open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ססואה הייאקאווה

**ססואה הייאקאווה** (ביפנית: **早川 雪洲**; 10 ביוני 1889 – 23 בנובמבר 1973) היה שחקן קולנוע, מפיק, במאי, תסריטאי, סופר ואומן לחימה יפני מגדולי השחקנים האסיאתיים לדורותיהם. היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר בשנת 1958 על תפקידו בסרט "הגשר על הנהר קוואי".

הייאקאווה היה כוכב הקולנוע היפני הראשון שהצליח ברמות חסרות תקדים בהוליווד, נחשב לסמל מין ולמושא להערצה בתקופת שנות ה-20 והיה פופולרי בקרב הציבור האמריקאי באותה העת לא פחות מאשר צ'ארלי צ'אפלין.

## ביוגרפיה
נולד בשם קינטארו הייאקאווה בעיר מינאמיבוסו שבמחוז צ'יבה, יפן. משפחתו דחפה אותו מגיל צעיר להתגייס ולשרת כקצין בצי היפני והוא למד באקדמיית הצי שבאי אטג'ימה. בעקבות פציעה באוזנו נשר מהאקדמיה, ועקב הכישלון הצורם והחרפה שהביא על אביו חשב הייאקאווה לבצע התאבדות יפנית מסורתית "ספוקו", אולם אביו הציל אותו ברגע האחרון.

לאחר שהתאושש מניסיון ההתאבדות למד הייאקאווה כלכלה פוליטית באוניברסיטת שיקגו במטרה להפוך לבנקאי, אולם עזב את הלימודים בשנה השנייה ושב ליפן.  לעולם המשחק התוודע ראשונה במהלך ביקור שערך בטוקיו הקטנה שבלוס אנג'לס.

## קריירת משחק
הייאקאווה התגלה לראשונה על ידי הבמאי והמפיק תומאס איינס שלקח אותו לסרט האילם המצליח "טייפון", כמו כן שיחק בסרטיו האילמים של ג'סי לסקי, אחד מחלוצי הקולנוע ההוליוודי. התפרסם בהפקה משותפת של לסקי וססיל ב. דה-מיל "הבגידה" בה שיחק בתפקיד המלך היפני העשיר הישיטורו. הופעה נוספת בזכותה זכה הייאקאווה להכרה והערכה רבה הייתה בשנת 1919 בדרמה האילמת "צייר הדרקון" בה שיחק בתור הצייר טאטסו. שיחק לאחר מכן בסרטים "שלושה חזרו הבייתה" בתפקיד מפקד מחנה השבויים האמריקאי קולונל טאסוג'י סוגה, "בית הבמבו" של סמואל פולר ו"טוקיו ג'ו" לצידו של המפרי בוגרט.

הייאקאווה התפרסם יותר מכל בשנת 1958 בדרמת המלחמה של דייוויד לין "הגשר על הנהר קוואי" בה שיחק בתפקיד מפקד מחנה השבויים היפני קולונל סאיטו, תפקיד עליו היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ולפרס גלובוס הזהב. באותה שנת שיא מקצועית בקריירה שלו הופיע הייאקאווה גם לצידו של ג'רי לואיס בהפקתו הקומית "נער הגיישה".

בשנותיו האחרונות כשחקן השתתף הייאקאווה בסרט ההרפתקאות של קן אנקין "משפחת רובינסון השווייצרית" בתור קפטן הפיראטים קואלה ובמלודרמה של מל פרר "היכלי ירק" בתור הצ'יף רוני.

## חיים אישיים
הייאקאווה היה נשוי לשחקנית היפנית- אמריקאית הפופולרית טצורו אאוקי משנת 1914 עד למותה בשנת 1961, הזוג בילה את מרבית חייו באירופה ואימץ שלושה ילדים מערביים.

לאחר מותה של אשתו חזר להתגורר ביפן, הוא נפטר בטוקיו ב-23 בנובמבר 1973 כשהוא בן 84 מדלקת ריאות כתוצאה מקריש דם. הוא נקבר בבית העלמין מקדש צ'וקייז'י שבעיר טוימאה.

על שמו הייאקאווה כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד

## פילמוגרפיה
* הטייפון (1914)
* הבגידה (1915)
* אחרי חמש (1915)
* צייר הדרקון (1919)
* דרישתו של השטן (1920)
* בתו של הדרקון (1931)
* בתו של הסמוראי (1937)
* הגשר על הנהר קוואי (1958)
* נער הגיישה (1958)
* היכלי ירק (1959)
* גיהנום לנצח (1960)
* משפחת רובינסון השווייצרית (1960)
* החולם בהקיץ (1966)

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יפנים
קטגוריה:מפיקים יפנים
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: קולנוע
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1889
קטגוריה:יפנים שנפטרו ב-1973
בעיטת רבונה

[ממוזער|
[אלכס אוקסלייד-צ'מברלין מבצע בעיטת רבונה.
]]
**בעיטת רַבּוֹנָה** היא סוג של בעיטה בכדור במסגרת משחק הכדורגל. הבעיטה המיוחדת מתבצעת כך שהרגל הבועטת מונפת לקראת הבעיטה מאחורי הרגל הניצבת על הקרקע, מקיפה אותה מאחור ומוצלבת אתה לפני המגע עם הכדור. כך, למשל, אם יש כוונה לבעוט ברגל ימין, הבעיטה תצא מצד שמאל, וכך עשויה להתבלבל ההגנה. על כן הבעיטה ידועה גם בשם "crossed-kick", או "בעיטה מוצלבת".

בעיטת הרבונה המתועדת הראשונה בוצעה על ידי הכדורגלן הארגנטינאי ריקרדו אינפאנטה, במשחק בין אסטודיאנטס לה פלאטה לבין רוסאריו סנטראל בשנת 1948 . למחרת המשחק, פרסם שבועון הספורט **[[אל גראפיקו]]** תמונה ובה נראה אינפנטה לבוש כתלמיד בית ספר, ותחתיה הכיתוב "El Infante que se hizo la rabona" (בספרדית: "התינוק ש'הבריז' (התחמק) מבית הספר.") מאז נודעה הבעיטה בשם "רבונה".

בעיטת הרבונה המצולמת הראשונה נבעטה על ידי השחקן פלה במסגרת אליפות מדינת סאו פאולו שבברזיל בשנת 1957.

למרות שלסגנון הבעיטה המיוחד עשויים להיות שימושים מעשיים בהטעיית היריב או בביצוע בעיטה מזווית קשה אל השער או במסירה - לרוב מתבצעת הבעיטה רק כדי "להשוויץ" ולבדר את הקהל באמצעות מהלך לא שגרתי וקשה לביצוע.

בהשאלה, נתנה הבעיטה את שמה לצעד בריקוד הטנגו, שמוצאו מארגנטינה.

רבונה
פרעות אוג'דה וג'ראדה

ממוזער|בית הקברות היהודי העתיק באוג'דה
**פרעות אוג'דה וג'ראדה** היו סדרה של פרעות כנגד היהודים בערים אוג'דה וג'ראדה שבצפון-מזרח מרוקו שפרצו ב-7 ביוני 1948. במהלך הפרעות נרצחו 42 יהודים, כולל רב קהילת ג'ראדה ומשפחתו, וצרפתי לא-יהודי אחד.

## רקע היסטורי
ב-14 במאי 1948 הוכרזה הכרזת העצמאות של מדינת ישראל. יהודים רבים ממרוקו היו מעוניינים לעלות למדינה החדשה, והעיר אוג'דה הייתה נקודת מעבר ממרוקו לאלג'יריה ומשם לישראל עבור מאות יהודים. המוסלמים במרוקו מצדם, הזדהו עם המאבק הכלל-ערבי כנגד מדינת ישראל הצעירה, וראו בעין רעה את עזיבתם של יהודים לישראל. העיתונות הלאומנית המרוקאית (ובמיוחד עיתון "אל עאלם") כללה דברי הסתה נגד יהודים בפרסומים שונים שלה. מלך מרוקו מוחמד החמישי נאם יום למחרת הכרזת העצמאות נאום אנטי-ישראלי חריף, בו גם הזהיר את יהודי מרוקו "להימנע מכל צעד שייחשב כסולידריות עם התוקפנות הציונית, מה שעלול לפגוע בזכויותיהם או אזרחותם המרוקאית". עם זאת גם קרא לשמירה על היציבות ולרגיעת רוחות במרוקו.

פרעות אוג'דה וג'ראדה התרחשו בעוד מרוקו היא מדינת חסות של צרפת. משטר החסות (פרוטקטורט) של צרפת על מרוקו נמשך משנת 1912 ועד שנת 1956. בתקופה זאת חל שיפור במצבם הביטחוני של היהודים במרוקו ביחס לתקופה שקדמה לה, למעט מאורעות התריתל של שנת 1912 עם תחילת הפרוטקטורט. במהלך מלחמת העולם השנייה חלה הרעה במצב היהודים במרוקו כמו בשאר שטחי החסות של משטר וישי, אך לאחר המלחמה הוסרו המגבלות שהוטלו עליהם. בתקופת הפרוטקטורט הצרפתי התרחבו הפערים התרבותיים והפוליטיים בין יהודים ומוסלמים במרוקו. בעוד שהיהודים ,על פי רוב, נטו להזדהות עם השלטון הצרפתי ולאמץ את השפה הצרפתית, במיוחד בהשפעת מערכת החינוך מטעם כל ישראל חברים ורשתות חינוך אחרות, המוסלמים במרוקו הזדהו על פי רוב עם המאבק הלאומי המרוקאי כנגד צרפת. פערים אלה תרמו גם כן להגברת העוינות נגד יהודים.

