open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
סוכנות החלל הממלכתית של אוקראינה

**סוכנות החלל הממלכתית של אוקראינה** (באוקראינית: **Державне космічне агентство України**, בעבר סוכנות החלל הלאומית **Національне космічне агентство**) היא הגוף המנחה והמתאם את פעילויות החלל השונות של אוקראינה, ומהווה את הזרוע הממשלתית בנושאי החלל.

## משימות עיקריות
משימותיה הרשמיות העיקריות של הסוכנות הן:
*פיתוח רעיונות בתחום המחקר, שימושים אזרחיים של החלל ולמען אינטרסים של ביטחון לאומי, על פי מדיניות אוקראינה.
*ארגון ופיתוח פעולות אוקראינה בחלל, בהתאם לחוק הבינלאומי, לשיפור ביטחון המולדת ויכולות ההגנה של המדינה.
*ארגון ופיתוח שיתוף הפעולה של אוקראינה עם מדינות וסוכנויות חלל זרות.

## פעילויות בתחום הלוויינות
אוקראינה פעילה בשוק בניית הלוויינים, ומציעה ללקוחות זרים מספר פלטפורמות עיקריות של לוויינים, בהם לווייני תקשורת גבוהי מסלול ומגוון לוויינים למסלול נמוך, כולל לווייני תצפית. הלוויין המצרי איג'יפטסאט 1 פותח ונבנה על ידי חברת יוז'נוי האוקראינית.

ביחד עם רוסיה הוקם מיזם משותף להמשך שיגורים של לוויינים מסדרה אוקיאן שפותחה בתקופת אוקראינה הסובייטית.

## פעילויות בתחום המשגרים
חלק ממשרדי התכנון הסובייטיים שעסקו בתחום המשגרים ממוקמים באוקראינה. כתוצאה מכך, אוקראינה ממשיכה למלא תפקיד חשוב בייצור משגרי חלל, וכן בפיתוח דגמים חדשים של משגרים.

בין המשגרים מתוצרת אוקראינה ניתן למנות את המשגרים הבאים:
* ציקלון (מספר תת-דגמים)
* זניט (מספר דגמים) - מופעל במיזמי Sea Launch ו-Land Launch
* דנייפר (משגר לוויינים כבד)
* מאיאק

## תוכניות חלל מאוישות
קוסמונאוטים אוקראינים טסו לחלל במשך השנים כחלק מתוכנית החלל של ברית המועצות. לאחר התפרקות ברית המועצות הוחלט להמשיך את תוכנית החלל המאוישת של המדינה, ואסטרונאוט אוקראיני ראשון לאחר התקופה הסובייטית טס לחלל בשנת 1997, במשימת החלל האמריקנית STS-87.
## שיתוף פעולה בינלאומי
ב־9 באוקטובר 2015, סוכנות החלל הממלכתית של אוקראינה השעתה את שיתוף הפעולה עם רוסיה ברמה הבין-ממשלתית, תוך המשך עבודה על פרויקטים של שיתוף פעולה בינלאומיים.

ב-13 בנובמבר 2020 חתמה סוכנות החלל הממלכתית של אוקראינה על הסכם במסגרת תוכנית ארטמיס של נאס"א על עקרונות שיתוף הפעולה בחקר אזרחי ושימוש בירח, מאדים, שביטים ואסטרואידים למטרות שלום.

## ראשי הסוכנות
### מנכ"לי סוכנות החלל הלאומית
*וולודימיר הורבולין (1992 - 1994)
*אנדריי ז'לקו-טיטארנקו (1994 - 1995)
*אולכסנדר נהודה (1995 - 2005)
*יורי אלכסייב (2005 - 2009; 2010)

### ראשי סוכנות החלל הממלכתית
* יורי אלכסייב (2010 - 2014)
* אולכסנדר הולוב (2014 - 2015)
* אולג אורוסקי (2015)
* ליובומיר סבאדוש (2015 - 2016)
* אולכסנדר הולוב (2016)
* יורי רדצ'נקו (2016)
* פאבלו דגטיארנקו (2017 - 2019)
* ולדימיר מיחייב (2019 - 2020)
* ולדימיר אוסוב (2020)
* מיכאיל לב (2020 - 2021)
* ולדימיר מיחייב (2021)
* ולדימיר טפטאי (2021 - ואילך)

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר סוכנות החלל הלאומית של אוקראינה (אנגלית/רוסית/אוקראינית)
* מאמר על תוכנית החלל האוקראינית מאת Moscow Defense Brief (אנגלית)

אוקראינה
קטגוריה:אוקראינה: מדע וטכנולוגיה
קטגוריה:אוקראינה: תעופה
מרוקו הספרדית

**מרוקו הספרדית** (בערבית: **المغرب الإسباني**; בספרדית: **Protectorado español de Marruecos**) הייתה מדינת חסות ספרדית שכללה שטחים במרוקו של ימינו, בשנים 1912–1956.

## היסטוריה
האחיזה הספרדית במרוקו החלה ב-1497, עם כיבושה של העיר מלייה. ב-1580 נכבשה העיר סאוטה מידי פורטוגל.

### הסכם פס והקמת מדינת החסות
שמאל|ממוזער|250px|חלוקת מרוקו לפי הסכם פס
ממוזער|250x250px|השטחים הספרדיים בצפון מרוקו
בהסכם פס, שנחתם ב-30 במרץ 1912 בין ספרד לצרפת, הפכה מרוקו למדינת חסות צרפתית, וחלקים ממנה עברו לשליטת ספרד: צפון מרוקו, שעם מסירתה נוצר רצף טריטוריאלי בין מלייה לסאוטה; נמסרה לספרדים רצועת טרפאיה – החלק הדרומי ביותר של מרוקו, שגבל במושבה סהרה הספרדית; וכן מובלעת איפני שבדרום, שנוהלה כמושבה ולא הייתה חלק ממדינת החסות הספרדית. העיר טנג'יר נקבעה כאזור בינלאומי, אך הספרדים ניצלו את חולשת הצרפתים במלחמת העולם השנייה והשתלטו עליה ב-14 ביוני 1940. מדינת החסות לא כללה את סאוטה ומלייה, שנחשבו בעיני הספרדים לחלק מספרד גופא. הבירה שכנה בתטואן.

### השליטה הספרדית
ב-1921 השתלט מנהיג הגרילה עבד אל כרים על חלק מהטריטוריות הספרדיות בצפון, והקים את רפובליקת ריף. הספרדים, בהנהגת רב-סרן פרנסיסקו פרנקו הצליחו להשתלט מחדש על האזור בסיוע צרפת, שחששה מהתקדים, ב-1926.

לאחר עלייתו של פרנקו, נהנתה מדינת החסות מחופש פוליטי יחסי לעומת ספרד, בשל העובדה שהחיילים המוסלמים ששירתו בה היו נאמנים לו, עוד מהתקופה בה שימש כמפקד כוחות הצבא הספרדי באזור. בין היתר, הותרה הקמת מפלגות, והעיתונות המרוקאית הלאומנית יכלה למתוח ביקורת על השלטון הספרדי ללא חשש.

### לאחר עצמאות מרוקו
עם הכרזת העצמאות של מרוקו הצרפתית ב-1956, נסוגה גם ספרד מהשטחים שהחזיקה, אך המשיכה לשלוט בסאוטה, במלייה, ברצועת טרפאיה ובאיפני. ב-1958 נאלצה ספרד לסגת גם מרצועת טרפאיה, לאחר התקפות ממושכות של צבא השחרור המרוקאי, שזכה לגיבוי שקט משלטונות מרוקו. ב-1969 נסוגה גם מאיפני.

הערים סאוטה ומלייה נותרו בשליטת ספרד עד היום (2026), אף שמרוקו תובעת את נסיגת ספרד גם מהן, בהצביעה על הזהות בין טענותיה לטענות ספרד לגבי גיברלטר. ספרד, מצידה, טוענת כי השלטון המוסלמי בעיר במהלך ההיסטוריה היה קצר יחסית, ולפיכך אין לתביעה המרוקאית בסיס. בשנים האחרונות גבר זרם המהגרים האפריקאים שמנסים להסתנן לאירופה דרך המובלעות. כתוצאה מכך, הקימו שלטונות ספרד גדרות הפרדה סביב שטחיה.

## ערים במרוקו הספרדית
* אלקסרכיביר (בספרדית Alcazarquivir בערבית القصر الكبير Al-Qaṣr Al-Kabīr)
* ארסילה (בספרדית Arcila בערבית أصيلة Aṣīla)
* טנג'יר
* לרצ'ה (בספרדית Larache בערבית العرائش Al-´Araish)
* מלייה
* סאוטה
* תטואן - בירת מרוקו הספרדית

## ראו גם
* הסהרה הספרדית
*סאוטה
* מלייה
* איפני
* צבא אפריקה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מרוקו: היסטוריה
קטגוריה:מרוקו: גאוגרפיה
קטגוריה:צפון אפריקה
קטגוריה:אפריקה: מושבות ספרדיות לשעבר
קטגוריה:מדינות חסות לשעבר
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1912
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהתפרקו ב-1956
קרוטונים

**קרוטונים** (על פי האקדמיה ללשון העברית: **צְנִימוֹנִים**) הם קוביות לחם מטוגנות ומתובלות המוספות לסלט (כגון סלט קיסר) או מרקים. מקור המילה "קרוטון" הוא במילה האנגלית: **Crouton**, שמקורה בצרפתית: **Croûte** (החלק הקשה של הלחם).

הקרוטונים משמשים להוספת טעם או תזונה לסלטים ומרקים ולעיתים גם כחטיף.

קרוטונים מוכנים על ידי חיתוך לחם לקוביות, טיגונם בחמאה או בשמן צמחי, או אפייתם בתנור לאחר שהוזלפו עליהם שמן זית ותבלינים.

