open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Y בערב

**Y בעשר – חדשות הבידור של ישראל** הייתה תוכנית טלוויזיה יומית בהנחיית הילה נחשון ומיכאל הנגבי ששודרה בערוץ yes stars Next. החל מ-17 בינואר 2010 עלתה לאוויר העונה האחרונה תחת השם **Y בערב** בערוץ הסדרות החדש, yes stars Next, לאחר שערוץ yes stars ישראלי נסגר.

## היסטוריה
התוכנית עלתה לאוויר בפברואר 2005 בערוץ YTV. את העונה הראשונה, ששודרה ב-22:00 בערוץ YTV (ומכאן גם שמה – "Y בעשר") הנחו מיכאל הנגבי (שגם ערך את התוכנית) והילה נחשון, והפיקה חברת ההפקות סינרגיה. לאחר מס' עונות עברה התוכנית לערוץ yes stars ישראלי.

התוכנית צברה תאוצה ועד מהרה הפכה לתוכנית מובילה בתחום חדשות הבידור, ואחת מתוכניות הדגל של yes. בעונה השנייה החליף אביעד קיסוס את מיכאל הנגבי, והצטרף להילה נחשון בהנחיית התוכנית. במהלך 2008, בעונה הרביעית של התוכנית, יצאה הילה נחשון לחופשת לידה וקיסוס הפך למנחה יחיד. החל מהעונה השלישית הפיקה את התוכנית חברת My TV, בבעלותם של לי ירדני ואבירם בוכריס, שמשמשים גם כעורכים האחראיים שלה.

## פירוט כללי
Y בערב בעונה הראשונה של התוכנית הייתה בנויה כך שכל פרק מורכב מכמה פינות שביניהן מבזק חדשות, והתוכנית הייתה גם תוכנית אירוח בכך שבכל תוכנית התראיין ידוען אחר ובזמן האירוח הייתה פינה שנקראה "סלב לסלב סלב" בו היו מוצאים קשר בין האורח שמתראיין בתוכנית לאורח בתוכנית הקודמת. החל מהעונה השנייה התוכנית שינתה את הפורמט ואת עיצוב האולפן והחלה להגיש מבזקים של חדשות הבידור מהארץ ומחו"ל, פינות אולפן וכתבות שטח. תחומי הסיקור של התוכנית נעים בין הבידור לרכילות, ועוסקים בקולנוע, מוזיקה, אופנה, טלוויזיה, תיאטרון ועוד. כתבות מאחורי הקלעים, סקופים מעולם הזוהר, סקירה של אירועי התרבות, והצצות בלעדיות למה שקורה בעולם הבידור, בעונהנ הראשונה שימשה גם כתוכנית אירוח ואירחו בה ידוענים שונים.

## כתבים
יניב ברק – כתב.
אורלי מירקין – כתבת.
אוריה בן ניסן – כתב.
עדי עזרוני – כתבת בניו יורק.

### כתבים ומנחים לשעבר
אביעד קיסוס – מנחה.
הילה נחשון – מנחה
מיכאל הנגבי – מנחה
דודו ארז - כתב
דודי מליץ – כתב
ליאת בלו – כתבת
יעל דואני – כתבת, מבזקנית.
נועה מימן – כתבת
סיון קליין- כתבת
יעל נצר – כתבת 
שחר חסון - כתב
עמית בחובר - כתב
יפעת הללי וליהי שלו - כתבות "צמד הבלונדיניות"
רוני אורון – מגישת פינת הקולנוע.

## קישורים חיצוניים

* האתר הרשמי בyes וואלה!

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:תוכניות חדשות בידור ישראליות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2005
קטגוריה:yes הטלוויזיה בלוויין: תוכניות וסדרות
מיכאל פרטוריוס

**מיכאל פרטוריוס** (בגרמנית: **Michael Praetorius**; 15 בפברואר 1571 (כנראה) – 15 בפברואר 1621) היה מלחין ונגן עוגב גרמני ובעל כתבים בנושאי מוזיקה. פרטוריוס היה מלחין רב-צדדי, מן המובהקים בתקופתו, שעיקר חשיבותו בפיתוח צורות מוזיקליות המבוססות על מזמורי תפילה פרוטסטנטיים.

## ביוגרפיה

פרטוריוס נולד כמיכאל שולצה, הצעיר בבניו של כומר לותרני, בקרנצבורג שבגרמניה. עם תום לימודיו בטורגאו ובצרבסט, המשיך בלימודי דת באוניברסיטה של פרנקפורט על נהר אודר. הוא כיהן כנגן עוגב בכנסיית מריה (Marienkirche) בפרנקפורט ובהמשך עבד בחצר וולפנביטל כנגן עוגב ומאז 1604 כממונה על המוזיקה (קאפלמייסטר). משנת 1613 עד 1616 עבד בחצר הסקסונית בדרזדן, שם נחשף למוזיקה האיטלקית החדישה, לרבות יצירותיהם הפוליכוראליות (למקהלות אחדות) של מלחיני האסכולה הוונציאנית. הפיתוח שלו בהמשך של צורת הקונצ'רטו הכוראלי, בייחוד בגרסה הפוליכוראלית, נבע ישירות מהיכרותו עם המוזיקה של מלחינים ונציאניים כמו ג'ובאני גבריאלי. מיכאל פרטוריוס טמון בכוך קבורה מתחת לעוגב בכנסיית מריה הקדושה בוולפנביטל, גרמניה.

## שמו

בגרמנית מופיע שם המשפחה בצורות שונות, ביניהן שולצה, שולטה, שולטהייס, שולץ ושולטייס. פרטוריוס היא הצורה הלטינית של שם המשפחה.

## יצירותיו

פרטוריוס היה מלחין פורה להפליא, שיצירותיו מגלות את השפעתם של בני זמנו סמואל שיידט והיינריך שיץ כמו גם השפעה איטלקית. יצירותיו כוללות את Musae sioniae בת תשעת הכרכים (1605-10), קובץ של למעלה מאלף כוראלים ושירים; עוד יצירות רבות לכנסייה הלותרנית; ו"טרפסיכורה" (1612), אוסף של יותר מ-300 מחולות אינסטרומנטליים, שהוא גם היצירה הנודעת ביותר שלו וגם יצירתו החילונית היחידה ששרדה. המסה בת שלושת הכרכים שלו, "סינטגמה מוזיקום I" ו"סינטגמה מוזיקום דה אורגנוגרפיה II" מן השנים 1614-20 כוללת טקסטים מפורטים ותמונות על הנהלים המוזיקליים וכלי הנגינה שהיו בשימוש בימיו, תיעוד רב חשיבות למוזיקולוגיה, לתורת הכלים ולתחום של ביצוע אותנטי.
ממוזער|משפחת הוויולים מ, תוך "סינטגמה" של פרטוריוס, 1618

## קישורים חיצוניים

* 
* 

* Michael Pratorius - facsimiles in The Royal Library, Copenhagen
* Easybyte - free easy piano music for Es ist ein Ros entsprungen
* Listen to free Vocal Evangelical Church Music by Michael Praetorius at "Early Vocal Music Map" from Umeå Akademiska Kör.


קטגוריה:מלחינים גרמנים
קטגוריה:נגני עוגב גרמנים
קטגוריה:מלחינים מתקופת הבארוק
קטגוריה:ילידי 1571
קטגוריה:נפטרים ב-1621
אריה בראון

[שמאל|ממוזער|300px|אריה בראון (משמאל) יחד עם בנו חומי וראש הממשלה [מנחם בגין, 1978.]]
**אריה בראון** (כ"ב בשבט ה'תרצ"ד, 7 בפברואר 1934 - ד' בטבת ה'תשס"ט - 30 בדצמבר 2008) היה חזן ישראלי, שימש כחזן הצבאי הראשי בצה"ל בשנים 1976–1999.

## קורות חייו
אריה בראון נולד בירושלים, דור שביעי בארץ, צאצא למשפחת ריבלין. גדל בתל אביב. כישרונו המוזיקלי התגלה בילדותו על ידי החזן שלמה רביץ, והוא נחשב ל"ילד פלא" במקהלתו של רביץ. למרות כישרונו, הוא נשלח ללמוד מקצוע בישיבה הטכנולוגית "כפר אברהם" שבפתח תקווה. בצה"ל שירת במודיעין קרבי וכצלם ממטוסים, ובבגרותו ניהל את מחלקת הסידור בדפוס של עיתון "הארץ".

במקביל לעבודתו בעיתון "הארץ", החל לשמש כחזן בבתי כנסת שונים ואף שר בפני החזן משה קוסביצקי. באפריל 1975 זכה במקום ראשון בפסטיבל חזנות. לאחר שירות בחיל השריון במילואים, הועבר לרבנות הצבאית לשמש כחזן. בשנת 1976 החליף את החזן הצבאי הראשי אברהם כרמל, שיצא לגמלאות לאחר ששימש בתפקיד במשך 23 שנים.

מתוקף תפקידו הופיע בראון בטקסים רשמיים רבים של צה"ל ומדינת ישראל, ובפרט בהלוויות ובאזכרות. קולו העמוק של בראון הפך עם השנים מזוהה עם תפילת אל מלא רחמים שנאמרה בטקסי האזכרה הרשמיים של צה"ל. כמו כן השתתף בטקסים הממלכתיים ליום הזיכרון לשואה ולגבורה ביד ושם. בנוסף לזאת השתתף בראון במסע עם ראש הממשלה יצחק רבין למחנות הריכוז בפולין, אזכרה לחללי הבריגדה היהודית ברוונה שבאיטליה, ברכת שהחיינו מהכותל המערבי בשידור ישיר לכל רחבי העולם בליל חתימת הסכם השלום עם מצרים, הופעה בכל חידוני התנ"ך לנוער יהודי מהעולם ומהארץ ביום העצמאות, הופעה בפני קבוצות תורמים של המגביות השונות, כמו כן ליווה את הלווייתו של ראש הממשלה יצחק רבין.

