open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
בריאן טולברט

**בריאן טולברט** (באנגלית: **Brian Tolbert**; נולד ב-20 ביוני 1974) הוא כדורסלן עבר אמריקאי אשר שיחק בעמדת הגארד ומתנשא לגובה של 1.92 מטרים.

## ביוגרפיה

טולברט, אשר נולד וגדל בלאנסינג שבמדינת מישיגן החל לשחק כדורסל בילדותו במסגרת חוג הכדורסל של עיירתו וכן מאוחר יותר, במכללת איסטרן מישיגן שם הוא היה "מלך הסלים" של המכללה בכל הזמנים.

בעונת  עבר טולברט לקבוצה האיטלקית סיינה, איתה זכה באותה עונה בגביע ספורטה. בעונת  עבר טולברט לסאות' איסט מלברן מג'יק האוסטרלית. ב- עבר טולברט לקבוצה הקפריסאית אפואל ניקוסיה. באותה עונה עבר לקבוצה הטורקית פינאר קרשיאקה איזמיר, בשנים  הגיע טולברט לישראל לקבוצת מכבי פתח תקווה איתה הוא ירד ליגה. ב-2005 טולברט הגיע לעירוני אשקלון, שנה לאחר מכן הוא הגיע למכבי ראשון לציון, בעונת  טולברט חתם בעירוני רמת גן, ב-2008 חתם טולברט בהפועל חולון וזכה עימה בגביע המדינה בכדורסל עם שלשה על הבאזר שקבעה את התוצאה 68–69 בגמר מול קבוצת מכבי חיפה.

בעונת  שב טולברט לקדנציה שנייה באליצור אשקלון, ובחודש נובמבר 2010 חזר לקבוצה הפועל חולון, ממנה ירד לליגה הלאומית כשחתם בהפועל כפר סבא\כוכב יאיר ובדצמבר 2011 הכריז על פרישה, חזר בו ושיחק את עונת  במדי עירוני נס ציונה מהליגה הלאומית בכדורסל בטרם פרש סופית.

## קישורים חיצוניים

* דף השחקן באתר ONE
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מישיגן
קטגוריה:לאנסינג: אישים
קטגוריה:כדורסלני מנס סאנה סיינה
קטגוריה:כדורסלני עירוני אשקלון
קטגוריה:כדורסלני פינאר קרשיאקה
קטגוריה:כדורסלני מכבי ראשון לציון
קטגוריה:כדורסלני מכבי עירוני רמת גן
קטגוריה:כדורסלני הפועל חולון
קטגוריה:כדורסלני מכבי פתח תקווה
קטגוריה:כדורסלני א.ס. רמת השרון
קטגוריה:כדורסלני הפועל כפר סבא
קטגוריה:כדורסלני עירוני נס ציונה
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:מישיגן: כדורסלנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1974
לינדנשטראוס

**לינדנשטראוס** (גרמנית: **Lindenstrauss**) הוא שם משפחה שמקורו בגרמנית, תרגום אפשרי לעברית הוא זר פרחי טיליה (יש אופציות תרגום אחרות)

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
קפה לורנץ

ממוזער|250px|האולם בקומה השנייה, ששימש את הראינוע
**קפה לורנץ** היה בית קפה שפעל עד אמצע המאה ה-20 ברחוב אילת מספר 57 פינת רחוב שלוש בפאתי שכונת נווה צדק והמושבה הגרמנית ביפו.

כיום פועל במבנה נווה שכטר, מרכז לתרבות יהודית ישראלית עכשווית ובית כנסת של הקהילה המסורתית נווה צדק.

## היסטוריה
הבית הוקם ב-1886, על בסיס בית קדום יותר, בידי פרנץ לורנץ, שנמנה עם הטמפלרים שהתיישבו ב-1870 במושבה האמריקאית הנטושה. המבנה נבנה מאבני כורכר מקומיות, בתוספת רעפים מיובאים. לאחר מותו של פרנץ לורנץ ב-1909, הוסיף לו בנו קורט קומה נוספת, בה התקיים אולם אירועים והתקין גנרטור שסיפק לו חשמל. באולם התקיימו מופעים שונים, סרטי ראינוע, מסיבות פורים, אסיפות עסקיות וחתונות.

בקומת הקרקע פתח גוטהילף וגנר בית קפה ובית מרזח. בית הקפה היה פופולרי בקרב הטמפלרים, אך גם בריטים ויהודים נהגו לפקוד אותו, ובהם ש"י עגנון, שהזכיר אותו בספרו "תמול שלשום": . במקום הייתה גם מאפיית עוגות.

מיקומו של בית הקפה באמצע הדרך בין תל אביב היהודית ויפו הערבית ובעלותו הגרמנית הזרה, הביא אותו למעמד של אזור נייטרלי. מיקומו של בית הקפה היווה נקודת ציון בתל אביב של ימי המנדט ועסקים רבים פרסמו את כתובתם כ"על ידי קפה לורנץ". עם פרוץ המרד הערבי הגדול, היווה קפה לורנץ נקודת ציון לגבול בין תל אביב היהודית ויפו הערבית.

בית הקפה שימש גם כאולם ראינוע ("ראינוע קסם"), עד שב-1925 הוסבה לשם כך הקומה השנייה. את הראינוע ניהל ירושלים סגל. כן נערכו בו מופעי תיאטרון ואירועים שונים. בית הקפה נוהל רוב הזמן על ידי משפחת לורנץ בשיתוף עם מסעדנים יהודים. עם גירוש הטמפלרים מהארץ בפרוץ מלחמת העולם השנייה המשיך להפעיל את בית הקפה המסעדן מקס רפופורט, אשר שילם עד 1948 את דמי השכירות לנאמן של משפחת לורנץ.

לאחר הקמת מדינת ישראל, נמסר בית הקפה לוועד למען החייל, שהקים בו, ב-1951, מועדון לחיילים שנקרא "פינת החייל". במועדון פעלו גם מסעדה ואולם חתונות. לאחר הקמתו של בית החייל ברחוב ויצמן ב-1965 הצטמצמה הפעילות במועדון, והוא נסגר ב-1975. לאחר מכן ננטש המבנה ועמד בפני סכנת קריסה. בשנת 2010 מכון שכטר למדעי היהדות יחד עם משרד האדריכלים קימל אשכולות, החלו בתהליך של שיפוץ, שימור ושיחזור של המבנה, אשר נחנך בשנת 2012 בשם **[[נווה שכטר]]**, מרכז לתרבות יהודית ישראלית עכשווית שבו מתקיימים לאורך השנה הרצאות, סיורים, סדרות, הופעות ואירועים מיוחדים. בנוסף, בנווה שכטר פועל בית קפה ובית כנסת של הקהילה המסורתית נווה צדק.

## גלריה

Lorenz 1510.jpg|דלת הכניסה לאולם הראינוע, בקומה השנייה
Lorenz 1509.jpg|הרצפה באולם בקומה השנייה, עם אריחים מעוטרים בסגנון האופייני לבתי הטמפלרים ולבנייה הגרמנית והאוסטרית בכלל באותה התקופה
Lorenz 1505.jpg|קומת הקרקע, ובה הקשתות המקוריות מהבניין שקדם לבית לורנץ, ורצפת האריחים המשוחזרת
Lorenz 1508.jpg|שרידי ציורי קיר
Lorenz 1515.jpg|ארון הקודש בבית הכנסת הקונסרבטיבי הפועל בקומה הראשונה


## קישורים חיצוניים

* צביקה ביטון, "לביקור במוזיאון בית לורנץ", באתר בית לורנץ 2014.
* 
* 
* 
* 
* קפה לורנץ, "בית לורנץ: רכישתו ושימורו", באתר מכון שכטר
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תל אביב-יפו: בתי קפה ומסעדות
קטגוריה:נווה צדק
קטגוריה:טמפלרים (תנועה)
קטגוריה:רחוב אילת
קטגוריה:ישראל: ברים ופאבים
ג'ון אלווי

**ג'ון אלברט אלווי הבן**, (באנגלית: **John Albert Elway, Jr.**; נולד ב-28 ביוני 1960) הוא שחקן פוטבול אמריקני לשעבר בליגת ה-NFL. משנת 2011 מכהן כסגן נשיא והמנהל המקצועי של קבוצת דנוור ברונקוס.

## קריירה
אלווי, יליד בפורט אנג'לס, וושינגטון, החל את קריירת הפוטבול שלו באוניברסיטת סטנפורד שם שיחק כקוורטרבק עד שסיים את לימודיו לתואר בכלכלה ב-1983. בשנתו האחרונה הגיע למקום השני בהצבעה לזכייה בגביע הייזמן.

בדראפט של שנת 1983 נבחר אלווי בבחירה הראשונה של הדראפט על ידי בולטימור קולטס, אלווי הודיע כי יסרב לשחק עבור הקולטס והם נאלצו להעבירו בטרייד לדנוור ברונקוס. ב-1986 הוביל אלווי את הברונקוס למשחק הסופרבול. על אף שכיכב במשחק בו מסר שתי מסירות לטאצ'דאון ורץ עם הכדור לטאצ'דאון נוסף, הפסידו הברונקוס במשחק לניו יורק ג'איינטס. ב-1987, נבחר ל-MVP של ה-NFL והוביל בשנית את הברונקוס לסופרבול XXII. למרות יתרון מוקדם ברבע הראשון הפסידו הברונקוס במשחק לוושינגטון רדסקינס. ב-1990 הוביל את הקבוצה לסופרבול XXIV בו הפסידו לסן פרנסיסקו 49'. לאחר שלושה הפסדים במשחקי הסופרבול, העפילו הברונקוס לסופרבול XXXII בו ניצחו את גרין ביי פאקרס. בעת קבלת גביע וינס לומברדי, הכריז בעלי הברונקוס, פאט בוולן "זה בשביל ג'ון". שנה אחר כך העפילו שוב לסופרבול. במשחק ניצחו את אטלנטה פלקונס וזכו בפעם השנייה ברציפות בסופרבול. אלווי נבחר ל-MVP של משחק הסופרבול. משחק זה היה המשחק הרשמי האחרון של אלווי, שפרש בסוף עונה זו.

