סטיבן היל

**סטיבן היל** (באנגלית: **Steven Hill**; נולד בשם **סולומון קרקובסקי**; 24 בפברואר 1922 – 23 באוגוסט 2016) היה שחקן תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע אמריקאי-יהודי. הוא נודע בעיקר בשל משחקו בסדרה בסדרה "חוק וסדר" ובסדרה "משימה בלתי אפשרית"

## קריירה

היל נולד בסיאטל, וושינגטון שבארצות הברית, בשם סולומון (שלמה קראַקאָווסקי) קרקובסקי להורים יהודים דוברי יידיש, שהיגרו מהאימפריה הרוסית. הוא שירת בחיל הים האמריקאי במהלך מלחמת העולם השנייה ולמד באוניברסיטת וושינגטון. לאחר שסיים את לימודיו עבר לשיקגו לעבוד ברדיו, וכעבור זמן קצר עבר לניו יורק. הוא למד משחק באולפן השחקנים בניו יורק, כשבין עמיתיו לכיתה היו מרלון ברנדו, מונטגומרי קליפט, וג'ולי האריס.

הבכורה שלו בברודוויי הייתה ב-1946 במחזה הציוני "דגל נולד" מאת בן הכט עם מוזיקה מאת קורט וייל ובכיכובו של פול מוני. ב-1948 השתתף היל במחזה זוכה פרס הטוני "מר רוברטס" בכיכובו של הנרי פונדה. שנתיים לאחר מכן הוא השתתף במחזה "נערה כפרית" מאת קליפורד אודטס בכיכובם של אוטה האגן ופול קלי. ב-1949 הופיע היל לראשונה בטלוויזיה בסדרה "אולפן השחקנים" וב-1950 הופיע לראשונה בקולנוע בסרט "גברת ללא דרכון" בכיכובה של הדי למאר.

היל לא הצליח להתפרנס ממשחק והוא התגייס מחדש לחיל הים לשנתיים נוספות. לאחר מכן חזר היל לשחק בתיאטרון וגם הופיע במספר סרטים כמו "האלה" (The Goddess, 1958) ו"נשקה לשלום" (Kiss Her Goodbye, 1959).

בשנות ה-60 החל היל בתהליך של חזרה בתשובה. בראיון ל"הניו יורק טיימס" ב-1983, אמר היל כי ההשראה לחזור בתשובה ולשמור שבת הגיעה מהשתתפותו במחזה "ארץ רחוקה", בו גילם את זיגמונד פרויד. בשל חזרתו בתשובה, לא הייתה באפשרותו להופיע בהצגות בשבתות, וקריירת התיאטרון שלו נקטעה. הוא המשיך להופיע בסדרות טלוויזיה כמו "הבלתי משוחדים", "רוהייד" ו"הנמלט".

[ממוזער|סטיבן היל (מימין) ו[מרטין לנדאו בפרק מהסדרה "משימה בלתי אפשרית", 1966]]

ב-1966 לוהק היל לעונה הראשונה של סדרת הטלוויזיה "משימה בלתי אפשרית" בתור מפקד הצוות, דניאל בריגס, אך עזב כעבור עונה אחת. באותה תקופה הוא היה בעיצומו של תהליך החזרה בתשובה והחל לשמור שבת, דבר שהתנגש עם לוחות הזמנים של הצילומים, וזמן המסך שלו בסדרה ירד בהדרגה. היל שבחר ביהדות עזב את הסדרה בסוף העונה הראשונה. בהמשך אמר כי אותה עונה הייתה "התנסות רעה", אך מעבר לכך סירב לאורך השנים להתייחס לעזיבתו את הסדרה. השחקן פיטר גרייבס לוהק במקומו לתפקיד הראשי.

במשך כעשור עסק היל ובנדל"ן ובמכירות. הוא חזר לשחק ב-1977 והופיע במספר סדרות וסרטים כמו "זה התור שלי" (1980), "ינטל" (1983), "זכרונות חוף ברייטון" (1986), אהבה במלכוד (1988) ושלושים ומשהו (1988).

### חוק וסדר
ב-1990 לוהק היל לתפקיד התובע המחוזי אדם שיף בסדרת הדרמה המשפטית והמשטרתית "חוק וסדר". דמותו הייתה מבוססת באופן חלקי על רוברט מורגנתאו, שהיה התובע המחוזי במנהטן בשנים 1975–2009. היל בעצמו נפגש עם מורגנתאו שייעץ לו להיות "קשוח אבל הוגן". בסדרה היה על אדם שיף לאזן אילוצים מוסריים מול אילוצים פרקטיים. הוא דמוקרט המתנגד לעונש המוות ובדרך כלל פועל להשיג עסקאות טיעון.

יוצר הסדרה, דיק וולף, אמריקאי-יהודי גם כן, סיפר על היל כי הוא "ההשפעה התלמודית על רוח הזמן של הסדרה" וכי "יש לו סמכות מוסרית יותר מאשר לכל אחד אחר בסדרות טלוויזיה". ב-1998 ו-1999 היה היל מועמד פעמיים לפרס אמי עבור שחקן בתפקיד משנה בסדרת דרמה. הוא גם השתתף בפרק אחד של סדרת הבת, "חוק וסדר: מדור מיוחד".

היל גילם את אדם שיף עד שנת 2000. ההסבר שניתן בסדרה לעזיבתו הוא קבלת תפקיד בקרן להנצחת זיכרון השואה.

לאורך שנותיו ב"חוק וסדר" המשיך היל במקביל לשחק בקולנוע, למשל בסרטים "בילי בת'גייט" (1991) ו"הפירמה" (1993).

## חיים אישיים

היל התחתן עם סלמה סטרן ב-1951 ונולדו להם ארבעה ילדים. הם התגרשו ב-1964 והיל נישא מחדש לרייצ'ל שנקר ב-1967, איתה הביא לעולם חמישה ילדים ולה היה נשוי עד לפטירתו. הוא התגורר בקהילה יהודית-אורתודוקסית במונסי במחוז רוקלנד שבניו יורק. הוא נפטר מסרטן בבית החולים מאונט סיני שבניו יורק ב-23 באוגוסט 2016, ונקבר בבית הקברות היהודי בהר הזיתים.

בנו, המוזיקאי יונתן היל המשתייך לחסידות סקווירה, הוא אביהם של דוד היל (נפטר בגיל 14 מלוקמיה) ושל המוזיקאים ארי ויענקי היל.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת וושינגטון
קטגוריה:סיאטל: אישים
קטגוריה:שחקני תיאטרון יהודים אמריקאים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וושינגטון
קטגוריה:חוזרים בתשובה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1922
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2016