open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
קרפדה ירוקה

**קרפדה ירוקה** (שם מדעי: *Bufotes viridis*) היא מין של קרפדה החיה במספר אזורי אקלים ברחבי אירופה ואסיה וזוהי הקרפדה היחידה החיה בישראל.

## מראה
אורך הקרפדה מגיע ל-7 ס"מ ומשקלה ל-25 גרם בקירוב.

קיימים הבדלי צבעים בין הזכר לנקבה: לנקבות כתמים ירוקים ברורים ובולטים על רקע אפור בהיר ולזכר צבע אחיד כמעט - אפור-ירוק או חום-ירוק. נוסף להבדלי הצבעים בין הזכר לנקבה, קיימים גם הבדלים בגודל: הנקבה גדולה מהזכר ובעונת הרבייה היא עשויה אף להיות גדולה ממנו עד פי שניים.

העור בגב מכוסה גבשושיות.

באצבעות הרגליים האחוריות קיים קרום שחיה. ליד האצבע הראשונה יש יבלת חפירה. הגפיים האחוריות גדולות וחזקות יותר מהגפיים הקדמיות.

הקרפדה פחות זריזה מהצפרדע ומתקדמת בהליכה או בניתורים קטנים. פיה חסר שיניים, והיא בולעת את מזונה בשלמותו. לצורכי הגנה, היא מפרישה ריר רעיל מבלוטות על העור ומשתי בלוטות מרכזיות באזור האזניים.

## אקולוגיה
הקרפדה הירוקה ניזונה בעיקר מפרוקי-רגליים יבשתיים, אותם היא תופסת בלשונה. הראשנים ניזונים גם מצמחייה ומחרקי מים.

אויביהן העיקריים של הקרפדות הירוקות הם הנחשים. האויב העיקרי בישראל הוא נחש מים משובץ. קרפדות צעירות עם הפרשה מעטה של רעל נאכלות גם על ידי אנפיות בקר וקרפדות בוגרות קניבליות. הקרפדות מתגוננות מפני איומים אלו באמצעות הפרשת נוזל חלבי רעיל שנקרא בופינין שמדיף ריח חריף מכל שטח העור ומבלוטות בעורף וכן באמצעות הפרשת שתן פתאומית.

בתקופות יובש מתחפרת בקרקע, בחורים ובמחילות. בעונת הגשמים אוגרת הקרפדה מים בשלפוחית השתן, המשמשים אותה בתקופות היובש. מסיבה זו, בארצות בהן היא נפוצה ניצלו אותן הילידים על ידי הוצאת המים מהן.

## רבייה
הקרפדה הירוקה היא בעל חיים סוליטרי (מתבודד) והיא יוצרת קשרים חברתיים רק בעונת הרבייה.

עונת רבייה היא לרוב בחורף, בעיקר במקומות חיות מדבריים. בתקופת הרבייה, הנקבות נמשכות לקרקורי הזכרים, אותם הם משמיעים כאשר הם על גדת מקווה המים או בתוכו, טבולים חצי גוף כשראשם מורם מעל המים. כשהנקבה מגיעה למקווה המים, הזכר מתקרב אליה, עולה על גבה ונאחז בה בבית השחי. מנהג רבייה זה נקרא חיבוק כלולות. באצבעותיו מתפתחות יבלות אחיזה סמוך לעונת הרבייה.

הנקבה מטילה שרוכי ביצים והזכר שעליה מפריש את זרעו ומפרה את הביצים. אורך השרוכים עד 12 מטרים. מספר הביצים עד 7000. כעבור 5 ימים יש בקיעה של ראשנים שחורים. התפתחותם ובקיעתם תלויה בטמפרטורה ובכמות מזון זמין. קרפדות צעירות מתפתחות במהירות ומגיעות תוך שנה לגודל כמעט סופי ולבגרות מינית.

## גלריה

קובץ:BufoViridis05 ST 10.jpg|נקבה צעירה
קובץ:BufoViridisCallingMale.jpg|זכר מקרקר
קובץ:Bufo viridis, Brenner Regional Council, Israel.jpg|קרפדה ירוקה במועצה אזורית ברנר
קובץ:צפרדע ביד.jpg|קרפדה ירוקה קטנה הנכנסת בכף היד בישוב יד בנימין


## לקריאה נוספת
* אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, **[[זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה]]**, מהדורה שלישית 2022. , עמודים: 251-254
*פנחס אמיתי ועמוס בוסקילה, **מדריך לזוחלים ודו-חיים בישראל**
* **אנציקלופדיה החי והצומח בישראל**, כרך 5, זוחלים ודוחיים

## קישורים חיצוניים

* לאן נעלמה הקרפדה הירוקה: ירידה באוכלוסייה או אזעקת שווא

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'וזפוס ניקולאוס לאורנטי
ירוקה
קטגוריה:ארץ ישראל: דו-חיים
קטגוריה:ארץ ישראל: בעלי חיים רעילים
קטגוריה:דו-חיים רעילים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1768
תרכובת

[שמאל|ממוזער|200px|[תרשים של מבנה התרכובת המולקולרית אספירין]]
**תרכובת** היא חומר הבנוי מאטומים של שני יסודות או יותר, הקשורים ביניהם בקשר כימי כלשהו וביחס קבוע של כמויותיהם. לתרכובת תכונות כימיות משל עצמה, השונות מתכונות מרכיביה. למשל, מלח בישול בעל הנוסחה האמפירית NaCl, הוא תרכובת של המתכת נתרן והאל מתכת כלור. לתרכובת הרכב קבוע ומוגדר של אטומים; הרכב זה ניתן על ידי הנוסחה האמפירית של החומר. מספר התרכובות הידועות למדע הוא עצום. נכון ל-2006 ידועות למדע מעל ל-30 מיליון תרכובות שונות.

יש להבדיל בין תרכובת לבין **[[תערובת]]**, המכילה מספר אטומים או תרכובות יחדיו, אך ללא קשר כימי ביניהם, כך שכל חומר שומר על תכונותיו הכימיות והיחס בין מרכיביה אינו בהכרח קבוע. תמיסה, למשל, היא תערובת. דגים, לדוגמה, אינם נושמים את החמצן המהווה חלק מן התרכובת מים – הם נושמים את החמצן ה**מומס** במים.

כמו כן, יש להבחין בין סגסוגת לבין תרכובת. סגסוגת היא תערובת של מתכות ולא תרכובת. בסגסוגת מתיכים מתכות שונות באופן כזה שהמבנה היסודי של המתכת, גביש המשתרע לכל גודלו של גרעין מתכת, נשאר ללא פגיעה.

תהליך היצירה של תרכובת נקרא בעברית **התרכבות**.

## סוגי תרכובות
ניתן להבחין בין מספר טיפוסי תרכובות, על פי סוג הקשרים הכימיים המתקיימים בהן. למשל:
### תרכובת יונית
תרכובת הנוצרת כתוצאה מקשר יוני בין מתכת ואל מתכת.
### תרכובת מולקולרית
תרכובת המורכבת מאוסף של מולקולות זהות. ישנם שני טיפוסים אפשריים של תרכובות מולקולריות:
#### תרכובת קוולנטית
תרכובת הנוצרת כתוצאה מקשר קוולנטי בין מספר אל מתכות היוצרות יחדיו מולקולה. התרכובות הקוולנטיות הנפוצות ביותר בטבע הן תרכובות אורגניות.
#### תרכובת קואורדינטיבית
תרכובת המכילה קומפלקס, ונוצרת כתוצאה מקשר קואורדינטיבי בין ליגנדים ליון מתכתי. הליגנדים עצמם עשויים להיות תרכובות אורגניות, כפי שקורה במולקולות הם הקושרות יוני ברזל בכדוריות דם אדומות, או תרכובות אי-אורגניות, כפי שקורה בסיליקטים רבים.

## ייצוג וקטלוג תרכובות
ניתן לתאר כל תרכובת על ידי כתיב כימי סטנדרטי המפרט את האטומים המרכיבים אותה, מטענם החשמלי, אופן הקישור ביניהם והמבנה המרחבי של התרכובת כולה. כמו כן, לכל תרכובת ידועה קיים מספר זיהוי יחיד במינו הניתן על ידי שירות התקצירים בכימיה (CAS) של האגודה האמריקנית לכימיה, הנקרא מספר CAS. מטרת המספור להקל על חיפושים במסדי נתונים, שכן אותו חומר מופיע לעיתים קרובות בשמות שונים. מרבית מסדי הנתונים של מולקולות בעולם תומכים היום בחיפוש לפי מספר CAS.
## קישורים חיצוניים

* 
## הערות שוליים

*
תנועת בוגרים

**תנועת בוגרים** היא קהילה של קבוצות המהווה המשך לתנועת הנוער, ממנה באו החברים.
ממוזער|סדר פסח שני בקיבוץ משעול של בוגרי קבוצות הבחירה והמחנות העולים
מאז הקמתן בשנות העשרים של המאה ה-20 היו תנועות הנוער החלוציות (הנוער העובד והלומד, המחנות העולים, השומר הצעיר) נושאות הדגל החינוכי והרעיוני של החלוציות וההתיישבות, ומתוך כך שלחו את חניכיהן למסלול "הגשמה", שכלל שנת שירות, שירות בנח"ל והקמת קיבוצים ועיבוי קיבוצים קיימים.

בסוף שנות השמונים, בד בבד עם תהליכי ההפרטה בחברה הישראלית ועם התפרקותם הרעיונית והפיזית של רבים מהקיבוצים (ראו גם: תהליכי השינוי בקיבוצים), החלו נרקמות קבוצות של צעירים בוגרי תנועות נוער, שלא ראו את עתידם במסלול ההגשמה הקיים. רוב הקיבוצים חדלו להוות יעד הגשמה רלוונטי מפני שחדלו להיות מקום שמגשים את רעיונות השיתוף והשוויון. גם החברה הישראלית נזקקה פחות להקמה של עוד יישובים באזורי ספר, ויותר לחיזוק הקיים - פעילות חינוכית ערכית לצמצום הפערים ובלימת התפרקות הסולידריות החברתית.

