open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
STS-68

**STS-68** היא המשימה השביעית של מעבורת החלל אנדוור ששוגרה ממרכז החלל קנדי, פלורידה, ב-30 בספטמבר 1994. צוות המעבורת עסק בחקר כדור הארץ.

## הצוות
* **מפקד המשימה:** מייקל בייקר 
* **טייס:** טרנס וילקאט (Terrence W. Wilcutt)
* **מפקד מטען:** סטיבן סמית', (Steven L. Smith)
* **מומחה למשימה:** דניאל בורש (Daniel W. Bursch)
* **מומחה למשימה:** פיטר ויסוף (Peter J.K. Wisoff)
* **מומחה למשימה:** תומאס ג'ונס (Thomas D. Jones)

## תיאור הטיסה
שיגור המעבורת היה מתוכנן ל-18 באוגוסט. כ-2 שניות לפני ההמראה מערכות אוטומטיות הפסיקו את הספירה לאחור. המעבורת הועברה מכן שיגור להחלפת חלקים פגומים. תחילה היה תכנון לשגר אות באוקטובר, אך בהמשך מועד השיגור הוקדם ל-30 בספטמבר והוא עבר ללא בעיות.
 
המעבורת המריאה ב-9 בספטמבר 1994 מכן שיגור 39A במרכז החלל קנדי. 

כמו במשימה STS-59 במעבורת הותקנה מערכת SRL-2 של ספייסלאב. ביום ראשון של המשימה צוות הפעיל Spaceborne Imaging Radar ו-X-Band Synthetic Aperture Radar (נבנה בגרמניה ואיטליה). הצוות ביצע מדידות זיהום תוך שימוש ב- Measurement of Air Pollution from Satellite (MAPS) שהיה מצויד בחיישן פחמן חד-חמצני. במשך הטיסה בוצעו תצפיות על אזורים שונים. כמו כן בוצעו תצפיות השוואיות של אזורים שכבר נצפו במהלך משימה STS-59.  

ב-4 באוקטובר החלו ניסויים בתחום אינטרפרומטריה.

המעבורת נחתה ב-11 באוקטובר במסלול נחיתה מס' 22 בבסיס חיל האוויר אדוארדס.

## קישורים חיצוניים

* סיכום המשימה באתר נאס"א
* דף המשימה באתר נאס"א
* תיאור המשימה
* דיווח לעיתונות
* סרטון על המשימה

קטגוריה:משימות מעבורות החלל
קטגוריה:1994 בארצות הברית
סולומון סניילביץ'

**סולומון סניילביץ**' (ברומנית: **Solomon Sanielevici**; 1878–1917) נולד בעיר בּוטושַנִי ברומניה למשפחה יהודית בת תשע נפשות.

## ביוגרפיה
סניילביץ' למד אומנות באקדמיה המלכותית במינכן, גרמניה והתפרסם כצייר אימפרסיוניסטי. עבודותיו כללו ציורי נוף, פורטרטים ותחריטי עץ.

בתחילת דרכו, סניילביץ עבד כמאייר עבור הירחון Ilustraţiunea Română ועבור אגודת הסופרים של רומניה.

הוא היה חבר בחוג "הנוער האמנותי" (ברומנית: Tinerimea Artistica), שהוקם בשנת 1901, והציג ציורי נוף בתערוכות שאורגנו על ידו בין השנים 1910 – 1914. עבודותיו זכו לביקורות טובות מצד הסופר טודור ארגזי ומצד מבקרי אומנות שכתבו במוסף לספרות "אוּניבֶרְסוּל לִיטֵרַאר" של העיתון היומי " אוּניבֶרְסוּל". בשנת 1916 נערכה תערוכה מעבודותיו ביוזמת החוג "לִיבּרְטַטֶאָה" (ברומנית: Cercul Libertatea), ארגון שהוקם בשנת 1915 "על ידי היהודים בני הארץ במטרה להפיץ את התרבות הרומנית ולהדק את הקשר בין היהודים לרומנים באמצעות התרבות".

ב-14 באוגוסט 1916 גויס לצבא הרומני, על אף שמעולם לא הוענקה לו אזרחות רומנית. הוא שירת ברגימנט 46 רגלים כחובש ונפטר ב-15 במרץ 1917 לאחר שחלה בטיפוס.

סניילביץ נקבר בבית הקברות היהודי בעיר הולדתו בוטושני.

הוא השאיר אחריו אישה ושלושה ילדים.

ציוריו המשיכו להתפרסם גם לאחר מותו, לדוגמה פורטרט של המשורר מיחאי אמינסקו פורסם בכתב העת וָאטְרָה שיצא בקראיובה בשנת 1939 ופורטרט נוסף של המשורר הופיע בשנת 1987 על שער כתב העת לספרות מַנוּסְקְרִיפְּטוּם, כתב עת רבעוני של מוזיאון הספרות הרומנית ביאשי.

עבודותיו נמכרות עדיין במכירות פומביות בגלריות שונות בעולם.

## גלריית תמונות

Solomon Sanielevici - Peisaj cu copac.jpg|סולומון סניילביץ', נוף עם עץ
Solomon Sanielevici - Peisaj de vara.jpg|סולומון סניילביץ', נוף קייצי
Solomon Sanielevici - Raze de soare.jpg|סולומון סניילביץ, קרני שמש


## ראו גם
* יוסף סניילביץ'

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים אימפרסיוניסטים יהודים
קטגוריה:ציירים יהודים רומנים
קטגוריה:יהודים בצבא הרומני במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:ילידי 1877
קטגוריה:נפטרים ב-1917
ישראל הבוקר

**ישראל הבוקר** היא תוכנית הבוקר של עכשיו 14. בימים ראשון עד חמישי בהגשת טל מאיר, ובשישי בהגשת עודד מנשה. בעבר הוגשה 
התוכנית גם על ידי שי גולדן, עידו טאובר, דנה ורון ורונה לוי. התוכנית מתחילה עם מונולוג 'כותרות הבוקר' מ-6:00 עד 7:00, והתוכנית עצמה בין השעות 7:00-9:30. התוכנית משלבת כתבים, פרשנים ואורחים על ענייני היום. בימי שישי היא משודרת בין השעות 06:00-10:00.

בתגובה לתובענה ייצוגית שהוגשה ב-שנת 2023 נגד ערוץ 14, טען הערוץ כי תוכנית הבוקר אינה תוכנית חדשות וכי היא עוסקת בנושאים ש"אין להם חשיבות גדולה".

עורך התוכנית הוא אורן שטרנברג.

## היסטוריה
ממוזער|שמאל|ישראל הבוקר עם שי גולדן והדר מילר
מנובמבר 2021 הגיש שי גולדן את התוכנית יחד עם הדר מילר, השניים הנחו את התוכנית במשך כמה חודשים. ב-23 בפברואר 2022 הודיעה מילר על סיום תפקידה כמגישת התוכנית. בשנת 2023 פרש מתפקידו עורך התוכנית אביב איטח, ומאז עורך את התוכנית העיתונאי אורן שטרנברג. בתחילת אוגוסט 2023 החלה להגיש לצידו דנה ורון באופן קבוע. במהלך מלחמת חרבות ברזל החלה להגיש את התוכנית טל מאיר לצידו של שי גולדן כמו כן, הוארכה התוכנית בחצי שעה נוספת ומאז היא מתחילה ב-06:00 במקום ב-06:30. כמו כן, החלה התוכנית להיות משודרת גם בימי שישי בהגשת עידו טאובר עד השעה 10:00 ובהמשך בהגשת עודד מנשה. נכון למאי 2025 התוכנית משודרת בהנחייתם של טל מאיר ועודד מנשה. 

במרץ 2023 עקפה התוכנית את תוכנית העולם הבוקר עם גאולה אבן-סער בערוץ 13 עם רייטינג של 2.3%.

במהלך יום הזיכרון תשפ"ג שחל ב-24.04.23 קבעה התוכנית שיא רייטינג חדש של 2.5% והגדילה את הפער מול התוכנית "העולם הבוקר" בערוץ 13 שהסתפקה ב-1.6% רייטינג.

ע"פ נתוני ועדת המדרוג, "ישראל הבוקר" הפכה לרצועת הבוקר השנייה מבחינת נתוני הצפייה, במהלך ארבעת החודשים הראשונים של מלחמת "חרבות ברזל" (חודשים אוקטובר-ינואר), עם נתון ממוצע של 2.5%, נתון עליו שמרה גם במחצית הראשונה של שנת 2025. 

בשבוע הראשון של מלחמת חרבות ברזל התחוללה סערה באולפן לאחר שחבר הפאנל תנ"צ בדימוס דובי יונג כינה את שקמה ברסלר ואנשי מחאת קפלן "דאעש היהודי". בעקבות כך סולק בשידור חי על ידי המנחה שי גולדן תוך גינוי הדברים.

במהלך תוכנית מיוחדת ששודרה בפורים תשפ"ד (מרץ 2024) נמתח המגיש שי גולדן בשידור חי. המתיחה עוררה תגובות רבות בקרב צופי התוכנית והפכה לויראלית ברשתות החברתיות.

ביולי 2024 עזב גולדן את התוכנית.

בפברואר 2026 במהלך מבצע שאגת הארי פנו חברי הפאנל של התוכנית הבוקר בהנחיית טל מאיר לקבוצת ההאקרים האיראנית "חנדלה" והציעו להם לפרוץ לאתרים ישראלים.

## קישורים חיצוניים
*

*
*
*

## הערות שוליים

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:עכשיו 14: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תוכניות חדשות ואקטואליה
קטגוריה:תוכניות בוקר ישראליות
שגרירות ישראל באדיס אבבה

**שגרירות ישראל ב[[אדיס אבבה]]** היא הנציגות הדיפלומטית של ישראל באתיופיה.

## היסטוריה
ב-1956 פתחה ישראל נציגות ראשונה באתיופיה, בדרג קונסוליה.

במאי 1962 הועלה דרג הנציגות לשגרירות. בפברואר 1963 מונה נספח צבאי בשגרירות, הראשון ביבשת אפריקה.

