open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
עבד אל-מאלכ סלאל

**עבד אל-מאלכ סלאל** (בערבית: **عبد المالك سلال**; נולד ב-1 באוגוסט 1948) הוא דיפלומט ופוליטיקאי אלג'יראי שכיהן כראש ממשלת אלג'יריה מ-2014 עד מאי 2017. קודם לכן כיהן כראש הממשלה מ-3 בספטמבר 2012, עד שהוחלף ב-13 במרץ 2014. הוא מונה מחדש לתפקיד על ידי נשיא אלג'יריה עבד אל-עזיז בותפליקה.

## ביוגרפיה
עבד אל-מאלכ סלאל נולד ב־1 באוגוסט 1948 בעיר קונסטנטין שבאלג'יריה. הוא הצטרף אל החזית הלאומית לשחרור אלג'יריה בשנת 1988 ואת דרכו הפוליטית החל בשנת 1995, כאשר עבד במשרד החוץ של אלג'יריה עד שנת 1996. באותה שנה כיהן כשגריר אלג'יריה בבירת הונגריה, בודפשט. הוא שימש בתפקיד זה עד שנת 1997.

בשנת 1998 מונה על ידי ממשלת אלג'יריה לכהן כשר הפנים. הוא כיהן בתפקיד זה עד שנת 1999. לאחר מכן כיהן בשלל תפקידים שונים בממשלת אלג'יריה עד למינויו לתפקיד ראש ממשלת אלג'יריה. בין השנים 1999–2001 מונה לשר הנוער והספורט. הוא כיהן כשר העבודות הציבוריות (2001–2002), כשר התחבורה (2002–2004) וכשר משאבי המים (2004-2012).

בפברואר 2022, עבדאלמלק סלאל אושפז ב-CHU Mustapha-Pacha באלג'יר בגלל זיהום בגרסה Omicron של קוביד-19 והיו לו בעיות בריאות הקשורות לאחרון.
### ראש ממשלת אלג'יריה
בשנת 2012 מונה סלאל על ידי נשיא אלג'יריה עבד אל-עזיז בותפליקה לתפקיד ראש ממשלת אלג'יריה. סלאל נחשב לטכנוקרט, והיה מעורב בבחירות לנשיאות אלג'יריה בשנים 2004 ו-2009 בהם ניצח בותפליקה. ב-13 במרץ 2014 עזב סלאל את ראשות ממשלת אלג'יריה על מנת לפעול למען תעמולת בחירות של הנשיא החולה בותפליקה. לאחר שבותפליקה זכה בבחירות, מונה מחדש לתפקיד בכהונתו השנייה.

את כהונתו סיים ב-25 במאי 2017.

## ראו גם
* נשיא אלג'יריה

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

2016 12
קטגוריה:פוליטיקאים אלג'יראים
קטגוריה:ראשי ממשלת אלג'יריה
קטגוריה:אלג'יראים
קטגוריה:דיפלומטים
קטגוריה:ילידי 1948
הפרעות גופניות בזכרים

**הפרעות גופניות בזכרים** הוא מונח מטרייה לבעיות גופניות שהן ייחודיות, או כמעט בלעדיות לזכרים אנושיים ולעיתים גם לקופי אדם זכריים. לעיתים נקראים בעיות אלה גם **בעיות זכרים** או **בעיות אנדרולוגיות**.

בעיות כאלה הן למשל גינקומסטיה, התקרחות הקרקפת או צמיחה מעטה של זקן, עקמת פין, השמנה בטנית בזכרים (בפרט "כרס"), אימפוטנציה וכן בעיות הקשורות לבלוטת הערמונית (פרוסטטה) כמו ערמונית מוגדלת ופרוסטטיטיס.

הטיפול בבעיות אלה עשוי להיות כירורגי או אחר והסיבות להן אינן ברורות מספיק ונתונות למחלוקות מדעיות אשר המחקר אודותן מועט; רופאים ודיאטנים מסוימים טוענים כי סיבות לחלק מבעיות אלה הן כימיקלים שונים (בפרט במזון ומי השתייה) וכן קרינה אשר משבשים את המנגנונים ההורמונאליים הזכריים.

הבעיות הללו גורמים לגברים רבים מבוכה רבה ולכן גברים אלה עשויים לחפש טיפול בהן:

תחומים שונים ברפואה ובדיאטה הקלינית מטפלים בבעיות אלה: גינקומסטיה מטופלת על ידי אנדוקרינולוגים וכירורגים פלסטיים כאשר התקרחות הקרקפת וצמיחה מעטה של זקן מטופלים בעיקר על ידי רופאי עור (בפרט עם תת-התמחות בהירולוגיה). עקמת פין מטופלת על ידי אורולוגים והשמנה בטנית בזכרים מטופלת על ידי דיאטנים קליניים ולעיתים גם על ידי כירורגים פלסטיים.

## גלריה

קובץ:Asymmetric Gynecomastia.jpg|גינקומסטיה א-סימטרית, כלומר גינקומסטיה בה שד אחד גדול ממשנהו (אחרי ולפני הניתוח).
קובץ:Alopecia.jpg|דילול של השיער כחלק מתהליך התקרחות (Alopecia).
קובץ:Curved and bent penis due to peyronies disease 6.jpg|עקמת של הפין הנובעת מגודש קולגן בשל מחלת פיירוני.
קובץ:Abdominal obesity in men.jpg|השמנה בטנית בזכר בעל משקל סביר, ללא התפתחות גינקומסטיה.
קובץ:Bierbauch1.jpg|השמנה בטנית בזכר עם עודף משקל, עם פסאודוגינקומסטיה.


## ראו גם
* הפרעות אכילה בגברים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בריאות מינית
קטגוריה:גברים
יחזקאל סירקין

הרב **יחזקאל סירקין** (נולד בין ה'תקפ"א לה'תקפ"ח - נפטר בט"ז באלול ה'תרמ"ט, 12 בספטמבר 1889) היה רב רוסי, רבן של יאקובשטאדט שבלטביה וקאפוסט שברוסיה הלבנה במחצית השנייה של המאה ה-19.

## קורות חיים
נולד בעיר טטורסק לרב משה סירקין מוויטבסק. לאחר נישואיו כיהן זמן מה כראש ישיבה בוויטבסק, כרבה של יאקובשטאדט ולאחר מכן במשך למעלה מ-30 שנה כרבה של קאפוסט ומנהיג עדת החסידים בעיר. היה מקורב לאדמו"רי חסידות חב"ד.

## כתביו
ספרו הראשון "בנין יחזקאל" על מסכת נדרים ומסכת כתובות יצא לאור בוורשה בשנת תרכ"א בהסכמת רב העיר רבי דובעריש מייזליש, האדמו"ר רבי יצחק מאיר אלתר מגור והרב ישעיה מושקט רבה של פראגה.

רבים מחידושיו התפרסמו בכתב העת הרבני "יגדיל תורה" שראה אור באודסה בשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-19. חיבור נוסף שלו בשם "בנין יחזקאל" נדפס באודסה תרמ"ה וכולל בעיקר דיון מחודש בנושאים שדן בהם על גבי גיליונות ה"יגדיל תורה".

חידושים נוספים שלו משוקעים בכתבי בני דורו. כך למשל עוסק הסימן הראשון בספר "ראש לראובני" של הרב ראובן לוין מדננבורג במשא ומתן עם הרב סירקין על שיעור אורך חוטי הציצית.

## לקריאה נוספת
* חידושים על מס' נדרים וכתובות מהגאון מוה"ר יחזקאל סירקין אבד"ק קאפוסט זצ"ל, בתוך: **כרם שלמה** (באבוב), חוברת ק"צ, תמוז תשנ"ז, עמ' יג-יח

## קישורים חיצוניים
* 
* 
;ספריו
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים לטבים
קטגוריה:רבנים רוסים
קטגוריה:רבני חב"ד במאה ה-19
קטגוריה:רבני ערים באירופה
קטגוריה:חסידי קאפוסט
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים בלארוסים
קטגוריה:יקבפילס: רבנים
מריה אמליה מנאפולי וסיציליה

**מריה אמליה מנאפולי וסיציליה** (; 26 באפריל 1782 – 24 במרץ 1866), הייתה אשתו של לואי פיליפ, מלך הצרפתים.

## ביוגרפיה
מריה אמליה נולדה ב-26 באפריל 1782 בנאפולי, לפרננדו הראשון, מלך שתי הסיציליות ומריה קרולינה מאוסטריה, בתם של פרנץ הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ומריה תרזה. עם פרוץ המהפכה הצרפתית לא התנגד לכך אביה, אולם לאחר הריגתם של דודיה לואי השישה עשר, מלך צרפת ומארי אנטואנט, מלכת צרפת, חבר אביה לקואליציה האנטי-צרפתית הראשונה, ובשנת 1798 ברחה עם משפחתה לסיציליה. בשנת 1800 ברחה מריה אמליה עם אמה לאוסטריה, שם שהתה בשנתיים הבאות. בשנת 1802 חזרה המשפחה לנאפולי, אולם בשנת 1806 שוב ברחו לסיציליה.

ב-25 בנובמבר 1809 בעודם בגלות, התחתנה מריה אמליה עם לואי פיליפ השלישי, דוכס אורליאן, שהיה אף הוא בגלות באותה תקופה. בשנת 1814 חזר לואי פיליפ יחד עם מריה אמליה לצרפת, אולם עם חזרתו של נפוליאון נמלטו שוב מצרפת, ורק בשנת 1817 חזרו אליה שוב.

בשנת 1830 בעקבות מהפכת יולי הוכתר בעלה כלואי פיליפ, מלך הצרפתים, נגד דעתה של מריה אמליה, ותחת לחציה של אחותו אדלייד, נסיכת אורליאן. מריה אמליה לא התערבה בשום אופן בפוליטיקה ובניהול הממשל, ואף עשתה כל שביכולתה על מנת להתרחק מכך. בשנת 1832 לאחר ניסיון ההפיכה של אחייניתה מריה קרולינה, נסיכת נאפולי וסיציליה, דוכסית ברי שנכשל, פנתה אליה מריה קרולינה בבקשה שתתערב למען שחרורה מהכלא, אולם מריה אמליה סירבה לעשות שום דבר למענה.

