open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מנדזי

**מנדזי** (מסוואהילית: **mandazi** או **maandazi**) הוא סוג של לחם מטוגן שמקורו בחוף סוואהילי. מנדזי ידוע גם בשמות בופרוט או פאף-פאף במדינות מערב אפריקה כמו גאנה וניגריה. מנדזי נחשב לאחת המנות העיקריות במטבח הסוואהילי, המאפיין את התושבים באזור החוף של קניה וטנזניה. המנה פופולרית באזור עקב מאפייניה: היא נוחה להכנה, ניתן לאכול אותה בשילוב עם מזונות רבים אחרים או מטבלים שונים או סתם כחטיף בפני עצמו. ניתן לשמור אותו ולחמם אותו לצריכה מאוחרת יותר.

## מאפיינים
מבחינת ניראות המנדזי דומה לדונאטס. מבחינת טעם הוא מתאפיין במתיקות שניתן גם להעצים אותה על ידי תוספת של מרכיבים שונים. עם זאת, הם בדרך כלל פחות מתוקים מדונאטס אמריקאי ומוגשים בדרך כלל ללא ציפוי כלשהו וללא אייסינג. מבחינת צורה אפשר למצוא אותם בצורה של משולש (בדומה לסמבוסק או סמוסה) עיגול או אליפסה. כאשר הם מבושלים, יש להם מרקם אוורירי.

## הכנה
ימין|ממוזער|מנדזי מטוגן
שיטת הכנת המנדזי היא בישול קצר של הבצק בשמן בישול. המרכיבים המשמשים בדרך כלל להכנת מנדזי כוללים מים, סוכר, קמח, שמרים וחלב. חלב קוקוס מוסיף בדרך כלל גם למתיקות. כאשר מוסיפים חלב קוקוס, מנדזי מכונים בדרך כלל מהמרי או ממרי (*mahamri).* בוטנים ושקדים טחונים , בין היתר, יכולים לשמש גם כדי להוסיף טעם שונה. לאחר הבישול, ניתן לאכול אותם חמים או לתת להם להתקרר. הם פופולריים באזור האגמים הגדולים של אפריקה. נוהגים להכין אותם בבוקר או בלילה שלפני האכילה כדי לאכול במהלך ארוחת הבוקר ואז לחמם שוב לארוחת הערב. ניתן להשתמש במטבלים שונים, לרוב בטעם פירות, כדי להוסיף טעמים שונים. ניתן לאכול מנדזי גם כקינוח לאחר ארוחה, ולעיתים קרובות הוא מוגש עם אבקת סוכר או סוכר קינמון כדי להוסיף מתיקות.

## ראו גם
* בנייה, מאפה דומה מניו אורלינס

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סופגניות
קטגוריה:טיגון עמוק
קטגוריה:המטבח האתיופי
קטגוריה:המטבח הסומלי
קטגוריה:לחם
קמוב - KA-22

**הקאמוב Ka-22 ''Vintokryl*** ([[אלפבית קירילי|קירילית]]: *'Камов Ка-22 Винтокрыл**) ([[קוד דיווח נאט"ו]] **Hoop''') היה כלי טיס רוטורי שפותח על ידי קמוב עבור חיל האוויר הסובייטי. מטוס ניסיוני זה שילב את יכולותיו של מסוק להמראה ונחיתה אנכית עם אלו של מטוס כנף קבועה. ה-KA-22 נשא מטען רב, עם תא מטען דומה בגודלו לזה של אנטונוב AN-12. שמונה שיאי עולם לגובה ומהירות נקבעו על ידי ה-KA-22 בקטגוריה שלו, שאף אחד מהם לא נשבר מאז.

## פיתוח
על מנת להגדיל את טווח טיסות המסוקים, מתכנן המטוס בחברת קאמוב, ולדימיר ברשבסקי, תכנן מסוק עם כנפיים ומערכת הנעה של מטוס. בשנת 1954 אושרה ההצעה לייצור שלושה מטוסי Ka-22. התוכנית עוכבה וב-28 במרס 1956 בוטלו אבות טיפוס 2 ו-3. ההמראה הראשונה של ה-Ka-22 הייתה ב-17 ביוני 1959, וטיסתו הראשונה בוצעה ב-15 באוגוסט 1959. במהלך טיסות המבחן נתגלו קשיים חמורים במערכות הבקרה דבר שהוביל לדחיית הזמנות. ביולי 1960 התקבלה הזמנה לייצר שלושה מטוסי Ka-22 נוספים.

## עיצוב
ה-Ka-22 היה מטוס בעל כנף קבועה עם רוטורים שהותקנו מעל קצות הכנף. בכל קצה כנף הותקן מנוע, עם הנעה הן למדחף עם ארבעה להבים והן לרוטור בעל ארבעה להבים. האב טיפוס המקורי הונע על ידי מנועי Kuznetsov TV-2VK בהספק של 5,900 כוחות סוס, ואלו הוחלפו מאוחר יותר על ידי ה-Soloviev D-25VK בהספק של 5,500 כוחות סוס. בתא הטייס היו שלושה מושבים מעל חלונות החרטום ואזור מטען בו ניתן היה להכניס 80 מושבים או 16.5 טון מטען. את החרטום ניתן היה לפתוח על ציר צידי לצורך טעינת ציוד בממדים גדולים. במצב מסוק, הנעת המדחף נותקה, והמדפים הורדו ל-90 מעלות. במצב כנף קבועה, הרוטורים נותקו מההנעה הראשית והיו חופשיים, והמטוס נשלט על ידי המאזנות ומשטחי הזנב. גלגל הנחיתה הכפול היה קבוע.

## היסטוריה תעופתית
במהלך ההיסטוריה הקצרה שלו, קבע המטוס שמונה שיאי עולם, כאשר הטייסים היו ד.ק. יפרמוב ו-ו.וו. גרומוב. ביום התעופה הסובייטי של אוגוסט 1961, המטוס הוצג לראווה לראשונה בפומבי. ב-7 באוקטובר 1961, נקבע שיא מהירות שעמד על 356.3 קילומטר בשעה. ב-24 בנובמבר 1961 נרשם שיא בהטסת מטען של 16,485 קילוגרם בגובה 2,557 מטר.

ב-28 באוגוסט 1962, בעת טיסה לבדיקות קבלה, ה-Ka-22 01-01 התהפך שמאלה והתרסק תוך גרימת מותם של כל הצוות. הסיבה להתרסקות נקבעה כמערכת הבקרה של הקולקטיב של רוטור ימין. בדיקה נוספת גילתה ששניים מתוך שלושת מטוסי ה-Ka-22 האחרים סבלו מבעיות דומות. לשיפור היציבות והשליטה, הותקן טייס אוטומטי דיפרנציאלי עם חיישנים שונים אשר הזין את הנתונים למערכת הבקרה.

ב-12 באוגוסט 1964, בעת ביצוע ניסויים של חיל האוויר הסובייטי, התרסק מטוס 01-03. המטוס נכנס לפנייה בלתי מבוקרת ימינה, ובמאמצים לתקן את הטיסה, ה-Ka-22 החל בצלילה תלולה. שלושה מתוך חמשת אנשי הצוות שרדו.

תוכנית ה-Ka-22 ננטשה כאשר ה-מיל מי-6 תפס את תפקיד המסוק הכבד. בסופו של דבר, נגרטו גם שני המטוסים שנותרו. ה-Ka-22 נצפה רק פעם אחת על ידי משקיפים מערביים במהלך המלחמה הקרה, במהלך מפגן יום התעופה במוסקבה ב-9 ביולי 1961.

## מפרט (Ka-22)
שמאל|ממוזער|קאמוב KA-22

## ראו גם
* מטה רוטור

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מסוקי תובלה
ג'יימס תומפסון (לוחם MMA)

**ג'יימס תומפסון** (נולד ב-16 בדצמבר 1978 ברוצ'דייל, בריטניה) הוא לוחם אמנויות לחימה משולבות (MMA) אנגלי במשקל כבד. הוא נלחם עבור Cage Rage, PRIDE FC, EliteXC, DREAM ו-KSW, בין היתר. הוא חתום ב-Bellator MMA.

## קריירת MMA
תומפסון החל את קריירת ה-MMA שלו עם ניצחון על הוולשי ויל אלוורת'י ב-25 בינואר 2003.

בשנת 2004, הוא ניצח בקרב אליפות משקל כבד Ultimate Combat נגד דן סוורן.

בהופעת הבכורה שלו ב-PRIDE FC, הוא הפסיד לאלכסנדר ימליאננקו, הקרב נמשך 11 שניות. הוא השתתף בשישה קרבות נוספים ב-PRIDE, בהם ניצח חמש פעמים (כולל נגד אלכסנדרו לונגו, הידהיקו יושידה ודון דון פריי) והפסיד קרב אחד לקזויוקי פוג'יטה.

ב-16 בפברואר 2008, באליטה "XC: סטריט סערטאַפייד", הוא נוצח בנוקאאוט בסיבוב הראשון על ידי ברט רוג'רס.

ב-31 במאי 2008, באירוע "EliteXC: Primetime", הוא נלחם נגד קימבו סלייס, ושבר את שיא הצפייה בטלוויזיה של ה-MMA בארצות הברית באותה תקופה. בסיבוב השלישי, אוזנו השמאלית של האנגלי התנפחה מדם ונקרעה כתוצאה מהאגרופים שקיבל. זמן קצר לאחר מכן, לאחר אגרופים נוספים מצד סלייס, השופט עצר את הקרב. החלטת השופט היא שנויה במחלוקת בקרב פרשני MMA, והקרב לא היה צריך להיעצר למרות הנזק שחטף בעקבות המכה של סלייס.
ממוזער|240x240 פיקסלים|תומפסון (משמאל) נגד מריוש פודז'יאנובסקי, 21 במאי 2011
בשנים 2009 ו-2010, הוא נלחם בשני קרבות עבור הארגון היפני DREAM, בשניהם הפסיד, הראשון לאליסטר אוברים, אלוף סטרייקפורס לשעבר ואלוף DREAM, באמצעות חניקה בגיליוטינה, ולאחר קרב צמוד מאוד, ליוסקה קוואגוצ'י בהחלטה מפוצלת.

