open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
All Those Years Ago

**"All Those Years Ago"** (מאנגלית: "כל אותן שנים לפני כן") הוא שיר מאת המוזיקאי האנגלי ג'ורג' האריסון. השיר הוא חלק מהאלבום *[[Somewhere in England]]* משנת 1981. לאחר שהקליט בעבר את המוזיקה לשיר התאים האריסון את המילים כדי שהשיר ישמש מחווה אישית לחברו לשעבר ללהקת הביטלס, ג'ון לנון, לאחר שזה נרצח ב-1980. רינגו סטאר ניגן על התופים ופול מקרטני (יחד עם חברי להקתו, לינדה מקרטני ודני ליין) שילבו קולות רקע. השיר יצא לאור כסינגל,שהה שלושה שבועות במקום השני במצעד הבילבורד הוט 100 והגיע לשיאו למקום ה-13 במצעד הסינגלים הבריטי. הוא גם הגיע לראש מצעד הסינגלים של RPM בקנדה ושהה שבוע אחד במקום הראשון במצעד השירים העכשוויים למבוגרים.

"All Those Years Ago" הייתה ההקלטה הראשונה בה הופיעו האריסון, מקרטני וסטאר מאז הקלטת השיר "I Me Mine"ב-1970, והקלטתם המשותפת האחרונה עד "Free as a Bird" ב-1995. מוזיקאים נוספים שהופיעו בשיר כוללים את אל וריי קופר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי פופ רוק
קטגוריה:שירי רוק קל
קטגוריה:שירי נשמה
קטגוריה:שירי ג'ורג' האריסון
מותה של אופליה (דלקרואה)

**מותה של אופליה**(בצרפתית: **La mort d'Ophélie**) הוא ציור שמן על בד משנת 1838 מאת אז'ן דלקרואה, המשתייך לזרם הרומנטי. היצירה מסווגת כציור ספרותי בהיותה שואבת השראה מן הדמות הטראגית אופליה במחזה המלט מאת ויליאם שייקספיר. הציור מצוי באוסף הגלריה החדשה שבמינכן, גרמניה.

## תיאור היצירה
ביצירה מתוארת אופליה במנוחת שלווה לכאורה, כאשר גופה צף על פני המים בתוך נוף קודר ומאיים. דמותה מוארת ברכות, מה שמקנה לה איכות כמעט על־טבעית ונוגדת את הגוונים העשירים והכהים של סביבתה. משיחות המכחול של דלקרואה משוחררות ואקספרסיביות, דבר המעצים את תחושת הסערה והאטמוספירה בנוף, ובה בעת מדגיש את הרוגע שבדמות אופליה ברגעיה האחרונים. שמלתה מתפזרת סביבה כמעין תכריך שקוף, וזרועותיה פרושות ברכות, כאילו מביעות השלמה עם גורלה הטראגי. תיאור זה משקף את עומק הרגש של היצירה ואת המשיכה הרומנטית אל נושאי מוות וגורל אנושי.

## השוואות ליצירות אחרות
דלקרואה היה ככל הנראה הצייר הראשון שהבין את הפוטנציאל החזותי הגלום בתיאור טביעתה של אופליה במחזה "המלט". גרסתו הראשונה והכמעט מונוכרומטית של "מותה של אופליה" נוצרה בשנת 1838, והיא עוקבת אחר תיאורה של המלכה גרטרוד במערכה הרביעית, תמונה שביעית, שבה טיפסה אופליה על עץ ערבה שענפיו נשברו והפילו אותה לנהר. בשנים שלאחר מכן שב דלקרואה לנושא ויצר גרסה מעובדת יותר בשנת 1844 וגרסה נוספת בשנת 1853. עד למועד זה כבר הציג ג'ון אוורט מיליי את יצירתו הידועה בנושא, ובעקבותיו ציירו אמנים נוספים את אופליה הטובעת, בעקבות הדרך שסלל דלקרואה.

## הערות שוליים

קטגוריה:אז'ן דלקרואה
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:המלט
קטגוריה:ציורי עירום
קטגוריה:נשים בציור
אזקיאל צ'יימברס

**אזקיאל פורמן צ'יימברס** (באנגלית: **Ezekiel Forman Chambers**; 28 בפברואר 1788 – 30 בינואר 1867) היה פוליטיקאי אמריקאי ממדינת מרילנד.

## ביוגרפיה
צ'יימברס נולד ב-28 בפברואר 1788 בעיירה צ'סטרטאון שבמרילנד. בשנת 1805 השלים את לימודיו בקולג' וושינגטון שבצ'סטרטאון. הוא למד משפטים, הוסמך לעריכת דין בשנת 1808 והחל לעסוק במקצוע בעיר הולדתו.

במלחמת 1812 שירת כקפטן במיליציה המקומית, ופיקד על יחידה בקרב קאולק'ס פילד בשנת 1814. לאחר המלחמה קודם לדרגת בריגדיר גנרל במיליציה. בשנת 1822 נבחר כחבר הסנאט של מרילנד.

צ'יימברס נבחר לסנאט של ארצות הברית כדי למלא את מקומו של אדוארד לויד שהתפטר. הוא נבחר מחדש ב־1831 וכיהן בתפקיד מ־24 בינואר 1826 ועד שהתפטר בעצמו ב־20 בדצמבר 1834. בסנאט כיהן כיו"ר ועדת מחוז קולומביה (בקונגרסים ה־21 עד ה־23).

לאחר כהונתו בסנאט מונה לשופט ראשי של המחוז השיפוטי השני של מרילנד, וכן לשופט בבית המשפט לערעורים של מרילנד, בין השנים 1834–1851. הוא קיבל את המינוי במקומו של השופט ריצ'רד טילמן ארל שהתפטר.

בשנת 1864 התמודד כמועמד המפלגה הדמוקרטית למשרת מושל מרילנד, אך נכשל בבחירות. הוא נפטר בצ'סטרטאון ב-30 בינואר 1867, ונקבר בבית העלמין צ'סטר.

צ'יימברס היה בעל עבדים, והחזיק ברשותו את בית ויקס בצ'סטרטאון.

נכדתו הייתה הסופרת זנית' ג'ונס בראון.

## קישורים חיצוניים
*
*

קטגוריה:אמריקאים ילידי מרילנד
קטגוריה:אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת 1812
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הלאומית הרפובליקנית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית ממרילנד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1788
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1867
אדוארד לויד

**אדוארד לויד החמישי** (באנגלית: **Edward Lloyd V**; 22 ביולי 1779 – 2 ביוני 1834) היה פוליטיקאי אמריקאי ובעל עבדים. הוא כיהן כמושל מרילנד ה־13 בשנים 1809–1811, וכחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מרילנד בין 1819 ל־1826. קודם לכן כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המחוז השביעי של מרילנד בשנים 1807–1809.
העבד המשוחרר והאקטיביסט פרדריק דאגלס תיאר בספרו את חייהם של העבדים שנאלצו לעבוד במטעיו של לויד.

## ביוגרפיה
לויד נולד ב-22 ביולי 1779 באחוזת "Wye House" שבמחוז טלבוט, מרילנד. הוא השתייך למשפחת "לוידס מווַוי", משפחה בולטת בחוף המזרחי של מרילנד שהתגוררה במחוז מאז המאה ה-17. אביו, , היה חבר הקונגרס הקונטיננטלי, ואמו, אליזבת טיילו, הייתה בתו של ג'ון טיילו השני, בעל האחוזה Mount Airy. את חינוכו המוקדם קיבל ממורים פרטיים.

בין 1800 ל־1805 כיהן כחבר בבית הנבחרים של מרילנד. בשנת 1806 נבחר לכהן בבית הנבחרים של ארצות הברית במהלך הקונגרס התשיעי במקומו של ג'וזף הופר ניקולסון שהתפטר, ונבחר מחדש לקונגרס העשירי. הוא כיהן שם מ־3 בדצמבר 1806 ועד 3 במרץ 1809. בשנת 1808 נבחר למושל מרילנד, וכיהן בתפקיד זה מ־1809 עד 1811.

במהלך כהונתו כמושל, החליף לויד איל מרינו תמורת כלב מסוג ניופאונדלנד בשם "סיילור", שהתפרסם ביכולותיו המרשימות בציד ברווזים במים. הכלב הורבע עם כלבי ציד אחרים באחוזתו של לויד, וממנו התפתח קו הכלבים הידוע כיום כ־Chesapeake Bay Retriever.

בהמשך מונה לדרגת לוטננט קולונל ברגימנט התשיעי של מיליציית מרילנד, וכיהן גם כחבר הסנאט של מרילנד בשנים 1811–1815. בשנת 1819 נבחר לסנאט של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית (ולאחר מכן השתייך לזרמים פוליטיים שונים – הרפובליקנים של קרופורד ולאחר מכן ג'קסוניאנים). הוא נבחר מחדש בשנת 1825 וכיהן מ־4 במרץ 1819 ועד שהתפטר ב־14 בינואר 1826. בתקופת כהונתו היה יו"ר ועדת מחוז קולומביה (בקונגרסים ה־18 וה־19).

לאחר התפטרותו מהסנאט חזר לבית הנבחרים של מרילנד, וכיהן שם בשנים 1826–1831, כולל כנשיא הסנאט המדינתי בשנת 1826. לויד נפטר באנאפוליס ב־2 ביוני 1834, ונקבר בחלקת המשפחה ב־Wye House ליד העיר איסטון.

## תיאורו של פרדריק דאגלס
לויד היה בעל עבדים מרכזי ותומך נלהב במוסד העבדות לאורך כל הקריירה הפוליטית שלו. בשנת 1832 החזיק ברשותו 468 עבדים.

