open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
קבוצת הפלטינה

**קבוצת הפלטינה** או **משפחת הפלטינה** היא קבוצה שמכילה שש מתכות בעלות תכונות פיזיקליות וכימיות דומות. המתכות הן רותניום, רודיום, פלדיום, אוסמיום, אירידיום ופלטינה. כה רב הוא הדמיון ביניהן, עד כי לרוב הן נמצאות בטבע בשכנות זו לזו. דמיון זה נובע מכך, שמתכות מעבר אלו צמודות אחת לשנייה בטבלה המחזורית ויוצרות צורת מלבן.
## היסטוריה
סגסוגות פלטינה טבעיות היו ידועות לאדם כבר מלפני מאות שנים. האזכור האירופאי הראשון לפלטינה היה בכתביו של הומניסט איטלקי ב-1557 כשכתב על מתכת מסתורית שנמצאה במכרות במרכז אמריקה.

הספרדים כינו את המתכת "פלטינה" או "כסף קטן" כשהם נתקלו בה לראשונה בקולומביה. הספרדים התייחסו אל פלטינה בתור זיהום בכסף שהם כרו.

## שימושים

שש המתכות הללו מתפקדות כזרזים של תגובות כימיות, בעלות עמידות יוצאת דופן לתגובות כימיות רבות ומתאימות לתכשיטים. כמו כן, יש להן מערך אלקטרונים יציב במיוחד. תכונות אלו מנוצלות על ידי התעשייה.

התעשייה הכימית משתמשת בפלטינה או סגסוגות פלטינה ורודיום בזירוז תהליכים כימיים כמו חימצון חלקי של אמוניה תוך יצירת חנקן חמצני שהוא חומר גלם לדשנים, חומרי נפץ וחומצה חנקתית.

למתכות מקבוצת הפלטינה שימוש נרחב בסינתזות בכימיה אורגנית.

בבתי זיקוק, פלטינה היא זרז שימושי בטיהור נפט גולמי ותהליכים נוספים בייצור אוקטן, בנזין ותרכובות ארומטיות לתעשייה הפטרוכימית.

מאז 1979, יצרני מכוניות משתמשים במתכות מקבוצת הפלטינה בתור משטחים מחמצנים בממיר קטליטי, שגורמים לפחמן חד-חמצני (CO) להגיב עם חמצן וליצור פחמן דו-חמצני (CO2) ובכך להפחית את הנזק הסביבתי.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:מתכות מעבר
*
טנא

300px|ממוזער|210 פיקסלים|ילדה עם טנא בידיה בחג השבועות
**טֶנֶא** הוא סל עשוי מענפים המשמש לנשיאת תבואה. המונח ידוע בעיקר מאזכורו במקרא במצוות הבאת ביכורים לבית המקדש. למשל, בספר דברים:
.

במדינת ישראל התחדש המנהג לשאת טנא מלא בפירות שנשתבחה בהן הארץ לכבוד חג השבועות, שפותח את עונת הבאת הביכורים.

## ראו גם
* סלינו על כתפינו

## קישורים חיצוניים

* לקראת חג השבועות באתר האקדמיה ללשון העברית

קטגוריה:שבועות
קטגוריה:תיקים
מצפה אשתמוע

240px|ממוזער
240px|ממוזער|בתים במצפה אשתמוע
**מִצְפֶּה אֶשְׁתְּמוֹעַ** הוא התנחלות המוגדרת כשכונה צפונית של ההתנחלות שמעה בהר חברון, ממערב לכפר הערבי א-סמוע. בשנת 2002 הוקם היישוב כמאחז, ובינואר 2013 אושר כשכונה של שמעה על ידי ועדת המשנה להתיישבות במועצת התכנון העליונה. למעשה המקום מתנהל כיישוב קהילתי דתי עצמאי השייך למועצה אזורית הר חברון.

## היסטוריה
מצפה אשתמוע הוקם כמאחז בשנת 2002 על ידי קבוצת בחורי ישיבה מהיישוב עתניאל, ושמו ניתן לו כיוון שהוא צופה אל המקום בו התקיימה עיר הלווים אשתמוע (כיום הכפר א-סמוע). בתחילה הוקם המאחז באמצע הדרך בין היישוב עתניאל ליישוב שמעה, כדי ליצור רצף התיישבות יהודית מכיוון דרום לעתניאל. בעקבות הסדר עם משרד הביטחון, פונה המאחז בהסכמה במרחשוון תשס"ג בתמורה להכרה חוקית בנקודה הנעזבת, והוקם זמנית בנקודה הנוכחית בשטחו של היישוב שמעה.

היעוד הראשוני של הקבוצה היה הקמת ישוב מעורב לדתיים וחילוניים ברוח הרב קוק. בשיאו מנה הגרעין כ-10 משפחות, אך בעקבות ההתנגדות הפוליטית והקשיים של תקופת ההתנתקות, נגנז רעיון היישוב והגרעין התפרק. בתמוז תשס"ו עברה ליישוב ישיבת הר שלום ומילאה את מקום הגרעין.

ב-2011 הושחתו 45 עצי זית פלסטיניים סמוך לאשתמוע בפעולת תג מחיר.

ב-2013 הוחלף ראש הישיבה ובמקביל הפכה הישיבה לישיבת הסדר. באותה תקופה החלו להגיע משפחות נוספות ליישוב ונקבע צביונו כיישוב דתי סביב פעילות הישיבה.

ב-2020 התחוללה שריפה באזור שבמהלכה פונו התושבים, ושגרמה נזק לתשתיות היישוב. ב-2021 נעקרו עצי זית של פלסטינים בסמוך למאחז.

כיום היישוב הפך למרכז חינוכי ושוכנים בו אולפנת צביה הר חברון, תלמוד תורה אור יאיר והישיבה. מתגוררות בו רק משפחות של רבני ואברכי הישיבה.

## ישיבת הר שלום

הישיבה נקראת על שם שלום (שולי) הר מלך, שנרצח על ידי מחבלים והיה בין מקימי הישיבה. הישיבה נוסדה ביישוב חומש באלול התשס"ב, כשלוחה של הישיבה הגבוהה באלון מורה. המניע להקמת הישיבה בחומש היה חיזוק היישוב אחרי גל הטרור שפקד אותו.

אחרי הפינוי מחומש בעקבות תוכנית ההתנתקות עברה הישיבה למצפה אשתמוע. שר הביטחון אהוד ברק אישר ביולי 2008 את מעמדה בתור ישיבת הסדר. האישור מקנה לישיבה החדשה מעמד עצמאי ואפשרות לגיוס תלמידים ל"מסלול ההסדר". הבקשה נבדקה על ידי ועדת רבנים של איגוד ישיבות ההסדר, הישיבה עמדה בקריטריונים התורניים והמנהליים המנחים את ישיבות ההסדר ואושרה על ידי שר הביטחון.

בתמוז תשס"ח חנכה הישיבה את מבנה הקבע הראשון במקומה החדש.

## קישורים חיצוניים

* "מצפה אשתמוע" באתר מועצת יש"ע

## הערות שוליים

קטגוריה:מועצה אזורית הר חברון
קטגוריה:יישובים דתיים ביהודה ושומרון
קטגוריה:יהודה ושומרון: שכונות
קטגוריה:מאחזים שהוסדרו
קטגוריה:חבל יתיר
קטגוריה:שמעה (יישוב)
שני (יישוב)

**שָׁנִי (לִבְנָה)** הוא יישוב קהילתי  בחלקו התנחלות בחבל יתיר שבדרום הר חברון.

## שם היישוב
שמו הזמני של היישוב נגזר מפסוק בספר יהושע המתייחס לעיר מקלט שניתנה ללויים:

.

עם זאת, לפי הסברה המקובלת כיום, ולאור יתר אזכוריה של לבנה המקראית בתנ"ך, עיר זו שכנה בשפלת יהודה ולא בהר חברון.

חברי הגרעין ביקשו את השם שָנִי על שם שני שחם, בנם של חברי הגרעין שנהרג במהלך שירותו הצבאי. ועדת השמות, שעל פי עקרונותיה לא קוראת יישובים לזכר נופלים, קיבלה רק את הסיבה הנוספת שהגישו חברי היישוב - שם סמלי, הקשור לחוט השני שקשרה המיילדת על ידו של זרח בן יהודה ותמר: .

## היסטוריה
[שמאל|ממוזער|250px|[בית כנסת|בית הכנסת העתיק בחורבת ענים הסמוכה ליישוב]]
גרעין ליבנה עלה בשנת 1982, בניגוד לדעת תנועת אמנה, למחנה יתיר, שבו ישב אז גרעין בית יתיר. שני הגרעינים חיו ביישוב ביחד, עד שגרעין בית יתיר עבר ליישוב הקבע שלו. במשך השנים שלאחר מכן, המתינו חברי ליבנה לאישור לעלות ליישוב הקבע שלהם, על גבעה במערב יער יתיר. עד שנת 1989 בנו בנקודת הקבע את הבתים הראשונים, ואז נאלצו תושבי ליבנה, כ-30 משפחות אז, לעלות ליישוב לפני סיום בניית התשתית, בגלל פלסטינים שהחלו לחרוש ולזרוע בשדות הסמוכים ליישוב. דיונים משפטיים בקשר לאדמות היישוב הביאו לפסק דין שקבע שחלקן אינן אדמות מדינה, אך היישוב שייך לאדמות המדינה, ולכן נבנה היישוב בשונה מתוכניתו המקורית.

## תיירות
* בסמוך ליישוב נמצאת חורבת ענים התחתונה וחורבת ענים העליונה - שרידי עיירה יהודית ועיירה נוצרית מימי המשנה והתלמוד, אשר שימרו את שם העיר המקראית "ענים" הנזכרת בספר יהושע באזור זה.
* בהתאם לעונה מתקיימים ביישוב אירועי קטיף ברוקולי ופטל.

