open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
קליפורניה רול

[שמאל|ממוזער|250px|קליפורניה רול מעוטר ב[טוביקו.]]
**קליפורניה רול** (באנגלית: **California roll**) הוא סוג של מאקיסוּשי העשוי לרוב בסגנון "אינסייד אאוט" - גליל סושי בו האצה מצויה בתוך הגליל ולא בחלקו החיצוני. הגליל מכיל לרוב מלפפון, בשר סרטן, אבוקדו, ולעיתים גם מנגו.

קליפורניה רול הוא דוגמה להשפעת סגנון הפיוז'ן המאפיין את המטבח הקליפורני על הסושי. מאכל זה נחשב לנקודת המפנה בצריכת הסושי ברחבי העולם שכן הוא הפך את המאכל לפופולרי והוציאו מגדר "מטבח אתני".

מאכל זה דומה לריינבו רול.
## היסטוריה
מקורו של הקליפורניה רול בלוס אנג'לס שבקליפורניה, בשנות ה-60 של המאה ה-20. בתקופה זו הגיעו מהגרים מיפן לארצות הברית ובהם גם שפים רבים שחיפשו תעסוקה. אחד משפים אלה, איצ'ירו מאשיטה, שעבד במסעדת "טוקיו קאיקן" החליף את הטורו בסושי באבוקדו, וכך המציא למעשה את הקליפורניה רול. החלפה זו בוצעה בשל הדמיון בין האבוקדו הרך והשמנוני לבין בשר בטן דג הטונה בו נעשה שימוש במתכון המקורי, ואשר היה חסר למאשיטה. כמו כן, בעוד שהמאכל המסורתי היה עטוף באצה, מאשיטה יצר מנה שהיא "אינסייד אאוט" על מנת להסוות את האצה, וזאת בשל העובדה שבאותה עת היה האצות פחות פופולריות בקרב הסועדים האמריקאיים.
פיוז'ן זה היווה פריצת הדרך לשילוב מרכיבים מקומיים בסוגי סושי שונים, ובהמשך פריצת הדרך להפיכת המאכל לפופולרי ברחבי ארצות הברית בשנות ה-80.

## קישורים חיצוניים

* מתכון והסבר על המאכל באתר "סושי עבורי" 
* מתכון באתר בישולים
*מדריך להכנת קליפורניה רול
*סרטון וידאו - כיצד להכין אוראמאקי
* 
* 

**היסטוריה של המאכל**:
* ההיסטוריה של המאכל

## הערות שוליים

קטגוריה:סושי
קטגוריה:קליפורניה: תרבות
טוביקו

שמאל|ממוזער|250px|סלט עם טוביקו.
**טוביקו** (ביפנית: とびこ) הוא מאכל עשוי מביצי דגים מעופפים. ביצים אלה משמשות כמרכיב או כעיטור לסוגים שונים של סושי. בעיקר נהוג לעטר קליפורניה רול בביצים אלה.

ביצי הדגים קטנות (קוטרן נע בין 0.5–0.8 מילימטרים) והן קטנות יותר מגודל ביצי דג סלמון.

צבע הטוביקו אדום-כתום, אולם לרוב נצבעות הביצים בצבע ירוק באמצעות שימוש בוואסאבי, בצהוב באמצעות שימוש ביוזו, או בשחור באמצעות שימוש בדיו של דיונון.

## ראו גם
* ביצי דגים
* איקרה
* קוויאר

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:סושי
קטגוריה:מאכלי דגים
קטגוריה:ביצי דגים
נרקו-טרור

**נרקו-טרור** (באנגלית: **Narco-Terrorism**, בספרדית: **narco-terrorismo**, בעברית: **פשיעת-טרור**) הוא מונח שטבע פרננדו בלאונדה טרי, נשיאה לשעבר של פרו, בשנת 1983 כאשר תיאר התקפות טרוריסטיות שהיו באופיין נגד המשטרה הפרואנית למלחמה בסמים. בהקשר המקורי, נרקו-טרור הוא ניסיונות של סוחרי הסמים להשפיע על מדיניות הממשלה או החברה באמצעי אלימות והפחדה, כדי לעכב את אכיפת החוק ולפגוע במערכת המשפט על ידי שימוש שיטתי באיומים או באלימות. כך למשל, האלימות האכזרית של פבלו אסקובר במגעיו עם ממשלות קולומביה ופרו היא כנראה אחת הדוגמאות הידועות ביותר שתועדו בהקשר לנרקו-טרור.

המונח הפך לנושא שנוי במחלוקת, בעיקר בשל השימוש בו בדיונים שמתנגדים למלחמה האלימה של ממשלת ארצות הברית בסחר בסמים.

המונח משמש יותר ויותר עבור ארגוני טרור שידוע כי הם מתעסקים בפעילות של סחר בסמים כדי לממן את פעילותם ולהשיג מתגייסים ומומחיות. ארגונים אלה כוללים את FARC, ELN, החמאס, הטליבאן, חזבאללה, וארגון AUC בקולומביה ו-PCP-SL בפרו.

בשנת 2000 החלה ארצות הברית לממן (תחת ממשל ג'ורג' ווקר בוש) את תוכנית קולומביה - מתוך כוונה למגר את גידולי הסמים ולפעול נגד ברוני הסמים שמואשמים בעיסוק בנרקו-טרור, כולל מנהיגי ה-FARC המרקסיסטי וכוחות ארגון AUC, קבוצות שביצעו גם עבירות רבות אחרות. ממשלת ארצות הברית מממנת בקנה מידה גדול מיגור מבצעים ללוחמה בסמים ותמיכה בפעולות צבאיות של קולומביה.

אף על פי שנטען כי ארגון אל-קאעדה לעיתים קרובות מממן את פעילותו באמצעות סחר בסמים, דוח של ועדת החקירה לפיגועי 11 בספטמבר מציין כי "בעוד הסחר בסמים היה מקור הכנסה עבור הטליבאן, עבור אל-קאעידה הוא לא שירת את אותה מטרה, ואין ראיות מהימנות כי בן לאדן היה מעורב או עשה את הונו באמצעות סחר בסמים". הארגון מקבל את מרבית רווחיו וכספיו באמצעות תרומות, בעיקר מ"אילי הון סעודים".

מדינות או אזורים שבהם ישנה פעילות של נרקו-טרור, בהגדרתו המורחבת של המונח:
* בלבנון, ארגון הטרור חזבאללה מממן חלק ניכר מפעילותו הצבאית באמצעות סחר של סמים והברחות מוצרים בלתי-חוקיים, תוך שיתוף-פעולה עם קרטלי סמים שונים, בעיקר באזור אמריקה הלטינית.
* באיראן נעשה שימוש נרחב בפעילות פשיעה פלילית באמצעות משמרות המהפכה, בעיקר בתחום הסחר בסמים ושיתופי-פעולה עם ארגוני פשיעה וקרטלים לצורך חיסולי מתנגדי-משטר בגולה ופגיעה ביעדים ישראליים ומערביים בעולם.
* באפגניסטן, ארגון הטרור טליבאן ממן את פעילותו באמצעות סחר של אופיום והרואין במלחמת אפגניסטן (2001–2021)
* בפקיסטן, ובמיוחד באזור ואזיריסטאן ואזורים סמוכים, ישנה פעילות של נרקו-טרור
* ישנו חשד כי בתימן כיוון שכ-90% מהגברים נוטלים גת, זו עשויה להיות פעילות שמסייעת למימון אל-קאעידה בתימן
* מלחמת הסמים במקסיקו: קרטלי הסמים המרובים, המרוכזים בעיקר במחוז סינלואה ובמקסיקו סיטי, ביצעו עשרות אלפי מעשי רצח, ומנהלים מאבק מזוין מול כוחות אכיפת החוק, הנמשך למעלה מעשור
בנוסף לכך, בסין התקיימו במאה ה-19 שתי מלחמות סמים גדולות: מלחמות האופיום הראשונה והשנייה, מלחמות שהשלכותיהן ההרסניות הובילו להתפוררות השלטון הקיסרי בסין.

## ראו גם
* סחר בסמים לא חוקיים

## הערות שוליים

קטגוריה:סחר בסמים
קטגוריה:טרור
קטגוריה:מקסיקו: סמים
קטגוריה:קולומביה: סמים
מכמתת

שמאל|ממוזער|250px|נחלות שבטי ישראל
**מִכְמְתָת** או **הַמִּכְמְתָת**, היה יישוב בגבול נחלת השבטים אפרים ומנשה בתקופת המקרא. הוא מוזכר בספר יהושע:

בעת החדשה הוא זוהה בשני אתרים שונים:
*בחִרבת ג'וליג'יל בסמוך לעיר שכם, בה נמצאו לאחר חפירה ארכאולוגית ממצאים מהתקופה הישראלית.
*בחרבת מחנה אל-פוקא, 4 ק"מ דרומית לשכם.

## ראו גם
* עמק המכמתת

## הערות שוליים

קטגוריה:כנען
קטגוריה:נחלת שבט אפרים
קטגוריה:נחלת שבט מנשה
קטגוריה:יישובי המקרא
קטגוריה:יהודה ושומרון
כוכב השביט מגיע לעמק המומינים

**כוכב השביט מגיע לעמק המומינים** (בשוודית: **Kometjakten**) הוא ספר מאת הסופרת השוודית-פינית טובה ינסון, ואשר פורסם לראשונה בשנת 1946 על ידי המוציא לאור "Schildts Förlags Ab". זהו הספר השני בסדרת ספרי המומינים. הספר תורגם לעברית על ידי רות דנור ויצא לראשונה לאור בשנת 1984 בהוצאת זמורה ביתן. בשנת 2019 יצא הספר שנית לאור בעברית בתרגומה של דנה כספי.

## עלילת הספר
אל בית המומינים מגיע אורח מוזר בשם עכבר המושק אשר מספר להם על היקום ועל הכוכבים המסוכנים המשוטטים בו. כמו כן הוא מציין בפניהם כי הוא חש לאחרונה כי אסון גדול עומד לקרות. בעקבות כך, סניף ומומין מחליטים ללכת למצפה כוכבים מרוחק כדי לברר פרטים נוספים על כוכב שביט אשר לדעתם צפוי להתרסק בקרוב על כדור הארץ.