ב-7 באפריל 2011, חתם תומפסון על חוזה עם ארגון ה-MMA הפולני KSW כדי להילחם נגד מריוש פודז'יאנובסקי.  ב-21 במאי 2011, ב-"KSW XVI", האנגלי הגיש את הפולני בסיבוב השני עם חנק משולש-זרוע. ב-26 בנובמבר 2011, ב-"KSW XVII: זמסטה", עקב טעות של אחד השופטים, הפולני הוכרז בטעות כמנצח, והקרב נפסק מאוחר יותר כלא תחרותי. 

ב-11 במרץ 2012, הוא ניצח את האמריקאי בוב סאפ "בסופר פייטים ליג 1" במומבאי, וב-6 במאי, ב"סופר פייטים ליג 3" בניו דלהי, הוא ניצח בנקודות את המתאבק האמריקאי בובי לאשלי.

בשנת 2014 הוא חתם על חוזה עם הארגון המדורג שני בעולם, Bellator MMA. בהופעת הבכורה שלו בארגון, הוא התמודד מול המתמודד לשעבר על התואר אריק פרינדל, אותו ניצח במהירות בסיבוב הראשון באמצעות קרקע ופאונד.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו
קטגוריה:ילידי 1978
דיוקן רומן לקו

**דיוקן רומֵן לקו** (בצרפתית: **Portrait de Romaine Lacaux**) הוא ציור שמן על בד, שצויר בשנת 1864 על ידי האמן הצרפתי פייר-אוגוסט רנואר. זהו ככל הנראה הציור החתום הראשון של רנואר, והוא שמור באוסף מוזיאון קליבלנד לאמנות.

## תיאור היצירה
הציור מתאר את רומֵן לקו, ילדה צעירה ממשפחה פריזאית, אשר שהתה בכפר ברביזון במהלך חופשת קיץ. היא מוצגת כשהיא לובשת חולצה לבנה ורקע הבד שמאחוריה זוהר בטונים בהירים. רנואר הדגיש את האפקט של אור חוזר על בדים שקופים ויישם את ניסיונו כצייר פורצלן כדי להפיק גוני עור מעודנים בפני הילדה. הציור שואף לבטא אידיאל של יופי ילדי עדין וזוהר.

### פרשנות
הציור צויר כאשר רנואר היה עדיין מתלמד, בתקופת שהותו במושבת אמנים בברביזון. הפורטרט הוזמן על ידי משפחת לקו, והוא מציג את הדמות הנשית ברכות ובשקט, עם הבעה עדינה המעידה על תמימות. רנואר השתמש במשיחות מכחול מעודנות ובגוונים משתנים כדי להאיר את פניה ואת שמלתה הפרחונית של רומֵן, ויצר הילה חמימה סביבה. הפרח שהיא אוחזת מוסיף לרושם של נשיות טהורה ותמימה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:דיוקנאות נשים
קטגוריה:ילדים בציור
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
שייח' זאיד

**שייח' זאיד** (בערבית: **شيخ زايد**) היא עיירה פלסטינית הממוקמת מזרחית לבית לאהיא ומצפון לאזור תל אל-זעתר בג'באליה בצפון רצועת עזה. העיר הוקמה על ידי איחוד האמירויות הערביות כדי לסייע לרשות הפלסטינית בבניית מוסדות בשטח הרשות לאחר הסכמי אוסלו.

## עלות הקמת העיר
הפרויקט החל בתחילת שנות ה-2000, במימון מ"קרן אבו דאבי לפיתוח". עלות הפרויקט הסתכמה בכ-227.85 מיליון דירהם, סכום שווה ערך לכ-62 מיליון דולר אמריקאי. העיר נפתחה רשמית ב-7 במאי 2005, בנוכחותו  שר ההסברה של איחוד האמירויות הערביות שייח' עבדאללה בן זאיד אאל נהיאן אשר לבש כאפיה פלסטינית במהלך טקס הפתיחה.

## תשתיות ומתקנים
בעיירה נבנו 70 בנייני מגורים, המכילים 736 יחידות דיור, ומתגוררים בה כ-25,000 פלסטינים, שרובם איבדו את בתיהם במהלך האינתיפאדה השנייה או כתוצאה מתקיפות צה"ל.

העיירה כוללת מספר מבני ציבור, ביניהם:
* מסגד שייח' זאיד, שבנוי על פי מודל מסגד שייח' זאיד באבו דאבי.
* מסגד לנשים המכיל כ-500 נשים.
* שני בתי ספר תיכון ומכינה.
* שוק מרכזי גדול המשרת את תושבי העיר והסביבה.
* גנים ופארקי שעשועים, הפארקים היחידים בצפון רצועת עזה.
* מגרש כדורגל ואולם פיתוח גוף.
* אולם חתונות.
* מרפאה המספקת שירותים רפואיים בסיסיים.

## במלחמת חרבות ברזל
ערב פרוץ טבח שבעה באוקטובר התגוררו בשייח' זאיד בכירים רבים בחמאס. הוקמו בעיר מוצבי חמאס ששימשו בין היתר את כוחות הנוח'בה, ונמצאו בלב האוכלוסייה האזרחית.

בראשית התמרון הקרקעי ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל כוח של חטיבת גבעתי פשט על העיר ומצא בה תשתיות טרור רבות, בהן אמצעי לחימה בתוך מסגד ובית ספר, וכן מנהרה בעומק של כ-50 מטרים.

במהלך שנות המלחמה 2023 ו-2024, העיר ספגה הפצצות כבדות, שהרסו את רוב בתיה. מגדלי מגורים רבים נהרסו וגרמו לעקירתם של אלפי תושבים.

## הערות שוליים

קטגוריה:רצועת עזה: עיירות
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-2005
עונת 2000/2001 בליגת העל הארגנטינאית

**עונת 2000/2001 בליגת העל הארגנטינאית** הייתה העונה ה-110 של הליגה שמנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל הארגנטינאית. העונה התנהלה בשיטת אפרטורה וקלאוסורה.

משחקי העונה החלו ב-28 ביולי 2000 והסתיימו ב-11 ביולי 2001.  

בהתאם לתוצאות של העונה הקודמת פרו קאריל אואסטה, חימנסיה חוחוי ואינסטיטוטו דה קורדובה ירדו לליגת משנה. במקומם עלו הורקאן, לוס אנדס ואלמגרו.

מספר הקבוצות היה 20. העונה הסדירה כללה 2 תחרויות עם 19 סיבובים כ"א. על ניצחון במשחק הוענקו 3 נקודות. במקרה של תיקו הקבוצות זכו בנקודה בודדת.

מנצחי התחרויות הסדירות ו-3 קבוצות נוספות העפילו לגביע ליברטדורס 2002. 

לקביעת היורדות לליגה משנה הוכנה טבלה של הישגי הקבוצות בעונות 1997/1998, 1998/1999 ו-1999/2000. 2 קבוצות אחרונות בטבלה זו ירדו ליגה. 2 קבוצות נוספות שיחקו משחקי מבחן נגד קבוצות מליגת המשנה הארגנטינאית.

בוקה ג'וניורס זכתה בתחרות אפרטורה (התואר ה-25 של הקבוצה), בהמשך סן לורנסו זכתה בתחרות קאלוסורה (התואר ה-13). הקבוצות העפילה לגביע ליברטדורס 2002. בנוסף העפילו ריבר פלייט, טאז'רס וולס סארספילד על בסיס תוצאות העונה.

בהתאם לטבלת הישגים בעונות קודמות לוס אנדס ואלמגרו ירדו ליגה. בלגראנו וארחנטינוס ג'וניורס שיחקו משחקי השרדות ונותרו בליגה הבכירה.

חואן פאבלו אנחל מריבר פלייט כבש 13 שערים וזכה בתואר מלך השערים של אפרטורה. ברנרדו רומאו מסן לורנסו כבש 15 שערים וזכה בתואר מלך השערים של קלאוסורה. 

פרס כדורגלן השנה בארגנטינה הוענק ל|חואן רומן ריקלמה מבוקה ג'וניורס בפעם השנייה ברציפות.

### תחרות אפרטורה

התחרות החלה ב-28 ביולי והסתיימה ב-18 בדצמבר.  

### התחרות קלאוסורה

התחרות החלה ב-11 בפברואר והסתיימה ב-27 ביולי.  

## קישורים חיצוניים

* נתונים מפורטים מאתר rsssf
* נתונים מאתר worldfootball apertura
* נתונים מאתר worldfootball clausura
* נתונים מאתר bdfutbol

## הערות שוליים

קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-2000
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-2001
קטגוריה:עונות בליגת העל הארגנטינאית
קטגוריה:2000 באמריקה הדרומית
קטגוריה:2001 באמריקה הדרומית
ארבע עונות השנה

"**ארבע עונות השנה**" הוא אלבומו השני של הזמר-יוצר אולי דנון, שיצא ב-14 בפברואר 2022.

## הפקה
כתיבת האלבום התבצעה במהלך התפרצות מגפת הקורונה בישראל, ותכניו הושפעו מתקופת הכתיבה. את האלבום הפיק עומר שונברגר (אותו הכיר דנון בעת העבודה על אלבום המחווה לאלבום שיר טיול של אביתר בנאי), שגם ניגן על גיטרה חשמלית, גיטרה קלאסית, גיטרה בס, קלידים, סינתיסייזר וסיפק קולות. בשניים מהשירים ניגן יובל גרעין על תופים, ובשיר אחד ניגן איתמר שץ על סקסופון גבוה.

שלושה משירי האלבום התפרסמו לפני צאתו כסינגלים. "בין הענפים (אבודה ביפן)" התפרסם כסינגל ב-28 בפברואר 2021. "בכבישים" התפרסם כסינגל ב-12 באוגוסט 2021, עם וידאו קליפ בכיכוב עונג אפרון ונעמה שולמן, ובבימוי עמליה זילברשץ-בנאי. שיר הנושא של האלבום, "ארבע עונות השנה", יצא כסינגל ב-23 בינואר 2022.

