open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
צבאיים

**צבאיים** (שם מדעי: Antilopinae) היא תת-משפחה במשפחת הפריים הכוללת בעיקר אנטילופות קטנות.

## מיון הצבאיים
[ממוזער|שמאל|220px|[אנטילופה הודית.]]
[ממוזער|שמאל|220px|[סאיגה.]]
[ממוזער|שמאל|220px|[צבי הנגב.]]
[ממוזער|שמאל|220px|[דיקדיק קירקי.]]
שבט אנטילופות ערבה (Antilopini)
* סוג: צבי (*Gazella*)
** מין: צבי ערבי (Gazella arabica) – ייתכן שהוא תת-מין של צבי מצוי
** מין: צבי הודי (Gazella bennettii)
** מין: צבי מלכת שבא (Gazella bilkis) – נכחד
** מין: צבי קווייר (Gazella cuvieri)
** מין: צבי הנגב (Gazella dorcas)
** מין: צבי מצוי (Gazella gazella)
*** תת-מין: צבי ארץ ישראלי (Gazella gazella gazella)
*** תת-מין: צבי השיטים (מוכר גם כצבי הערבה) (Gazella gazella acaciae)
** מין: צבי ארלנג'ר (Gazella erlangeri)
** מין: צבי רים (Gazella leptoceros)
** מין: צבי סעודי (Gazella saudiya) – נכחד
** מין: צבי ספיקי (Gazella spekei)
** מין: צבי הזפק (Gazella subgutturosa)
** מין: צבי החול (Gazella marica)
* סוג צבי אמיתי (*Eudorcas*)
** מין צבי תומסון (Eudorcas thomsonii)
**מין: צבי מונגאלה (Eudorcas albonotata)
**מין: צבי הוגלין (Eudorcas tilonura)
**מין: צבי אדום חזית (Eudorcas rufifrons)
**מין: צבי אדום (Eudorcas rufina) – ייתכן שנכחד
* סוג צבי דק-צוואר (*Nanger*)
** מין צבי גראנט (Nanger granti)
** מין צבי יחמורי (Nanger dama)
** מין צבי סומרינג (Nanger soemmerringii)
* סוג ומין יחיד: צבי קלארק (Ammodorcas clarkei)
* סוג ומין יחיד: צבי ג'ירפי (Litocranius walleri)
* סוג ומין יחיד: אנטילופה הודית (Antilope cervicapra)
*סוג: גזלוספירה (*Gazellospira*) – נכחד
* סוג ומין יחיד: דלגן (Antidorcas marsupialis)
* סוג: צבי יעלי (*Procapra*)
** מין: צבי יעלי מונגולי (Procapra gutturosa)
** מין: צבי יעלי טיבטי (Procapra picticaudata)
** מין: צבי יעלי פרז'וואלסקי (Procapra przewalskii)
שבט סאיגות (Saigini)
* סוג ומין יחיד: סאיגה (Saiga tatarica)
* סוג ומין יחיד: אנטילופה טיבטית (Pantholops hodgsonii) – ייתכן ששייכת לתת-משפחה עצמאית
שבט אנטילופות סבך (Neotragini)
* סוג ומין יחיד: אוריבי (Ourebia ourebi)
* סוג ומין יחיד: צבי הסלעים (Oreotragus oreotragus)
* סוג: אנטילופה ננסית (*Neotragus*)
** מין: דלקרן המושק (Neotragus moschatus)
** מין: אנטילופה מלכותית (Neotragus pygmaeus)
** מין: אנטילופת בייטס (Neotragus batesi)
* סוג: דיקדיק (*Madoqua*)
** מין: דיקדיק גינתר (Madoqua guentheri)
** מין: דיקדיק קירקי (Madoqua kirkii)
** מין: דיקדיק כסוף (Madoqua piacentinii)
** מין: דיקדיק סולט (Madoqua saltiana)
* סוג: דוקרן (*Raphicerus*)
** מין: דוקרן הסטינבוק (Raphicerus campestris)
** מין: דוקרן הכף (Raphicerus melanotis)
** מין: דוקרן שארפי (Raphicerus sharpei)
* סוג ומין יחיד: אנטילופת ביירה (Dorcatragus megalotis)

המינים אימפלה (*Aepyceros melampus*), אנטילופה איילית (*Pelea capreolus*) ואנטילופה טיבטית (Pantholops hodgsonii) שייכות לתת-משפחות עצמאיות במשפחת הפריים והקודו האילנד, הנילגאי והארבע קרן שייכים לתת-משפחת פרים. עוד תת-משפחות דמויות צבאים הם הראמים, הבובאלים, הצביונים וצבאי סוף. האנטילוקפרה האמריקאית (*Antilocapra americana*) שגם מכונה אנטילופה, שייכת למשפחה עצמאית.

## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1821
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אדוארד גריי
צבאי סוף

**צבאי סוף** (שם מדעי: Reduncinae), תת-משפחה במשפחת הפריים.

## מיון צבאי סוף

* סוג: קובוס (*Kobus*)
** מין: קובוס המים (*Kobus ellipsiprymnus*)
** מין: קובוס שחור רגל (*Kobus kob*)
** מין: קובוס המשקפיים (*Kobus leche*)
***תת-מין: קובוס שחור (*Kobus leche smithemani*) 
** מין: קובוס הנילוס (*Kobus megaceros*)
** מין: קובוס וארדון (*Kobus vardoni*)
* סוג: צבי סוף (*Redunca*)
** מין: צבי סוף מצוי (*Redunca arundinum*)
** מין: צבי סוף ההרים (*Redunca fulvorufula*)
** מין: צבי סוף הסוואנה (*Redunca redunca*)

אנטילופה איילית מסווגת לעיתים כשבט בתת-המשפחה צבאי סוף.

## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
צביונים

[ממוזער|[צביון סבכים]]
**צְבִיּוֹנִים** (שם מדעי: Cephalophinae) היא תת־משפחה במשפחת הפריים. גודלם של הצביונים קטן עד בינוני, והם חיים באפריקה באזורים הדרומיים למדבר הסהרה. הצביונים הם חיות ביישניות וחמקניות. מרביתם שוכני יערות, וגם המינים השוכנים באזורים פתוחים יותר נעלמים במהירות בין סבכי השיחים. 

גבם מקושת מעט, ורגליהם הקדמיות קצרות מעט מרגליהם האחוריות. הם ניזונים לרוב מעשבים גבוהים, והם אוכלים עלים, נבטים, זרעים, פירות, ניצנים וקליפות. מסיבה זו הם פעמים רבות עוקבים אחר להקות ציפורים או קופים על מנת להשתמש בפירות שהם השאירו אחריהם. לעיתים הם מעשירים את תזונתם בבשר, לרוב חרקים ופגרים. לפעמים הם אף לוכדים מכרסמים או ציפורים קטנות. חלקם אף ניזונים מנמלים.

## מיון הצביונים
* סוג: צביון (*Cephalophus*)
** מין: צביון אדרס (*Cephalophus adersi*)
** מין: צביון פיטרס (*Cephalophus callipygus*)
** מין: צביון חום (*Cephalophus dorsalis*)
** מין: צביון הארווי (*Cephalophus harveyi*)
** מין: צביון ז'נטינק (*Cephalophus jentinki*)
** מין: צביון לבן־גחון (*Cephalophus leucogaster*)
** מין: צביון נטאל (*Cephalophus natalensis*)
** מין: צביון שחור (*Cephalophus niger*)
** מין: צביון שחור־חזית (*Cephalophus nigrifrons*)
** מין: צביון אוגילבי (*Cephalophus ogilbyi*)
** מין: צביון אדום (*Cephalophus rufilatus*)
** מין: צביון צהוב־גב (*Cephalophus silvicultor*)
** מין: צביון אבוט (*Cephalophus spadix*)
** מין: צביון ווינס (*Cephalophus weynsi*)
** מין: צביון זברה (*Cephalophus zebra*)
** מין: צביון לבן־רגליים (*Cephalophus crusalbum*)
* סוג: צביון גמדי (*Philantomba*)
** מין: צביון כחול (*Philantomba monticola*)
** מין: צביון מקסוול (*Philantomba maxwellii*)
** מין: צביון וולטר (*Philantomba walteri*)
* סוג ומין יחיד: צביון סבכים (*Sylvicapra grimmia*)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1871
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אדוארד גריי
כנסת ישראל (ארגון)

**כנסת ישראל** היה הארגון הכללי של יהודי ארץ ישראל בימי המנדט הבריטי.
כבר בתקופה העות'מאנית נעשו ניסיונות להקים מוסדות אוטונומיים יהודיים. במסגרת זאת הוקמו בתי דין רבניים בעלי סמכות שיפוט מלאה בענייני אישות. בשנת 1903 נעשה ניסיון על ידי מנחם אוסישקין להקים מסגרת ארגונית אוטונומית כוללת בארץ ישראל שנקראה הכנסייה הארצישראלית.

כנסת ישראל נוסדה לאחר תחילת המנדט הבריטי, ב-19 באפריל 1920. אז נערכו הבחירות לאספת הנבחרים הראשונה שהכריזה על עצמה כ"מוסד עליון לסידור ענייניו הציבוריים והלאומיים של העם העברי בארץ ישראל ובאת כוחו היחידה כלפי פנים וכלפי חוץ". אספת הנבחרים בחרה מתוכה את חברי הוועד הלאומי, שהיה הרשות המבצעת, והכירה בהסתדרות הציונית העולמית כ"אחראית על השאלות הקשורות בהקמת הבית הלאומי". הארגון, שכלל את רוב היישוב היהודי בארץ ישראל, למעט החרדים, זכה להכרה של שלטונות המנדט רק ב-29 בדצמבר 1927. החוגים החרדיים התנגדו לארגון זה, בעיקר עקב מתן זכות לנשים לבחור ולהיבחר, ודרשו הקמת ארגון נוסף שייצג את הציבור החרדי. בראש הארגון עמדו אספת הנבחרים והוועד הלאומי. לכנסת ישראל הייתה כפופה הרבנות הראשית שבראשה שני הרבנים הראשיים, האשכנזי והספרדי. כן היו כפופים לה ועדי הקהילות. כנסת ישראל בטלה עם קום המדינה ורוב סמכויותיה נכללו באחריות המדינה. בית הנבחרים של מדינת ישראל נקרא אף הוא בשם הכנסת.