בשנת 2000 נבחר להיכל התהילה של פוטבול המכללות וב-2004 נכנס להיכל התהילה של הפוטבול המקצועני. מאז פרישתו הפך להיות אחד מבעלי קבוצת הפוטבול באולמות סגורים קולורדו קראש מליגת ה-AFL. ב-2011 מונה לסגן נשיא והמנהל המקצועי של קבוצת דנוור ברונקוס. במסגרת זו בחר להחתים את הקוורטרבק פייטון מאנינג שחזר מפציעה ממושכת. הקבוצה זכתה בעונת 2016 בסופרבול 50.

בדצמבר 2024 פורסם כי אלוויי עומד במרכז סרט תיעודי שיעלה בנטפליקס ויעסוק בחייו של אלוויי על המגרש ומחוצה לו, כולל גיוסו לשחק בייסבול עבור ניו יורק יאנקיז, השתתפותו באחד המשחקים הגדולים בהיסטוריית הפוטבול במכללות, וזכיותיו בסופרבול.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת וושינגטון
קטגוריה:שחקני פוטבול אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:שחקני פוטבול: קוורטרבקים
קטגוריה:מנהלים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הפוטבול המקצועני
קטגוריה:זוכי פרס ה-MVP של משחק הסופרבול
קטגוריה:זוכי פרס ה-MVP של ה-NFL
קטגוריה:חברי היכל התהילה של פוטבול המכללות
קטגוריה:משתתפי הזמר במסכה (תוכנית טלוויזיה אמריקאית)
קטגוריה:מדינת וושינגטון: שחקני פוטבול
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1960
ארל בויקינס

**ארל בויקינס** (באנגלית: **Earl Boykins**; נולד ב-2 ביוני 1976 באוהיו, קליבלנד) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הרכז. בויקינס, המתנשא לגובה 1.65 מטר בלבד, הוא השחקן השני הנמוך בהיסטורית ה-NBA אחרי מאגסי בוגס.

## קריירה
בויקינס שיחק כדורסל בתיכון הקתולי המרכזי בקליבלנד. הוא שיחק במכללת מזרח מישיגן בשנים 1994-1998. בשנתיים הראשונות שלו בקבוצה זכה להיות בקבוצת ה-All-Mid-American Conference, ובשנתו השנייה היה בעל הממוצע השני בגובהו ב-NCAA עם 26.8 נקודות. מוביל עד היום את מכללת מזרח מישיגן באסיסטים עם 624. בנוסף זכה בויקינס בתואר פרנסיס פומרי נייסמית' לשנת 1998.

בויקינס לא נבחר בדראפט ה-NBA, ושיחק בעונת 1998-1999 בליגת ה-CBA. בין השנים 1998-2003 הוא לא מצא קבוצה קבועה, וחתם על חוזים קצרי טווח בניו ג'רזי נטס, קליבלנד קאבלירס, אורלנדו מג'יק, ובגולדן סטייט ווריורס.

מ-2003 עד 2007 בויקינס שיחק בדנוור נאגטס. בארבע השנים שלו בקבוצה, הוא שבר שני שיאים אישיים: בעונתו הראשונה מסר 4.5 אסיסטים בממוצע, ובעונתו הרביעית קלע 15.2 נקודות למשחק. בנוסף בויקינס קלע באותה עונה שיא קריירה של 32 נקודות בניצחון על דטרויט פיסטונס, והפך לשחקן הנמוך ביותר שקלע יותר מ-30 נקודות במשחק יחיד ב-NBA.

אחרי 31 משחקים בנאגטס עזב למילווקי באקס בה המשיך את יכולתו הטובה. בויקינס פתח בחמישייה 19 פעמים (יותר מכל הפעמים שפתח בחמישייה בכל הקבוצות האחרות ביחד), והשווה את שיאו האישי באסיסטים לעונה עם 4.5 בממוצע למשחק.

[ימין|ממוזער|120px|בויקינס במדי [וושינגטון ויזארדס]]
בעונת 2007-2008 עבר בויקינס לשארלוט בובקאטס. בבובקאטס לא הצליח בויקינס לשחזר את יכולתו הטובה מדנוור ומילווקי, וקלע בממוצע 5.1 נקודות בלבד.

בתחילת עונת 2008-2009 היה בויקינס שחקן חופשי, וחתם על חוזה לשנה אחת בקבוצת וירטוס בולוניה האיטלקית בה הרוויח 3.5 מיליון דולר (השכר הגבוה ביותר לשחקן כדורסל באיטליה בהיסטוריה). הוא שיחק ביורוצ'אלנג' (גביע האתגר) וקלע 14.4 נקודות ו-5.5 אסיסטים בממוצע. ב-26 בדצמבר 2009 הודיע יושב ראש וירטוס שבויקינס משוחרר מהקבוצה בעקבות עבירה על תקנות המשמעת של הקבוצה, אולם לאחר מספר ימים, חזר בו יושב ראש וירטוס מהודעתו, והודיע שבויקינס ימשיך בקבוצה. בסיום אותה עונה, עזב בויקינס את הקבוצה.

בנובמבר 2009 חתם בויקינס בוושינגטון ויזארדס לשנה אחת. באותה עונה, הושעו חבריו לקבוצה, גילברט ארינאס וג'וויראס קריטנטון, אשר שיחקו בעמדה זהה לבויקינס, דבר שהגדיל משמעותית את דקות המשחק להן זכה. בעונה זו קלע בויקינס 6.6 נקודות בממוצע. בנוסף קלע בויקינס סל ניצחון עם הבאזר נגד קבוצת וושינגטון ויזארדס.

ב-19 באוגוסט 2010 חתם בויקינס על חוזה לעונה אחת במילווקי באקס.

## סטטיסטיקה בקריירה
### בעונה הסדירה של ה-NBA

### בפלייאוף ה-NBA

### ביורוצ'אלנג'

## קישורים חיצוניים

* דף השחקן באתר ה-NBA
* דף השחקן באתר ESPN
* דף השחקן באתר FIBA

קטגוריה:אמריקאים ילידי אוהיו
קטגוריה:קליבלנד: אישים
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:כדורסלני רוקפורד לייטנינג
קטגוריה:כדורסלני ניו ג'רזי נטס
קטגוריה:כדורסלני קליבלנד קאבלירס
קטגוריה:כדורסלני אורלנדו מג'יק
קטגוריה:כדורסלני לוס אנג'לס קליפרס
קטגוריה:כדורסלני גולדן סטייט ווריורס
קטגוריה:כדורסלני דנוור נאגטס
קטגוריה:כדורסלני מילווקי באקס
קטגוריה:כדורסלני שארלוט בובקאטס
קטגוריה:כדורסלני וירטוס בולוניה
קטגוריה:כדורסלני וושינגטון ויזארדס
קטגוריה:כדורסלני יוסטון רוקטס
קטגוריה:שחקני NBA שלא נבחרו בדראפט
קטגוריה:קליבלנד: כדורסלנים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת מזרח מישיגן
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1976
יהודה ניני

**יהודה ניני** (ט"ו באלול תר"צ, 8 בספטמבר 1930 – 24 במאי 2020, א' בסיוון תש"פ) היה פרופסור להיסטוריה באוניברסיטת תל אביב. חתן פרס בן-גוריון לשנת תשס"ח.

## ביוגרפיה
נולד וגדל בטירת שלום – מושב סמוך לנס ציונה – למשפחה דתית שמוצאה מן הכפר כ'או בתימן, ניני התייתם בגיל 3 מאביו, שהיה רב. בילדותו הופיע בטקס הנחת אבן פינה לבית ספר במושב ואמר: "למען התורה והחינוך היינו מסכנים את חיינו והולכים בין שבילי הפרדסים כדי להגיע לבית הספר בנס ציונה".

בשנות נעוריו ובגרותו המוקדמת שירת בהגנה, והוכשר כסייר וחבלן בפלוגה המיוחדת (המגויסת) של ההגנה והפלמ"ח. שירת ביחידה המבצעית של שירות הידיעות של ההגנה (הפלוגה המיוחדת שנקראה אף "המגויסת"), ולאחר מכן בזו של ה-ש.ב (המחלקה הערבית). במהלך מלחמת העצמאות שימש כמפקד כיתה ולחם בדרך לירושלים, בעמק הירדן ובנגב. עם תום המלחמה הצטרף ליחידה המבצעית של שירות הביטחון הכללי, והתמנה כרכז ה-ש"ב בקרב הבדווים בנגב. השתתף בפגישות של ועדת שביתת הנשק ירדן–ישראל, סייע בהעלאת יהודי תימן בעליית "על כנפי נשרים" ובעליית הנשארים בתימן בין השנים 1986–1995.