מתוך ניתוח של המצב המדיני והחברתי, בחרו בוגרי תנועות הנוער החלוציות לעצב צורות חיים שתפניות-משימתיות אלטרנטיביות לקיבוץ, שמשימתן המרכזית תהיה שינוי פני החברה הישראלית באמצעות חינוך. כך קמו כמה עשרות קבוצות שהתאגדו במספר תנועות בוגרים, כשכל תנועת בוגרים הורכבה מבוגרי תנועת נוער אחרת. משנת 2012 הקבוצות השתפניות-משימתיות מאוחדות תחת מועצת הקבוצות והקהילות המשימתיות בישראל.

תנועות הבוגרים הקימו וחידשו מספר קיבוצים (פעמים רבות במתכונת של "קיבוץ מחנכים"), ואולם רוב הקבוצות ממוקמות כיום בקומונות עירוניות, תוך ניסיון להוות חלק מהקהילה בעיר. הקבוצות מקיימות בתוכן חיי שיתוף ושוויון והערך המרכזי המנחה אותן הוא "שוויון ערך האדם". עיקר פעילותם של חברי הקבוצות היא בתחום החינוך, בתנועות הנוער ובמסגרות בלתי פורמליות ופורמליות אחרות. 

מרכזים של תנועות הבוגרים בישראל (נכון לשנת 2009):
* קיבוץ רביד, קיבוץ אשבל, גבעת הקיבוצים ברחובות, קיבוץ המחנכים בראשון לציון, קיבוץ המחנכים בעכו, קיבוץ המחנכים בחיפה, ועוד קומונות אחרות של "תנועת הבוגרים" של בוגרי הנוער העובד והלומד, ושל חברי "דרור ישראל".
* קיבוץ נערן, קיבוץ משעול בנוף הגליל, קיבוץ שושנה בראשון לציון, במגדל העמק ובבת ים של קבוצות הבחירה של המחנות העולים.
* מרכזים של בוגרי השומר הצעיר: קיבוץ פלך, קיבוץ המחנכים בגבעת חביבה, ״צפית (מוסד חינוכי) ״ במועצה אזורית יואב, מוסד חינוכי "מעלה הבשור", פנימיית "רעות" (מוכרת יותר כמוסד "הרי אפרים") וקומונות מחנכים עירוניות בחולון, חיפה, אשקלון ורחובות.
* קבוצת "יובל", במקור מתנועת הבונים דרור, אך כיום בקבוצות הבחירה בנוף הגליל (כחלק מקיבוץ משעול של קבוצות הבחירה של המחנות העולים).
* קהילות אמנים-מחנכים של תנועת תרבות בעפולה, ראשון לציון, נתניה, נהריה, בת-ים, טבריה, חצור הגלילית וקרית שמונה.
* תנועת הבוגרים של תנועת הנוער נוע״ם קמה בבאר שבע, כשהגרעין הבוגר הראשון של התנועה (גרעין ״כוורת״), המשיך שם לחיי קהילה בוגרים.

## ראו גם
* נח"ל
* תנועות נוער
* קומונה

## קישורים חיצוניים
* ורס האס, תנועות הנוער ותנועות הבוגרים - מאידאולוגיה למעשה, הוצאת מועצת תנועות הנוער, 2021
* ניצן הורוביץ, רוח עז (סרט), ערוץ 10
* מחקר מעמיק של ניר מיכאלי על אופיין על תנועות הבוגרים בשנות ה-2000 (קובץ PDF)
* צמיחתן של תנועות הבוגרים - "קבוצות הבחירה" כדוגמה, באתר יסו"ד
* אתר מועצת הקבוצות והקהילות המשימתיות בישראל

קטגוריה:תנועת נוער
קטגוריה:ציונות סוציאליסטית
קטגוריה:קומונות
השקיה

שמאל|ממוזער|250px|השקיה בשיטת ההצפה בארצות הברית
[ממוזער|השקיי ב[נגב באמצעות דליים כדי לחסוך במים]]
**השקיה** היא פעילות חקלאית שבה מובאים מים אל הצמחים, לשם גידולם או לשם קיומם. השקיה נחוצה כאשר מי הגשמים ביחידה החקלאית אינם מספיקים. ההשקיה מאפשרת קיום חקלאות אינטנסיבית.

## אופן ההשקיה
את ההשקיה ניתן לחלק לארבעה תת-סוגים של פעילויות:
* הכנת המים לשם הובלתם ולצורך השימוש בהם (שאיבה, התפלה, טיהור, טיוב וכו').
* אגירת המים לשם וויסות השימוש או לשם שימוש במועד מאוחר יותר (בבריכות, באגמים טבעיים ומלאכותיים, על ידי החדרה לתת-הקרקע).
* הובלת המים, ממקום למקום ועד ליחידה החקלאית (ידנית: באסל ודליים; בעזרת כוח הכבידה: בתעלות, באמות מים; בלחץ מים: בעזרת צינורות, משאבות ומשאבות דחף; וכו').
* הבאת המים אל הצמח בתוך היחידה החקלאית (ידנית במשפך, בהתזה מצינור גמיש, בהצפה, בתלמים, בהמטרה, בטפטוף וכו').

שיטת ההשקיה הקדומה העיקרית, בממדים גדולים, הייתה השקיה באמצעות הצפה של מי נהר, כדוגמת ההשקיה בנהר הנילוס.
שמאל|ממוזער|250px|השקיה עילית של אוכמניות
במערכת השקיה מתקדמת יותר מובילים מים ממקור קיים לשדות, באמצעות צינורות ותעלות. במערכות השקיה מתקדמות רבות משתמשים בשיטות של אגירת מים באופן מלאכותי לצורך השקיה.

קיומה של משאבה מקדם בצורה משמעותית את ההשקיה, שכן היא אינה תלויה בתנועתם הטבעית של המים. מכשיר נוסף המשנה את אופי ההשקיה הוא ממטרה, המתיזה מים על פני שטחים חקלאיים גדולים.

בישראל פותחה שיטת השקיה חסכונית הנקראת השקיה בטפטוף אשר מונעת פגיעה אפשרית בצמחים הקיימת בשיטות אחרות. פגיעה כזו יכולה להיגרם בשל מרווחי זמן גדולים בין פעולת השקיה אחת לשנייה בהם הצמחים עלולים להיות שרויים ללא מים. בעבור חקלאים חסרי אמצעים בסביבה יבשה פתוחה שיטת ההשקיה בטפטוף בעזרת כוח המשיכה, בה מכל המים ממוקם במקום גבוה. שיטה זו נחשבת לפשוטה וזולה ומתאימה לחלקות קטנות. פרט לכך, שיטת השקיה בטפטוף גורמת לחיסכון במים, וזאת מכיוון שהשקיה בהמטרה או בהצפה גורמות להפסדי מים כתוצאה מאידוי.  בנוסף השיטה מאפשרת מתן כמות מים מדויקת לכלל הצמחים ובכך משדרגת את איכות היבולים במדינות עניות, עד כדי מעבר מחקלאות קיום לשיווק.

על-מנת להשקות יחידות חקלאיות קטנות, כדוגמת ערוגה, אדנית וכיוצא בזה, משתמשים לעיתים בכלים עדינים יותר כגון מזלף.

## השקיית עזר
כאשר מדובר על גידולי בעל, הכוונה לגידולים (בעיקר עצים ודגנים) הגדלים ללא השקיה כלל.

לעיתים, יש צורך בהשקיה נקודתית או בהשקיה חד-פעמית. השקיה זו נקראת השקיית עזר. בנטיעות מטרתה לאפשר התפתחות נאותה של מערכת השורשים, אשר תשמש בהמשך את העץ לצורך השגת מים.

בדגנים, בעיקר בחיטה, השקיית עזר נועדה להשלים במידת הצורך (כלומר אם לא יורדים מספיק גשמים או שאינם יורדים בעתם) את כמות המים שמקבלים השיבולים למנת המים האופטימלית הרצויה לחיטה. ניתן להשקות עם הנביטה, או מיד אחריה במטרה לתת לשיבולים מזון להתפתחותן, פרקי זמן אחרים בהם ניתן להשקות הם בעת ההשתבלות, או בשלב התמלאות הגרעינים בשיבולת במטרה לאפשר את השלמת התפתחות החיטה ויצירת יבול במלוא הפוטנציאל שלה.

## קישורים חיצוניים

* שיטות השקיה באתר העמותה לקידום החינוך המדעי ביישובי הגליל
* 
* 

*
קטגוריה:הנדסה
קטגוריה:תולדות מלאכות שבת
אקטיביזם

[ממוזער|שמאל|פעילי זכויות אדם ב[המצעד לוושינגטון למען תעסוקה וחירות|מצעד לוושינגטון למען תעסוקה וחירות במהלך צעדה של התנועה האפרו-אמריקאית לזכויות האזרח ב-1963]]
**אַקְטִיבִיזְם** (מאנגלית: **Activism**; בעברית: **פְּעִילָנוּת**) מורכב ממאמצים לקידום, עיכוב או הכוונה של שינויים ומצבים חברתיים, פוליטיים, כלכליים או סביבתיים על ידי נקיטת עמדה ופעולה פומבית. אקטיביזם היא פעולה של יחידים המתארגנים יחד על מנת להביא לשינוי מהותי בחברה. הוא יכול להתבטא על ידי פעולות יומיומיות המשקפות אמונה בעמדה מסוימת, או על ידי מספר פעולות קיצוניות בודדות.

יש מגוון סוגים של אקטיביזם, כגון אקטיביזם דרך קמפיין פוליטי, חרם צרכנים, שביתת עבודה, שביתת רעב, הפגנה ומחאה.

כדי לעודד אקטיביזם ומעורבות לשינוי חברתי, יש צורך הן בכוחות הפועלים מחוץ לממסד ומאתגרים אותו כגון: ניירות עמדה, הפגנות, חשיפת אי סדרים ועוד, והן בכוחות הפועלים מתוך הממסד ומשתמשים בתשתיות הקיימות לקידום ערכים אלה.