מריה אמליה שמרה אף בתור מלכה על אורח חיים פשוט, והרבתה בפילנתרופיה למען העניים והנזקקים. בשנת 1843 אירחה מריה אמליה את ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת בנורמנדי, אולם לא הצטרפה לבעלה לביקור גומלין בבריטניה בשנת 1844.

הברונית בטי סלומון דה רוטשילד פיתחה איתה ידידות קרובה.

במהלך מהפכת פברואר בשנת 1848 לחצה מריה אמליה על בעלה שלא ייכנע ויוותר על הכתר, אלא יילחם למענו, על אף שמלכתחילה לא רצתה שיקבל אותו עליו. לבסוף נכנע בעלה והתפטר מהשלטון, ובני המשפחה נמלטו בחשאי לאנגליה. בבריטניה התקבלו בני המשפחה בסבר פנים יפות על ידי המלכה ויקטוריה, שאף העמידה לרשותם את בית קלרמונט, ומכיוון שכספם לא הוחרם על ידי הממשלה הצרפתית, לא סבלו מבעיות כספיות. כעבור שנתיים, בשנת 1850 מת בעלה לואי פיליפ, וב-24 במרץ 1866 מתה מריה אמליה בביתה.

## משפחתה
ב-25 בנובמבר 1809 התחתנה מריה אמליה עם לואי פיליפ, מלך הצרפתים. לבני הזוג היו 10 ילדים:
* פרדיננד פיליפ, דוכס אורליאן (1810–1842), התחתן עם הלנה, דוכסית מקלנבורג-שוורין.
* לואיז, נסיכת אורליאן (1812–1850), התחתנה עם לאופולד הראשון, מלך הבלגים.
* מארי, נסיכת אורליאן (1813–1839), התחתנה עם אלכסנדר, דוכס וירטמברג.
* לואי, דוכס נמור (1814–1896), התחתן עם ויקטוריה, נסיכת סקסוניה-קובורג-גותה.
* פרנסואז, נסיכת אורליאן (1816–1818)
* קלמנטין, נסיכת אורליאן (1817–1907), התחתנה עם אוגוסט, נסיך סקסוניה-קובורג-גותה.
* פרנסואה, נסיך ז'ואנוויל (1818–1900), התחתן עם פרנסיסקה, נסיכת ברזיל.
* שארל, דוכס פנתייבר (1820–1828)
* אנרי, דוכס אומאל (1822–1897), התחתן עם מריה קרולינה, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות.
* אנטואן, דוכס מונפנסייה (1824–1890), התחתן עם האינפנטה לואיסה פרננדה, דוכסית מונפנסייה.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בית בורבון
קטגוריה:ילידות 1782
קטגוריה:נפטרות ב-1866
סעיף 197 לחוק התכנון והבניה

**סעיף 197 לחוק התכנון והבניה** קובע את חובת ועדה מקומית לתכנון ולבנייה לפצות בעלי מקרקעין הנמצאים בתחום תוכנית העוברת שינוי או גובלים עמה, בגלל השינוי בתוכנית. מימון הפיצויים מגיע בעיקרו מהיטל השבחה הנגבה מבעלי מקרקעין שערך המקרקעין שלהם עולה בגלל השינוי בתוכנית. במשך שנים, נהגה בישראל פרקטיקה על פיה יזמים נדרשו לתת לוועדה המקומית כתב שיפוי כתנאי לאישור שינוי תוכנית שהם הציעו. בסופו של דבר נוהל זו עוגן בחוק ב-2017 בסעיף 197א לחוק התכנון והבניה.

## תוכן הסעיף
סעיף 197 קובע: "נפגעו על ידי תוכנית, שלא בדרך הפקעה, מקרקעין הנמצאים בתחום התוכנית או גובלים עמה, מי שביום תחילתה של התוכנית היה בעל המקרקעין או בעל זכות בהם, זכאי לפיצויים מהוועדה המקומית, בכפוף לאמור בסעיף 200."

סעיף 200 קובע: 
"לא יראו קרקע כנפגעת אם נפגעה על ידי הוראה שבתוכנית הנמנית עם אחת ההוראות המפורטות להלן ובלבד שהפגיעה אינה עוברת את תחום הסביר בנסיבות העניין ואין זה מן הצדק לשלם לנפגע פיצויים:
:(1) שינוי בתחום אזורים ובתנאי השימוש בקרקע שבהם;
:(2) קביעת המירווח מסביב לבנינים וביניהם;
:(3) הגבלת מספר הבנינים בשטח מסוים;
:(4) הסדרת אתריהם של בניינים, גדלם, גובהם, תכנון צורתם או מראם החיצוני;
:(5) איסור הבניה או הגבלתה, לצמיתות או לשעה, במקום שהקמת בניינים על הקרקע עלולה, בגלל מקומה או טיבה, להביא לידי סכנת שיטפון, סחף קרקע, סכנה לבריאות או סכנת נפשות או לידי הוצאה יתירה של כספי ציבור להתקנת דרכים או ביבים, להספקת מים או לשירותים ציבוריים אחרים;
:(6) איסור השימוש בקרקע או הגבלתו שלא בדרך איסור בניה או הגבלתה, כשהשימוש עלול להביא לידי סכנה לבריאות, סכנת נפשות או פגיעה רצינית אחרת לרעת הסביבה;
:(7) הגבלת דרכי השימוש בבנינים;
:(8) קביעת קו במקביל לדרך, שמעבר לו לא יבלוט שום בנין;
:(9) חיוב להתקין על יד בנין המיועד לעסק, למלאכה או לתעשייה מקום לטעינת כלי רכב, פריקתם וציודם בדלק, הכל כדי למנוע חסימת דרך לתעבורה;
:(10) חיוב להתקין בבנין המיועד לעסק, למלאכה או לתעשייה, למגורים, לבית לינה או לשימוש על ידי הציבור, או על יד בנין כאמור, מקום לחניית כלי רכב, למקלט או למחסה בפני התקפה אווירית;
:(11) הוראה בתוכנית שחל עליה סעיף 81."

## חובת הפיצוי
"נוסח הסעיף חל הן על נזקים ישירים שעשויים להיגרם לבעלי מקרקעין בשל פעילות של רשויות התכנון, כגון הפחתת הערך של המקרקעין עקב שינוי הנורמות המשפטיות החלות עליהם בתוכנית (למשל על ידי הפחתת אחוזי הבנייה הניתנים לניצול ביחס למקרקעין), והן על נזקים עקיפים יותר של פגיעה שאינה נגרמת על ידי התוכנית עצמה, אלא נובעת מתחולת התוכנית על מקרקעין סמוכים."

חובת הפיצוי חלה על הוועדה המקומית גם לגבי תוכניות שאושרו על ידי הוועדה המחוזית או הוועדה הארצית, בניגוד לעמדתה של הוועדה המקומית, בגלל שהכנסות היטל השבחה מגיעות לידיה. 

עם זאת, סעיף 119ב(1) לחוק התכנון והבניה קובע מקרים מסוימים בהם היזם צריך לשפות את הוועדה המקומית ב-70% מהפיצויים. 

## הערות שוליים

סעיף 197
לואיז, נסיכת אורליאן (1812–1850)

ממוזער|פרוטומה של  לואיז, נסיכת אורליאן מאת גיום ג'יפס  במוזיאונים המלכותיים לאמנויות יפות של בלגיה
**לואיז, נסיכת אורליאן** (בצרפתית: **Louise d'Orléans**; 3 באפריל 1812 – 11 באוקטובר 1850), הייתה בתו של לואי פיליפ, מלך הצרפתים, ואשתו של לאופולד הראשון, מלך הבלגים.

## ביוגרפיה
לואיז נולדה ב-3 באפריל 1812 בפאלרמו, לשם ברחו הוריה בעקבות המהפכה הצרפתית, ללואי פיליפ השלישי, דוכס אורליאן ולמריה אמליה מנאפולי וסיציליה, בתם של פרננדו השלישי, מלך סיציליה ומריה קרולינה מאוסטריה. בשנת 1817 השתקעה משפחתה בצרפת, ולואיז קיבלה חינוך מעולה כראוי לנסיכה הקרובה למשפחת המלוכה.

במהלך מהפכת יולי 1830 הוכתר אביה כלואי פיליפ, מלך הצרפתים, ולואיז קיבלה את התואר "נסיכת אורליאן". ב-9 באוגוסט 1832 התחתנה לואיז עם לאופולד הראשון, מלך הבלגים, ממנו היו לה 4 ילדים. לואיז הייתה רעייה מסורה ואם אוהבת, ובגלל אופייה הביישני נתפסה בפומבי רק לעיתים רחוקות. לואיז הייתה פופולרית מאוד בקרב העם הבלגי, בעקבות יופייה הרב ונדבנותה הרבה. ב-11 באוקטובר 1850 מתה לואיז משחפת, בזמן היותה באוסטנדה.

## משפחתה
ב-9 באוגוסט 1832 התחתנה לואיז עם לאופולד הראשון, מלך הבלגים, ממנו היו לה 4 ילדים:
* לואי פיליפ, נסיך הכתר של בלגיה (1833–1834)
* לאופולד השני, מלך הבלגים (1835–1909)
* הנסיך פיליפ, רוזן פלנדריה (1837–1905), אביו של אלברט הראשון, מלך הבלגים
* שארלוט, נסיכת בלגיה (1840–1927), אשתו של מקסימיליאן הראשון, קיסר מקסיקו

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בית אורליאן
קטגוריה:ילידות 1812
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1812
קטגוריה:נפטרות ב-1850
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1850
קטגוריה:נפטרות משחפת
יחסי סרביה – ערב הסעודית

**יחסי סרביה–ערב הסעודית** הם היחסים הדיפלומטיים שבין **[[סרביה|הרפובליקה של סרביה]]** ו**[[ערב הסעודית|הממלכה הערבית הסעודית]]**.

