open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ימים ברקיע

**ימים ברקיע** (באנגלית: **Days of Heaven**) הוא סרט מ-1978 אשר בוים על ידי טרנס מאליק והשחקנים הראשיים בו הם: ריצ'רד גיר, ברוק אדמס, סם שפרד ולינדה מאנז. הסרט מתרחש בתחילת המאה ה-20 ומספר את סיפורם של עובדים אשר עוברים לטקסס לחיתוך קציר בחווה וזוממים לנצל את החוואי הגוסס.

הסרט זכה בפרס האוסקר לשנת 1978, על הצילום שנעשה בידי נסטור אלמנדרוס 

## עלילת הסרט
העלילה מתרחשת ב-1916 (בסרט מציגים עיתון מ-1916). ביל (ריצ'רד גיר), עובד משיקגו, נמלט לטקסס עם חברתו אבי (ברוק אדמס) ואחותו הצעירה לינדה (לינדה מאנז), על מנת להתחמק מרצח שביצע. ביל ואבי מעמידים פנים שהם אחים על מנת למנוע רכילות. השלושה נשכרים כעובדים תקופתיים על ידי חוואי עשיר (סם שפרד), אשר ביל לומד כי הוא גוסס ממחלה לא מוגדרת. כאשר החוואי מתאהב באבי, ביל מעודד אותה להתחתן איתו ואז, כאשר ימות, הוא יוריש להם את רכושו. הנישואין מתקיימים וביל נשאר להתגורר בחווה, למרות שמנהל העבודה של החוואי חושד שהוא זומם משהו. בסוף החוואי מגלה את מערכת היחסים האמיתית בין אבי לביל למרות שאבי כבר התחילה להתאהב בו. החוואי תוקף את ביל, אך ביל הורג אותו. ביל ואבי בורחים אך ביל נהרג על ידי המשטרה. אבי משאירה את לינדה בפנימייה ויוצאת לדרכה לבדה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי פרמאונט
קטגוריה:סרטים בשימור ספריית הקונגרס
קטגוריה:סרטים שצולמו באלברטה
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים משנת 1978
קטגוריה:סרטי טרנס מאליק
קטגוריה:סרטים עם מוזיקה מאת אניו מוריקונה
קטגוריה:סרטי דרמה רומנטית אמריקאיים
פיירפוקס לאנדרואיד

**פיירפוקס לאנדרואיד** הוא דפדפן אינטרנט שמפותח על ידי ארגון מוזילה עבור סמארטפונים ומחשבי טאבלט עם מערכת הפעלה מסוג אנדרואיד. כמו בגרסה של פיירפוקס למחשב אישי, הוא משתמש במנוע Gecko, ותומך בתכונות כגון סנכרון עם Firefox Sync, חסימת עוקבי אינטרנט ותוספות שונות.

הגרסה הראשונית של פיירפוקס לאנדרואיד קיבלה את שם הקוד Fennec ומותגה "Firefox for mobile", היא תמכה בתחילה ב-Maemo, אחר כך גם באנדרואיד, במיגו וב-Firefox OS. התמיכה ב-Maemo ובמיגו בוטלה מאוחר יותר.  

## היסטוריה
ארגון מוזילה הכריז על פיתוח "Firefox for mobile" בסוף 2009, תחילה עם תמיכה לטלפון N900 עם מערכת הפעלה Maemo של נוקיה, שהיה טלפון חכם מוביל באותה עת.

"Firefox for mobile", שוחרר לראשונה עבור Maemo, בשם הקוד "Fennec", בינואר 2010 עם גרסה 1.0, ולאנדרואיד במרץ 2011 עם גרסה 4.0, שעוד קודם הושקה גרסת אלפא לאנדרואיד. התמיכה ב-Maemo הופסקה לאחר גרסה 7, שהושקה בספטמבר 2011. מקור שם הקוד Fennec הוא בשועל קטן מסוג פנק הנפוץ במדבריות צפון אפריקה, והוא אנלוגיה לגודלו המצומצם של דפדפן זה בהשוואה לפיירפוקס. 

Fennec השתמש במנוע Gecko; לדוגמה, גרסה 1.0 השתמשה באותו מנוע כמו Firefox 3.6, והמהדורה הבאה, 4.0, שיתפה קוד ליבה עם Firefox 4.0. התכונות שלו כוללות תמיכה ב-HTML5, Firefox Sync, תמיכה בתוספות וגלישה בכרטיסיות. מספור הגרסאות של הדפדפן הוחלף מגרסה 2.0 בטא לגרסה 4.0 כדי להתאים יותר לגרסאות של פיירפוקס למחשבים שולחניים מכיוון שמנועי העיבוד המשמשים בשני הדפדפנים זהים.

בדצמבר 2011 הושקה גרסה התומכת גם במחשבי לוח עם מערכת הפעלה אנדרואיד.

בנובמבר 2012 הושקה גרסה עבור מכשירים הרצים על מעבדי ARMv6, כ-50% ממכשירי האנדרואיד בעולם באותה עת, כ-500 מיליון. מכשירי סמארטפון אלו זולים יותר ומריצים את מערכת האנדרואיד בגרסה 2.2 ומעלה. הגרסה אפשרה להפעיל את תכונת ה-TalkBack שמקריאה למשתמש את הטקסט בקול אנושי ומספקת פידבק ברטט, זאת בנוסף לשאר הפיצ’רים הקיימים בדפדפן כמו מחוות מגע.

עם הפסקת התמיכה בפלטפורמות אחרות מלבד אנדרואיד, שונה שם הדפדפן ל-"פיירפוקס לאנדרואיד" כאשר במקביל הושק ב-2014 "Firefox for iOS", עבור מכשירי אייפון.

ב-27 ביוני 2019, מוזילה חשפה את Firefox Preview (שם הקוד "Fenix"), גרסה מעוצבת מחדש של "פיירפוקס לאנדרואיד" המבוססת על GeckoView - מנוע משודרג. יש לו ממשק משתמש שעוצב מחדש עם תמיכה במצב כהה, תכונת "אוספים" חדשה לשמירת קבוצות של כרטיסיות, והוא כולל הגנת מעקב משופרת (חוסם שניתן להגדרה עבור עוקבי אינטרנט וקובצי Cookie של צד שלישי) ומצב גלישה פרטית שעוצב מחדש.

## פלטפורמות
בנוסף למערכות הפעלה שולחניות (Windows, לינוקס ו-Mac OS X) התוכנה מפותחת עבור אנדרואיד. בעבר פותחה גם עבור מערכות Maemo, כגון N900.

הפיתוח ל־Windows Mobile הושהה לאחר ההכרזה של מיקרוסופט על מערכת ההפעלה Windows Mobile 7, וההחלטה של זו לא להכליל בה כלים למפתחים.

### Firefox for iOS
על גרסה עבור מכשירי אייפון הוכרז לראשונה במאי 2010, הגרסה נשלחה לחנות האפליקציות של אפל ביולי 2010, ולקבלת אישור מחברת אפל. אך היא הושקה רק ב-2014 בשם Firefox for iOS. ב-2016 הושקה גם גרסה של הדפדפן Firefox Focus למשתמשי אייפון ואייפד.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזילה
קטגוריה:דפדפנים
קטגוריה:תוכנה חופשית
ארז (פירושונים)

קטגוריה:שמות פרטיים עבריים לגברים
קטגוריה:שמות משפחה עבריים
קטגוריה:שמות פרטיים שמקורם בצמחים
הקוצרים

**הקוצרים** (פלמית: The Harvesters; 1565) הוא ציור שמן על לוח עץ מאת פיטר ברויגל האב. הציור מוצג כיום במוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק. זוהי יצירה גדולה, 119 × 162 ס"מ, ומהווה חלק מהסדרה המתארת את חודשי השנה. מסדרה זו נותרו כיום חמש תמונות בלבד, המתארות תקופות שונות במהלך השנה.

תמונת הקוצרים מתארת את החודשים יולי-אוגוסט. צבעי התמונה וסגנונה מעבירים לצופה את חום הקיץ המעיק: האיכרים תשושים מעבודה ומיוזעים, התבואה בוהקת בשמש וכמעט מסנוורת. בין האיכרים הנחים מעבודתם ניתן לראות אחד השרוע למרגלות עץ כאשר פיו פעור; ובין האיכרים העובדים ניתן לראות איכר הנושא כד מים בידו, כנראה להשקיית האיכרים הנחים, כשגבו שפוף מעייפות ומאמץ.

הציור מתאר את השלבים השונים של קציר השיבולים. כעשר אלומות כבר נקצרו ונאספו, חלקן עומדות וחלקן שוכבות, לצידם של האיכרים הנחים. מעט שיבולים נמצאות בשדה, כשהן כבר קצורות והן שוכבות מחכות לאילום האלומות, וחלק מהשיבולים נמצאות בשדה וטרם נקצרו כלל.

כמו בציור קציר התבואה של ברויגל, גם כאן מוליכה הקומפוזיציה של הציור את עין המתבונן אל צידו הימני של הציור, ובכך מועצמת תחושת העומק של הציור.


תמונה:Pieter Bruegel the Elder- The Corn Harvest (August) - detail 1.JPG|איכר קוצר תבואה. תקריב מתוך התמונה: הקוצרים
תמונה:Pieter Bruegel the Elder- The Corn Harvest (August) - detail 2.JPG|איכרים נחים בשדה. תקריב מתוך התמונה: הקוצרים.


## קישורים חיצוניים

* תמונת הקוצרים ב-Google Art Project

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ציור של תקופת הרנסאנס
קוצרים, ה-
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-16
קטגוריה:חיטה
נמל לונג ביץ'

**נמל לונג ביץ**' (אנגלית: Port of Long Beach) הוא הנמל העמוס השני בארצות הברית ממוקם בלונג ביץ', פרבר דרומי של לוס אנג'לס, קליפורניה.
זהו הנמל החשוב ביותר בחוף המערבי של ארצות הברית, היוצא לאוקיינוס השקט מה שגורם לו להיות המרכז לסחר ימי בין צפון אמריקה לאסיה.
הנמל ממוקם מעט דרומית לנמל לוס אנג'לס ומספק מקום עבודה ל-350,000 עובדים. הוא רשמית שייך לממשלת ארצות הברית ולעיר לונג ביץ'.