## סוגי האקטיביזם
* **אקטיביזם שמרני** - משויך לקבוצות שמרניות המבקשות לשמור על כוחן או מעמדן וזאת על ידי נקיטת פעולות ישירות. למשל הקו קלוקס קלאן האמריקאי. קבוצות מסוג זה שואפות לשמר את ערכי העבר, ומתנגדות לקדמה. דוגמה לקבוצה כזו יכולה להיות האמיש.
* **אקטיביזם פרוגרסיבי** - מנוגד לאקטיביזם השמרני ומופעל על ידי קבוצות היוזמות שינויים בצורה מואצת באופן התואם את תפישת עולמן. שינויים אלו מופנים כלפי חברה מסוימת, על ידי חינוך לערכים מסוימים והקמת צורות חברתיות והתאגדויות אלטרנטיביות (אקטיביזם קונסטרוקטיבי) או באלימות (דוגמת מהפכת אוקטובר).

הפעילות האקטיביסטית נעה על הציר שבין דרישה לשינוי מ"למעלה" לבין רצון לשנות מ"למטה". שינוי מלמעלה מתמקד בניסיון לאזן את מערכת הכוח והשליטה המונעת מצבירת כוח וממניעים אינטרסנטים. רוב ההתארגנויות האקטיביסטיות שעוסקות בפוליטיקה עוסקות בניסיון זה תוך יצירת מרחב ציבורי שמאפשר דיון ואינטראקציה בסוגיות אלו. שינוי מלמטה הוא אסטרטגיה של פעולה שנועדה למנוע מעשים שנויים במחלוקת וליצור תנאים רצויים לשגשוג חברתי. הוא מושג על ידי פעולות ישירות כמו שביתות, התבצרות במקום העבודה, חסימת דרכי גישה ועוד. צורה אחרת של שינוי מלמטה היא פעולות שמטרתן שינוי האופן בו פועלת וחושבת החברה.

## ראו גם
* אקטיביזם שיפוטי
* אקטיביזם תקשורתי

## קישורים חיצוניים

* מקנה פופ: רוצה להיות אקטיביסט? תתחיל מהצעצועים שלך – על היכולת ליצור שינויים בעולם, הרצאה באנגלית מאתר TED עם כתוביות בעברית 
* בני פירסט, אקלים עכשיו! על האפקטיביות של אקטיביזם סביבתי, כתב העת "אקולוגיה וסביבה", דצמבר 2019.

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פוליטיקה
קטגוריה:מחאה
אפירוס

**אפירוס** (ביוונית: **Ήπειρος**, באלבנית: **Çamëria**) היה חבל ארץ ביוון העתיקה, הנחלק כיום בין יוון המודרנית ואלבניה. כיום שמו של אחד מ-13 המחוזות של יוון.

אפירוס העתיקה כללה את חבלי הארץ מולוסיאן ותספרוטיאן.

עקב היותה מצדם השני של הרי מרכז יוון ומפרץ קורינתוס, אפירוס העתיקה הייתה חסרת השפעה בפוליטיקה היוונית וההלניסטית עד הולדתו של פירוס ומסע כיבושיו (280–275 לפנה"ס). לאחר מותו איבדה את ההשפעה שהייתה לה בימי חייו.

מחוז אפירוס המודרני מתחלק לארבע יחידות אזוריות: ארטה, יואנינה, פרווזה ותספרוטיה. שטחו הוא כ-9,203 קמ"ר ואוכלוסייתו מונה, נכון לשנת 2011, 336,856 תושבים.

## ראו גם
* נסיכות אפירוס
* אומונויה

## קישורים חיצוניים

* אפירוס מתוך אתר יוון והאיים, המשווקים הרשמיים של אפירוס בישראל.
* 
* 
*  

*
קטגוריה:יוון: מחוזות
קטגוריה:יוון העתיקה: גאוגרפיה
פרובינציה

**פְּרוֹבִינְצְיָה** בשיח המודרני הוא כינוי ליחידה מנהלית משנית לרמת המדינה ועליונה לרמת המחוז.

מונחים חלופיים ליחידה זו הם "מדינה" (state), למשל בארצות הברית או במקסיקו; "קנטון" (canton) בשווייץ; "ארץ" (land) בגרמניה ואוסטריה; "מחלקה" (departamento) בבוליביה ואורוגוואי. 

בקנדה פרובינציה היא למעשה מדינה (דומה בצורה הניהולית למדינה של ארצות הברית). 

בשפת היום יום משמשת המילה לציון של אזורים נידחים במדינה, במיוחד בהקשרים של קיפוחם. המונח שאוב מהחלוקה המנהלית של האימפריה הרומית, בה הוגדרו יחידות רבות כפרובינקיות. בדרך כלל בראש הפרובינציה נמצא מושל, לו אוטונומיה מוגבלת, או ללא אוטונומיה כלל.

לעומת ההגדרה שלה כיחידה השנייה בחלוקה מנהלית לאחר המדינה, לעיתים משמשת המילים לציון המקבילה ל"מחוזות". לדוגמה, בבלגיה הדרג הראשון הוא שלושה מחוזות, שהם בתורם מתחלקים לפרובינציות.

## פירוש לשוני
המילה פרובינציה מקבלת את המשמעות הניהולית הטריטוריאלית שלה מתקופת רומא העתיקה בה חולקה האימפריה הרומית לנפות. אך במקרים רבים נפות אלה היו דומות לקולוניות של היום, והאוכלוסייה שם סבלה מניצול ומניעת זכויות רבות. באופן אירוני למדי, הקולוניות הרומיות (coloniae) קיבלו מעמד של זכויות מלאות מיד עם הקמתן, ולרוב, הוקמו באוכלוסיות קטנות עבור לוחמים מנוסי-קרב.

בשפה המודרנית משמעות המילה היא רמה שניונית של ממשל בארצות רבות. ביטויים מקבילים הם: מדינה (בארצות הברית, מקסיקו, אוסטרליה, ברזיל והודו), חבל ארץ (Land – בגרמניה ואוסטריה), מחלקה (Departamento – בבוליביה).

עם זאת, בארצות מסוימות פרובינציה נחשבת לדרג שלישי בלבד של ממשל. בצרפת ובאיטליה, לדוגמה, למילה פרובינציה יש משמעות הדומה יותר למשמעותו של מחוז בתוך אזור. שטחים כבושים מסוימים של האימפריה הבריטית זכו לשם פרובינציה, יותר בדומה לפרובינציות הרומאיות העתיקות, למשל, הפרובינציה של קנדה והפרובינציה של דרום-אוסטרליה.

## משמעות היסטורית ותרבותית
בצרפת לביטוי en province עוד מתלווה לרוב המשמעות 'מחוץ לאזור פריז' (אותו ביטוי בא לידי שימוש בפרו, שם en provincias משמעותו 'מחוץ לאזור לימה'.) לפני המהפכה הצרפתית, צרפת חולקה בין מספר ממשלות וחלקן נחשבו לנפות, אבל הביטוי היה אז שגור גם כלפי אדמות שלא היו גדולות מאחוזה והשדות הסובבים. לרוב, ה'ממשלות הגדולות' (Grands Gouvernements), שהיו שטחים פיאודליים נרחבים עיקריים, נחשבו לנפות. היום הביטוי מוחלף לרוב ב-*en région*, שהוא הביטוי השגור בימים אלה לרמה השניונית בממשל בצרפת.

במונחים היסטוריים תיאר פרננד ברודל את הפרובינציות האירופיות – אזורים שכללו מספר מחוזות בעלי זהות תרבותית ייחודית אשר התרכזו סביב עיירת מסחר אחת – כיחידה פוליטית אופטימלית באירופה שלפני המהפכה התעשייתית.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ממשל ומדיניות
קטגוריה:חלוקה מנהלית לפי סוג
איוניה

ממוזער|250px|מפת איוניה
ממוזער|250px|עתיקות מקדש ארטמיס באפסוס
**איוניה** (ביוונית: **Ιωνία**; בטורקית: **İyonya**) הייתה ברית ערים בקצה המערבי של אסיה הקטנה, סביב העיר איזמיר בטורקיה של ימינו, אשר כללה גם את האיים כיוס וסמוס. 

איוניה גבלה באיוליס (Aeolis) מצפון, בלידיה ממזרח ובקאריה מדרום, ולפי המסורת היוונית נוסדה על ידי מהגרים איונים שהגיעו מתחום מושבם באטיקה שביוון, ואשר העניקו לה את שמה. לפי מסורת זו התיישבו האיונים באיוניה 140 שנה לאחר מלחמת טרויה, היינו בסביבות שנת 1040 לפנה"ס. סביר שלא רק איונים אלא גם שבטים הלנים אחרים התיישבו באיוניה, והעיר סמירנה (איזמיר) עצמה הייתה במקור יישוב איולי. ברי בכל אופן שהשבטים ההלנים התערבבו אלה באלה ובאוכלוסייה ההודו-אירופית המקומית. 

בשנת 800 לפנה"ס לערך הקימו 12 ערי איוניה את "הליגה האיונית", ברית תרבותית-דתית, ללא מאפיינים מדיניים-צבאיים, ומאוחר יותר הצטרפה אליה גם סמירנה, היא איזמיר. איוניה עצמה הייתה חבל ארץ גאוגרפי קטן למדי, וחלק מערי הברית שכנו בחבלים הגאוגרפיים של קאריה ולידיה ושתיים מהן היו היישובים ההלנים באיים כיוס וסאמוס. 

בשל האדמה הפורייה והשטחים החקלאיים בשפכי נהרות מערב אסיה הקטנה, נחשבה איוניה לעשירה מבין הממלכות ההלניות בחוף המזרחי של הים האגאי. העיר מילטוס התבלטה הן כמרכז מסחרי והן כמוקד תרבותי אשר שגשג בין 700 ל-500 לפנה"ס, וממנו יצאה האסכולה המילטית ואסכולה רחבה יותר - האסכולה האיונית. ערים חשובות נוספות היו אפסוס ופוקיאה (Phocaea).

