open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
GhostNet

**GhostNet** הוא שמה של פרשת פריצה והשתלטות מרחוק על לפחות 1,295 מחשבים ב-103 מדינות, כרבע מהם, החזיקו מידע רגיש. מקור הפריצה וההשתלטות זוהה ברפובליקה העממית של סין. פרשה זו נחשפה בשלהי חודש מרץ 2009.

## גילוי
פרשה זו התגלתה וכונתה בשם זה על ידי חוקרים מאוניברסיטת טורונטו שבקנדה יחד עם חוקרים מאוניברסיטת קיימברידג'. תחילת פרשה זו לאחר שעלה חשד כי גופי הביון הסינים מחזיקים תכתובות דואר אלקטרוני ומידע רב על פעילותם של הדלאי למה ושל ארגונים שונים של הקהילה הטיבטית הגולה. בעקבות כך עלה חשד כי השלטונות הסינים הצליחו לחדור למחשביהם של הדלאי למה ושל גופים טיבטים, ומשם מקור המידע. החוקרים שבדקו את המחשבים החשודים, גילו כי הם חלק קטן מקבוצה גדולה יותר של מחשבים שנפרצה על ידי קבוצה שמקורה בסין.

## גופים שמחשביהם נפרצו
בין המחשבים שנפרצו מחשבי שגרירויות ומשרדי החוץ של מדינות רבות, ביניהם: הודו, אינדונזיה, קוריאה הדרומית, קפריסין, רומניה, מלטה, תאילנד, טאיוואן, גרמניה, פקיסטן, פורטוגל, איראן, בנגלדש, לטביה, הפיליפינים, בהוטן, בורונדי וברבדוס. עד לסוף מרץ לא נמצאה הוכחה לחדירה למחשבים של גופים מארצות הברית, אנגליה וישראל.

## מעורבות אפשרית של הממשל הסיני בפריצה
החוקרים טוענים כי הם מצאו עדויות לפיהם נעשה שימוש על ידי גורמים ממשלתיים סיניים במידע שהגיע מהמחשבים שנפרצו, לדוגמה ניסיון של דיפלומטים סיניים למנוע ביקור של אישים שונים שקיבלו הזמנה לביקור מהדלאי למה. במקרה נוסף נאסרה בסין אישה שבאה לביקור בטיבט, ובמהלך חקירתה הראו לה החוקרים הסיניים חלקים מתכתובת המייל האישית שלה.

בעוד החוקרים מאוניברסיטת קיימברידג' משוכנעים כי הממשל הסיני עומד מאחורי הפריצה, החוקרים מאוניברסיטת טורונטו סבורים כי אין מספיק הוכחות למעורבות של הממשל הסיני בפרשה, וכי ייתכן שמאחורי הפריצה עומדים קבוצות אזרחים סיניות הפועלות ממניעים כלכליים או פטריוטים, או אף על ידי גופי ביון ממדינות אחרות.

## טכניקת הפריצה וההשתלטות
הפריצה הראשונית הייתה כנראה למחשבי אחד הארגונים הטיבטים, ולאחר הפריצה וההשתלטות עליהם הם שימשו מקור לשליחת מיילים אליהם צורף קובץ זדוני לצורך פריצה לגופים רבים אחרים. הפריצה בוצעה באמצעות קובץ סטנדרטי מסוג Doc, Xls, Ppt או Pdf שנוסף למייל שנשלח מהמחשבים הפרוצים, והכיל בתוכו קוד זדוני שניצל פרצת אבטחה בתוכנה הקוראת את הקובץ, ובאמצעותה הצליחה תוכנה זדונית ('רושעה') להפעיל את עצמה ולהשתלט על מחשב הנמען.

המייל נשלח כביכול על ידי אדם המוכר לנמען, אך למעשה נשלח על ידי מי שהשתלט על המחשב, תוך שהוא מנצל את ההיכרות בין המכותב המדומה לנמען, היכרות היוצרת מצג שווא של אמינות המייל והקובץ המצורף אליו. (דרך פעולה זו מכונה 'הנדסה חברתית') דרך נוספת שננקטה על מנת ליצור אמינות למייל המזויף הייתה ניסוח קפדני וזהיר של תוכן המייל, ומתן שם תמים ככל האפשר לקובץ המצורף.

לאחר ההשתלטות על המחשב יצרה הרושעה קשר עם מחשבים שונים בסין, שיכלו באמצעותה להשתלט מרחוק על המחשב ולקרוא את המידע שבתוכו, להתקין בו תוכניות זדוניות נוספות ולתת הוראות המשך לרושעה. חלק מיכולות הרושעה היו להשתלט על מצלמת אינטרנט ועל מיקרופון שהיו מחוברים למחשב הנשלט, ולשדר באמצעותם את המתרחש במקום בו ממוקם המחשב הנשלט למחשב השולט.

הרושעה שבה השתמשו על מנת להשתלט על המחשבים הייתה בעיקר גרסה של תוכנת הסוס הטרויאני הסינית 'Gh0st RAT', אך לעיתים היה שימוש גם בתוכנות השתלטות נוספות.

## קישורים חיצוניים
* הדו"ח הציבורי של חוקרי אוניברסיטת טורונטו על GhostNet .
* האקרים פרצו לארגונים ב-103 מדינות - קפטן אינטרנט.

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אבטחת מחשבים
קטגוריה:2009 ברפובליקה העממית של סין
סרז'יו מנדז

**סרז'יו סנטוש מנדז** (בפורטוגזית: **Sérgio Santos Mendes**; 11 בפברואר 1941 – 6 בספטמבר 2024) היה מוזיקאי ברזילאי. הוא הוציא יותר מ-35 אלבומים וניגן בוסה נובה מעורבת בג'אז ופאנק, וזכה בפרס גראמי. מנדז נישא לזמרת גרסיניה לפוראסה (Gracinha Leporace) ששרה עמו בחלק משיריו.

## ביוגרפיה
### קריירה ראשונית
מנדז היה בנו של רופא מהעיר ניטרוי, בברזיל. הוא למד בקונסרבטוריון המקומי בתקווה להיות פסנתרן קלאסי. התעניינותו בג'אז גברה, והוא החל לנגן במועדוני לילה בסוף שנות ה-50 כשהבוסה נובה, נגזרת נגועת-ג'אז של הסמבה החלה להיות נפוצה. מנדז ניגן עם אנטוניו קרלוס ז'ובים ועם מוזיקאים אמריקאים רבים בביקוריהם בברזיל.

מנדז הקים את שישיית הבוסה של ריו (Sexteto Bossa Rio) והקליט את "ריקוד מודרני" ב-1961. במסע הופעות באירופה וארצות הברית, מנדז הקליט אלבומים עם קנונבול אדרלי והרבי מאן והופיע בקרנגי הול. מנדז עבר לגור בארצות הברית ב-1964 והוציא שני אלבומים עם להקתו ברזיל 65.

### ברזיל 66
ממוזער|סרז'יו מנדז וברזיל 66'
כשהמכירות ירדו הוא החליף את הזמרת הברזילאית וונדה דה סה בקול הידוע משיקגו, לאני הול (שלמדה את החומר של מנדז באופן פונטי), עבר לחברת ההקלטה של הרב אלפרט A&M והוציא את התקליט **הרב אלפרט מציג את סרג'יו מנדז וברזיל 66**, אלבום שהיה אלבום פלטינה בעיקר על בסיס הלהיט שלו ו-ז'ורז'י בן מאס קה נאדה ("Mas que nada", שפירושו "עזוב!") ובתמיכתו האישית של אלפרט, שעימו מנדז הופיע באופן סדיר.

הלהקה המקורית של ברזיל 66 הייתה: מנדז (פסנתר), הזמרות לאני הול וג'אניס הנסן, בוב מתיוס (בס) ז'וזה סוארז (הקשה) וז'ואו פלמה (תופים). ג'ון פיסאנו הופיע כאורח בגיטרה. להקה זו הקליטה שלושה אלבומים מ 1966–1968 (כולל הלהיט **הסתכל סביב**) לפני השינוי בליהוק לתקליט הרביעי **השוטה על הגבעה**.

קארן פיליפ החליפה את הנסן כזמרת השנייה, והמתופף הוותיק דון אום רומאו הצטרף לרובנס בסיני לתפקידי ההקשה. סבסטיאו נטו היה הבסיסט החדש ואוסקר קאסטרו-נבס הגיטריסט. ללהקה זו היה צליל יותר תזמורתי ו"ביג-בנד"-י מקודמיהם. בתחילת שנות ה-70 הול פיתחה קריירה עצמאית כסולנית ונישאה לאלפרט. יש טוענים שמנדז שמר טינה לאלפרט ש"גנב" את הסולנית שלו.

ב-1981 הופיעה עם הלהקה בישראל, בין השאר הופיעו בבריכת הסולטן בירושלים.

### בלאק אייד פיז ושיתופי פעולה נוספים
ב-2006 שיתף מנדז פעולה עם להקת הפופ\היפ-הופ בלאק אייד פיז (Black Eyed Peas) בביצוע מחודש של להיטו "מאס קה נאדה". הביצוע, בו השתתפה בשירה גם אשתו גרסיניה, זכה להצלחה בינלאומית. בישראל, השיר הגיע למקום ה-18 במצעד הפזמונים הבינלאומי לשנת 2006.

בשנת 2008 הקליט שיר במשותף עם הזמר הקולומביאני המצליח חואנס.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיקאים ברזילאים
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:זוכי פרס גראמי הלטיני
קטגוריה:מוזיקאי ג'אז
קטגוריה:פסנתרנים ברזילאים
קטגוריה:מלחיני ג'אז
קטגוריה:מפיקים מוזיקליים ברזילאים
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1941
קטגוריה:ברזילאים שנפטרו ב-2024
טהאר

שמאל|ממוזער|250px|תמונה של המדבר מהחלל
שמאל|ממוזער|250px|np|מפת מדבר טהאר
מדבר **טהאר** (נכתב לעיתים **תאר**; בהינדי: **थार**, באנגלית: **Thar**), הידוע גם בשם **המדבר ההודי הגדול**, הוא מדבר גדול וצחיח בצפון-מערב תת-היבשת ההודית.

