מאז ייסוד העיר

[275px|ממוזער|תיאור אירועים מ'''מאז ייסוד העיר''', ספר 1, פרק 4, על מזבח מ[אוסטיה (עיר)|אוסטיה. אל נהר הטיבר טיברינוס מביט מצד ימין למטה על לופה הזאבה מניקה את רמוס ורומולוס, מייסדי רומא, בעוד הרועים מתקרבים ועומדים למצוא את התאומים. בעלי חיים קטנים ממחישים את פראיות המקום. הנשר מסמל את נס הלגיון, סמלה הלאומי של רומא.]]
**מאז ייסוד העיר** (בלטינית: **Ab Urbe Condita**), הידוע גם בשם **תולדות רומא**, הוא חיבור היסטורי רחב היקף של תולדות רומא העתיקה, שנכתב בלטינית בין השנים 27 ל-9 לפנה"ס על ידי ההיסטוריון הרומאי טיטוס ליוויוס.

החיבור סוקר את תולדות רומא החל מהמיתוס המיתולוגי על בואם של איניאס ורעיו הפליטים לחצי האי האפניני מטרויה החרבה, דרך ייסוד רומא בשנת 753 לפנה"ס על ידי התאומים רמוס ורומולוס, ביטול המשטר המלוכני וייסוד הרפובליקה בשנת 509 לפנה"ס, ועד לימיו של ליוויוס עצמו, בתקופת שלטונו של הקיסר אוגוסטוס בראשית ימי האימפריה הרומית. האירוע האחרון שסוקר ליוויוס בחיבורו הוא מותו של דרוסוס בשנת 9 לפנה"ס.

מהחיבור השלם, אשר הכיל במקור 142 ספרים, שרדו בשלמותם 35 ספרים בלבד, המתארים את תולדות רומא החל מהמיתוס של איניאס ועד לשנת 293 לפנה"ס (ספרים 1–10), וכן משנת 219 לפנה"ס ועד לשנת 167 לפנה"ס (ספרים 21–45). מיתר הספרים נותרו ראשי פרקים או פרגמנטים מעטים בלבד.

## תוכן החיבור
### השתמרות
החיבור השלם הכיל במקור 142 ספרים, כאשר רק 35 מהם (ספרים 1–10 וספרים 21–45) השתמרו בצורה מלאה. נזקים שנגרמו לכתב יד מהמאה ה-5 הובילו להיווצרות מספר "חורים" בטקסט בספרים 41–45 (ביתר הספרים קיימים מספר חורים קטנים יותר); כלומר, הטקסט המקורי אבד ואינו מצוי באף אחד מכתבי היד הידועים של החיבור.

בשנת 1772 נתגלה בספריית הוותיקן פלימפססט מקוטע, המכיל קרוב לאלף מילים (כשלוש פסקאות) מהספר ה-91. מספר פרגמנטי פפירוסים המכילים קטעים מהספרים החסרים נחשפו במצרים החל משנת 1900, כאשר הפפירוס האחרון שנתגלה, בשנת 1986, הכיל כ-40 מילים מתוך הספר ה-11.

מספר קטעים מהספרים החסרים נשתמרו בכל זאת, הודות לאזכורים וציטוטים שלהם ביצירות מאוחרות יותר. הקטע המפורסם שבהם הוא תיאור מותו של קיקרו, שצוטט על ידי סנקה הזקן.

### תקצירים
ממוזער|פרגמנט P. Oxy. 668, הכולל את ספרים 47 ו-48.
החיבור של ליוויוס תוקצר, עוד בעת העתיקה, לאפיטומה , שממנה שרד רק תקציר הספר הראשון בחיבור. האפיטומה עצמה תוקצרה במאה ה-4 ל-"Periochae" (מילולית: "רשימות תוכן"). תקצירי רשימות התוכן של כל ספרי החיבור שרדו, פרט לתקצירי הספרים ה-136 וה-137.

בעיר אל-בהנאסה (אוקסירינכוס ) שבמצרים נתגלו תקצירים נוספים, כתובים על נייר פפירוס, של ספרים 37–40, 47–55, וכן פרגמנטים בודדים של תקציר ספר 88. הפפירוסים מוצגים במוזיאון הבריטי.

