open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
רמת בית הכרם

**רמת בית הכרם** היא שכונה במערב ירושלים, אשר מהווה יחד עם שכונות יפה נוף, גבעת בית הכרם ושכונת הפועלים את **שכונת [[בית הכרם]] רבתי**.

השכונה שוכנת במערב ירושלים, ובנויה כמשולש שחודו לכיוון דרום. גבולותיה הם: ממזרח - שדרות מנחם בגין וגבעת רם, מצפון - גבעת בית הכרם, ממערב ומדרום - בית וגן. השכונה קרויה "רמת בית הכרם" משום שהיא סמוכה אל בית הכרם וגבוהה ממנה באופן משמעותי.

## היסטוריה
לאחר מלחמת העצמאות התכוונה ממשלת ישראל להקים שדה תעופה ברמה שכיום שוכנת בה השכונה, ולצורך כך הפקיעה קרקעות באזור. לאחר מלחמת ששת הימים בוטלה התוכנית, לאור קיומו של שדה התעופה עטרות, והשטח שינה ייעודו לצורכי בנייה. בצפון-מזרח הרמה נבנה בשנת 1951 מפעל למכלי מסוקים של התע"ש שפונה ב-1997.

בנייתה של רמת בית הכרם החלה בשנת 1991. התכנון מייעד לרמת בית הכרם בניית 2,050 יחידות דיור, מהן כ־1,500 על קרקע של מינהל מקרקעי ישראל והיתר על קרקעות פרטיות. בשמת 1997 החלה בניית שלב ב של השכונה. עד סוף שנת 2003 נבנו ברמת בית הכרם כ־1,200 יחידות דיור. השכונה נבנתה בסגנון מודרני כשאת התשתיות של הכבישים, הניקוז והמים הקימה החברה העירונית מוריה. התכנון המפורט והביצוע נעשו במקביל לבנייה, דבר שאיפשר אכלוס מהיר של השכונה.

בינואר 2004 פורסם מכרז לבניית 252 יחידות דיור בסמיכות למפעל תע"ש המפונה שבו נעשו החל מ־1996 סדרת בדיקות ופינוי קרקע נגועה כתוצאה מחשש של המצאות מזהמים בקרקע כתוצאה מפעילות מפעל תע"ש שפונה. המתחם החדש נבנה בצידה המזרחי של רמת בית הכרם, אך לא כחלק מהשכונה עצמה, כאשר מתוכנן כביש חדש שיחבר את תת-השכונה החדשה לשכונת בית הכרם הוותיקה.

ב־2006 נפתח בשכונה מרכז מסחרי שבנתה קבוצת רובינשטיין.

ב־2009 בוטל קו 14 שקישר את שכונות בית הכרם למרכז העיר. כיום (2024) פועלים בשכונה קו 21 לשכונת בית וגן ולתחנת הרכבת בהר הרצל, קו 50 לתחנה המרכזית בירושלים דרך בית הכרם הוותיקה, וקריית הלאום, וקו 5 להר חומה, דרך תחנת הרכבת ביפה נוף, אצטדיון טדי ואזור התעשייה תלפיות.

## מבנה השכונה
השכונה עצמה בנויה סביב לפארק מרכזי ולגני משחקים לילדים, כאשר לרובם יש גישה ישירה לפארק. נסללו בה רחובות 'הולנדיים', והבנייה רוויה בבניינים של 3-5 קומות, בסגנון נאו-קלאסי. השכונה נחשבת לאקסקלוסיבית ואטרקטיבית, גם בשל היותה שכונה שקטה וקרובה לעורקי התחבורה הראשיים של כביש בגין ושדרות הרצל. ברוב הבתים הדירות בנות שלושה עד חמישה חדרים, ויש אף דירות גג (פנטהאוזים) ודירות רב מפלסיות (דופלקסים). רחוב האורך המרכזי בשכונה הוא על שם משה קול, ראש מחלקת עליית הנוער בסוכנות היהודית, מנהיגה של המפלגה הליברלית ושר התיירות.

## גלריית תמונות

תמונה:Ramat Beit Hakerem 1.jpg|רמת בית הכרם
תמונה:Ramat Beit Hakerem 2.jpg|המרכז המסחרי


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ירושלים: שכונות
עירא היאירי

**עִירָא היָאִירִי** היה בנו של עקש התקועי, שהיה מגיבורי דוד. היה מקורב לדוד המלך ולבניו ושירת לפני בניית בית המקדש הראשון, על פי פשט הפסוקים ככהן, אך תרגום יונתן ומפרשים אחרים פירשו את תואר "כהן" כסימן לגדולה ולאו דווקא כהונה ממש.

יש מי שפירש שעירא ובני דוד עבדו יחדיו בכהונה. הפסוקים: . וכן . פסוקים אלו "שוחזרו" על ידי הפרשן קלוסטרמן לפסוק: "ועירא ובני דוד היו כהנים לדוד". ככל הנראה הוא השתייך למשפחת היאירי שגרה בעבר הירדן המזרחי.

במסכת גיטין מבואר שהיה נחשב לגדול הדור בתקופתו. 

במסכת מועד קטן מופיע בתור רבו של דוד המלך. עוד מסופר שדוד נהג בו בכבוד ואף ישב בפניו על הקרקע בעת שלמד ממנו תורה.

במסכת עירובין מובא שדוד המלך היה נותן את כל מתנות כהונה שהיו לו לעירא רבו.

במדרש רבה שיר השירים ובמסכת עירובין מובא שדוד המלך לא הראה לציבור את ידיעותיו בתורה כל זמן שעירא רבו היה חי.

## הערות שוליים

קטגוריה:אישים בספר שמואל
קטגוריה:אישים הקשורים לבית המקדש
בקשה להערות

ברשת האינטרנט ובהנדסת רשתות מחשבים, מסמכי **בקשה להערות** (באנגלית: **Request for Comments**; בראשי תיבות: **RFC**) הם סדרה של מזכרים בתחום טכנולוגיות אינטרנט שונות. לרוב, המזכרים מתארים מחקר חדש, חדשנות טכנולוגית או מתודולוגיה המרחיבים באופן כלשהו את טכנולוגיות האינטרנט הקיימות.

מסמכי RFC נכתבים בדרך כלל על ידי מהנדסים וחוקרים בתחום מדעי המחשב לשם ביקורת עמיתים או לשם הפצת תפיסות חדשות, מידע ולעיתים הומור הנדסי. המסמכים מפורסמים לציבור הרחב על ידי ארגון Internet Society (ISOC). בהמשך, כוח המשימה להנדסת האינטרנט (IETF) עשוי לאמץ את מסמכי ה-RFC כתקני אינטרנט.

## קישורים חיצוניים
* 
* שאלות נפוצות בנוגע ל-RFC
* מסד נתונים של RFC 
* אינדקס של RFCs (טקסט)
* אינדקס של RFCs (html)
* הסטטוס הרשמי של RFCs בתהליך התקנון

קטגוריה:תקנים בתחום המחשוב
קטגוריה:קוד מזהה בין-לאומי
מגהץ

ממוזער|250px|מגהץ ישן
**מגהץ** הוא מכשיר, שמטרתו החלקת קמטים באריגים בכלל ובביגוד בפרט, בעזרת הפעלת חום ולחץ, וכיום גם בתוספת אדי קיטור.

חום המגהץ פותח קשרים כימיים בין המולקולות הארוכות (פולימרים) של האריגים. לאחר שחרור הקשרים מיישר משקל המגהץ את המולקולות ואלו שומרות על צורתן המיושרת עם התקררותן. לאריגים מסוימים, כגון אריגי כותנה, מוסיפים מים בזמן הגיהוץ כדי לפתוח את הקשרים הכימיים הפנימיים שלהם.

את תכונות המגהץ ניתן לנצל גם לעיקור אריגים.

## היסטוריה
שמאל|ממוזער|200px|מגהץ פחמים עם מפוח
כבר במאה הראשונה לפני הספירה השתמשו בסין במחבתות מלאות בגחלים לוהטות כמכשירים לגיהוץ אריגים. באירופה השתמשו החל מהמאה ה-17 במגהצים יצוקים מיצקת. המגהצים היצוקים נראו כמשולש מתכת כבד שאליו מחוברת ידית. את המגהצים חיממו באש לפני כל שימוש. גרסאות מאוחרות יותר של מגהצים הורכבו מקופסת מתכת שלתוכה הוכנסו גחלים בוערות שאווררו בעזרת מפוח לשם הזנת תהליך הבעירה שלהם.

בסוף המאה התשע עשרה ובתחילת המאה העשרים היו בשימוש מגהצים שהפיקו חום מבעירת סוגי דלק שונים, כגון קרוסין, אלכוהול, גז טבעי ואף בנזין. בבתים שצוידו במערכת צינורות גז להפעלת תאורת גז, השתמשו בגז להפעלת מכשירים נוספים, ביניהם מגהצים. למרות סכנת השריפות הגלומה בשימוש במגהצים הפועלים על דלק נוזלי, הם נמכרו בארצות הברית עד שנות ה-40 של המאה ה-20.שמאל|ממוזער|200px|מגהץ קיטור חשמליבעולם התעשייתי, מגהצים הפועלים על שריפת דלק פינו את מקומם למגהצים חשמליים המפיקים חום על ידי התנגדות לזרם חשמלי. היצקת הוחלפה במשטח תחתון עשוי חמרן או פלדת אל-חלד ואת טמפרטורת גוף החימום של המגהץ קבע תרמוסטט. המצאת המגהץ החשמלי ב-1882 נזקפת לזכות הנרי סיליי (Henry W. Seeley) מניו יורק. באותה שנה הוצג בצרפת מגהץ המחומם בעזרת קשת חשמלית שכשל בשל הסכנה הצרופה בשימוש בו. בטמפרטורה של המגהצים החשמליים הראשונים היה קשה לשלוט, שליטה בחומם בעזרת תרמוסטט הופיעה לראשונה בשנות העשרים של המאה העשרים. מאוחר יותר, בזכות המצאתו של תומאס סירס (Thomas Sears), החל השימוש בקיטור בתהליך הגיהוץ.

