open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
פרס קרן גוטסדינר לאמן ישראלי צעיר

שמאל|ממוזער|250px|הלוגו של "פרס גוטסדינר"
**פרס קרן גוֹטֶסְדִינֶר לאמן ישראלי צעיר** או "**פרס גוטסדינר**" הא פרס שהוענק בין השנים 2010-1995 לאמן ישראלי עד גיל 40, על ידי קרן שהקים נתן גוטסדינר בחסות מוזיאון תל אביב לאמנות. הפרס נחשב בשנותיו הראשונות לאחד מן הפרסים היוקרתיים לאמנים ישראלים.

"פרס גוטסדינר" חולק לראשונה בשנת 1995 במטרה לעודד אמנים צעירים בראשית דרכם. עד שנת 2006 נבחר הזוכה על ידי ועדה על סמך בדיקת תיק עבודות. לאחר שנה זו הוחלט על מתכונת של תצוגת שלושת המועמדים הסופיים לפרס, מתכונת שאומצה בהשפעת "פרס טרנר". לבד ממענק כספי בשווי 10,000 דולר, כלל הפרס גם תערוכת יחיד במוזיאון תל אביב שלוותה בקטלוג.

## רשימת מקבלי הפרס
מרים כבסה (1995), יוסי ברגר (1996), יואב שמואלי (1997), אוהד מרומי (1998), יהודית סספורטס (1999), עדי נס (2000), מירי סגל (2001), אחלאם שיבלי (2002), נלי אגסי (2003), סיגלית לנדאו (2004), שרון יערי (2005), יעל ברתנא (2006), טליה קינן (2007), גיל מרקו שני (2008), נירה פרג (2009), יאן טיכי (2010)

## קישורים חיצוניים
*

גוטסדינר
קטגוריה:ישראל: אמנות
גוטסדינר
זוכי פרס גוטסדינר
שמואל מקארוב

**רבי שמואל מקארוב** (-י"ד באייר תק"פ, 1820) היה אדמו"ר חסידי בדור הרביעי לחסידות. היה תלמידם של רבי אלימלך מליז'נסק ורבי יעקב יצחק מלובלין.

## תולדותיו
רבי שמואל התגורר בניישטאט הסמוכה לקרקוב. בפעם הראשונה שנסע לרבי אלימלך מליזענסק, במשך כמה שבועות, כל פעם שהתקרב לרבי אלימלך אמר לו הרבי שיש ממנו ריח נבילה. כשהבין שכוונתו למידת הגאווה והחל לתקן חטא זה, החל רבי אלימלך לקרבו. בערב שבת שאחר כך הגיע כפרי לרבי אלימלך ואמר לו שאין לו כסף לחתן את בתו. רבי אלימלך אמר לו לחתנה עם שואב המים שלו. רבי אלימלך קרא לרבי שמואל לבוא עמו לחתונה, העביר על עיניו את מטפחתו והראה לו שאש מלהטת סביב הרוקדים. מאז החל לקרבו ובהמשך אף כיהן כבעל תפילה אצלו בימים הנוראים. אחר פטירת רבי אלימלך החל לנסוע לתלמידו של רבי אלימלך, החוזה מלובלין. באותה תקופה עבר מניישטאט לסוקולוב שבגאליציה לכהן שם כרב. אחר פטירת החוזה מלובלין בשנת תקע"ה (1815), החל לשמש באדמו"רות בקארוב ובוונגרוב. חיבר קונטרס בשם **שיר לחסידים** על דרך החסידות, בצורת שיר. נפטר בט"ו באייר תק"פ (1820).

בנו רבי דוד גרנטשטיין מקארוב-פראגה כיהן אחריו לחלק מהחסידים. היה תלמידם של החוזה מלובלין ושל אביו. היה נוסע כאדמו"ר לרבי אורי מסטרליסק ולרבי שמחה בונם מפשיסחא. נפטר בוורשה. (הסופר ר' יחיאל גרנטשטיין היה נינו). בן נוסף היה רבי שלמה, שהיה חסיד קוז'ניץ. נכדו, רבי דוד נחמן, שהיה חסיד קוצק, עלה לארץ ישראל בשנות התר"כ, נשא את מרת שיינדיל נחמה בת הרב אברהם אליעזר מושלי, והוא אבי משפחת קירשנבוים הירושלמית.

## מתלמידיו
* בנו רבי דוד.
* רבי יצחק מוונגרוב (היה גם תלמידו של החוזה מלובלין) נפטר בתק"פ, שנת פטירת רבו.
* רבי יחזקאל מקוזמיר (גם תלמידו של רבי יצחק מוונגרוב, לפי המסורת בחסידות מודז'יץ, שניהם הועידו את רבי יחזקאל לממשיך). היה גם אצל החוזה מלובלין ונסע גם לרבי שמחה בונם מפשיסחא. שימש כאדמו"ר בשענה, פלונסק וניישטאט.
* רבי נתן ממקאווא (חתן רבי חיים חייקל מאמדור).
* רבי נח מקארוב (י"ד באייר תקנ"ד-כ"ו בתמוז תרט"ו) מצעירי תלמידיו של החוזה מלובלין והיה גם אצל רבי יצחק משה עזריאל מבלזיץ. התמנה לאדמו"ר בשנת תר"א אך נסע לרבי מנחם מנדל מקוצק. חיבר את הספר 'קב חן' (ברסלא, תרט"ו).
* רבי מתתיהו מקוסוב (-תרי"א) בן הרב נחמן מאוז'ריאן. היה גם תלמידו של החוזה מלובלין. כיהן כאדמו"ר אך נסע לאדמו"רים מפשיסחא וקוצק והיה מחשובי החסידים שם.
* רבי חיים זאב מקאלושין.

## לקריאה נוספת
* מנחם מנדל בודק, **סדר הדורות החדש**.

## קישורים חיצוניים
* 
* שיר לחסידים באתר היברובוקס.
* מנדל ציטרון, סיפורים על רבי שמואל, בתוך: ספר **שבחי צדיקים**, באתר דעת.
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אדמו"רים
קטגוריה:רבנים פולנים
קטגוריה:תלמידי החוזה מלובלין
קטגוריה:ילידי 1735
קטגוריה:נפטרים ב-1820
ברוך ניסנבוים

ד"ר **ברוך ניסנבוים** (30 באפריל 1886 – 4 בדצמבר 1970) היה רופא ופעיל ציבור בחיפה.
ממוזער|ד"ר ברוך ניסנבוים

## ביוגרפיה
ניסנבוים נולד בבסרביה שבדרום-מערב רוסיה לניסן ופסיה, וקיבל תואר דוקטור לרפואה בשטרסבורג. עלה לארץ ב-1919 באונייה "רוסלאן", שנחשבת לסנונית הראשונה שפתחה את תקופת העלייה השלישית. תחילה עבד בירושלים בבית החולים מאיר רוטשילד של ארגון קעמצ"א, אך ב-1922 עבר לחיפה כדי לעמוד בראש המחלקה הפנימית בבית החולים הדסה שנפתח בהדר הכרמל בבית אתין. מאוחר יותר קיבל עליו את משרת ניהולו של בית החולים במקומו של ד"ר נחום שימקין שהתפטר. ב-1931 נסגרה המחלקה בעקבות מעברו של בית החולים תחת חסותו של ועד הקהילה העברית והקיצוצים בתקציבו. בשל זאת החל לעבוד ד"ר ניסנבוים כרופא פרטי (ברחוב הגלעד – כיום רחוב הרב הרצוג). ניסנבוים נמצא בניגוד עניינים בין מעמדו כנציג הדסה ובין חברותו בוועד הקהילה, דבר שגרם לחיכוכים בינו ובין נציגי הפועלים המאורגנים.

על יד בית החולים הדסה הוקמה תחנת טיפת חלב ב-1922 על מגרש שניתן במתנה על ידי ועד הדר הכרמל. את התחנה ניהלה בתחילה אלה ליפסקי, ואחרי הגירתה לצרפת ניהל ד"ר ניסנבוים את התחנה.

ניסנבוים היה חבר בסניף הסתדרות הרופאים בחיפה, שהוקם על ידי ד"ר הלל יפה ביחד עם החברים ד"ר נחום שימקין, ד"ר חיים יסקי, ד"ר לייב עפרון וד"ר יצחק גליקר.

בינואר 1931 נבחר כסגן יו"ר ועד הדר הכרמל, אחרי מותו של יו"ר הוועד שמואל פבזנר.

ביוני 1934 הוקם מד"א חיפה בבית הרופאים (ברחוב נורדאו פינת רחוב מנחם) וד"ר ניסנבוים הועמד בראשו. ב-1936 עבר מד"א לבניין משלו על שם אלכסנדר-סאשה וילבושביץ (בנו של גדליהו וילבושביץ), על מגרש של ועד הדר הכרמל. מד"א חיפה היה קשור בטבורו אל ארגון ההגנה וכלל פלוגת נשים כרחל שלון וד"ר חנה שטרנפלד. לקראת מלחמת העולם השנייה, כיו"ר ועדת הבריאות של ועד הקהילה העברית, היה ניסנבוים ממונה על הרפואה בשעת חירום (מיסודו של מרדכי נמצא-בי). בתקופה זאת התעורר צורך בתרומות דם, וניסנבוים הקים את ארגון תורמי הדם. את בעיית חוסר האמבולנסים פתר בשימוש חלקי במשאית ששימשה בשאר הזמן להעברת דגים.

אחרי הקמת המדינה היה ממונה על הפיכת בית חולים רמב"ם מבית חולים מנדטורי לחלק ממערכת הבריאות הישראלית.

### הנצחה
ניסנבוים היה נשוי לשרה (17 ביולי 1901 - 20 בינואר 1985) בת יוסף ודבורה קומרוב.
ניסנבוים היה נשיא הכבוד של מד"א חיפה, קיבל את תואר יקיר חיפה ועל שמו רחוב בנווה שאנן בחיפה.

