open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
יום האם (סרט, 2021)

**יום האם** (באנגלית: **Mothering Sunday**) הוא סרט תקופתי בריטי משנת 2021 בבימויה של אווה יוסון , עם אודסה יאנג וג'וש או'קונור בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס בחלקו של הרומן "Mothering Sunday" של גרהאם סוויפט  משנת 2016.

הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הקולנוע בקאן ב-9 באפריל 2021 וקיבל ביקורות חיוביות.

העלילה מתרחשת באזור כפרי באנגליה בשנת 1924, לא רחוק מסיום המלחמה הגדולה בה היו עדיין הרבה בתי אב שהיו שרויים בעצב ובדיכאון על מות בניהם במלחמה.

## תקציר העלילה
ג'יין פיירצ'יילד (אודסה יאנג) עובדת כמשרתת בביתם של גודפרי ניבן (קולין פירת') ואשתו קלרי (אוליביה קולמן). ג'יין גדלה בבית יתומים לאחר שאימה נטשה אותה. האווירה בבית היא עצובה לאחר ששני הבנים של המשפחה, פיליפ וג'יימס נפלו במלחמה.

לא רחוק מהם נמצא ביתם של הזוג שרינגהאם שאיבדו את בניהם פרדי ודיק במלחמה הזאת ונשאר להם רק בנם פול (ג'וש אוקונור). פול מנותב על ידי הוריו להיות עורך דין ולהתחתן עם אחת ממעמדו - אמה הובדיי (אמה ד'ארסי). אמה הייתה אמורה להתארס לג'יימס ניבן אבל הוא נהרג במלחמה.

ג'יין פוגשת במקרה בפול ואהבה ניצתת ביניהם למרות הבדלי המעמדות. פול לומד משפטים ושייך למעמד עשיר ומבוסס וג'יין למעמד נחות, ללא משפחה. בלחץ ההורים פול נאלץ להתקשר עם אמה שהיא ממעמדו. הם יתחתנו יגורו בלונדון, יקימו משפחה ופול יהיה עורך דין מצליח.

ביום האם בבריטניה נהוג לשחרר את המשרתות כדי שיבקרו את משפחתן. לג'יין אין תוכנית אך פול מזמין אותה לביתו שנראה כארמון. באותו יום הוא אמור להגיע לפגישה עם הוריו, משפחת ניבן והובדיי. הוא מקבל את ג'יין והם מקיימים יחסים בסצנה נועזת.

לאחר מכן נוסע פול וג'יין משוטטת עירומה בחדרי הבית ומתעניינת בעושר הספרים שם.

פול לא מגיע לפגישה, מכוניתו נתקעת בעץ ועולה באש. גודפרי חושב שמדובר בהתאבדות אך אין הוכחה.

ג'יין עוזבת את בית ניבן ומוצאת עבודה בחנות הספרים של מר פקסטון שנותן לה מכונת כתיבה משומשת כמתנה. היא מתחילה לכתוב רומנים בהשראה זיכרונותיה, נישאת לפילוסוף שחור בשם דונלד (סופה דיריסו) והופכת לבסוף לסופרת מפורסמת (גלנדה ג'קסון) שרבים צובאים על ביתה.

## צוות השחקנים

## קישורים חיצוניים

*קדימון ליום האם, באתר יוטיוב
*הסבר על הסרט, באתר יוטיוב
*יום האם 2021, באתר אידיבי

קטגוריה:סרטים בריטיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטי 2021
קטגוריה:סרטים בריטיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטים תקופתיים
קטגוריה:סרטי דרמה רומנטית
יותם זילברשטיין

**יותם זילברשטיין** (נולד ב־6 בינואר 1981) הוא גיטריסט ג'אז, מלחין ומעבד ישראלי הפועל בזירה הבין-לאומית.

## ביוגרפיה
### ילדות ולימודים
זילברשטיין נולד וגדל בתל אביב. הוא החל לנגן בגיטרה בגיל עשר, ובתחילת דרכו התמקד בסגנונות הרוק והבלוז. בגיל 15 התקבל לבית הספר התיכון לאמנויות ע"ש יגאל אלון, שם למד ג'אז בהנחיית וולטר בלנדינג ועמית גולן. במהלך שנות לימודיו זכה בתחרויות מוזיקה מקומיות אחדות.

בהמשך למד בניו יורק אצל הפסנתרן בארי האריס והגיטריסט קורט רוזנווינקל.

### שירות צבאי
במהלך שירותו בצה"ל שירת כגיטריסט ראשי, מנהל מוזיקלי ומעבד במסגרת מוזיקלית צבאית.

### קריירה מוזיקלית
בשנת 2003 הוציא את אלבום הבכורה שלו, *The Arrival*, בלייבל Fresh Sound New Talent. האלבום זכה לביקורות חיוביות והוביל לסיבובי הופעות באירופה ובמזרח התיכון.

בגיל 21 זכה יחד עם שלישייתו בתחרות "מוזיקאי הג'אז הישראלי של השנה" והופיע בפסטיבל ג'אז אומבריה באיטליה.

באוגוסט 2005 קיבל מלגה ללימודים בבית הספר החדש לג'אז ומוזיקה עכשווית בניו יורק. מאז החל להופיע עם מוזיקאים בהם ג'יימס מודי, קרטיס פולר, רוי הרגרוב, פאט מרטינו, רון קרטר, קני בארון ואבישי כהן (בסיסט).

הוא השתתף בהקלטות של האלבום *Harlem-Kingston Express Live* של מונטי אלכסנדר, שהיה מועמד לפרס גראמי, וכן באלבומים של ג'ון פטיטוצ'י, דייוויד סנבורן ומרקוס מילר.

### פעילות בינלאומית ופרסים
זילברשטיין הופיע עם הרכבים משלו בפסטיבלי ג'אז ומועדונים באירופה, יפן, דרום אמריקה, אסיה וארצות הברית. בשנת 2013 זכה בפרס סאנדנס טיים וורנר על יצירת מוזיקה לסרטים.

## דיסקוגרפיה נבחרת
זילברשטיין הוציא מעל עשרה אלבומים כמנהיג הרכב, ביניהם:
* *[https://yotammusic.com/albums/the-arrival/ *'The Arrival** (2003)]''
* ''[https://yotammusic.com/albums/next-page/ **Next Page** (2009)]''
* ''[https://yotammusic.com/albums/resonance/ **Resonance** (2010)]''
* ''[https://yotammusic.com/albums/brasil/ **Brazil** (2011)]''
* ''[https://jazzandpeople.bandcamp.com/album/yotam-silberstein-the-village **The Village** (2016)]''
* ''[https://jazzandpeople.bandcamp.com/album/yotam-silberstein-future-memories **Future Memories** (2019)]''
* ''[https://open.spotify.com/album/6nB6yfieuDJBCAbdCVy8zw **Universos** (2022)]''
* ''[https://jojorecords.bandcamp.com/album/standards **Standards Vol. 1*' (2024)]* – בהשתתפות: ג'ורג' קולמן, ג'ון פאטיטוצ'י ובילי הארט

## קישורים חיצוניים

* ריטה שיפטר, ג'אז ישראלי ניו-יורקי, ידיעות אמריקה, 4 בפברואר 2013
* 

### סרטוני יוטיוב
* Yotam Silberstein – Live at the Iridium – The Village
* Tea for Two' – Yotam Silberstein Trio – Mezzrow NYC 11-22-2015
* Emmet Cohen w/ Erena Terakubo & Yotam Silberstein | I'll Remember April

## הערות שוליים

קטגוריה:נגני ג'אז: גיטריסטים
קטגוריה:גיטריסטים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון אלון (רמת השרון)
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1981
השמדת צבא פרעה

**השמדת צבא פרעה** היא ציור היסטורי־דתי משנת 1792 מאת האמן הבריטי יליד צרפת, .

הציור מתאר סצנה מתוך ספר שמות בתנ"ך: לאחר קריעת ים סוף למעבר בני ישראל, משה משליך את מטהו, מה שמוביל לטביעת צבאו הרודף של פרעה.

לותרבורג נודע בדימויים הרומנטיים ביצירותיו, לעיתים קרובות תוך שילוב סופות ונופים דרמטיים.

היצירה הוזמנה על ידי תומאס מקלין עבור גלריית המשוררים שלו ב שבלונדון. הציור שייך לאוסף מכון האמנות של שיקגו (AIC), שרכש אותו בשנת 1991.

## רקע
הציור נעשה בתקופה שבה פעל לותרבורג בלונדון, שם התפרסם בזכות ציוריו הגדולים בנושאים ימיים, עיצוב תפאורות לתיאטראות, והמצאת תיאטרון מכני בשם "Eidophusikon". הוא נודע גם בהתעניינותו בריפוי באמונה ובתחומים מיסטיים, והיה מקורב לנוכל הידוע אלסנדרו קליוסטרו. יצירתו שילבה לעיתים קרובות סופות ותופעות טבע מרשימות, והשפעתו ניכרה גם בקרב אמנים בני זמנו.

## לקריאה נוספת

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:משה בציורים
קטגוריה:ציורי היסטוריה
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורי מלחמה
קטגוריה:ציורי התנ"ך
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-18
הרלן קובן: הבריחה

**הרלן קובן: הבריחה** (באנגלית: ***Run Away***) היא סדרת טלוויזיה שהופקה עבור שירות הסטרימינג נטפליקס, בהשראת ספרו ה-32 של הסופר הרלן קובן – "הבריחה" אשר יצא לאור בשנת משנת 2019. קובן משמש כמפיק בפועל בסדרה. הסדרה עלתה לשידור ב-1 בינואר 2026.

זוהי הסדרה האחת עשרה שהופקה כחלק מחוזה שחתם קובן עם נטפליקס באוגוסט 2018 על מנת להפיק סדרות וסרטים מבוססים על ספריו.

## תקציר
סיימון גרין, אב מסור שחייו מתפרקים כאשר בתו המתבגרת, פייג׳, בורחת מהבית ומתנתקת ממשפחתה. לאחר תקופה ארוכה של חוסר ודאות ודאגה, סיימון מזהה אותה במקרה ברחוב – אך פייג׳ מסרבת לחזור הביתה ונעלמת שוב, זמן קצר לפני שמתרחש אירוע אלים ומטלטל.