## מגהצים מודרניים
המגהצים המודרניים הם גרסאות ביתיות וניידות של מגהצים חשמליים. חלקם כוללים אפשרויות פעולה שונות שתפקידן לייעל את תהליך הגיהוץ. משלל האפשרויות ראויות לציון ויסות החום ויצירת הקיטור.

ברוב המגהצים ניתן לווסת את חום הפעולה של המגהץ כדי להתאימו לאריגים שונים, אריגים דקים ועדינים שאינם עמידים בחום (כגון אריגי ניילון, צמר ומשי) מגהצים בטמפרטורות נמוכות יחסית (135–148 מעלות צלזיוס) ואילו אריגים עמידים יותר כמו כותנה ופשתן מגהצים בטמפרטורות גבוהות יותר (190–230 מעלות צלזיוס).
ממוזער|גבר מגהץ
בחלק מהמגהצים נמצא מכל מים ההופכים לקיטור במהלך הגיהוץ, כדי לייעל את התהליך באריגים מסוימים.
## גיהוץ בתרבות
הגיהוץ היה חשוב ונחשב בדרך כלל כפעולה של עקרת הבית.

יש המכנים הוצאת כסף או קניה בעזרת כרטיס אשראי 'לגהץ כרטיס'.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מכשירי חשמל ביתיים
קטגוריה:כביסה
נים (כלי דם)

[שמאל|ממוזער|250px|נים מחבר בין [עורק לווריד]]
**נים** הוא כלי הדם הקטן ביותר במחזור הדם, קוטרו נע בין 5 ל-10 מיקרומטר. הדם מוזרם לנים מהעורק וממשיך ממנו לווריד. הנימים מגיעים לכל הרקמות והתאים החיים בגוף, כאשר כל תא כזה צמוד לנים אחד או יותר. תפקיד הנים לאפשר חילוף חומרים בין הדם לתאים.

## התאמה לתפקיד
***דופן:** דופן הנים דקה מאוד והיא מורכבת משכבה אחת בלבד של תאי אנדותל, המאפשרת מעבר יעיל של חמצן, פחמן דו-חמצני, מים, חומרי מזון ופסולת דרכו. 
***קוטר:** קוטרו של הנים קטן במעט מקוטרו של תא דם אדום: על כן, תאי הדם האדומים זורמים בנימים בטור, תוך כדי שהם מתקפלים מעט. כתוצאה מכך שטח רב יחסית מתא הדם האדום בא במגע ישיר עם דופן הנים, ומתאפשר חילוף החומרים בדיפוזיה עם הסביבה שמחוץ לנים.
* **קצב הזרימה:** קצב הזרימה בנימים הוא האיטי ביותר ביחס ליתר כלי הדם, זאת מפני שסך שטח החתך של הנימים גדול מסך שטח החתך של כלי הדם המובילים אליהם. כמות נוזל זהה עוברת הן בעורקים והן בנימים בזמן נתון, אך מכיוון ששטח חתך הנימים הכולל גדול יותר, קצב הזרימה בנימים נמוך יותר. הזרימה האיטית בנימים מאפשרת פעפוע יעיל מאוד.

## תפקידים נוספים
בריאות מתבצע חילוף חומרים בין הנימים לנאדיות הריאה אליהן הם צמודים, פחמן דו-חמצני עובר מהנים לנאדית וחמצן עובר מהנאדית לנים.

כך גם במעי הדק חומרי מזון כגון חומצות אמינו, חומצות שומן וגלוקוז עוברים לזרם הדם בנימים.

בכליות מתבצע טיהור הדם, חומרים רעילים לגוף יוצאים מהנימים לכיוון שלפוחית השתן לשם הפרשה מן הגוף.

## סוגי נימים
*Continuous - נים אשר החדירות בו מוגבלת כמעט במלואה, יוצאים ממנו חלקיקים קטנים שחלקם יוצאים מבין התאים (אלו שלא מסיסים בשומן) על ידי בועיות וחלקם יוצאים דרך הממברנה (המסיסים בשומן). סוג נים זה ניתן למצוא ברקמות שונות כמו בריאות ובשרירים.
*Fenestrated - נים אשר החדירות בו מוגבלת למחצה. בנים זה יוצאים רוב החלקיקים פרט לחלבונים ולתאי דם אדומים. נים זה ניתן למצוא במעי ובגלומרולוס.
*Sinusoidal - נים אשר החדירות בו אינה מוגבלת כלל. כל החלקיקים הנמצאים בנים זה יכולים לצאת. נים זה ניתן למצוא בכבד טחול ומח העצם. בכבד ניתן לראות כי הנוזל החוץ תאי של הכבד דומה לזה של הפלזמה.
*לאורך נים אחד, יכולים להיות כמה סוגים (continuos, fenestrated, sinusodial).

תפקיד חשוב נוסף לנימי הדם: לאורך נימי הדם, פלסמת הדם יוצאת דרך דופן הנים ונספגת מחדש, אך רק 90% ממנה חוזר אל מחזור הדם, 10% הנותרים משמשים ליצור הנוזל הלימפטי.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מערכת ההובלה
מאפי

**מאפי** (Mafic) הוא כינוי בגאולוגיה למינרלים סיליקטיים, מאגמה, סלעים פלוטוניים וסלעי פרץ דלים יחסית בצורן דו-חמצני – 45-52% – המכילים ריכוזים גבוהים של יסודות כבדים כברזל ומגנזיום. המונח הוא הלחם של ההברות הראשונות – **Ma** ממגנזיום ו-**Fe** מ-Ferrum, ברזל בלטינית. למרות השם, מאגמה מאפית עשירה גם בסידן ובנתרן. המונח "סלעים מאפיים" מקביל פחות או יותר למונח הקודם "סלעים בסיסיים". סלעים המכילים אחוז נמוך יותר של צורן דו-חמצני נקראים אולטרה-מאפי.

צבעם של מינרלים מאפיים הוא בדרך כלל כהה ומשום כך הם מכונים גם "מינרלים מֶלנוֹקרטיים" (בעלי צבע כהה) והם בעלי משקל סגולי גדול מ-3. מינרלים יוצרי סלעים מאפיים נפוצים כוללים אוליבין, פירוקסן, אמפיבול, ביוטיט ונציצים אחרים. הסלעים המאפיים הנפוצים הם בזלת וגברו.

מבחינה כימית מצויים הסלעים המאפיים בקצה אחד של ספקטרום הסלעים, ואילו בקצה השני מצויים הסלעים המכונים "סלעים פלסיים" – סלעים "חמוצים".

## לבה מאפית
שמאל|ממוזער|250px|לבת "אא"
לבה מאפית דלה יחסית בסיליקה ועשירה במגנזיום ובברזל. צמיגותה נמוכה מאחר שבשל תכולת הסיליקה הנמוכה טמפרטורת הפליטה שלה המגיעה ל-1,100°C נוטה לפגוע בקשרי הפולימר וליצור דיפוזיה בתוך הנוזל. מים וחומרים נדיפים אחרים יכולים להשתחרר בקלות יותר ובצורה מדורגת מלבה מאפית, לכן פליטתה נוטה להיות נפיצה פחות מהרי געש הבנויים מלבה פלסית.

בלבה מאפית ניתן למצוא פנוקריסטים גדולים שצמיחתם מתאפשרת בגלל התקררות איטית. לבה מסוג זה אופיינית להרי געש תת-ימיים, לרכסים מרכז אוקייניים – דוגמת הרכס המרכז-אטלנטי הנחשף באיסלנד – ולאזורים המצויים מעל נקודות חמות – דוגמת קו התלים הישראלי והאיים הגעשיים של הוואי). הלבה נפלטת בהתפרצויות הוואיות דרך צינורות הזנה או ממערכת סדקים, ונוטה לזרום למרחק רב. זרימה זו יוצרת חרוטי טוף, חרוטי מגן ורמות געשיות. מבנים אופייניים לסוג זה של לבה הם "לבת אא" מחוספסת, "לבת פהויהוי" חלקה ובזלת כרים. הסלעים הנוצרים מלבה זו נוטים להיות כהים: בזלת, טוף, סקוריה, טרכיט ופלגוניט.

## סלעים מאפיים
[שמאל|ממוזער|250px|משושי [בזלת]]
מאגמה ולבה מאפיות יוצרות מגוון של סלעים:

## ראו גם
*גאולוגיה - מונחים
*פטרולוגיה
*דיאגרמת QAPF
*מאגמה
*לבה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:פטרולוגיה
קטגוריה:מינרלוגיה
חבובוטף

**חבובוטף** (באנגלית: **Muppet Babies**) היא סדרת אנימציה בת 107 פרקים, שהופקה לטלוויזיה בין השנים 1984–1991 ב-CBS. בישראל שודרה הסדרה בערוץ הראשון בין השנים 1988–1989 ואחר כך שודרה בערוץ ג'וניור ב-yes.

במאי הגרסה העברית הוא גדי רייק שגם דיבב חלק מהדמויות.

החבובוטף הופיעו לראשונה בסרט "החבובות כובשות את מנהטן".

בשנת 2018 נוצרה גרסה מחודשת לסדרה בשם "חבובוטף" באנימציה ממוחשבת ותלת־ממדית.

## תקציר העלילה
עלילת הסדרה התמקדה בדמויות "החבובות" כאשר היו זאטוטים אשר חיים יחד בחדר ילדים גדול תחת השגחתה של מטפלת המכונה "אומנת" (נאני באנגלית).

בעזרת דמיונם הפעיל הם נוהגים לצאת להרפתקאות בעולמות דמיוניים. אף על פי שלעיתים הם נקלעים למצבים מסוכנים, תמיד הם ניצלים בשנייה האחרונה כאשר האומנת נכנסת לחדר על מנת לבדוק לשלומם ובכך למעשה מחזירה אותם למציאות.

כמעט כל פרק הכיל שיר אחד, ולעיתים אף יותר.

הסדרה המצוירת שונה מהסדרה המקורית ומיועדת יותר לגיל הרך.

