open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
קרסנודאר (חבל מנהלי)

**חבל מנהלי קרסנודאר** (ברוסית: **Краснода́рский край**; בתעתיק: **קרַסנוֹדַרסקי קְרַאי**) הוא סובייקט ברוסיה (קראי) הממוקם בדרום-מערב המחוז הפדרלי הדרומי. נכון לשנת 2024 בחבל מתגוררים 5,833,002 תושבים. בירתה קרסנודאר.

## גאוגרפיה
חבל קרסנודאר כולל בתוכו את הקווקז הקדמי וחלק ממדרונותיו הצפוניים של הרי הקווקז הגדול. 

החבל גובל במערב (הגבול הימי) בחצי האי קרים (דה יורה אוקראינה), המופרד ממנו במצר קרץ', בצפון ובצפון-מזרח מחוז רוסטוב, במזרח ובדרום-מזרח במחוז סטברופול ורפובליקת קאראצ'אי-צ'רקסיה, ומדרום ברפובליקה הבדלנית של גאורגיה, אבחזיה, וכן גובלת מדרום גם בים השחור. כמו כן החבל מכתר את הרפובליקה אדיגיה. 

## היסטוריה
עד לסיפוחה לתחומי האימפריה הרוסית החבל היה מאוכלס על ידי צ'רקסים. שטח החבל סופח לאימפריה רוסית בסוף המאה ה-18 ובאותה תקופה החל אכלוס האזור על ידי קוזאקים. רוב אוכלוסייה הצ'רקסית עזבה את האזור ועברה לתחומי האימפריה העות'ומאנית.

עד למהפכת אוקטובר רוב שטח החבל היה מנוהל כ"חבל קובן". בשנת 1900 התגוררו בו 2 מיליון תושבים. בשנת 1926 בחבל קובן התגוררו מעיקר רוסים ואוקראינים.

בשנת 1937 הוקם חבל קרסנודר. עד לשנת 1990 אדיגיה הייתה החלק החלש של החבל.

בתקופת מלחמת העולם השנייה חלק משמעותי של החבל נכבש על ידי הגרמנים. השטח שוחרר באוקטובר 1943.

בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 ראש החבל היה מעורב בפרשת שחיתות שלטונית ועזב את התפקיד. 

לאחר התפרקות ברית המועצות היו ניסיונות להקים בשטחי החבל מספר יחידות מנהליות קטנות שבסופו של דבר לא אושרו.

בשנת 2014 בעיר סוצ'י נערכו משחקים של אולימפיאשת החורף.

לאחר פלישת רוסיה לאוקראינה מפעלי תעשייה, נמלים ובסיסי צבא הממוקים בחבל סובלים מתקיפות של אוקראינים.

## ממשל
ימין|ממוזער|200px
הרשות המחוקקת של החבל היא "האספה המחוקקת של חבל קרסנודאר" שכוללת 70 חברים. בראש החבל עומד מושל שנבחר בבחירות ישירות לכהונה בת חמש שנים. בבחירות של שנת 2020 נבחר ולדימיר קונדרטייב.

מבחינה מנהלית החבל מחולק ל-28 נפות (ראיונים) ו-15 ערים בעלי מעמד נפרד. בשנת 2020 משטח החבל פוצל היישוב סיריוס כיחידה פדרלית מיוחדת.

## דמוגרפיה
נכון לשנת 2024 בחבל מתגוררים 5,833,002 תושבים (מקום שלישי בין הסובייקטים של הפדרציה הרוסית). בניגוד למגמה הכללית ברוסיה, היקף אוכלוסיית החבל נמצא בעליה מתמדת. בערים מתגוררים כ-57% מכלל אוכלוסיית החבל. מספר זה נמוך מהממוצע הארצית.

בהתאם לנתוני מפקד אוכלוסין משנת 2020 הרוסים מהווים כ-87.7% מאוכלוסיית המחוז, הארמנים כ-3.6%.

## כלכלה
החבל מתאפיין בפיתוח תעשייתי שמרוכז בעיקר בערים הגדולות של החבל – קרסנודאר, נובורוסיסק וארמאביר. יחד עם זאת לאחרונה החלו להתפתח מפעלי תעשייה גם בערים נוספות דוגמת המפעל האלקטרומטלורגי באבינסק.

בשטח החבל כלולים עיר הנמל החשובה ביותר של רוסיה בים השחור, נובורוסיסק, ועיר הקיט החשובה סוצ'י. כן נבנה היישוב סיריוס כטריטוריה פדרלית חדשה.

### תחבורה
דרך החבל עוברים מספר כבישים בעלי מעמד ארצי: M4 ("דון" - מוסקבה-נובורוסייסק), P217 ("קווקז" - התפצלות לכיוון אזרבייג'ן), A290 (נובורוסייסק-קרץ'), A147 (התפצלות לכיוון אבחזיה).

בחבל קיימת רשת מסילות ברזל מסועפת.

בשטח החבל ממוקמים נמלי של ים אזוב והים השחור. דרך נמלי החבל עובדים כ-40% מכלל הסחורות של הפדרציה הרוסית לרבות כשלישי מיצוא נפט.

בחבל פועלים חמישה נמלי תעופה כאשר לשלושה מהם מעמד בין-לאומי. נמל התעופה הבין-לאומי של קרסנודאר הוא התשיעי בהיקף העברת נוסעים ברוסיה.
## קישורים חיצוניים

* 
* 

*
קטגוריה:רוסיה: חבלים מנהליים (קראיה) 
קטגוריה:צפון הקווקז
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1937
אריה ליאו אוליצקי

**אריה ליאו אוֹלִיצְקי** (Olitzki; 4 ביוני 1898 – 13 בפברואר 1983) היה רופא ישראלי, פרופסור לבקטריולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים וממניחי היסודות לתחומי הבקטריולוגיה והאפידמיולוגיה בישראל. חתן פרס ישראל למדעי הרפואה לשנת תשכ"ז (1967).

## קורות חיים
אוליצקי נולד בשנת 1898 באלנשטיין שבפרוסיה המזרחית, הקיסרות הגרמנית. למד רפואה באוניברסיטאות ברסלאו וברלין, וב-1921 קיבל מהאחרונה תואר דוקטור לרפואה. בין השנים 1921–1923 היה אסיסטנט במכון להיגיינה בברסלאו.

לאחר עלייתו לארץ ישראל, בשנת 1924, ניהל את המעבדות הבקטריולוגיות בבית החולים "הדסה" בירושלים ובצפת. במקביל לעיסוקו בפרקטיקה, הצטרף בשנת 1928 לסגל האוניברסיטה העברית. בשנת 1944 מונה לראש המחלקה לבקטריולוגיה, בשנת 1949 קוּדם לדרגת פרופסור, ובשנים 1961–1965 היה דיקן הפקולטה לרפואה. תרומתו הנודעת כחוקר נגעה להישגו בחקר מחלת הצרעת.

תחום עניינו העיקרי נגע לאפידמיולוגיה של מחלות מידבקות, בראשן מחלות המעיים טיפואיד ודיזנטריה. עם קום מדינת ישראל, סייע למשרד הבריאות בהקמת המערך לאפידמיולוגיה ובריאות הציבור. במהלך מלחמת העצמאות, ניהל אוליצקי את בדיקות המים בירושלים. אוליצקי כיהן כנשיא האגודה הישראלית למיקרוביולוגיה.

בשנים 1964 ו-1968 יצאו לאור שני כרכיו של ספרו, שחיבר יחד עם פרופ' נתן גרוסוביץ', "יסודות תורת החיידקים והחסינות".
בשנת תשכ"ז-1967 זכה אוליצקי בפרס ישראל למדעי הרפואה.
על שמו נקרא רחוב בבאר שבע.

## כתביו בעברית
* **יסודות תורת החִסון**, ירושלים: [חמו"ל], תרצ"ח. (מהדורה נוספת: דפוס א. פרידמן, ת"ש.)
* עם מ. שלובסקי [=מ. שילה], **הסוגים השונים של גורמי טיפוס הבטן בישראל ובמזרח הקרוב וחשיבותם במחקר האפידמיולוגי**, ירושלים: נדפס בהרשאת הממשלה בדפוס עזריאל, תש"ט.
* עם נתן גרוסוביץ, **יסודות תורת החיידקים והחסינות**, ירושלים: קרית-ספר, 1964–1968. (מהדורה נוספת: תשל"ג-1973.)

## לקריאה נוספת
* 'אוליצקי, אריה (ליאו)', בתוך: דוד קלעי, **ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי**, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 27–28. 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:זוכי פרס ישראל לרפואה
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לשנת 1967
קטגוריה:מיקרוביולוגים ישראלים
קטגוריה:בקטריולוגים ישראלים
קטגוריה:אפידמיולוגים ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הומבולדט של ברלין
קטגוריה:בקטריולוגים ביישוב
קטגוריה:אפידמיולוגים ביישוב
קטגוריה:רופאים יהודים גרמנים
קטגוריה:סגל מרכז רפואי הדסה
קטגוריה:מחברי ספרי לימוד ישראלים
קטגוריה:ראשוני האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: רפואה
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:רחביה: אישים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1898
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1983
אסאי

שמאל|ממוזער|200px|חורשת אסאי
[שמאל|ממוזער|150px|פירות אסאי בשוק ב[בלם (עיר)|בלם, ברזיל]]
ממוזער|150px|''Euterpe oleracea''
**אסאי** (פורטוגזית: Açaí; שם מדעי: *Euterpe oleracea*) הוא דקל נפוץ בצמחייה הטרופית של אגן האמזונאס וסביבתו, ובעל חשיבות מרובה בכלכלה ובתזונה של תושבי האזור. פרי האסאי נאכל לעיתים כמעין סורבה.

