שיחין

250px|ממוזער|שמאל|החפירות הארכאולוגיות בשיחין
200px|ממוזער|שמאל|קנקן "שיחין" שנפגם בכבשן
ממוזער|שמאל|200 פיקסלים|שבר של נר מעוטר במנורה ולולב מחפירות יולי 2013
ממוזער|שמאל|200 פיקסלים|תבנית אבן ליצירת נר שמן מחפירות 2013
**שִׁיחִין** הייתה עיירה יהודית מרכזית בגליל התחתון בימי בית שני ובתקופת המשנה והתלמוד.

העיירה נזכרת רבות בכתבי חז"ל, בעיקר בקשר לתעשיית הקדרות הענפה שהתקיימה בה, ולחכמים שישבו בה, ובהם יוסף בן סימאי ונחמיה איש שיחין, וכן בקשר לחורבנה בשלב מסוים לצד מספר עיירות נוספות בגליל התחתון. כמו כן, הייתה אחד מיישובי משמרות הכהונה בגליל. העיירה מתוארת במקורות כסמוכה לציפורי.

אתרה של העיירה מזוהה כיום באתר ארכאולוגי השוכן בין ציפורי ובין כביש 77, ממערב ליישוב הושעיה, בו אותרו שרידים מרשימים של תעשיית קדרות וכן שרידי בית כנסת. בעבר הועלתה השערה כי היישוב שכן בתל חנתון. משמעות המילה "שיחין", המשמשת רבות בספרות ההלכתית, היא מאגרי מים ארוכים ופתוחים.

## במקורות
לאחר כיבוש הגליל על ידי אנטיגונוס הראשון ועלייתו לשלטון של אחיו, אלכסנדר ינאי, וניסיונו לכבוש את עכו, פלש בשנת 103 לפנה"ס לגליל התחתון תלמי התשיעי לתירוס, מלך קיפרוס. בין היישובים המרכזיים שנתקל בהם היו שיחין וציפורי. בשנת 102 לפנה"ס הוא הצליח לכבוש את שיחין, לאחר שהפתיע את תושביו היהודים כשהתקיף אותם בשבת. תושבי ציפורי הספיקו להתכונן להתקפה, והצליחו להדוף את ניסיון כיבוש העיר.

יוסף בן מתתיהו בספרו קדמוניות היהודים מציין את שיחין, תחת השם היווני **אסוכיס**, כאחד היישובים היהודיים המרכזיים בגליל בימי הבית השני. בזמן המרד הגדול, יוסף בן מתתיהו עצמו חנה במקום בזמן שנודע לו על הכוונה להעבירו מתפקידו כמפקד הגליל, והוא מציין כי תושבי היישוב יצאו נגד המשלחת שהגיעה מירושלים כדי להוציא לפועל את העברתו מהתפקיד.

לפי הפייטן אלעזר הקליר, בעיירה התגוררה **[[משמרות כהונה|משמרת הכהנים]] יֶשֶׁבְאָב**, כחלק ממעבר משמרות הכהונה מיהודה לגליל לאחר מרד בר כוכבא. העיירה שיחין נודעה במקורות חז"ל בעיקר בשל תעשיית כלי החרס שהתקיימה בה, שהתפרסמו באיכותם הגבוהה הודות לאדמת הטין המשובחת שבאזור. בתוספתא מתייחס רבי יוסי אל תעשיית הקדרות ביישוב באמרו: , ובתלמוד הבבלי מובא כי , ונראה כי כלכלת העיירה התבססה במידה רבה על ייצור נרות שמן.

במספר מקורות חז"ל נזכר מעשה הנוגע להלכות איסור כיבוי אש בשבת ולפיו: . בתלמוד הירושלמי ובמדרש נזכר גם החכם **[[נחמיה איש שיחין]]** כבן דורו וכמכרו של רבי עקיבא, וכן כמי שאירח פליטים מירושלים ופעל כדרשן. קרבתה של העיירה לציפורי נזכרת גם אגב דיון הלכתי בדיני מעילה.

בנוסף, נזכרת העיירה במגוון מקורות חז"ל בשל יבוליה המשובחים, ובפרט החרדל: , וכן נזכרים עניי העיירה לעניין הלכות תחומי שבת: .

העיירה נזכרת גם במדרש במדבר רבה כאחד המקומות בהם נתגלו סגולות בארה של מרים לעניין טבילה וריפוי: .

כמו כן, העיירה נזכרת במספר מקורות כעיירה יהודית גדולה שחרבה בשלב מסוים, לצד מספר עיירות נוספות בגליל התחתון, ובהן מגדל צבעייא וכבול: .

## חפירות ארכאולוגיות
האתר נסקר לראשונה בשנת 1988 על ידי משלחת מהאוניברסיטה של דרום פלורידה שחפרה בציפורי. סקר נוסף נערך במאי 2011 על ידי משלחת מאוניברסיטת סמפורד.

האתר הארכאולוגי של שיחין נחפר על ידי משלחת חפירות שיחין, משלחת משותפת ישראלית־אמריקאית בראשותם של ד״ר ג'יימס סטריינג' מאוניברסיטת סמפורד (Samford University) מבירמינגהאם אלבמה, ד"ר מרדכי אביעם מהמכון לארכאולוגיה גלילית במכללה האקדמית כנרת וד״ר דייוויד פינסי מהאוניברסיטה הנוצרית של קנטקי (Kentucky Christian University). החפירות באתר החלו בקיץ 2012 ומתוכננות להימשך מספר שנים.

במהלך החפירות נחשפו ממצאים המעידים על קיומו של בית כנסת מפואר, ובהם עמוד פינה ודלתות אבן גדולות. כמו כן, נמצאו שבע תבניות להכנת נרות שמן ועדויות נוספות לקיום תעשיית קדרות מפותחת. החופרים משערים שהאתר נעזב במאה ה-4 לספירה, ייתכן בעקבות רעש אדמה שהתרחש בשנת 363, או בעקבות מרד גאלוס שהתרחש בשנת 351 ומרכזו היה בעיר ציפורי הסמוכה.

## קישורים חיצוניים

* התגלו שרידי כפר יהודי ובית כנסת ליד ציפורי באתר מכללת כנרת
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הגליל: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:יישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופת המשנה והתלמוד
קטגוריה:יישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופת בית שני
קטגוריה:הושעיה
קטגוריה:ארץ ישראל: בתי כנסת עתיקים