הקרוטונים שמשו כדרך לחסכון ולשימוש בלחם ישן.

## ראו גם
*פירורי לחם
*שקדי מרק

## קישורים חיצוניים

* מתכון לקרוטונים דלי שומן

## הערות שוליים

קטגוריה:חומרי גלם (מזון)
קטגוריה:לחם
סוכנות החלל הקנדית

**סוכנות החלל הקנדית** (באנגלית: **The Canadian Space Agency** ובקיצור **CSA**, בצרפתית: **l'Agence spatiale canadienne** ובקיצור **ASC**) הוקמה על ידי ממשלת קנדה בשנת 1989. נשיא סוכנות החלל הקנדית כפוף לשר התעשייה של קנדה. המשימה הרשמית של הסוכנות (מופיעה במסמכי היסוד שלה): קידום יישומי חלל למטרות שלום, פיתוח הידע החללי באמצעות המדע, ודאגה לכך שפעילויות החלל המבוצעות על ידי הסוכנות יתרמו לרווחתם החברתית והכלכלית של אזרחי קנדה.

## תוכניות החלל של קנדה
קנדה החליטה לא לעסוק בשיגורים לחלל באמצעות משגרים מפיתוח עצמי. כתוצאה מהחלטה זו, ומשיתוף פעולה הדוק עם ארצות הברית בתחום השיגור לחלל, הופנו משאבים ניכרים לתחומי פעילות אחרים, כולל פיתוח לוויינים ומערכות רובוטיקה ליישומי חלל (ובהן הזרוע המכנית המותקנת במעבורת החלל האמריקנית, וגרסה מוגדלת ומשוכללת שלה, המותקנת בתחנת החלל הבינלאומית).

## משימות חלל מאוישות

אסטרונאוטים קנדים השתתפו עד כה ב-14 משימות חלל מאוישות של מעבורות חלל של ארצות הברית ו-2 משימות במסגרת התוכנית הרוסית. ג'ני סידיי עובדת עתה קורס הכשרה (נכון ל-2020).

## לוויינים קנדיים

בנוסף, שוגרו מספר לווייני תקשורת של חברת Telesat. ביניהם 13 לוויינים מסוג אניק (Anik), ששלושה מהם עדיין בשימוש. חברת Bell ExpressVu משתמש בשלושה לווייני נימיק (Nimiq) ובלוויין M-Sat 1 אותו שיגרה באפריל 1996.

## קישורים חיצוניים

* 
* האתר הרשמי של הסוכנות (צרפתית/אנגלית)
* קנדה בחלל, אתר לימודי (צרפתית/אנגלית)
* החוק שיסד את הסוכנות 
* 

קנדה
קטגוריה:קנדה: ארגונים
קטגוריה:קנדה: מדע וטכנולוגיה
קטגוריה:קנדה: תעופה
פליסקה

שמאל|ממוזער|250px|פליסקה עתיקה
**פּלִיסְקָה** (בבולגרית **Плиска**) הייתה בירתה הראשונה של האימפריה הבולגרית הראשונה, בין השנים 681 ל-893 ועיר הבירה הראשונה של ישות מדינית כלשהי בבולגריה. כיום זהו שמו של כפר, השוכן ליד חורבות העיר העתיקה ובו מתגוררים 1,124 נפש.

## תולדותיה של העיר
על פי הרשומות הבולגריות, קבע החאן אספרוך את פליסקה כבירת ממלכת בולגריה בשנת 681. פליסקה עצמה הוקפה בחפיר וסביב העיר נבנו ביצורים שהקיפו שטח של 23 קמ"ר. עובי החומה הפנימית היה 2.5 מטר וגובהה 12 מטר.

הביזנטים בזזו את פליסקה בשנת 809. שנתיים אחר כך, בשנת 811, החאן קרום הביס צבא של 70,000 חילים ביזנטיים בקרב פליסקה. יורשו של קרום, החאן אומורטאג "הבנאי" חתם על הסכם שלום עם הביזנטים ושיקם את העיר. בשנת 886 החאן בוריס הראשון הקים את , בראשו עמד נאום ובו פיתחו את האלפבית קירילי.

ב-892 הנהיג ולדימיר, בנו של בוריס הראשון, התקוממות פאגאנית כנגד התפשטות הנצרות, אולם הובס והודח. סימאון הראשון, בן נוסף של בוריס הראשון אשר קיבל את המלוכה אחריו, העביר את בירת ממלכת בולגריה לפרסלב. כתוצאה מכך פליסקה התנוונה במהלך המאה ה-10.

פליסקה נהרסה על ידי הרוסים בשנת 969, ועל ידי הביזנטים בשנת 972. אחרי מלחמת העולם השנייה הוכרזו חורבות פליסקה כשמורה ארכאולוגית לאומית.

ב-1961 התגלה ממצא ארכאולוגי מיוחד המכונה "שושנת פליסקה" (או: "הרוזטה של פליסקה") - חפץ עשוי ברונזה, המתוארך למאה ה-8 או ה-9 לספירה, ועליו חקוקים סימנים קדומים. הממצא אומץ כסמל העיר על ידי תושביה, והם נוהגים לקיים חגיגה שנתית לכבודו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:האימפריה הבולגרית הראשונה
קטגוריה:ערים עתיקות שנהרסו
קטגוריה:ערי מחוז שומן
פירורי לחם

ממוזער|שמאל|250px|פירורי לחם
[שמאל|ממוזער|250px|[שניצל וינאי המצופה פירורי לחם]]
**פירורי לחם** הם פירורים של לחם אשר יובשו (בשמש או באמצעות אפייה) ומשמשים כמוצר גלם המשמש להכנת מאכלים שונים. פירורי הלחם משמשים להכנת בסיס לפשטידות, לקסרולים ולמאפים שונים, או לציפוי מאכלים שונים (כגון שניצלים), וכן למילוי בשרים (בעיקר מילוי בשר עוף) ולהסמכת מרקים.

פירורי לחם מיוצרים מלחם יבש ביותר אשר גורר. ייבוש הלחם מתבצע על ידי הנחתו לזמן רב באוויר יבש או בתנור אפייה, על מנת להוציא מן הלחם את הרטיבות שבו (וזאת על מנת למנוע עיפוש הלחם). לאחר ייבוש הלחם הוא מרוסק במעבד מזון או מגורר במגררת.

גרסה יפנית של פירורי לחם - "פּנְקו", הפכה פופולרית במערב בשנות האלפיים. פנקו הם פירורי לחם גדולים יותר ואווריריים יותר מהמקובל במערב. ניתן להשתמש בהם לאותם מאכלים העושים שימוש בפירורי לחם רגילים.

## בספרות
* פירורי לחם משמשים בסיפור העם הנזל וגרטל שאומץ על ידי האחים גרים כניסיון של הנזל וגרטל למצוא את דרכם ביער באמצעות פירורי הלחם שפוזרו. בסיפור אוכלות הציפורים את פירורי הלחם והילדים לא מוצאים את דרכם חזרה אל ביתם.

* בספר הילדים "אל תדאגי רותי" מאת דויד גרוסמן מוצגים פרורי הלחם שעל השניצל בספר כמזון מועדף לאריות.

## בעולם האינטרנט
בתכנות הושאל מאגדת "הנזל וגרטל" רעיון פירורי הלחם כסימני דרך, ומשמש כשמו של אפיון הניתן ליישום בדפי אינטרנט, בדרך כלל בראש הדף: שמות הדפים (פירורי הלחם המטפוריים) מוצגים בשורה, כשביניהם חיצים המציגים את ההיררכיה של הדפים באתר. אפיון זה מאפשר למשתמש דרך מהירה לחזור מדף פנימי לדפים שהוגדרו מעליו בהיררכיית האתר.

## ראו גם
*קרוטונים
*שקדי מרק
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:לחם
קטגוריה:חומרי גלם (מזון)
גנאש

[ממוזער|250px|[טראפלס העשויים מגנאש]]
**גַנַאש** או **גַאנַאש** (בצרפתית: **Ganache**; מילולית: "טיפש") הוא תערובת של שמנת מתוקה ושוקולד מריר או חלב או לבן המשמשת לעיטור, למילוי, הקצפה וזיגוג מיני מאפה (בעיקר עוגות ועוגיות, אך גם למילוי פטיפורים ולהכנת טראפלס).

הגנאש הומצא בפריז בשנות ה-50 של המאה ה-19.

**הגנאש הקלאסי** מיוצר על ידי הרתחת שמנת עתירת שומן וערבובה עם שוקולד מריר קצוץ או מגורר. מערבבים את השוקולד עם השמנת הרותחת עד להמסתו וליצירת קרם אחיד. מעשירים את הגנאש בליקרים או בחומרי טעם כגון תמצית רום או וניל.

**הגנאש המודרני** דומה בצורת הכנתו לגנאש הקלאסי, אך שונה במרכיביו. בגנאש המודרני מחליפים את השמנת או מוסיפים לה נוזל שומני אחר, כגון נפאז', או מיץ פרי. השוקולד נשאר מריר או מוחלף בשוקולד לבן או חלב. לגנאש המודרני מוסיפים בדרך כלל תוספות טעם כדי להעשיר את הגנאש כמו פירות, מקל וניל, פירורי עוגיות, ועוד.

היחס בין חומרי הגנאש משתנה ממתכון למתכון. נהוג כי היחס בין השוקולד לשמנת הוא יחס 1:1, אולם לצורך הכנת טראפל היחס הוא 2:1 (דהיינו, שתי מנות שוקולד למנת שמנת), ולצורך הכנת עיטור לעוגות היחס הוא 3:1.

