open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
קורטוש

[ממוזער|200 פיקסלים|[טרדלניק בצורת ההגשה הנפוצה בפראג.]]
שמאל|ממוזער|200px|אפיית קורטושים על גבי גחלים
ממוזער|הכנת קיורטוש, מרכז פראג 2016
**קִירְטֶש** (בהונגרית: **Kürtőskalács**, קִירְטֵשְׁקָלַאץ') הוא מאפה טרנסילבני העשוי מבצק שמרים בצורת גליל. הקירטש נמכר כמאכל רחוב ובקונדיטוריות, בעיקר בהונגריה ובסביבותיה. פירוש השם ההונגרי קירטש בעברית הוא של צופר או של קרן וגם של שופר, על שום צורת הקונוס המסורתית של המאפה המקורי אצל הסקלרים. מקור הקירטש בטרנסילבניה ועד ראשית המאה ה-21 לא היה מוכר בהונגריה עצמה. שמו נגזר מהמילה ההונגרית "קירט" (Kürt) שמשמעותה, בין היתר, קרן של חיה. המילה "קלאץ'" (kalács) מתארת סוג של מאפה הדומה לחלה.

קירטש עשוי מבצק שמרים המלופף בצורה סלילית על מערוך עשוי עץ. המערוך מוכנס לתנור אפייה מיוחד ומסתובב בו מספר דקות בחום גבוה עד שהמאפה מוכן. באירועים וירידים מכינים מאפה זה על גבי גחלים. בדרך כלל מפזרים עליו סוכר ההופך לקרמל במהלך האפייה.

הקירטש נפוץ בעיקר בצורתו הבסיסית – בצק עם סוכר, ומקובל גם להוסיף לו קינמון, אגוזים, שקדים, פצפוצי וניל, ואף שוקולד, שברי פיסטוק, סוכריות צבעוניות ונוגט.

המאכל נמכר בצ'כיה ונקרא שם טרדלניק. הטרדלניק אינו מאכל מסורתי בצ'כיה ומכירתו ברחוב החלה במאה ה-21 לצורך תיירות. בישראל הוא נמכר בדרך כלל בשם קיורטוש.

## ראו גם
* ספטטאקהקה - קינוח שוודי דומה

## קישורים חיצוניים

* מהו מאכל הקיורטוש ההונגרי?, באתר אנציקלופדית אאוריקה
* סרטון הכנת קיורטוש, מתוך יוטיוב

## הערות שוליים

קטגוריה:המטבח ההונגרי
קטגוריה:המטבח הרומני: קינוחים
קטגוריה:עוגות
קטגוריה:מוצרי בצק שמרים
קטגוריה:אוכל רחוב
אוסטריה וינה

**מועדון כדורגל אוסטריה וינה** (בגרמנית: **Fußballklub Austria Wien**) היא קבוצת כדורגל אוסטרית, המייצגת את עיר הבירה וינה. הקבוצה משחקת בבונדסליגה האוסטרית. הקבוצה זכתה ב-24 אליפויות וב-27 גביעים אוסטרים.

הקבוצה נוסדה בשנת 1911 על ידי וויאנר אמטאור. היא הפכה במהרה לאחת הקבוצות הטובות באירופה של תחילת המאה ה-20 כאשר ניצחה מספר קבוצות מאנגליה ומסקוטלנד. הקבוצה התחרתה במסגרת אוסטרית מסודרת רק לאחר כניעתה של גרמניה במלחמת העולם הראשונה.

מיד לאחר האנשלוס, במרץ 1938, נסגר המועדון בהוראת הנאצים מכיוון שנשיא המועדון, עמנואל מיכאל שווורץ (מיחל), היה יהודי, כמו רוב חברי ההנהלה. רובם וחלק מן השחקנים נמלטו תוך זמן קצר לצרפת או לשווייץ. כל כספי המועדון הוקפאו ורכושו הוחרם. המועדון שינה את שמו ל-SC Ostmark.

הקבוצה הגיעה פעם אחת לגמר גביע אירופה למחזיקות גביע בעונת 1977/1978, פעם אחת לחצי גמר גביע אירופה לאלופות בעונת 1978/1979 ופעמיים לרבע גמר גביע אופ"א בעונת 1983/1984 ובעונת 2004/2005. בעונת 2013/2014 אוסטריה וינה השתתפה בפעם הראשונה בתולדותיה בשלב הבתים של ליגת האלופות.
## תארים
* אליפות אוסטריה (24): 1924, 1926, 1949, 1950, 1953, 1961, 1962, 1963, 1969, 1970, 1976, 1978, 1979, 1980, 1981, 1984, 1985, 1986, 1991, 1992, 1993, 2003, 2006, 2013
* הגביע האוסטרי (27): 1921, 1924, 1925, 1926, 1933, 1935, 1936, 1948, 1949, 1960, 1962, 1963, 1967, 1971, 1974, 1977, 1980, 1982, 1986, 1990, 1992, 1994, 2003, 2005, 2006, 2007, 2009.
* הסופר קאפ האוסטרי (6): 1990, 1991, 1992, 1993, 2003, 2004
* גביע וינה (2): 1948, 1949
* גביע מיטרופה (2): 1933, 1936
* גמר גביע המחזיקות (1): 1978
* גביע וינר (2): 1949 ,1948

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל אוסטריות
קטגוריה:קבוצות ששיחקו ביותר ממדינה אחת
קטגוריה:וינה: מועדוני כדורגל
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1911
טעם העיר

**טעם העיר** היה יריד האוכל הגדול ביותר בישראל והוא נערך בתל אביב, על ידי אתר התרבות עכבר העיר מקבוצת "הארץ", והמחלקה למופעים בעיריית תל אביב-יפו. ביריד הנערך בתחילת הקיץ, משתתפים נותנים שירות שונים מתחום האוכל והשתייה, בהם כמאה מסעדות המציעות תפריט טעימות למשך ארבעה ימים. היריד נערך מאז שנת 1996, ועד 2012 התקיים מדי שנה. בקיץ 2013 כבר לא התקיים היריד. בשנת 2016 היריד חזר בשם חדש: **"תל אביב EAT"**.

## היסטוריה
"טעם העיר" התפתח מתוך "הפסטיבל הגייסטרונומי", יריד אוכל של הקהילה הלהט"בית, אותו הפיק לראשונה השף איתמר דוידוב בשנת 1994. האירוע, שנערך ברחבת סינמטק תל אביב, ציין 25 שנה למהומות סטונוול ואִפשר לציבור הרחב טעימות ממנות גורמה במחיר מוזל.

כעבור שנתיים החליט עיתון "העיר", נותן החסות, להרחיב את האירוע, ובשנת 1996 הוא מותג תחת השם **טעם העיר**, וחזונו "להביא לציבור הרחב מאכלי גורמה במחיר שווה לכל נפש". את האירוע יזמה עפרה גנור ממסעדת הטאבון בנמל יפו, יחד עם מנכ"ל רשת שוקן יוסי ורשבסקי.

האירוע נערך עוד כשנתיים ברחבת הסינמטק וברחוב הארבעה הסמוך לה.

בשנת 1998, לאור קהל המבקרים הרב, הועבר האירוע לפארק הירקון, והוא החל לפעול בחסות חברות המזון הגדולות בישראל. מאז שנת 2005 פקדו את האירוע מעל לחצי מיליון איש בכל שנה, והכנסותיו בשנת 2007 עמדו על כמיליון דולר ליום. בשנת 2008 נושא האירוע היה "60 שנות קולינריה בישראל", לכבוד חגיגות שנת ה-60 למדינת ישראל.

בשנת 2009, הועבר הפסטיבל לעיר חיפה. בשנת 2011, לאחר שנה שלא התקיים, חזר הפסטיבל לתל אביב והתקיים בגני יהושע. בשנת 2012, נערך בפעם האחרונה.

## תל אביב EAT
בסוף מאי 2016 יזמה עיריית תל אביב-יפו את חידוש האירוע תחת הכותרת "תל אביב EAT" בפארק צ'ארלס קלור. בעקבות הצלחת האירוע הראשון המשיכה העירייה להפיק אותו מדי שנה.

בשנת 2019 פעל האירוע ב"כפר האירוויזיון" בפארק צ'ארלס קלור, כחלק מאירועי אירוויזיון 2019 שנערך בתל אביב.

בשנת 2022, אחרי שנתיים של הפוגה בשל מגפת הקורונה, נערך שוב "תל אביב EAT" מדי שנה במאי, בפארק צ'ארלס קלור.

בשנת 2024, בעקבות מלחמת חרבות ברזל, נדחה האירוע לחודש ספטמבר. ב-2025 נערך שוב במאי.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: ירידים
קטגוריה:תל אביב-יפו: אירועי תרבות
ג'ונתן אסוס

**ג'ונתן אסוס** (נולד ב-2 בספטמבר 1983 בסרסל) הוא כדורגלן עבר צרפתי-ישראלי יהודי, ששיחק בעמדת הקשר האחורי.

## קריירה
אסוס החל את הקריירה המקצוענית שלו בליגה השנייה בצרפת במדי נאנסי. לאחר שמיעט לשחק בקבוצתו, עבר אסוס לליגה המחוזית בצרפת כאשר חתם בנים. אסוס הרשים במשחקיו בליגה הנמוכה, דבר שהקנה לו חוזה בליגה אחת בכירה יותר, במדי אנז'ה מהליגה הצרפתית השנייה. במהלך תקופתו באנג'ה אסוס תפס כותרות  רבות בעיתונים בגין משחקו הנוקשה והרחקותיו מן המגרש לעיתים לא רחוקות.

לאחר מכן שיחק תקופות קצרות בקאן ובקרטיי. אסוס נבחן בניס ואפילו הרשים שם את המאמן דאז, פרדריק אנטונטי, אך עקב בעיות בחוזה עם קרטיי נמנע ממנו המעבר לליגה הראשונה. במקום זאת, אסוס הצטרף לסטאד ריימס בה הצליח לקנות את מקומו בהרכב הראשון, ושובח בעיתונות על התבגרותו המנטלית.