## סגנון
הסגנון המוזיקלי של האלבום תואר כשילוב בין אמביינט עדין לאינדי רוק דרמטי. מילות השירים עוסקות בנושאים רבים, בהם אהבה, אבל, בדידות, אופטימיות ומוות, ומתארות את תקופת מגפת הקורונה באופן אפוקליפטי.

## קבלה וביקורת
האלבום זכה לביקורות משבחות. תימורה לסינגר כתבה כי מדובר ב. בביקורתם על שירי האלבום השוו אורלי יניב ויואב קוטנר בין כתיבתו של דנון לבין זו של גבריאל בלחסן, ובין השירה שלו לזו של אריק איינשטיין. מבקר התרבות נדב מנוחין מוואלה כינה את האלבום "אלבום השנה באינדי הישראלי".

## רשימת השירים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי רוק ישראליים
אסטון מרטין AMR25

**אסטון מרטין AMR25** (באנגלית: **Aston Martin AMR25**) היא מכונית פורמולה 1 שתוכננה ופותחה על ידי קבוצת אסטון מרטין כדי להתחרות בעונת 2025 של פורמולה 1. זוהי מכונית הפורמולה 1 החמישית שפותחה על ידי אסטון מרטין מאז חזרתה לספורט בעונת 2021.

ב-AMR25 נוהגים אלוף העולם לשעבר פרננדו אלונסו וחברו לקבוצה לאנס סטרול. בתפקיד הנהגים המחליפים משמשים פליפה דרוגוביץ' וסטופל ונדורן.

## רקע
### צביעה
כל עשר הקבוצות, כולל אסטון מרטין, חשפו את צביעת המכונית שלהן ב-18 בפברואר 2025 באירוע השקה ייעודי.

במהלך גרנד פרי סין, הקבוצה חלקה כבוד לאדי ג'ורדן (מייסד ג'ורדן גרנד פרי, הגלגול המקורי של הקבוצה), שנפטר זמן קצר לפני סוף השבוע של המרוץ. שמו וסמל קבוצתו, בתוספת עלה אדום המסמל לב, הופיעו על צד המכונית ועל הכנף האחורית.

### פיתוח

ה-AMR25 נבדלת מה-AMR24 בכנף קדמית חדשה, תאי צד (sidepods) חדשים, ומישור כנף עליון מנותק. עיצוב תאי הצד והמרכב החדש משלימים זאת, ומאפשרים ניהול טוב יותר של זרימת האוויר מתחת למכונית ומעל לכנף האחורית. ל-AMR25 יש מתלי מוט דחיף (push-rod) מלפנים ומאחור. עיצוב הרצפה שופר כדי לשפר את זרימת האוויר תחת המכונית.

ה-AMR25 תהיה מכונית אסטון מרטין האחרונה שתשתמש ביחידות כוח של מרצדס, שכן הקבוצה חתמה על הסכם עם הונדה לשימוש במנועיהן החל מעונת 2026.

## תוצאות בפורמולה 1




## קישורים חיצוניים

*  

* 

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:מכוניות פורמולה 1 עונת 2025
קטגוריה:רכבי אסטון מרטין
ויקטור פרוקופנקו

**=ויקטור יבהניוביץ' פרוקופנקוב**' (באוקראינית: **Віктор Євгенович Прокопенко**); (24 באוקטובר 1944 - 18 באוגוסט 2007 ) היה כדורגלן ומאמן כדורגל סובייטי-אוקראיני. היה מאמנה הראשון של הנבחרת הלאומית של אוקראינה.
## קריירת שחקן
ויקטור פרוקופנקו נולד במריופול. בצעירותו שיחק בקבוצת חובבים של מפעל פלדה בעיר (בו הוא עבד). את שירותו הצבאי עשה בקבוצת הכוחות הסובייטיים בגרמניה, שם שיחק בקבוצת הכדורגל של הצבא. לאחר השירות הצבאי, שיחק בקבוצת ניבה ויניצה מהליגה הסובייטית השנייה. בשנת 1969 עבר לקבוצת צ'רנומורץ אודסה מהליגה הבכירה. בהמשך שיחק בשחטאר דונצק ולוקומוטיב חרסון. לקרת סוף קריירת הכדורגלן שלו חזר לצ'רנומורץ אודסה. בשנת 1976.
## קריירת אימון
לאחר פרישה ממשחק פעיל הצטרף לצוות האימון של צ'רנומורץ אודסה. בשנת 1982, לאחר הדחת ניקיטה סימוניאן מתפקיד המאמן הראשי של הקבוצה, מונה פרוקופנקו במקומו. הוא אימן את הקבוצה במשך 4 שנים, במהלכן הייתה הקבוצה בצמרת ליגת העל הסובייטית והשתתפה גם בגביע אופ"א. בסיום עונת 1986 ירדה צ'רנומורץ אודסה מליגת העל הסובייטית לליגה הראשונה ובעקבות כך פוטר פרוקופנקו מתפקידו. הוא עבר לאמן את קבוצת רוטור וולגוגרד מהליגה הסובייטית הראשונה. בשנה ראשונה שלו בקבוצה הצליח להשאיר אותה בליגה הראשונה ובשנתו השנייה - הצליח להעלות את הקבוצה לליגת העל. 

בשנת 1989 חזר פרוקופנקו לאמן את צ'רנומורץ אודסה (שבינתיים הצליחה לחזור לליגת העל הסובייטית). הוא אימן את הקבוצה בתקופת התפרקות ברית המועצות וכינון ליגת העל האוקראינית. בשנת 1992 היה בין מקימי הנבחרת הלאומית של אוקראינה והיה למאמן הראשון שלה. הוא החזיק בתפקיד כחצי שנה וחזר לאמן את צ'רנומורץ אודסה. בשנת 1994 נסע לרוסיה, שם מונה למאמן של קבוצת רוטור וולגוגרד. הוא אימן את הקבוצה במשך חמש שנים. בשנתיים הראשונות הייתה הקבוצה בצמרת הליגה הרוסית, אך בהמשך ירדה לאמצע הטבלה. את עונת 1998/1999 היא סיימה במקום 11. בתום עונה זו התפטר פרוקופנקו מתפקידו. 

הוא זומן על ידי רינאט אחמטוב לתפקיד מאמן ראשי של שחטאר דונצק. הוא אימן את הקבוצה במשך שתי עונות, במהלכן זכתה הקבוצה בגביע אוקראינה, אך הפסידה את מאבק על האליפות לדינמו קייב. פרוקופנקו התפטר מתפקיד המאמן, בעקבות הפסד האליפות, אך נשאר במועדון בתפקיד סגן הנשיא. באפריל 2002 עזב את שחטאר, כדי לאמן את דינמו מוסקבה. בסוף 2003 עזב את דינמו וחזר לאוקראינה. הוא המשיך למלא תפקידים בהנהלת שחטאר דונצק. בשנת 2004 מילא לתקופה קצרה את תפקיד המאמן הראשי של שחטאר, לאחר התפטרותו של ברנד שוסטר. 

בשנת 2006 נכנס פרוקופנקו לפוליטיקה - הוא נבחר לפרלמנט האוקראיני מטעם מפלגת האזורים. ויקטור פרוקופנקו מת באופן פתאומי בביתו באודסה ב-18 באוגוסט 2007 כתוצאה משבץ מוחי. 
## תארים
;כמאמן
* הגביע האוקראיני (3) - 1992, 1993/1994, 2000/2001
* גביע הפדרציה הסובייטי - 1990

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:כדורגלנים סובייטים
קטגוריה:חלוצי כדורגל סובייטים
קטגוריה:כדורגלני צ'רנומורץ אודסה
קטגוריה:כדורגלני ניבה ויניצה
קטגוריה:כדורגלני שחטאר דונצק
קטגוריה:כדורגלני קריסטל חרסון
קטגוריה:מאמני כדורגל סובייטים
קטגוריה:מאמני כדורגל אוקראינים
קטגוריה:מאמני נבחרת אוקראינה בכדורגל
קטגוריה:מאמני שחטאר דונצק
קטגוריה:מאמני דינמו מוסקבה (כדורגל)
קטגוריה:חברי המועצה העליונה של אוקראינה
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1944
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-2007
ניק דיאז

**ניקולס רוברט דיאז** (נולד ב-2 באוגוסט 1983 במסטוקטון, קליפורניה) הוא לוחם אמריקאי באמנויות לחימה משולבות, שחתום ב-UFC. הוא החל את הקריירה המקצועית שלו בשנת 2001. הוא גם נלחם עבור PRIDE, Strikeforce, EliteXC, WEC, DREAM ו-Shooto. הוא היה אלוף משקל חצי-משקל של ה-WEC בשנת 2003 ואלוף משקל חצי-משקל של Strikeforce בין השנים 2010 ל-2011.

בנוסף לכישוריו באיגרוף ובג'יו ג'יטסו, הוא ידוע כבעל סיבולת מהטובות ביותר ב-UFC. הוא גם נודע בזכות כנותו הישיר, מה שזיכה אותו בקרבות נגד יריבים ידועי שם.

הוא גם אחיו הגדול של נייט דיאז, גם הוא לוחם באמנויות לחימה משולבות.

## ביוגרפיה
ניק דיאז גדל בסטוקטון, קליפורניה עם אמו, אביו החורג, אחותו ואחיו נייט דיאז. הוא מתאר את ילדותו כקשה עקב השפעת הכנופיות בסטוקטון. הוא למד בתיכון הציבורי טוקאי בלודי אך נשר מלימודיו כדי להמשיך את תשוקתו לספורט לחימה.

הוא קודם לחגורה שחורה בג'יו ג'יטסו ברזילאי על ידי סזאר גרייסי ב-8 mai 2007 והוא מתאמן באקדמיית  בפלזנט היל.

## רקע באמנויות לחימה משולבות
דיאז מעולם לא הועמד לדין ונוקאאוט רק 3 פעמים (עצירת רופא אחת) ב-37 קרבות.

הוא ידוע באופיו הלוחמני ובסגנון הלחימה שלו, שלעיתים קרובות פרובוקטיבי.

ב-2013 לאחר תבוסתו לז'ורז' סנט-פייר, הוא הודיע, שוב, על פרישתו מהספורט. עם זאת, הוא נשאר בעולם ה-MMA כנשיא הארגון שבסיסו בסטוקטון, אותו הקים לכבוד האירוע, .

