open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ורדים באגרטל

**ורדים באגרטל** הוא ציור מאת פייר-אוגוסט רנואר משנת 1880 בקירוב.

## רקע
רנואר הרבה לצייר פרחים כחלק מנופים, כאלמנט עיטורי וכהמשך למסורת ארוכת שנים של טבע דומם. לדבריו, ציור פרחים אפשר לו להתנסות בצבעים ובשילובים בלתי שגרתיים ללא החשש הכרוך בציור דמויות. ניסויים אלו שימשו אותו גם ביצירות אחרות.

נושא הפרחים היה מרכזי במסורת ההולנדית של המאה השבע עשרה, הן בציורי וניטאס שהדגישו את ארעיות החיים והן כטבע דומם שנועד לעטר בתים. במחצית השנייה של המאה התשע עשרה זכה הנושא לפופולריות מחודשת בקרב אמנים ריאליסטים ונטורליסטים כגון ז'אן-פרנסואה מילה, גוסטב קורבה, פרנסואה בונוון ואנרי פנטן לטור. טיפולו של רנואר שונה מן האילוזיוניזם ההולנדי ומן הריאליזם המדוקדק של בני דורו, והוא מבוסס על משיחות מכחול חופשיות ועל רקע מופשט למחצה. בהקשר זה נזכרת גם זיקתו לעבודתו של פול סזאן, שעמו עבד בשנות השמונים של המאה התשע עשרה.

## תיאור היצירה
הציור מציג צרור ורדים הערוכים בכלי תלת רגלי בגוון כחול ירקרק. האגרטל מונח על שולחן שקטע ממנו בלבד נראה לעין. פני השולחן מכוסים כתמי צבע רבים, עד שקשה לקבוע אם מדובר במפה צבעונית או בהשתקפות של הפרחים עצמם. השולחן מתואר במבט על ובזווית אלכסונית, בעוד האגרטל מוצג חזיתית. שילוב נקודות המבט, יחד עם הצבעוניות השופעת, יוצר מרחב ציורי שאינו יציב בחלקו התחתון של הציור.

הרקע והמשטח נטמעים זה בזה באמצעות כתמי צבע חופשיים, והדבר מגביר את המתח בין דו־ממד לתלת־ממד. גוני הכחול ירקרק מחזקים את תחושת אי הבהירות ואינם מאפשרים לקבוע אם הסצנה מתרחשת בחלל פנימי או חיצוני. במרכז הקומפוזיציה עומדים הוורדים, המתוארים בגווני ורוד עשירים ובהירים וכהים, מודגשים בלבן ובצהוב. העלים הירוקים מהדהדים את צבעי השולחן והרקע. הפרחים מצוירים בשלבי פריחה שונים, והמבנה האלכסוני מדגיש את תחושת השפע והתנועה.

## פרשנות

הפרחים משקפים חתירה להרמוניה וליופי לצד רוח אופטימית והשתאות כלפי הטבע. הבחירה לצמצם פרטים ברקע ולערער את הפרספקטיבה מדגישה את העיסוק בצבע ובמבנה הציורי יותר מאשר בתיאור ריאליסטי מדויק.

## תולדות היצירה והצגה

ייתכן כי הציור נועד לארמון ורז׳מון בנורמנדי, בית משפחתו של פול בררד, פטרונו של האמן. בראשית שנות השמונים של המאה ה-19 יצר רנואר עבודות אחדות במקום זה, והיצירה נתלתה ב״סלון הקטן״ מעל האח. תצלומים של החדר מלמדים כי הציור הוצג במסגרת רחבה בעלת פינות פנימיות מעוגלות שכיסו חלקים מפינות הבד. מיקומו הגבוה עשוי להסביר את הפרספקטיבה המיוחדת, שנועדה להיראות ממבט מלמטה.

הציור הגיע למוזיאון ישראל באמצעות עיזבון לולה ד׳ לסקר, ניו יורק, דרך קרן התרבות אמריקה-ישראל.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:טבע דומם
קטגוריה:מוזיאון ישראל: ציורים
קטגוריה:ציורי פרחים
בית כפרי ליד נהר

**בית כפרי ליד נהר** הוא ציור מאת פול סזאן משנת 1890 בקירוב.

## תיאור היצירה

הציור מציג בית כפרי הממוקם במרכז הקומפוזיציה ולפניו חלקת מים המפרידה בין הצופה לבין הנוף. מחסום המים יוצר ריחוק והופך את הסצנה למושא התבוננות מרוחקת. המבנה בנוי מצורות גאומטריות פשוטות ומוקף עצים גבוהים המשמשים לו מסגרת אנכית.

המרחב שקט ונטול תנועה. העלים אינם נעים והמים חלקים ללא אדוות. תחושת העומק נוצרת באמצעות חפיפת צורות והנחת גושי צבע זה לצד זה. גוני צהוב חום חמים וירוקים קרירים מונחים במשטחים סדורים של משיכות מכחול מכוונות, מרובעות ומלבניות. משיכות אלו מעצבות את הצורות ותורמות לארגון הארכיטקטוני של התמונה. תכלת השמים הנסוגה מעניקה תחושת עומק ובה בעת מדגישה את הממד השטוח של הבד.

## הקשר אמנותי או רקע

המחצית השנייה של שנות השמונים של המאה ה-19 הייתה תקופה מורכבת בחייו של סזאן. בשנים אלו חווה אכזבה רגשית, ניתק את יחסיו עם ידידו מילדות אמיל זולא בעקבות פרסום הרומן ״היצירה״, ונשא לאישה את אורטנס פיקה לאחר שנים של קשר ממושך. זמן קצר לאחר מכן נפטר אביו. סזאן התגורר באחוזת המשפחה בז׳אס דה בופאן שבאקס-אן-פרובאנס עם אמו ואחותו וחי בבידוד יחסי. מחלת הסוכרת שבה לקה בשנת 1890 הוסיפה למצבו השברירי, והוא אף שב לחיק הכנסייה לאחר שנים של הסתייגות מן הממסד הדתי.

למרות תהפוכות אלו המשיך סזאן בעקביות בניסויים ציוריים ופיתח את שיטתו מתוך מחויבות מתמשכת לעבודתו. בשנת 1890 יצא לשווייץ למסע ממושך עם רעייתו ובנו, היחיד שבו עזב את צרפת. את הציור יצר ככל הנראה סמוך לנסיעה זו או לאחר שובו.

## פרשנות

על אף הרקע האישי המורכב, היצירה משדרת יציבות ואיזון קפדני. הסדר המבני, השקט והיעדר התנועה מדגישים שליטה בצבע ובקומפוזיציה. באמצעות ארגון גאומטרי של צורות ומשטחי צבע מובנים פיתח סזאן שפה ציורית ייחודית, המתרגמת את התבוננותו בטבע למבנה מאוזן ומודע לעצמו.

## תולדות היצירה

הציור נכלל באוסף מוזיאון ישראל בירושלים כמתנת יד הנדיב מאוסף אלכסנדרין דה רוטשילד, בתו של הברון הראשון אדמונד ג'יימס דה רוטשילד.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:פול סזאן
קטגוריה:ציורי נוף
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:מוזיאון ישראל: ציורים
קבוצת קרב של נושאת מטוסים

[ממוזער|קבוצת קרב 10 של נושאת מטוסים [הארי טרומן (CVN-75),]] 
**קבוצת קרב של נושאת מטוסים** (באנגלית: **Carrier Strike Group**, בראשי תיבות: **CSG**) היא מסגרת מבצעית ימית של צי ארצות הברית, המבוססת על נושאת מטוסים גרעינית וספינות ליווי, ומשמשת כלי מרכזי בהקרנת עוצמה, בהרתעה ובניהול מערכות לחימה בזירה הימית והאווירית.
[ממוזער|קבוצת התקיפה 3 בראשות נושאת המטוסים [אברהם לינקולן (CVN-72) בים הערבי, 6 בפברואר 2026]]
הקבוצה נועדה לאפשר הפעלה עצמאית וממושכת של כוח ימי רב־זרועי, המסוגל לבצע תקיפות אוויריות, הגנה אווירית, לוחמה נגד צוללות, שליטה ימית ומשימות סיוע הומניטרי.

## מבנה ותפקידים
### מבנה והרכב
קבוצת קרב טיפוסית כוללת:
* נושאת מטוסים גרעינית מסדרת נושאות המטוסים ג'רלד פורד או נימיץ.
* כנף אווירית של נושאת מטוסים (Carrier Air Wing), הכוללת מטוסי קרב, מטוסי לוחמה אלקטרונית, מטוסי תדלוק ומסוקים.
* סיירת טילים מונחים אחת לפחות.
* שתיים עד שלוש משחתות טילים מונחים.
* לעיתים צוללת גרעינית התקפית.
* אוניית אספקה ולוגיסטיקה תומכת.

המשחתות והסיירות מצוידות במערכות הגנה אווירית וטילי שיוט, ומספקות שכבת הגנה לנושאת המטוסים מפני איומים אוויריים וימיים. הצוללת מספקת מודיעין והגנה תת־ימית.

### תפקידים מבצעיים
[ממוזער|קבוצת קרב של נושאת המטוסים [ג'ורג' וושינגטון (CVN-73) באוקיינוס האטלנטי, 2003]]
קבוצת הקרב משמשת למגוון משימות, ובהן:
* תקיפות עומק מהים.
* סיוע אווירי קרוב לכוחות קרקע.
* הרתעה והפגנת נוכחות.
* אבטחת נתיבי שיט.
* תגובה מהירה למשברים אזוריים.
* סיוע הומניטרי בעת אסונות טבע.

הודות ליכולת ההפעלה האווירית מנושאת המטוסים, הקבוצה יכולה לפעול גם כאשר אין בסיסים קרקעיים זמינים באזור הלחימה.

