open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
בית המכס העליון

**בית המכס העליון** הוא מבנה היסטורי ברמת הגולן, השוכן מצפון לצומת בית המכס בה נפגשים כביש 91 וכביש 888.
## היסטוריה
בית המכס העליון הוקם בשנות ה-20 של המאה ה-20 בידי שלטונות המנדט הצרפתי בסוריה ובלבנון, סמוך לגבול עם שטח המנדט הבריטי בארץ ישראל. המתחם שכן על כביש חיפה-דמשק, כשני קילומטרים ממזרח לגשר בנות יעקב שעל נהר הירדן. בית המכס העליון החליף את בית המכס התחתון שקדם לו, ואשר שכן בערוץ הירדן, סמוך לגשר. באתר החדש הוקמו סככת בידוק לרוחב הכביש, מספר מבני שירות ומנהלה סביב המבנה המרכזי, אורוות ורחבת מסדרים.

בשנת 1941, עת סוריה נשלטה בידי צרפת של וישי, בוצר המתחם מחשש לתקיפה בריטית. במלחמת העצמאות הפך המתחם לבסיס של הצבא הסורי ושימש כנקודת המוצא לתקיפה הסורית על המושבה משמר הירדן ב-6 ביוני 1948 ולכיבושה ב-10 ביוני 1948. ב-18 במאי 1948 החליט מפקד הפלמ"ח יגאל אלון לבצע פשיטה על הבסיס הסורי. הפשיטה בוצעה בליל ה-18 במאי על ידי פלוגה מחטיבת יפת"ח בפיקודו של ראובן נצר. היעד נכבש לאחר קרב קצר והמתחם הסורי פוצץ. הפשיטה המוצלחת שיבשה את תוכנית הפלישה הסורית ודחתה את ההתקפה על משמר הירדן בשבועיים. 10 סורים נהרגו במהלך הפלישה וקצין אחד נשבה. ב-10 ביולי 1948, במסגרת מבצע ברוש, היה אמור גדוד של חטיבת כרמלי לכבוש את בית המכס העליון, אך בניית הגשר הצף על הירדן לא הושלמה, וההתקפה לא יצאה אל הפועל.

ממלחמת העצמאות ועד 1967 שימש בית המכס העליון כמרכז למוצבי הסורים באזור. כמו כן שימש המקום למפגש של ועדת שביתת הנשק ישראל–סוריה.

במלחמת ששת הימים הופצץ המקום על ידי חיל האוויר ולאחר מכן נכבש בידי צה"ל. ב-15 ביוני 1967 אירע באזור אסון בית המכס העליון, כאשר לוחמי גדוד 13 של חטיבת גולני נשלחו למקום כדי לאסוף נשק ותחמושת ממוצבים סורים נטושים. בפיצוץ שאירע בבונקר כ-100 מטרים מדרום למבנה נספו 11 לוחמים. תשעה מהם נקברו בקבר אחים בנהריה, ופרטי האירוע מעולם לא הוסברו במלואם למשפחות.

במהלך מלחמת יום הכיפורים הגיעו כוחות סורים עד לאזור. סמוך לבית המכס שוכנת אנדרטה לזכר חללי אגד ארטילרי 212 שנפלו במהלך המלחמה. מאז 1967 נותר המבנה ללא שימוש, ומצבו הלך והתדרדר. דלתות, חלונות ומשקופים נגנבו ממנו, ועל קירותיו המחוררים מפגעי המלחמות רוססו כתובות גרפיטי.

בשנת 2012 רכש איש העסקים ליאו גלזר את המתחם מידי מינהל מקרקעי ישראל, בכוונה להופכו למלון בוטיק בשער הכניסה לרמת הגולן. גלזר הסכים להקים במתחם בית המלון אנדרטה לזכר חללי אסון בית המכס העליון. בשנת 2017 נחנכה האנדרטה במלאת חמישים שנה לאסון. מאז שנת 2023 המלון פעיל ונקרא "פרא".

## המבנה
האדריכל בצלאל רינות תיאר את המבנה כדלקמן:

למבנה המרכזי בבית המכס העליון מעמד של אתר מורשת.

## גלריה

קובץ:מלון בית המכס העליון, יולי 2017.jpg|המבנה המרכזי במהלך שיפוצו, יולי 2017
קובץ:Beithameches14.JPG|המבנים בעת הסבתם לבית מלון, 2014
קובץ:Bnot-Yaakov-custom-house-23.jpg|מראה במתחם
קובץ:Bnot-Yaakov-custom-house-30.jpg|תקריב של המבנה
קובץ:פסאז בבית המלון 5-2021 (צילום- ד"ר נתן מולכו).jpg|חצר בית המלון
קובץ:בית המלון החדש.jpg|בית המלון החדש
קובץ:בריכת בית המלון.jpg|בריכת בית המלון מאי 2021
קובץ:PikiWiki Israel 83194 a quotwildquot hotel in the golan.jpg|alt=


## ראו גם
*אסון בית המכס העליון

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אתרי מורשת במחוז צפון
קטגוריה:רמת הגולן: מבנים
יצחק בירק

**יצחק (צחי) בירק** הוא פרופסור חבר וראש המעבדה למערכות מקביליות בטכניון בפקולטה להנדסת חשמל.

## ביוגרפיה
נולד ברחובות. בן לפרופסור מאיר בירק ופרופסור יהודית בירק. אח לפרופסור אוהד בירק.

פרופ' בירק הוא בוגר תואר ראשון (1975) ושני (1982) בטכניון ובעל תואר דוקטור (1987) מאוניברסיטת סטנפורד, כולם בהנדסת חשמל.

בשנים 1976–1981 היה מהנדס פרויקטים בצה"ל. בשנים 1986–1991 היה חבר בצוות המחקר של IBM Almaden Research Center בקליפורניה, שם עבד על ארכיטקטורה מקבילית, תת-מערכות מחשב ורשתות קישוריות סיבים אופטיים פסיביות. בירק הוא חבר הפקולטה להנדסת חשמל בטכניון מאוקטובר 1991.

## נושאי מחקריו
חומרת המחשבים וארכיטקטורה של שבבים ומתרכז בתחומי: ארכיטקטורות אחסון היררכי לשרתי מידע מולטימדיה, ארכיטקטורות מערכות מולטימדיה ומידע, מערכות תקשורת לווינית, ניצול נבון של יתירות למטרות שיפור ביצועים.

## פרסומים
בירק פרסם מספר מאמרים בתחומו, בעיקר בירחוני ה-IEEE ומחזיק 7 פטנטים - ארבעה לבד ושלושה בשותפות עם חוקר נוסף.

## קישורים חיצוניים
*דף המידע של פרופ' יצחק בירק
*פרסומיו
* 

קטגוריה:סגל הטכניון: הנדסת חשמל
קטגוריה:מהנדסי חשמל ישראלים
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת סטנפורד
אוניקס (נהר)

[ממוזער|שמאל|250px|מפה של עמק רייט ובה [נהר אוניקס ואגם ונדה]]
**אוניקס** (באנגלית: **Onyx**) הוא נהר מי קרחונים מומסים, הגדול בנהרות אנטארקטיקה. אורכו מגיע ל-32 קילומטרים.

