open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
שמלת קיץ

**שמלת קיץ** (בצרפתית: **Une robe d'été**) הוא סרט קצר צרפתי משנת 1996 בבימויו של פרנסואה אוזון.

## עלילה
לוק (פרדריק מַנְזֵ'נו (Mangenot)), נער הומוסקסואל בן 18, מבלה את חופשתו ביחד עם חברו סבסטיאן (סבסטיאן שארל), גבר נשי המבוגר ממנו. בבית נופש ששכרו על שפת הים, ריקודו החושני והנשי של סבסטיאן, תוך שהוא עושה ליפ סינק לשיר "" בביצועה של זמרת הפופ הצרפתייה שילה, במה שנראה דומה למופע דראג, מתסכל ומביך את לוק, אשר חושש שמא השכנים עלולים לראות זאת. לוק המרוגז יוצא על אופניו אל חוף הים, בתקווה למצוא קצת שקט ושלווה.

על חוף הים מוצא לוק סוף סוף שלווה. בחוף מבודד וריק מאנשים הוא הולך לשחות בעירום, ולאחר מכן משתזף בעירום. לאחר זמן מה, ניגשת אליו לוּסִייה (לוסייה סנצ'ס), תיירת ספרדייה הלבושה בשמלת קיץ פרחונית, בערך בת-גילו, המפלרטטת איתו. היא מזמינה את לוק להתלוות אליה לתוך חורשת עצים סמוכה, על מנת לקיים יחסי מין. לוק מתבייש ומהסס בתחילה, אך לבסוף נעתר לבקשתה. לוסייה אוחזת את לוק בידו ומושכת אותו לכיוון החורשה, כשהוא עירום לגמרי, ומותיר מאחור על חוף הים את כל חפציו ואת כל בגדיו.

בחורשה, לאחר שהשניים מקיימים יחסי מין, לוק מגלה ללוסייה כי יש לו בן-זוג, וכי מעולם לפני כן לא קיים יחסי מין עם אישה.

כאשר חוזרים השניים לחוף הים, הם מגלים כי כל חפציו וכל בגדיו של לוק נגנבו. בלית ברירה, ועל מנת שלא ייאלץ לחזור הביתה עירום לגמרי, משאילה לוסייה ללוק את שמלת הקיץ אותה היא לובשת, והיא נשארת בתחתונים ובחזייה בלבד. לוק, כעוס ועצבני, לבוש בשמלת אישה, חוזר לבית הנופש על אופניו. במהלך הרכיבה בדרכו חזרה הביתה, משתפר מצב רוחו של לוק בנוגע לעובדת היותו לבוש בשמלת אישה, כאשר מכונית הנוסעת לצידו מצפצפת בצופר.

לוק חוזר לבית הנופש עם חיוך ותחושה מחודשת של חופש. סבסטיאן מופתע לראות אותו לבוש בשמלת אישה, והשניים מפלרטטים זה עם זה (לוק אף מתייחס אל עצמו כאל "ילדה יפה"). השניים מקיימים יחסי מין חושניים במטבח, במהלכם נקרעת באופן חלקי השמלה.

למחרת, לוק תופר את הקרע שבשמלת הקיץ ומשיב אותה ללוסייה, אשר עוזבת את אתר הנופש על מעבורת. היא מסרבת לקבל את השמלה בחזרה, ומציינת בביישנות כי השמלה עשויה להיות שימושית עבורו שוב גם בעתיד. לוסייה מנשקת לשלום לוק, ובעוד המעבורת שלה עוזבת, לוק נשאר על הרציף ומביט לעברה, כאשר השמלה כרוכה סביב צווארו.

## פרסים
הסרט זכה בפרסים בפסטיבל Brest האירופי לסרטים קצרים ובפסטיבל Outfest שהתקיים בלוס אנג'לס.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:סרטי 1996
קטגוריה:סרטים צרפתיים
קטגוריה:סרטי להט"ב צרפתיים
קטגוריה:סרטים קצרים
קטגוריה:סרטי פרנסואה אוזון
קטגוריה:קרוס-דרסינג בקולנוע ובטלוויזיה
ליפ סינק

**ליפ סינק** (באנגלית: **Lip sync**, קיצור של: lip synchronization – סינכרון שפתיים) הוא מונח טכני עבור התאמת תנועות השפתיים עם קול (שיר מושר, דיבור וכדומה). המונח עשוי להתייחס לכל אחד ממספר תהליכים וטכניקות שונים, בהקשר של הופעות חיות, הקלטות ועוד.

במקרה של הופעות חיות, ליפ סינק הוא "קיצור דרך" נפוץ, אולם השימוש בו עלול להיחשב כשנוי במחלוקת. בהפקת סרטים, ליפ סינק הוא חלק בשלב הפוסט-פרודקשן.

דיבוב סרטים בשפה זרה, וכן דיבוב של דמויות בסרטי אנימציה דורשים ליפ סינק.

משחקי מחשב עושים שימוש נרחב בליפ סינק של קובצי קול.

קטגוריה:טכניקות מוזיקליות
קרוק-מסייה

שמאל|ממוזער|300px|קרוק-מסייה
**קרוק מסייה** (בצרפתית: **croque-monsieur** או **croquemonsieur**) הוא כריך חם המכיל גבינה (לרוב אמנטל או גרוייר) והאם. מקורו בצרפת, שם הוא מוגש כמזון מהיר בבתי קפה ובברים. 

גרסאות "מורחבות" של הכריך מגיעות עם רטבים שונים כגון רוטב בשאמל.

השם קרוק-מסייה, מגיע מן השפה הצרפתית ופירוש הפועל קרוק הוא "פריך" והמילה מסייה היא "אדון". ניתן לתרגם את שם הכריך ל- "מר פריך", הגרסה הכוללת ביצה מעל הסנדוויץ נקראת קרור מאדאם, - "גברת פריך". 

מקור הכריך אינו ידוע, עם זאת ידוע כי הוא הופיע לראשונה בתפריטו של בית קפה בפריז בשנת 1910.

## גרסאות
שמאל|ממוזער|300px|קרוק מאדאם
קרוק-מסייה המוגש עם ביצת עין או ביצה עלומה מעליו מכונה קרוק-מאדאם. הסיבה לכך היא ככל הנראה שהביצה היא דימוי לכובע אישה המכסה את ראשו של הכריך. 

גרסאות נוספת:
*קרוק פרובנסאל (עם עגבנייה)
*קרוק נורווגי (עם סלמון במקום האם)
*קרוק בולונז (עם רוטב בולונז)

## ראו גם
* כריך מונטה כריסטו

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:המטבח הצרפתי: כריכים
קטגוריה:כריכים
המוות הקטן

**המוות הקטן** (בצרפתית: **La petite mort**) הוא ביטוי המתייחס לאובדן הכרה קצר או היחלשות התודעה, ובשימוש מודרני מתייחס ספציפית לתחושה שלאחר אורגזמה כמשולה למוות.

השימוש הראשון המתועד בביטוי באנגלית היה בשנת 1572 במשמעות של "התקף התעלפות". מאוחר יותר פירושו היה גם "עווית עצבית". השימוש הראשון המאושר במשמעות "אורגזמה" היה בשנת 1882. בשימוש מודרני, מונח זה פורש בדרך כלל כדי לתאר את המצב הפוסט-אורגזמי של חוסר הכרה שאנשים מסוימים תופסים לאחר כמה חוויות מיניות.

המונח "La petite mort" לא תמיד חל על חוויות מיניות. זה יכול לשמש גם כאשר משהו לא רצוי קרה לאדם והשפיע עליו כל כך ש"חלק ממנו מת בפנים". דוגמה ספרותית לכך נמצאת בספרו של תומאס הרדי, טס לבית דרברוויל כאשר הוא משתמש בביטוי כדי לתאר כיצד טס מרגישה לאחר שנתקלה במבשר מזעזע במיוחד לאחר פגישה עם האנס שלה:


היא הרגישה את ה"מוות הקטנטן" לנוכח המידע הנורא הבלתי צפוי הזה, והשאירה את הגבר הבודד מאחוריה.


המונח "מוות קטן", תרגום ישיר של La petite mort, ניתן להשתמש גם בעברית לאותו אפקט בעצם. באופן ספציפי, זה מוגדר כ"מצב או אירוע הדומים או מקדימים את המוות היחלשות או אובדן הכרה, במיוחד בשינה או במהלך אורגזמה", הגדרה כמעט זהה לזו של הצרפתית המקורית. כמו עם La petite mort, השימושים המוקדמים יותר לא קשורים למין או לאורגזמה.

## הערות שוליים

קטגוריה:מיניות
קטגוריה:אורגזמה
קטגוריה:מילים וביטויים בצרפתית
ישיבת תולדות אהרן

**ישיבת תולדות אהרן** היא הישיבה של חסידות תולדות אהרן. היא שוכנת במבנה המרכזי של החסידות במתחם בתי נייטין שבשכונת מאה שערים.

את הקמת הישיבה יזם הרב אברהם יצחק קאהן, האדמו"ר הראשון של חסידות תולדות אהרן. תחילה שכנה הישיבה בשכונת מאה שערים (כיום בית המדרש של תולדות אברהם יצחק) ולאחר פטירת רבי אברהם יצחק עברה למבנה הנוכחי.

תולדות אהרן
תולדות אהרן
קטגוריה:חסידות תולדות אהרן
קטגוריה:מאה שערים
המוות הקטן (סרט)

**המוות הקטן** (בצרפתית: **La Petite Mort**) הוא סרט קצר משנת 1995 בבימויו של פרנסואה אוזון.

## עלילה
פול (פרנסואה דלב (Delaive)) הוא אמן גאה, שהפרויקט הנוכחי שלו הוא צילום פניהם של גברים בעת שהם מגיעים לאורגזמה (אחד מכינויי האורגזמה בצרפתית הוא La petite mort - המוות הקטן). הוא חי ביחד עם מרסיאל (מרסיאל ז'אק), בן-זוגו.

