open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
קרב קלושינו

**קרב קלושינו** (ברוסית: **Битва при Клушине**, בפולנית: **Bitwa pod Kłuszynem**) נערך בין צבא רוסיה הצארית לבין כוחות האיחוד הפולני-ליטאי ב-4 ביולי 1610, במסגרת מלחמת רוסיה–פולין ובמהלך תקופת הצרות, והסתיים בניצחון פולני מכריע.

## רקע
ביוני 1610 צבא רוסי-שוודי שחרר את מוסקבה ממצור של דמיטרי הכוזב השני. מפקד הצבא מיכאל סקופין-שויסקי נפטר באופן מפתיע והפיקוד הועבר לאח של הצאר - דמיטרי שויסקי. הצבא החל בתנועה לכיוון סמולנסק במטרה להסיר את המצור הפולני מהעיר. זיגמונט השלישי, מלך פולין ללא הפסקת מצור על סמולנסק שלח לכיוון הרוסים יחידת פרשים תחת פיקודו של הטמאן סטניסלאב ז'ולקבסקי. הכוחות הקדמיים של הרוסים נעצרו על ידי הפולנים והתמקמו במבצר קטן. ב-23 ביוני הכוח הראשי של הרוסים התקרב למבצר. ראשי הכוח הרוסי דמיטרי שויסקי, יאקוב דלגרדי וגורן ידעו היטב על יחסי הכוחות והתכוונו עם שחר להתחיל במתקפה. כל הלילה הם בילו בשתייה והכנות לחלוקת השלל הצפוי. ז'ולקבסקי ידע על כך שכוחות שכירי חרב (בעיקר שוודים אך גם אנגלים וצרפתים) לא קיבלו את משכורתם בזמן. הכסף למעשה עבר מהרוסים למפקד הכוחות הזרים אך יאקב דלגרדי החליט להעביר את התשלום רק לאחר הקרב תוך "חיסכון" בכספים של ההרוגים הצפויים. המטה של ז'ולקבסקי לאחר התלבטויות החליט להתחיל במתקפה לילית בתקווה להביס את הכוח העודף.

## מהלך הקרב
במהלך הלילה רוב הכוח הפולני נע לכיוון הצבא הרוסי תוך השארת רק כ-700 לוחמים ליד המבצר. מעבר דרך היערות היה קשה והתותחים נשארו מאחור. עם שחר הכוחות הפולנים היו קרוב למחנה רוסי-שוודי, אך לקח להם כשעה להתארגנות לקרב. כתוצאה מכך המתקפה כבר לא הייתה הפתעה שלמה. שוודים התארגנו להגנה וכ-10 התקפות פרשים פולנים לא הצליחו לשבור את קווי ההגנה של השוודים. לעומת זאת, הכוחות הרוסים לא עמדו בלחץ והחלו בנסיגה. דמיטרי שויסקי ראה את המצב אך לא שלח תגבורת שהייתה ברשותו. כתוצאה מכך הגדוד הרוסי נמלט משדה הקרב. בינתיים התותחים הפולנים הגיעו לשדה הקרב ולאור האש הכבדה, השוודים החלו בנסיגה והתארגנות מחדש. בשלב זה הפרשים הצרפתים (חלק של הכוח הרוסי) ביצעו מתקפה אך היא הייתה כושלת. תוך רדיפת הכוחות הצרפתים, הפולנים הגיעו למחנה הרוסי. למרות זאת, שויסקי עם עתודה של 5,000 לוחמים ו-18 תותחים המתין ללא התערבות ממשית במהלך הקרב. בשלב זה, שכירי החרב השוודים, האנגלים והצרפתים שהיו ממורמרים באי-העברת המשכורת במועד החלו לנטוש את שדה הקרב. הרוסים החלו בחלוקת הכספים לשוודים, אך אנגלים וצרפתים שלא קבלו את חלקם החלו בביזה של המחנה הרוסי. בשלב זה ז'ולקבסקי הצליח להגיע להסכם עם מפקדי הכוח השוודי שכל שכירי החרב השוודים, הצרפתים והאנגלים יכולים לעזוב את שדה הקרב עם הכספים שברשותם. במצב זה הרוסים החלו בנסיגה כוללת תוך נטישת המחנה. כל המחנה כולל תותחים, דגלים, כספים רבים וכו' נתפס על ידי הפולנים.

## השלכות הקרב
הצבא הרוסי נמלט משדה הקרב ולמעשה לא היה יכול להמשיך במאבק המזוין. תוך זמן קצר וסילי שויסקי סולק מהשלטון. השלטון הועבר למועצה בויארית שנשבעו למלך פולין ונתנו לסטניסלאב ז'ולקבסקי להיכנס למוסקבה. וסילי שויסקי ואחיו הועברו לוורשה.

המצור על סמולנסק נמשך עוד כשנה והעיר נכבשה רק ביוני 1611 לאחר 20 חודשי מצור.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:רוסיה: קרבות
קטגוריה:פולין: קרבות
קרב קלושינו
ליכטנברג (פירושונים)

**ליכטנברג** – (**Lichtenberg** או **Liechtenberg**) שם משפחה גרמני שפירושו הר מואר.

קטגוריה:שמות משפחה
נולה

**נולה** (**Nola**) היא עיר באיטליה בנפת נאפולי, מחוז קמפניה. העיר ממוקמת בשפלה שבין הר וזוב לרכס הרי האפנינים. 

## היסטוריה

נולה נחשבת לאחד מהיישובים העתיקים ב. בסביבתה נמצאו עדויות להתיישבות כבר בתקופת הברונזה, בסביבת 1650 לפנה"ס, ביישוב שננטש לאחר התפרצות של הווזוב באותה תקופה. העיר נוסדה מחדש  על ידי האטרוסקים במאה השישית לפנה"ס, ועם עלייתם של שבטי הסאמניטים נקשרה עימם בברית.

בתקופת מלחמות הסאמניטיות עברה העיר לצידם של הרומאים. 

במלחמה הפונית השנייה, ניסה חניבעל לכבוש את נולה שלוש פעמים, בשנים
216, 215 ו-214, אך התקפותיו כנגד הכוח הרומאי בפיקוד מרקוס קלאודיוס מרקלוס נהדפו פעם אחר פעם. 

במלחמת האיטלקים ברומא כבש המפקד האיטלקי גאיוס פאפיוס מוטיליוס את נולה  בעורמה בשנת 90 לפנה"ס והציע ל-2000 חיילים רומאים ששהו בה לעבור למחנהו.   העיר נשארה כיס התנגדות סאמניטי עד תום המלחמה. סולה, שצבאו צר על העיר במשך זמן רב, נאלץ מכורח הנסיבות לחזור לרומא, ונולה לא הוכנעה אלא בשנת 80.
בעת מרד ספרטקוס, בשנת 73,  הייתה נולה אחת מהערים שנכבשו על ידי המורדים.

מאוחר יותר הפכה העיר למושבה רומית, ואוגוסטוס מצא בה את מותו בשנת 14. מאות שנים מאוחר יותר הפכה  העיר  למוקד עלייה לרגל לצליינים נוצרים לאחר שפאולינוס מנולה קבע בה את מקום מושבו והקים בה דיוקסיה.

בשלהי תקופת האימפריה הרומית נכבשה העיר ונבזזה על ידי המלך הוויזיגותי אלאריק הראשון בשנת 410, המלך הונדלי גאיזריק ב-453, ועל ידי שבטים סרקנים במאה התשיעית. במאה החמש עשרה  נכבשה על ידי שארל הראשון, מלך נאפולי וסיציליה וחשיבותה ירדה מאוד לאחר רעידת אדמה שפקדה אותה.

בפומפיי הסמוכה נקרא אחד משערי העיר שער נולה, ואחד מהרחובות המרכזיים נקרא דרך נולה (Via di Nola).

## בני העיר שהתפרסמו

אחד מהמפורסמים בילידי העיר הוא החוקר והאסטרונום ג'ורדאנו ברונו, הידוע גם כג'ורדאנו נולאנו, שהועלה על המוקד ופסלו מוצב בקמפו די פיורי ברומא.

## ראו גם

* בנוונטו
* מונטסרקיו

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קמפניה: ערים
אצטדיון דינמו (קייב)

**אצטדיון דינמו על שם לובנובסקי** (באוקראינית: **Стадіон «Динамо» ім. Валерія Лобановського**) הוא אצטדיון כדורגל בעיר קייב, בירת אוקראינה, המשמש כמגרש ביתי של קבוצת דינמו קייב. האצטדיון ממוקם במריינסקי פארק שבמרכז העיר. באצטדיון כ־17,000 מקומות ישיבה. הוא נושא את שמו של ולרי לובנובסקי – מאמנה האגדי של דינמו קייב ושל נבחרת ברית המועצות.

## היסטוריה
האצטדיון נבנה בשנים 1932–1933 והיה לאצטדיון מרכזי של העיר. בהתחלה נשא האצטדיון את שמו של וסוולוד בליצקי, קצין בכיר בנ.ק.ו.ד., והחל משנת 1936 נקרא על שמו של ניקולאי יז'וב, ראש הנ.ק.ו.ד.. לאחר שהוא הוצא להורג בשנת 1939 הוסר שמו משם האצטדיון. מאז ועד לשנת 2002 נקרא האצטדיון – "אצטדיון דינמו".

בעת הכיבוש הנאצי על העיר, בשנים 1941–1943, נערכו באצטדיון משחקים בין יחידות שונות של הוורמאכט.
בנובמבר 1943, במהלך הקרבות לשחרור העיר, ניזוק האצטדיון מהפגזות. הוא שוקם רק בשנת 1946.

בשנת 1948 נחנך אצטדיון הרפובליקה, אשר הפך לאצטדיון מרכזי של קייב. משחקי הליגה הסובייטית הבכירה ומשחקים בינלאומיים נערכו רק בו. באצטדיון דינמו נערכו בעיקר משחקים של ליגות המשנה. כמו כן שימש אצטדיון כמגרש האימונים של דינמו קייב
בשנים 1977 - 1980 בוצעו באצטדיון מספר שינויים מבניים על מנת להתאימו לדרישות הוועד האולימפי לקראת אולימפיאדת 1980. למרות זאת במהלך האולימפיאדה לא נערכו באצטדיון משחקים רשמיים, אך כמה נבחרות התאמנו בו לקראת המשחקים.