נחוש להציל את בתו ולגלות מה באמת קרה לה, סיימון יוצא למסע חיפוש מסוכן בעולם אפל של סמים, פשע וסודות. במהלך החקירה הוא מגלה שפייג׳ הסתבכה הרבה יותר ממה שחשב, ושהבריחה שלה קשורה לרשת מורכבת של שקרים, מניפולציות ואנשים מסוכנים.

## דמויות
* **סיימון גרין** (ג'יימס נסביט) -אנליסט פיננסי, בתו פייג' בורחת מהאוניברסיטה, וכאשר הוא מוצא אותה רוקדת ומנסה להחזיר אותה הביתה, זה גורם לשרשרת אירועים עם השלכות הרסניות.
* **פייג' גרין** (אלי דה לאנג) - בתם הבכורה של סיימון ואינגריד. לאחר שלמדה באוניברסיטה, חייה פונים למסלול אפל והיא בורחת מהבית.
* **אלנה רייבנסקרופט** (רות' ג'ונס) - שוטרת לשעבר שהפכה לבלשית פרטית, שדרכה מצטלבת עם דרכו של סיימון במהלך צידו אחר פייג'.
* **אינגריד גרין** (מיני דרייבר) - אשתו של סיימון ואמה של פייג'. היא עובדת בבית החולים המקומי ועוזרת לסיימון לנסות ולמצוא את פייג'.
* **אייזק פאגבנל** (אלפרד אנוך) - הבלש האחראי על חקירת רצח בן זוגה של פייג', אהרון.
* **רובי טוד** (איימי גלדהיל) - יד ימינו של אייזק ועמיתתו לבלשית, שעובדת גם על צוות השחקנים של מותו של אהרון.
* **אהרון קורבל** (תומאס פלין) - בן הזוג של פייג'.
* **קורנליוס פאבר** (לוסיאן מסמטי) - שכנם של אהרון ופייג'.
* **אש** (ג'ון פוינטינג) - מתנקש שעובד עם דידי.
* **דידי** (מייב קורטייה-לילי) - מתנקשת שעובדת לצד דידי.
* **ג'סיקה קינברג** (טרייסי-אן אוברמן) - עורכת הדין של סיימון.
* **לו** (אנט בדלנד) - אשת הטכנולוגיה של אלנה שעוזרת לה במשימותיה.
* **איבון פרווידי** (אינגריד אוליבר) - אחותה של אינגריד וגם שותפתו העסקית של סיימון.
* **סם גרין** (אדריאן גרינסמית') - אחיה הצעיר של פייג'.
* **אניה גרין** (אלי הנרי)- אחותה הקטנה של פייג', תלמידת תיכון מצטיינת בלימודים.
* **רוקו קנרד** (מרקוס פרייזר) - סוחר סמים.
* **אניד קורבל** (פינטי ויליאמס) - אמא של אהרון, בן זוגה של פייג'.
* **ויילי קורבל** (ג'ו מקגאן)- אבא של אהרון, בן זוגה של פייג'.
* **קווין גאנו** (קונור מילס) - אדם שנרצח על ידי אש ודידי.

## פרקים

## הפקה
בינואר 2024 הוכרז כי נטפליקס תעבד את "הבריחה" מאת הרלן קובן, כאשר קובן יהיה המפיק בפועל של הסדרה.

רשימת שחקנים מלאה שפורסמה ב-21 בינואר 2025 הציגה את ג'יימס נסביט ואלי דה לאנג בראש הקאסט לצד רות' ג'ונס, אלפרד אנוך, מיני דרייבר, ג'ון פוינטינג, מייב קורטייה-לילי ואיימי גלדהיל.

הצילומים החלו באנגליה בינואר 2025. אתרי הצילום כוללים את סאדלוורת' מור ומנצ'סטר, וליברפול.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:נטפליקס: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות משטרה ופשע
גרטרוד וילדם

**גרטרוד "טרודה" וילדם–מסרק** (בגרמנית: **Gertrude "Trude" Wildam–Massarek**; 11 בנובמבר 1903 – 18 באוגוסט 1973) הייתה שחקנית טניס שולחן יהודיה-אוסטרית. זכתה תשע פעמים באליפות אוסטריה ביחידות בין השנים 1924 ל-1935 וייצגה את אוסטריה בשבע אליפויות עולם (1926–1937). סגנית אלופת עולם ביחידות וזוגות נשים (1929). דורגה במקום ראשון בעולם.

## ביוגרפיה
גרטרוד אנה מסרק נולדה וגדלה בווינה, בת למשפחה יהודית. אמה, הדוויג הלן, לבית אולמן, נולדה בווינה. אביה, אלפרד מסרק, היה פקיד ברכבות הממלכתיות הקיסריות והמלכותיות של אוסטריה וחבר מועצה ממשלתית. הוא הגיע מבוהמיה. אחיה היה שחקן ההוקי שדה פאול מסרק (1901–1962) . היא התאמנה במועדון וינדובונה.

באליפות העולם הראשונה בטניס שולחן שנערכה בלונדון בשנת 1926 היא זכתה במדליית ארד בטורניר לזוגות מעורבים ביחד עם אדוארד פרוידנהיים מאוסטריה.

באליפות גרמניה הבינלאומית  שנערכה בשנת 1927 היא זכתה בטורניר זוגות נשים ביחד עם יוזפינה ויזנטל.
### סגנית אלופת עולם
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה בשנת 1929 היא זכתה ב-3 מדליות, 2 כסף ו-1 ארד. שתי מדליות כסף בטורניר ליחידות שבו הפסידה במשחק הגמר למריה מדניאנסקי מהונגריה, ובטורניר לזוגות נשים ביחד עם פקטה פלאם שבו הן הפסידו במשחק הגמר לאריקה מצגר ומונה רוסטר מגרמניה. מדליית ארד בטורניר לזוגות מעורבים ביחד עם אלפרד ליבסטר לאחר שהגיעו לשלב חצי הגמר שבו הפסידו לסטיבן קלן ואנה שיפוש מהונגריה שזכו במדליית זהב.

באליפות העולם שנערכה בברלין, גרמניה בשנת 1930 היא זכתה בשתי מדליות ארד, בטורניר ביחידות לאחר שה]פסידה במשחק חצי הגמר לאנה שיפוש שכתה במדליית כסף ובטורניר לזוגות נשים ביחד עם הלי רייצר לאחר שהפסידו במשחק חצי הגמר למגדה גל ומרתה קומארומי מהוגנריה.

## חיים אישיים
בשנת 1923 נישאה לאוגוסט לאופולד וילדם (1898–1975)  שחקן טניס שולחן אוסטרי שהתחרה גם כשחקן הוקי באולימפיאדת אמסטרדם (1928). היא התגרשה ובעלה נישא בשנית בשנת 1943.

בשל יהדותה, בסוף שנות ה-30 היא היגרה לאנגליה ועבדה כמלצרית. בשנת 1950 היגרה לאוסטרליה ושם נפטרה באוגוסט 1973.

## קישורים חיצוניים

* גרטרוד וילדם, באתר *Table Tennis Guide* 
* 100 JAHRE Wiener Tischtennis-Verband 

קטגוריה:יהודיות אוסטריות
קטגוריה:שחקניות טניס שולחן יהודיות
קטגוריה:שחקני טניס שולחן אוסטרים
קטגוריה:אוסטריות שנולדו ב-1903
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1903
קטגוריה:נפטרות ב-1973
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1973
דיוקן המדינה של המלך ג'ורג' החמישי

**דיוקן המדינה של המלך ג'ורג' החמישי** הוא הדיוקן הרשמי של המלך ג'ורג' החמישי, מלך הממלכה המאוחדת, שצויר בידי הצייר הבריטי לוק פילדס. היצירה הוזמנה בידי המלך עצמו ונועדה לשמש כפורטרט המדינה הרשמי שלו. הדיוקן הושלם והוצג לציבור בשנת 1912.

הזמנת הדיוקן התקבלה לשביעות רצונו של המלך. ג׳ורג׳ החמישי הוערך בעבר על ידי לוק פילדס בעת נישואיו, העריץ את עבודתו של האמן עבור המלך המנוח, ואף חיבב אותו ברמה האישית. המלך ציין כי יחסיהם טובים וכי היה רוצה שפילדס יבצע את הדיוקן אם יסכים לכך. אף על פי כן התברר כי מדובר בהזמנה מורכבת וקשה לביצוע.

## תהליך ההזמנה והביצוע

עבודת הציור לוותה בקשיים מעשיים. המלך לא יכול היה להקדיש ישיבות רבות לציור, והאמן התקשה לקבל גישה למדי המלך ולעיטוריו. נוסף על כך שהה המלך בהודו מנובמבר 1911 ועד פברואר 1912. לאחר שובו נפגש המלך עם פילדס וישיבות הציור התקיימו ב־19 וב־15 במרץ וב־13 וב־25 במאי. בשתי הישיבות האחרונות התקיימה העבודה בסטודיו של האמן. במהלך הישיבות הוקראו למלך עיתוני הבוקר. ב־2 ביוני 1912 כתבה המלכה המלכה מרי ביומנה כי ביקרה עם המלך בסטודיו של פילדס כדי לראות את דיוקן המדינה, וציינה כי מדובר בציור טוב מאוד. עבור הדיוקן המוגמר קיבל האמן שכר בסך אלף לירות שטרלינג.

## תיאור היצירה

דמותו של המלך מבוססת בבירור על מסורת דיוקנאות המדינה המרשימים של המלכים ג'ורג' השלישי, מלך וג'ורג' הרביעי, שצוירו בידי אלן רמזי  ותומאס לורנס. במסורת זו הכתר מונח על שרפרף לצדו של המלך, והשליט לבוש בגלימות ההכתרה על רקע וילון דרמטי. גם בדיוקן זה משולבים מאפיינים אלו, המדגישים את אופיו הרשמי של הדיוקן ואת מעמדו המלכותי של ג׳ורג׳ החמישי.