בימים הנוראים היה נוהג לשמש חזן באחד מבתי הכנסת בארצות הברית. מיד עם פתיחת הגבולות בין הגוש הקומוניסטי למערב, זומן בראון למסע קונצרטים עם חזנים נוספים, מסע מיוחד בגוש הקומוניסטי שזכה להצלחה רבה.

בשנת 1998 נערך ערב לכבוד בראון בהיכל התרבות בתל אביב, בו השתתפו אמנים רבים, חבריו של בראון, בליווי תזמורת צה"ל. כל ההכנסות מהערב הועברו לקרן לב"י.

אריה בראון היה בעל קול בריטון עוצמתי והקליט מספר תקליטי חזנות ושירה חסידית. הוא הושווה פעמים רבות לחזן משה אוישר בשל הדמיון הרב בין הקולות של השניים. בראון נהג לשיר יצירות מהרפרטואר של אוישר, ופרסם בארץ את היצירה "אמר רבי אלעזר" בביצועו עם מקהלת הרבנות הצבאית. שגריר מצרים בישראל מוחמד בסיוני כינה את בראון "המואזין של צה"ל".

בראון נפטר ב-30 בדצמבר 2008, כתוצאה מהתקף לב, מעט לפני יום הולדתו ה-75.

## הנצחה
אריה בראון היה תושב פתח תקווה. בשכונת אם המושבות בעיר, נקרא רחוב על שמו.

## משפחתו
היה נשוי לזמירה, ואב לשלושה ילדים. בנו, נחום (חומי), שימש בתפקידים ניהוליים בעולם הבנקאות ואף שידר ברדיו קול חי תוכניות חזנות. בתו, פנינה, הייתה נשואה למרדכי מירון, בנו של עו"ד אליהו מירון. בנו הצעיר, טל, הוא מוזיקאי המתגורר בפתח תקווה.

## קישורים חיצוניים

* 
* "אל מלא רחמים" אריה בראון ז"ל, החזן הראשי המיתולוגי של צה"ל, הלך לעולמו באתר "כיפה", ח´ טבת ה´תשס"ט
* עקיבא צימרמן, החזן אריה בראון ז"ל, באתר "לשמוע אל הרינה ואל התפילה"
* אב הרחמן, אריה בראון ולהקת הרבנות הצבאית באתר יוטיוב
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חזנים ישראלים
קטגוריה:חזנים צבאיים ראשיים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות סגולה
קטגוריה:משפחת ריבלין
קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:פתח תקווה: אישים
קטגוריה:פתח תקווה: מוזיקאים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1934
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2008
לו פריגנו

**לואיס ג'וד "לו" פריגנו** (באנגלית: **Louis Jude "Lou" Ferrigno**; נולד ב-9 בנובמבר 1951) הוא מפתח גוף ושחקן אמריקאי.
## מאפיינים
פריגנו הופיע במספר סדרות טלוויזיה וסרטים כמו "הענק הירוק", "Pumping Iron" (עם ארנולד שוורצנגר), "סינבאד ושבעת הימים" ובתפקיד הראשי בסרט "הרקולס" משנת 1983. הוא התפרסם בעיקר בזכות הדיבוב והמשחק בתור הענק הירוק (האלק). פריגנו ידוע יותר לאחרונה על משחקו בתפקיד החוזר בתור עצמו בסיטקום "מלך השכונה". ב-2008 הוא שב לדבב את דמותו של הענק בסרט החדש, הענק הירוק.

פריגנו סובל מבעיית שמיעה שנובעת מדלקת אוזניים ממנה סבל בגיל שלוש, שבעקבותיה איבד 80% משמיעתו.

פריגנו עדיין מתאמן על בסיס יומיומי ומוכר ציוד כושר דרך החברה שלו ("Ferrigno Fitness").

בשנת 2015 שיחק בסרט הטלוויזיה "שארקנדו 3: אוי, אלוהים לא!", השלישי בסדרת סרטי "שארקנדו".

פריגנו נולד בניו יורק שבארצות הברית. הוא נשוי בפעם השנייה, ולו שלושה ילדים.

## תחרויות
*1971 - פרו מר אמריקה נערים, מקום ראשון. WBBG
*1971 - מר אמריקה נערים, מקום רביעי. AAU
*1972 - פרו מר אמריקה נערים, מקום שני. WBBG
*1972 - מר עולם, גבוה, מקום שני. NABBA
*1973 - מר אמריקה של IFBB, מנצח כללי.
*1973 - מר עולם, גבוה ראשון, מנצח כללי. IFBB
*1974 - מר אולימפיה משקל כבד מקום שני.
*1975 - מר אולימפיה גבוה, מקום שלישי.
*1992 - מר אולימפיה שלישי.
*1993 - מר אולימפיה עשירי.
*1994 - אולימפיה מאסטרס, שני.

## קישורים חיצוניים

* 

* גלריה

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:ברוקלין: אישים
קטגוריה:מפתחי גוף אמריקאים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:ספורטאים לקויי שמיעה
קטגוריה:זוכי פרס פטל הזהב: שחקנים
קטגוריה:שחקנים ביקום הקולנועי של מארוול
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1951
יוהאן אדם ריינקן

**יוהאן אדם ריינקן** (בגרמנית: **Johann Adam Reincken** או Jan Adams Reinken; 27 באפריל 1643 – 24 בנובמבר 1722) היה נגן עוגב ומלחין צפון-גרמני, שנודע באריכות ימיו, בהיקף סגנונו ובהשפעתו על נגני עוגב צעירים כמו יוהאן סבסטיאן באך.

## ביוגרפיה
ריינקן, יליד דפנטר, יצא בשנת 1654 ללמוד אצל היינריך שיידמן בכנסיית סנטה קתרינה (Katharinenkirche) בהמבורג. אחרי שלוש שנות לימודים ועוד שנת עבודה בדפנטר התמנה לעוזרו של שיידמן ואחרי מותו בשנת 1663, תפס את מקומו ובמשרתו זו נשאר כל חייו. בשנת 1705 ניסו כמה מזקני העדה למנות את יוהאן מאתזון כמחליף לריינקן, אך הוא לא אפשר את הדבר. שלא כרבים מנגני העוגב בזמנו, ריינקן מת כאדם עשיר.

[ממוזער|יוהאן פורהאוט: "סצנה מוזיקלית ביתית" (האיש שליד ה[צ'מבלו הוא כמעט בוודאות ריינקן, משמאלו כנראה בוקסטהודה, מנגן בוויולה דה גמבה, מימינו, מתחת לצ'מבלו, כנראה יוהאן תיילה.]] 

ריינקן הכיר היטב את בוקסטהודה - שניהם היו חברים ללימודים אצל שיידמן - וראיה לכך תמונת שמן של הצייר ההולנדי יוהנס פורהאוט משנת 1674, שבה הם נראים יחדיו בסצנה מוזיקלית ביתית.

הסברה היא, שלריינקן הייתה השפעה ניכרת על באך הצעיר. לפי האמור בדברי זיכרון לבאך (1751 - 1754), העיר ריינקן הישיש, אחרי ששמע את באך בן ה-35 מאלתר על הכוראל הלותרני "על נהרות בבל", "חשבתי שהאמנות הזאת גוועה ומתה, אבל אני רואה שהיא חיה בך." כיוון שהגדולה ביצירותיו של ריינקן למקלדת נכתבה על הכוראל הזה, הרי שבאך הפגין בכך כבוד כלפי אמנותו של ריינקן בסגנון הצפון גרמני של הפנטסיה הכוראלית.

ריינקן הלך לעולמו בשמת 1722 בהמבורג.

בשנת 2006 התגלתה החתימה המוקדמת ביותר של באך בויימאר, על גבי העתק של "על נהרות בבל" מאת ריינקן, שבאך הכין בשנת 1700 למורו באותם ימים בלינבורג, גאורג בהם.

## רשימת יצירות

* שתי פנטסיות כוראליות לעוגב: 'An Wasserflüssen Babylon*, *Was kann uns kommen an für Not''
* ארבע טוקטות (סול מז'ור, סול מינור, לה מז'ור, סול מז'ור (מאת פרסקובלדי?)
* פוגה בסול מינור (אותנטיות מוטלת בספק)
* שמונה סוויטות לצ'מבלו
* שלושה קבצים של וריאציות לצ'מבלו
* שש סונאטות עם סוויטות לכלי מיתר ובסו קונטינואו "הורטוס מוזיקוס" (המבורג 1688)

## עריכות
* ברייטקופף והרטל: מכלול יצירות לעוגב בעריכת פטר דירקסן, 2005
* ברייטקופף והרטל: יצירות מקלדת בעריכת קלאוס בקמן, 1980

## לקריאה נוספת
* גרפנתין, אולף, "ריינקן, יוהאן אדם" במילון גרוב החדש למוזיקה ומוזיקאים, בעריכת ס. סיידי וג'. טירל, לונדון, מקמילן 2001,

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:נגני עוגב גרמנים
קטגוריה:מלחינים מתקופת הבארוק
קטגוריה:ילידי 1643
קטגוריה:נפטרים ב-1722
קטגוריה:מלחינים גרמנים במאה ה-17
קטגוריה:מלחינים גרמנים במאה ה-18
נכו השני

**נכו השני** היה שליט מצרי מהשושלת ה-26 של מצרים, אשר מלך בין השנים 610–595 לפני הספירה.

נכו השני הוא חלק מרשימה בת 53 דמויות מקראיות, שאושרו במחקר מבחינה ארכאולוגית כדמויות היסטוריות.