במהלך מסעם הם נתקלים בסנופקין הנווד שמצטרף אליהם. הסירה של החבורה נתקעת בהמשך במערה והחבורה כמעט ונופלת לתוך בור עמוק אך מר המיולין מציל אותם באמצעות רשת הפרפרים שברשותו. לאחר מסע רב הרפתקאות בהרים המבודדים החבורה מאתרת את מצפה הכוכבים והחוקרים במצפה הכוכבים מיידעים אותם בכך שכוכב השביט אכן עושה דרכו לכדור הארץ ומציינים בפניהם את המועד המדויק בו כוכב השביט צפוי להתרסק על כדור הארץ.

בעקבות כך החבורה מחליטה לחזור באופן מיידי לביתם כדי להזהיר את תושבי עמק המומינים. בדרכם חזרה לעמק המומינים מצטרפים אל החבורה סנורקה, סנורק ומר המיולין. לאחר שהחבורה פוגשת במומינאמא ומומינאבא, החבורה מחליטה למצוא מחסה במערה המסתורית. עם זאת, כוכב השביט לא מתרסק בסוף הסיפור בעמק המומינים.

בספר זה הוצגו סנופקין, סנורק, סנורקה ומר המיולין לראשונה בסדרת ספרי המומינים.

## עיבודים
ימין|ממוזער|150px|כריכת הספר בגרסה העברית
על בסיס ספר זה ינסון כתבה ואיירה 26 רצועות קומיקס שבועיות תחת השם "מומינטרול וסוף העולם". גרסת הקומיקס המחודשת נבדלת במובנים רבים מהגרסה המקורית של הסיפור - לדוגמה, המומינים שומעים על כוכב השביט במהדורת החדשות ברדיו ולא מהחוקרים במצפה הכוכבים. כמו כן, בגרסה זו מאי הקטנה נכללת גם כן בניגוד לגרסת הספר. בגרסה זו כוכב השביט פוגע ישירות בעמק המומינים וגורם לנזק רב.

הספר עובד מספר פעמים לסרטי אנימציה:
* סרט האנימציה הרוסי "Moomin-troll and the comet" שהופק בשנת 1978
* סרט האנימציה "כוכב השביט" שהופק בשנת 1992 בשיתוף פעולה פיני-יפני, סרט זה שודר בטלוויזיה החינוכית בתחילת שנת 2000.
* סרט אנימציית הסטופ מושן הפיני "Moomins and the Comet Chase" שהופק בשנת 2010

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:המומינים
קטגוריה:ספרי 1946
ראובן לוין

הרב **ראובן הלוי לוין** (תקע"ז-ה' באב תרמ"ז) היה רבה של דווינסק שבלטביה ומסטיסלב (ביידיש: אמטשיסלב) שבמחוז מוהילב ברוסיה הלבנה, ועל שמם כונה **רבי ראובן מדננבורג** ו**רבי ראובן מאמטשיסלב** (הראשון נפוץ יותר).

## תולדות חייו
נולד בסמרגון לרב אברהם הלוי לוין. היה תלמיד הרב אריה לייב שפירא. כיהן כרב (או אב"ד בלבד) בלֶבאדוֹבֶה,איוויה, איליה, ניסוויז', מסטיסלב ומתרל"ט רבה של דווינסק.

הרבה להשיב לשאלות שהופנו אליו מרבני דורו. על דרכו ההלכתית כתב בשו"ת "ראש לראובני":

 (סימן ד', עמוד ב' בדף ג')
 (בסימן ח', עמוד א' בדף י"ב)
 (בסימן י', עמוד א' בדף י"ט)
 (סימן י"א, עמוד ב' בדף כ')
 (סימן כ', עמוד א' בדף מ')
 (בסימן כ"ב, עמוד א' בדף מ"ה) (שם בעמ' ב')

מכתביו יצא לאור שו"ת "ראש לראובני". תשובותיו נמצאות בספרים מגדולי זמנו ובקבצים תורניים כגון: "נחל משה", שו"ת "תפארת זיו" לרב זאב וואלף טורבאוויץ, ורשה תרנ"ו וברוקלין תרצ"ט; "דברי שלום" לר' ליב שלום זינובר; התכתבות עם המחבר ב'תשובות מהרי"ש' לרב ישראל יעקב יעבץ, ירושלים תרס"ז; בקובצי "מוריה" של מכון ירושלים, ועוד.

הרב לוין תמך בהתיישבות יהודית בארץ ישראל. בי"ט באלול תרמ"ג כתב מכתב לתלמיד חכם שהתנגד להתעוררות ליישוב ארץ ישראל, כי היא מונהגת על אנשים רחוקים מקיום תורה ומצוות. וכך הוא כותב: 

## קשריו עם הרב קוק
היכרותו של הרב אברהם יצחק הכהן קוק עם הרב ראובן הלוי לוין החלה בגיל צעיר ונמשכה לסירוגין עד שהיה בן עשרים. זמן קצר לאחר בר המצווה כששמע שנבחר להיות רבה של דווינסק, העיר הגדולה הסמוכה לעיירתו גרייבה, ביקש מאביו שיביאו לפני ר' ראובן ואביו נענה לבקשתו. השפעתו של ר' ראובן על הרב קוק הייתה רבה ומה שלמד ממנו היווה את היסוד לדרך לימודו ופסיקתו. בין השאר אמר לו ר' ראובן ש. השפעתו עליו, הביאה לידי כך שבעת לימודיו בישיבת וולוז'ין העדיף את שיעוריו של הנצי"ב ששיטת לימודו דומה לזו של ר' ראובן, על פני שיעוריו של הרב חיים הלוי סולובייצ'יק עם שיטת החקירות והסברות.

הראי"ה קוק סיפר שר' ראובן סירב להשיב תשובות ממקום הנופש שלו בקיץ כשהוא ללא ספרים, בניגוד לחת"ם סופר, ועל כך אמר ר' ראובן לרב קוק: 

## מתלמידיו
*הרב אברהם יצחק הכהן קוק.
*הרב צבי הירש הכהן ואלק - רבה של פינסק.
*הרב שלמה מרדכי ברונדא - רבה של סטויבץ.

## לקריאה נוספת
*הראי"ה קוק, **הספד על רבי ראובן הלוי**, פנקסי הראי"ה חלק ו עמוד רעט-רפג
*הרב צבי יהודה הכהן קוק, **הגאון רבי ראובן זצ"ל**, בתוך: לנתיבות ישראל, חלק ב'
*הרב זאב אריה רבינר, '''רבנו מרן ר' ראובן הלוי''', בתוך: 'מרן רבנו מאיר שמחה הכהן זצ"ל', תל אביב תשכ"ז, עמ' רס"ז-ר"צ

## קישורים חיצוניים
* 'לוין, ר' ראובן ב"ר אברהם הלוי', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), **יהדות ליטא**, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 60 (, תמונה 1258).
*הראל כהן, הגאון ר' ראובל'ה מדננבורג ותלמידו הראי"ה קוק, מאמר שנכתב על מאמרו של הרצי"ה ומופיע באתר ישיבה
*  (ידיעה על פטירתו וקצת פרטים אודותיו)

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים לטבים
קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:דאוגבפילס: רבנים
קטגוריה:מסטיסלב: רבנים
שבמה

**שִׂבְמָה** או **שְׂבָם** הייתה עיר בעבר הירדן המזרחי בשליטתם לסירוגין של האמורי, שבטי ישראל, ומואב, בתקופת המקרא.

## תולדותיה
היא הוזכרה בתנ"ך בספר במדבר לראשונה כאחד האתרים באזור ממזרח לירדן, שבו העדיפו בני שבט ראובן ושבט גד להישאר ולהתנחל, מבלי שיצטרפו אל שבטי ישראל בכיבוש הארץ; ועל כך ננזפו על ידי המנהיגים.

לאחר מכן, שבמה הוזכרה בהקשר של מפלת האמורים בראשותו של מלכם סיחון ונמסרה לשבט ראובן:

בתקופת ממלכת יהודה הייתה, כנראה, בידי המואבים, ובה מרכז נודע לגידול גפנים; עובדה הנלמדת מהמילים: "הגפן", "בציר", "יין", "יקבים" ו"ידרוך" שמכוונת לדריכת ענבים בתהליך יצירת היין, המוזכרות בספר ירמיהו בקינה על אירועי מלחמה וחורבן שהנביא מתנבא עליהם:

ובדומה, גם בספר ישעיהו מוזכרים גידולי הגפן בשבמה, עם מופעי הצער והאבלות בנבואתו של ישעיהו:
 

במאה ה-20 הוצע לזהותה בקַרְן אל כִּבְּס, בין הר נבו לבין חשבון.

## ראו גם
* מואב

## לקריאה נוספת
* הערך: שבמה, **לכסיקון מקראי**, (עורכים: מנחם סוליאלי, משה ברכוז), א-ב, תל אביב: הוצאת דביר, תשכ"ה-1965, עמ' 822.
* יוחנן אהרוני, **אטלס כרטא לתקופת המקרא**, ירושלים: הוצאת כרטא, 1974, עמ' 155.

## הערות שוליים

קטגוריה:כנען
קטגוריה:נחלת שבט ראובן
קטגוריה:אתרי המקרא
קטגוריה:עבר הירדן המזרחי
איקיזוקורי

**אִיקִיזוּקוּרִי** (ביפנית: **生き作**) או **איקזוקורי** (ביפנית: **活け造り**) היא שיטה להכנת סשימי שמשמעותה "מוגש חי" ובה דגים או מאכלי ים מוגשים כשהם חיים (בנוסף על היותם נאים - לא מבושלים).

הדגים או מאכלי הים נאכלים בשלמותם, או כאשר השף פורס אותם בעודם בחיים מבלי להרוג אותם, ומגיש אותם עם רוטב.

הסועד בוחר את הדג או הסרטן מאקווריום המסעדה, והמאכל מוגש לו מיידית. שיטת הגשה זו נחשבת כאכילת מוצר שהוא בשיא טריותו. המנה מעוטרת בזנגביל כבוש או באצות נורי.

