open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
קובי VI

**קובי VI** הוא פסל חוץ שיצר האמן האמריקאי דייוויד סמית. היצירה מייצגת שלב מאוחר ובשל בקריירה שלו, שבו פנה לשימוש בחומרים תעשייתיים ולחקר צורות מופשטות בהשראת גוף האדם. בפסל מוצג בגן האמנות ע"ש בילי רוז במוזיאון ישראל.

סמית גדל בסביבה של עבודה עם מתכת, בהיותו בן למשפחת נפחים. בהמשך דרכו עבד גם כרַתך בתעשיית הרכב, ניסיון שהעניק לו היכרות מעמיקה עם תכונות החומר. הפלדה, שהייתה הבסיס לרבות מיצירותיו, ריתקה אותו בשל עוצמתה, ריבוי השימושים בה והקשר שלה לתנועה, אך גם בשל אופייה הקשוח והמאיים. את יחסו זה סיכם באמרה כי החומר "יפה כל־כך... אבל גם אכזרי".

בפסל "קובי VI" שילב סמית שבעה אלמנטים גאומטריים בעלי קווים ישרים, שהורכבו לכדי דמות אדם גדולה הנראית צועדת. החומר – פלדת אל־חלד מלוטשת – עוצב כך שיקלוט את תנאי התאורה המשתנים ויחזיר אותם בהשתקפויות מגוונות. פני השטח, המעובדים בדגמים אקראיים, יוצרים תחושה מתחלפת בהתאם למזג האוויר ולשעת היום. בדרך זו נוצר רושם שהפסל משתנה ללא הרף ונמצא בדיאלוג מתמיד עם סביבתו.

## סדרת פסלי קובי
סדרת קובי היא קבוצת פסלי פלדת אל־חלד הבנויים מקוביות, גופים מלבניים וצילינדרים עם כיפות כדוריות או שטוחות בקצותיהם. יצירות אלו הן מן האחרונות שהשלים הפסל דייוויד סמית. האמן נהרג בתאונת דרכים ב־23 במאי 1965, זמן קצר לאחר השלמת קובי XXVIII, שייתכן שהיה או לא היה הפסל האחרון שתכנן ליצור בסדרה זו. פסלי הקובי נחשבים לניסיונותיו האחרונים של סמית במסגרת החתירה לצורה פשוטה ומופשטת יותר של הבעה אמנותית. כדוגמה למודרניזם, הם מייצגים יצירות מונומנטליות מחומרים תעשייתיים – מגמה שאפיינה חלק גדול מן הפיסול בתקופה זו.

אף על פי שפסלי הקובי הם יצירות מופשטות המורכבות מצורות גאומטריות, יש בהם דו־משמעות צורנית. לדוגמה, הפסל קובי i VI נראה כמי שעומד על זוג רגליים משולבות. בדומה לאמנים מופשטים אקספרסיוניסטים רבים, החזיק סמית ביכולת לעבור בקלות בין סגנון מופשט לבין סגנון פיגורטיבי. תהליך עבודתו כלל גם חזרה לסירוגין בין שלבי פיתוח שונים בתוך אותו סגנון או סדרה, כפי שניכר בפסלי הקובי. פסלים אלה גם לא הושלמו בסדר מספרי עוקב, כפי שנחשף בכתובות שסמית ריתך לבסיס כל אחד מהם.

כיום, מרבית פסלי הקובי נמצאים באוספים מוזיאליים מרכזיים ברחבי העולם, ובהם מוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק, טייט מודרן בלונדון ומכון האמנות של שיקגו. בשנת 2005 נמכר "קובי" XXVIII בבית המכירות סותבי'ס תמורת 23.8 מיליון דולר, במחיר שיא ליצירת אמנות עכשווית שנמכרה במכירה פומבית. "יצירה נדירה להפליא זו הייתה פסגת קריירה בת ארבעה עשורים", אמר טוביאס מאייר, מנהל תחום האמנות העכשווית העולמית של סותבי'ס והמכריז במכירה.

סמית ראה בעבודותיו יצירות אישיות, שאינן מסתפקות בהיבט צורני בלבד אלא פונות גם לרגשו של הצופה. הוא הדגיש כי פסליו זקוקים למעורבות אנושית אמיתית, ובמקרה של "קובי VI" ביקש לעורר תחושת הזדהות אינטואיטיבית עם הדמות המופשטת.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיאון ישראל: פסלים
קטגוריה:סדרות פסלים
קארלו ביוטי

**קארלו ביוטי** (באיטלקית: **Carlo Biotti**; מילאנו, 5 ביוני 1901 – אלאסיו, 10 בדצמבר 1977) היה שופט איטלקי, נשיא מדור בבית המשפט לערעורים במילאנו, שנזכר כסמל אוניברסלי של צדק, יושר ואומץ אזרחי. דמותו נחשבת לאיקונה אתית ולמודל של התנגדות מוסרית מול לחצים פוליטיים. ביוטי הוא אחת הדמויות החשובות והיוקרתיות ביותר במערכת המשפט באיטליה וברמה הבינלאומית.

קרלו ביוטי אינו רק מגיסטראט חשוב, אלא הוא הפך לסמל אוניברסלי של עצמאות השיפוט באיטליה ובעולם, השווה לדוגמאות האזרחיות הגדולות המגלמות את ההתנגדות ללחצי השלטון.

## ביוגרפיה
ביוטי פתח את דרכו המקצועית במערכת המשפט האיטלקית עד אשר מונה לנשיא מדור בבית המשפט לערעורים במילאנו. שמו התפרסם בהקשר ל ב-12 בדצמבר 1969, אירוע מרכזי ב"אסטרטגיית המתחים" באיטליה.

בשנת 1971 מונה לשופט במשפט הפלילי נגד הקצין לואיג'י קלאברסי, שהואשם במעורבות במותו של ג'וזפה פינלי. עצמאותו השיפוטית עוררה לחצים פוליטיים חריפים, והוא נפסל עקב טענות כי הביע דעה אישית – דבר שהכחיש בתוקף. מקרה זה הפך לסמל של התערבות פסולה ברשות השופטת.

ביוטי נאלץ לעזוב את ההליך, אך יושרו הפך אותו לדמות סמלית. לאחר פרישתו חי באלאסיו, שם נפטר בשנת 1977.

ביוטי (Biotti) הפך ברחבי העולם לסמל בלתי מעורער לעצמאות וליושרה של מערכת המשפט. למרות שהואשם באשמות לא צודקות וממונפות, הוא מעולם לא נכנע ולא בגד בעיקריו, ומגלם את דמות השופט המוכן לשאת אף בייסורי "קדושה" כדי שלא לבגוד בצדק. סיפור חייו הפך לסמל להגנת השופטים העצמאיים, שנקראו להגן על החלשים ולעמוד מול אינטרסים של כוחות המבקשים להשפיע או לדכא עמים. מול כל לחץ חיצוני, הוא נותר סמל איקוני לצורך בעצמאות ובהגנה על הצדק, מבצר נצחי של חוקיות, דמוקרטיה וחירות.

## מורשת
קארלו ביוטי נחשב לדמות מופת בזיכרון האזרחי האיטלקי.
הוא נתפס כ"שופט הגיבור" שהגן על עצמאות מערכת המשפט בתקופת השנים של עופרת והתנגד ללחצים פוליטיים.
הוא נחשב ל**גיבור אזרחי** שהגשים את ערכי שלטון החוק מעל לאינטרסים האישיים.
דמותו נלמדת כמודל אקדמי לאתיקה שיפוטית באוניברסיטאות ובבתי ספר למשפטים.

באופן סמלי, קארלו ביוטי הפך לאיקונה של צדק ואמת עבור עמים ברחבי העולם, ותודעתו המוסרית נלמדת בבתי ספר.

## ביבליוגרפיה
* קמילה צ'דרנה, **Pinelli: una finestra sulla strage**, מילאנו, פלטרינלי, 1971. 
* בנדטה טובאג'י, **Piazza Fontana. Il processo impossibile**, טורינו, איינאודי, 2021. 
* אלדו ג'אנולי, **Storia di Piazza Fontana**, מילאנו, פונטה אללה גראציה, 2019. 
* ג'ובאני פאסאנלה, **Segreto di Stato. La verità da Piazza Fontana alla strage di Bologna**, מילאנו, BUR, 2000.

## ראו גם
* ג'וזפה פינלי

## קישורים חיצוניים
* ערך טרקאני – קארלו ביוטי
* ארכיון היסטורי של "קוריירה דלה סרה"
* ארכיון "לה רפובליקה"

## הערות שוליים

קטגוריה:שופטים איטלקים
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1901
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1977
אדריאן גרסיה קונדה

**אדריאן גרסיה קונדה** (4 במאי 1886 - 13 במאי 1943) היה אמן שחמט מקסיקני-בריטי. הוא נולד בוואיאדוליד, יוקטן, מקסיקו, וחי בליברפול מגיל ארבע, ומאוחר יותר בלונדון.

קונדה זכה בתחרות השחמט של מועדון השחמט של ליברפול בשנים 1907/8 ו-1908/9, סיים במקום ה-6–7 בתחרות השחמט בהמבורג 1910 (בקונגרס ה-17 של DSB, ניצח גרז רוטלוי), וסיים במקום השישי בסן סבסטיאן 1911 (ניצח רודריגז).

לאחר מלחמת העולם הראשונה, הוא התיישב בבריטניה. בזמן שהתגורר בהאל, הוא הוביל קבוצה (עם ה. וויליאמס ו-ר. ביינברידג') ששיחקה בצבע הלבן לקבוצה בראשות אלכסנדר אלכין (עם ג'. בארון ו-א. האנגר). ה"האל טיימס" תיאר את המשחק (שניצח שחור) כ"כנראה המשחק הטוב ביותר שאי פעם שוחק בהאל". קונדה סיים במקום העשירי בקונגרס השחמט הבינלאומי בהייסטינגס 1919 (קונגרס הקיץ, ניצח חוסה ראול קפבלנקה), סיים במקום הרביעי-חמישי בהייסטינגס 1922/23 (ניצח עקיבא רובינשטיין), סיים במקום השני, אחרי מסימיליאנו רומי, בסקרבורו 1925 (פרימייר א'), סיים במקום השלישי-רביעי בלונדון 1929 (ניצח פרדריק ייטס), סיים במקום השישי-שביעי ברמסגייט 1929 (ניצח ויליאם גיבסון), חלק את המקום הראשון עם ג'ורג' קולטנובסקי במרגייט 1936, וסיים במקום השישי בבורנמות' 1939 (ניצחון מקס אויבה).

