open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
הצוללות מדגם 209

**הצוללות מדגם 209** (בגרמנית: **U-Boot-Klasse 209**) הן משפחה של צוללות תקיפה דיזל-חשמליות מתוצרת גרמניה, שפותחו במספנות הוואלדטסוורקה-דויטשה ורפט בקיל, ויוצאו למספר רב של מדינות ברחבי העולם.

בין שנות ה-70 ועד תחילת המאה ה-21 נבנו 61 צוללות מדגם זה, כאשר רבות מהן הורכבו במספנות מקומיות תחת רישוי, בהן בברזיל, הודו, דרום קוריאה וטורקיה. הצי הטורקי הפך למפעיל הגדול ביותר עם 14 צוללות, והדגם שירת גם בציים של יוון, דרום אפריקה, אינדונזיה, הודו, קולומביה, פרו, צ'ילה, קוריאה הדרומית, מצרים ואחרות. סדרת הצוללות של חיל הים הישראלי דולפין מבוססת גם היא על גרסה ייחודית ומוגדלת מעט של הדגם 209.

## היסטוריית פיתוח
ההזמנה הראשונה נחתמה ב-1967 מול יוון, וב-1971 נכנסה לשירות הצוללת הראשונה. בניגוד לסדרות קודמות (כמו דגם 206), צוללות מדגם 209 מעולם לא הופעלו על ידי הצי הגרמני עצמו, אלא יועדו מראש לייצוא, עובדה יוצאת דופן שתרמה להפיכתן לדגם הצוללות הקונבנציונליות הנפוץ ביותר במערב. עיצוב הצוללת התבסס על מבנה גוף יחיד פשוט ויעיל, עם פריסה שאפשרה ראות לאורכה מקדמת הצוללת ועד חדר המכונות בירכתיים. שילוב של ארבעה מנועי דיזל, מנוע חשמלי בהספק 5,000 כוחות סוס ומערך סוללות גדול העניק לה מהירות תת-ימית של מעל 20 קשר ויכולת הפלגה ממושכת בשקט יחסי. 

במהלך השנים פותחו גרסאות שונות במשפחה: 1100, 1200, 1300, 1400 ו-1500, אלו כללו שיפורים במערכות ההנעה, האלקטרוניקה והחימוש. כולן צוידו ב-8 משגרי טורפדות בקוטר 533 מ"מ, עם אפשרות לשיגור מוקשים וטילי הרפון נגד ספינות. צוללות מדגם 209 נטלו חלק גם בזירות מבצעיות, כך למשל הפעיל אותן הצי הארגנטינאי במלחמת פוקלנד. הצוללות עברו במהלך השנים שדרוגים רבים במערכות הנעה, סונאר, בקרת אש וחימוש, כדי להתאים לאיומים משתנים ולאריכות ימים מבצעית. אחת המוכרות שבהן, KRI ננגלה האינדונזית, נבנתה ב-1978 ועברה השבחות בגרמניה ובהמשך בדרום קוריאה, עד שאבדה בתרגיל ימי ב-2021. 

נכון לעשור השלישי של המאה ה-21, רבות מהצוללות ממשיכות לשרת בציים שונים, גם לאחר כניסת מחליפתן המתקדמת יותר מדגם 214. היכולת לשלב עלות נמוכה יחסית, חמקנות, טווח פעולה גדול וגמישות תפעולית הפכו את ה-209 לאבן דרך בהתפתחות הצוללות הקונבנציונליות, ולדגם מכונן בהיסטוריה הימית המודרנית.

## דגמים וסדרות
[270px|ממוזער|אר"ט באטרי (S349) מסדרת אטילאי (דגם 209/1200) של [חיל הים הטורקי, 2017]]
[270px|ממוזער|צד"א שארלוט מקסק (S102) מסדרת הרויין (דגם 209/1400) של [הצי הדרום-אפריקאי, ברקע הפריגטה הבריטית אה"מ פוטלנד (F79), 2014]]

## ראו גם
* הצוללות מסדרת דולפין
* הצוללות מדגם 212
* הצוללות מדגם 214

## קישורים חיצוניים
* 
* אודות דגם 209 באתר Ships Hub.
* אודות דגם 209 באתר Naval Encyclopedia.

## הערות שוליים

קטגוריה:דגמי צוללות
קטגוריה:צוללות גרמניות
קטגוריה:אמצעי לחימה הודיים
דיוקן הגברת (הרוזנת קולאוני)

**דיוקן הגברת (הרוזנת קולאוני)** הוא ציור שמן מאת הצייר האיטלקי פרה גלגריו (ג'וזפה גיסלנדי)  (1655–1743), מן הבולטים בציירי הדיוקנאות של תקופת הבארוק המאוחרת. היצירה הייתה חלק מאוספו של סוחר האמנות היהודי ההולנדי יאקוב גודסטיקר, ונבזזה בשנת 1940 על ידי הנאצים. באוגוסט 2025 זוהה הציור בתצלום באתר של סוכנות נדל"ן בארגנטינה, אך זמן קצר לאחר מכן נעלם ממקומו. בספטמבר 2025 אותר הציור בעיר מאר דל פלאטה בארגנטינה.

## תולדות הבעלות והביזה
הציור היה בבעלותו של יאקוב גודסטיקר, סוחר אמנות יהודי חשוב באמסטרדם, אשר מת בנסיבות טרגיות בעת שנמלט מהכיבוש הנאצי במאי 1940. לאחר מותו, נמכר אוספו של גודסטיקר, שכלל למעלה מ־1,100 יצירות אמנות, במכירה כפויה במחירים נמוכים לבכירים במשטר הנאצי, ובראשם הרמן גרינג. בשנת 2006, הושבו 202 מיצירותיו ליורשתו החוקית, מארי פון סאהר, אך הציור "דיוקן הגברת (הרוזנת קולאוני)" לא היה ביניהן.

## חשיפה מחודשת
בשנת 2025, במהלך תחקיר של העיתון ההולנדי AD, זוהה הציור בתצלום שפורסם באתר של סוכנות הנדל"ן Robles Casas & Campos, שהציגה בית למכירה בעיירת החוף מאר דל פלאטה שבארגנטינה. בתמונה נראה הציור תלוי מעל ספה ירוקה בסלון הבית, שהיה שייך למשפחתו של פרידריך קאדגין - קצין אס אס בכיר ועוזרו הכלכלי של הרמן גרינג. חוקרי משרד התרבות ההולנדי אישרו כי המידות, הצבעים והקומפוזיציה של היצירה בתצלום תואמים את הציור המקורי.

## היעלמות מחודשת, חקירה וסוף הפרשה
לאחר החשיפה הציבורית, הוסרה מודעת המכירה מאתר סוכנות הנדל"ן, ובפשיטה של משטרת ארגנטינה על הבית נמצא כי הציור הוסר ממקומו, ובמקומו היה תלוי שטיח קיר גדול המתאר נוף עם סוסים. הקיר נשא סימנים ברורים שהעידו על החלפה שבוצעה לאחרונה. נמצאו בבית גם כלי נשק, הדפסים ותחריטים. החיפושים אחר היצירה החלו, ונפתחו חקירות נגד בתו של קאדגין ובן זוגה, בחשד להחזקת רכוש גזול מתקופת מלחמת העולם השנייה - עבירה שאינה מתיישנת, לפי החוק הארגנטינאי. משטרת ארגנטינה פתחה בחקירה בשיתוף פעולה עם האינטרפול ורשות המכס הארגנטינאית. בעלי הנכס, בתו של פרידריך קאדגין ובעלה נעצרו ונחקרו. יורשת האוסף, מארי פון סאהר, הביעה את מחויבותה להמשיך ולפעול להשבת היצירה, כחלק ממאמץ מתמשך להשבת נכסי האמנות שנבזזו מאוסף גודסטיקר.

ב-3 בספטמבר 2025 הודיעו הרשויות בארגנטינה כי הציור האבוד נמצא בפשיטה נוספת של המשטרה הארגנטינית.

## הערות שוליים

קטגוריה:ביזת יצירות אמנות בידי הנאצים
קטגוריה:דיוקנאות נשים
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:2025 בארגנטינה
ג'ון ס. כהן

**ג'ון סנפורד כהן** (באנגלית: **John Sanford Cohen**; ) היה פוליטיקאי ועיתונאי אמריקאי, שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת ג'ורג'יה במשך כשמונָה חודשים מ-1932 עד 1933. הוא היה חבר המפלגה הדמוקרטית.

## ביוגרפיה
כהן נולד באוגוסטה שבג'ורג'יה, בנם של אלן גוברט (רייט) ופיליפ לורנס כהן. אביו השתייך למשפחה יהודית, אך כהן גדל והתחנך על ברכי הנצרות האפיסקופלית, שהייתה דת אמו. סבו מצד אמו היה הפוליטיקאי אמברוז ר. רייט , ששירת כגנרל בצבא הקונפדרציה במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית.

כהן התחנך באקדמיית ריצ'מונד שבאוגוסטה ובאקדמיית שננדואה ואלי בוינצ'סטר שבווירג'יניה. בשנת 1885–1886 למד באקדמיה הימית של ארצות הברית, ולאחר מכן עבד ככתב בעיתון "ניו יורק וורלד". בשנים 1896-1893 כיהן כמזכירו של מזכיר הפנים של ארצות הברית מ. הוק סמית', ובשנים 1893–1897 היה חבר בגלריות העיתונות של הקונגרס.