## ראו גם

* אודורי אבי
* חסילון שיכור
* סאנאקג'י

## קישורים חיצוניים

* איקיזוקורי ביפן

קטגוריה:המטבח היפני
קטגוריה:מאכלי ים
קטגוריה:סושי
קטגוריה:מאכלי בעלי חיים בעודם חיים
סאנאקג'י

**סאנאקג'י** הוא מאכל מהמטבח הקוריאני המכיל תמנון (בקוריאנית: 낙지 - "נאקג'י") אשר נחתך ומוגש בעודו בחיים. התמנון מוגש ברוטב שומשום ושמן שומשום. בשל מהירות ההגשה מרגע חיתוך התמנון, חלקי התמנון עדיין חיים ונעים על צלחת ההגשה. לעיתים מוגשות הזרועות בלבד (כשהן נעות), ולעיתים התמנון החתוך יחד עם הזרועות. לעיתים מעוטר המאכל בנבטים.

## סכנת אכילה
בשל מערכת העצבים הייחודית של התמנון, חלק מהנוירונים שלו מצויים בזרועות התמנון, ולכן הזרועות ממשיכות לנוע גם לאחר חיתוך ראשו. בשל כך יכולות הזרועות לנוע בפיו ובגרונו של האדם האוכל אותם, ויכולים להצמיד את כריות ההצמדה שעל הרגליים לגרונו של האוכל ולגרום לחנק.

## ראו גם
* איקיזוקורי
* אודורי אבי
* חסילון שיכור

## קישורים חיצוניים

* בלוג המתאר את אכילת המאכל
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:המטבח הקוריאני
קטגוריה:מאכלי ים
קטגוריה:מאכלי בעלי חיים בעודם חיים
עלמון (עיר מקראית)

**עַלְמוֹן** (או **עָלֶמֶת**) היא עיר מקראית המוזכרת בספר יהושע ובספר דברי הימים. עלמון הייתה בנחלת שבט בנימין והוקצתה כאחת משלוש עשרה ערי הכהנים על ידי הגורל שנערך במשכן שילה. 

## זיהוי פנים תנ"כי
היו שזיהו את עלמון עם נוב עיר הכהנים, בגלל הימצאותה של עלמון עם ענתות בחלק מהכתובים בתנ"ך, בעוד במקומות אחרים מצוי נוב עם ענתות.  

יש שהציעו לזהות את עלמון עם היישוב המקראי בחורים, תוך התבססות על המשמעות הדומה של המילים עלם ובחור, אך אחרים חלקו על זיהוי זה.

## זיהוי גאוגרפי
מקובל לזהותה עם ח'רבת עלמית והייתה מיושבת לסירוגין מאז תקופת הברונזה התיכונה ועד התקופה העות'מאנית. ויקטור גרן שסייר באזור במחצית השנייה של המאה ה-19 ומצא שם שרידי בורות מים ואסמים חצובים בסלע, מעלה את ההשערה שאת היישוב ייסד עלמת משבט בנימין המוזכר בספר דברי הימים.

במפת מדבא סומנה עלמון ממזרח לבית אל, ככל הנראה על פי זיהוי הנחשב למוטעה של אוסביוס.

## הערות שוליים

קטגוריה:נחלת שבט בנימין
קטגוריה:יישובי המקרא
קטגוריה:ערי הכהנים
קטגוריה:ערי מקלט
אודורי אבי

**אודורי אבי** (ביפנית: 踊り海老 / 躍り海老 - מילולית: "חסילון רוקד") הוא מאכל מסוג איקיזוקורי הנחשב מעדן במטבח היפני. המאכל דומה באופיו לסשימי.

בעוד שהסשימי הוא מאכל המכיל דג או סרטן נא (שאינו מבושל), האודורי אבי מכיל חסילון כשהוא עדיין חי, והוא עדיין נע בעת אכילתו.

לצורך הכנת המאכל טובלים את החסילון בסאקה על מנת לשכר אותו ולמנוע את ניסיונות בריחתו, וטובלים את החסילון ברוטב.

## ראו גם
* סאנאקג'י
* חסילון שיכור

## קישורים חיצוניים
* מאכלים אקזוטיים
* אודורי אבי סרטון youtube

קטגוריה:סושי
קטגוריה:מאכלי בעלי חיים בעודם חיים
לינק (האגדה של זלדה)

[ממוזער|שמאל|280px|[קוספליי של לינק.]]
[ממוזער|שמאל|250px|[קוספליי של לינק וזלדה.]]
**לינק** (באנגלית: **Link**; ביפנית: **リンク**) הוא גיבור סדרת משחקי "האגדה של זלדה" של חברת נינטנדו. המונח לינק לא מתייחס לדמות ספציפית אלא למספר דמויות בעלות אותו שם המופיעות במשחקים שונים בסדרת האגדה של זלדה.

## היסטוריה
לינק נוצר בשנת 1986 בתחילת היצירה של המשחק הראשון בסדרה, שגם נקרא "האגדה של זלדה".
כעבור 12 שנים, ב-1998, לינק הגיע לצורה תלת־ממדית במשחק "האגדה של זלדה: אוקרינת הזמן" (באנגלית: The Legend of Zelda: Ocarina of Time).
במשחק שיצא מאוחר יותר, The Legend of Zelda: Wind Waker, קיבל לינק צורה מצוירת יותר, אולם בגרסת הנינטנדו גיימקיוב של המשחק SoulCalibur 2, בה השתתף כאורח, נראתה דמותו דומה לזו של המשחקים הקודמים בסדרה: "אוקרינת הזמן" ו"המסכה של מג'ורה".

## יכולות
### לחימה
לינק ידוע בעיקר בגלל היכולות הרבות שלו בכלי נשק: שימוש בחרב, בחץ וקשת, ברוגטקה, בבומרנג ובנשקים רבים אחרים.
חרב מיוחדת וידועה של לינק היא חרב המאסטר שהופיעה לראשונה במשחק A Link to the Past בשנת 1991 וסיפור היווצרותה מופיע ב-Skyward Sword בשנת 2011, שמשמשת בכל משחק לחיסול היריב הראשי של לינק, גאנונדורף (גאנון) (או דמייס ב-Skyward Sword). לעומת זאת, במשחקים "ארבע החרבות" (Four Swords), ו"כובע המיניש" (The Minish Cap) לינק משתמש בחרב הארבעה המפצלת אותו לארבעה לחיסול ואאטי (Vaati). במשחק "הרפתקאות ארבע החרבות" (Four Swords Adventures) לינק משתמש בחרב הארבעה גם כדי לחסל את ואאטי וגם את גאנון.

### נגינה
אחד מהכוחות הרבים של לינק הוא לנגן שירים קסומים בכלי נגינה קסומים, כמו: חליל פאן, אוקרינה, נבל, חצוצרות, וחליל, שמבצעים מספר דברים כגון: שירי שיגור למקומות מסוימים וכל מיני דברים דומים.

### שינויי צורה
לינק יכול לשנות צורה בחלק מהמשחקים. במשחק "ההרפתקה של לינק" (באנגלית: The Adventure of Link) לינק יכול בעזרת כישוף להפוך לפיה,
ב- A Link to the Past הוא הופך לארנב בעולם האופל, במסכה של מג'ורה (באנגלית: Majora's Mask) שינויי צורה הופכים למשהו עיקרי במשחק, כשלינק יכול להפוך לארבעה יצורים בעזרת 4 מסכות שהן בעצם נשמות של יצורים שלינק הציל ולכל שינוי צורה כוח מיוחד.
ב"נסיכת הדמדומים" (באנגלית: Twilight Princess), כשלינק נכנס לאזורי דמדומים, הוא הופך לזאב בעל יכולות מיוחדות כמו חפירה ושימוש בחושים מחודדים.

### רכיבה
ברוב המשחקים, לינק מתואר כמישהו מיומן עם סוסים, ובדרך כלל יש לו סוסה משלו, בשם אפונה (באנגלית: Epona).
במשחק זלדה: Skyward Sword ללינק יש ציפור גדולה (Loftwing) שהיא דרך התחבורה שלו בשמיים.

### כלי תחבורה של לינק
לינק משתמש בכלי תחבורה רבים בנוסף לסוסה שלו, כמו ספינה ורכבת. למשל במשחק 'מעורר הרוח' (The Legend of Zelda: The Wind Waker) לינק משתמש בספינה בשם 'המלך של האריות האדומים' (King of Red Lions) כדי לשוט בים.

## קישורים חיצוניים

* אתר האגדה של זלדה הרשמי (אנגלית)

קטגוריה:נינטנדו: דמויות
קטגוריה:דמויות שנוצרו על ידי שיגרו מיאמוטו
קטגוריה:The Legend of Zelda: דמויות
חסילון שיכור

**חסילון שיכור** הוא מאכל מהמטבח הסיני שמורכב מחסילונים המוגשים בעודם בחיים. מקור שמו של המאכל באופן הכנתו - החסילונים מוטבלים בליקר חזק או ב חזק, ומוגשים כשהם כבושים קלות, אך עדיין נעים – שוחים בתוך קערת היין.

בגרסאות אחרות של המאכל מבושלים החסילונים לאחר הכבישה, ונאכלים כשאינם מסוגלים לנוע, ורק במשך שלב הכבישה באלכוהול החסילונים עדיין חיים.

## ראו גם

* אודורי אבי

## קישורים חיצוניים

* תיאור המאכל

קטגוריה:המטבח הסיני
קטגוריה:מאכלי ים
קטגוריה:מאכלי בעלי חיים בעודם חיים
עמק המומינים

שמאל|ממוזער|250px|נוף פנורמי של העמק
**עמק המומינים** (בשוודית: **Mumindalen**) הוא עמק בדיוני בו גרות הדמויות הראשיות בסדרת ספרי המומינים ובה מתרחשת רוב עלילת הסדרה.

## מאפייני העמק
עמק המומינים הוא מקום פסטורלי ושליו, מלא ביצורים שמחים ובעצים פורחים, בו מתגוררים המומינים בשלווה ובהרמוניה עם הטבע. 

העמק מתוחם מצד אחד בים ומצד השני בהרים שהבולטים בהם שייכים לרכס שנקרא "הרי הבדידות" (באנגלית: The Lonely Mountains). 

