open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
זרעי חמניות

**זרעי חמניות** (באנגלית: **Sunflower Seeds**) היא יצירה פיסולית מעשה ידי הפסל הסיני איי וייוויי המוצגת באולם הטורבינה של מוזיאון טייט מודרן בלונדון כחלק מ"סדרת יוניליוור", במימון חברת יוניליוור.

## תיאור היצירה
היצירה הוקמה באולם הטורבינה של המוזיאון, והיא ה-11 מבין היצירות שהוצגו באולם במסגרת סדרת יוניליבר.

רצפת אולם הטורבינה רחב הידיים כוסתה ב-100,000,000 פסלים של זרעי חמניות, בעלי משקל כולל של 150 טון. כל זרע וזרע הוא פסל ייחודי ריאליסטי העשוי חרסינה. אף שהזרעים נראים דומים, הזרעים, שנוצרו בעבודת יד בגודל טבעי, שונים זה מזה. כל אחד מהזרעים פוסל בנפרד על ידי 1,600 פסלים בסדנאות פיסול קטנות בעיר ג'ינגדז'ן. 

החרסינה הוא מוצר המסמל את סין הן בעיני עצמה והן בתרבות המערב, ונחשב עד לאמצע המאה ה-20 כאחד ממוצרי היצוא העיקריים שלה. היקף היצירה מסמל את התפשטות יצוא מוצרי הצריכה השונים מסין למערב, ומעמדה של סין כייצואנית לעולם המערבי.

האמן התכוון כי המבקרים ידרכו על הזרעים ויוכלו לשחק בהם בידיהם, אולם החל מה-16 באוקטובר 2010 נאסר על המבקרים לדרוך על היצירה, והם מורשים לצפות בה מהגשר החוצה את אולם הטורבינה בלבד, וזאת מאחר שהדריכה על הזרעים שחררה אבק, ומנהלי המוזיאון חששו מנזקים בריאותיים למבקרים שאבק זה יכול לגרום.
260px|ממוזער|ימין|תצלום תקריב של פסלי החמניות

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:סדרת יוניליבר
קטגוריה:חמניות בתרבות
לנטאו

**האי לנטאו** (באנגלית: **Lantau Island**, בסינית: 大嶼山 מ-"爛頭" – "הפסגה המשוננת") הוא הגדול באיי הונג קונג, והשישי בגודלו מבין איי סין.

האי ממוקם בשפך נהר הפנינים, ומהווה חלק ממחוז האיים החיצוניים של הונג קונג.

שטחו של האי 147.16 קמ"ר.

באי ממוקם נמל התעופה הבין-לאומי הונג קונג וכן אתר נגונג פינג 360 ואתר הנופש דיסנילנד הונג קונג.

## היסטוריה
חפירות ארכאולוגיות באי גילו כי האי היה מיושב החל מהתקופה הנאוליטית. תושבי האי התפרנסו בעיקר מדייג. וכן עד המאה ה-19 האי שימש בסיס לשוד ימי ולהברחות. בשנת 1817 נבנה באי מבצר טאי צ'ונג במטרה לעצור את השוד הימי באזור.

מתיישבים אירופאים פורטוגזים התיישבו באי בראשית המאה ה-16 אולם נטשו את ההתיישבות לאחר שנים ספורות, בשנת 1517, בעקבות מתקפה סינית. במהלך המאה ה-17 הפך האי לעמדת מסחר בריטית, קודם להקמת המושבה בהונג קונג. במקביל נבנו באי שתי מצודות: מצודת פאן לאו ומצודת טונג צ'ונג על ידי הממשל הסיני במטרה להגביר את שליטת באזור.

בתקופת מלחמת העולם השנייה שימש האי ההררי אתר מסתור לפרטיזנים שלחמו ביפנים אשר כבשו את הונג קונג.

## גאוגרפיה ואוכלוסין
האי הררי ברובו, ומרבית שטחיו הן שמורות טבע בלתי מיושבות. הנקודה הגבוהה באי היא פסגת לנטאו, שגובהה 934 מטרים מעל פני הים (הפסגה השנייה בגובהה בהונג קונג, לאחר טאי מו שאן).

באי מתגוררים 45,000 תושבים (לעומת 1.4 מיליון תושבים באי הונג קונג הסמוך), מרביתם באזור טונג צ'אנג שהתפתח מאז הקמת שדה התעופה הבין-לאומי. באזור זה גורדי שחקים שגובהם מגיע ל־50 קומות, ובו מתגוררים כ־25,000 תושבים. הבנייה הצפופה והרבה באזור זה צפויה להגדיל את אוכלוסיית האי ל־200,000 תושבים בתוך שנים ספורות.

באזור מפרץ התגליות בדרום־מזרח האי מתגוררים כ־14,300 תושבים.

## תיירות
באי שלושה אתרי תיירות עיקריים:
# אזור נגונג פינג בו ממוקם בודהה טיאן טאן – פסל בודהה עשוי ברונזה שנחשב לפסל הבודהה היושב הגדול ביותר בעולם, מנזר פו לין וכן כפר השעשועים נגונג פינג. לאתר זה מגיעים באמצעות רכבל נגונג פינג 360.
# אתר הנופש דיסנילנד הונג קונג ממוקם בצפון מזרח האי, כשני קילומטרים ממפרץ התגליות.
# הכפר טאי או המציג את אורח החיים המסורתי באי.

יותר ממחצית שטחו של האי הוא שמורת טבע, ובה מסלולי טיול מסודרים. הידוע שבהם הוא שביל לנטאו שאורכו 70 ק"מ.

## תחבורה
[שמאל|ממוזער|250px|קווי [הרכבת התחתית של הונג קונג, באי לנטאו]]
הקמת שדה התעופה הבין-לאומי באי לנטאו הביא לקישורו של האי למערכת התחבורה של הונג קונג. שדה התעופה מקושר באמצעות גשר קאפ שוי מון, אמת מא וון וגשר צינג מא.

רכבת מהירה מקשרת את שדה התעופה עם אזור סנטרל.

קו טונג צ'אנג של הרכבת התחתית מגיע אל טונג צ'אנג (נקודת המוצא של רכבל נגונג פינג). קו אתר הנופש דיסנילנד מתפצל מקו זה בסאני ביי.

קו מעבורות מקשר את האי לסנטרל ולמוי וו.

## קישורים חיצוניים

* התנועה לשימור הטבע בלנטאו
* נגונג פינג 360
* 

*
קטגוריה:הונג קונג: איים
קטגוריה:איים בים סין הדרומי
אבן בחן

**אֶבֶן בֹּחַן** או **אבן בוחן** (בכתיב חסר ניקוד) היא צירוף שמקורו ב.

קטגוריה:פירושון ספרים
אריה סיון (אדריכל)

**אריה סיון** (1940 – 2010) היה אדריכל ומורה לאדריכלות בישראל.

## ביוגרפיה

סיון נולד כליאון (אריה) טינטשטיין סיון נולד ב-1940 במונטווידאו שבאורוגוואי. ב-1963 הגיע סיון לישראל, השתקע בירושלים ולאחר מכן בעין הוד.

הוא קיבל בשנת 1965 תואר מוסמך לארכיטקטורה ובינוי ערים מהטכניון. בשנת 1969 פתח משרד עצמאי ומשנת 1981 ועד לפטירתו בשנת 2010 עבד בשותפות עם האדריכל הורציו שוורץ שהיה חברו לספסל הלימודים במונטווידאו.

כאדריכל השתתף בפרויקטים רבים של תכנון ובעיצוב אורבאני, מבנים פרטיים, עיצוב פנים ועיצוב תעשייתי. שימש יועץ לעיצוב ספריות עבור מרכז ההדרכה לספריות בישראל וזכה בתחרויות אדריכלות בין-לאומיות רבות.

הוא היה מורה לאדריכלות תחילה בבצלאל ולאחר מכן בחוג לעיצוב פנים במכללה למינהל - חוג אותו הקים לאחר פרישתו מבצלאל בשנת 2004 בדרגת פרופסור חבר. בין השנים 1980–1981 שימש בתפקיד ראש המחלקה בפועל במחלקה לעיצוב סביבתי ותעשייתי (לימים המחלקה לאדריכלות) בבצלאל, ושוב בשנת 1983.

סיון עסק במחקר חזותי של הארכיטקטורה העממית המקומית בישראל, והיה פעיל בתחום השימור. כיהן כיו"ר הסניף הישראלי של דוקומומו - גוף מייעץ לתיעוד ולשימור מורשת האדריכלות המודרנית הבינלאומית - ובמזכירות הוועדה למורשת עולמית של אונסק"ו בישראל.

בדצמבר 2009 נערכה בגלריה בבית האדריכל ביפו התערוכה "טביעות ידיים" שכללה צילומים שערך סיון בסמטאות העיר העתיקה ובשכונת מוסררה בקו התפר בירושלים ובשכונת נחלאות שבמערב העיר.

סיון הוא אביהם של קרין סיון ושל במאי הקולנוע אייל סיון.

## פרויקטים אדריכליים נבחרים
*שיקום ופיתוח בניין בצלאל ההיסטורי בלב העיר ירושלים (בניין הכיתות, הספרייה והמינהלה של המחלקה לאדריכלות).
*מבנה כיתות עבודה (סטודיו), המחלקה לאדריכלות, בצלאל.
*בית כנסת, אפרת.
*בית כנסת, מחנה צבאי גבעון.
*המתחם האתיופי, הכנסייה האתיופית בישראל.
*מרכז מסחרי, צופים.
*בית ספר יסודי "דרכי אבות", נתניה.
*בית ספר יסודי "בית חנה", נתניה.
*גן ילדים "קריית צאנז", נתניה.
*ספרייה, ימין אורד.
*ספרייה מרכזית ואודיטוריום, מדרשת רופין.
*תוכנית אב ליישוב צופים.
*תוכנית אב לאזור תעשייה גפן.
*פארק ליניארי, ראש העין.
*מתנ"ס, גבעת זאב.
*גן הזיכרון ע"ש כץ, אפרת.
*קלאב הוטל, נתניה.
*תוכנית אסטרטגית להתחדשות עירונית בשכונות ותיקות בדימונה.
*תוכנית שלד לרובע התמרים, אילת.

