open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
פארק האתגרים טופ 94

**[https://top94.co.il/%d7%90%d7%95%d7%93%d7%95%d7%aa/ פארק האתגרים טופ 94]** הוא מתחם אטרקציות גדול באזור תעשייה שחורת, צפונית לאילת. במתחם 3,500 מ"ר של אטרקציות לכל המשפחה, פעילויות אקסטרים ומתחם אירועים. בטופ 94 ניתן למצוא גם מסעדה כשרה ומוזיאון הפתוח לקהל המציג את היסטוריית לוחמי הנגב.

הפארק הוקם באפריל 2014, ומנוהל בידי "טופ 94 פארק אתגרים 2103 בע"מ".

## אטרקציות
***המסלול ההרפתקני** כולל כניסה ל-7 מתקנים. מסלול זה כולל: קירות טיפוס באורך 24 מטר ובגובה 9 מטר. קירות הטיפוס מורכבים מזוויות משתנות וכוללים ארבעה תחומי טיפוס: טרובלו, TOP ROPE, הובלה ובולדרינג. פארק חבלים תלוי בגובה 17 מטר. המורכב ממסלול באורך 45 מטר הכולל 12 אתגרים שונים. צוק טיפוס בגובה 19 מטרים היחידי בארץ, המדמה טיפוס על הרי אילת. מקפצת נינג'ה- קפיצה מגובה 5 מטר למרחק 4 מטר לעבר טרפז קרקס או שק אגרוף. "מדרגות לשמיים" - טיפוס על גבי עמודים עד גובה 7 מטר, בסופם קופצים לרצפה באמצעות רתמת בלימה. זירת חץ וקשת - קליעה למטרה בקשתות מקצועיות. מיני בנג'י - קפיצה מגובה 23 מטרים.
***מסלול הרפתקני לקטנטנים** - משחקייה ייעודית לילדים מתחת לגיל 5. המשחקייה בנויה על פני 4 מפלסים ובה מתקנים רבים המיועדים לקטנטנים. 
***מסלול [[קארטינג]]** באורך חצי ק"מ במכוניות מרוץ מדגם "מייקל שומכר" עם מנועי בנזין של 4 פעימות.
***[[פיינטבול]]** מתחם לוחמה בשטח בנוי.
***ירי חווייתי**- ירי ברובה M-16 / AK-47 בקליבר 0.22, פתוח גם למי שאינו מחזיק ברישיון נשק לגילאי 18+
במקום מסעדה כשרה

## מוזיאון לוחמי הנגב

בתוך הפארק שוכן **מוזיאון לוחמי הנגב**. המוזיאון מציג את הקרבות באזור במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העצמאות.

המוזיאון כולל, בין היתר, חיזיון אור-קולי ותצוגת תותחים, ג'יפים וכלי נשק קלים, בהם נעשה שימוש בקרבות האזור החל ממלחמת העולם הראשונה. בנוסף, לאורך המוזיאון פרושות דמויות לוחמים מהצבאות השונים שהשתתפו, לאורך ההיסטוריה, בקרבות באזור.

## מרכז הדרכה
בפארק קיימים מספר מרכזי הדרכה:
***מרכז הכשרה לירי** - הדרכה לגופים מוסדיים ופרטיים, המוכרת על ידי המשטרה והמשרד לביטחון פנים.
***קרב מגע** - הדרכה מקצועית למאבטחים ואנשי ביטחון.
***חוגי ספורט** - לילדים מגיל 5 ולבני נוער.

## קישורים חיצוניים

* דף הפייסבוק הרשמי של הפארק
* טופ 94 פארק אתגרים אילת, מגוון פעילויות תחת קורת גג אחת, אתר התיירות הרשמי של אילת.
* "פארק אתגרים עשיר בחוויות ואקשן לכל המשפחה", "כל הזמן".

* מוזיאון לוחמי הנגב, יוטיוב

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: מוזיאונים להיסטוריה
קטגוריה:הנגב: מוזיאונים
קטגוריה:ישראל: מוזיאונים צבאיים
קטגוריה:ישראל: טיפוס ספורטיבי
קטגוריה:ספורט אתגרי
רגימנט חיל הרגלים של פיג'י

**רגימנט חיל הרגלים של פיג'י** הוא עוצבה חטיבתית ובה שישה גדודים, המהווה את הכוח הלוחם העיקרי של הכוחות הצבאיים של פיג'י. יחידות הרגימנט לחמו במלחמת העולם השנייה ושירתו במלאיה, ומאז שלהי שנות השבעים משרתים בכוחות שמירת שלום שונים ברחבי העולם.

## מבנה הרגימנט
הרגימנט כלל בראשיתו רק גדודים טריטוריאליים. לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה הוקמה בו פלוגה סדירה ראשונה. 

הרגימנט כולל כיום שלושה גדודים סדירים (ה-1, ה-2, ה-3) וכן שלושה גדודים טריטוריאליים (ה-4, ה-5 וה-7/8). האחרונים הם למעשה פלוגות סדירות, אשר בשעת חירום ניתן לבנות על בסיס כל אחת מהן גדוד מלא.

## תולדות הרגימנט
[250px|ממוזער|שמאל|[חיילי הרגימנט מטפלים בפצוע במהלך הקרב בבוגנוויל במלחמת העולם השנייה]]
הרגימנט הוקם עם ייסוד כוחות ההגנה של פיג'י - אז מושבה בריטית - בשנת 1920. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה כלל רק מסגרות פלוגתיות טריטוריאליות והוא הוגדל בהדרגה והועמד תחת פיקוד צבא ניו זילנד. משימתו הראשונה הייתה הגנה על אתרים חיוניים באיי פיג'י. לאחר כניסת ארצות הברית למלחמה באוקיינוס השקט הוצבה בפיג'י באביב 1942 הדיוויזיה האמריקאית ה-37 והרגימנט הועבר תחת פיקוד אמריקאי. בהמשך המלחמה השתתף הרגימנט במערכה באיי שלמה. אחד מחיילי הרגימנט, ספנאיה סוקאנאיוואלו (Sefanaia Sukanaivalu), עוטר לאחר מותו בעיטור צלב ויקטוריה על לחימתו בבוגנוויל ב-1944. בתום המלחמה פוזר למעשה הרגימנט, אם כי הגדוד ה-1 הופעל במלאיה ב-1952-1953 לשם דיכוי המרידה שם.

ב-1978 הופעל מחדש הגדוד ה-1 במסגרת מדינת פיג'י העצמאית. באותה שנה הצטרף לכוחות יוניפי"ל בדרום לבנון ושירת שם עד 2002. ב-2004 נפרסו חיילים מהגדוד בעיראק כחלק ממשלחת הסיוע של האו"ם שם (UNAMI). חיילים מהגדוד משרתים גם במשלחת האו"ם לסודאן (UNMIS).

הגדוד ה-2 הוקם מחדש כגדוד סדיר ב-1982 והצטרף לכוח המשקיפים הרב-לאומי שהוצב בסיני בעקבות הסכם השלום בין ישראל למצרים. 

הגדוד ה-3 הוקם כגדוד טריטוריאלי ב-1982 כדי להחליף את הגדוד ה-2. בעקבות ההפיכות הצבאיות בפיג'י ב-1987 הוא הפך לגדוד סדיר ומהווה את כוח האבטחה הצבאי באיים. הוא גם מספק חיילים רעננים לשירות בגדודים ה-1 וה-2. גדוד זה הוא הגדול בשלושת הגדודים הסדירים.

הגדודים הטריטוריאליים הוקמו מחדש לאחר ההפיכות בפיג'י ב-1987 והם מוצבים באיי פיג'י תחת פיקוד הגדוד ה-3.

## קישורים חיצוניים
* אתר הכוחות הצבאיים של פיג'י

חיל רגלים פיג'י
קטגוריה:יחידות רגלים
קטגוריה:פיג'י
קטגוריה:יחידות צבא במלחמת העולם השנייה
הילה ערן

**הילה ערן** (נולדה ב-21 בנובמבר 1986) היא שחקנית, דוגמנית ומפיקת קולנוע ישראלית; "נערת היופי-עשרה" לשנת 2006. בעשור האחרון היא מטפלת בשיטת אלבאום בילדים, בני נוער ובמבוגרים. מדריכה הורית ויועצת משפחה המתמחה בהפרעות קשב, ילדים בגיל הרך והמשפחה המורכבת. 

## ביוגרפיה
ערן נולדה ברמת גן. היא בתו של המפיק דורון ערן.

ערן השתתפה בתחרות "מלכת היופי" לשנת 2006 ושם זכתה בתואר "נערת היופי עשרה".

היא בוגרת אוניברסיטת תל אביב בקולנוע וטלוויזיה.

בוגרת לימודי אלבאום והדרכה הורית. 

### משחק
ב-1999 השתתפה בדרמת הטלוויזיה "תסתכל לי בעיניים" שביים והפיק אביה. בשנת 2002 השתתפה בסרט "טהארה". בשנת 2003 שיחקה לצד אלונה טל ואושרי כהן בסרט הדרמה "להיות כוכב" בבימויו של ארנון צדוק. בשנת 2005 שיחקה בסרטו של מנחם גולן "ימים של אהבה" בכיכובם של מאיה בוסקילה וניר לוי.

בשנת 2007 החלה לגלם את ליאה בנטוב בתפקיד הראשי בסדרת המדע הבדיוני "הנפילים" שיצרו רובי דואניאס וחן קלימן, ושודרה בערוץ הילדים לצופי Yes.

