open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
המגדל ע"ש יעקב סוראסקי (הר הצופים)

**המגדל ע"ש יעקב סוראסקי** בקמפוס האוניברסיטה העברית בהר הצופים בירושלים, הוא מגדל מים שהפך עם חנוכתו למבנה סמלי בקמפוס הר הצופים.

בניין מגדל המים קיבל את שמו מתפקודו כמגדל ליצירת לחץ מים. המגדל הוא חלק משורת מגדלים הקיימים על קו הרכס של הר הזיתים והמשכם בהר הצופים, ובהם מגדל הפעמונים של כנסיית העלייה הרוסית בשכונת א-טור, מגדל אכסניית אוגוסטה ויקטוריה על אוכף בין הר הזיתים להר הצופים והמגדל המרכזי שעל רכס הר הצופים - מגדל המים של האוניברסיטה העברית.

יוצרי המגדל, האדריכלים בנימין אידלסון וגרשון צפור, ביקשו להקים סמל שישתלב ברצף המגדלים של הרכס והקימו בשנת 1974 מבנה צר וגבוה בעל סגנון פיסולי אלגנטי, המתנשא לגובה של 55 מטרים. המגדל נבנה על ידי הקבלן דניאל בן מנשה, משילוב של בטון גלוי, אבן ואף זכוכית. למעשה הוא נבנה כדי ליצור זרימת מים בגרוויטציה בעת כיבוי שריפות. בראש המגדל הוקמה תצפית לשימוש צה"ל, אך בשנת 2006 עזב צה"ל את הנקודה המשקיפה על נופי מואב וים המלח.

## גלריה

קובץ:האוניברסיטה.jpg|מבט אל המגדל ותיאטרון המעלות
קובץ:Bezalel5826.jpg


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:האוניברסיטה העברית בירושלים: מבנים
קטגוריה:ירושלים: מבנים
קטגוריה:קמפוס האוניברסיטה העברית בהר הצופים
הר הצופים
קטגוריה:נקודות תצפית בירושלים
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן בנימין אידלסון
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן גרשון צפור
תמונה אכילה

[ממוזער|שמאל|300px|תמונה אכילה על [עוגת יום הולדת]]
בתחום המגדנאות, **תמונה אכילה** היא תמונה שניתן לאכול אותה. היא עשויה מחומר הדומה בהרכבו לבצק הסוכר (RFM) ומיועדות להדבקה על עוגות ראווה המכוסות בבצק סוכר או בקרם. על הדף האכיל ניתן להדפיס כל תמונה שרוצים.

לדף גמישות מסוימת, ולכן ניתן לגזור אותו ולהתאים אותו לצורת העוגה או המאפה.

התמונות מודפסות על ידי מדפסות רגילות לחלוטין, אשר בהם מתקינים מחסניות המכילות צבעי מאכל. גודל הדף הסטנדרטי הוא כגודל דף נייר A4 לערך (כ-20/30 ס"מ) אך ניתן להדפיס גם בגדלים גדולים מכך. את הדף מקלפים מן הדף האחורי (שקף או נייר מיוחד) עליו הוא מגיע ומניחים על העוגה. עיטור עוגות בטכניקה זו הפך להיות נפוץ במסיבות ימי הולדת ואירועים אחרים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מגדנאות
קטגוריה:הדפסה
קטגוריה:חומרי פלט מתכלים
מקסתון

**מקסתון** (**Maxthon**, נקרא בעבר **MyIE2**) הוא דפדפן אינטרנט חינמי אשר מפותח בסין. הוא משתמש במנוע פריסת תצוגה Trident אשר בו משתמש הדפדפן אינטרנט אקספלורר אך מסוגל אף להשתמש בטכנולוגיית מנוע פריסת התצוגה Gecko אשר בו משתמש הדפדפן פיירפוקס. הדפדפן פועל בפלטפורמות שונות במחשבים ובמכשירים ניידים.

במקסתון קיימות מגוון של תכונות חדשות בדומה לדפדפנים מהדור החדש כדוגמת פיירפוקס ואופרה אך זאת מבלי לאבד תאימות לאינטרנט אקספלורר. בשל השימוש במנוע פריסת התצוגה Trident, הוא חשוף ליתרונות ולחסרונות של המנוע, על אף היותו מאובטח יותר מאינטרנט אקספלורר.

בחודש ינואר 2006, מפתחי מקסתון הפכו לפרטנרים של מיקרוסופט בדוכן שלה ביריד צרכני מוצרי אלקטרוניקה.

ב-2005 קיבל הדפדפן מימון ראשוני מצד מורטן לונד (שהשקיע גם בסקייפ) ו-WI Harper Group. ב-2006 קיבלה מקסתון השקעה נוספת מקרן הון סיכון Charles River Ventures.

ב-2007 השקיעה גוגל כמיליון דולר בדפדפן, ככל הנראה מדובר בהשקעה אסטרטגית מצד גוגל.

גרסה 2.0 של הדפדפן שוחררה ביולי 2007 ומציגה מספר שיפורים ותכונות נוספות.

גרסה 3 יצאה באמצע שנת 2009.

בדצמבר 2012 יצאה גרסה 4 תחת השם Maxthon Cloud Browser.

## תכונות
להלן חלק מהתכונות הרבות של מקסתון:
*שימוש בלשוניות
*מחוות עכבר הניתנות לתכנות (mouse gestures)
*שירות עדכון אוטומטי בשם MaxUpdate
*חוסם פרסומות החוסם חלונות קופצים, מודעות (banners), פרסומות פלאש צפות, וכולל גם אפשרות ליצירת רשימת אתרים לחסימה
*סרגל כלים חיצוני המאפשר פתיחת תוכנות צד שלישי
*אפשרות לשינוי מראה התוכנה (skining)
*קורא RSS
*תומך בהרחבות – התקני-תקע (plugins) – רבים של אינטרנט אקספלורר ושל עצמו
*תמיכה חלקית במנוע פריסת התצוגה Gecko באמצעות תוכנות צד שלישי
*סרגל חיפוש מובנה אשר תומך במנועי חיפוש שונים אם אפשרות להוספת אחרים
*השלמת מילות חיפוש (Auto suggest)
*תכונת "קבוצות" המאפשרת לפתוח מספר דפים בלחיצה אחת
*"כינויי URL" המאפשר פתיחת דפים על ידי הקלדת מילה אחת בתיבת הכתובות (address bar)
*אספן פשוט - חלון קטן של Notepad המאפשר לאסוף כל טקסט מאתר אינטרנט. ניתן להתאים אישית את הגופן, את צבע הרקע ואף את מידת שקיפות החלון. ניתן אף לכתוב בו פקודות Javascript ולהריץ אותן על האתר הנוכחי.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:דפדפנים
הליכון (מכשיר כושר)

**הליכון** או **מסילת כושר**, היא מכשיר המשמש לאימון בהליכה או בריצה מבלי להזדקק למרחב פתוח גדול. מכשירים אלה הם ציוד מקובל בחדרי כושר באגף המכשירים האירוביים.

להליכון הכושר מנוע חשמלי או גלגל תנופה המניעים לולאה של יריעה גמישה. הליכון כושר חשמלי היא למעשה מסוע המהווה קטע של מדרכה נעה, חלקו העליון של המשטח נע אחורנית כדי לאפשר למתאמן ללכת או לרוץ במהירות נגדית השווה לו. הפעילות הגופנית שמתבצעת באמצעות ההליכון היא אירובית, כלומר מפעילה תהליך הפקת אנרגיה העושה שימוש בחמצן מהאוויר על ידי נשימה מוגברת. להבדיל מהאימון במכשירי הכוח שמחזק ומעבה את השרירים, האימון בהליכון משפר את כושר הסבולת לב-ריאה.

הפעילות על המסילה מפעילה שלושה גורמי מאמץ:
# מהירות - רוב ההליכונים מסוגלים להגיע עד למהירות 20 קמ"ש (קילומטר אחד בשלוש דקות).
# שיפוע - למכשיר מערכת חשמלית המאפשרת את הרמת המשטח לשיפוע של 20% (זווית של 11.5°).
# משך - לרוב מומלץ להתאמן על המכשיר עד שעה. גם תוכניות האימון המתוכנתות לא עולות על שעה.

יתרון האימון באמצעות הליכון הכושר להבדיל מריצה בעיר או בחיק הטבע הוא בטיחות האימון, למכשיר מערכת לבלימת זעזועים לצורך הפחתת העומס על המפרקים. המשטח תמיד ישר ונקי ממכשולים, כך מופחתים גורמי הסיכון. ניתן להתאמן במכשיר בכל ימות השנה ללא תלות במזג האוויר, הדבר מהווה יתרון מיוחד באזורים עם אקלים קיצוני שבהם האימון בחוץ קשה. המכשיר מאפשר להתאמן בהליכה ובריצה גם בחדר קטן לכן ניתן למצוא אותו גם בבתים פרטיים. יתרון נוסף הוא היכולת לצפות בטלוויזיה תוך כדי האימון.

להליכוני כושר מודרניים מספקות למתאמן משוב לגבי מהירות הריצה, המרחק שעבר והאנרגיה שנצרכה בקלוריות. מידע זה יכול להיות מאוחסן וכך יכול המתאמן לעקוב אחר התקדמותו בשיפור הכושר. ניתן להתאמן במכשירים אלה גם על פי תוכניות אימון מתוכנתות המדמות לדוגמה טיפוס על גבעות. יש גם תוכניות מיוחדות המיועדות להרזיה, בתוכניות אלה משך האימון חייב להיות ארוך מחצי שעה, שכן רק לאחר 20 דקות נכנסת לפעולה מערכת חילוף החומרים המפיקה אנרגיה משריפת שומנים. הריצה על הליכון הכושר קלה יותר מריצה על מסלול, שכן המתאמן לא צריך להתגבר על החיכוך באוויר, אך למתאמנים תחרותיים הדבר מהווה חיסרון. האימון על הליכון הכושר יכול להתאים למגוון רחב של אוכלוסיות: צעירים, קשישים, חובבנים, ספורטאים מקצועיים ומתאמנים לצורכי שיקום. כמכשיר לשיקום הליכה, המסילה מאלצת את המתאמן להתהלך בצורה סימטרית ובקצב קבוע.