## קישורים חיצוניים
* על תערוכתו בבית עמותת האדריכלים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אדריכלים ישראלים
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל: אדריכלות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1940
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2010
בודהה טיאן טאן

שמאל|ממוזער|250px|פסלי נותני המנחה המקיפים את בודהה טיאן טאן
שמאל|ממוזער|250px|מבט על הפסל ממרפסת התצפית המקיפה אותו
שמאל|ממוזער|250px|גרם המדרגות העולה לעבר הפסל
**בודהה טיאן טאן** (באנגלית: **Tian Tan Buddha**; בסינית: 天壇大佛, פין-יין: Tiāntán Dàfó) הוא פסל בודהה עשוי ברונזה הממוקם בנגונג פינג, באי לנטאו שבהונג קונג. הקמת הפסל הושלמה בשנת 1993. הפסל הוצב בסמוך למנזר פו לין, והוא מהווה אתר תיירות. מהקמתו ועד שנת 2007 נחשב הפסל לפסל הבודהה היושב הגדול בעולם העשוי מברונזה. גובהו 34 מ' ומשקלו 250 טון.

## תיאור הפסל
הפסל נקרא בשם "טיאן טאן" בשל דמיון הגבעה עליה הוא ניצב ל"טיאן טאן" - מקדש השמיים שבבייג'ינג. הפסל ניצב במרכז כס בצורת פרח לוטוס - פרח מקודש בבודהיזם, בראש מבנה בן שלושה מפלסים. סביב הפסל שישה פסלים קטנים יותר, עשויים אף הם ברונזה, המכונים "שש נושאות המנחה". הדמויות המפוסלות מגישות לפסל הבודהה מנחה של פרחים, קטורת, מנורה, שמן, פירות ומוזיקה - המסמלים צדקה, מוסר, סובלנות, אמונה דתית, מדיטציה וחוכמה.

גובה פסל הבודהה 34 מטרים, ומשקלו 250 טונות.

268 מדרגות מובילות את המבקרים אל מרפסת התצפית שלרגלי הפסל.

הפסל יושב בתנוחת לוטוס, שידו הימנית מורמת וידו השמאלית מונחת בחיקו. הפסל יוצא דופן בכך שפניו מופנות צפונה ולא דרומה. על חזהו של הפסל סווסטיקה.

במבנה המוזאון בבסיס הפסל מוצג שריד המשויך לגאוטמה בודהה.

## היסטוריה
עבודות בניית הפסל החלו בשנת 1990 והסתיימו ב-29 בדצמבר 1993. הפסל בנוי מ-202 חלקי ברונזה. שלד פלדה תומך בפסל ועליו מורכבים חלקי הברונזה.

ב-18 באוקטובר 1999 הנפיקה רשות הדואר של הונג קונג בול המתאר את הפסל.

## תחבורה
אל הפסל ניתן להגיע באמצעות קו אוטובוסים או באמצעות רכבל נגונג פינג 360 המקשר את הכפר נגונג פינג עם טונג צ'ונג.

## קישורים חיצוניים

* 
* תיאור בודהה טיאן טאן

טיאן טאן
קטגוריה:לנטאו
קטגוריה:פסלי ארד
הת'ר לוקליר

**הת'ר דין לוקליר** (באנגלית: **Heather Deen Locklear**; נולדה ב-25 בספטמבר 1961) היא שחקנית אמריקאית. ידועה בעיקר בשל תפקידיה בסדרות הטלוויזיה "שושלת" בתור סמי ג'ו, "מלרוז פלייס" בתור אמנדה וודוורד, ו"ספין סיטי" בתור מור קייטלין.

## ביוגרפיה
לוקליר נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה, בתם של ויליאם רוברט ודיאן לוקליר. היא הצעירה מבין ארבעה אחים.

בעת לימודיה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, לוקליר עבדה כדוגמנית והשתתפה בפרסומות.

## קריירה
ההופעה הראשונה שלה על המסך הייתה בראשית 1980 עם תפקידים קטנים בסדרות "צ'יפס" ו"רוברט 240". ב-1981, הבמאי אהרון ספלינג ליהק אותה לסדרה "שושלת", בה הופיעה לוקליר עד ירידתה מהמסכים ב-1989. בשנת 1993 היא השתתפה בתפקיד אורח בסדרה "מלרוז פלייס", ועם הזמן נהייתה שחקנית קבועה בסדרה עד לביטולה ב-1999. לאורך הקריירה שלה היא השתתפה במספר הפקות טלוויזיה של אהרון ספלינג החל מ"שושלת" ו"מלרוז פלייס" ועד ל"טי. ג'יי. הוקר", "ספינת האהבה" ו"המלון".

לאחר ביטול "מלרוז פלייס" היא השתתפה בקומדיית המצבים "ספין סיטי" עד לסיומה בשנת 2002, והייתה מועמדת על תפקידה בסדרה פעמיים לפרס גלובוס הזהב בקטגוריה "השחקנית הטובה ביותר בסדרת קומדיה בטלוויזיה". 

בשנת 2002 היא השתתפה בתפקיד אורח מספר פעמים בסדרה "סקראבס". 

בשנת 2004 היא ביצעה תפקיד אורח בסיטקום "שני גברים וחצי", וכיכבה בסדרת הדרמה "לקס" ב־NBC. 

בשנת 2005 היא הופיעה בסרט הקומדיה "הגבר המושלם", ובאותה שנה היא שיחקה בסדרה "בוסטון ליגל". 

בשנת 2007 שיחקה בסרט הדרמה "משחק החיים" לצד טום סייזמור. 

בשנת 2008, שיחקה בסרט הטלוויזיה של Lifetime, "נושקת לארבעים" (אנ') קומדיה רומנטית על גרושה בת 40 ואם לשניים שיוצאת לבדה לחופשה בהוואי שפ היא מתאהבת בבחור צעיר ממנה. 

בנובמבר 2009 לוקליר הצטרפה לקאסט של סדרת הספין אוף של "מלרוז פלייס" בעלת אותו השם. היא הופיעה כמעט בכל פרק בסדרה בתפקיד הידוע שלה בתור אמנדה וודוורד. למרות הופעתה של לוקליר יחד עם שחקנים שונים מהסדרה המקורית, הסדרה לא זכתה להצלחה ובוטלה לאחר עונה אחת בלבד.

## חיים אישיים
לוקליר הייתה נשואה למתופף טומי לי מלהקת מוטלי קרו, שנישא מאוחר יותר לפמלה אנדרסון, ממאי 1986 עד אוגוסט 1993. שנה לאחר גירושיהם, היא נישאה לריצ'י סמבורה, גיטריסט להקת הרוק בון ג'ובי. בשנת 1997 נולדה בתם היחידה. בפברואר 2006 לוקליר הגישה בקשת גירושים מסמבורה והשניים התגרשו באופן סופי ב-2007. באותה שנה היא החלה מערכת יחסים עם השחקן ג'ק וגנר ששיחק לצדה ב"מלרוז פלייס".

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
קטגוריה:זוכי פרס פטל הזהב: שחקנים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1961
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1961
מנזר פו לין

שמאל|ממוזער|250px|חזית מבנה המקדש המרכזי של המנזר
שמאל|ממוזער|250px|שער הכניסה למנזר
שמאל|ממוזער|250px|פנים המקדש המרכזי של המנזר
**מנזר פו לין** (באנגלית: **Po Lin Monastery**; בסינית: 寶蓮禪寺 - מילולית "מקדש לוטוס הזן היקר") הוא מנזר בודהיסטי הממוקם ברמת נגונג פינג, באי לנטאו שבהונג קונג.

המנזר נוסד בשנת 1906, וקיבל את שמו הנוכחי בשנת 1924. במרכז המנזר מקדש המכיל שלושה פסלי ברונזה המייצגים את בודהה בעבר, בהווה ובעתיד.

בשנת 1993 הושלמה הקמה פסל בודהה טיאן טאן בסמוך למנזר, באמצעות כספים שנאספו על ידי הנזירים. כמו כן הוקם בסמוך כפר השעשועים נגונג פינג המציג את חייו של בודהה, ונבנה רכבל נגונג פינג 360 המקשר את הכפר עם טונג צ'ונג.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:לנטאו
קטגוריה:הונג קונג: מקדשים
קטגוריה:הונג קונג: תרבות
קטגוריה:מנזרים בודהיסטיים
קטגוריה:מקדשים בודהיסטיים
פו לין
פסגת לנטאו

**פסגת לנטאו** (באנגלית: **Lantau Peak**) או **פונג וונג שאן** (בסינית: 鳳凰山 - מילולית: הר עוף החול), היא הפסגה הגבוהה ביותר באי לנטאו, והפסגה השנייה בגובהה בהונג קונג.

הפסגה ממוקמת בלב רמת נגונג פינג שבאי לנטאו, וגובהה 934 מטרים מעל פני הים.

הר זה מורכב למעשה משתי פסגות – האחת נקראת "פונג שאן" (עוף החול הזכר) והשנייה, הנמוכה יותר נקראת "וונג שאן" (עוף החול הנקבי). ביחד נקראות הפסגות "פונג וונג שאן".

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:לנטאו
קטגוריה:הונג קונג: גאוגרפיה
נגונג פינג

**נגונג פינג** (באנגלית: **Ngong Ping**; בסינית: 昂坪) היא רמה בחלקו המערבי של האי ההררי לנטאו שבהונג קונג.
## גאוגרפיה
ברמה מספר אתרים בעלי חשיבות ובהם מנזר פו לין, כפר השעשועים נגונג פינג ובודהה טיאן טאן אליהם ניתן להגיע באמצעות רכבל נגונג פינג 360 המקשר את הרמה עם טונג צ'ונג.