קובץ:Thomas Lawrence (1769-1830) - George IV (1762-1830) - RCIN 405918 - Royal Collection.jpg|דיוקן ג'ורג' הרביעי, ציור מאת תומאס לורנס
קובץ:Allan Ramsay (1713-84) - George III (1738-1820) - RCIN 405307 - Royal Collection.jpg|דיוקן ההכתרה של ג'ורג' השלישי, ציור מאת אלן רמזי
קובץ:Edward VII in coronation robes.jpg|דיוקן ההכתרה של אדוארד השביעי, ציור מאת לוק פילדס


## פרשנות והשוואות

בהשוואה לדיוקן המדינה של אדוארד השביעי, שצייר לוק פילדס, מוצג ג׳ורג׳ החמישי כדמות קטנה ומרוסנת יותר. מיקום החרב כשהיא פונה כלפי מטה מעניק לדמות אופי שקול ומאופק, ומטעין את הדיוקן בגישה מתונה ופחות ראוותנית מזו של אביו. הבדל זה מדגיש תפיסה של סמכות מאוזנת וזהירה.

## גרסאות והעתקים

לוק פילדס הוזמן לצייר העתק של הדיוקן עבור עיריית ליברפול, אולם ההזמנה נתקלה בקשיים משום שהעירייה קיוותה לקבל וריאציה על דיוקן המדינה. העתק נוסף נמצא באוסף האמנות של הפרלמנט משנת 1913. עותק מוקטן מצוי בבית החולים המלכותי בצ׳לסי, והוא מתואר כציור שמידותיו מאתיים וארבעה עשר על מאה וחמישים סנטימטרים. נוסף על כך הופקו עותקים רבים של הדימוי הרשמי של המלך עבור שגרירויות, מוסדות ומועדונים ברחבי האימפריה.

## הקשר לדיוקן המלכה

דיוקן המדינה של המלכה מרי צויר בידי הצייר סר ויליאם הנרי לוולין. הכוונה הייתה ששני דיוקנאות המדינה, של המלך ושל המלכה, יוצגו יחד באקדמיה המלכותית לאמנויות באותה שנה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ג'ורג' החמישי
קטגוריה:דיוקנאות גברים
קטגוריה:דיוקנאות של משפחת המלוכה הבריטית
קטגוריה:ציורים משנות ה-1910
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים באוסף המלכותי של הממלכה המאוחדת
דלסי רודריגס

**דלסי אלואינה רודריגס גומס** (בספרדית: **Delcy Eloína Rodríguez Gómez**; נולדה ב-18 במאי 1969) היא עורכת דין, דיפלומטית ופוליטיקאית ונצואלית, סגנית נשיא ונצואלה. החל מ-3 בינואר 2026 היא מכהנת כנשיאת ונצואלה (זמנית) לאחר מעצרו של הנשיא ניקולאס מדורו בידי ארצות הברית. קודם לכן כיהנה בתפקידים בכירים בממשל, בין היתר כשרת החוץ ושרת התקשורת והמידע.

## ביוגרפיה
רודריגס למדה במשפטים באוניברסיטה המרכזית של ונצואלה, הייתה פעילה כמנהיגת סטודנטים ולאחר מכן התמחתה בדיני עבודה בצרפת, בהמשך שימשה מרצה למשפטים באוניברסיטה המרכזית של ונצואלה ונשיאת איגוד עורכי הדין במדינה.

לפוליטיקה הצטרפה ב-2003 ועבדה במשרד סגן הנשיא, בהמשך עברה לעבוד במשרד האנרגיה ולאחר מכן מונתה לסגנית השר לעינינים אירופים.
ב-2013 מונתה על ידי הנשיא ניקולאס מדורו לשרת התקשורת, ב-2014 מונתה לשרת החוץ והייתה לאישה הראשונה בתפקיד.

ב-2018 מונתה לסגנית הנשיא. וב-2020 מונתה במקביל לשרת האוצר.

ב-3 בינואר 2026 עצרה ארצות הברית את נשיא ונצואלה מדורו במבצע נחרצות מוחלטת, מה שהפך את רודריגס לנשיאה בפועל, מעמד שאושר על ידי בית המשפט העליון בוונצואלה.

ב-5 בינואר הושבעה כנשיאה זמנית.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פוליטיקאיות ונצואליות
קטגוריה:עורכות דין ונצואליות
קטגוריה:נשיאי ונצואלה
קטגוריה:סגני נשיאים
קטגוריה:שרות חוץ
קטגוריה:שרי החוץ של ונצואלה
קטגוריה:שרי תקשורת
קטגוריה:שרי האוצר של ונצואלה
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה המרכזית של ונצואלה
קטגוריה:ילידות 1969
קטגוריה:ונצואלים שנולדו במאה ה-20
תרבות עברית ברומניה

חלקים של יהדות רומניה השתמשו בשפה העברית לצרכים תרבותיים, עיתונות, ספרות, שירה, מחזאות ועוד.
[שמאל|ממוזער|300px|פנים בית הכנסת הנאולוגי ב[בראשוב - בחזית בצד ימין אפשר לראות את השימוש בכתיב עברי]]
השימוש בשפה העברית ברומניה התחיל עם ספרות תורנית ובהמשך, ככל שהתקדמה האינתגרציה היהודית בחברה הרומנית, גלש השימוש בעברית לתחומים נוספים. יצירות ראשונות בעברית הודפסו החל מהמאה ה-17. בתקופת גזרות ת"ח–ת"ט יהודים רבים נמלטו ממחוזותיהם וחלקם הגיעו לרומניה וביניהם היו גם משכילים. בולט בין הנמלטים, שהגיעו לרומניה היה נתן נטע הנובר, מחבר הספר יון מצולה.

השימוש בכתב העברי לצורכי פולחן, בבתי כנסת ובבתי עלמין היה נפוץ מלכתחילה, אך עם הגעת משכילים יודעי עברית מגליציה ומאוקראינה התרחב השימוש בעברית לתחומים נוספים.

הספרות החילונית בעברית התחילה עם התיישבותם ברומניה של משכלים יהודים מגליציה. משכיל בולט היה הדוקטור יוליו באראש מברודי, שהגיע לרומניה לאחר לימודי רפואה בברלין. במטרה להקנות ליהודי רומניה ידע במדעים, הפיק באראש בעברית שבעה ספרים בשם "אוצר חכמה". בחייו - הוא מת ב-1863 - הספיק להופיע רק הכרך הראשון.

ב-1855, ביאשי, הופיע בעברית כתב העת "עדות העיתים". ב-1872 הופיע ברומניה כתב העת העברי זמרת הארץ. מסיבות שונות יצאו לאור רק שני גיליונות. מנחם מנדל בראונשטיין המוכר יותר בשם העט שלו, "מיבש"ן", היה סופר, מתרגם ומחנך עברי, מראשי התנועה הציונית ברומניה. בשנת 1885 החל להתבלט כסופר, שלח מאמרים להמגיד, להמליץ, להצפירה ואף ליומון העברי הראשון, היום, שבעריכת יהודה ליב קנטור. מיבש"ן זכה למדור קבוע בעיתון "המליץ", שכן יהודה ליב גורדון, העורך-בפועל של העיתון בשנות השמונים של המאה ה-19, העריך אותו וסמך עליו. בשנת 1887 ייסד את ארגון "דורש לציון", ארגון שמטרתו הייתה לעודד עלייה לארץ ישראל, והיה מזכירו בהתנדבות. באותה שנה נתמנה לחבר-עוזר בוועד האגודה ההיסטורית "יוליוס באראש" בבוקרשט על שם יהודה (יוּליוּ) בָּרָש, ותרגם מרומנית לעברית ולגרמנית את ספר הזיכרון שהוציאה האגודה. התרגום העברי של הספר הופיע ב"המליץ" בהמשכים.

היו תרגומים נוספים מרומנית לעברית, בעיקר תרגומים של עלית המשוררים הרומנים, דוגמת מיכאי אמינסקו.

## קישורים חיצוניים
* Centrul de studii ebraice Goldstein-Goren / The Goldstein Goren Center for Hebrew Studies  

## הערות שוליים

קטגוריה:תרבות יהודית
קטגוריה:יהדות רומניה
עמנואל חיים

**עמנואל חיים** (בצרפתית: **Emmanuelle Haïm**; נולדה בפריז ב-11 במאי 1962) היא צ'מבליסטית ומנצחת עם עניין מיוחד במוזיקה עתיקה ובמוזיקה בארוקית.

## חייה
חיים נולדה בפריז לאב יהודי וגדלה כקתולית. היא למדה במשך שלוש עשרה שנים בקונסרבטוריון הסופר דה מוזיקה בפריז. לאחר מכן הוזמנה על ידי ויליאם כריסטי להופיע עם ההרכב שלו "Les Arts Florissants", כנגנית צ'מבלו ואסיסטנטית שלו. מאוחר יותר, בהמלצתו של כריסטי, היא הפכה לעוזרת של סיימון ראטל, וכן לצ'מבליסטית סולנית בקונצרטים של ראטל.

לאחר מספר שנים של שיתוף פעולה, היא עזבה את "Les Arts Florissants" כדי לפתח קריירה כמנצחת. בשנת 2000, היא ייסדה את הרכב הבארוק שלה, "Le Concert d'Astrée". עם ההרכב שלה היא הופיעה במקומות יוקרתיים כמו תיאטרון שאנז אליזה (פריז) ומרכז ברביקן (לונדון).

בשנת 2001, ערכה את הופעת הבכורה שלה כמנצחת באופרת פסטיבל גליינדבורן, בהפקה של "רודלינדה" מאת ג'ורג' פרידריך הנדל. היא חזרה בשנת 2006 לנצח על *"*יוליוס קיסר במצרים*".* ב-2 בנובמבר 2007, היא הפכה לאישה הראשונה שניצחה על תזמורת האופרה הלירית של שיקגו, ב"יוליוס קיסר". בשנת 2008, ניצחה לראשונה על הפילהרמונית של ברלין עם האודה ליום ססיליה הקדושה של הנדל, ושוב ביוני 2011, ניצחה על יצירות מאת הנדל וז'אן-פיליפ ראמו.