כנסת ישראל נהגה לגבות מיסים שונים מקרב הציבור, כמו למשל מס מצות עבור רכישת מצות שעל הקופסה הייתה חותמת "שולם מס מצות".

## מוסדות כנסת ישראל
כחברי כנסת ישראל נחשבו כל יהודי א"י הרשומים ב"פנקס הבוגרים של כנסת ישראל". בעקבות לחץ של אגודת ישראל ניתנה רשות לכל יהודי שיחפוץ בכך למחוק את שמו מפנקס זה.
*אספת הנבחרים: היא המוסד העליון ליהודי ארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי. נערכו בחירות בשנים 1920, 1925, 1931 ובשנת 1944. האספה החליטה, כאמור, כי היא: "המוסד העליון לשיפור ענייניו הציבוריים הלאומיים של העם העברי בארץ ישראל ונציגתו היחידה כלפי פנים וכלפי חוץ". עד קום המדינה (וביטול כנסת ישראל) כהנו כנשיאי הוועד הלאומי יצחק בן-צבי, יעקב טהון, דוד ילין, פנחס רוטנברג ודוד רמז.
*הוועד הלאומי: היה המוסד העליון והזרוע המבצעת של אספת הנבחרים של היישוב היהודי המאורגן בארץ ישראל בתקופת השלטון הבריטי. הוועד הלאומי קיבל מיד לאחר הקמתו הכרה בכתב מאת הנציב העליון הרברט סמואל, אך רק בשנת 1928 התקבלה הכרה רשמית מטעם שלטונות בריטניה ב"כנסת ישראל" וב"וועד הלאומי".
במשך כל תקופת קיומה, בלטה חולשתה של כנסת ישראל. חולשה זו נבעה ממספר גורמים:
* החוגים החרדיים שהתנגדו למסגרת זו והשתדלו אצל השלטונות הבריטיים נגד הארגון.
* היחס העוין של המנדט הבריטי למוסדות השלטון היהודיים.
* הימין שראה במוסדות אלו ארגונים של השמאל ומיעט בשיתוף פעולה עמם.
* חוסר מתמיד במשאבים כספיים.
* האופי הלא דמוקרטי של הבחירות. הבחירות התקיימו רק לעיתים רחוקות ובישובים מסוימים הן כלל לא התקיימו (למשל, ירושלים).
השותפים העיקריים למוסדות היו מפלגות הפועלים, "הפועל המזרחי" וחלק מהציונות הכללית ומ"מזרחי". בזמן מלחמת העולם השנייה עסקו הוועד הלאומי וההסתדרות הציונית בגיוס יהודים מארץ ישראל למלחמה בגרמניה הנאצית.
ב-1 במרץ 1948 החליטה מליאת הוועד הלאומי על הקמת מנהלת העם של מדינת ישראל שתכלול את חברי הנהלת הסוכנות בא"י, הנהלת הוועד הלאומי ועוד נציגי מספר גופים. המוסדות החילוניים של כנסת ישראל חדלו לפעול עם הקמת המדינה.

## הערות שוליים

קטגוריה:המנדט הבריטי
קטגוריה:ארגונים ומוסדות ביישוב
מסכת נידה

ממוזער|400px|כותרת מעוטרת למסכת נדה בש"ס מהדורת פרנקפורט ה'ת"פ
**מסכת נידה** היא המסכת השביעית בסדר טהרות שבמשנה, ויש בה עשרה פרקים.

המסכת עוסקת בעיקרה בטומאת נידה המופיעה בתורה, ובאופן ההיטהרות מטומאה זו. טומאת נידה היא טומאת אישה בזמן הווסת, או בלשון חז"ל – "שיצא דם ממקורה". משמעות טומאה זו היא הן ביחס לדיני טומאה וטהרה והן ביחס לאיסור יחסי אישות עם בעלה. כמו כן עוסקת הגמרא של מסכת זו בנושאי הלכות טהרה באופן כללי, יסודות בדינים וכללים שונים.

בניגוד לשאר המסכתות בסדר טהרות, ההלכות במסכת נידה רלוונטיות גם בעת המודרנית, על אף שבית המקדש עומד בחורבנו ואין נוהגים בדיני טומאה וטהרה.

מסכת זו נחשבת אחת המסכתות הקשות בכל הש"ס, יחד עם המסכתות עירובין ויבמות (וסימנן: ענ"י).

המסכת היא היחידה ממסכתות סדר טהרות שיש לה תלמוד על הסדר. בתלמוד הבבלי יש בה 72 דפים (על כל המסכת), לעומת 13 דפים בלבד בתלמוד הירושלמי, הואיל ויש בידינו רק ארבעה פרקים מהתלמוד הירושלמי על המסכת. עם זאת, ידוע מדברי התוספות שהיה ירושלמי לפחות עד פרק שביעי.

## מיקומה של המסכת בסדר טהרות
לפי הקדמתו של הרמב"ם למשנה, לאחר שהסתיים העיסוק בטומאות הכלליות לכל מין האדם, הגיע העיסוק בטומאה הפרטית לנשים.

## פרקי המסכת
#**[[שמאי הזקן|שמאי]] אומר (שבע משניות****).**
#**כל היד המרבה לבדוק (שבע משניות).**
#**המפלת חתיכה (שבע משניות).**
#**בנות [[כותים]] (שבע משניות).**
#**יוצא דופן (תשע משניות).**
#**בא סימן (ארבע עשרה משניות).**
#**דם הנדה (חמש משניות).**
#**הרואה כתם (ארבע משניות).**
#**האשה שהיא עושה צרכיה (אחת עשרה משניות).**
#**תינוקת שלא הגיע זמנה לראות (שמונה משניות).**

בסך הכול יש במסכת 79 משניות.

## קישורים חיצוניים

* תוספתא, מסכת נידה מאתר "סנונית"
* תלמוד בבלי, מסכת נידה, במפעל המילון ההיסטורי של האקדמיה ללשון העברית
* 

## הערות שוליים

נידה
נידה, מסכת
קטגוריה:טהרת המשפחה
קטגוריה:הלכות נידה
לינדזי דבנפורט

**לינדזי אן דבנפורט** (באנגלית: **Lindsay Ann Davenport**; נולדה ב-8 ביוני 1976, בפאלוס ורדס, קליפורניה) היא טניסאית עבר אמריקאית.

דבנפורט, דורגה ראשונה בעולם ביחידות ובזוגות בסבב ה-WTA ב-1998 במשך 98 שבועות, שמינית בכל הזמנים. היא זכתה ב-55 תארים בטורנירים ליחידות (חמישית בכל הזמנים), ביניהם 3 תוארי גראנד סלאם (אליפות ארצות הברית הפתוחה – 1998, אליפות וימבלדון – 1999 ואליפות אוסטרליה הפתוחה – 2000), ב-38 תארים בזוגות ביניהם 3 תוארי גראנד סלאם (אליפות צרפת הפתוחה – 1996, וימבלדון 1999 וארצות הברית 1997) ובמדליית זהב אולימפית במשחקי היחידות של טורניר הטניס האולימפי שנערך באולימפיאדת אטלנטה. היא אחת מ-4 טניסאיות (כריס אוורט, שטפי גראף ומרטינה נברטילובה) בכל הזמנים, שסיימה את השנה לפחות 4 פעמים במקום הראשון בעולם (1998, 2001, 2004 ו-2005).

דבנפורט שיחקה בנבחרת ארצות הברית בגביע הפדרציה במשך 11 שנים, יותר מכל טניסאית אמריקאית אחרת והייתה שותפה ל-3 הזכיות האחרונות שלה (1996, 1999 ו-2000) וכן בגביע הופמן בשנת 2004.

מאזן המשחקים, ניצחונות מול הפסדים, של דבנפורט במהלך הקריירה שלה ביחידות הוא, 753–194 (79.5%), מתוכם היא ניצחה 464 משחקים על מגרשים קשים, יותר מכל טניסאית אחרת בעולם. מאזן המשחקים שלה בזוגות הוא 387–116.

דבנפורט זכתה ב-22,166,338 דולר עבור משחקיה, שישית בכל הזמנים.

## קריירה
דבנפורט החלה את הקריירה המקצוענית שלה ב-22 בפברואר 1993 בגיל 17.

על פי ההערכות הפרשנים גובהה של דבנפורט מעניק לה יתרון בחבטות הגשה ומאפשר לה משחק שדה מצוין. יש הרואים כמגרעת הגדולה ביותר שלה את מהירותה הנמוכה ואת כושרה הגופני הירוד שכנראה נובעים בעיקר בגלל גילה המתקדם יחסית לשחקני טניס.

טקטיקת המשחק של דבנפורט היא לסיים את הנקודה כמה שיותר מהר בחבטה מנצחת (ווינר) על מנת להימנע עם התמודדות בנקודות ארוכות ומתישות.

ב-14 בדצמבר 2006 הודיעה על פרישתה מעולם הטניס, עקב היותה בהריון ורצונה להתמקד בחלק השני של חייה, כדבריה. בחודש יוני 2007 ילדה את בנה הראשון, וכארבעה חודשים לאחר מכן הדהימה את עולם הטניס כשחזרה לשחק וזכתה מיד בשני טורנירים. בשנת 2008 שבה וחזרה לשחק בסבב באופן מלא, ואף הפגינה יכולת גבוהה חרף היותה אם טרייה.

