open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
יחסי סנגל–שווייץ

**יחסי סנגל–שווייץ** הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין **[[סנגל|רפובליקת סנגל]]** לבין **[[שווייץ|הקונפדרציה השווייצרית]]**.

## היסטוריה
בין רפובליקת סנגל לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. על פי משרד החוץ של שווייץ, היחסים הדיפלומטיים שבין סנגל לשווייץ הם יחסים דיפלומטיים עשירים והם מעוצבים על ידי אינטרסים משותפים בתחומי עניין שונים.

שווייץ פתחה קונסוליה בדקר כבר בשנת 1928. באותה התקופה התגוררו בסנגל כמאה אזרחים שווייצרים. שווייץ הכירה בעצמאותה של סנגל מצרפת באופן מידי לאחר שהוכרזה בשנת 1960. לאחר שנה, שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים. מ-1962 עד 2010 סיפקה שווייץ סיוע בהתפתחות לסנגל.

ב-2015 נחתם בין שתי המדינות הסכם בנושא זכויות אדם.

## שווייצרים בסנגל וסנגלים בשווייץ
על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, ב-2017 התגוררו בסנגל שלוש מאות שישים ותשעה אזרחים שווייצרים. באותה השנה נספרו אלף שלוש מאות שמונים ואחת אזרחים סנגלים בשווייץ.

## נציגויות דיפלומטיות
* סנגל אינה מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות. סנגל מיוצגת בשווייץ בדרג הקונסולרי באמצעות שלוש קונסוליות רשמיות שהיא מחזיקה בלוזאן, לוגאנו, וציריך.
* שווייץ מיוצגת בסנגל בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בדקר, בירת המדינה.

## קישורים חיצוניים
* Bilateral relations Switzerland–Senegal

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
יחסי הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו – שווייץ

**יחסי הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו–שווייץ** הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין **[[הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו]]** לבין **[[שווייץ|הקונפדרציה השווייצרית]]**.

## היסטוריה
הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו (שהייתה ידועה בשם **זאיר** בין 1971 ל-1997) הייתה תחת שליטה קולוניאלית בלגית ("קונגו הבלגית") עד שנת 1960. אף על פי שהקולוניזציה שנעשתה בידי לאופולד השני, מלך הבלגים, נעשתה בתמיכה שווייצרית, חוגים דתיים ואינטלקטואליים בעיקר באזור דובר הצרפתית של שווייץ מחו נגד העבדות שהייתה נהוגה בה תוך שהם מקימים את “Société suisse de secours aux esclaves africains” בשנת 1908.

שתי מלחמות העולם גררו יחסים כלכליים ופיננסיים בין שתי המדינות. שווייץ פתחה קונסוליה בלאופולדוויל (קינשאסה) בשנת 1928. הקונסוליה שודרגה למעמד קונסוליה כללית ב-1958 והפכה לשגרירות בשנת 1962. שווייץ הכירה בעצמאותה של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ב-1960.

סיוע שווייצרי לרפובליקה הדמוקרטית של קונגו החל בשנת 1972 עם שני הסכמים בנושאים: מסחר והגנה על השקעות. מיזמים של שיתוף פעולה בזאיר לא היו אפשריים בעקבות המצב הפוליטי הרגיש מאוד במדינה.

## נציגויות דיפלומטיות
* הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בברן, בירת המדינה.
* שווייץ מיוצגת ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בקינשאסה, בירת המדינה. בנוסף, שווייץ מחזיקה משרד ייצוגי בעיר בוקבו.

## קישורים חיצוניים
* Bilateral relations Switzerland–The Democratic Republic of the Congo, אתר משרד החוץ של שווייץ

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
התנועה של קדושי אחרית הימים

**תנועת קדושי אחרית הימים** (נקראת גם **תנועת Latter-Day Saints**, **התנועה המתחדשת ל-LDS** **restorationist movement**, או **תנועת** **סמית'-ריגדון** -**Smith– Rigdon movement**) היא אוסף של קבוצות כנסיות עצמאיות '''מורמוניות''' שטוענות כי התפתחו מתנועה נוצרית רסטורציונית שנוסדה על ידי ג'וזף סמית' בסוף שנות העשרים של המאה ה-19.

כלל הכנסיות מונות למעלה מ-16 מיליון חברים, אם כי הרוב המכריע (98%) משתייכים ל'''כנסיית ישוע המשיח של קדושי אחרית הימים''' (**כנסיית LDS**). הזרם השולט בכנסיות החברות בתנועה הוא הזרם המורמוני, שרואה עצמו כמחדש דרכי הכנסייה הנוצרית המקורית. מיעוט בקרב חברי התנועה, כמו חברי קהילת המשיח, מאמינים בתאולוגיה פרוטסטנטית מסורתית, ובידלו עצמם מדוקטרינות התנועה.

## היסטוריה
[ממוזער|שמאל| [ספר מורמון]]
התנועה התפתחה במערב ניו יורק במהלך ההתעוררות הגדולה השנייה, כשסמית טען שהוא קיבל חזיונות שחשפו בפניו כתבים חדשים, אותם הוא חיבר לספר מורמון ב-1830. לאחר פרסום ספר זה הקים סמית' את "כנסית ישו". ב-1831, סמית' העביר את מטה הכנסייה לאוהיו, וב-1838 הוא שינה את שמה של הכנסייה ל"כנסיית ישוע המשיח של קדושי אחרית הימים".

הכנסייה התפרקה בעקבות משבר כלכלי, וב-1838 העביר סמית' את פעילות הכנסייה למיזורי, שם נרדפו חברי הכנסייה, וסמית' נאלץ להעביר את הכנסייה לאילינוי. לאחר שסמית' נרצח ב-1844, ראשי הכנסייה לא הצליחו להחליט על יורש, והכנסייה התפרקה למספר קבוצות, הגדולה שבהן, "כנסיית ישוע המשיח של קדושי אחרית הימים" שפעלה ביוטה, התפרסמה במאה ה-19 בשל תמיכתה בפוליגמיה. הכנסייה נטשה את הפוליגמיה ב-1890, וכתוצאה מכך יוטה צורפה לארצות הברית. כיום מספר קבוצות אחרות עדיין תומכות בפוליגמיה ונקראות "קבוצות מורמוניות פונדמנטליסטיות."

## ראו גם
* מורמונים
* בלאף פורט
* המסע אל סן חואן 
* אוניברסיטת בריגהאם יאנג (הקמפוס המורמוני בירושלים)

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הכנסייה המורמונית
יחסי צ'אד–שווייץ

**יחסי צ'אד–שווייץ** הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין **[[צ'אד|רפובליקת צ'אד]]** לבין **[[שווייץ|הקונפדרציה השווייצרית]]**.

## היסטוריה
בין רפובליקת צ'אד לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. על פי משרד החוץ של שווייץ, היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת צ'אד לקונפדרציה השווייצרית הם יחסים חמים וידידותיים מכיוון שצ'אד מהווה מדינה מועדפת לסיוע שווייצרי בהתפתחות, אך עם זאת אינם מאוד אינטנסיביים ברמה הפוליטית וברמה הכלכלית.

שווייץ הכירה בעצמאותה של צ'אד מצרפת בשנת 1960 וכוננה עמה יחסים דיפלומטיים רשמיים בשנת 1963. אף על פי שנחתמו בין שתי המדינות הסכמים בנושאים: מסחר, הגנה על השקעות ושיתוף פעולה טכנולוגי וכלכלי, היחסים הכלכליים בין שתי המדינות נשארו צנועים ומתונים.

על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2015 התגוררו בצ'אד שבעים אזרחים שווייצרים.

## נציגויות דיפלומטיות
* צ'אד אינה מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות. צ'אד מיוצגת בשווייץ בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בעיר ז'נבה.
* שווייץ אינה מיוצגת בצ'אד, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. שווייץ מיוצגת בצ'אד באמצעות משרד ייצוגי שהיא מחזיקה בנג'מנה, בירת המדינה.

## קישורים חיצוניים
* Bilateral relations Switzerland–Chad, אתר משרד החוץ של שווייץ

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
יחסי ניגריה–שווייץ

**יחסי ניגריה–שווייץ** הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין **[[ניגריה|הרפובליקה הפדרלית של ניגריה]]** לבין **[[שווייץ|הקונפדרציה השווייצרית]]**.

## היסטוריה
בין הרפובליקה הפדרלית של ניגריה לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. על פי משרד החוץ של שווייץ, ניגריה היא אחת המדינות המרכזיות איתן משתפת שווייץ פעולה באפריקה שמדרום לסהרה ולפיכך היחסים שבין שתי המדינות הם עמוקים, חמים וקרובים בין אם ברמה הכלכלית ובין אם ברמה הפוליטית.

שווייץ הכירה בעצמאותה של הרפובליקה הפדרלית של ניגריה ב-1 באוקטובר 1960, היום בו הוכרזה העצמאות מן הממלכה המאוחדת. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים מעט לאחר מכן ושווייץ פתחה שגרירות בלאגוס כשנה לאחר מכן. שווייץ העבירה את שגרירותה מלאגוס לבירה החדשה של המדינה, אבוג'ה, ושנמכה את הדרג של המבנה בלאגוס לקונסוליית כבוד.