## הפרעות
עוד בימים שקדמו לפרעות נשמעו איומי רצח כלפי יהודים, וביום תחילת הפרעות, ה-7 ביוני 1948, לא הופיעו עובדים מוסלמים לעבודה אצל מעסיקיהם היהודים. האירועים החלו בעיר אוג'דה בשעה 9:30 בבוקר. אספסוף חמוש בגרזינים וסכינים התקהל ב"שוק אל יהוד" באוג'דה ורצח חמישה אנשים מתוכם 4 יהודים וצרפתי אחד. המשטרה השתלטה לבסוף על האירוע וההמון התפזר. ביום למחרת, ה-8 ביוני, הפרעות התפשטו גם לעיר השכנה, עיר מכרות הפחם, ג'ראדה. בעיר הופצה השמועה שיהודי רצח מוסלמי, בעקבותיה הרוחות התלהטו, והתחולל טבח נורא ביהודי המקום. 38 יהודים נוספים נרצחו, ביניהם רב הקהילה משה כהן ומשפחתו. מספר הנרצחים בשני הימים הגיע בסה"כ ל-42 איש, ועוד 55 שנפצעו בידי מוסלמים, וכמו כן נבזזו חנויותיהם ובתיהם של היהודים לקול צהלולי השמחה של הנשים המוסלמיות שצפו באירועים. בין ההרוגים היהודים מצויים 10 ילדים ו-10 נשים. 35 מוסלמים הועמדו לדין בפני בית דין צבאי צרפתי בקזבלנקה בעקבות הטבח. 2 נאשמים נידונו למוות, 2 לעבודות פרך לכל חייהם, והנותרים, לעונשים שונים.

הפרעות זעזעו באופן עמוק את יהדות מרוקו ותרם לעובדה שבשנה שאחריהן עלו לישראל 18,000 יהודים ממרוקו.

## ראו גם
* קהילת יהודי אוג'דה

## לקריאה נוספת
***עדים והדים לפרעות אוג’דה וג’ראדה (מרוקו) ביוני 1948**, הרב אליהו רפאל מרציאנו, מכון הרש"מ, ירושלים, תשע"ב

## קישורים חיצוניים
* רשימת הקורבנות ותיאור הרקע לפרעות אתר SephardicGen. 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יהדות מרוקו
אוג'דה וג'ראדה
קטגוריה:מרוקו: היסטוריה
קטגוריה:1948
קטגוריה:פוגרומים ביהודי מדינות ערב והאסלאם
מפת ארץ ישראל עם גבול מעוין

"**מפת ארץ ישראל עם גבול מעוין**" (1976) הוא ציור מאת האמנית הישראלית דגנית ברסט. הציור מציג צורה של מעוין בצבע כחול המצויר על מפה של ארץ ישראל.

הציור "מפת ארץ ישראל עם גבול מעוין" צויר על גבי רדי מייד של מפה, מן הסוג שהיה בשימוש בבתי ספר בישראל. זו היא מפה המודבקת על קנבס אותו אפשר לגלול. ברסט השתמשה בתרסיס צבע כחול בעזרתו יצרה צורה של מעוין כחול על גבי המפה.

עבודה זו, מהווה דוגמה לכמה עבודות שנוצרו בישראל במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20 ובהן מופיע דימוי של מפה. ביניהן העבודה "מהאטלס (ים המלח)" (1976) של ברסט. לצד דיון אמנותי בשאלות של ייצוג המציאות, אותו מעלה השימוש במפה, היא מהווה חלק מדיון ביקורתי בשאלות של הזיקה לטריטוריה בישראל. ברסט עצמה יצרה בתקופה זו מספר עבודות ובהן מופיע דימוי של מפת ארץ ישראל.

העבודה הוצגה לראשונה בתערוכת יחיד (1977) של ברסט בגלריה ג'ולי מ' בתל אביב-יפו וכן מספר תערוכות בעבר כגון "שיבת ציון – מעבר לעקרון המקום" (2002) בזמן לאמנות, "העיניים של המדינה, אמנות חזותית במדינה ללא גבולות" (1998) ו-"המזימה של הטבע" (2013) במוזיאון תל אביב לאמנות ועוד.

## קישורים חיצוניים
* 
## הערות שוליים
קטגוריה:דגנית ברסט
קטגוריה:ציורים
קטגוריה:ציור ישראלי
קטגוריה:יצירות משנת 1976
ישיבת ברכת יצחק

**ישיבת ברכת יצחק** נקראת גם **ישיבת אור יהודה** (נוסדה בשנת ה'תשמ"ח, 1988) היא ישיבה גדולה חרדית-ליטאית. הממוקמת בעיר אור יהודה. מייסוד הרב יעקב פרידמן, בנשיאות הרב אהרן יהודה ליב שטינמן, בראשות הרב אבינועם פוסטבסקי ובהנהלתו הרוחנית של הרב שמעון סנדומירסקי. לומדים בה כ-100 תלמידים.

## תולדות הישיבה
הישיבה הוקמה בשנת ה'תשמ"ח (1988) על ידי מייסד הישיבות הנודע הרב יעקב פרידמן. ובראשותה העמיד את הרב אבינועם פוסטבסקי. הישיבה מנתה כשלש מאות בחורים, נכון לשנת תשע"ח (2018) מונה הישיבה כמאה בחורים.

הרב חזקיהו מישקובסקי מוסר גם הוא לעיתים שיחות מוסריות. עד לפטירתו של הרב אהרון לייב שטיינמן הישיבה הייתה תחת חסותו, והיה נוהג למסור בה שיעור אחת לשנה בחנוכה, אחד מבעלי התפילה בימים הנוראים היה הרב יצחק לווינשטיין מקורבו האישי של הרב שטיינמן.

לישיבה יש כמה מאפיינים עליהם ניתן דגש מיוחד ובהם שיטות המוסר. בישיבה שיחות מוסריות רבות ומגוונות חלקן הגדול כ"וועד" מיוחד למניין מצומצם של לומדים, כדי להכין את הלומדים לעמידה באתגרי החיים בעולם תוך ביקורת בונה.

בישיבה קיימים שני כוללי אברכים, האחד ראשי כסדר הלימוד בישיבה ובראשותה, והשני בסדר לימוד שונה, אשר בעברו הייה מסונף לרשת הכוללים יששכר באהליך.

סביב הישיבה התגבשה קהילה מבוגרי הישיבה, רבנים מתוכה ובראשם ראש הישיבה, נוהגים במסירת שעורי תורה לתושבי האזור. כאשר ראש הישיבה אף נשא דברים בהתוועדויות בבית חב"ד האזורי.

רבים מבוגרי הישיבה מכהנים כרבנים, ראשי ישיבות, ר"מים, מחנכים ואישי ציבור בארץ ובעולם, בניהם שר התקשורת לשעבר אריאל אטיאס.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* שיעורים מישיבת "ברכת יצחק"
* 

ברכת יצחק
ברכת יצחק
קטגוריה:אור יהודה: מבנים
קטגוריה:אור יהודה: חינוך
לאימה ואיקולה

שמאל|ממוזער|200px|לאימה ואיקולה בשנת 2011
**לאימה ואיקולה** (ברוסית: **Лайма Вайкуле** בלטבית: **Laima Vaikule**; נולדה ב-31 במרץ 1954) היא זמרת  אסטרדה סובייטית ממוצא לטבי. גם לאחר התפרקות ברית המועצות היא המשיכה לשיר ברוסית וממשיכה להיות פופולרית ברוסיה.

## קורות חיים
לאימה ואיקולה נולדה בעיר צסיס שבלטביה למשפחת פועלים. סבתה שרה במקהלה של הכנסייה. כאשר הייתה בת שלוש עברה משפחתה לריגה. בגיל 12 השתתפה ואיקולה בתחרות כישרונות צעירים ולאחר זכייה החלה לשיר בביג בנד. לאחר סיום בית הספר החלה ללמוד בבית ספר לאחיות. במקביל, היא החלה לשיר בלהקה בראשותו של ריימונד פאולס. בשנת 1979 החלה להשתתף בהופעות קברט, תחילה כרקדנית ואחר כך כזמרת.

בשנת 1984 החלה ללמוד במוסקבה באוניברסיטה לאמנויות הבמה בפקולטה לבמאים.

בשנת 1986 היא ביצעה מספר שירים עם מילים של איליה רזניק ומוזיקה של ריימונד פאולס שהעניקו לה פופולריות רחבה בברית המועצות באותה תקופה היא ביצעה דואט עם ולרי לאונטייב. במאי 1987 הזמרת בפרס ראשון בתחרות זמר בברטיסלאבה. באותה שנה היא השתתפה בקונצרט חגיגי של ריימונד פאולס שהוקרן בטלוויזיה סובייטית וזה ביסס אותה באופן סופי כאחת הזמרות המובילות של המדינה.

מאז היא ממשיכה בקריירה מוצלחת של זמרת בלטביה ורוסיה. בתחילת שנות ה-90 היא התגוררה מספר שנים בארצות הברית והוציאה מספר תקליטים עם שירים באנגלית. ואיקולה מופיעה רבות ברחבי ברית המועצות, אירופה, ארצות הברית וגם בישראל. על פי רוב היא מבצעת שירים על מוזיקה של ריימונד פאולס ואיגור קרוטוי.

ב-1993 זכתה בפרס "האמן הרוסי הנמכר ביותר" בטקס פרסי המוזיקה העולמית. ואיקולה היא אורחת קבועה בתחרות בינלאומית "הגל החדש" המתרחשת כל שנה ביורמלה. 

במהלך הקריירה שלה הצטלמה במספר סרטים מוזיקליים שהוקרנו בטלוויזיה הרוסית. בשנת 2013, לאחר הפסקה של מספר שנים ואיקולה הוציאה דיסק חדש עם שירים שהיא מבצעת בשפה הלטבית.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:זמרות לטביות
קטגוריה:מוזיקאים לטבים
קטגוריה:זמרות סובייטיות
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה לטביות
קטגוריה:זוכי פרס המוזיקה העולמי: רוסים
קטגוריה:מעוטרי עיטור הידידות (רוסיה)
קטגוריה:ילידות 1954
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1954
הפיגוע בשוק מחנה יהודה (1968)

**הפיגוע ב[[שוק מחנה יהודה]]** התרחש ביום שישי, 22 בנובמבר 1968. מכונית תופת שהוצבה בכניסה לשוק התפוצצה וגרמה למותם של 12 אנשים, לפציעתם של כחמישים ולנזק כבד לרכוש. היה זה אחד הפיגועים הקשים שהתרחשו בישראל לאחר מלחמת ששת הימים.

