תכנון העיר אשדוד

**[[אשדוד]]** היא עיר נמל מתוכננת במישור החוף הדרומי של ישראל והעיר הגדולה במחוז הדרום. זוהי העיר המתוכננת הראשונה שקמה בישראל לאחר קום המדינה.

העיר מחולקת ל-17 רובעי מגורים וארבעה רבעים מעורבי שימושים, המשלבים מגורים ומסחר. בצפון העיר ישנם ארבעה אזורי תעשייה: "קריית חלוצים" לתעשייה קלה, "קריית איתנים" שבה תעשייה כבדה, אזור התעשייה הצפוני, וכן עורף נמל אשדוד. הפרדת השימושים מתבססת על משטר הרוחות באזור, כדי למנוע זיהום אוויר באזורי המגורים. התחבורה בעיר מתבססת על "עורקי תנועה" – כבישים רחבים וארוכים הנמתחים לאורך שדרות המחלקות את רובעי המגורים, שנועדו לאפשר תנועה מהירה של כלי רכב מנועיים, לצד שבילי אופניים ומדרכות להולכי רגל.

אשדוד נוסדה ב-1956 כמועצה מקומית בשותפות ציבורית-פרטית בין ממשלת ישראל ל"חברת אשדוד", שהופקדה על תכנונה ובינויה, והוכרזה כעיר ב-1968. תוכנית המתאר שהמציאה החברה, בתכנונם של יצחק פרלשטיין ואריה דודאי, התקבלה ב-1959. על בסיס תוכנית זו העיר מחולקת במתווה שתי וערב לרבעים. לתוכנית זו קדמה תוכנית אחרת להקמת עיר גנים לוויינית במודל אנגלי, שגם עליה היה אמון פרלשטיין בתחילת שנות החמישים, אך היא נגנזה. אשדוד נועדה לתת מענה לצרכים כלל-ארציים, בדמות נמל, תחנת כוח ותעשייה כבדה, וכגורם מפזר אוכלוסייה המושך כוח עבודה מתוך המטרופולין של גוש דן.

במשך עשרות שנים נבנתה אשדוד בעיקר לפי תוכנית המתאר של 1959, אך בעשור השני והשלישי של המאה ה-21, עם ההתקרבות למיצוי עתודות הקרקע של תוכנית האב המקורית, חלו שינויים מהותיים בתכנון העיר. ב-2015 החלה עיריית אשדוד לגבש תוכנית מתאר חדשה לעיר, המוכרת בשם "אשדוד 2035", המיועדת למצות את שטח העיר ולפתח אותה "פנימה". ב-2017 הוכרז "הסכם הגג" בין עיריית אשדוד וממשלת ישראל, להגדלת היצע הדיור בעיר, הכולל תכנון של שכונות חדשות ברחבי העיר שלא על-בסיס רובעי, התחדשות עירונית ברבעים הוותיקים ואפשרות להקמת תחנת רכבת נוספת בצפון העיר, נוסף על תחנת הרכבת הקיימת, אשדוד – עד הלום. כמו כן, בעקבות בחירתה של אשדוד במיזם "עיר מודל לתחבורה בת-קיימא" של ממשלת ישראל לקידום עקרונות של עירוניות ותחבורה בת-קיימא ב-2012, בוצע בה בין השנים 2017 ל-2022 מיזם "Reway" (או "הגל הירוק"), שבמסגרתו הוקמה מערכת האוטובוסים המהירה "אשדוד מטרו בס", חודשו רחובות, והוקמו שבילי אופניים ומסופי תחבורה ציבורית. בעשור השלישי למאה, ניתן אישור סופי לרובע י"ד בוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה והחלה הקמתם של שני רבעים מעורבי שימושים, רובע פארק לכיש בצפון-מערב וקריית פרס בדרום-מזרח העיר.

מבחינת פיתוח עתידי, אשדוד נכללת בתוכנית "המערכת להסעת המונים בנפת אשקלון", המתוכננת לקום בעשור החמישי של המאה ה-21. התוכנית כוללת בין השאר שני קווי רכבת קלה שיחצו את אשדוד לאורכה, ויקשרו אותה עם אשקלון בדרום ועם רחובות בצפון, שבה מתוכנן לעבור קו המטרו M1 של מטרופולין תל אביב.

## רקע גאוגרפי
[ממוזער|297x297px|מפה של אשדוד מאת [מחלקת המדידות, 1960]]
[ממוזער|250x250px|שפך נחל לכיש לים התיכון, ראשית 1918 – צילום מאת [שירות האוויר הגרמני|שירות האוויר של הקיסרות הגרמנית]]
אשדוד שוכנת במישור החוף הדרומי (או "מישור חוף פלשת"), אזור השוכן מדרום לערי גוש דן ועד רצועת עזה. באזור זה ובשפלה נמצאו חמש ערי הפלשתים, שאחת מהן היא אשדוד, המזוהה עם תל אשדוד שנמצא מדרום-מזרח לעיר (ארבע הערים הפלשתיות האחרות הן אשקלון, גת, עזה ועקרון). האזור הוא מישורי ברובו, וגובהו 70–80 מטרים מעל פני הים. אשדוד תוכננה ונבנתה על שטח "רצועת החולות", כאשר מצפונהּ חוף פלמחים, מדרומה חולות ניצנים, ממזרחה השטחים החקלאיים של גן יבנה ובית עזרא וממערבה רצועת חוף אשדוד. שטחי הבנייה נפרשים בעיקר על רצועת החולות ואינם פולשים לשטחים החקלאיים במזרח.

העיר שוכנת 25 ק"מ מאשקלון, 40 ק"מ מתל אביב-יפו, 75 ק"מ מירושלים ו-80 ק"מ מבאר שבע.

משטר הרוחות בעיר מושפע מהפרשי הטמפרטורה בין היבשה והים – הים מתחמם ומתקרר באיטיות, ואילו היבשה במהירות. על כן, במהלך היום נושבת בריזה ימית, ובערב ובלילה בריזה יבשתית. באשר לכיווני הרוח, לפי רוחמה ממן, יש ארבעה הנחשבים לקבועים; מהבוקר ועד הצהריים הרוח נעה מדרום-מערב לצפון-מזרח, אחר הצהריים מצפון-מערב לדרום-מזרח, בערב רוח צפונית ומהלילה ועד הבוקר היא דרום-מזרחית.

אזור התעשייה הכבדה בעיר נקבע בצפונה תוך התחשבות במשטר הרוחות, במטרה למנוע תנועת זיהום אוויר מהמפעלים לעבר אזורי המגורים.

## רקע היסטורי

### יוזמתו של היינץ ראו, 1949

עם ייסוד אגף התכנון ב-1949, לאחר הקמת מדינת ישראל, עלה הצורך בהקמת נמל עמוק-מים שני בארץ, עקב המרחק הגדול שבין נמל חיפה לגוש דן ולדרום המדינה. מתכנניה של עיריית תל אביב–יפו טענו ל"זכות טבעית" לנמל שכזה בתל אביב–יפו, והצדיקו זאת מכמה בחינות: ריכוז האוכלוסייה והתעשייה הגדול, ועובדת היותה של העיר מוקד לייצוא הדרים.

האדריכל היינץ ראו, שכיהן בתפקיד מרכזי באגף התכנון, התנגד לרעיון זה. המדיניות שהתווה ביקשה לפזר את האוכלוסייה בערים בישראל, ובפרט בגוש דן, ועל כן החל לבחון את ההיתכנות להקמת נמל עמוק מים, לצד עיר, באזור אחר.

הקמת הנמל העתידי ברצועת החוף של אשקלון נפסלה עקב הקרבה לרצועת עזה, משיקולי ביטחון. על כן, הרצועה שנותרה לאיתור היא זו שבין תל אביב–יפו לאשקלון. מבדיקתו של ראו עלה, כי הן משטר הרוחות הן הנתונים הגאולוגיים וההידרוגרפיים ברצועה דומים, ולא נמצא בה מקום שניתן לראות בו נמל טבעי. תחילה בחר ראו ב**שפך [[נחל רובין]]** לים התיכון, כ-20 ק"מ מדרום לתל אביב–יפו, אך איתור זה נזנח לטובת **שפך [[נחל לכיש]]**, סמוך למיקום הנמל של '''אשדוד העתיקה''' הפלשתית, כיום בחוף מי-עמי. באותה עת (עוד ב-1949), החוף היה שומם ומנותק תחבורתית. עתודות השטח החולי הגדולות תרמו להכרעת הכף לטובת הבחירה בשפך נחל לכיש.

האיתור של ראו לא התקבל בתמימות דעים באגף התכנון תחילה. ראו שכנע את אריה שרון וציון השמשוני שעמדו בראש האגף. **סוכריר** (שמו בערבית של הנחל, ששימש את המתכננים לנמל והעיר העתידית בשלבים הראשונים) הפכה לחלק מהותי מיעדי אגף התכנון באותה עת, אך הרעיון זכה להסתייגויות מכמה סיבות:
* הגזמה ביכולת להגשמת התוכנית, שהרי השטח היה בתולי לחלוטין
* התחרות עם אשקלון
* סוכריר לא השתלבה ב"מערכת המכרזים האזוריים"

### סוכריר והוועדה הבין-משרדית, 1950–1953
אגף התכנון החל לתכנן ב-1950 עיר בשם "סוכריר" במתכונת של עיר גנים במודל אנגלי. סוכריר תוכננה להכיל כ-50,000 תושבים בשטח של 17,000 דונם. לאחר שתוכנית "סוכריר", שתכנונה נמשך עד 1952, התקבלה לבסוף באגף התכנון, המחלוקות המשיכו בין רשויות המדינה. צה"ל ראה לחיוב את התוכנית – הרחקת הנמל מריכוז האוכלוסייה, שהוא הרי עלול לשמש מטרה צבאית בתקיפה אווירית. ב-1950 הקים משרד התחבורה ועדה בין-משרדית שמטרתה להחליט על האיתור האופטימלי לנמל עמוק-מים. היא פעלה כשנה, וערכה סקרים אודות הרכבי הייצוא והייבוא, היעד והמוצא של המטענים (באשר לפעילות הנמלים הקיימים), ענייני תחבורה וכן אמדן השטח שמדרום לנמל (בו לימים הוקמה העיר). היא כללה נציגים מאגף התכנון, צה"ל, "מחלקת עבודות ציבוריות", עיריית תל אביב–יפו ולשכת המסחר שלה, וממשרדים ממשלתיים – התעשייה, החקלאות והתחבורה.

#### הפשרה
אגף התכנון וצה"ל תמכו באיתור ב"סוכריר", בעוד עיריית תל אביב–יפו ולשכת המסחר שלה, לצד חלק ממשרדי הממשלה תמכו באיתור בתל אביב–יפו. "מחלקת עבודות ציבוריות" ושר התחבורה הציעו פשרה, הקמת הנמל בשפך נחל רובין, והיא התקבלה בסוף 1951. למרות הפשרה שהתקבלה, אגף התכנון המשיך לתכנן את "סוכריר", וערך באמצעות המחלקה למחקר בדיקה שהוכיחה את ההיתכנות הכלכלית להקמת הנמל, לנגד האפשרות של קיום נמל עמוק-מים יחיד בחיפה.

#### חידוש המחלוקת

נוסף על פשרת מחלקת עבודות ציבוריות–משרד התחבורה ב-1951, דחקו גורמים נוספים את התוכנית להקמת הנמל באשדוד בסדר העדיפויות הלאומי.

ב-1952, הגיע בהזמנת ממשלת ישראל סולומון טרון, מהנדס יהודי רוסי-אמריקאי ומנהל ב"ג'נרל מוטורס", שתרם משמעותית לחשמול ברית המועצות ועסק בתכנון כלכלי למדינות מתפתחות. יחד עם משימות אחרות, הוטלה עליו המשימה לבחינת הכדאיות להקמת הנמל. הוא פסק כי המשאבים הדלים של ישראל באותה עת אינם מצדיקים את ההשקעה לטווח הקצר (5–10 שנים, טווח השילומים מגרמניה המערבית), וכי למרות ההפסד הכרוך בכך למשק מבחינת זמני הובלה – נמל בחיפה בלבד מספיק לצרכיה של המדינה בעת ההיא. נוסף על כך, באותה שנה אירעה ירידה במגמת העלייה לישראל. זאת, יחד עם חוות הדעת של טרון, גרמו לאיבוד העניין מטעמם של משרדי ממשלה, ביניהם התחבורה והעבודה.