אחרי התאקלמותו המוצלחת של הקשר הצרפתי רודי חדד בישראל, מכבי תל אביב החליטה לחפש עוד שחקנים יהודים ברחבי העולם שלא ייחשבו כזרים. הקבוצה פנתה לאסוס שהצטיין בעונתו האחרונה בצרפת, והחתימה אותו בקבוצה בינואר 2008.

מיד אחרי שחתם, הגיע אסוס למשרדי הסוכנות היהודית בפריז למלא את כל התנאים הנצרכים על מנת להשיג אזרחות ישראלית במסגרת חוק השבות, ובסוף עונת  קיבל תעודת זהות ישראלית. אסוס זכה עם מכבי תל אביב בגביע הטוטו של , אך עבר מספר בעיות משמעת והושעה מהקבוצה.

בעונת  חתם אחרי עשרה מחזורים בהפועל פתח תקווה. בינואר 2011 עזב אסוס את הפועל פתח תקווה וחתם עד לסיום העונה בהפועל רמת גן, אשר ירדה לליגה הלאומית בתום העונה.

בעונת  חזר אסוס להפועל פתח תקווה, ובתום העונה ירד עמה לליגה הלאומית. אסוס המשיך עם הקבוצה בליגה הלאומית, ובפברואר 2013 חתם בהפועל אשקלון באותה הליגה.

לקראת עונת  חתם בקבוצת מכבי אחי נצרת מהליגה הלאומית, אך בדצמבר 2013 שוחרר מהמועדון.

בקיץ 2016 לקח חלק בפתיחת קבוצת הכדורגל מועדון ספורטינג תל אביב, שכוללת שחקנים צרפתים יהודים. המועדון משחק בליגה ג', ואסוס מונה לקפטן הקבוצה. בקבוצה שיחק במשך שנתיים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים צרפתים
קטגוריה:כדורגלנים צרפתים
קטגוריה:כדורגלנים יהודים
קטגוריה:קשרי כדורגל צרפתים
קטגוריה:קשרי כדורגל ישראלים
קטגוריה:קשרי כדורגל יהודים
קטגוריה:כדורגלני נאנסי
קטגוריה:כדורגלני נים
קטגוריה:כדורגלני אנז'ה
קטגוריה:כדורגלני קאן
קטגוריה:כדורגלני קרטיי
קטגוריה:כדורגלני סטאד ריימס
קטגוריה:כדורגלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורגלני הפועל פתח תקווה
קטגוריה:כדורגלני הפועל רמת גן
קטגוריה:כדורגלני הפועל אשקלון
קטגוריה:כדורגלני מכבי אחי נצרת
קטגוריה:ישראלים ילידי צרפת
קטגוריה:ספורטאים יהודים צרפתים
קטגוריה:סרסל: כדורגלנים
קטגוריה:עולים בשנות ה-2000
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1983
אנדרייס פרוחורנקובס

**אנדרייס פרוחורנקובס** (בלטבית: **Andrejs Prohorenkovs**; 5 בפברואר 1977 – 1 במאי 2025) היה כדורגלן לטבי ששיחק בעמדת החלוץ. בשנים 2001–2004 שיחק בליגת העל הישראלית במכבי קריית גת ובמכבי תל אביב, עמה זכה באליפות הליגה בעונת 2002/2003 ובגביע המדינה בעונת 2004/2005.

## קריירה
פרוחורנקובס, יליד אוגרה, החל את הקריירה שלו במדי יורניקס הלטבית, ומאז שיחק בהוטניק קרקוב, אודרה אופלה, גורניק זברז'ה, מכבי קריית גת, מכבי תל אביב, דינמו מוסקבה, יורמלה, ראסינג פרול, יוניקוס, ובשנת 2008 חזר לליגת העל הלטבית ושיחק חמש שנים במטאלורג לייפאיס. בשנת 2015 פרש ממשחק פעיל.

פרוחורנקובס שיחק 32 פעמים במדי נבחרת לטביה בהם כבש ארבעה שערים. משחק הבכורה שלו בנבחרת היה בשנת 2002, והוא היה גם חלק מסגל הנבחרת ביורו 2004. בשנת 2007 ערך את הופעתו האחרונה במדי הנבחרת.

הלך לעולמו במאי 2025, בגיל 48.

## תארים
;מכבי תל אביב
* אליפות: 
* גביע המדינה: 

;מטאלורג לייפאיס
* ליגת העל הלטבית: 2009

## קישורים חיצוניים

* עמוד השחקן, באתר הרשמי של מכבי תל אביב

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים לטבים
קטגוריה:חלוצי כדורגל לטבים
קטגוריה:כדורגלני גורניק זאבז'ה
קטגוריה:כדורגלני מכבי קריית גת
קטגוריה:כדורגלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורגלני דינמו מוסקבה
קטגוריה:כדורגלני ראסינג פרול
קטגוריה:כדורגלני יוניקוס
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:כדורגלני נבחרת לטביה
קטגוריה:כדורגלני יורו 2004
קטגוריה:ספורטאים זרים בפולין
קטגוריה:ספורטאים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים זרים ברוסיה
קטגוריה:ספורטאים זרים בספרד
קטגוריה:ספורטאים זרים ביוון
קטגוריה:כדורגלני לייפאיאס מטלורגס
קטגוריה:לטבים שנולדו ב-1977
קטגוריה:לטבים שנפטרו ב-2025
מייקל אמנלו

**מייקל קווין אמנלו** (אנגלית: Michael Kevin Emenalo; נולד ב-4 ביולי 1965 באבה, ניגריה) הוא כדורגלן עבר ניגרי ששיחק בעמדת הבלם.

## קריירה
אמנלו שיחק כדורגל מכללות בארצות הברית באוניברסיטת בוסטון בין השנים 1986-1989. מאז, שיחק במולנביק בבלגיה, איינטרכט טריר מגרמניה ונוטס קאונטי האנגלית לפני שחזר לשחק בארצות הברית. אמנלו היה חלק משחקנים שנבחרו בדראפט לליגה המקצוענית הבכירה בארצות הברית, ובילה שם שנתיים (1996-1997) במדי סאן חוזה קלאש. אחרי כך, המשיך בקריירה שלו במדי ליידה בספרד ומכבי תל אביב בישראל.

אמנלו שיחק במדי נבחרת ניגריה במונדיאל 1994, וסך הכול צבר בשורותיה 14 הופעות בינלאומיות.

לאחר שפרש ממשחק עסק אמנלו באימון בארצות הברית. באוקטובר 2007 מונה על ידי אברהם גרנט, מאמנו לשעבר במכבי תל אביב, לתפקיד הסקאוט הראשי של מועדון הפאר האנגלי צ'לסי. ב-18 בנובמבר 2010 קודם לתפקיד עוזר המאמן במקומו של ריי וילקינס, ולאחר מכן החל לשמש כמנהל הטכני במועדון, עד לפרישתו בנובמבר 2017.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים ניגרים
קטגוריה:בלמי כדורגל ניגרים
קטגוריה:כדורגלני נוטס קאונטי
קטגוריה:כדורגלני סן חוזה ארת'קווייקס
קטגוריה:כדורגלני איינטרכט טריר
קטגוריה:כדורגלני ליידה
קטגוריה:כדורגלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ניגריה
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1994
קטגוריה:ספורטאים ניגרים בארצות הברית
קטגוריה:ספורטאים ניגרים בבלגיה
קטגוריה:ספורטאים ניגרים בגרמניה
קטגוריה:ספורטאים ניגרים באנגליה
קטגוריה:ספורטאים ניגרים בספרד
קטגוריה:ספורטאים ניגרים בישראל
קטגוריה:כדורגלני גביע פהד 1995
קטגוריה:ילידי 1965
קארלו פדרוטי

**קארלו פדרוטי** (באיטלקית: **Carlo Pedrotti**, 12 בנובמבר 1817 – 16 באוקטובר 1893) היה מלחין ומנצח איטלקי.

## ביוגרפיה
פדרוטי נולד בוורונה. כבר בגיל צעיר גילה כישרון מוזיקלי, שבא לביטוי בהלחנת יצירות לתזמורת ובארגון קבוצת נגנים מקרב חבריו הסטודנטים לביצוען בניצוחו. אחרי הלימודים פנה לאופרה. אחרי שני ניסיונות שלא זכו לביצוע, העלה את האופרה השלישית שלו, "לינה", בוורונה, בשנת 1840. בעקבות הצלחתו התמנה למנצח באופרה האיטלקית באמסטרדם ונשאר שם ארבע עונות.

ב- 1845 חזר לוורונה ונשאר שם עד 1868. אחרי תקופת עבודה בהוראה, התמנה למשרת מדריך אופרה ומנצח ב"תיאטרו פילהרמוניקו" וב"תיאטרו נואובו". היו אלה שנותיו הפוריות כמלחין והאופרות שכתב בתקופה זו ביססו את המוניטין שלו באיטליה. הצלחתה של "פיורינה" בשנת 1851 פרסמה אותו גם מחוץ לגבולות ארצו ו-"Tutti in maschera" משנת 1856 הוכרה תוך זמן קצר כטובה ביצירותיו וכיצירת מופת בתחום האופרה בופא. האופרה הגיעה בשנת 1865 לווינה ובשנת 1869 לפריז.

בשנת 1868 התמנה פדרוטי למנהל בית הספר למוזיקה בטורינו ולמנהל ומנצח של ה"תיאטרו רג'ו" בעיר. הוא הכניס שיפורים מפליגים באיכות הביצוע של האופרות בתיאטרון ואף עשה שימוש בתזמורת ובמקהלה של התיאטרו רג'ו לסדרה של קונצרטים פופולריים, שכללה בין השאר יצירות של בטהובן ווגנר. לקהל האיטלקי היה זה מפגש ראשון עם קונצרטים מסוג זה ועם מלחינים שהיו זרים לו עד אז. היה זה ציון דרך בהתחדשות העניין במוזיקה האינסטרומנטלית באיטליה של שלהי המאה ה-19.