## שרשרת פיקוד והקצאה מבצעית
קבוצת קרב של נושאת מטוסים כפופה בעת שגרה ואימונים לפיקוד כוחות צי ארצות הברית, האחראים על בניין הכוח, כשירותו והיערכותו. בתקופה זו נקבעים יעדי האימון והפריסה במסגרת תוכניות הצי, והשליטה המבצעית נותרת בידי הפיקוד הימי הרלוונטי.

עם פרוץ משבר בזירה אחרת, עשויה להתבצע הקצאה מחודשת של הקבוצה לפיקוד קרבי מאוחד האחראי על אותה זירה, בהתאם להחלטת הנשיא ומזכיר ההגנה. כך, למשל, במקרה של משבר באזור ים סין הדרומי, יכולה קבוצת קרב המתאמנת באוקיינוס האטלנטי להיות מוקצית לפיקוד האינדו-פסיפי של ארצות הברית. ההחלטה מועברת באמצעות הוראת הקצאה רשמית מטעם מזכיר ההגנה, ולאחר כניסתה לתוקף עוברת השליטה המבצעית לידי מפקד הפיקוד המאוחד.

מרגע ההקצאה, קביעת היעדים, סדרי העדיפויות ותוכנית המערכה מצויים בסמכות הפיקוד האזורי, ואילו הצי מוסיף לשאת באחריות הארגונית והמנהלית, לרבות כוח אדם, תחזוקה ולוגיסטיקה. חלוקה זו משקפת את העיקרון האמריקאי של הפרדה בין בניין הכוח והקצאתו, הנתונים בידי הזרועות, לבין תכנון המערכה והפעלת הכוח, הנתונים בידי הפיקודים המאוחדים.

## רשימת קבוצת קרב פעילות

## הערות שוליים

קטגוריה:יחידות צי ארצות הברית
אלכסנדרין דה רוטשילד

**הברונית מרים אלכסנדרין דה רוטשילד** (16 במרץ 1884 – 15 במרץ 1965) הייתה אספנית אמנות ובת למשפחת רוטשילד

## ביוגרפיה
היא נולדה בשם אלכסנדרין מרים קרוליין דה רוטשילד בפריז, ב-16 במרץ 1884, והייתה הילדה הצעירה והבת היחידה של אדמונד ג'יימס דה רוטשילד ואדלהייד פון רוטשילד .

## חיים אישיים
קרוביה תיארו את אלכסנדרין כ"דומה לבת דודתה אליס: שתיהן היו אינטליגנטיות מאוד, סמכותניות ובעלות נטייה להופעה חיצונית פשוטה.

אלכסנדרין "למדה רפואה ובהמשך התמחתה בדיאטטיקה", והייתה בעלת אהבה עזה לגינון.

ב־15 בדצמבר 1910 נישאה אלכסנדרין לבן דודה אלברט מקס גולדשמידט; לימים התגרשו בני הזוג.

## פטרונית אמנות
[ממוזער|[ערימות חיטה *[[וינסנט ואן גוך]]*]]
אלכסנדרין הייתה פטרונית האמנויות ואספה יצירות של אמנים אירופיים שונים. לאחר מות אביה בשנת 1934 ירשה את שאטו בולון־בילנקורט ודאגה לתחזוקת אחוזת הנכס. שנה לאחר נפילת פריז לידי גרמניה הנאצית, בשנת 1941, נתפס השאטו בידי הנאצים, ואוסף האמנות הפרטי שלה הוחרם.

בנובמבר 2021 נמכרה היצירה ערימות חיטה (1888) בבית המכירות כריסטי'ס תמורת 35 מיליון דולר, בעקבות הסכם השבה משולש בין יורשיו של מקס מאיירובסקי, אלכסנדרין דה רוטשילד ונציגי עיזבונו של קוקס.        

## חיים מאוחרים ומותה
כדי להימנע מרדיפות נוספות מצד הנאצים נמלטה אלכסנדרין לשווייץ. היא התגוררה בסנט מוריץ בעת מותה. אלכסנדרין הייתה בת 80 כאשר נפטרה ב־15 במרץ 1965 בבאדן, שווייץ. לאחר מותה ייסדה באמצעות עיזבונה את קרן Beni Israel Trust לטובת ישראל.

## הערות שוליים

קטגוריה:פריז: אישים
קטגוריה:משפחת רוטשילד
קטגוריה:נפטרים ב-1965
קטגוריה:ילידי 1884
קטגוריה:יהודים צרפתים
קטגוריה:יהודיות צרפתיות
אור שמש קיצי (איי שולס)

**אור שמש קיצי (איי שולס)** הוא ציור מאת צ'יילד האסאם משנת 1892.

## רקע

צ'יילד האסאם נחשב לדמות מרכזית באימפרסיוניזם האמריקאי. הוא נולד בדורצ'סטר שבמסצ'וסטס, עזב את לימודיו התיכוניים ופנה לעבודה בבוסטון, שם רכש מיומנות בגילוף עץ והיה למאייר בכתבי עת כדוגמת "סקריבנרס" ו"הרפרס". במקביל למד אמנות בבוסטון קלאב ובלואל אינסטיטיוט והקים סטודיו עצמאי. בראשית דרכו התאפיינה יצירתו בחיפוש אחר אמצעים ונושאים חדשים.

בביקורו השני באירופה, שהחל בשנת 1886 ונמשך שלוש שנים, התוודע ליצירת האימפרסיוניסטים הצרפתים. נופיו מפריז מאותה תקופה מאופיינים במשיחות מכחול קטועות ובהנחת צבע בהירה ותוססת, תוך שמירה על מבנה צורני ברור.

רבות מהיצירות של האסאם צוירו באיי שולס, קבוצת איים באוקיינוס האטלנטי מול חופי ניו המפשייר, שהיו לאתר נופש אופנתי במחצית המאה התשע עשרה. האיים שילבו טבע פראי עם תנאי מגורים נוחים ומשכו סופרים, מוזיקאים ואמנים. במשך כשלושים שנה נהג האסאם לשוב לשם למסעות ציור קיציים. הציור שלפנינו נמנה עם קבוצת "ציורי שולס", וסביר כי הרקע מתאר את האי אפלדורף, שבו התגוררה ידידתו הסופרת סיליה תקסטר.

זיקתו של האסאם לאימפרסיוניסטים הצרפתים, ובייחוד ליצירתו של קלוד מונה, ניכרת הן בביצוע והן בנושא. החזרה על גוון מסוים ליצירת קשר בין דמות לנוף ובין קדמת התמונה לרקעה היא אמצעי המצוי גם ביצירותיו של מונה.

## תיאור היצירה

הציור מתאר אישה היושבת על סלעים מדורגים המשקיפים אל הים וקוראת בספר. פניה מוסבות הצדה ומכוסות בצל, והיא שקועה בקריאה. סביבתה מוארת באור קיץ בהיר, והאווירה רוויה תחושת אוויר צח ומרחב פתוח.

הקומפוזיציה בנויה מנגיעות צבע חוזרות היוצרות קשרים בין חלקי התמונה. גוני סגול בהיר ניכרים בצוק הקרוב, בשמלת האישה ובים הרחוק. כתמי כתום מהדהדים בסלעים, בכובע, בספר ובדוגמת השמלה. אף שמשיחות המכחול שבורות וחופשיות, הצורות שומרות על שלמותן ואינן מתמוססות ברטט הצבעוני.

## פרשנות

דמות הקוראת, השקועה בעולמה ופניה מוסבות מן הצופה, מאפשרת תיאור נטול דרמה ועלילה. תחושת הבידוד והלך הרוח המהורהר מדגישים את אופיים של איי שולס כמקום מפלט שקט, שאליו שב האמן לאורך שנים.

## תולדות היצירה והצגה

הציור נכלל באוסף מוזיאון ישראל בירושלים כמתנת רבקה שולמן מניו יורק. הוא הוצג בתערוכה "חדר משלה: דיוקנאות נשים מאוסף מוזיאון ישראל", שנערכה במוזיאון ישראל בירושלים בין 12 באפריל 2007 ל־29 בפברואר 2008.

הצגת היצירה בפורמט דיגיטלי התאפשרה בתמיכת The Pidem Fund, לונדון.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציור אמריקאי
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציור אימפרסיוניסטי
קטגוריה:נשים בציור
קטגוריה:מוזיאון ישראל: ציורים
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:צ'יילד האסאם: ציורים
מקס מאיירובסקי

**מקס מאיירובסקי** (בגרמנית: **Max Meirowsky**; 17 בפברואר 1866, גוטשטאדט – 1 בדצמבר 1949, ז'נבה) היה תעשיין ואספן אמנות גרמני-יהודי שנרדף על ידי הנאצים.

## ביוגרפיה
מקס מאיירובסקי, אחיו הבכור של רופא העור אמיל מאיירובסקי (1876–1960), הגיע לקלן ממזרח פרוסיה. בשנת 1894 ייסד חברה סמוך לפורץ לייצור חומרי בידוד (מיקה, מונזיט ופלדספט) עבור תעשיות החשמל והמנועים המתפתחות. החברה שגשגה, ובשנת 1910 הוסבה לחברה משפחתית בע״מ, Meirowsky AG, שבה השתתף גם אחיו של מקס, אמיל.

הוא התגורר בלינדנטל שבקלן, בבית שנבנה על ידי האדריכל לודוויג בופ בשנים 1910–1911.[1][2] בשנת 1917 תרם מאיירובסקי בעילום שם 1.2 מיליון מארק זהב לעיר קלן, בתקווה לקדם מחקר לשיפור תזונת ילדים; אולם ראש העיר קונרד אדנאואר ביקש להשתמש בכסף כדי "למשוך מכון קייזר וילהלם לעירו". בשנת 1919 הגדיל מאיירובסקי את התרומה לשלושה מיליון מארק זהב, אך המלחמה, האינפלציה ובעיות נוספות שיבשו את התוכניות.