להליכון כושר גם חסרונות מסוימים בהשוואה לריצה מחוץ לבית. ברוב הדגמים המנוע מייצר רעש ניכר בעיקר בעת ריצה, וריצה בנקודה קבועה באופן ממושך עשויה לגרום לשיעמום ולהפחית את המוטיבציה של המתאמן. המסילה לא מדמה את פעולת ההליכה או הריצה במלואה שכן המסילה היא ש"רצה" והמתאמן רק מתאים עצמו לתנועתה. מסיבה זו החיכוך שונה מאשר בהליכה או ריצה רגילה, וכך גם הקואורדינציה. המתאמנים על המסילה רק מרימים את רגליהם בעוד שבריצה בטבע נדרשת דחיפה קדימה של הגוף.

בתחום הרפואה משמש המכשיר לבדיקות ארגומטריה - בדיקת סיבולת הלב בשעת מאמץ: הנבדק מחובר למכשיר אלקטרוקרדיוגרם ולמד לחץ דם. הנבדק הולך על הליכון כושר תוך כדי שמהירותה גוברת מדי דקות אחדות. תוך כדי הליכה (ההופכת לריצה) נרשמים נתוני פעילות הלב של הנבדק.

## ראו גם
* הליכון שולחני

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציוד ספורט
קטגוריה:הליכה
משפחת לוצאטו

**משפחת לוצאטו** (באיטלקית: **Luzzatto** או **Luzzatti**) היא משפחה יהודית-איטלקית-אשכנזית ידועה.

שורשי המשפחה מזוהים במחצית הראשונה של המאה ה-16. שד"ל, בן המשפחה, העיד על מסורת לפיה באו בני המשפחה ממחוז Lausitz שבגרמניה ועל שמו נקראו. תמיכה לעדות זו נמצאה בכתובת בבית הכנסת המשפחתי בוונציה. באיטליה, היה מקור המשפחה בעיירה סאן-דניאלה שבמחוז פריולי-ונציה ג'וליה. לפי הידוע, האדם המוקדם ביותר הקרוי בשם זה הוא אברהם לוצאטו, שחי בצפת בראשית המאה ה-16. בני משפחה מפורסמים הם:
* הרב משה חיים לוצאטו (רמח"ל) - רב, מקובל, סופר ומשורר בראשית המאה השמונה עשרה.
* אפרים לוצאטו - משורר ורופא במחצית השנייה של המאה השמונה עשרה.
* יצחק לוצאטו - משורר ורופא, אחיו של אפרים לוצאטו.
* שמואל דוד לוצאטו (שד"ל) - משורר, חוקר ספרות, פרשן מקרא, בלשן עברי, מתרגם ופילוסוף במאה התשע עשרה.
* אוהב גר לוצאטו - בלשן, בנו של שד"ל.
* רחל מורפורגו - משוררת. נכדתו של יצחק לוצאטו, בת דודתו של שד"ל.
* שמחה לוצאטו - רב בוונציה בשלהי המאה ה-16.
*  - אחד מ"האלף של גריבלדי" וגיבור מלחמות איטליה, עורך דין וחבר פרלמנט מטעם המחוז שלו בפריולי ונציה ג'יוליה.
* ג'ינו לוצאטו - היסטוריון איטלקי-יהודי.
* לואיג'י לוצאטי - כלכלן ומשפטן איטלקי-יהודי, ראש ממשלת איטליה בשנים 1910–1911.
* עמוס לוצאטו - סופר ומחבר מאמרים איטלקי ממוצא יהודי, וחוקר בנושא התרבות היהודית.
* עמנואל לוצאטי - אמן איטלקי רב-תחומי, אנימטור, מעצב תפאורה, צייר, בובנאי ומאייר ספרי ילדים. קיים מוזיאון על שמו בעיר ג'נובה.
* פורטונאטו לוצאטו - (1857–1937) מלחין ומעבד איטלקי.
* צזרה סלומונה לוצאטו (Cesare Salomone Luzzatto) - גנרל בצבא איטליה. נולד בטריאסטה ב-2 בדצמבר 1870. לחם במלחמות איטליה באריתראה ובלוב. לאחר מכן נלחם במלחמת העולם הראשונה וזכה למספר עיטורים על גבורה בקרב. סיים את שרותו כמפקד אוגדה. ב-1944 נאסר ונשלח לאושוויץ שם נרצח ביחד עם אשתו אליזה פופר לוצאטו.

צאצאים של משפחת לוצאטו חיים כיום גם בישראל, וידועים בעיקר בזכות משרד עורכי הפטנטים לוצאטו את לוצאטו (מקבוצת לוצאטו) שמנוהל על ידי ד"ר כפיר לוצאטו וד"ר אסתר לוצאטו, אשתו של כפיר. ד"ר אסתר לוצאטו, הייתה בין מדליקי המשואות ביום העצמאות תשס"ו.

## עץ משפחת לוצאטו

## קישורים חיצוניים
* מקור השם לוצאטו באתר של אנו – מוזיאון העם היהודי.
* .
* אתר איטלקי המוקדש להיסטוריה של המשפחה https://web.archive.org/web/20190125085857/http://www.storiadeiluzzattofvg.it/.
* ספורו של צזרה סלומונה לוצאטו http://temidistoria.altervista.org/un-sommerso-di-auschwitz-cesare-salomone-luzzatto/.

*
לוצאטו
לוצאטו
נאדיד המים

**נאדיד המים** (שם מדעי: *Utricularia Australis*) הוא צמח טורף, שגדל בעבר בביצות החולה ונכחד בארץ ישראל עם ייבושן. הצמח נפוץ בביצות בארצות אירופה. זהו צמח טבול מים וחסר שורשים, הצף על פני המים.

הוא ניזון מדגיגים, מזחלי יתושים ומסרטנים קטנים, שהוא לוכד בעזרת מלכודות דמויות שלפוחיות, ששואבות את הטרף דרך שסתום חד-כיווני. ברגע שהטרף נשאב פנימה הוא אינו יכול לצאת שוב החוצה. אנזימי עיכול מופרשים לתוך השלפוחית, מפרקים את הטרף, והתוצרים נספגים בצמח כמזון.

## ראו גם
* נאדיד עדין

## לקריאה נוספת
* קארל זימר, **פיתוי גורלי**, נשיונל ג'יאוגרפיק ישראל, גיליון 142, מארס 2010

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1810
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי רוברט בראון
קטגוריה:נאדידיים
קטגוריה:צמחי בר שנכחדו בישראל
קטגוריה:ארץ ישראל: נאדידיים
תבליט השואה והגבורה

**תבליט השואה והגבורה** הוא תבליט שיצר האמן נפתלי בזם המוצג ביציאה מהמוזיאון ההיסטורי באתר ההנצחה לשואה יד ושם בהר הזיכרון שבירושלים.

בעבר היה התבליט ממוקם בכניסה למוזיאון, אולם לאחר בניית מבנה המוזיאון החדש הועבר התבליט ליציאה מהמוזיאון, בקרבת המוזיאון לאמנות ובניין בית הכנסת.

## תיאור התבליט
התבליט מורכב מארבעה חלקים המנציחים יחד את זכר השואה ואת התקומה. התבליט מורכב מסמלים רבים - בין כלליים ובין סמלים המופיעים ביצירות שונות של האומן.

### פרק א' - השואה
250px|ממוזער|פרק א' של התבליט
חלקו הראשון של הסמל מציג את השואה על ידי הצגת אישה הפוכה, המסמלת את החורבן של העיירה היהודית. מבנים תעשייתיים ועשן היוצא מהם מסמלים את תעשיית ההשמדה. דמות האישה ההפוכה אוחזת פמוטות השורפים את שדיה. הפמוטות ההפוכים מסמלים חילול הקודש. לצד האישה מצוי דג שחוט המסמל אף הוא את סוף החיים. בזם משתמש בסמל הדג כסמל לכפרה ביצירותיו.

### פרק ב' - הגבורה - השריפה והמרד
ממוזער|פרק ב' של התבליט
חלקו השני של התבליט מתאר את הגבורה בהתקוממות נגד הנאצים. חלק זה מציג בניינים העולים באש (מבנים המסמלים את מרד גטו ורשה) ובהם ניתן לראות דמות גבר הפוכה שראשו וידיו יוצאים מבניין בוער. ידו של הגבר מחזיקה כלי נשק הבוער אף הוא, אולם ידו השנייה מחזיקה סולם - סמל לתקווה וכן סמל לסולם יעקב.

### פרק ג' - ההעפלה לארץ
שמאל|ממוזער|250px|פרקים ג' ו-ד' של התבליט - ההעפלה והתקומה
חלקו השלישי של התבליט מתאר את ההעפלה לארץ ישראל על ידי אדם השט בסירה. האדם מלווה במלאך המגן עליו. לסירה משוטים המייצגים את כלי המקדש - סמל לגאולה, וכן בקדמת הסירה חץ המראה את ההתקדמות של הסירה לעבר התקופה. להגה הספינה צורת שופר המסמל אף הוא את הגאולה.

### פרק ד' - התקומה
חלק זה של הפסל מייצג את הקמת מדינת ישראל. גור האריה מייצג את המדינה הקמה, והאריה הדומע מציג את האבל על השואה. האריה מחזיק בידו את הפמוטות שהיו הפוכים בפרק הראשון – ובכך מייצג את הישרדות העם היהודי והיהדות. מהאריה בוקע צמח הצבר המייצג את יליד הארץ ואת צמיחתו במדינה יהודית עצמאית.

