל על ידי בנו.

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרים יהודים רומנים
קטגוריה:זמרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:זמרי אופרה יהודים
קטגוריה:ניצולי השואה: רומניה
קטגוריה:ילידי 1907
קטגוריה:נפטרים ב-1997
הסיפור של ג'ים

**הסיפור של ג'ים** (בצרפתית: **Le Roman de Jim**) הוא סרט דרמה צרפתי משנת 2024 בכתיבה ובימוי של האחים ארנו וז'אן-מארי לריו , עם כארים לקלו  ולטיסיה דוש  בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על הרומן "Le Roman de Jim" של פייריק ביילי משנת 2021.

הסרט צולם בנופים המרהיבים של הרי היורה בצרפת.

כארים לקלו זכה בפרס סזאר לשחקן הטוב ביותר ובמעמדות לפרס לומייר לשחקן הטוב ביטתר. האחים לריו זכו בפרס הגדול בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי בבריסל.
## תקציר העלילה
אימריק (כארים לקלו) גדל בעיירה קטנה בהרי היורה. לאחר ששוחרר ממאסר בגלל גניבה הוא מתקשה למצוא את עצמו ומתקיים מעבודות מזדמנות. באחד הברים הוא נפגש עם ידידה לשעבר, פלורנס, (לטיסיה דוש) שנמצאת כעת בהריון מתקדם מכריסטוף (ברטראן בלין). היא וכריסטוף עובדים בסיעוד בבית החולים המקומי וכריסטוף נשוי עם שני ילדים.

אימריק הוא בעל לב טוב ומציע לפלורנס את עזרתו. הוא עובר לגור אתה בחווה של אימה מוניק (מירייה הרפסטמאייר) שחולה בסרטן ומתה. אימריק נוכח בלידה ומגדל את הילד ג'ים (אאול פרסון) מאז לידתו. הילד קשור אליו מאוד ואינו יודע כי הוא אינו אביו הביולוגי.

אשתו וילדיו של כריסטוף נהרגים בתאונת דרכים וכריסטוף האלמן המדוכא מגיע אליהם בתקווה לפגוש את ג'ים. לאחר זמן מגלים לג'ים מיהו אביו הביולוגי ופלורס וכריסטוף מחליטים לנסות את מזלם בקנדה. אימריק וג'ים נפרדים בצער והקשר ביניהם ניתק עם השנים. בינתיים חי אימריק עם בת זוגו אוליביה (שרה ז'ירודו).

ג'ים חוזר לצרפת בגיל 23 ולאחר עימותים בלתי נעימים עם אימריק הם מתפייסים.

## צוות השחקנים

## קישורים חיצוניים

*קדימון לסיפורו של ג'ים, באתר יוטיוב
*הסיפור של ג'ים, באתר אידיבי

קטגוריה:סרטי 2024
קטגוריה:סרטים צרפתיים
קטגוריה:סרטים בצרפתית
קטגוריה:סרטים צרפתיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטים צרפתיים משנת 2024
קטגוריה:סרטי דרמה צרפתיים
חירן הראשון

**חירן הראשון** או **ספטימיוס הרודיאנוס** (בלטינית: *Septimius Herodianus*; 240 לערך – 267 לספירה) היה בנו של אודינת מלך פלמירה (תדמור) ומלך-שותף לו.

## חייו
חירן הראשון נולד לאודינת ולאשתו הראשונה, ששמה אינו ידוע. מאביו היו לו שני אחים למחצה, חירן השני ווהבאלת, בניהם של אשתו השנייה של אודינת, זנוביה.

חירן הראשון נבחר בתחילת דרכו של אביו להיות יורשו. בשנת 251 הוא הוזכר בכתובת יחד עם אביו כסנאטורים ואקסארכים של פלמירה. הוא הוכתר למלך על ידי אביו; העדות להכתרה היא הקדשה שנמצאה חרוטה על בסיס פסל מפלמירה שאינו מתוארך. עם זאת, ההקדשה נעשתה על ידי ספטימיוס וורוד  כדואומווירי של פלמירה, משרה שמילא וורוד בין השנים 263–264. לפיכך, ההכתרה התקיימה בסביבות שנת 263.
ההקדשה רמזה כי חירן ניצח צבא פרסי בנהר אורונטס.

הכתובת המציינת את הכתרתו של חירן קוראת לו "הרודיאנוס". ייתכן שחירן מהכתובת משנת 251 אינו זהה להרודיאנוס מההקדשה משנת 263, אך דבר זה אינו מקובל על ידי אודו הרטמן (Udo Hartmann), שמסיק כי הסיבה להבדל באיות נובעת מהשפה שבה נעשה שימוש בכתובת (הרודיאנוס היא הגרסה היוונית), כלומר שבנו הבכור של אודינת ומלך-שותף לו היה חירן הרודיאנוס.

חירן נרצח ככל הנראה יחד עם אביו בשנת 267. לא ברור מי רצח אותם. הכרוניקן הביזנטי יואנס זונאראס כתב שמייאוניוס היה הרוצח, בעוד שה"היסטוריה אוגוסטה" הלא אמינה רומזת שאשתו של אודינת, זנוביה, הייתה אחת היוזמות. אפשרות נוספת היא שהרציחות אורגנו על ידי הקיסר גליאנוס, שחשש שאודינת הופך לחזק מדי.

הרודיאנוס נזכר בשם "הרודס" בין "שלושים הטיראנים" שמונה ההיסטוריה אוגוסטה.

## לקריאה נוספת
* **[[היסטוריה אוגוסטה]]: הקיסרים החיילים**. תרגם מלטינית, הוסיף מבוא והערות דוד גולן. ירושלים, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 2014. "חיי הרודס", פרק טז, עמ' 239.

## קישורים חיצוניים

* *Historia Augusta*, The Lives of the Thirty Pretenders, 16, Herodes

## הערות שוליים

קטגוריה:תדמור
קטגוריה:נפטרים ב-267
החברים של שוש

**החברים של שוש** הייתה תוכנית טלוויזיה לילדים, ששודרה בשנים 1995- 1996 בערוץ הראשון. את דמותו של שוש גילמה נועה לביא.

את שיר הפתיחה ביצעה אופירה יוספי. הדמות של שוש הופיעה גם בקלטת הילדים "מקרנה לילדים" לצד דנה דבורין בשירים "צ'יקי צ'יקי טה", "אגאדו" ו"הילה הילה היליי" (בהפקת קלסיקלטת ומרתון הפקות).

## עלילה
בכל פרק, חבורת ילדים מבלים במשחקיה ונתקלים בבעיה ובעזרתו של שוש החיפוש הם הולכים למקום מסתורי בשם "שוש-מקום" שם הוא עוזר להם לפתור בעיות.