האוניקס זורם רק בחודשי הקיץ האנטארקטי בעמק רייט מכיוון קרחון רייט התחתון ואגם בראונוורת לכיוון אגם ונדה והוא בעל אגן ניקוז סגור. בנהר אין דגים, אך יש בו מיקרואורגניזמים ופריחת אצות.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
אוניקס
אוניקס
ז'וזף קנטלוב

**ז'וזף קנטלוב** (בצרפתית: **Marie-Joseph Canteloube de Malaret**, 21 באוקטובר 1879 – 4 בנובמבר 1957), היה מלחין ומוזיקולוג צרפתי הידוע בעיקר בגלל יצירתו "שירי אוברן".

## ביוגרפיה
קנטלוב החל את מלימודי המוזיקה ב-1901 בבית הספר למוזיקה **סקולה קנטורום** שנוסד על ידי ונסן ד'אנדי. בהשפעת ד'אנדי הוא הקדיש עצמו לאיסוף שירי עם מחלקים שונים בצרפת וספרד ועיבד אותם לתזמורת, פסנתר, סולנים, מוזיקה קאמרית ועוד. הוא חיבר גם מוזיקה מקורית משלו שכללה גם שתי אופרות שלא זכו להצלחה.

הוא עיבד שירים מאזור הולדתו, אוברן (Auvergne), טורן, לנגדוק, חבל הבסקים, קטלוניה ועוד.

ב-1951 פרסם אוטוביוגרפיה על ד'אנדי.

## שירי אוברן
קנטלוב אסף כמוזיקולוג שירי רועים מחבל אוברן בו נולד ופרסם אותם בחמש סדרות כ"שירי אוברן" (Chants d'Auvergne). הוא תזמר את השירים והם מבוצעים כיום על ידי זמרות סופרן בליווי תזמורת. השירים הם בשפה האוברניינית שהיא ניב מקומי של השפה האוקסיטנית.

מסדרה זו ידוע בעיקר השיר "ביילרו" (Baïlèro) שהוא השיר השני מהסדרה הראשונה. השיר מספר על רועָה ורועֶה הרועים את עדריהם משני צידי עמק שבו זורם נחל. היא משכנעת את הרועה לעבור עם עדרו לצד שלה שהוא טוב יותר. העיבוד התזמרתי העשיר של קנטלוב הפך יצירה זו למפורסמת מאוד והיא משמשת לעיתים קרובות כשיר רקע לסרטי טלוויזיה העוסקים בחיי בר ומראים שדות מרעה הרריים ושוממים. קנטלוב ידוע ומוכר בעולם בזכות יצירה זו בלבד והוא שייך לקבוצת מלחינים המוכרים בגלל יצירה אחת מכל יצירותיהם

קיימים ביצועים לשיר זה של שרה ברייטמן, נתניה דברת, ויקטוריה דה לוס אנחלס, קירי טה קאנאווה, אלי אמלינג, פרדריקה פון שטאדה ועוד.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

* ביילרו בביצוע נתניה דברת עם כתוביות באוקסיטנית
* ביילרו בביצוע פרדריקה פון שטאדה עם כתוביות באנגלית

## הערות שוליים

קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-19
קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-20
קטגוריה:אוקסיטנים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1879
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1957
מילת כבוד (ספר)

**מילת כבוד** (באנגלית: **Word of Honor**) הוא ספר מאת הסופר האמריקני נלסון דה מיל העוסק במלחמת וייטנאם.

לאחריו לימודיו באוניברסיטה התגייס דה מיל לצבא ארצות הברית, עבר הכשרה כלוחם בחיל הרגלים והוסמך כקצין בדרגת סג"ם. הוא שימש כמפקד מחלקת חי"ר בדיוויזיית הפרשים הראשונה (מוטסת) ולחם במלחמת וייטנאם. בין היתר עוטר דה מיל בכוכב הארד על גבורתו בשדה הקרב. דה מיל הסתמך על ניסיונו הקרבי, כמו על אירועים דוגמת טבח מי ליי ומשפטם של אלו שלקחו בו חלק, בכתיבת הספר. שם הספר נגזר מן העובדה כי גיבור הספר וחייליו התחייבו בכבודם כי ישמרו בסוד אירוע שאירע במלחמה. הספר עובד בשנת 2003 לסרט טלוויזיה בכיכובם של דון ג'ונסון כטייסון וג'ין טריפלהורן כקארן הארפר.

## עלילה
עלילת הספר מתרחשת בשלהי שנות השמונים ועוסקת בסיפורו של בן טייסון, איש עסקים מצליח כבן ארבעים, בעל משרה בכירה בתאגיד בבעלות יפנית, בוגר מכללה יוקרתית ובן למשפחה מיוחסת. בשנת 1968 שירת טייסון כמפקד מחלקת חי"ר בדרגת סגן בדיוויזיית הפרשים הראשונה ולחם במלחמת וייטנאם. הוא השתתף בקרב על העיר הואה ובקרבות כנגד מתקפת הטט, נפצע במהלך שירותו ועוטר על אומץ ליבו נוכח פני האויב. פרסומו של ספר ובו טענה כי במהלך מלחמת וייטנאם היו טייסון ואנשיו אחראים לביצוע טבח בחסרי ישע בבית חולים צרפתי, מביא לכך שהופך לאדם מוקצה מחמת מיאוס בחברה ואף מגויס מחדש לשורות הצבא האמריקני כדי לעמוד למשפט צבאי.

מאחר שטייסון וחייליו התחייבו בכבודם לנצור את הקורות אותם בסוד, סירב טייסון לחשוף את האמת שלו אודות האירוע, ונאלץ להתמודד עם תחושות קשות מצד אשתו ובנו נוכח הפרסום, ולהתמודד עם העובדה שאם ימצא אשם הוא עשוי להיות מוצא להורג או לחלופין לרצות עונש מאסר עולם. בשל העובדה כי הוא, כמפקד המחלקה, מוגדר כאחראי לטבח ונאלץ לעמוד כנאשם יחיד בחר טייסון בווינסנט קורווה, פרקליט ניו יורקי ממוצא איטלקי, אשר שירת בעברו בפרקליטות הצבאית האמריקנית, וקודם לכן כמפקד מחלקת חי"ר בדיוויזיית הרגלים ה-25, לחם במלחמת וייטנאם, בקו צ'י ובקרבות כנגד מתקפת הטט, כמי שיגן עליו בבית הדין. כנגד טייסון עומדת שאיפת מפקדי הצבא להרשיעו כאחראי יחידי לטבח ובכך לנקות ידיהם מן המעל.
## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי מתח
קטגוריה:ספרי ריגול
קטגוריה:ספרי 1985
קטגוריה:ספרים שעובדו לסרטים
קטגוריה:ספרי נלסון דה מיל
אליפות העולם באתלטיקה 1999

שמאל|150px
**[[אליפות העולם באתלטיקה]] 1999** הייתה אליפות העולם השביעית באתלטיקה, שנערכה בין 20 באוגוסט ל-29 באוגוסט 1999 באצטדיון האולימפי שבסביליה, ספרד. בתחרות השתתפו 1,821 אתלטים ואתלטיות מ-201 מדינות, ב-46 תחרויות (22 לנשים ו-24 לגברים).

