open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מרקם פורפירי

[שמאל|ממוזער|250px|מרקם פורפירי של גרניט שנחצב מצדו ה[שווייץ|שווייצרי של המון בלאן שבו פנוקריסטים לבנים גדולים של פלגיוקלז, מינרלים טריקליניים שלהם חתך טרפזי. המטבע של אירו אחד שקוטרו 2.3 סנטימטרים הונח על הסלע לקבלת קנה מידה.]]
**מרקם פּורפירי** הוא מרקם של סלעי יסוד המתאפיין בגבישים גדולים הנראים בבירור רב והקרויים לכן פֶנוקריסטים (מיוונית - "גבישים נראים") בתוך מסה של גבישים קטנים יותר שבדרך כלל אינם נראים לעין הבלתי מזוינת המכונה מסת אם.

מרקם פורפיריטי שבו יש וריאציה מתמשכת בגודל הגביש נקרא סריאטי. סלעים היפאביסליים בעלי טקסטורות פורפיריות מכונים לפעמים פורפירים. 

כל מרקם של סלע יסוד שבו יש שני גדלים של גבישים הוא מרקם פורפירי, הן כשהסלע הוא אפינטי (דק גרגיר) שבו לא ניתן לראות את הגבישים הבונים את מסת האם בעין הבלתי מזוינת, כמו בבזלת, והן כשהסלע הוא פנריטי (גס גרגיר) שבו ניתן לראות את הגבישים הבונים את מסת האם בעין בלתי מזוינת, ושבו יש פנוקריסטים גדולים מאוד (בגודל של כמה ס"מ), כמו גרניט.

מקור המונח הוא בסלע פורפיר, סוג של אנדזיט בעל גוון סגול (מכאן מקור השם - המילה הלטינית שמקורה יווני לצבע הסגול) ששימש כאבן קישוט למבנים ציבוריים בתקופת רומא העתיקה שבו מסת האם היא אפינטית ובו יש פנוקריסטים של פצלת השדה וקוורץ.

מרקם פורפירי קיים במגוון רחב של סלעי יסוד כמו גרניט, ריוליט, דיוריט, אנדזיט ובזלת.

## תהליך היצירה
מרקם פורפירי נוצר כאשר עמוד המאגמה מתקרר לאיטו בשני שלבים. בשלב הראשון המגמה מתקררת לאיטה בתוך קרום כדור הארץ ותוך כדי כך נוצרים גבישים גדולים שקטרם 2 מילימטרים ויותר. בשלב השני והאחרון המגמה מתקררת במהירות כשהיא קרובה לפני השטח או כשהיא נחשפת לאוויר בהתפרצות געשית, ואז נוצרים גבישים זעירים בלתי נראים לעין בלתי מזוינת הבונים את מסת האם.

## הערות שוליים

קטגוריה:סלעי יסוד
קטגוריה:פטרולוגיה
קיימן רחב-חרטום

**קיימן רחב-חרטום** (שם מדעי: *Caiman latirostris*) הוא מין קיימן ממשפחת האליגטוריים שנפוץ באזורים באמריקה הדרומית.
## מאפיינים
בתי הגידול הטיפוסיים שלו הם ביצות ומנגרובות. המאפיין הפיזי הבולט שלו הוא החרטום הרחב שלו, שממנו נגזר שמו. צבעם של מרבית הקיימנים רחבי-החרטום הוא ירוק זית, כאשר גון הצבע יכול להשתנות בהתאם לאקלים הספציפי במקום החיות שלו. הוא ניזון בעיקר מחסרי חוליות קטנים, וביכולתו למחוץ קליפות על מנת לאכול צבים ושבלולים. הסכנות המרכזיות הנשקפות למין הן ציד בלתי חוקי ואובדן של בתי גידול.

אורכן של מרבית הנקבות אינו עולה על שני מטרים, ושל מרבית הזכרים אינו עולה של שלושה מטרים. גודלו המרבי של הקיימן רחב-החרטום הוא שלושה וחצי מטרים. הוא צבוע בצבעי חום-זית ואפור, לרוב במידה שווה. חוטמם של הקיימנים רחבי-החרטום קצר ורחב למדי, ומכאן שמם. את הקיימנים רחבי-החרטום ניתן למצוא בעיקר במקווי מים מתוקים גדולים, אולם ניתן למצואם גם באגמים, נהרות ומנגרובות. תחום תפוצתו כולל את החוף המזרחי של אמריקה הדרומית וכן אזורים הנמצאים פנימה יותר בתוך היבשת (ראו תמונה).

הקיימנים רחבי-החרטום בונים את קיניהם מאדמה ומצמחייה, ובה הם מטילים בין 30 ל-60 ביצים בכל פעם. הקיימנים הצעירים ניזונים בעיקר מחרקים ושבלולים. ככל שהם מתבגרים, תזונתם נעשית מורכבת יותר ויותר מבעלי חיים גדולים יותר, וכך כשהם בוגרים הם ניזונים גם מסרטנים, דגים, עופות ויונקים.

## קישורים חיצוניים

* על הקיימן רחב-החרטום באתר ה-IUCN

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1802
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פרנסואה מארי דודין
קטגוריה:אליגטוריים
קטגוריה:ברזיל: זוחלים
קטגוריה:מגה-פאונה של אמריקה הדרומית
The Man Who Sold the World (שיר)

ממוזער|ימין|דייוויד בוואי
**The Man Who Sold the World** (**האיש שמכר את העולם**) הוא שיר שנכתב ובוצע על ידי דייוויד בואי. זהו שיר הנושא מתוך אלבומו השלישי, ששוחרר בנובמבר 1970 ובבריטניה באפריל 1971.

מאוחר יותר השיר זכה לפופולריות מחודשת כאשר להקת הגראנג' נירוונה חידשה אותו באלבום ההופעה האקוסטי MTV Unplugged in New York. בואי סיפר שבעקבות אותה גרסת כיסוי, כשהיה מבצע את השיר בהופעות, היו חושבים שהוא מבצע שיר של נירוונה.

אמנים נוספים שביצעו לשיר גרסאות כיסוי היו לולו, מידג' יור, וריצ'רד בארון. 

נושאי השיר השוו ליצירות האימה והפנטזיה של ה.פ. לאבקרפט. 
ישנן סברות כי השיר מייצג את חששותיו של בואי לגבי פיצול אישיות, וכי חלקו נכתב בהשראת פואמה מאת ויליאם ה. מרנס בשם "Antigonish";

אמש למעלה במדרגה
הכרתי אדם שלא היה שם
הוא לא היה שם שוב היום
הלוואי שהאיש יעזוב

השיר מלווה בליין גיטרה מיוחד שחוזר על עצמו, ליין זה נוצר על ידי בואי ונגן הגיטרה שליוה אותו גם בהקלטות "זיגי סטארדאסט" - מיק רונסון.

## הוצאות אחרות
* "The Man Who Sold the World" מופיע כB-side בהוצאת הסינגלים האמריקאים של "Space Oddity" ו-"?Life on Mars". בנוסף זה מופיע באוספי בואי השונים.

* בואי הופיע עם השיר לראשונה ב-1979 עם קלאוס נומי וג'ואי אריאס בסאטרדיי נייט לייב. חלק מאותה תוכנית נמצא בסרט הדוקומנטרי "The Nomi Song."

* הקלטה מחודשת שהפיק בריאן אינו מופיע כB-side בסינגל של השיר מ-1995 "Strangers When We Meet".

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:דייוויד בואי
קטגוריה:שירי נירוונה
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי דייוויד בואי
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי דייוויד בואי
קיימן ז'קרה

**קיימן ז'קרה** (שם מדעי: *Caiman yacare*), מין קיימן ממשפחת האליגטוריים. בעבר סווג כתת-מין של הקיימן הממושקף (*Caiman crocodilus yacare*), אולם כיום הוא נחשב למין נפרד. נפוץ במרכזה של דרום אמריקה, כולל צפון ארגנטינה, דרום בוליביה, דרום מערב ברזיל ובנהרות פרגוואי.

## מאפיינים
צבע גבו של קיימן הז'קרה הוא ירוק זית, ובטנו מעט בהירה יותר - גוני ירוק-צהוב. אורכו הממוצע שני מטרים, וקיימן הז'קרה הארוך ביותר שתועד היה באורך של 2.7 מטר. משקלו הממוצע הוא כ-60 קילוגרמים. קיימן הז'קרה חי במים מתוקים, והוא יוצא מהם רק לעיתים רחוקות, בדרך-כלל רק במקרים בהם היובש מאלץ אותו להתפלש בבוץ. במשך היום הוא צף על פני המים, והוא פעיל לרוב בשעות הלילה. קיימני ז'קרה בוגרים ניזונים מדגים, מזוחלים אחרים, מדו-חיים ומעופות מים. הזכרים הם טריטוריאליים למדי. תוחלת חייו של קיימן הז'קרה היא 60 שנים, אך הוא יכול להאריך גם מעבר לכך. במשך החורף צמים קיימני ז'קרה לעיתים קרובות במשך כחודש ומחצה עד חודשיים, אבל אחר כך שבים לזלול במרץ רב. בעבר ניצוד קיימן הז'קרה בשל עורו, אולם לאחרונה אוכלוסייתו גדלה משמעותית, בעיקר בשל ריבוי במקומות מוגנים באזורו.

קיימן הז'קרה, על כל תת-מיניו, נפוץ באזורים במרכז אמריקה ובדרומה. הגבול הצפוני של תפוצתו נמצא במקסיקו, והגבול הדרומי נמצא בצפון ארגנטינה. הם מיישבים אזורים בעלי אקלים טרופי וסובטרופי, ובמיוחד נהרות שזרימתם מתונה, הקרקע שלהם בוצית והצמחייה בהם חזקה. בנוסף, ניתן למצוא את קיימני הז'קרה באגמים, שלוליות, ולעיתים אף במים מלוחים מעט.