## זכיות בתחרויות היחידות (55)

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קליפורניה
קטגוריה:טניסאיות אמריקאיות
קטגוריה:טניסאיות זוכות אליפות אוסטרליה הפתוחה
קטגוריה:טניסאיות זוכות אליפות וימבלדון
קטגוריה:טניסאיות זוכות אליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס
קטגוריה:זוכי פרס ESPY: טניסאית השנה
קטגוריה:אלופות אולימפיות אמריקאיות: טניס
קטגוריה:טניסאיות באולימפיאדת אטלנטה (1996)
קטגוריה:קליפורניה: ספורטאים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1976
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1976
גנדאי בודו

**גֶנדַאי בוּדוֹ** (ביפנית: **現代武道**, ברומאג'י: **gendai budō**) או **שינבודו** (ביפנית: **新武道**, ברומאג'י: **shinbudō**) הוא שמן הכולל של אמנויות לחימה יפניות שהתפתחו לאחר רסטורציית מייג'י במהלך 1868, ובמיוחד לאורך המאה ה-20. פירוש השם גנדאי בודו הוא: "אמנויות לחימה מודרניות". סוגה זו מוגדרת למול הקוריו - שמן של שיטות הלחימה העתיקות.

## מאפיינים
טבען של אמנויות הנחשבות 'גנדאי בודו' הוא שהן עברו התאמה מכמה סוגים אפשריים:
* הפיכתן לפציפיסטיות יותר.
* הדגשת האלמנט הרוחני או הדתי שבהן.
* הדגשת הפן האסתטי שבהן על חשבון זה הלחימתי.
* עידוד תחרותיות על חשבון גישה העוסקת בקרבות "מלוכלכים" והגנה עצמית.

חלק מאמנויות הגנדאי בודו מיישמות את כל השינויים שנמנו מעלה.

המונח גנדאי בודו / שינבודו מתייחס לרוב לאמנויות הלחימה:
* ג'ודו
* קנדו
* איאיידו
* אייקידו
* סומו מודרני ספורטיבי (בשונה מסומו מסורתי)
* קראטה (גרסתו הספורטיבית של הקראטה)

תהליך דומה ומקביל לתופעת הגנדאי בודו התרחש בסין בהקשרן של אמנויות לחימה סיניות, בעידוד הממשלה הסינית הקומוניסטית, והביא ליצירתו של הוו-שו המודרני.

שמה של גישת/שיטת הלחימה ג'יט קון דו מושפע אף הוא מתופעת הגנדאי בודו. משמעות שמה של שיטת לחימה זו הוא "דרך האגרוף המיירט". מנדרינית שמה נהגה: "ג'ייה צ'ואן דאו" (Jie Quan Dao), ובקטונזית כ-"ג'יט קון דו" (Jit kun Do). מפתחה של שיטה זו, ברוס לי, בחר להשתמש בסיומת "דו" משום שזו הייתה פופולרית ומקובלת בעולם אמנויות הלחימה בעת פעילותו המקצועית, במחצית השנייה של המאה ה-20.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמנויות לחימה
קטגוריה:יפן: תרבות
קטגוריה:מילים וביטויים ביפנית
קטגוריה:ספורט לחימה
שבע מצוות דרבנן

**שבע מצוות [[דרבנן]]** היא רשימה של שבע מצוות עשה שתיקנו חז"ל, שהוזכרה לראשונה בספר "כתר תורה" לרבי דוד ויטאל (1536).

מאז הרשימה הוזכרה בספרים רבים, ואף נוספה למהדורות הנפוצות של ספר החינוך בסוף מניין המצוות. המשותף בין המצוות הנמנות עם השבע הוא בכך שהן מצוות עשה מחודשות, ואינן הרחבה של מצוות קיימות (כמצוות מרור בזמן הזה ויום טוב שני של גלויות).

## המצוות
# **[[ברכה|ברכות]]:** מצווה לברך על הנאות העולם הזה, על מצוות, ועל אירועים שונים בחיי האדם.
# **[[נטילת ידיים]]:** מצווה קודם אכילת פת, ליטול ידיים במים על ידי כלי.
# **[[עירובין]]:** איסור טלטול בשבת מחצר פרטית לחצר שמשותפת לכמה אנשים, כי אם על ידי עירוב חצרות, וכן הוצאה מתחום שבת: איסור לצאת או להוציא חפץ בשבת, יותר מאלפיים אמה כי אם על ידי עירובי תחומין. איסור בישול ביום טוב עבור שבת אלא באמצעות עירוב תבשילין.
# **[[תפילת הלל|הלל]]:** חיוב אמירת מזמורי הודאה מספר תהלים לתפילת שחרית בשלוש הרגלים ובחנוכה.
# **[[נר שבת|הדלקת נרות בשבת ויום טוב]]:** מצווה להדליק נרות בליל שבת ויום טוב.
# **[[מקרא מגילה]]:** קריאת מגילת אסתר בחג הפורים מתוך מגילה כשרה שנכתבה בדיו על קלף - בלילה וביום.
# **[[חנוכה]]:** הדלקת נרות במשך שמונת ימי חג החנוכה.

## ראו גם
* תקנת חכמים
* מצוות דאורייתא
* מצוות דרבנן
## לקריאה נוספת
* הרב שמואל אשכנזי, "שבע מצוות דרבנן", **[[בית אהרן וישראל]]**, קובץ לה תשנ"א, עמ' צז - קטו
* הרב שמואל אשכנזי, "השלמות לשבע מצוות דרבנן", **בית אהרן וישראל**, קובץ לח תשנ"ב, עמ' קלט - קנד
* הרב שמואל אשכנזי, "מילואים", **בית אהרן וישראל**, קובץ מ תשנ"ב, עמ' קי - קטו

## הערות שוליים

*+
קטגוריה:חז"ל
שפות אוסטרונזיות

ממוזער|400px|קבוצות השפות האוסטרונזיות
**השפות האוסטרונזיות** הן משפחת שפות שמדוברות בעיקר באזורי אוקיאניה ודרום-מזרח אסיה. המשפחה כוללת לפחות 1,268 שפות והן כחמישית מכלל השפות הידועות בעולם. מספר השפות במשפחה הוא הגדול ביותר בכל משפחות השפות. מספר דוברי השפות האוסטרונזיות מוערך ב-300 מיליון. רוב הדוברים הם תושבי דרום-מזרח אסיה וחלקם תושבי מזרח אפריקה ואוקיאניה.

השפות הגדולות במשפחה כולן מהענף המלאי-פולינזי. כמעט שליש מדוברי השפות האוסטרונזיות דוברים ג'אווה, והיא השפה האוסטרונזית הנפוצה ביותר – היא מדוברת בפי כ-80 מיליון איש, בעיקר באי ג'אווה שבאינדונזיה. גם השפה המלגשית, המדוברת במדגסקר, שפת הסֶבּוּאַנוֹ, המדוברת בפיליפינים, מלאית, המדוברת במלזיה, אינדונזית, אילוקאנו וטאגאלוג (השפה הנפוצה ביותר בפיליפינים) הן שפות אוסטרונזיות נפוצות; כל אחת מהן מדוברת בפי יותר מ-10 מיליון איש.

בניגוד להן, לרוב השפות האוסטרונזיות יש מאות דוברים בלבד. רוב השפות במשפחה זו מדוברות בפפואה גינאה החדשה, בפיליפינים ובאיי האוקיינוס השקט. עם זאת, כמעט כל ענפי המשפחה האוסטרונזית מיוצגים באי טאיוואן.

השפות האוסטרונזיות הנפוצות במשפחה האוסטרונזית הן:
*ג'אווה (מעל 80,000,000 דוברים)
**בניומאסאן (מעל 10,000,000 דוברים)
*שפות מלאיות (מעל 50,000,000 דוברים כשפת אם, מעל 150,000,000 דוברים כשפה שנייה)
**אינדונזית (מעל 35,000,000 דוברים שפה זו כשפת אם)
**מלאית (כ-18,000,000 דוברים)
*טאגאלוג (כ-22,000,000 דוברים שפה זו כשפת אם)
*סונדנזית (מעל 20,000,000 דוברים שפה זו כשפת אם)
*סבואנו (כ-18,000,000 דוברים שפה זו כשפת אם)
*מלגשית (כ-10,000,000 דוברים)
*אילוקאנו (כ-7,000,000 דוברים שפה זו כשפת אם)
*פיג'יאנית (כ-337,000 דוברים)
*סמואית (כ-200,000 דוברים)
*מאורית (כ-160,000 דוברים)
*איפוגאו (כ-130,000 דוברים)
*טונגאית (כ-108,000 דוברים)
*הוואית (כ-25,000 דוברים)
*גילברטית (כ-100,000 דוברים)
*מרשלית (כ-55,000 דוברים)
*רוקאי (כ-10,000 דוברים)
*מנגאבה-מבולה
*פאיוון
*בנטיק

## מיון שפות המשפחה
ישנה בעיה גדולה בחלוקת השפות האוסטרונזיות לקבוצות מכיוון שבמשפחת שפות זו יש שפות רבות הדומות זו לזו וכן ישנם ניבים רבים לכל שפה ושפה. נהוג לחלק את השפות לקבוצות לפי מיקומן הגאוגרפי, כמו שפות אוקיאניות, כאשר מרבית השפות נמצאות בקבוצות האינדונזיות והפיליפיניות. מגוון השפות הגדול ביותר בענף הוא בענפים הפורמוזיים והמגוון המועט ביותר הוא בשפות הפסיפיות.

## ראו גם
* העמים האוסטרונזים

## קישורים חיצוניים

* 
*מוצא, מאפיינים ומבנה של השפות האוסטרונזיות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה 

*
אוסטרונזיות, שפות
נקניקייה

ממוזער|250px|מוכרי נקניקיות חמות בירושלים בשלג, 1942
ממוזער|250px|מוכר נקניקיות חמות ביפו, 1950
**נקניקייה** (באנגלית: Hot Dog) היא סוג של נקניק מבושל.