מרבית שטח הרמה הוא שמורת טבע מיוערת ובה שבילי הליכה מוסדרים, העיקרי שבהם הוא שביל לנטאו.

כפר השעשועים נגונג פינג אשר הוקם בראשית המאה ה-21 הוא אתר שעשועים המבוסס על חייו של הבודהה והכולל מספר אטרקציות המציגות את חייו של בודהה, אכסניית נוער, חנויות ומסעדות.

בדרום מזרח הרמה נמצאת פסגת לנטאו - הפסגה הגבוהה ביותר באי לנטאו, והשנייה בגובהה בהונג קונג.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:לנטאו
קטגוריה:הונג קונג: גאוגרפיה
שביל לנטאו

שמאל|ממוזער|250px
**שביל לנטאו** (באנגלית: **Lantau Trail**; בסינית: 鳳凰徑) הוא שביל הליכה שאורכו 70 ק"מ הממוקם באי לנטאו שבהונג קונג. סימון השביל והסדרתו הושלמו ב-4 בדצמבר 1984. השביל מעגלי, והוא מחולק ל-12 מקטעים. השביל מתחיל ומסתיים במוי וו שבאי.

השביל משולט מדי 500 מטרים, וכיווני ההליכה והמרחקים מסומנים בו.

## חלקי השביל
השביל מחולק ל-12 מקטעים:

## קישורים חיצוניים

* 
קטגוריה:לנטאו
יער שקד

**יער שקד** הוא אזור חורש טבעי בקרבת יער ריחן והיישוב שקד. היער ניטע על ידי הבריטים בתקופת המנדט הבריטי. היער לא הוכרז כשמורת טבע, אלא הוגדר כשטח חקלאי. 

בנובמבר 1998 הוחלט לכרות את היער על מנת לאפשר הקמת בסיס צבאי על שטחו, במסגרת פריסה מחדש של מחנות צה"ל בשומרון. בניסיון למנוע את כריתת היער הוגשו לאלוף פיקוד המרכז שמונה הצעות חלופיות למיקום המחנה, אך כולן נדחו. באוגוסט 1999 החלה כריתת יער שקד. אולם, בעקבות עתירות של יישובי האזור לבג"ץ הוצא ב-3 באוגוסט 1999 צו על תנאי שעצר את הכריתה עד בירור העתירה. לאחר שמיעת עמדת צה"ל המליצו השופטים לתושבים למשוך את עתירתם. בינתיים פנו השרה לאיכות הסביבה והמדען הראשי של רשות שמורות הטבע ורשות הגנים הלאומיים לראש הממשלה ושר הביטחון אהוד ברק בבקשה למצוא פשרה שתמנע את כריתת היער ובעקבות זאת הוקמה ועדה בראשות דן שומרון ובהשתתפות ד"ר יוסי לשם אשר המליצה להקים את הבסיס על גבעה סמוכה ליער ובעקבות זאת בוטלה התוכנית לכרות את היער.

בספטמבר 2010 הורה שר התיירות, סטס מיסז'ניקוב, על העברת תקציב לצורך סלילת מסלולי אופניים ביער שקד.

## הערות שוליים

שקד
קטגוריה:השומרון
קטגוריה:גוש יישובי שקד
קטגוריה:צפון השומרון
סמואל קונץ

**סמואל קונץ** (בגרמנית: **Samuel Kunz**; אוגוסט 1921 - 18 בנובמבר 2010) היה שומר ממוצא גרמני במחנה ההשמדה בלז'ץ בתקופת השואה שנאשם במעורבות להשמדת יהודי המחנה, כולל עשרה מעשי רצח שביצע בעצמו. מעשיו התגלו רק ב-2009, אולם הוא מת ב-2010 טרם משפטו.

## ביוגרפיה
קונץ נולד בשנת 1921, בזיכלברג (Sichelberg, ברוסית: Зихельберг) שעל גדת הוולגה, ברוסיה. לחם במלחמת העולם השנייה במסגרת הצבא האדום ונשבה על ידי הוורמאכט. הוא העדיף לשתף פעולה עם שוביו הנאצים על פני מאסר כשבוי מלחמה ונשלח עם שבויי מלחמה אחרים למחנה טרווניקי ששימש כמחנה אימון של האס אס. לאחר מכן, בינואר 1942, שובץ כשומר במחנה ההשמדה בלז'ץ ובין משימותיו במחנה היו הולכת היהודים מהרכבות לתאי הגזים. לאור מסירותו הוא הועלה בדרגה לפיקוד על קבוצת שומרים (Oberaufseher). קונץ, על פי כתב התביעה, היה אחראי בעצמו לפחות לעשרה מעשי הרג של יהודים. הוא ירה למוות לעבר שני יהודים שנמלטו מהרכבת, וכן ירה למוות בשמונה אסירים פצועים שנורו תחילה בידי שומר אחר. עם סגירת המחנה ב-1943 הועבר קונץ לשירות במחנה הריכוז פלוסנבירג, שם פגש את ג'ון דמיאניוק.

לאחר המלחמה נשבה קונץ על ידי האמריקאים ואף העיד במשפטיהם של פושעים נאצים. הוא קיבל אזרחות גרמנית, עבר להתגורר בבון ועבד כנגר במשרד הבינוי הגרמני. קונץ נחקר בידי הגרמנים שלוש פעמים (בשנים 1969, 1975 וב-1980) על שירותו במהלך המלחמה, אולם בגלל דרגתו הזוטרה לא הייתה כוונה להעמידו לדין.

פשעיו של קונץ התגלו במסגרת ההכנות למשפט דמיאניוק בגרמניה בשנת 2009. במהלך הסגרתו של דמיאניוק לגרמניה, נועד קונץ לשמש כעד במשפט ולצורך כך העבירו האמריקאים לידי הגרמנים מסמכים על קונץ. לאור מה שנחשף במסמכים, החליטה התביעה הגרמנית שקונץ ראוי לעמוד בעצמו למשפט. ביולי 2010 הודיעה התביעה בדורטמונד כי הוחלט להעמיד את קונץ לדין על שלושה סעיפי אישום: סיוע ברצח ("Beihilfe zum Mord") של כ-430,000 יהודים במסגרת תפקידו כשומר במחנה בלז'ץ; 8 מעשי רצח שביצע שם בעצמו ושני מקרי רצח נוספים.

קונץ מת בגיל 89 לפני שהספיק לעמוד לדין.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אישים משתפי פעולה עם הנאצים
קטגוריה:סגל מחנה בלז'ץ
קטגוריה:עדים במשפטי פושעי מלחמה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אנשי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:סובייטים שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1921
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-2010
קלונימוס בן יהודה

רבי **קלונימוס בן יהודה** היה פייטן אשכנזי בן משפחת קלונימוס שחי בסוף המאה ה-11. סביר להניח שאין הוא אותו ר' קלונימוס שכונה **הבחור** (=הצעיר), כדי להבדילו מרבי קלונימוס הזקן, מכיוון שהוא חי באותו דור עם ר' קלונימוס הזקן. כמו כן אין הוא ר' קלונימוס בן יהודה המוזכר בשושלת הדורות של הרוקח, כי הרוקח דור שמיני לו (לפחות), ואילו ר' קלונימוס דידן חי כארבעה דורות לפני הרוקח.

רבי קלונימוס התגורר במגנצא, והיה עֵד לגזירות תתנ"ו (1096), שלהן נתן ביטוי בפיוטיו. חיבר פיוטים רבים, שחלקם נכנסו לנוסחי התפילה בקהילות שונות. בין הפיוטים המיוחסים לו הקינות: "מי יתן ראשי מים", "אמרתי שעו מני" (שבסופה חתם שמו באקרוסטיכון "קלונימוס הקטן"), והסליחות: "אפפוני מצוקות", "את הקול קול יעקב נוהם". כן חיבר יוצרות, אופנים וזולתות לשבתות ולימים טובים, ופיוטים לאירועים מיוחדים כמו שבע ברכות וברית מילה. נחמיה בריל זיההו עם יהודי בשם "רבינו קלונימוס הבחור" שהיה חצרן של היינריך הרביעי והצילו בעקיפין ממוות בקרבות עם המוסלמים במסע הצלב הראשון, אך גרוסמן דחה את דבריו.

היה מרבותיו של ר' שמואל החסיד.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פייטני אשכנז וצרפת
קטגוריה:משפחת קלונימוס
קטגוריה:מגנצא: רבנים
קטגוריה:ראשוני אשכנז
קטגוריה:יהודי אשכנז במאה ה-11
ג'ייסון מילר

**ג'ון אנטוני מילר** (באנגלית: **John Anthony Miller**; 22 באפריל 1939 - 13 במאי 2001) היה שחקן קולנוע ומחזאי אמריקאי, זוכה פרס פוליצר על עבודתו במחזה "שנת האליפות ההיא". היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1973 על תפקידו בתור האב קאראס בסרט "מגרש השדים".

## ביוגרפיה
מילר נולד בשם ג'ון אנטוני מילר בשכונת לונג איילנד סיטי שברובע קווינס, ניו יורק. אמו מרי קלייר קולינס הייתה מורה ואביו ג'ון א. מילר עבד לפרנסתו בתור חשמלאי. בילדותו עבר להתגורר בעיר סקרנטון שבצפון פנסילבניה ולמד באוניברסיטה המקומית. לאחר מכן למד באוניברסיטה הקתולית שבוושינגטון, שם למד דרמה וספרות אנגלית.

מילר התפרסם בשנת 1973 כשזכה בפרס פוליצר על המחזה אותו ביים "שנת האליפות ההיא".
לזכייה זו נוספה הופעת בכורה בסרט האימה "מגרש השדים" בתור האב דמיאן קאראס, פסיכיאטר המנסה ביחד עם האב מרין (מקס פון סידוב) לגרש את השד מגופה של הנערה רייגן (לינדה בלייר). על התפקיד הועמד מילר לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר. מילר הופיע בסרט השלישי בסדרה ב-1990 לצידם.