בשנת 1876 הוצגה בטורינו האופרה לוהנגרין של וגנר. לקראת ביצועה יצא פדרוטי למינכן להיפגש עם וגנר. האופרה נחלה הצלחה בבולוניה ונכשלה כישלון חרוץ במילאנו בשנת 1873, אך ההפקה בטורינו עלתה יפה ועודדה את המשך הפקות וגנר באיטליה. הפקה של כרמן ביוזמת פדרוטי ירדה לאחר שתי הופעות כושלות, אך חזרה מנצחת בסוף אותה עונה.

ב-14 שנותיו בטורינו העלה פדרוטי את רמת ה"תיאטרו רג'ו" להתחרות בזו של לה סקאלה והציב את טורינו בשורת המרכזים המוזיקליים החשובים באיטליה. במקבילך להצלחתו כמנהל ומנצח, דעכה הקריירה שלו כמלחין. האופרה Il favorito הייתה היחידה שלו שהוצגה, ב-1870, בטורינו וב-1872 עלתה האופרה האחרונה שלו, Olema la schiava
במודנה.

פדרוטי עבר בשנת 1882 לפזארו, לכהן שם כמנהל הראשון של בית הספר למוזיקה, שהוקם בעיר על פי צוואתו של רוסיני. אחרי עשר שנות ניהול וארגון חגיגות המאה להולדת רוסיני, נאלץ להתפטר מחמת בעיות בריאות. הוא חזר לוורונה ושם, אחרי שהתייסר חודשים אחדים בדיכאון חמור, התאבד בטביעה בנהר אדיג'ה.

פדרוטי נחשב בזמנו למלחין עתיר כישרון ומזתמר מבריק, שהצטיין בעיקר באופרה בופא, בזכות הלקטנות התרבותית שלו, חיוניותו הרתמית וקלות המגע שהצטיין בהם. האופרה שלו Tutti in maschera, שזכתה להתחדשות במאה ה-20, משופעת בעליצות ובכתיבה מלודית, אך גם בה ויותר מכך באופרות הרציניות שלו, פדרוטי מייצג סגנון גווע ונעלם. בשנות ה-80' של המאה ה-19 השווה את האופרות שלו לאלה של ורדי והגדיר את יצירותיו הוא כ"עניין לזקנים", מסקנה שבעטיה התנגד לביצוען. רישומו כמנצח תזמורת היה רב יותר. הוא היה, קרוב לוודאי, הראשון למסורת הניצוח האיטלקי במובן המודרני של המילה, כוותיק ביותר בקבוצה של מלחינים-מנצחים משלהי המאה ה-19, ביניהם פרנקו פאצ'ו וג'ובאני בוטזיני. פדרוטי הכין את התזמורת ואת הקהל להצלחתו הראשונה של ארטורו טוסקניני בטורינו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:הרוגי טביעה
קטגוריה:מנצחים איטלקים
קטגוריה:מלחיני אופרה איטלקים
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-19
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1817
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1893
לפיתים

[שמאל|ממוזער|250px|לפית נאבק ב[קנטאור, מטופה בפרתנון באתונה, 447-433 לפנה"ס לערך.]]
ה**לַפּיתים** (ביוונית: όι Λαπίθες, בלטינית: Lapithes) היו על פי המיתולוגיה היוונית בני עם אגדי שישב בתסאליה, בעמק הנהר פֵּנֵיוֹס ובמורדות ההר פֵּלִיוֹן. הלפיתים, כמו המירמידונים ושבטים תסאליים אחרים, קדמו לבואם של ההלנים לארץ יוון. הקדמונים סברו כי הם שארי-בשר לקֶנְטָאוּרִים: על פי אחת הגרסאות היו לַפּיתֵס וקֶנְטָאוּרוֹס בניהם התאומים של אפולון והנימפה סְטִילְבֵּה, בת אל הנהר פֵּנֵיוֹס. לפיתס היה לוחם עז-נפש ואילו קנטאורוס בעל-מום שנזדווג לימים עם סוסה; מבטנה יצאו הקנטאורים, אותם יצורי כלאיים שחציים אדם חציים סוס. לפיתס היה האב הקדמון של הלפיתים ומי שהעניק להם את שמו, ועם צאצאיו נמנו לוחמים ומלכים כמו אִיקְסִיוֹן, פֶּרִיתוֹאוֹס, קַיינֶאוּס וקוֹרוֹנוּס וחוזי העתידות אִידְמוֹן ומוֹפְּסוֹס.

באיליאדה מסופר כי הלפיתים שלחו ארבעים אוניות ולוחמים בפיקוד פּוֹלִיפּוֹאֶטֵס (בן פריתואוס) ולאונטאוס (בן קורונוס, בן קנאוס). אמו של פריתואוס, מלכם של הלפיתים בדור שקדם למלחמת טרויה, הייתה דִיָה, בת איונאוס או דֵיוֹנֵאוֹס; כמו גיבורים רבים אחרים היו לפריתואוס שני אבות, האחד בן-תמותה והשני בן-אלמוות, הלא הם איקסיון והאל זאוס. כדי לארוב לדיה, עטה זאוס צורת סוס רביעה, משום שכמו בני דודיהם שמחצית גופם כשל סוס, היו הלפיתים פרשים בשדות המרעה של תסאליה הנודעת בסוסיה. ללפיתים אף מיוחסת המצאת הרסן.

## קרב הקנטאורים
[שמאל|ממוזער|250px|קרב הלפיתים והקנטאורים מאת מאת [פטר פאול רובנס במוזיאונים המלכותיים לאמנויות יפות של בלגיה.]]
הסיפור הידוע ביותר הקשור בלפיתים הוא הקרב שניהלו עם הקנטאורים בחתונת פריתואוס עם
הִיפּוֹדַמֵיָה  , ה"קנטאורומכיה". הקנטאורים הוזמנו למשתה הכלולות, אך מאחר שלא היו מורגלים בשתיית יין, השתכרו ועד מהרה נחשף אופיים הפראי לעין כל. כשהוצגה הכלה בפני האורחים ועמדה לברכם, זינק הקנטאור אֶוּרִיטִיוֹן וניסה לאונסה. מיד קמו שאר הקנטאורים על רגליהם ונטפלו לנשים ולנערים. בקרב שנתלקח נחלץ תסאוס לעזרת הלפיתים. הם קצצו את אוזני אוריטיון ואפו והשליכוהו החוצה. הלפית קנאוס נהרג בקרב, והקנטאורים המוכים גורשו מתסאליה אל צפון מערב.

קנאוס  היה לפנים נערה בשם קייניס שפוסיידון חשק בה, אך לבקשתה הפכה לגבר ועשאה לוחם חסין מפגיעת כלי נשק. נשים לוחמות כמותה, שלא נבדלו מגברים, היו ידועות גם בין הפרשים הסקיתים. לשווא ניסו הקנטאורים להורגו בקרב. הם הצליחו לגבור עליו רק לאחר שהשליכו עליו סלעים וגזעי עצים והוא נקבר תחת משאם. קנאוס נעלם אל מעמקי האדמה ללא כל פגע.

Frieze of the temple of Hephaestus-5.jpg|הקנטאורים קוברים את קנאוס חי באפריז של מקדש הפייסטוס 
Lycian sarcophagus of Sidon.jpg||הקנטאורים קוברים את קנאוס חי ללא פגע על גבי סרקופג מהמאה ה-5 לפנה"ס  ב


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:עמים מיתולוגיים
קטגוריה:מיתולוגיה יוונית
אנטוניו קאניוני

ממוזער|אנטוניו קאניוני
**אנטוניו קאניוני** (באיטלקית: Antonio Cagnoni; 8 בפברואר 1828 - 30 באפריל 1896) היה מלחין איטלקי.

## חייו
קאניוני נולד בגודיאסקו, סמוך לווגרה. את לימודי המוזיקה החל בווגרה ומשנת 1842 עד 1847 המשיך את לימודיו בקונסרבטוריון של מילאנו. בתקופת לימודיו שם כתב את האופרה "דון בוצ'פאלו", שהוצגה בקונסרבטוריון בשנת 1847 והתגלתה כהצלחה רבת שנים. האופרה, המושפעת בעליל מדוניצטי, מצטיינת בכושר המצאה מלודי ובליצנות אלגנטית, המלגלגת בין השאר על סגנונו המוקדם של ורדי.
זמר הבסו-בופו המפורסם אלסנדרו בוטרו ביצע אופרה זו, שהייתה מן החביבות עליו, ברחבי איטליה.

קאניוני לא הצליח להלהיב את הקהל באופרות שכתב בשנות ה-50', אבל נהנה מביקורת אוהדת. בשנת 1856 התמנה למאסטרו די קאפלה בויג'וואנו ובשנת 1863 התמנה למנהל המכון למוזיקה בנובארה. בשנת 1886 החליף את אמילקארה פונקיילי, שהלך לעולמו, כמאסטרו די קאפלה של סנטה מריה מאג'ורה בברגאמו. מחויבותו הגדלה והולכת למוזיקה כנסייתית לא ניתקה אותו כליל מן הכתיבה לבימה. האופרה "מיקלה פרין" מ-1864, שנכתבה עם הופעת הרעיונות של וגנר באיטליה, התקבלה כ"מבשרת המוזיקה של העתיד", אך "קלאודיה" מ-1866 הייתה תערובת של וריזמו מוקדם ומלודרמה רומנטית סנטימנטלית ונחשבה למאומצת וחסרת מקוריות. ארבע האופרות הבאות נהנו מקבלת פנים חיובית יותר. ב"פרנצ'סקה דה רימיני" משנת 1878 נפרד סופית מן התיאטרון.

יצירתו הדתית החשובה ביותר היא רקוויאם משנת 1888. בתחום זה הוכיח קודם את יכולתו כשהוזמן לכתוב פרק לרקוויאם לזכרו של רוסיני ב-1869. הוא תרם גם שיר לאלבום רומנסות שיצא כתרומה למען הלבריתן פיאווה, שנפל קורבן לאירוע מוחי. קאניוני היה בין הנהנים האחרונים משירותיו של פיאווה כלבריתן.