הסדרה כללה גם פרודיות לסרטי קולנוע שונים בהם בין השאר "מלחמת הכוכבים" ו"אינדיאנה ג'ונס".

## הדמויות
* קרמיט-קט (דיבוב לעברית: אייל ברטונוב, שדיבב אותו גם ברחוב סומסום)
* מיס פיגי (דיבוב לעברית: לימור רוזנר מוג'ה)
* פוזי הדוב (דיבוב לעברית: גני תמיר)
* סקוטר (החבובות) (דיבוב לעברית: אבי פניני)
* גונזו (דיבוב לעברית: גני תמיר)
* רולף הכלב (דיבוב לעברית: אבי פניני)
* חיה (החבובות) (דיבוב לעברית: גדי רייק)
* סקיטר - (אחותו התאומה של סקוטר, לא הופיעה ב"מופע של החבובות") (דיבוב לעברית: לימור רוזנר מוג'ה)
*באנסן (דיבוב לעברית: גדי רייק)
*אומנת (דיבוב לעברית: לימור רוזנר מוג'ה)
* בין הארנב - מדי פעם בפעם
* מדי פעם בפעם הופיעו גם ד"ר באנסין (דיבוב: גדי רייק) וביקר.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:החבובות: תוכניות וסדרות טלוויזיה
קטגוריה:סדרות הנפשה אמריקאיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 1984
קטגוריה:הערוץ הראשון - תוכניות רכש
קטגוריה:סדרות ספין-אוף אמריקאיות
קטגוריה:חברת ג'ים הנסון: סדרות
קטגוריה:זוכי אמי בשעות היום: אנימציה
קטגוריה:CBS: תוכניות וסדרות
סמואל לייבוביץ'

**סמואל סימון לייבוביץ** (באנגלית: **Samuel Simon Leibowitz**; 14 באוגוסט 1893 – 11 בינואר 1978) היה פרקליט יהודי-אמריקאי אשר נודע במאבקו למען זכויות האזרח ובהגנתו המוצלחת על נערי סקוטסבורו, מקרה תקדימי בתולדות התנועה לזכויות האזרח בארצות הברית.

לייבוביץ' נולד ביאסי, אז בממלכת רומניה והיגר עם הוריו לניו יורק ב-1897. הם התגוררו בלואר איסט סייד. לייבוביץ' למד בתיכון ג'מאייקה בקווינס. הוא למד באוניברסיטת קורנל ולאחר מכן בבית הספר למשפטים של קורנל.

לייבוביץ' הציל את לקוחותיו מעונש מוות בכיסא החשמלי ב-139 מתוך 140 משפטים פליליים של אישום ברצח מדרגה ראשונה שבהם שימש כפרקליט. בין היתר הגן ארבע פעמים על הגנגסטר אל קפונה.

ליבוביץ נבחר לכהונה של 14 שנה בבית המשפט המחוזי של מחוז קינגס (ברוקלין) ב-1940 ונבחר שנית ב-1954. ב-1962 עם איחוד הרמות השונות של בתי המשפט בניו יורק, אותו תפקיד בו נשא נקרא שופט בית המשפט העליון במדינת ניו יורק במחוז קינגס.

לייבוביץ' כיהן כנשיא הארגון המאוחד לחלוצי ישראל וחבר הפדרציה הפילנתרופית היהודית בניו יורק.

הביוגרפיה שלו, "Courtroom", מאת העיתונאי והמשפטן קוונטין ריינולדס, תורגמה לעברית פעמיים תחת השמות "בית דין" ו"בית-המשפט". הביוגרפיה עוסקת כולה בפן המקצועי של חייו.

## קישורים חיצוניים
* על הספר "בית המשפט" באתר "טקסט"
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מהגרים מרומניה לארצות הברית
קטגוריה:עורכי דין יהודים אמריקאים
קטגוריה:יהודים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת קורנל
קטגוריה:שופטי בתי המשפט של מדינת ניו יורק
קטגוריה:אמריקאים ממוצא יהודי-רומני
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1893
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1978
האקארי (נפה)

**נפת האקארי** (בטורקית: **Hakkâri ili** או **Hakkari ili**, מילולית: האקיארי; בכורדית: **Culemêrg**) היא נפה בדרום-מזרח טורקיה. בירת הנפה בעיר האקארי והיא נחלקת לארבע יחידות אדמיניסטרטיביות. בנפת האקארי התגוררו בשנת 2020 280,514 תושבים, רובם כורדים. לפי ההיסטוריון והגאוגרף הערבי בן המאה ה-10 לספירה, אין האבסאל, מקור השם האקארי בצירוף "הר-קאריאן" (Her-kariyan) שמשמעו "לוחמני" או "חזק".

## גאוגרפיה
נפת האקארי שוכנת בפינה הדרום מזרחית של טורקיה, וגובלת באיראן ממזרח, בעיראק מדרום, בנפת שרנק ממערב ובנפת ואן מצפון. נפת האקארי משתרעת על פני שטח של 7,121 קמ"ר, ומתאפיינת בתבליט הררי. למעלה משלושים פסגות מתנשאות לגובה של יותר מ-3,000 מטרים, והפסגה הגבוהה ביותר היא בהר ג'ילו (Cilo) שגובהו 4,168 מטרים. גם הרמה שבבסיסי ההרים שוכנת בגובה של 1,700 מטרים מעל פני הים.

## היסטוריה
באזור האקארי נתגלו ציורי אבן פרה-היסטוריים הדומים לממצאים באתרים אחרים ברחבי מזרח אנטוליה ואזרבייג'ן. האשורים דיווחו על הנאירי, נסיכויות עצמאיות שהתקיימו באזור אגב קשרים פדרטיביים במשך האלף השני לפנה"ס. שמם של שניים מהנסיכים המוזכרים - הובושקי-קאקי (ה) ודאטא (נה) - הוא ממקור חוריטי. האוררטים שלטו באזור במחציתו הראשונה של האלף הראשון לפנה"ס. בתקופה העות'מאנית התגוררו באזור שבטים אשוריים, אך הם נאלצו לעוזבו ולעבור לעיראק ולפרס עקב הלחימה במלחמת העולם הראשונה. האשורים עצמם טוענים כי הטורקים והכורדים ביצעו בהם רצח עם וכי זו הייתה הסיבה למנוסתם מהאזור. עד שנת 1946 היוותה הנפה חלק מנפת ואן, אך אז הופרדה ממנה וזכתה למעמד של נפה נפרדת.

## קישורים חיצוניים

* 

האקארי (נפת)
קטגוריה:כורדיסטן: גאוגרפיה
קטגוריה:כורדיסטן הטורקית
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1936
מיגל אנחל נדאל

**מיגל אנחל נדאל אומר** (בספרדית: **Miguel Ángel Nadal Homar**; נולד ב-28 ביולי 1966 במיורקה שבספרד) הוא כדורגלן עבר ספרדי. הוא מכונה "החיה של ברצלונה". נדאל שיחק עבור מאיורקה, ברצלונה והנבחרת הלאומית של ספרד, אשר במדיה השתתף ב-62 משחקים.

נדאל שיחק במשך כל קריירת המועדונים שלו בספרד. את בכורתו בליגה הספרדית ערך במיורקה ב-1986. במיורקה שיחק במשך 5 עונות מוצלחות במהלכן הבקיע 22 שערים ב-130 הופעות מעמדת ההגנה.

נדאל נמשך להצעתה של ברצלונה, אחת מהקבוצות הגדולות באירופה. הוא עבר למועדון הקטלאני בשנת 1991. תקופתו בברצלונה הייתה פורייה אף היא, והוא כבש 12 שערים בקבוצה בלמעלה ב-200 הופעות במדיה. בברצלונה הוא זכה במרבית מתאריו, ביניהם 5 זכיות באליפות ספרד, זכייה אחת בליגת האלופות בשנת 1992 ושתי זכיות בגביע המלך הספרדי.

ב-1999 החליט נדאל לחזור למועדונו הקודם, מיורקה, בו סיים את הקריירה שלו. הוא הופיע 149 פעמים וכבש 6 שערים בתקופתו השנייה במאיורקה. הוא אף עזר לה לזכות בגביע המלך הספרדי בשנת 2003. נדאל פרש מכדורגל ב-2005, כשהיה בן 39.

נדאל ייצג את נבחרת ספרד ורשם 62 הופעות במדיה, אך לא הצליח לזכות איתה באף טורניר גדול. ביורו 1996 הוא החמיץ פנדל כנגד  באצטדיון ומבלי במהלך דו-קרב בעיטות עונשין, ובכך הודחה נבחרתו מהטורניר. כמו כן, הוא השתתף עם הנבחרת במונדיאל 1994, מונדיאל 1998 ומונדיאל 2002.

ב-21 ביוני 2014 מונה למנהל המקצועי של קבוצתו לשעבר מיורקה. 

מיגל אנחל נדאל הוא דודו של הטניסאי הבכיר רפאל נדאל; בעוד שאחיו של מיגל, טוני נדאל, הוא מאמנו של רפאל.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בלמי כדורגל ספרדים
קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:כדורגלני מיורקה
קטגוריה:כדורגלני ברצלונה
קטגוריה:מאמני כדורגל ספרדים
קטגוריה:מאמני מיורקה
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1994
קטגוריה:כדורגלני יורו 1996
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1998
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2002
קטגוריה:מיורקה: אישים בספורט
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1966
רובי קולטריין

**רובי קולטריין** (באנגלית: **Robbie Coltrane**; 30 במרץ 1950 – 14 באוקטובר 2022) היה שחקן קולנוע וטלוויזיה סקוטי. נודע כמי ששיחק את רובאוס האגריד בסדרת הסרטים הארי פוטר.

## ביוגרפיה
רובי קולטריין נולד בשם אנתוני רוברט מקמילן, ברת'רגלן שבדרום לנרקשייר בסקוטלנד, לאב רופא ולאם מורה. למד ב"גלנאלמונד קולג'" שבפרת' וקינרוס, ואחר כך בבית הספר לאמנות בגלאזגו ובבית ספר לחינוך "מוריי האוס קולג'" באדינבורו.