גלידת חורף ההונגרית מיוצרת עם מילוי גנאש.
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שוקולד
קטגוריה:המטבח הצרפתי
קטגוריה:מילים וביטויים בצרפתית
קטגוריה:קרמים
Oh My Goddess!

**** (ביפנית: **ああっ女神さまっ** וברומאג'י: **Aa! Megami-sama**) הוא כותר מאנגה ואנימה המשויך לז'אנר הסיינן והמאהו שוג'ו. המאנגה נכתבה על ידי **קוסוקה פוג'ישימה**, הסדרה נכתבה במקור כקומדיה-רומנטית אך במשך הזמן נוספו לה קרבות ואקשן עם דגש על האספקטים המיסטיים בסדרה. הגיליון הראשון של המאנגה יצא ב-25 באוגוסט 1988 ועדיין מודפס כיום, עם יותר מ-34 גיליונות קיימים. המאנגה גם התפתחה לשלוש סדרות אנימה (אחת מהם יצא כ-OVA) שאחת מהם עדיין רצה, וסרט באורך מלא.

## תקציר העלילה
המאנגה מספרת את סיפורו של **קיישי מוריסאטו**, שבגלל טוב ליבו נבחר על ידי מחשב גן העדן, יגדראסיל (Yggdrasil) לקבל משאלה אחת. האלה (Goddess) **בלדנדי** נשלחה לכדור הארץ כדי להסביר לקיישי על המשאלה שקיבל, שיוכל בעזרתה לבקש כל דבר שירצה. לקיישי בהתחלה יש הסתייגויות לגבי בלדנדי וחושב שהיא סוג של מתיחה אך במהרה לומד על האותנטיות של המפגש ביניהם וגם על כך שבלדנדי היא האדם היחידי שמבינה ומעריכה את קיישי ולכך משתמש במשאלתו כדי לבקש מבלדנדי להישאר עמו לנצח. הסדרה עוקבת אחרי מערכת היחסים שלהם והתקרבותם אחד לשני.

## הדמויות הראשיות
* **קייצ'י מוריסאטו**: סטודנט בן 21 אשר לומד במוסד הטכנולוגי של נקומי, קייצ'י נבחר על ידי מחשב השמיים לקבל משאלה והאלה בלדנדי נשלחה לחדר המעונות של קייצ'י כדי לספר לו על המשאלה, קייצ'י בהתחלה חושב שזוהי מתיחה שנעשתה על ידי חבריו למעונות משום חוסר המזל שלו עם נשים, קייצ'י במהרה מבין את אמינותה של בלדנדי ולכן מבקש ממנה שתישאר עמו. קייצ'י הוא גם מכונאי ונהג מרוצים מוכשר.
* **בלדנדי**: אלה רמה ראשונה ואחת משלוש האלות של גן העדן תתבקש על ידי קייצ'י להישאר לצידו. בלדנדי היא אלה טובת לב, סובלנית ואדיבה, יכולה להרגיש את רגשותיהם של אחרים ובעלת כוח קסם רב.
* **אורד**: אלה רמה שנייה ואחותה המבוגרת והאלה השנייה שהופיעה לקיישי. האלה בעלת כוחות הקסם החזקים ביותר מבין השלושה. היא יכלה להפוך להיות אלה רמה ראשונה עם אלמלא נטיותיה לשקר ואלמלא אנוכיותה. אורד, בניגוד לאחותה בלדנדי יכולה להיות עקשנית ודי אימפולסיבית אך גם מאוד מסורה לכל מה שהיא עושה.
* **סקולד**: אלה רמה שנייה ואחותה הקטנה של בלדנדי, היא האלה השלישית שהופיעה לקיישי. סקולד נטולת כוחות קסם, אך מפצה בכך בחוש האלתור שלה ובחוכמתה הרבה. סקולד נוטה לגונן על בלדנדי לרוב, ואף חוששת שמערכת היחסים בינה לבין קייצ'י תרחיק את בלדנדי ממנה, לכן היא מנסה להגביל את יחסיהם בכל הזדמנות.

## קישורים חיצוניים

* 
* האתר הרשמי של הסדרה - ביפנית
* OMGWiki - אתר ויקי על הסדרה.
* imdb

קטגוריה:סדרות אנימה
קטגוריה:סדרות מאנגה
קטגוריה:סדרות אנימה משנות ה-1990
קטגוריה:סיינן
משרד האו"ם לענייני החלל החיצון

**משרד האו"ם לענייני החלל החיצון** ( באנגלית: The **United Nations Office for Outer Space Affairs**, בראשי תיבות: **UNOOSA**) הוא הגוף המרכז את פעילויות האומות המאוחדות לקידום חקר החלל למטרות שלום, שיתוף פעולה בינלאומי בנושאי חלל, ומרכז את פעילותה של הוועדה לשימוש בחלל למטרות שלום (COPUOS).

## פעילויות עיקריות
משרד האו"ם לענייני החלל החיצון הוא הגוף המרכזי של האו"ם העוסק במגוון נושאי החלל החיצון, ובהם יישומי חלל לפתרון בעיות סביבתיות על כדור הארץ, סיוע למדינות מתפתחות, הגדלת המודעות לשימושי חלל למטרות שלום והשתדלות להקים משטרי ביטחון למניעת יישומי חלל צבאיים בעלי אופי התקפי. משרד האו"ם לענייני החלל החיצון יזם את הליך רישומם של לוויינים המקיפים את כדור הארץ, וכל המדינות המשגרות לוויינים מתבקשות להודיע על שיגורם מראש ולספק נתונים אודותיהם. מרבית המדינות נוהגות כך. בראש המשרד עומדת האסטרופיזיקאית המלזית מזלן עותמן.

## הוועדה לשימוש בחלל למטרות שלום
ועדה זו הוקמה על פי החלטת העצרת הכללית של האו"ם בשנת 1959. כיום משולבת ועדה זו בפעילויות משרד האו"ם לענייני החלל החיצון. 67 מדינות חברות בוועדה זו כיום. ועדה זו עוסקת בהיבטים שונים של הפעילות האנושית בחלל למטרות שלום, ולה שתי ועדות משנה:
*הוועדה המדעית והטכנית
*הוועדה המשפטית
מדי שנה בפברואר מתכנסות הוועדות לשם קבלת דו"חות על פעילות השנה הקודמת ולשם דיון על הצעות החלטה ופעילויות לשנה העוקבת.

## כנסים של האו"ם בנושאי חלל
מעת לעת מקיים המשרד אירועים בינלאומיים במקומות שונים, הכוללים התכנסות של אנשי מדע וחברה, לשם דיון בסוגיות העומדות על הפרק, כגון שיפור איכות החיים של תושבי כדור הארץ באמצעות חקר החלל, סיוע למדינות מתפתחות, ניסיון להגיע להסכמות בדבר שימושים צבאיים של החלל ונושאים נוספים. הכנס הגדול ביותר שמאורגן על ידי האו"ם בתחום החלל קרוי UNISPACE, והוא נערך בווינה. עד כה התקיימו שלושה כינוסים במסגרת זו, ובהם נטלו חלק נציגי סוכנויות החלל מרוב המדינות החברות באו"ם.

## דו"חות של האו"ם בנושאי חלל
משרד האו"ם לענייני החלל החיצון מפרסם מאמרים, מחקרים, דו"חות ומסמכי מדיניות בתחומים שונים הקשורים לחקר החלל. ניתן להוריד את פרסומי המשרד מאתר האינטרנט שלו. בין היתר ניתן למצוא את אמנות האו"ם הקשורות לתחום החלל, ובראשם אמנת היסוד המסדירה את פעילות האדם בחלל - אמנת החלל החיצון משנת 1967.

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר OOSA

קטגוריה:ארגונים המסונפים לאו"ם
או"ם
קטגוריה:חיים מחוץ לכדור הארץ
מרק בצל

שמאל|ממוזער|275px|מרק בצל צרפתי
**מרק בצל** (בצרפתית: **Soupe à l'oignon gratinée**) הוא אחד המרקים המזוהים כיום עם המטבח הצרפתי. מרק זה מתבסס בעיקר על הרבה בצלים, ומוגש בדרך כלל עם קרוטונים וגבינת גרויר.

## רקע
מקורו של מרק הבצל עוד בתקופה הרומית, אז שימש בעיקר כמזון של עניים, וזאת בשל המחיר הזול של הבצלים לאורך ההיסטוריה. הגרסה המודרנית של המרק מקורה בצרפת במאה ה-17, והיא כוללת פרוסות בצל בקרמל, קרוטונים וגבינה מוקרמת (מקובל להשתמש בגבינת גרוייר).

טעם המרק מתבסס על הליך הקרמליזציה של הבצלים, המטוגנים בשמן בחום נמוך עד שהסוכר הטבעי שבהם נמס. יש המוסיפים למרק קוניאק או שרי על מנת לחזק את טעם הבצלים.

המרק מוגש עם קרוטונים וגבינה מוקרמת, או עם בצק עלים הנמתח על קערת המרק ונאפה בתנור.

על פי המסורת, המרק הומצא על ידי מלך צרפת (לואי ה-14 או לואי ה-15): כאשר חש רעב, והטבח שלו גילה כי בבקתת הציד שלו ישנם רק בצלים, חמאה ושמפניה, הוא הורה לטבח שלו להכין מהם מרק. עם זאת, אין הוכחה למסורת זו.

