open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מדליית שירות המערכה המצטבר

**מדליית שירות המערכה המצטבר** (באנגלית: **Accumulated Campaign Service Medal**) היא מדליית מערכה של הממלכה המאוחדת אשר ניתנת לכל מי ששירת בכוחות המזוינים של בריטניה, בתפקידים שונים במשרד הביטחון או כאזרחים אשר מתוקף תפקידם משרתים באותם אזורים. 

הגרסה הראשונה של המדליה נוסדה בשנת 1994 וניתנה למי ששירת בשירות פעיל למשך תקופה של 1,080 ימים, על כל פרק זמן דומה אשר הצטבר הוסף אבזם עלה אלון. ב-1 ביולי 2011 תוקנה זכאות המדליה ונוסדה הגרסה השנייה, גרסה זו קיצרה את תקופת השירות הפעיל לכדי 720 ימים.

## תיאור
המדליה מורכבת מדיסק עשוי כסף בקוטר 36 מ"מ. בחלקה הקדמי מוצבת דמותה של המלכה אליזבת', בטבעת סביבה נכתב בראשי תיבות תוארה המלכותי המלא; 'ELIZABETH II DEI GRATIA REGINA FID DEF' (אליבת' השנייה, בחסד אלוהים, מגנת האמונה).

מצידה השני של המדליה נכתב *למען שירות מערכה מצטבר* 'FOR ACCUMULATED CAMPAIGN SERVICE' בארבע שורות נפרדות. מילים אלו מוצגות לרקע ענפי אלון.

המדליה תלויה מסרט המורכב מפס סגול שבשני צדדיו פסים ירוקים, ובמרכז פס זהב, בגרסה השנייה של המדליה ישנם שני פסי זהב במרכז. הסרט הוא בעצם סרטו של מדליית שירות המערכה (1962) בתוספת של פס או שני פסי זהב במרכז. תצורה זו נהוגה גם באות העיטור (גרסה מוקטנת של העיטור אשר נענדת באירועים לא פורמליים).

## זכאות

במקור נועדה המדליה להוקיר חיילים אשר שירתו מספר פעמים למשך תקופות שירות שונות בצפון אירלנד, שירות זה הוערך על ידי מדליית השירות הכללי של 1962 בתוספת אבזם 'צפון אירלנד' בלבד. הגרסה הראשונה של שנת 1994, הוענקה רטרואקטיבית לכל מי ששירת שירות פעיל מצטבר של 36 חודשים (1080 ימים) החל מה-14 באוגוסט 1969. משרתים במשרה חלקית ברגימנט האירי המלכותי היו צריכים לצבור רק 1000 ימים של שירות פעיל.

החל משנת 2008 נכנסה לתוקף הגרסה החדשה של המדליה, אשר תנאי הזכאות שלה הורדו לכדי שירות פעיל מצטבר של רק 24 חודשים (720 ימים). כחלק מהתקנות החדשות הוכללו לא רק המשרתים בכוחות המזוינים, אלא גם משרתים במשרד הביטחון ואזרחים אשר פעלו ועבדו כחלק מפרויקטים של משרד הביטחון.

תנאי ראשוני לקבלת המדליה היא הענקה קודמת של מדליית השירות הכללי (1962), או מדליות מערכה נוספות הכוללות את תקופת השירות הנדונה (מדליות מערכה אלו עשויות לעיתים אף להיות מוענקות על ידי מדינות אחרות).

## קישורים חיצוניים
* עמוד על תנאי הזכאות החדשים באתר משרד הביטחון הבריטי.
* תיאור העיטור באתר 'אוורד מדלס'.

## הערות שוליים

שירות המערכה המצטבר
¡Uno!

****** (בעברית: "**אחד**") הוא אלבום האולפן התשיעי של הלהקה האמריקאית גרין דיי. האלבום הוא חלק מטרילוגיית האלבומים "**'", שיצאו בספטמבר-דצמבר 2012. **', הראשון שבהם, יצא בתאריך 25 בספטמבר 2012. לפי דבריה של הלהקה הטרילוגיה תחזור לשורשי הלהקה. הסינגל הראשון מהאלבום שיצא הוא "Oh Love", אשר יצא ב-16 ביולי 2012 והציג סגנון אשר שונה מסגנונה הקודם של הלהקה. לסינגל יצא גם קליפ. שמו של הסינגל השני הוא "Kill the DJ" אשר גם לו יצא קליפ. לסינגל השלישי, "Let Yourself Go", הלהקה הוציאה גם קליפ הופעה. ב-12 בספטמבר 2012 יצא הקליפ לשיר "Nuclear Family" וב-25 בספטמבר 2012 יצא קליפ לשיר "Stay the Night". בשבוע הראשון ליציאתו נמכרו 139,000 עותקים של האלבום. בנוסף, האלבום זכה להיות אלבום כסף בבריטניה.

## רשימת הקטעים באלבום

## סינגלים

### Oh Love

**Oh Love** יצא כסינגל הראשון מהאלבום. הסינגל יצא לאור ב-16 ביולי 2012. השיר בוצע טרם יציאתו בהופעה סודית של הלהקה, בה בוצעו מספר שירים חדשים.

השיר מציג פאנק רוק בשילוב סגנון ה-Power Pop שעד כה לא היה בשימוש בשירי הלהקה. הסגנון די דומה לרוק האלטרנטיבי. מעריצי הלהקה התאכזבו מהסגנון בגלל שהוא שונה מאוד מסגנונה של הלהקה ובגלל שהלהקה הודיעה שהאלבום יחזור לשורשיו ולפי השיר זה לא נראה נכון. בענייני אחרים השיר צלח וסגננו לא אכזב.

בתאריך 16 באוגוסט 2012 הוציאה הלהקה את הקליפ לשיר Oh Love. בקליפ נראים חברי הלהקה מנגנים את השיר ומולם יש חבורה של נשים בלבוש חושפני. הקליפ זכה עד כה למעל 47 מיליון צפיות (נכון ל-1 ביוני 2024).

### Kill the DJ

**Kill the DJ** הוא הסינגל השני מהאלבום. הסינגל יצא ב-15 באוגוסט 2012. למרות שהוא הסינגל השני באלבום הוציאה הלהקה את השיר Let Yourself Go לפניו. השיר מציג את הסגנון החדש Power Pop ביחד עם סגנון חדש נוסף בשם דאנס פאנק ובנוסף יש בשיר מעט פאנק רוק (Punk rock), דבר שאכזב את מעריצי הלהקה.

לשיר יצא קליפ ב-4 בספטמבר 2012. בתחילת הקליפ רואים את חברי הלהקה נוהגים באופנועים במדבר. אחרי הפזמון הקליפ עובר למסיבה. תחילה חברי הלהקה הולכים בין האנשים ובהמשך הם מנגנים על הבמה.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

קטגוריה:אלבומי גרין דיי
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי פופ-פאנק
טומאסינה

**טומאסינה** (**Toamasina** בכתב פונטי: toˈmasinə̥) או **טאמאטאב** (**Tamatave**) היא עיר הנמל העיקרית של האי מדגסקר.

העיר היא בירת מחוז טומאסינה ושל חבל אצינאנאנה. העיר שוכנת על חוף האוקיינוס ההודי ועל פי הערכה משנת 2014 יש בה 300,813 תושבים. בעיר יש שדה תעופה ואוניברסיטה.

בעיר חולון היה רחוב בשם רחוב טמטב. הרחוב קיבל את שמו בשנות ה-60, כאשר למדינת ישראל היו יחסים חמים עם מדגסקר. כיום הוא נקרא על שם רחבעם זאבי.

## ערים תאומות
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מדגסקר: ערים
קטגוריה:אפריקה: ערי נמל
קטגוריה:האוקיינוס ההודי: ערי נמל
משה צברי

**משה ("מוסא") צברי** (נולד ב-1954) הוא מבכירי השב"כ וסיירת מטכ"ל לשעבר.

## ביוגרפיה
צברי נולד בישראל וגדל בפתח תקווה למשפחה שעלתה מתימן. את לימודי התיכון עשה בפנימיית "שטיינברג" למחוננים בכפר סבא.

### שירות צבאי
בשנת 1972 התגייס לצה"ל והחל קורס טיס, אך נשר ממנו, התנדב לסיירת מטכ"ל ועבר הכשרה כמפקד כיתה. לחם במלחמת יום הכיפורים ברמת הגולן תחת פיקודו של יוני נתניהו. נפצע במהלך המלחמה בכפר דורין. השלים קורס קציני חי"ר בהצטיינות ושימש מפקד צוות ביחידה 504. השתחרר בשנת 1978.

במלחמת שלום הגליל, בשנת 1982, במסגרת שירות מילואים, סופח כאיש היחידה לסיירת גולני ולחם בקרב על כפר סיל. במהלך המלחמה נפצע בבחמדון.

עם החלמתו מהפציעה שב לסיירת מטכ"ל ושימש כמפקד פלגה מבצעית. בשנת 1984 לקח חלק במבצע של היחידה במדינת אויב. המבצע הסתבך מאוד ויחד עם חברו - אבי דיכטר (לימים ראש השב"כ) פעל לחילוץ הכוח.

בשנת 1987, בגיל 33, לאחר שהשתתף במספר רב של מבצעים מיוחדים במדינות אויב, השתחרר מצה"ל בדרגת סא"ל.