### כרונולוגיה
החיבור השלם סוקר את התקופות הבאות:

**ספרים 1–5** – מיתוס ייסוד רומא (מבריחתו של איניאס מטרויה החרבה לחצי האי האפניני ועד לייסוד רומא על ידי התאומים רמוס ורומולוס), תקופת המלוכה וראשית הרפובליקה הרומית עד לכיבושה בידי הגאלים בשנת 390 לפנה"ס.

**ספרים 6–10** – מלחמות הרפובליקה הרומית כנגד שבטי האיקווים, הוולסקיים, האטרוסקים והסאמניטים, עד לשנת 292 לפנה"ס.

**ספרים 11–20** – התקופה שבין 292 ל-218 לפנה"ס, כולל המלחמה הפונית הראשונה (ספרים אבודים).

**ספרים 21–30** – המלחמה הפונית השנייה, מ-218 עד ל-202 לפנה"ס.

**ספרים 31–45** – המלחמות המוקדוניות ומלחמות נוספות שהתרחשו במזרח אגן הים התיכון בין השנים 201 ל-167 לפנה"ס.

הספרים 46–142 אבודים כולם:

**ספרים 46–70** – התקופה שבין שנת 167 לפנה"ס לפרוץ מלחמת בעלות הברית בשנת 91 לפנה"ס.

**ספרים 71–90** – מלחמת האזרחים הרומית הראשונה בין גאיוס מריוס ללוקיוס קורנליוס סולה, עד למותו של סולה בשנת 78 לפנה"ס.

**ספרים 91–108** – התקופה שבין שנת 78 לפנה"ס ועד לסיומה של מלחמת גאליה, בשנת 50 לפנה"ס.

**ספרים 109–116** – התקופה שבין פרוץ מלחמת האזרחים של יוליוס קיסר בשנת 49 לפנה"ס ועד להירצחו של קיסר בשנת 44 לפנה"ס.

**ספרים 117–133** – התקופה שבין רצח קיסר בשנת 44 לפנה"ס, דרך הקמת הטריומווירט השני בשנת 43 לפנה"ס, פרוץ המלחמה האחרונה של הרפובליקה הרומית בשנת 32 לפנה"ס ועד להתאבדותו של מרקוס אנטוניוס בשנת 30 לפנה"ס.

**ספרים 134–142** – התקופה שבין תחילת שלטונו של אוגוסטוס כשליט יחיד עם תום המלחמה האחרונה של הרפובליקה הרומית בשנת 30 לפנה"ס ועד למותו של דרוסוס בשנת 9 לפנה"ס.

### ספרים לפי שנות סקירה ונושאים

## סגנון
החיבור מאופיין בשילוב בין כרוניקה שנתית וסיפור נרטיבי. גישה זו נבעה מהחלטתו של ליוויוס לסדר את חיבורו על בסיס שנתי, תוך אזכורים קבועים לבחירת הקונסולים השנתיים, הופעת אותות ותופעות על-טבעיות מבשרי רעות, חנוכת מקדשים, מצעדי ניצחון ואירועים דומים אחרים. רישום כזה של מאורעות לפי שנים מכונה "ספר שנים" (אנלים). ליוויוס עשה שימוש בסוגת כתיבה זו על מנת לקשור את חיבורו למסורת הרומית של כתיבת כרוניקות שנתיות מסוג זה, ובכך הקנה לחיבורו הילה של רציפות, יציבות וסמכות היסטורית, בדומה לחיבורי הדת הכוהניים.

העשורים הראשון והשלישי בחיבורו של ליוויוס כתובים באיכות כה גבוהה, עד שליוויוס נעשה הלכה למעשה לתנאי בל יעבור בתוכניות הלימוד בתקופת "תור הזהב" של הספרות הלטינית (78 לפנה"ס עד 14 לספירה). יש שטענו כי בהמשך חלה ירידה באיכות כתיבתו, וכי סגנונו נעשה חזרתי ומליצי יתר על המידה. על הספר ה-91 בחיבור כתב ברתולד גאורג ניבור:  ניבור תולה את הירידה המשמעותית באיכות הכתיבה במחצית השנייה של החיבור בגילו המתקדם של ליוויוס בעת כתיבתה, ואף מרחיק לכת ומשער כי הספרים המאוחרים יותר בחיבור אבדו משום שמעתיקים סירבו להעתיק יצירה בעלת איכות כה ירודה.