חיים חתומה בחברת התקליטים Virgin Classics. שיתופי הפעולה שלה כללו את נטלי דסאי, איאן בוסטרידג', רולנדו וילאזון, סוזן גרהם, שרה מינגרדו ולורן נאורי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מנצחות
קטגוריה:מוזיקאיות
קטגוריה:נגני צ'מבלו צרפתים
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1962
הושמרים

**הושמרים** (בטורקית: **Hoşmerim**) הוא קינוח מסורתי מהמטבח הטורקי, הנפוץ בעיקר באזור מרמרה, תראקיה, מרכז אנטוליה והים השחור.

הקינוח מורכב מחלב, גבינה, שמנת, ביצים, סולת וסוכר שאותם מערבבים יחד ומבשלים עד לקבלת מרקם סמיך וזהוב.

נהוג להגיש את הקינוח כשהוא חמים או בטמפרטורת החדר, בתוספת אגוזים, דבש או גלידה ובליווי תה או קפה טורקי.

לעיתים מכונה גם חלוות גבינה (Peynir Helvası), בשל השימוש בגבינה בתהליך ההכנה.

מקור השם הושמרים הוא בשפה הפרסית ונגזר מהמילים חוש (khwosh) שפירושה מתוק ומאראם (maram) שפירושה שמנת.

## ראו גם
* מלבי
* פודינג אורז
* גולאץ'

## קישורים חיצוניים

* מתכון של הקינוח הושמרים, באתר Taste Atlas

## הערות שוליים

קטגוריה:אוכל רחוב
קטגוריה:מזון מהיר
קטגוריה:המטבח הטורקי
קטגוריה:קינוחים
קטגוריה:המטבח הטורקי: קינוחים
קבאק טטליסי

**קבאק טטליסי** (בטורקית: **Kabak tatlısı**) הוא קינוח מסורתי מהמטבח הטורקי, הנפוץ בעיקר בחורף ונחשב לקינוח ביתי.

הקינוח מורכב מרצועות או קוביות של דלעת, קינמון, וניל, הל ועלי דפנה המבושלים בסירופ סוכר.

נהוג להגיש את הקינוח כשהוא קר, בתוספת אגוזים, טחינה גולמית או קאימק ובליווי תה או קפה טורקי.

קיימות גם גרסאות המבוססות על חלב, בהתאם למסורת המקומית בכל אזור.

## ראו גם
* מלבי
* פודינג אורז
* גולאץ' (מאכל)

## קישורים חיצוניים

* מתכון של הקינוח קבאק טטליסי, באתר Nefisyemektarifleri

## הערות שוליים

קטגוריה:המטבח הטורקי: קינוחים
קטגוריה:המטבח הבולגרי
קטגוריה:המטבח הפרסי: קינוחים
קטגוריה:המטבח המזרח-תיכוני
ספטימיוס אנטיוכוס

**ספטימיוס אנטיוכוס** (בלטינית: *Septimius Antiochus*, ביוונית: Άντίοχος; מת לאחר שנת 273 לספירה) היה חומסן שלטון רומי בסוריה במהלך המאה ה-3.

בשנת 272 הביס הקיסר הרומי אורליאנוס את ממלכת תדמור הבדלנית. מלכה, והבאלת, ואמו, זנוביה, היו בשבי הרומי. בשנת 273 פרץ מרד נוסף נגד השלטון הרומי בתדמור. המורדים פנו תחילה למושל מטעם אורליאנוס, מרקלינוס , בבקשה שיהפוך לקיסר, אך הוא העמיד פנים שהוא שוקל את ההצעה תוך כדי שליחת מכתב לאורליאנוס ובו התרעה מפני המרד. בזמן שהמורדים המתינו, הם החליטו להעלות לקיסר את ספטימיוס אנטיוכוס, שנודע כבנה של זנוביה.
כאשר הקיסר קיבל את מכתבו של מרקלינוס, הוא פעל במהירות, והעיר הוחזרה לשלטון הרומי באביב 273.
אורליאנוס העניש את העיר בחומרה, אך מסופר כי חס על אנטיוכוס. 

אנטיוכוס טען שהוא צאצא של מלכת מצרים קלאופטרה השביעית ושל מלכי סוריה. יש ספק מסוים לגבי הקשר שלו לזנוביה.
כתובת שנמצאה בתדמור טוענת כי הוא בנה של זנוביה. אולם ייתכן שטענה זו מגזימה בקרבה ביניהם למטרות תעמולה. ייתכן שהוא אינו קשור, וטען לקרבה משפחתית למטרות פוליטיות; ייתכן שהוא אביה, שנקרא גם אנטיוכוס; ייתכן שהוא אכן היה בנה הביולוגי, או אולי בן מאומץ;  ייתכן שהוא בנה של זנוביה ממישהו שאינו בעלה אודינת, מלך תדמור, ובמקרה כזה הוא היה צעיר למדי, אולי בן חמש בלבד.

## הערות שוליים

קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-3
קטגוריה:תדמור
קטגוריה:רומאים בתקופת הקיסרות
משאל העם החוקתי באיראן (1989)

משאל עם חוקתי נערך באיראן ב-28 ביולי 1989, במקביל לקיום הבחירות לנשיאות איראן 1989. השינויים אושרו על ידי 97.6% מהמצביעים, וזו הייתה הפעם הראשונה, והיחידה עד כה, שבה תוקנה חוקת איראן. המשאל הוביל למספר שינויים בסעיפים 5, 107, 109, 111, והוסיף את סעיף 176. התיקון ביטל את הצורך שהמנהיג העליון של איראן (רהבר) של המדינה יהיה מרג'ע תקליד או שייבחר בהסכמה עממית רחבה, ביטל את משרת ראש הממשלה, ויצר את המועצה העליונה לביטחון לאומי.

## רקע
ב-24 באפריל 1989, בעודו על ערש דווי, מינה אייתוללה ח'ומייני "מועצה לרוויזיה של החוקה" (בפרסית: شورای بازنگری قانون اساسی) בת 25 חברים. המועצה נקבה בשמו של עלי ח'אמנאי כיורשו של ח'ומייני בתפקיד המנהיג העליון באיראן וניסחה מספר תיקונים לחוקה המקורית. מכיוון שהאג'תהאדים הבכירים או המרג'הים של איראן העניקו תמיכה פושרת בלבד לעקרון שלטון חכם ההלכה של ח'ומייני, ומכיוון שח'אמנאי לא היה מרג'ע, תנאי הסף המקורי לפיו הרהבר (המנהיג העליון של איראן) חייב להיות "פוסק עליון" (כלומר אחד מאותם מרג'הים) הוסר מהחוקה.

חלק מהשינויים שהוכנסו לחוקה על ידי המועצה לרפורמה כוללים:
* שינוי שמו של המג'לס-א המלי (האספה הלאומית) למג'לס-א אסלאמי (האספה האסלאמית).
* הגדלת מספר החברים במועצת המומחים האיראנית ל-86.
* הענקת סמכות למועצת המומחים להתכנס לפחות פעם בשנה ולקבוע האם המנהיג העליון "כשיר נפשית ופיזית לבצע את חובותיו המפרכות".
* הפיכת המועצה האיראנית לאבטחת אינטרס המשטר לגוף קבוע שחבריו מתמנים על ידי המנהיג העליון, וכן נציגים משלוש רשויות השלטון, הכוחות המזוינים, שירות המודיעין ומועצת שומרי החוקה.

התיקונים אושרו, לכאורה, על ידי הבוחרים האיראנים ונכנסו לתוקף כחוק ב-28 ביולי 1989.

## חברי המועצה

זוהי **רשימת חברי המועצה לתיקון החוקה של איראן**, שמונו על ידי אייתוללה ח'ומייני, אשר בחנו ותיקנו את חוקת איראן בשנת 1989:
* עלי משכיני (יושב ראש)
* עלי ח'אמנאי (סגן יושב ראש)
* עבאס עלי עמיד-זנג'אני
* אבראהים אמיני
* אחמד אד'רי קומי
* אסדאללה ביאת
* מוחמד אמאמי-כאשאני
* חסן חביבי
* נג'פקולי חביבי
* חוסיין האשמיאן
* אכבר האשמי רפסנג'אני
* אחמד ג'נתי
* מהדי כרובי
* האדי ח'אמנאי
* אבולקאסם ח'זעלי
* מוחמד רזא מהדווי-כני
* מוחמד מוחמדי גילאני
* מוחמד דאנשזאדה מואמן
* מיר-חוסיין מוסאווי
* עבד אל-כרים מוסאווי ארדבילי
* מוחמד מוסאווי-חואיניהא
* עבדאללה נורי
* חסן טאהרי-ח'ורמאבאדי
* מוחמד רזא תוסולי
* מוחמד יזדי

## תוצאות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:הרפובליקה האסלאמית של איראן: היסטוריה
קטגוריה:אסיה: משאלי עם
קטגוריה:1989 בפוליטיקה
קטגוריה:1989 באיראן
המנודה (רדגרייב)

**המנודה** הוא ציור שמן על בד משנת 1851 מאת הצייר הבריטי הוויקטוריאני ריצ׳רד רדגרייב. היצירה הוצגה באקדמיה המלכותית לאמנויות בלונדון ועוסקת בגירושה של אישה צעירה ובנה שנולד מחוץ לנישואין מבית משפחתה. הציור נחשב לאחת הדוגמאות הבולטות לעיסוקו של רדגרייב בנושאים חברתיים ובמעמדן של נשים באנגליה הוויקטוריאנית, ובמיוחד בדמות האישה ה״נופלת״ ובהשלכות החברתיות של חריגה מן הנורמות המוסריות המקובלות.