ב-2011 ניגריה ושווייץ חתמו על הסכם בנושא הגירה, אשר מהווה את מרכז היחסים ביניהן. שתי המדינות לקחו על עצמן לקדם את הנדבכים הטובים שבהגירה ולהילחם בנדבכם השליליים שבה. ניגריה הסכימה לפעול למען החזרת בני ארצה שנכנסו לשווייץ באופן לא חוקי. ישנו שיתוף פעולה טכנולוגי בין שני הצדדים על מנת לזרז ולפשט את התהליך. שווייץ יצאה בקמפיין לניגרים בו עודדה אותם להישאר בארצם ולא להגר באופן לא חוקי.

## שווייצרים בניגריה
על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2015 התגוררו בניגריה מאתיים שמונים ושניים אזרחים שווייצרים, רובם התרכזו בעיר לאגוס.

## נציגויות דיפלומטיות
* שווייץ מיוצגת בניגריה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה באבוג'ה, בירת המדינה. שווייץ מיוצגת בניגריה גם בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בלאגוס.
* ניגריה מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בברן, בירת המדינה.

## קישורים חיצוניים

* Bilateral relations Switzerland–Nigeria

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
שמואל כהן (משורר)

**שמואל כהן** (נולד ב-18 בנובמבר 1946) הוא משורר, סופר ילדים ועורך דין ישראלי.

## ביוגרפיה
שמואל כהן נולד בירושלים. בצעירותו עסק בהדרכת נוער, שהגיע מחוץ לישראל. למד בבית ספר תיכון על שם הימלפרב בירושלים. את שירותו הצבאי בחיל השריון סיים בהצטיינות.

בוגר הפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים (סיים בשנת 1971) ומוסמך בעריכת דין. למד כתיבה יצירתית באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.

שיריו התפרסמו בעיתונים יומיים ובכתב העת "מאזניים".

מרצה בתחומי הספרות, השירה, מחשבת ישראל וחוכמת הקבלה ועורך ומגיש מופעי תרבות, "באומר ובצליל", המשלבים סיפור, הרצאה וזמר.

## חברויות ציבוריות בעבר ובהווה
* חבר אגודת הסופרים העברים במדינת ישראל
* בעבר יו"ר הנהלת בית הסופר על שם חיים הזז בירושלים
* בעבר חבר ועדת ההוראה של האוניברסיטה העממית בירושלים
* בעבר חבר הנהלת בית עגנון
* בעבר חבר הנהלת האגודה למען החייל.

## ספריו
### ספרי שירה
* "שירים אחרי הצהרים", הוצאת "כתר" (1996)
* "לשמור את הזיעה קרוב לגוף", הוצאת "כרמל" (2003)
* "הנשים של עשר בבוקר", הוצאת כרמל (2006)  
* "גשם על המלך ג'ורג'" הוצאת "קורות", קיבוץ ברעם (2014)
* "כמה סימני דיו", הוצאת "עמדה" (2016)
* "שני משוררים בעירנו", הוצאת "עמדה" (2018) (בשיתוף ד"ר צדוק עלון).

### ספרי ילדים
* "סבא מנוף", הוצאת אבן חושן (2010)
* "אגוז תמר ורוח בר", הוצאת צבעונים (2012)
* "דמבי-דב ולהקת הבלט עלים", הוצאת אבן חושן (2014)
* "בלטיקה וטואלטו", הוצאת צבעונים (2020)

## חיים אישיים

כהן נשוי ואב לשלוש בנות ומתגורר ברמת גן

## קישורים חיצוניים
* אתר האינטרנט הרשמי של ניצה ושמואל כהן
* 

קטגוריה:בוגרי תיכון הימלפרב
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:עורכי דין ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
בניין לונגוורת'

**בניין המשרדים של בית הנבחרים לונגוורת**' (באנגלית: **Longworth House Office Building**; בראשי תיבות: **LHOB**) הוא אחד משלושה בנייני משרדים המשמשים את בית הנבחרים של ארצות הברית. הבניין ממוקם מדרום לקפיטול, מוקף בשדרת העצמאות, שדרת ניו ג'רזי, רחוב C דרום מזרח (C S E), ורחוב סאות' קפיטול, שבאזור דרום מזרח של וושינגטון.

שטחו של הבניין עצמו 55,711.6 מטרים רבועים, ובו 251 משרדים, חמישה חדרי ישיבות גודלים, שבעה חברי ישיבות קטנים, וחדר כנסים גדול המשמש את ועדת הדרכים והאמצעים של בית הנבחרים.

שמו של הבניין ניתן לו בשנת 1962.

הבניין נקרא על שמו של יושב ראש בית הנבחרים של ארצות הברית לשעבר, ניקולאס לונגוורת' ממדינת אוהיו. לונגוורת' כיהן כיושב ראש בית הנבחרים משנת 1925 עד שהמפלגה הרפובליקנית איבדה את הרוב שלה בשנת 1931, באותה שנה שהוא נפטר, ובאותה השנה אושרה הקמת הבניין.

## היסטוריה
[טקסט=|ממוזער|בניין לונגוורת' (במרכז) ממוקם בין [בניין רייברן (משמאל, מבט חלקי) לבניין קנון (מימין)]]
בשנת 1925 החלו לתכנן את בניית בית משרדים שני עבור בית הנבחרים, וזאת בשל הצפיפות הקשה בבניין המשרדים של בית הנבחרים קנון (שבנייתו הושלמה בשנת 1908). צפיפות זו הביאה לשיפוץ בניין קנון ולהחלטה לבנות את בניין לונגוורת'.

בניין לונגוורת' הוא הקטן שבין בנייני המשרדים של בית הנבחרים.

התוכנית הוכנה בפיקוחו של אדריכל הקפיטול דייוויד לין. התוכניות הראשונות לבניין הוכנו על ידי משרד אדריכלים מקומי המכונה "ברית האדריכלים של וושינגטון בע"מ" (The Allied Architects of Washington Inc). האדריכלים העיקריים היו פרנק אפמן (Frank Upman), גילברט לקוסט רודייה (Gilbert LaCoste Rodier), נתן קורווית' ויאט, ולואי ג'וסטמנטה (Louis Justemente).

הם הכינו שתי תוכניות ל"בניין פשוט ומכובד, בהרמוניה עם שאר מתחם הקפיטול". בינואר 1929 אישר הקונגרס 8.4 מיליון דולר לרכישת ופינוי האתר ולבניית הבניין החדש. היסודות הושלמו בדצמבר 1930 ואכלוס הבניין החל באפריל 1933.

הבניין נבנה תוך שימוש רב בפלדה שיובאה מחוץ לארצות הברית - דבר שעורר מחאה ציבורית.

חדר הכנסים הגדול של בניין לונגוורת', שמסוגל להכיל 450 איש, שימש בית הנבחרים כחדר הישיבות העיקרי של בית הנבחרים בין השנים 1949 ו-1950, בעוד שחדרו בקפיטול ארצות הברית עבר שיפוץ. חדר זה נבחר לכך, שכן לא היה חדר גדול דיו בקפיטל להכיל 450 איש.

בשל מיקומו של הבניין באתר משופע, גובהו של בסיס הגרניט של הבניין משתנה בין שתיים לארבע קומות. מעל בסיס הגרניט שלוש קומות הבניין העיקריות המצופות בשיש לבן. עמודים יוניים תומכים באנטבלטורהות מעל אכסדרות הבניין. בראש האכסדרא הראשית מצוי גמלון. שתי קומות נוספות מוסוות מאחר מעקה שיש.

בניין לונגוורת', לצד הגלריה הלאומית לאמנות (שנבנתה ב-1941) ואנדרטת ג'פרסון (שנבנתה ב-1943) נחשבות לדוגמאות הטובות ביותר בוושינגטון לסגנון הבנייה הנאו-קלאסי.

## קישורים חיצוניים

* אתר רשמי - באתר אדריכל הקפיטול
* טריוויה הקשורה לבניין לונגוורת'
* תולדות גבעת הקפיטול, כולל סרטון אנימציה של בניית מבני קומפלקס הקפיטול
* מפה אינטראקטיבית של קומפלקס הקפיטול

## הערות שוליים

לונגוורת'
לונגוורת'
לונגוורת'
קטגוריה:וושינגטון די. סי.: בנייני משרדים
שרה דניוס

**שרה מריה דניוס** (בשוודית: **Sara Maria Danius**; 5 באפריל 1962 – 12 באוקטובר 2019) הייתה מבקרת ספרות והוגת דעות שוודית. חברת האקדמיה השוודית והאישה הראשונה בתפקיד מזכירת הוועדה.

דניוס שימשה פרופסור לאסתטיקה באוניברסיטת סודרטורן, דוצנט לספרות באוניברסיטת אופסלה ופרופסור למדעי הספרות באוניברסיטת סטוקהולם.

בתפקידה כמזכירת האקדמיה השוודית עמדה בראש ועדת פרס נובל לספרות (2015–2018) והייתה דמות מרכזית במחלוקת על הפרס שהביאה לביטול הענקת הפרס ב-2018 ולארגון מחדש של המערכת, פרשיית הטרדות מיניות ואי-סדרים, שהביאה בסופה להתפטרותה של דניוס.

היא מתה ממחלת הסרטן ב-12 באוקטובר 2019.

