open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
רכפתן מדברי

**רִכְפְּתָן מדברי** (שם מדעי: *Ochradenus baccatus*) הוא שיח רב שנתי ממשפחת הרכפתיים.

## מאפיינים
גובהו 50–150 ס"מ, גבעוליו ישרים וזקופים. העלים איזמלניים, צומחים עם לבלוב השיח באביב, ונושרים בקיץ עם התעצות הענפים. הפריחה בחורף, עד תחילת הקיץ. התפרחת ארוכה, צומחת בראשי הענפים. הפרחים חד-מיניים, קטנים, צבעם ירוק-צהוב. בדרך כלל הרכפתן דו-ביתי, אך יש גם פרטים חד-ביתיים. הפרחים צופניים; הצוף הולך ומתרכז לאורך היום, עם התאדות המים שבו, ובהתאם מושך מאביקים שונים אל הפרחים. בבוקר, כשהצוף נוזלי, באות אל הפרח דבורים; לפני הצהריים, כשהצוף משחתי, באים זבובים; אחר-הצהריים, כשהצוף משחתי, באות צרעות. הפרי הוא ענבה לבנה, קוטרה כ-6 מ"מ, טעמה מתוק. הזרעים מופצים על ידי ציפורים האוכלות את הפירות. הפירות ראויים למאכל אדם.
משרעת התפוצה סודנית. בישראל נפוץ בנחלי מדבר יהודה, בבקעת ים המלח, בערבה ובנגב הדרומי. צומח בעיקר בקניונים מצוקיים, בעיקר במפנים דרומיים העשירים יותר באור שמש.
שמאל|ממוזער|250px
בצמח הרכפתן נמצאו מטבוליטים שניוניים מסוג גלוקוזינולטים. בפירות הרכפתן נמצא מידור מוחלט בין גלוקוזינולטים הנמצאים אך ורק בציפה והאנזים, מירוזינאז, האחראי לפירוקם, שנמצא אך ורק בזרעים. המפגש בין הגלוקוזינולטים והמירוזינאז יוצר תוצרי פירוק רעילים ובכך מונע המידור מבעלי חיים שונים לצרוך את זרעי הרכפתן בזמן אכילת הפרי. יתרה מכך, נמצא כי גם מכרסמים שזרעים הם חלק חשוב מהדיאטה שלהם (לדוגמה קוצן מצוי) נמנעים מאכילת הזרעים בזמן אכילת פירות הרכפתן.עם זאת, הקוצן הזהוב אוכל את הפרי בשלמותו, ציפה וזרעים גם יחד.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* רחלי ווקס, פרוטקציה מן הצומח, באתר זווית: סוכנות ידיעות למדע ולסביבה, 18 ביוני 2023
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1813
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אליר רפנו דליל
קטגוריה:רכפתיים
קטגוריה:ארץ ישראל: צלפאים
קטגוריה:הנגב: הצומח
דגל הטריטוריה הצפונית

**דגל הטריטוריה הצפונית** הוא הדגל שנקבע על ידי ממשלת אוסטרליה בשנת 1978 כדגלה של הטריטוריה הצפונית של אוסטרליה.

הדגל שונה מדגלי המדינות והטריטוריות של אוסטרליה האחרות, בכך שאינו נס כחול בריטי. הדגל דומה בעיצובו לדגל טריטוריית הבירה האוסטרלית. צבעי הדגל שחור, לבן וחום, ועליו מופיע השושן סטורט (Sturt's Desert Rose), פרח בעל שבעה עלי כותרת לבנים סביב מרכז שחור בעל שבעה קצוות, ומערך הכוכבים המהווים את הצלב הדרומי, בצבע לבן על רקע שחור.

הדגל עוצב על ידי רוברט אינגפן (Robert Ingpan).

כוכבי הצלב הדרומי המופיעים על הדגל זהים לאלה שעל דגל ויקטוריה.

## ראו גם
* דגלי אוסטרליה

## קישורים חיצוניים
*
* הטריטוריה הצפונית באתר Ausflag 
* 

קטגוריה:הטריטוריה הצפונית: סמלים לאומיים
הטריטוריה הצפונית
טריטוריה צפונית, ה
הטריטוריה הצפונית
אתאן

**אתאן** (**Ethane**) היא תרכובת אורגנית ממשפחת האלקאנים שנוסחתה הכימית היא **C<sub>2</sub>H<sub>6</sub>**. בטמפרטורה ולחץ סטנדרטיים האתאן הוא גז חסר ריח וצבע.

אתאן לרוב מופרד מגז טבעי כתוצר של זיקוק נפט. שימושו העיקרי של האתאן הוא כחומר גלם לתעשיית הפולימרים, וכחומר גלם ליצירת אתילן.

האתאן יוצר לראשונה באופן מלאכותי בשנת 1834 על ידי מייקל פאראדיי באמצעות אלקטרוליזה של אשלגן אצטט, אך, באותו זמן טעו לחשוב שהתוצר של התגובה היה מתאן. כיום מיוצר האתאן במעבדה לרוב על ידי תהליך הנקרא ראקציית קולב.

אחרי מתאן, אתאן הוא בעל הכמות השנייה בגודלה בתערובת הגז הטבעי. אחוז האתאן בגז הטבעי נע בין פחות מ-1% ליותר מ-6% לפי נפח. עד לפני שנות ה־60 של המאה ה־20 האתאן לא היה מופרד מתערובת עם מתאן אך היה נשרף ביחד איתו כדלק. כיום, בגלל שימושו כחומר גלם ליצירת אתן, האתאן מופרד ברוב מרבצי הגז הטבעי.

הדרך הכי נפוצה להפרדת האתאן מהמתאן היא קירור התערובת. קירור זה נעשה על ידי טורבינה המקררת את התערובת לטמפרטורה של 100- מעלות צלזיוס ושיטה זו משיגה בערך 90% מכמות האתאן. בטמפרטורה כזו ניתן להפריד בקלות את האתאן מהמתאן בגלל הפרשי טמפרטורת הרתיחה בין שתי התרכובות.

בטמפרטורת החדר, אתאן נחשב לחומר דליק. מגע ישיר עם אתאן נוזלי גורם לכווית קור.

השימוש העיקרי של האתאן הוא, כאמור, חומר גלם ליצירת אתן. תעשיינים מעדיפים להשתמש באתאן ליצירת אתילן מכיוון שבתהליך היצירה של האתילן מאתאן נוצר יותר אתילן מאשר יצירת אתילן ממקורות אחרים. כיום נבדקים שימושים אחרים לאתאן. שימוש אחד שנבדק כיום הוא כלוריזציה של האתאן לקבלת ויניל כלוריד (PVC). כלוריזציה של אתאן לקבלת PVC נחשבת ליותר רווחית מאשר כלוריזצית האתן לקבלת PVC.

## קישורים חיצוניים

* 

*כרטיס ביטחון כימי בינלאומי מס' 0266

קטגוריה:אלקאנים
קטגוריה:גזי חממה
מיליון דולר בייבי

**מיליון דולר בייבי** (באנגלית: **Million Dollar Baby**) הוא סרט דרמה זוכה פרס האוסקר משנת 2004 שבויים בידי קלינט איסטווד. הסרט מגולל את סיפורה של מתאגרפת חובבנית, המגולמת בידי הילרי סוונק, השואפת להפוך למקצוענית, ולשם כך פונה לעזרתו של מאמן אגרוף מזדקן, המגולם בידי איסטווד.

עם יציאתו זכה הסרט להצלחה בקופות ולביקורות אוהדות, והוא היה מועמד לשבעה פרסי אוסקר וזכה בארבעה – לסרט הטוב ביותר, לבמאי הטוב ביותר, לשחקנית הטובה ביותר (סוונק) ולשחקן המשנה הטוב ביותר (מורגן פרימן). עם זאת הוא עורר מחלוקת בשל התפנית החדה בעלילת הסרט, שבעקבותיה עוסק הסרט בנושא שנוי במחלוקת.

## עלילה
מגי פיצג'רלד (הילרי סוונק) היא מתאגרפת חובבנית ששואפת להפוך למקצוענית, ומנסה לשכנע את פרנק דאן, מאמן אגרוף מזדקן וזנוח (קלינט איסטווד) לקחת אותה תחת חסותו. בתחילה דאן מסרב מכיוון שאינו מעוניין לאמן נשים והוא סבור שמגי, בת ה-31, מבוגרת מדי מכדי לעסוק באגרוף מקצועני. מגי מנסה לזכות באהדתו, באימוניה הבלתי פוסקים באולם המנוהל בידי ידידו של פרנק, מתאגרף לשעבר המכונה סקראפ (מורגן פרימן), שגם מלווה את הסרט בקריינותו. בסיועו של סקראפ מצליחה מגי לשכנע את פרנק לאמן אותה, ובין השניים הולך ונרקם קשר אמיץ. פרנק, שקשריו עם בתו שלו נותקו, מוצא במגי תחליף בת, וגם מגי מוצאת בו דמות אב.

בהדרכתו של פרנק מגי הופכת לסיפור הצלחה ומפלסת את דרכה במהירות לצמרת, עד שהיא מגיעה לקרב מכריע כנגד אלופת גרמניה לנשים. במהלך הקרב מרמה יריבתה של מגי, וגם פוגעת בה מאחור בתום הסיבוב. מגי נוחתת על שרפרף, שוברת את צווארה והופכת למשותקת בכל גופה.

בתחילה פרנק מנסה לסייע למגי להחלים, אולם כל מאמציו הם לשווא, ולשניים מתחוור כי מצבה בלתי הפיך. בשלב זה אומרת מגי לפרנק כי הגשימה את שאיפותיה בחיים, ומבקשת את עזרתו כדי למות. בתחילה פרנק מסרב, אבל לאחר ניסיון התאבדות כושל שלה, הוא מבצע בה המתת חסד על ידי הזרקת אדרנלין. לאחר מכן פרנק נעלם, והצופים מגלים כי הקריינות של סקראפ הנה בעצם מכתבו המיועד לבתו של פרנק, לספר לה על אביה, אולי כדי לזכותו בכל זאת באהדתה.

