תחנת הרכבת יפו

**תחנת הרכבת יפו** (קרויה גם "תחנת הרכבת מנשייה") היא תחנת רכבת היסטורית הנמצאת צפונית ליפו, והיא למעשה תחנת הרכבת הראשונה שהוקמה במזרח התיכון מחוץ למצרים ולטורקיה.

התחנה פעלה בין השנים 1892–1948 כתחנת הקצה של מסילת הרכבת יפו–ירושלים. התחנה נסגרה בראשית מלחמת העצמאות, ולאחריה הועתקה תחנת הקצה של הקו לתחנת תל אביב דרום. התחנה נסגרה והמסילה בין שתי התחנות פורקה.

## היסטוריה
התחנה פעלה כתחנת הקצה המערבית של מסילת הרכבת יפו–ירושלים, מאז נחנכה המסילה ב-26 בספטמבר 1892 (ואף קודם לכן, בנסיעות עד לוד) ועד ערב מלחמת העצמאות - למעט בזמן מלחמת העולם הראשונה, עת פירקו הטורקים את קטע המסילה בין יפו לבין תחנת הרכבת לוד. בימי פעילותה חצצה התחנה בין שכונת מנשייה הערבית (שנחרבה במלחמת העצמאות, ולאחריה גן צ'ארלס קלור) לבין שכונת נווה צדק היהודית.

הקו זכה להצלחה רבה למרות זמן הנסיעה הארוך ביחס לאורכה של המסילה (4 שעות), מאחר שהיא חסכה מהנוסעים את המסע המפרך בעגלה ממישור החוף אל הרי ירושלים, שהיה כרוך בתשלום מיסים לשלטונות ובתשלום דמי חסות לשודדים. עד ערב מלחמת העולם הראשונה (1914) עברו בתחנה כ-183,000 נוסעים (בארץ ישראל היו באותה תקופה פחות מחצי מיליון נפש). בין הנוסעים המפורסמים נמנה גם בנימין זאב הרצל. בניגוד לקו "רכבת העמק", שזכה למעמד מיתולוגי בהיסטוריוגרפיה הארץ ישראלית, הקו בין יפו לירושלים לא נהנה ממעמד דומה ולמעשה נמחק מהזיכרון הקולקטיבי. בין הסיבות לכך אפשר לציין את העובדה שהקו תרם בעיקר להתפתחותו של היישוב הערבי באותה תקופה ושירת בעיקר נוסעים לא יהודים. בימי המנדט הבריטי, קו הרכבת, שעבר בעיקר דרך יישובים ערביים (יפו, רמלה, לוד) נתפס כפרויקט עוין לתנועה הציונית, שראתה בו מונופול בריטי המבוסס על העסקת עובדים ומנהלים ערבים.[ממוזער|250px|תחנת הרכבת, תצלום משנת [1892|ימין]]ב-1905 בנתה משפחת הטמפלרים וילנד את ביתה, "וילה וילנד", במתחם התחנה, ולצידו נוסד המפעל המשפחתי לחומרי בנייה, שסיפק את החומרים לבניית הבתים בשכונות החדשות שנבנו מחוץ לחומות יפו. המפעל התרחב והפך לספק מוביל של מלט ואריחים מקושטים לבניין העיר תל אביב. כאמור, במהלך מלחמת העולם הראשונה (תחילת 1915) פירקו הטורקים את אדני המסילה בין יפו ללוד והשתמשו בהם לסלילת המסילה המזרחית (טול כרם-קוסיימה). לאחר הסגת הכוחות הטורקיים מצפון לירקון, (סוף דצמבר 1917) והוצאתה של יפו מטווח הארטילריה הטורקית - התייצב הנדבך המערבי של קו שתי העוג'ות, והתאפשרה לצי הבריטי עגינה בטוחה בנמל יפו. לייעול השימוש בנתיב הלוגיסטי החדש שנפתח בפניהם סללו הבריטים מסילה צרה, בתחילה לציוד צבאי בלבד ומאוחר יותר גם לסחורות אזרחיות, שחיברה את הנמל לתחנת מנשייה דרך רחוב רזיאל וכונתה "הטרזינה הקטנה". מסילה צבאית צרה נוספת נסללה צפונה, ממסעף הרכבת ללוד על הקו יפו-ירושלים, לימים תחנת הרכבת תל אביב בקרבת בית הדר של ימינו, ועד 'גבעת ג'נקינס', מזרחית לג'ליל. גם קטע המסילה הצרה עד לוד שוקם ותנועת הסחורות שבה אליו במהלך 1918. בראשית שנות ה-20 שידרגו הבריטים את הקו יפו-לוד-ירושלים לרמת קו תקני בעל רוחב פס של 145 ס"מ, ורכבות נוסעים שבו לנוע עליו.