## דמויות
* נועה לביא - שוש החיפוש

### ילדים
* שירה אביתר
* גיא לנדאו
* דרי שכטר
* מתן קינר
* מירב פלדמן

### כוכבים אורחים
בכל פרק בסדרה ישנם 2 כוכבים אורחים. זוהי רשימה חלקית שלהם:

* סי היימן
* ליאור מילר
* סער בן יוסף - שחקן
* שרון חזיז - מרי פופינס
* אלי גורנשטיין - שכן עצבני
* אבי יפה
* ציפי מור - חייזר
* ששי קשת
* חנן לדרמן
* ציפי שביט
* תומר שרון - שד
* תומר יוסף - שד
* איצ'ו אביטל
* אריק לביא - יענקל'ה
* שושיק שני - בתינקה
* דלית קהן - השוטרת יוספה
* קליוסטרו - דינו הקוסם
* מאיר סויסה - רב חובל
* טניה קשקר
* חנן גולדבלט - רופא

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות לילדים
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 1995
קטגוריה:הערוץ הראשון: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תוכניות וסדרות טלוויזיה ישראליות בכיכובן של בובות
מפרץ פיוג'ט על חוף האוקיינוס השקט

**מפרץ פיוג'ט על חוף האוקיינוס השקט** הוא ציור נוף מן המאה ה-19 מאת הצייר האמריקאי אלברט בירסטדט, שנוצר בשנת 1870. היצירה מציגה חזון אידיאלי ורומנטי של אזור מפרץ פיוג'יט שבמדינת וושינגטון, בתקופה שבה החלה אמריקה להרחיב את מבטה ואת שאיפותיה לעבר חופי האוקיינוס השקט. הציור נתפס כתגובה חזותית לרוח ההתרחבות הטריטוריאלית והחזון התרבותי של "המערב הפרוע" - לא בהכרח כפי שהיה בפועל, אלא כפי שנתפס בדמיון הציבור.

### תיאור היצירה
בירסטדט מציג נוף רחב ידיים של מפרץ הררי, עטוף בצמחייה פראית, ובמרכזו מים רגועים שבהם שטות סירות קאנו של דייגים ילידיים. ההרכב הקומפוזיציוני מתמקד בשלווה הטבעית ובתחושת ראשוניות. הקהל צופה בנוף שמכיל גם פרטים אתנוגרפיים - דמויות ילידיות, סירות, ואובייקטים אותנטיים שנאספו במהלך מסעותיו של בירסטדט לאורך נהר הקולומביה וצפון־מערב החוף האמריקאי.

הציור אינו מייצג תיאור גאוגרפי מדויק של מפרץ פיוג'ט, אלא ניסיון ליצור "דיוקן של מקום" - ייצוג שמנסה לתפוס את רוח המקום יותר מאשר את פרטיו. זוהי יצירה שמייצרת סיפור תרבותי ואידאולוגי, לא רק תמונה של נוף.

### פרשנות והקשר היסטורי
הציור נוצר שנה אחת בלבד לאחר חיבור מסילת הרכבת הטרנס־קונטיננטלית (1869), שאיחדה את מזרח ומערב ארצות הברית. בתקופה זו החלו משקיעים, פוליטיקאים ואזרחים לגלות עניין גובר באזורים שעדיין נחשבו "שוליים", ובהם טריטוריית וושינגטון. בירסטדט, שכבר היה מוכר כצייר של המערב האמריקאי, נענה לרוח התקופה - לאו דווקא מתוך תיעוד ישיר של המפרץ, אלא מתוך מענה לביקוש לדימויים רומנטיים של הטבע האמריקאי.

הציור מציג את פיוג'ט סאונד כמקום מסתורי, קדום, שופע טבע ואוכלוסייה ילידית אותנטית, ועם זאת כרקע להגשמת החלום האמריקאי של קִדמה, מסחר והתיישבות. בציור יש מתח בין עבר "אצילי" לבין עתיד מודרני - רעיון שלפיו הטבע והתרבות הילידית הם פרולוג להופעתה של "ציוויליזציה ימית חדשה", כפי שתיארו זאת מבקרים בני הזמן.

בעיתונות התקופה נטען כי מדובר ב"דיוקן של מקום", גם אם האמן לא ביקר במקום עצמו. ציור זה זכה להכרה לא בזכות דיוק טופוגרפי אלא בזכות יכולתו לעורר את הדמיון - כמעין "חזון של ארץ החלומות", לפי ניסוחו של עיתון ה־New York Evening Mail בשנת 1870.

### השוואה וחשיבות אמנותית
בירסטדדט היה חלק מזרם האמנים הרומנטיים שפעלו במאה ה־19 בארצות הברית, בדגש על אסכולת נהר ההדסון וציירי המערב. בדומה ליצירות של סנפורד רובינסון גיפורד ופרדריק אדווין צ'רץ', גם ציור זה מדגים את השאיפה לאחד בין טבע, נשגב וגורל לאומי.

עם זאת, היצירה מעלה שאלות מודרניות על ייצוג - כיצד אמנים לבנים הציגו עמים ילידיים וטריטוריות לא־מוכרות למערביים, לעיתים מתוך ריחוק גאוגרפי ותרבותי. בירסטדט שאף לאותנטיות, ואסף חפצים ותיאורים כתובים של התרבויות הילידיות, אך הבנייה החזותית שלו מבטאת בעיקר את הפנטזיה התרבותית של צופיו.

### חשיבות בתצוגה עכשווית
כיום מוצג הציור במוזיאון לאמנות של סיאטל כחלק מהתערוכה "American Art: The Stories We Carry", בה נבחנים נרטיבים אמריקאיים שנוצרו דרך האמנות. הציור מוצג בהקשר ביקורתי, לא רק כאובייקט אסתטי אלא כעדות לדרך שבה אמריקה בנתה לעצמה סיפורים על טבע, טריטוריה, זהות ואחרוּת.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורים ימיים
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:מים באמנות
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו
הר הוד (ציור)

**הר הוד** הוא ציור שמן משנת 1869 מאת הצייר האמריקאי ממוצא גרמני אלברט בירסטדט. היצירה מתארת את נופו הדרמטי של הר הוד שבמדינת אורגון, תוך שילוב של מרכיבים נופיים מאזורים שונים. הציור מוצג כיום במוזיאון לאמנות של פורטלנד.

## תיאור היצירה
בירסטדט נודע בציוריו של נופי המערב האמריקאי, שאותם יצר בסטודיו שבניו יורק ובלונדון על סמך רישומים, הערות וסקיצות שערך במהלך מסעותיו הארוכים ברחבי המערב. גישתו לא ביקשה לשחזר מקום מסוים באופן מדויק, אלא ליצור תחושת מקום - חוויה חזותית שתאפשר לצופה העירוני להתחבר לרעיון של המרחב הפראי והנשגב של אמריקה.

בציור "הר הוד", בירסטדט מגזים במכוון בגובה ההר ומשלב נופים שאינם נצפים מאותה נקודת מבט. לדוגמה, הוא מצייר את ההר כאילו נראה מהגדה הצפונית של נהר קולומביה ומוסיף את מפלי מולטנומה, אולם פרופיל ההר לקוח למעשה מהמראה שלו כפי שהוא נראה מפורטלנד - בדיוק כפי שמופיע בציור סמוך של צ'יילד הסם (Childe Hassam).

## פרשנות
היצירה ממחישה את יחסו של בירסטדט לטבע כאל מרחב מטאפורי יותר מאשר גאוגרפי. בעיניו, הדרמה וההוד של המערב האמריקאי היו חשובים יותר מהדיוק הטופוגרפי. התוצאה היא ציור שמכיל אמת רגשית ותרבותית - ייצוג של אידיאה - ולאו דווקא נאמנות למציאות פיזית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי נוף
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
הנימנומים

**הנימנומים** הייתה סדרת טלוויזיה לילדים, ששודרה בשנים 2000–2001 בשידורי קשת ערוץ 2.

את הבובות בסדרה הפעילו אבי יקיר, ז'יל בן דוד ואיקי גלעד.

## עלילה
שלישיית יצורים דמויי כוכבים חיים בשמיים בין העננים יוצאים להרפתקאות ודנים בשאלה שנשמעת מחדרו של ילד קטן שגר בכדור הארץ. בהרפתקאות שלהם הם פוגשים את שתי הציפורים שמתווכחות על הנושא של הפרק, הרעם שנושב רוח סערה, הבלונים המונפשים המזמרים והירח שמספר להם סיפור לפני השינה.