## מהות הנקניקייה
הנקניקייה היא מוצר בשר, העשוי מבשר טחון דק, בתוספת תבלינים ומעבים, כדוגמת קמח. תערבות הבשר נדחסת לתוך מעטפת גלילית ארוכה ומבושלת בה, כדי להעניק לנקניקייה את צורתה הגלילית האופיינית. המעטפת הגלילית, לתוכה נדחסת תערובת הבשר, עשויה באופן מסורתי מהמעי הדק המנוקה של בעלי חיים שונים, כגון כבש הבית, חזיר הבית וכולי. כיום, ביצור תעשייתי של נקניקייות, אך גם אצל רבים מיצרני הנקניקייות הביתיים, מעטפת העשויה קולגן סינתטי מחליפה את המעטפת המסורתית, העשויה מעיים, כמעטפת שלתוכה נדחסת תערובת הבשר.

## היסטוריה
הנקניקייה כמו הנקניק הייתה נפוצה כבר שנים רבות במטבחים ברחבי העולם גם כמוצר טרי וגם כמשומר. המצאת הנקניקייה הווינאית הנפוצה היום מיוחסת ליוהאן גאורג לאהנר, בעל חנות בשרים בווינה, במאה ה-19.

## אופן הכנה והגשה

נקניקייה תעשייתית עוברת תהליך בישול בקיטור במהלך הייצור ולכן אין חובה לבשלה טרם האכילה, אלא לשם חימומה וקבלת טעם עשיר יותר. לצורך העשרת הטעמים ניתן לבשלה, לטגנה, לצלותה או לאפותה. נקניקיות ״מסורתיות״ כדוגמת אלו אשר נמכרות אצל קצבים אינן מבושלות מראש אלא עטופות במעיים ויש לבשלן טרם האכילה.

יש הנוהגים להגיש נקניקייה בלחמנייה, עם סלטים ורטבים שונים. לעיתים קרובות נקניקיות אלו נמכרות בדוכני מזון מהיר.

## אליפות העולם בייצור נקניקיות
איגוד יצרני בשר הבוטיק בגרמניה מקיים תחרות על טיב הנקניקייה אחת לשלוש שנים, במסגרת יריד תעשיית הבשר ותחליפיו. ב-2022 זכה הישראלי דובי פורת בשש מדליות זהב מדליית כסף וגביע האליפות בתחרות שהתקיימה בפרנקפורט.

## תחליפים
ישנן גם נקניקיות טבעוניות מן הצומח שעשויות מטופו או חלבון סויה ללא רכיבים מן החי.

## ראו גם
* קטגוריה:נקניקיות

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:נקניקים
קטגוריה:מזון מהיר
מרדכי הורוביץ

**מרדכי** (**מקס**) **הורוביץ** (27 ביוני 1926 – 21 במאי 2010) היה עורך דין, סופר ומשורר ישראלי.

## ביוגרפיה
מרדכי הורוביץ, בן לאה ואריה הורוביץ, נולד בווטנשייד  (כיום פרוור של העיר בוכום במערב גרמניה), ובשנת 1933 עלה עם הוריו לארץ ישראל. המשפחה התיישבה בפתח תקווה.

בשנת 1956 הוסמך כעורך דין. בשנים 1969 עד 1977 כיהן כממונה על ההגבלים העסקיים במשרד התמ"ת.

כתב את הרומן "קרקס הפרעושים", שיצא לאור בהוצאת צ'ריקובר בשנת 1976. הרומן מציג חברה צבועה ואווילית מול יחיד נבחר ומיוחד. יש המוצאים בו אזכורים מחיי המחבר.

בפברואר 1969 נישא לפזמונאית נעמי שמר, והיה נשוי לה עד לפטירתה. בנם הוא הזמר אריאל הורוביץ.

היה בעל טור בעיתון "חדשות".

נפטר ב-21 במאי 2010 והובא לקבורה לצד נעמי שמר בבית הקברות כנרת.

## ספריו
* **קרקס הפרעושים** (צ'ריקובר, 1976) - רומן
* **זיכרון השואה אינו מתפקד** (1980)
* **שירים למרים האחרת** (זמורה ביתן מודן, תשמ"א 1981) - שירים
* **מערכת יחסים** (תמוז, תשנ"ה 1995) - שירים

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 
* 

**על כתביו**:
* ,  - על "קרקס הפרעושים"
*  - על הספר "שירים למרים"

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:עורכי דין ישראלים במאה ה-20
קטגוריה:הממונים על ההגבלים העסקיים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות כנרת
קטגוריה:משפחת הררי-ורבה-שמר
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1926
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2010
M26 פרשינג

**M26 פֵּרְשִׁינְג** (באנגלית: **M26 Pershing**) היה טנק אמריקאי בינוני-כבד, שיוצר בארצות הברית לקראת סוף מלחמת העולם השנייה. הטנק לא השתתף במלחמה במספרים גדולים.

## רקע
הפרשינג (על שם גנרל הצבאות ג'ון פרשינג, מפקד צבא המשלוח האמריקני לצרפת במלחמת העולם הראשונה), נועד למעשה להחליף את ה־M4 שרמן בתפקיד הטנק העיקרי של צבא ארצות הברית. בניגוד לשרמן ששקל מעט יותר מ-30 טון, שקל הפרשינג מעל 40 טון, ובכך למעשה מתח את גבולות ההגדרה "טנק בינוני". בגלל בעיית הסיווג הוא הוגדר לבסוף כטנק כבד, על אף שנועד למלא את תפקידי השרמן. הסיבה להבדל במשקל לעומת השרמן הייתה פשוטה - השרמן לא היה מסוגל להתמודד בתנאים שווים עם הטנקים הגרמניים, במיוחד הפנתר והטיגר. האמריקאים הבינו כי הפתרון הוא בטנק כבד יותר, שישמש בתפקיד של טנק בינוני (למעשה הם פיגרו בכך אחרי הגרמנים שהתייחסו לפנתר כטנק בינוני על אף ששקל מעל ל-40 טון). ב-1943 החל הפיתוח של הטנק, ובאוקטובר 1944 החל הייצור.

## M26 פרשינג
הטנק היה גדול מהשרמן אם כי נמוך יותר, ושקל 42 טון. ההבדל במשקל נבע מעובי שריון שהגיע במקומות העבים ל-102 מילימטר. הטנק צויד בתותח בקוטר 90 מילימטר, שהיה מסוגל לחדור 150 מילימטר שריון בטווח של 2,000 מטר. המנוע היה מנוע בנזין בן 470 כוחות סוס, והניע את הטנק למהירות מרבית של 40 קמ"ש. המנוע ותיבת ההילוכים היו החיסרון העיקרי של הטנק, שכן היו חלשים מדי ובלתי אמינים. צוות של חמישה תפעל את הטנק. 310 טנקי M26 הגיעו לאירופה לפני תום המלחמה, והשתתפו בלחימה בריין התחתון. הטנק היווה שיפור עצום לעומת קודמו, ובמפגשים עם פנתרים וטיגרים הוכיח את עצמו כשווה להם. גרסה מיוחדת של הפרשינג, שהייתה חמושה בתותח 90 מילימטר ארוך יותר אף השמידה טנק מסוג קניגסטיגר. 2,350 טנקים מסוג זה יוצרו.

לאחר מלחמת העולם השנייה פנו האמריקאים להיערכות לעימות אפשרי עם ברית המועצות. הבעיה הייתה קשה: השרמן המיושן, עדיין הטנק העיקרי של האמריקאים, ניצב בפני טנקי T-34 ו-IS-2 הסובייטיים המעולים. האמריקאים נאלצו לפעול מהר על מנת לשפר את מצבם והחליטו לפתח טנק בינוני חדש, ובמקביל לשדרג את ה-M26 פרשינג כך שישמש כמגשר עד לסיום הפיתוח. הגרסה המשופרת נקראה M46 פטון. שינוי השם היה חריגה מהמדיניות האמריקאית של מתן שמות לטנקים, שכן ה-M46 לא היה טנק חדש לחלוטין. השינוי נעשה על מנת לכבד את זכרו של ג'ורג' פטון, שנהרג בתאונת דרכים בגרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה.

## M46
למרות שינוי השם, ה-M46 היה למעשה פרשינג, שעשו בו שני שינויים עיקריים:
* מערכת ההנעה הוחלפה לגמרי. מכיוון שנקודות החולשה של הטנק היו המנוע ותיבת ההילוכים, הוחלט להחליף אותם. המנוע החדש היה מנוע דיזל והפיק 740 כ"ס. החידוש האמיתי היה במערכת ההנעה החדשה שהייתה למעשה מערכת הילוכים\היגוי\בלימה משולבת. המערכת איפשרה לטנק לבצע בקלות יחסית תמרונים שהיו בעבר מסובכים, כמו סיבוב במקום או פניות חדות תוך נסיעה. המערכת שימשה לאחר מכן בשאר סדרת טנקי הפטון.
*לתותח בקוטר 90 מילימטר נוסף מפנה גזים ומפצה.

כ-800 טנקי M26 שודרגו למפרט ה-M46.

עם פרוץ מלחמת קוריאה, נשלחו טנקי ה-M46 ביחד עם טנקי ה-M26 הוותיקים יותר לאזורי הקרבות, שם הם פגשו בטנקי T-34 של קוריאה הצפונית וסין.