קאניוני התקשה לשחזר את הקלילות והרהיטות שאפיינו את "דון בוצ'פלו", אבל באופרות הרציניות שלו פיתח סגנון אופייני לו, שבישר את לאונקוואלו. ב"קלאודיה" וב"פרנצ'סקה דה רימיני" הוא מקדים את ורדי בשימוש בלייטמוטיב ואילו הנבל באופרה זו מזכיר לא מעט את **יאגו** באותלו של ורדי.

## מקורות
*ג'וליאן באדן, מילון גרוב החדש למוזיקה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מלחיני אופרה איטלקים
קטגוריה:מנצחים איטלקים
קטגוריה:מלחיני רקוויאם
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-19
קטגוריה:ילידי 1828
קטגוריה:נפטרים ב-1896
אמריקן פאי (סדרת סרטים)

**אמריקן פאי** (באנגלית: **American Pie**) היא סדרת סרטי קומדיה אמריקאיים העוסקים באהבה ויחסי מין. מאופיינים בהומור בתי שימוש ובהתייחסויות מיניות רבות, אך גם ברומנטיקה.

## סדרת הסרטים
### סדרת הסרטים המקורית "אמריקן פאי"
בה מופיעים הכוכבים מהסרט הראשון.
* **[[אמריקן פאי]]** (1999) – מגולל את הרפתקאותיהם של ארבעה חברים בתיכון.
* **[[אמריקן פאי 2]]** (2001) – מגולל את המשך סיפוריהם של ארבעת החברים לאחר סיום הקולג'.
* **[[אמריקן פאי: החתונה]]** (2003) – ג'ים שהתאהב במישל בסרט הראשון, הציע לה נישואים, וקווין, פינץ' וסטיפלר עוזרים לו בהכנות לחתונה.
* **[[אמריקן פאי: האיחוד]]** (2012) – מציג את כל הגיבורים המקוריים חוזרים לפגישת מחזור, מתמודדים עם קצוות לא סגורים ודור תיכוניסטים חדש ומתהולל.

### סרטי "אמריקן פאי מציגים"
סדרת סרטי הספין-אוף "אמריקן פאי מציגים" (American Pie Presents). הופצו רק בהפצה ביתית (וידאו, DVD) ולא בבתי הקולנוע. יוג'ין לוי (נואה, אביו של ג'ים לווינסטיין) הוא הכוכב היחיד מהסרטים המקוריים אשר משחק בסרטי הספין-אוף, והוא משתתף בכל אלה שיצאו עד 2009. מלבדו, משתתף גם כריס אוון (צ'אק "שרמינייטור" שרמן) בתפקיד קטן בסרט הספין-אוף הראשון.
* **[[אמריקן פאי מציגים: מחנה התזמורת]]** (2005) – מאט סטיפלר, אחיו הקטן (מגולם בידי שחקן אחר מבסדרת הסרטים המקורית) של סטיבן, הרס מופע של התזמורת מה שגרם למנהל בית ספר לשלוח אותו למחנה המוזיקלי כעונש.
* **[[אמריקן פאי מציגים: המייל העירום]]** (2006) – בן דודו של סטיבן סטיפלר, אריק סטיפלר, נוסע עם שני חבריו לבן-דודו האחר דוויט סטיפלר במטרה לקיים את מצעד העירום המסורתי של הסטודנטים לאחר המבחנים.
* **[[אמריקן פאי מציגים: בית בטא]]** (2007) – בן דודו של סטיבן סטיפלר, אריק סטיפלר בשנתו הראשונה בקולג', במרכז העלילה – מלחמת אחוות בטא באחוות החנונים.
* **[[אמריקן פאי מציגים: ספר האהבה]]** (2009) – עשור לאחר סרט ה"אמריקן פאי" הראשון, שלושה בתולים-חסרי-מזל חדשים מגלים את "התנ"ך" המוחבא בספרייה של בית הספר התיכון איסט גרייט פולס.
***[[אמריקן פאי: הבנות שולטות]]** (2020) – לעומת כל סרטי אמריקן פאי הרגילים, בסרט הזה מראים את נקודת מבטן של הבנות, ומשמיטים הרבה פרטים שהיו קיימים בכל סרטי אמריקן פאי הקודמים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

*
קטגוריה:זיכיונות: סרטים וסדרות
קטגוריה:סרטי נעורים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי אולפני יוניברסל
קטגוריה:סדרות סרטי קומדיה
זוראב צ'יאברשווילי

**זוּראבּ צ'יאבֶּרַשווילי** (בגאורגית: **ზურაბ ჭიაბერაშვილი**, נולד ב-6 ביוני 1972) הוא דוקטור לפילוסופיה, פוליטיקאי ועיתונאי גאורגי, שכיהן כראש עיריית טביליסי (בירת גאורגיה) מאפריל 2004 - יולי 2005. משנת 2005 הוא מכהן כשגריר גאורגיה במועצת אירופה.

## חייו
לאחר שסיים את לימודי התואר הראשון, ביוני 1994, בחוג לפילוסופיה וסוציולוגיה באוניברסיטת טביליסי, הוא המשיך ללמוד ב"ניו סקול" בניו יורק, בה השלים את התואר השני. הוא חזר לאוניברסיטת טביליסי וסיים, בשנת 1999, כדוקטור לפילוסופיה. 

לאחר שסיים את לימודיו הוא עבד במכון החירות בטביליסי, לקידום החופש הפוליטי והאזרחי בגאורגיה ובמלכ"רים אחרים. בתקופה זו הוא התבלט כמבקר נמרץ של ראש הממשלה הגאורגי לשעבר, אדוארד שוורדנדזה. בעקבות אירועי מהפכת הוורדים אולצו שוורדנדזה וראש ועדת הבחירות להתפטר, וסאקשווילי מינה, בסוף נובמבר 2003, את צ'יאברשווילי לראש ועדת הבחירות המרכזית. הוא נותר בתפקידו עד לקיום הבחירות לנשיאות ולפרלמנט של גאורגיה בשנת 2004, בחירות שהוכרו כבחירות הוגנות על ידי משקיפים בינלאומיים.

ב-14 באפריל 2004, במהלך משבר אג'ריה, סירבו רשויות אג'ריה לאפשר את כניסתו של צ'יאברשווילי למחוז, וההצבעה החוזרת במחוז התבטלה.

ב-19 באפריל 2004 סיים צ'יאברשווילי את תפקידו בוועדת הבחירות המרכזית ומונה לראש עיריית טביליסי. הוא נודע במאבקיו המתוקשרים כנגד השחיתות במינהל הציבורי, ומאבקו כנגד הבנייה הבלתי חוקית בטביליסי. בהתאם להצהרותיו לגבי צמצום הביורוקרטיה השלטונית, ירדה כמות העובדים בעיריית טביליסי. הוא היה פופולרי גם בקרב האופוזיציה אולם הסתכסך עם חברי פרלמנט ממפלגת השלטון בראשות סאקשווילי, התנועה הלאומית - דמוקרטים. כתוצאה מכך הועבר צ'יאברשווילי, ב-12 ביולי 2005, לתפקיד שגריר גאורגיה במועצת אירופה, וגיגי אוגולאווה מונה תחתיו.

## קישורים חיצוניים

*  זוראב צ'יאברשווילי וגיגי טאזדזה, אליטות הכוח בגאורגיה: ישן וחדש, 
* זוראב צ'יאברשווילי, באתר "ממשלת גאורגיה: הנציגות הקבועה של גאורגיה במועצת אירופה", 

## הערות שוליים

קטגוריה:פוליטיקאים גאורגים
קטגוריה:ראשי עיריית טביליסי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טביליסי
קטגוריה:גאורגים שנולדו ב-1972
דה זור'ב

משפחת **דה זור'ב** (באנגלית וצרפתית: de Zogheb, או דה זור'ייב Zughayb) היא משפחה של אנשי רוח ודיפלומטים ממוצא סורי–לבנוני, שהתיישבו במאה ה-19 באלכסנדריה שבמצרים.

מקור המשפחה היה ככל הנראה מדמשק ומהעיירה ראשיא אל-פוח'אר  שבדרום לבנון. דתם הייתה נוצרית אורתודוקסית. אליאס זור'ב היה אחד מראשי העירייה החשובים בתולדות היישוב רשיא אל-פוחאר. ענף המשפחה במצרים קיבל תואר של רוזנים.

למשפחה הייתה באלכסנדריה וילה מפורסמת שנבנתה בשנת 1898, שמשמשת כיום אכסניה לבית הספר "טושקה". בקהיר ברחוב קַסְר א-ניל נמצא ארמון זור'ב, שתוכנן בידי מקס הרץ פאשה, והפך מאוחר יותר לבניין נציגות דנמרק.

