open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אלפיוס פלץ'

**אלפיוס פלץ**' (באנגלית: **Alpheus Felch**; 28 בספטמבר 1804 – 13 ביוני 1896) היה פוליטיקאי אמריקאי, אשר כיהן כמושל מישיגן החמישי וכסנאטור מטעם מישיגן.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
פלץ' נולד ב-28 בספטמבר 1804 בעיירה לימריק שבמיין (שהייתה אז חלק ממסצ'וסטס). הוא התייתם בגיל שלוש וגדל אצל סבו, אביג'ה פלץ', שלחם במלחמת העצמאות של ארצות הברית. הוא למד באקדמיית פיליפס אקסטר שבעיר אקסטר, ניו המפשייר, ובשנת 1827 השלים את לימודיו בקולג' בודווין שבעיר ברונסוויק, מיין. לאחר מכן למד משפטים, הוסמך לעריכת דין בעיר בנגור שבמיין, ועסק במקצוע בהולטון שבמיין בשנים 1830–1833.

### קריירה פוליטית
בשנת 1833 עבר לעיר מונרו שבטריטוריית מישיגן והמשיך לעסוק בעריכת דין. בשנת 1835 שימש כעוזרו הצבאי של הגנרל ג'וזף בראון בעת גיוס הכוחות לסכסוך הגבול בין אוהיו למישיגן, שנודע בשם "מלחמת טולדו". פלץ' נבחר שלוש פעמים לבית הנבחרים של מישיגן וכיהן בו בשנים 1835–1837. בשנת 1838 מונה לנציב הבנקים של המדינה, תפקיד שממנו התפטר כעבור שנה. בתפקיד זה פעל לחשיפת מעשי הונאה שנבעו מחוק בנקאות חופשי ("Wildcat Banking Law") שהוא עצמו התנגד לו, ואשר בוטל מאוחר יותר על ידי בית המשפט העליון של מישיגן לאחר שהוכרז כבלתי חוקתי.

בשנת 1842 כיהן לזמן קצר מאוד כחשב הכללי של המדינה, ולאחר מכן מונה לשופט בבית המשפט העליון של מישיגן, שם כיהן עד שנת 1845 – אז התפטר בעקבות בחירתו למושל. פלץ' כיהן כמושל מישיגן בין השנים 1846–1847, ובמהלך כהונתו נערכו תיקונים בחוקים המדינתיים ובירת מישיגן הועברה לעיר לאנסינג.

פלץ' התפטר מתפקיד המושל ב־3 במרץ 1847 לאחר שנבחר לסנאט של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית. הוא כיהן שם בשלושה קונגרסים רצופים – ה־30, ה־31 וה־32 – מ־4 במרץ 1847 עד 3 במרץ 1853. במהלך כהונתו היה יושב ראש ועדת הקרקעות הציבוריות במשך ארבע שנים.

במרץ 1853 מונה על ידי נשיא ארצות הברית פרנקלין פירס לחבר בוועדת תביעות הקרקע של מדינת קליפורניה, שתפקידה היה להסדיר תביעות קרקע ספרדיות ומקסיקניות בעקבות הסכם גואדלופה אידלגו, שסיים את מלחמת ארצות הברית–מקסיקו. הוא כיהן כנשיא הוועדה עד שנת 1856. באותה שנה שב להתגורר בעיר אן ארבור שבמישיגן והתמודד ללא הצלחה על כהונה נוספת כמושל מול המועמד הרפובליקני קינסלי בינגהאם. לאחר מכן חזר לעסוק בעריכת דין, ובין השנים 1879–1883 שימש כפרופסור למשפטים באוניברסיטת מישיגן.

### מותו ומורשתו
פלץ' נפטר בביתו שבאן ארבור ב-13 ביוני 1896 בגיל 91 ונקבר בבית העלמין "פורסט היל" יחד עם רעייתו לוקרישה.

על שמו נקראו העיירה פלץ' שבמישיגן, וכן פארק פלץ' בקמפוס של אוניברסיטת מישיגן.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:מושלי מישיגן
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית ממישיגן
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1804
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1896
E-mini

**E-mini** הם סוג של חוזים עתידיים המייצגים חלק קטן מערכם של חוזים עתידיים רגילים. הם נסחרים בעיקר בבורסת הסחורות בשיקגו (CME). נכון לאפריל 2011, ב-CME יש רשימה של 44 חוזי E-mini ייחודיים, מתוכם כ-10 בעלי נפחי מסחר יומיים ממוצעים של מעל 1,000 חוזים.

לחלק מחוזי ה-E-mini יש יתרונות למסחר, כולל נזילות גבוהה, נגישות גבוהה יותר למשקיעים פרטיים עקב דרישות הון נמוכות יותר מאשר חוזה בגודל מלא, ומסחר מסביב לשעון 23.25 שעות ביממה מיום ראשון אחר הצהריים ועד יום שישי אחר הצהריים. על פי חוקי המס האמריקאים, חוזי E-mini עשויים להיחשב כ-"חוזי 1256", וליהנות גם ממספר הטבות מס.

גם הסיכון להפסד הוא מוגבר בגלל המינוף הגבוה יותר.
איסון קנדוב

**איסון קנדוב** (נולד ב-31 באוקטובר 1941) הוא זמר ומוזיקאי מאוזבקיסטן עם קריירה מצליחה בשנות ה-60-80. הוא זכה בתואר אמן כבוד של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוזבקית בשנת 1974 והוא נחשב לאמן הראשון שייצג את רפובליקת אוזבקיסטן בזירה הבינלאומית בפסטיבל סופוט "סופוט-73".

אלבומיו ומיני-אלבומיו הופצו בהצלחה ברחבי ברית המועצות באמצעות חברת התקליטים הגדולה Melodiya בשנות ה-70 וה-80.

## חיים מוקדמים
הוא נולד כבן שני למשפחה של יהודים בוכרים. אביו היה מורה לשפה האוזבקית ואמו הייתה עקרת בית שעבדה במנהל הכספים כשהיה צעיר. בילדותו, סבו מצד אמו, שהיה בעל קול בריטון לירי, ואמו שרו לו לעיתים קרובות בסופי שבוע או בחגים.

## הַשׂכָּלָה
לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר, נכנס איסון קנדוב למחלקת המשחק במכון לתיאטרון ואמנות, ובשנה השנייה ללימודיו עבר לקונסרבטוריון הממלכתי של טשקנט. בקונסרבטוריון למד בעיקר שירה קלאסית. לאחר שהשתתף בהצלחה בתחרות בקונסרבטוריון בשנת 1964, התקבל כסולן וזמר בתזמורת המגוון של אוזבקיסטן.

שמו האמיתי בלידתו היה יצחק איליץ' קנדוב, אך בתחילת דרכו הציע הזמר בוטיר זוקירוב לאמץ את השם איסון מכיוון שהוא נשמע רומנטי ואמנותי יותר. במהלך 25 שנות הקריירה שלו בברית המועצות, הוא התחבר לשם כל כך עד שלא יכול היה לדמיין שהוא מתחבר לשם אחר.

## קריירה
קנדוב היה בין הזמרים שהופיעו כסולנים בתזמורת הסימפונית אסטרדה, שנוסדה ברפובליקה הסובייטית האוזבקית עבור הטלוויזיה והרדיו הממלכתיים בשנת 1963. תזמורת אסטרדה כללה הרכב רחב של כלי מיתר, סקסופונים, חצוצרות, טרומבונים, גיטרות, פסנתר ותופים, ולעיתים גם כלים ממסורות מוזיקה אוזבקיות ישנות יותר. יחד עם זמרים כמו בוטיר זוקירוב, לואיזה זוקירוב ואלמירה אורזבייבה, הוא נחשב למייסד שותף של מוזיקת הפופ האוזבקית המודרנית עם השפעות מסורתיות בשנות ה-60.

בשנת 1973 הוא ייצג את ברית המועצות בפסטיבל הזמר הבינלאומי של סופוט עם השיר "Ormonlarga konarokshom" (בתרגום מאוזבקית כ"ערב יורד על היערות") באופרת היערות, סופוט, פולין. באותה שנה, על בסיס התזמורת האוזבקית, הוקם אולם המוזיקה טשקנט, שם היה הסולן והזמר המוביל. מאז 1974 הוא משתף פעולה עם האנסמבל הממלכתי" יאללה". עם יאללה הוא סייר בתריסר מדינות אירופאיות וכן ברחבי ברית המועצות. בשנת 1977, כאשר הוקם האנסמבל הממלכתי "נאבו", הוא הפך לזמר הסולן שלו. לאחר שעלה לישראל בשנת 1991, ייסד את ההרכב שלו "שירי עולם", שפעל עד 1997. עם זאת, למרות מספר רב של הופעות בישראל, הוא לא הצליח לשחזר את ההצלחות הגדולות הקודמות שהיו לו בברית המועצות. הוא המשיך לעבוד כמורה ומאמן למוזיקאים צעירים.

## חיים אישיים
יש לו בן אחד מאשתו מירה, לה נישא בטשקנט בשנת 1982. המשפחה מתגוררת בפתח תקווה.

## דיסקוגרפיה

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים בוכרים
קטגוריה:זמרים יהודים
קטגוריה:זמרים סובייטים
קטגוריה:ילידי 1941
קטגוריה:עולים בשנות ה-1990
טראמבל

**טְרָאמבְּל** (באנגלית: **Trumbull**) היא עיר במחוז פיירפילד (Fairfield County), בקונטיקט, ארצות הברית. העיר שוכנת כ-20 קילומטרים מערבית לחוף האוקיינוס האטלנטי, כ-28 קילומטר מערבית לניו הייבן והיא חלק מאזור התכנון "ברידג'פורט רבתי" (Greater Bridgeport Planning Region, Connecticut). אוכלוסיית העיר מנתה 36,827 תושבים במפקד האוכלוסין של 2020. אזור טראמבל היה מולדתה של אומת גולדן היל פאוגוסט, האינדיאנית (Golden Hill Paugussett Indian Nation), במשך שנים רבות לפני ההתיישבות האנגלית שהחלה בשנת 1639, עם הקמת העיירה סטרטפורד (Stratford, Connecticut).