## לקריאה נוספת
* אייל מירון, **ירושלים וכל נתיבותיה**, הוצאת יד בן צבי, 1996.

## קישורים חיצוניים

* קיר השואה והגבורה, נפתלי בזם באתר עמלנט

קטגוריה:פיסול ישראלי
השואה והגבורה
קטגוריה:ירושלים: פסלים
קטגוריה:יד ושם: אנדרטאות
ז'אן פרואסאר

**ז'אן פרואסאר** (בצרפתית: **Jean Froissart**; 1337 – 1405 בערך) היה היסטוריון ומשורר צרפתי.

פרואסאר היה אחד ההיסטוריונים החשובים של צרפת בימי הביניים. במשך מאות בשנים ספרו "דברי הימים" זכה להכרה כמבטאה העיקרי של תחיית האבירות בממלכות אנגליה וצרפת במאה ה-14. ספרו זה הוא גם אחד המקורות החשובים המתארים את מחציתה הראשונה של מלחמת מאה השנים.

## קורות חייו
פרואסאר נולד בדוכסות אינו בעיר ואלנסיין (כיום בצפון צרפת), לאב שעסק בעיצוב מעילי אבירים. הוא עבד כסוחר ואחר כך הוסמך ככומר. בשנת 1361, מצויד במכתב המלצה ממלך בוהמיה, נסע ללונדון כדי לתת לפיליפה מאינו, אשתו של אדוארד השלישי מלך אנגליה, שיר שכתב אודות קרב פואטייה. היא מינתה אותו למשורר ולכותב דברי הימים בחצרה. ב-1367 ליווה את יורש העצר של אנגליה "הנסיך השחור" במסעו לעיר בורדו שהייתה בשליטת האנגלים. ב-1368 ליווה את דוכס קלרנס מאנגליה במסעו אל העיר מילאנו שבאיטליה לטקס נישואיו של הדוכס עם בתו של דוכס מילאנו גלאצו ויסקונטי השני. ב-1369 חזר לעיר מולדתו ואלנסיין, שם נודע לו על מותה של פליפה מאינו. הוא הפך לבן חסותה של יוהנה דוכסית ברבנט.

ממוזער|שמאל|פסל בדמותו של ז'אן פרואסאר בכיכר הנושאת את שמו בעיר שׁימֶה  בבלגיה|250px

בשנת 1381 קיבל פרואסאר משרת כמורה בדוכסות אינו בעיר שימה (כיום בבלגיה), וזכה להכנסה מאחוזות הכנסייה שאִפשרה לו להמשיך במסעותיו כדי ללקט חומרים לכרוניקות שלו  שבהן תיאר את ההיסטוריה של אירופה המערבית מ-1325 עד 1400. בין השנים 1390 ו-1391 כתב את תולדות עיר מולדתו ואלנסיין. ב-1392 היה בפריז וב-1395 נסע שוב לאנגליה כדי לתת עותק של שיריו לריצ'רד השני מלך אנגליה, אך התאכזב מן השינויים שחלו באנגליה מאז שעזב את הממלכה. הוא ראה שינויים אלה כסופה של תקופת האבירות. בגלל מריבה עם גי מבלואה, שהיה שליטה הפיאודלי של העיר שימה, הפך פרואסאר לבן חסותו של פיליפ השני, דוכס בורגונדיה. הוא בילה את שנותיו האחרונות בדוכסות אינו ומת בשנת 1405.

ההיסטוריונית האמריקאית ברברה טוכמן ציטטה רבות מתוך כתביו של פרואסאר בספרה "ראי רחוק" העוסק במאה ה-14.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
[ממוזער|מרכז|160px|פסל בדמות פרואסאר במוזיאון ה[לובר, 1857]]

קטגוריה:משוררים צרפתים
קטגוריה:היסטוריונים צרפתים
קטגוריה:היסטוריונים של ימי הביניים
קטגוריה:אנשי ימי הביניים
קטגוריה:ילידי 1337
קטגוריה:נפטרים ב-1405
בואה ויסטה

**בואה ויסטה** (בפורטוגזית: **Boa Vista**) היא בירת מדינת רוריימה שבברזיל והעיר הגדולה ביותר במדינה. העיר היא סמל לתכנון מודרני, ותוכננה על ידי האדריכל דארסי אלייקסו (פורטוגזית: Darci Aleixo) בצורה מעגלית, כאשר רחובותיה מסודרים בצורת מניפה, בדומה לרחובות פריז שבצרפת.

## היסטוריה
העיר נוסדה בשנת 1830 על ידי הקפטן אינסיו לופזה די מגנאהייס (Inácio Lopes de Magalhães) כחווה לגידול בקר. בשנת 1858 בשל גידול האוכלוסייה הפך המקום לכפר, וב-9 ביולי 1890 הוכרז היישוב כעיר בשם "בואה ויסטה של ריו בראנקו".
בשנת 1943 הפכה העיר לבירת הטריטוריה הפדרלית של ריו ברנקו, ובהמשך לבירת מדינת רוריימה.

## גאוגרפיה
העיר ממוקמת בגובה 85 מטרים מעל פנים הים, והיא היחידה מבין בירות ברזיל הממוקמת צפונית לקו המשווה.

לעיר אקלים טרופי. העיר חמה ולחה, ויורדים בה מדי שנה 1,750 מילימטרי גשם. הטמפרטורה נעה בין 21ºC בחודש יולי ל-36.6ºC בחודש ינואר. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 27º C וממוצע הלחות השנתי 75% לחות.

## אוכלוסין
קצב גידול האוכלוסייה בעיר הוא מהיר ביותר. בשנת 1950 התגוררו בעיר 5,200 תושבים. מספר זה הוכפל פי 46.6 ב-55 שנים בלבד, ובשנת 2002 התגוררו בעיר כ-242,000 תושבים. קצב גידול האוכלוסייה (כ-3% בשנה) הוא מהגבוהים ביותר בברזיל.

## שלטון מקומי
העיר מחולקת לאזורים - Zonas- (צפון, מזרח מערב, דרום) ול-50 רבעים (Bairros).

## תחבורה
בעיר תחבורה ציבורית הפועלת משתי תחנות מרכזיות - החדשה שבהם ברובע Caimbé בפרבר העיר, והישנה במרכז העיר. כמו כן נמצא בעיר שדה התעופה הבינלאומי בואה ויסטה.

## השכלה
בעיר פועלת האוניברסיטה הפדרלית של רוריאמה (UFRR).

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קובץ:Ene Garcez.jpg|שדרות אנה גארסז
קובץ:Bloco I UFRR.jpg|האוניברסיטה הפדרלית
קובץ:Orla_Taumanan.JPG


קטגוריה:ברזיל: ערים
קטגוריה:מדינות ברזיל: ערי בירה
קטגוריה:רוריימה
קטגוריה:ברזיל: ערים מתוכננות
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1890
יצחק סדאי

**יצחק סדאי** (Sadai; שם משפחתו המקורי **סידי**; 13 במאי 1935 – 26 בפברואר 2019) היה מלחין ישראלי, פרופסור באוניברסיטת תל אביב וחתן פרס א.מ.ת למוזיקה לשנת 2008.

## ביוגרפיה
סדאי נולד בסופיה בירת בולגריה ועלה לישראל עם הוריו ב-1949. למד קומפוזיציה אצל אלכסנדר אוריה בוסקוביץ' בקונסרבטוריון הישראלי למוסיקה תל אביב בשנים 1951–1956, ולאחר מכן אצל יוסף טל. הוא השתתף גם בסמינר הקיץ למוזיקה חדשה בדרמשטאדט בשנים 1962 ו-1964, ועבד עם פייר שפר בפריז ב-1966.

הוא כתב מאמרים אקדמיים רבים בנושא אפיסטמולוגיה, פנומנולוגיה ופרצפציה מוזיקלית בכתבי עת מקצועיים בכל העולם, ופרסם שלושה ספרים חשובים, בהם הספר המתודולוגי *Harmony in its Systemic and Phenomenological Aspects* – אחד הספרים המשפיעים ביותר בתחום האנליזה המוזיקלית כיום.

הוא לימד הלחנה כמרצה בכיר באקדמיה למוסיקה בירושלים בשנים 1960–1981 ובאקדמיה למוזיקה על שם רובין בתל אביב מ-1966 עד 2003.

ב-1974 ייסד באקדמיה בתל אביב את הסטודיו למוזיקה אלקטרונית, ולימד שם מקצועות שונים כפרופסור מאז 1980.

ביצירותיו המוקדמות ניסה סדאי מחד לחבר בין מקאמים ערביים ואקספרסיוניזם בסגנון אלבן ברג, ומאידך להשתחרר מן ההשפעות האוריינטליות של המוזיקה הקלאסית הישראלית של תחילת המאה העשרים. לאחר מכן, הוא עבר לחקור טכניקות אירופיות חדשות יותר, כמו למשל הווריאציות הסריאליות לצ'מבלו "Impressions d'un chorale", שבוצעו בפסטיבל ישראל 1964 בידי פרנק פלג.

החל משנת 1971 כללו יצירותיו של סדאי אלמנטים מתחום האלקטרואקוסטיקה.

התגורר ברמת-גן ואחרי-כן בגבעתיים.

## ספריו
* *Methodology of the Theory of Music*, 1960 (הופיע בעברית בשם **מתודולגיה של התאוריה המוזיקלית**, אקדמון, ירושלים, תשכ"ח 1968).
* *Harmony in its Systemic and Phenomenological Aspects*, 1980.
* *Traité de sujets musicaux – envers une épistémologie musicale*, 2003.

## יצירות (רשימה חלקית)
* Ricercare symphonique לתזמורת קטנה, 1957.
* Canti Fermi לסינקלביר ותזמורת קטנה, 1986.
* **הצבי ישראל**, קנטטה לסולנים, מקהלה ותזמורת, 1960.
* **משפט 19**, אופרה למילים מאת רחה פראייר (על פי פרוטוקולים של האינקוויזיציה), לקריין, קריינית וסרט מגנטי, 1979.

## לקריאה נוספת
* נתן מישורי, ביוגרפיה, באתר Grove Music Online 

## קישורים חיצוניים

* יצחק סדאי, באתר פרס א.מ.ת
* ביוגרפיה באתר The Living Composer Project 
* 
* 

קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:מלחינים ישראלים במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:זוכי פרס א.מ.ת.
קטגוריה:מלחיני מוזיקה אלקטרונית ישראלים
קטגוריה:מלחיני מוזיקה אלקטרונית
קטגוריה:סגל האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
קטגוריה:גבעתיים: אישים
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:ישראלים ילידי בולגריה
קטגוריה:בוגרי הקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1935
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2019
חוזה לך ברח

"**חוֹזֶה לֵךְ בְּרַח**" הוא ביטוי תנ"כי. נעשה בו שימוש בשירה ובפזמונאות העברית המודרנית.