בשנת 1954 החל את לימודיו בסמינר הקיבוצים. בהמשך השלים לימודי תואר ראשון ותואר שני בתרבות האסלאם ובספרות עברית באוניברסיטה העברית בירושלים. כתב עבודה לתואר שלישי במסלול ישיר בהנחיית הפרופ' שלמה סימונסון וחיים שקד. החל מראשית שנות ה-70 ועד פרישתו לגמלאות ב-1998 בדרגת פרופסור מן המניין, היה חבר סגל בחוג להיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטת תל אביב. בתקופה זו ערך ופרסם את מרבית מחקריו בנושאי תרבותם וערכיהם הרוחניים של יהודי תימן ומצרים.

בשנים 1958–1960 יצא עם רעייתו נורית לשרת בשגרירות ישראל בארצות הברית, ובין השנים 1962–1964 שימש כמזכירו וראש לשכתו של שר החינוך זלמן ארן. במהלך שנות עבודתו האקדמית הרבה לפרסם מאמרים מעוררי מחלוקת בנושאי חברה ומדינה. כמו כן כתב בנושאי יהדות וסוציאליזם. היה ידוע כחסיד גדול של יוסף חיים ברנר, אך גם כבעל השקפת עולם רדיקאלית (מרקסיסטית). היה מרצה בסנט אנטוני קולג' באוניברסיטת אוקספורד, ועמית אורח בבית הספר לכלכלה של לונדון ובבית הספר ללימודים אוריינטליים ואפריקאיים של אוניברסיטת לונדון.

היה נשוי לנורית לבית יואל, בתם של ד"ר ארנסט יואל ואדית אופנהיימר, ואב לבן ובת. נפטר במאי 2020, ונקבר בבית העלמין ברחובות.

## ספריו
* אלמסוודה: פנקס בית הדין הרבני של קהילת יהודי צנעא במאה הי"ח, הוצאת אוניברסיטת תל אביב, 2001
* ההיית או חלמתי חלום: תימני כנרת - פרשת התיישבותם ועקירתם תרע"ב-תר"צ, הוצאת עם עובד, 1996
* יהודי תימן, הוצאת משרד הביטחון, 1988
* תימן וציון: הרקע המדיני, החברתי והרוחני לעליות הראשונות מתימן 1800–1914, הוצאת יד בן צבי, 1982
* ממזרח ומים: יהודי מצרים - חיי יום יום והשתקפותם בספרות השו"ת תרמ"ב-תרע"ד, הוצאת אוניברסיטת תל אביב
* מלחמת העט והמספריים - שירתו של דון סנטו דה קריון

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* בעניין מאמרו על שמואל יבנאלי בספרו של זאב צחור (עורך), **העלייה השנייה: מחקרים, מקורות, אישים**, כרך ג, ירושלים: הוצאת יד יצחק בן-צבי, ירושלים, תשנ"ח-1997:
** 
** 
** 
** 
** 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: היסטוריה של עם ישראל
קטגוריה:חוקרי יהדות תימן
קטגוריה:זוכי פרס בן-גוריון
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:אנשי המושב
קטגוריה:נס ציונה: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים ברחובות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1930
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2020
הקולג' הערבי

**הקולג' הערבי** (בערבית: אַל-כֻּלִיַה אַל-עַַרבִּיַה) היה בית מדרש למורים ובית ספר תיכון שפעל בירושלים בזמן המנדט הבריטי, בין השנים 1918–1948.

## היסטוריה
הקולג' הוקם על ידי ממשלת המנדט הבריטי, ובתחילת דרכו פעל כסמינר למורים בשם **דאר אל-מועלמין** ליד שער הפרחים. ב-1919 מונה כמנהלו הראשון האינטלקטואל הנוצרי-פלסטיני ח'ליל אל-סכאכיני, אך הוא התפטר ב-1922 במחאה על מדיניות הממשל הבריטי שהייתה פרו-ציונית לטעמו. אחריו מונה כמנהל ח'ליל טוטח, שהתפטר מתפקידו ב-1925 על רקע השביתה שפרצה במוסדות החינוך הערביים תוך ביקורו של ארתור ג'יימס בלפור, אבי הצהרת בלפור, בארץ ישראל. אחריו מונה כמנהל בפועל אחמד סמיח ח'אלדי (אביו של ההיסטוריון וליד ח'אלדי), והחל מ-1926 מונה למנהל קבוע. ח'אלדי ביצע שינויים בתוכנית הלימודים, שילב בו לימודי תיכון לבנים ושינה את שם המוסד החל מ-1926 ל"הקולג' הערבי בירושלים". 

הקולג' היה מוסד הלימודים הגבוה היחיד לגברים ערבים בירושלים, ונחשב למוסד החינוך החשוב ביותר בקרב ערביי ארץ ישראל, ולפי תוכניות ממשלת המנדט, התעתד לשמש כגרעין להקמת אוניברסיטה ערבית בירושלים. בבית הספר היו לימודים לבגרות וכן לימודים לקראת תעודת הוראה. תלמידים מצטיינים זכו למלגת לימודים בבריטניה. רשמית הוכרז הקולג' כפתוח להרשמת תלמידים מוסלמים, נוצרים ויהודים, אך בפועל מיעטו מאוד יהודים להירשם ללימודים בו.

בשנת 1935 עבר הקולג' למשכנו החדש במערב רכס ג'בל מוכאבר (הר אצל), בסמוך לחוות הלימוד ולארמון הנציב, במבנה מודרני בסגנון הבינלאומי שתוכנן בידי האדריכל הראשי של מחלקת העבודות הציבוריות המנדטורית - אוסטן סיינט בארב הריסון. בשנת 1936 הפך בית הספר התיכון בקולג' לתיכון עצמאי בשם בית ספר ראשדיה. בכיתות המתקדמות למדו כמה עשרות תלמידים שנחשבו לאליטה החברתית והאינטלקטואלית של החברה הפלסטינית בסביבת ירושלים. 

לאחר מלחמת העצמאות היה הקולג' באזור מפורז ושימש את כוחות האו"ם. במקום שבו היה ממוקם הקולג' נמצאת כיום קריית מוריה, מרכז חינוכי של הסוכנות היהודית והבניין בו שכן הקולג' הוא חלק מהקרייה.

## קישורים חיצוניים

* Arab College of Jerusalem
## הערות שוליים

קטגוריה:ירושלים: בתי ספר
קטגוריה:ירושלים בתקופת המנדט הבריטי
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן אוסטן סיינט בארב הריסון
קטגוריה:רכס ארמון הנציב
קטגוריה:החברה הערבית בארץ ישראל המנדטורית
וס בורלנד

שמאל|ממוזער|250px|וס בורלנד בהופעה, 2011
**וסלי לודן בורלנד** (באנגלית: **Wes Borland**; נולד ב-7 בפברואר 1975) הוא מוזיקאי אמריקאי אשר ידוע בתור הגיטריסט של להקת לימפ ביזקיט. הוא ידוע גם כזמר וכותב שירים.

## קריירה
בשנת 1995 הצטרף ללהקת לימפ ביזקיט מאחר שהיה חברו הטוב של המתופף. הוא היה שותף ליצירת שלושת האלבומים הראשונים של הלהקה בהם הלחין את רוב השירים יחד עם סם ריברס הבסיסט וג'ון אוטו המתופף (חוץ מהאלבום הראשון בו גם פרד דרסט ודי ג'יי ליטל השתתפו בהלחנה). וס שימש כאטרקציה מיוחדת לקהל הרחב משום שהשתמש בעדשות מיוחדות ואיפור פנים לבן בקליפים של לימפ ביזקיט ובהופעותיה, ויחד עם סולנה, פרד דרסט, הפך לאחת הדמויות הדומיננטיות של לימפ ביזקיט.

לאחר ריבים ומאבקי אגו רבים עם פרד, בורלנד עזב את לימפ ביזקיט בשנת 2001 והקים יחד עם אחיו פרויקטים כמו Big Dumb Face (שלאחר אלבום אחד פורק). בשנת 2004 חזר ללימפ ביזקיט והקליט איתה אלבום. לאחר מכן, בשנת 2006, התפרקה הלהקה מכיוון שפרד דרסט השתלט טוטאלית על העבודה ומנע מכך שהאלבום ייצא בשלמותו, ובורלנד הקים את להקת האינדסטריאל מטאל Black Light Burns שבה היה סולן בנוסף לנגינתו בגיטרה. עם להקה זו הוציא אלבום אחד שממנו יצא הסינגל "Lie", באלבום זה בורלנד כתב והלחין את כל השירים. האלבום השני של ההרכב יצא ב-2012. בשנת 2009 חזר ללימפ ביזקיט, שהתאחדה והוציאה את האלבום "Gold Cobra" ב-2011. ב-2016 הוציא אלבום סולו, פרק את Black Light Burns ויצא לסיבוב הופעות עם לימפ ביזקיט. ב-2017 הקים מחדש את Big Dumb Face ובסוף אותה שנה יצא אלבומם השני של ההרכב.

בנוסף לגיטרה, וס יודע לנגן בגיטרה בס, כינור, פסנתר, תופים, וקלידים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:גיטריסטים אמריקאים
קטגוריה:חברי להקת מרילין מנסון
קטגוריה:מוזיקאים במסכות
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1975
בנימין ווייס

**בנימין (בנג'י) ווייס** (נולד במאי 1941 בניו יורק) הוא מתמטיקאי אמריקאי-ישראלי, פרופסור אמריטוס באוניברסיטה העברית בירושלים, הנודע בשל תרומותיו לתורה הארגודית, תורת ההסתברות, תורת המשחקים ותורת הקבוצות התיאורית . חתן פרס ישראל למתמטיקה לשנת ה'תשפ"ו (2026).

