open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מזרח אפריקה

שמאל|ממוזער|200px|מדינות מזרח אפריקה
[שמאל|ממוזער|250px|אזור בין [אגם ויקטוריה (בצד ימין) לבין האגמים אלברט, קיוו וטנגניקה (מצפון לדרום)]]
**מזרח אפריקה** הוא אזור גאוגרפי בחלקה המזרחי של יבשת אפריקה. הגדרת תחומיו של האזור איננה קבועה. על-פי חלוקת אזורי העולם של האו"ם, כולל מזרח אפריקה את המדינות והטריטוריות הבאות:
* סומליה, ג'יבוטי, אריתריאה ואתיופיה שמהוות יחד את האזור המכונה קרן אפריקה.
* טנזניה, קניה, אוגנדה ודרום סודאן – מדינות החברות בקהילייה המזרח-אפריקנית.
* בורונדי ורואנדה – מדינות שהצטרפו לקהילייה המזרח-אפריקנית ביולי 2007, ונחשבות לעיתים כחלק ממרכז אפריקה.
* מוזמביק, מדגסקר, מלאווי, זמביה וזימבבואה – מדינות המשתייכות לעיתים לאזור הגאוגרפי של דרום אפריקה.
* קומורו, מאוריציוס ואיי סיישל – מדינות אי קטנות באוקיינוס ההודי.
* הטריטוריות הצרפתיות מיוט וראוניון, אף הן איים באוקיינוס ההודי.

נוסף על ארצות אלה, יש הכוללים במזרח אפריקה גם את סודאן ומצרים, הנחשבות על-פי הגדרות האו"ם לחלק מצפון אפריקה. לעיתים מתייחס המושג מזרח אפריקה לאזור מצומצם יותר, הכולל את המדינות הסמוכות לאגמים גדולים באזור: קניה, טנזניה ואוגנדה, ולעיתים גם רואנדה ובורונדי.

## גאוגרפיה ואקלים
חלקים מסוימים במזרח אפריקה ידועים בשל הריכוז הגבוה של חיות פרא באזור, כגון צבועים פילים, תאואים, אריות, נמרים וקרנפים צרי-שפה.

בשל השבר הסורי אפריקני מזרח אפריקה הוא מקום הימצאם של הר קניה ורכס ההרים קילימנג'רו, הפסגות הגבוהות ביותר במזרח אפריקה. בנוסף, נמצא במזרח אפריקה אגם המים המתוקים השני בגודלו בעולם, אגם ויקטוריה ואגם טנגניקה, האגם העמוק ביותר בעולם אחרי ימת באיקל שבסיביר.

האקלים של מזרח אפריקה הוא שונה למדי משאר האזורים שבאזור קו המשווה. עקב השילוב בין אזור בעל גובה רב ומדבר צל הגשם לבין רוח מונסון מערבית שנוצרת על ידי הרכס הרוונזורי והרמה האתיופית, מזרח אפריקה הוא אזור קריר ויבש בהשוואה לאזורים הנמצאים בקרבתו.

האזורים הנמוכים בקניה ובסומליה, יבשים. למעשה, לאורך חופי הים של סומליה ופונטלנד, שנים רבות לא הופיעו משקעים כלשהם. בדרך כלל, במזרח אפריקה, המשקעים מופיעים בשתי עונות גשמים עיקריות המתרכזות בין החודשים אפריל, אוקטובר ונובמבר.

כמות הגשם באזור מושפעת מתופעת אל ניניו, שנוטה להגביר את כמות הגשמים ברוב האזורים. השפעה זו של תופעת אל ניניו על אזורים מסוימים אינה תקפה לחלקים הצפוניים והמערביים של אתיופיה ואריתריאה, במיוחד באזורים ההרריים.

הטמפרטורות במזרח אפריקה, מלבד אזורי החופים החמים והלחים, הן מתונות. הטמפרטורות נעות בין 15 ל-25 מעלות צלזיוס בגובה של 1,500 מטרים מעל פני הים. באזורים השרויים בגובה רב יותר, מעל 2,500 מטרים מעל פני הים, נפוצה מאוד תופעת הקרה, והטמפרטורות באזורים אלה הן כ-21 מעלות צלזיוס ומטה.

הגאוגרפיה ותנאי החקלאות הייחודיים לה, הפכו את מזרח אפריקה ליעד נרחב למגלי ארצות, חוקרים, ניצול וקולוניאליזם לאורך המאה ה-19 ועד אמצע המאה ה-20.

כיום, מדינות רבות, ובהן קניה, טנזניה, אתיופיה, אוגנדה ורואנדה הן מטרות תיירות בכל העולם.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:אפריקה: אזורים
פרדיננד פון ברדוב

**פרדיננד פון בְּרֵדוֹב** (בגרמנית: **Ferdinand von Bredow**; 1884 – 1934) היה ראש שירות הביון של הצבא הגרמני בתקופת רפובליקת ויימאר ושר ההגנה של גרמניה בשנים 1932 – 1933.

## ביוגרפיה
פרדיננד פון ברדוב נולד ב-16 במאי 1884 בנוירופין למשפחת אצולה גרמנית. במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא לחם בחזית המערבית וקיבל בעבור שירותו אות הצטיינות. לאחר המלחמה נשאר ברדוב בצבא, שהיה אז קטן יחסית (כמאה אלף חיילים). הוא עלה במהירות בסולם הדרגות, קיבל דרגת גנרל וכיהן כראש המודיעין הצבאי הגרמני. בשנת 1932, לאחר שידידו קורט פון שלייכר מונה לשר ההגנה בממשלתו של פרנץ פון פאפן, מונה ברדוב ליועצו האישי של שלייכר. לאחר ששלייכר מונה לקנצלר על ידי הנשיא פאול פון הינדנבורג, הפך ברדוב לשר ההגנה בפועל.

ב-1933, לאחר פרישת מראשות הממשלה ועליית היטלר לשלטון, פרש ברדוב לגמלאות באחוזתו בברלין.

בבוקר 30 ביוני 1934, עם תחילת ליל הסכינים הארוכות, הופיעה כיתה של האס אס בפתח ביתו של ברדוב, וכשפתח את הדלת הוא נורה למוות. אשתו ניסתה לסייע לו ונורתה גם היא. גם ידידו שלייכר נורה בליל הסכינים הארוכות. לאחר הטיהור האשים היטלר את ברדוב, שלייכר וארנסט רהם בניסיון למסור את גרמניה לידי המעצמות הזרות, דוגמת צרפת.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שרי ההגנה של גרמניה
קטגוריה:קורבנות ליל הסכינים הארוכות
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי עיטור בית הוהנצולרן
קטגוריה:גנרלים ברייכסווהר
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1884
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1934
אן ז'נבייב דה בורבון-קונדה

שמאל|ממוזער|200px|
**אן ז'נבייב דה בורבון-קונדה** (בצרפתית: **Anne Geneviève de Bourbon-Condé**; 28 באוגוסט 1619–5 באפריל 1679) הייתה דוכסית לוז'נוויל.

## ביוגרפיה
אן ז'נבייב הייתה בתם היחידה של אנרי השני דה בורבון, נסיך דה קונדה, ושל שרלוט מרגריט דה מונמורנסי, ואחותו של לואי השני דה בורבון, נסיך דה קונדה. היא נולדה בכלא וינסן שבו ריצתה אמה עונש מאסר על שהתנגדה למרשל ד'אנקר, שהיה איש סודה של העוצרת מארי דה מדיצ'י (אמו של לואי השלושה עשר מלך צרפת לעתיד).

היא התחנכה במנזר של המסדר הכרמליתי ברחוב סן ז'אק בפריז. שנותיה הראשונות עברו בצל הוצאתם להורג של דודה מצד אמה, אנרי השני דה מונמורנסי, באשמת קשר נגד הקרדינל רישלייה (1632), ושל בן דודה של אמה, הרוזן פרנסואה דה מונמורנסי-בוטוויל, באשמת השתתפות בדו-קרב (1635). אך הוריה השלימו עם רישלייה, והיא הפכה במהרה לכוכבת החוג הספרותי של קתרין דה ראמבוייה. ב-1642 נישאה לאנרי השני מאורליאן דוכס לונז'וויל, מושל נורמנדי, אלמן שגילו היה כפול מגילה.

אחרי מות רישלייה, שימש אביה כראש מועצת המדינה, ואחיה הביס את צבא ספרד בקרב רוקרואה (1643). היא התלוותה לבעלה במסעו לגרמניה, אליה נשלח ב-1646 כנציגו של הקרדינל מזראן למשא ומתן שהביא לשלום וסטפאליה. היא הקסימה את הדיפלומטים הגרמנים וזכתה בכינוי "אלילת השלום וההסכמה". אחרי שובה מגרמניה התאהבה בפרנסואה דה לה רושפוקו (מחבר האמרות הנודע) שניצל אהבה זו כדי להתוודע לאחיה, ולזכות באמצעותו בכבוד ובתהילה.

היא הייתה הרוח החיה במרד הפרונד הראשון, והצליחה לגייס לצד המורדים את בעלה ואת אחיה, ארמנד דה בורבון, נסיך קונטי. אך לא עלה בידיה לגייס לצידה את אחיה הנסיך דה קונדה, שנשאר נאמן לבית המלוכה. במשך תקופה זו התגוררה בבית העירייה בפריז וילדה שם את בנה הראשון. היא לקחה חלק גדול במרד הפרונד השני, ושכנעה תחילה את דה קונדה ואחר כך את מרשאל טורן, לעבור לצד המורדים.

