open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
זאלצוודל

**זאלצוודל** (בגרמנית: ) היא עיר בסקסוניה-אנהלט שבגרמניה. זוהי בירת מחוז אלטמרקקרייס זאלצוודל.

## גאוגרפיה
העיר נמצאת באמצע הדרך בין המבורג למגדבורג, באזור ההיסטורי "אלטמרק" שנמצא במישורים של צפון גרמניה. בעיר עובר נהר ה, אחד מיובליו של נהר האלבה.

## היסטוריה
תיעוד ראשון קיים בכתובים משנת 1112 אודות "טירת זאלצוודל באלטמרק". היישוב הוזכר לראשונה כעיר במרקיזות ברנדנבורג בשנת 1233. בימי הביניים, זאלצוודל השתייכה לברית ערי הנזה בין השנים 1263 ל-1518.
בשנת 1701 היא הפכה לחלק מממלכת פרוסיה. בשנת 1815, לאחר מלחמות נפוליאון, הפכה לחלק מהמחוז הפרוסי פרובינציית סקסוניה. בשנת 1870 היא חוברה למסילת הרכבת. החלק מימי הביניים של העיר נותר המרכז המסחרי והמנהלי של העיר עד היום.

בתקופת גרמניה הנאצית, כמו בכל גרמניה, נשללו באופן שיטתי זכויותיהם של תושבי העיר היהודים, ולאחר מכן הם גורשו מהעיר למחנות עבודה והשמדה.
בהתקפות אוויריות של בעלות הברית, נפגעה העיר חמש פעמים בין השנים 1942-1945, ו-300 איש איבדו את חייהם, בהפצצה שנערכה ב-22 בפברואר 1945.

בשנת 1944, נבנה בעיר מחנה ריכוז לנשים, כמחנה משנה של מחנה הריכוז נוינגמה. הוחזקו שם יותר מ-3,000 אסירות, מתוכן כ-1500 יהודיות מהונגריה, פולין ויוון, והיתר לא היו יהודיות. צוות השמירה במחנה כלל שישים גברים ונשים של האס אס. ב-14 באפריל 1945, שחרר צבא ארצות הברית את מחנה המשנה לנשים בזלצוודל, וגם מחנה גברים בקרבת מקום, לאסירים פוליטיים גברים שאינם גרמנים. מאוחר יותר, צבא ארצות הברית העביר את השליטה בעיר ל הסובייטי, מה שגרם לזלצוודל להפוך לחלק מהרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית.

ב-9 בנובמבר 1989 נפתח מעבר הגבול בין מזרח למערב גרמניה ליד זאלצוודל, יחד עם מעברי גבול בין מזרח למערב בשאר המדינה, מה שאפשר למזרח גרמנים המתגוררים בזלצוודל ובמקומות אחרים לנסוע בחופשיות למערב גרמניה בפעם הראשונה מאז בניית חומת ברלין. בשנת 1990 התקיימו בעיר בחירות ראשונות לראשות העיר.

שמה הרשמי של העיר שונה להנזשטאט זאלצוודל ב-1 באפריל 2008, בהתייחס להיסטוריה שלה כחברה בברית ערי ההנזה.

## ערים תאומות
הערים התאומות של זאלצוודל הן:
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סקסוניה-אנהלט: ערים
קטגוריה:ערי הנזה
אלקטרוקלאש

**אלקטרוקלאש** (באנגלית: **Electroclash**; מוכר גם בשמות אחרים - **סינת'קור**, **רטרו-אלקטרו**, **טק-פופ**, **ניובו דיסקו** ו-**ניו ניו וייב**) הוא תת-ז'אנר מוזיקלי של מוזיקה פופולרית, אלקטרו, ניו וייב וסינת'פופ משנות ה-1980, בשילוב אלמנטים מטכנו, אלקטרופופ בסגנון רטרו ומוזיקת דאנס אלקטרונית משנות ה-1990. ז'אנר זה הופיע לראשונה בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 באירופה וארצות הברית, ועוצבו בתחילה על ידי מספר אמנים, בין היתר I-F , DJ Hell , מיס קיטין , The Hacker  ופישרספונר.

הז'אנר נוצר כתגובה לניסוחים הנוקשים של יצירות טכנו, שבהן היה דגש על כתיבת שירים, ראוותנות והומור. על פי הגרדיאן, הז'אנר הוא אחד מ-"שני הטלטלות המשמועתיות ביותר של מוזיקת הדאנס". האסתטיקה החזותית של אלקטרוקלאש נקשרת לרוב לסרט הקאלט משנת 1982, *[[Liquid Sky]]* .

## הערות שוליים

קטגוריה:שנות ה-1990 במוזיקה
קטגוריה:סגנונות מוזיקליים
דוד המלך (גוארצ'ינו)

**דוד המלך** הוא ציור שמן על בד מאת האמן האיטלקי ג'ובאני פרנצ'סקו ברביירי, הידוע בשם גוארצ'ינו. היצירה נוצרה בשנת 1651, במידות 223.5 על 170.2 ס"מ, והיא מתארת את דמותו של דוד מלך ישראל. הציור התקבל לאוסף הגלריה הלאומית בלונדון בשנת 2025 במסגרת הסדר מס ירושה, והוא מוצג בגלריה בחדר 32.

## תיאור היצירה

בציור מוצג דוד בשלב ביניים של חייו – לא צעיר עוד אך גם לא זקן. שרירי שוקיו המפותחים מעידים על חיוניות נעורים, בעוד פניו עדיין נטולי קמטים וזקנו כהה וחלק, ללא סימני שיבה. מאפיינים אלו מאזכרים את עברו כלוחם אך גם מצביעים על תחילתה של בגרות. סממני מלכותו – מטה בידו, כתר בראשו ולוח כתוב – מייצגים את מעמדו כמלך וכמשורר.

דמותו מתוארת ברגע של התבוננות פנימית: מבטו מופנה לעבר לוח אבן שעליו נחרתו המילים "נִכְבָּדוֹת מְדֻבָּר בָּךְ, עִיר הָאֱלֹהִים" (תהילים פ"ז, ג׳). כתובת זו קושרת בין הישגיו הצבאיים – כיבוש ירושלים: לבין ההכרה במגבלותיו, שכן לא הותר לו להקים בה את בית המקדש בשל מעשיו כלוחם. בכך היצירה משקפת את מצב הרוח המורכב של דוד, הנע בין גאווה לנוכח הישגיו ובין תחושת קץ ומוגבלות.

צבעוניות זוהרת וטיפול פסיכולוגי רב־עומק מחזקים את תחושת המתח הפנימי. הנעליים המזכירות שריון מהדהדות את עברו כלוחם גיבור, ואילו הלוח הכתוב מרמז על מעמדו כמלחין מזמורים ונביא. הצופה מוזמן לראות בו דמות כפולה – לוחם ומשורר, מלך ונביא – רגע לפני המעבר המלא לשלב המאוחר בחייו.

## פרשנות והשוואות

דמותו של דוד כפי שהציג אותה גוארצ'ינו נחשבת יוצאת דופן הן בתוך מכלול יצירתו של האמן והן במסורת האיקונוגרפית הרחבה יותר. בעוד ברוב העבודות האמנותיות דוד מתואר כעלם צעיר שזה עתה ניצח את גוליית, או כמלך זקן בשנות חייו המאוחרות, כאן נבחרה נקודת מבט נדירה: מלך בשיא כוחו ובשיא תודעתו, המפנה מבט מהעבר אל העתיד.

הפסוק המופיע על גבי הלוח מעניק ליצירה מימד נבואי, שכן "עיר האלוהים" היא ירושלים – העיר שנכבשה על ידו, אך לא נבנתה מחדש בימיו. התמונה מציגה את דוד ברגע של חשבון נפש, כשהוא מתבונן בעתידה של העיר ובייעודו כשלב במארג רחב יותר. הבחירה להראותו ברגע אינטימי של מחשבה והתלבטות מעניקה לו עומק פסיכולוגי ייחודי ומבדילה את הציור מייצוגים מלכותיים ותיאטרליים יותר.

## תולדות היצירה

הציור הוזמן בשנת 1651 על ידי ג'וזפה לוקטלי מצ'זנה, צעיר בן עשרים וארבע שירש את רכוש אביו לאחר מותו בשנת 1649. לוקטלי הזמין זוג ציורים שנועדו לקשט את הבית המשפחתי לאחר ששופץ – האחד דמותו של דוד המלך, והשני דמות סיבילה עתיקה. הבחירה לשלב את דוד עם סיבילה נבעה מהמסורת הנוצרית שראתה בשניהם מבשרי בואו של ישו.

הציור "דוד המלך" הושלם ראשון ונשלח לצ'זנה באביב 1651. במקור היה אמור להתלוות אליו הציור "הסיבילה הקומאית עם פוטו", אולם הנסיך מטיאס דה מדיצ'י, שביקר בסדנתו של גוארצ'ינו בבולוניה, גילה עניין ביצירה זו ורכש אותה עבור אוספו בפירנצה. כדי להשלים את ההזמנה יצר גוארצ'ינו ציור חלופי – "הסיבילה הסאמית עם פוטו" – שהגיע אל לוקטלי בסתיו אותה שנה.