## לקריאה נוספת
* נסים לוי ויעל לוי, **רופאיה של ארץ ישראל 1799–1948** (עריכת תוכן, עיצוב וסדר: חדוה רוקח, איתי בחור), זכרון יעקב: איתי בחור - הוצאה לאור, 2008, עמ' 267.
* נסים לוי, **פרקים בתולדות הרפואה בארץ-ישראל 1799–1948**, הקיבוץ המאוחד והפקולטה לרפואה ע"ש ברוך רפפורט – הטכניון, חיפה, 1998, עמ' 367–376.

## קישורים חיצוניים
* 
* דיוקנו בספריית אוניברסיטת חיפה

## הערות שוליים

קטגוריה:רופאים ביישוב
קטגוריה:רופאים פנימיים ישראלים
קטגוריה:פעילים ציונים ביישוב
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:עולי האונייה רוסלאן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת שטרסבורג
קטגוריה:חיפה: אישים
קטגוריה:יקירי חיפה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות חוף הכרמל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1886
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1970
מעגל סדרתי

**מעגל סדרתי** הוא מעגל לוגי, המבוסס על משוב. משתמשים במעגלים סדרתיים בתחום האלקטרוניקה הספרתית.
במעגל מסוג זה היציאות של המעגל נקבעות על ידי ערכי כניסות **וגם** על ידי המצב הנוכחי של המעגל.

בשונה ממעגלים סדרתיים, קיימים מעגלים צירופיים, בהם היציאות תלויות בכניסות בלבד.

## סוגי מעגלים סדרתיים
* **אסינכרוני** - מצב המעגל מושפע בכל רגע נתון מהכניסות ומהמצב הנוכחי.

* **סינכרוני** - מצב המעגל משתנה לפי הכניסות והמצב הנוכחי בזמנים בדידים, הקצובים על ידי שעון המחובר למעגל.

בפועל כמעט ולא משתמשים במעגלים אסינכרונים, כי אלה אינם יציבים, ועלולים לגרום לבעיות תזמון במערכות שהן אפילו מעט מורכבות.

במעגל מורכב בו קיימים מסלולים שונים המחוברים אל הפלט, לכל מסלול זמן תגובה משל עצמו - כתלות במספר הרכיבים לאורך המסלול. כשמחברים מספר מסלולים כאלה אל הפלט, הוא מקבל אינפורמציה בזמנים שונים מהמסלולים השונים, ועקב כך עד אשר כל המידע
מכל המסלולים יגיע אל הפלט, הפלט יהיה שגוי. לכן, נהוג להשתמש במעגלים סינכרונים בעלי שעון, כך שהזמן המקסימלי - הזמן שלוקח למסלול המקסימלי להתייצב על הפלט הנכון, יהיה קטן מזמן מחזור אחד של השעון.

## ראו גם
* דלגלג - דוגמה פשוטה למעגל סדרתי סינכרוני

סדרתי
קטגוריה:תכן לוגי
קטגוריה:מיקרואלקטרוניקה
יונה אליאן (רופא)

**יונה אליאן** (1923 בערך – 17 ביוני 2011) היה רופא ישראלי, שבשנות ה-50 וה-60 נטל חלק, במסגרת מקצועו, בפעולות חשאיות של המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים.

## ביוגרפיה
אליאן נולד ברומניה. הוא עלה לארץ ישראל לאחר מלחמת העולם השנייה. לאחר קום המדינה החל לעבוד בבית החולים תל השומר כרופא מרדים, ולימים מונה למנהל מחלקת ההרדמה בבית החולים.

גויס לפעילות ב"מוסד" על ידי רפי איתן, שהיה איש יחידת המבצעים המשותפת של "המוסד" והשב"כ ולימים עמד בראש היחידה. אליאן השתתף בפעולות רבות של היחידה עד לסוף שנות ה-60, במקביל לעבודתו הרגילה בבית החולים.

הפעולה הידועה ביותר שבה השתתף הייתה לכידת הפושע הנאצי הנמלט אדולף אייכמן בארגנטינה בשנת 1960. הוא בדק את אייכמן לאחר שנלכד, והזריק לו חומרי הרדמה כדי לטשטשו ולאפשר להעלות אותו בבואנוס איירס למטוס שיצא לישראל.

פעולה שאליאן היה מעורב בה ושהסתיימה בכישלון הייתה מבצע ברן שהתרחש בשנת 1954. במהלך המבצע נחטף בחו"ל סרן אלכסנדר (אבנר) ישראל, מהנדס בחיל הים לשעבר, על ידי יחידת המבצעים של המוסד והשב"כ, לאחר שנודע בישראל כי פנה לשגרירות של מצרים במערב אירופה בהצעה למסור למצרים מידע צבאי. ישראל הוכנס לארגז שהועלה על מטוס שנשלח מישראל להביאו ארצה, אך במהלך הטיסה מת. גורמי המוות היו מינון יתר של חומר הרדמה שהזריק לו כנראה אליאן בשילוב עם הטמפרטורה הנמוכה ששררה במטוס. לפי הוראתו של איסר הראל המריא המטוס שוב עם הגופה שהושלכה אחר כך למימי הים התיכון.
במשך שנים רבות שמר אליאן על שתיקה ביחס לפעילותו במוסד וחשף את עובדת השתתפותו בפעולה ללכידת אייכמן רק כשלוש שנים לפני מותו.

אליאן שם קץ לחייו בתל אביב ב-17 ביוני 2011, בגיל 88 הוא נקבר בבית העלמין במושבה כנרת.

יונה אליאן היה אחיינו של ז'אק אליאס.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:סגל המרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא - תל השומר
קטגוריה:עולים לאחר מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אנשי המוסד
קטגוריה:רופאים מרדימים ישראלים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות כנרת
קטגוריה:לכידת אדולף אייכמן: אישים
קטגוריה:רמת אביב: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1923
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2011
רטרו

**רטרו** הוא סגנון, טרנד או אופנה מיושנים, אשר לקוחים מהעבר הפוסטמודרניסטי, והפכו לחלק מהנורמה פעם נוספת. השימוש בסגנון רטרו בתמונות ובסמלים חדר לאמנות, לפרסום, ולתקשורת הפוסטמודרניסטית. המונח בדרך כלל מתייחס לתקופה של לפחות 15 או 20 שנה קודם להווה.

## מקור המילה
שמאל|ממוזער|200px|ביגוד נשי בסגנון רטרו
[שמאל|ממוזער|250px|משחק המחשב [מיינקראפט הבנוי בסגנון רטרו]]
[שמאל|ממוזער|250px|פיאט 500 החדשה משנת [2008]]
[שמאל|ממוזער|250px|מטוס [אל על בצביעת רטרו]]
המילה לקוחה מהקידומת הלטינית "רטרו" (retro) שמשמעותה "אחורה", "הפוך" או "בתקופה האחרונה". כך למשל "מבט לאחור" נקרא רטרוספקטיבה.

## בתרבות
* **באמנות**: הסגנון שנקרא רטרו כיום מתייחס בעיקר לפופ ארט שהתפתח בשנות ה-40 ושנות ה-50 בעקבות הצורך בגרפיקה בולטת ומושכת את העין שניתן לייצר בקלות במכונת דפוס.
* **במשחקי מחשב**: בילוי במשחקי וידאו במחשבים מיושנים או קונסולות משחקים מיושנות, כגון אטארי 2600, Nintendo Entertainment System, Super Nintendo Entertainment System, סגה מגה דרייב, דרימקאסט, וגיים בוי.
* **באופנה**: אופנת רטרו היא סגנון לבוש שמורכב מפרטי לבוש שהיו מקובלים בעבר. לעיתים נוצרים שילובים של בגדים המאפיינים תקופות מסוימות עם בגדים עכשוויים. דוגמאות לכך הן תיקי עור משנות ה-50, מכנסי ג'ינס מתרחבים, משקפי שמש גדולים, כובע פדורה, ג'קט בסגנון פאנקי, ועוד. גם תסרוקות כמו בלורית וקוקו הוחיו מחדש בהשראת גיבורי הסרטים משנות ה-50. כמו כן בשנים האחרונות, קבוצות ספורט מופיעות לפעמים בתלבושת "רטרו". בדרך כלל מדובר בתלבושת שלבשו שחקני הקבוצה באירוע משמעותי בעברה של הקבוצה.
* **במוזיקה**: להקות רבות חדשות מושפעות מהסגנונות של שנות ה-50 וה-60, כמו רוק אנד רול, בלוז, רוקבילי ורית'ם אנד בלוז. במהלך שנות ה-2000 עלתה הפופולריות של מוזיקת רוק כבד, בשילוב אלמנטים מהרוק הקלאסי, רוק פסיכדלי והבי מטאל. מוזיקה זו שאבה את ההשראה שלה מלהקות עבר כמו לד זפלין, בלאק סבאת', ג'ימי הנדריקס, הביטלס ופינק פלויד.
***בבנייה:** בניית בתים בסגנון רטרו, תוך חיקוי לתקופות רבות מהעבר. לעיתים שימוש באבני בנייה (שמוט) מפירוק בתים ישנים, חיקוי אביזרי אינסטלציה כגון ברזים ואמבטיות, שימוש באריחי ריצוף מעוטרים בדוגמאות רטרו או וינטג'.
***בייצור מכוניות:** חיקוי דגמי מכוניות שיוצרו לפני עשרות שנים. מכוניות רטרו ידועות הן: דגם פיאט 500 האיטלקית שהוצגה על ידי פיאט במרץ 2007, בדיוק 50 שנים לאחר הצגת הדגם המקורי. דוגמה נוספת היא מכונית ההחיפושית החדשה שיוצרה על ידי פולקסווגן הגרמנית על פי דגם החיפושית שייצורה החל בשנת 1938. דוגמה נוספת היא דויד בראון מיני רימאסטר המבוססת על דגם המיני. דוגמאות נוספות: מיטסוקה ויווט היפנית, שדומה לדגם "Jaguar Mark 2" של יגואר, ודגם קרייזלר PT Cruiser האמריקאית, שיוצרה בסגנון מכוניות הגנגסטרים של שנות החמישים, טויוטה קלאסיק ומכונית MP Lafer שהייתה מיוצרת בברזיל.
***מטוסים:** יש חברות תעופה שבחרו לצבוע בצבעי רטרו את אחד המטוסים מהצי שלהם .