פרדריק דאגלס, מנהיג אפרו־אמריקאי ומראשי תנועת ביטול העבדות, אשר גדל כעבד באחת מאחוזותיו של לויד, כתב עליו בספרו האוטוביוגרפי משנת 1845, "פרדריק דאגלס, עבד אמריקני, סיפור חייו". בספר תיאר את מעשי האכזריות שביצעו המפקחים של לויד, וכן את יחסו העריצי של לויד עצמו לעבדיו.

כך כתב דאגלס:

## קישורים חיצוניים
*
*

קטגוריה:אמריקאים ילידי מרילנד
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:מושלי מרילנד
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית ממרילנד
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית ממרילנד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1779
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1834
ג'רזי קלאב

**ג'רזי קלאב** (באנגלית: **Jersey club**; במקור **בריק סיטי קלאב** - **Brick City club**) הוא תת-ז'אנר מוזיקלי של מוזיקת דאנס אלקטרונית שמקורו בניוארק, ניו ג'רזי בסוף שנות ה-1990 ותחילת שנות ה-2000.

באופן דומה לבולטימור קלאב, ג'רזי קלאב הוא סגנון אגרסיבי המוגדר על ידי גרוב מהיר וקופצני בקצב של 130–140 פעימות לדקה, אם כי הוא יותר בולט בשימוש בסטקטו, דגימות קצוצות ותבניות טרסילו  כבדות או טריולה מעורבת עם שמיניות סווינג. בנוסף לכך, יצירות מהז'אנר מכילות לעיתים קרובות דגימות מרמיקסים של יצירות ראפ ו-R&B עכשווי. יצירות אלו מופיעים לעיתים קרובות בתחרויות דאנס תחרותיים.

## אפיון
ג'רזי קלאב מוגדר כ-"מוזיקת דאנס מהירה ואגרסיבית" עם שורשים בפיוז'ן של סצנת המועדנים של בולטימור עם מוזיקת האוס והיפ הופ. בהשוואה לבולטימור קלאב, מפיקי ג'רזי קלאב מעדיפים צלילי קיק קשים יותר ודגימות קצוצות יותר. ה-"קופצניות" הייחודית של הסגנון היא תוצאה של תבנית הטריולה של הז'אנר, שלעיתים קרובות מיוחסת ל-"Dikkontrol" של טאפ. יצירות מהז'אנר לעיתים קרובות מכילות את צלילי הבס של Roland TR-808 , ודגימות מהשיר "Think (About It)" של זמרת הנשמה האמריקאית לין קולינס . בנוסף לכך, הליריקה של השיר לעיתים מכילה אזכורים לתרבות הפופולרית.

מפיקי הז'אנר לעיתים משתמשים ב-"טריולה של תופי קיק גדולים וקטעי שירה שקוראים לרקוד, או דגימות קצוצות משירי ראפ ו-R&B מובילים", בעת בנייה על "כל דבר, החל מ-MP3 ועד לפטיפונים וסטריאו". חבר להקת בריק בנדיטס, דירטי סאות' ג'ו ציין כי "השירה קצוצה, מקוטעת ומונחת בשכבות מעל קיקי בס כבדים בשביל לפרק ולעבד מחדש את הדגימה המקורית עבור רחבת הריקודים". הוא כינה את הז'אנר "אגרסיבי, אך מלודי וסקסי". המגזין בילבורד תיאר את הז'אנר כ-"[ז'אנר ש]חוזר על עצמו ורועש [...] הוא נוחת איפשהו בין ווגינג של ניו יורק לג'וק של שיקגו עם קצת מהבס המגעיל של מיאמי בס". DJ Sliink סיכם את הז'אנר כ-"גרסה עירונית יותר למוזיקת דאנס עם שירה קצוצה וברייקים".

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שנות ה-1990 במוזיקה
קטגוריה:שנות ה-2000 במוזיקה
קטגוריה:סגנונות מוזיקליים
ראש סגל דאונינג 10

**ראש סגל דאונינג 10** (באנגלית: **Downing Street Chief of Staff**) הוא התפקיד הפוליטי הבכיר ביותר במשרד ראש ממשלת הממלכה המאוחדת. ראש הסגל משמש יועצו הפוליטי הקרוב ביותר של ראש הממשלה ונחשב לאחת הדמויות המשפיעות ביותר בממשלת בריטניה, אף כי מדובר במשרה שאינה מיניסטריאלית.

ראש הסגל שונה מהתפקידים המסורתיים במשרד ראש הממשלה – מזכיר הקבינט והמזכיר הפרטי הראשי. מזכיר הקבינט הוא הפקיד הבכיר ביותר בשירות המדינה ותפקידו להבטיח את תיאום עבודת הממשלה כולה. המזכיר הפרטי הראשי אחראי לניהול השוטף של הלשכה ולסיוע מקצועי לראש הממשלה. לעומתם, ראש הסגל ממלא תפקיד פוליטי־אישי מובהק, מעורב בעיצוב המדיניות ובתקשורת הפוליטית ושולט בגישה לראש הממשלה.

## היסטוריה
מקור התואר "ראש סגל" בבריטניה החל כאשר מינתה מרגרט תאצ'ר לראשונה ראש סגל בשנת 1979 – דייוויד וולפסון, אחד מיועציה הקרובים. הוא כיהן עד 1985 ולאחר מכן נותר התפקיד ריק.

טוני בלייר החזיר את התפקיד בשנת 1997, כאשר מינה את ג'ונתן פאוול לראש הסגל. פאוול קיבל סמכויות חסרות תקדים להורות לפקידי ממשל והחזיק בתפקיד במשך עשר שנים, שבמהלכן מילא תפקיד חשוב במשא ומתן לשלום בצפון אירלנד.

## תפקידים ואחריות
ראש הסגל נחשב ל"יועץ הפוליטי הבכיר" של ראש הממשלה. הוא מייעץ בנושאי מדיניות, אסטרטגיה פוליטית ותקשורת, ומתאם את עבודת היועצים המיוחדים ברחבי הממשלה. תחומי האחריות משתנים לפי אופיו וניסיונו של המחזיק בתפקיד ולפי סגנון ההנהגה של ראש הממשלה.

לדברי גאווין ברוול, ראש הסגל של תרזה מיי, "מעצם ההגדרה אין לתפקיד הזה תיאור משרה". עם זאת, ברוול תיאר שבעה היבטים מרכזיים בתפקיד:
* שימש כיועץ הפוליטי הבכיר ביותר של ראש הממשלה.
* ניהול שאר היועצים הפוליטיים.
* שיתוף פעולה הדוק עם המזכיר הפרטי הראשי.
* עבודה עם צוות המזכירים הפרטיים לקידום יוזמות ראש הממשלה.
* תפקיד "שומר הסף": שליטה על גישה לראש הממשלה.
* השתתפות בפגישות וליווי ראש הממשלה.
* תיווך וגישור עם שרים ובעלי תפקידים בכירים.

## ראשי סגל דאונינג 10 לדורותיהם

## ראו גם
* ראש הסגל (ישראל)
* ראש סגל הבית הלבן
* ראש סגל הקרמלין
* המזכיר הכללי של נשיאות הרפובליקה הצרפתית

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראש ממשלת בריטניה
אישה מלטפת תוכי

**אישה מלטפת תוכי** (בצרפתית: **Femme caressant un perroquet**) הוא ציור שמן משנת 1827 מאת הצייר הצרפתי אז'ן דלקרואה. היצירה היא בפורמט קטן, ומוזיאון ליון מחזיק גם רישום הכנה עבורה.

הציור מתאר אישה עירומה השוכבת בנינוחות על גבי בדים מבריקים ומלטפת תוכי.

בזמן יצירת הציור רווחו כמה השערות לגבי זהות המודל, ונקשרו אליו דמויות שונות שהוזכרו ביומנו של דלקרואה. עם זאת, היצירה, שיועדה מראש לאוסף פרטי של חובב אמנות, נחשבת בראש ובראשונה כהבעת ארוטיקה נשית מעודנת.

הציור מזכיר דימוי של אודליסק, נושא שהיה פופולרי במאה ה־19, אך המזרחיות בו באה לידי ביטוי רק ברמז: בקישוטי קיר עשירים, בדיוואן שעליו שוכבת הדמות, בצמיד שעל ידה ובתוכי האקזוטי. דלקרואה נמנע מאזכורים סיפוריים או ציוריים, ובמקום זאת הדגיש את מלאכת הצבע. הצבעים ביצירה מצומצמים כמעט לשלושת צבעי היסוד, ועוצמתם נובעת מהשילוב ביניהם ומההשתקפויות המרכיבות את הקומפוזיציה. כבר בראשית דרכו נודע דלקרואה כמאסטר בעבודת צבע, בהמשך ישיר למסורת הציירים הוונציאנים של המאה ה־16, תוך העדפת הצבע על פני מסורות קלאסיות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אז'ן דלקרואה
קטגוריה:תוכאים בתרבות
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:ציורי עירום
קטגוריה:נשים בציור
גטו האוס

**גטו האוס** (באנגלית: **Ghetto house**) או **בוטי האוס** (**Booty house**) הוא תת-ז'אנר מוזיקלי של מוזיקת האוס שהופיע לראשונה בסוף שנות ה-1980 בשיקגו שבארצות הברית. יצירות הז'אנר כוללות רצועות מינימילות שהושפעו ממכונות התופים Roland TR-808  ו-Roland TR-909 , ולעיתים אף כוללת ליריקה בעל תוכן מיני.

יצירות מהז'אנר מכילות את התבנית הכללילת של מוזיקת האוס הקלאסית, שנוצר בדרך כלל עם ציוד הפקה מינימלי. בנוסף לכך, יצירות אלו מכילות תופי קיק במקצב של ארבע על הרצפה  או תוף בס שמדלג על פעימות.

בין האמנים מהז'אנר ניתן למנות את DJ Deeon  ו-DJ Funk .