## קורות חיים
ווייס נולד ב-1941 בעיר ניו-יורק לרב והפרופסור אברהם ווייס ולפנינה לבית קרמר. ב-1962 סיים לימודי תואר ראשון בישיבה יוניברסיטי בניו-יורק ותואר שני מבית הספר למדעים בישיבה יוניברסיטי. ב-1965 הוענק לו תואר דוקטור במתמטיקה מאוניברסיטת פרינסטון, בהדרכתו של ויליאם פלר. בשנים 1965–1967 עבד ב-IBM, בחטיבת המחקר של החברה , וב-1967 הצטרף למחלקה למתמטיקה ב. מאז 1990 הוא מחזיק בקתדרה ע"ש מרים וג'וליוס ויניק. במהלך השנים החזיק במשרות אורח באוניברסיטת סטנפורד, MSRI . הוא מתגורר בירושלים.

## מחקר
פרסם למעלה מ-180 מאמרים בנושאים מגוונים, ביניהם התורה הארגודית ודינמיקה טופולוגית, שקילות מסלולית, הסתברות, תורת האינפורמציה, תורת המשחקים, ותורת הקבוצות התיאורית.

בין תרומותיו הבולטות: המצאת המושג חלוקות מרקוב  ומיון האוטומורפיזמים ההיפרבולים על הטורוס (יחד עם רוי אדלר ), חקר ההזזות מסוג טלי ( sofic subshifts) והגדרת מושג החבורה טלית ( sofic group), יישומים קומבינטוריים של שיטות דינמיות (יחד עם הלל פורסטנברג), פיתוח התורה הארגודית של חבורות אמנביליות ( יחד עם דן אורנשטיין), משפטים ארגודיים לא קונבנציונליים (יחד עם הלל פורסטנברג), פיתוח תורת המימד הממוצע ( יחד עם אילון לינדנשטראוס), ומשפטי אי-היתכנות בתורת האיזומורפיזם (עם מט פורמן  ודן רודולף). הוא גם הציב את בעיית צביעת הכבישים (יחד עם רוי אדלר).

לווייס שבעה תלמידי דוקטורט, בהם אילון לינדנשטראוס, זוכה מדליית פילדס לשנת 2010.

## פרסים
ווייס נתן הרצאה מוזמנת בקונגרס הבינלאומי במתמטיקה ב-1974, היה פעמיים מרצה ראשי בכנס CBMS (בשנים 1979 ו-1995), נשא את סדרת ההרצאות מ. ב. פורטר באוניברסיטת רייס (1998). בשנת 2000 מונה כחבר זר לשם כבוד ב. בשנת 2012 זכה בפרס רוטשילד במתמטיקה. בשנת 2012 מונה ווייס כחבר האגודה האמריקאית למתמטיקה. חתן פרס ישראל בחקר המתמטיקה, מדעי המחשב והנדסת מחשבים, לשנת תשפ"ו (2026).

## קישורים חיצוניים

* סיכום הרצאות בקורס "תולדות המתמטיקה", האוניברסיטה העברית, 2007-2008.
* משפט פרמה האחרון - דוח התקדמות, חלק שני, חלק שלישי, כתב העת על"ה - עלון למורי המתמטיקה, גליונות 2–4, תשמ"ז.
* ריבוע העיגול, חלק ב', על"ה 8–9, תשנ"א.
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מתמטיקאים ישראלים
קטגוריה:מתמטיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: מתמטיקה
קטגוריה:זוכי פרס ישראל למתמטיקה
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לשנת 2026
קטגוריה:זוכי פרס רוטשילד
קטגוריה:בוגרי ישיבה יוניברסיטי
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:ישראלים חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:ישראלים עמיתי האגודה האמריקאית למתמטיקה
קטגוריה:משפטי אי היתכנות
קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1941
אלקי לרנקה

**אלקי לרנקה** (ביוונית: **Αλκή Λάρνακα**) היה מועדון כדורגל קפריסאי מהעיר לרנקה.
## היסטוריה
הקבוצה נוסדה בשנת 1948 והגיעה 5 פעמים לגמר הגביע הקפריסאי מבלי שהצליחה לנצח במעמד. העונה הכי מוצלחת שלה הייתה ב-1979 כאשר סיימה במקום ה-3 בליגה. בעונה זו הפסידה בגמר הגביע הקפריסאי לאפואל ניקוסיה, שזכתה באליפות באותה שנה. תוצאה זו אפשרה להם לשחק בגביע אופ"א, שם הודחה בסיבוב הראשון על ידי דינמו בוקרשט.

הקבוצה העפילה חזרה לליגה הבכירה בקפריסין בעונת 2009/10.

בתאריך 9 במאי 2014 הקבוצה הפסיקה את פעילותה.

## הישגים
* פיינליסטית הגביע **5** פעמים (1967, 1970, 1976, 1977, 1980)
* אליפות הליגה השנייה **4** פעמים (1960, 1982, 2001, 2010)

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל קפריסאיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהתפרקו
קטגוריה:לרנקה: ספורט
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1948
מרסל כהן (סופר)

**מרסל כהן** (בצרפתית: **Marcel Cohen**; נולד ב-6 באוקטובר 1937) הוא עיתונאי וסופר יהודי-צרפתי.
## חייו
כהן נולד בפריז לז'אק ומארי, יהודים ילידי איסטנבול ממוצא ספרדי. הוא למד בבית הספר לעיתונאות, École Supérieure de Journalisme de Paris וב-École du Louvre. במהלך מלחמת העולם השנייה הוחבא מרסל בכפרים בצרפת וכך הצליח להינצל מידי הנאצים. הוא כותב הן בצרפתית והן בלאדינו, שפת הוריו. הוא בעיקר כותב סיפורים קצרים.

## מספריו
צרפתית:

* Galpa (Seuil, 1969; Michel Chandeigne, 1993)
* Malestroit: Chroniques du silence (E.F.R., 1973),
* Voyage à Waïtzata (E.F.R.,1976)

אנגלית (מתורגם)

* The Peacock Emperor Moth (Burning Deck, 1995)
* Mirrors (Green Integer, 1998)

לאדינו:

* Lettre à Antonio Saura (L’Échoppe, 1997)
* Quelques faces visibles du silence (L’Échoppe, 2000)


## קישורים חיצוניים
* Mirrors - Marcel Cohen
* The haunting shortprose of Marcel Cohen
* 
* 

קטגוריה:סופרים יהודים צרפתים
קטגוריה:סופרים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1937
סימן הסעיף

**סימן הסעיף (§)**, באנגלית: **section sign**, משמש, במסמך או בספר המחולק לסעיפים, להתייחסות למספר סעיף, למשל: "ראו 25§" (קרי: "ראו סעיף 25"). כאשר הסימן מוכפל, בצורה **§§**, הוא נקרא "סעיפים". השימוש בסימן מקובל בספרות משפטית.

על מקור הסימן ישנן השערות אחדות:
* השערה שזהו שילוב של האות **[[S]]** פעמיים, לציון ראשי תיבות של הביטוי בלטינית signum sectionis ("סימן הסעיף").
* השערה שהסימן התפתח מהאות הגותית **ℭ**, המייצגת את המילה Caput (בלטינית: ראשי).
* השערה שזהו שילוב של האות היוונית **ρ** (רו), ששימשה את הרומאים כסימן פִסקה, עם האות הלטינית **[[C]]**, המייצגת את המילה Caput (בלטינית: ראשי).
* השערה שהסימן נובע מהסימן בכתב חרטומים D41 שציין הפסקה.

שימוש נוסף בסימן, שאינו מקובל בימינו, הוא לציון הערת שוליים, יחד עם סימנים מיוחדים נוספים ששימשו למטרה זו, כגון *, †, ‡ (כיום נהוג למספר את הערות השוליים).

להקלדת הסימן במחשב יש ללחוץ , כאשר המספרים הם מלוח המספרים הצידי (נמצא רק במקלדות מורחבות).

חברת EA עשתה בסימן שימוש כסמליל מטבע ה"סימוליאון" במשחקי הסימס.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:פיסוק
קלאריס ניקואידסקי

**קלאריס ניקואידסקי** (בצרפתית: **Clarisse Nikoidski**; 1938 – 1996), הייתה משוררת וסופרת צרפתיה ממוצא יהודי-ספרדי.

## קורות חיים

ניקואידסקי נולדה בליון, צרפת, למשפחת אבניון, שמוצאה מסרייבו. בין השנים 1945 ל-1949 היא התגוררה עם הוריה בקזבלנקה שבמרוקו. בשנת 1963 נישאה לצייר רובר ניקואידסקי. 

כתבה שירה בספניולית (לאדינו) בניב בוסני. בשנת 1968 פרסמה את הרומן הראשון שלה וסך הכל היא פרסמה שמונה עשר רומנים. יצירותיה עובדו לתיאטרון ולאופרה. 

בשנת 2007 יצא ספרה הראשון בתרגום לעברית - "קלסתר קול וטרוף", בהוצאת מכון מעלה אדומים ובתרגום ד"ר אבנר פרץ.

## קישורים חיצוניים
* על ספרה "קלסתר קול וטרוף"

קטגוריה:נפטרות ב-1996
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1938
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1938
קטגוריה:יהודיות צרפתיות
קטגוריה:משוררות צרפתיות
קטגוריה:סופרות צרפתיות
פרס בן-גוריון

**פרס בן-גוריון** הוא פרס ישראלי המוענק על ידי "יד דוד בן-גוריון", עמותה שהוקמה ביוזמתו של דוד בן-גוריון לשם פיתוח הנגב.

העמותה החלה להעניק את הפרס בשנת 1987 והוא מיועד "לחוקרים, סופרים, מחברים, אנשי רוח, אנשי מעשה, שבפעלם ומעשיהם מנציחים את חזונו של דוד בן-גוריון ומקיימים מורשתו".