## סקירה כללית
סרביה כוננה את היחסים עם ערב הסעודית ב-17 באפריל 2013.

הביקור הרשמי הראשון הסרבי בערב הסעודית התרחש ב-4 בנובמבר 2015 כאשר הנסיך הסעודי סולטאן בן סלמאן בן עבדול עזיז אאל סעוד ומשלחתו אירחו את ראש ממשלת סרביה אלכסנדר ווצ'יץ' ומשלחתו. בביקור הרעיפו הסעודים שבחים על סרביה ואמרו כי יש עתיד לשיתוף הפעולה הבינלאומי-דיפלומטי בין סרביה לערב הסעודית. נציגי סרביה חתמו בביקור על הסכם שיתוף פעולה בתחום התיירות והכלכלה בתקווה כי הסכמים אלו יועילו לשני הצדדים.

היחסים הכלכליים בין סרביה לערב הסעודית עוד בחיתוליהם והייצוא הסרבי לערב הסעודית עמד על 2.4 מיליון אירו בשנת 2013 בעוד הייבוא הסרבי מערב הסעודית עמד על 5.6 מיליון אירו.

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
הנסיך פיליפ, רוזן פלנדריה

**הנסיך פיליפ, רוזן פלנדריה** (24 במרץ 1837 - 17 בנובמבר 1905), היה בנו של לאופולד הראשון, מלך הבלגים, ואביו של אלברט הראשון, מלך הבלגים.

## ביוגרפיה
פיליפ נולד ב-24 במרץ 1837, ללאופולד הראשון, מלך הבלגים ואשתו השנייה לואיז-מארי, נסיכת אורליאן, בתם של לואי פיליפ, מלך הצרפתים ומריה אמליה מנאפולי וסיציליה, וב-14 בדצמבר 1840 קיבל את התואר "רוזן פלנדריה".

בשנת 1866 לאחר הדחתו של אלכסנדרו יואן קוזה מתפקידו כנסיך רומניה, הוצע התפקיד לפיליפ, אולם הוא סירב לקבל את התפקיד, ולבסוף מונה לכך קרל אייטל פרידריך, נסיך הוהנצולרן-זיגמרינגן. ב-25 באפריל 1867 התחתן פיליפ עם מריה, נסיכת הוהנצולרן, בתם של קרל אנטון, נסיך הוהנצולרן ויוזפינה, נסיכת באדן, ממנה היו לו 5 ילדים. בשנת 1869 מת אחיינו הנסיך לאופולד, דוכס בראבנט, ופיליפ מונה לנסיך הכתר הבלגי.

ב-17 בנובמבר 1905 מת פיליפ, ולאחר מותו של אחיו לאופולד השני, מלך הבלגים בשנת 1909 עלה בנו אלברט הראשון, מלך הבלגים לשלטון במקומו.

## משפחתו
ב-25 באפריל 1867 התחתן פיליפ עם מריה, נסיכת הוהנצולרן, בתם של קרל אנטון, נסיך הוהנצולרן ויוזפינה, נסיכת באדן, ממנה היו לו 5 ילדים:
* בודואן, נסיך בלגיה (1869–1891)
* הנרייט, נסיכת בלגיה (1870–1948), התחתנה עם אמנואל, דוכס ונדום
* ז'וזפין מארי, נסיכת בלגיה (1870–1871)
* ז'וזפין קרולין, נסיכת בלגיה (1872–1958), התחתנה עם הנסיך קרל אנטון פון הוהנצולרן
* אלברט הראשון, מלך הבלגים (1875–1934)

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אבירי מסדר גיזת הזהב
קטגוריה:אצולה בלגית
קטגוריה:ילידי 1837

קטגוריה:נפטרים ב-1905
סנופטה

ממוזער|250px|שמאל|בית האופרה באוסלו
ממוזער|משרדי סונהטה באוסלו נורווגיה, ינואר 2020
**סנופטה** () היא חברת אדריכלות נורווגית העוסקת באדריכלות נוף, עיצוב פנים, אדריכלות בניין, עיצוב תעשייתי ועיצוב גרפי. החברה מעסיקה כ-350 עובדים והיא בעלת סניפים באוסלו, בניו יורק, בסן פרנסיסקו, בסטוקהולם ובאינסברוק. סנופטה נוסדה על ידי האדריכל האמריקאי אדווארד קריג  והאדריכל הנורווגי קיטיל טרדאל .
המשרד הוקם בשנת 1989.

בשנת 1989 הם ניגשו לתחרות אדריכלות עבור בניית ביבליותיקה אלכסנדרינה, שנעשתה בשיתוף פעולה עם האדריכל האוסטרי כריסטופר קפלר.

מבניהם המפורסמים הם בניין ביבליותיקה אלכסנדרינה, אשר קיבלו בגינו את פרס אגא חאן לאדריכלות (הפרס התשיעי לשנים 2002–2004) ובנין בית האופרה של אוסלו, עליו זכו בפרס פסטיבל האדריכלות העולמי בקטגוריית תרבות לשנת 2008, בפרס האיחוד האירופי לאדריכלות עכשווית  - פרס מיס ון דה רוהה, בשנת 2009, בפרס האגודה למחקר עיצוב סביבתי  בקטגוריית פרס מקומות נהדרים (GPA) לשנת 2009 ובפרס האירופי למרחב ציבורי עירוני  לשנת 2010 ("גג בית האופרה מגיח בעדינות ממימי נמל ביורביקה  להציע לאנשים ההולכים עליו נופים מרהיבים של העיר והפיורד."). בנוסף זכו בפרס העולמי לאדריכלות בת קיימא  לשנת 2010 ובפרסים נוספים.
מבנה האופרה באוסלו שאוב מהטבע הנורווגי, ובעל דמיון לקרחון מחליק. גם לביבליותיקה אלכסנדרינה עקרונות השאובים מעולם הטבע.

## פרויקטים ראויים לציון
* מוזיאון האמנות בלילהאמר , נורווגיה (1992)
* השגרירות הנורווגית המלכותית בברלין, גרמניה (2001) - חלק בלתי נפרד ממתחם השגרירויות הנורדיות 
* ביבליותיקה אלכסנדרינה, אלכסנדריה, מצרים (2002)
* בית האופרה של אוסלו, נורווגיה (2008)
* מרכז וולף לאמנויות, אוניברסיטת סטייט בבולינג גרין , באולינג גרין, אוהיו (2011)
* ספריית ג'יימס ב' האנט ג'וניור  באוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית, ראלי, קרוליינה הצפונית (2013)
* האנדרטה הלאומית וה מוזיאון לפיגועי 11 בספטמבר בניו יורק. (2014)
* מרכז למידה לסטודנטים באוניברסיטת ריירסון, טורונטו, קנדה (2015)
* הרחבת מוזיאון סן פרנסיסקו לאמנות מודרנית, סן פרנסיסקו, קליפורניה (2016)
* המרכז הבינלאומי מערת לאסקו הרביעי לאמנות מערות, מונטניאק, דורדון , צרפת (2016)
* שחזור מחדש לכיכר טיימס בניו יורק (2017)
* הפקולטה לאמנות, מוזיקה ועיצוב, אוניברסיטת ברגן (2017)
* הספרייה המרכזית בקלגרי , קלגרי, אלברטה, קנדה (2018)
* מסעדה מתחת למים, לינדסנס , נורווגיה (2019)
* ספריית צ'ארלס באוניברסיטת טמפל, פילדלפיה, פנסילבניה (2019)
* מוזיאון בלנטון לאמנות, אוניברסיטת טקסס באוסטין (2023)
* מוזיאון ג'וסלין לאמנות, אומהה, נברסקה (2024)
* מוזיאון הסקס, מיאמי, פלורידה (2024)
* קאסר אל-חוקם (מטרו ריאד), ריאד, ערב הסעודית (2024)
* ספריית הנשיאות של תיאודור רוזוולט, ליד מדורה, דקוטה הצפונית, ארצות הברית (תאריך סיום צפוי ב-2026)

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אדריכלים נורווגים
יהדות עומאן

שמאל|מסגרת|עומאן
שמאל|מסגרת|מפת עומאן
**[[יהודים|יהדות]] [[עומאן]]** הייתה קהילה יהודית שהתקיימה במשך מאות שנים, והיא אינה קיימת כיום.

במאה ה-21 כוללת הקהילה היהודית בעומאן יהודים ספורים. הקהילה מורכבת ברובה המוחלטת מיהודים חדשים שהגיעו למקום, והיא חברה באיגוד הקהילות היהודיות במפרץ, שם היא מיוצגת בידי מנחם כהן.

## היסטוריה
יש הטוענים כי קבר איוב  ממוקם בג'בל דוהפר הנמצא 45 קילומטרים מעיר הנמל סלאלה.
[ממוזער|150x150 פיקסלים|קבר [איוב]]

### יצחק בן יהודה
הקהילה היהודית בעומאן תועדה על ידי יצחק בן יהודה, סוחר שחי במאה ה-9. יצחק התגורר בסוחאר, והפליג לסין בין השנים 882 ל-912. הוא חזר לסוחאר והפליג שוב לסין, אך ספינתו נתפסה והוא נרצח בנמל סומטרה.

### בנימין מטודלה
ממוזער|400x400 פיקסלים|מפת המסלול
מסע שנערך על ידי רבי בנימין מטודלה בשנים 1165 עד 1173 חצה חלק מהאזורים הנמצאים כיום באזור הגאוגרפי של עומאן. הטיול שלו התחיל כעלייה לרגל לארץ ישראל.

אחת העיירות הידועות שעליהן דיווח בנימין מטודלה כבעלת קהילה יהודית הייתה מסקט שבעומאן.