## אירועים בולטים
**[[ארצות הברית]]** () זכתה במקום הראשון עם 10 מדליות זהב ו-17 מדליות בסך הכול, רוסיה () דורגה במקום שני עם 5 מדליות זהב ו-12 מדליות בסך הכול וגרמניה דורגה במקום שלישי עם 4 מדליות זהב ו-12 מדליות בסך הכול.

**[[אלכס אברבוך]]** () השיג את המדליה הראשונה של ישראל באליפות העולם באתלטיקה, כאשר הצליח לזכות במדליית ארד בקפיצה במוט (5.80 מטר).

### שיאי עולם
באליפות זו נקבעו שני שיאי עולם חדשים, 1 לנשים ו-1 לגברים.
#### נשים
**[[סטייסי דרגילה]]** () קבעה שיא עולם בקפיצה במוט בתוצאה של 4.60 מטר.
#### גברים
**[[מייקל ג'ונסון]]** () קבע שיא עולם בריצת 400 מטר בתוצאה של 43.18 שניות (השיא הנוכחי, 2014).
### האתלטיות המצטיינות
* **[[אסטריד קומברנוס]]** () זכתה בהדיפת כדור ברזל בפעם השלישית ברציפות במדליית זהב.
* **[[מריון ג'ונס]]** () זכתה בריצת 100 מטר בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב.
* **[[קתי פרימן]]** () זכתה בריצת 400 מטר בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב.
* **[[גבריאלה סאבו]]** () זכתה בריצת 1500 מטר בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב.
* **[[גייל דיברס]]** () זכתה בריצת 100 מטר משוכות בפעם השלישית במדליית זהב.
### האתלטים המצטיינים
* **[[מוריס גרין]]** () היה האתלט המצטיין באליפות לאחר שזכה ב-3 מדליות זהב בפעם השנייה ברציפות, בריצת 100 מטר, בריצת 200 מטר ובריצת שליחים 4x100 מטר.
* **[[מייקל ג'ונסון]]** () זכה ב-2 מדליות זהב בריצת 400 מטר בשיא עולם חדש היחידי בין הגברים ובפעם הרביעית ברציפות ובריצת שליחים 4x400 מטר, אך מדליית הזהב בריצת השליחים נלקחה ממנו לאחר שאנטוניו פטיגו נימצא שהשתמש באמרוץ.
* **[[היילה גבריסלאסי]]** () זכה בריצת 10000 מטר בפעם הרביעית ברציפות במדליית זהב.
* **[[וילסון קיפקטר]]** () זכה בריצת 800 מטר בפעם השלישית ברציפות במדליית זהב.
* **[[איוון פדרוסו]]** () זכה בקפיצה לרוחק בפעם השלישית ברציפות במדליית זהב.
* **[[הישאם אל גרוז']]** () זכה בריצת 1500 מטר בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב.
* **[[תומאס דבוז'אק]]** () זכה בקרב עשר בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב.
* **[[אבל אנטון]]** () זכה בריצת מרתון בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב.
* **[[קולין ג'קסון]]** () זכה בריצת 110 מטר משוכות בפעם השנייה במדליית זהב.

## תוצאות
### נשים
#### מקצועות המסלול

#### מקצועות השדה

### גברים
#### מקצועות המסלול

#### מקצועות השדה

1 גרמן סקוריגין מרוסיה, שסיים ראשון בהליכה תחרותית ל-50 ק"מ בתוצאה של 3:44:23 שעות, נפסל בנובמבר 2001 בשל אמרוץ.
2 רביעיית השליחים מניגריה, שסיימה שלישית בתוצאה של 37.91 שניות, נפסלה ב-31 באוגוסט 2005, לאחר שאינוסנט אסונזה נמצא חיובי בבדיקת סמים מיוני 1999.
3 רביעיית השליחים מארצות הברית, שסיימה ראשונה בתוצאה של 2:56.45 דקות, נפסלה בשנת 2008 לאחר שאנטוניו פטיגרו הודה שהשתמש בהורמון הגדילה (HGH) ובאריתרופואטין (EPO) בין השנים 1997–2003.

## נבחרת ישראל
### נשים

### גברים

## טבלת מדליות

## קישורים חיצוניים

* התוצאות הרשמיות של אליפות העולם באתלטיקה 1999 באתר IAAF

1999
קטגוריה:1999 בספורט
קטגוריה:תחרויות ספורט בספרד
קטגוריה:סביליה: ספורט
משה בליטנטל

**משה בליטנטל** (7 בנובמבר 1911, ט"ז בחשוון תרע"ב – 13 באוגוסט 1989, י"ב באב תשמ"ט) היה מראשי תנועת פועלי אגודת ישראל, כיהן כראש החזית הדתית בחיפה וכחבר מועצת עיריית חיפה וסגן יושב ראש המועצה הדתית בעיר.

## ביוגרפיה
נולד בט"ז בחשוון תרע"ב ליהודה אריה ושרה לבית יעקובוביץ בעיירה אפטא (Opatów בפולנית) שבפולין, למשפחה שמוצאה מחסידות גור. קיבל חינוך מסורתי ב"מתיבתא" בוורשה ובאור תורה באפטא.  היה חבר מזכירות ההנהלה הארצית של צעירי אגודת ישראל בפולין ומזכירה בעיירתו, כמו כן כיהן כמזכיר אגודת אחיעזר (תנועה לעזרה הדדית) בעיירה.

בשנת 1934 עלה לארץ ישראל, ועבד בתחילה בכל מיני עבודות. בשנת 1940 מונה למזכיר סניף פועלי אגודת ישראל בחיפה. בתקופת המנדט הבריטי סייע בהעפלה, דאג לקליטת העולים, לדיור ולעבודה עבורם באמצעות תפקידו בלשכת העבודה הכללית של פועלי חיפה - אשר היה ממייסדיה - בתור נציג פא"י (פועלי אגודת ישראל) לו נתמנה בשנת 1943. 

היה חבר מפקדת ההגנה, חבר הנהלת המגבית להתגייסות, חבר בהנהלת כופר היישוב ויו"ר ועדת הגיוס לצה"ל בחיפה.

כיהן כחבר מזכירות הוועד הפועל של פועלי אגודת ישראל בא"י, מנהל מדור התשלומים של שרות התעסוקה, חבר הנהלת קרן ביטוח לפועלי בניין בישראל, חבר הנהלת החברא קדישא בחיפה, וחבר ההנהלה של קופת מלוה של פועלי אגודת ישראל אשר היה ממייסדיה.

היה ממקימי שיכון פא"י בקריית אליעזר בעיר. שימש כשופט עירוני בחיפה, וכיהן כחבר במועצה הציבורית שהקימה ממשלת ישראל לענייני הסכם השילומים.

במסגרת פעילותו בעיירית חיפה היה חבר מועצת העיר וראש החזית הדתית בה, וכיהן כיהן כסגן יו"ר המועצה הדתית בעיר.

פרסם מאמרים ביודישע טאגבלאט ובהמשך בביטאון פא"י, "שערים", וב"אורחות" - ביטאון המועצה הדתית בחיפה.