בשנות העשרים המוקדמות שלו פנה לקריירת משחק, אימץ לעצמו את שם הבמה "קולטריין" כמחווה למוזיקאי הג'אז ג'ון קולטריין, והחל להופיע בתיאטרון ובמופעי סטנד-אפ.

ב-1981 הופיע ב-"A Kick Up the Eighties", קומדיה טלוויזיונית של ה-BBC. הודות לכישוריו הקומיים החל להופיע עם חבורת "הקומיק סטריפ" בסדרת הטלוויזיה "הקומיק סטריפ מציג". אחרי כן קיבל תפקידים בסרטי קולנוע, ביניהם הסרט Deathwatch מ-1980, Scrubbers והמצור על יבשת קרול מ-1983, "מונה ליזה" (1986) והסרט The Fruit Machine, בו גילם את אנאבל.

בטלוויזיה הופיע בסדרה "טוטי פרוטי" לצידה של אמה תומפסון, הוא גילם את דמותו של סמואל ג'ונסון בסדרה הקומית הפתן השחור, ושיחק במערכונים וקטעי סטנד-אפ שונים.

ב-1989 גילם את דמותו של פאלסטאף בסרטו של קנת בראנה, הנרי החמישי. ב-1990 כיכב לצידו של אריק איידל ב"נזירות ממין זכר", וב-1991 גילם את דמות האפיפיור בסרט "האפיפיור חייב למות". בסרט טלוויזיה "איש הבוגי" גילם דמות של בלש פרטי שיש לו אובססיה להאמפרי בוגרט. בשנות התשעים שיחק בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה המצליחה "המפצח" שזיכתה אותו בפרס באפט"א לטלוויזיה שלוש שנים ברציפות, וסללה את דרכו לסרטים חשובים יותר, כגון סרטי ג'יימס בונד. ב-1995 הופיע ב"גולדן איי" וב-1999 ב"העולם אינו מספיק". ב-2001 שיחק בתפקיד משנה חשוב בסרט "ממעמקי הגיהנום". 

בשנים 2002–2012 גילם קולטריין בסדרת סרטי "הארי פוטר" דמותו של רובאוס האגריד, שומר הקרקעות הענק טוב-הלב.

קולטריין חי בנפרד מאשתו, רונה גמל, לה היה נשוי משנת 1999. לבני הזוג שני ילדים.

ב-14 באוקטובר 2022, נפטר קולטריין בבית החולים המקומי הסמוך לביתו בלרברט, סקוטלנד, לאחר שסבל מדלקת מפרקים ניוונית שבעקבותה רותק לכיסא גלגלים. ב-23 באוקטובר 2022 פורסם כי קולטריין נפטר כתוצאה מכשל רב מערכתי.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה של רובי קולטריין
* 
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אדינבורו
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה סקוטים
קטגוריה:קצינים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1950
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2022
פארקים לאומיים בניו זילנד

[ממוזער|שמאל|250px|[מילפורד סאונד, בפארק הלאומי פיורדלנד]]
ממוזער|שמאל|250px|מפת ניו זילנד, 14 הפארקים הלאומיים מסומנים בירוק
**[[פארק לאומי|פארקים לאומיים]]**, שמורות טבע ושטחים מוגנים אחרים מהווים כמעט שליש משטחה של ניו זילנד. שטחים אלו משתרעים על יותר מ-80,000 קמ"ר, המהווים שטחים מוגנים מסיבות סביבתיות, תרבותיות, היסטוריות או מדעיות. בניו זילנד מוכרזים 14 פארקים לאומיים, המשתרעים על שטח של כ-25,000 קמ"ר. הפארק הלאומי טונגרירו הוכרז ב-1887 והיה הפארק הלאומי הראשון בניו זילנד, הפארק הלאומי הגדול ביותר בניו זילנד הוא הפארק הלאומי פיורדלנד בדרום האי הדרומי, שטחו הוא 12,519 קמ"ר והוא אחד הפארקים הלאומיים הגדולים בעולם. בנוסף לפארקים הלאומיים קיימות בניו זילנד 20 שמורות יער בשטח כולל של 18,000 קמ"ר, כ-3500 שמורות טבע קטנות בשטח כולל של 15,000 קמ"ר ו-21 שמורות ימיות.

מחלקת השימור של ניו זילנד (Department of Conservation - DOC) הוקמה ב-1987 ומאז מנהלת את כל הפארקים הלאומיים ושמורות הטבע בניו זילנד, אחראית על פרויקטים של שיקום סביבתי, שימור מינים, הגנה מפני שרפות, סימון ואחזקת מסלולי טיול, מתקני קמפינג ובקתות ללינה בטרקים.

## רשימה

## קישורים חיצוניים

*
In My Life

"**In My Life**" (בעברית: "**בחיי**") הוא שיר של להקת הרוק הבריטית הביטלס מהאלבום Rubber Soul שיצא בשנת 1965. השיר נכתב ברובו על ידי ג'ון לנון אבל הקרדיט ניתן ללנון-מקרטני. מאוחר יותר, לנון ומקרטני לא הסיכמו בנוגע למידת השפעתם על השיר. ג'ורג' מרטין מבצע באמצע השיר סולו פסנתר, שמהירותו הוגברה כדי לגרום לו להישמע יותר כמו צ'מבלו. השיר הוקלט באולפני אבי רוד ואורכו הוא 2:28.

השיר היווה השראה למפיקי מוזיקת פופ להשתמש בצ'מבלו בשירים שלהם. השיר דורג במקום ה-23 ב־רשימת השירים הגדולים בכל הזמנים של המגזין "רולינג סטון", ובמקום ה-5 ברשימת "100 שירי הביטלס הגדולים ביותר" של המגזין. מוג'ו מיקם את השיר במקום הראשון ברשימת "השירים הגדולים של כל הזמנים" בשנת 2000.

לשיר יצאו כמה גרסאות כיסוי, המוכרות ביניהן של אוזי אוסבורן, קית' מון וג'וני קאש.

## הקלטה
השיר הוקלט ב-18 באוקטובר והיה גמור פרט לגשר  האינסטרומנטלי. באותו הזמן, לנון עוד לא החליט באיזה כלי מוזיקלי להשתמש, אבל בסופו של דבר ביקש מהמפיק ג'ורג' מרטין לנגן סולו פסנתר, בהציעו "משהו בארוקי". מרטין כתב מלודיה בהשפעת באך אבל גילה שהוא לא מסוגל לנגן אותה בטמפו של השיר. ב-22 באוקטובר הוקלט הסולו עם הטייפ בחצי מהירות, כך שכשהוא ינוגן במהירות נורמלית המלודיה היא פי 2 מהירה יותר ובאוקטבה גבוהה יותר, מה שפותר את בעיית הטמפו ומעניק לשיר גוון ייחודי, שמזכיר את הצ'מבלו.
## מצעדים

## קישורים חיצוניים

* Songmeanings.net Lyrics and explanations המילים של השיר
* In My Life Songfacts Entry מידע על השיר (באנגלית)

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי הביטלס
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים על זקנה
קטגוריה:שירים על נוסטלגיה
קטגוריה:בלדות משנות ה-1960
קטגוריה:שירי בארוק פופ
לוח שחמט

[שמאל|ממוזער|250px|לוח שחמט מעץ וכלים מדגם [הווארד סטאונטון|סטאונטון]]

**לוח שחמט** הוא הלוח המשמש במשחק השחמט, בווריאציות של משחק השחמט ובמשחקים נוספים כגון דמקה, משחק האמזונות וארימא, וכן כבסיס לחידות שונות.

לוח השחמט ממומש במגוון רחב של חומרים, כיד הדמיון של יוצר הלוח: נייר, קרטון, מתכת, עץ, פלסטיק, אבן, זכוכית ועוד. גודלו הנפוץ של הלוח הוא כזה שניתן יהיה לשחק בו בנוחות סביב שולחן קטן, אך יש גם לוחות קטנים במיוחד (למשל למשחק בעת טיסה או נסיעה ברכבת) ולוחות גדולים במיוחד (למשל, במגרשי משחקים).

האגדה מספרת שבעקבות המצאת השחמט פנה המלך אל הממציא ושאל איזה פרס הוא רוצה בתמורה להמצאתו הנפלאה. הממציא אמר שהוא מבקש גרגר חיטה במשבצת הראשונה, 2 גרגרים בשנייה, 4 גרגרים בשלישית, 8 ברביעית וכן הלאה, בטור הנדסי. המשימה נראתה בעיני המלך כעניין של מה בכך, והוא פקד על משרתיו למלאה, אך מהר מאוד גילה שכל מחסני התבואה בממלכה התרוקנו, בזמן שמילוי משאלתו של הממציא רחוק מלהתגשם (כבר למילוי כל המשבצות עד המשבצת ה-32 נדרשו יותר מארבעה מיליארד גרגרים).

[שמאל|ממוזער|250px|שולחן שעליו מוטבע לוח שחמט, בפארק ב[קליפורניה]]

## סידור הלוח

לוח השחמט מחולק ל־64 ערוגות (משבצות), בשמונה שורות ושמונה עמודות, הצבועות בצבעי שחור ולבן לסירוגין (או, בכלליות, צבע בהיר וצבע כהה). לשם רישום מהלכי המשחק, השורות ממוספרות מ-1 עד 8, והעמודות מסומנות א' עד ח', או A עד H (משמאל לימין). 

במשחק השחמט (ובדרך כלל גם במשחקים אחרים על לוח זה) מניחים את הלוח כך שהערוגה הימנית ביותר בשורה הקרובה לכל שחקן היא לבנה. במצב התחלתי של משחק השחמט, הכלים הלבנים מסודרים בשתי השורות 1-2 שבקצהו האחד של הלוח, והכלים השחורים בשתי השורות 7-8 שבקצהו האחר.

במשחק דמקה מסודרים תריסר כלים לבנים זהים בשלוש שורות בקצהו האחד של הלוח (במשבצות השחורות בלבד), ותריסר כלים שחורים זהים מסודרים בשלוש שורות בקצהו האחד של הלוח (אף הם במשבצות השחורות בלבד).

