open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
משה משיח

**משה משיח** (נולד ב-24 באוקטובר 1940), לשעבר מנכ"ל משרד הבריאות ומנכ"ל בית חולים וולפסון.
## ביוגרפיה
משיח נולד בבגדאד שבעיראק ועלה לישראל בשנת 1951. בשנת 1960 סיים לימודיו התיכוניים בתל אביב, במהלכם עבד כפקיד בבנק אלרן וקודם לדרגת סגן מנהל הסניף. בין השנים 1960–1962 שירת כחובש קרבי בצה"ל ולאחר מכן למד רפואה באוניברסיטה העברית בירושלים (1962–1969). במלחמת ששת הימים שירת כחובש באמבולנס צבאי וניצל מכישוריו כסטודנט לרפואה להצלת חיי חיילים פצועים. את התמחותו עשה בבית חולים אסף הרופא ובשנת 1978 סיים התמחות ברפואת עיניים. באותה שנה נסע להשתלמות בהמבורג שבגרמניה בתחום הפזילה.

החל בשנת 1978 עבד משיח במשרד הבריאות. עד 1980 שימש סגן ראש שירות האשפוז במשרד ועד 1989 עמד בראש שירותי האשפוז. משנת 1983 שימש גם ממלא מקום של הממונה על מקצועות רפואיים, ומשנת 1984 ממלא מקום מנכ"ל המשרד. בשנת 1987 קודם לתפקיד סמנכ"ל המשרד וב-1988 למשנה למנכ"ל. בין השנים 1989–1993 כיהן כמנכ"ל.

בשנת 1993 מונה משיח למנהל בית חולים וולפסון. בסמוך לכניסתו לתפקיד הורה על התקנת האזנת סתר במרכזיית בית החולים. בשנת 2001 הוא הורשע על פי הודאתו במסגרת עסקת טיעון ונידון לנזיפה חמורה מטעם נציבות שירות המדינה. פרקליטות המדינה נמנעה מהגשת תביעה פלילית כנגדו ודינו נגזר בבית הדין המשמעתי של הנציבות. בשנת 2007 פרש מתפקידו.

משיח נשוי ואב לשתי בנות.

## הערות שוליים

קטגוריה:מנכ"לי משרד הבריאות
קטגוריה:רופאי עיניים ישראלים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:ישראלים ילידי עיראק
קטגוריה:מנהלי המרכז הרפואי ע"ש אדית וולפסון
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור לרפואה מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:סגל המרכז הרפואי שמיר
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1940
קטגוריה:אזרחי כבוד של חולון
שילינג קנייתי

**שילינג קנייתי** (אנגלית **Kenyan shilling**) הוא המטבע הנוהג בקניה מאז החליף את השילינג המזרח אפריקני ב-1966. השילינג הקנייתי מתחלק ל-100 סנט, וסובל מרמות גבוהות של אינפלציה.  

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מטבעות אפריקה
קטגוריה:מטבעות
קטגוריה:קניה: כלכלה
1966 בספרות

בערך זה מצוינים אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1966 ונוגעים לתחום הספרות.

## אירועים בולטים

* יולי דניאל, סופר דיסידנט יהודי בברית המועצות נשפט באישום שיצא בגלוי נגד המשטר הסובייטי ונדון ב-14 בפברואר ל-5 שנות מאסר בגולאג, יחד עם הסופר אנדרי סינייבסקי (שנדון ל-7 שנות מאסר).

## ספרים נבחרים חדשים

### סיפורת
*"האמן ומרגריטה" מאת מיכאיל בולגקוב
*"שונאים – סיפור אהבה" מאת יצחק בשביס-זינגר
*"טאי פאן" מאת ג'יימס קלאוול
*"Der Meteor" מאת פרידריך דירנמאט
*"The Magus" מאת ג'ון פאולס
*"יום הדין" מאת ברנרד מלמוד
*"ז'אן דה פלורט" מאת מרסל פניול
*"הזעקה של אוסף 49" מאת תומאס פינצ'ון
*"הווידויים של נט טרנר" מאת ויליאם סטיירון
*"גולת המאנדלה" מאת פטריק וייט
*"רוזנקרנץ וגילדנשטרן מתים" מאת טום סטופארד
*"בדם קר" מאת טרומן קפוטה
*"השיר על ילדי סיביר" מאת טימו ק. מוקה

#### [[פנטזיה]] ו[[מדע בדיוני]]
*"Fantastic Voyage" מאת אייזק אסימוב
*"S is for Space" מאת ריי ברדבורי
*"The Crystal World" ו-"The Impossible Man" מאת ג'יימס גראהם באלארד
*"Now Wait for Last Year", "The Unteleported Man" ו-"The Crack in Space" מאת פיליפ ק. דיק
*"עריצה היא הלבנה" מאת רוברט היינליין
*"קונאן הברברי" מאת רוברט אי. הווארד
*"The Dark Brotherhood and Other Pieces" מאת ה.פ. לאבקרפט
*"אדון החלומות" מאת רוג'ר זילאזני
*"Akt" מאת זדנק סווראק – דמותו של יארה צימרמן הוצגה לראשונה
*"Destination: Void" מאת פרנק הרברט
*"המוח הירוק מאת פרנק הרברט

#### [[אימה]], [[ספרות בלשית]] ומתח
*"בדם קר" מאת טרומן קפוטה
*"אוקטופוסי" מאת איאן פלמינג
*"One Fearful Yellow Eye" מאת ג'ון מקדונלד
*"דו-קרב במצולות ים" מאת אליסטר מקלין

### ספרי ילדים
*"טירת ליר" מאת לויד אלכסנדר
*"אצבע הקסם" מאת רואלד דאל

### ספרי שירה
*"The Circle Game" ו-"Speeches for Doctor Frankenstein" מאת מרגרט אטווד
*"Death of a Naturalist" מאת שיימוס היני
*"שחפים ממתינים" מאת ראובן בן-יוסף
*קובץ שירים מאת דוד פוגל
*"מעבר יבוק" מאת שמעון הלקין
*מבחר יצירות מאת ש. שלום
*"כל החלב והדבש" מאת נתן זך

### ספרי עיון
* "אדם רגיש מאוד" מאת איליין ארון

## נפטרו
* 5 במרץ – אנה אחמטובה, משוררת רוסית, מגדולי היוצרים בשפה הרוסית במאה ה-20 (נולדה ב-1889)
* 10 באפריל – אוולין וו, סופר בריטי (נולד ב-1903)
* 13 באפריל – ז'ורז' דיאמל, סופר ומשורר צרפתי (נולד ב-1884)
* 27 ביוני – ארתור ויילי, חוקר מזרח אסיה אנגלי וסינולוג נודע ממוצא יהודי (נולד ב-1889)
* 7 ביולי – ז'אן ארפ, צייר פסל ומשורר שווייצרי (נולד ב-1886)
* 11 ביולי – דלמור שוורץ, משורר אמריקאי מברוקלין, ניו יורק (נולד ב-1913)
* 6 באוגוסט – קורדוויינר סמית, דיפלומט, איש ביון אמריקאי ומהחשובים שבסופרי המדע הבדיוני במאה ה-20 (נולד ב-1913)
* 28 בספטמבר – אנדרה ברטון, סופר ומשורר צרפתי ומראשי הזרם הסוריאליסטי באמנות (נולד ב-1896)

## פרסים
*פרס נובל לספרות מוענק לשמואל יוסף עגנון ולנלי זק"ש
*פרס הוגו מוענק לפרנק הרברט על ספרו חולית ולרוג'ר זילאזני על ספרו "... And Call Me Conrad"
*פרס פוליצר בספרות מוענק ל-Katherine Anne Porter על מקבץ מסיפוריה
*פרס ישראל לספרות תורנית מוענק ליצחק אריאלי
*פרס ישראל במדעי היהדות מוענק לשלמה מורג עבור ספרו "העברית שבפי יהודי תימן"
*פרס אנדרסן מוענק לטובה ינסון על תרומתה לספרות הילדים

## ראו גם
*1965 בספרות
*1966
*1967 בספרות
*שנים בספרות
*ספרות

## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:שנים בספרות - המאה ה-20
קטגוריה:1966
נניוס

**נניוס** (באנגלית: **Nennius**) היה נזיר ולשי בן המאה התשיעית אשר נודע בכך שמשויכת לו כתיבת היצירה "היסטוריה בריטונום" - "ההיסטוריה של הבריטים". כיום סבורים מלומדים רבים כי לא הוא כתב את היצירה, אלא היה אחד ממעתיקיה של יצירה קדומה יותר.

נניוס היה תלמידו של אלוודוגוס, הבישוף של אלפוד. החוקרים מניחים כי נניוס התגורר באזור ברקנוקשייר ובאזור ראדנורשייר של ימינו בוויילס.

## ההיסטוריה בריטונום
ההיסטוריה בריטונום, אשר שרדה במספר עותקים עד ימינו, היא יצירה רבת השפעה, אשר היוותה את המקור לאגדות המלך ארתור הידועות כיום.

בחלק מעותקי היצירה ששרדו עד ימינו מצוין נניוס ככותב היצירה, אולם בדיקה סגנונית והשוואה בין גרסאות שונות ששרדו מעלה כי מדובר ביצירה אשר מורכבת ממספר יצירות שונות. בחלק מהגרסאות מופיע שמו של נניוס, ובחלק הוא אינו מוזכר. העובדה ששמו של נניוס מופיע בפרולוג ובאפילוג של היצירה, מהווה בסיס לסברה כי שיוך היצירה לנניוס הוא מאוחר, ואירע ככל הנראה במהלך המאה ה-12.

## אלפבית נניוס
כתב יד וולשי משנת 817 נכתב על ידי "נמניווס" או "נמניוס" ובו משיב אותו אדם למכתב אנגלו סקסי התוקף את העובדה שלוולשים אין אלפבית משלהם, בכך שהוא ממציא אלפבית וולשי. על פי מסמך זה ישנם חוקרים הסבורים כי נניוס הוא שהמציא את האלפבית הוולשי בהתבסס על כתב הרונות האנגלו-סקסי (שהגיע לאנגליה במהלך המאה החמישית ונעשה בו שימוש עד אמצע המאה ה-11).