שני הציורים, "דוד המלך" ו"הסיבילה הסאמית", נשמרו יחד במשך מאות שנים: תחילה בצ'זנה, ומאז שנת 1768 באוסף משפחת ספנסר בלונדון. באמצע המאה ה-18 שולבו השניים במסגרת תואמת, שעוצבה במיוחד על ידי האדריכל ג'יימס סטיוארט, והם הוצגו באחוזת ספנסר האוס. בשנת 2025 התקבל הציור "דוד המלך" לאוסף הגלריה הלאומית בלונדון, שם הוא מוצג עד היום.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:דוד בציורים
קטגוריה:גוארצ'ינו: ציורים
קטגוריה:ציורי התנ"ך
קטגוריה:אוספי הגלריה הלאומית (לונדון)
אליפות אסיה בכדורסל 2025

**אליפות אסיה בכדורסל 2025** הייתה האליפות היבשתית ה-31 שאורגנה על ידי פיב"א אסיה. באליפות השתתפו 16 נבחרות ממדינות אסיה. הטורניר נערך בין ה-5 ל-17 באוגוסט 2025.

אוסטרליה הגיעה לטורניר בתור מחזיקת התואר, לאחר שזכתה באליפות שהתקיימה בשנת 2022, והצליחה להגן על תוארה לאחר שניצחה בגמר את נבחרת סין בתוצאה 90–89.

## הנבחרות המשתתפות

## שלב הבתים
### בית א'

----

----

### בית ב'

----

----

### בית ג'

----

----

### בית ד'

----

----

## שלב הפלייאוף
לשלב הפלייאוף העפילו הקבוצות שסיימו במקומות השני והשלישי בשלב הבתים, כאשר הקבוצות שסיימו במקום הראשון העפילו ישירות לרבע הגמר.

## שלב הנוק-אאוט
### בראקט

## הערות שוליים

קטגוריה:אליפות אסיה בכדורסל
רכס קדדים

**רכס קדדים** הוא הפסגה השנייה בגובהה בישראל, הנמצא ברכס החרמון מצפון לרמת הגולן. גובהו 2,560 מטרים מעל גובה פני הים. הפסגה נמצאת בשטח שליטתה של ישראל. רכס ההרים נמתח בין הר שיאון לבין כתר החרמון, כששני אוכפים מפרידים בינו לביניהם. באוכף בינו לבין הר שיאון התקיים מוצב הפיתולים. סמוך לאוכף זה קיימת פסגה משנית, שגובהה 2,263 מטרים.

ההר מתכסה שלג רב מדי חורף בשל גובהו הרב.

אורכו של רכס ההרים 4.5 קילומטרים, והוא מאוד צר, כאשר משני צדיו מדרונות תלולים. המדרון הדרומי נשפך לכיוון נהר פרפר, החוצה את החורן אל הע'וטה, והמדרון המערבי־צפוני נשפך אל הליטני, החוצה בהמשך את צפון הגליל ודרום הלבנון.

## היסטוריה
### מלחמת יום כיפור
במבצע קינוח שהתקיים במלחמת יום הכיפורים, בין 21 ל-22 באוקטובר 1973, שחררו כוחות חטיבה 226 של צה"ל את ההר. לאחר מכן, במסגרת הקרבות על שיא החרמון, הותקף הרכס על ידי הסורים וישראל נאלצה לכבוש ולסגת ממנו מספר פעמים. גזרה זו הייתה למופצצת ביותר במסגרת הקרבות ההם. במסגרת כיבוש שיא החרמון מחדש, חיל הנדסה פרץ דרך לאורך הרכס, מהפיתולים לשיא החרמון.

בהתאם להסכם הפרדת הכוחות בין ישראל לסוריה, בצהרי יום שלישי, 25 ביוני, פינו חיילי צה"ל את השטח והשליטה באזור הועברה לידי כוחות האו"ם. הרכס שימש כדרך בין המוצבים שהתקיימו על שיא החרמון ועל הר שיאון, משני עבריו.

### שלטון ישראל

בשנת 2024, בעקבות הפלת שלטונו של אסד והשתלטות היאת תחריר א-שאם על דמשק, הודיע ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו על קריסת הסכם הפרדת הכוחות בין ישראל לסוריה. כוחות מיחידת שלדג השתלטו על עמדות צבאיות שהיו מאוישות על ידי צבא סוריה ברום החרמון, עם נטישתן על ידי כוחות הצבא הסורי, לראשונה מאז הסכם הפרדת הכוחות.

עד סוף דצמבר 2024, כוחות הנדסה של צה"ל פתחו צירי תנועה מאזור מצפה שלגים אל פסגת החרמון, דרך החלקים הגבוהים של הרכס. דרך צירי התנועה האלה מועברות מדי יום שיירות של משאיות הנושאות טונות של אמצעי בינוי וציוד. במקביל מוקם במקום בסיס צבאי המותאם לתנאי מזג האוויר הקיצוני השוררים בפסגת החרמון.

ב-28 בינואר 2025 ביקר שר הביטחון פעם נוספת בפסגת החרמון, והצהיר כי הפסגה, יחד עם רכס קדדים, יישארו בשליטת ישראל "לזמן בלתי מוגבל".

## ראו גם
* פסגת החרמון
* הר שיאון
* הר חרמון

## הערות שוליים

שיאון
קדדים
שיאון
קטגוריה:יחסים צבאיים ישראל–סוריה
שיאון
כדורגל באולימפיאדת לונדון (1948)

טורניר הכדורגל האולימפי של 1948 שוחק במסגרת אולימפיאדת לונדון. הטורניר כלל 18 נבחרות גברים. התחרות הייתה פתוחה לכדורגלנים חובבים בלבד. לאור קיום ליגות מקצועיות חזקות באירופה ואמריקה הדרומית הכדורגלנים החזקים של התקופה לא יכלו להשתתף בתחרות. 

תחילה נערכו משחקים מוקדמים בין 4 הנבחרות, 14 נבחרות אחרות העפילו ישירות לשלב שמינית הגמר. 

התחרות כללה 18 משחקים בהם נכבשו 102 שערים (5.67 בממוצע למשחק). במשחקים צפו 344 אלף צופים.

משחק הגמר נערך באצטדיון האולימפי ב-13 באוגוסט 1948.  ניצחה את  2–0 וזכתה במדליית הזהב. 

במשחק על מדליית ארד  ניצחה את  5–3.

ג'ון הנסן מדנמרק וגונאר נורדאהל משוודיה כבשו 7 שערים וזכו בתואר מלך השערים.

בפעם הראשונה שודרו המשחקים בטלוויזיה.

## הנבחרות שהעפילו
לתחרות הגיעו 18 נבחרות:

## אצטדיונים

## תיאור המשחקים
תחילה נערכו 2 משחקים בהם לוקסמבורג ניצחה את אפגניסטן והולנד ניצחה ארת אירלנד.

### שלבים מתקדמים
החל משלב חצי הגמר כל המשחקים נערכו ב"ומבלי הישן".

## משחק הגמר

## קישורים חיצוניים

* נתונים מאתר RSSSF
* נתונים מאתר פיפ"א
* נתונים מאתר transfermarkt
* משחק הגמר - נתונים מפורטים

1948
קטגוריה:ענפי ספורט באולימפיאדת לונדון (1948)
קטגוריה:אנגליה: תחרויות כדורגל
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1948
ארמדה מיוזיק

**ארמדה מיוזיק** (באנגלית: **Armada Music**) היא חברת תקליטים הולנדית עצמאית, המתמחה במוזיקה אלקטרונית לסוגיה. החברה הוקמה בשנת 2003 באמסטרדם על ידי המפיק ארמין ואן ביורן, איש העסקים מייקל פירון ומנהל האמנים דייוויד לואיס.

## היסטוריה
החברה נוסדה ב-1 ביוני 2003. השם "Armada" מורכב מאותיות משמות משפחתם של שלושת המייסדים (ARmin, MAykel, DAvid).

ארמדה פתחה משרד ראשון בלונדון בשנת 2017 ומאז הכפילה את מספר עובדיה בבריטניה.

בשנת 2022 הקימה החברה קרן השקעות בשם *BEAT Music Fund* (ראשי תיבות של Best Ever Acquired Tracks), המיועדת לרכישת קטלוגים מוזיקליים. בשנת 2023 רכשה הקרן את חברת ההוצאה לאור *Cloud 9 Music*.

בספטמבר 2025 החברה פתחה מרכז יצירתי חדש בשורדיץ', לונדון, בשטח של כ-7,000 רגל רבועה המתפרש על פני שישה קומות ומשמש גם כבסיס תפעולי וגם כמרכז לפעילות אמנותית מקומית ובינלאומית.

נכון ל-2025 חתומים בחברה אמנים בולטים כגון: ארמין ואן ביורן, אילקה קליין, לאוד לוקסורי, מאט דאב, סאנרי ג'יימס ות'מבה.

## פרסים ומועמדויות
עד דצמבר 2015 זכתה ארמדה מיוזיק חמש פעמים ברציפות בפרס "חברת התקליטים הגלובלית הטובה ביותר" מטעם פרסי מוזיקת הדאנס הבין-לאומיים.

בשנת 2014 הייתה מועמדת לשני פרסים נוספים באותם טקסים, וב-2019 קיבלה שבע מועמדויות. בשנת 2014 זכתה "האקדמיה למוזיקה אלקטרונית" – מיזם משותף של ארמדה עם גוגל, מגזין DJ Mag ובית הספר Point Blank – בפרס *People's Voice Award* במסגרת פרסי הובי.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות תקליטים
קטגוריה:חברות הולנדיות
סקודה אלרוק

**סקודה אלרוק** הוא SUV קומפקטי חשמלי מתוצרת חברת סקודה. הדגם, המבוסס על פלטפורמת MEB, מיוצר באופן סדרתי משנת 2025.

## סקירה
סקודה הציגה את מכונית הקונספט "סקודה ויז'ן 7S" בנובמבר 2022. דגם הייצור הסדרתי הוצג בתערוכת הרכב של פריז באוקטובר 2024. הדגם חולק מכלולים רבים עם דגם הסקודה אניאק הגדול יותר, אך קטן יותר בממדים הכוללים של הרכב.