שטח המדבר הוא כ־200,000 קמ"ר והוא ה-18 בגודלו בעולם. הוא נמצא בעיקר במדינה ההודית ראג'סטאן וגם בדרום המדינות: הריאנה ופנג'אב ובצפון גוג'ראט. בפקיסטן המדבר מכסה חלק ממזרח מחוז סינד וחלק מדרום-מזרח מחוז פנג'אב. מדבר צ'וליסטאן גובל במדבר טהאר ומתפשט לכיוון מחוז פנג'אב האפגני.

המדבר גובל בצפון-מערב עם נהר סוטלג', במזרח עם , בדרום עם ב ובמערב עם נהר האינדוס.

למרות האקלים הקיצוני, מדבר טהאר יכול לספק הזדמנויות פיתוח: כרייה - במדבר יש עתודות יקרות של מינרלים כמו פלדספר, פוסריט, גבס וקאולין. מינרלים אלה משמשים לייצור מגוון דברים ממלט לדשנים ולכן הם בעלי ערך. אבן גיר ושיש גם נחצבים באזור. אבן גיר משמשת לבניית וייצור מלט, ושיש משמש לבנייה. ייצור אנרגיה - אנרגיה מופקת במדבר טהאר באמצעות פאנלים סולאריים. אנרגיה זו משמשת להתפלת מים. אנרגיית רוח משמשת גם לייצור חשמל. חקלאות - השקיה במדבר טהאר הפכה לחקלאית מסחרית. ייצור יבולים כמו חיטה וכותנה יצר מקומות עבודה רבים והניב הכנסה לכלכלה המקומית. תיירות - הפארק הלאומי מדבר טהאר מושך מבקרים רבים שרוצים לראות כמה מ -120 המינים שנמצאים שם.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הודו: גאוגרפיה
קטגוריה:אסיה: מדבריות
קטגוריה:פקיסטן: גאוגרפיה
קטגוריה:ראג'סטאן
חשבון להורים

**חשבון להורים** הוא ספר עיון מאת רון אהרוני העוסק בהוראת מתמטיקה לילדים בגיל בית ספר יסודי. קהל היעד של הספר הוא הורים שרוצים לעזור לילדיהם בהוראת החומר המתמטי של בית הספר היסודי, מורים ומשתלמים לתעודת הוראה.

הספר היה ברשימות רבי המכר, ותורגם לשלוש שפות - אנגלית, פורטוגזית והולנדית.

## רקע לכתיבת הספר
הספר הוא פרי התנסות של אהרוני, פרופסור למתמטיקה בטכניון, בהוראת חשבון בבתי ספר יסודיים במעלות-תרשיחא ובמקומות אחרים. הספר נכתב על רקע המאבק בגישה התבניתית ששלטה עד אותה תקופה בהוראת החשבון, וכן על רקע המאבק בגישת החקר שתוכנית לימודים הבנויה על פיה כמעט נכנסה לתוקף ב-2002, ושכתוצאה מן המאבק הוחלפה לבסוף ב-2006 בתוכנית קונסרבטיבית. הספר היה חלק משני המאבקים.

## מבנה הספר
לספר שלושה חלקים. הראשון עוסק בשאלה מהי המתמטיקה, ומהם הנושאים הבסיסיים בחשבון שנלמדים בבית הספר היסודי. מתברר שהתשובה לשאלה האחרונה פשוטה במיוחד – ארבע פעולות החשבון. אולם הפשטות מרמה, משום שהבנת הפעולות כוללת שני חלקים נפרדים – משמעות הפעולות, שפירושו מתי משתמשים בהן, וחישוב הפעולות. חישוב הפעולות נעשה בשיטה העשרונית. שני הנושאים הנלמדים בחשבון הם על כן משמעות הפעולות והחוקים הנובעים מן המשמעות הזאת (כמו חוקי החילוף של החיבור ושל הכפל), ועקרונות השיטה העשרונית ואלגוריתמים בה.

החלק השני של הספר עוסק בכללי דידקטיקה בסיסיים. המחבר טוען שיש שלושה כללים ראשוניים:
* **שיטתיות**: הימנעות מדילוג על שלבים. המתמטיקה בנויה נדבך על גבי נדבך, והחמצתו של שלב משמעה ניסיון לבנות קומה על גבי קומה חסרה. אחד המסרים של הספר הוא שייחודה של המתמטיקה של בית-הספר היסודי הוא בכך שיש בה הרבה שלבים סמויים, כלומר שקל לפספס אותם משום שלמבוגר הם מובנים מאליהם. דוגמאות: העובדה שלכל פעולה יש יותר ממשמעות אחת; הדמיון בין כפל ומנייה (בשניהם חוזרים על אותה יחידה כמה פעמים – זוהי הסיבה שבאלגברה במקום "שתים כפול x" אפשר לכתוב "2x"); משמעות השיטה העשרונית כקיבוץ חוזר של עשרות. עקרון השיטתיות נזנח בגישת החקר.
* **מוחשיות**: התלמיד צריך להתנסות בעקרונות של החשבון בידיים. את מושג המספר יש ללמוד דרך מנייה של עוד ועוד עצמים, את השיטה העשרונית על התלמיד ללמוד דרך קיבוץ עשרות במו ידיו.
* **המילים**: את העקרונות הנלמדים יש לנסח במפורש. המילים הן הדבק של החשיבה, והן מאפשרות שני דברים: לייצב שלבים קודמים שנלמדו, ותקשורת בדבר המושגים האלו. אי אפשר לבנות מושגים על גבי ידיעה אינטואיטיבית בלבד. המסר של הספר הוא שאין לחשוש מניסוחים מפורשים ומדויקים גם בבית-הספר היסודי.

החלק השלישי של הספר מתאר במפורט את המתמטיקה של בית-הספר היסודי מכיתה א' עד ו'.

## ראו גם
* העמותה הישראלית לקידום החינוך המתמטי לכל - עמותה המקדמת חינוך מתמטי בגישה החופפת לזו המוצגת בספר.

קטגוריה:הוראת המתמטיקה בישראל
קטגוריה:ספרי עיון בעברית
רובע לב העיר

**רובע לב העיר** הוא מיזם נדל"ן יוקרתי שהוקם בלב תל אביב בתחילת שנות ה-2000. המיזם כולל 168 דירות מגורים, וממוקם בין הרחובות מזא"ה ובלפור, בסמוך לרחוב אלנבי. יזמית הפרויקט היא חברת אוניל שבשליטת איש העסקים אליעזר פישמן.

## מבנה
הפרויקט תוכנן על ידי האדריכלית עדה כרמי-מלמד, על הקרקע שבה עמד בין השנים 1925–1992 בית החולים הדסה. המתחם משתרע על שטח של 10 דונם, וכולל מספר מבנים: "בניין בלפור" – בניין מגורים בן 7 קומות הבנוי בצורת "ח" סביב רחבה מרכזית, "מגדל המניפה" – מגדל מגורים במרכז הרחבה המתנשא לגובה 26 קומות, "בית התאומים" – בניין היסטורי משומר בסגנון האקלקטי משנות ה-20, וכן בניין משרדים קטן בחזית רחוב מזא"ה.

בפרויקט הושקעו למעלה מ-100 מיליון דולר, ובנייתו הושלמה בשנת 2005. בנייתו של המתחם סביב רחבה מרכזית מרוצפת המקשרת בין מבניו, מעין כיכר עירונית, נועדה לאפיין אותו כרובע עירוני בפני עצמו, עובדה המשתקפת גם בשם שנבחר למיזם. עם זאת, ה"רובע" אינו כולל שטחי מסחר ועסקים למעט מסעדה וכן חנות ספרים המשולבת בבית קפה.

דירות המגורים במתחם הן בנות 3–5 חדרים, בשטחים הנעים בין 114 ל-400 מ"ר, חלקן דירות גן, דופלקסים ופנטהאוזים. הדירות והשטחים הציבוריים תוכננו במפרט עשיר, שנועד להתחרות במגדלי המגורים של צפון תל אביב ופונה לאוכלוסייה בעלת אמצעים. המתחם כולל חדר כושר וספא, בריכת שחייה, חניון תת-קרקעי עם 4 מפלסי חניה, וכן מרתף יין מרכזי המעוצב כמערה חצובה בסלע ומעמיד לרשות הדיירים תאי אחסון פרטיים ליינותיהם. הדירות נמכרו במחירים של מיליון דולר ומעלה (כ-10,000 $ למ"ר), חלק ניכר מהן לתושבי חוץ שאינם מתגוררים במקום דרך קבע.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:תל אביב-יפו: בתי מגורים
קטגוריה:לב העיר
רשף

קטגוריה:שמות פרטיים עבריים לגברים ולנשים
קטגוריה:שמות משפחה עבריים
ארמית חדשה

**ארמית חדשה** הוא כינוי כולל לניבים שונים של ארמית המדוברים בימינו אנו, בעיקר באזור הסהר הפורה, אך גם בקהילות שונות במדינות מערביות, בעיקר באירופה ובארצות הברית, וגם בישראל.