## ראו גם
* חורבת ענים התחתונה
* חורבת ענים העליונה
* יער יתיר

## קישורים חיצוניים

*שני ליבנה, באתר מועצה אזורית הר חברון
*

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1982
קטגוריה:ישראל: יישובים קהילתיים
קטגוריה:התנחלויות ביהודה ושומרון
קטגוריה:התנחלויות חילוניות ביהודה ושומרון
קטגוריה:יישובים הקרויים על שם חללי מערכות ישראל
קטגוריה:חבל יתיר
חבל יתיר

ממוזער|מאגר המים ביער יתיר, נבנה על ידי קק"ל ומימיו משמשים להשקיית המטעים והכרמים בחבל
[ממוזער|כתובת פסיפס בבית הכנסת מהתקופה הביזנטית, [סוסיא (יישוב עתיק)|סוסיא]]
**חבל יתיר** הוא חבל ארץ בדרום יהודה, המוקף על ידי בקעת הנגב מדרום והר חברון מצפון. החבל שוכן משני צדי הקו הירוק, מאכלס את היישובים בית יתיר, ליבנה, הר עמשא, טנא עומרים, שמעה, עשהאל, ומחנה יתיר. כן נמצא בו יער יתיר, הגדול שביערות הנטועים בארץ ישראל.

## היסטוריה
ישנן עדויות להתיישבות באזור כבר מהתקופה הפלאוליתית. לפי המקרא, בזמן ממלכת ישראל התקיימו במקום ערים של שבט יהודה וכן שכנו במקום ערים של שבט לוי כמו אשתמוע ויתיר. לכאן ברח דוד המלך משאול המלך (מדבר זיף), וכאן פגש את בני העיר אשתמוע שסילקוהו ממנה.

במקום ישנם מספר תילים ארכאולוגיים כגון תל עירא, חורבת יתיר, תל שוקת, תל ערד ועוד.

## גאוגרפיה ואקלים
האזור היה מאז ומתמיד אזור גידול למספר מינים של בעלי חיים מסוימים בגלל תנאי השטח במקום. חיים בו מספר בעלי חיים הנמצאים בסכנת הכחדה כגון יונת הסלעים, הבז האדום והעיט הזהוב.

אקלימו של חבל זה הוא אקלים צחיח למחצה ובו כמות המשקעים בין 250–400 מ"מ. גובהו של החבל הוא בין 400–900 מטר מעל פני הים, בחורף לעיתים יורד שלג בפסגותיו הגבוהות.

## תיירות
אתרי תיירות בחבל הם:
* יער יתיר – היער הנטוע הגדול ביותר בישראל, המשתרע על פני 29,000 דונם. נטיעתו החלה ב-1964 על ידי קרן קיימת לישראל. בתחום היער נמצאים מאגר מים, חורבת ענים, חורבת יתיר, שביל התקנים החקלאיים, בית היערן ומצפור קריות ע"ש יצחק ערמוני.
* מצפים: "מצפור קריות" המשקיף על בקעת ערד ודרום המדבר. אום דרג' ברמת המדבר, מצפה יאיר. "מצפה כנרת" צופה למדבר יהודה מכיוון מושב כרמל, הוקם לזכרה של כנרת מנדל בת היישוב.
* סוסיא הקדומה – אתר מורשת לאומי.
* מעיינות – המעיין הנסתר באביגיל, מעיין עשהאל, בירכת כרמיל ומעיינות זיף.
* יקבים – יקב יתיר, יקב דרימיה ויקב לבני.

## קישורים חיצוניים

* חבל יתיר -סקר נוף וטבע, אתר דש"א
* 
* דן בר-דוב, כדאי להכיר את חבל יתיר, באתר מגפון, 14 במאי 2018
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הר חברון
קטגוריה:יהודה
קטגוריה:קצרמר גאוגרפיה
יתיר, חבל
*
סנסנה

**סַנְסַנָּה** היא התנחלות דתית במתכונת של יישוב קהילתי בחבל מיתרים שבגבול צפון הנגב והר חברון, הממוקם ברובו ממזרח לקו הירוק, אך ממערב לגדר ההפרדה, ומשתייך למועצה אזורית הר חברון ולתנועת אמנה.

## מיקום
מצפון, מעברה השני של גדר ההפרדה מצויים הכפר רמאדין וההתנחלות אשכולות. קיבוץ כרמים והיישובים מיתר וכרמית מצויים דרומית־מזרחית לסנסנה. מדרום-מערב לסנסנה מצוי הכפר לקייה ומצפון-מערב נמצא קיבוץ להב.

## מקור השם
[שמאל|ממוזער|250px|הגבעה שעליה מפוזרים השרידים של חירבת א-שמסאניאת המזוהה עם [סנסנה (אתר מקראי)|סַנְסַנָּה המקראית, כ-2 ק"מ מדרום להתנחלות]]
היישוב נקרא על שמה של עיר מקראית בשם סנסנה, המוזכרת בפסוק:  כחלק מנחלת שבט יהודה, ושרידיה נמצאים כ-2 ק"מ מהיישוב. על פי ההשערות, נקראת העיר הקדומה על שם כיפת עץ התמר כפי שנכתב במגילת שיר השירים: .

## היסטוריה
בשנת 1997 הוקמה במקום היאחזות נח"ל בהתאם להחלטה 2049 של הממשלה ה-27 מ-23 במאי 1997. לאחר כשנה החליטה הממשלה על הקמת יישוב הקבע בתחום מועצה אזורית בני שמעון, אך בפועל היישוב הוקם מעבר לקו הירוק. ביום העצמאות ה'תשנ"ט, 21 באפריל 1999 הגיעה קבוצת הקבע הראשונה, ובפברואר 2000 אוזרח המקום. 

בשנת 2001 נסלל כביש הגישה ליישוב, בשנת 2005 התחילה בניית הקבע בשנת 2007 הוקמה "טיילת האחים".

בשנת 2007 דנה הוועדה המחוזית של מחוז דרום בתוכנית מתאר של היישוב, אולם החליטה שלא ניתן לאשרה מכיוון שהיישוב לא נמצא בתחום אחריותה והעביר את הטיפול למועצת התכנון העליונה במנהל האזרחי. בתחילת 2012 החליטה המועצה לדחות את התוכנית מכיוון שהוגשה כהרחבה של אשכולות, אשר היו לה, לדעתה, די והותר עתודות תכנוניות. בעקבות זאת, ב-23 באפריל 2012 החליט צוות שרים בראשותו של ראש הממשלה, בנימין נתניהו, לפעול להסדרת המעמד של סנסנה כיישוב עצמאי. ביולי 2014 אושרה תוכנית מתאר ליישוב ועתירה לבג"ץ נגד האישור נדחתה.

## מוסדות
ביישוב פועל בית ספר יסודי בגישת חינוך אנטרופוסופית, וסניף של תנועת הנוער בני עקיבא.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* סנסנה באתר המועצה האזורית הר חברון

## הערות שוליים

*
קטגוריה:היאחזויות נח"ל
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1997
קטגוריה:מועצה אזורית הר חברון
קטגוריה:ישראל: יישובים קהילתיים
קטגוריה:יישובים דתיים ביהודה ושומרון
קטגוריה:שביל ישראל
קטגוריה:חבל מיתרים
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם יישוב קדום
מעלה חבר

**מַעֲלֵה חֶבֶר** (שמו הרשמי: **פְּנֵי חֶבֶר**) הוא התנחלות ויישוב קהילתי דתי לאומי בהר חברון, השייך למועצה אזורית הר חברון.

היישוב נקרא על שם נחל חבר שראשיתו ליד יישוב. הוא הוקם בשנת 1982 כהיאחזות נח"ל בשם **נח"ל יקין** ואוזרח בשנת 1983. כעבור שנים ספורות המקום ננטש כמעט לגמרי.
ישיבת שבי חברון בראשות הרב משה בלייכר שלחה אברכים נשואים ורווקים להשתקע במקום ואלה קלטו משפחות נוספות. בין האברכים שהתגוררו ביישוב היה גם הרב מנחם פרל, שכיהן כרב היישוב. בשנת 2012 אוכלס שלב ד' בידי זוגות צעירים. בשנת 2017 נבנתה שכונה חדשה בשם "מצפה הנחל", שלב א' אוכלס. ביישוב מספר מוסדות חינוך: ישיבה קטנה, ישיבה תיכונית תורנית (שבי חברון לצעירים), כולל ללימודי רבנות, שני גני ילדים, צהרון ומעון יום של משרד הכלכלה והתעשייה. קיים בו סניף נפרד של תנועת הנוער בני עקיבא. כיום מכהן הרב חיים קליין כרב היישוב.

בשנת 2022 הוקמה שכונת נחלת חבר - שכונה שהוקמה מחוץ לגדרות היישוב. השכונה מונה שבעה קרוונים.

אוכלוסיית היישוב משתייכת לזרם הדתי לאומי. 

בסמוך ליישוב משתכנות שתי חוות: חוות מדבר חבר הנמצאת מדרום ליישוב ובעצם מחברת בין מעלה חבר ובין היישוב כרמל.                                                                           החווה השנייה היא חוות מלאכי אברהם, הנמצאת ממזרח ליישוב. החווה משתכנת על פאתי העיר הערבית בני נעים.

## תיירות
* בסמוך ליישוב כמה אתרים ארכאולוגיים, ובהם תל זיף, חורבת אריסטובוליה וחורבת יקים. מהיישוב נשקפים נופי מדבר יהודה וים המלח.
* מדרשת מעלה חבר הפועלת ביישוב מפעילה סדנאות, הרצאות ואירוח ביישוב. חדרי האירוח צופים למדבר יהודה.
*מרכז המבקרים של מפעל הבוטיק הולי קקאו המייצר שוקולד נמצא באזור התעשייה בכניסה ליישוב
*הכביש המוביל ליישוב עובר דרך מצפה שלושת המלאכים המוכר גם כהקין או נבי יקין. 500 מטר משם נמצא עין זיו המתאים לרחצה.