## אטימולוגיה
העיר נקראה על שם ג'ונתן טראמבל (1710–1785) שהיה מדינאי, חבר ויועץ של הגנרל ג'ורג' וושינגטון לאורך כל תקופת המהפכה וגנרל וושינגטון הכריז עליו כ"ראשון הפטריוטים".

## היסטוריה
האזור שבו שוכנת העיר טראמבל היה מיושב במשך אלפי שנים בידי בני שבט הפאוגסט, עוד לפני בואם של המתיישבים האנגלים במהלך "ההגירה הגדולה" מאנגליה, שבקונטיקט בשנת 1639.

בשנת 1725 ביקשו תושבים מצפון סטרטפורד להקים יישוב עצמאי ולקרוא לו "חוות ניקול'ס" (Nickol's Farms) על שם משפחה מקומית, אך המושבה קראה לו "יוניטי" (Unity). בשנת 1740, הוקם בסמוך, כפר נוסף בשם "לונג היל" (Long Hill), ושני הכפרים אוחדו ב־1744 לעיירה שנקראה "צפון סטרטפורד" (North Stratford). צפון סטרטפורד לבקש עצמאות מלאה, והאספה הכללית של קונטיקט נענתה לבקשה באוקטובר 1797. העיירה החדשה נקראה טראמבל, על שם יונתן טראמבל.
שמאל|ממוזער|180x180 פיקסלים|איגור סיקורסקי
בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-20 התיישב בעיר מהגר מאוקראינה, מהנדס התעופה איגור סיקורסקי, שחי ופעל בה בשנותיו הפוריות, ופיתח בה את המטוסים וההליקופטרים הראשונים שיוצרו בייצור המוני. המפעלים שלו שוכנים בטראמבל ובאזור.

## גאוגרפיה
על פי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, שטח העיירה הכולל הוא כ-59,600 דונם. מתוכם 2.3% מים. על פי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית משנת 1986, הנקודה הנמוכה ביותר בעיר היא כ-12 מטרים מעל פני הים והנקודה הגבוהה ביותר היא בגובה 187 מטרים מעל פני הים.

### פארקים
בטראמבול יש 3,525 דונם של פארקים. בנוסף, על פי סיכום בין העיר טראמבל, מחלקת הגנת הסביבה של קונטיקט וחברת ההידראוליקה של ברידג'פורט, נרכשו, בשנת 1989, קרקעות בעמק נהר פקונוק (Pequonnock River Valley) והפכו לפארק של המדינה, בשח של כ-1500 דונם.
## דמוגרפיה

נכון למפקד האוכלוסין של שנת 2000, התגוררו בעיר 34,243 נפשות, ב-11,911 משקי בית ו-9,707 משפחות.

ההרכב הגזעי של העיר היה 94.0% לבנים, 2.7% אפרו-אמריקאים, 1.9% היספנים, 0.1% ילידים אמריקאים, 2.4% אסייתים, 0.7% מגזעים אחרים ו-0.9% מעורבים.
### מזרקת המאתיים וקפסולת זמן
מזרקת המאתיים של העיר נבנתה לכבוד יובל המאתיים לייסוד העיר והיא ממוקמת בפינת רחוב קוואליטי (Quality Street) ודרך צ'רץ' היל (Church Hill Road), ליד בניין העירייה. היא כוללת את חותם העיר טראמבל ולוח זיכרון לתורמים. ב-12 אוקטובר 1997 הונחה קפסולת זמן ליד המזרקה ותאריך הפתיחה נקבע ב-12 באוקטובר 2097, בחגיגות השלוש מאות שנה לטראמבל.

## הערות שוליים

## קישורים חיצוניים
* 

* אתר האינטרנט של העיר

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1639
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1797
קטגוריה:קונטיקט: יישובים
אנדרטת עז 77

**אנדרטת עז 77** היא אנדרטה לזכר חללי גדוד 77 של חטיבה 7. האנדרטה הוקמה לזכר לוחמי הגדוד שנפלו בקרב עמק הבכא במהלך מלחמת יום הכיפורים. האנדרטה ממוקמת בצפון רמת הגולן, כ-2 ק"מ מזרחית לקיבוץ אל-רום על כביש 98, ומשקיפה על שדה הקרב המכונה "עמק הבכא". האתר משלב אלמנטים זיכרון ותצפית, ומשמש כמקום הנצחה ומרכז לימודי לסיפור הקרב ההיסטורי.

## היסטוריה

גדוד עז 77 הוקם בשנת 1969 במסגרת חטיבה 7 כגדוד צמ"פ (צוות-מחלקה-פלוגה), תוך דגש על אימונים קבוצתיים של חיילי שריון בטנקי שוט. במלחמת יום הכיפורים, בפיקודו של סא"ל אביגדור קהלני, זכה הגדוד להכרה בקרב עמק הבכא, שבו בלם התקפה של כ-160 טנקים סוריים, תוך גילוי גבורה יוצאת דופן. הגדוד הוביל כפלוגת חוד בפריצה לגבול סוריה וסייע בהחזקת המובלעת הסורית, כאשר מפקדים רבים זכו בצל"שים וקהלני קיבל את עיטור הגבורה. מאז, השתתף הגדוד במלחמת לבנון הראשונה, במבצעי ביטחון שוטף, ובמבצעים רבים בהם מבצע חומת מגן, מבצע עופרת יצוקה, מבצע עמוד ענן, מבצע צוק איתן ומלחמת חרבות ברזל. כיום, מפעיל טנקי מרכבה סימן 4מ וכולל שלוש פלוגות מבצעיות (וולקן, חרמון ויפתח), פלוגת מפקדה, פלוגה מסייעת, ופלוגות מילואים (זאוס וחרמ"ש).

## האנדרטה
ממוזער|השלט בכניסה לאתר
אתר ההנצחה של אנדרטת עוז 77 משקיף על שדה הקרב של קרב עמק הבכא בצפון רמת הגולן. בכניסה לאתר ניצב שער ברזל ועליו רקועים שם היחידה וסמלה. לצד השער מוצב שלט מתכת עם הכיתוב: "מול מאות טנקים צעדו בעוז רוחם, ידעו שרק בגופם להציל הם יכולים יישובי הגליל והגולן. העם לא ישכח גיבוריהם הנועזים ואת מעשי הבנים. לדורי דורות יונצחו. נפלו אך לא לשווא."
שביל מרוצף מוביל מהכניסה אל האלמנט המרכזי של האנדרטה: טנק סורי מדגם T-62, שנפגע בקרב והושאר במקומו כפי שהיה.

בסמוך, ברחבה מתוחמת, מוצבת כיפת צריח ותותח של טנק ישראלי הפונה כלפי מעלה, ולצידם ארבעה לוחות ברזל ועליהם חקוקים שמות חללי הגדוד. במהלך מלחמת חרבות ברזל, חודש האתר והתווסף טנק שלל סורי ממוצב סורי בתל חאדר, וכן הוספו שמות חללי הגדוד שנפלו במלחמה זו.
ממוזער|הטנק הסורי שנוסף במלחמת חרבות ברזל
סביב האתר ניטעו עצים לזכר הנופלים, וקיימת פינת ישיבה למבקרים. האתר כולל מסבירן המתאר את קרב עמק הבכא במלחמת יום הכיפורים, והוא משמש כמרכז חינוכי במסגרת מיזם "בעקבות לוחמים" של משרד הביטחון. ממוקם על שביל הגולן, האתר מהווה נקודת עצירה פופולרית למטיילים.

## תמונת מהאנדרטה
מרכז|ממוזער|750x750 פיקסלים|מבט פנורמי על עמק הבכא

## ראו גם
* קרב עמק הבכא
* חטיבה 7 במלחמת יום הכיפורים

## לקריאה נוספת
אביגדור קהלני, **[[עז 77 (ספר)|עז 77]]**, הוצאת משרד הביטחון, 1975.

## קישורים חיצוניים
* 

* 
* אנדרטת גדוד 77 - עמק הבכא - באתר טיולי
## הערות שוליים

עוז 77
עוז 77
קטגוריה:חטיבה 7
קטגוריה:מלחמת יום הכיפורים: אנדרטאות
קטגוריה:שביל הגולן
צ'ארלס וילינג

**צ'ארלס וילינג** (באנגלית: **Charles Willing**; 18 במאי 1710 – 30 בנובמבר 1754) היה סוחר ופוליטיקאי יליד אנגליה, אשר נמנה עם ראשוני נושאי המשרה העירונית הבכירה בפילדלפיה, ושימש פעמיים כראש העירייה, לראשונה בשנים 1748–1749 ובשנית בשנת 1754.

## שנותיו הראשונות
צ'ארלס וילינג נולד בעיר הנמל בריסטול שבמחוז סאמרסט, אנגליה, ב-18 במאי 1710, בנם של תומאס וילינג ואן הריסון. בשנת 1728 הפליג בגפו לשלוש עשרה המושבות והתיישב בפילדלפיה בהיותו בן שמונה-עשרה. בן דודו, תומאס וילינג, עסק באותה עת במכירת קרקעות ובתכנון יישוב חדש בשם וילינגטאון, אשר התפתח בהמשך לעיר וילמינגטון שבדלאוור. בשנותיו בווילינגטאון ביסס וילינג את מעמדו כאחד מבעלי ההון הצעירים הבולטים במושבות, וכיהן במשרות ציבוריות שונות, בהן חבר מועצה עירונית ושופט שלום.