## תיאור היצירה
הסצנה מתרחשת בפתח בית משפחתי. אב המשפחה מתואר כדמות קפדנית ונוקשה המגרש את בתו אל מחוץ לבית. הבת מחזיקה בזרועותיה תינוק קטן שנולד מחוץ לנישואים, וסף הדלת מפריד בין פנים הבית לבין נוף מושלג, קר ואפל, המסמן את העתיד הצפוי לה מחוץ למסגרת המשפחתית והחברתית. בתוך הבית שוררת מצוקה רגשית עמוקה. אחד האחים מניח את פניו על השולחן ובוכה, אחיות אחדות מתחננות לרחמים או מבטאות ייאוש וחוסר אונים, ואם המשפחה מנסה לנחם ילד בוכה. האב עצמו נותר בלתי מתפשר ואדיש לסבל הסובב אותו.

## סמליות
על רצפת החדר מונח מכתב שנראה כמפליל ושקט, חפץ דומם המכריע את גורלה של האישה. על הקיר תלוי הדפס בעל אופי דידקטי מוסרי, אשר זוהה כמרמז לסצנות מקראיות כגון גירוש הגר וישמעאל או ישו והאישה הנואפת. עם זאת, אף אחד מן הסיפורים המקראיים אינו תואם במלואו את המתרחש בציור. שילוב המכתב וההדפס יוצר מתח בין ראיות חיצוניות לבין השיפוט המוסרי שמפעיל האב, ומדגיש את הדרמה ואת חוסר המוצא של הדמות הנשית.

## פרשנות חברתית
הציור משקף מוסר ויקטוריאני נוקשה וצבוע, אשר לא הותיר לנשים אפשרות לטעות או לסטות מן הדרך המקובלת. דמות האב מגלמת את אידיאל ה משפחה פטריארכלית, ראש המשפחה והסמכות המוסרית העליונה, שדבריו נתפסים כחוק שאין לערער עליו. גירוש הבת מדגיש את יחסי הכוח במשפחה ואת העובדה שהענישה החברתית הוטלה כמעט בלעדית על נשים. במאה העשרים נתפס הציור כסמל מובהק לגישה ויקטוריאנית קרה ופוריטנית כלפי מיניות נשית.

הפרשנות לציור נותרה עמומה. אין ודאות אם רדגרייב ביקש להזהיר נשים צעירות מפני ההשלכות של חריגה מן הנורמות החברתיות, או אם מטרתו הייתה לעורר הזדהות וחמלה כלפי הבת המגורשת. העמימות הזו מודגשת באמצעות הבחירות הסמליות והדרמטיות בציור ומונעת קריאה חד משמעית של עמדת האמן כלפי פעולת האב.

## השוואות ליצירות אחרות
[ממוזער|הנמצאת, ציור מאת [דנטה גבריאל רוזטי]]

הציור *המנודה* נדון במחקר בהשוואה ליצירות ויקטוריאניות נוספות שעסקו בדמות האישה המגורשת או ה״נופלת״. הוא הושווה לציור עבר והווה מאת אוגוסטוס אג, המתאר אף הוא את קריסת התא המשפחתי בעקבות חריגה מוסרית, אך עושה זאת באמצעות מבנה נרטיבי מפורש ורב־שלבי. בהקשר האיקונוגרפי הושוותה הסצנה להדפסים מקראיים של גירוש הגר וישמעאל, המופיעים כרמז חזותי גם בתוך הציור עצמו. כן הועמדה היצירה אל מול ציורים פרה־רפאליטיים מאוחרים יותר, כגון *הנמצאת* מאת דנטה גבריאל רוזטי, שבהם דמות האישה ה״נופלת״ מוצגת באמצעים דרמטיים וזוהרים יותר. במסגרת השוואות אלו נתפס *המנודה* כעבודה מתונה ונגישה, אשר תרמה לגיבוש שיח חזותי רחב יותר סביב אובדן מעמד חברתי נשי באמנות הוויקטוריאנית.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:נשים בציור
קטגוריה:גלריית טייט
Guess

**Guess** (קרי "גֵס") היא מילה באנגלית שפירושה "ניחוש", "הערכה", "השערה" או "סברה" (כשם עצם, ובציווי: "נַחֲשׁוּ", "הַעֲרִיכוּ", "שַׁעֲרוּ" וכדומה). כמו כן היא משמשת כשם משפחה.
מפלגת הקואליציה האסלאמית

**מפלגת הקואליציה האסלאמית** (בפרסית: **حزب مؤتلفه اسلامی**, בתעתוק: חֵזבּ-א מותלפֵה-י אסלאמי) היא מפלגה פוליטית שמרנית באיראן.

מפלגת הקואליציה האסלאמית היא הארגון המרכזי בתוך חזית חסידי הקו של האימאם והמנהיג ונחשבת לבעלת ברית חילונית (שאינה מורכבת מאנשי דת) של אגודת אנשי הדת הלוחמים רבת ההשפעה. אף על פי שהיא עדיין פעילה ומשפיעה מאוד, הארגון חווה דחיקה הדרגתית ממוקדי הכוח הפוליטיים לאחר עלייתם של יריבים שמרנים חדשים בשנות ה-2000, וישנם אנליסטים המבטלים את חשיבותה ורואים בה מעין דינוזאור העומד בפני הכחדה.

בהיותה אחת המפלגות הוותיקות ביותר מבין המפלגות הפעילות באיראן, הקואליציה מייצגת את הדורות המבוגרים של השמרנים, ובסיס התמיכה העיקרי שלה נמצא בקרב סוחרי הבאזרי ובעלי החנויות בבזאר הגדול של טהראן ובערים אחרות, בקרב בורגנות זעירה, ובקרב אנשי דת מסורתיים. זהו ככל הנראה הארגון הפוליטי היחיד באיראן המחזיק בקשר אורגני עם בסיס חברתי שכזה.

מורתזא מוטהרי, חבר המפלגה, היה יושב ראש מועצת המהפכה האסלאמית משנת 1978 ועד 1979. מאז 1979, חברי מפלגת הקואליציה האסלאמית החזיקו במשרות ממשלתיות בכירות והם שחקנים משפיעים בכלכלת איראן, כשהם שולטים בלשכת המסחר, התעשיות והמכרות של איראן ובעלי "דריסת רגל במינוי שר המסחר". למפלגה יש גם אינטראקציות עם קרן מוסטזאפאן, קרן הסיוע של האימאם ח'ומייני ואסטאן קודס רזאווי שבסיסה במשהד.

מפלגת הקואליציה האסלאמית מזוהה עם בתי ספר קהילתיים לבנים ולבנות.

## היסטוריה
מפלגת הקואליציה האסלאמית מילאה תפקיד חיוני בהצלחתה של המהפכה האיראנית. בעקבות המהפכה, היא צמצמה את פעילותה ורבים מחבריה הצטרפו למפלגת הרפובליקה האסלאמית כחברים מובילים, וחידשה את פעילותה לאחר פירוק המפלגה ב-1987. למפלגה היו כ-90 מושבים בפרלמנט בשנת 2006, על פי מוחסן סאזגארא.

## עניינים בין-לאומיים
למפלגת הקואליציה האסלאמית יש משרד לעניינים בינלאומיים שבראשו עומד מהדי סולי, שהחליף את חמיד-רזא תראקי. המפלגה ערכה פורום בנושא אחדות המפלגות האסלאמיות ב-2015, שבו השתתף חזבאללה בין היתר. היא שלחה ברכות לקונגרס הלאומי ה-12 של המפלגה הקומוניסטית של וייטנאם וגם שומרת על יחסים טובים עם המפלגה הקומוניסטית של סין, כמו גם עם מפלגת הפועלים של קוריאה והקבינט של קוריאה הצפונית.

## קישורים חיצוניים

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:איראן: מפלגות
קטגוריה:מפלגות ימין רדיקלי
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-1963
האנסמבל הקאמרי הישראלי

**האנסמבל הקאמרי הישראלי** היא תזמורת קאמרית ישראלית הפועלת בתל אביב.

## היסטוריה
האנסמבל הוקם בשנת 2024 כחלק מעמותת "מיוזיק אנד מור" על ידי הילה צברי פלג (מנכ"לית האנסמבל), חלק מנגני האנסמבל ועל ידי יועצה המוזיקלי ומנצחה אריאל צוקרמן.

קונצרט הפתיחה של האנסמבל התקיים בפברואר 2025 במרכז המוזיקה העירוני תל אביב-יפו בהנחית יהונתן קרת.

האנסמבל הוקם על בסיס תפיסה המשלבת שלושה עמודי תווך עיקריים:

# **מצוינות מוזיקלית:** הפקה וביצוע של מופעים ואירועים אמנותיים ברמה מקצועית גבוהה.
# **פרויקטים חינוכיים:** יצירת והפעלת תוכניות חינוכיות משמעותיות המנגישות את המוזיקה והאמנות לקהלים רחבים, ובפרט למערכת החינוך.
# **תמיכה ביצירה פורצת דרך:** עידוד אמנים ויוצרים לקדם יצירה אמנותית חדשנית ומקורית.

פעילות האנסמבל הקאמרי הישראלי מתמקדת ביצירת "שילוב מושלם" בין מרכיבים אלו, מתוך כוונה להותיר חותם תרבותי וחינוכי משמעותי בקרב הקהילה.

בית האנסמבל נמצא במרכז המוזיקה העירוני תל אביב-יפו ברחוב שארית ישראל.

האנסמבל מקיים קונצרטים קלאסיים עם טוויסט עכשווי, ביניהם קונצרטים של מוזיקת בארוק וקונצרט של מוזיקת בלוז.

## ראו גם

## קישורים חיצוניים
*
*
*

## הערות שוליים

אנסמבל קאמרי ישראלי
קטגוריה:תל אביב-יפו: מוזיקה
קטגוריה:הרכבים מוזיקליים מתל אביב
פוביאט

ממוזער|מפת הפוביאטים בפולין
**פוביאט** (בפולנית: **Powiat**; ברבוי, פוביאטי- Powiaty) היא יחידה מנהלית טריטוריאלית ברמה השנייה של שלטון עצמי מקומי בפולין. המילה פוביאט קיימת גם בצ'כית ורוסית ומקורה ככל הנראה מפולנית, היא התגלגלה מ"wiat" שמשמעה במקור דיבור ואספה.