## ביוגרפיה
אביו של נכו, פסמתיך הראשון, התרכז בעיקר בארגונה הפנימי של מצרים, בעוד נכו התרכז בעיקר במדיניות חוץ. בשנת 609 לפנה"ס עלה לחרן כדי לסייע לאשור-אובליט השני, אחרון מלכי אשור, לכבוש את העיר מידי הבבלים. המצור נכשל ונכו עם בעלי בריתו חזרו לסוריה. הבבלים חצו את נהר פרת ובשנת 605 לפנה"ס תקף צבאו של נבופלאסר מלך בבל, בפיקודו של נבוכדנצר השני, את המצרים ליד כרכמיש. הקרב הסתיים בניצחון מוחץ לצבא בבל ושרידי הצבא המצרי הושמדו ליד העיר חמת. כתוצאה מקרב כרכמיש השתלטה בבל על כל תחום עבר הנהר עד גבול מצרים.

בדרכו לחרן הרג את יאשיהו מלך יהודה במה שנודע כקרב מגידו. מאוחר יותר אסר את יהואחז בנו והמליך את יהויקים. ניתן להניח שהוא גם עודד אותו למרוד בבבל.

במצרים חידש נכו את מפעלו של רעמסס השני לחבר את הים האדום עם הים התיכון על ידי כריית תעלה בין האגמים המרים לנילוס. הרודוטוס מספר שנכו שלח ספנים פיניקים להקיף את אפריקה. את המסע המתואר ערכו הפיניקים בשליחותו של השליט הפרעוני מהים האדום דרך האוקיינוס ההודי ודרומה כשהם מקיפים את אפריקה ממזרח למערב וחוזרים דרך מצרי גיברלטר. המסע ארך שלוש שנים, כאשר הפיניקים עוצרים בתחנות שונות במסלול על מנת לזרוע חיטה ולהצטייד במזון ובמים. מדובר במסע הימי הראשון שהקיף את יבשת אפריקה, כ-2,000 שנה לפני שנערך מסע דומה (מהכיוון הנגדי) על ידי הספן הפורטוגזי וסקו דה גמה.

וכך מתאר זאת הרודוטוס:

.

## באגדות חז"ל
לפי חז"ל המילה "נכה" או "נכו" פירושה "חיגר". על נסיבות פציעתו מספר המדרש שהוא נפצע על ידי האריות שבכיסא שלמה המלך, אותו שדד במלחמתו עם יאשיהו.

## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פרעוני השושלת ה-26
קטגוריה:אישים בתנ"ך המוזכרים במקורות חיצוניים
קטגוריה:מלכי הגויים בתנ"ך
קטגוריה:אישים מצרים בתנ"ך
קטגוריה:אישים בספר ירמיהו
קטגוריה:אישים בספר מלכים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-6 לפנה"ס
קרב כרכמיש

**קרב כרכמיש** הוא קרב שהתרחש בעיר כרכמיש שבגבול הפרת הצפוני (טורקיה של היום) בסביבות שנת 605 לפנה"ס בין צבאות בבל, בפיקודו של נבוכדנצר השני, לבין מצרים העתיקה ואשור, בהנהגת פרעה נכו השני. הקרב היה אחד הקרבות המכריעים של המזרח התיכון העתיק, והוא הסתיים בניצחון בבלי, אשר סלל את הדרך להקמת האימפריה הנאו-בבלית. הקרב מוזכר מספר פעמים בתנ"ך, בין היתר בהקשר של קרב מגידו.

## רקע ותוצאות

בשנת 612 לפנה"ס כבשו הבבלים את נינוה, בירת האימפריה האשורית, והעיר נהרסה עד יסוד. כתוצאה מכך, העביר מלך אשור אשור-אובליט השני, את עיר הבירה של אשור לחרן. כאשר חרן נכבשה על ידי הבבלים בשנת 609 לפנה"ס, הזעיק אשור-אובליט את המצרים לעזרתו. האשורים העבירו שוב את בירתם, והפעם לכרכמיש. למצרים היה אינטרס לסייע לאשורים, כי הם היוו כוח חוצץ בינם לבין הבבלים שהיו כוח חזק שעלה בדרום מסופוטמיה.

בשנת 609 לפנה"ס עלו המצרים צפונה בדרך הים ונחלצו לצד בעלי בריתם האשורים. במגידו, אשר נמצאת על דרך הים, התעכב הצבא המצרי בעקבות המלחמה נגד צבאו של המלך יאשיהו בקרב מגידו. יחד, צרו צבאות האשורים והמצרים על חרן, אך נכשלו לכבשה מחדש. בעקבות כישלון זה נעלמה האימפריה האשורית החדשה והם לא הוזכרו יותר בכרוניקות הבבליות. הכוחות המצרים נסוגו בחזרה לסוריה וניסו למנוע מהבבלים לחצות את נהר פרת מערבה. הצבא הבבלי הצליח לעבור את הנהר בשלוש נקודות ובקרב מכריע ליד כרכמיש השמיד את הצבא המצרי.

צבא מצרים נפגע קשות מידי הבבלים. המצרים חדלו להיות כוח משמעותי במזרח הקרוב ולא הוסיפו לצאת מארצם.

בעקבות הקרב ביססו הבבלים את מעמדם כמעצמה האזורית והגיעו לשיא מבחינה כלכלית.

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:האימפריה הבבלית החדשה
קטגוריה:האימפריה האשורית החדשה
כרכמיש
קטגוריה:סיפורי התנ"ך
מקס מרשנד

**מקס מרשנד** (**Max Marchand**;  (24 בנובמבר 1888 – אפריל 1957) היה שחמטאי הולנדי, אלוף הולנד לשחמט בשנת 1919.

מרשנד שיחק במהלך מלחמת העולם הראשונה רק בהולנד ובדנמרק, ששמרו על נייטרליות. בשנת 1915 הגיע למקום השני בתחרות אמסטרדם, ניצח בתחרות שבינגן והגיע למקום השני בתחרות רוטרדם. בשנת 1916 חלק מקום 2–4, בתחרות קופנהגן (האליפות התשיעית של ארצות הצפון, ניצח פאול יונר ), וניצח בתחרות אמסטרדם. בשנת 1917 הגיע למקום השלישי בתחרות שביגנן. בשנת 1918 ניצח בתחרות אמסטרדם, חלק מקום ראשון בתחרות ארנהיים, הגיע למקום השלישי בתחרות הרטוגנבוש וחלק מקום 5–6 בתחרות שבינגן (ניצח: רודולף לומן).

לאחר מלחמת העולם הראשונה ניצח מרשנד באליפות הולנד הרביעית שהתקיימה בהאג בשנת 1919. באותה שנה חלק מקום ראשון בתחרות אמסטרדם עם ריכרד רטי, הגיע למקום התשיעי בתחרות הייסטינגס (ניצח: חוסה ראול קפבלנקה), חלק מקום 3–4 בתחרות שבינגן, ניצח בתחרות אמסטרדם וחלק מקום 2–3 בתחרות נוספת שהתקיימה באמסטרדם. בשנת 1920 ניצח מרשנד בתחרות ברומלי, ובתחרות נוספת באותה עיר חלק מקום 2–3 אחרי ג'ורג' אלן תומאס, הגיע למקום החמישי בתחרות אמסטרדם (ניצח: ריכרד רטי) ובתחרות נוספת באמסטרדם הגיע למקום הרביעי (ניצח: מקס אויבה), הגיע רביעי בתחרות גוטבורג (ניצח: פאול יונר) והגיע למקום הרביעי בתחרות שבינגן.

## קישורים חיצוניים

* מידע כללי 

קטגוריה:שחמטאים הולנדים
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1888
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-1957
פציעת מאמץ חוזרני

**פציעת מאמץ חוזרני** היא פציעה הנגרמת לגוף בשל מאמץ ממושך או חוזר ונשנה, על פי רוב, בתנוחה או בתנאים שאינם מומלצים על ידי רופאים ואנשי מקצועות פארא רפואיים.

פציעות מאמץ חוזרני שכיחות:
* שבר הליכה
* תסמונת מנהרת שורש כף היד – דלקת הנגרמת בשל הקלדה תכופה על מקלדת מחשב בתנוחות לא מומלצות. מניעת דלקת זו אפשרית בעזרת מקלדות חלופיות למניעת פציעות הקלדה.
* פריצת דיסק
* פצע לחץ
* יבלת עבודה
* תסמונת מוצא בית החזה

## לקריאה נוספת
*J Med Pract Manage. 2011 Jan-Feb;26(4):221-4. Computer ergonomics: the medical practice guide to developing good computer habits. Hills L.

## קישורים חיצוניים
* 

*
סרבוסייק

ה**סרבו-סייק** (בקרואטית: **Serbo-Sijek** – "שוסעת סרבים" וכן "שוסעת גרונות") הייתה סכין ששימשה את התנועה הפשיסטית הקרואטית "אוסטאשה" לרצח אסירי מחנות הריכוז שהקימו במדינתם, מדינת קרואטיה העצמאית, תחת הנאצים ובהנהגת אנטה פאבליץ'. בסכין השתמשו לייעול הרצח השיטתי הידני של יהודים, סרבים, צוענים ומתנגדי-משטר, בייחוד במחנה יאסנובאץ.
שמאל|ממוזער|250px|סכין "סרבוסייק" מיאסנובאץ
האוסטאשה העדיפו לרצוח את קורבנותיהם באופן "ידני", שכן כך לא בזבזו קליעים יקרים על "תת-אדם", וגם סיפקו את יצריהם הסדיסטיים ואת תורתם הגזענית והאגררית. הכלים הנפוצים בשימוש זה היו הלמות מקב (Malij) או שיסוע הגרון בסכין, בייחוד בפגיון השירות האישי של האוסטאשה, שעליו, ועל רימון ואקדח (לצד איקונין של ישו הצלוב) נשבעו חברי התנועה אמונים. לצורך שיסוף הגרון נתחבבה על האוסטאשה סכין קצבים גרמנית ממפעלו של גברידר גרפראת' (אחר-כך "הוברטוס סולינגן") בהזמנה מיוחדת של קרואטיה העצמאית.
במשך הזמן עוצבה הסכין מחדש בידי החרשים שבין אסירי המחנה, והם הפכוה ללהב צר ומעוקל, שהוצמד לכפפה שהאוסטאשה שמו (כדי להימנע ממגע ישיר עם האסירים). אורך הלהב היה 12 סנטימטר, והוא אפשר לרצוח אסירים לפי גחמה ולאלתר, וכן במהירות גדולה. כך רצחו כמה סוהרים מספר אלפי אסירים בלילה אחד, וראש להם היה הסגן פטר ברזיצה. הם פיתחו מיומנות בלתי-רגילה ויכלו לעקור איברים חיצוניים (אוזניים, אפים וכדומה) ואיברים פנימיים (לב, כליות ועוד) ברגע. על עור הכפפה נכתב "Gräwiso" ולכן נודעה הסכין גם כ"גרוויזו".