## ראו גם
* נוסטלגיה
* אופנת וינטג'
* התיישנות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
קטגוריה:עיצוב
קטגוריה:סגנונות אופנה
קטגוריה:נוסטלגיה
Love Generation

**Love Generation** הוא סינגל של ה-DJ הצרפתי בוב סינקלר, בהשתתפות גארי פיין מהלהקה הג'מייקנית הויילרס (שהייתה מופיעה עם בוב מארלי). השיר הוא הרצועה הראשונה מתוך אלבום האולפן הרביעי של סינקלר, Western Dream. השיר הפך ללהיט מסיבי בכל רחבי אירופה ובאוסטרליה, והפך לשיר שנמצא הכי הרבה זמן בהיסטוריה בטופ 10 במצעד הסינגלים הגרמני. הוא הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים של סוף שנת 2006 בגרמניה ולמקום ה-22 במצעד הסינגלים העולמי. השיר הגיע גם למקום ה-8 במצעד הפזמונים הבינלאומי השנתי של גלגלצ בשנת 2006.

מכיוון שהשיר הופיע במשך מונדיאל 2006, דמויות האנימציה שהיוו את קמע גביע העולם בכדורגל "גולאו השישי ופילה" הופיעו בקליפ לשיר. הקליפ לשיר צולם במקומות שונים בארצות הברית. הקליפ הושפע מהשיר *Sweet Lullaby* של דיפ פורסט

## היסטוריית מצעדים

## קישורים חיצוניים

* הקליפ לשיר באתר יוטיוב.

קטגוריה:שירי דאנס-פופ
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון באוסטריה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בגרמניה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האוסטרלי
המשרד לביטחון חברתי של קוריאה הצפונית

ממוזער|תג יחידה של המשרד
ממוזער|סמל המשרד לביטחון הציבור
[ממוזער|משטרת התנועה ב[פיונגיאנג.]]
**המשרד לביטחון חברתי** (בקוריאנית: **인민 보안부**; בעבר היה ידוע כסוכנות לביטחון העם) הוא הארגון הממשלתי בקוריאה הצפונית המופקד על כל זרועות השיטור ואחראי על כוח המשטרה הלאומית. הוא מבצע תפקידי אכיפה וחקירת פשעים כלכליים, ומפעיל לשכות חקירה בתחומי פשיעה שונים, יחידות אבטח אישים ואת שירות בתי הסוהר.

הארגון הוא חלק מקהילת המודיעין של קוריאה הצפונית ואחראי גם על משמר הגבול של קוריאה הצפונית ובמסגרתו גם מפעיל את משמר החופים הצפון קוריאני ואחראי לאבטחת גבולותיה של המדינה.
## היסטוריה
הארגון הוקם ב-1950 כמחלקת ביטחון הציבור והיה מופקד על כל תפקידי ביטחון פנים במדינה, החל מאכיפת חוק ושמירה על הסדר וכלה במבצעי מודיעין פנימיים וביצוע מעקב אחר מתנגדי המשטר.

בדצמבר 1972, עם שינוי החזון בחוקת קוריאה הצפונית, הארגון נקרא מחלקת ביטחון הציבור עד ספטמבר 1998 כאשר החל לשאת את השם המשרד לביטחון הציבור. בכל מקרה, עד מהרה ספג הארגון שינוי שם נוסף והוא נקרא בשמו הנוכחי "סוכנות ביטחון העם".

עד שנת 1973, הארגון היה אחראי לכל פעילויות החקירה במדינה וביצע חקירות על כל פעיל שהתנגד למפלגת השלטון - מפלגת הפועלים וכל מי שנחשד בפעילות "אנטי-ממסדית", או בעלת אידאולוגיה השונה מזו של המשטר בקוריאה הצפונית, עבר תחקורים ותשאולים, כחלק מן החובה לביטחון הציבור.

במאי 1973, הוקם המשרד לביטחון המדינה של קוריאה הצפונית, כארגון ביטחון פנים ומודיעין נפרד, וכל מבצעי החקירות האמורים הועברו לידי הארגון החדש, כאשר תפקידי הסוכנות צומצמו לתפקידי שיטור בלבד, מבלי להתערב בענייני ביטחון המדינה.

במאי 2020, שונה שמו למשרד לביטחון חברתי.
## ראו גם
*הסוכנות למודיעין פיננסי (קוריאה הצפונית)
## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קוריאה הצפונית: צבא וביטחון
קטגוריה:ארגוני אכיפת חוק
קטגוריה:ארגוני כליאה
קטגוריה:ארגוני אבטחת אישים
ריצ'רד ס. קסטלנו

**ריצ'רד סלבטורה קסטלנו** (באנגלית: **Richard Salvatore Castellano**; 4 בספטמבר 1933 – 10 בדצמבר 1988) היה שחקן קולנוע ותיאטרון אמריקאי ממוצא סיציליאני. קסטלנו היה מועמד פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ולפרס הטוני על הופעתיו בהפקות "מאהבים וזרים אחרים", וכוכב הסרט "הסנדק" בו גילם את פיטר קלמנצה.

## ביוגרפיה
נולד ברובע הברונקס, ניו יורק. לפני שהפך לשחקן עבד כקבלן בנייה.
התפרסם לראשונה בתור שחקן תיאטרון והיה מועמד ב-1969 לפרס הטוני על הופעתו במחזה "מאהבים וזרים אחרים" בתפקיד פרנק ואצ'יו.
בשנה שלאחר מכן גילם קסטלנו את הדמות גם בגרסה הקולנועית וקיבל מועמדות לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר.

בשנת 1972 שיחק קסטלנו בדרמת הפשע הקלאסית "הסנדק" וגילם את המאפיונר פיטר קלמנצה חברו הקרוב של דון ויטו קורליאונה (מרלון ברנדו) והסנדק של בנו הבכור סאני (ג'יימס קאן). במהלך הסרט מתדרך קלמנצה את מייקל קורליאונה (אל פצ'ינו) כיצד לחסל את מפקח המשטרה המושחת קפטן מק'ולסקי ואת סוחר ההרואין וירג'יל סולוצו.
קסטלנו היה אמור להופיע גם בסרט ההמשך "הסנדק 2", אך בעקבות מחלוקות עם פרנסיס פורד קופולה על התפקיד החדש שרצה לגלם, קסטלנו החליט לבסוף לוותר על התפקיד.

קסטלנו היה נשוי לשחקנית ארדל שארידן. נפטר מהתקף לב בשנת 1988.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:הברונקס: אישים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקני תיאטרון אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1933
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1988
דובל'ה

**דובל'ה** היה שעשועון טלוויזיה אינטראקטיבי בהנחייתן של עינב גלילי ורונית כפיר ששודר במסגרת רצועת השידורים של חינוכית 2 בשנת 1993 והתוכנית חודשה בערוץ הראשון בשנים 1995 -1997.

המשתתפים בתוכנית התקשרו לאולפן מהבית והתחרו במשחק וידאו שנשלט על ידי לחצני החיוג של הטלפון. גיבור המשחק היה דובל'ה (בקולו של יאיר ניצני), דמות של ישראלי טיפוסי בלבוש גופייה וסנדלים, ועל המשתתפים הוטלה המשימה להעביר את דובל'ה בשלום במסלולי מכשולים שהורכב משיט אבובים בירדן ומסע ג'יפ במדבר. בתום המסלול היה עליהם להשיב על שאלת טריוויה מתוך שלושה נושאים שהוצגו לבחירתם. הפרס הראשון בתוכנית היה טיסה ליורודיסני. בעונה ששודרה בערוץ הראשון נוסף מסלול נוסף, שבחלקו הראשון יש מסלול סקי ובחלקו השני יש שיט בסירת מנוע. העונה השנייה שודרה בזאפ לפני התוכנית המרכזית שלה, של אותו היום, כשבקיץ 1996 שודרה כתוכנית מלאה בימי השבת. 
את שיר הפתיח של העונה הראשונה ביצע יושי שדה ואת שיר הפתיח של העונה השנייה ביצע אבי דור עם חבורת ילדים. 

דובל'ה היה שעשועון המחשב האינטראקטיבי הראשון מסוגו בישראל.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:הטלוויזיה החינוכית הישראלית: תוכניות וסדרות
קטגוריה:משחקי וידאו שפותחו בישראל
קטגוריה:משחקי פלטפורמות ממוחשבים
קטגוריה:דמויות ממשחקי וידאו
קטגוריה:משחקי וידאו בעברית
קטגוריה:עינב גלילי
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 1995
קטגוריה:שעשועוני טריוויה בטלוויזיה
המכביטס

**המכביטס** (באנגלית: **The Maccabeats**) הוא הרכב א-קפלה של תלמידי קולג' יהודים מהישיבה יוניברסיטי, שהתפרסם בעקבות שירם לחג החנוכה, "Candlelight".

הקבוצה קיימת משלהי 2007. אלבומה הראשון, "קולות מהגבהים" ("Voices from the Heights"), הופיע במרץ 2010. אלבומה השני, "מחוץ לקופסה" ("Out of the box"), יצא במרץ 2012. נכון למאי 2024 הקליפ לשיר "Candlelight" של ההרכב צבר למעלה מ-17 מיליון צפיות באתר יוטיוב.

## היסטוריה
בנובמבר 2010 הוציא ההרכב את השיר "Candlelight", המבוסס על השיר "Dynamite" של טאיו קרוז, שיר חנוכה שזכה להצלחה ונהפך ללהיט ב-YouTube עם למעלה מ-17 מיליון צפיות.