## קישורים חיצוניים

* בשולי הנובל: הלכה לעולמה שרה דניוס, ישראל היום, 27 באוקטובר 2019
* 

קטגוריה:סגל אוניברסיטת אופסלה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת סטוקהולם
קטגוריה:פרס נובל
קטגוריה:מבקרות ספרות
קטגוריה:חוקרי ספרות
קטגוריה:הוגי דעות
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סטוקהולם
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת נוטינגהאם
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת דיוק
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת דיוק
קטגוריה:אסתטיקנים
קטגוריה:חברי האקדמיה השוודית
קטגוריה:נפטרות מסרטן השד
קטגוריה:שוודיות שנולדו ב-1962
קטגוריה:שוודים שנולדו ב-1962
קטגוריה:שוודים שנפטרו ב-2019
קטגוריה:נפטרות ב-2019
מיצובישי פאג'רו iO

**מיצובישי פאג'רו iO** (ביפנית: **パジェロイオ**, באנגלית: **Mitsubishi Pajero iO**) הוא SUV בגודל בינוני, מתוצרת התאגיד הרב-לאומי **[[מיצובישי מוטורס]]** היפני, אשר יוצר בין השנים 1998 – 2007 ביפן, בין השנים 2002 – 2015 בברזיל, ובין השנים 1999 – 2004 באיטליה.

## "מיצובישי פאג'רו iO"
* שם הדגם "iO" - פירושו באיטלקית: "אני".
* מנוע קדמי.
* הנעה כפולה 4x4.
* בברזיל, משנת 2007 מנועי הדגם פעלו על בנזין, או אתנול, או שילוב של שניהם. הדגם יוצר בברזיל ברישיון, והיה קרוי "Pajero TR4". השם שונה לאחר שכונו גרסאות מיובאות בכינוי "1.0" במקום "iO", מה שעלול היה להוביל לבלבול לגבי גודלי המנוע. 
* באיטליה - חברת פינינפארינה בנתה את גרסאות השוק המקומיות של המכונית במפעל שלה ליד טורינו, איטליה. באירופה דגמי "מיצובישי פאג'רו iO" היו קרויים על שם פינינפארינה: "Pajero Pinin ", "Shogun Pinin", "Pinin".
* תאוצה בין 0–100 קמ"ש 10.2–10.8 שניות.

## תצורות
* 3 דלתות (גוף קצר, 3,675 מ"מ, שווק ביפן מ-15 ביוני 1998).
* 5 דלתות (גוף ארוך, 3,975 מ"מ, שווק ביפן מ-24 באוגוסט 1998).

## "מיצובישי פאג'רו iO" - דגמים 5 דלתות (גוף ארוך)

* "1.8 GL".
* "1.8 GLS".
* "1.8 GLX".
* "2.0 GDI GL".
* "2.0 GDI GLS".
* "2.0 GDI GLX".

## תמונות

קובץ:2001-2002 Mitsubishi Pajero iO (QA MY02) 3-door wagon (8102305761).jpg | "מיצובישי פאג'רו iO", בתצורת 3 דלתות 
קובץ: Mitsubishi Pajero iO 1.8 GDi 1998 (14530004965).jpg | "מיצובישי פאג'רו iO", שנת 1998, בתצורת 3 דלתות 
קובץ:1999 Mitsubishi Montero iO (3792013925).jpg | "מיצובישי פאג'רו iO", שנת 1998, בתצורת 3 דלתות  
קובץ: 2001-2002 Mitsubishi Pajero iO (QA) ZR 5-door wagon 01.jpg| "מיצובישי פאג'רו iO" 
קובץ:1999 Mitsubishi Pajero iO (QA) 5-door wagon (21462360846).jpg | "מיצובישי פאג'רו iO", שנת 1999 
קובץ:Mitsubishi Pajero iO rear.jpg | "מיצובישי פאג'רו iO" 
קובץ:Mitsubishi pajeroio h76w activefieldedition 1 f.jpg | "מיצובישי פאג'רו iO" 
קובץ: 2001-2002 Mitsubishi Pajero iO (QA) 5-door wagon 01.jpg | "מיצובישי פאג'רו iO" 
קובץ: Pajero steering wheel.jpg| "מיצובישי פאג'רו iO" - מבט ללוח מחוונים 


## ראו גם
* מיצובישי מוטורס
* מיצובישי פאג'רו מיני
* מיצובישי פאג'רו ג'וניור
* מיצובישי פאג'רו אבולושן

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כלי רכב שהושקו ב-1998
קטגוריה:כלי רכב יפניים
קטגוריה:כלי רכב המורכבים בברזיל
פאג'רו iO
קטגוריה:רכבי שטח ופנאי גדולים
קטגוריה:SUV
קוברה סינית

**קוברה סינית** המכונה גם **קוברת טאיוואן** (שם מדעי: *Naja atra*) היא מין של נחש קוברה ממשפחת הפתניים המצויה בסין ובמספר איים בקרבתה כמו בטאיוואן. לעיתים מבלבלים בין קוברה זו לקוברה המונוקלית החיה בדרום תפוצתה.

## מאפיינים
קוברה זו מגיעה לאורך 1.2-1.5 מ' בממוצע אך יכולה להגיע לאורך 2 מ'. היא בעלת קשקשים עבים חומים או אפורים כהים עד שחורים עם בטן וחזה בהירים יותר והראש רחב וכהה ברובו אך השפתיים צהובות. לקוברה ישנו "קולר" בצבע צהוב על החזה והעורף, המזכיר את קולרה של קוברת המשקפיים מהודו, אך צורתו דומה מעט לפרסה במקום. הנחיריים גדולות והעיניים גדולות בצבע שחור עם טבעות צהובות מסביבם.

הקוברה חיה בקרבת מישורים, ערבות, יערות פתוחים ואזורים לחים לרבות בביצות מנגרובים. תפוצתה היא בדרום ומזרח סין, טאיוואן, הונג קונג ובצפון וייטנאם ולאוס. היא נמצאת גם בקרבה למגורי האדם.

הקוברה צדה בשעות היום בעיקר ומזונה כולל הכל, מדגים עד ליונקים קטנים. הצעירים מתבססים על צפרדעים ושאר דו-חיים כשהבוגרים אוכלים בעיקר מכרסמים וזוחלים אחרים אך בעת שהצפרדעים נפוצות ביותר (בעיקר מינים שונים של קרפדות) הם הטרף העיקרי.

הקוברה תימנע מעימות אנושי והיא תנפח את צווארה אם תרגיש מאוימת אך אם התוקף יתקרב אליה היא תכיש אותו במהירות גבוהה, לעיתים ממרחק של 2 מטר מהקורבן. הארס של קוברה זו חזק מאוד ומדד ה-LD50 שלה הוא 0.29 מ"ג/ק"ג והיא יכולה להרוג אדם בקלות.

למעשה קוברה זו היא הנחש הקטלני ביותר בסין ובטאיוואן ושכיחות ההרוגים היא עד 15% מהמוכשים, אחוז גבוה יותר מזה של מוכשי הקוברה ההודית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי תאודור אדוארד קנטור
קטגוריה:פתניים
קטגוריה:סין: זוחלים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1842
משה גבעוני

**משה "מומו" גבעוני** (1970 – 22 בנובמבר 2019) היה פרופסור לגאוגרפיה, התמחה בתחבורה וניידות, עם דגש על מדיניות וכלכלת תחבורה וההיבטים הסביבתיים של התחבורה. הוא מושתל לב-ריאה הישראלי הראשון. שחיין, אלוף העולם (1997), אלוף אירופה ושיאן עולם בשחייה למושתלי לב-ריאה.

## ביוגרפיה
גבעוני נולד וגדל בכפר מונש. הוא נולד עם מחלת סיסטיק פיברוזיס ובגיל שנתיים החל לסבול מדלקות ריאה חוזרות ומגיל חמש החל להתאשפז בבתי חולים. בשנת 1979 נסעה לראשונה המשפחה למרפאת ריאות בדאבוס שבשווייץ לחופשת הקיץ ולפעמים אף בחורף ובכך מצבו הבריאותי התייצב. בשנת 1988, לאחר סיום מבחני הבגרות, מצבו התדרדר מאוד. המשפחה עברה ללונדון ושם חיכתה להשתלת לב וריאות.

ב-25 באוקטובר 1989 עבר בהצלחה ניתוח השתלה בבית החולים "הרפילד", על ידי ד"ר דן ערבות. הוא היה מושתל לב ריאות הישראלי הראשון. לאחר מספר חודשים בהם התחזק והתאושש, חזרה המשפחה לישראל. במסגרת תהליך השיקום החל לעסוק בספורט בכלל ובשחייה בפרט. הוא החל להתאמן באופן מסודר בשחייה בהדרכתו של לאוניד קאופמן במכון וינגייט. התנדב לצה"ל ושירת בבה"ד 8. לאחר שירות של שנה החל ללמוד באוניברסיטה.

## קריירת השחייה
לאחר כשנה מההשתלה השתתף גבעוני באליפות אירופה למושתלי לב שנערכה בפריז בספטמבר 1990 וזכה ב-4 מדליות, מהן אחת זהב, אחת כסף ושתיים ארד.

באליפות העולם למושתלים שנערכה במנצ'סטר ב-1995 זכה גבעוני בשלוש מדליות: מדליית זהב במשחה ל-400 מטר חפשי. מדליות ארד במשחה ל-50 מטר חופשי ובמשחה ל-100 מטר חזה.