## הערות שוליים

קטגוריה:שנות ה-1980 במוזיקה
קטגוריה:שיקגו: מוזיקה
קטגוריה:סגנונות מוזיקליים
רכס מעון

**רכס מעון** הוא רכס הרים בספר מדבר יהודה, והוא מתנשא מעל בקעת ירוחם שמזרחית לו. גובהו בפסגותו 911 מטרים מעל גובה פני הים. מצפון־מערב לרכס נמצא כביש 317. הרכס משתרע לאורך כ-13 קילומטרים מהר עמשא, המהווה את המשכו, צפונה עד נחל חבר.

הרכס מנוקז מזרחה לכיוון ים המלח. יש לו שתי פסגות מרכזיות, שגובהן זהה.

על ההר נמצא עיקר ההתיישבות של גוש מעון-כרמל. עליו נמצאים, מצפון לדרום, חוות שורשים, כרמל, משק מן, מעון, חוות מעון, אביגיל, חוות טוב הארץ, חוות דרומא, סוסיא, גבעת חנן, חוות הר סיני, חוות שפת המדבר, חוות ברק, מצפה יאיר, חוות שדה הראל, חוות טליה ובית יתיר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: הרים
קטגוריה:יהודה: הרים
רכס מעון
רכס מעון
וולטה רדונדה (כדורגל)

**וולטה רדונדה** (בפורטוגזית: **Volta Redonda Futebol Clube**) הוא מועדון כדורגל ברזילאי. המועדון נוסד בשנת 1976 בעיר וולטה רדונדה שבמדינת מדינת ריו דה ז'ניירו. קבוצת הכדורגל שיחקה בעבר בדרג הבכיר בכדורגל הברזילאי. 

## היסטוריה
בשנת 1975 פעלו בעיר וולטה רדונדה שני מועדוני כדורגל – אחד מקצועי ואחד בעל קבוצת חובבים. בשנת 1976 בוצע שינוי בחלוקה המנהלית של האזור, ובמהלכו אוחדה עיר ריו דה ז'ניירו עם ערי הסביבה, תוך הקמת מדינת ריו דה ז'ניירו במתכונתה הנוכחית. בעקבות שינוי זה היה צורך להחליט איזו קבוצה תייצג את העיר באליפות ריו דה ז'ניירו בכדורגל.

בהסכמה בין ראש העיר לבין עסקני ספורט ברמה ארצית סוכם על הקמת מועדון חדש שיאחד את שתי הקבוצות המקומיות, ושמו נקבע ל-"Volta Redonda Futebol Clube".

כבר בעונת קיומה הראשונה (1976) קיבלה הקבוצה זכות להשתתף באליפות ברזיל בכדורגל 1976. היא השתתפה בתחרות זו שלוש פעמים, ובשנת 1978 סיימה במקום השלישי.

בליגת המשנה הברזילאית שיחקה הקבוצה תשע עונות, כשהישגה הבולט היה המקום ה־14 בשנת 1996. בהתאם לתוצאות עונת 2024 שבה הקבוצה לליגת המשנה לעונת 2025.

ב השתתפה הקבוצה 16 עונות, ובשנת 2024 זכתה באליפות הליגה.

בדרג הבכיר של אליפות ריו דה ז'ניירו בכדורגל שיחקה הקבוצה במשך 24 עונות, ובשנת 2005 זכתה באליפות המדינה.

ב השתתפה וולטה רדונדה עשר פעמים, והישגה הבולט היה הגעה לרבע הגמר בשנת 2006.

אצטדיון הקבוצה נבנה בשנת 1976, ולאחר שדרוג שבוצע בשנת 2001 הוא מותאם לכ-20 אלף צופים.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מדינת ריו דה ז'ניירו: ספורט
קטגוריה:קבוצות כדורגל ברזילאיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1976
מאגר מסקוט

**מאגר מסקוט** (באנגלית: **Muscoot Reservoir**) הוא מאגר מים, במערכת הובלת המים לעיר ניו יורק, הממוקם בצפון מחוז וסטצ'סטר, ניו יורק, מצפון לכפר קטונה , ובמרחק של 40 קילומטרים צפונית לעיר. הוא חלק מאגן הניקוז של נהר קרוטון.

## היסטוריה
המאגר נבנה בתחילת המאה ה-20, והושלם בשנת 1905. הוא נוצר על ידי אגירת נהר מסקוט, יובל של נהר קרוטון, ונהר קרוטון עצמו, הוא יובל של נהר ההדסון. מימי מסקוט מתנקזים למאגר ניו קרוטון, שם הם נישאים דרך אמת המים החדשה של הקרוטון אל הברונקס לצורך חלוקה בעיר ניו יורק.

## גאוגרפיה
המאגר משמש כנקודת האיסוף העיקרית הראשונה עבור כל המאגרים באגן הניקוז של נהר קרוטון. אורכו כמעט 13 ק"מ, והוא יכול להכיל עד 19 מיליון מ"ק בקיבולת מלאה, ויש לו אגן ניקוז של 197 קמ"ר.

מים ממאגר מסקוט זורמים למאגר ניו קרוטון. משם הם נכנסים לאמת המים החדשה של הקרוטון וזורמים דרומה למאגר פארק ג'רום בברונקס. מים מאמת קרוטון מופצים בתוך העיר לחלקים מהברונקס, מנהטן ומערב קווינס.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:הטיית מים
קטגוריה:ארצות הברית: אמות מים
קטגוריה:ניו יורק: גאוגרפיה
קטגוריה:מדינת ניו יורק: גופי מים
קטגוריה:ארצות הברית: אגמי אגירה מלאכותיים
קטגוריה:מערכת הובלת המים לעיר ניו יורק
קטגוריה:אגן הניקוז קרוטון
בולטימור קלאב

**בולטימור קלאב** (באנגלית: **Baltimore club**; מוכר גם תחת השמות **בי'מור קלאב** - **B'more club**, **בי'מור האוס** - **B'more house** ו-**בי'מור** - **B'more**) הוא תת-ז'אנר מוזיקלי של ברייקביט ומוזיקת האוס, שהופיע לראשונה בתחילת שנות ה-1990 בבולטימור שבארצות הברית.

הז'אנר מבוסס על מבנה של פעימות של 8/4, וכולל קצב של כ-130 פעימות לדקה. באופן דומה למוזיקת טראפ, מוזיקת באונס, גטו האוס וגטוטק , יצירות הז'אנר מכילות קטעי קול חוזרים בלופים, ברייקים כבדים, שימוש בקריאה ותגובה, ושימוש בדגימות משירים אחרים, לרוב מ-"Sing Sing"  של הלהקה גאז ו-"Think (About It)" של זמרת הנשמה האמריקאית לין קולינס .

## הערות שוליים

קטגוריה:שנות ה-1990 במוזיקה
קטגוריה:סגנונות מוזיקליים
וונג קא צ'ון

**וונג קא צ'ון** (בסינית: **黃佳俊**; בפין-יין: **Huáng Jiājùn**; נולד ב-24 ביוני 1986) הוא מנצח סינגפורי.

## ביוגרפיה
וונג נולד ב-1986 לוויקטור וונג, נגד בכוחות המזוינים של סינגפו'''ר''', וליאו הואי לאן, גננת. משפחתו התגוררה בדירת HDB (דיור ציבורי) שכונתית בג'ורונג ווסט שבסינגפור.

במהלך לימודיו בבית הספר התיכון ריבר ואלי, ניגן וונג בחצוצרה בתזמורת כלי הנשיפה של בית הספר. לאחר סיום לימודיו, המשיך ללימודי טרום-אוניברסיטה במוסד ראפלס, שם הצטרף לתזמורת הסימפונית ולקח מוזיקה כנושא לבחינות גמר. עניינו בקריירה מקצועית עם תזמורת החל בעקבות השתתפותו בחזרות של תזמורת הנוער הלאומית של סינגפור, שם חווה לראשונה תזמורת סימפונית מערבית המשלבת כלי קשת.

במהלך שירותו הלאומי, ניגן וונג בתזמורת הצבאית של הכוחות המזוינים של סינגפור וסבל מפגיעה עצבית בשפתיו עקב נגינת יתר בחצוצרה. בזמן שהחלים, התחיל להלחין והקים הרכב לביצוע יצירותיו. בנקודה זו החל לשקול ברצינות קריירה כמנצח מקצועי. ב-2010 היה וונג חלק מקבוצה שהקימה את האנסמבל העכשווי האסייתי, אשר התמקד במלחינים סינגפוריים ואסייתים.

ב-2011, החל וונג ללמוד ניצוח אופרה ותזמורת בבית הספר הגבוה למוזיקה הנס אייזלר בברלין, גרמניה, לאחר שזכה במלגת לי קואן יו. את התואר השני שלו במוזיקה קיבל בשנת 2014.

## קריירת ניצוח
וונג ערך את הופעת הבכורה שלו עם התזמורת הסימפונית של סינגפור במרץ 2015.

ב-12 במאי 2016, וונג הפך לאדם האסייתי הראשון שזכה בתחרות הניצוח ע"ש גוסטב מאהלר למנצחים צעירים, שנערכה בבמברג, גרמניה. ביוני 2016, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בסין, בניצוח על התזמורת הפילהרמונית הסינית בבייג'ינג, התזמורת הסימפונית של שאנגחאי והתזמורת הסימפונית של גואנגג'ואו. בשנת 2017 היה מועמד סופי לפרס הנוער של סינגפור. באוגוסט 2018, הוא היה אחד מעשרה סינגפורים שאוזכרו בנאום יום העצמאות של ראש הממשלה לי שיינלונג.

בספטמבר 2018, מונה וונג למנצח הראשי של התזמורת הסימפונית של נירנברג. כהונתו בנירנברג הסתיימה באוגוסט 2022.