### שירות בשב"כ
בשנת 1989 התגייס לשב"כ ושירת באגף המבצעים של הארגון כראש מחלקה ולאחר מכן כראש חטיבה מבצעית (מקביל לדרגת תא"ל בצה"ל).
בשנת 1994 מונה לקצין ביטחון מטעם השב"כ בטורונטו, במעמד קונסול.
בשנת 1998 מונה לראש האגף הביטחוני לסיוע (מקביל לדרגת אלוף בצה"ל), האמון על הטיפול בסייענים ובסוכנים של השב"כ, "המוסד", צה"ל ומשטרת ישראל, וכן על הטיפול באנשי צד"ל לאחר נסיגת צה"ל מלבנון.
בשנת 2001 מונה כראש האגף למשאבי אנוש.
בדצמבר 2004 פרש מן השירות.

### לאחר הפרישה
בשנת 2005 הקים את חברת "אושר - הדרכה וייעוץ בע"מ" העוסקת בפרויקטים בתחומי ההדרכה והייעוץ האסטרטגי לחברות בינלאומיות וממשלתיות בחו"ל ובישראל.
במהלך השנים 2007- 2010 היה שותף ב"החברה הבינלאומית להגנה וחילוץ" וכן בחברת "QG" שעסקו בפרויקטים ביטחוניים וארגוניים.
בשנת 2010–2011, במסגרת שירות מילואים שימש צברי כראש ועדת חקירה צה"לית שבדקה את התנהלותו של בועז הרפז בעת שהיה איש מערך המ"מ.

בין השנים 2011-2013 הקים וניהל פרויקט ביטחוני רגיש בארצות הברית.
בין השנים 2014- 2018 -היה שותף עם האלוף (מיל') גדי שמני בחברת "GME TRUST", העוסקת בניהול משברים ובשיפור תהליכי עבודה והטמעתם.
בין השנים 2018- 2022 שימש כסגן נשיא לחדשנות בחברת "ICTS Europe".
מאז, הוא משמש (חלקית) כשותף וכסמנכ"ל אסטרטגיה בחברת MODUCAN (חברה אמריקאית) העוסקת בפיתוח מוצרים לבניה מודולארית מפלדה.
כמו כן הוא כמנכ"ל חברת "אושר- הדרכה וייעוץ בע"מ" משמש כיועץ לחברות בינ"ל בתחום ניהול משברים ושיפור תהליכי עבודה בארגונים.

### השכלה
צברי הוא בעל שלושה תארים מהטכניון: תואר ראשון בהנדסת מיפוי וגאו אינפורמציה, תואר שני בהנדסת תעשייה וניהול, תואר שלישי במדעים. בוגר התוכנית למנהלים AMP של וורטון.
במהלך השנים עבר קורסים בנושאים: דירקטורים, ניהול פיננסי לבכירים, ניהול בכיר ועוד.

### דירקטור
בין השנים 2005-2007 היה חבר דירקטוריון בחברת "קשרי תעופה".
משנת 2014 הוא משמש כדירקטור בחברת "מגל". (כיום: חברת SENSTAR).

### חיים אישיים
צברי נשוי לוורד ואב לשלושה.

## קישורים חיצוניים

* .
* .
* .

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי האגף למשאבי אנוש בשב"כ
קטגוריה:לוחמי סיירת מטכ"ל
קטגוריה:סגני-אלופים בצה"ל
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1954
מדליית השירות הכללי (1962)

**מדליית השירות הכללי 1962** (באנגלית: **General Service Medal** בר"ת: **1962 GSM**) הייתה מדליית מערכה אשר הוענקה למשרתים בכוחות המזוינים של בריטניה על השתתפות במערכות השונות בתקופת השנים 1962–2007. העיטור נוסד בשנת 1964 וניתן לחיילים אשר השתתפו בתקופה האמורה במערכות, ביניהם; צפון אירלנד, מלחמת וייטנאם ומלחמת לבנון הראשונה.

המדליה נוסדה כדי להחליף ולאחד את מדליית השירות הכללי (1918) (שהוענק למשרתים בצבא הבריטי וחיל האוויר המלכותי) ומדליית השירות הכללי של הצי (שהוענק למשרתים בצי המלכותי). המדליה הייתה פעילה כאמור עד לשנת 2007 כאשר היא הוחלפה במספר מדליות מערכה (מדליות השירות המבצעי; Operational Service Medal).

## תיאור
המדליה מורכבת מדיסק עשוי כסף בקוטר 36 מ"מ. בחלקה הקדמי מוצבת דמותה של המלכה אליזבת', בטבעת סביבה נכתב בראשי תיבות תוארה המלכותי המלא; 'ELIZABETH II DEI GRATIA REGINA FID DEF' (אליבת' השנייה, בחסד אלוהים, מגנת האמונה).

מצידה השני של המדליה נכתב *למען שירות מערכה* 'FOR CAMPAIGN SERVICE' ומעל הכיתוב מוצב הכתר הבריטי. 

המדליה תלויה מסרט המורכב מפס סגול עבה שבשני צדדיו פסים ירוקים דקים. תצורה זו נהוגה גם באות העיטור (גרסה מוקטנת של העיטור אשר נענדת באירועים לא פורמליים).

## אבזמים
סך הכל היו 13 אבזמים לציון פעולות ומערכות שונות שניתנו לענידה על סרט העיטור. המספר הרב היותר שניתן לאדם אחד הוא ככל הנראה שישה.

## קישורים חיצוניים

* תיאור העיטור באתר 'סטיבן-סטרטפורד'.
* תיאור העיטור באתר משרד הביטחון של ניו זילנד.
* תיאור העיטור באתר משרד הביטחון של אוסטרליה.

השירות הצבאי הכללי 1962
¡Dos!

****** (בעברית: "**שתיים**") הוא אלבום האולפן העשירי של הלהקה האמריקאית גרין דיי. האלבום הוא חלק מטרילוגיית אלבומים שתכונה "
**'". הטרילוגיה כוללת שלושה אלבומים. **' השני בהם יצא בתאריך 13 בנובמבר 2012. לפי דבריה של הלהקה הטרילוגיה תחזור לשורשי הלהקה.

## רשימת השירים
# See You Tonight
# Fuck Time
# Stop When the Red Lights Flash
# Lazy Bones
# Wild One
# Makeout Party
# Stray Heart
# Ashley
# Baby Eyes
# Lady Cobra
# Nightlife
# Wow, That's Loud
# Amy

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי גרין דיי
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אלבומים באנגלית
פיטר לרנג'יס

**פיטר לרנג'יס** (באנגלית: **Peter Lerangis**; נולד ב-19 באוגוסט 1955, ברוקלין, ניו יורק) הוא סופר אמריקני, שנוהג לעיתים להיות סופר צללים.

## קריירה
עבודתו של לרנג'יס כוללת את Smiler's Bones, את הספר Somebody, Please Tell Me Who I Am (יחד עם הארי מזר), את הספר Drama Club, את סדרת Spy X, סדרת Watchers, סדרת Abracadabra, ואת שני ספרי Antartica. הוא כתב 43 ספרים בסדרת Baby-Sitters Club וספרי הספין אוף שלה.

לרנג'יס היה גם כותב צללים של חלקים מן הסדרות שלושת הבלשים, בני הרדי ו-Sweet Valley Twin. הוא גם כתב מספר ספרים המבוססים על סרטים - סליפי הולו, החוש השישי וכן כתב גרסה של היפה והחיה. הוא כתב גם שלושה ספרים ועוד גרסה אחת לילדים, מתוך סדרת Worlds of Power (הכוללת 8 ספרים ושתי גרסאות לילדים), המבוססת על משחק הווידאו בעל אותו שם. את שלושת הספרים הללו כתב תחת שם עט - A. L. Singer.

ב-2003 הוזמן לרנג'יס על ידי הגברת הראשונה של ארצות הברית דאז, לורה בוש, להתלווה אליה לפסטיבל הספר הרוסי הראשון שאורח על ידי הגברת הראשונה של רוסיה, לודמילה פוטינה, אשתו של ולדימיר פוטין, במוסקבה.

עוד ב-2003 הוזמן לרנג'יס על ידי חברה בריטית להוצאה לאור, Scholastic Corporation שמה, לכתוב את הספר X-Isle, שיצטרף לסדרת Point Horror, שבה היו כבר שני ספרים של לרנג'יס שיצאו ב-1994 - Driver's Dead ו-The Yearbook. ב-2004 הוזמן לכתוב את ספר ההמשך לX-Isle, שנקרא Return to X-Isle.

לרנג'יס כתב גם את הספרים גנב החרבות ומאורת הנחש, שניהם מסדרת 39 רמזים. הוא היה גם אחד מכותבי הספר-בעל-ארבעת-הכותבים הווספרים באים שחתם את הסדרה המדוברת. הוא גם כתב את הספר השלישי בסדרת ההמשך הקרויה קהילים נגד ווספרים (במקור: Cahills vs. Vespers), באמצע הלילה. ב-2014 הוציא את הספר הראשון בסדרת "שבעת הפלאים" - "הקולוסוס מתעורר", ובשנים שלאחר מכן הוציא את ארבעת הספרים הבאים בסדרה - אבודים בבבל, קבר הצללים, קללת המלך וב-2016 את הספר האחרון בסדרה, סדק בזמן.

## חיים אישיים
לרנג'יס הוא בנו של עובד חברת הטלפון של ניו יורק (New York Telephone) ומזכירה בדימוס של בית ספר יסודי. בילדותו הוא גר בפריפורט שבניו יורק, ארצות הברית. הוא בעל תואר בביוכימיה מטעם אוניברסיטת הרווארד.