כשכנותיה סבלה גם איוניה מפלישת הקימרים לאסיה הקטנה בתחילת המאה ה-7 לפנה"ס. המלך גיגס מלידיה (מלך עד 657 או 652 לפנה"ס), המזוהה לעיתים עם גוג המקראי, פלש לערי איוניה וכבש את שטחן של סמירנה ומילטוס. עם זאת רק בתקופת קרויסוס, מלך לידיה בין השנים 560 עד 545 לפנה"ס, השלימה האחרונה את השתלטותה על ערי איוניה. קרויסוס בנה את מקדש ארטמיס באפסוס שהיה לאחד משבעת פלאי תבל בעולם העתיק. 

עם תבוסת קרויסוס לכורש, נכבשה גם איוניה על ידי הפרסים והייתה לחלק מהממלכה האחמנית. ערי איוניה נהנו ממידה רבה של אוטונומיה תחת השלטון הפרסי, אך סבלו מזרועם הקשה של שליטים מקומיים שמונו לתפקידם על ידי הפרסים, מעול המיסים ומחובת השירות הצבאי שנכפה עליהן. בשנת 500 לפנה"ס לערך, מרדו ערי איוניה בפרסים בסיוען של אתונה ושל ארטריה, והמרד התפשט לאורך כל חופי הים האגאי. עם זאת המרד דוכא תוך מספר שנים והוכרע באופן סופי בקרב לאדה בשנת 494 לפנה"ס. מילטוס הושמה במצור וחרבה. הפרסים לא הענישו את הערים המורדות, אלא הרגיעו את התסיסה שגרמה למרד על ידי הדחת שליטיהן הטיראנים וכינון משטר דמוקרטי בחלק מהן.

## ראו גם
* המרד האיוני

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:טורקיה: היסטוריה
קטגוריה:יוון העתיקה: גאוגרפיה
קטגוריה:איזמיר
קטגוריה:ערים עתיקות שנהרסו
הליגה הקורינתית

**הליגה הקורינתית** (מכונה גם בשם **הברית ההלנית**) הייתה ברית בין ערי מדינה ביוון בין היתר תבאי, ארגוס, כלקיס (פוליס), פרט לספרטה עם פיליפוס השני, מלך מוקדון. נחתמה בקורינתוס, בחורף שנת 338/337 לפני הספירה. 

בקרב כירונאה שנערך ב-338 לפנה"ס בכירונאה אשר בבויאוטיה, נחלו כוחות מוקדון ובנות בריתה ניצחון, בעקבות הקרב הושמד רוב צבא תבאי, וגם צבא אתונה ספג אבדות כבדות, ואתונה איבדה את עצמאותה לעד.

בעקבות הניצחון בקרב כירונאה נוסדה הליגה הקורינתית. פיליפוס הוכרז הגמון (שליט) יוון ומוקדון, והחלו ההכנות לקראת מסע מלחמה נגד ממלכת פרס. 

לאחר רציחתו של פיליפוס הליגה התפרקה, תבאי פרשה מהליגה ומרדה באלכסנדר הגדול.

אלכסנדר הגדול כינס את הליגה הקורינתית שוב בקורינתוס. שם הוכרז ב-336 לפנה"ס על ידי כל חברות הליגה, חוץ מספרטה, כ"מנהיג כל-יכול" במלחמתה של הליגה ההלנית נגד פרס.

תבאי המורדת הוחרבה על ידו ב-335 לפנה"ס, כהרתעה נגד כל ניסיון מרידה עתידי, או פרישה מהליגה הקורינתית.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:יוון העתיקה: היסטוריה צבאית
קאריה

שמאל|ממוזער|250px|קאריה באסיה הקטנה
**קאריה** (יוונית **Καρία**, טורקית **Karya**, לשונות חתיות **Karkija**) החלה את דרכה כממלכה חתית חדשה בדרום-מערב אסיה הקטנה, לאחר התמוטטות האימפריה החתית במאה ה-12 לפנה"ס, במקום בו שכנה לפנים חלק מממלכת ארזוה. אל היסודות החתים נוספו שבטים דורים אשר התיישבו בקאריה בסוף האלף השני ובתחילת האלף הראשון לפנה"ס. לפי מספר מקורות נקרא האזור בתחילה בשם "פיניקיה" בשל התיישבות פיניקית מוקדמת, ואת השם "קאריה" קיבל מהמלך האגדי "קַאר".

קאריה גבלה באיוניה ממערב, בלידיה מצפון ובליקיה ממזרח. העיר החשובה ביותר בממלכה הייתה בירתה הליקרנסוס (בודרום בטורקיה). הרודוטוס, בעצמו בן הליקרנסוס, מסר כי הקארים היו חרשי נשק מוכשרים ועמדו בקשרי מסחר ותרבות עם המצרים, ובמיוחד עם פרעה פסכמתיך הראשון שמלך בין 664 עד 610 לפנה"ס. קשרים אלה היו הדוקים במידה כזו שבני קאריה התיישבו בדלתה של הנילוס ושלחו כוחות צבא לעזרת המצרים כשאלה נזקקו להם. 

במאה ה-6 לפנה"ס הייתה קאריה לחלק מממלכת לידיה, ויחד עם כל חלקה המערבי של אסיה הקטנה נכבשה על ידי הפרסים בשנת 546 לפנה"ס, והייתה לחלק מהממלכה האחמנית. בתקופה זו נבנה בהליקרנסוס המאוזוליאום, אחד משבעת פלאי תבל, שהוקם על ידי ארטמיסיה לזכר בעלה, המלך מאוזולוס, והעניק את שמו למושג.

בשנת 334 לפנה"ס נכבש האזור על ידי אלכסנדר הגדול והפך לחלק מהאימפריה ההלניסטית. בהמשך הוא עבר לשליטת האימפריה הרומית. תושבי קאריה דברו יוונית וקארית, לשון הודו-אירופית מקורבת ללשונות לידיה וליקיה. הם האמינו באל-אב שהרודוטוס כינה "זאוס של הקארים", אף שבניגוד לזאוס, היה האל הקארי אל המלחמה. דמות אלילית שמצאה את דרכה מפנתיאון האלים הקארי אל המיתולוגיה היוונית, הייתה הקטה (Hekátē), אלת פרשת הדרכים, שבקאריה נחשבה לאלה מרכזית, אך ביוון תפסה מעמד שולי ובדרך כלל שלילי.

בשטח נערכו חפירות ארכאולוגיות במספר אתרים. באזור העיר העתיקה אפרודיסיאס נמצאו שרידים של מספר מקדשים ובנייני העיר שנהרסה ברעידת אדמה במאה ה-7 ולא שוקמה.

## קישורים חיצוניים

* אתר אודות קאריה בעת העתיקה
* 

קטגוריה:טורקיה: היסטוריה
אויקומנה

[שמאל|ממוזער|250px|האויקומנה על פי [הקטיוס ממילטוס (המאה ה-6 לפנה"ס)]]
**אויקומנה** (ביוונית: **οἰκουμένη**) - "הארץ הנושבת" בפי היוונים הקדמונים. בתקופה ההלניסטית כללה את כל אגן הים התיכון, מערב אירופה, האיים הבריטיים, עיראק, איראן, פקיסטן, אפגניסטן וחלקים של הודו של היום.

המונח הוא לא הגדרה גאוגרפית פשוטה אלא הגדרה תרבותית של העולם הנשלט על ידי התרבות היוונית בניגוד לעולם החיצוני שנשלט על ידי הברברים. המונח הלטיני המקביל שהיה בשימוש על ידי הרומאים הוא "orbis terrarum".

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:התקופה ההלניסטית
נארכוס

שמאל|ממוזער|250px|נתיב מסעו המשוער של נארכוס
**נארכוס** (ביוונית: **Νέαρχος**, בלטינית: **Nearchus**; 360 לפנה"ס לערך - 300 לפנה"ס
) היה אציל מוקדוני ממוצא כרתי ששימש כאחד מקציניו של אלכסנדר הגדול וכמפקד הצי שלו.

הידיעות על משפחתו וראשית חייו של נארכוס מעטות מאוד. ידוע ששם אביו היה אנדרוטימוס וכי נארכוס היה אחד מחברי הילדות של אלכסנדר. בשלב מסוים אביו של אלכסנדר, פיליפוס השני, גירש את נארכוס, יחד עם מספר חברים אחרים של בנו ממוקדון. מאוחר יותר הוחזר נארכוס על ידי אלכסנדר למוקדון.

בשנת 334 לפנה"ס הוא מונה למושל מחוזות ליקיה ופמפיליה בדרום מערב אסיה הקטנה, משרה בה החזיק עד שנת 329 לפנה"ס. לאחר שסיים את תפקידו יצא נארכוס עם תגבורת לעבר צבאו של אלכסנדר. הוא נפגש עם מלכו באזור באקטריה בסביבות 327 לפנה"ס.

בשנת 326 לפנה"ס מונה נארכוס למפקד הצי של אלכסנדר, ופיקד על הספינות שהעבירו חיילים אל שפך הנהר הידספס בחוף האוקיינוס ההודי. בקיץ 325 לפנה"ס החל הצבא המוקדוני לנוע בחזרה לפרס. אלכסנדר נע בראש מרבית הצבא מערבה דרך מדבר גדורזיה, בעוד נארכוס, כמפקד הצי, נצטווה לערוך הפלגת חקר בנתיב הים שבין שפך נהר האינדוס ובין שפך נהר פרת במערב המפרץ הפרסי. נארכוס התקדם במקביל לחוף של גדרוזיה, קרמניה ופרסיס. שלושה חודשים לאחר שיצא למסעו נפגשו הצי והכוחות היבשתיים בקרמניה, ואלכסנדר הורה לו להמשיך במסעו. מקרמניה הוא הגיע לשפך נהר הפרת ומשם המשיך, בסופו של דבר, לעיר בבל שם התאחד עם אלכסנדר.

פלוטרכוס מספר כי נארכוס שהה לצדו של אלכסנדר בימיו האחרונים, כשזה כבר קדח במחלה שתקפה אותו. השניים דנו בין השאר על מסעו של נארכוס באוקיינוס ההודי ועל רשמיו ממסע זה.