קאמי אחותו, המנהלת את העסק המשפחתי, לוקחת את פול לבית-החולים, על מנת שיבקר את אביהם, אשר עומד למות ממחלת הסרטן. פול לא ראה את אביו מזה שש שנים, ואת כל חייו העביר עם האמונה כי אביו חושב שהוא מכוער, ואולי אף חושב שהילד לא שלו.

כאשר אביו חסר הכרה, חומק פול לחדרו, מפשיט אותו מכל בגדיו ומצלם אותו בעירום, עבור הפרויקט שלו. קאמי תופסת על חם את פול באמצע הצילומים, ומגרשת אותו מהחדר, בטענה שאין לו כבוד כלפיו אביו. פול טוען שהוא אינו צריך לבקש רשות לצלם את אביו כך, כשם שלא מבקשים רשות מתינוק.

כאשר פול מפתח את התמונות בחדר החושך שבביתו, הוא מתפלא לגלות צילום ובו עיניו של אביו פקוחות. לאחר מות האב, משוחח פול עם אחותו, ומבין ממנה שאביו שיתף איתו פעולה בעת הצילום, כאשר העמיד פנים שהוא ישן. קאמי מוסרת לידיו אוסף תמונות שהאב הוריש לו. בתוך אוסף התמונות מוצא פול תמונה של עצמו כתינוק, בזרועות אביו שמנשק אותו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטי 1995
קטגוריה:סרטים צרפתיים
קטגוריה:סרטי להט"ב צרפתיים
קטגוריה:סרטים קצרים
קטגוריה:סרטי פרנסואה אוזון
לאה רוס

**לאה רוֹס** (בגרמנית: **Lea Rosh**; נולדה כ**רנאטה אורסולה רוס** (Edith Renate Ursula Rosh) ב-1 באוקטובר 1936 בברלין) היא עיתונאית ואשת טלוויזיה, פובליציסטית ופעילה פוליטית גרמנייה. רוס היא היוזמת והכוח המניע בבניית האנדרטה לזכר יהודי אירופה שנרצחו בברלין.

רוס הייתה האישה הראשונה שמונתה לנהל את רשות השידור הגרמנית, ומהנשים הראשונות בעולם שמילאו תפקיד זה. היא פעילה במפלגה הסוציאל-דמוקרטית מאז 1968 ועד היום. רוס היא דמות שנויה במחלוקת ובעלת השפעה בנוף הפוליטי הגרמני, זכתה בפרסים ציבוריים שונים, ביניהם פרס האחים שול.

לאחר שהושפעה מכתביו ומעמדותיו של ההיסטוריון אברהרד יקל, הנהיגה את המאבק הציבורי הממושך, שהצליח, לבניית האנדרטה לזכר יהודי אירופה שנרצחו, שעלותה נאמדה בכ-25 מיליון אירו, מכספי משלם המיסים הגרמני. הפרויקט לווה במחלוקת ציבורית מהגדולות שידעה גרמניה, כאשר נגד יוזמתה של רוס יצאו הן הימין השמרני והן פאול שפיגל, נשיא המועצה המרכזית של יהודי גרמניה.
למרות חילוקי הדעות הכבדים, האנדרטה הוקמה. בכך הייתה רוס לאחד מאנשי התקשורת המשפיעים, מבחינה תרבותית וכלכלית, בגרמניה ובעולם המערבי.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1936
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1936
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:זוכי פרס האחים שול
קטגוריה:פובליציסטים גרמנים
קטגוריה:פעילות פוליטיות גרמניות
קטגוריה:עיתונאיות גרמניות
קרן אבי חי

**קרן אבי חי** (**The AVI CHAI Foundation)** הייתה קרן צדקה פרטית שהוקמה בשנת 1984 על ידי הפילנתרופ היהודי-אמריקאי זלמן ברנסטין. מטרת הקרן, על פי אתר האינטרנט שלה היא "לחזק את הזהות היהודית, את הזיקה למקורות יהודיים ואת הקשר למסורת היהודית של יהודים בכל מקום שבו היא פועלת – בישראל, בצפון אמריקה ובמדינות ברית המועצות לשעבר, וכן לשמר, לחזק ולהעמיק את הקשר שלהם למדינת ישראל". הקרן הוציאה את כל כספה עד סוף שנת 2019, אז נסגרה.

יושב ראש חבר הנאמנים של הקרן הוא ארתור פריד, המנכ"ל שלה בישראל הוא אלי סילבר ובארצות הברית יוסי פרגר.

יו"ר הקרן היא מם ברנסטין, אלמנתו של זלמן ברנסטין.

## פעילות ומחקרים
הקרן הקימה בירושלים את בית אבי חי, מרכז תרבות הפועל בנושאים הקשורים ליהדות. כמו כן הקרן מעניקה מדי שנה את פרס אבי חי, ליחידים ומוסדות הפועלים לקירוב לבבות בין המחנות השונים בחברה היהודית בישראל. הקרן הקימה בשנת 1996, בעקבות רצח רבין, את "צו פיוס", העוסק בקירוב בין דתיים וחילונים בישראל.

בין הפרויקטים להם תרמה הקרן כספים נמצאים: תוכנית רביבים להכשרת מורים להוראת מדעי היהדות באוניברסיטה העברית, בית מורשה בירושלים, בית מדרש אלול, ארץ אחרת, בית מדרש קולות, פנים להתחדשות יהודית, מכון פרדס, מכינות קדם-צבאיות, עתיד במדבר, עמותת כל ישראל חברים אליאנס (תוכנית "ממזרח שמש", תוכנית "מורשה" ועוד), הזמנה לפיוט, צהר, עלמא בית לתרבות עברית, בית הרב קוק ועוד.

במקביל הקרן מימנה מחקר בנושא חיזוק יהדות התפוצות.

## ראו גם
* אמנת גביזון-מדן
* בית אבי חי

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

אבי חי
קטגוריה:ארגוני התחדשות יהודית
קשימה שין-ריו

**קשימה שין-ריו** (ביפנית: **鹿島神流**) היא אמנות לחימה יפנית עתיקה שמתועדת החל מהמאה ה-16 והיא שייכת לאמנויות הלחימה המסורתיות (קוריו).

מקורו של השם קשימה במקדש קשימה. השיטה כוללת קנג'וטסו, ג'ו ג'וטסו, באטוג'וטסו, ועוד מספר מיומנויות.

השיטה הייתה פופולרית במאה העשרים ביפן במיוחד בזכות ראש השיטה, קוני-זנייה (1894–1966) המורה ה-18 ברשימת המורים, שגרם לביטול האיסור האמריקאי על אימוני לחימה ביפן לאחר מלחמת העולם השנייה.
לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, מפקדת הכוחות האמריקאים ביפן, ביקשו לאסור על אימון באמנויות לחימה. מנגד טענו היפנים שאמנויות הלחימה הן חלק משמעותי ביותר בתרבות היפנית ושהן שואפות ומלמדות את העוסקים בהן - לנצח את היריב תוך גרימת נזק מינימלי. האמריקאים ביקשו הדגמה של הטענה, והציבו מדריך בכיר בלחימה בכידון רובה (Bayonet) אל מול אומן לחימה יפני. לצורך ההדגמה - התייצב קוני-זנייה חמוש בבוקטו (חרב עץ), אל מול החייל האמריקאי החמוש בכידון אמיתי. קוני-זנייה הדגים איך איך הוא מכניע את החייל מבלי לגרום לו נזק פיזי. ההדגמה סייעה רבות לשכנע את המפקדה הכללית לבטל את האיסור על האימון באמנויות לחימה.

היום עדיין בראש השיטה עומד נציג של משפחת קוני אך בפועל המורה הבכיר הוא סקי הומיטקה.
בשיטה יש דרישה לסודיות מסוימת ורק לחברי הקבוצה מותר לחשוף טכניקות של השיטה.

## קישורים חיצוניים

* הפדרציה הבינלאומית של קשימה שין-ריו

## הערות שוליים

קטגוריה:אמנויות לחימה
שרוול רוח

שמאל|ממוזער|250px|שרוול רוח

**שרוול רוח** הוא צינור בד בצורת חרוט קטום, המחובר בקצהו הרחב לתורן, ומשמש להערכת מהירות הרוח וכיוונה. שרוול רוח מותקן בדרך כלל במנחתים ושדות תעופה, וכן במפעלים כימיים שבהם יש סכנת דליפת גזים.

כיוון הרוח הוא הכיוון הנגדי לכיוון אליו מצביע שרוול הרוח (כיוון הרוח נקרא הכיוון ממנו באה הרוח, כך ששרוול רוח המצביע צפונה מעיד על רוח דרומית). מהירות הרוח משפיעה על זווית שרוול הרוח ביחס לתורן אליו הוא מחובר. ברוח חזקה שרוול הרוח מתנופף אופקית, ברוח חלשה הוא צונח כלפי מטה.

על פי תקנות מנהל התעופה האמריקאי (FAA - Federal Aviation Administration), רוח בעוצמה של 15 קשרים תפרוש לחלוטין שרוול רוח תקין, בעוד רוח בעוצמה של 3 קשרים תספיק כדי ששרוול רוח תקין יראה את כיוון הרוח הנכון. על שרוול הרוח לעמוד ברוחות של עד 75 קשרים.

בשדות תעופה רבים שרוול הרוח מואר בלילה, אם על ידי זרקור או על ידי מקור אור המותקן על התורן ומאיר אל תוך השרוול.