## קישורים חיצוניים

* M26 פרשינג
* M46, תצלום חזית
* M46 בזמן ירי

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טנקים אמריקאיים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:טנקים בינוניים
תיבת תהודה

[שמאל|ממוזער|250px|תיבת תהודה של [גיטרה אקוסטית]]
**תיבת תהודה**, היא חלל אוויר סגור בכלי נגינה שתפקידו להגדיל את עוצמת הצליל, לתת לו סאונד משובח ועמוק יותר (בעל ״הד״) ולהוציא אותו אל חלל החדר. תיבת התהודה משמשת בכלי נגינה (כמו גיטרה למשל). ללא תיבת התהודה הצליל היה חלש ולא היה נשמע לאוזן. דפנות תיבת התהודה מקבלות את התנודות מהמיתרים ויוצרות תנודות באוויר שבתיבה. תיבת התהודה אינה הדרך היחידה להגביר את הצליל של כלי נגינה. בגיטרה חשמלית, למשל, הגיטרה מוגברת באמצעות פיקאפ אשר מעביר את האות מהגיטרה למגבר. ניתן להשתמש במגבר במקביל לתיבת התהודה, אם כי תיבת התהודה יכולה לגרום למשוב כאשר משתמשים בה ביחד עם המגבר.

דוגמה לתיבת תהודה הוא גופן של הגיטרות האקוסטיות והקלאסיות שבמרכזן, מתחת למיתרים, יש חור. 

ככל שתיבת התהודה יותר גדולה, כך גם הצליל יהיה יותר חזק: בקונטרבס, למשל, הצליל רם יותר מאשר בכינור.

בכלי פריטה עתיקים, כגון הלירה, תיבת התהודה הייתה עשויה משריון צב.

ברמקולים למשל, משתמשים גם כן בתיבות תהודה כדי ליצור צליל איכותי וטוב יותר. 
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אקוסטיקה
ברברים (מונח)

[ממוזער|טקסט=|בזיזת [האימפריה הרומית|רומא על ידי הברברים ב-410 (ציור של ז'וזף נואל סילבסטר מ-1890)]]
**ברברים** (מיוונית עתיקה: **βάρβαρος**, בארבארוס) על שם ברבריה, הוא מונח מן העת העתיקה, המתייחס בזלזול כנגד עם הנחות בעיני הדובר. אז התייחס לעמים הגרמאניים, קלטיים וסלאביים שהיו במגע עם רומא העתיקה, ובמידה פחותה עם יוון העתיקה. מקור המילה בחיקוי לעגני של לשונם הזרה והלא-מובנת של בני העם האחר (בדומה לביטוי "פטפטן" ולביטויי הסלנג העברי "צ'חצ'ח" ו"ווזווז"). מקובל שהשימוש המקורי במושג התייחס, בעיקר, להיותם של בני הקבוצה שכונתה "ברברית" כאנשים שאינם דוברים את השפה היוונית.

כיום, מתייחס המונח לנוכרי אשר איננו בעל המאפיינים התרבותיים של הדובר, ומבטא לרוב יחס מזלזל ולעגני כלפי העם או הקבוצה האתנית שאליה הוא שייך. עמים שונים עשו שימוש נרחב בכינוי "ברברים" על מנת לפטור את עצמם מהגדרת תרבויות זרות ולא מובנות.

קבוצות אתניות רבות, קרוב לוודאי כולן, התייחסו לקבוצות שונות מהן בכינוי "ברברים". היוונים כינו כך את הגאלים המזרחים והסקיתים. הרומאים – את ההונים והשבטים הקלטים וגם את השבטים הגרמאנים.
האחרונים כינו את שבטי הצפון הסקנדינבים והנורדים באותו הכינוי. הסינים התייחסו למונגולים, לטטארים, לטורקים ולאירופאים כאל ברברים. היפנים קראו לאירופאים "נאנבאן" שפירושו "ברברים הבאים מהדרום", מאחר שספינות הפורטוגזים הגיעו מכיוון דרום. בשפת האינואיט פירוש המילה 'אינואיט' הוא 'בן אדם', כלומר על פי השפה האינואיטית, כל מי שאיננו אינואיט הוא אדם נחות. במיתולוגיה האתיופית יש סיפור בריאה שלפיו אלוהים ברא בתחילה אדם לבן ונגעל, בניסיון השני ברא אדם שחור ונבהל, ובניסיון השלישי הצליח ליצור את האדם בצבע הנכון.

תרבויות יוון ורומא העתיקה התייחסו לברברים כאל אנשים נחותים ופרועים, וכך התגלגל המונח לאורך השנים, וגם כיום הוא משמש לתיאור אדם אלים, פרימיטיבי, טיפש וחסר תרבות.

## קישורים חיצוניים

* מאנוויר סינג, איך להיות ברברי, באתר הזמן הזה, ספטמבר 2024
* 

קטגוריה:ביטויים סטריאוטיפיים
קטגוריה:ביטויים ביוונית
מחוזות פדרליים של רוסיה

רוסיה מחולקת לשמונה **מחוזות פדרליים** (רוסית: **федера́льный о́круг**), כאשר מבחינה גאוגרפית חמישה מחוזות פדרליים נמצאים באירופה ושלושה באסיה.
## המחוזות

בעבר נכלל גם המחוז הפדרלי של קרים (2014–2016)

## הקמה
החלוקה למחוזות הפדרליים התבצעה במאי 2000 בהוראתו של הנשיא ולדימיר פוטין, וזאת כחלק מתוכנית רחבה יותר שנועדה לחזק את השליטה הפדרלית ולהקטין את כוחו של השלטון המקומי.

ב-19 בינואר 2010 הוקם המחוז הפדרלי של צפון קווקז תוך הקטנת שטח של המחוז הפדרלי הדרומי.

ב-21 במרץ 2014 הוקם בצו הנשיאותי של הנשיא פוטין המחוז הפדרלי של קרים. ב-28 ביולי 2016 שטח המחוז הפדרלי הדרומי הורחב, כשהמחוז הפדרלי של קרים בוטל ומוזג לתוכו.

## סמכות
המחוזות הפדרליים הם רמה של שלטון מקומי שנוצרה לנוחיות השלטון הפדרלי. מחוזות אלה לא מהווים מרכיב בפדרציה הרוסית. המרכיבים של הפדרציה הרוסית הם הסובייקטים הפדרליים בלבד.

כל מחוז פדרלי מכיל מספר "נתינים פדרליים" (רפובליקות, קראיים, אובלסטים ואוקרוגים). בראשו עומד שליח פדרלי הממונה על ידי הנשיא ומכונה "הנציג הנשיאותי במחוז הפדרלי". תפקידו לתאם ולפקח על פעולותיהן של הסוכנויות הפדרליות ומשרדי הממשלה בשטחי המחוז, אם כי בפועל סמכויותיו נרחבות הרבה יותר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
תולדות יעקב יוסף

**תולדות יעקב יוסף** הוא ספר שנכתב על ידי הרב יעקב יוסף כ"ץ מפולונה, מגדולי תלמידי הבעל שם טוב ופורסם לראשונה בשנת ה'תק"מ (1780) במטרה לחזק ולהפיץ ברבים את תורת החסידות. הספר במהדורתו הראשונה נדפס על ידי בן המחבר רבי אברהם שמשון מרשקוב יחד עם גיסי רבי אברהם דב אורבוך.

הספר תולדות יעקב יוסף הוא ספר החסידות הראשון שהופיע בדפוס. והוא אחד מארבעה הספרים שכתב רבי יעקב יוסף. ייחודם של ספריו בספרות החסידית שהם מהספרים היחידים שנכתבו על ידי מי ששמע את שיחותיו של הבעל שם טוב עצמו במקור ראשון.

הספר של רבי יעקב יוסף התקבל בהתלהבות בחוגי החסידים, והשפיע על רבים להצטרף אל שורות החסידות. מנגד, המתנגדים לחסידות החרימו את הספר ואף ערכו שריפה פומבית של הספר בעיירה ברודי, בווילנה ובמקומות נוספים.

## תוכן הספר
הספר ערוך כפירוש על פרשות השבוע וכולל בין היתר דיונים בעיון בהלכה ולא רק חסידות (בשונה מספרי חסידות אחרים). בספר מופיעים למעלה מ-280 אמרות הבעל שם טוב כשלפניהם מופיעות צמד-המילים "שמעתי ממורי".

חיבור זה היה ספר החסידות הראשון שראה אור בדפוס ותיאר את תורת הבעש"ט ומושגיו המחשבתיים, וככזה ריכז אליו גם ביקורת חריפה מצידם של מתנגדים לתנועה החדשה. מתנגדים אלו הזדעזעו מן הביקורת הנדפסת כנגד הלמדנים והן מהעובדה שהספר הודפס ללא "הסכמות" כמקובל.

## מהדורות הספר
* **תולדות יעקב יוסף** - קארעץ, ה'תק"מ, מהדורה ראשונה
* **תולדות יעקב יוסף** - מז'יבוז', ה'תקע"ז
* **תולדות יעקב יוסף** – לבוב, ה'תרכ"ג
* **תולדות יעקב יוסף** - ורשה, ה'תרמ"א
* **תולדות יעקב יוסף** – פעשמישל, ה'תרס"ט
* **תולדות יעקב יוסף** – הוצאת אגודת בית וויעליפעלי, ה'תשל"ג, ירושלים, ב' כרכים
* **תולדות יעקב יוסף** - ספרי אור החיים, ירושלים, ה'תשס"ח
* **תולדות יעקב יוסף** - עם ביאורים, ג' כרכים, הוצאת חנוך וגשל, ירושלים, ה'תשע"א
* **תולדות יעקב יוסף** – מכון נחלת צבי, ג' כרכים
* **תולדות יעקב יוסף** עם ביאור **נועם לתולדות**, ה' כרכים
* **תולדות יעקב יוסף** עם ביאור משולב, עוז והדר, ה'תשפ"ג

#### ליקוטים
* **שמעתי ממורי** - אלון בועז סבג
* **ליקוטי תולדות יעקב יוסף המבואר** – עוז והדר
* **הגדה של פסח תולדות יעקב יוסף המבואר** – עוז והדר

## קישורים חיצוניים
* דפוס ראשון – קארץ תק"מ 1780, מתוך אוסף הספרים של הרב יוסף יצחק שניאורסון
*
*
*תולדות יעקב יוסף – טקסט באתר ספריא

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי חסידות
קטגוריה:ספרי מחשבת ישראל
קטגוריה:ספרי 1780
הילה הררי

**הילה הררי** (במקור **הילה חיון**; נולדה ב-1 באוקטובר 1975) היא זמרת וכוכבת ילדים ישראלית.

## ביוגרפיה

הררי החלה את דרכה בפסטיגל 1985 כאשר ביצעה את השיר "בלבולים", לצד קורין אלאל. במהלך שירותה הצבאי שירתה בלהקה הצבאית, תחת ניהולו של אלון אולארצ'יק.
בשנת 1999 הייתה הררי חברה בלהקת פרה קדושה. קודם לפרסומה כזמרת לימדה מוזיקה בבית הספר הריאלי בחיפה.

