open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
איאן בראון

**איאן ג'ורג' בראון** (באנגלית: **Ian George Brown**; נולד ב-20 בפברואר 1963), הידוע בשם **קינג מאנקי** (King Monkey), הוא זמר בריטי וסולנה של להקת הבריטפופ הסטון רוזס.

כאשר התפרקה להקת הסטון רוזס ב-1996 פתח בראון בקריירת סולו מצליחה ורבת השפעה בתחום הרוק האלטרנטיבי המנצ'סטרי.

## ביוגרפיה
איאן בראון נולד בשנת 1963 בוורינגטון שבאנגליה למשפחת פועלים. אביו היה נגר ואמו עבדה במפעל לנייר. כשהיה צעיר עקרה משפחתו לטימפרלי שבמנצ'סטר שם גדל עם הוריו, אחיו ואחותו ולמד בבית ספר לבנים. בילדותו הביע תשוקה רבה לתחום האגרוף המקצועי ואמנויות הלחימה והערצה לספורטאים כמו מוחמד עלי וברוס לי.

בנעוריו החל להביע עניין מיוחד בעולם המוזיקה ושאב השראה בעיקר מזרם הפאנק רוק (Punk rock). הוא הושפע במיוחד מלהקות כמו הסקס פיסטולס, הקלאש וג'וי דיוויז'ן. בראון מנגן בגיטרה, בגיטרה בס, בתופים ובקלידים. את אהבתו למוזיקה חלק עם חברו ושכנו לרחוב ג'ון סקווייר ובסוף שנות ה-70 הצטרף בראון כבסיסט ללהקה לא מוכרת שהלה הקים. אחרי כמה גלגולים הפכה להקתם ללהקת הסטון רוזס בה שימש בראון כסולן עד שהיא התפרקה ב-1996, שנתיים אחרי צאת האלבום השני והאחרון שלה. להקת הסטון רוזס התפרסמה בין היתר מתוקף היותה אחת מחלוצות סצנת הרוק האלטרנטיבי והאינדי רוק המנצ'סטרי והיא זכתה להצלחה מיידית עם צאת האלבום הראשון שלה ב-1989. התקליט הראשון ששמו כשם הלהקה "הסטון רוזס" הוגדר ב-2006 על ידי ירחון המוזיקה הנודע NME כאלבום הבריטי הטוב בכל הזמנים.

## קריירת סולו
בשנת 1998 פתח איאן בראון בקריירת יחיד. לאורך השנים הופיעו במוזיקה שלו מאפיינים מתחומי הבריטפופ, הרוק האלטרנטיבי, האינדי רוק ואף הרוק הפסיכדלי. 12 מלהיטיו הגיעו לראש רשימת מצעד הלהיטים באנגליה, לרבות השיר F.E.A.R ששורותיו מורכבות ממלים המתחילות באותיות F.E.A.R.

בשנת 2002 ציין "Q Magazine" את איאן בראון ברשימת "50 הלהקות שעליכם לראות לפני שתמותו" ובשנת 2005 נמכרו כל הכרטיסים לסיבוב ההופעות שלו. תקליטו החמישי "The World is Yours", אשר יצא בספטמבר 2007, משקף יותר מאי פעם את השימוש הפוליטי שבראון עושה במוזיקה שלו. העיסוק באקטואליה הפוליטית ניכר בפרט בסינגל הראשון מהתקליט "Illegal attacks" (התקפות לא חוקיות) המותח ביקורת נוקבת על תרבות המלחמה של בריטניה, ארצות הברית וישראל וקורא למדינות העולם המערבי לחדול מהתקפות לא חוקיות ולהשיב את החיילים הביתה, בין היתר לניו יורק ולתל אביב.

במאי 2008 הגיע בראון להופעה יחידה בתל אביב, במסגרת סיבוב ההופעות של האלבום "The World is Yours".

## טריוויה
* במהלך הקריירה שלו זכה איאן בראון לכינוי "קינג מאנקי" (הקוף המלך) נוכח חזותו הקופית. הוא אימץ את הכינוי בחפץ לב ואף קרא לתקליט הסולו הראשון שלו "Unfinished Monkey Business".
* ב-1998 איים על דיילת אוויר בזמן טיסה ונידון לחודשיים מאסר בכלא בריטי.
* שימוש בתווי פניו המוכרים נעשה בסרט "הארי פוטר והאסיר מאזקבאן" כאשר הופיע בתפקיד אורח, תפקיד שבתמורה לגילומו גבה 200 ליש"ט בלבד.
* הטענה הרווחת היא שהעין המופיעה על עטיפת האלבום “Music of the Spheres” היא זו של איאן בראון. לאחר צאת האלבום הנ"ל הסכים האמן להתראיין לעיתונות בתמורה לסכום כספי בעבור כל שאלה שתישאל. את הכסף מהראיונות תרם לארגון צדקה הנלחם בעיוורון בקרב תושבי מדינות העולם השלישי.

## דיסקוגרפיה
שמאל|ממוזער|250px|סיבוב ההופעות The World is Yours 2008

### אלבומים

### סינגלים

## קישורים חיצוניים

* 

* 

קטגוריה:זמרים בריטים
קטגוריה:מוזיקאי רוק אלטרנטיבי
קטגוריה:זמרי רוק בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1963
הבשורה על-פי לוקאס

שמאל|ממוזער|250px|פפירוס 4, כתב-יד המכיל את פרקים א' עד ו' בבשורה על פי לוקאס, מתוארך בין סוף המאה השנייה לתחילת השלישית.
**הבשורה על פי לוקאס** (ביוונית: Κατά Λουκάν) היא אחת מארבע הבשורות בברית החדשה. בשורה זו מופיעה שלישית בבשורות, והיא הארוכה מביניהן. כמו שאר הברית החדשה, הבשורה נכתבה ביוונית, והיא מיועדת לשאינם־יהודים (בדומה לבשורה על-פי מרקוס, ושלא כמו הבשורה על-פי מתי), ומובטח בה שהנצרות היא דת בינלאומית ולא כת יהודית.

## תוכן הבשורה
הבשורה על פי לוקאס מספרת את סיפור לידתו של ישו, מעשי ניסים שיוחסו לו, המשלים שסיפר, הפסיון של ישו (מסע הייסורים והצליבה) ומסתיימת בסיפור תחייתו ועלייתו השמימה בפרק כ"ד שהוא האחרון בבשורה. סיפור הולדת ישו מופיע רק בבשורה על פי לוקאס ובבשורה על-פי מתי, אולם בגרסאות שונות. כמו כן רק בשתי בשורות אלו מופיע אילן היוחסין של ישו, המתייחס לדוד המלך, אולם אין שני האילנות זהים זה לזה.

לוקאס הוא היחיד מבין הבשורות עם הקדמה רשמית שבה מסביר העורך את המתודולוגיה והמטרה שלו. הוא מוסר שרבים לפניו כבר סידרו את המאורעות בדיוק כפי שנמסרו בתחילה מפי עדי ראייה, ומוסיף שאחר שחקר את הדברים משורשם החליט גם הוא לסדר את הדברים בשביל תאופילוס, כדי שיידע את אמיתות הדברים שהוא לימד ().

בטקסט מופיעים גם כמה משלים נוצריים ידועים, דוגמת האיש העשיר ואלעזר, והביטוי קורה טה איפסום.

## עריכה
כמו מעשי השליחים, גם הבשורה על פי לוקאס מוקדשת ל"תאופילוס" . ייתכן ומדובר בכהן הגדול תאופילוס בן חנן ממשפחת הכהנים הגדולים מבית חנן.

קיימת הסכמה בין החוקרים שהעורך של לוקאס הוא שכתב את מעשי השליחים.

העורך התכוון לתת תיאור היסטורי
ולהסביר את המשמעות התאולוגית של ההיסטוריה.
מטרת העורך הייתה לצייר את הנצרות כקדושה, ראויה להערכה, שומרת חוק ובינלאומית.

ישנם חוקרים המחזיקים בתפיסה המסורתית שלוקאס מבוסס על הבשורה על-פי מתי, אולם רוב החוקרים מקבלים את "תאוריית שני המקורות", הטוענת שהעורך, שייתכן שהיה נוצרי נוכרי, התבסס חלקית על הבשורה על-פי מרקוס ועל מסמך נוסף שאבד (המכונה "מסמך ה-Q"), ומתארכים אותו בין שנת 80 לשנת 90 לספירה. מעט חוקרים מתארכים אותו לזמן מוקדם יותר. מרקיון השתמש בבשורה זו (בשנת 144 בערך), אולם הוא כינה אותה "הבשורה של האדון".

## קישורים חיצוניים

* הבשורה על־פי לוקאס, טקסט מלא בעברית
* הבשורה על־פי לוקס (תרגום חדש)
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:הברית החדשה
לוקאס
נבלה (הלכה)

בהלכה **נבלה**, היא בעל חיים שמת ללא שחיטה כלל, או שנשחט שלא כהלכה (כגון שסכין השחיטה לא היה חלק לגמרי, אלא פגום במקצת, או, כמנהג המערב שקורא לה "שחיטה הומנית", הימום באמצעות אקדח הימום שחודר את הגולגולת ומרסק את גזע המוח כדי שאותות נוירולוגיים מאזור הראש לא יגיעו למח). הנבלה אסורה באכילה, ואף מטמאת את הנוגע בה או הנושא אותה בטומאת נבלה.