בשנת 2008 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט "הכתובה" בבימויו של מנחם גולן על פי מחזה של אפרים קישון. באותה שנה החלה להנחות את המגזין היומי של ערוץ 24 "רעש" לצד גל לב וג'ייסון דנינו-הולט, ושבה לשחק בעונה השנייה של הסדרה "הנפילים". בנוסף באותה השנה גם התארחה בתפקיד עצמה בסדרה "הפיג'מות" ששודרה בערוץ הילדים.

בשנת 2009 שיחקה בסרט "רגליים קרות".

בשנת 2010 שיחקה בעונה השנייה של סדרת הדרמה היומית "תיכון השיר שלנו" בתפקיד דפנה. בשנת 2011 שיחקה בתפקידים שונים בסדרות "השועלים" ו"אחרי הצלצול".

בשנת 2016 שיחקה בסרט אותו גם הפיקה, "האוצר מעבר לנהר".

בשנת 2017 שיחקה את הדמות עדי בסרט "ג'סטה", בבימויו של קובי מחט.

בשנת 2019 השתתפה בסרט "מתחתנת" בתפקיד דנה.

### הפקה
ערן יזמה והפיקה מספר סרטים ותוכניות דוקומנטריות דרך חברת ההפקה שלה, "הילה הפקות":
* בשנת 2015 הפיקה את הסרט "גויאבות", בבימויו של קובי מחט.
* בשנת 2016 הפיקה את "האוצר מעבר לנהר", סרט הרפתקאות לילדים שכתבו מחט ואלון גור אריה.
* בשנת 2017 הפיקה את הסרט "ג'סטה", בבימויו של קובי מחט. היא אף השתתפה בו בתפקיד משני.
* בשנת 2018 הפיקה, לצד משה אדרי ולאון אדרי, את הסרט "גיבור בעננים", שביים אביעד קידר. באותה שנה היא הפיקה גם את הסרט "עד הקצה - ג'סטה 2".
* בשנת 2019 הפיקה ערן סרט דוקומנטרי "שחקנים" עבור שידורי קשת בהשתתפותם של גילה אלמגור, אקי אבני, יפתח קליין, אורי גבריאל, נלי תגר ונטע ריסקין, וסרט "ילדות בזכוכית מגדלת" בהנחיית גלית גוטמן עבור שידורי קשת. באותה שנה הפיקה גם את הסרט "מתחתנת" בהשתתפותם של הילה סעדה, דין מירושניקוב ומייקל לואיס.

מעבר לפעילות הקולנועית, ערן עוסקת בטיפול רגשי ותפקודי בשיטת אלבאום, היא יועצת משפחה ומדריכה הורית.

היא אם לשלושה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בוגרות בית הספר אהל שם
קטגוריה:בוגרי בית הספר אהל שם
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב: קולנוע וטלוויזיה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: קולנוע וטלוויזיה
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:דוגמניות ישראליות
קטגוריה:דוגמנים ישראלים
קטגוריה:משפחת תומרקין
קטגוריה:מנחות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:משתתפות בתחרות מלכת היופי (ישראל)
קטגוריה:מפיקות קולנוע ישראליות
קטגוריה:מפיקי קולנוע ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1986
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1986
קצין ומרגל

ממוזער|קצין ומרגל הסרט
**קצין ומרגל** (באנגלית: **An Officer and a Spy**) הוא רומן היסטורי מאת רוברט האריס, העוסק בפרשת דרייפוס מנקודת מבטו של קולונל ז'ורז' פיקאר.
## עלילה
פריז 1895. רב-סרן בצבא צרפת בשם ז'ורז' פיקאר מתאר בפני שר ההגנה אוגוסט מרסייה וראש המטה הכללי ראול לה מוטון דה בואדפר את טקס שלילת דרגותיו והשפלתו הפומבית של המרגל לכאורה אלפרד דרייפוס. דרייפוס נשלח לאי השדים לרצות עונש מאסר עולם על ריגול לטובת הקיסרות הגרמנית. כגמול על חלקו לאורך הפרשה כולה, הופך פיקאר לקולונל הצעיר ביותר בצבא צרפת וממונה לראש המשרד הסטטיסטי ("המשרד השני") - משרד המודיעין הצבאי הסודי. בתפקידו זה מגלה פיקאר עד מהרה כי פועל בוגד נוסף בשורות צבא צרפת - פרדיננד אסטרהאזי. מחקר מעמיק יותר מגלה לו שלמעשה דרייפוס חף מפשע, ואסטרהאזי היה האשם מלכתחילה. דרייפוס הואשם רק בשל היותו היהודי היחיד במטה הכללי. פיקאר עצמו אומנם נגוע באנטישמיות, אולם הוא איש של כבוד ואינו מוכן שאדם חף מפשע יסבול. על כן הוא יוצא למאבק למען זיכויו של דרייפוס, בידיעה שהדבר עשוי לקטוע באיבה את הקריירה המזהירה שלו.
## כתיבת הספר
האריס עבד בזמנו עם רומן פולנסקי על הפקת הסרט "סופר הצללים". על פי עדותו של האריס, פולנסקי מאז ומתמיד הביע עניין מיוחד בפרשת דרייפוס, וביקש ממנו לבדוק את הנושא. בספטמבר 2012 החל האריס לעבוד על תסריט לסרט שפולנסקי תכנן בשם "D" - אשר יעסוק בפרשה. כעבור מספר חודשים הודיע האריס לפולנסקי כי מדובר בנושא רחב מדי, ועל כן החליט לכתוב קודם כל ספר על הנושא. "קצין ומרגל" יצא לאור באוקטובר 2013, ותורגם לעברית ב-2015. צילומי הסרט החלו ביולי 2016 בפריז. 

האריס סיפר שהחליט לבחור בפיקאר כדמות הראשית בספר, מכיוון שפיקאר היה למעשה מעורב במידה כזו או אחרת בכל שלבי הפרשה. הוא אף היה מורו של דרייפוס בקולג' הצבאי. עם זאת, נקודת מבטו היא נקודת מבט של קצין צרפתי, ולפיכך נייטרלית.
## סרט

הספר עובד לסרט קולנוע צרפתי ("אני מאשים" במקור הצרפתי, "קצין ומרגל" בתרגום לאנגלית ולעברית) משנת 2019, בבימויו של רומן פולנסקי ובכיכובם של ז'אן דוז'רדן ולואי גארל.

## קישורים חיצוניים
* קצין ומרגל, באתר סימניה
* פרק ראשון, באתר עברית
* 
* 
* 
* 
*"קצין ומרגל" – סרט שלפני מלחמה, 8 פלוס, סולם אורשר 15 דצמבר 2019

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרים בריטיים
קטגוריה:רומנים היסטוריים
קטגוריה:ספרי 2013
קטגוריה:פרשת דרייפוס
קטגוריה:כתבי רוברט האריס
ג'ני צ'רוואני

**ג'ני צ'רוואני** (; נולדה ב-27 בנובמבר 1981) היא דוגמנית ישראלית.

## ביוגרפיה
צ'רוואני נולדה בקזחסטן הסובייטית ועלתה לישראל ב-1990 בגיל תשע. בשנת 1996 הוכתרה כ"מיס אשדוד" והיא בת 14. באותה השנה נסעה לדגמן במילאנו שבאיטליה. ב-1997 זכתה במקום השלישי בתחרות תגלית השנה, וב-1999 זכתה במקום השני בתחרות מלכת היופי אחרי רנא רסלאן. בתחרות מיס עולם זכתה בתואר סגנית שלישית. היא הובילה את הקמפיין של H&O, דגמנה עבור המשביר לצרכן, והופיעה במספר מגזינים בחוץ לארץ, בין היתר בקוסמופוליטן.

ב-2007 השתתפה בתפקיד אורח בפרק של "החברים של נאור". ב-2014 השתתפה בתוכנית הדוקו-ריאליטי "6 אימהות" ב'רשת' בערוץ 2. בין השנים 2015 –2016 השתתפה בעונה השביעית של תוכנית המציאות "הישרדות" בהפקת "רשת מדיה".

## חיים אישיים
בשנת 2011 נישאה לאיש העסקים רוני מאנה, המבוגר ממנה ב-23 שנים. ביולי 2013 נולדה לזוג בת, וב-2018 נולדה לשניים בת נוספת. השניים נפרדו בפברואר 2020, והתגרשו בינואר 2024.

בפברואר 2023 השתתפה בסיור נשים בניו יורק מטעם חב"ד, במהלכו ביקרו במרכז חב"ד העולמי (בית הרבי מלובביץ'), ערכו הפרשת חלה, התפללו באוהל אדמו"רי חב"ד ופגשו בשלוחות חב"ד.

## קישורים חיצוניים

* 
* אסף פרת, כובשת, באתר את, 10 בדצמבר 2007
* 
* 
* 
*  
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משתתפות בתחרות מלכת היופי (ישראל)
קטגוריה:דוגמניות ישראליות
קטגוריה:דוגמנים ישראלים
קטגוריה:זוכות בתחרויות יופי מקומיות בישראל
קטגוריה:משתתפות בתחרות מיס עולם 1999
קטגוריה:מתחרי הישרדות (ישראל)
קטגוריה:ישראלים ילידי קזחסטן
קטגוריה:עולות בשנות ה-1990
קטגוריה:עולים בשנות ה-1990
קטגוריה:משתתפות בתחרות תגלית השנה
קטגוריה:משתתפות 6 אימהות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1981
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1981
סיטרואן GS

ממוזער|290px|סיטרואן GS 1220 Club
**סיטרואן GS** (בצרפתית: Citroën GS) היא מכונית משפחתית קומפקטית שיוצרה על ידי חברת סיטרואן הצרפתית בין השנים 1970–1986. הדגם עבר מתיחת פנים בשנת 1979 ונקרא סיטרואן GSA (יוצר משנת 1979–1986). סך הכול יוצרו 1,896,742 יחידות מדגם ה-GS, ו-576,757 יחידות מדגם ה-GSA.