ב-1653, אחרי כישלון מרידות הפרונד, איבדה את השפעתה בחצר המלוכה. היא התגוררה עם בעלה בנורמנדי, והקדישה את זמנה למטרות צדקה. ב-1663 אחרי מות בעלה, שבה לפריז, אימצה לעצמה את היאנסניזם, והפכה לתומכת של אנשי מנזר פור רויאל. המלך לואי הארבעה עשר סלח לה, וכל עוד הייתה בחיים נמנע מלגרש את הנזירות ממנזר פור רויאל שבשדות (ליד ורסאי). כאשר מצב בריאותה התערער שבה למנזר הכרמליתי בפריז, שבו התחנכה בימי ילדותה, ונפטרה שם ב-5 באפריל 1679.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:ילידות 1619
קטגוריה:דוכסים צרפתים
קטגוריה:בית מונמורנסי
קטגוריה:בית קונדה-בורבון
קטגוריה:נפטרים ב-1679
תמלוגים

**תמלוגים** הם התשלומים שמועברים לבעלים של נכס או זכות מסוימת, עבור השימוש בה. לרוב מדובר בכסף המשולם לבעלי זכויות יוצרים על שימוש ביצירות, למשל השמעה של מוזיקה בתחנות רדיו,  לסופרים על מכירת ספריהם או השאלתם או לבעלי פטנטים בקשר לשימוש בהמצאותיהם. השימוש במונח תמלוגים יכול להתייחס גם לתשלומים הניתנים לבעל קרקע תמורת היתר לחיפוש משאבי טבע ולניצולם. לדוגמה פסק-דין זודקביץ' (דיני מיסים), ו.

תמלוגים נקבעים, בדרך כלל, לבעלי הזכויות על ידי הסכם הנחתם בין בעל הזכויות ובין הרוצה להשתמש בקניין הרוחני או בפטנט. התמלוגים יכולים להינקב באחוזים מתוך הרווח שנעשה מהשימוש בזכות או בנכס, בסכום קבוע עבור כל מוצר שנמכר או אפילו כסכום המשולם כל פרק זמן. ככלל, גודל סכום הכסף נתון למשא ומתן בין בעל הזכויות או הפטנט והצד הרוצה להשתמש בהם.

כמו כן, ניתן למכור את הזכויות עצמן תמורת סכום חד-פעמי. במקרה שכזה היוצר המקורי לא יקבל תמלוגים והם ישולמו לבעלים החדשים של הזכויות.

## מכס על תמלוגים

מכס על תמלוגים הוא התשלום הנגבה על ידי רשויות המכס על ייבוא סחורה ממותגת. גובה המכס הנגבה תלוי בטיב ההסכמים בין היבואנית לבעלת סימן המסחר ובאופן בו הוא מיושם. בישראל יבואנים רבים המייבאים סחורה ממותגת, ובה מוצרי הלבשה והנעלה, מוצרי חשמל ואלקטרוניקה, ועוד. הלכה מרכזית בתחום זה היא ״הלכת מרוידקס״ שיסודה בפסק דין תקדימי משנת 2013.

## קישורים חיצוניים

* האתר הרשמי של תל"י - חברת התמלוגים של יוצרי הקולנוע והטלוויזיה בישראל
* 
קטגוריה:קניין רוחני
פאון ארכימדי

בגאומטריית המרחב, **פאון ארכימדי** הוא פאון קמור משוכלל למחצה, שאינו מנסרה או אנטי-מנסרה, ושלא כמו בפאונים האפלטוניים, לא כל פאותיו חופפות. בפרט, כל הפאות של פאון ארכימדי חופפות לאחד משני מצולעים משוכללים או יותר, אשר כולם בעלי אותו אורך צלע. כמו כן, כל הקודקודים זהים, כלומר, כל הפאות הנפגשות בקודקוד אחד חופפות לפאות הנפגשות בכל קודקוד אחר. את הפאונים הארכימדיים אפשר לבנות מחבורת הסימטריות שלהם באמצעות בניות ויטהוף.

## מקור השם

הפאונים הארכימדיים נקראים על שם ארכימדס, שעסק בהם בספר שכל עותקיו אבדו. בתקופת הרנסאנס, אמנים ומתמטיקאים העריכו "צורות טהורות", וגילו מחדש את הפאונים הללו. החיפוש הושלם בסביבות 1619, כאשר יוהאנס קפלר הגדיר את המנסרות, אנטי-מנסרות והגופים הבלתי-קמורים הידועים בשם פאוני קפלר-פוינסוט.

## מיון

יש שלושה-עשר פאונים ארכימדיים, מהם שניים בעלי כיווניות ימנית או שמאלית, וביחד 15 פאונים שונים (עד כדי דמיון במרחב). פאון ארכימדי מאופיין על ידי תבנית הקודקודים, המכתיבה אלו מצולעים נפגשים בכל קודקוד. לדוגמה, בפאון שתבניתו 4.6.8 נפגשים בכל קודקוד ריבוע, משושה משוכלל, ומתומן משוכלל.

הקוביה המסותתת והדודקהדרון המסותת הם **כיווניים**, משום שיש להם גרסה ימנית (בלטינית - levomorph) וגרסה שמאלית (dectromorph). צורות אלה הן תמונות מראה זו של זו. זוגות בעלי תכונה זו נקראים (למשל בכימיה) אננטימורפיים. 

הפאונים הדואליים לפאונים הארכימדיים נקראים פאוני קטלן. יחד עם הדו-פירמידות והטרפזוהדרונים, אלו הם הפאונים שכל הפאות שלהם חופפות (גם אם אינן משוכללות).

## מקורות

* Robert Williams, The Geometrical Foundation of Natural Structure: A Source Book of Design, 1979

## ראו גם
* פאון משוכלל למחצה
* פאון אחיד
* שמות פאונים
## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:ארכימדס
פסלי הארד המוזהבים מקרטוקטו די פרגולה

**פסלי הארד המוזהבים מקרטוקטו די פרגולה** (באיטלקית: Bronzi dorati da Cartoceto di Pergola) היא סדרת פסלים של קבוצת רוכבים, העשויים מארד מוזהב. סדרת הפסלים הזו היא הסדרה הרומית היחידה שקיימת עד היום, אשר עשויה מארד מוזהב. במקור הסריה הייתה מורכבת משני אבירים, שני סוסים, ושתי נשים עומדות. מבין פסלי האבירים והסוסים, נשאר רק פריט אחד מכל סוג. כיום קיימים ארבעה פריטים מהסדרה, וכל אחד מהם במצב שימור שונה.

## גילוי ושיקום
ביוני 1946, מאות של חתיכות קטנות של ארד מוזהב, חלקן שוקלות מאות קילוגרמים, נתגלו בסנטה לוסייה די קלמלו (Santa Lucia di Calamello), ליד קרטוקטו די פרגולה שבאיטליה. הגילוי עצמו נזקף לזכותו של קנון ג'ובאני ורנארצ'י (Canon Giovanni Vernarecci), שהיה באותו זמן האחראי הארכאולוגי של פוסומברונה (Fossombrone), ונסיבות ואופן הגילוי ידועים מעדותו הכתובה.

הפסלים שוקמו וחוברו מחדש על ידי ורנארצ'י ונראו אלפירי (Nereo Alfieri), המפקח האזורי על ה- Soprintendenza alle Antichità delle Marche. השיקום החל ב-1949 ונערך בהפסקות, עד שהסתיים ב-1988. בכל שלבי השיקום יחד, חוברו 318 חלקים שהרכיבו את ארבעת הפסלים הקיימים כיום.

## מיקום הפסלים
מקום מציאת הפסלים, המבודד מכל מרכז עירוני, הוביל להשערה כי היצירות הוזזו ממקומן המקורי והושלכו למקום מבודד מתישהו בשלהי העת העתיקה, או לפני תקופת האימפריה הביזנטית. שוער כי אם מעשה כזה נעשה, אז הוא נעשה כדומנטיו ממוריאה - פירוש: "הכחדת הזיכרון" - פעולה של חיסול זיכרון של בוגדים ודומיהם שהנהיגו השלטונות הרומיים.

עדיין לא ידוע בוודאות מקום הימצאותם המקורי של הפסלים. ההשערה המקובלת היא שהם נמצאו במקור במקום ציבורי כלשהו, ככל הנראה פורום של עיר רומית שליד מקום גילוי הפסלים. פורומים שהועלו כאפשריים הם: פורום סמפרוני (Forum Sempronii), אשר בפוסומברונה, העיר הקרובה ביותר למקום התגלית; סנטינום (Sentinum), אשר בססופרטו (Sassoferrato), ששם, לפי ממצאים, הוצגו פסלים רבים; או סואסה (Suasa), משום ששם נמצאו חלקים גדולי־ממדים של פסל סוס מארד מוזהב דומה.

## זיהוי
הסדרה מורכבת משני פרשים, שתי נשים ושני סוסים. ארבעת הגברים והנשים ככל הנראה היו כולם ייצוג של אנשי סנאט. זיהוים של האנשים הוא לא־ודאי, והוצעו מספר הנחות לגבי זהותם. בתחילה, הקבוצה קושרה עם השושלת היוליו-קלאודית, והפסלים תוארכו לתקופה שבין השנים 20 ו-30 לספירה: שיערו ששני הפרשים היו נירון קיסר ודרוסוס קיסר, בניו של גרמאניקוס, ושהנשים היו ליוויה ואגריפינה, סבתו ואשתו של גרמאניקוס.

ההשערה המקובלת ביותר כיום מתארכת את זמן פיסול הפסלים לתקופה שבין ה-50 ל-30 לפנה"ס, ומזהה את האנשים כמשפחת של לגאטוס מכובד שמוצאה באזור בו הפסלים נמצאו, אגר גליקוס (Ager Gallicus). האפשרויות שהוצעו לזהותם היו: משפחתו של דומיטיוס אהנוברבוס (Domitius Ahenobarbus); משפחתו של מרקוס סטריוס (Marcus Satrius), חבר-סנאט בסנטינום (Sentinum); ומשפחתו של לוקיוס מינוסיוס בסילוס (Lucius Minucius Basilus), מייסד הקוֹמוּנֶה קופרה מריטימה - Cupra Maritima.

