open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
פרנץ אוטו, דוכס בראונשווייג-לינבורג

**פרנץ אוטו, דוכס בראונשווייג-לינבורג** (בגרמנית: **Franz Otto, Herzog zu Braunschweig und Lüneburg**; 20 ביוני 1530 – 29 באפריל 1559), היה הדוכס של דוכסות בראונשווייג-לינבורג בין השנים 1546–1559.

## ביוגרפיה
פרנץ אוטו נולד ב-20 ביוני 1530, לארנסט הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג ולסופיה ממקלנבורג-שוורין, בתם של היינריך החמישי, דוכס מקלנבורג-שוורין ואורסולה מברנדנבורג.

בשנת 1546 מת אביו ארנסט הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג, ופרנץ אוטו ירש את נחלותיו. אולם מכיוון שהיה קטין, שלטה אמו כעוצרת עד לשנת 1555.

בשנת 1559 התחתן פרנץ אוטו עם אליזבת מגדלנה מברנדנבורג, בתם של יואכים השני, הנסיך הבוחר מברנדנבורג וידוויגה יגלו, נסיכת הבוחר מברנדנבורג. אולם, ב-29 באפריל אותה שנה מת פרנץ אוטו מאבעבועות שחורות ללא ילדים, ובמקומו עלו לשלטון אחיו היינריך השלישי, דוכס בראונשווייג-לינבורג ווילהלם השישי, דוכס בראונשווייג-לינבורג.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:דוכסי בראונשווייג-לינבורג
קטגוריה:בית ולף
קטגוריה:ילידי 1530
קטגוריה:נפטרים ב-1559
היינריך הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג

**היינריך הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג** (בגרמנית: **Heinrich I, Herzog zu Braunschweig und Lüneburg**; 15 בספטמבר 1468 – 19 בפברואר 1532), היה הדוכס של דוכסות בראונשווייג-לינבורג בין השנים 1486–1520.

## ביוגרפיה
היינריך נולד ב-15 בספטמבר 1468, לאוטו החמישי, דוכס בראונשווייג-לינבורג ולאנה מנסאו-דילנבורג, בתם של יוהאן הרביעי, רוזן נסאו-דילנבורג ומריה מלון-היינסברג. בשנת 1471 מת אביו, ומשום כך חזר סבו פרידריך השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג לשלוט בדוכסות. בשנת 1478 מת סבו, ואמו אנה מנסאו-דילנבורג שלטה כעוצרת עד לבגרותו.

בשנת 1486 תפס היינריך את השלטון, והחל לשלוט לבדו. בשנת 1519 פרץ סכסוך הבישופות בהילדסהיים, וב-28 ביוני אותה שנה ניצח היינריך את אויביו בקרב זולטאו. אולם, קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, שנבחר זמן קצר קודם לכן, ואשר היינריך התנגד לבחירתו ותמך בפרנסואה הראשון, מלך צרפת, התערב בסכסוך והביס את היינריך שברח לגלות בצרפת. בשנת 1520 ויתר היינריך על שלטונו, ומסר אותו לבניו אוטו השישי, דוכס בראונשווייג-לינבורג וארנסט הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג. בשנת 1527 בתחילת הרפורמציה הפרוטסטנטית ניסה היינריך לחזור לדוכסות בתמיכת מתנגדי הרפורמציה, אולם הובס על ידי בניו וחזר לצרפת. בשנת 1528 מתה אשתו מרגרטה מסקסוניה, דוכסית בראונשווייג-לינבורג, והיינריך התחתן שוב בנישואים מורגנטיים עם אנה פון קאמפה. בשנת 1530 התיר לו בנו אוטו השישי לחזור לדוכסות, ואכן היינריך שב לדוכסות והתגורר בלינבורג עד מותו ב-9 בפברואר 1532.

## משפחתו
ב-27 בפברואר 1487 התחתן היינריך עם מרגרטה מסקסוניה, דוכסית בראונשווייג-לינבורג, בתם של ארנסט, הנסיך הבוחר מסקסוניה ואליזבת מבוואריה, ממנה היו לו 7 ילדים:
* אנה מבראונשווייג-לינבורג (1492).
* אליזבת מבראונשווייג-לינבורג, דוכסית חלרה (1494–1572), התחתנה עם קרל השני, דוכס חלרה.
* אוטו השישי, דוכס בראונשווייג-לינבורג (1495–1549).
* ארנסט הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג (1497–1546).
* אפולוניה מבראונשווייג-לינבורג (1499–1571).
* אנה מבראונשווייג-לינבורג (1502–1568), התחתנה עם בארנים התשיעי, דוכס פומרניה.
* פרנץ, דוכס בראונשווייג-לינבורג (1508–1549).

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:דוכסי בראונשווייג-לינבורג
קטגוריה:בית ולף
קטגוריה:ילידי 1468
קטגוריה:נפטרים ב-1532
אריאלה לזרוביץ'

**אריאלה קנול לזרוביץ**' (נולדה ב-12 בינואר 1976) היא קצינת צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף שכיהנה כיועצת הכספית לרמטכ"ל וראש אגף התקציבים במשרד הביטחון מספטמבר 2017 ועד יולי 2021.

קנול לזרוביץ' היא האישה הראשונה בתפקיד היועץ הכספי לרמטכ"ל והאישה הרביעית בתולדות צה"ל החברה בפורום מטכ"ל.

## ביוגרפיה
קנול לזרוביץ' נולדה ברומניה. למדה בבית הספר הריאלי העברי בחיפה במחזור ע"ה (1994).

שימשה בין היתר כראש מחלקת תקציבי יבשה ביחידת היועץ הכספי לרמטכ"ל (2015–2017), ראש ענף תכנון ובקרה באגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה (2012–2015), וראש ענף תקציבי לוגיסטיקה ורפואה באגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה (2008–2012).

בספטמבר 2017 מונתה ליועצת הכספית לרמטכ"ל והיא האישה הראשונה בתפקיד זה. ביולי 2021 סיימה את תפקידה והוחלפה על ידי גיל פנחס.

בינואר 2022 מונתה לדירקטורית בחברת ב. יאיר. באוגוסט 2025 מונתה לדירקטורית בחברת אר פי אופטיקל לאב. היא דירקטורית גם בחברות הציבוריות קבוצת ברן, ויתניה ושפיר הנדסה ותעשייה.

## השכלה וחיים אישיים
בוגרת תואר ראשון בכלכלה מהטכניון, בעלת תואר שני במדעי המדינה בהתמחות בדיפלומטיה וביטחון מאוניברסיטת תל אביב. בעלת תואר שני במנהל עסקים משלוחת אוניברסיטת דרבי בישראל.

קנול לזרוביץ' מתגוררת בחיפה והיא אם לשתיים.

## לקריאה נוספת
* הערך "אריאלה קנול לזרוביץ'" בלקסיקון **החיפאים**, אישים ודמויות בחיפה, מאת ד"ר שי חורב, דוכיפת הוצאה לאור, עמ' 320, 2018, חיפה.

## קישורים חיצוניים

*קורות חיים
## הערות שוליים

קטגוריה:יועצים כספיים לרמטכ"ל
קטגוריה:יועצות כלכליות ישראליות
קטגוריה:קציני אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה
קטגוריה:קצינות צה"ל בדרגת תת-אלוף
קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:בוגרות בית הספר הריאלי
קטגוריה:בוגרי בית הספר הריאלי
קטגוריה:בוגרות הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:ישראליות ילידות רומניה
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1976
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1976
אוטו החמישי, דוכס בראונשווייג-לינבורג

**אוטו החמישי, דוכס בראונשווייג-לינבורג** (בגרמנית: **Otto V, Herzog zu Braunschweig und Lüneburg**; 1439 – 9 בינואר 1471), היה הדוכס של דוכסות בראונשווייג-לינבורג בין השנים 1464–1471.

## ביוגרפיה
אוטו נולד בשנת 1439, לפרידריך השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג ולמגדלנה מברנדנבורג, בתם של פרידריך הראשון, הנסיך הבוחר מברנדנבורג ואליזבת מבוואריה, נסיכת הבוחר מברנדנבורג.

בשנת 1457 מסר אביו פרידריך השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג את השלטון בדוכסות לאוטו ולאחיו ברנהרד השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג, אולם בשנת 1464 מת ברנהרד ללא ילדים, ואוטו תפס את השלטון לבדו. אוטו ניסה ליישם רפורמות במנזרים, ולהחזיר להם את הפשטות והצניעות שהייתה להם בעבר. ב-9 בינואר 1471 נהרג אוטו במהלך טורניר אבירים בצלה, ואביו פרידריך השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג חזר לשלוט בדוכסות.

## משפחתו
ב-27 בפברואר 1487 התחתן אוטו עם אנה מנסאו-דילנבורג, בתם של יוהאן הרביעי, רוזן נסאו-דילנבורג ומריה מלון-היינסברג, ממנה היו לו שני בנים:
* היינריך הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג (1468–1532).
* וילהלם מבראונשווייג-לינבורג (1469–1480).