בספר עמוס מסופר על הנביא עמוס שמנבא נבואות זעם נגד בית המלוכה ובני המעמד העשיר בממלכת ישראל. נבואותיו מרגיזות את אמציה כהן בית אל, אשר לועג לנביא עמוס, שבא מממלכת יהודה, ומתרה בו להתרחק מהשומרון, והנביא עונה לו בנבואת זעם קשה על ביתו ועל עתיד ממלכת ישראל:

במאה ה-20 בשנת 1910, השתמש המשורר חיים נחמן ביאליק בביטוי התנ"כי ככותרת לשיר "חוזה לך ברח", הנחשב לאחת מיצירותיו החשובות. השיר נכתב בתקופה של מצוקה אישית וציבורית, לאחר שביאליק חש כי פועלו הציבורי אינו זוכה לאהדה גדולה בקרב האנשים אליהם הוא פונה, והוא מבקש לפרוש לעולמו הפרטי. בשיר, ביאליק מדמה את עצמו לעמוס, תוך שהוא רומז למקצועו של עמוס - בוקר ובולס שקמים: .

בתחילת שנות ה-70 כתב הפזמונאי יענקל'ה רוטבליט פזמון הנושא את השם "חוזה לך ברח". הוא הולחן על ידי המלחין שלום חנוך ובוצע על ידי הזמר אושיק לוי.

להקת הגרובטרון ביצעה את שירם של רוטבליט וחנוך אך בשילוב עם פזמון בהשראת מוזיקת פלמנקו ספרדית. התוצאה היא משחק מילים משעשע עם המילה "חוזה", שהיא גם שם נפוץ בספרדית ("José", התרגום הספרדי לשם העברי "יוסף").

## קישורים חיצוניים

*"חוזה לך ברח" של ביאליק באתר פרויקט בן-יהודה
*[מילות הפזמון "חוזה לך ברח" ב[שירונט]]

קטגוריה:שירי אושיק לוי
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי יענקל'ה רוטבליט
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי שלום חנוך
קטגוריה:שירים המבוססים על התנ"ך
קטגוריה:ניבים וביטויים תנ"כיים
פלורנטין (סדרת טלוויזיה)

**פלורנטין** היא סדרת טלוויזיה ישראלית שהופקה על ידי הפקות תוצרת הארץ ושודרה בין השנים 1997–2000 בערוץ 2, במסגרת זכיינית השידור טלעד.

החל ספטמבר 2019, הסדרה חזרה להיות משודרת בערוץ 24  בשעות הלילה (ומרתון שבועי בלילה בין שישי לשבת).

החל מאוקטובר 2021 משודרת הסדרה בשעות הלילה בערוץ רשת 13.

הסדרה, אשר נוצרה על ידי אודי זמברג (מפיק הסדרה) ואיתן פוקס (במאי הסדרה), עדו בורנשטיין וגל אוחובסקי (תסריטאי הסדרה), עוקבת אחר חייהם של חבורת צעירים, בגילאי העשרים לחייהם, הגרים בשכונת פלורנטין שבתל אביב. סיפורי אהבה, חברויות, חיים מקצועיים וכן מריבות ומכשולים, כולם הופיעו במהלך שלוש עונות הסדרה, דרך שלל הדמויות השונות.

שיר הנושא של הסדרה היה "מכה אפורה" של מוניקה סקס.

## תקציר העלילה
הסדרה עוקבת, בעיקר, אחר שלוש דמויות המתגוררות בדירת שותפים בפלורנטין: תותי (קארין אופיר), צעירה תמימה וחובבת שוקו, איגי (אורי בנאי) הומוסקסואל נשי העובד כאופה, ושותפם החדש, תומר (אבשלום פולק), סטודנט לקולנוע שעבר לתל אביב מירושלים ומתמודד במהלך הסדרה עם זהותו המינית כהומוסקסואל (דירת שותפים בהרכב דומה מופיעה בסרטם המאוחר יותר של אותם יוצרים, "הבועה"). כמו כן עוקבת הסדרה אחר דמויות נוספות הגרות בשכנות לדירת השותפים ומנהלות איתם קשרים חברתיים מגוונים. כמעט כל פרק בסדרה עוקב אחר אחת מהדמויות, יחסיה עם האנשים הסובבים אותה, חייה המקצועיים ומהלך חייה, בניסיון למצוא הגדרה עצמית, אהבה ואושר. שכונת פלורנטין הופכת במהרה לסמל לחיי חוסר הגדרה ונעורים אינסופיים, המשמשת הן כנקודת מפלט והן כמצב חסר מוצא לדמויות המסובכות.

## פרקים

### עונה ראשונה

### עונה שנייה

### עונה שלישית

## שחקנים ודמויות
### שחקנים ראשיים

### שחקנים בתפקידי משנה

### שחקנים אורחים

### [[הופעת קמע|הופעות קמאו]]
* בפרק 10 של עונה 1 הופיעו בתפקיד עצמם אורי שטרק, אסנת חכים, ג'יי מולוני, גיא אסיף, דלית קהאן, טינקרבל ורועי צ'יקי ארד, כמרואייניה של גלי.

* בפרק 13 של עונה 3 הופיע איתן פוקס כאורח בחתונתם של גלי וחנן.

## תגובות לסדרה
הסדרה, אשר זכתה להצלחה גדולה ולקהל מעריצים רב עסקה בנושאים חדשניים, כגון הומוסקסואליות, שלא הוזכרה עד אז בטלוויזיה הישראלית. מסיבה זו נחשבת הסדרה לפורצת דרך בעיני קהילת הלהט"ב. חידוש נוסף היה רקע המציאות האקטואלית שהשתקף בסדרה (בעיקר בעונה הראשונה). מפנים חשובים בחייהן של הדמויות התרחשו על רקע אירועים מרכזיים במציאות היומיומית הישראלית: כך למשל, שימש רצח ראש הממשלה יצחק רבין כרקע לסצנת יציאה מהארון. כמו כן התייחסה הסדרה לפיגועי הטרור, לסכסוך הישראלי-ערבי ולשירות בצה"ל, וכן לעלייה מברית המועצות לשעבר בשנות ה-90.

## בתרבות

* בתוכנית "טלוויזיה מהעתיד" נעשו מספר מערכונים בשם "חבל על הזמן" שמהווים פרודיה והומאז' לסדרה.
* באוגוסט 2025 משרד החינוך הודיע על תוכנית לימודים חדשה לתלמידי מגמות קולנוע ותקשורת שתתמקד ביצירה הטלוויזיונית הישראלית והשפעתה על החברה, התרבות והזהות הישראלית. התוכנית תיכנס לתוקף כבר בשנת הלימודים תשפ"ו ותיועד לתלמידי תיכון וחטיבות עליונות הלומדים ברמת חמש יחידות לימוד בקולנוע ותקשורת. "פלורנטין" נכללת בתוכנית.

## מופעים
*20 שנה לאחר סוף הסדרה, התאחדו קארין אופיר, אורי בנאי וניר פרידמן לטובת העלאת מופע משותף משירי פסקול הסדרה ולהיטים מחייהם האישיים.

## ראו גם
* בת ים - ניו יורק
* הפוך

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 1997
קטגוריה:סדרות דרמה ישראליות
קטגוריה:טלעד: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תל אביב-יפו בטלוויזיה
קטגוריה:פלורנטין
קטגוריה:תוכניות להט"ב ישראליות
ורדימוס זיילר

**ורדימוס זיילר** (מוכר בשם החיבה: **ורדי זיילר**; 28 באוגוסט 1933 – 2 באפריל 2013) היה שופט ונשיא בית המשפט המחוזי בירושלים ועמד בראשן של מספר ועדות חקירה.

## ביוגרפיה
נולד בשנת 1933 ליצחק זיילר, שהיה בלשן ורופא. הוא רצה להעניק לו את השם "ורדינון", אולם בהמלצת הסנדק, הרב אברהם יצחק הכהן קוק, בחר בשם "ורדימוס" המופיע בתלמוד. בנערותו למד זיילר בבית הספר התיכון ליד האוניברסיטה העברית. הוא פנה ללימודי משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים וסיים בשנת 1957. לאחר מכן התמחה בעריכת דין בפרקליטות המדינה בירושלים ואצל עורכת הדין תמר הופמן. ב-1960 מונה ליועץ משפטי לרשם החברות, ובהמשך מונה לשמש כסגן רשם החברות. בשנים 1962–1965 שימש כיועץ משפטי למפעלי ים המלח, ולאחר מכן, בשנים 1965–1971, עבד כעורך דין פרטי.

במאי 1971 מונה לכהן כשופט בבית משפט השלום בירושלים, וכעבור שש שנים, במאי 1977, מונה לכהן כשופט בבית המשפט המחוזי בירושלים. בנובמבר 1989 מונה לכהן כנשיא בית המשפט המחוזי בירושלים, תפקיד בו שימש עד לפרישתו באוגוסט 2003.

מונה ליושב ראש הראשון של הוועדה לחיוב אישי בשלטון המקומי.

זיילר היה פעיל בתחומים ציבוריים שונים, ובתוך כך עמד בראשות כמה ועדות חקירה:
* בשנים 1985–1986 כיהן זיילר כחבר ב"וועדת בייסקי", ועדת החקירה לעניין ויסות מניות הבנקים.
* ביולי 2001, בעקבות אסון ורסאי, נבחר זיילר לעמוד בראשות ועדת חקירה לעניין מבנים ומקומות המשמשים מבני ציבור. הדוח המסכם של הוועדה הוגש בדצמבר 2003.
* בדצמבר 2005 נבחר זיילר לעמוד בראש ועדת בדיקה לאירועי פרשת האחים פריניאן.
* ב-2007 התמנה זיילר לבדוק את פרשת האזנות הסתר הקשורות למשפט חיים רמון. הוא הגיש את מסקנותיו לשר המשפטים דניאל פרידמן ב-6 בפברואר 2008.