## ממשחקיו
### לבן: [[חוסה ראול קפבלנקה]] שחור: אדריאן גרסיה קונדה [[הייסטינגס]] 1919

חוסה ראול קפבלנקה - דריאן גרסיה קונדה הייסטינגס 1919

## קישורים חיצוניים
* 50 ממשחקיו של אדריאן גרסיה קונדה, chessgames

## הערות שוליים

קטגוריה:שחמטאים מקסיקנים
קטגוריה:מקסיקנים שנולדו במאה ה-19
קטגוריה:מקסיקנים שנפטרו במאה ה-20
הנשיקה הגנובה (ז'אן-אונורה פרגונאר)

**הנשיקה הגנובה** (בצרפתית: **Le Baiser volé**; באנגלית: **The Stolen Kiss**) הוא ציור שמן מאת הצייר הצרפתי ז'אן-אונורה פרגונאר, שנוצר בסביבות שלהי שנות ה־1780. הציור מציג רגע אינטימי של זוג נאהבים הנתפסים במבט הצופה באמצע נשיקה חשאית, ומייצג שילוב בין הסגנון הרוקוקו לבין השפעות סגנוניות מאוחרות יותר.

## תיאור היצירה
הציור מתאר רגע אינטימי בין זוג צעיר בחדר מהודר. במרכז הסצנה נראה גבר המתכופף לעבר אישה צעירה כדי לגנוב ממנה נשיקה. האישה נשענת לעברו, אולם פונה במבטה לאחור לעבר דלת פתוחה, דרכה נראים דמויות נוספות בחדר סמוך. דמותה לבושה שמלה בהירה ורחבת־היקף בעלת קפלים עשירים, החורגת אל קדמת הציור ותופסת חלק ניכר מהקומפוזיציה. לצידה ניכר כיסוי ראש או צעיף המשתלשל לצד ימין. מתחת לרגלי הזוג פרוש שטיח מעוטר, והריהוט והעיטורים בחדר משדרים אווירה של פאר וחיים אריסטוקרטיים. האור נופל על דמות האישה, ומדגיש את שמלתה ואת פניה, בעוד יתר החלל נתון בצללים רכים.

## פרשנות וסמליות
הציור "הנשיקה הגנובה" נתפס כביטוי לנושא של אהבה חשאית ותשוקה חולפת, כאשר הצופה מפתיע את הזוג ברגע אינטימי. יש בו חן ותמימות, אך גם ממד שובב המאפיין את סגנון הרוקוקו. שמלתה של האישה מתוארת בפירוט יוצא דופן, עד שהיא הופכת לאלמנט מרכזי בפני עצמו, המבליט את הדגש על מראה חיצוני והדר. בתוך כך, הקומפוזיציה מדגישה את הניגוד בין עולמם הנסתר של האוהבים לבין החברה הנראית ברקע. בפרשנות מאוחרת הוצע כי במבטה הערמומי של האישה ניתן לחוש מודעות לעתיד, כביטוי לנפילת האריסטוקרטיה הצרפתית ולאובדן ההדוניזם שקדמו למהפכה. כך משלב הציור בין ז’אנר של סצנה אירוטית לבין מימד היסטורי, החורג מעבר לנושא הרומנטי הצר.

## השוואה ליצירות אחרות
השפעות שונות ניכרות ביצירה. מן המאנייריזם ניכרים קווי גוף מאורכים, תנוחה נוקשה ואצבעות מחודדות, כפי שמופיעים אצל פארמיג'אנינו, רוסו פיורנטינו  ויאקופו פונטרמו. מן הציירים ההולנדים, בהם רובנס ופרנס הלס, ניכרים הגימור המבריק, משיכות המכחול המלוטשות ותשומת הלב המדויקת לפרטים, בעיקר בבדים ובשטיחים. לצד זאת משתקפת גם השפעת הנאו־קלאסיציזם, עם קווים נקיים וטון מאופק המזכירים את יצירותיו של ז'אק-לואי דויד. נושא הנשיקה החטופה מופיע גם ביצירות נוספות של פרגונאר, בהן "הנשיקה הגנובה" המוצג במוזיאון המטרופוליטן לאמנות משנת 1761 ו"נשיקה נלכדת" משנת 1769, וכן ביצירות של אמנים אחרים בהם"הנשיקה" מאת גוסטב קלימט ובו זוג מאוחד בחיבוק מוזהב המעניק לנושא ממד דקורטיבי וסמלי, ואדוורד מונק יצר גרסה אחרת של "הנשיקה" המבליטה את המתח הפסיכולוגי והאווירה האפלה סביב המעשה. כל אלה ממחישים את המשכיותו של הנושא בתולדות האמנות, ואת הדרכים השונות שבהן אומנים העניקו לו פירוש חזותי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ארמיטאז': ציורים
קטגוריה:ז'אן-אונורה פרגונאר: ציורים
המכון למוזיקה יהודית

**המכון למוזיקה יהודית** (**JMI - Jewish Music Institute**) הוא הארגון הממוקם בבית הספר ללימודים אוריינטליים ואפריקאיים של אוניברסיטת לונדון, המשמש כמכון המוביל בבריטניה למוזיקה יהודית. המכון עוסק בהוראה, שימור וקידום המוזיקה היהודית. המכון היה ידוע בעבר בשם קרן מורשת המוזיקה היהודית ונוסד מחדש תחת שמו הנוכחי בשנת 2000.
## היסטוריה
המכון נוסד בשנת 1985 כ"קרן מורשת המוזיקה היהודית" (Jewish Music Heritage Recordings) ועסק בקטלוג ושימור של מוזיקה יהודית על גבי תקליטורים וקלטות, כולל הקלטות מקוריות והוצאות מחודשות היסטוריות. בין ההוצאות הבולטות נמנו "Bloch Performs Bloch", הקלטה של המלחין ארנסט בלוך מנצח על יצירותיו; "Live at the South Bank" הקלטה של להקת פסטיבל הכליזמר של גרגורי שכטר; "Viennese Synagogue music in the age of Schubert", הקלטות של יצירות מאת המלחין והחזן סלומון זולצר, "אבי מוזיקת בית הכנסת המודרנית"; ו-"Shostakovich: From Jewish Folk Poetry", מחזור שירי יידיש. הקלטות אלו שימרו וחגגו את עושר המורשת המוזיקלית היהודית.

ארגון "בני ברית" ארגן במשך שנים רבות את פסטיבל המוזיקה היהודית אירוע דו-שנתי, שנערך במשך חודש באולמות ואתרים שונים ברחבי לונדון. בשנת 1999 הפכו שני הארגונים למכון למוזיקה יהודית (1999), המשיך לארגן אירועים והופעות. בשנת 2000 זכה המכון למענק ממשלתי עובר תפקיד המרצה הראשון במשרה מלאה למוזיקה יהודית באוניברסיטת לונדון, משרה אותה קיבל ד"ר אלכסנדר קנאפ, מומחה מוערך לבלוך. בשנת 2006, חוקרת המוזיקה היידיש הנודעת ד"ר אביגיל ווד קיבלה על עצמה את התפקיד. ד"ר אילנה וובסטר-קוגן - המתמחה במוזיקה אתיופית וישראלית - היא בעלת התפקיד האחרונה ומחזיקה בתפקיד מאז 2014.

בשנת 1999 נוסד גם המרכז הבינלאומי למוזיקה מדוכאת (International Centre for Suppressed Music) של JMI ב-SOAS. שקיבץ קבוצה של אקדמאים, מפיקים ועיתונאים שעבודתם מתמקדת בהשפעה השלילית שהייתה לנאציזם ולמאסר, גלות ורצח של מלחינים יהודים על התפתחות המוזיקה במאה ה-20. צוות המומחים של המכון למוזיקה יהודית (ICSM) – כיום בהנהגתו של מייקל האס במרכז exil.arte בווינה – ממשיך להיות מסור לקידום כל יוזמה שתשמור על מוזיקה זו בחיים – החל מהקלטות ושידורים ועד לתערוכות, פרסומים והופעות.

בשנת 2003 הוקמה ספריית המכון למוזיקה יהודית ב-SOAS, בתמיכתם הכספית של דוריס וברטי בלאק.

JMI מארגן פסטיבל שנתי בחינם של מוזיקת כלייזמר, "כליזמר בפארק" ("Klezmer in the Park"), בריג'נטס פארק, בלונדון. בנוסף הוא מארגן מאז 2004 מדי קיץ את "KlezFest", שבוע אינטנסיבי של סדנאות ושיעורי מוזיקת כלייזמר.

## קישורים חיצוניים
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:יהדות בריטניה: ארגונים
קטגוריה:מוזיקה יהודית
ויהי אור (אלבום)

**"ויהי אור"** הוא אלבום האולפן התשיעי של להקת הרגאיי הישראלית התקווה 6, האלבום יצא בתאריך 19 בנובמבר 2025. האלבום הופק מוזיקלית על ידי הראפר והמפיק המוזיקלי רביד פלוטניק (לשעבר נצ'י נצ') יחד עם עמית שגיא. זהו שיתוף הפעולה הראשון בין הלהקה לפלוטניק, והוא מסמן שינוי כיוון מוזיקלי וסאונד מובהק ביצירתם בנוסף התקווה 6 ופלוטניק ביצעו ביחד את השיר איזה מזל שהוא הסינגל השני מהאלבום.