## מפרט
האלרוק מיוצר בארבע גרסאות: אלרוק 50, אלרוק 60, אלרוק 85 ואלרוק 85X, הספרות מעידות על נפח הסוללה. האלרוק מיוצר ומשווק ב-3 גרסאות הנעה אחורית וגרסה אחת בעלת הנעה כפולה. טווח הנסיעה המוצהר נע בין 375 ק"מ ל-562 ק"מ.

## קישורים חיצוניים
* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-2024
קטגוריה:סקודה: מכוניות חשמליות
צ'ארלס ג'יימס פוקנר

**צ'ארלס ג'יימס פוקנר** (באנגלית: **Charles James Faulkner**; 21 בספטמבר 1847 – 13 בינואר 1929) היה פוליטיקאי אמריקאי, אשר כיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם וירג'יניה המערבית.

## ביוגרפיה
צ'ארלס ג'יימס פוקנר נולד באחוזת המשפחה "בוידוויל" שבמרטינסבורג, וירג'יניה (כיום וירג'יניה המערבית). אביו היה , שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם וירג'יניה ווירג'יניה המערבית, וכן שימש כשגריר ארצות הברית בצרפת.

ב־1859 התלווה לאביו לצרפת; שם למד בבתי ספר בפריז ובשווייץ. ב־1861 שב לארצות הברית, ובמהלך מלחמת האזרחים האמריקאית נכנס ב־1862 למכון הצבאי של וירג'יניה שבלקסינגטון. הוא לחם עם צוערי המכון בקרב ניומרקט.

לאחר המלחמה למד בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת וירג'יניה בשארלוטסוויל, והשלים את לימודיו ב־1868. באותה שנה הוסמך כעורך דין והחל לעסוק במקצוע במרטינסבורג.

ב־1887 נבחר פוקנר לסנאט של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית; ב־1893 נבחר מחדש וכיהן בין 4 במרץ 1887 ל־3 במרץ 1899. בסנאט כיהן כיושב ראש ועדת הטריטוריות (בקונגרס ה־53). בשנת 1898 מונה לחבר בוועדה המשותפת העליונה של ארצות הברית ובריטניה.

לאחר פרישתו מהחיים הציבוריים הקדיש את זמנו לעיסוק בעריכת דין במרטינסבורג ובוושינגטון די. סי., וכן לניהול אחזקותיו החקלאיות.

ב־1922 שימש כנשיא הראשון של מועדון הגולף "Opequon".

פוקנר נפטר באחוזת המשפחה "בוידוויל" ב־13 בינואר 1929 ונקבר בבית העלמין הישן נורבורן שבמרטינסבורג.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי וירג'יניה
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מווירג'יניה המערבית
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1847
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1929
אביבית בר-אילן

**אביבית בר-אילן** (נולדה ב-1969) היא דיפלומטית ישראלית המכהנת כשגרירת ישראל בבלגרד ושגרירה שאינה תושבת במונטנגרו מאז 2024.

## ביוגרפיה
בר-אילן נולדה בחולון ב-1969 לאב יליד בלגרד, והיא בעלת תואר ראשון ושני במדע המדינה מהאוניברסיטה העברית. היא עובדת במשרד החוץ מאז שנת 1998, ובין השאר כיהנה כמנהלת המחלקה לארגונים אירופאים, כראש מטה המשנה למנכ"ל וכראש חטיבת ארב"ל (או"ם וארגונים בין-לאומיים). היא גם שימשה כסגנית ראש המטה לביטחון לאומי למדיניות חוץ.

בר-אילן בוגרת תוכנית פיתוח מנהיגות של קרן וקסנר למנהיגים בכירים בשירות הציבורי בבית הספר קנדי באוניברסיטת הרווארד (2023).

בשנת 2024 מונתה לשגרירת ישראל בסרביה ולשגרירה שאינה תושבת במונטנגרו, ובכך החליפה את יהל וילן בתפקיד. בספטמבר 2024 היא הגישה את כתב האמנה לנשיא סרביה אלכסנדר ווצ'יץ' ובאוקטובר לנשיא מונטנגרו יאקוב מילטוביץ'.

פועלת לשוויון מגדרי והעצמת נשים.

זכתה פרס העובד המצטיין של משרד החוץ (2003) ופרס מנכ"ל משרד החוץ (2011).

## חיים אישיים
היא התגוררה במושב מסילת ציון.

## קישורים חיצוניים
* אביבית בר-אילן באתר שגרירות ישראל בבלגרד
* אביבית בר-אילן, באתר פורום דבורה


* 


## הערות שוליים

קטגוריה:שגרירי ישראל בסרביה
קטגוריה:שגרירי ישראל במונטנגרו
קטגוריה:דיפלומטיות ישראליות
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:חולון: אישים
קטגוריה:מסילת ציון: אישים
קטגוריה:פורום דבורה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1969
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1969
קלרנס ויילנד ווטסון

**קלרנס ויילנד ווטסון** (באנגלית: **Clarence Wayland Watson**; 8 במאי 1864 – 24 במאי 1940) היה תעשיין פחם, פוליטיקאי ובעל סוסי־מרוצים אמריקאי ממדינת וירג'יניה המערבית. הוא כיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית בשנים 1911–1913, וכן היה קולונל בצבא ארצות הברית במלחמת העולם הראשונה. לצד פעילותו הפוליטית והעסקית, נודע גם כמגדל סוסים מצליח.

## ביוגרפיה
ווטסון נולד ב־8 במאי 1864 בפיירמונט שבווירג'יניה המערבית. הוא ארגן מספר חברות פחם שאוחדו לימים ל־Consolidation Coal and Mining Companies, שפעלו בווירג'יניה המערבית, מרילנד, פנסילבניה וקנטקי. הוא שימש נשיא החברה עד 1911 ולאחר מכן כיו"ר הדירקטוריון. בהמשך חייו היה נשיא Elk Horn Coal Company וכיהן נאמן בחברות, מסילות ברזל ובנקים שונים ברחבי ארצות הברית.

ווטסון היה חבר המפלגה הדמוקרטית. לאחר מותו של הסנאטור סטיבן אלקינס נבחר ווטסון למלא את מקומו בסנאט של ארצות הברית וכיהן כסנאטור מווירג'יניה המערבית בשנים 1911–1913.

במרץ 1918 מונה ללוטננט קולונל במחלקת החימוש של צבא ארצות הברית, ושירת עם חיל המשלוח האמריקני בצרפת עד ינואר 1919. בתקופה זו, בזמן שהותו בצרפת, הוצג שוב כמועמד לסנאט, אך הפסיד בבחירות.

ווטסון התגורר באחוזת משפחתו Fairmont Farms שבעיר פיירמונט שבמחוז מריון, ועסק שם בגידול סוסי מרוץ ותצוגה. סוסיו, ובכללם הסוס המפורסם "לורד בולטימור", זכו בפרסים רבים בארצות הברית ובאירופה. הם השתתפו גם בתחרויות של איגוד מופעי הסוסים Bay Shore Horse Show Association בניו יורק.

ווטסון נפטר ב־24 במאי 1940 בסינסינטי שבאוהיו, בעת שעסק בענייני חברת Elk Horn Coal Company. הוא נטמן בבית העלמין וודלאון שבפיירמונט.

## חיים אישיים
ווטסון היה נשוי למיני אווינגס ווטסון מאליקוט סיטי, מרילנד; דיוקנה מוצג באולם הנשפים של בית המושל בצ'ארלסטון, וירג'יניה המערבית. בנוסף לאחוזה בפיירמונט החזיקו בני הזוג גם בבתים בניו יורק (בשטח שבו מצוי כיום מרכז רוקפלר) ובבולטימור.

## קישורים חיצוניים

*
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי וירג'יניה המערבית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מווירג'יניה המערבית
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1864
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1940
נייתן סקוט

**נייתן ביי סקוט** (באנגלית: **Nathan Bay Scott**; 18 בדצמבר 1842 – 2 בינואר 1924) היה פוליטיקאי אמריקאי, אשר כיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם וירג'יניה המערבית.

## ביוגרפיה
סקוט נולד ב-18 בדצמבר 1842 ליד קווייקר סיטי שבאוהיו. הוא למד בבתי הספר הציבוריים, ובשנים 1859–1862 עבד במכרות ליד קולורדו ספרינגס שבטריטוריית קולורדו. במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית התגייס ב־1863 לצבא האיחוד בדרגת רב-טוראי, ב־1864 מונה לסמל, וב־1865 קודם לדרגת רס"ר גדודי. הוא שוחרר מן השירות הצבאי באותה שנה, עם סיום המלחמה.

לאחר המלחמה עסק בייצור זכוכית בעיר וילינג שבווירג'יניה המערבית, וכן עסק בבנקאות. בין השנים 1881–1883 היה חבר במועצת העיר ואף שימש כנשיאה. בשנים 1883–1890 היה חבר הסנאט של וירג'יניה המערבית, וב־1888 היה חבר בוועדה הרפובליקנית הלאומית.

ב־1898 מינה אותו הנשיא ויליאם מקינלי לנציב מס ההכנסה הפנימי. הוא כיהן בתפקיד עד פברואר 1899, אז התפטר בשל מינויו כסנאטור. סקוט נבחר מטעם המפלגה הרפובליקנית לסנאט, נבחר מחדש ב־1905, וכיהן בין 4 במרץ 1899 ל־3 במרץ 1911. לאחר מכן לא הצליח לזכות במועמדות מחדש. במהלך כהונתו בסנאט כיהן כיושב־ראש ועדת המכרות (בקונגרסים ה־57 עד ה־59) וחבר בוועדת המבנים והשטחים הציבוריים (בקונגרסים ה־59 עד ה־61).