## פילדלפיה
בשנות הארבעים של המאה ה-18 השתקע וילינג בפילדלפיה והפך לאחת הדמויות המרכזיות בחיי המסחר והמנהלה של העיר. בשנת 1743 נבחר למועצת העיר, בשנת 1745 מונה לשופט שלום, ובשנת 1747 צורף לשופטי בית המשפט העירוני. ב-1748 נבחר לראשונה לכהונת ראש העירייה, משרה רמת-דרג שאליה שב בשנת 1754. במהלך כהונתו שימש וילינג כשופט עירוני בשנים 1749, 1752 ו-1754, ונטל חלק פעיל בעיצוב מדיניות העיר המתפתחת. וילינג נמנה עם מייסדי האקדמיה והמכללה של פילדלפיה, לימים אוניברסיטת פנסילבניה, ותרם להתבססותה כמוסד להשכלה גבוהה ראשון מסוגו במושבות. עם בחירתו לכהונה שנייה כראש העירייה בשנת 1754 לקה וילינג בטיפוס הבהרות ונפטר ב-30 בנובמבר אותה שנה, בעודו מכהן בתפקיד.

## מורשתו
וילינג נמנה עם שושלת משפחתית רבת השפעה בהיסטוריה המוקדמת של פילדלפיה. סבו של אשתו, אדוארד שיפן, ובנו הבכור, תומאס וילינג, כיהנו אף הם כראשי עירייה. תומאס היה מבין נציגי פנסילבניה ל, ואילו בנו הצעיר, ג'יימס וילינג, שימש שליח צבאי ומדיני של הקונגרס במהלך מלחמת העצמאות האמריקאית, והוביל את מסע וילינג הידוע לאורך נהר המיסיסיפי.

## חייו האישיים
בשנת 1731 נשא וילינג לאישה את אן ננסי שיפן (1710–1791), בתם של ג'וזף שיפן (1678–1741) ואביגיל גרוס (1677–1716), שנמנו עם חוגי החברה הגבוהה בפילדלפיה הקולוניאלית. לבני הזוג נולדו אחד-עשר ילדים, ובהם:
* תומאס וילינג (1731–1821), שנישא לאן מקול (1745–1781), בתו של סמואל מקול (1721–1762)
* ג'יימס וילינג (1750–1801)
* מרי וילינג (1740–1814), שנישאה לוויליאם בירד השלישי (1728–1777)
* אליזבת וילינג (1742–1830), שנישאה לסמואל פאוול (1738–1793), ראש עיריית פילדלפיה.

צ'ארלס וילינג נפטר ב-30 בנובמבר 1754 בפילדלפיה, ונטמן בבית העלמין של כנסיית ישו, לצד אישי ציבור בולטים בני דורו.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מהגרים מבריטניה לארצות הברית
קטגוריה:ראשי עיריית פילדלפיה
קטגוריה:ילידי 1710
קטגוריה:נפטרים ב-1754
עוזרת אישית

**עוזרת אישית** (באנגלית: **The Assistant**) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 2019 בכתיבה ובימויו של קיטי גרין, עם ג'וליה גארנר בתפקיד הראשי.

הסרט נוצר בהשראת פרשת הארווי ויינסטין ותנועת Me Too שקמה בעקבות זאת.

העלילה נמשכת 24 שעות בחייה של מזכירה אישית של מנהל חברה הפקת סרטים גדולה שרודה בה ומטריד מינית בחורות שרוצות להופיע בסרטיו. הבוס לא נראה ונשמע רק קולו התקיף והדורסני.

ג'וליה גארנר הייתה מועמדת לפרס אינדפנדנט ספיריט לשחקנית הטובה ביותר (אנ') (2020).

## תקציר העלילה
ג'יין (ג'וליה גארנר) עובדת חודשיים כמזכירה אישית של מנהל חברת הפקה גדולה. היא מגיעה לעבודה ראשונה עם שחר ויוצאת אחרונה. היא מסדרת לבוס את פגישותיו, טיסותיו ובתי המלון שלו וגם מנקה את חדרו. הוא נוזף בה מדי פעם והיא נאלצת לשלוח לו מכתבי התנצלות כדי לשמור על מקום עבודתה.

למשרד מגיעות בחורות שרוצות להופיע בסרטים והיא מסדרת לו את לוח הזמנים ויודעת מה הוא עושה אתן בחדרו אך שותקת כמו שאר העובדים בחברה, כולם יודעים. ג'יין מסורה לעבודה ושקועה בה כל היום עד שהיא שוכחת שלאביה יש יום הולדת.

היא כבר לא יכולה לסבול כאשר מגיעה בחורה צעירה בשם סיינה (קריסטין פרוסט) מאידהו שפגשה במקרה את הבוס והוא מזמין אותה לפגישה במלון. ג'יין מסדרת את כל הפרטים אבל אינה מסוגלת לסבול כאשר הבוס ממנה את סיינה כעוזרת מזכירה לצידה של ג'יין בעוד שאין לה כל כישורים לכך.

היא מחליטה לפנות לווילקוק (מת'יו מקפדיין) מנהל משאבי אנוש של החברה כדי להגיש תלונה. הוא מתחיל לרשום את התלונה אך אומר לה לבסוף שזה יעלה לה במשרתה שעליה יש לו מועמדים רבים. ג'יין נחרדת ומבקשת לבטל את התלונה והוא מועך את הנייר וזורק לסל. הוא גם מסביר לה שאין לה מה לחשוש מהבוס כי היא אינה "הטייפ" שלו.

בשעה מאוחרת מתקשר הבוס ואומר שאינו צריך אותה כעת. היא יוצאת החוצה, יושבת בבית קפה ומתבוננת בחלון חדרו של הבוס שם הוא "מקבל" בחורה נוספת.

## צוות השחקנים

## קישורים חיצוניים

* 

* קדימון לעוזרת אישית, באתר יוטיוב
* סצנות מהסרט, באתר יוטיוב
* עוזרת אישית, באתר אידיבי

קטגוריה:סרטי 2019
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:הטרדה מינית בארצות הברית
ולדימיר סלוצקר

**ולדימיר יוסיפוביץ' סלוצקר** (נולד ב-27 באוגוסט 1956) הוא אוליגרך רוסי ממוצא יהודי וסנאטור לשעבר, שייצג את רפובליקת צ'ובשיה ב. סלוצקר מקורב לנשיא רוסיה ולדימיר פוטין.

## ביוגרפיה
ולדימיר סלוצקר נולד במוסקבה ב-27 באוגוסט 1956.

הוא סיים את לימודיו במכון המוסקבאי להנדסת תחבורה בשנת 1978. לאחר סיום לימודיו, עבד במכון וקיבל ב-1985 קיבל תואר דוקטור בהנדסה אזרחית. הוא נכנס לעולם העסקים בתקופת הפרסטרויקה והקים בשווייץ ובלונדון חברה שייבא ציוד טכני לברית המועצות ולאחר מכן למדינות חבר העמים; וקנתה שם חומרי גלם שייצא למערב. ב-1992 הרחיב את פעילות החברה גם לסחר בנפט ובמתכות. אחר כך נכנס גם לעסקי הבנקאות. סך הונו הוערך בשנת 2005 בכ-300 מיליון דולר.

בשנת 2002 מונה סלוצקר לחבר במועצת הפדרציה, וייצג את רפובליקת צ'ובשיה ושימש בתפקיד עד 2010.

בנובמבר 2004 נבחר לתפקיד נשיא הקונגרס היהודי-רוסי, אך שנה אחר כך הודח מהתפקיד עקב סכסוך עם הרב פנחס גולדשמידט. לטענת גולדשמידט סלוצקר עמד מאחורי ביטול הויזה שלו לרוסיה כנקמה על ההדחה.

בשנת 2011 הקים בישראל חברה בשם "הקהל - הקונגרס הישראלי יהודי בע"מ חברה לתועלת הציבור", העוסקת במאבק באנשימיות ברחבי העולם. כנשיא החברה הדליק משואה בטקס מצעד החיים ב-2013. בתקופה זו גם קיבל אזרחות ישראלית אך עבר לגור בלונדון. ביולי 2019 תבע אותו מנכ"ל החברה על הלנת שכר.

בשנת 2014 דורג סלוצקר במקום ה-40 ברשימת 50 היהודים המשפיעים ביותר של העיתון "ג'רוזלם פוסט".

בנובמבר 2024 הגיש סילבן שלום תביעה נגד סלוצקר בסך כ-7.8 מיליון שקל, בטענה כי הוא סיפק לו שירותי ייעוץ תמורת תשלום חודשי קבוע של 100 אלף דולר, אך הוא חדל לשלם על השירות.

## חיים אישיים
בשנת 1990 הוא נישא לאולגה סרגייבנה סלוצקר (לבית ברזובסקיה). שהיא אשת עסקים מצליחה ובבעלותה רשת מכוני כושר. בשנת 2009 הם התגרשו. לוולדימיר ואולגה שני ילדים.

בשנת 2012 הפסיד סלוצקר במאבק משפטי עם גרושתו על בעלות על בית בלונדון. הבית בשכונת דרום קנזינגטון היוקרתית נרכש בשנת 2000 תמורת 6 מיליון ליש"ט ונרשם בנאמנות עבור ילדי הזוג. במהלך המשפט טען שהבית נקנה בשותפות של שניהם אך לא הביא שום ראיות לכך. בני הזוג גם סירבו לחשוף או להסביר מהיכן הגיעה הכסף לרכישת הבית.

סלוצקר הוא חוקר קבלה ורב-אמן בקראטה.

במרץ 2016 הועמד למשפט הרב הראשי לשעבר יונה מצגר, שהואשם בין השאר בעבירות שוחד, כולל תשלום מסלוצקר עבור גיור ילדיו בהליך מזורז (מאחר שאמם אינה יהודיה). עבור השירות שילם סלוצקר 360 אלף דולר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים רוסים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1956
Son of a Preacher Man

**"Son of a Preacher Man"** הוא שיר שנכתב והולחן על ידי כותבי השירים האמריקאים ג'ון הארלי ורוני וילקינס והוקלט על ידי הזמרת הבריטית דאסטי ספרינגפילד בספטמבר 1968 באלבום "Dusty in Memphis*".*

הגרסה של ספרינגפילד הופקה על ידי ג'רי וקסלר, טום דאוד ואריף מרדין עבור חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס. הסינגל, שיצא בסוף 1968 וזכה לכינוי **"Son-of-a Preacher Man"** במהדורות בריטניה, ארצות הברית ואחרות, הפך ללהיט בינלאומי, והגיע למקום התשיעי במצעד הסינגלים הבריטי ולמקום העשירי בבילבורד הוט 100 בינואר 1969.