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* בית ולף 

קטגוריה:דוכסי בראונשווייג-לינבורג
קטגוריה:בית ולף
קטגוריה:ילידי 1439
קטגוריה:נפטרים ב-1471
הבחירות הפרלמנטריות בנורווגיה 2017

**הבחירות הפרלמנטריות** לסטורטינג, בית המחוקקים הנורווגי, התקיימו ב-11 בספטמבר 2017, ובהן נבחרו 169 חברי הפרלמנט.

המפלגות הלא-סוציאליסטיות השיגו את המינימום הדרוש של 88 מושבים ובכך אפשר לראש הממשלה ארנה סולברג מהקואליציה הפרוגרסיבית-קונסרבטיבית להישאר בשלטון. שלוש המפלגות הגדולות מהשמאל-מרכז השיגו 79 מושבים. המפלגה הירוקה שמרה על המושב היחיד שלה ומפלגת האדומים ממחנה השמאל זכתה לראשונה במושב אחד.

## בחירות 2013
הבחירות שקדמו להן, התקיימו ב-9 בספטמבר 2013 והתוצאה הייתה ניצחון של הקונסרבטיבים ובעלי בריתם מהימין. המפלגה השמרנית, בראשות ארנה סולברג ומפלגת הקידמה יצרו ממשלת מיעוט דו-מפלגתית, עם סולברג כראשת הממשלה. הברית הבין מפלגתית עשתה הסכם "אמון ותקציב" עם שתי מפלגות המרכז, המפלגה הליברלית והנוצרים הדמוקרטים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

נורווגיה
קטגוריה:נורווגיה: פוליטיקה
קטגוריה:2017 בפוליטיקה
קטגוריה:2017 באירופה
ברנהרד השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג

**ברנהרד השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג** (בגרמנית: **Bernhard II, Herzog zu Braunschweig und Lüneburg**; 1437 – 9 בפברואר 1464), היה הדוכס של דוכסות בראונשווייג-לינבורג בין השנים 1464–1471.

## ביוגרפיה
ברנהרד נולד בשנת 1437, לפרידריך השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג ולמגדלנה מברנדנבורג, בתם של פרידריך הראשון, הנסיך הבוחר מברנדנבורג ואליזבת מבוואריה, נסיכת הבוחר מברנדנבורג.

בשנת 1452 נבחר ברנהרד לעוזרו של מגנוס מסקסוניה-לאוונבורג, בישוף הילדסהיים, ולאחר מותו של מגנוס הפך ברנהרד ליורשו. אולם ברנהרד לא דאג לאינטרסים של הילדסהיים כנגד נסיכות בראונשווייג-וולפנביטל, אלא דאג בראש ובראשונה לאינטרסים של משפחתו.

בשנת 1457 מסר אביו פרידריך השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג את השלטון בדוכסות לברנהרד, יחד עם אחיו אוטו החמישי, דוכס בראונשווייג-לינבורג. בשנת 1463 התחתן ברנהרד עם מטילדה מהולשטיין-שאונבורג, בתו של אוטו השני, רוזן שאונבורג-פינברג, אולם ב-9 בפברואר 1464 מת ברנהרד ללא ילדים, ואחיו אוטו תפס את השלטון לבדו. לאחר מותו התחתנה אשתו עם וילהלם השלישי, דוכס בראונשווייג-לינבורג.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* ברנהרד השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג 

קטגוריה:דוכסי בראונשווייג-לינבורג
קטגוריה:בית ולף
קטגוריה:ילידי 1432

קטגוריה:נפטרים ב-1464
קיברון

**קיברון** (בצרפתית: **Quiberon**; בברטונית: **Kiberen**) היא עיירת נופש וקומונה במחוז מורביאן בחבל ברטאן בצרפת.

העיירה נמצאת בדרום חצי האי קיברון. ממזרח לה נמצא מפרץ קיברון, וממערב, חוף האוקיינוס האטלנטי שהוא סלעי ופראי ומכונה "החוף הפראי" (Côte Sauvage).

יש עדויות ליישוב במקום עוד בתקופה הפריהיסטורית בצורת מגליתים ומנהירים כפי שמצויים באתר המגליתי בקרנאק הסמוכה.

במימי קיברון נערכו שלושה קרבות ים חשובים בהיסטוריה של צרפת:
*קרב מפרץ קיברון (56 לפנה"ס) במהלך מלחמת גאליה של יוליוס קיסר, בין הוונטים ושכניהם, לרומאים. הקרב הסתיים בניצחון הצי הרומאי.
*קרב מפרץ קיברון במהלך מלחמת שבע השנים ב-20 בנובמבר 1759, בו הביס הצי המלכותי הבריטי את הצי הצרפתי וסיכל את איום הפלישה של הצרפתים לבריטניה.
*ביולי 1795 נערך קרב בין צי בריטי שבעזרת מלוכנים צרפתים ניסה לפלוש לברטאן. הניסיון דוכא על ידי צבא המהפכנים בפיקודו של גנרל לזאר הוש  שפסלו נמצא בכיכר הראשית בקיברון.

במאה ה-19 פיתח הכימאי הצרפתי ניקולא אפר שיטה לשימור מזון. הודות לכך הפכה קיברון להיות מרכז לתעשיית שימורי סרדינים. משפחות ממחוז פיניסטר היו מגיעות לקיברון לתקופת הדיג, ממאי עד אוקטובר. הגברים עסקו בדיג והנשים הועסקו במפעלי השימורים.

ב-1882 נסללה מסילת ברזל לקיברון ותעשיית הדגים הוחלפה בתעשיית התיירות. סופרים ושחקנים נהגו לנפוש שם כמו גוסטב פלובר, אנטול פראנס ושרה ברנרד. גם כעת מקור ההכנסה העיקרי של קיברון הוא מתיירות.

כ-15 ק"מ מדרום לקיברון נמצא "האי היפה" (בצרפתית: Belle-Ile), האי הגדול ביותר בברטאן שתושביו מתפרנסים גם הם מתיירות.


File:Morbihan.png|מפת מחוז מורביאן עם קיברון
File:Statue of Lazare Hoche in Quiberon.jpg|פסל של גנרל הוש בקיברון
File:A mural in Quiberon.jpg|ציור קיר בקיברון
File:Tourist office in Quiberon.jpg|מרכז התיירות בקיברון


## קישורים חיצוניים

* 
* קיברון, באתר britanny tourism

קטגוריה:ברטאן: ערים
אין לו אלוהים

**אין לו אלוהים** (באנגלית: **Impastor**) היא סדרה קומית אמריקאית ששודרה ברשת TV Land האמריקאית ב-2015–2016.

## תקציר העלילה
הסדרה עוקבת אחרי באדי בובס (מייקל רוזנבאום) המנהל מערכת חיים כפולים. קרוביו וחבריו הוותיקים מכירים אותו כבאדי בובס, מכור להימורים ולסמים. בעיני תושבי העיירה השלווה לאדנר, באדי הוא הכומר הלותרני החדש והאהוב ג'ונתן בארלו, המשפר ומחזק את חיי הקהילה בעיירה. בעקבות הסתבכות עם נושיו הולך באדי בובס ומשתלט על דמותו של הכומר ג'ונתן בארלו. ביומו הראשון בלאדנר, הוא נכנס ברצינות לדמות כדי לא להיחשף. באדי מגלה שג'ונתן בארלו המקורי עדכן את תושבי לאנדר שהוא הומו. אנשים מעברו של באדי מתחקים אחר עקבותיו ומאיימים לחשוף אותו ולערער את העיר הרגועה משלוותה.

## שחקנים ראשיים
* מייקל רוזנבאום, בתפקיד באדי דובס, מכור להימורים ולסמים שמזייף את מותו שלו ומתחזה לכומר ההומו ג'ונתן בארלו כדי להסתתר מנושים. באדי מבקש מאזרחי לאדנר להתייחס אליו באופן לא רשמי בכינוי "באדי".
* שרה רו, בתפקיד דורה וינסטון, העוזרת השמרנית של באדי, עליזה תמיד. היא מסתירה את רגשותיה, מסכימה עם אחרים, אומרת על עצמה, "הפנים שלי לא אומרים כלום על הרגשות שלי". דורה וראסל, מזכירו של לאדנר טריניטי, למדו באותו התיכון.
* דוד ראשה, בתפקיד אלדן שמידט, נשיא הכנסייה הלותרנית לאדנר טריניטי אשר לעיתים קרובות מתנגד לאמצעים הבלתי שגרתיים של באדי בניהול הקהילה.
* מירצ'ה מונרו, בתפקיד אלקסה, גזברית לותרנית של הכנסייה. חכמה, נאה, בעלת בוטיק אופנה מקומי.
* מייק קוסינסקי, ראסל קרי, מזכיר הכנסייה. הוא הומו ומתחרה עם אלקסה על תשומת לבו הרומנטית של באדי.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:סדרות קומדיה אמריקאיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 2015
פרידריך השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג

**פרידריך השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג** (בגרמנית: **Friedrich II, Herzog zu Braunschweig und Lüneburg**; 1418 – 19 במרץ 1478), היה הדוכס של דוכסות בראונשווייג-לינבורג בין השנים 1434–1457 ובין השנים 1464–1471.

## ביוגרפיה
פרידריך נולד בשנת 1418, לברנהרד הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג ולמרגרטה מסקסוניה, בתם של ונצל הראשון, דוכס סקסוניה-ויטנברג וססיליה מקרארה.

בשנת 1434 מת אביו ברנהרד הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג, ופרידריך ואחיו אוטו הרביעי, דוכס בראונשווייג-לינבורג ירשו את נחלותיו, אולם בשנת 1446 מת אחיו אוטו, ופרידריך תפס את השלטון לבדו. פרידריך הוביל רפורמות בדוכסות, ושיפר את מצב האיכרים, ובשנת 1452 בנה מנזר שהשתייך למסדר הפרנציסקני.