נכון ל-2021 לרנג'יס גר בניו יורק, יחד עם אשתו המוזיקאית טינה דברון, ועם שני ילדיהם ניק וג'ו.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:ברוקלין: אישים
קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1955
דנה זקס

שמאל|ממוזער|180px|דנה זקס
[שמאל|ממוזער|180px|דנה זקס, [נלי תגר ואסי כהן בסדרת הרשת "המכשפות משינקין", ערוץ ביפ]]
[שמאל|ממוזער|180px|דנה זקס וגל פרציגר בהצגה "של מי החיים האלה", [תיאטרון הבימה]]
**דנה זקס** (נולדה ב-9 בינואר 1987) היא עיתונאית ושחקנית ישראלית.

## ביוגרפיה
דנה זקס נולדה וגדלה בעפולה. מאז ימי בית הספר עוסקת במוזיקה ובתיאטרון. למדה במגמת מצטיינים בתיכון אורט עפולה. לפני שירותה הצבאי שהתה בשנת שירות בארצות הברית במסגרת התוכנית "שותפות 2000" של הסוכנות היהודית. בצה"ל שירתה כמדריכת חי"ר על  "אכזרית" (נגמ"ש כבד) וסימולטור ירי.

לאחר שחרורה למדה במשך שנה בבית הספר הגבוה לאמנויות הבמה "בית צבי".
בוגרת תואר ראשון בתיאטרון, עם דגש על לימודי משחק, באוניברסיטת תל אביב.
במקביל ללימודים עבדה עם ילדים כמפעילת ימי הולדת לגיל הרך, מפעילת תיאטרון סיפור ומדריכת חוגי תיאטרון ודרמה.
למדה בקורס משחק מול מצלמה, קורס משחק בשיטת צ'אבק ופיתוח קול.

## קריירה
במסגרת פסטיבל "סמול במה" שיחקה בהצגה האינטראקטיבית "עוד שקל אחד אני בהודו".
בפסטיבל צו קריאה בתיאטרון צוותא שיחקה בהצגה "חלום של גבר" לצד דב רייזר ונולי עומר.
הגישה פינה בתוכניתו של גיא לרר "צינור לילה" בערוץ 10.

בשנים 2010–2011 זקס שיחקה בתפקיד הראשי בסדרה הקומית "המכשפות משינקין" לצד נלי תגר, בין השחקנים האורחים בסדרה: אסי כהן, דורון עמית, טלי אורן וניסו שליו. את הסדרה יצרו סם לביא וצחי רפפורט.

השתתפה בפרסומות לפאנטה, מקדונלד'ס, פרימור, מסטיק מאסט ופרומו לערוץ הקניות.

בספטמבר 2012 היא שיחקה בהצגה "של מי החיים האלה בעצם?" בתיאטרון הלאומי הבימה. ההצגה הוצגה לראשונה בתיאטרון אוניברסיטת תל אביב.

השתתפה באירוע ׳חשיפה 2013׳ של ארגון השחקנים שח"ם, שהוצג בצוותא, בבימויו של ניר ברגמן בשנת 2013.

שיחקה בתפקיד שירלי בסדרה "אבודים באסיה", ששודרה ביס קומדי בשנת 2013.

בשנת 2013 עבדה בעיתון הג'רוזלם פוסט לייט בתור עורכת משנה וכתבת תרבות ולייף סטייל. נכון לשנת 2015 היא עורכת את אתר "R1" מבית ידיעות אחרונות.

בשנת 2016 מונתה לתפקיד העורכת הראשית של מגזין הנוער המוביל במדינה, "ראש אחד".

בשנת 2018 מונתה לתפקיד סגנית עורך אתר פנאי פלוס Pplus מבית ynet.

## חיים אישיים

ב-2015 נישאה למדען גיל אזולאי. השניים הורים לבן, לביא, ומתגוררים באזור המרכז.

## תפקידים
### טלוויזיה

### תיאטרון

## קישורים חיצוניים

* הסדרה "המכשפות משינקין", בערוץ ביפ באתר mako
* פספוסים: אסי כהן, טלי אורן, נלי תגר ודנה זקס מאבדים את זה, בערוץ ביפ באתר mako
* צבי גורן, של מי החיים האלה בעצם-הזכות להחליט, באתר הבמה, 15 באוקטובר 2012

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:בוגרי אורט עפולה
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב: תיאטרון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: תיאטרון
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1987
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1987
סוטר

**סוטר** (אנגלית: Suter) היא נוזקה צבאית שפותחה על ידי BAE Systems המשמשת את חיל האוויר האמריקאי לתקיפת מערכות נ"מ.

## היסטוריה
סוטר פותחה בעקבות גישה חדשה בלוחמה אלקטרונית. התוכנה משבשת את מערכות ההגנה של האויב על ידי חדירה לרשת התקשורת ולא על ידי הזנת מידע חיצוני שגוי, כפי שנהוג באמצעים משבשי מכ"ם אחרים. לתוכנה שלושה דורות:
*סוטר 1 - ניטור המידע שנקלט על ידי מפעיל מכ"ם האויב. 
*סוטר 2 - שליטה ברשת התקשורת של האויב ושליטה בחיישנים של המכ"ם.
*סוטר 3 - שליטה בקישור של מערכות המכ"ם עם מערכות אויב אחרות כטילים בליסטיים וטילי קרקע-אוויר ניידים.

את הנוזקה ניתן לשדר ממטוסים שונים כגון F-16CJ ומערכות מל"ט. הפכה פעילה מאז 2006 ונוסתה על ידי חיל האוויר האמריקאי בעיראק ובאפגניסטן.

בכירים בחיל האוויר האמריקאי העריכו שטכנולוגיה דומה קיימת גם לחיל האוויר הישראלי ובעזרתה הצליחו ב-2007 מטוסי חיל האוויר לחמוק ממערכות המכ"ם החדישות של סוריה בזמן תקיפת הכור הגרעיני בסוריה.

## הערות שוליים

קטגוריה:לוחמה קיברנטית בארצות הברית
קטגוריה:תוכנות זדוניות
קטגוריה:דיכוי הגנה אווירית
בית הכנסת הגדול (לונדון)

**בית הכנסת הגדול** (באנגלית:**Great Synagogue of London**) בלונדון היה בית כנסת אשכנזי אשר היווה במשך מאות שנים המרכז הרוחני של הקהילה היהודית-אשכנזית בלונדון, אחת הקהילות הוותיקות והגדולות של יהדות אנגליה. בית הכנסת היה ממוקם באולדגייט שבתחומי הסיטי של לונדון, בצדו המזרחי הגובל בשכונת וייטצ'אפל. הוא נחרב במהלך הבליץ על לונדון במלחמת העולם השנייה. אחר כך פעל במבנה זמני עד שנסגר סופית 1958 והקרקע עליו עמד נמכרה עבור בניית בניין משרדים.

## היסטוריה
[ממוזער|רב בית הכנסת, [יוסף צבי הרץ צופה בהריסות בית הכנסת לאחר הפצצתו על ידי הגרמנים]]
בית כנסת ראשון בלונדון לאחר שיבת היהודים לאנגליה ב-1655 מאז שגורשו ממנה ב-1290, נבנה ב-Duke's Place סביבות שנת 1690 במימונו של בנימין לוי. בערך לאחר שש שנים ייסדו היהודים במקום גם בית קברות יהודי.

בראש השנה ה'תפ"ב, ספטמבר 1722, נחנך מבנה חדש לבית הכנסת, במרחק קצר מאוד מבית הכנסת בוויס-מרקס של הקהילה הספרדית, אשר את עלות בנייתו בסך 2,000 לירה שטרלינג תרם איש העסקים משה הרט , אחיו של הרב הראשי של בריטניה דאז הרב אורי פייבוש המבורגר (אהרן הרט). בניין גדול יותר בעיצובו של ג'ורג' דאנס האב נחנך כעבור 44 שנים, באוגוסט 1766. 

בשנת 1732 הוקם על ידי בית הכנסת הגדול של לונדון תלמוד תורה, כדי לספק חינוך לבנים יתומים עניים. לימים הפך מוסד זה לבית הספר התיכון JFS, בית הספר היהודי הגדול באירופה.

בין השנים 1788-1790 שוב נבנה בית הכנסת מחדש, ועמד על תילו למעלה ממאה וחמישים שנה. על ניהול התרומות להקמת בניין זה הייתה ממונה ג'ודית' הרט לוי , בתו של משה הרט. התקציב להקמת הבניין היה הפעם 4,000 לירה שטרלינג. האדריכל, ג'יימס ספילר, עיצב את המבנה בסגנון קלאסי המזוהה עם האדריכל ג'ון אדם. מאיר ליון היה החזן הראשי של בית הכנסת.

ביוני 1925 נערך בבית הכנסת טקס גניזת הדגלים של הגדודים העבריים, היחידות הצבאיות היהודיות שפעלו במסגרת הצבא הבריטי במלחמת העולם הראשונה. זו הייתה הפעם הראשונה בתולדות הממלכה המאוחדת שנערך טקס של מסירת דגלים צבאיים לבית כנסת.

בית הכנסת נחרב בהפצצות הגרמנים על לונדון במלחמת העולם השנייה ב-10 במאי 1941. ב-5 בספטמבר, ערך רב בית הכנסת, יוסף צבי הרץ, תפילה מיוחדת רבת משתתפים בין ההריסות, בה אמר:. 

ב-7 בנובמבר 1943 הלורד ראש העיר של לונדון סר סמואל ג'וזף () חנך בניין זמני עבור בית הכנסת הגדול, שנבנה במקום בו עמד לאחר שפונו הריסותיו.