נהוג לחלק את ניבי הארמית החדשה לארבע קבוצות עיקריות:
* ארמית מערבית חדשה - ניב זה, השריד היחיד של הארמית המערבית, מדובר בשלושה כפרים בסוריה, אשר הידוע ביניהם הוא מעלולה. לניב כמה אלפי דוברים, נוצרים ומוסלמים (זהו הניב הארמי היחיד שדוברים בו מוסלמים).
* ארמית חדשה מרכזית (או ארמית חדשה צפון-מערבית) - קבוצת ניבים זו, אשר העיקרי בה הוא ניב **טורויו**, מדוברת על ידי נוצרים המשתייכים לכנסייה הסורית היעקבית באזור טור עבדין  בדרום-מזרח טורקיה. מספר הדוברים מוערך בכ-500,000. השם "טורויו" רווח רק בקהילה האקדמית.  הדוברים עצמם מכנים את שפתם "סוראית" או "סוריויו", וליתר דיוק: "לְשָׁאנָא סוּרֲיֹויֹו" או "לִשַׁאנַא סורַיַּאיַא", כולם גלגולים של המלה "סורית". 
* ארמית חדשה צפון-מזרחית - זוהי קבוצת ניבים המדוברת בעיקר בצפון עיראק, באזרבייג'ן האיראנית, ובמידה מועטה יותר בדרום מזרח טורקיה. רוב הדוברים הם נוצרים המכנים את שפתם "סורֶת" (מ"סורית"), אך ישנם גם יהודים (למשל יהודי צפון מערב איראן, וכן יהודי כורדיסטן, כיום מרביתם בישראל) שדוברים ניב מקבוצה זו, כדוגמת קבוצת נאש דידן. מספר הדוברים מוערך בכחצי מיליון. דוברים רבים עזבו את ארצותיהם המקוריות וחיים כיום במדינות המערב. דוברי השפה בישראל מכנים אותה לרוב "כורדית" או "כורדית יהודית", אך אין לבלבל בינה לבין השפה הכורדית המדוברת בפי הכורדים המוסלמים. הניב היהודי תועד בישראל החל משנות ה-50.
* מנדעית חדשה - ניב זה, הרובד המודרני של הלשון המנדעית מדובר על ידי המנדעים, אשר חיים באופן מסורתי בדרום עיראק ומחוז ח'וזיסטאן באיראן. רבים מהם עזבו את ארצות מוצאם וחיים כיום בארצות הברית. אי לכך, מרבית המנדעים אינם דוברים את שפתם ומספר דוברי  המנדעית החדשה מוערך בכמה מאות לכל היותר.

על אף שהארמית היא שפה בעלת עומק היסטורי נרחב, התיעוד הכתוב של הארמית החדשה אינו רב, כיוון שניבים אלו נתפסו על פי רוב כניבים מדוברים ללא יוקרה של שפה כתובה (בדומה לניבי הערבית המדוברת). רק בעת החדשה החל תיעוד בלשני של ניבים אלו ונאספו סיפורים מפי דוברים. עם זאת, קיימים כמה כתבי יד של טקסטים דתיים בניבים אלו, כדוגמת מדרשים יהודים בני המאה ה-17 מן העיר נרווה בעיראק.

יש המכנים את ניבי הארמית החדשה (ובפרט הארמית החדשה הצפון-מזרחית) "סורית חדשה", כאילו היו גלגול ישיר של השפה הסורית הקדומה, אך שם זה אינו מדויק מבחינה בלשנית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים
קטגוריה:ארמית
קטגוריה:כורדיסטן: שפות
פונקציית תקרה

שמאל|ממוזער|250 פיקסלים|הגרף של פונקציית תקרה
**פונקציית התקרה** מחזירה לכל מספר ממשי x את המספר השלם הקטן ביותר שגודלו אינו קטן מ-x. הפונקציה מסומנת
:\lceil x\rceil=\text{ceil}(x)=\min\{n\in\Z:n\ge x\}
דוגמאות: \lceil2.7\rceil=3,\lceil-2.1\rceil=-2,\lceil-2\rceil=-2.

#### תכונות
*\lceil x\rceil=-\lfloor-x\rfloor כאשר \lfloor x\rfloor פונקציית הרצפה
*\lfloor x\rfloor\le x\le\lceil x\rceil
*\lceil x\rceil-1
*\lceil x\rceil=x אם ורק אם x הוא מספר שלם
*\lfloor0.5k\rfloor+\lceil0.5k\rceil=k כאשר k מספר שלם

## ראו גם
*פונקציית הערך השלם
*עיגול (אריתמטיקה)

## לקריאה נוספת

* Ronald Graham, Donald Knuth, Oren Patashnik, **Concrete Mathematics: A Foundation for Computer Science**, Addison-Wesley, 1994, pp. 67-101


## קישורים חיצוניים
*

הערך השלם
סוליס

[ממוזער|שמאל|פסל ראש [ברונזה מזהב ממקדש סוליס מינרווה שבבאת'. הפסל התגלה באורווה בשנת 1727 ומוצג כיום במוזיאון המרחצאות הרומיים של באת'.]]
שמאל|ממוזער|המרחצאות הרומיים בבאת'.
**סוליס** (בלטינית: **Sulis**) או **סולוויס** (**Sulevis**) הייתה אלת מעיינות חמים שפולחנה היה נפוץ בבאת' שבאנגליה במהלך התקופה הרומית. בעקבות המפגש בין התרבות המקומית הגאלית לבין תרבות האימפריה הרומית זוהתה סוליס עם האלה מינרווה מהמיתולוגיה הרומית.

## הפולחן בבאת'
סוליס הייתה האלה המקומית של המעיינות החמים בבאת'. בעקבות זאת נקראו המעיינות (וגם האלה) על ידי הרומאים שהגיעו לאתר בשם "אקווה סוליס" - מימי סוליס. בתקופה הרומית נבנה באתר המעיינות מקדש לאלה בסגנון קלאסי, וסביבם נבנה מבנה המרחצאות. 
במקום התגלתה כתובת המוקדשת לאלה, והמזהה אותה עם האלה מינרווה מהמיתולוגיה הרומית. בהשפעת זיהוי זה יוחסו לסוליס תכונות אלת החוכמה וההחלטות.

## קישורים חיצוניים

* התפתחות פולחן האלה סוליס כתבת רשת ה-BBC

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אלים בריטיים וגאליים קדומים
קטגוריה:אלות ים ונהר
קטגוריה:באת'
בית העולים

[שמאל|ממוזער|250px|[לוח זיכרון שהציבה במקום בידי המועצה לשימור אתרים]]
250px|ממוזער|שמאל|שלט הנצחה למייג'ור ליונל ג'ון בנמל יפו
**בית העולים** או **בית החלוץ** הוא בית דו-קומתי ברחוב יפת 34 ביפו (לשעבר רחוב עג'מי), ששימש לשיכון עולים חדשים בימים הראשונים לאחר עלייתם לארץ ישראל.

## היסטוריה
המבנה נשכר על ידי ועד הצירים, ונחנך בראשית ספטמבר 1920 ('הצפירה', 6.9.1920).  הוא נוהל בידי יהודה ודֻובה צ'רקסקי. מיקומו, בין עג'מי ליפו העתיקה, נבחר בשל קרבתו לנמל יפו, ממנו הגיעו העולים. 

ב-1 במאי 1921 תקפו ערבים עוברי אורח ובתי עסק של יהודים ביפו, התקפה שסימנה את פרוץ פרעות תרפ"א. הפורעים הגיעו לבית העולים שסימל עבורם את העלייה היהודית, וניסו לפרוץ אליו. באותה העת שהו בבית עשרות עולים חדשים שלא היו חמושים. הניסיון הראשון לחדור לבית נכשל לאחר שהעולים הדפו את הפורעים באמצעות מוטות ברזל שהוצאו מהגדר הפנימית. הדיירים ציפו לסיוע המשטרה, אך הקצינים והשוטרים הערבים שהגיעו ירו לעבר השער ופרצו אותו. ההמון שפרץ פנימה החל במסע הרג וביזה, במהלכו נרצחו 14 מיושבי הבית, ביניהם בני הזוג צ'רקסקי שסירבו להצעתו של קצין משטרה נוצרי להתפנות מהבית מבעוד מועד. 26 דיירים נוספים נפצעו. דיירים שהתבצרו בקומה השנייה ניצלו, משום שהפורעים לא הספיקו להגיע אליהם. כעבור כארבעים דקות הגיע למקום הקצין הבריטי מייג'ור ליונל ג'ון שפיזר את המתפרעים ביריית אקדח. הביא אותו לבית פקיד משרד העלייה בנמל, ניסל רוזנברג, שחשש לגורל העולים.

שלט להנצחתו של מייג'ור ג'ון נמצא בנמל יפו.

אירועי בית העולים מתוארים בספרים "עד הסוף" מאת משה שמיר ו"הנדר" מאת משה גרנות, חתנו של משה צ'רקסקי, שכנער בן 13 היה בבית בעת הפרעות.

לאחר המאורעות ננטש בית העולים, ובית חדש הוקם בקצהו הדרומי של רחוב אלנבי. מהבית החדש נגזר שמו של רחוב העלייה, המשכו של רחוב אלנבי.

## ראו גם

* עלייה לארץ ישראל

## קישורים חיצוניים

* 
* המבנה באתרו של צור שיזף 
* : על פרשת רצח הקצין תופיק ביי
* שמואל גילר, "סיפורו של יום אחד במאי" https://docs.google.com/viewer?a=v&pid=sites&srcid=dGx2MTAwLm5ldHx0bHYxMDB8Z3g6NzIyM2U0ZGE4ZjE5MGFhYw
* שמואל גילר, "קצין וג'נטלמן", 'עתמול' גיליון 234.

קטגוריה:תל אביב-יפו: בתי מגורים
קטגוריה:יפו: מבנים
קטגוריה:המאורעות
קטגוריה:אתרי מורשת במחוז תל אביב
קטגוריה:יפו העתיקה
קטגוריה:רחוב יפת
קטגוריה:תל אביב-יפו: מבנים לשימור
קטגוריה:חומות יפו
אופיר טושה גפלה

**אופיר טושה גפלה** (נולד בשנת 1968 בראשון לציון) הוא סופר ישראלי. בנוסף לעיסוקו כסופר, משמש כמורה לכתיבת פרוזה בבית הספר לקולנוע סם שפיגל ומנחה סדנאות כתיבה במדיטק חולון. כמו כן, עוסק בהוראת אנגלית בפרויקטים למצוינות.