בשנת 1457 מסר פרידריך את השלטון בדוכסות לבניו ברנהרד השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג ואוטו החמישי, דוכס בראונשווייג-לינבורג, אולם בשנת 1464 מת ברנהרד ללא ילדים, ואוטו תפס את השלטון לבדו. בשנת 1471 נהרג אוטו במהלך טורניר אבירים בצלה, ופרידריך חזר לשלוט בדוכסות. ב-19 במרץ 1478 מת פרידריך, ונכדו היינריך הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג ירש את נחלותיו.

## משפחתו
ב-14 בספטמבר 1430 התחתן פרידריך עם מגדלנה מברנדנבורג, בתם של פרידריך הראשון, הנסיך הבוחר מברנדנבורג ואליזבת מבוואריה, נסיכת הבוחר מברנדנבורג, ממנה נולדו לו 4 ילדים:
* ברנהרד השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג (1437–1464)
* אוטו החמישי, דוכס בראונשווייג-לינבורג (1439–1471)
* גוטפריד מבראונשווייג-לינבורג (1441–1465)
* מרגרטה מבראונשווייג-לינבורג (1442–1512), התחתנה עם היינריך, דוכס מקלנבורג-שטארגארד

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:דוכסי בראונשווייג-לינבורג
קטגוריה:בית ולף
קטגוריה:ילידי 1418

קטגוריה:נפטרים ב-1478
שבקייה

250px|ממוזער|שבקייה
**שבקייה** (במקור: שְבַּאכְּיַה; **شباكية**) היא מאפה מרוקאי העשוי מרצועות בצק המטוגנות בשמן עמוק עד להזהבה, ולאחר מכן מצופות בסירופ דבש, מי ורדים ושומשום. את רצועות הבצק מגלגלים ומצופפים זו בזו, בדרך כלל לצורת ורד.

השבקייה דומה בסגנונה למאפים אחרים כגון קרטלט (האיטלקי) ופזואלוס (הלובי), אף על פי שהאחרון דק יותר ופחות צפוף.

## ראו גם
* המטבח המרוקאי

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:המטבח הערבי: קינוחים
קטגוריה:המטבח המרוקאי
משה קהירי

ממוזער|משה קהירי בצעירותו[ממוזער|משה קהירי ב[הכותל המערבי|כותל המערבי]]
**משה קהירי** (אפריל 1914 – 6 בדצמבר 1996) היה אסיר ציון במצרים וחבר במועצת העירייה הראשונה של באר שבע.

## קורות חיים
משה קהירי נולד בשנת 1914 בפורט סעיד שבמצרים. אחד משבעה אחים, לאב יליד טורקיה שהיגר למצרים ולאם ילידת חלב, סוריה. קהירי למד בבית הספר יהודי במצרים וספג את הרעיון הציוני. בשנת 1935, עם סיום לימודיו, עלה לארץ ישראל עם אמו ושניים מאחיו. בארץ חבר לחלוצי המפעל הציוני ועסק בפעילויות להגשמת החזון.

בשנת 1938 חזר לפורט סעיד, על מנת לקדם שם את הגשמת החזון הציוני. באוקטובר 1941 נישא בפורט סעיד, ונולדו לו שישה ילדים. בשנת 1948 נתפס על ידי השלטונות המצריים ונכלא במחנה עבודה בשל פעילותו הציונית. בתום שמונה עשר חודשי מאסר, הצהיר על ויתור על נתינותו המצרית, גורש ממצרים ונאסרה עליו כניסה אליה עד סוף ימיו.

השלטונות המצרים נתנו לו ארכה של 48 שעות לעזוב את מצרים. במהלך ארבעים ושמונה שעות הארכה, ביוני 1950, עלו קהירי ומשפחתו ארצה. קהירי הוכרז כעציר ציון על פועלו למען הקמת המדינה. לימים התיישב בבאר שבע והפך חבר בוועד העולים ובהסתדרות העובדים. קהירי היה סגנו של ראש עיריית באר שבע הראשון, דוד טוביהו. וחבר במועצת העירייה הראשונה ונכח בישיבתה הראשונה שהתקיימה ב-28 ביוני 1951,

קהירי נפטר ב-6 בדצמבר 1996, ונקבר בבית העלמין הישן בבאר שבע . בבאר שבע קיים רחוב על שמו כהוקרה על תרומתו ליישוב היהודי בארץ ועל פועלו למען העיר באר שבע, רחוב משה קהירי בשכונת רמות.

## קישורים חיצוניים
* רחוב משה קהירי, באתר באר שבע על המפה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי מועצת העיר באר שבע
קטגוריה:סגני ראשי רשויות מקומיות בישראל
קטגוריה:אסירי ציון במצרים
קטגוריה:אישים הקבורים בבאר שבע
קטגוריה:ישראלים ילידי מצרים
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1996
תפוחון

[ממוזער|300px|[קונכייה|קונכיות של תפוחונים מהמין *Pomacea dolioides*.]]
**תפוחון** (שם מדעי: *Pomacea*) הוא סוג טקסונומי של חילזון ממשפחת Ampullariidae ותת-מחלקת קדם-זימאים החי במים מתוקים. שמו המדעי נגזר מהמילה תפוח, וגם בעברית ובאנגלית הוא מכונה "חילזון תפוח" ו-Apple Snail (בהתאמה). התפוחון מהווה מין פולש מזיק מאוד במדינות רבות בעולם, ובין השאר אסור ייבואו לאירופה, הן באופן ישיר והן באופן עקיף ביחד עם תוצרת חקלאית, שנבדקת כדי לוודא שהיא לא מכילה את התפוחון.
## מאפיינים
לתפוחון קונכייה כדורית תפוחה וגדולה ובה בין 3 ל-4 וקצת פיתולים. על רגלו ישנו סוגר (operculum) שמכסה את פתח הקונכייה כשהתפוחון נכנס פנימה לתוכה. הקונכייה גדולה וקוטרה נע בין 5 ל-8 סנטימטר. הקונכייה צבעונית וניתן למצוא קונכיות בגווני חום, צהוב, אדום, ירוק וכחול-סגול.

מוצאו מאמריקה הטרופית ובעיקר אמריקה הדרומית. הוא חי במים מתוקים ואוכל בתיאבון רב צמחיית ביצה וצמחי מים. בשל יכולתו לחסל כמות רבה של צמחייה הוא נחשב לסיכון אקולוגי. הוא הובא למקומות רבים ברחבי העולם, הן כחיית מחמד והן כחילזון למאכל. ברוב המקומות אליהם יובא פרטים הצליחו לברוח מהשבי ולהתרבות בבר, ולהפוך למין פולש הפוגע במערכת האקולוגית ומסכן את קיומה. התפוחון הוא גם מזיק גדול לחקלאות, בייחוד חקלאות לצמחי מים כמו אורז. הוא מזיק הן בגלל שהוא אוכל צמחים רבים והן בגלל שהימצאותו במשלוח תוצרת חקלאית גורמת לפסילת כל המשלוח לייצוא ומחייבת את השמדתו. מבין המינים הפולשים הנפוצים מהסוג תפוחון נמנים *Pomacea canaliculata* ו-*Pomacea bridgesii*. פליטי תרבות מהסוג תפוחון נתגלו גם בישראל.

התפוחון מטיל את ביציו בתטולה ורודה בצמחים שנמצאים מעל המים, על מנת להגן עליהם מטורפים החיים במקווי מים כגון דו-חיים ודגים.

## גלריה


File:Pomacea sp. - Flickr - Dick Culbert.jpg
File:Pomacea.jpg|תפוחון מהמין *Pomacea bridgesii*
File:Pomacea insularum 2.jpg|תפוחון מהמין *Pomacea insularum*
File:Pomacea insularum shell 2.jpg|קונכייה של תפוחון מהמין *Pomacea insularum*
File:Pomacea canaliculata eggs.jpg|תטולה של תפוחון מהמין *Pomacea canaliculata*
File:Pomacea diffusa (2).JPG|קונכיות עם מכסה של תפוחון מהמין *Pomacea diffusa*


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חלזונות עילאיים
ברנהרד הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג

**ברנהרד הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג** (בגרמנית: **Bernhard I, Herzog zu Braunschweig und Lüneburg**; 1358/1364 – 11 ביוני 1434), היה הדוכס בראונשווייג-לינבורג בין השנים 1388–1434, ואשר הקים את הענף האמצעי של בית לינבורג מבית ולף.

## ביוגרפיה
ברנהרד נולד בשנת 1358/1364, למגנוס השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג ולקתרינה מאנהלט-ברנבורג, בתם של ברנהרד השלישי, נסיך אנהלט-ברנבורג ואגנס מסקסוניה.

בשנת 1373 מת אביו מגנוס השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג, ובעקבות כך פרצה מלחמת הירושה של לינבורג, וכתוצאה ממנה השתלטו ונצל הראשון, דוכס סקסוניה-ויטנברג ואחיו אלברכט מסקסוניה-ויטנברג, דוכס לינבורג על שטחי הנסיכות. בשנת 1374 נחתם הסכם בין הצדדים, שברנהרד ואחיו יירשו את הנחלות לאחר מותם של ונצל ואלברכט, אולם אחיו היינריך סירב לקבל את ההסכם. בשנת 1386 התחתנו ברנהרד ואחיו פרידריך עם בנותיו של ונצל, ולאחר מותו של ונצל כתוצאה מהרעלה, ירשו שלושת האחים את הנחלות.