[300px|ממוזער|שמאל|מפת האימפריה של [אלכסנדר הגדול בשיאה, ניתן לראות כי אלכסנדר מעולם לא התפשט מערבה לכיוון רומא.]]
בסטייה  ידועה מן הנושא בספר 9, פרקים 17–19, מעלה ליוויוס את ההשערה כי הרומאים היו מביסים את אלכסנדר הגדול אילו זה היה מאריך ימים ופונה מערבה כדי לתקוף את רומא, ועל כן נחשבת סטייה זו לאחד המקרים הכתובים הקדומים ביותר הידועים של היסטוריה חלופית.

## פרסום
[250px|ממוזער|'''מאז ייסוד העיר''', מהדורה משנת [1714.]]
חמשת הספרים הראשונים פורסמו בין השנים 27 ל-25 לפנה"ס. התאריך הראשון הנזכר הוא השנה שבה קיבל אוגוסטוס את התואר האפונימי שלו; ליוויוס עושה בו שימוש פעמיים בחמשת הספרים הראשונים. לגבי התאריך השני, ליוויוס מונה את מועדי סגירת מקדש יאנוס, אך משמיט את הסגירה של שנת 25 לפנה״ס (שכן זו טרם התרחשה בעת כתיבת הספר).

ליוויוס עבד על כתיבת החיבור באופן לא רציף לאורך מרבית חייו הבוגרים, ופרסם חלקים חדשים ממנו לפי דרישת הציבור. שיטת כתיבה זו יכולה להסביר את העובדה כי החיבור מחולק מבחינה תוכנית ל-12 מקטעים, המקובצים בקבוצות של 5 או 10 ספרים.

ספרים 5–10 פורסמו לכל המוקדם בשנת 9 לפנה"ס, כ-16 שנים לאחר חמשת הספרים הראשונים. בספר 9 ליוויוס מרמז על מועד כתיבת הספר באומרו כי היער הקימיניאני הסמוך לרומא היה בלתי עביר אף יותר מאשר שהיה היער הגרמני עד לאחרונה, בהתייחסו ליער השחור, שנחצה לראשונה על ידי הרומאים בראשות נירון קלאודיוס דרוסוס ולוקיוס דומיטיוס אהנובארבוס בשנת 9 לפנה"ס.

## ביקורת
התפיסה המסורתית במחקר היא שאפילו בסטנדרטים של העת העתיקה, ליוויוס היה היסטוריון גרוע למדי. תפיסה זו מבוססת על מספר פגמים באופי כתיבתו של ליוויוס. בין היתר נטען כי הוא לא ביצע מחקר עצמאי בסיסי על הנושאים עליהם כתב, תוך שהוא מסתמך באופן כמעט עיוור על חיבורים היסטוריים קודמים לו. כן הבנתו את המקורות עליהם הסתמך הייתה לעיתים גרועה למדי, כאשר לא אחת הוא כתב על אותו אירוע מספר פעמים. יתרה מכך, נטען כי מכתיבתו עולים סימנים ברורים לכך שהיוונית שלו לא הייתה טובה דיה על מנת להבין כראוי את אחד המקורות העיקריים עליהם נסמך, ההיסטוריון היווני פוליביוס, שהיה המקור העיקרי שלו למתרחש במזרח הרפובליקה בספרים 31–45.

אולם, אין לשלול את כל עבודתו של ליוויוס על סמך השליש הראשון של החיבור ששרד. הספרים ששרדו אכן נוטים למידה רבה של הסתמכות חזרתית על מקורות היסטוריים מוקדמים יותר, אך הם לא בהכרח מייצגים את הגישה בה ייתכן והוא נקט בכתיבתו על תקופת הרפובליקה המאוחרת ותקופתו שלו בראשית ימי שלטונו של אוגוסטוס. היות שהוא לא היה יכול להסתמך על מקורות קודמים עקב סמיכות האירועים לימי חייו, הוא ככל הנראה נאלץ לערוך מחקר עצמאי המסתמך על אספת עדויות מעדי ראייה, רישומי אספות הסנאט, ותיעוד נאומים של נואמים ידועי שם.