במרוצת השנים התווספו למרק הבצל הצרפתי המסורתי גרסאות רבות. מתכונים שונים מדגישים חומרי גלם ופרקטיקות שונות. במטרה לקבל טעמים ומרקמים האופייניים למרק זה יש צורך בזמן השחמה ארוך על אש נמוכה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

בצל
בצל
קטגוריה:מאכלי בצל
קיאניט

__NOTOC__

**קיאניט** (**Kyanite**; מיוונית: **Κυανίτης** ("קיאנוֹס", כחול); נקרא גם: **דיסתן** (disthene), **מונקרודיט** (munkrudite), **סיאניט** (cyanite) ו**ראאטיציט** (rhaeticite)) הוא מינרל נזוסיליקטי - (סיליקטים במבנה בצורת איים) שצבעו בדרך כלל כחול, הנפוץ בפגמטיטים או בסלעי יסוד עשירים באלומיניום שעברו התמרה. קיאניט הוא מינרל אינדקס לפאצייס (Facies צורת הופעה של סלע ("פרצוף") שממנו ניתן ללמוד על תהליך היווצרותו) מסוג פאצייס צפחות כחולות של סלעים מותמרים.

הקיאניט הוא חבר בסדרה של מינרלים אלומוסילקטיים הקרויה קבוצת הסילימניט. קיאניט ניחן באנאיזוטרופיות (תלות בכיוון, ההפך מאיזוטרופיות) חזקה, וקשיותו על פי סולם מוס משתנה בהתאם לכיוון הקריסטלוגרפי. תכונה זו אמנם קיימת ברוב המינרלים, אך בקיאניט היא בולטת במיוחד ונחשבת למאפיין מזהה. תכונה מעניינת נוספת של הקיאניט היא שבטמפרטורה גבוהה הוא עובר התפשטות בלתי הפיכה.

המקומות הבולטים בהם ניתן למצוא קיאניט כוללים את: רוסיה, הודו, שווייץ, קניה, סרביה וארצות הברית (בצפון קרולינה, ובג'ורג'יה).

## שימושים
השימושים העיקריים בקיאניט הם לייצור חומרים חסיני אש ומוצרי קרמיקה כולל אביזרי שרברבות וכלים מפורצלן, מבודדים חשמליים וחומרי ליטוש. בקיאניט נעשה שימוש גם כאבן חן אם־כי שימוש זה מוגבל בשל תכונת האנאיזוטרופיות והפצילות המושלמת במישור האורך.

## זיהוי המינרל

הצבע הכחול והגבישים העמודיים המוארכים של הקיאניט הם בדרך כלל סימן ראשון לזיהוי המינרל. מינרלים נלווים מסייעים בזיהוי גם כן, בייחוד נוכחות של פולימורפים של סטאורוליט המופיע בדרך כלל יחד עם קיאניט. עם זאת, המאפיין המועיל ביותר לזיהוי הקיאניט הוא תכונת האנאיזוטרופיות שלו. המפתח לזיהוי קיאניט הוא אם לדגימה מסוימת יש קשיות אחת בכיוון אחד וקשיות אחרת בניצב לה.

## קישורים חיצוניים

* אתר WebMineral
* אתר Mindat
* אתר Mineral Galleries
* 

קטגוריה:נזוסיליקטים
קטגוריה:מינרלים סיליקטיים
קטגוריה:מינרלים יוצרי סלעים
קטגוריה:מינרלים
המרה פונמית-גרפמית

**המרה פונמית-גרפמית** היא התהליך הקוגניטיבי הכרוך בהמרת קלט פונולוגי (נשמע) לפלט אורתוגרפי (כתוב).

## חשיבות
יכולת המרה פונמית-גרפמית חיונית לצורך השימוש בשפה הכתובה עבור שפות בהן מערכת הכתב מייצגת את צלילי השפה (כמו בשפות המשתמשות בכתב אלפביתי). יכולת זו נדרשת הן לשם ייצוג המילים הדבורות באופן גרפי והן עבור הפענוח של הסימנים הגרפיים לצלילים אותם הם מיצגים בשפה הדבורה.

כשאנו כותבים דבר ששמענו (למשל בזמן הכְתבה), מתרחש במוחנו תהליך מתמיד של קישור בין אופן הגייתן של המילים המוכתבות, הכתיב שלהן ומשמעויותיהן. במינוח בלשני-קוגניטיבי נאמר, שבזמן זה מתחוללים ביחס לכל מורפמה (מילה) תהליכים קוגניטיביים המשדכים בין ייצוגה הפונולוגי (הגייה), ייצוגה האורתוגרפי (כתיב) וערכה הסמנטי (משמעות).

הצורך בהמרה פונמית-גרפמית עבור שימוש בשפה הכתובה הופך אותה לחלק מיכולת האוריינות של האדם. מסיבה זו בכיתות היסוד של בית הספר מוקדש זמן רב לפיתוח יכולת זו בקרב התלמידים.

## סוגי המרה פונמית-גרפמית
בבלשנות הקוגניטיבית נהוג לשער שקיימים מספר אופנים שונים שבהם תהליך ההמרה הפונמית-גרפמית מתרחש (ולבחון השערות אלו בניסויים): 

### המסלול הלקסיקלי
המסלול הלקסיקלי פעיל כשמדובר במילים מוכרות (מילים שכבר מאורכבות בלקסיקון). במהלכו, כל מילה שנקלטה מאותרת בלקסיקון והכתיב שלה נשלף משם: בזכרונו של כותב המילה קיים ייצוג מקובע של הכתיב והוא אינו זקוק לחוקים דקדוקיים כדי לדעת איך לכתוב אותה. מקובל להניח שהמסלול הלקסיקלי תמיד עובר דרך הערך הסמנטי של המילה, כלומר: במשך תהליך ההמרה מההגייה לכתיב תמיד מתרחש שלב ביניים של שיוך הקלט (מה שהוכתב) לערכו הסמנטי (משמעותו). מספר חוקרים מציעים אפשרות של מסלול לקסיקלי פונמי - גרפמי נוסף, אשר בו הקלט הפונולוגי משויך ישירות לייצוג האורתוגרפי בלקסיקון הפלט האורתוגרפי, בלי לעבור דרך השיוך הסמנטי, כלומר: הם מציעים את האפשרות שלעיתים, אם מדובר במילה המוכרת לאדם, הוא עשוי לדעת מה הכתיב של מילה שהוכתבה לו מבלי שהוא יזדקק לשלב של ידיעת משמעות המילה במשך תהליך ההמרה.

המסלול הלקסיקלי לקוי אצל אנשים שיש להם סוג מסוים של דיסגרפיה (המכונה דיסגרפית שטח), סוג מסוים של דיסלקסיה וסוגים שונים של לקויות הקשת האוטיסטית.

### המסלול הסב-לקסיקלי
המסלול הסב-לקסיקלי פעיל כשמדובר במילים שאינן מוכרות לכותב (מילים הקיימות בשפה אך חדשות לו או מילות תפל). מילים כאלו אינן מאורכבות בלקסיקון שלו, ולכן אין הוא יכול להשתמש במסלול הלקסיקלי כדי לדעת מה הכתיב שלהן. במהלך המסלול הסב-לקסיקלי משתמש הכותב בחוקי הדקדוק של שפתו, הכוללים מערכות שיטתיות של חוקי התאמה בין פונמות (יחידות הגייה) וגרפמות (יחידות כתיב - אותיות, ניקוד וכדומה). בהתאם לחוקים אלה הוא מרכיב כתיב הנראה לו סביר.

ישנן עדויות לכך, ששני המסלולים יכולים לתפקד באופן עצמאי זה מזה, שכן גם אם אחד המסלולים נפגם (דבר שמוליד סוגים מסוימים של ליקויים לשוניים - ראו דיסגרפיה), המסלול השני עדיין מסוגל לתפקד. עם זאת קיימות גם עדויות לכך, שבין שני המסלולים גם קיימת אינטראקציה.

## ראו גם
* דיסקרביה (דיסגרפיית החלפת קוֹליוּת)
* מודעות פונולוגית

## קישורים חיצוניים

* Folk J.R.; Rapp B.; Goldrick M. The interaction of lexical and sublexical information in spelling: What's the point?, Cognitive Neuropsychology, 2002, 19, (7), 653-671


## הערות שוליים

קטגוריה:בלשנות
קטגוריה:כתיבה
קטגוריה:פסיכולוגיה קוגניטיבית
דולר איי שלמה

**דולר איי שלמה** (באנגלית: **Solomon Islands dollar**; סימון לפי תקן ISO 4217: **SBD**) הוא ההילך החוקי של איי שלמה החל משנת 1975. מיוצג על ידי הסימן $SI. והוא מחולק ליחדות משנה של 100 סנט.

מטבעות בשימוש: 5, 10, 20 ו-50 סנט וכן מטבעות של דולר אחד. מכיוון שמדינת איי שלמה היא חלק מחבר העמים הבריטי, מוטבע דיוקנה של אליזבת השנייה, מלכת בריטניה, על המטבעות. שטרות בשימוש: 2, 5, 10, 20, 50, 100 דולר

## שערי חליפין

## קישורים חיצוניים
* אתר הבנק המרכזי של איי שלמה

קטגוריה:מטבעות אוקיאניה
קטגוריה:איי שלמה
קטגוריה:מטבעות
נוסחת לוטשי העדשות

נוסחת** לוטשי העדשות** היא נוסחה שפיתח האיטלקי בונאוונטורה קאוואליירי במאה ה־17. הנוסחה מתארת את הקשר בין עוצמת העדשה (התלויה באורך המוקד של העדשה) לבין מקדם השבירה של החומר שממנו עשויה העדשה, עוביה במרכזה ורדיוסי העקמומיות של העדשה. הקשר הוא:
שמאל|ממוזער|350px|שרטוט של עדשה מפזרת ובו הפרמטרים השונים הכלולים בנוסחה
שמאל|ממוזער|350px|סוגי עדשות שונים. מימין לשמאל: דו־קעורה, ישרה־קעורה, מניסקוס, קמורה־קעורה, קמורה־ישרה ודו־קמורה
 D= \frac{1}{f} = \left(\frac{n_1}{n_2}-1\right) \left[ \frac{1}{R_1} + \frac{1}{R_2} + \frac{(n_1-1)d}{n_1 R_1 R_2} \right]

אם עובי העדשה קטן בהרבה מהרדיוסים שלה, ניתן להשתמש בנוסחה המקורבת:

 D=\frac{1}{f}=\left(\frac{n_1}{n_2}-1\right)\left(\frac{1}{R_1}+\frac{1}{R_2}\right)  

כאן D היא עוצמת העדשה בדיופטרים. דיוקה של הנוסחה המקורבת טוב רק עבור עדשות דקות, כלומר עדשות שבהן עובי העדשה קטן לעומת אורך המוקד שלה.

f הוא אורך המוקד של העדשה (חיובי - עדשה מרכזת, שלילי - עדשה מפזרת).

n1  הוא מקדם השבירה של העדשה.

 n2 הוא מקדם השבירה של התווך שבו נמצאת העדשה.