קובץ:בתים.JPG|בתי מעלה חבר
קובץ:Yeshiva ma'ale hever.jpg|ישיבת מעלה חבר
קובץ:זיפים.JPG|תל זיף הסמוך ליישוב ממערב
קובץ:נוף_2.JPG|הנוף הנשקף מהיישוב מזרחה


## קישורים חיצוניים

* 
* מעלה חבר, באתר מועצה אזורית הר חברון
* מעלה חבר, במרכז המידע לנגב ולגליל של תנועת אור
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1982
קטגוריה:היאחזויות נח"ל
קטגוריה:ישראל: יישובים קהילתיים
קטגוריה:יישובים דתיים ביהודה ושומרון
קטגוריה:מדבר יהודה
קטגוריה:הר חברון
כרמל (מושב)

**כַּרְמֶל** הוא מושב בדרום-מזרח הר חברון. היישוב שייך למועצה אזורית הר חברון ואידאולוגית, לתנועת אמנה.

## היסטוריה
היישוב הוקם בי"ז בשבט ה'תשמ"א (22 בינואר 1981) כהיאחזות נח"ל ואוזרח כמושב שיתופי בי"א באלול אותה שנה (10 בספטמבר 1981).

השם כרמל נבחר בשל הקרבה לעיר המקראית כרמל, שבכפר הפלסטיני אל-כרמל, דרומית לעיירה הפלסטינית יטא. כרמל המקראית הייתה מקום מושבם של נבל הכרמלי ואביגיל אשתו.
לפי ההערכה השתרע היישוב הקדום על שטח נרחב אשר במרכזו גיא ובו נביעות זעירות - עיון אל-כרמיל - ובריכת אגירה גדולה לאיסוף מי גשמים. הבריכה קיימת עד היום.

בסוכות תשס"ח הוקם ביישוב "מצפור כנרת" ע"ש כנרת מנדל, הבת הראשונה שנולדה ביישוב ונרצחה שנתיים קודם לכן יחד עם בת דודתה, מתת רוזנפלד-אדלר, תושבת היישוב גם היא בפיגוע בצומת גוש עציון. באדר תשס"ח (פברואר 2008) אוכלסה ביישוב שכונה חדשה. בניסן התשע"ד (אפריל 2014) אוכלסה ביישוב שכונה חדשה נוספת.

ביישוב מתגוררות נכון ל-2022 כ-120 משפחות.

רב היישוב הוא הרב יעקב אוהב ציון. בעבר כיהן כרב היישוב הרב יהודה הלוי עמיחי, ראש מכון התורה והארץ.

בשנת 2024 סמוך ליישוב הוקם מצפה ארץ הצבי על שם צביקה לביא.

## פעילות כלכלית
* מפעל עשבי קדם לשימושים כלכליים של צמחים לקוסמטיקה ולמרפא.
* "המו"פ" (מחקר ופיתוח), מרכז למחקר ופיתוח החקלאות בכל גב ההר ואזור יהודה.
* מחוץ למושב נמצאת רפת מעון כרמל, רפת גדולה השייכת במשותף לשני המושבים. ברפת כ-500 פרות המייצרות כ-6 מיליון ליטר חלב בשנה. כמו כן בוצע ברפת פתרון ייחודי למחזור פסולת, המייצר קומפוסט אורגני לדישון חקלאי. התהליך מתבצע במערכת סגורה הכוללת את כל תוצרי הלוואי של הרפת.
* חלק מתושבי המקום מאורגנים בתור מושב שיתופי. בבעלות ה"שיתוף" ענף "גידולי שדה" בבקעת ערד ובאזור אופקים, ועיקרו בגידול גפנים, שקדים, חיטה, מטעי אפרסקים ונקטרינות וכן יקב המייצר את יינות יתיר (יקב יתיר).

## פעילות חינוכית
[שמאל|ממוזער|267x267px|קרוואנים של [ישיבת רעותא|רעותא (הישיבה הגבוהה)]]
* ישיבה גבוהה "רעותא". הישיבה הוקמה בשנת תש"ס על ידי הרב נתן אופנר, וכיום לומדים בה כ-45 תלמידים משיעור א' עד ו'.
* במושב פועל סניף של תנועת הנוער בני עקיבא.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* כרמל באתר המועצה
* 
* מאמר על רפת מעון כרמל.

## הערות שוליים

*
קטגוריה:גוש מעון-כרמל
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1981
קטגוריה:היאחזויות נח"ל
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם יישוב קדום
קטגוריה:מושבים ביהודה ושומרון
גבים

**גֵּבִים** הוא קיבוץ במערב הנגב הצפוני, השוכן כחצי קילומטר מדרום לעיר שדרות וקילומטר ממזרח לצומת שער הנגב, בתחום המועצה האזורית שער הנגב.

## שם הקיבוץ
שמו המקורי של הקיבוץ היה שדה עקיבא, על שמו של האגרונום עקיבא אטינגר. לאחר זמן מה שונה שמו לגבים, על שם הגומות הטבעיות בנחלים, ובכללם נחלי הנגב, המתמלאות מי גשמים בימות החורף ונקראות גבים. המילה גֵּבִים (בצורת הרבים) נזכרת במקרא: "עָשֹׂה הַנַּחַל הַזֶּה גֵּבִים גֵּבִים" (מלכים ב ג, טז). מילים דומות ידועות גם מלשונות שמיות אחרות: בארמית, למשל, בור הוא 'גוב, גובּא'; הצירוף "גוב האריות" הוא תרגום של "גֻּבָּא דִי אַרְיָוָתָא" שבחלק הארמי בספר דניאל. כבר במקרא נזכר מקום יישוב בשם גֵּבִים מצפון לירושלים, כנראה על שום ריבוי המערות והבורות שבסביבתו.

## היסטוריה
קיבוץ גבים הוקם בי"ב אלול תש"ז, 28 באוגוסט 1947, שלושה חודשים לפני החלטת האו"ם ב-29 בנובמבר 1947. מקימי הקיבוץ, היו יוצאי פלמ"ח מתנועת הנוער העובד שעברו הכשרה בקבוצת גבע וגרעין של בוגרי מוסד אהבה בכפר ביאליק מתנועת גורדוניה פליטי אירופה שעבר את הכשרתו החקלאית בקבוצת השרון שברמת דוד. לקיבוץ נוספו גרעינים רבים אחרים כגון מגשימים ולפיד. במרוצת השנים, נוספו אל הקיבוץ יוצאי גרעינים רבים אחרים יוצאי נח"ל ובוגרי עליית הנוער. בשנות החמישים עבר הקיבוץ משבר חברתי אשר גרם לרבים מהחברים לעזוב.
הקיבוץ מונה כיום למעלה מ-500 תושבים, ואוכלוסייתו חילונית. פועלים בו מגוון שירותים לרווחת הקהילה, כמו מרפאה ושרותי רפואה, חשמליה, חצרניה, מרכולית וחדר אוכל הפעיל מדי יום. חדר האוכל מספק שירותי הסעדה למכללת ספיר הסמוכה. בשטח הקיבוץ הוקם בית חינוך שער הנגב שבו לומדים תלמידים משאר יישובי המועצה האזורית שער הנגב וכן תלמידים משדרות, מנתיבות ומן המועצות האזוריות שדות נגב, לכיש, חוף אשקלון ובני שמעון.

בקיבוץ פועל מפעל פולג תעשיות פלסטיק מקבוצת "פוליפילם" הגרמנית. הקיבוץ שותף בבעלות על חברת א.ב מתכננים, אחת מחברות התכנון הגדולות בישראל.

קיבוץ גבים נמצא כ-100 מטר מעל פני הים.

באירועי מתקפת הפתע של חמאס על ישראל בבוקר שבת 7 באוקטובר 2023, לחמו חברי כיתת הכוננות של הקיבוץ בפיקודו של רבש"ץ היישוב זיו אביב במחבלים שביקשו להיכנס לקיבוץ ולבצע בו טבח. במהלך הלחימה נפצע הרבש"ץ קשה והלוחמים הצליחו להדוף את מחבלי החמאס שלא נכנסו לקיבוץ. לאחר מכן התפנתה קהילת גבים לקיבוץ מזרע. במרץ 2024 חזרו תושבי הקיבוץ לבתיהם.

## גלריה

קובץ:Gevim1.jpg|ליד מפעל הפלסטיק פולג


## קישורים חיצוניים

* 
* תולדות גבים באתר מיזם הנגב המערבי והגליל
* 
* גבים, באתר מועצה אזורית שער הנגב
* 
* שירים שנכתבו והולחנו בקיבוץ גבים, באתר שירה עובדת
*מיכאל יעקובסון: סיבוב בחדר האוכל בקיבוץ גבים, באתר 'חלון אחורי', 20 בספטמבר 2024
*מיזם אבני מורשת, בית הביטחון

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1947
קטגוריה:קיבוצים
קטגוריה:עוטף עזה
קטגוריה:מישור החוף הדרומי: קיבוצים
קטגוריה:עוטף עזה: יישובים
קטגוריה:קיבוצים במחוז הדרום
קטגוריה:הנגב: יישובים
קטגוריה:מעוטרי נס הקוממיות
*
קטגוריה:יישובים בדרום ישראל שפונו במלחמת חרבות ברזל
אמנון (מושב)

**אַמְנוּן** הוא מושב עובדים ברמת כורזים, מצפון לכפר נחום ולימת הכנרת, בתחום המועצה האזורית מבואות החרמון. הוא משתייך ליישובי העובד הציוני. 

המושב הוקם בשנת 1983 עבור מפוני סיני, ובני המושבים הסמוכים על ידי הסוכנות היהודית. כיום גרים במושב כ-350 איש ב-75 בתי אב. 