במהלך מלחמת ארצות הברית–ספרד שירת ככתב מלחמה של העיתון "אטלנטה ג'ורנל", ובהמשך התגייס לגדוד השלישי של מתנדבי ג'ורג'יה, שבו הגיע לדרגת מייג'ור. הוא הצטרף אל צבא הכיבוש האמריקאי בקובה, ולאחר מכן שימש כנשיא ועורך העיתון אטלנטה ג'ורנל בשנים 1935-1900. כהן היה יוזם התוכנית לסלילת כביש מהיר לאומי בין ניו יורק לג'קסונוויל שבפלורידה, ובשנים 1932–1935 שימש כסגן יושב ראש הוועדה הדמוקרטית הלאומית.

ב-25 באפריל 1932 מונה כהן אל הסנאט של ארצות הברית כדי למלא את מקומו של ויליאם ג'וליוס האריס, שנפטר. הוא כיהן בסנאט עד 11 בינואר 1933, אז נבחר והושבע מחליפו, ריצ'רד ראסל הבן (שהיה גם זה שמינה את כהן למלא את מקומו של האריס בסנאט, בשבתו כמושל ג'ורג'יה). הוא לא התמודד בבחירות לאותו מושב פנוי, ושב לעסוק בענייניו העסקיים עד מותו באטלנטה. כהן נטמן בבית הקברות וסטוויו בעיר.

בשנת 1942 הוכנס כהן להיכל התהילה העיתונאי בג'ורג'יה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי ג'ורג'יה
קטגוריה:אוגוסטה: אישים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא יהודי
קטגוריה:בוגרי האקדמיה הימית של ארצות הברית
קטגוריה:עיתונאים אמריקאים
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מג'ורג'יה
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית שמונו לתפקידם
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1870
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1935
קאנוני

**קאנוני** (ביוונית: **Κανόνι**; באנגלית: **Kanoni**) הוא חצי אי בדרום מזרח העיר קורפו ואחד הרבעים של העיר. השם נגזר משני תותחים צרפתיים שהוצבו בדרום חצי האי בשנת 1798 על גבעה נישאה (20 מ' מעל פני הים) השולטת על סביבתה. בצידו המערבי של חצי האי ממוקם נמל התעופה הבינלאומי יואניס קפודיסטריאס, שהוא נמל התעופה הבינלאומי של האי קורפו, וממערב לו לגונת חָאלְקְיוֹפּוּלוֹס (Halkiopoulos lagoon). במורד הגבעה לכיוון דרום, על אי קטנטן, ממוקמת כנסייה קטנה בשם ואלאכרנה (Βλαχέρνας/Vlacherna). רציף צר באורך 300 מטר מחבר את חצי האי לאי הקטנטן ולכנסייה. הקפלה שנבנתה במאה ה-17, כוללת איקונוסטאזיס מרשים מגולף בעץ וציורי קיר גדולים בפנים (ראו בפרק גלריה להלן). מעל לגג רעפים אדומים ומעל שער הכניסה, נראה מגדל פעמונים גבוה.
## גלריה

The Mouse Island in Corfu.jpg|חצי האי קאנוני ומימינו אי העכברים


## קישורים חיצוניים

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:יוון: איים
קטגוריה:האיים היוניים
קטגוריה:איים בים התיכון
קטגוריה:יוון: תיירות
קונגרס ברלין, 1878

**קונגרס ברלין, 1878** (בגרמנית: **Der Berliner Kongreß 1878**) הוא ציור שמן מאת הצייר הגרמני אנטון פון ורנר, שהושלם בשנת 1881. היצירה מתארת סצנה מתוך קונגרס ברלין שנערך בקיץ 1878 במטרה לפתור את המשבר הבלקני לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878). הציור נמסר לעיריית ברלין ב-22 במרץ 1881, ביום הולדתו ה-84 של וילהלם הראשון, קיסר גרמניה.
## תיאור היצירה
הציור מציג את הנציגים הבולטים בקונגרס ברלין, ובראשם ראש ממשלת בריטניה, בנג'מין דיזראלי, הנראה משמאל. במרכז הקומפוזיציה מתמקד הצופה בלחיצת יד בין אוטו פון ביסמרק, ששימש "מתווך הוגן" בין הצדדים, לבין הרוזן פיוטר שובלוב, הדיפלומט הרוסי השני בדרגתו במשלחת. לצידם ניצב הרוזן דיולה אנדראשי, נציג האימפריה האוסטרו-הונגרית. ברקע מימין נראים גם שר החוץ הבריטי לורד סולסברי ושגריר בריטניה בברלין, לורד אודו ראסל. הצייר בחר להציג את הסצנה בחדר מואר היטב ולא במקום שבו התקיימו הדיונים המרכזיים בפועל, מתוך כוונה להדגיש קבוצה אינטימית של דמויות מרכזיות.
## פרשנות והשוואות
הקומפוזיציה ממוקדת בשלישייה במרכז, כאשר לחיצת היד בין ביסמרק לשובלוב נועדה להעביר מסר של פיוס ודיפלומטיה. בחירה זו של ורנר נועדה לחדד את תפקידו של ביסמרק כמתווך ולא כצד בסכסוך. עם זאת, המבקרים טענו שהציור מזכיר "תצוגת בובות שעווה", בשל הקפאת התנועה והפוזיציה של הדמויות. כמו כן, שובלוב נחשב לדמות מעוררת מחלוקת במשלחת הרוסית, ויחסיו הקרובים עם ביסמרק עוררו את זעמו של הנסיך אלכסנדר גורצ'קוב, ראש המשלחת הרוסית, שנראה יושב משמאל.
## תולדות ההזמנה והבעלות
הציור הוזמן לאחר שהתבטלה תוכנית קודמת לקיום אירוע חגיגי לציון סיום הקונגרס. כספי האירוע הועברו להזמנת היצירה, אשר נמסרה לעיריית ברלין בשנת 1881. נכון לעת החדשה, היצירה שמורה באוסף פרטי.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי היסטוריה
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
מהנדס מרוצים

[ממוזער|מהנדס המרוצים של [פרארי (קבוצת מרוצים)|קבוצת פרארי, רוב סמדלי, בגרנד פרי הקנדי בעונת 2010.]]
**מהנדס מרוצים** הוא חבר בצוות ספורט מוטורי שתפקידו לנתח נתונים במטרה להשיג את הביצועים הטובים ביותר מהרכב ומהנהג. מהנדס המרוצים מתקשר עם אנליסט הנתונים, המכונאים והנהג של הקבוצה, הן בין המרוצים והן במהלכם.

מחוץ למסלול, מהנדס המרוצים מנתח נתונים היסטוריים כדי ל קבוע את הכוונון הראשוני (set-up) למרוץ או למבחן הבא. תפקידיו של מהנדס המרוצים כוללים גם ניהול מעשי

של מכונאי הרכב, ארגון לוח הזמנים של המבחנים, והבטחת עמידה בתקנות. מטרתו של המהנדס היא להקל כמה שיותר על פעילויות אלו עבור הנהג. למהנדסי מרוצים כמעט תמיד יש תואר אקדמי בהנדסה או בתחום קשור.

מהנדס מרוצים טוב חייב להיות בעל כישורים חברתיים טובים. כדי להיות יעיל, על מהנדס המרוצים לקיים יחסי עבודה טובים לא רק עם הנהג, אלא גם עם שאר חברי הצוות, הן על המסלול והן מחוצה לו. פעמים רבות מהנדס המרוצים הוא גם "הפנים" של הקבוצה עבור התקשורת; הדבר נכון במיוחד במהלך המרוץ, כאשר הנהג אינו זמין. עובדה זו הופכת את כישורי התקשורת של מהנדס המרוצים לעדיפות עליונה.

## היסטוריה
תפקידו של מהנדס המרוצים בקבוצות מרוצים גדל בחשיבותו מאז אימוצם של החיישנים המותקנים על הרכב ואוספים נתוני ביצועים. תפקידו של מהנדס המרוצים הוא להעריך את ביצועי הרכב, הנאספים הן מטלמטריה והן מהמשוב של הנהג. לאחר מכן, מהנדס המרוצים שואף לשפר את הביצועים בהתאם לרצונותיו של הנהג, על ידי התאמת המתלים, כיול המנוע, שיפור האווירודינמיקה, ומשתנים אחרים המשפיעים על ביצועי הרכב על מסלול המרוצים.

## נסיעות
מהנדסי מרוצים נוטים לנסוע רבות, במיוחד במהלך עונת המרוצים של קבוצות הספורט המוטורי שלהם. ברמות הגבוהות ביותר של הספורט המוטורי המקצועי, נסיעות בין-לאומיות הן דבר שבשגרה. נסיעות של במהלך העונה עבור מהנדסי מרוצים הן בדרך כלל לצורך מבחנים, הדרכות וביקורים אצל ספקים.

## ראו גם
* תורת הבקרה
* הנדסת מכונות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מקצועות ההנדסה
סמואל מקאנרי

**סמואל דאגלס מקאנרי** (באנגלית: **Samuel Douglas McEnery**; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מלואיזיאנה, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כסגן מושל לואיזיאנה ה-16 בשנים 1880–1881, ומתוקף תפקידו זה, לאחר שהמושל לואיס וילץ נפטר בעת כהונתו, הוא כיהן כמושל לואיזיאנה ה-30 עד 1888. מ-1897 ועד מותו כיהן מקאנרי כסנאטור. אחיו היה ג'ון מקאנרי שהתמודד גם הוא על תפקיד מושל לואיזיאנה ב-1872 וכיהן בתקופת כהונה שנויה במחלוקת במשך כארבעה חודשים.
## ראשית חייו
סמואל מקאנרי נולד במונרו שבלואיזיאנה, כבנם של הנרי אוניל מקאנרי ושל קרוליין הסקינס (לבית דאגלס) מקאנרי. הוא למד בספרינג היל קולג' שבמוביל, אלבמה, באקדמיה הימית של ארצות הברית שבאנאפוליס, ובאוניברסיטת וירג'יניה שבשארלוטסוויל. ב-1859 סיים מקאנרי את לימודיו בבית הספר למשפטים המדינתי והלאומי  שבפוקיפסי שבמדינת ניו יורק. במלחמת האזרחים האמריקאית הוא שירת כלוטננט בצבא הקונפדרציה.
## קריירה
ב-1866 החל מקאנרי לעסוק בעריכת דין במונרו. הוא החל להיות פעיל במפלגה הדמוקרטית, ושימש כיושב הראש שלה במחוז אוצ'יטה. ב-1879 הוא נבחר כסגן מושל לואיזיאנה, וב-1881, בעקבות מותו בעת כהונתו של המושל לואיס וילץ, הושבע מקאנרי כמושל לואיזיאנה ה-30. ב-1884 הוא נבחר לתקופת כהונה מלאה כמושל בזכות עצמו, אך ב-1888 לא עלה בידו להיבחר לתקופת כהונה נוספת. ממשלו של מקאנרי היה חלש בשל הכוח שהוחזק על ידי גזבר המדינה אדוארד א. ברק וחברת הלוטו של לואיזיאנה המושחתת. על אף הרוב הקתולי בלואיזיאנה, היה מקאנרי הקתולי האחרון שכיהן כמושל לואיזיאנה עד לבחירתו של אדווין אדוארדס ב-1972.