## ראו גם
* מד מהירות רוח
* שבשבת

## קישורים חיצוניים

* שרוול רוח - תקנות מנהל התעופה האמריקאי FAA

קטגוריה:מכשירי מדידה
קטגוריה:מכשירי מדידה במטאורולוגיה
קטגוריה:שדה תעופה: מבנה, שירותים וציוד
דן הדייה

**דניאל ״דן״ הדייה** (באנגלית: **Dan Hedaya**; נולד ב-24 ביולי 1940) הוא שחקן קולנוע יהודי אמריקאי. התפרסם בשל הופעתו בסרטים "רציחות פשוטות", "מלהולנד דרייב", "החשוד המיידי" ו"קומנדו".

## קורות חיים
הדייה נולד ברובע ברוקלין, ניו יורק למשפחה יהודית-סורית שמוצאה מהעיר חלב שבסוריה וגדל בשכונת .

הדייה הוא בוגר "אוניברסיטת טופטס" שבבוסטון, עבד בתור מורה בתיכונים לפני שפיתח קריירת משחק מאוחרת בגיל 40.
פרץ לראשונה לצידם של רוברט דה נירו ורוברט דובאל בדרמת הפשע הביוגרפית "וידויים אמיתיים" ובסרטו הראשון של טוני סקוט "רעב".

הדייה קיבל במה ראשית וחשיפה גדולה יותר בסרט הביכורים של האחים כהן "רציחות פשוטות" בו גילם את ג'וליאן מרטי בעל מסבאה השתלטן ששוכר חוקר פרטי שיעקוב אחר אשתו אבי (פרנסס מקדורמנד) שבוגדת בו.
המעמד שיצר בעקבות הצלחת הסרט העניק לו את תפקיד המצביא אריוס בסרט הפעולה "קומנדו" ואת תפקיד קפטן לוגן בקומדיית הפעולה "מבוהלים בשטח".
שיחק בתחילת שנות ה-90 את טולי אלפורד עורך דינו של גומז אדמס (ראול ג'וליה) בעיבוד הקולנועי "משפחת אדמס" של זיכיון "משפחת אדמס" ואת פרנק וואטורי הבוס של החולה הסופני ג'ו בנקס (טום הנקס) בקומדיה "ג'ו נגד הוולקנו".

ב-1994 הועמד הדייה לפרס אמי על הופעת האורח שלו בסדרה "NYPD Blue".
הופיע ב-1995 בסרט הפשע שהפך לקאלט "החשוד המיידי" בתור השוטר ג'ף רבין ובקומדיית הנעורים "קלולס" בתור מל אביה המגונן של שר הורוביץ (אלישה סילברסטון) ו"פיתוי קטלני" בתור ג'ו אביו של לארי מארטו (מאט דילון).
שיחק ב-1996 בשוברי הקופות "מועדון האקסיות" בתפקיד מורטון בעלה לשעבר של ברנדה מורלי (בט מידלר) ו"לכודים" ובדרמות "חדרו של מרווין" בתור בוב הפקיד של הרופא ד"ר וולי (רוברט דה נירו) ו"הדרך לחופש" בתור הבלש גרנט וולאס.

ב-1997 שיחק הדייה בחלק הרביעי בסדרת סרטי "הנוסע השמיני" וגילם את גנרל פרז המפקד על הניסוי אותו עוברת ריפלי (סיגורני ויבר), בנוסף גילם את המלאך גבריאל בקומדיה הבריטית "חיים לא רגילים".
ב-1998 הופיע בתור קאמל אביהם העשיר של האחים התימנים בוטאבי בקומדיה "לילה ברוקסברי" וב-1999 בדרמת האגרוף הביוגרפית "ההוריקן" בתור הבלש הגזען דלה פשקה המתנכל למתאגרף רובין קרטר (דנזל וושינגטון).

בשנת 2000 שיחק בסרט הפשע "שאפט" בתור השוטר המושחת ג'ק רוסלי, ב-2001 שיחק במותחן של דייוויד לינץ' "מלהולנד דרייב" בתפקיד המאפיונר וינצ'נזו קאסטילן המאלץ את הבמאי אדם קשר (ג'סטין ת'רו) לשנות את התסריט המקורי שלו.

## פילמוגרפיה נבחרת

### טלוויזיה
* מלחמת האזרחים השנייה (1997) - סרט טלוויזיה של HBO
* כן, מותק (2003-2000)
*לאקי (2003)
*גדולים מכדי להיכשל (2011) - סרט טלוויזיה של HBO

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק 
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:ברוקלין: אישים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טאפטס
קטגוריה:אמריקאים ממוצא יהודי-סורי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1940
כפיר בן ליש

**כפיר בן ליש** (נולד ב-27 בספטמבר 1968) הוא זמר, מלחין וגיטריסט ישראלי.

## קורות חייו
כפיר בן ליש התפרסם לאחר ששר את שיר הנושא "אמרת שאין לך חשק" של הסרט "ציפורים בניוטרל" (1996; בכיכובם של דנה ברגר, מאור כהן, דנה מודן וקארין אופיר). השיר כיכב כמה שבועות בראש רשימת ההשמעות בגלי צה"ל. בן ליש שר עוד שני שירים בפסקול הסרט: "Prince of all your needs" ו"תצאי משם". בנוסף, שמו לא מופיע ברשימת הקרדיטים בשיר "תצאי משם".

את דרכו המוזיקלית התחיל בן ליש בשיעורי גיטרה בקונסרבטוריון, שיעורי ג'אז אצל המורה ג'וקי ארקין ושיעורי ריקוד. הוא החל לכתוב ולהלחין שירים בזמן שירותו הצבאי בנח"ל. אחרי הצבא הזמין אותו נושי פז, אז מתופף להקת פורטרט, שלמד איתו בתיכון, להצטרף להרכב בו הוא מנגן. כך הוקמה להקת הוביט. הלהקה התפרקה כאשר בן ליש החל להופיע עם אריק ריין במועדון "הלילה ה-12" ברמת השרון. עם ריין ביצע בן ליש קאברים לשירים ישראליים. בהופעות אלה שמע אותו יובל שפיר, אשר הזמין אותו לשיר בפרסומות שונות, ובשנות התשעים המאוחרות השתתף בן ליש גם בהקלטת אלבומים רבים, ביניהם בשנת 1995 ביצע קולות רקע קולות באלבומו של ירמי קפלן, "בוקר טוב" ובאלבומה של להקת ג'נגו, "קשורים". 

בשנת 1998 בן ליש ביצע קולות רקע באלבומו של דני סנדרסון, הלא נודע. מאז ועד היום בן ליש לוקח חלק בהרכב ההופעה של דני סנדרסון, כשבחלק מהשירים בהופעות הוא אף שר כסולן. בן ליש אף שר באלבומו של סנדרסון לא יפריד דבר את השיר "על גדות הנחל". בשאר השירים הוא מבצע קולות רקע.

במהלך שנת 2014 הוציא בן ליש סינגלים מאלבום הבכורה שלו שנקרא "ביקורים מאוחרים": "על הלחיים" ו"העונג שלי".

## דיסקוגרפיה

ביקורים מאוחרים - שנת 2014

כפיר בן ליש השתתף במספר אלבומים של זמרים, ובהם:
*קונגו בלו - דני סנדרסון
*"דידי שחר" - דידי שחר
*הלא נודע - דני סנדרסון
*"בוקר טוב" ירמי קפלן
*"קשורים" - עמיר רוסיאנו (ג'נגו)
*"פשוט וטוב" - מיקה קרני
*"מאדורי" - רחל קראוס (מאדורי)
*"חם מדי" - דן הופרט
*לא יפריד דבר - דני סנדרסון
*מכאן הדרך - דני סנדרסון

סינגלים בהם השתתף כפיר: "אמרת שאין לך חשק", "יש לי אותך", "כל קיץ" של מיקה קרני שאותו גם עיבד, וכן ב"ימים של קיץ" אשר כתב והלחין עילי בוטנר.

## קישורים חיצוניים

*
* 
* 

קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:גיטריסטים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון אוסטרובסקי
קטגוריה:חברי גרעיני נח"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1968
ברנקו לוסטיג

**ברנקו לוסטיג** (באנגלית: **Branko Lustig**; 10 ביוני 1932 – 14 בנובמבר 2019) היה מפיק סרטים יהודי-קרואטי. לוסטיג היה יוצא קרואטיה היחידי אשר זכה בשני פרסי אוסקר.

## שנותיו הראשונות
נולד באוסייק שבקרואטיה (באותה עת ממלכת יוגוסלביה) למשפחה יהודית קרואטית. אביו עבד כמלצר הראשי בקפה סנטראל, אוסייק, אמו הייתה עקרת בית. בניגוד להוריו, סבו וסבתו של לוסטיג משני הצדדים היו דתיים, והוא הלך עמם בקביעות לבית הכנסת.

בהיותו ילד, במהלך מלחמת העולם השנייה שהה במשך שנתיים באושוויץ וברגן-בלזן. רוב בני משפחתו נספו במחנות ההשמדה ברחבי אירופה, בכללם סבתו שנרצחה בתאי הגזים ואביו שנרצח בצ'אקובץ' ב-15 במרץ 1945. אמו של לוסטיג שרדה את השואה והתאחדה מחדש עמו אחרי המלחמה. ביום שחרורו שקל לוסטיג 66 ליברות (כ-30 ק"ג).

## הקריירה הקולנועית
לוסטיג החל לעבוד בתעשיית הסרטים ב-1955 כעוזר במאי בידרן פילם (Jadran Film), חברת הפקה קולנועית שבסיסה בזאגרב. ב-1956 הוא עבד כמנהל יחידת הפקה של דרמת מלחמת העולם השנייה Don't Look Back, My Son (Ne okreći se sine), זוכת שלושה פרסי ארנה מוזהבים בפסטיבל הסרטים בפולה של 1956. בשנות השמונים עבד לוסטיג על המיני-סדרה "רוחות מלחמה" (1983) ועל המשכה "מלחמה וזיכרון" (1988), שתיהן התבססו על ספריו של הרמן ווק. הוא היגר לארצות הברית ב-1988.

