open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אלגלוקוזידאז אלפא

**אלגלוקוזידאז אלפא** (בלועזית: **alglucosidase Alfa**) הוא גרסה רקומביננטית של האנזים אסיד α- גלוקוזידאז (acid α-glucosidase -GAA), הנמצא בחסר בחולים במחלת אגירת גליקוגן מסוג 2 (מחלת פומפה), נחשב כטיפול היחיד למחלה זו. Alglucosidase Alfa מגיע כאבקה וניתן בעירוי לאחר מיהול. Alglucosidase Alfa מיועד לטיפול אנזימטי חליפי ארוך טווח בחולים שבהם אובחנה מחלת פומפה. התכשיר נמצא בסל התרופות של מדינת ישראל.

שמאל|ממוזער|250px|מיוזיים.

חולים במחלת פומפה סובלים מאגירת גליקוגן בשרירים. הגליקוגן הוא רב-סוכר הנוצר בעיקר בכבד ובתאי שריר ומשמש מקור אנרגיה. באופן נורמלי גליקוגן הנאגר בתאי השריר מפורק בשני אזורים עיקריים: בציטופלסמה וברשתית תוך-פלזמית או בליזוזומים. במחלת פומפה נפגע פירוק הגליקוגן בליזוזומים ולכן הוא נאגר בהם, לכן זוהי מחלת אגירה ליזוזומלית. הסיבה לפגיעה בפירוק היא היעדר או ירידה בפעילות האנזים אסיד α- גלוקוזידאז. גליקוגן הנאגר בשריר פוגע בתפקודו ובשלב מאוחר יותר גורם להרס רקמת השריר.

Alglucosidase Alfa מיוצר בתרבית של תאי CHO (Chinese hamster ovary cells) שלהם הוחדר מקטע DNA (פלסמיד) המקודד לגן האנושי ל־acid α-glucosidase. Alglucosidase Alfa הניתן דרך הוריד, נישא דרך הדם וחודר לתאים הפגועים ולליזוזומים, שם הוא מפרק את הגליקוגן שנאגר בליזוזום ומונע את המשך האגירה.

מחלת פומפה היא מחלת ניוון שרירים גנטית. מחקרים קליניים הראו כי אבחנה מוקדמת ומתן טיפול בשלבים מוקדמים ימנעו הרס בלתי הפיך של השריר ויאריכו את חיי החולים.

קיימת סכנה לשוק אנאפילקטי כתוצאה מלקיחת התרופה. לפיכך מתן התרופה יעשה רק תחת פיקוח רפואי. תופעות הלוואי במלואן מפורטות בעלון התכשיר כפי שאושר על ידי הרשות האירופית (EMEA).

התרופה ניתנת באמצעות עירוי לווריד. המינון המומלץ 20 מג' לקג' פעם בשבועיים. התרופה משווקת בבקבוקונים של 50 מג' אותם יש למהול לפני השימוש.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תרופות לפי א'-ב'
קטגוריה:תרופות יתומות
רביץ

**רביץ** ו**ראוויטש** הם שמות משפחה אשכנזי שמקורם בעיירה ראביץ' (ראוויטש) שבקרבת העיר פוזנן בפולין.

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה טופונימיים
ז'וזף מרי

**ז'וזף מרי** (בצרפתית: **Joseph Méry**, 1798 – 16 ביוני 1866) היה סופר, מחזאי ומשורר צרפתי. כרומנטיקן נלהב שיתף פעולה עם אוגוסט ברתלמי ברבות מן הסאטירות שלו וכתב סיפורים רבים, שנשכחו עם השנים. כיום הוא זכור ביותר כלבריתן-שותף לגרסה המקורית בצרפתית לדון קרלוס של ורדי, שעלתה בהצגת בכורה בפריז במרץ 1867. כמו כן, חיבר את המחזה "הקרב על טולוז", שוורדי עיבד לאופרה "הקרב על לוניינו" בינואר 1849.

בשעתו נודע מרי בשנינותו ובכושר האלתור שלו. הוא הפיק כמה יצירות בתיאטראות פריז ואף עבד עם ז'ראר דה נרוואל בעיבודים של מחזות שקספיר ואחרים.

אלכסנדר דיומא האב הזמין, ב-1864, את כל משוררי צרפת להפגין את כישורי היצירה שלהם בכתיבת שירה לפי סיומי שירים, שז'וזף מרי בחר למטרה זו. באחרית ימיו זכה מרי לקצבה מנפוליאון השלישי.

## מקורות
ערך זה מסתמך על אנציקלופדיה בריטניקה מהדורת 1911, שהיא כיום ברשות הציבור.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:משוררים צרפתים
קטגוריה:סופרים צרפתים
קטגוריה:מחזאים צרפתים
קטגוריה:לבריתנים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1797
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1866
אנטוניו גיזלנצוני

**אנטוניו גיזלנצוני** (באיטלקית: **Antonio Ghislanzoni**; 25 בנובמבר 1824 – 16 ביולי 1893) היה עיתונאי, משורר וסופר איטלקי, שכתב לבריות בשביל ורדי ובשביל מלחינים אחרים. הידועות ביותר ביניהן הן אאידה והגרסה המתוקנת של כוחו של גורל.

## ביוגרפיה
גיזלנצוני נולד בלקו, לומברדיה ולמד זמן קצר בסמינר לכמרים, אך סולק משם בגלל התנהגות לא-נאותה ב-1841. הוא החליט ללמוד רפואה בפאוויה. אבל ויתר על כך כעבור זמן קצר והחל בקריירה של זמר בריטון ובטיפוח נטיותיו הספרותיות. 

בשנת 1848, בהשראת רעיונותיו הלאומיים של ג'וזפה מציני, ייסד גיזלנצוני כמה עיתונים רפובליקאים במילאנו, אבל בסופו של דבר נאלץ למצוא מקלט בשווייץ. כאשר נסע לרומא להשתתף בהגנה על הרפובליקה בהתהוותה, נעצר גיזלנצוני בידי הצרפתים ונכלא לזמן קצר בקורסיקה.

באמצע שנות ה-50' של המאה ה-19 הסתלק גיזלנצוני מן הבימה והשקיע את מרצו בפעילות עיתונאית בחוגי הבוהמה של מילאנו, בניהול "איטליה מוזיקלה" ובעריכת "גאזטה מוזיקלה די מילאנו". כן ייסד את המגזין Rivista minima בשיתוף פעולה עם אריגו בויטו, בין היתר.

ב-1869 פרש גיזלנצוני מעיתונאות וחזר ללומברדיה, מחוז ילדותו, שם הקדיש את זמנו לספרות ולכתיבת לבריות לאופרות. הוא הרבה לכתוב סיפורים קצרים בחרוזים וחיבר רומנים שונים, ביניהם, Angioli nelle tenebre (1865), La contessa di Karolystria (1883), AbracadabraUn suicidio a fior d'acqua (1864) ו-Storia dell'avvenire (1884). הרומן שלו בנושא החיים בתיאטרון, Gli artisti da teatro משנת 1865 יצא לאור מחדש במאה ה-20. כמו כן הוציא לאור מסות מוזיקליות, שהחשובה בהן היא Reminiscenze artistiche

גיזלנצוני כתב כשמונים וחמש לבריות, בהן "אדמה" בשביל קאטאלאני (1866), "פוסקה" (1873) ו"סלבטור רוזה" (1874) בשביל גומז, "הליטאים" בשביל פונקיילי והגרסה השנייה של "כוחו של גורל" (1869). כמו כן תרם כמה בתי שיר לתרגום המחודש לאיטלקית של "דון קרלוס" מאת ורדי.

גיזלנצוני מת בקפרינו, ברגמו בשנת 1893, בן 69.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:סופרים איטלקים
קטגוריה:עיתונאים איטלקים
קטגוריה:לבריתנים איטלקים
קטגוריה:ילידי 1824
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1893
ריקרדו רושה

**ריקרדו סרז'יו רושה אזבדו** (בפורטוגזית: **Ricardo Sérgio Rocha Azeved**; נולד ב-3 באוקטובר 1978) הוא כדורגלן עבר פורטוגלי, אשר נולד בעיר סנטו טירסו. נכון להיום, שיחק כמגנה של קבוצת הפרמייר ליג טוטנהאם הוטספר.

## קריירת מועדונים

רושה שיחק בראשית הקריירה שלו בקבוצה הקטנה פאמלישאו, ממנה עבר לשחק בספורטינג בראגה. אחרי שהרשים רבים בעת הקמפיין של בראגה בטורניר גביע אופ"א, בנפיקה ליסבון רכשה אותו ב-2001, יחד עם חברו לסגל טיאגו. במהלך 4 וחצי העונות שבהן שיחק בבנפיקה, הוא שיחק סך הכל 162 משחקים וכבש 3 שערים. 

ב-17 בינואר 2007, החלו להתפרסם מודעות בתקשורת האנגלית ובפורטוגל אודות מעברו של רושה לטוטנהאם. ביום שלמחרת, פורסם בתקשורת הפורטוגלית שהעסקה אושרה סופית, באמצעות סוכנו רוני רוזנטל, תמורת 3.2 מיליון פאונד ו-2 משחקי ידידות בין המועדונים שבהם בנפיקה תקבל את כל ההכנסות ממכירת כרטיסים.

משחקו הראשון של רושה בטוטנהאם היה ב-27 בינואר 2007, בניצחון 3-1 על סאות'נד יונייטד במסגרת הסיבוב הרביעי של גביע ה-FA, כאשר שיחק במקומו של הקפטן הפצוע של הקבוצה, לדלי קינג. ב-10 בפברואר 2007, רושה שיחק את משחקו הראשון בפרמייר ליג, במשחק נגד שפילד יונייטד. ב-14 במאי 2008, נפוצו שמועות על כך שרושה ביקש להיכנס לרשימת ההעברות של המועדון עקב העובדה שלא שותף במספיק משחקים.

ב-31 באוגוסט 2009 חתם לעונה אחת בקבוצה הבלגית סטנדרד ליאז'. לאחר חצי עונה חזר לאנגליה וחתם בפורטסמות' לשנתיים.