בנובמבר 1967 נהרג שגריר ישראל באתיופיה חיים בן-דוד, בתאונת מטוס, בעת שטס מאדיס אבבה לחווה חקלאית שנוהלה בידי ישראלים במסגרת ארגון המזון והחקלאות של האו"ם.

ב-23 באוקטובר 1973, אתיופיה, בהשפעת ארגון אחדות אפריקה, ניתקה את קשריה הדיפלומטיים עם ישראל.

ישראל החזיקה נציגות חשאית באתיופיה לאחר סגירתה הרשמית של השגרירות, אך לאחר גילוי קיומה על ידי שר החוץ משה דיין בראיון ב-1978 לתקשורת השווייצרית, היא נסגרה.

בינואר 1990 נפתחה מחדש שגרירות ישראל באתיופיה.

במרץ 1990 התפוצץ מטען במלון הילטון, בו התגורר השגריר מאיר יפה, שנחשד כנועד לפגוע בו. בעקבות האירוע הכריזה אתיופיה על שני דיפלומטיים לוביים שנחשדו במעורבות באירוע כאישיות בלתי רצויה.

יולי 1991 פתחה השגרירות סניף בחבל גונדר.

השגריר דורון גרוסמן נמצא ירוי בביתו במרץ 2005, כשהערכה היא שהתאבד.

## האמנות נוספות
השגרירות מואמנת גם לבורונדי, מחידוש היחסים עם ישראל ב-1995.

השגרירות ייצגה את ישראל ברואנדה מחידוש היחסים בינה לבין ישראל ב-1994, אך ב-2019 נפתחה שגרירות ישראל ברואנדה.

השגרירות מואמנת גם לאיחוד האפריקאי שמושבו באדיס אבבה, ושגריר ישראל באתיופיה אללי אדמסו הגיש ביולי 2021 כתב האמנה לארגון כמשקיף, אך חלק מחברות הארגון התנגדו למהלך וטענו שמדובר ב"מחטף". בפברואר 2022 הוחלט להקים ועדה שתדון בעניין.

## שגרירים

## קישורים חיצוניים
* 

* 
* 
* 

## הערות שוליים

*
אדיס
קטגוריה:אדיס אבבה: מבנים
קטגוריה:יחסי אתיופיה–ישראל
רוברט ברנס (צייר)

**רוברט ברנס** (באנגלית: **Robert Burns**; 1869–1941) היה צייר ומעצב סקוטי. הוא היה נציג מוקדם של סגנון אר נובו בסקוטלנד ואמן דקורטיבי מצטיין.

## ביוגרפיה
ברנס נולד באדינבורו בשנת 1869. אביו היה ארצ'יבלד ברנס, חלוץ הצילום במקור מהמילטון. המשפחה התגוררה זמן מה בבית בגבעת קלטון, במה שהיה הסטודיו של דייוויד אוקטביוס היל.

הוא עבר לגלאזגו כאדם צעיר והשתתף בשיעורי ערב בבית הספר לאמנות של גלאזגו. לאחר שהמליץ לו על כך אדוארד ארתור וולטון להמשך הקריירה באמנות. הוא עזב את סקוטלנד ללונדון שם נרשם כתלמיד בבית הספר של פרדריק בראון בווסטמינסטר. בשנת 1889 הוא עבר לפריז ובמשך השנתיים הבאות למד באקדמיה דלקלוז בניהולו של אוגוסט ג'וזף דלאנס, ואדוארד פרדריק ארץ. הוא נבחר לנשיא אגודת האמנים הסקוטים בשנת 1901. לאחר טיול למרוקו ב-1920, הוא חזר לאדינבורו. הוא עקב אחר הדוגמה של אמני תנועת האמנויות והאומנות, והשתמש במגוון חומרים בעבודות מלאכת יד במטרה לקדם את הקשר בין אמנויות, מסחר ותעשייה.

ברנס היה קשור לתנועת תחייה התרבותית הסקוטית של פטריק גדס במעבר המאות התשע עשרה והעשרים. הוא תרם איורים לכל ארבעת הכרכים של הספר "ירוק עד העונות בצפון" The Evergreen: A Northern Seasonal שפורסם על ידי פטריק גדס ועמיתיו בין 1895 ל-1897.

העיצובים המפורסמים והמלאים ביותר של ברנס היו עבור חדר התה של קרופורד (1926), שהיה ממוקם ברחוב האנובר באדינבורו.

ברנס שילב עבודה מסחרית והוראה, והפך לראש תחום הרישום והציור במכללת אדינבורו לאמנות, שם לימד בין השנים 1908 ל-1919.

בתחילת המאה ה-20 ברנס כבר הצליח למדי, מה שאפשר לו לרכוש בית עירוני ג'ורג'יאני גדול בעיר החדשה של אדינבורו, שם הפך את עליית הגג לחלל סטודיו גדול.

## גלריה

File:Robert Burns - A Girl with a Hawk - NG 2490 - National Galleries of Scotland.jpg|נערה עם נץ
File:Robert Burns - Waiting for the ferry.jpg|מחכה למעבורת
File:Robert Burns - Diana and her Nymphs - Google Art Project.jpg|דיאנה ונמפאות


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים סקוטים
קטגוריה:ילידי 1869
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1941
אליפות ישראל בהיאבקות יוונית-רומית 2019

אליפות ישראל בהיאבקות יוונית-רומית נערכה ברחובות ב-11 בינואר 2019.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:2019 בישראל: ספורט
קטגוריה:אליפויות ישראל בהיאבקות יוונית-רומית
קטגוריה:רחובות: אירועים
בית רחל ובית לאה

**בית רחל ובית לאה** הם שני מבנים יהודיים בחברון, בסמוך למערת המכפלה ועל רחוב השוהדא.

## היסטוריה
המבנה היה בבעלותו של שמסי זעתרי, שמסר ייפוי כוח לבנו, יוסף זעתרי ביחס לכל רכושו, ויוסף זעתרי מסר ייפוי כוח ביחס מתחם לידי חברת 'קרן גאולת קרקע ליד מדרשת א"י' ב-2009, שהעבירה את הזכויות לחברת 'אלעאידון ללעקראת (טלמון) בע"מ' ב-2012.

הכניסה הראשונה של יהודים למבנה נעשתה ב-21 בינואר 2016, והם פונו לאחר מספר ימים בהוראת שר הביטחון משה יעלון בעקבות טענות בני משפחת זעתרי כי המבנים בבעלותם וכי הם לא מכרו אותם. ההחלטה גררה תגובות חריפות בקואליציה, וחבר הכנסת אורן חזן איים כי לא יצביע עם הקואליציה.

לאחר מספר ימים, ב-26 בינואר 2016 הגיש יוסף זעתרי תלונה במשטרה, במסגרתה טען כי ייפוי הכוח משנת 2008 זויף; לאחר כשנה וחצי, נסגר תיק החקירה שנפתח בשעתו בעניין מחוסר ראיות.

ביולי 2017 ריתך צה"ל את דלתות המבנים, כדי למנוע פלישה אליהם.

בשנת 2017 הורה השר לביטחון פנים, גלעד ארדן על חקירה מיוחדת, וזו דחתה את טענות הפלסטינים.

ב-26 במרץ 2018 חתם ראש המנהל האזרחי על היתרי עסקה, לאחר שהמכירה נמצאה תקנית בעיניו, ואושרה שהיית יהודים במבנה.

ביולי 2019 דחה בג"ץ עתירה פלסטינית שדרשה את פינוי היהודים מהמבנים כפולשים וקבע כי הרחיבי היא המחזיקה בנכסים, ולא העותרים.

מוכר המבנה, יוסף זעתרי, נעצר ונחקר על ידי המשטרה הפלסטינית בשל המכירה.

## קישורים חיצוניים
* ברוך מציב גבול אלמנה, אושרה רכישת 'בית רחל ולאה' בחברון, באתר היישוב היהודי בחברון
* פסק-דין בתיק בג"ץ 4470/18
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:היישוב היהודי בחברון: מבנים
חנה בדולח

**חנה בדולח-אפשטיין** (נולדה ב-1932) היא משוררת ישראלית. שירתה בפלמ"ח בחטיבת יפתח. הייתה ממקימי קיבוץ עמיעד.

## ביוגרפיה
נולדה בירושלים להורים עולי עיראק וגדלה בקיבוץ חולדה ובתל אביב. במלחמת תש”ח הייתה חברת קיבוץ עמיעד וגרה שם חמש שנים. לאחר מכן עברה עם בעלה שלמה לגבעת-שמואל ושם עבדה כמחנכת בבית הספר המקומי במשך שנים רבות. בדולח למדה בסמינר הקיבוצים ובאוניברסיטת בר-אילן. החלה לפרסם משיריה במוספי-הספרות ובביטאונים ספרותיים ב-1967. היא ערכה והנחתה מפגשים ספרותיים בגבעת-שמואל. היא לימדה במערכת החינוך במסגרות מגוונות הכוללות הוראה בכיתות רגילות, ניהול אולפני עולים והדרכת טיולים. חברה באגודת הסופרות והסופרים העבריים.

היא אם לשלושה.

### פרסים
בדולח זכתה בפרס עידוד מטעם האגודה לקידום המחקר והיצירה (אח"י).

## ספריה
* נחל ערוגות שלי: שירספור (תל אביב: תגא, 1983)
* מרווח בטוח: שירים (תל אביב: אל"ף, 1986)
* תחבולת הקקטוס: שירים (תל אביב: עקד, 1989)
* בהילוך איטי (תל אביב: ספרית פועלים, 1993)
* המיתר השביעי: שירים (תל אביב: ספרית פועלים, 1998)
* שפיות העגורים (תל אביב: עקד, 2003)
* פעימות חדשות (תל אביב: עקד, 2011)

## קישורים חיצוניים
* חנה בדולח-אפשטיין באתר עברית.
* חנה בדולח באתר הספרייה הלאומית.
* חנה בדולח באתר סימניה.
* דבורה סילברסטון-סיון, בין הגינה וחנות התכשיטים באתר מעמקים גיליון מס' 12 - כסליו תשס"ח 11/07.
* ריינגולד ליאורה, בדולח-אפשטיין חנה באתר הקשרים מתאריך 8.1.2018.
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משוררות ישראליות
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:מייסדות קיבוצים
קטגוריה:מייסדי קיבוצים
קטגוריה:עמיעד: אישים
קטגוריה:בוגרות סמינר הקיבוצים
קטגוריה:בוגרי סמינר הקיבוצים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1932
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1932
מייקל בייקר

**מייקל בייקר** (באנגלית: **Michael Allen Baker**; נולד ב-27 באוקטובר 1953, ממפיס) הוא טייס קרב ואסטרונאוט לשעבר בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א.

