בית הכנסת בליבורנו

**בית הכנסת בליבורנו** (באיטלקית: **Tempio Maggiore di Livorno**; או **בית הכנסת החדש של ליבורנו**, או **בית הכנסת הגדול של ליבורנו**), הוא בניין הקהילה היהודית ובית כנסת הממוקמים בפיאצה בנאמוזג 1 (Piazza Benamozegh 1) בעיר ליבורנו, במחוז טוסקנה שבאיטליה. בית הכנסת תוכנן על ידי האדריכל אנג'לו די קסטרו בסגנון מודרניסטי והושלם בשנת 1962.

בית הכנסת החליף את בית הכנסת הישן של ליבורנו, שהושלמה בנייתו בשנת 1603 ונהרס על ידי הנאצים בשנת 1944.

## היסטוריה
הפצצות מלחמת העולם השנייה החריבו בחלקן את בית הכנסת העתיק מן המאה ה־17, אשר שכן מאחורי הקתדרלה. לאחר המלחמה התפתח דיון ממושך בשאלה האם לשחזר את המבנה במקומו המקורי ובמתכונתו הקודמת, או להקים מבנה חדש.

בעקבות התערבותו של ברונו צבי, שהיה אז חבר במועצה העליונה לעבודות ציבוריות בבעיר, הועברה סוגיית השיקום מסמכותה של הקהילה היהודית בליבורנו לסמכותו של איחוד הקהילות היהודיות באיטליה. האיחוד ראה בהקמת בית כנסת חדש בליבורנו הזדמנות להקים מבנה חדש שיפצה ויעודד את הקהילה היהודית שסבלה המלחמת העולם השנייה. המיזם היווה משמעות סמלית מיוחדת, דווקא משום שהוא נוגע לקהילה גדולה, עתיקה ובעלת מסורת רבנית עשירה.

## המבנה
בית הכנסת החדש של ליבורנו הוא מקום התפילה המרכזי עבור כ־700 היהודים בליבורנו ששרדו את השואה. בית הכנסת ממוקם בפיאצה אליהו בן-אמוזג, לא רחוק מפיאצה גרנדה, במקום שבו היה בית הכנסת הישן אשר נהרס בחלקו במהלך מלחמת העולם השנייה. יחד עם בתי הכנסת של רומא, טריאסטה וגנואה, הוא אחד מארבעת בתי הכנסת המונומנטליים הגדולים שנבנו באיטליה במאה ה־20 והוא היחיד שנבנה לאחר מלחמת העולם השנייה. בית הכנסת תוכנן בידי האדריכל האיטלקי אנג'לו די קסטרו; עבודות הבנייה החלו בשנת 1958 והוא נחנך ב־23 באוקטובר 1962.

בית הכנסת נבנה בסגנון מודרני, מבטון מזוין, אשר עיצובו הושפע מצורת המשכן (דמוי אוהל) שנועד לשכן את ארון הברית. העיצוב משקף מגמות אדריכליות שלאחר מלחמת העולם השנייה, ובייחוד השפעות מן האדריכלות הגרמנית של התקופה. שלד המבנה, המורכב מצלעות בטון מזוין מסיביות, מקיף לוחות מילוי הכוללים חלונות בצורות מתומנות ומשושות, וכן את המבנה הקעור של האפסיס, שבו פתחים משולשים קטנים היוצרים הבזקי אור עדינים.

בפנים המבנה מסודרים המושבים במדרגות המשתפלות לעבר מרכז בית הכנסת שבו ממוקמת הבימה, הבנויה משיש שנלקח מבית הכנסת הישן שנהרס; לפניה ניצב ארון קודש מעץ מעשה ידי האומן אנג'לו סקוצ'יאנטי משנת 1708, אשר הובא מבית הכנסת של פזארו.

עזרת הנשים ממוקמת ביציע בחלקו האחורי של האולם מאחורי הבימה בקומה הראשונה, בעוד שבחלקו העליון של האפסיס מצוי חלון זכוכית צבעונית אדומה לזכר קורבנות השואה. במפלס התחתון נמצא אולם תפילה קטן ובית מדרש על שם הרב יצחק למפרונטי, שבו הבימה וארון הקודש הובאו מבית הכנסת הספרדי של פרארה; אולם התפילה הקטן שבקומה התחתונה (האורטוריום) משמש כבית כנסת בתקופת החורף.

## ראו גם
* בית הכנסת העתיק בליבורנו
* יהדות ליבורנו

## לקריאה נוספת

* A. d'Aniello, *Livorno, la Val di Cornia e l'Arcipelago*, collana *I Luoghi della Fede*, Calenzano, 2000.
* G. Bedarida, *Gli Ebrei a Livorno*, Livorno 2006.
* P. Fava, *Gli Scoccianti: l'aròn ligneo della Sinagoga di Pesaro e altri arredi delle sinagoghe marchigiane*, Matelica, 1999.
* L. Frattarelli Fischer, *Vivere fuori dal ghetto. Ebrei a Pisa e Livorno (secolo XVI-XVIII)*, Torino 2008.
* M. Luzzati, *Le tre sinagoghe. Edifici di culto e vita ebraica a Livorno dal Seicento al Novecento*, Torino 1995.
* F. Mariano, *Angelo Di Castro. Disegni, pitture, architetture*, Roma, 1983.
* G. Panessa, M.T. Lazzarini, *La Livorno delle Nazioni. I luoghi della memoria*, Livorno 2006.
* G. Panessa, O. Vaccari, *Livorno. Il primato dell'immagine*, Livorno 1992.
* G. Piombanti, *Guida storica ed artistica della città e dei dintorni di Livorno*, Livorno 1903.


## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* קהילת ליבורנו מקוממת מהריסותיה, הארץ, 8 במאי 1959

## הערות שוליים

קטגוריה:יהדות ליבורנו
ליבורנו
ליבורנו