## קריירה בינלאומית

אחרי שערך את הופעת הבכורה המלאה הראשונה שלו עבור פורטוגל נגד סקוטלנד, ב-2002, הוא זומן מחדש לסגל הנבחרת רק לאחר 3 שנים נוספות, לקראת משחקי שלבי המוקדמות של יורו 2008 נגד דנמרק ופינלנד.

## תארים

**בנפיקה ליסבון**
* הגביע הפורטוגלי: 2003/2004
* ליגת העל הפורטוגלית: 2004/2005
* הסופרקאפ הפורטוגלי: 2004/2005

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים פורטוגזים
קטגוריה:מגני כדורגל פורטוגזים
קטגוריה:כדורגלני ספורטינג בראגה
קטגוריה:כדורגלני בנפיקה ליסבון
קטגוריה:כדורגלני טוטנהאם הוטספר
קטגוריה:כדורגלני סטנדרד לייז'
קטגוריה:כדורגלני פורטסמות'
קטגוריה:כדורגלני נבחרת פורטוגל
קטגוריה:פורטוגזים שנולדו ב-1978
סכמות גילברט ולינאטי ליוליסס

שמאל|ממוזער|200px|כריכת המהדורה הראשונה מ-1922
**סכמות גילברט ולינאטי ליוליסס** הן רשימות שנוצרו על ידי מחבר **[[יוליסס]]**, הסופר ג'יימס ג'ויס, על מנת לסייע לידידיו קרלו לינאטי וסטיוארט גילברט להבין את המבנה והעלילה בספר. לינאטי אף תרגם את הספר לאיטלקית, וגילברט פרסם את הסכמה שלו ב-1930 בספר נפרד. סכמות אלו משמשות עד ימינו חוקרים בניתוח הספר.

ב-21 בספטמבר 1920 שלח ג'ויס ללינאטי מכתב ובו, בנוסף לרשימות שצירף, כתב בין היתר:

סכמת גילברט ליוליסס נוצרה בשנת  1921, ופורסמה על ידו בשנת 1930. הסכמה של גילברט כוללת תיאור פרטני של כל פרק, ובכלל זה שמו המקביל לאודיסאה (שמות הפרקים לא נכללו בספר המקורי), זמן התרחשות, צבע, סמל, מדע או אמנות קשורים,  טכניקת כתיבה, איבר, סמלים ותיאור הסצנה.

סכמת לינאטי מקיפה מעט יותר וכוללת גם דמויות מקבילות מהמיתולוגיה היוונית ומשמעות.
בסכמה של לינאטי חסר תיאור מפורט של שלושת הפרקים האחרונים משום שהם היו בשלבי כתיבה ראשוניים באותה עת.

## סכמת גילברט

### טלמאכיה

### אודיסיאה

### השיבה הביתה

## ראו גם
*סכמת לינאטי ליוליסס
## הערות שוליים

קטגוריה:יוליסס
דריל (קוף)

ה**דְּריל** (שם מדעי: *Mandrillus leucophaeus*) הוא מין של קוף ממשפחת קופים בעלי זנב. קרוב למנדריל, המסווג יחד איתו לסוג מנדריל. הוא אחד המינים הגדולים במשפחתו עם אורך של 70 ס"מ ומשקל מרבי של 50 ק"ג בזכרים, אם כי הנקבות קטנות בהרבה ומשקלם עד 12.5 ק"ג. הוא בעל רעמה עבה ובעל גוונים עזים על פניו בדומה למנדריל אך חסר את הגוונים האדומים והכחולים של המנדריל.

## תפוצה ותת-מינים
הוא מצוי בטבע ביערות הגשם הטרופיים של אגן הקונגו בקמרון, ניגריה, מצפון לנהר סנאגה, באי ביוקו ובחלק מגינאה המשוונית. הוא אחד הקופים הנדירים ביותר באפריקה, אשר נפגע מכריתת יערות ומציד אנושי.

קיימים שני תת-מינים של דריל:

*דריל השפלה (*Mandrillus leucophaeus leucophaeus*)
*דריל ביוקו (*Mandrillus leucophaeus poensis*)

## התנהגות
זכר האלפא מוביל קבוצה של כ-20-30 פרטים, המורכבת מזכרים ונקבות והוא האב למרבית הצעירים. קבוצה זו עשויה להצטרף לאחרים, וליצור על-קבוצה של מעל 100 פרטים. הם נוודים-למחצה בהתאם לעונות השנה, ולעיתים קרובות נוהגים לשפשף את החזה על העצים כדי לסמן את הטריטוריה שלהם. הם פעילים בעיקר על פני הקרקע, והחיפוש אחר מזון מתנהל בעיקר על הקרקע, אך שכיח למצוא את הלהקה על גבי העצים כדי לישון בלילה. לנקבות ילוד אחד בכל לידה, לידת תאומים תועדה פעם אחת במרכז שיקום וגידול דרילים בניגריה.

תוחלת החיים שלו היא עד 28 שנה.

עיקר תזונתו של הדריל כוללת מגוון רחב של פירות, אבל בתור אוכל-כול הוא גם מגוון בחלקי צמחים, שורשים, ביצים, חרקים, ויונקים קטנים מדי פעם. הטורף העיקרי שלו הוא הנמר האפריקאי.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פרדריק קיוויה
קטגוריה:גנונים
קטגוריה:מגה-פאונה של אפריקה
קטגוריה:ניגריה: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1807
קהילות אוטונומיות של אנדורה

מבחינה אדמיניסטרטיבית אנדורה מחולקת ל-7 מחוזות - "קהילות אוטונומיות" (parròquia, פאריש). חלק מהמחוזות מחולק למספר נפות. הקהילה השביעית נוסדה בשנת 1978.
שמאל|ממוזער|מפת מחוזות אנדורה|225px

## קישורים חיצוניים

* תיור יחידות מנהליות

*
קטגוריה:אנדורה: חלוקה מנהלית
קטגוריה:רמת החלוקה המנהלית הראשונה לפי מדינה
ג'ון הייטינחה

**ג'ון חיסברט אלן הייטינחה** (בהולנדית: **John Gijsbert Alan Heitinga**; נולד ב-15 בנובמבר 1983 באלפן אן דן ריין, הולנד) הוא כדורגלן עבר הולנדי ששיחק בעמדת הבלם. לזכותו של הייטינחה 87 הופעות במדי נבחרת הולנד.

## קריירה
הייטינחה התפתח במערכת הנוער של קבוצת אייאקס אמסטרדם. ב-2001 שיחק לראשונה עם הקבוצה הבוגרת, ובמהרה ביסס את מעמדו בקבוצה, אך שתי פציעות חמורות השביתו אותו לתקופה ארוכה. הוא שב לשחק בעונת 2003/04 והפגין יכולת טובה. הצלחתו באייאקס הביאה את דיק אדבוקאט לזמנו לנבחרת הולנד. הוא ערך את הבכורה בפברואר 2004, ובאליפות אירופה של אותה שנה שיחק בשלושה משחקים.

שתי העונות הבאות היו בלתי יציבות בעבור אייאקס. אי היציבות הקשתה על הייטינחה להתפתח כשחקן. אף על פי כן, הוא המשיך להיות שחקן קבע באייאקס ובנבחרת ההולנדית תחת המאמן מרקו ואן באסטן, שזימן אותו לסגל הנבחרת במונדיאל 2006.

ב-2008, לאחר שזכה בתואר כדורגלן השנה בהולנד והשתתף עם נבחרת הולנד ביורו 2008, עבר לאתלטיקו מדריד ששילמה לאייאקס עבורו 10 מיליון אירו. בסך הכול הופיע במשך שבע שנים ב-146 משחקי ליגה במדי אייאקס והבקיע 16 פעמים.

לאחר 8 שנים, ביוני 2015 חזר לקבוצת נעוריו אייאקס, וחתם לעונה אחת בקבוצה. בפברואר 2016 פרש ממשחק פעיל.

בעונת 2024/2025 שימש כעוזר מאמן של ארנה סלוט בליברפול עמה זכה זאליפות אנגליה. במאי 2025 מונה למאמנה של אייאקס כשחתם לחוזה עד 2027. בנובמבר 2025 פוטר מתפקידו.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים הולנדים
קטגוריה:בלמי כדורגל הולנדים
קטגוריה:כדורגלני אתלטיקו מדריד
קטגוריה:כדורגלני אייאקס
קטגוריה:כדורגלני אברטון
קטגוריה:כדורגלני פולהאם
קטגוריה:כדורגלני הרטה ברלין
קטגוריה:כדורגלני נבחרת הולנד
קטגוריה:כדורגלני יורו 2004
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2006
קטגוריה:כדורגלני יורו 2008
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2010
קטגוריה:כדורגלני יורו 2012
קטגוריה:מאמני כדורגל הולנדים
קטגוריה:מאמני אייאקס
קטגוריה:הולנדים ממוצא אינדונזי
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1983
אלכסנדר טישמה

**אלכסנדר טישמה** (בסרבית באותיות לטיניות: **Aleksandar Tišma**; 16 בינואר 1924 – 16 בפברואר 2003) היה סופר יהודי סרבי.

## קורות חיים
טישמה נולד לאב סרבי ולאם ממוצא יהודי-הונגרי בעיירה הורגוש שבחבל באצ'קה, סמוך לגבול הסרבי-הונגרי (אז – בתחומי ממלכת יוגוסלביה). רכש את השכלתו היסודית והתיכונית בנובי סאד, בסביבה רב-תרבותית ורב-לשונית. למד צרפתית וספרות בבודפשט ולבסוף הוסמך בלימודים גרמניים באוניברסיטת בלגרד. בסוף מלחמת העולם השנייה היה פעיל במחתרת האנטי-נאצית בנובי סאד.

לאחר מלחמת העולם השנייה החל לעבוד בנובי סאד כעיתונאי. מאוחר יותר עבד כעורך במטיקה סרפסקה, מוסד לחקר השפה והתרבות הסרבית, וכמרצה, נוסף על פעילותו הספרותית. יצירתו כוללת כ-15 ספרים, בהם רומנים, קבצים של סיפורים קצרים, ספרי שירה ומסות. כן עסק בתרגום מגרמנית ומהונגרית. כמה מסיפוריו עובדו לטלוויזיה ולקולנוע.