נודע בתור היותו לוחם למען "שמירת גדרי היהדות" ולמען קדושת השבת.

## הנצחה
* שמו ניתן לרחוב בשכונת רמת אלמוגי בחיפה
* בית הספר בית יעקב שבחיפה נקרא על שמו.

## חיים אישיים
בשנת 1934 נישא לשפרה אורנשטיין. לשניים נולדו שתי בנות ובן. בנו, אריה בליטנטל, היה סגן ראש העיר חיפה מטעם אגודת ישראל. נכדו הוא השופט והסופר יאיר חסדיאל.

## קישורים חיצוניים
* 
* . 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:פעילי פועלי אגודת ישראל
קטגוריה:חיפה: אישים
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות חוף הכרמל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1911
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1989
סוכן ארצות הברית

**סוכן ארצות הברית** (באנגלית: **U.S Agent**) הוא דמות בדיונית של אנטי-גיבור המופיעה בחוברות הקומיקס קפטן אמריקה והאוונג'רס ביקום מארוול קומיקס. דמותו הופיעה לראשונה בחוברת *Captain America #323* מנובמבר 1986 ונוצרה על ידי הכותב מארק גרונוולד והמאייר פול נירי.

סוכן ארצות הברית הוא האלטר אגו של ג'ון ווקר, חייל בצבא ארצות הברית אשר קיבל כוחות-על ממוטגן ניסיוני. למשך זמן מסוים הוא שירת את מדינתו תחת הזהות הסודית של "סופר פטריוט". באמצע שנות ה-80 של המאה ה-20, סטיב רוג'רס ניצב בפני ההחלטה האם לוותר על זהותו כקפטן אמריקה או לשרת באופן עיוור את ממשלת ארצות הברית. הוא התפטר, ומאוחר יותר חזר בתלבושת שחורה תחת הכינוי "הקפטן". ד"ר ולרי קופר, חברת הוועדה לפעילות על-אנושית, הציעה שווקר יהפוך לקפטן אמריקה החדש כסוכן העובד עבור הממשלה. יו"ר הוועדה, דגלאס רוקוול, שימש בחשאי כבן בריתו של הגולגולת האדומה, שתכנן מזימה כיצד להכפיש את שמו של קפטן אמריקה. עם שובו של רוג'רס לתפקיד כקפטן אמריקה, אורגנה לווקר זהות חדשה.

בהמשך, ווקר שב לחיי ההרפתקנות שלו. הוא נטל את שם הקוד "סוכן ארצות הברית", לבש תלבושת דומה לזו של קפטן אמריקה, ונשא דיסק עשוי מתכת ויברניום כמגן. הוא נלחם בתחילה נגד איירון מונגר תחת עינה הפקוחה של הוועדה, שגייסה את האוונג'רס מהחוף המערבי ואת ויז'ן כדי להשגיח עליו. בהוראתה של הוועדה, סוכן ארצות הברית נשלח לעצור את המעניש, אך לפני שהוא לוקח אותו למעצר, פרנק קאסל מגלה לו שהוא מתכוון לעצור את משפחת המאפיה מאגיה. ווקר מסכים לעזור למעניש, אך זה האחרון נמלט ממנו בסיום משימתם, תוך שהוא גורם לו להאמין כי מת בשריפה. מעבידיו של ווקר נוזפים בו שעבודתו היא לפעול ולא לחשוב, וכי אין זה פלא שהוא נכשל בתפקידו כקפטן אמריקה.

סוכן ארצות הברית נלחם לצד האוונג'רס מהחוף המערבי בכמה קרבות. בסופו של דבר הוא הוכיח את ערכו והורשה להצטרף אליהם. הוא השתתף עימם, עם האוונג'רס ועם האקס-מן באירוע הקרוס אובר "קשרי דם", שבו פרופסור אקסבייר ניסה לנהל משא ומתן על סיום מלחמת האזרחים באי המוטאנטים ג'נושה. סוכן ארצות הברית מונה לשמש כשומר ראשו. כשהאוונג'רס מהחוף המערבי התפרקו, ווקר זרק את תלבושתו ומגנו לנהר ההדסון. כאשר חברי הקבוצה התבקשו בידי טוני סטארק להתגייס לשורות קבוצת "פורס וורקס" החדשה, ווקר התלבט אך הצטרף לבסוף בשכנועה של מכשפת השני, שאמרה כי הקבוצה צריכה אחד שישמש לה כעמוד תווך בזמן משימותיהם מאחורי קווי האויב.

במהלך מלחמת האזרחים ביקום מארוול, סוכן ארצות הברית נאלץ לבחור בין הממשלה לה היה נאמן למשך כל חייו לבין גיבור-העל שבעקבותיו הלך ועל שמו הוא ניסה להגן. בעקבות מותם של חברי קבוצת אלפא פלייט הקנדית, מוצע לו לעמוד בראשה של קבוצה חדשה בשם "אומגה פלייט". בהמשך, הוא עוזר לאמן את נשק אומגה. נכון לתחילת 2013, ווקר משמש כמנהיג קבוצת האוונג'רס האפלים.

את דמותו של ג'ון ווקר בסדרת הטלוויזיה "הפלקון וחייל החורף" של שירות הסטרימינג דיסני+ מגלם השחקן ואייט ראסל, ששב לגלם את הדמות בסרט "ת'אנדרבולטס*" ויופיע בהמשך בסרט "".

## קישורים חיצוניים
* דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

## הערות שוליים

קטגוריה:גיבורי-על במארוול קומיקס
קטגוריה:האוונג'רס
קטגוריה:קפטן אמריקה
קטגוריה:סוכנים חשאיים בדיוניים
יומנו של חנון - הצלע השלישית

**יומנו של חנון - הצלע השלישית** (באנגלית:** Diary of a Wimpy Kid: The Third Wheel**) הוא הספר השביעי בסדרת "יומנו של חנון" שנכתבה ואוירה על ידי הסופר והמאייר האמריקאי, ג'ף קיני. הספר יצא רשמית בארצות הברית ב-13 בנובמבר 2012 ובישראל ב-14 באוגוסט 2013. הוא נקרא "הצלע השלישית" על מנת לתאר את הרגשתו של גרג בספר, כאשר גרג מתחיל להתבגר ובנשף זוגות שנערך בסוף השנה, הוא מנסה למצוא בנות זוג במספר דרכים, ומחליט לרתום את חברו הטוב (ראולי) למשימה, אך בגלל שורת טעויות יוצא שגרג נדחק הצידה והופך לצלע שלישית בעוד שראולי יוצא במקומו לנשף.

נאמר על הספר שהוא פונה לקהל "מבוגר" יותר. לאחר יציאת הספר נכתבו עליו ביקורות טובות ומגזין Time שיבח אותו.