במקביל לפרס זה מעניקה המועצה להנצחת נשיאי ישראל וראשי ממשלותיה פרס על עבודות או יצירות בתחום המחקר או האומנות ו/או על פעילות בתחום החינוך, החברה או הכלכלה, הקשורות קשר ישיר והדוק לדמותו, להגותו או לפועלו של בן-גוריון, המוענק אחת למספר שנים.

## רשימת הזוכים

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

*
בן-גוריון
קטגוריה:הנצחת דוד בן-גוריון
קטגוריה:דוד בן-גוריון בתרבות
בן-גוריון
הדובים מצ'כוב

**הדובים מצ'כוב** (ברוסית: **гандбольный клуб «Чеховские медведи»**) הוא מועדון כדוריד רוסי מקצועני מהעיר צ'כוב שבמחוז מוסקבה. המועדון הוקם בדצמבר 2001 על בסיס משאבי קבוצת הכדוריד של אגודת צסק"א מוסקבה שפורקה באותה שנה לאחר 78 שנות קיום.

זו הקבוצה המעוטרת ביותר בכדוריד הרוסי לאחר שזכתה ב-20 אליפויות רצופות מאז הוקמה.

## היסטוריה
הקבוצה הוקמה בדצמבר 2001 לאחר שקבוצת כדוריד של צסק"א פורקה ובעקבות כך ביוזמת מושל מחוז מוסקבה, בוריס גרומוב, הוקמה על בסיס משאביה קבוצת "הדובים מצ'כוב" שהתמקמה בעיר צ'כוב שבמחוז מוסקבה ותחילה המשיך המועדון לארח את משחקי הבית באולם צסק"א. הקבוצה נחשבת ליורשת של צסק"א.

בקיץ 2003, הושלמה בניית אולם ספורט מודרני בעיר צ'כוב, במחוז מוסקבה. בעונת 2009/10 של ליגת האלופות, הקבוצה העפילה לפיינל פור, אך הפסידה בחצי הגמר לברצלונה ובתשע השנים הבאות זכתה ברצף בתוארי הגביע והאליפות הלאומיים וזכתה 5 פעמים רצופות בטורניר הסופרקאפ בכדוריד.

עונת 2018/2019 הייתה נקודת מפנה בתולדות המועדון כאשר לראשונה מאז 2001 סיימה במקום השני בטבלת האליפות בעונה הסדירה, אך השכילה לשמור על תוארה בפלייאוף ולמרות שהפסידה במשחק הראשון של סדרת הגמר לספרטק מוסקבה, היא ניצחה בשני המשחקים הבאים ונותרה אלופת רוסיה בפעם ה-19 בתולדותיה. בעונת 2019/20 זכתה באליפות ה-20 במספר ובפתיחת עונת 2020/2021 זכתה בסופר קאפ השביעי בתולדותיה והעפילה לרבע גמר הליגה האירופית בכדוריד.

## תארים
### כצסק"א
* אלופת ברית המועצות (9): 1973, 1976—1980, 1982, 1983, 1987
* אלופת רוסיה (4): 1994, 1995, 2000, 2001
* ליגת האלופות בכדוריד (1): 1988
* גביע המחזיקות של פדרציית הכדוריד האירופית: 1987
### הדובים מצ'כוב
*אליפות רוסיה (21): 2001, 2002, 2003, 2004, 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021
*גביע רוסיה (11): 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2015, 2016, 2018, 2019, 2020, 2021
*הסופר קאפ הרוסי (6): 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020
*גביע מחזיקות הגביע האירופי (1): 2006

## ראו גם
*צסק"א מוסקבה (כדוריד, 2017)

## קישורים חיצוניים
* 
*האתר הרשמי של היכל הספורט אולימפיסקי של העיר צ'כוב
## הערות שוליים

קטגוריה:קבוצות כדוריד רוסיות
קטגוריה:מחוז מוסקבה: ספורט
קטגוריה:דוביים בתרבות
צליבא ח'מיס

**צליבא ח'מיס** (בערבית: **صليبا خميس**; 20 באוקטובר 1922 – 31 באוגוסט 1994) היה עיתונאי, סופר ופעיל במפלגה הקומוניסטית ערבי-ישראלי.

## קורותיו
ח'מיס נולד למשפחה נוצרית אוונגליסטית (שמו, צליבא, מלשון צלב, מקובל בקרב ערבים נוצרים) עשירה מהכפר ריינה, סמוך לנצרת.
במהלך המרד הערבי הגדול נעצר ב-1936 בידי הבריטים במהלך הפגנה.
בשנים 1945-1947 למד בקולג' ברמאללה. הוא שב לנצרת בתחילת מלחמת העצמאות ופעל במסגרת הליגה לשחרור לאומי. עם יסוד המפלגה הקומוניסטית הישראלית היה ח'מיס מראשוני פעיליה.
בשנת 1953 נישא בטקס פרטי לארנה מר, יהודייה-ישראלית, שהייתה לוחמת בפלמ"ח ובתו של חוקר המלריה גדעון מר.

ח'מיס היה מנהיג פועלים בנצרת ובשנות ה-60 כונה "הבוס האדום" של נצרת. הוא מונה לעורך הראשי של העיתון אל-איתיחאד בשנת 1967.
הוא שימש כאחראי על קשרי חוץ של המפלגה הקומוניסטית רק"ח ונשלח בתחילת 1968 לייצג את המפלגה בפראג, במערכת העיתון "בעיות השלום והסוציאליזם", שתורגם לעשר שפות ושימש כביטאון התנועה הקומוניסטית העולמית.
ב־1971 שבה המשפחה לישראל ועברה להתגורר בחיפה.
בשנות ה-70 נפרדו בני הזוג ח'מיס. מערכת היחסים ביניהם מתוארת בספרו של הסופר סמי מיכאל, "חסות" (1977).
בסוף 1975 נמנה עם מקימי "הוועד הארצי להגנה על האדמות" ושימש כמזכירו. כמו כן, נמנה עם מנהיגי השביתה ב"יום האדמה" בשנת 1976.
בשנות ה-80 נדחק ח'מיס מצמרת המפלגה הקומוניסטית, ולבסוף הודח ממנה בסוף שנת 1986 בעקבות מחלוקת עם הנהגת המפלגה.
בשנותיו האחרונות חדל מהתבטאויותיו הקיצוניות, החל להתבטא בנימה מפויסת והרבה להשתתף בכנסים יהודיים-ערביים.
בן דודו, יוסוף ח'מיס, היה חבר כנסת מטעם מפ"ם.

צליבא חמיס הלך לעולמו בז'נבה, בה שהה לרגל כנס בינלאומי. בניו, ג'וליאנו וספרטק, ארגנו את הבאת גופתו לישראל. נטמן בבית הקברות הנוצרי בכפר סמיר.
לארנה ולצליבא נולדו שלושה בנים - ספרטק, ג'וליאנו ואביר. ספרטק וג'וליאנו, נושאים שמות מהפכניים.
ספרטק (1954-2017) למד מספר שנים באנגליה. היה נשוי לאזרחית בריטית אמידה. בני הזוג נפרדו ב-1982. הוא חי בהמשך עם בת זוג ישראלית בתל אביב. היה בעל דעות אנרכיסטיות. ספרטק נקבר בבית העלמין הנוצרי בחיפה, לצד אביו.
הבן אביר (1961-2019) שירת בצה"ל כחובש ולטענת ספרטק סבל מהלם פוסט-טראומטי מאז מלחמת לבנון הראשונה. אביר נפטר בישראל ונטמן בבית העלמין בזיכרון־יעקב.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערבים נוצרים ישראלים
קטגוריה:קומוניסטים ישראלים
קטגוריה:משפחת מר
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1922
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1994
קטגוריה:ריינה: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בחיפה
שינות

שמאל|ממוזער|250px|ציור של צריח עם שינות בגג
**שִׁינוֹת** או **שיני חומה** (מן המילה שן; אנגלית: **Merlon**) הן עמדות ירי הבנויות על חומות או גגות צריחים ומגדלים, ואשר יוצרות תבנית זיגזג של ריבועי אבן המשמשים מסתור לקשתים בעוד המרווחים בין שיני האבן מאפשרים ירי כנגד האויב. לעיתים נבנו אל תוך השינות חרכי ירי שאפשרו ירי ללא צורך בחשיפת גופו של היורה. מערכת של שינות על חומה קרויה "בטלמנט"  ולעיתים קרובות משולבת על גבי קיר מגן נמוך "פרפט"  המאפשר למגינים תנועה נסתרת בין השינות.

השימוש בשינות ידוע עוד בעת העתיקה ובביצורים מצריים ואשוריים השתמשו בשינות כדרך קבע ואלמנט זה מופיע ברוב הביצורים מאז. החל מתקופת הרנסאנס שימשו שינות גם, ולעיתים בעיקר כאלמנט אדריכלי דקורטיבי, תחילה על הביצורים עצמם ולאחר מכן במנותק לחלוטין, על גגות בתים.