בדצמבר 2019, העניק לו נשיא גרמניה את מסדר ההצטיינות על הישגיו ביחסי התרבות בין סינגפור לגרמניה ועל קידום תרבות המוזיקה הגרמנית מחוץ לגרמניה.

בשנת 2016, היה וונג שותף-מייסד של "פרויקט אינפיניטוד" יחד עם מרינה מאהלר, נכדתו של גוסטב מאהלר, כחלק מיוזמה עולמית לחינוך מוזיקלי מטעם קרן מאהלר.

בפברואר 2023 ניצח וונג לראשונה על תזמורת האלה. ביוני 2023 הודיעה התזמורת על מינויו למנצח ראשי ויועץ אמנותי, החל מעונת 2024–2025, עם חוזה ראשוני לחמש עונות.

ב-2021 ניצח וונג לראשונה כאורח על התזמורת הפילהרמונית של דרזדן, וחזר להופעת אורח נוספת ב-2022. באפריל 2023 הודיעה התזמורת על מינויו למנצח אורח ראשי החל מעונת 2023–2024, בחוזה לשתי עונות.

בפברואר 2019 ניצח וונג על קונצרט ראש השנה הסיני השנתי של הפילהרמונית של ניו יורק.

במרץ 2021 ניצח וונג לראשונה כאורח על התזמורת הפילהרמונית היפנית. באוגוסט 2021 מונה על ידי התזמורת למנצח אורח ראשי, החל מספטמבר 2021, בחוזה ראשוני לשנתיים. במאי 2022 הודיעה התזמורת על מינויו למנצח הראשי הבא שלה, החל מעונת 2023–2024, עם חוזה ראשוני לחמש שנים.
## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:מנצחים סינים
קטגוריה:סינים שנולדו ב-1986
זיגפריד הלד

**זיגפריד "זיגי" הלד** (בגרמנית: **Sigfried "Siggi" Held**, נולד ב-7 באוגוסט 1942 בפרוידנטל שבגרמניה, כיום העיר נקראת ברונטאל  ונמצאת בצ'כיה), הוא כדורגלן ומאמן עבר גרמני ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי בעיקר בקיקרז אופנבך ובורוסיה דורטמונד, והשתתף בשני מונדיאלים עם נבחרת גרמניה המערבית.

לאחר פרישתו, הלד פתח בקריירת אימון ענפה, בה אימן קבוצות ונבחרות לאומיות שונות עד לפרישתו בשנת 2004.

## קריירת מועדונים
הלד החל את הקריירה בקיקרז אופנבך ששיחקה אז בליגה האזורית הדרומית, ובעונת 1965/66 עבר לשחק בבורוסיה דורטמונד מהבונדסליגה. הלד השתלב היטב בבורוסיה דורטמונד, ושיחק בשורותיה חמש עונות. בעונת הבכורה שלו במועדון, סיים הלד עם בורוסיה דורטמונד במקום השני לאחר האלופה מינכן 1860, וזכה עם דורטמונד בגביע אירופה למחזיקות גביע, כשהוא מבקיע את השער הראשון בניצחון 2-1 על ליברפול במשחק הגמר. בעונתו האחרונה בדורטמונד, 1970/71, נבחר כחלק מנבחרת העונה של המגזין הגרמני קיקר. בעונת 1971/72 חזר הלד לקיקרז אופנבך, שעדיין שיחקה בליגה האזורית הדרומית, שהייתה אז השנייה בהייררכיית הליגות. הלד הגיע עם קיקרז אופנבך למבחני העלייה לבונדסליגה, והקבוצה העפילה בתום העונה לבונדסליגה. הלד היה שחקן הרכב קבוע בקיקרז אופנבך בתקופתה בבונדסליגה, שארכה ארבע עונות רצופות, כאשר בעונת 1974/75, נבחר בפעם השנייה בקריירה כחלק מנבחרת העונה של המגזין קיקר. בעונת 1975/76 הלד נשר עם הקבוצה בחזרה לליגה האזורית הדרומית. בעונת 1976/77 הלד שיחק עדיין בקיקרז אופנבך לאחר ירידת הליגה, אך בקיץ 1977 חזר לבורוסיה דורטמונד מהבונדסליגה. הלד שיחק בדורטמונד שתי עונות נוספות, אך לא הצליח להעמיד את כמות הכיבושים שהייתה לו בתקופתו הקודמת. בקיץ 1979 חתם הלד בפרויסן מינסטר מהליגה האזורית הצפונית. הלד שיחק במינסטר חצי עונה, ולאחר 11 משחקים עזב את מינסטר וחתם בבאייר אורדינגן מהבונדסליגה. הלד שיחק באורדינגן במשך עונה וחצי, ופרש בתום עונת 1980/81.

## קריירה בינלאומית
הלד החל לשחק במדי נבחרת  בשנת 1966. באותה שנה היה חלק מהסגל הגרמני למונדיאל 1966, והבקיע את השער הראשון של גרמניה המערבית במונדיאל זה, בניצחון 5-0 על  במחזור הראשון בשלב הבתים. הלד היה שחקן הרכב קבוע שלא החמיץ ולו דקה אחת במונדיאל זה, לרבות בהפסד 4-2 ל במשחק הגמר. 

בשנת 1970 הלד זומן לסגל מערב גרמניה למונדיאל 1970, אך הפעם, פתח בהרכב רק במשחק הפתיחה ובמשחק על המקום השלישי, בו ניצחה גרמניה 1-0 את , ובחצי הגמר, בהפסד 4-3 ל, נכנס כמחליף.

הופעתו האחרונה של הלד במדי נבחרת גרמניה המערבית התקיימה בשנת 1973.

## קריירת אימון
לאחר פרישתו, מונה הלד כמאמן שאלקה 04. הלד המשיך לאחר מכן לקריירת אימון ארוכה, בעיקר מחוץ לגרמניה, בה אימן נבחרות כאיסלנד, מלטה ותאילנד, קבוצות מכל רחבי העולם כגלאטסראיי, אדמירה ואקר, וגמבה אוסקה, וקבוצות בליגת העל המזרח גרמנית כדינמו דרזדן ולוקומוטיב לייפציג.

## תארים
עם בורוסיה דורטמונד:
* גביע אירופה למחזיקות גביע: 1965/66

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קשרי כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:כדורגלני קיקרז אופנבך
קטגוריה:כדורגלני בורוסיה דורטמונד
קטגוריה:כדורגלני פרויסן מינסטר
קטגוריה:כדורגלני אורדינגן 05
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1966
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1970
קטגוריה:מאמני כדורגל גרמנים
קטגוריה:מאמני שאלקה 04
קטגוריה:מאמני גלאטסראיי
קטגוריה:מאמני לוקומוטיב לייפציג
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גרמניה המערבית
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1942
האוס פרוגרסיבי

**האוס פרוגרסיבי** או **פרוגרסיב האוס** (באנגלית: **Progressive house**) הוא תת-ז'אנר מוזיקלי של מוזיקת האוס שהתפתח בתחילת שנות ה-1990 בממלכה המאוחדת. הז'אנר, שנבנה על בסיס צליל מחתרתי ועמוק, התפתח וצבר פופולריות עד לשנות ה-2010, תוך השתלבות עם ז'אנרים מוזיקליים אחרים.

הז'אנר מאופיין כפיוז'ן של מוזיקת האוס אמריקאית, מוזיקת האוס בריטית, איטלו האוס וטכנו. יצירות הז'אנר הן בדרך כלל ארוכות עם מבנים מלודיים מתפתחים, מעברים עדינים ועיצוב סאונד שכבתי, הקובעים את עוצמת השיר ואת החוויה מהשיר כחוויה עמוקה, היפנוטית ואטמוספירית. פסוקי  היצירות מכילים בדרך כלל 4, 8 או 16 תיבות, ולעיתים קרובות אף מתחילים במלודיה או קצב חדש/שונה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שנות ה-1990 במוזיקה
קטגוריה:סגנונות מוזיקליים
בסיס חיל האוויר המלכותי אסנשן

ממוזער|אתר קת’ היל של חיל החלל של ארצות הברית באי
**בסיס אסנשן** (באנגלית: **Ascension Island Base**) הוא מתקן צבאי בריטי הממוקם באי אסנשן שבאוקיינוס האטלנטי, ונמצא תחת שרשרת הפיקוד של הפיקוד האסטרטגי של בריטניה (UK STRATCOM). הבסיס ממוקם כ־4,000 מיילים מבריטניה וכ־4,000 מיילים מאיי פוקלנד, והוא נחשב נקודת מפתח בגישה האסטרטגית של הממלכה המאוחדת בדרום האוקיינוס האטלנטי.

לבסיס אסנשן תפקיד מרכזי בהגנה על הטריטוריות הבריטיות שמעבר לים בדרום האוקיינוס האטלנטי, ובייחוד במניעת תוקפנות צבאית כנגדן, לשם שימור ריבונות בריטניה באזור. הבסיס משמש גם כתחנת ביניים קריטית לטיסות המתקיימות בין בריטניה לאיי פוקלנד, ובכך תורם ליכולת הגיוס והאספקה הצבאית והאזרחית כאחד.

## פעילות חיל החלל של ארצות הברית
מעבר לתפקידו הצבאי הבריטי, באי אסנשן פועל גם מתקן אמריקאי חשוב השייך לכנף החלל ה־45 (45th Space Wing), כיום חלק מ־חיל החלל של ארצות הברית. התחנה הוקמה במקור על ידי חיל האוויר האמריקאי בשנת 1956, וכיום מופעלת על ידי חיל החלל כחלק ממערך המעקב והבקרה הלווייני של ארצות הברית. באי מוצב גף המשימה 45, יחידה 2 (45th Mission Support Group, Detachment 2), המורכב מאנשי חיל החלל האמריקאי האחראים לשתי משימות עיקריות:
* תחזוקת שדה התעופה – פעילות שוטפת המבטיחה את יכולתו של שדה התעופה באי לתמוך בטיסות צבאיות ומסחריות כאחד.
* תמיכה במשימות חלל – הפעלת אתרי מכ"ם וטלמטריה המשמשים לניטור שיגורי לוויינים, מעקב אחר פסולת חלל וליווי תחנת החלל הבינלאומית.