מילר שילב בין הופעה על בימות התיאטרון והפקת הצגות ובין סטי הצילומים שם הופיע בין היתר בקומדיה הסוריאליסטית "התצורה התשיעית" בתור לוטננט פרנקי רנו, יוצא מלחמת וייטנאם המאושפז עקב מצבו הנפשי המעורער במוסד לפגועי נפש.

בשנת 1980 הופיע בסרט הטלוויזיה "המפלצת של הנדרסון" לצד כריסטין לאטי. 

את המחזה "שנת האליפות ההיא" שהקנה לו את פרס פוליצר תרגם מילר לגרסה קולנועית בבימויו בשנת 1982, סרטו הראשון והיחיד כבמאי היה מועמד לפרס דב הזהב בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין. לאחר מכן שיחק בתפקיד ראשי בסרט האקשן "חיילי צעצוע", ובדרמת הספורט "רודי" שבה גילם את שחקן ומאמן הפוטבול ארה פרסג'יאן.

מילר הוא אביהם של שחקני הקולנוע ג'ייסון פטריק (מאשתו הראשונה השחקנית ג'קי גלייסון) ושל ג'ושוע ג'ון מילר (מאשתו השנייה השחקנית סוזן בראנד).

מילר נפטר בשנת 2001 מהתקף לב בגיל 62 בביתו שבסקרנטון פנסילבניה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:קווינס: אישים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:מחזאים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה הקתולית של אמריקה
קטגוריה:זוכי פרס פוליצר: דרמה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1939
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2001
חסמבה ושודדי הסוסים

"**חסמבה ושודדי הסוסים**" הוא סרט קולנוע ישראלי בבימויו של הלל דמרון משנת 1985. הסרט מהווה מעין המשך לסרט "חסמבה ונערי ההפקר" (1971), אך עם שחקנים שונים. 
הסרט צולם בקיבוץ פלמחים.

## עלילה
לאחר שכנופיית "המטפחת השחורה" התפרקה, אלימלך זורקין, ועמו שותף חדש בשם סעיד דנגור, חוזרים וגונבים ארבע סוסות מהקיבוץ. חבורת חסמבה, שטרם שכחה את זורקין, נאלצת לסייע בהחזרת הסוסות ובתפיסת זורקין ושותפו.

## שחקנים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטי ילדים ישראליים
קטגוריה:חסמבה
קטגוריה:סרטי 1985
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1985
קטגוריה:סרטים ישראליים מבוססי ספרים
אאוזינופניה

**אֵאוֹזִינוֹפֶּנְיָה** (**Eosinopenia**) היא מיעוט אאוזינופילים בדם. מבחינה מעבדתית, אאוזינופניה מוגדרת כריכוז אאוזינופילים בדם הנמוך מ-100 תאים למילימטר מעוקב (מיקרוליטר) דם. כשלעצמה, ובהיעדר פגם נוסף במערכת החיסון, לא ידוע על השלכות שליליות לאאוזינופניה.

אאוזינופניה יכולה לנבוע מרמות גבוהות של קורטיקוסטרואידים, בין אם מדובר בהפרשה אנדוגנית מבלוטת יותרת הכליה בתגובה למצבי דחק ובתסמונת קושינג ובין אם מדובר בנטילה אקסוגנית של תרופות סטרואידליות, שכן סטרואידים הם חומרים נוגדי דלקת המעכבים ייצור של תאי דם לבנים, ובכללם אאוזינופילים. כמו כן, זיהום חיידקי חריף וכן מספר סוגי לוקמיה וטיפולים כימותרפיים עלולים להוריד את ספירות האאוזינופילים. לויקוציטוזיס ביחד עם אאוזינופניה מצביע לרוב על זיהום חיידקי.

## ראו גם
* אגרנולוציטוזיס
* נויטרופניה

## הערות שוליים

קטגוריה:מחלות דם והפרעות במנגנון החיסון
אמות המים של רומא

שמאל|ממוזער|250px|שרידי אמות המים אקווה קלודיה ואקווה אניו וטוס משולבים בתוך החומה
**אמות המים של רומא** היו מערכת מסועפת ויעילה של אמות מים שסיפקו את המטרופולין הגדול של רומא העתיקה בכמויות גדולות של מים למחיה, להפעלת בתי המרחץ, להשקיית הגנים ושאר צרכים.  

המידע על אמות המים של רומא מגיע מן השרידים הרבים שנותרו בשטח, ומספרו של סקסטוס יוליוס פרונטינוס שהיה נציב המים של רומא (Curator aquarum) בשלהי ימי המאה הראשונה לספירה. באחריותו של נציב המים הייתה תחזוקת אמות המים של רומא. פרונטינוס הגיע לתפקיד נציב המים בערוב ימיו, לאחר קריירה צבאית מזהירה במקומות שונים ברחבי העולם הרומי. פרונטינוס לא הסתפק במילוי תפקידו כנציב המים, אלא העלה על הכתב תיאור מפורט של תשע אמות המים של רומא שהיו קיימות ופעלו בימיו.  חיבור זה (De aquae ducti urbis Romae)  יחיד מסוגו המוסיף מידע רב על אמות המים ותחזוקתן. 

## אמות המים השונות
אמות המים נבנו בשיטות שונות בחלקים השונים של האמה: על גבי קשתות, תת-קרקעיות, ועל פני הקרקע.

ניתן לראות כי צמיחתה של העיר לאורך הדורות חייבה להגדיל את כמויות המים שהוזרמו אל העיר. נוסף על כך הולכות האמות וגבוהות במפלסן, וזאת על מנת שניתן יהיה לספק מים זורמים גם לאזורים גבוהים בעיר הבנויים על גבעותיה של רומא. 

### ספיקה
שמאל|ממוזער|250px|11 אמות המים מסומנות באדום על גבי מפת העיר רומא
ספיקת מימיהן של האמות לא היה שווה וזאת מפני הנתונים הטכניים השונים שלהם. לכל אמה היה חתך בעל גודל שונה ושיפוע שונה שבהם תלויה הספיקה המרבית האפשרית. אקווה אלסיטינה עשויה הייתה לספק עד 0.12 מ"ק לשנייה (120 ליטר), ולעומתה אקווה אניו החדשה – בין 1.85-1.47 מ"ק לשנייה. 

סך כל פוטנציאל אמות המים של רומא נע בין 6 ל 7.35 מ"ק לשנייה, שהם בין 520,000 מ"ק ל-635,000   מ"ק ליממה. זהו כמובן האופטימום. אמות מים הלכו ונסתמו עם השימוש מהשקעת קרבונטים ("אבן קומקום"), ונסתמו על ידי סחף. תופעות אלה חייבו תחזוקה מתמדת. אמות מים ניזוקו מדי פעם ואיבדו מים, והיה צורך להפסיק את הזרימה בהן לצורך תיקונים, ובתקופה הרומית גם שררה התופעה של גנבת מים.

## לקריאה נוספת
*יזהר הירשפלד, "אמות המים בעולם היווני-רומי", בתוך: עמית, הירשפלד ופטריך (עורכים), **אמות המים הקדומות בארץ-ישראל**, הצאת יד יצחק בן-צבי, ירושלים, 1989, עמ' 27-3

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:רומא: אמות מים
המחליפים (סרט, 2009)

**המחליפים** (באנגלית: **Surrogates**) הוא סרט מדע בדיוני אמריקאי משנת 2009, שביים ג'ונתן מוסטו, בכיכובם של ברוס ויליס, ראדה מיטשל ורוזמונד פייק. הסרט מבוסס על ספר קומיקס בעל אותו שם.

## עלילה
טום גרייר (ברוס ויליס) הוא סוכן FBI אשר חי בתקופה שבה לבני האדם יש "מחליף", רובוט בדמותם המשופרת שלא נפגע פגיעות פיזיות. הוא מנהל מערכת יחסים מורכבת עם אשתו, מגי (רוזמונד פייק), לאחר שהם איבדו את בנם מספר שנים קודם לכן. בנוסף היא מסרבת לו לראות אותה שלא דרך "מחליפתה".

טום ושותפתו, ג'ניפר פיטרס (ראדה מיטשל), חוקרים מקרה מוות של שני אנשים ש"מחליפיהם" נהרגו. אחד מהם הוא בנו של ממציא ה"מחליפים", ד"ר ליונל קאנטר (ג'יימס קרומוול). טום וג'ניפר מנסים ללכוד את מיילס סטריקלנד (ג'אק נוסוורת'י) שבו הם חושדים ברצח. לאחר רדיפה אחריו, הוא נכנס לשטח שבו יש קבוצה של אנשים המתנגדים ל"מחליפים" וכאשר טום נכנס לשם הם משמידים לו את ה"מחליף". לאחר בירור, נודע לטום שמיילס העביר למנהיג המורדים, הנביא (וינג ריימס), נשק שפותח על ידי הממשלה שגורם להרס ה"מחליפים".

לאחר הירצחה של הסוכנת פיטרס, טום מגלה שמנהלו, אנדרו סטון (בוריס קודג'ו), היה אחראי להעברת הנשק ל"נביא" כדי שזה יהרוג את ד"ר קאנטר. אך לבסוף נהרג בנו שהשתמש באחד מ"מחליפיו". לבסוף, טום מצליח להגיע לד"ר קאנטר ולעצרו.