באליפות העולם בשחייה למושתלים שנערכה בסידני באוקטובר 1997 זכה גבעוני בשלוש מדליות: מדליית זהב במשחה ל-100 מטר חופשי, מדליית כסף במשחה ל-50 מטר חופשי ומדליית ארד במשחה ל-50 מטר פרפר.

במשחקים האולימפיים האירופיים למושתלים שנערכו בנאפולי איטליה ביולי 2006 זכה גבעוני בארבע מדליות זהב: במשחה ל-50 מטר חופשי, במשחה ל-100 מטר חופשי במשחה ל-50 מטר גב ובמשחה ל-100 מטר חזה.

## קריירה באקדמיה
גבעוני סיים תואר ראשון (1996) בכלכלה וגאוגרפיה באוניברסיטת תל אביב ותואר שני (1999) במנהל עסקים (התמחות במימון וחשבונאות) באוניברסיטת תל אביב. את הדוקטורט החל בשנת 2000 וסיים בשנת 2005 בבית הספר לתכנון "ברטלט", ביוניברסיטי קולג' לונדון.

בשנים 2005–2007 עבד כעמית מרי קירי במחלקה לכלכלה מרחבית ב. בשנים 2007–2011 עבד כחוקר בכיר ביחידה ללימודי תחבורה באוניברסיטת אוקספורד וחוקר עמית בוולפסון קולג' באוניברסיטת אוקספורד (2008–2011). משנת 2011 שימש מרצה בכיר בחוג לגאוגרפיה וסביבת האדם באוניברסיטת תל אביב ומשנת 2017 פרופסור חבר בחוג לגאוגרפיה וסביבת האדם, אוניברסיטת תל אביב.

## חיים אישיים
גבעוני נישא להלנה, מתנדבת שהכיר באליפות אירופה למושתלי לב שנערכה בהלסינקי בשנת 1994. השניים נישארו בקשר אותו חידשו באליפות אירופה למושתלי לב שנערכה בגרמניה בשנת 1998. ב-24 באוגוסט 2002 השניים התחתנו. לזוג שלושה ילדים והם התגוררו בבית שבו נולד גבעוני בכפר מונש.

גבעוני נפטר ב-22 בנובמבר 2019, והובא למנוחות בבית העלמין של כפר מונש.

## קישורים חיצוניים

* פרופ' משה גבעוני, באתר אוניברסיטת תל אביב
* ההשתלה של מומו גבעוני, באתר הקשר הרב דורי
* Swimming - World Transplant Games 1999 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחייני חופשי ישראלים
קטגוריה:אלופי עולם ישראלים
קטגוריה:שיאני עולם ישראלים
קטגוריה:גאוגרפים ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי יוניברסיטי קולג' לונדון
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: גאוגרפיה וסביבת האדם
קטגוריה:כפר מונש: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1970
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2019
קטגוריה:אישים הקבורים במושבים
מוזיאון פסל החירות

**מוזיאון פסל החירות** (באנגלית: **Statue of Liberty Museum**) ממוקם באי החירות בעיר ניו יורק. המוזיאון נפתח ב-16 במאי 2019, ומתמקד בבנייתו, משמעותו וההיסטוריה של פסל החירות (שמו הרשמי הוא **"חירות מאירה את העולם"**), פסל רחב-ממדים של הפסל פריד אוגוסט ברתולדי שתושבי צרפת נתנו כמתנה לתושבי ארצות הברית בשנת 1886.

## בנייה
בנייתו של המוזיאון החדש החלה בתחילת 2016. המוזיאון נפרס על שטח של 2,400 מטר רבוע ובנייתו עלתה 70 מיליון דולר. המוזיאון מסוגל לאכלס את כל מבקרי האי בעת ובעונה אחת בשעה שהמוזיאון הקודם היה יכול לאכלס רק כ-20 אחוזים בלבד.

המוזיאון תוכנן על ידי FXCollaborative, ומשולב עם שטח הפארק סביבו.

## תערוכות
ממוזער|הלפיד המקורי
הלפיד המקורי, שנישא על ידי "ליברטי" משנת 1886 עד 1984, ממוקם במוזיאון. המוזיאון כולל תערוכות הנוגעות לבניית הפסל וההיסטוריה שלו ותיאטרון בו המבקרים יכולים לצפות בתצפית אווירית על הפסל. התערוכות כוללות למעלה מ-500 תצלומים וגרפיקה ממעל ממאה מקורות שונים. דוגמאות לכך כוללות תמונות היסטוריות נדירות של בניית הפסל ממוזיאון ברתולדי בקולמר שבצרפת, ורישומים של עיצובים מוקדמים לכן מהספרייה של הקונגרס.

## מימון
המוזיאון מומן באופן פרטי על ידי דיאן פון פירסטנברג, מייקל בלומברג, ג'ף בזוס, קוקה קולה, NBCUniversal, משפחתם של לורנס טיש ופרסטון רוברט טיש, מלודי הובסון וג'ורג' לוקאס. פון פירסטנברג הוביל את גיוס הכספים למוזיאון, והפרויקט גייס יותר מ-40 מיליון דולר. עם פתיחת המוזיאון חלק מאזורים מסוימים באי, נאסרו על מדריכי טיולים, כולל חלק מהמוזיאון.

## בתרבות
בניית המוזיאון ותפקידו של דיאן פון פירסטנברג במימון ההקמה, מוצגים בסרט התיעודי *Liberty: Mother of Exiles*.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יחסי ארצות הברית – צרפת
קטגוריה:ניו יורק: מוזיאונים
קטגוריה:פסל החירות
סקוט ודמן

**סקוט דין ודמן** (באנגלית: **Scott Dean Wedman**; נולד ב-29 ביוני 1952) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1974–1986. לאורך הקריירה השתתף פעמיים במשחק האולסטאר של ה-NBA כשחקן קנזס סיטי קינגס ( ו-), וזכה פעמיים באליפות ה-NBA כשחקן בוסטון סלטיקס ( ו-). ממוצעיו הכוללים בליגה הם 13.2 נקודות, 4.8 ריבאונדים ו-2.0 אסיסטים למשחק.

## קריירת מכללות
ודמן נולד בעיר הרפר שבדרום קנזס, ובין השנים 1970–1974 למד באוניברסיטת קולורדו. בשתי עונותיו האחרונות בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה קלע 17.7 ו-20.0 נקודות בממוצע למשחק, בהתאמה, ובשתיהן נבחר לחמישיית העונה של מחוז ה-"Big Eight".

## קריירת משחק
בדראפט ה-NBA 1974 נלקח ודמן בבחירה השישית, על ידי קנזס סיטי קינגס. כבר בעונתו הראשונה פתח בחמישייה הפותחת, וב-6 העונות הבאות היה אחד השחקנים הבולטים של הקינגס, לצד סם לייסי, נייט ארצ'יבלד ואוטיס בירדסונג, עם ממוצעים של 17.4 נקודות ו-6.0 ריבאונדים למשחק. בעונתו השנייה בליגה נבחר להשתתף במשחק האולסטאר, ובעונת  קלע שיא קריירה של 19.0 נקודות למשחק ונבחר בשנית למשחק האולסטאר. בעונתו האחרונה בקנזס סיטי, , העפילה הקבוצה לשלב הפלייאוף מהמקום החמישי במערב, אך הפתיעה והעפילה עד לגמר האזורי לראשונה מזה 17 שנים. בסדרת גמר המערב הפסידו הקינגס מול יוסטון רוקטס, בתוצאה 1–4.

לקראת עונת  חתם ודמן על חוזה בקליבלנד קאבלירס. ב-89 משחקיו בקליבלנד שמר על יכולת סולידית כשחקן חמישייה, עם ממוצעים של 13.8 נקודות ו-5.8 ריבאונדים למשחק.

במהלך עונת  הועבר בטרייד לבוסטון סלטיקס, ועד לפרישתו בשנת 1986 שימש כשחקן ספסל בקבוצה. בבוסטון שיתף פעולה עם שחקני היכל התהילה לעתיד לארי בירד, קווין מקהייל, רוברט פאריש, דניס ג'ונסון, נייט ארצ'יבלד וביל וולטון, וזכה בשתי אליפויות NBA בעונות  ו-. במשחק הראשון של גמר  קלע ודמן את כל 11 הזריקות שלקח, והוביל את קלעי הסלטיקס (לצד מקהייל) עם 26 נקודות בניצחון מול הלייקרס, בתוצאה 148–114. בהמשך זכה המשחק לכינוי "הטבח של יום הזיכרון" ("Memorial Day Massacre"), מכיוון שנערך ביום הזיכרון האמריקאי, וכתיאור מוגזם לכך שהסלטיקס "טבחו" בלייקרס.

לאחר 6 במשחקים בעונת  נשלח ודמן בטרייד לסיאטל סופרסוניקס, ומיד שוחרר ופרש ממשחק.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קנזס
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:קנזס: כדורסלנים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת קולורדו
קטגוריה:בחירות דראפט של קנזס סיטי קינגס
קטגוריה:כדורסלני קנזס סיטי קינגס
קטגוריה:כדורסלני קליבלנד קאבלירס
קטגוריה:כדורסלני בוסטון סלטיקס
קטגוריה:משתתפי משחק האולסטאר של ה-NBA
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1952
אנני קני

**אן "אנני" קני** (13 בספטמבר 1879 - 9 ביולי 1953) הייתה סופרג'יסטית בריטית, שהפכה לאחת הדמויות המובילה באיגוד הנשים החברתי והפוליטי. היא הקימה את הסניף הראשון של האיגוד בלונדון יחד עם מיני בלדוק. קני משכה את תשומת ליבם של העיתונאים והציבור ב-1905 כאשר היא וכריסטבל פנקהרסט נאסרו בעוון תקיפה והפרעה לשוטר במילוי תפקידו לאחר שקראו קריאות גנאי אל עבר אדוארד גריי מהמפלגה הליברלית בעצרת של המפלגה שעסקה בזכויות בחירה לנשים. תקרית זו היוותה את נקודת התפנית במאבק עבור זכויות בחירה לנשים, אשר לאחריה הסופרג'יסטיות החלו לנקוט בצעדים מיליטנטיים יותר.