## דמויות
* קלינט איסטווד - פרנקי דאן, מאמן אגרוף קשיש קשוח אך בעל כוונות טובות.
* הילרי סוואנק - מרי מרגרט "מגי" פיצג'רלד, מתאגרפת נחושה ושאפתנית שאומנה על ידי פרנקי דאן.
* מורגן פרימן – אדי "סקראפ-איירון" דופריס, עוזר הכושר של דאן ומתאגרף לשעבר.
* ג'יי ברוצ'ל – דילארד המסוכן נלחם בפיפו באם-בם בארך או "סכנה", מתאגרף פשוט.
* מייק קולטר – ווילי "ביג ווילי" ליטל, מתאגרף שדאן אימן במשך שנים.
* לוסיה רייקר – בילי "הדוב הכחול" אוסטרמן, פרוצה לשעבר ומתאגרפת מרושעת.
* בריאן פ. או'בירן – האב הורבק, הכומר של הכנסייה שבה דן לומד.
* אנתוני מאקי – שוורל ברי, מתאגרף נלהב מדי, מתאמן בקביעות במועדון האגרוף של דאן.
* מייקל פניה – עומר, מתאגרף והחבר הכי טוב של שוורל.
* מרגו מרטינדייל – ארליין פיצג'רלד, אמה האנוכית של מגי.
* מרקוס צ'ייט – J.D. פיצג'רלד, אחיה הכלוא של מגי.
* ריקי לינדהום – מרדל פיצג'רלד, אחותה של מגי.
* בניטו מרטינז - המנהל של בילי.
* ברוס מקוויטי – מיקי מאק, סוכן מתאגרפים.
* גרנט ל. רוברטס - איש החתך של בילי.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
* יוכי שלח, מיליון דולר, בייבי
* מאחורי הקלעים: "מיליון דולר בייבי", באתר eonline , 23.02.05

קטגוריה:סרטי 2004
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:זוכי אוסקר: הסרט הטוב
קטגוריה:נכות באמנות
קטגוריה:סרטי האחים וורנר
קטגוריה:סרטי קלינט איסטווד
קטגוריה:סרטי אגרוף
קטגוריה:סרטים על התאבדות
קטגוריה:סרטים על ספורט נשים
הסגנון החדש המתוק

[שמאל|ממוזער|150px|[דנטה אליגיירי]]
**הסגנון החדש המתוק** (באיטלקית: **Dolce Stil Novo**, בעברית מתורגם לעיתים גם "הסגנון הענוג החדש") הוא שמה של התנועה הספרותית החשובה ביותר באיטליה של המאה ה-13. בהשפעת השירה הסיציליאנית והטוסקנית. המוטיב המרכזי של תנועה זו היא האהבה (Amore באיטלקית).

בהשוואה לתנועות הספרותיות שקדמו לה, השירה הנכללת בתנועה זו נחשבת לנעלה באיכותה ולאינטלקטואלית יותר: שירה מזוקקת יותר, עשירה בדימויים וסימולים ושזורה בכפלי משמעות שנונים. הערצת היופי הנשי משורטטת בפירוש על ידי משוררי התנועה, המתעמקים לעיתים קרובות בהתבוננות עצמית. למעשה, מבקרי ספרות רבים טוענים כי ההתבוננות העצמית נולדה לראשונה עם הסגנון החדש, ורק מאוחר יותר התפתחה על ידי פרנצ'סקו פטרארקה.

שירה מאסכולה זו מאופיינת בתיאורים חיים של היופי הנשי ולעיתים קרובות משווה את האישה הנחשקת ליצור מגן עדן. האישה מתוארת כ"מלאך" או כ"השער אל אלוהים". האהבה ב"סגנון המתוק החדש" היא סוג של אהבה שמיימית, להבדיל מהאהבה החומרית המובעת לעיתים בסגנונות אחרים.
שתי התפיסות העיקריות של הסגנון (התבוננות פנימה ואהבה) נפגשות כאשר המשורר חודר אל נבכי נפשו על מנת להביע את תחושותיו הפנימיות ביותר המתעוררות על ידי תיאוריו (המוגזמים לעיתים) את היופי הנשי.

יש הטוענים כי חבלי לידתה של התנועה בשירת הטרובדורים של פרובאנס. משם הגיע הסגנון המליצי עד הגזמה אל משוררי סיציליה, ורק בהגיעו אל טוסקנה (ובעיקר פירנצה) החל השימוש במוטיבים איטלקיים עממיים להבעת האהבה. סגנונות הכתיבה הנפוצים ביותר בתנועה זו הם סונטות שנכתבו בעגות מקומיות, קנצונה (Canzone) ובלֵטֱה (Ballate).

הביטוי הראשון של התנועה נזקף לזכותו של גואידו גוויניצלי (Guido Guinizzelli), איש בולוניה, בשירו "Al cor gentil repara sempre amore" ("האהבה תמיד מחפשת את הלב העדין"), בעוד שדנטה אליגיירי נחשב למשורר שהפיח יותר מכול רוח חיים בסגנון זה, ואף טבע את השם "Dolce Stil Nuovo".

חשיבותו של הסגנון המתוק החדש נעוצה בעובדה שלבד מהיותו הביטוי הראשון של תנועה ספרותית אמיתית באיטליה, הוא נסך מכובדות בלשון הטוסקנית והפך אותה לשפה האיטלקית הרשמית.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:שירה
יוסף שגל

**יוסף שגל** (נולד ב-25 במרץ 1949 בבאקו, בירת אזרבייג'ן) הוא איש ציבור ישראלי שכיהן כחבר הכנסת מטעם מפלגת ישראל ביתנו וכשגריר ישראל בבלארוס. לפני כן היה עיתונאי ומגיש טלוויזיה.

## ביוגרפיה

שגל קיבל תואר ראשון בהיסטוריה מהמכון להוראה של אזרבייג'ן על שם לנין. עד עלייתו הוא עבד ככתב, ולאחר מכן כעורך במספר עיתונים באזרבייג'ן.

עלה לישראל בשנת 1990. בישראל כתב במספר עיתונים ברוסית והגיש תוכנית טלוויזיה בערוץ ישראל פלוס.

שגל נבחר לכנסת ה-17 מטעם מפלגת ישראל ביתנו והיה חבר בוועדת החינוך, התרבות והספורט, בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות ובוועדה לפניות הציבור. במהלך כהונתו יזם שגל תיקון לחוק הסדרת מקומות רחצה, הקובע כי לא ייגבו דמי כניסה לחוף רחצה מילד עד גיל 13, ודמי הכניסה המרביים לנער בין גיל 13 ל-17 יעמדו על סך של 10 שקלים חדשים.

לקראת הבחירות לכנסת ה-18 שובץ במקום לא ריאלי ברשימת ישראל ביתנו לכנסת ה-18, והודיע על פרישתו מהרשימה ומהפוליטיקה. באוגוסט 2009 הוצג על ידי שר החוץ, אביגדור ליברמן, כמועמדו לשגריר ישראל בבלארוס ולאחר אישור ועדת מינויים המינוי אושר על ידי הממשלה ב-9 באוקטובר 2011. התנועה לאיכות השלטון עתרה לבג"ץ נגד המינוי בשל ניגוד עניינים, אך זו נדחתה. הוא שימש בתפקיד עד ספטמבר 2015.

שגל גר בירושלים, נשוי ואב לשניים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם ישראל ביתנו
קטגוריה:חברי הכנסת השבע עשרה
קטגוריה:שגרירי ישראל בבלארוס
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:מנחי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי אזרבייג'ן
קטגוריה:עולים בשנות ה-1990
קטגוריה:ערוץ 9
קטגוריה:ירושלים: חברי הכנסת
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949
בנימין ארדיטי

**בנימין יוסף ארדיטי** (1 ביולי 1897 – 20 במאי 1981) היה פעיל ציוני, פובליציסט וחבר הכנסת מטעם חרות וגח"ל.

## קורות חיים
ארדיטי נולד בווינה ב-1897. ב-1898 חזרה משפחתו לעיר רוסצ'וק בבולגריה ובה רכש חינוך יסודי. ב-1912 הצטרף לאגודת "מקרא" שפעלה להשכלה עצמאית יהודית בעירו. ב-1915 נוסדה בממלכת בולגריה "ההסתדרות לשפה ותרבות עברית" וארדיטי היה אחד מפעיליה הבולטים בקבוצה שכונתה "זרם רוסה" והטיפה לאקטיביזם ציבורי בתחום החינוך הציוני. בין 1916 ל-1917 היה ארדיטי אחד מעורכי כתב העת לנוער ציוני "אברייסקו איקו" (ההד העברי).

ב-1919 עבר לסופיה ובה רכש השכלה על תיכונית. במקביל היה אחד מעורכיו של כתב העת "העברי הצעיר". היה חבר הוועד המרכזי של הסתדרות ציוני בולגריה בשנים 1920-1923 ויו"ר הסתדרות ציוני סופיה. ב-1924 היה ארדיטי אחד מעורכיו של העיתון "אברייסקי גלאס" ("הקול העברי"), שביטא את קולה של האופוזיציה בתנועה הציונית, שהובילה בהמשך להקמת התנועה הרוויזיוניסטית בבולגריה.

ארדיטי יסד את הקבוצה הרוויזיוניסטית הראשונה בבולגריה בשנת 1925 והיה יושב ראש ההנהלה של התנועה הרוויזיוניסטית בבולגריה בין השנים 1925-1935, וחבר הוועד הפועל הציוני. כמו כן, ארדיטי היה ממקימי האוניברסיטה היהודית העממית בסופיה והוצאת הספרים שלה.