לפי השערה אחרונה, הקבוצה היא משפחתו של מרקוס טוליוס קיקרו, ואחד הפרשים הוא קיקרו עצמו, ובנוסף לכך - מקום מוצאם הוא האי סאמוס.
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:פיסול רומי
קטגוריה:סדרות פסלים
קטגוריה:פסלי ארד
פורמולה 1 עונת 2001

במסגרת **[[פורמולה 1]] של שנת [[2001]]** נערכו 17 מרוצים. באליפות העולם זכה מיכאל שומאכר שנהג במסגרת קבוצת פרארי בהפרש גדול מאוד מדייוויד קולטהרד שזכה במקום השני.

כבכל עונה, חלו מספר שינויים בתקנון. העיקריים שבהם היו:
* כל קבוצה הורשתה להכין לכל סוף שבוע 40 צמיגים "יבשים" ו-28 צמיגי "גשם" (במקום 32 יבשים קודם לכן).
* כל המנועים חייבים להיות מנועי 4 פעימות הפועלים בלחץ אטמוספירי, תצורת V10 ונפח של 3000 סמ"ק.
* אישור שימוש במערכות אוטומטיות למניעת החלקה.
* הגדלת גודל תא הנהג.
* הגדלת קוטר צמיגי הגשם בסנטימטר אחד.
* הרמת הכנפון הקדמי בחמישה סנטימטרים.

## מרוצי עונת 2001

## דירוג נהגים סופי

## דירוג קבוצות סופי

## קישורים חיצוניים

* תוצאות מרוצי העונה באתר Formula1.com.
* סיכום העונה באתר MotorSport Magazine.

קטגוריה:עונות בפורמולה 1
קטגוריה:2001 בספורט
קלאודיה רוסקה

**קלאודיה רוסקה** (באיטלקית: **Claudia Rusca**; 1593 – 6 באוקטובר 1676) הייתה מלחינה, זמרת ונגנית עוגב איטלקייה.

רוסקה הייתה נזירה במנזר "הענווה" של קטרינה הקדושה בברארה. רוסקה למדה מוזיקה בבית לפני שהקדישה עצמה בנדרים סופיים למנזר. נראה שאת Sacri concerti à 1–5 con salmi e canzoni francesi (מילאנו 1630 לשימוש במנזר ובמוסדות דומים לנשים. העותק היחיד הידוע עלה באש ב"ספרייה האמברוזיאנית" ב-1943.

גם המלחינות-הנזירות רוזה ג'אצ'ינטה באדאלה, **קלאודיה ססה** וקיארה מרגריטה קוצולאני פעלו במילאנו באותה תקופה.

## לקריאה נוספת

*Robert L. Kendrick. "Claudia Rusca", *Grove Dictionary of Music and Musicians|Grove Music Online*, ed. L. Macy (accessed November 6 2006), grovemusic.com (subscription access).


## הערות שוליים

קטגוריה:מלחינים מתקופת הבארוק
קטגוריה:זמרות איטלקיות
קטגוריה:נגניות עוגב איטלקיות
קטגוריה:זמרות המאה ה-17
קטגוריה:מלחינות איטלקיות במאה ה-17
קטגוריה:מלחינות איטלקיות במאה ה-16
קטגוריה:ילידי 1593
קטגוריה:נפטרים ב-1676
בולגריה אייר

[שמאל|ממוזער|250px|[אמבראר E-190 של החברה]]
**בולגריה אייר** היא חברת התעופה הלאומית של בולגריה. בסיסה הראשי נמצא בנמל התעופה של סופיה. החברה מפעילה טיסות לאירופה, לצפון אפריקה, ולמזרח התיכון.

## תולדות החברה
החברה נוסדה בשנת 2002, לאחר התפרקות חברת התעופה הלאומית של בולגריה עד לאותה שנה, "בלקן בולגריאן איירליינס", שנקלעה לקשיים כספיים, נמכרה לאיש העסקים הישראלי גד זאבי ונסגרה. עם הקמתה של החברה החדשה היא הוכרזה כחברת התעופה הלאומית של בולגריה. החברה החלה את פעילותה בדצמבר אותה שנה.

בשנת 2006, החליטה ממשלת בולגריה להפריט את החברה, וחברת התעופה הבולגרית הפרטית "חמוס אייר" קנתה את מניותיה של החברה. מיד לאחר הקנייה, החלו החברות במיזוג פעילותן תחת המותג "בולגריה אייר".

## פעילות החברה בישראל
החברה מפעילה 5 טיסות שבועיות מסופיה לתל אביב. כמו כן, החברה מבצעת גם סדרת טיסות מבורגס וורנה לתל אביב בעונת הקיץ. הטיסות מבוצעות במטוסי איירבוס A220.

## צי המטוסים
צי המטוסים של החברה, נכון לנובמבר 2018:

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות תעופה לאומיות
קטגוריה:אירופה: חברות תעופה
קטגוריה:חברות תעופה בולגריות
אי נמוך

שמאל|ממוזער|250px
**אי נמוך** הוא מונח בגאולוגיה (ולעיתים בארכאולוגיה) המתאר אי שמקורו מהצטברות ושקיעה של שוניות אלמוגים או מהתרוממות של שוניות אלמוגים עקב תנועה טקטונית. המונח נועד להבדיל בין איים מסוג זה לאיים גבוהים שמקורם געשי.

המונח "אי נמוך" נועד לזהות את מקור האי והוא אינו מתאר בהכרח את גובהו יחסית ל"איים גבוהים". קיימים מספר "איים נמוכים" כדוגמת מקטאה (בקבוצת איי טואמוטו), נאורו, ניואה, הנדרסון ובנאבה, איי אלמוגים שהתרוממו עקב תנועה טקטונית, המתרוממים לגבהים שמעל ל-100 מטרים מעל לפני הים, ולעומתם יש מספר "איים גבוהים" שגובהם מטרים ספורים בלבד מעל פני הים, שלעיתים הם נוהגים לכנותם "איונים", או "סלעים".

שני סוגי האיים מצויים לעיתים קרובות בקרבה גאוגרפית, בייחוד באיים באוקיינוס השקט, שם מצויים איים נמוכים שנוצרו משוניות האלמוגים המקיפות את רוב האיים הגבוהים.

משום שמקורם של האיים הוא ממושבות אלמוגים ניתן למצאם רק בתחום שבין חוג הסרטן לחוג הגדי שהוא התחום בו מי הים חמימים מספיק על מנת לאפשר את קיומם של שוניות האלמוגים. הצורה הנפוצה של אי נמוך היא של אטול, אי שצורתו כשל טבעת מקוטעת שרוחבה נע בין כמה עשרות מטרים לקילומטרים אחדים, המקיף לגונה רדודה. קרקע האיים הנמוכים היא קרקע חולית דלה וקיימים בהם מעט מקורות של מים מתוקים, דבר המקשה על קיום חקלאות. זו הסיבה שהאוכלוסייה באיים הנמוכים היא דלילה יחסית למספר האנשים החיים על איים גבוהים ששטחם דומה. רוב התושבים מתקיימים בעיקר מדיג.

## ראו גם
*אטול
*קי
*איון (גאוגרפיה)

קטגוריה:איים לפי סוג
כפן ורוד

**כפן ורוד** (שם מדעי: *Platalea ajaja*; לעיתים: *Ajaia ajaja* (מכונה גם: "ציפור הלהבה", "תרנגולת ורודה" ו"מקור-בנג'ו") הוא מין של עוף מים ממשפחת הכפניים ומהסוג כפן. הוא נפוץ בעיקר באמריקה הדרומית, באיים הקאריביים, בקוסטה ריקה, במקסיקו ובחוף המפרץ של ארצות הברית. מצב שימורו הוא "ללא חשש".

## תיאור
הכפן הוורוד מקנן בעצי מנגרובים, ומטיל שתיים עד חמש ביצים בכל הטלה. בדרך כלל הוא אינו חולק את אזור מגוריו עם עופות אחרים, כגון חסידות ואנפות.

למין יש מאפיינים ייחודיים, שמאפשרים לזהותו בקלות ולהבדילו ממינים אחרים: גובהו 80 ס"מ, ומוטת כנפיו היא 120 ס"מ בממוצע. אורך גופו נע בין 71 ל-86 ס"מ, ומשקל גופו בין 1.2 ל-1.8 ק"ג. רגליו, צווארו ומקורו (15–18 סנטימטרים) ארוכים. מקורו הארוך הוא דמוי-כף, ובקצהו הפחוס והרחב נמצאים עצבים שמקלים עליו באיתור טרפו. לפרטים בוגרים יש ראש ירקרק, צוואר, חזה וגב לבנים, ואצל פרטים אחרים חלקים אלו ורודים. על כנפיו ניתן להבחין בגוון אדום. מקורו של הכפן הוורוד אפור. שילוב צבעים זה נוצר בעקבות תזונת המין, המורכבת מסרטנים. מבין כל מיני הכפן בעולם, רק לכפן הוורוד יש שילוב צבעים ססגוני כזה, בעוד ששאר המינים הם בעיקר לבנים. הפרט המבוגר ביותר של המין נמצא ב-2006: גילוֹ 16 שנה.

הדו-צורתיות הזוויגית מעטה, כלומר ההבדלים בין הזכרים והנקבות מועטים וקטנים. עם זאת, קיים הבדל בין הפרטים הבוגרים לבין הצעירים, שראשם הלבן מרופד בנוצות וצבען הוורוד של הנוצות חלש יותר. בנוסף, צבע המקור של הפרטים הצעירים הוא צהבהב או ורדרד.