השיר היה הלהיט האחרון של ספרינגפילד עד 1987, כאשר שיתוף הפעולה שלה עם צמד הסינת'-פופ הבריטי, פט שופ בויז, הניב את הלהיט .

השיר נכלל בפסקול הסרט "ספרות זולה" של קוונטין טרנטינו משנת 1994.

## רקע
בשנת 1968, כותבי השירים ג'ון הארלי ורוני וילקינס, כתבו את השיר מתוך מחשבה על אריתה פרנקלין, על פי ראיון עם וילקינס ב-2009. המפיק והבעלים השותף של אטלנטיק רקורדס, ג'רי וקסלר, שהקליט את האלבום הראשון של דאסטי ספרינגפילד בממפיס באותה תקופה, אהב את השיר והציע אותו לספרינגפילד לאלבום "Dusty in Memphis".

לאחר שחרור הסינגל של ספרינגפילד, השיר הוקלט בשנת 1969 על ידי פרנקלין עבור האלבום *שלה "This Girl's in Love with You"*. הגרסה של פרנקלין הופיעה גם כבי-סייד של הלהיט שלה "Call Me". אחותה הגדולה של פרנקלין, ארמה פרנקלין, הקליטה גם היא את השיר וכללה אותו באלבומה "Soul Sister" משנת 1969.

## בתרבות
בשנת 1987 כותבי המגזין רולינג סטון דירגו את ההקלטה של דאסטי ספרינגפילד במקום ה-77 בין "100 הסינגלים הטובים ביותר של 25 השנים האחרונות".

האלבום הוצב במקום ה-43 בין "הסינגלים הגדולים בכל הזמנים" על ידי כותבי המגזין "New Musical Express" בשנת 2002, ובשנת 2004, השיר היה ברשימת "500 השירים הגדולים בכל הזמנים" של הרולינג סטון.

בשנת 1994, השיר הופיע בסצנה מתוך הסרט "ספרות זולה". השיר מתוך פסקול הסרט, מכר יותר משני מיליון עותקים.

חלקים מהשיר סומפלו בשיר "Hits from the Bong" של להקת ההיפ-הופ האמריקאית סייפרס היל באלבומם "Black Sunday" משנת 1993.

השיר מופיע גם במשחק הווידאו Mafia III  משנת 2016.

## מצעדים

## אישורים

## קישורים חיצוניים
* 20px "Son of a Preacher Man", באתר Discogs **(באנגלית)**
* 30px "Son of a Preacher Man", באתר Genius **(באנגלית)**
* 20px "Son of a Preacher Man", באתר Spotify **(באנגלית)**
* 44px "Son of a Preacher Man", באתר Apple Music **(באנגלית)**
* "Son of a Preacher Man", באתר SecondHandSongs **(באנגלית)**

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי נשמה
קטגוריה:שירי R&B
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אטלנטיק רקורדס
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון באיסלנד
קטגוריה:שירים מסרטי קולנוע
וילדר פוסטר

**וילדר דה אייר פוסטר** (באנגלית: **Wilder De Ayr Foster**; 8 בינואר 1819 – 20 בספטמבר 1873) היה פוליטיקאי אמריקאי ממדינת מישיגן.

## ביוגרפיה
פוסטר נולד ב-8 בינואר 1819 במחוז אורנג' שבניו יורק, ולמד בבתי הספר הציבוריים. בשנת 1837 עבר למישיגן, וב־1845 החל לעסוק בתחום כלי הברזל בעיר גרנד רפידס. הוא כיהן כגזבר העיר וכחבר מועצת העיר, ובשנת 1854 נבחר לראש עיריית גרנד רפידס. בשנים 1855 ו־1856 היה חבר בסנאט של מדינת מישיגן, וב־1865 ו־1866 נבחר שוב לכהן כראש העיר.

בבחירות מיוחדות שהתקיימו ב־4 באפריל 1871 נבחר פוסטר כנציג המפלגה הרפובליקנית ממחוז הקונגרס הרביעי של מישיגן לבית הנבחרים של ארצות הברית לתקופת הקונגרס ה־42, כדי למלא את המושב שהתפנה בעקבות התפטרותו של תומאס פרי (פוסטר הביס את אחיו של פרי, ויליאם, שהתמודד כמועמד המפלגה הדמוקרטית). בשנת 1872, לאחר שינוי גבולות מחוזות הבחירה, נבחר פוסטר מחדש לתקופת כהונה מלאה בקונגרס ה־43, הפעם כנציג מחוז הקונגרס החמישי של מישיגן.

פוסטר כיהן בקונגרס מ־4 בדצמבר 1871 ועד מותו בגרנד רפידס ב־20 בספטמבר 1873. הוא נקבר בבית העלמין פולטון סטריט שבגרנד רפידס.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית ממישיגן
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1819
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1873
וסטרי

**וסטרי איסאפיירד'ור** (באיסלנדית: **Vestri Ísafjördur**), או בקיצור **וסטרי IF**, הוא מועדון כדורגל מהעיר איסאפיירד'ור שבצפון מערב איסלנד. המשחק בליגת המשנה האיסלנדית, ולו זכייה אחת בגביע האיסלנדי. המועדון נוסד בשנת 1986, אך חדל מפעילות בשנת 1996 ושב לפעילות בשנת 2006, והוא מארח את משחקיו באצטדיון טורפנסוולור המכיל 1,596 מקומות.

## היסטוריה
### BÍ, השנים הראשונות (1986–1996)
המועדון נוסד בשנת 1986 והחל את דרכו בליגה האיסלנדית הרביעית, כמחלקת הכדורגל של מועדון הבדמינטון של העיר איסאפיירד'ור שבצפון מערב איסלנד. שנקרא **בדמינטונפלאג איסאפיירד'ור** (באיסלנדית: Badmintonfélag Ísafjarðar), או בקיצור **BÍ**. בשנת 1988, המועדון הגדול ביותר באיסאפיירד'ור, שנקרא ÍBÍ (באיסלנדית: Íþróttabandalag Ísafjarðar), נסגר לאחר שנים של קשיים כלכליים ורוב שחקניו עברו ל-BÍ, מה שהפך אותו למועדון הכדורגל המוביל של העיר. והמועדון שינה את שמו ל-**BÍ88** כדי לסמל את ההתחלה החדשה. את עונת 1988 סיימה הקבוצה במקום הראשון בליגה ועלתה לליגה האיסלנדית השלישית בה שיחקה בשלוש השנים הבאות. בשנת 1991 עלתה הקבוצה לליגה האיסלנדית השנייה, לאחר שסיימה כסגנית אלופת הליגה השלישית. בליגה השנייה שיחקה הקבוצה במשך שנתיים לפני שירדה חזרה לליגה השלישית. לאחר עונת 1996, המועדון פרש ממשחק פעיל עקב קשיים כלכליים.

### בולונגרוויק/BÍ, חזרה לפעילות ועלייה עד לליגה השנייה (2006–2016)
בשנת 2006 מחלקת הכדורגל של המועדון חזרה לפעילות בליגה האיסלנדית הרביעית כשהתאחדה עם קבוצת הכדורגל מהעיירה בולונגרוויק השכנה ונקראה **BÍ/Bolungarvík,** לאחר שנתיים בליגה הרביעית בסיום עונת 2008 עלתה הקבוצה לליגה האיסלנדית השלישית. ולאחר עוד שנתיים, בסיום עונת 2010 עלתה לליגה האיסלנדית השנייה.

### וסטרי, מיזוג חדש ועלייה לליגה הבכירה (2016–הווה)
בשנת 2016 התמזג המועדון לתוך מועדון הספורט האזורי וסטרי (באיסלנדית: Íþróttafélagið Vestri) והפך למחלקת הכדורגל של המועדון, לו כבר היו קיימות מחלקת שחייה, מחלקת כדורסל ומחלקת כדורעף. הקבוצה החדשה שנקראה מעתה **וסטרי איסאפיירד'ור** התמודדה בליגה האיסלנדית השלישית במשך 3 שנים ובסיום עונת 2019, העפילה לליגה האיסלנדית השנייה. ב-30 בספטמבר 2023, וסטרי ניצחה את אפטורלדינג בגמר פלייאוף העלייה לליגת העל, והעפילה לראשונה בתולדותיה לליגת העל האיסלנדית. בעונת הבכורה שלה בליגת העל האיסלנדית, עונת 2024, סיימה וסטרי שני מקומות מהסוף ונותרה בליגה לעונה נוספת. ב-22 באוגוסט 2025, ניצחה וסטרי 1–0 את וואלור בגמר הגביע האיסלנדי, וזכתה בתואר הראשון בתולדותיה. שזיכה אותה בהעפלה ראשונה למפעלים האירופים של אופ"א. עם זאת בליגה היא סיימה את העונה במקום האחד לפני אחרון וירדה לליגה השנייה.

## תארים
* **[[הגביע האיסלנדי]]** **(1):** 2025

## תוצאות במסגרת האירופית
בכל התוצאות (בית וחוץ) מספר השערים של וסטרי מוצג ראשון.

## קישורים חיצוניים
* 

* אתר רשמי
## הערות שוליים

קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1986
קטגוריה:קבוצות כדורגל איסלנדיות
דום-סקרולינג

ממוזער|אדם גולל באתר חדשות המאפשר גלילה אינסופית
**דום-סקרולינג** (באנגלית: **Doomscrolling**; בתרגום חופשי לעברית: **גלילת זעם**) הוא מונח המתאר פעילות יתר ברשתות חברתיות מקוונות. משתמשים החלו להשתמש במונח ב-2020, עם התפשטותה של מגפת הקורונה.