המכונית, מדגם מוריס אוקספורד, הוצבה ליד מספרה ודוכן פיס ברחוב אגריפס 48, בפינת רחוב עץ חיים (בקרבת מקומו דהיום של מרכז כלל). היא התפוצצה בשעה 9:30, בעת שהשוק המה קונים לקראת השבת. ההתפוצצות החריבה חנויות ודוכנים בסמוך אליה והציתה אש סביבה כתוצאה מפיצוץ מכל הדלק של המכונית. עשר מכוניות עלו בלהבות. מרכז ירושלים כולו הזדעזע וחלונות ראווה בו הופלו. הבניינים הסמוכים להתפוצצות ניזוקו ותשע דירות מגורים פונו עקב כך מתושביהן. במקום בו עמדה מכונית התופת נפער מכתש בקוטר של שני מטרים ובעומק של 70 סנטימטרים.

הנפגעים הועברו לטיפול בבתי החולים בעיר ובעיקר לבית החולים שערי צדק, ששכן אז בקרבת השוק, ברחוב יפו. רבים מהם הובאו לשם על ידי אזרחים שמיהרו לפנותם במכוניות פרטיות. בין הפצועים היה תלמיד בצלאל (ולימים חתן פרס ישראל לציור) פנחס כהן גן.

ההרוגים בפיגוע, ובהם שני תושבי מזרח ירושלים, כולם גברים, היו בני 18 עד 78. במספרה ובדוכן הפיס נהרגו ארבעה אנשים.

המשטרה עצרה לחקירה כ-500 איש, שרובם שוחררו במהרה. כמו כן הטילה באותו ערב עוצר על מזרח ירושלים - לראשונה מאז השבועות הראשונים שלאחר מלחמת ששת הימים, וערכה שם חיפושים מבית לבית. העוצר הוסר בבוקר יום ראשון.

ראש הממשלה לוי אשכול בא לביקור באתר הפיגוע וכך גם שר הביטחון משה דיין, שר החוץ אבא אבן, הרמטכ"ל חיים בר-לב ואלוף פיקוד המרכז רחבעם זאבי.
בתגובה לפיגוע הפציץ חיל האוויר 11 מטוסים לא מאוישים בשדה התעופה בביירות. תגובה זו גררה גינוי חריף מאת האפיפיור פאולוס השישי, שבחר להתעלם מהפיגוע עצמו ולא לגנותו.
תגובות גינוי לפיגוע פורסמו בישראל ומחוצה לה, לרבות גינוי של הוועד הערבי של יפו וגינוי במאמר המערכת של העיתון "אל קודס".

## קישורים חיצוניים
*ידיעות מאתר עיתונות יהודית היסטורית:
**דבר, 24 בנובמבר 1968:
***נמשך המצוד אחר הרוצחים שגרמו למותם של 12 איש ולפציעת כ-50 במחנה-יהודה בירושלים (המשך)
***עדי-ראיה מספרים: הרחוב כולו נראה בוער
**מעריב, 24 בנובמבר 1968:
***הוסר העוצר בירושלים המזרחית - החקירה נמשכת
***מכונית התופת התפוצצה - 12 נהרגו, 52 נפצעו
***רוב פצועי הפיצוץ - נפגעי כוויות
***קרבנות פיצוץ-התופת ברח' אגריפס
***עוצר וסריקות במזרח ירושלים
***שמות הפצועים קשה
**הצופה, 24 בנובמבר 1968:
***הרג והרס בהתפוצצות מכונית תופת בירושלים
***השתלשלות האירועים
***אשכול: עושי הפשע ייענשו
***הממשלה תדון היום בפיצוץ
***חקירת הפשע - במבוי סתום
**למרחב, 24 בנובמבר 1968:
***חיפושים נמרצים אחר עקבות מפעילי מכונית־התופת
***"פתח" ו"החזית": מעשה ידינו
***קציר הדמים - שמות ההרוגים
***שלב חדש בפעולות הטירור
**על המשמר, 24 בנובמבר 1968:
***חקירה ללא תקדים ־ בעקבות ההתפוצצות בירושלים בה נהרגו 12 ונפצעו 57
***מכונית-התופת ומזימותיה
***מטרת המחבלים - להכשיל יוזמות שלום
***אשכול: האחריות - על שליטי ערב
***"פתח" והחזית" מתחרים על האחריות לפיצוץ
*שמות ההרוגים בפיגוע באתר אזרחים נפגעי פעולות איבה

ש
קטגוריה:1968 בישראל
ש
קטגוריה:פיגועי טרור בישראל ב-1968
קטגוריה:שוק מחנה יהודה: פיגועים
יום הלשון הרומנית

[ממוזער|שמאל|חגיגות יום הלשון הרומנית בגן טיטן, ב[בוקרשט]]
ב-19 בפברואר 2013 אושרה ברומניה הצעת חוק שקבעה את היום 31 באוגוסט כ**יום הלשון הרומנית** (ברומנית: **Ziua Limbii Române**), אותו יום המשמש לחגיגת הלשון שלנו (ברומנית: Limba Noastră), חג מקביל הנחוג ברפובליקת מולדובה. החוק אושר על ידי נשיא רומניה, טראיאן בססקו, ביום 13 במרץ ופורסם רשמית כעבור שישה ימים. 

הצעת החוק הוגשה כבר ב-2011, כש-166 חברי פרלמנט של רומניה, מסיעות שונות, חתמו על ההצעה.

על פי החוק יום הלשון הרומנית יצוין על ידי הרשויות והמוסדות הציבוריים, כולל נציגויות דיפלומטיות ומוסדות תרבותיים של רומניה, הנמצאים מחוץ לרומניה, על ידי ארגון תוכניות ומופעים תרבותיים-חינוכיים.

## ראו גם
* יום הלשון העברית

## קישורים חיצוניים
* "Ziua limbii române" va fi sărbătorită pe 31 august 
* חוק מס' 53/2013 ייסוד יום הלשון הרומנית 

רומנית
קטגוריה:רומנית
קטגוריה:רומניה: תרבות
קטגוריה:אירועים בחודש אוגוסט
סידי קאסם

**סידי קאסם** (בערבית: **سيدي قاسم**) היא עיר בצפון-מערב מרוקו בת כ-74 אלף תושבים. העיר הייתה ידועה בשם **פטיז'אן** (בצרפתית: **Petitjean**) בתקופת השלטון הצרפתי, על שם קצין צרפתי שנהרג בה בשנת 1911. הצרפתים ערכו באזור חיפושים אחר נפט החל משנת 1934, ותפוקת נפט מקומית החלה לזרום משנת 1939. 
מעט דרום לסידי קאסם מצויים שרידי העיר העתיקה ווליביליס, שנוסדה במאה ה-3 לפנה"ס והייתה ליישוב חשוב עם הכיבוש הרומי בשנת 40 לערך.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מרוקו: ערים
נחום פינברג

**נחום פינברג** (נולד ב-1 במאי 1944) הוא עורך דין ישראלי, המייסד במשרד עורכי הדין נ. פינברג ושות' ובמשך שנים רבות השותף הבכיר בו.

## ביוגרפיה
פינברג נולד בירושלים ולמד בתיכון אליאנס בתל אביב. שירת בצה"ל כמש"ק חינוך ושנים רבות בפרקליטות הצבאית וסיים בדרגת סרן. למד בפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים והתמחה במשפטים אצל עורך הדין צבי מיתר. הוסמך כעורך דין בשנת 1971.

ב-1977 הקים משרד עורכי דין המתמחה במשפט העבודה, בשותפות עם מנחם גולדברג, לימים נשיא בית הדין הארצי לעבודה. עם מינויו של גולדברג לשופט בבית הדין הארצי לעבודה ב-1982, נשאר המשרד בבעלותו של פינברג. בהמשך הצטרפו למשרד שותפים נוספים. המשרד הוא מהבולטים בישראל בתחום דיני העבודה.

לאחר פטירתו של מנחם גולדברג החליף אותו פינברג בעריכתם ובעדכונם של ספריו בתחום דיני העבודה, הנחשבים לספרי יסוד בתחום:
* **[[דיני עבודה (עוקדן)]]** - הוצאת סדן, עוקדן הכולל 3 כרכים. הספר כולל סקירה מקיפה של החקיקה והפסיקה בתחום, ומספק הסברים בלשון בהירה ומדויקת, על פי פסקי הדין הרלוונטיים. הספר הוגדר על ידי נשיא בית המשפט העליון לשעבר אהרן ברק "ראשון הספרים בישראל בדיני עבודה".
* **סיומם של יחסי עבודה** – מהדורה תשיעית מורחבת יצאה לאור בשנת 2025 בהוצאת סדן (יחד עם עו"ד אפרת בירן).
* **דיני ירושה ועיזבון -** מהדורה שביעית מורחבת ומעודכנת 2014 בהוצאת סדן (יחד עם השופט שאול שוחט ורוה"ח יחזקאל פלומין). מהדורה ראשונה יצאה לאור בשנת 1970.

עו"ד פינברג מכהן בדירקטוריונים, בין היתר, בוועד המנהל של בית ברל ובוועד המנהל של מוזיאון ארצות המקרא ירושלים וכן חבר במספר הנהלות של עמותות העוסקות בתחומים חברתיים.

עו"ד פינברג אב לבת, עו"ד מיכל פינברג-דורון, שותפה במשרד נ. פינברג ושות' ולבן, אורי פינברג.