## היסטוריה
נמל לונג ביץ' הוקם ב-24 ביוני 1911 ליד שפך נהר לוס אנג'לס. 
בשנת 1917 הוקמה הנהלה לנמל על מנת לפקח על הנעשה בנמל. 
בשנת 1946 הוכרז כ"נמל המודרני ביותר בארצות הברית".

במהלך סוף שנות ה-60 ותחילת שנות ה-70 החלו להופיע מודעות לזיהום מי הים שנוצר מהאוניות והנמל מה שגרם להנהלה לנקוט צעדים משמעותיים על מנת לצמצם את הזיהום. קמה מחלקה שמטרתה הייתה לפקח על זיהום מי הים ולהציע שיפורים על מנת לצמצם ככל הניתן את הזיהום. כיום נחשב הנמל ל"נמל ירוק" ואף זכה בפרס לאיכות הסביבה מטעם "התאחדות נמלי הים של ארצות הברית" (AAPA).

## כלכלה
במהלך השנים נוצר צורך בהרחבת הנמל אך למרות זאת עד היום נחשב הנמל כעמוס ביותר בחוף המערבי של ארצות הברית אליו נכנסות כיום 4 מיליון מכולות בשנה. לצורך השוואה בשנת 1997 נכנסו מיליון מכולות בשנה.
כמות הכללית של מכולות היוצאות ונכנסות לנמל נכון ל-2008 הוא 6.7 מיליון לעומת 3.3 מיליון ב-1997.

התרומה של הנמל היא גדולה מאוד לכלכלת הערים באזור ובמיוחד ללונג ביץ'. יבוא ושיווק מוצרים דרך הנמל עם כל העולם מסתכם ב-100 מיליון דולר בשנה. הנמל מספק כ-350,000 מקומות עבודה מתוכם 30,000 עובדים הם תושבי לונג ביץ', 230,000 עובדים הם תושבי לוס אנג'לס והשאר מערים אחרות באזור.

## קשרים עם הקהילה
נמל לונג ביץ' נמצא בקשר הדוק עם הקהילה בעיר דרך פיתוח שכונות, מתן מלגות לימודים ואירועים מיוחדים.

### פסטיבל הנמל הירוק
'פסטיבל הנמל הירוק' הוא פסטיבל הנערך מדי שנה משנת 2005 ובו הנמל פתוח לכלל הציבור. בשטח הנמל ממוקמים מתקנים לילדים, מחולקים עלוני מידע על איכות הסביבה והנמל ואפשרות לשיט בסירות בין האוניות הגדולות.

### שיט בנמל

מדי קיץ הנמל פותח את שעריו לכלל הציבור לשיט מודרך בנמל בין האוניות הגדולות. הסיורים נערכים בחינם לכולם.

### מלגות

הנמל מעניק מלגות בשווי בין 1,000 ל-8,000 דולר מדי שנה לתלמידים מצטיינים בתיכונים בלונג ביץ' על מנת שיוכלו ללמוד באוניברסיטאות ומכללות וגם לתלמידים מכל רחבי העולם שמעוניינים ללמוד מנהל עסקים באוניברסיטת מדינת קליפורניה ובמכללת העיר לונג ביץ'.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קליפורניה: תחבורה
לונג ביץ'
קטגוריה:מחוז לוס אנג'לס
קטגוריה:ארצות הברית: תחבורת מים
ניצחון המוות

**ניצחון המוות** (1562) הוא ציור שמן על לוח עץ, מאת פיטר ברויגל האב. התמונה מוצגת כיום במוזיאון הפראדו במדריד. 

זוהי יצירה גדולה, 117 × 162 ס"מ, הנחשבת כאחד מחזיונות הזוועה המונומנטליים שהביעה האמנות. היצירה מביאה את הצופה למבט פנורמי אל המוות בעוצמה רגשית רבה ומעוררת חלחלה. השמים במרחק משחירים מעשן של ערים העולות באש, ובים המרוחק נמצאים שברי ספינות מוטבעות. צבא של שלדים מתים מכתר את הנותרים בחיים חסרי האונים, שרובם נראים משותקים בבעתה ופחד או מנסים לנוס על נפשם. השלדים שבציור הורגים את החיים במספר דרכים: שיסוף גרונות, תלייה, הטבעה, ואפילו ציד על ידי שלדים דמויי כלבי טרף. בצד שמאל נראים שלדים גוררים עגלה המלאה בגולגולות במה שנראה כטקס הלוויה תקופתי, תוך צלצול בפעמון המוות. 

בשוליה הימניים הקדמיים של התמונה יושבים גבר ואישה צעירים העסוקים במוזיקה: הגבר פורט על לאוטה, האישה שרה מן התווים. הם אינם רואים את המתרחש וצוואר הלאוטה, במחווה נוגעת ללב, פונה מן הציור וזוועותיו ימינה והחוצה. אולם נראה שגם בני הזוג, שאינם מבחינים במוות או מתעלמים ממנו, אינם חסינים מפניו. מאחוריהם יושב שלד, אחד מנציגיו של המוות, המעיין גם הוא בתווים בתשומת לב ואוחז בכלי נגינה. מכתפו הימנית של השלד הזה נודדת העין אל חרבו של גבר השולף חרב. הוא עומד ופוער את פיו במצוקה אינסופית אל מול כל המצוי בציור מעליו. בו בזמן מנקר שלד של כלב את פניו של ילד; שלד אחר תופס אישה המנסה להימלט; וארונות מתים נפתחים על ידי השלדים. נראה שאף לשוכנים בארונות המתים אין מנוחה. במרכז התמונה מנסים אחדים מן האנשים לקפוץ אל התעלה על מנת להימלט, ומעליהם עומד בבדידות צלב שאינו מגן עליהם. 

בציור נראים שלדים החמושים בחרב, גרזן וחנית וכן שני שלדים החמושים בחרמש - כלי הנשק המיתולוגי של מלאך המוות.

הציור מתאר אנשים מרקע חברתי שונה: מאיכרים וחיילים ועד לאצילים, ואף כומר וקרדינל, כאשר כולם נלקחים על ידי המוות ללא אבחנה. 

למרות נושאו הקיצוני של הציור, נראה שהוא משקף מבחינה היסטורית את אירופה של מחצית המאה ה-16. הבגדים בציור מתאימים לתקופה, וכן מופיעה בתמונה דרך ענישה קיצונית שנהגה באותה תקופה כלפי פושעים: גלגל שבירה. בתמונה מופיעים תחביבים ועיסוקים שהיו נהוגים באותה תקופה, כדוגמת משחקי קלפים. גם סוג כלי הנגינה בציור, השעונים המכניים המצויים בו, ואף טקס ההלוויה המפורט, מספקים מידע חשוב להיסטוריונים על אורח החיים במאה ה-16 באירופה.

## ראו גם
* גרניקה (ציור)

## קישורים חיצוניים
 
*ניצחון המוות מאת ברויגל: הציור בהגדלה

קטגוריה:ציור של תקופת הרנסאנס
קטגוריה:מוזיאון הפראדו
קטגוריה:פיטר ברויגל האב
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:המוות בתרבות ובאמנות
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-16
אריאל (הוצאת ספרים)

**אריאל** היא הוצאת ספרים ירושלמית אשר מטרתה המוצהרת לפרסם ספרות פופולרית בידיעת ארץ ישראל. ההוצאה נוסדה בשנת 1975 על ידי אלי שילר ופעלה עד מותו בשנת 2018. בשנת 2022 לקחה על עצמה עמותת מכון ישראלי לארכאולוגיה את ההוצאה, על מנת להמשיך את מפעל חייו של אלי שילר. הפרסומים נועדים לחובבי ידיעת ארץ ישראל ומורי דרך.

## היסטוריה
במרכז הפרסומים של ההוצאה עמדה ירושלים, כעדות לשמה: "אריאל", שהוא אחד מכינויי ירושלים במקורות. 

הפרסומים של ההוצאה מאפשרים לקורא למצוא מידע מקיף המוגש על ידי חוקרים מובילים בתחומם. סקירות היסטוריות, תיאורים גאוגרפיים, מדריכי סיור באתרים וספרות היסטורית מתורגמת העוסקת בארץ ישראל. 

פרסומי ההוצאה כוללים גם סקירות נרחבות על הארצות השכנות לארץ ישראל, בהן: לבנון וירדן. 

ההוצאה מוציאה כתב עת בשם "אריאל" (משנת 1978–1985 היה שמו "קרדום") אשר לעיתים מקיף נושא מסוים ולעיתים מאגד קובץ מאמרים.

העורך הראשי של ההוצאה הוא ד"ר אלון שביט – מנכ"ל עמותת מכון ישראלי לארכאולוגיה.

חברי המערכת: פרופ' רות קרק, פרופ' גדעון ביגר, פרופ' זוהר עמר, פרופ' אבי ששון, ד"ר ענת קדרון, מר עמי מיטב ומר נפתלי שושני.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:הוצאות ספרים בישראל
קטגוריה:ספרי ארץ ישראל
הספרייה הווירטואלית של מטח

**הספרייה הווירטואלית של מטח** היא אתר אינטרנט של המרכז לטכנולוגיה חינוכית (מטח), שכלל מידע לימודי שנאסף ממגוון רחב של מקורות. באתר ניתן למצוא מונחונים, מאמרים, פרקים מספרים, תצלומים, ציורים וקישורים לאתרי אינטרנט (בנושאים כגון: מדעי החברה, מדינת ישראל, מדעים, אמנות, יהדות, עם ישראל ועוד). הפרטים המופיעים במאגר המידע הם בגישה פתוחה, ונלקחו מספרים, כתבי עת, חוברות ותקליטורים בהסכמת בעלי זכויות היוצרים. חלק מהפריטים נכתבו במיוחד עבור המיזם.