ב-8 במרץ 2011 פרסם ההרכב את הקליפ "Purim Song". לכבוד חודש המורשת היהודית-אמריקאית הופיע ההרכב בבית הלבן ב-17 במאי 2011 לפני הנשיא ברק אובמה.

ב-22 בספטמבר, לקראת ראש השנה ה'תשע"ב, פרסם ההרכב את הקליפ "Book of Good Life". בין היתר, הקליפ צולם באחד מבתי הכנסת המרכזיים (ריברדייל) בניו יורק. ב-8 בדצמבר 2011, פרסם ההרכב קליפ לחנוכה בשם "Miracles" שהתבסס על שיר של מתיסיהו.

להקת המכביטס הופיעה בישראל פעמיים.

במרץ 2012 הקבוצה הוציאה את אלבומה השני, "מחוץ לקופסה" ("Out of the box"). האלבום כולל את השירים: "ראו בנים" של יעקב שוואקי, "יבוא" של פרחי מיאמי, "הבט של אש", "Come Back" של להקת המושב, "Never Say Never" של ג'סטין ביבר ועוד.

בשנת 2014 הוציאו את האלבום השלישי, "רק עוד יום אחד" ("one day more"). באלבום קיימות 12 רצועות, ביניהן השירים "Brave, Burn" ו-"One Day".

ב-7 בדצמבר 2020 הוציא ההרכב את השיר "Candlelight 2020", קאבר לשיר "Dynamite" של BTS.

ב-2022 הוציא ההרכב את השיר "An Encanto Purim", קאבר לשירים "Surface Pressure" ו-"We Don't Talk About Bruno" מסרט ההנפשה "אנקאנטו".

ב-2023 הוציאו סינגל מקורי בשם "עם ישראל חי" לכבוד חנוכה ובעקבות המצב בישראל. מגזין בילבורד האמריקאי כלל את השיר ברשימת השמעה לחג חנוכה, וכתב: "שום דבר לא נלחם ברעים האנטישמיים כמו קבוצת הא-קפלה של הגברים האיתנים, המכבטיס חזרו עם עוד באנגר חנוכה."

## דיסקוגרפיה
### אלבומים
* **קולות מהגבהים**, 2010
* **מחוץ לקופסה**, 2012
* **רק עוד יום אחד**, 2014

### השתתפות באלבומים
* **[[Journeys 5]]**, אייבי רוטנברג, 2022

## ביאורים

## קישורים חיצוניים
* 

* 
*  
* 
* 
* 
* 
* 
* 

* Stephanie Butnick, The Maccabeats Have a New Song About Israel, *[[טאבלט (מגזין)|Tablet Magazine]]*, August 28, 2014


## הערות שוליים

קטגוריה:להקות א-קפלה
קטגוריה:ישיבה יוניברסיטי
קטגוריה:להקות אמריקאיות
קטגוריה:להקות חסידיות
קטגוריה:זמרים חסידיים
אדגר רמירס

**אדגר פיליברטו רמירס ארייאנו** (בספרדית: **Édgar Filiberto Ramírez Arellano**; נולד ב-25 במרץ 1977) הוא שחקן ונצואלי. מועמד לפרס גלובוס הזהב על תפקידו בתור הטרוריסט איליץ' רמירס סאנצ'ס במיני סדרה "קרלוס" ומועמד שוב פרס גלובוס הזהב ופרס אמי לשחקן משנה על תפקידו כג'אני ורסצ'ה בסדרת הטלוויזיה "הרצח של ורסצ'ה: סיפור פשע אמריקאי".

## ביוגרפיה
רמירס נולד בסן קריסטובל בירת טאצ'ירה שבדרום מזרח ונצואלה, בנם של סודי ארייאנו, עורכת דין במקצועה ושל פיליברטו רמירס, קצין בצבא ונצואלה. יש לו אחות בשם נטלי. בשל שירותו הצבאי של אביו, גדל והתגורר במקומות שונים בעולם, בהם אוסטריה. בשנת 1999 סיים את לימודי התואר הראשון בעיתונאות ותקשורת המונים מהאוניברסיטה הקתולית אנדרס בייו בעיר הבירה קראקס, ואגב כך החל בקריירת משחק בסרטי סטודנטים.

## קריירה
ב-2003 החל את דרכו המקצועית במישור הלאומי, כשהשתתף באופרת הסבון "קוסטה ריקה" ושנה לאחר מכן שיחק בסרט הקומדיה "פונטו אי ראיה". ב-2005 השתתף לראשונה בהפקה הוליוודית, דרמת האקשן הביוגרפית של טוני סקוט "דומינו", בה גילם את דמותו של צ'וקו, צייד ראשים אלים שמאוהב ברוצחת דומינו הארווי (קירה נייטלי). בהמשך הופיע במותחן הריגול שובר הקופות של פול גרינגראס "זהות אבודה", בו גילם את דמותו של המתנקש פאס ובמותחן הפעולה הפוליטי "שמונה צדדים לאמת" בתור הצלף חאוויר. ב-2010 גילם את התפקיד הראשי במיני סדרה "קרלוס", בבימויו של אוליבייה אסאיאס המבוססת על סיפור חייו של הטרוריסט הוונצואלי קרלוס התן. בעקבות השתתפותו בסדרה זכה בפרס סזאר בקטגוריית השחקן המבטיח, והיה מועמד לפרס גלובוס הזהב ולפרס אמי לבידור בפריים טיים בקטגוריית השחקן הטוב ביותר במיני סדרה.

בשנת 2015 שיחק בסרט "נקודת פריצה", חידוש לסרט המקורי משנת 1991.

בשנת 2016 שיחק בדרמת האגרוף "ידי האבן" לצידם של רוברט דה נירו, אשר, וג'ון טורטורו. באותה שנה שיחק במותחן "הבחורה על הרכבת" לצידם של אמילי בלאנט, היילי בנט ולוק אוונס. בהמשך השנה שיחק בסרט הדרמה "מכורים לזהב", לצד מתיו מקונוהיי, טובי קבל וברייס דאלאס הווארד.

בשנת 2018 הופיע בתפקיד ג'אני ורסצ'ה ב-"הרצח של ורסצ'ה" - העונה השנייה של סדרת הטלוויזיה האמריקאית "סיפור פשע אמריקאי".

בשנת 2023 הופיע בתפקיד מייק ולנטיין בסדרה הטלוויזיה "הצד האפל של פלורידה".

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים

* אתר מעריצים
* 
* 	

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ונצואלים
קטגוריה:זוכי פרס סזאר
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:שגרירים של רצון טוב - יוניסף
קטגוריה:מהגרים לצרפת
קטגוריה:ילידי 1977
לאונרד פריי

**לאונרד פריי** (באנגלית: **Leonard Frey**;  4 בספטמבר 1938 - 24 באוגוסט 1988) היה שחקן קולנוע ותיאטרון יהודי-אמריקאי מועמד פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1971 על הופעתו בסרט "כנר על הגג".

## ביוגרפיה
פריי נולד בשכונת ברוקלין, ניו יורק. אחרי שסיים ללמוד בתיכון ג'יימס מדיסון , למד אמנות ועיצוב בקופר יוניון על מנת להפוך לצייר, אולם זנח את התחום והתחיל ללמוד משחק בבית ספר לתיאטרון "בית הבובות השכונתי" שבניו יורק סיטי תחת השחקן היהודי הגאה סנפורד מייסנר.

פריי שהיה הומוסקסואל, התפרסם לראשונה, על בימת אוף ברודוויי במחזה "הנערים בחבורה" שהיה מבין הראשונים שהראה לעולם דמויות של הומואים.
בהצגה כמו גם בסרט פורץ הדרך לקהילת הגאים בהוליווד "הנערים בחבורה" שיצא שנתיים לאחר מכן, גילם פריי את דמות ההומו המריר הארולד.

פריי שיחק בשנת 1971 בסרט כנר על הגג בתור החייט העני מוטל קמזוייל לצידו של השחקן הישראלי מועמד פרס האוסקר חיים טופול שגילם את טוביה החולב.
פריי היה מועמד על הופעתו לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר.

ב-1975 היה פריי מועמד לפרס הטוני על הופעתו במחזה "הבריאות הלאומית".
ב-1980 השתתף לצידם של ביל מארי ופיטר בויל בקומדיה "היכן שהבאפלו משוטט".

נפטר בשנת 1988 מסיבוכי מחלת האיידס, גופתו נשרפה לפי צוואתו.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:ברוקלין: אישים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקני תיאטרון אמריקאים
קטגוריה:להט"בים אמריקאים
קטגוריה:שחקנים הומוסקסואלים
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו מאיידס
קטגוריה:אמריקאים שגווייתם נשרפה
קטגוריה:יהודים שגווייתם נשרפה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1938
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1988
קהילת המודיעין של קוריאה הצפונית

**קהילת המודיעין של קוריאה הצפונית** היא מצבור של זרועות אכיפת חוק וסוכנויות ביון שלכל אחת מהן תפקיד מוגדר מראש, שכמעט ואינו מצריך תיאום בין הארגונים השונים. ארגוני הביון של קוריאה הצפונית נוסדו ואורגנו על פי המודל של קהילת המודיעין הסובייטית שחולקה לשני ארגונים בלבד הקג"ב והגר"ו.
## מבנה קהילת המודיעין
### מודיעין פוליטי אזרחי
סוכנויות הביון של צפון קוריאה כפופות כולן ללשכת המודיעין הכללית של הקבינט של קוריאה הצפונית, כאשר הלשכה כפופה לוועדה המרכזית של מפלגת הפועלים של קוריאה הצפונית - מפלגת השלטון. מחלקת הקישור של לשכת המודיעין הכללית אחראית לביצוע פעילויות תיאום נדרשות בין גופי הביון, במידה ונדרש תיאום בביצוע מבצעי איסוף מודיעין משולבים, בעיקר כנגד יפן וקוריאה הדרומית ובאיסוף מודיעין על הכוחות האמריקניים בקוריאה הדרומית.