## קורות חיים
מייקל בייקר נולד בעיר ממפיס שבמדינת טנסי וגדל בקליפורניה. בשנת 1975 הוא סיים לימודי תואר ראשון בהנדסת אווירונאוטיקה באוניברסיטת טקסס באוסטין.

לאחר סיום הלימודים בייקר סיים קורס טיס. בשנת 1978 הוא הוצב בנושאת מטוסים "מידוויי (CV-41)" בה היה טייס במטוס "ווט A-7 קורסייר II". בשנת 1981 הוא סיים קורס טייסי ניסוי. בשנת 1983 בייקר חזר לבית ספר לטיסה והיה מדריך. בהמשך הוא היה מדריך בבית ספר של חיל האוויר המלכותי. בסך הכול הוא עשה כ-5400 שעות טיסה ב-50 מטוסים שונים.

## שירות בתחום החלל
בשנת 1985 בייקר נבחר ליחידת האסטרונאוטים של נאס"א. הוא היה בצוות קרקע של מספר משימות. בשנת 1991 הוא השתתף במשימת STS-43 כטייס של מעבורת החלל אטלנטיס (ג'ון בלאהה היה מפקד צוות). המשימה כללה הצבת לוויין TDRS במסלול. במשימת STS-52 בשנת 1992 (ג'ים ות'רבי היה מפקד צוות) הוא היה טייס צוות של מעבורת החלל קולומביה. במהלך המשימה שוחרר למסלול לוויין LAGEOS-2 שנבנה על ידי נאס"א תוך שיתוף פעולה עם סוכנות החלל האיטלקית. בשנת 1994 בייקר היה מפקד צוות של STS-68 במעבורת החלל אנדוור. המשימה פעלה לפי תוכנית של חקר כדור הארץ. בשנת 1997 בייקר טס לחלל בפעם הרביעית כמפקד צוות של STS-81 על מעבורת החלל אטלנטיס. המעבורת התחברה לתחנת החלל מיר, הביאה אספקה והחזירה לכדור הארץ ממצאי המחקרים.

בשנת 1995 בייקר היה נציג נאס"א במרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים. בשנת 1997 הוא מונה לתפקיד ניהולי במרכז החלל ג'ונסון. מספר שנים הוא היה נציג נאס"א ברוסקוסמוס. באוגוסט 2001 הוא חזר למרכז החלל ג'ונסון.

## לאחר פרישה מנאס"א
בשנת 2017 בייקר פרש מנאס"א ונקלט בתעשייה פרטית.

## קישורים חיצוניים

* 
* קורות חיים

קטגוריה:אסטרונאוטים אמריקאים
קטגוריה:טייסי צי ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים מעוטרי אות לגיון ההצטיינות
קטגוריה:בוגרי בית הספר לטייסי ניסוי של הצי האמריקאי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טקסס באוסטין
קטגוריה:טייסי ניסוי אמריקאים
קטגוריה:מעוטרי צלב התעופה המצוינת (ארצות הברית)
קטגוריה:עובדי נאס"א
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1953
אדוארד ארתור וולטון

**אדוארד ארתור וולטון** (באנגלית: **Edward Arthur Walton**; 15 באפריל 1860 – 18 במרץ 1922) היה צייר סקוטי של נופים ודיוקנאות, הקשור לבית הספר לציור בדיסלדורף.

## ביוגרפיה
אדוארד היה אחד משנים-עשר ילדיו של ג'קסון וולטון, נציג מנצ'סטר וצייר וצלם מוכשר. כמה מאחיו של אדוארד היו ידועים בתקופתם - אחיו ג'ורג' הנרי וולטון (1867–1933) היה אדריכל ידוע, מעצב רהיטים ומעצב ויטראז'ים, קונסטנס וולטון הייתה ציירת בוטנית מוערכת, ואילו הלן וולטון, ילידת 1850, הייתה אמנית דקורטיבי שלמדה בבית הספר לעיצוב של גלאזגו והייתה מנטור אמנותי למשפחה.

וולטון קיבל את הכשרתו באמנות באקדמיה לאמנות בדיסלדורף ולאחר מכן בבית הספר לאמנות של גלאזגו. הוא היה חבר קרוב של ג'וזף קרוהול - הגיס של אחיו, לאחר שהתחתן עם ג'ודית קרוהול בשנת 1878. וולטון היה ידידם של ג'ורג' הנרי וג'יימס גאת'רי בגלאזגו עד 1894 שם הוא הפך לחלק מחבורת גלאזגו, כולם היו מעריצים גדולים של הצייר ג'יימס אבוט מקניל ויסלר.

מקומות הציור האהובים עליהם היו בלינקולנשייר. ב-1883 הצטרף וולטון לגות'רי, ששכר בית בכפר בברוויקשייר. הוא גם הפיק סט יוצא דופן של צבעי מים בהלנסבורג ב-1883, המציגים את הפרבר האמיד ואנשיו היפים. התמונות הללו נחשבות לכמה מהטובות ביותר של אסכולת גלאזגו וזכו לשבחים על הבהירות, הצבע והייצוג הדקורטיבי החזק שלהן. ביצוע הזמנות דיוקן הפך למקור ההכנסה העיקרי של וולטון. בשנות ה-80 וה-90 צייר ציורי קיר בבניין הראשי של התערוכה הבינלאומית של גלאזגו ב-1888 ובבניינים נוספים בעיר.

וולטון השתתף גם בשיעורי ציור בסטודיו בגלאזגו של ויליאם יורק מקגרגור, אחת הדמויות המרכזיות של בית הספר בגלאזגו. וולטון הציג משנת 1880 הן בגלאזגו, במכון המלכותי לאמנויות גלאזגו והן באדינבורו, באקדמיה המלכותית הסקוטית, ונבחר כחבר באקדמיה ב-1889 וחבר מלא ב-1905. הוא היה בלונדון מ-1894 עד 1904 בצ'לסי, ושכן של ויסלר וג'ון לאברי. בהיותו בלונדון, וולטון צייר לעיתים קרובות בסאפוק, בילה בקיץ בבית הכומר הישן בוונהסטון. כאן הוא צייר סצנות פסטורליות בשמן ובצבעי מים.

ב-1907 ליווה את גות'רי למסע ציור באלג'יר ובספרד וב-1913 עבד בבלגיה. שנות מלחמת העולם הראשונה הביאו לגילויו את גלווי והוא הפך למבקר תדיר באזור.

משנת 1915 כיהן כנשיא החברה המלכותית לצבעי מים הסקוטית. השימוש של וולטון בשמן היה שמור במידה רבה לפורטרטים חשובים.

וולטון התחתן עם האמנית הלן לאו (לבית הנדרסון) לאחר שהתארס ב-29 בנובמבר 1889. הלן ויתרה על קריירת הציור שלה כדי לטפל במשפחתם. בנם ג'ון (1895–1971), הפך לפרופסור לבוטניקה באוניברסיטת גלאזגו. בתם ססיל (1891–1956), הייתה ציירת, פסלת ומאיירת מצליחה באדינבורו. בתם הצעירה מרג'רי נישאה לוויליאם אוליפנט האצ'יסון ב-1918.

חבר בעבודת מועדון האמנות של גלאזגו מאת ווולטון נכלל בתערוכת הזיכרון של המועדון ב-1935, לזכרם של חבריו שמתו מאז מלחמת העולם הראשונה.

הוא מת ונקבר בבית הקברות דין באדינבורו.

## גלריה

File:A summer morning (Walton).jpg|בוקר קייצי
File:Edward Arthur Walton (1860-1922) - Berwickshire Field-workers - T03447 - Tate.jpg|עובדת שדה בברקשייר
File:Edward Arthur Walton (1860-1922) - John George Bartholomew (1860–1920), Cartographer - PG 1994 - National Galleries of Scotland.jpg|ג'ון ברטולומאו - כרטוגרף
File:Edward Arthur Walton - A Group Portrait.jpg|תמונה קבוצתית


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים סקוטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1860
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1922
ג'וזף קרוהול

**ג'וזף קרוהול** (באנגלית: **Joseph Crawhall**; 20 באוגוסט 1861 – 24 במאי 1913) היה אמן אנגלי שנולד במורפת', נורת'מברלנד.

## ביוגרפיה
קרוהול היה הילד הרביעי ובנם השני של ג'וזף קרוהול השני ומרגרט בויד. קרוהול התמחה בציור בעלי חיים וציפורים. הוא נולד ב-20 באוגוסט 1861 במורפת', נורת'מברלנד. הוא התאמן בקינגס קולג' בלונדון לפני שנסע לפריז ב-1882.

בשנות השמונים והתשעים של המאה ה-19, עבודתו נקשרה לחבורה של גלאזגו. הוא הושפע מאוד מהאימפרסיוניסטים, ויצירתו, כמו שלהם, נדחתה על ידי הממסד האמנותי, במקרה שלו בדמות האקדמיה המלכותית הסקוטית.

ב-1887/88 הוא ביקר בטנג'יר עם פולוק ניסבט, רוברט אלכסנדר ובנו של רוברט אדווין.

בשנות ה-80 הוא טייל ברחבי מרוקו וספרד, נטש את ציור השמן ועבר לצבעי מים עם פלטה בהירה יותר.