## קישורים חיצוניים
* ההיסטוריה בריטונום
* נניוס וההיסטוריה בריטונום
* 
* 

קטגוריה:ויילס: היסטוריה
קטגוריה:ויילס: תרבות
קטגוריה:ספרות אנגלית של ימי הביניים
קטגוריה:היסטוריונים בריטים
קטגוריה:אנשי ימי הביניים
קטגוריה:כרוניקנים
קטגוריה:אגדות המלך ארתור
קטגוריה:מיתולוגיה קלטית
קטגוריה:אנגליה האנגלו-סקסונית: אישים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-9
סגול (ניקוד)

**סֶגּוֹל** הוא סימן ניקוד עברי, שמסמן את הצליל e. הוא נראה כמו שלוש נקודות מתחת לאות – שתיים למעלה ואחת למטה. הסגול מסווג כתנועה קטנה.

סגול הוא אחד משלושת סימני הניקוד שיכולים להיות חטפים. בחטף סגול נוסף סימן שווא מימין לסגול: אֱ

## מקור השם
פירוש המילה 'סגול' בארמית הוא 'אשכול'. התנועה נקראת כן כיון שצורתה (נקודה מתחת לשתי נקודות) מזכירה אשכול ענבים. זו גם הסיבה שהטעם סגול (או סגולתא) נקרא כן.

## הקלדה
כך מקלידים את הסגול במערכות הפעלה שונות:

### סגול
* Windows 8 וגרסאות חדשות יותר, ומערכות לינוקס (ת"י 1492 2012): צירוף של מקש Alt ימני והאות ס
* Windows 7 וגרסאות ישנות יותר: בזמן ש־Caps Lock דלוק, לחיצה על Shift-6
* macOS: Alt-9
* אנדרואיד (מקלדת Gboard): הקשה ארוכה על האות ס

### חטף סגול
* Windows 8 וגרסאות חדשות יותר, ומערכות לינוקס (ת"י 1492 2012): צירוף של מקש Alt ימני והאות ב (מימין לאות ס)
* Windows 7 וגרסאות ישנות יותר: בזמן ש־Caps Lock דלוק, לחיצה על Shift-1
* macOS: Alt-3
* אנדרואיד (מקלדת Gboard): הקשה ארוכה על האות ס

## הגייה
במקור, ייצג הסגול כנראה תנועה קדמית, חצי-פתוחה, בלתי-מעוגלת ( /ɛ/).

בעברית החדשה, בעקבות ההגייה האשכנזית והספרדית, צליל הסגול הוא e, והוא בדרך־כלל זהה לזה של הצירי. בהגייה תימנית צליל הסגול הוא æ, וזהה לזה של הפתח.

## שימוש
שימושים אופייניים של הסגול בעברית מנוקדת:
* בהברה סגורה לא מוטעמת: אֶתְמוֹל, חֶמְלָה.
* במשקלים סגוליים:
** במילים במשקל קֶטֶל (או פֶּעֶל) שתי ההברות האחרונות מנוקדות בסגול: למשל כֶּלֶב, מֶלֶךְ, נֶגֶב, גְּבֶרֶת, שׁוֹמֶרֶת, מִתְנַדֶּבֶת.
** כאשר האות האחרונה של השורש במילים במשקל קֶטֶל היא אות גרונית, ההברה הראשונה מנוקדת בסגול, והשנייה בפתח: טֶבַע, שֶׁטַח.
** במספר המועט של מילים במשקל קֵטֶל (או פֵּעֶל) ההברה האחרונה מנוקדת בסגול והאחרונה בסגול. כמה מהמילים הנפוצות במשקל הזה הן: אֵבֶל, חֵבֶל, חֵלֶק, חֵפֶץ, חֵשֶׁק, סֵדֶר, סֵפֶר, עֵגֶל, עֵרֶךְ, שֵׁבֶט.
* בהברה האחרונה של מילים אחדות במשקל שאינו סגולי: אֱמֶת, בַּרְזֶל, גַּרְזֶן, כַּרְמֶל, עֲרָפֶל.
* בצורת היסוד של מילים המסתיימות בצליל e והאות ה נכתב סגול: מוֹרֶה, שָׂדֶה, מַשְׁקֶה, וכו'. אבל בצורת הנסמך נכתב צירי: מוֹרֵה דֶּרֶךְ, שְׂדֵה קוֹצִים.
* במילים אחדות עם אותיות גרוניות באמצע השורש, למשל: פֶּחָם, לֶהָבָה.
* בסיומות גוף שני רבים: אַתֶּם, אַתֶּן, בֵּיתְכֶם, הִסְתַּרְתֶּן.
* במילת היחס אֲשֶׁר, וכן במילית ש־: יָדַעְתִּי שֶׁתָּבוֹא, כְּשֶׁנִכְנַסְתִּי.
* במילת היחס אֶת שמציינת את המושא הישיר: "כָּל אֵלֶּה שָׁבְרוּ אֶת לִבִּי" (דליה רביקוביץ'). מילת היחס אֵת במשמעות של "עִם" מנוקד בצירי.
* במילת היחס אֶל. שם העצם אֵל מנוקד בצירי.
* לפני סיומות הקניין ־יה, ־יך: קְרוֹבֶיהָ, הוֹרֶיךָ.
* בסיומת הקניין ־הם: יַלְדֵּיהֶם.
* ב-ה היידוע כאשר היא מצטרפת למילה הפותחת ב-ע, ח או ה קמוצות או ב-ח המנוקדת בחטף-קמץ: הֶחָשוב

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ניקוד עברי
עיר גנים (שכונה)

**עיר גנים** היא שכונה בדרום-מערב ירושלים, סמוכה לקריית מנחם.

השכונה מחולקת לשלושה חלקים: **עיר גנים א**', בין הרחובות מקסיקו והחלמית, ממערב לעמק המפריד בינה לבין קריית היובל. בשכונה זו בתים צמודי קרקע בעלי שטחי גינה. **עיר גנים ב**' בין הרחובות פנמה, דהומיי והחלמית ו**עיר גנים ג**' התחומה בפרסה של רחוב קוסטה ריקה והאביבית. בשתי שכונות אלה נבנו שיכונים, בבנייה צפופה פחות מאשר בקריית מנחם הסמוכה. רחובות השכונה קרויים ברובם על-שם מדינות, בעיקר באמריקה הלטינית שהצביעו באו"ם בעד הקמת המדינה (כ"ט בנובמבר), וכן על שם פרחי בר.

## היסטוריה
התוכנית להקמת השכונה בסמוך ל"בית מזמיל" הועלתה לראשונה בשנת 1951, במקור על פי דגם עיר גנים אנגלית (ניסיון לשילוב יתרונות הכפר עם יתרונות העיר במסגרת המרחב העירוני) ומכאן שם השכונה.
הקמת השכונה החלה בשנת 1954 על אדמות הקרן הקיימת לישראל ורשות הפיתוח שהיו לפני 1948 בבעלות תושבי הכפר הערבי אל-מאלחה, על ידי חברת הכשרת הישוב והחברה הכלכלית לירושלים. ב-1959 כבר גרו בשכונה 200 משפחות אך היא עדיין לא חוברה לחשמל. בעיר גנים א, נבנו בתים צמודי קרקע בעלי שטחי גינה בסגנון עיר גנים ואילו בעיר גנים ב' וג' נבנו שיכונים על ידי חברת רסקו.

## אופי השכונה
קריית מנחם ועיר גנים מהוות יחידה גאוגרפית אחת, המונה כ-20,000 איש. אוכלוסיית השכונה מגוונת וכוללת תושבים ותיקים, עולים חדשים מאתיופיה ומברית המועצות, רובם מרקע סוציו אקונומי נמוך. כיום נחשבת השכונה לאחת השכונות בעלות הרמה הסוציו-אקונומית הנמוכה ביותר בעיר, אך קיימים בה אזורים יקרים יותר (כגון עיר גנים א'), המציעים בתים צמודי קרקע ושטח אדמה הצופים לנוף נאה של הרי ירושלים.

מאז תחילת המאה ה-21 עברו לשכונה משפחות חרדיות רבות, דבר ששינה את אופי השכונה מחילוני-פלורליסטי לדתי ומסורתי יותר. בית הספר התיכון ליד המכללה למינהל (ע"ש אברהם פולינסקי) שפעל בשכונה מאז שנות ה-60 של המאה ה-20 הפך לב"יס תיכון דתי "נעורים". הוקמו שני תיכונים של רשת אמי"ת ובית ספר של חב"ד.

בשכונה מתנ"ס פעיל, משותף עם קריית מנחם וספרייה ציבורית.

כמו בשכנותיה, קריית מנחם וגבעת משואה, נמצא בשכונה ריכוז של רגמים מן המאה ה-8 לפנה"ס.

## קישורים חיצוניים

* שכונת עיר גנים באתר עיריית ירושלים
* סטטיסטיקות מאתר עיריית ירושלים

## הערות שוליים

קטגוריה:ירושלים: שכונות
*
טרינובנטים

שמאל|ממוזער|250px|נחלת הטרינובנטים על מפת מחוזות אנגליה של ימינו.
שמאל|ממוזער|250px|מטבע שטבעו הטרינובנטים
ה**טרינובנטים** (בלטינית: **Trinovantes** או **Trinobantes**) היו בני אחד מהשבטים הקלטיים שחיו בבריטניה לפני הכיבוש הרומי. הם ישבו מצפון לשפך התמזה, בתחומי אסקס וסאפוק של ימינו, ובנחלות הנמצאות כיום בשטחה של לונדון רבתי. מצפון להם ישבו האיקנים (Iceni) וממערב הקטובלאונים (Catuvellauni). שמם הוא הלחם של התחילית tri ושם התואר novio בקלטית, ופירושו "חדש מאוד", כלומר "אלה שזה מקרוב באו", אך אפשר שהמשמעות היא "העם עז הנפש מכולם". בירתם הייתה קמולודונום (קולצ'סטר של ימינו), בה שכנה על פי אחת הגרסאות הטירה האגדית קמלוט.

