גיחון

מעיין ה**גִיחוֹן** (בערבית: **عين أم الدّرج**, תעתיק: **עין אום א-דרג**'), הוא מעיין טבעי הנובע באפיק נחל קדרון שבישראל, בגובה 636 מטר מעל פני הים.

הגיחון הוא מעיין חשוב ביותר בעיר ירושלים, וכנראה היה מהגורמים הראשיים לייסוד יישוב במעלה הגבעה המתרוממת מעליו – הגרעין של ירושלים הקדומה. הגיחון הוא מהגדולים במעיינות הרי יהודה. לפי מדידות ישנות ספיקתו של המעיין היא בין 600,000 ל-800,000 מ"ק לשנה בממוצע רב שנתי, אך לפי מדידות חדשות ספיקתו גדולה בהרבה.

המעיין נקרא בשם 'גיחון' כנראה בשל היותו מעיין פועם, כלומר שמימיו מגיחים בפעימות ובגיחות קצובות. הסיבה לכך היא מבנה אגן הניקוז התת-קרקעי שלו, המורכב מכיסי מים, המתמלאים עד גדותיהם כתוצאה של חלחול, ואז "נשפכים" אל פתח הנביעה. התיעוד האחרון של פעימות המעיין מובא אצל לואי ונסאן בשנת 1909, שכתב כי המעיין פועם למשך כ-15 דקות כל שעתיים־שלוש. כיום המעין הפסיק לפעום, כנראה בעקבות הפעילות האורבנית באגן ההיקוות של המעיין, או בעקבות תזוזות טקטוניות ששינו את מבנה אגן הניקוז שלו.

מפרשי התנ"ך כתבו ביאורים שונים לשם 'גיחון': על שם המעיים הנקראים גחון, כמו שכתוב בקללת הנחש () , כן מימיו של מעיין הגיחון זורמים בניקבה צרה ונמוכה, והאדם ההולך שם צריך לגחון ולכופף את עצמו ; על שם שסתמו את פתחו הראשי ומשכו והוציאו את המעיין בחריצים קטנים מתחת לעיר ירושלים, ומשיכה זו נקראת גיחון כמו שכתוב ()  על התינוק שמגיח ויוצא מבטן אימו, וגם גיחון ממנו יוצאים פלגים רבים להשקות את גינות ירושלים.

## היסטוריה וארכיאולוגיה
בשל חשיבותו של המעיין לקיומה של העיר הקדומה הוקמו בימי קדם מערכות משוכללות שאפשרו לתושבי העיר לרדת אליו בבטחה ולשאוב ממנו מים. במאה ה-19 גילה החוקר הבריטי צ'רלס וורן לראשונה חלקים ממערכת תת קרקעית שהובילה מן העיר לעבר המעיין, והיא קרויה מאז על שמו מערכת פיר וורן. חלקים נוספים של מערכת זו ומנהרות תת קרקעיות נוספות התגלו במחקר הארכיאולוגי במאות ה-20 וה-21. בחפירות הארכיאולוגיות שערכו רוני רייך ואלי שוקרון ליד המעיין בסוף המאה ה-20 ובראשית המאה ה-21 התגלה מגדל אדיר ממדים שהקיף את המעיין וביצורים נוספים שהגנו על הדרך אליו. בריכה שנחצבה סמוך למעין אפשרה שימוש נוח ומוגן במימיו. 

מעיין הגיחון היה מפורסם בימי קדם. הוא מופיע בהקשר של המלכת שלמה למלך:

בימי המלך חזקיהו, כהכנות לבואו של צבא אשור ועריכת מצור על ירושלים, ציווה המלך חזקיהו לחצוב מנהרה שתוביל את מי הגיחון מתחת לירושלים אל בריכת השילוח הנמצאת בתוך חומות העיר המורחבת של חזקיהו. כפי שמופיע בדברי הימים:

בתלמוד, בברייתא שחדרה גם למשנה בפסחים, מוזכר שמעשהו זה של חזקיהו לא עלה בקנה אחד עם דעת חכמים:

כתובת נקבת השילוח שהתגלתה ב-1880, מתארת את מעמד סיום החציבה. כיום נמצאת הכתובת במוזאון באיסטנבול.

בחג הסוכות התקיימה "שמחת בית השוֹאֵבָה" שנסובה במקור על **שאיבת** מים ממעיין הגיחון והעלאתם לבית המקדש. במים אלו קיימו את מצוות ניסוך המים על-גבי המזבח.

חברת המים והביוב של ירושלים המודרנית קרויה "חברת הגיחון" על שם המעיין.

## ראו גם
* מפעלי המים בעיר דוד

## לקריאה נוספת
* רונית בן-עמי עמיאל ואחרים, "ההידרולוגיה של מעיין קארסטי עירוני - מעין הגיחון, ירושלים", בתוך: אייל מירון (עורך), **מחקרי עיר דוד וירושלים הקדומה 2**, ירושלים, תשס"ז
*זהר עמר, "השתמרותם של מקומות מרפא מקודשים בירושלים", **מחקרי יהודה ושומרון**, דברי הכנס השביעי, תשנ"ז-1997, עמ' 212–221.

## קישורים חיצוניים

* .
* חברת "הגיחון - מפעלי מים וביוב ירושלים".
* 
* 
* מעיין הגיחון – באתר 'הכל על ירושלים'

## הערות שוליים

קטגוריה:ירושלים: אספקת מים
קטגוריה:אתרי המקרא
קטגוריה:עיר דוד
קטגוריה:הרי ירושלים: מעיינות
*