לוסטיג זכה בפרס האוסקר הראשון שלו ב-1993 עבור הפקת הסרט "רשימת שינדלר", בו הופיע גם כשחקן בתפקיד קטן. הסרט מבוסס על הרומן פרי עטו של תומאס קנילי (שמבוסס על סיפור חייו של אוסקר שינדלר, תעשיין גרמני שהציל מאות יהודים במהלך מלחמת העולם השנייה). ב-2015 תרם את פסלון האוסקר שקיבל עבור סרט זה ליד ושם.

הוא זכה בפרס האוסקר השני שלו ב-2001, עבור הפקת הדרמה האפית "גלדיאטור", המספרת על מאבקי כוח בקיסרות הרומית. סרטים הוליוודיים מרכזיים אחרים עליהם עבד לוסטיג כמפיק כוללים את "פיסמייקר" (1997), "חניבעל" (2001) ו"בלאק הוק דאון" (2001).

לוסטיג זכה בעיטור הדוכס טרפימיר (Order of Duke Trpimir), מידי הנשיא פרניו טוג'מן על מפעלו הקולנועי. ב-2008 הוא היה לקולנוען הראשון והשני מעולם האמנות (ביחד עם ולדימיר נאזור, שזכה בתואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת זאגרב).

ב-2008 סייע לוסטיג לייסד את חברת הפקת הסרטים העצמאית Six Point Films שמטרתה להפיק "סרטים עצמאיים משמעותיים ומעוררי מחשבה."

מוזיאון לוס אנג'לס לשואה העניק לברנקו לוסטיג תואר כבוד בשנה השנייה של ארוחת הערב השנתית שלו ב-8 בנובמבר 2009 במלון בוורלי הילס על מחויבותו ארוכת השנים לחינוך לזיכרון השואה.

לוסטיג זכה באות הוקרה בפסטיבל הסרטים הישראלי ה-24 בלוס אנג'לס, ב-3 ביוני 2009.

נפטר בזאגרב ב-14 בנובמבר 2019.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:יהודים קרואטים
קטגוריה:במאי קולנוע יהודים אמריקאים
קטגוריה:זוכי אוסקר
קטגוריה:יהודים יוגוסלבים
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז אושוויץ
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז ברגן-בלזן
קטגוריה:ילדים בשואה: יוגוסלביה
קטגוריה:ילדים בשואה: קרואטיה
קטגוריה:ניצולי השואה: קרואטיה
קטגוריה:זאגרב: אישים
קטגוריה:קרואטים שנולדו ב-1932
קטגוריה:נפטרים ב-2019
יקב אלכסנדר

**יקב אלכסנדר** הוא יקב בוטיק ישראלי.

## היסטוריה
יקב אלכסנדר הוקם בידי יורם ואילנה שלום במושב בית יצחק ב-1996. סבו ואביו של יורם שלום, ברונו ואלכסנדר (סנדרו) (שעל שמו קרוי היקב) ייצרו בתוניסיה יין ביתי. הכרמים של היקב ממוקמים בגליל העליון, היקב מייצר 3 סדרות עילית של יינות:"סדרת הורים" "סדרת אלכסנדר רזרב" ו"סדרת אלכסנדר הגדול". בשנת 2002 ייצר היקב 12,000 בקבוקים וב-2010 ייצר 60,000 בקבוקים. מ-2006 היקב כשר.

## לקריאה נוספת
* 
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

* תיאור כללי באתר היין הישראלי
* 
* דני רובין, אלכסנדר הגדול 2005 – תחייתו של ענק, באתר אכול ושאטו, 18 בספטמבר 2009
* מדליות ליינות של יקב אלכסנדר בארגנטינה, באתר מזון, 2009
* דני רובין, אלכסנדר הגדול ועדת המאמינים, באתר אכול ושאטו,12 באוגוסט 2008
* יקב אלכסנדר, באתר drinking, דצמבר 2006
* דניאל רוגוב, היינות הטובים של יקבי הבוטיק והגראז' הישראליים, הארץ, 19 בספטמבר 2004
*
* 
אלכסנדר
חורחה דרקסלר

ממוזער|344x344 פיקסלים|דרקסלר מופיע בצ'ילה, 2010
**חוֹרְחֶה אבנר דְרֶקְסְלֶר פראדה** (בספרדית: **Jorge Abner Drexler Prada**; נולד ב-21 בספטמבר 1964 במונטווידאו) הוא זמר ומלחין אורוגוואיני ממוצא יהודי. מלבד היותו מוזיקאי, הוא גם רופא המתמחה ברפואת אף אוזן גרון.

## קורות חיים
חורחה נולד בעיר מונטוידאו שבאורוגוואי לאב יהודי-גרמני שמשפחתו ברחה עמו מהשואה אל דרום אמריקה, ולאם נוצרייה ממוצא היספני וצרפתי.

חורחה עצמו למד בבית ספר פרטי יהודי באורוגוואי בשם "Ariel Hebreo Uruguayo". בעבר פעל גם כחזן בבית כנסת, והיה פעיל בתנועת הנוער הציונית "חזית הנוער" (Jazit Hanoar).

כמו רבים מבני משפחתו, כמו גם הוריו, הוא פנה בצעירותו ללימודי רפואה, ולאחר שקיבל דיפלומה הוא החל לעבוד כרופא מומחה לרפואת אף אוזן גרון. בשנים האחרונות הוא נטש בהדרגה את עיסוקו במקצוע הזה, עד שלבסוף זנח אותו כליל לטובת הקריירה המוזיקלית שלו.

## קריירה
ב-1995 הוזמן דרקסלר למדריד על ידי המשורר הספרדי הנודע חואקין סבינה (Sabina), שהציג אותו בפני זמרים ספרדים בולטים וחשובים. דרקסלר נסע לספרד ב-1996 על מנת להקליט את האלבום "Vaivén" יחד עם מוזיקאים ספרדים. האלבום כלל בתוכו כמה שירים ישנים שפרסם מוקדם יותר, יחד עם שירים חדשים. לאחר מכן עבר דרקסלר לגור בספרד, והקליט שם עוד ארבעה אלבומים: "Llueve" ("גשום", ב-1998), "Frontera" ("גבול", ב-1999), "Sea" ("יהיה", ב-2001) ו-"Eco" ("הד", ב-2004).

אף על פי שבמשך רוב השנה הוא חי בספרד, שלושת האלבומים האחרונים שלו הוקלטו חלקית באורוגוואי בשיתוף פעולה עם מוזיקאים אורוגוואים. חואן קמפודוניקו וקרלוס קאסקוברטה, חברי להקת הרוק "El Peyote Asesino" לשעבר, הפיקו את כל האלבומים של דרקסלר החל מ-"Frontera".

המוזיקה של דרקסלר היא שילוב של מוזיקה אורוגוואית מסורתית (קאנדומבה, מורגה, מילונגה, טנגו), בוסה נובה, ג'אז, פופ ומוזיקה אלקטרונית. גם למילים יש תפקיד מרכזי בשירים שלו - מלבד אהבה, הוא נוהג לכתוב גם על זהות, מוצא ודת (למשל השיר שכתב "Moro Judio", המדבר על היותו יהודי החי בין נוצרים).

ב-2004 זכה לשבחים רבים לאחר שהפך לאורוגוואי הראשון שזכה בפרס האוסקר. הוא זכה עבור הלחנת השיר "Al Otro Lado del Río" ("בצד השני של הנהר") מהסרט "דרום אמריקה באופנוע" (בספרדית: Diarios de motocicleta - "יומני האופנוע").

בשנת 2024, השיר "Derrumbe" זכה בפרס שיר השנה בטקס פרס גראמי הלטיני.

## חיים אישיים
לחורחה יש שני ילדים: הראשון נולד מאשתו לשעבר, הזמרת אנה לאאן, והשני נולד בתחילת 2009 לבת זוגו הנוכחית של דרקסלר: לאונור ווטלינג, שחקנית וסולנית להקת "Marlango".

## דיסקוגרפיה
**אלבומי סולו:**
* La luz que sabe robar, 1992
* Radar, 1994
* Vaiven, 1995
* Llueve, 1998
* Frontera, 1998
* Sea, 2001
* Eco, 2004
* Eco² (כולל 3 רצועות בונוס וDVD)(2005)
* 12 Segundos de Oscuridad (2006)
* Cara B (כולל DVD)(2009)
* Amar La Trama(2010)

**אלבומים משותפים:**
* Los ganadors de concurso Alfa (זוכי תחרות אלפא, 1991)

## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרים אורוגוואים
קטגוריה:מוזיקאים אורוגוואים
קטגוריה:זמרים יהודים
קטגוריה:מוזיקאים יהודים
קטגוריה:מלחינים יהודים אורוגוואים
קטגוריה:רופאי אף אוזן גרון יהודים
קטגוריה:זוכי אוסקר: כותבי השיר המקורי הטוב
קטגוריה:זוכי פרס גראמי הלטיני
קטגוריה:ילידי 1964
אולם אירועים

שמאל|ממוזער|250px|פנים אולם אירועים בישראל, לפני הגעת האורחים
[שמאל|ממוזער|250px|אירוע קבלת פנים לאחר [חתונה באולם אירועים באנגליה]]
**אולם אירועים** הוא חלל במבנה המשמש לקיום אירועים פרטיים למספר רב של משתתפים על בסיס מסחרי. האירועים האופייניים הנערכים באולם אירועים הם חתונות, מסיבות שונות וכן (בחברה היהודית) חגיגות ברית מילה ובר מצווה.

אולמות אירועים עשויים לארח מספר משתנה של משתתפים בהתאם לתכולת המבנה. הקטנים שבהם יכולים לארח כ-100 עד 200 אורחים, ועד הגדולים ביותר – אלף אורחים ויותר. לעיתים קרובות קיים בצמוד לאולם המקורה גם שטח פתוח תחת כיפת השמיים, העומד לרשות אורחי האירוע. 