### במאה ה-19
באמצע המאה ה-19, תיעד הסגן הבריטי ג'יימס ריימונד וולסטד  את יהודי מוסקט בזיכרונותיו. הוא מזכיר שיש "כמה יהודים במסקט, שברובם הגיעו לשם ב-1828, עת גורשו מבגדאד...". הוא גם מציין שיהודים לא הופלו כלל לרעה בעומאן, בניגוד למדינות ערביות אחרות. יהודי מסקט הועסקו בעיקר בייצור תכשיטי כסף, בנקאות ומכירת משקאות חריפים. למרות היעדר הרדיפות בעומאן, הקהילה נכחדה לפני שנת 1900. במהלך מלחמת העולם השנייה, חייל אמריקאי יהודי, עמנואל גליק, נתקל בקהילה קטנה של יהודים עומאנים במסקט, אך קהילה זו כללה בעיקר מהגרים חדשים מתימן.

### הקשר עם יהדות העולם

עומאנים מנהלת קשר עם מנהיגים יהודים אמריקאים וישראלים. הוועד היהודי-האמריקאי אירח מפגש שבו: "מנהיגים ישראלים ועומאנים התכנסו לחגוג עשור למרכז לחקר ההתפלה במזרח התיכון, אחד מסיפורי ההצלחה של המאמצים להעמקת שיתוף הפעולה הערבי-ישראלי. בין הדוברים ניתן למצוא את סעיד בדר, מזכ"ל משרד החוץ של עומאן , שרת החוץ הישראלית לשעבר ציפי לבני וצ'ארלס לוסון ממחלקת המדינה של ארצות הברית.

## ראו גם
* יהדות בבל
* יהדות עבר הירדן המזרחי
* יהדות בחריין
* יהדות איחוד האמירויות הערביות
* יהדות תימן
* היסטוריה של עומאן
* יהודים-ערבים
* גלות בבל
* יהדות חצי האי ערב
* יהדות ארצות האסלאם
* פליטים יהודים ממדינות ערב
* יהודים מחוץ לאירופה תחת כיבוש נאצי
* מזרחים

## קישורים חיצוניים
* קבר איוב
* יהודי עומאן
* המסלול של בנימין מטודלה, מרקוס נתן אדלר, 1907

## הערות שוליים

קטגוריה:עומאן: היסטוריה
עומאן
עומאן
עומאן
קהילת שער השמים

ממוזער|250px|בית כנסת "קהילת שער השמים", (2023)
ממוזער|250px|בית הכנסת של קהילת שער השמים ברחוב מק'גיל בווסטמאונט, 1910
ממוזער|250px|בית החיים
**קהילת שער השמים** (נהגה בהגייה אשכנזית: שער הַשוֹמַיִם; באנגלית: **Congregation Shaar Hashomayim**) היא קהילה יהודית אורתודוקסית בפרבר ווסטמאונט שבמונטריאול, קוויבק, קנדה. הקהילה התאגדה כבר בשנת 1846. בית הכנסת של הקהילה הוא בית הכנסת האורתודוקסי הגדול בקנדה.

## היסטוריה
במקור שכרה הקהילה שטח ברחוב סנט ג'יימס בווסטמאונט, בית הכנסת הראשון הקבוע של הקהילה נבנה ב-1859. בשנים 1885–1886 בנתה הקהילה מבנה חדש ומפואר ברחוב מק'גיל בעלות של 40,000$, בבניין זה פעלה הקהילה קרוב לארבעים שנה.

ב-1902 התמנה הרב הרמן אברמוביץ כמנהיגה הרוחני של הקהילה, תפקיד אותו מילא עד פטירתו ב-1947.

בעקבות הגירה פנימית של האוכלוסייה היהודית ובשל גידול במספר חברי הקהילה, הוחלט לחפש מקום חדש ומתאים באזור מערבי יותר בעיר. ב-1920 רכשה הקהילה מגרש למבנה חדש בשדרות קנסינגטון בעיר. אבן הפינה הונחה בידי נשיא הקהילה ליון כהן  בשנת 1921. חנוכת בית הכנסת התקיימה ב-17 בספטמבר 1922. הריהוט של בית הכנסת ברחוב מק'גיל, ארון הקודש ומדרגות השיש, הנברשות והספסלים נמכרו לקהילת "בית שלמה" בעיר.

המבנה הנוכחי של בית הכנסת נחנך בשנת 1948. בשנה זו התמנה מנהיג רוחני חדש לקהילה, הרב וילפרד שוחט, ששימש בתפקידו זה בארבעים ושבע השנים הבאות, עד פטירתו ב-1995.

ב-1967 ביצעה הקהילה פרויקט הרחבה גדול, בית הכנסת עצמו הורחב כדי שיוכל להכיל את המתפללים הרבים בימים הנוראים. בשנה זו מנתה הקהילה 1,750 משפחות ובהן 4,000 נפשות.

בעשור הראשון של המאה ה-21 בוצע שיפוץ גדול נוסף במבני הקהילה. ומונה רב חדש, הרב אדם שייאר. הקהילה יזמה וביצעה הקמת עירוב בווסטמאונט. כן הותקנה בבית הכנסת מערכת סאונד שהותאמה לשימוש בשבת באישור מכון צומת. ב-2013 הצטרפה לצוות הרוחני של בית הכנסת, מהר"ת (=מנהיגה הלכתית רוחנית תורנית) רחל קוהל-פיינגולד, מהרבניות האורתודוקסיות הראשונות שהוסמכו לתפקיד זה.

בין מי שגדלו בקהילה וזכו לפרסום רב: הזמר לאונרד כהן שאביו נתן היה בנו של נשיא הקהילה, והאדריכל ויזם הנדל"ן הקנדי מקסוול מיירון קלמן .

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קהילות יהודיות
קטגוריה:קנדה: מבנים
קטגוריה:אמריקה הצפונית: בתי כנסת
קטגוריה:יהדות קנדה
הלנה, דוכסית מקלנבורג-שוורין

**הלנה, דוכסית מקלנבורג-שוורין** (בגרמנית: **Helene von Mecklenburg-Schwerin**;  24 בינואר 1814 - 17 במאי 1858), הייתה אשתו של פרדיננד פיליפ, דוכס אורליאן, ואמו של הטוען לכתר צרפת הנסיך פיליפ, רוזן פריז.

## ביוגרפיה
הלנה נולדה ב-24 בינואר 1814 בלודוויגסלוסט שהשתייכה לדוכסות מקלנבורג-שוורין, לפרידריך לודוויג, נסיך הכתר של מקלנבורג-שוורין וקרולינה לואיזה, נסיכת סקסוניה-ויימאר-אייזנך, בתם של קרל אוגוסט, הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך ולואיזה, נסיכת הסן-דרמשטדט. בשנת 1816 מתה אמה, ובשנת 1819 מת אביה, והלנה ואחיה ואחיותיה התחנכו אצל סבה פרידריך פרנץ הראשון, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין.

ב-30 במאי 1837 התחתנה הלנה עם פרדיננד פיליפ, דוכס אורליאן, בנו של לואי פיליפ, מלך הצרפתים, נגד רצון משפחתה, בעקבות רצונה להיעשות מלכה. נישואי השניים היו מוצלחים, והלנה הפכה לפופולרית מאוד בקרב הציבור. ב-13 ביולי 1842 מת בעלה פרדיננד פיליפ, כתוצאה מתאונת כרכרה, ודובר על כך שאם ימות חמיה כשילדה יהיה קטין, תהיה היא לעוצרת יחד עם גיסה לואי, דוכס נמור. אולם בשנת 1848 פרצה מהפכת פברואר, וחמיה התפטר משלטונו, ונמלט יחד עם משפחתו לבריטניה. הלנה ניסתה להעביר את הכתר לבנה הנסיך פיליפ, רוזן פריז, אולם הצעתה לא התקבלה, והוקמה הרפובליקה הצרפתית השנייה. הלנה עזבה עם ילדיה לגרמניה, ומשם המשיכה להיאבק למען זכויות בנה. בהמשך עברה הלנה גם היא לבריטניה, וב-17 במאי 1858 מתה בביתה בריצ'מונד שעל התמזה, לונדון, כתוצאה משפעת שהסתבכה.

## משפחתה
ב-30 במאי 1837 התחתנה הלנה עם פרדיננד פיליפ, דוכס אורליאן. לבני הזוג היו שני ילדים:
* הנסיך פיליפ, רוזן פריז (1838–1894)
* הנסיך רובר, דוכס שארטר (1840–1910)

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ילידות 1814
קטגוריה:דוכסיות גרמניות
קטגוריה:נפטרות ב-1858
מבצע רפואה חליפית

**מבצע רפואה חליפית** נערך ב-24 ביוני 1999, ובו תקף חיל האוויר הישראלי מטרות אסטרטגיות בלבנון, בתגובה לירי קטיושות על הגליל.

ביוני 1999 לאחר הבחירות לכנסת החמש עשרה ולראשות הממשלה, בשלהי כהונתה של ממשלת ישראל העשרים ושבע בראשות בנימין נתניהו, נורו קטיושות על הגליל. בעקבות הירי הציע שר הביטחון, משה ארנס, להגיב באמצעות גביית מחיר ממדינת לבנון עצמה, במטרה להכריח את סוריה ששלטה אז בלבנון באופן לא רשמי לכפות רגיעה על ארגון חזבאללה. הצעתו התקבלה ובתגובה יצא חיל האוויר הישראלי ב-24 ביוני בערב להפצצה נרחבת בלבנון, וזו נמשכה גם בלילה של תחילת 25 ביוני. בהפצצה הותקפו מפקדה אזורית של חזבאללה בבעלבכ ושני יעדי מחבלים מדרום לנהר הליטני, ומטרות אסטרטגיות ברחבי לבנון:
* שתי תחנות כוח גדולות בג'מהור ובסאלים שממזרח לביירות. השמדת תחנות כוח אלה גרמה לפגיעה משמעותית באספקת החשמל לתושבי לבנון.
* שלושה גשרים על נהר אוואלי שקישרו בין ביירות לדרום לבנון ומחלף על כביש החוף הלבנוני בין דאמור לליטני,  כ-20 ק"מ דרומית לביירות. הגשרים שנפגעו הוחלפו תוך ימים אחדים בגשרים זמניים שהקים צבא לבנון.
* מרכזיה סלולרית דרומית לדאמור. 
בהפצצות נהרגו בלבנון אזרחים אחדים ונגרם נזק הנאמד במאה מיליון דולר. במהלך התקיפה הגיב חזבאללה בירי קטיושות נוסף, שממנו נהרגו שני אזרחים ישראלים ונגרם נזק לרכוש, אך לאחר המבצע הושגה רגיעה למשך חודשים אחדים.