## קישורים חיצוניים

*אתר המשרד
*נחום פינברג באתר של הוצאת סדן.
* 
* 
* 
* 
* 
* עו"ד נחום פינברג, באתר YouTube
* כתבות על נחום פינברג, באתר "גלובס"

## הערות שוליים

קטגוריה:עורכי דין ישראלים
קטגוריה:ישראל: דיני עבודה
קטגוריה:בוגרי תיכון אליאנס (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
קוק (נהר)

**נהר הקוק** (בתאית: **แม่น้ำกก**) הוא נהר הזורם בדרום-מזרח אסיה, העובר בתאילנד ובבורמה.

## גאוגרפיה
הנהר זורם מזרחה אל מעבר לגבול בין תאילנד לבין בורמה.
הנהר רחב ורדוד, והוא עובר בין הרים תלולים וערוצים צרים דבר ההופך אותו לקשה לגידולים.
מספר קילומטרים במורד ההר ליד צ'יאנג ראי הנהר הופך לאגם, משם הוא ממשיך עד לסכר ההשקיה.

סכר ההשקיה הוא סכר קטן עם 11 שערים על תוואי הנהר המספק מים להשקיית שדות האורז ממזרח לצ'יאנג ראי.
הסכר ממוקם ממזרח לגשר Hwy 1. בנוסף, מתוכנן סכר חדש בצד הבורמזי, כ-30 ק"מ מהגבול עם תאילנד.

כמו כן, נהר קוק הוא יובל של נהר המקונג.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:תאילנד: נהרות
מייק הנרי

**מייקל "מייק" הנרי** (באנגלית: **Michael "Mike" Henry**; נולד ב-7 בנובמבר 1965) הוא מדבב, תסריטאי, מפיק וקומיקאי אמריקאי. הוא התפרסם בעיקר בשל תפקידו בתוכניות הטלוויזיה איש משפחה והמופע של קליבלנד בתור המדבב של הדמות קליבלנד בראון.

## ביוגרפיה
הנרי נולד בריצ'מונד במדינת וירג'יניה בארצות הברית. לאחר שהוריו האמנים התגרשו כשהיה בן שמונה, הוא התגורר ביחד עם אחיו פטריק אצל אמו. הוא הכיר את סת' מקפרלן דרך אחיו פטריק שלמד איתו בקולג' ברוד איילנד, סיים את אוניברסיטת וושינגטון אנד לי בווירג'יניה.

## קריירה
לאחר סיום האוניברסיטה, הנרי נטש קריירת פרסום לטובת ניסיון להצליח כקומיקאי בלוס אנג'לס. בתקופה זו הפך לחבר קרוב של מקפרלן, וזה הציע לו עבודה ככותב בסדרה החדשה איש משפחה.

### איש משפחה
בארבע העונות הראשונות של הסדרה הנרי צוין כ"כוכב אורח", רק החל מהפרק "Prick Up Your Ears" בעונה החמישית הוא הפך לחבר בצוות השחקנים הראשי של הסדרה.
הנרי מדבב בסדרה את הדמויות: האיש החירש והמשומן, הרברט, קונסואלה וברוס. דיבב בעבר את הדמויות קליבלנד בראון וקליבלנד בראון ג'וניור.

ביוני 2020, עקב מחאות ג'ורג' פלויד, נודע כי מייק הנרי פרש מדיבובו של קליבלנד בראון, וכי עריף זאהיר יחליפו בדיבוב הדמות.

### המופע של קליבלנד
בשנת 2009, הנרי יצר ספין אוף לאיש משפחה, ביחד עם מקפרלן וריצ'רד אפל, בשם המופע של קליבלנד. בסדרה הוא חזר לדבב את קליבלנד בראון ואת הרברט, ביחד עם דמויות חדשות כמו: ראלו טאבס, ארץ', מר אמסטרונג, פלורנס ועוד. הנרי סיפר אודות מהלך העבודה על "המופע של קליבלנד":

## פילמוגרפיה
### טלוויזיה
* 1999–2002, 2005–הווה: איש משפחה
* 2003: בנות גילמור (תפקיד אורח)
* 2005: רובוט צ'יקן (תפקיד אורח)
* 2005-הווה: אבא אמריקאי
* 2007: סקראבס (תפקיד אורח)
* 2009–2013: המופע של קליבלנד
* 2010: רובוט צ'יקן: מלחמת הכוכבים – פרק 2 (תפקיד אורח)
* 2011: ליל ההוריקן (קרוסאובר)
* 2012: יום השנה ה-25 של FOX
* 2024: טד

### קולנוע
* 2005: סטואי גריפין - הסיפור שלא סופר
* 2012: טד

### אינטרנט
* 2003: Kicked in the Nuts
* 2008–2009: Seth MacFarlane's Cavalcade of Cartoon Comedy

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מפיקי טלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:מדבבים אמריקאים
קטגוריה:תסריטאי טלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וושינגטון ולי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1965
שפשאוון

**שפשאוון** (בערבית: **شفشاون**, בברברית: **ⵜⵛⴻⴼⵜⵛⴰⵡⴻⵏ**, בצרפתית: **Chefchaouen**, בספרדית: **Chauen** או **Xauen**, בפורטוגזית: **Xexuão**) היא עיר בצפון-מערב מרוקו הידועה בזכות הצבע הכחול של רחובותיה. תודות ליופייה ולמשכנה על מורדות אחד ההרים של אזור ריף, זכתה לכינוי "גן העדן על ההר".

## רקע היסטורי
השם שפשאוון נגזר מהמילה "אשוואן" שמשמעותה "קרניים" בשפה הבֶּרְבֶּרִית (הקרויה תאמאזיגת, שפתם של הבֶּרְבֶּרִים בצפון אפריקה). העיר קיבלה את השם עקב צורת ההרים שבמעלה העיר, הדומים לזוג קרניים של עז.

העיר נוסדה בשנת 1471 כמצודה שהוקמה על ידי מולאי עלי בן מוסה בן ראשד אל עלמי כחלק מהניסיון להגן על שטחי המגרב מפני חדירת האימפריה הפורטוגזית. בהמשך התיישבו באזור המצודה ברברים ריפים מקומיים בני שבט ע'ומרה, ולאחר גירוש ספרד של שנת 1492 נוספו אליהם מורים ויהודים מגורשים. על פי אחת המסורות, היו אלה היהודים במאה ה-18 או ה-19 שהיו אחראים לצביעת רחובות העיר לכחול בהשפעת תורת הקבלה.

בשנת 1912 הפכה שפשאוון ביחד עם שאר צפון מרוקו לחלק ממרוקו הספרדית. חיילים ספרדים כלאו את עבד אל-כרים אל-ח'טאבי, אחד ממנהיגי המאבק לעצמאות של אזור הריף, במבנה בקסבה של העיר בשנים 1916–1917. ספרד החזירה את העיר למרוקו בשנת 1956 והיא הפכה להיות חלק ממרוקו העצמאית.

שפשאוון היא מוקד תיירות פופולרי עקב הימצאותה בשכנות לעיר טנג'יר והמובלעת הספרדית סאוטה ומהווה מקור גידול ומסחר בחשיש.

בשנת 2022 צולמו בעיר סצנות מהסרט "אהבה במרוקו" (Lonely Planet (2024 

## ערים תאומות
* 
* 
* 
* 
* 

## גלריה

תמונה:Chefchaouen Street.jpg
תמונה:Chaouen2 055.jpg
תמונה:Chefchaouen les jardins de la kasba.JPG
תמונה:Chefchaouen, view , Morocco.jpg
קובץ:2018 01 (Blue) - Chaouen.jpg


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:מרוקו: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-15
יסמין דאימונד

**יסמין דאימונד** (נולדה ב-20 במאי 1978) היא שחקנית ישראלית בעברה.

## ביוגרפיה
נולדה ברמת גן. כשהייתה בת חמש הוריה התגרשו, והיא עברה עם אביה לאיטליה. לאחר תקופה חזרה עם אביה לישראל. כשהייתה בת 15 אביה החל תהליך של חזרה בתשובה, הפך לחסיד ויז'ניץ והציע לה להצטרף אליו לתהליך זה. בעקבות כך החל נתק בינה לבין אביה, והיא התגוררה עם אמה.

בגיל 17 עזבה את בית אמה, עברה להתגורר בדירה שכורה, והשתתפה בסרטים שונים. 

כשהייתה בת 20 החלה ללמוד משחק בבית הספר למשחק "בית צבי", ולאחר שנתיים הפסיקה את לימודי המשחק.

שיחקה במספר פרסומות, בין השאר לבנק לאומי. באותה תקופה החליטה לא לעסוק במשחק, והחלה לעבוד במכירת טלפונים ניידים.

ב-2001 גילמה את כלנית אפרתי בטלנובלה "לחיי האהבה".

ב-2002 שיחקה לצד עודד מנסטר ומורן אייזנשטיין במחזמר "מסביב לעולם ב-80 שירים" שיצר וביים אבי דור.

באפריל 2003 נסעה ללונדון על מנת לגשת למבחני הבד למועמדות להנחיה בערוץ המוזיקה הבינלאומי MTV, בו חיפשו מחליפה למנחה עדן הראל, אך היא לא זכתה בתפקיד.

במשך תקופה עבדה בעבודות מזדמנות, וב-2003 חזרה שוב לשחק בסדרה "החצר". דרישות התפקיד כללו כיעור של פניה - עיבו את גבותיה והרחיבו את אפה.

בעקבות משחקה בסדרה "החצר" החלה בתהליך של חזרה בתשובה והתקרבה לחסידות חב"ד ובהמשך פרשה ממשחק.

## קישורים חיצוניים

* 
* עודד מזרחי, המשחק האמיתי - סיפור חזרתה בתשובה של יסמין דאימונד (מתוך הספר "אור חוזר 1") באתר "ברסלב ישראל"

קטגוריה:אמניות ישראליות שחזרו בתשובה
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1978
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1978
אסון המטיילים בעין גדי

350px|ממוזער|שמאל|אנדרטת אסון המטיילים בעין גדי
**אסון המטיילים בעין גדי** אירע ב-9 באפריל 1942, כאשר שבעה חניכי השומר הצעיר כבני 17 ומלווה, איש פלמ"ח, שהיו במסע למצדה, נהרגו מפיצוץ רימוני-יד שהונחו ליד מדורה.