הוא נישא לאמלי פאולה פלדזיגר, לבית פלש. הם התגרשו ב-28 באוקטובר 1938.

## אספן אמנות
אוסף האמנות של מאיירובסקי כלל עבודות של ואן גוך, רנואר, מונה, גוגן, פיסארו והודלר. היה לו אוסף נאה של אימפרסיוניזם ופוסט -אימפרסיוניזם, כולל "דיוקן של קמיל רולן" (1888) של ואן גוך (כיום במוזיאון האמנות, סאו פאולו). בשנת 1913 הוא רכש את "ערימות חיטה" של ואן גוך, ציור שעתיד לעבור לידיים רבות, כולל של אספנית האמנות, אלכסנדרין דה רוטשילד (1884–1965), לפני שהופיע לפתע מחדש בכריסטי'ס ניו יורק "בעקבות עסקה מורכבת מאחורי הקלעים" בשנת 2021.

בשנת 1912 זכה מאיירובסקי, יחד עם אחרים, לכבוד על קידום תערוכת האמנות הבינלאומית זונדרבונד בקלן. בשנת 1929 תרם מאיירובסקי עבודות אמנות לתערוכה נוספת שאורגנה על ידי אלפרד פלכטהיים.

## רדיפות הנאצים, אובדן וגלות
כאשר הנאצים עלו לשלטון בשנת 1933, אחיו של מקס, אמיל, שהפך לפרופסור לדרמטולוגיה באוניברסיטת קלן בשנת 1921, פוטר מתפקידו באוניברסיטה בשל היותו יהודי. כמו רופאים יהודים אחרים, רישיונו לעסוק ברפואה נשלל בשנת 1936 בשל היותו יהודי. בשנת 1939 ברח אמיל לארצות הברית דרך אנגליה. אולם בתו של אמיל, ליסמריה (1904–1942), שסיימה תואר דוקטור כפול ברפואה, לא נמלטה. למרות מאמציה להתנצר, היא גורשה לאושוויץ ושם נרצחה בשל מוצאה היהודי.

בשנת 1938 החברה של מקס, Meirowsky AG, עברה אריזציה על ידי הנאצים. רכושו Waldstraße 22/28 בברלין-רייניקנדורף היה נתון למכירה בכפייה ל-Norddeutsche Dornier-Werke Wismar בשנת 1938.

כדי לממן את בריחתו, הוא נאלץ למכור את אוסף האמנות שלו ב"מכירה פומבית יהודית" ב-18 בנובמבר 1938, בבית המכירות הפומביות HW Lange בברלין. גרסה של " *Lied aus der Ferne* " מאת פרדיננד הודלר משנת 1914 נמכרה גם היא תמורת 2800 רייכסמארק.

החברה שכעת הייתה ללא בעלים יהודים, הפכה ל-Dielektra AG בשנת 1941. נמכרה בשנת 1982 והצטרפה לקבוצת סימנס בשנת 1990. עד ינואר 2006 פעלה Dielektra AG כחברה בע"מ (GmbH).

חלק מהציורים שהיו בעבר באוסף האמנות של מקס מאיירובסקי ניתן לראות בספרה של בריז'יט מונטי *, "מקס מאיירובסקי: תעשייה, אוסף, מהגר",* עמודים 65–81.

בנובמבר 2021, ציור של ואן גוך שהיה שייך למיירובסקי, ערימות חיטה (1888), נמכר תמורת 35 מיליון דולר במכירה פומבית של כריסטי'ס לאחר הסכם השבת נכסים בין שלושה צדדים, בו השתתפו יורשיו של מקס מאיירובסקי, אלכסנדרין דה רוטשילד ונציגי עיזבונו של קוקס.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים גרמנים
קטגוריה:אספני אמנות גרמנים
קטגוריה:אספני אמנות יהודים
קטגוריה:ביזת יצירות אמנות בידי הנאצים
קטגוריה:ילידי 1886
קטגוריה:נפטרים ב-1949
מפקדת פעילויות צי ארצות הברית יוקוסוקה

**מפקדת פעילויות צי ארצות הברית יוקוסוקה** (באנגלית: **United States Fleet Activities Yokosuka**), הוא בסיס של צי ארצות הברית השוכן בעיר יוקוסוקה שביפן. ייעודו הוא להפעיל ולתחזק את מתקני הבסיס לצורך מתן תמיכה לוגיסטית, מנהלית, שירותית ורווחתית לכוחות פיקוד כוחות ארצות הברית ביפן, לצי השביעי ולכוחות נוספים הפועלים במערב האוקיינוס השקט. הבסיס נחשב למתקן הימי האמריקאי הגדול והחשוב ביותר מבחינה אסטרטגית במערב האוקיינוס השקט.

הבסיס משתרע על שטח של כ־2.3 קילומטרים רבועים (כ־568 אקרים), וממוקם בפתחו של מפרץ טוקיו, כ־65 קילומטרים מדרום לטוקיו וכ־30 קילומטרים מדרום ליוקוהמה, בחצי האי מיורה שבאזור קאנטו, לאורך חוף האוקיינוס השקט של מרכז האי הונשו.

במתחם פועלים 55 פיקודים ויחידות משנה (Tenant Commands), התומכים בכוחות המבצעיים של צי ארצות הברית בזירת האוקיינוס השקט. בין היתר מוצבים במקום מרכיבים עיקריים של הצי השביעי של ארצות הברית, לרבות נושאת המטוסים היחידה המוצבת דרך קבע מחוץ לשטח ארצות הברית, ג'ורג' וושינגטון (CVN-73), קבוצת הקרב שבראשה היא עומדת – Carrier Strike Group Five – וכן Destroyer Squadron 15.

## היסטוריה
מפקדת הפעילויות הימיות של ארצות הברית ביפן (Commander Naval Activities Japan – COMNAVACT JAPAN) הוקמה ב־19 בינואר 1946 ביוקוהמה, במטרה לפקח על כלל מתקני החוף של צי ארצות הברית ביפן. בפברואר 1946 הוכפף גם הצי החמישי של ארצות הברית לפיקודה של מפקדה זו.

ב־1 בינואר 1947 הוקמה מפקדת כוחות הצי במזרח הרחוק (Commander Naval Forces, Far East – COMNAVFE), שמפקדתה נקבעה בטוקיו. ייעודה המקורי היה לנהל את כלל יחידות הצי שהוצבו ביפן, בפיליפינים, באיי מריאנה, באיי ריוקיו ובאיי בונין. בשלושת החודשים הראשונים למלחמת קוריאה הרחיבה COMNAVFE את כוחותיה המבצעיים מכוח שכלל סיירת קלה אחת וארבע משחתות בלבד, לכוח שמנה למעלה מ־400 כלי שיט, רבים מהם של מדינות החברות באו״ם. כלי שיט אלו ביצעו פעולות לפינוי מוקשים, הטלת מצור ימי, תקיפות מן הים ומהאוויר והובלת אספקה וכוחות לכוחות האו״ם. בדצמבר 1952 הועברה מפקדת המטה מטוקיו ליוקוסוקה.

בנובמבר 1954 הועברה השליטה המבצעית על הצי השביעי של ארצות הברית מ־COMNAVFE למפקד צי האוקיינוס השקט של ארצות הברית. עם זאת, COMNAVFE שמרה על הפיקוד הצבאי על מתקני החוף ועל השליטה המבצעית ביחידות אמפיביות במזרח הרחוק, וכן ביחידות צי אמריקאיות ובינלאומיות שהופקדו על סיורים במימי קוריאה. באוגוסט–ספטמבר 1954 סיפקה המפקדה תמיכה לוגיסטית לפינוי אזרחים וייטנאמים מאזורים שבשליטת הקומוניסטים בדרום־מזרח אסיה לדרום וייטנאם, ובפברואר 1955 סייעה בפינוי כוחות ואזרחים לאומנים סינים מאיי טאצ'ן הסמוכים לסין.

בשנת 1957 שונה שמה של COMNAVFE ל־Commander, Naval Forces Japan, ותחום אחריותה צומצם ליפן ולאיי ריוקיו בלבד. ב־1 בפברואר 1962 שונה שמה שוב ל־Commander, U.S. Naval Forces, Japan – השם שבו היא נודעת כיום. ב־1 באוגוסט 1996, במסגרת רה־ארגון ניהול מתקני החוף (Shore Installation Management – SIM), הוגדרה המפקדה כממונה הישיר על כלל מפקדי מתקני הצי האמריקאי ביפן וכן על מתקן התמיכה הימי דייגו גרסיה. ב־1 באוקטובר 2003 הוכפפו כל מפקדי מתקני הצי האמריקאי ביפן ובדייגו גרסיה מחדש תחת פיקוד Commander, Navy Region Japan.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בסיסי צי ארצות הברית
קטגוריה:הכוחות המזוינים של ארצות הברית ביפן
לינדזי ויילן

**לינדזי ויילן** (באנגלית: **Lindsay Whalen**; נולדה ב-9 במאי 1982) היא כדורסלנית אמריקאית לשעבר, ששיחקה בעמדת הרכזת. ויילן שיחקה בליגת ה-WNBA ובקבוצות באירופה ובאסיה, וזכתה עם נבחרת ארצות הברית בכדורסל נשים בשתי מדליות זהב אולימפיות וכן בשתי אליפויות עולם.

בשנת 2022 נכללה ויילן בהיכל התהילה של הכדורסל ובשנת 2023 בהיכל התהילה של כדורסל הנשים.

## ביוגרפיה
ויילן נולדה בהאצ'ינסון שבמינסוטה. בתקופת לימודיה בבית הספר התיכון בלטה בכדורסל והובילה את קבוצתה למספר אליפויות מקומיות.