בשנת 2009 זכה בתואר אביר איכות השלטון בקטגוריית הרשות השופטת, מטעם התנועה למען איכות השלטון בישראל.

נפטר ב-2 באפריל 2013 והובא לקבורה בהר המנוחות.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:זוכי אות אביר איכות השלטון
קטגוריה:יועצים משפטיים ישראלים
קטגוריה:יושבי ראש ועדות בדיקה ממשלתיות
קטגוריה:נשיאי בית המשפט המחוזי בירושלים
קטגוריה:שופטי בית משפט השלום בירושלים
קטגוריה:יושבי ראש ועדות חקירה ממלכתיות
קטגוריה:בוגרי התיכון ליד האוניברסיטה
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1933
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2013
אנשי המשמר

**אנשי המשמר** (באנגלית: **Men at Arms**) הוא החמישה עשר בסדרת ספרי עולם הדיסק של טרי פראצ'ט, והשני בתת-סדרת ספרי משמר העיר (שנפתחה בספר שומרים! שומרים!). הספר פורסם בשנת 1993 ויצא בעברית בשנת 2006.

הספר מתאר את המתרחש במשמר הלילה של אנק-מורפורק לאחר ששורותיו מתרחבות עם גיוס שומרים חדשים בני מיעוטים (כגמד וטרול) מטעמי אפליה מתקנת, כאשר מתרחשת בעיר סדרת מעשי רצח מסתוריים. החקירה מעוררת מהומות על רקע גזעי ומערבת את גילדת הליצנים העגומה, את שכנתה גילדת המתנקשים, את העיר העתיקה השוכנת בביוב של אנק-מורפורק, ממציא אקסצנטרי המבוסס על לאונרדו דה וינצ'י והכלב גספוד ("נפחן" בתרגום של יעל רנן לעברית) שהופיע לראשונה בספר ראי-נוע.

כמקובל בספריו של פראצ'ט, הספר כולל רמיזות רבות למקורות אחרים, בעיקר לסדרות וספרי בלשים (ובפרט לסדרה טווין פיקס).

הספר תורגם לעברית בידי יעל רנן.
ימין|ממוזער|150px|עטיפת הספר "אנשי המשמר" באנגלית.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:ספרי עולם הדיסק
קטגוריה:ספרי 1993
קטגוריה:ספרי הוצאת כנרת
סמור משויש

ה**סמור המשויש** (שם מדעי: *Vormela peregusna*) הוא מין יחיד בסוגו, של טורף קטן ממשפחת הסמוריים. הסמור המשויש הוא יונק בגודל של 29-35 ס"מ הניזון בעיקר מביצים, מנחשים וממכרסמים קטנים. אפשר למצוא סמורים בכל התחום בין מזרח אירופה לסין, כולל את רוב רוסיה, והמזרח התיכון וגם בישראל. בישראל הסמור הוא מין נדיר מאוד והטורף הקטן ביותר. הסמור פעיל בעיקר בבוקר ובערב. ראייתם של הסמורים חלשה מאוד לכן הם מסתמכים בעיקר על חוש הריח המפותח שלהם.

## קישורים חיצוניים

* סמור משויש באתר הרשימה האדומה של IUCN

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן אנטון גולדנסטאט
קטגוריה:יונקים יחידים בסוגם
קטגוריה:ארץ ישראל: סמוריים
קטגוריה:סמוריים
קטגוריה:רוסיה: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1770
קטגוריה:יוון: יונקים
קטגוריה:מונטנגרו: יונקים
קטגוריה:סוריה: יונקים
קטגוריה:עיראק: יונקים
קטגוריה:מדבר גובי: בעלי חיים
גוטליב דיימלר

ימין|ממוזער|250px|קרונית רחוב ממונעת (1881)
ימין|ממוזער|250px|המנוע שפיתח דיימלר
**גוטליב וילהלם דיימלר** (בגרמנית: **Gottlieb Wilhelm Daimler**; 17 במרץ 1834 – 6 במרץ 1900) היה מפתח מנועים וממציא האופנוע. מייסד חברת **דיימלר-מוטורס**, שבהמשך התפתחה לתאגיד דיימלר AG.

## חייו
דיימלר נולד בעיר שורנדורף שבממלכת וירטמברג (כיום בגרמניה) למשפחה במעמד הבינוני. אביו שהיה אופה ייעד את בנו למשרה בשירות הציבורי. אולם ב-1848 החל דיימלר לעבוד כחרש תותחים. אז רכש מיומנות בעבודת מתכת והחליט לעסוק בהנדסה.
דיימלר המוכשר משך אליו את תשומת לבם של פטרונים, ואלה סייעו לו לרכוש השכלה טכנית יסודית שזיכתה אותו בשורה של משרות בחברות הנדסיות.
באחת המשרות הללו הכיר דיימלר שרטט בכיר ושמו וילהלם מייבאך שיהיה עמיתו כל ימי חייו.

מאז ראשית שנות ה-60 של המאה ה-19 עבד דיימלר על פיתוחו של מנוע קל, קטן ומהיר שיתאים להנעת כלי רכב, כחלופה למנוע הקיטור המסורבל. ב-1872 עבד דיימלר בחברה שכבר רשמה פטנט על רעיון למנוע גז טבעי פרי פיתוחו של ניקולאוס אוטו. דיימלר ומייבאך עבדו יחד ושיפרו את המנוע של ניקולאוס אוטו, אלא שאז התפתח סכסוך בין דיימלר לאוטו שהביא לפיטורין של דיימלר. דיימלר עבר עם משפחתו לעיר באד קנשטאט. דיימלר שכר את מייבאך והקים בעזרתו סדנה בחממה שבגנו. מייבאך ודיימלר עבדו עד השעות המאוחרות של הלילה עד שהגנן חשד בהם שהם מזייפים שטרות וקרא למשטרה החשאית שערכה חקירה ולא מצאה דבר.

ב-1883 רשם דיימלר פטנט על מנוע בנזין קטן וב-1885 התקין מנוע כזה על זוג אופני עץ מסורבלים.

הוא נפטר תשוש מעבודה בגיל 65. לאחר מותו ניהל מייבאך את החברה.

## ראו גם
* מרצדס-בנץ
* דיימלר AG

## קישורים חיצוניים

* 
*  רן לוי, החיפושית של היטלר – על ההיסטוריה של המכונית הגרמנית, חלק א', חלק ב', בפודקאסט "עושים היסטוריה", 2016
* 
* 

קטגוריה:מהנדסים גרמנים
קטגוריה:חלוצי תעשיית הרכב
קטגוריה:ממציאים גרמנים
קטגוריה:מהנדסי מכונות גרמנים
קטגוריה:מרצדס-בנץ
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1834
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1900
אוניברסיטת מינסטר

שמאל|ממוזער|250px|חזית הארמון של מינסטר
**אוניברסיטת מינסטר** (שם מלא: האוניברסיטה הווסטפאלית על שם וילהלם; בגרמנית: **Westfälische Wilhelms Universität**, בראשי תיבות: **WWU**) היא אחת האוניברסיטאות הגדולות של גרמניה, נכון ל-2016 מנתה האוניברסיטה 44,692 סטודנטים ו-15 פקולטות. היא קרויה על שם הקיסר הגרמני וילהלם השני. המזכירות נמצאת בארמון העיר מינסטר.

לאוניברסיטה אין צורת קמפוס. הפקולטות פזורות ב-285 בניינים שונים ברחבי העיר. לצד האוניברסיטה ישנם עוד שבעה מוסדות אקדמאיים במינסטר, מה שהופך אותה לעיר סטודנטים מובהקת. אם זה במחקר או במדע שימושי, אוניברסיטת מינסטר היא מהמובילות בגרמניה.
לאוניברסיטה שם בינלאומי מכובד ולה כ-400 הסכמי חילופי סטודנטים עם אוניברסיטאות ברחבי העולם.

רוב הפקולטות, ביניהם לכלכלה ומשפטים נמצאות במרכז העיר, בין כיכר הקתדרלה והכיכר על שם פאול פון הינדנבורג, שם נמצא חלל ההרצאות הגדול (804 מקומות ישיבה) של האוניברסיטה, בו לרוב מתקיימות הרצאות של הפקולטה לכלכלה ומנהל עסקים. בית החולים האוניברסיטאי והפקולטה לרפואה נמצאות קצת מחוץ למרכז העיר. האוניברסיטה חברה ב-U15 (אוניברסיטאות בגרמניה).

## היסטוריה
סיפורה של האוניברסיטה מתחיל עם מכינת הישועים, שנוסדה ב-1588. אך רק ב-1780 היא נחנכה כאוניברסיטה עם ארבע פקולטות; משפטים, מדעי הרפואה, פילוסופיה ותאולוגיה. היום כאמור ישנם 15 פקולטות. היא נחנכה על ידי פרנץ פון פירסטנברג. ב-1805 הורחבה האוניברסיטה לאוניברסיטה הפרוסית של וסטפאליה. ב-1907 הוסב שמה והיא נקראה על שם הקיסר וילהלם השני.

## פקולטות
בין הפקולטות באוניברסיטת מינסטר:

* הפקולטה למשפטים
* הפקולטה למנהל עסקים וכלכלה
* הפקולטה לרפואה
* הפקולטה למדעי החברה וחינוך
* הפקולטה לפסיכולוגיה
* הפקולטה להיסטוריה ופילוסופיה
* הפקולטה לבלשנות
* הפקולטה למתמטיקה ומדעי המחשב
* הפקולטה לפיזיקה
* הפקולטה לכימיה ורוקחות
* הפקולטה לביולוגיה
* הפקולטה לגיאו-מדעים
* הפקולטה למוזיקה
* הפקולטה לתאולוגיה פרוטסטנטית
* הפקולטה לתאולוגיה קתולית

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

מינסטר
קטגוריה:מינסטר
קטגוריה:וילהלם השני, קיסר גרמניה
קטגוריה:נורדריין-וסטפאליה: חינוך
מינסטר
קרל בנץ

**קרל פרידריך בנץ** (בגרמנית: ; 25 בנובמבר 1844 – 4 באפריל 1929) היה מהנדס גרמני שעסק בתכנון מנועים ומכוניות, והיה הראשון שהצליח לשלב מנוע בנזין בכלי רכב. הוא ייסד את "חברת בנץ", שהתמזגה לתוך יצרנית המכוניות מרצדס-בנץ.