התמכרות או שימוש יתר באינטרנט נחשבת לבעיה האופיינית בדור ה-Z. מאפייניה כוללים עיסוק יתר בפעולות באינטרנט ובמחשבות עליהן, קושי בעת התנתקות מהאינטרנט, ותגובה נרגזת בזמן גלישה באתרים.

## אטימולוגיה
המילה "דום" (doom) באנגלית מזוהה עם חושך, רוע או זעם, והמילה סקרולינג ("גלילה") מתארת את פעולת הגלילה באתרי אינטרנט ואפליקציות, כגון טיקטוק, X (טוויטר) וכדומה. המונח נוסף למילון מיריאם-וובסטר  בספטמבר 2023.

## היסטוריה
### שימוש
המונח נטבע לראשונה ב-2018 על ידי אשיק סידיק, אחד מיושבי ראש ארגון הסוציאליסטים הדמוקרטיים של אמריקה.

ב-2020 עם התפשטותה של מגפת הקורונה והטלות סגרים ברחבי העולם, משתמשים רבים החלו להשתמש במונח "doomscrolling". סקר שנערך על ידי החברה Morning Consult מצא שכ-31% מהמבוגרים ו-51% מבני דור ה-Z באמריקה מבצעים את פעולת הדום-סקרולינג באופן קבוע.

## השלכות פסיכולוגיות
חוקרי בריאות טענו שפעולת הדום-סקרולינג יכולה להוביל להחמרה של בעיות נפשיות קיימות. ההשלכות של פעולת הדום-סקרולינג משתנה בין אדם לאדם, אך באופן כללי עלולה להוביל לסטרס, חרדה, תחושת פחד, דיכאון ובדידות.

### מחקר
מחקר של פרופסורים לפסיכולוגיה באוניברסיטת סאסקס מצא שיש קשר בין צפייה חזרתית בחדשות רעות, רגילות או טובות, לבין מצב הרוח של הצופה בזמן שלאחר  מכן. המחקר מצא שצפייה בחדשות שליליות מגבירות חרדה ועצב.

מחקר של חוקרי פסיכולוגיה שנעשה בשיתוף פעולה עם האף-פוסט מצא שמשתתפים שצפו ב-3 דקות של חדשות שליליות חוו יום רע בין 6–8 שעות לאחר הצפייה. לעומת זאת, החוקרים גם מצאו קשר בין צפייה בחדשות חיוביות לבין חוויה חיובית יותר בהמשך היום, בכ-88% מהמקרים.

### אבחנה
הפרופסורים מלניק י.ב. וסטדניק א.ו. פיתחו אבחנה לדום-סקרולינג. השאלון מורכב מ-12 פריטים, והוא מבוסס על ארבעה קריטריונים שנכתבו על ידי המחברים: התמכרות, נוקשות, בריאות נפשית והשתקפות. מחברי האבחון הוציאו סולם חומרה המאפשר מחקר איכותי בתחום.

## התמודדות
באפריל 2025, יוטיוב בחנה תכונה חדשה באפליקציה שלה, המאפשרת יישום של טיימר יומי המגביל את זמן הצפייה בסרטוני Shorts. גם החברות אפל וגוגל התנסו עם תכונות דומות.

## ראו גם
* התמכרות לאינטרנט
* רפש של בינה מלאכותית

## קישורים חיצוניים
* Doomscrolling is wrecking your mental health – here’s how to stop it באתר Metro
* דום-סקרולינג - Doomscrolling | מסכים ונטייה לגרות חרדה באתר מכון טמיר לפסיכותרפיה

## הערות שוליים

קטגוריה:השפעות נפשיות של המדיה הדיגיטלית
הבחירות לפרלמנט בארגנטינה (2025)

הבחירות לפרלמנט הארגנטינאי התקיימו ב־26 באוקטובר 2025, ובהן נבחרו כ־127 מושבים מתוך 267 מהמושבים בבית הנבחרים, כמחצית מהמושבים, וכשליש מהמושבים בסנאט, כ־24 מושבים מתוך 72. בבחירות ניצחה ברוב של 40.72% מפלגת השלטון "לה ליברטאד אוונזה" מהימין הליברטריאני של נשיא ארגנטינה חאבייר מיליי, בראשות המנהיג בפרלמנט גבריאל בורנורוני בבית התחתון. במקום השני ניצחה סיעת "כוח המולדת" הפרוניסטית מהשמאל הפוליטי של נשיאת ארגנטינה לשעבר כריסטינה פרננדס דה קירשנר, עם 33.92% מהקולות. במקמות השלישי והרביעי זכו קואליציית "איחוד הפרובינציות" מהמרכז-ימין, ומפלגת "חזית הפועלים השמאלית" הטרוצקיסטית מהשמאל הרדיקלי, עם 7.11 ו3.91% מהקולות בהתאמה. כ־14.34% מהקולות הצביעו למפלגות "אחרות".

שיעור ההצבעה בבחירות היה בשפל היסטורי, עם 67.85% אחוזי הצבעה בלבד, למרות חובת ההצבעה בבחירות.

## רקע
הבחירות לפרלמנט הן הראשונות שהתקיימו בתקופת נשיאותו של חאבייר מיליי, ומפלגתו לה ליברטאד אוונזה הגיעה להישג שיא, כאשר בפעם הראשונה זכתה ברוב קולות הבוחרים, עם כ־40% מהקולות. ב־14 באוקטובר מיליי נפגש בבית הלבן עם מזכיר האוצר האמריקאי סקוט בסנט, ובפגישה סוכם על סיוע של 20 מיליארד דולר כחבילת חילוץ לכלכלה הארגנטינאית, שיועברו דרך קרנות עושר ריבוניות והשקעות של בנקים פרטיים. לאחר ניצחונה של מפלגת לה ליברטאד אוונזה בראשות חאבייר מיליי, נשיא ארגנטינה לשעבר מאוריסיו מאקרי בירך את מיליי על ניצחונו, ואמר כי הארגנטינאים בחרו ב"חידוש התקווה" במדינה. נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ בירך גם הוא את מיליי על ניצחונו ואמר כי מדובר ב"ניצחון סוחף". הוא הוסיף כי הארגנטינאים סמכו על התמיכה האמריקאית במיליי. מזכיר האוצר האמריקאי סקוט בסנט בירך גם הוא על הניצחון, והצהיר כי ארגנטינה היא "בעלת ברית חיונית" באמריקה הלטינית.

ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו בירך גם הוא את מיליי על "ניצחונו יוצא הדופן" בבחירות. לברכות הצטרפו גם נשיא פרגוואי סנטיאגו פניה, נשיא בוליביה הנכנס רודריגו פאז, וראש ממשלת הונגריה ויקטור אורבן.

## שיטת ההצבעה
הבחירות הנוכחיות היו הראשונות שבהן ההצבעה הייתה באמצעות פתק הצבעה מאוחד, לאחר רפורמה בחוקי הבחירות בשנת 2024. בנוסף, אלו הבחירות הראשונות מאז 2011 ללא פריימריז פתוחים, חובה ובו זמנית (PASO).

הבחירות ל־257 מושבי בית הנבחרים הארגנטינאי מתבצעות בשיטת ייצוג יחסי באמצעות 24 מחוזות בחירה. בחירת המושבים מתבצעת באמצעות שיטת ד'הונדט, עם אחוז חסימה של 3%. ב־2025 נבחרו כ־127 מתוך 257 המושבים בפרלמנט.

## הערות שוליים

קטגוריה:בחירות 2025
קטגוריה:ארגנטינה: פוליטיקה
קטגוריה:מערכות בחירות פרלמנטריות באמריקה
קטגוריה:2025 בארגנטינה
חיים בסרט

**חיים בסרט** (באנגלית: **Film Club**) היא סדרת טלוויזיה בריטית. היא נכתבה על ידי איימי לואו ווד וראלף דייוויס, שגם מככבים בה. היא עלתה לראשונה ב-7 באוקטובר 2025 ב-BBC Three.

## צוות השחקנים והדמויות
* איימי לואו ווד – **איווי**
* סוראן ג'ונס – **סוז**
* נבהאן ריזוואן – **נועה**
* אדם לונג – **ג'וש**
* ליב היל – **איזי**
* ליסה מקגריליס – **סטף**
* אריאן ניק – **קמרן**
* פולה אוונס-אקינגבולה – **סמנתה**
* ראלף דייוויס – **דומיניק**
* אוון קופר – **קאלום**

## הפקה
הסדרה הוזמנה בפברואר 2024 על ידי BBC Three. היא הופקה על ידי חברת הסרטים גומון. איימי לואו ווד היא שותפה לכתיבה לצד ראלף דייוויס. בין המפיקים בפועל נמנים גם אליסון ג'קסון וג'יימי ג'קסון עבור גומון, ונאופל פאיזוללה עבור BBC.

צוות השחקנים כולל את ווד ודייוויס, כמו גם את סוראן ג'ונס, נבהאן ריזוואן, אדם לונג וליב היל.

הצילומים נערכו במנצ'סטר בסוף 2024, הסדרה עלתה לראשונה ב-7 באוקטובר 2025.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות קומדיה בריטיות
קטגוריה:BBC: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה בריטיות שעלו לשידור בשנות ה-2020
ג'וזף פרילינגהייזן

**ג'וזף שרמן פרילינגהייזן האב** (באנגלית: ****; 12 במרץ 1869 – 8 בפברואר 1948) היה פוליטיקאי אמריקאי, שייצג את מדינת ניו ג'רזי בסנאט של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית בין השנים 1917–1923.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו ומשפחתו
פרילינגהייזן נולד ב־12 במרץ 1869 בעיר רריטן שבניו ג'רזי, לפרדריק פרילינגהייזן (1818–1891) וויקטוריה בואן (1830–1914). אביו היה עורך דין שלמד אצל ריצ'רד סטוקטון פילד. הוא השתייך למשפחה פוליטית ותיקה וידועה בניו ג'רזי. סבו וסבתו מצד אביו היו ג'ון פרדריק פרילינגהייזן (1776–1833), עורך דין ובריגדיר גנרל במלחמת 1812, ואשתו השנייה אליזבת מרסרו ואן וקטן. סבא־רבא שלו היה פרדריק פרילינגהייזן (1753–1804), שהיה עורך דין, חייל, וסנאטור מטעם ניו ג'רזי.