R1  ו־R2  הם רדיוסי העקמומיות של העדשה. R1  הוא רדיוסו של המשטח הקדמי, R2  הוא רדיוסו של המשטח האחורי.

d הוא עוביה של העדשה במרכזה.

כדי לחשב את אורך המוקד (ואת עוצמתה) של העדשה, מציבים בנוסחה את רדיוסי העקמומיות. סימנו של כל רדיוס נקבע כך: אם מרכז הכדור שיוצר את המשטח נמצא מאחורי העדשה, הרדיוס הוא חיובי. אחרת, הוא שלילי. לפיכך, במקרה של עדשה דו קמורה, הרדיוס של המשטח הקדמי הוא חיובי, והרדיוס של המשטח האחורי הוא שלילי. בעדשה דו קעורה, הרדיוס של המשטח הקדמי הוא שלילי, והרדיוס של המשטח האחורי הוא חיובי. וכן הלאה.
הרדיוס של מישור (משטח ישר) הוא אינסוף. קיימת גם גרסה נוספת של הנוסחה, נפוצה פחות, ובה סימן המינוס בנוסחה מוחלף בסימן פלוס, ואז סימני הרדיוסים מוגדרים באופן אחר, ופחות אינטואיטיבי.

כדי להימנע מבלבול בין "קמור" ו"קעור" ניתן לזכור שעדשה דו קמורה צורתה כתפוז.

ישנם מספר סוגים של עדשות מרכזות ומפזרות:

**עדשות מרכזות**:

*עדשה דו־קמורה (עדשה ששני צידיה קמורים): \ R_1>0, R_2
*עדשה קמורה־קעורה (מניסקוס קמור), עדשה שרדיוס העקמומיות של הצד הקמור שלה קטן מרדיוס העקמומיות של הצד הקעור:  \ R_1 0, R_2>0
*עדשה קמורה־ישרה: \ R_1 >0, R_2=\infty

**עדשות מפזרות**:

*עדשה דו־קעורה (עדשה ששני צידיה קעורים): \ R_10
*עדשה קעורה־קמורה (מניסקוס קעור), עדשה שרדיוס העקמומיות של הצד הקעור שלה קטן מרדיוס העקמומיות של הצד הקמור: \ |R_2| > |R_1|, R_1
*עדשה קעורה־ישרה:  \ R_1 

## ראו גם
* חוק סנל
* עקרון פרמה

## קישורים חיצוניים
* דוגמאות כולל שרטוטים של סוגי העדשות השונים

קטגוריה:עדשות
צפון ודרום (מיני-סדרה אמריקאית)

**צפון ודרום** (באנגלית: **North and South**) היא מיני סדרת טלוויזיה אמריקאית אשר הופקה במקור לשידור ברשת ABC האמריקנית בין השנים 1985–1994. הסדרה מבוססת על טרילוגית הרומנים העונה לאותו השם, מאת ג'ון ג'ייקס. עלילת הסדרה עוקבת אחר עלילותיהם של שני חברים, אחד מצפון ארצות הברית והשני מדרום ארצות הברית לפני, במהלך ולאחר מלחמת האזרחים האמריקנית.

בישראל, הסדרה שודרה בערוץ הראשון בסוף שנות השמונים ובתחילת שנות התשעים.

## רקע
הסדרה למעשה מורכבת משלוש מיני סדרות, כל אחת מבוססת על ספר אחר בטרילוגיית הספרים.

הסדרה הראשונה המורכבת משישה פרקים צולמה בשנת 1985, מבוססת על החלק הראשון של טרילוגיית הספרים בשם "צפון ודרום" (משנת 1982) ועוסקת בהתרחשויות עד פרוץ המלחמה.
הסדרה השנייה המורכבת משישה פרקים צולמה בשנת 1986, מבוססת על החלק השני של טרילוגיית הספרים בשם "אהבה ומלחמה" (משנת 1984) ועוסקת בהתרחשויות במהלך מלחמת האזרחים.
הסדרה השלישית המורכבת משלושה פרקים שודרה לראשונה בשנת 1994, מבוססת על החלק השלישי של טרילוגיית הספרים בשם "גן עדן וגהנום" (משנת 1987) ועוסקת בהתרחשויות לאחר המלחמה.

הסדרות עקבו אחר עלילת הספרים בדיוק רב יחסית אף על פי שקיימים שינויים רבים במיוחד בהשוואה לספר השני.

## הדמויות הראשיות
* אורי מיין (מגולם על ידי פטריק סווייזי)
* ג'ורג' האזרד (מגולם על ידי ג'יימס ריד)
* מאדלין פאבריי לאמוטה (מגולמת על ידי לזלי אן דאון)
* קונסטנס פלין האזרד (מגולמת על ידי וונדי קילבורן)
* ברט מיין האזרד (מגולמת על ידי ג'ני פרנסיס)
* אשטון מיין (מגולמת על ידי טרי גרבר)
* ורג'יליה האזרד (מגולמת על ידי קירסטי אלי)
* צ'ארלס מיין (מגולם על ידי לואיס סמית')
* מוד האזר (אינגה סוונסון)

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
קטגוריה:מיני-סדרות טלוויזיה
קטגוריה:מלחמת האזרחים האמריקנית בתרבות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 1985
קטגוריה:ABC: תוכניות וסדרות
קטגוריה:הערוץ הראשון - תוכניות רכש
מבצע בייטאון

**מבצע בייטאון** היה נחיתה אמפיבית של בעלות הברית באיטליה שהתרחשה ב-3 בספטמבר 1943, חלק מפלישת בעלות הברית לאיטליה, במסגרת המערכה האיטלקית, במהלך מלחמת העולם השנייה.

## תכנון
ההתקפה בוצעה על ידי הקורפוס הבריטי ה-13 בפיקודו של לוטננט גנרל מיילס דמפסי, שכלל את דיוויזיית הרגלים הקנדית ה-1 (מייג'ור גנרל גאי סיימונס) ודיוויזיית הרגלים הבריטית ה-5 (מייג'ור-גנרל ג'רארד באקנל). הקורפוס ה-13 היה חלק מהארמייה השמינית הבריטית, בפיקודו של הגנרל ברנרד לו מונטגומרי. הקורפוס ה-13 חצה את מצר מסינה מסיציליה לרג'ו די קלבריה, תוך שהוא מסתייע במטח ארטילריה כבד מסיציליה וחיפוי אווירי של חיל האוויר המדברי שפעל משדות תעופה בסיציליה. הכוונה הייתה לרתק את הכוחות הגרמניים באזור ולהשיג דריסת רגל של בעלות הברית ב"בוהן" של איטליה.  מונטגומרי התנגד למבצע כלא יעיל, והעדיף לתת עדיפות למבצע מפולת שלגים, אך מילא אחר הפקודות והתכונן לבצע אותו בכל זאת. עם זאת, כאשר ספינות נחיתה חיוניות ומשאבי הצי הופנו למבצע ההוא הוא התלונן שוב. 

המפקד הגרמני, גנרל-פלדמרשל אלברט קסלרינג, וצוותו לא האמינו שהנחיתה בקלבריה היא ההתקפה העיקרית של בעלות הברית, לה ציפו בסלרנו, או אולי מצפון לנאפולי, או אפילו ליד רומא. לכן הוא הורה לגנרל חיל השריון טראוגוט הר שפיקד על קורפוס הפאנצר ה-76, כחלק מהארמייה העשירית הגרמנית בפיקודו של גנרל-אוברסט היינריך פון ויטינגהוף, לסגת מהעימותים עם הארמייה השמינית ולדחות אותם על ידי הריסת גשרים ותשתיות אחרות. רגימנט גרמני יחיד הושאר בקצה הדרומי ביותר של איטליה כדי לתמוך בדיוויזיית החוף האיטלקית ה-211 וברגימנט הצנחנים ה-185 "פולגורה".
[שמאל|ממוזער| [תותח 6 ליטראות וזחל"ם M3 מגיעים לחוף מכלי נחיתה ברג'יו, איטליה, 3 בספטמבר 1943.]]

## ביצוע
ההתנגדויות של מונטגומרי הוכחו כנכונות: חיילים גרמנים סירבו להיכנס לקרב והארמייה השמינית לא ריתקה אף אחד מהם. המכשול העיקרי להתקדמות בעלות הברית היה השטח וההריסות הגרמניות.  

ההתנגדות לנחיתות הייתה קלה מאוד, משום שהחיילים הגרמנים המעטים באזור נסוגו במהירות צפונה. החיילים האיטלקיים על החוף, השייכים לדיוויזיות החוף, היו מצוידים בצורה גרועה, מדוכדכים מהמצב הפוליטי ומההפצצות המסיביות של בעלות הברית; הם לא התנגדו לנחיתה. יוצא דופן היה רגימנט הצנחנים ה-185 "נמבו" של דיוויזיית הצנחנים ה-184 "נמבו", שגילה התנגדות נחושה יותר ברכס אספרומונטה, אך בסופו של דבר התגברו עליו ב-8 בספטמבר 1943. במהלך הלחימה, הקנדים הרגו שישה ולקחו 57 שבויים, כשהם סופגים שני קצינים שנהרגו. 