לאחר הפסדו בבחירות של 1888, מונה מקאנרי כשופט בבית המשפט העליון של לואיזיאנה. ב-1896 הוא נבחר לסנאט של ארצות הברית, בו הוא כיהן עד מותו. בעת כהונתו בסנאט, שירת מקאנרי כחבר בוועדת התאגידים ובוועדת התובלה והמכירה של מוצרי בשר.
## מותו
סמואל מקאנרי נפטר בניו אורלינס ב-28 ביוני 1910. הוא נטמן בבית הקברות מטרי שבעיר.
## לקריאה נוספת

* Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 2 Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 575


## קישורים חיצוניים

* סמואל מקאנרי באתר אגודת המושלים הלאומית 
* 
* סמואל מקאנרי באתר The Political Graveyard 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי לואיזיאנה
קטגוריה:מושלי לואיזיאנה
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:סגני מושלי לואיזיאנה
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מלואיזיאנה
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:שופטי בתי המשפט של מדינת לואיזיאנה
קטגוריה:בוגרי האקדמיה הימית של ארצות הברית
קטגוריה:אנשי צבא הקונפדרציה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וירג'יניה
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:נוצרים רומים-קתולים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1837
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1910
חיים-ויקטור וקסלר

**חיים-ויקטור וקסלר** (כ"ה באלול ה'תש"ז, 10 בספטמבר 1947 – ה' בחשוון ה'תשכ"ט, 26 באוקטובר 1968) היה חייל צה"ל שעוטר בעיטור העוז לאחר נפילתו במלחמת ההתשה.

## ביוגרפיה
וקסלר נולד בקהיר לאטל ולעמנואל. בשנת 1957 עלה לישראל עם משפחתו והחל ללמוד בבית ספר יסודי בקריית היובל שבירושלים. בהמשך למד בתיכון אורט בעיר. בנעוריו היה חבר בסניף הנוער העובד והלומד בקריית היובל. טרם תחילת שירותו הצבאי למד בפנימיית עין כרמית.

בספטמבר 1966 גויס לצה"ל. הוא עבר קורס מ"כים וקורס קצינים, שבסיומו החל לשרת בחטיבת גולני.

ב-26 באוקטובר 1968, במהלך מלחמת ההתשה, נהרג בקרב בגזרת משק דן. לאחר נפילתו בקרב הוענק לו עיטור העוז:

נקבר בבית הקברות הצבאי בהר הרצל.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:חללי צה"ל במלחמת ההתשה
קטגוריה:מעוטרי עיטור העוז
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הצבאי בהר הרצל
קטגוריה:חיילי חטיבת גולני
קטגוריה:קריית היובל: אישים
קטגוריה:ישראלים ילידי מצרים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1968
מוחמד בן חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני

**מוחמד בן חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני** ( ערבית: محمد بن حمد بن خليفة آل ثاني; נולד ב-18 באפריל 1988) הוא חבר בבית ת'אני. הוא אחיו של אמיר קטר, שייח תמים בן חמד אאל ת'אני, ובנו של אמיר  קטר לשעבר, שייח חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני, עם אשתו השנייה, שייח'ה מוזא בנת נאסר אל-מסנד.

## תחילת חייו
לשייח' מוחמד תואר ראשון בפוליטיקה בינלאומית מבית הספר לשירות חוץ של אוניברסיטת ג'ורג'טאון ב קטר בשנת 2009 ותואר שני במנהל ציבורי מבית הספר לממשל ע"ש קנדי באוניברסיטת הרווארד. 

השייח' מוחמד הוא קפטן לשעבר של נבחרת קטר ברכיבה, וככזה הדליק את הלפיד בקדרה הטקסית של משחקי אסיה 2006 בדוחה כשהוא רכוב על סוס.

## קריירה
בשנת 2010 הוביל שייח' מוחמד את מועמדותה הזוכה של  קטר לארח את מונדיאל 2022, והביא את הטורניר למזרח התיכון בפעם הראשונה. 

שייח' מוחמד הוא כיום המנהל הכללי, חבר דירקטוריון ויו"ר משותף של הוועדה המבצעת של הוועדה העליונה של מדינת  קטר לענייני אספקה ומורשת (לשעבר הוועדה העליונה של  קטר 2022), הגוף האחראי על פיקוח ואספקת אצטדיונים ותשתיות נלוות עבור מונדיאל 2022 בקטר.

בשנת 2017, מונה שייח' מוחמד לתפקיד מזכיר הוד מעלתו האמיר לענייני השקעות, בתפקידו מייצג את אמיר  קטר בדיונים אסטרטגיים והשקעות ברמה גבוהה, בדגש מיוחד על השוק האמריקאי.

שייח' מוחמד הוא סגן יו"ר מועצת המנהלים של רשות ההשקעות של קטר. הוא חבר מועצת הנאמנים של קרן קטר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי בית הספר לממשל באוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:ילידי 1988
קטגוריה:קטרים
קאיד אבו מועמר

**קאיד אבו מועמר** (בערבית: **كايد أبو معمر**; בתעתיק מדויק: **כאיד אבו מעמר**; נולד ב-1967) הוא ראש המועצה המקומית שגב שלום.

## ביוגרפיה
אבו מועמר הוא בדואי בן לשבט מסעודין אל-עזאזמה המתגורר בנגב. אביו, עודה אבו מועמר, היה שייח' השבט, מראשוני הגששים בצה"ל וממייסדי יחידת הגששים של פיקוד הדרום. את לימודיו היסודיים עשה בשבט אלעזזמה, ואת לימודיו התיכוניים השלים בתיכון בטייבה.

בין השנים 1986–1989 שירת בגדוד הסיור המדברי, והיה בין מקימי גדוד 585. עם שחרורו מצה"ל, בספטמבר 1989, התגייס לשירות בתי הסוהר כסוהר ביטחון. תחילה עבד במשמרות כסוהר אגף ההפרדות, ובהמשך קודם לתפקיד סמל אגף. לאחר שסיים קורס קצינים בשנת 1996 מונה לסגן מפקד משמרת, כעבור כחצי שנה קודם למפקד משמרת, ובהמשך ניהל אגף במשך כשנתיים ושימש כסגן קצין ביטחון בכלא באר שבע.

לאחר מכן מונה לקצין ביטחון כלא באר שבע,
תפקיד שבו כיהן במשך ארבע שנים. עם קבלת דרגת סגן-גונדר מונה לקצין אג"ם מחוזי גושי. בהמשך מילא שורה של תפקידים בכירים נוספים, בהם סגן מפקד בית סוהר דקל במשך שמונה חודשים, סגן מפקד בית סוהר אשל במשך כשנה וחצי, ובהמשך מפקד הכלא למשך כשנה וחצי נוספים.

בהמשך שירת בבית הסוהר נפחא, תחילה כסגן מפקד ובהמשך כמפקד הכלא במשך כשנה. לאחר מכן עבר לבית הסוהר סהרונים, שם שימש כסגן מפקד הכלא עד לפרישתו משירות בשנת 2021.

בבחירות המקומיות ב־2024 התמודד לראשות מועצת שגב שלום מול סמיר בן סעיד, וניצח עם 54.99% מהקולות. רשימתו, "שגב שלום המאוחדת", זכתה בשישה מושבים מתוך 11 במועצה.

הוא נשוי ואב לילדים. מתגורר בשגב שלום.

## קישורים חיצוניים
* 
* קאיד אבו מועמר, באתר משרד התפוצות והמאבק באנטישמיות

## הערות שוליים

קטגוריה:בדואים ישראלים
קטגוריה:אנשי שירות בתי הסוהר
קטגוריה:ראשי מועצת שגב שלום
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1967
עליונות: בינה מלאכותית, ChatGPT והמרוץ שישנה את העולם

**עליונות: בינה מלאכותית, ChatGPT והמרוץ שישנה את העולם** (באנגלית: **Supremacy: AI, ChatGPT and the Race That Will Change the World**) הוא ספר עיון מאת פרמי אולסון, שפורסם בשנת 2024 וזכה בפרס ספר העסקים של השנה מטעם ה־Financial Times ו־Schroders. הספר סוקר את סיפור התחרות בין חברות הבינה המלאכותית הגדולות, ומתמקד ביריבות שבין OpenAI לבין DeepMind (שנרכשה על ידי Google). אולסון, עיתונאית טכנולוגיה בבלומברג, עושה שימוש בניסיונה בסיקור תחום הבינה המלאכותית כדי להציג את ההתפתחויות המהירות של בינה מלאכותית גנרטיבית.