ב־1911 מונה לחבר בוועדת ההנצחה ללינקולן, ולאחר מכן עסק בבנקאות בוושינגטון די. סי. עד מותו.

ב־3 באוגוסט 1918, בזמן ששהה בביתו יחד עם משפחתו, נחשפו כולם לענן רעיל של לוויסיט (חומר לוחמה כימי) בעקבות תאונה במתקן ניסויים סמוך של צבא ארצות הברית. סקוט ובני משפחתו מיהרו להיכנס הביתה, סגרו את כל החלונות והתקשרו לעזרה. גרונו ועיניו של הסנאטור נשרפו ופניו כוסו בשלפוחיות. פעולתו המהירה להסתגר בבית ככל הנראה הצילה את חיי משפחתו. בעקבות תלונותיו התקיימה חקירה רשמית של האירוע.

נייתן ביי סקוט נפטר בוושינגטון ב־2 בינואר 1924. גופתו נשרפה ואפרו נטמן במאוזוליאום שבבית הקברות רוק קריק.

## קישורים חיצוניים

*
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי אוהיו
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מווירג'יניה המערבית
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1842
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1924
ג'אז פיוז'ן

**ג'אז פיוז'ן** או **פיוז'ן ג'אז** (באנגלית: **Jazz fusion**; מוכר גם בשמות **ג'אז רוק**, **ג'אז-רוק פיוז'ן** ו-**פיוז'ן**) הוא תת-ז'אנר מוזיקלי שהתפתח בשנות ה-1960 בארצות הברית המורכב מפיוז'ן בין מוזיקת ג'אז ואלתור מוזיקלי, לבין ז'אנר מוזיקלי אחר, כגון מוזיקת רוק, פאנק ו-R&B.

העיבודים המוזיקליים ליצירות ג'אז פיוז'ן שונים בין יצירה ליצירה. בחלק מהיצירות יש שימוש בנגינה מאולתרת מבוססת גרוב המקובעת לסולם או אקורד יחיד. ביצירות אחרות יש שימוש במהלך הרמוני עם חתימות זמן  לא קונבנציונליות, או מנגינות עם מנגינות נגדיות, באופן דומה ליצירות רוק מתקדם. עיבודים אלו, בין אם פשוטים או מורכבים, כוללים בדרך כלל קטעי מוזיקה מאולתרים.

כמו ביצירות ג'אז, יצירות ג'אז פיוז'ן משתמשות בכלי נשיפה, כמו חצוצרה וסקסופון. שלא בדומה ליצירות ג'אז, יצירות ג'אז פיוז'ן משתמשות גם בכלי מוזיקה אחרים, כמו גיטרות חשמליות, גיטרות בס, מגבר גיטרות וכלי מקלדת (כולל פסנתר חשמלי ואורגן חשמלי).

## לקריאה נוספת

* Coryell, Julie, and Friedman, Laura. *Jazz-rock Fusion: The People, The Music*. Delacorte Press: New York, 1978. 
* Delbrouck, Christophe. *Weather Report: Une histoire du jazz électrique*. Mot et le reste: Marseille, 2007. 
* Fellezs, Kevin. *Birds of Fire: Jazz, Rock, Funk, and the Creation of Fusion*. Duke University Press: Durham, North Carolina, 2011. 
* Hjort, Christopher, and Hinman, Doug. *Jeff's Book: A Chronology of Jeff Beck's Career, 1965–1980, from The Yardbirds to Jazz-rock*. Rock 'n' Roll Research Press: Rumford, R.I., 2000. 
* Kolosky, Walter. *Power, Passion and Beauty: The Story of the Legendary Mahavishnu Orchestra: The Greatest Band That Ever Was*. Abstract Logix Books: Cary, North Carolina, 2006. 
* Milkowski, Bill. *Jaco: The Extraordinary and Tragic Life of Jaco Pastorius*. Backbeat Books: San Francisco, 2005. 
* Nicholson, Stuart. *Jazz-rock: A History*. Schirmer Books: New York, 1998. 
* Renard, Guy. *Fusion*. Editions de l'Instant: Paris, 1990. 


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שנות ה-1960 במוזיקה
קטגוריה:סגנונות מוזיקליים
The Art of Loving

***The Art of Loving*** (בעברית: "**אמנות האהבה**") הוא אלבום האולפן השני של הזמרת האנגליה אוליביה דין. האלבום יצא לאור ב-26 בספטמבר 2025 דרך חברת קפיטול ופולידור רקורדס. האלבום מגיע לאחר אלבום הבכורה עטור השבחים שלה, *[[Messy (אלבום)|Messy]]* משנת 2023, שהיה ברשימה הקצרה לפרס מרקיורי 2023. את האלבום מלווים הסינגלים "Nice to Each Other", "Lady Lady" ו-"Man I Need".

## רקע וקידום
בריאיון ל-*Paper* סיפרה דין כי היא "עבדה קשה מאוד" על האלבום, והביעה רצון "לשיר לכולם" ולקבל קהל שיקבל אותה "בזרועות פתוחות" ועם "אהבה" – מחווה שתיארה כמעשה "פגיע". התוצאה הוגדרה כ"צלילה עדינה ומכוונת לעומק" אל סוגים שונים של אהבה, כולל אהבה רומנטית, אפלטונית, אהבה עצמית וכל מה שביניהן. האלבום תואר גם כ"היצירה האינטימית ביותר שלה עד כה", המציגה את התכונות שהקהל למד להעריך בה.

דין הכריזה על האלבום *The Art of Loving* ב-2 ביוני 2025. לצד ההכרזה יצא הסינגל המוביל, "Nice to Each Other", ב-30 במאי. דין תיארה את השיר כ"משיכת חבל של חקר העצמאות שלך במערכות יחסים רומנטיות" והדגישה את ה"משחקיות" שבו. לפני יציאת האלבום קיימה דין מספר הופעות חיות, בהן הופעות משותפות עם סברינה קרפנטר וסם פנדר, לצד סיבוב הופעות עצמאי אותו הובילה בצפון אמריקה.

## הערכה ביקורתית
### רשימות סוף שנה

## רשימת רצועות

## מיקומי שיא

### מצעדי סוף שנה

## נתוני מכירות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי פלטינה בממלכה המאוחדת
קטגוריה:אלבומי פלטינה בקנדה
קטגוריה:אלבומי זהב באוסטרליה
קטגוריה:אלבומי זהב בארצות הברית
קטגוריה:אלבומי חברת פולידור רקורדס
קטגוריה:אלבומי חברת קפיטול רקורדס
גאי ד. גוף

**גאי דספארד גוף** (באנגלית: **Guy Despard Goff**; 13 בספטמבר 1866 – 7 בינואר 1933) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם וירג'יניה המערבית. קודם לכן שימש כתובע המחוזי הפדרלי של מחוז מזרח ויסקונסין וכיהן בתפקידים שונים במחלקת המשפטים של ארצות הברית.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו והשכלה
גוף נולד ב-13 בספטמבר 1866 בעיר קלקסבורג שבווירג'יניה המערבית, בן למשפחת פוליטיקאים בראשות אביו, נתן גוף, שכיהן גם הוא כסנאטור וכחבר בית הנבחרים. הוא למד בבתי הספר הציבוריים ולאחר מכן במכללת ויליאם ומרי. בשנת 1888 השלים את לימודיו בקניון קולג' (קנבייר, אוהיו), וב־1891 קיבל תואר במשפטים מאוניברסיטת הרווארד. באותה שנה הוסמך לעריכת דין והחל לעסוק במקצוע בבוסטון שבמסצ'וסטס.

### קריירה משפטית ופוליטית מוקדמת
בשנת 1893 עבר למילווקי שבוויסקונסין, והמשיך לעסוק בעריכת דין. בשנת 1895 נבחר לתובע המחוזי של מחוז מילווקי, וב־1904 התמודד ללא הצלחה על ראשות העיר. בשנת 1911 מינה אותו הנשיא ויליאם הווארד טאפט לתובע המחוזי של מחוז מזרח ויסקונסין, תפקיד בו כיהן עד 1915.

בשנת 1917 מונה לעוזר מיוחד לתובע הכללי של ארצות הברית. במלחמת העולם הראשונה שירת בדרגת קולונל במחלקת הסנגוריה הכללית של צבא ארצות הברית, ובשנים 1918–1919 פעל בצרפת ובגרמניה.

### תפקידים פדרליים
ב־1920 מינה אותו הנשיא וודרו וילסון ליועץ המשפטי של מועצת הספנות של ארצות הברית, ובהמשך היה גם חבר במועצה עד 1921. בין השנים 1920–1923 שירת מספר פעמים כעוזר לתובע הכללי. ב־1923 שב לעיר הולדתו קלקסבורג.

### כהונה בסנאט
ב־1924 נבחר מטעם המפלגה הרפובליקנית לסנאט של ארצות הברית, וכיהן בתפקיד מ־4 במרץ 1925 עד 3 במרץ 1931. הוא לא ביקש להיבחר מחדש בבחירות 1930. במהלך כהונתו היה יו"ר ועדת ההוצאות במשרדי הרשות המבצעת (בקונגרס ה־71).

### שנים אחרונות ומורשת
גוֹף התגורר בוושינגטון די. סי., ונפטר בבית החורף שלו בעיר תומאסוויל שבג'ורג'יה, ב-7 בינואר 1933, בגיל 66. הוא נקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.