הארגון העיקרי האחראי לאיסוף מודיעין חיצוני הוא מחלקת המחקר למודיעין חוץ, הכפופה ללשכת המודיעין הכללית.

ההתאחדות הכללית של המתיישבים הקוריאנים ביפן הוא השגרירות, הלכה למעשה, של קוריאה הצפונית בטוקיו. הארגון הוקם במאי 1955, וכיום חברים בארגון 200,000 איש וזהו הארגון היחיד שמייצג את האינטרסים הדיפלומטיים של קוריאה הצפונית ביפן, אף שהשלטונות היפניים לא מנהלים כל שיח עם נציגי ארגון זה, מאחר שלדעת שירותי הביטחון היפניים, הארגון משמש כחסות לפעילויות ביון במדינה.

### מודיעין צבאי
לשכת המודיעין של המטה הכללי של הכוחות המזוינים העממיים של קוריאה הצפונית, הוא הזרוע העיקרית המופקדת על איסוף מודיעין צבאי וטקטי עבור משרד הכוחות המזוינים של צפון קוריאה. למעלה ממאה אלף איש משרתים בארגון ועד שנות ה-90, פעל תוך תמיכה לוגיסטית רבה מהגר"ו הסובייטי. בשנות ה-90, ניתקו שירותי הביון הרוסיים כל קשר עם סוכנויות הביון של קוריאה הצפונית.

### מודיעין פנים
איסוף מודיעין פנימי ותפקידי סיכול ריגול מבוצעים על ידי המשרד לביטחון המדינה של קוריאה הצפונית שהוא למעשה המשטרה החשאית והמשרד לביטחון העם שמשמש ככוח שיטור לאומי המופקד על שמירת הסדר הציבורי.

בעבר המשרד לביטחון הציבור אף כונה סוכנות הביטחון ובטיחות הציבור, והסוכנות לביטחון העם עד שב-1998 קיבל את השם המשרד לביטחון העם. על פי הערכות פועלים 50,000 סוכני חרש בתוככי המדינה.

## קישורים חיצוניים
*מידע כללי באתר פדרציית המודיעין האמריקנית 

קטגוריה:קוריאה הצפונית: צבא וביטחון
M34

**M34** (מ-**Messier 34**, או **NGC 1039**) הוא צביר פתוח בקבוצת הכוכבים פרסאוס הנמצא במרחק של כ-1,400 שנות אור ממערכת השמש ומכיל כ-100 כוכבים.

## היסטוריה
הצביר מופיע ברשימותיו של האסטרונום האיטלקי ג'ובאני בטיסטה אודיירנה משנת 1654, אך לא מצוין שם מתי נצפה לראשונה. ב-25 באוגוסט 1764 הוא נצפה על ידי האסטרונום הצרפתי שארל מסיה, שלא ידע על גילויו המוקדם יותר ותיאר אותו בקטלוג מסיה כ"צביר של כוכבים קטנים בין הראש של מדוזה (אלגול) והרגל השמאלית של אנדרומדה".

לצביר דרגת בהירות 5.5 וקל לאתרו באמצעות משקפת, או אפילו ללא ציוד עזר בתנאי תצפית מיטביים. בעוד שבעין הוא נראה ככתם מעורפל וחלש, במשקפת איכותית ניתן להבחין בכוכבים החברים בו, שהבהירים שבהם הם מדרגת בהירות נראית 7.9. באמצעות טלסקופ חובבים ניתן להבחין בכ-80 מכוכבי הצביר, כאשר נראה שחלק מהם מסודרים בזוגות. הצביר נמצא כ-5 מעלות ממערב לאלגול וכ-7 מעלות ממזרח לכוכב γ באנדרומדה, מעט צפונית לקו המחבר ביניהם.

## מאפייני הצביר
קוטרו של M34 הוא כ-14 שנות אור ומרחקו ממערכת השמש הוא כ-1,400 שנות אור כך שגודלו הזוויתי הוא כ-35 דקות קשת, בערך כגודלו של הירח המלא. הצביר מכיל כ-100 כוכבים בצפיפות ממוצעת ולפי גיל כוכביו גילו מוערך בכ-180 מיליוני שנים. כיוון התנועה של הצביר בחלל ומהירותו דומים לשל צבירים נוספים, ביניהם הפליאדות והצביר המקיף את α בפרסאוס והכולל אותו, כך שייתכן שכל הצבירים האלו נוצרו מאותו ענן של גז ואבק בין-כוכבי.

## קישורים חיצוניים

* M34 בקטלוג מסיה באתר SEDS.
* 

34
34
קטגוריה:קבוצת הכוכבים פרסאוס
אודרי ולס

**אודרי אן ולס** (באנגלית: **Audrey Ann Wells**; 29 באפריל 1960 – 4 באוקטובר 2018) הייתה תסריטאית, במאית ומפיקת קולנוע אמריקאית ממוצא יהודי.

## ביוגרפיה
נולדה בשם **אודרי אן לדרר** (**Audrey Ann Lederer**) בסן פרנסיסקו, קליפורניה שבארצות הברית,  מוצא משפחתה היה יהודי אשכנזי וספרדי, כשמצד אביה מאוסטריה ומצד אמה מרומניה. הועסקה תחילה כתקליטנית בתחנת רדיו ג'אז מקומית בשם KJAZ FM. בוגרת אוניברסיטת ברקלי ואוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. 

כתבה תסריטים רבים לסרטי קולנוע מצליחים, מתוכם שלושה שביימה בעצמה. בין יצירות הקולנוע הבולטות שלה  "על נשים, גברים וחיות אחרות" (1996), "תחת שמש טוסקנה" (2003) שזכה גם להצלחה מסחרית. תסריטיה התמקדו בעיקר בסרטי קומדיה כגון "הג'ונגל מת מצחוק" (1997) ובסרטים רומנטיים. בשנת 2006 נבחרה לשופטת בפסטיבל הסרטים סאנדנס.

בטרם פטירתה הייתה נשואה לבריאן לרקי, ולה היו שני ילדים.

ולס אובחנה עם סרטן בשנת 2013, אם כי תחילה המשיכה לעבוד על פרויקטים שונים, כשב-4 באוקטובר 2018 נפטרה ממחלתה בסנטה מוניקה, קליפורניה, בהיותה בת 58.

## סרטים שביימה
* 1999: "אהבה מצילום ראשון" ("Guinevere")
* 2003: "תחת שמש טוסקנה" 

## תסריטים שכתבה
* 1996: "על נשים, גברים וחיות אחרות" ("The Truth About Cats & Dogs")
* 1997: "הג'ונגל מת מצחוק"
* 1999: "אהבה מצילום ראשון"
* 2000: "הילד"
* 2003: "תחת שמש טוסקנה"
* 2004: "הנרקוד?"
* 2007: "תוכנית המשחק"
*2017: "נשמה של כלב"
*2018: "השנאה שנתתם"
*2020: "מעל ומעבר לירח"

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קליפורניה
קטגוריה:סן פרנסיסקו: אישים
קטגוריה:במאיות קולנוע אמריקאיות
קטגוריה:מפיקות קולנוע אמריקאיות
קטגוריה:תסריטאיות קולנוע אמריקאיות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1960
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1960
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2018
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2018
משה פוריית

**משה פוריית** הוא מחברו של הקונטרס **דרכי ציון**, מדריך לעולה לארץ ישראל בעקבות גזרות ת"ח ות"ט. החיבור כולל גם תיאור מקיף של חיי היום-יום של יהודי ירושלים במאה ה-17 ומהווה מקור חשוב ללימוד התקופה.

## רקע
בעולם היהודי, התאפיינה המחצית הראשונה של המאה ה-17 במתח משיחי רב ובגידול מספר העולים, אשכנזים וספרדים, שהביא להתבססות והתרחבות הקהילה בירושלים. למרות הפגיעה הקשה בקהילת יהודי ירושלים בין השנים 1627-1625 בעקבות שלטונה של משפחת אבן-פרוח' שהכבידה את עולה על תושבי העיר, ובעיקר על היהודים, המשיכו יחידים לעלות לארץ ישראל. עם העולים בשנים אלו נמנה גם משה בן ישראל נפתלי (הירש) פוריית שהיה סופר סת"ם, בן למשפחה חשובה בקהילת פראג, קרוב משפחתו של רבי ישעיה הלוי הורוביץ, "השל"ה הקדוש", שעלה גם הוא מפראג כמה שנים קודם לכן. 

בעקבות הרס הקהילות היהודיות בפולין ובאוקראינה בגזירות ת"ח ות"ט (1649-1648) הורע מאוד גם מצבם של יהודי ארץ ישראל שנסמכו על תרומותיהם של קהילות הגולה. מצב זה הביא את משה פוריית לצאת לאירופה כשליח מטעם הקהילה (שד"ר) או מטעם עצמו כדי לגייס תרומות. לשם כך כתב את הספר "דרכי ציון" כמדריך לעולה, ובו פירוט נתיבי העלייה האפשריים  מארצות אירופה לארץ ישראל והסברים מפורטים על אורח החיים הנהוג בירושלים. 

## תוכן הספר "דרכי ציון"
הספר דרכי ציון שנכתב ביידיש והודפס בפרנקפורט דמיין בשנת ה'ת"י (1650), כולל ארבעה שערים:
***שער ביאת הארץ** - שער זה נקרא גם **שער השמיים** או **שער הפרנסה** והוא העיקרי מבין שערי הספר, בו מסביר המחבר על סמך ניסיונו וידיעותיו כיצד לעלות לארץ ישראל ולהתפרנס בה בכבוד. בשער זה מפורטים ארבעה מסלולים אפשריים למי שרוצה לעלות ממרכז אירופה לארץ ישראל, שכולם עוברים דרך קושטא. המחבר מוסר לעולה מידע רב על מחירים, זמנים, מטבעות, ומייעץ לו כיצד יתנהג בדרך, למי יפנה, איזה ציוד ייקח ואיזה יוכל למצוא בדרך או בירושלים וכו'. בהמשך הוא מתאר בפירוט רב את החיים בירושלים: סוגי המאכלים המצויים בה ואופן הכנתם, סוגי הלבוש, כמות הכסף הדרושה כדי להתקיים שם, המנהגים הנהוגים בעיר ויחס השלטונות לתושבים.
***שער התפילה** - בו מפורטים מנהגי התפילה בירושלים בימי חול ובימים מיוחדים.
***שער הלימוד** - מנהגי לימוד התורה  של אנשי ירושלים, וכן מנהגי הקבורה והאבלות. בשער זה מופיע גם  תיאור קצר של המקומות הקדושים באזור ירושלים: קבר זכריה, יד אבשלום, קבר חולדה, קבר דוד וקבר רחל.
***שער ההזכרה** - על מנהג הזכרת נשמות בירושלים.