## אילן יוחסין
עם הנציגים המפורסמים של המשפחה נמנו:
שמאל|ממוזער|250px|ברנאר דה זור'ב
***ברנאר דה זור'ב** (באנגלית: Bernard de Zogheb; 1924 - 14 ביולי 1999) מחזאי, צייר ואיש הבוהמה המצרית מאלכסנדריה. מחבר מספר אופרטות (וודוויל), כתובים בלינגואה פרנקה הים-תיכונית - העגה האיטלקית המקומית מאלכסנדריה, המתובלת בביטויים מצרפתית, ערבית, יוונית ואנגלית. האופרטות הוצגו בסוף שנות השישים בניו יורק על ידי להקת תיאטרון בובות "The Little Players": "ויטה אלכסנדרינה" (Vita Alessandrina) בהשראת חיי המשורר קונסטנדינוס קוואפיס (1963); ו"האחיות ברונטה" (Le Sorelle Brontë) (1968). המוזיקה הורכבה מלחנים עממיים של התקופה. בעריכת מחזות זמר אלה, ברנאר דה זור'ב שיתף פעולה עם המשורר האמריקאי ג'יימס מריל, שכתב גם דברי מבוא למחזות. כמו כן כתב "יומן אלכסנדריני" שפורסם בשנת 1954. בעשור האחרון הוצגו שוב האופרטות שלו, בצרפת ואיטליה. בשנת 2009 הוצגה גרסה חדשה של האופרטה "האחיות ברונטה" בביאנלה של ונציה, על ידי להקת תיאטרון מטורינו. אופרטות אחרות של ברנאר דה זור'ב הן: "פדרה" (Fedra) לפי ראסין; ו"חופשה בפריז" (Vacanza a Parigi). בשנות ה-20-30 ברנאר דה זור'ב נושל מחלק מנכסיו על ידי השלטונות ובילה בהמשך שנים רבות בצרפת, בארצות הברית ובמרוקו. בשנות ה-80 חזר לעיר מולדתו אלכסנדריה, שם נפטר בשנת 1999 בגיל 74. העיתון "אל אהראם" פרסם מאמר הספד לזכרו.
***סטפאן אולרי** - היה מחזאי פרינג' צרפתי, בן לרוזנת **מרי דה זור'ב**. כתב, בין היתר, גרסה חדשה של האופרטה "ויטה אלכסנדרינה" של ברנאר דה זור'ב, שהוצגה בשנת 2002 בתיאטרון "דה לה סיטֵה" בפריז.
***אנרי דה זור'ב ** (1900 – 1939) היה משורר צרפתי שהתפרסם בשנות ה-30. 
***מישל דה זור'ב** - היה בן דודו של מלך מצרים, פואד. בוגר מכללת איטון ואוניברסיטת לוזאן בשווייץ. היה אספן אמנות. נישא לשחקנית התיאטרון הצרפתייה גבריאל דורזיא (1979-1880). 
***שארל דה זור'ב** - היה דיפלומט לבנוני, בצעירותו אחד משחקני הגולף המפורסמים במצרים. 
***אן דה זור'ב** - בתו של שארל דה זור'ב, דוגמנית לשעבר. במשך מעל שלושים שנה הייתה אשתו של הזמר הקנדי ממוצא לבנוני פול אנקה.
***ז'אק דה זור'ב** - היה איש תיאטרון וסופר צרפתי, ידיד קרוב ושכן של המלחין מוריס ראוול ביישוב מונפור. כתב, בין השאר, ספר זכרונות אודותיו.

## קישורים חיצוניים
* Against the dying of the light מאמר מאת האלה חלים לזכרו של ברנאר דה זור'ב בשבועון "אל אהראם ויקלי", 1999 
*Zogheb Genealogy and Family Resources

קטגוריה:לבנון: משפחות
קטגוריה:מצרים: אישים
קטגוריה:אלכסנדריה: אישים
אליעזר קלינה

250px|שמאל|ממוזער|נבחרת ישראל על דוכן המנצחים לאחר שזכתה במדליית כסף, בכדורעף נכים
**אליעזר קלינה** (25 במרץ 1948 – 29 באפריל 2007) הוא שחקן ומאמן כדורעף ואלוף פאראלימפי, בעל 4 מדליות מהן 3 זהב.

## ביוגרפיה
קלינה החל לעסוק בספורט בגיל 10 כחבר קבוצת הילדים של הפועל פתח תקווה בכדורגל. בהגיעו לגיל 18 (1966) הוא צורף לקבוצה הבוגרת ובמקביל היה חבר נבחרת הפועל פתח תקווה בכדורעף. קולינה לא הרבה לשחק במדי הקבוצה הבוגרת, ובסך הכל השתתף בחמישה משחקי ליגה. שער הליגה היחיד שלו הובקע במשחק מול מכבי שעריים בעונת 1968/1969. כעבור שלוש שנים הוא עבר לשחק במסגרת הפועל הרצליה, עד לפציעתו במלחמת יום הכיפורים. טרם המלחמה הוא סיים לימודים במכון וינגייט ונסע לארצות הברית בכוונה לממש מלגות לימודים באוניברסיטת קליפורניה, אך הוא שב לשירות מילואים.

ב-18 באוקטובר, במהלך קרב הבלימה מול תל פארס ברמת הגולן, שהה קלינה בזחל"ם בשטח סוריה. הפעולה לשמה נשלחו בוטלה וכח הלחימה נותר בסוריה עד לרדת החשיכה. לאחר שנתגלה הכח הופצץ הזחל"ם וספג פגיעה ישירה, כתוצאה ממנה נהרגו שני חיילים בצוותו ורגלו של קלינה נקטעה. לאחר תקופת שיקום, במהלכה למד משפטים, חזר לעסוק בספורט, כעת ספורט נכים, במסגרת בית הלוחם.

קלינה שיחק בנבחרת הנכים של צה"ל בכדורעף ובשנת 1974 הקים בבית הלוחם את קבוצת הכדורעף ושימש מאמן הקבוצה. הנבחרת זכתה להישגים מראשיתה, החזיקה באליפות העולם בשנים 1975 ו-1976 והשתתפה בהצלחה בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים. כשחקן וכמאמן היה קלינה שותף לזכיית הנבחרת בשלוש מדליות זהב (המשחקים הפאראלימפיים בשנים 1976, 1980 ו-1984) ומדליית כסף (המשחקים הפאראלימפיים 1988). בשנת 1992 הגיעה הנבחרת למקום השישי.

קלינה נותר שחקן פעיל עד לראשית שנות האלפיים. במקביל הוא הועסק כעובד אוניברסיטת תל אביב ובשירות משרד ראש הממשלה וסיים לימודי תואר שני במנהל עסקים ובמדע המדינה.

## קישורים חיצוניים

* 
* פירוט השתתפותו בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים באתר הרשמי של IPC 
* עמוד השחקן במוזיאון הפועל פתח-תקוה
* 
* טורניר כדורעף רעננה 2007 לזכר אליעזר קלינה, אתר ותיקי כדורעף

קטגוריה:אלופים פאראלימפיים ישראלים
קטגוריה:זוכי מדליית כסף פאראלימפית מישראל
קטגוריה:ספורטאים נכי צה"ל
קטגוריה:כדורגלני הפועל פתח תקווה
קטגוריה:כדורגלני הפועל הרצליה
קטגוריה:עובדי משרד ראש הממשלה
קטגוריה:מאמני כדורעף ישראלים
קטגוריה:שחקני כדורעף נכים ישראלים
קטגוריה:שחקני כדורעף פאראלימפיים ישראלים
קטגוריה:אתלטים פאראלימפיים ישראלים
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976)
קטגוריה:שחקני כדורעף במשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976)
קטגוריה:אתלטים במשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976)
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים ארנהם (1980)
קטגוריה:שחקני כדורעף במשחקים הפאראלימפיים ארנהם (1980)
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984)
קטגוריה:שחקני כדורעף במשחקים הפאראלימפיים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984)
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988)
קטגוריה:שחקני כדורעף במשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988)
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים אטלנטה (1996)
קטגוריה:שחקני כדורעף במשחקים הפאראלימפיים אטלנטה (1996)
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים סידני (2000)
קטגוריה:שחקני כדורעף במשחקים הפאראלימפיים סידני (2000)
קטגוריה:בוגרי המכללה האקדמית בווינגייט
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2007
טרישטאו ואז טיישיירה

**טרישטאו ואז טיישיירה** (בפורטוגזית: **Tristão Vaz Teixeira**; ) היה נווט ומגלה ארצות פורטוגזי (ייתכן שנולד באנגליה). יחד עם ז'ואאו גונסלווש זארקו וברתולומאו פרשטרלו גילה את איי מדיירה (1419–1420). שמו המקורי היה טרישטאו ואז, והשם טיישיירה נוסף לו מאוחר יותר כשנישא לבראנקה טיישיירה.

טיישיירה, אציל בחוג הקרוב לאנריקה הספן, קיבל זיכיון על קפיטניה באי מדיירה, ויחד עם עמיתיו מהצי, החל ליישב את האיים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מגלי ארצות פורטוגזים
קטגוריה:מדיירה
קטגוריה:ילידי 1395
קטגוריה:נפטרים ב-1480
ז'ואאו גונסלווש זארקו

**ז'ואאו גונסלווש זארקו**, מאוחר יותר **ז'ואאו גונסלווש זארקו דה קאמארה דה לובוס** או בקיצור **ז'ואאו גונסלווש זארקו דה קאמארה** (בפורטוגזית: **João Gonçalves Zarco**; 1390 בקירוב - 21 בנובמבר 1471, פונשל) היה נווט וחוקר פורטוגזי שגילה את איי מדיירה.

זארקו (מהמילה הערבית "זארקה", שפירושה "בעל עיניים כחולות") היה אציל, חלק טוענים ממוצא יהודי ספרדי. הוא היה אביר-הידאגלו בשירותיו של אנריקה הספן. בשירותיו, עוד בגיל צעיר מאוד, זארקו פיקד על הקרוולות שהגנו על אלגארבה מפני התקפה מורית. זארקו השתתף בכיבוש סאוטה, שם איבד את עינו כשהגן על מפקדו (דבר שגרם לו לסבול מראייה לטווח קצר בלבד). מאוחר יותר הוביל זארקו את הצי לגילוי האי פורטו סנטו (1418–1419), ומאוחר יותר גם את האי מדיירה (1419–1420). שם משפחתו החדש ניתן לו על שם המקום הראשון בו נחת על האי פורטו סנטו - קאמארה דה לובוס. על גילויו ניתנה לו קפיטניה באי מדיירה. ב-1425, זארקו החל ליישב את האי יחד עם חבריו מהצי, טרישטאו ואז טיישיירה וברתולומאו פרשטרלו. בתפקידו האצילי בביתו של אנריקה הספן, הוא השתתף במצור הכושל על טנג'יר ב-1437. זארקו נפטר בפונשל ב-1471.