בתחילת 1953 חלו שינויים באגף התכנון; היקפו וסמכויותיו צומצמו ומרכזו הועבר לירושלים מתל אביב–יפו, תחת שר הפנים החדש, ישראל רוקח (לשעבר ראש עיריית תל אביב–יפו). כמו כן, דמויות מפתח באגף, שתמכו ברעיון עוד טרם הקמת הוועדה הבין-משרדית ונטלו בה חלק – אריה שרון, ציון השמשוני והיינץ ראו – התפטרו.

### חזרת יוזמת אשדוד – תחנת כוח חדשה, 1953

בסוף 1953, קם צורך ל"חברת החשמל" להקים תחנת כוח חדשה כדי לתת מענה לגידול בצריכת החשמל, ולהזרים חשמל לדרום ישראל. צורך זה היה ידוע לאגף התכנון, והתוכניות המוקדמות ל"סוכריר" ואזורי התעשייה שלה התחשבו בו.

לפי מתכנן הערים והאדריכל אליעזר ברוצקוס, שבאותה שנה התמנה לאחראי על התכנון הארצי באגף התכנון, הצורך בהקמת התחנה אילץ בחינה מחודשת של יסודות הרעיון להקמת עיר הנמל. אף על פי שבראשית דרכו של הרעיון לא צידד בו, לאחר שהתעמק בו ראה כי הקמת עיר הנמל משתלבת עם יעדים אחרים בתכנון הארצי, ונותנת עדיפות לברירת אשדוד.

השיקולים שמנה ברוצקוס, הם:

# צמצום כושר הגידול של אזור תל אביב, ופיתוח אזור הדרום, שהיה אז לא-מפותח.
# כדאיות כלכלית – לפי תחזית המטענים של הנמל, למחצבי הנגב יהיה חלק דומה בייצוא לזה של אזור תל אביב.
# הקמת עיר ברצועת החולות של אשדוד לא תביא להפסד של אדמות חקלאיות. זאת בשונה מהתפשטות נוספת של גוש דן.
# הנמל יהנה מעתודת שטח גדולה. קביעת האיתור בתל אביב–יפו הצפופה ממילא, תצריך הקמה של עורקים תחבורתיים מתאימים ותגרור קשיים והוצאות כספיות רבות להפקעות קרקע ובינוי מחדש.

במקור, "חברת החשמל" התכוונה להקים את תחנת הכוח דרומית למועצה המקומית בת ים. בפגישה שנערכה בסוף נובמבר 1953 בתחנת הכוח רידינג, נציגי אגף התכנון ומנכ"ל משרד הפיתוח נצמדו לאיתור באשדוד. "חברת החשמל" קיבלה את עמדת הממשלה. פחות משנה לאחר קבלת ההחלטה על הקמת תחנת הכוח באשדוד, החלו העבודות להקמתה, סלילת כביש גישה אליה ושכונת בתי מגורים לעובדיה הקבועים של התחנה (לימים "שיכון עובדי חברת החשמל" ברובע א'). תחנת הכוח "אשדוד" נחנכה ב-3 ביוני 1958, עם הפעלתה של יחידה מס' 1 בתחנה א'.

### ההחלטה על הקמת העיר, 1954
[ממוזער|200x200 פיקסלים|'''[לוי אשכול ודוד בן-גוריון** –אשכול חתם על הסכם הקמת העיר מול "[[חברת אשדוד]]" כשר האוצר בממשלתו של בן-גוריון. עם פטירתו של אשכול כ[[ראש ממשלת ישראל|ראש הממשלה]] המכהן, הוחלט לקרוא לתחנת הכוח בעיר על שמו במאי [[1969]]. על חלקו בהקמת העיר הוכרז מטעמה כאזרח כבוד.

]]
בסוף [[1954]] התחדשה מגמת העלייה לישראל, ואגף השיכון ביקש לבחון הקמת עיר מסביב ל"שכונת חברת החשמל". בחגיגות חצי היובל לעיר [[נתניה]] באותה שנה, העביר [[ראש ממשלת ישראל|ראש הממשלה]] [[דוד בן-גוריון]] באמצעות [[משרד האוצר|שר האוצר]], [[לוי אשכול]], מכתב ל[[עובד בן עמי]], ובו ביקש: , בהתייחסו להקמת העיר. בעקבות קריאה זו בן עמי סיפר: . כשבא בן-גוריון ל[[משרד האוצר|שר האוצר]] [[לוי אשכול]] עם ההצעה, אשכול טען כי אין בידיו את המימון הדרוש להקמת הנמל, אך . על כן, הוחלט על הקמת העיר אשדוד ב[[שותפות ציבורית-פרטית]] (PPP) של ממשלת ישראל עם יוזמת [[יהדות ארצות הברית]].

ב-[[1956]] משרד התחבורה שב לבחון את ההיתכנות להקמת נמל עמוק מים בדרום, ומינה ועדה נוספת לעניין. בשונה מהוועדה הבין-משרדית של 1950–1951, הפתרון של אשדוד התקבל כמעט בתמימות דעים. ב-[[1957]] התקבלה במשרד ההחלטה להקים באשדוד את הנמל.

===אשדוד כעיר פיתוח, 1956===


ב-[[1 במאי]] [[1956]] נתן שר האוצר, אשכול, אישור לתוכנית הקמת העיר אשדוד, וב-[[15 במאי]], נחתם ההסכם בין מדינת ישראל לעובד בן עמי ופיליפ קלוצניק ("**חברת אשדוד**"), שהעניק להם זיכיון על שטח של 40,000 דונם. היקף ההסכם [[חברת אשדוד#מימוש ההסכם וביקורת|עורר ביקורת ומחלוקת בעיר ובמוסדות הממשלה]], ונערכו ניסיונות לבטלו ולצמצם אותו. לבסוף אכן צומצם היקף הזיכיון ל-24,000 דונם בלבד.

עוד באותה שנה, החלה הקמת העיר – ב-[[25 בנובמבר]] 1956 הגיעו ל**מעברת אשדוד-ים** המתיישבים הראשונים – 22 משפחות עולים מ[[מרוקו]], אשר התגוררו ב[[מעברה]]. בתחילת [[1957]] הצטרפו אליהם קבוצות עולים מ[[מצרים]] ו[[רומניה]]. היישוב החדש שנקרא אז "אשדוד-ים" מנה אז 370 נפש. מעברת אשדוד-ים, שהורכבה בעיקר ממבנים ארעיים (צריפי פח) פורקה ב-1959–1960, בעת שמנתה כ-600 משפחות וכ-3,000 תושבים. אז החל המעבר מהמעברה אל מבנים ארוכים דמויי-קרון רכבת מ[[אזבסט]], שהוקמו על ידי [[משרד הבינוי והשיכון]] וכונו כונו "**קליפורניות**".[[קובץ:David Ben-Gurion visit to Ashdod-Yam, 12 February 1959 06.jpg|ממוזער|200x200 פיקסלים|דוד בן-גוריון באשדוד-ים, פברואר 1959]]ב-3 השנים הראשונות לאשדוד-ים, לא הנהיגה אותה מועצה מקומית אלא צוות הקמה מטעם הממשלה. ביולי 1959 התמנה [[דב גור]] לראש המועצה מטעם [[ועדה קרואה]].

עם הקמת העיר, הושלמה בנובמבר 1958 סלילתם של שני רחובות בעלי חשיבות בעיר, בנוכחותם של פרנסי העיר; **רחוב רוגוזין** בלב [[רובע א' (אשדוד)|רובע א']], על שם התעשיין [[ישראל רוגוזין]] שבאותה עת חנך את המפעל הראשון בעיר וכן תרם להקמת מוסדות חינוך בעיר, ו**שדרות בני ברית**, שחיבר אותה לרשת הכבישים הארצית. עד חניכת השדרה, תושבי העיירה היו בסכנת ניתוק תחבורתי מהעיר כאשר פקדו אותה שיטפונות גשמים. במסגרת הקמת השדרה, נבנה גשר מעל נחל לכיש גשר בשיטת [[בטון דרוך]], הראשון מסוגו בארץ.

במקור, אשדוד נכללה ב[[מחוז המרכז]], אך באוקטובר 1957 הועבר שטח הזיכיון של חברת אשדוד למחוז הדרום.



===הקמת העיר, שנות ה-60===


תוכנית האב שעיצבו האדריכלים יצחק פרלשטיין ואריה דודאי מטעם "חברת אשדוד" התקבלה רשמית ב-[[6 במאי]] 1960. בהתאם לה, נמשכה בנייתה של אשדוד. עד [[1966]] 7 רבעים מתוך [[רובעי אשדוד]] (א' עד ז') סיימו או היו בעיצומו של פיתוח עירוני כללי, ושניים בהם אוכלסו במלואם – רובע א', הראשון להיבנות, עת נוסדה ב-[[1956]], הסתיים להיבנות במהלך [[שנות ה-90 של המאה ה-20|שנות ה-70]]. בנייתו של רובע ב' החלה גם היא בשנים הראשונות לעיר, במקביל ל-א'. התוכנית מומשה כך שבינוי העיר בוצע מצפון לדרום – מפאתי אזורי התעשייה והנמל דרומה.

ב-30 ביולי 1961 הונחה [[אבן פינה|אבן הפינה]] לקראת **הקמת נמל אשדוד**. הוא נחנך בנובמבר [[1963]], ושנתיים לאחר מכן, בנובמבר [[1965]], הופעל לראשונה. ב-1 בפברואר 1968 קיבלה אשדוד **מעמד של עיר**, בסוף כהונתו של אבנר גרעין, שהפך ראש העירייה הראשון של אשדוד.

עם מתן הזיכיון לחברת [[אשדוד]] להקמת העיר, הוקצו שטחים מ[[מועצה אזורית חבל יבנה]] לחברה, אולם הם לא הוכללו בשלב הראשון בשטח העיר. כך יצא ששטח הזיכיון של החברה, כ-42,000 דונם, היה גדול משטח השיפוט בפועל של העיר, כ-32,000 דונם. בהמשך, ב-1968, הורחב שטחה המוניציפלי של העיר אשדוד והועברו אליו 6,000 דונם משטח המועצה.<gallery heights="150" mode="packed">
קובץ:חניכת שדרות בני ברית ורחוב רוגוזין, אשדוד, 27 בנובמבר 1958.webm|חניכת שדרות בני ברית ורחוב רוגוזין, מתוך [[יומני כרמל]]
קובץ:Port of Ashdod (997009452549705171).jpg|חצר של גן ילדים ב**שכונת חברת החשמל**, רובע א', 1964 – השכונה הראשונה בעיר
קובץ:Ashdod (997009452534405171.jpg|טקס הנחת אבן הפינה לנמל אשדוד, אוגוסט 1961 – תצלום מאת [[בוריס כרמי]]
קובץ:Port of Ashdod (997009325441805171.jpg|[[שירות נשים בצה"ל|חיילות צה"ל]] בוחנות סלעים ב**שפך נחל לכיש**, מקום האיתור שנקבע לבסוף לנמל אשדוד, בהתאם להצעת היינץ ראו. צולם ב-1970 על ידי [[בוריס כרמי]].
קובץ:גן אלישבע, רובע א' באשדוד, יולי 1964.jpg|[[גן אלישבע]], 1964 – הפארק העירוני הראשון באשדוד
</gallery>

==תוכנית האב==
[[קובץ:החוזה_שנחתם_בין_מדינת_ישראל_לבין_עובד_בן-עמי_ופיליפ_קלוצניק,_על_הקמת_עיר_חדשה_בדרום,_15.5.1956.pdf|ממוזער|300x300 פיקסלים|החוזה שנחתם בין מדינת ישראל לבין עובד בן-עמי ופיליפ קלוצניק, 15 במאי 1956]]ב-1957 מסרה **"חברת אשדוד"** – שהופקדה על הקמת ופיתוח העיר על שטח של 40,000 דונם – את [[תוכנית בניין עיר|תוכנית בניין העיר]] של אשדוד לאדריכלים **אריה דודאי** ו**יצחק פרלשטיין** שהיו מעורבים בסקיצות הראשונות שלה (תוכנית עיר הגנים **סוכריר** המוקדמת) עוד בשנים 1950–1952. התוכנית כללה 16 רובעי מגורים ששטחם בין 0.5 ל-1.2 דונם וצורתם מרובעת, כאשר כל אחד כולל כ-3,000–6,000 יחידות מגורים עבור 12,000–21,500 איש.
[[קובץ:Yitzhak Pearlstein, Arie Dudai, Menachem Cohen and another man planning the city of Ashdod, 1957.jpg|ממוזער|200x200 פיקסלים|[[אריה דודאי]] (מימין), [[יצחק פרלשטיין]] (במרכז) ו[[מנחם כהן (אדריכל)|מנחם כהן]] (משמאל) מתכננים את העיר, 1957]]
העבודות על התוכנית, שזכתה לשם "**ד/313**", הסתיימו ב-1959, והיא אושרה רשמית ב-6 במאי 1960. מאז, בינוי העיר אשדוד התממש כמעט במדויק בהתאם לה ובקנה המידה שקבעה. על אף הניסיונות לחדשה לאורך השנים, תוכנית האב לא שונתה רשמית ועל כן היא ועקרונותיה בתוקף סטטוטורי ומחייבת בהליכי התכנון והבנייה באשדוד. תוכנית "אשדוד 2035" מבקשת לבטל את תוכנית 1959 ולהורות על עקרונות חדשים.