לפני פלישות יוליוס קיסר לבריטניה ב-55 וב-54 לפנה"ס נחשבו הטרינובנטים לשבט החזק ביותר באי. באותה תקופה הייתה בירתם ככל הנראה בבְּרֶפִינְג (Braughing, בהרטפורדשייר של ימינו). בכמה מכתבי היד של "מלחמת גאליה" מצוין כי שם מלכם היה אימנואנטיוס, אך באחרים שמו אינו מוזכר כלל. זמן מה לפני הפלישה השנייה של יוליוס קיסר סולק מלכם מכסאו על ידי קסיוולאונוס, שהיה ככל הנראה ראש שבט הקטובלאונים. בנו, מנדוברקיוס (Mandubracius), נמלט ומצא מקלט אצל קיסר בגאליה. במהלך הפלישה השנייה ניצח קיסר את קסיוולאונוס והשיב לשלטון את מנדוברקיוס; קסיוולאונוס הבטיח שלא להציק לו עוד ואף התחייב להעלות לרומא מס (tributum).

מלכם הבא ששמו ידוע לנו, על פי עדויות נומיסמטיות, היה אדדומרוס (Addedomarus). הוא עלה לשלטון בסביבות 20-15 לפנה"ס והעתיק את בירת השבט אל קמולודונום. מטבע שטבע טסקיובנוס מלך הקטובלאונים בקמולודונום בסביבות 10 לפנה"ס מלמד כי הכניע תחתיו את הטרינובנטים. זמן קצר אחר כך הוא נסוג, אולי בשל לחץ שהפעילו עליו הרומאים, דבר הנלמד מכך שמטבעותיו המאוחרים יותר אינם נושאים עוד את הציון "מלך" ומשום שאדדומרוס הושב אל כסאו. אחרי אדדומרוס שלט לתקופה קצרה בנו דובנובלנוס (בסביבות 5–10 לספירה), אז נכבש סופית שבט הטרינובנטים על ידי טסקיובנוס או בנו קונובלינוס. מנדוברקיוס, אדדומרוס ודובנובלנוס נזכרים בגנאלוגיות ובאגדות קלטיות-בריטיות בתר-רומיות וימי-ביניימיות בשמות "מנאווידאן" (Manawydan), "אַייד מָאוּר" (Aedd Mawr, אדדו הגדול) ו-"דיפנול מואלמוט" (Dyfnwal Moelmut, דובנובלנוס הקרח והשקט). הטריאדות הוולשיות מונות את אייד מאור עם מייסדיה של בריטניה.

הטרינובנטים מופיעים שוב על בימת ההיסטוריה ב-60 לספירה, אז נטלו חלק במרד נגד הרומאים בהנהגת המלכה בודיקה. על שמם נקראה אחת מן ה-civitates של בריטניה הרומית, שעירה הראשית הייתה קיסרומגוס (Caeasaromagus, צ'למספורד באסקס של ימינו). סגנון קברותיהם המפוארים דומה לזה שבאירופה ומלמד על קרבתם לעם הבלגי.

ג'פרי ממונמות', ההיסטוריון האנגלי בן המאה ה-12, כותב בספרו *Historia Regnum Britanniae*, כי טרינובנטום היה שמה המקורי של לונדון, וכי הוא נגזר מן Troi-novantum או "טרויה החדשה"; שכן בריטניה נוסדה – לדבריו - על ידי ברוטוס ופליטים נוספים ממלחמת טרויה.

## קישורים חיצוניים

* Trinovantes באתר Roman-Britain.org
* Trinovantes באתר Romans in Britain
* 

קטגוריה:אנגליה: היסטוריה
קטגוריה:קלטים
התאחדות תעשייני היהלומים בישראל

**התאחדות תעשייני היהלומים בישראל** בע"מ נוסדה ב-1940 על ידי עובד בן עמי, והיא ארגון יצרני היהלומים היחיד בישראל. ההתאחדות מייצגת כ-200 מעבדי יהלומים, האחראים על כ-95% מהיהלומים שמייצרת תעשייה בישראל, שהיא אחד משלושת מרכזי עיבוד היהלומים המובילים בעולם. בהתאחדות חברים כל מגזרי הייצור בענף ובעלי חברות ייצור של יהלומים. 

המוסד העליון של ההתאחדות הוא האספה הכללית, ואת מדיניותה מתווים הנשיא ניסים זוארץ (שנבחר לתפקיד ב-2020), הוועד הפועל והוועדות השונות, הנבחרים אחת לשלוש שנים. את פעילותה השוטפת של ההתאחדות מנהל המנכ"ל.

התאחדות תעשייני היהלומים בישראל מייצגת יצרני יהלומים ואת ענף היהלומים כולו בפורומים בישראל ובעולם שבהם מתקבלות החלטות בעלות השלכות על פעילותם. בישראל דואגת ההתאחדות בין היתר להסדרת הסכמי העבודה ולטיפול בתנאי העובדים, להענקת ייעוץ משפטי, לייזום חקיקה שתקדם את התעשייה, לקידום המחקר והפיתוח הטכנולוגיים, לקידום שיווק היהלומים, ולייזום אירועים מיוחדים של התעשייה. בעולם היא דואגת למגעים מול ספקי יהלומי גלם, מייצגת את תעשיית היהלומים במפגשים עם ה-DTC , משמשת כנציגת ישראל בהתאחדות הבינלאומית של התאחדויות תעשייני היהלומים (IDMA - International Diamond Manufacturers Association), במועצת היהלומים העולמית (WDC - World Diamond Council) ובתהליך קימברלי, ועוסקת בשורת פעילויות נוספת שמטרתן לקדם את ענף היהלומים הישראלי.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תעשיית היהלומים בישראל
קטגוריה:ארגוני מעסיקים בישראל
מעבדה גמולוגית

**מעבדה גמולוגית** היא גוף עצמאי ואובייקטיבי המתמחה בזיהוי, דירוג וסיווג אבני חן, יהלומים ותכשיטים משובצים.

בכל מעבדה גמולוגית עצמאית ואובייקטיבית ישנם מספר אנשי מקצוע בעלי הכשרה מקצועית מדעית (גמולוגים), ביניהם לפחות שני גמולוגים מוסמכים, כאשר לבכיר שבהם חייב להיות ניסיון של 10 שנים ומעלה והשכלה מתאימה ממוסד בינלאומי מוכר וידוע. המעבדה הגמולוגית מחויבת לעמוד בתקן הבינלאומי, לפיו על המעבדות הגמולוגיות לפעול ללא משוא פנים תוך תיאור מלא ומדויק של כל אשר נמצא בבדיקתן, בכפוף לאיסורים החמורים החלים עליהן: לא לעסוק במסחר ובמתן הערכות כספיות לאבנים ולתכשיטים הנבדקים, זאת על מנת לשמור על אובייקטיביות מקצועית.

במעבדה הגמולוגית מנפיקים לאבנים תעודות לדירוג יהלומים לפי ארבעת הקריטריונים המקובלים בענף לדירוג והערכת אבני חן ויהלומים ה:4C'S - צבע=Color, ניקיון=Clarity, משקל=Carat, חיתוך=Cut. דרגת הניקיון במעבדה נקבעת בהתאם לסטנדרטים הבינלאומיים בציוד אופטי מתקדם ובהגדלה של פי 10, הבדיקה מתבצעת באמצעות ציוד מדעי הכולל שימוש במכשירים אופטיים ואלקטרו אופטיים מדעיים, המאפשרים לזהות את האבן הנבדקת להעריך את איכותה על פי הממצאים.
בהתאם לממצאי הבדיקות, נקבעות המסקנות הסופיות על ידי הצוותים הבודקים ומונפקת תעודה גמולוגית בה נרשמים כל הממצאים לפריט הנבדק.

מעבדה גמולוגית חייבת להחזיק בסט אבני בוחן ((master stones) לצורך השוואת צבעי היהלומים ודירוגם בהתאם לסטנדרטים הבינלאומיים, אבני בוחן הן אבנים בעלות קריטריונים מיוחדים המתאימים להיות אבני בוחן: דרגת צבע הגבוהה או הנמוכה ביותר באותו תחום, ללא זריחה, דרגת ניקיון של מעל SI1 ומעלה, בעלות פרופורציות סבירות ולא חריגות ומשקל של מינימום 0.25 קרט.

בישראל חייבת מעבדה גמולוגית רישיון מטעם המפקח על היהלומים ואבני החן במשרד המסחר והתעשייה של מדינת ישראל. המעבדות הגמולוגיות נועדו להגן על רוכשי יהלומים ולעודד נוהלי כתיבה ותיעוד בענף.
בישראל פועלות מספר מעבדות גמולוגיות. מקובל כי המעבדות הגמולוגיות המוכרות בעולם, יגיעו לתוצאות דירוג דומות מאוד.

## תעודה גמולוגית
התעודה הגמולוגית היא מסמך רשמי הנכתב על ידי גמולוג, המפרט באופן מדעי את מאפייני היהלום, אבן החן או התכשיט על פי ממצאי הבדיקות שנעשו, בכפוף לקריטריונים בינלאומיים ובהתאם לחובת הגילוי הנאות החלה על המעבדה הגמולוגית- לפיה יש לציין את כל ממצאי הבדיקות.

הבדיקה נעשית בתשומת לב מרבית על מנת להבטיח תוצאה מדויקת ככל הניתן. התעודה מכילה דו"ח מפורט של הניקיון, צבע, סימטריה, ברק ותכונות נוספות של היהלום.

## ראו גם
*ג'י. סי. איי. - מרכזים גמולוגים בינלאומיים

## קישורים חיצוניים
* דוגמה לתעודת זיהוי של אבן חן
* דוגמה לתעודה של תכשיט
* מדריך לקריאת תעודת יהלום

## הערות שוליים

קטגוריה:גמולוגיה
קטגוריה:מינרלוגיה
גמולוגיה
ווקסהול

**ווקסהול** (באנגלית: **Vauxhall**) היא שכונה ברובע למבת' של העיר לונדון, בירת הממלכה המאוחדת. השכונה הייתה בעבר חלק ממחוז סארי.