## שחקנים
* ברוס ויליס - טום גרייר
* ראדה מיטשל - ג'ניפר פיטרס
* רוזמונד פייק - מגי גרייר
* בוריס קודג'ו - אנדרו סטון
* ג'אק נוסוורת'י - מיילס סטריקלנד
* וינג ריימס - הנביא
* ג'יימס קרומוול - ד"ר ליונל קאנטר
* מייקל קודליץ - קולונל ברנדון
* הלנה מטסון - ג'יי ג'יי

## הכנסות וביקורות
הסרט זכה לביקורות מעורבות. לפי האתר "Rotten Tomatoes", רק כ־39% ממבקרי הקולנוע בארצות הברית נתנו לסרט ציון חיובי בהתבסס על 109 ביקורות. בסוף השבוע הראשון לצאתו של הסרט הוא הכניס כ-14.9 מיליון דולר, מה שמיקם אותו כסרט השני הכי מכניס בשבוע זה אחרי "גשם של פלאפל". לבסוף הוא הכניס כ-38,577,772 מיליון דולר בארצות הברית וכ-83 מיליון דולר בחוץ לארץ.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:סרטי 2009
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מתח אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים מבוססי קומיקס
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני מ-2009
קטגוריה:סרטים על מוגבלות
התאחדות הארגונים והקהילות היהודיות של אוקראינה

**ועד אוקראינה** הוא **התאחדות הארגונים והקהילות היהודיות של אוקראינה** (באוקראינית: Асоціація єврейських організацій та общин України) היה ארגון יהודי באוקראינה. הוקם ב-1991 ומשרדיו שוכנים בקייב הבירה. נכון לשנת 2015 בראש הארגון עומד יוסף זיסלס. הארגון חבר בקונגרס הלאומים האוקראיני, אך מאז הוא כמעט ואינו מתפקד.

## היסטוריה
הוועד הוקם ב-14 בינואר 1991 והוא מכיל 265 ארגונים מ-94 ערים באוקראינה, כמו גם 63 קהילות יהודיות, 56 קהילות עירוניות, 15 ארגונים חברתיים, 17 בתי ספר יהודיים, 55 ארגוני תרבות, 10 ארגונים אזוריים לסיוע לעצורי גטו ומחנות ריכוז, 19 ארגוני נוער ו-5 ארגונים החברים בוועד.

התאחדות הארגונים והקהילות היהודיות של אוקראינה חברה בארגונים הבאים:
*הקונגרס היהודי העולמי
*הקונגרס היהודי האירופי
*התאחדות הארגונים והקהילות היהודיות של חבר המדינות העצמאיות
הארגון גם נחשב לאחד ממייסדי הארגונים הבאים:
* הקונפדרציה היהודית של אוקראינה
* ההתאחדות הציונית האוקראינית
* הקונגרס היהודי האירו-אסייתי
* הקונגרס העולמי של היהודים הדוברי-רוסית
* קונגרס הלאומים האוקראיני

## תפקידי הארגון
מטרתו העיקרית של הארגון הוא חיזוק הארגונים היהודיים והקהילות היהודיות באוקראינה והידוק הקשרים והיחסים בין הקהילות היהודיות של אוקראינה. הארגון מסייע לעלייה האוקראינית לישראל, תומך מבחינה כספית בארגונים יהודיים שונים, מסייע בפיתוח מרכזי תרבות יהודיים, בניית בתי ספר ובתי כנסת. הארגון גם נחשב למובילי המאבק נגד האנטישמיות באוקראינה. הארגון נחשב גם למייצג יהודי אוקראינה בקרב ארגונים ממשלתיים באוקראינה.

מאז 1991 הארגון מנפיק גם אתר ועיתון בשם "חדשות", שכשמו כן, מפיץ ידיעות חדשותיות על הקהילה היהודית האוקראינית.

## קישורים חיצוניים
* 
* העיתון "חדשות"

קטגוריה:יהדות אוקראינה
קטגוריה:ארגונים יהודיים לפי מדינה
קטגוריה:אוקראינה: ארגונים
דלקת מעי נמקית

**דַּלֶּקֶת מְעִי נִמְקִית** (באנגלית: **Necrotizing enterocolitis**, **NEC**) היא מצב רפואי הנראה בעיקר אצל פגים, בו חלקים מהמעי עוברים נמק (נקרוזיס) ומתים. 

## סימנים ואבחון
הסימנים המוקדמים לדלקת מעי נמקית כוללים אי סבילות למזון והאכלה, עליה בשאריות האכלה, הרחבה של הבטן וצואה דמית. עם התקדמות המחלה יש דיסקולורציה של הבטן ועלולה להתהוות התנקבות של המעי אשר תוביל לדלקת הצפק ותת לחץ דם, הדורשים התערבות טיפולית מהירה. 

האבחון לדלקת מעי נמקית נעשה לרוב כאשר יש חשד קליני. לשם כך נעזרים בצילום בטן, סקירה אשר מראה לולאות מעי מורחבות, פנאומטוזיס אינטסיטינליס (קיום בועות קטנות בחלל הבטן- פתוגנומוני), גז בווריד הפורטלי ופנאומופריטונאום (קיום אוויר חופשי מחוץ למעי). כ-5% עד 10% מהפגים בעלי משקל נמוך מאוד (מתחת ל-1500 גרם) מאובחנים עם דלקת מעי נמקית. 

## היווצרות דלקת מעי
הסיבה להיווצרות דלקת מעי נמקית אינה ידועה עדיין, אך קיימות מספר תאוריות בנושא. חלק מן התאוריות מצביעות על זיהום הגורם להתפתחות דלקת מעי נמקית, אך לא נמצאו פתוגנים ספציפיים האחראיים לכך. במרבית המקרים האזור שנפגע בדלקת מעי נמקית הוא האזור האילאו-צקאלי (המחבר בין המעי הדק למעי הגס). בנוסף, דלקת מעי נמקית כמעט ואינה נצפית אצל פגים לפני האכלה דרך הפה, כמו כן מתן אוכל על ידי פורמולה מגדיל את הסיכון לפיתוח דלקת מעי נמקית פי 10 מאשר האכלה מחלב אם. 

## טיפול ומניעה
הטיפול בדלקת מעי נמקית כולל טיפול תמיכתי, מנוחת מעיים וצום. בנוסף, הטיפול יכלול דקומפרסיה של הקיבה (על ידי ביצוע שאיבות חוזרות), טיפול אנטיביוטי ומתן נוזלים ואלקטרוליטים. כאשר לא ניתן לשלוט במחלה באמצעים שמרניים אלו בלבד, או כאשר יש פרפורציה של המעי, יש לפנות לניתוח חירום על מנת לכרות את קטע המעי אשר עבר נמק. בניתוח מבוצע קולוסטומי (פיום המעי הגס) אשר לאחר מכן מתוקן לצורך השקה מחודשת של חלקי המעי התקינים.
 
הבראה מדלקת מעי נמקית אשר טופלה באמצעים שמרניים ללא ניתוח, כוללת כ-10 עד 14 יום שבהם התינוק אינו מוזן דרך הפה. הסיבוכים בטווח הארוך יכולים לכלול אנמיה וחסימת מעיים. סיכויי הישרדותם של תינוקות העוברים ניתוח עומדים על 70%-80%, כאשר הסיבוכים לטווח הארוך הם short bowel syndrome ו-neurodevelopmental disability. 

במחקר שפורסם בשנת 2008 נמצא כי שימוש בשיעור גבוה יותר של ליפידים בעירוי הוריד משמעותית את הסיכון לפיתוח דלקת מעי נמקית לעומת קבוצת הביקורת. נאונאטולוגים נוספים ציינו את החשיבות של אספקת כמויות מועטות של חלב אם דרך הפה, בעוד עיקר התזונה נעשית תוך ורידית, על מנת להקל על המעי בתהליך ההתפתחות ולא לגרום לעומסים כבדים עליו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:הפרעות במערכת העיכול של העובר והיילוד
קטגוריה:דלקת
בר אלישיב

**בר אלישיב** היא משפחה מכובדת ועשירה שידוע עליה מהדור הרביעי של תקופת האמוראים. מוזכרת בתלמוד כסמל לעשירות.

## בני המשפחה
אחד מבני המשפחה, הוא רבי יצחק בן אלישיב, היה אמורא והיה ידוע כמחולל ניסים. תנא אחר, בשם רבי אבא בר אלישע, מוזכר במדרש רבה ולדעת בובר הוא רבי אבא בר אלישיב. 

## חזקת קרקעות
במסכת בבא בתרא מוזכרת המשפחה בקשר לדיני חזקת קרקעות. הגמרא דנה בטעם דין החזקה, האומר כי אדם שיש לו קרקע במשך שלוש שנים, הוא מוחזק בה, והמוציא ממנו עליו להביא ראיה, וגם אם אדם הביא ראיה שהוא היה בעליה של הקרקע לפני שלוש שנים, אם טוען השני כי הוא קנה ממנו את הקרקע בדמים, הוא נאמן כל עוד אין הוכחה נגדית. 

רבא מנמק דין זה בכך שאף אדם לא יוותר במשך שלוש שנים לחבירו ויניחו לאכול את פירות שדהו. על כך השיב לו אביי, לפי דבריך, הדבר נתון לשיעורים וחילוקים ואינו שווה בכל אדם, שכן לפי טעם זה, כאשר אדם אוכל את פירות קרקעותיו של אדם שהוא ידוע כמקפיד על מי שאוכל על פירות שדהו, כמו משפחת בר אלישיב הידועה שגם אדם שעובר ליד שדותם הם מקפידים עליו, אדם כזה תהיה לו חזקה מיד כאשר יאכל את פירות השדה, שכן בכך שהוא אוכל את הפירות והם לא מוחים, ראיה היא כי הקרקע אכן שלו היא. מכוח קושיא זו של אביי, הגמרא מסיקה כי טעם זה של רבא אינו הטעם הנכון, ומסיקה כי הטעם שונה, ונעוץ בתקנת חכמים.

## אלמנה שמין מה שעליה
אחת ממחלוקותם של רב ושמואל בהלכות כתובה היא, האם שמין ומשערין את שווי הבגדים שעל האישה, כחלק מקבלת הכתובה, ומקזזין את דמי הבגדים מדמי הכתובה אותם היא זכאית לקבל. בעוד שרב סבור שאכן שמין את הבגדים שעליה, מכיוון שלדעתו הבעל לא הקנה את הבגדים לאישה אלא רק כאשר היא תחתיו ולא לאחר מיתתו, חלוק שמואל וסובר שאין לשום את מה שעליה כחלק מפירעון כתובתה. 

