מיט-קיוט

**מִיט-קְיוּט** (מושג שאול מאנגלית: **Meet cute** ; נכתב גם **מיט קיוט**) היא סצנה בסרטים רומנטיים שבה נפגשים לראשונה ובנסיבות יוצאות דופן, שני גיבורי הסרט שבמהלך העלילה יתאהבו ויהיו לזוג רומנטי. מטרת הסצנה היא להציג לצופים את שתי הדמויות הראשיות ולבסס במהירות את התשתית להתפתחות מערכת יחסים ביניהן בעקבות הפגישה. סצנת המיט-קיוט נחשבת לאחת המוסכמות הוותיקות ביותר בקולנוע ההוליוודי.

סצנות הפגישה הראשונה מתרחשות בנסיבות מוזרות, לא שגרתיות, הומוריסטיות, משעשעות, קומיות, לעיתים סקסיות, חביבות ומקסימות את הצופים. גם אם ההתרחשות משתבשת, רגע הפגישה תמיד מרגש. בשל מאפיינים אלה, סצנות מיט-קיוט מהוות נדבך מרכזי בסרטי הקומדיה הרומנטית, אך יכולות להתרחש גם בקומדיות מצבים ובאופרות סבון. בקולנוע זהו מהלך עלילתי חיוני, משום שסרטים מוגבלים בזמן לעומת סדרות שבהן יכולה מערכת יחסים רומנטית להתפתח על פני מספר פרקים.

מבקר הקולנוע והתסריטאי רוג'ר איברט הגדיר סצנת מיט-קיוט כ"סיטואציה קומית שכל-כולה מכוונת להפגיש גבר ואישה, ולאחריה הם יוכלו לממש את ייעודם בהמשך הסרט". מגדרית, בהיסטוריה של הז'אנרים הרומנטיים רוב הזוגות הקולנועיים הם גבר ואישה. אולם סצנות פגישה כאלה קיימות גם בסרטים וסדרות שעוסקים ביחסים להט"ביים.

## אטימולוגיה
מבחינה דקדוקית, מטבע הלשון Meet cute הוא צירוף כבול שבו חוברו זה לזה פועל (Meet – פ.ג.ש) ושם תואר (Cute – חמוד/ה), ונוצר שם עצם עם משמעות חדשה.

המושג מזוהה עם הקולנוע ההוליוודי, אך אין ודאות לגבי מקורו. התיעוד המוקדם ביותר שלו מיוחס לבמאי ארנסט לוביטש שביים את הקומדיה הרומנטית "אשתו השמינית של כחול הזקן" (1938). את התסריט כתבו בילי ויילדר וצ'ארלס בראקט. בריאיון עם הרבעון לספרות "The Paris Review" בשנת 1996, סיפר ויילדר את השתלשלות רעיון סצנת פגישת זוג גיבורי הסרט, מייקל ברנדון (גרי קופר) וניקול דה-לואיזל (קלודט קולבר):

ויילדר הסביר בריאיון שלוביטש, שהיה ממוצא גרמני ולא שלט באנגלית על בוריה, ברצותו לתאר את שיחת שתי הדמויות כ"חמודה", שיבש את הביטוי האנגלי. ויילדר הוסיף שהוא לא המציא את הסצנה באותו רגע, אלא זו הייתה אחת מתוך עשרות סצנות מיט-קיוט שהוא כתב לעצמו, משום שבאותה התקופה סצנות כאלה היו סימן היכר מובהק של הקומדיה המטורפת.

## מאפיינים
### עקרונות יסוד
סצנת המיט-קיוט נחשבת למניע של עלילות רומנטיות בכלל, וקומדיות רומנטיות בפרט. קו העלילה בהמשך הסרט מתייחס למידע שנמסר בסצנה הפגישה הראשונה, ונובע ממנו. הסצנה מופיעה בתחילת הסרט, בדרך כלל לקראת סוף המערכה הראשונה (האקספוזיציה), והפגישה הלא מתוכננת מפתיעה את שני הגיבורים. מן ההיבט הדרמטי, לסצנה כזו יש תפקיד מרכזי בבניית מתח בתבנית של הטרופ הקולנועי המוכר כ"הם יהיו או לא יהיו?". הרעיון המרכזי הוא שהצופים יתאהבו בשני הגיבורים וירצו שהם יהיו זוג, עוד לפני שהגיבורים בעצמם מבינים זאת.

נסיבות הפגישה מניחות מצד אחד סיכוי שהגיבורים יתאהבו זה בזה, ומצד שני מכוננות את הקונפליקט המרכזי בסרט, שאותו הם יצטרכו להתיר כדי להיות ביחד. הקונפליקט נובע לרוב מעצם היותם הפכים, בין שמדובר בניגודי אופי, רקע או מעמד חברתי שונה, השקפות עולם סותרות, מערכות יחסים נוכחיות או קודמות, אי הבנה או טעות בזיהוי. בשניהם יש פגמים שעליהם יוכלו להתגבר רק כשיהיו בזוגיות. גם אם שניהם רוצים להשיג את אותה מטרה, הסיבות לכך יהיו שונות והמניעים של כל אחד ייחודיים עד כדי כך שאחד מהם, או שניהם, יצטרכו להתפשר. הניגודים והסתירות ביניהם יוצרים מצב שהפגישה משנה את חייהם, והם לא ישובו להיות מי שהיו לפניה.