## חידות שחמט

**חידות שחמט** הן חידות שלהצגתן ולפתרונן משמשים לוח השחמט ולעיתים גם כלי השחמט (כולל החוקים החלים על כל כלי), אך הן אינן עוסקות במצבים שניתן להגיע אליהם במהלך משחק שחמט. דוגמה לחידה העוסקת בלוח השחמט: ניקח לוח שחמט ונגזור ממנו שתי משבצות הנמצאות בפינות נגדיות של הלוח (פינות שאין להן שורה משותפת או טור משותף). האם ניתן לכסות לוח זה ב-31 אבני דומינו, כך שכל אבן מכסה שני ריבועים סמוכים? הפתרון במסגרת הבאה.

שמאל|ממוזער|מסלול מעגלי על לוח שחמט 
על לוח שחמט קיים מסלול מעגלי, שעובר מכל משבצת למשבצת סמוכה (בעלת צלע משותפת), ועובר בכל משבצת פעם אחת בלבד. מסלול זה עובר במשבצות שחורות ולבנות לסירוגין. על נתון זה מתבססת ההוכחה של משפט גומורי.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שחמט
מוניזם

**מוניזם** (ביוונית: **μόνος**, "מונוס" - יחיד) היא השקפה פילוסופית הטוענת שמאחורי ריבוי הדברים שסביבנו מסתתר עיקרון אחד: גורם יחיד בלתי משתנה ובלתי ניתן לחלוקה שאחראי למופעים השונים שבטבע ומסביר אותם. תפיסה זו עומדת בניגוד לדואליזם ולפלורליזם שמניחים שבבסיס ההוויה מצוי ניגוד וריבוי. בתאולוגיה משמעות המוניזם הוא אמונה באל אחד.

## היסטוריה
אבי תפיסה זו בפילוסופיה הקדם-סוקרטית הוא תאלס אשר גרס ש"הכל מים". התפיסה המוניסטית השתכללה במשנתו של פרמנידס. הפער בין הפילוסופיה המוניסטית של פרמנידס לבין תפיסת הריבוי והשינוי שייצג הרקליטוס יושב במידת מה על ידי רעיון האידאות של אפלטון שאפשר הבנה של קיום הריבוי לצד קיומה של אחדות.

שפינוזה דגל בהשקפה מוניסטית וטען כי הטבע הוא אחד ויחיד והאלוהות באה לידי ביטוי בטבע שהוא מוחלט ואינסופי.

המונח מוניזם הוצג במאה ה-18 על ידי כריסטיאן וולף בעבודתו *Logic*, כדי לציין סוגים של מחשבה פילוסופית שבהם נעשה ניסיון לחסל את הדיכוטומיה של הגוף והנפש ולהסביר את כל התופעות על ידי עיקרון מאחד אחד, או כביטויים של חומר יחיד.

בעיית הנפש-גוף בפילוסופיה בוחנת את הקשר בין הנפש לחומר, ובמיוחד את הקשר בין התודעה למוח. הנושא נחקר על ידי רנה דקארט במאה ה-17, במסגרת דואליזם קרטזיאני, ועל ידי פילוסופים טרום אריסטוטליים, במסגרת  ובמסורות אסיאתיות מוקדמות יותר.

מאוחר יותר הוחל מונח זה גם על תורת הזהות המוחלטת שהוגדרו על ידי הגל ושלינג. לאחר מכן נעשה שימוש נרחב יותר במונח, לכל תיאוריה שמניחה עקרון מאחד. גם התזה של המתנגדים לדואליזם הורחבה, כך שהיא כוללת פלורליזם. לדברי , כתוצאה משימוש מורחב זה, המונח הוא "דו משמעי באופן שיטתי".

## ראו גם
*פילוסופיה של הנפש
*בעיית גוף-נפש
*דואליזם

## קישורים חיצוניים

* 
* מוניזם באנציקלופדיה לפילוסופיה מערבית
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מטאפיזיקה
קטגוריה:פילוסופיה של הנפש
קטגוריה:1 (מספר)
אופני BMX

שמאל|ממוזער|300px|מרוץ אופני BMX
שמאל|ממוזער|170px|פעלולים עם האופניים
**אופני BMX** (קיצור של ) הם סוג אופניים המשמשים לספורט אתגרי. הספורט שנעשה עם האופניים כולל מרוצים על גבעות חול או קפיצות ופעלולים אקרובטיים באזורים מיוחדים לכך, בהם מוצבות רמפות, מכשולים ונקודות קפיצה. סגנון זה נקרא "סגנון חופשי" ("freestyle").

ספורט הרכיבה על אופני BMX החל בקליפורניה, ארצות הברית בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20, כגרסת אופניים למרוצים ופעלולים שנעשו עם אופנועי שטח. בהמשך שולבו ברכיבה בסגנון חופשי גם פעלולי סקייטבורד. הספורט צבר תאוצה, ויצרני אופניים החלו לייצר אופניים מיוחדים לצורך כך.

באולימפיאדת בייג'ינג (2008) צורף ענף מרוצי אופני BMX לתוכנית האולימפית. בתכנון הכפר האולימפי לאולימפיאדת לונדון (2012), יועד לו אזור מיוחד בולופארק סמוך לולודרום האולימפי.

בישראל נפתחו בשנים האחרונות מספר פארקי אופניים עירוניים המכונים גם "בייק-פארק" בעלי מסלולים ורמפות המתאימים גם לאופני BMX. הפארקים נפתחו בנתניה, חולון ומודיעין, פארקים נוספים יבנו בעכו וביקנעם ובהמשך גם בערים אחרות. 

## ראו גם
* מרוץ אופניים
* ספורט אתגרי
* סקייטבורד

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ספורט אתגרי
BMX
קטגוריה:כלי רכב דו-גלגליים
משמר הלילה (סרט, 2004)

שמאל|ממוזער|250px|ה"דוב", בגילומו של אלכסנדר סמוילנקו
**משמר הלילה** (ברוסית: **Ночной дозор**, "נוצ'נוי דוזור") הוא סרט מתח ופעולה רוסי מסוגת הפנטזיה. הסרט נוצר ב-2004 על ידי הבמאי טימור בקממבטוב, יליד קזחסטן. הסרט מבוסס באופן רופף על ספר באותו שם, מאת סרגיי לוקיאננקו (ראה אור ב-1998) ולאחריו יצא הסרט "משמר היום".

## תקציר הסרט
בין בני האדם הרגילים חיים ה"אחרים". אלו בני אדם הניחנים בכוחות על-טבעיים ומתחלקים בין מחנה בני האור ומחנה בני החושך. לאחר קרבות עקובים מדם ביניהם, חתמו שני המחנות על שביתת נשק ביניהם לפני מאות בשנים.

במוסקבה המודרנית ה"אחרים" האפלים משוטטים כערפדים ושאר יצורי סיוט אפלים, בעוד "משמר הלילה" של כוחות בני האור, ובהם **אנטון**, הדמות הראשית בסרט, מפקחים עליהם ומגבילים את מעשיהם האפלים.

בעולם הסרט כל אחד מה"אחרים" חופשי לבחור את מעשיו ואת השתייכותו. אנטון גורודצקי פונה למכשפה קשישה בשנת 1992 כדי שתטיל קללה על ארוסתו הבוגדת בו, ונושאת ברחמה את תינוקו של מאהבה. רגע לפני שהקללה קוטלת את עוברה, משמר הלילה מצליח לעצור את המכשפה בזממה והתינוק ניצל. אנטון מסוגל לראות את חברי משמר הלילה (אנשים רגילים אינם רואים אותם) והם מבינים כי הוא אחד מה"אחרים" ומציעים לו להצטרף לשורותיהם, אז הסרט עובר 12 שנים קדימה.

הילד שניצל, יגור, אינו ילד רגיל, הוא ה"אחר הגדול" אשר יכול להפר במעשיו את האיזון בין האופל והאור בעולם אם יבחר לצדד באחד מהם. שני הצדדים מעוניינים בו ומנסים לגייסו לשורותיהם. אנטון נשלח לאתר את יגור, אשר הערפדית לריסה מושכת אותו תת-הכרתית אליה. במסגרת שיטוטיו הוא גם מוצא את סבטלנה, אישה צעירה אשר קללה נוראה הרובצת עליה מרכזת סביבה סופה העתידה לרסק מטוס נוסעים אל תוך העיר.

## דמויות עיקריות
* אנטון גורודצקי, איש משמר הלילה וגבור הסרט (קונסטנטין חבנסקי)
* גסר, מנהיג משמר הלילה במוסקבה (ולדימיר מנשוב)
* זבולון, מנהיג משמר היום במוסקבה ודמות הרשע הראשית (ויקטור וורז'ביצקי)
* הילד יגור (דמיטרי מרטינוב)
* סבטלנה (מריה גורושינה)
* אוליה (גלינה טיונינה)
* הערפד קוסטיה (אלכסיי צ'אדור)
* הערפד הקצב, אביו של קוסטיה (ולרי זולוטוחין)
* הערפד אנדריי (איליה לגוטנקו)
* הערפדית לריסה, חברתו של אנדריי (אנה דוברובסקאיה)
* סמיון (אלכסיי מקלקוב)
* המכשפה (רימה מרקובה)
* לנה "גורת נמרים", משנת צורה ממשמר הלילה (אנה סליוסריובה)
* איליה "הדוב", משנה-צורה ממשמר הלילה (אלכסנדר סמוילנקו)

## הפקה
הסרט היה סרט הפנטזיה גדול התקציב הראשון ברוסיה, ואחד משוברי הקופות הראשונים שנוצרו לאחר נפילת המשטר הקומוניסטי של ברית המועצות. הסרט הופק בשיתוף הערוץ הראשון הרוסי, תחנה בבעלות ממשלתית ובתקציב של 4.2 מיליון דולר אמריקאי. הסרט מתאפיין בפעלולים מיוחדים ובסגנון צילום אפל במיוחד, שמסייעים ביצירת האווירה דחוסת המתח והמסתורין שבו.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:סרטי 2004
קטגוריה:סרטים רוסיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני רוסיים
קטגוריה:סרטי מתח רוסיים
קטגוריה:סרטי ערפדים
קטגוריה:סרטים ברוסית
קטגוריה:מוסקבה בקולנוע
קטגוריה:סרטי הערוץ הראשון ברוסיה
קטגוריה:סרטי פולחן
פנטאתלון

ה**פנטאתלון** היה חלק מהמשחקים האולימפיים והפאן-הלניים ביוון העתיקה, וכן לתקופות מסוימות במשחקים האולימפיים המודרניים.