מקור שם היישוב הוא בדג האמנון, שנפוץ בכנרת הסמוכה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

[טקסט=תמונת קו הרקיע של הכנרת מבית פרטי באמנון|ממוזער|הועלה על ידי נאור https://www.galyam-studio.co.il/ גל ים]
ימין|ממוזער|250px|מראה ביישוב

קטגוריה:מושבים
קטגוריה:רמת כורזים
קטגוריה:מושבי העובד הציוני
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1983
קטגוריה:מושבים במחוז הצפון
כורזים (יישוב)

**כורזים** הוא יישוב קהילתי ברמת כורזים, מצפון לכנרת, בתחום המועצה האזורית מבואות החרמון. 

היישוב נקרא על שם היישוב הקדום מתקופת המשנה והתלמוד, כורזים ששרידיו ממוקמים כקילומטר מזרחה. בעת תכנונו, בשנת 1980, כונה היישוב "ורד הגליל" כשמה של חוות ורד הגליל הסמוכה.

## היסטוריה
כורזים נוסד בשנת 1980 כמושבה ביוזמה פרטית שזכתה רק לסיוע מועט של המוסדות המיישבים. בתחילה בקשו המייסדים להקים יישוב של 12–15 משפחות שלכל אחת נחלה של 12 דונם, אולם המדינה דרשה שכל מתיישב יקבל שישה דונם בלבד ושהיישוב יכלול 60 משפחות. עבודות הכשרת השטח הסתיימו בתחילת 1980. החל מאמצע 1980 זכו המתיישבים לחסות התאחדות האיכרים. 

בשנת 1989 התאחד היישוב עם היישוב השכן "מעוף" והפך ליישוב קהילתי. היישוב מעוף, שכונה באופן זמני - ארש"ח (ר"ת של "ארגז שחור", שיבוש של העולים החדשים ל"קופסה שחורה"), נוסד במטרה להתבסס על תעשייה עתירת ידע ומכאן שמו.

ביישוב מספר צימרים ומתחמי אירוח. בתחומי היישוב בסיס מתנדבים של משמר הגבול.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: יישובים קהילתיים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1983
קטגוריה:רמת כורזים
מרגליות

**מַרְגָּלִיּוֹת** הוא מושב בישראל הסמוך לגבול בין ישראל ללבנון, 1.5 ק"מ מערבית לקריית שמונה. המושב נמצא ברכס רמים שבהרי נפתלי וממוקם סמוך להר שנאן, פסגת הרכס.

המושב שייך למועצה אזורית מבואות החרמון, ואחד מתושביו המפורסמים של המושב היה חבר הכנסת יוסי שריד, שעבר להתגורר ביישוב בשנת 2000, לאות הזדהות עם תושביו.

## שם
היישוב קרוי על שמו של חיים מרגליות קלווריסקי שניהל את יק"א באזור הגליל בתחילת המאה ה-20, ועזר בהקמת מספר יישובים באזור. השם הוסב באופן רשמי בח' שבט תשי"ב, לציון חמש שנים לפטירתו.

## היסטוריה
המושב הוקם בשנת 1951 על ידי עולים מכורדיסטן העיראקית, על אדמות הכפר הערבי הונין שנחרב במהלך מלחמת העצמאות.

כביש גישה למושב נסלל בשנת 1956.

היישוב פונה מתושביו בעקבות מלחמת חרבות ברזל וירי מסיבי של טילים נגד טנקים ורקטות של חזבאללה לעבר היישוב. שבועיים לאחר פרוץ המלחמה חדר למושב מחבל מלבנון ופצע חייל מילואים ששמר על המושב. במרץ 2024 נפגעו שמונה פועלים זרים מירי טיל נ"ט, אחד מהם נהרג.

## אתרים במושב
ביישוב נמצאת טיילת על שם יוני נתניהו, המשקיפה על הנוף באזור וכן מצפור. במרחק קצר ממנו ניצבת מצודת הונין, המכונה גם "מבצר מרגליות". באזור המושב נמצאת שמורת מרגליות.

## כלכלה
כלכלת היישוב מתבססת על ענפי חקלאות שונים ובראשם ענף הביצים. ביוני 2018 זכו ארבעה לולים מהמושב, בבעלות שני אחים, במכרז לאספקת 144,000 ביצים ביום לצה"ל.

## לקריאה נוספת
* **מדריך הגליל**- מאת זאב וילנאי, הוצאת אריאל, 1954, עמוד 367
## קישורים חיצוניים

*מרגליות - אתר ההתיישבות בגליל
*מרגליות - אתר ההתיישבות הכפרית
*
* 
* 
*  
*  

## הערות שוליים

*
קטגוריה:גבול ישראל–לבנון
קטגוריה:הגליל העליון: יישובים
קטגוריה:הרי נפתלי
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1951
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:יישובים בצפון ישראל שפונו במלחמת חרבות ברזל
קטגוריה:מושבים במחוז הצפון
דישון (מושב)

**דִּישׁוֹן** הוא מושב בגליל העליון בין הערים קריית שמונה וצפת וליד הגבול בין ישראל ללבנון. שייך למועצה אזורית מבואות החרמון.

## שם המושב
היישוב נקרא על שם בעל החיים המקראי הנזכר בספר דברים: "אַיָּל וּצְבִי וְיַחְמוּר וְאַקּוֹ וְ**דִישֹׁן** וּתְאוֹ וָזָמֶר" (יד, ה), וכן בדמיון לצליל השם הערבי דַיְשׁוּם או דַיְשׁוּן, שמו של כפר ערבי־אלג'ירי מן המאה ה־19 שננטש במלחמת העצמאות ושחורבותיו סמוכות ליישוב.

המושב נמצא בנחלת נפתלי המקראית. שמותיהם של בעלי החיים המופיעים באותו פסוק מספר דברים ומזוהים עם שבט נפתלי ניתנו למקומות בסביבה: שדה איילה, הר צבי, הר יחמור ובקעת יחמור, עין תאו, הר זֶמֶר, וכן הר דישון, נחל דישון ומושב דישון. בימינו מזוהה הדישון עם בעל חיים מדברי דומה לראם ובעל קרניים מפותלות ומרשימות במיוחד.

## היסטוריה
היישוב הוקם בשנת 1953 על ידי יהודים ממרוקו וקבוצת רווקים שעלו ממזרח אירופה. מייסדיו תרמו רבות לעיבוי אחיזתה של המדינה הצעירה בגבולותיה בתקופה שהתאפיינה בחדירת מסתננים מלבנון. פרנסת התושבים התבססה על מטעי פירות נשירים שעובדו במשותף.

במהלך מלחמת חרבות ברזל פונה היישוב.

## מוסדות היישוב
במושב יקב, השכרת טרקטורונים, צימרים ועוד. שירותים קהילתיים: בית כנסת, מקווה, מרפאה, מכולת, מועדון ילדים ונוער, מתקני ספורט וחדר כושר.

## קישורים חיצוניים
* דישון, באתר המועצה האזורית מבואות החרמון
* דישון, באתר הרשות לפיתוח הגליל
* 
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1953
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:הרי נפתלי
קטגוריה:הגליל העליון: יישובים
קטגוריה:מושבי העובד הציוני
קטגוריה:יישובים בצפון ישראל שפונו במלחמת חרבות ברזל
קטגוריה:מושבים במחוז הצפון
פובוס (מיתולוגיה)

**פובוס** (ביוונית עתיקה: **Φόβος**) במיתולוגיה היוונית הוא אל הפחד והבעתה, בנם של ארס, אל המלחמה, ואפרודיטה, אלת האהבה. הוא ואחיו דימוס, אל הטרור והאימה, הם מלווים צמודים של אביהם בצאתו לקרב ולמלחמה, ותפקידם לזרוע אימה בלב האנשים. מקבילו הרומאי של פובוס מכונה **טימור** או **טימורוס**.

## פולחן
כוהניו של פובוס נהגו להקריב עבורו קורבנות אדם, ומרכז פולחנו היה בספרטה. במיתוס "שבעה נגד תבאי", שבעת הלוחמים שוחטים שור על מגן ארד ונשבעים בשמו של פובוס. קיקנוס, בנו הנוסף של ארס, הקים עבורו מקדש יווני.

## תיאורים
במיתוסים השונים, הרקולס ואגממנון נשאו מגנים עם פרצופו של פובוס. הסיודוס תיאר את פרצופו של פובוס במגן של הרקולס כ"דמות המביטה לאחור בעלת עיניים שזהרו באש. פיו היה מלא שיניים בשורה לבנה, מפחידה ומרתיעה". פובוס מתואר לעיתים כבעל ראש אריה או כאריה, כמו שכתב פאוסניאס.

## התייחסות היסטורית
לדברי פלוטרכוס, אלכסנדר הגדול הקריב קורבנות לפובוס בקרב גאוגמלה. הסופרת מרי רנו הציעה כחלק מאסטרטגיית לוחמה פסיכולוגית נגד דריווש השלישי.

## בתרבות
* המושג "פוביה", שמתאר מצב נפשי של פחד כרוני, גזור משמו של פובוס, או ליתר דיוק - מהמילה היוונית φόβος, שפירושה פחד.
* אסף הול, שגילה את שני ירחיו של כוכב הלכת מאדים (שבלועזית נקרא מרס, שמו של האל המקביל במיתולוגיה הרומית לארס), קרא לאחד מהם פובוס ולשני, הקטן יותר - דימוס.
* פובוס ואחיו מופיעים בסיפור קצר על ידי ריק ריירדן כאנטגוניסטים הראשיים.
* פובוס הוא דמות גיבור-על של חברת מארוול קומיקס, וכמו במיתולוגיה, הוא בנו של ארס.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אימה
קטגוריה:אלים יווניים
פרדריק מיסטרל

**פרדריק מיסטרל** (בצרפתית: **Frédéric Mistral**; 8 בספטמבר 1830 – 25 במרץ 1914) היה סופר, מחזאי ומשורר צרפתי, זוכה פרס נובל לספרות (יחד עם חוזה אצ'גרי), ממחדשי הספרות הפרובנסאלית. מ-1854 עמד בראש תנועת הפליבריז'  ששאפה להחיות את תרבות פרובאנס.