בהמשך שיחקה בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת מינסוטה, שם זכתה בפרסים אישיים רבים והובילה את הקבוצה להישגים ארציים.

לקראת עונת 2004 ב-WNBA נבחרה ויילן במקום הרביעי בדראפט על ידי קונטיקט סאן. עם הקבוצה העפילה לסדרת הגמר בשתי עונותיה הראשונות אך לא זכתה באליפות. לקראת עונת 2011 ב-WNBA עברה למינסוטה לינקס, ולצד סיימון אוגסטס זכתה באליפות הליגה. במהלך הקריירה הייתה אחת הרכזות הבולטות בתולדות הליגה והגיעה ל-4,000 נקודות, 1,000 ריבאונדים ו-1,500 אסיסטים.

בעונת 2015 ב-WNBA השתתפה בפעם החמישית במשחק האולסטאר של ה-WNBA. היא פרשה ממשחק פעיל בשנת 2018.

במקביל לליגת ה-WNBA שיחקה בקבוצות ברוסיה, טורקיה וצ'כיה, וזכתה עמן בתארים מקומיים ובינלאומיים.

ויילן הייתה חברה בנבחרת ארצות הברית בכדורסל נשים, עמה זכתה במדליות זהב אולימפיות בלונדון 2012 ובריו דה ז'ניירו 2016, וכן בשתי זכיות באליפות העולם בכדורסל נשים.

לאחר פרישתה החלה בקריירת אימון, ובעונת 2018/2019 מונתה למאמנת קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת מינסוטה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקניות WNBA
קטגוריה:כדורסלניות אמריקאיות
קטגוריה:כדורסלנים באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:כדורסלנים באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:אלופות אולימפיות אמריקאיות: כדורסל
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1982
בסיס חיל האוויר אנדרסן

**בסיס חיל האוויר אנדרסן** (באנגלית: **Andersen Air Force Base**) הוא בסיס של חיל האוויר של ארצות הברית, הממוקם בעיקר בתחומי הכפר ייגו (Yigo) שבטריטוריה האמריקנית גואם. היחידה המארחת בבסיס היא כנף ה־36 (36th Wing), הכפופה לכוחות האוויר של ארצות הברית בגזרת האוקיינוס השקט ולארמייה האווירית האחת־עשרה. ככנף שאינה מפעילה טייסות קבע אורגניות משלה, משימתה של כנף ה־36 היא להעניק תמיכה לוגיסטית ומבצעית לכוחות אוויר וחלל אמריקניים המוצבים זמנית בבסיס, לחילות אוויר זרים הפועלים ממנו וליחידות קבע נוספות השוכנות בו.

אנדרסן נחשב לבסיס האווירי החשוב ביותר של ארצות הברית מערבית להוואי. הוא אחד מארבעת אתרי הפריסה הקדמיים של מפציצי חיל האוויר האמריקני, והבסיס היחיד במערב האוקיינוס השקט המסוגל לתחזק באופן קבוע מפציצים אסטרטגיים כבדים, ובהם B-1B, B-2 ו־B-52. לצד מתקן התמיכה דייגו גרסיה שבאוקיינוס ההודי, מהווה אנדרסן אחד משני בסיסי המפתח של ארצות הברית באזור אסיה–פסיפיק.

## היסטוריה
שורשיו של בסיס חיל האוויר אנדרסן נעוצים ב־7 בדצמבר 1941, כאשר גואם הותקפה בידי יפן הקיסרית במסגרת קרב גואם, שלוש שעות לאחר ההתקפה על פרל הארבור. ב־10 בדצמבר 1941 נכנעו הכוחות האמריקניים באי, וכ־19,000 חיילים ומלחים יפנים הוצבו בו במהלך תקופת הכיבוש.

לאחר כיבושה מחדש של גואם בידי ארצות הברית בשנת 1944, הוחל בהקמת שדות תעופה צבאיים באי. בראשית התהליך עמדו מתכננים ששרטטו את מסלולי ההמראה העתידיים על גבי תוכניות עבודה – קווים שהפכו לימים למסלולים שעליהם הוקם הבסיס. בשנת 1945 היו המסלולים כמעט מושלמים. מגואם המריאו מפציצי B-29 סופרפורטרס לתקיפות על איי הבית של יפן. במהלך המערכה על אוקינאווה תקפו יחידות מכנף ההפצצה ה־314 שדות תעופה יפניים, ובעקבות זאת שלחה יפן מטוסים נגד כוחות הפלישה. שחרור גואם והמאמץ לסיום המלחמה הובילו להצבתם של למעלה מ־200,000 אנשי צבא אמריקניים באי.

בשנת 1951 החל הבסיס בפריסות סדירות של מפציצים. לאורך השנים פעלו ממנו מטוסים אסטרטגיים רבים, ובהם B-29, B-36, B-47, B-50 ו־B-52, וכן מטוסי תדלוק כגון KC-97 ו־KC-135 ומטוסים נוספים דוגמת B-17. מסלולי הבסיס שימשו נקודת מוצא מרכזית לפעילות אווירית אמריקנית במרחב האוקיינוס השקט.

לצד פעילותו המבצעית, התמודד הבסיס לאורך השנים עם שורת טייפונים עוצמתיים שפגעו בגואם. בין הסופות הבולטות נמנו קארן (Karen), טיפ (Tip), פאקה (Paka), פונגסונה (Pongsona), בולאבן (Bolaven), מנגקהוט (Mangkhut), יוטו (Yutu) ובשנים האחרונות טייפון מוואר (Mawar), שנחשב לחמור במיוחד.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:גואם: מבנים
אנדרסן
ישיבת לב אליהו

**ישיבת לב אליהו** היא ישיבה חרדית ספרדית השוכנת בירושלים.
## היסטוריה
ממוזער|הרב יעקב זכריה, מייסד הישיבה וראשה הראשון
הישיבה נוסדה בירושלים, בשנת ה'תשס"ב (2002) על ידי הרב יעקב זכריה, מתלמידי הרב בן ציון אבא שאול והרב יהודה צדקה ראשי ישיבת פורת יוסף.

עם הקמת הישיבה, מונו ר"מים מתלמידי רבי בן ציון אבא שאול, ביניהם: הרב מנשה שוע, הרב ראובן בטאט, הרב אפרים כהן, הרב בנימין גמליאלי, וחכם ששון שבת.

עם הקמתה שכנה הישיבה במבנה קטן בשכונת רמות ובמשך השנים היא התפתחה, וכיום המבנה המרכזי שוכן ברחוב פאטל, בשכונת רמת שלמה, שם שוכנת הישיבה הגדולה, המונה כ-150 בחורים, ותחתיה הישיבה הקטנה (לבחורים צעירים), בראשותו של הרב אלחנן שרבאני.

בישיבה כולל אברכים, בסמוך לישיבה שוכנת ישיבת דרך תורה של בן ראש הישיבה המסונפת למוסדות.

עם פטירתו של ראש הישיבה הרב יעקב זכריה, מונה ע"פ צוואתו חתנו הרב עובדיה חזן לראש הישיבה.

המשגיח בישיבה הוא הרב שי שלמה דבוש. לצד המנהלים רוחניים הרב מנשה שוע והרב שלמה לייבוביץ. בין הרמי"ם נמנים הרב אברהם דניאל, הרב פנחס עבוד ועוד.

## דרכה של הישיבה
בישיבה מושם דגש על לימוד עיון בשיטת ישיבת פורת יוסף (מושם דגש על הבנת הפשט לעומקו, יחד עם חישוב מעמיק בין כל מרכיבי הסוגיה - תירוצים שונים של התוספות, ישוב שיטתו של רש"י מקושיותיהם של התוספות, ועמידה על ההבדלים שבין המידות שהתורה נדרשת בהן, ולעומת זאת, התרחקות מפלפולים, ובפרט אלו שאינם נוגעים לפסיקת ההלכה). לצד עיון ישיבתי. 

בנוסף, תשומת לב רבה ניתנת לחינוך למידות, ומתוך יחס מכבד לתלמידים, כפי שהרב זכריה למד מרבותיו.

הישיבה הוציאה לאור במהלך השנים מספר קבצים תורניים, מפרי עטם של ראש הישיבה הרמי"ם ותלמידי הישיבה. הקבצים הם על הנושאים שנלמדו בישיבה, והתפרסמו בשמות שונים: "אורחות יום טוב", "מנחת אליהו" ו"לב אליהו". בקבצים פורסמו גם מאמרי הנהגה מרבותיו של ראש הישיבה, אשר רשמם עוד בהיותו לומד בישיבת פורת יוסף.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
## הערות שוליים

לב אליהו
קטגוריה:רמת שלמה
לב אליהו
לב אליהו
פאסקאליה

**פאסאקליה** (פאסאקייה בצרפתית: **passacaille**, מהמונח הספרדי pasacalle ; באיטלקית עתיקה גם passacaglio, passagallo, passacagli, passacaglie ; מילולית: עובר דרך) היא צורה מוזיקלית, ממקור ספרדי, המבוססת על וריאציה מתמשכת על טנור. השם נגזר מספרדית ופירושו לעבור את ה-calle, כלומר, הרחוב, מונח החושף את מקורותיו הפופולריים ממוזיקאים נודדים.