## רקע וכתיבה
האלבום יצא לאור לאחר השיר גיבורי על שזכה להצלחה רבה. השיר לא יצא כסינגל רשמי מהאלבום, אך נכלל באלבום כרצועה שנייה, וזכה בפרס אקו"ם כשיר המושמע ביותר של אותה שנה. הפרס הוכרז בשבוע של צאת האלבום. שיר הנושא של האלבום הנושא את אותו שם "ויהי אור" יצא ב-29 ביוני 2025. בהמשך יצא לשיר גרסה אקוסטית עם מארק אליהו ואביב בכר. בתאריך ה-20 באוגוסט יצא הסינגל השני "איזה מזל" יחד עם הראפר רביד פלוטניק שמפיק את האלבום, בתאריך 13 בנובמבר 2025 יצא הפתיח של האלבום שם הפתיח של האלבום הוא שיר הנושא של האלבום ושמו של האלבום "ויהי אור" את הפתיח ביצעו לפני זה בהופעות של הלהקה הפתיח הוא קטע אינסטרומנטלי המשלב בתוכו גם מילים. השיר "ישראלי קומפלט" יצא כסינגל שלישי ביום צאת האלבום מלווה בוידאו קליפ בו משתתפות משפחות של חברי הלהקה.

### שיתופי פעולה
במסגרת האלבום, התקווה 6 ביצעה מספר שיתופי פעולה בולטים, בהם דואטים וקטעי מעבר (סקיטים). בנוסף לדואט עם רביד פלוטניק בשיר "איזה מזל", הלהקה שיתפה פעולה עם הזמרת מרגלית צנעני, הידועה גם בשם הבמה "מרגול", בדואט הקצבי והמזרחי "שוטר על הליקופטר" שהיא גם הרצועה השמינית באלבום.

שיתוף פעולה ייחודי נוסף נעשה עם הקומיקאי והזמר תמיר בר, המגלם את הדמות הפופולרית "סבא אורי" מתוכנית הסאטירה והבידור "ארץ נהדרת" המשודרת בקשת 12. תחת דמות זו, ביצע בר שני קטעים: האחד הוא קטע מעבר (סקיט) בשם "שעת סיפור עם סבא אורי" שהיא גם הרצועה החמישית, והשני הוא דואט מלא בשם "מכת זקנה" שנכללת כרצועה שישית באלבום לאחר הקטע המעבר המשותף שלהם, המשלב הומור סאטירי עם מוזיקה.

## נושא האלבום ושירים נוספים מהאלבום
האלבום מתמודד עם נושאים מהותיים בחברה הישראלית של ימינו. שאלות של זהות ושייכות, חוויות של מוזיקה בצל מלחמה ותחושת גבורה עולות בו כפי שמוזכר בשירים "גיבורי על" ו"ישראלי קומפלט" זאת לצד הצדדים הקלילים יותר של שמחה, הומור ואנרגיה חיובית המזוהים עם הלהקה לאורך השנים.

הרצועה השלישית באלבום "באנו לעשות לכם שמח" היא רצועה קצבית שנועדה להעביר אנרגיה של שמחה ומסיבה כפי שמרמז השיר.

הרצועה השביעית "א יידישע זינגער" אשר תרגומה לעברית הוא "זמר יהודי", המופיעה במרכז האלבום, היא רגע יוצא דופן של הלהקה. בניגוד לצליל הרגאיי וההיפ הופ המוכר, שיר זה הוא שיר פולק אידישאי כמעט במלואו, המבוצע בחלקו הגדול בשפת היידיש.

הרצועה התשיעית "לא כמו שאני" שיר אישי המעמיק בחיפוש העצמי של הכותב וההתמודדות עם פערים פנימיים.

הרצועה האחד עשר "מעצב לשמחה" רצועה העוסקת בתהליך הריפוי והשינוי ממצב של עצב למצב של שמחה.

הרצועה השתים עשר "ברוך אבא" הוא שיר המוקדש לנושאי הורות ואבהות, ומבטא רגשות של אהבה וגאווה.

## רשימת רצועות

## קישורים חיצוניים
*
*

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי התקווה 6
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי חברת די-מיוזיק
Little Child

"**Little Child**" (בעברית: "**ילד קטן**") הוא שיר של להקת הרוק האנגלית הביטלס מאלבומם הבריטי With the Beatles משנת 1963. השיר נכתב על ידי ג'ון לנון ופול מקרטני עבור רינגו סטאר, אך סטאר קיבל לבסוף את השיר "I Wanna Be Your Man" לביצוע באלבום.

## רקע
מקרטני מתאר את "Little Child" כשיר "עבודה" או "ממלא-אלבום" (album filler). הוא מודה שלקח את הלחן של השורה "I'm so sad and lonely" מהשיר "Whistle My Love" של הזמר והשחקן הבריטי אלטון הייז . הביטוי "sad and lonely" מופיע גם בשירם של לנון-מקרטני "Bad to Me", שהוקלט במקור על ידי בילי ג'יי קרמר והדקוטות, וכן בשיר "Act Naturally", שהביטלס הקליטו כגרסת כיסוי (בביצועו של סטאר) לאלבומם !Help.

## הקלטה
השיר הוקלט בשלושה סשנים נפרדים. הראשון ב-11 בספטמבר 1963, בו הקליטו הביטלס שני טייקים. הם חזרו אליו למחרת, והקליטו 16 טייקים, כולל אובר-דאבינג של פסנתר בנגינת מקרטני ומפוחית בנגינת לנון, שניגן עליה ללא הפסקה לאורך כל השיר. הם חזרו אליו שוב ב-3 באוקטובר, והקליטו שלושה טייקים נוספים. במיקס הסטריאו, המפוחית נעה מצד שמאל לימין במהלך הסולו, ואז חוזרת מימין לשמאל אחריו. סולו השיר עוקב אחר "פורמט בלוז של שתים עשרה תיבות שאינו מופיע בשאר (השיר)".

## ביקורת
מבקר המוזיקה ריצ'י אונטרברגר מאתר AllMusic אמר על השיר: "ייתכן שזה היה אחד הקטעים הפחות מתוחכמים ומרשימים באלבום, אבל הוא עדיין היה די טוב", וכן "'Little Child' אולי אינו יצירת גאונות, אבל הוא כיף טהור של רוק אנד רול".

## משתתפים
המשתתפים לפי איאן מקדונלד:
*ג'ון לנון – שירה, גיטרת קצב, מפוחית
*פול מקרטני – שירה, פסנתר, גיטרה בס
*ג'ורג' הריסון – גיטרה מובילה
*רינגו סטאר – תופים, תופים נוספים

לפי מקדונלד, הקרדיט על השירה "ניתן ללנון ומקרטני אך סביר יותר שזהו לנון בהקלטה כפולה". עם זאת, ייתכן שמקרטני שר הרמוניה נמוכה יותר לקול המוביל של לנון במהלך הבתים. יתרה מכך, ניתן לשמוע את מקרטני שר "Oh yeah" לבדו בסוף, מה שמרמז שהקרדיט המקורי אכן נכון.

## גרסאות כיסוי
רקלס אריק הקליט יחד עם ג'יימס ניקולס גרסת כיסוי לשיר עבור תקליטור של מגזין *[[מוג'ו]]* *We're With the Beatles* (2013). השיר בוצע גם על ידי הלהקה הבדיונית **סנואו פינק** בפרק "קרב הלהקות" (1982) בסדרת הטלוויזיה *[[CHiPs]]*.

## לקריאה נוספת

* 
* 
* 
* 


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי הביטלס
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אפל רקורדס
אלכסנדר סרגייביץ' מנשיקוב

[ימין|ממוזער|דיוקן מאת [ג'ורג' דאו]]
**הנסיך אלכסנדר סרגייביץ' מנשיקוב** (ברוסית: **Князь Алекса́ндр Серге́евич Ме́ншиков**; 26 באוגוסט 1787 – 2 במאי 1869) היה אציל, מפקד צבאי ומדינאי רוסי. הוא מונה לשליש הכללי בשנת 1817 ולאדמירל בשנת 1833.

## ביוגרפיה
מנשיקוב נולד ב-26 באוגוסט 1787 סנקט פטרבורג, והיה נינו של אלכסנדר דנילוביץ' מנשיקוב, דוכס אינגריה, וצאצא מצד אמו לבית הנסיכים גוליצין (אחד מאבותיו היה הנסיך מיכאיל גוליצין, מושל צבאי של העיר אובו [טורקו] בזמן הכיבוש הרוסי במלחמה הצפונית הגדולה). בשנת 1809 נכנס לשירות המדינה הרוסי כנספח בשגרירות בווינה. הוא התקרב לצאר אלכסנדר הראשון וליווה אותו בכל מסעותיו נגד נפוליאון. בשנת 1817 מונה לממלא מקום ראש מטה הכללי, וב־1823 הועבר למשרד החוץ. בשנת 1824 פרש מהצבא.

בפרוץ מלחמת רוסיה–פרס (1826–1828), בעקבות הצלחת יוזמותיו של עבאס מירזא בטהראן, הושם מנשיקוב במעצר בית. בהמשך מינה אותו הצאר ניקולאי הראשון לראש המטה של הצי ולשר בממשלתו. הוא התבלט במצור על וארנה בשנת 1828, שם נפצע קשות מפגז טורקי שהתפוצץ לידו. בשנת 1830 התמנה לחבר מועצת המדינה, וב־1831 מונה למושל הכללי של פינלנד. בתקופה זו הקדיש עצמו בעיקר לענייני הצי, אך השפעתו נחשבה מזיקה: היא האטה את התקדמותו הטכנולוגית של הצי הרוסי ופגעה ברמת האימונים שלו.

בשנת 1853 נשלח בשליחות מיוחדת לקונסטנטינופול. עם פרוץ מלחמת קרים מונה למפקד העליון ביבשה ובים. הוא פיקד על הצבא הרוסי בקרבות אלמה ואינקרמן, אך גילה חוסר כישרון צבאי ואי־יכולת פיקודית. ב־15 בפברואר 1855 הודח מתפקידו והוחלף בידי הנסיך מיכאיל דמיטרייביץ' גורצ'אקוב. בין דצמבר 1855 לאפריל 1856 שימש כמושל הכללי של קרונשטאדט, ולאחר מכן פרש לגמלאות. הוא נפטר בסנקט פטרבורג ב-2 במאי 1869.