בהקשר זה מספרת הגמרא כי כלת המשפחה שהייתה נשואה לאחד מהבנים שמת, באה לתבוע כתובתה מהיתומים, שהם היורשים ההלכתיים של המת. אמרו בני המשפחה, כי הם רוצים שהכלה תתלבש בכל הבגדים היקרים בה הייתה לבושה בחיי בעלה, ורק כך תבוא לבית הדין, וזאת מפני כבוד המשפחה. כאשר באה הכלה לבית דין, התעוררה השאלה האם לשום את הבגדים היקרים שעליה. רבינא ששימש כדיין בדין התורה, פסק כי ההלכה היא כרב, ששמין את הבגדים שעליה.

## מעמד שלשתן
במסכת גיטין מוזכרת המשפחה בהקשר דומה. הגמרא דנה אודות מאמר של רב האומר כי יש דרך להקנות הלוואה לאדם אחר על ידי קניין הנקרא מעמד שלשתן, כאשר המלווה, הלווה והקונה נמצאים במקום אחד, והמלווה מקנה לקונה את ההלוואה בנוכחותו של הלווה. 

רב אשי נימק את הקנין, שהלווה מסכים בשעת הקנין, להשתעבד לקונה במקום למלווה עצמו, מכיוון שבכך נעשית ההלוואה הלוואה מחודשת, ובעוד שקיימת אי נעימות מסוימת לדחות שוב ושוב את פירעון ההלוואה לאותו מלווה עצמו, נוח יותר לדחות את ההלוואה שוב כאשר המלווה הוא אדם אחר, ולכן הוא מסכים וגומר בדעתו להשתעבד לקונה ולשלם את החוב לקונה ההלוואה במקום למלווה. על כך הקשה האמורא הונא בנו של רב נחמיה, שלפי טעם זה, נמצא כי ההלכה של רב אינה שווה בכל אדם, ואם הקונה יהיה אדם קשוח כאנשי משפחת בר אלישיב, שדרכם הייתה לכפות את הלווה ולהכריחו לשלם בכוח, במקרה כזה לא יחול קנין מעמד שלשתן.

## הערות שוליים

קטגוריה:משפחות יהודיות בארץ ישראל
יצחק בן אלישיב

רבי **יצחק בן אלישיב** היה אמורא שחי בדור הרביעי, בזמנם של אביי ורבא. ייתכן והשתייך למשפחת בר אלישיב - משפחה עשירה ומכובדת. מוזכר פעמים אחדות בלבד בתלמוד.

היה ידוע כפועל ישועות. בהקשר זה מסופר בתלמוד, כי אחד מתלמידיו בשם רבי מנא התאונן לפניו, כי הוא חתן במשפחה עשירה, וגיסיו העשירים מצערים אותו. נענה רבי יצחק: יהפכו כולם לעניים, ואכן כך היה, ועושרם המופלג נלקח מהם, והם הפכו לעניים מרודים המחזרים על הפתחים. אך החל מאז, ציערו אותו גיסיו בבקשות שונות שיעזור להם כספית, דבר שהעיק עליו כבתחילה, וכאשר סיפר זאת לפני רבו רבי יצחק, הוא הגיב: אם כן, שיתעשרו כבתחילה, ואכן כך היה.

מעשה דומה מסופר בקשר לאותו אמורא רבי מני, שהתאונן לפני רבו רבי יצחק כי אשתו מכוערת, ואינו מסוגל לסובלה. בירכו רבי יצחק שתתיפה אשתו. אך כאשר ברכתו של רבו התקיימה ואשתו נהפכה להיות נאה, היא החלה להתגנדר ולהתגאות עליו, ושוב לא הייתה כנועה אליו, וכאשר שמע זאת רבי יצחק רבו הוא נענה: אם כך, תחזור חנה לשחרוריתה ואכן כך היה.

כאשר שמעו ממעשים אלו שניים מתלמידיו האחרים, הם ביקשו ממנו שיברכם שיחכימו. נענה להם רבי יצחק:  נלקח ממני כח זה שכל מה שאבקש יתקבל לפני האלוקים, ושוב אין תפילתי מקובלת כל כך.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הדור הרביעי לאמוראי ארץ ישראל
צ'כלרה

**צֶ'כְלָרֶה** (בבולגרית: **Чехларе**) הוא כפר במרכז בולגריה בשטח הרשות המקומית ברזובו שבמחוז פלובדיב וממוקם 154 קילומטרים מהבירה סופיה ו-28 קילומטרים מצ'ירפאן. צפונית לכפר מצוי יער עבות של עצי אורן ובו מספר מעיינות ונחלים. משלהי חודש מאי ועד ספטמבר 1943 פעל במקום מחנה ריכוז ל-400 מיהודי בולגריה שגורשו מסופיה.

## היסטוריה
הכפר נוסד בשלהי המאה ה-15. שמו מאוזכר לראשונה בתעודות עות'מאניות בהקשר לפלישתו של ולדיסלב השלישי מלך פולין. בצבאו של המלך הפולני נכללו גם הונגרים וצ'כים. לאחר תבוסת קואליציית הצבאות בקרב וארנה נפלו בשבי חיילים צ'כים רבים ונמכרו לעבדות. צאצאי עבדים אילו התיישבו בכפר והוא נודע בשמו צ'כלרה שנגזר ממוצאם האתני של מתיישביו הראשונים. בראשית מלחמת העולם השנייה מנתה אוכלוסיית הכפר 900 נפשות.

במרץ 1941 לאחר כניסת הוורמכט לבולגריה, הצטרפו רבים מתושבי צ'כלרה לשורות הפרטיזנים וכצעד תגמול, גירשה הממשלה הבולגרית את כל תושביו והוא נותר נטוש. לאחר המלחמה שונה למשך שנים אחדות שמו של הכפר ל**מורוזוב** להנצחת שמו של אחד ממפקדי הפרטיזנים.

## כלכלה
פרנסת תושבי הכפר נסמכת על ייצור ושיווק שמן ורדים. ענף גידול הוורדים נוסד עוד במהלך התקופה העות'מאנית והכפר נודע בכל האזור בזכות המוצר. שמן הוורדים מהכפר יוצא למערב אירופה, בעיקר לצרפת.

## מחנה הריכוז צ'כלרה

ב-25 במאי 1943 גורשו כ-20,000 מיהודי סופיה לערי שדה ברחבי בולגריה. מספר הנע בין כמה מאות לכ-2,000 יהודים הגיעו לעיר פאזארדז'יק. בעיר נוצרה מצוקה במקומות אכסון למגורשים ועל כן בהנחיית אלכסנדר בלב ראש הקומיסריון לשאלות יהודיות הוחלט לגרש 100 משפחות בנות 400 נפשות לכפר צ'כלרה. בעת ההיא היה הכפר נטוש מתושביו מאחר שחלקם הצטרפו לשורות הפרטיזנים ותושביו גורשו ממנו בהוראת הממשלה הבולגרית כצעד תגמול.

100 המשפחות הובלו אל הכפר הנטוש, בו לא פעלה כל תשתית שאפשרה את קליטתם, הורדו במרכזו ונאסר עליהם לעוזבו. בפאתי הכפר הוצבה שמירה והוא הפך למעשה למחנה ריכוז. בהיעדר אמצעי מחייה וסיוע רפואי, סבלו עד מהרה המגורשים מרעב ובעיות רפואיות שהחמירו בשל העדר הטיפול. ועדי הקהילות היהודיות בפלובדיב וצ'ירפאן נרתמו לסייע במזון ותרופות, תוך שגם אמצעיהם שלהם היו מצומצמים. לאחר לחץ כבד שהפעילו נכבדי הקהילה בפלובדיב שהסתייעו בראשי הכנסייה בעיר, נאותו במהלך חודש יולי ראשי המשרד לענייני יהודים להעביר 44 משפחות מצ'כלרה לפלובדיב. 

לאחר מותו של המלך בוריס השלישי, הופעל לחץ כבד נוסף על המשרד לענייני יהודים, כפי הנראה שולם שוחד נכבד למשטרת פלובדיב ובראשית ספטמבר הועברה הנחיה מהבירה להעביר את כל העצורים לפלובדיב. 56 המשפחות הנותרות הועברו לפלובדיב ושוכנו חלקן בבתי בני הקהילה וחלקן בבית הכנסת המרכזי.

## הערות שוליים

קטגוריה:בולגריה: היסטוריה
קטגוריה:בולגריה: כפרים
קטגוריה:מחנות ריכוז בבולגריה
פארק הונג קונג

שמאל|ממוזער|250px|מראה אווירי של הפארק.
**פארק הונג קונג** (באנגלית: **Hong Kong Park**; בסינית: 香港公園) הוא פארק ציבורי הממוקם באזור סנטרל שבאי הונג קונג. שטחו של הפארק 80 דונמים.

## היסטוריה
בראשית תקופת היותה של הונג קונג מושבה בריטית, החל משנת 1841, אזור הפארק נקרא בשם גבעת קאנטונמנט (**Cantonment Hill**). החל משנת 1867 האזור שימש כמחנה מגורי חיילים שנקרא בשם "מגורי ויקטוריה" (Victoria Barracks). מבני המגורים נבנו עד שנת 1910, ושימשו עד שנת 1979. בשנת 1979 הועבר שטח המחנה הצבאי לידי ממשלת הונג קונג שהקימה באתר את הפארק הציבורי. הפארק נפתח ב-23 במאי 1991 בנוכחות דייוויד וילסון, ברון טיליורן, מושל הונג קונג באותה עת.