## ראו גם
* יאסנובאץ
* פטר ברזיצה
* אוסטאשה
* אנטה פאבליץ'
* וייקוסלאב לובוריץ'

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סכינים
קטגוריה:אוסטאשה
קטגוריה:טרמינולוגיה של מחנות ריכוז
האגודה הלאומית של מפתחי הגוף לחובבים

**האגודה הלאומית של מפתחי הגוף לחובבים** (באנגלית: **National Amateur Bodybuilders Association** או בקיצור: **NABBA** בעברית: **נאב"א**) הוא ארגון שיוסד בשנת 1950 כדי לקדם את תחום פיתוח הגוף בממלכה המאוחדת. התחרות הראשונה שהיא ארגנה הייתה מר יוניברס של NABBA שנערכה ב-24 ביוני 1950 התחרות עדיין נערכת היום תחת השם "Universe Championships" (אליפות היקום).

כאשר מפתחי גוף מחוץ לממלכה המאוחדת רצו להשתתף בתחרות מר יוניברס ארצות שונות הצטרפו וכך יוסד ה-NABBA הבינלאומי. למספר ארצות שונות יש ארגון NABBA משלהם כמו NABBA אוסטרליה, NABBA ארצות הברית, NABBA גרמניה, NABBA ישראל ועוד. הקיצור NABBA מתייחס לארגון המקורי.

## תחרויות במדינת ישראל של איגוד NABBA
תחרויות מר ישראל בתחום פיתוח הגוף התחילו כבר בשנות השמונים, תמונות מהתחרות פורסמו במגזין ספורטאון (בשחור לבן).

תחרות מר ישראל 1993 נערכה בפרדס חנה, השתתפו בא למעלה מארבעים מתחרים עד גיל 18.

תחרות מר ישראל 2006 נערכה באולם בית אבא חושי בחיפה.

תחרות מר ישראל 2010 התחרות נערכה באולם דוהל בבית דני שבשכונת התקווה תל אביב.

תחרות מר ישראל 2022 נערכה בהיכל התרבות שד' דואני פינת ז’בוטינסקי 3 יבנה.

תחרות מר ישראל 2025 נערכה באולם דוהל בבית דני בשכונת התקווה תל אביב.

## ראו גם
*הפדרציה הבינלאומית של פיתוח הגוף (IFBB)
*האגודה העולמית לפיתוח הגוף (WABBA)

## קישורים חיצוניים
* 
* אתר האגודה-ישראל
* אתר האגודה-הממלכה המאוחדת
* אתר האגודה-ארצות הברית
* אתר האגודה-אוסטרליה
* אתר האגודה-גרמניה
## הערות שוליים

קטגוריה:פיתוח גוף
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: ספורט
טירת מצואה

שמאל|ממוזער|250px|מגדל העוז של טירת מצואה
 שמאל|ממוזער|250px|נינומארו
 שמאל|ממוזער|250px|חורבות שער אוטה
**טירת מַצוּאהֶ** (ביפנית: 松江城) היא טירה פיאודלית במצואה, בירת מחוז שימאנה ביפן. הטירה, המכונה "הטירה השחורה" או "טירת החופמי", היא אחת הטירות הבודדות ששרדו מתקופת ימי הביניים ביפן, ובייחוד היא בין הבודדות שמבנה העץ המקורי שלהן שרד ולא הוחלף במבנה מודרני הבנוי בטון.

בניית טירת מצואה החלה ב-1607 והסתיימה ב-1611, על פי הוראותיו של האציל המקומי, הוריו יושיהארו. ב-1638 עברו שטחי האחוזה והטירה לבעלותו של שבט מצואהדאירה, ענף זוטר בשבט טוקוגאווה, ששלט ביפן.

רוב הטירות ביפן נפגעו או נהרסו במלחמה, רעידות אדמה, או סיבות אחרות. מכיוון שרוב המבנה עשוי עץ הייתה שרפה סכנה עיקרית. טירת מצואה נבנתה לאחר שהסתיימה המלחמה הפיאודלית הגדולה האחרונה ביפן, ולכן מעולם לא חוותה לחימה. ועם זאת רק חלק מהקירות ומגדל העוז קיימים כיום.

## היסטוריה
מתוך 12 הטירות ששרדו ביפן, טירת מצואה היא היחידה ששרדה באזור סאנין. הטירה היא השנייה בגודלה, השלישית בגובהה (30 מטרים) ואחת העתיקות שבהן. את הטירה בנה במשך 5 שנים הדאימיו של אזור איזוּמוֹ, הוֹריוֹ יוֹשיהארוּ, והיא הושלמה ב-1622.

לאחר שלטונם של טדהארוּ הוֹריוֹ וטדטקה קיוגיוּ, שלט בטירה נאומאסה מצואהדאירה שהיה נכדו של טוקוגאווה איאיאסו מייסד שוגונות טוקוגאווה. מצואהדאירה עבר לטירה ממצואהמוטו במחוז שינשו, וכך החל שלטון שבט מצואהדאירה בטירה שנמשך עשרה דורות שהשתרעו על פני תקופה של 234 שנים.

ב-1875 נהרסו כל הבניינים בתוך הטירה, למעט מגדל הטירה, ששרד הודות ללחץ שהפעילו קבוצות עניין. בין 1950 ל-1955 עברה הטירה שחזור מלא.

הטירה היא מבנה מורכב, שנבנה בסגנון מגדל שמירה, שמבחוץ נראה כאילו גובהו 5 קומות, אך בפועל יש בפנים שישה מפלסים. רוב קירות הטירה צבועים בשחור. הטירה היא מבנה חסון שנבנה על מנת לעמוד בפני לחימה ובו בזמן הוא בעל נוכחות מלכותית חגיגית, המזכיר את סגנון מומויאמה.

## לקריאה נוספת

*Schmorleitz, Morton S., *Castles in Japan*, Charles E. Tuttle Co, Tokyo, 1974, 
* Motoo, Hinago, *Japanese Castles*, Kodansha, Tokyo, 1986, 


## קישורים חיצוניים
* 

מצואה
קטגוריה:צ'וגוקו
נועם טור

**נועם טוּר** (נולד ב-2 באפריל 1983) הוא דוגמן ישראלי שהתפרסם בזכות השתתפותו בעונה הראשונה של תוכנית המציאות "הישרדות".

## ביוגרפיה
טור נולד וגדל ביישוב חופית. אמו היא השחיינית שלומית ניר, שהייתה שיאנית ישראל בשחייה וייצגה את מדינת ישראל בשתי אולימפיאדות. אביו היה דבוראי. בצה"ל שירת טור כלוחם ביחידת העלית 669. לפני פרסומו עבד בתור דבוראי בעסק המשפחתי. 

בשנת 2008 השתתף בעונה הראשונה של התוכנית הישרדות, שצולמה באיים הקריביים; טור היה המודח השביעי אך חזר למשחק מ"אי המתים" לאחר שניצח את כל המודחים האחרים ב"דו-קרב". הוא הגיע לגמר לצד נעמה קסרי ודן מנו וזכה במקום השני. בעונה זו זכה טור להיות "אהוב הקהל".

לאחר התוכנית התקבל כדוגמן עבור חברת האופנה "פוקס", ודגמן לצד בר רפאלי בין השנים 2008–2013 והצטלמו למספר רב של פרסומות של המותג. 

בשנת 2009 שיחק בתפקיד אורח בסדרה "רמזור" וגילם את עמוס. ב-2010 השתתף כמתמודד אורח בתוכנית טלוויזיה "שחקו אותה בגדול" וב-2011 השתתף בשעשועון "חכמים בריבוע". בשנת 2015 השתתף בעונת ה-VIP של התוכנית "מאסטר שף" והיה המודח הרביעי.

בשנת 2010, הקים טור חברת תיירות בשם "נועם טורס", המציעה טיולים בהם מתקיימת פעילות ספורט ימי.

בנובמבר 2015 השתתף בפרסומת לשכונת מגורים חדשה בחוף אכזיב, דבר שעורר סערה לאחר שנטען כי השכונה פוגעת בחוף.