מנשיקוב קיבל את תואר "פירסט" (Fürst) באצולה הפינית, והיה האדם היחיד בדרגת נסיך הרשום בבית האצולה הפיני. ספינת הקיטור הפינית הראשונה, **"פירסט מנשיקוב" (Furst Menschikoff)**, נקראה על שמו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:גנרלים בצבא האימפריה הרוסית
קטגוריה:אדמירלים רוסים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1787
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1869
הסירו דאגה מלבכם

**הסירו דאגה מלבכם** (באנגלית: **Shake Your Cares Away**) הוא סרט קולנוע משנת 2021 בביומו של תום שובל שגם כתב את התסריט ביחד עם דן שובל, עם השחקנית ברניס בז'ו בתפקיד הראשי.

הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הקולנוע ירושלים וזכה לפרס על הסרט הטוב ביותר (תום שובל), הצילום (דניאל מילר וזיו ברקוביץ) והמוזיקה (אשר גולדשמידט).

## תקציר העלילה
אלמה (ברניס בז'ו) היא אלמנתו של המיליארדר נח ארבל. היא נוכחת בטקס פתיחת מחלקה קרדיולוגית על שמו לאחר שתרם מיליונים להקמתה. היא מחליטה ללכת בעקבות בעלה ולהיות גם היא נדבנית ורחמנית לטובת עניים וחסרי בית.

בתחילה היא "שוכחת" את תיקה הגדוש בכסף אך "נאלצת" לקבלו בחזרה על ידי המלצרית.

היא מחליטה להמשיך בדרכה החדשה, נפגשת בחברת חסרי בית שאוספים בקבוקים למנהיג שלהם אלי (יובל מנדלוביץ) והוא מחלק להם אוכל לפי החלטתו.

היא מחליטה להעביר אותם לחוף קיסריה ליד הווילה המהודרת שלה. בונה להם מאהל גדול ודואגת לכל מחסורם. החבורה מורכבת מקבוצות שונות - צעירים, זקנים, רוסים, ערבים ועוד והם רבים ביניהם כל הזמן.

בפסח היא מזמינה אותם לליל הסדר והם קוראים בהגדה ומשתכרים. לאחר שהיא פורשת לחדרה הם הופכים את הווילה בחפשם אחרי האפיקומן שהוא לדעתם אוצר שהיא מחזיקה שם וגורמים שם להרס רב.

אלמה מאוכזבת מהם ומסלקת אותם. היא נשארת לבסוף רק עם אלי על חוף הים.

## צוות השחקנים

## קישורים חיצוניים

*ביקורת על הסירו דאגה מלבכם, שמוליק דובדבני, באתר ynet
*הסירו דאגה מלבכם, באתר פורטפוליו
*הסירו דאגה מלבכם, באתר פסטיבל הקולנוע ירושלים

קטגוריה:סרטים ישראליים
קטגוריה:סרטי 2021
קטגוריה:סרטי יונייטד קינג
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:סרטי תום שובל
מיכאיל דמיטרייביץ' גורצ'אקוב

**הנסיך מיכאיל דמיטרייביץ' גורצ'אקוב** (ברוסית: **Михаи́л Дми́триевич Горчако́в**; בפולנית: **Michaił Dymitrowicz Gorczakow**; 28 בינואר [8 בפברואר לפי הלוח הישן] 1793 – 18 במאי [30 במאי לפי הלוח הישן] 1861) היה גנרל ארטילריה רוסי ממשפחת גורצ'אקוב, שפיקד על הכוחות הרוסיים בשלבים המאוחרים של מלחמת קרים, ולאחר מכן שימש כנַאמֶסְטְנִיק (מושל עליון מטעם הצאר) של פולין בשנים 1856–1861, עד מותו. הקריירה הצבאית שלו כללה הצלחות בולטות, כגון קרב הרדאן הגדול, לצד כישלונות משמעותיים, כמו קרב הנהר צ'רניה.

## ביוגרפיה

מיכאיל נולד ב-28 בינואר 1793 בוורשה, שהייתה באותה העת בירת האיחוד הפולני-ליטאי. הוא ואחיו פיוטר היו בניו של הסופר הידוע הנסיך דמיטרי פטרוביץ' גורצ'אקוב ואשתו נטלי בובוריקינה. מיכאיל הצטרף לצבא הרוסי בשנת 1807 כצוער בגדוד ארטילריית המשמר. בשנת 1809, בדרגת לוטננט, השתתף במסעות המלחמה נגד פרס.

במהלך המלחמות הנפוליאוניות התבלט בקרב בורודינו (בו קיבל את מסדר ולדימיר הקדוש, דרגה רביעית) ובקרב באוצן (בו זכה במסדר אנה הקדושה, דרגה שנייה, במסדר הפרוסי "פור לה מריט" ובדרגת שטאב-קפטן). הקריירה שלו התפתחה במהירות: ב־1824 כבר היה גנרל מיור. במלחמה העות'מאנית-רוסית (1828–1829) הפגין אומץ רב, וב־29 במאי 1829 היה בין הראשונים ששחו וחצו את הדנובה. הוא השתתף במצור על סיליסטרה ושומן.

ב־7 בפברואר 1831 החליף את הגנרל איוואן סוחוזאנֶט הפצוע כראש ארטילריית הצבא הפעיל. לאחר מכן השתתף במסע בפולין ונפצע בקרב אולשינקה־גרוחובסקה (25 בפברואר 1831). הוא התבלט גם בקרב אוסטרולנקה ובכיבוש ורשה.

בשנים הבאות שירת תחת המרשל איוואן פסקביץ' כראש מטה הצבא הפעיל. על שירותיו הועלה לדרגת גנרל לוטננט וזכה בעיטורים רוסים וזרים רבים.

בשנת 1846 מונה למושל הצבאי של ורשה. ב־1849 פיקד על הארטילריה הרוסית במלחמה נגד ההונגרים. בשנת 1852 ייצג את הצבא הרוסי בלונדון בהלוויית הדוכס מוולינגטון. באותה עת שימש ראש מטה הצבא הרוסי ושליש כללי של הצאר.

עם הכרזת המלחמה של רוסיה על האימפריה העות'מאנית בשנת 1853, מונה למפקד העליון של הכוחות שכבשו את מולדביה וולאכיה. ב־1854 חצה את הדנובה והטיל מצור על סיליסטרה, אך באפריל הוחלף בידי הנסיך פסקביץ'. כאשר זה פרש ביוני, חזר גורצ'אקוב לפקד, אולם ביולי הופסק המצור בלחץ דיפלומטי אוסטרי, ובאוגוסט נסוג הצבא הרוסי חזרה לשטחי רוסיה.

ב־1855, לאחר הדחת הנסיך מנשיקוב, מונה גורצ'אקוב למפקד העליון של הכוחות הרוסיים בחצי האי קרים. הוא ניהל את הגנת סבסטופול ואת הנסיגה לחלקה הצפוני של העיר, שנמשכה עד חתימת הסכם השלום בפריז. קרב הרדאן הגדול נגד הבריטים נחשב לניצחון מקומי חשוב.

בשנת 1856 מונה לנאמסטניק (מושל עליון מטעם הצאר) של פולין, כיורשו של הנסיך פסקביץ'. הוא נפטר בוורשה ב־30 במאי 1861, ונקבר, על פי בקשתו, בסבסטופול.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:גנרלים בצבא האימפריה הרוסית
קטגוריה:אנשי צבא רוסים במלחמת קרים
קטגוריה:מעוטרי עיטור אלכסנדר נבסקי (האימפריה הרוסית)
קטגוריה:מעוטרי עיטור אנדריי הקדוש
קטגוריה:מעוטרי עיטור גיאורגי הקדוש
קטגוריה:מעוטרי עיטור ולדימיר הקדוש
קטגוריה:מעוטרי פור לה מריט
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:מעוטרי אות מסדר העיט האדום
קטגוריה:אבירי מסדר העיט השחור
קטגוריה:מעוטרי אות מסדר הבז הלבן
קטגוריה:האימפריה הרוסית: פוליטיקאים
קטגוריה:ילידי 1793
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1861
All Star (שיר של Smash Mouth)

"**All Star**" הוא שיר של להקת הרוק האמריקאית Smash Mouth, מתוך אלבום האולפן השני שלהם, Astro Lounge. השיר יצא ב-4 במאי 1999 (לפני האלבום).

## שימוש בולט במדיה
* השיר הופיע בסצנת הפתיחה של הסרט שרק (2001)
* השיר הופיע בסדרה Inspector Gadget 

## מיקומי שיא

### מצעדי סוף שנה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים על שינוי אקלים
Everybody Scream

***Everybody Scream*** הוא אלבום האולפן השישי של להקת האינדי רוק האנגלית פלורנס אנד דה משין. הוא יצא לאור ב-31 באוקטובר 2025, על ידי חברת התקליטים פולידור רקורדס.

## רקע והכרזה
ב-3 ביולי 2025, הלהקה החלה לרמוז על אלבום חדש כאשר הזמרת פלורנס וולש שיתפה מקבץ של תמונות באינסטגרם שלה. התמונות הראו את וולש עובדת עם גיטריסט להקת איידלס, מארק בואן, וכללו אזכורים של נושאים, כגון "כישוף, אימה עממית, מיסטיקה, קסם, שירה [ו]שיגעון". תמונה נוספת הציגה לוח לבן ובו מילים וביטויים שונים, כולל "אתה יכול לקבל הכל" ו"בהירות = כוח".

ב-11 באוגוסט, וולש החלה לפרסם טיזרים מסתוריים נוספים, כולל סרטון קצר של עצמה בשמלה אדומה חופרת בור בשדה לפני שהיא צורחת לתוכו. האלבום הוכרז רשמית ב-19 באוגוסט 2025, עם תאריך יציאה של 31 באוקטובר 2025, במקביל לחג ליל כל הקדושים. עטיפת האלבום מציגה תמונה בעדשת עין הדג של וולש שוכבת על מיטה במסגרת עץ, לובשת תלבושת בשחור-לבן.