## הגדרה
הפוביאט מדורג מתחת לוויוודות-פרובינציות (województwo) ומעל לגמינות בהיררכיה המנהלית. בממוצע, בוייוודות יש 20 פוביאטים, כל אחת מורכבת מ-5 עד 15 גמינות.

פוביאטים נקראים כמעט תמיד על שם מיקום מושבם המנהלי, שנוסף כסיומת שם תואר. למשל, פוביאט פוזננסקי (powiat poznański) לפוביאט של אזור פוזנן. לפעמים ישנם ערים המשמשים במקביל כמושב מינהלי לפוביאט וגם כפוביאט עירוני עצמאי. כמו המקרה של פוזנן.

נכון לשנת 2025 בפולין 373 פוביאטים, הכולל 308 פוביאטים במובן הבסיסי יותר ("מחוז",) ו-65 ערים בלתי תלויות בפוביאט האזורי () .

## ארגון ואחריות מנהלית
מבחינה שלטונית ומנהלתית תחומי האחריות בפווויאטים מחולקים כדלהלן:
* רשות חקיקתית: מועצת הפוביאט (rada powiatu)
* הרשות המבצעת: הרשות המבצעת המחוזית () עם היושב ראש שלה, מושל המחוז () ומנהלת המחוז הכפופה לה (), הכוללת את מזכיר המחוז () וגזבר המחוז () . תפקידי המנהל נבחרים על ידי מועצת המחוז.

מועצת המחוז (הפוביאט) נבחרת על ידי תושבי המחוז בבחירות כלליות (עם קדנציות של ארבע שנים).

הפוביאטים הפולניים הם רשויות טריטוריאליות עצמאיות בחוק. כמו הרשויות המקומיות, הם יחידות עצמאיות מבחינה משפטית ובעלות ממשל עצמי. המחוזות אמונות על משימות שהרשויות המקומיות אינן יכולות למלא כשלטון עצמי מקומי בפועל, ואשר הוקצו להן במפורש על פי חוק כמשימות של שלטון עצמי.

### ערים עצמאיות
ערים עם זכויות של פוביאט () הן עיריות המבצעות גם את תפקידי המחוז. באופן לא רשמי ובחוק הפולני הן מכונות  ("פוביאט עירוני").

הגוף המחוקק שלה הוא מועצת העיר () והגוף המבצע שלה הוא ראש העיר (). שני הגופים נבחרים על ידי התושבים.

לדוגמה, פוביאט אלבלונג היא עיר עצמאית ואינה שייכת לפוביאט אלבלונג עצמו. האזור שמסביב לעיר שייך למחוז כעירייה הכפרית העצמאית אלבלונג.

## היסטוריה
הפוביאטים הופיעו לראשונה בממלכת פולין במחצית השנייה של המאה ה-14. הם שימשו כיחידה הבסיסית של הארגון הטריטוריאלי בפולין, ולאחר מכן באיחוד הפולני-ליטאי, עד לחלוקת פולין בשנת 1795.

המבנה המשיך להתקיים בשמות אחרים תחת שלטון זר. בחלק שנכבש על ידי האימפריה הרוסית ובפולין הקונגרסאית, הפוביאט היה מקביל ל"אוייזד" הרוסי. בדוכסות הגדולה של פוזנן (תחת שלטון גרמני), הוא היה מקביל ל"קרייס" (Kreis) הפרוסי. לאחר שפולין זכתה בעצמאותה מחדש ב-1918, הפוביאטים הוחזרו לשמש כיחידות המנהליות מהדרג השני.

בשנת 1975 התבצעה רפורמה של ממשלת גיירק (Gierek)  שביטלה את הפוביאטים לטובת הגדלת מספר הוויוודויות (מחוזות על) שצמחו מ-17 ל-49, רפורמה שנוצרה כנראה מתוך מטרה לייעל את השליטה המרכזית של המפלגה הקומוניסטית. 

ב-1 בינואר 1999 נכנסה לתוקף ״הרפורמה המשולשת״ שהחזירה את רמת הפוביאטים ויצרה את המבנה המודרני הכולל 16 ווויוודויות גדולות שבתוכן פועלים הפוביאטים.

## ראו גם
* מחוזות פולין

## הערות שוליים

קטגוריה:פולין: חלוקה מנהלית
*
משה ולוחות הברית

**משה ולוחות הברית** הוא ציור שמן על בד מאת הצייר הפלמי־צרפתי פיליפ דה שאמפן, המתוארך לשנת 1663 ונושא מונוגרמה ותאריך בפינה השמאלית התחתונה. היצירה שמורה במוזיאון פיקארדי בעיר אמיין והיא רכוש עיריית אמיין.

## תיאור היצירה
הציור מציג את משה לאחר קבלת עשרת הדיברות. הסצנה מתוארת לאחר יציאת מצרים, כאשר משה מוביל את בני ישראל לעבר הארץ המובטחת. האל מתגלה אליו בהר סיני ומוסר לו את עשרת הדיברות כסימן לברית שנכרתה עם ישראל. משה נראה בחצי גוף מאחורי מעקה שיש, שעליו מונחות לוחות הברית, והוא מחזיק אותם בזרועו השמאלית. בידו השמאלית הוא אוחז בשרביט, ואילו בידו הימנית הוא מצביע על הכתוב בלוחות. ברקע נראה נוף הררי בשעת דמדומים, המזוהה עם הר סיני.

## פרטים איקונוגרפיים
משה מתואר כדמות בעלת תפקיד כפול של נביא ומחוקק. פניו מוארים והוא מתואר כבעל קרני אור, בהתאם למסורת המקראית המתארת את פניו כזוהרים לאחר ירידתו מן ההר. תנועת היד המונפת לפני הלוחות והצל שהיא מטילה עליהם פורשו במחקר כסימן של סמכות ושל כוח, ואף כהדהוד למוטיב הקרניים כסמל של כבוד ועוצמה. הלוחות נושאים כתובת מפורטת של עשרת הדיברות בצרפתית עתיקה, תוך ציון מפורש של האיסור על עבודת אלילים.

## ייחוס ותיארוך
הציור נושא מונוגרמה ותאריך 1663, אך במחקר הועלו ספקות ביחס לייחוסו ולתיארוכו. ברנאר דוריבל, במחקרו משנת 1976, הכיר באיכות הביצוע ובדיוק מחוות היד המצביעה על הדקלוג, אך טען כי פרטים אחדים אינם תואמים את ידו של דה שאמפן, ובהם צורת המונוגרמה וסידור הדיברות על הלוחות. בשל כך סבר כי מדובר ביצירה של תלמיד או ממשיך, ייתכן על פי תחריט של מקור אבוד של דה שאמפן. לעומתו, לורנצו פריקולו הציע בשנת 2003 תיארוך מוקדם יותר, סביב 1645, והדגיש את העושר האיקונוגרפי ואת המורכבות הסמלית של היצירה, תוך ראייתה כביטוי חזותי מקודד של אמת בלתי ניתנת לאמירה.

## השוואות ליצירות אחרות
פיליפ דה שאמפן צייר יצירות נוספות המתארות את דמותו של משה. היצירה הידועה ביותר מביניהן צוירה בשנת 1648 והיא שמורה במוזיאון האמנות של מילווקי, ובה מודגש תפקיד הדיבור וההתגלות המילולית של הנביא. גרסה נוספת, עם שינויים אחדים, מצויה באוסף מוזיאון הארמיטאז' בסנקט פטרבורג. כמו כן מיוחס לדה שאמפן רישום של דמות המחוקק השמור בלובר. במחקר הושוותה היצירה גם לדמות פאולוס הקדוש שבמוזיאון טרואה, אשר סגנונה קרוב לציור מאמיין ונחשבת לבת התקופה.

## סגנון והקשר אמנותי
הציור מתואר כיצירה של אמן שצמח במסורת הפלמית אך מגלם מידה ואיזון המזוהים עם האמנות הצרפתית של המאה השבע עשרה. הוא מאופיין באיפוק, בריסון ובהיעדר אפקטים ראוותניים, תוך שילוב בין עבודה קפדנית לאור פנימי. היצירה מציגה את משה כאחת הדמויות המרכזיות במיסטיקה של המאה השבע עשרה, וממחישה גישה אמנותית השואפת לשמש אמצעי למדיטציה דתית ולא לחוויה חושנית.

## פרטי יצירה ותולדות בעלות
הציור הוא שמן על בד, מידותיו מאה ושבעה עשר נקודה שש סנטימטרים גובה ושמונים ותשעה נקודה חמש סנטימטרים רוחב. מספרי האינוונטר הם M.P.684 ו־2083. היצירה הייתה בבעלות אוספים פרטיים ממשפחת קורנה ולאחר מכן בבעלות אלכסיס דה בוטרה, אשר התחייב כי לאחר מותו ומות רעייתו תעבור היצירה לעיריית אמיין. בשנת 1922 נכנסה היצירה לאוסף מוזיאון פיקארדי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:משה בציורים
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:ציורי התנ"ך
מונטי אלכסנדר

**מונטגומרי ברנרד "מונטי" אלכסנדר** (באנגלית: **Monty Alexander**; נולד ב־6 ביוני 1944) הוא פסנתרן ג'אז ג'מייקני־אמריקאי.
אלכסנדר נחשב לאחד המוזיקאים המזוהים עם שילוב בין מסורת הג'אז האמריקאית לבין השפעות קריביות, ובהן רגאיי וקליפסו.

## ביוגרפיה
אלכסנדר נולד בקינגסטון שבג'מייקה. בילדותו גילה כישרון מוזיקלי מוקדם והחל לנגן בפסנתר בגיל צעיר. הוא קיבל הכשרה קלאסית בסיסית, ובמקביל נחשף לג'אז דרך תקליטים והופעות של מוזיקאים אמריקאים שביקרו בג'מייקה. כנער הופיע במועדונים מקומיים וניגן עם מוזיקאים ג'מייקנים מובילים.

בשנת 1961 היגר עם משפחתו לארצות הברית והשתקע תחילה במיאמי, ובהמשך עבר לניו יורק. בתחילת דרכו שימש כפסנתרן הבית במועדון Jilly’s, שהיה מוקד פעילות מרכזי למוזיקאים ואנשי תרבות.