נועם טור היה בן זוגה של הזמרת קרן פלס. לזוג בן ובת. ב-13 בדצמבר 2023 הזוג הודיע על פרידה לאחר 12 שנות זוגיות.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* נועם טור, באתר התוכנית "הישרדות" בה השתתף ב-2008

## הערות שוליים

קטגוריה:דוגמנים ישראלים
קטגוריה:מתחרי הישרדות (ישראל)
קטגוריה:לוחמי יחידת החילוץ והפינוי בהיטס (669)
קטגוריה:מתחרי מאסטר שף (ישראל)
קטגוריה:זוכי טקס נבחרי הילדים
קטגוריה:חופית: אישים
קטגוריה:ישראלים  שנולדו ב-1983
עורף

[ממוזער|עורף של [גבר]]
[שמאל|ממוזער|200px|עורף של [אישה]]
באנטומיה, ה**עורף** (גם **מַפְרֶקֶת**) הוא חלקו האחורי של הצוואר. העורף מתחיל מתחת לעצם העורף שבגולגולת, ועד לכתפיים. בעורף נמצאות עצם האטלס ועצם המפרקת המקשרות בין הגולגולת לעמוד השדרה, והמבנה שלהן עשוי כציר סיבובי המאפשר לגולגולת לנוע בתנועה מעגלית. בעורף נמצא גם חלק משריר הטרפז המחבר את חגורת הכתף לגולגולת ולעמוד השדרה בכיוונים שונים ומשמש להנעת עצם השכם במגוון תנועות.

אצל בעלי חיים רבים העור העוטה את העורף מעוצבב בצורה כזו שאינו רגיש לנשיכה, עובדה זו מאפשרת לאם לאחוז את גוריה בעורפם בשיניה ולשאת אותם.

ברפואה, 'קשיון עורף' הוא מצב בו העורף מתקשה, ויכולת התמרון שלו נפגעת מאוד. מצב זה הוא תסמין שכיח למספר מחלות שהעיקרית שבהן היא דלקת קרום המוח.

בתרבות היפנית המסורתית, העורף נמנה עם האזורים המעטים בגוף האישה שאינם מכוסים בבגדים, ונחשב מושך בעיני גברים יפנים.

## אטימולוגיה
במקרא עורף הוא אחורי הראש (ולא הצוואר) אחורי הצוואר נקרא 'מול עורף'.  דיוק זה איבד את משמעותו בעיקר בגלל השימוש בשם בפעולת העריפה שנעשית בצוואר.
במקורות מצוי השימוש בעורף כמטאפורה להפנית הראש בריחה או עקשנות. המושג 'קשיות עורף' קיבל משמעות של אדם או עם סרבן, שהפנה את עורפו כלפי הציווי שניתן לו, וכאילו אינו יכול לסובב את ראשו לעבר המצווה ולהישמע לו.

דוגמה לדבר היא דבריו של ה' למשה בעת שעלה להר סיני כדי לקבל את לוחות הברית, שהביעו כעס על סרבנותם של עם ישראל לשמור על מצוות איסור עשיית פסל: . 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:צוואר
סמואל שיידט

**סמואל שיידט** (בגרמנית: **Samuel Scheidt**; הוטבל ב-3 בנובמבר 1587 – נפטר ב-24 במרץ 1654) היה מלחין, נגן עוגב ומורה גרמני מראשית תקופת הבארוק.

## ביוגרפיה
שיידט נולד בהאלה ואחרי סיום לימודי היסוד שם, נסע לאמסטרדם ללמוד אצל סוולינק, המלחין ההולנדי ידוע השם, שחותמו ניכר בבירוד בסגנונו של שיידט. עם שובו להאלה התמנה לנגן העוגב, ואחר לממונה על המוזיקה (קאפלמייסטר) בחצר המרקיז מברנדנבורג. שלא כמוזיקאים גרמנים רבים, כמו היינריך שיץ, למשל, נשאר שיידט בגרמניה במהלך מלחמת שלושים השנים והחזיק מעמד בהוראה ובשורה של משרות קטנות יותר עד שהיציבות נכונה מחדש וניתן לו לשוב למשרתו כקאפלמייסטר. 

שיידט היה המלחין הראשון לעוגב בבארוק הגרמני שזכה לפרסום בינלאומי, והוא מייצג את פריחתו של הסגנון הצפון-גרמני החדש, שהתהווה במידה רבה כתוצאה מן הרפורמציה הפרוטסטנטית. בדרום גרמניה ובעוד כמה ארצות באירופה נותרה איתנה כשהייתה השפעתה הרוחנית והאמנותית של רומא, כך שהמוזיקה ברובה הגדול המשיכה להסתמך על מודלים איטלקיים. בחבלי הארץ שעברו זה לא מכבר לפרוטסטנטיות, דחף הניתוק מרומא את המוזיקאים לפתח רעיונות סגנוניים חדשים, שונים במידה רבה מן המקובל על שכניהם.

המוזיקה של שיידט מתחלקת לשתי קטגוריות עיקריות: מוזיקה אינסטרומנטלית, הכוללת מספר רב של יצירות לכלי מקלדת, בעיקר עוגב; ומוזיקת קודש ווקאלית, חלקה א'קאפלה וחלקה עם בסו קונטינואו או ליווי אינסטרומנטלי אחר. המוזיקה שלו לעוגב הייתה מפורסמת בשעתה, אף כי בהמשך העיבה עליה המוזיקה של יוהאן סבסטיאן באך. בכוראל פרלודים הרבים שלו הרבה שיידט להשתמש בטכניקה של "וריאציה מדוגמת", שבה כל פסוק של הכוראל משתמש במוטיב רתמי שונה וכל וריאציה (המורכבת מפסוקים אחדים) משוכללת מקודמתה, עד שהחיבור מגיע לשיאו. נוסף לכוראל פרלודים שלו, כתב שיידט מספר רב של פוגות, סוויטות מחולות (לעיתים קרובות בצורה מחזורית, עם בס יסודי משותף) ופנטזיות.

שיידט כתב גם כמות גדולה של מוזיקה ווקאלית, הן דתית והן חילונית, שחלק גדול ממנה שרד.

## [[פרטיטורה|פרטיטורות]]
* הכוראל פרלודים של שיידט מיוצגים בכל הקבצים הגדולים של כוראל פרלודים של מחברים שונים, ובהם:
:* "אוצר הזהב של נגן העוגב הכנסייתי" (שלושה כרכים) בעריכת קרל פ. פפאטייכר וארצ'יבלד ט. דייויסון (תאודור פרסר ושות', פנסילבניה).
:* 80 כוראל פרלודים מן המאה ה-17 וה-18 בעריכת הרמן קלר (פיטרס).
:* "כוראל פרלודים של אמני העבר" בעריכת קרל שטראובה (פיטרס) (קיים גם בהדפסה חוזרת ממאסטרס מיוזיק פאבליקיישנס).
* מכלול יצירתו של שיידט יוצא לאור בהוצאת ברייטקופף והרטל בסדרה של 16 כרכים בעריכת גוטליב הארמס, כריסטהארד מאהרנהולץ וכריסטוף וולף.

## לקריאה נוספת
*מנפרד בוקופצר, **מוזיקה בתקופת הבארוק**, ניו יורק: נורטון ושות', 1947.
*"סמואל שיידט", בתוך: **מילון גרוב החדש למוזיקה ומוזיקאים** (עורך: סטנלי סיידי), כרך 20, לונדון: מקמילן, 1980.

* Manfred Bukofzer, *Music in the Baroque Era*. New York, W.W. Norton & Co., 1947. 
* 'Samuel Scheidt', *The New Grove Dictionary of Music and Musicians*, ed. Stanley Sadie. 20 vol. London, Macmillan Publishers Ltd., 1980. 


## קישורים חיצוניים

* תווים ליצירותיו של שיידט, באתר פרויקט ספריית התווים הבין-לאומי
* תווים ליצירותיו של שיידט, באתר Werner Icking Music Archive
* 

קטגוריה:מורים למוזיקה
קטגוריה:מלחינים גרמנים
קטגוריה:מלחינים מתקופת הבארוק
קטגוריה:נגני עוגב גרמנים
קטגוריה:ילידי 1587
קטגוריה:נפטרים ב-1654
ריצ'רד הולברוק

**ריצ'רד צ'ארלס אלברט הולברוק** (באנגלית: **Richard Charles Albert Holbrooke**; 24 באפריל 1941 - 13 בדצמבר 2010) היה דיפלומט יהודי אמריקאי דמוקרטי, חבר סוכנות הממשל האמריקאי "חיל השלום" (Peace Corps), והאדם היחיד שבתפקידו כסגן מזכיר המדינה היה אחראי לשני אזורים שונים בעולם (אסיה 1981-1977, ואירופה 1996-1994). אדריכל הסכם דייטון ב-1995, הסכם המסגרת הכללי לכינון שלום בבוסניה והרצגובינה, ששם קץ למלחמה שנמשכה שלוש וחצי שנים. עד סמוך לפטירתו היה שליח ממשל אובמה לפקיסטן ולאפגניסטן. היה מועמד שבע פעמים לפרס נובל לשלום (1981-1977), וכן זכה בתואר דוקטור של כבוד מטעם אוניברסיטת בן-גוריון בנגב.

## קריירה
הולברוק נולד בניו יורק בן לאם יהודייה שנמלטה עם משפחתה מגרמניה לאחר עליית הנאצים לשלטון, ואב יהודי פולני שנמלט לארצות הברית בפרוץ מלחמת העולם השנייה.

הוא סיים תואר ראשון מאוניברסיטת בראון ב-1962, והשלים תואר מתקדם באוניברסיטת פרינסטון ב-1970.

בין השנים 1994-1993 כיהן כשגריר ארצות הברית בגרמניה. אף על פי שזמן רב קודם לכן היה ידוע בחוגים דיפלומטיים ועיתונאיים, הוא זכה לתהילה וחשיפה ציבורית כשתיווך בעסקת השלום בין הצדדים בסכסוך בבוסניה והרצגובינה, עסקה שהובילה לידי חתימת הסכם דייטון ב-1995. הולברוק היה גם בין המועמדים להחליף את מזכיר המדינה לשעבר, וורן כריסטופר, אך הנשיא ביל קלינטון מינה לבסוף את מדליין אולברייט ב-1997. בשנים 2001-1999 כיהן הולברוק כשגריר ארצות הברית באו"ם, ושם הביא לישראל את חברותה בקבוצת מערב אירופה ואחרות (WEOG).