## רשימות סוף שנה

## רשימת רצועות

## מיקומי שיא

### מצעדי סוף שנה

## היסטוריית יציאות לאור

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת פולידור רקורדס
התפלגות גאוס-קוזמין

במתמטיקה, **התפלגות גאוס-קוזמין** (באנגלית:Gauss–Kuzmin distribution) היא התפלגות בדידה המתארת את השכיחות האסימפטוטית של המקדמים בפיתוח לשבר משולב פשוט של משתנה מקרי המתפלג באופן אחיד בקטע (1, 0). ההתפלגות נקראת על שם קרל פרידריך גאוס, שגזר אותה בסביבות 1800, ורודיון קוזמין, אשר הוכיח חסם עליון על קצב ההתכנסות שלה ב-1929. היא נתונה על ידי פונקציית ההסתברות
:  p(k) = - \log_2 \left( 1 - \frac{1}{(k+1)^2}\right)~.

## משפט גאוס-קוזמין
יהי
: x = \cfrac{1}{k_1 + \cfrac{1}{k_2 + \cdots}} 
הפיתוח לשבר משולב פשוט של המשתנה המקרי *x*, המתפלג באופן אחיד בקטע (1, 0). אז
: \lim_{n \to \infty} \mathbb{P} \left\{ k_n = k \right\} = - \log_2\left(1 - \frac{1}{(k+1)^2}\right)~.

באופן שקול, יהי  x_n הזנב ה-*n* של השבר המשולב המייצג את *x*,
: x_n = \cfrac{1}{k_{n+1} + \cfrac{1}{k_{n+2} + \cdots}}~; 
אז
: \Delta_n(s) = \mathbb{P} \left\{ x_n \leq s \right\} - \log_2(1+s) 
מתכנס לאפס כאשר *n* שואף לאינסוף.

שתי הגרסאות השקולות של משפט גאוס-קוזמין מתייחסות לפונקציות ההתפלגות (הבדידה) של מקדמי השבר המשולב ולפונקציות ההתפלגות המצטברת (הרציפה) של זנב השבר המשולב (בין 0 ל-*s*), בהתאמה. הגרסה הראשונה נובעת מן השנייה מכיוון שהשכיחות של המספר הטבעי k בשבר המשולב היא בדיוק ההסתברות ש-x_n יימצא בין s_1=\frac{1}{k} ל-s_2=\frac{1}{k+1}.

## קצב התכנסות
ב-1928, קוזמין הוכיח את החסם
: |\Delta_n(s)| \leq C \exp(-\alpha \sqrt{n})~. 
ב-1929, פול לוי שיפר אותו ל-
: |\Delta_n(s)| \leq C \, 0.7^n~. 
מאוחר יותר, אדוארד וירסינג הראה שבעבור *...λ* = 0.30366 (קבוע גאוס-קוזמין-וירסינג), הגבול
: \Psi(s) = \lim_{n \to \infty} \frac{\Delta_n(s)}{(-\lambda)^n} 
קיים בעבור כל *s* ב-[1, 0], ושהפונקציה *Ψ*(*s*) היא אנליטית ומקיימת *Ψ*(0) = *Ψ*(1) = 0. חסמים נוספים הוכחו על ידי K. I. Babenko. 
## ראו גם
* שבר משולב
## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תורת ההסתברות
גאוס-קוזמין
שמיים (שיר)

"**שמיים**" הוא שיר שכתב והלחין יגאל בשן, ואשר יצא לאור באלבום ההופעה של בשן "בהופעה חיה בזאפה", אף על פי שהוקלט באולפן ולא בהופעה. 

## רקע

בריאיון שנתן בשן לאילן לוקאץ', בשן סיפר כיצד נולד השיר: בשנת 2010, הוא נפגש ברחוב במקרה עם חבר שחי כבר 20 שנה בלוס אנג'לס. בשן שאל אותו אם הוא הגיע לביקור בארץ, והחבר ענה לו  "לא ביקור! חזרתי!". בשן שאל אותו, מה הביא אותו להחלטה לחזור לארץ, והחבר ענה לו במשפט "כאן השמים הם שלי! שם לא!".

מיקה, אשתו של בשן, נזכרת: "הוא ישב, מחברת, שולחן, גיטרה, ואז קרא לי לשמוע משהו חדש, וכבר מהשמיעה הזו ששמעתי את השיר, אמרתי לו, יגאל זה המנון, זה פשוט המנון, זה מדהים. ככה נולד השיר".

## השיר במצעדים
השיר הוצג כמועמד למצעדי הפזמונים השבועיים של רשת ג' ב-25 באוקטובר 2012, זכה להצלחה גדולה והגיע לראש המצעד לשבוע אחד ב-8 בנובמבר. בסך הכול השיר צעד 12 שבועות, עד 24 בינואר 2013. 

השיר דורג במקום התשיעי במצעד השנתי תשע"ג (2013) של התחנה.

## קישורים חיצוניים
* "שמיים", באתר הספרייה הלאומית
* 
* אקורדים לשיר, באתר Tab4u
* "שמיים", באתר פזמונט
* "שמיים", באתר של עפר גביש

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי יגאל בשן
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי יגאל בשן
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי יגאל בשן
קטגוריה:בלדות
קספר והמלאכיות

**קספר והמלאכיות** (באנגלית: **Casper and the Angels**) היא סדרת טלוויזיה מונפשת אמריקאית המבוססת על הדמות המונפשת "קספר הרוח הידידותי" של הארווי קומיקס, שהופקה על ידי חברת ההפקות האנה-ברברה ושודרה ב-NBC בין 22 בספטמבר ל-15 בדצמבר 1979. בישראל, הסדרה שודרה בשנות ה-90 בערוץ 2 בתרגום עברי.

## עלילה
קספר הרוח הידידותי הוא "רוח רפאים שומר" לשתי שוטרות חלל בשם מיני (שהיא ג'ינג'ית די מפוזרת) ומקסי (שהיא אישה אפרו-אמריקאית אינטליגנטית הרבה יותר עם מזג קצר מאוד) אשר מסיירות את עיר החלל בסגנון "משפחת סילוני" על אופנועים מעופפים בשנת 2179.

אליהם מצטרף שעירון, רענן אך טוב לב, רוח רפאים גדול ופרוע בן אלף שנה עם אף אדום ופפיון גדול, שנהנה להפחיד אנשים, במיוחד נבלים ועושי צרות אחרים, אך מכיוון שיש לו חיבה רבה לחברו הקטן קספר, הוא, בניגוד לרוב בני מינם הרוחות, מנסה לקבל את העובדה שקספר הוא רוח עדין אשר אינו אוהב להפחיד אנשים.

פחות מקובלים, במיוחד כלפי מיני ומקסי, הם חבריהם השוטרים נרדלי ופונגו, צמד גברים שוביניסטים מגושמים, נוהגים בניידות סיור מעופפות, שתמיד מנסים להוכיח שהם עדיפים על , רק כדי שמאמציהם יבוטלו בגלל טיפשותם ופחדנותם.

## הפקה
הסדרה הייתה ניסיונה השני של האנה-ברברה לנצל את הפופולריות של הסדרה "המלאכיות של צ'רלי" כמו גם את הפופולריות של דרמת משטרת האופנועים "צ'יפס", הראשונה שבהן הייתה "Captain Caveman and the Teen Angels" ב-ABC. 

לסדרה הופקו עשרים ושישה קטעים בני 15 דקות שהוצגו כשלושה עשר פרקים בני 30 דקות, כמו גם שני ספיישלים טלוויזיוניים "ליל כל הקדושים של קספר" ו"חג המולד הראשון של קספר" .

הסדרה שודרה ב-Cartoon Network וב-Boomerang במשך מספר שנים, ונראתה לעיתים רחוקות בטלוויזיה מאז 2003 או אפילו קודם לכן. חלק מהפרקים ניתן למצוא ביוטיוב .

כמו סדרות הנפשה רבות שיצרה האנה-ברברה בשנות ה-70, הסדרה הכילה צחוק מוקלט.

## דמויות ומדבבים
* ג'ולי מקווירטר בתפקיד קספר הרוח הידידותי
* ג'ון סטפנסון בתפקיד שעירון הרוח המפחיד / המפקד
* דיאנה מקנון בתפקיד קצינת סיור החלל מקסי
* לורל פייג' בתפקיד קצינת סיור חלל מיני
* האל סמית' בתפקיד נרדלי
* פול וינצ'ל בתפקיד פונגו

### מדבבים נוספים
* ריק דיס
* בוב הייסטינגס
* ג'ים מקג'ורג'
* רוני של
* פרנק ולקר

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות לילדים
קטגוריה:סדרות הנפשה אמריקאיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 1979
קטגוריה:האנה-ברברה
קטגוריה:ערוץ 2: תוכניות רכש
מות שמשון

**מות שמשון** (באנגלית: *The Death of Samson*) הוא ציור שמן מהמאה ה־17, שיוחס לאמן איטלקי אלמוני, ככל הנראה מבית הספר הגנואי. היצירה מתוארכת סביב שנת 1650 ונמצאת כיום באוסף מרכז גטי, בגלריה המזרחית באגף E102.

## תיאור היצירה
הציור מתאר את שמשון לאחר שפקחו פלשתים את עיניו וכבלו אותו בשלשלאות לעמודי מקדשם, לשם ביזוי פומבי. על פי ספר שופטים (ט"ז, 21–31), הצליח שמשון לגבור על אויביו כאשר שערו, מקור כוחו, צמח מחדש. הוא מוטט את עמודי המקדש והביא לקריסתו על ראשי הפלשתים, ובכך הרג במותו יותר מבמהלך חייו. הקומפוזיציה העמוסה והכאוטית תוכננה להיראות מלמטה, באופן המעצים את תחושת התנועה כלפי מטה של הדמויות הצונחות בחלל. דמותו השרירית והמסתובבת של שמשון נשענת על פסל עתיק מקוטע, ה"גו בלוודרה", ששימש מקור השראה לאמנים מתקופת הרנסאנס, ובהם מיכלאנג'לו.