השם "טושה" הוא כינוי שניתן לו בילדותו על שם דמות מצוירת.

## ספריו
* **עולם הסוף**, הוצאת כתר, 2004: רומן המציג בפני הקורא עולם בדיוני אודות החיים שלאחר המוות, המשלב מרכיבים מז'אנרים שונים אך עם זאת, מציע לקורא גם חידושים והמצאות. עולם הסוף הפך לרב מכר ואף זכה בפרס גפן לספר המקור הטוב ביותר בשנת 2005. זכה על הספר גם בפרס קוגל.
* **הקטרקט בעיני הרוח**, הוצאת כתר, 2005
* **מאחורי הערפל**, הוצאת כתר, 2007
* **ביום שהמוזיקה מתה**, הוצאת כתר, 2010
* **עשתונות**, הוצאת כתר, 2013
* **האורחים**, הוצאת כתר, 2016
* **רשימות מארץ הכביש**, הוצאת כתר, 2019
* **הרי געש רדומים**, הוצאת כתר, 2022
* **חיי ספר**, הוצאת כתר, 2023
* **במחילה מכבודה של אשת המערות**, הוצאת כתר, 2025

## פרסים והוקרה

* פרס היצירה לסופרים ולמשוררים ע"ש לוי אשכול לשנת תשע"ד
* פרס גפן לספר המדע הבדיוני הישראלי הטוב ביותר לשנת 2005
* פרס קוגל בשנת 2005

## סיפורים קצרים

* ״סכנה״ בספר *חדשות מהעולם התחתון* על היוצר בוקי גרינברג (2006)
* ״האידיוט ממחר״ בכתב העת *מסמרים גיליון 2 (2006)*
* ״האיש ברחוב״ בקובץ סיפורי קולנוע *כשמדלין סטו בוכה* (2007)

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
*מור דיעי חנני, "אופיר טושה גפלה רוצה להחזיר את המנדט הבריטי", בפודקאסט 'הסכתרבות', ינואר 2020.
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* אריק גלסנר, על הספר, "הקטרקט בעיני הרוח", בלוג באתר "רשימות", במקור פורסם במקור ראשון ובמעריב, אפריל 2008
*
* 
* 
* פרק ראשון של הספר "מאחורי הערפל"
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס היצירה לסופרים ומשוררים
קטגוריה:סופרים ויוצרים זוכי פרס גפן
קטגוריה:זוכי פרס קוגל
קטגוריה:סגל בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1968
גבעת עלייה

שמאל|ממוזער|250px|חוף גבעת עלייה
שמאל|ממוזער|250px|גשר חלון ליפו
[שמאל|ממוזער|250px|[מרכז פרס לשלום]]
[שמאל|ממוזער|250px|[מסגד ג'באליה בגן קדרון]]
שמאל|ממוזער|250px|מראה בבית הקברות היווני-אורתודוקסי
**גבעת עלייה** היא שכונה בדרומה של יפו שבעיר תל אביב-יפו, השוכנת בין הים ממערב לרחוב יפת ממזרח, ובין שכונת יפו ג' והעיר בת ים מדרום לרחוב מנדס פראנס ושכונת עג'מי מצפון.

## היסטוריה
השכונה נוסדה ככפר דייגים באמצע המאה ה-19 על ידי מוסלמים שהגיעו מג'באליה שברצועת עזה, וכונתה גם היא בשם ג'באליה. הכפר שכן כקילומטר דרומית למרכז יפו. במקביל קמה מצפון לה שכונת עג'מי הנוצרית-מרונית.
בשנת 1877 יזם חג' מוחמד אל-סקחפי את הקמתו של המסגד בג'באליה. בשנת 1943 עבר המסגד שיפוץ.

תושבי ג'באליה היו עוינים מאוד ליהודים, והנוסעים לבת ים בדרך שעברה בשכונה הותקפו שוב ושוב עד לסלילת דרך עוקפת ב-1938. במלחמת העצמאות נכבשה יפו בידי האצ"ל ביולי 1948, ורוב תושבי ג'באליה נמלטו ממנה.

תוך זמן קצר הובאו עולים לבתים הריקים ושם השכונה שונה ל"גבעת עלייה". עם המתיישבים החדשים נמנו גם פליטים מישובי הדרום שהיו בסכנת כיבוש בידי צבא מצריים (כגון כפר ורבורג) ופליטים מגוש עציון. בשכונה שכן בעבר בית החולים הממשלתי ביפו. בשנות ה-50 נבנו בשכונה בית הספר הדתי "רש"י" ובית הקולנוע הפתוח "גלרון". העירייה אסרה על התושבים להרחיב או לשפץ את הבתים הערביים, ועל כן עזבו רבים מהם לשכונות אחרות עד תחילת שנות ה-60 ומצב הבתים התדרדר. מאוחר יותר נהרסו הבתים הערביים ופסולת הבניין נדחפה לים והרחיבה בכך את החוף.

## אתרי השכונה
הרחוב האורכי של השכונה הוא הטיילת מול הים שברחוב קדם (לשעבר "רחוב 60"), שבו מסעדות רבות ומאפיות. רחוב הרוחב הראשי בשכונה הוא רחוב 3178, שמעליו גשר מסוגנן להולכי רגל הקרוי "חלון ליפו" והמוביל לעבר חוף גבעת עלייה.

מדרום לרחוב זה משתרע גן קידרון, המשתרע על שטח של עשרה דונם ואשר הוקם במתחם שהשתייך בעבר לבית החולים דונולו הרופא. בגן שוכן מסגד ג'באליה
(שופץ בשנת 2002) וממערב לו נמצא "מרכז פרס לשלום". בצידה הדרומי של השכונה שוכנים חמישה בתי קברות – מוסלמי, קתולי, יווני-אורתודוקסי, ארמני ויווני-קתולי. במבנה משרדים סמוך שוכנים הנהלת המישלמה ליפו ובית הדין השרעי של יפו.

בצידה הצפוני של השכונה נמצא גן טולוז, שלידו שוכנים המרכז הערבי-יהודי ביפו, מרכז פיס (במבנה עתיק משופץ) ובית הספר התיכון עירוני י"ב. ליד הגן נמצא גם בית השגריר הצרפתי. בדרום השכונה חורשת עציון, חורשת עצי אשל שבה התגוררו מפונים מכפר עציון. ברחוב האתרוג שכן מתחילת שנות ה-60 ועד לתחילת שנות ה-2000 שוק קטן ששמו שוק האתרוג.

השכונה ידועה ברצועת החוף שלה, המחברת בין מדרון יפו מצפון לחופי בת ים מדרום, ובעיקר במפרץ הקטן והמסולע בחלקה הצפוני.

ישיבת שירת משה שוכנת ברחוב טולוז מעל רחוב קדם.

## קישורים חיצוניים

* חיים בראשית, גבעת עלייה כמשל
* אודות חוף גבעת עלייה nrg
* אודות מגרש הכדורגל של הפועל בגבעת עלייה
* הבאר ברחוב יאנוש קורצ'אק. אתר רשות העתיקות
* סיבוב בשכונת ג'בליה ומרכז פרס לשלום ביפו באתר 'חלון אחורי', 12/2010.

## הערות שוליים

*
קטגוריה:תל אביב-יפו: שכונות
קטגוריה:יפו: שכונות
סקריפטוריום

[שמאל|ממוזער|230px|[מיניאטורה משל ז'אן מיילו (Miélot), המציגה מעתיק כתבי יד בעת עבודתו]]
**סקריפטוריום** הוא חדר המיועד להעתקת כתבי יד. הסקריפטוריום התקיים כבר בעת העתיקה, אך נודע בעיקר במנזרים של ימי הביניים. בנוסף, כמעט כל ספרייה הכילה סקריפטוריום בצמוד לה.

## מיקום וגודל

מיקום הסקריפטוריום וגודלו השתנו במהלך הזמן ובין המקומות. אצל הבנדיקטינים התקיימו לרוב חדרים גדולים שהכילו בין 3–20 כותבים, עם המספר שנים עשר כמייצג. הסקריפטוריום מוקם באכסדרה של הקלויסטר, לרוב הצפונית, באופן שהביא לתלונות רבות של נזירים על הקור השורר בו. עם זאת, בחלק מהמנזרים התקיים הסריפטוריום בחדר משלו, לרוב בצמוד לספרייה. לעיתים, בעיקר במנזרים איריים, מוקם הסקריפטוריום ליד המטבח, באופן שאפשר לנזירים להתחמם בעת עבודת הכתיבה. אצל המסדרים הציסטרציאנים והקרתוסיאניים רווחו יותר סקריפטוריום קטנים ואפילו לאדם יחיד. במנזרים רבים גם התקיים הכתיבה בחדרי הנזירים ללא שיוחד חדר נפרד כסקריפטוריום.

## בישראל
סקריפטוריה מפורסמים בישראל כוללים את זה שבקומראן, בקומה השנייה של אולם 30 (שהוא האולם השני בגודלו באתר, אחרי אולם הסעודה המשותפת). הוא הוגדר כסקריפטוריום שכן בו נמצאו שתי קסתות עם דיו יבש ושברים רבים של שברי טיח שרופאו לכדי שולחן צר וארוך ששימש ככל הנראה לשטוח עליו יריעות קלף לכתיבה. סקריפטוריום אחר הוא זה שבמרכז ההשכלה הנוצרי של פמפילוס בקיסריה.