נקבות קיימן הז'קרה מגיעות לבגרות מינית בהגיען לאורך של 1.20 עד 1.50 מטרים, והזכרים מגיעים לכך בהגיעם לאורך של 1.60 מ' לערך. בכל פעם מטילה הנקבה בקן בין 14 ל-40 ביצים. הקן מורכב מצמחים מרקיבים ומאדמה. לעיתים מספר נקבות חולקות את אותו הקן ומגינות עליו ביחד מפני אויבים. תקופת הדגירה אורכת בין 85 ל-90 ימים. זמן קצר לפני הבקיעה האם מסייעת לקיימנים הקטנים לבקוע מהביצה. צבעו של קיימן ז'קרה צעיר נע בין צהוב לחום, ועל עורו ניתן להבחין בפסים רוחביים וכהים. גם לאחר בקיעתם ממשיכים הגוזלים להיות בסמוך לאימם שממשיכה להגן עליהם. עם זאת, קיימני ז'קרה צעירים רבים נופלים קורבן לנחשים וללטאות ממשפחת הטגואיים (Teiidae). בצעירותם הם ניזונים בעיקר מחרקים, מרכיכות, מסרטנים ואף דגים קטנים. הם מגיעים לגודל של קיימן בוגר לאחר חמש שנים לערך.

## קישורים חיצוניים

* על קיימן הז'קרה
* קיימן ז'קרה באתר הרשימה האדומה של IUCN
## הערות שוליים

ממוזער|מרכז|500px|קיימן נח על הגדה

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פרנסואה מארי דודין
קטגוריה:אליגטוריים
קטגוריה:ברזיל: זוחלים
קטגוריה:בעלי חיים בנהר האמזונאס
קטגוריה:בעלי חיים בפנטנל
קטגוריה:ארגנטינה: זוחלים
קטגוריה:פרגוואי: זוחלים
קטגוריה:מגה-פאונה של אמריקה הדרומית
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1802
מכנה משותף

במתמטיקה **מכנה משותף ** של שני שברים הוא מספר שלם ושונה מ-0 המתחלק בשני המכנים ללא שארית. הכפלת המונה והמכנה בכל שבר באותו מספר שלם (כך שערך השבר אינו משתנה) מאפשרת להביא את שניהם לצורה שבה יש להם אותו מכנה, וכך לבצע בקלות פעולות של חיבור וחיסור. המכנה המשותף החיובי הקטן ביותר הוא הכפולה המשותפת המינימלית של המכנים, וכל מכנה משותף אחר הוא כפולה של זה בקבוע שלם. המושג ניתן להכללה לכל קבוצה סופית של שברים.

## דוגמה
המכנה המשותף המינימלי של \ \frac{2}{15} ו- \ \frac{3}{10} הוא 30. אפשר לכתוב \ \frac{2}{15} = \frac{4}{30} ו- \ \frac{3}{10} = \frac{9}{30}, ולכן \ \frac{3}{10} - \frac{2}{15} = \frac{9}{30} - \frac{4}{30} = \frac{9-4}{30} = \frac{5}{30} = \frac{1}{6}.

לצורך ביצוע פעולת חיבור או חיסור אין צורך במכנה המשותף המינימלי דווקא, וכל מכנה משותף – מספר המתחלק בשני המכנים – יתאים. כך מתקבלת הנוסחה הכללית לחיבור שברים: \ \frac{a}{b}+\frac{c}{d} = \frac{ad}{bd}+\frac{bc}{bd} = \frac{ad+bc}{bd}, גם אם bd אינו המכנה המשותף המינימלי של b ו-d (כמו בדוגמה הקודמת, שבה \ bd = 10 \cdot 15 = 150).

## בחוגים אחרים
בכל תחום שלמות אפשר להביא קבוצה סופית של שברים לידי מכנה משותף (למשל על ידי הכפלת כל המכנים זה בזה). מאידך, המכנה המשותף המינימלי (כזה המחלק כל מכנה משותף אחר) מוגדר היטב רק בתחומי שלמות מיוחדים, כגון תחומי פריקות יחידה (ובפרט גם תחומים ראשיים).

## ראו גם
* כפולה משותפת מינימלית
* מחלק משותף מקסימלי

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:שברים
All the Right Reasons

***All the Right Reasons*** (בעברית: **כל הסיבות הנכונות**) הוא אלבום האולפן החמישי של ניקלבק, להקת הרוק-פוסט גראנג' הקנדית. האלבום יצא לאור ב-4 באוקטובר 2005, והוא הראשון שבו משתתף מתופף "3 דורז דאון" לשעבר, דניאל אדייר, שהחליף את המתופף הקודם של הלהקה- רייאן ויקדל. את כל המילים לשירים כתב סולן ניקלבק צ'אד קרוגר.

האלבום מכר כ-325,000 עותקים בשבוע הראשון, והיה בעשרת הגדולים ברשימת השבועון של הבילבורד האמריקאי. הוא גם שהה ארבעה שבועות במקום הראשון במצעד האלבומים הקנדי. האלבום מכר כ-7 מיליון עותקים בכל רחבי העולם (מתוכם כ-5 מיליון רק בארצות הברית). באוקטובר 2008 הוכרז כי האלבום מכר מעל ל-8 מיליון עותקים בארצות הברית בלבד.

ב-21 בנובמבר 2006 זכה בפרס "אלבום הפופ-רוק הטוב ביותר" בטקס פרסי המוזיקה האמריקאים, ובדצמבר של אותה שנה קיבל בארצות הברית את הפלטינה החמישית שלו.

## הסינגלים שיצאו מהאלבום
* **Photograph** - אחד השירים הכי מצליחים של הלהקה. רשם מיליון הורדות דיגיטליות אחרי 28 שבועות.
* **Animals** - הופץ רק לרדיו בארצות הברית ואוסטרליה.
* **Far Away** - בלדה. ועל פי חברי הלהקה זהו "שיר האהבה היחיד שלנו".
* **Savin' Me** - הופץ בארצות הברית בפברואר 2006.
* **Rockstar** - הופץ רק בארצות הברית באוגוסט 2006.
* **If Everyone Cared** - הופץ באוסטרליה באוקטובר 2006.
* **Side Of A Bullet** - אינו סינגל רשמי של הלהקה אך זכה להשמעות ברדיו בארצות הברית.

## רשימת השירים באלבום
# Follow You Home – 4:20
# Fight for All the Wrong Reasons – 3:44
# Photograph – 4:18
# Animals – 3:06
# Savin' Me – 3:39
# Far Away – 3:58
# Next Contestant – 3:34
# Side of a Bullet – 3:00
# If Everyone Cared – 3:38
# Someone That You're With – 4:01
# Rockstar – 4:15

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי רוק אלטרנטיבי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון בניו זילנד
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הקנדי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד 200
קטגוריה:אלבומים זוכי פרס המוזיקה האמריקאית
קטגוריה:זוכי פרס המוזיקה של בילבורד: אלבומים
קטגוריה:אלבומי פלטינה כפולה ומעלה בממלכה המאוחדת
קטגוריה:אלבומי יהלום בארצות הברית
קטגוריה:אלבומי חברת EMI רקורדס
+44

**** (**פלוס 44**) היא להקה שהוקמה בפברואר 2005 על ידי שניים מחברי להקת "בלינק-182" לאחר שזאת הכריזה על "הפסקה בלתי מוגבלת בזמן". הרעיון להקמתה עלה בעת שבלינק-182 שהו בסיבוב ההופעות האחרון שלהם בבריטניה ושמה לקוח מקידומת החיוג הבינלאומית של המדינה. סגנון הלהקה הוא רוק.

בלהקה ארבעה חברים:
* מארק הופוס (הבסיסט/סולן של בלינק-182)
* טראוויס בארקר (המתופף של בלינק-182)
* שיין גלאגר
* קרייג פיירבאו

בנובמבר 2006 הוציאה הלהקה את אלבומה הראשון, "When Your Heart Stops Beating", שהגיע למקום העשירי במצעד מכירות האלבומים האמריקני באותו שבוע. הסינגל הראשון מתוך הדיסק היה "When Your Heart Stops Beating" בארצות הברית ואילו באירופה היה "Lycanthrope". הסינגל השני, "Baby Come On", יצא ב-17 בפברואר 2007.
בקיץ 2007, יצאה הלהקה לסיבוב הופעות אשר נקרא "Honda Civic Tour" עם הלהקות פול אאוט בוי, דה אקדמי איז..., קוברה סטארשיפ ופול וול.
ב-23 באוקטובר 2007, הודיע הופוס באתר הרשמי שלו, www.himynameismark.com, כי הלהקה חתמה חוזה עם חברת התקליטים Interscope Records, כדי להתחיל לעבוד על האלבום השני.

## גרסאות כיסוי
הלהקה ביצעה גרסאות כיסוי בהופעות החיות שלה. השירים שנוגנו בהופעות הם "Christmas Vacation" של הדיסנדנטס, ו"The Metro" של ברלין.בנוסף לזאת, למרות הצהרותיהם של מארק הופוס וטראוויס בארקר שלא יבצעו שירים של להקתם הקודמת בלינק-182 בהופעות של 44+, בוצעו, לשמחתם של מעריצי הלהקה שרובם היו מעריצי בלינק-182, שלושה מלהיטיה של הלהקה: "What's My Age Again?", "The Rock Show" ו-"Dammit" בהופעות שנכללו בסבב ההופעות "Honda Civic Tour"

הלהקה הקליטה שני קאברים (גרסאות כיסוי) לשירים:
* Guten Tag, של להקת Wir Sind Helden הגרמנית שבוצע במסגרת פרויקט של שירות הורדת המדיה של חברת אפל, iTunes.הפרויקט נקרא iTunes Foreign exchange ובמסגרתו להקות מרחבי העולם מקליטות שירים אחת של השנייה, השיר שלהקת Wir Sind Helden תקליט הוא "When Your Heart Stops Beating".
* I am One של להקת הסמאשינג פאמפקינס האמריקאית הוקלט במסגרת הקלטת דיסק מחווה ללהקה המצליחה, את השיר ניתן לשמוע בעמוד הMyspace של 44+.