## קישורים חיצוניים
* מסעות ר' משה פוריית מפראג, בתוך **[[מסעות ארץ ישראל]]**, תל אביב: אברהם יערי, תשו-1946, עמ' 304-267, באתר Hebrew Books
* פסחים של עולים ועולי רגלים בירושלים

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים צ'כים
קטגוריה:ארץ ישראל: נוסעים יהודים
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:שד"רים
קטגוריה:עולים לארץ ישראל במאה ה-17
קטגוריה:כותבי ספרי מסע בארץ ישראל
אל גאוצ'ו

ממוזער|סניף אילת של אל גאוצ'ו ב-2006
**אל גאוצ'ו** היא רשת מסעדות בשרים ישראלית בסגנון דרום אמריקאי.

אל גאוצ'ו הוקמה בשנת 1982 על ידי קבוצת עולים מארגנטינה, שיצרו תפריט בסגנון המטבח הארגנטינאי. מקור השם במילה "גאוצ'וס" - בוקרים דרום אמריקאים, המרמז לבשר עגלי בקר שניזונו בדרום אמריקה במרעה הטבעי.

הסניף הראשון של המסעדה היה באילת ובשיאה הגיעה הרשת ל-17 סניפים שהיו ממוקמים באילת, אשדוד, באר שבע, בת ים, הרצליה, חיפה, ירושלים, נתניה, פתח תקווה, קריית מוצקין, קריית שמונה, ראשון לציון, רמת גן, רמת ישי ותל אביב-יפו. חלק מסניפי הרשת כשרים ואף כשרים למהדרין. סניפי הרשת פועלים בשיטת הזכיינות. ב-2009 נמכרה הרשת למשפחת עזרא ולאורך העשור השני של המאה ה-21 מספר המסעדות הצטמצם והסניף המייסד באילת החליף את שמו ל"פאפי" על שם ראובן "פאפי" נחימוב ממייסדי הרשת. נכון ל-2022 רק סניף נתניה עדיין פעיל.

בנוסף למסעדות, הרשת הפעילה גם שירותי קייטרינג וקיימה סדנאות בתחום הבשר. מ-2010 החלה הרשת לשווק בשר קפוא לרשתות השיווק, חמישה מוצרים תחת המותג "אל גאוצ'ו פרימיום": קציצות, סטייק אנטריקוט, קבבים, המבורגרים ונקניקיות צ'וריסו.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:ישראל: מסעדות
אקטיביזם תקשורתי

**אקטיביזם תקשורתי** הוא אקטיביזם המשתמש במדיה ובטכנולוגיות התקשורת ככלי לשינוי חברתי ולהשפעה על סדר היום הציבורי.

האקטיביזם התקשורתי בא לידי ביטוי ב:
# הקמת אמצעי תקשורת עצמאיים, בעלי אג'נדה מוגדרת, שיוצאים נגד הקונצנזוס החברתי, קוראים לשינוי רדיקלי של החברה ומוסדותית, כדוגמת עיתונות מקומית/מגזרית, רדיו פיראטי, ערוצי טלוויזיה עצמאיים וכדומה.
# מינוף הכוח של התקשורת המסורתית לקידום אינטרסים של קבוצות ותנועות חברתיות על ידי ניהול "קמפיינים ציבוריים", השתתפות בתקשורת, העלאת ביקורת, העלאת מודעות, שכלול מערכת יחסי הציבור והדוברות של ארגוני החברה האזרחית.
# אקטיביזם וירטואלי - שימוש באינטרנט, דואר אלקטרוני, רשימות תפוצה, אתרים, בלוגים ורשתות חברתיות להפצת מידע, לצורך להעלאת מודעות, ארגון מחאות במרחב הווירטואלי ובמרחב האקטואלי, גיוס פעילים וכספים.

## אקטיביזם בידורי
אקטיביזם בידורי הוא סוג של אקטיביזם תקשורתי, העושה שימוש בתוכן בידורי כדי לחתור לשינוי חברתי. במרכז תוכנית בידור אקטיביסטית עומד מנחה או יוצר מוכר ופופולרי בעל עמדות ברורות, המציג בעיות חברתיות, ומציע פתרונות אפשריים. מה שמאפיין תוכניות אלה הוא שהן משלבות בידור בתכנים שכנועיים. תוכניות אלה מטפלות בערכים, נורמות ובזהויות חברתיות, ועוסקות בייצוג ויצירת זהויות, מיתוסים וערכים חדשים באקלים תקשורתי תחרותי ובידורי. באופן דומה עיתונאים אקטיביסטים שמשדרים בטלוויזיה מסחרית נדרשים ליצור תכנים מעניינים, חדשניים, אינפורמטיביים, חווייתיים וגם ביקורתיים, שיהיו גם רלוונטיים לרוב הצופים, ושימשכו קהל ממגוון תרבויות ומגזרים, ויובילו לשינויים חברתיים בסביבה תקשורתית תחרותית שמשלבת בידור בתכנים שאינם בידוריים.

דוגמה לתוכנית אקטיביסטית בידורית היא התוכנית "מה אתם הייתם עושים?", ששודרה בערוץ 2, בהנחייתו של העיתונאי חיים הכט. התוכנית, שזכתה לפופולריות רבה, פנתה לאוכלוסייה רחבה בישראל. היא עסקה בשאלה מיהו הישראלי הנורמטיבי, ומה הם ערכי מוסר ואזרחות. התוכנית הציגה סיטואציות מבוימות במקומות ציבוריים, ובחנה את תגובת האנשים שנחשפו למצבים קיצוניים, למשל, הטרדות מיניות ושימוש בסמים. התוכנית הציגה את מה שקלטו המצלמות הנסתרות. בנוסף, חיים הכט ראיין את האנשים שהגיבו לסיטואציה. הוא הציג בפני הצופים מה היה נכון לעשות ומה לא. התוכנית גם עודדה את הצופים להעמיד עצמם בסיטואציות המוצגות ולתהות על מעשיהם. לפיכך, אפשר להתייחס לתוכנית כדוגמה לאקטיביזם בידורי כי היא משלבת בין אלמנטים מבוימים ומצלמה נסתרת, המשתייכים לסוגה הבידורית, ובין בעיות חברתיות.

## קישורים חיצוניים
* מקנה פופ: רוצה להיות אקטיביסט? תתחיל מהצעצועים שלך – על היכולת ליצור שינויים בעולם באמצעות כלי התקשורת, הרצאה באנגלית מאתר TED עם כתוביות בעברית 
*תוכנית מה הייתם עושים עם חיים הכט, אתר mako

## הערות שוליים

קטגוריה:תקשורת
קטגוריה:אקטיביזם
דיוניסיוס אקסיגואוס

**דיוניסיוס אקסיגואוס** (בלטינית: **Dionysius Exiguus**, "**הגוץ**", או "**העניו**"; 470 לערך – 544 לערך) היה נזיר מסקיתיה מינור  (נולד בחלק הבולגרי של דוברוג'ה) שהיה חבר בקהילת נזירים שפעלה באזור קונסטנצה.

משנת 500 לערך דיוניסיוס חי ברומא, שם תרגם מיוונית ללטינית מסמכים רבים, בהם החלטות של סינודים.

בתחילת המאה ה-6 ערך דיוניסיוס את החוק הקנוני (הכנסייתי) . בשנת 774, בעת שחגג את חג הפסחא ברומא, קיבל המלך הפרנקי קרל הגדול מהאפיפיור אדריאנוס הראשון גרסה מעודכנת של קובץ החוק שערך דיוניסיוס , שלימים נודע בשם "דיוניסיו-הדריאנה", בשל הענקה זו על ידי אדריאנוס (בלטינית: הדריאנוס). קובץ זה היה הבסיס לרפורמות שביצע קרל הגדול מאוחר יותר בתחומי הדת והכנסייה בממלכתו. ה"דיוניסיו הדריאנה" הופקד בספרייה המלכותית של קרל הגדול באאכן.

בשנת 525 ערך דיוניסוס לוח לחישוב תאריך הפסחא בלוח היוליאני ובו ספר את השנים לפי "שנת אדוננו" (Anno Domini). הוא תיארך את לידתו של ישו לשנת 1 לפנה"ס וכך המציא את שיטת הספירה הנהוגה כיום. ויקטור מטורנה בן המאה ה-7 היה ההיסטוריון הראשון שעשה שימוש רב בשיטתו של דיוניסיוס. הכומר האנגלו-סקסוני בדה ונרביליס השתמש בתארוך של דיוניסיוס כשכתב את "ההיסטוריה הכנסייתית של העם האנגלי".

## קישורים חיצוניים

* Dionysius Exiguus
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כרוניקנים
קטגוריה:מחברים כותבי לטינית
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-5
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-6
עדנה גבריאלי

**עדנה גבריאלי** (נולדה ב-1936) היא משפטנית בתחום דיני עבודה. כיהנה בתפקידים רבים בפרקליטות מחוז תל אביב. שימשה שופטת בפועל בבית הדין הארצי לעבודה בשנים 1995–1998. כיום משמשת יו"ר הוועד המנהל של "אנסמבל סולני תל אביב".