בשנת 2004 היה יועץ לענייני חוץ לקמפיין הבחירות של ג'ון קרי, וב-2008, בקמפיין הנשיאותי של הילרי קלינטון, והוזכר כמועמד של שני מתמודדי המפלגה הדמוקרטית לנשיאות, ברק אובמה וקלינטון, לשמש כמזכיר המדינה, תפקיד שקיבלה לבסוף הילרי קלינטון. 

על ישראל אמר, בקבלו תואר דוקטור של כבוד מאוניברסיטת בן-גוריון, שעל אף בידודה בארגונים כמו האו"ם, עליה להמשיך לייחס חשיבות לפעילותה בארגונים אלו, כיוון ש"ככל שגדולים הצדק והנחישות, גדל מספר ההצלחות בזירה הבינלאומית".

השתתף בספטמבר 2008 בכנס שבו הוצג מסמך המכין את הקרקע להעמדתו לדין של נשיא איראן, מחמוד אחמדינז'אד, בגין הסתה לרצח עם. הוא ביקש אז לא לבטל את דברי אחמדינז'אד: "מילים נחשבות", אמר, "כשאומרים לי לא לשים לב למה שהוא אומר, המחשבות שלי חוזרות לסבתא שלי בהמבורג ב-1932" וכי "איראן עם נשק גרעיני מסוכנת באופן מיוחד בשל האיומים שהיא משמיעה על מדינה אחרת המבוססים על הסתה לרצח עם".

עם תחילת כהונתו של ברק אובמה כנשיא ארצות הברית, מונה הולברוק לשליח הממשל החדש לפקיסטן ולאפגניסטן.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* Taming the Bullies of Bosnia, הניו יורק טיימס, 17 בדצמבר 1995
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בראון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:שגרירי ארצות הברית
קטגוריה:שגרירי ארצות הברית באו"ם
קטגוריה:שגרירי ארצות הברית בגרמניה
קטגוריה:חברי המפלגה הדמוקרטית (ארצות הברית)
קטגוריה:יהודים פקידי ממשל בארצות הברית
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל ביל קלינטון
קטגוריה:יהודים חברי הקבינט של ארצות הברית
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב
קטגוריה:חברי ועד השלישייה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1941
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2010
האגודה העולמית לפיתוח הגוף

שמאל|ממוזער|250px|לוגו האגודה
**האגודה העולמית לפיתוח הגוף** (באנגלית: **World Amateur Body Building Association ** או בקיצור **WABBA**) הוא ארגון פיתוח גוף שיוסד בשנת 1976 על ידי מפתח הגוף הצרפתי סרג' נוברט. האגודה הצטרפה לאגודה הלאומית של מפתחי הגוף לחובבים (NABBA) בשנת 1977, אבל ביטלה את הצטרפותה בשנת 1983.

WABBA מקיימת את האליפויות העולמיות והאירופאיות.

## ראו גם
*הפדרציה הבינלאומית של פיתוח הגוף (IFBB)
*האגודה הלאומית של מפתחי הגוף לחובבים (NABBA)

## קישורים חיצוניים
* 
קטגוריה:פיתוח גוף
קטגוריה:ארגוני ספורט בין-לאומיים
וסבולוד בוברוב

**וסבולוד מיכאילוביץ' בוברוב** (רוסית: **Всеволод Михайлович Бобров**; 1 בדצמבר 1922 - 1 ביולי 1979) היה ספורטאי סובייטי שהתבלט בתחומי הכדורגל, באנדי והוקי קרח.
## ביוגרפיה
בשנים 1939-1941 שיחק בקבוצת הנוער של דינמו לנינגרד. לאחר שירותו בצבא האדום במלחמת העולם השנייה הוא הוזמן ב-1945 לשחק במועדון הכדורגל צסק"א מוסקבה, שהיה שייך לצבא. עד 1953 הספיק בוברוב לשחק בצסק"א, VVS, וספרטק, וזכה בשלוש אליפות של ליגת העל הסובייטית. בעונות הללו הוא הבקיע 97 שערים ב-116 משחקים. בוברוב היה מלך השערים של ברית המועצות ב-1945 וב-1947, עם 24 ו-14 שערים בהתאמה. ב-1945 הוא היה שחקן אורח במסע המשחקים של דינמו מוסקבה בממלכה המאוחדת, וזכה לביקורות טובות לאחר שהבקיע שישה שערים במשחקים נגד מועדונים בכירים כגון צ'לסי, ארסנל וגלאזגו ריינג'רס. בוברוב השתתף ב-3 משחקים במדי נבחרת ברית המועצות. הוא הבקיע חמישה שערים במדי הנבחרת, כולל שלושער במשחק נגד נבחרת יוגוסלביה.

ב-1946 החל בוברוב את קריירת ההוקי קרח שלו בצסק"א מוסקבה. הוא המשיך לשחק עד 1957, כאשר בין 1950 ל-1953 הוא משחק בקבוצת VVS מוסקבה. בינואר 1950 הוא איחר למטוס בו התרסקו 11 משחקני קבוצת הוקי קרח. קריירת ההוקי קרח הייתה המוצלחת ביותר מבין התחומים שבהם בוברוב עסק, למרות שהתחום הראשון שבוברוב עסק בו היה כדורגל. הוא הבקיע 254 שערים ב-130 משחקים, וזכה בשבע אליפויות עם הקבוצות שבהן שיחק. בוברוב צורף לסגל הנבחרת לקראת אולימפיאדת קורטינה ד'אמפצו ב-1956. בוברוב הוביל את נבחרתו לזכייה במדליית הזהב, וזכה עמה באליפות העולם ב-1954 וב-1956. לאורך שנותיו בנבחרת הוא הבקיע 89 שערים ב-59 משחקים. הרשימה המכונה "מועדון בוברוב" קרויה על שמו, ונכללים בה שחקני הוקי קרח רוסים שהבקיעו למעלה מ-250 שערים בקריירה שלהם.

בוברוב היה מאמן-שחקן בשתי הקדנציות שלו ב-VVS, ולאחר פרישתו ממשחק פעיל אימן מספר מועדוני כדורגל והוקי קרח. הוא אימן את נבחרת ברית המועצות בסדרת הפסגה של 1972, ולאחר מכן הוביל אותה לזכייה באליפות העולם ב-1974 וב-1975.

בוברוב מת במוסקבה ב-1979 מתסחיף ריאתי. ב-1979 נכלל שמו בהיכל התהילה של פדרציית ההוקי קרח הבינלאומית.

אחד מהבתים ב-KHL קרוי על שמו.

## קישורים חיצוניים

* מידע באתר peoples.ru
* סטטיסטיקות בהוקי קרח
* 

קטגוריה:שחקני הוקי קרח סובייטים
קטגוריה:חלוצי כדורגל סובייטים
קטגוריה:כדורגלנים סובייטים
קטגוריה:כדורגלני דינמו סנקט פטרבורג
קטגוריה:כדורגלני ספרטק מוסקבה
קטגוריה:כדורגלני צסק"א מוסקבה
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת הלסינקי (1952)
קטגוריה:מאמני כדורגל סובייטים
קטגוריה:מאמני הוקי קרח סובייטים
קטגוריה:מאמני נבחרת ברית המועצות בהוקי קרח
קטגוריה:מעוטרי עיטור לנין
קטגוריה:מעוטרי עיטור אות הכבוד
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ברית המועצות
קטגוריה:שחקני הוקי קרח באולימפיאדת קורטינה ד'אמפצו (1956)
קטגוריה:אנשי צבא סובייטים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין קונצבסקויה
קטגוריה:אלופים אולימפיים סובייטים: הוקי קרח
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1922
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1979
וונצ'ואן

**וֶונ-צְ'וּ'אַן** הוא כפר במחוז צ'ינגהאי שבסין. הכפר שוכן ברמת טיבט מעט צפונית למעבר ההרים טאנגגולה, בו עובר כביש בגובה 5,231 מטרים ומעבר הרכבת הגבוה בעולם של מסילת הרכבת צ'ינגדזאנג, בגובה 5,072 מטר. וונצ'ואן הוקם ב-1955 ובגובה 5,100 מטר, הוא מקום היישוב הגבוה בעולם. באזור הכפר חיים 546 תושבים.

תחנת הרכבת הגבוהה בעולם, תחנת טאנגגולה, נמצאת ליד הכפר.

## קישורים חיצוניים
* מפה ונתונים על וונצ'ואן

קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: יישובים
קטגוריה:צ'ינגהאי
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1955
אליפות היקום

**אליפות היקום** (באנגלית: **Universe Championships**) היא אירוע פיתוח גוף שנתי שמתקיימת על ידי האגודה הלאומית של מפתחי הגוף לחובבים (NABBA). באירוע נערכות מספר תחרויות: מר יוניברס של NABBA (חובבני ומקצועני), מיס פיזיק, מיס פיגר.

נערכה לראשונה בשנת 1948. במקור האירוע היה אמור להתקיים רק עבור מפתחי גוף גברים חובבנים אך בשנת 1952 הוספה תחרות מקצועניות. ארגון NABBA מגדיר חובבן בתור מישהו שמשתתף בתחרות ולא מצפה לקבל פרס כספי. מיס פיזיק תחרות לנשים הוספה ב-1966 ותחרות מיס פיגר הוספה בשנת 1986.

## מר יוניברס
[שמאל|ממוזער|250px|[ארנולד שוורצנגר, מנצח תחרות מר יוניברס ב-1967]]
"מר יוניברס" היא תחרות פיתוח גוף. האתלטים בה נשפטים על פי סימטריה, פרופורציות, גודל ובהירות של כל קבוצת שרירים. רוב השיפוט נערך במשך היום ונקרא "קדם שיפוט" משום שהוא קודם לשיפוט הסופי הנערך במופע הערב.