### קריירה
לאחר ששירת במלחמת ארצות הברית–ספרד וייסד עסק לביטוח, נבחר פרילינגהייזן לסנאט של מדינת ניו ג'רזי בשנת 1905, וב־1909 כיהן כנשיא הסנאט המדינתי. הוא החזיק במספר תפקידים מדינתיים נוספים, ולבסוף נבחר לסנאט של ארצות הברית בשנת 1916. הוא היה הסנאטור הראשון מניו ג'רזי שנבחר בבחירות ישירות לאחר אשרור התיקון ה־17 לחוקה בשנת 1913.

במהלך כהונתו בסנאט היה פרילינגהייזן חבר במועדון היוקרתי צ'בי צ'ייס בוושינגטון, ושיחק גולף לעיתים קרובות עם עמיתיו הסנאטורים וורן הרדינג, סטיבן אלקינס ויוג'ין הייל.

ב־2 ביולי 1921 חתם הנשיא וורן הרדינג באחוזתו של פרילינגהייזן ברריטן על החלטת נוקס–פורטר, שסיימה באופן רשמי את מעורבותה של ארצות הברית במלחמת העולם הראשונה. הרדינג שהה באחוזה לפחות עד 4 ביולי.

לאחר שנכשל בניסיונו להיבחר מחדש ב־1922, חזר פרילינגהייזן לעסקי הביטוח. בשנת 1938 שקל להתמודד שוב על אחד ממושבי הסנאט של ניו ג'רזי, אך לבסוף החליט לתמוך ברפובליקני אחר, הסנאטור לשעבר ויליאם וורן ברבור, שנבחר לבסוף וכיהן עד מותו בשנת 1943.

### חיים אישיים
פרילינגהייזן נישא לאמילי מייסי ברוסטר. יחד נולדו להם שלושה ילדים.

הצייר השווייצרי־אמריקאי אדולפו מולר־אורי צייר בשנת 1916 פורטרט של אשתו ובנו של פרילינגהייזן, וכיום היצירה מוצגת במוזיאון ניוארק שבניו ג'רזי.

פרילינגהייזן החזיק יאכטה באורך 88 רגל בשם "ויקטוריה", שעליה השתמש הנשיא הנבחר וורן הרדינג במשך 12 ימים לאחר שניצח בבחירות בשנת 1920 ולפני שהושבע לתפקידו במרץ 1921.

פרילינגהייזן נפטר ב־8 בפברואר 1948 בעיר טוסון שבאריזונה, ונקבר בבית העלמין סנט ברנרד שבברנרדסוויל, ניו ג'רזי.

לזכרו הוצבה לוחית זיכרון בשטח אחוזתו, המציינת את חתימתה של החלטת נוקס–פורטר בשנת 1921. כיום האחוזה איננה קיימת עוד, ובמקומה נבנו מרכזים מסחריים קטנים, אולם לוחית ההנצחה נותרה עומדת במקומה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי ניו ג'רזי
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מניו ג'רזי
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1869
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1948
חמוטל זרם קסטל

**חמוטל זרם קסטל** (נולדה ב-21 בינואר 1986) היא מלהקת קולנוע וטלוויזיה, זוכת פרסי האקדמיה לטלוויזיה בקטגוריית ליהוק על הסדרה "ילד רע".

## ביוגרפיה
קסטל נולדה בתל אביב. עברה בצעירותה עם משפחתה לשוהם, ולמדה שם במגמת קולנוע בתיכון שוהם. שירתה בצבא כקצינת מודיעין בפיקוד צפון.

בשנת 2012 סיימה תואר ראשון בחוג לקולנוע של אוניברסיטת תל אביב. לאחר לימודיה, החלה קסטל לעסוק בתפקידים שונים בהפקות קולנוע ובליהוק ניצבים. הסרט הראשון אותו ליהקה היה את לי לילה בשנת 2014 של הבמאי אסף קורמן. לאחר מכן, החלה ללהק במגוון סרטים, סדרות והפקות ישראליות.

בשנת 2017 הייתה מועמדת לפרס אופיר על ליהוק הסרט פוקסטרוט. בשנת 2022 הייתה לה מועמדות כפולה לפרס אופיר, על ליהוק הסרטים קריוקי והדרך לאילת.

בשנת 2024 התקבלה כחברה באקדמיה האמריקאית לקולנוע. בשנה זו גם הייתה מלהקת הקאסט הישראלי בהפקה הבינלאומית של הסרט "מרים"  ששודר בהמשך בנטפליקס. בשנת 2024 הייתה מועמדת לפרס אופיר על הליהוק בסרט קרוב אלי.

בשנת 2025 זכתה בפרס האקדמיה לטלוויזיה בקטגוריית ליהוק בסדרה עלילתית על הסדרה ילד רע.

מגישה יחד עם קרן אלרום פודקאסט בשם "המלהקות".

## חיים אישיים
קסטל נכדתו של במאי התיאטרון שמואל בונים.  מתגוררת בשוהם, נשואה, אמא לשתי בנות.

## קריירה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

:קטגוריה:מלהקים
:קטגוריה:אנשי קולנוע ישראלים
:קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1986
קטגוריה:מלהקים ישראלים
אופוק ביידמיר

**אופוק ביידמיר** (בטורקית: **Ufuk Beydemir**; נולד ב-14 באפריל 1992) הוא זמר ומשורר טורקי.

## ביוגרפיה
ביידמיר, יליד איסטנבול, התפרסם בטורקיה בשנת 2018 לאחר שהוציא את שירו "Ay Tenli Kadın". באותה שנה דורג במקום השלישי בדירוג "מוזיקאי השנה" בטקס הפרסים של GQ טורקיה. בהמשך השנה הוציא את אלבומו הראשון, "Sevda Gibi". בשנת 2019 זכה בתואר "תגלית השנה" בטקס פרסי המוזיקה של PowerTürk.

## אלבומים
*Sevda Gibi  (2018)
*Kristal Oda  (2020)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרים טורקים
קטגוריה:משוררים טורקים
קטגוריה:טורקים שנולדו ב-1992
קלרנס אדמס

**קלרנס אדמס** (4 בינואר 1929 – 17 בספטמבר 1999) היה חייל אפרו-אמריקאי במהלך מלחמת קוריאה. הוא נשבה ב-29 בנובמבר 1950, כאשר צבא השחרור העממי כבש את עמדת יחידת הארטילריה שבה שירתה קבוצה של חיילים, שכולם היו שחורים. אדמס הוחזק כשבוי מלחמה עד תום המלחמה. במקום לחזור לארצות הברית במהלך מבצע "החלפה גדולה" , אדמס היה אחד מ-21 חיילים אמריקאים שבחרו להתיישב ברפובליקה העממית של סין. כתוצאה מהחלטתם, 21 האמריקאים הללו נחשבו לעריקים ובוגדים.

## ראשית חייו
אדמס נולד ב-4 בינואר 1929, וגדל בעוני בממפיס, טנסי. הוא נשר מבית הספר התיכון והתגייס לצבא ארצות הברית ב-1946, בגיל 17.

## מלחמה קוריאה
לאחר הטירונות, אדמס הפך למקלען רגלי. הוא נשלח לקוריאה זמן קצר לאחר פרוץ המלחמה בין הצפון לדרום ביוני 1950, ושובץ לסוללה A של רגימנט הארטילריה ה-503, שצורף לדיוויזיה הרגלית השנייה. זה היה סבב השירות השני שלו בקוריאה, שכן הוא שירת שם לראשונה ב-1948. לאחר שנפל בשבי הסינים, אדמס השתתף בשיעורים על תיאוריה פוליטית קומוניסטית, ולאחר מכן הרצה לאסירים אחרים במחנות. בגלל זאת ועקב שיתופי פעולה אחרים עם שוביו, היה צפוי לעמוד בפני דין צבאי עם חזרתו לארצות הברית. במהלך מלחמת וייטנאם, אדמס שידר תשדירי תעמולה עבור רדיו האנוי ממשרדם בסין, ואמר לחיילים אמריקאים שחורים לא להילחם:"אתם אמורים להילחם למען חירותם של הווייטנאמים, אבל איזו סוג של חירות יש לכם בבית, כשאתם יושבים בחלק האחורי של האוטובוס, מנועים כניסה למסעדות, חנויות ושכונות מסוימות, ונשללת מכם הזכות להצביע. ... לכו הביתה והילחמו למען שוויון באמריקה".אדמס התחתן עם אישה סינית בשם ליו לין פנג וחי בסין עד 1966.

## חזרה לארצות הברית
ב-26 במאי חזר לארצות הברית דרך הונג קונג, בעקבות געגועים לאמו. ועדת בית הנבחרים לפעילות אנטי-אמריקנית זימנה את אדמס מיד עם חזרתו, אך לא חקרה אותו בפומבי. האישומים שהועלו על ידי הוועדה בוטלו. מאוחר יותר, ב-1972, הוא הקים עסק של ארבע מסעדות סיניות בממפיס, וניהל אותן יחד עם אשתו. אדמס נפטר ב-17 בספטמבר 1999.

האוטוביוגרפיה שלו "חלום אמריקאי: חייו של חייל אפרו-אמריקאי ושבוי מלחמה שבילה שתים עשרה שנים בסין הקומוניסטית" פורסמה לאחר מותו ב-2007 על ידי בתו דלה אדמס ולואיס ה. קרלסון.
## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת קוריאה
קטגוריה:עריקים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1929
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1999
אהרון בדיחי

הרב **אהרון בדיחי** (נולד ב-29 במאי 1959, כ"א באייר ה'תש"ט) הוא רב ישראלי המכהן כרב הראשי של המועצה המקומית אבן יהודה.