## איסור האכילה
בתורה נאמר: 
הפסוק קובע שהנבלה אסורה באכילה אולם מותרת בהנאה, כלומר ניתן להפיק ממנה כל תועלת שהיא מלבד אכילה. לפיכך מותר להשתמש בו לכל מלאכה וכן למכרה לנכרי, או לתת אותה במתנה לגר תושב (מי קיבל על עצמו רק את שבע מצוות בני נח).
נחלקו תנאים האם מותר להנות מהנבלה על ידי נתינה לגוי או מכירה לגר, או שעל דברי הפסוק להתקיים ככתבם דווקא.

## טומאת הנבלה

בתורה נאמר: 
התורה מבחינה בין הנוגע, שרק הוא עצמו נטמא ואינו מטמא את בגדיו, לבין הנושא את הנבלה, שטומאתו חמורה יותר, ואף בגדיו נטמאים וטעונים "כיבוס", כלומר, טהרה במקוה.
רק החלקים הראויים לאכילה מטמאים. עור הנבלה ועצמותיה טהורים, וכן גם החלב (ח' צרויה) של בהמה שהתנבלה, וניתן לעשות בהם שימוש לכל מלאכה.

עוד נאמר בתורה:  בתורה שבעל פה התפרש פסוק זה על נבלת העוף הטהור דווקא, שמטמאת את האוכל אותה, אך לא את הנוגע בה במגע חיצוני. כמו כן מלמדת ההלכה, שרק נבלה מטמאת ואילו טריפה שנשחטה כהלכה אינה מטמאת.

## ראו גם
* שחיטה (הלכה)
* טרפה
* חתיכה נעשית נבלה

## קישורים חיצוניים
*
* הלכות מאכלות אסורות פרק ד (העוסק בנבלות וטרפות) באתר של "מכון ממרא"
*

## הערות שוליים

קטגוריה:שחיטה ביהדות
קטגוריה:תרי"ג מצוות
קטגוריה:בעלי חיים ביהדות
קטגוריה:פרשת ראה
איימן טאהא

**איימן טאהא** (בערבית: **أيمن طه**, תעתיק מדויק: **אימן טה**; ~1968 בערך - אוגוסט 2014) היה פעיל חמאס פוליטי בכיר שהתגורר במחנה הפליטים אל-בורייג' ברצועת עזה. עד שנת 2014 שימש אחד מהדוברים הרשמיים של חמאס, ונחשב כעתודה להנהגה הבכירה של התנועה. נהרג במבצע צוק איתן, אם כי לא ברור אם הוא הוצא להורג על ידי אנשי חמאס או נהרג בתקיפה אווירית של ישראל.

## חייו
טאהא היה בנו של השייח' מוחמד טאהא, דרשן ואיש דת קיצוני, ממייסדי חמאס. לנוכח ייחוסו המשפחתי, גדל איימן בקרבת כמה ממייסדי תנועת החמאס, ובפרט מנהיג החמאס השייח' אחמד יאסין. באמצע שנות התשעים, כסטודנט באוניברסיטה האסלאמית בעזה, עמד איימן בראש אגודת הסטודנטים ובראש התא הסטודנטיאלי האסלאמי של החמאס.

בתחילת מרץ 2003 ערך צה"ל מבצע אשר בסופו עצר את איימן טאהא בביתו, במחנה הפליטים אל-בורייג', יחד עם אביו ואחיו. זאת, על רקע מעורבות בני המשפחה בפעילות מטעם חמאס.

בשנת 2006, לאחר כשלוש שנות מעצר, שוחרר איימן טאהא מכלאו ושב לרצועת עזה, שם שולב מיד בהנהגה המדינית של החמאס. כדובר, הוא הרבה להתראיין לכלי התקשורת הערביים והזרים ולייצג את עמדות הארגון. בנוסף לתפקידו כדובר, היה טאהא אמון על התיאום בין הנהגת החמאס ברצועת עזה לבין הנהגת החמאס בחו"ל.

בתחילת שנת 2009, במהלך מבצע עופרת יצוקה במסגרתו צה"ל נלחם בחמאס ברצועת עזה, יצא איימן טאהא למצרים, על מנת לייצג את החמאס במשא ומתן על הפסקת אש אפשרית. בעיצומו של המשא-ומתן בין חמאס לבין מצרים, בנוגע למתווה הרגיעה מול ישראל, המצרים עיכבו את איימן טאהא לחקירה, לאחר שנתפס במעבר רפיח כאשר ברשותו מעל 11 מיליון דולר במזומן, אותם ניסה להבריח לרצועה.

בחודש פברואר 2014 נעצר טאהא על ידי מנגנוני הביטחון של חמאס, ונחקר באשמת מעילה רחבת היקף בכספי הארגון וניצול מיני של קטינה. כמו כן נחשד בריגול לטובת מצרים. מעצרו זכה לתהודה רחבה, לנוכח מעמדו הבכיר בארגון והחלטת החמאס שלא לטייח את המקרה. טאהא שוחרר ממעצרו בעקבות בקשות ממצרים, אם כי עלו חשדות לפיהם הפך במצרים לסוכן של המודיעין המצרי.

ב-7 באוגוסט 2014 דיווחו גורמים פלסטינים כי טאהא הוצא להורג ליד בית החולים שיפא. המעשה הובן על ידי משקיפים כמסר מצד החמאס כלפי המודיעין המצרי, ששימש באותם ימים כמתווך בין ישראל לחמאס. החמאס הכחיש וטען שטאהא נהרג בהפצצה ישראלית מספר ימים מוקדם יותר.

במהלך מבצע צוק איתן (יולי 2014), הוזכר שמו של טאהא בתקשורת הישראלית כדוגמה לבכירי החמאס אשר נהגו בשחיתות ו-"עשו לביתם" תוך שימוש בכספי התנועה. נטען כי טאהא רכש לו ולמשפחתו וילה יוקרתית בעיר עזה, בעלות של מאות אלפי דולרים. כמו כן נטען כי במהלך שהותו במצרים, סייע טאהא לבכירי חמאס מרצועת עזה אשר רצו להשקיע כספים במיזמים במצרים.

## לקריאה נוספת
* שלומי אלדר, **להכיר את חמאס**, כתר הוצאה לאור, 2012, לפי מפתח בעמ' 410

## הערות שוליים

קטגוריה:פעילי חמאס שנהרגו במבצע צוק איתן
קטגוריה:חמאס: דוברים
קטגוריה:אסירים ביטחוניים בישראל
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1970
קטגוריה:פלסטינים שנפטרו ב-2014
כדור הריסה

[ממוזער|250px|כדור הריסה המחובר ל[עגורן בפרויקט הבינוי של גני רוקוול בשיקגו]]
ממוזער|250px|כדור הריסה
**כדור הריסה** הוא ציוד מכני הנדסי שנועד להריסת מבנים. כלי זה מורכב מעגורן נייד שאל קצה זרועו קשור כבל ואליו מחובר כדור פלדה. הכלי הורס מבנים באמצעות נדנוד הכדור והטחתו בעוצמה בקירות המבנה.

לשיטת הריסה זו יש מספר חסרונות. העיקריים שבהם היא שהיא לא יעילה ולא מדויקת. היא גם מסוכנת, שכן יש סיכוי שחלקי מבנה יעופו הצידה ותמיד קיימת הסכנה שהכדור יינתק. חסרונות נוספים הם עומסים פתאומיים וזעזועים על העגורן המניף את הכדור.

כלי זה היה פופולרי במהלך שנות ה-50 ושנות ה-60 של המאה ה-20 להריסת מבנים רבי-קומות, אך קרנו דעכה עם המצאת המחפרים ההידראוליים וציוד מכני הנדסי אחר שאפשר הריסה מדויקת ויעילה יותר מאשר הכדור.

כדורי הריסה מודרניים שונים במקצת מכדור מושלם (ספירה), וקטע מקודקודם נחתך. צורה זו נועדה לאפשר לכדור להימשך בקלות דרך גג או חתיכות בטון אחרי שהוא שבר דרכן. משקלם של כדורי הריסה נע בין כ-500 קילוגרם לחמישה טון כאשר הנפוצים שוקלים כטון עד שני טון. כדור ההריסה עשוי מפלדה מחושלת, בה הפלדה לא נוצקת אל תוך תבנית אלא מחושלת בלחץ גבוה כאשר הפלדה היא חמה ואדומה (רכה אך לא מותכת) כדי לדחוס ולחזק אותה.

מספר חברות הריסה טוענות שהמציאו את כדור ההריסה, אך בדרך כלל הקרדיט לכך ניתן לחברת Minneapolis Wrecking and Lumber (כיום Cleveland Wrecking Company).

כדור ההריסה כיכב בשירה של מיילי סיירוס "Wrecking Ball" ("כדור הריסה") מ-2013 ובקליפ הפרובוקטיבי שלו. השיר היה ללהיט והקליפ שבר שיאי צפיות ברשת.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ציוד מכני הנדסי
הריסה
גזלמה

שמאל|ממוזער|250px|הכנת גזלמה
**גזלמה** (בטורקית: **Gözleme**) הוא מאפה טורקי ממולא, האופייני לאזור אנטוליה.

להכנת גזלמה מגלגלים ביד עלה בצק דק סביב מילוי ואופים מיד על סאג' (Saç, משטח פח לוהט המונח מעל אש).

מילויים אופייניים לגזלמה הם תרד (Ispanaklı Gözleme), גבינת פטה (Peynirli Gözleme), בשר טחון (Kıymalı Gözleme), חצילים צלויים (Közlenmiş Patlıcanlı Gözleme), ביצה, תפוחי אדמה ופטריות בשילובים שונים ביניהם.

מקור השם במילה הטורקית göz שמשמעותה "כיס", כאזכור לכיס הבצק שבו שמים את המילויים השונים.