## דיסקוגרפיה
*When You Heart Stops Beating - 14 בנובמבר 2006 Interscope Records

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:להקות רוק אמריקאיות
קטגוריה:להקות פופ פאנק
קטגוריה:רביעיות מוזיקליות
קטגוריה:אמני אינטרסקופ רקורדס
קטגוריה:קליפורניה: להקות
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 2005
קטגוריה:להקות שהתפרקו בשנת 2009
פנינה דבורין

**פנינה דבורין** (נולדה ב-9 בספטמבר 1946) היא משפטנית ישראלית.

## ביוגרפיה
את שירותה בצה"ל עשתה בחיל השלישות. לאחר השחרור מהצבא הייתה דיילת בחברת התעופה אל על, ובמקביל למדה משפטים בבית הספר הגבוה למשפט וכלכלה. התמחתה במשרד עורכי דין פרטי ובפרקליטות מחוז המרכז, ומשמשת עורכת דין משנת 1971. סיימה לימודי תואר שני במשפטים באוניברסיטת תל אביב.

במשך כעשרים שנה שירתה בפרקליטות המדינה כתובעת וכסגנית בכירה לפרקליט מחוז המרכז. היא התפרסמה כתובעת במספר משפטים מפורסמים: פרשת שוחד במשרד הביטחון, הרשעת הרצל אביטן ברצח ובשוד, הרשעת חוה יערי ואביבה גרנות ברצח מלה מלבסקי, פרשת כנופיית מע"צ, הרשעת דוד בלאס בהונאת כספים מהתק"ם ועוד תיקים רבים.

לאחר שלא מונתה לתפקיד פרקליטת מחוז תל אביב עליו התמודדה, פרשה דבורין בשנת 1989 מהפרקליטות והחלה לעבוד כסניגורית בתחום הפלילי בשוק הפרטי. היא ייצגה אנשי עסקים רבים שהואשמו בפלילים, בהם עופר נמרודי האחים משה ואריה ויינברג, שהואשמו במסגרת משפט דרעי ועופר גלזר, בעלה של שרי אריסון. התמודדה על תפקיד של שופטת בבית המשפט המחוזי בתל אביב אך לא זכתה בתפקיד.

בשנים 2004-2002 הנחתה את התוכנית "החוליה החלשה" בערוץ 10.

כיהנה כדירקטורית בבנק הפועלים מ-2006 ומכהנת כדירקטורית בחברת נתיבי גז לישראל.

ב-2018 החלה לשחק בהצגה "של מי החיים האלה" בתיאטרון חיפה כשהיא מוקרנת על המסך.

פנינה דבורין הייתה נשואה לזוהר דבורין, שעבד כמנהל חברה. היא התאלמנה ממנו ב-2020. בנה גיא הוא איש עסקים ומנכ"ל "שיכון ובינוי יזמות נדל"ן חו"ל" ובתה היא השחקנית דנה דבורין, כוכבת ערוץ הילדים לשעבר.

דבורין ובעלה התגוררו במשך שנים בבית פרטי בתל ברוך. ב-2010 עברו להתגורר ברמת אביב.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מנחות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:בוגרות בית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה
קטגוריה:בוגרי בית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה
קטגוריה:עובדות פרקליטות המדינה
קטגוריה:עובדי פרקליטות המדינה
קטגוריה:עורכות דין פליליות ישראליות
קטגוריה:עורכי דין פליליים ישראלים
פנינה
קטגוריה:עובדי בנק הפועלים
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:דיילות אל על
קטגוריה:דיילי אל על
קטגוריה:בנקאיות ישראליות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1946
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
קלרה ח'ורי

[שמאל|ממוזער|350 פיקסלים|מימין לשמאל: [מכרם ח'ורי וקלרה ח'ורי, השמאלי ביותר ערן ריקליס, בצילומי הסרט "הכלה הסורית" (צילם יוני המנחם)]]
**קלרה ח'ורי** (בערבית: **كلارا خوري**; נולדה ב-29 בדצמבר 1976) היא שחקנית ערבייה-ישראלית. זוכת "פרס האקדמיה לטלוויזיה".

## ביוגרפיה
ח'ורי נולדה בחיפה למשפחה ערבית-נוצרית. היא בתו של השחקן מכרם ח'ורי ואחותו הגדולה של השחקן ג'מיל ח'ורי. היא גדלה והתחנכה בעיר הולדתה.

למדה משחק ב"בית צבי".

הופיעה בהצגות ב"תיאטרון הבימה", ב"תיאטרון הקאמרי" ובתיאטרון אנסמבל הרצליה, בו שיחקה בתפקיד הראשי של אנטיגונה, במחזה "אנטיגונה", פרי עטו של ז'אן אנוי, בבימויו של גדליה בסר שעלה ב-2002. כמו כן השתתפה בהפקה של "מרכז פרס לשלום" ו-"NYU".

בשנת 2002, שיחקה בסרט הקולנוע "החתונה של רנא"; של הבמאי האני אבו אסעד על תפקידה זכתה בפרס "השחקנית הטובה ביותר" ב"פסטיבל מרקש" שנערך בעיר מרקש, מרוקו.

בשנת 2004 שיחקה בסרט הקולנוע "הכלה הסורית", של הבמאי ערן ריקליס. בסרט גילמה ח'ורי את מונא, כלה דרוזית מהיישוב הדרוזי מג'דל שמס שברמת הגולן, המיועדת להינשא לדרוזי תושב סוריה; כאשר תעבור את הגבול בין ישראל לסוריה, לא תוכל לשוב עוד לכפרה ולחיק משפחתה. בסרט גילם אביה, מכרם ח'ורי, את תפקיד אבי הכלה. באותה שנה שיחקה בסרטו של אבי מוסל "מכתוב" בסרט גילמה את מאחה, לצד יוסף סוויד ואיילת זורר.

בשנת 2006 שיחקה בסרט הקולנוע "מחילות" של הבמאי אודי אלוני, ושיחקה בסרט "חיי אהבה" של הבמאית הגרמניה מריה שרדר.

בשנת 2007 שיחקה ח'ורי בסדרת הטלוויזיה, "פרשת השבוע", לצידם של מנשה נוי, קרן מור, רונית אלקבץ ואחרים, ששודרה בהוט 3.

משנת 2007 שחקה ח'ורי בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה הקומית, "עבודה ערבית", של סייד קשוע, בתור בושרה, אשתו המסורתית והגאה של העיתונאי הליברלי והרכרוכי, אמג'ד עליאן (נורמן עיסא). שם היא שחקה גם לצד מריאנו אידלמן, מירה עווד ואחרים. הסדרה שודרה במסגרת שידורי קשת בערוץ 2 למשך 4 עונות עד 2013.

בשנת 2008 שיחקה ח'ורי בסדרת הדרמה עטורת השבחים של הבמאי אורי ברבש, "כוונות טובות", לצידם של אורנה פיטוסי, נתי רביץ וצחי גראד, ששודרה בערוץ 2. באותה שנה שיחקה בסדרה הקומית "פאפאדיזי" ששודרה בערוץ 2, ויצר, כתב, וביים אורי ששון.

בשנת 2009 השתתפה בתוכנית הטלוויזיה "טינופת", ששודרה ב"הוט 3". ושיחקה במיני-סדרה של חיים בוזגלו "לחיות מחדש", שם גילמה את ליילה, לצד שמיל בן ארי, לירון לבו וריימונד אמסלם.

בשנת 2012 הופיעה בתפקיד ראשי בסרטו של יהונתן סגל, "אודם" העוסק בנערה פלסטינית המתגוררת בלונדון.

בנוסף ב-2012 היא שיחקה בשני פרקים בסדרה האמריקאית "הומלנד" בתור פתימה עלי.

בנוסף, שיחקה בסרט הדרמה "הירושה" שכתבה וביימה היאם עבאס.

בשנת 2020 שיחקה את אחת הדמויות הראשיות בסדרה הבריטית "בגדאד סנטרל" בערוץ 4, את דמותה של פרופסור זוביידה ראשיד.

ח'ורי היא חברת המועצה הציבורית של ארגון "בצלם".

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערביות נוצריות ישראליות
קטגוריה:ערבים נוצרים ישראלים
קטגוריה:בוגרות בית צבי
קטגוריה:בוגרי בית צבי
קטגוריה:זוכי פרס האקדמיה לטלוויזיה: שחקנים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:שחקניות ערביות ישראליות
קטגוריה:שחקניות ישראליות
קטגוריה:שחקנים ערבים ישראלים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:זוכות פרס האקדמיה לטלוויזיה: שחקנית
קטגוריה:חיפה: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1976
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1976
דרו קארי

ממוזער|200x200px|דרו קארי, 2006
**דרו אליסון קארי** (באנגלית: **Drew Allison Carey**; נולד ב-23 במאי 1958) הוא שחקן, קומיקאי, סטנדאפיסט ומנחה טלוויזיה אמריקאי מצליח.

קארי מאופיין בהומור בוטה. הוא התחיל את דרכו במופעי סטנד-אפ בלוס אנג'לס ובהמשך כיכב בסדרת הטלוויזיה המופע של דרו קארי. הסדרה שודרה במשך 9 עונות מ-1995 ועד 2004 ברשת ABC וזכתה להצלחה רבה, אך ירדה אחרי העונה התשיעית בגלל נתוני מדרוג נמוכים וביקורות קשות.