## לאחר מכן
לאחר מבצע בייטאון בוצע מבצע סלפסטיק, עם הדיוויזיה הבריטית המוטסת ה-1 (מייג'ור-גנרל ג'ורג' הופקינסון), ומבצע מפולת שלגים, הנחיתה העיקרית בסלרנו על ידי גורמים מהארמייה החמישית של לוטננט גנרל מארק קלארק. שני המבצעים התרחשו ב-9 בספטמבר, לאחר הכניעה האיטלקית יום קודם לכן. הכניעה סוכמה ב-3 בספטמבר, אך לא הוכרזה בפומבי עד 8 בספטמבר, ולא הייתה לה השפעה ישירה על מבצע בייטאון. 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קרבות זירת דרום ומרכז אירופה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:קרבות איטליה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:קרבות הממלכה המאוחדת במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:קרבות גרמניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:קרבות קנדה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:איטליה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מלחמת העולם השנייה: 1943
קטגוריה:אירופה: פלישות
קטגוריה:הים התיכון במלחמת העולם השנייה
רדימיקס

**תעשיות רדימיקס (ישראל) בע"מ** היא החברה הגדולה בישראל לייצור חומרי גלם ואספקתם לתעשיית הבנייה.
## היסטוריה
החברה הוקמה בשנת 1962 כסניף הישראלי של חברת Ready Mixed Concrete Limited) RMC) הבריטית, בשותפות עם חברת האחים מאיר (שבבעלות האחים משה ומרדכי מאיר). מאז ועד היום שוכנים משרדי החברה ברמת גן. רדימיקס הייתה החברה הראשונה בישראל שסיפקה בטון מוכן והפעילה מערבלי בטון ניידים בישראל, עד אז היה נהוג להכין את הבטון באתר הבנייה. בשנת 1989, חילקו האחים משה ומרדכי מאיר את נכסיהם. משה מאיר קיבל בין השאר את מניות השליטה ב"יצוא חברה להשקעות" שעם עסקיה נמנים בנק ירושלים ו-32% ממניות "רדימיקס". זמן קצר לאחר הפיצול חילק משה מאיר את נכסיו בין שתי בנותיו, כנה ורינה. כנה, קיבלה את מניות השליטה בחברת "יצוא". בשנת 2002 מכרה "יצוא" את חלקה בחברה ל-RMC תמורת 18 מיליון דולר.

בשנת 1990 רכשה "רדימיקס" מחברת "סולל בונה" מחצית מהבעלות בחברת "תעשיית אבן וסיד", ובכך הרחיבה את תחום המוצרים והיקף הפעילויות שלה. בשנת 2008 רכשה את מלוא הבעלות. חברת "אבן וסיד" חולשת על ייצור חצץ, אספלט, בלוקים וסיד.

בשנת 1995, החלה עיריית רעננה במאבק לסגירת מפעל החברה באזור התעשייה בעיר שפעל במשך 25 שנים, במטרה להפוך את האזור למתחם היי-טק ומסחר. העירייה שינתה רטרואקטיבית את תוכנית המתאר, לפיה יהיו אסורים השימושים הבאים באזור התעשייה: ייצור בטון, טיט, זפת, סיד, בלוקים וגומי. החברה החלה במאבק משפטי שהגיע עד בית המשפט העליון אך הפסידה בו ולבסוף סגרה את המפעל ומכרה את המגרש בו הוא פעל.

בשנת 1996, נכנסת החברה לפעילות של ייצור מוצרי בטון לענף התשתיות התת-קרקעיות על ידי רכישת מפעל למוצרי בטון באשדוד. בשנת 2000, רכשה את חברת "בר בטון" מחברת הבנייה א.צ.ברנוביץ' תמורת 11.5 מיליון דולר.

במרץ 2005 הושלמה עסקת רכישת חברת האם דאז "RMC" על ידי חברת "CEMEX" המקסיקנית, חברה גלובלית המייצרת ומשווקת חומרי בנייה ביותר מ-50 מדינות, היא חברת מוצרי בנייה השנייה בגודלה בעולם והמובילה בתחום הבטון המוכן. CEMEX נסחרת בבורסה לניירות ערך בניו יורק ומעסיקה כ-50 אלף עובדים ברחבי העולם. בשנת 2015, חברת הביטוח הגדולה בנורווגיה KLP, החליטה למשוך את השקעותה בחברת "CEMEX". חברת הביטוח טענה כי רדימיקס ישראל מפעילה מחצבות בגדה המערבית ומנצלת משאבי טבע בשטח כבוש בניגוד לאמנת ז'נבה.
## חברות-בת של רדימיקס
* תעשיית אבן וסיד בע"מ
* רדימיקס מוצרי בטון (ישראל) בע"מ
* כימוקריט בע"מ
* רדימיקס כנרת
* בטון העמק
* רדימיקס טללים
* פרמיקס-רדימיקס תעשיות בטון
## קישורים חיצוניים
* אתר הבית של רדימיקס
* אתר הבית של Cemex 
* עמוד הערך Cemex בוויקיפדיה העולמית (אנגלית)
* עמוד החברה באתר דן אנד ברדסטירט ישראל
## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: תעשייה
קטגוריה:תאגידים רב-לאומיים
קטגוריה:בטון
קטגוריה:רמת גן: חברות
שובו של מרטין גר

**שובו של מרטין גר** (בצרפתית: **Le Retour de Martin Guerre**) הוא סרט צרפתי משנת 1982 שבוים בידי דניאל ויניי ומבוסס על סיפור אמיתי שאירע בצרפת במהלך המאה ה-16 (ראו "מרטן גר"). הסרט מתאר מקרה של גנבת זהות לאחר מלחמה. אדם הופיע בכפרו שנים מספר לאחר עזיבתו, ואשתו קיבלה אותו כשלוש שנים בתור בעלה. במהלך הזמן התעוררו בקרב חבריו לשעבר ספקות לגבי זהותו.

## דרך היווצרות הסרט
נטלי זימון דייוויס, היסטוריונית אמריקאית המתמחה בראשיתה של צרפת המודרנית, הייתה בשנת 1977 בשנתה האחרונה כפרופסור באוניברסיטת ברקלי בקליפורניה, כשאחד מתלמידי המחקר שלה הראה לה את הספר מן המאה ה-16 "צו ראוי לציון", אותו שאל מן הספרייה למשפטים שבאוניברסיטה, מחבר הספר היה השופט ז'אן דה קורה. בו ברגע החליטה ההיסטוריונית, שחלמה בעת היותה סטודנטית לביים סרטים תיעודיים, כי הסיפור יהפוך לסרט.

בשנת 1980 טסה זימון דייוויס לפריז על מנת לחפש במאי לסרט. כבר בשבוע הראשון לשהותה בעיר נתקלה בבמאי דניאל ויניי ובתסריטאי ז'אן-קלוד קרייר, שתכננו לעשות סרט על אותו נושא. יחדיו הם כתבו את התסריט וזימון דייוויס נכחה בצילומים והדריכה את השחקנים וצוות ההפקה.

הסרט יצא לאקרנים בשנת 1982. שנה לאחר מכן הוציאה זימון דייוויס ספר בשם "שובו של מרטין גר", בו היא מספרת את הסיפור פעמיים, משתי נקודות מבט. פעם אחת כרונולוגית, כפי שנחווה על ידי בני הכפר, ופעם שנייה כפי שסופר על ידי השופטים ועורכי הדין ובכללם כותב הזכרונות עליו התבסס השופט דה קורה שכיהן במשפט.

## סרט מחודש
הסרט "סומרסבי" הוא וריאציה אמריקאית לסרט הצרפתי, השומרת על התשתית העלילתית המקורית אך מעתיקה את ההתרחשות למקום אחר ולזמן אחר. הסרט מתרחש בארצות הברית לאחר מלחמת האזרחים. בסרט כיכבו ריצ'רד גיר וג'ודי פוסטר.

## ראו גם
* מיקרו היסטוריה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטי 1982
קטגוריה:סרטים ביוגרפיים
קטגוריה:סרטים צרפתיים המבוססים על סיפור אמיתי
מסכת סינון אוויר

שמאל|ממוזער|250px| מסכת סינון אוויר
**מסכת סינון אוויר** (באנגלית: **Respirator**) היא אביזר שחובשים על הפנים כדי להגן על מערכת הנשימה בפני זיהום אוויר. המסכות מנקות את האוויר מזיהום באמצעות מסנן HEPA, המשאיר בחוץ מזהמים כמו בנזן ופולן.

מגוון רחב של תעשיות משתמשות במסיכות סינון אוויר כולל שירותי בריאות ותרופות, שירותי ביטחון ובטיחות הציבור (הגנה, כיבוי אש ואכיפת חוק), תעשיות נפט וגז, ייצור (רכב, כימיקלים, ייצור מתכת, מזון ומשקאות, עיבוד עץ, נייר ועיסה), כרייה, בנייה, חקלאות וייעור, ייצור מלט, ייצור חשמל, ריתוך, בניית ספינות ותעשיית הטקסטיל.