באימפריה העות'מאנית, יהודים נהגו להימנע מחמאה מזוקקת, ולכן אופים טורקים שהכינו את הגזלמה עבור לקוחות יהודיים העדיפו להשתמש בשמן שומשום במקום.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:המטבח הטורקי
קטגוריה:מאפי בצק עלים
קטגוריה:מאפים ממולאים
סקופצים

שמאל|ממוזער|250px|אישה שעברה ניתוח לכריתת השדיים, כמקובל אצל הסקופצים
ה**סקופצים** (ברוסית: **Скопцы**) היו כת סודית באימפריה הרוסית שפרשה מהנצרות האורתודוקסית ופעלה מהמאה ה-18 ועד מחצית המאה ה-20. אמונת הכת מושפעת מהאמונה הבוגומילית ותורת החלסטים, אך קיצונית מהם.

שם הכת נגזר ממילה סלאבית ישנה שמשמעה סירוס בגלל נוהגם לסרס את הגברים ולכרות או לרוקן את שדי הנשים, לאחר שנולד להם בן זכר. הנוהג מבוסס על פרשנותם לפסוק ב"איגרת אל העברים" פרק יב' בו נאמר: "עֲדַיִן לֹא עֲמַדְתֶּם בְּמִלְחַמְתְּכֶם עִם־הַחֵטְא עַד־לַדָּם" הנוהג נחשב כאקט הברית/הטבילה האמיתי והוא אמור למחוק את החטא הקדמון של בני האדם הראשונים.

הכת נוסדה על ידי חלסטי שלא ידע קרוא וכתוב בשם **קונדרטי סליבנוב** מסנקט פטרבורג. הם מאורגנים, כמו החלסטים, ב"ספינות" והכת כולה קרויה "אחווה" והם פונים האחד לחברו בתואר "אח" או "אחות". בתקופת השיא שלה, בתחילת המאה ה-20 מנתה הכת כ-100,000 איש. תחת השלטון הסובייטי התמעטו חבריה ומניחים כי היא נעלמה כליל. על פי אמונתם המשיח היה אמור להגיע ביום שמספר חבריהם יגיע ל-144,000 על פי פסוק 1 בחזון יוחנן פרק 14.

גנרל מיכאיל קוטוזוב ניצל את בני הכת להבטחת ניצחונו בקרב בורודינו.

## קישורים חיצוניים

* הפקולטה לתאולוגיה אורתודוקסית של אוניברסיטת בוקרשט ברומנית.

## הערות שוליים

קטגוריה:רוסיה: היסטוריה
קטגוריה:כתות
המפלגה הקובנית המהפכנית האותנטית

**המפלגה הקובנית המהפכנית האותנטית** (במקור: Partido Revolucionario Cubano – Autentico) היא מפלגה קובנית שהוקמה לאחר המהפכה הראשונה בקובה, ודגלה במהפכה נוספת בטענה שתוצאות המהפכה הקודמת אינן חיוביות.

המפלגה הוקמה על ידי איש השמאל הלאומני גראו סן מרטין, שהיה מנהיג סטודנטים ואיש מפתח במהפכה. הוא שימש נשיא קובה במשך זמן קצר לאחר המהפכה, עד שהודח ב-1933 על ידי פולחנסיו בטיסטה, דמות מפתח צבאית במהפכה, בסיוע ארצות הברית. לאחר בריחתו לגלות הקים את המפלגה הקובנית המהפכנית האותנטית. בסוף שנות ה-30 חזרה המפלגה מהגלות והתמודדה בבחירות שארצות הברית דרשה מבטיסטה לקיים. היא הפסידה, בין השאר בשל תמיכת הקומוניסטים בבטיסטה. בשנת 1944 זכתה המפלגה בבחירות, אך שנותיהם של ראשיה בגלות במיאמי, בהן יצרו קשרים עסקיים משמעותיים, גרמו להתפתחות שחיתות שלטונית. השחיתות הזו הקלה על ההפיכה הצבאית של בטיסטה ערב הבחירות ב-1952 לקבל לגיטימציה מסוימת, וכן גרמה לצעירי המפלגה לפרוש באכזבה ולהקים את "מפלגת העם הקובנית: האורתודוקסים".

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קובה: מפלגות
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-1934
אוקלידס (ארכון)

**אֶוּקְלֵידֶס** (ביוונית **Εὐκλείδης**) היה ארכון אפונימוס של הפוליס אתונה בשנת 403 – 402 לפנה"ס, השנה בה הופל שלטון שלושים הטיראנים ושוקם המשטר הדמוקרטי בעיר. בתקופת כהונתו אימצו האתונאים רשמית את האלפבית האיוני, שהחליף את האלפבית האטי.

## הערות שוליים

קטגוריה:פוליטיקאים אתונאים
יגואר XJS

שמאל|ממוזער|250px|Jaguar XJS
**יגואר אקס ג'יי אס** (אנגלית: **Jaguar XJS**) היא מכונית קוּפֶּה מתוצרת יגואר, שיוצרה בין השנים 1975–1996 והחליפה במקור את ה-E-TYPE.

עם הצגתו, כלל XJS מנוע 5300 V12 ותיבה ידנית או אוטומטית. בתחילת שנות ה-80 נוסף מנוע שישה צילינדרים 3.6. איכות ההרכבה הירודה שופרה והאיכות הגבוהה ביותר הושגה בשנות התשעים. משנות השמונים ניתן היה להזמין רק עם תיבה אוטומטית. למרות זאת, המכונית הייתה מהירה מאוד והגיעה ל-253 קמ"ש. בסוף שנות השמונים, הוצגו דגמים בייצור מוגבל עם מנועים מחוזקים. בשנות ה-90 מנוע ה-3.6 הוגדל ל-4.0 ליטרים וניתן להזמין גם 6000 סמ"ק - 6.0 ליטר בדגם ה-XJR-S. הייצור הופסק ב-1996 והמכונית נחשבה כהצלחה. למכונית הייתה הצלחה גם במרוצים בשנות השמונים.

## קישורים חיצוניים

* מועדון יגואר XJS בבריטניה
* מכוניות משופרות
* תמונות של הדגם
* רישומות

XJS
קטגוריה:מכוניות ספורט
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1975
קטגוריה:מכוניות בריטיות
סמאל

[שמאל|ממוזער|250px|תחריט מאת [גוסטב דורה לפואמת "העורב" של אדגר אלן פו, המציג את סמאל כמלאך המוות היושב על גג העולם.]]
**סַמָּאֵל** הוא מלאך חשוב בספרות חז"ל, וגם בפולקלור הנוצרי ובדמונולוגיה, הנושא דמות של מקטרג, מאשים, מפתה ומשמיד. הוא נחשב כטוב ורע כאחד. בספרות היהודית הוא מזוהה כשטן וכמלאך המוות. ברזי חנוך (Enoch II) הוא נסיך השדים וקוסם. הוא היה המלאך השומר של עשו ושר האומה של האימפריה הרומית החוטאת. סמאל נחשב בדרך כלל כשמו המלאכי האמיתי של השטן. האטימולוגיה של השם נובעת מן המילה "סומא" ("עיוורון") ו"אל" ומשמעותה – מסמא את העיניים מלראות את האמת.

## ביהדות
ביהדות נאמר שסמאל הוא מלאך המוות והוא נברא ביום השני לבריאת העולם על ידי הקדוש ברוך הוא, השליט העליון של הרקיע החמישי ואחד משבעת עריצי העולם שמשרתים אותם 2 מיליון מלאכים. הוא שוכן ברקיע השביעי.

במסכת סוטה הוא מתואר כ"שׂר" – המלאך המייצג – של אדום, צאצאי עשו, ומסמל את מושא הביקורת ה"אקטואלית" של ספרות חז"ל – ממלכת רומי, וממשיכיה – נציגי הנצרות. הוא מתנגדו של מיכאל ושל גבריאל, שריהם של ישראל.

בפרקי דרבי אליעזר הוא מזוהה כמי שפיתה את חוה ואז הזדווג איתה והכניס לתוכה ארס. למרות שכמה מקורות מזהים את גדריאל כמלאך שפיתה את חוה, מלומדים עבריים אחרים אומרים שסמאל פיתה את חוה בתחפושת של נחש. סמאל לעיתים גם מזוהה כאנטגוניסט המלאכי שהשתתף במאבק יעקב והמלאך וגם כמלאך שהטריד את אברהם ויצחק בדרכם לעקידת יצחק.

סמאל נזכר גם מספר פעמים בתרגום התורה לארמית המיוחס ליונתן, כמו למשל בתרגום , בסיפור חטא עץ הדעת (בתרגום לעברית): "וראתה האישה את סמאל מלאך המוות ופחדה וידעה כי טוב העץ למאכל". התרגום המיוחס ליונתן הוא היחיד בין תרגומי התורה, שנזכרת בו דמותו של סמאל.

דמותו של סמאל מופיעה גם במדרש פטירת משה, בו מצפה "ראש השטנים" לפטירתו של משה כדי לקבל את נשמתו, ובין היתר מנהל ויכוח חריף עם המלאך גבריאל.

בקבלה סמאל מתואר כ"חומרת האלוקים" ונרשם כרב-מלאך החמישי של עולם הבריאה. נאמר שסמאל לקח את לילית ככלתו לאחר שלקחה את אדם. לפי הקבלה הזוהרית, סמאל גם הזדווג עם "אשת זנונים", עם נעמה ועם אגרת בת מחלת – כולן מלאכיות ההפקרות.

על-פי דברי האר"י לתלמידו בגדר האיסור להזכיר שם אלוהים אחרים, נכללת גם אזהרה לא להזכיר את שמו של סמאל, ולכן נוהגים המקובלים לכנותו "סמך-מם" (**ס"מ**).