## מבנה
לדקל האסאי יש לרוב מספר גזעים היוצאים מנקודה אחת. עובי הגזע הוא 5 עד 10 ס"מ. האסאי צומח עד לגובה של כ-25 מטר; עצים שמגיעים לגובה זה קורסים ברוח. הכפות באורך של 80 ס"מ עד מטר אחד. הכפות מפורצות להרבה עלעלים ברוחב של כסנטימטר, המכופפים כלפי מטה.
על כל גזע ניתן למצוא כ- 3-8 אשכולות פרי. על אותו עץ ניתן למצוא אשכולות בזמן הפריחה ואשכולות עם פרות בשלים. הפרי כדורי, בקוטר של כסנטימטר אחד, בצבע ירוק כאשר הוא בוסר, ומחליף את צבעו לסגול כהה כשהוא מבשיל. האסאי נותן פרי כל השנה, אבל עיקר התנובה היא בחודשי הקיץ (מאי עד אוקטובר).

## תפוצה
תפוצת דקל זה היא באזור יער האמזונאס (Mata amazonica), בעיקר בגדות הנחלים באזורים המוצפים בגאות (Várzeas). התפוצה כוללת את המדינות פארה, אמזונאס, אמאפה ומרניאו בברזיל, וכן את ונצואלה, קולומביה, גיאנה, פרו ואקוודור, וקוסטה ריקה.

## חשיבות כלכלית ושימושים
כ-90% מההכנסה מגידול אסאי מגיעה מהפרי. כ-10% נוספים מלבבות הדקל. 

מציפת הפרי מכינים עיסה. את העיסה אוכלים קרה כמו שהיא או בליווי סוכר, טפיוקה (תוצר מניהוט דמוי פירורים רכים) או פריניה ד'אגואה (תוצר מניהוט צהוב דמוי פירורי בורגול). מהעיסה מכינים גם גלידות וקינוחים נוספים. לאסאי פיגמנט סגול והוא עשיר במינרלים, ויטמין C, ויטמין A וסיבים תזונתיים, בפרי יש גם נוגדי חמצון פוליפנולים (כגון פלבנואידים) כמות גבוהה מאוד של נוגדי חמצון ולכן הוא כונה "פרי על" (super fruit). 
זרעי הפרי משמשים להכנת חרוזים לתכשיטים, ועלי העץ משמשים חומר גלם לגגות ולקליעת כובעים וסלים. הגזע משמש לבנייה של סוכות.

## ראו גם
* מונה-וי

## קישורים חיצוניים

* 
* "סגולות האסאי"- הרצאה של "העמותה לחקר האסאי" מה-22.10.2007.

## הערות שוליים

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1824
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קרל פרידריך פיליפ פון מרטיוס
קטגוריה:דקלאים
קטגוריה:עצי יער האמזונאס
קטגוריה:פירות טרופיים
ביסקו הטורי

**ביסקו הַטוֹרי** (נולדה ב-30 באוגוסט 1975 במחוז סאיטאמה ביפן) היא אמנית מאנגה (מאנגקה) יפנית. ניתן לסווג את מרבית עבודותיה כ"שוג'ו", מאנגה המיועדת לילדות או לנערות. הטורי עובדת בהוצאת הקוסנשה.

עבודת המאנגה הראשונה של הטורי ביסוקי פורסמה במגזין לה לה בשנת 1999 והייתה סיפור קצר בן 40 עמודים. בשנת 2001 פרסמה לראשונה עבודה ארוכה במסגרת לה-לה. יצירה זו עסקה בנערה חולת לב, המעוניינת להינשך על ידי ערפד, על מנת להפוך לערפדית (בעלת חיי נצח) בעצמה. ב-2002 החלה לפרסם את הסדרה שהקנתה לה את פרסומה, Ouran High School Host Club, העוסקת בנערה אשר מצטרפת למועדון נערים אקסקלוסיבי בבית ספר יוקרתי. עד היום, נמכרו כמה מיליוני עותקים מספרי הסדרה, שמספר העמודים המצטבר שלהם עומד על מעל ל-1000. מאז אפריל 2006 מופקת גם סדרת אנימה על בסיס ספרי הסדרה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמני מאנגה
קטגוריה:יפניות שנולדו ב-1975
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1975
ישראל הימן

**ישראל הימן** (1919 – 5 ביוני 2011) היה רופא ילדים ישראלי, יליד ארצות הברית, שכיהן כפרופסור בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת תל אביב.

## ביוגרפיה
הימן נולד בדטרויט (ארצות הברית) ב-1919, ובשנת 1930 ועלה לארץ ישראל עם משפחתו, אשר התיישבה בראשון לציון. לאחר סיום לימודי בית הספר היסודי בראשון לציון עבר ללמוד ב"גימנסיה הרצליה" בתל אביב וסיים במחזור כ"ה במגמה ריאלית-חקלאית.

את לימודי הרפואה עשה באוניברסיטה האמריקנית בביירות, ועם סיום לימודיו בשנת 1944 החל התמחותו ברפואת ילדים אצל פרופסור לודוויג פרדיננד מאייר במחלקת הילדים של בית חולים הדסה בתל אביב.

בשנת 1947 התנדב לשמש רופא ילדים במחנות העולים בנתניה, שם טיפל בין השאר בשארית הפליטה ובעולים מארצות ערב.

במלחמת העצמאות שירת כאחראי המחלקות הפנימיות בבתי חולים שדה, תחילה באזור כפר גלעדי ואחר כך בכפר בילו וסראפנד (כיום צריפין).

בשנת 1950 נתמנה יועץ לרפואת ילדים ביישובי העולים בנגב, וזאת במקביל לעבודתו בבית חולים הדסה, שם שימש מנהל מחלקת ילדים ג'. עם סגירת המחלקה נתמנה מנהל מרפאות החוץ של בית החולים, תפקיד אותו מילא עד פרישתו. במשך שנים רבות היה רופא הילדים הראשי של עיריית תל אביב וניהל רפואית את התחנות לאם ולילד (טיפת חלב) בין השנים 1969 ל-1985.

בשנת 1971 מונה הימן ליועץ הפדיאטרי למחלקת כירורגיית ילדים, שבניהולו של הפרופ' משה סולובייצ'יק שנפתחה בבית החולים איכילוב

פרופ' הימן שימש בשנים 1960–1961 המזכיר המדעי של ההסתדרות הרפואית ובשנים 1966–1967 היה יו"ר סניף תל אביב של איגוד רופאי הילדים. הימן הוא ממייסדי החברה הישראלית לרפואת ילדים קלינית (חיפ"ק) ושימש יושב ראש החברה בשתי קדנציות. פועלו זכה להערכה רבה והוא הוכתר "יקיר חיפ"ק" לשנת 1996. היה ממניחי יסודות הרפואה הציבורית וממייסדי החברה הישראלית לרפואת ילדים אמבולטורית בישראל (חיפ"א) אשר העניקה לו בשנת 2010 תואר יקיר חיפ"א על פועלו למען רפואת הילדים הראשונית והאמבולטורית בישראל.
במסגרת מינויו האקדמיים נתמנה פרופסור חבר בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת תל אביב, היה בין מייסדי הקתדרה ללימודי ההמשך ברפואת ילדים וריכז את החוג עם הקמתו.

במשך שנים היה פרופ' הימן היה רופא הילדים בעל הפרקטיקה הפרטית הגדולה ביותר באזור המרכז והיה במקביל אחראי מחלקת הילודים של בית היולדות הפרטי הגדול במדינה, בית חולים אסותא.
### פרסים
בין אותות ההוקרה שקיבל בחייו - חתן אות המופת לרופא 1992 מטעם האגודה לרפואה ומשפט בישראל, חתן פרס סולד לרפואה והיגיינה ציבורית לשנת 1995 ויקיר העיר תל אביב יפו בשנת 2004.
### משפחה
בניו: הפרופ' שמואל הימן - מנהל מחלקה פנימית בבית החולים הדסה הר הצופים, הפרופ' אהוד הימן - לשעבר דיקאן הפקולטה להנדסה באוניברסיטת תל אביב, ואלי הימן- פסיכואנליטיקאי, פסיכותרפיסט, עו"ס וקרימינולוג קליני.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי גימנסיה הרצליה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה האמריקנית בביירות
קטגוריה:רופאים ביישוב
קטגוריה:רופאי ילדים ישראלים
קטגוריה:רופאי ילדים יהודים
קטגוריה:סגל בית החולים הדסה תל אביב
קטגוריה:פעילי ההסתדרות הרפואית בישראל
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: רפואה
קטגוריה:סגל אסותא מרכזים רפואיים
קטגוריה:תל אביב-יפו: רפואה
קטגוריה:זוכי פרס סולד
קטגוריה:יקירי תל אביב-יפו לשנת 2004
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1919
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2011
ההשתנות

[ממוזער|250px|קטע מ[ההשתנות (רפאל)|ההשתנות לפי רפאל (1520)]]
[שמאל|ממוזער|250px|הר תבור ו[כנסיית ההשתנות – מיקומה המסורתי של ההשתנות]]
[שמאל|ממוזער|250px|פסיפס ההשתנות ב[כנסיית ההשתנות על הר תבור]]
**ההִשתָנוּת** הייתה, על פי הנצרות, אירוע מכונן בחייו של ישו ובנסים שהתרחשו סביבו, מאורע המדווח בשלוש הבשורות הסינופטיות (הבשורה על-פי מתי, הבשורה על-פי מרקוס והבשורה על-פי לוקאס) שבמהלכו השתנה ישו על פסגתו של הר. על פי המסורת הנוצרית, ההשתנות הציבה את ישו על יד משה ואליהו שעמם הוא נראה מדבר, ואישרה שוב את מעמדו כבן האלוהים, כפי שאושר על ידי בת קול שנשמעה במהלך האירוע. שלוש הבשורות הסינופטיות אינן מזהות את ההר שעליו התרחש האירוע בשמו, והוא זוהה לראשונה כהר תבור במאה ה-5 (או המאה ה-4), בעוד הנוסע מבורדו (המאה ה-4) זיהה את ההר עם הר הזיתים.