יצירתו תורגמה למספר רב של שפות, וזכתה להכרה נרחבת. בין הפרסים הספרותיים שקיבל: פרס נין (על "השימוש באדם", 1977), פרס אנדריץ', ופרס אוסטריה לספרות אירופית (1996). היה חבר האקדמיה הסרבית למדעים ולאמנויות והאקדמיה לאמנויות בברלין.

ספריו של טישמה הם לרוב בעלי אופי קודר ופסימי, אך מתאפיינים בהומניזם וחמלה. מבקרים משייכים לעיתים את יצירתו לאסכולה ספרותית מרכז אירופית, שעמה נמנים גם דנילו קיש, צ'סלב מילוש וברונו שולץ.

מספריו תורגמו לעברית (בתרגומה של דינה קטן בן-ציון) "השימוש באדם" ו"ספר על בלאם".

טישמה נמנע מפעילות פוליטית, אך הביע תמיכה בתנועות דמוקרטיות ביוגוסלביה ומאוחר יותר בסרביה, ועזב את מולדתו לצרפת ב-1993 במחאה על מדיניות ממשלו של סלובודן מילושביץ'. טישמה שב לנובי סאד, העיר שבה גדל ושמהווה ציר מרכזי ביצירתו, בשנת 2000, שלוש שנים לפני מותו.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:סופרים סרבים
קטגוריה:עיתונאים יהודים סרבים
קטגוריה:סופרים יהודים יוגוסלבים
קטגוריה:זוכי פרס אוסטריה לספרות אירופית
קטגוריה:יהודים בשואה: סרביה
קטגוריה:ילידי 1924
קטגוריה:סרבים שנפטרו ב-2003
אלפראזולאם

**אלפראזולאם** (בכתיב לועזי: **alprazolam**; שמות גנרים: **זנאקס**, **אלפרליד**, **קסנגיס**,: ו-**Xanax XR**) היא תרופה מקבוצת התרופות נגד חרדה, העלולה לגרום להתמכרות בשימוש ממושך. התרופה מפחיתה חרדה תוך זמן קצר. היא ודומותיה משפיעות באמצעות הגברת פעולת המוליך העצבי GABA שחשוב למניעת תחושת חרדה במצבי דחק והפרעה טורדנית כפייתית (OCD) ופרנויה, וגם עוזרת לאגורפוביה.

## קישורים חיצוניים

* 
*
* 
* בנזודיאזפינים, האנציקלופדיה של שביל הדרך לחיים

קטגוריה:תרופות נוגדות חרדה
קטגוריה:בנזודיאזפינים
קטגוריה:תרופות לפי א'-ב'
ויקטור חריאפה

**ויקטור ולדימירוביץ' חריאפה** (ברוסית: **Виктор Владимирович Хряпа**; נולד ב-3 באוגוסט 1982 בקייב שבברית המועצות, כיום באוקראינה) הוא כדורסלן עבר רוסי, אשר שיחק באופן פעיל בין השנים 1999–2018. גובהו 2.06 מטרים.

## קריירה
את הקריירה החל חריאפה בקבוצת חימיק אנגלס הרוסית, תחילה בנוער ולאחר מכן גם בבוגרים. באמצע עונת 1999-2000 עבר לקבוצת אבטודור סראטוב. בעונת 2000-2001 נבחר לתגלית העונה בליגה הרוסית. לאחר שתי עונות וחצי בסרטוב הצטרף חריאפה לצסק"א מוסקבה, איתה זכה בשתי אליפויות רוסיה, ב-2003 וב-2004.

בדראפט 2004 נבחר חריאפה במקום ה-22 על ידי ניו ג'רזי נטס, והוא עבר בטרייד לפורטלנד טרייל בלייזרס. בפורטלנד לא הצליח חריאפה להרשים, וקלע 4.2 נקודות למשחק בעונתו הראשונה ו-5.8 בשנייה. בסוף יוני 2007 עבר חריאפה בטרייד לשיקגו בולס יחד עם טיירוס תומאס, בתמורה ללמרכוס אולדרידג'.

בשתי העונות בשיקגו אכזב חריאפה ושיחק רק 8 דקות בממוצע למשחק. בפברואר 2008 החליטה שיקגו לקנות את שארית חוזהו ולשחרר אותו, וכמה ימים לאחר מכן חתם על חוזה לארבע שנים וחצי בצסק"א, איתה זכה באליפות רוסיה וביורוליג ב-2008. הוא שיחק בקבוצה עד עונת 2018 ועזב לאחר 13 עונות בסך הכל בקבוצה.

חריאפה נמנה עם סגל נבחרת רוסיה, והיה שותף בזכייתה באליפות אירופה ב-2007.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מדליסטים אולימפיים רוסים
קטגוריה:כדורסלנים רוסים
קטגוריה:כדורסלני נבחרת רוסיה
קטגוריה:כדורסלני אבטודור סראטוב
קטגוריה:כדורסלני צסק"א מוסקבה
קטגוריה:כדורסלני פורטלנד טרייל בלייזרס
קטגוריה:כדורסלני שיקגו בולס
קטגוריה:כדורסלנים באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:כדורסלנים באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:בחירות דראפט של ניו ג'רזי נטס
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1982
סגומו

**סגומו** (באנגלית: **Segomo** - "מנצח", "רב עוצמה") היה אל המלחמה במיתולוגיה הקלטית. פולחנו היה נפוץ בעיקר בגאליה (צרפת של ימינו).

המונח 'סגומו' משומש יותר בתור תואר, ופחות בתור שם, ולכן הוא זוהה הרבה פעמים עם דמויות מוכרות יותר, כמו מרס והרקולס. ישנה אי בהירות אם מדובר באחת משתי דמויות אלו, שתי דמויות אלו, או אל מקומי בפני עצמו.

ישנו פסל של פרד, החיה המקודשת למרס, שנמצאה בנובי-אן-סליאס בצרפת ובבירור מוקדשת לסגומו. ישנו עוד פסל של סוס מברונזה, שנמצא בנויטס-סנט-ג'ורג', שייתכן וגם הוא קשור לסגומו.

עם המפגש בין התרבות הקלטית לתרבות רומית זוהה סגומו עם האל מרס או עם הרקולס מהמיתולוגיה הרומית.

השם האירי העתיק "ניה סגמוין" (משרת סגומו), מציע שסגומו היה זהה למעשה לאל קוקידיוס שפולחנו היה נפוץ בבריטניה.

העיט או הנץ סימלו את סגומו.

קטגוריה:אלים בריטיים וגאליים קדומים
קטגוריה:אלי מלחמה
קן ראסל

**קן ראסל** (באנגלית: **Henry Kenneth Alfred Russell**;  3 ביולי 1927 – 27 בנובמבר 2011), היה במאי קולנוע בריטי שנודע הודות לסרטי הקולנוע והטלוויזיה שביים והתאפיינו בסגנון ייחודי. סגנונו התאפיין במיניות בוטה ובהתעסקות בכנסייה הקתולית: ראסל עצמו המיר את דתו לקתוליות ב-1957 ואף שדבקותו בה נחלשה במרוצת השנים והוא חדל לקיים אורח חיים תואם, הנושא מילא תפקיד מרכזי ביצירתו. הרבה לעסוק בעבודתו במשוררים בולטים, ביוצרים מוזיקליים. בתחום זה, ידועה הסדרה החלוצית שביים עבור רשת BBC ועסקה בחייהם של משוררים שחרגו מההתנהגות המקובלת לזמנם. ראסל ידוע בעיקר הודות לסרטי הקולנוע נשים אוהבות (Women in Love), "טומי" (בכיכובם של חברי להקת המי) והסרט מצבים משתנים (Altered States).

## מסרטיו
* 1967 - "מוח שווה ביליון" על פי ספרו של לן דייטון עם מייקל קיין
* 1969 - "נשים אוהבות", מועמדויות לאוסקר. על פי רומן מאת ד. ה. לורנס, עם אוליבר ריד, אלן בייטס וגלנדה ג'קסון שזכתה בסרט הזה לאוסקר השחקנית הטובה ביותר
* 1970 - "צ'ייקובסקי", עם ריצ'רד צ'מברלין
* 1971 - "שדים"
* 1971 - "החבר שלי" (מחזמר) על פי המחזה מאת סנדי וילסון, עם טוויגי, גלנדה ג'קסון
* 1972 - "משיח פרא"
* 1974 - "מאהלר" על המלחין גוסטב מאהלר
* 1975 - "ליסטומניה"
* 1975 - "טומי", עם אלטון ג'ון, טינה טרנר, ג'ק ניקולסון, אריק קלפטון ואחרים
* 1977 - "ולנטינו" עם רודולף נורייב
* 1980 - "מצבים משתנים" עם ויליאם הרט על פי תסריט מאת פאדי צ'ייבסקי
* 1984 - "למות בעד תשוקה" עם קתלין טרנר, אנתוני פרקינס
* 1986 - "גותי"
* 1988 - "ריקודה האחרון של סאלומה", על מחזהו של אוסקר ויילד
* 1991 - "זונה", עם תרזה ראסל
* 1996 - "מיינדבנדר", ביוגרפיה של אורי גלר, גילם ישי גולן

רבים מסרטיו הוקרנו גם על מסכי הטלוויזיה.