## היסטוריה
### מקור השם
מניחים כי מקור השם של האזור בשמו של פולק דה ברט (Falkes de Breauté) מפקד צבא שכירי החבר של המלך ג'ון. לפולק היה באתר בית אחוזה שנקרא על שמו "Faulke's Hall" - "פוקס הול" - "אחוזת פוקס". שם זה התגלגל ל"פוקסהול" (Foxhall) ול"ווקסהול".

## אזכורים קדומים
אזור ווקסהול אינו מוזכר בספר יום הדין משנת 1086 דבר המעיד על כך שהאזור היה בלתי מיושב. בשנת 1317 העניק המלך אדוארד השני את האזור לסר רוג'ר ד'אמורי עבור שירותיו בקרב בנוקברן.

במהלך ימי הביניים עברו באזור דרך דרום למבת', דרם קלפהם ודרך וונדסוורת'.

### פיתוח האזור
האזור היה אזור ביצתי המיושב בדלילות עד אמצע המאה ה-18. כפרי האזור גידלו פירות וירקות עבור הסיטי של לונדון. בשנת 1816 הוקם גשר ווקסהול אשר קישר את האזור לחלקו הצפוני של הנהר וליתר שכונות לונדון. פיתוח האזור וגדילתו הביא להפיכתו לחלק מהעיר למבת' בשנת 1860.

חברת "ווקסהול" (שהפכה ל-ווקסהול מוטורס) נוסדה ב-1857 בידי אלכסנדר וילסון, בשכונת "ווקסהול", ולכן קרויה על שם השכונה.
החברה פעלה כחברה לייצור מערכות הנעה ימיות. החברה נרכשה בשנת 1863 על ידי אנדרו בטס בראון, וב-1903 החלה בייצור מכוניות. מ-1925 הייתה החברה בבעלות ג'נרל מוטורס. 

בעת הקמת מסילות הברזל המובילות אל תחנת ווטרלו נהרסו מבנים רבים באזור. מבנים עתיקים רבים נהרסו במהלך הבליץ במלחמת העולם השנייה.

## כלכלה
עיקר כלכלת השכונה מתבססת על תעשייה זעירה ומבני משרדים הממוקמים בו. עלויות השכירות באזור נמוכות באופן משמעותי ביחס לוסטמינסטר שמעברו השני של נהר התמזה, ולכן האזור הוא אזור מועדף לבעלי משרדים הרוצים להיות סמוכים למרכז השלטון.

### "ווהו"
החל משנות ה-90 של המאה ה-20 הפך אזור ווקסהול למרכז בילויים עבור הקהילה ההומוסקסואלית של לונדון. באזור נפתחו מועדונים גאים רבים (בייחוד מתחת לקשתות מסילות הברזל המובילות לתחנת ווטרלו). הצלחתם של אלה הביאו לכינוי הניתן לאזור - "ווהו" על משקל אזור הסוהו (המשמש אף הוא מרכז לקהילה ההומוסקסואלית).

## אתרים בעלי חשיבות
[שמאל|ממוזער|250px|[בניין SIS המשמש כמפקדת השירות החשאי הבריטי - ה-MI6.]]
בסמוך לגשר ווקסהול המקשר את השכונה לסיטי של ווסטמינסטר ממוקם בניין SIS, מפקדת ה-MI6 (השירות החשאי הבריטי). המבנה נבנה בין השנים 1989–1992. בסמוך לגשר נבנה מתחם גדול של מבני משרדים המכונה רציף סנט ג'ורג', בשל סמיכותו לווסטמינסטר. במסגרת המתחם מתוכנן להיבנות מגדל רציף סנט ג'ורג' הצפוי להיות מגדל המגורים הגבוה ביותר באנגליה.

## קישורים חיצוניים

* אתר קהילתי
* הסצנה הגאה בווקסהול 
* 

קטגוריה:לונדון: שכונות
קטגוריה:למבת'
קטגוריה:גיי וילג'
ספרות אנגלית

250px|ממוזער|רומיאו ויוליה, אחת מהיצירות הנודעות ביותר של הספרות האנגלית
**סִפרות אנגלית** (באנגלית: **English literature**, כשמדובר בהקשר של לימודים - לעיתים נכתב רק בקיצור בתור **English** ) היא ספרות שמקורה באנגליה, והיא כתובה בשפה האנגלית. עם זאת, במובן רחב יותר המונח "ספרות אנגלית" יכול לציין כל ספרות הכתובה באנגלית, ללא קשר למקום הכתיבה או למוצא המחבר.

הספרות האנגלית מהווה חלק מן הספרות הבריטית בכללותה, יחד עם ספרות סקוטית הנכתבת בנוסף לאנגלית גם בשפה הסקוטית, ספרות וולשית הנכתבת גם בוולשית, והספרות האירית הנכתבת גם באירית. הספרות האמריקאית, הנכתבת באנגלית אמריקאית (להבדיל מן הספרות האנגלית הנכתבת באנגלית בריטית), הספרות האוסטרלית (הכתובה באנגלית אוסטרלית), הספרות הקנדית (הכתובה באנגלית קנדית), וספרויות שהן במקור ממדינות דוברות אנגלית אחרות לעיתים נחשבות גם כן כספרות אנגלית.

## היסטוריה
המסמך הספרותי האנגלי הראשון שידוע עליו, הוא האפוס ביאוולף, הכתוב באנגלית עתיקה, ומספר על בן שבט גרמאני הנאבק ביצורים מפלצתיים.

פלישת הנורמנים מצרפת לאנגליה הכניסה את השפה הנורמנית לתודעה במאה ה-11, והשפיעה רבות על הספרות האנגלית, כגון שירים על מעללי גבורה שהיו נפוצים באזור צרפת, וספרות רומאנית. השפעה זו העשירה מאוד את הספרות האנגלית של אז, שהרבתה לחקות את המודל הנורמני, ותרמה רבות לצמיחה מחדש של הספרות האנגלית במאה ה-14.

סיפורי קנטרברי של ג'פרי צ'וסר הם יצירה הנחשבת בעיני רבים לאחת מיצירות המופת הראשונות שנכתבו בשפה האנגלית.

תקופת הרסטורציה האנגלית, שהחלה כאשר עברה המלוכה לידי צ'ארלס השני בעקבות מלחמת האזרחים האנגלית, תרמה גם להתפתחות חסרת תקדים בתולדותיה של הספרות האנגלית. השם ספרות הרסטורציה ניתן לספרות שהתפתחה בתקופה זו, והוא משמש לציון סגנון ספרותי אחיד המתמקד בהילול ותגובות לנושא חזרתו של צ'ארלס השני לכס המלכות.

## ראו גם
* ספרות אנגלית עתיקה

## קישורים חיצוניים

* אנתולוגיה של ספרות אנגלית לתקופותיה, מהמאה ה-14 ועד המאה ה-18
* 
* 

*
קטגוריה:ספרות בריטית
קאמולודונום

**קאמולודונום** (בלטינית: **Camulodunum**) היא עיר רומאית שהייתה ממוקמת במקום בו נמצאת כיום העיר קולצ'סטר במחוז אסקס שבאנגליה.

עיר זו נחשבת כיום לעיר העתיקה ביותר בבריטניה, והייתה עיר גדולה בתקופה הקלטית שקדמה לכיבוש הרומאי של אנגליה. עדויות היסטוריות שהתגלו באתר מראות כי במקום היה יישוב החל משנת 1,000 לפנה"ס.

בעקבות הכיבוש הרומי של העיר, היא הפכה למקום מגוריהם של חיילים רומים משוחררים רבים ונקראה "קולוניה קלאודיה ויקטריקנסיס" (**Colonia Claudia Victricensis**).
שמאל|300px|ממוזער|שרידי החומה של '''קאמולודונום''' מן התקופה הרומית בקולצ'סטר
[שמאל|300px|ממוזער|מטבע שהוטבע על ידי שבט ה[טרינובנטים ב**קאמולודונום**]]
שמאל|300px|ממוזער|מטבע של המלך '''קונובלין''' . האותיות CAMV שעל המטבע מציינות שהוטבע ב'''קאמולודונום'''
## מקור השם
שמה המקובל של העיר בתקופה הרומית "קאמולודונום" מקורו בשם הקלטי "מצודת קאמולוס". קאמולוס היה אל מלחמה קלטי.

## התקופה הפרה היסטורית
האזור בו נמצאת העיר היה מיושב על ידי שבט הטרינובנטים הקלטי, אשר בנה באתר את בירתו, והגן עליה בביצורי עפר נרחבים אשר כללו חפיר וחומות עפר. ככל הנראה היה זה אדדומארוס, מלך הטרינובנטים אשר הפך את העיר לבירתו בין השנים 25 לפנה"ס ל-10 לפנה"ס. מטבעות שהתגלו במקום מלמדים שבשנת 10 לפנה"ס נכבשה עיר על ידי טאסקיוואנוס, מלך שבט הקאטוולאוני (אשר הנפיק מטבעות בעיר, וציין את שמו כמלך העיר). כיבוש זה היה קצר מועד, וככל הנראה הטרינובנטים גירשו את הקאטוולאוני מהעיר בסיוע הצבא הרומאי.

בנו של אדדומארוס, דובנוולראונוס ירש אותו ושלט בעיר זמן קצר עד שזו נכבשה על ידי קאנובלינוס, בנו של טאסקיוואנוס.

## התקופה הרומית
לאחר מותו של קאנובלינוס ירשו אותו בניו קאראטאקוס וטוגודומנוס, אשר הגנו על העיר בעת הפלישה הרומית בשנת 43 בראשות אאולוס פלאטיוס. הקיסר הרומאי קלאודיוס בעצמו פיקד על הצבא הרומי אשר התקרב לעיר. כאשר המלכים הקלטים ראו את הצבא הגדול ואת פיליו של קלאודיוס, העיר נכנעה בלא קרב. 