קיימים בתי עסק לעריכת אירועים בשטח פתוח תחת כיפת השמיים, עם או בלי אולם המשולב בהם, שהוא לרוב שווה בשטחו לשטח האירועים הפתוח או קטן ממנו. השם השגור לאתרים אלו בישראל הוא **גן אירועים**.

אולמות אירועים מתקיימים לא רק כעסקים עצמאיים אלא גם במסגרת בתי מלון, המשכירים אולמות שלהם לשם עריכת אירועים. מצויות גם מסעדות המשכירות חלק משטחן או את כולו לשם עריכת אירועים, אך בהן מדובר לרוב באירועים בעלי קהל משתתפים מצומצם של עשרות אורחים בלבד.

אולם האירועים ערוך לארח אורחי אירועים בישיבה סביב שולחנות, מלבניים או עגולים שבהם גם מוגש האוכל. באולמות בישראל כיום מקובלת הישיבה סביב שולחנות שבהם שמונה עד שנים עשר מקומות ישיבה. בחו"ל מקובלת גם ישיבה סביב שולחנות מלבניים שבהם עשרות מקומות ישיבה. סידור הישיבה סביב השולחנות נקבע על יד בעלי האירוע.

בנוסף לשטח ישיבה יש באולם אירועים שטח פתוח המיועד לריקודים של משתתפי האירוע.

בחתונות בישראל מקובל לא פעם לערוך את טקס החופה במסגרת אירוע קבלת הפנים לאורחים ובנוכחותם. לשם כך קיים כמעט בתוך כל אולם אירועים מבנה דמוי חופה המאפשר את עריכת הטקס תחתיו. בחו"ל נערך לרוב טקס הנישואין בכנסייה או במשרדי העירייה (בטקס נישואין אזרחי) ואולם האירועים מיועד רק לשמש כמקום קיום קבלת הפנים לאורחי החתונה לאחר הטקס.

באולם קיימת בדרך כלל מערכת הגברה המאפשרת השמעת מוזיקה לריקודים, נאומים ודברי ברכה. לבעלי אירוע המתקיים באולם יש לרוב אפשרות לשכור תקליטן שינגן מוזיקה באירוע בנפרד משכירת האולם. כמו כן יש באפשרותם לשכור נותני שירותים נוספים שיופיעו באולם, כמו זמרים. לעיתים יש באולם גם אמצעים לצורך הקרנת תמונות וסרטים.

אולם אירועים ערוך להגיש לאורחי האירועים ארוחות ובדרך כלל קיים במסגרתו מטבח המכין את האוכל. ההגשה לאורחים נעשית ישירות לשולחנות על ידי מלצרים, או במתכונת של ארוחת מזנון ("בופה") באמצעות שולחנות הגשה הפזורים באולם. תפריט הארוחה נקבע על ידי בעלי האירוע. בגני אירועים שיש בהם גם אולם מוגשת הארוחה לאורחים בדרך כלל בתוכו.

באולם יש בדרך כלל גם דלפק בר, המגיש לאורחים שתייה קלה ומשקאות אלכוהולים. משקאות אלו גם מוגשים ישירות לשולחנות האורחים על ידי מלצרים.

גודלם ותכנונם הפיזי של אולמות האירועים הוא מגוון וכך גם עיצובם ורמת השירות הניתן בהם.

## ראו גם
*בית מלון
*מסעדה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:טיפוסי מבנים
קטגוריה:אירועים
קטגוריה:שירותי אירוח ואוכל
לטי גרובמן

**לטי גרובמן** (נולדה ב-14 במאי 1971) היא מפיקת סרטים ישראלית-אמריקאית.

## ביוגרפיה
נולדה בשם זלאטה (לטי) גרובמן במוסקבה לאירינה ומיכאיל גרובמן. עלתה עם משפחתה לישראל כתינוקת, והתגוררה בירושלים ולאחר מכן בתל אביב. בשנות נעוריה הופיעה בהצגות בתיאטרון הבימה והייתה חברה בלהקת צעירי תל אביב. ב-1989 השתתפה עם הלהקה בסדרת הנעורים של הערוץ הראשון "החופש האחרון".

בראשית שנות ה-90, לאחר שירותה הצבאי, עברה להתגורר בניו יורק, והחלה ללמוד בבית הספר למשחק של לי סטרסברג. באותן שנים הייתה חברתו של אסף אמדורסקי, שלטענתה כתב עליה את שירו המפורסם "יקירתי" (אמדורסקי לא אישר את הדברים, ואף הצהיר שהשיר לא נכתב על אישה מסוימת). כעשור לאחר מכן, ב-2005, הוציאה גרובמן גרסה משלה לשיר – "יקירי". בהמשך עברה ללוס אנג'לס וחידשה לימודיה בבית הספר למשחק של לי סטרסברג. עם סיום לימודיה החלה לעבוד בתחום ההפקה.

החל מהעשור הראשון של המאה ה-21 היא משמשת כמפיקת סרטים בהוליווד, בעיקר מטעם חברות ההפקה "נו אימג'" ו"מילניום" שבבעלות אבי לרנר. במאי 2005 חתמה עם חברת מילניום על חוזה להפקת שלושה סרטי קולנוע, שהוערך על ידי המגזין "וראייטי" בכ-7 עד 15 מיליון דולר. בין הסרטים שהפיקה: "דור הפרוזאק" (2001), "איזה מין הורים" (2006), "קלינר" (2007), "בלונדינית בעיר הגדולה" (2008), "רצח מוצדק" (2008), "חיבוק הערפד" (2013), "רוקי: הסיפור האמיתי" (2016), "המנסרים מטקסס: ההתחלה (2017) ו-"טסלה" (2020).

גרובמן הייתה נשואה למוזיקאי לוגן מאדר, שהיה הגיטריסט של להקת "משין הד", ולהם חמישה ילדים. הם נפרדו לאחר 13 שנות נישואים. אחיה הוא האדריכל יעקב יאשה גרובמן.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* יוני טבק, לטי גרובמן, המפיקה שכדאי להכיר, באתר Eonline, 7 באפריל 2008
* 
* 
* איתמר הנדלמן סמית, וונדר וומן, גרסת הדוקו: ראיון בלעדי עם לטי גרובמן, באתר את, 6 במרץ 2016
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מפיקות קולנוע ישראליות
קטגוריה:מפיקי קולנוע ישראלים
קטגוריה:מפיקות קולנוע אמריקאיות
קטגוריה:עולות בשנות ה-1970
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:מהגרות מישראל לארצות הברית
קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:ישראליות ילידות ברית המועצות
קטגוריה:ישראלים ילידי ברית המועצות
קטגוריה:חברי להקת צעירי תל אביב
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1971
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1971
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1971
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1971
פאול טיליך

**פאול יוֹהַנֶס טיליך** (בשם מלא בגרמנית: **Paul Johannes Tillich**; 20 באוגוסט 1886 – 22 באוקטובר 1965) היה תאולוג אמריקאי יליד גרמניה, מן האסכולה האקזיסטנציאליסטית. טיליך נחשב בין התאולוגים הפרוטסטנטים המשפיעים ביותר של המאה ה-20. עיקר פרסומו הציבורי נודע בחיבוריו 'האומץ להיות' (1952) וכן 'דינמיקה של אמונה' (1957) - המציגים לקהל הרחב סוגיות של תאולוגיה ותרבות מודרנית. כתאולוג מקצועי נודע טיליך בעיקר בחיבורו 'תאולוגיה שיטתית' (שלושה כרכים, 1951-1963), שם פיתח את 'שיטת הקורלציה': שיטה לבחינת סמליה של ההתגלות הנוצרית כתשובות לבעיות הקיום האנושי הנידונות בניתוח הפילוסופי של הזרם האקזיסטנציאליסטי בן זמננו.

סיליך נולד, גדל ולמד בגרמניה. בגיל 47 היגר עם משפחתו לארצות הברית. 

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:סגל אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:פילוסופים גרמנים
קטגוריה:פילוסופים של המאה ה-20
קטגוריה:אקזיסטנציאליסטים גרמנים
קטגוריה:זוכי מלגת גוגנהיים
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת מרבורג
קטגוריה:סגל האוניברסיטה הטכנית דרזדן
קטגוריה:אקזיסטנציאליסטים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1886
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1965
איום ברצח

**איום ברצח** הוא איום לרצוח אדם. איומים ברצח מופיעים בהקשרים רבים, החל מהקשר של בני זוג, דרך איומים על פקחי חנייה, איומים על מעסיקים על רקע פיטורין, סחיטה עבריינית וכלה באיומים על רקע פוליטי.

## עבירה פלילית בישראל
בישראל, איום ברצח, ככל איום, הוא עבירה פלילית שדינה שלוש שנות מאסר, אם היא נועדה להפחיד או להקניט. סעיף 192 לחוק העונשין קובע:

סעיף 307 לחוק העונשין מוסיף עונש חמור יותר למי שמעביר איום ברצח בכתב:

## חופש הביטוי
היקף ההגנה של חופש הביטוי על איומים נדון בבית המשפט העליון של ארצות הברית במקרה של Brandenburg v. Ohio בו נקבע שההגנה החוקתית על חופש הביטוי מונע איסור על קריאה לשימוש בכח או להפרת החוק למעט כאשר הקריאה מיועדת לגרום באופן מיידי להפרת חוק וסביר שהוא יגרום להפרת חוק כזאת. במקרה של WATTS v. UNITED STATES קבע בית המשפט העליון של ארצות הברית שיש להבדיל בין איומים אמיתיים אשר אינם מוגנים על ידי חופש הביטוי לבין צורות התבטאות הומוריסטיות, המוגנות על ידי חופש הביטוי. במקרה זה אמר מועמד לגיוס למלחמת ווייטנאם שהוא אינו מתכוון להתגייס ואם יכריחו אותו לשאת נשק הוא יפנה אותו כלפי הנשיא לינדון ג'ונסון. לאחר שהוא הורשע על ידי בית המשפט והרשעתו אושרה על ידי בית המשפט לערעורים, ביטל בית המשפט העליון את ההרשעה. עם זאת, בית המשפט קבע שאין חובה שהדובר אכן התכוון לממש את האיום שלו. בתיק Virginia v. Black נקבע שאיום אמיתי הוא כזה אשר נותן למקבלו את הפחד מפגיעה. על כן נקבע שחוק האוסר באופן גורף שריפת צלבים כמנהג הקו קלוקס קלאן אינו חוקתי, כיוון שיש לבדוק בכל מקרה האם אכן המעשה מיועד לאיים או שהוא מיועד לבטא רעיון, דבר המוגן על ידי חופש הביטוי.