## שחקנים
* איציק ויינגרטן - אבא
* שחר גולדברג - ילד

## דמויות ומדבבים
*סיון שביט - נימו (קול) - הכוכב הירוק
*ענת מגן-שבו - מונה (קול) - הכוכבת הוורודה
*עדי אשכנזי - מים (קול) - הכוכבת הצהובה והקטנה מהשלושה
* אסף אורפז - ילד (קול)
* ירון לונדון - ירח (קול) - הירח שמספר סיפורים לנימנומים לפני השינה
* חנה רוט - ציפור א' (קול)
* ליא קניג - ציפור ב' (קול)
* יצחק חזקיה - רעם (קול)

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות לילדים
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 1998
קטגוריה:תוכניות וסדרות טלוויזיה ישראליות בכיכובן של בובות
קטגוריה:ערוץ 2: תוכניות וסדרות
קטגוריה:קשת: תוכניות וסדרות
יהודה לייב יוספזון

**יהודה לייב יוספזון** (במקור: **יוסיסוב**; 1859 לערך – 15 בפברואר 1909, כ"ד בשבט ה'תרס"ט) היה חלוץ העלייה הראשונה וממייסדי המושבה רחובות. יוספזון ידוע בכך שביתו, שנבנה בשנת ה'תר"ן–1890, היה הבית הראשון במושבה.

## ביוגרפיה
יהודה לייב יוספזון יוסיסוב נולד בעיירה הקטנה פרוז'ני (Pruzhany) שבמחוז בריסק (שמה היידי-עברי של ברסט), אז בשטחי האימפריה הרוסית (והיום בבלארוס).

בהיותו ילד נסע לדודו בעיר חרסון שבאוקראינה, כדי להתחמק מגיוס לצבא הצאר. הוא המשיך לקונסטנטינופול, ולאחר מספר חודשים קיבל אזרחות טורקית, שהבטיחה לו את הפטור המיוחל משירות בצבא הרוסי.

לאחר ששב מטורקיה, יהודה לייב בן ה-17 התחתן עם שפרה לבית שכטר (ילידת 1862) כשהיא הייתה בת 14. המשפחה התפרנסה מחנות מכולת. נולדו להם תשעה ילדים, שחלק מהם נפטרו טרם הגיעו לגיל בגרות.

ב-1890 יוספזון עלה לארץ ישראל, מתוך מניעים ציוניים. עם הגעתו ליפו החל לחפש לרכוש אדמה להתיישבות וחקלאות. בעצתה של אולגה חנקין (אשתו של יהושע חנקין) הוא נשלח (עם חברו, ניסן קנטרוביץ) להתיישב על אדמת דוראן, כדי לממש בעלות על האדמות שנרכשו שם על ידי חברת "מנוחה ונחלה".

יהודה לייב יוספזון רכש כמאה דונם אדמה מחברת "מנוחה ונחלה", והיה בין עשרת המתיישבים ("היחידים") הראשונים במושבה רחובות (עמו גם נמנו אברהם יהושע דונדיקוב ויהודה גורודיסקי).

ב-1 באוגוסט 1890, ט"ו באב ה'תר"ן הניח יוספזון את אבן הפינה לבניין ביתו, אשר יהיה לבית הראשון במושבה. בתאריך י"ט בכסלו ה'תרנ"א (1 בדצמבר 1890) התקיימה בביתו האספה הראשונה של המושבה, ונבחר בה הוועד הראשון
.

לאחר הקמת הבית, יוספזון חזר לרוסיה על מנת להביא את משפחתו לארץ החדשה. יצטרפו אליו אשתו ושניים מילדיו (יהושע עם בת זוגו רבקה ובתו הרווקה בתי, שנישאה בארץ ליעקב פורר), בעוד שלושת בחרו להישאר ברוסיה (אחת מהם, נחמה עלתה לארץ בהמשך, אך אחר כך היגרה לארצות הברית, ובהמשך הצטרף אליה שם גם אחיה יצחק לוי. השלישית סוניה, שכבר הייתה בעלת משפחה, נשארה ברוסיה).

יהודה לייב יוספזון היה איכר ועסק בחקלאות ברחובות. הוא היה אדם דתי, איש הגון וחביב על הבריות, תרם בנדיבות לזנקקים וביתו היה פתוח כל שבת לשבים מבית הכנסת במושבה
.

הוא נפטר ב-1909 (ה'תרס"ט), וב-15 בפברואר (כ"ד בשבט ה'תרס"ט) נטמן בבית קברות תר"ן המייסדים ברחובות.

## הנצחה
בית יוספזון, הבית שבנה והיה לראשון במושבה ובו התקיימה ישיבת המייסדים הראשונה ניצב ברחוב יעקב מספר 20. הבית הוכר כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.

כמו-כן על שמו רחוב בצפון העיר רחובות.

## ראו גם
* רחובות – סיפורה של עיר
* בית יוספזון – הבית הראשון במושבה רחובות

## קישורים חיצוניים
* מפת רחובות, 1897 עם סימון חלקותיהם של ניסן קנטרוביץ (מדרום למגרש 10) ושל יוספזון (יוסיסוב) חלקת ליב יאסיסאוו בשמאל המפה, וחלקת ליב ויהושע יאסיסאוו (מס' 102) באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים רוסים
קטגוריה:רחובות: אישים
קטגוריה:אנשי העלייה הראשונה
ורוניקה דולינה

**ורוניקה דולינה** (ברוסית: **Вероника Аркадьевна Долина**; נולדה ב-2 בינואר 1956) היא משוררת, פזמונאית וזמרת-יוצרת רוסייה, אחת הדמויות הבולטות בדור השני של כותבי שירת הבארדים בשפה הרוסית. ברפרטואר שלה מאות שירים ורומנסים, שרבים מהם הפכו לחלק מן הקאנון של השירה האוטורית הרוסית.

## ביוגרפיה
דולינה נולדה ב-1956 במוסקבה, במשפחה יהודית של אנשי מקצוע משכילים: אביה, ארקדי פישר, היה מהנדס ומעצב מטוסים, ואמה לודמילה דולינה הייתה רופאה וחוקרת רפואית. סבה מצד האם, אלכסנדר דולין, היה נוירופיזיולוג ורופא שהשתתף במלחמת האזרחים ברוסיה ולאחר מכן עסק במחקר מדעי.

בילדותה למדה בבית ספר במוסקבה ולצדו למדה מוזיקה ונגינה על גיטרה. בהמשך סיימה את האוניברסיטה הפדגוגית הממלכתית של מוסקבה (מכון פדגוגי על שם לנין) כמורה לשפה צרפתית, ועבדה תקופה כמורה, ספרנית ועורכת במערכת כתב עת מדעי.

את שיריה הראשונים כתבה והלחינה בתחילת שנות ה-70, ומ-1971 החלה להופיע עם שירים עצמאיים בליווי גיטרה. משלהי שנות ה-70 השתתפה בפעילות המועדונים לשירה אוטורית (קבוצות ק.ס.פ) והופיעה בפסטיבלי בארדים. בתקופת פרסטרויקה זכתה יצירתה לפרסום רחב, הופיעה בתוכניות טלוויזיה, ותקליטיה החלו לצאת בחברות תקליטים סובייטיות ומערביות.