## מספריו
* 1989 - "תמונה בריטית" (British Picture) אוטוביוגרפיה. הספר היה גם לסרט טלוויזיה הכולל ראיונות עם הכותב.

## קישורים חיצוניים

* אתר העוסק בסרטיו של קן ראסל
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמנים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:במאי קולנוע בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1927
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2011
גרמן

**גרמן** הוא שם משפחה ממקור גרמני. זהו שיבוש השם הגרמני "הרמן" בשפות סלאביות.

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה המבוססים על השם הרמן
הרמן

**הרמן** (Hermann, Herman) הוא שם פרטי וכן שם משפחה שמקורו בשפות גרמאניות ומשמעותו איש צבא.

קטגוריה:שמות פרטיים לגברים
קטגוריה:שמות משפחה גרמניים
קטגוריה:שמות פרטיים גרמניים
קטגוריה:שמות משפחה המבוססים על השם הרמן
סוקלוס

[250px|שמאל|ממוזער|פסל [ברונזה של סקולוס מווינה.]]
250px|שמאל|ממוזער|תגליף של סוקלוס ונאנטוסולאלטה מסארבורג. 
**סוקלוס** (**Sucellus** או **Sucellos** - "המכה בפטיש") היה אל החקלאות, היערות, והבירה במיתולוגיה הקלטית.

סוקלוס מתואר לרוב כאדם מבוגר ומזוקן האוחז בידו פטיש או חבית בירה.

האלה נאנטוסואלטה נחשבת בת זוגו של סוקלוס, ומוצגת לעיתים כעומדת לצידו בתגליפים ופסלים.

בתגליף אבן שהתגלה בסארבורג מהמאה הראשונה או ראשית המאה השנייה מתוארים סוקלוס ונאנטוסואלטה כלובשים גלימות ארוכות. נאנטוסואלטה אוחזת בידה שובך יונים, סקולוס מתואר כאדם מזוקן האוחז בידו פטיש וכד. לרגלי שניהם מתואר עורב.

למעלה מעשר כתובות המוקדשות לסוקלוס התגלו בחפירות ארכאולוגיות. מרביתן מגאליה (צרפת של ימינו) ואחת מיורק שבאנגליה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אלי חקלאות
קטגוריה:אלים בריטיים וגאליים קדומים
גראנוס

**גראנוס** (**Grannus** או **Granus**) הוא אל המעיינות החמים (והמעיינות בכלל), השמש, האש והרפואה במיתולוגיה הקלטית.

מרכזו הפולחני העיקרי היה באקווה גראני (Aquae Granni - כיום באאכן שבגרמניה). שמעו של המרכז הפולחני יצא למרחוק, ובשנת 215 ביקר באתר הקיסר הרומי קרקלה.

מרכזי פולחן רבים נוספים התגלו באלצאי, ארנהיים, אאוגסבורג, במברג, בון, מנגן, ארפ, שפייר, טריר, ביטברג ופינינגן (כולם בגרמניה של ימינו), וכן באתרים רבים בגאליה (צרפת של ימינו) ובהם האתר בלימוז', באינוורסק שבסקוטלנד, אסטורגה שבספרד, ברומא שבאיטליה, בווסטרוס שבשוודיה, בלנדורף שבאוסטריה, בתטפורד בנורפוק שבאנגליה וכן בהונגריה ורומניה.

על פי הכתובות שהתגלו ניתן לראות כי במהלך המפגש בין התרבות הקלטית והתרבות הרומית זוהה האל גראנוס עם האל אפולו מהמיתולוגיה הרומית בשל תפקידו כאל המרפא ואל השמש. בטריר זוהה גראנוס עם אפולו פיבוס.

לרוב גראנוס מזוהה עם אלים נוספים - באאוגסבורג הוא מלווה בדיאנה וסירונה, ברומא, ביטברג ובמברג מלווה אותו סירונה, במנגן הוא מלווה בנימפות, בלאונגן הוא מלווה בהיגיאה ובסיבלה, בגראנד שבצרפת הוא מלווה בסול, בלימוז' הוא מלווה במרס ובאסטורגה שבספרד הוא מלווה בסראפיס, איזיס ומרס.

## לקריאה נוספת

* John T. Koch, **Celtic Culture: A Historical Encyclopedia**, Santa Barbara, California, ABC-CLIO, 2006, , .


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלים בריטיים וגאליים קדומים
קטגוריה:אלי בריאות
קטגוריה:אלי שמש
קטגוריה:אלי אש
קטגוריה:אלי ים ונהר
אביה ספיבק

**אביה ספיבק** (נולד בשנת 1947) הוא פרופסור אמריטוס לכלכלה באוניברסיטת בן-גוריון, לשעבר ראש המחלקה לכלכלה ודיקן הפקולטה למדעי הרוח והחברה באוניברסיטה.

## קריירה אקדמית
אביה ספיבק נולד בפלשתינה (1947). הוא עשה את כל לימודיו האקדמיים באוניברסיטה העברית בירושלים. סיים תואר ראשון בכלכלה ובהיסטוריה בשנת 1969, תואר שני בכלכלה בשנת 1972 ודוקטורט בשנת 1977. 

בשנת 1975 הצטרף לסגל המחלקה לכלכלה באוניברסיטת בן-גוריון בדרגת מדריך ועשה את כל הדרך עד לדרגת פרופסור. באוניברסיטה בן-גוריון כיהן במספר תפקידים: ראש המחלקה לכלכלה, דקאן הפקולטה למדעי הרוח והחברה.

כיהן כנשיא האגודה הישראלית לכלכלה.

בשנים 2002 עד 2006 היה משנה לנגיד בנק ישראל. מאז 2006 ספיבק היה עמית בכיר במכון ון ליר בירושלים וממקימי התוכנית לחברה וכלכלה, וחבר בדירקטוריונים של בנקים וקרנות פנסיה.

ספיבק כותב באופן קבוע טורים בעיתון כלכליסט.

בקיץ 2011 עמד ספיבק, יחד עם פרופ' יוסי יונה, בראש צוות ספיבק-יונה, שהורכב מוועדות מומחים עצמאיות, כחלופה לוועדת טרכטנברג. מסקנות הצוותים אף גובשו בספר "אפשר גם אחרת - מתווה לכינונה של חברה מתוקנת", בעריכת אביה ספיבק ויוסי יונה, שיצא בקיץ 2012 בהוצאת הקיבוץ המאוחד.

ספיבק הוא יושב הראש של המרכז לפנסיה, ביטוח ופסיכולוגיה כלכלית באוניברסיטת בן-גוריון.

ב-26 במרץ 2018 נערך באוניברסיטת בן-גוריון כנס לכבוד פרישתו לפנסיה.

## קישורים חיצוניים

* פרופ' ספיבק, באתר האינטרנט של מכון ון ליר בירושלים
* 
* 
* לאתר צוותי ספיבק-יונה במסגרת המחאה החברתית
* 
* 
* 
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:כלכלנים ישראלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בן-גוריון בנגב: כלכלה
קטגוריה:משנים לנגיד בנק ישראל
קטגוריה:נשיאי האגודה הישראלית לכלכלה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
בארודונטלגיה

**בארודונטלגיה** היא כאב שיניים הנגרם משינוי בלחץ האטמוספירי, למשל במהלך טיסה, צלילה, או טיפול בתא לחץ.

## אפידמיולוגיה
בחיל האוויר הישראלי נמדדה היארעות של כמעט מקרה בארודונטלגיה אחד על כל 100 שנות-טיסה. 8.2% מטייסי חיל האוויר הישראלי דיווחו על מקרה אחד לפחות של בארודונטלגיה בטיסה במהלך הקריירה התעופתית שלהם
.

## מהלך קליני
בדרך כלל הכאב חולף מיד עם התייצבות הלחץ האטמוספירי, אך לעיתים נדרשים לשם כך מספר שעות או מספר ימים.

## אטיולוגיה
מחקרים הראו, שכאב זה מופיע רק כאשר ישנה מחלה בשיניים, בחניכיים או בגת הלסת העליונה (סינוס). כמעט כל מחלה בחלל הפה עלולה לגרום לכאב זה: עששת, דלקת חניכיים, שחזור דנטלי לקוי, דלקת מוך השן, שן כלואה, דלקת גת הלסת העליונה (סינוסיטיס) ועוד.


## ראו גם
* כאב שיניים
* בארוטראומה

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מחלות חלל פה, בלוטות רוק ולסתות
קטגוריה:רפואת צלילה
קטגוריה:רפואה תעופתית
קטגוריה:תוצאות גורמים חיצוניים
שרה פוקסון

**שרה פוקסון-היימן** (1932–1992) הייתה פסנתרנית ישראלית. 

## ביוגרפיה
פוקסון נולדה בארץ ישראל והחלה לנגן בפסנתר בהיותה בת 5. בצעירותה פגשה את ורדינה שלונסקי שהדריכה אותה לגבי האזנה למוזיקה והשכלה כללית. כבר בשנת 1944 ניגנה עבור רדיו ירושלים. היא למדה נגינת פסנתר אצל ליאו קסטנברג וקרול קליין בישראל. בשנת 1948 היא נגנה את קונצרט הגמר של מהמחלקה לפסנתר של בתיה רבינא. לאחר מכן למדה מוזיקה במשך שנה בשווייץ אצל ז'קלין בלנקרד ועוד שבועיים אצל פטר פייכטוונגר בלונדון. בשובה לישראל שירתה בתזמורת חיל האוויר. בשנות ה-50 ניגנה בתזמורת קול ישראל. 

בשנת 1979 הקימה את "דואו באר שבע" עם הפסנתרן ההולנדי-ישראלי ברט ברמן. הם הוציאו תקליט ראשון בשנת 1983 ותקליט שני ב-1985. היא הרבתה להופיע ברחבי ישראל וכן בסיורי קונצרטים בצרפת, אנגליה, בלגיה, גרמניה והולנד. הקליטה לתחנות רדיו במרבית מדינות אלה ולטלוויזיה הישראלית. 

שרה פוקסון נודעה כמבצעת של מוזיקה קלאסית בת זמננו, כסולנית ובהרכבים קאמריים. ביצעה יצירות ישראליות רבות בהופעות בכורה. על העדפות המוזיקה שלה היא אמרה:
:"ברסיטלים אני מנגנת כל מה שצריך. גם שופין. הקהל אינו יכול בלי זה. אבל כשאני בוחרת את הרפרטואר לעצמי - אני בוחרת במוזיקה מודרנית."