## תקציר
הספר מתאר את ההתפתחות המהירה של בינה מלאכותית גנרטיבית ואת המאבק בין ארצות הברית לסין בתחום זה. אולסון, עיתונאית ב־Bloomberg News, מתבססת על ניסיונה בסיקור מגזר הטכנולוגיה כדי להציג מבט מעמיק על האירועים והדמויות המרכזיים המעצביים את תעשיית הבינה המלאכותית. עיקרו של הספר הוא תיאור האבולוציה של התחום כמעין תחרות בין גישות שונות לפיתוח בינה מלאכותית, בעיקר מצד OpenAI ו־DeepMind.

## ביקורות
* בפייננשל טיימס נכתב: "[אולסון] ממסגרת באופן מבריק את פיתוח הבינה המלאכותית כמרוץ מותח להשתלטות על הטכנולוגיה, בניית עסק ושליטה בעתיד הטכנולוגי".
* הלוס אנג'לס טיימס מדגיש את הבעיות ארוכות הטווח של גל הבינה המלאכותית הנוכחי כפי שהוצגו בספר.
* הטיימס הילל את הספר כ"התרעת אזהרה משכנעת".

## הערות שוליים

קטגוריה:בינה מלאכותית
קטגוריה:ספרי 2024
כך הם מספרים לי שהעולם יסתיים: מרוץ החימוש של כלי הסייבר

**כך הם מספרים לי שהעולם יסתיים: מרוץ החימוש של כלי הסייבר** (באנגלית: **This Is How They Tell Me the World Ends: The Cyberweapons Arms Race**) הוא ספר עיון מאת העיתונאית והסופרת האמריקאית ניקול פרלרות', שפורסם בשנת 2021. נושא הספר הוא לוחמת סייבר, והוא בוחן את התפשטותם המהירה של כלי נשק קיברנטיים ואת פיתוחם בידי מדינות וגורמים לא-מדינתיים. Financial Times כלל את הספר ברשימת ספרי השנה לשנת 2021.

## תקציר
פרלרות' חוקרת את מקורות התקפות הסייבר בחסות מדינות, את התפתחות כלי הנשק הקיברנטיים ואת ההשלכות האפשריות של מרוץ החימוש המתמשך בתחום. הספר מתאר גם את תפקידן של חברות פרטיות, קבוצות פשיעה והאקרים בודדים בפיתוח ובהפעלה של כלי נשק אלה. פרלרות' סוקרת מתקפות סייבר בולטות, כגון תולעת סטוקסנט והמתקפה באמצעות תוכנת הכופר WannaCry, כדי להמחיש את ההשפעות ההרסניות האפשריות של לוחמת סייבר.

## רקע ומחברת
ניקול פרלרות' היא עיתונאית לענייני סייבר וכתבת לריגול דיגיטלי בניו יורק טיימס. נכון ל־2023 היא שימשה יועצת ל־CISA, סוכנות הסייבר והביטחון התשתיתי של משרד הביטחון הפנימי של ארצות הברית. היא סיקרה אירועי סייבר בולטים רבים, ובהם התקפות בחסות מדינות ופרצות אבטחה רחבות היקף. מחקריה עבור הספר כללו ראיונות עם בכירים לשעבר ולשעבר בממשל, מומחי סייבר והאקרים.

## ביקורות
הספר כך הם מספרים לי שהעולם יסתיים זכה לשבחים על "עומקו ותיאורו ההיסטורי של האירועים", אך גם לביקורת על "אי־דיוקים והטיות".

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי 2021
אימפריית הכאב: ההיסטוריה הסודית של שושלת סאקלר

**אימפריית הכאב: ההיסטוריה הסודית של שושלת סאקלר** (באנגלית: **Empire of Pain: The Secret History of the Sackler Dynasty**) הוא ספר עיון משנת 2021 מאת פטריק ראדן קיף. הספר בוחן את ההיסטוריה של משפחת סאקלר, לרבות הקמת פרדו פארמה, תפקידה בשיווק תרופות ומעורבותה המרכזית במגפת האופיואידים. הספר התבסס על מאמרו של קיף משנת 2017 ב־The New Yorker, שכותרתו "The Family That Built an Empire of Pain".

## תקציר
האחים ארתור, מורטימר וריימונד סאקלר היו בני למהגרים יהודים שגדלו בברוקלין. שלושתם הפכו לרופאים, אך הבכור, ארתור, גילה כישרון יוצא דופן בפרסום, ושילב את תחומי העניין שלו בכך שהצטרף – ולימים רכש – את סוכנות הפרסום הרפואית William Douglas McAdams Inc, שחלשה על פרסום תרופות לרופאים. על אף ניגודי עניינים רבים, ארתור הסתיר את מעורבותו באמצעות שימוש בבני משפחה ובמכרים כ"חזיתות" לחברות שונות. במקביל, הוא ואחיו תרמו תרומות פילנתרופיות נרחבות, ובהן מלגות ותרומות למוזיאונים. בהמשך התרחקו האחים; כשארתור מת ב־1987, עזבונו המורכב חולק בין יורשיו ובני משפחתו, ולאחר סכסוכים משפטיים ילדיו מכרו את מניותיהם ב־Purdue Frederick לדודיהם מורטימר וריימונד.

מורטימר וריימונד השקיעו במחקר בתחום האופיואידים, השקעה שהובילה לפיתוח אוקסיקודון. הם החילו את טכניקות השיווק שפיתח ארתור לקידום התרופה, כולל לובינג פוליטי ופנייה ישירה לרופאים. התרופה נחלה הצלחה כלכלית מהירה, אך במקביל התרבו מקרים של שימוש לרעה והתמכרות. ב־2010 הופסקה גרסת התרופה המקורית והוחלפה בגרסה "בלתי ניתנת לריסוק", שהובילה לירידה במכירות ולעלייה בשימוש בהרואין, תופעה שיוחסה לעיתים לתוצאות עקיפות של משבר האופיואידים. עם הצטברות התביעות נגד פרדו, פעלו בני משפחת סאקלר לבודד עצמם מאחריות ציבורית וכלכלית, תוך סירוב להתראיין והמשך הענקת בונוסים נדיבים לעצמם.

בשנת 2017, בעקבות סדרת תחקירים וקמפיין ציבורי בהובלת הצלמת נאן גולדין, התגבשה סטיגמה סביב שם סאקלר, ומוסדות תרבות והשכלה רבים סירבו לקבל תרומות מהמשפחה.

במהלך ההליכים המשפטיים, נעשה שימוש בפשיטת רגל של פרדו פארמה כדי להגן על הונם האישי של בני המשפחה. בני המשפחה טענו כי לא ידעו על פרקטיקות שיווק מטעות וכי המשתמשים שפיתחו התמכרות היו "מכורים מראש".

## ביקורות
מגזין New York ציין שהספר שונה מסיקורים אחרים על משפחת סאקלר בכך שהוא מתמקד בעיקר כ"היסטוריה משפחתית". זכרי זיגל, ב־The New Republic, כינה את הספר "תיעוד חשוב של חמדנות פרטית שאיפשרה ממשלה מושחתת". Publishers Weekly תיאר את הספר כ"סקירה מרשיעה" של מעורבות המשפחה במשבר האופיואידים. ב־Literary Review כתבה ג'ואנה וולטר כי קיף "שוזר במיומנות את כל החוטים כדי להביא בפנינו את הסאגה המפחידה כולה... ובסיכומה מתקבלת עלילת פשע מסעירה".

הספר זכה ב־2021 בפרס ביילי גיפורד לספרי עיון ובפרס Goodreads בקטגוריית היסטוריה וביוגרפיה, הגיע לרשימה הקצרה לפרס ספר העסקים של השנה של Financial Times ומקינזי, ונכלל ברשימה הארוכה לפרס אנדרו קרנגי למצוינות בספרי עיון לשנת 2022. הספר נכלל גם ברשימת "10 הספרים הטובים ביותר של 2021" של The Washington Post.

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי עיון
קטגוריה:ספרי 2021
קאדילק בפורמולה 1

**קבוצת הפורמולה 1 קאדילק** היא קבוצת מרוצים אמריקאית בבעלות ג'נרל מוטורס שצפויה להתחרות באליפות פורמולה 1 החל מעונת 2026.

לקבוצה יש 3 בסיסי פעילות בארצות הברית: אינדיאנה, קרוליינה הצפונית ומישיגן ואחד בבריטניה.
## היסטוריה
בינואר 2023 הכריזו ג'נרל מוטורס וקבוצת אנדרטי גלובל, הנמצאת הבבעלות מייקל אנדרטי, על כוונתם להצטרף לאליפות הפורמולה 1 עם המותג קאדילק. הפדרציה הבין-לאומית לרכב אישרה את בקשת ההצטרפות, אך קבוצת פורמולה 1, המנהלת את האליפות, הטילה וטו על ההחלטה. למרות הדחייה אנדרטי המשיך לבנות את הקבוצה ועשה שימוש במנהרת הרוח של חברת טויוטה בעיר קלן, ששימשה בעבר את קבוצת מקלארן.

בנובמבר 2024, בעקבות סכסוכים ממושכים בין הנהלת קבוצת פורמולה 1 לבין מייקל אנדרטי, הודיעה TWG Global, נותנת החסות של אנדרטי גלובל, כי היא מקבלת את השליטה על הפעילות בקבוצה ממשפחת אנדרטי. מייקל אנדרטי נשאר על תקן יועץ. מריו אנדרטי, אביו של מייקל ואלוף פורמולה 1 בעברו, הצטרף לדירקטוריון הקבוצה. שם הקבוצה שינה את שם חברת הבת הבריטית שלה מ"אנדרטי רייסינג" לקאדילק, ובסופו של דבר ל-"TWG Cadillac Formula 1 Team Ltd".