בית הכנסת המשיך לפעול במבנה הזמני, ולמרות שהייתה שאיפה להקים את המבנה המפואר מחדש, החליט ב-1958 ארגון ק"ק כנסת ישראל, ארגון הגג של הקהילות היהודיות בבריטניה, לסגור את בית הכנסת ולמכור את השטח ל (הגוף המוניציפלי המנהל את הסיטי של לונדון), שהקים במקום מתחם של בניני משרדים. קהילת בית הכנסת עברה להתפלל בבית כנסת במתחם "בית אדלר", מקבץ של מוסדות יהודים שפעל בשכונת וייטצ'אפל הסמוכה, שקיבל את השם בית הכנסת הגדול. בשנת 1976, לאחר שנים בהם עברו בהדרגה התושבים היהודים מ"איסט אנד" של לונדון לצפון מערבה של העיר, הוחלט לסגור גם את בית כנסת זה, יחד עם שני בית כנסת נוספים באזור ולאחד את קהילות המתפללים שלהם ב"בית הכנסת של מזרח לונדון". בית כנסת זה גם נסגר לבסוף ב-1987 והקילה מכרה את המבנה שלו לקבלן שהסב אותו לבית דירות.

## רבני בית הכנסת
בגלל חשיבתו של בית הכנסת, במשך כמאה שנים מי ששימש בתפקיד רב בית הכנסת הגדול שימש במקביל גם כ; כולל: שלמה הירשל, נתן מרקוס אדלר, צבי הרמן אדלר ויוסף צבי הרץ.     
## קישורים חיצוניים

* The Great Synagogue – בית הכנסת ב-Jewish Communities and Records - UK
* 

## הערות שוליים

גדול
לונדון
קטגוריה:מבנים שנפגעו במהלך הבליץ
לונדון
שחייה במשחקים הפאראלימפיים

שמאל|ממוזער|250px|שחיינית פאראלימפית ב
[ממוזער|שמאל|השחיין ה[אוסטרליה במשחקים הפאראלימפיים|אוסטרלי ברנדן בורקט ב]]
תחרויות שחייה מתקיימות במסגרת המשחקים הפאראלימפיים מאז ייסודם ב, כאחד משמונה ענפים שהתקיימו במשחקים. גברים ונשים, המסווגים על פי דרגת נכותם, מתחרים בקטגוריות השחייה המקובלות בתחרויות השחייה לשחיינים שאינם בעלי מוגבלות.

במשחקים הפאראלימפיים מתחרים הספורטאים בבריכת שחייה אולימפית באורך של 50 מטרים, אך בשל השוני במגבלות השחיינים חלקם מתחילים את המשחה בתוך הבריכה ואילו אחרים מזנקים אל המים עם תחילת התחרות. שחיינים עיוורים מסתייעים בעוזר הנוגע בהם בעזרת מקל מיוחד על מנת לסמן להם כי הם מתקרבים אל שפת הבריכה.

## קטגוריות
על מנת להבטיח כי התחרות הוגנת ושוויונית, לכל ענפי הספורט הפאראלימפיים קיימת שיטת סיווג של דרגת הנכות לקטגוריות שונות, כך שכל ספורטאי יתחרה מול מתמודדים בעלי מגבלות דומות לשלו.

בתחרויות השחייה מחולקות הקטגוריות בעזרת אות ומספר.
* **S** – מסמנת את סגנונות הגב, פרפר וחופשי
* **SB** – סגנון חזה
* **SM** – סגנון מעורב

בשיטת המספור של הקטגוריות,
* **1–10** – קטגוריות המיועדות לשחיינים בעלי נכות פיזית. ככל שדרגת נכותו של הספורטאי גבוהה, כך הוא יקוטלג לקטגוריה בעל מספר נמוך יותר.
* **11–13** – קטגוריות המיועדות לשחיינים עם לקות ראייה, כאשר בקטגוריה 11 משובצים שחיינים עיוורים, או קרובים לעיוורון מלא ואילו בקטגוריה 13 מסווגים ספורטאים בעלי לקות ראייה מינימלית.
* **14** – קטגוריה המיועדת לשחיינים בעלי לקות אינטלקטואלית.

מכיוון שסגנון החזה דורש שימוש רב יותר ברגליים, שחיין בעל מגבלה ברגליו עשוי להיות מסווג בקטגוריות מספריות שונות במשחים בקטגוריה S לעומת המשחקים בקטגוריות SB ו-SM.

## מדליות אישיות במשחקים הפאראלימפיים בשחייה

מעודכן ל

## קישורים חיצוניים

* About the Sport באתר הוועד הפאראלימפי הבין-לאומי
* שיטת החלוקה לקטגוריות באתר הוועד הפאראלימפי הבין-לאומי

קטגוריה:המשחקים הפאראלימפיים
קטגוריה:ספורט נכים
קטגוריה:תחרויות שחייה
ג'סיקה סלואן

**ג'סיקה סלואן** (באנגלית: **Jessica Sloan**; נולדה ב-2 בנובמבר 1982) היא שחיינית קנדית. סלואן התחרתה במשחקים הפאראלימפיים בעבור המשלחת הקנדית פעם אחת בלבד, וזכתה בשש מדליות זהב פאראלימפיות.

## קריירה
ב השתתפה סלואן במשחקים הפאראלימפיים בפעם היחידה בקריירה, וזכתה בשש מדליות זהב. במשחה ל-50 מטר חופשי (קטגוריה S10) היא קבעה שיא עולם של 28.52 שניות במקצה המוקדם, אותו שיפרה במקצה הגמר וזכתה במדליית הזהב עם תוצאה של 28.44 שניות. במקצה ל-100 מטר פרפר קבעה במקצה המוקדם שיא פאראלימפי של 1:18.35 דקות, ובמקצה הגמר שיפרה אותו והעמידה שיא עולם חדש של 1:16.93 דקות, ובמקצה ל-100 מטר חופשי שוב קבעה שיא עולם במקצה המוקדם, עם 1:02.84 דקות, אותו שיפרה במקצה הגמר כשעצרה את השעון על 1:01.67 דקות.

במשחה ל-200 מטר מעורב אישי זכתה סלואן במדליית זהב נוספת כשקבעה שיא עולם של 2:33.64 דקות, לפני ג'מה דשווד האוסטרלית שזכתה במדליית הכסף עם 2:41.39 דקות, והגרמנייה קלאודיה הנגסט עם 2:43.02 דקות. במקצה השליחות ל-4X100 חופשי שברה שיא עולם לצידן של סטפני דיקסון, דניאל קמפו ואנדראה קול כשקבעו 4:38.01 דקות, ובמשחה הקבוצתי ל-4X100 מעורב, לצידן של דיקסון, אליזבת ווקר ודרדה בייגר סייעה לנבחרתה לקבוע שיא עולם נוסף של 5:07.56 דקות.

סלואן השתתפה במשחקים גם במשחה ל-100 מטר בסגנון גב, בו סיימה אחרונה במקצה הגמר עם תוצאה של 1:19.06 דקות, ובמקצה ל-400 מטרים בסגנון חופשי בו סיימה במקום הרביעי עם תוצאה של 4:54.00 דקות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחייניות קנדיות
קטגוריה:אלופות פאראלימפיות
קטגוריה:ספורטאיות ספורט נכים
קטגוריה:שחייניות במשחקים הפאראלימפיים סידני (2000)
קטגוריה:קנדיות שנולדו ב-1982
אמיל קלפרון

ממוזער|שמאל|200px|אמיל קלפרון, בסביבות 1834
**בנואה פול אמיל קלפרון** (בצרפתית: **Benoît Paul Émile Clapeyron**; 26 בינואר 1799 – 28 בינואר 1864) היה מהנדס ופיזיקאי צרפתי, מן האבות המייסדים של התרמודינמיקה.

## שנותיו הראשונות
נולד בפריז למריה אגתה גוד וקלאוד קלפרון שהיה סוחר. הוא למד במכללת ז'ואיאי (Juilly), לפני שעבר ללמוד במוסדות הגבוהים אקול פוליטקניק ואקול דס מיינס (École des Mines).  נשא לאישה את מלני וסאר, בתו של המהנדס פייר דומיניק באזיין (Pierre-Dominique Bazaine).

## עבודתו
קלפרון פיתח דרך אלגנטית להצגת ממצאים בתרמודינמיקה, ותיאר לראשונה את מעגל קרנו כעקום סגור בדיאגרמה של לחץ כפונקציה של נפח.

קלפרון פיתח את הרעיון של תהליך הפיך ואף קבע את "עקרון קרנו", המוכר כיום כחוק השני של התרמודינמיקה.

קלפרון גם גזר את קשר קלאוזיוס - קלפרון, המאפיין את מעבר הפאזה בין שתי פאזות שונות של חומר.

## פרסומים
*1832: Vues politiques et pratiques sur les travaux publics en France, Paris: Éverat (עם אז'ן פלאשה, סטפן מוני וגבריאל לאמה)
*1834: Puissance motrice de la chaleur, Journal de l'École Royale Polytechnique, Vingt-troisième cahier, Tome XIV, 153–190
*1858: Notice : Les Travaux, imprimerie Mallet-Bachelier, Paris

## הנצחה
*אחד מ-72 השמות החרוטים על מגדל אייפל.
*רחוב קלפרון (Rue Clapeyron) שנמצא ברובע השמיני של פריז קרוי על שמו .

## קישורים חיצוניים
 

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F., Benoît Paul Émile Clapeyron, MacTutor History of Mathematics archive, University of St Andrews
* Hirsch, Bernard, Benoît-Paul-Emile Clapeyon, École Poytechniqes archives 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פיזיקאים צרפתים
קטגוריה:בוגרי אקול פוליטקניק
קטגוריה:אישים שהונצחו על מגדל אייפל
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1799
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1864
אייל ברטוב

230px|ממוזער|אייל ברטוב
**אייל ברטוב** (נולד ב-25 בדצמבר 1958) הוא צלם טבע ישראלי.