## קישורים חיצוניים
*רשימת זוכים מלאה

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תחרויות פיתוח גוף
קרב הייבורי

**קרב הייבורי** היה השם שהוענק למשחק הכדורגל בין נבחרת אנגליה לנבחרת איטליה, שנערך באצטדיון הייבורי ב-14 בנובמבר 1934. המשחק הסתיים בניצחון 3 - 2 לטובת אנגליה, והתפרסם בזכות התנהלותו הקשוחה.

## רקע
משחק זה היה הראשון של איטליה מאז שזכתה במונדיאל 1934 בקיץ, ולעומת זאת אנגליה לא השתתפה במונדיאל כיוון שהתאחדות הכדורגל האנגלית פרשה מפיפ"א ב-1928. אנגליה נחשבה לאחת הנבחרות הטובות ביותר באירופה באותה תקופה, והמשחק תואר כשווה ברמתו לגמר המונדיאל. המשחק היה כה חשוב עבור האיטלקים עד כדי כך שבניטו מוסוליני הציע לכל שחקן בונוסים נכבדים אם ינצחו במשחק.

במשחק זה נקבע שיא כיוון שהוא היה הפעם הראשונה (ועד כה היחידה) שבה השתתפו שבעה שחקנים הרשומים באותו מועדון (במקרה זה ארסנל) במדי נבחרת אנגליה. מלבד שבעת השחקנים של ארסנל (פרנק מוס, ג'ורג' מייל, אדי הפגוד, וילף קופינג, ריי באודן, טד דרייק וקליף באסטין) השתתפו במשחק גם סטנלי מתיוס הצעיר שערך את הופעתו השלישית בנבחרת, קליף בריטון, ג'ק בארקר ואריק ברוק. ההרכב האנגלי לא היה מנוסה, כאשר לכל אחד מהשחקנים היו 10 הופעות במדי הנבחרת עד למשחק זה.

## מהלך המשחק
המשחק היה קשוח והתאפיין בעבירות רבות כבר בתחילתו; לואיס מונטי האיטלקי שבר את רגלו לאחר תיקול של טד דרייק, ונאלץ לרדת כבר בדקה השנייה. באותה תקופה אסור היה להחליף שחקנים, כך שהאיטלקים היו בנחיתות מספרית. שחקני איטליה כעסו על מה שאירע למונטי, ולא חששו מהיתקלות פיזית עם האנגלים: אדי הפגוד שבר את אפו ונאלץ לרדת מהמגרש למשך רבע שעה, באודן נפגע בקרסולו, דרייק ספג אגרוף וברוק סבל מסדק בידו.

ברוק החמיץ פנדל בדקה ראשונה לאחר הכשלת דרייק על ידי השוער האיטלקי קרלו סרסולי. אולם, ברוק הפך לגיבור המשחק לאחר שהבקיע שער בנגיחה (דקה 3) ושער בבעיטה חופשית (דקה 10). טד דרייק כבש שער נוסף בדקה ה-12. המחצית הסתיימה ביתרון 3 - 0 לטובת אנגליה.

איטליה התאוששה בתחילת המחצית השנייה. ג'וזפה מאצה הבקיע שני שערים (הדקה ה-58 וה-62), והחמיץ את ההזדמנות להשוות את תוצאת המשחק בגלל יכולתו הגבוהה של השוער פרנק מוס ולאחר שהכדור פגע פעם אחת בקורת השער. וילף קופינג האנגלי זכה בתואר השחקן המצטיין של המשחק בזכות נחישותו ותיקוליו במרכז מערך המשחק של האנגלים.

למשחק לא הייתה משמעות מעשית כלשהי. אנגליה יכלה לטעון לניצחון ולעליונות של שחקני הצעירים, אך מנגד איטליה יכלה לטעון שהיא שיחקה בנחיתות מספרית לאורך רוב המשחק. האלימות של המשחק הייתה המאפיין העיקרי שלו; התאחדות הכדורגל האנגלית שקלה להפסיק לשלוח את הנבחרת למשחקים בינלאומיים, ומאוחר יותר אמר סטנלי כי היה זה אחד מהמשחקים האלימים ביותר שהוא השתתף בהם.

## הרכבי הנבחרות

## קישורים חיצוניים
* דיווח על המשחק
* דיווח נוסף

## הערות שוליים

קטגוריה:פרשות בכדורגל
קטגוריה:אנגליה: כדורגל
קטגוריה:איטליה: כדורגל
קטגוריה:לונדון: תחרויות כדורגל
קטגוריה:משחקי כדורגל
קטגוריה:1934 בספורט
איאן אלינסון

**איאן ג'יימס רוברט אלינסון** (אנגלית: **Ian James Robert Allinson**; נולד ב-1 באוקטובר 1957 בסטיבנייג שבהרטפורדשייר) הוא שחקן ומאמן כדורגל אנגלי לשעבר.

## חייו
אלינסון הצטרף למועדון קולצ'סטר יונייטד ב-1974, בעודו תלמיד בבית הספר. הוא שיחק שם במשך תשע שנים, בעיקר בעמדת החלוץ. אלינסון היה מלך השערים של המועדון במשך שתי עונות שבמהלכן הוא ירד לליגה הרביעית ב-1976 וחזר לליגה השלישית שנה אחת לאחר מכן, ושוב ירד ליגה ב-1981.

חוזהו של אלינסון עם קולצ'סטר פקע ב-1983 כתוצאה מטעות בירוקרטית, והוא עבר לארסנל בקיץ 1983 בהעברה חופשית. אלינסון ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק הבית בגביע הליגה נגד וולסול ב-29 בנובמבר 1983, שהסתיים באופן מפתיע בהפסד של ארסנל: תוצאה זו הייתה אחת מהסיבות לפיטוריו של המאמן טרי ניל מספר שבועות לאחר מכן. למרות הפתיחה הרעה אלינסון שיחק מספר פעמים עבור ארסנל, ובעונת 1984/1985 הפך לבסוף לשחקן הרכב קבוע; אלינסון, בריאן טלבוט וטוני וודקוק היו מלכי השערים של ארסנל באותה עונה עם עשרה שערים כל אחד.

בתקופה זו אלינסון שיחק יותר באמצע מערך המשחק מאשר בחזיתו; הוא התאפיין בשלוות משחק וביכולת מסירה טובה. ב-1986 עזב את ארסנל דון האו, מחליפו של טרי ניל, ואלינסון מצא את עצמו משחק בעיקר כמחליף בעונת 1986/1987 שבה 13 מתוך 21 הופעותיו היו כמחליף. נקודת האור בעונה זו הייתה שער השוויון שהובקע בדרבי של צפון לונדון מול טוטנהאם הוטספר במסגרת המשחק החוזר של חצי גמר גביע הליגה (דייוויד רוקאסל הבקיע את שער הניצחון).

אלינסון לא השתתף בגמר מול ליברפול (ניצחון 2 - 1 לטובת ארסנל), ולמרות תרומתו החשובה להישג נראה היה כי הוא לא מתאים יותר לדרישות בהייבורי. בקיץ 1987 הוא שוחרר מארסנל בהעברה חופשית. בסך הכל הוא השתתף ב-105 משחקים שבהם הבקיע 23 שערים. לאחר מכן הוא הצטרף לסטוק סיטי, אך היה שם זמן קצר מאוד ובאוקטובר של אותה שנה הוא חתם בלוטון טאון תמורת 10,000 לירות שטרלינג. לאחר שנה ו-32 משחקי ליגה בלוטון הוא חזר לקולצ'סטר יונייטד (עדיין בליגה הרביעית) בדצמבר 1988; עונתו האחרונה בקולצ'סטר הסתיימה בירידה לנשיונל ליג.

אלינסון עסק באימון לאחר פרישתו, ועבד מספר פעמים עם מועדונים מליגות החובבנים האנגליות, כולל תקופה מוצלחת בהארלו טאון, לפני שהצטרף לבורהאם ווד בינואר 2004. הוא עזב את בורהאם לאחר שנה, אך השתכנע לחזור למועדון כמנהל הכדורגל בקיץ 2005. בקיץ 2006 הוא החל לעבוד כמאמן במועדון הכדורגל סטוטפולד.

## קישורים חיצוניים

* תמונות וסטטיסטיקות באתר sporting-heroes.net

קטגוריה:קשרי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני סטוק סיטי
קטגוריה:כדורגלני לוטון טאון
קטגוריה:מאמני כדורגל אנגלים
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1957
ג'ימי ג'קסון (כדורגלן)

**ג'יימס "ג'ימי" ג'קסון** (אנגלית: **James "Jimmy" Jackson**; 15 בספטמבר 1875 - ?) היה כדורגלן סקוטי-אוסטרלי.
## חייו
ג'קסון נולד בעיירה קמבוסלנג שבסקוטלנד, וכשהיה בן שנתיים היגרה משפחתו לאוסטרליה. ג'קסון גדל באוסטרליה והחל את קריירת הנוער שלו שם, וב-1893 חזר לסקוטלנד. המועדון הראשון שבו שיחק היה ניוטון ת'יסל, וב-1894 הוא חתם בגלאזגו ריינג'רס. ג'קסון לא היה שחקן מרכזי בריינג'רס.

הוא הועבר לניוקאסל יונייטד באוגוסט 1897, ושיחק במגפייז במשך שתי עונות שבמהלכן סייע למועדון להעפיל לליגה הראשונה בעונתו הראשונה. ב-1899 הוא הצטרף לוולוויץ' ארסנל. הופעת הבכורה שלו הייתה במשחק נגד לסטר פוסה ב-2 בספטמבר, ובמשך שש העונות הבאות הוא היה שחקן הרכב קבוע בעמדת המגן השמאלי או הקיצוני. ג'קסון היה שחקן הרכב קבוע גם בעונת 1903/1904 שבה העפילו התותחנים לליגה הראשונה, ובעונה הראשונה בליגה זו הוא זכה לענוד את סרט הקפטן. לאורך שש השנים שלו בארסנל הוא השתתף ב-204 משחקים שבהם הבקיע שער אחד.