המין ניזון מבעלי חיים שהוא מוצא בביצות, במים מתוקים רדודים או במימי-חופים. ציד המזון נעשה בדרך כלל בלהקות, ובמהלכו כל פרט מכניס את מקורו למים ומנדנדו בתוכם כדי לאתר מזון. כשהמזון מאותר, הכפן דולה אותו במקורו. תזונתו מורכבת מדגים קטנים, סרטנים וחסרי חוליות אחרים, ובנוסף צפרדעים ויצורים מימיים אחרים.

## גלריה

קובץ:Spoonbill at Lake Woodruff - Flickr - Andrea Westmoreland.jpg
קובץ:Roseate Spoonbill - Flickr - Andrea Westmoreland (2).jpg
קובץ:Bird (26154953033).jpg
קובץ:Roseate spoonbills, Michael Rosenbaum by permission (8006360822).jpg
קובץ:Roseate spoonbills at Smith Oaks Sanctuary, High Island, mating.jpg
קובץ:Roseate Spoonbill, NPS Photo, Rodney Cammauf (8720081919).jpg
קובץ:Juvenile Roseate Spoonbill ( Ajaia ajaja ) at Lake Woodruff National Wildlife Refuge - Flickr - Andrea Westmoreland.jpg
קובץ:Roseate Spoonbill - Myakka River State Park.jpg

## קישורים חיצוניים

*על הכפן הוורוד, באתר "הספארי-המרכז הזואולוגי תל אביב- רמת גן."
*על הכפן הוורוד, באתר About.com

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:כפניים
קטגוריה:בעלי חיים בביצות אמריקה הצפונית
קטגוריה:ברזיל: עופות
קטגוריה:ארצות הברית: עופות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
קיארה מרגריטה קוצולאני

ממוזער
**קיארה מרגריטה קוצולאני** (באיטלקית: **Chiara Margarita Cozzolani**; 1602 - סביבות 1678) הייתה מלחינה מתקופת הבארוק, חברה במסדר נזירות בנדיקטיות, שכל חייה הבוגרים עברו עליה בין כותלי מנזר ראדגונדה הקדושה במילאנו. עם הזמן התמנתה לאם המנזר וחדלה להלחין. למעלה מתריסר נשים שחיו במנזרים הוציאו לאור מוזיקת קודש באיטליה של המאה ה-17.

## חייה
משפחת קוצולאני הייתה משפחה מילאנזית עשירה. נראה שקיארה מרגריטה קיבלה הכשרה מוזיקלית מקיפה לפני שנכנסה למנזר בשנת 1619, כשהגיעה לפרקה.

ארבע יצירותיה המוזיקליות יצאו לאור בין 1640 ל-1650, מועד הוצאתה לאור של "ערביות", שהיא אולי יצירתה היחידה המוכרת ביותר. כמו כן כתבה מיסה לחג הפסחא. 

כאם מנזר הגנה על המוזיקה של הנזירות, שהייתה נתונה למתקפה מצד הארכיבישוף **אלפונסו ליטה**. איש הדת הבכיר רצה להכניס בנוהלי המנזר תיקונים, שכללו הגבלה של עיסוק הנזירות במוזיקה וקשרים אחרים עם העולם החיצון. חששותיו של הארכיבישוף מצאו חיזוק בדין וחשבון הנלהב של **פיליפו פיצ'ינלי** ב-Ateneo dei letterati milanesi (מילאנו 1670), שמצא, כי "הנזירות של סנטה ראדגונדה במילאנו מחוננות בכישרונות מוזיקליים נדירים ומיוחדים כל כך במינם, שאפשר לראות בהן את מיטב הזמרות של איטליה. הן עוטות גלימות של בנדיקטיות קאסיניות (גלימות שחורות) אך לכל המאזין לשירתן הן נדמות כברבורים צחורים ומלודיים, הממלאים את הלבבות בפליאה ואת הלשונות בשבחיהן. בין האחיות הללו, דונה קיארה מרגריטה קוצולאני היא הזוכה בשבח הרם והנישא מכולן, קיארה (לובן צח) בשמה אך עוד יותר מכך במעלותיה ומרגריטה (פנינה) על שום אצילות המצאתה היחידה במינה והמצוינת...".

בתקופת פעילותה של קוצולאני פעלו במנזרי מילאנו עוד שלוש מלחינות נזירות - רוזה ג'אצ'ינטה באדאלה, קלאודיה רוסקה ו**קלאודיה ססה**.

דונה קיארה מרגריטה קוצולאני נעלמת מרשימות המנזר אחרי 1676. ההוצאה המודרנית הראשונה של מכלול המוטטים שלה, לקול אחד עד חמישה קולות וקונטינואו, נערכה על ידי **רוברט ל. קנדריק, 1998  .

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
*Robert Kendrick, "The Traditions of Milanese Convent Music and the Sacred Dialogues of Chiara Margarita Cozzolani", in C.A. Monson, ed., 
*''The Crannied Wall: Women, Religion, and the Arts in Early Modern Europe'' (in series Studies in Medieval and Early Modern Civilization) University of Michigan Press  1992.
</div>
* **רוברט קנדריק''', "מסורות מוזיקת המנזר במילאנו ו'הדיאלוגים המקודשים' של קיארה מרגריטה קוצולאני", ק. א. מונסון, עורך.
* "כוכים בקיר: נשים, דת ואמנויות באירופה בראשית העת החדשה" (בסדרת מחקרים בתרבות ימי הביניים וראשית העת החדשה) הוצאת אוניברסיטת מישיגן 1992

## קישורים חיצוניים


* Chiara Margarita Cozzolani
* Deborah Roberts on Italian 17th-century cloistered musicians and composers


## הערות שוליים

קטגוריה:מלחינים מתקופת הבארוק
קטגוריה:ילידות 1602
קטגוריה:נפטרים ב-1677
קטגוריה:נזירות המאה ה-17
קטגוריה:נזירות נוצריות
קטגוריה:מלחינות איטלקיות במאה ה-17
צלי יום ראשון

**צלי יום ראשון** (מילולית מאנגלית: **Sunday roast**) הוא ארוחה עיקרית בריטית מסורתית המוגשת בימי ראשון, לרוב בשעות אחר הצוהריים המוקדמות, וכוללת בשר צלי ותוספות. הארוחה מכונה גם ארוחת ערב של יום ראשון, ארוחת צוהריים של יום ראשון, ארוחת צלי ומפגש יום ראשון.

מקורה של הארוחה ביורקשייר, אנגליה בתקופת המהפכה התעשייתית. מניחים כי מסורת זו צמחה כיוון שניתן היה להותיר את הצלי בתנור ביום ראשון בבוקר לפני ההליכה לכנסייה, כך שייצלה עד שהמשפחה שבה הביתה לעת ארוחת הצוהריים. ארוחה זו מושווית לעיתים לגרסה מוקטנת של ארוחת חג המולד.

ארוחה זו הייתה נפוצה בעבר גם במדינות נוספות של חבר העמים הבריטי כקנדה ואוסטרליה.

בפאבים רבים בבריטניה המגישים אוכל קיים "תפריט יום ראשון" המציע צלי יום ראשון, לרוב עם מגוון סוגי בשר, במחיר זול מהתפריט הרגיל.

## מרכיבים אופייניים
סוגי הבשר המקובלים בצלי הם בשר בקר, בשר עוף, כבש ובשר חזיר, אם כי עשויים להשתמש גם באווז, ברווז, הודו, קותל חזיר מעושן או לעיתים נדירות גם בשר ציד. לאחרונה קיימים גם תחליפים צמחיים כמו קואורן.

ישנן תוספות מבשר מסוים המצורפות באופן מסורתי לצלי (אם כי יש המערבים סוגים שונים של תוספות, כך שקיימים גם הרכבים אחרים):
* צלי בקר - מוגש עם פודינג יורקשייר, וחזרת הגינה או חרדל כתבלינים.
* צלי חזיר - מוגש עם גלדי עור חזיר, מרווה, מילוי בצל. רוטב תפוחים או חרדל מוגשים לתיבול.
* צלי כבש - עם רוטב מנטה או ג'לי דומדמניות. 
* צלי עוף - עם נקניקיות אפויות בבצק, מילוי, רוטב לחם, רוטב חמוציות או ג'לי דומדמניות.

הצלי מוגש עם ירקות שבושלו ואחר כך נצלו - מסורת בישול שכבר כמעט אינה מתקיימת, אלא בארוחה זו. הירקות שונים לפי האזור והעונה אך לרוב כוללים תפוחי אדמה שנצלו בשומן מן החי (בשנים האחרונות, עם הגברת המודעות הבריאותית לחסרונות השומן הרווי, יש המחליפים אותו בשמן צמחי או שמן זית) ורוטב בשר העשוי מקוביות ציר מיובש ולעיתים גם רביכה בשרית או קורנפלור (אולם בעבר הוכן מציר או מרק מבוסס מרכיבים מן החי).

תבשילי ירקות נוספים שעשויים להתלוות לצלי הם מחית סווייד (swede, נקרא גם Rutabaga, סוג של ירק שורש), לפת, כרוב מבושל, גזר לבן (parsnip) צלוי, ברוקולי, שעועית ירוקה, פרוסות גזר מבושל ואפונה.

משאריות הבשר נהגו להכין פאי רועים. אם נותרו ירקות הכינו מהם באבל אנד סקוויק.

## שימוש מושאל
המושג roast (צלי) משמש בסלנג אנגלי לתיאור ריאיון תוקפני וחריף. בשנים האחרונות משודרות בטלוויזיה הבריטית, בשעות הצוהריים של יום ראשון, תוכניות חדשות הכוללות ראיונות נוקבים עם פוליטיקאים מובילים, שזכו לפיכך לכינוי "צלי יום ראשון".