לאחר כיבושה, הוקמה בעיר מצודה של הלגיון הרומי, וחיילי הלגיון התיישבו בעיר. לימים הפכה העיר למושבה של חיילים שפרשו מהליגיון, ולעיר הבירה של בריטניה הרומית. בשנת 44 הוקם בעיר מקדש לקלאודיוס.

על פי ההיסטוריון טקיטוס, בעת מרד בודיקה בשנת 60–61 הייתה העיר בלא ביצורים, והגנו עליה רק 200 חיילים רומאיים. המורדים כבשו את העיר והרסו אותה. אזרחי העיר הרומים ביצרו עצמם במקדש קלודיוס, והגנו עליו במשך מצור שנמשך יומיים, שבסיומם נכבש המקדש ונהרס.

לאחר דיכוי המרד, ובמקום לשקם את העיר, הועברה הבירה ללונדיניום (לונדון של ימינו).

## ראו גם
* קמלוט

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:האימפריה הרומית
קטגוריה:אנגליה: היסטוריה
קטגוריה:אסקס
קטגוריה:בריטניה (פרובינקיה רומית)
אקלים-גייט

**אקלים-גייט** (באנגלית **Climategate**) היא סערה ציבורית שהתחוללה בעקבות חדירה ממוחשבת שארעה באוקטובר או בנובמבר 2009 למחשבי היחידה לחקר האקלים (CRU) באוניברסיטת מזרח אנגליה (UEA) בנוריץ' שבבריטניה. בעקבות הפריצה הודלף תוכנם של מסמכים רבים, בהם 1,071 מכתבי דואר אלקטרוני שנמעניהם או כותביהם היו חוקרים מובילים באוניברסיטה ונכתבו בין השנים 1996 ו-2009.

בחליפת המכתבים בולטים מכתביהם של חוקרי אקלים בעלי מעמד מרכזי ב"פאנל הבין-ממשלתי לשינוי האקלים" (IPCC), כמו פיל ג'ונס, העומד בראש היחידה לחקר האקלים; מייקל מאן מאוניברסיטת פנסילבניה, שהוא אבי גרף מקל ההוקי; קית' בריפה, מהחוקרים הבולטים בתחום הפלאוקלימטולוגיה (חקר ההיסטוריה של האקלים על־פי טבעות עצים וליבות קרח); וקווין טרנברת', שהיה המדען הראשי של IPCC בדוחות לשנים 2001 ו-2007.

הנושאים המרכזיים בחליפת המכתבים הם חילוקי הדעות בין החוקרים לבין עצמם, ובינם לבין אלו שערערו על תקפות ממצאיהם, שיטות חקר ובדיקה שונות ומידת אמינותן, התלבטויות האם וכיצד להיענות לבקשות לנתונים בהתאם לחוקי חופש המידע בארצות־הברית ובבריטניה, לבטים הקשורים בדוחות IPCC והמחקרים שייכללו בהם, ועוד. בין המסמכים בולטים בעיקר מסמכי קוד מקור וביאורים לקוד המקור של תוכנות עיבוד הנתונים של המרכז לחקר האקלים.

המכתבים וקוד המקור העידו, לטענת חוקרים, מבקרים ו"ספקנים" רבים, על פגמים בתהליכי מחקר, על הטיה ועל הסתרה של נתונים, הימנעות ממסירת מידע על מחקרים בניגוד לחוק, ועל ניסיונות להפעיל לחץ על כתבי־עת מדעיים לבל יפרסמו מאמרים של חוקרי אקלים "ספקנים". לעומתם ניצבו חוקרים בולטים רבים, כמו ריצ'רד סומרוויל וקווין טרנברת', שטענו כי הסערה, כביכול, מבוססת על ציטוטים סלקטיביים, מחוץ להקשרם, שבאו לחבל בהצלחתה של ועידת קופנהגן, שמוקדה הוא שינוי האקלים והצעדים הנדרשים לבולמו.

שמונה ועדות חקרו את הטענות ואת החומרים בפרשה ולא מצאו שום ראייה להונאה או להתנהלות לא תקינה מצד חוקרי האקלים.

## זהות ההאקר
עד עתה לא ידועים פרטים כלשהם על זהות ההאקר שביצע את הפריצה, או אם היו לו מסייעים בתוך המרכז לחקר האקלים. המידע על הקבצים שהכילו את חליפת המכתבים והמסמכים הופץ לבלוג של "ספקנים" ב-17 בנובמבר 2009 עם קישור לאתר FTP ברוסיה, ומשם עשה את דרכו למקומות רבים ברחבי האינטרנט. הבחירה הקפדנית של המסמכים, קוד המקור והמכתבים מצביעה על כך שהפורץ נהנה מידיעות נרחבות למדי על הנושאים שבהם רצה להתמקד, ורוב התכתובת אכן ממוקדת בנושאים מסוימים.

ב-2012 סגרה משטרת נורפוק את תיק החקירה בפרשת הפריצה, ללא תוצאות.

## ראו גם
* התחממות עולמית
* פוליטיזציה של המדע
* התרמית הגדולה של ההתחממות העולמית

## הערות שוליים

קטגוריה:התחממות עולמית
אחמד אבו אל-רייט

[שמאל|ממוזער|250px|אחמד אבו אל-רייט בפגישה עם מזכירת המדינה [הילרי קלינטון. 12 בפברואר 2009]]
**אחמד אבו אל-רייט** (בערבית: **أحمد أبو الغيط**, תעתיק מדויק: **אחמד אבו אלע'יט**; נולד ב-12 ביוני 1942 בקהיר) הוא מדינאי מצרי ומזכ"ל הליגה הערבית הנוכחי שנכנס לתפקידו ביולי 2016. אבו אל-רייט שימש כשר החוץ המצרי מ-2004, מעת תחילת כהונתה של ממשלת אחמד נזיף ועד מרץ 2011. אז הוחלף על ידי נביל אל-ערבי, בעקבות ההפיכה במצרים בראשית 2011 וחילופי הגברי בממשל המצרי לאחריה.

אבו אל-רייט החל את הקריירה שלו כמזכיר שלישי בשגרירות מצרים בקפריסין, אחר כך כיהן כמזכיר ראשון במשלחת מצרים לאו"ם, וב-1984 כיהן כיועץ מדיני בשגרירות מצרים ברוסיה. משם עבר לכהן כשגריר מצרים ברומא, מקדוניה וסן מרינו וכנציג מצרים לארגון המזון והחקלאות ברומא. ב-1990 כיהן אל-רייט כשגריר וכראש משלחת מצרים לאומות המאוחדות. בדצמבר 2005 תיווך בסכסוך הצ'אדי-סודאני במהלך מלחמת האזרחים בצ'אד.

## המחלוקת בעניין דברי האפיפיור על האסלאם
בהקשר למחלוקת סביב דברי האפיפיור בנדיקטוס השישה-עשר על האסלאם, אל-רייט אמר: "זאת הייתה הצהרה מצערת מאוד, וזאת הצהרה שמעידה כי ישנו חוסר הבנה [בסיסי] על מהותו האמיתית של האסלאם, ובשל כך אנו מקווים כי הצהרות ועמדות שכאלה לא ייאמרו, כדי שלא לאפשר למתח, חוסר אמון ואשמת נגד להתבשל בקרב מוסלמים כמו גם במערב".

## קישורים חיצוניים

* קורות חייו באתר משרד החוץ המצרי 

## הערות שוליים

קטגוריה:פוליטיקאים מצרים
קטגוריה:דיפלומטים מצרים
קטגוריה:שגרירי מצרים
קטגוריה:שגרירים באיטליה
קטגוריה:שגרירים במקדוניה הצפונית
קטגוריה:שגרירים באו"ם
קטגוריה:סן מרינו: יחסי חוץ
קטגוריה:מעוטרי עיטור הידידות (רוסיה)
קטגוריה:שרי החוץ של מצרים
קטגוריה:מזכ"לי הליגה הערבית
קטגוריה:מצרים שנולדו ב-1942
שיני דרקון

שמאל|ממוזער|250px|שיני דרקון בקו ההגנה של בריטניה ממלחמת העולם השנייה. התמונה צולמה ב-2006
[ממוזער|שמאל|200px|"שיני דרקון" במבנה הכולל חמש שיניים, סמוך ל[אאכן, כחלק מקו זיגפריד]]
במהלך מלחמת העולם השנייה, המונח "**שיני דרקון**" (גרמנית: Drachenzähne, משמעות: שיניים= zähne דרקונים = Drachen) תיאר מערך של מבנים מבטון מזוין, בדרך כלל בגובה בין 90 ל-120 ס"מ, בעלי צורת פירמידה ריבועית, שנפרש במטרה לעכב התקדמות של צבא ממוכן ובפרט טנקים. מבנים אלה נפרשו על פני שטחים נרחבים. מוקשים הונחו לעיתים בין שן לשן, ומכשולים נוספים נבנו לאורך שורות ה-"שיניים", כגון תיל או בזנ"טים כדי להכשיל חי"ר או רכבים ייעודיים שניסו לפנות את המכשול.

כל הצדדים למלחמה בחזית האירופית השתמשו בשיני הדרקון בהיקף נרחב. הצבא הגרמני עשה שימוש נרחב בהם בביצור קו זיגפריד ובחומה האטלנטית. מטרת שיני הדרקון הייתה להאט את הטנק ולהסיט אותם אל שטחים קלי טיווח שבהם המתין להם כוח במארב, שצויד בנשק נגד טנקים. אולם, בפועל, השימוש בהנדסה קרבית ובכלי רכב ייעודיים לפינוי מכשולים נפטרו מהפרעת שיני הדרקון בקלות יחסית. שיני הדרקון הוכחו כפחות מעכבות רכב קרבי ופחות מסיטות רכב קרבי ממסלולו ביחס לציפיות של המורים על הצבתן.  