## ביוגרפיה
ברטוב הוא צלם סטילס, ווידאו, ובמאי סרטים, המתמחה בנושאי הטבע, הזואולוגיה והאנתרופולוגיה. הוא מצלם ומפיק סרטים באורך מלא עבור הנשיונל ג'יאוגרפיק, ערוצי הסמית'סוניאנס וכן עבור ארגוני טבע וסביבה בישראל.

ברטוב צילם, ערך, והפיק את הסדרה "ישראל הפראית" משנת 2016, שמתמקדת בטבע הישראלי והופקה עבור ערוצי הסמית'סוניאנס בקנדה ובארצות הברית. הסדרה כוללת חמישה פרקים של שעה: נדידת הציפורים, החבל הים תיכוני, מדבר יהודה וים המלח, הרי אילת וים סוף, ארץ הנגב. ועוד בראשית שנות ה-2000 צילם ערך והפיק עבור הנאשיונל ג'אוגרפיק את הסרטים: רוח הנשר, עיר השועלים, בעקבות נחשים.

העבודות של ברטוב מתפרסמות בתערוכות, במגוון רחב של מגזינים, ספרים, אנציקלופדיות ותוכניות טלוויזיה. בנוסף, הוא פעיל במאבקים לשמירה על הטבע והסביבה, ופעילותו באה לידי ביטוי בתמונות, סרטים, הרצאות ופעילות ציבורית.

משנת 2023 ואילך - צלם תיעוד ראשי של ארכיון ירושלים לשמירת הטבע בישראל, עבור הספרייה הלאומית.

ברטוב הדריך למעלה מ-120 מסעות ליבשת אפריקה, לארצות קניה, טנזניה וזנזיבר, איי סיישל, דרום אפריקה, נמיביה, בוצואנה וזימבבואה. כמו כן הדריך וצילם מסעות באנטארקטיקה, בשפיצברגן, באסיה - בדרך המשי, בהודו ובתאילנד.

ברטוב נשוי ולו שני ילדים. מתגורר במושב שדה יצחק.

## סרטים – צילום, בימוי ועריכה

## תערוכות
* 1994 – השתתפות בתערוכה "אפשר גם אחרת" – תערוכת שמירת טבע בכנסת ישראל
* 1994 – השתתפות בתערוכה "חיות נכחדות" בגן החיות התנ"כי בירושלים
* 1995 – השתתפות בתערוכה " לטוס עם הציפורים"
* 1996 – השתתפות בתערוכה "מסע עולמי" – החברה הגאוגרפית
* 1999 – תערוכה " בין מציאות לדמיון" – תמונות ממסע בכדור פורח במזרח אפריקה
* 2002 – "התערוכה העולמית לצילומי עיתונות 2002 " צוותים בעבודה" מרכז עזריאלי.
* 2004 – תערוכת יחיד במרכז עינב "שני צדדים למטבע" אדם טבע ודין
* 2005 – תערוכת "טבע האדם" בגלריית "ארט ספייס" ת"א
* 2007 – תערוכת יחיד – "מעוף בין הבריכות" במעיין צבי, עופות מים ונופי ים
* 2008 – תערוכת יחיד בנושא שמירת הסביבה במרכז לפיתוח קיסריה
* 2009 – "חולות" – תערוכת יחיד בנושא חולות ברחבי העולם, במוזיאון הגאולוגי ברמת השרון
* 2013 – "ארץ אחרת"- תערוכת יחיד במוזיאון הפתוח לצילום בתל חי, בנושא טבע ישראלי והקונפליקט עם האדם והשפעותיו
* 2013 – "טבע עולמי- טבע מקומי 1" – מציג עיקרי בתערוכה קבוצתית במוזיאון א"י, בשיתוף ה-BBC
* 2014 – "טבע עולמי – טבע מקומי 2" – תערוכה קבוצתית במוזיאון א"י, בשיתוף ה-BBC
* 2015-2016 – "ישראל היפה בירוק" – תערוכת נופי צומח בנתב"ג, המועצה לישראל יפה. התערוכה מוצגת בכנסת ישראל
* 2016 – ארבע תערוכות למשרד החוץ, עבור שגרירויות ישראל בעולם: ציפורי ישראל, נופי ישראל, מים בישראל, עבר ועתיד בארץ
* 2016 – "חיות הפרא של נחום גוטמן" – תערוכה במוזיאון האדם והחי ר"ג.
* 2025 - תערוכת ווידאו וסטילס "שביל ישראל" בגלריית השביל, עין הוד

## פרסום ספרים, תקליטורים, תמונות ומאמרים

## קישורים חיצוניים

* 
* מוזאון ארץ ישראל - הבית לצילום - המרכז לתיעוד ומחקר של צילום מקומי https://hope.eretzmuseum.org.il/photographers/%d7%91%d7%a8%d7%98%d7%95%d7%91-%d7%90%d7%99%d7%99%d7%9c/#section-gallery
* 
* 
* ישראל הפראית, באתר החיים הטובים
* ראיון לספריה הלאומית על פועלו: https://www.youtube.com/watch?v=dl6AuBua75A

## הערות שוליים

קטגוריה:צלמי טבע ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון קציר (רחובות)
קטגוריה:מועצה אזורית מנשה: אישים
קטגוריה:אנשי המושב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1958
ליאורה גושן

**ליאורה גוֹשֶן** (נולדה ב-1947) היא קריינית ותיקה בקול ישראל.

## ביוגרפיה

ליאורה גושן נולדה בירושלים כליאורה פולישוק. את שירותה הצבאי עשתה בגלי צה"ל שם נקראה ליאורה מגל, והגישה את מצעד הפזמונים העברי בסוף שנות השישים. בשנת 1969 עברה לעבוד בקול ישראל, בתחילה בתסכיתי רדיו, יחד עם דויד גרוסמן, מוטי ברכאן, רעיה אדמוני, ואחרים. המשיכה כמגישת תוכניות מוזיקה קלאסית בקול המוסיקה, במקביל לקריאת חדשות.

מאז 1973 היא משמשת קריינית חדשות בכירה, ומדריכה קריינים, מגישים וכתבים. כמו כן משמשת מאמנת אישית, חברה בלשכת המאמנים בישראל. מתחילת שנות השמונים היא מכשירה ומאמנת את הקריינים החדשים ברשות השידור ונחשבת סמכות בהגייה ובקריינות.

בשנת 2005 פרשה מן התחנה ביחד עם קריינים ועובדים נוספים, בעקבות תוכנית פרישה לעובדי רשות השידור שיזם משרד האוצר, אך כעבור שלושה חודשים שבה לעבודתה.

גושן חובבת שפות ושולטת ברוסית, סינית ויפנית.

נשואה ליעקב גושן, אותו הכירה בגלי צה"ל, שם עבד כטכנאי, ואם לשניים.

בתוכנית הטלוויזיה "בובה של לילה" גילם נדב אבקסיס את מגישת חדשות הספורט הפרודית "ליאורה חושן", שמהווה פרודיה על גושן ועל שדרניות רדיו דומות.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל קול ישראל
קטגוריה:חיילי גלי צה"ל
קטגוריה:מאמנים אישיים ישראלים
קטגוריה:קרייניות חדשות ישראליות
קטגוריה:קרייני חדשות ישראלים
קטגוריה:מאמנות אישיות ישראליות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1947
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
רגע של עברית

"**רגע של עברית**" היא פינה יומית בת כדקה בקול ישראל, העוסקת בלשון העברית ובתיקוני לשון.

הפינה, אחת מכמה שעסקו בסוגיות הלשון העברית שפעלו ברדיו בארץ, נוסדה בשנת 1971 על ידי יועץ הלשון הראשון של רשות השידור, אבא בֶּנְדָוִיד, שהיה עורכהּ. (קודם לכן, מ-1955 ועד 1970, הוגשה פינה במתכונת דומה על ידי יוסף מנחם מרגלית, בשם "עברית של יום יום").

במחצית השנייה שנות ה-70 הופסק שידורה, אך חודש כעבור זמן קצר בעקבות ביקוש המאזינים. מאז פרישתו של בנדויד בשנת 1982, עורכת וכותבת את הפינה יועצת הלשון של רשות השידור כיום, רות אלמגור-רמון.

בתחילה שודרה הפינה לפני חדשות השעה שבע בבוקר. במשך השנים שונה זמן השידור, והפינה שודרה בעיקר לפני חדשות השעה ארבע אחר הצהריים.

בשנים הראשונות העבירו הפינות, רובן פרי עטו של בנדויד, מסר חד וברור – הצגת שיבוש לשוני שכיח, וחלופה תקנית. הפינה זכתה לשבחים ולאהדת הציבור, ולצדם לפולמוס ציבורי ולביקורות של בלשנים ולשונאים, בהם חיים רבין, ראובן סיוון ומשה זינגר, שהתנגדו לנימה הפסקנית של הפינה, מכך שבנדויד פוסק בעניינים שלא הוכרעו על ידי האקדמיה ללשון העברית, ומכך שחלק מההצעות ל"תיקון" אינן סוגיה של תקינות לשונית, אלא עניין של טעם וסגנון אישי. בין מתנגדיו של בנדויד היו שכינו את הפינה "רש"ע" (ראשי התיבות של "רגע של עברית"). חמישה בלשנים, בהם ראובן סיוון, פרסמו בעיתונות קול קורא תחת הכותרת "רגע של עברית – לידי בלשנים", שבו דרשו להעביר את הפינה מידיו של בנדויד לידי ועדת בלשנים ומורים ללשון.