באי קיימים מתקנים ייחודיים למעקב לווייני הנראים כ"כדורי גולף ענקיים", שתפקידם לספק יכולות מכ"ם וטלמטריה חיוניות. ב־23 בדצמבר 2018, לדוגמה, השתתפו מתקני אסנשן במעקב אחרי שיגור Falcon 9 GPS III מכף קנוורל. בנוסף, באי נמצא אחד מששת אתרי המעקב של מערכת הניווט הלווייני GPS המופעלים בידי חיל החלל.

## פעילות אזרחית
מאז נובמבר 2017 מפעילה ממשלת אסנשן טיסות שכר חודשיות באמצעות חברת Airlink הדרום־אפריקאית, בין נמל התעופה סנט הלנה לאי אסנשן. בנוסף, נוסעים אזרחיים הורשו לעלות על טיסות צבאיות ל־RAF Brize Norton, בהזמנות שטופלו על ידי חברת AW Ship Management.

שדה התעופה באסנשן משמש גם שדה חירום לנחיתות סטייה של מטוסי ETOPS המאפשרים למטוסי נוסעים דו־מנועיים לטוס מסלולים ארוכים החוצים אזורים מרוחקים משדות תעופה, כגון האוקיינוס האטלנטי או האוקיינוס השקט. בהתאם לתקנות, מטוס חייב להיות תמיד במרחק טיסה מוגדר (למשל 180 דקות) משדה תעופה מתאים לנחיתת חירום במקרה של תקלה במנוע. אי אסנשן, בשל מיקומו המבודד, מהווה נקודת חירום קריטית עבור טיסות אלו.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הטריטורייות הבריטיות שמעבר לים: צבא וביטחון
אסנשן
אסנשן
קטגוריה:אסנשן
אסנשן
תינוק (קלימט)

**תינוק** (באנגלית: **Baby** או בשמו הנוסף **עריסה**) הוא ציור שמן על בד משנת 1917 מאת הצייר האוסטרי גוסטב קלימט. היצירה מתאפיינת במבנה קומפוזיציוני יוצא דופן המעמיד במרכזו דמות תינוק רדום. הציור שמור כיום באוסף הקבוע של הגלריה הלאומית לאמנות בוושינגטון די.סי..

## תיאור היצירה
הציור הוא אחד ממעט הדיוקנאות המאוחרים של קלימט בהם הנושא איננו עומד. בעוד שביצירותיו הקודמות תיאר לרוב דמויות יושבות בכורסה, לאחר שנת 1908 נקט ברובן בהעמדה של דמות עומדת. החריגות היחידות היו בשל גילם או מגבלתם של המודלים. תיאורו של תינוק שרובץ העניק לאמן אפשרות להתנסות בקומפוזיציה חדשה, בה שובץ משולש גדול בתוך פורמט ריבועי, כאשר ראש התינוק ניצב בקודקודו. רקע הציור יוצר משולשים נוספים, ואילו השמיכה בה עטוף התינוק מתוארת כשטף של דגמים: פרחים, ספירלות, זיגזגים וקשתות צבעוניות. קלימט שילב צבעים מנוגדים זה לצד זה – כתום עם כחול, אדום עם ירוק וצהוב עם סגול – והעניק ליצירה אופי ססגוני ובעל חופש צורני.
## פרשנות והשוואות
הבחירה לתאר תינוק, דמות שעוד לא עוצבה מבחינה אישיותית, איפשרה לקלימט חירות אמנותית רבה. בניגוד לדיוקנאותיו של בוגרים, בהם נדרש להתמודד עם ייחודם הפסיכולוגי, בציור זה התפנה האמן להדגיש את הקומפוזיציה, התבניות והצבעוניות. היצירה מדגימה את חידושיו המאוחרים של קלימט, בהם יצר מבנים גאומטריים מורכבים שהועצמו באמצעות משחקי צבע ודגם.

## תולדות הבעלות
עם סיום המלחמה נמכר הציור בשנת 1919 לידי אוטו ואוג'ניה פרימבסי מווינה. בשנת 1928 עבר לידי הוגו או אוטו ברנציג (או ברנציק), אף הוא מווינה. הציור הובא לארצות הברית בידי יוזף אורבן, אדריכל ניו יורקי יליד 1872. לאחר מכן נכלל באוסף גלריה סן-אטיין בניו יורק, שבבעלות אוטו ופרנזיסקה קליר, והוצג בתערוכת קלימט של 1959. בשנת 1978 נרכש הציור בידי הגלריה הלאומית לאמנות בוושינגטון, באמצעות תרומה ורכישה. 

## הערות שוליים

קטגוריה:הגלריה הלאומית לאמנות וושינגטון: ציורים
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:גוסטב קלימט
קטגוריה:ילדים בציור
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-20
וילי שולץ

**וילי שולץ** (בגרמנית: **Willi Schulz**, נולד ב-4 באוקטובר 1938 בווטנשייד שבגרמניה) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת הבלם בעיקר בשאלקה 04 ובהמבורג. שולץ ערך 66 הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית, והשתתף עמה בשלושה מונדיאלים.

## קריירת מועדונים
שולץ החל את קריירת הבוגרים שלו בשאלקה 04, לפני הקמת הבונדסליגה, ובשנת 1963 החל לשחק עם המועדון בבונדסליגה. בשנת 1965 עבר שולץ להמבורג, אף היא מהבונדסליגה, ומיצב עצמו כאחד משחקני ההגנה הטובים ביותר בגרמניה. בעונת 1966/67 הגיע שולץ עם המבורג לגמר הגביע הגרמני, בו הובסה קבוצתו 4-0 על ידי באיירן מינכן, ושיחק 90 דקות. הצלחה זו הקנתה להמבורג מקום בגביע אירופה למחזיקות גביע בעונת 1967/68, ושולץ הגיע עם המבורג עד למשחק הגמר, בו הפסידה הקבוצה 2-0 למילאן. שולץ המשיך לשחק בהמבורג עד לפרישתו בשנת 1973, לאחר שערך בהמבורג 211 הופעות ליגה.

## קריירה בינלאומית
שולץ החל לשחק בנבחרת מערב גרמניה בשנת 1959. בשנת 1962 השתתף במונדיאל 1962, ולא החמיץ בו אפילו דקה, עד להדחת הנבחרת על ידי יוגוסלביה ברבע הגמר לאחר הפסד 1-0. בשנת 1966 השתתף שולץ עם גרמניה המערבית במונדיאל 1966, והגיע עם הנבחרת עד למשחק הגמר, בו הפסידה גרמניה המערבית 4-2 לאנגליה. גם במונדיאל זה, שולץ לא החמיץ דקה. בשנת 1970 שולץ זומן לסגל מערב גרמניה למונדיאל 1970, שהיה השלישי בקריירה שלו. שולץ שיחק במשחק הניצחון 2-1 על מרוקו בשלב הבתים, אך נפצע ואיבד את מקומו בהרכב. שולץ חזר לשחק ברבע הגמר, כשנכנס כמחליף במחצית בניצחון 3-2 על אנגליה במקום הורסט-דיטר הוטגס. במשחק חצי הגמר, בו הפסידה גרמניה 4-3 לאיטליה, שולץ שוב פתח בהרכב. משחק זה היה ההופעה ה-66 והאחרונה של שולץ במדים הלאומיים. 

## לאחר הפרישה
שולץ הקים לאחר פרישתו סוכנות ביטוח בהמבורג, ונכנס גם לעסקי מכונות המזל. בהמשך, שולץ החל לכתוב טורי ביקורת בעיתונות הגרמנית, ובעקבות חרפת חיחון כינה את כדורגלני נבחרת גרמניה המערבית פושעים, עקב משחקם הבלתי ספורטיבי.
  
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בלמי כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:כדורגלני שאלקה 04
קטגוריה:כדורגלני המבורג
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גרמניה המערבית
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1962
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1966
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1970
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1938
Holafly

**Holafly** היא ספקית בין-לאומית של eSIM שמרכזה בדבלין, אירלנד.

## היסטוריה
Holafly נוסדה במורסיה, ספרד, בשנת 2017 על־ידי פדרו מַאיקֵס ויִינְגְיַאן הוּ.

בשנת 2019 הצטרפה Holafly לתוכנית המאיץ Lanzadera. בעזרת תוכנית זו הרחיבה החברה את מוצריה כך שיכללו שירותי eSIM במדינות כגון גרמניה וצרפת.

## eSIM
Holafly הייתה בין הראשונות לאמץ את טכנולוגיית ה-eSIM, ומספקת תוכניות נתונים ונדידה קדם־משולמות ללא הגבלה למטיילים בין-לאומיים ביותר מ־190 מדינות.

אפליקציית Holafly זמינה ב-iOS ובאנדרואיד.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות ספרדיות
קטגוריה:חברות שהוקמו בשנות ה-2010
יום הגישה למידע הבין-לאומי

**יום הגישה למידע הבין-לאומי** (באנגלית: **International Day for Universal Access to Information**, בראשי תיבות: **IDUAI**) הוכרז ב-15 באוקטובר 2019 במהלך העצרת הכללית ה-74 של האומות המאוחדות וצוין שיתקיים ב-28 בספטמבר.

בתחילה, היום (המכונה לעיתים **יום הגישה למידע**) נקבע על ידי הוועידה הכללית של אונסק"ו. הוא נחנך בנובמבר 2015 וצוין לראשונה ב-28 בספטמבר 2016.