סמאל לעיתים מבולבל במספר ספרים עם קמאל – רב-מלאכים של אלוהים, ששמו מפורש "הוא הרואה את אלוהים".

## ב[[גנוסטיקה]]
באפורקריפון של יוחנן , הנמצא ב"ספריית נגע חמאדי", סמאל הוא שמו השלישי של הדמיורג הרשע, ששמותיו האחרים הם **ילדאבהות**' ו**סאקלס**. בתוכן זה מתפרש סמאל כ"האל העיוור", ונושא העיוורון ממשיך בעבודות הגנוסטיות. הוא נולד כטעות של סופיה שרצתה ליצור צאצא משלה ללא הנפש. מראהו הוא של נחש בעל ראש של אריה. ב"מקור העולם" בכתובי ספריית "נג חמדי" הוא גם מוזכר כאריאל.

## לקריאה נוספת
* יוסף דן, **תולדות תורת הסוד העברית: העת העתיקה**, מרכז זלמן שזר, תשס"ט, עמ' 515–531.
* אבישי בר-אשר, "סמאל ונקבתו: פירוש קהלת האבוד לר' משה די ליאון", **[[תרביץ]]** פ (תשע"ג), עמ' 539–566.

## קישורים חיצוניים

* סמאל, באנציקלופדיה היהודית
* סמאל, באתר המיתולוגיות הראשון בעברית

## הערות שוליים

קטגוריה:מלאכים ביהדות
קטגוריה:מלאכים בנצרות
קטגוריה:שדים יהודים
קטגוריה:שדים בנצרות
קטגוריה:שטן
קטגוריה:מיסטיקה יהודית
בוהיניה מגוונת

ממוזער|''Bauhinia variegata''

**בוהיניה מגוונת** (**בּוֹהִינְיָה מְגֻוֶּנֶת**, שם מדעי: *Bauhinia variegata*, כמו גם הכינוי באנגלית Orchid Tree - עץ הסחלב) הוא מין עץ בעל פרחים ממשפחת הקטניות. מוצאו במקור מדרום מזרח אסיה ותת-היבשת ההודית, אך הוא הופץ בעולם כעץ נוי מתורבת.

## מאפיינים

הבוהיניה המגוונת היא עץ נשיר, הצומח לגובה של 10-12 מטרים. עליו רחבים וסימטריים, גזורים פעם אחת במרכז טרף העלה. הפרחים בעלי חמישה עלי כותרת, מסודרים במניפה. צבע עלי הכותרת משתנה בהתאם לזן המתורבת, בין לבן לוורוד.

הפרחים מואבקים על ידי צופיות, שמקורן הארוך מתאים למבנה הצוּפן העמוק של הפרחים.

הפירות הם תרמילים ארוכים וצרים, בדומה לקטניות רבות אחרות, המכילות זרעים עגולים ושטוחים.

## בישראל

בוהיניה המגוונת, היא עץ שכיח בארץ ישראל, אך כל פרטיו מתורבתים ונשתלו במכוון. לא ידוע על מושבות של פליטי תרבות. העצים נטועים בערי מישור החוף והשרון, כעצי נוי מטילי צל, בשל פריחתם הבולטת על נוף שדרות עירוניות וגנים ציבוריים. מנגד, נשירת עלי הכותרת עם הבשלת התרמילים יכולה להיות פתאומית ולכסות מכוניות חונות, שלטים ודרכים בן יום.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:קסאלפיניים
קטגוריה:הודו: עצים
יוסף שרביט (רב)

הרב **יוסף שרביט** (כ"ב בשבט ה'תרפ"ב, 20 בפברואר 1922 – ח' בניסן ה'תשע"ו, 16 באפריל 2016) היה רב העיר הספרדי של אשקלון וחבר מועצת הרבנות הראשית.

## קורות חיים
נולד במרוקו לחנה ולרב מכלוף שרביט. בימי נעוריו למד תורה אצל אביו, בגיל 12 עברה משפחתו להתגורר בעיר פאס. שם למד הרב שרביט בכיתה הגבוהה בתלמוד תורה "אם הבנים" אצל הרב מימון מיארה. לאחר מכן עבר ללמוד בישיבה אחרת אצל הרב מאיר ישראל.

בפאס ובקזבלנקה כיהן הרב שרביט בסידורי חופה וקידושין וענייני גיטין והיה גם מוהל. בשנת תש"ט (1949), עם זרם העלייה שהקיף המונים מעולי מרוקו גם משפחתו של הרב שרביט יצאה בדרך לא חוקית עד שהגיעו למחנה העלייה באלג'יר, שם נציגי הסוכנות היהודית הקשו על אביו לעלות לישראל מפאת גילו המתקדם. לאחר 5 שנים, בשנת ה'תשי"ג (1953), עלתה המשפחה לישראל.

כשעלה לישראל, נסמך הרב שרביט לרבנות אצל הרב עובדיה הדאיה מטעם הרבנות הראשית לישראל ונתמנה כרב אזורי בגליל המערבי (עבור מושב גורן יערה ועבדון). בשנת ה'תשט"ו (1955) נבחר לכהן כרב העיר בית שאן. בשנת ה'תש"ך (1960) נבחר לרב העיר אשקלון ביחד עם הרב משה דב וולנר, במקומו של הרב נתן פרג'ון שנפטר שנה קודם לכן. בשנת ה'תשל"ג (1973) נבחר למועצת הרבנות הראשית לישראל ונבחר שוב בשנת תשמ"ג. שנה לאחר מכן הוסמך לדיינות בידי הרבנות הראשית. בשנת תשנ"א (1991) התמנה לדיין בבית הדין הרבני הגדול.

היה חבר פעיל גם בחבר הרבנים של הפועל המזרחי.

בכ' בתשרי ה'תשל"ד (1973) נהרג בנו  במלחמת יום הכיפורים באזור תעלת סואץ. לזכרו נבנה בית-כנסת "יד מיכאל" בשכונת ברנע באשקלון.

הרב שרביט היה חבר בכולל הרבנים באבן שמואל שבו היו מתאספים מדי יום שלישי כדי ללמוד תורה. בין הרבנים שנכחו באותו הכולל היו ידידיו הקרובים, הרב מרדכי אליהו, והרב בנימין אביעד רב אזורי של מועצה אזורית שפיר. וכן הרב חיים דוד הלוי, הרב שבתאי בן חיים רב אזורי של מועצה אזורית לכיש, ועוד.

הרב שרביט כיהן כרב העיר אשקלון עד לפטירתו. ובה נקבר.

## חיבוריו
* שו"ת **ארחות יושר** (יוש"ר, ראשי תיבות: יוסף שרביט) ג' חלקים על ארבעת חלקי השולחן ערוך. ()
* **נר מיכאל**, ספר דרשות והספדים על בנו של הרב, מיכאל שרביט, לוחם צה"ל שנפל בקרב החווה הסינית במלחמת יום הכיפורים.
* **אמרי יושר**, דרשות ודברי תורה לאירועים שונים, שו"ת על ארבעת חלקי הש"ע ובפרט על מנהגי יהדות מרוקו. בסוף הספר הודפס גם קונטרס **מפתח יושר**, מפתחות ומבואות לכל כתבי הרב, מאת תלמידו אלעד פורטל.

## מקורות
הרב יוסף שרביט, **שאלות ותשובות אורחות יושר** חלק א', ירושלים, ה'תשל"ח, בהקדמה.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים ספרדיים ישראלים
קטגוריה:חברי מועצת הרבנות הראשית
קטגוריה:דייני בית הדין הרבני הגדול
קטגוריה:בית שאן: רבנים
קטגוריה:רבנים מרוקאים
קטגוריה:אשקלון: רבנים ראשיים
קטגוריה:מוהלים
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:קזבלנקה: רבנים
קטגוריה:אבות שכולים: חללי צה"ל
קטגוריה:אישים הקבורים באשקלון
קטגוריה:אנשי חבר הרבנים שעל ידי הפועל המזרחי
קטגוריה:הגליל המערבי: אישים
קטגוריה:אבן שמואל: אישים
קטגוריה:גורן: אישים
קטגוריה:מועצה אזורית מעלה יוסף: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1922
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2016
מייקל ספנס

**מייקל ספנס** (באנגלית: **Michael Spence**; נולד ב-7 בנובמבר 1943) הוא כלכלן אמריקאי, זוכה פרס נובל לכלכלה לשנת 2001 ואבי תאוריית האיתות בשוק העבודה.

## קריירה
ספנס התפרסם במיוחד בזכות עבודתו בתחום מידע א-סימטרי בשוקי העבודה, ובפרט מודל האיתות (signaling model) אותו פיתח.
על פי מודל זה, מועסקים מאותתים למעסיקיהם על יכולותיהם באמצעות רכישת רמה מסוימת של השכלה, שיש לה עלות למועסק. המודל קובע כי מעסיקים משלמים יותר לבעלי השכלה, מאחר שיש קשר חיובי מובהק בין יכולת המועסק לבין רמת השכלתו, ולכן בין בעלי השכלה גבוהה יותר קיים סיכוי למצוא עובדים מוכשרים יותר.

הסיבה לכך היא שלעובדים מוכשרים קל יותר לרכוש השכלה, והעלות לכך מבחינתם נמוכה יותר. המודל מייחס פחות חשיבות להשכלה עצמה או לתוכן הנלמד, וקובע כי להשכלה כשלעצמה עשוי להיות ערך נמוך עד אפסי עבור המעסיק (העובד למעשה רוכש מיומנות תוך כדי עבודתו) וערכה העיקרי עבורו הוא האיתות שהוא מקבל על המועמד ויכולותיו.

