נס הדגים

[ממוזער|250px|נס ריבוי הדגה הראשון, מאת [רפאל (צייר)|רפאל (1515). ישו נראה ישוב בסירה עם השליחים]]
[ממוזער|250px|נס ריבוי הדגה השני, מאת [דוצ'ו (המאה ה-14). ישו ניצב על החוף]]
שמאל|ממוזער|250px|כנסיית הבכורה של פטרוס בה לפי המסורת נעשה נס הדגים השני: בקדמת התמונה נראים סלעים בצורת לב שמסמלים את צעדיו של ישו

**נס הדגים** או **נס ריבוי הדגה** הוא שניים מניסי ישו המתוארים ב. על פי המסופר, ישו ביצע ניסים אלו ב, ושבמהלכם פגש את השליחים לאחר שאלה לא הצליחו בדיג, הורה להם להשליך את רשתותיהם אל מי האגם ואלה נמלאו דגים באורח ניסי. על אף הדמיון בין שני הניסים, הם נבדלים זה מזה בעיקר בכך, שהראשון אירע בעת משרתו של ישו עלי אדמות, והשני לאחר קומו מן המתים. באמנות נבדלים שני הניסים בכך, שבראשון יושב ישו בסירה בעוד שבשני הוא ניצב על החוף.

## הנס הראשון
הנס הראשון התרחש סמוך לכפר נחום, בעת שישו נשא דברים בפני העם, ובעקבותיו חברו אליו השליחים והלכו אחריו:

כנסיית פטרוס הקדוש בטבריה מוקדשת לנס זה.

## הנס השני - לכידת 153 דגים
בפרק 21 החותם את הבשורה על-פי יוחנן, מסופר כי השליחים יצאו לדוג בכנרת בלילה, אך לא לכדו דבר עד אור יום. ישו אשר קם מן המתים נגלה להם על החוף בבקר אך הם לא הכירוהו.ממוזער|240x240 פיקסלים| נס לכידת 153 דגים, פרסקו הדגים בקתדרלת ספולטו, איטליה ישו צעק לעברם מן החוף, האם הצלחתם לדוג דגים כלשהם? כאשר הם ענו בשלילה  מגיב ישו: "השליכו את הרשת לצדה הימני של הסירה ותמצאו". לאחר שעשו זאת, הם העלו ברשתם שלל גדול מאוד של 153 דגים גדולים וכבדים, עד כדי כך שהם לא הצליחו לגרור את הרשת מרוב הדגים. לפי המסורת הנוצרית זהו אחד הנסים של ישו שאירעו לאחר צליבתו ותקומתו מן המתים. המסורת מזהה את התרחשותו של נס זה בכנסיית הבכורה של פטרוס בעין שבע שבצפון-מערב הכנרת.

### ציטוט מבשורת יוחנן

### סיפור הנס
[ממוזער|טקסט=נס לכידת הדגים מאת [Konrad Witz|קונרד וויץ, 1444 (נס שני)|נס לכידת הדגים מאת קונרד וויץ, 1444 (נס שני)]]
ישו נראה אל תלמידיו פעמים אחדות לאחר מותו על הצלב ותקומתו מן המתים. יום אחד, בפעם השלישית, הוא נראה אליהם בנסיבות מיוחדות: לאחר ששמעון פטרוס, תלמידו האוהב והמסור ביותר של ישו החליט שהוא רוצה לצאת לדייג לילי, משהו שהוא היה רגיל לעשות כמשלח יד. הצטרפו אליו עוד שישה מתלמידי ישו: תומא, נתנאל, יעקב, יוחנן ועד שניים מן התלמידים. הם לא הצליחו בדיג ובבקר עם האור הראשון הם החלו לחזור לכיוון החוף. מרחוק נראתה להם על החוף דמותו של ישו שקראה לעברם ואמרה "בני, האם יש לכם דגים שאפשר לאכול? הם לא זיהו אותו וענו שלא. ואז אמר להם ישו, השליכו את המכמורת בצד ימין של הסירה שלכם ותמצאו. הם עשו כדבריו ולכדו דגים בכמות כה גדולה שלא הצליחו להעלות את המכמורת מלאת הדגים לסירה. אחד התלמידים שישו אהב במיוחד (כנראה יוחנן בן זבדאי אחי יעקב) זיהה שמדובר בישו, והוא אמר לשמעון פטרוס: "זה האדון!". פטרוס שהיה עירום התלבש וקפץ מיד לים וחתר בשחייה לעבר החוף. (היבט של הסיפור שמודגם לעיתים קרובות באמנות הנוצרית), בעוד שאר התלמידים שנותרו המשיכו לחתור לעבר החוף עם כל שלל הדגים. המכמורת הייתה מלאה ב-153 דגים גדולים, ועל אף ששלל הדגים היה כבד (הדגים היו גדולים מאוד) המכמורת לא נקרעה. כולם עלו ליבשה ופגשו את ישו שכבר הכין מדורה עם דגים שהיו לו וניצלו על הגחלים ולחם. ישו ביקש שיוסיפו עוד מן הדגים שלכדו זה עתה לגחלים הבוערות, והזמין אותם לסעוד יחד אתו, ישו הציע להם מן הדגים הצלויים ומן הלחם. התלמידים ידעו שהוא ישו, האדון, ולכן אף לא עלה על דעתם לשאול אותו מי הוא.