בשנת 1400 נרצח אחיו פרידריך הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג, וברנהרד והיינריך ירשו את נחלתו (נסיכות בראונשווייג-וולפנביטל). בתגובה על הרצח יצאו ברנהרד והיינריך למסע נקמה נגד הנסיך הבוחר ממיינץ ורוזן ולדק, אשר היו אחראים על תכנון הרצח וביצועו.

בשנת 1409 חילקו ברנהרד והיינריך את הנחלות, וברנהרד קיבל את נסיכות בראונשווייג-וולפנביטל, בעוד היינריך קיבל את נסיכות לינבורג. בשנת 1428 נערך הסכם חדש בין ברנהרד לאחייניו היינריך השליח, דוכס בראונשווייג-לינבורג ווילהלם השלישי, דוכס בראונשווייג-לינבורג, והם החליפו ביניהם את הנחלות, וברנהרד קיבל כעת את נסיכות לינבורג.

ב-11 ביוני 1434 מת ברנהרד בצלה, ובניו אוטו הרביעי, דוכס בראונשווייג-לינבורג ופרידריך השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג ירשו את נחלותיו.

## משפחתו
בשנת 1386 התחתן ברנהרד עם מרגרטה מסקסוניה, בתם של ונצל הראשון, דוכס סקסוניה-ויטנברג וססיליה מקרארה, ממנה נולדו לו 3 ילדים:
* אוטו הרביעי, דוכס בראונשווייג-לינבורג (לא ידוע–1446)
* פרידריך השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג (1418–1478)
* קתרינה מבראונשווייג-לינבורג, התחתנה עם קז'ימייז' החמישי, דוכס פומרניה

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:דוכסי בראונשווייג-לינבורג
קטגוריה:בית ולף
קטגוריה:נפטרים ב-1434
היינריך המתון, דוכס בראונשווייג-לינבורג

**היינריך המתון, דוכס בראונשווייג-לינבורג** (בגרמנית: **Heinrich der Milde, Herzog zu Braunschweig und Lüneburg**; 1355 – 14 באוקטובר 1416), היה דוכס בראונשווייג-לינבורג בין השנים 1388–1416, ואשר שלט במשך תקופה קצרה עם אחיו גם בנסיכות בראונשווייג-וולפנביטל.

## ביוגרפיה
היינריך נולד בשנת 1355, למגנוס השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג ולקתרינה מאנהלט-ברנבורג, בתם של ברנהרד השלישי, נסיך אנהלט-ברנבורג ואגנס מסקסוניה.

בשנת 1373 מת אביו מגנוס השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג, ובעקבות כך פרצה מלחמת הירושה של לינבורג, וכתוצאה ממנה השתלטו ונצל הראשון, דוכס סקסוניה-ויטנברג ואחיו אלברכט מסקסוניה-ויטנברג, דוכס לינבורג על שטחי הנסיכות. בשנת 1374 חתמו אחיו על הסכם שהם יירשו את הנחלות לאחר מותם של ונצל ואלברכט, אולם היינריך סירב לקבל את ההסכם. בשנת 1386 התחתנו אחיו פרידריך וברנהרד עם בנותיו של ונצל, ולאחר מותו של ונצל כתוצאה מהרעלה, ירשו שלושת האחים את הנחלות.

בשנת 1400 נרצח אחיו פרידריך הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג, והיינריך ובנהרד ירשו את נחלתו (נסיכות בראונשווייג-וולפנביטל). בתגובה על הרצח יצאו היינריך וברנהרד למסע נקמה נגד הנסיך הבוחר ממיינץ ורוזן ולדק, אשר היו אחראים על תכנון הרצח וביצועו.

בשנת 1404 נחטף היינריך על ידי ברנהרד השישי, רוזן ליפה, ושוחרר רק לאחר תשלום כופר, אולם לאחר שחרורו נקם היינריך בברנהרד מליפה בסיוע רופרכט, מלך גרמניה. לאחר מותו של גיסו גרהרד השני, דוכס שלזוויג ניסתה מרגרטה הראשונה, מלכת דנמרק להשתלט על דוכסות שלזוויג, אולם היינריך בסיוע אצילי הולשטיין מנע זאת ממנה.

בשנת 1409 חילקו היינריך וברנהרד את הנחלות, והיינריך קיבל את נסיכות לינבורג, בעוד ברנהרד קיבל את נסיכות בראונשווייג-וולפנביטל. ב-14 באוקטובר 1416 מת היינריך, ובניו היינריך השליח, דוכס בראונשווייג-לינבורג ווילהלם השלישי, דוכס בראונשווייג-לינבורג ירשו את נחלותיו.

## משפחתו
בשנת 1388 התחתן היינריך עם סופיה מפומרניה-וולגשט, בתם של ולדיסלאב השישי, דוכס פומרניה ואנה ממקלנבורג-שטארגארד, ממנה נולדו לו שני ילדים:
* וילהלם השלישי, דוכס בראונשווייג-לינבורג (1392–1482). פרידריך השלישי, דוכס בראונשווייג-לינבורג היה בנו.
* קתרינה מבראונשווייג-לינבורג (1395–1442), התחתנה עם פרידריך הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה

בשנת 1409 התחתן היינריך עם מרגרטה מהסן, בתם של הרמן השני, רוזן הסן ומרגרטה מהוהנצולרן-נירנברג, ממנה נולד לו בן אחד:
* היינריך השליח, דוכס בראונשווייג-לינבורג (1411–1473)

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* היינריך המתון, דוכס בראונשווייג-לינבורג 

קטגוריה:דוכסים גרמנים
קטגוריה:בית ולף
קטגוריה:ילידי 1355
קטגוריה:נפטרים ב-1416
פרידריך הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג

**פרידריך הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג** (בגרמנית: **Friedrich I, Herzog zu Braunschweig und Lüneburg**; 1357 – 5 ביוני 1400), היה דוכס בראונשווייג-וולפנביטל בין השנים 1373–1400, ואשר היה מועמד למלך גרמניה.

## ביוגרפיה
ברנהרד נולד בשנת 1357, למגנוס השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג ולקתרינה מאנהלט-ברנבורג, בתם של ברנהרד השלישי, נסיך אנהלט-ברנבורג ואגנס מסקסוניה.

בשנת 1373 מת אביו מגנוס השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג, ופרידריך ירש את נסיכות בראונשווייג-וולפנביטל. אולם מכיוון שהיה קטין, שלט אוטו הראשון, דוכס בראונשווייג-גטינגן כעוצר עד לשנת 1381. בעקבות מות אביו פרצה מלחמת הירושה של לינבורג, וכתוצאה ממנה השתלטו ונצל הראשון, דוכס סקסוניה-ויטנברג ואחיו אלברכט מסקסוניה-ויטנברג, דוכס לינבורג על שטחי נסיכות לינבורג. בשנת 1374 נחתם הסכם בין הצדדים, שפרידריך ואחיו יירשו את הנחלות לאחר מותם של ונצל ואלברכט, אולם אחיו היינריך סירב לקבל את ההסכם. בשנת 1386 התחתנו פרידריך ואחיו ברנהרד עם בנותיו של ונצל, ולאחר מותו של ונצל כתוצאה מהרעלה, ירשו שלושת האחים את הנחלות.

במאי 1400 השתתף פרידריך בוועידה של נסיכי האימפריה הרומית הקדושה בפרנקפורט נגד ונצל, מלך גרמניה, ויש היסטוריונים שטוענים שאף הוכתר במהלכה כאנטי-מלך. בדרכו לביתו נרצח פרידריך ב-5 ביוני על ידי היינריך השביעי, רוזן ולדק ואנשיו פרידריך פון הרטינגהאוזן וקונרד פון פלקנברג, ואחיו ירשו את נחלותיו.

## משפחתו
בשנת 1386 התחתן פרידריך עם אנה מסקסוניה-ויטנברג, בתם של ונצל הראשון, דוכס סקסוניה-ויטנברג וססיליה מקרארה, ממנה נולדו לו שתי בנות:
* קתרינה מבראונשווייג-לינבורג (לא ידוע–1439), התחתנה עם היינריך העשרים וארבעה, רוזן שוורצבורג-זונדרסהאוזן
* אנה מבראונשווייג-לינבורג (לא ידוע–1432), התחתנה עם פרידריך הרביעי, דוכס אוסטריה

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* פרידריך הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג 

קטגוריה:דוכסי בראונשווייג-לינבורג
קטגוריה:בית ולף
קטגוריה:ילידי 1357

קטגוריה:נפטרים ב-1400
דוב שחור היידה גוואי

**דוב השחור היידה גוואי** (שם מדעי: *Ursus americanus carlottae*) הוא תת-מין מורפולגי מובחן של דוב שחור אמריקני. ההבדלים המורפולוגיים המשמעותיים ביותר הם גודל הדוב, הגולגולת המסיבית, והשיניים טוחנות הגדולות. תת-מין זה אנדמי להיידה גוואי (קנדה), ונחשב כמין בעל השפעה גדולה על סביבתו ביחס לשטח, בשל אוכלוסיית הדובים ביערות הסובבים את היידה גוואי.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:דוביים
קטגוריה:קנדה: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1901
דוב שחור ניופאונדלנד

**הדוב השחור של ניופאונדלנד** (שם מדעי: *Ursus americanus hamiltoni*) הוא תת-מין מורפולגי מובחן של הדוב השחור האמריקני. דוב שחור ניופאונדלנד אנדמי לאי ניופאונדלנד שבאוקיינוס האטלנטי, והוא בדרך כלל גדול יותר מהדובים השחורים האמריקניים שחיים ביבשת. משקלו נע בין 90 ל-270 ק"ג, והמשקל הממוצע הוא 135 ק"ג. כמו כן, תרדמת החורף של דוב שחור ניופאונדלנד היא בין הארוכות ביותר מבין הדובים החיים באמריקה הצפונית.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:דוביים
קטגוריה:קנדה: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1957
מגנוס הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג

**מגנוס הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג** (בגרמנית: **Magnus I, Herzog zu Braunschweig und Lüneburg**; 1304 – 1369), היה דוכס בראונשווייג-לינבורג בין השנים 1344–1369.