בתחילת שנות ה-90 עבר אצטדיון "מתיחת פנים" נוספת, הפעם כדי לעמוד בדרישות אופ"א לאירוח משחקים של המפעלים האירופיים, כמו ליגת האלופות וגביע אופ"א.

החל משנת 1996 משחקיה הביתיים של דינמו קייב, הן בליגה האוקראינית והן במפעלים אירופיים שונים, נערכים באצטדיון זה. כמו כן בשטח האצטדיון ממוקמים משרדי הנהלת הקבוצה.
ב-3 במאי 2002, בטקס רשמי נחנך פסל לזכרו של ולרי לובנובסקי ליד הכניסה לאצטדיון ושמו הוסב ל"אצטדיון דינמו על שם לובנובסקי".

## קישורים חיצוניים

* 

* האצטדיון באתר הרשמי של דינמו קייב

דינמו
קטגוריה:דינמו קייב
קטגוריה:קייב: מבנים
האלקסר של סגוביה

**האלקסר של סגוביה** (בספרדית: **Alcázar de Segovia**, מילולית: **טירת סגוביה**) הוא מבצר אבן הממוקם בעיר העתיקה של סגוביה, ספרד. המבצר, המתנשא בראש צוק סלעי מעל מקום התמזגות הנהרות ארסמה וקלמורס, סמוך לרכס גוודראמה, הוא אחד המבנים הייחודיים והמוכרים בספרד. האלקסר נבנה במקור כמבצר, אך שימש גם כארמון, בית סוהר, בית ספר מלכותי לארטילריה ואקדמיה צבאית. כיום משמש האלקסר כמוזיאון היסטורי הפתוח לקהל הרחב, והוא אחת משלוש האטרקציות התיירותיות העיקריות של סגוביה, לצד אמת המים והקתדרלה.

שמאל|ממוזער|250px|חצר פנימית באלקסר

## היסטוריה
מקורו של האלקסר של סגוביה, כמו מבצרים רבים בספרד, במצודה ערבית. ההתייחסות הראשונה לאלקסר הנוכחי היא משנת 1120, כ-32 שנים לאחר חזרתה של העיר סגוביה לידיים נוצריות. עם זאת, ממצאים ארכאולוגיים מצביעים על כך שבמיקומו של האלקסר עמד מבצר כבר בימי הרומאים, אפשרות שמקבלת משנה תוקף מקיומה של אמת המים הרומית בעיר.

מבנהו וצורתו של המבצר עד לימי אלפונסו השמיני אינם ידועים, אולם בתיעוד מוקדם מוזכרת גדר היקפית מעץ. ניתן להסיק כי לפני שלטונו של אלפונסו השמיני מדובר היה במבצר עץ מעל היסודות הרומיים. אלפונסו השמיני ואשתו אלינור הפכו את האלקסר למקום מגוריהם העיקרי, ובימיהם החלו העבודות לבנייתו של מבצר האבן הקיים כיום.

במהלך ימי הביניים המשיך האלקסר להיות מקום מגורים מועדף על רבים מבני משפחות המלוכה הקסטיליות וכן מבצר עיקרי במערך ההגנה של הממלכה. במהלך תקופה זו נבנו מרבית המבנים במתחם, והמבצר הורחב באופן משמעותי על ידי השליטים לבית טרסטמארה.

בשנת 1258 נערכו במבצר עבודות שיקום על ידי אלפונסו העשירי, לאחר קריסה חלקית של המבנה, ולאחר מכן נבנה היכל המלכים במטרה לאכלס את הפרלמנט. עם זאת, המלך שבתקופתו נעשו עבודות הבנייה המשמעותיות ביותר הוא חואן השני, שאחראי לבנייתו של 'המגדל החדש', הידוע כיום כ'מגדל חואן השני'.

בשנת 1474 מילא האלקסר תפקיד חשוב בעלייתה לשלטון של איזבלה הראשונה. ב-12 בדצמבר הגיעו לסגוביה החדשות על מותו של המלך אנריקה הרביעי במדריד, ואיזבלה מצאה מפלט בין חומות המבצר, שם היא זכתה לתמיכתם של אנדרס קבררה ומועצת העיר סגוביה. איזבלה הוכתרה למחרת למלכת קסטיליה ולאון.

השיפוץ הנרחב הבא באלקסר נערך על ידי המלך פליפה השני לאחר נישואיו לאנה, ארכידוכסית אוסטריה. במהלך השיפוץ נוספו לאלקסר הצריחים המחודדים, במטרה לשוות לו מראה המזכיר את המבצרים המרכז-אירופאים. לאחר שמשפחת המלוכה העתיקה את מגוריה למדריד, הפך האלקסר לבית סוהר למשך כמאתיים שנה.

בשנת 1762 ייסד במקום המלך קרלוס השלישי את בית הספר המלכותי לארטילריה. האלקסר שימש את בית הספר קרוב למאה שנים, עד 6 במרץ 1862, אז שרפה שפרצה במקום גרמה לנזק משמעותי לגגות ולשלד המבנה. נזקי השרפה שוקמו רק בשנת 1882. בשנת 1896 החליט המלך אלפונסו השלושה-עשר להעביר את האלקסר לרשות משרד המלחמה הספרדי ולהפכו לאקדמיה צבאית. בשנת 1953 הוקמה 'פטרונות האלקסר', הגוף שאחראי כיום על המוזיאון שנפתח באתר.

## גלריית תמונות

Alcazar of Segovia Monarchs Hall.JPG| היכל המלכים.
Alcazar of Segovia Chapel.JPG| חדר הקפלה.
Alcazar of Segovia Gallery Hall.JPG| חדר הגלריה.
Alcazar of Segovia Weapons Room.JPG|חדר הנשקייה.
Segovia - Alcázar de Segovia 22 2017-10-24.jpg
Alcazar of Segovia.JPG


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קסטיליה ולאון: מבנים
קטגוריה:ספרד: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:סגוביה
רנדל קרמר

סר **ויליאם רנדל קרמר** (באנגלית: **Sir William Randal Cremer** ; 18 במרץ 1828 - 22 ביולי 1908), הידוע בדרך כלל בשמו האמצעי, היה חבר הפרלמנט של בריטניה ופציפיסט.
קרמר נבחר למזכיר האינטרנציונל הראשון ב-1865, אך התפטר שנתיים לאחר מכן. בשנת 1903 זכה קרמר בפרס נובל לשלום והיה הראשון שזכה בו כאיש יחיד. הוא זכה בפרס בעיקר עבור פעילותו בבוררות בינלאומית ובמיוחד הסכם הבוררות האנגלי-אמריקאי של 1897.
הוא גם זכה באות לגיון הכבוד הצרפתי והוענק לו תואר אביר ב-1907.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:זוכי פרס נובל לשלום
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1828
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1918
אנדרטת מלטה

**אנדרטת מלטה** (באנגלית: **Malta Memorial**) היא אנדרטה השוכנת בעיר פלוריאנה שבמלטה, ומנציחה את זכרם של 2,298 אנשי צוותי האוויר של חילות האוויר של מדינות חבר העמים הבריטי, אשר איבדו את חייהם במלחמת העולם השנייה באזור הים התיכון, ואשר מקום קבורתם לא נודע. האנדרטה ממוקמת בצפון העיר, סמוך לשער העיר ולטה, בין רחוב נלסון (Triq Nelson) ושדרת "המול" (il Mall).

האנדרטה בנויה בצורת עמוד שיש שהובא מטיבולי, והנישא לגובה של 15 מטרים. העמוד מחורץ בדוגמת רשת, ובראשו ניצב פסל נץ עשוי ארד ומצופה בזהב, שגובהו שני מטרים. העמוד ניצב על בסיס עגול שסביבו לוחות ארד ועליהם חקוקים שמות הנופלים. בבסיס העמוד קבוע לוח ועליו כתובת לאמור: 


 

## קישורים חיצוניים

* אודות האנדרטה.
* A Guide to War Grave Commemorations in Malta
* האנדרטה באתר ועדת חבר העמים לקברי מלחמה

קטגוריה:פלוריאנה
קטגוריה:מלטה: מבנים
מלטה
מלטה
מלטה
מלטה
מלטה
מלטה
קטגוריה:דרום אפריקה במלחמת העולם השנייה: אנדרטאות
קטגוריה:חיל האוויר המלכותי האוסטרלי במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:דרום אפריקה: תעופה צבאית
קטגוריה:מלטה במלחמת העולם השנייה
ארט רוק

**ארט רוק** (באנגלית: **Art Rock**; לעיתים מכונה בעברית **רוק אמנותי**) הוא סגנון מוזיקלי אשר התפתח מהרוק, עם השפעות אוונגארדיות וניסיוניות.

המונח כוון בשנות ה-70 של המאה ה-20 לתיאור מוזיקת הרוק של להקות כמו יס וג'נסיס, תחום שהיום מכונה רוק מתקדם. לפעמים עדיין נעשה שימוש במונח לתיאור רוק מתקדם, אם כי המונח קיבל תפנית והיום הוא מתאר משפחה גדולה יותר של סגנונות, שהמשותף להם הוא רוק שמולחן לשם ההישג האומנותי שבהלחנה, בניגוד לרוב מוזיקת הרוק שבה הדגשים הם על פרמטרים אחרים. יש המשתמשים במונח לתיאור מוזיקה אשר מתמקדת במרקם הקול ונוטה לתחום האוונגארד. אף על פי שהגדרות אלו אינן בעלות גבולות ברורים, ניתן לומר כי מוזיקת רוק אומנותי בדרך כלל מחושבת ונחשבת לאינטלקטואלית יותר מסגנונות הרוק האחרים.