במלחמת העצמאות הייתה תחנת הרכבת בקו החזית בין ערביי יפו ויהודי תל אביב, התחנה הושבתה ושוב לא הופעלה, ומסילת הרכבת שקישרה בינה לבין תחנת הרכבת תל אביב דרום פורקה בראשית 1950. עם הקמת צה"ל, הפך מתחם התחנה לבסיס צבאי של הצבא הצעיר, ושימש לריכוז ולשיפוץ של נשק שלל. הבסיס ננטש בשנות ה-80 והמבנים בו הוזנחו. בחלק הדרומי של המתחם הוקם מוזיאון בתי האוסף לתולדות צה"ל המציג את תולדות אמצעי הלחימה בצה"ל.

## מתחם התחנה
ממוזער|250px|מתחם התחנה המחודש בלילה
250px|ממוזער|שמאל|שלט ממיזם "שביל העולים" בתחנת הרכבת ביפו
במתחם התחנה נמצאים כ-25 מבנים בסגנונות בנייה מגוונים - ניתן להבחין במבנים מהתקופה העות'מאנית, באדריכלות טמפלרית ובמבנים מימי המנדט הבריטי. עד תחילת שנות האלפיים הם היו עדיין בחזקת צה"ל, חלקם עמדו בשיממונם, וחלקם עדיין שימשו את מוזיאון בתי האוסף לתולדות צה"ל. ראש העירייה, רון חולדאי פנה לצה"ל בבקשה שיעביר את המתחם לרשות עיריית תל אביב, לצורך שיקום ופיתוח.

ביוני 2002 אישרה הוועדה המקומית לתכנון ולבנייה תל אביב, תוכנית עקרונית חדשה למתחם מנשיה ואזור תחנת הרכבת, הכוללת שטחים לטובת בנייה למגורים, שימור מבנים היסטוריים ופיתוח לתיירות.

בנובמבר 2005 החלה עיריית תל אביב, באמצעות החברה העירונית עזרה ובצרון, בשיקום מתחם תחנת הרכבת יפו. המבנים תועדו ושומרו על ידי משרדו של אדריכל אמנון בר אור. הפרויקט תוקצב ב-12 מיליון ש"ח, ובמסגרתו הוסב המתחם (כ-20 דונם) למוקד תרבות, בילוי ופנאי. בספטמבר 2006, נבחר קבלן לשימור ושיפוץ 22 מבנים היסטוריים במתחם.

במרץ 2007, חתמה עיריית תל אביב על הסכם חכירה ל-10 שנים עם מינהל מקרקעי ישראל ורשות הפיתוח, בעלי הקרקעות במתחם. והוחל בשיווק המתחם ליזמים.

ביוני 2008, זכתה קבוצת ויתניה במכרז של עיריית תל אביב לביצוע עבודות להשלמת השימור והשיפוץ, השכרת המבנים לעסקים, וניהול המתחם. הקבוצה, כללה את חברת ויתניה (51%) ואת חברת פלורנטין א.מ נכסים והשקעות (49%), שבשליטת איש העסקים אבי מורדוך. קבוצת ויתניה גברה בהתמחרות על חברת אמות השקעות, שבשליטת אלוני חץ. המכרז היה מסוג בנה-הפעל-העבר, לתקופה של 10 שנים, עם אופציה ל-5 שנים נוספות, והיזם נדרש להשיב את הנכס
לעיריית תל אביב בתום תקופת השכירות.

במרץ 2009, נפתח חלק מהמתחם לתערוכות מתחלפות והתקיים בו יריד אמנות צבע טרי. באפריל 2010 נפתח המתחם המשופץ כולו לקהל הרחב. המתחם כולל מסעדות, חנויות, שוק אורגני ותערוכות.

בשנים הראשונות לאחר השקתו זכה "מתחם התחנה" להצלחה רבה, הוא פעל ב-85% תפוסה, הייתה עלייה בדמי שכירות, ואף שלמו לעסקים דמי פינוי שבין 300 ל-500 אלף שקל, על ידי עסקים חדשים שרצו להיכנס במקומם. אולם בהמשך הייתה ירידה בפופולריות שלו, עסקים רבים נסגרו והתפוסה ירדה. באוגוסט 2020, המתחם חזר לרשות עיריית תל אביב, ומאז הוא מנוהל על ידי חברת אתרים העירונית.

ביוני 2021, אושרה להפקדה תוכנית בנייה חדשה למתחם וסביבתו. התוכנית כוללת בנייה של 640 יחידות דיור, 670 חדרי מלון ושטחים מסחריים, רובם בשטח מגרש החנייה בחזית המתחם ובשטח מוזיאון צה"ל שנסגר ב-2019.