### חזרה חדשה ל-UFC
סוֹף 2014, חזרתו לתחרויות מתוכננת ב-31 2015 נגד אלוף משקל הביניים לשעבר אנדרסון סילבה, ב-בלאס וגאס. סילבה חוזר לאחר מכן מפציעה שספג 2013 בניסיון להחזיר לעצמו את תוארו, בעוד דיאז נשאר מחוץ לתחרות במשך כמעט שנתיים. דיאז, שתמיד היה מיומן בפרובוקציות, הפסיד בהחלטה פה אחד בקרב המרכזי של הערב.

בימים שלאחר מכן, תוצאות בדיקות מניעת סימום חשפו את נוכחותם של דרוסטנולון ואנדרוסטון בדמו של אנדרסון סילבה. ניק דיאז נמצא חיובי לטטרהידרוקנבינול (THC) בפעם השלישית בקריירה שלו. 2015 תוצאת הפגישה משתנה ל" ללא החלטה " על ידי ועדת האתלטיקה של נבדה. בתחילה, נאסר עליו להילחם למשך חמש שנים, אך הודות לתמיכת אוהדיו ולוחמים אחרים, עונשו הופחת ל-18 חודשים.

דיאז מעולם לא זכה באליפות ה-UFC אך היה נלחם מול אגדות כמו: ג'ורג' סנט פייר ואנדרסון סילבה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו
הנפת מטאטא

[250px|ממוזער|שמאל|מטאטא מונף על תורן הספינה האמריקאית USS Wahoo ב[פרל הארבור, 1943]]
**הנפת מטאטא** היא מנהג ימי של הנפת מטאטא על התורן של ספינה בצי לאחר קרב או בחזרה ממשימה, לאות ניצחון על האויב והצלחה מלאה של המשימה. שורש המנהג הוא באדמירל מרטן טרומפ, אשר הניף מטאטא על תורן ספינתו לאחר ניצחונו המלא על הצי האנגלי ב-1653, לאות כי ניקה את הים הבלטי מנוכחות אנגלית.

## שימושים והתייחסויות
250px|ממוזער|שמאל|הנפת מטאטא על תורן ספינה בחיל הים הישראלי
ב-1891 ראה אור שיר בשם *The admiral's broom* מאת פרדריק אדוארד ותרלי ופרדריק בראון. השיר זכה להצלחה בעת מלחמת העולם הראשונה על ידי

בלילה שבין ה-6 ל- 7 באוקטובר 1973, בעת מלחמת יום כיפור, התקיים קרב טילים מול חופי סוריה. ספינות  שייטת ספינות הטילים הצליחו לסכל התקפה סורית. עם כניסתן של הספניות למים הטריטוריאליים של ישראל, ביקשו מפקדי הספינות להניף מטאטא לאות ניצחון, אך מפקד השייטת, שראה בכך התרברבות מיותרת, מנע זאת.

באפריל 2003 הניפה הצוללת האמריקאית (SSN-773) Cheyenne מטאטא לאחר הצלחה מלאה של פעולת ירי טילי טומהוק על מטרות ממשל וצבא עיראק במסגרת מלחמת עיראק, כאשר כל הטילים פגעו במטרותיהם באופן מושלם.

## הערות שוליים

קטגוריה:ימאות
אמא פלוטו

**אמא פלוטו** (באנגלית: **Mother Pluto**) הוא סרט הנפשה קצר מסדרת הסרטים "סימפוניות טיפשיות" שיצא לאקרנים ב-14 בנובמבר 1936, בבימויו של וילפרד ג'קסון. הסרט המונפש מציג את דמותו של פלוטו.

## עלילה
הסרט מתחיל בחצר משק עם תרנגולת במלונה של פלוטו. היא מבחינה בפרפר ויוצאת אחריו, לאחר שהסתירה את כל הביצים מתחת לחציר במלונה של פלוטו כדי שאף אחד לא יגנוב אותן. לאחר שהיא עוזבת, פלוטו חוזר ומכרסם עצם במלונה שלו.

פלוטו מרגיש משהו מתחתיו ושומע רעש כלשהו. אז בקע אפרוח ופלוטו מופתע מאוד. כל שאר האפרוחים בוקעים ועוקבים אחרי פלוטו החוצה. הוא מנסה להימלט מהם שהוא הולך מעבר לגדר, אך האפרוחים עוברים דרך חורי הגדר כדי לעקוב אחריו. האפרוחים משחקים עם פלוטו עד שהם מוסחים על ידי חגב ופלוטו מנצל זאת כדי להתרחק מהאפרוח. כשהוא מבחין שאחד האפרוחים נסער לאחר שבלע את החגב, הוא מנחם אותו ומתחיל ליהנות מלהיות אמא.

התרנגולת חוזרת למלונה של פלוטו רק כדי לגלות שהאפרוחים שלה בקעו ונעלמו. לאחר שמצאה אותם עם פלוטו, היא ופלוטו רבים על האפרוחים. התרנגולת הולכת לתרנגול כדי לעזור לה להחזיר את האפרוחים שלה. התרנגול ופלוטו נלחמים בזמן שהאפרוחים נכנסים למלונה שלו. פלוטו, עייף מהקרב, חוזר למלונה שלו. הוא נזכר בזמנו עם האפרוחים עד שהם מופיעים. פלוטו מחבק אותם והם חיים באושר ועושר.

## מדבבים
* פלוטו: פינטו קולוויג
* התרנגולת: פלורנס גיל

## עיבוד קומיקס
רצועת הקומיקס של יום ראשון "סימפוניות טיפשיות" הוציאה עיבוד בן חודשיים של "אמא פלוטו" בין ה-14 באוגוסט ל-16 באוקטובר 1938.

## מדיה ביתית
הסרט הקצר הופץ ב-4 בדצמבר 2001 ב-DVD "אוצרות וולט דיסני: סימפוניות טיפשיות - קלאסיקות מונפשות מוזיקליות היסטוריות".

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי אנימציה על ידידות
קטגוריה:סימפוניות טיפשיות
קטגוריה:סרטי 1936
שני הדר

**שני הדר** (נולדה ב-17 באפריל 1974) היא סופרת, אשת תקשורת ויזמת חברתית ישראלית. ספרה "חג המשק", שיצא לאור ב-2022, הפך לרב-מכר. ספרה השני, "שדות גולדברג", יצא לאור ב-2025, שניהם בהוצאת כנרת, זמורה, דביר.

## ראשית חייה
הדר נולדה בקיבוץ החותרים ולה ארבע אחיות ואח. בצבא שירתה ביחידת המזל"טים של חיל המודיעין.

במהלך מלחמת חרבות ברזל גויסה לשירות מילואים כסופרת. לאחר שערכה עשרות רבות של ראיונות עם לוחמי ומפקדי הגדוד ועם בנות זוגם על חוויותיהם מאז 7 באוקטובר, והיא מעבדת ומתעדת אותם לסיפור של הגדוד ושל מלחמת חרבות ברזל כולה.

## קריירה

הדר עבדה כ־20 שנה כמעצבת ועורכת גרפית. כתבה טורים אישיים בעיתונות, בין היתר בעיתוני התנועה הקיבוצית. היא ייסדה את "פֶּה־ריפריה מדברת", מאגר של מרצים מהפריפריה, והגישה תוכניות רדיו בתחנות אזוריות. כיום היא מרצה ומנחה סדנאות כתיבה במסגרות שונות, בין היתר בבית הספר "המגירה" של הוצאת כנרת זמורה דביר ובשיתוף עם אגף שיקום נכים ואגף משפחות, הנצחה ומורשת במשרד הביטחון.

ספרה הראשון, "**חג המשק**", יצא ב־2022 והפך לרב-מכר. העלילה מתרחשת בשנת 2002 בקיבוץ הבדיוני עין־הנוטר. במקביל להיערכות לחגיגות "חג המשק", אירוע המציין שישה עשורים להקמת הקיבוץ, שורר מתח רב סביב "היום הקובע", שבו יוחלט כיצד יחולקו הדירות בקיבוץ, הנמצא בעיצומו של תהליך הפרטה סוער. במרכז הסערה הזו עומדת אריאלה (אלה) צביאלי, אישה השואפת לפרוץ דרך חדשה בחייה, שנקלעו למבוי סתום במשך שנים. מדובר לכאורה בסיפור אהבה קליל (קומדיה רומנטית), אולם בה בעת הוא נושא עמו מטען אידאולוגי משמעותי. חייה של אלה מושפעים מקוד תרבותי שבו גם פעולות אישיות לחלוטין, כמו מדידת בגדים או הרגלי שינה, היו כפופות לחוקי הקולקטיב, בין אם זה לעיני המטפלות או במסגרת הלינה המשותפת. איתמר מרילוס כתב בביקורת על הספר: הדר מצליחה למצות כאן את החוויה הישראלית במיטבה של סוף המאה שעברה והשנים הראשונות של תחילת המילניום. היא צובעת את חיי הקיבוץ בחיות, בצבעוניות ובהומור, זאת לצד המכאובים וטראומות העבר. כמי שמוצא את עצמו מתחבר לספרים ששוחטים פרות קדושות אבל עושים זאת בחן ובנימה נוסטלגית – קל היה לי ליהנות מהקריאה.ספרה השני, "**שדות גולדברג**", (רמז לשיר "שדות גולדברג" של מאיר אריאל) יצא לאור ב-2025 ועוסק בחיי המושב ובדמותה של דורית גולדברג-רוטשילד. מדובר על פניו בסיפור פרטי של אישה בת 48 במושב קטן בגליל התחתון, אבל הוא גם סיפור ישראלי ואוניברסלי של חיפוש מתמיד אחר בית, שטח פיזי ומרחב נפשי, שורשים ושייכות, והוא מתכתב עם החברה והתרבות הישראלית, עוד מימי התנ"ך.

## פעילותה הציבורית
הדר שותפה ב"קואליציית האימהות", איחוד של 70 ארגוני נשים ישראליים שמטרתו להגביר את הקולות הקוראים להשבת החטופים וסיום המלחמה בעזה. היא יזמה, הזניקה וצעדה בראש "מסע האימהות".