## שימוש בשיני דרקון בארץ
בארץ שיני דרקון היו בשימוש בתקופת מלחמת העולם השנייה. קו ביצורים בריטי נבנה בדרום כנרת, באזור מושב האון של היום, במטרה להקשות על כוחות של משטר וישי הצרפתי לפרוץ לכיוון צומת צמח.  

במקביל, צבא צרפת ששלט בסוריה בנה ביצורים מאותו סוג בעליה מחמת גדר לרמת הגולן, על כביש 98 של היום, במטרה להקשות על הצבא הבריטי על כיבוש רמת הגולן. עד מלחמת ששת הימים מחסום זה שימש את הצבא הסורי כחלק ממערך ההגנה נגד ישראל.

בימי מלחמת העולם השנייה הקימו הבריטים בירושלים מערך הגנה הכולל שיני דרקון, ובניהם גדרות תיל, מוקשים ויתדות.
[ממוזער|שיני דרקון בדרך חברון בירושלים, כחלק ממערך ההגנה הבריטי בימי [מלחמת העולם השנייה]]

## ראו גם
* בזנ"ט

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמצעי ביצור
קטגוריה:אמצעי לחימה נגד טנקים
מרכז כנסים הים התיכון

[שמאל|ממוזער|250px|ציור של ולטה ב-[1801. בית החולים הוא המבנה המוארך השוכן בצידה השמאלי של העיר, לפני המגדל המבוצר]]
שמאל|ממוזער|250px|מפת ולטה
שמאל|250px|ממוזער|מראה המרכז
שמאל|ממוזער|250px|לוגו מרכז הכנסים
**מרכז כנסים הים התיכון** (באנגלית **Mediterranean Conference Centre**, בראשי תיבות **MCC**) הוא מרכז כנסים הנמצא לחופי הנמל הגדול בצפון-מזרחה של העיר ולטה, בירת מלטה. בעברו שימש המבנה בן שלוש הקומות כבית החולים של מסדר ההוספיטלרים, והוא עדיין מוכר בשמו המסורתי "סקרה אינפרמריה" (Sacra Imfermeria - "בית החולים הקדוש").

## היסטוריה
הקמת המבנה החלה בשנת 1574, ככל הנראה לפי תוכניותיו של האדריכל ג'רולאמו קסאר, והוא הורחב מספר פעמים במשך מאות שנות קיומו. האולם המרכזי משתרע לאורכו של החוף, והוא הוגדל בין השנים 1660–1666. באותה עת היה אחד האולמות הגדולים באירופה, ויכל לשמש לאשפוזם של 914 חולים. ב-1676 נוסד במקום בית ספר לאנטומיה ולכירורגיה. כאשר נפוליאון כבש את מלטה ב-1798, שונה שמו של בית החולים ל"בית החולים הגדול" (Grand Hôpital) או "בית החולים הצבאי" (Hôpital Militaire), ומערכות האוורור, הסניטציה והתאורה בבניין שופרו. בין השנים 1800–1918, בעת שלטונם של הבריטים במלטה, שימש המקום כבית חולים צבאי, אך הוא תפקד בעיקר כחדר מיון או לאשפוזם של אלה שמצבם לא אפשר את פינויים למוסדות אחרים. לאחר תום מלחמת העולם הראשונה הפך המבנה למפקדת המשטרה המקומית, ושימש בתפקידו זה עד 1940. במהלך הפצצות מטוסי מדינות הציר במלחמת העולם השנייה, נפגע הבניין מארבע פגיעות ישירות ושליש ממנו קרס ונהרס. שרידי הבניין שימשו כמרכז תרבות ובידור לחיילי בעלות הברית, לאחר מכן כתיאטרון ילדים, ולבסוף כבית ספר. נערכו מספר ניסיונות לשפץ את המבנה, ולבסוף הוא שוקם ב-1978 וזכה לייעודו הנוכחי. מרכז הכנסים נחנך באופן רשמי ב-11 בפברואר 1979. אחד הרחובות הגובלים במבנה, קרוי עד היום "רחוב בית החולים הישן" (Triq l-Ispar l-Antik).

## המבנה כיום
במבנה עשרה אולמות בגדלים שונים, והגדול שבהם הוא עדיין ה"סאקרה אינפרמריה", שאורכו 155 מטרים ורוחבו 11 מטרים. תקרתו מתנשאת לגובה של 11 מטרים, והוא יכול להכיל קהל ישוב של עד 1,500 איש. קירותיו של האולם עשויים מאבנים וקבועים בהם חלונות ופתחים הנושאים קשתות בסגנון המקורי. אולם גדול נוסף הוא אולם לה ולט, השוכן בדיוק מתחת לסאקרה אינפרמריה, והקרוי על שמו של הגראנד מאסטר זא'ן דה לה ולט. באולם זה שאורכו 150 מטרים ורוחבו 10 מטרים, השתמרה תקרת הקמרון הצולב המקורית בגובה של 5.11 מטרים, המחולקת על ידי קשתות רוחב למספר אגפים. 

## קישורים חיצוניים

* 
## הערות שוליים

קטגוריה:ולטה: מבנים
מלטה
קטגוריה:מלטה: תיאטראות
צלילה באספקת שטח

250px|ממוזער|שמאל|צלילה באספקת שטח באיור משנת 1873
**צלילה באספקת שטח** היא מערכת המאפשרת צלילה על מנת לבצע עבודות מתחת לפני המים.

## שימושים נפוצים במערכת
שימושי המערכת הם לעבודות תת-מימיות בעומקים גדולים:
*ריתוך/ חיתוך תת-מימי.
*החלפת מדחף לאניית סוחר.
*בדיקת עמודי אסדות ומזחים.
*הנחת קווי תקשורת על קרקעית הים.
*צלילות בפעמון סגור/ פתוח לעומקים גדולים. 
ועוד עבודות רבות ומגוונות.

## מבנה מערכת אספקת שטח
מערכת אספקת שטח מורכבת ממערכות על פני הים ומערכות תת-מימיות.

### על מימי - על פני סיפון
***בנק אוויר**- מאגר אוויר דחוס או כל תערובת נשימה אחרת בלחץ גבוה, המספק את גז הנשימה לצולל. ישנן מערכות אספקת שטח בהן ממלא מדחס אוויר הדוחס את האוויר אל הצולל את תפקיד בנק האוויר.
***מפחת לחץ**- מוריד את הלחץ הגבוה מבנק האוויר (200 אטמ') ללחץ עבודה גבוה (40 אטמ'). הסיבה להפחתת לחץ היא מאחר שלעיתים בנק האוויר נמצא רחוק ממרכזית צולל בכיר (להלן). מצב בו הצינור המוביל לחץ גבוה בסכנת פיצוץ.
***צינור לחץ גבוה**- מקשר בין בנק האוויר למרכזיית צולל בכיר.
***מרכזיית צולל בכיר**- על מרכזיה זו שולט מנהל הצלילה. רכיבי המרכזיה מתחלקים ל-3 וכוללים:
*מערכת שליטה על גז הנשימה לצולל
**כניסת לחץ עבודה גבוה
**מפחת לחץ הניתן לכוונון על ידי הצולל בכיר
**יציאה לצינור טבור
*מערכת מד עומק
**צינור מד עומק המודד את הלחץ בסביבת הצולל
**שעון למדידת עומק הצולל
*מערכת תקשורת
**מכשיר קשר בין הצולל בכיר והצולל
***מכל אוויר לחירום על פני המים**- במקרה בו יש כשל באספקת האוויר (לדוגמה פיצוץ בצינור לחץ גבוה), מעביר הצולל בכיר את אספקת גז הנשימה מהבנק הראשי למכל חירום. מכל זה קטן ולכן במידה ולא תוקנה התקלה בהקדם על הצולל לעלות לפני השטח.
***צינור טבור**- מורכב ממספר צינורות וכבלי תקשורת המאוגדים יחד. מעבירים את גז הנשימה, לחץ מד העומק ותקשורת אל הצולל.

### תת-מימי- על גוף הצולל
***[[קסדת צלילה]]**- מולבשת על ראשו של הצולל. עליה מורכב צינור גז הנשימה, אוזניות ומיקרופון לתקשורת, ברז לכניסת אוויר ממכל החירום שעל גב הצולל.
***מאזן ציפה**- מיועד על מנת לאזן את הצולל שמשקלו במים יהיה נייטרלי. מקבל אספקת אוויר מצינור הטבור.
***מכל אוויר לחירום על גב הצולל**- במידה ויש כשל באספקת האוויר (לדוגמה כיפוף בצינור הטבור). הצולל יפתח את ברז החירום בקסדה וינשום את האוויר ממכל החירום שעל גבו.

## תוספות אפשריות למערכת אספקת שטח בסיסית
***מערכת להזנת מים חמים**- לחימום חליפת הצולל באזורי צלילה של מים קרים 
***פעמון פתוח**- להעלאה והורדה של הצולל ונשיאת כלי עבודה כבדים
***תערובות גזים שונות לנשימה**- לעומקים גדולים למניעת הרעלות גזים ומחלות צלילה
***פעמון סגור**- בו יכולים הצוללים לישון ולאכול ולהחליף משמרות בצלילות עבודה ארוכות ועמוקות. בצלילות עמוקות (עד 300 מטר) הצוללים מגיעים לרוויה בסיפוח החנקן למחזור הדם, על מנת למנוע את מחלת הדקומפרסיה בעת העלייה, על הצוללים להפחית את הלחץ לאט ובהדרגתית. תהליך זה יכול להמשך שעות ואף ימים.