ספנס הוא בוגר אוניברסיטת פרינסטון, ולימודים באוניברסיטת אוקספורד, בה למד מתמטיקה במסגרת מלגת רודז היוקרתית. את הדוקטורט קיבל באוניברסיטת הרווארד, בה כיהן גם כמרצה. בין מוריו היו קנת' ארו ותומאס שלינג. הוא כיהן כדיקן בית הספר למנהל עסקים באוניברסיטת סטנפורד.

בשנת 2001 זכה ספנס במשותף עם ג'ורג' אקרלוף וג'וזף שטיגליץ בפרס נובל לכלכלה על עבודתם בתחומי זרימת מידע, שווקים, מחירים, שולי רווח ומכשירי השקעה.

## ראו גם
* עקרון ההכבדה

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי ניו ג'רזי
קטגוריה:זוכי פרס נובל לכלכלה
קטגוריה:כלכלנים אמריקאים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:סגל בית הספר לעסקים של אוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:זוכי מלגת רודס
קטגוריה:זוכי מדליית ג'ון בייטס קלארק
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1943
בארט חור

**בארט חור** (נולד ב-9 באפריל 1973) הוא כדורגלן עבר בלגי ששיחק בתפקיד הקשר השמאלי. חור היה חלק מהסגל של הנבחרת הבלגית.

חור שימש כקפטן של אנדרלכט בעונת 2006–2007. בעונה שלאחר מכן, סרט הקפטן ניתן למי שעד אז שימש כסגן-קפטן, הצעיר אוליבר דשאכט בזמנים שחור שיחק בנבחרת הוא היה פצוע.

הוא היה חלק מסגל הנבחרת כשבלגיה הייתה אחת משתי המארחות של יורו 2000 יחד עם הולנד, אך למרות הניצחון במשחק הפתיחה של הטורניר נגד שוודיה, שבו כבש את השער הראשון, הבלגים הפסידו במשחק בית מול טורקיה.

במהלך הקריירה שלו הספיק חור לזכות ארבע פעמים באליפות בלגיה עם אנדרלכט (2000, 2001, 2006, 2007) ושלוש פעמים בסופר קאפ הבלגי (2000, 2006, 2007).

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים בלגים
קטגוריה:קשרי כדורגל בלגים
קטגוריה:כדורגלני ראסינג גנק
קטגוריה:כדורגלני אנדרלכט
קטגוריה:כדורגלני הרטה ברלין
קטגוריה:כדורגלני פיינורד
קטגוריה:כדורגלני בירסחוט
קטגוריה:כדורגלני וסטרלו
קטגוריה:כדורגלני נבחרת בלגיה
קטגוריה:כדורגלני יורו 2000
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2002
קטגוריה:ספורטאים בלגים בגרמניה
קטגוריה:ספורטאים בלגים בהולנד
קטגוריה:בלגים שנולדו ב-1973
פרידריך קרל, דוכס וירטמברג-ויננטל

**פרידריך קרל, דוכס וירטמברג-ויננטל** (**Friedrich Karl von Württemberg-Winnental** 12 בספטמבר 1652 - 20 בדצמבר 1697) היה מאז 1677 דוכס וירטמברג-ויננטל, ועוצר של דוכסות וירטמברג.

## ביוגרפיה
פרידריך קרל נולד ב-12 בספטמבר 1652 בשטוטגרט, והיה בנו השני של הדוכס אברהרד השלישי, דוכס וירטמברג ואנה קתרינה מזאלם-קירבורג, בתם של יוהאן קזימיר, רוזן זאלם-קירבורג ודורותיאה מזולמס-לאובך. בשנת 1674 מת אביו אברהרד השלישי, דוכס וירטמברג, ואחיו וילהלם לודוויג, דוכס וירטמברג עלה לשלטון במקומו. בשנת 1677 מת אחיו וילהלם לודוויג, דוכס וירטמברג נפטר במפתיע ובנו אברהרד לודוויג, דוכס וירטמברג עלה לשלטון במקומו. מכיוון שאברהרד לודוויג היה רק בן שנה, מונה פרידריך קרל כעוצר. ב-22 בינואר 1693 כשאבהרד לודוויג הגיע לגיל 16, הגיל שלפי חוקת וירטמברג אפשר למלוך, הוא הוכתר על ידי לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לדוכס ווירטמברג. לאחר שפרידריך פינה את מקומו לאברהרד, כאות הוקרה הוא מונה לדרגת גנרל-פלדמרשל על ידי הקיסר.

במהלך מלחמת תשע השנים לחם פרידריך קרל נגד הצרפתים באזור הריין, תחת פיקודו של לודוויג וילהלם, מרקיז באדן-באדן. ב-26 בספטמבר 1692 הותקף פרידריך קרל בראש 4,000 פרשים במפתיע על ידי הצרפתים, איבד כמה מאות הרוגים, ונשבה יחד עם כמה מאות מאנשיו, אולם שוחרר לאחר זמן קצר.

בשנת 1696 חלה פרידריך קרל בעגבת, וב-20 בדצמבר 1697 מת בביתו שבשטוטגרט.

## משפחתו
ב-31 באוקטובר 1682 התחתן פרידריך קרל עם אלאונורה יוליאנה מברנדנבורג-אנסבך, בתם של אלברכט השני, מרקיז ברנדנבורג-אנסבך וסופיה מרגרטה, רוזנת אטינגן-אטינגן, ממנה נולדו לו 7 ילדים:
* קרל אלכסנדר, דוכס וירטמברג (1684–1737)
* דורותיאה שרלוטה (1685–1687)
* פרידריך קרל (1686–1693)
* היינריך פרידריך מווירטמברג-ויננטל (1687–1734)
* מקסימיליאן עמנואל מווירטמברג-ויננטל (1689–1709)
* פרידריך לודוויג מווירטמברג-ויננטל (1690–1734)
* כריסטיאנה שרלוטה מווירטמברג-ויננטל (1694–1729)

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בית וירטמברג
קטגוריה:גנרל-פלדמרשלים בצבא האימפריה הרומית הקדושה
קטגוריה:ילידי 1652
קטגוריה:נפטרים ב-1697
יורגן אלכסנדר קנודטזון

**יורגן אלכסנדר קנודטזון** (בנורווגית: **Jørgen Alexander Knudtzon**; 9 בספטמבר 1854 – 7 בינואר 1917) בלשן ואשורולוג נורווגי. 

נולד בעיר טרונדהיים. למד באוניברסיטת אוסלו והתמחה באכדית, ערבית ועברית. ב-1894 קיבל מעמד של "מדען ממשלתי" (בנורווגית: *Statsstipendiat*; מלגה מיוחדת למדענים מטעם הממשלה הנורווגית), ומשנת 1907 היה פרופסור לשפות שמיות באוניברסיטת אוסלו.

בשנים 1907 ו-1915 פרסם בשני כרכים את כל מכתבי אל-עמארנה שהיו ידועים בעת ההיא, המהדורה כללה תעתיק, תרגום, פירוש לשוני והסבר והיסטורי שנכתב על ידי אוטו ובר (Weber). קנודטזון היה מחלוצי חקר השפה החתית. על סמך  שני מכתבי ארזוה  בקורפוס ממכתבי אל-עמארנה, שנכתבו בשפה החתית (ולא באכדית כמו רוב המכתבים), אפיין את החתית כשפה הינדו אירופאית.

## מעבודותיו

*


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בלשנים ולשונאים
קטגוריה:מדענים נורווגים
קטגוריה:אשורולוגים
קטגוריה:חיתיתולוגים
קטגוריה:חוקרי מכתבי אל-עמארנה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת אוסלו

קטגוריה:נורווגים שנולדו ב-1854
קטגוריה:נפטרים ב-1917
פשיזם קלריקלי

**פשיזם קלריקלי** (באיטלקית: **Fascismo clericale**) הוא אידאולוגיה המשלבת עקרונות פוליטיים וכלכליים הלקוחים מהפשיזם עם מסורת ופילוסופיה דתית. המונח משמש לתיאור ארגונים ותנועות המשלבים אלמנטים דתיים ופשיסטיים וכדי לתאר תמיכה של ארגוניים דתיים בפשיזם, או משטרים פשיסטיים בהם יש לאנשי דת תפקיד מרכזי.

נראה שהמונח פשיזם קלריקלי הופיע לראשונה בסביבות שנת 1920 באיטליה והתייחס ספציפית לחלק מהמפלגה הקתולית שתמך בבניטו מוסוליני ובמשטרו. המונח הומצא כביכול על ידי לואיג'י סטורצו (Luigi 
Sturzo) אחד ממנהיגי המפלגה הקתולית, כומר איטלקי, אשר התנגד למוסוליני ועל כן הוגלה ב-1924. 
עם זאת, ההיסטוריון היהודי-אמריקאי זאב וולטר לאקוויר מצא שהמונח פשיזם קלריקלי הוזכר 
אף לפני המצעד על רומא של מוסוליני, בהתייחסות לקבוצה של מאמינים קתולים בצפון איטליה שדגלו בשילוב קתוליות עם פשיזם.
סטורצו עשה הבחנה בין איטלקים קתולים שתמכו בפשיזם ועזבו את המפלגה הקתולית מוקדם, בשנים 1921-1922 ובין אלו שנשארו במפלגה גם לאחר המצעד על רומא וקראו לשיתוף פעולה עם הממשלה הפשיסטית. בסופו של דבר שתי הקבוצות תמכו במוסוליני.