קני נולדה באולדהאם למשפחה ממעמד הפועלים, הבת הרביעית מתוך שנים עשר ילדים. בגיל 10, אנני החלה לעבוד במשרה חלקית במפעל כותנה, ועזבה את בית הספר בגיל 13, אז החלה לעבוד במשרה מלאה במשך כ-12 שעות ביום. קני איבדה את אחת מאצבעותיה בתאונת עבודה. היא נשארה במפעל במשך כ-15 שנים, החלה להיות פעילה חברתית, קראה ספרים רבים והלכה לכנסייה באופן קבוע, שם שרה במקהלה.

## פעילות חברתית
[ממוזער| אדלה פנקהרסט (עומדת) וקני ליד עץ שנטעה [אמלין פנקהרסט, 1909.]]
ממוזער|פוסטר נגד חוק 'החתול והעכבר'

לאחר מותה הפתאומי של אמה בגיל 53, קני הפכה לפעילה באיגוד הנשים החברתי והפוליטי לאחר ששמעה נאום של טרסה בילינגטון-גרייג וכריסטבל פנקהרסט. פנקהרסט הזמינה את קני לביתה, והשתיים נפגשו לעיתים קרובות כדי שקני תוכל להתאמן בדיבור בפני קהל ולנאום בעצמה על זכויות הבחירה לנשים.

במהלך עצרת תמיכה של המפלגה הליברלית, קני ופנקהרסט קראו קריאות גנאי אל עבר וינסטון צ'רצ'יל ואדוארד גריי. הן גורשו מהעצרת ונאסרו; פנקהרסט נעצרה על תקיפת שוטר, וקני הוחזקה במעצר במשך שלושה ימים שלקחה חלק בהתפרעות.

קני ומיני בלדוק הקימו את הסניף הראשון של איגוד הנשים בלונדון, ונעצרה פעם נוספת יחד עם פעילות נוספות לאחר שניסו לקבוע פגישה עם שר האוצר של בריטניה. לקני הוצע מאסר למשך שישה חודשים או הימנעות מהפגנות למשך שנה אחת. קני והפעילות האחרות בחרו במאסר.

קני, שהייתה מעורבת במספר פעולות מיליטנטיות ועברה הזנות בכפייה בכלא, לא חששה להביע את התנגדותה "חוק החתול והעכבר" (כך כונה בפי הסופרג'יסטיות) שעבר ב-1913: החוק אפשר לאסירים חולים (שבריאותם נפגעה בעקבות שביתת רעב או הזנה בכפייה) להשתחרר מהכלא, אולם הם היו נעצרים שוב ברגע שהיו מבריאים, וכך ניתן היה להימנע מלהאכילם בכפייה.

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה ב-1914, אמלין פנקהרסט קראה לאיגוד להפסיק עם הפעולות המיליטנטיות נגד ממשלת בריטניה ובמקום זאת להביע תמיכה בבריטניה במהלך הלחימה ולהתנדב לעבוד במשרות שנחשבו גבריות, מאחר שרוב הגברים היו עתה בחזית. חברות האיגוד יצאו למסע גיוס של נשים, וקני הרחיקה לכת מבריטניה, וניסתה לגייס נשים גם בצרפת ובארצות הברית.

## חיים אישיים
לאני היו חברות קרובות רבות בקרב הסופרג'יסטיות, אך לא ברור אם היה לה קשר רומנטי עם מי מהן. קני נישאה ב-1918 לאחר שעבר החוק שהתיר זכות בחירה לנשים מעל גיל 30. היא מתה מסכרת ב-1953 והאפר שלה פוזר בצפון-מערב אנגליה.

## הוקרה לאחר המוות
ב-1999 נחנך פסל לכבודה של קני ליד בית העירייה הישן באולדהאם.

שמה ותמונתה של קני (ושל 58 מתומכי זכות הבחירה לנשים, ביניהן כריסטבל פנקהרסט) נחקקו על פסלה של מיליסנט פוסט בכיכר הפרלמנט ונחשפו בטקס חניכה ב-2018.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סופרג'יסטיות בריטיות
קטגוריה:פעילות איגוד הנשים החברתי והפוליטי
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1879
קטגוריה:בריטיות שנפטרו ב-1953
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1953
עין-חתול חצי-טבעתי

**עין חתול חצי-טבעתי** (שם מדעי: *Telescopus semiannulatus*) הוא נחש קטן שוכן עצים ממשפחת הזעמניים השייך לסוג עין חתול. הנחש מצוי באפריקה שמדרום לסהרה החל מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו במערב ועד לטנזניה במזרח ולדרום אפריקה בדרום.

## מאפיינים
אורכו 60 עד 90 ס"מ והוא בעל קשקשים כתומים בהירים עד ורדרד והרצועות שלאורך הגב והצוואר שחורות. החלק התחתון בהיר יותר עד לבן. זנבו ארוך והראש רחב עם עיניים כתומות גדולות, המזכירות מעט עיני חתול. הנחש משתמש בחוש הריח הרגיש שלו כדי לחפש מזון .

הוא טורף של לטאות קטנות כמו שממיות אך גם עכברים, עטלפים ולעיתים גם עופות. את הטרף הוא מחפש על הקרקע ובין הענפים, תלוי באזור בו נמצא אך בדרך כלל הוא שוכן עצים. הנחש יכול לשרוד הן באזורי יערות גשם והן באזורים יבשים כמו במדבריות ובסוואנה. הוא יוצא לצוד בלילה.

נחש זה איננו מסוכן לאדם אף שהוא תת-ארסי והוא יכול לגרום לעיתים לנפיחות במקום ההכשה. הארס מיועד להרוג את טרפו ובעיקר לטאות קטנות. בנוסף הנחש חונק את הטרף עד שהארס יהרוג אותם.

## [[תת-מין|תת-מינים]]
**T. s. polystictus*
**T. s. semiannulatus*

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אנדרו סמית
קטגוריה:זעמניים
קטגוריה:טנזניה: זוחלים
קטגוריה:הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו: זוחלים
קטגוריה:נחשים תת-ארסיים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1849
כוכב האושר שובה הלב

**כוכב האושר שובה הלב** (ברוסית: **Звезда пленительного счастья**) היא דרמה היסטורית סובייטית משנת 1975 בבימויו של ולדימיר מוטיל. שם הסרט הוא רמז לשורה מתוך שיר מאת אלכסנדר פושקין. זוהי דרמה המוקדשת "לנשות רוסיה" והוא העיבוד הקולנועי הראשון לאירועי מרד הדקבריסטים.
## עלילה
הסיפור מתרחש לאחר מרד הדבריסטים נגד הצאר ניקולאי הראשון בשנת 1825. המרד מדוכא וקצינים צבאיים המעורבים מתוודים בזה אחר זה. הם נידונים לגלות בסיביר ונשותיהם עומדות בפני ההחלטה האם ללכת אחריהם או לא.

## שחקנים ודמויות

## הפקה
אחרי שביים את הסרט משנת 1970 "שמש המדבר הלבנה", מוטיל לא קיבל פרויקטים לבימוי במשך חמש שנים. כשמוטיל קיבל את האור הירוק מוועדת הקולנוע הממשלתית כדי לעשות סרט על הדקבריסטים, הוא עדיין סבל מבעיות ונאלץ לעשות שכתובים רבים מכיוון שהרשויות סברו כי לסרט יש יותר מדי הקבלות למשטר הסובייטי ורמיזות על מתנגדים למשטר ודיסידנטים.

עם זאת, התסריט נדחה. אז מוטיל הלך ללנינגרד, אל ועד המפלגה האזורי. הוא העביר את התסריט למזכירת אידאולוגיה; האישה לא הספיקה לקרוא אותו ובמקום זאת העבירה את הטקסט לבתה שבסופו של דבר אהבה אותו. האם התקשרה לפיליפ ארמש, ראש מחלקת הקולנוע של מוסקבה והכריזה כי "הוועדה האזורית של לנינגרד מעוניינת בסרט על הדקבריסטים!" כך הגיע התסריט ללנפילם, אך התקציב קוצץ ל-1.5 מיליון רובל 3.5 מיליון שהוקצו מלכתחילה. 

מיקומי הסרט כללו את מתחם הארמונות בפטרהוף וארמון החורף.