## יתרונות מערכת אספקת שטח
*אספקת אוויר לצולל ללא הגבלה              
*תקשורת בין הצולל למנהל הצלילה ולפני הים
*יכולת צלילה לעומקים גדולים
*יכולת לעבודות ריתוך/חיתוך תת-מימי ועבודות תת-מימיות מסובכות
## חסרונות מערכת אספקת שטח

*עלות יקרה למערכת
*צורך בסיפון רחב 
*הרכבת המערכת דורשת זמן

## קישורים חיצוניים

* שי שמש, המקצוענים במעמקי הים, באתר מדע גדול, בקטנה, 16 ביולי 2017

קטגוריה:ציוד צלילה
שרוך

**שרוך** הוא חוט, חבל צר או רצועה צרה המשמש לרוב לקשירה או לסימון.
שרוך נעל

[שמאל|ממוזער|250px|שרוך נעל [שחור]]
**שרוך נעל** הוא חוט או רצועה, המשמש להידוק הנעליים לכף הרגל. השרוכים מגיעים לרוב כזוג, לקשירת זוג הנעליים. שרוכים ניתנים להידוק או להרפיה, ובכך ניתן לשלוט במידת הלחץ של הנעל על הרגל. השרוכים הפכו לשימוש נפוץ במאה ה-20, והחליפו את הכפתורים ואת האבזמים ששימשו קודם למטרה דומה. 

את שרוך הנעל ניתן לקשור במגוון דרכים, כאשר המקובלת בהן היא "קשר שרוך" בסיסי. מיומנות קשירת שרוכים נרכשת בדרך כלל בילדות, אך ילדים עם קשיי התפתחות יתקשו לרכוש מיומנות זו, והם ירכשו אותה רק לאחר הדרכה מיוחדת. 

שמה של מעטפת הפלסטיק או הנחושת הכרוכה בקצה השרוך היא אגלט. מטרתה לשמור על צפיפות סיבי החוט, ולהקל על השחלת השרוך לחרירי הנעל.

## ראו גם
* שרוך (מדים)

## קישורים חיצוניים

* אתר השרוכים של איאן, עם דוגמאות רבות לאופני שריכת שרוכים
* טרי מור: איך לקשור את השרוכים – הרצאה באנגלית מאתר TED עם כתוביות בעברית 

## הערות שוליים

קטגוריה:הנעלה
קטגוריה:רכיבי טקסטיל
גבריאל בירנבאום

**גבריאל בירנבאום** (נולד ב-1951) הוא בלשן, שמחקריו עוסקים בלשון חכמים ובייחוד בלשון המשנה. בשנים 2004–2018 היה בירנבאום חוקר בכיר ב, ושימש כחבר מערכת וכותב הערכים הראשי ב.

## ביוגרפיה

בירנבאום נולד בבודפשט שבהונגריה הקומוניסטית, ועלה לישראל בגיל שש. הוא למד לתואר ראשון בלשון עברית ובלשנות אנגלית באוניברסיטת בר-אילן, והמשיך לתואר שני באוניברסיטת ויטווטרסראנד ביוהנסבורג שבדרום אפריקה, שם גם שימש שלוש שנים כרב קהילה. הדוקטורט שלו נכתב בהנחיית פרופסור שמעון שרביט ועסק בתורת ההגה והצורות של לשון חז"ל.

בירנבאום שימש כמרצה ללשון עברית באוניברסיטת בר-אילן, ועסק בהוראה שנים רבות במסגרות שונות. בשנים 1992–1999 שימש כמזכיר המדעי של האקדמיה ללשון העברית.

בירנבאום הוא יהודי שומר מצוות, צמחוני, ורואה את עצמו כתלמיד של ישעיהו ליבוביץ. הוא נשוי ואב לחמישה.

## ספריו

* ** לשון המשנה ב[[גניזת קהיר]]**, ירושלים: הוצאת האקדמיה ללשון העברית, תשס"ח.
* **מדריך לכתיבת חיבור תורני,** ירושלים: הוצאת יד אבי היישוב, תשנ"ב.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* גבריאל בירנבאום, אתר האקדמיה ללשון העברית
* גבריאל בירנבאום, המילון ההיסטורי ואנחנו, הד האולפן החדש - גיליון 104 – סתיו תשע“ו 2
* gabrielbirnbaum.info

;מאמרים
* גבריאל בירנבאום, '''מקומה של הכוונת לשון בימינו''', ספר רפאל ניר: מחקרים בתקשורת, בבלשנות ובהוראת הלשון, תש"ס, עמ' 334–349, באתר האקדמיה ללשון העברית

;הסכתים
* הֶסכֵּת - קולולושה - עברית לשון שפה - פרק 5, מי רוצה לבטל את סימני הניקוד? / עם ד"ר גבריאל בירנבאום.
* הֶסכֵּת - קולולושה - עברית לשון שפה - פרק 6, לא רק חי"ת ועי"ן - אילו עוד צלילים נעלמו מהעברית? / עם ד"ר גבריאל בירנבאום.

## הערות שוליים

קטגוריה:בלשנים ולשונאים ישראלים
קטגוריה:חוקרי השפה העברית
קטגוריה:חוקרי גניזת קהיר
קטגוריה:בית מורשה
קטגוריה:ישראלים ילידי הונגריה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ויטווטרסראנד
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
רידים

**רידים** (באנגלית: **Riddim**) הוא מושג שמשמעותו הרקע הקצבי והמקצבי של שיר, בעיקר במוזיקה ג'מייקנית פופולרית משנות השבעים ואילך, ובסגנונות נוספים של מוזיקה מהאיים הקריביים. רידים הוא למעשה קטע תופים ובס, עליו יכולים להיות מולבשים שירים שונים. "רידים" קיים במוזיקת רגאיי, דאב, ראגמאפין ודנסהול, ולעיתים משמש גם כבסיס למוזיקת היפ הופ. המונח המקביל לו בסגנונות אחרים הוא "גרוב" או "ביט".

מקור המילה הוא בשיבוש בפטואה ג'מייקני למילה האנגלית Rhythm שמשמעה "קצב".

בבסיסו, הרידים הוא קטע של בס ותופים, ולעיתים, במיוחד ברגאיי, הוא כולל גם קטעי מלודיה בכלים נוספים, בעיקר כלי נשיפה. לפעמים משתתפת בו כל מחלקת הקצב. כיום רבים מהרידימים הם אלקטרוניים או דיגיטליים ומופקים על ידי מכונות תופים וסינתסייזרים.

פעמים רבות אותו רידים מועתק משיר אחד לשיר אחר, ונבנות עליו מלודיות שונות, מילים שונות או גם וגם. ברגאיי מקובל מאוד לקחת רידים ידוע ולהקליט על בסיסו שיר חדש. בג'מייקה היה נהוג לכלול בצד ב' של תקליטוני רגאיי גרסה כלית של השיר שבצד א', מה שאפשר לאמנים אחרים לקחת אותה ולהקליט על בסיסה שיר חדש.

רידימים נחשבים מצליחים ככל שהשימוש בהם רב וממושך יותר. ברגאיי קיימים רידימים שמקורם בשירים מאמצע שנות השישים והשבעים, אשר זכו לעשרות ואף מאות שירים שנכתבו על בסיסם. לשיר Real Rock שהוקלט לראשונה ב-1967 קיים תיעוד של למעלה מ-370 גרסאות. שם הרידים נקבע בדרך כלל על פי שם השיר המקורי *(Real Rock, Ali Baba, Stalag)* או על פי גרסה מפורסמת שלו *(Answer, General, M 16)*.

בשנות השמונים, עם תחילת התפתחות סגנון הראגא המשתמש במוזיקה אלקטרונית,  החלו מפיקי מוזיקה בג'מייקה להפיץ רידימים בשיטה חדשה: הם התמקדו ביצירת רידים דיגיטלי והפיצו אותו במקביל לעשרה עד עשרים אמנים, שהקליטו על גבו שירים שונים, כך גדלו סיכויי המפיק להפיץ להיטים מצליחים מיצירה בסיסית אחת. שיטה נוספת להפצה, שהצליחה יותר מחוץ לג'מייקה, הייתה הפקת "אלבום של רידים אחד", שכלל כ-10 גרסאות שונות של אותו רידים בתקליטי ויניל, או 16 גרסאות ויותר בתקליטורים. שמות הרידימים שהופצו בדרך זו נקבעו בדרך כלל על ידי המפיקים באופן שרירותי, ללא קשר לגרסה מסוימת שלהם.

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיקה
משחקי בניית רשת

**משחק בניית רשת** (אנגלית: Network Creation Games / Network Formation Games) הוא מקרה פרטי של משחק עומס בתורת המשחקים. מודל זה הוצג לראשונה על ידי Fabrikant בשנת 2003.

במשחק זה קיים מספר משאבים נתון, והמחיר ששחקן כלשהו משלם על משאב שהוא בחר בו תלוי במספר השחקנים הנוספים שמשתמשים באותו משאב. המחיר המשולם על ידי כל שחקן הוא סכום המחירים של המשאבים בהם הוא מחזיק.

## הגדרה פורמלית
יהי \ G =  גרף מכוון, כאשר לכל קשת  e \in E  יש עלות קבועה \ c_e.
משחק בניית רשת עם n שחקנים על G מוגדר על ידי אוסף של קודקודי מקור וקודקודי יעד. לכל שחקן i מוגדר קודקוד מקור \ o_i וקודקוד יעד \ t_i (כלומר כל שחקן i מקושר לזוג קודקודים \ (o_i,t_i) \in E \times E).

כמו כן לכל שחקן i, מרחב האסטרטגיות שלו הוא כל המסלולים \ P_i שמחברים את קודקוד המקור שלו לקודקוד היעד.
כל שחקן בוחר מסלול p_i \in P_i, כאשר המטרה היא למצוא מסלול בעל עלות מינימלית (עלות של מסלול היא סכום העלויות של הצלעות שמרכיבות את המסלול). העלות של כל צלע במסלול מחולקת בין כל השחקנים שבחרו בה לפי כלל חלוקה כלשהו.

נשתמש בכלל החלוקה הבא: \ C_{i}(e) = C_e / X_e, כאשר \ X_e הוא מספר השחקנים שבחרו בצלע \ e.