## ביוגרפיה
מגנוס נולד בשנת 1304, לאלברכט השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג ולריקסה מוורלה, בתם של היינריך הראשון, נסיך מקלנבורג-גיסטרוב וריקיסה בירגרסדוטר.

בשנת 1318 מת אביו אלברכט השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג, אולם מכיוון שמגנוס ואחיו ארנסט היו קטינים, ירש אחיהם אוטו המתון, דוכס בראונשווייג-לינבורג את כל הנחלות. לאחר שהתחתן מגנוס עם סופיה מברנדנבורג-שטנדאל שהייתה אחייניתו של לודוויג הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, עבר מגנוס בשנת 1333 להתגורר בזנגרהאוזן. בשנת 1444 מת אחיו אוטו המתון, ומגנוס וארנסט ירשו את נחלותיו, אולם ב-17 באפריל 1345 הם חילקו ביניהם את הנחלות.

בשנת 1346 פרצה מלחמה בין מגנוס לארכיבישוף מגדבורג, ובתמורה לסיוע מכר מגנוס את מרקיזות לנדסברג לפרידריך השני, מרקיז מייסן. אולם על אף הסיוע ניצח ארכיבישוף מגדבורג את מגנוס וכבש שטחים נרחבים מנחלותיו, ובעקבות כך השיגו ערי הדוכסות (ובעיקר בראונשווייג) יותר זכויות לעצמם. בשנת 1348 מסר הקיסר את לנדסברג והפלטינט של סקסוניה לברנהרד השלישי, נסיך אנהלט-ברנבורג, אולם הסכסוך ביניהם נפתר בדרכי שלום, על ידי שבנו של מגנוס - מגנוס התחתן עם קתרינה בתו של ברנהרד מאנהלט.

מגנוס ניסה לקבל את זכויות הירושה של נסיכות לינבורג שהייתה בידי בן דודו וילהלם השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג, אולם וילהלם ניסה להוריש זאת לנכדיו מדוכסות סקסוניה, מה שהוביל לאחר מותו למלחמת הירושה של לינבורג, שנמשכה עד לשנת 1388. בשנת 1367 הצטרף מגנוס לדיטריך, ארכיבישוף מגדבורג, אלברכט, בישוף הלברשטט, ולדמאר, נסיך אנהלט, ואחרים למערכה נגד גרהרד מברג, בישוף הילדסהיים, אולם הם הובסו בקרב דינקלאר, ומגנוס נפל בשבי ונאלץ לפדות את עצמו בתשלום כופר.

בשנת 1369 מת מגנוס, ובנו מגנוס השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג ירש את נחלותיו.

## משפחתו
מגנוס התחתן עם סופיה מברנדנבורג-שטנדאל, בתם של היינריך הראשון, מרקיז ברנדנבורג-שטנדאל ואגנס מבוואריה, ממנה נולדו לו 8 ילדים:
* מגנוס השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג (1324–1373)
* לודוויג מבראונשווייג-לינבורג (לא ידוע–1367)
* אלברכט מבראונשווייג ולאוונבורג-וולפנביטל (לא ידוע–1395)
* היינריך מבראונשווייג-לינבורג
* ארנסט מבראונשווייג-לינבורג
* מתילדה מבראונשווייג-לינבורג, התחתנה עם ברנהרד השלישי, נסיך אנהלט-ברנבורג
* אגנס מבראונשווייג-לינבורג, התחתנה עם היינריך השביעי, רוזן הונשטיין
* סופיה מבראונשווייג-לינבורג, התחתנה עם דיטריך החמישי, רוזן הונשטיין

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים
* מגנוס הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג 

קטגוריה:דוכסי בראונשווייג-לינבורג
קטגוריה:בית ולף
קטגוריה:ילידי 1304

קטגוריה:נפטרים ב-1369
מגנוס השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג

**מגנוס השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג** (בגרמנית: **Magnus II, Herzog zu Braunschweig und Lüneburg**; 1324 – 25 ביולי 1373), היה הדוכס בראונשווייג-לינבורג בין השנים 1369–1373.

## ביוגרפיה
מגנוס נולד למגנוס הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג ולסופיה מברנדנבורג-שטנדאל, בתם של היינריך הראשון, מרקיז ברנדנבורג-שטנדאל ואגנס מבוואריה.

בשנת 1362 סייעו מגנוס ואחיו לודוויג לאחיהם אלברכט השני, ארכיבישוף ברמן, נגד מנהל הבישופות מוריץ מאולדנבורג, ובסיועו של חותנו של לודוויג - וילהלם השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג, הכריחו את מוריץ להתפטר מתפקידו.

בשנת 1369 מת אביו מגנוס הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג, ומגנוס ירש את נסיכות בראונשווייג-וולפנביטל. באותה שנה מת גם דודו וילהלם השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג, ומגנוס ירש אף את נסיכות לינבורג. אולם בשנת 1370 פרצה מלחמת הירושה של לינבורג, וכתוצאה ממנה השתלטו ונצל הראשון, דוכס סקסוניה-ויטנברג ואחיו אלברכט מסקסוניה-ויטנברג, דוכס לינבורג על חלק ניכר מנחלותיו.

ב-25 ביולי 1373 מת מגנוס, ורק כמה שנים לאחר מותו הצליחו בניו לרשת את השטחים שנכבשו במהלך המלחמה.

## משפחתו
מגנוס התחתן עם קתרינה מאנהלט-ברנבורג, בתם של ברנהרד השלישי, נסיך אנהלט-ברנבורג ואגנס מסקסוניה, ממנה נולדו לו 11 ילדים:
* קתרינה אליזבת מבראונשווייג-לינבורג (לא ידוע–1423), התחתנה עם גרהרד השישי, דוכס הולשטיין-רנדסבורג
* היינריך המתון, דוכס בראונשווייג-לינבורג (1355–1416)
* אגנס מבראונשווייג-לינבורג (1356–1430/1434), התחתנה עם בוקהארד החמישי, רוזן מנספלד, ולאחריו התחתנה עם בוגיסלאב השישי, דוכס פומרניה, ולאחריו התחתנה עם אלברכט, מלך שוודיה
* פרידריך הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג (1357–1400)
* סופיה מבראונשווייג-לינבורג (1358–1416), התחתנה עם אריק הרביעי, דוכס סקסוניה-לאוונבורג
* ברנהרד הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג (1358/1364–1434)
* אוטו, ארכיבישוף ברמן (1364–1406)
* אגנס מבראונשווייג-לינבורג (לא ידוע–1410), התחתנה עם אלברכט הראשון, דוכס בראונשווייג-גרובנהאגן
* הלנה מבראונשווייג-לינבורג (לא ידוע), התחתנה עם אריק הראשון, רוזן הויה
* אליזבת מבראונשווייג-לינבורג (לא ידוע–1420), התחתנה עם מוריץ הרביעי, רוזן אולדנבורג
* מכטילד מבראונשווייג-לינבורג (1370–לא ידוע), התחתנה עם אוטו השלישי, רוזן הויה

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:דוכסי בראונשווייג-לינבורג
קטגוריה:בית ולף
קטגוריה:ילידי 1324

קטגוריה:נפטרים ב-1373
פורמולה 1 עונת 1954

[ממוזער|שמאל|[חואן מנואל פנג'יו במכונית המרצדס מקדים את אלברטו אסקרי במכונית הפרארי]]
**עונת 1954** היא העונה החמישית בה התקיימה אליפות הפורמולה 1 שאורגנה על ידי שאורגנה על ידי הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA). בדומה לעונה הקודמת, גם בעונה זו התקיימו תשעה מרוצים - מרוץ בארגנטינה, מרוץ האינדינפוליס 500, שהתקיים בארצות הברית ושבעה מרוצי פורמולה ברחבי אירופה. חואן מנואל פנג'יו החל את העונה בקבוצת מזארטי. עם הצטרפותה של מרצדס לאליפות במלך חודש יולי עבר לנהוג בשורותיה וזכה באליפות.