## קישורים חיצוניים

* 
## הערות שוליים

קטגוריה:סרטים תקופתיים
קטגוריה:סרטי דרמה היסטורית
קטגוריה:סנקט פטרבורג בקולנוע
קטגוריה:סרטים רוסיים
קטגוריה:סרטים ברוסית
קטגוריה:סרטי דרמה רוסיים
קטגוריה:סרטי 1975
קטגוריה:סרטים סובייטיים
קטגוריה:האימפריה הרוסית בתרבות
סאדומאזוכיזם

[ממוזער|"לילות האימה" מאת [ג'ו שוסטר]]
**סאדומאוזוכיזם** הוא מתן או קבלת הנאה פעולות הכוללות גרימת או קבלת כאב או השפלה. לעיתים מתרגלי הסאדומאזוכיזם מחפשים לחוות סיפוק מיני ממעשיהם. בעוד שהמונחים 'סאדיסט' ו'מאזוכיסט' מתארים אדם שנהנה ממתן כאב ואדם שנהנה מקבלת כאב, בהתאמה, סאדומזוכיסט יכול ליהנות משתי הפעולות הללו.

המילה 'סאדומאזוכיזם' היא שילוב של המילים 'סאדיזם' ו'מזוכיזם'. הקיצור S&M משמש לרוב לתיאור הסאדומאזוכיזם, אולם ניתן גם להשתמש בקיצורים S-M, SM, S/M. הסאדומאוכיזם אינו נחשב לפאראפיליה קלינית, אלא אם הסאדומאזוכיסט נמצא במצוקה קלינית או שנגרם לו נזק בריאותי. כאשר נערך אקט סאדיסטי בקרב שני מבוגרים מסכימים, הוא לרוב יכלל תחת הכותרת של BDSM, והוא נבדל ממעשי אלימות מיניים שמבוצעים ללא הסכמה הדדית.

## לקריאה נוספת

* 


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:התנהגות האדם
לארי קינון

**לארי ג'ו קינון** (באנגלית: **Larry Joe Kenon**; נולד ב-13 בדצמבר 1952) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגות ה-ABA וה-NBA בין השנים 1973–1983. בשנת 1974 זכה באליפות ה-ABA כשחקן ניו יורק נטס, ולאורך הקריירה השתתף 3 פעמים במשחק האולסטאר של ה-ABA ופעמיים במשחק האולסטאר של ה-NBA. ממוצעיו הכוללים בשתי הליגות הם 17.2 נקודות, 8.9 ריבאונדים, 2.2 אסיסטים ו-1.3 חטיפות למשחק.

ב-26 בדצמבר 1976 קבע שיא NBA של 11 חטיפות במשחק בין סן אנטוניו ספרס לקנזס סיטי קינגס. באותו משחק גם קלע 29 נקודות והוריד 15 ריבאונדים, ובכך השלים טריפל דאבל נדיר שאינו כולל אסיסטים.

## קריירת מכללות
קינון נולד וגדל בעיר בירמינגהאם שבאלבמה. לאחר שנתיים ב"מכללת אמרילו" שבטקסס, עבר קינון בשנת 1972 לאוניברסיטת ממפיס, ובעונתו היחידה בקבוצת הכדורסל שלה הצטיין עם ממוצעים של 20.1 נקודות ו-16.7 ריבאונדים למשחק. באותה עונה העפילה ממפיס לגמר טורניר אליפות המכללות לראשונה בתולדותיה, בעוד שהישג השיא שלה עד אז היה הסיבוב הראשון של הטורניר. במשחק הגמר הפסידה ממפיס מול UCLA, אשר זכתה באליפות המכללות השביעית שלה ברציפות, בהובלת ביל וולטון וג'מאל וילקס. בסיום העונה זכה קינון בתואר השחקן המצטיין של "מחוז ה-MVC".

## קריירת משחק
בקיץ 1973 נבחר קינון הן על ידי דטרויט פיסטונס בדראפט ה-NBA (בחירה ה-50) והן על ידי "ממפיס טאמס" בדראפט ה-ABA, ובסופו של דבר בחר לשחק ב-ABA עבור ניו יורק נטס, אשר רכשה את זכויות הדראפט שלו. בעונתו הראשונה בניו יורק רשם ממוצעים של 15.9 נקודות ו-11.5 ריבאונדים למשחק, נבחר להשתתף במשחק האולסטאר, וסייע לג'וליוס ארווינג ובילי פולץ להוביל את הנטס לזכייה באליפות ה-ABA.

בשנת 1975 הועבר יחד עם פולץ בטרייד לסן אנטוניו ספרס, אף היא מליגת ה-ABA, בתמורה לסוואן נייטר. בעונת 1975/1976, שהייתה האחרונה בתולדות ה-ABA בטרם התמזגה אל ה-NBA, קלע קינון 18.7 נקודות למשחק ונבחר להשתתף במשחק האולסטאר בפעם השלישית ברציפות. ב-4 העונות הבאות רשם קינון ממוצעים של 21.2 נקודות ו-10.1 ריבאונדים למשחק עבור הספרס, והיה אחד משחקניה המובילים לצד ג'ורג' גרווין, ג'יימס סיילאס ובילי פולץ. בעונת , במהלכה השתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA בפעם השנייה ברציפות, העפילו הספרס לגמר האזור המזרחי, אך הפסידו מול וושינגטון בולטס בתוצאה 3–4.

לקראת עונת  חתם קינון על חוזה בשיקגו בולס, ובשתי העונות הבאות שיחק בגולדן סטייט ווריורס ובקליבלנד קאבלירס. בעונת 1984/1985 שיחק עבור קבוצת "ויומינג ויילדקטרס" מליגת ה-CBA, בטרם פרש ממשחק באופן סופי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי אלבמה
קטגוריה:ברמינגהאם: אישים
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:אלבמה: כדורסלנים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת ממפיס
קטגוריה:בחירות דראפט של דטרויט פיסטונס
קטגוריה:כדורסלני ניו יורק נטס
קטגוריה:כדורסלני סן אנטוניו ספרס
קטגוריה:כדורסלני שיקגו בולס
קטגוריה:כדורסלני גולדן סטייט ווריורס
קטגוריה:כדורסלני קליבלנד קאבלירס
קטגוריה:כדורסלני ליגת ה-ABA
קטגוריה:משתתפי משחק האולסטאר של ה-NBA
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1952
מאיר אביטבול

הרב **מאיר מישל אביטבול** (1944, תש"ה - 19 בספטמבר 2023, ד' תשרי ה'תשפ"ד) היה מנהל מכון אור המערב - הוצאה לאור של ספרי חכמי ספרד ומרוקו, וספרייה המאגדת ומשווקת ספרים של חכמי ספרד.

## ביוגרפיה
נולד בקזבלנקה לעמרם ולשרה (לבית אלבז). בשנת 1960 עבר ללמוד בטנג'יר. בשנת 1963 עבר לאנגליה ולמד בישיבת גייטסהד בראשות רבי אריה זאב גורביץ. בשנת 1967 השתתף בהקמת ישיבת מרכז התורה שבפרברי פריז בראשות רבי יעקב טולידאנו.

בשנת 1968 נישא ליוכבד (לבית לרדו) ממזאגאן ועבר בעקבות הוריו למונטריאול שבקנדה.

לקח חלק פעיל בביסוסה של קהילת "מרכז ספרד" החרדית-ספרדית והמרוקאית, וניהל את הישיבה המקומית.

בשנת 1981 עלה לישראל, והתיישב בשכונת גילה בירושלים. הקים בשכונה בית מדרש ומימן כולל ערב בשכונה. נקרא לנהל את ישיבת ומוסדות "אוהל משה" של הרב משה מלכה בבני ברק, שמנו אז כ-700 תלמידים.

לאחר שנחשף בספריות ישראל לכתבי חכמי ספרד והמגרב ולצילומי כתבי היד שלהם שבספריה הלאומית, הקים ב-1983 את מכון "בני יששכר" (על שם סבו, רבי יששכר סימוני) לחקר והוצאה לאור של ספרי חכמי ספרד. ב-1985 הקים את הספרייה הספרדית, המאגדת ספרים של חכמי ספרד שראו אור. ב-1990 הקים את אור המערב. עד לשנת 2019, הוציא המכון לאור קרוב ל-400 ספרים.

בשנת 2008 זכה בפרס נסים גאון, על 25 שנות פעילות והפצת ספרי חכמי הספרדים.

ב-19 בספטמבר 2023 נפטר בגיל 79.

## ראו גם
* אור המערב

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:מנהלים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי מרוקו
קטגוריה:רבנים ישראלים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1980
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2023
יצרוד צהוב

**יַצְרוּד צָהֹב** (שם מדעי: *Plectorhinchus gaterinus*) הוא מין של דג גרם ממשפחת הגממיתיים שבסדרת הדקראים. הוא מצוי במערב האוקיינוס ההודי במימי המפרץ הפרסי, ים סוף (לרבות במפרץ אילת), מזרח אפריקה ודרומה עד דרום אפריקה, מאוריציוס, מדגסקר ואיי קומורו. הוא יימצא סמוך לשוניות אלמוגים וחוליות בקרבת החוף, עד עומק 55 מטרים.
## מאפיינים
דג זה מגיע לאורך 30 ס"מ אך יכול להגיע גם ל-50 ס"מ והוא בעל סנפירים קטנים צהובים והצידיים והגב צהובים עד בהירים עם נקודות שחורות לאורכם. הראש הגדול כחול חזק עד אפור עם עיניים שחורות בקדמת הראש והשפתיים הגדולות גם צהובות. סנפיר הגב של היצרוד דומה לקשת.