===עקרונות יסוד===
עקרונות היסוד הראשיים שהתוו פרלשטיין ודודאי בתוכניתם ב-1959, הם קו בינוי נמוך ובעל צפיפות נמוכה, המאפשר תצפית לים, שיכון אוכלוסיות מגוונות [[אתניות יהודית|עדתית]], [[מעמד חברתי|סוציו-אקונומית]] ובהשקפה [[דת]]ית, במטרה למנוע [[קיטוב פוליטי|קיטוב]], ומניעת זיהום הסביבה, אִיזוּר (הפרדת שימושים), חלוקה לרובעי מגורים שמחוץ להם תחבורה מהירה בכבישים עורקיים. כמו כן, העיר נועדה לספק את צרכיה של המדינה כולה, בכך שתהווה בית לנמל אשדוד ולמפעלי תעשייה כבדה, ולסייע לפזר את אוכלוסיית הארץ.[[קובץ:עובד בן עמי עם האדריכל יצחק פרלשטיין מתכננים את בתי אשדוד, 1958.png|ממוזער|200x200px|[[עובד בן עמי]] עם [[יצחק פרלשטיין]] – מתכננים את בתי העיר, 1958]]

====חלוקה לרבעים====

אשדוד חולקה בתוכנית במתווה שתי וערב ל-16 רבעים, לצד מרכז עיר מעורב שימושים ורובע לשירותים מיוחדים. בשונה מערים אחרות בישראל, רובעי אשדוד לא מחולקים פנימית לשכונות. בין כל רובע ורובע מפרידות שדרות רחבות, המצטלבות בזוויות ישרות ומהוות רשת ("גריד") של [[רחובות שתי וערב|שתי וערב]]. רובעי אשדוד תוכננו כיחידות כלכליות וחברתיות עצמאיות, כאשר כולן מתאפיינות במרכזים מסחריים ושירותים עירוניים משניים ברמה הרובעית, כאשר צפיפות המגורים היא גבוהה והפעילות פונה פנימה. השירותים הרובעיים מונים בתי ספר, בתי כנסת, גני ילדים, מרפאה, מועדוני נוער ושטחים ציבוריים. מקור הרעיון לחלוקה לרבעים הגיע מרעיון עיר הלוויין וה[[פרוור]]ים של [[ארצות הברית]] – עיר שקטה בעלת רחובות עורקיים עם תנועה מהירה, בה הרובע מהווה יחידה חברתית, ו"פסים של ירק" בדרכיה. לפי בנימין פרנקל, ממתכנני נמל אשדוד, המרכזים המסחריים היו זרים עבור האוכלוסייה שהרכיבה את העיר בשנותיה הראשונות – [[העלייה ממרוקו|עולים ממרוקו]] ומ[[העלייה מרומניה#העלייה מרומניה בתקופת השלטון הקומוניסטי|רומניה]], ואלו העדיפו רחובות ליניאריים, כמו [[רחוב רוגוזין]] וחיים משה שפירא, על פני המרכזים ו[[כביש טבעת|כבישי הטבעת]] – בעוד הרחוב משך גירויים רבים יותר ואנשים "לא מוכרים". הוא טוען כי למרות כוונת המתכננים למתווה הרובעי, שכלל פארקים ושירותים יומיים, .<gallery mode="packed" heights="150" caption="מרכזים רובעיים">
קובץ:כיכר משה שרת, מרכז הקניות של רובע א' באשדוד, דצמבר 2023 12.jpg|מרכז רובע א' – כיכר משה שרת
קובץ:כיכר אלי כהן, רובע ב' באשדוד, יולי 2024 01.jpg|מרכז רובע ב' – כיכר אלי כהן
קובץ:Center Park commercial and medical center, Rova He, Ashdod.jpg|מרכז רובע ה' – סנטר פארק
קובץ:שוק רובע ו' באשדוד, פברואר 2024 03.jpg|שוק רובע ו', רחוב דב גור
קובץ:מרכז כלניות ברובע ח' באשדוד.jpg|מרכז כלניות, רובע ח'
קובץ:מדרחוב הנביאים, מרכז מסחרי רובע י', אשדוד, פברואר 2024 11.jpg|[[מדרחוב הנביאים]], רובע י'
קובץ:המרכז המסחרי של רובע י"א, אשדוד, אפריל 2024.jpg|מרכז רובע י"א
קובץ:שדרות תל חי באשדוד, אפריל 2024 01.jpg|מרכז רבעים ט"ז–י"ז, שדרות תל חי
</gallery>

====אִיזוּר ותחבורה====


**אִיזוּר** או "הפרדת שימושים" הוא הקצאה של קרקעות ברשות מקומית לפי שימושים (למשל – מגורים, מסחר, תעשייה או משרדים), שבו ישנו שימוש בודד או הגבלות שונות לקרקע מסוימת. האִיזוּר נחשב לעיקרון יסוד תכנוני של אשדוד. בעיר מוגדרים אזורי תעשייה בצפון העיר (**קריית חלוצים** לתעשייה קלה, **קריית איתנים** לתעשייה כבדה ו**קריית עוגנים**, שהוא הצפוני ביותר), נמל ואזור תעשייה נלווה ("עורף הנמל"), אזור מסחרי בתפר העיר–הנמל, ואזור המוקצה ל[[עירוב שימושים|שימושי קרקע מעורבים]] (קריית פרס, או בשמו המקורי "הרובע המיוחד") בו שוכנת **תחנת הרכבת** העירונית.



רעיון ההפרדה המוחלטת בין התעשייה למגורים מופיע עוד בתוכנית האב הראשונה של העיר מ-1959, והרקע למיקום התעשייה מצפון לאזורי המגורים, נובע ממשטר הרוחות הנושבות מדרום לצפון – כאשר המטרה היא מניעת תנועה זיהום לעבר התושבים. באופן דומה, מיקומו של נמל אשדוד נקבע בסמוך לנחל לכיש עקב משטר הרוחות ונדידת החולות, ואין מגע ישיר בינו לבין העיר עצמה.

כעיר המחולקת במתווה שתי וערב, חוצצות בין רובעיה שדרות, שהן למעשה **כבישים "עורקיים"** רחבי ידיים. לכבישים העורקיים נלווית מערכת תחבורה משנית הנשלבת בין הרבעים ומחברת ביניהם. ברבעים עצמם יש כבישי טבעת מהם נמתחים כבישים ללא מוצא לרחובות המיועדים למגורים.



===ביקורת===
התוכנית ספגה ביקורת עם פרסומה מצד מגורמים שונים, שעיקר טענותיהם הוא שלמרות היות העיר מתוכננת בקפידה, התוכנית נעקבה בקשיחות, ובהיצמדות למצב הסופי והמושלם של העיר, ולא בדינאמיות ההולמת גידול טבעי של עיר. לפי המתכנן בנימין פרנקל אף שבגרסתה הראשונית (סוכריר) תוכננה כ[[עיר גנים]] [[עיר לוויין|לוויינית]] במודל [[אנגליה|אנגלי]] המקושרת מסילתית ל[[מטרופולין]] קרוב, תוכנית 1959 הייתה אמורה לבסס את אשדוד כעיר עצמאית, שתושביה לא יצטרכו להגיע ל[[תל אביב-יפו|תל אביב–יפו]] עבור מסחר, בידור או השכלה גבוהה. פרנקל מוסיף, כי בינוי העיר על בסיס רבעים [[אריח]]יים, רחובות מקבילים, [[טופוגרפיה]] שטוחה הם מקור ל[[שעמום]], וכי המרחקים הגדולים בעיר יוצרים [[בדידות]]. הוא מציין גם את היעדר המגע של העיר עם הנמל והים, ושיטוח הנוף וה[[גבעה|גבעות]] עקב התכנון המפורט. אקולוגית, לפי פרנקל, למרות הצבת אזורי התעשייה בצפון עקב משטר הרוחות, לא נמנע לגמרי זיהום האוויר; מפני שבחלק מימות השנה כיוון הרוח בלילה הוא נגדי, מצפון לדרום, כך שנישאים גלי עשן, אבק וגזים מהתעשיות המזהמות. הוא מונה גם את ה[[שפכים]] שנפלטים לנחל לכיש מהמפעלים ותחנות השאיבה לביוב העירוני הממוקמות בקרבתו, שגרמה "נזק בלתי הפיך" לחי ולצמחייה בסביבה.

לפי מחקרה של הסוציולוגית העירונית [[מירב אהרון גוטמן]], "חברת אשדוד", כחברה פרטית המתכננת עיר – "שברה" את המונופול על התעסוקה בו מחזיקה הרשות המקומית. החברה העסיקה רבים מתושבי העיר, ובכך צברה כוח שעלה על זה של הרשות. כמו כן, משיחות עם תושבים, היותה של אשדוד בעלת תוכנית סדורה המיושמת על ידי חברה פרטית הייתה גורם מכריע להגירתם אליה, מפני שהשתכנעו שלעיר צופה עתיד מזהיר. לפי אותו מחקר, ברבעים א' ו-ב' נצפתה תופעה של שינוי [[שימושי קרקע|שימושי הקרקע]], עם התפתחות מסחר רוכלות לא-מתוכנן – אותו היא מייחסת למצב הכלכלי של המהגרים אל העיר והרגלי הצריכה שלהם.

ההסכם בין ממשלת ישראל ל"חברת אשדוד", שהטיל עליה את הקמת העיר ותכנונה, משך ביקורת מצד העיתונות, חברי הכנסת, אנשי הממשלה ותושבים. עיקר הטענות כי אשדוד היא "עיר פרטית", וכי לא נערכה בחינה כלכלית מדוקדקת טרם כריתתו וש"חברת אשדוד" לא השקיעה בעיר את ההון שהתחייבה לו.<gallery mode="packed" heights="150" caption="ימיה הראשונים של אשדוד">
קובץ:General view of Ashdod Yam, 1958.jpg|מבט כללי, 1958 – אשדוד
קובץ:Ashdod (997009452463005171.jpg|שיכוני "קליפורניה" על רקע [[גבעת יונה]], 1962
קובץ:General view of Ashdod, 1963.png|מבט כללי, 1963
קובץ:PortOfAshdod1963.png|נמל אשדוד בבנייה, 1963
קובץ:Ashdod (997009452460605171.jpg|[[כיכר אלי כהן]] – המרכז המסחרי של [[רובע ב' (אשדוד)|רובע ב']], 1964
קובץ:Ashdod (997009452549205171).jpg|קניות במרכז המסחרי של [[רובע א' (אשדוד)|רובע א']], 1964
קובץ:Port of Ashdod (997009452549705171).jpg|חצר של גן ילדים בשיכון עובדי חברת החשמל – שכונת הקבע הראשונה, 1964
קובץ:Port of Ashdod (997009452550505171).jpg|1964
קובץ:Port of Ashdod (997009452531905171.jpg|[[רחוב שבי ציון]], 1969 – "[[MASHBIR|המשביר לצרכן]]" ו[[מרכז קליטה בית קנדה]]
קובץ:Port of Ashdod (997009452556005171).jpg|[[נמל אשדוד]], 1967
קובץ:Maats Ashdod bridge setting.jpg|קביעת הקורות היצוקות מראש במסעה של גשר [[שדרות בני ברית]], העובר מעל נחל לכיש, ביצוע של [[נתיבי ישראל – החברה הלאומית לתשתיות תחבורה|מ.ע.צ.]] הכביש, המתפקד עד היום כעורק תחבורתי, חיבר את העיר הנבנית לרשת הכבישים הארצית.
</gallery>

==מרכז העיר==


עד [[שנות ה-80 של המאה ה-20]] הוקמו רק רובעיה הצפוניים של העיר. דחיית הקמתו תרמה לפיתוח ועיבוי הרבעים הקיימים; כך למשל, המרכז המסחרי של [[רובע א' (אשדוד)|רובע א']], בתכנונם של צבי מלצר ו[[דב כרמי|דב]] ו[[רם כרמי]] הממוקם בקרבה לנמל, שימש בתור מרכז העסקים הראשי באופן טבעי, עד להקמת רובע הקריה. לו היה מוקם בשעתו המתוכננת, יחד עם שאר העיר – היה שוכן בפאתיה הדרומיים של אשדוד ולא במרכז האוכלוסייה.