## מבני הפארק

בפארק ממוקמים מספר מבנים ואתרים. בית פלגסטאף שהוקם בשנת 1846 משמש מאז שנת 1984 כמוזיאון לכלי תה. במתחם הפארק שומרו חלק ממבני מגורי החיילים בשל ערכם הארכיטקטוני. מבנה קאסלז (Cassels Block) אשר נבנה בעשור הראשון של המאה ה-20, ושימש למגורי קצינים נשואים, משמש מאז שנת 1992 כמשכנו של המרכז לאמנות חזותית של הונג קונג.
בית רוולינסון (Rawlinson House), אשר שימש כמשכנו של מפקד הצבא, משמש כיום את משרדי הפארק, וכן כמקום מרשם זוגות נשואים.
בית וייבל (Wavell House) אשר שימש למגורי קצינים נשואים, הפך בשנת 1991 למכרז חינוכי של מרכז הצפרות של הפארק.

בפארק ממוקם גן הציפורים אדוארד יוד, וכן ממוקמת בפארק חממה המציגה תערוכות פרחים.

## קישורים חיצוניים

* 
* המרכז לאמנות חזותית של הונג קונג

קטגוריה:אדמירליטי
הונג קונג
בית פלגסטאף

שמאל|ממוזער|250px|בית פלגסטאף בשנת 1846
**בית פלגסטאף** (באנגלית: **Flagstaff House**) הוא מבנה היסטורי הממוקם בפארק הונג קונג שבאי הונג קונג, בדרך קוטון טרי (Cotton Tree Drive).

המבנה שימש את מגורי מפקד כוחות הצבא הבריטיים באי, וכיום משמש כמוזיאון לכלי תה.

## היסטוריה
בית פלגסטאף נבנה בשנת 1846 על מנת לשמש כביתו של מפקד הצבא הבריטי בהונג קונג. המבנה נבנה כחלק ממבני המגורים - מגורי ויקטוריה (Victoria Barracks) שהוקמו על גבעה הצופה על דרך המלכה (Queen's Road). באותה עת מחנה צבא זה היה בסמוך לחוף הים. המבנה נקרא בשם "בית המפקדה" (**Headquarter House**) עד שנת 1932. 

המבנה הוקם בסגנון התחייה היוונית. ככל הנראה המבנה תוכנן על ידי מרדוך ברוס (Murdoch Bruce) הסקוטי. מייג'ור ג'נרל ג'ורג' צ'ארלס ד'אגילר, מפקד הצבא הבריטי בהונג קונג בין השנים 1844–1846 והמשנה למושל הונג קונג באותה עת, היה הראשון שהתגורר במבנה.

במהלך הכיבוש היפני של הונג קונג נפגעו האגף המערבי והמזרחי של המבנה מהפצצות. שלטונות הכיבוש היפניים שיקמו את המבנה, והמבנה שימש כמגורי מפקד האי היפני.

לאחר שחרור הונג קונג שב המבנה לשמש את מפקד הצבא הבריטי במושבה, ושימש כבית המפקד עד שנת 1978 עת שמפקד הצבא הבריטי במושבה עבר למבנה חדש שנבנה עבורו ברחוב בארקר. בשנת 1981 המבנה ניתן לממשלת הונג קונג, יחד עם שאר המחנה הצבאי על מנת שישמש כשטחי ציבור.

בשנת 1989 הוכרז המבנה כאתר היסטורי לאומי, שוקם למראהו המקורי, וחוזק על מנת שיוכל לשמש כמוזיאון.

בשנת 1984 הפך המבנה למוזיאון לכלי תה, סניף של מוזיאון הונג קונג לאמנות.

בשנת 1995 נוסף למבנה אגף חדש - אגף ק. ס. לו (**K.S. Lo Gallery**) הנקרא על שם אספן מקומי אשר תרם את אוספיו לעיר הונג קונג בשנות ה-70. אוספים אלה מהווים כיום את עיקר מוצגי המוזיאון.

## קישורים חיצוניים

* 
* אריק קאוולרי, '''בית גאה על הגבעה''' - ההיסטוריה של בית פלגסטאף

קטגוריה:הונג קונג: מוזיאונים
קטגוריה:אסיה: מוזיאונים לאמנות
קטגוריה:אדמירליטי
ז'ואאו הראשון, מלך פורטוגל

**ז'ואאו הראשון** (בפורטוגזית: **João I**; 11 באפריל 1357 – 14 באוגוסט 1433), המכונה גם "הטוב", "הגדול" ולעיתים "הממזר", היה מלך פורטוגל ואלגארווה בין השנים 1385–1433.

## ביוגרפיה
ז'ואאו הראשון נולד כילד בלתי חוקי בליסבון לפדרו הראשון, מלך פורטוגל ומאהבתו תרזה לורנסו. בשנת 1364 מונה לדוכס הגדול של אביש, ובשנת 1385, בתום מלחמת האזרחים וניצחונו הגדול על חואן הראשון, מלך קסטיליה בקרב אלז'וברוטה, הפך למלך פורטוגל ושלט בה עד שנת 1433.

בשנת 1387 התחתן ז'ואאו עם פיליפה מלנקסטר, בתו של ג'ון מגונט, דוכס לנקסטר, ובכך חיזק והבטיח את הברית שכרת עם ממלכת אנגליה.

תקופת שלטונו של ז'ואאו הראשון מתאפיינת כתקופה של שלום ופיתוח כלכלי של ממלכת פורטוגל. הפעילות הצבאית היחידה שיזם היה המצור והכיבוש של סאוטה בשנת 1415, אשר הבטיח את שליטתה של פורטוגל בחופה של אפריקה, והיווה את הצעד הראשון בפתיחתה של אירופה כלפי העולם הערבי. בתקופת שלטונו החל עידן התגליות הגדולות של יורדי הים הפורטוגזים אשר הפליגו ברחבי העולם, והרחיבו את שליטת פורטוגל בנתיבי השיט ומקורות האספקה של חומרי גלם.

ז'ואאו הראשון מתואר על ידי חוקרים כאדם שנון וחריף, שתלטן, אך עם זאת נדיב. הכשרתו בנעוריו במסדר דתי, הקנתה לו ידע רב והשכלה נרחבת, יחסית למקובל בתקופת ימי הביניים.

גם צאצאיו המשיכו בדרכו כמלומדים ומשכילים. בנו ויורשו בשלטון, המלך דוארטה אף כונה "הפילוסוף הרהוט".

בן נוסף שלו, האינפנטה אנריקה הספן, נחשב בהיסטוריוגרפיה לאבי עידן התגליות האירופי, אותו חנכה פורטוגל.

ב-14 באוגוסט 1433 מת ז'ואאו הראשון, ובנו דוארטה, מלך פורטוגל, עלה לשלטון במקומו.

## משפחתו
מנישואיו של ז'ואאו הראשון עם פיליפה מלנקסטר, נולדו לו תשעה ילדים:
* בראנקה (1388–1389)
* אפונסו (1390–1400)
* דוארטה, מלך פורטוגל (1391–1438)
* פדרו, דוכס קוימברה (1392–1449)
* אנריקה, נסיך פורטוגל (1394–1460)
* איזבלה, דוכסית בורגונדיה (1397–1471)
* בראנקה (1398)
* ז'ואאו, מושל פורטוגל (1400–1442)
* פרננדו, הנסיך הקדוש (1402–1443)

בנוסף, היו לז'ואאו שלושה ילדים מפילגשו אינש פירש:
* אפונסו הראשון, דוכס ברגנסה (1377–1461)
* בראנקה (1378–1379)
* ביאטריש, רוזנת ארונדל (1382–1439)

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:מלכי פורטוגל
קטגוריה:בית אביש
קטגוריה:ילידי 1358
קטגוריה:נפטרים ב-1433
יצחק אריגור

**יצחק אריגור** (אוקטובר 1902 –  15 בפברואר 1979) היה סופר ציוני דתי. כותב ספר הלימוד "הליכות עולם" ללימודי דינים בבית הספר היסודי הממלכתי דתי.

## תולדות חייו

אריגור נולד בעיירה וולוצלאבק בפולין לנתן וחיה שרה גונשרובסקי. למד בישיבה אצל הרב אליהו פוזננסקי ואחר כך בבית המדרש לרבנים בברלין.

בשנת 1921 עלה לארץ ישראל, בה למד בסמינר למורים מזרחי. היה ממיסדי הפועל המזרחי והיה ציר בוועידה הראשונה של התנועה. הוא עסק בכתיבת מאמרים לעיתונים שונים, בהם הצופה, גווילין, נתיבה ודואר היום. היה מעורכיו הראשונים של כתב העת "היסוד – שבועון לענייני החיים, הספרות, החנוך והנוער" אשר התחיל לצאת בתרצ"ב. עסק הרבה בכתיבת ביוגרפיות של רבנים. בסוכות תרצ"ב (1931) ביקר בקבוצת בני עקיבא בפתח תקווה ובעקבות הביקור התגייס לעזרת התנועה, בהרצאות, כתיבת שירים, ססמאות, חומר הדרכה ומחזות וכתיבה בעיתונות.

השלים לימודי תיכון בהתכתבות דרך בי"ס וולסי הול באוקספורד ואחר כך למד בבית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה והוסמך כעורך דין בשנת 1954.

"ספר הבר מצווה" שלו היה ספר פופולרי שזכה למספר מהדורות.

עבד בתור מורה ואחר כך, במשך 13 שנה, ניהל את בית ספר בר-אילן בתל אביב. בשנת 1960 ביקר את הסתדרות המורים על שאינה נאבקת יותר על העלאת משכורות המורים, עובדה שלטענתו מביאה למצב ש"המורה נהרס כולו בעודו באיבו ולמעשה אין הוא יכול ללמד ואינו יכול לחנך".

בשנים 1957–1959 יצאו לאור ספריו ללימודי דינים אשר שימשו כספרי לימוד עיקריים לדינים לבתי ספר יסודיים ממלכתיים דתיים במשך מספר עשורים. ספרים אלו סודרו על פי תוכנית הלימודים לדינים, נכתבו בעברית עדכנית והספרים לכיתות ג'–ו' מנוקדים.