## עלילה

דודו של גרג, גרי, מגיע להתגורר עמם לזמן מה עקב בעיות כספיות ומפריע לגרג מאוד (לא נותן לגרג לישון, מדבר עמו כל הלילה או מעיר אותו כשהוא משחק במשחקי מחשב). בבית הספר, תוך כדי ניסיונותיו לשרוד ככל יכולתו מנסה גרג להשיג השפעה דרך ראולי, חברו ה"שפוט" . באותו הזמן, ההנהלה מחליטה לקיים מסיבת אהבה וגרג המנסה לא להישאר לבד ולהיראות מגניב מחפש בת זוג לנשף באמצעות מספר ניסיונות כושלים. בסופו של דבר, לאחר דחיות חוזרות ונשנות גרג מחליט להשתמש בראולי ולהזמין מישהי שהייתה בודדה כשלישייה, אך בסוף היא מתיידדת עם ראולי ויוצאת איתו וגרג נשאר לבדו.

## דמויות

### דמויות ראשיות
* **גרגורי (גרג) הפלי** – נער מתבגר. גיבור הספר. בעבר סובל מאחיו הגדול רודריק, ובהווה מנסה לנחמו.
* **רודריק הפלי** – אחיו הגדול של גרג. ניכר כי הוא עצוב ומוטרד מדברים רבים (גלויים או לא גלויים) לאורך הספר ומדאיג בכך מאוד את אחיו גרג.
* **ראולי ג'פרסון** – חברו הטוב ביותר של גרג. בסוף הספר הוא ואביגיל הופכים לזוג.
* **דוד גרי** – הדוד של משפחת הפלי, אחיו של פרנק, נותן לגרג טיפים להרשמת בנות כיתתו.
* **סוזן הפלי** – האם במשפחת הפלי ואשתו של פרנק.
* **פרנק הפלי** – אביהם של גרג, רודריק ומני.
* **מני הפלי** – אחיו הקטן של גרג. מרביץ, מקלל וזורק אבנים.

### דמויות משניות
* **אביגיל** – בת כיתתו של גרג, שמתלווה אליו ואל ראולי למסיבת יום האהבה. בסוף הספר היא וראולי הופכים לזוג, בניגוד לתוכניתו של גרג, שהוא ייצא עם אביגיל וראולי יישאר לבד. בסופו של דבר קרה ההפך וגרג נשאר לבד, כ*צלע שלישית*.
* **רובי ברד** ילדה שנשכה מורה

## ראו גם
*יומנו של חנון

## קישורים חיצוניים
* 
* 

הצלע השלישית
קטגוריה:ספרים אמריקאיים
קטגוריה:ספרי 2012
קטגוריה:ספרי ילדים ונוער
קטגוריה:ספרי הוצאת כנרת
קטגוריה:יומנו של חנון: ספרים
טלב אבו עראר

**טלב אבו עראר** (בערבית: **طلب أبو عرار**; נולד ב-4 במאי 1967) הוא ראש המועצה המקומית ערערה בנגב. בעבר כיהן כחבר הכנסת מטעם הרשימה המשותפת וסיעת רע"ם.

## ביוגרפיה
אבו עראר הוא בדואי-ישראלי, המשתייך לפלג הדרומי של התנועה האסלאמית, ונחשב לאחד האישים הבולטים של התנועה באזור הנגב, בנוסף לעיסוקו הפוליטי הוא מתעסק בדעוה, ובימי שישי הוא עומד בראש המתפללים כאימאם במסגדים השייכים לתנועה האסלאמית הדרומית.

אבו עראר החל את דרכו כמורה וכסגן מנהל בית ספר. בין השנים 2000–2004 כיהן כראש המועצה המקומית של היישוב הבדואי ערערה בנגב. הוא נבחר לתפקיד בפעם השנייה ב-2024. בנוסף, הוא כיהן כיושב ראש ועד העובדים של המועצה המקומית וראש התנועה האסלאמית בערערה והוא בעל תואר ראשון במשפטים מהקריה האקדמית אונו.

נבחר כחבר כנסת בבחירות לכנסת ה-19 מטעם רשימת רע"מ-תע"ל. בבחירות לכנסת ה-20 שובץ במקום התשיעי של הרשימה המשותפת ונבחר שוב לכנסת. לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת, שובץ אבו עראר במקום החמישי ברשימת רע"מ-בל"ד כנציג מפלגת רע"מ, ולא נכנס לכנסת עם זכיית הרשימה בארבעה מנדטים בלבד.

## חיים אישיים
אבו עראר נשוי לשתי נשים, ויש לו 13 ילדים משתיהן. מתגוררים בערערה בנגב.

ביוני 2024 נפצעו אשתו ושני בניו של אבו עראר מירי בידי אדם שפרץ לביתם.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי מועצת ערערה בנגב
קטגוריה:בדואים ישראלים
קטגוריה:אנשי התנועה האסלאמית
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם רע"ם
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם רע"ם-תע"ל
קטגוריה:חברי הכנסת התשע עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת העשרים
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם הרשימה המשותפת
קטגוריה:חברי כנסת בדואים
קטגוריה:בוגרי הקריה האקדמית אונו: משפטים
קטגוריה:חברי הכנסת: אנשי חינוך
קטגוריה:חברי הכנסת: אנשי דת
קטגוריה:ערבים בראשות רשויות מקומיות בישראל
קטגוריה:הנגב: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1967
ברון זמו

**ברון זמו** (באנגלית: **Baron Zemo**) הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיעה בחוברות הקומיקס קפטן אמריקה ביקום מארוול קומיקס. ברון זמו הראשון הופיע לראשונה בחוברת *The Avengers #6* ממרץ 1964 ונוצר על ידי הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי. ברון זמו השני הופיע לראשונה בחוברת *Captain America #168* מדצמבר 1973, ונוצר על ידי הכותב טוני איזבלה והמאייר סאל בוסימה.

ד"ר היינריך זמו, הברון זמו ה-12, היה אחד המדענים המובילים שבמפלגה הנאצית. הוא נלחם גם בקפטן אמריקה וגם ביחידת הקומנדו המייללים שלו בתקופת מלחמת העולם השנייה. זמו - מבריק בגאונותו אך גם סדיסט - ייצר כלי נשק להשמדה המונית לצבאו של היטלר, ביניהם תותח קרן מוות, אקדח מפרק לגורמים וכן אנדרואידים חזקים אך פרימיטיבים. האינטליגנציה של זמו הייתה כאין וכאפס לעומת הסדיזם שלו - הוא ערך תכופות ניסויים בכלי הנשק הקטלניים שלו על אזרחים חפים מפשע - גם אסירי הרייך השלישי וגם אזרחיו. במהלך עימות חזיתי עם יחידת הקומנדו המייללים, זמו החליט לנסות את תותח קרן המוות על עיירה גרמנית קרובה. הקרן השמידה מאות אזרחים, מה שהפך את זמו לרוצח המונים. למרות שהוא האמין בשחצנותו הרבה כי יוכל להאשים את בעלות הברית במעשה, מנהל סוכנות S.H.I.E.L.D ניק פיורי ויחידת הקומנדו המייללים שלו חשפו את מעורבותו בהשמדת העיר, וזמו הפך לדמות מתועבת בכל רחבי אירופה, אפילו בקרב חבריו הגרמניים. כדי להשיג מידה מסוימת של אנונימיות, זמו החל לעטות ברדס סגול על פניו בעוד המשיך ליצור כלי נשק עבור הנאצים. במהלך קרב עם קפטן אמריקה, אשר ניסה למנוע מזמו לעשות שימוש בנשק המסוגל להדביק כל דבר העומד בדרכו, הקפטן שבר מכל המאחסן בתוכו את הנשק וגרם לברדסו הסגול של זמו להידבק לפניו ללא כל יכולת להסירו.