היא מתחזקת חשבון X תחת השם אלה צביאלי (שהוא שמה של גיבורת ספרה הראשון) עם אלפי עוקבים, שבו בין היתר היא מבקרת את פעולות הממשלה ומוחה נגדן. ציוציה זוכים לאלפי צפיות.

## חיים אישיים
נשואה ואם לשלושה. גרה במושב שדמות דבורה, בגליל התחתון.

## ספריה
* **חג המשק**, הוצאת כנרת, זמורה, דביר, 2022 
* **שדות גולדברג**, הוצאת כנרת, זמורה, דביר, 2025 

## קישורים חיצוניים

* 
* "חג המשק": קומדיה רומנטית קיבוצניקית, מה שכרוך, כאן 11, 20 ביולי 2022
* 
* 

### על יצירתה
#### על חג המשק
* 
* 

#### על שדות גולדברג
* שאול אולמרט, שדות גולדברג באתר סיפור טוב

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:החותרים: אישים
קטגוריה:שדמות דבורה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1974
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1974
בית IPC (חיפה)

**בית IPC** הוא מבנה מ-1932, ברחוב הגפן בחיפה, שנבנה עבור הנהלת חברת הנפט העיראקית IPC שהייתה תאגיד בינלאומי שניהל את הזרמת דלק גולמי מעיראק לחיפה, זיקוקו ושינועו לאירופה וארצות הברית. במקור היו למבנה שלוש קומות אך במסגרת שיפוץ המקום קיבלו הבעלים אישור להוסיף שתי קומות (במסגרת התחדשות עירונית).

## רקע
מלחמת העולם הראשונה הבהירה לכל מעצמות העולם את חשיבות מקורות האנרגיה כבסיס לעצמאות ועוצמה ולכן בסיום המלחמה שמו להן למטרה להשתלט על שדות הפקת נפט כאמצעי להבטיח עצמאות כלכלית. המזרח התיכון עתיר האנרגיה היה יעד ראשון לתהליך זה ובמיוחד מרחב מסופוטמיה, שהיה עד המלחמה בשליטת האימפריה העות'מאנית שהפסידה במלחמה ונסוגה ממרחב זה.

למימוש התוכניות לשאיבת נפט נוסדה ביולי 1928 חברת IPC (חברת הנפט העיראקית, Iraq Petroleum Company) כשיתוף פעולה בין מספר חברות נפט בינלאומיות. מטרת התאגיד הייתה לחפש מאגרי נפט במסופוטמיה (לימים עיראק), לשאוב את הנפט ולחלק אותו לשותפים בתאגיד בהתאם לחלקם היחסי.

## ההיסטוריה של המבנה
ב-1934 הושלמה הנחת צינור הנפט כירכוכ–חיפה שהעביר נפט משדות הנפט בכירכוכ, עיראק, דרך ירדן לחיפה. תחילה שווק הנפט הגולמי לשותפות בתאגיד אך ב-1939 החלה IPC לקדם בניית בית זיקוק לעיבוד הנפט הגולמי. פעילויות אלו הפכו את ארץ ישראל המנדטורית למרכז הפעילות של החברה שבחרה לרכז בחיפה את פעילותה ולפתוח בקרבת הנמל את מטה החברה.

ב-1932 בנה בעל הנכסים החיפאי, עזיז כ'יאט, בית משרדים ברחוב הגפן 4, מעל המושבה הגרמנית עבור חברת IPC והנהלת המכס הבריטי. הבנייה התעכבה בגלל שביתה של פועלי הבנייה אך בסופו של דבר נמסר הבניין לחברות. בהמשך רכשה IPC את המבנה והמשיכה לפעול ממנו.

ב-1948, לאחר מלחמת העצמאות והקמת מדינת ישראל, המשיכו החברות הזרות לפעול בישראל אך החל תהליך העברת האחריות על תשתיות הנפט מחברות אלו לחברות ממשלתיות. כך למשל המשיכה חברת של להפעיל את מערך הזיקוק והשינוע של הדלקים וב-1958 רכשה ממשלת ישראל (בשיתוף אייזיק וולפסון) את הנכסים של "של" ואת הבעלות על בתי זיקוק לנפט ושינתה את שם החברה לפז. גם חברת IPC המשיכה לפעול בישראל לאחר 1948 אך עם הפסקת הזרמת הנפט הגולמי בצינור הנפט כירכוכ–חיפה ירדה החשיבות של החברה ובשנות ה-50 הועברו עסקיה לחברת תשתיות אנרגיה. 

עם יציאתה של IPC מישראל נכנסה למשרדיה, ברחוב הגפן, הנהלת חברת "של" שהייתה בעלת בתי הזיקוק. לאחר העברת בתי הזיקוק לחברת פז פעלה פז מתוך המשרדים בבית IPC.

לאחר מעבר חברת פז למשרדים חלופיים פעלו בבניין גופים אזרחיים עירוניים כמו מחלקת החינוך העירונית. בשנים 1980–1984 פעל במקום הארכיון העירוני. בסופו של דבר נמכר הבניין לחברה פרטית שמפעילה במקום מוסד סיעודי.

המבנה מוגדר כאתר לשימור על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.

## תיאור המבנה
במקור כלל המבנה שלוש קומות והוא נבנה מאבן בסגנון אקלקטי. חזיתו, הפונה לרחוב הגפן, נבנתה סביב חצר פנימית בצורת האות ח' כך שהכניסה לבניין נמצאת קצה חצר זו. לאחר שהבניין עבר לידיים פרטיות 

## בית IPC בתחנת הכוח
ב-1939 הקימה IPC בניין אבן נוסף במתחם תחנת הכוח חיפה ששימש למגוריהם של עובדי החברה. לאחר הקמת מדינת ישראל נרכש המבנה על ידי חברת החשמל והפך לחלק מתחנת הכוח ומשמש למעבדות של תחנת הכוח. שוקם בשנים 2018–2019.

## קישורים חיצוניים

* בית IPC, באתר "נוסטלגיה"

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:חיפה: מבנים לשימור
קטגוריה:חיפה: היסטוריה
קטגוריה:אתרי מורשת במחוז חיפה
קטגוריה:חברת הנפט העיראקית
איש עם שק הכסף וחנפנים

**איש עם שק הכסף וחנפנים** (בהולנדית: **Man met de geldzak en vleiers**) הוא ציור שמן על לוח מאת הצייר הפלמי פיטר ברויגל הבן, המתוארך לסביבות שנת 1592. היצירה מתארת סצנה סאטירית המבוססת על פתגם פלמי עממי, שבמרכזה דמות גבר אמיד המושך אחריו חנפנים הנכנסים אל תוך אחוריו. הציור מבוצע בטכניקה חופשית ורוויית הומור שחור, ומשקף את נטייתו של ברויגל הבן לעסוק בפגמי האדם ובביקורת חברתית באמצעות דימויים גסים אך מושחזים. היצירה שמורה כיום באוסף ליידן.

## תיאור היצירה
הציור מציג קומפוזיציה עגולה ובה דמות גבר גדול ממדים, עירום מהמותן ומטה, כורע ליד עץ ואוחז בשק מטבעות שמהם נשפך כסף מתחת לבית השחי שלו. בגבו נפתח חלל פעור, המזכיר את אחוריו, ולתוכו זוחלים בזה אחר זה חנפנים קטני קומה. אחד מהם לבוש בגלימה חומה עם ברדס, המזוהה ככנראה נזיר פרנסיסקני – רמז לכך שגם אנשי דת משתתפים בחנופה. הרקע כולל נוף כפרי עם עץ נוסף ובית במרחק, והסצנה כולה מתוארת בגוונים חמים ובמרקם צבע חופשי עם הדגשות באזורים מוארים של הבגדים. קווי המתאר צוירו ישירות על הקרקעית, והקומפוזיציה עוקבת באדיקות אחר הרישום המקדים.

## פרשנות
היצירה מבוססת על פתגם פלמי עממי שמהותו היא כי עושר מושך חנפנים, וניסוחו המושחז קושר בין כסף לבין כניעה משפילה: "מאחר שכל כך הרבה כסף נכנס לשקי, כל העולם נכנס לתוך החור שלי". הדימוי הבוטה זוכה לטיפול סאטירי בידי ברויגל הבן, הממחיש את כוח המשיכה של העושר גם על דמויות מהעולם הרוחני. הציור מתבסס על תחריט מאת יוהאנס ויריקס משנת 1568, שהיה חלק מסדרת "שנים־עשר פתגמים". בדימוי המקורי הופיעה הכתובת הן בהולנדית והן בצרפתית, והן הבהירו את הפיתוי של העשיר לחלוק את עושרו ואת נכונות הזולת "לזחול אל תוך החור" תמורת טובת הנאה.
ברויגל הבן שמר על הקומפוזיציה הכללית של ויריקס, אך ערך שינויים מהותיים: הוא ויתר על היד המעניקה מטבעות, והעדיף להציג את הכסף נשפך ישירות מן השק. כן שינה את צורת השק, והוסיף עץ ובית ברקע. דימוי זה זכה לפופולריות רבה ונעשה בו שימוש נוסף בתחריט של יאן תאודור דה ברי, דבר המצביע על התפוצה הרחבה של הפתגם ושל הסאטירה הכרוכה בו.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים באוסף ליידן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-16
פרננדו סאבדרה

**פרננדו סאבדרה** (10 באוקטובר 1849 – 1 במאי 1922) הוא שם משמעותי בעולם השחמט, לא בשל כישרונו כשחקן, אלא בזכות תרומתו הייחודית והמשמעותית כמחברו של אטיוד מפורסם (endgame study). הוא הונצח בזכות אחד מהסיומים המפורסמים והמלמדים ביותר בהיסטוריה, הידוע בפשטות כעמדת סאבדרה (Saavedra Position).

## חייו ורקעו
סאבדרה נולד בסביליה, ספרד, בשנת 1849, והיה כומר ספרדי. אף שהיה שחמטאי חובב, השפעתו האמיתית על המשחק נבעה מתובנה שהייתה לו במהלך שהותו בגלאזגו, סקוטלנד, בסוף המאה ה-19. מאוחר יותר שירת במדינות שונות כחבר במסדר הדתי "הפאסיוניסטים" (Passionists), ולבסוף שב לדבלין, אירלנד, שם נפטר ב-1 במאי 1922.