מרכז העיר ומרכז העסקים הראשי של העיר – **רובע הקריה**, או "**הסיטי**" – שלו נלוותה תוכנית בקנה מידה גדול, המקדימה להופיע עוד במתאר 1959. בינואר [[1965]], כאשר אשדוד מנתה כ-25,000 תושבים, הוכרזה תחרות ציבורית לתוכנית בניין עיר למרכז העיר של אשדוד. היא אורגנה על ידי חברת אשדוד, ממשלת ישראל ו[[אגודת האינג'ינרים והארכיטקטים בישראל]], ותואמה עם [[איחוד האדריכלים הבין-לאומי]]. הפרס הראשון בתחרות, על סך 40,000 ל"י, הוענק לאדריכלים ה[[צרפתים]] [[ז'אן גינסברג]], [[פייר ואגו]] ומרטין ואן טריק תכנונם התבסס על עקרונות [[CIAM|הקונגרס הבין-לאומי לאדריכלות מודרנית]] (CIAM) השמיני שנערך בהודסדון שב[[אנגליה]], ועסק בתכנון מרכזים עירוניים ביבשת [[אירופה]] לאחר [[מלחמת העולם השנייה]]. לפי אמיל ישראל, היא לא בוצעה מפני שלא התחשבה בשלבי הביניים של הקמת העיר, ולא התבססה על גידולה הריאלי.

בפברואר 1989 הכריזה עיריית אשדוד בשיתוף עם [[החברה לפיתוח אשדוד]] (חפ"א) על תחרות חדשה ליזמים להקמת הקריה, בקרקע של 28,000 מ"ר בבעלותה. מפרט המיזם היה הקמה בשטח של , בהשקעה של כ-25 מיליון דולר. תוכנית המתאר שלו עוצבה על ידי [[אדם מזור]] ואלי פירשט ב-1990, והוא החל להיבנות בשלהי אותו עשור. כך בא לסיומו המצב שבו במשך שנים רבות אשדוד חסרה מרכז עירוני – זאת, בשונה משאר הערים המתוכננות בישראל, שמרכזן נבנה בבת אחת עם שאר העיר.[[קובץ:בניין המשרדים "בית אוצר", מרכזון רובע ד' באשדוד, פברואר 2024.jpg|ממוזער|250x250 פיקסלים|חלקו הצפוני של המרכז המסחרי של רובע ד', 2024. בתמונה: מגדל המשרדים "בית אוצר" ששימש בעבר כבית עיריית אשדוד. פעלה בו תחנת האוטובוסים עד למעבר לרובע הקריה.]]
[[קובץ:Port of Ashdod (997009452550605171).jpg|ממוזער|250x250 פיקסלים|תחנת אוטובוסים ראשית ב[[רחוב שבי ציון]] שברובע א', 1964]]

עד לבניית הקריה, המרכז השלטוני והתחבורתי הדרים בהתאם להתפתחות העיר. העיכוב בבנייתו הובילה לעיוותים בתכנון העירוני – המרכזים המסחריים של רבעים א', ב' ג' ו-ו' חרגו בהתפתחותם, וכן השירותים העירוניים היו פזורים בין המרכזונים. על כך "חברת אשדוד" כתבה ב-1969 כי  ושביזור המוסדות הציבוריים בין הרבעים השונים והפרזה בפיתוחם מרוקן באיטיות מתוכן את המרכז המוצע.

השירותים הראשיים נדדו בין הרבעים שהיוו את המרכז באותה עת – התחנה המרכזית וכן בית העירייה שכנו ברובע א' ועברו לאחר מכן לרובע ד'. באמצע שנות ה-90 עברו שניהם למרכז העיר החדש ומשקלם של רבעים א' ו-ד' דעך יחד עם כך.

===חלוקה פנימית===
רובע הקריה מחולק ל-4 מתחמים: **הקריה מגורים ("הסיטי")**, **קריית התרבות**, ו**הקריה מרכז עסקים ראשי** (בקיצור: הקריה מע"ר) המחולק לדרום ולצפון. היא נחצית על ידי שתי שדרות המהוות עורקי תנועה ראשיים בעיר – [[שדרות הרצל (אשדוד)|שדרות הרצל]] ו[[שדרות מנחם בגין (אשדוד)|שדרות מנחם בגין]], ונתחמת ב[[שדרות בני ברית]] במזרח, ירושלים בצפון, עובד בן עמי בדרום ו[[שדרות משה דיין (אשדוד)|משה דיין]] במערב. הרחובות בקריה [[שיום|נקראים]] על שם מושגים מה[[תרבות ישראלית|תרבות הישראלית]] ומה[[ציונות]], בעוד שבמתחם המע"ר, הרחובות נקראים על שם [[זמרים ישראליים]].
* **הסיטי:** הסיטי הוא הרובע המאוכלס ביותר, עם 22 אלף תושבים נכון ל-2021. במרכז הרובע שוכנת [[כיכר אילן רמון]] לאורך שדרות מנחם בגין, שלאורכן רחוב מסחר. בסיטי ממוקמים אתרים ציבוריים חשובים – התחנה המרכזית, משרדי ממשלה, היכל הספורט העירוני ("[[היכל טוטו הקריה|טוטו הקריה]]") ומרכז הצעירים "[[מרכז כיוונים|כיוונים]]".
* **הקריה מע"ר:** מרכז העסקים הראשי של העיר, הממוקם בחלק המערבי של רובע הקריה, ומחולק לשתי מתחמים לא-רציפים המופרדים על ידי קריית התרבות. במרכז העסקים הראשי הצפוני שוכנים בעיקר מתחמי מסחר ומשרדים, ביניהם "מרכז הקריה", ו"יוניטרייד", וגורדי שחקים הכוללים גם מגורים – "[[מגדלי K]]" ו"[[מגדל דמרי]]". בעוד שהחלק הצפוני נבנה והתפתח יחד עם שאר הרובע במהלך [[העשור הראשון של המאה ה-21|שנות ה-2000]], פיתוח החלק הדרומי התעכב והחל להיבנות רק ב-2013, ובסוף 2024 אושרה תוכנית בניין העיר שלו, בתכנונו של האדריכל וולטר שיינקמן.
* **קריית התרבות:** מרכז הכובד של התרבות העירונית, קריית התרבות היא ביתם של מוסדות ציבוריים רבים – בית עיריית אשדוד, [[בית יד לבנים]] בו שוכן [[הארכיון לתולדות אשדוד]], היכל התרבות העירוני "[[המשכן לאמנויות הבמה (אשדוד)|המשכן לאמנויות הבמה הפיס]]" (בעיצובו של האדריכל [[חיים דותן]]), המרכז הפדגוגי [[מרכז פסג"ה|פסג"ה]], והמרכז לאמנויות "מונארט" (בעיצוב האדריכלים [[גיורא גמרמן]] ו[[משה לופנפלד]]) בו שוכנים [[מוזיאון אשדוד לאמנות]] וה[[קונסרבטוריון]] העירוני "אקדמא". כמו כן, הוא נתחם בכמה מרכזים מסחריים גדולים – קניון "סימול", התחנה המרכזית ו"גן העיר". ב-[[2018]] החליטה עיריית אשדוד לקרוא לה על שמו של **צבי צילקר**, מהנדס העיר לשעבר, וראש העירייה שכיהן בה לתקופה הארוכה ביותר, ונחשב למזוהה איתה ועם התפתחותה לעיר תעשייה גדולה. בעתיד מתוכננת לקום בה ספרייה עירונית חדשה.
<gallery mode="packed" heights="150" caption="">
קובץ:Menachem Begin boulevard tunnel in Ashdod.jpg|מנהרת הסיטי ב[[שדרות מנחם בגין (אשדוד)|שדרות מנחם בגין]], עוברת מתחת ל[[כיכר אילן רמון]] וחוצה את שדרת המסחר של "מרכז צימר"
קובץ:שדרות מנחם בגין בצומת עם שדרות הרצל, מנהרת הסיטי וכיכר אילן רמון באשדוד בלילה, ינואר 2024.jpg|תחבורה פרטית בצומת [[שדרות הרצל (אשדוד)|שדרות הרצל]]–[[שדרות מנחם בגין (אשדוד)|מנחם בגין]]
קובץ:כיכר אילן רמון, רובע הסיטי באשדוד, ספטמבר 2024.jpg|[[כיכר אילן רמון]]
קובץ:כיכר העיר (מחווה ספירלית) באשדוד, דצמבר 2023.jpg|כיכר הספירלה – במרכזה הפסל "מחווה ספירלית"
קובץ:City park (Gan HaKirya), Ashdod, 2010 3.jpg|פארק הסיטי (נקרא גם "גן הקריה")
קובץ:רובע הקריה מע"ר צפון באשדוד, במבט משדרות הרצל, ספטמבר 2024.jpg|הקריה מע"ר צפון
קובץ:רובע המע"ר (דרום) – אדריכלות ובנייה, ספטמבר 2024 09.jpg|הקריה מע"ר דרום – בבנייה
קובץ:Central Station of Ashdod.jpg|התחנה המרכזית
קובץ:WikiAir IL-13-06 012.JPG|מבט עילי על קריית התרבות
</gallery>

==ניסיונות לחידוש תוכנית האב==
[[קובץ:Ashdod-dune01.jpg|ממוזער|250x250px|**הדיונה הגדולה** שבפארק החולות, 2006 – בתוכנית הרוויזיה הוגדרה: . רובע י"ד, שבנייתו אושרה במועצת עיריית אשדוד ב-2016 חופף חלקית בשטחה של הדיונה.

]]
תוכנית האב ההיסטורית שהכינו פרלשטיין ודודאי עברה במהלך השנים כמה ניסיונות חידוש, על מנת להתאים את התכנון למציאות המשתנה. בשלהי [[שנות ה-80 של המאה ה-20|שנות ה-80]], הכינה עיריית אשדוד רוויזיה לתוכנית האב המקורית בשם "**ד/2000**". היא לא נידונה בוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה, הופקדה או אושרה, ועל כן אינה בעלת תוקף סטטוטורי. אף שאינה רשמית ומחייבת, עיריית אשדוד נעזרת בה בפועל.

בעקבות [[העלייה מברית המועצות לשעבר בשנות ה-90|העלייה מברית המועצות לשעבר]] בתחילת [[שנות ה-90 של המאה ה-20]], נערכה רוויזיה בתוכנית ד/2000 ב-[[1996]], שבאופן דומה, גם היא לא אושרה. הרוויזיה נערכה בליווי ועדת היגוי שכללה נציגים מטעם [[מינהל התכנון]], [[משרד הבינוי והשיכון|משרדי השיכון והבינוי]], [[משרד התחבורה|התחבורה]] ו[[מינהל מקרקעי ישראל]] וכן את "[[החברה להגנת הטבע]]" ו"[[איגוד ערים לאיכות הסביבה אשדוד וחבל יבנה]]". במסגרת התוכנית, בוטלו או צומצמו תוכניות בינוי לרבעים בדרום, על מנת לשמר את [[הדיונה הגדולה]], והוגדר "אזור פיתוח" בשטח שבין [[נחל לכיש]] וכביש 4.

ועדת ההיגוי המליצה – בתמיכת העירייה ועל אף התנגדות משרד הפנים והחברה להגנת הטבע – שלא לתת לה תוקף סטטוטורי אלא לראות בה תוכנית מנחה, שתהווה בסיס להכנת תוכניות מפורטות. בדיון בנושא ב-[[2006]], קבע מינהל התכנון שתוכנית הרוויזיה נמצאת בתוקף, ושהיא תמשיך להנחות את התכנון המקומי בעיר. שימוש העירייה בתוכנית מתאר ללא תוקף סטטוטורי נבדק על ידי מבקר המדינה [[אליעזר גולדברג]] ב-[[2000]], והועלה מחדש בבדיקה ב-[[2011]] על ידי [[מיכה לינדנשטראוס]].