## קורות חייו
מיסטרל סיים לימודי משפטים באקס-אן-פרובאנס, בירתה העתיקה של פרובאנס, אך מעולם לא עסק במקצוע, אלא הקדיש את עצמו לשירה. הוא ירש אחוזה מאביו ופרט לטיפול בה הקדיש את כל עיתותיו לשירה והיה למשורר החשוב ביותר של פרובאנס.

כתב יצירות רבות בשפה הפרובנסאלית, בהן הפואמה הכפרית "Mireio" (הקציר), שנכתבה לפי דגם של אובידיוס, ב-1859, שעובדה לאופרה, וכן קובצי שירה, מילון ותרגום ספר בראשית.

יצירתו, **מיראייו**, היא האפוס העממי של שפת פרובאנס ונמנית עם יצירות המופת של הספרות. שנתיים לאחר הופעתה קיבלה את פרס האקדמיה הצרפתית.
בשנת 1867 פרסם את הפואמה **קאלנדאו**.
בספרו, **אי הזהב**, פרסם אוסף של רומאנסים ושירים.
בספר **נרטו**, שפורסם בשנת 1884, הוא מספר בחרוזים אפיזודות מתקופת האפיפיורים ששכנו באביניון.
הטרגדיה **המלכה יאגו**, משנת 1890, מצטיינת ביופי שירי נדיר.
בין השנים 1879 - 1886 חיבר מילון ניופרובנסאלי בשני כרכים. על ההישג הזה זכה בפרס **אינסטיטו דה פראנס**.

מספר אוניברסיטאות גרמניות העניקו לו פרסי כבוד.

הוא היה אחד משבעת מייסדי האסכולה החדשה של שפת **לאנג ד'אוק** (אוקסיטנית, שפרובנסאלית היא אחד מניביה), שחתרה להשיב לתחיה את השפה, המנהגים והתלבושות הקדומים של האזור. מיסטרל היה מנהיג הקבוצה.

ב-1904 זכה בפרס נובל לספרות. 
בנימוקי מתן פרס נובל נאמר שהוא ניתן: "לאור הספונטניות הרעננה, חרוזיו המזהירים והאמנותיים המשקפים בנאמנות כה רבה את הנוף ואת חיי הכפר במולדתו וגם בשל פעילותו החשובה כחוקר השפה הפרובנסאלית".

נכשל בשאיפתו להשריש שפה פרובנסאלית חיה בדרום צרפת.

פסל להנצחתו מוצג בז'רדן דה פואט בפריז.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 
* 

[ממוזער|ימין|פסלו של מיסטרל ב[ארל]]

קטגוריה:משוררים צרפתים
קטגוריה:סופרים צרפתים
קטגוריה:מחזאים צרפתים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לספרות
קטגוריה:זוכי פרס נובל צרפתים
קטגוריה:אוקסיטנים
קטגוריה:ספרות אוקסיטנית
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1830
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1914
סטייסי דרגילה

**סטייסי דרגילה** (באנגלית: **Stacy Dragila**; נולדה ב-25 במרץ 1971) היא אתלטית עבר אמריקאית, אלופה אולימפית (סידני 2000), פעמיים ברציפות אלופת עולם (סביליה 1999 ואדמונטון 2001) ושיאנית עולם בקפיצה במוט.

## ביוגרפיה
דרגילה נולדה באובורן שבקליפורניה. למדה באוניברסיטת המדינה של איידהו והייתה חברה בנבחרת הנשים באתלטיקה של האוניברסיטה. דרגילה זכתה במדליית זהב באולימפיאדת סידני (2000) ובכך הפכה לאלופה האולימפית הראשונה בקפיצה במוט.

דרגילה זכתה בשתי אליפויות עולם: בסביליה-1999 ובאדמונטון 2001, באליפות העולם באולמות בפריז-1997, בתשע אליפויות ארצות הברית ובשמונה אליפויות ארצות הברית באולמות.

בשנת 2001 דרגילה זכתה בתואר אתלטית השנה בעולם.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי קליפורניה
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קצרמר אתלטיקה
קטגוריה:קופצים במוט אמריקאים
קטגוריה:אתלטית השנה בעולם
קטגוריה:אלופות אולימפיות: קפיצה במוט
קטגוריה:אלופות עולם באתלטיקה
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:אלופות אולימפיות אמריקאיות: אתלטיקה
קטגוריה:שיאניות עולם אמריקאיות: אתלטיקה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של איידהו
קטגוריה:קליפורניה: אתלטים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1971
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1971
שדה אליעזר

**שְׂדֵה אֱלִיעֶזֶר** הוא מושב בעמק החולה השייך למועצה אזורית מבואות החרמון.

שם היישוב הוא על שמו של אליעזר (רוברט) רוטשילד , נכדו של הברון רוטשילד, אביו של אלי רוטשילד, מי שהיה סגן הנשיא של חברת פיק"א, שרכשה את אדמות המקום. על הגבעות שממערב למושב שוכנים שני אתרים ארכאולוגיים מתקופת המשנה והתלמוד – חורבת קציון וחורבת מרות, וממזרח לו שוכן תל חצור המקראי.

## היסטוריה
היישוב הוקם בשנת 1952 על ידי תושבים מיסוד המעלה וקריית שמונה שאליהם הצטרפו עולים מעיראק, צ'כוסלובקיה, יוגוסלביה, פולין ורומניה. אוכלוסיית היישוב בעלת אורח חיים חילוני מובהק. 
המושב תוכנן ל-65 משפחות שלכל אחת הוקצו 34 דונם. בשדה אליעזר קיימת הרחבה של 40 יחידות.

בשנת 1960 נקלע המושב למשבר, בין השאר בשל מעילה של גזבר המושב, שנידון לשנה וחצי מאסר.

חלק מרכזי של סדרת הטלוויזיה "ג'וני ואבירי הגליל" צולם במושב.

ענפי התעסוקה המרכזיים במושב הם חקלאות ותיירות (צימרים).

בצמוד לגבולות היישוב שוכן שטח אש 100, המוכר כשטח 100, שטח האימונים בהכשרת לוחמי סיירת גולני (בעבר גם של יחידת אגוז).

## הר אליעזר
ממערב למושב נמצא הר אליעזר, המתנשא לגובה של 360 מ', מדרום לפסגה נמצאת שלוחה בגובה 300 מ'.

ב-1984 המליצה הרשות לתכנון ופיתוח חקלאות במשרד החקלאות להקצות במקום שטח עבור הקמת חוות סוסים לגדעון רסקין, תושב ראש פינה ומגדל סוסים, כאשר לצד החוות יבנו מספר מבני מגורים לעובדי החווה. החווה נועדה לטיפוח זן הסוס הערבי. לרסקי סייעו חיים בר לב שהיה חובב רכיבה על סוסים ואברהם פילץ, יזם נדל"ן שהיה ידידו של בר לב ומימן את פיתוח המקום. לדברי אריה נחמקין שהיה שר החקלאות באמצע שנות ה-80, היזמים לפיתוח המקום בפועל היו קבלנים שהכירו את רסקי על רקע חיבתם לרכיבת סוסים, בסיוע פוליטי של חיים בר לב. התוכנית קיבלה תוקף ב-1987, והגדירה את השטח כשטח חקלאי מיוחד. היזם קיבל היתר בניה לבניית עשרה מבנים בשטח של 160 מ"ר לאחד. עוד במהלך תהליך האישור עלו חששות כי במקום יבנו בתי נופש, ולא חווה חקלאית לגידול סוסים.

בפועל נבנו במקום עשרה מבני מגורים מפוארים בשטח גדול יותר מתנאי ההיתר, ולצידם אורווה קטנה, בניגוד לתנאי ההיתר של המקום שהתייחסו למקום כחווה חקלאית שבו תתאפשר הקמת בתי מגורים בסגנון כפרי לעובדי החווה בלבד. דו"ח מבקר המדינה התייחס למקום והגדיר את המבנים ככאלו שנבנו בניגוד לחוק. דו"ח שחיבור איש מינהל מקרקעי ישראל התייחס למקום כאל ישוב בלתי-חוקי.

אריאל שרון שהיה שר התשתיות באמצע שנות ה-90 ובעל הכרות עם יזמי המקום, הוביל לפשרה עם המנהל לפיה תשונה מטרת המקום מחווה חקלאית לבתי מגורים, תמורת תשלום דמי חכירה למנהל. ההסכם נחתם ב-1999.

בעלי המבנים במקום במהלך השנים הם אנשי עסקים אמידים ובעלי תפקידים בכירים, כדוגמת אודי אנג'ל, אפרים יונה, עמי גניגר, גדעון יניב, עמר בר לב ומשה גלילי.

נכון ל-2021, למקום אין תוכנית מתאר מקומית המגדירה את המקום כשטח לבניין בתי מגורים, ואין תוכנית מתאר המגדירה את זכויות הבניה במקום.

## קישורים חיצוניים

* 
* שדה אליעזר, באתר המועצה האזורית מבואות החרמון
* שדה אליעזר, באתר הרשות לפיתוח הגליל

## הערות שוליים

*
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1952
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:יישובים ע"ש בני משפחת רוטשילד
קטגוריה:עמק החולה: יישובים
קטגוריה:מושבי העובד הציוני
קטגוריה:מושבים במחוז הצפון
סואי יוריס

**סואי יוריס** (בלטינית: sui iuris) הוא מונח לטיני שפירושו "בזכות עצמו" או באופן אוטונומי. במשפט האזרחי משמש המונח לציון כשירות במשמעותה המשפטית, היינו, יכולתו של אדם לנהל את ענייניו.

בכנסייה הקתולית משמש המונח לציון כנסיות וטקסים המהווים במקובץ את **הכנסייה הקתולית**. הגדולה שבכנסיות אוטונומיות אלו היא הכנסייה הלטינית, שבראשה עומד האפיפיור. בראש כנסיות אחרות, כמו הכנסייה המזרחית, עומד פטריארך. תחת סואי יוריס מסוים יכולה להתקיים היררכיה כנסייתית של בישופים, דיאקונים וכמרים.

