אוריאל חפץ

[שמאל|ממוזער|250px|אוריאל חפץ (מימין), בסמוך ל[רכבל הר ציון]]
שמאל|ממוזער|250px|סימטת נתיב הרכבל בירושלים - לזכרו של אוריאל חפץ
**אוריאל חפץ** (29 באפריל 1922 – 18 בדצמבר 1978, י"ח בכסלו תשל"ט) היה איש אצ"ל וקצין בצה"ל שנודע בשל יוזמותיו למען ביטחון המדינה, בפרט כהוגה רכבל הר ציון. מעוטר עיטורי צה"ל ובעל ציון לשבח במסגרת פרס ביטחון ישראל.

## ביוגרפיה
חפץ נולד בווינה ובגיל שנתיים עלה לארץ ישראל עם הוריו, שרה ואלחנן חפץ. גדל בשכונת רחביה בירושלים והיה חבר בתנועת בית"ר. למד בבית הספר היסודי "תחכמוני" ובתיכון ב"גימנסיה העברית".

הצטרף לארגון האצ"ל (כינויו המחתרתי היה "יפתח"), ונטל חלק בבניית סליקים ובפיתוח אמצעי לחימה. בתחילת 1944 השתתף במתקפת האצ"ל על המטה הארצי של הבולשת הבריטית במגרש הרוסים, לאחר הפעולה, נתפס והועבר למחנה המעצר בלטרון ולכלא עכו. משם הוגלה עם חברי מחתרות אחרים אל מחנות המעצר באפריקה, שם פיתח אמצעי מילוט שסייעו למספר עצורים להימלט ולשוב לארץ ישראל. לאחר שחרורו ממעצר הצטרף לכוחות ההגנה על ירושלים, ומונה לקצין ההנדסה של חטיבת עציוני.

פעולתו המבצעית הראשונה הקנתה לו הכרה מקצועית ארוכת שנים: במצור על הר ציון, בשנת 1948, התעורר צורך במשלוח אספקה אל העבר השני והעברת פצועים לטיפול רפואי, על פי הצעתו, נמתח רכבל מעל גיא בן הינום, שחיבר בין הר ציון לירושלים המערבית. הרכבל הורכב מרכיבים פשוטים, וייחודו היה בהסוואתו, כך שהוא הורכב בקלות ונמתח אל האוויר בשעות הלילה.

ההצלחה באספקת מזון וציוד רפואי אל הר ציון הביאה לעמידת תושבי ההר בפני המצור שהטיל הלגיון הירדני. בתום מלחמת העצמאות התבקש חפץ לתכנן אמצעים לגידור מובלעת הר הצופים, מובלעת ישראלית בשטחי ממלכת ירדן, והיה חשופה למתקפה. על פי הצעתו, הועברו אל ההר אמצעי אספקה לבניית מפעל לייצור גדרות תיל וקונצרטינות. תכנון בניית המפעל נעשה על ידו תוך שימוש בחומרים קיימים על ההר והברחתם של חומרים אחרים באמצעות הסוואתם באוטובוסים שהורשו להיכנס אל ההר לצרכים שונים.

במהלך שנות ה-50 בנה חפץ רכבל מוסווה בצדו המערבי של הר סוסיתא. כמו כן פיתח שיטה להצנחת כלי רכב שאומצה על ידי צה"ל. במלחמת סיני שירת במפקדת חיל ההנדסה הקרבית, במהלך הקרבות חבר לכוחות הלוחמים של חטיבת הנגב וסייע לה בפריצת שדות המוקשים ברצועת עזה. לאחר המלחמה פיקד על מבצע הנחת מסילת רכבת בין עזה לאשקלון.