## לקריאה נוספת
* אורה לימור, **ראשיתה של אירופה**, האוניברסיטה הפתוחה, כרך ג, יחידה 6: נזירים ומנזרים במערב הנוצרי, הסקריפטוריום, עמ' 110–112.
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חדרים
קטגוריה:כתבי יד
קטגוריה:ארכיונים
קטגוריה:ספרות ימי הביניים
רחוב החשמונאים

**רחוב ה[[חשמונאים]]** הוא רחוב בתל אביב-יפו המשמש בחלקו כציר כניסה למרכז העיר מכיוון מזרח, ואורכו כקילומטר וחצי. הוא נחלק לשני מקטעים מובחנים:
* החלק המערבי שהוקם בשנות ה-20 וה-30 ומחבר את רחוב המלך ג'ורג' ושדרות רוטשילד במערב, אל רחוב קרליבך ממזרח. באזור זה בתי מגורים, מרביתם ב. בקצה הקטע ניצב בנק החקלאות לישראל בתכנונם של האדריכלים שולמית ומיכאל נדלר.
* החלק המזרחי, מרחוב קרליבך ועד דרך מנחם בגין, משמש כציר תחבורה ראשי המקשר בין לב העיר לנתיבי איילון, וכרחוב עם חזית מסחרית שבקצהו המזרחי ניצב תחמ"ש הקריה בתכנונו של אדריכל ירון כ"ץ. מעל קומת המסחר נמצאים משרדים ומגורים. בצידו הצפוני של הרחוב שוכן מתחם גבעון, ובצידו הדרומי שכן עד לשנת 2006 השוק הסיטונאי ובמקומו נבנו קניון TLV בתכנון יסקי מור סיון אדריכלים ושכונת המגורים "גינדי TLV" בתכנון ישר אדריכלים.

## קישורים חיצוניים

החשמונאים, רחוב
קטגוריה:לב העיר
עומאר סניד

**עומאר סניד** (אנגלית: **Omar Sneed**; נולד ב-9 באוקטובר 1976 בביומנט, טקסס) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בין השאר בהפועל ירושלים, מכבי ראשון לציון ועירוני אשקלון. סניד שיחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר ומתנשא לגובה של 2.00 מטרים.
## ביוגרפיה
סניד, אשר נולד וגדל בביומנט, טקסס. עומאר נקרא כך על שם השחקן עומר שריף. הוא החל לשחק כדורסל בילדותו במסגרת חוג הכדורסל של עיירתו וכן מאוחר יותר, בקבוצת הכדורסל האזורית של מחוז ברנט. בסיום לימודיו התיכוניים, הצטרף אל קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת ממפיס ושיחק עבורה במשך ארבע שנים.

לאחר מכן נרשם לדראפט ליגת ה-IBA ונבחר במקום ה-3 על ידי הסן דייגו סטינגרייס. אך במקום לשחק במדיה, בחר לבלות את העונה המקצועית הראשונה שלו, מחוץ לארצות הברית, במדי הקבוצה הקולומביאנית, סביוס בוגוטה. סניד עזב את הקבוצה, לאחר עונה אחת.

סניד, חזר לארצות הברית, כשעבר אל קבוצת ליגת ה-CBA, רוקפורד לייטנינג. בקבוצה קלע 18.5 נקודות והוריד כ-10 כדורים חוזרים וזכה בתואר השחקן המצטיין של העונה הסדירה. סניד עזב את הלייטנינג לאחר עונה אחת במדיה. לאחר מכן נבחן במספר קבוצות בוונצואלה ובקולומביה. אך לבסוף חתם בשורותיה של סן לורנסו מהרפובליקה הדומיניקנית. סניד הצטיין במדי ונבחר לשחקן המצטיין בליגה הקולומביאנית ולשחקן המצטיין במשחקי ההצלבה של הליגה, לאחר שקבוצתו הפסידה בגמר משחקי ההצלבה, לחואנזה.

עונה לאחר מכן, הצטרף לדן האג ולאחר מספר חודשים עזב את הקבוצה בשל קשיים חברתיים והחל לשחק בקבוצת הכדורסל הבלגית, מונס, עימה זכה בגביע הבלגי. לאחר מכן, נבחר בדראפט ליגת ה-NBDL ונבחר במקום ה-18 על ידי האוסטין טורוס. למרות זאת, סניד בחר לשחק בפרוז'קוב הפולנית ולאחר מכן בלונדון טאוורס האנגלית.

בעונת 2004/05 הצטרף אל קבוצתה של אליצור אשקלון והיה שותף להגעתה לפיינל פור הליגה שהבטיח לקבוצה העפלה למפעל, גביע האתגר.
בעונת 2005/06 עבר אל מכבי ראשון לציון, אך בחלון ההעברות של ינואר, עבר אל לוקומוטיב רוסטוב הרוסית, לאחר שקיבל ממנה הצעה כספית גבוהה. מהלך זה נחשב לטוב, כאשר סניד עזר לקבוצה להישאר עונה נוספת בליגת העל הרוסית. סניד, המשיך במדיה של רוסטוב עוד חצי עונה לאחר שבינואר אותה שנה עבר אל סאבה באטרי, האיראנית. סניד, זכה באליפות ובגביע האיראני. אך למרות זאת, סניד לא נשאר במדיה לאחר שהליגה האיראנית הסתיימה בסוף פברואר.

במרץ, סניד חתם במכבי ראשון לציון, לחוזה עד סיום העונה במטרה לחזק את המועדון. אך, קבוצתו האיראנית לשעבר בערימה קשיים בהחתמתו הצפויה בקבוצה הישראלית. למרות זאת, סניד עזר למועדון להישאר בליגת העל, עונה נוספת. ורשם ממוצעים גבוהים יחסית לקבוצת תחתית, 9.5 נקודות וכ-5 כדורים חוזרים ב-10 משחקים בהן שותף. בעקבות יכולת זאת, סניד הוחתם על ידי הפועל ירושלים בתחילתה של עונת 2008/09.

בתחילת עונת 2009–2010 חזר סניד לקדנציה שנייה בקבוצת עירוני אשקלון.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי טקסס
קטגוריה:כדורסלני רוקפורד לייטנינג
קטגוריה:כדורסלני עירוני אשקלון
קטגוריה:כדורסלני מכבי ראשון לציון
קטגוריה:כדורסלני הפועל ירושלים
קטגוריה:כדורסלני בלפיוס מונס-אנו
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת ממפיס
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:טקסס: כדורסלנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1976
בית הדר דפנה

**בית הדר דפנה** הוא בניין משרדים שחזיתו פונה לשדרות שאול המלך בתל אביב. שמו נגזר מהצטלבות הרחובות בה הוא שוכן - רחוב דפנה ורחוב הנרייטה סולד, אשר בעת הקמת הבניין נקרא רחוב הדר.

## המבנה
המבנה הברוטליסטי בסגנונו, תוכנן על ידי האדריכלים דב כרמי ובנו רם. הוא נבנה על ידי קבלני הבניין אריה פילץ ובנו אברהם, והקמתו הסתיימה בשנת 1971. המבנה בנוי בצורת משטח מוארך בן שתי קומות הנמתח לאורכן של שדרות שאול המלך. על המשטח ניצבים ארבעה מגדלים מדורגים וצמודים זה לזה - המגדל המערבי הוא הנמוך ביותר ובו 9 קומות והמזרחי הוא הגבוה בהם ובו 13 קומות. מגדל זה גדול מהיתר גם בשטחו, והוא משתרע צפונה לאורך רחוב הנרייטה סולד. במבנה שני מגרשי חניה - האחד תת-קרקעי והאחר שוכן על גג בניין המסד והגישה אליו היא באמצעות מעליות לכלי רכב. בעבר נשא המבנה יריעות בטון אשר סיפקו הצללה מפני אור השמש, אך אלה פורקו מסיבות בטיחותיות. לאחרונה נצבע בית הדר דפנה בלבן, דבר המרכך מעט את הרושם הברוטליסטי שהוא מותיר.

המבנים בבעלות מינהל הדיור הממשלתי, דן חברה לתחבורה ציבורית, עמידר וחברת משולם לוינשטיין.

## שימושים
משרדים רבים שוכנים בבניין, לרבות פרקליטות מחוז תל אביב ומחוז מרכז (פלילי). עוד שוכנות בבניין הנהלת דן חברה לתחבורה ציבורית ומרפאות המחלקה לפסיכוגריאטריה ומחלקת רשומות ומידע רפואי של המרכז הרפואי ת"א ע"ש סוראסקי. במקום שכן מטה המוסד למודיעין ותפקידים מיוחדים.

## השרפה
ב-21 בנובמבר 1978 פרצה שרפה בפיר בתוך המבנה הצפוני. עשן סמיך כיסה את הקומות העליונות. מסוק של חיל האוויר הישראלי הוזנק למקום ולוחם היחידה הטקטית לחילוץ מיוחד (669) שולשל בכבל מהמסוק לקומות העליונות עם מסכות עשן. באמצעות סולם חבלים שהועבר לגג המבנה, חולץ אדם שישב על מפתן החלון בקומה 12 אל הגג. האירוע כולו הסתיים בשלום וללא נפגעים משמעותיים.

## גלריה

קובץ:Hadar Dafna 2021 02.jpg|חזית הבניין מכיוון שדרות שאול המלך
קובץ:HadarPicture 022.jpg|בית הדר דפנה מכיוון צפון
קובץ:Hadar Dafna 2021 03.jpg|הכניסה לבניין


## קישורים חיצוניים

* בית הדר דפנה באתר אמפוריס

## הערות שוליים

קטגוריה:ברוטליזם בישראל
קטגוריה:הצפון החדש
קטגוריה:שדרות שאול המלך
הדר דפנה
מסגד הים (יפו)

שמאל|ממוזער|250px|מסגד הים בתהליך שיפוץ, ינואר 2013
שמאל|ממוזער|250px|מסגד הים - החזית המערבית
**מסגד הים** (בערבית: **مسجد البحر**, "מסג'ד אלבחר") הוא מסגד קטן השוכן בטיילת חומות הים, בצדו הצפוני של גן הפסגה ביפו העתיקה. המסגד עשוי מאבן כורכר ובפינתו הדרום-מערבית ניצב מינרט, שבראשו מרפסת למואזין. המסגד אינו פתוח לקהל. 