הסיטרואן GS הורכבה בצרפת, צ'ילה, אינדונזיה, מוזמביק, פורטוגל, ספרד, דרום אפריקה, תאילנד, סלובניה וזימבבואה.

הסיטרואן GS אופיינה במערכת הידראולית מרכזית ומערכת הידרו פנאומטית מתקדמת, שנלקחה מדגם ה-סיטרואן DS.

בשנת 1971 זכתה הסיטרואן GS, במקום הראשון בתחרות מכונית השנה באירופה.

בשנת 1973 יוצרה גרסת מנוע הונקל, המפיק 106 כ"ס. הגרסה נקראה Citroën GS Birotor. מגרסה זו יוצרו 847 יחידות בלבד.

## גרסאות
* 4 דלתות סדאן
* 5 דלתות הצ'בק
* 5 דלתות סטיישן
* 3 דלתות ואן

## תמונות

1974 Citroën GS 1220 Club fastback (19121105974).jpg| סיטרואן GS 1220 Club, שנת 1974
Citroen GS Club 1200 1978 (8931529328).jpg| סיטרואן GS 1220 Club, שנת 1978
1974 Citroën GS 1220 Club fastback (28272499044).jpg| סיטרואן GS 1220 Club, שנת 1974
GSA. (8704598938).jpg| סיטרואן GSA
Conservatoire Citroen 130 Citroen GS GSA (10157250854).jpg| סיטרואן GS GSA, גרסת סטיישן, 5 דלתות
Citroën GS 002.JPG|סיטרואן GS, סטיישן, 3 דלתות
Citroen GS engine.jpg| מנוע סיטרואן GS
1975CitroenGSBirotor-interior.jpg| סיטרואן GSBirotor, שנת 1975, מבט לתא הנהג ו-לוח מחוונים
Rétromobile 2015 - Citroën GS Pallas - 1977 - 005.jpg| סיטרואן GS Pallas, שנת 1977
1976 Citroën GS 1220 Club station wagon (28403771993).jpg| סיטרואן GS 1220 Club, שנת 1976, סטיישן


## ראו גם
* סיטרואן
* סיטרואן GS בי רוטור
* סיטרואן DS
* מכונית השנה באירופה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מכוניות משפחתיות
GS
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1970
קטגוריה:מכונית השנה באירופה
קטגוריה:מכוניות צרפתיות
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בדרום אפריקה
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בתאילנד
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים באינדונזיה
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בסלובניה
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בספרד
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בפורטוגל
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בצ'ילה
קטגוריה:כלי רכב המורכבים בזימבבואה
עדית צבי

**עדית צבי** (נולדה ב-1 במאי 1945) היא פסנתרנית, מנהלת אומנותית, מוזיקאית ומנהלת התחרות הבינלאומית לפסנתר ע"ש ארתור רובינשטיין. בעלת תואר שני מהאקדמיה למוזיקה ע"ש רובין בתל אביב ובית ספר מאנס למוזיקה.

## ביוגרפיה

### קריירה
במשך שנים עסקה בקידום ופיתוח המוזיקה בישראל בכלל והמוזיקה הקאמרית בפרט.

עדית צבי הייתה עיתונאית ועורכת תוכניות ומפיקה בכירה ב-"קול המוסיקה" במשך 35 שנים, בשנים 1975–2010. היא שמשה כיועצת מוזיקלית למנהל פסטיבל ישראל בשנים 1991–1992, במהלכם ארגנה וניהלה את "פיקניק מוצרט" - חגיגות יום הולדתו ה-200 של מוצרט בעין כרם.

ב-1985 הקימה את פסטיבל "קול המוסיקה הקאמרית בגליל העליון", וכיהנה כמנהלת אמנותית ומפיקה של הפסטיבל במשך עשר שנים רצופות.

בשנים 1995–2000 שימשה גם בתפקיד מנכ"ל התזמורת הקאמרית הישראלית.

בשנת 2003 מונתה לתפקיד מנהלת התחרות הבינלאומית לפסנתר ע"ש ארתור רובינשטיין.

הקימה שלישיית פסנתר עם חברי התזמורת הפילהרמונית ובהרכב זה הופיעה במשך למעלה מעשרים שנה. כמו כן הדריכה אנסמבלים קאמריים ופסנתרנים.

כפסנתרנית הופיעה ברסיטלים, ניגנה עם תזמורות בארץ, באירופה ובארצות הברית, הקליטה לתחנות שידור בארץ, ל-BBC לונדון ולתחנות הרדיו של שטוטגרט, זארבריקן וברלין, הופיעה בסיורי קונצרטים בישראל, קנדה, אלסקה, ארצות הברית ואירופה כסולנית, בקונצרטים קאמריים וכמלווה של זמרים.

במשך מספר עונות יזמה וניהלה הפקות מיוחדות, בהן שידור רדיופוני חגיגי של תחרות רובינשטיין וחגיגת שבוע הוברמן, בשיתוף עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית.

זכתה בפרסים, בהם פרס מיוחד למצוינות שהוענק לה על ידי קרן התרבות אמריקה-ישראל על הקמת "קול המוסיקה הקאמרית בגליל העליון" בכפר בלום ועל הצלחת האירוע, ובפרס מנהל הרדיו על הפקת השידורים של שבוע הוברמן ותחרות רובינשטיין.

## קישורים חיצוניים

*עדית צבי בתוכנית אינטרמצו עם אריק, באתר יוטיוב
* 
* יובל קרן, אספת הפדרציה העולמית לתחרויות בינלאומיות, באתר אינדקס מדיה

## הערות שוליים

קטגוריה:פסנתרניות ישראליות
קטגוריה:פסנתרנים ישראלים
קטגוריה:מוזיקאיות ישראליות
קטגוריה:מוזיקאים ישראלים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב: מוזיקה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: מוזיקה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1945
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1945
ז'אן-מארי דגוט

גנרל של דיוויזיה **ז'אן-מארי ז'וזף דגוט** (בצרפתית: **Jean-Marie Joseph Degoutte**; 18 באפריל 1866 – 31 באוקטובר 1938) היה מפקד בכיר בצבא צרפת אשר פיקד על הארמייה השישית במלחמת העולם הראשונה, ולאחר המלחמה היה מאבות קו מאז'ינו.

## ביוגרפיה
### תחילת דרכו
דגוט נולד ב-18 באפריל 1866 למשפחת איכרים במחוז רון שהשתייך אז לקיסרות הצרפתית השנייה. ב-7 במרץ 1887, הוא התגייס לצבא צרפת והוצב ברגימנט התותחנים ה-30. ב-1888 למד באקדמיה הצבאית סן-סיר, וב-1890 סיים אותה במקום התשיעי מתוך 435 במחזורו. בין השנים 1891-1894 הוא הוצב בגדוד זואבים בתוניסיה. בשנת 1895 הוא הגיש בקשה להצטרף אל המשלחת השנייה למדגסקר, אולם נדחה. הוא לא ויתר, והתגנב לספינה אזרחית של מסדר הישועים עד מדגסקר. ב-1896 הוחזר לתוניסיה והועלה לדרגת קפטן. בין 1899-1901 שרת בסין. ב-21 במרץ 1911 הועלה לדרגת לוטננט קולונל, וקיבל פיקוד על רגימנט הרגלים ה-163. הרגימנט שלו נחת בקזבלנקה במהלך משבר אגאדיר באותה שנה. שנות השירות שלו ברחבי העולם, הביאו לכך שהוא ידע שפות רבות.

### מלחמת העולם הראשונה

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, היה דגוט מפקד רגימנט הרגלים ה-163. הרגימנט שלו לחם בכמה קרבות שוליים בחזית המערבית, בתחילה כחלק מהדיוויזיה ה-44 ולאחר מכן מהדיוויזיה ה-76. ב-1 בנובמבר של אותה שנה הוא הועלה לדרגת קולונל, ומונה לראש מטה הקורפוס ה-4. הוא השתתף עם הקורפוס בקרב אלברט ובקרב שמפאן השני. על חלקו בזה האחרון, קיבל ב-10 באפריל 1915 דרגת קצין בלגיון הכבוד. ב-25 במרץ 1916 הועלה לדרגת גנרל של בריגדה, וב-3 באוגוסט של אותה שנה הוא מונה למפקד הדיוויזיה המרוקאית. הוא פיקד על הדיוויזיה במהלך הקרב על הסום וקרב ורדן, וב-9 במאי 1917 הועלה לדרגת מפקד בלגיון הכבוד. ב-1 בספטמבר של אותה שנה מונה למפקד הקורפוס ה-21, וב-1 בנובמבר הועלה לדרגת גנרל של דיוויזיה. הוא לחם עם הקורפוס במהלך הקרב השלישי על האן, וב-10 ביוני 1918 מונה למפקד הארמייה השישית, ופיקד עליה במהלך הקרב השני על המארן ומתקפת מאה הימים. ב-11 בספטמבר של אותה שנה פורקה הארמייה. כאשר נחתמה שביתת הנשק, היה דגוט אחראי על ניסוח תנאי חוזה ורסאי.

### אחריתו
ב-29 בדצמבר 1918, הועלה לדרגת קצין גבוה בלגיון הכבוד. באוקטובר 1919 מונה למפקד כוח הכיבוש הצרפתי בריינלנד, ובינואר 1920 הצטרף למועצה העליונה למלחמה. ב-1923, בעקבות כישלונה של רפובליקת וויימאר לעמוד בתשלומי הפיצויים שהושתו עליה לאחר המלחמה, הוביל דגוט את הכוחות הצרפתיים שכבשו את חבל הרוהר. על חלקו בכיבוש הרוהר קיבל דגוט את הצלב הגדול של לגיון הכבוד. הכוחות הצרפתיים נשארו ברוהר עד 1925. דגוט היה אחד מהאבות הרעיוניים של קו מאז'ינו, אשר נועד לאבטח את הגבול הצרפתי מפני פלישה גרמנית בעתיד. ב-1925 הוא קיבל פיקוד על הקו האלפיני - קו ביצורים דומה לקו מאז'ינו אשר נועד לאבטח את הגבול הצרפתי-איטלקי.