## לקריאה נוספת
* מירב הלפרין, אהרון לפידות, **חליפת לחץ - דפים בספר הטיסות של חיל האוויר**, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2000, הפרק "ליל כל הגשרים", עמ' 331–338

## קישורים חיצוניים
* יובל כנען, שיקולים גאוגרפיים לבחירת מטרות להפצצות אסטרטגיות - לקחים ממלחמות ישראל, אוניברסיטת חיפה, ספטמבר 2005, עמ' 74
* 

## הערות שוליים

רפואה חליפית
רפואה חליפית
קטגוריה:1999 בישראל
גיום, נסיך לוקסמבורג

**גיום, נסיך לוקסמבורג** (**Guillaume vu Lëtzebuerg**; נולד ב-1 במאי 1963) הוא בנו השלישי של ז'אן, הדוכס הגדול של לוקסמבורג.

## ביוגרפיה
גיום נולד ב-1 במאי 1963 בטירת בצדורף, לז'אן, הדוכס הגדול של לוקסמבורג ולז'וזפין שארלוט, נסיכת בלגיה, בתם של לאופולד השלישי, מלך הבלגים ואסטריד, נסיכת שוודיה. גיום התחנך בלוקסמבורג ובשווייץ, ובהמשך למד בגרנובל בצרפת. לאחר מכן למד גיום באוניברסיטת אוקספורד בבריטניה, ובאוניברסיטת ג'ורג'טאון בארצות הברית, שם סיים את לימודיו בשנת 1987. לאחר מכן עבד גיום כחצי שנה בקרן המטבע הבינלאומית בוושינגטון, ובהמשך עבד כשנתיים בנציבות האירופית. כיום עובד גיום כמנהל בחברת ארסלורמיטאל הצרפתית.

ב-8 בספטמבר 1994 התחתן גיום עם סיבילה סנדרה ויילר. סיבילה היא בתם של פול-אניק ויילר, בנה של הדוגמנית היווניה אליס ביפלאקו, ושל דונה אולימפיה טורולוניה די סיביטלה-ססי, בתה של ביאטריס, נסיכת ספרד. ב-24 בספטמבר קיבלה סיבילה את התואר "נסיכת לוקסמבורג".

## משפחתו
ב-8 בספטמבר 1994 התחתן גיום עם סיבילה, נסיכת לוקסמבורג, ממנה נולדו לו 4 ילדים:
* פאול לואי, נסיך נסאו (נולד ב-1998)
* לאופולד, נסיך נסאו (נולד ב-2000)
* שארלוט, נסיכת נסאו (נולד ב-2000)
* ז'אן, נסיך נסאו (נולד ב-2004)

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בית בורבון
קטגוריה:נסיכים
קטגוריה:ילידי 1963
ז'וזפין שארלוט, נסיכת בלגיה

**ז'וזפין שארלוט, נסיכת בלגיה** (11 באוקטובר 1927 - 10 בינואר 2005), הייתה בתו של לאופולד השלישי, מלך הבלגים, ואשתו של ז'אן, הדוכס הגדול של לוקסמבורג.

## ביוגרפיה
ז'וזפין שארלוט נולדה ב-11 באוקטובר 1927 בבריסל, ללאופולד השלישי, מלך הבלגים ולאסטריד, נסיכת שוודיה, בתם של הנסיך קרל, דוכס וסטריטלנד ואינגבורג, נסיכת דנמרק. ז'וזפין שארלוט בילתה את ילדותה בארמון סטויבנברג הסמוך לבריסל, ובשנת 1935 נהרגה אמה בתאונת דרכים. ז'וזפין שארלוט התחנכה על ידי מורים פרטיים, והוקמה בשבילה כיתה קטנה בארמון. בשנת 1940 נכנסה ז'וזפין שארלוט לפנימייה, ובה למדה במהלך מלחמת העולם השנייה. ב-7 ביוני 1944 - יום לאחר הפלישה לנורמנדי, נשלחו בני המשפחה למעצר בגרמניה, ממנו שוחררו ב-7 במאי 1945. לאחר מכן התיישבו בני המשפחה בשווייץ, וז'וזפין שארלוט למדה באוניברסיטת ז'נבה.

ב-9 באפריל 1953 התחתנה ז'וזפין שארלוט עם ז'אן, נסיך הכתר של לוקסמבורג, ממנו נולדו לה 5 ילדים. אף על פי שהנישואים התקיימו ממניעים פוליטיים, הם היו נישואים מאושרים, ובני הזוג חיו ביחד באושר במשך 52 שנים עד מותה. ז'וזפין שארלוט תמכה בנושאים תרבותיים והומניטריים, ואף כיהנה כנשיאת הצלב האדום בלוקסמבורג. בנוסף היא אהבה את מלאכת הגינון, ואף נהנתה מציד, דיג, סקי וספורט מים אחר.

ב-10 בינואר 2005 מתה ז'וזפין שארלוט בטירת פישבאך, כתוצאה מסרטן הריאות שממנו סבלה זמן רב.

## משפחתה
ב-9 באפריל 1953 התחתנה ז'וזפין שארלוט עם ז'אן, הדוכס הגדול של לוקסמבורג, ממנו נולדו לה 5 ילדים:
* מארי אסטריד, נסיכת לוקסמבורג (נולדה ב-1954), התחתנה עם קרל כריסטיאן, ארכידוכס אוסטריה
* אנרי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג (נולד ב-1955)
* ז'אן, נסיך לוקסמבורג (נולד ב-1957)
* מרגריט, נסיכת לוקסמבורג (נולדה ב-1957), התחתנה עם ניקולאוס, נסיך ליכטנשטיין
* גיום, נסיך לוקסמבורג (נולד ב-1963)

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אצולה בלגית
קטגוריה:בית סקסה-קובורג-גותה
קטגוריה:נפטרות מסרטן הריאה
קטגוריה:ילידות 1927
קטגוריה:בלגים שנולדו ב-1927
קטגוריה:נפטרות ב-2005
קטגוריה:נפטרים ב-2005
אסטריד, נסיכת שוודיה

**אסטריד, נסיכת שוודיה** (בשוודית: **Astrid av Sverige**; 17 בנובמבר 1905 - 29 באוגוסט 1935), הייתה אשתו של לאופולד השלישי, מלך הבלגים.

## ביוגרפיה
200px|ימין|ממוזער|לאופולד (בעת צילום התמונה, היה עדיין נסיך) יחד עם ארוסתו הנסיכה אסטריד
אסטריד נולדה ב-17 בנובמבר 1905 בסטוקהולם, לנסיך קרל, דוכס וסטריטלנד, בנו של אוסקר השני, מלך שוודיה ולאינגבורג, נסיכת דנמרק, בתו של פרדריק השמיני, מלך דנמרק. בהגיעה לפרקה הייתה אסטריד מועמדת אפשרית ככלה למספר נסיכים, ביניהם אדוארד, נסיך ויילס, ואולף, נסיך הכתר של נורווגיה, אולם לבסוף התארסה אסטריד בספטמבר 1926 עם לאופולד, נסיך הכתר של בלגיה. ב-4 בנובמבר 1926 התחתנו השניים בסטוקהולם, וב-10 בנובמבר התקיים טקס נוסף בבריסל, ואסטריד קיבלה את התואר "דוכסית בראבנט". אסטריד ולאופולד התגוררו בארמון סטויבנברג, לא רחוק מן הארמון המלכותי בלאקן. אסטריד גידלה את ילדיה בפשטות, ואף הייתה מטיילת עמם בחצר הארמון, שלא על פי כללי הטקס. בעת חתונתם נשארה אסטריד בדת הלותרנית, אך בשנת 1930 המירה את דתה לדת הקתולית.

בשנת 1934 נהרג חמיה אלברט הראשון, מלך הבלגים, במהלך טיפוס הרים, ובעלה עלה לשלטון במקומו כלאופולד השלישי, מלך הבלגים. אסטריד הקדישה את זמנה לעזרה למשפחות נזקקות, ובמהלך המשבר הכלכלי בשנת 1935 אף ערכה מגבית מיוחדת לאיסוף מזון ובגדים למשפחות עניות.

באוגוסט 1935 נסעו לאופולד ואסטריד לחופשה פרטית בשווייץ, עם שני ילדיהם הגדולים. ב-28 באוגוסט שלחו הזוג את ילדיהם לבלגיה, יחד עם המטפלות שלהם, ולמחרת יצאו לבדם לטיול בהרים. במהלך הנסיעה נהג לאופולד ברכב, ובמהלך ירידה במדרון תלול הרכב החליק מהכביש, ונתקע בעץ אגס. כתוצאה מהפגיעה נהרגה אסטריד, ואילו לאופולד נפצע באורח קל.

מותה של אסטריד גרם לאבל עמוק בבלגיה ובשוודיה, ורשות הדואר הבלגית אף הנפיקה בולים עם דיוקנה בשחור. במקום התאונה בשווייץ נבנתה קפלת הנצחה, והיא הפכה ליעד תיירותי בלגי ושוודי. בשנת 2015 עלו שני נכדיה לשלטון; פיליפ, מלך הבלגים בבלגיה, ואנרי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג בלוקסמבורג.