קובץ:Sunday roast - roast beef 1.jpg|צלי יום ראשון הכולל צלי בקר, תפוחי אדמה צלויים, ירקות ופודינג יורקשייר
קובץ:Sunday roast-01.jpg|צלי יום ראשון הכולל עוף עם מלית, תפוחי אדמה צלויים, כרוב ניצנים, אפונה, גזר וגזר לבן, פודינג יורקשייר ורוטב בשר
קובץ:Sunday roast-04.jpg|צלי יום ראשון עם קציצה, תפוחי אדמה צלויים, גזר, שעועית ירוקה, פודינג יורקשייר, ברוקולי מוקרם, כרובית ורוטב בשר


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:המטבח הבריטי
קטגוריה:מאכלי בשר
קטגוריה:ארוחות
קטגוריה:מאכלים לאומיים
קטגוריה:יום ראשון
שניים אוחזין

**שניים אוחזין** הייתה סדרות טלוויזיה ישראלית ששודרה בטלוויזיה החינוכית בשנים 1984- 1985 ועסקה בלימוד מושגי יסוד בתלמוד.

התוכנית שולבה בעבר כחלק מתוכנית לימודים בכיתות ז' בישיבות תיכוניות ולסדרה צורפה חוברת לימוד שנכתבה ונערכה על ידי בנימין דומוביץ.

## מבנה התוכנית
בסדרה הוצגו ברוך בר ואורי אוריין. בר ואוריין היו בחדר לימוד שהוסב לאולפן טלוויזיה (בר ואוריין מודעים לצלמים) ולמדו סוגיות שונות בתלמוד תוך התמקדות בהסבר מונחי יסוד. אחרי הסבר הנושא מתוך הכתוב התווכחו ביניהם על הסבר הנושא וכביכול ראו מחוץ לאולפן מקרה שקורה בתקופת התלמוד שמתייחס לנושא הנלמד ופתחו דיון עם הדמויות מהעבר. כמעט כל הפרקים עסקו בביאור מושגי יסוד בתלמוד.

### משמעות "שניים אוחזין"
שם התוכנית הוא "שניים אוחזין" במובן כפול: הסדרה מדברת על לימוד תלמוד ו"שניים אוחזין בטלית" הוא אחד הפרקים המפורסמים בתלמוד וכן מרמז השם על כך שמדובר בשני מורים שאוחזים בגמרא ולומדים אותה, את טעם הדבר מסביר ד"ר יהודה שוורץ: 
גם שמות המורים בסדרה בעלות משמעות סימבולית: שמם של שני המורים לתלמוד **ב**רוך **ב**ר ו**א**ורי **א**וריין הם אליטרציה, שם משפחתם מרכיב ביחד את המונח "בר אוריין".
שמו של המורה של בר ואוריין מרמז על תפקידו: שלמה **מלמד**.

## בתרבות
* באחד מפרקי הסדרה "שמש" ברוך בר שפט, לפי ההלכות, בין טנצר לששי בגין בשר טחון שטנצר השאיר אצל ששי, שממנו ששי הכין  תבשיל מוסקה.

## צוות התוכנית
* עורכת ובמאית הסדרה: דניה אביאל
* במאי התוכנית: אריה בן ציון
* כתיבה: אמנון זקוב
;שחקנים:
* ברוך בר: איציק סיידוף.
* אורי אוריין: אבי אוריה.
* נפתלי בן-יששכר (מחליפו של אורי אוריין במספר פרקים): גבי עמרני.

שחקנים אורחים: שמוליק סגל (בתפקיד המורה של בר ואוריין, ובתפקידים נוספים), אלי גורנשטיין, עזרא דגן, רמי ברוך (בתפקיד אחד הצלמים באולפן), אסתי קוסוביצקי (בתפקיד עורכת הדין של אוריין), מיכל ז'קוב, ארמנדו ביסמוט, איתן בן-דב, דודיק סמדר, אריאל פרידן, גלעד באום, אריה בן-ציון, שי קפון.

## ביבליוגרפיה
* בנימין דומוביץ, **שנים אוחזין - מדריך למורה**, משרד החינוך והתרבות תל אביב תשמ"ט.
* בנימין דומוביץ, **מאמר "שניים אוחזין -סידרה טלוויזונית להוראת מונחים, מושגים וסוגיות בתלמוד"**, כתב העת "שמעתין" תש"ן, גיליון 99 עמ' 40–46.
* Mira Balberg and Yair Lipshitz. ""This Is Not the National Theatre, Here We Study Talmud": Performing the Talmud in the Television Show Shenayim oḥazin." Prooftexts 40.3 (2024), pp. 1-42.
## קישורים חיצוניים

* 
* עינת ברזילי, חוק וסדר, כתבה על התוכנית מאתר nrg
* הזום המלא - בולבול הקבולבול, שניים אוחזין, קבלן קולות - נוסטלגיה של סרטים, סדרות, מדבבים (ירעם נתניהו), באתר יוטיוב

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:הטלוויזיה החינוכית הישראלית - תוכניות לימודיות-חינוכיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 1984
קטגוריה:מונחים תלמודיים
קטגוריה:כאן חינוכית: תוכניות וסדרות
נימוניים

**נימוניים** (שם מדעי: Leptotyphlopidae) הם משפחה של נחשים דקים מאוד. הנימוניים נפוצים באפריקה, בדרום מערב אסיה, בדרום מערב ארצות הברית ובאזור הטרופי של אמריקה.

צבעם ורוד - חום בהיר ואורכם עשוי להגיע ל-45 ס"מ. ראשם קטן ועשוי להיות שטוח או עבה יותר משאר הגוף. עינהם קטנות, שחורות ובולטות. רק הלסת התחתונה מכילה שיניים גדולות יחסית לגופם. כל גופם של הנימוניים מכוסה בקשקשים קטנים, חלקים ומבריקים הדומים בגחון ובגב. ניתן להבחין בשארית אבולוציונית של שרירי שלד של הגפיים האחוריות. הנימוניים ניזונים בעיקר מטרמיטים ומנמלים צעירות. ביציהם מוארכות וקליפתן גמישה. הנימוניים מתגוננים בעזרת פיתולי הגוף הרבים שלהם. הם חיים מתחת לפני הקרקע, מתחת לגופים המונחים עליה ובמחילות קטנות.

## מיון
משפחה זו כוללת, נכון למאי 2025, כ-140 מינים.
* על-משפחה Typhlopoidea
** משפחה **נימוניים** (Leptotyphlopidae)
*** סוג *Epacrophis* - בו 3 מינים.
*** סוג *Epictia* - בו 46 מינים.
*** סוג ומין יחיד - *Habrophallos collaris*
*** סוג *Leptotyphlops* - בו 22 מינים.
*** סוג *Mitophis* - בו 4 מינים.
*** סוג *Myriopholis* - בו 25 מינים, ביניהם נימון דק (*Myriopholis macrorhyncha*).
*** סוג *Namibiana* - בו 5 מינים.
*** סוג *Rena* - בו 10 מינים.
*** סוג ומין יחיד - *Rhinoguinea magna*
*** סוג ומין יחיד - *Rhinoleptus koniagui*
*** סוג *Siagonodon* - בו 4 מינים.
*** סוג *Tetracheilostoma* - בו 3 מינים.
*** סוג *Tricheilostoma* - בו 6 מינים.
*** סוג *Trilepida* - בו 15 מינים.

## בארץ ישראל
בישראל חי רק מין אחד ממשפחת הנימוניים והוא **[[נימון דק|הנימון הדק]]** (*Myriopholis macrorhyncha*), שהוא הנחש הקטן והדק ביותר בישראל. אורכו מגיע עד ל-29 ס"מ וצבעו שקוף ורדרד ומבריק. עקב שקיפותו ניתן לראות את איבריו הפנימיים. מבנה ראשו הוא כך ששפתו בולטת קדימה ועולה מעט על החלק הקדמי של הלסת התחתונה. ככל שמתקדמים לכיוון הזנב הוא נעשה דק ובסוף נראה מחודד. הנימון הדק מתגונן בעזרת קשקשיו שחסינים מפני נמלים, עכבישים, חיפושיות וכדומה. 

בישראל הנימון הדק מצוי בנגב, מדבר יהודה, אזור ים המלח, בקעת הירדן והגלבוע.

מין זה נפוץ מלבד בישראל, גם בצפון אפריקה, בסודאן, באתיופיה, בסומליה, בסיני, בירדן, בדרום טורקיה ובהודו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1892
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי לאונרד הס שטיינגר
קטגוריה:נחשים עיוורים
הילה זיתון

**הילה זיתון** (נולדה ב-11 בדצמבר 1977) היא זמרת ושחקנית ישראלית.

## ביוגרפיה
זיתון נולדה באילת, אך בצעירותה עברה לראשון לציון יחד עם משפחתה.
זיתון היא בוגרת בית הספר למשחק "בית צבי" (מחזור מ"ג), אליו הגיעה מיד לאחר תקופת עבודה בצוותי הבידור של רשת מלונות "ישרוטל" באילת. ב-2001 שיחקה במחזמר "המלך ארתור ואבירי השולחן העגול" בהפקת יוכלמן אשר פרידמן הפקות. בהמשך שיחקה במחזמר שלמה המלך ושלמי הסנדלר (גרסת 2005, אחרי ששיחקה בתור מחליפתה של מירי מסיקה), במרי לו בתפקיד טינה ובמחזמר אויטה בתפקיד הראשי. כמו כן, שיחקה זיתון במחזמר "מי שחלם" בתפקיד לאה רבין הצעירה ובמחזמר "מיקה שלי" בתפקיד "מיקה". מאז 2008 משחקת זיתון בתיאטרון בית ליסין כחלק מקבוצת הצעירים של התיאטרון. בין תפקידיה, "טיטניה" בהצגה "חלום של לילה בלב קיץ" (עיבוד של "חלום ליל קיץ" מאת ויליאם שייקספיר), ו"סוסטרטה" בהצגה "מנדרגולה" (עיבוד של "לה מנדראגולה" מאת ניקולו מקיאוולי). ב-2010 שיחקה במחזמר "אביב מתעורר" לצד נינט טייב, וב-2011 שיחקה במחזמר "אחים בדם". באוגוסט 2012 שיחקה בהצגה "משאלה אחת ימינה", על פי ספרו של אשכול נבו. משחקת בערב המוזיקלי "הלילה הוא שירים" ובמחזמר "היירספריי".