## המסע עד עין גדי
ב-6 באפריל, חול המועד פסח תש"ב, יצאו מירושלים 156 חניכי השומר הצעיר מרחבי הארץ למסע רגלי למצדה. לאחר שנעו באוטובוסים לחברון וממנה ליטא, יצאו רגלית דרך מדבר יהודה לכיוון מצדה. את המסע הובילו חנוך רוזנברג מקיבוץ בית אלפא, שהשתתף כשנתיים קודם לכן במסע החלוצי למצדה בהובלת שמריהו גוטמן ושמעון פרס והמדריך הבכיר צבי אטקין מקיבוץ חצור.

ב-7 באפריל לפנות ערב הגיעה הקבוצה למרגלות המצדה ובילתה את הלילה בבסיס ההר. עם שחר העפילו החניכים לראש ההר ונפגשו עם קבוצת מטיילים מן הנוער העובד והלומד. חברי הנוער העובד היו מאובטחים בכיתת פלמ"ח. מפקד הכיתה, נחום אריאלי מנגבה הצטרף אל חברי השומר הצעיר יחד עם עוד שני חברים נושאי אקדחים וצבי ריזנברג מבאר טוביה, שהיה מצויד בשני רימונים. בשעות אחר הצהריים ירדה הקבוצה ממצדה ולקראת הלילה הגיעה לעין גדי.

## האסון ואחריו
החניכים שכבו לישון בפתח נחל ערוגות, על מנת לקום עם שחר ולצעוד לקלי"ה. השתלשלות האירועים המדויקת שהובילה לפיצוץ הרימון אינה ידועה. ככל הנראה אחד מרימוני היד של מאבטחי הקבוצה הגיע למדורה או סמוך לה והתפוצץ. מהפיצוץ נהרגו שישה חניכים, חניכה אחת ו, המאבטח מן הפלמ"ח. נפצעו עוד 14 חניכים.

חנוך רוזנברג וצבי אטקין יצאו מיד בריצה לכיוון קלי"ה וגמאו את מרחק 40 הקילומטרים בתשע שעות. בהגיעם, ללא יכולת דיבור, דיווחו על המקרה באמצעות כתיבת פתק. במקביל, אותתו קבוצות חניכים לאסדות של מפעל האשלג הארץ ישראלי, שנעו על פני ים המלח. אסדה אחת שמה לב לאיתות ודבר המקרה הועבר בקשר למנהל המפעל, משה נובומייסקי ששלח למקום את רופא המפעל. לאחר כשעתיים הגיעה גם סירה מקלי"ה ועליה ציוד רפואי ושוטר בריטי.

ההרוגים והפצועים פונו באלונקות מאולתרות אל החוף ומשם בסירות לקלי"ה ומשם לירושלים. עקב התחלת חקירת המקרה על ידי המשטרה הבריטית יצאו אנשי הפלמ"ח בנפרד ובחשאי לצעידה רגלית אל רמת רחל.

ארבעה מהחניכים הובאו לקבורה בבית הקברות סגולה וסביב קבריהם נטעו ארבעה ברושים, עצים יחידים בבית הקברות סגולה.

## הגלעד והאנדרטה
לקראת יום השלושים לאסון הוציאה הנהגת "השומר הצעיר" את החוברת "כי עלינו למצדה" בעריכת משה שמיר, אשר הוקדשה לזכרם של הנספים.

שנה לאחר המקרה יצא מדריך החניכים מקן פתח תקווה, המשורר נתן יונתן, עם מדריכים נוספים לעין גדי. הקבוצה הקימה גלעד מאבן מקומית עליה נחרתו שמות ההרוגים ומילותיו של יונתן: "**עובר אורח, דום!** כאן נפלו בעליית השומר-הצעיר למצדה פסח תש"ב. הם פלסו נתיבות, המסע לא עצר מלכת." לדברי המשורר, הוא שאב השראה ממילות היד שהוקמה לזכר חיילי ספרטה לאחר קרב תרמופילאי, לפי המשורר סימונידאס.

במהלך השנים הוחלפה האבן בלוח שעליו נחרתו הדברים. ב-1972 הזמין בית ספר שדה עין גדי מהאדריכל דן צור (שאחיו נהרג באסון) אנדרטה. האנדרטה, למרגלות השביל העולה למעיין עין גדי, סמוך לתל גורן, עוצבה כספסל בטון מעוגל, המסמל את הישיבה סביב המדורה, ושולב בה לוח האבן. מיקום מדויק 31°27'37.0"N 35°23'16.5"E

## קישורים חיצוניים

* עודד ישראלי ויוסף גרינבוים, סיפורי ארץ ישראל - מצבות מדברות (הסיפור התפרסם בגרסתו הראשונה ב"ארץ וטבע", גיליון 98, יולי – אוגוסט 2005 תחת השם ""רימונים בעין גדי". בעריכת יעקב שקולניק)
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אסונות בתקופת המנדט הבריטי בארץ ישראל
קטגוריה:השומר הצעיר
קטגוריה:עין גדי
קטגוריה:1942 בארץ ישראל
קטגוריה:אנדרטאות באזור הדרום
קטגוריה:תאונות תחמושת
ג'ון ברנטל

**ג'ונתן אדוארד "ג'ון" ברנטל** (באנגלית: **Jonathan Edward "Jon" Bernthal**; נולד ב-20 בספטמבר 1976) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה יהודי-אמריקאי. מוכר בזכות תפקידיו כשיין וולש בסדרה "המתים המהלכים" מבית AMC, בתפקידו כהמעניש בסדרת הטלוויזיה "המעניש" של נטפליקס וכן בתור השוטר המושחת ג'נקינס בסדרה 'העיר הזאת שלנו" של HBO.

## ביוגרפיה
ברנתל נולד וגדל בוושינגטון די. סי., בנם של זוג הורים יהודים, ג'ואן לורי ואריק לורנס ברנטל. הוא החל ללמוד במכללת סקידמור שבניו יורק אבל פרש ממנה ולאחר מכן עבר ללמוד משחק בתיאטרון האמנותי של מוסקבה (בשנות לימודיו שם שיחק כתופס במועדון טורנדו בלאשיחה מאליפות רוסיה בבייסבול). סיים בהצטיינות בשנת 2002 את לימודי המשחק שלו בתיאטרון הרפרטוארי האמריקני.

## קריירה
בשנת 2002 קיבל את התפקיד הראשון שלו, דמות אורחת בסדרה "חוק וסדר: כוונה פלילית", בתור ליין רודוק.

ב-2004 שיחק בסרט "החתונה של טוני וטינה". ב-2005 באחד מתפקידיו הראשונים בטלוויזיה התארח בסדרה "איך פגשתי את אמא" בתור קרלוס. ברנתל התגלה קולנועית לראשונה בשנת 2006 בדרמה של אוליבר סטון "מגדלי התאומים", שבה שיחק בתפקיד משני בתור השוטר כריסטופר אמורוסו. באותה שנה שיחק גם בסיטקום "The Class" בתפקיד דאנקן כרמלו.

בשנת 2009 השתתף בפנטזיה הקומית המצליחה "לילה מוטרף במוזיאון 2" בתפקיד אל קאפונה ובסדרת הדרמה "איסטוויק".
פריצתו הגדולה הייתה בשנת 2010 עם תפקיד ראשי בסדרת האימה הפופולרית "המתים המהלכים" בה שיחק בתור השוטר שיין וולש.
באותה שנה הופיע גם בסרטו המוערך של רומן פולנסקי "סופר הצללים" בתפקיד ריקי ריקדלי סוכנו של הסופר (יואן מקגרגור).

בשנת 2013 הופיע ברנתל בסרטו של מרטין סקורסזה "הזאב מוול סטריט" בתפקיד בראד בודניק ובהפקת הפעולה של דוויין ג'ונסון "מלשין". באותה שנה שיחק במיני-סדרה של רשת TNT, "מוב סיטי" בתפקיד הבלש ג'ו במשטרת לוס אנג'לס. ויוצא חיל הנחתים של ארצות הברית לשעבר.

בשנת 2016 שיחק בסרט המתח "רואה החשבון". בשנת 2017 שיחק בתפקיד משני בסרט הפשע המוזיקלי "בייבי דרייבר" בבימויו של אדגר רייט. באותה שנה שיחק גם בסרט , בתפקיד פרנק "שוטגאן" וגם בתור פרנק קאסל/המעניש בסדרה דרדוויל.
ובשנת 2018 חזר לשחק את קאסל בסדרה משל עצמו המעניש.

בשנת 2021 שיחק בסרט הדרמה "משפחה מנצחת", בתור מאמן הטניס ריק מאסי, שאימן בין היתר שחקניות כמו סרינה ויליאמס ומריה שראפובה.

## חיים אישיים
ב-25 בספטמבר 2010 נישא ברנטל לארין אנגל, אחייניתו של כוכב ההיאבקות קורט אנגל. יש להם שני בנים (הנרי (2011), בילי (2013) ובת, מדליין (2015) והם מתגוררים בקליפורניה.

אחיו, תום ברנטל, מאורס למיליארדרית שריל סנדברג.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי וושינגטון די. סי.
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:אמריקאים ממוצא יהודי-רומני
קטגוריה:אמריקאים ממוצא גרמני-יהודי
קטגוריה:שחקני בייסבול אמריקאים
קטגוריה:תופסים
קטגוריה:וושינגטון די. סי.: ספורטאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1976
רן אבוקרט

**רן אבוקרט** (נולד ב-14 בדצמבר 1988 בחיפה) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר, במכבי חיפה והפועל חיפה. 
## קריירה
אבוקרט, בנו של כדורגלן העבר אברהם אבוקרט, החל את דרכו במחלקת הנוער של הפועל חיפה. בשנת 2006 זכה עם קבוצת הנוער של המועדון באליפות ליגת העל לנוער, תחת הדרכתו של המאמן שלומי דורה, ולצידם של אושרי רואש, רן יצחק ושמעון הרוש. ב-4 באוגוסט 2006 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, במשחק מול הפועל רמת השרון בגביע הטוטו. את שערו הראשון כבש ב-26 באוקטובר 2007, בניצחון 1-3 נגד הפועל נצרת עילית.