במרכזו של העמק ניצב בית המומינים, ובמערב משתרע חוף הים. בים, לא הרחק מהחוף, ישנו אי בו מתכנסים השמנטפים אחת לשנה וסוגדים לברומטר הישן.

נהר צלול וצר זורם מההרים, סובב את בית המומינים, וממשיך למקומות רחוקים, בהם יצורים אחרים תוהים על מוצאו. הנהר קופא, כמו הים, בעונת החורף. כשהאביב מגיע, העמק כולו פורח, כמו גם הגן המטופח של מומינאמא. המומינים מעבירים את הקיץ במפגשים עם תושבי העמק ומחוצה לו ונהנים ממיני הרפתקאות ומסיבות.

המומינים אוהבים את הים, ונהנים להסתובב על החוף. לפעמים הם יוצאים לטיולים במטרה לחקור את הסביבה הרחוקה מהעמק, אך תמיד הם יודעים שיש להם בית בטוח לחזור אליו.

כשמגיע הסתיו, המומינים מתכוננים לשנת החורף. כשמגיע הרגע בו העמק מכוסה כולו בשמיכת שלג, המומינים נמצאים כבר בשינה עמוקה. תיאורי העונות והטבע בעמק המומינים נמצאים בעיקר בספרים "משפחת החיות המוזרות", "חורף בעמק המומינים" ו-"עמק המומינים בנובמבר".

### מקומות בעמק המומינים
שמאל|ממוזער|200px|ביתם של המומינים (בגודל טבעי) בפארק הנושא "עולם המומינים" בפינלנד. ניתן להיכנס לחדריו ולראותם כפי שמתוארים ומופיעים בסדרה.
מקומות בולטים בעלילת הסדרה:
* בית המומינים - הבית הגדול ביותר בעמק המומינים. משפחת המומינים זוכה לביקורים תכופים מאורחים שונים, מהעמק ומהסביבה הרחוקה יותר, והיא תמיד מסבירת פנים לכל המבקרים. הבית הוקם במקור על ידי מומינאבא עבור משפחתו. בית המומינים כחול ועגול, בעל גג רעפים מחודד, ומכיל מספר קומות. בקומה השלישית נמצא חדרו של מומינטרול וחדר העבודה של מומינאבא, בקומה השנייה נמצא חדר השינה של מומינאמא ומומינאבא, חדר אורחים ושני חדרי שינה נוספים ובקומה התחתונה נמצא המטבח והסלון של הבית. העתק של בית המומינים הוקם בפארק עולם המומינים שבמערב פינלנד.
* בית המרחץ - בית מרחץ קטן, צר, כחול ועגול, בעל גג רעפים מחודד אותו בנתה משפחת מומין. בית המרחץ נמצא בקצה מזח. בחורף, טוטיקי מתגוררת בבית המרחץ.
* תחנת המשטרה - תחנת המשטרה של עמק המומינים הנמצאת במרכז העמק.
* ביתו של מר המיולין - ביתו של מר המיולין אשר ממוקם בקצה היער ומוקף בצמחים.
* הרי הבדידות - רכס הרים בו שוכנת הגרוק. 

## מקור השראה

האי בלידו (Blidö) שבארכיפלג סטוקהולם, בו היה ממוקם בית הקיץ של משפחתה ובו העבירה ינסון חופשות קיץ רבות יחד עם משפחתה במהלך ילדותה, היווה מקור ההשראה העיקרי לעמק המומינים. סביבת האי מכילה אזור הררי, יערות ואיים  בדומה לעמק המומינים.

המומינים מתמודדים בספרים רבים בסדרה עם טבע לא מתפשר, ועם אקלים קשה. התמודדות זו משקפת את התמודדותה של ינסון ושל הסובבים אותה עם תנאי החורף הקשים בארצות סקנדינביה.

קטגוריה:המומינים
קטגוריה:מקומות בדיוניים
משמרת שערים

**משמרת שְׂעֹרִים** היא המשמרת הרביעית מבין כ"ד משמרות כהונה שסידרו דוד המלך וצדוק הכהן על פי גורל בתקופה שקודם בניית בית המקדש הראשון.

המשמרה מוזכרת רק פעם אחת בתנ"ך בספר דברי הימים; .

## אחר חורבן בית שני
לפי דעתו של החוקר שמואל קליין, בעקבות חורבן בית שני עברו כל עשרים וארבע משמרות הכהונה -ומשמרת שערים בתוכן- לעיירות בגליל -הן בגליל העליון והן בגליל התחתון.

יש אומרים כי העיר בית שערים אשר בגליל התחתון נקראת על שם משמרה זו שנדדה לשם אחר החורבן.  ואילו החוקר שמואל קליין מעיר כי נתגלתה עיירה קרובה לציפורי בשם **עיתהלו** (או היתלו) והיום נקראת עילוט, כשם מושב משמרת שערים כפי שמופיע בקינות של רבי אלעזר הקליר. הוא מציין כי גם לפי המסופר בתלמוד מוכח שכהנים היו מתושבי העיירה. אולם יש המזהים אותה עם הכפר הלבנוני עייתא א-שעב.  

רבי אלעזר הקליר מקונן על ביטול משמרה זו באומרו;

## הערות שוליים

קטגוריה:כ"ד משמרות כהונה
קטגוריה:עילוט
רומן מלינובסקי

**רוֹמַן וַאצְלַבוֹבִיץ' מַלִינוֹבְסְקִי** (ברוסית: **Рома́н Вацлавович Малино́вский**; 18 במרץ 1876 - 5 בנובמבר 1918) היה פוליטיקאי רוסי, מבכירי המפלגה הבולשביקית וסוכן כפול שעבד גם בשורות האוכראנה (המשטרה החשאית הצארית). התפרסם בדמותו המרשימה ובכושר הנאום שלו.

## ביוגרפיה
בצעירותו הסתבך מלינובסקי בפשעים פליליים רבים, בהם שוד ואונס, וב-1899 נשפט לשלוש שנות מאסר. לאחר שסיים את ריצוי עונשו, ב-1902, שירת בצבא הרוסי במשך ארבע שנים.

במהפכת 1905 הצטרף מלינובסקי למפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית הרוסית וצידד בפלג הבולשביקים. החל מ-1906 עמד בהנהגת איגוד מקצועי של פועלי מתכת בסנקט פטרבורג. בשל פעילותו החתרנית הוא סולק מעיר הבירה ועבר להתגורר במוסקבה, אך במאי 1910 נעצר שנית. כעבור זמן קצר שוחרר מלינוסקי, ומונה לסוכן של המשטרה הצארית שריגל אחר חבריו למפלגה הבולשביקית. הוא קיבל כ-8,000 רובל בשנה במסגרת עבודתו, השכר הגבוה ביותר מבין כל סוכני השלטון הצארי. ב-1912 מונה מלינובסקי, שרכש את אהדתו של לנין, לוועד המרכזי של המפלגה הבולשביקית בקונגרס החשאי בפראג. 

באוקטובר 1912 נבחר מלינובסקי לדומה הרביעית, ועמד בראש הסיעה הבולשביקית בדומה שמנתה שישה חברים. על אף שנשא בדומה נאומים נלהבים שיצאו כנגד האוטוקרטיה הצארית, המשטרה נמנעה מלעוצרו בשל תרומתו החשובה עבורה. הוא סייע לאוכרנה לעצור מספר חברים בולטים במפלגה הבולשביקית, ובהם אורדז'וניקידזה, סטלין וסברדלוב. החל מ-1913 הלכו וגברו החשדות בדבר היותו של מלינובסקי סוכן כפול, הן בקרב המנהיגים המנשביקים והן במפלגה הבולשביקית עצמה, אך הוא זכה דרך קבע לתמיכתו של לנין ששלל את השמועות.

במאי 1914 הכריחו השלטונות את מלינובסקי, שסבל בשלב זה מאלכוהוליזם, להתפטר מהדומה. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוא הצטרף לצבא הרוסי, בניגוד להוראות שקיבל מהוועד המרכזי של מפלגתו, וב-1915 נפל בשבי הגרמני. במהלך המלחמה נודע בבירור כי מלינובסקי פעל כסוכן עבור האוכרנה, והוא הוכרז כבוגד ב"פראבדה". 

בראשית נובמבר 1918, שנה לאחר המהפכה הבולשביקית, שב מלינובסקי לרוסיה וביקש להצטרף לסובייט של פטרוגרד, אך כעבור זמן קצר נעצר על ידי הצ'קה. בתום משפט מקוצר במוסקבה, שבו הודה באשמת היותו סוכן משטרתי, הוא הוצא להורג בפני כיתת יורים.

## קישורים חיצוניים

* רומן מלינובסקי מתוך הספר "הבולשביקים בדומה הצארית"

קטגוריה:קומוניסטים רוסים
קטגוריה:מהפכנים רוסים
קטגוריה:אנשי צבא רוסים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:רוסים שנשבו במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:אישים שהוצאו להורג ברוסיה וברית המועצות
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1876
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1918
בית המומינים

שמאל|ממוזער|250px|ביתם של המומינים (בגודל טבעי) בפארק הנושא "עולם המומינים" בפינלנד. ניתן להיכנס לחדריו ולראותם כפי שמתוארים ומופיעים בסדרת הטלוויזיה.
**בית המומינים** (בשוודית: **Muminhuset**) הוא ביתם של המומינים ורקע לעלילות רבות מתוך סדרת הספרים המומינים מאת הסופרת השוודית-פינית טובה ינסון.

## מאפייני הבית
בית המומינים הוא הבית הגדול ביותר בעמק המומינים. בית המומינים כחול ועגול, בעל גג רעפים מחודד, והוא מכיל מספר קומות. על פי סדרת הספרים, הסיבה לכך שהבית נבנה בצורת קמין קראמי היא בשל כך שבעבר היו המומינים הקדמונים מתגוררים מאחורי הקמינים בבתים של בני אדם.

הבית הוקם במקור על ידי מומינאבא עבור משפחתו. משפחת המומינים זוכה לביקורים תכופים בביתם מאורחים שונים, מהעמק ומהסביבה הרחוקה יותר, והיא תמיד מסבירת פנים לכל המבקרים. 