### קריירה מוזיקלית
בשנת 2007 חתמה זיתון על חוזה אישי בסוכנות האמנים של רוברט בן-שושן, והוציאה את הסינגלים "תישאר" שכתב והלחין דור דניאל, "הבוקר הבנתי" שכתב והלחין עמית צח ו"רק להיות איתו" שכתבה והלחינה איה כורם.

## קישורים חיצוניים

* מילים לשירים של הילה זיתון, באתר שירונט
* 
* 
* ענת מוניץ, ריאיון "משאלה אחת ימינה", נוגע בבטן הרכה, באתר הבמה, 19 באוגוסט 2012

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני מחזות זמר ישראלים
קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:זמרות פופ ישראליות
קטגוריה:זמרי פופ ישראלים
קטגוריה:זמרות השרות בעברית
קטגוריה:בוגרות בית צבי
קטגוריה:בוגרי בית צבי
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1977
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1977
שחרור בעלי-החיים (ספר)

**שחרור בעלי־החיים** הוא ספר עיון מאת הפילוסוף האוסטרלי פיטר סינגר, העוסק בזכויות בעלי חיים. הספר, שהתפרסם לראשונה ב-1975 ותורגם לעברית ב-1998 מהווה את אחד הפרסומים המשפיעים ביותר בנוגע למעמדן המוסרי של חיות.

אף על פי שסינגר הוא לא האדם הראשון שהתבטא בדבר מעמדם המוסרי של בעלי-חיים (סינגר עצמו אמר שהוא שמע על הרעיון מחבר שלו, ולא הגיע אליו בעצמו), הספר נחשב במידה רבה, בעיקר בתוך התנועה לזכויות בעלי-חיים, כמייסד הרעיון התפיסתי של זכויות בעלי חיים בצורתו המודרנית.

בספר טוען סינגר, בהתאם למסורת התועלתנית, שלא ניתן להצדיק פגיעה בזולת למען קידום האינטרס שלנו, כאשר הפגיעה היא קשה יותר מאשר האינטרס שאותו אנו באים לקדם. ואף על פי כן, בתרבות שלנו מקובל להצדיק פגיעה בבעלי חיים - גם כשמדובר בפגיעה קשה ביותר - לקידום כל אינטרס אנושי שהוא - גם כשמדובר באינטרס זניח ביותר. את הסיבה לכך תולה סינגר בסוגנות (speciesism) - מונח שנטבע על ידי פעיל זכויות בעלי-החיים ריצ'רד ריידר ופירושו אפליה על רקע מין ביולוגי. סינגר מותח ביקורת חריפה על הסוגנות, ומשווה אותה לגזענות וסקסיזם באומרו כי אפליה על בסיס שוני ביולוגי, אינה שונה מאפליה על בסיס צבע עור או מגדר, מפני שגם אלו וגם אלו אינן תכונות רלוונטיות להתחשבות מוסרית. לפי סינגר, התחשבות במישהו נובעת מיכולתו לחוש סבל, בכך בני אדם ובעלי-חיים אחרים שווים, ולכן ראויים להתחשבות דומה. סינגר מבקש להבהיר כי הוא אינו טוען שבעלי-חיים ראויים לזכויות זהות לשל בני אדם (לדוגמה, זכות בחירה), אלא כי הם ראויים ליחס שווה, על-פי הצרכים הספציפיים של כל אחד מהם.

בנוסף לפילוסופיה, מקדיש סינגר שני פרקים לפגיעה ממוסדת בבעלי-חיים על ידי בני אדם. פגיעה ממוסדת היא תופעה שנתמכת, ואף ממומנת על ידי החברה המערבית, וזאת בניגוד לפגיעה הנגרמת על ידי אנשים פרטיים בודדים ולא מקובלת בחברה המערבית כיום (למשל, התעללות בכלב). פרק אחד מתמקד במשקים מתועשים (בהם בני אדם "מייצרים" בעלי-חיים כמזון) ופרק שני בניסויים בבעלי חיים. סינגר מסביר שהחליט להתמקד בשני הנושאים הללו כי בהם בעלי-חיים נפגעים בצורה הכי קשה ובכמות הכי גדולה, ולא כי הן הפגיעות היחידות. הפתרון המיידי שסינגר מציע, בדומה להוגה טום ריגן, הוא מעבר לתזונה צמחית אשר לא כוללת מוצרים מן החי, שלפי סינגר כרוכים בגרימת סבל קשה לחיות, וכן הפסקת כל הניסויים בבעלי חיים.

## ראו גם
* כל יום הוא טרבלינקה - ספר עיון הטוען כי היחס לבעלי החיים בידי בני האדם שימש כהשראה, כמודל וכהצדקה למעשי אלימות או זוועה שבוצעו כנגד בני אדם.
* דיאטת השלום העולמי - ספר עיון העוסק בקשר בין תזונת הפרט להלכות חייו והסביבה.

## לקריאה נוספת
פיטר סינגר, מוסר הלכה למעשה, ירושלים: מאגנס, 2009.

## קישורים חיצוניים
שחרור בעלי החיים, תקציר הספר באתר אנימלס
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ספרי עיון
קטגוריה:ספרי 1975
קטגוריה:זכויות בעלי חיים: ספרות
קטגוריה:כתבי פיטר סינגר
גרונטופיליה

**גרונטופיליה** (**Gerontophilia**) הוא דפוס התנהגות, שעל פי ה-DSM, המגדיר המקובל של הפרעות הנפש, נחשב לפאראפיליה. אדם בעל דפוס התנהגות כזה הוא אדם צעיר יחסית, הנמשך מינית לאדם בגיל כפול או זקן מאוד (70 ומעלה). תאוריות ניסו להסביר את הפאראפיליה בכך שהיא נובעת מקשר הדוק של ילד עם סבו, לצד בית שאינו חם ומתפקד, כשקשרים חמים נוצרים רק בין הילד לסבו או לסבתו.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פאראפיליה
אריקה דוראנס

**אריקה דוראנס** (באנגלית: **Erica Durance**; נולדה ב-21 ביוני 1978) היא שחקנית קנדית, המוכרת בעיקר בשל תפקידה בתור לויס ליין בסדרת גיבורי העל האמריקאית "סמולוויל" (2011-2004) בזכות תפקידה בתור ד"ר אלכס ריד בסדרת הדרמה הרפואית הקנדית "נס רפואי" (2017-2012) ובשל תפקידה בתור אלורה זור-אל (אנ') בסדרה "סופרגירל" (2019-2017) מבית DC קומיקס והיא חלק מיקום החץ.

## ביוגרפיה
דוראנס נולדה בקלגרי, אלברטה, קנדה, בתם של גייל וג'ואל דוראנס. היא גדלה בחוות תרנגולי ההודו של משפחתה עם אחיה ואחותה הגדולים בעיירה ט'רי הילס בדרום אלברטה.

היא הוכשרה כזמרת קלאסית מילדות. לאחר שסיימה את לימודיה בתיכון, עברה דוראנס לוונקובר ב-1999, כדי לקדם את קריירת המשחק שלה באופן מקצועי. היא החלה ללמוד משחק בבית ספר לאמנויות הבמה לצד השחקן דייוויד פאלפי, לימים בעלה.

## קריירה
דוראנס החלה את הקריירה שלה בפרסומות ותפקידי אורח. את הופעת הבכורה שלה עשתה בשנת 2002 בסרט האימה "*The Untold*". בשנת 2003 השתתפה בסרט האימה "*House of the Dead".*

בשנת 2004 ביצעה הופעות אורח במספר סדרות וביניהם "מרוץ לאתמול", שם גילמה את אנג'לה טוד, מתמודדת בתחרות יופי מול אלייזה דושקו, בסדרת המדע-בדיוני "סטארגייט SG-1", שם גילמה את מושא אהבתו של טיאלק (כריסטופר ג'אדג'), ושיחקה בין היתר בסדרות "*The Chris Isaak Show",* "אנדרומדה" ו"אספן הנשמות".

בזמן שעבדה כשחקנית במשרה חלקית, דוראנס עבד כסוכנת שחקנים עד אשר לוהקה לתפקיד של לויס ליין לעונה הרביעית של הסדרה "סמולוויל" בשנת 2004. היא גילמה את לויס, מתבגרת חצופה עם חוכמת רחוב. דמותה הייתה משנית בעונה הרביעית אך מהעונה החמישית ואילך קיבלה קרדיט של שחקנית ראשית עד לסיומה של הסדרה בעונה העשירית.

בין השנים 2012–2017 שיחקה את הדמות הראשית במשך חמש עונות של סדרת הדרמה הרפואית "נס רפואי" של רשת הטלוויזיה CTV, בדמותה של ד"ר אלכס ריד, רופאה-מנתחת שיחד עם ארוסה, צ'ארלי, נקלעה לתאונת דרכים בדרכם לחתונתם שהכניסה את צ'ארלי לתרדמת.

בשנת 2017 החלה לשחק בסדרת הטלוויזיה "סופרגירל" של רשת The CW, בתפקיד חוזר בתור אלורה זור-אל (אנ'), אמה הקריפטונית של סופר-גירל / קארה זור-אל.

דוראנס ושותפה לסדרה "סמולוויל", טום ולינג, שיחזרו את תפקידיהם בתור לויס ליין וקלארק קנט בפרק "המשבר בעולמות האינסופיים" מתוך הסדרה "באטוומן" בשנת 2019.