באותו החודש אישרה קבוצת פורמולה 1 את הבקשה של ג'נרל מוטורס באופן טנטטיבי, החל מעונת 2026. הבקשה אושרה סופית במרץ 2025. ג'נרל מוטורס שילמה 450 מיליון דולר דמי כניסה לאליפות וחתמה על הסכם הקונקורד החדש. הקבוצה הכריזה על כוונתה להפוך בעתיד ליצרן מנועים באליפות, אך בשלב ראשוני חתמה על הסכם לרכישת מנועים מקבוצת פרארי.

בדצמבר 2024 מינתה הקבוצה את גרים לאודון למנהל הקבוצה. לאודון שימש בעבר כמנכ"ל של קבוצות המרוצים וירג'ין ומרוסיה. באוגוסט 2025 הציגה הקבוצה את צמד הנהגים שצפויים לנהוג בעונת הבכורה - ולטרי בוטאס וסרחיו פרס.

## תוצאות מרוצים

## הערות שוליים

קטגוריה:קבוצות פורמולה 1
קטגוריה:ארצות הברית: ספורט מוטורי
אלפרד רומר

**אלפרד שרווד רומר** (באנגלית: **Alfred Sherwood Romer**; (28 בדצמבר 1894 – 5 בנובמבר 1973) היה פלאונטולוג, ביולוג ואבולוציוניסט אמריקאי.

## ביוגרפיה

נולד וגדל בוייט פליינס במדינת ניו-יורק. בנו של עיתונאי, היה הראשון במשפחתו חסרת-האמצעים שהצליח להתקבל ב-1913 לקולג' יוקרתי, אמהרסט במסצ'וסטס. עם סיום הקולג' ב-1917 התגייס לצבא ארצות הברית בצרפת, ונלחם במלחמת העולם הראשונה עד סיומה ב-1919.

## מחקר מדעי

בדומה לפלאונטולוגים ידועי-שם נוספים שגדלו אחר-כך בניו-יורק, דוגמת סטיבן ג'יי גולד וניילס אלדריג', בחר רומר להיות אנטומאי ולעסוק בחקר האבולוציה בהשפעת ביקורים במוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע המפורסם במנהטן, ובייחוד בתצוגות הדינוזאורים המפורסמות שבו. עם שובו לארצות הברית לאחר המלחמה בחר להמשיך ללימודי תואר שני ושלישי באוניברסיטת קולומביה תחת הפלאונטולוג וויליאם קינג גרגורי, חלוץ בחקר האבולוציה של יונקים ופרימטים. הצטרף למחלקה לגאולוגיה ופלאונטולוגיה של אוניברסיטת שיקגו ובשנת 1934 התמנה לפרופסור באוניברסיטת הרווארד, שם היה למנהל המוזיאון לזואולוגיה משווה.

רומר חקר והבהיר את פרטי ההתפתחות האבולוציונית של הדגים לבעלי ארבע רגליים, כבר בתור הדבון לפני כ-400 מיליון שנים, והתפתחות ענף אחד שלהם, הלאבירנתודונטיה, לדו-חיים וזוחלים קדומים, בתור הקרבון והפרם. חלוקה זו, בשינויים ושיפורים קלים, עדיין מקובלת כיום על חוקרים רבים בתחום.

## ספריו

ביחד עם מחברים שותפים רבים שהתחלפו במהלך השנים, היה רומר מחברם של ספרים רבים, ובכללם אחד מספרי הלימוד הבסיסיים ביותר בנושא האנטומיה המשווה של חולייתנים: "The Vertebrate Body", שהמהדורה הראשונה שלו יצאה לאור בארצות הברית בשנת 1949. המהדורה החמישית ראתה אור בשנת 1977, חמש שנים לאחר פטירתו של רומר. מהדורות נוספות ותרגומים לשפות אחרות תכופות מכונים על-ידי חוקרים, מרצים וסטודנטים בפשטות "רומר". בין אלו נכללו לאורך השנים מספר מהדורות של התרגום לעברית, תחת השם העברי "גוף החולייתן", המשמשות כספר הלימוד בקורס הבסיסי על חולייתנים במחלקות למדעי-החיים בישראל, כגון באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטה הפתוחה.

ספר לימוד "דפיניטיבי" נוסף מאת רומר, אך ברמה יותר מתקדמת, העוסק באופן פרטני בפלאונטולוגיה של חולייתנים: "Vertebrate Paleontology"  יצא לאור בארצות הברית באנגלית במהדורתו הראשונה כבר בשנת 1933, ואף הוא הודפס במהדורות רבות במשך השנים, ובכלל זה שינויים ועדכונים גדולים בשנת 1945 ובשנת 1966. למעלה מעשור לאחר פטירתו של רומר, החל משנת 1988, יוצאות לאור מהדורות של עיבוד מתקדם אף יותר תחת השם המעודכן "Vertebrate Paleontology and Evolution"  מאת הפלאונטולוג הקנדי יליד שנת 1938 רוברט קארול . ואולם מהדורות אלו אף הן עדיין מתבססות באופן מוצהר על ספרו המקורי של רומר.

## קישורים חיצוניים
* אלפרד שרווד רומר באתר אנציקלופדיה בריטניקה.
* "גוף החולייתן", מהדורה בעברית משנת 1972 בהוצאת כתר, בתרגום משה רוזן ובעריכה מדעית של יהודה לרנר.

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ביולוגים אמריקאים
קטגוריה:פלאונטולוגים אמריקאים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:סגל אוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1894
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1973
רוח סתיו (שיר של גרי אקשטיין)

"**רוח סתיו**" הוא שיר שכתב והלחין הזמר גרי אקשטיין, ויצא לאור כרצועה רביעית באלבומו השני בשם "גרי אקשטיין" משנת 1979. השיר הוא בלדה איטית ושקטה בסגנון הבלוז-רוק, ומשלב בתוכו קטעי סולו של פסנתר ושל גיטרה חשמלית.

## רקע
ב-1979 הוציא אקשטיין את אלבומו השני, "גרי אקשטיין", שכלל להיטים כמו "בוגי איתי הלילה","היה לי טוב", "היום זה היום", "שן כוכב", "אני הולך לבית שאן", "רוח סתיו" ו"קפטן ג'ק" (שהופיע גם באלבומו הראשון).

השיר מספר על חילופי עונות השנה, ומתאר את השתאותו של הדובר בשיר על שינויי מזג האוויר ובעקבות זאת על השינוי באווירה החדשה. הדובר בשיר (אקשטיין כתב והלחין) חותם את דבריו, בכך שהוא מקבל בברכה את כל השינויים שהביאה לו רוח הסתיו.

## גרסאות כיסוי
* דני ליטני שר את השיר "רוח סתיו" של אקשטיין בתוכנית הטלוויזיה לילדים "רחוב סומסום" בשנות ה-80.
* הזמר מני בגר הקליט את השיר מתוך האלבום "דרך השירים" משנת 1994, ובו גרסאות כיסוי לשירי רוק ישראלים מכל הזמנים.
* ירמי קפלן ביצע גרסת כיסוי לשיר מתוך התקליטור הרביעי של מיזם המחווה למוזיקה הישראלית "עבודה עברית" משנת 1998.
* המוזיקאי פיטר רוט ביצע את השיר בערב הוקרה לפועלו של גרי אקשטיין בשנת 2009.
* ההרכב המוזיקלי הישראלי ג'יין בורדו הוציא גרסה של השיר "רוח סתיו" בשנת 2017.
* הסולן ירון בר והלהקה החסידית "להבה" ביצעו את השיר בשנת 2018, מתוך הפרויקט הכפול של יחיאל גרינברג ותזמורת להבה.
* הזמרת ומנחת ערבי השירה איילה לוי הוציאה גרסת כיסוי לשיר בשנת 2019.
* חברי חבורת זהו זה! (מוני מושונוב, גידי גוב, דבל'ה גליקמן, שלמה בראבא ואבי קושניר) ביצעו את השיר במסגרת תוכניתם בשנת 2021.

## ראו גם
* קפטן ג'ק

## קישורים חיצוניים
* "רוח סתיו", באתר הספרייה הלאומית
* 
* אקורדים לשיר, באתר Tab4u
* "רוח סתיו", באתר הבלוג של אורי הייטנר
* "רוח סתיו", באתר יוסמיוסיק
* 20px "רוח סתיו" במסד הנתונים המוזיקלי Discogs **(באנגלית)**
* 30px "רוח סתיו" במסד הנתונים המוזיקלי Genius **(באנגלית)**
* 20px "רוח סתיו" באתר המוזיקה Spotify **(באנגלית)**
* 44px "רוח סתיו" באתר המוזיקה אפל מיוזיק **(באנגלית)**
* 20px "רוח סתיו" באתר המוזיקה SoundCloud **(באנגלית)**

#### ביצועים
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים על עונות השנה
קטגוריה:שירי בלוז
קטגוריה:שירי רוק בעברית
קטגוריה:סינגלים בהוצאת הד ארצי
אינסטינקט אימהי (סרט)

**אינסטינקט אימהי** (באנגלית: **Mothers' Instinct**) הוא סרט מתח פסיכולוגי אמריקאי משנת 2024 בבימויו של בנואה דלום , עם ג'סיקה צ'סטיין ואן האת'וויי בתפקידים הראשיים.

זה רימייק לסרט בלגי בשם זה  (2019) ושניהם מבוססים על הספר "מאחורי השנאה" של הסופרת הבלגית ברברה אייבל  (2018).

העלילה מתרחשת בפרבר מטופח בארצות הברית בתקופת המירוץ לבחירות של ג'ון קנדי בתחילת שנות ה-60, עם רכבים, תסרוקות ובגדים מתאים לאותה תקופה.