ב-2004 הוציאה את הסינגל "אנשים אומרים". השיר בילה זמן רב בצמרת המצעד של ערוץ 24. בקליפ משתתף צק ברקמן (עמי ב"אהבה מעבר לפינה"). הסינגל השני של הררי, "זה היה ביתי", היה חידוש לשיר של מני בגר, בשיתוף כלא 6 ומני בגר עצמו. השיר כבש את מצעדי הרדיו והפך למזוהה עם המחאה כנגד תוכנית ההתנתקות. הסינגל השלישי של הררי היה הראשון פרי עטה: "מכוסה". אחריו הוציאה, בפברואר 2005, את אלבום הבכורה שלה, "זה היה ביתי".

בתחילת 2007 הוציאה את הסינגלים "מכה בפנים" ו"לילות לבנים".
בספטמבר 2008 יצא אלבומה השני, "אולי נאהב".

הוציאה את קלטת הילדים "המופע של הילה" ובכך ביססה את מעמדה ככוכבת ילדים. בהמשך הפכה את שמה כדמות כוכבת הילדים "היללי" שמבצעת קאברים לשירים עבור ילדים מהמוזיקה הישראלית.

בשנת 2022 עלה ליוטיוב פרק פיילוט לתוכנית חדשה לילדים בשם "I speak English", בה משתתפת הררי לצד סוזי מילר. בעקבות הצלחת פרק הפיילוט הוחלט על הפקת סדרת תוכניות שתשודר בערוצים השונים ובאינטרנט. בסדרה משולבים שירים מקוריים אותם כתבה והלחינה הררי ויחד הן מלמדות את ילדי ישראל את שפת האנגלית.

## דיסקוגרפיה
### אלבומים
* 2005 - זה היה ביתי
* 2008 - אולי נאהב

### סינגלים
* אנשים אומרים
*זה היה ביתי
*מכוסה
*מכה בפנים
*לילות לבנים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרות השרות בעברית
קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:כוכבי ילדים
קטגוריה:חברות להקות צבאיות ישראליות
קטגוריה:חברי להקות צבאיות ישראליות
קטגוריה:סגל בית הספר הריאלי
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1975
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1975
M47

**M47** (מ-**Messier 47**, או **NGC 2422**) הוא צביר פתוח בקבוצת הכוכבים ירכתי הספינה הנמצא במרחק של כ-1,600 שנות אור ממערכת השמש ומכיל כ-50 כוכבים. זהו מ"העצמים האבודים" של קטלוג מסיה, כלומר במיקום המקורי שציין שארל מסיה בקטלוג לא נמצא דבר, עקב טעות ברישום.

## היסטוריה
הצביר התגלה על ידי ג'ובאני בטיסטה אודיירנה בשנת 1654 ונכלל בקטלוג הערפיליות שלו. ב-19 בפברואר 1771 צפה שארל מסיה בצביר ותיאר אותו כ"צביר כוכבים, מעט רחוק יתר מהקודם (הצביר M46 שנצפה על ידו לראשונה באותו לילה) שכוכביו בהירים יותר (מאלו של צביר M46) ... הצביר הוא ללא ערפילית". מסיה רשם את מיקומו של הצביר ביחס לכוכב הסמוך 2 בירכתי הספינה, אך טעה ברישום ההפרש של העלייה הישרה בין הכוכב והצביר, כך שבמקום לרשום שההפרש הוא 8.9- דקות נרשם שההפרש הוא 8.9 דקות. הטעות הועתקה גם לקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים שפרסם ג'ון הרשל (נרשם שם כ-GC 1594) ולקטלוג הכללי החדש של ג'ון דרייר (נרשם שם כ-NGC 2478). לא ברור האם הרשל ודרייר הסתמכו על קטלוג מסיה ללא בדיקה, או שבדומה למסיה, צפו קודם לכן בצביר הסמוך M46 וממנו עברו ל-M47 והניחו שרישום הקואורדינטות בקטלוג מסיה נכון. בשנת 1785 צפה ויליאם הרשל בצביר ומכיוון שלא היה ידוע על צביר במיקום הזה, הניח שמדובר בתגלית חדשה ורשם אותו, הפעם במיקום הנכון בקטלוג הערפיליות שלו, כאשר הוא מתאר אותו כ"צביר דחוס ויפה של כוכבים בהירים ועמומים". ג'ון הרשל ודרייר כללו את הצביר במיקומו הנכון בקטלוגים שלהם כ-GC1551 וכ-NGC2422. בשנת 1864, בהוצאה של הקטלוג הכללי שלו, ציין ג'ון הרשל בהערות על GC 1594, שהצביר שנקרא גם M47 לא נצפה מאז גילויו וככל הנראה מדובר בצביר דליל עם מעט כוכבים. רק בשנת 1959 זיהה אסטרונום חובב מקנדה את הטעות ברישום של מסיה ואת הזהות בין M47 ובין NGC 2422.

לצביר דרגת בהירות נראית 5.2 כך שניתן להבחין בו ללא ציוד עזר בתנאי צפייה מיטביים. באמצעות משקפת ניתן להבחין בכ-10-15 כוכבים שהבהיר שבהם הוא בעל דרגת בהירות 5.7. באמצעות טלסקופ חובבים ניתן להבחין בעשרות מכוכבי הצביר שבהירותם היא עד דרגה 11. מיקומו של הצביר הוא כ-5 מעלות מדרום-דרום-מערב לכוכב α (אלפא) בחד קרן וכ-12.5 מעלות ממזרח-צפון-מזרח לסיריוס. הצביר M46 נמצא כ-1.3 מעלות ממזרח-דרום-מזרח לו ולמעשה ניתן לצפות בשניהם ביחד באמצעות משקפת. כ-9.5 מעלות מדרום-דרום-מזרח ל-M47 נמצא הצביר הפתוח M93.

## מאפייני הצביר
מרחקו של M47 ממערכת השמש מוערך בכ-1,600 שנות אור וגודלו הזוויתי הנראה הוא כ-30 דקות קשת – כקוטרו של הירח המלא, כך שקוטרו האמיתי הוא מעט פחות מ-15 שנות אור. הצביר מכיל כ-50 כוכבים, רובם כוכבים צעירים מסוגים ספקטרליים A ו-B וחלקם תת-ענקים וענקים, לבנים וכתומים. גילו של הצביר מוערך בפחות מ-100 מיליון שנים והוא מתרחק ממערכת השמש במהירות של כ-9 קילומטרים בשנייה.

## קישורים חיצוניים

* M47 בקטלוג מסיה באתר SEDS.
* 

## הערות שוליים

47
קטגוריה:קבוצת הכוכבים ירכתי הספינה
47
יונו (מיתולוגיה)

[שמאל|ממוזער|250px|מטבע מימי [האימפריה הרומית; בצידו האחד של המטבע מופיעה האלה **יונו**, ומחזיקה בידיה סמלי מלכות. מסביב לה מופיע הכיתוב IVNO REGINA, דהיינו "יונו המלכה".]]

במיתולוגיה הרומית, **יוּנוֹ** (בלטינית: **IVNO**) הייתה מלכת האלים ומגינת המדינה הרומאית, אחת מהאלות החשובות והמכובדות בפנתאון האלים הרומי. היא הייתה אלת הנישואין, האמהות והלידה, ופטרוניתן של הנשים הנשואות. מקבילתה היוונית הייתה הרה. יונו הייתה אלה אטרוסקית במקור (אוני ), שזוהתה עם עשתרת הפיניקית (לפי לוחיות פירגי).

יונו הייתה בתם של סטורנוס ואופס, ואחותם של יופיטר, נפטון, פלוטו, וסטה וקרס. היא נישאה לאחיה יופיטר, ראש האלים, ויחד עמו היא הביאה לעולם את אל המלחמה מרס, אלת הנעורים יובנטאס ואת אל האש והנפחים וולקן. יונו תוארה כאלה הדורה ונשואת פנים, העונדת לראשה נזר מלכות. פעמים רבות היא יוצגה עוטה בגדי קרב, שריון וגלימת מלחמה. להרחבה על המיתוסים המרכזיים בהם יונו מופיעה ולתיאור דמותה ראו את הערך הרה.

כפטרוניתה של רומא יונו כונתה "יונו רגינה" ("מלכה"), ומקדש לכבודה עמד על גבעת הקפיטולין. מתוקף תפקידיה השונים היא זכתה לכינויים נוספים: כ"יונו מונטה" ("המזהירה") היא הגנה על הכספים והרכוש של המדינה הרומאית, וכ"יונו לוקינה" (יונו של האור) היא שמרה על התינוקות, לבל יאונה להם כל רע. במקדשה נשמר מרשם האוכלוסין הרומאי, בו נרשמה הולדת כל ילד.