לאחר מות אלכסנדר בשנת 323 לפנה"ס ועם התלקחות מלחמות הדיאדוכים, הצטרף נארכוס למחנה אנטיגונוס מונופתלמוס. נארכוס מוזכר בפעם האחרונה במקורות בשנת 312 לפנה"ס כאחד מיועציו של דמטריוס פוליורקטס, בנו של אנטיגונוס. בשנה זו נחל דמטריוס תבוסה מידי סלאוקוס הראשון ותלמי הראשון בקרב שנערך בסביבות עזה. היסטוריונים אחדים מניחים בשל כך, כי נארכוס נהרג בקרב זה ולכן אינו נזכר יותר.

מסע נארכוס לאורך חופי צפון האוקיינוס ההודי הביא בפעם הראשונה עדויות על אזור שלא היה ידוע עד אז לעולם ההלניסטי. נארכוס תיעד את רשמי המסע בזכרונותיו, שלא שרדו, אך שימשו כבסיס לכתביהם של אריאנוס וסטראבון על הודו ואסיה.

## לקריאה נוספת
*

* .John Hazel, **Who's Who in the Greek World**, London, Taylor & Francis Group, 2002


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אלכסנדר הגדול
קטגוריה:יוונים הלניסטיים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-3 לפנה"ס
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-4 לפנה"ס
דיגר

ממוזער|250x250px|מנגינת המשחק כפי שהיא נשמעת ב-Digger Remastered דרך כרטיס הקול (הערה: איכות המוזיקה איננה בדיוק כמו איך שהיא נשמעה במשחק המקורי, כיוון שכרטיס הקול של המחשב מתקשה לחקות את הדרך המיוחדת בה הצליל בדיגר מופק ברמקול הפנימי של המחשב).
**דיגר** (באנגלית: **Digger**) הוא משחק מחשב שפותח בשנת 1983 על ידי Windmill software, והפך לפופולרי באותם הימים. בשנת 1998 חידש אותו אנדרו ג'נר (Andrew Jenner) תחת השם Digger Remastered, והפך אותו לתואם מחשבים חדישים, אך עם נאמנות מלאה למקור ומספר תוספות אופציונאליות.

## תיאור המשחק
גיבור המשחק הוא טרקטור שמטרתו לאסוף אבני חן ושקי זהב תוך התחמקות ממפלצות או חיסולן. כדי להיפטר מאויביו יכול הטרקטור להפיל עליהם שקי זהב (ולהיזהר שלא ייפלו עליו) או לירות בהם מרחוק. היריה מתחמשת מחדש אחרי 6 שניות וניתן לדעת על ידי עין הדיגר- אם יש אישון בעין סימן שהוא חמוש. כאשר מצליח השחקן להיפטר ממספר מסוים של אויבים, מספר העולה עם התקדמות בשלבים, מופיע דובדבן בפינה הימנית העליונה של המשחק, לקיחת הדובדבן מכניסה את השחקן למצב בונוס, הנמשך מספר שניות, הקטן עם ההתקדמות בשלבים, בו הוא יכול לאכול את המפלצות בעוד אלו מנסות להתחמק ממנו וכל מפלצת שווה לפי הסדר 200, 400, 800 ו-1600 נקודות (בדומה לאכילת גלולת כוח בפק-מן), אבל המפלצות שנאכלו חוזרות בסיום הבונוס. ניתן לעבור שלב באמצעות איסוף כל אבני החן שבשלב או חיסול מספר מסוים של מפלצות, המשתנה משלב לשלב. כשמפלצת נפגשת עם מפלצת אחרת שתי פעמים או נחסמת על ידי שקי זהב, היא הופכת ל"קניבל" לכ-5 שניות ויכולה לחפור וגם לאכול אבני חן ושקים. כמו כן, אם מפלצת קניבלית אוכלת את אבני החן האחרונות שנשארו בשלב, השלב מסתיים לזכות השחקן.

## מוזיקה
במהלך המשחק מושמעת הנעימה פופקורן, במהלך מצב "בונוס" מושמעת הפתיחה (אוברטורה) של האופרה וילהלם טל מאת ג'ואקינו רוסיני, כאשר השחקן נתפס על ידי המפלצות ומת מושמעת הסונטה לפסנתר מס' 2 הידועה גם כ"מארש האבל" מאת פרדריק שופן.

## גרסאות נוספות
המשחק מ-1983 עבד מהר מדי על מחשבים מהירים מ-IBM 4.77Mhz אליו תוכנן במקור. בנוסף, משום שהמשחק תוכנן במקור למתאם תצוגה CGA, הוא לא הוצג כהלכה במחשבים עם מתאמי תצוגה חדישים יותר. על מנת להתגבר על בעיות אלו, נכתבה בשנים 1990-91 גרסה חדשה של דיגר שהשתמשה בקוד המקורי למצב המשחק והכילה יכולות נוספות, כמנגנון האטה, היכולת ליצור ולערוך שלבים נוספים, טבלת שיאים שונה בעבור כל שלב ועוד. הגרסה המשופרת נכתבה על ידי המתכנתים הרוסים מיכאל לארנטיב (Mikel Lavrentiev) ודמיטרי פטרוב (Dmitry Petrov).

בגרסה מתקדמת יותר ניתן לשחק עם שני שחקנים (אבל הם עלולים בטעות לירות אחד על השני).

בשנת 1998 יצר אנדרו ג'נר גרסה חדשה למשחק בשם Digger Remastered והפיץ אותה תחת רישיון GPL, הגרסה החדשה הותאמה לפלטפורמות שונות, ביניהן חלונות, Java ולינוקס. הגרסה תואמת למשחק המקורי בתוספת אופציות שונות ביניהן האפשרות להקליט משחקים, אופציה שיצרה תת-תרבות של יצירת סגנונות משחק חדשים והפצתם.

בסביבות 2004 הופץ קוד המקור של דיגר לציבור, אך רק למטרות היסטוריות, ולא כקוד פתוח. זאת, בניגוד לקוד של Digger Remastered אשר הופץ תחת רישיון GPL כקוד פתוח.

## קישורים חיצוניים
*www.Digger.org - אתר החידוש Digger Remastered

## הערות שוליים

קטגוריה:משחקי חשיבה ממוחשבים
קטגוריה:משחקי פעולה ממוחשבים
קטגוריה:משחקי מחשב
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 1983
קטגוריה:משחקי וידאו שפותחו בקנדה
תמונת ISO

**[[אימג'|תמונת]] ISO** או ISO image, הוא כינוי לקובץ בינארי המכיל את כל המידע על מדיה מסוימת (בדרך כלל תקליטור).

אפיון שמירה זה שונה ממבנה הקבצים הרגילים כיוון שהוא מכיל את המידע כפי שהוא מופיע פיזית על המדיה, ולא במבנה של קבצים (אשר עלולים להיות חסרי כל סדר על המדיה עצמה). מכאן גם נובע השם, שכן הקובץ הוא כמו דמות המשתקפת מהמראה של מבנה הקבצים במדיה. דמויות ISO אינם קובצי ארכיון מכווצים (כגון ZIP ו-RAR), למרות הדמיון בשמירת מספר קבצים בקובץ אחד, שכן גודלם בדרך כלל זהה או גדול מגודל המדיה המקורית.

השימוש העיקרי של קובצי דמות ISO הוא להעברת עותקי תקליטורים ברשת האינטרנט. הפצות של GNU/לינוקס אימצו בחום את הפורמט הנ"ל להפצת תוצריהם ברשת, כדרך נוחה וקלה. הלקוח שמקבל את המוצר בדמות ISO, יכול להשתמש בו כתקליטור רגיל על ידי תוכנות לדימוי כוננים וירטואליים כמו DAEMON Tools.

לרוב דמויות ISO הן כבדות משקל (אם מדובר בתקליטור - כ־700 מגה בית של מידע), ולכן רבים ממפיצי הקבצים מציגים באתריהם את תוצאת תוכנת MD5SUM (אשר, בתור סיכום ביקורת באמצעות אלגוריתם MD5, משייכת לכל קובץ מחרוזת תווים ייחודית), כדי שמורידי הדמויות יוכלו להשוות את המחרוזת המתקבלת על הקובץ שהורד ולבדוק אם שום דבר לא נפגם בזמן ההורדה.

פורמט ISO הוא אחד הנפוצים בתחום הדיסקים, ניתן למצוא גם את סיומת img. על חלק מקבצי תמונת ISO. עם זאת, קובצי img נוהגים להיות בעלי תוכן שונה במקצת. בנוסף משתמשים בסיומת UDF. כדי לציין שמערכת הקבצים בתוך תמונת ISO היא למעשה UDF ולא ISO 9660.

ישנם פורמטים נוספים לדמויות של תקליטורים, ביניהם BIN, פורמט nrg של חברת Nero ועוד, אך הם נפוצים פחות ופועלים על עקרון שונה.

מקור השם הוא בתקן ISO 9660 של ארגון התקינה הבין-לאומי (בר"ת ISO). מספר התקן (9660) נשמט מהשם.

## קישורים חיצוניים
* EMCA-119 - התקן שעליו מבוססת הגרסה הראשונית של התקן - ISO9660:1988
* פרטים נוספים על ISO9660:1999 - גרסה מאוחרת יותר של התקן

קטגוריה:פורמטים דיגיטליים
הליגה האיטולית

**הליגה האיטולית** הייתה ברית צבאית של יוונים באיטוליה, בצפון מזרח יוון של היום, בתקופת יוון ההלניסטית.

הייתה זו ליגה חזקה, יריבתה המרה של הליגה האכאית. הליגה האיטולית התנגדה גם לשליטת מוקדון ביוון. בפלישת הגאלים (או כפי שכונו ביוון "גלאטים"), הצליחו להדוף את הפלישה במקום בו נכשלה מוקדון וקראו לעצמם "מושיעי יוון".

במלחמה המוקדונית הראשונה היו בברית עם הרפובליקה הרומית נגד מוקדון. לאחר הניצחון הרומאי התלוננו שלא קיבלו מספיק טובות הנאה.

הליגה התפרקה כתוצאה מההשתלטות הרומאית על יוון במהלך המאה השנייה לפני הספירה, השתלטות שהושלמה בשנת 146 לפנה"ס.