בקומה השלישית נמצא חדרו של מומינטרול, בקומה השנייה נמצא חדר העבודה של מומינאבא ושני חדרי שינה נוספים. בקומה הראשונה נמצא חדר השינה של מומינאמא ומומינאבא וחדר אורחים. בקומת הקרקע נמצאים המטבח, חדר האוכל, הסלון וחדר האמבטיה של הבית. הקומה השלישית והמרתף נבנו על ידי המומינים בהמשך במסגרת הרחבת הבית.

לאורך השנים הבית עמד בסופות, שיטפונות וברעידות אדמה שונות. הבית גדול מספיק באופן בו לכל חברי משפחת המומינים ולחברים המתגוררים עמם – יש חדרים משלהם.

בספר "משפחת החיות המוזרות" נמצאת מפה מפורטת של הבית.

## מקור השראה
[שמאל|ממוזער|250px|תמונת לווין של האי בילדו שב[ארכיפלג סטוקהולם]]
בית הקיץ של משפחתה של ינסון אשר ממוקם באי בלידו (Blidö) שבארכיפלג סטוקהולם, בה העבירה ינסון חופשות קיץ רבות יחד עם משפחתה במהלך ילדותה, היווה מקור השראה לבית המומינים. בית זה נבנה במקור על ידי סבה של ינסון מצד אמה - הכומר פרדריק האמארסטן. הבית ממוקם באזור של הרים, יערות ואיים - אזור זה שימש גם כמקור השראה לעמק המומינים.

המבנה העגול של בית המומינים עוצב בהשראת המגדלור "גלוסהולמן" (Glosholmin) אשר היה ממוקם על האי פלינקי שבדרום פינלנד. במהלך ילדותה משפחתה של ינסון בילתה מספר חופשות קיץ באי פלינקי במהלך שנות ה-20 ושנות ה-30, בהם ינסון ביקרה במגדלור. המגדלור "גלוסהולמן" נבנה בשנת 1835 אך משנת 1860 חדל להיות פעיל. המגדלור פוצץ לבסוף במהלך מלחמת העולם השנייה כחלק ממלחמת החורף.

## העתק בית המומינים בפארק עולם המומינים
העתק של בית המומינים הוקם במהלך שנות התשעים בפארק עולם המומינים שבמערב פינלנד. בית המומינים הוא האטרקציה העיקרית בפארק והמבקרים בפארק מורשים לעבור באופן חופשי בכל הקומות בבית המומינים.

## הערות שוליים

קטגוריה:המומינים
קטגוריה:מקומות בדיוניים
אוטו פרס מולינה

שמאל|ממוזער|250px|אוטו פרס מולינה, 2007
**אוֹטוֹ פרְננדוֹ פֶּרֶס מוֹלִינָה** (בספרדית: **Otto Fernando Pérez Molina**; נולד ב-1 בדצמבר 1950) הוא איש צבא, גנרל בדימוס, ופוליטיקאי גואטמלי, שכיהן כנשיא גואטמלה בין התאריכים 14 בינואר 2012 – 3 בספטמבר 2015.

פרס מולינה ניצח בבחירות הכלליות לנשיאות גואטמלה ב-2011, כמועמד מטעם המפלגה הפטריוטית. קודם לכן היה קצין צבא ושימש כראש המודיעין הצבאי. פרס החל את כהונתו כנשיא ב-14 בינואר 2012.

## הקריירה הצבאית
פרס הוא בוגר האקדמיה הצבאית הלאומית ומכון חצי הכדור המערבי לשיתוף פעולה ביטחוני. במהלך שירותו בצבא שימש כמנהל המודיעין הצבאי והמפקח הכללי של הצבא. בשנת 1983 היה חבר בקבוצת קציני צבא שתמכה בהפיכה של שר ההגנה אוסקר מחייה, הפיכה שבוצעה נגד הנשיא אפרין ריוס מונט. בתקופת כהונתו כראש המודיעין הצבאי בשנת 1993, היה לו חלק בהדחת הנשיא חורחה סראנו, לאחר שהאחרון ניסה לכפות את המשך שלטונו באמצעו פיזור הקונגרס ושינוי הרכב בית המשפט העליון. בעקבות האירועים, מינה אותו הנשיא החדש, רמירו דה לאון לראש הסגל הנשיאותי שלו, תפקיד אותו מילא עד 1995. פרס גם ייצג את הצבא במשא ומתן שהוביל להסכם השלום ב-1996, ושם קץ למלחמת האזרחים שנמשכה כ-30 שנה. בין השנים 1998 ו-2000 ייצג את גואטמלה בוועדת הביטחון של ארגון מדינות אמריקה. בינואר 2000 פרש לחלוטין מהצבא.

## הקריירה הפוליטית
ב-24 בפברואר 2001, ייסד פרס את המפלגה הפטריוטית (Partido Patriota). קדמו לכך מספר תקריות בהן חמושים רעולי פנים ירו לעבר בנו, בתו, ושניים ממקורביו נרצחו. אף אחת מהתקריות לא פוענחה, ואולם גורמים במדינה סבורים שהאירועים הם על רקע יריבות פוליטית.

בבחירות שנערכו ב-2003, התמודדה המפלגה במסגרת משותפת עם שתי מפלגות נוספות, תחת השם "הברית הלאומית הגדולה" (Gran Alianza Nacional), ופרס נבחר מטעמה לקונגרס. ב-2007 התמודד מטעם המפלגה על הנשיאות. סיסמת הבחירות שליוותה אותו הייתה "יד קשה, ראש ולב" ("Mano dura, cabeza y corazón") והקמפיין התמקד בגישה מחמירה כלפי ההתמודדות עם הפשיעה. בסיבוב הבחירות הראשון דורג פרס שני עם 23.5% מקולות הבוחרים, ובסיבוב השני הפסיד לאלווארו קולום, לאחר שצבר 47.2% מהקולות. במהלך מערכת הבחירות נרצחו כמה מהפעילים במפלגה, בהם מזכירת המפלגה בקונגרס ועוזרתו של פרס, אאורה מרינה סלסאר קוטסאל.

בשנת 2011 התמודד פעם נוספת על תפקיד הנשיא. בסיבוב הראשון קיבל 36.1% מקולות הבוחרים, ובסיבוב השני גבר על מנואל בלדיסון ברוב של 53.7% מהקולות. המפלגה הפטריוטית הכפילה את כוחה מ-30 חברי קונגרס ל-56. במהלך מערכת הבחירות פנה ארגון הילידים Waqib Kej לאו"ם בטענה שפרס ביצע פשעי מלחמה במהלך מלחמת האזרחים, ב-1982.

בדצמבר 2013 ביקר בישראל בראש משלחת שרים, ובכך היה לנשיא גואטמלה הראשון אי פעם המבקר בה. הוא נועד עם ראש הממשלה, שר הביטחון ואישים נוספים.

באפריל 2015 תובעים בינלאומיים, בסיוע האו"ם, הציגו ראיות לקיומה של פרשיית שחיתות שלטונית. במאי התפטרה סגנית הנשיא, רוקסנה בלדטי. באוגוסט תובעים גואטמלים הציגו ראיות למעורבותו של מולינה בפרשייה. ב-2 בספטמבר הגיש מולינה את התפטרותו מהנשיאות, ויום לאחר מכן נעצר. סגנו, אלחנדרו מלדונאדו אגירה, החליפו ליתרת תקופת כהונתו.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נשיאי גואטמלה
קטגוריה:אנשי צבא גואטמלים
קטגוריה:ילידי 1950
משפחת המומינים - הסיפור על מגבעת המכשף

**משפחת המומינים - הסיפור על מגבעת המכשף** (בשוודית: **Trollkarlens hatt**) הוא ספר שנכתב על ידי הסופרת הפינית טובה ינסון ופורסם לראשונה בשנת 1948 על ידי המוציא לאור "Schildts Förlags Ab". זהו הספר השלישי בסדרת ספרי המומינים. הספר תורגם לעברית לראשונה מהתרגום האנגלי, על ידי אוריאל אופק בשנת 1958 בשם "משפחת החיות המוזרות", ובשנית על ידי דנה כספי מהמקור השוודי בשנת 2010 בהוצאת כתר.

## עלילת הספר
בעודם מטיילים על פסגת הר, מומינטרול, סניף וסנופקין מגלים מגבעת בעלת כוחות קסם שאבדה למכשף מסתורי. החבורה בתחילה אינה מודעת לכוחות רבי העוצמה של המגבעת, אך במהרה מגלים כי כל דבר שמושלך לתוך הכובע עובר טרנספורמציה. לדוגמה, קליפת ביצה אשר הושלכה אל תוך המגבעת הופכת לחמישה עננים עליהם החבורה רוכבת. למחרת העננים נעלמים ואיש אינו יודע מהיכן הם הגיעו. בהמשך מומינטרול מסתתר בתוך הכובע במהלך משחק מחבואים ובאופן זמני הופך ליצור משונה כאשר אף אחד מחבריו איננו מזהה אותו.

לאחר שהחבורה מגלה כי למגבעת כוחות קסם הם משתמשים בה כדי לבצע מספר טרנספורמציות. לאחר שמומינאמא ומומינאבא מגלים אודות כוחות הקסם של המגבעת הם מחליטים להיפטר ממנה וזורקים אותה לנהר. במהלך הלילה מומינטרול וסנופקין מאתרים בחשאי את המגבעת ומסתירים אותה במערה.

בהמשך משפחת המומינים שטה בסירה לאי קרוב על מנת לערוך שם פיקניק, אך נתקעים עליו בזמן סערה, ונתקלים בשמנטפים. בית המומינים הופך לג'ונגל לאחר שמומינאמא בטעות השליכה מספר ורדים אל תוך המגבעת. במהלך הלילה הג'ונגל נובל והצמחים המתים משמשים את משפחת מומין להסקה.

בהמשך טינגומי ובוב מגיעים לביקור בבית המומינים כאשר הם אוחזים במזוודה גדולה ובה אבן אודם אותה הם גנבו מהגרוק, שמגיעה לבית המומינים להחזירה, אך מסכימה לבסוף לקבל דבר אחר עבורה. בהמשך, בעת שמשפחת המומינים עורכת מסיבה מופיע המכשף, אשר דורש כי טינגומי ובוב יעבירו לרשותו את אבן האודם. בתמורה לאבן מגשים המכשף עבור כל הנוכחים במסיבה משאלה אחת.