פסל של זארקו מוצב באוונידה אריאגה, אחד הרחובות הראשיים בבירת מדיירה, פונשל.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מגלי ארצות פורטוגזים
קטגוריה:נווטים
קטגוריה:ילידי 1390
קטגוריה:נפטרים ב-1471
יתוש הטיגריס האסייתי

**יתוש הטיגריס האסייתי** (שם מדעי: *Aedes albopictus*), או **יתוש-יום טיגריסי**, לעיתים מכונה גם **יתוש הנמר האסייתי** ו**אדס מפוספס**, הוא יתוש שמקורו בדרום-מזרח אסיה, הנפוץ כמין פולש בישראל דרך סחר בצמיגים משומשים, בעיקר באזור הדרום והמרכז. היתוש נפוץ בכל היבשות (למעט אנטארקטיקה), ובארצות כגון: ארצות הברית (מאז 1985), אלבניה ואיטליה (מאז שנות ה-90), ניגריה (מאז 2002), ניו זילנד, קנדה, ספרד וארצות רבות אחרות, בהן ישראל. בניגוד לרוב היתושים, יתוש הטיגריס האסייתי פעיל במהלך היום, בעיקר בשחר ובשעות בין הערביים.

סביבת מחייתו של היתוש היא לרוב באזור הטרופי והסובטרופי, במי גשם החודרים לחללים של עצים. יתוש זה מתפתח גם בתוך עציצים, אגרטלים וכל מקום שבו יש מים עומדים לתקופה ארוכה.

היתוש חדר לאירופה בשנות ה-70, באלבניה. בשנות ה-90 החל היתוש לפלוש לאמריקה ולאיטליה והוא היתוש העיקרי הגורם לעקיצות בצפון איטליה. בשנת 2007 גרם להתפרצות מקומית של מחלת הצ'יקונגוניה. בשנת 2002 נמצא לראשונה היתוש בישראל (במושב גנתון) ומאז מתפשט היתוש באזור.

תפוצתו העיקרית של יתוש הטיגריס האסייתי היא בצמיגים משומשים המיובאים מאסיה לאירופה, לאמריקה ולאפריקה. היות שיתושים חיים בסביבת מים עומדים ומטילים ביצים שם, הם מצויים גם בתוך המים בצמיגים וכאשר צמיגים אלו מגיעים ליעדם, מגיעים דרכם גם היתושים. יתוש הטיגריס האסייתי עלול להעביר למעלה מ-20 מחלות, בהן קדחת דנגי, צ'יקונגוניה ועוד.

הטלת ביצים יכולה להתבצע גם בכלים קטנים, כמו צנצנות, שבהן מים עומדים. הנקבה מטילה ביצים על דופן הכלי שבו עומדים המים, בניגוד לנקבות מסוגים אחרים אשר לרוב מטילות ביציהן על פני המים. הביצים הן בעלות כושר הישרדות גבוה: ביצה יכולה להיות במקום יבש לתקופה של כמה חודשים ובכל זאת לבקוע לאחר הרטבה קלה ובתנאים מתאימים.

היתוש הבוגר מתאפיין בגופו השחור ופספוס לבן על הרגליים והחזה. הוא זריז למדי, והנקבות מסוגלות לעקוץ מספר פעמים בפרק זמן קצר.

## הפצת מחלות
יתוש הטיגריס האסייתי נחשב למעביר העיקרי של נגיף הצ'יקונגוניה ברחבי העולם. לצד העברת נגיף זה, היתוש הוא נשא של נגיף קדחת דנגי ובמקרים רבים הוא נושא את נגיף קדחת מערב הנילוס אותו הוא עשוי להעביר לאדם. אורך חייו הממוצע הוא כשבועיים.

## תפוצה בישראל
ממוזער|הסבר על יתוש הטיגריס האסייתי מטעם עיריית תל אביב

ברחבי ישראל היתוש נפוץ לאורך מישור החוף - מראש הנקרה ועד אשקלון, באזור הכרמל, הגליל המערבי, בשפלה, באזור השרון, במערב השומרון, בגוש דן, בשפלת יהודה ובהרי יהודה, במדבר יהודה, בירושלים, באזור באר שבע, שדה בוקר, בגליל העליון ובגולן.

## ראו גם
* 72 החיות המסוכנות ביותר: אסיה
* מחלת נגיף הזיקה
* צ'יקונגוניה

## קישורים חיצוניים

* יתוש הטיגריס האסייתי, באתר המשרד להגנת הסביבה
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:כולכיתיים
קטגוריה:מיני בעלי חיים פולשים בישראל
קטגוריה:ארץ ישראל: זבובאים
קטגוריה:דרום-מזרח אסיה: חרקים
רוק ברזיליאנו

ממוזער|איור משנת 1678
**רוק ברזיליאנו** (כינויו השונים: *Rock*, *Roch*, *Roc*, *Roque*, *Brazilliano*, *Brasiliano*) (נולד ב-1630 בחרונינגן ונעלם ב-1671) היה שודד ים הולנדי. פעילותו החלה ב-1654 ונמשכה עד 1671, עת נעלמו עקבותיו. שמו האמיתי לא ידוע בוודאות. הוא נודע בכינוי "רוק ברזיליאנו", עקב גלותו הממושכת בברזיל.
הוא הונצח לראשונה בספר מפורסם משנת 1678 אודות שודדי ים, מאת הסופר הצרפתי אקסקוומלין. אקסקוומלין כתב כי שמו האמיתי של אותו שודד ים לא ידוע לו, אך היסטוריונים גילו שככל הנראה הוא נולד בשם Gerrit Gerritszoon, והוא והוריו הפליגו לאזור שנשלט בזמנו בידי ההולנדים בצפון ברזיל (ראו Arne Zuidhoek, Piratenencyclopedie, 2006, עמ' 20–24, בהולנדית).

## פעילותו של ברזיליאנו ומוראותיו כשודד ים

ברזיליאנו פעל מול חופי פורט רויאל שבג'מייקה ואכזריותו כשודד ים נודעה לשמצה. בטרם החל פעילותו בפורט רויאל, הוא פעל כפריבטיר בבאהיה, ברזיל. לאחר שהוביל מרד על ספינה בלב ים, אימץ לעצמו אורח חיים של שודד ים. בהרפתקאתו הראשונה, הוא השתלט על אונייה שנשאה אוצר רב והביאהּ בבטחה לג'מייקה. בסופו של דבר, לכדו אותו הספרדים והוא נשלח לעמוד לדין בספרד, אך הוא הצליח להימלט, כשעל ראשו מרחפים איומי נקם מצד רודפיו. במהרה, חזר ברזיליאנו לסורו. הוא רכש מעמיתו פרנסואה ל'אולונה (François l'Olonnais) ספינה חדשה. מאוחר יותר, שיתף פעולה בהפלגותיו של סר הנרי מורגן ושל אחרים.

בהיותו בגילופין, נהג ברזיליאנו לפרוק את עולו ללא מעצורים ולאיים על כל אדם שלא ניאות לשתות עמו. הוא אף צלה בשיפודי עץ, בעודם בחיים, שני חוואים ספרדים, לאחר שאלה סירבו למסור לו את חזיריהם.

## בתרבות הפופולרית

רוק ברזיליאנו הוא אחד משודדי הים המופיעים במשחק המחשב "שודדי הים של סיד מאייר" משנת 2004.

## קישורים חיצוניים

* Pirates Hold רוק ברזיליאנו באתר Pirates Hold (באנגלית)
* תוכן באתר Privateer Dragons of the Caribbean (באנגלית)

קטגוריה:שודדי ים
קטגוריה:הולנדים שנולדו במאה ה-17
קטגוריה:ילידי 1630
קטגוריה:נפטרים ב-1671
מקום מוקף

**מקום מוקף** (או **חלל מוקף**) הוא מושג מתחום הבטיחות בעבודה המתאר אזור מתוחם באופן מלא או חלקי בו מתוכננת או מתבצעת עבודה, אשר עצם התנאים הקיימים והנוצרים בו והעובדה שהגישה אליו והיציאה ממנו היא מוגבלת הופכת את השהייה בו למסוכנת.

## הגדרה ודרישות החוק בישראל

בישראל, פקודת הבטיחות בעבודה (נוסח חדש, תש"ל–1970, סימן ח' סעיף 88) מגדירה מקום מוקף כ-"חדר, תא, מכל, בור, מעבר לאדים, צינור או חלל מוקף כיוצא באלה". במידה ונדרשת עבודה במקום מוקף בו עלולים להיווצר אדים מסוכנים היכולים להזיק לעובד, הפקודה קובעת כי יש לפעול לסלק את האדים המסוכנים ולא לעבוד בו עד שהוכח כי אין במקום המוקף אווירה מסוכנת. לאחר שננקטו האמצעים לסילוק ומניעת כניסת אדים מסוכנים למקום המוקף ניתן לעבוד בו כשהעובד הנכנס למקום מצויד במכשיר נשימה (מסנן או אספקת אוויר עצמאית). אם לא הוכח כי אין במקום אווירה מסוכנת, על האדם הנכנס למקום המוקף להיות חגור בחגורה שאליה מחובר חבל שקצהו מוחזק בידי אדם מחוץ למקום. בנוסף, הפקודה קובעת כי כאשר אין דרך נאותה לצאת מהמקום המוקף, יש להתקין פתח ("כוות-איש") גדול מספיק למעבר אדם.