בשנת 2022, שיחקה דוראנס בסרט המקורי של ערוץ לייפטיים "*Girl in the Shed: The Kidnapping of Abby Hernandez*", שמספר את סיפור חייה האמיתיים ילדה בת 14 שנחטפה וכיצד היא שרדה כנגד כל הסיכויים, דוראנס גילמה את אמה של הדמות הראשית, זניה. באותה שנה דוראנס גילמה את אמה, אמו של אמן מוכשר עם תסמונת דאון בסרט "*Color My World With Love";* סרט מקורי פורץ דרך של ערוץ הולמרק שבמרכזו סיפור אהבה הכולל שתי דמויות ראשיות עם תסמונת דאון.

## חיים אישיים
דורטנס הייתה נשואה לווסלי פארקר מ-1996 עד 1999. בשנת 2001 היא החלה לצאת עם השחקן הקנדי דייוויד פאלפי; הם התחתנו בשנת 2005. בנם הראשון של הזוג נולד בפברואר 2015. דוראנס הודיעה שהיא בהריון עם הילד השני שלה ביוני 2016. בנה השני נולד בדצמבר 2016. יש לה גם בן חורג מנישואיו הקודמים של פאלפי. דוראנס ומשפחתה מתגוררים בוונקובר, קולומביה הבריטית.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

* אריקה דוראנס באתר TV.com

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה קנדיות
קטגוריה:קנדיות שנולדו ב-1978
אל-איתיחאד (עיתון)

**אל-איתיחאד** (בערבית: **الاتحاد** - "האיחוד"; בתעתיק מדויק: אלאתחאד) הוא עיתון יומי בשפה הערבית של המפלגה הקומוניסטית הישראלית. מרבית כותביו הם חברי המפלגה, והעיתון משמש שופר לראשי המפלגה ולנציגי חד"ש בכנסת. כיום העיתון הוא היומון היחיד אשר רואה אור בשפה הערבית בישראל.

## היסטוריה
העיתון יצא לאור לראשונה כשבועון בשנת 1944 על ידי הליגה לשחרור לאומי, מפלגה ערבית קומוניסטית שהתפלגה מהפק"פ. עם האיחוד מחדש והקמת מק"י הפך לביטאון המפלגה בשפה הערבית. עם הפילוג במק"י ב-1964 העיתון עבר לבעלותה של רק"ח, אשר כיום נקראת מק"י. בעיתון כתבו כמה מהאישים המובילים במק"י וברק"ח, בהם תופיק טובי, אמיל חביבי ואמיל תומא וכן כותבים יהודים קומוניסטים יוצאי עיראק.

בשנת 1953 פרסמו העיתון ומקבילו העברי "קול העם" מאמר בו נכתב שהממשלה מחרחרת מלחמה "ומספסרת בדם הנוער הישראלי". שר הפנים, ישראל רוקח, החליט לסגור את העיתון ל-15 יום, ובעקבות כך הגישו העיתונים עתירה לבג"ץ. בג"ץ, בראשותו של השופט שמעון אגרנט, קיבל את טענת העיתונים ופסק כי אין להגביל את חופש הביטוי של העיתונים מאחר שאין ודאות קרובה שמימוש חופש הביטוי במקרה זה יביא לסיכון שלום הציבור ("בג"ץ קול העם").

בשנת 1964 העניקה ברית המועצות את פרס לנין לשלום למנהיג אלג'יריה אחמד בן-בלה. עם קבלת הפרס קרא בן-בלה להשמדת ישראל, דבר שעורר ויכוח חריף במפלגה הקומוניסטית. ב-20 בספטמבר 1964 פרסם מזכ"ל המפלגה שמואל מיקוניס מאמר בעיתון המפלגה בעברית, "קול העם", ובו גינה את הענקת הפרס למנהיג המצהיר בראש חוצות על מחויבותו להשמדת ישראל. סירובו של אל-איתיחאד לפרסם את המאמר העמיק את השסע. בפילוג בתוך המפלגה הקומוניסטית בשנת 1965 העיתון נשאר נאמן לקו של הפלג הפרו-סובייטי של רק"ח, בניגוד לפלג במק"י שאימץ קו ביקורתי יותר כלפי ברית המועצות. מכיוון ש"קול העם" נשאר בידיה של מק"י, ייסדה רק"ח את "זו הדרך", שהפך לעיתון המקביל בעברית של אל-איתיחאד. עם הפילוג והקמת רק"ח העיתון הפך לדו-שבועון והחל לצאת פעמיים בשבוע, ב-1983 הוא הפך ליומון.

בסוף חודש אפריל 1990, התקשר למערכת העיתון, מספר פעמים, אלמוני שהציג עצמו כחבר במטה ארגון הימין הרדיקלי "הסיקריקים", ואיים להצית את מערכת העיתון.

במהלך מלחמת לבנון השנייה פגע טיל של החזבאללה בבניין המערכת הישן של העיתון בחיפה, הנמצא בוואדי ניסנאס, ופגע קשות בארכיון העיתון. המבנה שופץ על פי תוכניתו המקורית.

אתר האינטרנט של העיתון הושק בפברואר 2019.

## עורכים
עורך העיתון מיום הקמתו היה אמיל חביבי, שהודח ממשרתו כאשר סולק מהמפלגה ב-1989 בעקבות התנגדותו לקו השמרני שמנהיגות המפלגה בחרה. אחריו מונה לעורך העיתון סאלם ג'בראן, בשנים הללו ממש כמו המפלגה העיתון נקלע למשבר והחל לדעוך. ב-1992, מונה לעורך נזיר מג'לי, תחת הנהגתו נעשה תהליך של ליברליזציה בעיתון - האוריינטציה המפלגתית הופחתה והוכנס תוכן חדש כגון מדור ספורט. ניסיון זה בא לקיצו ב-1999 כאשר מג'לי פוטר בעקבות פרסום כתבה ביקורתית על מזכ"ל מק"י מוחמד נפאע וויכוח על הקו האידאולוגי שהעיתון צריך לנקוט. עורכת העיתון הייתה עאידה תומא סלימאן.

## ראו גם
* המפלגה הקומוניסטית הישראלית (לשעבר רק"ח)
* בג"ץ קול העם

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* זו הדרך - העיתון המקביל בעברית

## הערות שוליים

איתיחאד
קטגוריה:עיתונות מפלגתית קומוניסטית בישראל
קטגוריה:תקשורת ערבית בישראל
קטגוריה:ואדי ניסנאס
קטגוריה:חיפה: תקשורת
מפל הריין

שמאל|ממוזער|250px|החלק העליון של המפל
**מפל הריין** (בגרמנית: **Rheinfall**) הוא מפל המים הגדול באירופה לפי ספיקה. המפל נמצא באזור הריין העילי, בקרבת העיירה שפהאוזן בצפון שווייץ.

## נתונים
רוחב המפל כ-150 מטר וגובהו כ-23 מטר. ספיקת המים הממוצעת במפל בעונת החורף היא כ-250 מטר מעוקב לשנייה, ובחודשי הקיץ היא עומדת על כ-700 מ"ק לשנייה. שיא ספיקת המים במפל נמדד בשנת 1965, כ-1250 מ"ק לשנייה ואילו השפל בספיקה נמדד ב-1921 ועמד על כ-95 מ"ק לשנייה בלבד.

שפיעת המים במפל עזה כל כך עד שרוב הדגים אינם מסוגלים לשחות במעלה הזרם. רק צלופחים מסוגלים לכך.

## גאולוגיה
מסלולו המקורי של הריין נוצר בתקופה הפליסטוקן עם התקדמות הקרחונים לפני כ-500,000 שנה, בכיוון מערב משפהאוזן. לפני כ-132,000 שנה השתנה המסלול לכוון דרום ויצר תעלת זרימה חדשה. שתי תעלות הזרימה הללו התמלאו בשפוכת הסחיפה של הסלעים אך עדיין מהוות חלק מתוואי הזרימה של הנהר.

במהלך תקופת הקרח האחרונה שתחילתה לפני כ-110,000 שנה, נדחף מסלול הנהר דרומה לעבר שכבת אבן גיר קשה שמקורה בתקופת היורה המאוחרת.

מפל הריין נוצר לקראת סופה של תקופת הקרח האחרונה לפני כ-14,000–17,000 שנה, כתוצאה משילוב של הזרימה על המצע הקשה ומשחיקת שפוכת הסלעים שמקורם בתוואי הקדום של הנהר אשר הצרו את גדותיו. הסלע הממוקם במרכז המפל הוא שריד לאבן הגיר הקשה שלא נשחקה מערוץ הנהר הקדום.

## כלכלה
בצידו הצפוני של המפל הוקמה במאה ה-17 טחנת מים אשר שימשה להפעלת כבשן היתוך לעפרת הברזל שנכרתה מתוך אבן הגיר שבאזור, והופעלה עד למחצית המאה ה-19. בשנת 1887 פנו מפעלי הברזל לרשויות בבקשה להטות חלק מהזרימה בנהר לצורך הקמת תחנת כוח הידרואלקטרית, אך נתקלו בהתנגדות ארגוני טבע וסביבה שווייצריים והתוכנית נגנזה.

גם בשנים הבאות נעשו מספר ניסיונות להקמת תחנות כוח לניצול מי המפל אך כולן נתקלו בהתנגדות של הארגונים הסביבתיים.

בשנת 1951 נחתמה עצומה בידי כ-150,000 אזרחים שווייצרים המביעה התנגדות גורפת לכל תוכנית פיתוח תעשייתי עתידי של אזור הריין העילי והמפל. גם כיום עדיין קיימות תוכניות להקמת מתקנים הידרואלקטריים באזור למרות ששפיעת המים נחשבת לבלתי מספיקה עבור תחנות כוח מודרניות.