### מוצגים במתחם התחנה
בשטח המתחם הוצבו שני קרונות נוסעים היסטוריים בני יותר מ-100 שנים שהושאלו ממוזיאון הרכבת בחיפה, ושופצו על ידי הזכיינים הפרטים.
* ברחבת הכניסה עומד קרון תלת-סרני מס' 93 של הרכבת המנדטורית, שנבנה במקורו כקרון נוסעים של הרכבת המצרית, ואחרי מלחמת העולם הראשונה נמכר לרכבת המנדט בה שירת כקרון שירות פנימי. היום הוא משמש לתערוכות.
* ליד הטרמינל נמצא הקרון מס' 102, שהיה במקורו קרון מחלקה ראשונה של חברת הרכבת האנגלית Midland Railway בעשור הראשון של המאה ה-20. ביחד עם 15 מאחיו נשלח כרכבת אמבולנס  למזרח התיכון סביב 1917, ולאחר מלחמת העולם הראשונה הפכו קרונות אלו לקרונות הנוסעים הראשונים בבעלות רכבת המנדט. היום הוא משמש כאולם למיצג מולטימדיה המספר את הסיפור של מסילת הרכבת יפו–ירושלים.

## גלריה

תמונה:Jaffa train station1.jpg|מבנה התחנה במהלך פרויקט השימור והשחזור, 2007
תמונה:Jaffa train station2.jpg|אחד המבנים במתחם התחנה, 2007 (ברקע מגדל נווה צדק)
תמונה:Jaffa_train_station2008_7.JPG|כתובת על הקיר: אולם הנוסעים מחלקה ראשונה, 2008
תמונה:Jaffa_train_station2008_8.JPG |ציור קיר באחד ממבני התחנה, 2008
תמונה:Jaffa_train_station_2008_2.JPG|עבודות שימור במתחם התחנה, ספטמבר 2008
קובץ:PikiWiki Israel 3991 railway station in jaffa.jpg|תחנת הרכבת המשופצת, מרץ 2009
קובץ:Jaffa train station, March 2009.jpg|תחנת הרכבת ביפו, מרץ 2009
קובץ:תחנת הרכבת ביפו, 2009.jpg|תחנת הרכבת ביפו, מרץ 2009
תמונה:Israel Batch 1 (127).JPG|קרון תלת-סרני מס' 93 במתחם התחנה
תמונה:קרון נוסעים מקורי של רכבת יפו משומר ומשופץ.jpg|קרון מס' 102 במתחם התחנה


## [[מוזיאון בתי האוסף]]
במתחם מוזיאון בתי האוסף נמצאים מספר מתקנים ומבנים ששייכים לתחנת רכבת יפו: מגדל מים, ברז מילוי קטרים, סובב קטרים וכו'.

תמונה:Jaffa train station Batey ha-Osef Museum water tank.jpg|מגדל מים של תחנת רכבת יפו. במתחם מוזיאון בתי האוסף צמוד למתחם התחנה
תמונה:Jaffa train station Batey ha-Osef Museum water spigot.jpg|מנוף מים למילוי קטרי קיטור של תחנת רכבת יפו. במתחם מוזיאון בתי האוסף צמוד למתחם התחנה
תמונה:PikiWiki Israel 32426 Israel Defense Forces.JPG|סובבן, מתקן לסיבוב הקטרים, של תחנת הרכבת ביפו. מתחם בתי האוסף צמוד למתחם התחנה


## לקריאה נוספת
*שמואל אביצור, נמל יפו בגאותו ובשקיעתו 1865–1965, מהדורת מכון אבשלום והחוג לידיעת הארץ בתל אביב, הוצאת מילוא בע"מ, ספטמבר 1972

## ראו גם
* פארק המסילה (תל אביב)

## קישורים חיצוניים

* 
* "התחנה - תרבות בילוי ופנאי", אתר הפרויקט להחייאת מתחם תחנת הרכבת והסבתו למוקד בילויים
* 
*  שימור תחנת הרכבת ביפו, מצגת של הניה מליכסון חלק 1
*  שימור תחנת הרכבת ביפו, מצגת של הניה מליכסון חלק 2
* שימור תחנת הרכבת ביפו, מצגת של הניה מליכסון חלק 3
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

יפו
קטגוריה:יפו: מבנים
קטגוריה:נווה צדק
קטגוריה:אתרי מורשת במחוז תל אביב
קטגוריה:יפו: תחבורה
קטגוריה:יפו: היסטוריה
קטגוריה:תל אביב-יפו: מרכזי קניות
קטגוריה:התקופה העות'מאנית: מבנים
יפו
יפו