==המאה ה-21==


===אשדוד 2035===
ב-[[2015]] החלה עיריית אשדוד לעצב תוכנית אב חדשה לעיר, "**אשדוד 2035**", שמטרתה לענות על צורכי העיר ל-[[2035]]. התוכנית, בעריכת "מילול-קורן ארכיטקטורה ובינוי ערים" אושרה על ידי מועצת עיריית אשדוד במאי [[2019]], וב-[[2021]] הוגשה לדיון בוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה. יעד גידול האוכלוסייה המקומית של התוכנית הוא 350,000, עם קיבולת ל-420,000.

עם התקרבות למיצוי עתודות הקרקע של תוכנית האב המקורית, פרי עיצובם של פרלשטיין ודודאי, הוחלט על עריכת תוכנית אב חדשה שמטרתה ליצור דרכי התפתחות חדשות לעיר – על בסיס מיצוי הפיתוח במרקם המאושר והתחדשות עירונית במרקם הקיים, פיתוח עתודות קרקע חדשות ופיתוח [[מרחב ציבורי|המרחב הציבורי]] וה[[תשתית|תשתיות]]. לפי הוראות התוכנית, בסיסהּ הרעיוני הוא מעבר ממערכת התכנון הישנה ה"פשוטה" (עיצוב ופיתוח ביחידות קרקע גדולות ביוזמה מרוכזת) לגישה [[ביזור|מבוזרת]] (על מגוון קני מידה ובהתבסס על יוזמות פרטיות, ציבוריות ומשולבות). מתכנניה רואים בחיוב ריבוי שחקנים בפיתוח העיר ובגיוון האפשרויות שהיא מציעה, והם מדגישים כי גישה זו יתרון בתיאום פיתוח התעסוקה והמגורים לבין הפיתוח של מערכת התחבורה, תשתיות הנדסיות, שירותים עירוניים והמרחב הציבורי.

====עקרונות יסוד====
עקרונות היסוד הרשמיים של תוכנית המתאר הם:
* קידום תדמיתה של אשדוד כ"עיר ים", וחיזוק הזיקה בין התפתחות העיר ו[[רצועת חוף אשדוד]]
* התחדשות המרקם הוותיק וציפופו
* צמיחה בגבולות העיר ושיפור הקישוריות ליישובים הסמוכים
* החלפת התפיסה של "מרכז עיר" היחיד, ועיצוב דגם עירוני מרובה-מרכזים – יצירת מרכזים ומתחמים מעורבים בצפון, מזרח ומערב העיר
* פיתוח מרחב תווך בשטח שבין [[נמל אשדוד]] ואזורי התעשייה בצפון העיר לבין שטחי המגורים
* חידוש אזורי התעשייה מדרום לנחל לכיש כמרחב עירוני מעורב שימושים
* קידום התחבורה הציבורית ותנועה בכלי רכב לא ממונעים על בסיס תוכנית "Reway"
* [[ריאה ירוקה]] טבעתית שתקיף את העיר ותהיה זמינה לתושבים, שתכלול את נחל לכיש, רצועת החוף והדיונה הגדולה

===הסכם הגג===
באוגוסט 2017 נחתם [[הסכם גג|הסכם הגג]] בין עיריית אשדוד ל[[משרד האוצר]] ו[[משרד הבינוי והשיכון]], שעיקריו הן בינוי של כ-45 אלף יחידות דיור בעיר, מתוכן כ-30 אלף יחידות במסגרת תוכנית [[מחיר למשתכן]], מוסדות ציבור וחינוך, קריית ספורט, והשקעה ב[[התחדשות עירונית]] לרובעי העיר הוותיקים במימון המדינה. הוחלט גם על הקמת רובע נוסף שלא היה קיים בתכנונה המקורי – [[רובע פארק לכיש (אשדוד)|רובע פארק לכיש]], ממזרח לנמל אשדוד ובסמוך לפארק לכיש – כרובע [[עירוב שימושים|מעורב שימושים]] שיכלול את קריית הספורט העירונית העתידית. לאחר מאבקים משפטיים על השטח, הוא החל להיבנות ב-2023.

במסגרת ההסכם, מתוכננות 12 שכונות חדשות כולל רובע פארק לכיש, ברבעים, א', ב', ו', י"ג, י"ד, ט"ו, ט"ז, הקריה ("הסיטי" ומע"ר דרום) ובכניסה הדרומית.

===רובע י"ד===
הרובע החסר היחיד שהופיע עוד בתוכנית החלוקה המקורית לרבעים של העיר הוא [[רובעי אשדוד#רובע י"ד (בבנייה)|רובע י"ד]]. מאחר ששטחו חולש על [[הדיונה הגדולה]], אחת משמורות החול האחרונות שנותרו בארץ, היתכנות בנייתו הוטלה בספק, אך ב-2022, לאור תמיכה נרחבת במועצת העירייה ב-2016, היא אושרה בוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה.<gallery mode="packed" heights="150">
קובץ:שדרות מנחם בגין באשדוד – רובע הקריה ("הסיטי"), מרכז צימר, ספטמבר 2024 02.jpg|[[שדרות מנחם בגין (אשדוד)|שדרות מנחם בגין]] – מרכז צימר, רובע הקריה ("הסיטי")
קובץ:Ashdod Ad Halom 2.jpg|מבט אווירי על [[מחלף עד הלום]] בדרום-מזרח העיר, המתחבר ל[[שדרות מנחם בגין (אשדוד)|שדרות מנחם בגין]]
קובץ:תחנת ביאליק – Ashdod Metro Bus, ספטמבר 2024 01.jpg|הקמת גורדי שחקים ב[[שדרות הרצל (אשדוד)|שדרות הרצל]], בסמוך לתחנת ביאליק של "[[אשדוד מטרו בס]]"
קובץ:עבודות בנייה להקמת השכונות אקווה פארק וכוכב הצפון באשדוד, רובע פארק לכיש ורובע ב', יולי 2025 02.jpg|בניית רובע פארק לכיש, יולי 2025
קובץ:אצטדיון אשדוד בבנייה, במבט מגבעת יונה, יולי 2025 01.jpg|[[אצטדיון אשדוד]] בבנייה, יולי 2025
קובץ:רובע המע"ר (דרום) – אדריכלות ובנייה, ספטמבר 2024 03.jpg|[[רובע הקריה (אשדוד)|רובע המע"ר]] (דרום) בבנייה, ספטמבר 2024
</gallery>

==תחבורה ציבורית==


===אוטובוס===
[[קובץ:קו 10 חשמלי של אלקטרה-אפיקים, נוסע על נת"צ שדרות הרצל, ליד פארק הקריה באשדוד, אפריל 2022.jpg|ממוזער|250x250px|אוטובוס חשמלי נוסע במסלול התחבורה הציבורית ב[[שדרות הרצל (אשדוד)|שדרות הרצל]], 2022]]
[[קובץ:Ashdod_(997009452459405171.jpg|ממוזער|250x250px|המרכז המסחרי ברובע א' באשדוד – רחוב משה מרזוק ושמואל עזר, ברקע אוטובוסים של "[[אגד]]". 1964]]
שירות תחבורה מבוסס אוטובוסים קיים עוד מקום העיר אשדוד, וזהו אמצעי התחבורה הציבורית העיקרי בעיר. בדרישות "חברת אשדוד" בתחרות האדריכלים לתכנון מרכז העיר מ-[[1965]] נכתב על התחבורה בעיר, כי ניתן לשער שבמרכז העיר 60–70% מתושבי העיר יסתמכו על תחבורה ציבורית לנסיעות עירוניות ובין-עירוניות. החברה הניחה שבהיעדר תשתית רכבות מפותחת, לא סביר שיהוו גורם תחבורתי באשדוד, וכי לא צפויה תחרות לאוטובוסים, וכי גם בעתיד הקרוב אז, התחבורה הציבורית תתבסס בעיקר על אוטובוסים. באמצע [[שנות ה-80 של המאה ה-20]] כבר הופעלו באשדוד 8 קווים עירוניים.

בעקבות העיכוב בהקמת מרכז העיר, רובע הקריה, המרכז התחבורתי נדד יחד עם מרכז הכובד של אוכלוסיית העיר. בשנותיה הראשונות של העיר, התחנה המרכזית שכנה במרכז רובע א', בשנות ה-70 עברה לרובע ד', ולבסוף התחנה המרכזית וכן בית העירייה שכנו ברובע א' ועברו לאחר מכן לרובע ד'. ב-1994 עברה למרכז העיר החדש, בצומת של שדרות מנחם בגין ושדרות הרצל. בתחרות ראתה חשיבות בהקמת מרכז מסחרי משולב או צמוד לתחנה המרכזית, כפי שאכן הוקם – התחנה המרכזית שהוקמה ב"סיטי" שולבה ב"קניון הסיטי".

נוסף על התחנה המרכזית במרכז העיר, משרתים את אשדוד עוד 3 מסופי אוטובוסים – "[[מסוף בני ברית]]" בצפון העיר, בין הרבעים [[רובע ב' (אשדוד)|ב']] ו-[[רובע ג' (אשדוד)|ג']], [[מסוף ביג]] הממוקם בסמיכות לתחנת הרכבת בדרום-מזרח העיר, ומסוף הריביירה ב[[רובע ט"ו (אשדוד)|רובע ט"ו]] בדרום-מערב העיר.

===רכבת===

בעיר אשדוד פועל שירות של "[[רכבת ישראל]]" מאז [[1992]], עת הפעלת קו אשדוד–רחובות, במסגרתו נפתחה תחנת "[[תחנת הרכבת אשדוד – עד הלום|אשדוד – עד הלום]]". שירות רכבתי לעיר היה מיועד לקום עוד שנים רבות קודם לכן, מתוקף התחייבות ממשלת ישראל ב-1956 בחוזה מול "חברת אשדוד". שירות הרכבת ל[[נמל אשדוד]] קדמה לשירות הנוסעים משמעותית, עבור בנייתו ולאחר מכן עבור שינוע סחורות. ב-[[1963]] חובר נמל אשדוד למסילת הרכבת בנקודה צפונית לתחנה, מה שאפשר הובלת 3 מיליון טון אבן לבניית הנמל. עם חיבור הנמל למסילה, עלתה האפשרות שתקום גם תחנת נוסעים חדשה סמוך לנמל, אך הדבר לא בוצע.[[קובץ:Ashdod Ad-Halom Station, 2023.jpg|ממוזער|250x250px|[[תחנת הרכבת אשדוד – עד הלום]], 2023]]
ב-1975 כתב ראש עיריית אשדוד, [[צבי צילקר]], במאמר אודות התחבורה בעיר, כי בתוכנית המתאר ובתוכנית בניין העיר תוכננו הכבישים באשדוד ברוחב המאפשר הקצאת נתיבים ושטח לתחנות למערכת הסעת המונים מסילתית, לפי הצורך. צילקר ציין כי קיימת מחלוקת האם להעביר את המסילה "דרך המרכז או בצידו". לפי צילקר, אותה מערכת הסעת המונים נועדה לקשר בין מרכז המטרופולין של גוש דן לאשדוד ואשקלון.
[[קובץ:PortOfAshdod1962-2.jpg|ממוזער|375x375 פיקסלים|בניית מסילת הרכבת לנמל אשדוד, [[1962]]]]
מדברי רכבת ישראל מ-[[1988]], החל מ-[[1982]] לא הייתה מניעה תפעולית בהפעלת רכבת נוסעים לעיר, ומסילת החלץ היא ראיה לכך. אלא הבעיה הייתה מיקומי התחנות, ובפרט [[תחנת הרכבת תל אביב דרום]] הנמצאת במיקום גרוע מבחינת הנוסעים להגעה באוטובוס. לטענתה, הפעלת שירות נוח מאשדוד דרך [[יבנה]] ורחובות לתל אביב מתאפשר רק בהשלמת מסילה מקשרת בין התחנה הדרומית לתחנת ארלוזורוב ([[תחנת הרכבת תל אביב – סבידור מרכז|סבידור מרכז]]) עם אפשרות לתחנת-ביניים נוספת. ההשקעה הנמוכה יחסית לקשר זה (4.5 קילומטרים בעלות 15 מיליון ש"ח) נראתה רצויה לרכבת ישראל, אך לא ניתנה למימוש עקב מחסור בתקציב.