## היסטוריה
מקור השם פנטאתלון הוא מיוונית "חמש תחרויות". חמש התחרויות היו סטאדיון (מרוץ רגלי קצר), היאבקות, קפיצה לרוחק, הטלת כידון וזריקת דיסקוס. פנטאתלטים נחשבו לאתלטים המיומנים ביותר, ואימונם היה בדרך-כלל חלק משירות צבאי, מכיוון שכל אחת מחמש התחרויות נחשבה מועילה בקרב. בתקופה הקלאסית, הייתה זו מסורת שכל התחרויות האלו התקיימו בעירום.

המנצח בסטאדיון נחשב האלוף של כל המשחקים, והיה בדרך-כלל השם היחידי שנשאר בזיכרונות היוונים לתקופה מסוימת, בעיקר בתחילת המשחקים. אם אותו אדם זכה בקפיצה לרוחק, בזריקת דיסקוס ובהטלת כידון, לא היה צורך לערוך את תחרויות ההיאבקות והסטדיון, אף על פי שהן בכל זאת נערכו בנפרד. ההיאבקות נערכה בזירת-חול, במהלך המשחקים האולימפיים, מחוץ למקדש של זאוס. שאר המשחקים נערכו ב"סטאדיון" (אצטדיון), שמשמו נבע שם תחרות הריצה. 

להיאבקות ולזריקת הדיסקוס היו חוקים דומים לכללים המודרניים, אך שאר התחרויות היו שונות. מטילי הכידון השתמשו ברצועת עור שנקראה אמנטום להגדלת טווח הזריקה. הסאטדיון היה ריצת ספרינט של כ-180 מטר, והיה יותר ארוך מריצת הספרינט המודרנית של 100 מטר. הקפיצה לרוחק מהתקופה ההיא שונה מאוד מהגרסה של היום. קופץ לרוחק השתמש במשקולות שנקראו הלטרס כדי לדחוף את עצמו לרוחק, וקפיצתו כללה כנראה חמישה ניתורים נפרדים, בדומה לקפיצה משולשת של ימינו. למתחרים בהטלת כידון ובזריקת דיסקוס ניתנו חמישה ניסיונות לכל אחד. רק התוצאה הטובה ביותר נרשמה. אפשרי שדבר דומה נעשה גם בקפיצה לרוחק.

## קרב חמש באתלטיקה במשחקים האולימפיים
### נשים
במשחקים האולימפיים המודרניים, נערכו חמש תחרויות פנטאתלון לנשים, בין טוקיו 1964 למוסקבה 1980, שכללו ריצת 80 מטר משוכות, הדיפת כדור ברזל, קפיצה לגובה, קפיצה לרוחק וריצת 200 מטר. לאחר מכן, הוא הוחלף על ידי ההפטאתלון.
#### הזוכות האולימפיות בקרב חמש

### גברים
במשחקים האולימפיים המודרניים, נערכו שלוש תחרויות פנטאתלון לגברים, סטוקהולם 1912, אנטוורפן 1920 ופריז 1924, שכללו ריצת 200 מטר, קפיצה לרוחק, הטלת כידון, זריקת דיסקוס וריצת 1500 מטר.
#### הזוכים האולימפיים בקרב חמש

## קרב חמש באתלטיקה באולם
התאחדות האתלטיקה הבינלאומית מארגנת תחרויות לנשים בקרב חמש באולם, במתכונת של קרב שבע, אך בהתאמה לתנאים הקיימים לאולם, דוגמה לתחרות מעין זו היא אליפות העולם באתלטיקה באולם. המקצועות שהן מתחרות: ריצת 60 מטר משוכות, קפיצה לגובה, הדיפת כדור ברזל, קפיצה לרוחק וריצת 800 מטר. תחרות זו הייתה קיימת גם לגברים עד שנת 2000.
### שיא עולם
*שיא העולם לנשים שייך ל**[[נפיסטו ת'יאם]]** (), בתוצאה של **5055 נקודות** ונקבע באליפות אירופה באולם שנערכה באיסטנבול, טורקיה ב-3 במרץ 2023

### חמש האתלטיות הטובות ביותר בקרב חמש באולם

## קרב חמש מודרני

במשחקים האולימפיים נערכו תחרויות בפנטאתלון מודרני, המורכב מתחרויות בחמישה ענפים שונים: סיף (דקר), ירי באקדח מ-10 מטרים, שחייה ל-200 מטרים בסגנון חופשי, קפיצות ראווה, וריצת שדה ל-3,200 מטרים. מאולימפיאדת סידני (2000) נוספה לראשונה תחרות גם לנשים. שרון טל היא ספורטאית ישראלית שמתאמנת לייצג את ישראל באולימפיאדות הקרובות בקרב 5. באפריל 2021 ייצגה את ישראל בגביע העולם בקרב 5 בתחרות שהתקיימה בסופיה, בולגריה.
## ראו גם
*ספורט ביוון העתיקה

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ענפי ספורט
קטגוריה:ספורט אולימפי לשעבר
קטגוריה:5 (מספר)
פלסי

[שמאל|ממוזער|250px|גרניט מ[פארק יוסמיטי, דוגמה לפלסי]]
**פלסי** (Felsic) הוא כינוי בגאולוגיה למינרלים סיליקטיים, מגמה, סלעי תהום וסלעי פרץ שבהם יש ריכוזים גבוהים של יסודות קלים כדוגמת צורן, חמצן, אלומיניום, נתרן ואשלגן. המונח הוא הלחם של תחיליות המילים '''פל'''דספט (פצלת השדה) ו'''סי'''ליקה, והוא נטבע בתחילת המאה ה-20.

צבעם של מינרלים פלסיים הוא בדרך כלל בהיר והם בעלי משקל סגולי קטן מ-3. מינרלים יוצרי סלעים פלסיים נפוצים כוללים את הקוורץ, המוסקוביט, האורתוקלז והפלגיוקלז העשיר בנתרן. הסלע הפלסי הנפוץ ביותר הוא הגרניט. מבחינה כימית מצויים הסלעים הפלסיים בקצה אחד של ספקטרום הסלעים כשבקצה השני מצויים הסלעים העשירים בברזל ובמגנזיום המכונים סלעים מאפיים ואולטרה-מאפיים.

המונח "סלע חומצי", שנעשה בו לעיתים שימוש כמילה נרדפת ל"סלע פלסי" מתייחס כיום לסלע פרץ שבו יש תכולת סיליקה גבוהה במיוחד (מעל ל-63% של SiO2 ממשקל הסלע), כדוגמת ריוליט. במונח "סלע חומצי" נעשה שימוש נרחב בספרות הגאולוגיה הישנה והוא נחשב כיום ארכאי. המונחים "סלע בסיסי" ו"סלע חומצי" התבססו על רעיון שגוי שמקורו במאה ה-19 שמקור כל הצורן בסלעים הוא בחומצה צורנית.

ללבה פלסית, לפני שהתקררה, יש צמיגות גבוהה יותר מלבה מאפית בשל תכולת הסיליקה הגבוהה שבה. מים וחומרים נדיפים אחרים משתחררים לאט יותר ובבת אחת בהשוואה ללבה מאפית, לכן התפרצויות של הרי געש הבנויים מלבה פלסית סוערות בהשוואה להתפרצויות של לבה מאפית. רוב הרי הגעש הפולטים לבה פלסית הם הרי געש יבשתיים, לדוגמה הווזוב.

## מיון סלעים פלסיים
על מנת שסלע יוגדר כפלסי הוא חייב להכיל לפחות 75% מינרלים פלסיים, כלומר קוורץ, אורתוקלז ופלגיוקלז. סלעים המכילים יותר מ-90% מינרלים פלסיים ניתן גם לכנות "סלעים לויקוקרטיים" (מיוונית "בעלי גוון בהיר").

פלסיט הוא מונח מפטרולוגיה, שבו נעשה שימוש בעת מיון ראשוני בשדה, לתיאור סלע געשי, דק־גרגיר (אפינטי), בעל גוון בהיר שיסווג בצורה מדויקת יותר לאחר שישלח למעבדה ושם ייבדק בצורה מדוקדקת יותר, תחת המיקרוסקופ או לאחר ביצוע כימיה אנליטית.

בחלק מהמקרים מכילים סלעי פרץ פלסיים פנוקריסטים של מינרלים מאפיים, בדרך כלל הורנבלנדה, פירוקסן או פלגיוקלז סידני, ולכן יש צורך לכנות סלעים אלו על פי המינרל הפנוקריסטי שלהם כדוגמת "פלסיט נושא הורנבלנדה".

קיימות שתי שיטות מקובלות למיון סלעי יסוד: "מיון TAS” (Total-Alkali-Silica) המשמש עד היום כדרך למיון סלעי פרץ בלבד, ו"דיאגרמת QAPF" (Quartz, Alkali feldspar, Plagioclase, Feldspathoid) המשמשת בעיקר למיון סלעי תהום, אבל גם סלעי פרץ. המונח הכימי "סלע פלסי" ניתן ככינוי לסלעי פרץ על פי "מיון TAS” שנוצר על ידי "לה מיטרה" ב-1975, אבל המונח התפשט מעבר לכך. בעת מיון סלעים פלסיים פנריטיים נעשה שימוש ב"דיאגרמת QAPF" והכינוי שמקבל הסלע ניתן בהתאם למינוח הגרניט. לרוב נכללים מינרלים מאפיים בשם, למשל "גרניט נושא הורנבלנדה", שכן המונח גרניט כבר כולל בתוכו קיומם של קוורץ ופצלת השדה.