האתר נוסד בשנת 2000 בסיועה של קרן קשת. מאגר המידע שעומד בבסיס הספרייה הווירטואלית, מבוסס על 15 שדות הקטלוג של הדבלין קור (Dublin core), ההכרחיים לקטלוג ומפתוח של פריטים אינטרנטיים.

## קישורים חיצוניים
* 
* הספרייה הווירטואלית של מטח - מידע על הפרויקט, באתר "הספרייה הווירטואלית של מטח"

קטגוריה:ישראל: חינוך
קטגוריה:ספריות דיגיטליות
קטגוריה:ישראל: מאגרי מידע
קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-2000
אס (מטבע)

שמאל|ממוזער|250px|אס
[שמאל|ממוזער|135px|איסר ברונזה שהוטבע [מטבעות בר כוכבא|בשנה הראשונה למרד בר כוכבא, ובו דימויי עץ דקל והכתובת - **אלעזר הכהן**, יש מזהים אותו כרבי אלעזר המודעי, דודו של בר-כוכבא]]
**אס** (בלטינית: "**as**") הוא מטבע רומאי עתיק שהיה בשימוש בתקופת הרפובליקה הרומית והאימפריה הרומית.  זהו המטבע המכונה במשנה "**איסר**" או "**איסר איטלקי**" (ἀσσάριον - אסריון ביוונית, או assarius בלטינית, כש- -יון ו-יוס הן סיומות יחסה לרכיב העיקרי "אסר").

האס הוטבע לראשונה בתקופת מלחמת פירוס, בסביבות שנת 280 לפנה"ס והיה למעשה המטבע הראשון שהוטבע על ידי המדינה הרומית. הרומים השתמשו עד אז כאמצעי תשלום במטבעות זרים ובמטילי נחושת יצוקה, ה"אס סיגנטום" (aes signatum), שעליהם היו חרוטים דמויות שונות.

בימי הרפובליקה הרומית הוטבע האס בברונזה. משקלו היה במקור ליברה רומאית אחת (בערך 327.25 גרם), אולם במהלך השנים משקלו הלך ופחת, אם כי ערכו הנומינלי נשמר. בשנת 217 לפנה"ס הופחת משקלו למחצית ליברה, בשנת 214 לפנה"ס לשליש ליברה ולבסוף, בסביבות 211 לפנה"ס, נקבע משקל לאחד חלקי שנים עשר הליברה, או אונקיה אחת (בערך 27.27 גרם).

לפי ההיסטוריון ישראל שצמן, פיחות זה הוביל ליצירתם של שני מטבעות כסף חדשים, הססטרטיוס והדנאריוס, בשל הצורך בתיאום עם ערכו החדש של מטבע האס. ערכם הנומינלי של הססטרטיוס והדאנריוס בזמן יצירתם היה, בהתאמה, שנים וחצי אסים, ועשרה אסים.

האסים הראשונים נוצקו, ולא הוטבעו, בשל גודלם. הדמויות הראשונות שהיו חרוטות בפניהם היו של דמויות אלים רומאים: בין השאר דמותו של יופיטר במרכבה, ודמותו הדו פרצופית של יאנוס.

במהלך תקופת שלטונו של אוגוסטוס, כחלק מהרפורמות הרחבות שנערכו במשטר הרומי בכלל, ובמטבע הרומי בפרט, הפך האס למטבע נחושת, שמשקלו 10.92 גרם. בניגוד למטבעות הכסף והזהב, שהטבעתם הפכה, כחלק מהרפורמה, לחלק מסמכותיו של הקיסר, הטבעת האס, ככל שאר המטבעות בעלי הערך הנמוך, נשארה בהשגחתו של הסנאט. על מנת לציין זאת הוספו האותיות הלטיניות "SC" למטבע (האותיות היו ראשי תיבות של "Senatus Consulto", "בעצת הסנאט"). לפי ההיסטוריון משה עמית בתקופה זו שימש האס בעיקר למסחר קמעונאי בעיר רומא ובאיטליה, בשל משקלו וערכו הנמוך.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:רומא העתיקה: מטבעות
קטגוריה:יחידות מידה: מסה
אבולעפיה

**אַבּוּלְעַפְיַה** הוא שם משפחה יהודי ספרדי מימי הביניים (במקור: أبو العافية, אבו (א)ל־עאפיה) שפירושו בערבית: "אב־הבריאות".

קטגוריה:שמות משפחה ביהדות ספרד ופורטוגל
דרגות הצבא הרומי

**דרגות הצבא הרומי** היו מערכת היררכית של בעלי תפקידים צבאיים בכוחותיה המזוינים של רומא העתיקה. מקורן של דרגות הצבא הרומי נעוץ עוד בתקופת הרפובליקה הרומית. עם הזמן נוספו תפקידים נוספים וההירכיה הצבאית קיבלה תבנית שהשתמרה ללא שינויים גדולים עד הזמן המודרני.

התפקידים הקבועים התקבעו סופית בתקופת הפרינקיפאט עם ביסוסו של צבא הקבע שנוצר כתוצאה מהרפורמות הצבאיות שיושמו על ידי הקיסר אוגוסטוס לאחר ניצחונו במלחמת האזרחים.

רומא
רומא
גוגוש

שמאל|ממוזער|200px|גוגוש
**גוּגוּש** (בפרסית: **گوگوش**; נולדה ב-1950 בטהראן, איראן) היא זמרת פופ ושחקנית איראנית.

## קריירה
גוגוש נחשבה לזמרת ההקלטות הידועה ביותר בשנות ה-70 של המאה ה-20 באיראן. בנוסף לעיסוקה במוזיקה, הופיעה בסרטים פרסיים רבים בשנות השישים והשבעים. 

לאחר המהפכה באיראן בשנת 1979, ועד שנת 2000, הפסיקה להקליט ולהופיע עקב האיסור על הופעת יחיד של זמרות באיראן. אולם חוג מעריציה גדל. צעירים גילו אותה מחדש בזכות הקלטות במחתרת (בוטלג) של שיריה גם בארצות שמחוץ לאיראן, במזרח התיכון ומרכז אסיה. לאחר שעזבה את איראן, היא הופיעה במדיסון סקוור גארדן ובאולמות קונצרטים נוספים ברחבי העולם.

כיום היא מתגוררת בלוס אנג'לס שבארצות הברית וממשיכה באופן חלקי את הקריירה שלה.

יש לה בן יחיד מנישואים קודמים.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרות איראניות
קטגוריה:זמרות פופ איראניות
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה איראניות
קטגוריה:אמנים הידועים בשם במה
קטגוריה:ילידות 1950
קטגוריה:איראנים שנולדו ב-1950
אהרן רבינוביץ (משורר)

**אהרן רבינוביץ** (13  בפברואר 1911 – 15 בספטמבר 2000) היה משורר ישראלי.

## ביוגרפיה
רבינוביץ נולד בעיר סלונים שבפולין. ב-1930 עלה לארץ ישראל ושיחק בתיאטרון האהל. בהמשך ייסד את חברת "ססגון" לייצור שלטים. חיבר את המנון בני ברית שבה היה אח.

רבינוביץ החל לכתוב שירים ופזמונים שפורסמו והולחנו על ידי טובי המלחינים בארץ באותם ימים.

ב-1999 קיבל את התואר יקיר העיר תל אביב.

## ספריו
* שומע קולות: שירים ושירי זמר (תל אביב: עקד, תש"ן 1990), כולל שירים בלווי תווים; המוזיקה של מלחינים ישראלים שונים כגון: אברהם מינדלין, נחום נרדי, עדן פרטוש
* ארוכה הדרך מבעד לחלוני: שירים ושירי זמר (תל אביב: עקד, תשנ"ו 1996) 
* אופק בכף היד: שירים ושירי זמר (תל אביב: תחשים, תשנ"ט 1998) 
* כבוד השירה העליונה: נאום לכבוד המשורר הדגול רבי מרדכי גוטפריד לרגל שישים שנות יצירותיו (תל אביב: דפוס לוריא, תשכ"ב 1962)

## קישורים חיצוניים

* השיר "לארצי" בביצוע הזמר מרדכי בן-שחר אחרי הקטע של יפה ירקוני

קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:חברי בני ברית ישראל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:יקירי תל אביב-יפו לשנת 1999
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1911
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2000
אלי אלעזרא (שחקן פוקר)

**אלי אלעזרא** (נולד בירושלים ב-24 בנובמבר 1960) הוא שחקן פוקר מקצועני ואיש עסקים ישראלי-אמריקאי המתגורר בלאס וגאס שבארצות הברית. אלעזרא נמנה עם הצמרת העולמית של שחקני הפוקר ואף זכה בחמישה צמידים באליפות העולם בפוקר ובתואר אחד של ה-World Poker Tour. בשנת 2021 נבחר להיכל התהילה של הפוקר.

צולם בתוכניות רבות המשדרות משחקי פוקר בטלוויזיה האמריקנית.

## ביוגרפיה
[שמאל|ממוזער|200px|אלעזרא בזמן ההכרזה על הכניסה ל[היכל התהילה של הפוקר]]
אלעזרא נולד וגדל בירושלים. בהגיעו לגיל גיוס עשה מאמצים מרובים להתגייס לשירות קרבי על אף שרצו לשבצו בתחילה לשירות טכני בחיל האוויר, סירב בתוקף וריצה בשל כך עונש מחבוש אך לבסוף שובץ בחטיבת גולני, בסיירת גולני ואף שימש שם כקצין. בסוף שירותו הצבאי נפצע במלחמת לבנון הראשונה. לאחר המלחמה ובעוד הוא מתאושש מהפציעה שמע על הזדמנות לעבודה בסירות דיג באלסקה ושם נחשף לעולם הפוקר. הוא היה נוסע ללאס ווגאס בסופי שבוע להתחכך בשחקני הפוקר הגדולים בעולם, ולדבריו בדרך כלל הפסיד להם אולם עם הזמן התמקצע ונכנס לחבורה מצומצמת של מומחי פוקר שלעיתים שיחקו על סכומים גדולים במיוחד.