## ההשתנות בבשורות הסינופטיות
וכך באו הדברים לידי ביטוי בבשורה על-פי מתי:

כפי שקורה פעמים רבות בברית החדשה מתואר האירוע אגב מספר שינויים בבשורות האחרות. בבשורה על-פי מרקוס לא נזכר כלל כי פניו של ישו זהרו, ותחת זאת כתוב כי:

בבשורה על-פי לוקס מופיע נוסח שונה מעט לרקע לאירוע עצמו:

הבשורה על-פי מתי והבשורה על-פי מרקוס מציינות כי מיד לאחר האירוע שאלו השליחים את ישו אודות בואו העתידי של אליהו, אולם הבשורה על-פי מרקוס מוסיפה כי השליחים אף הוסיפו ושאלו כדלקמן:

אף שרוח הקודש לא נזכרה מפורשות בתיאורי הסינופטים, הכנסייה פרשה כי היא נכחה באירוע בדמות "ענן-האור", וההשתנות מתוארת, אם כן, כמעמד בו נכחו כל ישויות השילוש הקדוש – האל האב בדמות בת קול, הבן, ורוח הקודש.

## חג ההשתנות במסורת הנוצרית
[ממוזער|[ביכורים מובאים כחלק ממנהגי חג ההשתנות בכנסייה האורתודוקסית]]

החג צוין על ידי הכנסייה הנסטוריאנית כבר בסוף המאה ה-5, ונחוג גם בסוריה במאה ה-7.

בכנסייה הקתולית נחוג חג ההשתנות ב-6 באוגוסט, שכן לפי המסורת התרחשה ההשתנות 40 יום לפני הצליבה, וזו צוינה במזרח בחג הצלב ב-14 בספטמבר. הנצרות המערבית החלה לציין את החג במחצית המאה ה-9 וזה התפשט במאות הבאות והונהג גם ברומא במאה ה-12. ב-1457 הנהיג האפיפיור קליקסטוס השלישי את החג באופן רשמי, כאות תודה על הניצחון על העות'מאנים במצור על בלגרד ב-6 באוגוסט 1456.

בכנסייה האורתודוקסית נחשב חג ההשתנות לאחד מ-12 החגים החשובים בשנה הליטורגית ונחגג ביום 6 באוגוסט (או 19 באוגוסט לפי הלוח הגרגוריאני). לפי המסורת מביאים ענבים לכנסייה, או תפוחים או כל פרי אחר אם לא ניתן להביא ענבים, ונערכת "ברכת הפרי הראשון" של השנה. החג קשור לא רק לישו, אלא לשילוש הקדוש כולו, שכן האל דיבר במהלכו מהשמיים ורוח הקודש הייתה גם היא נוכחת בדמות ענן.

## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נסים בנצרות
טומסק (מחוז)

**מחוז טומסק** (ברוסית: **Томская область**, בתעתיק: **טומסקאיה [[אובלסט]]**) הוא סובייקט בפדרציה הרוסית. המחוז נמצא בשטח של המחוז הפדרלי הסיבירי. המחוז הוקם ב-13 באוגוסט 1944.

נכון לינואר 2024 מתגוררים במחוז 1,043,385 תושבים.

## היסטוריה
ההתיישבות רוסית באזור החלה במאה ה-16. העיר טומסק הוקמה בשנת 1604. בחנינה מנהלית האזור היה חלק יחידה מנהלית עם מרכזה בטובולסק. בשנת 1804 הוקמה גוברניית טומסק.

בשנת 1878 בטומסק נפתחו מוסדות להשכלה גבוהה לראשונה באזור מזרחית לנהר וולגה. העברת דרך המחוז של הרכבת הטראנס-סיבירית תרמה לפיתוח האזור.

בשנת 1918 האזור עבר לשליטה של הצבא הלבן ורק בשנת 1920 האזור עבר לשליטה של הממשל הסובייטי.

עד לשנת 1944 האזור היה חלק של יחידות מנהליות שונות. בשנת 1944 הוקם מחוז טומסק.

בעקבות הקמת בשטח המחוז מחנות גולאג רבות אוכלוסיית המחוז גדלה באופן משמעותי.

בשנות ה-50 של המאה ה-20 באזור הוקמו מספר מתקנים של פרויקט הגרעין הסובייטי.

משנת 1963 במשך כ-20 שנים ראש סניף המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות היה יגור ליגצ'וב והוא תרם רבות לפיתוח האזור.
## ממשל
הרשות המחוקקת היא "הדומה המחוקקת של מחוז טומסק" שכוללת 42 חברים. בראש המחוז עומד מושל שנבחר ל-5 שנים. בספטמבר 2022 לתפקיד נבחר ולדימיר מזור.

מבחינה אדמיניסטרטיבית החבל מחולק ל-16 ראיונים ו-4 ערים בעלי חשיבות מחוזית. בנוסף לכך קיימת עיר סגורה סברסק (בעבר טומסק-7) בה ממקום מפעל לייצור מרכיבים של פצצות גרעיניות.

## דמוגרפיה
נכון לינואר 2024 מתגוררים במחוז 1,043,385 תושבים. היקף אוכלוסייה יציב החל מסוף שנות ה-80 של המאה ה-20. כ-73% מאוכלוסיית המחוז מתגוררת בערים. בעיר הגדולה – טומסק – מתגוררים כ-500 אלף תושבים.

האוכלוסייה המקורית של האזור היא טטרית. בהתאם לנתוני מפקד אוכלוסין 2021 של הפדרציה הרוסית  הרוסים מהווים כ-76% מאוכלוסיית המחוז, האוקראינים כ-1.1% והטטרים כ-1.6%. בעקבות העברת גרמנים מחלקים אחרים של ברית המועצות לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה בשנת 1959 במחוז התגוררו 21 אלף גרמנים (כ-2.8% מכלל אוכלוסייה) בשנת 2021 התגוררו כ-4 אלף גרמנים.

## יהדות
בשנת 1959 במחוז התגוררו מעל ל-3 אלף יהודים, בשנת 2021 היו 344 יהודים בלבד.

יהודים החלו להתיישב בטומסק בתחילת המאה ה-18, בעיר היו שלושה בתי כנסת, וגם כיום פועלת קהילה יהודית.

## כלכלה
בשטח המחוז ישנם שדות נפט וגז טבעי רבים. בנוסף לכך, קיימים מרבצים גדולים של ברזל. בשנות ה-50 הוקם מפעל לייצור פלוטונים

שטחים משמעותיים של המחוז מכוסים ביערות.

### תחבורה
דרך שטחי המחוז עוברת מסילת ברזל של הרכבת הטראנס-סיבירית.

כביש ארצי R-255 "סיביר" נובוסיבירסק-אירקוטסק עובר דרך העיר טומסק.

נמל התעופה של טומסק קיבל מעמד בין-לאומי בשנת 2013.

דרך נמלים בנהרות המחוז במבוצעת אספקת סחורות לאזורים צפוניים של סיביר.
## קישורים חיצוניים

* 
* אתר הקהילה היהודית בטומסק
* 

*
טומסק
קטגוריה:מחוזות רוסיה בסיביר
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1944
אישה מתרחצת באמבט

"**אישה רוחצת באמבט**" או "**האמבט**" הוא שמו של ציור פסטל שיצר הצייר האימפרסיוניסטי אדגר דגה בשנת 1886.

הציור מציג אישה עירומה, מתכופפת בתוך אמבט מתכת ומקרצפת את עורפה בספוג. נקודת המבט של הציור היא מלמעלה. בעזרת אמצעי זה נוצרת האחדה בציור והדמות הופכת למעין "טבע דומם". נקודת המבט הגבוהה גם יוצרת שטיחות בתיאור החלל.

סממן אימפרסיוניסטי בולט בציור הוא אופן הטיפול באור ובצבע. הציור מדגיש את האור המצויר המגיע מחוץ לקומפוזיציה. הנחת צבע הפסטל בעזרת גירים מחדדת את אופן נפילת האור ותורמת לתחושה של חושניות של פני השטח.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ציורים
קטגוריה:אדגר דגה: ציורים
קטגוריה:מוזיאון ד'אורסה: יצירות אמנות
קטגוריה:ציורי עירום
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:נשים בציור
קטגוריה:רחצה באמנות
קטגוריה:מחלוקות על תכנים מגונים בציור
אזובמאש מריופול

ממוזער|האולם הביתי '''אזובמאש'''
**מועדון הכדורסל אזובמאש מריופול** היא קבוצת כדורסל אוקראינית מהעיר מריופול, המתמודדת בליגת המשנה האוקראינית.

האולם הביתי של המועדון הוא **[[היכל אזובמאש]]** המסוגל להכיל כ-3,000 מקומות ישיבה.
## היסטוריה
המועדון נוסד בשנת 1990 ומשתתף בסופרליגה מאז עונת 1998/99. המועדון מפעיל בנוסף לקבוצת בוגרים, גם קבוצות קדטים. המועדון כיום נחשב לאחד מהמועדונים המובילים במדינתו, יחד עם מועדון הכדורסל קייב, חימיק יוז'ני, בודיוולניק קייב ובי.סי. דונצק. הקבוצה זכתה בגביע הכינוס של פיב"א בשנת 2003 (לאחר ניצחון בגמר מול קבוצת באייר לברקוזן), אשר נחשב להישג השיא של המועדון ביחד עם העפלתו לגמר היורוצ'לנג' בשנת 2007, אשר באותו גמר המועדון הפסיד לז'ירונה.

בעבר שיחקו במועדון הכדורסלנים הישראלים, ליאור ליובין ומשה מזרחי.

בשנת 2014 הקבוצה פורקה אך הוקמה מחדש ב-2015 והיא מתמודדת בליגת המשנה האוקראינית.

## תארים
***[[הסופרליגה האוקראינית]]** (7): 2003, 2004, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010
***[[הגביע האוקראיני בכדורסל|הגביע האוקראיני]]** (5): 2002, 2003, 2006, 2008, 2009
* **גביע הכינוס של פיב"א** (1): 2003

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קבוצות כדורסל אוקראיניות
קטגוריה:מריופול: ספורט
מכסחת דשא

שמאל
ממוזער|קולות של מכסחת דשא
ממוזער|250px|מכסחת דשא
**מכסחת דשא** היא כלי גינון מודרני לטיפול ולעיצוב מדשאות בבתים פרטיים ובשטחי מדשאות קטנים.