## המרוצים בעונה

## תקציר העונה
לאחר שנתיים של שימוש במנועים בנפח 2 ליטרים המותאמים לפורמולה 2, הוחלט על הגדלת נפח המנוע ל-2.5 ליטרים וחזרה לכללי הפורמולה 1. אלברטו אסקרי, הזוכה באליפות בעונה הקודמת, עבר להתחרות עבור קבוצת לנצ'יה. הקבוצה לא הצליחה לסיים את הפיתוח ובניית הרכב בזמן והצטרפה לאליפות רק במרוץ האחרון. מרצדס הצטרפה לאליפות החל מהגרנד פרי הצרפתי, המרוץ הרביעי בעונה. חואן מנואל פנג'יו, שהחל את העונה כנהגה של קבוצת מזארטי, הצטרף לקבוצה הגרמנית. הוא ניצח שישה מתוך תשעת המרוצים בעונה וזכה בתואר האליפות בפעם השנייה.

אונפרה מרימון, נהג המרוצים הארגנטינאי, נהרג בתאונה במהלך גרנד פרי גרמניה.

## דירוג האליפות
### שיטת הניקוד
בעונה זאת חל לראשונה שינוי בשיטת הניקוד הנקודות בכל מרוץ הוענקו לנהגים שסיימו באחד מחמשת המקומות הראשונים. הניקוד ניתן בהתאם למופיע בטבלה. בנוסף, ניתנה נקודת בונוס לנהג שקבע את זמן ההקפה המהירה בכל מרוץ, במידה ויותר מנהג אחד קבע את זמן ההקפה המהירה ביותר, מחולקת הנקודה באופן שווה בין כל הנהגים שקבעו את ההישג. נהגים שחלקו רכב במהלך מרוץ, קיבלו מחצית מהנקודות, כל אחד. בחישוב נקודות האליפות הובאו בחשבון 5 התוצאות הטובות ביותר בלבד. הנקודות המופיעות בסוגריים כוללות את סך הנקודות שהושגו בעונה.

### דירוג הנהגים
הטבלה כוללת רק נהגים שצברו נקודות במהלך העונה

## קישורים חיצוניים

* תוצאות מרוצי העונה באתר Formula1.com.
* סיכום העונה באתר MotorSport Magazine.

קטגוריה:עונות בפורמולה 1
קטגוריה:1954 בספורט
להפציץ את אנגליה

[ממוזער|מטוס גרמני מפציץ את [לונדון]]
**להפציץ את אנגליה** או **פצצות על אנגליה** (בגרמנית: **Bomben auf Engeland**), הוא שיר בגרמנית שחובר בידי וילהלם סטופר בשנות מלחמת העולם השנייה. השיר הולחן בידי נורברט שולצה, והיה ללהיט בלופטוואפה במהלך הקרב על בריטניה.

במקור השיר נקרא "להפציץ את פולין", והוא חובר בספטמבר 1939 במהלך המערכה בפולין. השיר כלל במקור שני בתים, שבהם מתארים טייסים את תחושת ההתעלות והשמחה שהם חשים כאשר הם ממריאים להפציץ את ערי האויב. אולם לאחר סיום הקרב על פולין ותחילת הבליץ והקרב על בריטניה, שונה שמו ל"להפציץ את אנגליה", והוסף לו בית נוסף אשר בו נאמר: "אנו מעניקים לאריה הבריטי/את המכה המכרעת האחרונה".

## קישורים חיצוניים
* מילות השיר עם תרגום לאנגלית
* 
* השיר כולל סרטונים של הלופטוואפה

קטגוריה:שירי מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:הקרב על בריטניה בתרבות
קטגוריה:הבליץ
קטגוריה:שירים בגרמנית
קטגוריה:שירי 1939
ג'ורג'י גלן

**ג'ורג'י גלן** (באנגלית: **Georgie Glen**; נולדה ב-20 באפריל 1956) היא שחקנית סקוטית, הידועה מהופעותיה בתיאטרון ובטלוויזיה.

## ביוגרפיה
גלן נולדה בהלנסבורו שבמחוז ארגייל וביוט בסקוטלנד.

תפקידה הבולט ביותר הוא בדמות האנה מור בסרט "רוחות של חופש" משנת 2006. היא גילמה את אמו של ג'ון ראסקין בדרמה "רומנטיקנים נואשים" על אנשי האחווה הפרה-רפאליטית. גלן הופיעה בדמות סרג'נט ג'ניפר נוקס בסדרת הטלוויזיה "בקצב הלב", ושיחקה בתפקיד ראש מחלקת ההיסטוריה, אודרי מקפול, בסדרה "דרך ווטרלו" של BBC One.

עוד בטלוויזיה הופיעה גלן בסדרה "הממלכה הקטנה" וב-2011 שיחקה בסיטקום "The Royal Bodyguard". בקולנוע שיחקה גלן בתפקיד קטן בסרט "השבוע שלי עם מרילין" לצדן של ג'ודי דנץ' ומישל ויליאמס. ב-2012 הופיעה בסרט "עלובי החיים" בתפקיד מאדאם בטיסטין.

## פילמוגרפיה
### טלוויזיה

### קולנוע

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה סקוטים
קטגוריה:שחקניות תיאטרון סקוטיות
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1956
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1956
אילן בנק

**אילן בנק** (נולד ב-1951) הוא פנימאי, ראומטלוג, לשעבר מנהל מעבדת מחקר בנושא מערכת החיסון בבית החולים תל-השומר, פרופסור לרפואה פנימית בפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב ומנהל מחלקה פנימית במרכז רפואי מעיני הישועה בבני ברק.

בין התמחויותיו של בנק בראומטולוגיה, נמנית מומחיותו במחלת לופוס, תסמונת אנטי-פוספוליפידית, (קדחת ים תיכונית משפחתית) ומחלות אוטואינפלמטוריות.

## ביוגרפיה
בנק נולד למיירה ופרופ' הרי צבי בנק. במסגרת העתודה האקדמית התקבל בגיל 18 לפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב. בנק בוגר הפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב בהצטיינות בשנת 1975. בצה"ל שירת כרופא צבאי עד 1982.

לאחר סיום השירות הצבאי יצא בנק לארצות הברית, שם התמחה במחלות פנימיות וראומטולוגיה, (1982-1988). בשנת 1987 התמנה לפרופסור לרפואה בבית הספר לרפואה College of Physicians and Surgeons באוניברסיטת קולומביה בניו יורק.

בשנת 1986 פרסם בנק מאמר מדעי על גילוי של תאי חיסון חדשים מסוג תאי ה-T המכונים 'גאמה-דלתה' האחראים על מערכות החיסון וההגנה מפני חיידקים, וירוסים ומחלות סרטן, המשמשים היום לטיפול בסרטן בניסויים קליניים מתקדמים. המאמר הוכר כ-Pillar of Immunology על יד האיגוד האימונולוגי האמריקני (The American Association of Immunologists) ופורסם שוב ככזה בכתב העט המדעי Journal of Immunology באוגוסט 2016.

בשנת 1988 חזר בנק לישראל, לבית חולים תל-השומר, למחלקה פנימית ו'. בנק מונה לסגן מנהל בכיר של המחלקה, בנוסף ניהל מרפאת מפרקים ואת מעבדת המחקר בנושא מערכת החיסון. בנוסף מכהן בנק כפרופסור חבר באוניברסיטת תל אביב ברפואה.

משנת 2016 מכהן בנק כמנהל מחלקה פנימית בבית החולים מעייני הישועה בבני ברק.

## קישורים חיצוניים

* [Https://www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/?term=bank+i ממאמריו של א. בנק] (באתר pubmed)
* "סגירת מעגל: האב היה רופא גדולי ישראל והבן מונה למנהל המחלקה" בחדרי חדרים, 12 ביולי 2016

## הערות שוליים

קטגוריה:רופאים פנימיים ישראלים
קטגוריה:אימונולוגים ישראלים
קטגוריה:ראומטולוגים ישראלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: רפואה
קטגוריה:סגל המרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא - תל השומר
קטגוריה:סגל מרכז רפואי מעיני הישועה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:רופאים צבאיים ישראלים
קטגוריה:בוגרי העתודה האקדמית
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור לרפואה מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
צ'ייס קייליש

**צ'ייס טיילר קייליש** (באנגלית: **Chase Tyler Kalisz**; נולד ב-7 במרץ 1994) הוא שחיין אמריקאי, האלוף האולימפי (טוקיו 2020) ואלוף העולם (בודפשט 2017) במשחה ל-400 מטר מעורב אישי ואלוף העולם במשחה ל-200 מטר מעורב אישי (בודפשט 2017).

## ביוגרפיה
### 2013
באליפות העולם שנערכה בברצלונה, ספרד באוגוסט 2013 זכה קייליש במדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:09.22 דקות, אחרי דאיה סטו מיפן (4:08.69 דקות) ולפני טיאגו פריירה מברזיל (4:09.48 דקות).

### 2014
באליפות המכללות שנערכה ב-2014 קבע במשחה ל-400 יארד מעורב אישי שיא אמריקאי חדש של 3:34.50 דקות, שיפור לשיא של טיילר קלרי (3:35.98 דקות).

באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בגולד קוסט, בריזביין אותה שנה הוא זכה במדליית ארד במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:09.62 דקות, אחרי קוסוקה הגינו מיפן (4:08.31 דקות) וטיילר קלרי (4:09.03 דקות).

### 2015
באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה באוגוסט 2015 זכה במדליית ארד במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:10.05 דקות, אחרי דאיה סטו (4:08.50 דקות) ודוד וראסטו מהונגריה (4:09.90 דקות).

### 2016
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכה במדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש של 4:06.75 דקות, אחרי קוסוקה הגינו (4:06.05 דקות) ולפני דאיה סטו (4:09.71 דקות).