מורשתו של היינריך הוחייתה מחדש בידי בנו, הלמוט ג'יי זמו, הברון זמו ה-13. הלמוט גדל בצל רעיונו של אביו כי הגזע העליון צריך לשלוט על העולם. מהנדס במקצועו, הלמוט זעם על דבר שובו של קפטן אמריקה, והשתמש בהון משפחתו כדי להמשיך את עבודתו של אביו. הוא נלחם בקפטן אמריקה בתלבושת זהובה תחת הכינוי "פניקס", ופניו הושחתו באופן קשה והוא נחשב למת בסיום הקרב. אמנם, הוא שב תחת מעטה ברדס סגול בדומה לאביו ושיתף פעולה עם נבלים דוגמת הגולגולת האדומה, סין, ארגון הידרה וקבוצות אדוני הרשע ות'נדרבולטס, אשר נוסדה על ידיו כמחליפים לקבוצת האוונג'רס וחבריה חזרו למוטב ונעשו לאויביו.

דמותו של ברון זמו השני מדורגת במקום ה-40 ברשימת נבלי-העל הגדולים של כל הזמנים, לפי אתר IGN.

## ב[[היקום הקולנועי של מארוול|יקום הקולנועי של מארוול]]
דמותו של הברון זמו מופיעה גם ביקום הקולנועי של מארוול, בו ניתן לו סיפור רקע שונה לחלוטין. בסרט "קפטן אמריקה: מלחמת אזרחים" מוצג זמו כאזרח של סוקוביה, מדינה בדיונית המופיעה תכופות בפרסומים השונים של מארוול. בסרט מנסה זמו, שעדיין לא מוצג כברון, לחסל את הנוקמים כנקמה על מות משפחתו (במהלך אירועי הסרט "הנוקמים: עידן אולטרון") על ידי יצירת סכסוך פנימי ביניהם. בהמשך מופיעה דמותו בסדרה "הפלקון וחייל החורף" של שירות הסטרימינג דיסני+. ובה הוא מוצג כברון, ומופיע לראשונה בתלבושתו המסורתית, לרבות הברדס הסגול. את דמותו של הלמוט זמו מגלם השחקן דניאל בריהל.

## קישורים חיצוניים
* דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

## הערות שוליים

קטגוריה:נבלי על במארוול קומיקס
קטגוריה:קפטן אמריקה
פארק תעשיות עמק חפר

**פארק תעשיות עמק חפר** הוא פארק תעשיות אשר נמצא בעמק חפר. הפארק הוקם בשנת 1992, ומשתרע כיום על שטח של כ–1200 דונם.

בפארק התעשיות פועלים כ-200 בתי עסק וחברות המעסיקים כ-5,000 עובדים. בתי העסק והחברות עוסקים במגוון רחב של תחומים כגון: תרופות, יין, קפה, גבינות, מזון, ריהוט, הלבשה והנעלה, ציוד לבריכות שחיה, טיהור מים, מתחם פעילות לשעות הפנאי, חברת גז לרכב, מוסכים ועוד. בין החברות בפארק: טיב טעם, יקבי רקנאטי, סנו, שפיר הנדסה, ובירה אלכסנדר.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:עמק חפר
קטגוריה:ישראל: אזורי תעשייה
העץ של טולה

ממוזער|250px|גזע העץ
**העץ של טוּלֶה** (בספרדית: **El Árbol del Tule**) הוא עץ מסוג ברוש מונטזומה (*Taxodium mucronatum*) הנמצא בתחומה של כנסייה בעיירה סנטה מריה דל טולה  שבמדינת אואחאקה במקסיקו.

העץ הוא בעל הגזע העבה ביותר בעולם. ב-2005 היקפו של העץ היה 36.2 מטרים וקוטרו 11.62 מטר. מאחר שהגזע מפורץ, נתוני הקוטר גבוהים במיוחד ולכן קוטרו המדומה, כאשר מחשבים אותו כמעגל הוא 9.38 מטר בלבד. ב-2001 צרפה אותו מקסיקו לרשימת האתרים המוצעים לבחירה על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
קטגוריה:עצים מפורסמים
קטגוריה:מקסיקו: תרבות
סטיבן וילטשייר

**סטיבן וילטשייר** (באנגלית: **Stephen Wiltshire**; נולד ב-24 באפריל 1974) הוא צייר בריטי, בעל עיטור מסדר האימפריה הבריטית.

וילטשייר הוא בעל אוטיזם, ולכן מתקשה בתקשורת עם הזולת שלא בתיווך בני משפחתו, ולוקה בתסמונת הסאוואנט, אשר במקרה שלו מתבטאת ביכולת פנומנאלית בציור ערים ובניינים. הוא תפס לראשונה את תשומת הלב הציבורית, כשהוכיח יכולת זיכרון מפתיעות למראה של נוף עירוני. הוא מסוגל לצייר במדויק נוף עירוני בעל פרטים רבים, לאחר שצפה בו בחטף. בשל יכולת זו הוא זכה לכינוי "המצלמה האנושית". וילטשייר הוציא ספרי אמנות ופתח גלריה של ציורים משל עצמו, בלונדון. 

הנוירולוג והסופר אוליבר סאקס הקדיש לו פרק בספרו "אנתרופולוג על המאדים", והוא תועד גם בספרים נוספים ובתוכניות טלוויזיה שונות.

קובץ:Stephen Wiltshire IMG 3927 (29976800364).jpg|ממוזער"|190|סטיבן וילטשר מצייר את מקסיקו סיטי מזיכרון, אחרי טיסה של חצי שעה מעל העיר. סרטון של האירוע
קובץ:Big Ben on a rainy evening in London by Stephen Wiltshire MBE.jpg|ציור הביג בן, פרי עטו של וילטשייר


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אוטיסטים בריטים
קטגוריה:ציירים בריטים
קטגוריה:חברים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:אמנות גולמית
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1974
בירה אלכסנדר

179x179px|ממוזער|בירה אלכסנדר Green
**בירה אלכסנדר** היא מבשלת בירת בוטיק ישראלית, שהוקמה בשנת 2008 בפארק תעשיות עמק חפר והיא אחת ממבשלות בירות הבוטיק הראשונות בישראל. המבשלה קרויה על שם נחל אלכסנדר, העובר בעמק חפר, מקום מושבה של המבשלה. הצבים הגדלים בנחל מופיעים בסמליל של המבשלה.

## היסטוריה
מבשלת אלכסנדר הוקמה בשנת 2008 על ידי אורי שגיא, בעברו מפקד טייסת אפאצ'י בחיל האוויר, שלאחר בישול בירה בביתו החליט להפוך את התחביב למקצוע ועם הקמת המבשלה למד להיות ברומאסטר ב-Siebel Institute of Technology  בשיקגו. הוא חבר לאביאם סלע, טייס ותיק בחיל האוויר, והמסעדנים ארי ויורם ירזין, ובשנת 2010 המבשלה החלה לפעול. בשנת 2014 הצטרף שלמה ינאי למשקיעים במבשלה, כשרכש 10% מהבעלות עליה, בעלות של מיליון וחצי שקל. עוד שותפים במבשלה הלל קוברינסקי ויורם באומן.