קארי היה אחד הכותבים של תוכנית האלתורים בהנחייתו "של מי השורה הזאת בכלל?". התוכנית שודרה במשך 4 עונות מ-2001 עד 2005. בנוסף, הופיע בהופעת אורח במשפחת סימפסון, עונה 19 פרק 20.

קארי ידוע גם כחובב ספורט וכאוהד מושבע של קבוצות הספורט של עיר הולדתו קליבלנד ושל מדינת אוהיו בכלל. כמו כן הוא ידוע כחובב כדורגל מושבע, אוהד של נבחרת ארצות הברית בכדורגל אותה ליווה במספר מונדיאלים, ושל קבוצת ברצלונה. הוא אחד מבעליה של קבוצת הכדורגל סיאטל סאונדרס.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קומיקאים אמריקאים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:מנחי טלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:צלמים אמריקאים
קטגוריה:בודהיסטים
קטגוריה:בעלי קבוצות כדורגל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של קנט
קטגוריה:משתתפי הזמר במסכה (תוכנית טלוויזיה אמריקאית)
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: טלוויזיה
קטגוריה:מתחרי רוקדים עם כוכבים (ארצות הברית)
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1958
אסואן

**אַסְוָאן** (בערבית: **أسوان**; בערבית מצרית: **اسوان**) היא העיר הדרומית ביותר במצרים ובירת המחוז הנושא את אותו שם. לפי אומדן רשמי מתאריך 1 ביולי 2023 אוכלוסיית העיר מנתה 401,890 בני אדם.

אסואן שימשה במשך שנים "שער לאפריקה", והייתה עיר שוק משגשגת בצומת נתיבי השיירות העתיק. בעבר שכן חיל משמר בשם סונט באסואן. בעבר היה ליד העיר אשד הנילוס הצפוני ביותר אך מאז שנות ה-60 של המאה ה-20 תפס את מקומו סכר אסואן. מבחינה גאוגרפית, אסואן נמצאת על חוג הסרטן, עובדה שעזרה לארטוסתנס למדוד את היקף כדור הארץ.

העיר שנקראה בעבר בארמית "סון" וביוונית "סונון" נזכרת גם בתנ"ך: , . מקובל לזהות את העיר העתיקה בתל שמצפון לעיר של ימינו.

האי יב, שלו מורשת יהודית עתיקה (מקדש יב, מכתבי יב), כלול בתחום העיר.

## היסטוריה

העיר קיימת מימי קדם ושימשה כעיר הגבול הדרומית של מצרים. בימי מצרים העתיקה שימשה העיר כמרכז הלאומי של מחצבות אבן. עם התפתחותה של העיר כמרכז מסחר, החל גם תהליך של העצמת אסואן כמרכז צבאי.

שמה המצרי של העיר התגלגל לארמית כ"סון" ו"סון בירתא" ("מבצר סון"), במקרא כ"סְוֵן" ("סונה" עם ה"א המגמה) וכן לשם המודרני "אסואן". סון והיישוב הסמוך יב היו קשורים אחד בשני. בתור הגבול הדרומי של מצרים, הייתה פעילות צבאית באזור, ומקור היישוב היהודי ביב/סון הוא בשכירי חרב יהודים, שהגיעו לאזור למלחמות המצרים נגד כוש יחד עם שכירי חרב פיניקים ויוונים, ככל הנראה בימי יעחמס השני.

סופרים רבים מן העת העתיקה ציינו את העיר בכתביהם. בין סופרים אלו ניתן למנות את סטראבון, סטפנוס מביזנטיון, תלמי, הרודוטוס, ויטרוביוס ופליניוס הזקן.

## אקלים
בקרבתה ל, אסואן היא אחד המקומות המאוכלסים היבשים ביותר בעולם.
גשם נדיר מאוד באסואן ועשוי שלא להתרחש במשך עשרות שנים, ולכן ניתן למצוא בתים ללא גג כלל. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא פחות ממילימטר, והיא יורדת בדרך כלל בחודש מאי.

עם תחילת עונת הגשמים באתיופיה ביוני, הנילוס מתרחב ובאוגוסט הוא מגיע לרמתו הגבוהה ביותר וממלא את האגם שבסכר אסואן. עם הפסקת הגשמים באמצע ספטמבר באתיופיה, יורד הנילוס וחוזר לרמתו הרגילה.

הטמפרטורה הממוצעת המרבית באסוואן היא 34 מעלות צלזיוס בחודש יולי, אך לא נדיר שהטמפרטורה תגיע מדי פעם גם ל־45 מעלות צלזיוס. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא כ-26 מעלות צלזיוס. חרף החום הכבד האקלים הוא נסבל עקב היובש השורר באזור.

## ראו גם
* סכר אסואן
* אגם נאצר
* מקדשי אבו סימבל
* נוביה

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מצרים: ערים
קטגוריה:מצרים: תיירות
קטגוריה:מצרים הרומית: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:מחוזות מצרים: ערי בירה
צפיפות מטען

**צפיפות מטען** קווית, משטחית או נפחית היא גודל פיזיקלי המציין את כמות המטען החשמלי ליחידת אורך, שטח או נפח, בהתאמה. במערכת היחידות הבין-לאומית SI צפיפות המטען נמדדת ביחידות של קולון למטר (C/m), למטר רבוע (C/m2) או למטר מעוקב (C/m3), בהתאמה. צפיפות מטען, כמו כל צפיפות, יכולה להיות תלויה במיקום. מאחר שקיימים מטענים חיוביים ושליליים, גם צפיפות המטען יכולה לקבל ערכים חיוביים, שליליים או אפס. יש להבדיל צפיפות זו מצפיפות נושאי המטען.

## צפיפות מטען קלאסית
### מטען רציף
האינטגרל על צפיפות המטען \lambda_q(\mathbf r), \sigma_q(\mathbf r), \rho_q(\mathbf r) על פני קו l, משטח S או נפח V שווה לסך המטען Q באותו אזור. בהתאמה:

Q=\int\limits_L \lambda_q(\mathbf r) dl, Q=\iint\limits_S \sigma_q(\mathbf r) dS, Q=\iiint\limits_V \rho_q(\mathbf r) dV

### צפיפות מטען אחידה
במקרה המיוחד בו צפיפות המטען מפולגת באופן הומוגני, כלומר בלתי תלויה במיקום ושווה ל-\rho_{q,0}, המשוואה מצטמצמת ל- Q=V\cdot \rho_{q,0}, במקרה של צפיפות מטען נפחית. במקרים של צפיפות מטען משטחית או קווית מתקבלות תוצאות דומות בהתאמה.

### מטען בדיד
אם המטען באזור מסוים מכיל N נושאי מטען נקודתיים כמו אלקטרונים, ניתן לבטא את צפיפות המטען בעזרת פונקציית הדלתא של דיראק. לדוגמה, צפיפות המטען הנפחית:
:\rho_q(\mathbf r) =\sum_{i=1}^N q_i\cdot \delta(\mathbf r - \mathbf r_i) 
כאשר q_i הוא המטען ו-\mathbf r_i הוא המיקום של נושא המטען ה-i. גם כאן במקרים של צפיפות מטען משטחית או קווית מתקבלות תוצאות דומות.

## צפיפות מטען קוונטית
במכניקת הקוונטים, צפיפות מטען קשורה לפונקציית גל \psi(\mathbf r) דרך המשוואה: \rho_q(\mathbf r) = q\cdot|\psi(\mathbf r)|^2 

כאשר פונקציית הגל מנורמלת על ידי: Q= q\cdot \int |\psi(\mathbf r)|^2 \, d\mathbf r 

## יישום
צפיפות המטען מופיעה בחוק גאוס ובמשוואת הרציפות לזרם חשמלי.

## ראו גם
* מטען מרחבי
* פונקציית צפיפות

קטגוריה:גדלים חשמליים
מכבי ראשון לציון

**מכבי ראשון לציון** היא אגודת ספורט של תנועת מכבי בעיר ראשון לציון.

קטגוריה:מכבי ראשון לציון
קטגוריה:אגודות ספורט
גיל אל-עמי

**גיל אל-עמי** (נולד בשנת 1958) הוא המייסד והעורך הראשי של הירחון "מסע אחר".

## ביוגרפיה
אל-עמי נולד בתל אביב, ולמד גאוגרפיה באוניברסיטת תל אביב.

בשנת 1987 הוא יסד את המגזין מסע אחר, יחד עם טל קלם. בשנים הראשונות יצא לאור אחת לחודשים, ושווק כ״כתב־עת לתרמילאים", במשך הזמן הרחיב המגזין את נושאי הסיקור והחל לפעול תחת הסיסמה "מגזין חובק עולם". בשנת 1992 פרש טל קלם מניהול ומעריכת המגזין.

בתחילת שנות ה-2000 היה "מסע אחר" הירחון הנפוץ בישראל. במקביל הרחיב את תחומי פעילותו והשיק את ירחון הילדים "מסע צעיר", הירחונים "מטיילים" ו"מסע ישראלי", בית ספר לצילום וכן את אתר הנסיעות "מסע אחר ברשת". בשנת 1999, ניסה המגזין אף להשיק ערוץ טלוויזיה בשם "מסע אחר" שיעסוק בתיירות, נופש ופנאי, בשיתוף חברת פריים פלוס תקשורת של היזם רועי רביב, והמפיק שוקי פרידמן. הערוץ חתם על הסכמים לרכישת תוכן מערוצי טלוויזה באירופה וארצות הברית, ועל הסכם השקעה עם אולפני הבירה ירושלים, אך לבסוף לא הושק.