## משפחתה
ב-4 בנובמבר 1926 התחתנה אסטריד עם לאופולד השלישי, מלך הבלגים, ממנו נולדו לה 3 ילדים:
* ז'וזפין שארלוט, נסיכת בלגיה (1927–2005), התחתנה עם ז'אן, הדוכס הגדול של לוקסמבורג
* בודואן, מלך הבלגים (1930–1993)
* אלברט השני, מלך הבלגים (נולד ב-1934)

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:משפחות מלוכה שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:אצולה בלגית
קטגוריה:בית ברנדוט
קטגוריה:מלכות רעיות
קטגוריה:נשים שוודיות
קטגוריה:נשים בלגיות
קטגוריה:שוודים שנולדו ב-1905
קטגוריה:נפטרות ב-1935
אלפרד קר

**אַלְפְרֶד קֶר** (במקור **קמפנר**, בגרמנית: **Alfred Kerr**; Kempner); 25 בדצמבר 1867 – 21 באוקטובר 1948) היה מבקר ספרות ותיאטרון רב השפעה, משורר ומסאי גרמני-יהודי.

## ביוגרפיה
קר היה אחד משני ילדים במשפחה יהודית מצליחה בברסלאו, שלזיה. אביו, מאיר עמנואל קמפנר, היה סוחר יין ובעל מפעל. הוא שינה את שם משפחתו לשם קֶר בשנת 1887, והשינוי נעשה רשמי בשנת 1909. למד ספרות גרמנית ופילוסופיה באוניברסיטת ברלין והיה מבקר התיאטרון בעיתונים נחשבים כמו הברלינר טאגבלאט. רעייתו הראשונה, אינגבורג תורמלן, לה נישא ב-1917, מתה בגל השפעת בשנת 1918. בשנת 1920 נישא בשנית לפסנתרנית יוליה לבית וייסמן.

עם עליית הנאצים לשלטון ב-1933 נמלט עם אשתו יוליה וילדיהם מגרמניה לשווייץ. שם שהו כחצי שנה בתקווה שיוכל להמשיך לכתוב ולפרסם בשפה הגרמנית. המולי"ם השווייצרים חששו לפרסם ביקורת נגד המשטר הנאצי (בנימוק שמירת הנייטרליות) ועל כן עזבו לפריז. ספריו נשרפו בגרמניה. קר הצליח למכור תסריט בבריטניה וקיווה להפיק שם סרט, על כן עזבה המשפחה ללונדון ב-1935.

ב-1947 קיבלה משפחת קר אזרחות בריטית. ב-1948 בתחילת סיור מתוכנן בכמה ערים גרמניות, עבר קר אירוע מוחי בעת ביקורו בהמבורג. הוא שם קץ לחייו באמצעות מנת יתר של "ורונל" שרכשה עבורו אשתו. הוא נקבר בבית הקברות אולסדורף ללא אזכור דתו, לפי בקשתו.
הותיר אחריו את רעייתו, בן ובת. הבן, מייקל  (1921–2006), היה השופט היחיד בבית הדין העליון (High Court of Justice), שנולד מחוץ לבריטניה והבת ג'ודית (1923–2019) הייתה סופרת ומאיירת.
אפרה של אשתו נקבר למרגלות קברו לאחר פטירתה בשנת 1965.

## קישורים חיצוניים

* אלפרד קר ב"אנציקלופדיה של השואה" באתר מוזיאון השואה הלאומי של ארצות הברית
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:יהודים גרמנים
קטגוריה:מבקרי תיאטרון
קטגוריה:מבקרי ספרות גרמנים
קטגוריה:מבקרי ספרות יהודים
קטגוריה:פליטי רדיפות הנאצים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות אולסדורף
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1867
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1948
עונת 2011 בגביע ליברטדורס

**עונת 2011 ב[[גביע ליברטדורס]]** הייתה העונה ה-52 של התחרות הדרום-אמריקאית לקבוצות כדורגל, והיא אורגנה על ידי CONMEBOL. המשחק הראשון התקיים ב-25 בינואר 2011 והתחרות הסתיימה ב-22 ביוני 2011. בתחרות השתתפו 38 קבוצות מכל מדינות חברי הארגון ומקסיקו.

התחרות הסתיימה בניצחון של סנטוס, וזאת בפעם השלישית בתולדות המועדון.

## מתכונת התחרות
בתחרות השתתפו 38 קבוצות:

* ברזיל - 6
*ארגנטינה - 5  
* אקוודור, קולומביה, פרו, צ'ילה,בוליביה,אורוגוואי, פרגוואי, ונצואלה, מקסיקו- 3 (כל אחת)

בתחילה 12 קבוצות (1 מכל המדינות המשתתפות ו-2 מברזיל) התחרו על 6 מקומות במשחקי הבתים.
בשלב הראשון הקבוצות חולקו ל-8 בתים, ושתי קבוצות מכל בית העפילו לשלב השני. החל מהשלב השני הקבוצות שיחקו בשיטת נוקאאוט. 

בכל השלבים נערכו משחק בית ומשחק חוץ. על ניצחון הוענקו שלוש נקודות ועל תיקו נקודה בודדת.

במידה ומספר קבוצות בבית סיימו עם אותו מספר נקודות, ההכרעה הייתה נקבעת לפי סדר חשיבותם של התנאים הבאים: יתרון בהפרש שערים, יתרון בשערים שנכבשו, חוק שערי חוץ, בעיטות עונשין. בסדרת הגמר חוק שערי חוץ לא בתוקף. במקומו הייתה תוספת זמן ובעיטות עונשין במידת הצורך.

הקבוצות דורגו בהתאם להישגיהן בשלב הבתים: 1-8 מנצחות הבית, 9-16 הקבוצות שסיימו במקום השני. 

## השלבים המתקדמים

### סדרת הגמר

## קישורים חיצוניים

* פרטים על התחרות
* נתונים מאתר worldfootball
* נתונים מאתר transfermarkt

 

קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-2011
קטגוריה:עונות בגביע ליברטדורס
קטגוריה:2011 באמריקה הדרומית
בתי החווה המעוטרים בהלסינגלנד

**בתי החווה המעוטרים בהלסינגלנד** נקראים גם **חוות הלסינגארד** (בשוודית: Hälsingland או Hälsingegård באנגלית: Decorated Farmhouses of Hälsingland) הם שם כולל לשבעה בתי חווה מעץ הממוקמים באזורים שונים במחוז הלסינגלנד שבצפון-מזרח שוודיה אשר הוכרו על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית בשנת 2012.

החוות שהשתמרו ומבני המשק הקשורים אליהם הם חלק מריכוז של למעלה מאלף מבני עץ המשקפים את שיא השגשוג בחברה החקלאית באזור זה במאה ה-19, מסורת הבניה התפתחה מתקופת ימי הביניים (המאות ה-12 עד ה-16) ובתי העץ הוקמו בעיקר במאות ה-18 וה-19. יחודם של חוות אלו הם בסגנון הבניה והבניה בעץ בלבד, כמו כן השאיפה של החקלאים באותה תקופה הייתה להקים מבנים גדולים כשפנים הבית מעוטר באיורי קיר ייחודיים וטפטים יקרים, כאשר כל בית מעוצב בצורה ייחודית.

## קישורים חיצוניים

* רשימת חוות הלסינגארד (אנגלית)  
* חוות הלסינגארד באתר אונסק"ו (אנגלית) 

## הערות שוליים

קטגוריה:שוודיה: היסטוריה
הנסיך קרל, דוכס וסטריטלנד

**הנסיך קרל, דוכס וסטריטלנד** (בשוודית: **Prins Carl, hertig av Västergötland**;  27 בפברואר 1861 – 24 באוקטובר 1951) היה בנו של אוסקר השני, מלך שוודיה, ואביהם של מלכות נורווגיה ובלגיה.

## ביוגרפיה
קרל נולד ב-27 בפברואר 1861 בסטוקהולם, לאוסקר, נסיך הכתר של שוודיה ולסופיה מנסאו, בתם של וילהלם, דוכס נסאו ופאולינה, נסיכת וירטמברג. קרל היה ידוע כ"הנסיך הכחול", על שם המדים הכחולים של רגימנט החיים, שהיה לובש אותם בתדירות גבוהה.

במאי 1897 התארס קרל עם בת דודו אינגבורג, נסיכת דנמרק, בתם של פרדריק השמיני, מלך דנמרק ולוביסה, נסיכת שוודיה, אשר לא הכיר אותה בכלל, וב-27 באוגוסט 1897 התחתנו השניים בקופנהגן, ויצאו לירח דבש בגרמניה.

בשנת 1905 במהלך המאבק לעצמאות נורווגיה, היה קרל מועמד לכתר הנורווגי, אולם אביו סירב שבניו יהיו מעורבים במזימות להפחתת כוחו, ומשום כך נבחר למלך נורווגיה גיסו קרל, נסיך דנמרק. בשנת 1906 מונה קרל לנשיא הצלב האדום השוודי, תפקיד אותו מילא עד לשנת 1945.

ב-24 באוקטובר 1951 מת קרל בסטוקהולם, כתוצאה מאי-ספיקת לב, והוא בן 90 שנים. שלושה מנכדיו הפכו למלכים באירופה: האראלד החמישי, מלך נורווגיה, בודואן, מלך הבלגים ואלברט השני, מלך הבלגים.