## קורות חיים
אביו של בנץ, שהיה נהג קטר, נפטר בשנת 1846, בטרם מלאו לבנו שנתיים. קרל ואימו עקרו לקארלסרוהה, שם היא עסקה בבישול והשכירה חדרים כדי לממן את חינוך בנה.

ב-1872 הקים בנץ בית מלאכה במאנהיים עם שותף שעזב את העסק כעבור זמן מועט. בנץ נאלץ למכור את כל מכשיריו כדי לסלק את חובותיו. בסופו של דבר, בעזרתה של אשתו ברטה בנץ אשר השקיעה את כספה, הצליח בנץ להוציא פטנטים אחדים על חלקים מסוימים של מנועי בעירה פנימית שמשתמשים בבנזין, והשיג את המימון הנדרש לפיתוח תוכניותיו לכלי רכב בעל הנעה עצמית.

כלי הרכב הראשון שבנה בנץ נראה כמו תלת אופן ממונע. המנוע הוצב בירכתיים כדי לאזן את הרכב. הניסויים הראשונים לא עלו יפה, משום שהמנוע דמם והיה צריך להניעו בדחיפה. בנץ הציג את מכוניתו בפומבי ב-1885. ב-1892 הציג את דגם הבנץ ויקטוריה. ב-1893 הציג בנץ דגם בעל ארבעה גלגלים ואחריו הציג את ה"ולו" (Velo) - המכונית הראשונה שיוצרה בסדרה זולה להמונים.

בשנת 1895 "ויליאם ארנולד ובניו" רכשו רישיון לבניית מכוניות בנץ. בתור "חברת הובלות ארנולד ושות'". בית המלאכה בנה שתים-עשרה מכוניות שעוצבו על פי קרל בנץ ונבנו ברישיון שלו, אך היו מצוידות במנועים משלהן. כלי הרכב שווקו בשם ארנולד.

קרל בנץ היה לאדם הראשון בעולם לו הונפק רישיון נהיגה. הוא נפטר באפריל 1929.

## גלריה

Werkstatt Carl Benz.png|הסדנא של קרל בנץ במנהיים, גרמניה
Benz Patent Motorwagen 1886 (Replica).jpg|העתק של המכונית שהמציא בנץ בשנת 1885
Benz Patent Motorwagen Engine.jpg|המנוע שהמציא בנץ
Karl Benz Führerschein.jpg|רישיון הנהיגה הראשון בעולם, הוצא לקרל בנץ ב-1 באוגוסט 1888
Patentmotorwagen mit Karl und Bertha Benz.jpg|קרל וברטה בנץ


## ראו גם
*גוטליב דיימלר
* בנץ ויקטוריה

## קישורים חיצוניים

* מוזיאון קרל בנץ
* מסלול לזכרה של ברתה בנץ
* עלאא אל-אסוואני, מועדון המכוניות של מצרים, מערבית: ברוריה הורביץ, הוצאת טובי (2017)
* 
*  
* פרק בפודקאסט ״מינהר הזמן״ בנושא ״ההמצאה שהניעה את תאונות הדרכים״ באתר ״כאן״
*
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי עסקים גרמנים
קטגוריה:חלוצי תעשיית הרכב
קטגוריה:ממציאים גרמנים
קטגוריה:מהנדסים גרמנים
קטגוריה:מהנדסי מכונות גרמנים
קטגוריה:מרצדס-בנץ
קטגוריה:נוצרים רומים-קתולים גרמנים
קטגוריה:בוגרי מכון קרלסרוהה לטכנולוגיה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1844
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1929
גדעון הנמן

**גדעון הַנֶמַן** (**Haneman**; י"ז בכסלו תרפ"ז, 23 בנובמבר 1926 – ח' בכסלו תשל"ה, 22 בנובמבר 1974) היה בלשן עברי, חוקר לשון חז"ל. מחקרו משמש עד היום כמקור חשוב בלשון חז"ל.

## חייו
נחמיה גדעון הנמן נולד בעיר ממל שבליטא בשנת 1926 לד"ר משה הנמן, רופא ומנהיג ציוני ולאימו רחל. למד בבית ספר כללי בעיר הולדתו ולאחר מכן בגימנסיה העברית בקובנה. עם הכיבוש הנאצי של קובנה נאסר אביו, ואמו שלחה אותו לארץ ישראל. בארץ למד בבית הספר "מוריה" בתל אביב ואחר כך בישיבת בני עקיבא כפר הרואה.

בשנת 1946 הצטרף לקבוצת משואות יצחק שבגוש עציון, שם שהה עד לנפילתו של הגוש במלחמת העצמאות. נלקח בשבי הירדני וישב קרוב לשנה עם שאר מגני הגוש במחנה השבויים הירדני אם אלג'מאל.

בשובו מן השבי למד באוניברסיטה העברית בירושלים, וסיים תואר ראשון בלשון עברית ובתולדות עם ישראל ותואר שני בהצטיינות בלשון עברית ובתלמוד. את עבודת הגמר על "התצורה שלפועל בלשון חכמים" כתב בהדרכת פרופ' יחזקאל קוטשר.

בשנת 1959 היה חבר המזכירות המדעית של האקדמיה ללשון העברית, ובשנת 1965 זיכתה אותו האקדמיה ללשון העברית בפרס זלצמן, בשביל עידוד עבודתו המדעית הגדולה "תורת ההגה ותורת הצורות של לשון המשנה כפי שהיא מסורה במשניות כ"י פארמה".

בשנת 1970 נבחר לחבר יועץ באקדמיה. השתתף בוועדות מקצועיות ובחיבור מילונים של האקדמיה.

לימד בחוגים ללשון עברית באוניברסיטת בר-אילן ובאוניברסיטת תל אביב. ניהל את מחקר הגניזה של מילון חז"ל באוניברסיטת בר-אילן.

בשנת 1972 הגיש דוקטורט בנושא "תורת הצורות של לשון המשנה על פי מסורת כתב יד פרמה למשנה, חלק א' - הפועל" בהדרכת יחזקאל קוטשר וקיבל תואר דוקטור. לאחר מכן המשיך במחקר בנושאי לשון חז"ל. בדצמבר 1974, בהיותו בשנת שבתון ברומא, מת בתאונה. נקבר בבית הקברות סגולה.

עבודת הדוקטור שלו יצאה לאור כספר ומשמשת עד היום כמקור חשוב להכרת הדקדוק של לשון חז"ל. אף על פי שהעבודה עוסקת בתחום תורת הצורות של הפועל בלבד, יש בה סיכום וסקירה מקיפה של התופעות הדקדוקיות המתגלות בכתב יד פארמה של המשנה.

בנו הוא הרב ד"ר אביגדור (דורי) הנמן, שימש כר"מ בישיבת בינות ברעננה ובישיבת בית אורות, ומרצה במכללת ליפשיץ ומכללת הרצוג. חתנו הרב ישראל רוזנברג היה ר"מ בישיבת ברכת משה במעלה אדומים, ראש הכולל בישיבת בית אל וממייסדי כולל הדיינות בפסגות.

## לקריאה נוספת
* אהרן דותן, "ד"ר גדעון הנמן ז"ל", בתוך: גדעון הנמן, תורת הצורות של לשון המשנה, תל אביב תש"ם, עמ' טו-יז.
* גבריאל בירנבאום, "גדעון הנמן: צוהר ללשון חכמים", בתוך: דב שוורץ (עורך), **אוניברסיטת בר-אילן - מרעיון למעש**, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, תשס"ו, כרך ב, עמ' 101–110.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בלשנים ולשונאים ישראלים
קטגוריה:חוקרי השפה העברית
קטגוריה:חוקרי ספרות חז"ל
קטגוריה:שבויי גוש עציון במלחמת העצמאות
קטגוריה:בוגרי בית הספר מוריה (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי ישיבת כפר הרא"ה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בר-אילן: לשון עברית ולשונות שמיות
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים ילידי ליטא
קטגוריה:הרוגי תאונות דרכים באיטליה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות סגולה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1926
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1974
נעם אוקון

**נועם אוקון** (נולד ב-16 באפריל 1978) הוא טניסאי עבר ישראלי. הגיע בשיאו למקום ה-95 בדירוג העולמי.

## קריירה
אוקון גדל והתחנך בעיר חיפה. כבר מגיל צעיר החל לשחק טניס, משנת 1996 שיחק כמקצוען. באפריל 2002 העפיל אל המקום ה-95 בדירוג העולמי, דבר המהווה את הישג השיא של הקריירה שלו. השיא שלו בתחרויות היה שלב רבע הגמר בטורניר אינדיאנפוליס אליו הגיע בשנת 2004, וזה נחשב להישג הטוב ביותר שלו בסבב ה-ATP.

במהלך שנת 2007 היה אוקון חלק מנבחרת גביע דייוויס של ישראל, תחילה כמחבט מספר 1 ולאחר מכן כמחבט מספר 2 שלה בשלושת המפגשים (שכולם הסתיימו בניצחונות) נגד נבחרות לוקסמבורג, איטליה וצ'ילה תוך כדי שהוא מציג טניס ברמה גבוהה וכמה ניצחונות מרשימים על יריבים בכירים ממנו.

לקראת סוף שנת 2007 הידרדר אוקון בדירוג העולמי אל מחוץ ל-200 השחקנים הבכירים בעולם תוך כדי שהראל לוי עוקף אותו והופך למחבט מספר 2 של ישראל.