על אף הצלחתו הרבה בטורנירים, אלעזרא מתמקד בעיקר במשחקי מזומן (Cash Games) בסכומים גבוהים. הוא שחקן קבוע ב"משחק הגדול" (The Big Game) במלון בלאג'יו בלאס וגאס, בו משחקים השחקנים על מאות אלפי דולרים ואף יותר מכך. בראיונות שנערכו עמו העיד אלעזרא כי פעם הפסיד מיליון ושלוש מאות אלף דולר בלילה אחד של פוקר במרתון משחקים שנמשך שלושים שעות. בראיון נוסף ב-2016 סיפר כי הרווח הגדול ביותר שעשה הוא כמיליון ושמונה מאות אלף דולר במרתון משחקים שנמשך שמונה שעות.

תרם כ-50,000 דולר מזכיותיו בפוקר לטובת הקמת חדר כושר ליחידה הצבאית שבה שירת.

נכון לשנת 2008, הסכום הכולל של זכיותיו בטורנירים חיים עולה על 1.8 מיליון דולר ובנוסף לכך זכה אלעזרא במיליוני דולרים נוספים במשחקי מזומן. הוא הופיע בתוכניות פוקר רבות בטלוויזיה האמריקאית ובהן High Stakes Poker של רשת GSN ו-National Heads-Up Poker Championship של רשת NBC.

ב-2017 יצא בהוצאת כנרת ספר אוטוביוגרפי על אלעזרא בעריכתם של מתן קרקוב ויואב רונאל; הספר נקרא "אגדת פוקר - סיפור חייו של אלוף עולם בפוקר".

ב-2021 נבחר להיכל התהילה של הפוקר.

מלבד עיסוקיו כשחקן פוקר, אלעזרא מחזיק בבעלותו רשת חנויות בעיר לאס וגאס, והוא אב לחמישה ילדים.

## סטטיסטיקות
נכון ליולי 2022, אלעזרא זכה בסך של כ-5.3 מיליון דולר מטורנירי פוקר, כשמתוכם כ-2.7 מיליון דולר בסבב אליפות העולם (WSOP) וכ-1.2 מיליון דולר ב-WPT.

### צמידי אליפות העולם בפוקר

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:לוחמי סיירת גולני
קטגוריה:אנשי עסקים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:שחקני פוקר ישראלים
קטגוריה:שחקני פוקר אמריקאים
קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:זוכי צמיד אליפות העולם בפוקר מישראל
קטגוריה:זוכי צמיד אליפות העולם בפוקר מארצות הברית
קטגוריה:זוכי סבב הפוקר העולמי
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הפוקר
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960
בסריון גוגושווילי

**בֶּסָריוֹן גוּגוּשווילי** (בגאורגית: **ბესარიონ გუგუშვილი**; נולד ב-6 במאי 1945) הוא פוליטיקאי גאורגי וראש ממשלת גאורגיה לשעבר. כמי שהיה מקורב לנשיא גאורגיה באותם ימים זוויאד גמסחורדיה הוא מונה לתפקיד ראש הממשלה לאחר התפטרותו של תנגיז סיגואה ב-23 באוגוסט 1991. וכיהן בתפקיד עד להדחתו של גמסחורדיה בהפיכת 1991–1992. הוא הלך בעקבותיו לגלות בצ'צ'ניה. הוא השתתף גם בניסיון ההפיכה של גמסחורדיה בספטמבר 1993, לאחר שגמסחורדיה ניצל את ההזדמנות של המאבק באבחזיה, חזר לזוגדידי והקים בה ממשלה גולה. אולם ההפיכה נכשלה ולאחר מותו של גמסחורדיה, קיבל גוגושווילי מקלט מדיני בפינלנד, שם הוא מתגורר עד היום.

## קישורים חיצוניים

* בסריון גוגושווילי, קורפורטיזם על פי מינוח על לאומי, 3.7.1993, באתר "שאוולגו" (ბესარიონ გუგუშვილი), פורסם ב"סובייטי אנליסט" כרך 22, עמ' 4–12, 
* בסריון גוגושווילי, ראיון באימדי, 2006, 
* בסריון גוגושווילי, 

קטגוריה:ילידי 1945
קטגוריה:פוליטיקאים גאורגים
קטגוריה:ראשי ממשלת גאורגיה
חומרים גולמיים

שמאל|ממוזער|250px|עטיפת קטלוג היצירה
**חומרים גולמיים** (באנגלית: **Raw Materials**) הם יצירה פיסולית מעשה ידי הפסל ברוס נאומן שהוצגה באולם הטורבינה של מוזיאון טייט מודרן בלונדון כחלק מ"סדרת יוניליוור", במימון חברת יוניליוור.

## תיאור היצירה
היצירה הייתה יצירה קולית הבאה לבחון את דרכי התקשורת בין בני האדם ואת האופנים בהם בני האדם מתקשרים או נכשלים בניסיונות התקשורת שלהם. היצירה כללה 22 מקטעי שמע במטרה ליצור קולאז' של קטעי שמע באולם הטורבינה רחב הידיים של המוזיאון, ולדברי האמן:

המבקרים שומעים את מקטעי הטקסט בעוברם ברחבי אולם הטורבינה אולם פרט למקטעים הקוליים לא הוצג באולם דבר.

הצלילים הושמעו בעוצמות שונות, כאשר חלקם ברורים וחלקם עמומים, והמבקרים יכלו לשמוע בבירור את הצלילים רק בעומדם בחלקים שונים של אולם הטורבינה.

היצירה נועדה להוות מטפורה לעולם האנושי ולתרבות האנושית.

## קישורים חיצוניים
* 
* רוברט סטור, ריאיון עם ברוס נאומן, מגזין טייט אונליין, סתיו 2004
* תיאור היצירה, כתבה של רותי דירקטור

קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:סדרת יוניליבר
ברוס נאומן

**ברוס נאומן** (באנגלית: **Bruce Nauman**; נולד ב-6 בדצמבר 1941) הוא פסל אמריקאי. עבודותיו כוללות יצירות פיסול מודרני ו-וידאו ארט ומיצגים שונים, תוך שימוש בחומרים יוצאי דופן כגון מנורות ניאון והקלטות קול.

## קורות חיים
ממוזער|ימין|אחת מיצירותיו של ברוס נאומן
נאומן נולד בפורט ויין במדינת אינדיאנה שבארצות הברית, ולמד מתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון ואמנות בקמפוס אוניברסיטת קליפורניה בדייוויס.

ברוס עבד כעוזרו של ויין תייבוד. בשנת 1966 החל ללמד במכון האמנות סן פרנסיסקו (San Francisco Art Institute). בראשית שנות ה-80 עבר להתגורר בניו מקסיקו.

עבודותיו של נאומן עוסקות בעיקר בחומרים יוצאי דופן כגון הקלטות ומנורות ניאון. עבודות אלה בוחנות את דרכי השימוש בשפה ככלי תקשורות ואת הבעיות המתעוררות כאשר השפה אינה מובנת.

בשנת 1993 זכה נאומן בפרס וולף בגין תרומתו יוצאת הדופן לאמנות המאה ה-20. בשנת 1999 זכה בפרס אריה הזהב בביאנלה של ונציה.

בשנת 2004 הוצגה עבודתו של נאומן "חומרים גולמיים" באולם הטורבינה של מוזיאון טייט מודרן כחלק מ"סדרת יוניליוור" במימונה של חברת יוניליוור.

נאומן דורג על ידי אתר Artfacts.net כאמן המוביל בעולם בשנת 2006.

בינואר 2008 הכריזה מחלקת התרבות והחינוך של ממשלת ארצות הברית כי נאומן ייצג את ארצות הברית בביאלה בוונציה בשנת 2009.

בשנת 1989, נאומן התחתן עם האמנית והציירת סוזן רוטנברג ומאז בני הזוג חיים ויוצרים יחדיו.

## קישורים חיצוניים

* ריאיון עם נאומן ברשת PBS
* ריאיון עם נאומן באתר frieze משנת 2004
* קורות חיים באתר מוזיאון טייט
* תיאור היצירה "חומרים גולמיים" באתר מוזיאון טייט מודרן
* ברוס נאומן, כתבתה של רותי דירקטור באתר "הצופה"
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי אינדיאנה
קטגוריה:פורט ויין (אינדיאנה): אישים
קטגוריה:פסלים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בדייוויס
קטגוריה:אמריקאים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1941
קטגוריה:זוכי פרס פרמיום אימפריאלה לפיסול
מארק קארו

**מארק קארו** (בצרפתית: **Marc Caro**; נולד ב-2 באפריל 1956) הוא במאי סרטים צרפתי.
ידוע בזכות שיתוף הפעולה עם הבמאי ז'אן פייר ז'נה, שאותו פגש לראשונה בפסטיבל סרטים בשנת 1974. ביחד ביימו שלושה סרטים קצרים, ושני סרטים באורך מלא שזכו להצלחה יחסית, Delicatessen בשנת 1991, ו"עיר הילדים האבודים" בשנת 1995.

בשנת 2008 יצא סרטו הראשון כבמאי יחיד, "דנטה 01". באותה שנה הגיע לארץ כאורח כבוד בפסטיבל אייקון למדע בדיוני ופנטזיה.

