מתיו קליי

**מתיו קליי** (באנגלית: **Matthew Clay**; 25 במרץ 1754 – 27 במאי 1815) היה עורך דין, בעל מטעים, קצין בצבא הקונטיננטלי ופוליטיקאי מווירג'יניה, אשר כיהן בבית הנבחרים של ארצות הברית ובבית הנבחרים של וירג'יניה.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
קליי נולד ב-25 במרץ 1754 למרתה גרין ולבעל המטעים צ'ארלס קליי, בנו של הנרי קליי ממחוז צ'סטרפילד. דודו מצד האב היה סבו של הנרי קליי שהתפרסם לימים לאחר שעבר לקנטקי (כלומר, הנרי קליי היה בן דוד מדרגה ראשונה). היסטוריון אחד סבור שמתיו קליי נולד באזור שהיה אז חלק ממחוז גוצ'לנד רחב־הידיים במושבת וירג'יניה, שהפך למחוז קמברלנד בשנת 1749 ולמחוז פוהאטן בשנת 1777. אין מידע על השכלתו, מלבד העובדה שאחיו, הכומר צ'ארלס קליי (1745–1820) והגנרל גרין קליי (1757–1828), שנולדו באותו אזור, היו משכילים היטב. אחים נוספים כללו את הכומר אלעזר קליי ואת תומאס, הנרי ומרתה קליי. אביו רשם גם בעלות על שטחים נרחבים באזור שהפך לימים למזרח מחוז פיטסילבניה, אדמות שמתיו קליי ירש לבסוף מאחד מאחיו (אך בעת לידתו היו שייכות למחוז הליפקס).

### שירות צבאי
במהלך מלחמת העצמאות האמריקאית הצטרף קליי ב־1 באוקטובר 1776 לרגימנט התשיעי של וירג'יניה בדרגת צוער, וככל הנראה השתתף במסעות בניו ג'רזי ובפנסילבניה (אם כי היה בתפקיד מנותק ולכן לא נכח בקרב הכושל בג'רמנטאון). לאחר שקודם ללוטננט משנה במאי 1778, צורף הרגימנט המדולדל שלו לרגימנט הראשון של וירג'יניה, ובסוף אותה שנה שימש כקצין האפסנאות שלו. עם זאת, קליי לא היה עם הרגימנט כאשר נשלח דרומה ונשבה עם כניעת צ'ארלסטון בשנת 1780. בפברואר 1781 הוצב מחדש ברגימנט החמישי של וירג'יניה, אך יחידה זו התקיימה בעיקר על הנייר ולבסוף פורקה. הוא שוחרר מן השירות בינואר 1783 והיה זכאי ליותר מ־2,660 אקרים של אדמות תגמול במערב.

### חיים אישיים
ב־4 בדצמבר 1788 נישא מתיו קליי למרי ויליאמס ממחוז פיטסילבניה, שנפטרה ב־25 במרץ 1798 לאחר שילדה שני בנים ושתי בנות. בתו מרי הייתה בין קורבנות השריפה בתיאטרון ריצ'מונד בשנת 1811. קליי נישא בשנית לאן סונדרס ממחוז בקינגהאם, שילדה בת אחת לפני שנפטרה ב־10 ביולי 1806. כפי שעולה מצוואתו, ייתכן שלקליי היו גם ילדים מחוץ לנישואין, והוא הורה לבניו, כמבצעי צוואתו, לדאוג לשלוש בנות ולבן אחד עם הגיעם לגיל החוקי.

### קריירה
מיד לאחר מלחמת העצמאות עבד קליי בריצ'מונד כפקיד אצל התובע הכללי של המדינה. אחיו, צ'ארלס וגרין קליי, נבחרו וכיהנו בוועידת האשרור של 1788, שבה התנגדו לאשרור החוקה הפדרלית ללא מגילת זכויות. לאחר מכן עבר מתיו קליי למחוז פיטסילבניה כדי לעבד אדמות שירש מאחיו, ושם עסק בחקלאות ובעריכת דין עד סוף חייו. ביתו היה סמוך ל'Chestnut Level'.