## קריירה מוזיקלית
במהלך הקריירה שיתף אלכסנדר פעולה עם מוזיקאי ג'אז בולטים, ובהם ריי בראון, מילט ג'קסון, דיזי גילספי וסאני רולינס. שיתופי פעולה אלו תועדו בהקלטות אולפן ובהופעות חיות ותרמו לביסוס מעמדו כפסנתרן מוביל בז'אנר.

אלכסנדר הופיע בפסטיבלי ג'אז מרכזיים ברחבי העולם, בהם פסטיבל הג'אז של מונטרה, פסטיבל הג'אז של נורת' סי ופסטיבל הג'אז של ניו פורט. גם בעשורים המאוחרים של הקריירה שלו הוא ממשיך להופיע ולהקליט בהרכבים מגוונים.

## סגנון והשפעה
סגנונו של אלכסנדר משלב בין ג'אז מודרני, ביבופ ובלוז לבין מקצבים קריביים. שילוב זה, הנובע ממורשתו הג'מייקנית, נחשב לאחד המאפיינים המרכזיים של יצירתו.

לצד הפסנתר הוא מרבה להשתמש גם במלודיקה, כלי המזוהה עם מוזיקה ג'מייקנית, המופיע במספר הקלטות והופעות שלו.

## פרסים והוקרה
בשנת 2000 הוענקה לאלכסנדר דרגת **Commander** מטעם ממשלת ג'מייקה, כהכרה בתרומתו לקידום התרבות והמוזיקה הלאומית.

בשנת 2022 הוענק לו עיטור **Order of Jamaica (OJ)**, אחד מעיטורי הכבוד הלאומיים הגבוהים ביותר במדינה, במסגרת מסדר ג'מייקה.

בנוסף לכך היה מועמד מספר פעמים לפרס גראמי, בין היתר על האלבום *Harlem–Kingston Express: Live*.

## דיסקוגרפיה נבחרת
* ''Alexander the Great'' (1964)
* ''Yard Movement'' (1996)
* *[https://www.google.com/search?q=harlem+kingston+express+live&newwindow=1&sca_esv=06b99298468cf1b5&sxsrf=AE3TifMJoR1vnvl0PSpGgxSK5TX13JIAfg%3A1767517944234&ei=-C5aabGCDraoi-gPvYIM&oq=Harlem–Kingston+Express%3A+Live&gs_lp=Egxnd3Mtd2l6LXNlcnAiH0hhcmxlbeKAk0tpbmdzdG9uIEV4cHJlc3M6IExpdmUqAggAMgYQABgWGB4yBhAAGBYYHjIFEAAY7wUyBRAAGO8FMgUQABjvBTIFEAAY7wUyBRAAGO8FSMg9UABYAHAAeACQAQCYAZMBoAGTAaoBAzAuMbgBAcgBAPgBAvgBAZgCAaAClwGYAwCSBwMwLjGgB5sEsgcDMC4xuAeXAcIHAzAuMcgHAoAIAA&sclient=gws-wiz-serp Harlem–Kingston Express: Live]*

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מהגרים מג'מייקה לארצות הברית
קטגוריה:נגני ג'אז: פסנתרנים
קטגוריה:מוזיקאים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1944
מבצע חנית דרומית

**מבצע חנית דרומית** הוא מבצע צבאי של ארצות הברית נגד משטר ניקולאס מדורו בוונצואלה, במסגרתו היא הטילה עליה מצור ימי, ובהמשך הפציצה אותה ועצרה את נשיאה.

מטרות המבצע, על פי נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ, הן לגלות, לשבש ולפגוע ברשתות פשע בין-לאומיות ורשתות סחר ימיות בלתי חוקיות, כחלק מהמלחמה בטרור והמלחמה בסמים, ובמשך המבצע גם את הפלתו של ניקולאס מדורו מהשלטון בוונצואלה, וקידום אינטרסים אמריקאים נוספים במדינה, כגון הנפט של ונצואלה – והצרת צעדיהן של סין ורוסיה.

## המבצע הצבאי

על רקע חששות מצד ממשל טראמפ בנוגע להגנה על ארצות הברית מפני סחר בסמים, והמתחים הגוברים בין ארצות הברית לוונצואלה במהלך המשבר בוונצואלה, ארצות הברית החלה לפרוס כוחות צבאיים בים הקריבי באמצע אוגוסט, ובספטמבר החלה לבצע תקיפות אוויריות על כלי שיט שלטענת ממשל טראמפ נשלטים על ידי טרוריסטים ומשמשים להברחת סמים לארצות הברית. בסוף נובמבר, כאשר קרטל דה לוס סלוס הוגדר על ידי ארצות הברית כארגון טרור זר וכארגון טרור עולמי שהוגדר במיוחד, החל שלב חדש של מבצעים. בדצמבר, ממשל טראמפ הכריז על ממשלת מדורו כארגון טרור זר, והחל לעלות ולתפוס מכליות נפט גולמי שהוטלו עליהן סנקציות.

המבצע קיבל את שמו הרשמי ב-13 בנובמבר 2025 על ידי פיט הגסת', מזכיר ההגנה האמריקאי, כהרחבה של מבצע הנושא את אותו שם שהוכרז על ידי צי ארצות הברית ב-28 בינואר 2025. ארצות הברית משתמשת בצי היברידי של כלי שיט עם מערכות רובוטיות ואוטונומיות כדי לזהות ולהילחם ברשתות סחר בסמים לכאורה בחצי הכדור המערבי.

בדצמבר 2025 החל המצור הימי של ארצות הברית על ונצואלה.

בסוף דצמבר, ארצות הברית ביצעה את התקיפה הראשונה שלה על מטרה יבשתית בתוך ונצואלה. ב-3 בינואר 2026, ארצות הברית פתחה במבצע  נחישות מוחלטת, הפציצה מטרות בקראקס ובמקומות אחרים, לכדה את נשיא ונצואלה ניקולאס מדורו והטיסה אותו אל מתקן המעצר של המנהל לאכיפת הסמים בניו יורק, לקראת הבאתו למשפט.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
קטגוריה:מלחמות ארצות הברית
קטגוריה:המלחמה העולמית בטרור
קטגוריה:יחסי ארצות הברית – ונצואלה
קטגוריה:משפט ימי
קטגוריה:2025 באמריקה הדרומית
קטגוריה:2026 באמריקה הדרומית
שביל החלב – שירי ערש

"**שביל החלב – שירי ערש**" הוא אלבום האולפן ה-41 של הזמרת-יוצרת הישראלית חוה אלברשטיין, שיצא ב-15 במרץ 2007. האלבום כולל 13 שירי ערש שהלחינה אלברשטיין, לצד עשרה קטעי שירה שהיא קוראת. קטעי השירה מתארים את המתרחש בין אם לילד בשעות שלפני השינה, משעות הדמדומים ועד רגע השינה.

האלבום נוצר בתקופה שבה אלברשטיין שבה להופיע בישראל לאחר הפסקה שנמשכה משלהי שנות ה-90 ועד הופעה באולם נגה ביפו. אלברשטיין אמרה כי אין לה תשובה חד משמעית לשאלה מדוע חזרה להופיע, וכי מדובר בתהליכים פנימיים שאינם ניתנים תמיד להסבר. היא הוסיפה כי לשתיקה ולאי עשייה יש פרשנויות רבות, בניגוד לדיבור חד משמעי.

## רקע ויצירה
אחד המניעים המרכזיים לחזרתה אל הבמה נקשר בעבודה על האלבום ובקשר שלה עם אנשים צעירים בני 20–30, שגילו סקרנות כלפי יצירתה. לדבריה, גילוי זה החמיא לה וגרם לה לרצות לחזור ולהופיע בפני קהל צעיר שחלקו לא זכה לראותה בעבר בהופעה. בתחילה נועד האלבום להיות המשך ישיר של "לעמעלע", אלבום שירי היידיש שהוציאה ב-2006. לאחר מכן החליטה להביא את טמפרמנט שירי הערש דווקא לעברית, מתוך תפיסה שהעברית נעשתה בשנים האחרונות נוקשה ועוקצנית יותר, ושבשירים בני הזמן יש ממד טכני של רגשנות שאינה טבעית.

אלברשטיין הלחינה את 13 שירי הערש באלבום. בנוסף, עיבדה את כל שירי האלבום בעצמה, לראשונה בקריירה שלה. העיבודים תוכננו כמינימליים, מתוך תפיסה ששיר ערש אינו זקוק לעיבוד מורכב. העיבודים כוללים כלי הקשה, חליליות, קאנון וגיטרות אקוסטיות. השימוש בקאנון כלל נגינה באוניסון עם השירה, בהשראת מוזיקה מזרחית שבה התזמורת מנגנת יחד עם הזמר. שימוש נרחב בחליליות נועד לשמש מחווה לשירי הרועים של עמנואל זמיר ומתתיהו שלם. בהקלטות השתתפו עובד אפרת בגיטרה ובבס, אבי אגבבה בכלי הקשה, אבשלום פרג'ון בקאנון, אייל סלע בחליליות וגרשון וסרטרגר בטובה.

## תכנים ומבנה
האלבום משלב שירים וקטעי קריאה, המתרחשים בחדר הילדים בזמן ההשכבה ומשקפים לסירוגין את תודעת הילד ואת תודעת האם. קטעי השירה מתארים את המתרחש בין אם לילד משעות הדמדומים ועד רגע השינה. את שירי האלבום ואת קטעי השירה כתבו סבינה מסג בשם העט עדולה, נאוה סמל, צרויה להב, רחל שפירא ואלברשטיין. בבחירת השירים ביקשה אלברשטיין להתרחק משירי ערש מדכאים או מפחידים, שבהם האם שופכת את לבה בפני הילד. היא חיפשה שירים של אם חזקה ובטוחה, המרגיעה את הילד ללא הפחדות, קריצות או בדחנות, ותיארה את השאיפה למשהו אסתטי ונקי. את מבוקשה מצאה בין השאר בשיריה של מסג, שפנתה אל אלברשטיין והציעה לה שירים, והפשטות של הטקסטים התאימה לחזון האלבום והובילה להלחנתם.