זוהי למעשה נגזרת ספציפית מאוד של השאקונה, אליה יש לה זיקה רבה. הפאסאקליה כוללת קו מלודי, שבדרך כלל מנוגן בפעם הראשונה לבדו. יכול לשמש לחלופין כבס (ובמקרה זה מרמז על ההרמוניה), כשירה (ולכן יכול להיות מושר בהרמוניה בדרכים שונות), או כחלק פנימי. השאקונה, לעומת זאת, כוללת סדרה של וריאציות על בס הכפופות לכלל נוקשה: היא נעה מהטוניקה לדומיננטית, עולה או יורדת, כרומטית או דיאטונית, אך כולן עם חריגים ראויים ומוצדקים, ומתקדמת מתחילתה ועד סופה כשלם אחד, בכיוון אחד מוגדר ולכן מתחשבת בווריאציות המרכיבות אותה כחלק בלתי נפרד מהקומפוזיציה כולה. הפאסאקליה הפכה רק מאוחר יותר לסוג של ריקוד פופולרי, אך בתקופת הבארוק היא הייתה מזוהה עם המוזיקה הקלאסית, והפכה לצורה נפוצה בהקשרים מגוונים ביותר. אפילו פסאקלית בס מפורסמת, "לה פוליה די ספניה", הפכה לאחד הנושאים הפופולריים ביותר ברחבי אירופה של הבארוק, ומלחינים רבים, עד ימינו, ניסו את כוחם בהלחנתה (לדוגמה, אנטוניו ויוואלדי, ארכנג'לו קורלי, אלסנדרו סקרלטי, ז'אן-בפטיסט לולי, פרנצ'סקו ג'מיניאני, מרין מארה, יוהאן סבסטיאן באך בקנטטה BWV 212, גאורג פרידריך הנדל בסרבנדה המפורסמת, אנטוניו סליירי, לודוויג ואן בטהובן, פרנץ ליסט ברפסודיה הספרדית שלו, סרגיי רחמנינוב, ואפילו גיטריסטים וירטואוזים מפורסמים מהמאה ה-19 כמו מאורו ג'וליאני או פרננדו סור או אפילו פרדיננד רביי).

מלבד היותה צורה בפני עצמה (יצירות מופת של הז'אנר הן הפסאקליה בדו מינור, BWV 582 מאת יוהאן סבסטיאן באך והפסאקליה ברה מינור, BWV 161 מאת דיטריך בוקסטהודה), הפסאקליה יכולה להיות חלק מהותי ומשלים של צורות מוזיקליות אחרות. לדוגמה, באך עצמו משתמש בה ב־Crucifixus של המיסה בסי מינור, בעוד שיוהנס ברהמס משתמש בה כדי לסיים את הווריאציות על נושא מאת היידן ובפרק הרביעי של סימפוניה מס' 4, שהפסאקליה שלה בנויה על 35 וריאציות על נושא הקנטטה, BWV 150 מאת י.ס. באך. ראוי לציין גם את הפסאקליה הפותחת את המערכה החמישית של הטרגדיה המוזיקלית "ארמיד" מאת ז'אן-בפטיסט לולי. בתחום הדודקפוני, האנס אייזלר משתמש ב-passcaglia ב־Vierzehn arten den regen zu beschreiben שלו, כצורה ל"אטיוד פרסטו" מס' 10.

צורה זו זכתה להצלחה רבה בקרב מלחינים רבים בכל התקופות. באשר למאה ה-20, יש להזכיר את הפסאקליה המפורסמת לתזמורת אופ. 1, הבכורה הרשמית של אנטון וברן כמלחין, ואת הפרק השלישי בקונצ'רטו מס' 1 לכינור ותזמורת אופ. 77 של שוסטקוביץ'.

## ראו גם
* וריאציה (מוזיקה)
* שאקון
* באסו קונטינואו
* מוּזִיקָה קלָאסִית
* פאסקאליה (יחיד)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:צורות מוזיקליות
מאיה מור

**מאיה מור** (באנגלית: **Maya Moore**; נולדה ב-11 ביוני 1989) היא כדורסלנית אמריקאית לשעבר, ששיחקה בעמדת הסמול פורוורד והפאוור פורוורד. מור שיחקה בליגת ה-WNBA ובקבוצות ברוסיה ובספרד, וזכתה עם נבחרת ארצות הברית בכדורסל נשים בשתי מדליות זהב אולימפיות וכן בשתי אליפויות עולם.

בשנת 2024 נכללה מור בהיכל התהילה של הכדורסל ובשנת 2025 בהיכל התהילה של כדורסל הנשים.

## ביוגרפיה
מור נולדה בג'פרסון סיטי שבמיזורי. אמה שיחקה כדורסל בתקופת לימודיה. בתקופת לימודיה בבית הספר התיכון בלטה בכדורסל והובילה את קבוצתה למספר אליפויות מדינתיות.

בהמשך שיחקה בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת קונטיקט, שם זכתה בפרסים אישיים רבים והובילה את הקבוצה לשתי זכיות באליפות המכללות (NCAA).

לקראת עונת 2011 ב-WNBA נבחרה מור במקום הראשון בדראפט על ידי מינסוטה לינקס. כבר בעונת הבכורה העפילה עם הקבוצה לסדרת הגמר וזכתה באליפות. היא הובילה את "מינסוטה לינקס" לארבע אליפויות ליגה (2011, 2013, 2015, 2017).

בעונת 2018 ב-WNBA השתתפה בפעם השישית במשחק האולסטאר של ה-WNBA וזכתה בפעם השלישית בתואר ה-MVP של המשחק.

במקביל לליגת ה-WNBA שיחקה בקבוצות באירופה ובאסיה. עם קבוצת רוס קאסארס ולנסיה זכתה ביורוליג לנשים, ובהמשך עם אוגמ"ק יקטרינבורג זכתה פעם נוספת במפעל.

מור הייתה חברה בנבחרת ארצות הברית בכדורסל נשים, עמה זכתה במדליות זהב אולימפיות בלונדון 2012 ובריו 2016, וכן בשתי זכיות באליפות העולם בכדורסל נשים (2010, 2014).

## לאחר הפרישה
בשנת 2019 הפסיקה את הקריירה המקצוענית כדי לפעול לרפורמה במערכת המשפט בארצות הברית. מור פעלה לשחרורו של ג'ונתן איירונס, שנידון לעשרות שנות מאסר על פשע שלא ביצע. בשנת 2020 בוטלה הרשעתו והוא שוחרר לאחר כ־23 שנות מאסר. השניים נישאו זמן קצר לאחר שחרורו.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:שחקניות WNBA
קטגוריה:כדורסלניות אמריקאיות
קטגוריה:כדורסלנים באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:כדורסלנים באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:אלופות אולימפיות אמריקאיות: כדורסל
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1989
גן סיליה ת'קסטר

**גן סיליה ת'קסטר, [[איי שולס]], מיין** הוא ציור מאת צ'יילד האסאם משנת 1890, המצוי באוסף מוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק.

## רקע

בשנות התשעים של המאה התשע עשרה נהג צ׳יילד האסאם לבלות את חודשי הקיץ באי אפלדור. הגן שטיפחה ת׳קסטר, משוררת ואמנית חובבת, נוצר על שטח שנחשב קודם לכן דל וצחיח, והיווה ניגוד בולט לנוף הסלעי של האי. גן זה משך אליו אמנים וסופרים והיה מוקד פעילות תרבותית בשלהי המאה התשע עשרה.

האסאם, מן הדמויות המרכזיות באימפרסיוניזם האמריקאי, נודע בטיפולו באור ובצבע. יצירתו הושפעה מחשיפתו לאימפרסיוניסטים הצרפתים במהלך שהותו בפריז החל בשנת 1886. ביצירה זו ניכרת זיקה לאמצעים המזוהים עם קלוד מונה, ובייחוד שימוש בנגיעות צבע חוזרות המחברות בין קדמת התמונה לרקעה ובין מרכיבי הנוף השונים.

ספרה של ת׳קסטר, An Island Garden משנת 1894, תיאר את הקמת הגן ואת השילוב בין צמחייה מקומית לבין מינים שיובאו בהתאמה לנוף. ילדותה באי וייט, שם שימש אביה כשומר מגדלור, הקנתה לה היכרות מעמיקה עם עולם הצומח והים, והקשר האינטימי לנוף ניכר גם ביצירתו של האסאם.

## תיאור היצירה

הציור מתאר את גן הפרחים שטיפחה סיליה ת׳קסטר באי אפלדור, הגדול שבקבוצת איי שולס, השוכנים ממזרח לפורטסמות' שבניו המפשייר. בקדמת הבד נפרש מרחב צפוף של פרגים אדומים עזי צבע ופרחי בר מנצנצים בגוני זהב, המשתרעים על פני למעלה ממחצית שטח התמונה ויוצרים תחושת הצפה בצמחייה מגוונת.

הצמחייה השופעת מובילה את המבט אל סלע בּאבּס המולבן מאור השמש, ומעבר לו נפרשים הים והשמים בגווני כחול קרירים הנסוגים אל האופק. מפרשים לבנים זעירים מדגישים את עומק המרחב ואת ממדיו הרחבים של הנוף הימי.
הניגוד בין חיוניות הפרחים לבין הסלעים החשופים יוצר מתח חזותי בין צבעוניות עשירה לבין משטחים בהירים וצחיחים. שילוב האדומים, הירוקים והזהובים בקדמה עם הכחולים הקרירים ברקע מחזק את תחושת העומק הפרספקטיבי ואת האווירה האטמוספירית של הקומפוזיציה.

## פרשנות

הציור מציג בו בזמן תחושת ארעיות וקביעות. הפרחים, העונות והים נתפסים כמשתנים תדיר, בעוד שהסלעים נראים יציבים ובלתי נעים. מרחב השמים והמפרשים באופק מרמזים על חופש תנועה והנאה מן הטבע, לצד מודעות לממדיו הרחבים של הנוף שמעבר לגן המטופח.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:מוזיאון המטרופוליטן לאמנות
קטגוריה:ציור אימפרסיוניסטי
קטגוריה:ציורי פרחים
קטגוריה:צ'יילד האסאם: ציורים
יוסל טולנר

**יוסל טולנר** (בכתיב יידיש: **טאלנער**; תקצ"ח, 1838 טאלנא – י"ח באייר תרע"ט, 17 במאי 1919 נובומירהורוד) היה חזן ומלחין ניגונים חסידיים, מן הדמויות המרכזיות במסורת הניגון של חסידות טאלנא. הוא שימש כחזן וכמנגן בחצר האדמו"רים לבית צ'רנוביל, ובעיקר בחצרו של רבי דוד מטולנא שהלחין כחמש מאות ניגונים חסידיים.