ביולי 2013 חשף העיתון "גלובס" כי שר האוצר יאיר לפיד העביר סיוע למבשלות הבירה הקטנות בישראל, כולל "אלכסנדר", בעת שהלל קוברינסקי מבעלי המבשלה שימש כיועצו. לטענת קוברינסקי הוא לא היה מעורב בהחלטה. הסיוע ניתן כפיצוי על הרפורמה במיסוי האלכוהול בישראל, במסגרתה שיעור מס הקנייה המוטל על מוצרי אלכוהול עלה מ-84 שקל לליטר כוהל ל-105.

בדצמבר 2018 ייצרה המבשלה במהדורה מוגבלת בירה בשם "בירה עוטף עזה - בירה חיטה ישראלית משדות הדרום", מחיטה שנרכשה מחקלאי עוטף עזה, ששדותיהם הוצתו.

במרץ 2021 החלה חברת יקבי כרמל לשווק את  "בירה אלכסנדר".

## פרסים
נכון לשנת 2025 המבשלה זכתה 9 פעמים בתחרויות בין–לאומיות, ופעם שישית בתחרות .

בשנת 2014 זכתה הבירה בתחרות הבירות העולמית "World Beer Cup 2014" במקום הראשון בקטגוריית "Robust Porter".

בשנת 2024 קיבלה החברה מדליית כסף בתחרות הבירה European Beer Star 2024, על הבירה "אלכסנדר BOCK".

באוקטובר 2025 זכתה הבירה "אלכסנדר בלאק" במדליית ארד בקטגוריית הפורטר בתחרות הבירה European Beer Star שנערכה בנירנברג, גרמניה.

## ייצור הבירה וסוגיה
ייצור הבירה נעשה בשני תהליכי תסיסה טבעיים: במכלי תסיסה ובבקבוקי הבירה עצמם. הבירה אינה מפוסטרת, מסוננת או כוללת חומרים משמרים.

המבשלה מייצרת כמה סוגי בירות תחת המותג אלכסנדר:
***אלכסנדר בלונד** - בירה ממשפחת האייל, בסגנון הבלונד הבלגי. 5.3% כוהל בנפח.
***אלכסנדר Black** - בירה כהה, עשירה בטעמי שוקולד מריר ואספרסו חזק. 7% כוהל בנפח.
***אלכסנדר אמברה** - בירה ממשפחת האייל, בסגנון בלגי צרפתי. צבע הבירה הוא ענברי (בצרפתית = Ambrée) והוא נובע משימוש בלתתים מיוחדים, קלויים יותר. 5.7% כוהל בנפח.
***אלכסנדר Green** - בירה בסגנון ה-IPA. ארומה פירותית: אשכולית, גויאבה, מנגו ופירות נוספים. 6% כוהל בנפח.
***אלכסנדר בלייזר** - בירה ממשפחת האייל, זהובה עם ראש קצף לבן. 8% כוהל בנפח.
***אלכסנדר פסט לאגר** - בירה מסוג לאגר עם 5% כוהל בנפח.
***אלכסנדר יין שעורה** - בירה שהתיישנה בחביות ויסקי עם 11.2% כוהל בנפח.
## קישורים חיצוניים

* 
* 
## הערות שוליים

אלכסנדר
אלכסנדר
סופרייז

**סופרייז** (באנגלית: **Surprise**) היא עיר במדינת אריזונה, בארצות הברית. היא שוכנת כ-32 קילומטרים צפונית מערבית לפיניקס. העיר משתרעת על פני שטח של 180 קילומטר רבוע ומתגוררים בה כ-117,500 תושבים. 

העיר נוסדה בשנת 1938 על ידי פלורה מא סטטלר, שקראה לה בשם זה (Surprise משמעו הפתעה) מכיוון ש"היא תהיה מופתעת אם העיירה תהיה חשובה או משמעותית אי פעם". מאז גדלה העיירה והוכרזה כעיר ב-1960. שיעור הגידול של אוכלוסיית העיר בעשורים האחרונים הוא מהגדולים באריזונה.

בעיר קיים בית ספר אזורי ואקדמיה לאומנות. בעיר ממוקמים מגרשי האימונים של קבוצות הבייסבול טקסס ריינג'רס וקנזס סיטי רויאלס. 

סופרייז היא העיר בעלת אחוז הפשיעה הנמוך ביותר באזורה. 

## קישורים חיצוניים

* 
* Surprise Historical Society

קטגוריה:אריזונה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1938
סאלי לוקהארט: מסתרי אבן האודם

**סאלי לוקהארט: מסתרי אבן האודם** (באנגלית: **The Ruby in the Smoke**) הוא רומן שנכתב על ידי הסופר הבריטי פיליפ פולמן. הרומן הותאם לטלוויזיה ב-2006.

## עלילה
העלילה מתרחשת בשנת 1874 בתקופת הצנע שבבריטניה הקדומה. אישה צעירה בשם סאלי לוקהארט הולכת לבקר את אביה בעבודתו, חברת ספנות בשם "לוקהארט וסלבי". אביה של סאלי, מתיו לוקהארט, מת כאשר ספינתו, לביניה המפרשית, טבעה כשהוא חזר מהשיחה עם הסוכן ההולנדי, הנדריק ואן אידיין. מתיו לוקהארט היה איש צבא לשעבר, ואימה המנוחה של סאלי הייתה לוחמת במרד האינדיאני. סאלי מקבלת פתק בדואר והולכת לשאול את שותפו של אביה, סמואל סלבי, למה הפתק מתכוון. במקום זאת היא רואה את מר היגס, מזכירו של מר סלבי, ומבקשת ממנו שני דברים: אם הוא מכיר אדם בשם מרצ'בנקס והאם הוא לא שמע על משהו שנקרא "שבע ברכות". לאחר ששאלה אותו על המכתב, למר היגס יש התקף לב והוא מת. סאלי מגלה שהיא צריכה ללכת לחקירה משום שהיא עדה. סאלי פוגשת נער שליחויות בן 13 בשם ג'ים טיילור שמציג לה את המכתב. ג'ים מודיע לסאלי, שנאמר במכתב, כי אדם בשם מרצ'בנקס התגורר בצ'טהאם בקנט. הוא גם מתנדב לעזרתו, אבל היא לא צריכה את זה באותו הרגע. סאלי חוזרת לבית דודתה, שם היא מתגוררת כעת, והדודה לועגת לה שאין לה התנהגות "נשית". סאלי מבקרת אדם בשם מר מרצ'בנקס, שנותן לה ספר המכיל מידע על דברים שהתרחשו כאשר סאלי הייתה קטנה. מרצ'בנקס אומר לה שהיא חייבת לעזוב, כי יש לו אישה בבית שהיא האויבת שלה. האישה הולכת אחרי סאלי שמטעה אותה במסלול.