נתן מישורי כתב עליה:
:"הפסנתרנית שרה פוקסון היימן היא היחידה בין הפסנתרנים הישראליים המקדישח עיקר בצועיה למוזיקה בת ימינו בכלל, ולמוזיקה ישראלית בפרט. היא מבצעת את המוזיקה החדישה באותה טבעיות ובאותו הופש ביטוי בהם היא מבצעת מוזיקה ישנה". צליל יפה, זריזות רבה של אצבעות וכוח זיכרון בלתי־רגיל, הם כלי העזר החשובים של הפסנתרנית. מכלול היצירות שברשותה הוא גדול, ונכללים בו מלחינים ידועים ובלתי ידועים מארצות שונות."

התאלמנה משופט השלום הבאר שבעי יהודה היימן בשנת 1990. לזוג נולדו שלושה בנים. 

במשך תקופה ארוכה נערך קונצרט שנתי לזכרה.

## דיסקוגרפיה
### אלבומים
* פרנץ שוברט: מוזיקה לפסנתר בארבע ידיים (אנגליה/ישראל 1983; ארצות הברית 1988; ארצות הברית 1991)
* מלחיני ברית התנועה הקיבוצית: מוזיקה לפסנתר בשתיים וארבע ידיים (אנגליה/ישראל, 1985)

### אוספים עם אמנים נוספים
* רם דע-עוז: סוויטה בסגנון עתיק (ישראל, 1973)
* עמי מעייני: שני אלתורים (ישראל, 1976)
* יצירות מופלאות לפסנתר (ארצות הברית, 1989)
* קלר דה לון ומנגינות מוארות ירח אחרות (ארצות הברית, 1989)
* מאיר מינדל: תמר (ישראל, 1990)
* פרנק מרטן: מוזיקה קאמרית (שווייץ, 1991)
* דוד עורי: פורטרט מוזיקלי (ישראל, 1997)
* מסביב לעולם עם ציפי פליישר (ארצות הברית, 1997)
* רחל גלעין: ונגינותיי ננגן (ישראל, 1999)
* גבריאל אירני: ציפור הפלא (הונגריה, 2001)
* אשר בן יוחנן: דיוקנו של מלחין (ישראל, 2005)
* מקס שטרן: שיר המעלות (ישראל, 2012)

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה קצרה של שרה פוקסון באתר רשימות על פרנץ שוברט

## הערות שוליים

קטגוריה:פסנתרניות ישראליות
קטגוריה:פסנתרנים ישראלים
קטגוריה:באר שבע: מוזיקאים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1932
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1932
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1992
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1992
מדד DMF

**מדד DMF** (ראשי תיבות של **d**ecay/**m**issing/**f**illed, עששת/עקירה/סתימה) או **מדד חע”ס** (במפורש: חֶסֶר, עששת, סתימה) הוא המדד האפידמיולוגי הנפוץ ביותר בתיאור שכיחות מחלת עששת השיניים. 

מדד זה סוכם את מספר השיניים (אז מסומן DMFt, כאשר t היא קיצור של teeth) או מספר משטחי השיניים (אז מסומן DMFs, כאשר s היא קיצור של surfaces) הנגועות בעששת, שנעקרו וששוחזרו (נסתמו) בגלל עששת. 

לקביעת גובה מדד זה, מדגם מייצג של האוכלוסייה נבדק קלינית בלבד (ללא צילומי רנטגן) בעזרת מראת פה, מחדר ובידוד (של השיניים מהצטברות רוק שעלול להסתיר נגעים על גבי השיניים) על ידי גלילי צמר גפן. 

עיקרון זה, של בדיקה באמצעות ציוד מועט בלבד וללא הזדקקות לצילומי רנטגן ואף למנורה דנטלית חזקה (כפי שקיים בכל מרפאת שיניים מודרנית) מאפשרת ביצוע מחקרי שדה אפידמיולוגים אף בקרב אוכלוסיות פרימיטיביות וללא חשמל. אחידות זו בתנאי הבדיקה מאפשרת השוואה של מחקרי נפיצות העששת שבוצעו במקומות שונים בעולם ואף בזמנים שונים. לדוגמה, במעקב שעורך ארגון הבריאות העולמי בקרב ילדים בני 12 שנים ברחבי העולם, דווח על מדד DMFt של 1.66 בישראל בשנת 2002, 1.19 בארצות הברית, 0.7 בבריטניה ו-5.9 בערב הסעודית, בעוד הממוצע העולמי עמד על 1.61. מובן, שככל שמדד זה נמוך יותר, כך העששת נפוצה פחות, ומצב בריאות הפה טוב יותר באותה האוכלוסייה.

מכיוון שמדד זה נקבע ללא צילומי רנטגן, הוא אינו משקף במדויק את שכיחות העששת והצרכים הטיפוליים באוכלוסייה. ההכרה בתת-הסוג של נגעי "עששת נחבאת", הניתנים לאבחון רק באמצעות צילום רנטגן, משקפת ביתר שאת את אי הדיוק שבשימוש במדד זה.

## הערות שוליים

קטגוריה:רפואת שיניים
קרנונוס

[שמאל|250px|ממוזער|תיאור דמותו של קרנונוס מ"[עמוד יורדי הסירות" שהתגלה בפריז שבצרפת.]]
[250px|ממוזער|שמאל|קרנונוס ב[תגליף מואל קמוניקה]]
**קֶרנונוס** או **קרננוס** (**Cernunnos** או **Cernenus** - "בעל הקרניים") הוא אל פריון מהמיתולוגיה הקלטית שפולחנו היה נפוץ במערב אירופה. קרנונוס מתואר כאל בעל קרניים (לרוב קרני אייל).

קרנונוס מוזכר בכתובות שהתגלו בצרפת ובגרמניה. "עמוד יורדי הסירות" (**Pilier des nautes**) שהתגלה בפריז ומוצג כיום במוזיאון הלאומי של ימי הביניים (מוזיאון קלוני) בפריז. העמוד הוקם בראשית המאה הראשונה, ככל הנראה בשנת 14 לספירה, עם עלייתו לשלטון של הקיסר הרומי טיבריוס. העמוד, שהתגלה בשנת 1710, מתאר את קרנונוס ואלים קלטיים נוספים, לצד אלים מהמיתולוגיה הרומית כגון יופיטר, וולקן, קסטור ופולוקס.

כתובות נוספת המזכירות את קרנונוס התגלו בלוקסמבורג. כתובות אלה מוקדשות "לאל קרונינקוס".

מלבד כתובות אלה, התגלו מספר תגליפים המתארים את דמותו של האל מבלי לציין את שמו. הקדום שבהם התגלה בוואל קמוניקה שבאיטליה, והוא מתוארך למאה הרביעית לפנה"ס. דוגמה נוספת היא קדרת יונדסטרופ מיוטלנד מהמאה הראשונה לפנה"ס.

קרנונוס מתואר לרוב כאדם מבוגר ומזוקן בעל שער ארוך וקרניים. לרוב הוא עונד לצווארו טורק - שרשרת קלטית המסמלת אצולה. קרנונוס אוחז בידו לרוב ארנק מלא מטבעות או שרשראות. לרוב הוא מתואר כשלצידו בעלי חיים (בדרך כלל איילים) - ובכך מגולם תפקידו כאל הטבע ובעלי החיים. כמו כן קרנונוס נחשב כאל הציד (אף שב"עמוד יורדי הסירות" הוא מתואר כאל המסחר והעושר, וכאל הימאים).

לעיתים מתואר קרנונוס כנחש לו קרני אייל (אף כי ייתכן ומדובר באל קלטי אחר).

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אלים בריטיים וגאליים קדומים
קטגוריה:אלי פריון
קטגוריה:אלי ציד
קטגוריה:אלי טבע
קטגוריה:אלי בעלי חיים
קטגוריה:אלי מסחר
אקליפטוס סטיגריאנה

**אקליפטוס סטיגריאנה** (שם מדעי: *Eucalyptus staigeriana*, באנגלית נקרא: **Lemon Ironbark** או **Lemon-scented**) הוא עץ קטן וקשה ממשפחת ההדסיים שגדל באופן טבעי על גבעות באזור נהר פלמר שבאזור חצי האי כף יורק וצפון קווינסלנד שבאוסטרליה. מהעלים מפיקים שמן אתרי המשמש לחומרי טעם ולארמותרפיה. מהעלים מכינים תבלינים ורכיבי תה.

עלי אקליפטוס סטיגריאנה מכילים כ-2.9%-3.4% שמן. עליו משמשים כתבלין להוספת ריח נעים לאוכל, עליו משמשים גם בממתקים ולתה. העלים הם בעלי טעם של לימון וגם טעם המזכיר קצת רוזמרין.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1883
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פרדריק מנסון ביילי
סטיגרנה
קטגוריה:אוסטרליה: עצים
מודי כידון

**מודי כידון** (נולד ב-17 בספטמבר 1954) הוא איש עסקים הפועל בתחומי הנדל"ן בישראל ומחוצה לה ועוסק גם בהון סיכון ובפרסום.

## ביוגרפיה
כידון, בוגר בית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה, שירת כטייס בחיל האוויר, והמשיך לטוס עד גיל 45, במסגרת שירות מילואים, אותו סיים בדרגת רב-סרן. הוא בוגר תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת תל אביב, ולימודי ניהול מתקדמים (AMP) בבית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת הרווארד. כידון מתגורר בתל אביב, ואב לארבעה ילדים. 

את דרכו בעולם העסקים, החל ב-1981, עם שחרורו משירות קבע, כאשר הצטרף לחברת הפרסום גיתם מערכות תדמית, שנוסדה על ידי אביו יוחנן (דובז'ה) גולדברג-כידון, ובן דודו משה תאומים. הצלחת החברה בשוק הישראלי הובילה בשנת 1994 את ענקית הפרסום אומניקום להיות לחברת הפרסום הבינלאומית הראשונה המשקיעה בישראל, באמצעות רכישת 49% מגיתם על ידי BBDO Worldwide, והקמת Gitam/BBDO. החברה הישראלית מחזיקה כיום בשמונה עשרה חברות בתחומי הפרסום, יחסי ציבור, תוכן שיווקי, ייעוץ אסטרטגי, דיגיטל, הפקה, ניהול משברי סייבר ורכש מדיה. מזה 25 שנים ברציפות, נמנית גיתם בין ארבע קבוצות הפרסום המובילות בישראל.