במרץ 2009, בהיותו במקום ה-393 בעולם עלה אוקון לחצי גמר טורניר בנגקוק ביחידים כאשר ברבע הגמר גבר על המדורג 1 בטורניר ו-86 בעולם בשתי מערכות: 6:4, 6:2 ועלה למקום ה-347 בעולם. באותו טורניר עלה אוקון לחצי גמר טורניר הזוגות עם הראל לוי מה שהכניס אותו בפעם הראשונה ל-200 הראשונים בעולם בזוגות, למקום ה-192.

אחרי טורניר בנגקוק הטוב של אוקון השתתף אוקון בעוד טורניר בתאילנד. הפעם הוא לא הצליח לשחזר את חצי הגמר בבנגקוק אבל הגיע לרבע הגמר ביחידים מה שקירב אותו עוד יותר אל 300 הראשונים בעולם. בטורניר המקביל לזוגות עלה אוקון לחצי הגמר ביחד עם שותפו החדש הראל לוי. בזה אוקון עלה למקום ה-175 בעולם לזוגות, דירוג שיא עבורו עד כה בזוגות.

ב-23 בדצמבר 2010 הודיע על פרישתו מטניס, לאחר שהפסיד לדודי סלע בחצי-גמר אליפות ישראל.

## התקדמות בטורנירי [[גראנד סלאם (טניס)|גראנד סלאם]]

## הופעות ב[[גביע דייוויס]]
אוקון ייצג את ישראל בגביע דייוויס 9 פעמים ביחידים:
1999, 2001, 2002, 2003, 2004, 2005, 2006, 2007, 2008. 
מאזנו של אוקון בגביע דייוויס: 17-16 (16-15 ביחידים, 1-1 בזוגות).

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:טניסאים ישראלים
קטגוריה:אלופי ישראל בטניס
קטגוריה:חיפה: ספורטאים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1978
נאטאל (ברזיל)

**נאטאל** (בפורטוגזית: **Natal**) היא עיר הבירה של ריו גראנדה דו נורטה, מדינה הממוקמת בצפון-מזרח ברזיל. בשנת 2011, אוכלוסיית העיר מנתה כ-800 אלף איש.

נאטאל ממוקמת בדרום-מזרח הרחוק של אמריקה הדרומית. שטח העיר הוא 170 ק"מ מרובע. נאטאל שוכנת על חוף האוקיינוס האטלנטי, בפתח נהר הפוטנז'י. והיא העיר הקרובה ביותר באמריקה הדרומית בכלל ובברזיל בפרט ליבשת אפריקה. כ-2,900 קילומטרים מסיירה לאון. ששווה למרחק מהעיר לפלוריאנופוליס בדרום ברזיל. 

## היסטוריה
האירופאים הראשונים הגיעו לאזור העיר ב-1501, אך הוא לא יושב בדרך קבע במשך כמה עשרות שנים.

ב-1598 הוקם באזור מבצר, וב-25 בדצמבר 1599 הוקם ליד המבצר הכפר נאטאל ("חג המולד" בפורטוגזית, שכן הוקם ביום זה). האזור נכבש על ידי כוחות הולנדיים בין 1633 ו-1654.

בשל מיקומה האסטרטגי של נאטאל בקצה המזרחי של דרום אמריקה, קרוב לאירופה ואפריקה, הוקם בעיר במהלך מלחמת העולם השנייה בסיס טיסה של ארצות הברית שעזר לכוחות הלוחמים בצפון-אפריקה.

## כלכלה
בזכות עשרות החופים הלבנים והחוליים באזור העיר, בהם החוף פראיה דה פיפה, שנחשב לאחד החופים היפים בברזיל, התיירות היא הענף החשוב ביותר בכלכלה של נאטאל.

בנוסף, העיר היא מרכז חשוב של תעשיית הנפט המקומית. כמו כן הכלכלה מסתמכת על דיג וגידול פרות טרופיים, במיוחד מנגו, גויאבה וקשיו.

## גאוגרפיה
שטחה של נאטאל הוא 170 קילומטרים רבועים. העיר שוכנת בחוף האוקיינוס האטלנטי, בפתח נהר פוטנז'י

### אקלים
נאטאל נמצאת באזור עם אקלים טרופי, עם טמפרטורות גבוהות ולחות גבוהה יחסית כל השנה.

## חינוך
בעיר פועלות מספר אוניברסיטאות, בהן האוניברסיטה הפדרלית של ריו גראנדה דו נורטה והאוניברסיטה המדינתית של ריו גראנדה דו נורטה.

## תחבורה
את העיר משרת נמל התעופה הבינלאומי אווגושטו סוורו, הנמצא במרחק של כ-18 קילומטרים מנאטאל. נמל התעופה הבינלאומי נאטאל רבתי נמצא כרגע בבנייה.

## ספורט
בעיר פועלות מספר קבוצות כדורגל, בהן ABC המשחק בליגה השנייה של ברזיל ואמריקה פוטבול קלוב המשחקת בליגה הרביעית של ברזיל.

העיר נאטאל היא אחת הערים שאירחו את מונדיאל 2014. לצורך כך הרסו את אצטדיון משאדאו בעיר ובנו במקומו את אצטדיון ארנה דאס דונאס, שנחנך ב-26 בינואר 2014.

## ערים תאומות
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר שיגור טילים בנאטאל 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ברזיל: ערים
קטגוריה:מדינות ברזיל: ערי בירה
קטגוריה:ברזיל: ערי חוף
קטגוריה:ריו גראנדה דו נורטה
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
קטגוריה:ברזיל: ערי נמל
קונסטנטין פופה

**קונסטנטין (טיטי) פופה** (ברומנית: **Constantin Popa**; נולד ב-18 בפברואר 1971 ברומניה) הוא כדורסלן עבר רומני ששיחק בישראל כמתאזרח. בשל גובהו הרב –  – הוא שיחק בעמדת הסנטר.

## ביוגרפיה
קונסטנטין פופה נולד בבוקרשט, והתנשא לגובה של . הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת דינמו בוקרשט, משם עבר לשחק עבור אוניברסיטת מיאמי בליגת המכללות של ארצות הברית. בשנת 1995 נבחר בדראפט ה-NBA על ידי קבוצת לוס אנג'לס קליפרס במקום ה-53, אך לא נקלט בסופו של דבר בליגה, ונאלץ לשחק בקבוצת הפלורידה ביץ' דוגס  מליגת ה-CBA האמריקנית ונהפך למושא ההערצתם של עדת מעריצים מקהל הקבוצה. לאחר מספר חודשים פופה שב לאירופה, שם הצטרף לקבוצת פו אורטז הצרפתית עימה זכה באליפות. צביקה שרף, שאימן במכבי תל אביב בשנים אלו, שמע על הענק הרומני המככב בצרפת, והעובדה שיכול היה לקבל אזרחות ישראלית בשל נישואיו לאישה יהודייה, הביאה את שרף להחתימו במכבי. אוהדי הקבוצה קיבלו את פופה בזרועות פתוחות החל מהמשחק הראשון בו ראו אותו קולע את ההוק שוט המשונה וזורק מקו העונשין ביד אחת. פופה שיחק כשחקן ספסל, כמחליף שני לגבוהים כמו באק ג'ונסון, רנדי וייט, רשארד גריפית' וויקטור אלכסנדר ששיחקו בקבוצה באותן השנים. לשיאו הגיע פופה בעונת 1999/2000, כשזכה לדקות משחק נדירות בגמר היורוליג מול פנאתינייקוס.

בשנת 2001, לאחר ארבע עונות במכבי בהן שיחק 9.5 דקות בממוצע ב-145 משחקים, עבר לעונה אחת בירושלים, אותה אימן צביקה שרף. בגיל 30, אחרי עונה שבה שיחק 11 דקות בממוצע למשחק ותרם מעט יותר מחמש נקודות למשחק פרש פופה ממשחק. בתחילה עבד בארצות הברית כאיש מכירות של ציוד משרדי, ובהמשך כמאמן כדורסל של קבוצת הנשים ומורה מחליף במשרה מלאה בבית ספר תיכון בקליפורניה. לאחר מכן עבר הסבה מקצועית והתחיל לעבוד כמורה לחינוך מיוחד. בשנת 2007 עבר לאינדיאנפוליס ושימש כעוזר המאמן של קבוצת הנשים באוניברסיטת אינדיאנפוליס. בשנה זו עבר ניתוח לב מורכב, ממנו התאושש לאחר מספר חודשים.

## חיים פרטיים
פופה נשוי ואב לחמישה ילדים.

## קישורים חיצוניים

* דף השחקן של פופה, מאתר האוהדים הרשמי של מכבי תל אביב
* 
* 

קטגוריה:כדורסלנים ישראלים
קטגוריה:כדורסלנים רומנים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת מיאמי
קטגוריה:כדורסלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורסלני הפועל ירושלים
קטגוריה:כדורסלני פלורידה ביץ' דוגס
קטגוריה:כדורסלנים ישראלים בחו"ל
קטגוריה:בחירות דראפט של לוס אנג'לס קליפרס
קטגוריה:כדורסלנים ישראלים בצרפת
קטגוריה:כדורסלנים ישראלים בליגת המכללות בארצות הברית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1971
הראל לוי

**הראל לוי** (נולד ב-5 באוגוסט 1978) הוא טניסאי עבר ישראלי, המשמש כיום כקפטן נבחרת גביע דייוויס של ישראל. לוי זכה בתואר אליפות ישראל בטניס חמש פעמים (1997, 1999, 2002, 2007, 2008) ובשיאו דורג במקום ה-30 בסבב ה-ATP (הרביעי בין הגברים הישראלים בדירוג היחידים בכל הזמנים).

## קריירה

לוי נולד בקיבוץ נחשונים. 
בשנת 2000 כשהוא עוד לא בן 22 הצליח להעפיל לדירוג הטופ 100 לאחר שבטורניר קנדה מאסטרס עלה לגמר כשהוא מנצח בדרך שחקנים מהשורה הראשונה כמו סבסטיאן גרוג'ן הצרפתי ויירי נובאק הצ'כי ובגמר נוצח על ידי מראט סאפין הרוסי, שהיה אז המדורג ראשון בעולם. בכך הפך לישראלי החמישי שהצליח להגיע להישג הרישום בין 100 השחקנים הטובים בעולם.