בפברואר 2007 השיק את אתר האינטרנט "מסע אחר אונליין" בהשקעה של 2.5 מיליון שקל. שנה אחר כך מכר את המגזין **המודפס** למו"ל SBC. מאז ממשיך אל-עמי לנהל את האתר "מסע אחר אונליין".

## קישורים חיצוניים
מסע אחר אונליין
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון קוגל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1958
התזמורת הסימפונית הגרמנית

[ממוזער|306x306px|[אולם הפילהרמונית של ברלין, מקום משכנה הקבוע של התזמורת]]
**התזמורת הסימפונית הגרמנית** (בגרמנית: **Deutsches Symphonie-Orchester Berlin**) היא תזמורת שמקום מושבה הקבוע בברלין, גרמניה. 
## היסטוריה
התזמורת נוסדה בשנת 1946 על ידי כוחות הכיבוש האמריקאים בשם RIAS-Symphonie-Orchester (ראשי תיבות ל"רדיו המגזר האמריקאי"), או בשמה האחר, "התזמורת הסימפונית של המגזר האמריקאי". 

המנצח הראשי הראשון היה פרנץ פריצ'אי. בשנת 1956 שונה שמה של התזמורת לתזמורת הסימפונית של רדיו ברלין. בשנת 1993 אימצה לה התזמורת את שמה הנוכחי.

בין כהונותיהם של לורין מאזל וריקרדו שאיי, לא היה לתזמורת מנצח ראשי קבוע. בתקופה זו, בין השנים 1976 ל-1982, עבדו עם התזמורת מספר מנצחים חשובים, ביניהם אריך ליינסדורף, אויגן יוכום, גרד אלברכט, גנאדי רוז'דסטבנסקי ונוויל מרינר. בשנת 1982 חזרה התזמורת למבנה של מנצח ראשי יחיד, עם מינויו של ריקרדו שאיי. אינגו מצמאכר מונה למנצח הראשי בעונת 2007–2008, עם חוזה ראשוני עד לשנת 2011. עם זאת, בעקבות דיווחים על מחלוקות לגבי מימון ואיומים בצמצום גודל התזמורת, הודיע מצמאכר במרץ 2009 על התפטרותו המוקדמת, שתיכנס לתוקף בקיץ 2010. קונצרטי הסיום שלו כמנצח ראשי התקיימו ביוני 2010 בברלין ובאוגוסט 2010 בפסטיבל הפרומס בלונדון.

בספטמבר 2010 הכריזה התזמורת על מינויו של טוגאן סוחייב למנצח הראשי ולמנהל האמנותי שלה, החל מ-2012, עם חוזה לארבע שנים. סוחייב סיים את כהונתו בתום עונת 2015–2016.

באוקטובר 2014 הופיע רובין טיקיאטי לראשונה כמנצח אורח עם התזמורת. באוקטובר 2015 מונה למנצח הראשי הבא, החל מעונת 2017 - 2018, עם חוזה ראשוני לחמש שנים. בספטמבר 2020 הודיעה התזמורת על הארכת חוזהו עד שנת 2027. במרץ 2023 דווח כי טיצ'אטי צפוי לפרוש מתפקידו כמנצח ראשי בשנת 2025, שנתיים לפני תום חוזהו המוארך. הוא סיים רשמית את כהונתו בדצמבר 2024, לאחר שניצח על הקונצרט האחרון שלו בנובמבר 2024.

באפריל 2024 ניצח קאזוקי יאמאדה לראשונה על התזמורת בהופעת אורח, ובספטמבר 2024 שב להופעת חירום כמנצח מחליף. באפריל 2025 הודיעה התזמורת על מינויו למנצח הראשי הבא, החל מעונת 2026–2027, עם חוזה ראשוני לשלוש שנים.

התזמורת הקליטה הקלטות מסחריות לחברות תקליטים כמו דויטשה גרמופון, סוני קלאסיקל רקורדס והרמוניה מונדי. בשנת 2011 זכתה התזמורת בפרס גראמי על ההקלטה של האופרה "אהבה מותנית" מאת קאיה סאריהו, בניצוחו של קנט נגאנו.

## מנצחים ראשיים
* קאזוקי יאמאדה (מיועד, יתחיל מסתיו 2026)
* רובין טיקיאטי (2017 - 2024) 
* טוגאן סוחייב (2010 - 2012, מנצח ראשי בתואר) (2012 - 2017 מנצח ראשי ומנהל אמנותי בפועל) 
* אינגו מצמאכר (2007 - 2010)
*  (2000 - 2006)
* ולדימיר אשכנזי (1989 - 1999)
* ריקרדו שאיי (1982 - 1989)
* לורין מאזל (1964 - 1975)
* פרנץ פריצ'אי (1948 - 1954, 1959 - 1963)

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:תזמורות סימפוניות
קטגוריה:ברלין: תרבות
קטגוריה:תזמורות גרמניות
גביע טקסקו

**גביע טקסקו** (אנגלית: **Texaco Cup**) היה תחרות כדורגל בין מועדונים מהממלכה המאוחדת ואירלנד אשר לא העפילו לתחרויות האירופאיות. המועדונים האירים פרשו מן התחרות בעונת 1973–74 והתחרו בגביע טקסקו נפרד בשנים 1974 ו-1975. התחרות מומנה על ידי ענקית הנפט האמריקאית טקסקו, אשר הפעילה באותו זמן תחנות שרות ברחבי הממלכה המאוחדת. לאחר הפסקת המימון מצדה של טקסקו הפך המפעל לגביע האנגלו סקוטי.

## זוכות
משחקי הגמר שוחקו בשני משחקים פרט לעונת 74–1973, התוצאה המובאת היא של סיכום שני המשחקים.

## קישורים חיצוניים
* גביע טקסקו באתר RSSSF

טקסטו
קטגוריה:תחרויות כדורגל לא פעילות
הגביע האנגלו-סקוטי

**הגביע האנגלו-סקוטי** הייתה תחרות כדורגל בה השתתפו קבוצות מאנגליה וסקוטלנד אשר לא העפילו לתחרויות האירופאיות באותה השנה. התחרות נערכה בחודשי הקיץ במשך מספר שנים במהלך שנות ה-70. התחרות החלה את דרכה בשנת 1975 כהמשכו של גביע טקסקו עם מבנה דומה, אך עם קבוצות מאנגליה וסקוטלנד בלבד.

מבנה התחרות נשאר דומה לאורך שש שנות קיומה. שישה-עשר מועדונים בריטים התחרו בארבעה בתים של ארבע קבוצות, כאשר המנצחת בכל בית העפילה לשלב רבע הגמר. בשנים הראשונות היו המועדונים ברובם מהליגה הבכירה. כל אחת מן הקבוצות בבית שיחקה מול כל אחת מהקבוצות האחרות כאשר ניצחון זיכה בשתי נקודות, תיקו בנקודה אחת והפסד לא זיכה בנקודות כלל. נקודת בונוס הייתה נוספת לקבוצה שהבקיעה שלושה שערים או יותר במשחק אחד.

מן הצד הסקוטי היו משחקות 8 קבוצות בשיטת נוק אאוט בשיטת בית וחוץ, כאשר המנצחת בין כל צמד קבוצות עלתה לשלב רבע הגמר. ברבעי הגמר היו מוגרלות הקבוצות הסקוטיות מול הקבוצות האנגליות, כאשר שתי קבוצות מאותה המדינה לא יכלו להיפגש. משלב זה המשיכה התחרות בשיטת נוק אאוט, כאשר בכל שלב (כולל משחק הגמר) נערכו שני משחקים.

מארגני התחרות ניסו לשמור על רמתה הגבוהה של התחרות, וכך בעונת 1976/1977 נפסלה ניוקאסל יונייטד מהתחרות מכיוון ששיתפה הרכב משני במשחק רבע הגמר הראשון מול אייר יונייטד. במהלך השנים, עם זאת, הקבוצות האנגליות היו מליגות נמוכות יותר וב-1981 החליטו הקבוצות הסקוטיות לפרוש מן התחרות כאשר הקהל איבד את העניין בה. התחרות נמשכה עם מועדונים אנגלים בלבד תחת השם "פרס בית הפוטבול ליג" (באנגלית Football League Group Trophy).

בעונת 1987/1988 היה ניסיון להחיות את התחרות כ"גביע האתגר האנגלו-סקוטי", אך לאחר מספר צופים נמוך במשחק הראשון בין קובנטרי סיטי לסנט מירן הוחלט לבטל את התחרות - משחק הגומלין לא שוחק מעולם.

## הזוכות בתחרות

## קישורים חיצוניים
* הגביע האנגלו-סקוטי באתר RSSSF

אנגלו-סקוטי
קטגוריה:תחרויות כדורגל לא פעילות
פרס בית הפוטבול ליג

**פרס בית הפוטבול ליג** (באנגלית **Football League Group Trophy**) הייתה תחרות כדורגל אנגלית שנערכה בעונות 1981-1982 ו-1982-1983. אף על פי שלא הוגדרה כך באופן רשמי, הייתה למעשה מילוי זמני לאחר ביטול הגביע האנגלו-סקוטי ובטרם הקמת "פרס הפוטבול ליג". הזוכות בפרס זה לא הוכרו באופן רשמי כזוכות בפרס הפוטבול ליג הנוכחי, בה מתחרות קבוצות מהדרג השלישי והרביעי באנגליה.

בתחרות זו השתתפו 32 קבוצות בסך הכל, כאשר מרביתן מהליגות השלישית והרביעית, אך השתתפו גם קבוצות מהליגות הראשונה והשנייה.
השלב הראשון נערך בשיטת ליגה בשמונה בתים של ארבע קבוצות כל אחד. מנצחות הבתים עלו לשלב רבע הגמר, וממנו ועד הגמר נערכה התחרות בשיטת גביע.
משחק הגמר התקיים במגרשה של אחת הקבוצות ולא באצטדיון נייטרלי כנהוג בכל שאר תחרויות הגביע באנגליה.