בוחרי מחוז פיטסילבניה בחרו בקליי לראשונה לבית הנבחרים של וירג'יניה בשנת 1790, ולאחר מכן בחרו בו מחדש ארבע פעמים עד 1794. בשנת 1790, נוסף על חברותו בוועדת הצעות ותלונות, מונה לחבר בוועדה לשיפור חלקו העליון של נהר רואנוק לצורך שיט מסחרי. בשנה שלאחר מכן עמד בראש ועדה שבחנה הסרת סכרים בנהר באניסטר כדי לאפשר נדידת דגים במעלה הנהר. כחבר ועדת הדת בשנת 1791, הצביע בעד פשרה (שלא התקבלה) שהייתה מאפשרת לכנסייה האפיסקופלית לשמור על אדמות ה'גליב'. קליי גם תמך בהרחבת זכות הבחירה לכל הגברים הלבנים שהחזיקו רכוש או היו כשירים לשאת נשק למען הקהילה, מתוך תפיסה של הוגנות. סגנון הוויכוח שלו היה לוחמני, ובמהלך דיון חקיקתי בשנת 1791 האשים את נציגו האחר של המחוז בהתנהגות בלתי ראויה, אך לימים התנצל רשמית בפני הבית.

לאחר שנכשל בניסיונו הראשון להדיח את חבר הקונגרס המכהן אייזק קולס בשנת 1793, הצליח קליי בבחירות של 1796, בין היתר באמצעות ביקורת על קולס שנשא אישה אנגלייה ולא בת וירג'יניה. קליי נבחר מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית ונבחר מחדש לקונגרס החמישי ולשבעה קונגרסים עוקבים, וכיהן מ־4 במרץ 1797 ועד 3 במרץ 1813, חרף שינויי מחוזות וקשיים בהשגת מינויים לוועדות הבכירות. הוא שירת בוועדת העסקים המתוקנים והבלתי גמורים, בוועדת הבחירות (ובה היה החבר הבכיר משנת 1809), ובוועדת המיליציה (שבה כיהן כיושב ראש בקונגרס העשירי). אף שהיה בתחילה רפובליקני ג'פרסוניאני שהתנגד לחוקי הזרים וההמרדה ולביטול חוק מערכת המשפט של 1801, בהמשך העדיף את ג'יימס מונרו על פני ג'יימס מדיסון בשנת 1808. הוא נודע בדבקותו בזכויות המדינות ובפרשנות מחמירה של החוקה, שלעיתים קירבה אותו ליריביו של ג'פרסון. הוא היה גם אחד משישה נציגים דמוקרטים־רפובליקנים שהצביעו נגד התיקון ה-12 לחוקת ארצות הברית.

קליי הפסיד בפריימריז של 1813 ולא כיהן בקונגרס ה־13. הימנעותו מהצבעה בעד הכרזת המלחמה על בריטניה ביוני 1812 תרמה לאי־פופולריות שלו ולהפסדו. הוא זכה מחדש במושבו באפריל 1815, אך נפטר לפתע בבית המשפט של מחוז הליפקס בדרכו חזרה מריצ'מונד.

קליי היה אחד מנאמני העיר דנוויל בראשית דרכה בשנת 1793.

### מותו ומורשתו
קליי נפטר ב־27 במאי 1815 בבית המשפט של מחוז הליפקס, ונקבר ככל הנראה באחוזת המשפחה במחוז פיטסילבניה. בעת מותו החזיק ביותר מ־3,000 אקרים בקנטקי, למעלה מ־1,800 אקרים ולפחות שלושה־עשר עבדים במחוז פיטסילבניה. צוואתו הורתה גם להעניק לנער בשם ויליאם פן סוס, רסן, אוכף, בגדים ו־1,000 דולר בהגיעו לגיל 21, וכן לשחרר מעבדות שלוש ילדות ממוצא מעורב בהגיען לגיל 18 ולהעניק להן בגדים, 500 דולר והסעה אל מחוץ לווירג'יניה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי וירג'יניה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מווירג'יניה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1754
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1815