באוגוסט 1997 יזמה גיתם והפיקה את הפרסומת הראשונה שצולמה בחלל. הפרסומת הייתה עבור החלב העמיד של תנובה, שתדמיתו נפגעה בעקבות פרשת הסיליקון בחלב. הפרסומת אף נרשמה בספר השיאים של גינס. 

כידון כיהן כיו"ר איגוד חברת הפרסום במשך ארבע קדנציות: בשנים 1994-1990 ו-2013-2009. בשנים 1990 - 1994 הוביל מאבק לפלורליזם של מכירת פרסום בטלוויזיה המסחרית, יזם את הקמת חברת הרייטינג לטלוויזיה והיה יו"ר ועדת המחקר אשר קבעה את שיטת המדידה. בכהונתו הרביעית, החל מ-2009, היה מעורב בשינוי שיטת התגמול בענף הפרסום. האיגוד בראשותו היו הגוף שיזם את גוף מדידת הרייטינג באינטרנט בישראל.

כידון נמנה עם מייסדי חברת ויתניה בשנת 1995. ויתניה היא חברה יזמית בתחום הנדל"ן המניב, נסחרת בבורסה בת-אביב ומחזיקה נכסים בהיקף של כ-230,000 מטר מרובע ובפיתוח של עוד כ-350,000 מטר מרובע. בשנת 2021 מכרה החברה את אחד המגדלים בפרויקט ויתניה תל אביב לבנק הפועלים תמורת 970 מיליון ש"ח. 

בשנת 2010 הקים כידון יחד עם יניב מלמוד את חברת אלטו (Alto), כידון מכהן כ-co-founder & Executive Chairman. החברה מנהלת קרנות נדל"ן בארצות הברית בתחומי הלוגיסטיקה והמרכזים המסחריים. אלטו השקיעה עד כה 2024 ב-76 נכסים בהיקף של 1.5 מיליארד דולר ושווי נכסיה עומד על 1.4 מיליארד דולר.

## קישורים חיצוניים

* אתר גיתם BBDO
* אתר אלטו
* אתר ויתניה

## הערות שוליים

קטגוריה:פרסומאים ישראלים
קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:טייסי חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי בית הספר לעסקים של הרווארד
קטגוריה:בוגרי בית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1954
סטפן בראון

שמאל|ממוזער|250px|סטפן בראון ולקוחה בחנותו שבתל אביב. מתוך הסרט "סטפן בראון"
**סטפן בראון** (18 ביוני 1914 – 5 באפריל 1990) היה פרוון ישראלי.

נולד בברטיסלאבה למשפחה יהודית דוברת הונגרית ולמד פרוונות כנער מדודו. ב-1938 עלה לישראל עם אחיו הגדול. החל משנות ה-50 בית האופנה שלו ברחוב אלנבי בתל אביב, שעסק בפרוונות (עיצוב בגדי פרווה) הפך לאחד החשובים בעיר, ובראון היה אחד מן המעצבים המובילים ל"חברה הגבוהה" הישראלית של אותם ימים, ליהדות התפוצות ואף לכוכבות כמו מרלן דיטריך, אליזבת טיילור וסופיה לורן.

בסוף שנות ה-80, לאחר שדעת הקהל בנושא זכויות בעלי חיים התפתחה וקראה להפסקת קיומה של תעשיית הפרוות, ירדה קרנה של החנות, עד למכירתה. בראון נפטר שנים ספורות לאחר מכן ב-1990 מדום לב. בראון הותיר את כל הונו לחייט אליעזר (לצי) ראט, שהיה בן זוגו לחיים מאז תחילת שנות ה-50. לאחר מותו, משפחתו של בראון ניהלה מאבק משפטי על עזבונו שהסתיים בהשארת צוואתו המקורית על כנה. ב-2007 יצא לאקרנים סרטו התיעודי של איתמר אלקלעי, "סטפן בראון", העוסק בחייו הסוערים של הפרוון וביחסיו עם ראט ובני משפחתו.

בראון נפטר בגיל 75 ונפטר בבית העלמין קריית שאול.

במקום שבו עמד סטודיו הפרוונות של בראון נפתחה מסעדה הנושאת את שמו, "סטפן בראון".

## קישורים חיצוניים
* "סטפן בראון" - הסרט המלא לצפייה באתר ארכיון ישראלי לסרטים - סינמטק ירושלים
* הסרט "סטפן בראון" באתר ynet HOT
*

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי אופנה ישראלים
קטגוריה:להט"בים ישראלים
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1914
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1990
JavaServer Faces

**JavaServer Faces** (ראשי תיבות: **JSF**) הוא מפרט לפיתוח ממשקי משתמש עבור יישומי רשת הכתובים בשפת Java. 

אף על פי ש-JSF בנויה על גבי טכנולוגיית ה-JSP, היא מציעה למפתח מודל השונה מ-JSP ומ-Servlets, של בקשה ותגובה (HTTP Request/Response).

העיקרון המנחה ב-JSF הוא שימוש ברכיבי תוכנה (components) בתוך דפי היישום. רכיבים אלו מקושרים לאובייקטים בשרת ושומרים על ערכם בצורה אוטומטית. עיקרון זה חוסך הרבה קוד Java בדפים ובכך מאפשר הפרדה בין שכבת התצוגה (view) לשכבת הבקר (controller) ושכבת הלוגיקה העסקית (business logic). כך נשמר מודל MVC ועל כן פיתוח היישום פשוט יותר.

ל-JSF ישנם מימושים רבים, אך המימוש הנפוץ ביותר נכון לתחילת העשור השני של המאה ה-21 הוא של חברת אורקל, שירש את המימוש של סאן. הוא מכונה Mojarra.

## גרסאות
* 11 במרץ 2004 - JSF 1.0 
* 27 במאי 2004 - JSF 1.1
* 11 במאי 2006 - JSF 1.2 
* 2009 - JSF 2.0

## קישורים חיצוניים

* 
* הדף הרשמי של JSF, מתוך האתר של אורקל
* מפרט JSF2.0

קטגוריה:Java
פרמייר ליג המילואים

**פרמייר ליג המילואים** (באנגלית: **Premier Reserve League**) הייתה ליגת קבוצות המילואים העליונה עבור קבוצות המילואים של מועדוני הכדורגל מהפרמייר ליג. הליגה פורקה בסוף עונת 2011/2012 והוחלפה בליגת הפיתוח המקצועית.

## היסטוריה
הליגה במתכונתה הנוכחית נפתחה בשנת 1999, והחליפה את הליגה המרכזית בצפון ואת ליגת איחוד הכדורגל בדרום בתור הדרגה הגבוהה לקבוצות מילואים בכדורגל, והליגות הקודמות המשיכו בתור דרגות נמוכות יותר של קבוצות.

עד עונת 2004/2005 לליגה היו שתי אלופות: אלופת מחוז דרום ואלופת מחוז צפון. החל מעונה זו, נערך בין אלופות המחוזות משחק גמר כדי לקבוע אלופה יחידה. במשחק הגמר הראשון ששוחק, אלופת המחוז הצפוני מנצ'סטר יונייטד מילואים ניצחה את אלופת המחוז הדרומי צ'רלטון את'לטיק מילואים בתוצאה 2–4.

הליגה פורקה בסוף עונת 2011/2012 לאחר שקבוצת המילואים של טוטנהאם הוטספר החליטה שלא לקחת חלק בעונת 2011/2012. בעקבותיה, קבוצות רבות מהליגה החליטו שלא להשתתף בה בעונה הבאה. בגלל המחסור בקבוצות, הליגה פורקה. הליגה הוחלפה בליגת הפיתוח המקצועית, שהיא ליגת המילואים של קבוצות הפרמייר ליג עד גיל 21.

## פורמט
הליגה חולקה לשני מחוזות: צפון ודרום. החל מעונת 2004/2005 הונהג משחק פלייאוף בין אלופות המחוזות, כאשר המנצחת זכתה באליפות הליגה.

קבוצות הליגה לא ירדו מפרמייר ליג המילואים לליגה השנייה בהתאם למיקומן בליגה בסיום העונה, אלא לפי מיקומן של קבוצות הבוגרים המתאימות של המועדונים שלהם. אם הקבוצה הבוגרת ירדה ליגה מהפרמייר ליג, קבוצת המילואים ירדה ליגה מפרמייר ליג המילואים. בהתאמה, עלו ליגה קבוצות המילואים של המועדונים שעלו ליגה מהצ'מפיונשיפ אל הפרמייר ליג.

## אלופות הליגה

קטגוריה:ליגות כדורגל באנגליה
קטגוריה:תחרויות כדורגל לא פעילות
קטגוריה:פרמייר ליג
פרס נין

**פרס נין** (סרבית באותיות לטיניות Ninova nagrada; באותיות קיריליות Нинова награда) הוא פרס ספרותי המוענק על ידי השבועון "נין", היוצא לאור בבלגרד, מאז 1954. הפרס מוענק מדי שנה בינואר, ליצירה הספרותית הטובה ביותר שהתפרסמה בסרביה בשנה החולפת. לפני פירוק יוגוסלביה, הוענק הפרס ליצירה הטובה ביותר ביוגוסלביה. 

הפרס הוא אחד היוקרתיים ביותר בספרות הסרבית (בעבר, בספרות היוגוסלבית). אוסקר דוִיצ'ו זכה בפרס שלוש פעמים, מתוכן פעמיים ברצף (1963-1964). שני סופרים זכו פעמיים: דוֹבּריצה צ'וֹסיץ' וז'יבוֹיִין פבלוביץ'. 

ב-1959 לא הוענק הפרס. הזוכה לשנת 1972, דנילו קיש, החזיר את הפרס כמה שנים מאוחר יותר כביטוי למחאה פוליטית.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרביה: תרבות
קטגוריה:יוגוסלביה: תרבות
נין
קטגוריה:ספרות יוגוסלבית
קיקולואיס

ממוזער|מזבח אלילי לאל קיקולוס (מאדים)
**קיקולואיס** (**Cicolluis** או **Cicoluis** ) הידוע גם בשם **קיקולוס** (**Cicollus** או **Cicolus**) או **קיקולוי** (**Cicollui**) היה אל במיתולוגיה הקלטית. משמעות שמו "בעל החזה הגדול" דבר המעיד על עצמתו.