## משחקי הגמר

## קישורים חיצוניים
* פרס בית הפוטבול ליג באתר RSSSF

פרס בית הפוטבול ליג
קטגוריה:תחרויות כדורגל לא פעילות
קרל אמדאוס הרטמן

**קרל אמדאוס הרטמן** (בגרמנית: **Karl Amadeus Hartmann**; 2 באוגוסט 1905, מינכן – 5 בדצמבר 1963, מינכן) היה מלחין גרמני. יש הרואים בו את גדול הסימפוניקאים הגרמנים במאה ה-20.

## ביוגרפיה
הרטמן למד באקדמיה של מינכן בשנות ה-20. הוא עזב כליל, מרצונו החופשי, את חיי המוזיקה בגרמניה במשך התקופה הנאצית, בלי לעזוב את גרמניה ואף אסר לנגן שם את יצירותיו. השלטון הנאצי גינה יצירה מוקדמת שלו, "מיזררה" (1933-1934), שבוצעה לראשונה בפראג ב-1935); אולם המוזיקה שלו נוגנה ופרסומו המשיך וגדל בארצות שמחוץ לגרמניה. בראשית שנות ה-30 החל בקשר של מדריך-בן חסות עם הרמן שרכן, שנמשך עד סוף חייו, ובתקופת המלחמה היה לתלמידו של אנטון וברן.

אחרי מלחמת העולם השנייה, הרטמן סיים מספר יצירות איכותיות, מהן ידועות ביותר שמונה סימפוניות. המוכרת ביותר היא אולי הראשונה, המוכתרת בשם "ניסיון ליצור רקוויאם" (Versuch eines Requiems). ראשיתה של יצירה זו בשנת 1936 כקנטטה לאלט סולו ותזמורת, מבוססת פחות או יותר על כמה שירים נבחרים של וולט ויטמן. תוך זמן קצר נודעה בשם "חיינו: קטע סימפוני" (Unser Leben: Symphonisches Fragment) וכוונה כאמירה על מצבם העגום של אמנים ובעלי השקפות ליברליות בראשית המשטר הנאצי. אחרי תבוסת הרייך השלישי במלחמת העולם השנייה, התבררה לאשורה זהות קורבנותיו האמיתיים של המשטר ושם הקנטטה שונה ל-"קטע סימפוני: ניסיון ליצור רקוויאם" בכוונה לחלוק כבוד למיליוני הנספים בשואה. הרטמן עיבד את היצירה בשנים 1954-1955 לסימפוניה הראשונה שלו ולבסוף פרסם אותה בשנת 1956.

סגנונו של הרטמן לקטני. ביצירותיו המוקדמות ניכרת בבירור השפעתם של מאהלר ואנטון ברוקנר, כמו גם הניב הקונטרפונקטי של מקס רגר. בהמשך אימץ אי-אילו תכונות סגנון של המלחינים הנאו-קלאסיים כדוגמת פאול הינדמית וסטרווינסקי בתקופתו הביניים ביצירתו. אף כי למד אצל וברן והבין את שנברג, השפעתו של ברג בולטת ביצירתו יותר מאלה של שני החברים האחרים באסכולה הווינאית השנייה.

הרטמן היה לאישיות חשובה אחרי מלחמת העולם השנייה כמארגן סדרת הקונצרטים "מוזיקה ויוה" במינכן, גרמניה. הוא יצר את הסדרה כדי לחדש את היכרותה של החברה הגרמנית עם היצירות המודרניות, שהשמעתן נאסרה בכפוף למדיניות האסתטיקה של המפלגה הנאציונל-סוציאליסטית.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מלחינים גרמנים
קטגוריה:מוזיקה של המאה ה-20
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1905
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1963
אינגו מצמאכר

**אינגו מצמאכר** (גרמנית: **Ingo Metzmacher**; נולד ב-10 בנובמבר 1957 בהאנובר) הוא מנצח גרמני. אביו, רודולף מצמאכר, היה צ'לן. את השכלתו המוזיקלית רכש בהאנובר, זלצבורג וקלן, בפסנתר, תאוריה של המוזיקה וניצוח. הוא הצטרף לאנסמבל המודרני בשנת 1981 כפסנתרן ההרכב והיה למנצחו בשנת 1986.

הופעתו הראשונה כמנצח תזמורת הייתה בשנת 1987, על האופרה נישואי פיגארו. משנת 1997 עד 2005 כיהן כמנהל מוזיקלי ראשי של עיריית המבורג, תפקיד שכלל את האופרה הממלכתית של המבורג והפילהרמונית של המבורג. בשנת 2004 התמנה למנצח ראשי של האופרה ההולנדית. בין השנים 2007 - 2010 היה המנצח הראשי של התזמורת הסימפונית הגרמנית בברלין.

מצמאכר ניצח על הקלטות אחדות ל-EMI קלאסיקס, ליצירות הבאות:

* אלבן ברג: ווצק
* בנג'מין בריטן: סרנדה לטנור, קרן יער וכלי מיתר (יאן בוסטרידג', טנור; מארי לואיז נוינקר, קרן)
* מכלול הסימפוניות של קרל אמדאוס הרטמן
* הנס ורנר הנצה: סימפוניה מס' 9
* לואיג'י נונו: "פרומטאו"
* ריכרד שטראוס: קונצ'רטי לקרן (מארי לואיז נוינקר, סולנית)

הקלטותיו לחברות אחרות הן:
* הנס ורנר הנצה: רקויאם (סוני קלאסיקס)
* ג'ון קייג': שישה-עשר מחולות לסולן ולהקה של 3, RCA

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מנצחים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1957
עצי הסקה

שמאל|ממוזער|250px|ערמת עצי הסקה
שמאל|ממוזער|250px|מחסן עצי הסקה
**עצי הסקה** הם גזרי עץ המשמשים כחומר דלק. הבערת עצי-הסקה היא הצורה הנפוצה ביותר כיום להפקת אנרגיה ממקורות ביולוגיים חיים, להבדיל מחומרי דלק מאובנים כגון נפט ומוצריו, ופחם אבן. השימוש בעץ להסקה נחשב "ירוק", אף על פי שהוא משתמש בשריפה, מאחר שהדלק שלו מתחדש והעצים הנשרפים ספגו פחמן דו-חמצני בתקופת גדילתם.

השימוש בעצי הסקה לחימום ולבישול עתיק כימי התרבות האנושית: בממצאים ארכאולוגיים נמצאו עדויות להשתלטות האדם הקדמון על האש לפני כמיליון שנה. ההנחה היא שחומר הדלק שלהם היה עצי הסקה. כיום עדיין נפוץ בעולם השימוש בעצי-הסקה, אולם את מקומו הולכים ותופסים השימוש בפחם עץ, במוצרי נפט ובגז טבעי.

## השימוש בעצי הסקה בישראל
ממוזער|עצים להסקה
המצור הימי על ארץ ישראל בימי מלחמת העולם הראשונה גרם למחסור בפחם אבן להסקת קטרי רכבת העמק. אחד הפתרונות של השלטון העות'מאני היה לעבור לשימוש בעצי הסקה. לצורך כך החלה כריתה רחבת-היקף של יערות בארץ ישראל, שבסופה לא נותרו כמעט יערות טבעיים בארץ.

בשנים האחרונות חוזר לאופנה בישראל חימום בתים בעזרת עצי הסקה. אחד הסוגים המבוקשים הוא עץ פרי הדר, שבעירתו מחזיקה זמן רב יחסית, והוא גם נחשב לבעל ניחוח טוב בעת הבעירה, בהשוואה לעצי מחט, למשל. אחד המקורות לעץ הדרים להסקה הוא כריתת פרדסים ותיקים באזור המרכז, לצורך בניה. מול כריתה זו התבצעה נטיעת פרדסי פרי הדר בדרום הארץ, ובמיוחד בחבל הבשור. עץ ההסקה הנחשב למשובח ביותר הוא עץ הזית הסורי. לאחרונה החלו לשווק בישראל עצי הסקה המיובאים מחו"ל, פחם אבן, בריקטים העשויים מסיבי עץ דחוס בלחץ ומוצרים המבוססים על גפת, שמקורם בשאריות מתעשיית שמן הזית.

## אמצעי חימום
ממוזער|קמין לחימום בעץ במסעדת גופנא בשילה
השימוש הנפוץ בישראל להסקה בעץ מבוסס תנור סגור עשוי מתכת הנקרא קמין, ואח הבנוי מלבנים. הקמין נחשב ליעיל יחסית לאח בגלל הבעירה המבוקרת ופיזור החום מהדפנות המתכתיות בניגוד לאח שנשאר פתוח ופולט חום רב לעבר הקיר.

## סכנה בשימוש בקמין עצים
מחקרים מקיפים ברחבי העולם העלו את הסכנה בשימוש בקמינים בעלי הסקה בעץ.

החימום הביתי בעץ (קמין) מייצר עשן המכיל חלקיקים מיקרוסקופיים מזהמים וכימיקלים שונים. העשן עלול פגוע בבריאות של כל מי שחשוף לו באופן קבוע ובין היתר - להגביר את ההסתברות לתחלואה ממאירה ומסוגים שונים. מעבר לפגיעה בריאות עקב חשיפה לאותם חלקיקים, ישנם גם חשש לפגיעה באיברים אחרים, חלק מן הכימיקלים המשתחררים לאוויר בעת השימוש בקמין, ידועים או חשודים כמסרטנים (כגון בנזן, פורמלדהיד, בנזואפירן, אקרוליאין ופחמימנים ארומטיים רב טבעתיים (PAH)). בנוסף החלקיקים עצמם שמקורם עלול להיות בעירה חלקית, בלתי מושלמת, של העץ בנשרף בקמין סווגו לאחרונה על ידי ארגון הבריאות העולמי (WHO), כמסרטנים בבני אדם. בהקשר זה, ארגון הבריאות העולמי ציין, כי בעירת עצים במתקני חימום ביתיים גורמת לפליטת שעומדת לפחות מ-14 חומרים ידועים או חשודים כגורמי סרטן.