## איומים על פוליטיקאים
איומים ברצח הם חלק משגרת החיים של פוליטיקאים רבים. נשיא ארצות הברית מקבל כ-3,000 איומים ברצח בשנה, ובתקופה מסוימת ברק אובמה קיבל איומים בקצב של פי ארבעה כמעט. עלתה הטענה שככל שמנהיג הוא יותר כריזמטי, שיעור האיומים כלפיו גובר. דיווח של ה-FBI על איומים ברצח כלפי פוליטיקאים מעלה שרובם מגיעים מגברים בעלי נשק שעברו משבר אישי כמו מחלה או פיטורין, חלקם סובלים ממחלת נפש.

בהולנד המשטרה דיווחה על 428 איומים רציניים ברצח כלפי פוליטיקאים בשנת 2008, לעומת 264 איומים בשנת 2007. רוב האיומים בשנת 2008 הופנו כלפי חרט וילדרס בעל עמדות אנטי-איסלמיות.

## איומים כלפי בני זוג
על פי ההערכות, בין 20–40% של בני הזוג הסובלים מאלימות חוו איומים ברצח.

## פרסום
נושא פרסום קיומם של איומים ברצח כלפי אישי ציבור נתון לוויכוח ציבורי. ישנם המתנגדים לפרסום האיומים בטענה שהפרסומים מלהיטים את הדיון הציבורי ומגבירים את הסיכוי שמישהו יממש את האיומים.

## החובה להזהיר
בארצות הברית, כאשר איום ברצח מובע לצד שלישי ולא לקרבן המיועד, אין חובה גורפת על הצד השלישי להזהיר את הקרבן. אולם, בהחלטה תקדימית של בית המשפט העליון של קליפורניה נקבע שעל פסיכולוג חלה חובה להזהיר קרבן של איום ברצח.

בישראל, לעומת זאת, צד שלישי שאינו מזהיר את הקורבן או את רשיות החוק, עלול להיות מואשם בעברה של אי-מניעת פשע, כפי שקרה בעיניינה של מרגלית הר-שפי.

## הערות שוליים

קטגוריה:פשעים
קטגוריה:רצח
קטגוריה:חוק העונשין
*
בוזודויפאלו

**בזדאויפלו ** (מהונגרית: **Bözödújfalu**; ברומנית: **Bezidu Nou**, בֶּזִידוּ נוֹאוּ) היה כפר בטרנסילבניה אשר הוצף באופן יזום בשנת 1989.
## היסטוריה
טרם מלחמת העולם השנייה, שימש הכפר כמרכז של שומרי השבת, תנועה דתית של נוצרים אשר שמרו את חוקי ההלכה היהודית. בשנת 1867 רבע מתוך 700 תושבי הכפר היו שייכים לתנועה. בסוף המאה ה-19 התגיירו חלקם על ידי רבנים אורתודוקסים מבודפשט והרב יששכר דוב קאהן. לאחר הגיור התפצלה הקהילה שומרת ההלכה בכפר לשתי קבוצות, הראשונה יהודית, שנקראה "קהילת גרים, קהל ישורון, בוזודויפאלו", והשנייה של שומרי שבת שלא גוירו כהלכה.

במהלך מלחמת העולם השנייה רבים מחברי הקהילה נרצחו על ידי הנאצים ובשנת 1944 נשלחו רובם לגטו בעיירה טרגו מורש.

בשנת 1989 בתקופת השלטון של ניקולאה צ'אושסקו הוצף הכפר באופן יזום למטרות בניית הסכר שיועד למנוע שיטפונות באזור. ההצפה הייתה חלק מתוכנית רחבה יותר של הצפות כפרים, אולם התוכנית בוטלה לאחר נפילת שלטון צ'אושסקו כחודש לאחר הצפת בזדאויפלו.

כיום נותרו באזור רק שני בתים מהכפר וכן שאריות של בית הקברות היהודי.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:רומניה: עיירות
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
אפרים פישל הרשקוביץ

הרב **אפרים פישל הרשקוביץ** (יום הכיפורים תרפ"ג אוקטובר 1922 - ב' סיוון תשע"ז מאי 2017) היה ידוע בתואר אב בית דין האליין (על שם העיר בה שימש כרב לאחר שנות השואה) ושימש חבר בד"צ צאנז קלויזענבורג בארצות הברית. נחשב פוסק חשוב וכבעל בקיאות בתורת הקבלה.

הרשקוביץ נולד במונקאץ', עיר השייכת כיום לאוקראינה. בצעירותו נחשב חסיד של האדמו"ר בעל החקל יצחק מספינקא, וקבע את בית מדרשו בבית המדרש של חסידות ספינקא במונקאץ'. לאחר השואה כיהן כרב בהאליין שבאוסטריה, ואחר כך עבר לניו יורק שם מונה על ידי רבי יקותיאל יהודה הלברשטאם לשמש כרב בחסידות צאנז קלויזענבורג. ניתן לראות את 'הסכמותיו' למאות ספרים הלכתיים ותורניים, בזכות זאת נחשב גם ל"רב המסכים".

לאחר פיגועי 11 בספטמבר, הוקם בי"ד מיוחד לדון בשאלות של עגונות בו ישבו הרבנים יחזקאל ראטה וישראל חיים מנשה פרידמן איתו.

## משנתו ההלכתית
למרות הנהוג כיום בחוגים רבים לפסוק לפי הספר משנה ברורה, הרב הרשקוביץ נוהג כפוסקים חסידיים רבים, ופוסק לפי שולחן ערוך הרב של רבי שניאור זלמן מלאדי, בעל התניא. בנוסף לכך הוא מסתמך רבות על הנפסק ב"שולחן הטהור" - קאמרנא.

מורה כי יש למעט בלבישת התפילין מפאת קדושתן, ולכן יש להורידן במהירות האפשרית לאחר התפילה, ועדיף להורידן מיד אחר תפילת שמונה עשרה. מסתמך רבות על מנהגי ישראל, בנימוק שהם יסודות היהדות. פוסק שאין לחייב נשים להתפלל את נוסח התפילה אפילו לכתחילה, מכיוון שכך היה נהוג בדורות הקודמים. סידור העירוב בשכונת וויליאמסבורג שבברוקלין בוצע בהכוונתו למול התנגדות של אנשי חסידות סאטמר לדבר, בעקבות פסיקתו שהעיר אינה נחשבת לרשות הרבים מהתורה. בעקבות כך סבל רדיפות מהמתנגדים לעירוב.

## בנו חתנו ותלמידו
* בנו, הרב יצחק הרשקוביץ, רב הצעיר של האליין.
* חתנו הרב מאיר מאייעס מדייניה של חסידות בעלז בבורו פארק.
*הרב ישראל חיים מנשה פרידמן אב בית הדין של חסידות סאטמר.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ניו יורק: רבנים
קטגוריה:רבנים חרדים אמריקאים
קטגוריה:רבנים חסידים
קטגוריה:חסידי צאנז-קלויזנבורג
קטגוריה:מהגרים מצ'כוסלובקיה לארצות הברית
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1922
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2017
רסק תפוחים

[שמאל|ממוזער|230px|רסק תפוחים מוגש כרוטב ל[קייזרשמרן]]
[שמאל|ממוזער|230px|רסק תפוחים כ[רוטב ללביבות חנוכה]]
**רסק תפוחים** הוא מחית העשויה מפרי התפוח. המחית עשויה מתפוחים שבושלו במים או בסיידר תפוחים, כאשר התבשיל מתובל בתבלינים (לרוב קינמון או פלפל אנגלי, וכן מיץ לימון). לעיתים התבשיל ממותק (בסוכר או סוכרלוז או סירופ תירס).

בעת הכנת הרסק נעשה שימוש לעיתים בתפוחים קלופים, ולעיתים בתפוחים שאינם קלופים.

בעבר שימשה הכנת הרסק אמצעי לשימור הפירות מעת הקטיף, בחודשי הסתיו, עבור חודשי החורף. הבישול בסוכר ובמיץ לימון יצר מעין ריבה דלילה, שבמסגרתה נשמר הרסק.

הרסק משמש כמאכל בפני עצמו, אך נפוץ יותר כרוטב הנלווה למנה עיקרית בארוחה. כך, לדוגמה, בשוודיה משמש הרוטב לצד צלי בשר חזיר, בגרמניה כרוטב נלווה ללביבות, ובהולנד כרוטב הנלווה לטוגנים.

במטבח היהודי האשכנזי נהוג להשתמש ברסק תפוחים כרוטב נלווה ללביבות בחג החנוכה.

בארצות הברית רסק תפוחים מוגש הן כרוטב לצד מאכלי בשר והן כקינוח. בצרפת הרוטב הוא קינוח.