בעת מפגש התרבות הקלטית עם התרבות הרומית, זוהה קיקולואיס עם האל מרס מהמיתולוגיה הרומית.

השם "מארס קיקולואיס" מופיע על כתובות רבות מגאליה (צרפת של ימינו) ומדרום גרמניה, אולם בקוט-ד'אור התגלו כתובות בהן מופיע השם "קיקולואיס" לבדו, וכן בשווייץ התגלו כתובות ובהם השם "קיקולוס" לבדו.

מהכתובות ניתן ללמוד כי האלות ליטאוויס או בלונה נחשבו לזוגתו של קיקולואיס.

## קישורים חיצוניים
* תיאור האל קיקולואיס ותיאור ממצאים ארכאולוגיים שהתגלו

קטגוריה:אלים בריטיים וגאליים קדומים
קטגוריה:אלי מלחמה
מחוזות אלבניה

**[[אלבניה]]** מחולקת מבחינה אדמיניסטרטיבית ל-12 מחוזות (qark, צ'ארק). המחוזות מחולקים ל-61 מועצות. חלוקה זו נכנסה לתוקפה בשנת 2000.  

## היסטוריה
מאז הכרזת העצמאות של אלבניה  מהאימפריה העות'מאנית ב-1912, אלבניה שינתה את החלוקה המינהלית שלה כ-21 פעמים. עד לשנת 2000, החלוקה הראשית הייתה לנפות  (), שמספרן, שטחן וחשיבותן השתנו במהלך הזמן. הנפות חולקו לקבוצות שהיוו 12 מחוזות החל משנת 1991.

החלוקה למחוזות כיום מתבססת על החוקה משנת 1998 ויושמה ב-31 ביולי 2000. החלוקה לנפה בוטלה לחלוטין והוחלפה בחלוקה לעיריות  באזורים עירוניים ולקומונות  שחולקו לכפרים  באזורים הכפריים. בשנת 2014, הוחלט לחלק את המחוזות לעיריות בלבד, והקומונות משמשות כחלוקה מנהלית משנית לעיריות.

## רשימת המחוזות

## קישורים חיצוניים

* תיאור רפורמה מקומית

## הערות שוליים

מחוזות
ניהול צי רכב

**ניהול צי רכב** הוא תפקיד נפוץ בארגונים שמפעילים כמות ניכרת של אמצעי תחבורה ("**צי רכב**"), לשם תפעול ובקרה יעילים של צי הרכב. זוהי משימה מרכזית בחברות שינוע, ומשימה חשובה בארגונים שבהם השינוע הוא מרכיב חשוב בפעילות, כגון תעשיית מזון, צבא ועוד.
## תחומי הסמכות
ניהול צי רכב כולל:
;בטיחות בתחבורה
* בישראל, על פי תקנות התעבורה מחויב כל ארגון שלו מעל 20 כלי רכב כבדים (אוטובוס, מונית, רכב מסחרי, או רכב עבודה שמשקלם הכולל המותר עולה על 3,500 ק"ג) או 40 קלים (רכב נוסעים פרטי, רכב עבודה, או רכב מסחרי שמשקלו הכולל המותר עד 3,500 ק"ג) במינוי "קצין בטיחות בתעבורה" מוסמך.
;תפעול
* בקרה ואיתור צי - כיום ניתן לביצוע על בסיס GPS המאפשר בקלות איתור כלי הרכב ומעקב אחר נסיעתם.
* דוחות - הפקת דוחות תקופתיים על ביצועי הצי.
* התראות - הודעות על חריגות מהירות, תחילת נסיעה, תקלות שונות וכו'.
;תחזוקה
*בקרת תחזוקה כוללת באמצעות מעקב אחרי טיפולים.
** כרטיס רכב משמש לניהול טיפולים, מבחני רישוי וביטוחים תוך מתן דגש להיסטוריית טיפולים, תיקונים ותאונות שעבר הרכב.
;סדרן
* כרטיסי לקוח - כרטסת הנבנית על פי רשימת הלקוחות על מנת לטפל בהם בצורה אישית ולאפשר תקשורת בינם לבין הנהג המבצע את המשימה.
* בניית משימות - תכנון רשימת המשימות היומיות.
* תרשים (גאנט) לו"ז משימות - תרשים המראה את פריסת וקצב התקדמות המשימות היומיומית.

## ביצוע
אחד הפתרונות המקובלים בחברות גדולות שלהן ציי רכב, היא השארת הבעלות על צי הרכב בידי חברות ליסינג, כך שמינוי והעסקת קצין הבטיחות בתעבורה וניהול צי הרכב מושאר ביד חברת הליסינג.

בעולם ניהול הצי הכבד קיימים פתרונות ואמצעים רבים לניהול. אחת הדרכים המקובלות היא שימוש בתוכנות כגון: תוכנת ניהול צי, תוכנה לבניית משימות, תוכנת איתור ודוחות (כגון GPS), מעקב אחר הדוחות מהדלקנים ועוד.

## ראו גם
*טלמטיקה

קטגוריה:מערכות מידע
קטגוריה:לוגיסטיקה
קטגוריה:טכנולוגיות מידע
צי רכב
אריאל אפרים אשבל

**אריאל אפרים אשבל** (נולד ב-31 במאי 1982 בתל אביב) הוא במאי תיאטרון עצמאי ישראלי.

אשבל הוא בוגר מגמת התיאטרון של תיכון עירוני א' לאמנויות בתל אביב (2000), בית הספר לתיאטרון חזותי בירושלים (2006) ואוניברסיטת תל אביב, בה למד לתואר ראשון בפילוסופיה והיסטוריה (2010). ביים בפסטיבלי עכו את ההצגות "הדיבוק – בין שני עולמות" (2000), "קוראז'" (2001), "גרעינים" (זוכת הפרס הראשון 2003), "מלתעות" (2006) ו"GIANT" (בשיתוף איזבל לואיס, 2012). יזם ואצר בתיאטרון תמונע את האירועים "קרב-רב", "כלבלב" (2005) ו"עור לבן מסכות שחורות" (2007).

בנוסף לעבודתו כבמאי, אשבל מעצב תאורה למופעי תיאטרון, מחול ומוזיקה. אשבל שיתף פעולה בין היתר עם הכוריאוגרפים רונית זיו, שרון צוקרמן וענת דניאלי, להקת המחול "מוזע", להקות הרוק "הבילויים" ו"דפנה והעוגיות", עם המוזיקאים/פרפורמרים מאיה דוניץ, יוני סילבר, מיכל אופנהיים-לנדאו וכן עם מקהלת גבעול ואנסמבל "רפלקס" של המלחינה קרן רוזנבאום. הופיע בעבודותיהן של הכוריאוגרפיות ענבל בן זקן (תיאטרון תמונע 2002) ואסנת קלנר ("גוונים במחול" 2003).

שימש בין היתר דרמטורג בעבודתו של הכוריאוגרף ברק מרשל "מונגר" (2008) ובמאי שותף בעבודתו של האמן הבינתחומי דניאל לנדאו "One Dimensional man". בשנים 2000–2003 היה תאורן הבית של תיאטרון תמונע, לקח חלק בסדנאות "תמונע" בהנחיית נאוה צוקרמן והיה חבר בוועדה האמנותית של התיאטרון. בין השנים 2008–2010 ניהל אמנותית לצד צוקרמן את פסטיבל המחול השנתי "אינטימדאנס".

זכה במלגת קרן שרת אמריקה ישראל בשנים 2003/4, 2004/5, 2005/6 ו-2007/8, במענק היצירה ליוצר מבטיח מטעם הקרן בשיתוף תיאטרון תמונע בשנת 2003, בפרס ראש עיריית ירושלים ותיאטרון הזירה הבין-תחומית לשנת 2006, מלגת קרן "מורשה" בשנת 2007, והשתתף בתוכנית האירוח לבמאים צעירים מטעם מכון גתה וארגון התיאטרון הבינ"ל ב-2011.

אשבל הוא בנו של הפובליציסט ישעיהו אשבל ואחיה של השחקנית רותם אבוהב. משנת 2011 הוא מתגורר בברלין, גרמניה עם בן-זוגו, השחקן והפרפורמר יאן-סבסטיאן שובה. השניים נישאו בעיריית ניו יורק באוגוסט 2011.

## קישורים חיצוניים
*בלוג/אתר רשמי
* 
* 
* **גרעינים**, תיאטרון, אתר הבמה, אוקטובר 2003

קטגוריה:במאי תיאטרון ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני א' (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי בית הספר לתיאטרון חזותי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:מעצבי תאורה ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1982
אלטון בראון

**אלטון בראון** (באנגלית: **Elton Brown**; נולד ב-15 בספטמבר 1983 בצ'ארלסטון, וירג'יניה המערבית) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הסנטר.

## קריירה
בראון נולד וגדל בצ'ארלסטון ובילדותו שיחק בקבוצות הכדורסל של בית ספרו האזורי. לאחר סיום לימודיו התיכוניים, בראון החל את קריירת המכללות שלו והחל לשחק בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת וירג'יניה, שכונתה "הקאבלירס" במשך ארבע שנים.

בראון סבר כי סיכוייו נמוכים להיבחר בסיבוב הראשון והשני בדראפט ה-NBA של עונת 2005/2006. ולכן, החליט שלא להירשם לדראפט ולהתחיל את הקריירה המקצועית שלו באירופה כשהחל לשחק במדיה של מקדוניקוס היוונית. בעונתו הראשונה והיחידה בקבוצה, הוביל את טבלת הליגה בכדורים חוזרים ואף היחיד משחקני הליגה שהשיג "דאבל-דאבל" באותה עונה.