המסגד הוקם ב-1675 והוכרז כווקף על ידי מושל סנג'ק עזה מוסה רדואן פאשה. במסגד זה היו המלחים המוסלמים מתפללים לפני צאתם להפלגה. ב-1962 דיווחה עיריית תל אביב כי המבנה משמש כמחסן. הרשות לפתוח יפו העתיקה ביקשה להפוך את המקום לאתר תיירות אלא שבעקבות התנגדות מוסלמית חזר המסגד לייעודו המקורי המסגד שופץ בשנת 1997.
בשנת 2013 שופץ המסגד כולל צריח וחזיתות המבנה.

## קישורים חיצוניים

* המסגד באתר ArchNet

## הערות שוליים

ים (יפו), מסגד ה-
קטגוריה:יפו העתיקה
קטגוריה:יפו: מבנים
קטגוריה:התקופה העות'מאנית: מבנים
ים יפו
מחוזות בורונדי

מבחינה מנהלית בורונדי מחולקת ל-18 מחוזות (province). כל מחוז נקרא על שם עיר הבירה של אותו מחוז. המחוזות מחולקים לנפות. ביולי 2022 ממשלת בורונדי הציע לשנות את החלוקה המנהלית ולהקים 5 מחוזות חדשים במקום הקיימים. הצעה זו טרם אושרה בפרלמנט.  

שמאל|250px|ממוזער|מפת מחוזות בורונדי

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

בורונדי
בורונדי
ג'יזיה

**ג'יזיה** (בערבית: **جزية**) היא מס גולגולת שתושבי העולם המוסלמי שאינם מוסלמים (כמו יהודים ונוצרים) צריכים לשלם לשליט מוסלמי, אלא אם הם מתאסלמים, כדי להימלט מענישה, תלוית משטר מקומי אשר כוללת גם הוצאות להורג. בסורה 9 נאמר כי:

נתינים לא מוסלמים החיים במדינה הנשלטת על פי חוקי האסלאם הוגדרו כד'ימים, ובתמורה לתשלום הג'יזיה יכלו לקיים את דתם ואת חייהם, אך נשארו אזרחים ממדרגה שנייה.

;מהות ההשפלה
על המילים "בעודם מושפלים" ניטש ויכוח בין פרשני הקוראן. יש כאלו שהבינו זאת כהשפלת ראש (סימן לכניעות) ויש כאלו שהבינו זאת כהשפלת האדם, בהם איבן חאתם מקורדובה ומחמוד אבן עומד אל-זמח'שרי: משפטנים שמו דגש על גביית המס, לדוגמה אבו יוסף טען "אין להכות אף אחד מבין אנשי הד'ימה כדי לסחוט את תשלום הג'יזיה, ולא יעמידום בשמש הלוהטת, ולא יעשו דברים נתעבים בגופם, או בדומה לכך. להפך יש לנהוג בהם ברחמנות". בכל מקרה אבו יוסף המליץ על גבייה קפדנית של הג'יזיה: "יש לאסור אותם עד שישלמו את חובם. אין לשחרר אותם ממעצר עד שמס הג'יזיה יתקבל מהם במלואו".

## ראו גם
* אפליה ממוסדת 
* ד'ימי
* יוסף הקר, "אין פורענות באה לעולם אלא בשביל עמי הארץ": תשלום מס הג'זייה על-ידי חכמים בארץ-ישראל במאה השש-עשרה, שלם ד (תשמ"ד), עמ' 117-63.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:מיסים
קטגוריה:מילים וביטויים בערבית
קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: מיסים
קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: חוק ומשפט
קטגוריה:מושגים באסלאם
ארנב ננסי

**ארנב ננסי** (שם מדעי: *Brachylagus idahoensis*) הוא ארנב צפון אמריקאי, אחד משני מיני הארנבים היחידים ביבשת שחופרים את מחילותיהם בעצמם. הארנב הננסי הוא מין יחיד בסוג *Brachylagus*.

אין לבלבל בין הארנב הננסי, לארנב הננסי ההולנדי שהוא ארנב מבוית מהולנד.
## מאפיינים
זהו הקטן שבארנבים והוא מגיע לאורך 23 עד 28 ס"מ ולמשקל של 375–500 גרם בממוצע, ישנם ארנבים המגיעים גם למשקל של עד קילו. הארנב בעל אוזניים קטנות וגוף עגלגל מכוסה פרווה עבה כדי להישמר מהקור. דבר זה עושה אותו דומה מעט למכרסם. הארנב מגיע לבגרות מינית בגיל שנה.

תפוצתו בטבע היא במערב אמריקה הצפונית ממורדות הרי הרוקי בוושינגטון ואיידהו עד לנבאדה וקליפורניה. הארנב ניזון מזרעים ומעלים שונים. בתורו הוא נטרף בידי טורפים רבים הכוללים שונר מצוי, קויוטים, עקב, אוח וירג'יניה, הרמין, שועל אדום ועוד.

ישנם ארנבים מעורבים, שאחד מהוריו של ארנבון זה הוא ננסי, הגדלים מעט יותר מארנב ננסי, ועם אוזניים גדולות יותר בדומה לארנבון מצוי. ארנבון זה יכול להגיע עד 35 ס"מ, ועד משקל קילו ומאתיים גרם לכל היותר. ארנב זה נקרא באופן לא פורמלי "ארנבון מעורב ננסי" או "ארנב חצי ננסי" בשל היותו מעט גדול יותר מארנב ננסי, וקטן מארנבון מצוי וקרוב בגודלו לארנב ננסי הולנדי.

### כחיית מחמד
ארנבים מסוג זה ידועים כחיית מחמד. תהליך קליטתם בבית החדש כרוך במספר הכנות הכוללות הכנת המתחם בו הם ישהו, כמו גדר גורים או כלוב מספיק גדול, מאחר שמערכת העיכול של הארנבים פועלת רק בזמן תזוזה, ולפיכך תנועה שלהם חשובה מאוד. מעבר לכך, יש לדאוג ל"ארגז צרכים", שכן כמו כלבים או חתולים, ניתן ללמד את הארנבים להשתמש באזור ספציפי לצרכיהם.

המזון והמים חשובים מאוד בהתפתחות הארנבים. הם ניזונים מחציר, אספסת, אוכל יבש המצוי בחנויות לחיות, ירקות ירוקים והרבה מים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קלינטון הארט מריאם
קטגוריה:ארנביים
קטגוריה:יונקים יחידים בסוגם
קטגוריה:ארצות הברית: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1891
תפוז ברגמוט

**בֶּרְגָמוֹט** הוא תת-זן של עץ הנוצר מהכלאה של חושחש עם לימון מתוק. זן זה קרוי גם תפוז ברגמוט, אם כי צבעו, צורתו וטעמו שונים מזה של התפוז הרגיל.

## מאפיינים
פרי העץ בעל ריח ריחני בולט, צורתו כשל אגס קטן, גונו ירוק וטעמו מר. העץ גדל באופן טבעי בדרום מזרח אסיה.

הברגמוט מכיל רעלן בשם פסוראלן (הקיים גם בירקות ופירות שונים) אשר במריחתו על העור מגביר את רגישותו לשמש ומדרבן שיזוף ונמשים, כמו גם נזקי קרינה נלווים. תמצית פסוראלן משמן הברגמוט שימשה כמדרבן שיזוף בשלהי המאה ה-20, טרם ההבנה של נזקי השמש ל-DNA בחשיפה ממושכת (בשנת 1996 הופסק השימוש בו מסיבות אלו).

## שימוש מסחרי
כיום הברגמוט מגודל מסחרית בקלבריה, איטליה למטרות הפקת שמן ריחני מקליפתו. שמן זה משמש לארומתרפיה, כתוסף בישום וכמו כן כתוסף מזון, למשל בתערובת תה ארל גריי. הפרי אינו משווק למאכל, היות שטעמו מר וחומצי יותר מאשכולית. במקומות מסוימים ביוון ובטורקיה משתמשים בפרי וקליפתו כבסיס לריבות, סירופים וליקרים שונים.

נפוץ מאד כתערובת בשמים, בשמים מפורסמים רבים מכילים רכיב ברגמוט. כמו גם סבונים, שמפו ועוד. ריחו נחשב לנעים ולמרגיע, ולכן פופולרי במוצרי ארומה.

## מקור אטימולוגי
השם האיטלקי **ברגמוטה** (bergamotta) נובע משיבוש לשוני של השם הטורקי **ביי ארמדו** (bey armudu) שמשמעותו "אגסו של הביי". קיימת סברה כי מקור השם הוא במחוז ברגמו בצפון איטליה, שם נמכר השמן לראשונה אולם ככל הנראה סברה זו אינה נכונה. אקלים האזור הקר אינו מתאים לגידולו; מקום גידולו הנוכחי הוא בצידה השני של איטליה, על חוף הים התיכון במחוז קלבריה (קצהו של "המגף").

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

ברגמוט
מחוזות בורקינה פאסו

מבחינה מנהלית בורקינה פאסו מחולקת ל-13 מחוזות (regions). המחוזות מחולקים לנפות.