באפריל 1894 סוחר האמנות אלכסנדר ריד העניק לקרוהול את תערוכת היחיד הראשונה שלו, בתערוכת הפתיחה בגלריה החדשה של ריד ברחוב סנט וינסנט 124 במרכז גלאזגו. הקונה העיקרי של עבודתו של קרוהול מתערוכה זו היה ויליאם בורל. ריד הציג את קרוהול ובורל במסיבת ארוחת ערב פרטית בביתו ב-13 באפריל.

רבות מיצירותיו של קרוהול נמצאות בגלריה והמוזיאון לאמנות קלווינגרוב ובאוסף בורל. יצירותיו מעטות כי ידוע שהוא הרס את אלה שהוא לא היה מרוצה מהם.

הוא מת בלונדון במאי 1913.

## גלריה

 File:Joseph Crawhall, 1888 - The Aviary, Clifton.jpg
File:Joseph Crawhall, 1885c - The Forge.jpg
File:Algeciras Bullring crop on right.jpg
File:Joseph Crawhall Spangled Cock 1903.jpg


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים סקוטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1861
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1913
מאיר דלויה (רב)

ממוזער|שער ביאורי רבי מאיר דלויה
הרב **מאיר דלויה** (מכונה: **'מהר"ם דלויה**'; סביב ה'ש"ס, 1600 - סביב ה'ת"ם, 1680) היה דרשן, פרשן מקראי ודיין במרקש במאה השבע עשרה.
## קורותיו
נולד במרקש למשפחת דלויה שהייתה ממגורשי ספרד. לימים התמנה לדיין בבית הדין של מרקש, ככל הנראה בראשותם של הרב יהודה בן ישראל ורבי יהודה בנבנישתי. עסק בפירוש המקראות, ובפירוש מדרשי חז"ל. והיה משיב ליהודי העיר על שאלותיהם במקרא. שיטתו דומה לשיטת האברבנאל והאלשיך, לשאול מספר שאלות דקדוקיות ולענות עליהן במהלך אחד כולל. בפירושיו נטה ללמד זכות על אישי התנ"ך, ולא לבקר אותם. האמין בתורת הגלגולים. כבר בחייו, כתביו זכו לפרסום והעתקות שונות, וכתביו הגיעו גם לערי צפון מרוקו, כדוגמת מקנס וצפרו.

נפטר במרקש סביב שנת ה'ת"ם, 1680.

לרבי מאיר ארבעה בנים תלמידי חכמים: רבי יצחק שכיהן כרבה של מרקש. רבי יעקב שהיה דרשן, רבי משה שהיה מורה צדק במרקש, ורבי יהודה שלימים נרצח על קידוש השם.

## חיבוריו
* **ביאור על המקרא**
* **ביאור על מדרשי חז"ל**
* **דרשות**

מקבץ משארית כתביו הנ"ל, נדפסו בתוך ספר 'תורת משפחת דלויה' - 'ביאורי מהר"ם דלויה' עמ' 137–261.

## לקריאה נוספת
* **'מבוא ראשון - תולדות משפחת דלויה וחכמיה**', נדפס בספר 'תורת משפחת דלויה' עמ' 33–47.

## הערות שוליים

קטגוריה:מרקש: רבנים
קטגוריה:דיינים
קטגוריה:פרשני המקרא
דוד ורטהיים

**דוד מזרחי ורטהיים** (נולד ב-21 בספטמבר 1975) הוא עיתונאי ושדרן רדיו ישראלי, שהיה כתב ועורך בהארץ, וואלה!, נענע10 וגלובס.

## ביוגרפיה
ורטהיים נולד בחדרה ולמד באוניברסיטת תל אביב. ב-2003, היה עורך חדשות ב-MSN, כתב תקשורת וצרכנות בהארץ ועורך האתר 'אולמרקטינג'.

ביוני 2008 מונה לכתב ועורך ערוץ המדיה של נענע 10. ב-2012 החל לערוך את מדור 'וואלה ברנז'ה' באתר וואלה!.

ב-2015 במקביל לתפקידו בוואלה, הגיש בגל"צ בתוכניתו של אראל סגל, וב-2018 עבר יחד איתו לרדיו 103fm.

באוקטובר 2018 הודיע על פרישתו מתפקידו. לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת ניהל את קמפיין מפלגת מרצ.

ב-2019 החל לערוך את מדור נתח שוק ואת מגזין ומוסף המדיה 'פירמה' בגלובס, ובשנים 2019–2020 הגיש את הפודקאסט 'אוף דה רקורד' בגלובס.

ביוני 2021 חזר לוואלה, ומדור הברנז'ה חודש לאחר שלוש שנות השבתה.

לוורטהיים ילד בהורות משותפת.

## קישורים חיצוניים

* הכתבות של דוד ורטהיים באתר וואלה!
* הכתבות של דוד ורטהיים באתר גלובס
* דוד ורטהיים באתר 103fm
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:סגל 103fm
קטגוריה:סגל הארץ
קטגוריה:סגל וואלה!
קטגוריה:סגל גלובס
קטגוריה:סגל גלי צה"ל
קטגוריה:חדרה: אישים
קטגוריה:להט"בים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1975
שלום עמאר

הרב **שלום עמאר** (ט"ו בכסלו ה'תרכ"ג, 1862 – כ"ג בתשרי ה'תר"ס, 1899) היה דרשן, פוסק הלכה ומשורר. דיין במקנס במחצית השנייה של המאה ה-19.

## קורותיו
נולד במקנס לאביו רבי שמואל שהיה מדייני העיר, ולאימו רבקה לבית טולידאנו, שהייתה דור חמישי למהרי"ט. נקרא בשם 'שלום' על שם השלום שהושג בין אביו הרב שמואל לשד"ר רבי מנשה ארזי. למד גמרא אצל רבי אברהם הלחמי. התחתן עם שמחה לבית אסודרי. לאחר נישואיו הצטרף לישיבה של תלמידי חכמים בעיר, בין חביריו ניתן למנות את רבי יוסף בירדוגו, רבי חיים מוריגון, רבי חיים בירדוגו ורבי שלמה בירדוגו. עם האחרון התיידד במיוחד.

### רבנותו
לאחר פטירת אביו בי"ח אלול ה'תרמ"ט, צירפו את רבי שלום לבית הדין בראשות הרב יעקב בירדוגו (ה'עדות ביעקב') והרב רפאל אבן צור. בכ"ח תשרי ה'תר"ן הוכתר באופן רשמי. יחד עם רבי שלום, הצטרפו דיינים נוספים. כחלק מפעילותו הציבורית, העלה את מס ה'גאבילה' שהיו משלמים הקצבים על בהמת בשר, בכדי לעזור לעניי הקהילה. תמך בעלייה לארץ ישראל, ובהקמת ישובים חקלאיים בה. כמו כן פנה לברון הירש לבקשת תמיכה לעניי קהילתו. בשנותיו הראשונות ברבנות סבל מאנשי מחלוקת שרצו לבזות את מעמדו.

### פטירתו
בשלהי שנת ה'תרנ"ט, תכנן לעלות לארץ ישראל יחד עם ידידו רבי חיים משאש, לאחר חג הסוכות בשנה הבאה. בשנת ה'תר"ס לקראת חג הסוכות, לאחר שעטף את האתרוג שבחר, לפתע ניטל הדד של האתרוג, רבי שלום התעלף, וראה בזה סימן שלא יגמור שנתו. ואכן בחג הסוכות נפל למשכב, ובשמחת תורה נפטר במקנס. בפטירתו ספד לו רבי חיים משאש. הרב ידידיה טולידאנו והרב אהרן חסין כתבו קינות לפטירתו.

### משפחתו
לרבי שלום ארבעה בנים ושתי בנות. בנו הרב מרדכי כיהן כדיין במקנס. בתו הגדולה מסעודא נישאה לרבי אהרן אסודרי מחכמי העיר מקנס. בתו הקטנה רחל נישאה לרבי רפאל ברוך טולידאנו.

## חיבוריו
***שאלות ותשובות**
***דרושים**
***חידושים על התנ"ך**
***חידושים על הש"ס**

מקבץ מכתביו יצא לאור בספר 'דברי שלום ואמת' על ידי רבי אברהם עמאר ורבי מאיר עמאר, הוצאת אהבת שלום, תש"ס.

## הערות שוליים

קטגוריה:מקנס: רבנים
קטגוריה:דיינים
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:ילידי 1862
קטגוריה:נפטרים ב-1899
שגרירות ישראל בפרטוריה

**[[שגרירות]] ישראל ב[[פרטוריה]]** היא הנציגות הדיפלומטית העליונה של ישראל בדרום אפריקה. כיום עומדת בראש השגרירות עדי כהן-חזנוב.

בעקבות קיומן של שתי בירות לדרום אפריקה, פרטוריה כבירה מנהלית וקייפטאון כמושב הפרלמנט שנשיא דרום אפריקה עומד בראשו, נהג צוות השגרירות לעבור מקייפטאון לפרטוריה מידי מחצית השנה.

בנוסף לשגרירות החזיקה ישראל בעבר בקונסוליה ביוהנסבורג.

## היסטוריה
ישראל פתחה נציגות ראשונה בדרום אפריקה בדרג קונסוליה ב-1949, ובנובמבר 1950 העלתה את דרג היחסים לצירות.

במאי 1963 נערכה ועידה כלל-אפריקאית באדיס אבבה, בה הוקם ארגון אחדות אפריקה, ובהחלטות הסיכום שלה נקראו כלל מדינות העולם לנתק את קשריהם הדיפלומטים עם דרום אפריקה. הוועידה נחשבה להצלחה ישראלית, מכיוון שכל ניסיונות מצרים להעלות את הסכסוך הישראלי-ערבי בוועידה נכשל, וישראל נתפסה כבעלת קשרים הדוקים ביבשת בעקבות כך החליטה מדינת ישראל לפעול ברוח החלטות העצרת הכללית של האומות המאוחדות נגד דרום אפריקה מספטמבר 1962, במטרה לחזק את קשרי ישראל ואפריקה. בעקבות כך, לאחר חזרת הציר שמחה פרת לישראל בספטמבר 1963 הוחלט שלא למנות ציר חדש, ובראש הנציגות הועמד ממונה על היחסים.