מונח דומה משמש ביחס למיסיונים, למרות העדר מבנה היררכי דומה לזה של סואי יוריס אחרים. בראש מיסיונים אלו מועמד פרפקטור אפוסטולי ולמיסיון ניתנת אוטונומיה ההופכת אותו מנותק מיחסי כפיפות לדיוקסיה, ויקריה אפוסטולית או פרפקטורה אפוסטולית. הסיבה לניתוק היא בדרך כלל ניתוק פיזי מאזור של דיוקסיה מסוימת. כך, בשנת 2004 היו אחד עשר מיסיונים כאלו שמוקמו באיים באוקיינוס האטלנטי, באוקיינוס השקט ובאזורים מרוחקים במרכז אסיה.

קטגוריה:נצרות
קטגוריה:משפט אזרחי
קטגוריה:לטינית: מונחים משפטיים
רמות נפתלי

[ממוזער|[דב יוסף שותל ב"יער יהודי קנדה" באזור רמות נפתלי, 1947]]
**רָמוֹת נַפְתָּלִי** הוא מושב באזור הצפון ליד הגבול בין ישראל ללבנון, השייך למועצה אזורית מבואות החרמון. היישוב נקרא כך משום שהוא ממוקם בהרי נפתלי, בתחום נחלת שבט נפתלי.

## היסטוריה
היישוב הוקם בשנת 1945 על ידי פלוגת פועלים חקלאיים, יוצאי פלוגה ד' של הפלמ"ח, בוגרי מקוה ישראל, שנקראו "בני פלד". אלה נשלחו על ידי המוסדות הלאומיים לשם שמירה על הקרקע והכשרתה לעיבוד חקלאי. עם תום מלחמת העולם השנייה עלתה למקום זה קבוצה ראשונה של חיילים משוחררים משני ארגונים, "וינגייט" ו"המתנדב", שהתארגנו להתיישבות עוד לפני שהתגייסו לשורות הצבא הבריטי. קבוצה זו הייתה איחוד של שתי הקבוצות המקוריות, שהידלדלו. בין משימותיהם היה גם ייעור ב"יער יהודי קנדה" שנשתל בקרבת היישוב.

היישוב קם סביב מצודת רמות נפתלי, שהוקמה יחד עם מצודות ביריה וחוקוק, כחלק ממערך ההגנה של הבריטים בצפון, ובתיאום עם הסוכנות היהודית. המצודות נבנו על ידי חברת סולל בונה ותוכננו על ידי האדריכל יעקב מטריקין, אז ראש המחלקה הטכנית של הסוכנות היהודית. המצודה כיום היא חלק מבסיס צבאי סמוך והיא מבנה המיועד לשימור.

### במלחמת העצמאות

במהלך מלחמת העצמאות היה היישוב תחת אש למשך זמן רב, סבל אבדות, והוא וסביבתו הקרובה שימשו מוקד לקרבות חשובים. הקרב הקשה ביותר היה התקפת צבא ההצלה על המקום בתחילת מאי 1948. התקפה זו נהדפה בעמל רב. מצבו הקשה של היישוב, כיישוב חזית נמשך עד לסוף אוקטובר, עת ערך צה"ל את מבצע חירם, וכבש את כל שטח הגליל.

### מאז מלחמת העצמאות
באוגוסט 1963 עלה לקדש נפתלי גרעין מייסדים חדש, שהפך את הקיבוץ למושב. לאחר שהתפזרו רוב חברי המושב מהגרעין המייסד. ביישוב נותרו שלוש משפחות מהגרעין הראשון. הגרעין החדש היה מורכב ברובו מזוגות צעירים בני מושבים, יוצאי מרוקו ותוניסיה. היוזמה זכתה להצלחה ורבים הצטרפו לגרעין ההקמה.

המתיישבים התגוררו תחילה בבתים הנטושים של הגרעין הראשון שבראש ההר, ואולם בתוך שלוש שנים נבנו למרגלות ההר בתים חדשים שזכו עם הזמן להרחבה ביוזמת החברים.

המושב נודע בגידולי תפוחים, אגסים וענבים. ענבי רמות נפתלי נחשבים על ידי מומחים למשובחים והם נמכרים מראש למיטב היקבים בארץ. במושב ארבעה יקבי בוטיק. חלק מבני היישוב מתפרנסים מתיירות צימרים ומגידול עופות.

במושב הוקם "מצפה איתן" לזכרו של בן המושב, , מפקד סיירת צנחנים שנפל בקרב בלבנון. המצפה משקיף לעבר עמק החולה והגולן ונמצא בסמוך לבית הוריו.

המושב נמצא סמוך למצודת כ"ח – מצודת טאגרט שעל כיבושה במלחמת העצמאות נפלו עשרים ושמונה לוחמים.

בשנת 2003 במושב הוקם יקב 3 גפנים.

## לקריאה נוספת
ורדה שולמן, **רמות נפתלי במערכה**, תל אביב : הקיבוץ המאוחד, 1984.

## קישורים חיצוניים

* 
* יום שדה "בעקבות לוחמים", מנהל חברה ונוער, אגף של"ח וידיעת הארץ
*  אבשלום קור, באופן מילולי במלחמה: קיבוץ מלכיה בקו האש, גלי צה"ל, 16 בינואר 2025

## הערות שוליים

*
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1945
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:שביל ישראל
קטגוריה:הרי נפתלי
קטגוריה:הגליל העליון: יישובים
קטגוריה:מעוטרי נס הקוממיות
קטגוריה:יישובים בצפון ישראל שפונו במלחמת חרבות ברזל
קטגוריה:מושבים במחוז הצפון
בקעות

**בקעות** הוא התנחלות ומושב עובדים, במזרח השומרון בתחום מועצה אזורית בקעת הירדן. המושב נמצא על כביש אלון הצפוני (כביש 578), מצפון לנחל תרצה. היישוב משתייך לתנועת האיחוד החקלאי.

## שם היישוב
בתחילת דרכו נקרא בשם בוקע. שם זה מציין את המבנה הטופוגרפי של האזור - בקעת טמון המשתרעת בין הר טמון מדרום-מערב והר כביר מצפון-מזרח, הנקראת הבוקיעה הצפוני. מכיוון שהשטח בבקעה התחתונה מארגמן וצפונה, הוא סלעי ואינו מתאים להתיישבות חקלאית, הוחלט על הקמת היישוב באזור הבוקיעה, כדי להמשיך ולקיים את הרצף התיישבותי שיחצוץ בין היישוב הערבי שממערב ובין קו המים ונהר הירדן.

## היסטוריה
היישוב בקעות, עלה ביום ט"ז תמוז תשל"ב, 28 ביוני 1972 כיישוב אזרחי המשתייך לתנועת האיחוד החקלאי. הקרקע ליישוב הופקעה מפלסטינים תושבי טובאס, כחלק מתפיסת הביטחון של מדינת ישראל אשר ראתה בהקמת יישובים יהודיים מענה לצורך ביטחוני, במקרה זה מניעת חדירת מחבלים לשטחי ישראל. משרד השיכון הקים ישירות בתי קבע. טקס העלייה על הקרקע התקיים בתחילת יולי 1972. כבר ביולי 1972 אוישו כל מבני הקבע ביישוב ומשרד השיכון החל בבניית שלב נוסף.

לאחר כשנה הצטרפו למושב שבע משפחות נוספות, ובעקבות זאת עזבו חלק מהתושבים המקוריים.
תחילה התנהל היישוב כמושב שיתופי ורק בתחילת 1975 הפך למושב עובדים. בשנת 1990 שוב השתנה המושב והוחלט לתת עצמאות כלכלית לחברים ולנהל משקים באופן עצמאי.

ב-2014 מתגוררות ביישוב 78 משפחות, רובם חברי האגודה החקלאית וחלקם תושבים המתגוררים במקום, בהם גם בנים ממשיכים למשפחות היישוב שהחליטו להקים את ביתם בבקעות.

## תעסוקה
כמחצית מתושבי בקעות עוסקים בחקלאות, בעיקר גידול ענבי מאכל בשטחים פתוחים ובחיפוי. יתר התושבים עובדים כעצמאים או כשכירים במועצה האזורית ובבתי הספר האזורים והן מחוץ לבקעה, בהייטק ובמשרות שונות.

האגודה לקחה על עצמה את ניהול שטחי הגידול המשותפים ובהם: 300 דונם כרם; שמונה מאות דונם תמרים; וכן שותפות עם מושב ארגמן של 300 דונם כרמים וכ-500 דונם תמרים באזור ביצת ארגמן; כמו כן שותפות של 160 דונם פלפל עם מושב רועי; התרחבות זו חייבה את המושב להקים בית אריזה גדול ומהמתקדמים באזור, הממיין ליישוב את כל התוצרת החקלאית וכן מעניק שירותי מיון ואריזה לחקלאים וליישובים נוספים.

## תרבות וקהילה
ביישוב פועלים מעון יום, פעלטון, מועדון חברים שבו מציינים את חגי ישראל, מועדון נוער, תנועת הנוער התנועה החדשה, בריכת שחייה, צרכנייה, בית כנסת, מרפאה אזורית וכן מוסך פרטי.

## קישורים חיצוניים

*בקעות – באתר המועצה האזורית בקעת הירדן
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מושבים
קטגוריה:מועצה אזורית ערבות הירדן
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1972
קטגוריה:יישובי האיחוד החקלאי
קטגוריה:מדבר שומרון
קטגוריה:בקעת טמון
קטגוריה:מושבים ביהודה ושומרון
גיתית

**גיתית** (גִּתִּית) היא התנחלות ומושב בגבול בקעת הירדן והשומרון, משתייך לארגון משקי חרות בית"ר ולמועצה אזורית בקעת הירדן. שטח היישוב כ-1,500 דונם ומתגוררות בו כ-120 משפחות. היישוב קרוב למעלה אפרים, ממול למבצר הקדום סרטבה, ומעט דרומית למושב מכורה.