חגה החשוב ביותר של יונו נקרא ה**מטרונאליה**, ונחוג כל שנה ב-1 במרץ. היה זה חג מרכזי וידוע, וקודם לרפורמה שיוליוס קיסר הנהיג בלוח השנה הרומאי, יום זה נחשב ליום הראשון של השנה החדשה. פסטיבל נוסף לכבודה, ה**נונאה קפרוטינאה**, נחוג ב-7 ביולי. יתרה מזאת, החודש השישי בלוח השנה הרומאי, חודש יוני, נקרא על שמה.

משמה כאלת המדינה, Moneta, שחותמה הופיע על המטבעות שנחשבו למטבעות בעלי ערך, נגזרו המילים מוניטין, מוניטארי (בהקשר פיננסי) וכן מאוחר יותר המילה Money לכסף.
יונו מתוארת לבושה במעיל עור ונוצת טווס. טווס הוא גם החיה הקדושה לה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אלות רומיות
קטגוריה:אלות פריון
קטגוריה:דמויות מהמיתולוגיה שעל שמן כוכב לכת מינורי
קטגוריה:מיתולוגיה רומית
מוגדישו

**מוגדישו** (סומלית: **Muqdisho**; ערבית: **مقديشو**; איטלקית: **Mogadiscio**) היא העיר הגדולה ביותר בסומליה, וכן בירתה הלאומית. העיר שוכנת לחוף האוקיינוס ההודי.

מוגדישו היא צומת דרכים חשוב ביותר, וממנה יוצאות דרכים לכל חלקי סומליה. מוגדישו מנהלת קשר אוויר עם קניה ואתיופיה באמצעות נמל התעופה הבין-לאומי עדן עדה.

עקב הקרבות שמתחוללים בסומליה בעשורים האחרונים בין כוחות ממשלה לכוחות מורדים שונים נהרסו ונפגעו חלק ניכר מהמבנים שבעיר, המצב הכלכלי הקשה וחוסר הביטחון הכלכלי גרמו לחוסר השקעה בשיפוץ ותחזוקת הבתים מצד התושבים והממשל, והעיר נראית בהתאם.

## היסטוריה
בימי הביניים הייתה מוגדישו מרכז מסחרי חשוב. כדי לכבוש אותה, היה חייב ואסקו דה גאמה הפורטוגלי להפגיזה, וכך גם הנווט הפורטוגלי טריסטן דה קונה (כבש את מוגדישו בשנת 1503 לאחר הפגזות רבות).

במאה ה-19 הייתה מוגדישו בתחום שלטונו של סולטאן עומאן. בשנת 1871 מוגדישו נכבשה על ידי סולטאן זנזיבר, ובשנת 1895 מוגדישו נכבשה שוב, הפעם על ידי האיטלקים.

בזמן המלחמה האיטלקית-אתיופית הראשונה שימשה מוגדישו כמרכז הצבא האיטלקי הפולש. לאחר המלחמה בנו האיטלקים את בירת סומליה מחדש, ולכן כיום היא עיר מודרנית בהרבה משאר ערי הבירה של המדינות באזורה.

בזמן מלחמת העולם השנייה, נפלה מוגדישו לידי האנגלים, ולאחר שלסומליה הוענקה עצמאות (בשנת 1960), היא הייתה לבירתה.

בשנת 2015 ביצע ארגון הטרור א-שבאב פיגוע בבית מלון בעיר. למעלה מ-20 נהרגו ובין הפצועים היו סגן ראש הממשלה, שר התחבורה וחבר פרלמנט.

### קרב מוגדישו

כוח עילית של הצבא האמריקני שכלל 160 לוחמים נשלח באוקטובר 1993 למוגדישו, כדי ללכוד שני בכירים בארגונו של מוחמד פארח איידיד, שליט מקומי. החיילים הגיעו לעיר באוויר וביבשה, ופעולתם הייתה אמורה להסתיים תוך כשעה. המבצע הסתבך כאשר שני מסוקי בלקהוק הופלו והמבצע התארך ל-15 שעות – שבמהלכן נהרגו 19 חיילים אמריקאים ו-73 חיילים נוספים נפצעו. אחד מטייסי המסוקים נשבה על ידי הלוחמים הסומלים ושוחרר 11 ימים מאוחר יותר. כאלף לוחמים סומלים ותושבים נהרגו במהלך קרב.

היה זה קרב הקרקע הארוך ביותר שבו השתתפו חיילים אמריקאים בין מלחמת וייטנאם למלחמת עיראק. לאחריו נסוגה ארצות הברית מסומליה. לאורך שנות ה-90 של המאה ה-20 העדיפה ארצות הברית להימנע ממעורבות במשברים ברחבי העולם בדרך המסכנת את חייליה, וזאת בהשפעת הקרב.

## כלכלה
במוגדישו יש כמה מפעלים ובתי חרושת, בעיקר לעיבוד מזון, לייצור שמנים, ולנסורת עצים. כמעט כל המפעלים הנמצאים במוגדישו, הם לשימוש עצמי ולא לייצוא, משום שהמלחמה מקשה על המדינה לקיים יחסים כלכליים בין-לאומיים. יש בה גם מלונות, מרכזי תיירות נוספים, אכסניות ואת מוסדות הממשלה.

## אתרים
* **מסגד פח'ר א-דין**: המסגד העתיק ביותר במוגדישו. נבנה ב-969 על ידי פח'ר א-דין, הסולטאן הראשון של סולטנות מוגדישו.
* **[[קבר החייל האלמוני]]**: אנדרטה במרכז מוגדישו.
* **ארמון המושל של מוגדישו**: נבנה על ידי האיטלקים בסוף המאה ה-20.
* **העיר העתיקה** (שמכונה גם Old Shanghai City).
* **קתדרלת מוגדישו**: כנסייה שהקימו האיטלקים ב-1928, ורובה נהרסה בידי א-שבאב ב-2008.
* **חוף לידו**.
* **שוק בקרה**: השוק הפתוח הגדול בסומליה.
* **מסגד הסולידריות האיסלאמית**: המסגד הראשי של מוגדישו. נבנה בתמיכת קרן פהד בן עבד אל-עזיז אאל סעוד הסעודית.
* **המוזיאון הלאומי של סומליה**.

## ערים תאומות
* 
* 

## קישורים חיצוניים
* 

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:סומליה: ערים
קטגוריה:אפריקה: ערי בירה
קטגוריה:ערי בירה של יחידות מנהליות
קטגוריה:האוקיינוס ההודי: ערי נמל
מערכת הצתה

[ממוזער|'''מערכת הצתה:''''''S''' – ה[מצת, **P** – הבוכנה, **R** – הטלטל, **C** – גל הארכובה.]]
במנוע בעירה פנימית משמשת **מערכת ההצתה** ליצירת ניצוץ חשמלי בכל אחד מהצילינדרים, שמחמם את תערובת הבנזין והאוויר שבתוכם וגורם להתלקחותם. גזי השריפה דוחפים את הבוכנה כלפי מטה ובכך יוצרים תנועה של הבוכנה בתוך הצילינדר. הניצוץ צריך להיוצר סמוך להגעת הצילינדר ל"נקודה המתה העליונה", היא הנקודה הגבוהה ביותר שאליה מגיעה הבוכנה בתנועתה בתוך הצילינדר. במונח "סמוך" הכוונה למספר מעלות מדויק לפני או אחרי הנקודה המתה עליונה, מספר שנקבע על ידי יצרן המנוע.

תנועת הבוכנה בצילנדר היא תנועה קווית (אורכית) שהופכת בעזרת גל ארכובה וטלטלים לתנועה סיבובית שמועברת (דרך תמסורת) לגלגלי הרכב.

רגע ההצתה בכל צילינדר חייב להיות מכוון כך שכל הצילינדרים יעבדו בתיאום; תזמון הניצוצות נעשה על ידי מפלג  שמעביר לכל צילינדר מתח חשמלי ברגע הנכון. כיוון התזמון של הניצוצות מכונה "כיוון הצתה". כיוון לא נכון גורם ליצירת ניצוץ בזמן לא אופטימלי, והתוצאה מכך היא ניצולת נמוכה ו"צלצולים במנוע", שהם למעשה הצתה מוקדמת מדי של התערובת, בטרם סיימה הבוכנה את תנועתה מעלה.

## המרכיבים העיקריים של מערכת הצתה
שמאל|ממוזער|350px|תרשים של מערכת ההצתה
* **[[מצת]]** ("פלאג") – רכיב חשמלי קרמי שבקצהו שתי אלקטרודות והוא מוברג לתוך כל אחד מהצילינדרים במנוע. ברגע ההצתה המצת מקבל מתח גבוה מאוד (אלפי וולטים) מסליל ההצתה ואז נוצר הניצוץ בין האלקטרודות והתערובת  בצילינדר ניצתת.
* **[[סליל השראה|סליל]] הצתה** ("קויל") – רכיב חשמלי שמקבל את מתח המצבר (12 וולט בדרך כלל) ומייצר מתח גבוה.
* **מפלג** ("דיסטריביוטר") – מחלק את המתח הגבוה שמגיע מהסליל לכל אחד מהמצתים, כל מצת בתורו.

## ראו גם
* מגנטו

## קישורים חיצוניים

* אתר באנגלית המסביר את פעולת מערכת ההצתה
* 

קטגוריה:טכנולוגיה תחבורתית
פרמקולוגיה

ממוזער|שמאל|150px|בית מרקחת
**פרמקולוגיה** הוא תחום במדעי הרוקחות, העוסק בחקר פענוח מנגנוני פעולה של תרופות. המילה פרמקולוגיה נגזרת מיוונית (פרמקון = **תרופה**, לוגיה = **תורה**).

הפרמקולוגיה קשורה בצורה הדוקה לביוכימיה ולפתולוגיה.
**פרמקולוגיה קלינית** עוסקת באינטראקציה בין תרופות ובני אדם, בין היתר גם בניסוי תרופות בשלבי הפיתוח האחרונים על אנשים חולים.