דוגמאות לדיקטטורות ותנועות פוליטיות שכללו אלמנטים או רעיונות של הפשיזם הקלריקלי הן התנועה הלאומנית הקרואטית "אוסטאשה", מפלגת חזית המולדת באוסטריה בהנהגת אנגלברט דולפוס, מפלגת העם הסלובקית של יוזף טיסו בסלובקיה, פרנסיסקו פרנקו בספרד, ז'טוליו ורגאס בברזיל, הרקסיזם בבלגיה וממשלת צרפת של וישי. סממן בולט החוזר בכל התנועות הללו הוא העובדה שכולן קתוליות או בעלות רוב קתולי.

אין הסכמה מוחלטת בין חוקרים המקבלים את המונח פשיזם קלריקלי בנוגע לדוגמאות אלו, אולם האוסטאשה היא המוסכמת ביותר לפשיזם קלריקלי.

המונח פשיזם קלריקלי אינו מקובל על כל החוקרים. חלקם סבורים שמונח זה אף מתאים לתיאור של תנועות בנות ימינו כגון התנועה הגזענית זהות נוצרית ותנועות אסלאמיות רבות. מנגד, חוקרים רבים מסרבים לקבל מונח זה וטוענים שמשטר פשיסטי לא נעשה 'קלריקלי' אם אנשי דת מסוימים תומכים בו. גם בקרב חוקרים המקבלים מונח זה, חלקם סבורים שאין לו מקום לאחר סוף מלחמת העולם השנייה.

## ראו גם
* קלריקליזם

קטגוריה:פשיזם
קטגוריה:אידאולוגיות
קטגוריה:יחסי דת ומדינה
קוליפון

**קוליפון** היא חברת תקליטים, אולפן הקלטות וחנות לתקליטים ופטיפונים בכיכר השעון ביפו.
החברה היא עסק משפחתי, שפעל מחוץ לזרם המרכזי של התרבות בישראל, החל משנות החמישים המוקדמות ועד שנות השמונים. קוליפון הייתה החלוצה בתחום "מוזיקת הקסטות" (בתקליטים) בישראל וגם מרכז להפצת תרבות ישראלית אלטרנטיבית. היום נקרא העסק בשם "האחים אזולאי".

חברת קוליפון הייתה אבן דרך בהתפתחות המוזיקה המזרחית והים תיכונית בישראל, הכתובת הראשונה אליה פנו אמנים מתחילים בעיקר מתחום הזמר המזרחי. החברה הפיצה מוזיקה ערבית, תימנית, מרוקאית, יוונית וישראלית. בין האמנים הראשונים בשנות החמישים שהוקלטו על גבי תקליטים במהירות 78 סיבובים לדקה היו ג'ו עמאר, פילפל אל-מסרי ושלמה דחיאני.

החברה בבעלותם של האחים מאיר, יצחק (זאקי) ודוד אזולאי פעלה כמעט במחתרת, באמצעים ביתיים ובכלים בסיסיים ומיידיים, דבר שהוזיל את ההוצאות על התקליטים הראשונים שהיו בעיקר תקליטוני סינגל.
בשנות ה-50 הופקו תקליטונים רבים תחת המותג Zakiphon.
בשנות השישים הוקלטו בחברה זוהרה אלפסיה, ריימונד אבקסיס, אריס סאן, טריפונס, לויטרוס, נינו ניקולאידיס, סטלוס, סמיר שוקרי, בני אלבז, להקת צלילי העוד ואחרים.

## ראו גם
* האחים אזולאי

## קישורים חיצוניים
* אורי וורטהיים, לייבל התקליטים קוליפון
* 
* 

קטגוריה:הוצאה לאור
קטגוריה:חברות תקליטים ישראליות
קטגוריה:אולפני הקלטות
קטגוריה:מוזיקה מזרחית
קטגוריה:יפו
Dreamtale

**דרימטיל** (באנגלית: **Dreamtale**) היא להקת פאוור מטאל ומטאל סימפוני פינית שנוסדה ב-1999.

## ביוגרפיה
דרימטיל נוסדה על ידי רמי קרנן בתחילת שנת 1999. הלהקה זכתה בתהילה תחילה בתור להקת חימום של סינרג'י בפינלנד, אך ההצלחה הגדולה הגיעה לאחר מכן כשהוציאו לאור את הדמו השני שלהם "Refuge from Reality".  דמו זה היה להצלחה גדולה כבר ביום יציאתו לאור.

רוב העותקים של הדמו נמכרו ביפן ותוך זמן קצר הגיעו שמועות על להקת מטאל לוהטת הגיעו לאוזניהם של חברות תקליטים.
דרימטיל התחילה לקבל הצעות מחברות תקליטים מכל העולם, ובאוגוסט 2001 עסקה עם ספיינפרם נחתמה.

בדצמבר 2001 דרימטיל התחילו את ההקלטות ל-"Beyond Reality". לאחר השינויים האחרונים של האלבום הרכב הלהקה השתנה: הבסיסט אלויס ווימר הוחלף על ידי פסי ריסטוליינן וזמר חדש, טומי וילטולה, הצטרף. "Beyond Reality", שיצא לאור ביפן ביוני ובמקום אחר במהלך יולי 2002, נמכר בכמויות אדירות ביפן והלהקה זכתה לקהל מעריצים נאמן. המעריצים היפנים פשוט לא יכלו לחכות בשביל עוד, אז ההקלטות לאלבום השני באורך מלא הוחלטו להתחילם כמה שיותר מהר. ההקלטות לאלבומם השני Ocean's Heart התחילו בינואר 2003 ב"פנטום סטודיוס פינלנד", המקום בו סמו אויטינן עשה מיקס לאלבום. הגברה הוספה לאלבום על ידי מיקה ג'וסילה בסטודיו המוערך פינווקס-סטודיוס.

## חברי להקה
** חברים נוכחים**:
* רמי קרנן - גיטרה - (1999-היום)
* רולף פילבה - תופים - (2005-היום)
* ארקי ספנן - זמר
* מיקו מטילה - גיטרה
* אכסלי קהסליינן - קלידים - (2006-היום)

**חברים לשעבר**
* טורקה ווריינן - קלידים - (2000-2006)
* אלויס ווימר - באס - (2000-2002)
* טומי וילטולה - זמר - (2002-2003)
* ג'רקו אהולה - זמר - (2003-2005)
* נילס נורדלינג - זמר - (2005-2007)
* אסה אוריצלו - גיטרה - (1999-2004)
* פטרי רוזנבאום - תופים - (1999-2005)
* פסי ריסטוליינן - באס - (2002-2008)

## דיסקוגרפיה
אלבומים
* Beyond Reality
* Ocean's Heart
* Difference 
*Phoenix

סינגלים
* Wellon 
* Payback

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:להקות פאוור מטאל
קטגוריה:להקות פיניות
קטגוריה:שישיות מוזיקליות
טיסה 781 של BOAC

**טיסה 781 של BOAC** (British Overseas Airways Corporation) התרסקה ב-10 בינואר 1954 בים הטירני ליד האי אלבה שבטוסקנה, איטליה. המטוס מדגם דה הבילנד קומט 1 (מסוג DH-106) המריא משדה התעופה צ'אמפינו ברומא, איטליה אל נמל התעופה הית'רו, לונדון. הנחיתה ברומא הייתה עצירת ביניים מתוכננת כאשר המוצא העיקרי של הטיסה היה משדה התעופה קלנג בסינגפור. בסביבות השעה 10:00 GMT אירע במטוס פיצוץ כתוצאה מהפחתת לחץ (Decompression) בגובה רב והמטוס צלל והתרסק במימי הים הטירני, כל 29 הנוסעים וששת אנשי הצוות נהרגו.

## הטיסה והאסון
ב-10 בינואר 1954 בשעה 09:34 GMT המריאה הטיסה לקראת השלב הסופי ליעדה בלונדון. בסביבות השעה 9:50 GMT חלף על פני הקומט מטוס אחר של BOAC מסוג DC-4 שטס לאותו היעד, המטוס השני יצר קשר רדיו עם טייס הקומט, קפטן אלן גיבסון, הוא דיווח לו על מצב מזג האוויר, לפתע נותקה השיחה באמצע. בזמן זה נצפו על ידי דייגים שברים נופלים אל הים הטירני.

נמל התעופה הית'רו בלונדון רשם תחילה את טיסה 781 כמתעכבת; בסביבות השעה 13:30 הוריד שדה התעופה את הטיסה מלוח הטיסות הנכנסות.

במטוס היו 29 נוסעים מתוכם 10 ילדים. במטוס היה גם ההיסטוריון הצבאי וכתב ה-BBC הידוע, צ'סטר וילמוט.

## החקירה

בתחילה משימת בירור הסיבות לאסון הייתה קשה. ב-1954 לא היו קופסאות שחורות שכללו מקליט קולות בתא הטייס (CVR) ומקליט נתוני טיסה (FDR) ולא היו נהלים לחקירת תאונות אוויריות, כך שלא הייתה דרך לדעת מה התרחש. הצי המלכותי הבריטי ארגן חיפוש נרחב שכלל ספינות חילוץ צבאיות ואזרחיות.

## ראו גם
* טיסה 783 של BOAC

## קישורים חיצוניים

* 

BOAC
קטגוריה:תקריות ואסונות תעופה ב-1954
קטגוריה:תקריות ואסונות תעופה של כלי טיס בריטיים
קטגוריה:איטליה: תעופה
קטגוריה:התרסקות כלי טיס בים התיכון
תאופיל גוטייה

[שמאל|ממוזער|250px|תאופיל גוטייה, פורטרט מאת [נדאר, 1854-55]]
**תאופיל גוטייה** (בצרפתית: **Théophile Gautier**; 30 באוגוסט 1811 – 23 באוקטובר 1872) היה משורר, סופר, לבריתן ומבקר אמנות צרפתי.