נאסר בשל פעילות ציונית בלתי-ליגלית ב-1944 על ידי השלטונות הפשיסטיים וב- 1946 על ידי השלטון הקומוניסטי בשל פעילותו בעלייה ב'. היה חבר ועד ההצלה של הסוכנות היהודית שעבד בתנאי מחתרת ונציג התנועה הרוויזיוניסטית במשרד הארץ ישראלי בבולגריה. עלה לישראל בשנת 1949.

ארדטי היה חבר מרכז תנועת החרות משנת 1949 וחבר ההנהלה בהתאחדות הספרדים בישראל. כיהן כחבר הכנסת משנת 1955 ועד 1965 מטעם סיעות חרות וגח"ל. היה חבר בוועדת השירותים הציבוריים.

## ספריו

* **יהודי בולגריה בשנות המישטר הנאצי - 1944-1940**, חולון, הוצאת פרטית, תשכ"ב-1962.
* **יהודי בולגריה - קהילת שומלה**, תל אביב, דפוס מבורך, תשכ"ט-1968; בולגרית
* **תפקידו של המלך בוריס בהגלית יהודי בולגריה**, 1952.
* **יהודים נודעים בבולגריה**, 1971.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם חירות
קטגוריה:פעילים ציונים בבולגריה
קטגוריה:אישים שהשתתפו בוועידות הקונגרס הציוני העולמי
קטגוריה:חברי הכנסת השלישית
קטגוריה:חברי הכנסת הרביעית
קטגוריה:חברי הכנסת החמישית
קטגוריה:היסטוריונים יהודים בולגרים
קטגוריה:ניצולי השואה: בולגריה
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה האוסטרו-הונגרית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:תל אביב-יפו: חברי הכנסת
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1897
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1981
סינמטק

[שמאל|ממוזער|250px|ספריית [סינמטק תל אביב]]
**סינמטק** (מצרפתית: Cinémathèque) הוא מכון ארכיוני שמשמר סרטי קולנוע. לעיתים קרובות הסינמטק מקיים פעילויות תרבות הקשורות לסרטי קולנוע כגון הקרנות, הרצאות ופסטיבלי קולנוע. מקור המונח המקורי הצרפתי "Cinémathèque" בשילוב המילים "Cinéma" - קולנוע בצרפתית, והמילה היוונית thêkê ,θηκη - ארגז או תיבה, במקביל למילה הצרפתית (לטינית) bibliothèque - ספרייה (מיוונית bibliothêkê). 

## Cinémathèque Française - הסינמטק הראשון
הסינמטק הראשון בעולם הוקם בשנות ה-30 של המאה העשרים בצרפת, ונועד לשמר סרטים ישנים בעלי ערך תרבותי. לאחר מלחמת העולם השנייה, בה נפגע האוסף בצורה קשה, החלה ממשלת צרפת לתמוך בסינמטק מתוך הכרה בחשיבותו התרבותית. בסינמטק הוקם חדר הקרנה קטן, וגויס צוות עובדים קבוע. הסינמטק שימש בית למיטב יוצרי הסרטים בצרפת, ובהם יוצרי הגל החדש הצרפתי. כיום, הסינמטק הצרפתי הוא ארכיון הסרטים הגדול בעולם ומרכז תרבות צרפתי חשוב.

בשנת 1934 הוקם סינמטק בבריטניה.

## חשיבותם התרבותית של הסינמטקים

נוסף לשימור סרטים נדירים, בסינמטקים מוקרנים סרטים נדירים, נערכות הקרנות במחיר מוזל, והם משמשים גם כבמה ליוצרים חדשים. 

## סינמטקים בישראל

בישראל מספר סינמטקים, שהראשון שבהם, סינמטק תל אביב נפתח בשנת 1973. 

## קישורים חיצוניים

* אתר הסינמטק הצרפתי  
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ארכיוני קולנוע
קטגוריה:ארכיונים
עשב

230px|ממוזער|250px|עשבים
[שמאל|ממוזער|250px|[פטרוזיליה, עשב המגודל למאכל בידי האדם]]
**עשב** הוא שם כללי לצמחים עשבוניים רב-שנתיים או חד-שנתיים ירוקים, שהגבעול שלהם אינו מעוצה.

הבננה, למשל, מוגדרת מבחינה בוטנית כ"עשב" משום שאין לה גזע מעוצה כמו לעצים רגילים.

עשבים רבים משמשים מזון לבעלי חיים במרעה ובחווה חקלאית. לדוגמה, רובם של מיני הדגניים הם עשבים חד או רב שנתיים הכוללים דגנים למאכל, צמחים שימושיים אחרים כמו קנה הסוכר ומינים של עשבים שוטים.

ישנם עשבים המצמיחים פרחים אשר יכולים לשמש לנוי, לדוגמה - דמומית קטנת-פרי.

## עשבים שימושיים
ישנם מספר סוגים של עשבים שהאדם עושה בהם שימוש:
* משפחת הדגניים
* קטניות
* משפחת המורכבים
* ירקות
* עשבי תיבול
* דשאים

## ראו גם
* עשבים שוטים
* "בכלות העשב" (ספר)

## קישורים חיצוניים

* עשב הים הולך ונעלם, באתר הידען.

*
נבחרת לפלנד בכדורגל

**נבחרת לפלנד בכדורגל לגברים** היא נבחרת הכדורגל של חבל לפלנד.

מאחר שאינה מייצגת מדינה, נבחרת חברה בקוניפ"א אך לא חברה באופ"א או בפיפ"א ולכן לא משתתפת בגביע העולם בכדורגל או באליפות אירופה בכדורגל.

הנבחרת שיחקה כמה משחקים מאז שנת 1985 כולל משחק נגד נבחרת אסטוניה. מטרתה של התאחדות הכדורגל של לפלנד הוא להגיע להכרה כנבחרת לאומית. 

מאז שנת 2003 הנבחרת חברה ב-NF-Board המארגנת משחקי נבחרות שאינן מוכרות על ידי פיפ"א. משנת 2006 לפלנד השתתפה בגביע העולם של ויוה עד שנת 2012. כיום משתתפת נבחרת לפלנד בטורנירי קוניפ"א.

קטגוריה:לפלנד
לפלנד
לפלנד
לפלנד
לפלנד
נבחרת גרינלנד בכדורגל

**נבחרת גרינלנד בכדורגל לגברים**, הידועה בכינויה "דובי הקוטב", היא נבחרת הכדורגל של האי גרינלנד שבשליטת דנמרק.

הנבחרת אינה חברה ב-אופ"א, בCONCACAF או בפיפ"א ולכן איננה מורשית להשתתף בגביע העולם בכדורגל, בגביע הזהב של CONCACAF או באליפות אירופה בכדורגל. רוב משחקי נבחרת גרינלנד הם נגד נבחרת איסלנד ונבחרת איי פארו ובעבר שיחקה הקבוצה נגד נבחרת טיבט, שגם אינה חברה בפיפ"א.

בשנת 2006 השתתפה הנבחרת ב"מונדיאל הנבחרות שאינן מוכרות על ידי פיפ"א". במהלך הטורניר שיחקה הקבוצה שני משחקים, האחד נגד נבחרת צפון קפריסין בכדורגל שנגמר בהפסד 1-0 ומשחק נגד נבחרת זנזיבר שנגמר בהפסד 4-2.

גרינלנד חברה באיגוד משחקי האיים הבינלאומי. הנבחרת משתתפת בטורניר הכדורגל של משחקי האיים שנפתח בשנת 1989. בשנת 2013 הנבחרת הגיעה להישג השיא בטורניר, משחק הגמר בו הפסידה לנבחרת ברמודה. 

שחקני הנבחרת, כמו שאר תושבי גרינלנד, יכולים גם לשחק בנבחרת דנמרק בזכות אזרחותם הדנית.

במאי  ההתאחדות לכדורגל המקומית החלה בתהליך להצטרפות חברה ב-CONCACAF, והיא הגישה בקשה רשמית להצטרפות ל-CONCACAF במאי 2024.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:גרינלנד: כדורגל
גרינלנד
אזיקי אגודל

שמאל|ממוזער|250px|אזיקים רגילים ואזיקי אגודל
**אזיקי אגודל** הם אזיקים מתכת קטנים שמטרתם לכבול את האגודלים זה לזה ובכך להגביל את יכולת התנועה של האדם הכבול אף יותר מאזיקי פרקי היד.

בגלל הסיכוי הגבוה יותר לפציעה, בדרך כלל על ידי הגברת הלחץ על האגודל וחסימה של זרימת הדם, הם בשימוש תדיר פחות מאשר אזיקים רגילים.

המפתח הסטנדרטי האוניברסלי לאזיקים בדרך כלל לא מתאים לאזיקי אגודל, להם דרוש מפתח קטן יותר.

אזיקי אגודל עם מנעול כפול הם בעלי מנעול קפיץ המונע מהאזיקים להתהדק ולפצוע את הכבול בזמן סיבוב המפתח. מנעולים כפולים גם מקשים על פיצוח האזיקים.

## קישורים חיצוניים

אגודל
קטגוריה:אגודלים
נבחרת חבל הבסקים בכדורגל

**נבחרת חבל הבסקים בכדורגל לגברים** היא נבחרת הכדורגל של הקהילה האוטונומית של חבל הבסקים שבספרד.

מאחר שאינה מייצגת מדינה, נבחרת זו לא חברה באופ"א או בפיפ"א ולכן לא משתתפת בגביע העולם בכדורגל או באליפות אירופה בכדורגל.

בתחילת דרכה שיחקה הנבחרת רבות מול  הספרדית. בשנת 1937 יצאה הנבחרת מספרד לראשונה, לשם איסוף כספים עבור הבסקים בזמן מלחמת האזרחים בספרד. הנבחרת חדלה לפעול בזמן שנות פרנקו, ובשנת 1979 הוקמה מחדש.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:חבל הבסקים: ספורט
בסקים
חבל הבסקים
קטגוריה:נווארה: ספורט
אזיקי רגל

שמאל|ממוזער|250px|אזיקי רגל בשימוש
[שמאל|ממוזער|250px|אזיקי רגל סטנדרטים תוצרת [טאיוואן]]
**אזיקי רגל** הם אזיקים הכובלים את רגליו או את קרסולו של הנכבל.