## ראו גם
*מבצר צלבני
*הסגנון הארץ ישראלי

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

## גלריה

File:StauntonRook2.jpg|שינות על צריח (שחמט): השינות הפך לסמל היכר של הכלי ושל המערך המבוצר
File:Muraille Avignon.JPG|שינות בצריח וחומה באביניון
קובץ:Paraires.jpg|צריח מרובע עם שינות
קובץ:Tower of London 2C Traitors Gate.jpg|שינות על המגדל הלבן, מגדל העוז של מצודת לונדון

קובץ:The National Museum of Science, Technology and Space (Haifa, Israel) - Facade.jpg|שינות חומה דקורטיביות על בנין הטכניון הישן בחיפה.
קובץ:Beit Gelat P4110057.JPG|שינות דקורטיביות על גג בית ג'לאט בירושלים.
קובץ:Jaffa Gate IMG 0419.jpg|שינות עם חרכי ירי ומשיקולי בסמוך לשער יפו בחומות ירושלים.
קובץ:Herzliya Hebrew Gymnasium, Tel Aviv.jpg|אלמנטים של ביצורים ובהם שינות בעיצוב הגימנסיה העברית "הרצליה".


קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ביצורים
קטגוריה:אלמנטים אדריכליים
קטגוריה:חומות
קמרון במשחקים האולימפיים

**[[קמרון]]** משתתפת ב**[[המשחקים האולימפיים|משחקים האולימפיים]]** מאז אולימפיאדת טוקיו (1964). היא השתתפה מאז בכל המשחקים שנערכו, אם כי פרשה מאולימפיאדת מונטריאול (1976) 3 ימים לאחר פתיחתם, עם הצטרפותה לחרם שהובילו מדינות אפריקה על המשחקים במחאה על החלטתו של הוועד האולימפי הבינלאומי שלא להשעות את ניו זילנד, שנבחרת הרוגבי שלה קיימה משחק מול נבחרת דרום אפריקה בעת שבזו היה נהוג משטר האפרטהייד. הספורטאים הקמרונים צברו לאורך השנים 6 מדליות, בהן 3 מדליות זהב. היא השתתפה גם באולימפיאדת חורף אחת, אולימפיאדת סולט לייק סיטי (2002), בה ייצג אותה ספורטאי אחד, אייזק מניולי, שהתחרה בסקי למרחקים והגיע להישגים נמוכים.

הספורטאי הקמרוני הראשון שזכה במדליה אולימפית היה המתאגרף ג'וזף בסאלה, שזכה במדליית כסף באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968). 16 שנים אחר כך, באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984), זכה המתאגרף מרטין נדונגו אבאנגה במדליית ארד. 

באולימפיאדת סידני (2000) זכתה נבחרת הכדורגל במדליית הזהב. הנבחרת, בשורותיה שיחקו גם סמואל אטו, פטריק מבומה, ז'רמי ופטריק סופו, גברה בחצי הגמר 1-2 על נבחרת צ'ילה, ובמשחק הגמר ניצחה את נבחרת ספרד בבעיטות הכרעה.

באולימפיאדת אתונה (2004) זכתה פרנסואז מבנגו אטון במדליית הזהב בקפיצה משולשת. ספורטאים קמרונים נוספים שבלטו באתונה כללו את מרימי המשקולות ונסלאס דבאיה ומדלן ימצ'י, שסיימו במקום החמישי והשביעי בהתאמה, ואת המתאגרף חסן נדאם נג'יקאם שהודח ברבע הגמר. אטון שמרה על תוארה גם באולימפיאדת בייג'ינג (2008), ואף קבעה שיא אולימפי חדש - 15.39 מטר. עוד בלט בבייג'ינג החותר פול אטיה נדומבה, שסיים במקום החמישי. נבחרת הכדורגל הודחה בשלב רבע הגמר לאחר שהפסידה לנבחרת ברזיל בהארכה. 

במהלך אולימפיאדת לונדון (2012) לא הצליחה המשלחת הקמרונית לזכות במדליות. להישג הגבוה ביותר הגיע מרימת המשקולות מדיאס נזסו, שסיימה במקום השישי, אך ב-2016 שודרגה למדליית ארד עקב הרשעה באימרוץ של מתחרותיה. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) לא זכו הקמרונים במדליות. המתאבקת אנאבל עלי סיימה במקום החמישי והאתלטית אוריול דונגמו העפילה לשלב הגמר בהדיפת כדור ברזל וסיימה במקום ה-12.

## מדליות

### לפי אולימפיאדה
**באולימפיאדות הקיץ:**

### לפי ענף
**בענפי הקיץ:**

## ראו גם
* קמרון במשחקים הפאראלימפיים
* קמרון במשחקים האולימפיים לנוער

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קמרון: ספורט
קטגוריה:מדינות במשחקים האולימפיים
על מה אני מדבר כשאני מדבר על ריצה

**על מה אני מדבר כשאני מדבר על ריצה** (ביפנית: **走ることについて語るときに僕の語ること**) הוא שמו של ספר זיכרונות מאת הסופר היפני הרוקי מורקמי. הספר נכתב ביפנית ותורגם לעברית בידי עינת קופר.

בספר מתאר מורקמי את זיכרונותיו וחוויותיו כסופר מקצועי וכאצן חובב למרחקים ארוכים. הוא החל לכתוב בשנות השבעים המאוחרות ולרוץ ב-1982. מאז שהתחיל לרוץ הספיק להשתתף ביותר מעשרים ריצות מרתון, ריצת אולטרה מרתון (מאה קילומטרים) אחת ובמספר תחרויות טריאתלון.

הספר מורכב מתשעה פרקים שנכתבו בגוף ראשון וכיומן המתאר בסדר כרונולוגי תקופות בחייו, כשעיקר הספר מוקדש לתקופה של אמצע העשור הראשון של המאה העשרים ואחת, פרק אחד מוקדש לריצת האולטרה מרתון בה לקח חלק ב-1996 באי הוקאידו שבצפון יפן ושאר התקופות משורבבות בין לבין.

לאורך כל הספר דן מורקמי בהשפעת הריצה על כתיבתו ומתייחס לריצה כגורם המשפיע על כלל התחומים בחייו, בין היתר הוא מספר כיצד חדל לעשן כשהתחיל לרוץ.

שם הספר לקוח משמו של קובץ סיפורים קצרים מאת ריימונד קארבר, שפורסם בשם "על מה אנחנו מדברים כשאנחנו מדברים על אהבה".

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:ספרי הרוקי מורקמי
קטגוריה:ספרי 2007
קטגוריה:אוטוביוגרפיות
קטגוריה:ספרי הוצאת כתר
גינאה המשוונית במשחקים האולימפיים

**[[גינאה המשוונית]]** משתתפת ב**[[המשחקים האולימפיים|משחקים האולימפיים]]** מאז אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984). הישגיהם של הספורטאים מגינאה המשוונית היו נמוכים למדי, ועד כה, איש מהם לא זכה במדליה אולימפית. למעשה, הספורטאי המזוהה ביותר עם המשלחת של גינאה המשוונית, השחיין אריק מוסמבאני, מוכר דווקא בשל הישגיו הנמוכים. מוסמבאני התחרה במשחה ל-100 מטר חופשי באולימפיאדת סידני (2000), ומשך את תשומת הלב העולמית לאחר שסיים בתוצאה 1:52.72 דקות, זמן איטי כמעט פי שניים וחצי משיא העולם.

גינאה המשוונית מעולם לא השתתפה באולימפיאדת חורף.

## ראו גם
* גינאה המשוונית במשחקים האולימפיים לנוער

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:גינאה המשוונית: ספורט
קטגוריה:מדינות במשחקים האולימפיים
גבון במשחקים האולימפיים

**[[גבון]]** השתתפה לראשונה ב**[[המשחקים האולימפיים|משחקים האולימפיים]]** באולימפיאדת מינכן (1972). היא נעדרה משתי האולימפיאדות הבאות. את אולימפיאדת מונטריאול (1976) החרימה, כמרבית מדינות אפריקה, במחאה על סירובו של הוועד האולימפי הבינלאומי להשעות את ניו זילנד בעקבות משחק שקיימה נבחרת הרוגבי שלה עם נבחרת דרום אפריקה. ב-1980 השתתפה בחרם שהובילה ארצות הברית על אולימפיאדת מוסקבה בעקבות הפלישה הסובייטית לאפגניסטן. מאז אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) משתתפת גבון במשחקים ברציפות. היא מעולם לא השתתפה באולימפיאדת חורף.

לאורך השנים רשמו הספורטאים הגבונים הישגים נמוכים יחסית, שהטוב שבהם היה המקום ה-13 אליו הגיעה אודט מיסטול בהדיפת כדור ברזל באולימפיאדת לוס אנג'לס. באולימפיאדת לונדון (2012) זכה לראשונה ספורטאי גבוני במדליה אולימפית, לוחם הטאקוונדו אנתוני אובאמה, שזכה במדליית כסף.

## מדליות

### לפי אולימפיאדה
**באולימפיאדות הקיץ:**

### לפי ענף
**בענפי הקיץ:**

## ראו גם
* גבון במשחקים הפאראלימפיים
* גבון במשחקים האולימפיים לנוער

## הערות שוליים

קטגוריה:גבון: ספורט
קטגוריה:מדינות במשחקים האולימפיים
עולם אחר

**עולם אחר** (באנגלית: **A Different World**) היא קומדיית מצבים אמריקאית ששודרה ברשת NBC בין השנים 1987–1993, ספין אוף של הסיטקום משפחת קוסבי. הסדרה מתרחשת בקולג' הפיקטיבי הילמן, קולג' שבו רוב התלמידים אפרו-אמריקאים.