גאי ד. גוף היה בנו של נתן גוף, סנאטור וחבר בית הנבחרים מטעם וירג'יניה המערבית, ואביה של , חברת בית הנבחרים מטנסי.

## קישורים חיצוניים

*
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי וירג'יניה המערבית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מווירג'יניה המערבית
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:בוגרי מכללת ויליאם ומרי
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1866
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1933
איש זקן עם שרשרת זהב

**איש זקן עם שרשרת זהב** הוא ציור שמן מאת הצייר ההולנדי רמברנדט ואן ריין, המתוארך לשנת 1631. הציור מציג גבר מזדקן, לבוש בכובע עם נוצה, סורג צוואר ממתכת ושרשרת זהב. הדמות אינה מזוהה, אך נהוג לזהותה כחלק מטרוני – מחקר ציורי של טיפוסים ולא פורטרטים של אישים מוכרים. בעבר הועלתה השערה כי מדובר בדיוקן של אביו של האמן, אך כיום הדעה הרווחת היא שהדמות שימשה כמודל מועדף שהופיע ביצירות נוספות מראשית הקריירה של רמברנדט בהן איש זקן במדי צבא.

## תיאור היצירה
הציור ממוקד בפלג הגוף העליון של הדמות, אשר בולטת מתוך רקע נייטרלי וכהה. קומפוזיציית הדמות – לבושה בגדים כהים ובעלת פנים מוארים חלקית – מבטאת שימוש בטכניקת אור־צל המאפיינת את תקופת הבארוק. הדמות נראית שקועה בהרהור, מבטה מופנה הצידה, וההבעה משדרת שילוב של שקט, כבוד וגאווה. הפנים חרושי קמטים, והשרשרת מוזהבת בולטת על רקע הבד השחור של הבגד.
לבוש הדמות כולל מגן צוואר מתכתי , שהיה נהוג בקרב אנשי צבא ובעלי מעמד בולט, וכובע עגול עם נוצה גדולה, המאזכר סגנונות לבוש מהמאה ה-16. שרשרת הזהב, שמופיעה גם בשם היצירה, היא הפריט היחיד הבולט בצבעוניותו ומושך מיד את עין הצופה, אך בהדרגה מתגלים עומק המבע וטקסטורת הפנים.

[250px|ממוזער|ימין|"[איש זקן במדי צבא", רמברנדט ואן ריין, 1630–1631 שמן על לוח עץ, אוסף מוזיאון פול גטי, לוס אנג'לס בציור זה, הקרוב בסגנונו ובתקופתו ל־"זקן עם שרשרת זהב", תיאר רמברנדט דמות גברית מבוגרת בלבוש צבאי טקסי. מחקר מדעי חשף כי הדמות צוירה על גבי ראש צעיר מוקדם יותר, תוך שימוש בשכבת הסתרה ושיטות קומפוזיציה מורכבות.]]

## השוואה ליצירה איש זקן במדי צבא

השוואה רלוונטית מתקיימת בין זקן עם שרשרת זהב לבין היצירה איש זקן במדי צבא, שנוצרה אף היא על ידי רמברנדט סביב השנים 1630–1631. שתי היצירות מציגות דמות גברית מזדקנת בתנוחת חזה, לבושה בפריטי לבוש המעידים על מעמד - בהם סורג צוואר ממתכת וכובע נוצות. בשתיהן בולטת קומפוזיציה אפלה, עם מיקוד דרמטי באור הפנים ובבגדים כהים.

על פי מחקר מדעי שפורסם ב־2019, ציור "איש זקן במדי צבא" נוצר על גבי ציור קודם - ראש של גבר צעיר - שנחשף באמצעים טכנולוגיים (MA-XRF, hyperspectral imaging). הציור נוצר מחדש לאחר סיבוב הפאנל ב־180 מעלות, תוך שימוש בשכבת הסתרה ייחודית. אף כי אין עדות לכך שתהליך דומה התרחש ב־זקן עם שרשרת זהב, הדמיון במאפיינים החזותיים, האווירה והבחירה בדמויות אנונימיות מעיד על עניין משותף של רמברנדט בתקופה זו בייצוגים דרמטיים של גבריות, זקנה וסטטוס.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:דיוקנאות גברים
קטגוריה:רמברנדט: ציורים
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:ציורי שמן
ג'ון ד. הובליצל הבן

**ג'ון דמפסי הובליצל הבן** (באנגלית: ****; 30 בדצמבר 1912 – 6 בינואר 1962) היה פוליטיקאי אמריקאי ממדינת וירג'יניה המערבית, חבר המפלגה הרפובליקנית.

## ביוגרפיה
הובליצל נולד ב-30 בדצמבר 1912 בעיר פארקרסבורג שבווירג'יניה המערבית, ולמד באוניברסיטת וירג'יניה המערבית, שם השלים את לימודיו בשנת 1934. לאחר מכן עסק בביטוח, נדל"ן, בנייה ובנקאות. לצד עסקיו היה פעיל בפעילות קהילתית וציבורית, ושימש כנשיא הראשון של לשכת המסחר הצעירה של וירג'יניה המערבית (1939–1940). בשנים 1942–1946 שירת במילואים של הצי האמריקאי והשתחרר בדרגת לוטננט.

בתחום החינוך מילא שורה של תפקידים: חבר מועצת הנאמנים של אוניברסיטת וירג'יניה המערבית (1937–1944), חבר מועצת בתי הספר של מחוז ווד (1950–1956), ציר לוועידת הבית הלבן לענייני חינוך (1954), נשיא איגוד מועצות בתי הספר של וירג'יניה המערבית (1954) וחבר הוועדה הלאומית לאזרחים להשכלה גבוהה (1955). בנוסף עמד בראש ועדת המושל לענייני מימון מדינתי ומקומי (1954).

בשנת 1956 התמודד ללא הצלחה על מועמדות המפלגה הרפובליקנית לבית הנבחרים של ארצות הברית. ב־25 בינואר 1958 מונה לסנאט של ארצות הברית כדי למלא את מקומו של הסנאטור מתיו נילי שנפטר. מאוחר יותר באותה שנה ניסה להיבחר להמשך כהונה בסנאט, אך הובס בבחירות על ידי המועמד הדמוקרטי ג'נינגס רנדולף, ועזב את תפקידו ב־4 בנובמבר 1958. לאחר מכן שב לעסקיו הפרטיים.

הובליצל נפטר מהתקף לב בקלארקסבורג ב-6 בינואר 1962, ונקבר בבית העלמין מאונט אוליבט שבעיר הולדתו פארקרסבורג.

## קישורים חיצוניים

*
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי וירג'יניה המערבית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וירג'יניה המערבית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מווירג'יניה המערבית
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1912
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1962
קסמיל

**קסמיל** (אלבנית:**Ksamil**) היא עיירת חוף בדרום אלבניה, הידועה כאחד היעדים התיירותיים הפופולריים בריוויירה האלבנית. העיירה שוכנת על חוף הים היוני, סמוך לפארק הלאומי בוטרינט (Butrint National Park), ומשתייכת מבחינה מנהלית למחוז ולורה ועיריית סרנדה.

העיירה קרובה מאוד לאי היווני קורפו, והמרחק בנקודה הצרה ביותר של מצר קורפו הוא פחות מארבעה קילומטרים.

## דמוגרפיה וכלכלה
כפר הנופש קסמיל נבנה בשנת 1966, במהלך התקופה הקומוניסטית, והוא ממוקם כ-15 ק"מ דרומית לסרנדה.

היחידה המנהלית (רשות מקומית) של קסאמיל, כוללת גם את הכפר מנאסטיר. היא מנתה 2,731 תושבים בשנת 2023. עם זאת, בעונת התיירות מאכלסים אלפי תיירים נוספים את המקום. מאז שנת 2000 התפתחה קסמיל במהירות כעיירת נופש קיצית, המושכת תיירים מקומיים ובינלאומיים. התפתחות זו הביאה לצמיחה מהירה במספר בתי המלון והמסעדות.

העיירה קסמיל ממוקמת בסמוך לעיר העתיקה בוטרינט, אתר מורשת עולמית של אונסק"ו, ולפארק הלאומי בוטרינט.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* קסמיל - עיירת הנופש עם החופשים היפים ביותר, באתר Albania.co.il

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבניה: ערים
קטגוריה:אלבניה: ערי חוף
גות'בילי

**גות'בילי** או **רוקבילי גותי** (באנגלית: **Gothabilly**, הלחם בסיסים של *gothic* - גותי ו-*rockabilly* - רוקבילי), לעיתים מוכר גם תחת השם **האלאבילי** (**Hellbilly**), הוא ז'אנר מוזיקלי שהושפע רבות מרוקבילי ומהזרם התרבותי הגותי. ז'אנר זה הוגדר לראשונה על ידי להקת הרוק האמריקאית The Cramps  בסוף שנות ה-1970 בארצות הברית, בכדי להגדיר שילוב בין רוקבילי ופאנק רוק (Punk rock). מאז, הז'אנר מתייחס ליצירות שהושפעו מהאמנות והאופנה הגותית. עם זאת, הז'אנר לא זכה לפופולריות עד ליציאת סדרת אלבומי אוסף בין-לאומיים מהז'אנר על ידי חברת התקליטים Skully Records באמצע שנות ה-1990.

יצירות גות'בילי שונות באופן מובהק בסאונד מיצירות פסיכובילי. בעוד שיצירות פסיכובילי משלבות בעיקר רוקבילי משנות ה-1950 ופאנק רוק (Punk rock) משנות ה-1970 בצליל מהיר ואגרסיבי יותר, יצירות גות'בילי משלבות רוקבילי בלוזי גותי בשילוב פסנתר וגיטרה, המנוגן בקצב איטי יותר תוך הדגשת הרגש על פי האגרסיביות.