בשנת  הפך לשחקן הרכב קבוע בקבוצה הבוגרת, וסייע לה לחזור לליגת העל. את שערו הראשון בליגת העל כבש ב-3 באוקטובר 2009, בניצחון 0-3 על בני סכנין. עונת  הייתה עונת הפריצה של אבוקרט, כאשר הבקיע ארבעה שערים וסייע למועדון להישאר בליגה. בעונה זו זכה עם הפועל חיפה בגביע הטוטו, ולאחריה עזב את הקבוצה.

בקיץ  חתם בקבוצת מכבי חיפה. ב-11 באפריל 2014 קיבלה הקבוצה תוצאות בדיקת MRI, לפיהן לאבוקרט קרע ברצועה הצולבת, והוא לא שיחק לכל אורך עונת . גם בעונה שלאחר מכן לא הצליח אבוקרט להתגבר על הפציעה ולא חזר לשחק, ובקיץ 2016 הסתיים חוזהו והוא שוחרר ממכבי חיפה. ב-25 ביולי 2016 הודיע אבוקרט על פרישה ממשחק פעיל בגיל 27.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:קשרי כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני הפועל חיפה
קטגוריה:כדורגלני מכבי חיפה
קטגוריה:חיפה: כדורגלנים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1988
סיראז' נסאר

**סיראז' נסאר** (בערבית: **سراج نصار**; נולד ב-2 בספטמבר 1990 בטורעאן שבישראל) הוא כדורגלן ערבי ישראלי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת הפועל כרמיאל מליגה א׳.

## קריירה
נסאר התחיל את דרכו במחלקת הנוער של מכבי כפר כנא. ב-13 במאי 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, כשנכנס כמחליף במשחק מול הפועל בני טמרה בליגה הארצית. שלושה ימים מאוחר יותר שוב נכנס כמחליף, וכבש את שער הבכורה שלו בניצחון 3–1 על עירוני טירת כרמל. בעונה שלאחר מכן כבש שלושה שערי ליגה והגיע עם הקבוצה למבחני העלייה לליגה הלאומית, אך הקבוצה הפסידה להפועל רמת השרון.

בקיץ 2009 הוחתם בקבוצת הפועל באר שבע על ידי המאמן גיא עזורי. ב-13 בספטמבר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף במשחק מול הפועל תל אביב. ב-5 בדצמבר 2009 כבש את שער הבכורה שלו בבאר שבע, בניצחון 2–0 על הפועל פתח תקווה. בבאר שבע השתלב עד מהרה וכבר בעונתו הראשונה כבש שלושה שערים ב-23 הופעות. בעונה שלאחר מכן כבש שני שערי ליגה, ובעונת 2011/2012 כבש שישה שערים, כולל צמד בניצחון 3–1 על בני יהודה תל אביב. בעונת 2012/2013 כבש שני שערי ליגה, כולל שער בניצחון 3–0 על מכבי נתניה במחזור האחרון, שהשאיר את הקבוצה בליגת העל. בעונת 2013/2014 כבש שישה שערי ליגה וסיים עם הקבוצה במקום השני בליגת העל. בעונת 2014/2015 כבש שני שערי ליגה, סיים עם הקבוצה במקום השלישי בליגה, והעפיל עמה לגמר גביע המדינה, שם עלה כמחליף בתבוסתה של קבוצתו 6-2 למכבי תל אביב.

ב-2 בספטמבר 2015 חתם נסאר לארבע שנים בקבוצת הפועל תל אביב. ב-25 באוקטובר 2015 ערך את הופעת הבכורה של במועדון, כשנכנס כמחליף בהפסד לקבוצתו לשעבר הפועל באר שבע באצטדיון טרנר, ולקראת סיום המשחק כבש את שערו הראשון במדי הפועל תל אביב. עד תום 2015/2016 ערך בסך הכל 15 הופעות בכל המסגרות, בהן כבש שני שערים.

ב-18 ביוני 2016 חתם נסאר לשלוש שנים בבני סכנין. ביוני 2017 חתם בקבוצת קוקסי מליגת העל האלבנית, אך כעבור חודשיים, לאחר הקנטות מצד חבריו, חזר לישראל וחתם בהפועל עכו. נסאר כבש שער אחד בעונת 2017/2018, ובסופה ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית. ב-20 בספטמבר 2018 חתם בשמשון כפר קאסם מליגה א'.

ב-10 באוגוסט 2023 נסאר חתם בהפועל כרמיאל.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:קשרי כדורגל ישראלים
קטגוריה:טורעאן: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני מכבי כפר כנא
קטגוריה:כדורגלני הפועל באר שבע
קטגוריה:כדורגלני הפועל תל אביב
קטגוריה:כדורגלני בני סכנין
קטגוריה:כדורגלני הפועל עכו
קטגוריה:כדורגלני הפועל רעננה
קטגוריה:כדורגלני קוקסי
קטגוריה:כדורגלנים ישראלים באלבניה
קטגוריה:כדורגלנים ערבים ישראלים
קטגוריה:ערבים נוצרים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1990
תושב ארעי

**תושב ארעי** היא הגדרה חוקית לאדם שלו הזכות להתגורר באופן זמני במדינה מסוימת, והוא מממש זכות זו ללא כוונה לכונן בה את מושבו או תוך כדי תהליך ניסיון להפוך לתושב קבע או אזרח. זהו סטטוס שבין תייר לבין תושב קבע.

ברוב המדינות הזכות להיות תושב ארעי מוגבלת בזמן ובתום בתקופה יש לצאת מהמדינה ולרוב יש לשהות פרק זמן מסוים מחוץ למדינה לפני שניתן לחזור אליה. בארצות רבות מעמד זה תלוי בקיומו של מעסיק שמוכן להעסיק את התושב הארעי, כלומר זהו מעמד של מהגר עבודה לטווח קצר.

## תושב ארעי בישראל
**תושב ארעי** היא ההגדרה החוקית לאדם המתגורר בישראל ואינו תושב קבע.

מעמד זה מעניק זכויות סוציאליות מסוימות כגון דמי אבטלה, הבטחת הכנסה, קצבת נכות ועוד.
סטטוס זה מוענק לתקופה של 3 שנים וניתן להאריכו עד שנתיים בכל הארכה.

### קריטריונים לקבלת רישיון תושב ארעי
* **עולה בכוח** - אדם הזכאי בהסתמך על חוק השבות לאשרת עולה או תעודת עולה ומעוניין לשהות בישראל לתקופה של עד שלוש שנים על מנת לבחון עלייה לישראל.
* **תלמיד** - אדם (ומשפחתו) המעוניין לשהות בישראל למטרת לימודים או השתלמות.
* **איש דת** - אדם (ומשפחתו) שמוסד דת בישראל מעוניין בו לצורך מילוי תפקיד דתי.
* **אחר** - אדם המעוניין לשהות בישראל ואינו נמנה עם הקריטריונים הרשומים לעיל.

הרישיון עלול לפקוע במידה ובעל הרישיון השתקע במדינה אחרת או אם ישנה התניה ברישיון שבעל הרישיון הפר.

## ראו גם
* תושב קבע
## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: הגירה וכניסה למדינה
קאוליפלורה

ממוזער|עץ פפאיה
**קאוליפלורה** (בלטינית: **Cauliflora**, הלחם של המילים "caulis" - "גזע" ו-"flos" - "פרח") או **פריחת גזע** היא תופעה של צמחים המגדלים פרחים על גבי הגזע או על ענפים מעוצים, כלומר מרקמה שעברה התעבות משנית. מצב זה שונה מרוב הצמחים בעלי הפרחים, שם הפרחים מתפתחים מניצנים בחיקי עלים או מהניצן הקודקודי.

התופעה נפוצה בעיקר ביערות גשם טרופיים ויש כמאה סוגים שונים של צמחים בהם מתפתחים כך הפרחים והפירות.

קיימת השערה שהתופעה קשורה מבחינה אבולוציונית להתפתחות פירות כבדים, אשר ענפים דקים לא יכלו לשאת. השערה אחרת היא שהתופעה היא תוצאה של התאמה אבולוציונית הקשורה להפריה או פיזור זרעים על ידי בעלי חיים גדולים, אשר לא יכלו לעלות לצמרות העצים ולעמוד על הענפים הדקים. דוגמה ניתן למצוא בגינאה החדשה, שם יונים גדולות ניזונות מפירות גדולים, המתפתחים על גזעים עבים. רק גזעים אלה מסוגלים לשאת את משקל הפרי והיונה גם יחד. נגישותם של הפרחים והפירות מושכת מאביקים ואוכלי פירות שונים. בעלי חיים המבקרים בצמחים השייכים לקבוצה זו הם:
* חיות כיס ויונקים, המטפסים על גזעים וענפים קשיחים עבור צוף ופירות
* עופות שונים
* עטלפים, במיוחד בעצים של תאנים טרופיות
* חרקים קטנים, הפעילים בשכבה שמתחת לצמרות, ביערות הגשם

בחלק מהצמחים הקאוליפלוריים יש תלות בין פעילות בעלי החיים לבין השרדות הצמח. לדוגמה, בעץ הקקאו (Theobroma cacao), התרמילים הבשלים אינם נושרים לקרקע. פיזור הזרעים מתבצע על ידי יונקים קטנים וקופים. הם לועסים את החלק העסיסי של התרמיל ומפזרים את הזרעים, שהם בלתי אכילים. דוגמה נוספת משמש המנגו (Mangifera indica). מקורו של עץ זה הוא ביערות הגשם של הודו. שם פירותיו נאכלים על ידי עטלפים, אשר גם לוקחים פירות ממקום למקום ועוזרים להפיץ את זרעיו של העץ.