## קריירה ספרותית ומוזיקלית
דולינה נחשבת לאחת מיוצרות השיר האוטורי הבולטות ברוסיה המאוחרת של ברית המועצות וברוסיה הפוסט־סובייטית. שירתה מתאפיינת בשילוב של טקסטים ליריים, אירוניים ופוליטיים, לעיתים מנקודת מבט נשית יומיומית, ולעיתים תוך התייחסות לספרות, היסטוריה ותרבות פופולרית.

על פי פרסומים ביוגרפיים, ברפרטואר שלה יותר מחמש־מאות שירים ורומנסים, והיא הוציאה עשרות אלבומים ותקליטים שראו אור ברוסיה ובמדינות נוספות. נוסף על שירי הסולו שלה, כתבה גם שירים למופעי תיאטרון ולקולנוע, ופרסמה ספרי שירה אחדים, בהם גם תרגומים ופירושים ליצירות קלאסיות.

במקביל לפעילותה המוזיקלית, פרסמה דולינה קובצי שירה רבים בעיתונות הספרותית וברוסיונות מיוחדים. אתר "ירושלים–אנתולוגיה" מונה כשלושים קובצי שירה ויותר מעשרים וחמישה אלבומים שהוציאה לאורך שנות פעילותה.

## פעילות ציבורית
דולינה מזוהה עם עמדות ליברליות וביקורתיות כלפי השלטון הרוסי. ב-2001 חתמה על מכתב פומבי להגנה על ערוץ הטלוויזיה "NTV" בתקופת העימות סביב חופש העיתונות ברוסיה.

במרץ 2014 חתמה יחד עם אינטלקטואלים ואנשי תרבות נוספים על מכתב מחאה נגד מדיניות רוסיה כלפי קרים, וב־2022 הביעה בפומבי התנגדות לפלישה הרוסית לאוקראינה.

## קישורים חיצוניים
* 

* האתר הרשמי של ורוניקה דולינה 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרות רוסיות
קטגוריה:משוררות רוסיות
קטגוריה:פזמונאים
קטגוריה:בארדים רוסים
קטגוריה:יהודים רוסים
קטגוריה:מוסקבה: אישים
קטגוריה:ילידות 1956
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1956
האוניברסיטה הפדגוגית הממלכתית של מוסקבה

**האוניברסיטה הפדגוגית הממלכתית של מוסקבה** (ברוסית: **Московский педагогический государственный университет**, בקיצור: **МПГУ**) היא אוניברסיטה פדגוגית ציבורית במוסקבה, בירת רוסיה, העוסקת בהכשרת מורים ומורות לכל שכבות מערכת החינוך, וכן בהכשרת חוקרים ואנשי מקצוע בתחומי מדעי הרוח, מדעי החברה, מדעי החינוך ואמנויות.

האוניברסיטה נחשבת לאחד המוסדות הוותיקים להשכלה גבוהה פדגוגית ברוסיה, וממשיכה מסורת חינוכית שמקורה במוסדות להשכלה גבוהה לנשים שנוסדו בעיר בסוף המאה ה־19.

## היסטוריה
שורשי האוניברסיטה נעוצים ב**קורסים הגבוהים לנשים במוסקבה** (Московские высшие женские курсы), שנוסדו בשנת 1872 ביוזמת ההיסטוריון וסילי גרייה. הקורסים סיפקו לנשים תוכנית לימודים אוניברסיטאית מלאה בתקופה שבה השכלה גבוהה לנשים הייתה תופעה נדירה באימפריה הרוסית.

בשנת 1918 הוסבו הקורסים ל**האוניברסיטה הממלכתית השנייה של מוסקבה** (II МГУ), שכללה פקולטות להיסטוריה ופילולוגיה, לפיזיקה ומתמטיקה ולרפואה. בתוך האוניברסיטה החדשה נוצר בהדרגה מוקד פדגוגי, שבמרוצת השנים עיצב את אופייה של המוסד כמרכז להכשרת מורים.

בשנת 1930 פוצלה האוניברסיטה השנייה לכמה מוסדות נפרדים, ומתוכה הוקם **המכון הפדגוגי הממלכתי של מוסקבה** (Московский государственный педагогический институт – МГПИ), שהפך לאחד ממוסדות ההכשרה המרכזיים של מורי ברית המועצות. בשנת 1990 קיבל המכון מעמד של אוניברסיטה ושונה שמו ל**האוניברסיטה הפדגוגית הממלכתית של מוסקבה**.

## מבנה ופעילות
במסגרת האוניברסיטה פועלים מספר אינסטיטוטים ופקולטות, המתמחים בתחומי חינוך, מדעי הרוח, מדעי החברה, מדעי הטבע, אמנויות וחינוך גופני. בין תחומי הלימוד הנלמדים באוניברסיטה נמנים:
* חינוך והכשרת מורים למקצועות בית הספר (שפות, מדעים, היסטוריה, מתמטיקה ועוד);
* פסיכולוגיה ופדגוגיה;
* לשונות ותרבויות זרות, כולל הכשרת מורים לשפות זרות;
* אמנויות, מוזיקה וחינוך אמנותי;
* ספורט, חינוך גופני ובריאות.

על פי פרסומי האוניברסיטה, ל־МПГУ יש כיום אחד־עשר אינסטיטוטים, ארבע פקולטות וכמה שלוחות, ובהם לומדים אלפי סטודנטים במגוון רחב של תוכניות תואר ראשון ושני.

לאוניברסיטה כמה מבני קמפוס במוסקבה, וכן מספר שלוחות בערים נוספות ברחבי רוסיה. באוניברסיטה לומדים סטודנטים מרוסיה וממדינות נוספות, והיא מפעילה תוכניות תואר ראשון, תואר שני ותארים מתקדמים בתחומים שונים של מדעי החינוך והחברה.

האוניברסיטה מפעילה ספרייה אוניברסיטאית גדולה, שבה אוספים היסטוריים וקטלוגים בתחומי חינוך, היסטוריה, פילולוגיה ומדעי החברה, והיא מהווה בסיס למחקר אקדמי בתחומים אלה.

## מוניטין
במהלך המאה ה־20 וה־21 נחשבת האוניברסיטה לאחד המרכזים הפדגוגיים הבולטים ברוסיה, ובוגרי המוסד משתלבים במערכת החינוך, באקדמיה, בתקשורת, במנהל הציבורי ובמגזר התרבותי.

## קישורים חיצוניים
* 

* האתר הרשמי של האוניברסיטה הפדגוגית הממלכתית של מוסקבה 
* דף מידע על האוניברסיטה באנגלית באתר הרשמי 
* ערוץ הווידאו הרשמי של האוניברסיטה ב־YouTube 

## הערות שוליים

קטגוריה:מוסקבה: אוניברסיטאות ומכללות
מערת הקסמים של קליוסטרו

**מערת הקסמים של קליוסטרו** היא תוכנית טלוויזיה לילדים, ששודרה בשנת 2000 בערוץ 2 בזכיינית השידור "טלעד" אשר עוסקת בקסמים בהנחיית קליוסטרו.

## תוכן
התוכנית מתרחשת בעולם פנטזיה קסום ומכושף בו נמצאת מערה קסומה בה מתגורר הקוסם קליוסטרו, בכל פרק הוא מלמד את הילדים שבאים למערה שלו על קסמים. אל קליוסטרו מצטרף הבובה אופס מהתוכנית "שוקו טלעד" המשמש בתור השוליה שלו.