## הערות שוליים

קטגוריה:שנות ה-1970 במוזיקה
קטגוריה:סגנונות רוק
יחיאל אמסלם (גיטריסט)

**יחיאל ("קיטש") אמסלם** (1952 – 25 בספטמבר 2025) היה גיטריסט, מלחין ומוזיקאי ישראלי, לשעבר חבר להקת "בנזין".

## ביוגרפיה
אמסלם נולד בשכונת ואדי סאליב בחיפה. את דרכו המוזיקלית החל בנגינה על גיטרה בגיל צעיר. כשהיה בן 30, הצטרף כגיטריסט ללהקת "בנזין", שפרצה בתחילת שנות ה-80 והוציאה שני אלבומים – "עשרים וארבע שעות" (1982) ו"משמרת לילה" (1984)". אמסלם הלחין ושר את השיר "גשם" באלבומה הראשון של הלהקה, "עשרים וארבע שעות" (השיר הפך ללהיט גדול ב־1997 בגרסת כיסוי שהקליט לו אלי לוזון עבור סרט הקולנוע "עפולה אקספרס"). 

בעת העבודה על אלבומה השני של הלהקה עזב אמסלם עקב חילוקי דעות על רקע מקצועי: הוא הלחין עבור האלבום, "משמרת לילה", שלושה שירים, שבהם נועד להיות הסולן. לאחר שכבר הקליטו חברי הלהקה את אחד השירים, "פגע וברח", הוחלט שיהודה פוליקר ישיר את השיר ולא אמסלם, על מנת ליצור אחידות באלבום. מכיוון שאמסלם התנגד לכך, החליטו להוציא מהאלבום את שני השירים הנוספים שהלחין, ולהקליט את השיר "פגע וברח" מחדש, בלחן של פוליקר. אמסלם חש כי אינו מקבל מספיק ביטוי בלהקה, והחליט לעזוב.

בשנים שלאחר בנזין, עבד לפרנסתו כטכנאי שיניים, אך המשיך גם בהלחנה: לירדנה ארזי הלחין את השיר "במערבולת" לאלבום הסולו הרביעי שלה, "דרישת שלום", שיצא בשנת 1985, ואף השתתף בהקלטת קולות הרקע לאלבום זה. כמו כן, הוא היה אחד ממלחיני פסקול הסרט "צומת וולקן", סרט קולנוע מוזיקלי ישראלי בבימויו של ערן ריקליס, שיצא לאקרנים בשנת 1999. הסרט זכה בפרס אופיר לפסקול הטוב ביותר לשנת 1999. שני השירים שהלחין לסרט, "אחרי הסערה" ו"דף חדש", נכללו באותה שנה בגרסה מחודשת באלבום "אחרי הסערה" של להקת "עקבה" – להקה שהורכבה מאמסלם ומשני נגנים של "בנזין", בנימין "בנג'ו" קמחי ואלי חדד. 

ברבות הימים, התנער אמסלם מהכינוי שדבק בו ("קיטש").

אמסלם היה גרוש ולו שני ילדים. התגורר מרבית שנותיו בחיפה. ב־25 בספטמבר 2025, נפטר בשנתו ונטמן בעיר הולדתו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:גיטריסטים ישראלים
קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס אופיר: מוזיקאים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2025
בחירות פרלמנטריות ברפובליקה מולדובה (2025)

ב-28 בספטמבר 2025 מתוכננות ברפובליקה מולדובה בחירות לפרלמנט המקומי.

בראש הרפובליקה עומדת הנשיאה מאיה סנדו, שנבחרה מחדש ב-2024 ברוב של 55,3%. הנשיאה היא בעלת השקפה אוהדת לקשרים עם מערב אירופה ובמדינת מולדובה יש גם רבים האוהדים את הקשרים עם רוסיה והמחלוקת בין המחנות האלה עומדת במרכז הבחירות. במשאל העם במולדובה לחברות באיחוד האירופי 2024 50.35% הצביעו בעד והתנגדו 49.65%.

בבחירות של 2025 המתחרות העיקריות הן : מפלגת הפעולה והסולידריות, מפלגת הסוציאליסטים של רפובליקה מולדובה שמופיעה ברשימה משותפת עם מפלגת הקומוניסטים של רפובליקה מולדובה - הרשימה המשותפת נושאת את השם "הבלוק האלקטורלי הפטריוטח.

הבחירות התקיימו במועדן ולפי ספירת שליש מהקולות נראה שהגוש הפרו-אירופאי מוביל.

לאחר ספירת יותר מ-99% מהקולות נקבע שהמפלגה הפרו-אירופאית, המונהגת על ידי הנשיאה, מאיה סנדו, זכתה במעט יותר מ-50% מהקולות, לכן תקבל 55 מושבים בפרלמנט בן 101 מושבים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מולדובה: פוליטיקה
מולדובה
קטגוריה:בחירות 2025
קטגוריה:2025 באירופה
תאגיד RTX

**תאגיד RTX** (באנגלית: **RTX Corporation**; לשעבר: **Raytheon Technologies Corporation**) הוא תאגיד רב-לאומי העוסק בתעשיית הנשק ובייצור ציוד לתעופה וחלל. מטה התאגיד ממוקם במחוז ארלינגטון שבמדינת וירג'יניה שבארצות הברית. RTX היא אחת מיצרניות הנשק הגדולות בעולם מבחינת הכנסות ושווי שוק, וכן אחד הספקיות הגדולות בעולם בתחום שירותי המודיעין. החברה מייצרת מנועי תעופה, אמצעי נ"מ, טילים, אוויוניקה, כלי טיס בלתי מאוישים (כטב"ם), תוכנות אבטחה ולוויינים.

## היסטוריה
החברה הוקמה באפריל 2020 מתוך שילוב של הקונצרן רב-לאומי אמריקני יונייטד טכנולוג'יס (United Technologies Corporation, UTC) ויצרנית הנשק האמריקאית ריית'יאון (Raytheon Company).

### ישראל
משלוחי הנשק של RTX לישראל במסגרת מלחמת חרבות ברזל הובילו למחאות נרחבות נגד החברה. ב-14 בדצמבר 2023, מפגינים חסמו את הכניסה למתקן של RTX באריזונה. בפברואר 2024, 15 מפגינים נעצרו לאחר שחסמו את הגישה למתקני RTX ו-BAE Systems בלואיוויל, קנטקי.

### סין
באוגוסט 2024, תאגיד RTX נקנס בסה"כ של 200 מיליון דולר בגין הפרת תקנות הסחר הבינלאומי בנשק . ההפרות כללו בין היתר סחר של נתונים וכלי נשק עם סין.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תעשיית נשק בארצות הברית
קטגוריה:ריית'יאון
קטגוריה:חברות אלקטרוניקה אמריקאיות
קטגוריה:חברות הנסחרות בבורסה לניירות ערך בניו יורק
קטגוריה:תאגידים רב-לאומיים
פסיכובילי

**פסיכובילי** (באנגלית: **Psychobilly**), המוכר גם בשם **פאנקאבילי** (**Punkabilly**), הוא פיוז'ן רוק, המבוסס על אלמנטים מוזיקליים של רוקבילי, פאנק רוק (Punk rock) וגראז' רוק. הז'אנר התפתח בסוף שנות ה-1970 בקליפורניה, ניו יורק ודרום ארצות הברית. בהגדרה, סוגה מוזיקלית זו היא "מוזיקת רוקבילי רועשת ותזזיתית".

יצירות פסיכובילי לרוב מאופיינות בהתייחסותן הא-פוליטי לנושאים שונים, בין היתר לסרטי מדע בדיוני, סרטי אימה, סרטי ניצול, ונושאי טאבו, כמו אלימות ומיניות, אשר מוצגים בדרך כלל בצורה קומית או גסה, בדומה לאסתטיקת הקאמפ. כמו כן, יצירות אלו מנוגנות לרוב בעזרת קונטרבס וגיטרה חצי אקוסטית , ולעיתים גם בעזרת גיטרה חשמלית ומערכת תופים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שנות ה-1970 במוזיקה
קטגוריה:סגנונות רוק
בית הכנסת בדבליאצ'ה

**בית הכנסת בדֶבֶּלְיָאצָ'ה** (בסרבית: **Дебељачка синагога**) הוא בית כנסת אשכנזי-נאולוגי שפעל בכפר דבליאצ'ה במחוז באנאט הדרומי שבפרובינציית וויבודינה בסרביה, בין השנים 1895–1941. המבנה שרד את אירועי אירועי השואה ונכון ל-2023 עמד על תילו, נטוש.
## היסטוריה

קהילה יהודית נאולוגית התקיימה בדבליאצ'ה מהמחצית השנייה של המאה ה-19. ב-1931 התגוררו בכפר 225 יהודים, שהיוו 3.75 אחוזים מכלל האוכלוסייה. בפרוץ מלחמת העולם השנייה מנתה הקהילה 148 נפשות. באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה והכניעה אותה תוך מספר ימים. אזור דבליאצ'ה נותר בחזקת הגרמנים עם מרבית סרביה, ונוהל על ידי ממשלת בובות שכונתה "ממשלת ההצלה הלאומית" בראשות הגנרל מילאן נדיץ'. יהודי הכפר נרצחו בשואה, רובם בסיימישטה ובטופובסקה שופה, ומקצתם נורו למוות באזור פנצ'בו. לאחר המלחמה לא חודשה הפעילות הקהילתית. נכון ל-2002 נמצאו בכפר שרידי בית העלמין היהודי.