## הקמת היישוב
### היאחזות נח"ל
היישוב היה אמור לקום בקיץ 1972 על אדמות של הכפר עקרבה. כדי לפנות את השטח להקמת ההתנחלות נתפס השטח בטענה שהוא נחוץ לאימונים, בשלב הבא חיבלו חיילים בכלים חקלאיים של הפלחים, דרסו את השדות ולבסוף רוסס השטח מהאוויר בחומר רעיל, קוטל צמחים. עקב ביקורת ציבורית על ההרעלה הושעתה הקמת ההתנחלות. ב-24 באוגוסט 1972, לאחר שנתקבל אישור להקים את ההתנחלות, מיהר אלוף הפיקוד רחבעם זאבי להעלות את היאחזות נח"ל גיתית באישון לילה על הקרקע. בעת תכנון היישוב הוא נקרא "תל טל" על שם הר טוויל הסמוך, אולם רחבעם זאבי העדיף את השם גיתית, על שמו של כלי נגינה עתיק הנקרא גיתית, אשר צורתו מזכירה את צורת הבקעה עליה משקיף היישוב.

במשך מספר חודשים התגוררו חיילי הנח"ל בנקודה זמנית באוהלים, ובדצמבר 1972 החלה בנייה של מבנים טרומיים בנקודת הקבע. בינואר 1973 עברה ההיאחזות לנקודת הקבע שלה. לגיתית נמסרו 2,800 דונם של אדמות נפקדים מהכפר עקרבה.

ממוזער|180px|אנדרטה בכניסה ליישוב, לזכר חמישה חיילים מההיאחזות גיתית
בנובמבר 1972 הוחל בפריצת הכביש המחבר את גיתית למכורה וחמרה. באמצע פברואר 1973 פרסם הניו יורק טיימס את דבר סלילת הכביש בטענה שהכביש מיועד לממש את תוכנית אלון ושדבר סלילת הכביש נשמר בסוד. ערב יום הזיכרון תשל"ד (אפריל 1974) נהרגו חמישה מחיילי ההיאחזות כשרכבם עלה על מוקש. בכניסה ליישוב הוקמה אנדרטה ובה חרותים על אבן שמות חמשת החיילים שנהרגו. במהלך יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל נערך במקום טקס.

### חירות בית"ר
ההיאחזות אוזרחה בדצמבר 1975 בידי משקי חרות בית"ר. היישוב קם כמושב שיתופי, והשתנה מאוחר יותר למושב "רגיל". המושב סבל בראשיתו מקשיים כלכליים ובאוגוסט 1979 הודיע ארגון הקניות שלו שהוא מפסיק לספק לו אשראי בגלל חובות. בעקבות זאת קיבל המושב סיוע מהחטיבה להתיישבות של ההסתדרות הציונית, תוך שהחטיבה מפעילה הדרכה וביקורת משקית אולם החובות של המושב המשיכו לגדול.

## היישוב במאה ה-21
עד 2003 אכלס היישוב משפחות חילוניות בלבד. עקב היענות נמוכה של מצטרפים חדשים ליישוב, חברי היישוב החליטו לפתוח את שעריו גם למשפחות דתיות. ב-2002 הוקמה בגיתית ישיבה גבוהה, וסביבה התפתח גרעין של 7 משפחות דתיות-לאומיות שרובן אינן חקלאיות. בסוף שנת הלימודים תשס"ו נסגרה הישיבה.

המתיישבים הדתיים נשארו במקום ובנו בו בתי קבע. נכון לשנת 2018 המושב הוא בעל אוכלוסייה מעורבת של חילוניים ודתיים, כ-120 משפחות (נכון למאי 2024).

החקלאים במושב מגדלים תאנים, ענבים וכ-200 דונם עצי תמרים במטע שיתופי, ו-400 דונם נוספים בבעלות פרטית של מספר חברים. כמו כן קיימת בו חוות לולים לגידול פטם.

ביישוב פועל סניף של תנועת הנוער בני עקיבא. בנוסף מפעיל היישוב תחנת דלק, חווה סולארית, פאב מקומי, וספרייה.

הזמר אריאל זילבר הוא תושב היישוב.

במרץ 2023 הוקמה ליד המושב חווה חקלאית המגדלת בקר לבשר.
[500px|ממוזער|מרכז|גיתית כפי שנראה מ[ציר אלון]]

## קישורים חיצוניים

*גיתית, באתר המועצה אזורית בקעת הירדן
*אתר עצמאי של תושב המקום
*; 
*
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מושבים
קטגוריה:משקי חרות בית"ר
קטגוריה:מועצה אזורית ערבות הירדן
קטגוריה:היאחזויות נח"ל
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1972
קטגוריה:מדבר שומרון
קטגוריה:מושבים ביהודה ושומרון
נאט אדרלי

**נאט אדרלי** (באנגלית: **Nat Adderley**; 25 בנובמבר 1931 - 2 בינואר 2000) היה נגן ג'אז אמריקאי.

## ביוגרפיה
נאט היה אחיו של נגן הג'אז ג'וליאן "קנונבול" אדרלי שניגן בסקסופון אלט. נאט, צעיר מג'וליאן בכ־3 שנים, ניגן בקורנית ובפלוגלהורן. בגיל 15 החל ללמוד נגינה בחצוצרה, וכעבור 4 שנים עבר לנגן בקורנית. בין השנים 1951–1953 ניגן בתזמורת צבאית במסגרת שירותו בצבא ארצות הברית. למשך כשנה, בין 1954 ל-1955 ניגן אדרלי הצעיר בתזמורתו של ליונל המפטון, אז גם הקליט את הקלטותיו הראשונות כסולן.

בשנים 1956–1957 עבר יחד עם אחיו "קנונבול" אדרלי את חוויית הכישלון של החמישייה הראשונה של אדרלי. דרכיהם נפרדו, "קנונבול" נענה להזמנה לנגן עם מיילס דייוויס, בעוד שנאט נדד בין כמה הרכבים, בהם להקותיהם של ג'יי ג'יי ג'ונסון ווודי הרמן. ב־1959 הקימו האחים חמישייה חדשה שהתקיימה עד מותו של "קנונבול" בשנת 1975.

במקביל, היה נאט אדרלי פעיל גם בעצמו, בעיקר במחצית הראשונה של שנות ה־60, היה לו הרכב משלו, והוא הקליט והופיע בנפרד מאחיו ברפרטואר שונה. הרכביו היו בית אימון למוזיקאים רבים, שנודעו אחר כך בזכות עצמם, כמו נגני סקסופון האלט סוני פורצ'ן ווינסנט הרינג. קטעים מוזיקליים מקוריים שלו הוקלטו על ידי אמני ג'אז רבים, בהם נגן כלי ההקשה ריי בארטו, קאונט בייסי ומונטי אלכסנדר.

נאט אדרלי המשיך להקליט ולהופיע אחרי מות אחיו, אך ניכר היה ששיאו כבר מאחוריו.

## אלבומיו
זוהי רק רשימה חלקית של הקלטותיו, בעיקר הקלטותיו העצמאיות (ולא במסגרת החמישייה של אחיו קנונבול אדרלי)
*1955, That`s Nat Adderley, הוצאת Savoy
*1955, Introducing Nat Adderley, הוצאת EmArcy
*1960, Work Song, הוצאת Riverside/OJC
*1960, That`s Right, הוצאת Riverside/OJC
*1964, Autobiography, הוצאת Atlantic
*1968, You Baby, הוצאת A&M
*1968, Calling Out Loud, A&M
*1990, Autumn Leaves, הוצאת Evidence

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי פלורידה
קטגוריה:טמפה: אישים
קטגוריה:נגני ג'אז: חצוצרנים
קטגוריה:חצוצרנים אמריקאים
קטגוריה:נגני בי בופ
קטגוריה:אמני A&M רקורדס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1931
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2000
מכורה

**מְכוֹרָה** היא התנחלות ומושב שיתופי בבקעת הירדן העליונה השייכת לארגון יישובי האיחוד החקלאי ולמועצה אזורית בקעת הירדן.

## היסטוריה
באמצע שנת 1972 הוחלט על מיקום היאחזות נח"ל באזור כרירה, לה ניתן השם כור. אלף דונם מאדמות הכפר הפלסטיני עקרבה, הוגדרו כאדמות נפקדים והוכשרו על ידי קק"ל. באמצע נובמבר החלה פריצת דרך אל הנקודה מחמרה, וב-28 בדצמבר 1972 ניתן אישור סופי לעלות לנקודה.

העלייה על הקרקע התקיימה ב-3 בינואר 1973 בלילה, על ידי גרעין של צעירי אגודת ישראל שכלל גברים בלבד. היה זה היישוב היהודי העשירי בבקעת הירדן. רחבעם זאבי החליט לתת למקום את השם נח"ל מכורה. בשנים 1973–1975 נפרץ הקטע בכביש אלון המחבר את מכורה לגיתית. באוקטובר 1974 התקיים טקס העברת ההיאחזות למבני קבע.

מכורה אוזרחה ביולי 1976 על ידי גרעין משפחות של האיחוד החקלאי. התושבים יועדו להתפרנס מגידולי שדה, ומענפי רפת ולול. בשנים הראשונות גידלו בעיקר פרחים. כן היה במושב מפעל לתיקון מנעולים. בדצמבר 1979 התמוטט גשר אבן מעל נחל תרצה והכביש בין מכורה לחמרה היה מנותק למשך חודש עד שצה"ל הניח במקום גשר ביילי.

היישוב משקיף אל עבר בקעת נחל תרצה שמצפונו, ונגיש מחלקו הצפוני של כביש אלון (כביש 508).

רוב התושבים עוסקים בחקלאות וביוזמות עסקיות.