## ביוגרפיה
נולד בעיר טארב (כיום בחבל מידי-פירנה שבדרום מערב צרפת) לפייר גוטייה שהיה עובד מדינה ולאשתו אנטואנט-אדלד קונקאר. המשפחה עברה להתגורר בפריז כשהיה בן שלוש שנים בלבד. הוא קיבל את חינוכו בקולז' לואי לה גראנד ובקולז' שארלמאן בפריז, אבל למד יותר בעזרת אביו, ושלט בשפה הלטינית כבר בגיל שמונה עשרה שנה.

במשך תקופת לימודיו פגש במשורר לעתיד ז'ראר דה נרוואל והתפתחה ביניהם ידידות עמוקה שנמשכה כל חייהם. דה נרוואל הפגיש אותו עם ויקטור הוגו ותחת השפעתו החל לעסוק בספרות. כבר ב-1826 החל לכתוב שירה וב-1830 פרסם את חרוזיו הראשונים ("שירים") במימונו של אביו. לאחר מהפכת יולי 1830 בחר להתגורר עם חבריו במרכז פריז ולחיות חיי בוהמה.

ב-1833 פרסם את קובץ השירים "אנשי צרפת הצעירה" שבו תיאר את אורח חייהם של האמנים והסופרים שהשתייכו לחוגים הספרותיים בפריז. ב-1835 פרסם את הנובלה "מדמוזל דה מופאן" שהייתה מבוססת על חייה של ז'ולי ד'אוביני וגרמה לשערורייה.

הוא הקדיש את מרבית זמנו לפרסום מאמרים בכתבי עת שונים - מה שאפשר לו לפגוש רבים מאנשי החברה הגבוהה ולהיכנס לעולם הספרות של פריז. בתקופת מהפכת 1848 כתב כמעט 100 מאמרים במשך תשעה חודשים. הוא זכה להתפרסם בחוגים הספרותיים של פריז אחרי שהסופרים הנודעים, ובהם פרנסואה-רנה דה שאטובריאן, אלפרד דה ויניי, אלפונס דה למרטין ואלפרד דה מיסה, חדלו מלהיות פעילים בחוגים אלה.

תאופיל גוטייה שימש כמנהל "כתב העת של פריז" (1851–1856), כתב ביקורת על האמנות, התיאטרון והספרות, הרבה לנסוע באירופה וביקר גם ברוסיה, במצרים ובאלג'יריה. ב-1852 פרסם את קובץ השירה "זגוגיות וקמיעות" ששימש כמודל לאידיאל של "אמנות לשם אמנות" שבו דגל.

ב-1862 נבחר ליושב ראש "החברה הלאומית לאמנויות יפות" שבה היו חברים בין היתר הציירים אז'ן דלקרואה ואדואר מאנה. ב-1863 שארל-אוגוסטן סנט-בב, שהיה מבקר הספרות הנודע של התקופה, הקדיש לפחות שלושה מאמרים ליצירתו של גוטייה.

תאופיל גוטייה נפטר ב-1872 כתוצאה מהתקף לב ונקבר בבית הקברות של מונמארטר.

פסל לזכרו מוצב בז'רדן דה פואט בפריז.

## חיים אישיים
נולדו לו 3 ילדים.
מ-יוג'יני פורט נולד בנו תאופיל גוטייה הבן ומ-ארנסטה גריסי נולדו בנותיו ג'ודית גוטייה ואסטל גוטייה.

## מיצירותיו
תאופיל גוטייה - סונטה על הסונטות, מצרפתית: דורי מנור. גיליון 1 של כתב העת "הו!", תל אביב 2005
* שירים (1830)
* אנשי צרפת הצעירה (שירה רומנטית 1833)
* מדמואזל דה מופן (נובלה 1835)
* הלברית לבלט ז'יזל (יחד עם ז'יל-אנרי ורנואה דה סן-ז'ורז') (1841)
* זגוגיות וקמעות (קובץ שירה 1852)
* אוצרות האמנות של רוסיה (1858)
* אונורה דה בלזק (ביוגרפיה 1859)
* קפיטן פראקאס (נובלה 1863)
* מסע ברוסיה (1867)
* תאופיל גוטייה, **על מחול, תשוקה ומוות**, נהר ספרים. בחרה, תרגמה מצרפתית והוסיפה מבוא והערות: ליאורה ביניג-היידקר, תשע"ב 2012.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:סופרים צרפתים
קטגוריה:משוררים צרפתים
קטגוריה:משוררים ששיריהם הולחנו
קטגוריה:מבקרי אמנות צרפתים
קטגוריה:לבריתנים צרפתים
קטגוריה:אוקסיטנים
קטגוריה:ז'יזל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות של מונמארטר
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1811
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1872
בהירות מוחלטת

**בהירות מוחלטת** (Absolute magnitude) היא גודל אסטרונומי המתאר מה הייתה הבהירות הנראית של כוכבים לו היה מרחקם מכדור הארץ שווה ל-10 פארסק (כ-32.6 שנות אור). מסומנת באות M (להבדיל מהבהירות הנראית המסומנת באות m). הבהירות המוחלטת נמדדת בסולם לוגריתמי.

חשיבותה של הבהירות המוחלטת נובעת מירידת עוצמת האור עם ריבוע המרחק מן הצופה (המודד). לדוגמה, כאשר יש שני כוכבים אשר בהירותם המוחלטת זהה אולם מרחקו של אחד מהם מן הצופה הוא כפול, עוצמת האור המגיעה ממנו תהיה קטנה פי ארבעה לעומת זו של הכוכב הקרוב יותר. לבהירות המוחלטת חשיבות גדולה בדיאגרמת הרצשפרונג-ראסל, אשר באמצעותה נקבע סיווג הענף של כוכבים שונים (ננס, כוכב סדרה ראשית או ענק).

## חישוב הבהירות המוחלטת
הבהירות הנראית גדלה עם העלייה בבהירות המוחלטת, והיא פוחתת עבור מרחקים הולכים וגדלים מהמקור. הנוסחה המקשרת בין הבהירות המוחלטת (M) והבהירות הנראית (m) נתונה על ידי:
:\ M = m - 5 ((\log_{10}{D_L}) - 1) כאשר M היא הבהירות המוחלטת, m היא הבהירות הנראית, הגודל LD קרוי מרחק הבהירות והוא שווה למרחק מהמקור ביחידות פארסק (כ-3.2616 שנות אור) עבור עצמים קרובים. כשמדובר במרחקים גדולים, יש לקחת בחשבון את השפעת עקמומיות המרחב, לפי תורת היחסות הכללית, ולהכניס תיקון לערכו של LD.

עבור עצמים שמרחקם מהצופה 10 פרסק, הבהירות הנראית והבהירות המוחלטת שוות בגודלן.

## בהירות מוחלטת לגופים במערכת השמש
לכוכבי לכת ואסטרואידים במערכת השמש ישנה שיטה שונה למדידת הבהירות המוחלטת. בשיטה הרגילה גופים אלו היו מקבלים מספרים גבוהים ביותר, ועל כן הומצאה להם שיטה נפרדת לחישוב הבהירות המוחלטת, המסומנת באות **H**. לפי שיטה זו, הבהירות המוחלטת H של הגוף היא בהירותו אם היה נמצא במרחק של יחידה אסטרונומית אחת הן מהשמש והן מהצופה, בפאזה של 100%.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אסטרונומיה תצפיתית
הראקליה מינואה

**הֵראקְלֵיָה מִינוֹאָה** (ביוונית: , בלטינית: Heraclea Minoa) היא עיר יוונית עתיקה בסיציליה, ששכנה בחופו הדרומי של האי, בשפך הנהר האליקוס, 25 קילומטרים מערבית לאַקְרַגָס (אגריג'נטו של ימינו). השרידים הארכאולוגיים מלמדים, כי נוסדה באמצע המאה ה-6 לפנה"ס וננטשה בתחילת המאה ה-1 לספירה לערך.

ראשיתה של הראקליה כמעוז קדמי של הקולוניה היוונית סֶלִינוּס (סלינונטה של ימינו), אחר כך נכבשה על ידי הקרתגים ומאוחר יותר הפכה לעיר גבול של אקרגס. היא עברה לידי הקרתגים לאחר המלחמה הפלופונסית על פי תנאי ברית שנחתמה ב-405 לפנה"ס, נכבשה שוב ב-397 לפנה"ס על ידי דיוניסיוס הראשון טיראן סירקוסאי במהלך מלחמתו הראשונה בקרתגים, אך נפלה שוב לידי אויביו ב-383 לפנה"ס. דיון נחת בחופה של הראקליה ב-357 לפנה"ס, במהלך השתלטותו על סירקוסאי. אנשי אקרגס כבשו אותה מחדש ב-309 לפנה"ס, אך לא חלף זמן רב והיא שוב נפלה, הפעם לידי אגתוקלס, טיראן סירקוסאי. ב-277 לפנה"ס השתלט עליה לזמן קצר פירוס מלך אפירוס.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:יוון העתיקה: גאוגרפיה
קטגוריה:סיציליה: היסטוריה
קטגוריה:ערים עתיקות שנהרסו
קטגוריה:איטליה: אתרים ארכאולוגיים מתקופת יוון העתיקה
קטגוריה:פיניקים: מושבות
הכנסות ממיסים

**הכנסות ממיסים** (אנגלית: **Tax revenue**) הוא שמו של מדד המבטא את ההיקף הכספי של המסים שגובה המדינה מתוך סך התוצר בפרק זמן מסוים (בדרך כלל שנה).