בפברואר [[1986]], הביע הכלכלן הראשי לרכבת ישראל, אילן פלקוב, תמיכה בהקמת מערך [[רכבת קלה]] (LRT) חשמלית בעיר, וטען כי היא מתאימה מאוד למבנה העיר, המחולקת במתווה שתי וערב. הוא טען ש"יש להצטער" כי מתכנני העיר ומקימיה לא לקחו בחשבון שילוב של תחבורה מסילתית בתוך העיר.

ב-1992 הופעל שירות רכבת פרוורית בין אשדוד, רחובות ותחנת תל אביב דרום. אך השירות הופסק לאחר שנה עקב מיעוט נוסעים (רק כ-2,700 נוסעים מדי חודש). ב-[[1995]], לאחר השלמת [[מסילת איילון]] נפתח קו הרכבת מאשדוד עד [[תחנת הרכבת תל אביב – סבידור מרכז|תחנת הרכבת תל אביב מרכז]] לשירות נוסעים. עקב הפופולריות של הקו הוחלט לשדרגו: תחילה הוכפל קטע [[תחנת הרכבת לוד|לוד]]-[[תחנת הרכבת רחובות|רחובות]], במסגרתו שודרגה תחנת הרכבת רחובות, ולאחר מכן קטע [[צומת פלשת]]-אשדוד, שכלל את שדרוג תחנת אשדוד – עד הלום.
[[קובץ:בית עיריית אשדוד, דצמבר 2023 01.jpg|ממוזער|250x250px|כיכר בית העירייה, 2023 – היעד הסופי של הרכבת הקלה שתוכננה בשדרות מנחם בגין]]
ב-[[2000]] הזמינה [[עיריית אשדוד]] תכנון להקמת מסילת רכבת ב[[שדרות מנחם בגין]] שתחדור מפאתיה הדרום-מזרחיים של העיר. מסוף הרכבת יועד לקום ברובע הקריה ("הסיטי") ליד בית העירייה. סביב התחנה, תוכנן לקום מתחם בן שטח של 5,000 מ"ר אותו תשרת, הכולל דירות מגורים וקומפלקס בתי קולנוע. עלות סלילת קו הרכבת נערכה על כ-20 מיליון שקלים, שמקורם היה אמור להגיע מ[[היטל השבחה]] על נכסים בקריה שתביא הרכבת. לבסוף לא יצאה אל הפועל, לאחר שדרוג תחנת הרכבת אשדוד – עד הלום, המשרתת את תושבי העיר אשדוד וסביבתה.

תחנת אשדוד – עד הלום המשודרגת נפתחה ב-15 בספטמבר [[2003]], וב-[[2009]] נקראה על שמו של [[משה בר כוכבא]] (בריל) אשר כיהן כמנכ"ל רכבת ישראל ב-[[1992]], בה חודש שירות הרכבת לעיר אשדוד, בינואר [[2003]] הכריז [[ראש עירייה|ראש עיריית]] [[עיריית אשדוד|אשדוד]] [[צבי צילקר]] על תוכנית לסלילת שלוחת רכבת מהתחנה אל תחנה חדשה במרכז אשדוד, על מנת לשפר את הנגישות אל שירות הרכבת. התוכנית לבסוף לא יצאה אל הפועל.

ב[[שנות ה-20 של המאה ה-21]] נקבע בהסכם הגג של עיריית אשדוד וממשלת ישראל ב-2017 כי הממשלה תקדם הקמה של תחנת רכבת בתחום העיר (ברובע פארק לכיש) וכן אחת סמוכה מחוץ לה ([[תחנת הרכבת בני דרום]]) ותשדרג את תחנת הרכבת הקיימת בדרום-מזרח העיר, אשדוד – עד הלום.

===עיר מודל לתחבורה בת קיימא===

[[קובץ:Ashdod_Metro_Bus_–_מפת_קווים.svg|ממוזער|320x320 פיקסלים|מפת הקווים מסוג "[[מערכת אוטובוסים מהירה]]" (BRT) המופעלים כחלק מ"[[אשדוד מטרו בס]]", הכוללת את **קו 1** ו**קו 10**, המסתמכים על נתיבי התחבורה הציבורית (נת"צ) שהוקמו במסגרת "Reway"]]
ב[[נובמבר]] [[2012]] נבחרה אשדוד על ידי [[משרד התחבורה והבטיחות בדרכים|משרד התחבורה והבטיחות]] במיזם "עיר מודל לתחבורה בת קיימא". בעקבות הבחירה הועברו לעיר מאות מיליוני שקלים בהשקעה רב-שנתית, בפיתוח [[תחבורה ציבורית|התחבורה הציבורית]] בעיר, על ידי פתיחת נתיבי התחבורה הציבורית (נת"צ) בשדרות הראשיות של העיר, הפעלת [[מערכת אוטובוסים מהירה]] (BRT), הקמת תחנות אוטובוס אלקטרוניות, וסלילת שבילים לרוכבי [[אופניים]] ולהולכי רגל. השלב הראשון של הפרויקט הושלם באוגוסט 2019, עם פתיחת נת"צ ב[[שדרות מנחם בגין (אשדוד)|שדרות מנחם בגין]] וב[[שדרות הרצל (אשדוד)|שדרות הרצל]]. ב-[[2020|2022]] הושלם השלב השני של הפרויקט בשדרות ז'בוטינסקי, והחלו לפעול באופן מלא מרכז הבקרה של נתיבי ההעדפה, וכן מסוף תחבורה ציבורית חדש בצומת [[שדרות בני ברית]] פינת מורדי הגטאות – **מסוף בני ברית** ו**מסוף ביג** בואכה תחנת הרכבת אשדוד – עד הלום ומרכז הקניות "BIG Fashion".

המיזם נפרש ל-3 חלקים:
* **Rebus** (אוטובוסים) – החלק העיקרי במיזם; חידוש תחנות האוטובוס, ציודן בעמדות כרטוס [[רב-קו]], קיוסק מידע בעל ממשק מסך מגע לתכנון הנסיעה ובמצלמות אבטחה. לימים, שונה שם הרפורמה ל"**אשדוד מטרו בס**" (Ashdod Metro Bus), כמיתוג מחדש ל-Rebus.
* **Rebike** (אופניים) – רשת שבילי אופניים דו-סטריים ייעודית בת 23 ק"מ בצבע [[כחול]], שתתפרש מ[[רובעי אשדוד|רובעי המגורים בעיר]] למוקדי העניין ול[[אזור תעשייה|אזורי התעשייה]]; עמדות לשכירת אופניים חשמליים ולא-חשמליים.
* **Rewalk** (הליכה) – שיפור ה[[הליכתיות]] בעיר על ידי [[שתילה|שתילת]] כ-1,000 [[עץ|עצים]] לאורך המדרכות ושבילי ההליכה בעיר; שדרוג שבילי ההליכה בעיר והפיכתם לרשת שבילים בת 13 ק"מ; סגירתו של מקטע מ[[רחוב רוגוזין]] ב[[רובע א' (אשדוד)|רובע א']] הוותיק לכניסת כלי רכב והפיכתו ל[[מדרחוב]].

במסגרת המיזם נסללו שבילי הליכה באורך 10 ק"מ, 5 ק"מ של שבילי אופניים, הותקנו 40 תחנות אוטובוס חכמות, וכן חודשו תשתיות [[מים]], [[חשמל]], [[אינטרנט]] ו[[טלפוניה]]. עם זאת, לא בוצעו חלקים מהותיים בו, ונעשו ליקויים רבים תחתיו – ביניהם ביטול הסבת [[כיכר אילן רמון]] לתחבורה ציבורית (תוכנית שחודשה ב-2025). כמו כן, [[רחוב רוגוזין]] לא נהפך למדרחוב ולא הוקמו עמדות שכירת האופניים.

ביוני 2019 פורסמה לגבי התוכנית דוח של מבקר המדינה, [[יוסף שפירא (מבקר המדינה)|יוסף שפירא]]. הדוח מתח ביקורת קשה כנגד התנהלותה של [[עיריית אשדוד]] בניהול צידה במיזם, וטען לכשלים חמורים שהובילו להכפלת עלותו הכספית. שפירא טען שהעירייה הפלתה את השכונות הוותיקות בכך שביטלה את ציר התחבורה הציבורית המזרחי (שנועד לשרת את תושבי הרבעים ג', ו' ו-ח') וכי פעלה בחוסר שקיפות – והמליץ להטיל [[חיוב אישי בשלטון המקומי|חיוב אישי]] על מנכ"ל העירייה, אילן בן עדי, וראש העירייה לסרי.

<gallery mode="packed" heights="150">
קובץ:שביל האופניים בשדרות הרצל, גן הקריה ("הסיטי") באשדוד, מרץ 2024 03.jpg|שביל אופניים כחול ב[[שדרות הרצל (אשדוד)|שדרות הרצל]], גן הקריה הצפוני
קובץ:מסלול תחבורה ציבורית בשדרות הרצל באשדוד, במפגש עם רחוב שבי ציון, אפריל 2024.jpg|מסלול תחבורה ציבורית ב[[שדרות הרצל (אשדוד)|שדרות הרצל]]
קובץ:תחנת ביאליק – Ashdod Metro Bus, ספטמבר 2024 02.jpg|תחנת אוטובוס חכמה בצומת הרצל–ביאליק
קובץ:מסוף צפוני בשדרות בני ברית באשדוד, דצמבר 2023 04.jpg|[[מסוף בני ברית]], [[שדרות בני ברית]]
קובץ:שדרות יצחק הנשיא באשדוד – מבט מערבה מהצומת עם רחוב רוגוזין, פברואר 2025 01.jpg|שביל אופניים כחול בשדרות יצחק הנשיא, רובע א'
קובץ:מסוף האוטובוסים ביג פאשן אשדוד, ינואר 2024 02.jpg|[[מסוף ביג]], דרך הרכבת
קובץ:שלט מידע לעבודות מיזם תשתיות התחבורה הציבורית באשדוד Reway בשדרות מנחם בגין, ספטמבר 2018.jpg|שלט מידע, [[שדרות מנחם בגין (אשדוד)|שדרות מנחם בגין]], 2018
</gallery>

==רצועת החוף==

[[קובץ:Azotus_Paraliyus_on_Madaba_Map_-_ASHDOD_AD_542.jpg|ממוזער|200x200px|אזוֹטוּס פאראליוּס ("אשדוד שעל החוף") ב[[מפת מידבא]]]]
**רצועת החוף של אשדוד** מתמשכת לאורך 11 קילומטרים על שפת [[הים התיכון]], כאשר 6 מהם בתוואי העירוני – מ[[תחנת הכוח אשכול]] ועד חוף באר שבע ב[[רובע ט"ו (אשדוד)|רובע ט"ו]]. היא מהווה נדבך מרכזי בתרבות ובתיירות בעיר אשדוד, כעיר חוף ונמל. לאורך חופיה של אשדוד מתרחשת פעילות ערה של התעמלות, ספורט ימי, וכן מסעדנות ומסחר. רצועת החוף מהווה חלק מרכזי מהתרבות העירונית. [[נמל אשדוד]], שקדם לה והספיק להפוך לסימן היכר שלה, כ[[עיר נמל]], מבוטא חזותית ב[[סמל העיר אשדוד]], הכולל בגרסתו המקורית מ-[[1962]] עוגן וספינה תנ"כית בצבע [[כחול]], שהוחלפו ב-[[2016]] ב[[מפרש]]ים – כולם אלמנטים הקשורים ב[[שיט]] וב[[ים]]. בחופה של אשדוד פועל גם השוק העירוני הפתוח מאז אוקטובר [[1974]], במגרש החנייה של חוף לידו.