כוונות של משרד החוץ בנוגע לדרום אפריקה עוררו דאגה רבה בקהילה היהודית בה. השופט היהודי ישראל מייזלס, ראש ועד הצירים היהודי של דרום אפריקה, ביקר בישראל וביקש מהשרה גולדה מאיר ועם ראש הממשלה משה שרת כי ישראל לא תהיה הראשונה שמטילה סנקציות על דרום אפריקה.

בתחילת 1974, לאחר שמרבית מדינות אפריקה נתקו את יחסיהם עם ישראל בעקבות מלחמת יום הכיפורים, הייתה התקרבות ביחסי המדינות, וישראל את דרג הנציגות לשגרירות.

ביוני 1978 החרימה השגרירות הצגה בשם "גולדה", שעסקה בגולדה מאיר, כמחאה על סגירתה לשחורים.

בספטמבר 1985, לאחר תום כהונת אליהו לנקין, הקפיאה ישראל את בוא השגריר החדש, עקב התנגשויות אלימות בדרום אפריקה.

ב-16 ביוני 1986 סגרה ישראל את שגרירותה ליום אחד, כמחאה על הטלת משטר החירום במדינה.

בפברואר 2005 החליטה הממשלה למנות את דורון גרוסמן, שגריר ישראל באתיופיה לשגריר בדרום אפריקה, אך הוא נמצא ירוי בדירתו קודם שהמינוי יצא לפועל, כשהערכות הן שהתאבד. תחתיו מונה אילן ברוך לשגרי במאי 2005.

במרץ 2023 קיבל הפרלמנט של דרום אפריקה החלטה הקוראת לסגירת השגרירות.

## האמנות נוספות
השגרירות מאומנת כנציגות ישראל למספר מדינות שכנות:
* אסוואטיני – ישראל החזיקה בשגרירות במבבנה עד ל-1996, אז נסגרה מסיבות תקציביות והועברה לאחריות פרטוריה.
* זימבבואה – מקשירת היחסים הרשמית עם ישראל ב-1993 ועד 2014 הואמן השגריר מדרום אפריקה. ב-2014 מונה שגריר נייד.
* לסוטו – ישראל מקיימת יחסים דיפלומטיים עם לסוטו מ-1986 על ידי השגרירות.
* מדגסקר – ישראל החזיקה בשגרירות באנטננריבו בין השנים 1960 ועד לאחר מלחמת יום הכיפורים ב-1973. ב-1994 חודשו היחסים בין המדינות, וישראל האמינה את השגרירות בפרטוריה על מדגסקר.
* נמיביה – ישראל ונמיביה יצרו יחסים דיפלומטיים ב-1994, והשגריר הואמן אליה עד 2014, כשהוחלט למנות שגריר נייד.
* בוטסואנה – ישראל ובוטסואנה החזיקו יחסים דיפלומטיים שנותקו עם מלחמת יום הכיפורים. ב-1993 חודשו היחסים ושגריר ישראל בדרום אפריקה הואמן אליה עד 2014, כשהוחלט למנות שגריר נייד.

## שגרירים

## קישורים חיצוניים
* 

* 
* 
* תיקי נציגות ישראל בפרטוריה, דרום-אפריקה, באתר ארכיון המדינה
* 

## הערות שוליים

פרטו
קטגוריה:פרטוריה: מבנים
קטגוריה:יחסי דרום אפריקה – ישראל
קטגוריה:יחסי אסוואטיני–ישראל
שגרירות יפן בישראל

**שגרירות יפן בישראל** היא הנציגות הדיפלומטית העליונה של יפן בישראל. השגרירות שוכנת בתל אביב. השגריר הנוכחי הוא אראי יוסוקה.

## היסטוריה
ב-1954 החל שגריר יפן בטורקיה לכהן במקביל כציר בישראל.

ב-1 ביולי 1955 נפתחה צירות יפן בישראל.

ב-1963 הועלה דרג הנציגות לשגרירות.

## מיקום
מגדל המוזיאון קומה 19 ו-20, רחוב ברקוביץ 4, תל אביב.

## קונסוליית הכבוד של יפן בירושלים
קונסוליית הכבוד הכללית של יפן בירושלים היא קונסוליה כללית של כבוד שהוקמה על ידי יפן בירושלים, בירת ישראל. היא נמצאת באחריותה של שגרירות יפן בישראל. הקונסוליה שוכנת ברחוב כורזים 15, ירושלים.

;קונסולים

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יחסי יפן–ישראל
יפן
ז'אן קאלה

שמאל|ממוזער|250px|מאסרו של ז'אן קאלה
שמאל|ממוזער|250px|"המוות האכזרי של קאלה, שנשבר על הגלגל בטולוז, 10 במרץ 1762."
**זַ'אן קַאלָה** (בצרפתית: **Jean Calas**; 1698 – 10 במרץ 1762) היה סוחר שחי בטולוז בצרפת, שנשפט, עונה והוצא להורג בגין רצח בנו, למרות מחאותיו על חפותו. קאלה היה פרוטסטנטי בחברה קתולית רשמית. ספקות לגבי אשמתו הועלו על ידי מתנגדי הכנסייה הקתולית והוא נוקה מאשמה בשנת 1764. בצרפת הוא הפך לקורבן סמלי של , יחד עם  ו.

## רקע
קאלה, יחד עם אשתו, היה פרוטסטנטי. צרפת הייתה אז מדינה קתולית; הקתוליות הייתה דת המדינה, ללא זכות חוקית ליחידים לעסוק בדתות אחרות. אף שהדיכוי החריף של הפרוטסטנטים שיזם המלך לואי ה-14 נמוג ברובו, הפרוטסטנטים היו, במקרה הטוב, נסבלים. לואי, אחד מבניו של קאלה, המיר את דתו לקתולית ב-1756.

## מותו של מארק-אנטואן קאלה
ב-13–14 באוקטובר 1761, אחד מבניו האחרים של קאלה, מארק-אנטואן, נמצא מת בקומת הקרקע של בית המשפחה. השמועות אמרו שז'אן קאלה רצח את בנו משום שגם הוא התכוון להמיר דתו לקתוליות. בחקירה, המשפחה טענה תחילה כי מארק-אנטואן נהרג על ידי רוצח. אחר כך הם הכריזו שמצאו את מארק-אנטואן מת, תלוי; מכיוון שהתאבדות נחשבה לפשע מתועב נגד עצמו, וגופות המתים של המתאבדים נטמאו, הם ארגנו שהתאבדות בנם תיראה כמו רצח.

## משפט והוצאה להורג
אף על פי שז'אן קאלה טען שהמוות היה התאבדות, ועדותה של ז'אן וינייר (Jeanne Vigneire), האומנת הקתולית של קאלה, פסק בית המשפט בטולוז שז'אן קאלה רצח את בנו. קאלה נידון גם לעינויים לאחר שנשפט ונמצא אשם. ידיו ורגליו  עד שנעקרו מהתושבת שלהם. שבעה עשר ליטר מים נשפכו לגרונו. הוא נקשר לצלב בכיכר הקתדרלה שם כל אחד מאיבריו נשבר פעמיים על ידי מוט ברזל. גם עם כל העינויים הללו, הוא המשיך להכריז על חפותו.

ב-9 במרץ 1762 גזר  (בית המשפט האזורי) גזר דין מוות על ז'אן קאלה באמצעות גלגל שבירה. ב-10 במרץ, בגיל 64, הוא מת בעינויים על הגלגל, תוך שהוא עדיין טוען בתקיפות לחפותו.

## ההתערבות של וולטר והזיכוי מאשמה שלאחר המוות
דונה קאלה (Donat Calas), בנו הצעיר של ז'אן קלה נמלט לז'נבה, נפגש שם עם הפילוסוף הצרפתי וולטר וסיפר לו על האירוע. לאחר שהחשדות הראשוניים כי קאלה היה אשם בקנאות אנטי-קתולית התבדו, החל וולטר במסע לביטול עונשו של קאלה, בטענה שמארק-אנטואן התאבד בגלל חובות הימורים ואי יכולתו לסיים את לימודיו באוניברסיטה בשל דתו.

מאמציו של וולטר הצליחו, ולואי החמישה עשר, מלך צרפת נפגש עם המשפחה וביטל את גזר הדין ב-1764. המלך פיטר את ה-Capitoul, השופט הראשי של טולוז, המשפט בוטל, ובשנת 1765 ז'אן קאלה זוכה מאשמה לאחר מותו בשל "פגם פרוצדורלי" (vice de procedure), כשהמשפחה קיבלה פיצוי בסך 36,000 ליברות מהמלך. וולטר, מבקר גלוי של הכנסייה הקתולית, ציטט את המקרה כדוגמה לחומרת הכנסייה בחיבורו משנת 1763, .

## קישורים חיצוניים

* 

* l'Affaire Calas (in French)
* Voltaire's ''Traité sur la Tolérance à l'occasion de la mort de Jean Calas'' (in French)
* [Herbermann, Charles, ed. (1913). "The Calas Case"](https://en.wikisource.org/wiki/Catholic_Encyclopedia_(1913)/Calas_Case). Catholic Encyclopedia. New York: Robert Appleton Company.


## הערות שוליים

קטגוריה:הוגנוטים
קטגוריה:צרפתים במאה ה-18
קטגוריה:אישים שהוצאו להורג בצרפת
קטגוריה:טולוז
קטגוריה:ילידי 1698
קטגוריה:נפטרים ב-1762
Chemistry

***Chemistry*** (בעברית: **[[כימיה]]**) הוא אלבום האולפן העשירי של הזמרת-יוצרת האמריקאית קלי קלרקסון. האלבום יצא לאור ב-23 ביוני 2023, על ידי חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס. האלבום מופק על ידי משתפי הפעולה הוותיקים של קלרקסון, ג'ייסון הלברט וג'סי שטקין, אריק סרנה.