קטע זה היה באופן מסורתי אחת הקריאות הליטורגיות שלאחר חג הפסחא, ודרשות הושמעו עליו בין היתר על ידי אוגוסטינוס מהיפו  וג'ון קריסוסטום.

### פרשנות
#### 153 דגים
ציון המספר המדויק של 153 דגים שימש מזה זמן נושא לדיון בין מלומדים וחוקרי מקרא שונים., יש שטענו כי למספר 153 יש משמעות עמוקה, כאשר הוצעו השערות סותרות רבות. הוצע למשל שהוא מורכב מסכום החזקה השלישית כל ספרה בודדת במספר 153, כלומר: 13+53+33=153.

בדיון על כמה מההשערות הללו, מציע התאולוג ד.א. קרסון כי "אם למבשר (יוחנן) יש סמליות כלשהי שקשורה למספר 153, הוא הצפין אותה היטב", בעוד שהשערתם של חוקרים אחרים שמציינים "שאין משמעות סמלית למספר 153 הדגים בבשורת יוחנן כ"א 11 זכתה לתמיכה רחבה".

בדברי הימים ב' פרק ב' פסוק 17, מתארים את שלמה המלך כמי שערך מפקד של הגרים: "וַיִּסְפֹּר שְׁלֹמֹה, כָּל-הָאֲנָשִׁים הַגֵּירִים אֲשֶׁר בְּאֶרֶץ יִשְׂרָאֵל, אַחֲרֵי הַסְּפָר, אֲשֶׁר סְפָרָם דָּוִיד אָבִיו; וַיִּמָּצְאוּ, מֵאָה וַחֲמִשִּׁים אֶלֶף, וּשְׁלֹשֶׁת אֲלָפִים, וְשֵׁשׁ מֵאוֹת". ככל הנראה אין קשר בין הדברים.

### המשמעות הסמלית
נס לכידת 153 הדגים בא זמן קצר לפני הפרידה הסופית של ישו מתלמידיו, באותה הזדמנות אשר בה ישבו יחד סביב למדורה ולאחר שסעדו את ליבם, ממנה ישו את שמעון פטרוס להיות השליח שינהיג את שאר השליחים והתלמידים לאחר שיפרד מהם יינשא לשמים, אל אלוהים, עתיק היומין (דניאל ז' 14-13, בשורת יוחנן כ"א 15–19). השליחים אמורים להמשיך להפיץ את הבשורה וישו דואג להנהגת המשך. לכידת שלל הדגים נועדה לשמש להם מופת לכך שהם עתידים "לדוג" בני אדם, כלומר לגרום להם להישמע לבשורה, להאמין ולהיוושע, בדיוק כפי שהבטיח להם בתחילת דרכם המשותפת להיות "דייגי אנשים" (בשורת מתי ד' 18–22, בשורת מרקוס א' 16–20, בשורת לוקס ה' 1–11).

## ראו גם
* הנסים של ישו

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ישו
קטגוריה:הכנרת
קטגוריה:נסים בנצרות
קטגוריה:הברית החדשה