## תיירות
מפל הריין הוא מוקד תיירותי כבר מאות שנים. ציירים ומשוררים רבים התפעמו מתופעות הטבע המרשימות של האזור והביעו את התפעלותם זו ביצירתם.

כיום התיירות היא הענף הכלכלי העיקרי בו מנוצל המפל. מרפסות נוף וספינות נהר משמשות את התיירים הרבים המגיעים למפל הריין, והעיירות בסביבה מציעות שירותי תיירות נלווים כגון מסעדות, מלונות, וטיולים מאורגנים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שווייץ: גופי מים
ריין
קטגוריה:שפהאוזן (קנטון)
גאבריל דז'או

**גאבריל דז'או** (ברומנית: **Gavril Dejeu**; נולד ב-11 בספטמבר 1932) הוא פוליטיקאי רומני, חבר המפלגה הנוצרית-דמוקרטית, שירת כשר הפנים בממשלתו של ויקטור צ'ורביה ולאחר התפטרותו כיהן במשך שבועיים כראש ממשלה זמני (30 במרץ - 17 באפריל 1998).

גאבריל הוא משפטן במקצועו ונכנס לפוליטיקה בשנת 1990, לאחר המהפכה הרומנית, בהצטרפותו למפלגת האיכרים.

קטגוריה:פוליטיקאים רומנים
קטגוריה:ראשי ממשלת רומניה
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1932
וינטילה ברטיאנו

**וינטילה ברטיאנו** (ברומנית: **Vintilă Brătianu**; 16 בספטמבר 1867 – 23 בדצמבר 1930) היה פוליטיקאי רומני אשר כיהן כראש ממשלת רומניה בין ה-24 בנובמבר 1927 ועד 2 בנובמבר 1928.

וינטילה נולד באחוזת משפחתו "פלוריקה" בשטפנשט. הוא למד בצרפת ולאחר שחזר למולדתו נכנס לפוליטיקה. ביחד עם אחיו יון ודינו היה ממנהיגי המפלגה הליברלית הלאומית (PNL).

ברטיאנו היה יועץ כלכלי בממשלתו של אחיו יון ברטיאנו. במהלך מלחמת העולם הראשונה כיהן כשר, ולאחר המלחמה ב-1922 היה חבר קבינט למשך שש שנים, כאשר תפקידו הראשון בתקופה זאת היה שר האוצר.

לאחר מות אחיו, יון, שימש כראש ממשלת רומניה עד אשר נאלץ להתפטר ב-1928 ואת תפקידו תפס יוליו מאניו מנהיג מפלגת האיכרים (PNŢ).

## ראו גם
* משפחת ברטיאנו

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ממלכת רומניה: פוליטיקאים
קטגוריה:משפחת ברטיאנו
קטגוריה:ראשי ממשלת רומניה
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1867
קטגוריה:נפטרים ב-1930
אל-איתיחאד

**אל-איתיחאד** (בערבית: **الاتحاد**) היא מילה בשפה הערבית שפירושה "האיחוד".
מצד חשביהו

**מצד חשביהו** הוא אתר ארכאולוגי ובו מצודה בנויה מאבני גזית, מהמאה ה-7 לפנה"ס, ככל הנראה מימי יאשיהו, מלך יהודה. המבנה התגלה במקרה ונחפר בשנת 1960 על ידי יוסף נוה מטעם אגף העתיקות והמוזיאונים והחברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה. במקום נמצאו מספר רב של חרסים הכוללים כתובות (אוסטרקונים), ביניהם אחד עליו הופיע השם הושעיהו, ובעקבות קריאה שגויה של השם נקרא המקום מצד **חשביהו**.

המצד נמצא על גבעת כורכר ובגבול גבעות החול בצד "דרך החוף", מדרום לקיבוץ פלמחים ולתל יבנה-ים. המצודה משתרעת על שטח של שישה דונמים, בצורת האות "ר", בהתאם לתוואי השטח. היא כוללת שער מבוצר מכורכר, חדרי משמר, מגדלים, שורות אחדות של בתים וביניהם רחובות, וכן חצר ציבורית גדולה.

על פי הערכת החוקרים, ננטש המצד בשנה שבה ניגף יאשיהו בפני פרעה נכו מלך מצרים במגידו (609 לפנה"ס). מצרים שלטה בדרך הים המקראית המובילה מצפון הארץ לדרומה דרך שפלת החוף ולכן, אין להניח כי הייתה לממלכת יהודה אפשרות להחזיק מצד באזור מעבר בעל חשיבות אסטרטגית.

## החפירות במקום
בחפירות שנערכו במקום התגלו בחדרי המשמר שישה אוֹסְטְרָקוֹנִים, שברי חרס, הכתובים בדיו בכתב עברי עתיק. באוסטרקונים מופיעים שמות כמו חשביהו, שעל שמו המצד, הושעיהו וכן (ע)בדיה.

התגלו במצד גם חרסים מסוף המאה ה-7 לפנה"ס, ככל הנראה בין 639 לפנה"ס ל-609 לפנה"ס. בין החרסים התגלתה קרמיקה יוונית מהסוג "Wild goat style". ומכאן ההשערה כי איוש המצד היה על ידי סוחרים או חיל עזר של שכירים שהגיעו לארץ מאיי יוון. האחרונים פעלו גם תחת השלטון המצרי וייתכן גם תחת שלטון יאשיהו מלך יהודה. כן נמצאו במקום שרידים מהתקופה הכנענית פיניקית.

## מכתב הקוצר
ממוזער|העתק שבר המכתב
מכתב כתוב בכתב העברי הקדום, שעיקרו תלונת קוצר על כך שבגדו נלקח שלא כדין, נמצא במצד ומתוארך למאה ה-7 לפנה"ס. לפי הכתוב באוסטרקון נראה כי המחזיק בשדה, ה"עבד" - נתין, אריס או עבד ממש - מתלונן בפני הממונה הממלכתי, אולי שר הצבא - מפקד המצד - על המפקח על המיסים, הושעיהו בן שבי, אשר עיקל את בגדו היחידי כנגד חוב שלא ברור מהו (ייתכן שלא מלא את מכסתו). לטענת המתלונן העיקול אינו מוצדק ואף חבריו לעבודה יכולים להעיד על כך. לפיכך, הוא מבקש לקבל בחזרה את בגדו.

## לקריאה נוספת
* זאב וילנאי, **אנציקלופדיה לידיעת ארץ ישראל**, עם עובד, 1978, כרך ששי, עמוד 4672
* אריה יצחקי, **מדריך ישראל - השרון - דרום מישור החוף וצפון הנגב**, בית ההוצאה כתר - משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1979
* רוני רייך, עונת חפירות שלישית במצד חשביהו, ארץ-ישראל כ' (ספר יגאל ידין) (תשמ"ט), עמ' 228–232, תקציר באנגלית בעמ' 203.
* נדב נאמן, *ממצא הארכאולוגי והאפיגרפי ממצד חשביהו בהארה היסטורית*, **יבנה, יבנה-ים וסביבתן**, 2005 (תשסה), עמ' 71–82
* יוסף נווה, *מצד חשביהו: ארבעים שנה אחרי החפירות*, **יבנה, יבנה-ים וסביבתן**, 2005 (תשסה), עמ' 107–110	
* אסנת ברתור, **מעשה בשבויה יפת תואר - החוק המקראי בראייה ספרותית**, האוניברסיטה המשודרת, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, עמ' 87–89

* Fantalkin, A, **Mezad Hashavyahu: Its Material Culture and Historical Background**, **Tel Aviv** 28/1, 2001


## קישורים חיצוניים

* מצד חשביהו, בהסכת "דברי הימים"
* אלכסנדר פנטלקין, מצד חשביהו: ניתוח הממצא החומרי ותרומתו לשחזור המאורעות ההיסטוריים בשלהי תקופת הברזל, המחלקה לארכאולוגיה, באתר אוניברסיטת תל אביב, 2005
* דניאל עין מור ומיכל מרמלשטיין, מצד חשביהו, "חדשות ארכיאולוגיות", גיליון 132 לשנת 2020, באתר רשות העתיקות, 17 באוגוסט 2020

## הערות שוליים

קטגוריה:אתרים ארכאולוגיים יהודיים בארץ ישראל
קטגוריה:מישור החוף הדרומי: אתרים ארכאולוגיים
קרולין צ'רי

**קרולין ג'ניס צ'רי** (באנגלית: **Carolyn Janice Cherry**; נולדה ב-1 בספטמבר 1942), הידועה בשם העט **סי. ג'יי. צ'רי** (באנגלית: **C. J. Cherryh**) היא סופרת מדע בדיוני ופנטסיה אמריקאית. מאז אמצע שנות ה-70 כתבה צ'רי יותר מ-60 ספרים, ובהם הנובלות זוכות פרס ההוגו "Downbelow Station" ו-"Cyteen", שתיהן חלק מיקום ברית-איחוד שיצרה. ב-2016 הייתה הסופר ה-32 (הסופרת הרביעית בלבד, אחרי אורסולה לה גווין, אן מק'קפרי וקוני ויליס), שזכה בפרס ה"גרנד מאסטר" (הקרוי החל מ-2002 פרס דיימון נייט), פרס מפעל חיים, המחולק החל מ-1975 לסופר מדע בדיוני אחד, פעם בשנה או שנתיים, לצדו של טקס חלוקת פרס נבולה.

על שמה נקרא האסטרואיד .

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמנים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:סופרי מדע בדיוני אמריקאים
קטגוריה:סופרות מדע בדיוני אמריקאיות
קטגוריה:סופרות פנטזיה אמריקאיות
קטגוריה:סופרי פנטזיה אמריקאים
קטגוריה:סופרים ויוצרים זוכי פרס הוגו
קטגוריה:זוכי פרס דיימון נייט
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת ג'ונס הופקינס
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ג'ונס הופקינס
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1942
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1942