להקות בולטות בסגנון זה כוללות את להקת רוקסי מיוזיק מאנגליה, להקת הנויז רוק הבאני בריינז מניו יורק, המשלבת בתוכה אלמנטים רבים של ארט רוק, וצמד Mecca Normal המנגן בסגנון רוק מלודי עם דגש על פרמטר האמנות.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:סגנונות רוק
חדשות הספורט (תוכנית טלוויזיה)

**חדשות הספורט** היא תוכנית ספורט מבית ערוץ הספורט, והמהדורה המרכזית של אירועי הספורט בארץ ובעולם, המשודרת בכל יום מימות השבוע להוציא יום שישי בערוצים: "5SPORT" ו"5PLUS".

שידורי התוכנית החלו בשנת 1998 בערוץ הספורט. הראשונים שהנחו את התוכנית היו מיכה פרידמן ויורם ארבל לסירוגין, ורק לאחר חצי שנה הם הוחלפו באלי אילדיס. אילדיס הנחה את המהדורה לבדו במשך שנה, ולאחר מכן הצטרפה להנחיית המהדורה מירי נבו, אותה הנחו ביחד או לחוד.

בשנת 2001 החל ערוץ הספורט לשדר מבזק ספורט בן חמש דקות בהנחייתם של לילך סונין, רוני בראון וציון נאנוס.
לאחר מספר שנים הופסק שידור מבזק זה עם הארכת זמן המהדורה המרכזית.

עד שנת 2003 שודרה המהדורה בהנחייתם של אילדיס ונבו בשעה 18:30, ובשנה זו החלו שידוריו של ערוץ ספורט 5+ ובוצעו שינויים בלוח השידורים. לילך סונין הנחתה את מהדורת הערב ב-19:00 בספורט 5, ואילדיס ונבו הנחו את מהדורת הלילה. בשנת 2004, עם עזיבתה של סונין, החליפו אותה בהנחיית המהדורה של 19:00 רוני בראון, שרון פרי, רן מלובני, מורן ברק ודני ענבר, וכיום מנחות את התוכנית לסירוגין רותם ישראל, עידו גור ומאיה רונן.

בשנת 2009 נוספה מהדורה ביום שישי בערוץ 5+ לייב בהנחייתם של יורם ארבל ושרון פרי, שמסכמת את כל האירועים הבולטים של השבוע. שידורי המהדורה הופסקו לאחר כחצי שנה בשל רייטינג נמוך.

מבין פרשני המהדורה הנוכחיים ניתן למנות את שגיא כהן, אבי מלר, שלמה שרף, נדב יעקובי, רון קופמן ואלי סהר, אלי גוטמן, גור שלף, שי האוזמן, כתבי המהדורה הם מוטי פשכצקי, תומר לוי, הדר יעקובי, שירי אלג'ם, יגאל גולדשטיין, רועי כהן, עמרי מנהיים, מיכאל וינסנדט ואסף אקרמן.

העורך הראשי של המהדורה מאז מאי 2018 הוא אסף אבולעפיה.
ממוזער|הלוגו הקודם מתאריך 2011 עד 2013

## פרסים ומועמדויות

## הערות שוליים

קטגוריה:ערוץ הספורט: תוכניות וסדרות
קטגוריה:זוכי פרס מסך הזהב: תוכניות וסדרות
פוקו

**פּוּקוּ** או **קובוס וארדון** (שם מדעי: *Kobus vardonii*) הוא מין של אנטילופה אפריקנית בינונית החיה באזורי ערבות לחים בזמביה וברפובליקה הדמוקרטית של קונגו. תחום לאזור אגן הניקוז של הזמבזי ויובליו הראשיים, למעט מספר כיסים מבודדים כגון עמק רוקואה בדרום טנזניה. בשמורת לואנגה שבזמביה הפוקו הוא האנטילופה הנפוצה ביותר לאחר האימפלה.

## מאפיינים
גובהו של פוקו בוגר הוא כ-100 ס"מ ומשקלו כ-90 ק"ג. צבע פרוותו של הפוקו הוא חום חולי, באזור שיפולי הבטן צבעו חום בהיר יותר. פרוותו גסה יותר מאשר הפרווה של האימפלה. לזכר זוג קרניים באורך של 50 ס"מ כל קרן. הקרניים חרוצות תלמים מעוצבות בעיקול בצורת לירה (נבל קדום).

את הפוקו ניתן למצוא באופן בלעדי באזורי ערבות ביצתיים ליד מקורות מים בהם הוא אוכל עשב. הפוקואים חברותיים ופעילים בעיקר בשעות הבוקר המוקדמות או בשעות אחר הצהריים המאוחרות. כאשר הפוקו מבוהל הוא משמיע קול שריקה צווחני. נקבות הפוקו חיות בעדרים של עד 20 פרטים. בעונה הגשומה,  המתקיימת  מנובמבר עד פברואר, מתאחדים מספר עדרים לעדר אחד של עד כ-50 פרטים וזאת כדי להגביר את ביטחונם. הזכרים השולטים מחזיקים  טריטוריות עליהן הם מגנים כנגד פלישת זכרים אחרים. לעיתים קרובות אפשר לראות זכרים אלה עם כתם כהה על צווארם מגינים על הטריטוריה שלהם. הזכרים מנסים לגרום לנקבות להישאר בשטח הטריטוריה שלהם זמן ארוך ככל האפשר.
תקופת ההתרבות של הפוקו אינה קבועה. תקופת ההיריון נמשכת בין 8-7.5 חודשים.
אורך חיי הפוקו: 10 עד 12 שנים.

## גלריית תמונות


קובץ:Herd of Puku in South Luangwa National Park - Zambia.jpg|עדר של פוקו רועה בשמורת דרום לואנגה בזמביה
קובץ:Puku in River Luangwa Vally - Zambia.jpg|פוקו על רקע נהר לואנגה, ברקע היפופוטם טובל במי הנהר
קובץ:Puku - Female, in South Luangwa National Park - Zambia.jpg|נקבת פוקו אוכלת בשמורת דרום לואנגה בזמביה
קובץ:Southern puku (Kobus vardonii vardonii) female.jpg|נקבה
קובץ:Kobus vardonii b.jpg|זכר 


## קישורים חיצוניים

* 
* פוקו באתר הרשימה האדומה של IUCN

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי דייוויד ליווינגסטון
קטגוריה:צבאי סוף
קטגוריה:יונקים בסוואנה האפריקנית
קטגוריה:זמביה: יונקים
קטגוריה:הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1857
ירקוני

**ירקוני** הוא שם משפחה ישראלי שנובע משמו של נחל הירקון.

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה עבריים
קטגוריה:שמות משפחה טופונימיים
שומר סף (מינהל)

במינהל ציבורי, **שומר סף**, הוא אדם האמון על שמירה על כללי מינהל תקין, מניעת שחיתות, פגיעות בטוהר המידות וחריגה מהכללים. תפקידו למנוע את כניסתן של פעולות לא תקינות למערכת הציבורית ולהתריע עליהן, בדומה לשומר סף, המגביל את פני הבאים אל מקום שהכניסה אליו מוגבלת. דמויות כמו מבקר פנים, יועץ משפטי, רואה חשבון וחשב הם חלק משומרי הסף. גם לאמצעי התקשורת ובתי המשפט תפקיד של שומרי סף, שכן הם מספקים פיקוח על פעולתה של הרשות המבצעת.

בתאגידים פרטיים קיימים תפקידים דומים, כמו קציני ציות ומבקרים פנימיים, המפקחים על עמידה בחוקים ספציפיים. למשל, קציני ציות בבנקאות או בבורסה. תפקיד שומרי הסף נוגע גם לרואי חשבון, אנליסטים, חברות דירוג וחתמים, שמטרתם להבטיח אמינות המידע הפיננסי. גם על הדירקטוריון מוטלת אחריות של שומר סף, שכן הדירקטור הופקד לפקח על ההנהלה, והוא מוסמך לפטרה או להגביל את פעולותיה. הכישלון של תאגידים גדולים כמו אנרון וורלדקום  ופרמלט , שלוותה באי-סדרים או מעילות שהובילו לדיווחים כספיים מטעים, גרם לרפורמות בחוקי הפיקוח על שומרי הסף, כמו חוק סרבנס-אוקסלי, שאומץ גם על ידי גופי רגולציה בישראל.

## בישראל
שומרי הסף העיקריים המפקחים על פעילותו של המגזר הציבורי הם היועץ המשפטי לממשלה (ויועצים משפטיים במשרדי הממשלה השונים) ומבקר המדינה. ברשויות המקומיות משמשים בתפקידים דומים היועצים המשפטיים ומבקרי הפנים.

אלי בכר, שהיה היועץ המשפטי של שירות הביטחון הכללי, תיאר את תפקידו של יועץ משפטי למשרד ממשלתי כשומר סף:
:ראשית עליו לוודא כי פעולה מסוימת או פרקטיקה מסוימת של המשרד עומדת בדרישות החוק. אחריות זו מוטלת עליו ככל שהייתה אליו פנייה בנושא, אך נראה כי גם אם לא הייתה אליו פנייה כאמור מוטלת עליו חובה לוודא כי פעולות ופרקטיקות שהוא מודע אליהן במסגרת עבודתו במשרד עומדות בדרישות החוק. שנית, עליו לוודא את האכיפה של הנחיה משפטית שניתנה על ידו, ובייחוד – ככל שניתנה הנחיה האוסרת על ביצוע פעולה מסוימת משום שאינה חוקית או שאינה אפשרית על פי המצב המשפטי הנוהג – עליו לוודא כי פעולה זו אכן לא תבוצע.
:אם פעולותיו של היועץ המשפטי בתוך המשרד אינן מביאות להפסקת הפעולה או לעצירת הפרקטיקה שלדעתו המקצועית של היועץ המשפטי אינה עומדת בדרישות החוק, הדרישה להיות שומר סף משמעה חובה לפעול בעניין. ליועץ משפטי של משרד ממשלתי אין היתר להשלים עם נורמה או פרקטיקה שאינן עומדות לדעתו בדרישות החוק. במקרה כזה עליו לפנות ליועץ המשפטי לממשלה.