היצרוד הצהוב מצוי בחבורות גדולות במי השונית, שם הוא אוכל חסרי חוליות קטנים או דגיגים בין האלמוגים. הוא חי בסמוך לקרקעית ולא קרוב לפני המים, ופעיל בשעות היום.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1775
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פטר פורסקל
קטגוריה:גממיתיים
קטגוריה:דגים במפרץ אילת
מיקלוש פלודי

[ממוזער|400px|בחזית [תיאטרון הקומדיה של בודפשט|תיאטרון הקומדיה בשנת 1905. הקיצוני מימין הוא מיקלוש פלודי והקיצוני משמאל הוא ינה הלטאי בן דודו של בנימין זאב הרצל.]]
**מיקלוש פלודי** (במקור **משה ואטרסדורף**, בהונגרית: **Faludi Miklós**,  3 בפברואר 1870, דווצ'ר – 1 בפברואר 1942, בודפשט) היה מנהל תיאטרון, מחזאי הונגרי-יהודי, הוא בנו של גאבור פלודי, אחיהם של התאומים ינה פלודי ושאנדור פלודי.

## ביוגרפיה
מיקלוש (משה) פלודי נסע בסיום בית הספר התיכון לצרפת ולאנגליה, שם למד צרפתית וגם אנגלית. במשך שנים רבות היה פקיד ב"בנק אנגליה" בלונדון. בשנת 1896, כשאביו גאבור פלודי, נכנס כשותף ב"תיאטרון העם" (Népszínház) הוא חזר מאנגליה ושימש כמזכיר התיאטרון עד שנת 1901 תחת ניהולו של קלמן פּורז'ולט. מאותו זמן ועד שנת 1926 היה מעורב בניהול תיאטרון הקומדיה של בודפשט, תחילה כמחזאי ובהמשך כמנהל אמנותי. בנדיבותו וביחסו העדין ומלא הטקט השיג את אהדת כל צוות התיאטרון.

### בעולם הסרטים
בשנת 1911 ייסד פלודי את חברת הוניה ( Hunnia ) ופיקח באופן אישי על בניית אולפן הקולנוע הראשון בבודפשט שהיה ברחוב פנוניה. החברה הפיקה מספר סרטים עד שהפסיקה לפעול בשנת 1913.

פלודי גם כתב ותירגם דרמות ומחזות. בין היתר את הדרמה של בלסקו "מאדאם באטרפליי". משנת 1929 הקשר שלו עם התיאטרון היה גם כמוציא לאור של יצירות תיאטרליות ומוזיקליות. בין השנים 1936–1939 עבד כמחזאי וכמזכיר ב"תיאטרון מרכז העיר" (Belvárosi Színház). פלודי הכיר היטב את הספרות והדרמה של תקופתו ולכן הכניס לרפרטואר של התיאטראות בהם עבד את החשובים והמוצלחים מהמחזות על הבמות בעולם.
## גלריית תמונות

קובץ:Miklós Faludi at the Comedy Theatre of Budapest.jpg|מיקלוש פלודי בתמונה קבוצתית
קובץ:Tombstone of theatre manager Miklós Faludi.jpg|קברו של מיקלוש פלודי


## לקריאה נוספת

* לקסיקון הונגרי לאומנות הבמה Magyar színházművészeti lexikon
*לקסיקון לתיאטרון Magyar színművészeti lexikon
* *Bárdi Ödön: A régi Vígszínház (Bp., 1957)*
* *Hunyady Sándor: A Vígszínház 40 éve (Bp., 1936)*
* *Szi. Kellér Andor: Bal négyes páholy (r., Bp., 1960)*

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:יהודים הונגרים
קטגוריה:מנהלי תיאטראות בהונגריה
קטגוריה:מפיקי תיאטרון
קטגוריה:משפחת פלודי
קטגוריה:תיאטרון הונגרי
קטגוריה:מחזאים יהודים הונגרים
קטגוריה:דווצ'ר: אישים
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1870
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1942
מארי-לואיז שטיינבאואר

**מארי-לואיז שטיינבאואר** (בגרמנית: **Marie-Louise Steinbauer**; נולדה ב-3 בינואר 1934) היא דוגמנית ומנחת טלוויזיה גרמנייה.

## ביוגרפיה
שטיינבאואר נולדה בקלן, היא למדה בבתי ספר בברלין ובבידגושץ' ולאחר מכן עברה ללמוד בפנימייה.

היא למדה בבית ספר למתורגמנים וקיבלה דיפלומה באנגלית ובצרפתית, היא עבדה תקופה בתחום התרגום במפעל המכוניות פורד בקלן.

לקחה חלק בכתיבת שלושה ספרים שיצאו לאור.

## דוגמנות

בתחילת דרכה בדוגמנות שטיינבאואר עבדה כדוגמנית עבור צלם אופנה בקלן.

היא הצטלמה למגזין "Film und Frau" העוסק באופנה ובקולנוע.

לאחר מכן היא עבדה כדוגמנית בפריז, רומא ולונדון, היא התגוררה גם ארבע שנים בניו יורק ובמהלכן חתמה על חוזה עם סוכנת הדוגמניות איילין פורד.

## הנחיית טלוויזיה

בהיותה בניו יורק הכירה שטיינבאואר עיתונאי העובד ב-"NDR", רשת שידור ציבורית גרמנית ודרכו נכנסה לתחום הטלוויזיה.

מ-1965 ועד 1975 הגישה את מגזין הבידור "Aktuelle Schaubude".

ב-1969 ו-1970 הנחתה את אירוע המוזיקה הבוחר את נציג גרמניה לאירוויזיון.

באירוויזיון 1970 הייתה גם הפרשנית של הטלוויזיה הגרמנית.

מ-1982 ועד 1991 לקחה חלק בהנחיית תוכנית האירוח "NDR Talk Show" שזכה לפופולריות בגרמניה.

## חיים אישיים

נישאה להלמוט פרנקנברג, יזם בעסקי הקוסמטיקה וב-1957 נולדה בתם., לאחר שנה של נישואין הזוג התגרש.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:דוגמניות גרמניות
קטגוריה:מנחות טלוויזיה גרמניות
קטגוריה:דוגמנים גרמנים
קטגוריה:מנחי טלוויזיה גרמנים
קטגוריה:סופרות גרמניות
קטגוריה:סופרים גרמנים
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1934
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1934
מירב מורן

**מירב מורן** (נולדה ב-24 בדצמבר 1967) היא עיתונאית ישראלית המשמשת כתבת ישראלית.

## ביוגרפיה
מירב מורן נולדה בקיבוץ געש כבת הצעירה מתוך ארבעה ילדים, לרמי מורן, ד"ר בתחום הבוטניקה, ולדליה מורן, אשת חינוך שניהלה לימים את ארכיון תנועת השומר הצעיר ומקימת ארכיון חיים הרצוג. אחותה היא השחקנית נטע מורן. בשנת 1970 נסעה עם משפחתה לשליחות בת 3 שנים מטעם הסוכנות היהודית ללימה בירת פרו.

בסוף שנות ה-80 שימשה כתבת בעיתונים "חדשות" ו"על המשמר". בשנים 1990–1993 שימשה דוברת חברת "ידע מחשבים", נציגת חברת אפל בישראל. בשנים 1994–1996 שימשה דוברת משרד המדע בעת כהונתה של השרה שולמית אלוני.

בשנת 2000 החלה לשמש עורכת המהדורה הדיגיטלית הראשונה של "עכבר העיר" בחברת IOL. ב-2002 מונתה לתפקיד עורכת מדור "גלריה" ב"הארץ". בשנת 2006 החלה לשמש עורכת המדור הפיננסי ומדור הדעות של העיתון "גלובס." בין השנים 2010–2017 שימשה סגנית עורכת מוסף הנדל"ן של גלובס.

ב-2018 הצטרפה לקבוצת ״הארץ״ ככתבת תחבורה ותכנון ערים בעיתון דה-מרקר ומ-2020 היא חברת מערכת עיתון ״הארץ״, כותבת כתבות מגזין במוסף השבת ומאמרי דעה במדור הדעות של העיתון. 

למירב מורן תואר ראשון במדעי הרוח מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני במדעי הארכיונאות מהאוניברסיטה העברית. בשנים 2006 ועד 2015 היא שימשה כמרצה במסלול ההכשרה לארכיונאים במכללת בית ברל. 

## קישורים חיצוניים

* 
* מירב מורן, באתר גלובס
* 

קטגוריה:בוגרי תיכון אזורי רמות חפר
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:געש (קיבוץ): אישים
קטגוריה:דוברות ישראליות
קטגוריה:דוברים ישראלים
קטגוריה:סגל גלובס
קטגוריה:סגל הארץ
קטגוריה:סגל על המשמר
קטגוריה:סגל חדשות
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
מירב
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1967
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1967
חרדון אוסטרלי מזוקן

**חרדון אוסטרלי מזוקן** (שם מדעי: *Pogona vitticeps*) הוא מין של זוחל מהסוג חרדון מזוקן שבמשפחת החרדוניים החי במרכזה של אוסטרליה באזורי בתה, מדבריות וערבות עשב חמימות. הוא נפוץ מאוד כחיית מחמד.
## מאפיינים
החרדון הוא לטאה בינונית שמגיעה עד לאורך 60 סנטימטרים, כשמחצית מזה מהווה הזנב. לחרדון אין הבדלים בין גודל הזכר לנקבה, אך לזכרים יש זנב רחב יותר, ראשים וזקנים גדולים יותר ופתחי ביב בולטים יותר. צבעם מגוון, מחום בהיר עד אדמדם, כתום, ורדרד ולעיתים כהה יותר. החרדון מכוסה בקשקשים רחבים וקוצניים הבולטים בעיקר מתחת לסנטרו בעל שק התהודה, ומשווים לו מראה של "זקן". לצד העיניים ישנו פס חום ולאורך הצידיים ישנו רכס קוצני נוסף. הרגליים קצרות ובעלות טפרים חדים.