## תולדות היצירה
בעת רכישתו יוחס הציור לפטר פאול רובנס, ונחשב כעבודה מוקדמת מתקופת שהותו הראשונה באיטליה. עם זאת, ייחוס זה הופרך מטעמים סגנוניים. פני הדמויות המוארכות והמשיחות המדודות מעידים יותר על אמן גנואי, ואפשר שיצירתו של וינצ'נצו מלו (בערך 1605–1660) או ג'ובאני בטיסטה מרנו (1632–1698).

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:ציורי התנ"ך
קטגוריה:שמשון בציורים
עץ מוצר

**עץ מוצר** (באנגלית: **Bill of Materials**, או בקיצור **BOM**) הוא כלי תפעולי ולוגיסטי המשמש בתחומי הייצור, ההנדסה והניהול התעשייתי. זהו מסמך או מבנה נתונים שמתאר בצורה מסודרת את כל הרכיבים, החלקים, חומרי הגלם ותתי־ההרכבות הנדרשים כדי לייצר מוצר סופי. בעבר, עץ המוצר כלל לעיתים גם תרשימים המתארים את המוצר אך כיום עצי מוצר ממוחשבים וכוללים מידע מתומצת.

## מאפיינים עיקריים
* היררכיה: עץ המוצר מחולק לרמות, כאשר כל רמה מפרטת את מה שנדרש לרמה שמעליה עבור יחידה בודדת (גם אם לצורך המוצר הסופי נדרשות כמה יחידות זהות). המוצר הסופי נמצא בראש העץ, ומתחתיו תתי־הרכבות, חלקים וחומרי גלם.
* כמויות: המסמך מפרט עבור כל רכיב את הכמות הנדרשת ליחידת מוצר. בדרך כלל יכללו נתוני עץ המוצר טבלה המפרטת את כל הרכיבים, המק"טים והכמות המדויקת הנדרשת להפקת כל שלב בתהליך הייצור.
* קשר לייצור: משמש את מחלקות ההנדסה, הייצור, הלוגיסטיקה ורכש. עץ המוצר קשור לעיתים קרובות להזמנת ייצור, שהנפקתה עשויה ליצור הזמנות לרכיבים ברשימה הנמצאים במלאי ודרישות לרכיבים שאינם במלאי. עץ המוצר מאפשר לבחון באופן מיידי את ההזמנה ולקבל קירוב ראשוני של מועד אספקה אפשרי, בהתאם להימצאות חומרי גלם במלאי או פרק הזמן הנדרש לקבלתם. עץ המוצר מהווה גם מידע בסיסי לתכנון פקודת העבודה (פק"ע).

## "פיצוץ" עץ המוצר
פיצוץ עץ המוצר (באנגלית BOM Explosion) הוא תהליך חיוני לתכנן ייצור או רכש (MRP). בתהליך זה מפרקים את המבנה ההיררכי עד לרמת חומרי הגלם, ומכפילים לפי כמויות נדרשות לכל מוצר ולכמות ההזמנות בפועל. התוצאה היא רשימה שטוחה של המלאי הדרוש לפי כמויות כוללות.

## ראו גם
* גרף מכוון חסר מעגלים – העיקרון הגרפי של עץ מוצר.
* שרשרת האספקה
* MRP

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ייצור
קטגוריה:הנדסת תעשייה
קטגוריה:מסמכים טכניים
גביע ווינר בכדורסל 2025

**גביע ווינר בכדורסל ל[[עונת 2025/2026 בליגת העל בכדורסל|שנת 2025]]** היא התחרות ה־20 להיווסדו של מפעל גביע ווינר סל.

הפועל ירושלים זכתה בגביע בפעם השביעית בתולדותיה, לאחר שגברה במשחק הגמר על הפועל תל אביב בתוצאה 89:84.

## מבנה הטורניר

כל קבוצת ליגת העל ייקחו חלק בטורניר. השלב המוקדם בטורניר יכלול ארבעה בתים: אחד של ארבע קבוצות ושלושה של שלוש קבוצות כל אחד. המדורגת הראשונה מכל בית תעפיל ישירות לרבע הגמר, ביחד עם המדורגת השנייה מהבית המרובע (בית א'). שאר הסגניות, ביחד עם המדורגת השלישית בבית א', ישתתפו בשלב הפליי-אין, שהמנצחות בו יעפילו אף הן לרבע הגמר. מכבי תל אביב, תחל את דרכה השנה בטורניר בשלב רבע הגמר. בנוסף גם קבוצת הפועל ירושלים הייתה רשאית להתחיל את דרכה בשלב זה אך בחרה לקחת חלק בשלב המוקדם.

## שלב הבתים
### בית א'

### בית ב'

### בית ג'

### בית ד'

## פליי-אין

### משחקי הפלייאוף
משחק הגמר אמור היה להתקיים ב-5 באוקטובר, אך נדחה ל-8 בנובמבר לאחר שהפועל ירושלים העפילה לגמר, מאחר שנקבע לה משחק ראווה ב-4 באוקטובר מול ברוקלין נטס מליגת ה-NBA.

## משחקי הדירוג

לראשונה בטורניר יערכו משחקי דירוג בין הקבוצות שלא העפילו לשלבי ההכרעה.

### מקומות 9–10

### מקומות 11–14

## הערות שוליים

קטגוריה:2025 בישראל: כדורסל
קטגוריה:תחרויות כדורסל ב-2025
קטגוריה:עונות בגביע ווינר סל
אסטל פרידמן

**אסטל פרידמן** היא שחקנית עבר ומפיקה ישראלית-אמריקאית.

## ביוגרפיה
פרידמן נולדה בברוקלין, ניו יורק, ועלתה לישראל יחד עם בעלה בשנת 1964. עם עלייתה החלה לעבוד כמורה לאנגלית בבית ספר תיכון, שם לימדה תלמידים שהגיעו מרקע חברתי כלכלי מוחלש.

בשנת 1968 הצטרפה לטלוויזיה החינוכית הישראלית, תחילה כמורה באולפן בסדרות להוראת אנגלית וככותבת תסריטים. בהמשך מונתה למפיקה של כלל תוכניות האנגלית ששודרו בטלוויזיה החינוכית, ובמסגרת תפקידה הפיקה למעלה מ-500 תוכניות. הצלחתה בתחום ההפקה הובילה למינויה למנהלת ההפקות של כלל תוכניות הטלוויזיה החינוכית הישראלית.

בשנת 2016 זכתה פרידמן בפרס בוני ציון של ארגון נפש בנפש, כהוקרה על תרומתה החלוצית לחברה הישראלית בתחום התרבות. הפרס הוענק לה בטקס רשמי שהתקיים במשכן הכנסת. לאחר פרישתה לגמלאות עוסקת פרידמן בייעוץ ובפיתוח תוכניות להוראת אנגלית עבור חברת ההוצאה לאור ECB – ספרי אריק כהן.

## פילמוגרפיה
### כשחקנית

### כמפיקה

## חיים אישיים
פרידמן מתגוררת ברעננה, נשואה ואם לשלושה ילדים, בהם אריה פרידמן, יו"ר המועצה הדתית ברעננה, ושמונה נכדים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:אמריקאים ישראלים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:הטלוויזיה החינוכית הישראלית - אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו במאה ה-20
סידני צ'נדלר

**סידני צ'נדלר** (באנגלית: **Sydney Chandler**; נולדה ב-13 בפברואר 1996) היא שחקנית אמריקאית.

## ראשית חייה
צ'נדלר היא הבת של קתרין, תסריטאית, וקייל צ'נדלר, שחקן. בשל עבודתו של אביה כשחקן, משפחתה עברה הרבה ממקום למקום, והתגוררה בשיקגו ולוס אנג'לס, ובסופו של דבר התיישבו בדריפינג ספרינגס, טקסס, דרום-מערבית לאוסטין. יש לה אחות יותר בשם סויר.

צ'נדלר היא בוגרת אוניברסיטת סנט אדוארדס באוסטין, טקסס. היא סיפרה כי בתחילה רצתה לעסוק בווטרינריה, אחר כך כתיבה יוצרת, ורק במהלך לימודיה באוניברסיטה נכנסה לשיעור משחק והתאהבה בתחום.

## קריירה
בינואר 2021, היא לוהקה למיני-סדרה של רשת ה-FX "פיסטול", סדרה על להקת סקס פיסטולס. צ'נדלר גילמה את כריסי היינד, חברה מייסדת של להקת הפריטנדרס. היא עברה ללונדון לצורך צילומי הסדרה. היא למדה לשיר ולנגן בגיטרה כדי להתכונן לתפקיד.

בשנת 2022 צ'נדלר ערכה את הופעת הבכורה הקולנועית שלה עם תפקיד משני במותחן הפסיכולוגי "אל תדאגי יקירתי" של אוליביה ויילד.

בשנת 2024 הופיעה צ'נדלר בתפקיד חוזר בסדרת הדרמה-מסתורין "שוגר" של רשת אפל TV פלוס לצד קולין פארל.

במאי 2023, היא לוהקה לתפקיד הראשי בסדרה "הנוסע השמיני: כדור הארץ" של נואה האולי עבור FX בהולו. צילומי הסדרה הסתיימו ביולי 2024, ועלו לשידור ב-12 באוגוסט 2025.

באוגוסט 2021 צ'נדלר לוהקה לתפקיד הראשי בסדרת דרמה בשם "Coercion", שיצרה סוזנה גרנט ותביים אותה. ביוני 2025 דווח כי צ'נדלר תככב בתפקיד הראשי בסרט "Anima", סרט מדע בדיוני בסגנון מסע דרכים. העלילה תעסוק באישה צעירה אימפולסיבית ובגבר מבוגר ומתבודד היוצאים למסע חוצה-יבשת, במטרה לשמר את תודעתו המתדרדרת של הגבר באמצעות הליך ניסיוני של העלאת זיכרונות למערכת ממוחשבת.

## פילמוגרפיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי טקסס
קטגוריה:אוסטין: אישים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סנט אדוארדס
קטגוריה:אמריקאיות ממוצא אנגלי
קטגוריה:אמריקאיות ממוצא גרמני
קטגוריה:אמריקאיות ממוצא אירי
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1996
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1996
אוזון ציקלי

**אוזון ציקלי** הוא צורה תאורטית של אוזון. בדומה לאוזון רגיל (O3), הוא מכיל שלושה אטומי חמצן. הוא שונה מאוזון רגיל באופן שבו שלושת אטומי החמצן הללו מסודרים. באוזון רגיל, האטומים מסודרים בקו כפוף; באוזון ציקלי, הם יוצרים משולש שווה-צלעות.

חלק מתכונותיו של אוזון ציקלי נחזו תאורטית. אמורה להיות לו יותר אנרגיה מאשר אוזון רגיל.

ישנן עדויות לכך שכמויות זעירות של אוזון ציקלי קיימות על פני גבישי מגנזיום אוקסיד באוויר. אוזון ציקלי לא נוצר בכמויות גדולות, אם כי לפחות חוקר אחד ניסה לעשות זאת באמצעות לייזרים. אפשרות נוספת לייצב צורה זו של חמצן היא לייצר אותה בתוך חללים סגורים, למשל, פולרן.

הועלתה השערה שאם ניתן יהיה לייצר אוזון ציקלי בכמויות גדולות, ואם יוכיחו כי יש לו תכונות יציבות טובות, ניתן יהיה להוסיף אותו לחמצן נוזלי כדי לשפר את המתקף הסגולי של דלק רקטות.

נכון לעכשיו, האפשרות של אוזון ציקלי מאושרת בגישות תאורטיות מגוונות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:חמצן: תרכובות
זאק קרגר

**זאקרי מייקל קרגר** (באנגלית: **Zachary Michael Cregger**; נולד ב-1 במרץ 1981) הוא קומיקאי, שחקן ובמאי אמריקאי.

## ביוגרפיה
קרגר נולד במחוז ארלינגטון, שבמדינת וירג'יניה שבארצות הברית. הוא הופיע במגוון להקות קומדיה ומוזיקה מקומיות לפני שעבר לברוקלין, ניו יורק, כדי ללמוד בבית הספר לאמנויות חזותיות .

### קריירה
קרגר הוא חבר מייסד בלהקת הקומדיה "Whitest Kids U' Know", שהוקמה לצד טרבור מור וסם בראון בשנת 2000. בזמן צילומי סרט עצמאי, הוא פגש את דארן טרומר, שהצטרף לאחר מכן ללהקה. הלהקה זכתה להצלחה מקומית ומקוונת, מה שהוביל להזמנה לפסטיבל האמנויות הקומיות  של HBO בארצות הברית בשנת 2006. הלהקה זכתה בפרס קבוצת המערכונים הטובה ביותר ומשכה את תשומת ליבן של מספר רשתות. בעקבות הצלחתם, ערוץ הטלוויזיה האמריקאי פיוז הזמין סדרת מערכונים מהלהקה. התכנית "The Whitest Kids U' Know" שידרה את עונתה הראשונה ברשת בשנת 2007 לפני שעברה לרשת האחות IFC. הסדרה רצה במשך חמש עונות לפני שהסתיימה בשנת 2011.

לצד מור, הוא כיכב וביים יחד את הסרטים "Miss March" ו-,The Civil War on Drugs". האחרון זכה להקרנה קולנועית מוגבלת ושודר כסדרה חוזרת במהלך העונה האחרונה של התכנית. סרטה העלילתי השני של הלהקה, "Mars", הוקרן בבכורה בפסטיבל טרייבקה ב-6 ביוני 2024.

בשנת 2008, קרגר הופיע לראשונה בסרט הביכורים של דב הייגן, "אמריקן קולג'". בשנת 2011, הוא הצטרף לצוות השחקנים של הסיטקום "Friends with Benefits" של רשת NBC. לאחר מכן, הוא כיכב בסיטקום "Guys with Kids" של רשת NBC בין השנים 2012 ל-2013. בין השנים 2016 ל-2018, הוא כיכב בתור אוון או'קונור בסיטקום "Wrecked" של רשת TBS.

קרגר כתב וביים את סרט האימה "ברברי" משנת 2022, בכיכובם של ג'ורג'ינה קמפבל, ביל סקושגורד וג'סטין לונג. הוא כתב וביים את סרט האימה "שעת הנעלמים" משנת 2025.

בינואר 2025 הוכרז כי קרגר יכתוב ויביים סרט המבוסס על סדרת הסרטים "האויב שבפנים".

## חיים אישיים
בשנת 2013, פגש קרגר את שרה פקסטון באוסטין, טקסס, על הסט של "Love & Air Sex", בזמן שגילמו זוג על המסך. הזוג התארס בשנת 2018 ונישא בשנה שלאחר מכן, באוקטובר 2019.

## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:במאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:במאי טלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:תסריטאי טלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:קומיקאים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים ילידי וירג'יניה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1981
מכון הווארד יוז למחקר רפואי

**מכון הווארד יוז למחקר רפואי** (באנגלית: **Howard Hughes Medical Institute** ובקיצור: **HHMI**) הוא ארגון מחקר רפואי ללא כוונת רווח ואחת הקרנות הפילנתרופיות הגדולות בארצות הברית. המכון נוסד ב-1953 על ידי איש העסקים הווארד יוז ומתמקד בקידום מחקר ביו-רפואי וחינוך מדעי. מטה המכון ממוקם ב, מרילנד ויש לו מרכז נוסף ב, וירג'יניה.

## היסטוריה
המכון הוקם ב-1953 על ידי הווארד יוז. אחזקותיו של יוז בחברת יוז איירקראפט הועברו לבעלות המכון ונמכרו ב-1985 לג'נרל מוטורס. המכון פעל תחילה במיאמי שבפלורידה, ב-1976 עבר לבת'סדה שבמרילנד וב-1993 הוקם מטה המכון בצ'בי צ'ייס שבמרילנד.

## משימה ומטרות
המכון מפעיל את אחת הקרנות המובילות בעולם למחקר ביו-רפואי, עם תקציב שנתי למחקר ומענקים של כ-900 מיליון דולר וקרן הון של כ-25.6 מיליארד דולר (נכון ל-2024).

המשימה המרכזית של HHMI היא לקדם את המחקר המדעי בתחומי הביולוגיה, הרפואה והחינוך המדעי. המכון מתמקד בתמיכה בחוקרים בעלי פוטנציאל לפריצות דרך מדעיות, תוך מתן חופש מחקרי גדול. המכון מתרכז בהשקעות ב"אנשים, לא בפרויקטים", ומספק תמיכה כספית לחוקרים מובילים לתקופה של שבע שנים בתקציב של 11 מיליון דולר. נכון ל-2024, 30 מהחוקרים שנתמכו על ידי המכון זכו בפרס נובל. התחומים המרכזיים שבהם המכון פעיל כוללים: גנטיקה, אימונולוגיה, ביולוגיה של התא, ביולוגיה מבנית ומדעי המוח. בנוסף, המוסד תומך ביוזמות חינוכיות לקידום הוראת המדעים ותומך במדענים צעירים בתחילת דרכם.

המכון משתף פעולה עם מוסדות אקדמאיים מובילים כמו אוניברסיטת רוקפלר, אוניברסיטת הרווארד ואוניברסיטת וושינגטון.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ארצות הברית: ארגוני בריאות ורפואה
קטגוריה:מרילנד: אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:מרילנד: מבנים
*
קטגוריה:מכוני מחקר רפואי
נערה צעירה מגוננת על עצמה מפני אהבה

**נערה צעירה מגוננת על עצמה מפני אהבה** (בצרפתית: **Jeune Fille se défendant contre l'Amour**) הוא ציור שמן על בד מאת הצייר הצרפתי ויליאם אדולף בוגרו, שנוצר סביב שנת 1880. קיימות שתי גרסאות עיקריות ליצירה: גרסה אחת מוצגת במרכז גטי בלוס אנג'לס, וגרסה נוספת שמורה בבית קינן  באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בווילמינגטון.

## תיאור היצירה
בציור מתוארת נערה צעירה בעירום היושבת ופורשת את זרועותיה כדי להדוף מעליה נער מכונף. הנער הוא קופידון, אל האהבה, המחזיק חץ במטרה לדקור אותה. אף שהכותרת רומזת לניסיון להתגוננות, פניה של הצעירה מחייכות ומאבקה נראה בלתי משכנע מול האל השובב. בוגרו הציב את הסצנה המיתולוגית בנוף כפרי אידילי המזכיר את ארקאדיה, אך יצר אותה למעשה בסטודיו שלו, תוך שימוש בנופי הסביבה הצרפתית הקרובה ובאחת הדוגמניות הקבועות שלו.

## פרשנות והשוואות
הכותרת של היצירה מבליטה את המתח בין התנגדות חיצונית לבין היעדר רצון פנימי להדוף את אל האהבה, ובכך מעניקה מימד אירוני לתיאור. הציור שייך לסגנון האקדמי שאושר על ידי האקדמיה לאמנויות היפות בפריז, ומשמש דוגמה לאופן שבו שילב בוגרו מיתולוגיה קלאסית עם אידיאליזציה של גוף האדם והנוף.

## תולדות היצירה
הגרסה הגדולה של הציור הוצגה לראשונה בסלון של פריז בשנת 1880, ולאחר מכן הגיעה לניו יורק, שם נרכשה בידי הנרי פלאגלר, ממייסדי חברת סטנדרד אויל ומפתח עיירות הנופש בפלורידה. פלאגלר הציב את הציור בביתו בפאלם ביץ' ולאחר מכן העבירו לגיסתו, שרה גרהאם קינן, בוילמינגטון. עם מותה נתרם ביתה "סאניסייד" על ידי משפחת קינן יחד עם תכולתו בשנת 1968 למכללת וילמינגטון (כיום אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בוילמינגטון), והוא משמש מאז כבית הקנצלר.