## היסטוריה והתפתחות
כבר בתחילתה של ההיסטוריה האנושית ניסה האדם לרפא מחלות ולהקל על מכאובים באמצעות שימוש בצמחים. הפרמקולוגיה בצורתה המודרנית התפתחה בסוף המאה ה-19; רבים רואים את פיתוח האספירין, התרופה הסינתטית הראשונה, כראשית מדע הפרמקולוגיה. כיום מהווה התחום את אחד מאבני היסוד בפיתוח תרופות והחיפוש אחר צמחים תרפואטים נמשך.
תרומתה של הפרמקולוגיה לרפואה גדולה ביותר.

## היבטים נוירולוגיים
הנוירולוגיה עושה שימוש רב בתרופות לטיפול בבעיות שונות של מערכת העצבים.
היבטים מסוימים של מערכת העצבים מציבים אתגרים בפני הפרמקולוגיה.
ראשית מחסום דם-מוח מונע מחומרים מסוימים להגיע למוח ממחזור הדם, כך שלא תהיה תועלת במתן זריקות או כדורים המכילים חומר זה לצורך העלאת המינון שלו במוח במקרה הצורך. על כן יש למצוא פתרונות חלופיים למצבים אלו.

בנוסף, קיימים מספר סוגים של קולטנים אשר יכולים להגיב לאותו החומר בדרכים שונות.
מכאן עולה הצורך לפתח תרופות שתפעלנה באופן ספציפי על סוג מסוים של קולטנים מבלי שתשפיע על הסוגים האחרים.
זאת כדי להעלות את יעילותה של תרופה מסוימת תוך צמצום תופעות לוואי בלתי רצויות.

## היבטים גנטיים

תהליך הפיתוח של תרופות יכול להתבסס בין היתר גם על היבטים גנטיים.

## הכשרה
בישראל ניתן ללמוד לתואר ראשון ברוקחות באוניברסיטה העברית בירושלים ובאוניברסיטת בן-גוריון בבאר שבע, ואף להמשיך לתארים מתקדמים. תארים מתקדמים בפרמקולוגיה ניתן לרכוש גם באוניברסיטת תל אביב ובטכניון (בצמוד לביה"ח רמב"ם). הלימודים מיועדים לבעלי תואר ראשון ברוקחות, אך גם במדעים קרובים אחרים כמו כימיה וביולוגיה.

## ראו גם
* רוקח
* בית מרקחת
* סבילות
* מדד שטח גוף

## קישורים חיצוניים

* ההיסטוריה של הפרמקולוגיה
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:תחומים בביולוגיה
קטגוריה:מדעי הרוקחות
אדוארד המרטיר

**אדוארד ה[[מרטיר]]** (באנגלית: **Edward the Martyr**; 962 – 18 במרץ 978) היה מלך אנגליה בשנים 975–978.

## ביוגרפיה
אדוארד היה בנו הבכור של אדגר, מלך אנגליה, מאשתו הראשונה אתלפלדה. לאחר מות אביו ב-975 ירש אדוארד את כסאו, אך נתקל בהתנגדות לשלטונו מצד אחדים מהאצילים. בראש אותם מתנגדים עמדה אמו החורגת של אדוארד, המלכה אלפרידה , ששאפה להעביר את הכתר לידי בנה שלה, אתלרד. למרות זאת נהנה אדוארד מתמיכה רבה יותר, בין היתר מצד אנשי דת בכירים כגון דאנסטן הקדוש, הארכיבישוף מקנטרברי, ואוסוולד מוורסטר , הארכיבישוף של יורק. תחת השפעתם הכיר הוויטנגמוט באדוארד כמלכה החוקי של אנגליה, והוא הוכתר בידי הארכיבישוף דאנסטן.

בתקופת עלייתו של אדוארד לשלטון סבלו מנזרים רבים מהתקפות בידי אצילים שחשקו באדמותיהם. מנזרים רבים נחרבו עד היסוד, ונזירים נאלצו להימלט. המלך אדוארד, שהיה נוצרי אדוק, צידד במנזרים ובאנשי הדת, וסייע לדאנסטן בהגנה עליהם. הדבר עורר את מורת רוחם של אצילים רבים, שהחלו לתמוך במלכה אלפרידה ותכננו להדיח את אדוארד ולהמליך במקומו את אחיו אתלרד.

ב-18 במרץ 978 יצא המלך לצוד עם פמלייתו בקרבת וירהאם שבדורסט. במהלך הציד החליט המלך לבקר את אחיו הצעיר, ששהה באותה עת בטירת קורפה  הסמוכה, מקום משכנה של אמו אלפרידה. הוא רכב לטירה בגפו, ללא איש מפמלייתו. בעודו על סוסו, הסיחה אלפרידה את דעתו בכך שהגישה לו כוס תמד, אך בזמן ששתה דקר אותו אחד מנאמני המלכה בגבו. אדוארד ניסה להימלט, אך נפל מסוסו למפל סמוך.

לאחר מותו של אדוארד ירש את כסאו אחיו אתלרד, שהיה אז בן שתים עשרה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:מלכי אנגליה
קטגוריה:בית וסקס
קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:ילידי 962
קטגוריה:נפטרים ב-978
ז'ראר בראש

**ז'ראר בראש** (צרפתית: Gérard Brach; 23 ביולי 1927 - 9 בספטמבר 2006) היה תסריטאי קולנוע צרפתי.

## חייו
בראש נולד במשפחה ממוצא ברטוני במונרוז' שבמחוז איל-דה-פראנס בצרפת. הוא ידוע במיוחד בזכות סרטים רבים בהם שיתף פעולה בכתיבת התסריט עם הבמאי רומן פולנסקי, משנות השישים עד תחילת שנות התשעים של המאה ה-20. בראש עבד גם עם במאים מוכרים אחרים כמו ז'אן ז'ק אנו ("ניצוץ החיים", "הדב", "המאהב", "שם הוורד"), אנדריי קונצ'לובסקי ("אנשים מבוישים"), קלוד ברי ("ז'אן דה פלורט", "מנון"), ואחרים.
בראש ניסה, פעמיים, את כוחו בבימוי, ללא הצלחה, עם הסרטים - "הבית", ו-"הסירה", בראשית שנות ה-70.

## סרטים בולטים
* 1965 - רתיעה
* 1966 - ללא מוצא
* 1967 - סלח לי, אבל אתה נושך את צווארי
* 1972 - מי?
* 1976 - הדייר
* 1979 - טס
* 1981 -  ניצוץ החיים
* 1986 - ז'אן דה פלורט
* 1986 - מאנון
* 1986 - שם הוורד
* 1986 - הפירטים
* 1987 - אנשים מבוישים
* 1988 - פרנטיק
* 1988 - הדב
* 1992 - ירח מר
* 1992 - המאהב (גרסת ז'אן-ז'ק אנו)
* 1996 - אנה אוז
*2004 - בלוברי

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תסריטאי קולנוע צרפתים
קטגוריה:זוכי פרס באפט"א לתסריט המעובד הטוב ביותר
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1927
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2006
קלוד שברול

שמאל|ממוזער|קלוד שברול
**קלוד שברול** (בצרפתית: **Claude Chabrol**; 24 ביוני 1930 – 12 בספטמבר 2010) היה במאי קולנוע צרפתי, מן הבולטים ב"גל החדש" הצרפתי, שנודע במיוחד בסרטי המתח והמסתורין שלו.

שברול למד רוקחות, אך החל להתעניין בסרטים וכמו יוצרים אחרים בתנועת הגל החדש החל כותב במגזין המפורסם "מחברות הקולנוע" (Cahiers du Cinema), בו נחשפה הערצתו הגדולה, לצד פרנסואה טריפו ואריק רוהמר, שאף הם כתבו במגזין, לאלפרד היצ'קוק.

סרטו הראשון "סרז' היפה" משנת 1958 הקנה לו פרסום ראשוני, שגבר אחרי סרטו השני, "הדודנים" (1959), שזכה להצלחה מסחרית ניכרת. בסרט הופיעה גם סטפאן אודראן שנישאה בשנת 1964 לשברול והופיעה בעשרים מסרטיו (הזוג התגרש בשנת 1980). סרטו הבא "הנערות הטובות" (1960) לא זכה להצלחה מסחרית (אף כי זכה לתהילה ביקורתית מאוחרת) וכישלון סרטיו הבאים כפה על שברול עשיית סרטים בעלי אופי מסחרי וקליל יותר.

לקראת סוף שנות השישים השלים שברול מספר סרטים כמו "האיילות", "האישה הבוגדנית" ו"הקצב" שעסקו במתחים ובמרקם העדין של אהבה, קנאה, בגידה ורצח במסגרת הנישואים, נושאים בהם המשיך ועסק גם בעתיד.

שברול התמקד, לאורך כל הקריירה הארוכה שלו כבמאי, בחיי הבורגנות הצרפתית, תוך שהוא מנתח בציניות ובביקורת גלויה את חיי הנהנתנות שלה. הדמויות בסרטיו הן מורכבות ובכולן מתגלות החולשות האנושיות. סרטיו המיועדים לקהל הצרפתי, נמנעים מהסבר הרקע החברתי וההיסטורי והצופה הזר מתקשה לעיתים בהבנת הרקע התרבותי של ההתרחשויות. סרטיו מתאפיינים בתמציתיות, בתסריט בעל עלילה ברורה (אם כי נסתרת ומפותלת לעיתים) ובצילום קולנועי איכותי.

הוא התגרש מאַניֵיס, אשתו הראשונה, כדי להינשא לשחקנית סטפאן אודראן, אשר להם בן משותף, השחקן תומא שברול. אשתו השלישית הייתה אורור פָּז'ו (לימים, אורור שברול).

## ראו גם
* שהחיה תמות
* נאדה (סרט)
* הקרע

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פר לשז
קטגוריה:במאי קולנוע צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1930

קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2010