באופן מסורתי, הוקפד לשמור בעיר על קו בינוי נמוך ובעל צפיפות נמוכה המאפשר תצפית לים, כחלק מעקרונות היסוד של תוכנית האב לעיר מ-1959.
[[קובץ:מפגש_שיתוף_ציבור_של_עיריית_אשדוד_"עם_הפנים_לים"_–_התוכנית_האסטרטגית_למרחב_חוף_אשדוד_ולמרינה,_26_בינואר_2015.jpg|ממוזער|200x200px|מפגש שיתוף ציבור "עם הפנים לים" – הצגת התוכנית האסטרטגית ל[[רצועת חוף אשדוד|מרחב חוף אשדוד]] ול[[מרינה אשדוד]], בבית יד לבנים, [[26 בינואר]] [[2015]]. הוצגו בו הדמיות של המרחב הציבורי של מרינה אשדוד המיועד לפיתוח, בתור פארק או כיכר עירונית.]]
בסוף [[המאה ה-20]] ותחילת [[המאה ה-21]], החלה עיריית אשדוד לשלב באופן גובר את רצועת החוף בתכנון עיר, ולהתוות טיילת רציפה לאורך הרצועה.
* **פארק לכיש אשדוד:** בצפון הרצועה, הוקם במהלך שנות ה-90 "[[פארק לכיש|פארק לכיש אשדוד]]" לאורך הגדה הדרומית של [[נחל לכיש]] המשוקם. נפתח ב-[[1996]].
* **רחוב הטיילת ומרטין בובר:** שדרת מסעדות וברים ברחוב הטיילת שב[[רובע א' (אשדוד)|רובע א']], הנושקת לחופים מי-עמי ולידו, שהוקמה בשנות ה-2000. ברחוב שוכנים גם כמה מגדלים רבי-קומות המשמשים ל[[בית מלון|מלונאות]].
* **טיילת הספורט / שדרות משה דיין:** טיילת סלולה לאורך [[שדרות משה דיין (אשדוד)|שדרות משה דיין]] הנושקת לרצועת החוף, שלאורכה שבילי הליכה ו[[שביל אופניים|אופניים]] לצד מתקני כושר, וריהוט כמו פרגולות וספסלים מ[[בטון]]. הטיילת, שנבנתה בעלות של 30 מיליון ש"ח, נחנכה בפברואר [[2012|2012]]. השדרה, המתעקלת פנימה באזור המרינה מהווה את מרבית טיילת החוף.
* **פארק אשדוד-ים:** הפארק העירוני הגדול בעיר, נושק לשדרות משה דיין ומשקיף על חוף הקשתות. במרכזו [[אגם]] מלאכותי.
* **פארק האגם של מרינה אשדוד:** כיכר עירונית שבליבה אגם מלאכותי לצד מרכז מסחרי, הצופה על הים. הפארק, שנכון לינואר 2025 טרם נפתח, ממשיך את טיילת החוף, שהרצף בה נקטע בין חוף לידו לחוף הקשתות. תכנון הפארק לווה בשיתוף ציבור התושבים.
[[קובץ:Ashdod-Yam-V2-842.jpg|ממוזער|200x200 פיקסלים|[[מצדית אשדוד ים|המצדית]] – שימשה לצדה במערכת איתות לרמלה מהגעת מאוניות אויב ביזנטיות, כיום ניצבת במעגל תנועה ב[[רובע ט"ו (אשדוד)|רובע ט"ו]], 2025]]
ב-[[2011]] החלה ההנגשה של חורבות העיר העתיקה [[אשדוד ים]], **מצודת אשדוד ים**, שהסתיימה ב-[[2020]]. העבודות במצודה כללו את חיזוק הקירות התומכים, הוצאת חולות וסינונם, יציקת רצפה וסלילת שבילים המנגישים את המצודה למבקרים ולבעלי מוגבלויות. מעל מבנה המצודה הוקמה מרפסת דק "מרחפת" המשקיפה על האתר ועל קו החוף הסמוך. אופי השימור ותכנונו מטעם [[עיריית אשדוד]] ו[[רשות העתיקות]] ספג ביקורת מארגונים ל[[איכות הסביבה|הגנת הסביבה]] בישראל. בקרבת המצודה, שוכן מגדל איתות עתיק המכונה "[[מצדית אשדוד ים|המצדית]]". גם המצדית שומרה, והיא ניצבת כיום בכיכר בלב שכונת מגורים שנבנתה סביבה ברובע ט"ו.

דרומית לפארק אשדוד-ים, הוקם ב-2020 [[טבע עירוני בישראל|מרחב הטבע העירוני]] "[[פארק אקולוגי מצודת-ים אשדוד]]" בתכנון [[אדריכלות נוף|אדריכל הנוף]] ליאב שלם. הפארק משתרע על 300 דונם וכולל שבילי הליכה לא-[[כביש|כבושים]] המסומנים על ידי עמודי עץ. הוא נמתח מחוף המצודה ועד החוף הדרומי ביותר, באר שבע.<gallery widths="250" heights="150" mode="packed">
קובץ:שקיעה בחוף הקשתות באשדוד, במבט מפארק אשדוד-ים, יולי 2024 01.jpg|שקיעה בחוף הקשתות, במבט מ[[פארק אשדוד-ים]], 2024
קובץ:שקיעה על שובר הגלים של נמל אשדוד, אפריל 2024.jpg|שקיעה על רציף 30 של [[נמל אשדוד]], במבט מ[[גבעת יונה]], 2024
קובץ:החומה אשדוד ים.jpg|שקיעה מבעד לחומות המצודה, 2012
קובץ:Fishing competition in Ashdod, October 2007.jpg|תחרות דיג, 2007
קובץ:Buildings on HaTaelet, Ashdot - panoramio (4).jpg|רחוב הטיילת, 2011
קובץ:Market place HaTayelet - panoramio.jpg|השוק הפתוח בחוף לידו, 2011
</gallery>

===בנייה בקו החוף===
[[קובץ:הפגנה_באשדוד_נגד_בנייה_בחוף_י"א,_28_בפברואר_2014_21.jpg|ממוזער|200x200 פיקסלים|הפגנה משותפת ל"אשדודים" ו"[[מגמה ירוקה]]" נגד בנייה בחוף י"א באשדוד, שדרות משה דיין, אוגוסט 2014]]
בינוי ב[[קו חוף|קו החוף]] של אשדוד, ובפרט הקמת בתי מלון היא סוגיה שנויה במחלוקת בתרבות העירונית, שידעה מחאות, סכסוכים משפטיים ומינהליים בוועדות התכנון השונות.

עוד בשנותיה הראשונות של העיר, עת עריכת תחרות האדריכלים לתכנון מרכז העיר ב-1965 "חברת אשדוד" ציינה בדרישותיה את החובה לשמירה על רצועת חוף שפת הים ברוחב של עד 50 מטר, מכיוון שהשטח שמור לרחצה בלבד ו. כמו כן, נכתב כי בהינתן חריגה, בכל מקרה אין למנוע את המשכיות החוף.

בחוף הפרחים (חוף [[רובע י"א (אשדוד)|י"א]]) שכן בעבר [[קאנטרי קלאב]], שהוקם בשנות ה-90 של המאה ה-20 ונהרס ב-[[2009]]. על חורבותיו החל לקום ב-[[2013]] בית המלון "סן טרופה", לפני תוכנית מ-1990, טרום [[חוק שמירת הסביבה החופית]], המגביל בנייה ב"תחום חוף הים" בנייתו הקימה מחאה ציבורית, והיא הופסקה לבסוף, ככל הנראה עקב קשיים כלכליים של היזם. מאז מבנה בית המלון נותר נטוש בחוף הים ונחשב ל"[[פיל לבן]]".

מאז 1980 מתמשכת מחלוקת על הקמת בתי מלון בשני מגרשים בחוף לידו ("100" ו-"17א"), במרחק של 60 עד 35 מטרים, בימי גאות, מקו החוף. ב-2022 החלה בנייה ללא אישור מהרשויות, ועל אף דחיית התוכנית ב[[ועדה מחוזית לתכנון ולבנייה|וועדת הערר המחוזית לתכנון ולבנייה]]. היא נעצרה בהוראת עיריית אשדוד, אך שטח הבנייה לא פונה. היזם חולק על פרשנות חוק שמירת הסביבה החופית, וטוען כי אין הוא כפוף לאיסורי הבינוי על קו החוף, מפני שהמגרשים נרכשו טרם חקיקתו. נכון לדצמבר 2024, התוכנית אושרה להפקדה על ידי ועדת בניין הערים של אשדוד וועדת המשנה לעררים של הוועדה המחוזית לתכנון ובניה, אך לא התקבלה ב[[ועדה לשמירת הסביבה החופית|וועדה לשמירת הסביבה החופית]].

==התחדשות עירונית==

[[קובץ:רחוב האורגים פינת שדרות הנשיא ויצמן, קריית איתנים באשדוד, ספטמבר 2012.jpg|ממוזער|250x250px|רחוב האורגים פינת שדרות הנשיא ויצמן – קריית איתנים (אזור התעשייה הכבדה) מתוכנן גם הוא לעבור "התחדשות עירונית" ולהפוך להיות מעורב שימושים]]

"[[התחדשות עירונית]]" היא שם כללי לתהליך התערבות באזור [[עיר]]וני במטרה לגרום לצמיחה והתפתחות. התחדשות עירונית שואפת להחיות את הרקמה העירונית הוותיקה לצד החדשה. החל מ[[העשור השני של המאה ה-21]], מתבצעת ברובעי העיר הוותיקים התחדשות עירונית מסיבית בדמות [[תמ"א 38]] ו[[פינוי בינוי]]. ההתחדשות העירונית באשדוד נערכת על בסיס תוכניות מתאר ייעודיות לפי רבעים, תחת תוכנית אב כללית. כמו כן, בהסכם הגג של עיריית אשדוד וממשלת ישראל הוחלט על השקעה ממשלתית בהתחדשות העירונית של הרבעים הוותיקים.

תהליכי "[[פינוי בינוי]]" באשדוד החלו ב-[[2018]], והם נערכים בעיקר ברבעים הוותיקים, שנבנו לפני שנות ה-90 של המאה ה-20 – א', ב', ג', ד', ה', ו', ו-ח', על בסיס ה[[מדיניות]] הרשמית של עיריית אשדוד בנושא, שגובשה ב-[[2019]]. מיזם הפינוי-בינוי הראשון נערך ברחוב הדקל ברובע א', והוא פינה בנייני מגורים משנות ה-60 עבור הקמת מתחם של מגדלים רבי-קומות. בעוד שמרבית המיזמים מכוונים עבור פינוי מתחמי מגורים ישנים, ה"פינוי בינוי" באשדוד לא פסח גם על מרכזים מסחריים – [[קניון לב אשדוד]] (נהרס ב-2023) ברובע ה' שהוקם בתחילת שנות ה-90 בעיצובו של האדריכל [[יעקב רכטר]], וכן החלק הדרומי של מרכז רובע א', שעוצב במקור על ידי האדריכלים [[דב כרמי|דב]] ו[[רם כרמי]] וצבי מלצר.

במסגרת ההתחדשות העירונית באשדוד, מקודם גם [[פיתוח מוטה תחבורה ציבורית]] (TOD) ב[[שדרות הרצל (אשדוד)|שדרות הרצל]] החוצות את העיר לאורכה ובמרכזה, על בסיס [[נתיב תחבורה ציבורית|מסלולי התחבורה הציבורית]] (מת"צ) שהותקנו במרכז השדרה ב-2019, במסגרת רפורמת "Reway", המשרתת את מערך ה-BRT "אשדוד מטרו בס". <gallery mode="packed" heights="150">
קובץ:התחדשות עירונית ברובע א' באשדוד, ספטמבר 2024 01.jpg|[[תמ"א 38]] ברחוב [[מקס נורדאו]], רובע א', 2024
קובץ:Lev Ashdod Mall demolition.jpg|הריסת [[קניון לב אשדוד]] ב[[רובע ה' (אשדוד)|רובע ה']], 2024. הקניון עוצב על ידי האדריכל [[יעקב רכטר]] ובמקום עתיד לקום מתחם מעורב שימושים בעיצוב [[קיקה ברא"ז]].
קובץ:שדרת מסחר, רחוב רשב"י, רובע ז' באשדוד, פברואר 2024.jpg|מתחם מעורב שימושים ברחוב [[רבי ינאי]] ב[[רובע ז' (אשדוד)|רובע ז']] שהוקם במסגרת התחדשות עירונית, 2024
קובץ:מגדלי יחד בבנייה, רובע ד' באשדוד, ספטמבר 2024.jpg|עבודות להקמת גורדי שחקים ("מגדלי יחד"), ב[[שדרות הרצל (אשדוד)|שדרות הרצל]] פינת חיים משה שפירא, רובע ד', 2024
קובץ:סיור הליכות ג'יין, התחדשות עירונית בשדרות הרצל באשדוד, יוני 2024 09.jpg|[[הליכות ג'יין|הליכת ג'יין]] בעקבות ה[[התחדשות עירונית|התחדשות העירונית]] בשדרה, בהדרכת ה[[אדריכל]] המקומי [[וולטר שיינקמן]] 2024
קובץ:שדרות יצחק הנשיא באשדוד, אפריל 2024 06.jpg|מגדלי הדקל ב[[רובע א' (אשדוד)|רובע א']] בעיצובו של וולטר שיינקמן, בתהליך בנייה, 2024. זהו מיזם ה"פינוי בינוי" הראשון בעיר, שהחל ב-2018.
</gallery>

==בתרבות העירונית==
תכנונה המקדים של אשדוד היא גורם משפיע בתרבות העירונית וב[[אינטראקציה#בסוציולוגיה|אינטראקציות החברתיות]] בעיר.