מאחר שבצמחים קאוליפלוריים נמצאים הפירות על הגזע, בגובה נמוך יחסית, גם יונקים החיים על הקרקע ניזונים מהפירות ומפיצים את הזרעים. פירותיו של הדוריאן (Durio zibethinus) הצומח ביערות הגשם בדרום מזרח אסיה, נאכלים על ידי חזירים, פילים ונמרים

דוגמאות נוספות לצמחים מקבוצת הקאוליפלורים: פפאיה, עץ הלחם, דרויאן, פיקוס מגוון, עץ הקפה, קרמבולה. בישראל, הצמח המוכר ביותר מקבוצה זו הוא כליל החורש.

## גלריה

קובץ:Cercis siliquastrum 2 RF.jpg|כליל החורש
קובץ:Cocoa Pods (2290974392).jpg|עץ הקקאו
קובץ:Averrhoa carambola(Star fruit) 04.JPG|עץ הקרמבולה
קובץ:Arabica Coffee .jpg|עץ הקפה


## ראו גם
* ניצן
* פרח
* גזע

## קישורים חיצוניים

* צוות האתר,Cauliflory, Flower database - אוסף תמונות של פרחים השייכים לקבוצה זו
* Cauliflory in Malaysian rainforest trees,Fletcher & Baylis,Wildeside photography-אוסף תמונות נוסף

## הערות שוליים

קטגוריה:מורפולוגיה של צמחים
קו לנטה

**קוֹ לַנְטָה** (בתאית: **เกาะลันตา**) הוא אי בים אנדמן ששייך לתאילנד. מבחינה מנהלית האי מתפקד כנפה במחוז קראבי.

## היסטוריה
חוקרים הסיקו מממצאים ארכאולוגיים כי האי הוא אחד מהקהילות העתיקות ביותר בתאילנד, אשר קיים כבר מן התקופה הפרהיסטורית.

הקמת הנפה ואכלוס האי החלו בחודש דצמבר 1901, ובשנת 1917 שונה שמו של האי ל**קו לנטה**.

## גאוגרפיה
קו לנטה ממוקם בלב ארכיפלג איי החוף בקראבי. האי מסומן כשטח הררי מתון.

חלקו הצפוני של האי ידוע בשם **קו לנטה נוי**. חלקו הדרומי, הגדול יותר, נקרא **קו לנטה יאי**.

בשנת 2012 החלה בניית גשר אשר יקשר בין החלק הצפוני לדרומי, כדי להעלות את רמת התיירות באזור. ההערכה היא שבניית הגשר תסתיים בתחילת שנת 2014.

מסביב לחופי האי שוכנות שוניות אלמוגים. בלב האי נמצא ג'ונגל טרופי עתיק. האי מתאפיין בעיקר בעצי מנגרובים, וחופיו חוליים. האי הוא יעד תיירות פופולרי, בעיקר בגלל שוניות האלמוגים ויערות העד.

נכון לשנת 2005 מונה אוכלוסיית האי 15,233 תושבים. כ-99% מתושבי האי הם מוסלמים.

## חלוקה
האי מחולק לחמש נפות, אשר בהן 37 כפרים:
120px|ימין

## קישורים חיצוניים

לנטה
קטגוריה:תאילנד: חלוקה מנהלית
בית עיריית לוון

ממוזער|פרטים בחזית
**בית עיריית לוון** (בפלמית: **Stadhuis van Leuven**) הוא מבנה בולט ונקודת ציון עירונית בעיר לוון שבבלגיה. הבניין ממוקם על כיכר השוק (Grote Markt) ממול לכנסיית פטרוס הקדוש. המבנה נבנה בסגנון האמנות הגותית המאוחרת הברבאנטית בין השנים 1448 ל-1469.
ממוזער|בית העירייה מרחוק

## מבנה הבניין
לבניין שלוש קומות ראשיות, בעלות חלונות גותיים בשלושת צדדי הבניין הנראים מן הכיכר. למבנה גג מחודד שבקצותיו צריחים מתומנים בעלי חרכים המאפשרים מעבר של אור דרכם. 

פסלים הממוקמים בנישות מיוחדות מפוזרים בכל רחבי הבניין. התומכות של הפסלים מגולפים עם סצנות תנכיות. בעוד הנישות והתומכות מקוריים, 236 הפסלים חדשים יחסית, ומתוארכים אחרי שנת 1850. הפסלים של הקומה הראשונה מסמלים אישים חשובים בהיסטוריית העיר; אלו של הקומה השנייה, מסמלים קדושים פטרונים ודמויות סימבוליות; אלו של הקומה השלישית, את הדוכס של לוון ושל דוכסות בראבנט מתקופות שונות. 

בחזית הראשית קיים גרם מדרגות המובילות לכניסה, ושני שערים במרכז, אשר מעליהם מתנוססות הדמויות של פטרוס (השמאלי) והמדונה והילד (הימני). 

בחלק הפנימי קיים אוסף מעניין של עבודות אמנות, כולל פסלים של ז'ף לאמבו וקונסטנטין מונייה, כמו כן ניתן לראות בפנים את הדיוקנות של כל ראשי הערים משנת 1794.

## היסטוריה
הבניין הידוע כיום כבית העירייה היה הבניין הקדמי במתחם של בניינים עירוניים שבנייתם החלה בשנת 1439. האדריכל הראשון של הבניין מת זמן קצר אחרי תחילת הבנייה של האגפים האחוריים, והוא הוחלף על ידי אדריכל אחר, שמותו בשנת 1445 ציין את סוף השלב הראשון בבנייה. 

הפרויקט המשיך בשנת 1448. אבן הפינה הונחה ב-28 במרץ של אותה השנה. מרתפים של מספר בתים הרוסים סופחו למבנה, וניתן להגיע אליהם כיום דרך דלת קטנה בצידו השמאלי של בית העירייה. התוכניות הראשונות, שהושפעו מבית עיריית בריסל, כללו מגדל פעמונים באחת הפינות. התוכניות שונו לצריחים סימטריים, אותם ניתן לראות כיום. בניית התקרה והגג הסתיימו בשנת 1460, והבניין כולו הושלם בשנת 1469. 

במאה ה-19, בית העירייה עבר שיפוץ הכרחי כתוצאה של מאות שנים של התיישנות. הבניין נותר עומד לאחר ההפצצות הרבות על לוון במלחמת העולם הראשונה, וסבל מנזקים קלים בלבד. במלחמת העולם השנייה פצצה פגעה בפתח הבניין וגרמה לנזקים חמורים יותר, שתיקונם הושלם רק ב-1983.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בלגיה: מבנים
קטגוריה:מבנים גותיים
לוון
קטגוריה:לוון
ריף (אזור)

ממוזער|שמאל|דגל הרפובליקה האסלאמית של הריף (1926-1921)
**ריף** (בריפית: **ⴰⵔⵉⴼ**) הוא אזור בצפון מרוקו שמתפרס מטנג'יר במערב עד הגבול עם אלג'יריה במזרח והים התיכון הוא גבולו הצפוני. האזור הררי בעיקרו אך כולל גם כמה מישורים פוריים. 
אזור ריף במרוקו מיושב בעיקר על ידי ברברים מבני שבטים המוכרים כ"ריפים". בני שבטים אלה דוברים בדיאלקט ריפי של ברברית (תאמאזיגת) לצד ערבית מרוקאית. בתחילת המאה ה-20 קבוצת שבטים זאת נלחמה לעצמאותה בהובלת עבד אל-כרים אל-ח'טאבי וזכתה להקמת רפובליקת ריף בשנים 1920-1926. אולם הרפובליקה במהרה פורקה על ידי כוח צבאי מסיבי ומשותף של ספרד וצרפת.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מרוקו: גאוגרפיה
קטגוריה:מרוקו: היסטוריה
קטגוריה:ברברים
קטגוריה:אפריקה: רכסי הרים
קדחת חוזרת

**קדחת חוזרת** הוא שמם של שתי מחלות הנגרמות על ידי חיידקים בסוג *Borrelia*.
א-רפיד

**אַ-רַּפִי֫ד** הוא התעתיק העברי לשם הערבי **الرفيد** (תעתיק מדויק: אַלרַּפִי֫ד, ה-ל' אינה נהגית), המשמש כשמם של מספר מקומות.
ולדימיר מורוזוב (1940)

**ולדימיר איבונוביץ' מורוזוב** (ברוסית: **Володимир Іванович Морозов**; 4 במרץ 1940 – 8 בפברואר 2023) היה קיאקיסט סובייטי. 3 פעמים ברציפות אלוף אולימפי (טוקיו 1964, מקסיקו סיטי 1968 ומינכן 1972) ו-3 פעמים אלוף עולם (ברלין 1966, קופנהגן 1970 ובלגרד 1971).

## ביוגרפיה
ולדימיר מורוזוב נולד בקרסנובודסק (אז בתחומי ברית המועצות היום בטורקמניסטן). הוא התחיל להתאמן בעיר הולדתו ותוך זמן קצר עבר עם משחתו לקייב. בשנת 1962 הוא זכה לראשונה באליפות ברית המועצות ובעקבות כך נכלל בנבחרת. מורוזוב זכה במדליות זהב באליפויות ברית המועצות במשך עשור עד לשנת 1972 וזאת במסגרות שונות (רביעיות וזוגות).

במהלך הקריירה על הישגים בספורט הוא זכה בעיטורים סובייטים ובשנת 2012 הוענק לו עיטור אוקראיני.

## השתתפות באולימפיאדות
בשנת 1964 הוא זכה במדליית זהב הראשונה ותחרות לרביעיות. בתחרות גמר הרביעייה הסובייטית הקדימה את הרביעייה הגרמנית בפחות משנייה.

בשנת 1968 הוא זכה במדליית זה שנייה בתחרות של זוגות כאשר הוא התחרה ביחד עם שותפו מאוקראינה שזכה במדליית כסף אישית בתחרות ל-1000 מ'.

בשנת 1972 הוא הוצב בפעם השנייה בתחרות רביעיות וזכה במדליית זהב השלישית.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלופים אולימפיים: קאנו/קיאק
קטגוריה:אלופים אולימפיים מברית המועצות
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מעוטרי עיטור אות הכבוד
קטגוריה:קיאקיסטים סובייטים
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1940
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2023
ח'יתאן

ממוזער|ימין
המילה, הסרת העורלה, בערבית **חִ'תאן** (**ختان**), היא מצווה לכל גבר מוסלמי לפני הגיעו לגיל 18. המושג "**חִ'תאן**" משמש גם לתיאור ניתוח לכריתת דגדגן או חלקי פות אחרים לנשים מוסלמיות (ראו: **[[השחתת איבר המין הנשי#השחתת איבר המין הנשי באסלאם|השחתת איבר המין הנשי באסלאם]]**).