## עיבודים
ימין|ממוזער|150px|כריכת הספר בגרסה העברית
הספר עובד ארבע פעמים לסרטי אנימציה:
* סרט אנימציה שהופק בשיתוף פעולה אוסטרי-פולני
* סרט אנימציה הרוסי בשם "Shlyapa Volshebnika".
* כמה מפרקי סדרת האנימציה היפנית "המומינים" (פרקים 1-8).
* פרק 6  בסדרה "עמק המומינים".

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:המומינים
קטגוריה:ספרי 1948
דינמו ברלין

שמאל|ממוזער|אלופת מזרח גרמניה (1984)
שמאל|ממוזער|250px|האצטדיון הביתי
**דינמו ברלין** (Berliner FC Dynamo) הוא מועדון כדורגל גרמני מברלין, שהוקם ב-15 בינואר 1966 והוא מועדון הכדורגל המוצלח ביותר בגרמניה המזרחית עם 10 זכיות רצופות באליפות ליגת העל המזרח-גרמנית.

במשך שנים רבות הייתה לה יריבות עם אוניון ברלין, במסגרת הדרבי של ברלין.

## היסטוריה
דינמו ברלין הוקם כיורש לקבוצת הכדורגל של המשטרה (Sportgemeinde Deutsche Volkspolizei Berlin) שנוסדה בשנת 1949 בברלין. במרס 1953 הקבוצה תפסה את מקומה של קבוצת SC Volkspolizei Potsdam בליגה השנייה במזרח גרמניה. הקבוצה שינתה את שמה כמה פעמים.

הקבוצה נחשבה למוצלחת מאוד בשנות ה-50 ונודעה לשמצה כמי שזכתה לתמיכה מלאה השטאזי וראשהּ, אריך מילקה.

דינמו זכתה ב-10 אליפויות רצופות בשנים 1979–1988, עם עזרה של שיפוט מוטה ולא הוגן - ההונאה הייתה בוטה כל כך ועוררה מורת רוח אך המועדון נהנה מתמיכת הפוליטביורו של המפלגה השלטת במזרח גרמניה. המניפולציה לכאורה במשחק האליפות בעונת 1985–1986 (שבו דינמו סיימה בתיקו) הובילה למחאה ארצית שהביאה לענישת השופט ברנד סטומפף.

בשנת 1989 זכתה בגביע המזרח גרמני כשניצחה במשחק הגמר את קבוצת קמניצר. בשנת 1990 שונה שם המועדון לפ.ק. ברלין בניסיון להתרחק מן העבר הלא נעים ולהתחדש, אבל בשנת 1999 הקבוצה חזרה לשם דינמו. ללא תמיכת השלטון, כבעבר, הקבוצה התדרדרה עד לליגה השלישית בגרמניה והיא ננטשה על ידי רוב האוהדים. מעונת 2000/2001 ועד עונת 2007/2008 שיחקה לסירוגין בליגה הרביעית ובליגה החמישית.

מעונת 2008/2009 ועד עונת 2013/2014 הקבוצה שיחקה ברציפות בליגה החמישית. בעונות 2008/2009, 2009/2010 סיימה במקום השני ובעונת 2012/2013 סיימה במקום השלישי בליגה החמישית. בסוף עונת 2013/2014 סיימה במקום הראשון והעפילה לליגה הגרמנית הרביעית - אך טרם הצליחה לשוב לרמות הגבוהות של הכדורגל בגרמניה.

## תארים
*אלופת ליגת העל המזרח-גרמנית (10): 1978/1979, 1979/1980, 1980/1981, 1981/1982, 1982/1983, 1983/1984, 1984/1985, 1985/1986, 1986/1987, 1987/1988
*מחזיקת הגביע המזרח-גרמני (3): 1959, 1987/1988, 1988/1989

## הישגים באירופה
* **[[גביע אירופה לאלופות]]**:
** רבע גמר (2): 1979/1980, 1983/1984
** שמינית גמר (4): 1980/1981, 1981/1982, 1984/1985, 1986/1987
* **[[גביע אופ"א]]**:
** שמינית גמר (1): 1972/1973
* **[[גביע אירופה למחזיקות גביע]]**:
** חצי גמר (1): 1971/1972
** שמינית גמר (1): 1989/1990

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:ברלין: מועדוני כדורגל
חוג השברים הקלאסי

בתורת החוגים, **חוג השברים הקלאסי** של חוג R הוא הרחבה שבה כל איבר רגולרי של החוג המקורי הוא הפיך. חוג השברים הקלאסי קיים אם ורק אם החוג מקיים את תנאי אורה על איברים רגולריים. חוג השברים הקלאסי, כשהוא קיים, מוכל בחוג השברים המקסימלי.

## רקע
הבנייה הקלאסית של שדה המספרים הרציונליים כשדה השברים של חוג המספרים השלמים מדגימה תופעה כללית בתורת החוגים הקומוטטיביים: כל תחום שלמות אפשר לשכן בשדה. כלומר, תחום שלמות אפשר להרחיב לחוג שאינו גדול מדי (כל איבר שלו הוא מנה של איברים מן התחום) ואינו קטן מדי (לכל איבר שלו יש בחוג הפכי). חוג השברים הקלאסי נועד להרחיב את התופעה הזו לחוגים לא קומוטטיביים.

## הגדרה

**חוג השברים הקלאסי** (הימני) של חוג R הוא הרחבה \ R \subseteq Q המקיימת שני תנאים: כל איבר רגולרי (היינו, שאינו מחלק אפס) של R הוא הפיך ב-Q; וכל איבר של Q הוא מהצורה \ ab^{-1} כאשר \ a,b \in R ו-b רגולרי. אם חוג השברים הקלאסי קיים, אז הוא יחיד עד כדי איזומורפיזם.

חוג השברים הקלאסי קיים אם ורק אם R מקיים את תנאי אורה (ביחס לאוסף האיברים הרגולריים): לכל a,b כך ש-b רגולרי, קיים איבר רגולרי y כך ש-\ 0 \neq a y \in bR. לדוגמה, כל חוג ראשוני נתרי (ימני) וכל חוג ראשוני בעל זהויות מקיימים את התנאי, ולכן יש להם חוג שברים קלאסי.

## בניה

הדרך הנקיה ביותר לבנות את חוג השברים הקלאסי היא כאוסף המחלקות של זוגות סדורים \ (f,U) כאשר U אידיאל ימני רגולרי (היינו, כזה המכיל איבר רגולרי), ו-\ f : U \rightarrow R העתקה של מודולים ימניים, עם יחס השקילות המזהה \ (f,U), (f',U') אם יש אידיאל המכיל איבר רגולרי בחיתוך \ U \cap U' שעליו מתלכדות הפונקציות \ f,f'. החיבור מוגדר לפי \ [f,U][f',U'] = [f+f',U \cap U'], והכפל לפי \ [f,U][f',U'] = [ff',f'^{-1}U] (כדי שהחיתוך של אידיאלים רגולריים יהיה רגולרי יש להניח את תנאי אור). 

בניה זו אפשר להכליל, על ידי החלפת אוסף האידיאלים הרגולריים באוספים אחרים, וכך למשל אפשר לבנות את חוג השברים המקסימלי.

## ראו גם
* לוקליזציה (תורת החוגים)
* תנאי אור
קטגוריה:תורת החוגים
ספר הזכרונות של מומינאבא

**ספר הזכרונות של מומינאבא** (בשוודית: **Muminpappans memoarer**) הוא ספר שנכתב על ידי הסופרת השוודית-פינית טובה ינסון אשר פורסם לראשונה בשנת 1950 על ידי המוציא לאור "Schildts Förlags Ab". זהו הספר הרביעי בסדרת ספרי המומינים. הספר תורגם לעברית על ידי תמר שלמון ויצא לראשונה לאור בשנת 1968 בהוצאת זמורה ביתן. בשנת 2023 יצא הספר שנית לאור בעברית בתרגומה של דנה כספי.

## עלילת הספר
בתחילת ספר הזכרונות, מספר מומינאבא כיצד נמצא נטוש בסל בפתח בית יתומים. בהמשך הוא מרחיב על התקופה בה גדל בבית היתומים וכיצד מנהלת בית היתומים סירבה לענות לשאלות הרבות שהיו לו. מנהלת בית היתומים הקפדנית רצתה שכל הילדים יעשו בדיוק מה שהיא אמרה מבלי לשאול דבר, מה שהקשה מאוד על מומינאבא (שהיה סקרן מאוד בנעוריו). בשל כך, מומינאבא מחליט לבסוף כי עליו לגלות את העולם בעצמו ולכן הוא משאיר מכתב פרידה ובורח מהמוסד.

בהמשך הוא פוגש בחבריו החדשים שילוו אותו בהרפתקאותיו: אריקסון, ממציא דגול הממעיט לדבר; פאדלר, אחיינו של אריקסון, אספן נלהב של כפתורים ופריטים קטנים אחרים (בעתיד יהיה אביו של סניף); ויוסטוס, נווד עצלן המתעב שלטים ואנשי חוק (בעתיד אביו של סנופקין). יחד הם בונים ספינה בשם "שירת הים". לקראת השקת הספינה הם מגלים שהיא תקועה באדמה, וכדי לפתור זאת הם משכנעים יצור ענק (הידוע בשם אדוארד) לרחוץ בנהר ובכך להוביל את הזרם לכיוון הספינה ולשחררה אל תוך המים. לאחר מכן הם יוצאים למסע באמצעות הספינה.

לאחר הרפתקאות מרובות (הכוללות את הצלתה של המיולינית מידי הגרוק והתקלות בסופה בלב ים), הם מגיעים לארץ רחוקה, שם הם פוגשים במשפחת מימבל. בתה של מימבל מתיידדת עימם וביחד הם הולכים למסיבת יום ההולדת ה-100 של המלך בה כולם זוכים בפרסים (שם פוגש יוסטוס את מימבל האֵם, לעתיד אימו של סנופקין). מומינאבא וחבריו מחליטים להקים קהילה חדשה על האי, אולם שלוותם מופרת על ידי רוח רפאים ששם לו למטרה לרדוף אותם. לבסוף הם מצליחים להתיידד עם רוח הרפאים וחוזרים לחיות בשלווה.