בעקבות התגברות זיהום האוויר בשנים האחרונות, גבר השימוש במסכות אלו ברחבי העולם, ובעיקר בערי המזרח הרחוק, ובכמה ערים במזרח התיכון.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טכנולוגיה סביבתית
קטגוריה:זיהום אוויר
קטגוריה:כלים ומכשירים (היגיינה)
קטגוריה:ציוד בטיחות
קטגוריה:מסכות
קטגוריה:נשימה
קטגוריה:סינון
יונוספירה

[ממוזער|250px|מיקום היונוספירה בתוך [אטמוספירת כדור הארץ.]]
[ממוזער|250px|תיאור סכמטי של החזרת [גלי רדיו על ידי היונוספירה.]]
**יונוספירה** (באנגלית: **Ionosphere**, מקור השם: צירוף של **[[יון]]** ושל **[[ספירה (גאומטריה)|ספֵירה]]** = שפת כדור) היא אזור באטמוספירת כדור הארץ בשכבת התרמוספירה, שבו קיימים אלקטרונים חופשיים אשר גורמים לאטמוספירה להתנהג בדומה למוליך חשמלי.

היונוספירה מתחילה בגובה של 60–90 ק"מ מפני כדור הארץ (משתנה לפי שעות היממה המקומיות), ומסתיימת בגובה של מעל 500 ק"מ.

באטמוספירה מתרחשים תהליכי יינון כתוצאה מקרינת השמש וקרינה קוסמית. סוג אחד של יינון נגרם על ידי קרינה על-סגולה ישירה מהשמש הפוגעת באטומים ומולקולות של אטמוספירת כדור הארץ, פגיעה שיכולה לשחרר אלקטרונים. סוג שני הוא תוצאה של פגיעת חלקיקים טעונים במהירות גבוהה מרוח השמש ומהקרינה הקוסמית. כאשר חלקיקים אלו פוגעים באטומים ובמולקולות האוויר הם גורמים להינתקות אלקטרונים מהם. בשני המקרים נוצרים נושאי מטען חופשיים - יונים בעלי מטען חיובי ואלקטרונים בעלי מטען שלילי.

הצפיפות הנמוכה של מולקולות ביונוספרה מאפשרת לנושאי המטען להתקיים בנפרד למשך פרקי זמן ארוכים יחסית. מצב זה (הקרוי פלזמה) גורם לאטמוספירה להתנהג כמוליך חשמלי טוב, או כמראה עבור גלים אלקטרומגנטיים. זאת בניגוד לשכבות הנמוכות והצפופות יותר של האטמוספירה, בהן החלקיקים הטעונים מתקיימים רק לזמן קצר עד שהם פוגשים בחלקיקים בעלי מטען נגדי (התהליך ההפוך של יינון, הקרוי רקומבינציה), ולכן לאטמוספירה מתחת לאטמוספירה יש מוליכות נמוכה מאוד והיא מאפשרת העברה של גלים אלקטרומגנטיים.

ליונוספירה חשיבות מעשית רבה, בין היתר כי היא מחזירה חלק מאורכי הגל בתדירויות גלי רדיו. תכונה זו אפשרה, החל מתחילת המאה ה-20, תקשורת רדיו בגלים קצרים בין נקודות רחוקות מאוד על פני כדור הארץ, על ידי "הקפצה" של אלומת השידור בין היונוספרה ובין הקרקע (או פני הים). כתוצאה מכך הושקעו משאבים רבים במחקר היונוספרה. עם עליית השימוש בלווייני תקשורת ובכבלי תקשורת תת-ימיים, ירדה חשיבותו של רדיו בגלים קצרים, וכיום הוא משמש בעיקר חובבי רדיו.

תופעת זוהר הקוטב מתרחשת ביונוספירה, במקרים של סערות מגנטיות, עקב חדירת חלקיקים שזורמים מטה בשדה המגנטי של כדור הארץ.

קיום היונוספירה הוכח על ידי אדוארד אפלטון ב-1924. ב-1947 קיבל על עבודתו פרס נובל לפיזיקה.

היונוספירה גם אחראית לתהודת שומאן, תופעה בה מתחוללת תהודה של גלים אלקטרומגנטיים בין הקרקע ליונוספירה כתוצאה מפריקת ברק במקום כלשהו על פני כדור הארץ.

## היסטוריה

עוד בשנת 1839, המתמטיקאי והפיזיקאי הגרמני קרל פרידריך גאוס שיער שקיומו של אזור בעל מוליכות חשמלית גבוהה באטמוספירה יכול להסביר את השינויים היומיים הנצפים בעוצמת השדה המגנטי של כדור הארץ. הוא ציין כתימוכין להשערה הזאת את "התופעה האניגמטית של האורורה בוראליס (Aurora Borealis), אשר כל הראיות מצביעות על כך שחשמל בתנועה הוא מרכיב מרכזי ביצירתה".

## ראו גם
* עיכוב יונוספירי
*אטמוספירת כדור הארץ
*מגנטוספירה
*זוהר הקוטב
* HAARP (תוכנית מחקר אמריקאית)
* תוכן אלקטרוני כולל

## קישורים חיצוניים

* אסף גלעדי, מחקר בנושא היונוספירה, אתר כנרת
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אטמוספירת כדור הארץ
החבר'ה הטובים

**החבר'ה הטובים** (באנגלית: **GoodFellas**) הוא סרט מאפיה אמריקאי משנת 1990 בבימויו של מרטין סקורסזה המבוסס על ספרו של ניקולאס פילאג'י ("Wiseguy" – סלנג לגנגסטר) שכתב את התסריט יחד עם סקורסזה. הסרט היה מועמד לשישה פרסי אוסקר (הסרט הטוב ביותר, הבמאי, העריכה, שחקנית המשנה, תסריט מעובד ושחקן המשנה), מתוכם זכייה אחת של ג'ו פשי בפרס שחקן המשנה. הסרט נחשב לאחד משלושת סרטיו הגדולים של סקורסזה יחד עם "השור הזועם" ו"נהג מונית".

בהתחלה הסרט נקרא "Wise Guy", אך מרטין סקורסזה החליט לשנות את השם. בתקופת הסרט הנרי היל הודח מתוכנית להגנת עדים, לכן שוחח עם שחקני הסרט ונתן להם דוגמה כיצד ג'ימי ברק (ג'ימי קונוואי) היה הולך או כיצד דיבר ד'סימונה (טומי דה ויטו).

## עלילה
העלילה סוקרת את עלייתה ונפילתה של קריירת הפשע של הנרי היל. מגיל צעיר בצוות של פול סיסרו באחת השכונות של ברוקלין בשנות ה-50, דרך התמכרותו לסמים, תקופות המאסר שריצה והפיכתו לעד מדינה שמעיד נגד חבריו ג'ימי ופולי. הסרט מציג מאורעות אמיתיים כמו ההתנקשות של ג'ימי ברק (ג'ימי קונוואי) ותומאס דה סימון (טומי דה ויטו) בחבר במשפחת הפשע גמבינו והשוד הגדול בנמל התעופה JFK.

## דמויות
הסרט מבוסס על מאורעות אמיתיים והדמויות בסרט מבוססות על גנגסטרים שפעלו במציאות. רובם כחברים בארגון הפשע של משפחת לוקזי, אחת "מחמש משפחות הפשע" שפעלו בניו יורק.
* **הנרי היל** – ריי ליוטה (מבוסס על דמותו של הגנגסטר בעל אותו השם): המספר והדמות הראשית בסרט. הנרי התפתח מגיל צעיר כמאפיונר בצוות של פול סיסרו. הנרי היה ממוצא חצי איטלקי וחצי אירי ולכן לא היה יכול להגיע לדרגות הגבוהות במאפיה (בניגוד לחברו טומי שהיה ממוצא איטלקי מלא). הנרי טוען ש"כל חייו רצה להיות גנגסטר" בגלל שראה את החיים הטובים והכבוד להם זוכים המאפיונרים. הנרי גדל במשפחה ענייה מאוד ולא רצה לעבוד בעבודה קשה ותנאים גרועים כמו הוריו.
* **טומי דה ויטו** – ג'ו פשי (מבוסס על דמותו של תומאס דה סימון): חברו הקרוב של הנרי. התפקיד זיכה את ג'ו פשי באוסקר. בסרט הדמות מוצגת כחסרת אחריות, יהירה, שיכור מכוח ומטורף בייחוד באחת הסצנות המפורסמות של הסרט בה הוא יורה במלצר צעיר ללא סיבה (מייקל אימפריולי). פשי היה רחוק מאוד מדמותו הפיזית של דה סימון שהיה גבוה מאוד, שרירי וצעיר יותר מאשר בסרט. הדמות של פשי הייתה הכי פחות מדויקת מבחינה היסטורית, ולמרות זאת הנרי היל טען בראיונות מאוחרים יותר שפשי היה מדויק מאוד.
* **ג'ימי קונוואי** – רוברט דה נירו (מבוסס על דמותו של הגנגסטר ג'ימי ברק): ג'ימי ברק היה אחד הגנגסטרים האכזריים ביותר בהיסטוריה, מחסל מטעם המאפיה מגיל צעיר, ידוע בכך שהיה רוצח גם את משפחות קורבנותיו. בסרט הוא מוצג כבעל השפעה, חכם, יהיר אך לא אכזרי וסדיסט במידה בה היה במציאות.
* **פול סיסרו** – פול סרבינו (מבוסס על דמותו של פול וריו): פול וריו היה "קאפו" (מעין בוס שכונתי) של משפחת לוקאסי. בסרט מוצג כדמות בעלת השפעה, חבר קרוב של ג'ימי קונואי, משפחתי ולבבי. הוא מטפח את קריירת הפשע של הדמות הראשית, הנרי היל.