## הולדת עמדת סאבדרה
סיפורה של עמדת סאבדרה מפורסם כמעט כמו האטיוד עצמו, ומדגיש מקרה יוצא דופן של "מסע יחיד" שהביא לתהילת עולם. העמדה נבעה במקורה ממשחק שנערך בשנת 1875 בין ריצ'רד פנטון ו. ראה למשל אחרי המסע ה-54.

עיתונאי שחמט ב-"Glasgow Weekly Citizen", ז'ורז' ברבייה, פרסם גרסה של סיום זה באפריל 1895, כשהוא סבור שהיא מובילה לתיקו.

הפתרון שפרסם ברבייה הראה שלאחר שלבן מקדם את הרגלי ל-ג7, שחור יכול לכפות תיקו באמצעות הכתרת הרגלי למלכה 1. ג7 צד6+ (הדרך היחידה של שחור למנוע קידום מיידי) 2. מב5 צד5+ 3. מב4 צד4+ (מסע קריטי של שחור, שנראה כאילו הוא כופה תיקו באמצעות שח נצחי או פט אם לבן יכתיר מלכה) 4. מב3 צד3+ 5. מג2 צד4! 6. ג8=מה צג4+! 7. מה:ג4 תיקו עקב פט .

אולם, היה זה החובב פרננדו סאבדרה, חבר במועדון השחמט של גלאזגו, שכשראה את העמדה המפורסמת, גילה מסע מנצח עבור לבן שברבייה ואחרים החמיצו. סאבדרה הצביע על כך שבמקום להכתיר מלכה, לבן יכול להכתיר צריח כדי לכפות ניצחון. ברבייה פרסם את התיקון של סאבדרה בטורו מ-18 במאי 1895.

6. ג8=צ!! צא4 7. מב3 (לבן מאיים על הצריח ומאיים מט ב-ג1, וכופה ניצחון.)

עמדת סאבדרה, ההסבר מדקה 12:50, יוטיוב

## חשיבותה בשחמט
עמדת סאבדרה מפורסמת מכמה סיבות:
* גלגול: זוהי אחת הדוגמאות המפורסמות והברורות ביותר ל"underpromotion" בשחמט, שבה רגלי "מגולגל" לכלי אחר מלבד מלכה (במקרה זה, צריח) כדי להשיג מטרה טקטית ספציפית (הימנעות מפט).
* יופי ועומק: אף על פי שיש בה רק ארבעה כלים, הבעיה מכילה תפניות מפתיעות, מסעי נגד מתוחכמים, ופתרון מבריק שלא היה ברור מיד לשחקנים חזקים באותה תקופה.
* ערך לימודי: היא נמצאת בשימוש נרחב בספרות שחמט ובהוראה כדי להמחיש את חשיבות החישוב המדויק, הניואנסים של קידום רגלי, ומושגי מלכודות הפט בסיומים.
* השראה: האלגנטיות והפתרון הבלתי צפוי של הבעיה העניקו השראה למחברי אטיודים רבים ליצור יצירות דומות החוקרות גלגול ונושאי סיום מורכבים.

פרננדו סאבדרה, כומר צנוע וחובב, הותיר חותם בל יימחה על ההיסטוריה של השחמט באמצעות תרומתו היחידה והמבריקה, הממשיכה לרתק ולחנך חובבי שחמט ברחבי העולם.

## קישורים חיצוניים
* Fernando Saavedra, chessscotland
* Saavedra Position, thechesswebsite
* Fernando Saavedra, arves

קטגוריה:פרובלמאים
קטגוריה:ילידי 1849
שקע איזו-בונין

[ממוזער|שקע איזו בונין הממוקם בהמשך ל[שקע מריאנה, כשביניהם מפריד רכס תת-מימי.]]
**שקע איזו-בונין** (בסינית: **伊豆・小笠原海溝 Izu–Ogasawara Kaikō**) הוא שקע אוקייני במערב האוקיינוס השקט, המורכב משקע אִיזו (בצפון) ושקע בּוּנִין בדרום, מערבית לרמת אוגסווארה.

הוא משתרע מיפן ועד לחלק הצפוני ביותר של שקע מריאנה. שקע איזו-בונין הוא שלוחה של שקע יפן. כאן, הלוח הפסיפי נוחת אל מתחת ללוח הפיליפיני, ויוצר את איי איזוּ ואיי בּוּנין במערכת קשת איזו-בונין-מריאנה.

עומקו העמוק ביותר הוא 9,826 מטרים +/- 11 מטרים, והוא נקבע ב-13 באוגוסט 2022, במהלך משלחת משותפת של Caladan Oceanic ואוניברסיטת אוסטרליה המערבית בהפעלת כלי השיט המאויש למעמקים "לימיטינג פקטור עם זאת, עומק זה לא נקבע בוודאות, על כן העומק הרשמי הוא 9,775 מ'. הנווט במשימה זו היה ויקטור וסקובו, יחד עם המומחה המדעי פרופסור קצויושי מיצ'יבאישי מאוניברסיטת נגויה. בצלילה זו, פרופסור מיצ'יבאישי הפך לאדם היפני שצלל לעומק הגדול ביותר בהיסטוריה. כמו כן, באוגוסט 2022, צולם בתעלה הדג העמוק ביותר שתועד אי פעם במצלמה, דג חילזון צעיר, בעומק של 8,336 מטרים.
## ראו גם
* חקר מעמקי הים

## הערות שוליים

קטגוריה:האוקיינוס השקט
קטגוריה:לוחות טקטוניים
קטגוריה:אסיה: גאולוגיה
קטגוריה:רעידות אדמה
קטגוריה:העתקים
קטגוריה:המרחב התת-מימי
ח'רבת תקוע

**ח'רבת תקוע** (בערבית: **خربة تقوع**) הוא כפר פלסטיני בהרי יהודה שמדרום לירושלים, המשתייך לנפת בית לחם של הרשות הפלסטינית. הכפר ממוקם בסמיכות חורבותיו של יישוב קדום המיוחס לעיר המקראית תקוע ושמו השתמר בשם הכפר.

## גאוגרפיה
הכפר ממוקם כ-8 ק"מ דרומית לבית לחם, בגובה של כ-740 מטר גובה פני הים, דרומית-מערבית לעיירה תוקוע. בשנת 1977 הוקם מצפון-מזרח לח'רבת תקוע היישוב הישראלי תקוע.

מצידו הצפון-מזרחי של הכפר ניתן לראות את ים המלח ממזרח, את הרי חברון מדרום, את בית פג'אר ואת הכפרים אום סלמונה, ג'ורת א-שמעה, מראח רבאח, ח'לת אל-חדד ואל-מנשיה מצפון-מערב.

במבט צפונה ניתן לראות את הערים ירושלים ובית לחם.

## ארכאולוגיה והיסטוריה
מעל הכפר ישנה גבעה המתנשאת לגובה של כ-825 מטרים, ועליה נמצא תל ארכאולוגי בשם תל תקוע, המזוהה עם העיר המקראית תקוע שבנחלת יהודה.

## דמוגרפיה
בין משפחות הכפר: משפחות אל-זווארה, ג'יבריל, אל-שאער, סבאח, אל-בדאן, אבו מופרח, למור, סולימאן, אל-ערוג', אל-עביאת וסובאח.

## קישורים חיצוניים
* תקוע, באתר עלמפה

## הערות שוליים

קטגוריה:נפת בית לחם
קטגוריה:יישובים ערביים המשמרים שם עברי
פרנסואה דוליסה

**פרנסואה אנדרה דוליסה** (בצרפתית: **François André Dulysse**; נולד ב-13 באפריל 1999) הוא כדורגלן האיטי-אמריקאי המשחק בעמדת הבלם בהפועל חדרה.

## קריירת מועדונים
דוליס שיחק בקבוצת בוקה יונייטד מקבוצת USSDA בפלורידה, לפני ששיחק בפורטלנד טימברס ב-2016 בזמן שסיים את לימודיו בתיכון ביברטון.

ב-2016, דוליס שיחק כדורגל מכללות באוניברסיטת מרכז פלורידה, שם ערך 23 הופעות עבור הנייטס במשך שלוש עונות. ב-2019, דוליס עבר למנהטן קולג' ושיחק 15 משחקים עבור הג'ספרס. הוא החמיץ שנה שלמה בסיום הלימודים עקב מגפת הקורונה.

במהלך לימודיו בקולג', דוליס שיחק בקבוצת פורטלנד טימברס עד גיל 23 מליגה שנייה ב-2018, ובקבוצת טרז'ר קוסט טריטונס ב-2019.

ב-9 בדצמבר 2020, הוכרז שדוליס חתמה עם ניו אינגלנד רבולושן II מליגה ראשונה ב-USL לקראת עונת 2021. ב-21 בינואר 2021, דוליס נבחר במקום ה-51 בדראפט ה-MLS של 2021 על ידי ניו אינגלנד רבולושן, מה שהבטיח את זכויותיו ב-MLS לאחר חתימתו בסגל הקבוצה הבוגרת של המועדון.

ב-10 באפריל 2021, דוליס ערך את הופעת הבכורה המקצוענית שלו, ופתח נגד פורט לודרדייל CF. דוליס לא הוכרז כשחקן חוזר לעונת 2022 של המועדון, שם הם יתחרו בקבוצת ה-MLS Next Pro החדשה שהוקמה.

דוליס חתם בסנטרל ואלי פואגו בפברואר 2022, לקראת עונתם הראשונה בליגה הראשונה של USL.

ב-6 באוגוסט 2025 חתם בהפועל חדרה מהליגה הלאומית.

## קריירה בינלאומית
דוליס ייצג את נבחרת הכדורגל הלאומית של האיטי ברמות U20 ו-U23. הוא זומן לייצג את נבחרת הכדורגל הלאומית הבוגרת של האיטי בגביע הזהב של CONCACAF 2021. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי האיטי במשחק גביע הזהב נגד קנדה ב-15 ביולי 2021.