## משפחתו
ב-27 באוגוסט 1897 התחתן קרל עם אינגבורג, נסיכת דנמרק, בתם של פרדריק השמיני, מלך דנמרק ולוביסה, נסיכת שוודיה, ממנה נולדו לו 4 ילדים:
* מרגרטה, נסיכת שוודיה (1899–1977), התחתנה עם אקסל, נסיך דנמרק
* מרתה, נסיכת שוודיה (1901–1954), התחתנה עם אולף החמישי, מלך נורווגיה
* אסטריד, נסיכת שוודיה (1905–1935), התחתנה עם לאופולד השלישי, מלך הבלגים
* הנסיך קרל, דוכס אסטרייטלנד (1911–2003)

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בית ברנדוט
קטגוריה:אבירי מסדר הפיל
קטגוריה:אבירי מסדר העיט השחור
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:מעוטרי עיטור אנדריי הקדוש
קטגוריה:מעוטרי עיטור אלכסנדר נבסקי (האימפריה הרוסית)
קטגוריה:מעוטרי מסדר אוסמניה
קטגוריה:מעוטרי אות מסדר הבז הלבן
קטגוריה:ילידי 1861
קטגוריה:שוודים שנפטרו ב-1951
הייכל

**הייכל** הוא שם משפחה ממקור ערבי (هيكل).

קטגוריה:שמות משפחה ערביים
אינגבורג, נסיכת דנמרק

**אינגבורג, נסיכת דנמרק** (בדנית: **Prinsesse Ingeborg af Danmark**; 2 באוגוסט 1878 – 12 במרץ 1958), הייתה בתו של פרדריק השמיני, מלך דנמרק, ואמם של מלכות נורווגיה ובלגיה.

## ביוגרפיה
אינגבורג נולדה ב-2 באוגוסט 1878 בארמון שרלוטנלונד, קופנהגן, לפרדריק השמיני, מלך דנמרק וללוביסה, נסיכת שוודיה, בתם של קרל החמישה עשר, מלך שוודיה ולואיזה, נסיכת הולנד. במאי 1897 התארסה אינגבורג עם בן דודה הנסיך קרל, דוכס וסטריטלנד, בנו של אוסקר השני, מלך שוודיה, אשר לא הכירה אותו בכלל, וב-27 באוגוסט 1897 התחתנו השניים בקופנהגן, ויצאו לירח דבש בגרמניה. אינגבורג הייתה פופולרית מאוד בקרב העם השוודי, ובין השנים 1897–1907 מילאה את רוב תפקידיה של המלכה, מפני שחמותה סופיה, מלכת שוודיה השתתפה באירועים ציבוריים רק לעיתים רחוקות, ואילו נסיכת הכתר ויקטוריה בילתה את רוב זמנה בחו"ל מטעמי בריאות.

אינגבורג התעניינה בספורט, במיוחד החלקה על הקרח, ובתערוכת הרכב בסטוקהולם בשנת 1903, ערכה טיול במכונית יחד עם גיסה גוסטב, נסיך הכתר של שוודיה באזור סקונה. בשנת 1908 ליוותה אינגבורג את אחיינו של בעלה - הנסיך וילהלם, דוכס סדרמנלנד, לחתונתו עם מריה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה ברוסיה.

אינגבורג השקיעה רבות בחינוך ילדיה, וחיי המשפחה שלה היו לאות ולמופת בהרמוניה שלהם. בשנת 1922 קרס הבנק שבו היה מופקד כספם, והם נאלצו למכור את ביתם, אך אינגבורג התמודדה עם זה בגבורה. אינגבורג הוצגה בשוודיה שנים רבות, כסמל לרעיה ואם, והייתה אחת הפופולריות ביותר בקרב משפחת המלוכה.

בשנת 1905 הוצע לבעלה קרל כתר נורווגיה, אך הוא סירב לקבלו, ואחיה קרל, נסיך דנמרק הוכתר כהוקון השביעי, מלך נורווגיה. אינגבורג אהדה מאוד את הליברלים ולא אהבה את השמרנים, וכשהתפטרה הממשלה הליברלית בשנת 1918, קיבלה זאת בצורה קשה. במהלך מלחמת העולם השנייה הפגינה אינגבורג בפומבי נגד גרמניה הנאצית, על ידי חסימת חלון ביתה הפונה לשגרירות גרמניה בסטוקהולם.

ב-12 במרץ 1958 מתה אינגבורג בביתה בסטוקהולם, והיא כמעט בת 80 שנים. שלושה מנכדיה הפכו למלכים באירופה: האראלד החמישי, מלך נורווגיה, בודואן, מלך הבלגים ואלברט השני, מלך הבלגים.

## משפחתה
ב-27 באוגוסט 1897 התחתנה אינגבורג עם הנסיך קרל, דוכס וסטריטלנד, בנו של אוסקר השני, מלך שוודיה, ממנו נולדו לה 4 ילדים:
* מרגרטה, נסיכת שוודיה (1899–1977), התחתנה עם אקסל, נסיך דנמרק
* מרתה, נסיכת שוודיה (1901–1954), התחתנה עם אולף החמישי, מלך נורווגיה
* אסטריד, נסיכת שוודיה (1905–1935), התחתנה עם לאופולד השלישי, מלך הבלגים
* הנסיך קרל, דוכס אסטרייטלנד (1911–2003)

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בית שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג
קטגוריה:נסיכות דניות
קטגוריה:ילידות 1878
קטגוריה:נפטרות ב-1958
אלישע איבזוב

שמאל|ממוזער|250px|חזית בית הסראייה לאחר שהבניין פוצץ על ידי איבזוב.
שמאל|ממוזער|250px|הודעת לח"י על פיצוץ בית הסראייה ביפו.
**אלישע איבזוב** (1 במרץ 1923 – 7 במרץ 1948) היה איש לח"י, נודע בכינויו המחתרתי "שמואל".

## קורות חיים
איבזוב נולד ב-1 במרץ 1923 בטיפליס שבברית המועצות לאליהו ולשולמית (לבית אינז). לאיבזוב שני אחים ושלוש אחיות. בשנת 1924 בהיות איבזוב בן שנה עלתה המשפחה לארץ ישראל והתיישבה בירושלים. בשנת 1933 עברה המשפחה לתל אביב והתגוררה על גבול יפו.
בפרוץ מאורעות תרצ"ו עברה המשפחה להתגורר בשכונת שפירא. איבזוב למד בתלמוד תורה בשכונה וכדי לסייע לפרנסת משפחתו, עבד גם כפועל חקלאי. בצעירותו הצטרף למפלגה הקומוניסטית, אך מאחר שהמפלגה התנגדה לציונות, פרש ממנה.

בשנת 1943 נשא לאשה את רבקה ונולד להם בן – יעקב. אולם הזוג נפרד והילד, שחי עם אמו, לא הכיר את אביו.
בשנת 1945 הצטרף אלישע ללח"י והחל להשתתף בפעילות המחתרת. אחת הפעולות המרשימות והחשובות הייתה: פיצוץ בניין 'הסראיה' בכיכר השעון ביפו, ב־4 בינואר 1948, בו שכנה מפקדת הכנופיות. איבזוב, וחבר מחתרת נוסף - רחמים חכמוב, שניהם מחופשים לערבים ומצוידים בתיעוד מתאים, עברו את מחסומי הביקורת, נכנסו ליפו, והעמידו משאית טעונה בחומרי נפץ ליד המפקדה. שומרי הבניין שחשדו בהם, ירו ורדפו אחריהם, אך איבזוב וחכמוב הצליחו להימלט ולהגיע בשלום לתל אביב. בניין הסראייה נהרס כליל וקבר תחתיו כשבעים פורעים ומנהיגיהם. לפעולה זו הייתה השפעה רבה על המורל של תושבי יפו הערבים.

לאחר פיצוץ הסאריה יצא איבזוב מחופש לערבי שוב למשימת חבלה וב-5 במרץ 1948, כשהוא נוהג משאית נפץ לאזור שכם, כדי לפוצץ את מפקדתו של פאוזי קאוקג'י, מפקד 'צבא ההצלה הערבי'.

איבזוב נחשד ונעצר באחד המחסומים, לאחר שמורה הדרך שהדריך אותו בגד בו, נחקר, עונה והוצא להורג. הלח"י חטף נכבדים ערבים משייח' מוניס כבני ערובה במגמה להחליפם באיבזוב, אך הוא הוצא להורג קודם לכן. לצורך פרוק מטען החבלה הובאו שני מומחים בריטיים לחומרי נפץ (סטיבנסון והיט, שהיו אחראים לפיצוץ ברחוב בן־יהודה בירושלים). המשאית התפוצצה והם נהרגו, ועמם שני בריטים ומספר ערבים.

בני משפחתו של איבזוב פעלו, בעזרתו של הרב הראשי לצה"ל שלמה גורן, לגלות את גופתו של אלישע ולהביאה לקבורה במדינת ישראל, והוא נטמן בחלקה צבאית של בית הקברות נחלת יצחק.
לבנו יעקב שלושה ילדים. הבכור נושא את שם סבו, אלישע.

## הנצחה
ממוזער|300x300 פיקסלים|שלט הנצחה במצפה אלישע בחוות יאיר
ביישוב חוות יאיר קיים מצפה המנציח את פועלו לשחרור יפו.

פארק ספורטיבי (בהקמה) ביישוב צופים בשומרון, סמוך למקום שבו נפל, לאחר שנתפס בידי הבריטים והוצא להורג.

## קישורים חיצוניים
* אלישע איבזוב באתר הלח"י
* קורות חיים  באתר גל-עד
*  באתר "נזכור את כולם"

## הערות שוליים

ימין|ממוזער|250px|משאית הנפץ בדרכה לפיצוץ המפקדה של קאוקג'י בשכם.
ימין|ממוזער|250px|מודעה לזכרו של איבזוב שהוצאה על ידי הלח"י

קטגוריה:חללי הלח"י
קטגוריה:חללי מלחמת העצמאות עד להקמת המדינה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הצבאי נחלת יצחק
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1923
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1948
מרתה, נסיכת שוודיה

**מרתה, נסיכת שוודיה** (; 28 במרץ 1901 - 5 באפריל 1954) הייתה אשתו של אולף החמישי, מלך נורווגיה.

## ביוגרפיה
מרתה נולדה ב-28 במרץ 1901 בסטוקהולם, לנסיך קרל, דוכס וסטריטלנד, בנו של אוסקר השני, מלך שוודיה ולאינגבורג, נסיכת דנמרק, בתו של פרדריק השמיני, מלך דנמרק. ב-21 במרץ 1929 התחתנה מרתה עם בן דודה אולף, נסיך הכתר של נורווגיה, בחתונה המלכותית הראשונה בנורווגיה מזה 340 שנים. הנישואים היו מוצלחים, ולזוג נולדו 3 ילדים. בני הזוג התגוררו באחוזת סקאוגום.