## קישורים חיצוניים

* ז'אן-מריה דגוט 

קטגוריה:גנרלים צרפתים
קטגוריה:מפקדי ארמיות בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה: אישים
קטגוריה:אנשי צבא במרד הבוקסרים
קטגוריה:מפקדים בלגיון הכבוד
קטגוריה:מעוטרי צלב המלחמה
קטגוריה:מעוטרי מדליית השירות המצוין (צבא ארצות הברית)
קטגוריה:בוגרי האקדמיה הצבאית סן-סיר
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1866
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1938
מנקנט

**מֶנְקֶנְט** (נקרא גם **θ (תטא) בקנטאור** וכן **גליזה 539** או **LHS 2858**) הוא הכוכב השלישי בבהירותו בקבוצת הכוכבים קנטאור והוא גם הכוכב הבהיר ביותר בקבוצה שניתן לראות מהמזרח התיכון ומאירופה. הכוכב נמצא בחלק הצפוני של קבוצת קנטאור, ושמו הוא קיצור ושיבוש של השם בערבית "אל-מנקיבּ אל-קנטוריס" (**ألمنكب ألقنتوس**) שפירושו הכתף של הקנטאור.

## מאפיינים
מנקנט הוא ענק כתום עם סיווג ספקטרלי K0 III במרחק של כ-60 שנות אור ממערכת השמש ובהירות נראיתו היא מדרגה 2.05. מסתו גדולה בקצת יותר מפעמיים מסת השמש ורדיוסו גדול מעט יותר מפי 10 מרדיוס השמש. טמפרטורת פניו היא כ-4,900 קלווין והוא מאיר בעוצמה של למעלה מפי 40 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה, אך הטמפרטורה הנמוכה שלו גורמת לכך שחלק משמעותי מקרינתו היא בתחום התת-אדום, כך שעוצמת הארתו הכוללת היא פי 60 מעוצמת ההארה של השמש. מנקנט נמצא בשלב מתקדם של התפתחותו והוא מתיך הליום לפחמן ולחמצן לאחר שהמימן שבליבתו אזל.

לכוכב תנועה עצמית גדולה יחסית של כשלושת רבעי שניית קשת בשנה, ששקולה למהירות משיקה של כ-65 קילומטר בשנייה. לעומת זאת, מהירותו הרדיאלית נמוכה בהרבה, כ-1.3 קילומטר בשנייה בלבד, כך שהכוכב נע כמעט בניצב לקו הראייה אליו, ולמרות שהוא נמצא קרוב יחסית למערכת השמש, הוא כנראה לא נוצר בסביבתה אלא חולף בסמוך.

## קישורים חיצוניים
* מנקנט באתר של ג'ים קלר
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ענקים מסוג K
קטגוריה:קבוצת הכוכבים קנטאור
קטגוריה:קטלוג גליזה
קטגוריה:קטלוג לויטן
איל גובר

**איל גובר** (נולד ב-3 במרץ 1953) הוא גונדר בדימוס בשירות בתי הסוהר. במהלך שירותו כיהן בתפקידים שונים בהם ראש אגף האסיר, מפקד בית סוהר איילון, ראש המחלקה לחינוך, טיפול ושיקום, מדריך במכללה לביטחון לאומי, ראש מנהל משאבי אנוש, מפקד בית הספר הארצי לקצינים וסוהרים, ונוספים. נכון ל-2021, הוא מרצה במכללה האקדמית בית ברל, חבר בהנהלת קבוצת המומחים לשלום ולביטחון ומעת לעת משמש כפרשן בכיר לענייני כליאה, אסירים ושב"ס.

## ביוגרפיה
איל גובר נולד ב-1953 והיה לבן הראשון בקיבוץ ניר יצחק אשר הוריו, סמדר וירח גובר, היו ממקימיו. גובר גדל בבת-ים. כנער היה חבר בתנועת השומר הצעיר, היה אתלט מצטיין ואלוף ישראל לגילאי קדטים במרוצי שדה לשנת 1970. ב-1971 התגייס לקורס חובלים בחיל הים ושירת כקצין ימי בספינות טילים עד לשחרורו ב-1976. במהלך לימודיו האקדמיים עבד כמדריך חבורות רחוב בשכונת ג'סי כהן בחולון במסגרת קידום נוער ובהמשך התמנה למנהל היחידה לקידום נוער בעירית הרצליה. תחושת השליחות החברתית הובילה את גובר להתגייס לשירות בתי הסוהר בשנת 1987. במהלך שירותו מילא גובר שורה ארוכה של תפקידים, בהם, ראש מחלקת הדרכה, מפקד כלא אייל, ראש המחלקה לחינוך, טיפול ושיקום, ממונה על עבודות שירות, סגן מפקד בית מעצר ניצן, ראש ענף השירות הסוציאלי, ראש ענף הכשרה מקצועית. ב-1997 התמנה למפקד בית סוהר איילון, ולאחר שנתיים בתפקיד יצא ללימודים במכללה לביטחון לאומי. ב-1999 התמנה למפקד בית הספר הארצי לקצינים ולסוהרים, ב-2001 שימש כראש מנהל משאבי אנוש, בין השנים 2004 ל-2007 שימש כמדריך במכללה לביטחון לאומי, משנת 2008 ועד לפרישתו כיהן כראש אגף האסיר בשב"ס. ב-2012 פרש גובר משב"ס בדרגת גונדר (דרגה מקבילה לאלוף בצה"ל).

מאז פרישתו ועד היום גובר מרצה במכללה האקדמית בית ברל בתחומי קרימינולוגיה, טיפול בנוער ומניעת עבריינות, ותורת הענישה; חבר בהנהלת קבוצת המומחים לשלום ולביטחון (המועצה לשלום ולביטחון) וחבר בהנהלת עמותת בוגרי המכללה לביטחון לאומי. גובר משמש דרך קבע כפרשן בטלוויזיה, ברדיו ובעיתונות לענייני כליאה, אסירים ושב"ס.

גובר הוא בעל תואר ראשון בעבודה סוציאלית (במסלול תקון) מאוניברסיטת תל אביב, תואר שני בעבודה סוציאלית (התמחות בניהול ובטיפול קבוצתי) מאוניברסיטת תל אביב, ותואר שני נוסף במדעי המדינה מאוניברסיטת חיפה.

נשוי למאיה ואב לרוני ולגיל.

קטגוריה:גונדרים בשירות בתי הסוהר
קטגוריה:ניר יצחק (קיבוץ): אישים
קטגוריה:בוגרי השומר הצעיר
קטגוריה:בוגרי קורס חובלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:סגל המכללה האקדמית בית ברל
קטגוריה:סגל בית הסוהר איילון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1953
יחיאל בן אורי

רבי **יחיאל ברבי אורי** (ד'תתק"ע, 1210 - כ"א בתשרי ה'כ"ד, 26 בספטמבר 1263) היה רב מגדולי יהדות אשכנז, פוסק הלכה ומקובל בסגנון חסידי אשכנז, שנודע במיוחד כאביו של הרא"ש.

## אודותיו
לא נותרו אודותיו פרטים רבים, אך ידוע שהיה רבו הראשון של בנו רבי אשר בן יחיאל (הרא"ש), שנודע לימים כאחד מגדולי פרשני התלמוד והפוסקים וכבעל השפעה מכרעת על עיצוב ההלכה היהודית.

הרא"ש מספר כי הוא צאצא של הראב"ן. בשל כך, כתב החיד"א כי ייתכן שרבי יחיאל היה חתנו של הראב"ן למרות פער השנים ביניהם, אך הדעה המקובלת היא שהיה חתן של אחד מצאצאיו. לדעת אביגדור אפטוביצר כלל אין מדובר בראב"ן זה.

בשמו נקשרו אגדות מופת, חלקן לוקטו בידי חיד"א בספרו "שם הגדולים".

על שמו נקרא נכדו רבי יחיאל בן הרא"ש.

## משפחתו
שלושת בניו של רבי יחיאל, היו רבנים גדולי תורה:
* רבי חיים בן יחיאל חפץ זהב - רבו של אחיו הרא"ש, וחברו של מהר"ם מרוטנבורג
* רבי אשר בן יחיאל - הרא"ש
* רבי אליעזר בן יחיאל

* חתנו הוא רבי אלעזר הכהן אביו של רבי משה מחבר 'ספר חסידים - המשכיל'
*בן נוסף נפטר בחיי אביו, בהיותו ילד.

## חיבוריו
כתב ספר "על עסק התורה".

## לקריאה נוספת
* דוד הלחמי, **רבי יחיאל ברבי אורי (אבי הרא"ש)**, בתוך: **חכמי ישראל**, תל אביב תשי"ח, עמ' ג.
* רפאל הלפרין, **[[אטלס עץ חיים]]**, ה, תשל"ח, פריט 1965

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשוני אשכנז
קטגוריה:חסידות אשכנז
קטגוריה:יהודי אשכנז במאה ה-13
קטגוריה:רא"ש
אילאיל שחר

**אילאיל שחר** (נולדה ב-15 באפריל 1975) היא עיתונאית ישראלית המכהנת כסגנית מנהל חטיבת החדשות של כאן 11.

## ביוגרפיה
שחר נולדה בירושלים וגדלה בכפר סבא. היא החלה את דרכה בתקשורת בחטיבת דובר צה"ל. עם שחרורה מהצבא למדה תואר ראשון בכלכלה ותקשורת ותואר שני בייעוץ ארגוני ואסטרטגיה במסגרת לימודי מנהל עסקים באוניברסיטה העברית.