## תארים
; אגנטיה רוגוז'ינה
*הגביע אלבני: 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קנטקי
קטגוריה:לקסינגטון (קנטקי): אישים
קטגוריה:כדורגלנים האיטים
קטגוריה:כדורגלנים אמריקאים
קטגוריה:בלמי כדורגל האיטים
קטגוריה:בלמי כדורגל אמריקאים
קטגוריה:כדורגלני הפועל חדרה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת האיטי
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים זרים באלבניה
קטגוריה:ספורטאים אמריקאים בישראל
קטגוריה:כדורגלני גביע הזהב 2021
קטגוריה:כדורגלני גביע הזהב 2025
קטגוריה:האיטים שנולדו ב-1999
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1999
מתיו ודל

**מתיו "מאט" ג'ון ודל** (באנגלית: **Mathew "Matt" John Wedel**) הוא פלאונטולוג אמריקאי. הוא פרופסור באוניברסיטת וסטרן למדעי הבריאות בקליפורניה במחלקת האנטומיה. ודל חוקר זאורופודים על כל ההיבטים שלהם ובפרט את מבנה החוליות שלהם, שקי האוויר בתוך העצמות שלהם והגודל הרב שלהם. הוא מלמד אנטומיה כללית.

הוא פרסם מאמרים בהם תיאר והגדיר את הדינוזאורים זאורופוסידון (2000) אקווילופס (2014) וברונטומרוס (2011) הוא פרסם מאמרים כיצד הדינוזאורים הגיעו לגודלם הרב.

בנוסף למחקר ודל עוסק גם בהנגשת הפלאונטולוגיה לקהל הרחב ובכתיבת ספרי ומאמרי מדע פופולרי.
ב-2016 הוא כתב ביחד עם מארק האלט את הספר "The sauropod dinosaurs : life in the age of giants" המוקדש כולו לזאורופודים.
יחד עם הפלאונטולוגים דארן נייש ומייק טיילור הוא ייסד את הבלוג Sauropod Vertebrae Picture of the Week המוקדש בעיקר לזאורופודים, אך גם לדינוזאורים אחרים ותכנים יותר משועשעים.

## קישורים חיצוניים
* פרופיל באתר PeerJ
* Sauropod Vertebrae Picture of the Week (הבלוג של ודל)
* אתר לזאורופוסידון ב-WordPress

## הערות שוליים

קטגוריה:פלאונטולוגים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו במאה ה-20
חיים מורה

חכם **חיים מורה** (בפרסית: **حاخام حئیم موره**; 1872 – ?)
היה רב, פוסק, משורר, סופר ומתרגם יהודי-איראני. נחשב לדמות מרכזית ביהדות איראן במחצית הראשונה של המאה ה־20, ובמיוחד כמי שחיבר, תרגם ופרש טקסטים תורניים ודתיים בפרסית יהודית (ג'ודאו פרסית), תוך שימוש באותיות עבריות.

אף שהיה עיוור מילדותו, נודע בזיכרונו החריף, ביצירתו הענפה, ובתרומתו להשכלה הדתית והעברית של קהילת יהודי איראן.

## ביוגרפיה
### ילדותו
חיים מורה נולד בשנת 1872 (י"ח בניסן ה'תרל"ב) בטהראן, למשפחה יהודית מסורתית. בגיל שנתיים חלה באבעבועות שחורות, ובעקבות המחלה איבד את ראייתו – עובדה שהשפיעה על מהלך חייו אך לא מנעה ממנו להפוך לדמות תורנית מובילה. אביו, חאג' מרדכי בן אליהו שיראזי, נפטר כאשר היה בן שבע בלבד. לאחר מות אביו, גדל בעיקר בביתו של סבו מצד אמו, יאדגאר בן שלמה אספהאני.

### המשך חייו
בשנת 1898, עם פתיחתו של בית הספר אליאנס טהראן, הוזמן חיים מורה ללמד מקצועות דתיים ושפה עברית. בהיותו בן 26, החל לעסוק בהוראה בבית הספר, ותוך כדי כך למד גם את השפה הצרפתית. כישוריו האינטלקטואליים, זיכרונו החריף ויכולותיו הלשוניות עוררו התפעלות. הוא שינן בעל־פה את מלוא טקסטי התורה, ספר תהילים, ספר הזוהר, תפילות היום והחג, ואף עסק בלימוד מיסטיקה יהודית, נוצרית ומוסלמית. כמו כן, רכש בקיאות נרחבת בפילוסופיה מזרחית ומערבית, והחזיק בידע מעמיק בספרות הפרסית. מורה אף חיבר שירים מעת לעת, והושפע במיוחד מהוגים ומשוררים פרסיים כמו שהאב א-דין סוהרוורדי, אל-חוסיין בן מנסור אל-חלאג' וג'לאל א-דין רומי. כתביו הושפעו מהמשוררים היהודים פרסיים עמראני ומולאנא שאהין.

מורה כתב לרוב בעברית ובצרפתית, ולעיתים הכתיב את כתביו לעוזריו, בפרסית יהודית. בין תלמידיו והמסייעים בכתיבתו נמנו דמויות בולטות כגון סולימאן חיים, שלמה כהן-צדק, ומר ברסר, מנהל בית הספר של כל ישראל חברים.

בשנת 1935 ביקר בטהראן הגאוגרף והחוקר הירושלמי אברהם יעקב ברוור, במסגרת מסע מחקר לפרס. ברוור הקדיש פסקה נלהבת לזכרו של חכם חיים מורה, אותה פרסם ביומנו "מפרשת מסעותיי בפרס" (1938):

## כתביו
* **דרך חיים** (1921) - ספר בן 292 עמודים, שנכתב בפרסית יהודית. כולל עיסוק במצוות, עיקרי הדת, עקרונות מוסריים, סקירה של ההיסטוריה העולמית מאז בריאת העולם ועד לתקופתו, ובתוכה אזכורים מתומצתים לתולדות עם ישראל ולחיי הנביאים.
* **גדולת מרדכי** (1924) - ספר בן 494 עמודים, על שם אביו, מרדכי. נחלק לשלושה חלקים:
#עיסוק בתפילה וענייני דת, בדומה לספרו הראשון.
#לוח שנה עברי מתועד מראש לשנים 1924–2240 (ה'תרפ"ד–ה'ת"ש), הנחשב ללוח העברי המתועד הראשון באיראן.
#שירים מקוריים בעברית ובפרסית, פרי עטו.
* **ביאנאת מורה** (בפירוש לעברית: מילות המורה; 1928) - ספרו האחרון, נכתב כולו בפרסית (לא באות עברית) ועוסק בענייני מוסר, הדרכה רוחנית ורעיונות אישיים.

## חייו האישיים
בהגיעו לגיל 20, נשא חיים מורה לאישה את לנה בולנדיאן. לשניים נולדו בן ושלוש בנות. בנו, אברהם (איברהים) מורה, הלך בעקבות אביו באהבתו לתרבות ולחכמה, והיה לדמות מוכרת בקהילה היהודית בטהראן. הוא מונה לסגן יושב־הראש של האגודה היהודית של טהראן, תפקיד בעל חשיבות ציבורית בקרב יהודי איראן.

## ראו גם
* יהדות איראן
* קהילת יהודי טהראן
* פרסית יהודית
* שלמה כהן-צדק
* סולימאן חיים

## קישורים חיצוניים
* חכם חיים מורה באתר האנציקלופדיה איראניקה
* חכם חיים מורה באתר שבעה דורות

## הערות שוליים

קטגוריה:נפטרים ב-1942
קטגוריה:טהראן: רבנים
קטגוריה:יהדות טהראן: אישים
קטגוריה:ילידי 1872
פאטמה אכ׳תסארי

**פאטמה אכ׳תסארי** (בפרסית: فاطمه اختסاري; נולדה באפריל 1986) היא משוררת, סופרת ומתרגמת איראנית. היא נחשבת לאחת הקולות המרכזיים של זרם ה"עזאל הפוסטמודרני" בשירה האיראנית העכשווית. שירתה מתאפיינת בשילוב בין שפה מסורתית לעולם מושגים מודרני, ובכתיבה פוליטית ונשית מובהקת. במשך שנים הייתה שותפה ליצירה ספרותית עם המשורר האיראני מהדי מוסאווי.

## פעילות ספרותית
אכ׳תסארי נחשבת לאחת הנציגות הבולטות של זרם הגזל הפוסט-מודרני באיראן. היא החלה לפרסם שירה בסגנון זה בתחילת שנות ה-2000, ושירתה מאופיינת בשימוש בשפה יומיומית, בהומור, באירוניה ובנושאים חברתיים ונשיים. שיריה התפרסמו במספר מגזינים ספרותיים, ובמהלך השנים השתתפה והובילה סדנאות כתיבה רבות באיראן.

בשנים 2010–2013, שיתוף הפעולה שלה עם המשורר מהדי מוסאווי הביא לפרסום רחב יותר של זרם הגזל הפוסט-מודרני ולפופולריות של שירת מחאה פוליטית וחברתית.

## פרסומים
* "מה שתתלה עליו כביסה" (2010)
* "האישה שמכירה אותך טוב יותר מכולם" (2012)
* "למה אני לא רוקדת עם הפינגווינים?" (2015)
* "שירי אהבה ליום הדין" (ביחד עם מהדי מוסאווי – 2016, בשוודיה)

## מעצר ומעקב משפטי
בשנת 2013, אכ׳תסארי נעצרה יחד עם שותפה ליצירה מהדי מוסאווי בעקבות שירה וביטויים שהוגדרו כפוגעניים כלפי השלטון באיראן. הם עונו ונשפטו לעונשים כבדים, כולל עונש מאסר ומלקות. בעקבות לחץ בינלאומי נרשמה הפחתה בעונשיהם, אך עדיין נאלצו להתמודד עם מציאות משפטית קשה ומאיימת.

## הגירה וגירוש
בשל המשך האיומים והשפלות מצד השלטונות, אכ׳תסארי נמלטה מאיראן בשנת 2016, תחילה לשוודיה, שם קיבלה מקלט פוליטי והמשיכה בפעילותה הספרותית והחברתית בגלות. הגירתה סימלה גם את המשך המאבק שלה למען חופש הביטוי וזכויות האדם.