המכסחות מתחלקות לשני סוגים:
* מכסחת חשמלית - מופעלת על ידי אנרגיית חשמל, מנוע חשמלי מסובב להבים שחותכים את הדשא.
* מכסחת מכנית - מנוע בנזין או דיזל מסובב להבים וקוצץ את הדשא.

מכסחת הדשא שונה במהותה מטרקטורון כיסוח מאחר שהיא מופעלת בדחיפה בכוח גופו של המפעיל.

קיימות מספר חברות בולטות בתחום המכסחות: הונדה, דיקסון, גראסהופר מיורי ועוד.

## היסטוריה
מכסחת הדשא הומצאה בשנת 1830 על ידי אדווין בירד באדינג מסטראוד, גלוסטרשייר, אנגליה. המכסחת של באדינג תוכננה בעיקר לחתוך את הדשא במגרשי ספורט ובגנים נרחבים, כחלופה מעולה לחרמש, וקיבלה פטנט בריטי ב-31 באוגוסט 1830.

## בטיחות
מכסחות רוטריות יכולות לזרוק פסולת במהירות ובאנרגיה קיצונית. בנוסף, הלהבים של מכסחת דחיפה בעלת כוח עצמי (בנזין או חשמלי) עלולים לפגוע במשתמש רשלני או לא קשוב; כתוצאה מכך, רבים מגיעים עם מתג מת כדי לנטרל מיד את סיבוב הלהב כאשר המשתמש אינו אוחז יותר בידית. בארצות הברית, למעלה מ-12,000 איש בשנה מאושפזים כתוצאה מתאונות מכסחות דשא. בשנת 2016, 86,000 מבוגרים ו-4,500 ילדים אושפזו לחדר המיון עקב פציעות מכסחת דשא. את הרוב המכריע של הפציעות הללו ניתן למנוע על ידי נועלת נעלי מגן בעת כיסוח. האקדמיה האמריקאית לרפואת ילדים ממליצה שילדים יהיו בני 12 לפחות לפני שהם יורשו להשתמש במכסחת דשא שעומדת מאחוריהם ולפחות מגיל 16 לפני השימוש במכסחת רכיבה ושהם "לא יפעילו מכסחות דשא עד שיש להם הציג את הרמות הנחוצות של שיפוט, כוח, קואורדינציה ובגרות". אנשים המשתמשים במכסחת צריכים להרכיב הנעלה כבדה, מיגון עיניים ומגן שמיעה במקרה של מכסחות המונעות על ידי מנוע.

## השפעות על הסביבה
מחקר משנת 2001 הראה כי מכסחות מסוימות מייצרות את אותה כמות זיהום (פליטות שאינן דו־תחמוצת הפחמן) בשעה אחת כמו נהיגה ברכב מדגם 1992 לאורך 1,050 ק"מ. הערכה אחרת קובעת את כמות הזיהום ממכסחת דשא בכמות פי ארבעה מכמות המכונית, לשעה, למרות שדוח זה אינו זמין עוד. החל משנת 2011, הסוכנות להגנת הסביבה של ארצות הברית קבעה תקנים לפליטות של ציוד מדשאות ומצפה להפחתה של לפחות 35 אחוזים.

מכסחות דשא המונעות בגז מייצרות פליטת גזי חממה. מומלץ להשתמש במינימום התחזוקה של ניהול דשא עם מיחזור גזם, ומינימום השקיה וכיסוח, כדי למתן את השפעות ההתחממות הגלובלית ממערכת עשב דשא עירונית.

מכסחות דשא המונעות באמצעות סוללות מציעות חלופות נקיות יותר לצרכנים על ידי הפקת פליטות אפס, יעילות יותר וביטול סיכונים של בנזין שנשפך. מכסחות דשא המונעות בגז אינן מוסדרות בעלות טכנולוגיה ללכידת פליטות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כלים חקלאיים
קטגוריה:דשא
קטגוריה:גינון: כלים ואביזרים
יפים שיפרין

**יפים (נחים) בן זלמן שיפרין** (ברוסית: **Ефим (Нахим) Залманович Шифрин**; נולד ב-25 במרץ 1956) הוא שחקן תיאטרון וקולנוע יהודי-רוסי.

## קורות חיים
**יפים שיפרין** נולד ביישוב נקסיקאן שבאזור מגדן שברוסיה. הוריו הוגלו לסיביר בתקופת יוסיף סטלין. בשנת 1966 המשפחה עברה לריגה. בשנים 1973 - 1974 למד באוניברסיטת לטביה, ריגה, בפקולטה לפילולוגיה, ובשנים 1974 - 1978 למד בפקולטה לבידור של האוניברסיטה לאומנות הקרקס והבידור במוסקבה, בין השאר בקורס של רומן ויקטיוק. ב-1977 התחיל לשחק בסדנה של הבמאי ויקטיוק באוניברסיטת מוסקבה. במסגרת הסדנה הוא השתתף בהצגות "להתראות, בנים!", "לילה אחר סיום המחזור" ו"ציד הברווזים". בשנת 1979 זכה בתחרות הארצית הראשונה בברית המועצות לשחקני בידור וב-1983 זכה בתחרות הארצית השביעית לשחקני בידור. בפעם הראשונה הופיע שיפרין במופע סולו "הייתי רוצה לומר" לפי כתביו של ויקטור קוקלושקין בשנת 1985. גם מחזות "שלוש שאלות" ו-"הלבנה העגולה" בוימו לפי הטקסטים של ו. קוקלושקין. בשנים 1980–1985 הוא למד באקדמיה הרוסית לאמנויות התיאטרון בפקולטה לבמאים.

ב-1990 ייסד שיפרין את "תיאטרון שיפרין" בו הוא מכהן כמנהל התיאטרון עד היום. ב-1992 זכה לפרס "זולוטויי אוסטפ". ברפרטואר של השחקן יש הרבה יצירות של מוזיקה ווקלית, בתוכם רומנסים של המלחין דמיטרי שוסטקוביץ' (מילים – סשה צ'יורני). השירים "ירושלים" (מלחין מרק מינקוב), "מוזיקה בתוכי" (לחן ומילים של מיכאיל קוצ'טקוב), "ליל דרום" (מלחין אלכסנדר קלביצקי) וכו'. בתיאטרון הוא שיחק תפקידים רבים בהצגות "מעתה אינני מכירה אותך, חמודי", "אהבה עם נפש", "פוטנות", "עז, או מי זאת סילביה" (במאי רומן ויקטיוק), "שמועות" (במאי ודים דוברוביצקי). בשנת 2006 עלתה לראשונה בתיאטרון "תאטריאום בסרפוחובקה" ההצגה "דרקון" (מחזאי יבגני שבארץ, במאי ולדימיר מירזוייב), אשר בה שיפרין שיחק את התפקיד של הבורגומיסטר (ראש העירייה).

שיפרין שיחק גם בסרטים "בולוטניה-סטריט", "הגיבור של שבטנו". בסרט המוזיקלי "מלאך עם בדל סיגריה" (במאי קולנוע יבגני גינזבורג) גילם שיפרין 20 תפקידים ושר כ-13 שירים (מלחין אלכסנדר קלביצקי, משורר יורי ריישנצב). ב-2007 התקיימה ההצגה ראשונה של הסרט "ברק" (גלאנץ) של במאי קולנוע אנדריי קונצ'לובסקי אשר בו שיפרין שיחק תפקיד של מרק שיפר. במקביל עסק בסדרת סרטונים "יראלש".

בשנים האחרונות בחודש הולדתו מרץ, ביצע מופעים חגיגיים באולם הקונצרטים המרכזי "רוסיה" (מוסקבה) בהשתתפות כוכבי אומנות ובידור. בין המופעים: "תבת-שיפרין" (שיפרינוייב קובצ'ג), "אופוס מס' 10", "סולם", "מפקד אוכלוסין" ו-"אנשים במסכות". ב-2006 התקיים המחזה החגיגי לכבוד היובל של השחקן "קברה. טעינה מחדש".

שיפרין חיבר שני ספרים: "התיאטרון על שמי" (יחד עם ג. וירן) ו-"התיק האישי של יפים שיפרין".

בשנת 2000 שיפרין זכה לפרס "מיסטר פיטנס" מהרשת הבינלאומית של מועדונים World Class, ובשנת 2006 זכה לדיפלומה מטעם הוועד להתעמלות ולספורט והפדרציה לפיתוח הגוף ולכושר גופני של ממשלת מוסקבה בעד התעמולה למען הספורט והחיים הבריאים. בין פרסים אחרים שיפרין זכה גם ל-"קובוק רייקין" (גביע רייקין) (2001) והפרס השני ו-"קובוק ניקולין" (גביע ניקולין) עבור השתתפותו בהצגה הטלוויזיונית של ערוץ א' "הקרקס עם הכוכבים".

אחיו וקרובי משפחה נוספים מתגוררים בישראל.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים רוסים
קטגוריה:שחקני תיאטרון יהודים רוסים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1956
סעפת

שמאל|ממוזער|250px|חולה בסעפת

**סעפת** (באנגלית: Impetigo; לפי האקדמיה ללשון העברית: **גַּלֶּדֶת**) היא מחלת עור מדבקת ונפוצה הנגרמת עקב זיהום, ומתבטאת בהופעת שלפוחיות מוגלתיות או פצעונים/חבורות שיטחיים על הפנים (בעיקר באזור האף והפה) ובידיים.

שם המחלה נגזר מהמילה הלטינית impetere, שפירושה להתקיף. המחלה נודעת גם כ"פצעי בית ספר" (school sores).

## סוגי המחלה
המחלה מתחלקת לשני סוגים:
* **סעפת לא-שלפוחית** (Non-bullous impetigo) היא הסוג הנפוץ יותר. היא נגרמת על ידי החיידקים *[[Streptococcus pyogenes]]* ו-*[[Staphylococcus aureus]]*.