## קישורים חיצוניים

* נתוני מפקד 2019
* נתוני הערכה, 2024

מחוזות
קטגוריה:רמת החלוקה המנהלית הראשונה לפי מדינה
מצנפת (בגד כהונה)

[שמאל|ממוזער|250px|מצנפת [כהן גדול]]
על פי משנה תורה, **מצנפת** (לכהן גדול) או **מגבעת** (לכהן הדיוט) היו פריטי לבוש שחבשו הכהנים לראשם בעת העבודה בבית המקדש ובמשכן. המצנפת והמגבעת לא כיסו את כל הראש, אלא השאירו לכהנים מקום להנחת תפילין של ראש.

המצנפת הייתה רצועה עשויה פשתן באורך 16 אמות (כ-8 מטרים), שלופפה לפיפה על גבי לפיפה, באופן שהותיר את צורתהּ קבועה. לעומת המצנפת, שהייתה מלופפת לרוחבהּ, המגבעת הייתה כעין "מגדל" – צרה למעלה ורחבה למטה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בגדי כהונה
קטגוריה:פרשת תצוה
קטגוריה:כובעים
קטגוריה:בגדי גברים
חבורת איינשטיין (סדרת אנימציה)

**חבורת איינשטיין** (באנגלית: **Little Einsteins**, "איינשטיינים קטנים") היא סדרת טלוויזיה מונפשת אמריקאית בהפקת בייבי איינשטיין (שהייתה בזמנו בבעלות חברת וולט דיסני) ו-Curious Pictures, אשר פותחה על ידי דאגלס ווד.

הסדרה שודרה במקור בערוץ דיסני ברצועת השידור פלייהאוס דיסני החל מ-9 באוקטובר 2005 עד 22 בדצמבר 2009, במשך 2 עונות ו-67 פרקים באורך 24 דקות. בישראל הסדרה שודרה בדיבוב עברי בהפקת אולפני דאבי דאב בערוץ הופ! בין השנים 2007–2009, ומאוחר יותר בשידורים חוזרים בערוץ דיסני ג'וניור. החל משנת 2019 הסדרה זמינה בשירות הסטרימינג דיסני+. בישראל הסדרה לא זמינה בשירות, אף על פי שהיא קיימת בשירותים במדינות אחרות בדיבוב עברי חדש שנעשה באולפני אלרום.

הסדרה זכתה להצלחה רבה, ובעקבות כך יצאו לה מוצרים נלווים, כגון קלטות וידאו, ספרים ומשחקים.

## עלילה
הסדרה עוסקת בארבעה ילדים שעוברים הרפתקאות מסביב לעולם בספינת חלל. בכל פעם יש להם משימה להשלים, ובמהלך כל מסע הם נקלעים למצב מאתגר אשר עליהם לעבור בשלום. לכל דמות בסדרה יש תחביב אחר הקשור במוזיקה, בו היא משתמשת כדי לעזור לחבורה להתגבר על אתגרים, באופן אינטראקטיבי יחד עם קהל הצופים. 

הסדרה נועדה ללמד את קהל היעד שלה - ילדים ופעוטות, על אמנות ומוזיקה, ועושה זאת על ידי שילוב מוזיקה קלאסית וציורים מפורסמים בסדרה. כל פרק בסדרה מסתיים במעין סיכום המסע - לאחר הקריאה הקבועה: "המשימה הושלמה!", הדמויות מציגות לקהל את המוזיקה והציור עליהם התבסס הפרק, על רקע של במת תיאטרון, וכולם מוחאים כפיים.
## דמויות
* **ליאו (Leo)** (איתי ג'רופי) - ילד בן 6, מנהיג החבורה. תחביבו הגדול הוא ניצוח, והוא עושה זאת בעזרת השרביט שלו, שתמיד איתו. ליאו הוא אחיה הגדול של אנני.
* **אנני (Annie)** (עדי טרבס) - ילדה בת 3 (בת 4 מפרק 6 של הסדרה), אחותו הקטנה של ליאו. תחביבה הוא כתיבת שירים ושירתם. היא אוהבת בעלי חיים אך פוחדת מעכבישים.
* **ג'ון (June)** (נועה פלדמן) - ילדה בת 6. תחביבה הגדול הוא ריקוד. אוהבת להתבונן בכוכבים בעזרת הטלסקופ שלה.
* **קווינסי (Quincy)** (איתי ליפשיץ) - ילד בן 5, אוהב לנגן על כלי נגינה שונים. החביבים עליו הם הגיטרה, החצוצרה והכינור שלו. מפחד ממקומות חשוכים.
* **טיל (Rocket)** - ספינת חלל קטנה ואדומה עליה מפקח ליאו. טיל אינו מדבר, אלא מעביר מסרים בצלילי מרימבה. טיל מסוגל להפוך לסוגים שונים של כלי רכב בלחיצת כפתור.
* **המטוס הגדול (Big Jet)** - מטוס קרב מדגם מיג-29. האויב של טיל וחבורת איינשטיין, מופיע במספר פרקים כדמות הנבל בסדרה.
## סקירת הסדרה

## קישורים חיצוניים
* 

* 

קטגוריה:סדרות הנפשה אמריקאיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 2005
קטגוריה:דיסני: סדרות טלוויזיה
קטגוריה:סדרות Playhouse Disney
קטגוריה:ערוץ הופ!: תוכניות רכש
המרכז ללימודי משטרה

250px|ממוזער|שמאל|26 בינואר 1960, נס המשטרה החדש מוצג במסדר חגיגי בבסיס האימונים המשטרתי בשפרעם
[שמאל|ממוזער|250px|[שר המשטרה בכור שטרית סוקר מסדר סיום קורס קציני משטרה במרכז ללימודי משטרה]]
**המרכז ללימודי משטרה** (**המלמ"ש**; בעבר **בא"ר**, **בית הספר הארצי לשוטרים**) היה מתקן של משטרת ישראל בקריית אתא, סמוך לשפרעם. המתקן נחנך ב-15 בדצמבר 1949 ופעל עד ינואר 2015. מינואר 2015 הוא חדל להיות מרכז הדרכתי של משטרת ישראל עם הקמתה של "המכללה הלאומית לשוטרים" בבית שמש. המקום עדיין משמש את משטרת ישראל כמיקומן של מספר יחידות במחוז הצפוני.

## פעילות
במרכז התקיימו הקורסים הבאים:
* קורס שח"ם - משכו 12 שבועות
* קורס מוקדים - משכו 8 שבועות ובוגריו ישרתו במרכזי הדיווח
* קורס שיטור בסיסי - משכו 9 שבועות והוא הקורס הבסיסי עבור שוטרים
* קורסים נוספים להכשרה ולהסבה לשוטרים המיועדים למשרדים השונים בתחנות: בילוש, תנועה, חקירות וסיור
* קורס קצינים:
**לקציני מטה זוטר: קורס שמשכו 9 שבועות
**לקציני משמר הגבול: קורס שמשכו 5 שבועות. שלב זה מתבצע לאחר הכשרתם בבית הספר לקצינים של צה"ל
**לקצינים המיועדים למשרדי הסיור, חקירות בילוש ותנועה (בתחנות), קורס שמשכו 40 שבועות.

המרכז כלל כמה מתקני אימונים, כגון מטווח סגור, ומגרש אימונים עבור כלבי משטרה. אורוות המחוז הצפוני של המשטרה ממוקמות אף הן במרכז. במרכז קיימת תצוגה של כלי רכב ששימשו את משטרת ישראל מאז הקמתה ועד היום ומוזיאון קטן המציג מדים וציוד.

המתקן קרוי על שמו של רנ"צ אהרון סלע, לשעבר מפכ"ל המשטרה.

במרכז היה ממוקם מוזיאון "בית מורשת משטרת ישראל" ובו היו מוצגים רבים על התפתחות משטרת ישראל על זרועותיה השונות. במוזיאון היה חדר הנצחה ממוחשב לחללי משטרת ישראל. המוזיאון וחדר ההנצחה הועברו למכללה הלאומית לשוטרים.

באוקטובר 2014 הסתיים קורס הקצינים האחרון במתקן בקריית אתא והכשרת הקורסים הבאים עברה למכללה הלאומית לשוטרים בבית שמש. בינואר 2015 נסגר המרכז. כאמור, בחודש ינואר 2015 חדל המתקן להיות מרכז הדרכתי, אך המשיך לפעול כמתקן משטרתי לכל דבר ועניין. כיום יושבות בו מספר יחידות: יחידת כלבנים - מחוז צפון, פרשים - מחוז צפון, ימ"ר אגף התנועה - שלוחה צפונית, פיקוד מרחב גליל של המחוז הצפוני, מנהלת החברה הערבית וסיירת האופנועים של אגף התנועה, המוכרת יותר בשמה - סיירת צפון.
## מפקדי בית הספר לשוטרים

מפקד בית הספר לשוטרים היה קצין בדרגת תת-ניצב.

* יורם סופר (2013–2015)
* יפרח דוכובני (2008–2012)
* רמי זוננפלד (2005–2008)
* חגי דותן (2003–2005)
* דב שכטר (2002)
* משה מזרחי (1993–1995)
* יאיר יצחקי (1990–1993)
* זאב רם (1981-1990)
* דוד אורן (אורנשטיין) (סביבות 1975)
* יהודה בונה (1956–1970)
* דוד עופר (1952–1956)

## קישורים חיצוניים

* יעל ערד, לאחר 66 שנה: נפרדים מהמרכז ללימודי משטרה, אתר משטרת ישראל
*  מסדר סיום קורס קציני משטרה, סרטי גבע (באנגלית), ארכיון שפילברג, 1957 (התחלה 2:44)

קטגוריה:יחידות משטרת ישראל
קטגוריה:משטרת ישראל: היסטוריה
דיק רות'

**ריצ'רד "דיק" ויליאם רות**' (באנגלית: **Richard ("Dick") William Roth**; 26 בספטמבר 1947 – 23 בספטמבר 2025) היה שחיין אמריקאי. אלוף אולימפי (טוקיו 1964) ושיאן עולם במשחה ל-400 מטר מעורב אישי.