הסכנות הנוספות עלול להיות:
* עלייה דרמטית במקרי מוות בעריסה בימים בהם רמת הזיהום גבוהה (כשקמין דולק)
* קמיני עצים פולטים לאוויר בישראל בשנה, פי 4 מסרטנים יותר מכל תחנות החשמל בישראל יחד (בתוך שכונות מגורים, כשהם פועלים רק בחורף)
* עליה דרמטית בהתקפי לב

## קישורים חיצוניים

* על הסכנות הקשורות לשימוש בתנורי עץ, איגוד הריאה האמריקאי
* זיהום אוויר מתנורי הסקה על עץ (קמינים), המשרד להגנת הסביבה
* על ראיות לקשר בין חשיפה לדלק ביומסה וסיכון מוגבר לפתח סרטן ריאות בבני אדם (Thorax, מאי 2015), (IARC, NCI, אוניברסיטאות בליברפול, ברקלי, מרילנד)

## הערות שוליים

קטגוריה:דלק
קטגוריה:העץ בשירות האדם
לשכת שמאי מקרקעין בישראל

**לשכת שמאי מקרקעין בישראל** היא עמותה רשומה שמטרותיה הן ארגון וייצוג שמאי המקרקעין בהתאם לחוק שמאי המקרקעין, העלאת קרנו של המקצוע, ייצוג שמאי המקרקעין בפני הרשויות השונות, קביעה ושמירה על כללי האתיקה המקצועית, פרסום גילויי דעת, טיפול בשינויי חקיקה הקשורים במקצוע, טיפוח הקשר בין חברי לשכה וייזום פעילות רווחה, קיום ספריות, מועדונים, סמינריונים, כינוסים והשתלמויות, ייזום של פעילות לאקדמיזציה של מקצוע שמאות המקרקעין, הפקה של ספרות מקצועית, עיתונות, ביטאונים ועבודות מדעיות מקצועיות.

בינואר 2019 התקבלה הלשכה כחברה ב (IVSC).

## ראו גם
* מועצת שמאי המקרקעין

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:ישראל: שמאות מקרקעין
שמאי מקרקעין
צייטלין (בית ספר)

**בית ספר תיכון עירוני תורני ב'-ג' צייטלין**, הקרוי על שם הלל צייטלין, הוא בית ספר ממלכתי דתי על יסודי לבנים ולבנות בתל אביב.

בית הספר מונה קרוב ל-1,000 תלמידים, בכיתות ז' עד י"ב. בית הספר שוכן ברחוב צייטלין במרכז תל אביב ומגיעים אליו תלמידים מתל אביב ומאזור גוש דן. בין מגמות הלימוד בבית הספר נמנות מגמת קולנוע, תקשורת, פיזיקה, כימיה, ביולוגיה, מחשבים, פסיכולוגיה ומשפטים.

## היסטוריה
בית ספר נוסד בשנת 1950 בקריית מאיר, כ"תיכון עירוני ב' דתי לבנים", ו"תיכון עירוני ג' דתי לבנות", שמוקמו במתחם אחד עם חצר משותפת. זאת, על בסיס בית הספר מוריה שהוקם בשנות השלושים, ברחוב טשרניחובסקי 49, בבית הבאר של משפחת חינאווי.

בשנות ה-50 שונה שם הרחוב שבו שוכן בית הספר לרחוב צייטלין (עד אז הרחוב היה המשך של רחוב פרישמן) ושם בית הספר שונה בהתאמה ל"תיכון צייטלין".

מנהלו הראשון של בית הספר היה הרב ד"ר דוד אוקס. מנהלו השני של בית הספר היה ד"ר דב אברון בשנים 1957–1982 שישם את תוכנית האינטגרציה בחינוך שיזם יגאל אלון ויסד את המגמה התורנית. בין השנים 1985–2000 ניהל אותו ד"ר אביעזר וייס שייסד את מגמת חוק ומשפט.

גילה פינקלשטיין, בוגרת בית הספר, ומורה לאנגלית בו, ניהלה את בית הספר במשך שנתיים, 2001–2003. בתקופת כהונתה פרסם "ידיעות אחרונות" מאמר פרי עטו של יוסי יהושע ובו טענות על אפליה לכאורה בבית הספר, בין תלמידים ממוצא אשכנזי (רובם מצפון תל אביב) לבין תלמידים ממוצא מזרחי (רובם מדרום תל אביב). לאחר בדיקה של משרד החינוך נקבע כי לא הייתה נהוגה בבית הספר מדיניות של אפליה על רקע עדתי. עם זאת, בשנת 2011 כתבה תלמידה לשעבר על אירועים שונים בהם חוותה אפליה בבית הספר, וגם מנהל בית הספר תיאר את השינויים שחלו בו עקב אותו מאמר.

בשנת 2011 נפתח בתיכון מסלול מופ"ת ללימודי מדעים, פיזיקה ותרבות, ובשנת 2014 נפתח בתיכון מסלול "צופי"ה", מסלול דתי־ליברלי, על פי מודל תיכון פלך הירושלמי, מסלול שבוטל ב-2018.

מנהל בית הספר בשנים 2014–2018 היה שמעון אש שפוטר באפריל 2018. בעקבות מחאת ההורים והשבתת בית הספר, מנהל בית הספר הוחזר עד סיום השנה. בשנה שלאחר מכן מונתה למנהלת ריקי אילוז.

באוקטובר 2024 במנהל החינוך של עיריית תל אביב התקבלה החלטה להעביר את בית הספר למבנה ברחוב שושנה פרסיץ בצפון העיר כבר בשנה הבאה ובית הספר ייהרס ועל השטח ייבנה מבנה חינוך על יסודי לתלמידי הממלכתי במרכז העיר

בין בוגרי בית הספר נמנים: ב. מיכאל (בריזון), רוני בר-און, פרופסור יונתן הלוי, יעקב עמידרור, אלי סדן, אביגדור פלדמן (לא סיים), אליקים רובינשטיין, יצחק עמית, נשיא מדינת ישראל יצחק הרצוג, סמדר שיר, שלמה ינאי.

## ראו גם
* :קטגוריה:בוגרי בית הספר צייטלין

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ציונות דתית: חינוך
קטגוריה:הצפון החדש: חינוך
קטגוריה:תל אביב-יפו: תיכונים
P-12

שמאל|ממוזער|250px|קרון האנטנה וקרון הפיקוד מוצבים על משאיות זיל
שמאל|ממוזער|250px|עמדת מפעיל מכ"ם P-12NP ("ספון רסט B")
**P-12** (קוד דיווח נאט"ו: "ספון רסט"; "Spoon Rest") הוא מכ"ם גילוי אווירי מתוצרת ברית המועצות לטווח בינוני וגבוה.
## פעילות
המכ"ם הוא פיתוח של המכ"ם P-10 שקדם לו והוא נבדל ממנו בתדר השידור הגבוה יותר, בטווח הגילוי הגדול יותר, ביכולת מיתוג בין תדרים הגנה טובה יותר מפני לוחמה אלקטרונית והוכנס בו לראשונה מעגל אלקטרוני לסינון רעשים (MTI).
המכ"ם הוכנס לשירות בשנת 1956. בשנת 1958 הוכנס לשירות דגם משופר P-12M שבו אפשרות לשינוי תדר בטווח של 10 מגה הרץ. בשנת 1962 הוכנס לשירות הדגם P-12MP שבו שיפור בכווניות האלומות. בשנת 1970 הוכנס לשירות הדגם P-12NPP שבו אמצעים משופרים כנגד לוחמה אלקטרונית.
המכ"ם משמש כחלק ממערכת הגילוי של סוללת טילי קרקע-אוויר מסוג SA-2 ולפעמים משמש גם כמכ"ם גילוי המשתתף ביצירת התמונה האווירית הכוללת. סימן ההיכר העיקרי החיצוני של המכ"ם הוא שתי קומות של 12 אנטנות מסוג יאגי - 6 אנטנות בכל קומה. 

ה-**P-18** הוא הגרסה המשופרת של המכ"ם שיוצרה עבור סוללות SA-2 מסוגים מתקדמים, בעיקר מדגם E. מבחינה חיצונית, היא נבדלת מהמכ"ם P-12 בארבע אנטנות יאגי שנוספו לה - שתיים נוספות בכל קומה.

המכ"ם P-12 נמכר לרוב מדינות ערב ולכל מדינות הגוש הקומוניסטי והיה המכ"ם גילוי האווירי הנפוץ ביותר בסוף שנות השישים ובתחילת שנות השבעים במדינות אלה. בלילה שבין 26 - 27 בדצמבר 1969, בתקופת מלחמת ההתשה, ביצע צה"ל פעולה נועזת להשתלטות על מוצב מכ"ם P-12 מצרי, שנקרא מבצע תרנגול 53, שבמהלכו הובא המכ"ם בשלמותו לישראל. לאחר הבאתו של המכ"ם הוא נבדק ביסודיות על ידי מומחים בישראל ולאחר מכן נמסר לבדיקת צבא ארצות הברית.