## דמויות
* קליוסטרו (בתפקיד עצמו) - קוסם אשר גר בתוך מערת קסמים.
* אופס (ז'יל בן דוד) - השוליה של קליוסטרו. הופיע במקור בתוכנית "שוקו טלעד" עם שוקו וטופי.

### דמויות נוספות
דמויות נוספות מגולמות על ידי אילנה ברדוגו.

* ברטה - מגדת עתידות
* מורגנה - פיה קסומה וטובת לב

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* ביקורת על התוכנית כולל פרקי התוכנית והספיישלים

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות לילדים
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2000
קטגוריה:ערוץ 2: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תוכניות וסדרות טלוויזיה ישראליות בכיכובן של בובות
קטגוריה:טלעד: תוכניות וסדרות
משה שמעון

**משה "שימי" שמעון** (5 באפריל 1947 – 21 ביולי 2024) היה איש ציבור ישראלי שכיהן כראש העירייה הראשון של קריית מלאכי בשנים 1993–1998. במהלך כהונתו, בשנת 1998, שונה מעמדה המוניציפלי של קריית מלאכי ממועצה מקומית לעיר.

## ביוגרפיה
שמעון נולד ברומניה ועלה לישראל בנובמבר 1963. בשנים 1967–1970 שירת בצה"ל כלוחם וכמפקד ביחידת שדה, והשתחרר בדרגת רב-סמל.

## פעילות ציבורית וכהונה כראש העיר
בשנת 1993 נבחר שמעון לראשות המועצה המקומית קריית מלאכי, כשהוא מחליף את יוסף ונונו. הוא כיהן בתפקיד זה חמש שנים, עד לשנת 1998. במהלך כהונתו בשנת 1998 הוכרזה קריית מלאכי כעיר.

לאחר סיום כהונתו כראש עיר, המשיך שמעון בפעילות ציבורית ופוליטית. הוא כיהן כיו"ר המגזר הדתי והמסורתי במפלגת העבודה וכן שימש כיו"ר הוועד המנהל של הפדרציה העולמית של יהדות מרוקו.

במישור החברתי, הקים שמעון בקריית מלאכי את "מפעל אופק" (כחלק מעמותת אופק), פרויקט תעסוקתי-חברתי המשלב אנשים עם מוגבלויות בקהילה.

במהלך השנים שלאחר כהונתו, הגישה עיריית קריית מלאכי תביעה אזרחית נגד שמעון ונגד גורמים נוספים, בטענה להוצאת כספים שלא כדין במהלך כהונתו.

## חיים אישיים
שמעון היה נשוי למרים ואב לשלושה: גילי, בתיה וערן. הוא התגורר בקריית מלאכי. משה שמעון ונפטר בחודש יולי 2024, בגיל 77, והובא למנוחות בבית העלמין בקריית מלאכי.

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי עיריית קריית מלאכי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
מזרקת אקווה פליצ'ה

ממוזער|מזרקת אקווה פליצ'ה, פסל משה**מזרקת אקווה פליצ'ה** (באיטלקית: **Fontana dell'Acqua Felice**), המכונה גם **מזרקת משה** (**Fontana del Mosè**), היא מזרקה ברובע קווירינלה ברומא, הממוקמת בנקודת הקצה של אמת המים אקווה פליצ'ה ששוחזרה על ידי האפיפיור סיקסטוס החמישי. את המזרקה עיצב דומניקו פונטנה והיא נבנתה בשנים 1585–1588. היא ממוקמת בצומת הרחובות לארגו די סנטה סוזנה (שדרות סוזנה הקדושה) ו-ויה ונטי סטמברה (רחוב ה-20 בספטמבר); מצידה האחד נמצאת כנסיית סנטה סוזנה ומצידה השני כנסיית סנטה מריה דלה ויטוריה.

## היסטוריה
בתחילת שלטונו של האפיפיור סיקסטוס החמישי (נולד בשם פליצ'ה פרטי) בשנת 1585, רק אחת מאמות המים הרומיות העתיקות שהביאו מים לעיר, אקווה ורג'ינה, עדיין תוחזקה ופעלה, והייתה היחידה שסיפקה מי שתייה נקיים לתושבי רומא, באמצעות מזרקה הסמוכה לנקודה בה נמצאת כיום מזרקת טרווי. סיקסטוס שיקם אמות מים נוספות, כולל אקווה אלסנדרינה, שאותה קרא על שמו אקווה פליצ'ה. המזרקה בקצה האמה המשוחזרת הייתה מזרקת הקיר הראשונה ברומא מאז ימי קדם.

לתכנון המזרקה נבחר האדריכל מטאו ברטוליני, אך הוא לא חישב נכון את שיפוע התעלה, וזרימת המים הייתה קטנה בהרבה מהנדרש עד לאתר שיועד למזרקה. -ב-1587 השלים ג'ובאני פונטנה את בניית האמה, ועל בניית המזרקה הופקד האדריכל והמהנדס דומניקו פונטנה, שתכנן אותה בצורת שער ניצחון רומי עתיק. היא כללה, כמו מזרקות רומיות עתיקות, כתובת לכבוד הבונה, האפיפיור סיקסטוס, שנחקקה מתחת לדמויות מלאכים המחזיקים את סמל האפיפיור.

הפסלים שמתחת לקשתות משלבת מוטיבים תנ"כיים ופוליטיים. בקשת המרכזית הוצב פסל גדול של משה, שנבנה בשנת 1588 על ידי לאונרדו סורמני ופרוספרו דה ברשיה. האפיפיור, שמלבד היותו ראש הכנסייה גם עמד בראש מדינות האפיפיור, ראה עצמו כבעל זיקה למשה. משמאל לפסל נמצא תבליט שיצר ג'ובאני בטיסטה דלה פורטה, שייתכן כי הוא מתאר את נס המתקת המים במרה, או את הנס במסה ומריבה, שם הכה משה בסלע ויצאו ממנו מים, רמז להבאת המים לרומא בידי סיקסטוס. בחלק הימני של המזרקה נמצא תבליט שפיסלו פלמיניו ואקה ופייטרו פאולו אוליביירי, שלא ידוע אם הדמות המופיעה בו היא של יהושע, של השופט גדעון (בשל הציוד הצבאי ובעלי החיים השותים מים), או של ייסוד אמת המים הרומית העתיקה אקווה אלסנדרינה על ידי הקיסר ספטימיוס סוורוס (בשל הלבוש הרומי של החיילים). סביב אגני המים שאליהם זורמים המים היו בעבר ארבעה פסלים מצריים קדומים של אריות שהועתקו אליה ממזרקת מרקוס אגריפה שמחוץ לפנתאון, אך הפסלים הממוקמים בה כיום הם העתקים.

המזרקה הייתה גם הצהרה פוליטית, והראתה כיצד הכנסייה הקתולית, בניגוד לרפורמציה הפרוטסטנטית, שירתה את צורכיהם של תושבי רומא. מי השתייה הנקיים שהגיעו לאזור הפכו את שכונת קווירינלה מאזור של אחוזות כפריות לשכונה עירונית משגשגת.

## ביבליוגרפיה
* 
* 
* Rome et ses environs, Volume 1, by Abbe Andre Manazzale, Chez Cajetan Cambiagi, Florence (1793); page 81.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קאסטרו פרטוריו
קטגוריה:רומא: מזרקות
קטגוריה:משה
קבוצת קאר סנטר

**קאר סנטר מוטורס** היא קבוצת חברות ישראלית בתחום הרכב, הכוללת פעילות בשיווק חלפים משומשים, פירוק כלי רכב, שירותי גרירה ודרך, יבוא מקביל, ליסינג ומכירת כלי רכב. הקבוצה נחשבת לאחת מהחברות הגדולות בישראל בתחום החלפים המשומשים, ומשרתת מאות מוסכים וגופים מוסדיים מדי יום.