## סיכונים במקום מוקף

הסיכונים במקום מוקף מתווספים לאלו הקיימים במקומות עבודה אחרים. להלן סיכונים המאפיינים את המקום המוקף:

* אווירה חסרת חמצן - חנק.
* הצטברות של גזים רעילים כדוגמת H<sub>2</sub>S. 
* הצטברות של אדים דליקים הגורמים לאווירה דליקה או נפיצה.
* פגיעה פיזית, נפילה, מעידה והחלקה.
* טביעה - בעבודה בבורות ומכלי נוזלים או מוצקים טובעניים כגון גרגירי תבואה (בממגורות).
אחד מאמצעי הזהירות הננקטים הוא נעילה ותיוג Lockout-tagout

## דוגמאות למקומות מוקפים

להלן דוגמאות למקומות שעשויים להיות מוגדרים כ'מקום מוקף' מתוקף הסיכונים שבעבודה בתחומם:

*מרתפים
*בורות
*תעלות פתוחות ותעלות ביוב
*מכלים וממגורות
*מכליות מטען (ספינות ורכבות)
*מקררים
*חדרי כספות

## קישורים חיצוניים

* מקום מוקף, באתר המוסד לבטיחות ולגיהות
* מקומות מוקפים, באתר מנהלת הבטיחות והגיהות האמריקאית (OSHA)
* מקומות מוקפים, באתר המוסד לבטיחות ולגיהות האמריקאי (NIOSH)
*כניסה למקום מוקף וציוד בטיחות לחללים מוקפים באתר "מגן אופטיק"

## הערות שוליים

קטגוריה:בטיחות
פניוס (מיתולוגיה)

**פֵּנֵיוֹס** (ביוונית עתיקה: Πηνειός, בלטינית: Peneus) הוא שמו של אל-נהר במיתולוגיה היוונית, אחד משלושת אלפי נהרות, בנם של אוקיינוס וטתיס. הנימפה קְרֶאוּסָה ילדה לו בן אחד, היפסאוס, שהיה מלך הלַפִּיתִים ושלוש בנות – דַפְנֵה, מֶנִיפֵּה וסְטִילְבֵּה. על שמו נקרא הנהר פניוס בתסאליה.

אֶרוֹס, אל האהבה היווני, ירה את אחד מחציו באפולו אל השמש, וגרם לו להתאהב בדפנה, בת פניוס. על פי הגרסה הארקאדית של המיתוס הייתה היא בתו של אל הנהר לָדוֹן. מחשבת ארוס הייתה כי דפנה תשים את אפולו לשנינה, גמול על שאפולו לעג לכישורי הקשתות שלו. ארוס אף טען כי שירת אפולו מרגיזה אותו. דפנה התפללה לאל הנהר פניוס כדי שיסייע לה, והוא הפכה לעץ דפנה, שנעשה לימים מקודש לאפולו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלים יווניים
קטגוריה:אלי ים ונהר
אספסת מצויה

**אַסְפֶּסֶת מְצוּיה** (שם מדעי: *Medicago polymorpha*) היא מין צמח בסוג אספסת. הצמח הוא חד שנתי.

הצמח אכיל ומשמש כירק במטבח הסיני.

## גלריה

קובץ:Medicago polymorpha—Flora Batava (1881) (clean).jpg|alt=|איור בוטני של אספסת מצויה
קובץ:Medicago polymorpha - Flickr - Kevin Thiele.jpg|alt=
קובץ:Mehia 001 lhp.jpg|alt=|פירות האספסת המצויה
קובץ:Mepob 001 lhp.jpg|alt=|פירות האספסת המצויה
קובץ:Mehic 001 lhp.jpg|alt=|זרעים של אספסת מצויה
קובץ:Medicago polymorpha kz4.JPG|alt=|פירות האספסת המצויה
קובץ:Medicago polymorpha kz3.JPG|alt=|פרח האספסת המצויה
קובץ:Medicago polymorpha kz01.jpg|alt=|אספסת מצויה


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:פרפרניים
קטגוריה:פרחים צהובים בארץ ישראל
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
תחרות (ספורט)

ממוזער|300px|משחקי ספורט תחרותי
ממוזער|200px|ניצחון הוא המטרה והתוצאה הרצויה בתחרות
[ממוזער|200px|[תחרות שחמט]]
ממוזער|200px|גביעים הניתנים כפרס לזוכי תחרות בישול
[ממוזער|200px|תחרות [ריצה (ספורט)|ריצה]]
בספורט, **תחרות** היא פעילות ספורטיבית בין שני משתתפים או יותר, המתחרים על הישג מסוים, כגון שיא, גביע, מדליה או זכייה באליפות על ידי שיטת ליגה או שיטת גביע. תחרות ספורט היא מצב שתוצאותיו האפשריות נתפסות כניצחון או הפסד. תחרויות ספורט, כגון משחקי הליגה בכדורגל או האולימפיאדה, מושכות עניין ציבורי רב.

תחרות ספורט מוסדרת מתקיימת בפיקוחו של שופט, המוודא שכל המתחרים מקפידים על כללי המשחק. לשופט סמכות לקבל החלטות שמשנות את מהלך המשחק, כגון הרחקת שחקן שהפר את הכללים. שופטים משתתפים במשחקי ספורט, כגון כדורסל, וגם בתחרויות שאינן משחק, כגון תחרויות אתלטיקה. במרבית תחרויות הספורט המנצח נקבע לפי נתונים אובייקטיביים, כגון מהירות בתחרות ריצה או מספר שערים במשחק כדורגל. בענפי ספורט מסוימים, כגון התעמלות אמנותית, המנצח נקבע גם לפי התרשמות סובייקטיבית של השופט.

## מאפיינים
תחרות יכולה להתקיים בין אנשים בודדים המתחרים זה נגד זה, או בין קבוצות מאורגנות המתחרות זו נגד זו. מטרת המתחרים היא זכייה בהישג: פרס המוגדר בתחרות, תהילה, פרסום, תשומת לב וכדומה.

### חוקים ומסגרות
תחרות מתקיימת לעיתים במסגרת שהוקמה למטרה זו (כגון אולימפיאדה או כוכב נולד), או ללא מסגרת כזו (למשל תחרות בין עסקים, או תחרות של שני מחזרים על לבה של נערה). בתחרות הנערכת במסגרת מסוימת ישנם כללי תחרות מוגדרים היטב, שעל המתחרים לציית להם. חריגה מכללים אלה עלולה להביא לפסילה.

## הנעה והיבטים תפקודיים ורגשיים
התחרות מוסיפה הנעה חיצונית, מאתגרת את המשתתפים ומעודדת אותם למתוח את גבולות היכולת שלהם.
התחרות יכולה גם לספק הנעה פנימית עבור אנשים המפיקים הנאה מעצם התחרות באשר היא. בהתאם לכך, תחרותיות היא גורם בריא וחיובי כל עוד היא תחומה בגבולות הפרופורציונליים המתאימים.

אף על פי שמחקרים ראשוניים העלו שתחרות יכולה להוביל לשיפור התפקוד של האדם המתחרה, התגלה במהרה שהתמונה מורכבת יותר.
למשל, לתחרותיות יכולות להיות גם השלכות שליליות משום שהיא יכולה לאיים כאשר היא הופכת למטרה בפני עצמה.
כמו כן, תחרותיות מוגזמת עלולה להוביל לשחיקת המתמודדים.

מכאן שלתחרות יכולות להיות השלכות חיוביות או שליליות, בהתאם למצב הנדון. השלכות אלו יכולות להתקיים גם בו זמנית. למשל - נמצא שבהשוואה לנגנים שהתבקשו לאלתר ללא תנאי תחרות, נגנים אשר התבקשו לאלתר תחת תנאי תחרותיות דיווחו על רמות גבוהות יותר הן של הנעה והן של מתח.

אחד ההסברים להשלכות של תחרותיות על רמת הביצוע של האדם, הוא אופן ההשפעה של הקלה חברתית תחת נסיבות שונות. השפעה זו באה לידי ביטוי בשיפור בביצוע של פעילות פשוטות ומוכרות בנוכחות של אנשים אחרים. עם זאת, הנוכחות של אנשים אחרים מובילה לירידה ברמת התפקוד עבור ביצוע של פעולות מורכבות וחדשות.

## סוגי תחרויות
תחרויות של כוח, זריזות וסבלנות תופסות מקום נכבד בתרבויות השונות אם כחלק מפולחן, משחק או כבידור.

תחרויות מקובלות מאוד בתחום הספורט, וגורפות חלק ניכר מהעניין בתחום זה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
*
קטגוריה:משחקים
פאטאיה

**פאטאיה** (בתאית: **พัทยา**, מבוטא על פי הנחיות מערכת התעתיק המלכותית התאילנדית-(RTGS), כ-Phatthaya) היא עיר בתאילנד, הממוקמת בחוף המזרחי של מפרץ תאילנד, כ-165 קילומטרים דרומית-מזרחית לבנגקוק, אולם אינה חלק ממחוז אמפו באנג לאמונג במחוז צ'ון בורי.
משמעות השם פאטאיה היא "הרוח הדרום-מערבית של המונסון". 

העיר פאטאיה היא אזור מנהלי בעל שלטון עצמי המכסה את כל טמבון נונג פרו ונא קלואה וחלקים מהואי יאי ונונג פלא לאי. פאטאיה היא גם מרכז אזור המטרופולין של פאטאיה-צ'ונבורי, מרכז היישובים של פרובינציית צ'ונבורי. העיר ממוקמת באזור התעשייתי מאוד של גזרת הים המזרחית של תאילנד, שלאורכה גם אמפו סי ראצ'ה, לאם צ'אבאנג וצ'ון בורי. פאטאיה נותרה בעיקר עיר תיירות, עם תעשייה דלה מאוד בקרבה.

פאטאיה שנייה רק לבנגקוק בצמיחתם של בניינים גבוהים, כשדירות רבות נבנות עבור תושבים זרים.

## התיירות לעיר

כלכלת העיר מבוססת ברובה על תיירות אשר מכניסה כ-59.3 מיליארד באט לשנה (2007), מתוכם 48.7 מיליארד באט מתיירות חוץ. בעיר 357 בתי מלון ואכסניות שכוללים למעלה מ-38,000 חדרים (2007) ומאות פאבים, מועדונים ומסעדות.

חלק ניכר מהתיירות לעיר היא תיירות מין. בפאטאיה ניתן למצוא אלפי נערות עובדות ברחובות וברחוב הראשי של העיר נמצאים מועדוני חשפנות, מכוני עיסוי ועוד מקומות לסיפוק צרכים מיניים.

פאטאיה היא אחת מערי הנופש לחוף הים המתוירות בעולם, עם 6.68 מיליון מבקרים בשנת 2007- מתוכם 4.48 תיירים זרים ועוד 2.2 מיליון מבקרים תאילנדים.. מספר הולך וגדל של תיירים מגיעים מרוסיה ומזרח אסיה.