בתחילה מופיעים פצעים אדומים ומגרדים במקבץ או פריחה על העור. אחר כך מופיעות שלפוחיות שמתמלאות בנוזל צהבהב והאזור הנגוע הולך ומתרחב במידה ולא ניתן טיפול מתאים.
* **סעפת שלפוחית** (Bullous impetigo) נגרמת על ידי החיידק *Staphylococcus aureus* אשר מפריש רעל ששובר את החיבור בין האפידרמיס לשכבה התחתונה של העור. השלפוחיות יכולות להופיע במקומות שונים, במיוחד שכיחה הנגיעות באזור הירכיים. השלפוחיות מתפוצצות בקלות ומשאירות פצע כואב ומגרד.

## גורמים וקבוצות סיכון
הסעפת נפוצה בעיקר אצל פעוטות בגילאים 2-6 ובעיקר בחודשי הקיץ. אנשים העוסקים בספורט הכולל מגע קרוב כמו רוגבי, פוטבול והיאבקות אולימפית/מקצוענית מועדים אף הם ללקות בה, ללא קשר לגילם. בדרך כלל היא מתפתחת אחרי פציעת/מחלת עור קודמת כמו אקזמה, עקיצות ואלרגיה לסבון או איפור.

הידבקות מתאפשרת בעקבות מגע ישיר או עקיף בפצע (למשל מגע עם בגדים שלבש החולה). גרוד הפצע יגרום בדרך כלל להרחבתו.

אי-טיפול במחלה עלול לגרום לצלקות באזור ובמקרים קיצוניים לאי-ספיקת כליות עקב התפשטות הזיהום.

## טיפול ומניעה
מתן טיפול מתאים יכול להקל על הסימפטומים ולהביא להחלמה מלאה במידה וניתן בזמן.

אם האזור הנגוע קטן, הרופא יכול לרשום משחה אנטיביוטית. אם האזור הנגוע גדול יותר, יש צורך בטיפול אנטיביוטי הניתן בכדורים או נוזל. השיפור צפוי להתרחש תוך מספר ימים.

יש לשמור על היגיינה ולהשתמש בסבון מחטא מדי יום. כדי למנוע הדבקה של אזורים נוספים בגוף, מומלץ לחבוש את האזור בפד גאזה.
יש להשתמש במגבות נפרדות משל שאר דיירי הבית כדי למנוע הדבקה.

**אמצעי מניעה** כוללים היגיינה אישית: ניקיון יומי עם סבון, מקלחת וקציצת ציפורניים.

## קישורים חיצוניים

* 
## הערות שוליים

קטגוריה:זיהומים בעור וברקמה התת-עורית
פירוג

[ממוזער|שמאל|350px|שימוש בפירוגות ב[סלובניה, באירופה, בשנת 1689]]
**פירוג** או **פירוגה** (בצרפתית: Pirogue) הוא כלי שיט צר וארוך, המיוצר מגזע עץ אחד.

את הפירוג/ה מייצרים על ידי כריתת גזע עץ, ללא ענפים ושורשים, יצירת חלל על ידי הוצאת החלק הפנימי של הגזע (לרוב בעזרת אש) ועיצוב חיצוני מתאים.

הפירוג היה מכלי השיט המוקדמים ביותר בשימוש האדם והשימוש בו נמשך עד ימינו בפולינזיה, בדרום-מזרח אסיה, באפריקה ובאזורים מסוימים באמריקה.

הקאנו היה במקורו פירוגה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:סירות
קורט ולאנדר

**קורט וולנדר** הוא דמות ספרותית, פרי יצירתו של הסופר השוודי הנינג מנקל. קורט הוא בלש בדרגת מפקח במשטרה השוודית, בעיר איסטד, 56 ק"מ מדרום-מזרח למאלמה.
## דמותו
וולנדר, המתקרב לשנות החמישים, היה בעבר נשוי למונה, אך זו עזבה, ובסדרת הספרים הוא מתואר כגרוש, אב לילדתו לינדה (שניסתה בגיל 15 להתאבד) ובן לאב בעל מצבי רוח, שהיה צייר. הוא מהורהר, קדורני, ובעל אינטואיציות חזקות החולפות לעיתים מבלי שיגיעו לתודעתו. גם הוא, כאביו, בעל מצבי רוח ונטייה להתרגז. הוא מנהל את צוותו בצורה שיתופית, מקשיב לבלשיו אך גם מתחמק מהם ופונה לדרכים משלו. בצעירותו הוא כמעט נהרג כששיכור שנחקר ניסה לדקור אותו בסכין קצבים.

וולנדר מתואר כחובב אופרה, ונוהג להאזין בנסיעה לזמרת האופרה מריה סלאס ולעיתים נוסע להופעותיה בקופנהגן, דנמרק. בספרים מתוארת לעיתים מערכת היחסים שלו עם התובעת אנט ברולין ועם אישה מריגה, לטביה בשם בייבה לייפה, אותה פגש במהלך חקירת רצח. במהלך הספרים ולקראת סופם הוא מאובחן כחולה סוכרת ואלצהיימר.

## ספרים בכיכובו של קורט וולנדר
* 1991 Mördare utan ansikte "רוצחים ללא פנים".
* 1992 Hundarna i Riga "כלבי ריגה".
* 1993 Den vita lejoninnan "הלביאה הלבנה".
* 1994 Mannen som log "האיש המחייך".
* 1995 Villospår "הסחת דעת".
* 1996 Den femte kvinnan "האישה החמישית".
* 1997 Steget efter "צעד אחד לפני".
* 1998 Brandvägg "חומת אש".
* 1999 Pyramiden "הפירמידה" - סיפורים קצרים.
* 2004 Handen "היד"
* 2009 Den orolige mannen "האיש המוטרד"

שניים מן הספרים, "רוצחים ללא פנים" ו"הסחת דעת" תורגמו לעברית. בשנת 2002 פורסם הספר "לפני הכפור" (Innan frosten) שבו וולנדר הוא דמות משנית בעוד בתו לינדה מהווה דמות ראשית. בשנת 2007 פורסם ספר ההמשך, Kinesen "הסיני".

## אזכור במדיה אחרים
### קולנוע וטלוויזיה
מרבית הספרים זכו לגרסה מוסרטת; השחקן השוודי Rolf Lassgård גילם את קורט וולנדר בתשעה סרטי טלוויזיה בשנים 1994–2007.

משנת 2005 עד 2006 יצאו 13 פרקים של סדרת טלוויזיה בכיכובו של כריסטר הנריקסון כקורט וולנדר. הפרק הראשון "לפני הכפור" יצא כסרט קולנוע. חברת ההפקות Yellow Bird הצהירה במרץ 2008 כי תוציא 13 פרקים נוספים בסדרת סרטי וולנדר בכיכובו של הנריקסון. הסרטים שוחררו החל מינואר 2009.

רשת BBC הבריטית הפיקה בשיתוף פעולה עם השוודים מיני-סדרת טלוויזיה בת שלוש עונות המתפרסות על פני תשעה פרקים, בכיכובו של השחקן האנגלי קנת בראנה כקורט וולנדר המיוסר. בישראל הוקרנו שישה פרקים. העונה הראשונה צולמה בשוודיה בקיץ 2008, ושודרה בסוף אותה שנה. עונה שנייה שודרה בינואר 2010. העונה השלישית, שצולמה בשוודיה ובלטביה בקיץ 2011, שודרה ביולי 2012. העונה הרביעית והאחרונה כללה שלושה פרקים בלבד. הצילומים החלו באוקטובר 2014 ונערכו במקביל בדנמרק ובשוודיה; העונה שודרה במאי 2016.

בשנת 2020 עלתה לשידור בנטפליקס הסדרה "ולאנדר הצעיר", המציגה את סיפור הרקע של הדמות.

## קישורים חיצוניים
* האתר הרשמי של הנינג מנקל

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שוטרים בדיוניים
קטגוריה:ספרות שוודית
ביירנייה

**ביירנייה** (נורווגית **Bjørnøya**; "אי הדובים") הוא אי בצפון האוקיינוס האטלנטי בקצהו המערבי של ים ברנץ, השייך לנורווגיה.
## גאוגרפיה
האי הוא הדרומי בין איי סבאלברד ושוכן במחצית הדרך בינם לבין נורדקאפ שבצפון סקנדינביה. שטחו של האי הוא 178 קמ"ר וצורתו כשל משולש הניצב על קודקודו. המרחק המקסימלי באי מצפון לדרום מגיע ל-20 ק"מ וממזרח למערב הוא משתרע לרוחב של 15.5 ק"מ לכל היותר. חלקו הדרומי של האי הררי והוא מגיע לשיא גובהו בהר מיסרי (Miseryfjellet) שגובהו 536 מטר. בצפונו של האי משתרע מישור התופס כשני שלישים משטחו, ובו משובצים מספר אגמי מים מתוקים ששטחם הכולל הוא 19 קמ"ר. קו החוף תלול ברובו ובו צוקים גבוהים, אם כי קיימים גם מספר חופים חוליים.

האקלים מתון יחסית לקו הרוחב הצפוני בו שוכן ביירנייה, בשל זרמי המים החמים המגיעים לצידו המערבי של האי מדרום. האקלים הוא ארקטי-ימי והטמפרטורות הממוצעות נעות בין −8.1°C בחורף לבין ל-4.4 °C בחודשי הקיץ. היקף המשקעים השנתי נמוך יחסית ומגיע ל-371 מ"מ בממוצע בחלקו הצפוני של האי. מזג האוויר בקיץ עשוי להיות יציב למדי אך הערפל שכיח ומכסה את האי בחמישית מימי חודש יולי, כאשר אוויר ימי חם בא במגע עם מים קרים. מ-8 בנובמבר ועד 3 בפברואר שרוי ביירנייה באפלת הלילה הארקטי ומ-2 במאי עד 11 באוגוסט שורר בו אור יום.

האי התגלה ב-10 ביוני 1596 על ידי וילם ברנץ ושמו ניתן לו בעקבות דוב קוטב שנראה שוחה בסמוך לו. האי נחשב כ"טרה נוליוס" (לטינית terra nullius, ארץ שאינה שייכת לאיש), עד 1920 עת הושם תחת ריבונות נורווגית.