## שחקנים
*ליסה בונה - דניס הקסטבל (עונה 1) - דמות מהסיטקום משפחת קוסבי.
* קאדים הארדיסון - דוויין וויין (עונות 1-6)
* ג'סמין גאי - וויטלי גילברט (עונות 1-6)
* דון לואיס - ג'ליסה וינסון טיילור (עונות 1-5)
* מריסה טומיי - מאגי לוטן (עונה 1)

## עלילה
העונה ראשונה עוסקת בעיקר בדניס הקסטבל, בחייה החברתיים והאקדמיים, הצלחותיה וכישלונותיה בלימודים ובחברה. בקיץ 1988, לאחר העונה הראשונה, הודיעה השחקנית הראשית בסדרה, ליסה בונה, שהיא ובעלה לני קרביץ מצפים לתינוק. יוצרי הסדרה הרגישו כי הצופים לא יקבלו את דמותה של דניס בהריון כיוון שדניס נחשבה לסוג של "ילדה טובה". בעקבות כך, בתוך הסדרה, מחליטה דמותה של דניס לעזוב את הילמן. לאחר עזיבתה של דניס עוסקת הסדרה בשאר הדמויות הראשיות בסדרה חבריה וחברותיה של דניס ובפרט דוויין, וויטלי, ג'ליסה מאגי ואחרים.

## רייטינג
"עולם אחר" שודרה מיד לאחר הסדרה משפחת קוסבי, בימי חמישי, מה שהעלה את הרייטינג של הסדרה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קומדיות מצבים אמריקאיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אפרו-אמריקאיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 1987
סמל סימן מסחרי

**סמל סימן מסחרי** (באנגלית **Trademark symbol ⟨™⟩**) הוא סימן כתב המסמן סימן מסחרי לא רשום, בניגוד לסמל סימן מסחרי רשום (®). הסימן המופיע לאחר שמו של מותג, מסומן באותיות הלטיניות T ו-M - ראשי תיבות למילים האנגליות TradeMark - ונכתב בכתב עילי (**™**).

להקלדת הסימן במחשב Alt+0153.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סימני כתב
קטגוריה:קניין רוחני
קבוצת מנורה

**קבוצת "מנורה"** הייתה המסגרת הארגונית הראשונה של תנועת בית"ר בארץ ישראל, אליה הצטרפו ראשוני העולים מבית"ר לטביה.

## הקמת קבוצת מנורה
העולים הראשונים מבני תנועת בית"ר שהגיעו אל ארץ ישראל הגיעו כבודדים. הגרעין הראשון (שכונה גם "העלייה הראשונה") היה של שלושה חברים: גרשון שץ, צבי בן-יעקב ודוד (דולקה) ראפאפורט שהגיעו לארץ בסוף שנת 1925. בהמשך הצטרפו אל הקבוצה גם צבי אביעזר, דוב הרלב והלל צור. באותה תקופה שרר בארץ משבר כלכלי חמור, שהוחרף בשל התחרות הקשה מצד הפועלים הערבים.

על מנת לשפר את סיכויי מציאת העבודה של העולים, הוקמה מסגרת ארגונית שקיבלה את השם **קבוצת מנורה**. הקבוצה קראה לעצמה קבוצת מנורה משום שהשם הראשון בו בחרו, קבוצת טרומפלדור היה כבר תפוס על ידי קבוצה קטנה של בני החלוץ פולין שפעלה באזור פתח תקווה. הקבוצה של החלוץ התמזגה בסופו של דבר לתוך קבוצת מנורה, אך השם הפנימי הישן נשתמר.

## פעילות באזור פתח תקווה
קבוצת מנורה החלה את פעילותה בחודש יולי 1926 באזור פתח תקווה בהנהגתו של גרשון שץ. הקבוצה קיבלה שטח ואוהלים מן המרכז החקלאי. הקבוצה סרבה לקבל תמיכה כלכלית מהמוסדות בארץ או מהבית, ובחרה במשטר צנע קשוח, כאשר רק עובד שיצא ליום עבודה קיבל תוספת מזון. כדי להרגיע את משפחותיהם שנשארו בחו"ל, הצטלמו אנשי הקבוצה עם פרות ממשק בפתח תקווה, ואת התמונות שלחו הביתה כאילו הכל בסדר, והם חיים במשק מסודר.

## פעילות באזור בנימינה
ביוני 1927 עברה אל בנימינה לעבודה בייבוש ביצות כבארה מאחר שרוב העובדים סירבו להגיע לאזור בשל מחלת המלריה. באותה תקופה קיבלה הקבוצה את הכינוי "קבוצת הבוידעם" כיוון שגרו בעליית גג של רפת בבנימינה, שחציה היה מלא בחציר וחציה פונה למגורים. מאחר שלא היו בקבוצה בחורות, לא היה מי שיבשל להם, והם נאלצו לאכול במסעדת הפועלים המקומית. לבסוף הצטרפה אליהם בחורה מנוער בית אלפא, והיא יסדה את המטבח העצמאי. כשהגיעו בחורות בית"ריות נוספות, שכרה הקבוצה צריף והחלה חיי קבוצה סדירים.

בהמשך לקחה קבוצת מנורה חלק בהקמת המושב רמת טיומקין שלימים התמזג לתוך העיר נתניה.

## לקריאה נוספת
* ח' בן ירוחם, **ספר בית"ר**, הוצאת מכון ז'בוטינסקי בישראל, כרך א', תשכ"ט; כרך ב', תשל"ג; חלק שני, תשל"ו.

## קישורים חיצוניים
* רמת טיומקין - סיפורו של מושב שנעלם, באתר אירוס

## הערות שוליים

קטגוריה:ציונות רוויזיוניסטית
קטגוריה:בית"ר
קצב קוד

בתורת הקודים, ה**קצב** של קוד תיקון שגיאות הוא כמות המידע הערכי מתוך כלל המידע המקודד. קצב הקוד מסומן לרוב בתור השבר R=k/n כאשר k הוא אורך מילת המקור ו-n הוא אורך המילה המקודדת (מילת הקוד). 

למשל, בקוד (קונבולוציה) בעל קצב חצי, R=1/2, כל ביט מקודד על ידי הפיכתו לשני ביטים, ועל כן כמות המידע ה"יעיל" הוא מחצית מהתשדורת.

בשנת 1948 הראה קלוד שנון כי עבור ערוץ תקשורת עם קיבול ערוץ C, לכל קצב R הקטן מקיבול הקוד - קיים קוד תיקון שגיאות בקצב R אשר מאפשר העברת המידע באופן בו ההסתברות לשגיאה היא זניחה (משפט הקידוד של שנון).

קטגוריה:תורת הקודים
הגה מצויה

**הָגָה מצויה** (שם מדעי: *Alhagi maurorum*) היא עשב רב-שנתי קוצני מסוג הגה, בתת-משפחת הפרפרניים. העשב מגיע לגובה של 50–80 סנטימטר, מתייבש בסוף הקיץ ומתחדש באביב. לגבעול ענפים רבים וקוצניים. העלים פשוטים ותמימים, הפרחים בודדים וצבעם ארגמני והפרי דמוי מפרקת. טיפוס התפוצה של ההגה הוא מזרח ים-תיכוני והיא גדלה בישראל במלחות, באדמות כבדות ובצידי דרכים.

ההגה המצויה היא עשב שוטה, הצומח גם בשטחים מעובדים; קשה להיפטר ממנה מכיוון שגם אם משמידים את הנוף, השורשים מצמיחים נוף חדש בקיץ הבא.

שמה בערבית הוא 'חאג' ושמה הלטיני הגיע משם זה. כמו כן, בהמות אינן יכולות לאכול את ההגה המצויה בשל קוצניותה ורק גמלים אוכלים אותה. לכן היא נקראת בערבית: "שַׁ֫אוּכּ אל-גַ֫'מַל" – קוץ הגמל.

## שימושים רפואיים על פי מקורות קדומים ועד ימינו
בימי הביניים השתמשו רופאים ערבים בתמצית העלים לריפוי מחלות עיניים, כאבי ראש, שיעול, כאבי בטן ועוד. נוזל סוכרי המופרש מהצמח שימש כסם משלשל ומכייח. ברפואה העממית בימינו משמשות טיפות השרף הנוזלי המופרשות מהצמח כסם משלשל. יהודי פרס נוהגים להכין מהפרש המתוק משקה לטיפול בהצטננות, חום גבוה, עצירות וכאבי בטן.

## הגה מצויה במקורות היהודיים
מקובל שצמח זה מוזכר בספר ישעיהו כנעצוץ:
* בדברי פורענות על ממלכת ישראל ועל הארמים: .
* בנבואת נחמה: .

הצמח נזכר בתלמוד הבבלי בשמו הארמי הִגֵא או היגֵי:
* .
* .