## איים וחופים
### איים
מספר איים נמצאים מול חופי העיר.

כ-8 ק"מ מחופי העיר נמצאת קבוצת "האיים הקרובים" ובהם האי **קו לאן** שמוצג לתיירים גם בשם "אי האלמוגים", שטחו כ-4 קמ"ר, הוא בעל חופים יפים ומתויר, משמש כאתר צלילה ושנירקול. סמוך אליו נמצאים האיים **קו סאק**, אי בצורת האות כ', והאי הפרטי **קו קראק**.

כ-21 ק"מ מקו החוף נמצאת קבוצת "האיים הרחוקים" ובהם האי **קו פאי** אשר מוכרז כשמורת טבע ולא מורשת בו לינת לילה וסמוך אליו האיים **קו מאן וויצ'אי**, **קו הו צ'אנג** ו**קו קלאנג באדאן** מדרום והאי **קו לואם** מצפון-מערב. 

דרומית לקבוצת "האיים הרחוקים" נמצאים האיים **קו רין**, **קו הין-קאו** ו**הין טון מאי** - סלע גדול המזדקר מהים.

### חופים
רצועת החוף של פאטאיה מחולקת לשני חלקים עיקריים "חוף פאטאיה" אשר ממוקם במקביל למרכז העיר, ו-"חוף Jomtien" אשר ממוקם בחלקה הדרומי של העיר. שתי רצועות החוף מופרדות ביניהם על ידי "גבעת Pratumnak".

## קישורים חיצוניים

* 
* העירייה של פאטאיה (בתאית בלבד)
* מדריך תמונות של פאטאיה - סיור פנורמי בעיר
* מפה של העיר פאטאיה- מתוך *ethailandmap.com*

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תאילנד: ערים
קטגוריה:תאילנד: ערי חוף
קטגוריה:מפרץ תאילנד: ערי נמל
DLL hell

[שמאל|ממוזער|250px|.DLL Hell ב[משחק ארקייד]]
הביטוי **DLL hell** בלשון מדוברת, משמש לתיאור סיבוכים שנובעים משימוש בספריית קישור-דינמי (DLL) במערכות הפעלה חלונות של מיקרוסופט. למרות שהביטוי DLL hell ייחודי לחלונות, לעיתים משתמשים בו במקום הביטוי הכללי יותר Dependency hell, כנראה בגלל החריזה.

הסיבוך יכול לבוא לידי ביטוי בהודעות שמופיעות כאשר מנסים להפעיל תוכנה במחשב. לדוגמה: "A Required DLL File, xxxx, was not found" או "The procedure entry point xxxx couldn't be located in xxxx.DLL". לעיתים לא תופענה הודעות, אבל היישום יפעל באופן לא תקין.

## תקלות DLL נפוצות
תקלות DLL hell מופיעות בדרך כלל לאחר התקנה או הסרה של תוכנות ממערכת ההפעלה. התקלות יכולות לנבוע מקונפליקט בין גרסאות של DLL, קושי למצוא את קובצי ה-DLL המתאימים, וריבוי עותקים של קובצי DLL.

### גרסאות לא תואמות
גרסה מסוימת של ספריית קישור-דינמי יכולה להיות תואמת לתוכנית אחת ולא תואמת לתוכנית אחרת. מערכות ההפעלה חלונות פגיעות במיוחד לאי תאימות גרסאות בגלל הדגש על קישור דינמי בשפת C++ ואובייקטים של OLE. מחלקות בשפת C++ מייצאות שיטות רבות, ולכן שינוי יחיד במחלקה יכול לפגוע בתאימות עם תוכניות שנבנו מול גרסאות מוקדמות יותר. לדוגמה, תיקון "באג" בתוכנה אחת יכול להסיר מאפיין של תוכנה אחרת.

עד לגרסה XP, מערכת ההפעלה חלונות הייתה פגיעה לתקלות כאלה מכיוון שטבלת ה-COM הייתה משותפת לכל המשתמשים ולכל התהליכים. כלומר, אם תוכנית רצתה ליצור עותק של המחלקה היא נאלצה להשתמש ביישום הנוכחי של אותה מחלקה. כתוצאה מכך, אם תוכנה חדשה התקינה אובייקט COM חדש היא יכלה בלי כוונה לפגוע בתוכנות אחרות.

ייתכן גם Dependency hell אחר, לדוגמה, בשפת התיכנות Java. הקוד עובר הידור וקישור סטטי, אבל בזמן ריצה דינמית, מתגלה השגיאה:
```text
java.lang.IncompatibleClassChangeError: Class com.google.common.base.Functions$IdentityFunction does not implement the requested interface java.util.function.Function
	at java.base/java.util.stream.Collectors.lambda$uniqKeysMapAccumulator$1(Collectors.java:178)
```


## קישורים חיצוניים

* hell אל dll (בGo) – חלק ראשון באתר לראות שונה

## הערות שוליים

קטגוריה:Windows
אורי וולטש

**אורי וולטש** (22 ביוני 1922 – 24 באפריל 2024) היה הצנזור הצבאי הראשי בין אוגוסט 1953 לינואר 1955, וראש מועצת מצפה רמון מנובמבר 1964 עד נובמבר 1969.

## ביוגרפיה

אורי וולטש נולד ב-1922 בהמבורג שבגרמניה. בשנת 1933 עלה לארץ ישראל לבדו והצטרף לאביו, שעלה מספר חודשים קודם לכן. לאחר כשנה עלתה כל המשפחה לארץ.

בוגר בית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה בשנת 1940.

בשנת 1942 התגייס לצבא הבריטי ושירת בבריגדה היהודית באירופה ובמדבר המערבי.

בשנת 1947 החל ללמוד בטכניון בחיפה והפסיק לאחר שנה כדי להתגייס להגנה.

בשנת 1948 גויס לצה״ל, המשיך בשירות קבע עד לשנת 1955 והגיע לדרגת סגן אלוף. במהלך השירות מילא מספר תפקידים, בהם הצנזור הצבאי הראשי, ראש אכ״א 6 ו-1 ובמנהל הסגל.

באוגוסט 1953 החליף וולטש את סגן-אלוף אבנר בר-און בתפקיד הצנזור הצבאי הראשי. ב-4 בספטמבר 1954 העביר ראש אגף המודיעין, אלוף-משנה בנימין גיבלי, לוולטש, הצנזור הצבאי הראשי, את הוראת הרמטכ"ל רב-אלוף משה דיין להטיל איפול מוחלט על שחרורם הצפוי של חיילי הלגיון הירדני שנשבו על ידי צה"ל, כחלק מעסקת חליפין שנועדה להביא לשחרורו של סמל יצחק ג'יבלי שנפל בשבי הירדני חודשיים קודם לכן במבצע ברוך 1. האיפול נדרש בשל חשש כי קציני לגיון קיצוניים יחבלו בעסקת החליפין, ואולי אפילו ירצחו את ג'יבלי. גיבלי הסביר לוולטש כי יש לאסור גם ציטוט ידיעות בנושא זה ממקורות במזרח ירושלים או ברבת עמון. השניים שקלו אם להעביר הוראה מפורשת על האיפול למערכות העיתונים – ובכך להסב את תשומת לבם לנושא – ולבסוף סוכם שלא להודיע דבר אלא לפסול כל חומר בנדון שיוגש לצנזורה. למחרת הודיע רדיו רמאללה על שחרור חיילי הלגיון. "ידיעות אחרונות" התקשר לצנזורה ושאל אם מותר לצטט את הידיעה, ונענה בשלילה. אך העיתון "הדור" פרסם את הידיעה בכותרת ראשית. עקב זאת ביטלה הצנזורה את האיסור לצטט מקורות זרים. ב-9 בספטמבר 1954 הופיעה ב"זמנים" ידיעה תחת הכותרת "מאמצים לשחרורו של יצחק ג'יבלי", אשר קישרה בין שחרור חיילי הלגיון לבין גורלו של חייל צה"ל השבוי. "מעריב" של אותו יום העתיק את הידיעה. בירור שנערך בצנזורה העלה שהידיעה הוגשה לבסיס הצנזורה בירושלים, וראש המשמרת אישר אותה. להצדקתו טען שהידיעה הסתמכה על "חוגי האו"ם", וכי בהוראות הקבע שלו לא היה כל אזכור של הסמל ג'יבלי. ראש המשמרת הודה ששגה בכך שלא התקשר עם הממונים עליו וקיבל את הנחיותיהם. סמל ג'יבלי שוחרר לבסוף והוחזר בשלום לישראל. למרות שוולטש נהג כפי שנהג בעקבות סיכום עם גיבלי הממונה עליו, עורר הפרסום את כעסו של משה דיין, ובעקבות זאת סיים וולטש את תפקידו. בינואר 1955.

לאחר שחרורו מצה״ל בשנת 1955, מונה וולטש להקים ולנהל את מפעל אבן וגבס "רימון" של תעשיית אבן וסיד בחברת סולל בונה במכתש רמון. בתפקידו זה זכה בשנת 1964 בפרס העבודה של ההסתדרות הכללית לשנת ה'תשכ"ד.

בנובמבר 1964 נבחר לראש מועצת מצפה רמון, אף שהתגורר בהרצליה. הוא סיים את כהונתו בנובמבר 1969, לאחר שלא הציג את מועמדותו בבחירות.

במלחמת ששת הימים גויס למילואים ומונה לסגן המושל הצבאי של עזה.

נפטר ב-24 באפריל 2024, כחודשיים לפני שמלאו לו 102, והובא לקבורה בבית העלמין הישן של נתניה בשכונת בן ציון.

## הערות שוליים

קטגוריה:צנזורים צבאיים ראשיים
קטגוריה:סגני-אלופים בצה"ל
קטגוריה:מנהלים ישראלים
קטגוריה:ראשי מועצת מצפה רמון
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:ישראלים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:יהודים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:אישים הקבורים בנתניה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1922
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2024