גופי רגולציה המפקחים על מינהל תקין במגזר העסקי מכונים אף הם שומרי סף. עם גופים אלה נמנים המפקח על הבנקים, רשות ניירות ערך ורשות שוק ההון ביטוח וחיסכון, המפקחים על מנהל תקין בתאגידים פיננסיים. השופט אליקים רובינשטיין תיאר בוחני רכב כמי "שהציבור הפקיד בידיהם את תפקיד שומר הסף לבטיחותם של כלי רכב".

לעיתים משמש הביטוי "שומר סף" במשמעות קרובה יותר למשמעותו המקורית, ומתאר גוף ממשלתי כמי שניצב בכניסה וקובע מי רשאי להיכנס. דוגמאות:
* נשיא בית המשפט העליון, אהרן ברק, ציין: "שר הפנים הוא 'שומר הסף' של המדינה. נמסרה לו הסמכות להעניק אשרות ורישיונות לישיבה בישראל."
* השופטת דורית ביניש ציינה: "המפקח על הביטוח ניצב כ'שומר סף' ועליו לבחון ולאשר את כניסתם של גורמים שונים לשוק הביטוח על מנת להגן על הצרכנים המבקשים לרכוש ביטוח."

## קישורים חיצוניים
* 
* ירון זליכה, על תפקידם של שומרי הסף, נ.צ. לדמוקרטיה 8, פברואר 2008
* 
* 
* משה טרי, מערך ה-Gatekeepers בשוק ההון הישראלי, באתר של רשות ניירות ערך, 15 בינואר 2004

## הערות שוליים

קטגוריה:מינהל ציבורי
ונדי ויינברג

**ונדי ויינברג** (באנגלית: **Wendy Weinberg** נולדה ב-27 ביוני 1958) היא שחיינית עבר יהודייה-אמריקאית, בעלת מדליית ארד אולימפית (מונטריאול 1976) ואלופת המשחקים הפאן-אמריקאיים (1975) במשחה ל-800 מטר חופשי.

## ביוגרפיה
ונדי ויינברג נולדה בבולטימור, מרילנד. היא התאמנה במועדון השחייה הומווד. היא שחתה בנבחרת השחייה של אוניברסיטת וירג'יניה ובהמשך עברה לאוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל. מאוחר יותר קיבלה תואר גם מאוניברסיטת אמורי. 

### 1973
ויינברג זכתה להצלחתה הראשונה במשחקי המכביה התשיעית שנערכו בשנת 1973 כשזכתה ב-7 מדליות, מהן 4 זהב ו-3 כסף.

### 1975
#### שיאנית אמריקה
בפסטיבל השחייה שנערך בברמן, גרמניה המערבית ב-23 במרץ היא קבעה במשחה ל-200 מטר פרפר שיא אמריקה חדש של 2:18.2 דקות.

במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו במקסיקו סיטי בשנת 1975 זכתה במדליית זהב במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 9:05.57 דקות, לפני בת ארצה מרי מונטגומרי (9:06.70 דקות) וג'ניס סטנהאוז מקנדה (9:17.87 דקות).

### 1976
באולימפיאדת מונטריאול זכתה במדליית ארד במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:42.60 דקות, אחרי המנצחות פטרה תימר ממזרח גרמניה שקבעה שיא עולם חדש (8:37.14 דקות) ובת ארצה שירלי בבשוף שגם היא שיפרה את השיא העולמי הקודם שהיה שייך לה (8:37.59 דקות). 

### 1977
במשחקי המכביה העשירית שנערכו ביולי 1977 השתתפה פעם נוספת וזכתה ב-8 מדליות, מהן 6 זהב ו-2 כסף והייתה ל"מלכת הבריכה". חודש וחצי לאחר מכן, באוניברסיאדה שנערכה בסופיה, בלגרד בסוף אוגוסט 1977 היא זכתה במדליית ארד במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:27.75 דקות.

## קישורים חיצוניים
 
* ונדי ויינברג , באתר *Sports123* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מרילנד
קטגוריה:בולטימור: אישים
קטגוריה:שחייניות יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:אלופות המכביה: שחייניות
קטגוריה:שחייניות באולימפיאדת מונטריאול (1976)
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת מונטריאול (1976)
קטגוריה:זוכות מדליית ארד אולימפית אמריקאיות: שחייה
קטגוריה:שחייניות חופשי אמריקאיות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת וירג'יניה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וירג'יניה
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת אמורי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אמורי
קטגוריה:מרילנד: שחיינים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1958
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1958
אובלבומין

שמאל|ממוזער|250px|מבנה תלת-ממדי של אובלבומין
**אובלבומין** (**Ovalbumin**) הוא החלבון העיקרי המצוי בחלבון הביצה ומרכיב 60-65% מסך כל החלבון. על אף הדמיון של אובלבומין ברצף ובמבנה התלת-ממדי לסרפינים, קבוצה של חלבונים המעכבים אנזימים מסוג סרין פרוטאזות, האובלבומין הוא סרפין לא מעכב. בעוד שאר הסרפינים מבקרים תהליכים כמו קרישת דם באמצעות עיכוב של סרין פרוטאזות, תפקידו של האובלבומין אינו ברור, אף על פי שמשערים כי הוא משמש כחלבון המאחסן חומצות אמינו המשמשות להתפתחות העוברית.

לאובלבומין חשיבות במחקר במספר תחומים:
*מחקר כללי של מאפיינים ומבנה של חלבון (משום שהוא נפוץ וזמין בכמות גדולה)
*חקר מבנה של סרפינים ותפקודם (ניתן להשוות את מבנה האובלבומין למבנים של סרפינים אחרים אשר מעכבים פרוטאזות, וכך לקבוע את התכונות הנדרשות לעיכוב)
*פרוטאומיקה (אובלבומין מחלבון הביצה משמש לעיתים כסמן משקל מולקולרי באלקטרופורזה בג'ל)
*אימונולוגיה (משמש לגירוי תגובה אלרגית בבדיקות)

חלבון האובלבומין של תרנגולת מורכב מ-385 חומצות אמינו ומשקלו המולקולרי היחסי הוא 45kDa. האובלבומין הוא גליקופרוטאין עם ארבעה אתרי גליקוזילציה.

את האובלבומין הצליח לגבש לראשונה המדען הגרמני פרנץ הופמייסטר ב-1889. השם "אובלבומין" הוענק לחלבון בשנת 1900 (Osborne & Campbell).

## קישורים חיצוניים


*Charaf Benarafa and Eileen Remold-O'Donnel, The ovalbumin serpins revisited: Perspective from the chicken genome of clade B serpin evolution in vertebrates, PNAS

## הערות שוליים

קטגוריה:חלבונים
דובאי וורלד

**דובאי וורלד** (בערבית: **دبي العالمية**; באנגלית: **Dubai World**) היא חברת השקעות ממשלתית בדובאי, המתמחה בנדל"ן. החברה נוסדה בשנת 2006 על ידי האמיר מוחמד בן ראשד אאל מכתום. בבעלות החברה מספר פרויקטים שאפתניים כדוגמת איי התמרים המלאכותיים. בראש החברה עומד כיום דודו של האמיר, השייח' אחמד בן סעיד אאל מכתום.

## משבר כלכלי

בנובמבר 2009 הודיעה ממשלת דובאי על משבר פיננסי מהגדולים בתולדותיה של החברה, ועל הקפאת החזר חובותיה. חברת דובאי וורלד צברה חובות בסך 59 מיליארד דולר, שהם כשלושה רבעים מסך חובות ממשלת דובאי המסתכמים ב-80 מיליארד דולר.

כלכלנים סבורים כי משבר זה הוא חלק מ"בועת הנדל"ן" העולמית שקרסה בשנת 2009, וקשיי החברה עלולים להשפיע על הכלכלה העולמית.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:דובאי
קטגוריה:חברות פיננסיות
חומצה מאלית

שמאל|ממוזער|250px|מבנה כימי של חומצה מאלית
**חומצה מאלית** היא חומצה אורגנית שנוסחתה: HO2CCH2CHOHCO2H (ובקיצור: **C<sub>4</sub>H<sub>6</sub>O<sub>5</sub>**). שמה הכימי הוא בהתאם **2-הידרוקסי-חומצה בוטאנדיואית**.  

חומצה מאלית היא חומצה דיקרבוקסילית המצויה בעיקר בפירות בלתי בשלים, לרבות תפוחים וענבי יין, ואחראית לחמיצותם. החומצה בודדה לראשונה ממיץ תפוחים בשנת 1785 על ידי קרל וילהלם שלה. בשנת 1787 הציע אנטואן לבואזיה לכנות את החומצה acide malique בעקבות המילה הלטינית mālum שמשמעה "תפוח". 

כיום משמשת החומצה, בין היתר, כחומר מווסת חומציות בתעשיית המזון, וסימונה **E296**.

## ראו גם
* מעגל החומצה הציטרית
* מטבוליזם של חומצת הטבוריתיים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
מאלית, חומצה
מאלית, חומצה
קטגוריה:תוספי מזון
אדי מים

[250px|מדד כמות ממוצעת של אדי מים ב[אטמוספירה|אטמוספירת כדור הארץ לשנת 2005|ממוזער|שמאל]]
[200px|ממוזער|[התעבות של אדי מים לטיפות מים, מעל ספל תה|שמאל]]

**[[אד]]י מים** הם מים במצב צבירה של גז. אדי המים נמצאים בכל מקום, אך הם בלתי-נראים לעין האדם כאשר הם אינם מתעבים (לכן טיפות קטנות שנראות לעין כגון הבל פה או מעל מים רותחים, אינן אדים אלא טיפות מים). אדי המים מהווים מרכיב עיקרי באטמוספירת כדור הארץ 

בסביבת הקוטב, יש באוויר פחות אדי מים מאשר באזור קו המשווה. מדד הכמות של אדי המים באטמוספירה מכונה לחות.