היום הוכר בתור יום הזכות לדעת הבינלאומי מאז 2002 ופותח על ידי פעילי חברה אזרחית בינלאומיים החל מ-2012. החלטת אונסק"ו להקמת היום נדחפה על ידי קבוצות חברה אזרחית אפריקאיות ששאפו לשקיפות מידע גבוהה יותר.

רק 17 מדינות חברות באיחוד האפריקאי אימצו חוקים לאומיים של הזכות לדעת. קבוצות כמו השותפות לממשל פתוח (Open Government Partnership) מקוות שההכרה בזכות למידע "תספק פלטפורמה חשובה לכל בעלי העניין ברמה הלאומית לדון באימוץ ויישום אפקטיבי של חוקי זכות למידע לאומיים בהתאם לסטנדרטים והתחייבויות קונטיננטליות ובינלאומיות".

עם זאת, קבוצות חברה אזרחית אפריקאיות כמו MISA זימבבואה ציינו כי מדינות כמו זימבבואה, שבהן קיימים חוקי זכות למידע, עדיין צריכות לעבור דרך ארוכה כדי להבטיח שיפור בממשל. ב-2016, MISA זימבבואה ניצלה את יום הגישה למידע כדי לבקר את הוראות השקיפות הלקויות של זימבבואה, וציינה כי "בעוד זימבבואה הייתה אחת המדינות האפריקאיות הראשונות שאימצו חוק חופש המידע בצורת חוק הגישה למידע והגנת הפרטיות (AIPPA), החוק המדובר רחוק מאוד מהמשמעות וההשפעה המיועדות שלו."

## קישורים חיצוניים
* 

* היום הבינלאומי לגישה אוניברסלית למידע (2016) באונסק"ו
* עותקים של מדריך ההדרכה

## הערות שוליים

קטגוריה:אירועים בחודש ספטמבר
קטגוריה:ימי מודעות
קטגוריה:חופש המידע
פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון 2025

טקס **פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון ה-38** נערך בתאריך 21 ביוני 2025 בהאנגר בארקר שבסנטה מוניקה, קליפורניה. הטקס עלה לאוויר בשידור חי על ידי ניקלודיאון ובשידור מקומי סימולטני עם מספר רשתות כבלים אחרות של פרמאונט גלובל, ושודר בשידור חי או בהשהיה בכל הרשתות הבינלאומיות של ניקלודיאון. על תקן ההנחיה לקחה הזמרת הדרום אפריקאית טיילה.

הטקס כלל הופעות חיות של Katseye ומשין גאן קלי. הדרן של "גנוב על העולם" הוביל את הטקס, בעוד פרק חדש של "ברדק אצל פק" שימש כפתיח.

## הופעות
לפני הטקס, אוון הולט וג'יין מקמנוס אירחו שידור חי של השטיח הכתום בערוץ היוטיוב של ניקלודיאון. בין ההופעות של ידוענים היו ג'ק בלאק, אלכס וורן, אאולי'אי קרוואליו, בני בלנקו, אייס ספייס, ג'ק גריפו, ג'ייקוב רודריגז, קייטלין ווסט, קל מיטשל, קירה קוסארין, מאיה קילוהה, רנה מונטגומרי, שון דוס מג'יק, סמנתה לוריין, טוני הוק וויקטוריה מונה.

### מגישים והופעות
* לאון תומאס השלישי ואלכס וורן – הציגו את קטגוריית "הזמרת האהובה ביותר".
* בני בלנקו וויקטוריה מונה – הציגו את קטגוריית "מדבבת מסרט אנימציה האהובה ביותר".
* טוני הוק וקייטלין ווסט – הציגו את קטגוריית "תוכנית הילדים האהובה ביותר".
* טיילה – הציגה את קטגוריות "האלבום האהוב ביותר", "זמרת פורצת הדרך האהובה ביותר" ו"השיר האהוב ביותר".
* יאנג דילן ודניאלה מונה – הציגו את קטגוריית "תוכנית הריאליטי האהובה ביותר".
* קייסי קולסון בייקר – הציגה את הופעתו של משין גאן קלי.
* טיילה – הציגה את קטגוריית "אייקון"
* ברי בלה ומאיה קלאהא – הציגו את קטגוריית "יוצרת תוכן האהובה ביותר"
* אנה דה לה רגוארה והקטור חימנס – הציגו את קטגוריית "מלך הקומדיה".
* טיילה – הציגה את קטגוריית "שחקן הקולנוע האהוב ביותר"
* קיד קאובוי – הציגו את קטגוריית "תוכנית המצוירת האהובה ביותר".
* טיילה ואייס ספייס – הציגו את הופעתם של להקת Katseye.
* קיילי קנטרל ומאליה בייקר – הציגו את קטגוריית "השיר הוויראלי האהוב ביותר".

## מועמדויות וזכיות
המועמדים לפרסי בחירת הילדים הוכרזו כבר בתאריך 15 במאי 2025, כאשר היה ניתן באותו היום כבר להצביע באתר הרשמי של ניקלודיאון. הטקס כולל את חזרתן של הקטגוריות "השיר האהוב ביותר הלקוח מתוך סרט" ו"אמן בועט בתחת האהוב ביותר", יחד עם הופעות בכורה של קטגוריות "הפודקאסט האהוב ביותר", ו"יוצר תוכן הילדים האהוב ביותר". פרס "אמן פורץ הדרך האהוב ביותר" התפצל לשתי קטגוריות לזכר ונקבה.

הזוכים רשומים ראשונים ו**מודגשים**.

### קטגוריות הסרטים

### קטגוריות הטלוויזיה

### קטגוריות המוזיקה

### קטגוריות הספורט

### שונות

## הכרות מיוחדות
### מלך הקומדיה
* ג'ק בלאק

### פרס האייקון
* ריהאנה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ניקלודיאון
קטגוריה:ארצות הברית: פרסים קולנועיים
קטגוריה:פרסי טלוויזיה אמריקאיים
קטגוריה:פרסי מוזיקה
קטגוריה:2025 במוזיקה
בחירת הילדים של ניקלודיאון
קטגוריה:2025 בארצות הברית
אמריקנו (כדורגל)

**אמריקנו** (בפורטוגזית: **Americano Futebol Clube**) הוא מועדון כדורגל ברזילאי, שנוסד בשנת 1914 בעיר קמפוס דוס גויטקזס שבמדינת ריו דה ז'ניירו. הקבוצה שיחקה בעבר בדרג הבכיר של הכדורגל הברזילאי.

## היסטוריה
מועדון הספורט "אמריקנו" הוקם בשנת 1914 על ידי האחים ברטוני, יוצאי אורוגוואי. הקבוצה החלה לשחק באליפות מקומית. באותה תקופה הייתה ריו דה ז'ניירו מדינה נפרדת וניהלה אליפות אזורית משלה, נפרדת מזו של ערי הסביבה – "אליפות פלומיננסה".

"אמריקנו" זכתה באליפות פלומיננסה חמש פעמים – לראשונה בשנת 1964 ולבסוף בשנת 1975. עם איחוד מדינת ריו דה ז'ניירו עם הערים הסמוכות, אוחדו גם האליפויות המקומיות, והוקמה אליפות ריו דה ז'ניירו בכדורגל. באליפות זו סיימה "אמריקנו" במקום השני בשנת 2002, ושיחקה בדרג העליון עד לשנת 2021.

הקבוצה השתתפה בהליגה הברזילאית הבכירה החל משנת 1966, ובסך הכול שיחקה בה שמונה עונות. הישגה הטוב ביותר היה המקום השמיני בעונתה הראשונה, 1966. הופעתה האחרונה בליגה הבכירה הייתה בעונת 1983.

בליגת המשנה הברזילאית שיחקה "אמריקנו" במשך 20 עונות, כאשר הישג השיא שלה היה המקום הרביעי (שהושג מספר פעמים). הופעתה האחרונה בליגה זו הייתה בשנת 2002.

בהמשך השנים נחלשה הקבוצה, והופעתה האחרונה בתחרות ארצית הייתה בשנת 2018. נכון ל-2025 היא משחקת בדרג השני של אליפות ריו דה ז'ניירו בכדורגל.

"אמריקנו" השתתפה תשע פעמים ב, והגיעה לשלב שמינית הגמר בשנים 2004 ו-2009.

אצטדיון הקבוצה, שנחנך בשנת 1954, פורק בשנת 2014.

הדרבי העירוני נגד קבוצת גויטקזס מכונה "Goyta-Cano". נכון לשנת 2025 נערכו 224 משחקים בין השתיים – "אמריקנו" ניצחה ב-79, "גויטקזס" ב-74, והיתר הסתיימו בתיקו.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:מדינת ריו דה ז'ניירו: ספורט
קטגוריה:קבוצות כדורגל ברזילאיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1914
נורואסטה

**נורואסטה** (בפורטוגזית: **Esporte Clube Noroeste**) הוא מועדון כדורגל ברזילאי, שנוסד בשנת 1910 בעיר באורו, שבמדינת סאו פאלו. הקבוצה שיחקה בעבר בדרג הבכיר של הכדורגל הברזילאי.

## היסטוריה
מועדון הספורט "נורואסטה" הוקם בשנת 1910, ונקרא על שם מסילת רכבת אזורית שכיום אינה קיימת. קבוצת הכדורגל של המועדון הפכה לקבוצה מקצוענית רק בשנת 1948.

הקבוצה השתתפה לאורך השנים באליפות פאוליסטה. בשנת 1953 היא עלתה לדרג הבכיר של המפעל, ובסך הכול שיחקה בו במשך 39 עונות. הישגה הבולט ביותר היה המקום הרביעי בשנת 2006. בעונת 2026 תשוב "נורואסטה" לדרג העליון.

בליגה הברזילאית הבכירה שיחקה "נורואסטה" פעם אחת בלבד – בעונת 1979.