המילה הייתה נפוצה בשבטי ערב עוד בתקופה הטרום-אסלאמית, כבר אז היא שימשה טקס פולחני וכנורמה לאומית (בני חצי האי ערב נקראו "אוּמַּת אל-חִ'יתָאן" امّة الختان – אומת הנימולים). במאות שלאחר מות הנביא מוחמד קיבלה המילה את משמעותה הדתית בשריעה המוסלמית. על אף שאין בקוראן אזכור מפורש למילה, המנהג מיוחס לפסוק "זכור את ניסיונות אללה את אברהם במצוות אשר מולאו" () – מפסוק זה נגזרת בחדית' המילה על כל הגברים. ייחוסה של המילה לאברהם מחוזקת בקביעת החדית' כי מאז ימיו לא הקיף ערל את הכעבה.

בראשית האסלאם הייתה המילה טקס שנוהל במסגרת מצומצמת, לעיתים בהשתתפות זמרים שתפקידם לחזק את רוחו של הילד הנימול ולהקל על כאבו. בתקופת הממלכות האסלאמיות הפכה החגיגה המשפחתית לטקס מפואר עתיר מוזמנים.

המילה נהוגה כמעט בקרב כל המוסלמים, ורובם רואים בה מצווה דתית. מקובל שטעמה הוא שמירה על ההיגיינה, אותה מחייב האסלאם לצורך היטהרות לתפילה. חשיבות המילה למתאסלם נובעת מכך שלפני המילה תפילתו אינה מתקבלת, הוא אינו יכול לעלות לחג', אינו יכול להעיד במשפט, ואינו רשאי לשחוט בהמה למאכל.

האסלאם אינו קובע גיל למילה, אלא מחייב לערוך את המילה לפני שהילד הגיע לבגרות. המילה מבוצעת בגילאים שונים בתרבויות שונות – לרוב היא מבוצעת בין היום השביעי ליום הארבעים ללידה, אבל בחברות מסוימות, בעיקר בצפון-מערב אפריקה (המגרב), המילה מבוצעת בילדים עד שנתם השביעית. על פי מסורות קדומות, יש לערוך את המילה בגיל שבו עבר ישמעאל את המילה בידי אברהם – בגיל שלוש עשרה.

בקהילות מסוימות נהוג לערוך את המילה לכל הבנים במשפחה ביום אחד, ולערוך סעודה גדולה אחריה. כיום, הורים מוסלמים נוטים לערוך את המילה כשהילד עוד תינוק בשל היתרונות שבעריכת מילה בגיל צעיר.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מצוות ומנהגים באסלאם
קטגוריה:מילה (ניתוח)
לוח שנה (אפל)

**לוח שנה** (באנגלית: **Calendar**; לשעבר **iCal**) הוא יישום לוח שנה אישי שנעשה על ידי חברת אפל ופועל על מערכת ההפעלה OS X.

## היסטוריה
iCal היה יישום לוח השנה הראשון עבור OS X שהציע תמיכה במספר לוחות שנה לסירוגין בשרתי WebDAV. התוכנה פורסמה במקור להורדה ללא תשלום עבור Mac OS X v10.2 ב-10 בספטמבר 2002, הוא הגיע יחד עם מערכת ההפעלה כiCal 1.5. גרסה 2 של iCal שוחררה כחלק של Mac OS X 10.4. גרסה 3 כחלק של Mac OS X 10.5, גרסה 4 כחלק של Mac OS X 10.6, גרסה 5 כחלק של Mac OS X v10.7 וגרסה 6 כחלק מOS X v10.8.

### השם
אפל קיבלה רישיון לשם iCal ממערכת ההפעלה Brown Bear שהשתמשה בו ליישום לוח השנה שלה מאז שנת 1997. עם שחרורה של OS X v10.8 ביולי 2012, iCal נקראה Calender (לוח שנה), בדומה לגרסת הiOS.

### פיתוח
פיתוח iCal הוא די שונה מתוכנה אחרת של אפל משום שהיא תוכננה באופן עצמאי על ידי צוות צרפתי קטן שעבד "בסתר" בפריז, בראשותו של ז'אן-מארי הולוט, חברו של סטיב ג'ובס. מאז, הפיתוח של iCal הועבר למפקדה האמריקנית של אפל בקופרטינו.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:יישומונים
קטגוריה:אפליקציות ייחודיות למכשירי חברת אפל
קטגוריה:אפליקציות בסיסיות במכשירי חברת אפל
ג'ון אאוקי

[שמאל|ממוזער|250px|חנות [לואי ויטון בגינזה, טוקיו (2004)]]
**ג'וּן אַאוֹקי** (ביפנית: **青木 淳**; נולד ב-22 באוקטובר 1956 ביוקוהמה) הוא אדריכל ומעצב יפני. אאוקי התפרסם, בין היתר, כאדריכל שתכנן את רוב חנויות רשת האופנה לואי ויטון ביפן ובדרום מזרח אסיה. עבודה בולטת נוספת שלו היא תכנון מוזיאון אאומורי לאמנות.

אאוקי למד ארכיטקטורה באוניברסיטת טוקיו והחל לעבוד במשרדו של אראטה איסוזקי. שם עבד, בין היתר, לצידו של האדריכל שיגרו באן. ב-1991 פתח משרד עצמאי.

## עבודות בולטות
*1995 - גשר דו-מפלסי ותכליתי בעיר ממיהארה שבמחוז קומאמוטו (באי קיושו). פרס קומאמוטו לעיצוב נוף ב-1996.
*1996 - בניין מגורים באדווארה. פרס יושיאוקה ב-1997.
*1996 - מרכז שחייה בטויוסאקה, ניאיגטה
*1997 - מוזיאון אגם פוקושימה בטויוסאקה שבמחוז ניאיגטה. פרס שנתי של המוסד הארכיטקטוני ביפן ב-1999.
*1998 - בית ספר יסודי במיטסואה (מחוז נארה).
*1999 - חנות לואי ויטון בנגויה. פרס ארכיטקטוני של מחוז אאיצ'י ב-2004.
*1999 - בניין משרדים בג'ואטסו (ניאיגטה).
*2002 - חנות לואי ויטון בשדרות אומוטסנדו (טוקיו).
*2004 - עיצוב מחדש של חזית חנות לואי ויטון בניו יורק. זכה בפרס "חנות השנה" של כתב העת "Visual Merchandising and Store Design" ב-2004.
*2004 - בניין מגורים בטוקיו
*2005 - עיצוב מחדש של חנות לואי ויטון בהונג קונג.
*2006 - בניין משרדים במאאבאשי (מחוז גונמה).
*2006 - "הכנסייה הלבנה" כנסייה לחתונות במלון הייאט ריג'נסי באוסקה.
*2006 - המוזיאון לאמנות באאומורי. זוכה התחרות לתכנון המוזיאון.
*2007 - בניין מגורים בטוקיו
*2008 - בניין משרדי חברת SIA באאויאמה בטוקיו.
*2013 - גורד שחקים בשאנגחאי.

## סגנון והשקפת עולם
אאוקי טוען כי סגנונו אינו מוכתב על ידי תאוריה, עיקרון או סגנון כלשהם. הוא אומר כי הדור של האדריכלים היפנים שקדם לו פעל ברוח האתוס הלאומי היפני באותן שנים של שיקום ארץ שנהרסה בעקבות מלחמת העולם השנייה. "עתה, כשהמטרה של מודרניזציה של יפן הושגה, הנושא שהאדריכלות ניצבת בפניו אינו יצירת דברים חדשים לחלוטין, אלא, כיצד לראות את המציאות."

אאוקי מכנה את סגנונו בשם "אדריכלות של שדה פתוח". הוא נזכר בילדותו, בעת ששיחק עם חבריו בשטחים פתוחים שסביב לשכונה בה גדל: "אולי הם היו מיועדים לסוג מסוים של בניה, אבל אז הם נותרו ריקים, כך שעשבים גדלו שם והם הפכו למרחבים מוזנחים. שדות פנויים אלה הפכו לגן משחקים מושלם עבורנו כילדים. תפקידם לא היה קבוע, כך שהם היו לחללים בהם אנשים יכולים לתקשר באופן חופשי. ביצירת מבנים אני רוצה להחיות את המנטליות של "שדות פנויים."

מבקר האדריכלות, נועם דביר, כתב אודות החנות של לואי ויטון בשדרות אומוטסנדו: "בחנות הזאת התמקד האדריכל בדימוי הקלאסי של מזוודות לואי ויטון הנערמות זו על זו. תחת ידיו נהפכו המזוודות לחללים מגוונים, הקשורים זה לזה באמצעות גרמי מדרגות, בעיצוב שקורא תיגר על הסדר המסורתי בחנות קמעונאית, שבה יש הפרדה בין קומות. במעבר הבלתי-אמצעי מחלל לחלל נפגש הקונה עם קני מידה משתנים וחווה חוויה שונה בכל חלק של החנות."

## גלריה

Roppongi Eric.jpg|חנות לואי ויטון ברופונגי, טוקיו (2003)
SIA Aoyama Building.jpg|בנין משרדים בטוקיו (2008)
Louis Vitton Omotesando.jpg|חנות לואי ויטון בשדרות אומוטסנדו (טוקיו)
Louis Vuitton The Landmark Hong Kong.jpg|חנות לואי ויטון בהונג קונג
Aomori Museum of Art, Entrance.jpg|הכניסה למוזיאון לאמנות באאומורי


## קישורים חיצוניים

* 
* ג'ון אאוקי, באתר מוזיאון העיצוב חולון

## הערות שוליים

קטגוריה:אדריכלים יפנים
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1956