בתהליך מחזור המים, אדי המים מהווים מרכיב חשוב. בתנאי לחות מסוימים, כשטמפרטורת האוויר יורדת למתחת לנקודת הטל, חלק מאדי המים מתעבים ונוצרות טיפות מים. טיפות מים אלו הן שגורמות להיווצרות הערפל והעננים. אדי המים הם 0.04% מהאוויר, והם מהווים גז חממה.

## ראו גם
*קיטור

## קישורים חיצוניים

* 

* אגירת מי-טל אדי מים לטובת השקיה – באתר הגן הסולארי

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מים
קטגוריה:גזי חממה
מצנח בלימה

[שמאל|ממוזער|300px|מטוס [דאגלס A-4 סקייהוק|סקייהוק של חיל האוויר הישראלי משתמש במצנח בלימה בנחיתה על מסלול, כתחליף לבלמים - כיוון שתוכנן לנחיתה עם כבל עצירה על נושאת מטוסים]]
שמאל|ממוזער|200px|מצנח בלימה
[שמאל|ממוזער|200px|[מעבורת החלל דיסקברי עושה שימוש במצנח בלימה בנחיתה בחזרה מהחלל]]
**מצנח בלימה** או **מצנח עצירה** הוא מצנח המשמש להאטה וייצוב כלי טיס  ומעבורות חלל בתהליך נחיתה והם מתוכננים כך שיוכלו להיפתח במהירות גבוהה בלי להיקרע.

## אופן הפעולה
לאחר נגיעת הגלגלים במסלול הנחיתה, בלחיצת כפתור נפתח מצנח מאחורי כלי הטיס.
לאחר שכלי הטיס מאט, המצנח משתחרר מהמטוס ונופל על המסלול.

## מקור מצנח הבלימה בתוכנית החלל האמריקאית
מיד לאחר המלחמה התחילה התוכנית האמריקאית לכיבוש החלל, ובמקביל לה גם התוכנית הרוסית.

ורנר פון בראון, מפתח הטיל הגרמני V-2, ומדענים גרמניים נוספים הגיעו לאחר המלחמה לארצות הברית וצורפו לתוכנית החלל. הם ידעו איך לתכנן טיל ולהטיסו לחלל אך לשם הנחתתו גייסו לשירותם את תיאו קנאקי, מומחה המצנחים שעבד בשירות הצבא הגרמני בשנות ה־30 וה־40. המצנחים שתכנן קנאקי היו מערכת של רצועות חזקות, ברוחב 50 מילימטר, שנלקחו מפס הייצור של יצרן כובעים. הרצועות סודרו במבנה של קורי עכביש, וכך יכלו לשחרר עודפי אוויר, כדי שהמצנח לא יקרע בתנאים הקשים של נחיתה מגובה רב, ושל מטען כבד. תא הנחיתה של החללית אפולו 11 שקל 5,000 קילוגרם, והוצנח על ידי שלושה מצנחים שחוברו אליו. בסך הכול בוצעו 32 הצנחות במסגרת תוכנית אפולו וכולן הסתיימו בשלום.

מצנחי הבלימה של מעבורות החלל כיום אינם שונים באופן מהותי מהמצנחים של תיאו קנאקי. גם הם מצנחי רצועות, ורוחב הרצועות הוא 50 מילימטר.

## ראו גם
* מצנח

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:רכיבי כלי טיס
בלימה
חרדון צב הדור

**חרדון-צב הדור** (שם מדעי: *Uromastyx ornata*) המכונה גם "**חרדון-צב מגוון**", הוא מין של לטאה ממשפחת החרדוניים.

## טקסונומיה ואטימולוגיה
שמו העברי ניתן לו מעצם היותו "הדור", שכן הוא מופיע במגוון צבעים וגוונים.

לחרדון צב הדור שני תת-מינים:
* *U. o. ornata* Heyden 1827
* *U. o. philbyi* Parker 1938

## תיאור
חרדון-צב הדור יכול להגיע לאורך מרבי של 37 סנטימטרים. זנבו שטוח, קוצני ומורכב מכ-20 קטעים. הוא בולט במראהו הצבעוני ומכיל מגוון צבעים, כגון כחול, ירוק, סגול, שחור ולעיתים לזכרים ישנם צבעים אדמדמים. גבו צבוע בנוסף בעיגולים בצבע חום ובפסים בצבע צהוב. לרוב לנקבות גוון דהוי או עמום יותר משל הזכרים והצבע הבולט בגבן הוא צבע חום-שחור. הוא משנה את צבעו בהתאם לטמפרטורה ולעונת הרבייה.

## אקולוגיה
הזנב הקוצני מגן עליו מפני עופות טורפים שהם אויביו העיקריים. כמו כן, בעת סכנה הוא נכנס למחילתו כשזנבו נשאר כלפי חוץ ובהתקרב אויב למחילה מכה חזק מצד לצד בזנבו. הוא מצוי בשטחים מדבריים וחמים כרוב בני משפחתו. שלא כמו החרדון המצוי הוא שוכן בעיקר במדרונות סלעיים.

### תפוצה
עיקר תפוצתו היא באזור חצי האי סיני, תימן, ערב הסעודית וישראל (הרי אילת).

### רבייה
לכל פרט יש מחילה נפרדת. הנקבה מטילה 7–17 ביצים וקוברת אותן באדמה. תקופת הדגירה של הנקבות על הביצים היא כ-70–80 יום.

### תזונה
זהו מין הרבובורי (אוכל עשב), עיקר מזונו שיחי רכפתן מדברי וכן עשב, עלים, פרחים ופירות.

## סטטוס
מין זה בישראל נמצא בסכנת הכחדה ונדיר לראותו בטבע. מצב שימור אזורי: (EN (B,C2a. מצב שימור עולמי למין זה הוערך ב"ללא חשש" ברשימה האדומה של IUCN.

## גלריה

קובץ:Uromastyx ornata.JPG|חרדון-צב הדור באילת
קובץ:Ornate Mastigure (Uromastyx ornata) in Israel.jpg|פרט בנוף הטבעי שלו בהרי אילת
קובץ:חרדון צב הדור באיזור הרי אילת.jpg|חרדון-צב הדור באזור הרי אילת
קובץ:Hardon tzav hador.jpg|חרדון-צב הדור בהר צפחות, אילת
קובץ:Agamidae - Uromastyx ornata (mating).JPG|הזדווגות
קובץ:Uromastyx ornata-tx.jpg|איור


## לקריאה נוספת
* החי והצומח של ארץ ישראל, הוצאת החברה להגנת הטבע ומשרד הביטחון, כרך 5
* **הספר האדום של החולייתנים בישראל**, הוצאת רשות הטבע והגנים והחברה להגנת הטבע, עמ' 90
* אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, **[[זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה]]**, מהדורה שלישית 2022 , עמ' 85-87

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1827
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קרל פון היידן
קטגוריה:חרדוניים
קטגוריה:ארץ ישראל: חרדוניים
קטגוריה:בעלי חיים במדבריות המזרח התיכון
קטגוריה:ערב הסעודית: זוחלים
גאוצ'יטו חיל

[שמאל|ממוזער|150px|מקדש לגאוצ'יטו חיל ב[סנטיאגו דל אסטרו (פרובינציה)|סנטיאגו דל אסטרו]]
**גאוצ'יטו חיל** (בספרדית: **Gauchito Gil**) הוא כינויו של **אנטוניו ממרטו חיל נונייס** (**Antonio Mamerto Gil Núñez**; שנות ה-40 של המאה ה-19 – 8 בינואר 1878), גיבור עממי ארגנטינאי.

## ביוגרפיה
חיל נולד בפאי אוברה, בסמוך למרסדס שבפרובינציית קוריינטס. לפי הפולקלור המקומי, הוא היה גאוצ'ו שניהל רומן עם אלמנה עשירה, למורת רוחם של אחיה ושל השריף המקומי, שהיה בעצמו מאוהב בה. לאחר שהשריף האשים אותו בשוד, נמלט והתגייס לצבא, שנלחם באותה העת בפרגוואי במסגרת מלחמת הברית המשולשת.

עם סיומה של המלחמה שב לכפרו כגיבור, אך זמן קצר אחר כך נקרא שוב לצבא. מאחר שעייף מהקרבות, לא התייצב לשירות. בתקופה בה נמלט מהצבא פעל כרובין הוד מקומי, גנב מהעשירים לטובת העניים. בסופו של דבר נתפס בידי המשטרה ונתלה מרגליו מעץ חרוב. לפי האגדה, אמר לשוטר שעמד להוציאו להורג כי בנו של השוטר חולה מאוד, וכי יבריא רק אם השוטר יתחנן בפני חיל כי יצילו. השוטר לא עשה זאת, שיסף את גרונו של חיל, וכששב לביתו גילה כי בנו אכן חולה מאוד. השוטר נשא תפילה וביקש כי חיל יציל את בנו, והבן הבריא. השוטר דאג להביא את חיל לקבורה נאותה, והפיץ את סיפור הנס.

גאוצ'יטו חיל הפך עם השנים לגיבור לאומי ולקדוש בקרב תושבי צפון ארגנטינה, ובעיקר בקוריינטס, פורמוסה, צ'אקו וסנטה פה. רבים עולים לרגל לקברו ומבקשים ממנו לסייע להם, ומדי 8 בינואר, הוא יום מותו, נערך פסטיבל מיוחד. מנהג נוסף שרווח עם השנים הוא הקמת מקדשים קטנים בצדי הדרכים, הכוללים דגלים אדומים. מנהג זה רווח גם באזורים נוספים בארגנטינה - צפון-מערב ארגנטינה, קוז'ו ופטגוניה.

## קישורים חיצוניים

* נוגה אילן, גאוצ'יטו חיל, גאוצ'ו בלתי רגיל.