ג'קסון עזב את ארסנל ב-1905 על מנת להתמנות לתפקיד שחקן-מאמן במועדון הכדורגל לייטון שזה עתה קודם לליגה הדרומית, אך הוא לא שהה שם זמן רב ומאוחר יותר באותה שנה חתם בווסטהאם יונייטד, לפני שהצטרף בחזרה לריינג'רס ב-1906. ג'קסון פרש על מנת לעבוד כנפח, אם כי ב-1911 הוא חזר למשך תקופה קצרה למועדון גרינוק מורטון.

ג'ימי ג'קסון לא היה הכדורגלן היחיד במשפחתו, ושניים מבניו שיחקו גם כן. ג'יימס, בנו הבכור, שיחק בליברפול ביותר מ-200 משחקים, ולאחר פרישתו כיהן ככומר; ארצ'י, בנו הצעיר, שיחק עבור סנדרלנד וטרנמיר רוברס. אחיינו, שנקרא גם כן ארצ'י, היה שחקן קריקט אוסטרלי.

## לקריאה נוספת
* ג'ף האריס וטוני הוג, Arsenal Who's Who, Independent UK Sports, 1995 ()

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מגני כדורגל אוסטרלים
קטגוריה:כדורגלנים אוסטרלים
קטגוריה:כדורגלנים סקוטים
קטגוריה:כדורגלני גלאזגו ריינג'רס
קטגוריה:כדורגלני ניוקאסל יונייטד
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני וסטהאם יונייטד
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1875
ג'ק האמבל

**ג'ון וילקינסון "ג'ק" האמבל** (באנגלית: **John Wilkinson "Jack" Humble**; 1862–1931) היה כדורגלן אנגלי שהיה אחד ממייסדי מועדון הכדורגל ארסנל.

## חייו
האמבל נולד בסטוקטון-און-טיס. ב-1890 הוא עבר ללונדון על מנת לעבוד במפעל התחמושת רויאל ארסנל; האמבל ואחיו הלכו מעירם ללונדון ברגל, מרחק של כ-640 ק"מ, וזכו למספר כותרות בעיתונים המקומיים באותה תקופה. האמבל היה שמאלני וחבר במפלגות סוציאליסטיות שדגל בזכויות עובדים, ופעל למען יום עבודה קצר יותר וזמן רב יותר לפעילויות פנאי שכללו בין השאר כדורגל (הספורט האהוב עליו).

האמבל פגש במפעל חובבי כדורגל אחרים כגון דייוויד דנסקין, פרד בירדסלי ומוריס בייטס, וב-1886 הוא היה לאחד מהמייסדים של מועדון הכדורגל דיאל סקוור, שמאוחר יותר שינה את שמו לרויאל ארסנל וכיום ידוע בשם ארסנל. רויאל ארסנל הפך תוך זמן קצר לאחד המועדונים החובבנים החזקים ביותר בדרום אנגליה. לא ברור האם האמבל שיחק בדיאל סקוור או ברויאל ארסנל, או שהיה חבר הנהלה בלבד; שמו לא מופיע בהרכבים הבודדים ששרדו מאותה תקופה, אך ייתכן כי הוא שיחק עבור ארסנל בתקופה אחרת.

תרומתו הגדולה ביותר לארסנל הייתה הפיכת המועדון למקצועני. מועדון הכדורגל דרבי קאונטי ניסה ב-1891 להעביר לשורותיו שני שחקנים של ארסנל לאחר משחק בין המועדונים במסגרת גביע ה-FA; האמבל ודנסקין הבינו כי המועדון לא ישרוד אם שחקניו יעזבו אותו. לכן, באספה השנתית של 1891 האמבל הציע להפוך את המועדון למקצועני; אולם, כיוון שהיה סוציאליסט בהשקפתו הוא הביע את מורת רוחו מהכוונה להפוך את ארסנל לחברה המנוהלת באמצעות בעלי מניות.

וולוויץ' ארסנל (השם החדש של המועדון) הורחק עד מהרה מעולם הכדורגל הלונדוני שהתאפיין באתוס של חובבנות, והמועדון גורש מהתאחדות הכדורגל של לונדון. המועדון הוחרם גם על ידי גופי כדורגל אחרים, והיה עלול להגיע למצב של פשיטת רגל. אולם, ב-1893 התברר כי החלטתו של האמבל הייתה נכונה כיוון שהמועדון הוזמן להצטרף לפוטבול ליג והיה למועדון הראשון מדרום אנגליה שנכנס לליגה. בתקופה זו האמבל היה דירקטור במשרה מלאה בהנהלת ארסנל, לאחר שב-1893 קיבל בחוסר רצון את הצורך להפוך את המועדון לחברה מסחרית.

האמבל כיהן כדירקטור במשך שלושים שנים, שבמהלכן עבר המועדון לאצטדיון הייבורי שבצפון לונדון ושינה את שמו לארסנל. הוא המשיך לעבוד במפעל התחמושת כמפקח רובים, ובמהלך מלחמת העולם הראשונה הוצב בשפילד ובבלגיה.

האמבל היה אחרון המייסדים שהיה בקשר עם ארסנל, ובמשך השנים הפך להיסטוריון הלא רשמי של ארסנל בזכות היותו הוותיק ביותר. אולם, הוא אולץ להתפטר מההנהלה ב-1929 בעקבות השערורייה שבגינה נאלץ להתפטר היושב-ראש הנרי נוריס; נוריס ניצל את כספי המועדון לתועלתו האישית, ואף גרף לכיסו את הרווחים ממכירת האוטובוס של המועדון. אף על פי שהתאחדות הכדורגל האנגלית ניקתה את האמבל מכוונת זדון בפרשייה, היא פסקה כי מתוקף תפקידו כדירקטור הוא היה צריך להבחין במעשיו של נוריס, ולפיכך השעתה אותו מכדורגל.

האמבל זכה לראות את זכיית ארסנל בגביע ה-FA ב-1930, לפני שמת בדצמבר 1931.

## לקריאה נוספת
* ג'ון ספרלינג, Rebels For The Cause: The Alternative History of Arsenal Football Club, מיינסטרים, 2004 ()
* ברנרד ג'וי, Forward Arsenal! Phoenix House, 1952
* אלן רופר, The Real Arsenal Story: In the Days of Gog, Wherry, 2004 ()

קטגוריה:ארסנל
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1862
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1931
ריי דניאל

**ויליאם ריימונד "ריי" דניאל** (באנגלית: **William Raymond "Ray" Daniel**; 2 בנובמבר 1928 - 6 בנובמבר 1997) היה שחקן ומאמן כדורגל ולשי.

## ביוגרפיה

דניאל נולד בסוונסי והחל לשחק כשחקן חובב במועדון סוונסי טאון המקומי. ב-1946 הוא הוחתם על ידי מועדון הכדורגל ארסנל שבו שיחק אחיו הגדול בובי לפני שנהרג במלחמת העולם השנייה. הופעת הבכורה של דניאל הייתה רק ב-7 במאי 1949 (בגלל שירות החובה האזרחי שהיה נהוג באותה תקופה) בניצחון 2 - 0 על צ'רלטון אתלטיק במשחק האחרון של עונת 1948/1949. 

דניאל שיחק בעמדת הקשר המרכזי, ולאורך רוב החלק הראשון של הקריירה שלו בארסנל הוא היה המחליף של לזלי קומפטון; בשלוש העונות הראשונות שלו הוא השתתף ב-13 משחקי ליגה בלבד. במקביל להיותו שחקן מחליף הוא ערך את הופעת הבכורה בנבחרת ויילס, בתיקו 1 - 1 מול נבחרת אנגליה באצטדיון רוקר פארק ב-20 באוקטובר 1951. הוא השתתף בסך הכל ב-21 משחקים במדי הנבחרת.

לאחר פרישתו של קומפטון ב-1951 הפך דניאל לקשר המרכזי של ארסנל, ולמרות שהיה בהתאוששות משבר בידו הוא השתתף בהפסד בגמר גביע ה-FA לניוקאסל יונייטד ב-1952. בעונת האליפות שלאחר מכן הוא פיצה על הפסד זה, והחמיץ רק משחק ליגה אחד. הוא עזב את ארסנל לסנדרלנד ביוני 1953 תמורת סכום של 30,000 לירות שטרלינג, שהיה סכום גבוה מאוד עבור שחקן בעמדה שלו. הוא השתתף ב-99 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם חמישה שערים.

דניאל שיחק בסנדרלנד במשך ארבע עונות, ואף זכה לענוד את סרט הקפטן. הוא השתתף ב-136 משחקי ליגה של סנדרלנד לפני שעבר לקארדיף סיטי באוקטובר 1957. הוא השתתף בשישה משחקי ליגה בלבד בקארדיף לפני שחזר לסוונסי טאון (המועדון שבו החל את הקריירה), היכן שהבקיע שבעה שערי ליגה ב-45 משחקים.

דניאל עבר להירפורד יונייטד ב-1960, ולמשך תקופה קצרה ב-1962 וב-1963 הוא היה מאמן-שחקן במועדון, אך לבסוף התפטר על מנת לאפשר לבוב דניסון לאמן את המועדון באופן קבוע. לאחר מכן הוא פרש כליל מכדורגל וניהל משרד דואר.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים ולשים
קטגוריה:קשרי כדורגל ולשים
קטגוריה:סוונזי: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני סנדרלנד
קטגוריה:כדורגלני קארדיף סיטי
קטגוריה:מאמני כדורגל ולשים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1928
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1997