למרות ריחוקו וצחיחותו, התקיימה באי פעילות אנושית במאות הקודמות, כמו כריית פחם, דייג וציד לווייתנים. עם זאת, שום התיישבות על האי לא נמשכה יותר ממספר שנים, והאי אינו מיושב בהווה למעט סגל התחנה המטראולוגית שבו. בשנת 2002 הוכרז האי יחד עם ממי חופיו כשמורת טבע.

## קישורים חיצוניים

* אודות ביירנייה
* ביירנייה באתר נורווגיה
ימין|ממוזער|200px|צוק סטאפן בביירנייה

קטגוריה:איים באוקיינוס האטלנטי
קטגוריה:סבאלברד
סימפלקס

[ממוזער|200px|סימפלקס מ[ממד (מתמטיקה)|ממד 2 (משולש) המשוכן במרחב האוקלידי התלת-ממדי]]
[ממוזער|200px|סימפלקס מממד 3 ([טטרהדרון)]]
במתמטיקה, **סִימְפְּלֵקְס** הוא מבנה גאומטרי או קומבינטורי פשוט, המאופיין במספר הקודקודים הקטן ביותר האפשרי לגוף מאותו ממד. 

כמבנה גאומטרי, הסימפלקס הוא פאון במרחב האוקלידי ה-n ממדי, שיש לו n+1 קודקודים. הסימפלקסים בממדים נמוכים הם נקודה, קטע, משולש ופירמידה משולשת (טטרהדרון). את הסימפלקס שקודקודיו הם הווקטורים \ v_0, v_1, \dots, v_n אפשר לכתוב כקבוצת הצירופים \ \sum_{i=0}^{n} \alpha_i v_i כאשר המקדמים \ \alpha_0,\dots,\alpha_n אי שליליים וסכומם 1. 
\tau = \left\{ \sum_{i=1}^n \alpha_i \vec{v}_i \mid \forall i : \alpha_i \ge 0, \ \alpha_0 + \cdots + \alpha_n = 1  \right\}
כמו בפירמידה, לכל בחירה של קבוצת קודקודים, הסימפלקס שהם פורשים מהווה **פאה** של הסימפלקס המקורי. יריעות טופולוגיות, מכל ממד, אפשר ללמוד באמצעות טריאנגולציה שאבני היסוד שלה הם סימפלקסים.

הסימפלקס הקומבינטורי הוא הפשטה של המבנה הגאומטרי, והוא מתואר על ידי n+1 קודקודים, בתוספת ההנחה שכל תת-קבוצה של i+1 קודקודים מהווה **תא** i-ממדי. הסימפלקס הוא הקומפלקס הפשוט ביותר.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קומבינטוריקה
קטגוריה:גאומטריה אוקלידית
פלנסבורג

**פְלֶנְסבּוּרג** (בגרמנית: **Flensburg**; בדנית: **Flensborg**) היא עיר נמל והעיר השלישית בגודלה במדינה הפדרלית שלזוויג-הולשטיין (אחרי קיל וליבק). זו העיר הצפונית ביותר של גרמניה, שנמצאת פחות מעשרה ק"מ מהגבול הדני. מספר תושביה, נכון לשנת 2020, הוא כ-89,934.

## היסטוריה
פלנסבורג נוסדה בסוף המאה ה-12, ובשנת 1284 הוכרה כעיר עצמאית וצמחה להיות אחת הערים החשובות בדוכסות שלזוויג, אז חלק מממלכת דנמרק. למרות שלא הייתה חלק מברית ערי הנזה, קיימה קשרים ענפים עם רשת המסחר הימי בצפון אירופה, ושימשה מרכז לסחר בהרינג. במאה ה-18 וה-19, כאשר פלנסבורג הייתה דנית, ייבאה העיר קני סוכר מאיי הודו המערבית הדנים כדי לייצר רום. הרום הפך לסחורה החשובה ביותר בעיר במשך שנים רבות. כיום עדיין ניתן למצוא כמה מפיקי רום בעיר. פלנסבורג ידועה גם בזכות הבירה שלה המיוצרת על ידי מבשלה פרטית. היא ידועה בכינויו "פלנס" ומגיעה בבקבוק נדנדה אייקוני. המבשלה של פלנסבורג (Flensburger Brauerei) מייצרת כיום עשרה סוגים שונים של בירה וששה משקאות שונים שאינם אלכוהוליים.

ב-1864 עברה לידי פרוסיה, אך נותר בה מיעוט דני גדול. כיום נחשבת פלנסבורג למרכז המיעוט הדני בגרמניה.

לקראת תום מלחמת העולם השנייה, התכנסה בפלנסבורג הממשלה הזמנית שכונתה **[[ממשלת פלנסבורג]]**, מ-30 באפריל 1945 עד 8 במאי 1945.

ציוני דרך מפורסמים נוספים בפלנסבורג הם: שער צפון (נורדרטור), שער עיר מהמאה ה-16, הרציף ההיסטורי והמוזיאון הימי, כנסיית סנט ניקולאס (ניקולאיקירצ'ה) בשוק "סודמרקט" והאקדמיה הימית מורוויקבפלנסבורג,מספר מוזיאונים, בהם המוזיאון לאמנות *[[Museumsberg Flensburg]]* וכמה מוזיאונים לשיט ובניית ספינות.

הספורט העיקרי והבולט בעיר הוא הכדוריד, שבו יש לעיר את קבוצת SG פלנסבורג, הנציגה בליגה הבכירה במדינה, שזכתה באליפות וגביעים ובשני גביעים אירופאים.

## קישורים חיצוניים
* 

* 
* אתר המוזיאון לאמנות בפלנסבורג 

## הערות שוליים

קטגוריה:שלזוויג-הולשטיין: ערים
קטגוריה:גרמניה: ערי נמל
קטגוריה:הים הבלטי: ערי נמל
קטגוריה:יוטלנד: ערים
WE3

**We3** (מתורגם גם כ"אנחנו שלושתנו") היא מיני סדרת קומיקס שנכתבה על ידי גרנט מוריסון ואוירה על ידי פרנק קוויטלי, אשר התפרסמה תחת חותם "ורטיגו" מבית DC קומיקס למשך שלושה גליונות בין אוקטובר 2004 למרץ 2005 ונאספה לאוגדן בשנת 2005.

ימין|ממוזער|150px|הגיליון הראשון

עטיפת כל גיליון מורכבת ממודעת אבדה של חיית בית. בגיליון הראשון הייתה מודעת אבדה על כלב בשם 'בנדיט'.
במהלך הגיליון הראשון מגלים כי שמו של הכלב הוחלף למספר '1' ומכאן גם שמות שתי החיות שאיתו בצוות - '2' (טינקר החתול) ו-'3' (פיראט הארנב). חיות אלו נגנבו, למעשה, על ידי זרועות ממשל אשר לקחו אותן בתור ניסוי לבניית נשק צבאי חדיש: הפיכתם לסייבורגים - חצי רובוטים וחצי יצורים חיים. לכל חבר בצוות We3 יש את ההכשרה שלו והנשקים הייחודיים בהם הוא משתמש למען משימות הצוות.

העלילה מסתבכת כאשר הוחלט שמיצו את הניסוי הזה, וניתנה ההוראה להשמידם.
החיות הצליחו להשתחרר משדות ההגנה שכבלו אותן ויצאו לחופשי, רק כדי למצוא ולהבין את המושג המעורער אליו הייתה להם כמיהה טבעית - "בית", תוך כדי ניסיונות יוצריהן לחסלם.

## קונספט
גרנט מוריסון מנסה להביע דרך הקומיקס את דעותיו על האלימות והזילות של האדם כלפי בעלי החיים. מוריסון נלחם נגד תעשיות הקוסמטיקה והניסויים בבעלי החיים, ומתאר דרך הקומיקס דוגמה בדיונית לצעדים רחוקים למדי בשימוש בבעלי החיים למען מטרותיו האישיות של בן האדם. הוא כינה את סגנון האיור בשם "מאנגה מערבית". 

למרות שאין תיעוד לכך, נרמז בידי מוריסון כי הניסוי הממשלתי הוא למעשה חלק מ"נשק פלוס", התוכנית הממשלתית שאחראית ליצירתם של קפטן אמריקה, וולברין, סייברטות', דדפול, ליידי דת'סטרייק, X-23 ופנטומאקס, דמויות בדיוניות מבית מארוול קומיקס (גרנט מוריסון הוא יוצרה של תוכנית "נשק פלוס", כפי שהוצגה בחוברת *[[אקס-מן|New X-Men #128]]* מאוגוסט 2002).

## ביקורות
סדרת הקומיקס התקבלה בחום בקרב המבקרים והן אצל הקוראים.
הביקורות השליליות דיברו על ממדי האלימות והדם הגדולים בסדרה, וכן על הטכניקה האיורית של הקומיקס - שימוש בכמות גדולה ומרוכזת של מסגרות קטנות המתארות בנפרד אירוע אחד, הטענה היא שהדבר מקשה על חוויית הקריאה.

## קישורים חיצוניים
* We3 באתר הרשמי של DC קומיקס
* We3 בפרויקט פאנדום של DC קומיקס

קטגוריה:ורטיגו קומיקס
בתולות הים

**בתולות הים** (במקור באנגלית: **Mermaids**) הוא סרט דרמה משנת 1990 בכיכובה של שר. זהו הסרט הראשון בו שיחקה כריסטינה ריצ'י.

## עלילה
הסרט מספר על אישה חד הורית, המגדלת את שתי בנותייה משני גברים שונים, שלא מעורבים בחייהן.

השנה היא 1963, רייצ'ל פלקס היא אישה חופשייה העושה כרצונה, דבר הנחשב כנועז לשנות ה-60, ולה שתי בנות - שרלוט הבוגרת בת 15, אשר מחליטה שרוצה להיות נוצרייה אדוקה על אף שמשפחתה יהודייה, וחולמת לפגוש את אביה, למרות שאמה אמרה לה שהוא ניתק קשר איתה בהיותה ילדה קטנה, דבר זה לא מונע ממנה לחפש אחריו, וקייט שחיינית מצטיינת, שנוהגת לחבוש את כובע השחייה גם שהיא בבית, ומכונה בשל כך "ראש דג". 