אריקסון בונה ספינה אמפיבית עבור המלך. בהפלגת הבכורה הספינה מותקפת על ידי מפלצת ים, אך מומינאבא וחבריו ניצלים לאחר שאדוארד מופיע לפתע ודורך על המפלצת בטעות.

לקראת סוף הסיפור פאדלר מתחתן עם פאזי, ומומינאבא מתאר איך פגש את מומינאמא (לאחר שהציל אותה מטביעה בים).

## דמויות בולטות בסדרה שהוצגו לראשונה בספר זה
* מימבל
* מאי הקטנה

## עיבודים
הספר זכה לשלושה עיבודים טלוויזיוניים לאורך השנים:
* 8 פרקים מתוך סדרת אנימציית סטופ מושן פולנית בשם "Opowiadania Muminków" (פרקים 28–35)
* 3 פרקים מתוך סדרת האנימציה היפנית "המומינים" (הפרקים 59, 63 ו-68).
* פרקים 5 ו-11 של "עמק המומינים".

ממוזער|כריכת הספר בגרסה העברית

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:המומינים
קטגוריה:ספרי 1950
הפרעה בתשוקה המינית

**הפרעה בתשוקה המינית**, **חשק מיני ירוד** או **קרירות מינית** היא הפרעה בתפקוד המיני המתבטאת בהיעדר תשוקה מינית או בתשוקה מינית נמוכה, המתרחשת לאורך זמן ואינה קשורה בהפרעה נפשית או גופנית אחרת. הפגיעה בתשוקה המינית מתבטאת גם בהיעדר פנטזיות מיניות.

ספר האבחנות DSM-V, שפורסם במאי 2013, כבר אינו כולל בתוכו את ההפרעה בתשוקה המינית. בתחילה, ההפרעה נכללה במדריך ההפרעות הפסיכיאטרי DSM רק החל מ-1980. לפני כן, במהדורות המוקדמות יותר של המדריך הפסיכיאטרי, נכללו בתחום המיני רק שתי הפרעות - קרירות מינית לנשים, ואימפוטנציה לגברים. ב-1970 פורסם ספרם של מאסטרס וג'ונסון, בו תוארו סוגים נוספים של הפרעות בתחום המיני, ובעקבותיו התפתח תחום הטיפול המיני. היעדר תשוקה מינית תוארה לראשונה תחת שם זה רק ב-1977, בנפרד על ידי הלן זינגר קפלן והרולד ליף, וב-1978 כתבו שניהם יחדיו לאגודה האמריקנית לפסיכיאטריה הצעה לכלול את ההפרעה במהדורה השלישית של DSM, DSM-III. ההפרעה נכללה לראשונה במהדורה זו, שיצאה ב-1980, אז נקראה בשם "הפרעת עכבה בתשוקה המינית" (Inhibited Sexual Desire Disorder). השם השתנה לשם הנוכחי במהדורה הבאה של המדריך, DSM-III-R (1987).

ההפרעה נחלקת למספר סוגים. היא יכולה להיות כללית (היעדר כללי של תשוקה מינית) או מצבית (קיום תשוקה מינית כללית אך היעדר תשוקה במצבים מסוימים או כלפי בני זוג מסוימים). היא יכולה להיות נרכשת (מתחילה לאחר תקופה מסוימת בה לא הייתה הפרעה כלשהי בתשוקה המינית) או לאורך זמן רב (האדם מאז ומתמיד חש היעדר תשוקה מינית או תשוקה נמוכה).

ההפרעה מאובחנת על ידי פסיכולוגים או פסיכיאטרים מומחים בתחום, תוך לקיחה בחשבון של גיל האדם, מצבו הרפואי, ההקשר הסביבתי ומאורעות החיים שלו, וכן מידת המצוקה והפגיעה בתפקוד שהאדם חש בשל קושי זה.

הטיפול בהפרעה עשוי להיות באמצעות טיפול מיני, שכולל לרוב את שני בני הזוג. במהלך הטיפול נערך בירור האם מקור ההפרעה הוא ביולוגי - אז ניתן טיפול רפואי בהתאם; פסיכולוגי - אז ניתן טיפול פסיכולוגי מותאם; או קשור ביחסים בין בני הזוג - אז ניתן טיפול זוגי-מיני.

בדומה למספר הפרעות אחרות, עצם האבחנה של היעדר תשוקה מינית כהפרעה המקוטלגת ב-DSM, ספגה ביקורת על ידי חוגים המתנגדים למדיקליזציה של המיניות ולניסיונה של הפסיכיאטריה להגדיר מהי התנהגות מינית נורמטיבית ומה אינה כזו. אחרים טוענים כי התופעה היא מאפיין של א-מיניות, ולפיכך אינה בעייתית, ופועלים להגברת הלגיטימיות שלה בחברה.

## ראו גם
* הפרעה בתפקוד המיני
* הפרעה בזקפה

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* הפרעות בתפקוד המיני - שלב התשוקה המינית, בלקסיקון הפסיכולוגי "בטיפולנט"
* Hypoactive Sexual Desire Disorder
* Hypoactive Sexual Desire Disorder and the Asexual Community: a history 
* 

קטגוריה:תסמונות התנהגותיות הקשורות להפרעות פיזיולוגיות ולגורמים גופניים
קטגוריה:הפרעות בתפקוד המיני
קטגוריה:א-מיניות
יהושע דייטש

הרב **יהושע סג"ל דייטש** (ה'תר"ע, 1910 – ד' בתמוז ה'תש"ן, 27 ביוני 1990) היה רב בהונגריה וברומניה ולאחר עלייתו ארצה רב בשכונת קטמון בירושלים.

## תולדותיו
נולד בעיר מאקו שבהונגריה, בנו של הרב חיים יהודה סג"ל דייטש, אב"ד מאקווא. למד בישיבת חוסט אצל הרב יוסף צבי דושינסקי ובישיבת קראלי אצל רבי יואל טייטלבוים. היה נוסע לחצרות אדמו"רים רבות, אך בעיקר לחסידות בעלז ולרבי ישעיה מקרסטיר. נישא לגיצא ראכיל בתו של הרב הרב דוד שפרבר, אב"ד בראשוב. לאחר נישואיו התגורר בבראשוב וכיהן כ"רב הצעיר" של העיר. התמנה לאב"ד וואשארהעלי (כיום טרגו מורש) שבהונגריה.

בשנת 1949 עלה לישראל עם חותנו והתיישב בירושלים. כיהן כראש הישיבה הראשון של חסידות בעלז. במשך שנים רבות כיהן כרב בית הכנסת "הכללי" בשכונת קטמון בירושלים והיה מזקני רבני הונגריה בישראל. עמד בראש מפעל "מעיין החוכמה", שעסק בהוצאת ספריהם של מחברים בני זמננו. עסק בהוצאת ספרי אביו "רוח חיים" ו"באר יהודה" והוסיף להם חידושים והערות משלו. בין פרסומיו: אוסף של מאמרי רבנים שנהרגו בשואה.

## משפחה
אחיו, הרב יעקב שמריה דייטש, כיהן כרבה של קהילת חוג חת"ם סופר בפתח תקווה.

*בנו הרב משה, חתנו של רבי יעקב הלברשטאם מטשאקאווא. פתח בית כנסת בלונדון בשם "שאץ" וכונה האדמו"ר משאץ קטמון (חמיו של חמיו היה רבי שלום משאץ). כיום בנו הרב סיני יחזקאל שרגא מנהל את בית הכנסת
*בתו שיינדל, הייתה נשואה למשה טוביה גרינצוויג, גבאו של האדמו"ר מבעלז הקודם ומחנכו של האדמו"ר הנוכחי מבעלז. ונישאה בשנית (בשנת ה'תש"ס) לרבי משה יהושע הגר האדמו"ר מויז'ניץ
*בתו זיסל לאה, הייתה נשואה לרב אלתר אליהו רובינשטיין, לימים רבה של אנטוורפן, ולאחר פטירתו נישאה לרב חיים אורי פריינד, דיין בעדה החרדית.
*בתו פעסל - אשת הרב שלמה פולק, רב היישוב בית חלקיה, תלמיד החזון איש
*בתו רבקה - אשת הרב יוסף דב פישר, רב הקהילה החסידית ברחובות
*בתו מרים רחל - אשת הרב ישראל פרידמן מברוקלין.

## ספריו
* הגדה של פסח עם ביאור **קול ישועה**, ברוקלין, תשמ"ט
* **בית הלחמי** – על מסכת אבות, ירושלים, תשנ"ב
* **בית הלחמי** - על בראשית, שמות ומגילת אסתר, ירושלים, תשמ"ה
* **בית הלחמי** - על ויקרא, במדבר ודברים, ברוקלין, תשמ"ח
* זמירות לשבת קודש, עם **פירוש שערי ישועה**, לונדון, תשנ"ב
* **בית הלחמי** - על המועדים וזמני השנה, ברוקלין, תשנ"א
* **בית הלחמי** - על הש"ס, יצא לאחר פטירתו
* ספר **פליטה הנשארת** - ממחברי וסופרי תל תלפיות, לפי סדר מערכת א-ב ... חידושי הלכות והערות שונות, ירושלים, תש"ל-תשל"א (בעריכתו)

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה האוסטרו-הונגרית
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:ראשי ישיבה חסידים בישראל
קטגוריה:רבנים הונגרים
קטגוריה:רבנים חסידים ישראלים
קטגוריה:רבני בעלז
קטגוריה:ירושלים: רבני שכונות
קטגוריה:משפחת שפרבר
קטגוריה:פרשני הגדה של פסח
קטגוריה:פרשני מסכת אבות
קטגוריה:קטמון: רבנים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1910
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1990
אתלטיקה באולימפיאדת אתונה (1906)

שמאל|150px
שמאל|150px
**[[אולימפיאדת אתונה (1906)]]** נערכה באתונה, יוון. תחרויות האתלטיקה נערכו בין 25 באפריל לבין 1 במאי 1906. נערכו 21 תחרויות באתלטיקה במשחקים אלו, בהשתתפות 233 משתתפים מ-20 מדינות.