בהלכה היהודית נחלקו מה מברכים על הרסק, אם נשארו חתיכות תפוח ברכתו בורא פרי העץ. אך אם התפוחים רוסקו לגמרי, על פי הרמב"ם כיוון שבפועל הפרי נשאר גם כרסק, ברכתו בורא פרי העץ. אך לדעת תרומת הדשן כיוון שהפרי השתנה עד שצורתו הראשונה כבר לא ניכרת, מברכים עליו ברכת שהכל

## קישורים חיצוניים

* מתכון לרסק תפוחים באתר "מבשלים" - מאת חיים כהן
* מתכון וסרטון וידאו באתר "רוטב"

## הערות שוליים

קטגוריה:קינוחים
קטגוריה:רטבים
קטגוריה:המטבח האמריקאי
קטגוריה:המטבח היהודי
קטגוריה:מאכלי תפוחים
מחקר האינטרנט

**מחקר האינטרנט** מתייחס הן למחקרים העושים שימוש באינטרנט והן למחקרים בהם האינטרנט הוא מושא המחקר.

כחלק בלתי נפרד מתהליך המחקר האינטרנט מאפשר לחוקרים גישה רחבה ומיידית למאגרי מידע בשפות שונות ולאוכלוסיות מחקר אפשריות. מעבר לשימוש באינטרנט ככלי יעיל ליישום שיטות מחקר כמותניות ואיכותניות מסורתיות בענפי מדע שונים (ראו למשל שאלון מקוון), מתפתח במהלך השנים האחרונות ענף עצמאי לחקר המידע המופץ באינטרנט ומשתמשיו. בין היתר חוקרי אינטרנט עוסקים באוכלוסיית הגולשים ברשת (לדוגמה חקר הפער הדיגיטלי, קהילות מקוונות, וכיוצא באלו), כמו גם המידע הזמין ברשת (לדוגמה כריית מידע, חקר מנועי החיפוש, וניתוח תוכן גולשים).

העלייה המתמדת בכמות המידע אותו ניתן למצוא באינטרנט, עודדה את התפתחותם של מיומנויות חיפוש מידע ואת השימוש בכלים המשמשים למציאת מידע. בין הכלים המרכזיים המשמשים את החוקרים הנעזרים באינטרנט בעת ביצוע המחקר, ניתן למנות את מנועי החיפוש, מדריכי אתרים ושירותי חיפוש נוספים. יש חוקרים המשתמשים בתוכנות למחקר באינטרנט (Internet Research Software). תוכנות מסוג זה מאפשרות שמירה של מידע מהאינטרנט, מידע שלאחר שמירתו ניתן לארגנו בעצים היררכיים, להוסיף לו תגיות לפי הצורך ולהשתמש בו בצורות נוספות.

## בישראל

בישראל פועלים שני מכונים לחקר האינטרנט - מכון פרטנר לחקר האינטרנט באוניברסיטת תל אביב ומרכז שגיא לחקר האינטרנט באוניברסיטת חיפה. באוניברסיטה העברית בירושלים נפתחה בשנת 2010 מגמת מדיה חדשים העוסקת בתחום, בחוג לתקשורת. חקר האינטרנט נערך גם באוניברסיטאות נוספות.

## לקריאה נוספת

* Markham, A. N., & Baym., N. K.(Eds.) (2009). Internet inquiry: Conversations about method. Los Angeles: Sage Publications.
* Hargittai, E. (2002), "Second-Level Digital Divide: Differences in People’s Online Skills", First Monday, Vol. 7, Issue 4, April 2002.
* Hunsinger, J., Klastrup, L., and Allen, M. (eds.) (2010). International handbook of internet research. London : Springer.
* Introna, L.D., & Nissenbaum, H. (2000), 'Shaping the Web: Why the Politics of Search Engines Matters', Information Society, Jul.-Sep. 2000, Vol. 16, Issue 3, pp. 169-186.
* Segev, E. (2010), Google and the Digital Divide: The Biases of Online Knowledge, Cambridge: Woodhead Publishing.


## קישורים חיצוניים
* מכון שגיא לחקר האינטרנט של אוניברסיטת חיפה

## הערות שוליים




*
קטגוריה:שיטות מחקר במדעי החברה
קטגוריה:תחומי מחקר מדעיים
גיורא אשכול

**גיורא אשכול** (1952 – מרץ 2020) היה צייר, מעצב ואנימטור ישראלי.

## תולדות חייו
אשכול נולד בתל אביב, והתחנך בקיבוץ בית זרע בעמק הירדן. הוא שרת בחיל האוויר כאיש צוות קרקע ומאייר בשנים 1970–1974, מפקדו אביהו בן-נון, עודד אותו לפתח את כישרונו בציור. בשנים 1975–1976 למד בקורסים לציור ורישום במכון אבני.  

לאחר סיום לימודיו, עבד אשכול במשך שנה ב"סטודיו קופפרברג" לעיצוב טקסטיל בחולון. ב-1979 הציג תערוכת יחיד ראשונה בגלריה של דליה מרוז. 

אשכול השתתף כאיש אפקטים מיוחדים בשתי הפקות בינלאומיות שצולמו בישראל - סרטו של סמואל פולר "האדומה הגדולה ה-1" (1980), וסדרת הטלוויזיה "מצדה" (1981). כמו כן, השתתף כאיש אביזרים בסרטו של אבי נשר "דיזנגוף 99". 

אשכול למד טכניקות מתקדמות של ציור בשמן וטמפרה בהדרכת הצייר העולה מרוסיה לב שטיימן, וב-1980 השתתף בתערוכה קבוצתית של תלמידיו בבית תיאטרון הבימה בתל אביב. בשנים 1980–1984 התמחה אצל ויקטור הוניגמן, מאייר שעלה לישראל מפרו בשנות השבעים, באיור לפרסום במכחול אוויר, תוך יישום שיטת הרישום הפיגורטיבי של אנדרו לומיס,
ואייר בין היתר את אלבומו של המוזיקאי אריק רודיך "סאטאללה".

לצד לימודיו הפורמליים, רכש אשכול את רוב ידיעותיו והכשרתו בכוחות עצמו, והוא מציג את עצמו כאוטודידקט.

בשנים 1981–1984 לימד אשכול ציור בחוגים של מועצת הפועלים בגבעתיים, ובבית הספר "בוסתן" בנתניה, בניהולו של צבי מרין.

ב-1986 עבר אשכול ללוס אנג'לס, קליפורניה שם עבד כצייר ופסל כאשר בין יצירותיו ציור ריאליסטי ענק של משה ועשרת הדיברות ופסל של טרוייני במרכז הוליווד, אשכול גם למד בכוחות עצמו גרפיקה, ואנימציה ממוחשבת בתלת מימד.

ב-1994 היה אשכול בין הראשונים שהעלו אתרי אמנות לאינטרנט  ב-"Earthlink", והתמחה בפיתוח גרפיקה ותכנות לאתרים.

ב-1995 התקבל כאנימטור בתלת מימד ל-"The Post Group" בהוליווד, שם עשה פרויקטים באנימציה לפרסי האמי, דיסני, מוטורולה, קרייזלר, אוניברסיטת סירקיוז ועוד.
 
ב-1996 החל אשכול  לעשות דמויות בתלת מימד למשחקים ופרסומות. בין היתר בנה בתלת מימד את אחת הדמויות האהובות בפרסומות טלוויזיה בארצות הברית, בובת פילסברי (Pillsbury Doughboy) ב-"TSI Motion Capture Studio" בטרזנה. הוא הכין את הגרפיקה בתלת מימד לפרס גלובוס הזהב בסטודיו "Complete Post" בהוליווד, עבור חברת ההפקות של דיק קלארק. ב-1997 הכין אשכול את דמותו של ברוס וויליס למשחק הווידאו "אפוקליפסה" בפלייסטיישן, בסטודיו "House Of Moves" בוניס, עבור סוני ואקטיוויז'ן. 

בשנת 2000 חזר אשכול לישראל. ב-2001 הקים בתל אביב סטודיו להפקות אנימציה עצמאיות בשם   Real-3d animation studio . בין עבודותיו - "בובות פראמטריות" עבור Optitex ופרסומת באנימציה ל- דור-אלון. בשנים 2002–2005 לימד אנימציה תלת מימד בבית הספר לעיצוב אסכולה-מימד. ב-2009 העביר את הסטודיו למנשנגלדבך, גרמניה, שם הוא המשיך בהפקת סרטי אנימציה בתלת מימד.

נפטר במרץ 2020.

## ראו גם
* גרפיקת תלת מימד

## קישורים חיצוניים

 בארכיון האינטרנט
.
* הסטודיו לאנימציה  Real-3d Studio , נוסד על ידי גיורא אשכול.
* מקבץ תמונות של גיורא אשכול.
* מיצירותיו, באתר פליקר.
* מאמר - משה רבינו  -  תהליך בניית הקונספט בציור של משה

קטגוריה:בוגרי מכון אבני
קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:מעצבים ישראלים
קטגוריה:אנימטורים ישראלים
קטגוריה:אוטודידקטים ישראלים
קטגוריה:בית זרע: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2020
מאקטאק

שמאל|ממוזער|250px|אכילת מאקטאק
[ממוזער|[אינואיטים אוכלים יחד מאקטאק, 2002]]
**מאקטאק** או **מוקטוק** (**Muktuk** - מוכּטוךּ) הוא מאכל אינואיטי מסורתי העשוי מעור קפוא של לווייתנאים.

המאכל עשוי לרוב מעור לווייתן קשות ראש או לבנתן לבן (בלוגה) אף שלעיתים נעשה שימוש בעור חדשן (נארוואל). העור אינו מבושל ונאכל כשהוא נא אך קפוא, ולעיתים העור נאכל ברוטב סויה. לפי גרסה אחרת, העור מטוגן בבלילה.

מאכל זה משמש מקור לוויטמין C עבור האינואיטים.

## קישורים חיצוניים

* עשרת המזונות המוזרים בעולם באתר AOL
* 

## הערות שוליים
 

קטגוריה:המטבח האינואיטי
קטגוריה:המטבח הגרינלנדי
קטגוריה:בשר נא
איגונאק

**איגונאק** (אינוקטיטוט: **ᐃᒍᓇᖅ** - IPA: [i.ɣu.'naq]) הוא מאכל, או שיטה להכנת מזון, הנחשב למעדן אינואיטי.

מאכל זה עשוי מבשר (לרוב מבשר ניבתן אך לעיתים גם מבשרם של יונקים ימיים אחרים).