בליגת המשנה הברזילאית שיחקה הקבוצה ארבע עונות, כשההישג הטוב ביותר היה המקום השמיני בשנת 1991 (ההופעה האחרונה הייתה בעונת 1992).

בשנות ה-90 נכנסה הקבוצה לתקופה ממושכת של חוסר יציבות כלכלית, אשר פגעה בהישגיה הספורטיביים. לעונת 2026 היא חזרה לדרג הרביעי של הליגה הברזילאית, לאחר היעדרות של 18 שנים ממפעל ארצי.

ב השתתפה "נורואסטה" שלוש פעמים, והגיעה לשלב השני בשנת 2007.

אצטדיון הקבוצה נבנה בשנת 1935, נהרס כליל בשריפה בשנת 1958, ונבנה מחדש בשנת 1960.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:מדינת סאו פאולו: ספורט
קטגוריה:קבוצות כדורגל ברזילאיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1910
קרוטון על ההדסון

[ממוזער|קרוטון על ההדסון בקצהו המערבי של [אגן ניקוז|אגן הניקוז של נהר קרוטון הנשפך לנהר ההדסון.]]
**קרוטון על ההדסון** (באנגלית: **Croton-on-Hudson**) הוא כפר במחוז וסטצ'סטר, ניו יורק, ארצות הברית. אוכלוסייתו מנתה 8,327 נפש במפקד האוכלוסין של ארצות הברית בשנת 2020 . הוא ממוקם בעיירה קורטלנדט  כחלק מפרבריה הצפוניים של העיר ניו יורק. הכפר נוסד בשנת 1898. חשיבותו היא בעובדה שסכר ניו קרוטון ממוקם בסמוך אליו, ושנהר קרוטון נשפך לנהר הדסון בתוך שטח שיפוטו.

## היסטוריה
### היסטוריה מוקדמת
ההיסטוריה הקולוניאלית של קרוטון-און-הדסון מתוארכת למאה ה-17, ועדויות ארכאולוגיות מצביעות על כך שהיא אוכלסה על ידי אינדיאנים ילידים כבר בשנת 4950 לפנה"ס. שבט הקיצ'וואנק, חלק מקונפדרציית הוואפינגר  של אומת האלגונקווין , היו ילידי האזור, והיו אחראים לכמה משמות המקומות הידועים בקרוטון-און-הדסון כיום. הקיצ'וואנק קראו לביצה המפרידה בין פארק קרוטון פוינט לשפך נהר קרוטון "סנאסקווה", שם ששימש מאוחר יותר לפארק צפונה יותר. קרוטון עצמה נחשבת כקרויה על שם הצ'יף האינדיאני של שבט הקיצ'וואנק, קנוטן, שמשמעותו רוח סערה.

לוחית על סלע בפארק קרוטון פוינט מסמנת את המקום בו נחתם הסכם שלום בשנת 1645 בין המתיישבים ההולנדים לשבט קיצ'וואנק, תחת עץ אלון עתיק. הולנדים נוספים הגיעו בעשורים שלאחר מכן, תחילה כדי לסחור ולאחר מכן, בשנות ה-60 של המאה ה-17, כדי ליישב את האזור.

### תקופת ההתיישבות האירופאית
[ממוזער|[סכר ניו קרוטון]]
סטפנוס ואן קורטלנדט  החל לרכוש בשנת 1677 אדמות באזור כדי לבנות אחוזה, אותה שנה בה מונה לראש עיריית ניו יורק. היא הוענקה לו בשנת 1697 באמצעות מכתב הרשאה מלכותי (פטנט) כאחוזת קורטלנדט , כולל האזור המכונה קרוטון לנדינג במקום בו נהר קרוטון פוגש את נהר ההדסון, שם נבנה האחוזה. מפקד אוכלוסין משנת 1718 דיווח על 91 תושבים, כולל מתיישבים הולנדים וקווייקרים אנגלים. אנשים עבדו באחוזה בעיקר כחקלאים או טוחנים.

עד המאה ה-19, חקלאות, ספנות, בניית ספינות וייצור קמח ולבנים הפכו לתעשיות הדומיננטיות, יחד עם העבודות על מסילת הרכבת ובניית סכר קרוטון וסכר ניו קרוטון ואמת המים החדשה של הקרוטון. פרויקטים מרכזיים אלה של עבודות ציבוריות במאה ה-19 – מילאו תפקיד מרכזי בעיצוב ההתפתחות הדמוגרפית של קרוטון-על-ההדסון וביססו את חשיבותה באזור. בנייתם של פרויקטים אלה הביאה לזרם של מהגרים גרמנים, אירים ואיטלקים, שהגיעו לעבוד, ולאחר מכן התיישבו עם משפחותיהם באזור. זרם המהגרים הגדיל משמעותית את אוכלוסיית הכפר והאזורים הסובבים אותו, כך שעד למועד הקמתו בשנת 1898, אוכלוסיית הכפר גדלה ל-1,000 נפש, ובתחילת המאה ה-20 ללמעלה מ-1,700 נפשות.

### המאה ה-20 וה-21
לאחר מלחמת העולם השנייה, חשיבותה של קרוטון על ההדסון כעיר רכבת פחתה כאשר מנועי דיזל החליפו את מנועי הקיטור, ושירות נוסעים למרחקים ארוכים הופסק בהדרגה. עם זאת, היא המשיכה להתרחב בגודלה ובאוכלוסייתה כאשר חיילים אמריקאים חזרו מהמלחמה והתיישבו בקהילה. אזור המכונה "עמק GI" התפתח מתחת לרחוב גרנד בסביבות 1945 ורחוב וולף פותח ב-1947.

בשנת 2020 מנתה האוכלוסייה המתועדת 8,327 תושבים. קרוטון על ההדסון המשיכה להתפתח ככפר פרברי עם קהילה אמנותית משגשגת, ושמרה על המגוון התרבותי העשיר שראשיתו עוד בהתיישבותה המוקדמת.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מדינת ניו יורק: יישובים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1898
קטגוריה:ארצות הברית: יישובים לצורכי מפקד אוכלוסין
קטגוריה:מערכת הובלת המים לעיר ניו יורק
קטגוריה:אגן הניקוז קרוטון
מאגר ז'קלין קנדי אונאסיס

**מאגר ז'קלין קנדי אונאסיס** (באנגלית: **Jacqueline Kennedy Onassis Reservoir**) הידוע גם בשם מאגר סנטרל פארק, הוא מאגר מים שהוצא משימוש בסנטרל פארק ברובע מנהטן בניו יורק, המשתרע מרחובות 86  עד 96 . הוא משתרע על פני 430 דונם ומכיל מעל 3.8 מיליון מ"ק של מים.
## היסטוריה
בשנות ה-50 של המאה ה-19, ניקולס דין, נשיא מועצת אמת המים העתיקה של הקרוטון, הציע לתכנן את סנטרל פארק סביב מאגר הקבלה הקיים שלו (שנודע אז כמאגר יורקוויל וכיום המדשאה הגדולה ובריכת הצבים בסנטרל פארק). כדי להשלים את מערכת חלוקת מי השתייה בעיר, הושלם בשנת 1862 מאגר שני, מאגר סנטרל פארק. לאחר בניית המאגר השני, הוא כונה בדרך כלל המאגר העליון, ומאגר יורקוויל כונה בדרך כלל המאגר התחתון.

המאגר התחתון הוצא משימוש בשנת 1903 ונהרס בשנות ה-30. בשנת 1993 הוצא המאגר העליון משימוש, והשליטה בו הועברה בסופו של דבר למחלקת הפארקים והנופש של עיריית ניו יורק . שמו של המאגר שונה בשנת 1994 לכבוד ז'קלין קנדי אונאסיס, כדי להנציח את תרומתה הרבה לעיר.

למרות שהוא כבר לא חלק ממערכת אספקת המים של ניו יורק, המאגר מספק מים לבריכה בפארק ולהרלם מיר  הסמוכים. המאגר מוקף במסלול הליכה שמשמש בעיקר רצים לפעילות ג'וגינג, כולל כמה דמויות מאד מפורסמות. המסלול מופרד מהמים על ידי גדר שהותקנה בשנת 2003 כדי לשחזר את גדר הברזל היצוק המקורית של המאגר מהמאה ה-19. העיצוב התבסס על קטע מהגדר המקורית שהתגלה על ידי צוללנים בתחתית המאגר.

בתי השער הצפוניים והדרומיים מחוברים באמצעות שביל המואר סולארית החוצה את המאגר, שהוא למעשה ראש קיר המפצל את המאגר לשני תאים. הפירוק נועד לאפשר ניקוז של מחצית אחת לצורך תחזוקה בעוד שהמחצית השנייה המשיכה לתפקד. כפי שתוכנן במקור, בית השער הצפוני שאב מים לתוך המאגר, בעוד שבית השער הדרומי שאב מים החוצה, כדי לספק מים למנהטן תחתית. ישנו לוח שעון על חזית בית השער הדרומי, לאורך רחוב 86, בעוד שלחזית האחורית של בית השער הדרומי יש מרפסת. בתי השער הוצאו משימוש בשנת 1993 אך נותרו במקומם, ושולטים במפלס המים במאגר.

אזור המאגר הוא אחד משמורות המים האקולוגיות העיקריות בפארק, המושך אליו יותר מ-20 מינים של עופות מים: אגמיות, מרגונים, מריתות צפוניות, צחראשי אדמוניים, עבראשי בופאלו, צוללנאים, קורמורניים, ברווזי עצים, ברווזים אמריקאים שחורים, ברווזים אפורים, טבלניים, אנפתיים, יחד עם מינים שונים של שחפים, ברכייות, ועוד, שניתן לראות בנוסף לאווזי קנדה (ברנטה קנדית) המוכרים, מה שהופך אות המאגר למקום פופולרי עבור צופי צפרות.