## גלריה

תמונה:Camel Thorn flower.JPG
תמונה:Alhagi_maurorum.JPG
תמונה:Alhagi maurorum Taub123b.png
תמונה:Alhagi maurorum seeds.jpg|זרעי ההגה המצויה


## לקריאה נוספת
* זהר עמר, "הגים וחגים", **סיני**, קטז (תשנ"ה), עמ' רפד-רפח.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1787
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פרידריך מדיקוס
קטגוריה:ארץ ישראל: פרפרניים
קטגוריה:פרפרניים
קטגוריה:פרחים אדומים בארץ ישראל
מאיר רונן

**מאיר "מייק" רונן** (1926 – 30 באוגוסט 2009) היה עיתונאי, מאייר, קריקטוריסט ומבקר אמנות ישראלי.

## חייו
רונן נולד במלבורן, אוסטרליה כמאיר אייזקמן (Myer Isaacman /Meir Eiseckmann), לאב יליד ירושלים שהיגר מארץ ישראל ולאם ילידת ליברפול, ולמד אמנות ואדריכלות בקולג' הטכני המלכותי במלבורן. הוא התגייס לצבא האוסטרלי ושרת כמדריך חי"ר. לאחר מלחמת העולם השנייה הוצב ביפן הכבושה כעיתונאי צבאי, שם למד את השפה היפנית ורכש טכניקות אמנותיות יפניות ובכללן ציורי מאנגה וקליגרפיה. בשהותו בטוקיו סיקר את הדיונים בבית הדין הצבאי הבינלאומי למזרח הרחוק וצייר את דיוקניהם של פושעי המלחמה היפנים. לאחר שחרורו החל לפרסם קריקטורות בעיתון ה"סנדיי טלגרף" של סידני.

רונן עלה לישראל בשנת 1949 והצטרף לסגל העיתון בשפה האנגלית פלסטיין פוסט, שזמן קצר לאחר מכן שינה את שמו ל"ג'רוזלם פוסט" על פי הצעתו של רונן. תפקידו הראשון היה רישום מפות, אך במהרה התגלה השילוב של כישרון גרפי ושנינות, ורונן החל לפרסם קריקטורות פוליטיות עוקצניות, שבתחילה התקבלו בהסתייגות מצד העורך טד לוריא. בשנים 1956–1958 שימש שליח עלייה בדרום אפריקה וברודזיה. ב-1959 ביקשו העורך המייסד גרשון אגרון להקים ולערוך את מהדורת השבועון הבינלאומי של העיתון. הוא אייר ספרים, ביניהם כמה מספרי הסאטיריקן אפרים קישון, וערך ספרי צילומים. הוא זכה להכרה גם בארצות הברית, וכתביו ואיוריו התפרסמו גם בכתבי עת אמריקאיים מובילים בתחום האמנות.

רונן המשיך לעבוד בג'רוזלם פוסט לאורך כל חייו, גם לאחר יציאתו לגמלאות, והיה לאחד האישים המזוהים ביותר עם העיתון. לאורך השנים פרסם אלפי מאמרי ביקורת בנושאים מגוונים, מסקירה של ספרי אמנות, ביקורת על מוזיאונים ותערוכות, ועד היסטוריה וענייני השעה. משך שנים ארוכות שימש כעורך האמנות של העיתון, ופרסם קריקטורות בעיתונו וכן בידיעות אחרונות בחתימתו "מייק". שנינותו שבאה לידי ביטוי בכתיבתו ובאיוריו הצמיחה לו קהל קוראים נאמן, בצד מבקרים ויריבים. על קהילת האמנים לא תמיד היה אהוד, בשל גישתו כי על ביקורת אמנות "לעסוק באמנות ולא באמנים", ואף שהקפיד כעורך אמנותי לאזכר כל תערוכה שמתקיימת בישראל, גרס שאין אזכורה של תערוכה מחייב בהכרח סקירתה. גישתו כלפי הנושאים שסיקר נודעה כמעמיקה וביקורתית ללא פשרות, והוא התנגד בחריפות לכל שימוש בעיתונאות ובביקורת אמנות לקידום אמנים. עם זאת, ליוויו הצמוד את מוזיאון ישראל מיום היווסדו והסקירה המתמשכת של מוצגיו ותערוכותיו הוכרו בידי המוזיאון כגורם משמעותי במוניטין הבינלאומיים שזכה להם המוזיאון, והקנו לרונן אות "עמית המוזיאון" בשנת 2003.

בתו של רונן, מיכל, נשואה לאדריכל הישראלי-בינלאומי משה ספדיה. רונן נפטר ממחלה באוגוסט 2009 בירושלים, בגיל 83. ב-2014 העבירו ילדיו את עיזבונו האמנותי למוזיאון הישראלי לקריקטורה וקומיקס שבחולון.
מרכז|ממוזער|450px|איור קריקטורי מעטו של מאיר רונן

## קישורים חיצוניים
* הספד: האמן הוותיק שהעניק ל"פוסט" את שמו, ג'רוזלם פוסט 
* "מייק" רונן: אמן ברוך-כישרונות, גיל גולדפיין, המוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס
* מפות **שנת שלש למדינת ישראל** שבשוליהן איוריו וחתימתו, מאוספי הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור

## הערות שוליים

קטגוריה:מאיירים ישראלים
קטגוריה:קריקטוריסטים ישראלים
קטגוריה:מבקרי אמנות ישראלים
קטגוריה:מבקרי אמנות יהודים
קטגוריה:סגל ידיעות אחרונות
קטגוריה:סגל הג'רוזלם פוסט
קטגוריה:ישראלים ילידי אוסטרליה
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1926
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2009
יו טרנצ'רד

מרשל חיל האוויר המלכותי **יו מונטגיו טרנצ'רד**, הויקונט הראשון טרנצ'רד (באנגלית: **Hugh Trenchard, 1st Viscount Trenchard**; 3 בפברואר 1873 – 10 בפברואר 1956), GCB OM GCVO DSO, היה קצין בריטי שהיה מהתורמים העיקריים בהקמת חיל האוויר המלכותי. הוא תואר כ"אבי חיל האוויר המלכותי".

## ביוגרפיה
יו טרנצ'רד נולד למשפחה בעלת מורשת צבאית, אם כי צנועה, מצד שני הוריו. בעת היותו ילד עקרה משפחתו לבית אחוזה, ולפיכך, ילדותו עברה עליו בחיק הטבע. לצורך לימודיו, הזמינו הוריו מורה פרטי, אשר לא הצליח ביותר בחינוכו, והשכלתו נשארה לקויה-משהו, יחסית למעמד אליו הגיע, גם בהמשך.
במהלך השנים המעצבות של חייו, נאבק טרנצ'רד אקדמית, נכשל בבחינות רבות, והצליח להשיג רק את הרמה המינימלית על מנת להתקבל לשירות בצבא הבריטי. כקצין חיל רגלים צעיר טרנצ'רד שירת בהודו, ובפרוץ מלחמת הבורים השנייה הוא התנדב לשירות בדרום אפריקה. במהלך המלחמה בבורים נפצע טרנצ'רד אנושות, איבד ריאה, שותק חלקית וחזר לבריטניה. בעצת רופאיו נסע טרנצ'רד לשווייץ כדי להחלים ומתוך שעמום עסק בבובסלי. לאחר התרסקות קשה, מצא טרנצ'רד כי השיתוק שלו נעלם וכי הוא יכול ללכת ללא עזרה. בעקבות התאוששות נוספת, חזר טרנצ'רד לשירות פעיל בדרום אפריקה.

לאחר תום מלחמת הבורים, שירת טרנצ'רד בניגריה שם הוא היה מעורב במאמצים להביא את פנים הארץ תחת שלטון בריטי ולדכא את האלימות הבין-שבטית. בזמן שהותו במערב אפריקה, פיקד טרנצ'רד על הרגימנט הדרום ניגרי במשך מספר שנים.

בשנת 1912, למד טרנצ'רד לטוס ולאחר מכן מונה כסגן מפקד בית הספר המרכזי לטיסה של גיס התעופה המלכותי (RFC). הוא שירת בתפקידים בכירים בגיס במלחמת העולם הראשונה, בפרט כמפקד הגיס בצרפת בשנים 1915 - 1917. בשנת 1918, הוא שימש לזמן קצר כראש המטה של חיל האוויר (מפקד חיל האוויר המלכותי), הראשון ששירת בתפקיד זה, לפני שלקח את הפיקוד על חיל האוויר העצמאי בצרפת. לקראת סוף המלחמה, נותר ללא תפקיד. בינואר 1919 טרנצ'רד, אשר לא נשא תפקיד כלשהו בחיל האוויר באותה העת, נשלח לדכא מרידה של חיילים בסאות'המפטון. החיילים, אשר קיבלו ידיעה מוטעית כי עומדים לשחררם, קיבלו פקודה להפליג לצרפת. טרנצ'רד הצליח לדכא את המרידה בלא נפגעים ובלא אלימות. ב-1919, לבקשתו של וינסטון צ'רצ'יל, חזר טרנצ'רד לשרת כראש המטה האווירי ובילה את העשור הבא של חייו בהבטחת עתידו של חיל האוויר המלכותי.

בשנות השלושים של המאה העשרים היה טרנצ'רד מפכ"ל משטרת המטרופולין של לונדון. בשנות חייו האחרונות הוא היה אחד ממגניו של חיל האוויר המלכותי, והוא מוכר כיום כאחד התומכים הראשונים בהפצצות האסטרטגיות.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אישים הקבורים במנזר וסטמינסטר
קטגוריה:גנרלים בריטים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מרשלים בחיל האוויר המלכותי
קטגוריה:טייסי חיל האוויר המלכותי
קטגוריה:מסדר האמבט: אבירים וגבירות הצלב הגדול
קטגוריה:מעוטרי אות השירות המצוין
קטגוריה:המסדר הוויקטוריאני המלכותי: אבירים וגבירות הצלב הגדול
קטגוריה:מעוטרי צלב המלחמה
קטגוריה:חברים במסדר ההצטיינות
קטגוריה:מפקדי המשטרה המטרופוליטנית של לונדון
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:מעוטרי צלב המלחמה הבלגי
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1873
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1956