## היהודים בחיבור
ליוויוס מזכיר את היהודים לפחות פעמיים בחיבורו, בשניים מהספרים האבודים שנשתמרו רק ראשי הפרקים שלהם. האזכור הראשון נמצא בספר 102, בתיאורו של ליוויוס את כיבוש סוריה על ידי פומפיוס בשנת 63 לפנה"ס: "פומפיוס כבש את היהודים ותפס את מקדשם ירושלים, שמעולם לא פלשו אליו". תיאור של ירושלים כ"מקדש" הופיע כבר קודם לכן אצל פוליביוס. ייתכן כי הדגש שניתן על המקדש ולא על העיר, נובע בשל אופי כיבוש ירושלים על ידי פומפיוס. העיר עצמה נכנעה ללגיונות הרומאים ללא התנגדות ורק המקדש הפגין התנגדות עיקשת. כך, כיבוש המקדש היה הישגו הצבאי העיקרי של פומפיוס ביהודה. בטענתו השגויה שמעולם לא פלשו למקדש בירושלים הסתמך ליוויוס על מקור מוטה שביקש להעצים ככל האפשר את הישגו של פומפיוס.
יוסף בן מתתיהו מספר ש"בשעה שנכבשה העיר... שחטו האויבים המתפרצים את אלה שעסקו בקרבנות והמשיכו על אף זאת לשרת בקודש", ומציין כי "מעידים על כך כל אלה שכתבו על מעשי פומפיוס... נוסף עליהם טיטוס ליוויוס, מחבר ספר דברי ימי הרומאים".

בהתאם לנוהגם של היסטוריונים מהעת העתיקה, בעומדו לספר את סיפור כיבוש ירושלים, ליוויוס מצא לנכון לתאר את האומה שאיתה הרומאים התנגשו לראשונה.
לוקאנוס (אמצע המאה ה-1 לספירה) כתב: "ויהודה התמסרה לעבודת אל לא נודע. ליוויוס על יהודים: 'הם אינם מציינים לאיזו ישות אלוהית שייך בית־המקדש בירושלים, וגם אין למצוא שם כל צלם, מאחר שאין הם מאמינים שאלוהים לובש דמות כלשהי'".
יואנס לידוס (אמצע המאה ה-6 לספירה) כתב: "ליוויוס אומר, בחיבורו הכללי תולדות רומא, שהאלוהים שהם עובדים שם אינו ידוע".
לידוס ככל הנראה לקח את ההפניה שלו לליוויוס מתוך הסכוליה ללוקאנוס, שלעיתים קרובות שימשו לו כמקור, אולם ליוויוס עצמו לא כתב שמדובר באל "לא ידוע" אלא רק ציין שאין לו שם.

האזכור השני של ליוויוס על היהודים נמצא בספר 128, כשהוא מספר על כך ש"גם היהודים נכבשו על ידי מפקדיו של אנטוניוס" ומרמז על כיבוש ירושלים על ידי סוסיוס בשנת 37 לפנה"ס.

## תרגומים לעברית
* טיטוס ליוויוס. **תולדות רומא**. ספרים א', ב', כ"א, כ"ב, ל'. תרגמה מרומית שרה דבורצקי. ירושלים, מוסד ביאליק, תשל"ב.
* **תרמיל קלאסיקה: מסיפורי פולקנר/קסנופון/מופאסאן/ת. רוזוולט/ליוויוס/קיפלינג**, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשמ"ד, 1984.
* טיטוס ליוויוס. **ראשיתה של רומא** - מייסודה של העיר: ספרים 1–5. תרגם מלטינית: משה ליפשיץ. ירושלים, הוצאת כרמל, 2012, 2022.
* טיטוס ליוויוס. **מלחמות חניבעל** - תולדות רומא מאז ייסוד העיר, ספרים 21–30. תרגם מלטינית: משה ליפשיץ. ירושלים, הוצאת כרמל, 2015.

## ראו גם
* דיונים על עשרת הספרים הראשונים של טיטוס ליוויוס - ספר מאת ניקולו מקיאוולי

## קישורים חיצוניים

### על תרגום חיבורו של ליוויוס לעברית
* , "תולדות רומא", ספר 21, פסקאות 1–5, בתרגום משה ליפשיץ.
* , על תרגום משה ליפשיץ ל"מלחמות חניבעל". "תולדות רומא מאז ייסוד העיר", ספרים 21–30.
* , על תרגום משה ליפשיץ ל"מלחמות חניבעל". "תולדות רומא מאז ייסוד העיר", ספרים 21–30.
* , על תרגום משה ליפשיץ ל"מלחמות חניבעל". "תולדות רומא מאז ייסוד העיר", ספרים 21–30.

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי המאה ה-1 לפנה"ס
קטגוריה:ספרות העולם הקלאסי
קטגוריה:ספרות בשפה הלטינית