שני מאפיינים מלווים את המשפחה, הן מרבות לעבור דירה (כ-18 פעמים) והאם אינה יודעת לבשל דבר שאינו עוגיות ועוגות, וחיה בחופשיות כאשר היא יוצאת עם גברים באופן לא מחייב. לאחר זמן קצר באוקלהומה הן עוזבות למסצ'וסטס, ועוברות לעיירה שקטה, שם האם פוגשת מוכר נעליים, והשניים מתאהבים. הוא מכין להן לראשונה עוף ומתחבר גם אל הילדות. האם חושדת בו שהוא רוצה להסית את הבנות נגדה, והבת מתאהבת לראשונה באיש האחזקה של הכנסייה, שהוא גם נהג האוטובוס של בית הספר שלה, ומראה חיבה גם לרייצ'ל אימה. בערב השנה החדשה רייצ'ל יוצאת למסיבה לבושה בתחפושת בתולת ים מיוחדת שבנותייה מאוד מתלהבות ומחמיאות לה, באותה עת שרלוט נשארה בבית לשמור על אחותה הקטנה קייט. לאחר זמן קצר השתיים החליטו לעשות טיול בקרבת הבית, שרלוט התפתה והגיעה למנזר הסמוך שם פגשה את איש האחזקה בכנסייה בו היא מאוהבת, והשניים שכבו. קייט שנשארה לבדה מטיילת בקרבת המפל נופלת לאגם וכמעט טובעת, נזירות הכנסייה מצילות אותה ברגע האחרון, והיא מובלת לבית החולים במצב קשה. אחותה שרלוט מבינה את הטעות הגדולה שעשתה בכך שלא שמרה על אחותה, דבר שגורם לאמא שלה לרצות לעזוב את העיירה, ולא לדבר איתה על מעשיה חסר האחריות. עם זאת לאחר מספר ימים בבית החולים קייט מתועררת ומחלימה, אך מצב הרוח בבית בין רייצ'ל לבתה שרלוט עדיין לא פשוט, כאשר שרלוט בטוחה שהיא בהריון, ולאחר בדיקה אצל הרופא נאמר לה כי היא לא. לאחר מספר ימים עם חזרתה של קייט מבית החולים רייצ'ל לומדת גם לסלוח לבתה, ולדעת שגם היא כאמא עשתה הרבה טעויות...

שם הסרט נבע מתחפושת בתולת ים שהתחפשה רייצ'ל אם המשפחה (שר) בחגיגת סיום שנת 1963, ותחילת השנה החדשה, ומכך שבתה הקטנה היא שחיינית ונקראת במשפחתה "ראש דג", וכך השלוש רואות עצמן.

The Shoop Shoop song (It's in His Kiss), שיר שחידשה שר לפסקול הסרט, עם צאתו הפך ללהיט מצליח. בקליפ השיר משתתפות שתי בנותיה בסרט.

## שחקנים
* רייצ'ל פלקס - שר
* שרלוט פלקס - וינונה ריידר
* קייט פלקס - כריסטינה ריצ'י
* לו לנדסקי - בוב הוסקינס
* ג'ו פוריטי - מייקל שופלינג

## קישורים חיצוניים
 

קטגוריה:סרטי 1990
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים המבוססים על רומנים אמריקאים
פרנץ קראוס

**פרַנץ קראוס** (בגרמנית: **Franz Krausz** או **Kraus**; 13 במאי 1905, סנקט פלטן, אוסטריה – 7 באפריל 1998, תל אביב) היה גרפיקאי ישראלי.

## ביוגרפיה
קראוס נולד בעיירה סנקט פֶּלְטֶן (St. Pölten) שבצפון-מזרח אוסטריה, להרמן, צייר, ולרוזלי לבית מנדל, במשפחה בת חמישה ילדים. בגיל 5 עבר עם הוריו לעיר גראץ. 
שהה רבות בסטודיו של אחיו הבכור, אמיל (1897-1930), שעסק בציור.
בגיל 18 עבר לווינה, שם עבר הכשרה מקצועית במסחר בספרים. שם גיבש תודעה ציונית.

בין השנים 1926–1933 עבד כגרפיקאי אצל מוציא לאור בולט בברלין, בירת גרמניה של ויימאר. עם עליית הנאצים לשלטון החליט קראוס לעלות לארץ ישראל, אך נתקל בקשיים עקב הגבלות ההגירה של המנדט הבריטי. בין 1933 ל-1934 שהה עם אשתו אנני (Anni) בברצלונה, ועסק בעיצוב כרזות לסרטים.

### לאחר העלייה לארץ ישראל
שמאל|ממוזער|150px|הכרזה "Visit Palestine"
באוקטובר 1934 הגיע קראוס לארץ ישראל והתיישב בתל אביב. כאן החל בעיצוב כרזות, ורכש מוניטין כמעצב. בין לקוחותיו הקבועים היה מפעל הסיגריות "דובק", שעבורו עבד במשך 45 שנה, ומפעל" עלית", שעבורו עיצב את המותג "שוקולד פרה". קראוס הביא לארץ ישראל שיטות פרסום וגרפיקה שלא נודעו בה עד אז, ופיתח מאוד את ענף הפרסום. על אף שהשתמש בצילום בעבודותיו המאוחרות, נודע ביצירותיו המצוירות, לרוב בצבעי גואש.

בשנת 1935 נמנה עם מייסדי אגודת המעצבים הגרפיים בארץ ישראל, הפעילה כיום בשם "אגודת המעצבים הגרפיים בישראל".

יצירתו הידועה ביותר היא הכרזה "Visit Palestine" משנת 1936, שנוצרה עבור גוף בשם "אגודת התיירות בארץ ישראל" (Tourist Association of Palestine) – גוף ציוני, שככל הנראה בחר בשם זה כדי להיראות כגוף של ממשלת המנדט. המטרה הגלויה הייתה לעודד תיירות לארץ ישראל, ואילו המסר הסמוי היה קריאה ליהודי התפוצות לעלות לארץ ישראל. הכרזה מראה נוף פנורמי של העיר העתיקה בירושלים.

אחיו, אוטו, נספה בשואה והאח התאום של אמיל היגר לארצות הברית ב-1939.

## הוקרה
קראוס המשיך ליצור גם לאחר קום מדינת ישראל וזכה להוקרה ולהערכה עוד בימי חייו, כאמן מוביל.

בשנת 1981 יזם האמן דוד טרטקובר תערוכה רטרוספקטיבית של קראוס במוזיאון תל אביב. תערוכה זו שימשה כבסיס לאוסף הכרזות בתצוגת הקבע במוזיאון.

## לקריאה נוספת
* דוד טרטקובר (אוצֵר), **פרנץ קראוס: כרזות**, תל אביב: מוזיאון תל אביב (קטלוג), תשמ״א-1981.

## קישורים חיצוניים
* תמונה של פרנץ קראוס עם בנו מיכאל בתל אביב בשנת 1936, בדף התערוכה "Pionier der Werbegrafik in Israel" (גראץ, 2005) 
* דורית שרפשטיין, עורכת גרפית בהוצאת עם עובד, ממליצה על עיצובים של פרנץ קראוס, באתר עם עובד
* 

קטגוריה:גרפיקאים ישראלים
קטגוריה:יהודים אוסטרים
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:פליטי רדיפות הנאצים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות נחלת יצחק
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1905
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1998
בנייה מתועשת

250px|ממוזער|בניית גורדי שחקים בתל אביב
**בנייה מתועשת** היא מכלול של שיטות בנייה המייעלות את תהליך הבנייה באמצעים תעשייתיים. רוב הבנייה המודרנית היא מתועשת במידה כזו או אחרת והיא שונה במהותה משיטת הבנייה הטרומית.

עיקרה של הבנייה המתועשת היא ייצור סדרתי של רכיבי בניין באמצעים שונים, אך בניגוד לבנייה טרומית בה הייצור מתבצע במפעל ומובא לאתר, בבנייה המתועשת מיוצרים הרכיבים באתר הבנייה עצמו ולרוב כחלק אינטגרלי מבניית השלד.

בבנייה קונבנציונלית, בה נבנה השלד מבטון מזוין, נוצקים חלקי המבנה בעזרת טפסות עץ המורכבות בכל פעם לטובת היציקה. בבנייה מתועשת נעשה לרוב שימוש בטפסות פלדה רב-שימושיות אותן ניתן בקלות יחסית לצקת שורה של רכיבים בקצב תעשייתי. ניתן להשוותה לפס ייצור המתקדם ומשאיר את התוצר במקום.

לרוב, כאשר מדובר בבנייה מתועשת, נעשה שימוש רב יותר בכלים מכנים הנדסיים משוכללים כדי לייעל את הבנייה בהגברת קצב הבנייה והגדלת איכותה.

שימוש בטכנולוגיית בנייה מתועשת משתלם כאשר נבנה מבנה בעל מאפיינים חזרתיים וכאשר שוק הבנייה מורכב מכח עבודה יקר יחסית.

אחת משיטות הבניה המתועשת המתאימה דווקא למבנים קטנים היא שיטת ICF (Insulated concrete Forms) שבה בונים את הבית מלבני קלקר שבהם חללים להכנסת בטון וברזל. כך מתקבל מבנה חזק עם בידוד מצוין. יתרון נוסף של שיטה זו היא הקלות והזמן הקצר בו בונים את המבנה (מלבנים קלות מאד שמשתלבות כמו לגו) ואז יוצקים.
ממוזער|הכנת קומה ליציקה בשיטת ICF

## קישורים חיצוניים
*  ייצור בתי עץ מוכנים לשיכון עולים, אפריל '''1949''', באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים
*  בנייה מתועשת להקמת שיכונים, יומני כרמל יוני **1950** (התחלה 5:20)
* 
* בנייה קלה - מגני ילדים ועד בתי כנסת, באתר דבר

תעשייה
מתועשת
משפט אוסטרובסקי

במתמטיקה, **משפט אוסטרובסקי** הוא שמם המשותף של שני משפטים על ערכים מוחלטים של שדות. את המשפטים הוכיח אלכסנדר אוסטרובסקי ב-1918.