## המבנה
בכפר הוקם בית כנסת מעץ במחצית השנייה של המאה ה-19, וב-1895 הוקם תחתיו מבנה לבנים בן שתי קומות. בקומתו השנייה שכנה עזרת הנשים. רב בית הכנסת היה איגנאץ רוט ושליחי הציבור היה איזידור הרשקוביץ' ואהרן גולדרינג. לצד בית הכנסת פעל תלמוד תורה. ראשי הקהל היו ארפאד קראוס ואהרן גולדרינג. עם הכיבוש הגרמני פסק השימוש בבית הכנסת והוא חולל. המבנה שרד את מלחמת העולם ונכון ל-2023 עמד על תילו, נטוש ולא מתוחזק.

## קישורים חיצוניים

* בית הכנסת בדבליאצ'ה, באתר המרכז לאמנות יהודית

## הערות שוליים

דבליאצ'ה
קטגוריה:בתי כנסת נאולוגיים
נסיונל (מנאוס)

**נסיונל** (בפורטוגזית: **Nacional Futebol Clube**) הוא מועדון כדורגל ברזילאי מהעיר מנאוס. המועדון נוסד בשנת 1913 ושיחק בעבר בליגת העל הברזילאית.

## היסטוריה
המועדון הוקם בשנת 1913 בעיר מנאוס בשם Eleven Nacional. בשנת 1914 החל להשתתף באליפות מדינת אמזונאס, שבה זכה 43 פעמים, לאחרונה בשנת 2015. בנוסף לכך הוא זכה 10 פעמים ב"גביע אמזונאס".

בשנות ה-70 של המאה ה-20 שיחק "נסיונל" בליגה הבכירה הברזילאית, ובתום עונת 1985 ירד לליגת המשנה ומאז לא שב לשחק בדרג העליון. בסך הכול שיחק המועדון 16 עונות בליגה הבכירה. הקבוצה הפסיקה להשתתף בתחרויות ארציות בשנת 2023.

נכון לעונת 2025/2026, הקבוצה משתתפת באליפות מדינת אמאזונס בלבד.

האצטדיון המקורי של המועדון, "אצטדיון ויוואלד", נהרס בשנת 2010. במקומו נבנה אצטדיון ארנה אמזוניה, שבו מארחת הקבוצה את משחקיה כיום. הוא כולל 44 אלף מקומות.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מדינת אמזונאס
קטגוריה:קבוצות כדורגל ברזילאיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1913
סרז'יפה (כדורגל)

**סרז'יפה** (בפורטוגזית: **Club Sportivo Sergipe**) הוא מועדון כדורגל ברזילאי מהעיר אראקז'ו. המועדון נוסד בשנת 1909 כמועדון שיט, וקבוצת הכדורגל שלו הוקמה בשנת 1916. הקבוצה שיחקה בעבר בליגת העל הברזילאית.

## היסטוריה
מועדון הספורט נוסד בשנת 1909 בעיר אראקז'ו על ידי קבוצת פורשים ממועדון ספורט אחר שפעל בעיר. בתחילה עסק המועדון בתחרויות שיט, וספינתו הראשונה השתתפה בתחרות בשנת 1910. קבוצת הכדורגל הוקמה בשנת 1916.

בשנת 1922 זכתה הקבוצה לראשונה באליפות מדינת סרז'יפה. בסך הכול היא זכתה באליפות זו 37 פעמים (לאחרונה בשנת 2022) ובמקום השני 20 פעמים (לאחרונה בשנת 2024).

בעונת 1972 הייתה סרז'יפה הקבוצה הראשונה ממדינת סרז'יפה שהשתתפה בדרג העליון של הכדורגל הברזילאי. היא המשיכה להשתתף בתחרויות הדרג העליון עד 1986, אז ירדה לליגת המשנה ובהמשך לליגות נמוכות יותר.

בהגביע הברזילאי השתתפה הקבוצה 13 פעמים (לאחרונה בשנת 2014).

נכון לעונת 2025/2026 הקבוצה משחקת בליגה הרביעית בחשיבותה בברזיל.

בניית אצטדיון הקבוצה הסתיימה בשנת 1970 ובשנת 2018 הוא עבר שדרוג.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:סרז'יפה
קטגוריה:קבוצות כדורגל ברזילאיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1916
כדורגל באולימפיאדת ברלין (1936)

טורניר הכדורגל האולימפי של 1936 שוחק במסגרת אולימפיאדת ברלין. הטורניר כלל 16 נבחרות גברים.

זו הייתה הפעם הראשונה שתחרות כדורגל במשחקים אולימפיים נערכה לאחר תחילת משחקים של גביע העולם בכדורגל שהחל להתקיים בשנת 1930. בניגוד לתחרות "גביע עולם" במשחקים אולימפיים לא יכלו להשתתף שחקנים מקצועיים של ליגות מקצועיות שהתארגנו באירופה ואמריקה הדרומית.

16 נבחרות  החלו את המשחקים משלב שמינית הגמר. 

התחרות כללה 16 משחקים בהם נכבשו 78 שערים (4.88 בממוצע למשחק). במשחקים צפו 507,469 צופים (31,717 בממוצע למשחק).

משחק הגמר נערך באצטדיון האולימפי ב-15 באוגוסט 1948. ניצחה את  2–1 בתוספת זמן וזכתה במדליית הזהב. 

במשחק על מדליית ארד  ניצחה את  3–2.

אניבל פרוסי מאיטליה כבש 7 שערים והוכרז מלך השערים.

## הנבחרות שהעפילו
לתחרות הגיעו 16 נבחרות (מהם 9 מאירופה):

## אצטדיונים

## תיאור המשחקים

### משחק פרו-אוסטריה
המשחק הסתיים עם תוצאה 2:4 לטובת פרו לאחר הערכה. נציגים אוסטריים הגישו ערר על התוצאה בטענה שאוהדי פרו הפריעו למהלך התקין של המשחק. ערר התקבל ובהתאם להחלטה היה צורך לערוך משחק חוזר. נבחרת פרו לא הופיע למשחק, יתרה מכך כל משלחת פרו עזבה את המשחקים. נבחרת אוסטריה זכתה לניצחון טכני ובסופו של דבר זכתה במדליה.

## משחק הגמר

## קישורים חיצוניים

* נתונים מאתר RSSSF
* נתונים מאתר פיפ"א
* נתונים מאתר transfermarkt
* משחק הגמר - נתונים מפורטים

1936
קטגוריה:ענפי ספורט באולימפיאדת ברלין (1936)
קטגוריה:תחרויות כדורגל בגרמניה
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1936
מראה אל תעלת סן מרטן

**מראה אל תעלת סן מרטן** (באנגלית: **View of the Canal Saint Martin**) הוא ציור שמן על בד מאת הצייר האימפרסיוניסטי אלפרד סיסלי, שנוצר בשנת 1870. היצירה, המשתייכת לזרם האימפרסיוניזם, שייכת לז'אנר נופי העיר וממדיה 50 על 65 סנטימטרים. כיום שמור הציור במוזיאון ד'אורסה שבפריז, צרפת.

## תיאור היצירה
הציור מציג מראה שלו של תעלת סן מרטן בפריז. קו המים המרכזי מושך את מבט הצופה אל נקודת מגוז באופק, כשהמים הרפלקטיביים של התעלה יוצרים אפקט של עומק והמשכיות. בצדו השמאלי של הציור נראים עצים עירומים לצד בניינים הצמודים לגדת התעלה, רמז לעונת הסתיו או החורף המתקרבת.

## סגנון ופרשנות
המבנים, הנוף והעצים מתוארים במכחול חופשי ורב־הבעה, טיפוסי לסגנון האימפרסיוניסטי. סיסלי אינו מתמקד בפרטים עדינים אלא מדגיש את משחקי האור והצל, היוצרים אווירה חיה ודינמית. השמים מלאים בענני בהירים ורכים, התורמים לאווירה רגועה ושלווה. היצירה מציגה נוף עירוני, אך עושה זאת מתוך מבט מהורהר ושקט, המדגיש את איכות הרגע החולף כפי שאפיין את יצירות האימפרסיוניזם.

## דמויות ואווירה
על גדת התעלה משולבות דמויותיהם של אנשים ההולכים לאיטם לאורך השביל. הופעת הדמויות הקטנות מעניקה ממד של קנה מידה אנושי לנוף, וכן תחושת פעילות יום־יומית טבעית. שילוב זה בין האלמנטים האורבניים, המים, השמים והאנשים יוצר קומפוזיציה הרמונית המשרה אווירה שלווה של התבוננות שקטה בעולם העירוני. הציור מזמין את הצופה להתעכב על הרגע ולחוות את השקט הפנימי שבנוף העירוני.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מים באמנות
קטגוריה:מוזיאון ד'אורסה: יצירות אמנות
קטגוריה:ציורי נוף
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים של פריז
נוף השמע

**נוֹף הַשֵּׁמַע** או **נוף קולי** (באנגלית: **Soundscape**) היא הסביבה האקוסטית כפי שהיא נתפסת על ידי בני אדם. קיימת היסטוריה מגוונת על השימוש בנוף השמע בתחומים שונים, החל מעיצוב עירוני ועד לאקולוגיה ומדעי המחשב.