בשנת 1999 הצטרפה למקומון הירושלמי "כל הזמן", השייך לרשת מקומוני "מעריב", בתפקיד כתבת חינוך. שנה לאחר מכן הצטרפה לעיתון היומי של "מעריב", ככתבת חינוך ובשנת 2002 החלה בתפקידה ככתבת המדינית של העיתון.

בשנת 2006 עברה לגלי צה"ל, שם מונתה לכתבת המדינית. לקראת הבחירות של שנת 2015 החלה לכתוב טורים באתר nrg. לדברי אלעד טנא, שהיה עורך nrg, שחר צורפה ל"מעריב" כחלק ממהלך שמטרתו לגוון את השיח ולהעניק ייצוג רחב יותר לנשים באתר.

משמשת כפרשנית בערוצים שונים, ומפרסמת טורי דעה בבמות תקשורתיות שונות. בינואר 2017 מונתה לראש מחלקת החדשות בגלי צה"ל.

במרץ 2020 הצטרפה לכאן 11 כסגנית מנהל חטיבת החדשות של התאגיד. כמו כן היא משמשת כמגישה מחליפה של התוכנית "הבוקר הזה" בכאן ב.

שחר נשואה לעיתונאי יהונתן ליס ואם לשני בנים. מתגוררת בשכונת עין חמד במבשרת ציון.

## קישורים חיצוניים

* אילאיל שחר באתר גלי צה"ל
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:חיילי דובר צה"ל
קטגוריה:חיילות דובר צה"ל
קטגוריה:סגל גלי צה"ל
קטגוריה:סגל מעריב
קטגוריה:פרשניות ישראליות
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:כתבים מדיניים ישראלים
קטגוריה:חברי רשת מעוז
קטגוריה:חברות רשת מעוז
קטגוריה:כתבי חינוך ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1975
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1975
פרנצ'סקו גבאני

**פרנצ'סקו גבאני** (באיטלקית: **Francesco Gabbani**; נולד ב-9 בספטמבר 1982) הוא זמר וכותב איטלקי. ב-2016 זכה בפרס הזמר החדש הטוב ביותר בפסטיבל סן רמו עם השיר "אמן" (איטלקית: "Amen"). שנה לאחר מכן זכה בתחרות הראשית בפסטיבל, ובכך נבחר לנציג איטליה לאירוויזיון 2017, עם השיר "קארמה מערבית" (איטלקית: "Occidentali's Karma").

## קורות חייו
גבאני נולד בעיר קרארה באיטליה. הוריו היו בעלי חנות לכלי מוזיקה, וכבר בילדותו החל לנגן על תופים וגיטרה. בתחילת שנות ה-2000 הופיע במסגרת ההרכב טריקובלטו. בשנת 2010 עזב את ההרכב לטובת הקלטת אלבום ראשון. ב-2011 הוציא סינגל ראשון בשם "קיץ" (איטלקית: "Estate"), ובשנת 2013 יצא אלבומו הראשון "Greitist Iz". בשנת 2016 יצא אלבומו השני "לנצח עכשיו" (איטלקית: "Eternamente ora").

בשנת 2016 זכה בתחרות הזמר החדש הטוב ביותר בפסטיבל סן רמו עם השיר "אמן" (איטלקית: "Amen"). שנה לאחר מכן השתתף בתחרות הראשית בפסטיבל עם השיר "קארמה מערבית" (איטלקית: "Occidentali's Karma") וזכה במקום הראשון. הייתה זו הפעם הראשונה שבה זוכה זמר בשתי התחרויות ברציפות. לאחר הניצחון, הודיעה רשות השידור האיטלקית RAI כי גבאני הסכים לייצג את איטליה באירוויזיון 2017 בקייב. מאחר שאיטליה היא בין חמש המדינות המממנות העיקריות של התחרות, העפיל גבאני אוטומטית לשלב הגמר שנערך ב-13 במאי 2017. למרות שנחשב בעיני רבים כמועמד מועדף לזכייה, סיים גבאני את התחרות במקום השישי.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרי פופ
קטגוריה:זמרים-יוצרים איטלקים
קטגוריה:נציגי איטליה באירוויזיון
קטגוריה:משתתפי פסטיבל סן רמו 2016
קטגוריה:משתתפי פסטיבל סן רמו 2017
קטגוריה:משתתפי פסטיבל סן רמו 2020
קטגוריה:משתתפי פסטיבל סן רמו 2025
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 2017
קטגוריה:זוכי פסטיבל סן רמו
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1982
בלי בושה (אלבום)

**בלי בושה** הוא אלבומה החמישי של הזמרת אילנה אביטל, שיצא בשנת 1987.

## הפקה
בשנת 1987 הוציאה אילנה אביטל אלבום שנקרא כמו אחד משירי התקליט "בלי בושה".
באלבום ניכרת השפעה של הסגנון איטלו דיסקו/יורופופ שהיה מאוד פופולרי באירופה באותה תקופה.

בין להיטי האלבום: "אתה המלך", "קלף חזק", "בלי בושה" שהגיע למקום ה-30 בשנת תשמ"ז (1987) ו-"די לי די" שהגיע למקום ה-13 באותה שנה.
כמו כן, עם השיר "די לי די" השתתפה אביטל בתחרות קדם-האירוויזיון של שנת 1987 והגיעה איתו למקום השני (אחרי "שיר הבטלנים" של נתן דטנר ואבי קושניר).

השיר "קלף חזק" ביצעה במקור אסתר שמיר בשנת 1984, באלבומה השני שגם הוא נקרא "קלף חזק", ללחן של יזהר אשדות, אבל החידוש של אביטל המופיע באלבום זה זכה ליותר הצלחה מהגרסה המקורית.

## שירי האלבום

* **כל הלחנים: אילנה אביטל (מלבד: "תן" - [[שוקי לוי]] ו"קלף חזק" - יזהר אשדות).**
* בתקליט: שירים: 1–5 - צד א', שירים: 6–9 - צד ב'.
* בהוצאה המקורית של התקליט בקרדיטים מילים/לחן, שם משפחתה של אילנה מצוין כ-"אביטל-צח", מכיוון שהייתה נשואה לשלמה צח.

## משתתפים באלבום
עיבודים והפקה מוזיקלית: שירים: 1, 2 - קובי אשרת, שירים: 3, 8 - משה לוי ונאור דיין, שירים: 4, 7 - הנרי ברטר, שירים: 5, 6, 9 - יזהר אשדות.

##### קרדיטים
* מפיק: שלמה צח.
* מפיקת משנה: אילנה אביטל.
* ייעוץ: עופר נסים.
* צילום העטיפה: מולה הרמתי.
* אולפני הקלטה: "סינטרון", "די.בי." ו-"סיגמא" - ישראל. אולפן "רד באס" - לונדון.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי אילנה אביטל
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי יזהר אשדות
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי משה לוי
קטגוריה:אלבומי חברת הד ארצי
טולימונסטרום

[ממוזער|איור אפשרי של טולימונסטרום דמוי-[צמדאים|צמד.]]
**טולימונסטרום** המכונה גם **מפלצת טאלי** (באנגלית: **Tully Monster**;שם מדעי: *Tullimonstrum* כשמשמעות שמו היא כשמו העממי), הוא סוג נכחד של יצור מיימי בעל גוף רך מתקופת הקרבון הפנסילבני של אמריקה הצפונית, מלפני כ-311 עד 306 מיליון שנים.

יצור זה נחשב לחידה עבור החוקרים, מאחר שמאפייניו יכולים להזדהות עם מספר סדרות מודרניות, אף שאיננו קרוב לאף אחת. הסוג תואר ב-1966 בידי יוג'ין ריצ'רדסון והוא נחשב למאובן הלאומי של מדינת אילינוי. נכלל בו מין יחיד - *Tullimonstrum gregarium*, שפירושו: "נפוץ".

## תיאור
היצור המוזר התגלה רק בממצא בערוגת נחל מזון  שבאילינוי, ארצות הברית והוא מצוי בימינו במוזיאון פילד להיסטוריה של הטבע שבשיקגו. הוא הגיע לאורך של 8 עד 35 ס"מ וככל הנראה חי במים רדודים על קרקעית הים החולית או הבוצית או שפכי נהרות טרופיים.

בשל צורתו המוזרה נמצא הסיווג הטקסונומי במחלוקת מתמשכת, מבלי להחליט על קרבתו הברורה. מאחר שמבנהו דומה מעט לזה של תולעת גלילית דמוי סיגר ללא איברים מזוהים מספיק הוא מופיע במספר צורות כקרוב של הרכיכות, תולעים שונות, פרוקי-רגליים קדומים וכמה חלוקות מתארים אותו כמיתרן קדום מאוד שאולי היה קרוב למיתרני זנב לקבוצה הנכחדת Conodonta. כמה חוקרים הניחו שהיה בעל חוליות הדומה מעט לצמד או מיקסינה.