## היסטוריה
אזיקי הרגל הקדומים ביותר נמצאו בחפירות ארכאולוגיות מהעידן הפרה היסטורי. במקרא נקראו אזיקי הרגל בשם נחושתיים:  (שמואל ב', ג' 34). בתקופת הרומאים כבר נראו סוגים שונים של מכשירי כבילה, ביניהם כמה גרסאות קדומות לאזיקי הרגל המודרניים. האזיקים היו בשימוש נרחב ביותר בימי הביניים.

אזיקי רגל מסוגים שונים נמצאים בשימוש גם בימיינו ומשמשים בעיקר לכבילת אסירים המועברים ממתקן מעצר או מאסר אחד למשנהו. את מגבלת התנועה בעת שאזוקים באזיקי רגל תיאר העיתונאי עודד שלום, כשכתב על הליך מעצר שעבר: 

מנגנוני הנעילה המובנים הראשונים היו בורג פשוט, אבל הם התפתחו במהרה לסוג ה"דרבי", שהיה בשימוש באירופה עד אמצע המאה ה-20. בעשורים האחרונים נמצאים בשימוש אזיקי רגליים בעלי רמת בטיחות גבוהה ומנעול צילינדר שקשה יותר לפצח מהמנעול הרגיל.

## מחלוקת על השימוש
בהשוואה לאזיקים הרגילים, אזיקי הרגל מגבילים פחות את תנועת הנכבל, ועל כן מנהלי בתי סוהר רבים נוהגים לכבול את רגלי האסירים דרך קבע. על מנת למנוע התנהלות זו, הוחלט במדינות האיחוד האירופי לאסור יצוא של אזיקי הרגליים אל מחוץ לאיחוד.

## ראו גם
* אזיקי אגודל
* כדור ושרשרת

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

רגל
אריה אלטמן

[250px|ממוזער|שמאל|אריה אלטמן יושב בראש ישיבת [ועדת השירותים הציבוריים בכנסת]]
**אריה אלטמן** (6 בינואר 1902 – 21 באוגוסט 1982) היה איש ציבור ישראלי שכיהן כחבר הכנסת בשנות ה-50 וה-60 של המאה העשרים מטעם תנועת החרות.

## ביוגרפיה
אריה אלטמן נולד בעיר בַּאלטָה שבדרום-מערב האימפריה הרוסית (כיום אוקראינה) בשנת 1902. למד משפטים וכלכלה באוניברסיטת אודסה, סוציולוגיה ומדע המדינה באוניברסיטאות דטרויט וניו-יורק. בעל תואר דוקטור מאוניברסיטת ניו יורק.

את פעילותו הציונית החל אלטמן ב-1920. ב-1921 הצטרף לצעירי ציון, והיה יו"ר התנועה עד 1924. אלטמן נעצר שלוש פעמים על ידי השלטונות הסובייטים והוגלה. הצטרף למפלגת הפועל הצעיר, והיה ממייסדי "הסתדרות הציונים העמלנים".

בשנת 1925 עלה לארץ ישראל, וב-1927 יצא ללימודים בארצות הברית. ב-1928 הצטרף לתנועה הרוויזיוניסטית (צה"ר) ונמנה עם פעיליה. ב-1931 נבחר לראש הצה"ר באמריקה, וחזר ארצה ב-1935.

אלטמן עמד בראש התנועה הרוויזיוניסטית בארץ-ישראל, וכחבר הנשיאות העולמית של הצה"ר (1938), אחרי מות ז'בוטינסקי עמד בראש הלשכה המדינית של הצה"ר בירושלים (1940).

אלטמן היה חבר הוועד הלאומי בשנים 1939–1940, וב-1943 יצא בשליחות לטורקיה למען הצלת יהודי אירופה. ב־1945 כיהן כיו"ר הנשיאות של הצה"ר. לאחר הכרזת העצמאות היה חבר במועצת המדינה הזמנית.

עמד בראש רשימת "תנועת ז'בוטינסקי – ברית-הצה"ר" בבחירות לכנסת הראשונה, שלא עברה את אחוז החסימה. ב-1949 מונה ליועץ ראש הממשלה לענייני תיירות וב-1951 סיים לכהן בתפקיד זה. נבחר לכנסת השנייה מטעם תנועת החרות. כיהן כחבר הכנסת משנת 1951 ועד 1965 מטעם סיעות חרות וגח"ל. אלטמן היה חבר בוועדות השירותים הציבוריים, ועדת הפנים, ועדת הכנסת, ועדת חוקה, חוק ומשפט ובוועדת החוץ והביטחון. במקביל, בין השנים 1955–1965, היה חבר מועצת העיר ירושלים.

אלטמן נפטר ב-21 באוגוסט 1982, ונטמן למחרת בבית הקברות בהר הזיתים. היה נשוי לצפורה לבית קרסנוב ואב לבן ולבת. על שמו רחובות בשכונת פסגת זאב בירושלים ובשכונת יד אליהו בתל אביב.

## לקריאה נוספת
* ביוגרפיה: דוד ניב (עורך), **חשוף תמיד בשער**, 1983.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי צעירי ציון
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:חברי הוועד הלאומי
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם חירות
קטגוריה:חברי מועצת העיר ירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת קהילת ירושלים
קטגוריה:רוויזיוניסטים
קטגוריה:חברי מועצת המדינה הזמנית
קטגוריה:חברי הפועל הצעיר
קטגוריה:חברי הכנסת השנייה
קטגוריה:חברי הכנסת השלישית
קטגוריה:חברי הכנסת הרביעית
קטגוריה:חברי הכנסת החמישית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אודסה
קטגוריה:יושבי ראש ועדת השירותים הציבוריים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1902
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1982
דניאל בריילובסקי

**דניאל אלברטו בריילובסקי** (בספרדית: **Daniel Alberto Brailovsky**; נולד ב-18 בנובמבר 1958) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי-ישראלי יהודי ששיחק בעמדת הקשר, וכיום מאמן כדורגל. את הקריירה החל באורוגוואי, ומאוחר יותר שיחק במועדוני צמרת בליגת העל הארגנטינאית ובמכבי חיפה ונבחרת ישראל.

## קריירה כשחקן
בריילובסקי נמנה עם סגל נבחרת ארגנטינה לקראת מונדיאל 1982, יחד עם דייגו ארמנדו מראדונה. מכבי חיפה קלטה אותו לשורותיה לאחר שנה בה שבת מפעילות לאחר שמכרה את רוני רוזנטל. בשלב זה סומן בריילובסקי כמניה בטוחה. בריילובסקי הופיע במדי מכבי חיפה 61 פעמים וכבש במדיה 11 שערים, אולם בתקופתו לא הגיעה הקבוצה להישגים משמעותיים וסיימה במרכז טבלת הליגה. באמצע שנות ה-80 זומן בריילובסקי לשורות נבחרת ישראל על ידי המאמן מיליינקו מיחיץ'. בנבחרת שיחק 18 משחקים וכבש 3 שערים.

לאחר מספר שנים במכבי חיפה, צוטט יושב ראש הקבוצה יצחק אביעד באומרו כי אינו מתכוון לחדש את חוזהו של בריילובסקי בגלל עלותו הגבוהה. הנהלת המועדון חזרה בה והייתה מוכנה לסגת אם יסכים להפחית משכרו אך בריילובסקי העדיף לעזוב את ישראל ולפרוש מכדורגל.

בעבר היה חבר במועדון ימי הכוח.

## קריירה כמאמן
לאחר פרישתו אימן בריילובסקי את מכבי כפר כנא ומכבי הרצליה, ובשנת 1997 שב למכבי חיפה, הפעם כחבר הצוות המקצועי. במהלך העונה הודח המנג'ר, גיורא שפיגל – ובריילובסקי נטל את שרביט האימון. תחת הדרכתו זכתה מכבי חיפה בגביע המדינה ב-1998. כעבור שנה שוב מונה למאמן הקבוצה אחרי עזיבת המאמן הצ'כי, דושאן אוהרין, לו שימש כעוזר. בשנים 2000–2001 שימש פרשן במשחקי ליגת העל בערוץ 2 לצד יורם ארבל.

בריילובסקי שימש מאמן בקבוצת קלוב אמריקה ממקסיקו מאוקטובר 2007 ועד פברואר 2008, ובקבוצת נקקסה מ-2010 עד 2011. בריילובסקי משמש גם פרשן כדורגל ברשת FOX בספרדית, ולפני כן ברשת ESPN בספרדית.

## קישורים חיצוניים

* עמוד השחקן באתר מכבי חיפה
* 

קטגוריה:כדורגלנים ארגנטינאים
קטגוריה:כדורגלנים יהודים
קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:קשרי כדורגל ישראלים
קטגוריה:קשרי כדורגל ארגנטינאים
קטגוריה:קשרי כדורגל יהודים
קטגוריה:ספורטאים יהודים ארגנטינאים
קטגוריה:בואנוס איירס: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ישראל
קטגוריה:כדורגלני פניארול
קטגוריה:כדורגלני אינדפנדיינטה
קטגוריה:כדורגלני קלוב אמריקה
קטגוריה:כדורגלני מכבי חיפה
קטגוריה:מאמני כדורגל ישראלים
קטגוריה:מאמני מכבי הרצליה
קטגוריה:מאמני מכבי חיפה
קטגוריה:מאמני וראקרוס
קטגוריה:מאמני קלוב אמריקה
קטגוריה:פרשני כדורגל יהודים
קטגוריה:מאמני כדורגל יהודים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1980
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1958
לגראנז'יאן

**לגראנז'יאן** (או לגרנג'יאן) היא פונקציה המתארת מערכת פיזיקלית (בדרך כלל חסרת חיכוך או דיסיפציה אחרת), שבעזרתה ניתן לרשום את משוואות התנועה של המערכת. משוואות אלו נקראות משוואת אוילר-לגראנז', והן שקולות לחוק השני של ניוטון. יתרונו של הפורמליזם הלגראנז'יאני בכך שהוא מאפשר גזירה פשוטה יותר של משוואות התנועה, ומדגיש את חשיבות הסימטריה של המערכת לגבי אופן התנהגותה. פורמליזם אלגנטי זה פותח על ידי ז'וזף לואי לגראנז' במאה ה-18.