## היסטוריה
החברה נוסדה בשנת 1996 על ידי איש העסקים עוזי ברקוביץ ומרכזה נמצא בכפר מנחם. החברה החלה כמגרש לפירוק וחלפים, והתרחבה עם השנים לפעילות ארצית ומרובת תחומים. החברה מנוהלת על ידי ברקוביץ ובני משפחתו.

ברקוביץ פעיל גם בתחומי הנדל"ן והקנאביס הרפואי. חברת הקנאביס שבבעלותו, "פלאנטק מדיקל" (Plantech Medical), נחשבת לאחת המובילות בישראל בתחום הקנאביס הרפואי.

## פעילות
### שיווק חלפים משומשים
קאר סנטר מפעילה מערך לשיווק חלקי חילוף משומשים לרכב, הכולל חלקי פח, חלקים מכניים, מנועים, תיבות הילוכים, דלתות, פנסים, מכלולים חשמליים ועוד. החברה מספקת חלפים למאות מוסכים מדי יום, ובהם מוסכי יבואנים, מוסכים כלליים, פנצ'ריות, פחחיות וחברות ליסינג. בקבוצה מלאי של למעלה מ־45,000 חלפים זמינים בכל רגע נתון.

הקבוצה מספקת חלפים למגוון גופים ציבוריים ופרטיים, בהם משרד הביטחון וגורמי תחזוקה מוסדיים נוספים. מערך ההפצה כולל צי כלי רכב המאפשר משלוחים יומיים בפריסה ארצית.

### פירוק כלי רכב וגריטה
קאר סנטר הקימה את אחד ממגרשי הפירוק והגריטה הראשונים בישראל, ונחשבת לחלוצה בתחום זה. החברה הייתה הראשונה שביצעה גריטת כלי רכב מסודרת בשיתוף משרד התחבורה והבטיחות בדרכים והמשרד להגנת הסביבה. היא הייתה מעורבת גם בהטמעת המונח "גריטה" בשיח המקצועי והממשלתי בישראל.

### שירותי דרך וגרירה
חברת הבת "א.ב גרר סנטר" מפעילה צי משאיות גרר המספק שירותי גרירה ודרך לרכבים פרטיים ומסחריים. החברה מספקת שירותים לרשויות מקומיות ועיריות לצורך פינוי וגרירת כלי רכב מוזנחים או נטושים, וכן מעניקה שירותי גרירה למרבית השגרירויות בישראל.

### יבוא מקביל
חברת הבת "קאר אל" עוסקת ביבוא מקביל של כלי רכב ומשווקת אותם ללקוחות פרטיים ועסקיים. בנוסף מפעילה הקבוצה סוכנות רכב בזיכיון של "מכשירי תנועה".

### ליסינג
חברת הבת "טרייד ליס" מספקת פתרונות ליסינג תפעולי ומימוני לרכבים פרטיים ומסחריים ולציי רכב.

### טרייד סנטר
בשנת 2020 הוקם מותג הבת "טרייד סנטר", המאגד את כלל תחום מכירת הרכב של הקבוצה תחת מותג אחד. הסוכנות מציעה רכבי 0 ק"מ ממגוון מותגים, כלי רכב מיבוא מקביל ורכבי יד שנייה לאחר השבחה, תוך שימוש במוסך הקבוצה לבדיקות ואבזור. טרייד סנטר ממוקם באשדוד, ומציע פתרונות מימון וטרייד-אין.

## קישורים חיצוניים
* אתר קבוצת קאר סנטר
* אתר טרייד סנטר
* אתר פלאנטק מדיקל
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1996
קטגוריה:תעשיית רכב בישראל
תוכנית האירוח של אלמו

**תוכנית האירוח של אלמו** היא תוכנית אירוח לילדים ששודרה בערוץ הופ! שעלתה לשידור ב-9 באוקטובר 2022 בכיכובן של הדמויות מהתוכנית "רחוב סומסום", אלמו ומוישה אופניק.

לכבוד קידום התוכנית, הופקה גרסת כיסוי לשיר הפתיחה של הסדרה בביצועו של עידן רייכל ובהפקתו של גיא מזיג, אשר עלתה לערוץ היוטיוב של הופ! ב-22 בספטמבר 2022. כמו כן, בחול המועד סוכות של אותה השנה, פסטיבל לקידום הסדרה בנושא רחוב סומסום הוקם בדיזנגוף סנטר בתל אביב-יפו, ובו עמדות הפעלה מגוונות בנושא הסדרה.

זוהי הפקה ישראלית לתוכנית האמריקאית "The Not-Too-Late Show with Elmo" 

## תוכן
בכל תוכנית אלמו מנחה תוכנית אירוח, לצד מוישה אופניק אשר משמש כעוזרו ובכל פרק הם משוחחים עם אורח מפורסם, מקשיבים ומשחקים יחד באתגר האהוב ברחוב סומסום.

## שחקנים ודמויות
* אלמו (אפרת גונן) - המנחה של התוכנית.
* מוישה אופניק (ז'יל בן דוד) - עוזרו של אלמו.
* קריינית (הדר שחף-מעיין)

### אורחים שהשתתפו בתוכנית
*עידן רייכל
*נועה קולר
*גורי אלפי
*שירי מימון
*אמיר שורוש
*לינוי אשרם
*מלך זילברשלג
*עמליה דואק
*קובי אוז
*לוסי איוב
*ישראל אהרוני
*נלי תגר
*שגיא מוקי
*נוף עתאמנה

## צילומים
באוגוסט 2022 החלו הצילומים של סדרה בת חדשה, שהיא הפקה ישראלית לסדרת הטלוויזיה האמריקאית "The Not-Too-Late Show with Elmo" .

## קישורים חיצוניים
* 
* פרקי התוכנית ביוטיוב

## הערות שוליים

קטגוריה:תוכניות וסדרות טלוויזיה ישראליות בכיכובן של בובות
קטגוריה:סדרות ערוץ הופ!
קטגוריה:סדרות ילדים של ברוש הפקות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2022
קטגוריה:רחוב סומסום
בית הדקלים

**בית דקלים** (בגרמנית **Palmenhaus**) הוא כינוי לחממה גדולה (המספיקה לצמחים גבוהים כמו דקלים).
יעקב תמרי

**יעקב תמרי** (**טייטלבוים**; 13 ביולי 1911 – 8 בינואר 2000)
היה תושב העיר רחובות, פעיל ציבור בעמותות רבות, חבר מועצת העיר רחובות, ואף זכה קיבל את אות יקיר העיר רחובות.

## ביוגרפיה ופועלו הציבורי
יעקב תמרי (טייטלבוים), יליד ליטא, עלה לארץ ישראל בשנות ה־30. הוריו (והורי רעייתו שושנה) ניספו בשואה בעיירה וילקובישקי, שנמצאת כ-80 ק"מ מערבית לקובנה, קרוב לגבול הליטאי עם פולין ועם המובלעת הרוסית קלנינגרד. בשנת 1939 הגיע לרחובות ושימש כחשמלאי ראשי במפעל בענף הפרדסנות, בו היה פעיל בוועד העובדים ופעל למען זכויות העובדים. עסק כאיש מקצוע מומחה בחשמל ובעץ. תמרי חינך והכשיר תלמידים רבים שעבדו בחברת החשמל ובמכון ויצמן.