המשפט הראשון מסווג את כל הערכים המוחלטים הלא-ארכימדיים של שדה המספרים הרציונלים \ \mathbb{Q}, עד כדי שקילות. על פי המשפט, כל ערך מוחלט לא ארכימדי על \ \mathbb{Q} שקול לערך מוחלט *p*-אדי, עבור מספר ראשוני p.

המשפט השני מסווג את הערכים המוחלטים הארכימדיים, וקובע שיש רק שני שדות שלמים ביחס לערכים מוחלטים כאלה: שדה המספרים הממשיים (עם הערך המוחלט הרגיל), ושדה המספרים המרוכבים (כנ"ל)
.

יחדיו, שני המשפטים עומדים ביסודה של תורת המספרים האלגברית, שכן ניתן להסיק מהם את כל הערכים המוחלטים של כל שדה מספרים. מהמשפטים נובע כי הדרכים היחידות לשכן את שדה הרציונליים באופן צפוף בשדה קומפקטי מקומית הן לתוך שדה הממשיים, או לתוך אחד מן השדות ה-p-אדיים.

## ערכים מוחלטים

שני ערכים מוחלטים | | ו-*| | על שדה *F* הם שקולים אם קיים מספר ממשי \,i>0 כך שלכל \,x\in F מתקיים \,|x|^{*} = |x|^i.

הערך המוחלט הטריוויאלי על שדה *F* מוגדר על ידי |x|_0 := \begin{cases} 0, & \mbox{if }  x = 0  \\ 1,  & \mbox{if } x \ne 0. \end{cases} . 

הערך המוחלט הממשי על \ \mathbb{Q} הוא הערך המוחלט הרגיל שמוגדר על המספרים הממשיים, כלומר |x|_{\infty} := \begin{cases} x, & \mbox{if }  x \ge 0  \\ -x,  & \mbox{if } x .

בהינתן מספר ראשוני *p*, הערך המוחלט ה*p*-אדי על \ \mathbb{Q} מוגדר בדרך הבאה: כל מספר רציונלי \ x \neq 0 ניתן לכתוב (בצורה יחידה) כשבר \,x=p^n \cdot \frac{a}{b}, שבו *a* ו-*b* מספרים שלמים הזרים ל*p*, כאשר *n* מספר שלם. הערך המוחלט ה*p*-אדי מוגדר אז על ידי
:|x|_p := \begin{cases} 0, & \mbox{if }  x = 0  \\ p^{-n},  & \mbox{if }  x \ne 0. \end{cases}  (וראו מספר p-אדי).

המשפט הראשון קובע, אם כן, כי כל ערך מוחלט לא טריוויאלי על \ \mathbb{Q} שקול ל-\,|\cdot|_{\infty} או ל-\,|\cdot|_p עבור *p* ראשוני כלשהו.

מן ההגדרות נובע שהמספרים הרצונליים מקיימים את **תכונת ההיפוך**: לכל מספר רציונלי \ x\neq 0, רק מספר סופי מבין הערכים המוחלטים \ |x|_p שונה מ-1, והמכפלה תמיד \ |x|_{\infty}\cdot \prod_{p} |x|_p = 1.

## לקריאה נוספת

* 
* 
* 


## הערות שוליים

אוסטרובסקי
אוסטרובסקי
קטגוריה:תורת המספרים האלגברית
עכו"ם

ראשי תיבות של 'עבודת כוכבים ומזלות'.

קטגוריה:פירושון ראשי תיבות
רוטב בשר

[ממוזער|שמאל|250px|"ביסקטס אנד גרייבי", מאכל [ארוחת בוקר מהמטבח האמריקאי, ביסקטס עם רוטב בשר (מימין) ועם טוגנים (משמאל).]]
**רוטב בשר** (באנגלית: **Gravy**) הוא רוטב אנגלי מסורתי עתיק, מעובה ומתובל המבוסס על מיצי בשר וירקות הניגרים בעת צלייה. מקור המילה gravy במאה ה-14, ופירושה המקורי היה נזיד או ציר.

הרוטב מוגש לרוב עם צלי, צלי יום ראשון, קציץ בשר, מחית תפוחי אדמה או תפוחי אדמה צלויים ולעיתים גם עם אורז.

רוטב בשר מעובה לרוב באמצעות עמילן. ההכנה מתחילה ברביכה מקמח חיטה או קמח תירס/עמילן תירס או מקנה שורש של הצמח "Maranta arundinacea". מוסיפים לתערובת בהדרגתיות נוזלי בישול של בשר או ציר תוך בחישה מתמדת על מנת שהחומר המעבה לא יצור גושים. בחלק מהמתכונים נמנעים מלהוסיף שומן מן החי לרביכה בשל היותו שומן רווי.

כיום משווק גם רוטב בשר להכנה מהירה באבקה או בקוביות דחוסות ומיובשות וכן בקופסאות שימורים.

## סוגי רוטב בשר
* רוטב בשר אלוהי - נוזלים הניגרים מהבשר בעת צלייתו ומוגשים כרוטב מבלי שהוספו להם רכיבים נוספים.
* רוטב חלקי פנים - רוטב הכולל חלקי פנים (כגון לבבות, כבד וכיוצא בזה) של עוף או הודו. הרוטב מיועד להגשה עם בשר עוף או הודו או כולל ציר העשוי מחלקי הפנים שברוטב.
* רוטב בצל - מכיל כמות גדולה של בצל קצוץ שאודה באיטיות עם ציר ויין. מוגש לרוב עם נקניקיות ומחית או סוגים נוספים של בשר מטוגן או צלוי, אשר לא מגירים נוזלים במהלך הכנתם.
* רוטב לבן - עשוי לכלול חלב או שמנת אך לרוב הוא פשוט מיצי בשר שהוסף להם קמח לבן. מכונה גם "רוטב שמנת", "רוטב כפרי" ו"רוטב מנסרה". לעיתים מערבבים לתוכו חתיכות בשר קטנות. רוטב זה משמש כליווי מסורתי למנות "ביסקט אנד גרייבי" ושניצל בקר.
* רוטב אדום עין - הוא רוטב העשוי מנטיפי שינקן שנצלה במחבת, מזוגג בקפה (זו הדרך המסורתית) או במים, ולרוב גם מעט סוכר. רוטב זה אופייני למטבח של דרום ארצות הברית ומוגש לרוב מעל שינקן, ביסקטס ודייסת תירס.
* רוטב עגבניות - מכיל עגבניות מקופסת שימורים, קמח ומעט שומן. זהו מתכון מדרום ארצות הברית.
* רוטב "בשר" צמחוני - יש מתכונים העושים שימוש בציר צמחוני במקום בשרי, עם קמח תירס כחומר עיבוי. לעיתים מוסיפים מיצי ירקות המקנים לרוטב צבע ירוק כהה. קיימים מוצרים תעשייתיים - גרגרים להכנת רוטב בשר, שאינם בשריים.

## הגשת רוטב בשר
רוטב בשר עם מחית תפוחי אדמה הוא מאכל אמריקאי אהוד. רוטב בשר מוגש גם עם תבשילים ממגוון סוגי בשר - חזיר, עוף, כבש, תרנגול הודו ובקר. במיוחד מקובל להוסיפו לקציץ בשר, למאפי פודינג יורקשייר, ביסקטס ולמילוי. בדרום ארצות הברית הוא מוגש עם שניצל בקר. בקנדה, אוסטרליה ובממלכה המאוחדת מאכל פופולרי הוא טוגנים עם רוטב בשר. הגרסה הקנדית כוללת לעיתים גבינה. הוא נפוץ גם בצלי יום ראשון.

בארצות שונות באסיה, בפרט הודו, מלזיה וסינגפור המילה gravy משמשת לתיאור נוזל מעובה כלשהו בתבשיל, לאו דווקא בשרי. כך למשל היא עשויה לשמש לתיאור נוזלי מאכלי קארי סמיכים.

## קישורים חיצוניים

* מתכונים לרוטב בשר, מאתר all recipes 

## הערות שוליים

בשר
קטגוריה:המטבח הבריטי
קטגוריה:מאכלי חג ההודיה
ביטאון מדעני האטום

**ביטאון מדעני האטום**, הוא ביטאון לא מדעי של קבוצת מדענים שהוקמה ב-1945 שמטרתם להתריע על הסכנות הכרוכות בנשק גרעיני.

הביטאון יוצא לאור מאז שנת 1945 ביוזמת מספר פיזיקאים שהשתתפו בפרויקט מנהטן ונחרדו מהתוצאה. קבוצה זו יצרה גם את אמצעי ההמחשה המכונה שעון יום הדין.

## פרויקט מנהטן

פרויקט מנהטן הוא הפרויקט שבו פיתחו נשק גרעיני. פרויקט זה החל בשנת 1942. בסיומו ב-1945 הוטלו שתי פצצות ביקוע גרעיני על הערים הירושימה ונגסאקי, מיד לאחר הטלת פצצות הביקוע הגרעיני, החלו קריאות להפסקת השימוש בנשק גרעיני.

## שעון יום הדין

בשנת 1947, אשת אחד מהפיזיקאיים שהשתתפו בפרויקט מנהטן, התבקשה ליצור את העמוד הראשי של העיתון אשר עוסק ברמת איום הנשק הגרעיני. הסמל שאותו היא בחרה היה שעון שהשעה בו היא 7 דקות לחצות. סמל זה נקרא אחר כך בשם "שעון יום הדין" והשעה בו השתנתה בהתאם למצב איום הנשק הגרעיני בעולם.

## תמיכות והתנגדויות
אלברט איינשטיין היה מהאנשים הראשונים שתמכו בביטאון. בשנת 1946, איינשטיין הכין מכתב לגיוס כסף כדי שביטאון מדעני האטום יוכל להמשיך בפעילותו.

השינויים בשעון יום הדין, והסיבות לשינויים, גם מעידים על תמיכה בביטאון, או לחלופין, על התנגדות אליו.

## ראו גם
* מלחמה גרעינית
* ועדת החירום של מדעני האטום

## קישורים חיצוניים

* 

* 

קטגוריה:נשק גרעיני
קטגוריה:התנגדות לנשק גרעיני