קלרקסון סיפרה כי שמו של האלבום כימיה היא זו שממחישה את "הקשת של מערכת יחסים שלמה", ומראה כל רגש שאתה חווה מההתחלה ועד הסוף.

## רקע והכרזה
קלרקסון החלה לעבוד על ההמשך לאלבומה מ-2017, *[[Meaning of Life]]*, בשנת 2019. ביוני 2020, היא הודיעה על גירושיה מבעלה ברנדון בלקסטוק. לפני הגירושים היא תיארה את האלבום שיהיה דומה ל-*[[Breakaway]]* (2004) ול-*[[Stronger (אלבום של קלי קלרקסון)|Stronger]]* (2011) לידה, ועוד כמו האלבום *Meaning of Life.* בספטמבר 2020, הופיעה קלרקסון בתוכנית "Sunday Today with Willie Geist", אז היא תיארה את האלבום ככל רגש שאתה חווה מתחילתו ועד סופה של מערכת יחסים. היא קוראת לזה הכי אישי שהיא הוציאה אי פעם, וזה היה טיפולי עבורה. קלרקסון הזכירה שהיא כתבה כשישים שירים במהלך הגירושים שלה.

בראיון בספטמבר 2022 למגזין וראייטי, קלרקסון דיברה על האלבום. היא אמרה שהיא עבדה על זה כבר שנתיים; זה היה שיר חשוב, והרבה מהשירים הוקלטו שנתיים קודם לכן במהלך שנת 2020. כשהגירושים התרחשו, היא הייתה צריכה לכתוב על כך. היא אמרה ללייבל שלה, "אני לא יכולה לדבר על זה עד שלא עברתי את זה", וזה פשוט לקח קצת זמן לעשות את זה. זו אחת הסיבות שעשינו הרבה דברים לחג המולד בשנתיים האחרונות - כי הייתי כזה, "טוב, זה שמח!" כשהיא מתארת את השיא, היא אומרת, "ולא הכל רע - כאילו, יש בו שברון לב ויש בו עצב בו זמנית."

בינואר 2023, במהלך שידור חי בעמוד האינסטגרם שלה, ציינה קלרקסון שהיא בדיוק עשתה את צילומי האלבום עם בריאן בואן סמית'. בזמן שהופיע בפודקאסט "Angie Martinez IRL" של אנג'י מרטינז, קלרקסון חשפה שאחד מהשירים באלבום נקרא "Red Flag Collector".

## הוצאה וקידום
בשנת 2022, במהלך ראיון למגזין וראייטי, הודיעה קלרקסון שהיא תוציא את האלבום במהלך שנת 2023, היא כינתה את האלבום "חשוב" וציינה את המוזיקה כ"מועילה" בהשמעת מה שהיא מרגישה. ב-25 במרץ 2023, קלרקסון צייצה אימוג'י יין, שברון לב ושמש, וכך תיארה את האלבום כשהופיעה בתוכנית אירוח "Access Daily" בינואר 2023. למחרת, היא הכריזה על שם האלבום ברשתות החברתיות והכריזה שהוא יצא לאור "בקרוב". הסינגל המוביל של האלבום "Mine" יצא לאור ב-14 באפריל 2023.

ב-27 במרץ הכריזה קלרקסון תקדם את אלבומה במהלך רצף הופעות הקבוע בלאס וגאס שיכלול עשרה לילות סה"כ ויקרא "" ויתחיל ב-28 ביולי עד 19 באוגוסט 2023, בתיאטרון Bakkt.

### סינגלים

הסינגל המוביל של האלבום הוא סינגל כפול A עם "Mine"/"Me". קלארקסון הסבירה את הנימוק מאחוריו, "החלטנו להוציא את "Mine" ו-"Me" בו-זמנית כי לא רציתי להוציא רק שיר אחד שייצג אלבום שלם, או מערכת יחסים". הסינגל יצא לאור ב-14 באפריל 2023.

ב-19 במאי, צפוי לצאת לאור הסינגל השני "Favorite Kind of High".

## רשימת רצועות

## מיקומי שיא

## היסטוריית יציאות לאור

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי קלי קלרקסון
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת אטלנטיק רקורדס
ג'יימס גאת'רי

**ג'יימס גאת'רי** (באנגלית: **James Guthrie**; 10 ביוני 1859 – 6 בספטמבר 1930) היה צייר סקוטי, הקשור לחבורת גלאזגו. הוא נחשב כצייר של הריאליזם הסקוטי.

## ביוגרפיה
גאת'רי נולד בגרינוק, בנם הצעיר של הכומר ג'ון גאת'רי, מכנסיית האיחוד האוונגליסטי. הוא נרשם במקור לאוניברסיטת גלאזגו כדי ללמוד משפטים, אך ב-1877 נטש זאת לטובת הציור. בניגוד לרבים מבני דורו, הוא לא למד בפריז, היה בעיקר אוטודידקט, אם כי למד תקופה קצרה אצל ג'יימס דראמונד בגלאזגו ולאחר מכן אצל ג'ון פטי בלונדון. ב-1879 הוא עבר ללונדון כדי ללמוד ציור. במהלך הקיץ הוא צייר במקומות כפריים. גאת'רי בילה עם חברו אדוארד ארתור וולטון שהתגורר בצ'לסי.

## קריירה
גאת'רי חי את רוב חייו בגבולות סקוטלנד, מאז 1883 בברוויקשייר, שם צייר כמה מיצירותיו החשובות ביותר, כולל בתו של הינד (1883), וחבריו ללימודים (1884). הוא הושפע מאוד מהריאליסטים הצרפתים, במיוחד ז'ול בסטיאן-לפאז', והיה קשור לחבורת גלאזגו.

ב-1888 הוא נבחר למקורב של האקדמיה המלכותית הסקוטית, וחבר מלא ב-1892. בנובמבר 1902 הוא נבחר פה אחד לרשת את סר ג'ורג' ריד כנשיא. והוא עבר עם משפחתו מגלזגו לאדינבורו. בשנת 1903 זכה לתואר אבירות. כחבר במועדון האמנות של גלאזגו, גאת'רי הציג לעיתים קרובות בתערוכות השנתיות של המועדון.

בשנת 1919 הוזמן גאת'רי על ידי איש הכספים הדרום אפריקאי סר אברהם ביילי, הברונט הראשון, לצייר דיוקן קבוצתי של 17 פוליטיקאים ומדינאים של בריטניה ובעלות בריתה שכיהנו בתפקידם במהלך מלחמת העולם הראשונה. הציור, "מדינאי מלחמת העולם הראשונה", הושלם ב-1930, זמן קצר לפני מותו של גאת'רי. הציור נתרם לגלריה הלאומית לפורטרטים, לונדון. 17 ציורי ההכנה בשמן של גאת'רי נתרמו לגלריה הלאומית של סקוטלנד לפורטרטים.

בשנת 1920, מלך בלגיה העניק לגאת'רי את צלב מפקד מסדר הכתר.

בשנת 1921, הוא הצטרף לאגודה החדשה לאמנות גרפית, והציג איתם ב-1921.

## נישואים ומוות
בסוף שנות ה-80 פגש גאת'רי את הלן ניוטון וויטלאו, אלמנה עשירה הם נישאו ב-1897 וב-1899 נולד בנם תומאס וויטלאו בויד גאת'רי בצ'לסי, לונדון. ב-20 באוקטובר 1912 אשתו נפטרה מסרטן בגיל 52.

גאת'רי מת בבית אבות ב-1930. קברו תוכנן על ידי האדריכל אלכסנדר ניסבט פטרסון.

## גלריה

 File:James Guthrie - Schoolmates 1884.jpg|בדרך לבית ספר
File:James Guthrie - To Pastures New 1883.jpg|רועת אווזים
File:James Guthrie - Midsummer 1892.jpg|אמצע הקיץ
File:Statesmen of World War I by Sir James Guthrie.jpg|מדינאים במלחמת העולם הראשונה


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים סקוטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1859
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1930
כריסטינה צ'נג

**כריסטינה צ'אנג** (בסינית מנדרינית: **張韻明**, באנגלית: **Christina Chang**; נולדה ב-29 ביוני 1971) היא שחקנית אמריקאית ילידת טיוואן, הידועה בתפקידה כד"ר אודרי לים, ראש מחלקת הכירורגיה, בסדרה "הרופא הטוב".

## תחילת חיים
צ'אנג נולדה וגדלה בטאיפיי, טייוואן, לאב ממוצא פיליפיני טייוואני ולאם אמריקאית. היא למדה בבית הספר האמריקאי בטאיפיי ושולטת במנדרינית שוטפת. בגיל 17, היא עברה לארצות הברית כדי ללמוד תיאטרון וקולנוע באוניברסיטת קנזס במדינה שממנה הגיעה אמה, קנזס. מאוחר יותר, היא עברה לסיאטל, וושינגטון שם סיימה את לימודיה באוניברסיטת וושינגטון. לאחר סיום הלימודים, היא קיבלה את תפקיד המשחק הראשון שלה ב"דרך של נעמי" בתיאטרון הילדים בסיאטל. ולאחר מכן היא הופיעה במחזה אוף ברודוויי של טינה לנדאו.

## קריירה
בשנת 1998 עברה צ'אנג לניו יורק ושיחקה בתפקידי אורח בתוכניות טלוויזיה שונות כולל "קוסבי". היא זכתה בתפקידי קולנוע עלילתיים בסרטים כמו 28 ימים ואהבה מקרית.

צ'אנג ידועה בעיקר בזכות תפקידיה בטלוויזיה. בשנים 2003 - 2004 היה לה תפקיד קבוע בסדרה Dragnet של רשת ABC. היא שיחקה בסדרה 24 בתור ד"ר סאני מאסר, וכתובעת רבקה נווינס ב-.

בשנת 2010, צ'אנג לוהקה לסדרה הבלתי רגילים, אך עזבה לאחר שני פרקים. היא הופיעה כאורחת גם בבוסטון ליגל, קרוב לבית, אחים ואחיות, מרפאה פרטית, Suits, המנטליסט ועקרות בית נואשות.