## מקורות
* 
* 
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:משוררות איראניות
קטגוריה:ילידות 1986
סיפור חייו של טולקין

**סיפור חייו של טולקין: הסופר שברא את "ההוביט" ו"שר הטבעות"** (באנגלית: **J. R. R. Tolkien: A Biography**) מאת האמפרי קרפנטר הוא ספר ביוגרפי שהתפרסם לראשונה בשנת 1977. זוהי הביוגרפיה הרשמית של ג'. ר. ר. טולקין, יוצר ההוביט ושר הטבעות. הספר ראה אור לראשונה בלונדון, בהוצאת George Allen & Unwin, ובהמשך פורסם בארצות הברית בהוצאת Houghton Mifflin Company. מאז פורסם, הודפס הספר מחדש פעמים רבות ותורגם לשפות רבות.

## תוכן הספר
#### תקציר
קרפנטר פותח את הספר בתיאור ביקורו אצל טולקין. הוא ממשיך ומתאר את שנותיו הראשונות של טולקין, מדרום אפריקה, דרך ברמינגהם, ועד לאוקספורד, ואת חוויותיו כחייל בשוחות החזית הצפונית של צרפת במלחמת העולם הראשונה.

מכאן עובר קרפנטר לתיאור הולדת הלגנדריום, החל מספר הסיפורים האבודים שנכתב בשנת 1917 ואילך. סיפור כתיבתו של ההוביט, עם שורת הפתיחה המפורסמת "בבור באדמה גר הוביט", נמסר תוך הצגת חייו של טולקין באוניברסיטת אוקספורד, אהבתו לשפה והתפתחותו כמספר סיפורים.

קרפנטר מתאר את התהליך שבו נוצר ההוביט החדש, הלא הוא שר הטבעות, ואת עלייתו של טולקין לתודעה הציבורית בשנות השישים. הנרטיב מסתיים בתיאור שנותיו האחרונות של טולקין.

הנספחים כוללים עץ משפחה, כרונולוגיה, ורשימת כתבים שפורסמו.

### היסטוריית פרסום
סיפור חייו של טולקין פורסם לראשונה בשנת 1977 בלונדון, בהוצאת George Allen & Unwin. כבר באותה שנה הודפס שוב מספר פעמים, וכן בשנים 1978 ו-1987, על ידי אותה הוצאה וכן על ידי Houghton Mifflin בארצות הברית. מאז הודפס שוב פעמים רבות.

הספר תורגם לשפות רבות, ביניהן: צרפתית (C. Bourgeois, 1980), גרמנית (Klett-Cotta, 1979), פולנית (Wydawnictwo ALFA-WERO, 1997), רוסית (ĖKSMO-Press, 2002), ספרדית (Minotauro, 1990) וכן עברית (אחוזת בית, 2013)

## ביקורות
עדי ערמון בהארץ כתבה "הפער בין המיתולוגיה או המיתופיה המסעירה שברא לבין הרגליו וחייו המונוטוניים לכאורה של המחבר הוא המסתורין שעומד במוקד הביוגרפיה. קרפנטר לא מצליח לפזר כליל את המסתורין, אך הוא מספק תשובות למי שרוצים לדעת כיצד בילבו, פרודו וגנדלף קרמו עור וגידים. וכפי ש"ההוביט" הוא ספר לילדים אבל לא מדבר רק לילדים, כך גם הביוגרפיה, שלכאורה מיועדת בעיקר למעריצי טולקין, תעניין כל מי שמסתקרן בנוגע לתהליך היצירה באשר הוא."

החוקר טום שיפי, מגדולי חוקרי טולקין, מציין כי אף שהביוגרפיה פורסמה טרם ראה אור רוב החומר הפוסט-מורטם שערך כריסטופר טולקין, היא "החזיקה מעמד היטב". שיפי מדגיש את תיאור "נעוריו העצובים והטראומתיים" של טולקין, ואת התיאור המקיף של יחסיו עם ק. ס. לואיס והמו"לים שלו.

אוגוסט ג'יי. פריי סקר את הספר עבור כתב העת Christianity & Literature, ואנתיאה לוסון כתבה עליו ביקורת בעיתון The Observer בשנת 2002.

צ'ארלס אי. לויד, בביקורת שפורסמה בשנת 1978 בכתב העת Sewanee Review, כתב כי קרפנטר "חושף חיים מרגשים ומעוררי חמלה מבלי להכניס ביניהם לבין הקורא העדפות אישיות או החצנה עצמית". לדבריו, התוצאה היא הצגת טולקין כ"פרופסור רגיל מאוד, אולי אף אנונימי".

לויד מדגיש את הבחירה לכלול בספר את הסתייגותו של טולקין מהביוגרפיה ככלי להבנת יצירה ספרותית, ומסכים כי ייתכן וטולקין צדק' הרי שדווקא שתי יצירותיו הגדולות מספרות את מה שהקוראים צריכים לדעת עליו. אך עם זאת, הוא מוסיף, חשוב לדעת שטולקין חיבב אנשים פשוטים' כמו סדרני הקצינים (batmen) שלחמו לצדו בשוחות. לויד מוצא כי תיאור נעוריו של טולקין בידי קרפנטר "מרתק ומדהים", וכי הפרקים על חברויותיו וקתוליותו נכתבו בכישרון רב.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ג'. ר. ר. טולקין
קטגוריה:ספרים ביוגרפיים
קטגוריה:ספרים בריטיים
אריק פרץ

**אריק פרץ** (1930–1997), היה ביו-סטטיסטיקאי, פרופסור בבית הספר לרפואה באוניברסיטה העברית בירושלים.

## קריירה
אריק פרץ הוא בעל תואר דוקטור בסטטיסטיקה. היה פרופסור בבית הספר לרפואה באוניברסיטה העברית בירושלים בירושלים.

הוא היה ביו-סטטיסטיקאי. מחקריו עסקו בחקר הדמוגרפיה בישראל בדגש על פוריות ותמותה; אפידמיולוגיה של מחלות כרוניות וסרטן; מודלי סגרגציה; והיבטים בתיאוריה סטטיסטית ובכלל זה ניתוחי הישרדות, סטטיסטיקה א-פרמטרית, מבחנים מדויקים והסקה סימולטנית.

בין השנים 1995–1997 הוא היה נשיא האיגוד הישראלי לסטטיסטיקה ומדע הנתונים.

האיגוד הישראלי לסטטיסטיקה מעניק, מדי שנה, לזכרו פרס לעבודת דוקטורט מצטיינת או מוסמך בתחום הביוסטטיסטיקה.

## חיים אישיים
אריק פרץ היה נשוי עד לפטירתו לבלומה פרץ, פרופסור (אמריטוס) באוניברסיטה העברית, בבית הספר לספרנות, ארכיונאות ומידע.

פרץ נפטר ב-1997. הוא נקבר בבית העלמין בסנהדריה, בירושלים.

## קישורים חיצוניים
* לזכרו של אריק פרץ, באתר הספרייה הלאומית

## הערות שוליים

קטגוריה:סטטיסטיקאים
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: רפואה
קטגוריה:נשיאי האיגוד הישראלי לסטטיסטיקה ומדע הנתונים
קטגוריה:יהודים הקבורים בבית הקברות סנהדריה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1930
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1997
עונת 2001/2002 בליגת העל הארגנטינאית

**עונת 2001/2002 בליגת העל הארגנטינאית** הייתה העונה ה-111 של הליגה שמנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל הארגנטינאית. העונה התנהלה בשיטת אפרטורה וקלאוסורה.

משחקי העונה החלו ב-17 באוגוסט 2001 והסתיימו ב-19 במאי 2002.  

בהתאם לתוצאות של העונה הקודמת לוס אנדס ואלמגרו ירדו לליגת משנה. במקומן עלו באנפילד ונואבה צ'יקגו.

מספר הקבוצות היה 20. העונה הסדירה כללה 2 תחרויות עם 19 סיבובים כ"א. על ניצחון במשחק הוענקו 3 נקודות. במקרה של תיקו הקבוצות זכו בנקודה בודדת.

מנצחי התחרויות הסדירות ו-2 קבוצות נוספות העפילו לגביע ליברטדורס. 

לקביעת היורדות לליגה משנה הוכנה טבלה של הישגי הקבוצות בעונות 1998/1999, 1999/2000 ו-2000/2001. 2 קבוצות אחרונות בטבלה זו ירדו ליגה. 2 קבוצות נוספות שיחקו משחקי השרדות נגד קבוצות מליגת המשנה הארגנטינאית.

ראסינג קלוב זכתה בתחרות אפרטורה (התואר ה-16 של הקבוצה), בהמשך ריבר פלייט (התואר ה-32) זכתה בתחרות קאלוסורה. הקבוצות העפילו לגביע ליברטדורס 2003. בנוסף העפילו בוקה ג'וניורס וחימנסיה לה פלאטה על בסיס תוצאות העונה.

בהתאם לטבלת הישגים בעונות קודמות ארחנטינוס ג'וניורס ובלגראנו ירדו ליגה. לנוס ואוניון שיחקו משחקי מבחן ונותרו בליגה הבכירה.

מרטין קרדטי מריבר פלייט כבש 17 שערים וזכה בתואר מלך השערים של אפרטורה. פרננדו קבנאגי מריבר פלייט כבש 15 שערים וזכה בתואר מלך השערים של קלאוסורה. 

פרס כדורגלן השנה בארגנטינה הוענק לגבריאל מיליטו מאינדפנדיינטה.

### תחרות אפרטורה

התחרות החלה ב-17 באוגוסט והסתיימה ב-5 בפברואר.  

### התחרות קלאוסורה

התחרות החלה ב-8 בפברואר והסתיימה ב-19 במאי.  

## קישורים חיצוניים

* נתונים מפורטים מאתר rsssf
* נתונים מאתר worldfootball apertura
* נתונים מאתר worldfootball clausura
* נתונים מאתר bdfutbol

## הערות שוליים

קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-2001
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-2002
קטגוריה:עונות בליגת העל הארגנטינאית
קטגוריה:2001 באמריקה הדרומית
קטגוריה:2002 באמריקה הדרומית