## ביוגרפיה
הרב אהרון בדיחי נולד בירושלים וגדל ברמת גן. למד בבית הספר היסודי "הרא"ה" והיה פעיל בני עקיבא כמדריך בסניף רמת חן. בתיכון למד בישיבת בני עקיבא "נתיב מאיר", ותוך כדי לימודיו המשיך בפעילותו בבני עקיבא, היה ממקימי סניף שונר"א – רמת אשכול.
בין השנים תשל"ח – תשמ"ח למד בישיבת מרכז הרב בירושלים, שם היה קשור מיוחד לרב צבי יהודה הכהן קוק. בעשור שנים זה העמיק את הקשר עם הרב יוסף קאפח.

במהלך שנות לימודיו בישיבה עמד בכל המבחנים הרשמיים של הרבנות הראשית לרבנות עיר, והוסמך על ידי הרבנים אברהם אלקנה שפירא ומרדכי אליהו. כמו כן, התמחה בשחיטה, מילה וסופרות סת"ם והוסמך על ידי הרבנות הראשית.

תוך כדי לימודיו בישיבה שימש תקופה קצרה כרב אזורי במטה יהודה (1986–1988). בתקופה זו היה פעיל בחיזוק הקשר בין רבני ארץ ישראל לרבני חו"ל, ובשיתוף הסתדרות הרבנים דאמריקה יזם סמינר לרבנים מכהנים בו השתתפו רבנים צעירים ישראלים ועולים חדשים.

בשנת תשמ"ג עבר הרב בדיחי לחברון, שם נולדה ביתם הבכורה מנוחה שנקראה על שם הרבנית מנוחה רחל סלונים נכדת האדמו"ר הזקן מחב"ד. בתקופה זו שימש תקופה קצרה כר"מ בישיבת ניר בקרית ארבע.

בשנת 1989 התגייס לקבע כרב בחטיבת גבעתי במעמד קצין מטה עצמאי, עובדה אשר אפשרה לו להשפיע ולהיות מעורב בכל מערכות החטיבה ולהשתתף בפעילות המבצעית בעזה ובלבנון. מעמדו בחטיבה נוצל להעמקת הפעילות החינוכית רוחנית בחטיבה, וסייע רבות לשילובה של תנועת "אל עמי", שהוקמה באותה עת על ידי הרב אלישע וישליצקי, בפעילות חינוכית בחטיבות החי"ר בפרט ובצה"ל בכלל.

בשנת 1992, בעקבות הקמתה של מכינה קדם-צבאית בני דוד בעלי, הקים הרב בדיחי את מכינת קשת יהודה ביישוב קשת.

בין השנים 1995–1997 סייע בהקמת המכינה הקדם צבאית בצפת, עמד בראש כולל ללימודי רבנות של המרכז תורני לאומי בצפת בראשות הרב בניהו ברונר, ובמקביל שימש כרב אחראי על השחיטה של הרבנות צפת בראשות הרב לוי יצחק ביסטרצקי והרב שמואל אליהו. בתקופה זו פעל בשיתוף הרבנות הראשית לישראל ויזם פרויקט השגחה ובקרה לשיווק מרוכז של הטריפות ממפעלי השחיטה הכשרים בצפון.

בשנת תשנ"ז נבחר לכהן כרבה של המועצה המקומית אבן יהודה. הקים בשנת 1998 את הגרעין התורני באבן יהודה, ולאחר כשנתיים העבירו אל העיר נתניה, שם עמד בראשו כעשור, והיום משמש כנשיא הגרעין.

בשנת 2006 הועלה הרב בדיחי לדרגת סא"ל והתמנה על ידי אלוף פצ"ן אודי אדם למג"ד ומפקד יחידה שהייתה מעורבת בעשרות אירועי חילוץ בשטחי הלחימה. בפיקודו הפכה היחידה לחוד החנית בתחומה, ופעלה גם בחזית הדרום במבצעים עופרת יצוקה, צוק איתן ועמוד ענן, ואף מחוץ לגבולות המדינה.

באוקטובר 2014, מונה על ידי מועצת הרבנות הראשית לאחראי הכשרות ורישום הנישואין באריאל.

עם פרוץ מלחמת חרבות ברזל הוצב במחנה שורה ובדצמבר 2025 קיבל מינוי כנציג במשרד הביטחון. החל מינואר 2025 משרת במילואים באגף המבצעים.

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי ישיבת מרכז הרב
קטגוריה:תלמידי הרצי"ה קוק
קטגוריה:תלמידי הרב אברהם אלקנה שפירא
קטגוריה:ציונות דתית: אנשי חינוך
קטגוריה:חיילי צה"ל במלחמת חרבות ברזל
קטגוריה:רבני ישיבת ניר קריית ארבע
קטגוריה:אריאל: אישים
קטגוריה:אבן יהודה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1959
צ'ה און-הי

**צֶ'ה אוּן-הִי** (קוריאנית: 최은희; נולדה ב-20 בנובמבר 1926 – 16 באפריל 2018) הייתה שחקנית דרום-קוריאנית שהייתה אחת הכוכבות הפופולריות ביותר בדרום קוריאה בשנות ה-60 וה-70. צ'ה ובעלה לשעבר, במאי הסרטים שין סאנג-אוק, נחטפו לקוריאה הצפונית ב־1987, שם נאלצו ליצור סרטים עד שהצליחו למצוא מקלט בשגרירות ארצות הברית בווינה בשנת 1986. הם חזרו לדרום קוריאה בשנת 1999 לאחר שבילו עשור בארצות הברית.

## ביוגרפיה
### קריירה מוקדמת והצלחה בדרום קוריאה
צ'ה נולדה בגוואנגג'ו, מחוז גיונגי, בשנת 1926. תפקידה הראשון במשחק היה בסרט "שבועה חדשה" ב־1947. היא התפרסמה בשנה שלאחר מכן לאחר שכיכבה בסרט "שמש הלילה", ועד מהרה נודעה כאחת משלוש השחקניות המובילות בימים אלו של הקולנוע הקוריאני, לצד השחקניות קים ג'י-מי ואום איינג-ראן.

ב־1954 נישאה לבמאי שִׁין סַאנְג-אוֹק, והשניים ייסדו את חברת Shin Film. צ'ה שיחקה בכ-130 סרטים ונחשבה לאחת הכוכבות הגדולות ביותר של הקולנוע הדרום קוריאני בשנות ה-60 וה-70. היא כיכבה ברבים מסרטיה האיקוניים של שין, כולל "פרח בגיהנום" משנת 1958 ו"אורחת הבית ואמי" משנת 1961.

לאחר שאובחנה עם בעיות פוריות, אימצו צ'ה ושין שני ילדים, ג'ונג-קיון ומיונג-קים.

### חטיפה ושנים בצפון קוריאה
בשנת 1976, צ'ה התגרשה משין, אחרי שראתה בחדשות כי התגלה ששין היה אב לשני ילדים עם השחקנית הצעירה או סו-מי. הקריירה של צ'ה החלה לדעוך לאחר גירושיה, והיא נסעה להונג קונג בשנת 1978 כדי להיפגש עם אדם שהתחזה לאיש עסקים והציע להקים איתה חברת סרטים חדשה. בהונג קונג, צ'ה נחטפה ונלקחה לצפון קוריאה בהוראת קים ג'ונג-איל. זמן קצר לאחר מכן נחטף גם שין בזמן שחיפש את צ'ה. ממשלת קוריאה הצפונית טענה כי השניים הגיעו לארצם מרצונם החופשי. בתחילה זכה שין לתנאי מחיה נוחים, ואולם משניסה להימלט, נכלא בבית סוהר.

בקוריאה הצפונית נישאו השניים בשנית, בהמלצתו של קים. קים הכריח את השניים ליצור סרטים משותפים, כולל הסרט "מלח" משנת 1985, עליו זכתה צ'ה בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי ה-14 במוסקבה. צ'ה אמרה מאוחר יותר שהזוג הצליח לעשות "סרטים בעלי ערכים אמנותיים, במקום סתם סרטי תעמולה המשבחים את המשטר", אך עם זאת, הוסיפה שלא יכלה לסלוח לקים על חטיפתה. בזמן שהייתה בקוריאה הצפונית, צ'וי התנצרה לקתוליות.

### בריחה והמשך החיים
הזוג הצליח להימלט בשנת 1986 בעת שנסעו לפסטיבל סרטים בווינה, שם נמלטו לשגרירות ארצות הברית וביקשו מקלט מדיני. לדברי סוכן ה-CIA לשעבר מייקל לי, צ'ה ושין הפכו לאזרחים אמריקאים בשנת 1989 (שלוש שנים לאחר בריחתם) ואימצו את השמות תרזה שין וסיימון שין בהתאמה. הם גרו ברסטון, וירג'יניה, לאחר מכן בבוורלי הילס, קליפורניה, לפני שחזרו לקוריה הדרומית ב־1999.

צ'ה נפטרה ב-16 באפריל 2018, בגיל 91 בבית חולים, שם הייתה אמורה לעבור דיאליזה כלייתית באותו אחר הצהריים. מותה גרם לאבל נרחב ברחבי דרום קוריאה.