## שוד ימי
ייתכן ששמם השלילי של האיטולים כעוסקים בשוד ימי נוצר כתוצאה מהטיית המקור העיקרי לתקופה זו. פוליביוס שהוא המקור החשוב ביותר לתקופה היה בן הליגה האכאית, העוינת לאיטולית ונראה שהוא אחראי במידה רבה לשמם המסורתי הרע של האיטולית: ארץ המלאה בשודדי דרכים ושודדי ימים.
## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יוון העתיקה: היסטוריה צבאית
קטגוריה:העולם ההלניסטי
הליגה האכאית

שמאל|ממוזער|250px|הליגה האכאית בשיאה בשנת 150 לפנה"ס
**הליגה האכאית** (ביוונית: **Κοινὸν τῶν Ἀχαιῶν**) הייתה קונפדרציה של ערי מדינה יווניות בתקופה ההלניסטית בחבל אכאיה שבצפון חצי האי הפלופונסוס. בהמשך התפשטה הליגה לכל רחבי חצי האי פלופונסוס שביוון.

מדינות הליגה היו ביחסים מתוחים ולעיתים אף במצב מלחמה עם הליגה האיטולית. לא אחת היו בברית עם מצרים התלמית.

אישיות בולטת בליגה זו, היא אראטוס מסיקיון שהיה סטרטגוס של הליגה במשך 23 שנה – לא ברציפות אלא במספר תקופות.

הליגה האכאית נלחמה למען האינטרס שלה, אף שנלחמה בשלטון המקדוני, לא חששה לבקש סיוע כאשר נלחמה בספרטה שהייתה בשלטון המלך אגיס הרביעי.

הליגה האכאית הביאה שגשוג כלכלי לחברות בה, ותמרנה את דרכה בין חילופי השלטון של בית אנטיגונוס, ולימים גם תחת שלטון רומא.

הליגה האכאית הייתה מבוססת על מוסדות כגון: אספת העם, המועצה (בולה) וסטרטגוס.

ההיסטוריון פוליביוס נהג לשבח את הליגה האכאית על תפקודה, ועל שיטת השלטון שהנהיגה. יש האומרים כי ההיסטוריון הגזים בדבריו עקב פטריוטיות.

## ערים שחברו בליגה
דימה, פתרס, פארי, טריתיה, אֵכְיִוֹן (Aegion), בורה, כרוניה, לאונטיום, אֵרייה, פלטאיה, אלנוס, הליק, סיקיון, קורינתוס.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:יוון העתיקה: היסטוריה צבאית
קטגוריה:העולם ההלניסטי
Tertium comparationis

**Tertium comparationis** (מלטינית - החלק השלישי של ההשוואה) הוא התכונה שיש לשני דברים מושווים במשותף. זוהי נקודת ההשוואה, שהניעה את מחבר ההשוואה מלכתחילה לדמות מישהו או משהו למישהו או למשהו אחר.

אף אם השוואה מחייה פעולה, מצב, אובייקט או אדם על ידי הקבלתם לישות אחרת, אין זה הכרחי ששני הדברים המושווים יהיו זהים לגמרי. עם זאת, חייבת להיות להם לפחות תכונה אחת משותפת. תכונה משותפת זו נקראת באופן מסורתי *tertium comparationis*.

האמצעים השכיחים ביותר ליצירת השוואה מעין זו הם מטפורות ודימויים, המתבססים שניהם, מעצם טיבם, על אנלוגיה. במקרים רבים אספקט אחד של ההשוואה נרמז בלבד, ולא מובע במפורש. 

## ראו גם
* אנלוגיה
* מטפורה
* דימוי

קטגוריה:תורת הספרות
קטגוריה:סמנטיקה
קטגוריה:רטוריקה
קטגוריה:פילוסופיה של הלשון
הנרי פילדינג

**הנרי פילדינג** (באנגלית: **Henry Fielding**; 22 באפריל 1707 – 8 באוקטובר 1754) היה סופר ומחזאי בריטי. ספרו הידוע ביותר הוא "קורות טום ג'ונס". 

## ביוגרפיה
פילדינג נולד ליד גלאסטונברי בסאמרסט, והתחנך באיטון קולג'. אחותו הצעירה, שרה, הייתה אף היא סופרת מצליחה. לאחר קשר רומנטי עם אישה צעירה, שהסתיימה בכך שפילדינג הסתבך עם החוק, הוא עבר ללונדון, ובה החל בקריירה הספרותית שלו.

ב-1728 נסע פילדינג לליידן ללמוד. כאשר חזר, הוא החל לכתוב לתיאטרון, וכמה מעבודותיו ביקרו את הממשלה בראשות רוברט וולפול. חוק רישוי התיאטרון של 1737 היה תוצאה ישירה של מחזותיו של פילדינג, והוא אולץ לפרוש מהתיאטרון ולפנות לקריירה במשפטים.

עם זאת, פילדינג המשיך לכתוב. הצלחתו הגדולה הראשונה הייתה "שאמלה", פרודיה על רומן המכתבים המלודרמטי של סמיואל ריצ'רדסון, "פמלה". לאחר מכן הוא פרסם את "ג'וזף אנדרוז" (1742), ספר העוסק לכאורה באחיה של פמלה, ג'וזף.

ספרו הידוע ביותר, "קורות טום ג'ונס" (1749), הוא רומן פיקרסקי מורכב בקפדנות המתאר כיצד אסופי עולה לגדולה.

אשתו הראשונה, שרלוט, שבהסתמך על דמותה הוא בנה את דמות הגיבורה ב"טום ג'ונס" (סופיה), מתה ב-1744. שלוש שנים לאחר מכן נישא פילדינג למשרתת לשעבר שלה, מארי, בהתעלם מדעת הקהל. הוא נעשה לשופט שלום במקביל לקריירה ספרותית מצליחה. הוא ייסד את כוח המשטרה הראשון בלונדון, ה-Bow Street Runners ב-1750. בהמשך הידרדרה בריאותו. הוא יצא את בריטניה בחיפוש אחר מרפא ומת בליסבון ב-1754.

## יצירות
(רשימה בלתי מלאה)
* *The Tragedy of Tragedies; or, The Life and Death of Tom Thumb* (מחזה, 1731)
* *[[שמלה (רומן)|An Apology for the Life of Mrs. Shamela Andrews]]* (רומאן, 1741)
* *The Life of Jonathan Wild the Great* (רומאן, 1743), טיפול בראש כנופיית הגנבים, ג'ונתן ויילד.
* קורות טום ג'ונס (רומאן, 1749)

### בתרגום עברי
* הנרי פילדינג, **[[הרפתקאות ג'וזף אנדרוז]]**; תורגם מאנגלית בידי אסתר כספי, תל אביב: עם עובד, תשכ"ה. (מהדורה ב' מחודשת: תל אביב: דביר ('מבחר תרגום'), תשנ"ט 1999) (**')
* הנרי פילדינג, **קורות טום ג'ונס**; תרגמה מאנגלית והוסיפה הערות: אסתר כספי; הקדים מבוא: א. א. מנדילוב; תשעה ציורים מאת [[ויליאם הוגארת]], 2 כרכים, ירושלים: [[מוסד ביאליק]] ('ספרי מופת מספרות העולם'), תשכ"ז. (התרגום זיכה אותה ב[[פרס טשרניחובסקי]] לתרגום [[ספרות יפה]] לשנת תשכ"ט–1969) (**')
* הנרי פילדינג, **[[מסע מן העולם הזה אל הבא]]** – פרק ראשון (מאנגלית: אלינוער ברגר), דחק - כתב עת לספרות טובה, כרך ז', 2016. (*A Journey from this World to the Next*)

## קישורים חיצוניים

* 
* גיטה אבינור, "ממזר ממשפחה טובה", '''הפורטת על הפסנתר הכחול: מאמרים בבקורת הספרות''', מפעל סופרי חיפה, 1974.
* 
* 
* 

קטגוריה:סופרים בריטים
קטגוריה:בוגרי איטון קולג'
קטגוריה:ילידי 1707
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1754
קטגוריה:מונצחים בשלט כחול של ארגון המורשת האנגלית
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ברית המועצות
תכנות פרוצדורלי

**תכנות פרוצדורלי** הוא פרדיגמת תכנות המגבירה את מודולריות קוד המקור ומסייעת להקל על התחזוקה. מימוש הפרדיגמה החל בתחילת שנות השישים, בשפות תכנות כדוגמת ALGOL ו-PL/I ונמשך לאחר מכן בשפות התכנות C ו־Pascal. היא הייתה התפתחות של שיטות הקידוד שקדמו לה, שבהן תוכנית מחשב (למשל בשפת קובול) הייתה כתובה כמקשה אחת, כאשר כל המשתנים פתוחים לכל חלקי הקוד, ובקרת הזרימה נעשתה בעיקר באמצעות פקודת goto.

בתכנות פרוצדורלי מחולקת תוכנית מחשב אחת לתת תוכניות רבות, שכל אחת מהן קרויה פרוצדורה (משני סוגים: שגרה או פונקציה), וכל פרוצדורה יכולה לקרוא לפרוצדורה אחרת על-מנת לבצע פעולה שבה היא מתמחה. כל פרוצדורה בתוכנית פרוצדורלית מבצעת משימה מוגדרת, כחלק ממכלול המשימות המרכיב את התוכנית השלמה.

המשתנים בתוכנה פרוצדורלית הם לעיתים משתנים מקומיים (לוקליים), כלומר מוגדרים בתוך פרוצדורה ומשמשים רק אותה ואת הפרוצדורות הפנימיות לה, ולעיתים משתנים גלובליים, המשמשים את כל הפרוצדורות שבתוכנית. שימוש קפדני במשתנים לוקליים מאפשר כימוס. המשמעות הבסיסית היא שמשתנים מקומיים של פרוצדורה אחת אינם גלויים לפרוצדורה אחרת, ולכן הם מוגנים מפני קריאה ושינוי.

פרוצדורות יכולות להכיל תת-פרוצדורות כדי להמשיך ולשפר את הקריאות (readability) של התוכנה ושבירתה לחלקים לוגיים ברורים. מצב שבו פרוצדורה נמצאת בתוך פרוצדורה אחרת וכך הלאה נקרא **קינון** (nesting). 