## ראו גם
* מערכת הובלת המים לעיר ניו יורק
* מאגר הילוויו
* מאגר פארק ג'רום

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ארצות הברית: גנים ופארקים עירוניים
קטגוריה:מנהטן: פארקים
קטגוריה:מערכת הובלת המים לעיר ניו יורק
קפה קונצרט דז אמבסאדר

**קפה־קונצרט דז אמבסאדר** (בצרפתית: **Le Café-Concert des Ambassadeurs**) הוא  ציור שנוצר על ידי האמן הצרפתי אדגר דגה בשנים 1876–1877. היצירה נמנית עם סדרת עבודות שצייר באותה תקופה, המתארות סצנות מבתי קפה־קונצרט בפריז. בתי קפה אלו, שהחלו לפעול כבר משנות ה־40 של המאה ה-19 בגני שאנז אליזה, שילבו בילוי חברתי עם מופעי שירה ובידור והגיעו לשיא פריחתם סביב שנת 1870. דגה, שנטה שוב ושוב לתאר את חיי העיר המודרנית ואת תרבות הבילוי והפנאי, שאב מהם השראה לסדרת עבודות שעסקו בעולם הבמה, בזמרות ובקהל שהתקבץ לצפות בהופעות.

## תיאור היצירה
העבודה מתאפיינת בשילוב בין שתי טכניקות שבהן נודע דגה בשנות השבעים של המאה ה־19 - המונוטיפ והפסטל. דגה כינה את המונוטיפ "ציור שנעשה בדיו שמנונית ומודפס", והוא ניצל את האפשרויות של טכניקה זו כדי ליצור שכבות מרקם ורושם של ספונטניות. על גבי ההדפס הוסיף האמן נגיעות של פסטל כדי להדגיש את הניגודים שבין האור לצל ואת תחושת התנועה של הדמויות. בקדמת התמונה נראים צללי הקהל והתזמורת, ואילו במישור האחורי מתוארת הבמה המוארת שבה מופיעות הזמרות. המבט של הצופה מונחה אל תוך עומק התמונה באמצעות שימוש בקווים אלכסוניים ובאורות מנצנצים - כמו הזרוע המורמת של אחת הזמרות היוצרת קו המשכי עם שורת הנורות התלויות. דמות נגני הקונטרבס משמשת חוליה מקשרת בין ההמון לצופות, ומעניקה תחושת אחידות קומפוזיציונית. באמצעות תנועות מכחול רכות ותחושת טשטוש מכוונת, מצליח דגה ליצור את האפקט של מרקם רוטט ומלא חיים, המשקף את אווירת הבילוי התוססת של המקומות הללו.

## פרשנות והשוואות
בציור זה ניכרת מגמתו של דגה להעמיק בחקר תנועת הגוף ובחיפוש מתמיד אחר נקודות מבט לא שגרתיות. הוא אינו מתאר את הסצנה מנקודת מבט מרכזית, אלא מאמץ זווית תצפית אובייקטיבית ומרוחקת במעט, המעניקה לצופה תחושת התבוננות חטופה במתרחש. בכך מצליח האמן להעביר את תחושת הרגע, את האקראיות ואת האנרגיה המאפיינות את חיי הבילוי המודרניים. השילוב בין טכניקת הפסטל לבין המונוטיפ מאפשר לו להמחיש את משחקי האור – את הזוהר של הנורות ואת הצללים של הקהל - ובכך לשלב בין ריאליזם לתחושת חוויה חזותית כמעט אימפרסיוניסטית. החיבור בין הצללים לבין האור, בין הקהל לצופות, ובין המרחב הציבורי של בית הקפה לבין עולם הבמה, מבטא את העניין של דגה במתח שבין מציאות לתיאטרליות ובאופנים שבהם ניתן לתאר תנועה אנושית במדיום סטטי.

## תולדות הבעלות
היצירה נרכשה בשנת 1910 על ידי המוזיאון לאמנות של ליון, שם היא שמורה באוסף הקבע תחת מספר הרישום B 917. מאז רכישתה נחשבת היצירה לאחת הדוגמאות הבולטות לניסיונותיו של דגה לשלב בין טכניקות הדפס וציור, ולייצג את רוח התקופה שבה חיי הבילוי העירוניים הפכו לנושא מרכזי באמנות הצרפתית.

## הערות שוליים

קטגוריה:אדגר דגה: ציורים
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
פארק קרוטון פוינט

[שמאל|ממוזער|250px|קרוטון על ההדסון בקצהו המערבי של [אגן ניקוז|אגן הניקוז של נהר קרוטון הנשפך לנהר ההדסון, שם ממוקם הפארק.]]
**פארק קרוטון פוינט** (באנגלית: **Croton Point Park**) הוא פארק במחוז וסטצ'סטר, במדינת ניו יורק. הפארק ממוקם על שפך נהר קרוטון לנהר ההדסון, והוא גולל מספר אטרקציות להנאת הציבור, כגון שדה תעופה למטוסים מיניאטוריים, נקודה להשקת סירות, שטח לקמפינג באוהלים ובקרוואנים, השכרת בקתות, סקי קרוס קאנטרי, דיג, אזורי פיקניק, שבילי הליכה וטיול, מוזיאון, מגרש משחקים וחוף רחצה.

במאה ה-19 הייתה משפחת אנדרהיל בעלת האדמה המשמשת כיום כפארק קרוטון פוינט. גידלו ענבים, אבטיחים ותפוחים. במקום היה גם מפעל לבנים. כמה מבנים שנבנו מלבנים אלו עדיין עומדים בקרוטון פוינט. הפארק הוא גם ביתם של מספר אתרים היסטוריים, כגון מרתפי יין מאחוזה ישנה. חלק ניכר מהאדמה עליה שוכן הפארק כיום היה אתר של פסולת, שהופעלה על ידי ממשלת מחוז וסטצ'סטר בין השנים 1927 ל-1986. מאז נאטמה המזבלה, ושוחזרה לשטח ירוק. מפה משנת 1931 מציגה את אזור המזבלה כביצה בשם Senasqua.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ארצות הברית: גנים ופארקים

## הערות שוליים

קטגוריה:מערכת הובלת המים לעיר ניו יורק
קטגוריה:אגן הניקוז קרוטון
שישה באוקטובר (תסכית)

**שישה באוקטובר** הוא תסכית דרמה ישראלי שנוצר על ידי אור מצא ואלכסה לרנר ובהפקת אודיודרמה וכאן הסכתים. התסכית מגולל שישה סיפורים של ישראלים ממגוון החברה הישראלית בשעות שלפני טבח שבעה באוקטובר. התסכית נוצר כחלק מפרויקט השנה ל-7 באוקטובר של תאגיד השידור הישראלי. התסכית כולל 6 פרקים ששוחררו מדי שבוע בין 6 באוקטובר עד 17 בנובמבר 2024.

## תוכן
כל פרק מגולל סיפור שונה על דמויות ממגוון החברה הישראלית. העלילה מתמקדת ביום שישי שלפני טבח שבעה באוקטובר ומסתיימת רגעים ספורים לפני פריצת המתקפה. הפרקים עוסקים בסוגיות חברתיות שונות ומציגים את תפיסת הקיום של הדמויות שמתנהלות במציאות של לפני המתקפה.

## פרקים

## מדבבים

## ביקורת ופרסים
סמדר שילוני מאתר "ynet" נתנה לתסכית ביקורת חיובית וכתבה: .

במרץ 2025 פורסם שהתסכית נמצא ברשימה המקוצרת של המועמדים לפרס הפודקאסט הטוב ביותר בפרסי הרדיו של פסטיבל הקולנוע של ניו יורק, כאשר הוא מועמד בקטגוריית הדרמה המתוסרטת לצד 4 מועמדים נוספים. בפסטיבל שנערך בחודש מאי באותה שנה, התסכית זכה בפרס הארד.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 15px הפודקאסט שישה באוקטובר, בשירות הזרמת ההסכתים "Apple Podcasts"
*

## הערות שוליים

קטגוריה:פודקאסטים ישראליים
קטגוריה:תאגיד השידור הישראלי: תוכניות וסדרות רדיו
קטגוריה:כאן שנה 7.10
קטגוריה:מלחמת חרבות ברזל בתרבות
יוש גרנות

**יהושע (יוש) גרנות** (1934 – 10 ביוני 2004) היה פזמונאי וסופר ישראלי.

נולד בחיפה. שירת בחיל האוויר. ב-1960 עבר לאשדוד עם משפחתו.

בשנות ה-60 של המאה ה-20 פרסם שלושה רומאנים.
בשנות ה-90 של המאה ה-20 החל לכתוב מילים לשירים בז'אנר הים-תיכוני. בין שיריו המפורסמים: "אני קורא בשמך" (איציק קלה), "חאפלה" (איתן מסורי), "לחזור לחיים" (רוני אחיאל), "בום בום" (השאם מסאלחה), ו"מלכת העיר" (עופר לוי).

היה ממייסדי עמותת הזמר הים-תיכוני, עזי"ת.

נפטר ב-10 ביוני 2004 מדום לב. היה נשוי לריקי ולהם חמישה ילדים.

## ספריו
* הבא אחריו : רומאן ישראלי (תל אביב : הוצאת הדר, תשכ"ד)
* ספל קפה מר (רמת גן : מסדה, 1967)
* פרגוד הבדולח (תל אביב : אותפז, תשכ"ט)
* על חשבון הבית (תל אביב : הוצאת סער, תשמ"ח 1987)

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 	

## הערות שוליים

קטגוריה:פזמונאים ישראלים
קטגוריה:פזמונאים כותבי עברית
קטגוריה:פזמונאים יהודים
קטגוריה:מוזיקה מזרחית
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1934
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2004
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות סגולה