לצידו נמצאו מאובנים של פאונה נכחדת של אקלים טרופי, אשר כללה מספר חסרי חוליות ענקיים כמ החרק הענק מזותהיירוס.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1966
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוג'ין סטנלי ריצ'רדסון
קטגוריה:בילטריה
קטגוריה:אילינוי: סמלים
קטגוריה:בעלי חיים שחיו בקרבון פנסילבני באמריקה הצפונית
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-1966
קטגוריה:טקסונים ללא מקור
קטגוריה:טקסונים שנויים במחלוקת
המרכז הלאומי לניהול הגנת הפדרציה הרוסית

304x304px|ממוזער|סמל המרכז
[ממוזער|[בניין משרד ההגנה של רוסיה|בניין משרד ההגנה הרוסי ובו המרכז|250x250 פיקסלים]]
**המרכז הלאומי לניהול הגנת הפדרציה הרוסית** (ברוסית: **Национальный центр управления обороной Российской Федерации**, בקיצור **НЦУО РФ**) הוא גוף צבאי הכפוף למטה הכללי הרוסי ולמשרד ההגנה של רוסיה שהוקם עבור מנהיגי הצבא במטרה לתאם את פעולות הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית, לתמוך במוכנותם הצבאית, לתאם משימות איסוף מודיעין ולמעשה מהווה מרכז תיאום של הצבא הרוסי.

המרכז משמש את שר ההגנה של רוסיה, ראש המטה הכללי הרוסי והנשיא בעת שהם מנטרים אירועים ומשברים בעלי חשיבות המתרחשים בשטח רוסיה או ברחבי העולם. ההיכל הראשי מצויד באמצעי תקשורת המאפשרים לנשיא לשלוט בכל יחידות הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית.

ב-2016 החזיק המרכז מחשב-על בעל מהירות עיבוד של 16 פטהפלופס ואחסון של 236 פטהבייטים. 

מפקד המרכז הוא הגנרל-לויטננט מיכאיל מיזינצב.

## היסטוריה
המרכז הלאומי לניהול הגנת הפדרציה הרוסית הוקם במקום נקודת הפיקוד המרכזית של המטה הכללי הרוסי כגוף מרכזי לתיאום הכוחות המזוינים של רוסיה. המרכז הוקם על פי צו של נשיא רוסיה ולדימיר פוטין מ-10 בדצמבר 2013.

המרכז הפך למבצעי ב-1 בדצמבר 2014, עשרה ימים לאחר מכן נחנך מנחת מסוקים המהווה חלק מהמרכז.

## גלריה

קובץ:Национальный центр управления обороной Российской Федерации (зал управления и взаимодействия) 2.jpeg|היכל הניהול והתיאום של המרכז
קובץ:Sergey Kuralenko (2016-02-27).jpg|המרכז הלאומי לניהול הגנת הפדרציה הרוסית בזמן המבצע הרוסי בסוריה, 27 בפברואר 2016.
קובץ:Vladimir Putin in National Centre for management of defence 03.jpg|האולם הראשי של המרכז
קובץ:Главы государств – членов ОДКБ в Национальном центре управления обороной РФ 03.jpeg|נשיא רוסיה ולדימיר פוטין עם בכירי משרד ההגנה של רוסיה, אפריל 2015.


## משימות
[ממוזער|250x250px|ראשי המדינות החברות ב[ארגון האמנה לביטחון משותף במרכז הלאומי לניהול הגנת רוסיה, 23 בדצמבר 2014]]
* תמיכה במערכות שליטה ובקרה מרכזיות לניהול צבאי של הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית, פיקוח עליהם ופיקוד על מבצעים צבאיים;
* איסוף מודיעין עבור הנהלת משרד ההגנה של רוסיה;
* ניהול, תיאום ופיקוח על טיסות חיל האוויר הרוסי;
* ניהול, תיאום ובקרה על הצי הרוסי, מוכנותם הצבאית וניהול מבצעים בינלאומיים.
## בתרבות הפופולרית
*המרכז הלאומי לניהול הגנת הפדרציה הרוסית הוצג לראשונה בקולנוע, בסרט הקולנוע "משיכה", בו המרכז מוצג כנקודת פיקוד צבאית מרכזית שדרכה מתנהל המבצע למאבק בחוצנים הפולשים למוסקבה.
*המרכז מופיע גם בסרט "שמיים", ובו גם נערכו סצנות הצילום שלו, מאחר שמהווה את מרכז הבקרה לניהול המבצע הרוסי בסוריה.

## ראו גם
*סטאבקה
*חדר המצב (הבית הלבן)
*מרכז המבצעים הנשיאותי לשעת חירום
*מצודות צבאיות בלונדון
*מוצב הפיקוד העליון

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית
קטגוריה:משרד ההגנה של רוסיה
קטגוריה:מטות פיקוד צבאיים
קטגוריה:בסיסי פיקוד ושליטה
קטגוריה:מוסקבה: מבנים
לה פמיליה

**לה פמיליה** (מספרדית: **La Familia**) הוא ביטוי בספרדית שפירושו "המשפחה".
מרכז ברסטון לגרפיקה

"**מרכז ברסטון לגרפיקה ירושלים**" (נקראה לעיתים גם כ-"סדנת ברסטון") הייתה סדנת הדפס שפעלה בירושלים בין השנים 1975–1990.
## היסטוריה
בשנת 1973 התקבלה תרומה של 100,000 דולר משפחת ברסטון מלונדון, אנגליה, לשם מטרה של הקמת סדנת הדפס בירושלים. הייתה זו תקופה בה הפך ההדפס למדיום אמנות פופולרי ברחבי העולם. את התרומה קיבל מוזיאון ישראל שהפך לאחראי על הקמת הסדנה. הסדנה נועדה לשרת אמנים בינלאומיים ואמנים ישראלים נבחרים. באותה עת החלו מגעים בין המוזיאון לאגודת האמנים בירושלים, על מנת לצרף לסדנה העתידית סדנה נוספת שתיועד לאמנים ירושלמים. למרות מגעים אלו, הוקם בפברואר 1975 מרכז ברסטון לגרפיקה כחברה נפרדת לסדנת הדפס שהקים בית האמנים (לימים סדנת ההדפס ירושלים).

עם פתיחת המרכז הוזמן הדפס האמריקאי מייק קניגן (Knign) לנהל את המרכז. בנוסף, קניגן הכשיר דפסים בטכניקת הדפס האבן, שהפכה לטכניקה העיקרית בסדנה. על הדפסים שהכשיר נמנתה גם אלימה, שייבאה אחר כך את הטכניקה אל סדנת ההדפס של בית האמנים תל אביב, אותה ניהלה בין השנים 1976–1978. בשנים הראשונות נעזר המרכז גם בדפסים חיצוניים בטכניקה של הדפס רשת. כך, לדוגמה, הודפסו מהדורות של הדפסי רשת של יצחק דנציגר (1976) בסדנת ההדפס ירושלים, וכן אריק קילמניק ולארי אברמסון, מסדנת ההדפס ירושלים, הדפיסו במרכז הדפס רשת של רוי ליכטנשטיין (1976).

לאחר כשנה, בעקבות בעיות קשות בניהול הכספי של המרכז ופשיטת רגל שלו, עזב קניגן את תפקידו והמוזיאון מינה את נחמה הילמן, מתנדבת של המוזיאון שאף תרמה כספים למרכז, למנהלת הסדנה. בהמשך נכנסו למרכז טכניקות נוספות על הדפס האבן, ובהן סוגי התחריט והתצריב השונים וכן דפוס רשת. במשך השנים לא הצליח המרכז להגיע לאיזון תקציבי רציף. ראשית מכיוון שנוהל בצורה לא תקינה מבחינה כספית, אולם חלק מכך נבע גם מבעיות בשיווק, בעיות שהתעצמו בשל ההחלטה לתת לאמנים קדימות במכירת העותקים שלהם (AP). למרות זאת, הצליח המרכז להפיק הדפסים באיכות טובה של אמנים רבים. על האמנים שהרבו לעבוד בסדנה נמנים אמנים כפנחס כהן גן, משה קופפרמן, אביגדור אריכא, אלימה ועוד. בשנת 1979 הוצגו יצירות של המרכז בתערוכה בגלריה שרה לוי בתל אביב-יפו ובשנת 1981 הוצגה במוזיאון ישראל התערוכה "הדפסים ישראלים מסדנת ברסטון".

על הדפסים בסדנה נמנו, יהודה ציון ודפס ערבי בשם חזאם (דפוס אבן), יצחק שוורץ (הדפס רשת), עמי רוזנברג (תחריט) ומייקל קניגן.

## לקריאה נוספת
*אפטר-גבריאל, רות, **הדפסים ישראליים מסדנת ברסטון**, מוזיאון ישראל, ירושלים, 1981
*טמיר, טלי, "מרכז ברסטון, סוף זמני", **כל העיר**, 18 בנובמבר 1988
*עפרת, גדעון, **100 שנות אמנות הדפס בישראל**, סדנת ההדפס ירושלים, 2015, עמ' 187–189

*Ronnen, Meir, "Everything But Money", **The Jerusalem Post Magazine**, December 17, 1976

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיאון ישראל
קטגוריה:ישראל: סדנאות הדפס
קטגוריה:ירושלים: תרבות
תומאס מורלנד

סר **תומאס לת'ברידג' נפייר מורלנד** (; 9 באוגוסט 1865 - 21 במאי 1925) היה גנרל בצבא בריטניה אשר פיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה.

## ביוגרפיה
### תחילת דרכו
מורלנד נולד ב-9 באוגוסט 1865 במונטריאול שבקנדה, כבנם של הלן ותומאס מורלנד. הוא למד באקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט, וב-1884 התגייס לצבא בריטניה והוצב בקורפוס הרובאים המלכותי. ב-1890 הוא נשא לשה את מייבל סנט ג'ון, אשר ילדה לו שתי בנות. הוא נשלח לניגריה, והגיע לדרגת לוטננט קולונל. בשנת 1909, הוא סופח אל חיל הספר המלכותי המערב אפריקני (The West African Frontier Force (WAFF)) - כוח אשר הורכב משבעה גדודי ילידים מהמושבות הבריטיות במערב אפריקה (ניגריה, חוף הזהב, סיירה לאון וגמביה) ונועד לדאוג לביטחון האזור. הוא השתתף בקרבות כנגד ילידים, וב-25 באפריל 1902 עוטר באות השירות המצוין. ב-1905 הוענקה לו דרגת כבוד של קולונל והוא מונה למפקד  החיל. הוא פיקד על החיל עד 1908. ב-1910 הוא הועלה לדרגת בריגדיר גנרל ומונה למפקד הבריגדה ה-2.