הלגראנז'יאן הוא פונקציה של הזמן, של קואורדינטות מוכללות ושל המהירויות. הלגראנז'יאן אינו יחיד: ישנן מספר פונקציות המתארות את אותה המערכת ומקיימות את משוואת אוילר-לגראנז'. בניגוד להמילטוניאן, הלגראנז'יאן אינו מכמת ערך פיזיקלי כלשהו, אלא מהווה תיאור מתמטי של המערכת. הדרך הפשוטה ביותר למצוא לגראנז'יאן של מערכת פיזיקלית היא בעזרת אנרגיה קינטית T ואנרגיה פוטנציאלית U של המערכת:
: L(q,\dot{q},t)=T(q,\dot{q},t)-U(q,\dot{q},t) 
כאן \ q היא קבוצת קואורדינטות מוכללות (\ q_1,q_2...q_n) ו \ \dot{q} הן נגזרותיהן לפי הזמן (מהירויות מוכללות).

את משוואות התנועה מקבלים מתוך הלגראנז'יאן באמצעות משוואת אוילר-לגראנז': 
\frac {d}{dt} \left( \frac {\partial L}{\partial \dot{q}} \right)=\frac {\partial L}{\partial q}
לעיתים קרובות משמש הלגראנז'יאן בסיס למעבר לפורמליזם אחר, למשל המילטוניאן או משוואת המילטון-יעקובי.

הלגראנז'יאן ומשוואת אוילר-לגראנז' נובעים מעקרון הפעולה המינימלית בחשבון וריאציות או מעיקרון ד'אלמבר.

## דוגמה לשימוש בלגראנז'יאן
[ממוזער|250px|[מטוטלת מתמטית]]
דוגמה נפוצה לשימוש בלגראנז'יאן היא פתרון של מטוטלת פשוטה. נבחר כקואורדינטה מוכללת את \ \theta , זווית מוט המטוטלת מן האנך. האנרגיה הקינטית של המטוטלת תהיה 
 T= \frac {1}{2} m l^2 \dot{\theta}^2 
והאנרגיה הפוטנציאלית (כתוצאה מהכבידה):
\ U = - m g l \cos \theta  (קו האפס של הפוטנציאל מוגדר כאשר המטוטלת תלויה על מישור הייחוס). הלגראנז'יאן יהיה לכן:

 L = T - U = \frac {1}{2} m l^2 \dot{\theta}^2 + m g l \cos \theta 
ומשוואת אוילר-לגראנז':
\frac {d}{dt} \left( \frac {\partial L}{\partial \dot {\theta}} \right) = \frac {d}{dt} (m l^2 \dot{\theta} ) = m l^2 \ddot{\theta} = \frac {\partial L}{\partial \theta} = - m g l \sin \theta.

את \ \sin \theta מקרבים בקירוב ראשון ל-\ \theta ומקבלים את המשוואה הדיפרנציאלית של המטוטלת: 
\ddot {\theta} = - \frac {g}{l} \theta.
כדאי לשים לב שגם L = \frac {1}{2} m l^2 \dot{\theta}^2 + m g l \cos \theta + \dot {\theta} \theta
הוא לגראנז'יאן של המערכת כי 
\frac {d}{dt} \left( \frac {\partial L}{\partial \dot {\theta}} \right) = \frac {d}{dt} (m l^2 \dot{\theta} + \theta ) = m l^2 \ddot{\theta} + \dot {\theta} = \frac {\partial L}{\partial \theta} = - m g l \sin \theta + \dot {\theta} ומקבלים את אותה משוואת התנועה.

## ראו גם
*המילטוניאן
*משוואת המילטון-יעקובי
*מכניקה אנליטית
*חשבון וריאציות
*קואורדינטות מוכללות

## לקריאה נוספת
*Mechanics, L.D. Landau and E.M Lifshitz

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:פונקציות ממשיות ומרוכבות
קטגוריה:מכניקה אנליטית
מרחק המינג

350px|שמאל|ממוזער|לכל שני קודקודים מחוברים בתמונה, מרחק המינג 1. מרחק המינג בין המחרוזת 0100 למחרוזת 1001 הוא 3 (מספר הצלעות במסלול האדום).
בתורת האינפורמציה, **מרחק הַמינג** () בין שתי מחרוזות בעלות אורך זהה, הוא מספר המקומות שבהם סימנים מקבילים בשתי המחרוזות שונים זה מזה. בניסוח אחר, מרחק המינג הוא מספר השינויים המזערי שיש לעשות במחרוזת אחת כדי לקבל את המחרוזת השנייה. כן ניתן לראות את מרחק המינג כאילו נוצר בעת שידור המחרוזת הראשונה, שנקלט כמחרוזת השנייה, כך שמרחק המינג מייצג את מספר השגיאות שנוצרו בתשדורת זו. מחרוזת, לעניין זה, יכולה להיות בכל שיטת קידוד, כגון מחרוזת סיביות, מחרוזת תווים וכדומה.
דוגמאות:
* מרחק המינג בין המחרוזת **10<span style="color:blue;">1</span>1<span style="color:blue;">1</span>01** למחרוזת **10<span style="color:red;">0</span>1<span style="color:red;">0</span>01** הוא 2.
* מרחק המינג בין המחרוזת **2<span style="color:blue;">14</span>3<span style="color:blue;">8</span>96** למחרוזת **2<span style="color:red;">23</span>3<span style="color:red;">7</span>96** הוא 3.
* מרחק המינג בין המחרוזת "**<span style="color:blue;">t</span>o<span style="color:blue;">n</span>e<span style="color:blue;">d</span>**" למחרוזת "**<span style="color:red;">r</span>o<span style="color:red;">s</span>e<span style="color:red;">s</span>**" הוא 3.

מרחק המינג קרוי על שמו של ריצ'רד המינג, שהציג רעיון זה במאמרו הבסיסי "error-detecting and error-correcting codes" ("קודי גילוי שגיאות ותיקון שגיאות") משנת 1950, שבו הציע את קוד המינג.

## מאפיינים
לאורך קבוע n, מרחק המינג הוא מטריקה מעל קבוצת המילים בנות אורך זה: קל לראות שמתקיימות הדרישות לאי-שליליות, למרחק 0 בין שווים ולסימטריה, ובאמצעות אינדוקציה שלמה ניתן להוכיח שמתקיים אי שוויון המשולש.

את מרחק המינג בין שתי מחרוזות ניתן לראות גם כהפרש ביניהן, על-פי הגדרה נאותה של פעולת החיסור. לשתי מחרוזות בינאריות ההפרש הוא מספר הביטים הדלוקים בתוצאה של פעולת XOR ביניהן, או מספר הביטים הדלוקים לאחר חיסור רגיל במרחב הווקטורי \mathbb{Z}_2^n כאשר מזהים את התו 0 עם המספר 0 (מודולו 2) ואת התו 1 עם הספרה 1 (מודולו 2).

## משקל המינג
**משקל המינג** () של מחרוזת הוא מרחק המינג שלה ממחרוזת בעלת אותו אורך שכולה אפסים. למעשה זהו מספר הסימנים שאינם אפס. במחרוזת סיביות זהו מספר הסיביות שערכן 1. לדוגמה, משקל המינג של המחרוזת 11101 הוא 4.

מרחק המינג בין שתי מילים בינאריות A ו־B ניתן על ידי משקל המינג של תוצאת הפעלת XOR על שתי המילים:
:d_H(A,B)= w_H(A \oplus B)
כאשר d_H היא מרחק המינג ו־w_H היא משקל המינג.

לדוגמה, מרחק המינג בין A=100101 ו־B=110110 הוא 3:
:d_H(100101,110110)= w_H(100101 \oplus 110110)=w_H(010011)=3

## ראו גם
* סאונדקס
* מרחק לוינשטיין

## לקריאה נוספת

*
*
*
*
* 


## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תורת הקודים
מרמייט

[שמאל|ממוזער|230px|משמאל ממרח המרמייט המסורתי, ומימין [מהדורה מוגבלת של מרמייט מבירה גינס]]
**מַרמַייט** (באנגלית: **Marmite**) הוא ממרח תמצית שמרים בריטי, עשוי מסורתית מתוצרי לוואי של תהליך בישול בירה. צבעו חום כהה, מרקמו דביק, וטעמו מלוח ומרוכז מאוד.

המרמייט נפוץ בבריטניה, וכן (במידה פחותה) במדינות חבר העמים הבריטי שבהן ריכוזי אוכלוסייה ממוצא אנגלי, כדוגמת אוסטרליה, ניו זילנד ודרום אפריקה. בצד הגרסה הבריטית קיימת גם גרסה ניו זילנדית של מרמייט, שטעמה שונה במקצת. עם זאת, באוסטרליה ובניו זילנד נפוץ יותר המוצר המקביל והדומה בהרכבו, במרקמו ובטעמו – וג'ימייט (Vegemite).

הצורה הנפוצה לאכילת מרמייט היא מריחתו בשכבה דקה מאוד (בשל טעמו המרוכז) על גבי פרוסת קלי, שנמרחה ונספגה קודם בחמאה או במרגרינה. שימוש נפוץ נוסף הוא בכריך גבינה ומרמייט, ויש גם המשתמשים בו לתיבול מרק או משרה לבשר. טעמו החזק האופייני נחשב מושך לחובבי המאכל, אך מרתיע ומרחיק לאחרים. החברה משתמשת בעובדה זו בסיסמת הפרסום שלה - Love it or hate it (אֱהַב אותו או שנא אותו). כן מפעילה החברה אתר אינטרנט ופורום לחסידי המרמייט המושבעים, בצד אתר ופורום מקבילים לשונאיו המושבעים.