## קישורים חיצוניים

* , ריאיון לרגל הגעתו לארץ
* ביוגרפיה קצרה, באתר פסטיבל אייקון

קטגוריה:במאי קולנוע צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1956
אולאפור אליאסון

שמאל|ממוזער|250px|אולאפור אליאסון

**אולאפור אליאסון** (באיסלנדית: **Olafur Eliasson**; נולד בשנת 1967) הוא אמן דני-איסלנדי הידוע בשל יצירתו "פרויקט מזג האוויר" שהוצגה באולם הטורבינה של מוזיאון טייט מודרן כחלק מסדרת יוניליוור בשנת 2003. באותה שנה ייצג את דנמרק בביאנלה בוונציה. יצירתו מפלי העיר ניו יורק מוצגת כיום על גדות איסט ריבר. ב-2014 זכה בפרס וולף באמנויות.

## קורות חיים
אליאסון נולד בקופנהגן, בירת דנמרק. אביו היה טבח וצייר חובב, ואימו תופרת. בצעירותו היה אליאסון אלוף ריקודי הברייקדנס של סקנדינביה.
בין השנים 1989–1995 למד אליאסון באקדמיה הדנית המלכותית לאמנות. לאחר תום לימודיו עבד בסטודיו של כריסטיאן אקהרט בויליאמסבורג בברוקלין שבניו יורק, ועבודותיו הוצגו בגלריות ובמוזיאונים בהם מוזיאון סולומון ר. גוגנהיים, מוזיאון סן פרנסיסקו לאמנות מודרנית ומוזיאון לוס אנג'לס לאמנות מודרנית.

כיום אליאסון מתגורר בברלין בירת גרמניה.

## קישורים חיצוניים

* 

* קורות חיים באתר המומה
* דף תערוכת 2019 באתר טייט מודרן
* היצירה "מפלי העיר ניו יורק"
* 
* 
* 
* הודעת קרן וולף  על הזכייה בשנת 2014
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קצרמר פסלים (מקצוע)
קטגוריה:פסלים איסלנדים
קטגוריה:פסלים דנים
קטגוריה:זוכי פרס וולף לאמנות
קטגוריה:ברלין: אישים
קטגוריה:קופנהגן: אישים
קטגוריה:זוכי פרס פרמיום אימפריאלה לפיסול
קטגוריה:דנים שנולדו ב-1967
ג'ימי קינון

**ג'יימס פטריק קינון** (באנגלית: **James Patrick Kinnon**; 5 באפריל 1911 - 9 ביולי 1985) הידוע בכינוי ג'ימי קינון או "ג'ימי ק.", היה המייסד העיקרי של מכורים אנונימיים (NA), ארגון בעולמם של מכורים בתהליך החלמה (נרקוטי). במהלך חייו, הוא בדרך כלל כונה "ג'ימי ק." בשל העיקרון של NA של אנונימיות אישית ברמה הציבורית. הוא מעולם לא התייחס לעצמו כמייסד של NA, אם כי התיעוד מראה בבירור שהוא היה חוליה מייסדת של הארגון בתהליך ההקמה.

## חייו
קינון נולד ב-5 באפריל 1911 לג'יימס פטריק קינון ואליזבת קאריק בפייזלי, סקוטלנד. ב-8 באוגוסט 1923 הוא הגיע עם משפחתו מסקוטלנד לאליס איילנד, ניו יורק.  במשך תקופה עבד בתור גנן ונאבק בהתמכרות לסמים, עד שהצליח להחלים באמצעות הימנעות מוחלטת מכל סוגי הסמים בעזרת מכורים אנונימיים ב-2 בפברואר 1950.

קינון ועוד כמה מכורים נקיים שנפגשו באלכוהוליסטים אנונימיים התחילו סדרה של מפגשים עצמאיים למכורים לסמים, מ-17 באוגוסט 1953. המפגש הראשון של "מכורים אנונימיים", כפי שהוא מוכר כיום, התקיים ב-5 באוקטובר 1953 בדרום קליפורניה. כיום, "מכורים אנונימיים" מקיים יותר מ-30,000 מפגשים שבועיים בלמעלה מ-100 מדינות ברחבי העולם. שלא כמו רבים אחרים שניסו ליצור קבוצות לעזרה עצמית עבור מכורים לסמים, "מכורים אנונימיים" התבסס כבר מהתחלה על תוכנית שנים עשר הצעדים ו-12 המסורות של אלכוהוליסטים אנונימיים.

קינון הוא דמות מפתח בהיסטוריה של "מכורים אנונימיים". הוא כתב מספר חלקים בחוברת הלבנה, אשר היוותה את הבסיס לספר "מכורים אנונימיים", שנקרא גם "הטקסט הבסיסי". הוא פורסם בשנת 1983 תחת הכותרת "Narcotics Anonymous" (). ספר זה מכיל גם את הביוגרפיה האנונימית, שכותרתה "אנחנו כן מחלימים". קינון גם תכנן ועיצב את הלוגו של מכורים אנונימיים וגם שימש מנהל של משרד השירות העולמי מזמן ההקמה ב-1983. הוא מעולם לא הציג את עצמו בתור מייסד "מכורים אנונימיים", אם כי הרשומות מוכיחות בבירור כי הוא מילא את תפקיד המייסד של "מכורים אנונימיים" כפי שהוא קיים כיום.

קינון מת מסרטן ריאות ב-9 ביולי 1985 בקליפורניה. לפני מותו הוא ביקש, שאם תהיה לו אי פעם מצבה, שיהיה רשום בכותרת המצבה: "כל מה שעשינו היה לזרוע זרעים ועבודה והיינו מחושלים לעשות את העבודה הזאת, כך שאנו ואחרים נוכל לחיות בשלום בחופש ובאהבה". הוא היה נקי במשך שלושים וחמש שנים בעת מותו.

## קישורים חיצוניים
* ג'ימי ק., הרצאה של ג'ימי ק. ביום השנה ה-20 ליסוד מכורים אנונימיים, na12.org

קטגוריה:מהגרים מסקוטלנד לארצות הברית
קטגוריה:ארצות הברית: סמים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1911
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1985
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו מסרטן הריאה
יואל מרקוס

**יואל מרקוס** (5 בפברואר 1932 – 23 בפברואר 2022) היה עיתונאי ופובליציסט ישראלי, חבר סגל "הארץ". זוכה פרס מפעל חיים מטעם העיתונות (2007) ופרס סוקולוב למפעל חיים (2017).

## ביוגרפיה
מרקוס נולד ב-1932 באיסטנבול שבטורקיה ועלה לארץ ישראל בגפו במסגרת עליית הנוער ב-1943 כשהוא בן 11. למד בכפר הנוער הדתי שליד כפר חסידים ולחם במלחמת העצמאות.

## קריירה מקצועית
ב-1950 זכה בתחרות כתיבה שערך השבועון "העולם הזה", ובעקבות היכרות עם עורך "העולם הזה", אורי קיסרי, החל לכתוב ב"חרות", ביטאון תנועת החרות. בשנת 1953 עבר לכתוב בעיתון "הדור" של מפא"י. ב-1955 עבר לעיתון "דבר" ושימש בו כתב צבאי ופוליטי. הוא פרסם בעיתון טור בשם "בערבון מוגבל", ובו מקבץ של ידיעות קצרות, שכדברי מרקוס אין הקורא צריך לראותן כידיעות רשמיות ובדוקות, אלא לקבלן "בערבון מוגבל". בהמשך פרסם טור פובליציסטי בשם "דברים בגו". ב-1964 נשלח מטעם העיתון לצרפת, ב-1965 עבר לעיתון "הארץ" ועד 1968 שימש שליח "הארץ" במערב אירופה. הוא שב לישראל, ובשנים 1977–1980 היה שליח העיתון לארצות הברית. המשיך לכתוב חדשות ופובליציסטיקה בעיתון "הארץ", ונמנה עם חברי הנהלת המערכת.

### ידיעות ומאמרים בולטים
שלושה שבועות לפני פרוץ מלחמת לבנון הראשונה פרסם מאמר בשם "פוקר הדמים", שבו הזהיר מפני המלחמה העומדת לפרוץ.
סקופ חשוב של מרקוס היה הידיעה שפרסם בספטמבר 1983 על הסתגרותו של ראש ממשלת ישראל, מנחם בגין בביתו ופרישתו מהחיים הציבוריים. סקופ נוסף שלו פורסם כאשר גילה לו ראש הממשלה אריאל שרון בפברואר 2004 את כוונתו לפנות התנחלויות מרצועת עזה ומהשומרון במסגרת תוכנית ההתנתקות.

ב-2016 פרש מכתיבת מאמרי דעה ב"הארץ".

## פרסים
* בשנת 2007 זכה בפרס למפעל חיים במסגרת כנס אילת לעיתונות של אגודת העיתונאים בתל אביב.
* בשנת 2017 זכה בפרס סוקולוב למפעל חיים. בנימוקי הפרס נכתב כי מרקוס הוא "מגדולי הפובליציסטים בעיתונות העברית לדורותיה, שהצליח במהלך עשרות שנות עבודה, בעיקר בעיתון הארץ, לבסס רקורד של כתיבה דעתנית, משפיעה, עצמאית ואמיצה, תוך שהוא כובש לעצמו גישה חסרת תקדים למקבלי ההחלטות, אבל מצליח בו בזמן לשמור על מרחק עיתונאי ראוי".