ב-2013שיחקה בעונה  השנייה של סדרת הדרמה נאשוויל, בתור מייגן ואנוי, מושא האהבה של דמותו של צ'ארלס אסטן. בשנת 2014, צ'אנג לוהקה לפיילוט הדרמה Sea Of Fire, עם ג'ניפר קרפנטר. ב-2015 שיחקה כקיקי, הקואצ'רית של וינס קורסאק (ברוס מ'קגיל), אהובתו ולבסוף אשתו, בריזולי ואיילס בעונות השישית והשביעית.

מאז 2017, ובמשך 6 עונות, צ'נג מגלמת את ד"ר אודרי לים בסדרה הרופא הטוב.

ב-2023 החלה לשחק בסדרה של נטפליקס "אבא בהפרעה" בכיכובם של רוב לאו וג'ון אוון לואו.

## חיים אישיים
צ'נג נשואה, החל משנת 2010, לסואם לול (Soam Lall) ולזוג ילדה משותפת (2012).

## פילמוגרפיה
### בקולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:נשים טאיוואניות
קטגוריה:מהגרים מטאיוואן לארצות הברית
קטגוריה:מהגרות לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1971
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1971
יום הדין של פלוטו

**יום הדין של פלוטו** (באנגלית: **Pluto's Judgement Day**) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי משנת 1935 שהופק על ידי וולט דיסני הפקות והופץ על ידי יונייטד ארטיסטס. למרות שצוין כסרט של מיקי מאוס, הכוכב הראשי הוא דווקא פלוטו. זהו הסרט הקצר ה-78 בסדרת סרטי "מיקי מאוס" שיצא לאקרנים והשביעי באותה השנה.

## עלילה
פלוטו רודף אחר חתלתול דרך החלון ישר לחיקו של מיקי, וממשיך לדלוק אחריו באופן הגורם לבלגן בביתו של מיקי. מיקי נוזף בחומרה בפלוטו על יחסו המרושע והבריוני כלפי חתולים, ומוסיף כי יהיה לו הרבה מה לענות ביום הדין שלו אם ימשיך כך. מיקי מצפנה לרחוץ את החתלתול בעוד פלוטו נרדם מול האח.

בעודו ישן, חתול פנטום מדרבן את פלוטו לרדוף אחריו, תוך התנגדותו של מיקי הפנטום, ופלוטו מתפתה היישר למלכודת שבה הוא נכבל ומועמד למשפט כשהחתולים מכריזים עליו כ"אויב הציבור מספר 1" על כל הפשעים שלו נגד חתולים. כל החתולים שסבלו תחת ידו של פלוטו מעידים נגדו: חתול גוץ ושמן מעיד על כך שפלוטו שיטח אותו באמצעות מכבש קיטור, חולה פסיכיאטרי מוצג בפני הקהל כדי להציג את הפרעת הדחק הפוסט-טראומטית שפיתח עקב נביחותיו של פלוטו ושלושה חתלתולות עם השחרת פנים שרות על איך פלוטו גנב את הארוחות שלהן והטביעו את הדוד שלהן, תום (כאשר תשע נשמותיו של תום מופיעות לזמן קצר). פלוטו, ללא מנוס, נמצא אשם ובהיותו מועמד להעלאה על המוקד בידי החתולים הזועמים, הוא מתעורר לאחר שגחלת לוהטת מהאח פוגעת בישבנו. כדי להקל על הכוויה, פלוטו האחוז בהלה אץ רץ לתוך גיגית המים שמיקי רוחץ בה את החתלתול. מיקי בתגובה מפציר בשניים להתפייס, ועד מהרה הצמד מלקק אחד את השני.

## דמויות ומדבבים
* מיקי מאוס – וולט דיסני
* פלוטו – פינטו קולביג
* החתול התובע – בילי בלטשר
* חתלתול והחתול השופט – קלרנס נאש

## טריוויה
* סצנה מטרידה וידועה לשמצה שהוסרה מרוב שידורי הטלוויזיה, אך נשמרה בגרסאות וידאו ביתיות, הראתה שלישיית חתלתולות שרות על פלוטו המטביע את דודן תום ומביאות כראיה את קברו (שמתוכו צצות ורוקדות כל תשע נשמותיו האבודות).
** שלושת החתלתולות השחורות מזכירות את מראה השחרת הפנים, והדוד תום הוא התייחסות ברורה לדמות בעלת אותו השם מהרומן המפורסם, "אוהל הדוד תום".
* בילי בלטשר, המדבב הראשון של פיט, דיבב את החתול התובע (חתול בעל מראה שֵׁדִי הלבוש בגלימות אדומות), בעוד שקלרנס נאש, המדבב הראשון של דונלד דאק, דיבב את החתול השופט והחתלתול.
* הסרט מסמן את ההופעה הראשונה של מיקי מאוס בעיצובו החדש, שכעת יש לו גוף בצורת אגס כדי להיראות גמיש יותר.
* באחד השלטים שהחתולים-שדים מחזיקים כתוב: "Sic semper tyrannus", שמתורגם בדרך כלל מלטינית כ"כך תמיד לרודנים". באופן אירוני, לרוב מאמינים שהמילים הללו הן מה שאמר ברוטוס לפני שדקר את יוליוס קיסר וגם מה שאמר ג'ון וילקס בות' (שכוונתו הייתה לחקות את ברוטוס) לפני שירה בלינקולן בחלק האחורי של הראש.
* לסרט בוצעה מעין פרודיה בפרק של "משפחת סימפסון", "?How Munched is That Birdie in the Window", בכיכובם של איצ'י וסקראצ'י.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מיקי מאוס
קטגוריה:סרטים קצרים של דיסני
אדוארד פורטונאט, מרקיז באדן-באדן

**אדוארד פורטונאט, מרקיז באדן-באדן** (בגרמנית: **Eduard Fortunat von Baden-Rodemachern**; 17 בספטמבר 1565 – 8 ביוני 1600) היה מארקגראף של באדן-רודמאכן ובאדן-באדן.

## ביוגרפיה
אדוארד נולד ב-17 בספטמבר 1565 בלונדון, והיה בנם של כריסטוף השני, מרקיז באדן-רודמאכרן והנסיכה השוודית ססיליה ואסה. הוא קיבל את שמו מהמלכה אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה, שהייתה הסנדקית שלו.  את השנה הראשונה שלו בילה בארמון המפטון קורט, אנגליה.

כשאביו נפטר ב-1575, הוא הפך למרקיז באדן-רודמאכרן. האפוטרופוס שלו, וילהלם החמישי, דוכס בוואריה, העניק לו חינוך קתולי ובשנת 1584 הוא המיר את דתו מלותרניות לקתוליות,  כפי שכבר עשתה אמו.

הסכסוך בין קתולים לפרוטסטנטים פילג את משפחתו של אדוארד, וב-18 בנובמבר 1589 הוא אירח קולוקיון בבית העירייה בבאדן כדי לדון בטענות היחסיות של הקתוליות (שיוצגו על ידי יוהאן פיסטוריוס), הלותרניות (משיוצגו על ידי אנדריי ויעקב הירברנד), וכן הקלוויניזם, שיוצגו על ידי שריוס, אך הוא גרם רק להקשחה של נקודות המבט. 

ב-13 במרץ 1591 בבריסל הוא ערך נישואים לא-כנסייתיים עם מריה ואן אייקן, בתו של יוס ואנדר אייקן, מושל ברדה, שאותם הוא הסדיר רק ב-14 במאי 1593,  לאחר שהיא ילדה לו בת. בסופו של דבר נולדו להם ארבעה ילדים, אך בין היתר בשל הדרגה הפחותה של אשתו, הם מעולם לא הוכרו כיורשיו על ידי ארנסט פרדריק, מרקריב באדן-דורלאך, שירש אותו. 

בשנת 1587 הוא ביקר את קרוביו בשוודיה, וליווה את בן דודו זיגיסמונד השלישי ואסה, מלך האיחוד הפולני-ליטאי (וגם מאוחר יותר מלך שוודיה) לפולין ובשנת 1588 מונה על ידו לעמוד בראש המכסים והמכרות הפולניים. באותה שנה הוא ירש את באדן-באדן, ואיחד אותה מחדש עם באדן-רודמאכרן. עם זאת, הוא התייחס ללותרנים בחומרה ובזבז את משאבי השטח, ונישואיו וילדיו לא אושרו על ידי קרוביו. בעקבות כך, בשנת 1594, קרוב משפחה, ארנסט פרידריך, מרקיז באדן-דורלאך, השתלט על כל באדן-באדן. (בניו של אדוארד הוחזרו לשלטון רק בשנת 1622 לאחר קרב וימפפן, כאשר הקתוליות שלהם נתנה להם יתרון.   )

אדוארד ירש חובות מהוריו והחמיר אותם.  לאחר שאיבד את משפחתו, הוא חי בטירות שונות וניסה לגייס כסף על ידי טבעת כסף,  אלכימיה וכישוף שחור, והביא את פול פסטלוצי מקלבלה ומסקרלו מצ'יו מפדובה כדי לסייע לו, והצליח לגרום כאב לארנסט פרידריך על ידי הדבקת סיכות בדמות שעווה.  הוא גם מדווח כמי שביקש להרוג את ארנסט פרידריך בהרעלה.  

בשנת 1597 נשלח לגרמניה כדי לגייס שכירי חרב מטעם ממשלת ספרד.  בשנת 1598 הוא השתתף בניסיונו של בן דודו זיגיסמונד להחזיר את שוודיה מידי דודו קרל התשיעי ובקרב סטנגברו אדוארד נתפס ונכלא לזמן קצר על ידי הדנים. 

הוא מת בשנת 1600 בטירת קסטלאון כתוצאה מנפילה במורד גרם מדרגות אבן, אולי בעודו שיכור. 