## קורות חיים
טולנר נולד כ**יוסף ווליניץ** בכפר הקטן טאלנא שבמחוז קייב אז בתחום האימפריה הרוסית (כיום בדרום אוקראינה). אביו פסח – המכונה "פייסי החזן" – לימדו חזנות מגיל צעיר, והוא שימש לצדו כ"", עם זאת, האב לא חפץ שבנו יבחר במקצוע החזנות, ועל כן הדריכו בלימוד תנ"ך ותלמוד ופוסקים עד שנסמך להוראה. הוא נשא לאישה את בתו של רבי אלתר אב"ד זלטיפולי.

אך משיכתו העיקרית הייתה לנגינה ולנוסחי התפילה. כן מסופר שלמד בעצמו כתיבת תווים, ורשם על הכתב ניגונים ששמע וכן ניגונים שחיבר.

בשנת תרי"ב עם מעברו של רבי דוד מטולנא מווסילקיוב לטאלנא, הזמין את יוסל לשמש כחזן וכמנגן בחצרו. בכל שבת היה טולנר מציג ניגון חדש, בליווי מקהלה שמנתה כעשרים וחמישה משוררים, לאחר פטירת רבי דוד (תרמ"ב) שימש כחזן אצל אחיו רבי יוחנן מרחמסטריווקא, ולאחר פטירתו (תרנ"ה) אצל בניו רבי דוד מזלטיפולי ורבי מרדכי.

בחודשי החורף היה יוצא למסעות בערים ובעיירות – בין השאר לצורך גביית  – ובמהלכם עבר לפני התיבה והשמיע מניגוניו.

## מותו
טולנר נהרג בפוגרומים באוקראינה שניהל על ידי אנשי האטמן ניקיפור הריהוריאיב  בשנת תרע"ט (1919), בנובומירהורוד (Novomyrhorod). הוא נלקח עם קבוצת יהודים מנכבדי המקום ונאלץ לחפור קבר; הוא עודד את הנידונים לומר וידוי ותהילים ולסיים בשירה ובקריאת "שמע ישראל", ונהרג על קידוש השם בל"ג בעומר.

## כינוים
*יאסל פייסי דער חזן'ס – על שם אביו החזן, פייסי
*יאסעלע רבי דוד'ס – על שם רבו רבי דוד מטולנה
*יאסעלע דעם רבינ'ס – על שם רבו רבי דוד מטולנה
*יאסעלע טולנער – על שם העיר טולנה
*יאסעלע ראכמיסטריווקער – על שם העיר רחמסטריווקה
*יאסעלע זלאטאפאליער – על שם העיר זלטיפולי

## משפחתו
לטולנר היו ארבע בנות.

בתו, דבורה לאה, נישאה לרבי נחום ספיוואק, שנרצח בפוגרום נובומירהורוד י"ח באייר תרע"ט. ועברה עם ארבע בניה לעיר יליזבטגרד (כיום קירובוגרד) ומתו כולם ממחלת הטיפוס. לאחר מכן נישאה בשנית לרב משה רוזנבלט. בני הזוג התגוררו בפיטסבורג, ואחר כך כיהן כרב בית הכנסת "בית יוסף" בברונקס.

## להאזנה
*   
*
*

## לקריאה נוספת
* משה רוזנבלאט (חתנו), "רבי יאסעלע טאלנער ז"ל", "דער מארגען זשורנאל", 2 במאי 1926 
* דבורה־לאה רוזנבלאט (בתו), "טאכטער פון בארימטען טאלנער חזן יאסעלע", פארווערטס⁩, 23 אפריל 1942⁩ 

## קישורים חיצוניים

* 
* מאיר שמעון גשורי 
* 
*  
* 
* 
* אליהו זאלודקאווסקי, סקירה על טולנר – "קולטור-טרעגער פון דער ידישער ליטורגיע" (1930) 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חזנים
קטגוריה:מלחינים יהודים
קטגוריה:מלחינים חסידיים
קטגוריה:נפטרים ב-1919
אריאלה פרידמן

**אריאלה פרידמן** (נולדה ב-1940) היא פסיכולוגית וחוקרת בתחומי נשים, מגדר ופסיכולוגיה חברתית ישראלית.

## ביוגרפיה
פרידמן נולדה בקייב בירת אוקראינה. כשהייתה בת עשר עלתה לישראל ביחד עם משפחתה. פרידמן מעידה על עצמה שמגיל צעיר התעניינה בעולם הנחיית הקבוצות. הייתה פעילה כמדריכה בתנועת נוער. בוגרת תואר ראשון בעבודה סוציאלית.

## קריירה בתחום הפסיכולוגיה
בתחילת שנות ה-60 עברה להתגורר בלוס אנג'לס שם למדה לתואר שני ולדוקטורט באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. במהלך שהותה שם נחשפה לנושאי חקר יחסי אנוש, ביטוי רגשי, יחסים בין אישיים ועוד והשפעתם כאלמנט משמעותי על מכלול החיים. הייתה מדריכה ומנחה של קבוצות נשים בתחומים שונים.

פרידמן כיהנה כחברת סגל בחוג לפסיכולוגיה באוניברסיטת תל אביב. בשנות ה-80 הקימה את התוכנית להכשרת אנשי מקצוע בהנחיית קבוצות באוניברסיטה. שימשה כראש החוג למדעי ההתנהגות במכללה האקדמית צפת וכן בחוגים למדעי החברה והאומנות. מחקרה ופרסומיה עוסקים בנושאים של זהות נשית, יחסי כוח ומגדר, וכן בקשרים בין משפחה, תרבות וחברה.

## עבודות ופרסומים
פרידמן כתבה מספר ספרים בתחום הפסיכולוגיה של המגדר והחברה, בהם:
* **באה מאהבה: אינטימיות וכוח בזהות הנשית:** ספר עיון הבוחן את זהותה של האישה ואת הקונפליקטים בין אהבה, אינטימיות ואוטונומיה, וכן דנים בו ביחסים בין נשים וגברים ובתהליכי זהות נשית בחברה. הספר יצא לאור בהוצאת הקיבוץ המאוחד בשנת 2000.
* **מחוברות: אמהות ובנות: ספ**ר המתמקד בקשר בין אימהות לבנות, ומתבסס על מחקרים, תצפיות וניסיון מקצועי בניתוח היחסים המורכבים בין דורות. הספר מציג קשרים של קרבה, תמיכה ואתגרים של הפרדה בריאה בתוך היחסים המשפחתיים. הספר יצא לאור בהוצאת הקיבוץ המאוחד בשנת 2011.
* **דיאלוג בקמפוס: ערבים ויהודים במרחב משותף:** ספר המתמקד ביחסי זהות, דיאלוג וקונפליקט בהקשר של תלמידים יהודים וערבים במוסדות להשכלה גבוהה, תוך התייחסות גם להשפעות של מגדר וזהות תרבותית. יצא לאור בהוצאת ספריית הקיבוץ המאוחד הוצאת ספריית פועלים בשנת 2019.

בנוסף לפרסומים אלה, פרידמן נחשבת לשותפה בפרסומים כגון **נשים במלכוד** ו-**מין, מגדר, פוליטיקה**, אשר נחשבים ליצירות מפתח בתחום התודעה הפמיניסטית בישראל.

בנוסף לכתיבה בתחום הפסיכולוגיה, המגדר והחברה, פרידמן עוסקת גם בהוראה, בהנחיית קבוצות דיון אקדמיות, ובשילוב עם עבודת הכתיבה שלה היא תורמת בנושאים אלו רבות לשיח הציבורי בישראל בנושאי מגדר, תרבות וחברה.

## קישורים חיצוניים
* פרופ' אריאלה פרידמן באתר הפקולטה למדעי החברה, אוניברסיטת תל אביב.
* רשימת הפרסומים של אריאלה פרידמן באתר הספרייה הלאומית
* רשימת הפרסומים של אריאלה פרידמן באתר סימניה

## הערות שוליים

קטגוריה:חוקרות מגדר ישראליות
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
קטגוריה:סגל המכללה האקדמית צפת
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: פסיכולוגיה
קטגוריה:פסיכולוגיות ישראליות
קטגוריה:פסיכולוגים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1940
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1940
סמואל האנט (פוליטיקאי מניו המפשייר)

**סמואל האנט** (באנגלית: **Samuel Hunt**; 8 ביולי 1765 – 7 ביולי 1807) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם ניו המפשייר.

## ביוגרפיה
האנט נולד ב-8 ביולי 1765 בצ'ארלסטאון שבפרובינציית ניו המפשייר, וסיים לימודים יסודיים. לאחר מכן למד משפטים, הוסמך לעריכת דין בשנת 1790 והחל לעסוק בעריכת דין באולסטד, ניו המפשייר. באותה שנה עבר לקין, ניו המפשייר, ובשנת 1795 הפסיק את עיסוקו בעריכת דין. הוא חזר לצ'ארלסטאון והחל לעסוק בחקלאות. הוא כיהן כחבר בבית הנבחרים של ניו המפשייר בשנים 1802 ו־1803.