## בתקשורת
בשנת 2015, מפיק הסרטים והתסריטאי פול פישר פרסם ביוגרפיה בשפה האנגלית על חייהם של צ'ה ושין תחת הכותרת "הפקה של קים ג'ונג איל: סיפורו האמיתי יוצא הדופן של יוצר סרטים חטוף". בינואר 2016, בפסטיבל סאנדנס 2016, בתחרות הסרטים הדוקומנטריים העולמית, הוצג סרט דוקומנטרי על החוויה הקשה של קוריאה הצפונית, תחת הכותרת "האוהבים והרודן", בבימויים של רוברט קנאן ורוס אדם.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אישים שנעלמו ואותרו
קטגוריה:ילידי 1926
קטגוריה:נפטרים ב-2018
פרדריק פרילינגהייזן (גנרל)

**פרדריק פרילינגהייזן** (באנגלית: **Frederick Frelinghuysen**; 13 באפריל 1753 – 13 באפריל 1804) היה עורך דין, חייל ופוליטיקאי אמריקאי ממדינת ניו ג'רזי. כבוגר "מכללת ניו ג'רזי" (כיום אוניברסיטת פרינסטון), הוסמך פרילינגהייזן לקצין במהלך מלחמת העצמאות האמריקאית. בנוסף, כיהן כנציג בקונגרס הקונטיננטלי. בין השנים 1793–1796 כיהן כסנאטור של ארצות הברית מטעם ניו ג'רזי, וב־1801 שימש כתובע המחוזי הפדרלי במחוז ניו ג'רזי.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
פרילינגהייזן נולד ב"בית הדַּיָּן ההולנדי הישן" (Old Dutch Parsonage) ליד העיר סאמרוויל, בפרובינציית ניו ג'רזי, לג'ון פרילינגהייזן (1727–1754) ולדינה ואן ברג (1725–1807) מאמסטרדם. אביו, ג'ון, היה בנו של הכומר המהגר תאודורוס יעקובוס פרילינגהייזן, שנחשב למייסד משפחת פרילינגהייזן בניו ג'רזי.

בשנת 1770 השלים את לימודיו במכללת ניו ג'רזי (כיום אוניברסיטת פרינסטון), ושימש כמורה היחיד במכללת קווינס שבניו ברנזוויק (כיום אוניברסיטת ראטגרס) בין השנים 1771–1774. לאחר מכן למד משפטים, הוסמך כעורך דין בשנת 1774, ופתח משרד עצמאי במחוז סומרסט שבניו ג'רזי.

### קריירה צבאית ופוליטית
עם פרוץ המהפכה האמריקאית הפך לחבר בקונגרס הפרובינציאלי של ניו ג'רזי (1775–1776). במהלך מלחמת העצמאות שירת במיליציה של ניו ג'רזי כקפטן ארטילריה, והשתתף בקרבות טרנטון ומונמות'. בשנת 1779 נבחר לנציג בקונגרס הקונטיננטלי השני.

בין השנים 1781–1789 שירת כפקיד בית המשפט לענייני תביעות כלליות במחוז סומרסט, ובנוסף כיהן כחבר בבית הנבחרים של ניו ג'רזי בשנת 1784 ושוב בין השנים 1800–1804.

בשנת 1783 נבחר כחבר כבוד בחברת סינסינטי של ניו ג'רזי – ארגון קציני מלחמת העצמאות.

הוא היה אחד מחברי הוועידה המדינתית של ניו ג'רזי אשר אשררה את חוקת ארצות הברית בשנת 1787, וכיהן כחבר במועצה המחוקקת של ניו ג'רזי (כיום הסנאט המדינתי) בין השנים 1790–1792, כנציג מחוז סומרסט.

בשנת 1790 מונה לבריגדיר גנרל במיליציה של ניו ג'רזי במסגרת מסע המלחמה נגד שבטי האינדיאנים במערב (בשטחי אוהיו של ימינו). הוא נבחר לסנאט של ארצות הברית, וכיהן בו בין 4 במרץ 1793 ל־12 בנובמבר 1796, אז התפטר. באותה שנה (1793) התמודד בבחירות לתפקיד מושל ניו ג'רזי, אך הפסיד ל. בשנת 1794, במהלך מרד הוויסקי, מונה למייג'ור גנרל במיליציה של ניו ג'רזי.

### חיים אישיים
פרילינגהייזן נישא לגרטרוד שנק (1753–1794), בתם של הלנה מגדלנה ואן לייו והנדריק (הנרי) יוהנס שנק. יחד נולדו להם חמישה ילדים. לאחר מותה של גרטרוד בשנת 1794, נישא פרדריק בשנית לאן יארד (1764–1839).

פרילינגהייזן נפטר בעיר מילסטון שבניו ג'רזי, ביום הולדתו ה־51 – 13 באפריל 1804 – ונקבר בבית העלמין וסטון, שבין הערים מנוויל ובאונד ברוק.

בין צאצאיו נמנים, פרדריק פרילינגהייזן (1817–1885), סנאטור ומזכיר המדינה של ארצות הברית, ג'וזף פרילינגהייזן (1869–1948), סנאטור מניו ג'רזי, פיטר פרילינגהייזן הבן (1916–2011), חבר קונגרס מניו ג'רזי, ורודני פרילינגהייזן (נולד ב־1946), חבר קונגרס מניו ג'רזי.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי ניו ג'רזי
קטגוריה:גנרלים בצבא ארצות הברית
קטגוריה:אנשי צבא אמריקאים במלחמת העצמאות של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מניו ג'רזי
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הפדרליסטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1753
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1804
מרכבת השמש מטרונהולם

250px|ממוזער|אנימציה של הפסל
ממוזער|250px|פרט: צידה המוזהב של הדיסקה
**מרכבת השמש מטרונהולם** (דנית **Solvognen**) הוא פסל ארד מתקופת הברונזה הנורדית, אשר התגלה ב-1902 בביצת כבול בטרונהולם שבצפון-מערב שלן בדנמרק. הפסל מתאר את מרכבת השמש והוא מורכב מסוס ודיסקה גדולה, הנחים על שישה גלגלים. הפסל שנחשב לסמל לאומי בדנמרק, שמור במוזיאון הדני הלאומי בקופנהגן, ועד 2025 הוא הופיע על שטר של אלף כתר דני. הפסל שימש בטקסים דתיים כדי להמחיש את תנועת השמש במרומים.

## גילוי
הפסל התגלה בספטמבר 1902 על-ידי חקלאי אשר חרש בביצת הכבול בטרונהולם על חופו הצפון-מערבי של האי שלן. החקלאי אשר הבחין בסוס סבר בטעות כי נתקל בצעצוע ישן והביאו לילדיו. לאחר בדיקה נוספת, הממצא דווח למוזיאון הדני הלאומי בקופנהגן והפסל הועבר למשמורת במוזיאון. ב-1998 נערכה בדיקה נוספת באתר בו נמצא הפסל, ובעזרת גלאי מתכות נמצאו 21 חלקים נוספים של הפסל הכוללים חלקים מהגלגלים, חישורים וצירים.  

## תיאור
הפסל מתאר את מסעה הנצחי של מרכבת השמש בשמיים, והוא עשוי מסוס שמיימי המושך דיסקה גדולה מעוטרת. הסוס נח על ארבעה גלגלים והוא מחובר במוט אל הדיסקה הנחה על שני גלגלים נוספים. לכל אחד מהגלגלים ארבעה חישורים. אורכו של הפסל הוא 54 ס"מ, רוחבו מגיע ל-29 ס"מ וגובהו עומד על 35 ס"מ. קוטר הדיסקה הוא כ-25 ס"מ והיא עשויה בתורה משתי דיסקיות נפרדות המוקפות על ידי טבעת ארד. הדיסקה מצופה בשכבה דקה של זהב בצידה הימני, בעוד שצידה השמאלי ככל הנראה לא צופה בזהב מעולם. הפירוש שניתן להבדל זה הוא שהצד המוזהב מסמל את מסע המרכבה בשמיים במשך שעות היום, ואילו הצד הלא מוזהב, ה"חשוך", מסמל את חזרתה בשעות הלילה. הדיסקה מעוטרת בספירלות ועיגולים קונצנטריים, וכן ברצועות עם מוטיב זיגזג. הפסל עשוי ארד עם ליבת חרסית, והוא נוצק בשיטת השעווה האבודה. הוא מתוארך לסביבות 1400 לפנה"ס, והעיטורים על הדיסקה מעידים כי הוא יוצר באופן מקומי.

## קישורים חיצוניים

* אודות מרכבת השמש מטרונהולם
* הפסל באתר המוזיאון הדני הלאומי

## הערות שוליים

קטגוריה:דנמרק: תרבות
קטגוריה:דנמרק: היסטוריה
קטגוריה:פסלים (יצירות)
פסאודומוגילידיים

**פסאודומוגילידיים** (שם מדעי: Pseudomugilidae) הם משפחה של מקריני סנפיר מסדרת האידרונאים. בעבר סווגו לעיתים כתת-משפחה של הקשתיתיים. דגים אלו חיים במים מתוקים ובמים מליחים באוסטרליה, בגינאה החדשה ובאיים קטנים סמוכים. פסאודומוגילידיים הם דגים קטנים, באורך של עד כ-5 סנטימטרים. הם משריצים לאורך כל השנה ומצמידים את ביציהם לצמחייה.

פסאודומוגילידיים משמשים את האדם בעיקר כדגי נוי באקווריומים.

## אטימולוגיה
מקור השם המדעי נגזר מיוונית ולטינית, ומשמעותו "דמוי קיפון" (מ-***pseudo*** – "מדומה" ו-***mugil*** – "קיפון"), בשל דמיונם החיצוני לדגי הקיפון. באנגלית, השם העממי של המשפחה הוא "כחולי עיניים", עקב צבעה הכחול של הקשתית שמאפיין מינים רבים.

## תיאור
פסאודומוגילידיים הם דגים קטנים, באורך של עד כ-3–5 סנטימטרים. בעלי דמיון רב לדגים במשפחת הקשתיתיים, מלבד להבדלים הבאים: עצם המזאתמואיד (mesethmoid) הגוגלגלתית חסרה; סדרת העצמות התת־עיניות כוללת רק את העצם הקדמית (הקרימלית, kachrymal); ועצם המפרק (articular) בגובה עצם הלסת (dentary). הם משריצים לאורך כל השנה ומצמידים את ביציהם לצמחייה.

## סוגים
ישנם כ-20 מינים המחולקים לשלושה סוגים של פסאודומוגילידיים:
* קיונגה (*Kiunga*), 1983
* פסאודומוגיל (*Pseudomugil*), 1866
* סקאטוריגיניכטיס (*Scaturiginichthys*), 1991

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1865
קטגוריה:אידרונאים