## ביוגרפיה
גבריאלי נולדה למיכל ונחום חת בחיפה. מצד אימה היא נצר לר' שלמה מטולוצין, לראש"ז וליואל משה סלומון. אחיה הוא מאיר חת. התחנכה בבית הספר הריאלי העברי שם וסיימה את לימודיה בשנת 1954. סיימה לימודי משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים בשנת 1959, וקיבלה רישיון עריכת דין בשנת 1962. בין השנים 1964–1984 עבדה בפרקליטות מחוז תל אביב, עד למינויה כשופטת בית הדין האזורי לעבודה בתל אביב בשנת 1984. בשנת 1992 מונתה גבריאלי לעוזרת שופט ראשי בבית הדין הארצי לעבודה.

בשנת 1995 הפסידה השופטת גבריאלי את המינוי לשופטת מן המניין, כאשר התמודדה מול השופטת אלישבע ברק. אי לכך, קיבלה גבריאלי מינוי של שופטת בפועל.

עם פרישתה, בשנת 1998, פנתה לפעילות ציבורית, הכוללת חברות במועצה הציבורית של העמותה לקידום החינוך בתל אביב יפו.

השופטת גבריאלי משמשת יו"ר הוועד המנהל של "אנסמבל סולני תל אביב" מיום הקמתו.

## קישורים חיצוניים
* 
* ניגוד עניינים במינוי שופטים באתר "דיון פומבי"

קטגוריה:עובדות פרקליטות המדינה
קטגוריה:עובדי פרקליטות המדינה
קטגוריה:בוגרות בית הספר הריאלי
קטגוריה:בוגרי בית הספר הריאלי
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:שופטות בתי הדין לעבודה
קטגוריה:משפחת סלומון (הראש"ז)
קטגוריה:משפחת חת
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1936
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1936
אירופה הוט 100

שמאל|ממוזער|250x250px|לוגו מגזין הבילבורד

**אירופה הוט 100** (באנגלית: **European Hot 100 Singles**) היה מצעד שהורכב בידי בילבורד ומוזיקה & מדיה ונערך מאז מרץ 1984 עד נובמבר 2010. המצעד היה מבוסס על מצעדי מכירות סינגלים לאומיים ב-15 מדינות אירופאיות: אוסטריה, בלגיה (פלנדריה וולוניה בנפרד), דנמרק, פינלנד, צרפת, גרמניה, הונגריה, אירלנד, איטליה, הולנד, נורווגיה, ספרד, שוודיה, שווייץ והממלכה המאוחדת.

נכון לאוקטובר 2010, למצעד הגיעו כ-400 סינגלים למקום הראשון. במרץ 1984 הולנד פיתחה את המצעד תחת השם *The Eurochart Hot 100*, והחל מנובמבר 1986 הוא עבר לבעלות בילבורד ונקרא *European Hot 100 Singles chart*. 

בנובמבר 2010, עם סגירת המשרד של בילבורד בלונדון, חדל המצעד מלהתעדכן. הסינגל האחרון נכון להיום שהגיע למקום הראשון הוא: "(Only Girl (In The World" של ריהאנה.

## סטטיסטיקות

### האמנים בעלי המספר הרב ביותר של שירים בצמרת המצעד
* מדונה - 15
* אבבא - 13
* מייקל ג'קסון - 10
* אמינם - 8
* בריטני ספירס - 6
* בוני אם - 6
* אלטון ג'ון - 5 
* ריהאנה - 5
* ויטני יוסטון - 5 

### החלפה עצמית של שירים בצמרת המצעד
* מדונה
"True Blue" החליף את "Papa Don't Preach" (אוקטובר 1986)
* מייקל ג'קסון
"Bad" החליף את "I Just Can't Stop Loving You" (אוקטובר 1987)
* ספייס גירלז
"Say You'll Be There" החליף את "Wannabe" (נובמבר 1996)
* הבלאק אייד פיז
"Meet Me Halfway" החליף את "I Gotta Feeling" (דצמבר 2009)
* ריהאנה
"(Only Girl (In the World" החליף את "Love the Way You Lie" (נובמבר 2010)

אירופה הוט 100
איוואן אוסייר

**איוואן יוסף מרטין אוסייר** (בדנית: ** Ivan Joseph Martin Osiier**; 16 בדצמבר 1888 – 23 בדצמבר 1965) היה סייף יהודי דני. בעל מדליית כסף אולימפית בדקר. הספורטאי הראשון בהיסטוריה האולימפית שהשתתף ב-7 אולימפיאדות (בתקופה של 40 שנה) והתחרה בכל שלושת כלי הסייף השונים (רומח, דקר וחרב). שנים רבות שימש כיושב ראש איגוד הסיף הדני. נוסף לכך היה רופא ועבד כמנתח בבית חולים בקופנהגן בשנים 1915 - 1917.

## ביוגרפיה
אוסייר נולד בקופנהגן לזוג יהודים דנים.

באולימפיאדת לונדון (1908) סיים אוסייר במקום חמישי בתחרות דקר קבוצתי ובמקום 18 בתחרות דקר אישית.

### אולימפיאדת השיא
באולימפיאדת סטוקהולם (1912) זכה אוסייר במדליה היחידה שלו בקריירה האולימפית הארוכה, מדליית כסף בתחרות דקר אישית. במדליית זהב זכה פאול אנספך יהודי מבלגיה ובמדליית ארד זכה פיליפ לה הרדי דה בוליו אף הוא מבלגיה. נוסף לכך, הוא סיים במקום 20 בתחרות רומח אישי, במקום חמישי בתחרות דקר קבוצתי ובמקום תשיעי חרב קבוצתי.

המשחקים האולימפיים לא נערכו בשנת 1916 בשל מלחמת העולם הראשונה וכך נמנע ממנו להשתתף בעוד אולימפיאדה.

באולימפיאדת אנטוורפן (1920) סיים אוסייר במקום שמיני ברומח אישי, במקום רביעי ברומח קבוצתי, במקום תשיעי בדקר קבוצתי ובמקום שישי בחרב קבוצתי.

באולימפיאדת פריז (1924) סיים אוסייר במקום שישי ברומח אישי, במקום חמישי ברומח קבוצתי, במקום 23 בדקר אישי, במקום 14 בדקר קבוצתי, במקום שישי בחרב אישי ובמקום תשיעי בחרב קבוצתי.

באולימפיאדת אמסטרדם (1928) סיים אוסייר במקום 15 ברומח אישי, במקום 9 ברומח קבוצתי, במקום 13 בדקר אישי, במקום 15 בדקר קבוצתי ובמקום 15 בחרב אישי.

באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) סיים אוסייר במקום רביעי ברומח קבוצתי, במקום חמישי בדקר קבוצתי, במקום שביעי בחרב אישי, במקום חמישי בחרב קבוצתי ובמקום 14 ברומח אישי.

אוסייר החרים את אולימפיאדת ברלין (1936) במחאה על חוקי הגזע של הנאצים כנגד היהודים.

עקב מלחמת העולם השנייה לא נערכו שתי אולימפיאדות (1940 ו-1944) ובכך נמנעה ממנו ההשתתפות גם בהן. באותה תקופה הוא נאלץ לברוח מדנמרק לשוודיה עקב יהדותו ועבד כרופא בבית חולים בסטוקהולם.

באולימפיאדת לונדון (1948) בגיל 60, סיים אוסייר במקום 11 ברומח קבוצתי ובמקום 44 בחרב אישי.

אשתו, אלן אוסייר היא האלופה האולימפית הראשונה ברומח לנשים (פריז 1924).

בשנת 1965 נפטר אוסייר בקופנהגן.

## תארים והישגים
* אוסייר זכה ב-25 תוארי אליפות דנמרק וב-13 תוארי אליפות סקנדינביה בשלושת כלי הסייף השונים (רומח דקר וחרב).
* ב-1986 הונצח אוסייר ביד לאיש הספורט היהודי שבמכון וינגייט, מוזיאון המנציח יהודים שהגיעו להישגים ספורטיביים יוצאי דופן.

## קישורים חיצוניים

* איוואן אוסייר היכל התהילה של הספורט היהודי.
* איוואן אוסייר האתר יהודים בספורט.

## הערות שוליים

קטגוריה:סייפים דנים
קטגוריה:ספורטאים יהודים דנים
קטגוריה:סייפים יהודים
קטגוריה:ספורטאים אולימפיים יהודים
קטגוריה:סייפים באולימפיאדת סטוקהולם (1912)
קטגוריה:סייפים באולימפיאדת אנטוורפן (1920)
קטגוריה:סייפים באולימפיאדת פריז (1924)
קטגוריה:סייפים באולימפיאדת אמסטרדם (1928)
קטגוריה:סייפים באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932)
קטגוריה:סייפים באולימפיאדת לונדון (1948)
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת סטוקהולם (1912)
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת אנטוורפן (1920)
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת פריז (1924)
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת אמסטרדם (1928)
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932)
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת לונדון (1948)
קטגוריה:כירורגים יהודים
קטגוריה:רופאים יהודים דנים
קטגוריה:דנים שנולדו ב-1888
קטגוריה:נפטרים ב-1965
מהדורה מוגבלת

[שמאל|ממוזער|250px|מהדורה מוגבלת ממוספרת של [פולקסווגן GTI]]
[ממוזער|333x333 פיקסלים|פסלון של [באגס באני מאבני סברובסקי במהדורה מוגבלת]]
בתחום השיווק, **מהדורה מוגבלת** מציינת הגבלה על מספר העותקים המיוצר ממוצר מסוים.

בכל מוצר קיימת הגבלה טבעית על מספר העותקים המיוצר ממנו, בהתאם לכושרם של אמצעי הייצור. תיאורו של מוצר כמהדורה מוגבלת לא נועד לשקף מגבלה זו, אלא להכריז על מגבלה מלאכותית שיזם היצרן, בדרך של קביעה מראש של מספר עותקים מוגבל או תקופת הפצה מוגבלת (גם אם הביקוש יצדיק ייצור בהיקף גדול יותר ואמצעי הייצור יאפשרו זאת).