אריגור נפטר בפברואר 1979 בגיל 76 ונקבר בבית העלמין קריית שאול. הותיר אחריו, אשה, דבורה ושלוש בנות: פנינה נמיר, ממקימי קבוצת סעד בנגב ומנהלת מחלקת הקליטה בתנועת אמונה; ברכה שפירא, אשתו של יוסף (יוסקה) שפירא ושלומית לנדוי ששכלה את בנה חובב לנדוי במלחמת לבנון הראשונה.

## ספריו
*הרב יהודה חי אלקלעי, אמנות, 1929
*בעל תשובה, חיפה: הוצאת חברים. 1934 – על הרב חיים דוד ברנהרד
*קוצק – דמות אחד החזיונות המופלאים בחסידות, תרצ"ו
*אדם בישראל, תל אביב, תש"ז
*אילן ונופו, ירושלים, תשי"ב – ביוגרפיה של הרב מאיר בר-אילן
*גדולי ישראל בשחרותם, הוצאת מורשת, 1974
*האדם לבדו, הוצאת חושן, 1970 – אסופת כתבים
*
*יצחק גור-אריה: מחנך, חוקר הפולקלור ואיש התרבות: שנתים למותו. בהוצאת המשפחה ומועצת המורים למען הקרן הקימת לישראל, תשי"ט.
* יצחק גור אריה, **[[יהודה ליב קובלסקי|הרי"ל קובלסקי]] ז"ל – מלחמת חייו**, הוצאת "כנסת", ירושלים, תרפ"ו.
## לקריאה נוספת
* 'ארי־גור (גור־ארי, גונשרובסקי), יצחק', בתוך: דוד קלעי, **ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי**, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 61. 
* **תורה ועבודה בחזון ובמעש**, תשמ"ה, עמודים 31–32
* אברהם בלתת, **אורחות אמונים**, מורשת, 1983, עמודים 221–225

## קישורים חיצוניים
* יצחק אריגור, הדין והמנהג בישראל, בית הכנסת, אדר תש"ח, עמוד 234–238
* בית הכנסת בחיי העם, בית הכנסת, כסלו תש"ח, עמוד 137
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ציונות דתית: אנשי חינוך
קטגוריה:ביוגרפים ישראלים
קטגוריה:מחברי ספרי עיון יהודים
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:פעילי תנועת המזרחי
קטגוריה:בני עקיבא
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:בוגרי בית המדרש לרבנים בברלין
קטגוריה:בוגרי בית המדרש למורים מזרחי
קטגוריה:בוגרי בית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1902
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1979
ננטקט

[שמאל|ממוזער|250px|[צילום לוויין של האי]]
**ננטקט** (באנגלית: **Nantucket**) הוא אי באוקיינוס האטלנטי במדינת מסצ'וסטס שבארצות הברית, כ-40 קילומטרים מדרום לקייפ קוד. שטח האי 123 קילומטרים רבועים והוא מתנשא לגובה של 33 מטרים בלבד מעל פני הים. האי נודע במיוחד כאתר היסטורי לאומי (National Historic Landmark) כמרכז העולמי של ציד הלווייתנים במאות ה-18 וה-19 וכנמל הבית של הספינה הספרותית "פקווד" ברומן של הרמן מלוויל, "מובי דיק". באי פועל שדה תעופה (Nantucket Memorial Airport), וחברת תעופה (Nantucket Airlines) מפעילה אליו טיסות סדירות מקייפ קוד.

## היסטוריה
תושבי האי המקוריים היו בני שבט הוָומפּאָנוֹאָג (Wampanoag) ושם האי בלשונם הוא "ארץ רחוקה".

האי התגלה יחד עם שכנו מרתה'ס ויניארד בשנת 1602 על ידי האדמירל ברת'ולומיו גוסנולד (Bartholomew Gosnold), שסיפח אותו לכתר הבריטי. בשנת 1641 רכש את האי תומאס מת'יוס וסיפח אותו למדינת ניו יורק. ההתיישבות באי החלה ב-1659 על ידי מתיישבים מאגודת הידידים ("קוויקרים") ממסצ'וסטס, וב-1671 הוכרזה בו עיר. ניסיונות לפתח באי חקלאות נכשלו, ויישוביו הפכו לתחנות דיגים עונתיות.

במאה ה-18 הפך ננטקט למרכז עולמי של ציד לווייתנים והפך לאחד המקומות העשירים ביותר בארצות הברית ולאחד מרכוזי מתקני ההפקה הגדולים בעולם לשמן לווייתנים, לחֵלֶב הראשתן גדול-הראש ולענבר אפור. בשנים אלה פקדו את נמל ננטקט בעונת ההפקה 150 ספינות בעונה. נמל ננטקט היה הנמל האטלנטי העמוס ביותר לאחר ניו יורק ובוסטון.

ב-1846 פרצה שרפה שהרסה לחלוטין את העיר העיקרית באי. בשנות החמישים של המאה ה-19 פגע משבר כלכלי בענף ציד הלווייתנים, עקב מעבר לשימוש באמצעי אנרגיה אחרים לתאורה. בשל כך התדרדר מצב האי, האוכלוסייה קטנה והפכה ענייה יותר ומבנים רבים ננטשו. בדיעבד, סייע הדבר לשימורם של מבנים ומתקנים שנותרו כפי שהיו בלא פיתוח עד אמצע המאה ה-20, דבר שהפך את המרכז ההיסטורי של ננטקט לאחד הגדולים ביותר בארצות הברית. לקראת סוף המאה ה-19 החלה להיווצר באי תעשיית תיירות ונופש מרפא בזכות אוויר הים הצלול וטבילה במי האוקיינוס.

בשנות ה-50 של המאה ה-20, במקביל לצמיחתו של האי השכן, מרתה'ס ויניארד, כאתר נופש, התקדמה גם הפיכתו של ננטקט לאתר תיירות, נופש ומורשת.

## אזכורים בתרבות
האי ננטקט מוזכר בסרט "ממזרים חסרי כבוד" של קוונטין טרנטינו, בסצנה שבה קולונל לנדה (כריסטוף ואלץ) מבקש חלקת אדמה באי כחלק מהעסקה על קבלת חסינות מפני העמדה לדין על פשעי מלחמה.

הסרט הקיץ של 42' שעלילתו מתרחשת באי, הופק שם בשנת 1971.

ברומן "מובי דיק" שכתב הסופר הרמן מלוויל, חלקים משמעותיים מן העלילה מתרחשים באי.

הסדרה "הזוג המושלם" (נטפליקס, 2024) מתרחשת באי.

## ראו גם
* גאוגרפיה של מצרים ומפרצים באזור לונג איילנד רבתי

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר איגוד לשכות המסחר של ננטקט 
* עומר נובינסקי, זהירות, ברווזים חוצים! מאמר תיירותי 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מסצ'וסטס: איים
קטגוריה:ארצות הברית: ערי נמל בחוף המזרחי
אניקה סרנסטאם

**אניקה סרנסטאם** (**Annika Sörenstam**; נולדה ב-9 באוקטובר 1970) היא שחקנית גולף מקצוענית שוודית שהישגיה מדרגים אותה כאחת משחקניות הגולף המוצלחות ביותר בהיסטוריה. לפני שפרשה מגולף תחרותי בסיום שנת 2008, היא זכתה ב-90 תחרויות בינלאומיות כמקצוענית, ובכך נהייתה שחקנית הגולף שזכתה באליפויות הרבות ביותר. היא זכתה ב-72 תחרויות התאחדות הגולף המקצוענית לנשים (LPGA) רשמיות בכללן עשר מייג'ורס ו-18 תחרויות בינלאומיות אחרות, והיא עומדת בראש רשימת המרוויחות בתולדות הLPGA, עם סכום של למעלה מ-22 מיליון דולר – למעלה מ-8 מיליון דולר מהבאה אחריה ברשימה. מאז 2006 מחזיקה סרנסטאם באזרחות כפולה אמריקאית ושוודית.

היא זכתה שמונה פעמים בתואר "שחקנית השנה" ובשישה פרסי Vare Trophies שניתנים לשחקן בLPGA עם הניקוד הממוצע הנמוך ביותר בעונה, היא שחקנית הגולף היחידה שקלעה למטרה ב-59 תחרויות. היא מחזיקה בשיאים שונים בספורט הגולף הנשי בכללם הניקוד הנמוך ביותר לעונה: 68.6969 ב-2004.

היא ייצגה את אירופה בגביע Solheim Cup שמונה פעמים בשנים 2007-1994, סרנסטאם היא הספורטאית הרווחית ביותר בתחרות בכל הזמנים.

סרנסטאם עשתה היסטוריה בתחרות Bank of America Colonial ב-2003 כשהייתה האישה הראשונה  ששיחקה בתחרות הגברים ה-PGA Tour מאז 1945. לעיתים היא ידועה רק כ"אניקה" (Annika). היא זכתה לתהילה של שחקני גולף גברים באותה הדרך: ארני (ארנולד פלמר), ג'ק ניקלאוס וטייגר (וודס). עסקיה מחוץ לגולף כוללים את אקדמית הגולף אניקה, תכנון מסלול גולף, מותג מוצרי אניקה, וקרן צדקה.

בשנת 2004 זכתה בפרס הספורט העולמי של לוריוס לספורטאית השנה, פרס אליו הייתה מועמדת לזכייה ארבע פעמים נוספות. ב-2021 העניק לה נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ את מדליית החירות הנשיאותית.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

* האקדמיה של אניקה במועדון ריוניון, reunionresort.com
* הביוגרפיה של אניקה סרנסטאם
* מידע על אניקה סרנסטאם, golfstarsonline.com
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זוכי פרס ESPY: ספורטאית השנה
קטגוריה:זוכי פרס ESPY: שחקנית הגולף של השנה
קטגוריה:זוכי פרס לוריוס: ספורטאית השנה
קטגוריה:שחקניות גולף שוודיות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת אריזונה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אריזונה
קטגוריה:מעוטרי מדליית החירות הנשיאותית
קטגוריה:שוודיות שנולדו ב-1970
קטגוריה:שוודים שנולדו ב-1970