ב-1978 קיבלה האקדמיה ללשון העברית את האחריות לתיקונים ולהמלצות המוצגים בפינה.
בעריכתה של אלמגור-רמון, התוכנית על פי רוב אינה פוסלת שימוש לשון מסוים, אלא מסבירה את שורשיו ויחד עם זאת מציעה חלופה.

בשנים הראשונות הופיעה הפינה כדיאלוג בין קריין לקריינית – דניאל פאר ועדנה פאר. בין מגישי הפינה במשך השנים: משה חובב, דן כנר, חיותה דביר וליאורה גושן. בשנים האחרונות מגיש אותה מנחם פרי.

בשנת תשל"ד-1974 זכה אבא בנדויד בפרס רשות השידור על הפינה. באותה שנה כונסו המלצותיו ב"מדריך לשון לרדיו ולטלוויזיה" – ספר פנימי של מרכז ההדרכה של רשות השידור, שהיה לתקן בכל מערכות החדשות בארץ.

בשנת תש"ם הופיע בהוצאת המחלקה לחינוך מבוגרים שבמשרד החינוך הספר "רגע של עברית: לקט תיקוני לשון ששודרו בקול ישראל", שכתב שלום קרמר וערך אבא בנדויד.

בשנת 2001 הוציאה רות אלמגור-רמון את הספר "רגע של עברית", ובו אוסף קטעי הפינה ברדיו.

## פרסומים
* **מדריך לשון לרדיו ולטלויזיה**; אספו את החומר: אבא בנדויד, הדסה שי, ירושלים: רשות השידור – מרכז ההדרכה, תשל"ד.
* שלום קרמר, **רגע של עברית: לקט תיקוני לשון ששודרו בקול ישראל**; ערך: אבא בנדויד, ירושלים: משרד החינוך והתרבות – המחלקה לחינוך מבוגרים, תש"ם. (הופיע לזכרו של שלום קרמר)
* 'רגע של עברית', **[[הד החינוך]]**, מינואר 97 - אפריל 97, ינואר 99 ואילך
* 'רגע של עברית', **[[לשוננו לעם]]** מח תשנ"ז, 84, תשנ"ו 184, ועוד (פינות)
* רות אלמגור-רמון, **רגע של עברית**; עיצוב ואיור: ציפי אליהו, ירושלים: צבעונים ('רגעים'), תשס"א 2001.

## לקריאה נוספת
* נתן אפרתי, **העברית בראי המדינה: מעמדה הציבורי של העברית מאז ייסוד המדינה**, ירושלים: האקדמיה ללשון העברית ('אספות ומבואות בלשון'), תש"ע 2010.

## קישורים חיצוניים
* רגע של עברית באתר רשת ב'
* 
* עמוס גורן, תענוגות העברית, **מראה** (מגזין בענייני מדינה, חברה ותרבות) 212 (י"ג אלול, התשע"ב, 31.8 - 14 בספטמבר 2012)
* 
* 
* 
* 
* 
* , 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תוכניות רדיו בקול ישראל
קטגוריה:עברית
__NOTOC__
קריל אנטארקטי

**קריל אנטארקטי** (שם מדעי: *Euphausia superba*) הוא מין של סרטן זעיר ממשפחת הקריליים החי באוקיינוס הדרומי. הקריל האנטארקטי חי בנחילים גדולים, שיכולים לכלול בין עשרת אלפים לשלושים אלף פרטים למ"ק. הוא ניזון מפיטופלנקטון. אורכו עד 6 ס"מ ומשקלו עד 2 גרם. תוחלת חייו מגיעה עד ל-6 שנים.

הקריל ממלא תפקיד חשוב במערכת האקולוגית של אנטארקטיקה, והוא אחד מהמינים הנפוצים ביותר בעולם. אוכלוסיית כל הקרילים האנטארקטיים בעולם מסתכמת לכדי משקל כולל של כ-500 מיליון טון, והוא מהווה כ-0.66% מהביומסה הכוללת על פני כדור הארץ.

תקופת ההשרצה של הקריל האנטארקטי חלה בתקופה בין ינואר למרץ, גם מעל המדף היבשתי וגם מתחתיו. בדרך האופיינית לקריל, הזכר תופס את נושא הזרע לפתיחת איברי המין של הנקבה. הרגליים הקדמיות הצמודות לבטן של הקריל האנטארקטי בנויות במבנה המתאים במיוחד לצורך ההזדווגות. לאחר ההזדווגות, הנקבה מטילה ששת אלפים עד עשרת אלפים ביצים בהטלה אחת. הביצים מופרות כשהן יוצאות מפתח איבר המין.

המעיים של הקריל האנטארקטי זוהרים בצבע ירוק, סימן מובהק לכך שיצור זה ניזון מפיטופלנקטון, סוג של אצות צורניות זעירות (שגודלן כ-20 מיקרומטר), שהקריל האנטארקטי ניזון מהם באמצעות שק האכלה. מלבד פיטופלנקטון, הקריל האנטארקטי אוכל גם שטרגליים, שטצדאים וזואופלנקטון. המעי של הקריל האנטארקטי הוא צינור ישר ויכולת העיכול של הקריל ירודה, לכן צואתו כוללת אחוז משמעותי של פחמן.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1850
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'יימס דווייט דיינה
קטגוריה:קרילאים
קטגוריה:בעלי חיים באוקיינוס הדרומי
קטגוריה:אנטארקטיקה: פרוקי-רגליים
פיאצה ברבריני

250px|ממוזער|שמאל|פיאצה ברבריני, מצויר על ידי אתור רוסלר פרנץ, סביבות 1880 המראה את המזרקה
250px|ממוזער|שמאל|הכיכר כיום, 2011
**פיאצה ברבריני** (באיטלקית: **Piazza Barberini**) היא כיכר גדולה במרכז העיר רומא, איטליה, והיא ממוקמת בגבעת הקווירינאליס. הכיכר נבנתה במאה ה-16, אך רבים מהבניינים המקיפים אותה נבנו מחדש במהלך השנים.

צורתה הנוכחית של הכיכר נוצרה בשנת 1625, והיא כונתה על שם ארמון ברבריני, שנבנה באותה עת מדרום לכיכר. במקור היה לכיכר שער כניסה רחב אל הארמון בחלק הדרום-מזרחי, שתוכנן בידי הארכיטקט והצייר בן התקופה, פייטרו דה קורטונה. אך הוא נהרס כדי לאפשר את סלילתה של דרך חדשה במאה ה-19. קיומו ידוע מתחריטים ותמונות מוקדמות של הכיכר.

במרכז הכיכר נמצאת מזרקת טריטון (Fontana del Tritone), שנבנתה במהלך המאה ה-17, על ידי ברניני. מזרקה אחרת, מזרקת הדבורים (Fontana delle Api), אף היא של ברניני ממוקמת לא הרחק משם, בוויה ויטוריו ואנטו (Via Vittorio Veneto), אך היא שוחזרה באופן שרירותי במהלך הזזתה ממיקומה הקודם, בפינת הכיכר היכן שויה סיסטינה מתחבר אל הכיכר.

עד המאה ה-18, גופות בני אדם שזהותם לא נודעה, הוצבו בכיכר לצורך זיהוים. בין 1632 ל-1822 הוצב בכיכר אובליסק עתיק, שלאחר מכן הוצב בוילה מדיצ'י.

## קישורים חיצוניים

ברבריני
קטגוריה:ג'ובאני לורנצו ברניני
צנינית ענק

**צְנִינִית עֲנָק** (שם מדעי: *Caranx ignobilis*) הוא דג-ים גדול ממשפחת הצניניתיים, והגדול ביותר מהסוג צנינית. תפוצתו משתרעת במים הטרופיים והסובטרופי באוקיינוס ההודי והאוקיינוס השקט. אורכו עשוי להגיע ל-1.7 מטר ולמשקל של 80 ק"ג. צבעו כסוף עם כתמים כהים, אולם זכרים בוגרים עשויים להיות בעלי מופע שחור. אזור מחייתם של הפרטים הצעירים במים רדודים והבוגרים במים עמוקים יותר.

צנינית ענק הוא טורף-על עוצמתי באזורים רבים בתחומי תפוצתו, וידוע כי הוא צד כאינדיבידואל וכלהקה. טרפו מורכב בעיקר מדגים אולם סרטנאים, סילוניות ורכיכות אחרות מהווים תוספת חשובה לתזונתו. לצורך הציד צנינית ענק נוקט באסטרטגיות שונות כגון ניצול נוכחות כלבי ים וכרישים המניסים את טרפו ממחבואם. זמן רביית המין הוא בחודשי השנה החמים יותר. הטלת הביצים מתרחשת במצב מחזורי מסוים של הירח ובהתגודדות להקות רבייה. קצב גדילתו של המין היא מהירה יחסית. הדג בעל חשיבות לענף הדיג המסחרי כמו גם לספורט הדיג.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פטר פורסקל
קטגוריה:צניניתיים
קטגוריה:דגי מאכל
קטגוריה:דגים: טורפי-על
קטגוריה:מגה-פאונה של האוקיינוס השקט
קטגוריה:מגה-פאונה של האוקיינוס ההודי
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1775
גדעון לב-ארי

**גדעון לב-ארי** (3 בדצמבר 1935 – 16 בספטמבר 2001) היה איש רדיו ישראלי ומנהל קול ישראל.

## ביוגרפיה
נולד בפתח תקווה. בתחילת שנות ה-60 למד משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים, ובמקביל החל לעבוד כקריין בקול ישראל. במשך שנים היה כתב חדשות. כמו כן שימש כקריין ביומני גבע.