קטגוריה:ארגנטינאים
קטגוריה:ארגנטינה: תרבות
קטגוריה:קדושים עממיים
קטגוריה:ילידי 1840
קטגוריה:נפטרים ב-1878
אנתלפיית אידוי

**[[אנתלפיה|אנתלפיית]] ה[[התאיידות|אידוי]]** (או **אנרגיית האידוי** וגם **חום האידוי**) היא האנרגיה הדרושה כדי לאדות חומר מסוים עד להמרתו למצב של גז.

בכימיה, אנתלפיית האידוי מבוטאת בקילוג'אול/מול ומסמנים אותה בסימן המתמטי  **<math>\Delta{}H_{\mathrm{vap}}</math>**.

המושג **אנתלפיית [[עיבוי]]** מתייחס לתהליך ההפוך. הערכים המספריים הם זהים אבל שליליים. כלומר ההתאדות היא חיובית (החומר מקבל חום) והעיבוי הוא שלילי (החומר מאבד חום).

## ראו גם
*מעבר פאזה
*מצב צבירה
*ציפור שותה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תכונות כימיות
קטגוריה:מעבר פאזה
צבי טרלו

**צבי טרלו** (נובמבר 1932 - 1 באפריל 2010) היה משפטן ישראלי.

## ביוגרפיה
טרלו נולד בנובמבר 1932 בקרקוב שבפולין לעסקן הציוני גור-אריה טרלו ובשנת 1935 עלה לארץ ישראל. בשנת 1954 סיים לימודי מוסמך במשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים, לאחריהם התמחה בפרקליטות המדינה ובשנת 1956 הוסמך כעורך דין. היה חבר בצוות התביעה במשפט אייכמן ובין השנים 1962–1967 שימש ראש מחלקת בג"צים בפרקליטות המדינה. במלחמת ששת הימים ולאחריה, שימש יועץ משפטי לכוחות צה"ל באזורי יהודה ושומרון, בדרגת סרן. בתפקידו האחרון בפרקליטות שימש סגן בכיר לפרקליט המדינה. בשנת 1967 מונה לשמש יועץ בכיר לשר המשפטים יעקב שמשון שפירא.

בין השנים 1969–1976 שימש מנכ"ל משרד המשפטים. בסיום תפקידו, מונה לשופט בבית הדין הארצי לעבודה וכיהן כסגן נשיא בית הדין עד לפרישתו, בשנת 1982. בצה"ל התקדם לדרגת אלוף-משנה במילואים ושימש שופט בבית הדין הצבאי לערעורים. לאחר צאתו לגמלאות משירות המדינה, עסק בעריכת דין במשרד פרטי.

טרלו הרצה כעשרים שנה באוניברסיטה העברית ובאוניברסיטת תל אביב.

בשנת 1996 השית עליו בית המשפט קנס מנהלי של 50 אלף ש"ח לאחר שלא הגיש דוחות מס הכנסה בין השנים 1986–1995.

טרלו נפטר ב-1 באפריל 2010, נקבר בבית העלמין ירקון.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:עורכי דין ישראלים במאה ה-20
קטגוריה:מנכ"לי משרד המשפטים
קטגוריה:שופטי בית הדין הארצי לעבודה
קטגוריה:שופטי בית הדין הצבאי לערעורים
קטגוריה:מורשעים בעבירות מס בישראל
קטגוריה:משפט אייכמן: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1932
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2010
משמרת בילגה

[ממוזער|קטעים מה[קדושתא של הדותהו על משמרת בלגה, בדף מגניזת קהיר ובניקוד ארץ-ישראלי.]]
**משמרת בילגה** הייתה המשמרת ה-15 מבין 24 משמרות כהונה, ונודעה בכך שמבניה, המירו את דתם והתייוונו. לבני בילגה היו שאיפות ורצון להשתלט על הכהונה הגדולה. המקום המזוהה עם מגורי משמרת בילגה, בעת מעבר משפחות הכהונה לגליל, הוא הכפר מע'אר, שנקרא אז "מעריה".

## חכמים קונסים את בית בילגה
מספר התלמוד: "בלגה לעולם חולקת בדרום, וטבעתה קבועה, וחלונה סתומה. מפני מרים בת בלגה, שנעשית מומרת ונשאת לסרדיוט אחד ממלכי נכרים, וכשנכנסו נכרים להיכל, בעטה וטפחה על גגו של מזבח אמרה לו: 'לוקוס לוקוס [=זאב זאב], עד מתי אתה מכלה את ממונם של ישראל [בקורבנות], ואינך עומד להם בעת צרתם'. ויש אומרים מפני עכוב משמרות נכנס ישבב תחתיה, לפיכך בלגה נראית יוצאה לעולם וישבב נראית נכנס לעולם, כל השכנים הרעים לא קבלו שכר חוץ מישבב שהוא שכנה של בלגה וקבל שכר".

שלושה קנסות הוטלו על משמרת בילגה:
* כל המשמרות חולקות בלחם הפנים בהתאם למצבם, המשמר הנכנס לעבוד, חולק בצד צפון, והמשמר היוצא, חולק בצד דרום, ואילו משמרת בילגה, חולקת תמיד בצד דרום. ולפיכך משמרת בילגה נראית תמיד כאילו היא מסיימת את עבודתה, ואילו משמרת ישבאב, נראית תמיד כאילו היא נכנסת להתחיל בעבודתה.
* הטבעת של משמר בילגה, בה מכניסים את ראש הבהמה לפני השחיטה, הייתה מחוברת לרצפה באופן שלא היה ניתן להשתמש בה, ובני בילגה נאלצו לשאול טבעת ממשמרת אחרת.
* השקע בקיר (מעין לוקר), בו היו מאחסנים בני בילגה את סכיני השחיטה שלהם, היה סתום.

### הסיבות לקנסות
* מרים בת בילגה נישאה לאחד מאנשי הצבא היוונים שהיו ביהודה, וכשנכנסו היוונים להיכל, נכנסה גם מרים, בעטה ברגלה במזבח וקראה עליו "לוקוס (זאב), עד מתי תכלה ממונם של ישראל".
* בני המשמרת היו מאחרים כרוניים, ולא הגיעו בזמן שנקבע, כדי לעבוד את משמרתם.

הפרשנים מסבירים מדוע טרחה המשנה, והביאה דעה נוספת, באשר לקנס אותו קנסו חכמים את בני בילגה. לפי פירושם, התנא שלשיטתו הקנס הוטל בשל האיחורים, סובר שאין להעניש אב בעבור העוונות שעשה בנו, כפי שכתוב: "לֹא-יוּמְתוּ אָבוֹת עַל-בָּנִים, וּבָנִים לֹא-יוּמְתוּ עַל-אָבוֹת: אִישׁ בְּחֶטְאוֹ, יוּמָתוּ", ולכן לא ייתכן שהם נקנסו בגין מעשיה של מרים.

## חשובי בית בילגה
* שמעון מבית בילגה – בזמן חוניו הכהן הגדול ביקש את תפקיד האגורנומוס, שהיה תפקיד רב כוח, ומשלא קיבלו, הלשין בפני אפולוניוס על קיומם של אוצרות בית המקדש, כדי שזה ייקחם למלא את אוצרותיו המדולדלים של המלך סלאוקוס. ישנם חוקרים המעדיפים את דיברי ספר מקבים בגרסה היוונית, המייחס את שמעון למטה בנימין.
* מנלאוס – אחיו של שמעון הנזכר לעיל, היה כהן גדול שקיבל את מינויו לאחר שהתחרה עם כוהנים אחרים ושילם את סכום הכסף הגבוה ביותר.
* מאיר בן בילגה – מתואר על ידי יוסף בן מתתיהו כאחד משני טובי הכוהנים, שבזמן שרפת בית המקדש השני על ידי הרומאים נאבקו, ביחד עם כוהנים נוספים, בחיילים הרומאים ונדחקו לעמוד על קיר ההיכל בגובה 8 אמות. השניים, מאיר בן בילגה ויוסף בן דליה בחרו להפיל את עצמם לתוך האש ולהישרף עם ההיכל.

## קישורים חיצוניים
* [שיעור גישור בין תקופת [אלכסנדר מוקדון] לבין אנטיוכוס הרביעי], GoodTeacher
* פרופסור **חיים גניזי**, משמר בילגה, אוניברסיטת בר-אילן
* הרבי מלובביץ', מבט חיובי על מעשיה של מרים בת בילגה, טעמו וראו

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:כ"ד משמרות כהונה
קטגוריה:מע'אר
קיל (כדוריד)

**קיל** (גרמנית: THW Kiel) היא קבוצת כדוריד מהעיר קיל שבגרמניה, אשר מתחרה בליגה הגרמנית בכדוריד. הקבוצה מחזיקה בשיא של 23 זכיות בליגה.

בשנת 2007 השלימה קיל טרבל היסטורי לאחר שזכתה בליגה הגרמנית, בגביע, ובליגת האלופות.

בשנת 2012, השלימה קיל שוב טרבל לאחר שניצחה בגמר ליגת האלופות את אתלטיקו מדריד.

## תארים
***[[הליגה הגרמנית בכדוריד]]**: 23
1957, 1962, 1963, 1994, 1995, 1996, 1998, 1999, 2000, 2002, 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2020, 2021, 2023.
***הגביע הגרמני בכדוריד**: 11
1998, 1999, 2000, 2007, 2008, 2009, 2011, 2012, 2014, 2015, 2020.
***הסופר קאפ הגרמני**: 13
1995, 1998, 2005, 2007, 2008, 2011, 2012, 2014, 2015, 2020, 2021, 2022, 2023
***[[ליגת האלופות בכדוריד]]**: 4
2007, 2010, 2012, 2020.
***גביע איצ'ף**: 4
1998, 2002, 2004, 2019.
***אלופת האלופות: אירופה**: 1
2007.
***אליפות העולם לקבוצות**: 1
2011.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קבוצות כדוריד גרמניות
קטגוריה:קיל
קטגוריה:שלזוויג-הולשטיין: ספורט
אמת המים של סגוביה

שמאל|ממוזער|250px|מראה האמה בכיכר הארטילריה
[שמאל|ממוזער|250px|אמת המים ב[המאה ה-19|מאה ה-19]]
[שמאל|ממוזער|250px|מקטע האמה המרכזי בכיכר שהוסבה ל[מדרחוב]]
**[[אמת מים|אמת המים]] של סגוביה** (בספרדית **Acueducto de Segovia**) היא אחד המונומנטים הרומאיים השמורים ביותר בחצי האי האיברי, והיא הסמל והאתר החשוב ביותר של העיר סגוביה, בספרד.