בשנת 2001 הוא הגיע לדירוג השיא שלו, 30, לאחר שהגיע עד לגמר טורניר נוטינגהאם. במהלך משחק חצי הגמר נגד אנדי רודיק נפל, נפגע במפרק הירך וקרע את הסחוס. מאז הפציעה התקשה לשחזר את יכולתו אך בשנת 2004 חזר שוב למאיה הראשונה. 

לוי הוכיח עצמו גם כשחקן זוגות מעולה. באליפות וימבלדון 2007 התחרה ברבע גמר טורניר הזוגות כשהוא בן 29.
לוי המשיך את תקופתו הטובה לאחר כשלושה שבועות כשזכה בטורניר הצ'לנג'ר במנצ'סטר.

ב-1 בדצמבר 2007 זכה בטורניר הפיוצ'ר ע"ש אייזנברג ברמת השרון ובכך סיים שנה בה התקדם מאוד בדירוג ה-ATP, והגיע למקום ה-165 בעולם.

ב-18 במאי 2008 זכה לוי ושותפו האמריקאי ג'ים תומאס בטורניר הזוגות בסן רמו, איטליה. בעקבות כך עלה לדירוג שיא בסבב הזוגות - מקום 71 בעולם.

ב-26 ביולי 2009 זכה הראל בטורניר לקסינגטון שבצפון אמריקה לאחר ניצחון 4-6 6-4 2-6 על אלכס קוזנצוב.

במשחקו הראשון בשנת 2010 ניצח לוי בטורניר בריסביין. היה זה ניצחונו הראשון של לוי בטורניר ATP מאז פציעתו בשנת 2004.

בטורניר יוהנסבורג שבדרום אפריקה העפיל לוי יחד עם שותפו, הסלובקי קארול בק, לגמר הזוגות אך נכנעו במשחק על התואר 2:6, 6:3, 10:5 מול רוהאן בופאנה מהודו והישאם אל קורשי מפקיסטן.
ב-12 בפברואר 2003, ניצח לוי את המדורג ראשון פיט סמפרס, בטורניר ויניה דל מאר, צילה וזכה בטורניר. 

ב-27 בפברואר 2011 הודיע לוי על פרישתו מטניס מקצועני.

### גביע דייוויס
באפריל 2008 חזר לסגל נבחרת ישראל בגביע דייוויס לאחר היעדרות של כשלוש שנים כמחבט מספר 2, במשחק נגד נבחרת שוודיה. ב-8 במרץ 2009 הוביל את הנבחרת למעמד רבע הגמר, לאחר ניצחון במפגש החמישי והמכריע עם שוודיה בבית העליון. ב-10 ביולי 2009 לוי ניצח את איגור אנדרייב (שדורג 24 בעולם בדירוג ה-ATP) ואת איגור קוניצין (מדורג 35 בדירוג ה-ATP), במסגרת רבע גמר גביע דייוויס. בסיום המפגש ניצחה ישראל את רוסיה בתוצאה 1-4, ועלתה לחצי הגמר לראשונה בתולדותיה.

באוקטובר 2017 מונה לקפטן נבחרת גביע דייוויס של ישראל.

## תחרויות בינלאומיות בהן השתתף

* אליפות וימבלדון: 2000, 2001, 2002
* גביע דייוויס: 1998, 1999, 2000, 2001, 2002, 2003, 2004, 2005, 2009, 2010.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אלופי ישראל בטניס
קטגוריה:נחשונים (קיבוץ): אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1978
אמיר חדד

**אמיר חדד** (נולד ב-17 בפברואר 1978 ברמלה) הוא טניסאי ישראלי ואלוף ישראל לגברים בשנים 2000, 2001 ו-2004.

## קריירה
בשנת 2003 התפרסם חדד כאשר נרשם לטורניר הזוגות באליפות וימבלדון כבן זוגו של הפקיסטני עיסאם אל-חאק קוריישי. שיתוף הפעולה יוצא הדופן זכה לברכת המארגנים שהעניקו לשניים כרטיס חופשי לטורניר. חדד וקוריישי רשמו הצלחה בלתי צפויה כשעלו עד הסיבוב השלישי.

בשנת 2009 שיחק חדד עם נבחרת ישראל בבית העליון של גביע דייוויס, כאשר החליף את יוני ארליך הפצוע במשחק הזוגות של המפגש מול נבחרת שוודיה. לאחר אותו מפגש התפרסם חדד בהיותו שחקן כבד יחסית, ואף דורג במקום החמישי במצעד הספורטאים השמנים של העיתון "מארקה". חדד העיד כי הוא מודע לבעיות המשקל שלו ומתייחס אליהם בעליצות. 

בשנת 2010 הודיע חדד על פרישה מטניס, משחק הפרישה שלו היה באליפות ישראל הפתוחה במשחק זוגות בו הוא שיחק ביחד עם סטפן קיובק ובו הגיע עד לשלב חצי הגמר שבו הפסיד על חודה של נקודה 6:7, 7:6 ו-9:11 בסופר טיי ברייק, בסיום המשחק נערך לאמיר טקס בהשתתפות כל שחקני נבחרת גביע דייוויס של ישראל.

## התקדמות בטורנירי [[גראנד סלאם (טניס)|גראנד סלאם]]

## הופעות ב[[גביע דייוויס]]

חדד ייצג את ישראל בגביע דייוויס 5 פעמים ביחידים:
1998, 1999, 2001, 2002, 2009. 
מאזנו של חדד בגביע דייוויס הוא 5-7 ( 3-5 ביחידים, 2-2 בזוגות).

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אלופי ישראל בטניס
קטגוריה:לוד: ספורטאים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1978
סירה קוצנית

**סירה קוצנית** (שם מדעי: *Sarcopoterium spinosum*) היא בן שיח רב שנתי, מין יחיד בסוגו ממשפחת הוורדים.

## מאפיינים
גובהה עד כ-40 ס"מ וענפיה קוצניים וצפופים, ומעוצבים בצורת חצי כדור הצמוד לקרקע. בסתיו מלבלבים ענפים ירוקים מחיקי הקוצים החומים, הם מסתעפים לשני פיצולים, ולקראת הקיץ הופכים לקוצים ומתעצים.

הפריחה מתרחשת בין פברואר לאפריל והתפרחת דמוית שיבולת וצבע הפרחים ירקרק. הפרי הוא בית גלעין כדורי ספוגי, צבעו לבן עד אדום, ולעת ההבשלה הוא הופך חום, ניתק מהשיח ומתגלגל ברוח. הסירה גדלה על אדמת טרה רוסה, חמרה וכורכר. הסירה זקוקה למנות אור גדולות, ולכן אינה צומחת בחורשים, ומהווה מרכיב עיקרי בבתה בחבל הים תיכוני, בספר המדבר ובערוצי נחלים בנגב ובמדבר יהודה. נוכחות צמחי שיבולת שועל בוגרים מעכבת התפתחותם של נבטי סירה קוצנית כך שתנאים מיטביים להתפתחות שיבולת שועל (קרקע עמוקה עשורה במינרלים) מונעים צמיחת סירה קוצנית באותו שטח.

## במסורת
על פי החוקרים הסירה היא ה'סירים' המוזכרים במקומות רבים בתנ"ך:

כלומר הסירה נחשבת במקרא כסמל לעזובה ולחורבן, ואכן היא צומחת במקומות ריקים, בדרך כלל בשלבים הראשונים בטור הסוקצסיוני.

בעבר היו משתמשים בסירה להסקה, פרופ' מרדכי כסלו מוסיף כי השימוש המופרז בצמח להסקה החל בתקופת המרד הגדול, כריתת-יתר וצמצום כמות עצי החורש הביאו את הכוחות הרומיים הצרים באזור ירושלים לעשות שימוש בשיח זה כתחליף. בסירה השתמשו גם להפקת חומר הבעירה לכבשני סיד לייצור מטאטאים ולשתילה בבורות שיקוע בפתחי בורות לעצירת לכלוך היורד עם המים. הסירה הקוצנית גם שימשה לבנייה של קמרונות חבית וכיפות בבנייה הערבית הורנקולרית של ארץ ישראל.

הבדואים היו משתמשים בשורשים כתרופה לסוכרת. בשנת 1970 פרסמה קבוצת חוקרים ישראלית מאמר העוסק בהשפעות היפוגליקמיותות של הצמח. נכון לעת הנוכחית, לא קיימים דיווחים על ניסויים קליניים בבני אדם הבוחנים את ההשפעות האנטי-סוכרתיות של תמצית הסירה הקוצנית. מרבית המחקרים בתחום זה בוצעו במודלים של תאים ובעלי חיים.

אבו אל-עבאס א-נבאתי, רופא ועשבונאי אנדלוסי, ערך מסע בארץ ישראל בתקופה האיובית, ותיעד בספרו את השימוש בענפי הסירה הקוצנית בירושלים וסביבותיה לצורך טאטוא הדרכים. השימוש בשיח זה להתקנת מטאטא רווח מאוד עד לפני כמה שנים בערים ערביות, ואף כיום ניתן לראות בחברון מטאטא זה בשימוש חלק ממטאטאי הרחובות.
חיילי צה"ל נוהגים להשתמש בסירה הקוצנית כמצע למיטה בשטח.

סירה קוצנית היא אלרגנית לפי הספרות הבוטנית.


קובץ:Sarcopoterium spinosum1.JPG
קובץ:Sarcopoterium spinosum2.JPG
קובץ:Sarcopoterium spinosum4.JPG
קובץ:Sarcopoterium spinosum5.JPG
קובץ:Fruits of Sarcopoterium spinosum.jpg|פירות של סירה קוצנית


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1846
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אדואר ספאש
קטגוריה:ארץ ישראל: שיחים
קטגוריה:ורדיים
קטגוריה:ארץ ישראל: ורדיים
קטגוריה:צמחים יחידים בסוגם
קטגוריה:ארץ ישראל: צמחים אלרגניים
קטגוריה:צמחי המקרא