## אתרים בקרבת היישוב
* **[[אלכסנדריון]]** (סרטבה) - הר דמוי חרוט המתנשא מעל עמק הירדן התחתון, כ-8 ק"מ מדרום-מזרח ליישוב. בראש ההר ממוקם מבצר האלכסנדריון שנבנה בשנת 90 לפנה"ס בידי אלכסנדר ינאי.
* **ח'רבת טאנא א-תחתא** - אתר ארכאולוגי כ-2.5 ק"מ ממערב למושב, המזוהה עם היישוב המקראי תאנת שילה.

## קישורים חיצוניים

*מכורה, באתר המועצה האזורית בקעת הירדן

## הערות שוליים

קטגוריה:מושבים
קטגוריה:היאחזויות נח"ל
קטגוריה:מועצה אזורית ערבות הירדן
קטגוריה:יישובי האיחוד החקלאי
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1973
קטגוריה:מדבר שומרון
קטגוריה:מושבים ביהודה ושומרון
גלגל (קיבוץ)

**גִּלְגָּל** הוא התנחלות וקיבוץ בבקעת הירדן, כ-16 ק"מ צפונית ליריחו. שייך לתנועה הקיבוצית ולמועצה אזורית ערבות הירדן. שמו של היישוב ניתן לו על שם האתר המקראי גלגל, המקום הראשון בו חנו בני ישראל בכניסתם לארץ ישראל () שמקומו מזוהה בתל ג'לג'ול הממוקם כ-2 ק"מ מדרום מזרח ליריחו.

## היסטוריה
שמאל|ממוזער|250px|שלט הכוונה בקיבוץ גלגל
הקיבוץ הוקם בט"ז בכסלו ה'תש"ל (26 בנובמבר 1969) כהיאחזות נח"ל גלגל ואוזרח בט"ו באייר ה'תשל"ג (17 במאי 1973) בידי תנועת הקיבוץ המאוחד.

שטחו של הקיבוץ הוא כ-1,400 דונם. רוב התושבים עוסקים בענפי החקלאות השונים כגון: מטעים, רפת ולול, אם כי ישנם גם העובדים בתעשיית דשא מוכן ("ספידשא") ובשירותי הסעדה לקבוצות.

ב-1995 ערכה פרופ' עמיה ליבליך מחקר על הקיבוץ וחבריו, שלאחריו פרסמה את מחקרה בספר "גלגולו של מקום".

ב-2011 מנה הקיבוץ 46 משפחות.

## אתרים בקרבת היישוב
* **[[שמורת ביצת ואדי מלחה|שמורת מלֵחה]]** - מלחה מוקפת צמחי מלחה ותחנת מעבר לעופות נודדים בעונת החורף. ממוקמת כ-3 ק"מ ממזרח ליישוב.
* בקרבת היישוב נחפר בסוף שנות השבעים אתר פרה-היסטורי שהיה אחד הכפרים הקדומים בעולם, על ידי צוות בראשות תמר נוי ממוזיאון ישראל.

## קישורים חיצוניים

* גלגל, באתר המועצה האזורית בקעת הירדן.
* מנחם תלמי, '''בחזרה לגילגל''', המשך, "מעריב", מוסף "ימים ולילות", 23 בינואר 1970, עמ' 2–3.
*מיכאל יעקובסון: סקירה על חדר האוכל וסביבת הקיבוץ, באתר 'חלון אחורי', 1 ביוני 2016.
*.
*.

## הערות שוליים

*
קטגוריה:קיבוצים
קטגוריה:מועצה אזורית ערבות הירדן
קטגוריה:קיבוצים ביהודה ושומרון
קטגוריה:היאחזויות נח"ל
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1969
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם יישוב קדום
חמדת (יישוב)

ממוזער|מבט מן האוויר. (ויקיאוויר)
**חֶמְדָּת** היא התנחלות ויישוב קהילתי דתי בצפון בקעת הירדן, על ציר אלון, השייך למועצה אזורית בקעת הירדן. 

## גאוגרפיה
חמדת ממוקמת בחלקו הצפוני העליון של רכס כפיפת שכבות הקירטון שבשיפוליו המזרחיים של רכס הרי השומרון. מול חמדת, בעבר הירדן המזרחי נשפך נחל יבוק אל הירדן, דבר אשר העניק לה את שמה הראשון "יבוק". מחמדת מזרחה יוצאים שני נחלים: תלכיד ופיראן.

## היסטוריה
היישוב הוקם לראשונה בשנת 1979 כהיאחזות נח"ל בשם **נח"ל [[נחל יבוק|יבוק]]**, על פי החלטת ועדת השרים להתיישבות מיוני 1979. בשנת 1980 הוסב שם המקום ל"חמדת", על שם חמדת, דמות המופיעה באחדים מסיפורי ש"י עגנון.

המקום הוחזק במשך מספר שנים על ידי גרעינים של המחנות העולים, השומר הצעיר ותנועת הצופים, אך שררו בו תנאים קשים ובמשך מספר שנים התגוררו החיילים באוהלים, מפני שהסוכנות לא האמינה שניתן לאזרח את המקום והממשלה נתנה באותה עת עדיפות להתנחלויות בגב ההר. לאחר 4 שנים, בשנת 1983, הובאו להיאחזות קרוואנים חדשים.

בספטמבר 1987 אוזרח המקום כטרום קיבוץ של התק"ם, אך בעקבות הקשיים, עזבו המתיישבים את היישוב תוך זמן קצר, והוא שב להיות היאחזות נח"ל ביולי 1989. במשך שנים שימש המקום כבסיס היאחזות לגרעיני נח"ל.

בשנת 1997, בעזרת ארגון אמנה, הוקמה במקום מכינה קדם צבאית בשם "חמדת יהודה". תחילה הצטרפה ליישוב משפחה אחת בלבד, אולם אט-אט הצטרפו משפחות נוספות.

היישוב חמדת ממוקם קרוב למחנה פלס, בו עוברים חיילי חטיבת כפיר את הטירונות.

## קישורים חיצוניים

* פרטים, באתר המועצה האזורית בקעת הירדן
* מכינה קדם צבאית חמדת יהודה

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: יישובים קהילתיים
קטגוריה:יישובים דתיים ביהודה ושומרון
קטגוריה:היאחזויות נח"ל
קטגוריה:מועצה אזורית ערבות הירדן
קטגוריה:יישובים בישראל ששמם הוחלף
קטגוריה:בקעת הירדן
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1979
קטגוריה:יישובים דתיים בישראל
*
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם ספרים
חמרה (מושב)

**חַמְרָה** היא התנחלות ומושב השייך לארגון מושבי האיחוד החקלאי ולמועצה אזורית בקעת הירדן. היישוב ממוקם במורדות השומרון, בערוץ נחל תרצה, בחלקה הצפוני של בקעת הירדן. היישוב נקרא "חמרה" בגלל תל חמרה הסמוך או בגלל גידול גפנים ליין (חמרא בארמית). בראשיתו כונה גם "עטרות" ו"עטרה".

שטח היישוב כ-3,500 דונם. רוב התושבים עוסקים בגידול פרחים, כרם, פרדס ולול תרנגולי הודו.

## הקמה
היישוב הוקם בשנת 1971 כמושב שיתופי במסגרת נסיונותיו של אורי גלעד להקים יישוב על פי עקרונות התיישבות רב תכליתית. גרעין המתיישבים, שהיה מבוסס על זוגות צעירים ישראלים, עבר הכשרה בטרם עלה למקום. בשלושת החודשים הראשונים התגוררו המתיישבים במקלטים ולאחר מכן עברו למבנים טרומיים עד להשלמת מבני הקבע שהקמתם התעכבה. בתחילה קבלו המתיישבים מים מבאר קטנה, ובהמשך חוברו לקידוח גדול של מים מנחל פרעה. בשנת 1975 עיבד המושב 2,000 דונם וייצא אבטיחים. בשנים הראשונות חובר המושב לשירות טלפון באופן אלחוטי.

בשנת 1977 הוסב המושב למושב רגיל וחדל להיות שיתופי. באותה שנה גם הוקם בית ספר במושב, בו למדו קרוב ל-90 ילדים מיישובי בקעת הירדן. בהמשך, עבר בית הספר האזורי לקרבת משואה ומבנה בית הספר שימש מוסדות שונים. בשנת 2015 הוקמה במתחם אולפנה לבנות.

בשנת 1986 עברו תושבי חמרה הליך של כינוס נכסים בגלל חובות של המושב.

## פיגועי טרור במושב

ב-6 בפברואר 2002 חדר למושב מחבל פלסטיני מהכפר הסמוך טמון, כשהוא מחופש לחייל צה"ל. המחבל חדר מאזור החממות, נתקל בסייר הביטחון של היישוב ובחייל צה"ל. מן המארב הוא ירה למוות בחייל המילואים משה מגוס מקונן אשר הוקפץ למקום. לאחר מכן התבצר המחבל בבית משפחת אוחנה. הוא ירה באם מירי, שנפצעה קשה, ובבת יעל, ילדה עם מוגבלות, אשר מתה במקום. למקום הוקפץ כוח מגדוד ההכשרה של חטיבת גולני וכוח מפלס"ר 500. קצין צה"ל מחטיבת גולני זיהה את המחבל בתוך הבית וחיסל את המחבל בשעה שהוא הציץ מהחלון כדי ליידות רימון אל עבר כוחות צה"ל. מאוחר יותר מתה מפצעיה מירי אוחנה. בעקבות הפיגוע הודחו מתפקידם מפקד גדוד הנח"ל החרדי וסגן המ"פ.

ב-7 באפריל 2023, ט"ז בניסן ה'תשפ"ג, בוצע פיגוע ירי נוסף על ידי מחבל פלסטיני בצומת חמרה שליד המושב, שבו נרצחו אם ושתי בנותיה מהישוב אפרת.

## קישורים חיצוניים

* חמרה, באתר מועצה אזורית בקעת הירדן
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ישראל: יישובים
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:מועצה אזורית ערבות הירדן
קטגוריה:יישובים בישראל ששמם הוחלף
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1971
קטגוריה:יישובי האיחוד החקלאי
קטגוריה:מדבר שומרון
קטגוריה:מושבים ביהודה ושומרון