## ביוגרפיה
דיק רות' התאמן בהדרכתם של ג'ורג' היינס וג'ים גורהן. הוא התאמן במועדון השחייה של סנטה קלרה, שבו שחו מספר אלופים אולימפיים כמו קלאודיה קולב, דון שולנדר, דונה דה וארונה, מארק ספיץ, דבי מאייר וקארן מו.

### 1964
לאולימפיאדת טוקיו הגיע כשיאן עולם במשחה ל-200 מטר מעורב אישי 2:14.9 דקות ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי 4:48.6 דקות. במשחקים האולימפיים עצמם השתתף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא עולם חדש של 4:45.4 דקות, לפני בן ארצו, רוי סארי (4:47.1 דקות) וגרהרד הץ מגרמניה (4:51.0 דקות). במשחקים אולימפיים אלו הייתה זו הפעם הראשונה בה שחו את משחה ה-400 מטר מעורב אך לא שחו את המשחה ל-200 מעורב אישי, וכך לא היה יכול להשיג מדליית זהב נוספת. בלילה שלפני משחה הגמר סבל רות' מכאבי בטן עזים, בשל דלקת התוספתן. הוא נידרש לניתוח דחוף אך הוא סירב וביקש מרופאיו להמתין עד לאחר סיום המשחה. רופאיו נעתרו לבקשתו. שני מתחריו העיקריים, הץ הגרמני שיאן העולם הקודם סבל מדלקת ריאות וסארי סבל מהצטננות קשה. שלושתם השתתפו במשחה הגמר וזכו בשלוש המדליות.

### 1965
באוניברסיאדה שנערכה בבודפשט, הונגריה 1965 זכה בשתי מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:53.0 דקות, לפני בן ארצו קארל רובי (4:55.3 דקות) ואולג פוטין מברית המועצות (4:58.3 דקות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב.

## חיים אישיים
רות' למד באוניברסיטת סטנפורד. באוניברסיאדה שנערכה בבודפשט, הונגריה בשנת 1965 זכה רות' בשתי מדליות זהב אחת ב-400 מטר מעורב אישי ואחת במשחה שליחים 4x200 מטר מעורב.

## תארים
* בסך הכול שיפר רות' 4 פעמים את שיא העולם, 12 פעמים את השיא האמריקאי, זכה ב-11 תוארי אליפות ארצות הברית ו-3 תוארי NCAA, לפני שפרש משחייה תחרותית בגיל 19.
* רות' זכה בתואר שחיין השנה בעולם בשנת 1965.
* בשנת 1987 נכלל רות' בהיכל התהילה הבין-לאומי של השחייה.

## ראו גם

* התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר מעורב אישי (ויקיפדיה האנגלית)
* התפתחות שיא העולם במשחה ל-400 מטר מעורב אישי (ויקיפדיה האנגלית)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קליפורניה
קטגוריה:שחייני מעורב אישי
קטגוריה:אלופי האוניברסיאדה בשחייה
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת טוקיו (1964)
קטגוריה:אלופים אולימפיים אמריקאים: שחייה
קטגוריה:שיאני עולם אמריקאים: שחייה
קטגוריה:קליפורניה: שחיינים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1947
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2025
אהרן שפי

**אהרן שֶׁפִי** (נולד ב-27 בספטמבר 1928) הוא מוזיקאי, מחבר, מתרגם, מעבד, מחנך, מלחין ומנצח ישראלי.

## חייו
אהרן שפי נולד בירושלים וגדל בתל אביב. אביו, אברהם, היה בשנות ה-30 בעל בית מלאכה לתיקון כינורות ושאר כלי מיתר, ששפי הִרבה לשהות בו. מוזיקאים פקדו את המקום, והיו מנסים את כליהם, תוך כדי הפגנת כישוריהם. האב שלח את שפי ללמוד נגינה בכינור אצל מורה בשם רומן, שהיה נגן אורח בתזמורת הפילהרמונית הארץ ישראלית, בצימבלום. אולם שפי, שכבר בילדותו הוקסם מצלילי החצוצרה, המשיך לחלום על כלי זה. ב-1943 הצטרף להכשרה הצעירה באשדות יעקב ובאפיקים, הקיבוץ השכן, פגש במנצח ליובה רביץ, שנאות ללמדו נגינה בחצוצרה ואף השאיל לו את הכלי. בראשית 1946 כבר ניגן בתזמורת כלי הנשיפה של הפועל תל אביב, עם המנצח והמעבד אברהם זץ. במלחמת העצמאות שירת שפי בחי"ש פרברים, ומשם הועבר לחיל התותחנים. בהפוגה השנייה החליט מפקד החיל, שמואל אדמון, בשיתוף קצין התרבות הצה"לי עמנואל עמירן-פוגצ'וב, להקים תזמורת כלי נשיפה בת כשלושים נגנים. המשימה הוטלה על שפי, ששימש כמדריך וכמנצח. עם הקמת תזמורת צה"ל, הצטרפו נגני-התותחנים, על מנצחם, לגרעין המייסד. בתזמורת צה"ל נתמנה שפי לחצוצרן ראשי, בניצוחו של שלום רונלי-ריקליס.

בשנת 1954 ייסד ביחד עם הכנר-המנצח ד"ר גיורא ברנשטיין את המכון למוזיקה שליד המועצה המקומית גבעתיים (מאוחר יותר הוסב שמו ל-"הקונסרבטוריון העירוני גבעתיים").
ראשוני המורים בקונסרבטוריון היו מתלמידיו של פרופ' ליאו קסטנברג.

באוגוסט 1963 נשלח על ידי המחלקה לשיתוף בינלאומי במשרד החוץ לליבריה שבמערב אפריקה, להקים תזמורת צבאית של הנשיא טבמן. התזמורת הופיעה בניצוחו ובעיבודיו של שפי, בטקס ההשבעה של הנשיא ב-1964, במִסקרים ומִסדרים צבאיים, ובאירועים ציבוריים. לאחר שנה חזר לתפקידו כמנהל קונסרבטוריון גבעתיים. בעבור פעילותו בליבריה, זכה בעיטור של ממשלתה. ב-1968, הוזמן למיניאפוליס מינסוטה בארצות הברית, כמנהל המוזיקלי של המרכז הקהילתי היהודי החדש. הוא הקים וניצח על תזמורת סימפונית, אנסמבל בארוק, וגופי ביצוע אחרים, וכן תשתית של חינוך מוזיקלי וערך אירועי תרבות יהודיים וישראליים. בתום שלוש שנים חזר לנהל את קונסרבטוריון גבעתיים. ב-1976 הוזמן שנית למיניאפוליס, לשנתיים. שפי ניצח על תזמורות כלי הנשיפה הבוגרות של גבעתיים ומועצת פועלי פ"ת, והצעירה של בני-הקיבוצים. ב-1993 פרש לגמלאות, וחזר לנגן בחצוצרה ובחליליות בארוק, לכתוב ולעבד מוזיקה.
טקסט=Sign on Aharon Shafi = Givatayim Conservatory = July 2024|ממוזער|שלט לכבוד אהרן שפי בקונסרבטוריון העירוני גבעתיים
בשנת 2022 הוענק לאהרן שפי "**אות יקיר העיר גבעתיים**", על תרומתו לפיתוח וקידום החינוך המוזיקלי בעיר.

ביולי 2024 שונה שם הקונסרבטוריון העירוני אותו ייסד ל"הקונסרבטוריון העירוני גבעתיים ע"ש אהרן שפי".

## קישורים חיצוניים

* Local רמת גן גבעתיים - שגרירי המוזיקה בברלין
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיקאים ישראלים
קטגוריה:מנצחים ישראלים
קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:חצוצרנים ישראלים
קטגוריה:גבעתיים: אישים
קטגוריה:יקירי גבעתיים
קטגוריה:נגני כלי נשיפה ממתכת
קטגוריה:נגני תזמורת צה"ל
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:מתרגמים ישראלים
קטגוריה:מעבדים מוזיקליים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1928
הבית הירוק (יפו)

**הבית הירוק** הוא כינויו של בית בעל קירות ירקרקים השוכן ברחוב יפת 91 בשכונת עג'מי ביפו, במפגש הרחובות יפת ושבטי ישראל (צומת חאג' כחיל). הבית מאופיין בסגנון אר דקו, ותקרותיו מעוטרות בציורים.

הבית נבנה ב-1934 עבור שייח' עלי, סוחר בדים ופרדסן יפואי. במהלך מלחמת העצמאות נטש השייח' את יפו, והבית נתפס בידי צה"ל, ששיכן בו את מחלקת המודיעין (לימים אגף המודיעין) בראשותו של איסר בארי.

עד לראשית שנת 2022, שימש המבנה וסביבתו כבית הדין הצבאי של מחוזות מרכז, מטכ"ל, חיל האוויר ופיקוד העורף. בנוסף, המקום שימש את יחידות הפרקליטות הצבאית: פרקליטות מרכז, מטכ"ל, פיקוד העורף וחיל האוויר, פרקליטות עריקים, פרקליטות תעבורה, וכן הסנגוריה הצבאית המחוזית בה משרתים קציני הפרקליטות הצבאית.

בינואר 2022, הועברו כלל בתי הדין הצבאיים המחוזיים ויחידות התביעה והסנגוריה הצבאית, למעט התביעה הצבאית באיו"ש ופרקליטות מבצעים, מבסיס זה וכן מבסיס קסטינה ומבסיס חיפה, לבסיס הקריה המשפטית שליד מחנה בית ליד, בסמוך לכלא הצבאי נווה צדק.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:תל אביב-יפו: בתי מגורים
קטגוריה:בסיסי צה"ל במחוז תל אביב
קטגוריה:בתי הדין הצבאיים
קטגוריה:עג'מי
קטגוריה:יפו: מבנים
קטגוריה:רחוב יפת