במציאות, כאשר שני עולמות מתנגשים ללא מכנה משותף, בני אדם נוטים להיפרד. בסצנת מיט-קיוט קולנועית, הנסיבות מטרימות את הרעיון שהפגישה היא יותר מאירוע חד-פעמי. בעלילות רבות יש בין שני הגיבורים קשר אחר שאיננו רומנטי, והוא שימנע מהם לפנות איש לדרכו כשעולמותיהם יתנגשו.

אחד האתגרים בסצנת מיט-קיוט הוא האיזון בין דרמה רומנטית לקומדיה משעשעת. בסצנות פגישה ראשונה שנוטות להיות רציניות ודרמטיות, הממד הקומי יכול להתבטא בדיאלוג אירוני או סרקסטי ובדקויות של הסיטואציה. לעומת זאת, בסרטים קומיים סצנות כאלה יכולות לשאת אופי גחמני בסגנון של סלפסטיק.

### טיפוסי פגישות
סצנות מיט-קיוט בסיסיות ממויינות לארבעה טיפוסים, על פי התגובות המיידיות של הדמויות לפגישה (לכל הגדרה מצורפת המחשה מסרט אחד):
* **משיכה–משיכה (Pull/Pull)**: משיכה הדדית מיידית בין הדמויות. טיפוס זה פחות מקובל בקולנוע מאחר שאהבה ממבט ראשון איננה ריאליסטית, אך בעיקר משום שהוא לא יוצר קונפליקט דרמטי, והקונפליקט צריך לנבוע ממקור אחר וחיצוני לדמויות עצמן. ב"רומיאו וג'ולייט" (1996) המשיכה בין רומיאו (לאונרדו דיקפריו) לג'ולייט (קלייר דיינס) היא מיידית והדדית באופן שווה, והקונפליקט נובע מהעוינות בין משפחת קפולט של ג'ולייט למשפחת מונטגיו של רומיאו. סצנת פגישת הגיבורים נחשבת למופתית מאחר שהם כלל לא משוחחים ביניהם, אלא רק מביטים דרך אקווריום של דגים צבעוניים, ותנועת המצלמה ממחישה את התעוררות הרגשות ההדדיים.
* **דחייה–דחייה (Push/Push)**: שתי הדמויות מסויגות ולא מעוניינות בקשר רומנטי. ייתכן שבתחילה יביעו תיעוב ואף עוינות. במקרה כזה, תהיה פגישה מקרית נוספת בנסיבות שונות שתיצור אפשרות לקשר רומנטי. ב"לה לה לנד" (2016), הפגישות הראשונה והשנייה בין מיה (אמה סטון) לסבסטיאן (ראיין גוסלינג) יוצרות אנטגוניזם הדדי שמשנה את הדינמיקה הרומנטית, ומניחות את היסוד לפגישת המיט-קיוט השלישית שמניעה את התפתחות מערכת היחסים ביניהם.
* **דחייה–משיכה (Push/Pull)**: דמות אחת מתאהבת בדמות שנייה שמגיבה בחוסר עניין. מצב כזה יוצר קונפליקט שמכמיר את לב הצופים, ומציב לפרוטגוניסט המאוהב מגוון אפשרויות להתגבר על המכשול. ב"האקסים של החברה שלי" (2010), סקוט פילגרים (מייקל סרה) מנסה לקשור שיחה עם רמונה (מרי אליזבת' וינסטד) שמגיבה בחוסר עניין. מערכת היחסים מתחילה בפגישתם הבאה, כשרמונה היא שליחה המוסרת לסקוט חבילה שהזמין.
* **נייטרליות–עצבנות (Neutral/Nervous)**: הפרוטגוניסט/ית מגיב/ה לפגישה בעצבנות ולחץ, ניקש/ת בלשונו/ה או מתנהג/ת בגמלוניות פיזית, אך מושא האהבה נראה כמי שלא מודע לסיטואציה שנוצרה, והצופים לא יכולים לפרש את רגשותיו. ב"שמש נצחית בראש צלול" (2004), התנהגותה המוחצנת של קלמנטיין (קייט וינסלט) מביכה את ג'ואל (ג'ים קארי) שמתקשה להתנסח, אך לולא ניגודי האישיות ביניהם, הרומן לא היה מתרחש.

## דוגמאות בהיסטוריה של הז'אנרים הרומנטיים
להלן רשימת מדגמית של סרטים שסצנות המיט-קיוט שבהן נחשבות לבולטות, חלקן אף מופתיות. המידע מבוסס על המקורות שבערך זה.

## ראו גם
* טרופ (קולנוע)

## קישורים חיצוניים
* Meet Cute, באתר TV Tropes 
*  
* 20 סצנות מיט-קיוט מהמשעשעות ביותר בהיסטוריה של הקומדיה הקומנטית, 1934–2022, באתר השבועון "טיים", 23 בספטמבר 2022. 
* 24 סצנות מיט-קיוט הטובות ביותר בהיסטוריה של הקומדיה הרומנטית, 1977–2017, באתר אנטרטיינמנט ויקלי, 9 בפברואר 2024 
*  

## הערות שוליים

קטגוריה:מונחים בקולנוע
*
*