האנט נבחר כחבר המפלגה הפדרליסטית לקונגרס השביעי כדי למלא את המושב שהתפנה בעקבות התפטרותו של ג'וזף פירס. הוא נבחר מחדש לקונגרס השמיני וכיהן בבית הנבחרים של ארצות הברית מ־6 בדצמבר 1802 עד 3 במרץ 1805. בשנת 1804 נכשל במאמציו להיבחר מחדש.

לאחר מכן, ייסד האנט מושבה באוהיו. הוא נפטר בגאליפוליס שבאוהיו ב־7 ביולי 1807, ונקבר ב־Mound Cemetery, Marietta, אוהיו.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי ניו המפשייר
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מניו המפשייר
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הפדרליסטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1765
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1807
ג'ורג' אפהאם

**ג'ורג' בקסטר אפהאם** (באנגלית: **George Baxter Upham**; 27 בדצמבר 1768 – 10 בפברואר 1848) היה פוליטיקאי אמריקאי וחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מדינת ניו המפשייר.

## ביוגרפיה
אפהאם נולד ב־27 בדצמבר 1768 בברוקפילד, שהייתה אז חלק מפרובינציית מפרץ מסצ'וסטס. הוא למד בבתי ספר מקומיים וב־Phillips Exeter Academy שבאקסטר, ניו המפשייר. בשנת 1789 השלים את לימודיו באוניברסיטת הרווארד, למד משפטים והוסמך לעריכת דין בשנת 1792.

אפהאם עסק בעריכת דין בקלרמונט, ניו המפשייר, ושימש כתובע מחוזי של מחוז צ'שייר מ־15 בדצמבר 1796 ועד 1804.

הוא נבחר מטעם המפלגה הפדרליסטית לקונגרס השביעי וכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם ניו המפשייר מ־4 במרץ 1801 ועד 3 במרץ 1803. בשנת 1802 סירב להתמודד לכהונה נוספת.

אפהאם כיהן כחבר בית הנבחרים של ניו המפשייר בשנים 1804–1813 ושוב בשנת 1815. הוא שימש כיושב ראש בית הנבחרים בשנים 1809 ו־1815, וכיהן גם בסנאט של המדינה בשנת 1814. לאחר פרישתו מהחיים הציבוריים חזר לעסוק בעריכת דין, וכיהן במשך עשרים שנה כנשיא בנק קלרמונט.

בשנת 1815 נבחר כחבר האגודה האמריקאית לעתיקות.

אפהאם נפטר ב־10 בפברואר 1848 בקלרמונט, מחוז סאליבן, ניו המפשייר, ונקבר בבית הקברות Pleasant Street שבקלרמונט.

## חיים אישיים
אפהאם היה בנם של פיניאס וסוזנה בקמינסטר אפהאם, אחיו של , ובן דודו של .

ב־31 בדצמבר 1805 נישא למרי דאנקן, ולבני הזוג נולדו שישה ילדים.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הפדרליסטית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מניו המפשייר
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1768
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1848
היקום ואני

**היקום ואני** (באנגלית:**Universe and I**) הייתה סדרת טלוויזיה לימודית לנוער שעסקה בלימוד נושאים מדעיים הקשורים לפייסקה של היקום, מערכת השמש וכדור הארץ שיועדה לתלמידי חטיבת הביניים. מטרתה הייתה לקרב תלמידים לנושאים מדעיים.

## הפקה
הסדרה הופקה בארצות הברית באמצע שנות ה-70 על ידי רשת KET (Kentucky Educational Television)  בסיוע תאגיד השידור הציבורי האמריקאי,CPB (Corporation for Public Broadcasting) , ולוותה בחוברות קומיקס הדנות בנושאים דומים ובמדריך למורה.

עלות ההפקה היתה כ-200,000 דולר, מהם 10,000 הגיעו מנאסא. לדברי בכיר ב-KET, הסדרה פרצה את הדרך למימון תכניות לימודיות נוספות במימון בהיקף דומה.

הסדרה הופקה על ידי ג'ורג' רסמוסן. התארחו בה שחקנים מוכרים, ביניהם לאונרד נימוי, פאטריק או'ניל , נוריוקי מוריטה ומרטין מאל .

## שידור
בתחילת דרכה, הוקנרו פרקי הסדרה בבתי ספר בקנטקי. בתקופה זו, חזו בה 16% מתלמידי כיתה ח' במדינה. הסדרה זכתה במספר פרסי הוקרה.

לאחר הצלחתה בקנטקי, שודרה הסדרה בכל רחבי ארצות הברית במסגרת הסדרה Calliope  של רשת USA. הסדרה שודרה גם בישראל במהלך השנים 1981 עד 1984 במסגרת שידורי "המרכז לטלוויזיה לימודית", שבמהלך תקופת השידור הפכה להיות "הטלוויזיה החינוכית". בנוסף, שודרה התכנית גם באוסטרליה ובערוץ 6 הירדני והייתה ההפקה הלימודית הראשונה של KET ששודרה ברחבי ארצות הברית ומחוץ לה.

## פרקי הסדרה

הסדרה כללה 30 פרקים בני כ-20 דקות כל אחד. כל פרק היה עצמאי, וכלל הצגה של נושא מדעי, לרוב במסגרת עלילתית. בחלק מהרשתות שודרה תוכנית בת שעה המורכבת משלושה פרקים.

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות לילדים
פיימן ויאן

**פיימן ויאן** (נולדה ב-1989 או 1990) היא לוחמת גרילה כורדית-איראנית ומנהיגה משותפת של מפלגת החיים החופשיים של כורדיסטן (PJAK), ארגון מיליטנטי כורדי שמאלני באיראן.

בשנת 2019, ויאן הייתה חברת תיאום בתנועת הנשים של מזרח כורדיסטן (KJAR).

כמנהיגה משותפת של מפלגת החיים החופשיים של כורדיסטן, ויאן תומכת במדיניות הקונפדרליזם הדמוקרטי, מדיניות שפותחה על ידי מייסד מפלגת הפועלים של כורדיסטן, עבדוללה אג'לאן, הקוראת למערכת פדרלית לשלוט בעם הכורדי, ולא למדינת לאום מסורתית. לדבריה של ויאן" "אנו אומרים שהגיע הזמן שהעמים יחיו יחד בחברה רב-גונית, רב-אתנית ורב-דתית. מערכת הקונפדרליזם הדמוקרטי היא התרופה הטובה ביותר שניתן ליישם כמערכת חלופית."

במרץ 2025, ויאן קיבלה בברכה את הקריאה המחודשת של מנהיג מפלגת הפועלים של כורדיסטן, אג'לאן, לתהליך שלום בין המפלגה לבין טורקיה, באומרה: "מאז שפורסם המסר של אג'לאן, הכורדים בכורדיסטן האיראנית עקבו אחריו מקרוב, בידיעה שכל שינוי בחלק אחד של כורדיסטן משפיע עמוקות על האחרים." לאחר קריאתו של אג'לאן למפלגת הפועלים להתפרק מנשקה ולפרק את עצמה, מפלגת החיים החופשיים בראשות ויאן הצהירה כי הוראה זו לא תחול על מפלגתם.

ביוני 2025, אמרה ויאן כי: "לאיראן יש שתי נקודות תורפה: הראשונה היא הכורדים, השנייה היא נשים. לשתי הקבוצות הללו יש פוטנציאל להפיל את המשטר."

ב-22 בפברואר 2026 הוקם "קואליציה של כוחות פוליטיים של כורדיסטן האיראנית" — איחוד של חמש מפלגות כורדיות אופוזיציוניות. ויאן חתמה על ההסכם בשם פג'א"ק.

ויאן הצהירה כי לפג'א"ק אין קשרים עם ארצות הברית וישראל, וכי הארגון פתוח למשא ומתן עם כל גורם שיכיר בקיומו של העם הכורדי.

השלטון האיראני רואה בויאן אחת ממנהיגות המיליציות הכורדיות המבוקשות ביותר.

ב-2026 נפגש איתי אנגל עם ויאן במנהרת מסתור בה שהתה וראיין אותה לתוכנית "עובדה" על רקע ההפגנות באיראן.

## הערות שוליים

קטגוריה:נשים כורדיות
קטגוריה:לוחמות
קטגוריה:כורדים איראנים
קטגוריה:ילידות המאה ה-20
רעידות אדמה בננקאי

[ממוזער|אזורי קרע (סגמנטים) ב[אזור המגה-דחף של ננקאי, המציגים את שמות הסגמנטים שהם השמות של רעידות האדמה המתאימות לכל סגמנט.]]
**רעידות אדמה בננקאי** (ביפנית: **南海地震**, ננקאי ג'ישין; ובאנגלית: **Nankai earthquakes**) הן רעידות אדמה מגה-דחף המשפיעות על אזור ננקאידו  - מעגל הים הדרומי - של יפן, ממערב לאזור טונאנקאי (הים הדרום-מזרחי) ואזור טוקאי  - הים המזרחי -, והן נגרמות על ידי קרעים באזור ננקאי עם תקופת חזרה של 100 עד 200 שנים. אזור ננקאי לאורך שקע ננקאי הוא חלק מהסגמנטים של אזור המגה-דחף של ננקאי והמערבי שבהם, ומסומן במפות כבעל סגמנטים A ו-B. ממזרח לסגמנטים אלה, נמצאים 2 סגמנטים של אזור טוננקאי שמסומנים כ-C ו-D, ועוד מזרחה מהם סגמנט אחד של אזור טוקאי  המסומן כ-E.