ב־1953 נפצע בתאונת דרכים באזור סדום ונאלץ להפסיק את עבודתו כחשמלאי. בעקבות זאת התקבל לעבודה כאפסנאי בעיריית רחובות ונבחר גם שם לוועד העובדים. בסוף שנות ה־60 נכנס לפעילות ציבורית רחבה יותר, ונבחר לנציג גח"ל בהסתדרות ובמועצת הפועלים העירונית.

בבחירות המקומיות של 1973 נבחר לראשונה למועצת עיריית רחובות מטעם הליכוד, ונבחר מחדש גם ב־1978. הוא כיהן כעשר שנים בהנהלת העיר תחת ראשי הערים שמואל רכטמן ויחזקאל הרמלך. ב־1983 התמודד ברשימה עצמאית אך לא נבחר, ובכך הסתיימה פעילותו הפוליטית.

בשנת 1991, לאחר יותר מחמישים שנות עשייה ציבורית בעיר, זכה תמרי בן ה־80 באות יקיר העיר רחובות מראש העירייה מיש לפידות.

## חיים אישיים
יעקב תמרי היה נשוי לשושנה לבית זימנסקי, בת עיירת הולדתו וילקובישקי שבליטא (שנפטרה ב-1977) ולהם נולדו בן ושתי בנות. נפטר ב-8 בינואר 2000, ונקבר ליד רעייתו בבית הקברות ברחובות.

כעשרים שנה לאחר פטירתו החליטה עיריית רחובות לקרוא רחוב בעיר לכבודו.

## ראו גם
* יקיר העיר רחובות – רשימת מקבלי האות לפי שנים.

## הערות שוליים

קטגוריה:יקירי רחובות
קטגוריה:חברי מועצת העיר רחובות
קטגוריה:אישים הקבורים ברחובות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1911
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2000
שיטת מחקר

**שיטת מחקר** היא כל כלי רעיוני, טכני (נוהל) או טכנולוגי (מכשיר גשמי), שהשימוש בו מקובל על הקהילה המדעית לצורך מחקרן של השערות. על פי רוב, פיתוח כלי חדש כזה דורש מחקר ייחודי לאישוש תקפותו של הכלי החדש.

כלי מחקרי כזה עשוי להיות בשימושה של תת-דיסציפלינה מדעית, או בשימושן של דיסציפלינות מדעיות רבות. מסיבה זו, המונחים הקשורים לשיטות מחקר הם בחלקם משותפים לתחומי מחקר רבים ובחלקם ייחודיים לתחומי מחקר צרים.

## ראו גם
* שיטות מחקר – מונחים

*
נורברט יוקל

**נורברט יוקל** (בגרמנית: **Norbert Jokl**; 25 בפברואר 1877 – כנראה מאי 1942) היה  אוסטרי ממוצא יהודי, שכונה אבי האלבנולוגיה - חקר האלבנים.

## ביוגרפיה
יוקל נולד ב, דרום מוראביה (כיום הרפובליקה הצ'כית), לסוחר בשם היינריך ולרעייתו אמילי לבית האס. אחיו הבכור, וילהלם, נפטר בשנת 1895 בגיל 21. הוא סיים את לימודיו בתיכון בהצטיינות והמשיך לאוניברסיטת וינה ללימודי משפטים. הוא סיים את לימודיו בהצטיינות יתרה ב-23 ביוני 1901. יוקל החליט להקדיש את עצמו לבלשנות. הוא למד בלשנות הודו-אירופית, סלאביזם ורומניסטיקה, ולבסוף קיבל תואר בהצטיינות. בסוף סתיו 1903 החל ללמוד בספריית אוניברסיטת וינה, שם עבד עד 1938. בגיל 30 החל ללמוד באופן פעיל את השפה האלבנית, תחום לשוני שלא נחקר רבות באותה תקופה.

משנת 1913 היה פריבט-דוצנט שהתחום שלו היה "בלשנות הודו-אירופית עם התחשבות מיוחדת בשפות אלבניות, בלטיות וסלאביות". בשנת 1923 מונה לפרופסור, וב-1937 לפרופסור . הוא כתב עבודות רבות על אלבנולוגיה והפך למומחה ידוע. באפריל 1933, הפלאונטולוג והאלבנולוג פרנץ נופצ'ה ירה במזכירו ובעצמו, והשאיר את מסמכיו האלבנולוגיים ליוקל.

לאחר עלייתו של אדולף היטלר לשלטון בגרמניה, מאמריו של יוקל החלו להידחות והוא כבר לא הוזמן לכנסים. ב-20 במאי 1938 פוטר בעקבות האנשלוס ונאסר עליו להיכנס למקום עבודתו הקודם. דיקן הפקולטה לפילוסופיה, ויקטור כריסטיאן, ניסה לשווא להציל את תפקידו של יוקל. , שלימים הפך לפרופסור לבלשנות הודו-אירופית, ביקר אותו לעיתים קרובות בארבע השנים הבאות, כדי להמשיך בלימודיו ולשמור על קשר אישי עם המנטור שלו. זולטה סיפר שיוקל חי לבד באופן סגפני, אם כי משרתת הייתה מכינה לו אוכל. שני חדריו היו מלאים בספרים וכל זמנו הפנוי הוקדש למחקר.

יוקל ניסה למצוא עבודה מחוץ למדינה ללא הצלחה. ההזדמנות האחרונה שלו הייתה משרת ספרן שנוצרה עבורו באלבניה עם שכר חודשי של 600 פרנקים אלבנים. הכומר הפרנציסקני וסופר לאומי אלבני, , התערב באמצעות מכתב מ-23 בספטמבר 1939 לנסות לאפשר ליוקל לעבור לאלבניה. עם זאת, למרות פניות נוספות למשרד החוץ של גרמניה, לא התקבל האישור הנדרש.

ב-4 במרץ 1942 נעצר יוקל על ידי הגסטפו. זולטה, שניסה להציל את מורו, פנה לארנסט קלטנברונר, שהיה גם חברו לבית הספר. עם זאת, קלטנברונר טען שאין לו יכולת להציל את יוקל מגירוש.

ממוזער|בול אלבני להנצחת יוקל
יש מידע סותר לגבי מותו של יוקל. דווח כי ב-6 במאי 1942 הוא נלקח למאלי טרוסטינץ ליד מינסק, שם נרצח. לפי גרסה אחרת, הוא מת מהתעללות בווינה.

לאחר מעצרו של יוקל, מעסיקו לשעבר ניסה להבטיח שספרייתו תועבר לאוניברסיטה במקרה שיוקל לא יורשה לנסוע לאלבניה. פאול הייגל, המנהל הכללי של הספרייה הלאומית של אוסטריה, הגיש גם הוא בקשה לשמירת האוסף. אף על פי שיוקל הוריש את הספרייה לאלבניה, היא הוחרמה ב-27 באפריל 1942 ונשלחה לספרייה הלאומית. בשנת 1946, הספרייה הלאומית האוסטרית שמרה על האוספים בטענה שיוקל לא השאיר קרובי משפחה הזכאים לרשת אותו. מתוך יותר מ-3,000 הספרים המקוריים, כיום ניתן לזהות רק כ-200. בין השאר אבדה גם עבודת חייו של יוקל, מהדורה של מילון האטימולוגיה של האלבנית מאת גוסטב מאייר, עם תוספות בכתב יד.

## הוקרה לאחר המוות
ב-29 באפריל 1982, הסנאט של אוניברסיטת וינה החליט לרשום את שמו של נורברט יוקל במועצת הכבוד של האוניברסיטה.