לפי הסוציולוגית העירונית מירב אהרון גוטמן, שערכה 3 שנות [[עבודת שדה|מחקר שדה]] בעיר, רובעי המגורים מהווים קטגוריה בהגדרת זהות התושבים, ומשמשים כלי פנים-עירוני להגדרה חברתית ולהזדהוּת (בחיי היום-יום:  /  / ), ועל כן הוא המקום בו מתחולל כור ההיתוך. גוטמן טוענת כי גבולות הרבעים ניכרים בעיר כ"מכשיר של זהות". באשר לעורקי התנועה, הכבישים העבים, המפרידים בין רובעי המגורים, גוטמן סוברת כי הם ממחישים את יומרת תוכנית המתאר שעוצבה לעיר, שהרי ההולכים בשדרות מתגמדים בהשוואה למרחב העירוני. כמו כן, היא מצביעה על כך שבין רבעים שכנים עשויים להימצא מחירי [[דירה|דירות]], תעריפי [[ארנונה]] ו[[קוד לבוש|קודי לבוש]] שונים. לפי גוטמן, בשנים הראשונות לעיר, מפעלי תעשייה לאומיים שהוקמו בעיר ביקשו למשוך אוכלוסיות מסוימות לבוא ולהקים ביתם בעיר – למשל, "[[אלתא מערכות]]", שמשכה מהנדסים עם הטבות דיור לרובע ד' (על כן שכונתם כונתה "דלתא") ושכונת חברת החשמל ברובע א' – והתערבו בשוק הדירות, כך שנוצר "[[סגרגציה גאוגרפית|דיור סגרגטיבי]] על בסיס מעמדי". היא מסכמת את עמדתה, כי רק מחוויית השיטוט בעיר, ריבוי [[סגנון בישול|סגנונות הבישול]] והשפות בה, ניכר כי לא נוצר בה כור היתוך אלא [[הפסיפס התרבותי|פסיפס]].
[[קובץ:Midrehov Rogozin Festival, August 2023 - 200.jpg|ממוזער|250x250px|תושבי העיר הומים את [[רחוב רוגוזין]] הוותיק בפסטיבל המדרחוב, [[רובע א' (אשדוד)|רובע א']], קיץ 2023]]
לפי בנימין פרנקל, ממתכנני נמל אשדוד, המרכזים המסחריים הרובעיים היו זרים עבור האוכלוסייה שהרכיבה את העיר בשנותיה הראשונות – [[העלייה ממרוקו|עולים ממרוקו]] ומ[[העלייה מרומניה#העלייה מרומניה בתקופת השלטון הקומוניסטי|רומניה]], ואלו העדיפו רחובות ליניאריים, כמו [[רחוב רוגוזין]] וחיים משה שפירא, על פני המרכזים ו[[כביש טבעת|כבישי הטבעת]] – בעוד הרחוב משך גירויים רבים יותר ואנשים "לא מוכרים". הוא טוען כי למרות כוונת המתכננים למתווה הרובעי, שכלל פארקים ושירותים יומיים, .
[[קובץ:סיור הליכות ג'יין בהדרכת מאור בורמד, מי תכנן את אשדוד, מאי 2025 02.jpg|ממוזער|250x250 פיקסלים|תושבי העיר בסיור "[[הליכות ג'יין]]" ב[[רובע ב' (אשדוד)|רובע ב']] בעקבות תכנון העיר אשדוד בידי יצחק פרלשטיין ואריה דודאי, מאי 2025]]
עוד ב-1958 התריעו מתכנני אשדוד על שתי בעיות בתכנון העיר: היעדר לכידות פוליטית וכלכלית, והחשש שמרכז עירוני עתידי יתנגש באינטרסים של השכונות הוותיקות שיתפתחו בינתיים באופן עצמאי. בנימוקים לתיקון בתוכנית המתאר של העיר בשנות ה-90, נכתב כי .
[[קובץ:Project Ashdod – Portrait of a City exhibition (2018–2019), Dafna Gazit 05.jpg|ממוזער|294x294 פיקסלים|תערוכת "פרויקט אשדוד: דיוקן העיר" ב[[מוזיאון אשדוד לאמנות]], נובמבר 2018 – ינואר 2019.]]
בנובמבר 2018 נערכה ב"[[מוזיאון אשדוד לאמנות]]" התערוכה "פרויקט אשדוד: דיוקן העיר" שעסקה בזהות העיר ובמרחב העירוני שלה בעיני התושבים. התערוכה נערכה ביוזמת האמנים [[דניאל שושן]] ועמית מטלון, אותה יצרו 3,000 מתושבי העיר. ב-2020 פרסמה האדריכלית שרון יאבו איילון את מחקרה אודות הפרויקט, שם השוותה בינו לרעיונות שביסס הסוציולוג העירוני האמריקאי [[רוברט פארק]] בספרו "" מ-[[1925]].

==פיתוח עתידי==
===קריית פרס===
**קריית פרס** (במקור: "**הרובע המיוחד**") הוא רובע מעורב שימושים עתידי המתוכנן לקום בפאתיה הדרום-מזרחיים של העיר, שנכלל בתכנון המקורי לעיר. במסמך אודות תוכנית האב העירונית מ-[[1965]] שחיברה "[[חברת אשדוד]]", נכתב על הרובע כ. הרובע, שנקרא על שם נשיא מדינת ישראל ה-9, [[שמעון פרס]], מתאפיין בתכנון מעורב-שימושים המשלב מוסדות אקדמיים, תעשיית היי-טק, מגורים ושטחי מסחר. הוא גובל בדרך הרכבת במזרח, שדרות מנחם בגין בצפון, שדרות אלטלנה במערב ובדיונה הגדולה וברובע י"ד בדרום. כיום, הרובע מאכלס את תחנת [[מגן דוד אדום]] העירונית ואת [[בית החולים האוניברסיטאי אסותא אשדוד|בית החולים האוניברסיטאי אסותא]]. ברובע מתוכננת לקום גם [[הקריה האקדמית של אשדוד]] ופארק מדע.<gallery widths="250" heights="150" mode="packed">
קובץ:בניין מגן דוד אדום באשדוד, ספטמבר 2024.jpg|תחנת [[מגן דוד אדום]] (מד"א) העירונית
קובץ:AshdodAssutaMC.jpg|[[בית החולים האוניברסיטאי אסותא אשדוד]]
קובץ:עבודות בנייה להקמת הרובע המיוחד (קריית פרס) באשדוד, ספטמבר 2024 6.jpg|בניית הרובע, ספטמבר 2024
</gallery>

===מערכת להסעת המונים בנפת אשקלון===

[[קובץ:מערכת_להסעת_המונים_בנפת_אשקלון_–_מפת_קווים.svg|ממוזער|398x398 פיקסלים|מפת קווי ה[[מערכת להסעת המונים בנפת אשקלון]]]]
במסגרת "**התוכנית האסטרטגית 2040 להסעת המונים ולתחבורה ציבורית בנפת אשקלון**" של משרד התחבורה ו"[[חברת נתיבי איילון]]", שאושרה ב-2017, מתוכננים קווי מערכת תחבורה עתירת נוסעים (מתע"ן) ושבילי אופניים בינעירוניים בשם "אופנידרום" (בדומה ל"[[אופנידן]]") אזוריים, תחנות רכבת ומסופי תחבורה ציבורית בנפה. טיוטת התוכנית הראשונה פורסמה ב-2020.

התוכנית כוללת אינטגרציה גבוהה לעיר, כאשר אשדוד צפויה להוות תחנת קישור למערכות התחבורה בנפה – שהרי שני קווי המערכת הראשיים (**האדום** וה**כחול**) הראשיים עוברים בה, וכן "אופנידרום". שני הקווים מתוכננים להתממש על ידי רכבות קלות. מחצית מקווי המתע"ן המתוכננים עוברים באשדוד, ובהם שנים ראשיים – האדום, המחבר אותה לאשקלון, והכחול, המחבר אותה ליבנה ולתחנות הרכבת שלה ([[תחנת הרכבת יבנה – מזרח|מזרח]] ו[[תחנת הרכבת יבנה – מערב|מערב]]) ואל תחנת הרכבת התחתית ברחובות (כחלק מ[[הרכבת התחתית של גוש דן]]) הנמנית עם [[מערכת להסעת המונים במטרופולין תל אביב - קו המטרו M1|קו המטרו M1]].

==ציר זמן==
<gallery mode="packed" heights="300" caption="התפתחות העיר">
קובץ:Map of Ashdod2.jpg|ב[[שנות ה-60 של המאה ה-20|שנות ה-60]], בניית הרבעים הראשונים, רבעים א' וב'
קובץ:Map of Ashdod3.jpg|ב[[שנות ה-70 של המאה ה-20|שנות ה-70]], בניית הרבעים ג', ד', ה' ו-ו'
קובץ:Map of Ashdod4.jpg|ב[[שנות ה-80 של המאה ה-20|שנות ה-80]], בניית הרבעים ח' וי"א
קובץ:Map of Ashdod5.jpg|ב[[שנות ה-90 של המאה ה-20|שנות ה-90]], האצה בהתפתחות, בניית הרבעים ז', ט', י', י"ג וט"ו ותחילת בניית רובע הקריה
קובץ:Map of Ashdod6.jpg|ב[[העשור הראשון של המאה ה-21|עשור הראשון של המאה ה-21]], בניית הרבעים י"ב, ט"ז, י"ז ורובע המרינה
</gallery>

==ראו גם==

* [[אשדוד]]
*[[רובעי אשדוד]]
*[[החברה לפיתוח אשדוד]]
* [[תחבורה ציבורית באשדוד]]
* [[ההתפתחות העירונית של חיפה]]
* [[תוכנית שרון (תכנון פיסי בישראל)]]

==לקריאה נוספת==
===ספרים===
* 
** 
** 
** 
** 
** 
** 
* 
** 
** 
** 
* 
* 
* 
* 

===מאמרים===
* <small>()</small>
* <small>()</small>
*
* 
* 
* 
* 
* 
* 

====פיתוח עתידי====
* 
* 

=== מיזמים אדריכליים ותכנוניים ===
* 
* 

==קישורים חיצוניים==




===מפות===
*   (ראו גם: [https://v5.gis-net.co.il/v5/ashdod מפת GIS עירונית])
* ** התפתחות רובעי אשדוד**: [https://earthengine.google.com/timelapse#v=31.80576,34.64282,11.256,latLng&t=0.03&ps=50&bt=19840101&et=20221231 צילום אווירי של אשדוד] ב[[הילוך מהיר|דילוגי זמן]] על פני 4 עשורים (1984 עד 2022), באתר [[Google Earth]]

===מסמכים===
====הארכיון לתולדות אשדוד====
* 

=====תחרות לתכנון מרכז העיר=====
* 
* 

====חברת אשדוד====
* 
* 
* 

====תוכניות בניין עיר====
* 
* 

=====תוכניות אב=====
* 
* , 1991
* 
* 
* , הוגש באוגוסט 2019
* 
* 
* 

====מידע רשמי====
=====התחדשות עירונית=====
* 
* 

=====הסכם הגג=====
*  
* 
* 

====דוחות מבקר המדינה====
*  
*  
*  

===תצלומים===
* ** התפתחות רובעי אשדוד''': צילום אווירי של אשדוד בדילוגי זמן על פני 4 עשורים (1984 עד 2022), באתר Google Earth
* 
* 

### סרטונים
* 
*  
* 

### עיתונות
* 
* 
* 
* 

#### עיתונות היסטורית
כתבות ממאגר "עיתונות יהודית היסטורית":
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*  – מאבק התושבים לביטול ההסכם בין ממשלת ישראל לחברת אשדוד
* , ביקורת על פועלה של חברת "בוני אשדוד" והאדרתה העצמית
* 
* 
* 
* 

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:תכנון העיר אשדוד
קטגוריה:אשדוד