## קישורים חיצוניים

**ביקורות**
* מאיר שניצר, הלשין ונשאר בחיים, חדשות, 12 באוקטובר 1990
* חגי לוי, קאם-באק כפול, חדשות, 18 באוקטובר 1990

קטגוריה:זוכי פרס באפט"א לסרט הטוב ביותר
קטגוריה:סרטי 1990
קטגוריה:סרטי האחים וורנר
קטגוריה:סרטי מאפיה
קטגוריה:סרטי מרטין סקורסזה
קטגוריה:סרטים אמריקאיים המבוססים על סיפור אמיתי
קטגוריה:סרטים אמריקאיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים בשימור ספריית הקונגרס
קטגוריה:סרטים זוכי פרסי איגוד מבקרי הקולנוע של לוס אנג'לס
קטגוריה:סרטים שצולמו בניו ג'רזי
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
שרה סירוטה

**שרה סירוֹטָה** (8 בדצמבר 1936 – 30 באפריל 2008), הייתה שופטת בית המשפט המחוזי בתל אביב (1984–2006) וסגנית נשיא בית המשפט (2001–2006).

## ביוגרפיה
שרה סירוטה נולדה למשפחת וכשטיין בעיירה זסטבנה שבחבל בוקובינה ברומניה. בהיותה בת חמש שרדה מסע רגלי של 400 קילומטר, שנמשך כשישה שבועות, כאשר גורשה משפחתה לאזור העיר ברשט שבאוקראינה. בתקופה בה שהו באוקראינה נהרגו אביה ושני אחיה – מנו ויוסף.

בתום המלחמה, כאשר הייתה בוקובינה תחת כיבוש רוסי, עברה עם אמה ושתי אחיותיה לרומניה, והתחילה ללמוד עברית.
ב-1947 עלתה המשפחה על אניית מעפילים, שמעפיליה גורשו לקפריסין; בשנת 1948 הגיעה לבסוף לארץ ישראל, בתחילה למעברת רעננה, ומאוחר יותר ליפו.

בשנת 1953, בגיל 16, סיימה את לימודיה בגימנסיה תלפיות בתל אביב. למדה משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים, שם הכירה את בעלה צבי סירוטה.

לאחר קבלת התואר בשנת 1958 החלה בהתמחות בפרקליטות מחוז תל אביב ובמשרד עורך הדין יעקב הגלר. בשנת 1961 קיבלה רישיון לעריכת דין.

בשנים 1961–1984 עבדה בפרקליטות מחוז תל אביב ומחוז המרכז. בשנת 1975 מונתה לפרקליטת מחוז המרכז ובין השאר הייתה התובעת במשפטו של שמואל רכטמן. במקביל לפעילותה כפרקליטת המחוז הייתה נציגת שר המשפטים בוועדה המחוזית לתכנון ובנייה, חברת מועצת לשכת עורכי הדין בישראל והוועד המרכזי של הלשכה וכן יו"ר ועדת התמחות של הלשכה. מונתה לעמוד בראש ועדת איתן-סירוטה בנושא אלימות המשטרה. בשנת 1984 התמנתה לכהונת שופטת בבית המשפט המחוזי בתל אביב ובינואר 2001 מונתה לכהונת סגנית נשיא של בית המשפט המחוזי בתל אביב, תפקיד אותו מילאה עד צאתה לגמלאות באפריל 2006. בשנת 2003 קיבלה נזיפה מנשיא בית המשפט העליון אהרן ברק, לאחר שהגיבה לביקורתו של אליקים רובינשטיין על התקשורת, באמרתו של הארי טרומן: "מי שסובל מחום שלא ייכנס למטבח".

ב-30 באפריל 2008 נפטרה ונקברה בבית העלמין בחולון. הותירה אחריה בעל ושלושה ילדים.

## פעילות משפטית
בין המשפטים המפורסמים בהם שימשה כתובעת היו משפטו של שר הדתות אהרן אבוחצירא, משפטו של ראש עיריית רחובות שמואל רכטמן וכן משפטו של צבי גור, שחטף ורצח את הילד אורון ירדן. בהיותה שופטת עמדה בראש הרכב השופטים שדן את מנהיג התנזים מרואן ברגותי לחמישה מאסרי עולם מצטברים ועוד 40 שנות מאסר, בגין אחריותו לביצוע סדרה של פיגועי טרור בישראל. כמו כן עמדה בראש הרכב השופטים במשפטו של תא"ל (מיל') יצחק יעקב, שזיכו אותו מאשמות ניסיון הפגיעה המכוון בביטחון ישראל, והרשיעו אותו במסירת ידיעה סודית ללא סמכות, עליה גזרו עליו שנתיים מאסר על תנאי.

כשופטת עסקה סירוטה בעיקר במשפט פלילי ונחשבה לאימת העבריינים ועורכי הדין. אולם סירוטה הקפידה להגן על זכויות נאשם בלתי מיוצג, כנדרש בחוק. לא תמיד הייתה סירוטה מחמירה בדין והיא אף זיכתה מחמת הספק נאשמים שהורשעו על ידי עמיתיה להרכב ועל ידי שופטי בית המשפט העליון.

לאחר פרישתה מתפקידה כשופטת סייעה לחיים רמון כיועצת לאחר שטענה שנעשה לו עוול.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:שופטות בית המשפט המחוזי בתל אביב
קטגוריה:שופטי בית המשפט המחוזי בתל אביב
קטגוריה:ישראליות ילידות רומניה
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:ילדים בשואה: רומניה
קטגוריה:עולים לאחר מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:עולות לאחר מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:גולי מחנות המעצר בקפריסין
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1936
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1936
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2008
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2008
מרדכי ניימן

ממוזער|250px|כנוס משפחת ניימן בשנת תרפ"ד בעקרון

**מרדכי ניימן** (או **נימן**, 20 באוגוסט 1834 - כ"ט חשון תרע"ז 29 בנובמבר 1916) מאנשי העלייה הראשונה, מחלוצי החקלאות בארץ ישראל וממקימי מזכרת בתיה.

## קורות חיים
מרדכי ניימן נולד בט"ו באב תקצ"ד בטולצ'אה, רומניה. הוא התייתם מאמו בגיל צעיר מאוד, ומאביו כשהגיע לבר-מצווה. הוא למד ב"חדר" ומפי מלמדים יודעי תורה, ובעודנו עלם צעיר היה בקי בש"ס ופוסקים ובכל מכמני הספרות העתיקה. השכלתו זו תרמה לכמיהתו לארץ ישראל.

ביוזמת מרדכי ניימן וחבריו נוסד בגאלאץ ועד חובבי ציון.

בן חמישים ושתים שנה היה ניימן בבואו ארצה בא' בתמוז תרמ"ה, 14 ביוני 1885. נוסף לבני ביתו הביא עמו עוד קבוצת צעירים, ששיכנעם לעלות ארצה על-מנת ללמוד בבית הספר החקלאי מקוה ישראל.

כשסיימו את לימודיהם במקוה ישראל נשלחו לשם השתלמות בבית ספר חקלאי גבוה באלג'יר. לאחר מכן 
קנה ניימן נחלה בעקרון (היא מזכרת בתיה) והתיישב בה. בעקבותיו הלכו עוד שש משפחות עולים מרומניה. בהמשך השתלם גם בתהליך גידול טוואי המשי, ענף שהתפתח בראש פינה ובראשון לציון.

בשם מושבתו השתתף מרדכי ניימן ביסוד "התאחדות המושבות" בשנת תר"ס. בשנת תרס"ג (1903) היה נציג מושבתו בכנסייה הארצישראלית בזכרון יעקב.

למרדכי ניימן היו שבעה בנים ושלוש בנות. בתו מינצה פוקס נישאה בשנת 1889 לאיש גדרה בנימין פוקס, חבר תנועת ביל"ו; נכדתו תמר פלר (1888–1937) נישאה למורה יצחק פלר. בתו רחל נישאה למורה והלשונאי יהודה גור, מחבר "מילון גור".
דוד ניימן נישא לברכה קוצ'רסקי והיה מהמייסדים של כפר אהרון, המושבה שהפכה לשכונה בדרום נס ציונה.

על שמו של ניימן נקרא רחוב במזכרת בתיה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי העלייה הראשונה
קטגוריה:מזכרת בתיה: אישים
קטגוריה:מייסדי מושבות בארץ ישראל
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי רומניה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות טרומפלדור
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1834
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1916
מד השראה

שמאל|ממוזער|250px|מד השראה אלקטרומכני למדידת צריכת חשמל ביתית
**מד הַשְׁרָאה** הוא מכשיר מדידה אלקטרוני-מכני למדידת השראות אלקטרומגנטית, שהיא המתח הנוצר במוליך כתוצאה מתנועתו בשדה מגנטי או משינוי השדה המגנטי המופעל עליו.

שימוש אופייני במד השראה הוא במגלה מתכות. זה בנוי מסליל מוליך בו זורם זרם (אלקטרומגנט). כאשר מגלה המתכות מועבר מעל פיסת מוליך, נגרם שינוי בשדה המגנטי שיוצר הסליל בשל ההשראה ממנו לאותה פיסה ומשתנה צריכת הזרם של מגלה המתכות, שינוי המפעיל זמזם שמתריע על גילוי המתכת. באופן דומה מד השראה משמש למדידת צריכת חשמל ביתית, באמצעות דיסקת מתכת המסתובבת בשל השראה אלקטרומגנטית הנוצרת עליה בעת שזרם זורם ברשת החשמל הביתית.

## לקריאה נוספת

* McKenzie, R. C.; George, R. J.; Woods, S. A.; Cannon, M. E.; Bennett, D. L., **Use of the Electromagnetic-Induction Meter (EM38) as a Tool in Managing Salinisation**, Hydrogeology Journal, Volume 5, Issue 1, pp. 37-50 (1997). בקובץ PDF


## קישורים חיצוניים
* G. L. CHEMELEC, כיצד לבנות מד השראות שהוא למעשה מגלה מתכות

קטגוריה:אלקטרומגנטיות
קטגוריה:מכשירי מדידה חשמליים