## חיים אישיים
מרקוס היה נשוי ללאה עד למותה ב-2012. נפטר ב-23 בפברואר 2022 בגיל 90.

## ספריו
* **ספר היין**, הוצאת שקמונה (1972)
* **קמפ דייוויד - הפתח לשלום**, הוצאת שוקן (1979)

## לקריאה נוספת
* האוניברסיטה הפתוחה, *פרקים בתולדות הלשון העברית*
* בן-גוריון והתלמוד, אוסף הספרייה הלאומית

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* חיים ביאור, "ביבי פיספס בגדול", באתר "עיתונות", 27 ביוני 2017
* 
* 
* 
* 
* 
*  
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי טורקיה
קטגוריה:עולים בעליית הנוער
קטגוריה:עולים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:בוגרי כפר הנוער הדתי
קטגוריה:עיתונאים כותבי עברית
קטגוריה:סגל דבר
קטגוריה:סגל הארץ
קטגוריה:סגל חרות
קטגוריה:פובליציסטים ישראלים
קטגוריה:פרשנים פוליטיים ישראלים
קטגוריה:שליחי כלי תקשורת ישראליים לאירופה
קטגוריה:זוכי פרס סוקולוב
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1932
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2022
איש: ברזל

**איש: ברזל** (באנגלית: **Iron: Man**) המכונה גם "איש הברזל" (**The Iron Man**) הוא פסל מעשה ידי הפסל אנטוני גורמלי המוצב בכיכר ויקטוריה שבמרכז ברמינגהאם, בסמוך לבניין עיריית ברמינגהאם. במקור נקרא הפסל 'ללא שם'.

## תיאור היצירה
היצירה ניצוקה בבית היציקה של ברדלי ופוסטרז (Bradley and Fosters Castings) שבוילנהול, והוצבה במקומה בשנת 1993 כמתנה לעיר ברמינגהאם מידי  בנק לוידס (היצירה הוצבה למול הבניין ששימש בעבר את ההנהלה הראשי של הבנק).

הפסל, המתאר איש כבול בכבלי פלדה, שנוי במחלוקת מאז הקמתו. הפסל נועד לתאר את המהפכה התעשייתית ואת השפעתה על אזור ברמינגהאם, אולם הצופים בפסל נוטים לשייך להשפעה זו גוון שלילי ולא חיובי.

בפסל ניתן לראות את קצוות חלקי התבנית באמצעותם בוצעה היציקה. בעוד שלרוב נהוג להסיר שוליים בולטים אלה, גורמלי ביקש שלא להסירם במטרה שהן תהוונה חלק מהיצירה. כמו כן רגליה של הדמות מוסתרות מתחת לאדמה, כלומר בסך הכל גובהו של הפסל קרוב ל-7 מטרים.

יש גרסה גדולה יותר לפסל זה, העשויה מגרניט ארקטי שהוצבה בפיורד בנורווגיה. שמו של פסל זה הוא 'האמן',  וגובהו 10 מטר.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנטוני גורמלי
קטגוריה:פסלים (יצירות)
פינגווין הומבולדט

**פינגווין הומבולדט** (שם מדעי: *Spheniscus humboldti*; ידוע גם בשם **פינגווין פרוויאן**, **פטרנאקה**) הוא מין פינגווין דרום אמריקאי, המתרבה בפרו ובצ'ילה. קרובי המשפחה שלו הם פינגווין שחור-רגל, פינגווין מגלן ופינגווין גלאפגוס. הפינגווין נקרא על שם אלכסנדר פון הומבולדט, חוקר הטבע שתיאר אותו לקהילה המדעית.

גודל הפינגווינים במין זה בינוני: גובהם 65–70 ס"מ, ומשקלם 3.6-5.9 קילוגרם. הם בעלי ראש שחור ופס לבן עובר מאחורי עיניהם, סביב האוזניים וסביב הסנטר. על החזה שלהם פס שחור שמגיע עד לרגל. בסיס החרטום שלהם ורוד. לפינגווינים צעירים ראש שחור ללא הפס השחור בחזה.

פינגוויני הומבולדט מקננים על איים ועל סלעים בחוף, ולפעמים אף במערות.

## שימור
מצב השימור העכשווי של הפינגווין הוא "פגיע". אוכלוסיות המין במגמת ירידה מאמצע המאה ה-19, ב"אל ניניו" של 1982–1983 ירדו מספר הפרטים מ-21,000 פרטים ל-5,000-6,000 פרטים. המין השתקם ועמד על 12,000 פרטים ב-1995, אך כתוצאה מה"אל ניניו" של 1997–1998 ירדו מספר הפרטים ל-3,300 פרטים. מספר מושבות הקינון בפרו ירד מ-17 בשנת 1981 לשתיים ב-1996, אך השתקם לשש בשנת 1998. מלבד הסערות הקשות המאפיינות את ה"אל ניניו", חודרים מים חמים המכילים פחות נוטריינטים לזרם הומבולדט. בנוסף לזה, נמצאות המושבות באיום מתמיד מצד בני האדם. בצורה עקיפה, משפיעה דיג-היתר של מיני האזור (בעיקר אנשובי) המרכיבים את עיקר תזונתם של פינגוויני הומבולדט. בצורה ישירה, נאספים קיני העופות המכילים גואנו וכך חשופים הביצים והצעירים למזג האוויר ולאויבים טבעיים. מספר הפרטים הבוגרים עומד, נכון לאוגוסט 2018, על כ-32,000. סקר שנערך בשנת 1998 קבע כי המין צפוי להיכחד בתוך 100 שנים.

## תמונות

Parco Faunistico Le Cornelle (PINGUINO) - panoramio.jpg
Spheniscus humboldti, Islas Ballestas 11.jpg
Spheniscus humboldti, ZOO Praha 808.jpg
Spheniscus humboldti (6337848370).jpg
Schwimmender-Pinguin.jpg|פינגווין בשחייה
Spheniscus humboldti MHNT.ZOO.2010.11.43.14.jpg


## קישורים חיצוניים

* 
* מידע על פינגווין הומבולדט, באתר המחלקה
A.D.W

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פרנץ מיין
המבולט
קטגוריה:פרו: עופות
קטגוריה:צ'ילה: עופות
קטגוריה:אמריקה הדרומית: בעלי חיים ימיים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1834
קטגוריה:בעלי חיים על שם אלכסנדר פון הומבולדט
מפלי העיר ניו יורק

[ממוזער|שמאל|250px|מפל המים שמתחת ל[גשר ברוקלין. ברקע ניתן לראות את גשר מנהטן ואת מפל המים שתחתיו.]]
**מפלי העיר ניו יורק** או **מפלי ניו יורק** (באנגלית: **New York City Waterfalls**) היא יצירת אמנות פיסולית מעשה ידי הפסל אולאפור אליאסון. היצירה כוללת ארבעה מפלי מים הממוקמים לאורך גדות איסט ריבר בעיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית. היצירה הוקמה בעלות של 15.5 מיליון דולרים ונחנכה ב-26 ביוני 2008.

## תיאור היצירה
המפלים הוקמו בארבעה אתרים: רציף 35 לחוף האי מנהטן; מתחת לגשר ברוקלין; בין רציפים 4 ו-5 בברוקלין; בגברנרז איילנד. 
ממוזער|שמאל|250px|מפל המים שמתחת לגשר ברוקלין
ממוזער|שמאל|250px|המפל ברציף 35
עבודות הקמת התמוכות החלו במרץ 2008, כאשר בגברנרז איילנד נקדחו היסודות לעומק, אולם ביתר האתרים הוצמד המבנה למבנים קיימים (הוחלט שלא לקדוח במקומות בהם הוקמו המפלים יסודות בשל קווי הרכבת התחתית של ניו יורק העוברים בסמוך). משקל המבנים של המפלים הגיע ל-270 טונות. מבני המפלים נבנו בצורה בה ישתלבו בסביבתם אולם לא נעשה ניסיון להסתיר את המבנה מאחר שמדובר באמנות ולא במפל מים טבעי, והאמן רצה שהדבר יהיה ברור לצופים ביצירה.

עלות הפרויקט בגובה של למעלה מ-15.5 מיליון דולר נאספה באמצעות תרומות. חברת בלומברג בבעלותו של ראש עיריית ניו יורק מייקל בלומברג תרמה 13.5 מיליון דולר. איגוד הפיתוח של מנהטן תחתית תרם שני מיליון דולר. 

המפלים מזרימים מי ים מלוחים הזורמים לתוך איסט ריבר. בשל הרוחות העזות באזור נגרמו נזקים לעצים באזור טיילת ברוקלין, אשר נפגעו מנתזי המים המלוחים. בשל פגיעה זו צומצמו שעות הפעילות של המפלים ל-50 שעות בשבוע במקום 101 השעות המתוכננות.

## קישורים חיצוניים

* תצלומי היצירה
* ריאיון עם האמן על היצירה
* מצגת של היצירה
* אתר המציג מפלים שונים ברחבי ניו יורק

קטגוריה:ניו יורק: פסלים
ניו יורק
מארסיאס (פסל)

**מארסיאס** (באנגלית: **Marsyas**) היא שמה של יצירה פיסולית מעשה ידי הפסל אניש קאפור שהוצגה באולם הטורבינה של מוזיאון טייט מודרן בלונדון כיצירה השלישית ב"סדרת יוניליוור", במימון חברת יוניליוור.

## תיאור היצירה
היצירה הותאמה לממדיו הנרחבים של אולם הטורבינה, וכיצירות אחרות של קאפור גם יצירה זו מנסה לבחון את הקשר בין הקיום להיעדרות, ובין המוצק לבלתי מוחשי. היצירה מורכבת משלושה מעגלי פלדה המקושרים זה לזה בממברנה של PVC. שנים מהמעגלים ממוקמים בשני קצותיו של האולם, והשלישי מבין המעגלים תלוי מעל הגשר שבמרכז האולם. 

קאפור החל לעבוד על הפרויקט בינואר 2002. מטרתו של קאפור הייתה למלא את החלל הרחב של האולם ולכן היצירה משתרעת לכל אורכו. קאפור התייחס אל האולם כאל תיבה אותה יש למלא, תוך שעליו לעקוף את המכשול (הגשר) המצוי במרכזה. המהנדס ססיל בלמונד סייע לקאפור כיועץ הנדסי של הפרויקט.

צבעה של הממברנה נותן הרגשה שמדובר ב"עור שקולף מאדם" כדברי קאפור.

שמה של היצירה - "מארסיאס" מתייחס לשמו של סאטיר במיתולוגיה היוונית שהכעיס את האל אפולו עד שאפולו קילף את עורו מעליו בעודו בחיים.