לאחר עונה אחת במדיה של מקדוניקוס החליט בראון לחזור למדינת הולדתו, ארצות הברית, ולשחק במדיה של קולורדו 14' מליגת הפיתוח של ה-NBA. עם קבוצתו החדשה הגיע לחצי גמר הפלייאוף ובעקבות זה שיחק במשחק האולסטאר של הליגה כאדר קלע 20 נקודות והוריד 10 כדורים חוזרים בכ-33 דקות משחק במדי הקבוצה אדומה.

לאחר מכן, בראון החל להתאמן עם הלוס אנג'לס לייקרס ולאחר מכן עם הדנוור נאגטס ושיחק עימן בליגת הקיץ של ה-NBA ועימן השיג ממוצעים של 13.3 נקודות ו-10 כדורים חוזרים ב-5 משחקים. אך לא השיג חוזה בשתי הקבוצות ונחתך משניהן.

לאחר מכן, בראון חתם בקבוצה הישראלית, הפועל חולון והוביל אותה להישג מדהים בזכייה באליפות ישראל, לאחר שניצח עימה בגמר ליגת העל הישראלית את מכבי תל אביב 73:72, ונישל ביחד עם קבוצתו את מכבי תל אביב מתואר מאליפות לאחר רצף 14 אליפויות, מאז עשתה זאת הפועל גליל עליון בעונת 1992/1993.

ב-2 בדצמבר חתם במכבי תל אביב, לאחר הישגיו ויכולתו כנגדה בשלב גמר הפיינל פור של הליגה הישראלית בעונה שעברה. אך, למרות זאת, לאחר כ-3 שבועות נחתך ממנה בעקבות כושר גופני ירוד ומספר קילוגרמים עודפים.

ב-7 בפברואר בראון חתם במועדון הכדורסל מהבונדסליגה, במברג 
ולקראת עונת  חתם בברק נתניה. באותה עונה היה שותף עם הקבוצה להפסד בגמר גביע המדינה למכבי תל אביב, תוך שהוא קולע 15 נקודות בגמר.

## קישורים חיצוניים

* פרופיל באתר ליגת הפיתוח של ה-NBA
* פרופיל באתר היורוליג

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי וירג'יניה המערבית
קטגוריה:צ'ארלסטון (וירג'יניה המערבית): אישים
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת וירג'יניה
קטגוריה:כדורסלני קולורדו 14'
קטגוריה:כדורסלני הפועל חולון
קטגוריה:כדורסלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורסלני אליצור עירוני נתניה
קטגוריה:כדורסלני הכוכב האדום בלגרד
קטגוריה:כדורסלני ברוזה במברג
קטגוריה:כדורסלני טרבזונספור
קטגוריה:וירג'יניה המערבית: כדורסלנים
קטגוריה:כדורסלני פריז לבלואה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1983
אקליפטוס כהה קליפה

**אקליפטוס כהה-קליפה** (נקרא גם: Mugga, Red Ironbark, Mugga Ironbark; שם מדעי: *Eucalyptus sideroxylon*) הוא עץ ממשפחת ההדסיים.

## תיאור העץ
אקליפטוס כהה קליפה הוא עץ שגובהו בדרך כלל נמוך עד בינוני אך לפעמים גבוה. קליפת העץ קשה ובעלת קמטים עמוקים ובעלת גוני אפור עד שחור, בענפים גבוהים ובהמשכו של הגזע כלפי מעלה הקליפה נעשית לבנבנה וחלקה.

לעלים הבוגרים יש גבעול וצורתם הצרה וחדה בקצותיהם (דמויי רומח) בגודלי 14 x 1.8 cm ובעלי צבעי כחול-ירוק (מכוסים בחומר אבקי אפרפר) או ירוק כהה. הפרחים הם בעלי צבע לבן, ורוד, אדום או צהוב חיוור המופיעים בתחילת הסתיו ועד אמצע הקיץ.

תפוצתו משתרעת באופן לא אחיד: דרום מזרח קווינסלנד, ונפוץ באופן נרחב ב-western slopes ובמישור של New South Wales דרומית בתוך צפון מזרח ויקטוריה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1887
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ויליאם וולס
כהה קליפה
קטגוריה:אוסטרליה: עצים
אנדראה מאפאי

**אנדראה מאפאי** (באיטלקית: **Andrea Maffei**; ) היה משורר, מתרגם ולבריתן איטלקי.

## ביוגרפיה
כחסיד של וינצ'נצו מונטי , עיצב מאפאי, יליד מולינה די לדרו, חלק מן התרבות הספרותית הקלאסית של איטליה במאה ה-19. אחרי שסיים בהצטיינות את לימודיו בתורת המשפט, עבר לכמה שנים לוורונה, משם לוונציה ולבסוף למילאנו, שם נשא לאישה בשנת 1831 את הרוזנת קלרה ספינלי. השניים נפרדו בהסכמה הדדית ב-15 ביוני 1846.

מאפאי, שהיה בקיא בלשונות זרות, תרגם לאיטלקית יצירות אחדות מן הספרות האנגלית והגרמנית, בעיקר מחזות של שילר, אותלו והסערה של שקספיר, יצירות רבות של גתה (בהן פאוסט) ואת גן העדן האבוד של ג'ון מילטון. בתרגומיו חתר להתאים את החשיבה המקורית של המחבר לזו של קהל הקוראים האיטלקי. נוסף להיותו מתרגם, היה מאפאי גם משורר ואיש האסכולה הרומנטית. כלבריתן כתב למען ורדי את הלברית המפורסמת ל-הבנדיטים, שנושאה לקוח משילר, וכן שכתב כמה בתי שיר מן הלברית של פרנצ'סקו מריה פיאבה למקבת'. כמו כן היה הלבריתן של פייטרו מסקאני באופרות שלו Il Re a Napoli in Cremona משנת 1885 ו-Guglielmo Ratcliff משנת 1895, על פי המחזה של היינריך היינה משנת 1822, "ויליאם רטקליף".

נוסף לוורדי, קשר מאפאי יחסי קרבה עם אחרים בחוגי התרבות האיטלקיים בתקופתו, ביניהם וינצ'נצו מונטי, אנטוניו רוזמיני, מריו רפיסארדי, קרלו טנקה, הצייר פרנצ'סקו אייץ והפסלים וינצ'צו ולה וג'ובאני דופרה. דמויות מפתח בתרבות האירופאית עברו גם הן בטרקלין ביתו במילאנו, בין השאר ליסט וסטנדל. ב-1879 מונה אנדראה מאפאי לסנאטור של ממלכת איטליה ולקח חלק בחיים הפוליטיים של ארצו. באמצע המאה ה-19 התגורר לעיתים קרובות בריווה דל גארדה, שם ארגן את אוסף האמנות העשיר שלו ושם נקרא ב-1935 הליצאום הקלאסי העירוני על שמו.

## קישורים חיצוניים


* * [[s:it:Lettera ad Andrea Maffei|Letters to Andrea Maffei]] *, by Mario Rapisardi (1877)
* ''Prometheus''


קטגוריה:משוררים איטלקים
קטגוריה:מתרגמים איטלקים
קטגוריה:לבריתנים איטלקים
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1798
קטגוריה:נפטרים ב-1885
קטגוריה:מתרגמי יוהאן וולפגנג פון גתה
שמורת פורה

שמאל|ממוזער|250px|שמורת פורה
ממוזער|250x250px|מרבדי כלניות בשמורת פורה
[ממוזער|250x250px|משטחים של [עירית גדולה בשמורת פורה]]
**שְׁמוּרַת חָרְבַּת פוּרָה** היא שמורת טבע קטנה בנגב הצפוני, בסמוך למחלף מאחז שעל כביש קריית גת - בית קמה. בשמורה פריחה עשירה וייחודית בחודשים פברואר ומרץ.

בשמורת פורה גדלים צמחים ממוצא ים-תיכוני וצמחים ממוצא מדברי. השמורה הייתה מגודרת בשנות ה-60 של המאה ה-20 ולא נפגעה ממרעה. באתר סלעי קירטון גירניים מתקופת האאוקן. בשמורה גדלים צמחי כלנית מצויה, נורית, פרג, עירית גדולה, אירוס ארצישראלי, לשון פר, ערטנית השדות, כלח, שמשון הדור, עכנאי יהודה, דבורנית ודודאים. עוד בשמורה שיחי רותם, מלוח ולענה וצמחי וינקה עשבונית, עירית נבובה, מרווה ריחנית וצהרון מצוי.

שמורה פורה השתרעה על שטח בן 12 דונם באפיק נחל פורה, הוא יובל של נחל שקמה. בשנת 2007 הוגדל שטח השמורה ב-283 דונם. שמה ניתן על שם חורבת פורה הנמצאת בגבולה המערבי. השמורה נקראת בערבית ח'רבת אלפורה. בחורף נאגרים בשמורה מי שיטפונות בסיוע סכר ונוצר אגם עונתי. במקום גשר נחל שקמה שנהרס, גשר זה מהווה שריד מסילת הרכבת הטורקית שנסללה בתקופת מלחמת העולם הראשונה מטול כרם לבאר שבע, ומשם לקוסיימה בחצי האי סיני. הגשר נהרס בשיטפונות בשנות ה-70 של המאה ה-20.
בשנים האחרונות נודעה השמורה במרבדי הכלניות האדומים שלה, שהתרבו והתרחבו בעשור הראשון של המאה ה-21, והיא נכללת בפסטיבל דרום אדום הנערך מדי חורף בחודש פברואר בנגב המערבי.

הכניסה הראשית לשמורה היא מכביש 40.
[ממוזער|מאגר עונתי ממזרח לסכר על [נחל פורה]]

## קישורים חיצוניים

* יום שדה "מפגשים של טבע בשמורת פורה", באתר מנהל חברה ונוער, אגף של"ח וידיעת הארץ
*שמורת פורה, באתר החברה להגנת הטבע
* שמורת פורה, באתר טיולי
* שמורת פורה, באתר טבע ונופים בישראל
* שמורת פורה, באתר מסע אחר
* 

[ימין|ממוזער|250px|שרידי [המסילה המזרחית ההיסטורית|גשר הרכבת הצבאית העות'מאנית בשמורת פורה]]

פורה
קטגוריה:שביל ישראל