הבשר אינו מבושל, אלא נחתך לאומצות גדולות ובחודשי הסתיו מוחזק באזור מוצל כשהוא מרקיב ותוסס. בחודשי החורף הבשר קופא, ובאביב הבשר מוכן לאכילה. ריקבון הבשר בתנאי קור מאפשר את פירוקו.

קטגוריה:המטבח האינואיטי
קטגוריה:מאכלי בשר
טלוויזיה במיטבה

**טלוויזיה במיטבה** הייתה תוכנית בידור קומית סאטירית ישראלית בהנחיית דודו ארז ובהשתתפות שחר חסון ואבי אטינגר, אשר שודרה בקשת בערוץ 2. התוכנית סיכמה את שבוע השידורים בטלוויזיה, באמצעות הקרנת קטעים משעשעים מהערוצים השונים, מערכונים מתוסרטים בהשתתפות כוכבי טלוויזיה מהעבר וההווה, קטעי אנימציה מקוריים, פרודיות על פרסומות וקדימונים, ואירוח כוכבי טלוויזיה הרלוונטיים לשבוע השידורים.

התוכנית עלתה לשידור ב-7 בינואר 2011 ושודרה במשך 14 שבועות, כאשר ב-29 באפריל 2011 שודרה התוכנית האחרונה.

ישנם בתוכנית אזכורים רבים לתוכנית זמן מיסטיקה שמשודרת בערוץ 10, כשבתוכנית הסיום שתי ההפקות אף שיתפו פעולה יחדיו, במערכון שצולם באולפן הטלוויזיה המקורי של התוכנית.

## מקורות
התוכנית הייתה תולדה של התוכנית "לילה בכיף" ששודרה בערוץ ביפ, בכיכובם של דודו ארז, שחר חסון ואבי אטינגר, שהיוותה המשך ישיר לתוכנית "מהדורה מוגבלת", ששודרה אף היא בערוץ ביפ.

## ספין אוף
תולדה ישירה של התוכנית הייתה מיני-הסדרה הקומית "זהירות טלוויזיה" ששודרה בקשת בנובמבר 2011 והתרחשה כביכול מאחורי הקלעים של הפקת התוכנית טלוויזיה במיטבה.

## ראו גם
* לילה בכיף
* מה נסגר?

## קישורים חיצוניים

* אתר התוכנית
* חגית גינצבורג, טלוויזיה במיטבה התוכנית הכי מצחיקה על המסך, עכבר העיר 12.3.2011
* איילה פנייבסקי, טלוויזיה בתוך טלוויזיה, עכבר העיר 16.6.2011

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה סאטיריות ישראליות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2011
קטגוריה:ערוץ 2: תוכניות וסדרות
קטגוריה:קשת: תוכניות וסדרות
אקוטאק

**אקוטאק** (באינוקטיטוט: **Akutaq** - **ᐊᑯᑕᖅ**) או **גלידה אלסקית**, הוא מאכל אינואיטי המקובל באלסקה. מאכל זה מכיל שומן בעלי חיים (לרוב - שומן אייל הצפון), המעורבב עם ענבות (פירות, לרוב: חמוציות, אמפטרומיות (Empetrum nigrum), אוכמניות ופטל אדום מערבי (Rubus spectabilis). לעיתים המאכל כולל גם בשר דגים (לרוב - דג סלמון) וסוכר. המאכל קפוא ודומה לגלידה.

## קישורים חיצוניים

* מתכון לאקוטאק

קטגוריה:המטבח האינואיטי
נעמי רביע

**נעמי רביע (ליאון)** (נולדה ב-1 באוגוסט 1976) היא שדרנית רדיו, עיתונאית וקריינית ישראלית. מרצה לעריכה מוזיקלית ולקריינות בחוג לתקשורת באוניברסיטת אריאל.

## ביוגרפיה
נולדה וגדלה ברחובות להוריה חיים ופרינסס. היא האחות הקטנה מבין שלושה. את לימודי היסודי למדה בבית ספר שז"ר ברחובות. בסוף בית הספר היסודי עברה עם משפחתה לארצות הברית. אך כעבור חצי שנה חזרו לישראל לרחובות. למדה בבית הספר התיכון ע"ש עמוס דה-שליט.

## קריירה והשכלה
### גלי צה"ל
רביע עשתה את שירותה הצבאי במחלקת הקריינים של גלי צה"ל, והמשיכה לעבוד בתחנה גם לאחר שחרורה. בין השאר שימשה כקריינית חדשות והגישה תוכניות שונות, בהן התוכנית "אשת חיל" עם רותי רוזן ורצועה ב"סופשבוע רגוע", וכן את התוכנית "אוטונומי" בגלגלצ.

בשנת 2005, במסגרת שיתוף פעולה בין גל"צ לעמותת 'גדולים מהחיים', ליוותה טיול של ילדים חולי סרטן ללונדון וליורו דיסני.

בסוף שנת 2006 מונתה רביע לתפקיד ראש מחלקת קריינים בגלי צה"ל, תפקיד אותו מילאה עד צאתה לחופשת לידה בשנת 2008. כמו כן הייתה חברה בוועדת הקבלה לקורס העיתונאים של התחנה.

ב-2013 החלה רביע להגיש את "קולה של אמא", אחת מתוכניות הדגל של התחנה. כ-3 שנים לאחר מכן, ב-2016, החלה להגיש לצד אביב לביא את התוכנית "יהיה בסדר". בין השנים 2018-2021 שידרה רביע בגלגלצ תוכנית קבועה שלה המשודרת בימי שישי בין השעות 06:00-09:00. כיום התכנית משודרת בנוכחותה של רביע לצד אביב לביא בימי ראשון עד שלישי בין השעות 15:00-16:00.

### תפקידים נוספים
רביע כתבה טור שבועי בידיעות אחרונות, ושימשה כקריינית במסגרת שידורי הטלוויזיה החינוכית. כמו כן, קולה משמש גם את מערכות זימון התורים של ארבע קופות החולים.

מאז שנת 2015 קולה של רביע, לצד יגאל רביד, מלווה את טקס הדלקת המשואות המתקיים מדי שנה בהר הרצל.

רביע בעלת תואר ראשון בבלשנות אנגלית ולימודים ספרדיים ולטינו-אמריקאיים באוניברסיטה העברית.

## חיים אישיים
רביע נשואה לאנתוני ליאון, מתכנת מחשבים, ולהם ארבעה ילדים. מתגוררים במזכרת בתיה.

בספטמבר 2022 חשפה רביע כי היא סובלת מפגיעה עצבית שגרמה לה לעיוורון חלקי. על פי האבחנה שקיבלה הפגיעה בשדה הראייה נגרמה מקברנומה, גוש מולד של כלי דם במוח שהסתבכו בתוך עצמם.

## קישורים חיצוניים

*
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שדרניות רדיו ישראליות
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:חיילי גלי צה"ל
קטגוריה:סגל אוניברסיטת אריאל בשומרון: בית ספר לתקשורת
קטגוריה:בעלות טור ישראליות
קטגוריה:בעלי טור ישראלים
קטגוריה:רחובות: אישים
קטגוריה:בוגרות תיכון דה שליט
קטגוריה:בוגרי תיכון דה שליט
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:מזכרת בתיה: אישים
קטגוריה:שדרניות גלגלצ
קטגוריה:שדרני גלגלצ
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1976
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1976
How Do U Want It

**How Do U Want It** הוא שיר היפ הופ של הראפר האמריקאי, טופאק שאקור. בשיר משתתפים הצמד *K-Ci and JoJo* והוא יצא בתור הסינגל השלישי מתוך אלבום הסטודיו של שאקור, All Eyez on Me. השיר, שהיה איי-סייד כפול לסינגל California Love, זכה להצלחה רבה כשהגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100 ולמקום ה-17 במצעד הסינגלים הבריטי בשנת 1996.
בשיר יש סמפול משירו של קווינסי ג'ונס *Body Heat*, כשם האלבום שהוציא בשנת 1974. השיר הופיע גם באלבום הלהיטים הגדולים של שאקור, Greatest Hits.

## קליפ
לקליפ צולמו 3 קטעי וידאו: שניים מהם צולמו באותו סט עבור הסינגל באפריל 1996, והופקו על ידי טרייסי "D" רובינסון. שני קליפים אלו נבדלים לפי "דירוג ה-MPAA", כשאחד מהם נחשב לבעל תכנים למבוגרים בלבד. הקליפ מתאר מסיבת סקס פרועה עם ג'קוזי, שור מכני לרכיבה, רקדנית בכלוב ועמוד חשפנות. כל השחקנים לבושים בתלבושות של תקופת הרנסאנס, למרות שבקליפ השני הבגדים הוסרו.

בגרסה השלישית והנקייה לקליפ מופיעה לימוזינה הזהה לזו שבקליפ המקורי, מלבד האנשים שבקליפ זה לבושים. הגרסה השלישית היא כאשר השחקנים נמצאים במופע, רובם על הבמה, כשבקליפ זה מופיע גם שוק ג'י מהרכב דיגיטל אנדרגראונד שבה היה טופאק שותף.

## רשימת השמעה

# How Do U Want It – גרסת אלבום
# California Love – גרסת רדיו ארוכה
# 2 of Amerikaz Most Wanted – גרסת אלבום
# Hit 'Em Up

## היסטוריית מצעדים

## אלבומים שבהם השיר מופיע
* All Eyez on Me
* Greatest Hits
* Nu-Mixx Klazzics
* 2Pac Live
* 
* The Prophet: The Best of the Works 2

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שירי טופאק שאקור
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי ליאון וייר
קטגוריה:שירי היפ הופ אמריקאיים
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100