את המרמייט החלו לייצר בשנת 1902 בעיר ברטון על נהר טרנט שבחבל סטפורדשייר באנגליה, עיר המהווה מזה דורות מרכז מבשלות בירה. ב-1907 הצדיקה הצלחת המוצר הקמת מפעל נוסף, בקמברוול גרין שבדרום לונדון. באותן השנים גילה המדע את הוויטמינים, והמרמייט התברר כעשיר בהם, ובעיקר במספר ויטמינים מקבוצת ויטמין B, דבר שנתן דחיפה ועידוד לצריכתו ולתפוצתו.

מאז שנת 2000 אוחז תאגיד הענק הרב-לאומי יונילוור (Unilever) בבעלות על המותג מרמייט ומפעליו, לאחר מספר מיזוגים של תאגידי שיווק והפצה של מוצרי מזון. יונילוור משווקת את מרמייט ברחבי העולם, בצד מותגי מזון מובילים אחרים מקו מוצריה. בישראל קיים שוק מוגבל למרמייט, בעיקר בקרב יוצאי מדינות חבר העמים הבריטי, וניתן להשיגו במרכולים ובמעדניות באזורים עם ריכוזי אוכלוסייה מתפוצות אלו, וגם בחלק מחנויות הטבע.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:המטבח הבריטי
קטגוריה:ממרחים
קטגוריה:מותגי יוניליוור
משטר צ'יף

באנתרופולוגיה, **משטר צ'יף** או **צ'יפדום**, הוא כינוי למשטר אזורי ובו שתי קבוצות מקומיות או יותר, הנתונות לשלטון הצ'יף  העומד בראש היררכיה מדורגת של אנשים. לרשותו של הצ'יף העליון, הנחשב לאיש רם מעלה, נמצאים, בדרך כלל, שליחים רשמיים, פקיד היודע קרוא וכתוב, נשים רבות וחפצי נוי. משרתו של הצ'יף עוברת בירושה, כאשר המכהן בה מוריש את המשרה לבנו (בקבוצת שארות פטרילינאלית) או לבן אחותו (בקבוצה מטריליניאלית).

במשטרים מעין אלה הסטטוס האישי של כל אדם נקבע על פי מידת קרבתו לצ'יף, כך שהמקורבים לצ'יף הם בעלי דרגה גבוהה, וכל האנשים בעלי הדרגה הנמוכה יותר חולקים להם כבוד. מתחת לכל צ'יף עליון ישנם מספר צ'יפים נמוכי דרגה ממנו, אחד בכל אזור ובכל ישוב. כל צ'יף פועל כמעין סגן של צ'יף הגבוה ממנו ומשמש גם כאיש קשר בינו ובין הדרגים הנמוכים יותר. בניגוד לצ'יפים עליונים ומחוזיים, השומרים על ריחוק יחסי, הצ'יפים של היישובים מעורבים בציבור.

הצ'יף מרכז בידיו סמכויות המאפשרות לו לאחד את כל נתיניו בכל נושא ובכל עת. הצ'יף חולש גם על פעילותם הכלכלית של נתיניו, כך שמשטרי הצ'יף משמשים לרוב כמכשיר הקצאה מחדש של משאבים בחברה. משטר כלכלי זה נקרא **חלוקה מחדש**, במסגרתו הצ'יפים נהנים משליטה על עודפי סחורות ולעיתים אפילו שליטה בכוח העבודה של קהילותיהם. כך לדוגמה, הם יכולים לדרוש מחקלאים מכסות אורז ולחלקן לקהילה כולה. באורח דומה הם עשויים גם לגייס עובדים להקמת ארמונות ומקדשים. עודפי יצור אלה, שנצברו במהלך הזמן, משמשים כקופות של משאבים, ומתורגמים לעוצמה פוליטית המאפשרת גיוס של תומכים רבים לצ'יף העליון. במידה וכמות המשאבים הנצברים הייתה גדולה מספיק, יכול הצ'יף העליון לספק את צורכיהם של כל תומכיו דרך קבע, ולשמור כי יפעלו למענו וידכאו את כל ההתנגדות לו. הצ'יף עשוי לצבור נכסים אישיים רבים - שטחי קרקע, עדרי בקר ואוצרות של חפצי מותרות - כאמצעי לביסוס שלטונו, ובמותו להעבירם ליורשיו. המשפחות המדורגות בראש הסולם החברתי עשויות גם הן לנהוג כמו הצ'יף ולהשתמש בנכסיהן כראיה לעמדתם הבכירה.

משטרי הצ'יפים ברחבי העולם היו, לרוב, רעועים, וזאת מכיוון שהצ'יפים הנמוכים ניסו לכבוש את מקומם של הצ'יפים הגבוהים מהם. כך למשל, באיי הוואי הטרום קולוניאלית, המלחמות שימשו דרך מקובלת להשיג שטחים ולשמירת השלטון. צ'יפים גדולים יצאו למסעות כיבושים במאמץ להפוך לצ'יף העליון של האיים. כאשר צ'יף אחד כבש את שטחו של משנהו, המנוצח ואנשיו היו מאבדים כל רכושם ולעיתים קרובות גם מקפחים את חייהם. הצ'יף החדש, המנצח, התחיל במינוי של תומכיו לתפקידים פוליטיים בכירים. עובדה זו שיבשה כמעט לחלוטין את רציפותם של המנגנונים המנהליים והדתיים באזור.

## ראו גם
*שבט

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:אנתרופולוגיה
קטגוריה:אתנולוגיה
אד גין

**אדוארד תאודור גין** (באנגלית: **Edward Theodore Gein**; 27 באוגוסט 1906 – 26 ביולי 1984) נחשב לאחד הרוצחים הידועים לשמצה בארצות הברית.

## ביוגרפיה
גין נולד בוויסקונסין לאב אלכוהוליסט אלים שהיה לעיתים קרובות מובטל. אמו הייתה אישה דתית נוצרית אדוקה, שנהגה לחנך את גין ואת אחיו עד למותה, והכתה אותם כשביצעו מעשה חטא.

ב-1940 מת אביו. במרץ 1944 פרצה שרפה בחווה, והנרי, אחיו הגדול של גין, סבל מפגיעה חמורה בראשו ומת. בחקירה שלאחר המוות נקבע שהוא מת מחנק כאשר נלחם באש, בהמשך עלתה הסברה שהנרי נרצח בידי גין ולמעשה היה קורבנו הראשון.

ב-29 בדצמבר 1945 נפטרה אימו משבץ מוחי.

גין נודע בכינוי "הקצב מפליינפילד" (עיר בוויסקונסין), כינוי שקיבל בעקבות רציחתן של לפחות שתי נשים בשנות ה-50, ועל ביצוע מעשים מגונים וסדיסטיים בגופות שגנב מבית קברות. ישנה סברה שגין רצח נשים בגלל הדמיון ביניהן לאמו, שאותה אהב אך היא לא החזירה לו אהבה.

בנובמבר 1957 מצאו בבית שוטרי משטרת פליינפילד שבאו אליו כדי לחקור רצח מספר רב של איברים וגופה שתוכנה הוצא ממנה. גין נעצר, הודה ברצח, והסביר שאת שאר הגופות הוא גנב מבתי קברות מקומיים. לאחר שהוכרז כמשוגע בידי בית המשפט בילה את שארית חייו בבית החולים של ואופסן עד שמת מסרטן ב-1984.

## בתרבות
שנים לאחר מעשיו שימש אד גין השראה לתומאס האריס, מחבר הספר "שתיקת הכבשים". גם דמויותיהם של "נורמן בייטס" מסרטו של אלפרד היצ'קוק "פסיכו", "פני עור" מסרט הפולחן "המנסרים מטקסס" ו"בלאדי פייס" מהעונה השנייה של סדרת האימה "אימה אמריקאית" התבססו עליו. בין הסרטים המציגים את דמותו האמיתית של גין ניתן למנות את הסרט "Deranged" משנת 1974 (בסרט זה שונה שם הרוצח ל"עזרא קוב"), הסרט "In the Light of the Moon" משנת 2000 (יצא בארצות הברית תחת הכותרת "Ed Gein" בשנת 2001), הסרט "Ed Gein: The Butcher of Plainfield" ("אד גין: הקצב מפליינפילד"), שיצא ישירות ל-DVD בשנת 2007 ובו גילם קני הודר (מסרטי "יום שישי ה-13") את אד גין, והסרט "Ed Gein: The Musical" משנת 2010.

השיר "Dead skin mask" של להקת המטאל האמריקאית סלייר מבוסס על גין.

בקאבר של האלבום השלישי של להקת הנויז רוק השוודית בריינבומבס, "Obey", ישנה תמונה של אד גין.

בסדרה "דאהמר - מפלצת: סיפורו של ג'פרי דאהמר", אד גין מוזכר בפרק השמיני יחד עם פלאשבקים לפשעיו, מוסבר לדהאמר שלמרות שאין עוררין שגין היה רוצח הוא נמנע מללכת לכלא בגלל מצבו הנפשי.

הסדרה "מפלצת: סיפורו של אד גין", מבוססת על אד גין, אם כי באופן רופף ולא מדויק היסטורי.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי ויסקונסין
קטגוריה:מורשעים בעבירות המתה בארצות הברית
קטגוריה:רוצחים סדרתיים אמריקאים
קטגוריה:נקרופילים אמריקאים
קטגוריה:מורשעים בעבירות מין אלימות בארצות הברית
קטגוריה:סכיזופרנים
קטגוריה:רוצחים שנפטרו במעצר
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו במעצר
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1906
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1984
פריץ של

**פריץ של** (גרמנית: **Fritz Scheel**) היה מנצח גרמני. 

בשנת 1900 התמנה של למנהל המוזיקלי הראשון של תזמורת פילדלפיה. בחזרות דיבר גרמנית וניצח בעיקר על רפרטואר של מוזיקה גרמנית. אחרי העונה הראשונה של התזמורת, פיטר של מחצית מנגניה והחליף אותם בנגנים אירופאים. הוא המשיך לנצח על תזמורת פילדלפיה עד מותו בשנת 1907.

