אלברט הנרי קרביאל

**אלברט הנרי קרביאל** (באנגלית: **Albert Henry Krehbiel**; 25 בנובמבר 1873 - 29 ביוני 1945), היה הצייר האמריקאי המעוטר ביותר באקדמיה הצרפתית. הוא ידוע בעיקר כאימפרסיוניסט אמריקאי. מאוחר יותר בקריירה שלו, קרביאל התנסה בציור מודרניסטית יותר.

## חיים וקריירה
קרביאל נולד באיווה, בשנת 1873. בשנת 1879, הוא עבר עם משפחתו לניוטון שבקנזס, שם היה אביו פעיל מנוניטי ויצרן כרכרות, ומאוחר יותר היה מייסד שותף של מכללת בית אל. בקיץ 1898 עשה קרביאל את דרכו מניוטון לשיקגו באופניים יחד עם אחיו הצעיר, ונרשם למכון לאמנות לסמסטר הסתיו. אלברט הנרי קרביאל הפך לבוגר המכון לאמנות בשיקגו, שם קיבל בשנת 1902 מלגת נסיעות אמריקאית ללימודים באירופה. בשנת 1903 החל את שלוש שנות לימודיו באקדמיה ז'וליאן בפריז אצל צייר ההיסטוריה וצייר הקיר ז'אן פול לורנס. בשנת 1905, הוא זכה לכבוד ושתיים מיצירותיו הנאו-קלאסיות נבחרו לתערוכה השנתית של סלון פריז, של אגודת האמנים הצרפתית.
ממוזער|317x317 פיקסלים|אלברט הנרי קרביאל, כרכרות
כשחזר לארצות הברית, קיבל קרביאל עבודה לצייר את ציור הקיר בבית המשפט לנוער בשיקגו בשנת 1906. בשנת 1907 הוענק לו פה אחד בתחרות ארצית עבודה לעיצוב וציור של אחת עשרה הקירות בבניין בית המשפט העליון באילינוי בספרינגפילד, בירת המדינה. ציורי הקיר בבניין בית המשפט העליון הושלמו בשנת 1911.

בשנים 1918 ו-1919 בילה קרביאל את קיציו במושבות אמנות בסנטה מוניקה, קליפורניה ובסנטה פה, ניו מקסיקו. משנת 1920 עד 1923 בילה את הקיץ אך ורק בסנטה פה כחבר במושבת האמנות שם. בקיץ 1922 ו-1923 הוזמן קרביאל על ידי המוזיאון של ניו מקסיקו בסנטה פה להשתתף בתוכנית האמנים המבקרים וקיבל סטודיו בארמון המושלים היוקרתי לצד הריאליסט בן זמנו רוברט אנרי.

לקרביאל היו תערוכות עם שאר האמנים במושבת האמנות של סנטה פה - ואגודת טאוס לאמנים - כמו ג'ורג' בלווז וגוסטב באומן, ועם מרסדן הרטלי. אמנים בולטים נוספים שאיתם הציג קרביאל בתקופה זו כוללים את ויליאם ויקטור היגינס, ארנסט ל. בלומנשיין, ג'ון סלואן, ריימונד ג'ונסון וסטיוארט דייוויס.

קרביאל היה חבר פקולטה במכון לאמנות בשיקגו במשך 39 שנים ובמכון הטכנולוגי של אילינוי במשך 32 שנים. בשנת 1926, הוא סייע בהקמת בית הספר לציור קיץ של מכון שיקגו לאמנות בסוגטוק, מישיגן, שם בילה את רוב השנים בקיץ בהוראה וציור. בשנת 1934, פתח קרביאל בית ספר קיץ לאמנות משלו בסוגטוק. לעיתים קרובות היה מבקר בסוגטוק גם בחורף כדי לתאר את האזור המכוסה שלג.

בשנים 1912 עד 1930, פרט לציורי נופי האזור בשמן, הוא גם צייר בצבעי מים ואינספור ציורים בפסטלים. לעיתים קרובות צייר תושבים מקומיים בחודשים החמים שעבדו בשדות או הקדיש זמן להנציח את נוף היער עם נחלים בקירבו. מדי פעם, קרביאל היה מבקר בעיר גלנה שבצפון אילינוי, בסופי שבוע ובחגים, כדי לצייר בדים גדולים.
ממוזער|300x300 פיקסלים|אלברט הנרי קרביאל, פרדות
כשלימד במכון לאמנות בשיקגו והתגורר במרכז שיקגו, פנה קרביאל להנציח את הנופים העירוניים, רובם במרחק הליכה ממקום עבודתו. סצנות מוכרות אלה צוירו מגדות נהר שיקגו. רובן צוירו בשעות העומס כאשר מכוניות והולכי רגל מילאו את הגשרים והרחובות. הוא צייר את גשר שדרת מישיגן ואת נהר שיקגו מספר פעמים, כל אחד מנקודת מבט שונה. רוב תמונות הגשר בוצעו בשנת 1920, שנת פתיחתו, כאשר מגדלי הגשר עטופים כרזות וסרטים אדומים, לבנים וכחולים.

החל מ־1926 ועד תחילת שנות הארבעים של המאה ה-20, יצר קרביאל סדרת יצירות של דמויות סינכרומיסטיות בצבעי מים ובשמן על פיסות בד קטנות ובלתי מתוחות ובשנים האחרונות לחייו צייר בפסטל ובשמן גם על בד גדול יותר. הדמויות בסדרה זו משחזרות את תנוחות הדוגמניות בשיעורי האמנות שלו, אף שהן נטורליסטיות בהתחלה, הן הופכות בהדרגה לגאומטריות, אפילו קוביסטיות. קרביאל פיתח את הסגנון החדש הזה לשיטה ללימוד תיאור דמויות בשעורי הציור שלו.

הוא גם ייצר מספר רב של נופים בסגנון מופשט יחסית החל משנת 1926. רוב העבודות הללו נוצרו בעיקר בסוגטוק, על נייר.

## מוות
במשך כל השנים צייר קרביאל ברציפות. החל בעת לימודיו בפריז וציורי הקיר הניאו - קלאסיים שלו ועד ליצירותיו האימפרסיוניסטיות בדרום - מערב האמריקאי, סצנות הרחוב והנהר בשיקגו, והמערב התיכון הכפרי. הוא צייר ללא הרף ובכל עונות השנה.

אלברט הנרי קרביאל נפטר מהתקף לב ב־29 ביוני 1945 באוונסטון שבאילינוי. מותו התרחש כמה ימים לאחר פרישתו מהוראה במכון הטכנולוגי של אילינוי.

## גלריה

File:Krehbiel-Bridge.jpg

File:Krehbiel-Dusk.jpg

File:Krehbiel-Freighter.jpg

File:Krehbiel-Hay.jpg

File:Krehbiel-Native.jpg

File:Krehbiel-Reading.jpg

## קישורים חיצוניים

* 
## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים אמריקאים
קטגוריה:אימפרסיוניזם
קטגוריה:ילידי 1873
קטגוריה:נפטרים ב-1945
קטגוריה:זוכי פרס רומא