### 2017
באליפות המכללות שנערכה באינדיאנפוליס, אינדיאנה ב-24 במרץ 2017 קבע במשחה ל-400 יארד מעורב אישי שיא אמריקאי חדש של 3:33.42 דקות.

באליפות ארצות הברית שנערכה ביוני אותה שנה ושמשה את המבחנים האמריקאים לאליפות העולם זכה בשתי מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 1:56.51 דקות, לפני אברהם דוויין (1:56.79 דקות) וג'וש פרנו (1:57.14 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:06.99 דקות, לפני ג'יי לית'רלנד (4:09.31 דקות) וגונאר בנץ (4:11.66 דקות). חודש לאחר מכן, באליפות העולם עצמה שנערכה בבודפשט, הונגריה ביולי הוא זכה במדליית זהב במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 1:55.56 דקות, לפני קוסוקה הגינו (1:56.01 דקות) וואנג שון מסין (1:56.28 דקות).

### 2018
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בטוקיו, יפן בשנת 2018 זכה בשתי מדליות זהב במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש של 1:55.40 דקות לפני מיץ' לרקין מאוסטרליה (1:56.21 דקות) וקוסוקה הגינו (1:56.66 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:07.95 דקות, לפני קוסוקה הגינו (4:11.13 דקות) ודאיה סטו (4:12.60 דקות).

### 2021
#### אלוף אולימפי
באולימפיאדת טוקיו זכה קייליש במדליית זהב במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:09.42 דקות, לפני בן ארצו ג'יי לית'רלנד (4:10.28 דקות) וברנדון סמית' מאוסטרליה (4:10.38 דקות).

## תארים והישגים
* בשנת 2018 זכה קייליש בתואר שחיין השנה באמריקה.

## שיאים אישיים
### בריכה אולימפית
* 200 מטר פרפר: 1:54.79 דקות (2018)
* 200 מטר מעורב אישי: 1:55.40 דקות (2018)
* 400 מטר מעורב אישי: 4:05.90 דקות (2017)

### בריכת 25 יארד
* 400 יארד מעורב אישי: 3:33.42 דקות (2017), **שיא ארצות הברית**

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מרילנד
קטגוריה:שחייני מעורב אישי
קטגוריה:שחייני חזה
קטגוריה:שחייני פרפר
קטגוריה:אלופי עולם בשחייה
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:זוכי מדליית כסף אולימפית אמריקאים: שחייה
קטגוריה:אלופים אולימפיים אמריקאים באולימפיאדת טוקיו (2020): שחייה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ג'ורג'יה
קטגוריה:מרילנד: שחיינים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1994
הפסטיבל האולימפי האירופי לנוער (גיור 2017)

**[[הפסטיבל האולימפי האירופי לנוער|פסטיבל הקיץ האולימפי האירופי לנוער]] 2017** נערך בעיר גיוֹר שבהונגריה, בין 23 ביולי ל-30 ביולי 2017. כ-50 מדינות השתתפו בפסטיבל, הכולל תחרויות בעשרה ענפי ספורט: אופניים, אתלטיקה, ג'ודו, התעמלות, טניס, כדוריד, כדורסל, כדורעף, קאנו/קיאק, שחייה.

## מהלך המשחקים

## קמע
הקמע של המשחקים היה תרנגול בשם הוגו. הבחירה בדמות של תרנגול כקמע מבוססת על אגדה מקומית הקשורה לתרנגול הברזל.

## המשלחת הישראלית
משלחת ישראל למשחקים כללה 36 ספורטאים (18 נערות ו-18 נערים). המשלחת זכתה במדליית זהב בג'ודו ובשלוש מדליות כסף בשחייה.

20px - גפן פרימו זכתה במדליית זהב בג'ודו במשקל עד 52 ק"ג  
20px - לאה פולונסקי זכתה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא ישראלי חדש לנערות גיל 18-16 בתוצאה של 2:16.19 דקות. 
20px - רביעיית השליחים (דוד גרצ'יק, רון פולונסקי, גל כהן גרומי ומיכאל סמירנוב) במשחה ל-4X100 מטר מעורב זכתה במדליית כסף בתוצאה של 3:46.60 דקות. 
20px - רביעיית השליחים (דוד גרצ'יק, לאה פולונסקי, גל כהן גרומי ואנסטסיה גורבנקו) במשחה ל-4X100 מטר מעורב משולב (2 שחייניות ו-2 שחיינים) זכתה במדליית כסף בתוצאה של 3:59.99 דקות.

### אופניים
#### נערות

#### נערים

### אתלטיקה
#### נערות
##### מקצועות המסלול

##### מקצועות השדה

#### נערים
##### מקצועות המסלול

##### מקצועות השדה

### ג'ודו
#### נערות

#### נערים

### טניס
#### נערות

#### נערים

**הערות:**

### קנאו/קיאק

### שחייה
#### נערות

**הערות:**

#### נערים

**הערות:**

#### משולב (2 נערות + 2 נערים)

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

2017
קטגוריה:תחרויות ספורט בהונגריה
קטגוריה:2017 בספורט
קטגוריה:2017 באירופה
פסל החירות (בודפשט)

ממוזער|307x307 פיקסלים|הפסל ושני הפסלים המתלווים לו
**פסל החירות** או **פסל החופש** (בהונגרית: **Szabadság-szobor**; מבוטא: סאבאצ'אג סובור) הוא אנדרטה הממוקמת בגבעת גלרט בבודפשט, הונגריה. הפסל מנציח את אלו שהקריבו את חייהם עבור עצמאותה, חירותה, שגשוגה ופריחתה של הונגריה.

## תיאור הפסל
פסל הברונזה בגובה 14 מ' עומד על בסיס בגובה 26 מ' ומחזיק עלה דקל. לפסל מתלווים שני פסלים קטנים המוצבים לצדי הבסיס.

בזכות מיקומו הגבוה מעל גבעת גלרט, הפסל הוא מאפיין בולט בנוף של בודפשט.

## היסטוריה
הבסיס שעליו נמצא הפסל הוקם על גבעת גלרט, המתנשאת לגובה 250 מטר מעל העיר, בידי מיקלוש הורטי, במטרה להציב עליו פסל לזכר בנו, אישטוון הורטי, שנספה בתאונת מטוסים ברוסיה. לפי התכנון המקורי הפסל על הבסיס היה אמור להיות בדמות ילד.

בשנת 1947, הועמדה על הבסיס אנדרטה של מספר פסלים, לזכר שחרור הונגריה במלחמת העולם השנייה באוקטובר 1944, על ידי הצבא האדום. הפסל עוצב על ידי הפסל והאמן ההונגרי זיגמונד קישפלאודי שטרובל.

בדצמבר 1949 תואר הפסל בעיתון דבר:
:"על פסגת גבעה מעבר לנהר, השלטת על כל העיר, הועמדה אנדרטה ענקית, דמות אדירה של חייל סובייטי בהסתערותו. דמות זו רואים מכל פנות העיר, היא מוארת בלילות בזרקורים, היא רבת רושם ורבת משמעות."

על המצבה נרשם במקור ברוסית והונגרית:

שיכול להיות מתורגם כ"לזכר גיבורי מועצת השחרור הסובייטים, הוקם על ידי ההונגרים אסירי התודה ב-1945". במקור היו באנדרטה עוד שני פסלים, שהועברו לפארק המזכרת, מוזיאון חוץ הכולל פסלים של המלחמה הקרה הנמצא בבודפשט. בקול העם הופיע הסבר של הפסלים שהרכיבו את האנדרטה:
:ממוזער|חייל עם לפיד החירות, בעליה לפסל החירות."מצבת הזיכרון המפוארת, המונומנטלית, רבת הדמויות, שהקים העם האונגארי כאות הוקרה למשחדריו הגיבורים הסובייטיים, עם הדמות המרכזית של האישה בעלת הכפיים המורמות המחזיקה מעל לראשה את עלה הזית הענקי, כשמראשותיה עומדות דמויות של חיילים סובייטיים, מכניעי הדראקון הנאציסטי ומשחררי־העם, ומשמאלן — הדמות הקורנת של החייל, המרים בעוז את לפיד השחרור".
למרגלות המצבה, על לוח זיכרון נרשמו שמות המפקדים, הקצינים והחיילים הסובייטיים, "אשר מסרו את חייהם על שחרורה של העיר."

האנדרטה נקראה "פסל השחרור", "אנדרטת החרות" או "אנדרטת השלום".

בימי המרד ההונגרי ב-1956 האנדרטה ניזוקה בכמה מחלקיה.

לאחר המעבר בשנת 1989 משלטון קומוניסטי לדמוקרטי הכיתוב על המצבה שונה ל:

בתרגום מהונגרית: "לזכר כל אלו שהקריבו את חייהם עבור עצמאותה, חירותה ושיגשוגה של הונגריה"
ממוזער|330x330 פיקסלים|הפסל מעל בודפשט בשעות הערב

## ראו גם
* הונגריה במלחמת העולם השנייה
* הרפובליקה העממית ההונגרית
* פסל החירות
* פסל החירות (סן מרינו)
* פארק ממנטו

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בודפשט: מבנים
כנרת רובינשטיין

**כנרת רובינשטיין** (נולדה ב-18 בינואר 1979) היא סופרת ישראלית, עורכת ומבקרת ספרים.

## ביוגרפיה
כנרת רובינשטיין נולדה בירושלים. למדה כתיבה, תקשורת ותסריטאות בקמרה אובסקורה - בית הספר לאמנות. בעלת תואר שני בספרות עברית מהאוניברסיטה העברית בירושלים.