### מלחמת העולם הראשונה ואחריתו

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, הועלה מורלנד לדרגת מייג'ור גנרל ומונה למפקד הדיוויזיה ה-47 (לונדון ה-1/2). בספטמבר של אותה שנה הועבר לפקד על הדיוויזיה ה-14 עד אוקטובר. עם שתי הדיוויזיות הנ"ל הוא נותר בעתודה ולא השתתף בקרבות. באוקטובר הוא קיבל פיקוד על הדיוויזיה ה-5 ופיקד עליה במהלך קרב איפר השני. ביולי 1915 קיבל פיקוד על הקורפוס ה-10 שזה עתה הוקם. ב-1916 השתתף הקורפוס בקרב על הסום. ב-1917 נכלל הקורפוס כחלק מהארמייה השנייה של הרברט פלומר. במסגרת זו לחם הקורפוס בקרב פשנדל ובקרב רכס מסין. באפריל 1918 הוא קיבל את הפיקוד על הקורפוס ה-13. הוא פיקד על הקורפוס במהלך הקרב השני על הסום ומתקפת מאה הימים. הוא פיקד על הקורפוס עד 1920 עת הועבר לפקד על ארמיית הריין הבריטית. שנתיים לאחר מכן מונה למפקד פיקוד אלדרשוט, וקודם לדרגת גנרל מלא. ב-1923 הוא פרש מהצבא.

הוא נפטר בעיר מונטרה שבשווייץ ב-21 במאי 1925 בגיל 59.

## קישורים חיצוניים
* תומאס מורלנד 
* מכתביו ויומניו של מורלנד

קטגוריה:מעוטרי אות השירות המצוין
קטגוריה:מסדר האמבט: אבירים וגבירות מפקדים
קטגוריה:גנרלים בריטים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא בריטניה במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1865
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1925
נחל בית חורון

**נַחַל בית חורון** הוא נחל אכזב בשפלה ואחד מיובלי נחל איילון. אורכו כ-6 ק"מ. 

## אודות
ראשיתו של נחל בית חורון מדרום לכפר הערבי בית עור א-תחתא ומצפון לנתיב כביש 443, משם זורם לכיוון צפון ממזרח לכפר בית סירא ומתפתל דרומה עד אשר מתמזג עם נחל איילון מדרום מזרח למכבים-רעות, בשטח ההפקר שמובלעת לטרון.

## קישורים חיצוניים
*מפת נחל בית חורון בגוגל מפות

בית חורון
בית חורון
TRAPPIST-1

**TRAPPIST-1** (ידוע גם בשם 2MASS J23062928-0502285) הוא כוכב מסוג ננס קר מאוד  הנמצא במרחק 39.13 שנות אור מכדור הארץ. במערכת הפלנטרית שלו התגלו בתצפיות, שממצאיהם פורסמו ב-2017, שבעה כוכבי לכת סלעיים בגודל דומה או קצת קטן יותר מכדור הארץ, שחלקם עשוי להיות דמוי-ארץ.

## גילוי
הכוכב התגלה בסוף שנת 2015 במסגרת תצפיות שערך הטלסקופ TRAPPIST , הממוקם במצפה האירופי הדרומי בצ'ילה ומתופעל מבלגיה על ידי אוניברסיטת לייז'. הטלסקופ התחיל לפעול בשנת 2010 וכוכב זה היה גילויו הראשון, בעוד הממצאים פורסמו בחודש מאי 2016 בכתב העת המדעי נייצ'ר שבמסגרתם צוות החוקרים בראשות מישל ז'יו  הודיעו כי מצאו שלושה כוכבי לכת סביב הכוכב. לא די היה בתצפיות אלה ולכן נערכו תצפיות נוספות באמצעות טלסקופים נוספים על פני הקרקע וביניהם הטלסקופ הגדול מאוד וכן באמצעות טלסקופ החלל שפיצר שצפה בכוכב למשך 20 יום ברצף (די כדי לחזות במספר הקפות וליקויים במערכת), אף על פי שבתחילה לא יועד "שפיצר" למשימות איתור כוכבי לכת, ונאלץ לעבור התאמות ייחודיות לשם כך.

## בעתיד

צוות המחקר האירופי ממשיך בסיועם הטכנולוגי של נאס"א, המעבדה להנעה סילונית והמכון הטכנולוגי של קליפורניה לצפות במערכת, לאסוף מידע ולדייק הנתונים השונים אודות כוכבי הלכת (בעיקר מסה, מרחק וזמני הקפה). עם הצבתו והפעלתו של טלסקופ החלל על שם ג'יימס וב תתאפשר עריכת ספקטרוסקופיה לכוכבי הלכת שתפרוט את הרכבן הכימי של האטומוספירות של כוכבי הלכת השונים, ובפרט שלשת אלו הנמצאים באזור הישיב. לעת עתה הוערכה אטמוספירה שאינה עתירת מימן-הליום (ראו מתכתיות) בשלשה מכוכבי הלכת.

חוקרים אשר חקרו את הכוכב בשלב מאוחר יותר, טוענים כי הוא פולט קרינה חזקה שככל הנראה הורסת את האטמוספירה של כוכבי הלכת.

## כוכבי הלכת במערכת
ב-22 בפברואר 2017 דיווחו מדעני נאס"א על גילוי המערכת, שבה שבעה כוכבי לכת בעלי מאפיינים הדומים לכדור הארץ. כוכבי הלכת במערכת נמצאים במסלולים קרובים מאוד לכוכב שלהם (סדר הגודל של המערכת קטן אף מזה של השמש וכוכב חמה), ומשך ההקפה שלהם סביבו נע בין 1.5 יום עבור כוכב הלכת הקרוב ביותר ו-12 יום עבור כוכב הלכת השישי (לגבי השביעי הנתונים לא מספיקים כדי לקבוע חד משמעית את משך המסלול שלו). בשל קרבתם זה לזה ולכוכב והשפעתם של כוחות גאות ושפל, נעולים כוכבי הלכת בחזית קבועה לכיוון הכוכב במרכז המערכת (אינם מסתובבים סביב צירם). שמות כוכבי הלכת טרם נקבעו, אולם נאס"א פנתה לעזרת הציבור שיציע שמות לאלה.

שלושה מתוך כוכבי הלכת של הכוכב נמצאים במרחק המתאים ממנו, המכונה ה"אזור הישיב", שבו מים יכולים להיות במצב נוזלי (אם כי נדרשים תנאים נוספים לכך, כגון קיומה של אטמוספירה מתאימה).

באוגוסט 2017 גילה טלסקופ החלל האבל סימנים ראשונים להימצאותם של מים בכוכבי הלכת שהתגלו.

550px|מרכז|השוואת כוכבי הלכת במערכת TRAPPIST-1 לכוכבי הלכת בתחום הישיב במערכת השמש

550px|מרכז|סדר הגודל של המערכת בהשוואה למערכת השמש הפנימית ולמערכת צדק וירחיו

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* Mike Wall, Major Discovery! 7 Earth-Size Alien Planets Circle Nearby Star, in "Space.com" website, February 22, 2017 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קבוצת הכוכבים דלי
קטגוריה:מערכות כוכבי לכת
קטגוריה:חיים מחוץ לכדור הארץ
טרנס אלכסנדר

**טרנס ג'וזף אלכסנדר** (באנגלית: **Terence Joseph Alexander**; 11 במרץ 1923 - 28 במאי 2009) היה שחקן קולנוע וטלוויזיה אנגלי, שהיה מוכר בעיקר מהופעתו בתפקיד צ'רלי הנגרפורד בסדרת הדרמה הבריטית "ברז'ראק".

## ביוגרפיה
אלכסנדר נולד בלונדון לאב רופא, וגדל ביורקשייר. הוא התחנך ברטקליף קולג' שבלסטרשייר ובנורווד קולג' בעיר הרוגייט. בגיל 16 החל להופיע בתיאטרון. במהלך מלחמת העולם השנייה שרת בצבא הבריטי בדרגת לוטננט ברגימנט נושאי הרומח ה-27. בהיותו באיטליה נפצע קשה כשהמכונית המשוריינת בה נסע נפגעה מאש תותחים. ב-1956 הופיע אלכסנדר על הבמה במחזה "Ring For Catty" בתיאטרון ליריק בלונדון. תפקידו המוכר ביותר הוא בדמות צ'ארלי הנגרפורד בסדרה הבלשית "ברז'ראק". כמו כן הופיע בתפקיד ראשי בסדרת הדרמה "ההגדה לבית פורסייט" משנת 1967. אחד מתפקידיו הראשונים היה בסדרת הטלוויזיה לילדים "גארי האלידיי". ב-1970 שיחק בפרק בסדרה "Please Sir" בתפקיד מנהל בית ספר.

הופעותיו הרבות בקולנוע וטלוויזיה כוללות תפקידים בסדרות "The Champions", "הגומלים", "טרי וג'ון" (1979–1980); "Behind the Screen" (ב-1981 ו-1982); במיני-סדרה "The Mark of the Rani" מתוך סדרת המדע בדיוני "דוקטור הו" ב-1985; ובסיטקום "The New Statesman" (ב-1987). ברדיו ה-BBC כיכב אלכסנדר בתפקיד הטוף (The Toff) בעיבוד לרומנים מאת ג'ון קריזי. בין השנים 1981 ל-1991 השתתף בכל הפרקים, פרט לאחד, של הסדרה "ברז'ראק" בכיכובו של ג'ון נטלס. ב-1985 שיחק בתפקיד קומנדר דאילד בפרק הפיילוט של הסדרה "דמפסי ומייקפיס".