העלילה היא על שתי חברות/שכנות טובות, שלהן בנים קטנים באותו גיל. תאונה טרגית מנפצת את הידידות ביניהן ותחושות של אשמה, פרנויה וחשד הופכות אותן לאויבות.

## תקציר העלילה
אליס בדפורד (ג'סיקה צ'סטיין) ובעלה סיימון (אנדרס דניאלסן לי) גרים ביחד עם בנם תיאו (אימון אוקונל) בפרבר מטופח. אליס הייתה בעבר עיתונאית אבל הפסיקה לעבוד לאחר שסבלה מבעיות נפשיות בגלל תאונת דרכים בה הייתה נוכחת ובה נהרגו הוריה.
הם גרים בשכנות לזוג סלין (אן האת'וויי) ודמיאל (ג'וש צ'ארלס) ינינגס שלהם בן בשם מקס (ביילין ד. בליץ). תיאו ומקס הם חברים טובים, בני שמונה. לומדים באותה כיתה ומשחקים יחד בביתם.

יום אחד נשאר מקס בבית כי לא הרגיש בטוב. הוא ניסה לתלות כלוב ציפורים במרפסת ונפל אל מותו. אליס ראתה אותו וחשה במהירות לביתה של סלין אבל איחרה.

לאחר האסון חל שינוי משמעותי בקשר בין שתי האימהות. אליס לא רואה בעין יפה את הקשר המתהדק בין סלין לתיאו וחושדת בכוונותיה. כאשר אימו של סיימון, ג'ין (קרולין לגרפלד), מתה באופן פתאומי היא חושדת שסלין החליפה את התרופות שלה בפלצבו, ודורשת נתיחה שבה מתברר שאין תרופות בדמה של ג'ין. סיימון מודאג מהאשמותיה של אשתו וחושש שזה קשור לבעיות הנפשיות שלה.

כאשר אליס, סיימון ותיאו מבקרים אצל סלין מרשה סלין לתיאו ללכת למטבח המכיל בין היתר בוטנים. הוא אוכל ומפתח אלרגיה קשה ומאושפז. אליס מאשימה את סלין בניסיון לרצוח את תיאו. סיימון מחליט לעבור משם ודמיאל נוזף בסלין ומורה לה לא להזמין יותר את תיאו לביתם.

כאן מתחילה להתבצע המזימה של סלין. היא יודעת שלא תוכל ללדת עוד ומחליטה בשלב ראשון לרצוח את בעלה על ידי תרופות הרדמה במשקה וחיתוך ורידי הידיים בצורה שתעיד על התאבדות.

כעת היא אלמנה בודדה ואליס מזמינה אותה לישון בביתם. סלין מכניסה תרופות הרדמה לכוס של סיימון ואחר כך מרדימה אותו לנצח בכלורופורם. לאחר מאבק עם אליס היא מרדימה אותה באותה צורה ופותחת את שסתום תנור הגז כדי שזה ייראה כתאונה ביתית. תיאו שוכב מורדם קלות גם על ידי כלורופורם.

לבסוף מבקשת סלין לאמץ את תיאו לבן ותיאו מביע את הסכמתו. הם הולכים על חוף הים כאם ובן מסורים ואוהבים...

## צוות השחקנים

## קישורים חיצוניים

*קדימון לאינסטיקט אימהי, באתר יוטיוב
*אינסטינקט אימהי, באתר אידיבי
* 
*מאחורי קלעים של הסרט עם הבמאי, באתר יוטיוב
*הסבר על הסרט, באתר יוטיוב

קטגוריה:סרטי 2024
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטי מתח אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פשע אמריקאיים
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:חידושים לסרטים
קטגוריה:סרטי מותחן פסיכולוגיים
מראב גוגבראשווילי

**מֶרַאב גוֹגְבֶּרַאשְׁווִילִי** (בגאורגית: **მერაბ გოგბერაშვილი**; נולד ב־5 בינואר 1959) הוא פיזיקאי תאורטי גאורגי, פרופסור במכון לפיזיקה על שם אנדרוניקשווילי ובאוניברסיטת ג'אווחישווילי (האוניברסיטה הממלכתית של טביליסי), וכן מחבר אטיודים בתחום לימודי השחמט .

## פיזיקאי
בין השנים 1975–1980 למד גוגבראשווילי באוניברסיטת ג'אווַחישווילי בטביליסי, ולאחר מכן למד באוניברסיטת מוסקבה עד שנת 1986 וקיבל תואר דוקטור. משנת 1989, חוקר בכיר במחלקה לחלקיקים אלמנטריים במכון אַנדרוֹנִיקָשׁווִילִי לפיזיקה של אוניברסיטת טביליסי . משנת 2006 משמש כפרופסור לפיזיקה תאורטית במחלקת החלקיקים האלמנטריים ושדות קוונטיים באוניברסיטת ג'אווַחישווילי. תחומי מחקר מרכזיים: כבידה, קוסמולוגיה, תורת השדות ופיזיקה מתמטית.

גוגבראשווילי נשוי עם ילדים.

### מאמרים נבחרים
אחד ממאמריו העיקריים הוא "Hierarchy problem in the shell-Universe model", שפורסם ב־arXiv בדצמבר 1998 ומאוחר יותר בכתב העת International Journal of Modern Physics D בשנת 2002.

עם מחקריו התאורטיים הבולטים נמנים:
* Brane-Universe in Six Dimensions with Two Times (2000) – מודל של יקום עם שישה ממדים, כולל שני ממדי זמן
* Octonionic Geometry (2004) – חיבור גאומטרי על שימוש באוקטוניונים מרחביים
* Thermodynamic Gravity and the Schrödinger Equation (2010) – קישור תאורטי בין עקרונות תרמודינמיקה ועקרון השקילות של מאך לבין משוואת שרדינגר והמבנה הקוונטי
* Towards an information description of space-time (2022) – ניסיונות לתאר גאומטריה ופיזיקה באמצעות עקרונות אינפורמציה ואנטרופיה

## שחמטאי
אטיודים של גוגבראשווילי זכו להכרה בכתבי עת מיוחדים לקומפוזיציה שחמטאית, כגון Shamati, Sach#264, 64 Shakhmatnoye Obozrenye#88, Sachové Umenie#4728.
* בשנת 1996 יצא לאור ספר שכתב יחד עם לורי עקוביה: **Problems: Georgian Chess Compositions** 
* בשנת 1998 יצא לאור ספרו: **Merab Gogberashvili Best studies**.

## אטיודים שחיבר
### אטיוד משנת 1975, הלבן מתחיל וזוכה.

 אטיוד משנת 1975, הלבן מתחיל וזוכה, בהקלטה החל מדקה 14:07, יוטיוב

## קישורים חיצוניים
* תמז גִיוֹרגָדזֶה  (1997), **[https://dspace.nplg.gov.ge/bitstream/1234/461895/1/Qartuli_Chadrakis_Matiane_1997_Wigni_II.pdf#page=324 ქართული ჭადრაკის მატიანე]** (כרוניקות שחמט גאורגיות), חלק II, ספריית הפרלמנט של גאורגיה, עמ' 324, , 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחמטאים גאורגים
קטגוריה:פיזיקאים גאורגים
קטגוריה:גאורגים שנולדו ב-1959
הבחירות הפרלמנטריות בסוריה (2025)

**הבחירות הפרלמנטריות בסוריה** התקיימו בסוריה ב-5 באוקטובר 2025 במסגרתן נבחרו 140 מתוך 210 חברי מועצת העם הסורית, הרשות המחוקקת במדינה. הבחירות היו הראשונות שיתקיימו מאז המהפכה הסורית ונפילת משטר אל-אסד בדצמבר 2024 והן נערכות תחת הובלתה של ממשלת המעבר הסורית בראשות נשיא סוריה, אחמד א-שרע.

בניגוד לבחירות קודמות בסוריה, בחירות 2025 התקיימו במסגרת שיטת בחירות זמנית ועקיפה. מתוך 210 המושבים, 140 חברי האספה העממית יאוישו באמצעות מערכת של חבר אלקטורים , כאשר חברי הפרלמנט ייבחרו על ידי ועדות מקומיות המורכבות ממומחים ואנשי קהילה. 70 חברי הפרלמנט הנותרים ימונו ישירות על ידי הנשיא.

## רקע
אספת העם של סוריה היא הרשות המחוקקת, הפרלמנט החד-ביתי של המדינה. תחת משטרו של בשאר אל אסד, האספה הייתה הלכה למעשה חותמת גומי, תוך שהיא מאשרת באופן מוחלט את הנחיות הנשיא ללא דיון מהותי. הבחירות לאספת העם נערכו בהצבעה ישירה במחוזות בחירה מרובי חברים, אולם מבחינה חוקתית שני שלישים מהמושבים הלכו אוטומטית למפלגת הבעת' ולבעלי בריתה, כאשר המושבים הנותרים היו מועמדים עצמאיים.

בעקבות המהפכה הסורית בשנת 2024, השינויים הפוליטיים שבאו המדינה והמעבר למשטר חדש, אספת העם שנבחרה בבחירות לפרלמנט בסוריה ביולי 2024 פוזרה ב-29 בינואר 2025 והוחלפה במועצה מחוקקת זמנית. בעקבות אימוץ החוקה הזמנית בתחילת שנת 2025, הוקם פרלמנט זמני בשם אספת העם, כאשר הנשיא ממנה שליש מחברי הפרלמנט. ב-2 ביוני 2025 פורסם צו נשיאותי מספר 66, אשר הקים את הוועדה העליונה לבחירות לאספה העממית. הוועדה בת 11 החברים אחראית על פיקוח על הקמת ועדות משנה לבחירות, אשר יבחרו שני שלישים מחברי הפרלמנט.