## סקירה
### תיאור כללי
האמה מובילה מים מנהר הפואנטה פריה, העובר בהרים הממוקמים כ-17 קילומטרים מהעיר סגוביה. מהנהר נמשכת האמה לאורך 15 קילומטרים עד הגעתה לעיר, בה מתנקזים המים למאגר El Caserón ('הבית הגדול'), משם זורמים בתעלה למאגר Casa de Aguas ('בית המים'). במאגר החול שוקע והמים מתנקים באופן טבעי. ביציאה מהמאגר זורמים המים על פני האמה בשיפוע של מעלה אחת, עד לאזור האלקסר בשולי העיר. מהאלקסר נכנסת האמה לתחומי העיר העתיקה, חולפת בכיכר דיאס סאנס (Díaz Sanz) וממשיכה לכיכר הארטילריה (Plaza de la Artillería - בתמונה), שם נראית האמה במלוא הדרה.

### מבנה
המקטע הראשון של האמה כולל 36 קשתות, שנבנו מחדש במהלך המאה ה-15, אחרי שנהרסו ב-1072 על ידי המורים. במקטע זה האמה בנויה משתי קומות של קשתות, הנתמכות באמצעות מסגרות פשוטות המייצבות את המבנה. רוחב הקשתות במפלס העליון הוא 5.1 מטרים, לעומת 4.5 מטרים במפלס התחתון; בנוסף, העמודים במפלס העליון נמוכים וצרים יותר מאלו במפלס התחתון. היקף העומדים במפלס התחתון משתנה לאורך גובהם, כשהיקפם בתחתית הוא כ-2.4*3 מטרים, לעומת 1.8*2.5 מטרים בראשם. בראש האמה, מעל העמודים העליונים, עוברת תעלת המים, חלל בצורת האות U שמידותיו 0.55*0.46 מטרים.

האמה בנויה מבלוקים דמויי-לבנה עשויים גרניט. בשיא גובהה, מגיעה האמה לגובה של 28.5 מטרים, מהם 6 מטרים של יסודות. מכניסת האמה לעיר ועד הגעתה לכיכר דיאס סאנס, היא נישאת על-גבי 75 קשתות יחידות, 44 קשתות כפולות ו-4 קשתות יחידות נוספות, בסך הכל 167 קשתות. האמה בנויה על-פי העקרונות שהציג ויטרוביוס בעשרת הכרכים של יצירתו "על אודות האדריכלות" (De Architectura), במאה הראשונה לפני הספירה.

## היסטוריה
אמת המים אינה מכילה כתובת (ייתכן שהייתה בחלק שנהרס), לכן לא ניתן לקבוע בוודאות את מועד בנייתה. החוקרים מתארכים את בנייתה למחצית השנייה של המאה הראשונה לספירה או שנותיה הראשונות של המאה השנייה.

בזמן שלטון המלכים הקתוליים פרננדו השני ואיזבלה הראשונה, עברה אמת המים שיפוץ נרחב, במהלכו נבנו מחדש 36 קשתות לאורך האמה, תוך הקפדה על שמירת עיצובה וסגנונה המקוריים. בשלב מאוחר יותר, במהלך המאה ה-16, נוספו לאמה נישות ופסלים.

לאורך ההיסטוריה נשמרה אמת המים במצב מצוין, ועד לאחרונה אף המשיכה להוביל מים לעיר, בעיקר לאלקסר. בתקופת המאה העשרים סבל המבנה מבלאי מואץ עקב זיהום שנגרם מכלי רכב שעברו בין קשתות האמה. מאז 1997 מתבצעות תוכניות שיקום כדי להבטיח ולשמר את אמת המים במצב טוב. בין היתר, הכיכר בה ניצב החלק המרכזי של האמה הוסבה למדרחוב ותנועת כלי הרכב הוסטה משם.

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר אונסק"ו על סגוביה

קטגוריה:סגוביה
קטגוריה:ספרד: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:קסטיליה ולאון: מבנים
סגוביה
קטגוריה:ספרד הרומית
אל בולסון

**אל בולסון** (בספרדית: **El Bolsón**) היא עיירה בת כ-17,000 תושבים (2010), הממוקמת בדרום מערב פרובינציית ריו נגרו בארגנטינה, למרגלותיו של הר פילטריקיטרון.
בשל מיקומה בין מערכת עמקים בין ההרים של צ'ילה לאוקיינוס השקט, יש לאל בולסון אקלים נוח במיוחד ביחס למיקומה הדרומי.

אל בולסון, המשלבת שתי צורות חיים היסטוריות, צורת חיים אותנטית שאפיינה את הילידים הראשונים באזור בשילוב צורות חיים שונות של מהגרים אירופאיים ותנועות תרבותיות שונות משנות ה-70, ידועה בעיקר כ"עיירת ההיפים" שבה חיים פשוטים ורוגע הם עדיין דרך חיים.

האזור ידוע בעיקר בתעשיית הגבינות, דגי הטרוטה המעושנים, בירות בוטיק ביתיות, גלידות ושוקולדים ביתיים וכמו כן גם בריבות האורגניות המיוצרות בעיקר מפרי הסמבוק, המשמש לרוב לייצור יינות. בעיר ישנה אוכלוסייה גדולה של אמנים ואנשי תרבות ורוח ופועל במרכזה שוק אומנות משגשג.

אל בולסון קרובה לפארק הלאומי לוס אלרסס (Parque Nacional Los Alerces) המפורסם שנמצא בסמוך לגבול עם צ'ילה, ומשמשת כנקודת יציאה מרכזית למגוון רחב של פעילויות ספורט כגון טרקים, רפטינג, טיפוס צוקים, סקי ועוד פעילויות באגמים ובהרים הסובבים את העיר.
בעיר מגוון רחב של מקומות לינה לתיירים כגון הוסטלים, לינה וארוחת בוקר (B&B) וצימרים ומגוון רב של מסעדות המציעות בין היתר מאכלים מקומיים כגון טלה פטגוני, דגי טרוטה טריים ומאכלי בשר שונים.


קובץ:Rioazul.jpg|ריו אזול הסמוך לעיר.
קובץ:Elbolson.jpg|מבט על עמק אל בולסון.


## קישורים חיצוניים

* 
*אתר האינטרנט הרשמי של אל בולסון 
*אל בולסון באתר של העיר ברילוצ'ה  

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:פרובינציית ריו נגרו: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1926
איוואן דה לה פנייה

**איוואן דה לה פנייה לופס** (בספרדית: **Iván de la Peña López**; נולד ב-6 במאי 1976 בסנטנדר שבקנטבריה) הוא כדורגלן עבר ספרדי, ששיחק ברוב שנות הקריירה שלו באספניול בעמדת הקשר המרכזי. הוא ידוע בשל יכולות המסירה המדויקת שלו ובהתמחותו בבעיטות חופשיות, ומכונה "בודהה הקטן" (Little Buddha) ו"הקירח" (Lo Pelat).

## קריירת המועדונים
דה לה פנייה החל את דרכו במחלקת הנוער של ברצלונה בשנת 1991. הוא החל לשחק בברצלונה אתלטיק, קבוצת המילואים של המועדון, ב-1993, ושיחק במסגרתה בסך הכול 37 פעמים. תחת המאמן יוהאן קרויף, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בספטמבר 1995, והבקיע שער בניצחון 0-2 על ריאל ואיאדוליד. בעקבות הכישרון שהפגין, הוא נחשב בגיל 19 לממשיך דרכו של ז'וזפ גוארדיולה בברצלונה. הוא כבש שבעה שערים במהלך עונת הבכורה שלו בקבוצה, אך בהדרגה סבל מירידה במעמד שהעניק לו קרויף.

לאחר הגעתו של בובי רובסון לברצלונה ב-1996, לדה לה פנייה ניתנה הזדמנות נוספת לבסס עצמו כשחקן משמעותי בקבוצה. הוא פיתח תיאום מצוין בחלק ההתקפי עם רונאלדו, והיה אחד מהשחקנים הבולטים בברצלונה, שזכתה בעונת  בשני תארים - גביע המלך הספרדי וגביע אירופה למחזיקות גביע, וכן המשיכה לזכייה בסופר קאפ האירופי בעונה שלאחר מכן. הוא אף נבחר על ידי העיתון "אל פאיס" לשחקן הצעיר המצטיין של המועדון פעמיים רצופות ב-1996 וב-1997.

בעונת  זכה דה לה פנייה עם ברצלונה באליפות ספרד הראשונה שלו, אך סבל מירידה חוזרת במעמדו, תחת המאמן ההולנדי לואי ואן חאל. העונות שלאחר מכן סימנו את דעיכת הקריירה של דה לה פנייה. הוא הועבר ללאציו מהסרייה א' ב-1998, אך לא הצליח לבסס את מעמדו כשחקן משמעותי באיטליה. בעונת  הוא הושאל לאולימפיק מרסיי הצרפתית, ולא נחל הצלחה גם בקבוצה זו. בעונת  הוא חזר בהשאלה לברצלונה, ושיחק במדיה 9 פעמים בלבד. דה לה פנייה חזר ללאציו, ובעקבות מיעוט דקות המשחק שלו הוא שוחרר מהמועדון ב-2002.

לאחר עזיבתו את לאציו עבר דה לה פנייה לאספניול הספרדית. במדי אספניול, על אף שלא הבקיע שערים רבים, הוא חזר להציג את היכולת הטובה מתחילת דרכו, והיה שחקן חשוב בקישור המרכזי של הקבוצה. ההישג הטוב ביותר שלו עם אספניול היה המקום החמישי בליגה הספרדית ב-2005. בעונת  הוא זכה עם הקבוצה בגביע המלך הספרדי, ובעונת  סייע לה להעפיל עד לגמר גביע אופ"א, שהסתיים בהפסד לסביליה.