המיון המקובל של סלעים פלסיים מתבסס על מרקם הסלע.

## מקורות

* Le Maitre, L.E., ed. 2002. *Igneous Rocks: A Classification and Glossary of Terms* 2nd edition, Cambridge.


קטגוריה:פטרולוגיה
קטגוריה:מינרלוגיה
קדאיף

שמאל|ממוזער|220px|מפעל לייצור קדאיף בטורקיה
[שמאל|ממוזער|250px|[בקלווה עם אטריות קדאיף]]

אטריות **קַדָאִיף** (בטורקית: **Kadayıf**) הן אטריות דקיקות העשויות מבלילת קמח ומים אשר נמזגת דרך מסננת על גבי מגש מתכת עגול ולוהט בבישול קצר מאוד ומשמשות כבסיס להכנת קינוחים מזרח-תיכוניים ומאכלים אחרים. מקור האטרייה הוא טורקי והוא היה נפוץ בגבולות האימפריה העות'מאנית בשמו הטורקי "קדאיף". נוכח טעמן הנייטרלי של האטריות הן משמשות בעיקר להכנת מאכלים חלביים מתוקים או מלוחים, ובהם: בקלאווה, כנאפה, כמצע לעוגות, כקישוט להגשת תבשילים שונים ועוד. לעיתים רחוקות משמשות גם עבור מאכלים בשריים.
[ממוזער|שערות קדאיף ב[כנאפה]]

## תהליך הייצור
בעבר היו מיוצרות באופן ידני ללא מכונה ולאחר מכן באופן חצי-אוטומטי. כיום אטריות הקדאיף מיוצרות בתהליך תעשייתי לעיתים אף באופן אוטומטי לחלוטין ללא מגע יד אדם ואף במכונות ביתיות ובחלק ממדינות המזרח התיכון והן נמכרות בשווקים באריזות אטומות המיועדות לאחסון בדרך כלל בהקפאה אשר שומרת על פריכותן.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מאכלים
קטגוריה:המטבח הים-תיכוני
קטגוריה:המטבח הטורקי: קינוחים
קטגוריה:המטבח הערבי: קינוחים
קטגוריה:מאכלי אטריות
Girl (שיר של הביטלס)

"**Girl**" (בעברית: "**נערה**") הוא שיר של להקת הביטלס הנושא את הקרדיט הקבוע "לנון-מקרטני". השיר הולחן על ידי לנון ומקרטני בביתו של לנון בקנווד, לפי רעיון בסיסי של לנון, כשמקרטני שותף בכתיבת המילים וחלק מהלחן. השיר יצא בדצמבר 1965, כחלק מהאלבום Rubber Soul.

## תוכן
הדובר בשיר מקונן על־כך שנערתו ממררת את חייו בתפישותיה הנוקשות לגבי החיים, ובאי אהבתה אותו. מהשיר משתקפת תחושתו המרירה של לנון כלפי חיי הנישואים שלו, מרירות שמצאה ביטוי גם בשיר "Norwegian Wood", אף כי חלק מהביטויים המרירים ביותר הם דווקא משל מקרטני, שהקשר הרומנטי הסבוך שלו עם ג'יין אשר מצא ביטוי בתקליט Rubber Soul בשיר "I'm Looking Through You".

הדובר בשיר מקונן על־כך שהוא אוהב את נערתו יתר על המידה. הנערה מאכזבת אותו תדירות, מפגינה אליו יחס צונן, ומפגינה קרירות מינית, אך כאשר הוא מבקש לעזבה היא פורצת בדמעות ומבטיחה להשתנות והדובר "מאמין לה/ אחרי כל זה, אני לא יודע מדוע."

## עיבוד
השיר כתוב בסולם דו מינור, וכולל מעברים תכופים בין הסולם המינורי למקבילה המז'ורית שלו (מי במול מז'ור). מעבר כזה טיפוסי לכתיבתם של לנון ומקרטני כאחד, ואילו הסולו הכלי הבא לקראת סופו של השיר דומה לשיר אחר שכתב לנון, "You've Got Hide Your Love Away". לנון ביקש להעניק לשיר תחושה אינטימית וביקש כי אנחות הצער שלו ונשימותיו יישמעו בבירור. באולפן, הושגה מטרה זו באמצעות הצגת דוחס קול מיוחד על קולו של לנון, שאחר־כך הקליט שוב את התפקיד הקולי.

הפזמון בשיר אינו מהיר בהרבה מהבית, וכדי להעניק לו תחושה דינמית יותר מלווים מקרטני והאריסון את שירתו של לנון בחזרה קצבית ובקצב כפול על ההברה "tit". החזרה הקצבית הייתה התחכמות פנימית של חברי הלהקה, אל מול המפיק ג'ורג' מרטין, בהמרת "dit" ב-"tit" (באנגלית, שד).
## מצעדים

## קישורים חיצוניים

* מילות השיר

## הערות שוליים

קטגוריה:בלדות משנות ה-1960
קטגוריה:שירי הביטלס
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים ביקורתיים על הדת
קטגוריה:בלדות פולק
קטגוריה:בלדות רוק
לא בלי בתי

**"לא בלי בתי"** (באנגלית: **Not Without My Daughter**) הוא ספר שנכתב על ידי הסופרת בטי מחמודי. הסופרת מתארת בספר את חייה שלה כאישה אמריקאית אשר מתאהבת באזרח אמריקאי-איראני ונקלעת למציאות דתית וחברתית קיצונית באיראן בראשית תקופת שלטונו של רוחאללה ח'ומייני. 

הספר תורגם מאנגלית על ידי המשורר והמתרגם עמשי לוין ויצא לאור בהוצאת כנרת.

## עלילה
בטי, אמריקאית גרושה ואם לשני בנים, הכירה את מודי (קיצור שמו -סייד בוזורג מחמודי) בבית חולים. הקשר ביניהם התהדק, מודי טיפל וסעד אותה ולאחר מכן הם נישאו ב-1977. בטי ומודי ניהלו חיי נישואים שגרתיים ונולדה להם ב-1980 בת בשם מהטוב. לאחר שמודי מפציר בבטי, היא מסכימה שיבקרו למשך שבועיים בלבד במולדתו איראן כדי להכיר אותה ואת בתם למשפחתו. בתום שבועיים באיראן, מודי מודיע לבטי כי הם יישארו באיראן לתמיד.

התקופה הייתה תחילת שלטונו של ח'ומייני, שהתאפיינה במעבר מהיר מהחוק האזרחי לחוק האסלאמי הקיצוני. בתקופה זו המשטרה החשאית החלה לעצור אזרחים שנהגו שלא על פי חוקי האסלאם ובעיקר נשים שלא לבשו צ'אדור (גלימה ארוכה שחורה שמכסה את הגוף כולו, בדומה לבורקה). על פי החוקים החדשים הנשים והילדים הפכו לרכושו של הגבר שהיה רשאי לצוות עליהם את רצונו ואף לנקוט כלפיהם באלימות.

מודי החל לנקוט כלפי בטי באלימות והחזיק בה ובמהטוב בהסגר, ובנוסף הוא הרשה להן לצאת מהבית בליווי צמוד בלבד. 

בשל השינויים הקיצוניים בהתנהגותו הכבוד שרחשה בטי לבעלה נעלם והיא החלה לנטור לו טינה. 

בעקבות הקשיים באיראן והפחד מהתנאים בהם חיו בטי ובתה הן החליטו לברוח מאיראן, ולאחר 18 חודשים בתנאים קשים בטי ומהטוב הצליחו להימלט מאיראן דרך ההרים והגיעו לטורקיה שם נעזרו בשגרירות ארצות הברית וחזרו בסופו של דבר למישיגן שם התאחדו עם משפחתה של בטי.

## בטי מחמודי לאחר הבריחה
לאחר שמחמודי חזרה לארצות הברית היא כתבה את ספרה על החיים באיראן. 

היא השתתפה בהרצאות על ילדים חטופים והשתתפה בהכנת סרט שנעשה על פי סיפור חייה בשנת 1991. הסרט צולם בישראל (בתל אביב ביפו העתיקה ובעכו בחאן אל-עומדאן) במשך שבעה שבועות. כוכבת הסרט שגילמה את בטי מחמודי הייתה סאלי פילד.

לאחר מכן הוציאה מחמודי ספר נוסף בשם "למען אהבת ילדי" שיצא ב-1992 והוא סיפור ההמשך של "לא בלי בתי". הספר מספר על המאורעות אחרי שחזרה למשפחתה בארצות הברית, על הפחד שמודי יחזור, על מסעותיה בעולם לקידום הספר, ועל האנשים שפגשה במהלכם.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:אוטוביוגרפיות
קטגוריה:ספרי 1987
קטגוריה:ספרים שעובדו לסרטים
קטגוריה:ספרי הוצאת כנרת
איריס צ'אנג

**איריס צ'אנג** (באנגלית: **Iris Shun-Ru Chang**; 28 במרץ 1968 - 9 בנובמבר 2004) הייתה סופרת ועיתונאית אמריקאית, שעמדה בראש קבוצת פעילים קטנה שלחמה נגד מה שכינתה "קשר השתיקה" האופף את הטבח והאונס ההמוניים בננקינג. כבת למשפחה סינית שנמלטה מאימי הכיבוש היפני, היא תיעדה את סיפורי האימים ופרסמה ב-1997 ספר שזכה לתהודה רבה: "האונס של ננקינג" ("The Rape of Nanking").

הספר מביא את סיפור המעשה מ-3 זוויות ראייה: זווית הראייה של החיילים היפניים שביצעו את המעשים, זווית הראייה של הקורבנות הסיניים וזווית הראייה של קבוצת אזרחים אירופאיים ואמריקאים אשר לא עזבו את העיר ויצרו אזור ביטחון שהציל בסופו של דבר מאות אלפי אנשים.

הספר מביא גם את סיפורו של הנאצי ג'ון ראבה, אזרח גרמני אותו מכנה צ'אנג "אוסקר שינדלר הסיני", שהתגורר ברובע הזרים בננקינג והציל באופן אישי אזרחים רבים.