נשיא סוריה, אחמד א-שרע, אמר כי קיים מחסור בתשתיות המאפשרות בחירות ישירות, ועורך הדין הסורי לזכויות אדם, אנואר אל-בוני, אמר כי "היעדר עבודה פוליטית, מפלגות ואקטיביזם פוליטי", בנוסף לצורך עדכון מערכת מרשם האוכלוסין ובכלל זה רישום עקורים ומתים, כמו גם משטר אסד שהעניק אזרחות למספר רב של חמושים איראנים, כלומר, המערכת העקיפה היא "הגיונית" עד שניתן יהיה להקים את התשתית לבחירות ישירות, תהליך שעשוי להימשך עד ארבע שנים.

## הערות שוליים

קטגוריה:בחירות 2025
קטגוריה:סוריה: בחירות
קטגוריה:2025 בסוריה
נתי בית

**נָתִי בַּיִת** (נולד ב-1971) הוא סופר ומשורר ילדים ומתרגם ישראלי. ספריו תורגמו לשפות שונות והופצו בפרויקטים חינוכיים.

## ראשית חייו והשכלה
נתי בית נולד בשם **אנטולי בייצ'טוק** בקייב שבאוקראינה הסובייטית. אביו עבד כמסגר ואמו כמבקרת איכות באולפן להקלטת סרטים. הוא עלה לישראל בבגרותו עם הוריו.

בית למד לשון עברית והוסמך לתואר באוניברסיטת בר-אילן. כמקצוע משני למד ספרנות. לאחר לימודיו התגייס לצה"ל ושירת כספרן בספריית חיל החינוך. לאחר שהשתחרר עבד בספרייה המדעית באיכילוב.

## יצירתו
בשנת 2010 הוציא לאור את הספר "אבא, אמא קרוסלה: שירי משחק". מאז הוא פרסם ספרים, סיפורים ושירים לילדים, שחלקם שולבו בפרויקטים חינוכיים כמו ספריית פיג'מה, ותורגמו למספר שפות.

## פרסים ספרותיים
* פרס שרת התרבות והספורט בתחום היצירה הספרותית העברית לילדים ולנוער על שם דבורה עומר לשנת 2022 על הספר "מהר מהר שלא נאחר".

## ספרים
* **מי עולה לאוטובוס?** ספרית פועלים 2025, ספריית פיג'מה 2025.
* **נוח אפרוח** ספרית פועלים 2024, ספריית פיג'מה 2025.
* **אל החלל!** אגם הוצאה לאור 2024, הספר נבחר למצעד הספרים של משרד החינוך לשנת תשפ"ו.
* **אורי ומלך החושך**: ספרית פועלים 2023, Kalaniot Books 2024 .
* **מהר מהר, שלא נאחר!** ספרית פועלים 2021, ספריית פיג'מה 2022.
* **מעשה בכיסא** ספריית פיג'מה 2019, ספריית פועלים 2021, PJ Library 2022 - הספר תורגם לאנגלית, גרמנית, ספרדית, פורטוגזית ורוסית.
* **ענק בשל מרק** מודן 2017, ספריית פיג'מה 2018.
* **לאן כנרת ממהרת?** ספרית פועלים 2015.
* **נשיקה באף: שירי פינוק ומשחק** מודן 2012.
* **אבא, אמא, קרוסלה, שירי משחק** מודן 2010.

## תרגומים
* **ראפלס והחתלתולים הפיצ-פיצ-פונים**, דייוויד מלינג, אגם 2025.
* **ראפלס והמעיל האדום-אדום**, דייוויד מלינג, אגם 2025.
* **דביבון ופרפר**, אלכסנדר רוזנשטרום, בית הוצאה לאור אוגוסט 2024.
* **ברוכים הבאים לעולם**, ג'וליה דונלדסון, אגם 2023.
* **הלווייתנים באים!** ניק בלנד, אגם 2022.
* **האו! אני כלב!**, פיטר בנטלי, עם עובד 2022.

## סיפורים ושירים נבחרים בעיתונות ילדים
* **ילדה מסוג אש** פרק בסיפור לחנוכה, מוסף ספרים של ישראל היום 2024.
* **מיקה סורגת** אותיות וילדים 2024.
* **רותם והמפלצת** אותיות וילדים 2023.
* **הכנרית** אותיות וילדים 2023.
* **החבילה** אותיות וילדים 2023.
* **מרד בגינה** אדם צעיר 2022.
* **ציידת הדובים** אדם צעיר 2021.
* **ממש לא כאילו** הפנקס 2017.

## קישורים חיצוניים
* 
* רשימת הפרסומים של נתי בית בקטלוג הספרייה הלאומית
* נתי בית ברשת החברתית פייסבוק
* Youtube page.

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:משוררי ילדים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1971
טומי דורפמן

**טומי דורפמן** (נולדה ב-13 במאי 1992 היא שחקנית אמריקאית, הידועה בעיקר בזכות משחקה בסדרה 13 סיבות של נטפליקס, בה שיחקה בתפקיד ראשי כריאן שייבר.

## ביוגרפיה
דורפמן נולדה וגדלה באטלנטה, ג'ורג'יה, למשפחה יהודית. דורפמן היא בוגרת אוניברסיטת פורדהם, שם סיימה בשנת 2015 לימודי תואר ראשון באמנויות התיאטרון.

## קריירה
לאחר סיום לימודיה באוניברסיטה, לוהקה דורפמן לתפקיד ריאן שייבר בדרמה של נטפליקס "13 סיבות", שעלתה לראשונה בשנת 2017. באותה שנה, היא הייתה שותפה בעיצוב של קולקציית אופנה עם ASOS באוקטובר זכתה בפרס הכוכב העולה (The Rising Star Award) מטעם הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה.

באביב 2019, דורפמן עשתה את הופעת הבכורה שלה בתיאטרון בניו יורק בהפקת אוף ברודוויי של The New Group למחזה "Daddy" מאת ג'רמי או. האריס, בבימויה של דניה טיימור. בשנת 2024 היא ביימה ולקחה חלק בכתיבת התסריט לסרט "I Wish You All the Best".

## חיים אישיים
דורפמן מגדירה את עצמה בקווירית. דורפמן ופיטר צורקלן התארסו באפריל 2015 ונישאו בפורטלנד (מיין) ב-12 בנובמבר 2016. ביולי 2021, דורפמן חשפה שהיא וצורקלן התגרשו אך נותרו חברים.

בנובמבר 2017, דורפמן יצאה מהארון כא-בינארית והחלה להשתמש בכינויי גוף מסוג הם. ב-22 ביולי 2021, דורפמן יצאה מהארון כאישה טרנסג'נדרית והחלה להשתמש בכינויי גוף מסוג "היא". היא חשפה בראיון שהיא "מזדהה וחיה באופן פרטי כאישה" במשך כמעט שנה. היא בחרה לשמור על שם הולדתה, טומי, וציינה שהיא מרגישה "מאוד מחוברת" לשם והוא מכבד את זיכרון אחיה של אמה שמת כשהייתה בת חודש. באפריל 2022, דורפמן הזדהתה כלסבית. במאי 2024 היא הצהירה שהיא נישאה בסתר בסוף שנת 2024 לחברתה הקרובה, אליס ויליאמס. כשנה לאחר מכן פורסם במגזין People שלאחר קרוב לשנתיים של נישואים השתיים בתהליכי גירושין.

## פילמוגרפיה

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1992
דיוקן עצמי עם כובע עם נוצה

**דיוקן עצמי עם כובע עם נוצה** (באנגלית: **Self-portrait, wearing a Feathered Bonnet**) הוא ציור שמן מאת הצייר ההולנדי רמברנדט ואן ריין (1606–1669), שנחתם ומתוארך לשנת 1635. היצירה צוירה באמסטרדם, זמן קצר לאחר שהאמן עבר אליה מליידן, בעיצומה של תקופה של שגשוג אישי ומקצועי. בציור נראה רמברנדט בלבוש תיאטרלי ודרמטי, כחלק ממסורת ה"טרוני" ההולנדית. כיום מוצגת היצירה באוסף מנזר באקלנד שבמחוז דבון, אנגליה.

## תיאור היצירה
הציור הוא דיוקן עצמי חצי-גופי של רמברנדט, המתואר כהרפתקן עשיר לבוש בתלבושת פנטסטית. על ראשו כובע בד קטיפה מסוג "בונט", המעוטר בשתי נוצות יען בצבעים לבן וזהב, המחוברות לאבן חן מרשימה במרכז. הוא עוטה גלימת קטיפה סגולה קצרה, רקומה ברקמה מוזהבת ומעוטרת בתכשיטים. סביב צווארו מונח גורגט - צווארון מתכתי שנלקח משריון צבאי. על חזהו משתלשלת שרשרת זהב ממנה תלוי מדליון, ככל הנראה עשוי ממטבע ספרדי עתיק מסוג "ריאל" או "דובלוּן".

התאורה ביצירה דרמטית ותיאטרלית: האמן מואר באור חד שמדגיש את הצללים, והצל של הנוצות בולט מאחור על הקיר - מחווה משחקית המדגימה את שליטתו באפקטים של אור וצל. אף שהדיוקן חתום ומתוארך, וכולל את פניו המוכרות של רמברנדט, הוא אינו פורטרט רשמי אלא חלק ממסורת ציור דמויות מסוגננות.

## פרשנות והשוואות
היצירה נחשבת לדוגמה אופיינית של טרוני - ז'אנר פופולרי באמנות ההולנדית של המאה ה־17, שבו הדמות אינה מזוהה בהכרח עם אדם מסוים אלא מהווה המחשה של טיפוס אנושי או דמות תיאטרלית. בציור זה, רמברנדט אינו מציג את עצמו כאמן אלא מגלם דמות מומצאת — אדם אמיד וראוותני, לבוש בלבוש מרהיב מתקופות שונות. סגנון זה איפשר לאמנים להדגים יכולות טכניות גבוהות בציור טקסטיל, מתכת, תכשיטים, עור אנושי ותאורה.