## אירועים בולטים
### האתלטים הבולטים
מרטין שרידן () שזכה ב-5 מדליות מהן 2 מדליות זהב ו-3 מדליות כסף. פול פילגרים () שזכה ב-2 מדליות זהב, וריי יורי () שזכה ב-2 מדליות זהב. אריק למינג () שזכה ב-3 מדליות, מהן מדליית זהב אחת ושתי מדליות ארד. נוסף לכך, הוא זכה במדליית ארד במשיכת חבל. 

מאיר פרינסטיין היהודי () שזכה במדליית זהב בקפיצה לרוחק. 


תמונה:THE FINISH OF THE MARATHON RACE.jpg|בילי שרינג מקנדה מנצח בריצת המרתון
תמונה:1906 hurdles.jpeg|ריצת 110 מטר משוכות
תמונה:GEORGANTAS THROWING THE DISC.jpg|ניקולאוס גאורגנטס זורק דיסקוס בסגנון עתיק
תמונה:GEORGE GEORGANTAS.jpg|ניקולאוס גאורגנטס מנצח בזריקת אבן


## טבלת המדליות

## הזוכים במדליות
### גברים
#### מקצועות המסלול

#### מקצועות השדה

## קישורים חיצוניים

* אתלטיקה באולימפיאדת אתונה (1906), באתר סימוכין ספורט אולימפי

*
1906
קטגוריה:ענפי ספורט באולימפיאדת אתונה (1906)
קטגוריה:1906 בספורט
אפרים פישל סלומון

שמאל|ממוזער|250px|פישל סלומון
**אפרים פישל סלומון** (1849 – 1924) היה ראש קבוצת המתיישבים ביסוד המעלה שעלו לארץ ישראל בימי העלייה הראשונה.

## חייו
נולד בהסק (סמוך לבריסק) למשפחה חסידית, למד בחדר ובישיבות בפולין ונודע כלמדן וכתלמיד חכם. נשא לאשה את חוה בת יצחק סנדר קדישווייץ ולזוג נולדו חמישה בנים. כיוון שלא רצה שבניו יתגייסו לצבא הצאר החליט לעלות לארץ ישראל.

בשנת 1883 הגיע לאודסה ונפגש עם יהודה לייב פינסקר. יחד עם לייב רובין ממזריטש ו-22 משכילים יהודיים ממזריטש ומבריסק, מחברי "חובבי ציון" שהתרכזו באודסה, ייסד את "חברת נחלת שדה וכרם" ששמה לה למטרה להתיישב התיישבות חקלאית בארץ ישראל.

סלומון ורובין, כשליחי התנועה, עלו לארץ ישראל וביום ט"ו באב תרמ"ג רכשו את אדמת השבט הבדואי א־זביד מידי משפחת עבו מצפת; על השטח, בן 2,500 דונם, שילמו 5,000 רובל. לאחר רכישת הקרקע הצטרפו עוד שבע משפחות מהגרעין המייסד והחלו לעבד את אדמת המושבה, שנקראה בתחילה "מי מרום". סלומון בחר למקום את השם "יסוד המעלה" לפי הפסוק . בשל היעדר רישיונות בניה נאלצו המתיישבים להקים לעצמם אוהלים וסוכות למגורים וסבלו מרעב וממלריה שהכתה במקום שהיה רווי ביצות. במהלך השנים היה למנהיג המתיישבים ומנע את התפוררות המושבה שכרעה תחת נטל המלריה, התאבדות חברים, יבולים דלים והתנכלויות שלטוניות. ב-1900 עמדה המושבה בפני פשיטת רגל ויק"א התכוונה לחסל אותה, אך בהשתדלות המתיישבים וסלומון בראשם, הושגה פשרה.

ב-1903 השתתף סלומון כנציג המושבה בכנסייה הארצישראלית הראשונה (והיחידה) בזכרון יעקב.

בב' בכסלו תרס"ה (1904) נהרג במושבה אביו, ישראל יעקב סלומון, בן 86, על ידי גנבי לילה.

שנת השמיטה ב-1910 הגיעה לאחר שנתיים של בצורת, שנה נוספת של יבול דל פירושה היה גזירת כליה על המושבה. הקהילה המקומית התפלגה בעקבות המחלוקת האם לשמור שמיטה לחומרה או לנהוג היתר מכירה בקרקע ולהמשיך ולעבד אותה (מחלוקת שעברה בקו השבר בין "חסידים" ומתנגדים בקרב המתיישבים). ויכוח רבני על אפשרות היתר מכירה התחולל בחצר ביתו של סלומון, שהנהיג את הקו המחייב היתר מכירה על מנת לקיים את המושבה. הרב קוק רבן של יפו וירושלים, התיר את המכירה, ורידב"ז, רבה של צפת, שלל. הוויכוח הוכרע לבסוף לפי שיטתו של הרב יצחק אלחנן ספקטור וסלומון היה מראשוני המתיישבים שחרשו בשנת שמיטה בארץ ישראל.

נפטר בשנת 1924 בגיל 75, והובא למנוחות בבית העלמין של יסוד המעלה .

## לקריאה נוספת
* מרדכי אליאב (עורך), **ספר העלייה הראשונה**, כרך ב, עמ' 421.
* **לגליל העליון**, תל אביב: המרכז לנוער של ההסתדרות העובדים בא"י, תרצ"ה (ספריית המרכז לנער, חוברת יד).

## קישורים חיצוניים
* 
* סיפורו של פישל סולומון, באתר הצימר השוכן בביתו המשוחזר

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי הכנסייה הארצישראלית
קטגוריה:יסוד המעלה: אישים
קטגוריה:אנשי העלייה הראשונה
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1849
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1924
משל גרגר החרדל

[250px|ממוזער|[תחריט עץ של האמן ההולנדי יאן לויקן, בהשראת הבשורה הקדושה על-פי מרקוס פרק ד פסוקים 30–32]]
**משל גרגר החרדל** הוא אחד המשלים הקצרים של ישו. הוא מופיע בנוסחים דומים בספרי הבשורה מתי, מרקוס ולוקאס.

## סיפור המשל
המשל אומר כי אף על פי שגרגר "חרדל" (הכוונה כנראה לצמח הנקרא בימינו כרוב שחור) הוא זרע בעל ממדים קטנים מאוד, לאחר שהוא נובט הוא גדל לממדי עץ גדול. כך גם קהילת המאמינים המכונה מלכות אלוהים, או מלכות שמים שהיא הקטנה מבין הקהילות הדתיות בארץ ישראל תגדל להיות הקהילה הגדולה.

ופעם נוספת בבשורה על פי תומא
.

## פרשנות
ממוזער|שמאל|גרגירי חרדל (Brassica nigra)
הצמח הנזכר כאן נחשב בדרך כלל לחרדל שחור (Brassica nigra), צמח שנתי בצומח עד לגובה של 2.7 מטרים, אך הזרע עצמו זעיר באופן מובהק (הזעירות הזאת משמשת גם להתייחסות לאמונה במתי י"ז 20 ולוקאס י"ז 6). על פי מקורות רבניים, היהודים לא נהגו לגדל את הצמח בגנים, וזה עולה בקנה אחד עם התיאור של מתי על גידולו בשדה. במשל של לוקאס הצמח גדל בגן, נראה שהבדל זה משרת את הסיפור עבור קהל השומעים שמחוץ למזרח התיכון.

אי. הווארד מרשל מפרש את המשל כעל "צמיחת מלכות האלוהים מההתחלה קטנה מאוד לממדים עולמיים". במשותף למשל השאור (אשר מופיע בבשורות מתי והבשורה על פי לוקאס מיד לאחר משל זה) שם גם מסופר על גדילה התחלות קטנות. כמו במשל הזורע, אשר מופיע בבשורות מתי ובמרקוס מוקדם יותר באותו פרק, האדם הזורע את הזרע מייצג את ישו, והצמח מייצג את מלכות האלוהים.

הציפורים המקננות עשויות להתייחס לטקסטים בתנ"ך, המדגישים את ההתרחבות האוניברסלית של מלכות אלוהים, כמו בדניאל ד' 12. עם זאת, צמח חרדל אמיתי לא סביר שימשוך עופות לקינון, "נראה כך, שישו מפריז בכוונה ברעיון האנלוגיה שלו." פרשנים אחרים הציעו כי הציפורים מייצגות גויים המבקשים מקלט משותף עם עם ישראל או "החוטאים" וגובי המיסים שבגללם הועברה על ישו כביקורת כיוון שהתרועע עמם. פרשנים אחרים רואים את העופות בצורה שלילית, כמייצים מורי שקר שפלשו לקהילת המאמינים.

היו שזיהו אלמנט זה כ"חתרני ושערורייתי", בכך טבעו של צמח החרדל הגדל במהירות הופך אותו ל"עשב ממאיר" עם "מאפייני השתלטות מסוכנים". פליניוס הזקן, כותב ב"תולדות הטבע" שלו ("*Natural History"* שפורסם בסביבות 78 לספירה) ש"חרדל... מועיל מאוד לבריאות, הוא נעשה פראי לגמרי, אך הוא משתפר על ידי נטיעתו מחדש: אבל מצד שני כאשר הוא נזרע פעם אחת, כמעט בלתי אפשרי להיפטר ממנו באותו מקום, כמו הזרע כאשר נופל ונובט בבת אחת".

בן וותרינגטון מציין כי ישו יכול היה לבחור עץ אמיתי לתיאור המשל, וכי צמח החרדל מוכיח כי "למרות שמלכות במהלך חייו של ישו נראתה קטנה כמו זרע חרדל, היא תהפוך עם הזמן למשהו גדול ומושרש היטב, אשר יהיו כאלה שימצאו בה מקלט, בעוד אחרים ינסו להשמיד ולשרש אותה החוצה."

## ראו גם
*משלי ישו
*משל הזורע
*משל החיטים והזונין
* משל השאור בעיסה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:משלים בנצרות
קטגוריה:ישו
קטגוריה:הברית החדשה
קטגוריה:חרדל