בעוד שהצבע של היצירה "שייך לארצי, לגופני" כדברי קאפור, המיקום שלה - מרחף בחלל האולם שייך ל"רוחני". קאפור אמר כי היצירה נועדה "להפוך את הגופני לשמיימי".

## קישורים חיצוניים
* הפסל באתר מוזיאון טייט

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:סדרת יוניליבר
קטגוריה:אניש קאפור
תשעת הקדושים

[שמאל|ממוזער|182px|תשעת הקדושים כפי שמצוירים ב[כנסיית גבירתנו מרים מציון בעיר אקסום.]]

**תשעת הקדושים** הם קבוצה של מסיונרים שהיווה תפקיד חשוב בהפצת הנצרות בשטח האימפריה החבשית במהלך סוף המאה ה-5, שמותיהם היו: 

מוצאם של תשעת הקדושים הם מרחבי האימפריה הביזנטית מאזורים כמו סוריה, רומא, אנטוליה וקונסטנטינופול. על ידי היסטוריונים מסוימים הקדושים התפסים מובילי המגמה האנטי-מונופיזיטיזית ואנטי-מיפיסטיזית לאחר שוועידת כלקדון אימצה את הדיאופיזיטים המסורת האתיופית מספרת שנשלחו לאחר בקשת קיסר אקסום מהביזנטים לשלוח מסיונרים לנצר את תושבי אקסום הפגנים. קדושם אלו הקימו ברחבי אתיופיה מנזרים וכנסיות, הקדושים חילקו את האימפריה ביניהם וכל אחד הפיץ את הנצרות במקום אחר ובו זמנית.

## לקריאה נוספת
* טדסה תמרת, **כנסייה ומדינה באתיופיה: 1270 - 1527**,  (אנגלית).

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קדושים אתיופים
קטגוריה:האימפריה האקסומית
שעורה (סוג)

**שעורה** (שם מדעי: *Hordeum*) היא סוג במשפחת הדגניים.

בעולם מצויים 31 מיני בר של שעורה, ומהם מיוצגים בצמחיית הבר של ארץ ישראל שישה מינים, שלושה נפוצים מאוד: שעורת התבור, שעורת הבולבוסין ושעורה מכחילה ושלושה פחות נפוצים: שעורת החוף, שעורה נימית ושעורה דמוית שיפון. שעורה תרבותית ושעורה דו-טורית הם מינים תרבותיים של שעורה המופיעים בישראל לעיתים גם כפליטי תרבות.

כשלושה רבעים ממיני השעורה הם צמחים חד שנתיים זקופים בעלי תפרחת המורכבת משיבוליות. השעורה ניכרת במלעניה הארוכים. המלענים הם זיפים בקצות הגרעינים.

## קישורים חיצוניים

* מיני שעורה באתר "צמח השדה: שעורת התבור, שעורת הבולבוסין, שעורה מכחילה, שעורת החוף, שעורה נימית, שעורה תרבותית

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:דגניים
דניה רמירז

ממוזער|רמירז, 2014
**דניה ג'יזל רמירז** (באנגלית: **Dania Jissel Ramirez**; נולדה ב-8 בנובמבר 1979) היא שחקנית טלוויזיה וקולנוע אמריקאית, ילידת הרפובליקה הדומיניקנית. היא ידועה בעיקר בזכות תפקידיה בסדרות "גיבורים" ו-"עוזרות בית נחושות", ובסרט "אקס-מן: המפלט האחרון".

## ביוגרפיה
רמירז נולדה בסנטו דומינגו, הרפובליקה הדומיניקנית. מגיל צעיר ידעה רמירז כי היא רוצה להיות שחקנית כשתגדל. צייד כישרונות גילה אותה בגיל 15 כאשר עבדה בחנות בניו יורק, והיא לוהקה לתפקיד קטן בפרסומת לסודה. 

רמירז למדה משחק באוניברסיטת מונטקלייר בניו ג'רזי, אותו סיימה בהצלחה בשנת 2001. במהלך לימודיה היא השתתפה במשחקי כדורעף. לאחר סיום לימודיה עברה ללוס אנג'לס כדי לקדם את קריירת המשחק שלה.

## קריירה
רמירז הופיעה בקליפים של קרלוס סנטנה, ג'יי זי ואל אל קול ג'יי.

בשנת 1997 השתתפה רמירז כניצבת בסרט "סיפורי רכבות". שם היא פגשה את ספייק לי שליהק אותה לסרטו "היא שונאת אותי" (2004). ב-2006 היא שיחקה בסרט "X-מן 3: המפלט האחרון" בתור קאליסטו. בשנת 2005 שיחקה בסרט הטלוויזיה "רומי ומישל: ההתחלה" לצד קתרין הייגל, הסרט אשר שודר בABC Family מהווה פריקוול לסרט "רומי ומישל – פגישת מחזור" משנת 1997.

בטלוויזיה שיחקה רמירז בתפקידים קטנים בסדרות "באפי ציידת הערפדים" ו"הסופרנוס". בסדרה "גיבורים" היא  גילמה את מיה, בעונה השנייה וגם הגיחה כאורחת בעונה השלישית.

בשנת 2013 החלה לשחק בסדרת הטלוויזיה "עוזרות בית נחושות" ברשת Lifetime, בתפקיד רוזי וסטמור. את תפקיד זה גילמה למשך 4 עונות עד שהסדרה סיימה את שידוריה ב-2016. 

בשנת 2017 לוהקה רמירז לדמות ראשית בעונה השביעית של סדרת הפנטזיה "עד עצם היום הזה", לבתפקיד של סינדרלה. בשנת 2021 שיחקה בסדרה "סוויט טות:נער עם קרניים" בתפקיד איימי

## חיים אישיים
דניה יצאה עם הבמאי ג'סי טררו עד שנת 2008.  היא התארסה בספטמבר 2011 לבמאי ג'ון בברלי "ביב" לנד. הזוג התחתן על חוף הים בפונטה קאנה, הרפובליקה הדומיניקנית ב-16 בפברואר 2013, לבעלה יש בן מנישואים קודמים לשחקנית שרון ליל. 

ב-15 ביולי 2013 הודיעה רמירז כי היא בהריון עם תאומים. היא ילדה תאומים: בן (ג'ון) ובת (גאיה).

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:מהגרות לארצות הברית
קטגוריה:מהגרים מהרפובליקה הדומיניקנית לארצות הברית
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת מונטקלייר
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מונטקלייר
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1979
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1979
בית קנר

"**בית קנר**" הוא בית משפחת יעקב ובתיה קנר, מוותיקי העיר ראשון לציון.

## היסטוריה
הבית, נבנה בשנת 1890 על ידי יעקב קנר, נפח שהיגר לארץ ישראל מרומניה. לאחר מותו של קנר, הועבר הבית לרשות הציבור ושימש בין השנים 1940 ועד 1985 כבית מגן דוד אדום. בימי מלחמת השחרור שימש הבית כמרכז של ארגון "ההגנה", מרכז הדרכה רפואי ובמרתפו פעל בית חולים וחדר ניתוח. בשנות ה-90 של המאה ה-20 שימש הבית גם כגלריה מסחרית אותה הפעילה עמליה ארבל, שניהלה במקביל גם גלריה נוספת בתל אביב-יפו. בשנים 2007–2015 פעלה במקום גלריה עירונית לאמנות. בשנת 2016 עבר הבית לשמש כחממה עירונית לחברות הזנק.

## לקריאה נוספת
*רן אהרנסון, **לכו ונלכה: סיורים במושבות העלייה הראשונה**, הוצאת יד בן-צבי, תשס"ד-2004, עמ' 30
*מאיר בן-יעקב, "מרתף הופך לבית-חולים", בתוך: אברהם פלג (עורך), **ראשונים בהגנה: סיפור ה"הגנה" במרחב ראשון-לציון**, ארגון חברי ה"הגנה" בראשון-לציון, תשנ"א-1990, עמ' 92–93

## קישורים חיצוניים

*בית קנר באתר החברה העירונית ראשון לציון
*

קטגוריה:ישראל: גלריות לאמנות שנסגרו
קטגוריה:ראשון לציון: מבנים
קטגוריה:מחוז המרכז: מבנים לשימור
קטגוריה:ישראל: בתי מגורים
קטגוריה:אתרי מורשת במחוז מרכז
קטגוריה:ראשון לציון: תרבות
נמר אפריקאי

**נמר אפריקאי** (שם מדעי: *Panthera pardus pardus*) הוא תת-המין הנפוץ ביותר של הנמר המצוי כשמו לאורך אפריקה שמדרום לסהרה במגוון בתי גידול ולעיתים נדירות אף בצפון אפריקה. הנמר הוא אחד מחמשת הגדולים, בעלי החיים העיקריים הפופולרים לציד באפריקה.

## תיאור פיזי
גודלו ומשקלו של הנמר האפריקאי הזכר רב יותר מאלו של הנקבה, אורך גופו בממוצע שני מטרים ומשקל גופו כ 60 עד 70 ק"ג (ובמקסימום כ-90 ק"ג). גוני פרוותו נעים בין חום אדמומי ועד לצהוב כהה והוא משתנה לפי סביבת מחייתו אך מנומר בנקודות שחורות.

## תזונה
תזונתו של הנמר האפריקאי מגוונת וכוללת מינים שונים של טרף בין חיפושיות זבל עד גודל של איילנד ענק, כשהוא ניזון בעיקר מפרסתנים כמו אנטילופות, צעירי זברות וחזיר יבלות, מכרסמים, שפניים, ארנבות, כמה זוחלים ועופות. נמרים כבדים יכולים לטרוף גם צעירי ג'ירף ותאו אפריקני. הנמר לעיתים מתבסס על מספר פרימטים והוא חזק מספיק לטרוף גורילה, מה שקורה במספר מקרים. כמו כן נמרים יטרפו טורפים קטנים יותר כמו תנים, שועלים ואף תניני יאור צעירים מחוץ למים.