בשנות ה-70 ערך והגיש את התוכנית "הטור השבועי", ששודרה ביום שישי אחר הצהריים, ואת התוכנית "הנושא בטיפול", ששודרה במוצאי שבת וטיפלה בתלונות אזרחים. כמו כן הגיש את תוכנית המאזינים "בינינו לבין עצמנו". לצד לב-ארי עבדו בכל תוכניותיו קבוצה קבועה של אנשי רדיו וכתבים, ובהם דוד מרגלית, יובל מסקין יורם אלפר ואלכס טלמור.

בשנת 1979 מונה למנהל קול ישראל ושימש בתפקידו עשר שנים. בתקופת כהונתו יזם את הקמת קול המוזיקה והיה שותף להקמת מרכז החדשות של קול ישראל בשכונת רוממה בירושלים. לב-ארי שינה את אופיין של תוכניות הבוקר בקול ישראל ויצר את המגזין היומי "כל צבעי הרשת". כמו כן החדיר רוח חדשה וקלילה יותר בסגנון ההגשה ברדיו, לעומת סגנון ההגשה המוקפד והרשמי שרווח עד אז.

בשנת 1982 העניק את פרס המנצח בפסטיבל הזמר המזרחי לזמר זוהר ארגוב, לאחר שזכה במקום הראשון עם השיר "הפרח בגני". בן ארי הוזמן לבמה והעניק את הפרס כאשר הוא לועס מסטיק, דבר שנראה כמעין זלזול במעמד הטקס ובפסטיבל. היו שראו בכך התנשאות, ואף עניין הגובל בגזענות כלפי אנשי המוזיקה המזרחית ויוצריה. לימים סיפר בן-ארי שלא ניסה לפגוע באף אחד, ושאז לא נתן ללעיסת המסטיק חשיבות, והודה שזה אכן לא היה מכבד וראוי. 

בינואר 1988 התפטר לב-ארי מתפקידו. כעבור זמן מה, עבר לנהל את רדיו לב המדינה. במשך תקופה, הוא הגיש את תוכנית המאזינים "פתחון פה". במקביל, כיהן כמנכ"ל המועצה לישראל יפה.

במשך שנים נמנה עם מגישי התוכנית "יש עם מי לדבר" בגלי צה"ל.

בשנת 2003 הוקרן בסינמטק תל אביב, ולאחר מכן בערוץ 2, סרטו של לב-ארי, "לב עצוב, לב שמח", שבו תיעד את סיפורם של שלושה צעירים שהמתינו להשתלת איברים.

### מותו
לב-ארי נפטר ב-16 בספטמבר 2001, לאחר שאושפז בבית החולים איכילוב בעקבות זיהום שהתפשט בגופו כתוצאה מעקירת שן בינה. נקבר בבית העלמין ירקון. כעבור שנה הגישה משפחתו תביעה לבית המשפט המחוזי בתל אביב על רשלנות רפואית, אולם בית המשפט דחה את התביעה וקבע שלא הוכחה רשלנות רפואית, וכי תוצאות נתיחה שלאחר המוות מורות שמותו נגרם כתוצאה מאירוע לב. המשפחה ערערה לבית המשפט העליון, ובשנת 2011 הגיעו הצדדים להסכם פשרה לפיו ישלם משרד הבריאות פיצויים למשפחתו של לב-ארי בסך מאה ושמונים אלף שקלים.

### חיים אישיים
היה נשוי ליעל, ונישא בשנית לנירה. במשך תקופה היה גם בן זוגה של כרמלה מנשה, שהייתה כתבת בתוכניתו "הטור השבועי". היה אב לארבעה והתגורר בבית אריה.

אחייניתו היא השדרנית ענת דוידוב.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל קול ישראל
קטגוריה:סגל גלי צה"ל
קטגוריה:מנהלי קול ישראל
קטגוריה:סגל רדיו לב המדינה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:בית אריה-עופרים: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1935
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2001
קתדרלת מריה הקדושה בהילדסהיים

250px|שמאל
**קתדרלת מריה הקדושה בהילדסהיים** (בגרמנית: **Hildesheimer Dom**) היא הקתדרלה של העיר הילדסהיים שבגרמניה. הקתדרלה קרויה על שם מרים, אם ישו והיא הוכרזה כאתר מורשת עולמית ב-1985 יחד עם כנסיית מיכאל הקדוש בהילדסהיים.

ב-815 הפכה הילדסהיים לבישופות ונבנתה בה קתדרלה בגודל 36 מטרים מרובעים ואפסיס במזרחה. באותו מקום, נבנתה הקתדרלה בצורתה הנוכחית בשנים 1010–1020 בסגנון רומנסקי אוטוניאני האופייני לסקסוניה העתיקה, סגנון שמתבטא בין השאר בקיומם של אפסיס בשני קצות המבנה. שיפוצים והרחבות נערכו במאות הבאות מספר פעמים וב-22 במרץ 1945 נחרבה הקתדרלה כליל מהפצצות בעלות הברית במלחמת העולם השנייה. בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20 נבנתה הקתדרלה מחדש.
בקתדרלה מצויות מספר פריטי אומנות ומורשת, בהן:
* דלתות ברונזה מתקופת הבישוף ברנווארד מהילדסהיים, מעוטרות בתבליטים המתארים את חיי אדם וישו
* עמוד ישו, עשוי ברונזה בגובה ארבעה מטרים וחצי, מעוטר בתבליטים על חיי ישו
* שתי נברשות עגולות מהמאה ה-11
* סרקופג של גוטהארד הקדוש (חי 960 עד 1038)
* קברו של אפיפניוס מפאביה מהמאה ה-5

במרכז הקלויסטר עומדת קפלת אן שבנויה בסגנון גותי. הקפלה נבנתה ב-1321 וכמעט שלא ניזוקה במלחמת העולם השנייה. על קירותיה מטפס שיח ורדים אגדי בן 1000 שנים המסמל את ההצלחה והשגשוג של הילדסהיים. על פי האגדה, כל עוד ימשיך השיח להצמיח פרחים, תישאר הילדסהיים על כנה. למרות שהקתדרלה חרבה בהפצצות מלחמת העולם השנייה, השיח ניזוק אמנם, אך צמח שוב משורשיו שלא נפגעו.
מוזיאון הקתדרלה מציג אוסף נרחב של חפצי אומנות מימי הביניים.
ב-2010 החלו עבודות שיפוצים בקתדרלה שצפויות להסתיים ב-2014, ובמסגרתן נמצאו יסודות המבנה הקדום מ-815.

## גלריה

Hildesheim Cathedral.South.Tower.JPG|החזית המערבית
Dehio 47 Hildesheim Dom.jpg|תרשים מבנה הקתדרלה
Hildesheim Dom 1890.jpg|איור של הקתדרלה מ-1890
HildesheimDom.jpg|מבט מצפון
 

## קישורים חיצוניים

* 
* מידע על הקתדרלה
* אתר המוזיאון 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
הילדסהיים
הילדסהיים מריה הקדושה
קטגוריה:הילדסהיים
קטגוריה:סקסוניה התחתונה: מבנים
ראסל בנקס

**ראסל בנקס** (באנגלית: **Russell Earl Banks**; 28 במרץ 1940 – 7 בינואר 2023) היה סופר ומשורר אמריקאי אשר כתב רומנים, סיפורים קצרים וספרי שירה. ספריו תורגמו לעשרות שפות, וספרו המתיקות שאחרי אף עובד לסרט קולנוע מצליח.

## ביוגרפיה
בנקס נולד בעיר ניוטון (מסצ'וסטס)  אשר במדינת מסצ'וסטס, ארצות הברית ב-1940. הוא למד באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל. ובהמשך התגורר בניו יורק. היה נשוי למשוררת האמריקאית צ'ייס טווויצ'ייל. הנושאים בהם עוסקים ספריו נעים בין התמכרות לסמים, חוויות התבגרות, ניצול מיני של ילדים ואלימות. רוב גיבורי ספריו הם בני מעמד הפועלים. בנקס הרבה לתאר את חייהם של קבוצות שוליים בחברה האמריקאית. סגנון כתיבתו ריאליסטי. בנקס היה חבר האקדמיה האמריקנית לאמנויות ולספרות. הוא זכה בפרסים ספרותיים, בהם פרס אניספילד-וולף (בשנת 1999, עבור ספרו *Cloudsplitter*), פרס ג'ון דוס פסוס ופרס או הנרי (פרס לסיפורים קצרים אמריקאים).

במאי 2024 הוקרן לראשונה בפסטיבל הקולנוע בקאן הסרט "הו, קנדה" שביים וכתב פול שריידר המבוסס על ספרו של בנקס "Foregone" משנת 2021.