את אתר ההתרחשות של האלבום כינתה אלברשטיין מרחב מוגן. היא התייחסה למושג כמרחב רוחני שבו העולם החיצוני ומכאוביו אינם יכולים לפגוע, בניגוד לשימושו בשיח הצבאי והגאוגרפי. המרחב תואר כחלל מנחם, מחבק וכנקודת אחיזה עבור הילד. האלבום מבקש ליצור מרחב כזה באמצעות מוזיקה ומילים, תוך הדגשת חשיבותו של חדר הילדים וההשכבה כזמן מוגן עבור הילד. בד בבד ציינה אלברשטיין כי לא לכל הילדים יש בית וחדר עם מיטה, והדגישה את הצורך להעריך את הקיים.

## רשימת רצועות

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי 2007
קטגוריה:אלבומי חוה אלברשטיין
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי חברת NMC יונייטד אנטרטיינמנט
LOVOL

חברת **LOVOL**, בעברית **לובול** (שמה המלא: Weichai Lovol Intelligent Agricultural Technology Co., Ltd) היא חברה מקבוצת WEICHAI הסינית. החברה היא הגדולה ביותר בסין בתחום הציוד החקלאי עם ייצור בהיקף של יותר ממאה אלף טרקטורים ורכבי-מיכון חקלאי שונים בשנה, ומהחברות הצומחות בסין בתחום הציוד ההנדסי ומערכות טכנולוגיות מתקדמות.
לצד הדומיננטיות בשוק הסיני, המוצרים השונים של החברה נמכרים ביותר מ־120 מדינות ברחבי העולם.

## היסטוריה
החברה הוקמה ב-1998 כ-Foton Lovol Heavy Industry Ltd, התמחתה בייצור טרקטורים, קומביינים וציוד הנדסי בתחום הבנייה ועבודת העפר. החברה התפתחה בצורה מרשימה והפכה לאחת המובילות בעולם בתחומי הטרקטורים החקלאיים, ציוד עבודות עפר וכלי רכב קלים מיוחדים.

בסוף שנת 2014 החברה הודיעה כי רכשה את יצרנית הציוד החקלאי האיטלקית הוותיקה Arbos.
כמה חודשים לאחר מכן, היא רכשה גם את החברה האיטלקית MaterMacc, הידועה במכונות הזריעה המדויקות שלה.

בספטמבר 2015 LOVOL השלימה את המהלך, ועל בסיס הרכישות הללו, הקימה לראשונה חברת-בת מחוץ לסין: LOVOL ARBOS Group SpA, שממוקמת בבולוניה – במטרה לתכנן ולייצור בה ציוד חקלאי מתקדם ואיכותי. ב-2016 המשיכה בחיזוק מעמדה באירופה ברכש של חברת Goldoni S.p.A, יצרנית איטלקית ותיקה נוספת של טרקטורים ייחודיים.

ב-2021 קבוצת Weichai, קונצרן סיני ענק (יותר מ-100 אלף עובדים) וותיק (נוסד ב-1946), בתחום המנועים והציוד התעשייתי, השלימה עסקה בת שני שלבים, ורכשה את כל הפעילות של ייצור הציוד החקלאי של חברת Foton Lovol (והפסיקה את ההסכמים עם Arbos ו־Goldoni). שנה לאחר מכן החברה הוטמעה כיחידה עסקית נפרדת בתאגיד, שינתה את שמה, ומיקדה את העשייה שלה בכלי תחבורה ייחודיים המיועדים לחקלאות חכמה.

המטה הראשי של LOVOL נמצא בעיר הנמל , במחוז שאנדונג, במזרח סין. במחוז גם נמצאים ארבעה מתוך שישה מפעלי הייצור המרכזיים של החברה, שגם שני המפעלים הנוספים הגדולים שלה בסין.

החברה מעסיקה יותר מ-10,000 עובדים, כרבע מהם מהנדסי פיתוח.

חברת LOVOL, כחברת בת בתאגיד Weichai, היא היצרנית הגדולה ביותר בסין של מכונות חקלאיות, עם ייצור של 100,000 טרקטורים, 50,000 קומביינים ו־120,000 מנועים.

לצד דוממיננטיות בשוק הסיני המקומי, החברה מפעילה מעל 1,500 ערוצי הפצה ברחבי העולם ועד היום יציאה מעל 250,000 יחידות של כלי רכב חקלאיים ונוספים.

## דגמים עיקריים
LOVOL מציעה עשרות סדרות שונות של דגמים, בגדלים והספקים שונים, בשלוש קטגוריות המבוססות על שלוש פלטפורומות שונות:
* סדרת M – טרקטורים מכניים אמינים (בהספקים בין 20–130 כוח סוס) המיועדים לשימוש כללי
* סדרת P – טרקטורים מתקדמים עם PowerShift/CVT
* סדרת F – טרקטורים למטעים ולכרמים

## בישראל
טרקטורים מסדרת M ו-P של חברת LOVOL הסינית מיובאים לישראל מאז שנת 2023 על ידי חברת צ'פניק ובניו, ומשווקים תחת הקמפיין שכותרתו "הירוק החדש".

בנוסף היבואן גם מייבא מיני מחפרונים של היצרנית הסינית.

## קישורים חיצוניים

*  האתר הרשמי של Weichai Lovol 
* האתר הגלובלי הרשמי של חברת LOVOL
*המותג LOVOL באתר היבואן הישראלי צ'פניק ובניו
* דף האינטרנט של קונצרן WEICHAI

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות סיניות
קטגוריה:חברות צמ"ה
אילן תהילה

**אילן תהילה** (1940–2004) היה קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה ששימש כמזכירם הצבאי של שרי הביטחון שמעון פרס, עזר ויצמן, מנחם בגין ואריק שרון.

## ביוגרפיה
אילן תהילה נולד בירושלים ב-1940. בשנת 1962 התגייס לצה"ל ולאחר קורס קצינים שירת כמ"מ וכסמ"פ בפיקוד ההדרכה. לאחר מכן עבר לשרת בתפקידים באגף המודיעין שם שימש כרמ"ד ברית המועצות מדיני בענף 3.

ביום שישי 5 באוקטובר 1973, ערב פרוץ מלחמת יום הכיפורים היה הקצין התורן במחלקת המחקר של אמ"ן. כ-21 שעות לפרוץ המלחמה קיבל רס"ן תהילה לקט מודיעין הכולל מידע לפיו ניתן להעריך שתוך פחות מ-24 שעות הצבא המצרי יחצה את התעלה והצבא הסורי יפלוש לרמת הגולן. על פי הנוהל היה על תהילה לדווח לרמטכ"ל על מידע זה, אך תהילה התייעץ עם מפקדו אל"ם גדעון גרא שדיווח על מידע זה לראש אמ"ן האלוף אלי זעירא, וזה הורה לעכב את העברת לקט המודיעין אל הרמטכ"ל וזאת משום שחיכה לידיעה חשובה שהייתה צפויה להגיע באותו לילה מראש המוסד צבי זמיר. לקט זה הגיע לידיעת הרמטכ"ל רק ב-7 וחצי בבוקר שלמחרת, מספר שעות בלבד לפני פרוץ המלחמה.

באפריל 1974 נכנס לתפקיד השליש הצבאי לשר הביטחון שמעון פרס בדרגת סא"ל. ב-15 ביולי 1977 נכנס לתפקיד המזכיר הצבאי של שר הביטחון וב-3 במרץ 1978 הועלה לדרגת אלוף-משנה, הענקת הדרגה הוקדמה בכמה שבועות לרגל נסיעתו של שר הביטחון עזר ויצמן לארצות הברית בליוויו של מזכירו הצבאי תהילה, ביקור שערך כשבועיים והיה חלק מתהליך השלום בין ישראל למצרים. תהילה שימש כחבר בצוות המשא ומתן הישראלי לשיחות השלום בין ישראל למצרים. במאי 1980 הגיש את התפטרותו של שר הביטחון ויצמן לראש הממשלה מנחם בגין. לאחר התפטרות ויצמן שימש כמזכירו של שר הביטחון מנחם בגין ולאחר מכן של אריאל שרון. סיים את תפקידו בספטמבר 1981 והשתחרר מצה"ל.

לאחר שירותו הצבאי שימש בין היתר כדירקטור בבנק הספנות. תהילה נחקר על ידי המשטרה בשל אופציות שקיבל ממיקי אלבין בעת ששימש כדירקטור בבנק הספנות.

## חיים אישיים
בעל תואר ראשון בהיסטוריה מהאוניברסיטה העברית בירושלים ותואר שני בלימודי ברית המועצות מאוניברסיטת אינדיאנה שבארצות הברית.

היה נשוי ואב לבן. נפטר ב-2004 והובא למנוחות בבית העלמין קריית שאול.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מזכירים צבאיים של שר הביטחון
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אינדיאנה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1940
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2004
אמינה ורסאמה

**אמינה מחמוד ורסאמה** היא פמיניסטית, אקטיביסטית ומדענית חברתית סומלית.

מחברת שותפה של "היבטים חברתיים ותרבותיים של מילת נשים ואינפיבולציה: דוח ראשוני" (1985), היא הייתה אחד הקולות המוקדמים שהועלו באפריקה נגד מילת נשים. היא חקרה את תחום מילת הנשים והטיפול בנשים שעברו מילה.

ורסאמה התגוררה בשוודיה לאחר שנמלטה מסומליה בזמן מלחמת האזרחים שם. לוורסאמה הוענק תואר שני בפיתוח אנושי על ידי המכון למדעי החברה בהאג.

היא סייעה בהקמת קבוצת המחקר והפעולה של נשים בסומלילנד (SOWRAG), ובשנת 2005 התמודדה על מושב בפרלמנט של סומלילנד, והייתה אחת הנשים הראשונות שעשו זאת.

היא שימשה כמנהלת של Nagaad, קבוצת נשים בהרגייסה סומלילנד.

## פרסומים
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פמיניסטיות סומליות
קטגוריה:סומלילנדים