בשנת 2012, , שירות הדואר הלאומי של אלבניה, כיבד את יוקל בבול דואר בסדרה לזכר אלבנולוגים זרים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וינה
קטגוריה:יהודים מומרים אוסטרים
קטגוריה:בלשנים ולשונאים יהודים
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1877
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1942
מוימיר הראשון, דוכס מורביה

**מוימיר הראשו** (בצ'כית ובסלובקית:**Mojmír Prvý** , בלטינית:Moimarus, Moymarus,  795 - 846) היה הדוכס הראשון של המורבים (בלטינית:Dux Maravorum) החל מ-830 ולכל היותר עד 846) והוא היה מייסד שושלת מוימיר.
אין פרטים על שלטונו של מוימיר הראשון. ההיסטוריונים מייחסים לו את איחוד השטחים המאוכלסים על ידי הסלאבים המורביים במה שנקרא מורביה הגדולה. איחוד זה התרחש עד שנת 833.
מוימיר נחשב למנהיג נוצרי ולפי מקור מ-831 . כנראה בימי שלטונו
נערכה התנצרות המונית של מורבים על ידי הבישוף רגינהר מפסאו.
הוא הודח ב-846 על ידי מלך פרנקיה המזרחית, לודוויג הגרמני. מה היה גורלו אחרי ההדחה ב-846 לא ברור.
במקומו עלה על כס מורביה הגדולה רסטיסלב.

## לקריאה נוספת
* Paul M.Barford, *The Early Slavs: Culture and Society in Early Medieval Eastern Europe*. Ithaca: Cornell University Press 2001. .
*, Maddalena Betti *The Making of Christian Moravia (858-882): Papal Power and Political Reality*. Leiden-Boston: Brill. 2013 .
* Charles R. Bowlus. *Franks, Moravians, and Magyars: The Struggle for the Middle Danube, 788-907*. Philadelphia: University of Pennsylvania Press.1995 .
*, Eric Joseph Goldberg. . *Struggle for Empire: Kingship and Conflict under Louis the German, 817-876*. Ithaca, NY: Cornell University Press.2006 .
* Stanislav Kirschbaum, *Historical Dictionary of Slovakia*. Scarecrow Press.2007 .
Janet L .Nelson,The Annals of St-Bertin
*Manchester: Manchester University Press.1991 .
* Timothy Reuter, *The Annals of Fulda*. Manchester: Manchester University Press. 1992 .
* Timothy Reuter, *Germany in the Early Middle Ages c. 800–1056.* London and New York: Routledge. (2013) [1991]. .
* Petr Sommer, Dušan Třeštík, Josef Žemlička, Zoë ; Opačić. *Bohemia and Moravia*. In: Berend, Nora (2007); *Christianization and the Rise of Christian Monarchy: Scandinavia, Central Europe and Rus’*, c. 900–1200; Cambridge University Press; .
* Anton Spiesz, ; Dusan Čaplovič,Ladislaus J.Bolchazy, Illustrated Slovak History: A Struggle for Sovereignty in Central Europe. Bolchazy-Carducci Publishers, Inc. 2006 .
* Alexis Peter Vlasto, *The Entry of the Slavs into Christendom: An Introduction to the Medieval History of the Slavs*. Cambridge: Cambridge University Press.1970 .

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בית מוימיר
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-9
קטגוריה:צ'כיה: היסטוריה
קטגוריה:נוצרים

קטגוריה:נפטרים ב-846
אהרון קרוב

**אהרון יהושע קרוב** (נולד בט' באב ה'תשמ"ו, 14 באוגוסט 1986) הוא קצין בצה"ל בדרגת רב-סרן, ראש מדור השמה, ליווי ונגישות בענף נפגעים של מערך הנפגעים.

הוא מרצה בנושאי כוח רצון, אמונה והתמודדות בעקבות סיפורו האישי: הוא היה הפצוע הקשה ביותר במבצע עופרת יצוקה אשר תהליך שיקומו תועד בהרחבה בתקשורת.

## ביוגרפיה
נולד בקרני שומרון לרב זאב וחיה קרוב.

למד בישיבת הליכות עולם, ובישיבת נצר מטעי בנצרים.

היה מדריך וקומונר בסניף בני עקיבא נווה מנחם.

### שירות בצה"ל ופציעה
במרץ 2006 התגייס לצה"ל ושירת בגדוד 890 של חטיבת הצנחנים כלוחם וכמפקד מחלקה. ב-1 בינואר 2009, מספר ימים לאחר תחילת מבצע עופרת יצוקה, נכנסו כוחות צה"ל לרצועת עזה, ובאותו ערב התחתן קרוב. למחרת, נקרא לשוב לפקד על חייליו בכניסה הקרקעית. ב־12 בינואר 2009 נפצע אנושות בפעילות מבצעית ברצועת עזה, לאחר שמטען התפוצץ סמוך אליו. רועי צוויג פיקד על החילוץ. הוא פונה לבית החולים בילינסון במצב אנוש, ולאחר חודשיים הועבר לשיקום ממושך בבית החולים שיבא תל השומר. הפציעה והשיקום תועדו בהרחבה בתקשורת הישראלית.

### השיקום
במהלך השיקום נדרש קרוב ללמוד מחדש מיומנויות בסיסיות - הליכה, דיבור, כתיבה וקריאה. הוא המשיך את תהליך ההחלמה גם במכון פוירשטיין.

בשנת 2010 נולדה בתו הבכורה. באותה שנה פרסם אביו את הספר "בלבב פנימה" בידיעות ספרים. הספר מתאר את הפציעה ותהליך השיקום.

בשנת 2014 סיים לימודי תואר ראשון במדעי החברה (עם התמחות בניהול משאבי אנוש והשמה) באוניברסיטת אריאל בשומרון.

בשנת 2013 השתתף במרתון ניו יורק, ב-2021 השתתף במרתון התנ"ך וב־2023 השתתף בחצי איש ברזל בישראל.

### פעילות חינוכית וציבורית
לאחר שחרורו מצה"ל היה ראש תחום בוגרים במרכזי נוער בסיכון "דאורייתא" של OU ישראל.

הוא מרצה בנושאי כוח רצון, אמונה והתמודדות בעקבות סיפורו האישי.

במשך שלוש שנים הרצה בצה"ל מטעם ארגון "פנים אל פנים" בראשות גבע ראפ.

בשירות המילואים שירת בין השאר באגף תודעה יהודית של הרבנות הצבאית. 

משרת בשירות קבע בדרגת רב־סרן כראש מדור השמה, ליווי ונגישות בענף נפגעים של מערך הנפגעים. בתפקידו הוא אחראי על שילוב פצועי צה"ל בשירות הצבאי, ליווי אישי, פיתוח תוכניות השמה, טיפול בנגישות בבסיסים ומעקב אחר שילוב הנכים בצה"ל. במסגרת זו ייסד את פרויקט **ממשיכים בחיים** – יוזמה בה פצועי צה"ל משקמים ותומכים בפצועים אחרים.

### חיים אישיים
בשנים 2009–2016 היה נשוי לצביה. נולדו להם שלושה ילדים.

בשנים 2018–2019 היה נשוי בשנית.

מתגורר באריאל.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רבי-סרנים בצה"ל
קטגוריה:חיילי חטיבת הצנחנים
קטגוריה:נכי צה"ל
קטגוריה:אריאל: אישים
קטגוריה:קרני שומרון: אישים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אריאל בשומרון
קטגוריה:רצי מרתון ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1986