## לקריאה נוספת

*  
*


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מנצחים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1852
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1907
קרל פוהליג

**קרל פוהליג** (גרמנית: **Carl (Karl) Pohlig**) היה מנצח גרמני.

בשנת 1901, בשטוטגרט, פוהליג היה למנצח הראשון שביצע את הגרסה המלאה והלא-מנוכשת של הסימפוניה השישית של ברוקנר. עד אז בוצעה סימפוניה זו קטעים-קטעים, או בגרסה מקוצרת של גוסטב מאהלר.

בשנת 1907 התמנה פוהליג למנצח תזמורת פילדלפיה, תפקיד בו כיהן עד 1912. הוא הזמין את סרגיי רחמנינוב להופעת בכורה בארצות הברית עם תזמורת פילדלפיה, בשנת 1909. פוהליג התפטר, עקב גילוי רומן שניהל מחוץ לנישואים עם מזכירתו השוודית, בשנת 1912. את מקומו תפס לאופולד סטוקובסקי.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מנצחים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1864
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1928
סריג יוני

[שמאל|ממוזער|250px|מבנה [גביש של נתרן כלורי, מלח שולחן]]
**סריג יוני** הוא מבנה המורכב מיונים חיוביים ושליליים הנמשכים זה לזה באמצעות קשרים יוניים, דהיינו, מכוח המשיכה בין מטעניהם המנוגדים, והוא מאפיין **חומרים יוניים**, הנקראים גם **[[מלח (כימיה)|מלחים]]**. היונים החיוביים הם בדרך כלל יוני מתכת, ואילו היונים השליליים הם בדרך כלל יוני אל מתכת. המטענים המנוגדים מאזנים זה את זה, ועל כן לחומרים היוניים יש מטען חשמלי כולל אפס.

## חומרים יוניים
חומרים יוניים מיוצגים באמצעות נוסחה אמפירית, המביעה את היחס השלם הקטן ביותר בין היונים המרכיבים את החומר. למשל, בנתרן כלורי (מלח שולחן), היחס בין יוני הנתרן ליוני הכלור הוא 1:1 (שכן מטענם החשמלי של יוני הנתרן הוא 1+ ואילו זה של יוני הכלור הוא 1-), ועל כן נוסחתו היא NaCl. לעומת זאת, נוסחת סידן כלורי היא CaCl2, שכן מטענם החשמלי של יוני סידן (Ca) הוא 2+, ולכן, על מנת לאזן את מטענו של כל יון סידן דרושים שני יוני כלור.

חלק מן היונים מורכבים משני אטומים או יותר, ונקראים יונים מורכבים. כך, למשל, יון ההידרוקסיד, -OH שמורכב מזוג אטומים או יון האמון, +NH4.

## תכונות החומרים היוניים

הקשרים היוניים הם חזקים יחסית. על כן, דרושה אנרגיה רבה על מנת לנתקם בהתכה וברתיחה, ומשום כך טמפרטורות ההיתוך והרתיחה של חומרים יוניים גבוהות למדי, ורובם המכריע מוצקים בטמפרטורת החדר.

ככל שהרדיוסים היוניים של היונים המרכיבים את החומר היוני קטנים יותר, וכן ככל שמטענו החשמלי של כל יון גדול יותר, כך הקשרים היוניים חזקים יותר, וטמפרטורות ההתכה והרתיחה של החומר היוני גבוהות יותר.

חלק מן החומרים היוניים מסוגלים להתמוסס במים. בתהליך ההמסה במים, מתפרק החומר ליונים המרכיבים אותו, ומולקולות המים עוטפות את היונים במבנים הנקראים כדורי מיום. במבנים אלה, אטומי המימן המרכיבים את מולקולות המים, הטעונים במטען חיובי חלקי, פונים לכיוון היונים השליליים, ואטומי החמצן המרכיבים אותן, הטעונים במטען שלילי חלקי, פונים לכיוון היונים החיוביים. חומרים יוניים המתמוססים בקלות במים נקראים קלי תֶמֶס.

במצב מוצק, היונים המרכיבים את החומר היוני אינם חופשיים לנוע. עם זאת, במצב נוזל, בדומה לתמיסה מימית, מתפרק החומר היוני ליונים המרכיבים אותו, והם חופשיים לנוע. לכן, חומרים יוניים מוליכים חשמל במצב נוזל ובתמיסה מימית בתהליך של אלקטרוליזה.

חומרים יוניים אינם ניתנים לריקוע, משום שהזזת שכבה גורמת להעמדת היונים בעלי המטען החשמלי הזהה, אשר ביניהם קיימת דחייה הדדית, זה מול זה, ועל כן לשבירת החומר.

## ראו גם
* יון
* קשר יוני
* אנרגיית סריג
* חומר מולקולרי
* סריג מתכתי
* סריג אטומרי
## קישורים חיצוניים

* חומרים יוניים - מבנה ותכונות, באתר לרגו (LerGO)

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תכונות כימיות
קטגוריה:קריסטלוגרפיה
**
תחנות מספרים

ממוזער|The Lincolnshire Poacher
**תחנות מספרים** הן תחנות רדיו מסתוריות ששידוריהן כוללים הקראה של מספרים, אותיות (על פי רוב באלפבית צלילי), או מילים. העומדים מאחורי הפעלתן וסיבת פעולתן אינה ברורה ברוב המקרים, אך הסברה הרווחת היא שמדובר באמצעי שמטרתו ליצור קשר עם מרגלים. הסברה היא כי התחנות משדרות באמצעות צופן המכונה "פנקס חד-פעמי", ששבירתו בלתי אפשרית, כל עוד נעשה שימוש יחיד בכל מפתח.

על פי רוב תחנת המספרים משדרת אותיות באלפבית צלילי באמצעים אוטומטיים, כגון רשמקול או מחשב. בדרך כלל משדרות התחנות בגלים קצרים.

במקרה אחד לפחות אושרה באופן רשמי זהותה של תחנת מספרים. היה זה בארצות הברית, בעת משפטם של חברי רשת ריגול קובנית, שנתפסו שם בשנת 1998. חברי הרשת הואשמו במשפטם כי קיבלו מסרים באמצעות תחנת מספרים המכונה "**Atención**". במקרה אחר השתמשו חובבים בציוד לאיתור שידורי רדיו, בעזרתו איתרו כי תחנת מספרים משדרת מתוך מתקן צבאי בפלורידה שבארצות הברית.

ידוע גם לפחות על מקרה אחד נוסף של אישור "רשמי" לתחנת מספרים השייכת לאנגליה ומשדריה ככל הנראה ממוקמים בחוות המשדרים הנמצאת באי קפריסין אשר משמשת עד היום באופן חלקי את ה-BBC.

## תחנות מספרים ידועות וזהותן המשוערת
אנשים המתעניינים בתחנות אלה העניקו כינויים לרבות מתחנות המספרים. להלן חלק מהידועות שבהן:
* **The Lincolnshire Poacher** - מזוהה עם ארגון הביון הבריטי, ה-MI6.
* **E10** - מזוהה עם המוסד. שידוריה נקלטו עד מרץ 2011.
* **Atención** - שייכת לקובה.

## ראו גם
* קריפטוגרפיה, שיטה להעברת מידע סודי באופן גלוי, כך שלא יובן אלא רק על ידי מי שבידו מפתח ההצפנה ואלגוריתם הפענוח
* פנקס חד-פעמי

## קישורים חיצוניים

* 
* Number Stations 
* אתר העוסק בתחנות מספרים 
* Numbers Stations: Mystery Over The Airwaves, by NPR Staff
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תחנות רדיו
קטגוריה:ביון
קטגוריה:הצפנה
עליזה קשי

**עליזה קשי (קאשי)** (נולדה באפריל 1936) היא זמרת ישראלית.

## ביוגרפיה
עליזה קשי נולדה בתל אביב. הוריה עברו מרוסיה לאיראן והתיישבו במשהד, ושם נולדה ב-1929 אחותה יוכבד קאשי, הצנחנית הראשונה בצה"ל. ב-1932 הם עלו לארץ ישראל.

## קריירה
את פעילותה בתחום המוזיקה החלה כאשר התגייסה ב-1955 ללהקת הנח"ל, בה שרה כסולנית את "יה משלטי". לאחר שהשתחררה מהצבא הקימה יחד עם שאר יוצאי להקת הנח"ל את להקת "בצל ירוק" והייתה חברה בה. התפרסמה במיוחד ב-1960 כששרה יחד עם שמעון בר את "ערב בא", שנכתב על ידי עודד אבישר, הולחן ועובד על ידי אריה לבנון, וזכה במקום הראשון בפסטיבל הזמר הראשון. היא הוציאה בישראל שלושה תקליטים, מהם זכור בעיקר הלהיט "שובך יונים".

בפברואר 1962 הופיעה בקרנבל בברזיל ובטלוויזיה הבריזלאית, וזכתה להצלחה רבה כאשר שרה בשש שפות. בשלב מסוים עברה לארצות הברית שם הוציאה כמה אלבומים, והשתתפה במספר סרטים ובשעשועון הטלוויזיה "?What's My Line".

## חיים אישיים
בזמן מלחמת יום הכיפורים, הגיעה קאשי לישראל כדי להופיע בפני חיילים והשתתפה בתוכנית "מפגש אמנים" (בהנחיית אהוד מנור) אשר שודרה בשידור חי. עם תום שירתה פלטה קאשי, שבן-אחיה נהרג במלחמה, את המילים: "כוס אמק על הערבים", דבר שגרם למבוכה גדולה. השער האחורי של "העולם הזה" כינה אותה "עליזה המקללת". קשי התנצלה על התבטאותה. מאז אינה מופיעה בישראל, הגם שהגיעה לביקורים בישראל.