נוף השמע הוא צליל או שילוב של צלילים שנוצרים או נובעים מסביבה סוחפת. הרעיון של נוף השמע מתייחס הן לסביבה האקוסטית הטבעית, המורכבת מצלילים טבעיים, בין היתר הוא כולל:
* קולות של בעלי חיים (ביופוניה)
* צלילי מזג האוויר ואלמנטים טבעיים אחרים (גיאופוניה)
* צלילים סביבתיים שנוצרו על ידי בני האדם (אנתרופוניה), אשר כוללים גם תת-קבוצה של צלילים מבוקרים של קומפוזיציה מוזיקלית, עיצוב צליל ושפה, ותת-קבוצה של צלילים מכניים הנובעים משימוש בטכנולוגיה תעשייתית
* תפיסת המאזין את הצלילים הנשמעים כסביבה אקוסטית

המונח נוף השמע עשוי גם להתייחס להקלטת שמע או ביצוע של מספר צלילים היוצרים את התחושה של סביבה אקוסטית.

המלחינה האמריקאית פאולין אוליברוס  הגדירה את המונח "נוף השמע" כך: "כל צורות הגל המועברות בנאמנות לקליפת המוח השמעיתית שלנו באמצעות האוזן והמנגנונים שלו."

## מקור המונח
מקור המונח הוא מעורפל במקצת. לעיתים קרובות המלחין הקנדי ר. מאריי שייפר  זוכה בטעות לממציא המונח, לאחר שהוביל עבודה בנושא בשנות ה-1960. על פי ריאיון עיתונאי של שייפר מ-2013, שייפר עצמו מייחס את המונח למתכנן הערים מייקל סאות'וורת', שהוביל פרויקט ערים בבוסטון באותו עשור, ופרסם את ממצאיו ב-1967 במאמר שכותרתו "The Sonic Environment of Cities" (באופן מילולי: "הסביבה הקולית של ערים").

בערך באותו הזמן שסאות'וורת' תכנן את הפרויקט בבוסטון, שייפר יזם את פרויקט נוף השמע העולמי , יחד עם עמיתיו בארי טרואקס  והילדגרד ווסטרקאמפ . שייפר עצמו אסף לאחר מכן את הממצאים מהפרויקט, ופרסם את ממצאיו בעבודתו "Tuning of the World". שייפר הגדיר את המונח גם עבור חינוך מוזיקלי.

## במוזיקה
במוזיקה, יצירות נוף השמע הן לרוב סוג של מוזיקה אלקטרונית או מוזיקה אלקטרו-אקוסטית. בין המלחינים שהשתמשו בנוף השמע ביציריתהם ניתן למנות את בארי טרואקס , הילדגרד ווסטרקאמפ , לוק פרארי  ופטרי קולג'ונטאוסטה .

אוסף האלבומים *environments* של אירב טייבל  כולל סדרה של צלילי סביבה בני 30 דקות חחא הפרעה בשילוב גרסאות מסונתזות או מעובדות של צלילים טבעיים.

נוף השמע הוא לעיתים קרובות נושא לחיקוי במוזיקה המתמקדת בגוון צלילים, כמו חומאי, שבו יש שימוש בתהליך ההאזנה הטימברלית של הצלילים. בשביל להפיק הרמוניה, ניתן לחקות ולשחזר גוון צלילים זה באמצעות הקול או כלי הנגינה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיקה ניסיונית
קטגוריה:קול
קטגוריה:שמיעה
יצחק קויש

**יצחק־זלמן קויש** (1909 – 30 בינואר 1976) היה רופא ישראלי, מנהל בית החולים הדסה תל אביב ומנהל בית החולים איכילוב בתל אביב.
## קורות חייו
נולד בעיר קולומיאה שבגליציה לשאול ולאתל לבית בלטרפיינד. למד רפואה באוניברסיטת פדובה שבאיטליה וסיים את לימודיו שם ב-1935. ב-1939 עלה לארץ ישראל בעלייה בלתי לגאלית. האונייה אגיה זוני בה עלה נתפסה על ידי הבריטים והוא הושם במחנה מעצר בצריפין.

שלטונות המנדט הבריטי לא הכירו ברישיונו לעסוק ברפואה והוא נאלץ לעבוד עם ילדים במוסד של ארגון אמהות עובדות בתל ליטווינסקי. בהמשך עבד כרופא בקופת חולים כללית. ב-1943–1944 עבד בשירות הרפואי של הצבא הבריטי ולאחר מכן כרופא לנוטרים. ב-1947 התקבל לעבודה בעיריית תל אביב במחלקה לרפואה ציבורית, ובין היתר היה אחראי על תחנות לטיפול באם ולילד. ב-1955 התמנה לסגן מנהל בית החולים הדסה תל אביב. ובהמשך התמנה למנהל בית החולים. והיה מנהלו בעת תאונת האוטובוס בגשר נחלת יצחק ב-26 באוקטובר 1958. ב-1962, כשנה לאחר פתיחת בית החולים איכילוב בתל אביב, התמנה למנהלו, תפקיד בו כיהן עד 1969.

היה מנהל בית הספר לאחיות ליד בתי החולים העירוניים תל אביב.

ב-1975 יצא לגמלאות עקב מחלתו, ממנה נפטר ב-30 בינואר 1976. הובא למנוחות בבית הקברות קריית שאול.

היה נשוי לרבקה לבית שרשבסקי.

## קישורים חיצוניים
*

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים גליציאנים
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה האוסטרו-הונגרית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פדובה
קטגוריה:רופאי שירותי בריאות כללית
קטגוריה:יהודים בצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מתנדבי היישוב לצבא הבריטי
קטגוריה:רופאים צבאיים יהודים
קטגוריה:רופאים ביישוב
קטגוריה:רופאים פנימיים ישראלים
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:סגל בית החולים הדסה תל אביב
קטגוריה:מנהלי בית החולים הדסה (תל אביב)
קטגוריה:סגל המרכז הרפואי תל אביב ע"ש סוראסקי
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1909
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1976
היורשים: ארץ הפלאות הרעה

**היורשים: ארץ הפלאות הרעה** (באנגלית: **Descendants: Wicked Wonderland**) הוא סרט טלוויזיה קומי מוזיקלי אמריקאי לנוער, המשמש כהמשכון לסרט "היורשים: עלייתה של רד" והחמישי באורך מלא בזיכיון "היורשים". הסרט בוים על ידי קימי גייטווד, על פי תסריט מאת תמרה צ'סטנה, דן פריי ורו סומר. בסרט מככבות קיילי קנטרל בתור רד (בתה של מלכת הלבבות מהסרט "עליסה בארץ הפלאות") ומאליה בייקר בתור קלואי צ'רמינג (בתם של סינדרלה והנסיך מקסים מהסרט "סינדרלה"), אשר חוזרות לתפקידן מהסרט הקודם.

הסרט נמנה עם רשימת הסרטים המקוריים של ערוץ דיסני, כאשר הוא צפוי להיות משודר בערוץ דיסני בשנת 2026, כמו כן להיות מופץ בשירות הסטרימינג דיסני+.

## עלילה
העלילה עוסקת בדמויות רד (קיילי קנטרל) וקלואי (מאליה בייקר), לאחר אירועי הסרט "היורשים: עלייתה של רד". הסרט מתרחש בעיקר בוונדרלנד בהווה ועוסק בהשלכות של שינוי מהלך הזמן.

## צוות השחקנים והדמויות
* קיילי קנטרל בתור רד, בתה של מלכת הלבבות.
* מאליה בייקר בתור קלואי צ'רמינג, בתם של סינדרלה והנסיך מקסים.
* לאונרדו נאם בתור מדוקס, בנו של הכובען המטורף והמורה של רד.
* ליאמאני סגורה בתור פינק, בתה של מלכת הלבבות ואחותה הצעירה של רד.
* ברנדון טרמבליי בתור מקס, בנו של מדוקס ונכדו של הכובען המטורף.
* אלכסנדרו בירד בתור לואיס מדריגל, בנה של לואיזה מדריגל מהסרט "אנקאנטו".
* קיארה רומרו בתור הייזל הוק, בתו של קפטן הוק.
* ג'ואל אולט בתור רובי הוד, בנו של רובין הוד.
* זביין גארט בתור פליקס פאסילייה, בנו של דוקטור פאסילייה מהסרט "הנסיכה והצפרדע".
* ריאן מקיואן בתור סקווירמי, אחד מבניו התאומים של מר סמי.
* דייטון פאראדיס בתפקיד סקוויקי, אחד מבניו התאומים של מר סמי.
* ריטה אורה בתור מלכת הלבבות, אמן של רד ופינק.
* ברנדי נורווד בתור סינדרלה, אמה של קלואי.
* מלאני פקסון בתור הפיה הסנדקית.

## הפקה
לאחר יציאת הסרט הרביעי באורך מלא בזיכיון "היורשים", "היורשים: עלייתה של רד", סוזן טוד, המפיקה בפועל שלו, אישרה שדיסני "בהחלט עובדת וחושבת על סרט המשך". עוד היא ציינה שיהיו השלכות בעקבות במסע בזמן שהתרחש בסרט, שייגרמו ל"תפניות טובות ורעות". בפברואר 2025 אושרה רשמית הפקת סרט זה, כאשר הצילומים העיקריים שלו התקיימו באולפני ברידג' בוונקובר החל מתחילת אפריל של אותה שנה עד סוף מאי.

## הוצאה
ב-20 בפברואר 2026 ערוץ דיסני פרסם טיזר ראשון לסרט. הקדימון שודר לפני משדר הקונצרט "Descendants / Zombies Worlds Collide: Concert Special". 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 2026
קטגוריה:סרטי המשך אמריקאיים
קטגוריה:סרטי טלוויזיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי נעורים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פנטזיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קרוס-אובר
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים מוזיקליים אמריקאיים
קטגוריה:ערוץ דיסני: סרטי מקור
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 2026