בשנות ה-70, הוא היה מעורב במספר פעולות חילוץ:
* הוא היה ממתכנני הפריצה למטוס חברת סבנה ב-1972.
* במלחמת יום הכיפורים הצטרף ליחידתו בפיקוד המרכז, הוביל שיירת תחמושת ודלק לחזית הלחימה ברמת הגולן. במהלך המלחמה נסע חפץ עם רכבו הפרטי וחילץ פצועים מרמת הגולן. פעולה זאת מופיעה, בין היתר, בספר "תיאום כוונות" של הרב חיים סבתו.
* ב-15 במאי 1974, כאזרח מן השורה, שמע ברדיו על התקפת המחבלים במעלות, ומיהר למקום על מנת לסייע בחילוץ התלמידים שנלקחו כבני ערובה. הוא ניגש לאחד החלונות, וקרא לילדים לקפוץ אליו. כך הוא הצליח להציל 17 ילדים. אחד המחבלים, שראה את אוריאל מציל ילדים, זרק רימון לעברו. למרות פגיעת הרימון- הוא הציל עוד שני ילדים, ואז נפל. חפץ נפצע בגבו וברגליו, ונותר משותק. הוא נאבק עם פציעותיו, עד שקירבו את מותו, כעבור כארבע שנים. לאור גבורתו, חפץ הוכר כחלל צה"ל.
עבור פעולותיו אלה, הוענקו לו עיטור המופת וצל"ש הרמטכ"ל. בשנת 1973, הוענק לו גם ציון לשבח במסגרת פרס ביטחון ישראל, שם נכתב "בעבור שנים רבות של מסירות והתנדבות לפתרון בעיות טכניות מבצעיות".

250px|ממוזער|שמאל|המתקן שבנה אוריאל חפץ לכיבוי השרפה בבאר הנפט באבו רודס
זמן קצר לאחר מלחמת יום הכיפורים הובער מגדל הקידוח F-10 בשדה הנפט הימי של אבו רודס כתוצאה מפגיעה של טיל הוק ישראלי שנורה בשוגג, וחברת "נתיבי נפט" התקשתה לכבות את השרפה. חפץ תכנן ובנה מתקן שנועד לאפשר את כיבוי השרפה והמשך השאיבה מהבאר, אך "נתיבי נפט" מסרה את כיבוי השרפה למומחה אמריקאי, שכיבה את השרפה באמצעות פיצוץ. 

בפיגוע ברחוב בן-יהודה, בפברואר 1948, נהרסה "כריכיית חפץ" שהקים אביו. אוריאל חפץ שיקם את הכריכייה והפך אותו למפעל לייצור ציוד משרדי, ממנו התפרנס עד למותו.

בשנת 1950 נישא לעדנה אשכר, עולה חדשה מקנדה, ונולדו להם חמישה ילדים.

נפטר ב-18 בדצמבר 1978 והובא לקבורה בבית הקברות הצבאי בהר הרצל.

בשנת 2005 החליטה עיריית ירושלים להנציחו על ידי קריאת סמטה בסמוך למדרחוב בן-יהודה בשם "**נתיב הרכבל**" לציון פועלו.

## לקריאה נוספת
***גבורה בחקי**, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, עמ' 23–41
* ישי חדד, **[https://g-harel.com/wp-content/uploads/2020/09/1.pdf קוסם המלחמות - אוריאל חפץ]**, דיוקן, 2013

## קישורים חיצוניים

* אביתר ליכטמן על אוריאל חפץ בהסכת (פודקאסט), "אחיי גיבורי התהילה"
* 
* 
* 
* יותם ברגר,אוריאל היה גיבור, לא ציפה שימחאו לו כפיים, אתר גלי צה"ל, 8 בספטמבר 2013
* מאתר הגבורה: , , 
* 
* 
* יותם ברגר, "אוריאל היה גיבור, לא ציפה שימחאו לו כפיים", גלי צה"ל, 8 בספטמבר 2013

## הערות שוליים

קטגוריה:לוחמי האצ"ל
קטגוריה:גולי אפריקה
קטגוריה:מעוטרי עיטור המופת במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מעוטרי צל"ש הרמטכ"ל
קטגוריה:מקבלי ציון לשבח במסגרת פרס ביטחון ישראל
קטגוריה:ישראלים ילידי אוסטריה
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:בוגרי בית הספר תחכמוני (ירושלים)
קטגוריה:בוגרי גימנסיה רחביה
קטגוריה:בוגרי בית"ר
קטגוריה:רבי-סרנים בצה"ל
קטגוריה:הפיגוע במעלות
קטגוריה:חיילי חיל ההנדסה במלחמת העצמאות
קטגוריה:חיילי חיל ההנדסה במלחמת סיני
קטגוריה:חללי צה"ל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הצבאי בהר הרצל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1922
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1978