## היסטוריה
פרק זה יפרט את רעידות האדמה ההיסטוריות של ננקאי. חלק מאלה התרחשו במקביל לרעידות אדמה באזור טוננקאי או טוקאי, או בעקבות רעידות אדמה באזורים הללו, ורעידת האדמה של Meiō Nankaidō משנת 1498 , ייתכן והייתה מעורבת גם באזור ננקאי. הרעידות ההיסטוריות באזור ננקאי היו כדלקמן:
* רעידת האדמה של Hakuho Nankai בשנת 684 
* רעידת האדמה של נינה ננקאי בשנת 887
* רעידת האדמה של קוֹוָוה ננקאידו בשנת 1099
* רעידת האדמה של Shōhei ננקאידו בשנת 1361 
* רעידת האדמה של Keichō ננקאידו בשנת 1605  שפעלה גם על סגמנטים D ו-C של טוננקאי בנוסף לסגמנטים A ו-B של אזור ננקאי
* רעידת האדמה של Hōei משנת 1707  שפעלה על כל הסגמנטים של אזור המגה-דחף של ננקאי, היינו על סגמנטים A+B+C+D+E
* רעידת האדמה של Ansei-Nankai בשנת 1854  ובעקבות רעידת האדמה של Ansei-Tōkai ב-1854  ביום הקודם
* רעידת האדמה של ננקאידו  ובעקבות רעידת אדמה בטוננקאי בשנת 1944 

## הסיכון הסייסמי
קיימת הסתברות גבוהה (סכנה סייסמית) לרעידת אדמה מגה דחף במאה ה-21 ובמיוחד במקטעים A ו/או B. שכן האחרונה שבהן הייתה רעידת האדמה בננקאידו בשנת 1946. לאלה פוטנציאל הרסני גבוה, ולכן הן מהוות תרחיש להכנה לרעידות אדמה. אלו הן סוג של רעידות אדמה מגה דחף ננקאי, המתרחשות לעיתים קרובות בשילוב עם, או לאחר, קרע במקטעים C ו/או D (אזור טוננקאי, המניב רעידות אדמה בטוננקאי) ולפעמים מקטע E (אזור טוקאי, המניב רעידות אדמה בטוקאי). הן ידועות גם בשם רעידות אדמה Nankaidō .

ממשלת יפן העריכה נכון את הסיכון הסייסמי לשנת 2012, שמספר ההרוגים מרעידת אדמה גדולה עתידית באזור ננקאי עשוי להגיע ל-323,000 בני אדם, לעומת 298,000 ב-31 במרץ 2025. נכון לינואר 2025, ועדת המחקר לרעידות אדמה ביפן  אמרה כי קיימת הסתברות של 80 אחוז שרעידה במגניטודה של 8.0 עד 9.0 תתרחש לאורך שקע ננקאי בתוך 30 השנים הבאות. בעקבות רעידת האדמה היוגה-נאדה בשנת 2024 ב-8 באוגוסט במגניטודה 7.1 , הסוכנות המטאורולוגית היפנית  אמרה כי ההסתברות ל"רעידת אדמה גדולה" לאורך שקע ננקאי כעת "גבוהה יחסית", והוציאה את הודעתה הראשונה בנושא, אך הבהירה כי היא אינה קרובה.

## ראו גם
* חקר מעמקי הים
* רעידות אדמה בטוננקאי
* רעידות אדמה בטוקאי

## ביאורים

## הערות שוליים

ננקאי
קטגוריה:מדעי כדור הארץ
קטגוריה:רעידות אדמה
קטגוריה:אסונות טבע
קטגוריה:תאוריות גאולוגיות
קטגוריה:ניהול סיכונים
דלתא החלל 9

**דלתא החלל 9** (באנגלית: **Space Delta 9**) היא אחת מיחידות הדלתא המבצעיות של של חיל החלל של ארצות הברית, אשר הוקמה ב־19 ביוני 2020. ואחראית על תחום הלוחמה המסלולית והגנה על נכסים חלליים. משימתה של דלתא 9 היא להכין, להעמיד ולהפעיל כוחות מוקצים ומסופחים לצורך ביצוע משימות הגנה והגנה־אקטיבית (Protect and Defend) בזירה החללית, וכן לספק לדרג המדיני בארצות הברית חלופות תגובה לצורך הרתעה מפני איומים במסלול כדור הארץ, ובהתאם לצורך גם להבסתם. בנוסף, תומכת היחידה בתחום מודעות תחום החלל (Space Domain Awareness) באמצעות אפיון זירת הלחימה בחלל (Battlespace Characterization), ומבצעת ניסויים והדגמות טכנולוגיות במסלול עבור חיל החלל של ארצות הברית.

## ארגון
דלתא 9 כוללת שלוש טייסות סדירות ויחידת משנה מבצעית אחת:
* **טייסת מבצעי החלל הראשונה (1st Space Operations Squadron) –** מבצעת פעולות לאפיון זירת הלחימה בחלל ותומכת במערך מודעות תחום החלל. הטייסת מפעילה בין היתר את לווייני תוכנית Operationally Responsive Space-5 ואת מערכת Geosynchronous Space Situational Awareness Program בהתאם לדרישות מפקד פיקוד החלל של ארצות הברית.
* **טייסת מבצעי החלל השלישית (3rd Space Operations Squadron) –** מבצעת פעולות במסלול כדור הארץ בהתאם לדרישות מפקד United States Space Command.
* **טייסת האימונים הקרביים התשיעית (9th Combat Training Squadron) –** אחראית להבטחת כשירותה המבצעית של דלתא 9 באמצעות הכשרה, פיתוח והצטיידות אנשי מקצוע ללוחמה מסלולית. הטייסת מופקדת על הדרכה, מודיעין, תורת לחימה, אמצעי לחימה ותמיכה מבצעית הנדרשת להפעלת משימות ההגנה וההרתעה במסלול.
* **דלתא 9 – יחידת משנה 1 (Detachment 1) –** מפקחת על הפעלת כלי הטיס החללי הניסויי בואינג X-37, תוכנית ניסויית שמטרתה להדגים טכנולוגיות לפלטפורמה חללית בלתי־מאוישת, רב־פעמית ואמינה לשימוש חיל החלל.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:הכוחות המזוינים של ארצות הברית
הסימפוניה האינטרנטית מס' 1 – "ארואיקה"

**הסימפוניה האינטרנטית מס' 1 – "ארואיקה"** (באנגלית: **"The Internet Symphony No. 1 – "Eroica**) היא יצירה תזמורתית שנכתבה בשנת 2008 על ידי המלחין הסיני טאן דון עבור התזמורת הסימפונית של יוטיוב. זה היה האירוע הראשון מסוגו שבו מוזיקאים מרחבי העולם מנגנים את אותה היצירה באופן וירטואלי דרך האינטרנט, והנגנים הטובים ביותר שנבחרו קובצו לכדי תזמורת סימפונית אינטרנטית שהוצגה ביוטיוב.

בנוסף להגשת ביצוע של הסימפוניה האינטרנטית מס' 1 ("ארואיקה"), מוזיקאים הורשו גם להגיש סרטון של עצמם מנגנים את אחת מהיצירות הנבחרות האחרות. המבצעים הטובים ביותר הוזמנו לנגן בקרנגי הול שבניו יורק ב-15 באפריל 2009, כאשר כל ההוצאות שולמו על ידי יוטיוב. הזוכים נקבעו על פי מרב הקולות שהעניקו משתמשי יוטיוב.

אורך היצירה 4 דקות ו-3 שניות. היצירה הוזמנה על ידי יוטיוב וגוגל, ופורסמה על ידי G. Schirmer Inc. היא בוצעה תחילה על ידי התזמורת הסימפונית של לונדון ב-6 באוקטובר 2008.

באופן לא שגרתי, טאן דון שילב צלחות בלם וחישוקי גלגלים של מכוניות ככלי נגינה נוספים. טאן גם שילב ביצירתו נושא מרכזי מהפרק הראשון של סימפוניה מספר 3 (ארואיקה) של בטהובן.

התזמורת הסינית של הונג קונג יצרה גרסה משלה של היצירה, תוך שימוש בכלי הקשה של האופרה של בייג'ינג ובכלי נגינה סיניים. היא עובדה מחדש על ידי מנצח המשנה של התזמורת, צ'ו הי-צ'יאט, וניצח עליה המנהל האמנותי והמנצח הראשי יאן חווי-צ'אנג בערוץ היוטיוב. הופעת הבכורה החיה של היצירה נערכה בינואר 2010 באולם העירייה של הונג קונג, בניצוחו של טאן דון עצמו.

סרטוני המועמדות ליצירתו של טאן דון נערכו לכדי סרטון "מאשאפ" שהוקרן בבכורה בקרנגי הול ב-15 באפריל, והועלה לערוץ הייעודי של התזמורת ביוטיוב למחרת.

## תזמור
### כלי נשיפה מעץ
* 2 חלילים
* פיקולו
* 2 אבובים
* קרן אנגלית
* 2 קלרינטים
* קלרינט בס 
* 2 בסונים
* קונטרה-בסון

### כלי נשיפה ממתכת
* 4 קרנות יער
* 3 חצוצרות
* 2 טרומבונים
* טרומבון בס
* טובה

### כלי הקשה
* **מערכת כלי הקשה סטנדרטית:** טימפני, תוף סנר , תוף בס , שוט , מרימבה, ויברפון, צ'יימס ומצלתיים.
* **כלים לא קונבנציונליים:** 3 צלחות בלם של מכוניות וחישוקי גלגלים בגדלים שונים, המפיקים צליל מתכתי וחד.

### כלי מיתר
* כינורות
* ויולות
* צ'לואים
* קונטרבסים
* נבל

## קישורים חיצוניים
* הסימפוניה האינטרנטית מס' 1 - "ארואיקה" (בביצוע התזמורת הסימפונית של לונדון בניצוחו של טאן דון), באתר יוטיוב

## הערות שוליים

קטגוריה:יוטיוב
קטגוריה:יצירות במוזיקה קלאסית
קטגוריה:מוזיקה של המאה ה-21
קטגוריה:מוזיקה סינית
קטגוריה:סרטוני יוטיוב