החרדון הוא חיית יום המנצלת את חום השמש כדי לחמם את גופה, אך בשעות הצהריים במדבר החרדון נסוג למחסה של סלעים או גזעים. לטאות אלה ניזונות בעיקר מחרקים עליהם הן מזנקות בזריזות.

חרדונים הנפגשים ביניהם מתחרים על היררכיה באמצעות מחוות ראשים מהירה ותוקפנית, ואם היריבים לא נרתעים הם יילחמו בעזרת לסתותיהם או טפריהם. הם יודעים לזנק באוויר כדי לחטוף מזון או להגיע לעמדה גבוהה יותר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

מרכז|ממוזער|300px|חרדון אוסטרלי מזוקן

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ארנסט אהל
קטגוריה:חרדוניים
קטגוריה:אוסטרליה: זוחלים
קטגוריה:בעלי חיים במדבריות אוסטרליה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1927
טרר קיירי

**טרר קיירי** (בוולשית: **Tre'r Ceiri**; "עיירת הענקים") היא פסגה ומבצר גבעה מתקופת הברזל בחצי האי ל'ין שבמחוז גוויניד', צפון-מערב ויילס. מבצר הגבעה טרר קיירי נחשב לאחד ממבצרי הגבעה המרשימים והשמורים ברחבי האיים הבריטים, הוא הוקם בתקופת הברזל המאוחרת סביב אתר קבורה קדום יותר ובמהלך השלטון הרומאי בוויילס גדל לכדי התיישבות ניכרת עם 150 בתים ואוכלוסייה של כ-400.

מבצר הגבעה שוכן על פסגת טרר קיירי הקרויה כך על שם האתר (*טרר* - עיירה; *קיירי* מ-Cawr - ענק), פסגה בגובה 485 מטר אחת משלוש הפסגות של רכס איר אייפל (גארן גאנול בגובה 566 מטר וגארן פור בגובה 444 מטר). האתר מכיל רוגם קבורה מתקופת הברונזה בקצהו הצפון-מזרחי ששולב לתוך ההתיישבות הממוגנת שהוקמה במהלך תקופת הברזל. על פי סקירת המבנים באתר, נראה כי מבצר הגבעה היה בשימוש סביב תקופת הכיבוש הרומאי של ויילס ועד לשנת 400 לערך, נראה כי האתר התרחב באופן משמעותי בתקופה הרומאית ובשיאו הגיעה ההתיישבות בטרר קיירי לכדי כ-400 איש.

המבצר כולל מערך מרשים של ביצורים עם חומת אבן היקפית שמגיעה באזורים מסוימים לגובה 3.5 מטר ומספר חומות משניות במורד הגבעה, בנוסף לחומות אבן ששימשו כנראה לחלקות חקלאיות או גידול חיות משק סביב המבצר המרכזי. בתוך חומות המבצר הוקמו כ-150 בתי אבן במספר תקופות, כאשר בתקופות מוקדמות הבתים היו עגולים ובהמשך החלו להיבנות מבנים מלבניים לצד הבתים העגולים. טרר קיירי שוכנת בתחומי שבט הגנגני הקלטי, שייתכן וקשור לשבט קלטי בעל אותו השם באירלנד הסמוכה.

## תמונות

Arch Camb Vol 2 1872 21 8.jpeg|תרשים מבנה המבצר כפי שהתגלה
The interior of an Iron Age hut - geograph.org.uk - 710412.jpg|קירות בית מגורים
The back door of Tre'r Ceiri - geograph.org.uk - 662049.jpg|אחד משערי הכניסה למתחם
Llanaelhaearn, main entrance to Tre'r Ceiri - geograph.org.uk - 55537.jpg|הכניסה הראשית למתחם


## ראו גם
* גארן בודיאן

## קישורים חיצוניים

* טרר קיירי מתוך אתר מוזיאון ויילס.
* אודות המבצר באתר 'ארכיון האתרים הלאומי של ויילס'.

קטגוריה:גוויניד'
טרר קיירי
קטגוריה:ויילס: מבצרי גבעה
קטגוריה:חצי האי ל'ין
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: הרים
קטגוריה:ויילס: אתרים ארכאולוגיים
קוברה יורקת סינית

**קוברה יורקת סינית**, **קוברה יורקת תאילנדית** או **קוברה יורקת שחורה-לבנה** (שם מדעי: *Naja siamensis*) היא מין של קוברה יורקת ארס ממשפחת הפתניים החיה ברחבי דרום-מזרח אסיה בתאילנד (ומכאן שמה המדעי), קמבודיה, וייטנאם ולאוס ונראה שגם במיאנמר, אף שלא נרשמה תצפית.

## מאפיינים
אורכה של קוברה בוגרת 0.9–1.2 מטר כשהשיא יכול להגיע ל-1.6 מטרים וצבעה אפור עד חום ושחור מוקף בכתמים לבנים והחזה בהיר מאוד, עם מעט כתמים על הצוואר והחזה. הסימן על צווארה דומה מעט למשקפיים. תפוצתה היא משדות ומישורים, דרך ג'ונגלים ועד למורדות הרים ולחורשים. הקוברה נמשכת לעיתים למגורי האדם, אשר מושכים גם מכרסמים קטנים.

הקוברה היא נחש לילי המתחבא במשך היום בין סלעים או צמחייה. אם היא מאוימת ביום היא תחפש מקלט במרחק מה, אך בלילה התנהגותה תוקפנית יותר והיא תנפח את צווארה ותירק ארס לעבר עיני התוקף. ארס זה מסוגל לעוור לחלוטין אם הארס לא יישטף, אך הוא לא הורג. אם התוקף לא מתרחק הקוברה תכיש אותו בניביה. הארס החודר למחזור הדם גורם לנמק ונפיחות באזור ההכשה ולשיתוק ופגיעה במערכת הנשימה. ללא נסיוב הקורבן ימות במהרה, מה שקורה במספר כפרים בהם אין נסיוב בנמצא.

קוברה זו דומה מאוד למינים קוברה מונוקלית או לקוברה סינית, והיא קרובה אליהם מבחינה טקסונומית.

## גלריה

Naja siamensis by Danny S.JPG
Naja siamensis by Danny S..jpg
Naja siamensis 1.jpg
Naja siamensis, Siamese spitting cobra (juvenile) - Hua Hin District, Prachuan Khiri Khan (43411826495) by Rushen.jpg


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'וזפוס ניקולאוס לאורנטי
קטגוריה:פתניים
קטגוריה:לאוס: זוחלים
קטגוריה:תאילנד: זוחלים
קטגוריה:וייטנאם: זוחלים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1768
קטגוריה:זוחלים ביערות הגשם של דרום-מזרח אסיה
קוברה דרום פיליפינית

**קוברה דרום פיליפינית** (שם מדעי: *Naja samarensis*) הוא מין של נחש קוברה האנדמית לאיי הפיליפינים, בעיקר בויסאיאס ובמינדנאו. קוברה זו חופפת בתחומי תפוצתה הצפוניים עם מין נוסף של קוברה - קוברה פיליפינית. שני המינים הפיליפינים הם קוברות היורקות את ארסן מבעד לניבים החלולים והיישר לעבר עיני הקורבן, בדרך כלל לאחר איום או התקרבות מצידו.

## מאפיינים
קוברה זו מגיעה לאורך 1.4 מטרים והיא בעלת קשקשים צהובים בוהקים מנומרים בשחור והגחון החל מאמצע החזה כהה עד שחור. כמרבית הקוברות היא יכולה לשטח את צווארה כדי להיראות מאיימת יותר. היא בעלת כתמים דמויי עיניים על העורף.

הקוברה שוכנת בקרבת נחלים או נהרות ובג'ונגלים של דרום הפיליפינים. לעיתים היא תימצא בקרבה למגורי אדם,לרבות שדות אורז ומטעים. הקוברה מחפשת טרף כמו עכברים ויונקים קטנים אך גם צפרדעים, זוחלים אחרים ואף נחשים אחרים.

## ארס
בנוסף על הארס אותו הקוברה יורקת היא יכולה לנשוך בעזרת ניביה החלולים, הקבועים בקדמת הלסת העליונה. הארס מורכב מנוירוטוקסין חזק וממרכיבים ציטוטוקסינים. הוא גורם לנפיחות באזור ההכשה, חום, לחץ דם גבוה ויכול להזיק למערכת הנשימה ולמוות של הקורבן כתוצאה משיתוק וחנק.  ישנו נסיוב נגד ארס אך הוא נדיר מאוד בפיליפינים. עם זאת המפגשים עם הקוברה נדירים ומספר הקרבנות נמוך יחסית.

ארס המותז לתוך עיני הקורבן גורם לכאב עז ולפגיעה ברשתית ואם הוא לא נשטף בתוך זמן קצר, הוא יכול לגרום לעיוורון קבוע.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1861
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי וילהלם פטרס
קטגוריה:פתניים
קטגוריה:הפיליפינים: זוחלים
קטגוריה:הפיליפינים: מינים אנדמיים
קטגוריה:זוחלים ביערות הגשם של דרום-מזרח אסיה