הכנסות ממיסים הוא סכום של שני חלקים: הכנסות ממיסים ישירים (שהוא מס המוטל על הכנסה כמו מס הכנסה, תשלומי הביטוח הלאומי, מס חברות וכו' ביחס לתוצר) והכנסות ממיסים עקיפים (שהוא מס המוטל על הצריכה כמו מע"מ, מס רכישה וכו' ביחס לתוצר). מדד זה אינו משקלל את שוויוניות גביית המס אלא את היקפו הכולל בלבד.

הכנסה ממיסים היא נתון חשוב לבחינת מצב המשק. הכנסות ממיסים גבוהות הוא גורם המדכא צמיחה כלכלית, מדכא יוזמה פרטית, מעודד העלמות מיסים, מעודד בריחת הון (השקעה של הון בחו"ל), מעודד הגירה שלילית (בעיקר של בעלי השכלה גבוהה ובעלי הון). הכנסה ממיסים נמוכה ממיסים היא גורם המעודד את התופעות ההפוכות. עם זאת, הכנסות ממיסים נמוכות מדי עלול לרמז על רמת שירותים נמוכה שמספקת המדינה לאזרחיה.

השינוי בהכנסות ממיסים עם השינוי בבסיס המס אינו קבוע, אלא תלוי בבסיס המס עצמו. עקומת לאפר מציגה את היקף ההכנסות ממיסים הצפוי עבור כל רמת מיסים. לצורך ההמחשה, נהוג להציג עקומה זו בצורת "U" הפוכה, כלומר ברמות מיסים נמוכות היקף ההכנסות ממיסים עולה עם עליית רמת המס, עד לנקודת מקסימום, ממנה ההכנסות ממיסים יורדות עם עליית רמת המס. ההסבר לכך נעוץ בהשפעת בסיס המס על התנהגות הפרטים והחברות במשק: ככל שבסיס המס גבוה מאוד התמריץ הכלכלי לעבוד חלש יותר, שכן התמורה נטו מהמאמץ בעבודה נמוכה מאוד. ברמות נמוכות של בסיס המס הפגיעה בתמריץ לעבוד או לדווח על ההכנסות נמוכה יחסית, כך שהעובדים אינם מפחיתים את היקף העבודה המדווחת באופן משמעותי כך שעליית בסיס המס מובילה לעליית בהכנסות ממיסים (בהעלאת בסיס המס מ-0% ל-1% תהיה עלייה בהכנסות ממיסים), אך ברמות גבוהות של בסיס המס הפגיעה בתמריץ לעבוד או לדווח על ההכנסות היא משמעותית כך שעליית בסיס המס מלווה בירידה בהכנסות ממיסים (העלאת בסיס המס ל-100% תוביל לכך שלא יהיה תמריץ לעבוד או לדווח כלל, ולכן לא תהיה כלל הכנסה ממיסים) .

## קישורים חיצוניים
* אפרים צדקה, אלון כהן, נטל המס הכולל על הכנסות מעבודה, מוסד שמואל נאמן, 2004
* אבי לבון, נטל המס והכנסות הסקטור הציבורי, דו"ח מנהל הכנסות המדינה 2007
## הערות שוליים

קטגוריה:דיני מיסים
חומצת קינמון

**חומצת קינמון** או **חומצה צינמית** (Cinnamic acid) היא חומצה אורגנית חלשה (pKa=4.44) המופקת משמן קינמון. זהו חומר גבישי לבן המסיס מעט במים.

החומר נוצר בצמח על ידי פעולת האנזים פנילאלנין אמוניה-ליאז (PAL phenylalanine ammonia-lyase) על פנילאלנין. משמש כחומר טעם במזון ובתעשיית התרופות. השימוש העיקרי הוא באסטרים הנדיפים (מתיל, אתיל או בנזיל) לבשמים. האסטרים מקנים ניחוח של דבש או פרחים.

## כימיה
חומצת קינמון מורכבת מחומצה פרופנואית הקשורה לטבעת פניל, ישנם 3 נגזרות של החומצה הנקראים הידרוקסיקינמונילים: פחמן אחד בטבעת קשורה לקבוצת הידרוקסיל (OH), הפחמן הסמוך בטבעת יכול להיות קשור להידרוקסיל, לחמצן-מתיל (O-CH3), או למימן בודד.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קינמונית, חומצה
קטגוריה:חומרי טעם וריח
יעקב אקהויז

**יעקב (ינקה) אקהויז** (נולד ב-29 במאי 1957) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הבלם בהפועל תל אביב ובנבחרת ישראל.

## קריירה
יעקב אקהויז בן לברוך (יליד פולין) ונינה (ילידת רוסיה), ואח ל-4 אחים נוספים, כאשר הוא היחידי שנולד בישראל כול השאר נולדו בקרקוב שבפולין. המשפחה עלתה לישראל והשתקעה בשכונת מורשה שברמת השרון, ובילדותו היה משחק במתנ"ס ליד ביתו בכדורגל עם שאר הילדים. אברהם בכר, מאמן ושחקן עבר בנבחרות הילדים והנוער, צפה בו באחת מאליפויות הארץ לבתי הספר, והזמינו לאימון הפועל תל אביב. בהמשך השתלב באופן קבוע במחלקת הנוער ובעונת 1973/1974 עשה את צעדיו הראשונים בבוגרים, בהתחלה מהספסל.

אקהויז החל לשחק בהפועל תל אביב לצידו של הבלם דוד פרימו וכשהאחרון פרש באמצע שנות השבעים תפס אקהויז את מקומו כבלם אחורי. אקהויז הצהיר כי פרימו תרם לו רבות ובדומה לו הוא נחשב שחקן הוגן ובלם מעולה, שאינו זקוק לבצע עבירות כדי לחלץ את הכדור. יכולותיו של אקהויז כבלם היו מגוונות מאוד, החל מיכולת טכנית גבוהה, דרך יכולת תיקול מעולה ומיקום טוב וכלה במשחק ראש משובח. יכולות אלה הקנו לו מקום קבוע בהרכב הפועל תל אביב לאורך למעלה מ-16 שנים. אקהויז שיחק לאורך הקריירה הארוכה שלו כבלם אחורי (לצידם של הבלמים הקדמיים קיקו רחמינוביץ' ויוסי זאנה) וכקשר הגנתי כחלק מחוליית קישור שנחשבה לטובה בארץ בשנות השמונים וכללה את ריפעת טורק, אלי כהן ומשה סיני.

אקהויז הוא שיאן ההופעות של הפועל תל אביב, במדיה רשם 454 הופעות בליגה הבכירה ו-30 הופעות בעונה היחידה בה שיחקה הקבוצה בליגת המשנה. אקהויז זכה עם הפועל תל אביב באליפות המדינה בשנים 1981, 1986 ו-1988, וכן בגביע המדינה בשנת 1983. במהלך השנים כבש 12 שערי ליגה.

אקהויז שיחק לראשונה בנבחרת ישראל ב-18 ביוני 1980, במשחק נגד נבחרת שוודיה במסגרת מוקדמות מונדיאל 1982. במהלך הקריירה רשם 29 הופעות במדי הנבחרת, האחרונה שבהן במשחק ידידות מול נבחרת ארגנטינה ב-4 במאי 1986.

בשנת 1992, בגיל 34, פרש ממשחק פעיל, שימש כמאמן בבתי ספר לכדורגל, ולימים גם במחלקת הילדים של הפועל תל אביב. כיום מאמן במחלקת הנוער של הפועל ראשון לציון. במקביל לאחר פרישתו עבד כקורא מונים בחברת החשמל במשך כ-30 שנה.

שמו של אקהויז מוזכר במערכון "אופסייד סטורי" של שלישיית הגשש החיוור.

## תארים
;הפועל תל אביב
* אליפויות: 1980/1981, 1985/1986, 1987/1988
* גביע המדינה: 1982/1983

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:בלמי כדורגל ישראלים
קטגוריה:רמת השרון: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני הפועל תל אביב
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ישראל
קטגוריה:בוגרי תיכון רוטברג (רמת השרון)
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1957
שליטה בים

**שליטה בים** (באנגלית command of the sea או control of the sea) פירושה היכולת של מדינה (או כוח אחר) לקיים באין מפריע ספנות מסחרית ותובלה צבאית בנתיבי-ים מסוימים, ובה בעת לשלול יכולת זאת מיריבתה. היא ניתנת להשגה על ידי השמדת הצי המלחמתי של האויב או על ידי איום לעשות זאת. לעיתים די בהפגנת עליונות ציית, לאמור קיום נוכחות מתמדת של אוניות מלחמה באזורים ובנתיבי ים מסוימים או הטלת הסגר מן הים, כדי להרתיע את האויב מלהוציא את אוניותיו או להתייצב לקרב. ברם, השליטה בים לעולם אינה מוחלטת, משום שלא ניתן לכובשו כדרך שכובשים שטח ביבשה. לכן אין זה מן הנמנע שהצד החלש יצליח מדי פעם לפגוע בספנות המסחרית של האויב או להשיט מתחת אפו מקצת מאוניותיו שלו.

## ראו גם
*עליונות אווירית

## לקריאה נוספת
* אלפרד תייר מהן, **השפעת העוצמה הימית על ההיסטוריה, 1660-1783.** פרקים נבחרים. תרגם מאנגלית ב' קורות. תל אביב, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1985.
* מאיר שָׂשׂ, **המערכה על הימים - תולדות העוצמה הימית.** תל אביב, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1991.
* איבר מואנויל, **הלוחמה הימית היום ומחר.** תרגם מאנגלית ש' בינות. תל אביב, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1994.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:לוחמה ימית
קטגוריה:אסטרטגיה