## תקליטיה
תקליטי אריך-נגן, אלא אם מצוין אחרת.
* "למה? משירי אריה לבנון" - מיני-אלבום (ארבעה שירים), הד ארצי, 1959
* "ריקודי עם", סימפוניה, 1960
* "פגישה עם עליזה קשי" ("שני חיילים") - מיני-אלבום (ארבעה שירים), הד ארצי, 1961
* "העלם והשמש" ("שובך יונים") - מיני-אלבום (ארבעה שירים), הד ארצי, 1962 בעיבוד משה וילנסקי, שגם ניצח על תזמורת הד ארצי
* שירים מתוך "כנר על הגג", RCA

* Aliza Kashi, EP, Mocambo, Brasil
* Born Free, 1967
* 1968 ,Hello People!
* Aliza Kashi, 1970


## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרות השרות בעברית
קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:זוכות פסטיבל הזמר והפזמון
קטגוריה:חברות להקת הנח"ל
קטגוריה:מהגרות מישראל לארצות הברית
קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:חברי להקת בצל ירוק
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1936
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1936
רץ על הקצה

**רץ על הקצה** הוא אלבומם המשותף של מוזיקאי הרוק רמי פורטיס ושלומי ברכה. האלבום יצא בשנת 1998 על ידי חברת התקליטים הד ארצי.

ברכה הפיק מוזיקלית את האלבום ואף הלחין וכתב במשותף עם פורטיס את כל השירים, ביניהם "חול", "לפעמים", "בוסה נובה קטן" ו"משאית פיננסית" שהפכו ללהיטים. על האלבום עבדו מלבד ברכה חברים נוספים מלהקת משינה, מייקל בנסון בגיטרה וכן אבנר חודורוב ויובל בנאי בקולות רקע. יהודה פוליקר ניגן בבוזוקי ב"משאית פיננסית".

האלבום לא זכה להצלחה מסחרית ניכרת למרות שהניב סינגלים רבים, והדפסתו נסתיימה אחרי מהדורה אחת. סיבוב ההופעות שליווה את האלבום כלל גם ביצועים לשירי משינה, אך לא עמד בציפיות וגרם לפורטיס ולברכה להפסיק את פעילותם המשותפת מוקדם מהצפוי.

## רשימת השירים
#לפעמים (5:05)
#בדיוק עכשיו (4:24)
#בוסה נובה קטן (4:19)
#אל תנענע את העץ (4:46)
#חול (4:53)
#אל תבקשי (5:20)
#משאית פיננסית (3:35)
#מה נעשה (3:24)
#ברחובות הגיהנום (5:05)
#יפה אך מושחתת (3:35)
#רץ על הקצה (5:43)

## משתתפים
מילים, לחנים, עיבודים: רמי פורטיס, שלומי ברכה

הפקה מוזיקלית: שלומי ברכה

* רמי פורטיס - שירה, גיטרות
* שלומי ברכה - גיטרות, קלידים, קולות
* מייקל בנסון - בס, קולות, ייעוץ אמנותי
* אשר פדי - תופים
* ירון בכר - קלידים
* אבנר חודורוב - קולות, הפקת קולות
* יובל בנאי, עמי איילי - קולות
* אייל פראן - סיטאר ב״אל תבקשי״
* תומר שלום - טאבלות ב״אל תבקשי״
* יהודה פוליקר - בוזוקי ב״משאית פיננסית״
* אבישי בר נתן - במבוק ב״יפה אך מושחתת״
* טכנאי הקלטה ומיקס - יעקב מורנו
* עוזרי טכנאי ב"המון" - דני קוזשווילי, יואב עצמון
* הוקלט באולפן של שלומי (גרלנדה), אולפני מונטנה ואולפני המון
* בושל באולפני המון
* עריכה דיגיטלית - Geoff Presch, The Town House Studios, London
* מפיקה - נגה טל
* הפקה - נעמה קרן
* ייצוג וניהול אישי - בועז בן-ציון
* יחסי ציבור - רונית ארבל
* יחסי ציבור הד-ארצי - מאיה קרבט
* צילום - רן גולני
* עיצוב - יעל יעקבי
* עוזרת צלם - סיגל קולטון
* איפור - אילנית ארז
* סטיילינג - מיכל זיידן
* חליפה באדיבות - קובי גואטה
* הדפסה ולוחות - דפוס מאי

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי רמי פורטיס
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי חברת הד ארצי
קטגוריה:אלבומי שלומי ברכה
שנקרואיד

**שנקרואיד** (המופילוס דוקריי, בצילוס דוקריי. אנגלית:  Chancroid, דמוי כיב עגבתי) היא מחלת מין מדבקת המאופיינת בנגעים מכאיבים באברי המין. המחלה מועברת ביחסי מין בלבד, והיא נגרמת מחיידק בשם *Haemophilus ducreyi*.

המחלה נפוצה בעיקר בארצות מתפתחות, בעיקר בתעשיית הזנות ולקוחותיה. במדינות מערביות היא נדירה מאוד - כאדם אחד חולה על כל שני מיליון. אם אין מטפלים בחולה, עלולה המחלה להגביר את סכנת ההידבקות בחשיפה לנגיף האיידס.

## אופן ההדבקה
ההדבקה מתרחשת במגע ישיר בין פצע פתוח אצל הנגוע לעור הנדבק. מאחר שהנגעים מופיעים באברי המין בלבד, ההדבקה היא בדרך כלל במגע מיני.

## תסמינים
* התסמינים מופיעים אחרי תקופה של יום עד שבועיים מזמן ההדבקה, כגבשושית עדינה שהופכת תוך יום לכיב מכאיב. 
* גודל הכיבים עשוי להיות בטווח נרחב של בין 3 ל-50 מילימטר ויש להם גבולות ברורים וחדים, וצורתם לא אחידה. 
* אצל כחצי מהגברים שנדבקים מופיע כיב יחיד. אצל נשים מופיעים ארבעה כיבים או יותר, שכואבים פחות. 
* הכיבים מופיעים במקומות טיפוסיים - אצל גברים, בעיקר בעורלה או מאחורי העטרה בפין, ואצל נשים - בשפתיים הגדולות או הקטנות של הפות.

## טיפול
הטיפול בשנקרואיד הוא במתן אנטיביוטיקה, כמו אזיתרומיצין (אזניל)- 1 גרם בפעם אחת באופן חד-פעמי.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:זיהומים המועברים בעיקר במגע מיני
מרצאן

**מרצאן** (בגרמנית: **Marzahn**) הוא רובע בצפון-מזרח ברלין, בירת גרמניה. הרובע גובל בהוהנשנהאוזן (Hohenschönhausen) בצפון, בהלרסדורף (Hellersdorf) במזרח, בקפניק (Köpenick) בדרום, בליכטנברג בדרום ובמדינת ברנדנבורג בצפון-מזרח.

בשנת 2001 אוחד הרובע רשמית עם הלרסדורף במסגרת רפורמת הרבעים של ברלין לכדי יחידה מנהלתית אחת והרובע המאוחד נקרא מרצאן-הלרסדורף. בפי התושבים ההפרדה עדיין נשמרת. 

השם מרצאן הוא כנראה ממוצא סלבי, מהמילה more, שפרושה אגם או marcana שפירושה בפולנית ביצה.

## היסטוריה

**צילום פנורמי של הרובע וסביבתו**


### תקופת הנאציזם
ב-1936, זמן קצר לפני המשחקים האולימפיים, הקימו הנאצים באזור מרצאן "מחנה ריכוז ברלין-מרצאן" - מחנה מעצר לצוענים. רובם הוגלו מאוחר יותר לאושוויץ וברגן-בלזן ורק מעטים מהם שרדו.

החברה האסה את ורדה (Hasse & Wrede), המייצרת עד היום כלי עבודה, הקימה באזור מפעל בו הועסקו עובדי כפייה כולל שני מחנות לאכסון העובדים. בחברה קמה תנועת התנגדות קומוניסטית. החוואים באזור העסיקו עובדי כפייה רבים, במקום עובדים גרמנים שנקראו לחזית.

ב-30 במרץ 1943 בעקבות התקפה אווירית על מרצאן נהרגו חמישה בני אדם ונהרסו בתים רבים. 

בין 1943 ו-1945 החביאו אריך שפלר (Erich Scheffler) ואשתו שרלוטה בביתם יהודים רבים והצילו בכך את חייהם.

כיבוש ברלין על ידי הצבא האדום החל ב-21 במאי 1945 במרצאן.

### לאחר תום מלחמת העולם השנייה
ב-30 באוקטובר 1945 הוציא המנהל הסובייטי צו סגירה לחברת האסה את וורדה וב-1950 החברה הפכה להיות קואופרטיב קומוניסטי.
ב-1976 נמצאו במסגרת חפירות ארכאולוגיות במקום שרידי יישובים סלאביים וגרמניים עתיקים.

עד 1979 היה האזור חלק משכונת ליכטנברג והיה מאוכלס בדלילות (בשנת 1978 גרו בשכונה 4,089 תושבים בלבד). במחצית השנייה של שנות ה-80 בנתה ממשלת גרמניה המזרחית ברובע וגם בהלרסדורף ובהוהנשנהאוזן עשרות אלפי יחידות דיור בבניינים גבוהים וחסרי ייחוד (הבניינים קרויים Plattenbauten, בנייני פלטות). בבנינים שוכנו מאות אלפי בני אדם. לאחר נפילת המשטר הקומוניסטי התרוקנו בניינים רבים מיושביהם. חלק מהם הפכו להיות בנייני רפאים, חלקם נהרסו, וחלקם שופצו ואוכלסו.

## אוכלוסייה
תושבי הרובע שייכים בעיקר למעמד הפועלים הבינוני-נמוך. ברובע גרים תומכים רבים יחסית במפלגות הימין הקיצוני. 

קטגוריה:ברלין: שכונות