הנמר פעיל בעיקר בזריחה והשקיעה או במשך הלילה, ולעיתים גם בשעות היום. הוא צד לבדו ממארב מוסווה, לרוב בין ענפים או שיחים והוא מסוגל לזנק למרחק של 6 מטרים ולגובה של 3 מטרים אחרי טרפו. לרוב הוא הורג את טרפו בכך שהוא תופס את גרונו של הטרף ונושך אותו בעזרת שיניו החדות, כאשר הוא מנצל את עוצמת נשיכתו החזקה. הנמר מקבלים נוזלים משתייה אך גם מהטרף אותו הוא צד. נמרים גם לעיתים אוכלים ירקות וסוקולנטים כדי לקבל נוזלים.

לאחר שנמר הורג את טרפו הוא מעלה אותו במעלה עץ לאכילתו בבטחה, הרחק מחומסנים כמו אריות וצבועים.

## תפוצה
תפוצתו של הנמר היא באפריקה שמדרום לסהרה, לרוב בסוואנות וערבות עשב, אך גם בין ההרים, במדבריות מסוימים וביערות גשם טרופיים כמו באגן הקונגו. נמרים יכולים גם להתאים עצמם לסביבות חדשות במהירות, אך יצטרכו מרחב מחיה גדול מספיק ובו מספיק טרף.

## גלריה

קובץ:Leopard (Panthera pardus) male walking on the road ... (33117781488).jpg
קובץ:Serengeti National Park 05 - Leopard - Panthera pardus.jpg|נמר בסרנגטי
קובץ:Leapord, South Africa (51694754722).jpg|נמר בדרום אפריקה
קובץ:Leopard, Masai Mara (52448117265).jpg
קובץ:Young Leopard walking.jpg|נמר צעיר
קובץ:Leopard, Kgalagadi Transfrontier Park 1M2A5692 (31036000687).jpg
קובץ:African Leopard Sabi Sands Fir0002 Oct18.jpg|נמר בדרום אפריקה
קובץ:Leopard standing in tree.jpg|נמר בטנזניה
קובץ:Leopard 005.jpg |נמר בפארק הלאומי קרוגר בדרום אפריקה.
קובץ:Leopard (Panthera pardus) female (13901064692).jpg
קובץ:Panthera pardus -Ngala Game Reserve, Limpopo, South Africa -with kill in tree-8.jpg|נמר אוכל אימפלה
קובץ:Leopard Tree AdF.jpg


## קישורים חיצוניים

* נמר אפריקאי, באתר הספארי 

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:נמר
קטגוריה:טנזניה: יונקים
קטגוריה:זמביה: יונקים
קטגוריה:הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו: יונקים
קטגוריה:יונקים ביערות הגשם האפריקאים
קטגוריה:יונקים בסוואנה האפריקנית
מערכת פיזיקלית

במדעי הטבע, ובפרט בפיזיקה ובכימיה, **מערכת** היא חלק משינוי פיזיקלי המשמש נושא למחקר או דיון. שאר היקום, מחוץ למערכת, מכונה הסביבה, או סביבת המערכת. מערכת פיזיקלית עשויה, אך לא חייבת, להיות מוגדרת על ידי גבולותיה והגדלים המתארים אותה (כגון הטמפרטורה, הלחץ וההרכב). מערכת פיזיקלית מוגדרת באופן שרירותי, על ידי החוקר\ת או מציג\ת הבעיה. אפיון זה של המערכת הוא מקור השימושיות שלה וחשיבותה, מאחר שהוא מאפשר הצגת בעיה אחת באופנים שונים, שחלקם עשויים להיות שימושיים מאחרים, על ידי הגדרת מערכות שונות. אם המערכת מתוארת היטב על ידי משתנים תרמודינמיים (כגון הגדלים לעיל ופונקציות מצב) היא עשויה להיות נושא לדיון או מחקר תרמודינמי, ואף מכונה לעיתים 'מערכת תרמודינמית' לרעיון המערכת הפיזיקלית יש גם שימושים בהנדסה.

מקובל לסווג את המערכות הפיזיקליות לשלוש, לפי גבולותיהן:
# **מערכת פתוחה** – מערכת שגבולותיה מאפשרים חילופי חומר ואנרגיה עם הסביבה. דוגמה למערכת שכזאת היא כוס תה מהביל, שמחליפה עם הסביבה אנרגיה (בצורת חום) כשהתה מתקרר וחומר, כשאדי המים נפלטים מכוס התה לסביבה. גבולות המערכת העשויים זכוכית מאפשרים רק מעבר חום, בעוד שגבולה העליון של המערכת (המישור הדמיוני שסוגר את שפת הכוס) מאפשר מעבר חום וחומר כאחד.
#**מערכת סגורה** – מערכת שגבולותיה מאפשרים רק החלפת אנרגיה עם הסביבה, אך לא החלפת חומר. אם מכסים את כוס התה מהדוגמה בסעיף הקודם (לדוגמה בצלחת) סוגרים את המערכת שהוצגה למעבר חומר, ומאפשרים רק לחום לעבור דרך גבולותיה. עיבוי האדים על הצלחת הקרה שהוספה בסעיף זה, מדגים שייתכן מעבר חומר (ותיתכן תנועה) בתוך מערכת סגורה מבלי לחצות את גבולותיה.
# **מערכת מבודדת** – מערכת שגבולותיה מונעים חילופי אנרגיה או חומר עם הסביבה. בשונה ממערכת פתוחה או סגורה, מערכת מבודדת לחלוטין היא תאורטית בלבד, מאחר שבלתי אפשרי למנוע מעבר אנרגיה בצורת חום למשך זמן אינסופי. דוגמה: תרמוס סגור ובו קפה חם. אם בוחנים את המערכת לזמן קצר בלבד (דקות ספורות), ניתן להניח שהקפה איננו מתקרר ואדים אינם בורחים מן הכלי. במילים אחרות, ניתן לומר שמעברי החום והחומר דרך גבולות המערכת זניחים לעומת אנתלפיית המערכת וכמות המסה שבה, או איטיים מאוד יחסית לזמן הבחינה. אם, לעומת זאת, בוחנים את המערכת לזמן ארוך (מספר שעות) חום עובר דרך גבולות המערכת (בעיקר ממכסה התרמוס) והקפה מתקרר.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:תרמודינמיקה
קטגוריה:מושגים בפיזיקה
תחנה כוללת

שמאל|ממוזער|250px|TS בפעולה
**תחנה כוללת** (TS, Total Station) היא מכשיר מדידה שמודד כיוונים (אופקיים ואנכיים) ומגיע לרמת דיוק של חלקי שניות קשת. המכשיר חיוני בפרויקטים של בנייה ותשתית, משום שהוא מאפשר לזהות מיקום מדויק, עד כדי מילימטרים, של נקודות בשטח. ניתן לראות לעיתים קרובות מודדים המשתמשים במכשיר על גבי חצובה באתרי בנייה, כמו גם במדידת חלקות קרקע.

יתרונו הבולט של המכשיר על פני התאודוליט והמאזנת שאותם החליף, הוא מד טווח אלקטרוני למדידת מרחקים, אפשרות להזנת נתונים בלוח מקשים, וכן שניתן לשמור בו את המדידות ולהזינן לאחר-מכן ישירות למחשב ללא שגיאות בהעתקת הנתונים.

במינוח מקצועי, מכשיר המשמש את המודדים בשלבי התכנון והבקרה של פרויקטים הנדסיים וכמו כן, למדידת רשתות טריאנגולציה, מיפוי ומדידות קדסטרליות.

## היסטוריה
טרם מהפכת המחשוב, נהוג היה להשתמש בשני מכשירים: התאודוליט והמאזנת. שניהם אפשרו למודד ולמהנדס לאתר, באמצעות טריאנגולציה, מיקום מדויק כדי סנטימטרים על גבי המפה, כמו גם את גובה המדידה ביחס למפלס פני הים.

שני המכשירים דמו במבנה הכללי. שניהם מוקמו על חצובה, עברו הליך פילוס (הצבת ציר החצובה בניצב לפני הים) ולעיתים הצפנה (קביעת הכיוון לצפון על שנתות במכשיר). בשניהם ניתן היה למדוד תזוזה בסיבוב (במונחים של מעלות, דקות קשת ושניות קשת) מהמיקום הראשוני.

## מבנה התחנה הכוללת

## אופן השימוש בתחנה כוללת
התחנה הכוללת מורכבת על-גבי חצובה על ידי מרכוז כפוי באמצעות הטריברך (פלס כדורי). המכשיר ממורכז כך שימוקם במדויק מעל נקודת המדידה ולאחר מכן, המכשיר מאוזן בעזרת 'פלס שפופרת' כך שצירו האנכי יתלכד עם כיוון כוח הכבידה. תהליך המירכוז והאיזון של מכשיר מבוצע בהתקרבויות עד שהמכשיר ממורכז ומאוזן מעל נקודת המדידה.

כדי למדוד כיוונים אנכיים או אופקיים במכשיר יש להציב בנקודת המטרה מוט (אשר גובהו ידוע מראש) ועליו ניצבת פריזמה.
באמצעות המשקפת מכוונים למרכז הפריזמה. לאחר התלכדות עם מרכז הפריזמה נותן המכשיר קריאה אשר כוללת בתוכה את הכיוון האופקי והאנכי וכן את המרחק מן המטרה שנבדקה.
לחישוב גובה ורום הנקודות אשר אותן אנו רוצים למדוד יש לבחור מטרה שאת רומה אנו יודעים (רום = גובה פני הקרקע בנקודה) ומכאן ניתן לערוך חישובים שונים, ולחשב את רום שאר הנקודות.

תחנה כוללת היא המכשיר המתקדם ביותר כיום לביצוע מדידות.

## ראו גם

*רשת טריאנגולציה
*תאודוליט
*מאזנת

קטגוריה:מכשירי מדידה