המחיר של אסטרטגיה (כלומר אוסף המסלולים שבחרו כל השחקנים) היא סכום המחירים של המסלולים שנבחרו.
c(s) = \sum_{i=1}^{n}C_{i}(s)

## חשיבות
רשתות מחשבים גדולות, כגון האינטרנט, נבנות, מתופעלות, ונמצאות בשימוש על ידי מספר גדול של ישויות מגוונות ומתחרות (לדוגמה: כל ספק אינטרנט רוצה להגדיל כמה שיותר את רוחב הפס שלו על חשבון רוחב הפס של ספקים אחרים). לאור הכוחות המתחרים האלו, מאוד מפתיע עד כמה הרשתות הנ"ל מתפקדות ביעילות. בעזרת מודל זה של תורת המשחקים ניתן להסביר את יחסי הגומלין שמובילים ליצירת רשתות יעילות בעקבות פעולות של שחקנים אנוכיים.

## תכונות עיקריות
1. ככל שיותר שחקנים בוחרים בצלע כלשהי, מחיר השימוש בצלע זו יורד.

2. במשחק בניית רשת עם n שחקנים, מחיר האנרכיה חסום מלמעלה על ידי PoA \le n (חסם הדוק)

3. במשחק בניית רשת עם n שחקנים, מחיר היציבות חסום מלמעלה על ידי PoS \le H(n) (חסם הדוק), כאשר \ H(n) מציין את הסכום ההרמוני

## קישורים חיצוניים
* A.Fabrikant, A. Luthra, E. Maneva, C. H. Papadimitriou, and S. Shenker, '''"On a Network Creation Game"''', PODC 2003

קטגוריה:תורת המשחקים
איוואן גול

**איוואן גול** (בגרמנית: **Yvan Goll**; 29 במרץ 1891 – 27 בפברואר 1950) היה משורר יהודי דו לשוני, צרפתי-גרמני, שהיטיב לכתוב באותה מידה בשתי השפות. גול היה מקורב הן לאקספרסיוניזם הגרמני והן לסוריאליזם הצרפתי.

## ביוגרפיה
גול נולד בצרפת בשם Lorrainer Isaac Lang, אך היה לאזרח גרמניה כשאמו הצטרפה אל קרובי משפחתה במץ, שהייתה אז חלק מלוריין הגרמנית. הוא נמלט לשווייץ כדי להימנע מגיוס חובה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה והתיידד עם הדאדאיסטים של קפה וולטייר בציריך, בעיקר האנס ארפ. גול כתב שירי מלחמה רבים, שהמפורסם בהם הוא "רקוויאם למתים של אירופה", וכן כמה מחזות, בהם "בן האלמוות" (1918).

בשנת 1917 פגש את קלייר איישמן. השניים השתקעו ב-1919 בפריז וב-1921 נישאו. בפריז עבד גול כמתרגם לגרמנית (בלייז סנדרר ויוליסס, בין השאר) ולצרפתית ועיבד את "שרפה באופרה" (Der Brand im Opernhaus, 1919) של גאורג קייזר לתיאטר ל'גובר. גול התרועע עם אמנים רבים והקובץ שלו, "אורפיאוס החדש", אויר בידי גאורג גרוס, רובר דלונה ופרנאן לז'ה. מארק שאגאל אייר קובץ של שירי אהבה מאת בני הזוג גול ופבלו פיקאסו אייר את Élégie d'Ihpetonga suivi des masques de cendre ("אלגיה איפטונגה ומסיכות של אפר") של איוואן גול מ-1949.

ב-1927 כתב את הלברית לאופרה סוריאליסטית, "ארמון מלכותי", למוזיקה של המלחין קורט וייל. כמו כן כתב את העלילה ל"אורפיאוס החדש", קנטטה של וייל, ולאופרה "מלוזינה", למוזיקה של מרסל מיכאלוביץ' ב-1920 ושוב, הפעם בגרמניה, מאת אריברט ריימן בשנת 1971.

בשנים 1939-1947 חיו בני הזוג גול כגולים בניו יורק, בחברת ידידים שכללו את ריצ'רד רייט, שטפן צווייג, הנרי מילר, קנת פאצ'ן, פיט מונדריאן וויליאם קרלוס ויליאמס, שתרגם כמה משיריו של איוואן. בין 1943 ל-1946 ערך גול את מגזין השירה הצרפתי-אמריקאי "המיספירות"ב-1945, השנה שבה אובחן כחולה בלוקמיה, כתב את "אלגיית אטום" ועוד שירים רדופי-מוות, שקובצו בכרך בשפה האנגלית "פירות מסטורן" (1946). "שירי אהבה", שכתב עם אשתו קלייר, הופיעו ב-1947. גול מת ב-1950 בפריז ונקבר בבית הקברות פר לשז, מול קברו של פרדריק שופן.

## גול וצלאן
איוואן גול היה מיודד עם המשורר פאול צלאן והאחרון תרגם כמה משיריו. גול הלך לעולמו בפברואר 1950 ולאחר הפרסום והשבחים להם זכה השיר "פוגת מוות" של צלאן, יצאה אלמנתו של גול, העיתונאית והמשוררת קלייר גול, בהאשמה כלפי צלאן, על כך שביצע גנבה ספרותית, כשעשה שימוש בדימוי "חלב שחור" בפואמה "פוגת מוות", כי זה היה דימוי שהמציא בעלה. צלאן נמנע ממתן תשובה ישירה להאשמה וטען שרק האמת חשובה לו. תשובה אניגמטית זו, כמו השירה שלו, הביאה למיני פרשנויות, לדוגמה, ג'ון פלסטינר, שכתב ביוגרפיה של צלאן, העלה השערה שהדימוי "חלב שחור" אינו מטפורה, אלא נלקח מתוך ז'רגון של שוכני המחנות, ז'רגון משותף לצלאן ולגול.

## קישורים חיצוניים

* מתוך המחזה מתושלח
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פר לשז
קטגוריה:משוררים יהודים גרמנים
קטגוריה:משוררים יהודים צרפתים
קטגוריה:מחזאים יהודים גרמנים
קטגוריה:מחזאים יהודים צרפתים
קטגוריה:סופרים יהודים גרמנים
קטגוריה:סופרים יהודים צרפתים
קטגוריה:סופרים צרפתים הידועים בשם עט
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1891
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1891
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1950
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1950
דן שיפטן

**דן שיפטן** (נולד ב-1943) הוא ראש המרכז לחקר הביטחון הלאומי באוניברסיטת חיפה, ומרצה בכיר במחלקה למדע המדינה באוניברסיטה.
הוא לימד במכללה לביטחון לאומי של צה"ל ובמכללה לפיקוד ומטה. שיפטן מגדיר עצמו "ציוני פונדמנטליסט".

## ביוגרפיה
שיפטן קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת תל אביב בשנת 1970, אך לדבריו את כישוריו המקצועיים רכש בכוחות עצמו במכון שלח ובמכון טרומן. שיפטן שימש חוקר ומרצה באוניברסיטת תל אביב, באוניברסיטת חיפה, באוניברסיטה העברית ובמכללה לביטחון לאומי. ייעץ לדרג הפוליטי והמקצועי הבכיר במשרד ראש הממשלה, במשרד הביטחון ובמשרד החוץ. בתחילת שנות ה-70 החל שיפטן ללמד במכון שילוח של אוניברסיטת תל אביב. בשנת 1978 צורף לוועדה המייעצת להסברה של משרד החוץ. בשנת 1980 עבר לאוניברסיטת חיפה. בהמשך שנות ה-80 עבר למכון טרומן של האוניברסיטה העברית.

עיקר עיסוקו הוא בהיסטוריה הפוליטית בת-זמננו של המזרח התיכון, תוך התמקדות ביחסי ישראל–ערב, במערכת היחסים הבין-ערבית ובמדיניות המעצמות באזור ויחסי הגומלין ביניהן.

## מחקריו
בשנות ה-80 חקר שיפטן את יחסי ישראל, הפלסטינים ועבר הירדן, ובעקבות המחקר הוציא את ספרו, "האופציה הירדנית". 
בספרו "כורח ההפרדה" (1999) הסביר מדוע על ישראל לסגת מרוב שטחי יהודה ושומרון, כשהיא שומרת לעצמה את הזכות לפעול צבאית כדי למנוע התפתחותו והתחזקותו של כוח צבאי פלסטיני שעלול לפגוע בישראל באופן משמעותי. לשיטתו, אין שום סיכוי לפתרון הבעיה הפלסטינית, כי הלאומיות הפלסטינית היא "חולה וברברית". 

## ספריו
שיפטן פרסם כמה ספרים על הסכסוך הישראלי-ערבי ובהם:
***הפוליטיקה של הלאומיות הפלסטינית**, אוניברסיטת חיפה
***[[האופציה הירדנית|אופציה ירדנית]]: היישוב היהודי ומדינת ישראל אל מול המשטר ההאשמי והתנועה הלאומית הפלסטינית**, יד טבנקין, 1986
***התשה: האסטרטגיה המדינית של [[מצרים]] הנאצרית בעקבות מלחמת [[1967]]**, הוצאת מערכות, 1989
***יחסי [[ירדן]]-אש"ף-בשלב חדש: בעקבות מלחמת [[לבנון]] [[1982]]-[[1984]]**, יד טבנקין, 1985
***ישראל והפלסטינים והדרך לשלום**, יד טבנקין, 1990
***כורח ההפרדה: ישראל והישות הפלסטינית**, אוניברסיטת חיפה, 1999
***פלסטינים בישראל: מאבקו של המיעוט הערבי במדינה היהודית**, הוצאת כנרת, זמורה ביתן, דביר, 2011
* **היעדים הלאומיים של ישראל: פרספקטיבה כוללת **, הוצאת המכון למחקרי ביטחון לאומי והמכללות הצבאיות, 2021

## קישורים חיצוניים

* ראיון של דן שיפטן בערוץ היוטיוב של ארז שחרור, 2 במרץ 2024
* ד"ר דן שיפטן, אתר אוניברסיטת חיפה
* הספרים של דן שיפטן, באתר סימניה
* טורים של דן שיפטן, באתר ynet
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:היסטוריונים של ישראל
קטגוריה:זוכי פרס צ'צ'יק
קטגוריה:סגל אוניברסיטת חיפה: מדעי המדינה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1943