מרתה הפכה במהירות לפופולרית בקרב העם הנורווגי, בעקבות אופייה השאנן והרגוע, בנוסף הייתה מרתה מאוד צנועה, קלילה, ונדיבה, ואף תפרה בעצמה את בגדיה ואת בגדי ילדיה. בשנת 1939, זמן קצר לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה, ערכו אולף ומרתה ביקור פופולרי מאוד בארצות הברית. בני הזוג התארחו אצל הנשיא פרנקלין רוזוולט ואשתו, אלינור רוזוולט, ובמהלך הביקור ערכו סיור מקיף במערב התיכון העליון, שבו התיישבו מהגרים נורווגים רבים.

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, קראה מרתה לנשים הנורווגיות להתגייס להגנת המדינה. לאחר הפלישה הגרמנית לנורווגיה, ברחה מרתה עם ילדיה לשוודיה, אולם שם לא התקבלה בעין יפה, משום שהשוודים חשו שהיא מעמידה את נייטרליותם בסכנה, ומשום כך עברה מרתה לארצות הברית, שם התגוררה בתחילה בבית הלבן. בעלה אולף לעומת זאת, שהה במהלך המלחמה בבריטניה עם אביו הוקון השביעי, מלך נורווגיה, ופעל יחד עם הממשלה הגולה הנורווגית. במהלך המלחמה הידקה מרתה את קשריה עם פרנקלין רוזוולט, ופעלה רבות לשימור התמיכה הנורווגית בממשל האמריקני, וכן סייעה רבות לצלב האדום האמריקני. לאחר המלחמה חזרו בני המשפחה לנורווגיה, ומרתה פעלה בכל יכולתה למען היציבות והרווחה של העם הנורווגי.

ב-5 באפריל 1954 מתה מרתה באוסלו, כתוצאה מסרטן, בזמן שבתה רגנהילד, נסיכת נורווגיה ציפתה לילדה הראשון. היא נקברה ב-21 באפריל 1954. בשנת 1957 - מעט יותר משלוש שנים לאחר מותה, עלה בעלה לשלטון כאולף החמישי, מלך נורווגיה.

## מורשתה
חוף הנסיכה מרתה בארץ המלכה מוד שבאנטארקטיקה קרוי על שמה.

## בתרבות
בשנת 2020 הוקרנה הסדרה מרתה ופרנקלין. הסדרה מתארת את התמודדות נורווגיה עם הפלישה הגרמנית לנורווגיה והתמודדתו של האקון השביעי מלך נורווגיה (סרן פילמרק) ויורש העצר הנסיך אולף (טוביאס סנטלמן) ורעייתו, הנסיכה מרתה (סופיה הלין). הסדרה מתמקדת בנסיכה מרתה, שנאלצת להימלט עם שלושת ילדיה לשוודיה שם מולך דודה גוסטב החמישי. היחסים עם משפחתה בשוודיה מורכבים והיא נאלצת לעזוב לארצות הברית שם מארחים אותה נשיא ארצות הברית פרנקלין דלנו רוזוולט (קייל מקלכלן) ורעייתו אלינור (הארייט סנסום האריס).

## משפחתה
ב-21 במרץ 1929 התחתנה מרתה עם אולף החמישי, מלך נורווגיה, ממנו נולדו לה 3 ילדים:
* רגנהילד, נסיכת נורווגיה (1930–2012), התחתנה עם ארלינג לורנצן
* אסטריד, נסיכת נורווגיה (נולדה ב-1932), התחתנה עם יוהאן מרטין פרנר
* האראלד החמישי, מלך נורווגיה (נולד ב-1937)

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בית ברנדוט
קטגוריה:מלכות רעיות
קטגוריה:מלכות רעיות נורווגיות
קטגוריה:ילידות 1901
קטגוריה:שוודים שנולדו ב-1901
קטגוריה:נפטרות ב-1954
שבתאי דרוקר

שמאל|ממוזער|250px|טבלת זיכרון בבית לונץ ביבנאל.
**שבתאי דרוקר** (17 במרץ 1922 – 6 באפריל 1944) היה לוחם לח"י שנפל במהלך הקרב ביבנאל.

## קורות חיים
דרוקר נולד בי"ז באדר תרפ"ב (17 במרץ 1922) בקוריץ שבפולין לפסיה וחיים דרוקר.

בשנת 1934 עלתה משפחת דרוקר לארץ ישראל, בהיות שבתאי בן שתים-עשרה. המשפחה התיישבה בחיפה ושבתאי למד בבית הספר הריאלי ובבית הספר האנגלי סנט-לוקס, אך הפסיק את לימודיו באמצע כדי להצטרף ללח"י, בה קיבל את כינויו "ציון"

דרוקר נפצע עת שניסה לחלץ פעיל לח"י שנפצע על ידי משטרת המנדט בעת שעסק בהדבקת מודעות אבל לחבר לח"י. דרוקר נפצע ברגלו והועבר אל ביתו של מנחם לונץ ("אליעזר") ביבנאל. ב-6 באפריל 1944, יומיים לפני שהיה אמור לשוב לחיפה, הגיעה משטרת המנדט אל הבית, הקיפה אותו וירתה לעבר הבית, אירוע שנודע בשם "הקרב ביבנאל. בני המושבה קראו לדרוקר להיכנע, אך הוא בחר להשיב אש מאקדחו. לאחר שנפצע ביקש מאליעזר להורגו, ובשני הכדורים שנותרו להם שמו קץ לחייהם. דרוקר נקבר בטבריה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:חללי הלח"י
קטגוריה:אנשי היישוב שנהרגו על ידי אנשי המנדט הבריטי
קטגוריה:יהודים הקבורים בבית הקברות בטבריה
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1922
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1944
הנסיך גוסטב אדולף, דוכס וסטרבוטן

**הנסיך גוסטב אדולף, דוכס וסטרבוטן** (שוודית **Gustaf Adolf Hertig av Västerbotten**, 22 באפריל 1906 - 26 בינואר 1947), היה בנו של גוסטב השישי אדולף, מלך שוודיה, ואביו של קרל השישה עשר גוסטב, מלך שוודיה.

## ביוגרפיה
גוסטב אדולף נולד בסטוקהולם ב-22 באפריל 1906 לגוסטב אדולף, נסיך הכתר של שוודיה ומרגרט, נסיכת קונוט, בתם של לאופולד, דוכס אולבני ולואיזה מרגרטה, נסיכת פרוסיה. בקרב בני המשפחה נקרא גוסטב אדולף בשמו האחרון - אדמונד.

ב-19 באוקטובר 1932, התחתן גוסטב אדולף עם זיבילה, נסיכת סקסוניה-קובורג-גותה, בתם של קרל אדוארד, דוכס סקסוניה-קובורג-גותה - נכדה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת, וויקטוריה אדליידה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין.

בשנות ה-30 נפגש גוסטב אדולף עם מנהיגים נאציים בכירים, ביניהם אדולף היטלר והרמן גרינג, ועל אף שדעותיו הפוליטיות לא היו ידועות, לא התקבלו השמועות על אהדתו לנאצים בעין יפה בקרב השוודים. גוסטב אדולף הביע את תמיכתו בפינלנד במהלך מלחמת החורף ומלחמת ההמשך, ואף רצה להילחם לצד הפינים במלחמת החורף, אולם אביו לא התיר לו לעשות זאת.

ב-26 בינואר 1947 היה גוסטב אדולף בדרכו מהולנד לשוודיה, לאחר מסע ציד וביקור אצל יוליאנה, נסיכת הכתר של הולנד וברנהרד, נסיך הולנד, ועצר לחניית ביניים בקופנהגן, דנמרק. בעת המראת המטוס, המריא המטוס לגובה של כ-150 רגל, ולפתע צנח והתרסק, וכל נוסעי המטוס, ובכללם גוסטב אדולף, נהרגו. בשנת 1950 עלה אביו לשלטון כגוסטב השישי אדולף, מלך שוודיה, ובשנת 1973 עלה בנו לשלטון כקרל השישה עשר, מלך שוודיה.

## פעילותו בתנועת הצופים
גוסטב אדולף הצטרף לתנועת הצופים בצעירותו וכשהיה בוגר הפך למדריך בצופים. הוא עבר הכשרה של תג היער בפארק גילוול באנגליה. כאשר הוקם הארגון הארצי של צופי שוודיה הוא היה הנשיא הראשון של הצופים או "ראש הצופים". הוא הוביל משלחת של צופי שוודיה לג'מבורי הצופים העולמי ה-5 בשנת 1937 ולאירוע ה-Moot העולמי של הצופים בשנת 1939. החל מחודש מאי 1937 ועד מותו הוא התנדב בארגון הצופים העולמי בתפקידים רבים.

## משפחתו
ב-19 באוקטובר 1932, התחתן גוסטב אדולף עם זיבילה, נסיכת סקסוניה-קובורג-גותה, בתם של קרל אדוארד, דוכס סקסוניה-קובורג-גותה וויקטוריה אדליידה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין, ממנה נולדו לו 5 ילדים:
* מרגרטה, נסיכת שוודיה (נולדה ב-1934), התחתנה עם יוהאן אמבלר
* בירגיטה, נסיכת שוודיה (נולדה ב-1937), התחתנה עם יוהאן גאורג, נסיך הוהנצולרן
* הנסיכה דזירה, ברונית סילפברכיאלד (נולדה ב-1938), התחתנה עם הברון נילס אוגוסט סילפברכיאלד
* כריסטינה, נסיכת שוודיה (נולדה ב-1943), התחתנה עם טורד מגנוסון
* קרל השישה עשר, מלך שוודיה (נולד ב-1946)

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בית ברנדוט
קטגוריה:בוגרי תנועת הצופים
קטגוריה:שוודים שנולדו ב-1906
קטגוריה:נפטרים ב-1947