רמברנדט הרבה להשתמש בדיוקנו העצמי כמרחב ניסיוני: תיעוד, חקירה של רגשות, או אמצעי להמחשת יכולותיו. הפורטרט נחשב על ידי החוקרים לדוגמה מוקדמת יחסית של יצירותיו בתחום זה.

## תולדות הבעלות והייחוס
הציור נרכש במאה ה־18 על ידי יוזף ונצל, נסיך ליכטנשטיין (1696–1772), והיה חלק מאוספי בית ליכטנשטיין בווינה ובוואדוץ. הוא הוצג בלוצרן בשנת 1948 כחלק מתערוכה של אוצרות האוסף. בהמשך עבר לידי סוחר האמנות אדוארד ספילמן בלונדון, ונרכש על ידי הברון הרולד סמואל מוויק קרוס (1912–1987). לאחר מותו, נתרם הציור על ידי עיזבונה של ליידי סמואל ל־National Trust בשנת 2010.

במהלך השנים הוטלו ספקות על ייחוס הציור לרמברנדט עצמו. ב־1968, טען ההיסטוריון הורסט גרסון כי ייתכן שצויר על ידי תלמידו חוברט פלינק. עם זאת, ניתוח מדעי נרחב שנערך בשנים 2013–2014 במכון המילטון קר בקיימברידג' אישש את מקוריות היצירה.

הבדיקות כללו צילום תת־אדום, רנטגן, צילום באור חודר וצילומי תאורה צידית, לצד ניתוח הפיגמנטים והחומרים. החתימה אותרה כשכבת צבע מקורית, ושינויים בקומפוזיציה, כגון מיקום שונה ליד, העידו על תהליך עבודה אותנטי ולא העתק. אם כי ייתכן שהנוצות בכובע צוירו על ידי עוזר, היצירה בכללה נחשבת כיום לעבודה מקורית מידיו של רמברנדט. בשנת 2013 הוכרזה ככזו על ידי החוקר ארנסט ואן דה וטרינג, ונכללה בקורפוס הרשמי של יצירותיו.

## עותקים והשפעה
נכון לעשור האחרון, ידועים לפחות שלושה עותקים של היצירה: אחד בגלריה הלאומית לאמנות עתיקה בארמון ברבריני ברומא, אחד בויסבאדן, ואחד שהיה בעבר באוסף קוק, בדאוטי האוס שבריצ'מונד. העובדה שהדיוקן אינו מבוסס על ציור מוכר אחר מצביעה על כך שמדובר בפרוטוטיפ (אב־טיפוס), ולא בעותק בעצמו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:רמברנדט: ציורים
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:דיוקנאות עצמיים
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:דיוקנאות גברים
ג'ו מאלון

**ג'ואן לסלי מאלון** (נולדה ב-5 בנובמבר 1963) היא בשמית ויזמית בריטית. מייסדת החברות ג'ו מאלון לונדון, ג'ו לאבס וג'ו וודקה.

מאלון ייסדה את ג'ו מאלון לונדון בשנת 1990 ומכרה את החברה בשנת 1999 לחברת האם הנוכחית, אסתי לאודר. בשנת 2011, מאלון ייסדה את חברת ג'ו לאבס.

## ביוגרפיה
ג'ו מאלון גדלה בבקסליהית', דרום-מזרח לונדון. היא סבלה מדיסלקסיה קשה ועזבה את בית הספר בגיל 13 כדי לטפל באמה, שלקתה בשבץ.
היא החלה את דרכה המקצועית בתחום הטיפוח ופיתחה מוצרי עור פנים בסיסיים במטבח ביתה.
בשנת 1990 היא ייסדה את חברת הניחוחות Jo Malone London, שהתמחתה בבשמים, נרות ריחניים ומוצרי אמבט וגוף יוקרתיים. המותג התפרסם בזכות שילובים בלתי צפויים של ניחוחות ואסתטיקה נקייה ומינימליסטית.

בשנת 1999, מאלון מכרה את המותג Jo Malone London לחברת התאגיד האמריקאית Estée Lauder Companies. היא המשיכה לעבוד בחברה כמנהלת קריאייטיב עד שנת 2006. כחלק מהסכם המכירה, היא הייתה מנועה מלהקים חברת ניחוחות או טיפוח חדשה במשך חמש שנים.

במהלך תקופה זו, בשנת 2003, אובחנה מלון עם סרטן שד אלים. לאחר שנה של טיפולים, היא החלימה מהמחלה.

בשנת 2011, לאחר שפג תוקפו של הסכם אי-התחרות, מלון חזרה לעולם הניחוחות והקימה חברה חדשה בשם Jo Loves. מותג זה נתפס כהתפתחות של יצירתיותה, ואפשר לה לבטא את אהבתה לבשמים באופן חדש ואישית. החברה מציעה ניחוחות ומוצרים שונים.

## פרסים והכרה
בשנת 2008, מאלון קיבלה תואר חברה במסדר האימפריה הבריטית (MBE).

בשנת 2018, היא קודמה לתואר מפקדת במסדר האימפריה הבריטית (CBE) על תרומתה לתעשיית הניחוחות והקוסמטיקה.

Jo Malone London ממשיך לפעול כמותג בינלאומי בבעלות Estée Lauder, בעוד שמותג Jo Loves הוא מיזם עצמאי של ג'ו מאלון.

## קישורים חיצוניים

* אתר המותג בעברית

* אתר המותג באנגלית

## הערות שוליים

קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1963
אתלטיקו תטואן

**אטלתיקו תטואן** (בספרדית: **Atlético Tetuán**) הוא מועדון כדורגל ספרדי. המועדון נוסד בשנת 1922 בעיר תטואן שבאותו זמן היה חלק של מרוקו הספרדית. הקבוצה שיחקה בעבר בלה ליגה. היא פורקה בשנת 1956.

## היסטוריה
קבוצת כדורגל הוקמה בשנת 1922 על ידי קבוצת חיילי צבא ספרד בעיקר מאזור בילבאו. בשנות ה-30 של המאה ה-20 היא שיחקה בליגה אזורית. בעונת 1943/1944 היא לראשונה שיחקה בליגה ספרדית השלישית. לאחר זכייה בליגה, בעונת 1948/1949 היא לראשונה שיחקה בליגה הספרדית השנייה. בעונת 1950/1951 הקבוצה הגיעה לשלב רבע הגמר בגביע המלך. לעונת 1951/1952 הקבוצה קודמה ללה ליגה, אך ירדה ממנה לאחר עונה בודדת. היא המשיכה לשחק בליגה השנייה עד לעונת 1955/1956. 

כאשר בשנת 1956 שטח הועבר לשליטה של מרוקו הקבוצה הפסיקה להתקיים. זכויות הקבוצה לשחק בליגת משנה הועברו לקבוצה של עיר סאוטה שבמהשך גם היא התפרקה.

בעיר תטואן המרוקאית הוקמה קבוצת כדורגל חדשה בשם "אתלטיקו דה טטואן" שבתחילת דרכה ניצלה מדים בצבעי הקבוצה הספרדית.

אצטדיון הקבוצה הוקם בשנת 1913 ושופץ בשנת 1928. כיום הוא מנוצל על ידי קבוצת כדורגל מקומית.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קבוצות כדורגל ספרדיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1922
קטלן עברי

**קַטְלָן עִבְרִי** (שם מדעי: *Androctonus amoreuxi*) הוא מין של עקרב ממשפחת העקצניים המצוי באזור אפריקה במזרח התיכון. נחשב מסוכן לאדם. הוא נפוץ בישראל באזורי חולות במישור החוף ובנגב. 

## תיאור
ממוזער|ניתן להבחין מצד ימין במגרעת האופיינית בפרק הרביעי של הבטן האחורית
הקטלן העברי הוא עקרב צהוב וגדול באורך כולל של 80–110 מ"מ. בשלפוחית הארס עוקץ חד ומקושר עם שני פתחים, כל אחד מחובר לבלוטת ארס. ניתן להבדיל בינו לבין מינים דומים באותו אזור מחיה על ידי המגרעת בפרק הרביעי של הבטן האחורית.

## אקולוגיה

### תפוצה
לקטלן העברי תחום תפוצה נרחב החל ממערב וצפון אפריקה (אלג'יריה, בורקינה פאסו, צ'אד, מצרים, אתיופיה, לוב, מאוריטניה, מרוקו, סנגל, סודאן), דרך המזרח התיכון (ישראל, ירדן, ערב הסעודית), ועד למרכז אסיה (אפגניסטן, איראן, פקיסטן, אוזבקיסטן). הוא מוכר כעקרב בית נפוץ בדוגון שבמאלי.

### בית גידול
הקטלן העברי נוהג להסתתר במחילות מכרסמים בבתי-גידול חוליים ודיונות. 

### ארס
עקיצתו עלולה להיות מסוכנת לאדם, ארסו נחשב לחמישי בעוצמתו מבין עקרבי הארץ. הארס מכיל רעלן עצבי, השפעות העקיצה נעות בין כאב חד פשוט לבעיות לב וכלי דם, בצקת ריאות או במקרים חריגים אפילו מוות.

## טקסונומיה
שם המין הספציפי *amoreuxi* מנציח את הרופא וחוקר הטבע הצרפתי Pierre-Joseph Amoreux.

מוכרים שלושה תת-מינים:

* *A. a. amoreuxi* (Audouin, 1826)
* *A. a. baluchicus* (Pocock, 1900)
* *A. a. levyi* Fet, 1997

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1826
קטגוריה:עקצניים
קטגוריה:ארץ ישראל: עקרבאים