מכ"ם P-12 והדגם המשופר P-18 נפוצים ופועלים עד היום (ועשרות מהם פועלים במדינות העימות עם ישראל) וזאת על אף שהן נחשבות למיושנות מאוד. מאחר שהן משמשות כמכ"מ הגילוי למערכת הטילים SA-2 שהייתה למערכת טק"א הנפוצה ביותר.

## המאפיינים האלקטרונים של המכ"ם

## קישורים חיצוניים

* P-12 "ספון רסט B", באתר Radar Principles
* P-18 "ספון רסט D", באתר Radar Principles

קטגוריה:מכ"ם: מערכות קרקעיות
הרמן שרכן

**הרמן שרכן** (גרמנית: **Hermann Scherchen**; 21 ביוני 1891 – 12 ביוני 1966) היה מנצח גרמני.

## ביוגרפיה
שרכן נולד בברלין וניצח בריגה מ-1914 עד 1916 ובקניגסברג מ-1928 עד 1933. אז עזב את גרמניה במחאה נגד המשטר הנאצי ועבד בשווייץ.

אחרי הופעת הבכורה שלו עם "פיירו הסהרורי" של שנברג, עשה לו שם כמומחה למלחיני המאה ה-20 כמו ריכרד שטראוס, וברן, ברג ווארז וקידם את יצירותיהם של מלחיני התקופה הצעירים יותר, ביניהם יאניס קסנאקיס ולואיג'י נונו.

פרסומו העיקרי של שרכן בא לו, קרוב לוודאי, מן העיבוד התזמורתי (וההקלטה) ל"אמנות הפוגה" של יוהאן סבסטיאן באך. הישג אחר שלו הוא ההקלטה, בשנת 1958, של סימפוניית ארואיקה, הסימפוניה השלישית של בטהובן, לחברת וסטמינסטר (הוצאה מחדש על תקליטור), ובה הביצוע המהיר ביותר, שהוקלט (נכון ל-2006), של הפרק הראשון והקרוב ביותר לציון המטרונום של בטהובן. ספרו משנת 1953, 
Lehrbuch des Dirigierens (מחקר בניצוח) הוא ספר לימוד סטנדרטי. הרפרטואר המוקלט שלו היה עצום בהיקפו, החל בויולדי וכלה בריינהולד גליאר.

הרמן שרכן מת בפירנצה והשאיר אחריו מספר ילדים, ביניהם וולף שרכן. הקשר בן שש השנים של וולף עם בנג'מין בריטן החל כשהיה בן 13. ג'ון ברידקט מתאר את חילופי המכתבים הנלהבים בין המלחין המפורסם לנער ב"ילדי בריטן". 

אשתו מרים שרכן מנהלת את חברת ההקלטות, טאהרה", המפיקה הקלטות היסטוריות של מנצחים מפורסמים על גבי תקליטורים, ביניהן הקלטות של שרכן עצמו.

## ציטוט
* "מוזיקה לא צריך להבין. צריך להקשיב לה."

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מנצחים גרמנים
קטגוריה:מוזיקאים שעזבו את גרמניה הנאצית
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1891
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1966
משפחת שניאורסון

[שמאל|ממוזער|150px|ציור של רבי [שניאור זלמן מלאדי אבי המשפחה]]
**משפחת שניאורסון** (ביידיש; **שניאורסאהן**) היא משפחה יהודית גדולה ומפורסמת, צאצאי הרב שניאור זלמן מלאדי מייסד חסידות חב"ד והאדמו"ר הראשון שלה, ששם המשפחה נקרא על שמו.

## ייחוס המשפחה
אבי המשפחה רבי שניאור זלמן מלאדי היה תלמיד של המגיד ממזריטש (יורש הבעש"ט) בתנועת החסידות, ותלמיד-חבר של רבי מנחם מנדל מוויטבסק. עם עלייתו של רבי מנחם מנדל ארצה, רבי שניאור זלמן ירשו כמנהיג החסידים בבלארוס ורוסיה רבתי, רבי שניאור זלמן התיידד עם הרבה רבנים אף על פי שהיו שהתנגדו לדרכו החסידית. ביתו דבורה לאה התחתנה עם תלמיד רבי מנחם מנדל מוויטבסק, רבי שלום שכנא שהוסיף מיוחסות למשפחה, ואף בנו שהפך בהמשך לאדמו"ר השלישי של חסידות חב"ד, הצמח צדק.

## מקור שם המשפחה

שניאורסון הוא שם משפחה יהודי שמקורו ביהדות אשכנז. שם המשפחה נקרא על שם אבי המשפחה רבי שניאור זלמן מלאדי. לאחר פטירתו חוקק ברוסיה חוק שמות המשפחה, שקבעה את החובה שלכל אחד יהיה שם משפחה, שם משפחתם של שלושת בניו של שניאור זלמן היה "שניאורי" (דובער שניאורי, משה שניאורי וחיים אברהם שניאורי) . ושם משפחת נכדו, האדמו"ר השלישי מחב"ד, רבי מנחם מנדל שניאורסון (הצמח צדק) נבחר לשניאורסון. בדור הבא, לאחר פטירת בני שניאור זלמן שינו רוב בני המשפחה את שמם לשניאורסון.

## בני המשפחה הידועים

## ראו גם
* איגוד צאצאי רבנו הזקן

## הערות שוליים

## העץ המרכזי של המשפחה

*
שניאורסון
סופר צללים

**סוֹפֵר צְלָלִים** הוא כינויו של אדם הנשכר לכתוב ספר או נאומים עבור אדם אחר, כשהקרדיט לכתיבת הספר אינו ניתן לו אלא למי שמשלם לו.

חלק מהאוטוביוגרפיות של ידוענים ופוליטיקאים נכתבו על ידי סופרי צללים אשר נשכרו לכתוב בעבורם את האוטוביוגרפיה שלהם, כאשר אין להם את הזמן או את כישרון הכתיבה הדרושים כדי לכתוב את הספר בעצמם.

ישנם מקרים שבהם משתמשים בשם של סופר מפורסם על מנת להביא להתייחסות יותר רצינית או פופולרית לספר שנכתב על ידי סופר צללים. תופעה כזאת ידועה עוד מהמאות הקודמות. אחת הדוגמאות הבולטות לכך היא הסדרה "שלושת המוסקטרים" של אלכסנדר דיומא, שנחשף כי נכתבה בחלקה על ידי סופרי צללים.

תרומתו של סופר הצללים יכולה לנוע מכתיבה של הספר כולו ללא כל עזרה מהאדם הרשום כמחבר הספר, עד שכתוב ועריכה של כתב יד שנכתב על ידי הסופר. כתיבה של הספר כולו יכולה להתבצע, למשל, לאחר מותו של האדם ששמו מתנוסס על הספר, בניסיון לנצל את פרסומו של הסופר לאחר מותו. למשל, לאחר מות ו. ס. אנדרוז מנהלי העיזבון שלה שכרו סופר שיכתוב ספרים תחת שמה. במקרים אחרים, סופר צללים משמש לסיים עבודות שלא נגמרו על ידי הסופר.

הסופרות גלית אלדר ושירז אפיק שימשו כסופרות צללים של אנשים שונים שרצו להוציא רומנים או ספרי זכרונות.

את הסדרה "השרביט והחרב" כתבו עשרות סופרי צללים המשתמשים כולם בשם העט "אדם בליד".

העיתונאית רינה סמואל כתבה את האוטוביוגרפיה "חיי" של גולדה מאיר. 

העיתונאי דב גולדשטיין נודע כשותף לכתיבת אוטוביוגרפיות של כמה פוליטיקאים ישראלים ידועים:
* **לך שמיים, לך ארץ** (עם עזר ויצמן, 1974)
* **פנקס שירות** (עם יצחק רבין, 1979)
* **רפול - סיפורו של חייל** (עם רפאל איתן, 1985)
* **ירושלים של טדי** (עם טדי קולק, 1994)
* **בן הארץ הזאת** (עם שמואל תמיר, 2002)

## כנושא לכתיבה ספרותית
שני ספרים מפורסמים נכתבו על סופר הצללים כדמות ספרותית:
* הספר "סופר הצללים" של פיליפ רות משנת 1979
* הספר "סופר צללים" של רוברט האריס משנת 2007

## ראו גם
*אוטוביוגרפיה
*סופר הצללים - סרט בבימויו של רומן פולנסקי (המבוסס על ספרו של האריס)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מונחים ספרותיים
קטגוריה:נותני שירות
קטגוריה:מחלוקות במוזיקה
גשר זוהר

**גֶּשֶׁר זוֹהַר** הוא הגשר הנמוך בעולם ביחס לגובה פני הים, כ-370 מטרים מתחת לפני הים גובהו. הגשר נמצא בכביש 90 מעל נחל זוהר, סמוך לים המלח וסמוך ליישוב הקטן בישראל נווה זוהר. אורכו 120 מטר, גובהו 40 מטר מעל לנחל, והמפתח המקסימלי שלו 52 מטר.

הגשר נבנה באזור בו עובר השבר הסורי אפריקני. אזור זה מועד לרעידות אדמה מה שחייב את בניית הגשר לפי תקנים מחמירים.

הגשר תוכנן על ידי המהנדס יצחק-צבי שטרן, החתום על גשרים ומבנים פורצי דרך רבים ברחבי הארץ, ביניהם גשרים לאורך כביש 1, כביש 6, כביש 431 ועוד.

בניית הגשר הושלמה בשנת 1997. היום, הגשר נחשב לשלישי בגודלו ובאורכו בארץ לאחר גשר הרכבת מעל עמק איילון וגשר עכברה.

## גלריה

קובץ:Zohar-bridge.jpg
קובץ:מצפור מפעלי ים המלח.jpg


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

זוהר, גשר
קטגוריה:נווה זוהר
קטגוריה:כביש 90
קטגוריה:מועצה אזורית תמר: תחבורה