יצרן שייצר כמות מסוימת של מוצר ולא ייצר אותה שוב בעתיד, או שתקופת הייצור מוגבלת לזמן מוגדר, רשאי לטעון על מהדורתו שהיא מוגבלת. עם זאת, בהוצאה לאור של ספר, מקובל יותר שמהדורה מוגבלת תציין כמות קטנה של ספרים מפריטים בודדים ועד אלפים מעטים. פירוש המושג פרוץ וניתן לפרשנות שונה בקרב היצרנים והציבור.

ייצור מהדורה מוגבלת מקובל ביצירות אמנות, ולעיתים משמש גם בספרים, בתקליטים, ביין, במכוניות ובמוצרים נוספים. לעיתים המהדורה המוגבלת היא היחידה הקיימת, ולעיתים המהדורה המוגבלת קיימת, עם מאפיינים ייחודיים לה, לצד מהדורה רגילה - מצב שבו המהדורה המוגבלת מיועדת לאספנים או למבקשי יוקרה.

הדפס אמנותי מיוצר בדרך כלל במהדורה מוגבלת. נהוג למספר את ההדפסים במספר סידורי המכיל את מספר העותקים הכולל ואת מספרו של ההדפס מתוך כל העותקים. סימון "20/100", לדוגמה, פירושו שהדפס זה הוא העותק ה-20 מתוך 100 עותקים שנוצרו. האמן חותם על כל אחד מהעותקים של ההדפס, כהוכחה למקוריותו. לעיתים נוצר ההדפס לאחר מותו של האמן, ללא חתימתו האישית.

## קישורים חיצוניים
*
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שיווק
ראיו ואייקאנו

**ראיו ואייקאנו דה מדריד** (בספרדית: **Rayo Vallecano de Madrid**) הוא מועדון כדורגל ספרדי משכונת ואייקאס (Vallecas) במדריד. המועדון נוסד בשנת 1924 ומשחק בלה ליגה. האצטדיון הביתי של המועדון, שנקרא על שם השכונה, אצטדיון ואייקאס, מכיל כ-14,700 מקומות ישיבה.

## היסטוריה
ב-29 במאי 1924 נוסד המועדון בשם "אגרופסיון דפורטיבה אל ראיו". בשנת 1947 שונה שמו ל"אגרופסיון דפורטיבה ראיו ואייקאנו", ובשנת 1995 נקבע שמו הנוכחי "ראיו ואייקאנו דה מדריד". בתחילת דרכה שיחקה קבוצת המועדון בהתאחדות כדורגל מדרידאית מקומית.

בעונת 1999/2000 סיימה הקבוצה את הליגה הראשונה בספרד במקום התשיעי, שהוא המקום הגבוה ביותר שאליו הגיעה בליגה הראשונה בספרד עד לאותה עונה. בעקבות כך, המועדון שיחק בפעם הראשונה במפעלים האירופאיים, במסגרת גביע אופ"א בעונת 2000/2001. הקבוצה הגיעה עד לרבע הגמר, כשבשלב שמינית הגמר ניצחה את ז'ירונדן דה בורדו מצרפת. בשלב רבע הגמר הפסידה לקבוצת דפורטיבו אלבס מספרד והודחה מהטורניר.

בעונת 2006/2007 הגיעה הקבוצה לשלב שמינית גמר הגביע הספרדי, בו הפסידה לסביליה. בעונת 2009/2010 הגיעה הקבוצה שוב לשלב שמינית גמר הגביע הספרדי והפסידה למיורקה. בעונת 2011/2012 חזרה ראיו ואייקאנו לליגת העל לאחר היעדרות של שמונה עונות, כאשר סיימה בעונה החולפת במקום השני בליגת המשנה, ובכך, לראשונה שיחקו ארבע קבוצות מקהילת מדריד בליגת העל הספרדית: ראיו ואייקאנו, ריאל מדריד, אתלטיקו מדריד וחטאפה.

בעונת 2015/2016 שינתה הקבוצה את מדי החוץ שלה והוסיפה את צבעי הקהילה הגאה בפס המופיע על החולצה.

פאקו חאמס מונה לתפקיד מאמן הקבוצה בקיץ 2012, ובעונת 2012/2013 סיימה הקבוצה במקום השמיני בליגה הראשונה. זהו המקום הגבוה ביותר אליו הגיעה בספרד. הקבוצה הייתה אמורה להשתתף בליגה האירופית בעונת 2013/2014, אך הושעתה מפעילות במפעלים האירופאיים של אופ"א עקב אי-עמידה בתנאים הפיננסיים שמציבה ההתאחדות האירופית. בעונה זו הגיעה למקום ה-12.

בסיום עונת 2020/2021 שבה ללה ליגה לאחר שהגיעה למקום השישי בליגה השנייה וגברה בגמר הפלייאוף שבין הקבוצות שהגיעו במקומות 3–6 על ז'ירונה. במשחק הראשון היא הפסידה בתוצאה 1–2 אך בגומלין היא ניצחה בתוצאה 2–0 והעפילה לליגה הראשונה (3–2 בסיכום שני המשחקים).

את עונת 2021/2022 פתחה הקבוצה בצורה טובה, ואת העונה סיימה במקום ה-12. את עונת 2022/2023 סיימה במקום ה-11.

את עונת 2024/2025 סיימה הקבוצה במקום ה-8 והעפילה למוקדמות הקונפרס ליג, ולראשונה למפעל אירופי מזה 24 שנים וסך הכל בפעם השנייה בתולדות המועדון. היא העפילה לראשונה מאז 2001 לשלב בתים אירופי, לאחר שגברה בשלב הפלייאוף על נמאן גרודנו מבלארוס.  

## סגל הקבוצה
נכון ל-2 בפברואר 2026

 (קפטן)

 (בהשאלה מויאריאל)

 (בהשאלה מאתלטיקו מדריד)

 (בהשאלה מגרנדה)

 

 (קפטן שני)

 
 (בהשאלה מריאל בטיס)
 (בהשאלה מקאסטיון)

## שחקנים ידועים
* אלברו נגרדו
* הוגו סאנצ'ס
* ויקטור אונופקו
* קייסי קלר
* ראול טאמודו
* גרגוריו בניטו
*ראול דה תומאס
*אלכסנדר מורנו
* רדאמל פלקאו

## הישגים באירופה
* **[[גביע אופ"א]]**:
** רבע גמר (1): 2000/2001

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל ספרדיות
קטגוריה:מדריד: מועדוני כדורגל
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1924
צפצאף

**צַפְצַ֫אף** (בערבית: **صفصاف**) היה כפר ערבי בגליל העליון כ־8 קילומטרים צפונית־מערבית לצפת.

## היסטוריה
בתקופת התלמוד שכן במקום יישוב בשם ספסופא.
בכתביו של יאקות אל-חמאווי נזכר הכפר בשם א-צפצף.
על פי תעודות מהתקופה העות'מאנית גידלו בכפר חיטה, שעורה, גפן, תאנה, דבורים ועיזים.

## אחרית

ב-29 באוקטובר 1948, תקף צה"ל את הכפר במסגרת מבצע חירם. לאחר כניעת הכפר, בוצע באנשיו טבח, בו כפתו חיילים בין 50 ל-70 פלאחים, ירו בהם למוות והשליכו אותם לבור. נאנסו גם ארבע נשים, בהן נערה בת 14. בעקבות הטבח ברחו התושבים ללבנון. על אדמות הכפר הוקם היישוב ספסופה (לימים כפר חושן).

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:הגליל העליון: קהילות ויישובים ערביים שנחרבו במלחמת העצמאות
קטגוריה:כפר חושן
משה קניוק

[250px|ממוזער|משה קניוק עם [קרל רובין ומאיר דיזנגוף בפתח מוזיאון תל אביב, בעת שיפוצו ב-1935]]
**משה קַניוּק** (י"ד באדר ה'תרנ"ט, 1 במרץ 1899 – ג' באייר ה'תשל"ב, 17 באפריל 1972) היה מנהלו של מוזיאון תל אביב לאמנות וממייסדי כפר הילדים גבעת המורה.

## ביוגרפיה
קניוק נולד בשנת 1899 בטרנופול שבגליציה המזרחית (בשליטת האימפריה האוסטרו-הונגרית) למרדכי ומלכה בת זלמן שטטמוייאר. למד בגימנסיה בעירו, ולאחר מכן באוניברסיטאות פראג, ברלין והיידלברג. בתקופת לימודיו היה חבר הוועד של הפדרציה הציונית בברלין. ב-1925 עלה לארץ ישראל והצטרף לקבוצת דגניה א'. מאוחר יותר התגורר בחיפה ובתל אביב.

בשנת 1927 נישא קניוק לשרה, בתו של שמחה בראוורמן. בשנת 1931 מונה כמנהל כפר הילדים בגבעת המורה. במקביל עסק כחבר בהנהלת החברה לתערוכות ו"יריד המזרח". בעקבות היכרותו עם מאיר דיזנגוף, שקניוק שימש כמזכירו, מונה קניוק למנהל האדמיניסטרטיבי של מוזיאון תל אביב החדש. הוא שימש בתפקידו לצד קרל שוורץ, אויגן קולב וחיים גמזו ב-1949. הוא כיהן בתפקיד זה עד שנת 1962. לאחר פרישתו של גמזו, מונה קניוק למנהלו הכללי של מוזיאון תל אביב לאמנות. בתפקיד זה כיהן עד שנת 1952.

ילדיו של קניוק הם הסופר יורם קניוק (1930–2013) ומרים (מירה) קניוק שפריר (1936–2021).

קניוק נפטר בשנת 1972 ונקבר בבית העלמין קריית שאול בתל אביב.

## קישורים חיצוניים
*
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מנהלי מוזיאון תל אביב לאמנות
קטגוריה:אנשי חינוך שוחרי השפה העברית ביישוב
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1899
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1972