בין השנים 2007 ו-2009 סבל דה לה פנייה מפציעות סדרתיות, שגרמו לו להחמיץ משחקים רבים. אף על פי כן, הוא קיבל ביולי 2009 את תפקיד הקפטן של אספניול מראול טאמודו.

במאי 2011 הכריז על פרישתו מכדורגל.

## נבחרת ספרד
בצעירותו שיחק דה לה פנייה בנבחרת ספרד עד גיל 21, יחד עם מספר שחקנים בולטים נוספים לעתיד - ראול, פרננדו מוריינטס וגאיסקה מנדייטה. הוא השתתף עם הנבחרת באליפות אירופה עד גיל 21 ב-1996, והגיע עמה עד לגמר הטורניר. באותה שנה הוא שיחק גם במסגרת אולימפיאדת אטלנטה.

למרות זאת, בנבחרת הבוגרת של ספרד ערך דה לה פנייה את הופעת הבכורה שלו רק בפברואר 2005, במשחק מוקדמות גביע העולם נגד נבחרת סן מרינו. במהלך אותה שנה הוא הופיע חמש פעמים במדי הנבחרת הלאומית; הוא לא זומן לבסוף למונדיאל 2006, והיו אלה הופעותיו היחידות במדי הנבחרת.

## תארים

## קישורים חיצוניים

* סטטיסטיקות בנבחרת הלאומית

קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:קשרי כדורגל ספרדים
קטגוריה:סנטנדר: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני ברצלונה
קטגוריה:כדורגלני לאציו
קטגוריה:כדורגלני אולימפיק מרסיי
קטגוריה:כדורגלני אספניול
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ספרד
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת אטלנטה (1996)
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1976
סינטרקלאס

שמאל|ממוזער|250px|ציור המתאר את סינטרקלאס ועוזרו, פיט השחור
**סִינְטֵרְקְלָאס** (בהולנדית **Sinterklaas** או **Sint-Nicolaas** או **De Goedheiligman**; בצרפתית **Saint Nicolas**) הוא דמות של חג מסורתי הנחגג בהולנד ובלגיה בערב של יום הקדוש ניקולאס (ה-5 בדצמבר) או בבוקר למחרת. החג נחגג גם במספר מחוזות בצרפת, שווייץ, לוקסמבורג, גרמניה, אוסטריה, פולין, הונגריה, קרואטיה, רומניה, סלובקיה, סלובניה, צ'כיה, ואיטליה.

דמות הקדוש ניקולאס היא דמות פטרון הילדים ובהולנד ובבלגיה זהו מועד חלוקת המתנות העיקרי. דמותו של סינטרקלאס היא המקור לדמותו של סנטה קלאוס במסורת הצפון אמריקאית.
במסורת המקורית סינטרקלאס מגיע כל שנה בסירה ממקום מושבו הקבוע בספרד מלווה בעוזרו, שדון חג מולד שקיבל את הכינוי "Zwarte piet" (פיט השחור). ילדים נוהגים לבוא לקבל את פניו על גדות הנהר ולהתחפש לעוזריו.

בהולנד נהוג לאכול בחג זה בוטרלטר.

החג מציין את יומו של ניקולאס הקדוש, אשר חי בין השנים 280 ל-342, היה הבישוף של העיר מירה  במקום בו שוכנת טורקיה של היום וב-1087 הועברו שרידיו לבארי.

בשנות ה-2000 הפכה דמותו של פיט השחור לשנויה במחלוקת, בשל היותו עבד שחור של אדם לבן.

## ראו גם
*סנטה קלאוס
*קגה טיו
* דד מורוז

## קישורים חיצוניים

* 
* 

*
קטגוריה:אירועים בחודש דצמבר
קטגוריה:קדושים עממיים
אלן פאסאר

**אלן פאסאר** (בצרפתית: **Alain Passard**; נולד ב-4 באוגוסט 1956, בכפר בברטאן) הוא שף צרפתי.

## ביוגרפיה
פאסאר שימש שלוש שנים כסגנו של אלן סנדרנס במסעדת ל'ארכסטראט בפריז. ב-1986 הוא רכש את המקום, כשסנדרנס פתח מסעדה באתר אחר. פאסאר הפך את ל'ארכסטראט למסעדת ל'ארפז' (l'Arpegel). תלמידו הבולט של פאסאר הוא פסקל ברבו, השף והבעלים של מסעדת ל'אסטראנס, בעלת שלושה כוכבים במדריך מישלן האדום מאז שנת 1996.

פאסאר התמחה בצליית בשר, אמנות אותה למד מסבתו. בשנת 2001 עבר מטבחו תפנית והתמקד בבישול ירקות. בשנת 2002 הוא פתח גן ירקות אורגני 230 קילומטרים מפריז לשימוש מסעדתו.

## פרסים ודירוגים

* ב-1987 קיבל פאסאר כוכב במדריך מישלן האדום
* ב-1990 זכה בציון 19 במדריך הגו מיו
* ב-1996 הוענקו לו שלושה כוכבים במישלן, עליהם הוא שומר מאז (נכון לשנת 2021).
* בשנת 2003 מסעדת ל'ארפז' דורגה במקום ה-6 בעולם בסקר 50 המסעדות הטובות בעולם,
* בשנת 2004 דורגה במקום ה-25, 
* בשנת 2005 דורגה במקום ה-26,
* בשנת 2006 דורגה במקום ה-44,
* בשנת 2007 דורגה במקום ה-43,
* בשנת 2008 דורגה במקום ה-46.
* בשנת 2011 דורגה במקום ה-19

## ספריו

* CHRISTOPHE BLAIN, EN CUISINE AVEC ALAIN PASSARD, GALLISOL (ÉDITIONS), 2011.
* ALAIN PASSARD, ALAIN PASSARD : COLLAGES ET RECETTES, ALTERNATIVES, 2010.
* CHANTAL THOMAS (Author), ALAIN PASSARD (Contributor), JARDINIÔRE ARLEQUIN : CONVERSATIONS AVEC ALAIN PASSARD, MERCURE DE FRANCE, 2007.
* ANTOON KRINGS (Author), ALAIN PASSARD (Contributor), RECETTES DES DRâLES DE PETITES BÒTES (LES) [Comic], GALLIMARD, 2005.


## DVD

* Alain Passard Format: DVD,  Warner Music, 2010.


## לקריאה נוספת
* אביטל ענבר, **תענוגות פאריס**, הוצאת בבל, תל אביב, מארס 2003, עמ' 221-220.
* שגיא כהן, **מדריך מפה למסעדות הטובות בעולם**, הוצאת מפה, תשס"ג 2003, עמ' 95.

## קישורים חיצוניים

* 

* הדף של ל'ארפז' באתר dininginfrance
* 

קטגוריה:שפים צרפתים
קטגוריה:מחברי ספרי בישול צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1956
פול לקאקיס

**פול לקאקיס** (**Paul Lekakis**; נולד ב-22 באוקטובר 1966) הוא זמר ושחקן אמריקאי.

## ביוגרפיה
לוקאקיס נולד בעיירה טריטאון שבמדינת ניו יורק, למשפחה בת חמישה ילדים. הוא לא השלים את לימודיו התיכוניים, ובגיל 16 החל לעבוד כמלצר בפאב המיועד להומוסקסואלים בניו רושל. בגיל 17 עזב לניו יורק והחל ללמוד מחול. במהלך שהותו בעיר החל לעסוק בדוגמנות, ועיסוק זה הוביל אותו למילאנו. 

ב-1987, בעודו באיטליה, הקליט את השיר "(Let's Go Back to My Room) Boom Boom". השיר, בסגנון פופ, כלל טקסטים מיניים שנחשבו בוטים באותה העת. להפתעתו של לקאקיס, הפך השיר ללהיט בקנה מידה עולמי. ברחבי העולם נמכרו למעלה מ-6 מיליון עותקים של הסינגל, הוא הגיע למקום ה-43 במצעד מכירות הסינגלים של בילבורד, למקום ה-60 בטבלת מכירות הסינגלים בבריטניה, למקום השני במצעד הפזמונים הקנדי ולמקום הראשון במצעדי הפזמונים של יפן ואוסטרליה. בעקבות ההצלחה, החתימה אותו חברת התקליטים סייר רקורדס על חוזה הקלטות. באותה תקופה גילה כי הוא נושא את נגיף האיידס. ב-1990 הקליט את האלבום Tattoo It, שכלל גם את "Boom Boom", אך האלבום נחל כישלון. מאז לא הקליט אלבומים חדשים, אך המשיך להופיע, בעיקר במועדוני לילה. 

ב-1994, כששיא הקריירה שלו מאחוריו, ניסה את מזלו בלוס אנג'לס, אך משלא הצליח, החל לעסוק בזנות, והתמכר לסמים ולאלכוהול. ב-1997 נכנס לתוכנית שנים עשר הצעדים לגמילה. זמן קצר לאחר מכן לקה ב-PCP, דלקת ריאות האופיינית לבעלי מערכת חיסונית חלשה. 

מאז 2001 גילם לוקאקיס מספר תפקידים בקולנוע ובטלוויזיה. בשנת 2007 השתתף גם במחזה שהועלה בתיאטרון לוריין האנסברי בסן פרנסיסקו. חלק מהתפקידים אותם גילם היו של נשאי איידס. הוא מופיע לעיתים עם שיריו משנות ה-80, וב-2003 אף הופיע בישראל.

## קישורים חיצוניים
* 


* Kevin Koffler, HIV: Behind the Music, POZ Magazine, 2000


קטגוריה:זמרי פופ אמריקאים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:דוגמנים אמריקאים
קטגוריה:זמרים להט"בים אמריקאים
קטגוריה:ביסקסואלים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1966