מעבר לתיאור הטבח ההמוני, מנתחת הסופרת את תרבות המלחמה היפנית המזלזלת לטענתה באופן בוטה בחיי אדם ומאשימה הן את המזרח והן את המערב (כל אחד מסיבותיו הוא) בהשתקת הפשע הנורא, השתקה בה היא רואה אונס ופשע נוספים.

צ'אנג התאבדה בגיל 36, גופתה נמצאה ב-11 בנובמבר 2004 ירויה בתוך מכוניתה בעיירה לוס גאטוס בקליפורניה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מתאבדות: פעילות פוליטיות
קטגוריה:מתאבדות אמריקאיות
קטגוריה:מתאבדים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות ממוצא סיני
קטגוריה:אמריקאים ממוצא סיני
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת ג'ונס הופקינס
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ג'ונס הופקינס
קטגוריה:סופרות אמריקאיות
קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:פעילות פוליטיות אמריקאיות
קטגוריה:עיתונאיות אמריקאיות
קטגוריה:עיתונאים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1968
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1968
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2004
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2004
ג'רום רובינס

**ג'רום רובינס** (באנגלית: **Jerome Robbins**;
11 באוקטובר 1918, ניו יורק – 29 ביולי 1998, ניו יורק) היה רקדן בלט וכוריאוגרף יהודי-אמריקאי. זכה בפרס האוסקר על בימוי הסרט "סיפור הפרברים". הוא עבד שנים רבות בברודוויי, ושיתף פעולה גם עם להקת "בת שבע" מישראל.

## קורות חיים
### ג'רום רובינס איש הבלט
בשנת 1937 הופיע כרקדן בהפקת "האחים אשכנזי" על ידי התיאטרון האידי האמנותי.

בשנת 1940 התקבל לתיאטרון הבלט שזה אך נוצר ואשר היום קרוי תיאטרון הבלט האמריקאי שם הפך מהר מאוד לסוליסט ולכוריאוגרף.

בשנת 1949 עזב רובינס את תיאטרון הבלט והצטרף ללהקתם החדשה של לינקולן קירסטין וג'ורג' בלנשין-בלט העיר ניו יורק שם מיד נקרא מנהל אמנותי שותף עמית.

עזב לתקופה את בלט העיר ניו יורק והקים להקה משלו: בלט ארצות הברית.

בשנת 1969 חזר לבלט העיר ניו יורק שם הוא חלק עם ג'ורג' בלנשין את תפקיד הבלט מסטר.

בשנת 1983 לאחר מותו של בלנשין חלק רובינס ביחד עם פיטר מרטינס את הניהול האמנותי של בלט העיר ניו יורק.

**בין תפקידיו כסוליסט**: תפקיד פטרושקה-המריונטה הטרגית ביצירת הבלט פטרושקה של פוקין וסטרווינסקי, תפקיד שנרקד במקור על ידי ואצלב ניז'ינסקי. תפקיד אלפונסו – המאהב הספרדי בבלט האחרון כחול הזקן של מיכאל פוקין (1941), תפקידו של ליאוניד מאסין בבלט "הכובע משולש הפינות" (1943), תפקיד ראשי בבלט: "הבן האובד" של בלנשיין.

**כוריאוגרפיות**: למוזיקה מקורית של ליאונרד ברנשטיין: פנסי פרי (1944), תעתיק (1946), עידן החרדה (1951), הדיבוק (1974)
למוזיקה מקורית של מארק בליצשטיין: האורחים (1949).

### ג'רום רובינס איש ברודוויי
בשנת 1946 השתתפו רובינס וברנשטיין ביצירת on the town, על בסיס יצירת הבלט שלהם פנסי פרי.
בשנת 1957 שיתוף הפעולה שלו עם ליאונרד ברנשטיין הניב את סיפור הפרברים – רובינס אחראי על הבימוי הכוריאוגרפיה והרעיון.
בשנת 1964 הוא יצר את כנר על הגג.

;יצירות נוספות בברודוויי:
* "המלך ואני" (1951) – כוריאוגרף
* "פיטר פן" (1954) – במאי וכוריאוגרף
* "פעמונים מצלצלים" – במאי בתפקיד הכוריאוגרף: בוב פוסי
* "ג'יפסי" (1959) – במאי וכוריאוגרף
* "אמא קוראז' וילדיה" (1963) – מפיק ובמאי

### ג'רום רובינס והקולנוע
בשנת 1956 יצר את הכוריאוגרפיה לסרט "המלך ואני".

בשנת 1961 קיבלו ג'רום רובינס ורוברט וייז את פרס האוסקר על הסרט סיפור הפרברים בקטגוריית הבמאי הטוב ביותר, על סרט זה רובינס קיבל אוסקר נוסף לשם כבוד על כוריאוגרפיה.

### ג'רום רובינס וישראל
בשנת 1953 הוא שכנע את אנה סוקולוב להירתם במקומו לביסוס מקצועיותה של להקת ענבל.

בשנת 1969 הוא העמיד עבור להקת בת שבע את עבודתו תנועות.

בשנת 1977 ביצעה להקת המחול בת שבע את עבודתו אחר הצהריים של פאון.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* עבודותיו של רובינס, באתר ABT
* ג'רום רובינס, באתר NYCB
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:זוכי אוסקר: הבימוי הטוב
קטגוריה:זוכי אוסקר: פרסי כבוד
קטגוריה:זוכי פרס דונלדסון
קטגוריה:זוכי פרס טוני: במאים
קטגוריה:זוכי פרס טוני: כוריאוגרפים
קטגוריה:רקדנים יהודים אמריקאים
קטגוריה:כוריאוגרפים אמריקאים
קטגוריה:כוריאוגרפים יהודים
קטגוריה:להט"בים יהודים אמריקאים
קטגוריה:רקדני בלט אמריקאים
קטגוריה:רקדני בלט יהודים
קטגוריה:רקדנים להט"בים
קטגוריה:תיאטרון מחול
קטגוריה:זוכי פרס מרכז קנדי
קטגוריה:אישים המופיעים ברשימה השחורה של הוליווד
קטגוריה:זוכי המדליה הלאומית לאמנויות
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1918
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1998
ויליאם ס. בורוז

**ויליאם ס. בורוז** (באנגלית: **William S. Burroughs**; 5 בפברואר 1914 – 2 באוגוסט 1997) היה סופר, מסאי, מבקר תרבות, צייר ואמן ספוקן וורד אמריקאי. יחד עם דמויות נוספות כמו ג'ק קרואק, אלן גינסברג, הרברט הנקה ופיטר אורלובסקי היה חלק מדור הביט. חלק ניכר מכתביו של בורוז מבוסס על חוויותיו האישיות, התנסותו בסמים שונים וניסיונות הגמילה שלו. בורוז היה הומוסקסואל גלוי.

## קורות חייו
בורוז נולד בסנט לואיס. בשנת 1951 הרג בשוגג את בת זוגו ג'ואן וולמר בבר במקסיקו במהלך משחק בשם "שעשוע בסגנון וילהלם טל", שבו ניסה לירות בכוס זכוכית שהניח על ראשה. אחיו, שהגיע לבקרו בכלא, הצליח לשחד פקידי ממשל וסוהרים כדי לשחררו בערבות, ובורוז נמלט בחזרה לארצות הברית לפני תום משפטו. הוא הורשע שלא בפניו ונידון לשנתיים מאסר.

שנים לאחר מכן טען בורוז כי לאירוע הירי הייתה השפעה מכריעה על החלטתו להתמקד בכתיבה, אם כי הוא החל לכתוב עוד בשנת 1945.

ספרו הראשון ג'אנקי, שיצא לאור בשנת 1953, מתאר בגוף ראשון את חייו של מכור להרואין. את הספר החל לכתוב בהשפעת ידידו אלן גינסברג, ששימש עבורו גם עורך וסוכן ספרותי. בורוז פרסם את הספר בתחילה תחת שם העט ויליאם לי בהוצאת הספרים הקטנה Ace Books, שהוציאה עד אז בעיקר ספרי קומיקס, סיפורי פשע אמיתיים וסיפורים בלשיים.

לאחר שזכה לפרסום בין-לאומי בזכות ספרו ארוחה עירומה, הודפס הספר במהדורות חוזרות בשנות ה-60 ובשנות ה-70. בשנת 1962 הספר ארוחה עירומה נאסר למכירה בבוסטון ארצות הברית בשל גסות, אם כי ארבע שנים מאוחר יותר בית המשפט העליון במסצ'וסטס ביטל את ההחלטה והספר חזר להימכר. זה היה המשפט האחרון בנושא צנזורה בספרות שנערך בארצות הברית. הוא ציין שהושפעה מדנטון וולץ' והקדיש לו אחד מספריו.

ב-1984 זכה לעיטור אביר במסדר האמנויות והספרות של צרפת.

בורוז נפטר ב-2 באוגוסט 1997 מסיבוך של התקף לב שעבר יום קודם לכן. כמה אסופות של כתביו התפרסמו מאז מותו, ודיונים אודות כתביו ואישיותו מתקיימים בעשרות רבות של אתרי אינטרנט. מספר סרטים ותוכניות טלוויזיה נעשו על חייו ובהתבססות על כתביו.

## עיבודים לספריו

* ארוחה עירומה - בשנת 1991 הופקה גרסה קולנועית לספר בבימויו של דייוויד קרוננברג.
* קוויר - בשנת 2024 הופקה גרסה קולנועית לספר בבימויו של לוקה גואדנינו.

## קישורים חיצוניים

* 

* קטע מעדותו של אלן גינזברג במשפט על "ארוחה עירומה"
* מי מפחד מוויליאם ס. בורוז?
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מיזורי
קטגוריה:סנט לואיס: אישים
קטגוריה:דור הביט
קטגוריה:אמני ספוקן וורד
קטגוריה:ביסקסואלים אמריקאים
קטגוריה:מעוטרי מסדר האמנויות והספרות
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אנגלי
קטגוריה:סופרי מדע בדיוני אמריקאים
קטגוריה:פעילים למען לגליזציה של סמים קלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולספרות
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1914
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1997