בשפה פרוצדורלית כדוגמת פסקל, מקובל לכתוב שגרות רבות שכוללות תת-שגרות, ולבסוף לכתוב תוכנית ראשית קצרה שבה ישנן קריאות למספר קטן של שגרות ראשיות, אשר מסתעפות לתת שגרות נוספות, במבנה של הסתעפות ענפית, לצורך מילוי תפקידן.

## מבנה דוגמת תוכנית פרוצדורלית בפסקל
* פרוצדורה ראשית א'
** תת-פרוצדורה 1
** תת-פרוצדורה 2
*** תת-תת פרוצדורה I
* פרוצדורה ראשית ב'
* פרוצדורה ראשית ג'
* (וכולי)
*תוכנית ראשית
**התחלה
***קריאה לפרוצדורה ראשית א'
***קריאה לפרוצדורה ראשית ב'
***קריאה לפרוצדורה ראשית ג'
**סוף

## יתרונותיו של התכנות הפרוצדורלי
* היתרון הראשון והברור הוא חלוקת התוכנה ליחידות ריצה מובדלות, בעלות שם, המסתירות מהלך שלם משאר התוכנית, ולהם ניתן לקרוא מתוך שאר חלקי התוכנית.
* בתוך פרוצדורה ניתן להגדיר משתנים מקומיים, וכך להגן על פעולתה הפנימית ולפשט באופן יחסי את כתיבת התוכנה.
* יתרון נוסף הוא היכולת להשתמש מחדש (reuse) בקטעי קוד קיימים. אפשר לקרוא לפרוצדורה מספר רב של פעמים עם פרמטרים שונים, כך שכל פעם היא תבצע את פעולתה עם ערכים אחרים. דוגמה פשוטה: פונקציית סינוס (sin), או כדוגמה מורכבת יותר, פרוצדורה המטפלת בהוראת משיכת מזומנים מחשבון בבנק, ומקבלת כפרמטרים את חשבון הלקוח וסכום המשיכה.

## מודולריות

תכנות פרוצדורלי ממומש בתוך תוכנית אחת, שכל חלקיה עוברים הידור יחד. ניתן לעשות צעד נוסף, ולפרק את התוכנית למודולים אחדים, שכל אחד מהם עובר הידור בנפרד, תוך שמירה על היכולת לקרוא ממודול אחד לפרוצדורה הנמצאת במודול אחר.

פירוקה של תוכנית למודולים יצר קושי מסוים בתחזוקת התוכנה, מכיוון שלעיתים שינוי בהגדרת משתנים בפרוצדורה הנמצאת במודול מסוים, חייב שינוי בקריאה אליה ממודולים אחרים, וככל שהתוכנה הייתה גדולה ומורכבת הקושי הלך והתעצם. פרדיגמה מתקדמת יותר היא תכנות מונחה עצמים, אשר בין השאר התייחסה לבעיה זו.

## ראו גם
* מונחים בתוכנה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
פרוצדורלי
קטגוריה:מונחים בתוכנה
ניטרוגליצרין

**ניטרוגליצרין** הוא תרכובת נוזלית, כבדה, שמנונית ונפיצה מאוד. ניטרוגליצרין הוא תוצר הניטרציה של גליצרין.

לניטרוגליצרין שימוש צבאי בתור מרכיב חשוב בתערובת הדינמיט ושימוש ברפואה המודרנית. התרכובת נוסתה לראשונה בשנת 1846 על ידי הכימאי האיטלקי אסקאניו סובררו.

## שימוש צבאי
לניטרוגליצרין מעולם לא היה שימוש צבאי בצורתו הטהורה בשל חוסר יציבותו הרבה והסיכון שכרוך בשימוש בו. רק בשנת 1867 הצליח הממציא השוודי אלפרד נובל להוסיף לניטרוגליצרין חומרים לא פעילים כמו פחם, ניטרוצלולוזה, נסורת עצים וכך ייצב את החומר כדי שיהיה בטוח לשימוש. לתערובת שהוא יצר הוא קרא דינמיט והדינמיט לקח חלק חשוב בתחום הצבאי ל-40 השנים הבאות.
בנוסף לשימושו של הניטרוגליצרין בתערובת הדינמיט, הוא גם מרכיב חשוב באבק שרפה נטול עשן המשמש עד היום צבאות בכל העולם.

## שימוש רפואי

ניטרוגליצרין משמש כתרופה שמרחיבה כלי דם ומשמשת למניעת תעוקת לב.
ההשפעות הרפואיות הן:
* שיכוך כאבים בחזה
* ירידה בלחץ הדם
* הגברת קצב הלב

## מבנה כימי

נוסחה: \,\mbox{CH}_2(\mbox{ONO}_2)-\mbox{CH}(\mbox{ONO}_2)-\mbox{CH}_2(\mbox{ONO}_2)

שמאל|ממוזער|250px|ניטרוגליצרין

שם: 1,2,3-Tris-nitrooxy-propane

צבע: צהבהב, אבל חסר צבע כאשר נמצא בצורתו הטהורה ביותר.

מראה: נוזל שמנוני מעט.

צפיפות: 1.13 ב-15 מעלות צלזיוס.

נקודת היתוך: 13.2 מעלות צלזיוס.

נקודת רתיחה: 50-60 מעלות צלזיוס.

מסה מולקולרי: 227.0872 גרם\מול.

מהירות התפוצצות: 7,700 מטר לשנייה.

## בתרבות
בסרט **[[שכר האימה]]** – סרט מתח משנת 1953 בבימויו של אנרי ז'ורז' קלוזו, מסופר על מסע להעברת ניטרוגליצרין.

## ראו גם
*חומר נפץ
*דינמיט
*אבק שרפה
*אלפרד נובל

## לקריאה נוספת
* ** חומרי נפץ, הדף ופירוטכניקה **, מאת לוי שגיב, הוצאת קרוננברג ספרות מקצועית, תל אביב.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:חומרי נפץ
קטגוריה:תרופות לפי א'-ב'
קטגוריה:תרופות הפועלות על המערכת הקרדיווסקולרית
קטגוריה:תרכובות אורגנו-חנקתיות
קטגוריה:איטליה: המצאות
אותו

**מַרְקוּס סַלְבִיוּס אוֹתוֹ** (שם לטיני מלא: **Marcus Salvius Otho Caesar Augustus**; 28 באפריל 32 – 16 באפריל 69) היה קיסר רומא מ-15 בינואר עד 16 באפריל בשנת 69, היא שנת ארבעת הקיסרים.

## ביוגרפיה
בנעוריו אותו היה פרוע ובזבזן, היה ממקורבי הקיסר נירון שהיה ידוע אף הוא כאדם שטוף תאוות.

לבקשת נירון נישא לפופיאה סאבינה, לאחר שזו נחטפה מבעלה החוקי, על מנת שתוכל לשמש כפילגשו של נירון, אך אותו התאהב בפופיאה, ולא יכול לשאת את נירון כמתחרה על חסדי אשתו. השערורייה הקיסרית הסתיימה בזה שאותו נשלח למשול בפרובינקיה הרחוקה לוסיטניה, בדרום מערב חצי האי האיברי, ושם שהה כשתים עשרה שנים.

בלוסיטניה התחבר אותו אל גלבה, מושל היספניה טארקוננסיס השכנה, אשר תכנן להחליף את נירון כקיסר. לאחר התאבדותו של נירון והחלפתו בידי גלבה בשנת 69, היא שנת ארבעת הקיסרים (בה משלו בזה אחר זה גלבה, אותו, ויטליוס ואספסיאנוס), קיווה כי גלבה, שהיה בשנות השבעים לחייו, יאמצו לבן וליורש. תקוות אלו נכזבו, וגלבה אימץ את לוקיוס קלפורניוס פיסו.

אותו הציע לחיילי המשמר הפריטוריאני, אשר היו מאוכזבים מקמצנותו של גלבה, שכר נאה אם יצטרפו לקשר וידיחו את גלבה. ארבעה ימים לאחר אימוץ פיסו הורה על רציחת גלבה ופיסו, והכריז על עצמו בפני הסנאט כקיסר.

מיד עם הגיע השמועה על מות גלבה, מרדו הלגיונות הרומיים בגרמניה, והכריזו על מפקדם ויטליוס כקיסר. אותו פתח במערכה צבאית. בתחילה ניצח בכמה קרבות, אך צבאו הובס בקרב מכריע שנערך ליד בטריאקום, בצפון איטליה. למחרת התבוסה, ב-16 באפריל 69, התאבד אותו, על מנת שלא לגרור את רומא למלחמת אזרחים ארוכה ומיותרת.

ההיסטוריון הרומי סווטוניוס (שאביו היה טריבון בצבאו של אותו) ציין את התאבדותו של אותו כמופת להתנהגות ראויה, לפי תורת הסטואה והדאגה לחיי אדם ושלום האימפריה כאחד.

## לקריאה נוספת
*
* אדוארד גיבון, **[[שקיעתה ונפילתה של הקיסרות הרומאית]]**, עברית: אריה ענבי, הוצאת "ספרי זהב", תל אביב, 1955.

* גאיוס סויטוניוס טרנקוילוס, **[[חיי שנים עשר הקיסרים]]** תרגום ד"ר אלכסנדר שור, הוצאת מסדה 1977. 

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:קיסרי רומא
קטגוריה:מתאבדים: ראשי מדינות
קטגוריה:אנשי מלוכה להט"בים
קטגוריה:להט"בים בעת העתיקה
קטגוריה:ילידי 32
קטגוריה:נפטרים ב-69
ויטליוס

**אוֹלוּס וִיטֶלְיוּס גֶרְמָנִיקוּס אוֹגוּסְטוּס** (בלטינית: **Aulus Vitellius Germanicus Augustus**) ובקצרה **ויטליוס** (24 בספטמבר 15 – 22 בדצמבר 69) היה קיסר רומא בשנת 69, היא שנת ארבעת הקיסרים.