## ילדיו
* אנה מריה לוקרציה (1592–1654)
* וילהלם (1593–1677), לימים מרקיז באדן
* הרמן פורטונאט (1595–1665)
* אלברכט קרל מבאדן-באדן (1598–1626)

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בית צרינגן
קטגוריה:ילידי 1565
קטגוריה:נפטרים ב-1600
ליאורה בן-יצחק

**ליאורה בן-יצחק** (נולדה ב־13 בינואר 1950) היא משוררת וסופרת ישראלית. כתבה עד כה שישה ספרי שירה וספר ילדים אחד. צ'לנית בעברה.

## ביוגרפיה
נולדה בקיבוץ העוגן. שיריה התפרסמו בכתבי עת, ביניהם "מֹאזנים", "שבו", "כרמל" ו"עתון 77". מנחה סדנאות לכתיבה יוצרת לילדים, לנוער ולמבוגרים.

חברה באגודת הסופרות והסופרים העבריים.

### חיים אישיים
מתגוררת בהוד השרון. אם לשני בנים.

## ספריה
* כרית סביונים: שירים (ירושלים: כרמל, 1995)
* גלה גלגולה (קריית גת: דני ספרים, 1996)
* ידיים חולמות מילים (ירושלים: כרמל, 2004)
* עיר פנימית: שירים 2004–2012 (רעננה: אבן חושן, 2012)
* לו היה לי צ'לו (חיפה: פרדס הוצאה לאור ספרות עברית מתקדמת, 2015)
* געגועים למסעות שיהיו: שירה 2015–2017 (תל אביב: ספרי עיתון 77, 2018)
* מפרה את השקט: 2019-2018 (תל אביב: עמדה, 2020)

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* ליאורה בן יצחק באתר של נילי דגן
* 
* ביקור בית עם המשוררת ליאורה בן יצחק: עיר פנימית באתר ספרים סופרים ומה שביניהם מתאריך 13.1.2013
* ליאורה בן יצחק, עיר פנימית באתר אלי הירש קורא שירה מתאריך 11.1.2013
* ליאורה בן יצחק – גיליון 12 ב' נתיבים
* שמחת הכתיבה / ליאורה בן יצחק באתר ליריקה מתאריך 18.2.2014
* ליאורה בן יצחק באתר קפל - גיליון מספר 8, מאי 2018
* יהודית מליק שירן, ידיים חולמות מילים באתר אימגו מתאריך 12.9.2012
* ליאורה בן יצחק באתר איגוד כללי של סופרים בישראל
* עודד פלד, געגועים למסעות שיהיו באתר סלונה מתאריך 8.4.2018
* עיר פנימית באתר אבן חושן
* 
* רן יגיל, עַד קְצוֹת הַבֹּקֶר, באתר יקוד, 17.9.2020
* רן יגיל, מפרה את השקט, באתר בננות, 18.7.2020
* עודד פלד, געגועים למסעות שיהיו, עיתון 77, 5.3.2018
* ליאורה בן-יצחק באתר גוגל ספרים
* ליאורה בן יצחק, צער העולם, ידיעות אחרונות / 24 שעות, 24.10.2012
* ליאורה בן יצחק, בין הדורות, 'מִדּוֹר לְדוֹר' – אנתולוגיה פואטית באתר מגפון, 6.1.2014

## הערות שוליים

קטגוריה:משוררות ישראליות
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:העוגן: אישים
קטגוריה:הוד השרון: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1950
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
בנימין טהירוביץ'

**בנימין טהירוביץ**' (בבוסנית: **Benjamin Tahirović**; נולד ב-3 במרץ 2003 בספגנה שבשוודיה) הוא כדורגלן בוסני יליד שוודיה המשחק בעמדת הקשר בקבוצת ברונדבי ובנבחרת בוסניה והרצגובינה.

## קריירת מועדונים
טהירוביץ' גדל במחלקות הנוער של א.י.ק סולנה ודיורשולם. בשנת 2020 חתם בווסאלונדס מהליגה השוודית השלישית, במדיה ערך 27 הופעות ליגה.

ב-1 בפברואר 2021 חתם טהירוביץ' על חוזה לחמש שנים וחצי ברומא מהסרייה א'. ב-13 בנובמבר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד טורינו במסגרת המחזור ה-15 בליגה לעונת 2022/2023.

ב-21 ביוני 2023 חתם טהירוביץ' לחמש שנים באייאקס.  

ב-4 בפברואר 2025 חתם טהירוביץ’ בברונדבי לשלוש וחצי שנים.

## קריירה בינלאומית
ב-23 במרץ 2023 ערך טהירוביץ' את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בוסניה והרצגובינה, בניצחון 3-0 על נבחרת איסלנד במסגרת מוקדמות יורו 2024.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים בוסנים
קטגוריה:קשרי כדורגל בוסנים
קטגוריה:כדורגלני רומא
קטגוריה:כדורגלני אייאקס
קטגוריה:כדורגלני ברונדבי
קטגוריה:כדורגלני נבחרת בוסניה והרצגובינה
קטגוריה:ספורטאים זרים באיטליה
קטגוריה:ספורטאים זרים בהולנד
קטגוריה:ילידי 2003
האם פריז בוערת?

**האם פריז בוערת?** (באנגלית: **Is Paris Burning?**) הוא סרט קולנוע אמריקאי-צרפתי משנת 1966, מסוגת דרמה היסטורית, אשר בוים על ידי רנה קלמנט. הסרט עוסק בשחרור פריז בסוף מלחמת העולם השנייה.

## עלילה
הסרט עוסק בימיו האחרונים של הכיבוש הגרמני בפריז במלחמת העולם השנייה. בעלות הברית מתקדמות במהירות מחזית המערב, אולם הן מתכוונות לדלג על פריז ולהסתפק בהטלת מצור עליה. היטלר ממנה את הגנרל דיטריך פון קולטיץ למושל פריז, ומורה לו כי במקרה שלא יצליח להגן על העיר, עליו להחריב אותה לחלוטין. 

במקביל, מתפתח מאבק בין המחתרת הצרפתית - הרזיסטנס, לבין אנשי צרפת החופשית. הרזיסטנס מעוניינים לפתוח במרד כנגד הגרמנים ולשחרר את פריז, בעוד נציגי צרפת החופשית דורשים לשמור על השקט עד שיגיעו בעלות הברית. בסופו של דבר שני הגופים פותחים בהתקוממות, והעיר הופכת לזירת קרבות בין המורדים הצרפתים לחיל המצב הגרמני. הצרפתים מצליחים לשלוח שליח אל מפקדת בעלות הברית, שמשכנע את הגנרל פיליפ לקלרק לנוע עם כוחותיו אל פריז. כאשר מתקרבים הכוחות של לקלרק, קולטיץ מבין שהוא עומד להפסיד את העיר. במקום למלא את פקודתו של היטלר להחריב את העיר, קולטיץ מחליט להיכנע ולהגן על העיר ועל אתריה ההיסטוריים. הסרט מסתיים כאשר קולטיץ נלקח למאסר, ומשפופרת הטלפון במשרדו בוקע קולו של היטלר שדורש לדעת בצרחות: "האם פריז בוערת?"

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים צרפתיים
קטגוריה:סרטי 1966
קטגוריה:סרטי מלחמת העולם השנייה
ג'יימס קאדנהד

**ג'יימס קאדנהד** (באנגלית: **James Cadenhead**; 12 בינואר 1858 – 22 בינואר 1927) היה צייר נוף ודיוקנאות סקוטי.

## ביוגרפיה
ג'יימס קאדנהד נולד באברדין, בנו היחיד של ג'ורג' קנהד, עורך דין של העיר. ג'יימס קיבל את הכשרתו המוקדמת באמנות באברדין, והראה כישרון לציור בעיפרון, תחריט ודיוקנאות. הוא זכה לעידוד במאמציו האמנותיים על ידי ד"ר ג'ון פורבס ווייט (אספן אמנות וצלם) שעורר את עניינו במאסטרים הישנים, ובאמני הברביזון הצרפתי והאסכולה ההולנדית המודרנית. הוא המשיך ללמוד באקדמיה המלכותית הסקוטית באדינבורו, ולאחר מכן, ב-1882, נסע לפריז כדי ללמוד בסטודיו של קרולוס-דוראן. שם הוא גם הושפע מאוד מיצירתו של ז'אן-שארל קאזין (1840–1901).

קאדנהד חזר לאברדין בשנת 1884, עבר לאדינבורו בשנת 1891. בשנת 1893, הוא נבחר לחבר באגודה הסקוטית המלכותית של ציירים בצבעי מים, ובשנת 1902 מונה לשותף באקדמיה הסקוטית המלכותית, ולאחר מכן חבר מן המניין. הוא הפך ליו"ר אגודת האמנים הסקוטיים, והיה אחד מחברי הוועדה המקורית של האגודה הסקוטית לאמנויות מודרניות. הוא היה מייסד "אגודת אדינבורו של השמונה" ב-1912. הוא הציג באופן קבוע באקדמיה המלכותית הסקוטית ובמכון המלכותי לאמנויות גלאזגו, ונבחר לאקדמיה מלכותית סקוטי ב-1921.

בין דיוקנאותיו ניתן למצוא את אחת של אמו בשם "גברת עם ציור יפני ודג זהב" 1886). קאדנהד התגורר במושבה האמנותית והאינטלקטואלית שהקים פטריק גדס קרוב לטירת אדינבורו, בתחילת המייל המלכותי. הוא היה קשור קשר הדוק לתנועת התחייה התרבותית הסקוטית Fin de Siècle ("מעבר המאות") של גדס, ותרם איורים לכל ארבעת הכרכים של הסדרה "ירוק עד" שפרסם פטריק גדס ועמיתיו בין 1895 ל-1897.

הוא נפטר באדינבורו ב-22 בינואר 1927. הוא קבור בבית הקברות ווריסטון, ליד השער המזרחי.

## גלריה

 File:Deeside by James Cadenhead.JPG
File:Cadenhead - Lady with Japanese sreen.JPG
File:James Cadenhead - A Highland Pastoral - NG 2106 - National Galleries of Scotland.jpg


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים סקוטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1858
קטגוריה:נפטרים ב-1927