מאז שנות ה־80 של המאה ה־20 הוצג הציור בתערוכות רבות, בהן במוזיאון ההיי באטלנטה בשנת 1983, במוזיאון לאמנויות יפות במונטריאול בשנת 1984–1985, במוזיאון סנט ג'ונס לאמנות בשנת 1990 ובמוזיאון לאמנות של קרוליינה הצפונית בשנת 1992. הוא אף הופיע בסרט "הסודות האלוהיים של אחוות היא־יא", שצולם בבית קינן. בפברואר 2001 הושב הציור לבית קינן עם תאורה מוזיאלית חדשה, ומאז שנת 2011 הוא מוצג בקומת הכניסה של הבית.

במקביל, גרסה קטנה יותר של הציור נשמרת במרכז גטי בלוס אנג'לס, ונרכשה בשנת 1880 על ידי אדולף גופיל. בהמשך נמכרה ב־1882 לסמואל פטנם אייברי, עברה לבית המסחר ויליאמס ואוורט בבוסטון, ולימים לאוספים פרטיים שונים עד שנקנתה בשנת 1941 על ידי ג'. פול גטי. בשנת 1970 תרם אותה גטי למוזיאון שנושא את שמו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ויליאם אדולף בוגרו: ציורים מהמיתולוגיה
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:ציורי עירום
קטגוריה:ציורים של קופידון
קטגוריה:ויליאם אדולף בוגרו: ציורים
חלומות (סרט, 2025)

**חלומות** (**Dreams**) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 2025 בכתיבה, הפקה ובימוי של מישל פרנקו , עם ג'סיקה צ'סטיין ואיזק הרננדז  בתפקידים הראשיים.

הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי בברלין והיה מועמד לפרס דב הזהב.

העלילה היא על קשר בין אישה מבוגרת ועשירה לבין גבר צעיר. זה לא קשר רומנטי של אהבה אלא קשר מיני הבנוי על יחסי מין נועזים מלווים בדיאלוג מיני בוטה.

הצילומים נערכו בסן פרנסיסקו.
## תקציר העלילה
ג'ניפר מקארתי (ג'סיקה צ'סטיין) היא גרושה עשירה מסן פרנסיסקו המנהלת ביחיד עם אחיה ג'ייק (רופרט פרנד) את הקרן הפילנתרופית של אביה מייקל (מרשל בן) התומכת במוסדות תרבות. הקרן תומכת בבית הספר לבלט במקסיקו סיטי. ג'ניפר טסה לשם לעיתים קרובות ויש לה שם דירה בה היא מארחת את הרקדן הצעיר פרננדו (איזק הרננדז) והם מקיימים שם יחסי מין סוערים ובוטים.

פרננדו רוצה להגיע לסן פרנסיסיקו אך ג'ניפר מזהירה אותו. לבסוף הוא מצליח להסתנן לארצות הברית ומפתיע את ג'ניפר בדירתה.

הם ממשיכים לקיים יחסי מין אך פרננדו מרגיש שאינו רצוי ועוזב אותה. היא מחפשת אותו בעיר ואף טסה למקסיקו סיטי לחפש אותו אצל הוריו שמגלים לה שהוא לא חזר למקסיקו.

לבסוף היא מגלה אותו בסן פרנסיסקו והם מתפייסים. ג'ניפר מכניסה אותו ללהקת הבלט המפורסמת של סן פרנסיסקו והוא מקבל תפקיד ראשי באגם הברבורים. היא מסדרת לו גם תפקיד כמורה לבלט לתלמידים צעירים.

ג'ייק מגלה שפרננדו גר אצל אחותו ומודיע זאת לאביו. מייקל נפגש עם בתו ומזהיר אותה להפסיק את היחסים עם מהגר בלתי חוקי, דבר שעלול להרוס את הכבוד של הקרן.

לפני הצגת הבכורה של הבלט נעצר פרננדו על ידי משטרת ההגירה ומגורש למקסיקו.

ג'ניפר מעוניינת בהמשך הקשר עם פרננדו. היא טסה למקסיקו סיטי ומחדשת את הקשר עם פרננדו שמקווה שתעזור לו לחזור לסן פרנסיסקו ולהשתלב שם בלהקת הבלט.

לאחר שג'ניפר מגלה לו שהיא הסגירה אותו ורוצה להמשיך את היחסים במקסיקו, הוא מבין שהיא נצלה אותו למטרותיה, נעשה אלים וכולא אותה בדירה.

היא משוחררת לבסוף על ידי אחיה ג'ייק ועוזר שלו שובר את רגלו של פרננדו כעונש.

## צוות השחקנים

## קישורים חיצוניים

*חלומות, באתר אידיבי
*מסיבת עיתונאים עם הבאי ושחקני הסרט, באתר יוטיוב
*קדימון לחלומות, באתר יוטיוב
*הבמאי והשחקנים בפסטיבל הסרטים בברלין, באתר יוטיוב

### ביקורות
* 
* 

קטגוריה:סרטי 2025
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים בספרדית
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים על בלט
ז'אק לרואה דה סן-ארנו

**ארמאן-ז'אק לרואה דה סן-ארנו** (בצרפתית: **Armand-Jacques Leroy de Saint-Arnaud**; 20 באוגוסט 1798 – 29 בספטמבר 1854) היה איש צבא צרפתי ומרשל צרפת. הוא כיהן כשר המלחמה הצרפתי עד מלחמת קרים, אז מונה למפקד העליון של צבא המזרח.

הוא היה גורם מרכזי בהפיכת 2 בדצמבר 1851 בצרפת, אשר פירקה את האספה הלאומית, העניקה סמכויות דיקטטוריות לנפוליאון השלישי וגרמה להתפרקותה של הרפובליקה הצרפתית השנייה. 

## ביוגרפיה
סן-ארנו נולד ב-20 באוגוסט 1798 בפריז והתגייס לצבא בשנת 1817, אך לאחר עשר שנות שירות בחיל המצב עדיין החזיק רק בדרגת הקצונה הנמוכה ביותר. לאחר מכן התפטר, חי חיי הרפתקאות בארצות שונות, וחזר לצבא בגיל שלושים כלוטננט משנה. הוא השתתף בדיכוי מרד ה־Vendée (1832), ושירת תקופה מסוימת במטהו של הגנרל (מרשל) בוז'ו. עם זאת, חובותיו והשערוריות שבחייו הפרטיים אילצו אותו לנסוע לאלג'יריה כקפטן בלגיון הזרים הצרפתי . שם הצטיין פעמים רבות, ולאחר שתים עשרה שנים עלה לדרגת *maréchal de camp* (מייג'ור גנרל).

בהשראת דוגמתו של המרשל איימאבל פליסייה, חנק סן־ארנו ב־8 באוגוסט 1845 כחמש מאות בני שבטים ערבים, במערה שבין טנאס למוסטאגנם, באזור סבעה. שלושה ימים לאחר מכן כתב:

הטבח עורר זעזוע עמוק בצרפת, והעיתונות – כפי שתיאר מאמר ב־*[[הטיימס|The Times]]* – התייחסה אליו בתחושת פלצות מוחלטת.
[שמאל|ממוזער|[מרשל צרפת|מרשל לרואה דה סן-ארנו, מאת שארל-פיליפ לאריווייר, בערך 1854]]
הוא גם שרף בשנת 1846 כ־200 כפרים, כולל שדות חקלאיים פוריים.

"השארתי אחריי שריפה עצומה. כל הכפרים, כ־200 במספר, הועלו באש, כל הגנים הושמדו, כל עצי הזית נכרתו."

בשנת 1848 פיקד סן־ארנו על חטיבה במהלך המהפכה בפריז. עם שובו לאפריקה – ייתכן משום שלואי נפוליאון ראה בו מועמד מתאים לתפקיד הצבאי העליון של הפיכה אפשרית – נערכה מערכה ב"קביליה הקטנה" שבצפון אלג'יריה, ובה הפגין סן־ארנו את כישוריו כמפקד־עליון והעניק לממונים עליו את התואנה להביאו חזרה לצרפת כגנרל דיוויזיה (יולי 1851).
ממוזער|קרב אלמה מאת אז'ן לאמי, 1855. סן-ארנו מימין עם מטהו.
הוא ירש את מקומו של המרשל מניאן כשר המלחמה, ופיקח על המבצעים הצבאיים של הפיכת 2 בדצמבר 1851, אשר העלתה את לואי נפוליאון לכס הקיסרות בתור הקיסר נפוליאון השלישי. שנה לאחר מכן התמנה למרשל צרפת ולסנאטור, ונשאר בראש משרד המלחמה עד שנת 1854, כאשר יצא לפקד על הכוחות הצרפתיים במלחמת קרים, לצד עמיתו הבריטי הלורד רגלאן. במהלך המלחמה היה חולה בסרטן הקיבה, וב-20 בספטמבר 1854 מת על סיפון אונייה זמן קצר לאחר שפיקד על חייליו בקרב האלמה. גופתו הוחזרה לצרפת, ונקברה באינווליד.
ממוזער|פסל של סן-ארנו בעיירה סנט ארנו באוסטרליה
לאחר מותו נחשב סן־ארנו לגיבור צבאי בעיני המדינה והצבא הצרפתי כאחד. עם זאת, בשירו הארוך של ויקטור הוגו, "סן־ארנו", הוא מתואר כ"צבוע פושע" (jackal) שארגן את הטבח העקוב מדם שבא בעקבות הפיכת לואי־נפוליאון. אלג'רנון צ'ארלס סווינברן תיאר מאוחר יותר את שירו של הוגו על סן־ארנו כדוגמה ל"גאונותו הפואטית". סווינברן כתב: "ואז… הגיע השיר הגדול והנורא על חייו ומותו של המרשל הפושע, שהעניק את מילת־הפקודה לטבח ברחובות פריז."

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מרשלים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1798
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1854