בווסט אנד הופיע אלכסנדר בקומדיות ובפארסות בהן "Over Mrs Markham" (מ-1971), "Two and Two Make Sex" (מ-1973), "There Goes The Bride" (מ-1974 עד 1975) וב-"Fringe Benefits" (מ-1976).

### חיים אישיים
כשהופיע בסדרה "ברז'ראק" היה אלכסנדר עיוור בעין אחת בגלל בעיה ברשתית. ב-1999 פרש ממשחק כי סבל ממחלת פרקינסון. הוא חי בלונדון עם אשתו השנייה ג'יין דאונס. אלכסנדר נפטר ב-28 במאי 2009 בגיל 86.

## פילמוגרפיה

## קישורים חיצוניים

* 
* הספד בעיתון The Guardian
* הספד בעיתון The Independent

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אנגלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון אנגלים
קטגוריה:אנשי צבא בריטים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1923
קטגוריה:אנגלים שנפטרו ב-2009
חוות הגמלים אילת

**חוות הגמלים אילת** היא חוות גמלים ואתר תיירות שהוקמה בשנת 1987 בסמוך לנחל שלמה, דרומית לאילת. החווה מציעה בין היתר טיולים רכובים על גבי נאקות בנחלים הסמוכים לאילת, מסלולי רייזרים, אירוח במאהל בסגנון בדואי ופארק חבלים אתגרי. בעבר גם הציעה החווה כרכרות אתונות, אך הפסיקה פעילות זו.

בחווה מתקיימות פעילויות לבתי ספר, ואירועים פרטיים וציבוריים. מדי חודש מתקיים בחווה שוק בסגנון נבטי, במהלכו נפתחים שלושה רחובות שוק מזון בסגנון מזרחי, לצד פעילויות נוספות.

## מבחר תמונות

קובץ:94337 the camel ranch in shlomo stream channel PikiWiki Israel.jpg|טיול גמלים בערוץ נחל שלמה
קובץ:94339 the camel ranch in shlomo stream channel PikiWiki Israel.jpg
קובץ:94338 the camel ranch in shlomo stream channel PikiWiki Israel.jpg


## קישורים חיצוניים
* 
* חוות הגמלים אילת, ב"אתר התיירות הרשמי של אילת"
* חוות הגמלים אילת, באתר "קינדרלנד"

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:אילת: אטרקציות
קטגוריה:ארץ ישראל: חוות
סיטרואן ויזה

ממוזער|280px|סיטרואן ויזה 10E
**סיטרואן ויזה** (**Citroën Visa**) היא מכונית סופרמיני מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית **[[סיטרואן]]** אשר יוצרו בין השנים 1978–1988.

יוצרו 1,254,390 יחידות. ב-1981 עבר הדגם מתיחת פנים.

דגם הסיטרואן ויזה שווק בישראל.

## גרסאות
* 5 דלתות – האצ'בק
* 4 דלתות – קבריולה

## דגמים
* ויזה Special/Club, מנוע 2 צילינדרים, 652 סמ"ק – מנוע קירור אוויר המפתח 26 כ"ס ו-35 כ"ס
* ויזה 10E, מנוע קירור מים, 4 צילינדרים, 954 סמ"ק המפתח 33 כ"ס ו-44 כ"ס, מהירות שיא – 133 קמ"ש
* ויזה Super, מנוע 1,124 סמ"ק
* ויזה Super E, מנוע 1,124 סמ"ק
* ויזה L Super, מנוע 1,124 סמ"ק
* ויזה RE/Entreprise, מנוע 1,124 סמ"ק המפיק 37 כ"ס ו-49 כ"ס, מהירות שיא – 144 קמ"ש
* ויזה קבריולה, מנוע 1,124 סמ"ק, (יוצר בין השנים 1983–1985)
* ויזה Super X, מנוע קירור מים, 1,219 סמ"ק, מהירות שיא 155 קמ"ש, (יוצר בין השנים 1980–1982)
* ויזה 14 TRS, מנוע קירור מים, 1,361 סמ"ק המפיק 44 כ"ס ו-59 כ"ס, מהירות שיא – 153 קמ"ש, יוצר בין השנים 1985–1987
* ויזה GT/Chrono2, מנוע 1,361 סמ"ק המפיק 59 כ"ס, מהירות שיא – 168 קמ"ש, יוצר בין השנים 1982–1985
* ויזה Chrono, מנוע 1,361 סמ"ק יוצר בשנת 1982
* ויזה GTi XU5J, מנוע הזרקת דלק, 1,580 סמ"ק, המפיק 77 כ"ס ו-85 כ"ס, תאוצה 0–100 קמ"ש – 8.8 שניות
* ויזה 1000 מסלולים (Visa 1000 Pistes), יוצר ב-1983
* ויזה D17 \ 17 RD מנוע דיזל 1,769 סמ"ק, המפיק 44 כ"ס ו-59 כ"ס, מהירות שיא – 152 קמ"ש, תאוצה 0–100 קמ"ש – 15.9 שניות

## תמונות

קובץ:Citroen Visa Club (15880517124).jpg | סיטרואן ויזה Club
קובץ:1986 Citroën Visa Challenger (5821987297).jpg |סיטרואן ויזה, שנת 1986
קובץ:Visa Leader diesel.jpg | סיטרואן ויזה, דגם דיזל
קובץ:Citroen Visa Decapotable 1985.jpg | סיטרואן ויזה קבריולה, שנת 1985
קובץ:Visa 1000 Pistes..jpg | סיטרואן ויזה דגם 1000 מסלולים (1000 Pistes), מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
קובץ:1984 Citroën Visa 17 RD (6323810110).jpg | סיטרואן ויזה 17 RD, שנת 1984
קובץ:1982 Citroën Visa II L (8881805646).jpg | סיטרואן ויזה L, שנת 1982
קובץ:Citroen Visa II Special - Flickr - Joost J. Bakker IJmuiden (1).jpg | סיטרואן ויזה Special
קובץ:1982 Citroen Visa Chrono n° 832 (side).jpg | סיטרואן ויזה דגם Chrono, שנת 1982
קובץ:Conservatoire Citroen 011 Citroen Visa (10154236343).jpg | סיטרואן ויזה
קובץ:Visa police.jpg | סיטרואן ויזה – ניידת משטרה


## מקורות
* הערך מתבסס על הוויקיפדיה באנגלית ובאיטלקית

## ראו גם
* סיטרואן
* סיטרואן C15

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מכוניות סופרמיני
ויזה
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1978
קטגוריה:מכוניות צרפתיות
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בספרד
קטגוריה:כלי רכב שיוצרו ביוגוסלביה
סיטרואן C15

** סיטרואן C15** (בצרפתית: **Citroën C15**) הוא דגם של מסחרית (ואן קטן) מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית **[[סיטרואן]]** אשר יוצר בין השנים 1984–2005.

דגם ה"סיטרואן C15" התבסס על דגם ה-סיטרואן ויזה. יוצרו 1,181,471 יחידות. 

השם מתייחס למשקל ה-1,500 הק"ג של המכונית (ברוטו).

## דגמים
(לכל הדגמים 2 דלתות אחוריות הנפתחות לצד ימין וצד שמאל)
* ואן משפחתי 2 דלתות צד - ( Citroën C15 Familiale ), (2 חלונות צד בנוסף לחלון הצד של הנהג, ומושב אחורי)
* ואן 2 דלתות צד - (1 חלון צד בנוסף לחלון הצד של הנהג, ומושב אחורי)
* ואן 4 דלתות צד - (1 חלון צד בנוסף לחלון הצד של הנהג, מושב אחורי + דלת נוספת בצד, סך הכל 4 דלתות צד)
* ואן סגור 2 דלתות צד - (חלון צד 1 (נהג), חלק אחורי ריק)
* ואן גרסת SUV - עוצב ב-1986, על ידי המעצב השווייצרי Franco Sbarro בגרסת 7 מקומות, עם מנוע סיטרואן ויזה  GTi המפיק 115 כ"ס

## תמונות

קובץ:1997 Citroën C15 D (9248368677).jpg| סיטרואן C15 D, שנת 1997
קובץ:1991+ C15 Familiale (rl).jpg|סיטרואן C15 גרסת Familiale, שנת 1991
קובץ:1996 Citroën C15 1.1i (17272273030).jpg|סיטרואן C15, מנוע 1,100 שנת 1996
קובץ:Citroen C15D 1.9 1997 (16700118810).jpg|סיטרואן C15 D, שנת 1997
קובץ:Citroen C 15D 1999 (24610844363).jpg|סיטרואן C15 דיזל, שנת 1999
קובץ:Citroën C15 Cuatro Puertas - Four door - Quatre portes (5030223462).jpg|סיטרואן C15 גרסת 4 דלתות
קובץ:Citroen C15D back.jpg | סיטרואן C15
קובץ:1994 Citroën C 15 D (12113944935).jpg|סיטרואן C15 דיזל, שנת 1994
קובץ:1988 Citroën C15 Romahome (6396856239).jpg| סיטרואן C15 גרסת Romahome, שנת 1988
קובץ:1990 Citroen C 15 D (15032198368).jpg| סיטרואן C15, דיזל, שנת 1990


## ראו גם
* סיטרואן
* סיטרואן ויזה
* סיטרואן H ואן

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מכוניות מסחריות
C15
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1984
קטגוריה:מכוניות צרפתיות
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בפורטוגל
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בספרד