## ביוגרפיה
כבן לאחד הפוליטיקאים הבכירים ביותר ברומא בימיו, לוקיוס ויטליוס (כיהן כקונסול 3 פעמים וכקנסור יחד עם הקיסר קלאודיוס), היה ויטליוס בן חסותו של הקיסר טיבריוס. ההיסטוריון הרומאי סויטוניוס כתב כי הוא היה בין הילדים ששימשו כשעשועים מיניים לקיסר טיבריוס בשהותו באי קאפרי, אולם לא ידוע אם תיאור זה נכון. הוא התחבב בדרכי חנופה על הקיסרים קליגולה, קלאודיוס ונירון קיסר; כך קיבל תפקידים חשובים באימפריה, לרבות נציב הפרובינקיה אפריקה, והמפקח על העבודות הציבוריות.

נשלח לגרמניה על ידי גלבה כשזה עלה לשלטון בשנת 68. שם מצא כר נרחב למזימות ומרידות, שכן הצבא מאס בגלבה שהיה ידוע כקמצן, ולוויטליוס יצא שם של אדם מושחת הנקנה בקלות. עוד לפני שנודע לו על הירצחו של גלבה ועל עליית הקיסר אותו, הכריזוהו חייליו כקיסר. מצביאיו גברו על צבא אותו בקרב בטריאקום, בשנת 69 (היא שנת ארבעת הקיסרים, שבה משלו בזה אחר זה גלבה, אותו, ויטליוס ואספסיאנוס).

כשהגיע לרומי כדי לשלוט בה נהג, מחד גיסא, בזלזול כלפי המנהגים העתיקים ובשחצנות ובראוותנות גלויים לעין, והיה שקוע בזלילה ובסביאה, ומאידך גיסא משל במתינות. 

לאחר שמונה חודשי שלטון הכריזו צבאותיו ("מבין אלה שמעבר לים - הצבא בסוריה וביהודה") על מרד, ושמו בראשם את אספסיאנוס ששהה אז ביהודה, שם עסק בדיכוי המרד הגדול.
כשהגיעו צבאות אספסיאנוס לרומי לאחר ניצחונם בקרב בדריאקום השני ניסה ויטליוס להתחבא מפניהם, אך נשלף ממחבואו ונהרג על ידי ההמון, בגיל 54 על המדרגות הגמוניאניות.

## לקריאה נוספת
*
* אדוארד גיבון, **[[שקיעתה ונפילתה של הקיסרות הרומאית]]**, עברית: אריה ענבי, הוצאת "ספרי זהב", תל אביב, 1955.
* גאיוס סויטוניוס טרנקוילוס, **[[חיי שנים עשר הקיסרים]]**, תרגם ד"ר אלכסנדר שור, הוצאת מסדה, 1977. 

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קיסרי רומא
קטגוריה:ילידי 15
קטגוריה:נפטרים ב-69
גדילן מצוי

**גְּדִילָן מצוי** (שם מדעי: *Silybum marianum*; קרוי על שם הקוצים הנראים כגדילים) הוא צמח חד-שנתי ממשפחת המורכבים. שמו באנגלית thistle.

## מיון
'גדילן מצוי' הוא מין השייך לסוג *[[גדילן]] (Silybum)* הכולל שני מינים בלבד, אך הגדילן המצוי הוא היחיד המצוי בארץ ישראל. מקור הצמח באגן הים התיכון ובעיקר במזרח התיכון ובדרום אֵסיה, אם כי כיום הוא נפוץ בכל העולם.

## מאפיינים
לצמח פרחים גדולים ועגולים בצבעים ורוד עד סגול. עלי הצמח שסועים וקוצניים, גדולים בבסיס הצמח והולכים וקטנים ככל שהם ממוקמים גבוה יותר. העלים בעלי אזורים בהירים לאורך העורקים. לעלים כתמים לבנים. הצמח מתנשא עד 2 מטרים ויותר. באחרונה נפוץ בישראל תת-מין בעל פרחים לבנים.
 
הגדילן המצוי מזכיר במראהו את הברקן הסורי, אבל שני המינים משתייכים לסוגים שונים. 

הגדילן רעיל לצאן ולכן תפוצתו הרחבה פוגעת לעיתים באיכות שדות המרעה. זרעיו אהובים במיוחד על החוחית ומהווים חלק נכבד מתפריטה. חלזונות נוהגים להתקבץ בין קוציו למשך הקיץ.

גדילן מצוי שימש כצמח מרפא עוד מתקופת יוון העתיקה ומיוחסות לו סגולות מסוימות בהקלה על מחלות כבד, או אף של הכשת נחש ארסי או דיכאון. החומר הפעיל העיקרי בצמח נקרא Flavonol. מאות מחקרים נעשו בעשור האחרון כדי לבחון האם נכונה המסורת אודות יעילות זרעי הגדילן או תמצית הצמח, ובעיקר החומר הפעיל סילימרין המצוי בו, כטיפול תומך במחלות הכבד וניקויו מהצטברות רעלים.  מחקרים שנערכו בארצות הברית, פינלנד והונגריה הוכיחו את יעילותו, אולם מטא-אנליזות של מחקרים שנעשו לא הראו הוכחה ליעילותו בטיפול בדלקת כבד נגיפית. 

מזרעי הגדילן ניתן להכין "פופ-גדילן" בדומה לפופקורן, על ידי חימום הזרעים עד שהם מתפצחים. 

הגדילן גדל כצמח בר בישראל ובמדינות אחרות במזרח התיכון. בשנים האחרונות גבר הביקוש לגדילן בתחום הרפואה הטבעית בישראל ומחוצה לה, לכן החל גידול חקלאי מסחרי של צמח המרפא.
שמאל|ממוזער|450px|חלקי הקוץ

## גלריה

קובץ:Silybum marianum 1 beentree.jpg|נבט הגדילן
קובץ:Sylibum marianum Puertollano.jpg|צמח הגדילן בפריחה
קובץ:Gdilan02.jpg|פרח הגדילן, יער חולדה
קובץ:Milk thistle – Silybum marianum – Be'er Ya'akov.jpg|גדילן מצוי, באר יעקב
קובץ:P4210020.JPG|גדילן מצוי במזרח רחובות
קובץ:Teva 10 3 (41).jpg|דבורה על גדילן מצוי
קובץ:Silibym marianum03.jpg|פרח הגדילן, יער עופר
קובץ:Dadar3s1.jpg|פרח הגדילן בסוף הקיץ
קובץ:גדילן.jpg|חרק על גדילן
קובץ:עלי גדילן.jpg|עלי גדילן
[ממוזער|דבורה על פרח הגדילן: [רבבה]]
## קישורים חיצוניים

* גדילן מצוי, באתר עולם צמחי המרפא

## הערות שוליים

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1791
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוזף גרטנר
קטגוריה:מורכבים
קטגוריה:צמחי מרפא
קטגוריה:ארץ ישראל: מורכבים
קטגוריה:פרחים סגולים בארץ ישראל
ג'פרי השני, דוכס בריטני

**ג'פרי השני, דוכס בריטני** (באנגלית: **Geoffrey II, Duke of Brittany**;  23 בספטמבר 1158 – 19 באוגוסט 1186) היה בנם הרביעי של הנרי השני, מלך אנגליה, ושל אלינור, דוכסית אקוויטניה. ביולי 1181 נישא לקונסטנס, בתו של דוכס בריטני, וירש את התואר דרכה כמה חודשים מאוחר יותר.

ג'פרי נהרג בתאונה במהלך תחרות רכיבה בשנת 1186. בשעת מותו היה השני בסדר הירושה לכתר אנגליה, אחרי אחיו ריצ'רד לב-הארי ולפני אחיו ג'ון. בנו של ג'פרי, ארתור מבריטני, שנולד שבעה חודשים אחרי מותו, ירש את מקומו בסדר הירושה. ריצ'רד הומלך בשנת 1189, ומת בשנת 1199. ארתור נלחם על הכתר נגד דודו ג'ון, נשבה ונרצח. בתו של ג'פרי, אלינור מבריטני, נכלאה בקורפה, ומתה ב-1241 כאסירת המלוכה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אצולה אנגלית
קטגוריה:אנגליה: היסטוריה
קטגוריה:בית פלנטג'נט
קטגוריה:ילידי 1158
קטגוריה:נפטרים ב-1186
אלינור מבריטני

**אלינור, "הבתולה הנאווה מבריטני"** (באנגלית: Eleanor, Fair Maid of Brittany; סביבות 1184 – 10 באוגוסט 1241), ידועה גם **העלמה מבריטני, פנינת בריטני,** או **היופי של בריטני**, הייתה בתם הבכורה של ג'פרי, דוכס בריטני (בנו הרביעי של הנרי השני) וקונסטנס, דוכסית בריטני . לקראת מותו של ריצ'רד "לב-ארי", החל מאבק כוחות בין אחיה ארתור מבריטני לבין ג'ון, שנעשה מאוחר יותר למלך ג'ון הראשון. בקרב מירבו , ארתור, אלינור ואביריו של ארתור נשבו. אלינור נכלאה בטירת קורפה. ואילו ארתור, אחיה, נרצח בהשלכה מהחלון.

אף על פי שזכותה לכתר הייתה גדולה מזכות בניו של ג'ון, פסחו עליה, כשהיא עדיין שבויה, לטובת הנרי, בנו של ג'ון, שהוכתר ב-1216. אלינור, בת דודתו הראשונה והמבוגרת ממנו, הייתה עדיין בחיים.

היא מתה ב-1241, עדיין אסירה, נשכחת מלב.

## ילדות
אלינור מבריטני נולדה בסביבות 1184, לג'פרי השני, דוכס בריטני, בנו הרביעי של מלך אנגליה ולקונסטנס, הדוכסית מבריטני. היא התיימה מאביה בגיל שנתיים וגדלה אצל דודה ריצ'רד הראשון, מלך אנגליה וסבתה אלינור, הדוכסית מאקיטן.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אנגליה: היסטוריה
קטגוריה:בית פלנטג'נט
קטגוריה:נשות אצולה במאה ה-13
קטגוריה:נשות אצולה במאה ה-12
קטגוריה:ילידי 1182
קטגוריה:נפטרים ב-1241