### מותו
נפטר לאחר מאבק במחלת הסרטן ב-7 בינואר 2023.

## ספריו שתורגמו לעברית
***[[המתיקות שאחרי (ספר)|המתיקות שאחרי]]**, ידיעות ספרים, תרגום מאנגלית: מולי מלצר. 2010
***חוק העצם**, הוצאת כתר, תרגום מאנגלית: שרון פרמינגר, 1997

## קישורים חיצוניים

* על הספר המתיקות שאחרי
* 
* על הספר חוק העצם 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל
קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס אניספילד-וולף
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1940
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2023
אתל סמית'

**אתל מאי סמית'-סטיוארט** (באנגלית: **Ethel May Smith-Stewart**; 5 ביולי 1907 – 31 בדצמבר 1979). הייתה אתלטית קנדית, אלופה אולימפית בעלת שתי מדליות אולימפיות ושיאנית עולם.

## ביוגרפיה
סמית' נולדה בטורונטו. בגיל 14 עזבה את לימודיה והחלה לעבוד על מנת לעזור בפרנסת המשפחה.

באליפות קנדה באתלטיקה שנערכה בשנת 1927 זכתה סמית' במדליית זהב בריצת 220 יארד.

### אלופה אולימפית ושיאנית עולם
באולימפיאדת אמסטרדם (1928) נערכו לראשונה תחרויות אתלטיקה לנשים. סמית' זכתה בשתי מדליות, זהב וארד. היא זכתה במדליית ארד בריצת 100 מטר בתוצאה של 12.3 שניות, אחרי בטי רובינסון מארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 12.2 שניות ובת ארצה פני רוזנפלד (12.3 שניות). לאחר מכן, זכתה במדליית זהב בריצת שליחות 4x100 מטר ביחד עם מירטל קוק, פני רוזנפלד וג'יין בל בשיא עולם חדש של 48.4 שניות, לפני ארצות הברית (48.8 שניות) וגרמניה (49.0 שניות), כבר בשלב המוקדמות קבעה הרביעייה הקנדית שיא עולם חדש של 49.3 שניות.

בשנת 1979 נפטרה סמית' בטורונטו.

## תארים והישגים
* בשנת 1955 נכללה סמית' בהיכל התהילה של הספורט הקנדי. https://web.archive.org/web/20121128003855/http://www.sportshall.ca/honoured-members/27944/ethel-smith/

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ילידות 1907
קטגוריה:אצניות קנדיות
קטגוריה:שיאניות עולם באתלטיקה
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת אמסטרדם (1928)
קטגוריה:אתלטיות אולימפיות קנדיות
קטגוריה:אלופות אולימפיות מקנדה
קטגוריה:שיאני עולם קנדים: אתלטיקה
קטגוריה:שיאניות עולם קנדיות
קטגוריה:זוכות מדליית ארד אולימפית מקנדה
קטגוריה:אלופות אולימפיות: ריצת 4x100
קטגוריה:קנדיות שנפטרו ב-1979
לבנון במשחקים הפאראלימפיים

**[[לבנון]]** השתתפה לראשונה ב בסידני (2000) ומאז השתתפה באופן בלתי קבוע ונעדרה פעמיים (2004, 2016). במשחקי החורף לא נטלה לבנון חלק מעולם.

## היסטוריה
המשלחת הראשונה אותה שלחה לבנון למשחקי הקיץ הפאראלימפיים הייתה משלחת של שני ספורטאים, גברים שניהם, שנשלחו אל המשחקים שנערכו בסידני בשנת 2000, אך חזרו בידיים ריקות לאחר שלא הצליחו להגיע להישגים ספורטיביים משמעותיים.

לאחר היעדרות מהמשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004), שבה לבנון להשתתף במשחקים שנערכו בבייג'ינג בשנת 2008 כששלחת משלחת של ספורטאי בודד, רוכב אופני היד אדוארד מעלוף שהיה ללבנוני הראשון שקוטף מדליה פאראלימפיות, כשזכה בשתי מדליות ארד.

## ראו גם
* לבנון במשחקים האולימפיים
* לבנון במשחקים האולימפיים לנוער

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מדינות במשחקים הפאראלימפיים
קטגוריה:לבנון: ספורט
סטיב טוריי

[250px|ממוזער|שמאל|סטיב טוריי מנגן על [קונכייה (כלי נשיפה)|קונכייה]]
**סטיב טוריי** (באנגלית: **Steve Turre**; נולד ב-12 בספטמבר 1948) הוא מוזיקאי ג'אז, נגן טרומבון, מעבד ואיש חינוך. ידוע בעיקר בשל נגינתו החלוצית על קונכייה במסגרת מוזיקת ג'אז מודרנית. כמו כן פעיל בתחום ג'אז לטיני בנגינה קצבית על מאראקס ופעמון-פרה.

## תולדות חייו
טוריי נולד בסן פרנסיסקו להורים ממוצא מקסיקני. בגיל עשר החל לנגן על טרומבון.

משנת 1968 החל לנגן טרומבון בהרכב בראשותו של ראהסן רולאנד קירק, שאף היה זה שעודד אותו לחקור כלים מן האיים הקריביים ובפרט קונכיות-נשיפה מסוגים שונים.

ב-1970 ניגן והקליט עם קרלוס סנטנה וב-1972 השתתף במסע ההופעות של ריי צ'ארלס. כן הקליט עם פול וינטר, דיזי גילספי ולורי אנדרסון.

משנת 1985 חבר בלהקת תוכנית הטלוויזיה סאטרדיי נייט לייב.

משנת 1988 חבר סגל בית הספר מנהטן למוזיקה.

## קישורים חיצוניים

* 

* "להקת הקונכיות הקדושות", All about Jazz

קטגוריה:נגני ג'אז: טרומבוניסטים
קטגוריה:סגל בית הספר מנהטן למוזיקה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1948
אקווריום ואיקיקי

[220px|ממוזער|שמאל|[כלב ים נזירי הוואי באקווריום]]
[220px|ממוזער|שמאל|[סרטן נזירי שעיר צהוב באקווריום]]
**אקווריום ואיקיקי** (באנגלית: **Waikiki Aquarium**) הוא אקווריום בהונולולו, הוואי, ארצות הברית. האקווריום נוסד בשנת 1904, והוא האקווריום הציבורי השלישי שנבנה בארצות הברית. החל משנת 1919, האקווריום הוא חלק ממוסדותיה של אוניברסיטת הוואי.

מיקומו בסמיכות לריף האלמוגים החי בחוף הים בוואיקיקי (שכונה של הונולולו), והאקווריום מהווה בית ל-3,055 אורגנזימים מ-464 מינים של צמחים ובעלי חיים ימים. באקווריום מבקרים מדי שנה למעלה מ-350,000 מבקרים. האקווריום עוצב כחלק ממערכת הלמידה האקולוגית החופית של תוכנית שותפות החופים האמריקנית הפדרלית.

## ייסוד
האקווריום נוסד ב-19 במרץ 1904,על ידי רשות התחבורה המהירה של הונולולו, הצורה המקדימה של TheBus, במטרה למשוך תיירים אל האי, כדי להפוך את קו התחבורה לרווחי. הקרקע נתרמה על ידי ג'יימס ביקנל קסטל, בעזרת הקרן של צ'ארלס מונטגו קוק ואשתו אנה ריס קוק.

ויליאם ג'נינגס ברייאן וג'ק לונדון נסעו להונולולו על מנת לראות את האקווריום. הביולוג דייוויד סטאר ג'ורדן אמר כי האקווריום הוא אוסף הדגים הטוב בעולם.

## היסטוריה
שמו המדעי של דג הפרפר ההוואיאני הוא *Chaetodon tinkeri* על שמו של ספנסר טינקר, מי שהיה יו"ר האקווריום השני, החל משנת 1940.
לאיסוף הדגים החיים של האקווריום יש היסטוריה שנויה במחלוקת. בשנת 1973, קבוצה מודאגת מפעולות האיסוף טופלה תחילה על ידי אגף משאבי האוקיינוסים הוואיאנית בדרישה לקבלת מידע חודשי על האוסף. עליה באיסוף הדגים יחד עם מודעות ציבורית גוברת של ירידת אספקת הדגים התפתחה בסופו של דבר למחלוקת קשה בין אספני הדגים ותעשיית סיורי הצלילה.

כתגובה לירידה בכמות דגי השונית בשל אספני האקווריום, בית המחוקקים של מדינת הוואי, במסגרת חוק מס' 306, הקים בשנת 1998 באזור מערב הוואי אזורי מדגה מנוהלים כדי לקדם את הניהול של משאבי דיג. פרויקט הניהול קיבלה תמיכה של 93% בשימוע ציבורי ולאחר מכן אושרה על ידי המושל.

## פיתוח ותנאים
אקווריום ואיקיקי פתח צגים של אלמוגים חיים החל מאמצע שנות השבעים. במבנים אלה היה האקווריום מסתמך על זרימה קבועה של מי ים ולכן המצב מי הים באקווריום לא היה כל כך שונה מאלה של השונית בחוץ.

גידול אלמוגים חיים באקווריומים הוא מורכב יותר מאשר גידול דגי ים. עובדי האקווריום חייבים להיות מודעים יותר לצרכים הפיזיים, הכימיים והטבעיים של האלמוגים כדי להצליח. תאורה, כימיית המים, תנועת המים וטמפרטורה הן הבעיות העיקריות בתהליך שימור אלמוגי האקווריום חיים.

אקווריום ואיקיקי היה האקווריום הראשון בעולם שהחזיק ברשותו נאוטילוס והראשון שגידל אותם.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:הוואי: מבנים
קטגוריה:הוואי: תיירות
קטגוריה:ארצות הברית: אקווריומים
קטגוריה:הונולולו