עבודת התזה שלה עסקה בייצוגים של דיכוי ואלימות ברומן "קול צעדינו" לרונית מטלון. בזמן לימודיה באוניברסיטה הייתה העורכת של עיתון הסטודנטים "פי האתון" ואף ערכה את הגיליון המיוחד שיצא לרגל חמישים שנות הוצאתו לאור. מלמדת ומנחה סדנאות כתיבה יוצרת במקום לשירה בירושלים.

## ספריה
* **תיבת נוח** רומן (גבעתיים: רימונים ועמדה, תשע"ג 2013)
* **חבלי הלידה של הירח** קובץ סיפורים קצרים (חיפה: פרדס, תשע"ו 2016)
***העובר והשב** (חיפה: פרדס, תש"ף, 2020)
***עליך לא הייתי מאמינה,** קובץ סיפורים, (הוצאת כרמל בשיתוף הוצאת עמדה, 2023)

הרומן **תיבת נוח** מגולל את סיפורם של זוג קשישים, חווה ונוח, הנעלם מבית האבות שלהם. ההיעלמות מוצאת את משפחתה המפורקת של חווה חסרת אונים וחושפת אותם בחולשות שלהם ובמקומות האנושיים ביותר שלהם.

סיפורים קצרים פרי עטה יצאו לאור באנתולוגיה "סופת חול עומדת להגיע" (ינשוף, 2005) ובאנתולוגיה "שולחן לאחד" (בוסקילה, 2014).

בשנת 2008 זכתה במקום הראשון בתחרות הכתיבה ע"ש הרי הרשון על קובץ סיפורים פרי עטה.

## קישורים חיצוניים

*רשימת הפרסומים של כנרת רובינשטיין בקטלוג הספרייה הלאומית.
*כנרת רובינשטיין, במיזם "סופרים קוראים" של מרכז הספר והספריות בישראל.
*השאלון עם כנרת רובינשטיין במגזין "קורא בספרים" של ירין כץ. מרץ, 2016.
*הבלוג של כנרת רובינשטיין באתר בננות.
*סיפור קצר "האחות" במעבורת – פרויקט הסיפור הקצר.
*סיפור קצר "אמה" במעבורת – פרויקט הסיפור הקצר.
*סיפור קצר "על כרעי תרנגולת" במעבורת – פרויקט הסיפור הקצר.
*על קרקע המציאות גדלות הבדיות הכי טובות, באתר "מעלה", יוני 2023 | דברי פרידה ממאיר שלו
*לכל שיר יש תולדות חיים, באתר "מעלה" ספטמבר 2023 על "אותות רחוקים של אור: שירים וציורים" מאת זלדה

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרות קמרה אובסקורה - בית הספר לאמנות
קטגוריה:בוגרי קמרה אובסקורה - בית הספר לאמנות
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1979
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1979
עובדיה שאקי

הרב **רבינו עובדיה שאקי** (18 ביוני 1882 – 28 ביוני 1949) היה שד"ר ודרשן, פילוסוף, חוקר פילוסופיה, קבלה והיסטוריה של תקופת התלמוד והגאונים.

## קורות חיים
נולד בצפת ב-18 ביוני 1882 (ראש חודש תמוז ה'תרמ"ב) לרב אברהם חי שאקי, מחבר הספר "שער הקדים", אב בית הדין ורב העיר, בן למשפחת רבנים ספרדית-טורקית שהתיישבה בגליל חמישה דורות לפני לידתו: סבו היה הרב רפאל אברהם שאקי, מחבר הספר "שמן ראש" ואב סבו היה הרב יהודה שאקי, אב בית דין בקושטא שבטורקיה, שעלה לארץ ישראל בשנת 1806 וכיהן כרב העיר צפת. בצעירותו למד עובדיה אצל שחאדה לוי והרב ישועה פלאג'י.

בשל היותו אזרח צרפת, עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוגלה לקורסיקה על ידי הטורקים. בקורסיקה התגורר בעיר הבירה אז'אקסיו במשך כחמש שנים, ושימש בתפקיד רבני. בתקופת שהותו שם כתב מאמרים לעיתונות הצרפתית והעברית בנושאי לאומיות וציונות.

בשנת 1920 (ה'תר"ף) חזר לצפת ויצא בשליחויות כשד"ר לערי חו"ל מטעם מוסדות ציבוריים. בערי מרוקו שהה שלוש שנים, ובין היתר ניצל תקופה זו למחקר בעניין קהילות יהודיות, וסיכם את רשמיו בספר שפרסם. בשליחויות אחרות ביקר באירופה המערבית, במדינות הבלקן, בסוריה ובלבנון. באחת מנסיעותיו למדינות הבלקן מילא שליחות אישית מטעם מנחם אוסישקין עבור קרן קיימת לישראל.

נאם בארץ ישראל ומחוץ לה בצרפתית, בלאדינו ובערבית.

לאחר שחזר לצפת שקד על כתיבת מאמרים ומחקרים עבור כתבי העת והעיתונות העברית בארץ ובעולם, ובין היתר שימש כחבר ועד הרבנים הספרדים בצפת.

בשנות חייו האחרונות נפגעה ראייתו, והמצור על צפת השפיע עליו לרעה, עד שהלך לעולמו ב-28 ביוני 1949 (ראש חודש תמוז ה'תש"ט), ונקבר בבית העלמין העתיק בצפת.

נישא לחנה לבית נזלי. לזוג נולדו שלושה ילדים: אסתר שאקי-ארזי, מרגלית טולידנו ואבנר חי שאקי.

## חיבוריו
* **משלי אמת** - כולל משלים כדרך בן סירא
* **פרקים באהבת האלוהים והאדם** - קובץ פילוסופי בנושאים דתיים
* **יסודות ההויה** - מחקרים
* **מסעותי בהרי האטלס** - פרקי מסע וזכרונות משליחויותיו בחו"ל

## קישורים חיצוניים
* 
* יחזקאל נוסבאום, הרב ר' עובדיה שאקי ז"ל, בעיתון הצופה, 28 ביולי 1949
* משה דוד גאון, הרב רבינו עובדיה שאקי ז"ל, בעיתון הד-המזרח, 9 בספטמבר 1949
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:צפת: אישים
קטגוריה:צפת: רבנים
קטגוריה:שד"רים
קטגוריה:רבנים ספרדיים ישראלים
קטגוריה:יהודים הקבורים בבית הקברות בצפת
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:פילוסופים יהודים צרפתים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1882
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1949
אלברכט השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג

**אלברכט השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג** (בגרמנית: **Albrecht II, Herzog zu Braunschweig und Lüneburg**; אוגוסט 1268 – 22 בספטמבר 1318), היה דוכס בראונשווייג-לינבורג בין השנים 1279–1318.

## ביוגרפיה
אלברכט נולד באוגוסט 1268, לאלברכט הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג ולאדליידה ממונטפראט, בתם של בוניפאצ'ו השני, מרקיז מונטפראט ומרגריטה מסבויה.

בשנת 1279 מת אביו אלברכט הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג, ואלברכט ואחיו ירשו את נחלותיו, תוך שבתחילה משמש כעוצר דודו קונרד מבראונשווייג-לינבורג, בישוף ורדן, ולאחר מכן אחיו היינריך. בשנת 1286 חילקו אלברכט ואחיו את הנחלות; היינריך הראשון, דוכס בראונשווייג-גרובנהאגן קיבל את אזור גרובנהאגן, וילהלם הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג קיבל את אזור בראונשווייג, ואילו אלברכט קיבל את אזור גטינגן. בשנת 291 חילקו האחים סופית את הנחלות, אולם בשנת 1292 מת וילהלם הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג, ואלברכט והיינריך ירשו את נחלותיו. בתחילה התעורר סכסוך בין האחים על חלוקת הנחלה, אולם עד מהרה השתלט אלברכט על רוב הנחלה שירשו מווילהלם.

ב-22 בספטמבר 1318 מת אלברכט, ובנו אוטו המתון, דוכס בראונשווייג-לינבורג ירש את נחלותיו.

## משפחתו
בשנת 1284 התחתן אלברכט עם ריקסה מוורלה, בתם של היינריך הראשון, נסיך מקלנבורג-גיסטרוב וריקיסה בירגרסדוטר, ממנה נולדו לו 10 ילדים:
* אדליידה מבראונשווייג-לינבורג, התחתנה עם יוהאן, רוזן הסן התחתונה
* ריכנצה, אם המנזר של גאנדרסהיים
* מכטילד מבראונשווייג-לינבורג
* יוטה מבראונשווייג-לינבורג
* אוטו המתון, דוכס בראונשווייג-לינבורג (1292–1344)
* לודר מבראונשווייג-לינבורג
* אלברכט השני, בישוף הלברשטט (1294–1358)
* היינריך השלישי מבראונשווייג-לינבורג (1296–1362)
* מגנוס הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג (1304–1369)
* ארנסט הראשון, דוכס בראונשווייג-גטינגן (1305–1367)

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים
* אלברכט השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג 
* 

קטגוריה:דוכסי בראונשווייג-לינבורג
קטגוריה:בית ולף
קטגוריה:ילידי 1268
קטגוריה:נפטרים ב-1318