סאלי מבקרת באוהל של צלם בשם פרדריק גרלנד, לפני שהיא עוזבת, הוא מושיט לה את כרטיס הביקור שלו כדי לשמור אם היא מוצאת את עצמה בצרות. היא עולה על רכבת ומתחילה לקרוא את ספר שמר מרצ'בנקס נתן לה. היא נרדמת וכשהיא מתעוררת הספר נעלם, והדבר היחיד שנותר מאחור הם כמה עמודים בודדים. הדבר היחיד שהיא זוכרת הוא שהעבריין לבש חליפה בהירה טוויד, ומגבעת חום עם סיכה. היא מחפשת בקדחתנות, אבל הספר באמת נעלם. בצד שני של העיר, באותו הזמן, נערה צעירה בשם אדלייד ומטפלת באחד מהאורחים של גברת הולנד. יחד עם המרק ולחם שהיא מביאה לו, היא מדליקה אותו צינור המכיל אופיום. זה הוא עניין רגיל, שכן האיש ייתן מידע מועיל לעשות עם סכום גדול של כסף, כאשר תחת השפעת האופיום. הוא מתחיל להשתולל כהרגלו, ומזכיר שהוא חייב למצוא את סאלי לוקהארט, מפני שיש לו מסר מאביה. הוא מפר את ההבטחה לאדלייד שלא יאמר לגברת הולנד, שהיא אישה רעה, והוא מתחיל להשתולל שוב. מאוחר יותר, אדלייד נפגשת עם ג'ים, והיא מספרת על שבחיו של האיש. ג'ים מבטיח להעביר את המסר לסאלי, והוא כותב לה מכתב, מה שמרמז שהם נפגשים בהקדם האפשרי, כדי לדון בעניין.

## דמויות
***סאלי לוקהארט** – נערה יפה בת 16 אשר נואשת לחקור את מותו המסתורי של אביה.
***פרדריק "פרד" גרלנד** – צלם, שעוזר לסאלי בחקירותיה, מאוהב בה.
***ג'ים טיילור** – נער שליחויות שנותן עזרה לסאלי, בעל עלילה רחבה יותר בהמשך הסדרה.
***גברת הולנד** – בעלת פונדק, האויבת של סאלי.

## עיבוד טלוויזיוני
העיבוד הטלוויזיוני נכתב על ידי תסריטאי בשם אדריאן הודג'ס וכיכבה בו השחקנית בילי פייפר. הסרט הופק על ידי ה-BBC. הסרט שודר ב-BBC ב-27 דצמבר 2006. הסרט פורסם בשם: **סאלי לוקהארט: מסתרי אבן האודם** ב-4 בפברואר 2007. שידור הסרט בבריטניה משך כ-7,070,000 צופים. זה גם היה הופעת בכורה טלוויזיונית של השחקן מאט סמית, שמאוחר יותר השתלט על תפקידו של הדוקטור בסדרה הקודמת של פייפר, דוקטור הו.

### שחקנים

## קישורים חיצוניים
*האתר של פיליפ פולמן
*רקע וסקירה כללית
*
* 

קטגוריה:ספרי מתח
קטגוריה:ספרי ילדים ונוער
קטגוריה:ספרי 1985
קטגוריה:ספרי הוצאת כנרת
בית ידידות מיין

[שמאל|ממוזער|250px|חזיתו הצפונית של הבית ו[כנסיית עמנואל]]
**בית ידידות מיין** (אנגלית **Maine Friendship House**) הוא מבנה היסטורי עשוי עץ ואבן במושבה האמריקאית-גרמנית ביפו, הניצב כיום ברחוב אורבך 10 פינת רחוב בר הופמן בתל אביב. המבנה ידוע גם בשם "בית פרנק" והוא משמש כ"מוזיאון המושבה האמריקאית". ממערב למבנה שוכנת כנסיית עמנואל שהוקמה בין השנים 1898–1904.

## היסטוריה
ב-22 בספטמבר 1866 הגיעה לארץ ישראל קבוצה בת 157 איכרים, נגרים ובעלי מלאכה שונים ממדינת מיין שבארצות הברית, כדי להתיישב בארץ ולהכשיר את הקרקע לשיבת היהודים אליה, דבר שלאמונתם יביא לשיבת ישו ולבוא הגאולה. הבית הוקם בידי מרק וונטוורת' (Mark Wentworth), וכמו רוב בתי המושבה הטרומיים האחרים, הוא נבנה מעץ שהובא מארצות הברית. המבנה הוקם בסגנון הקוטג' שהיה מקובל באותה עת בניו אינגלנד: הוא התנשא לגובה של שתי קומות ומתחתיו נחפר מרתף. קשיים בירוקרטיים, סכסוכים אישיים בין המתיישבים ומחלות גרמו למרבית האמריקאים לעזוב את הארץ בין השנים 1867–1868.

החל בשנת 1868 רכשו חברי כת הטמפלרים את בתי המושבה כדי להקים בה מושבה משל עצמם. בית וונטוורת' נרכש בידי משפחת פרנק, ובשנת 1892 נוסף לו אגף דרומי בנוי אבן, ששימש כ"מלון פרנק". פרנק הוסיף למבנה גג רעפים משופע, והוא רכש את מראהו הנוכחי. המושבה הגרמנית ביפו שגשגה עד פרוץ מלחמת העולם השנייה, עת גורשו יושביה מהארץ על ידי שלטונות המנדט הבריטי.

בשנת 1948 שוכנו בבית עולים חדשים, ובמסגרת הסכם השילומים עם גרמניה המערבית, רכשה מדינת ישראל את הבעלות בו. המבנה היה בשימוש עד שנת 1970, ולאחר מכן ננטש ומצבו התדרדר. בסופו של דבר, בשנת 2001, יועד המבנה להריסה, אך בשנת 2002 רכשו אותו בני הזוג ג'יין וריד הולמס (Jean and Reed Holmes) ממיין, אשר שחזרו ושימרו אותו. בשנת 2005 פתחו בני הזוג את בית הידידות של מדינת מיין ובו מוזיאון העוסק בתולדות המושבה האמריקאית ביפו. בשנת 2004 העניק ארגון השימור של מיין (Maine Preservation) תעודת הוקרה לבני הזוג הולמס על פועלם, והבית הוכר כמבנה לשימור.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:המושבה האמריקאית-גרמנית ביפו
קטגוריה:אתרי מורשת במחוז תל אביב
קטגוריה:תל אביב-יפו: מוזיאונים
קטגוריה:תל אביב-יפו: מבנים לשימור
יהושע לצמן

**יהושע לַצמַן** (ביידיש: **לאַצמאַן**; בכתיב יידיש סובייטי: **יעשוע לאצמאנ**; 2 במרץ 1906 – 16 במרץ 1984) היה משורר יידי ומורה יהודי ליטאי.

## קורות חיים
לצמן נולד בשנת 1906 בעיירה פוקרוי  שבצפון-מערב האימפריה הרוסית (ליטא), 35 ק"מ ממזרח לעיר המחוז שאוולי, במשפחה בת עשרה ילדים (רק שתי אחיותיו שרדו את השואה ועלו לישראל). בבגרותו התגורר בעיר קובנה, הבירה בפועל של ליטא העצמאית. ב-1926 סיים את לימודיו בסמינר למורים העברי בקובנה ושימש כמורה בעיר. פרסם שירים ומאמרים ספרותיים ביומוני קובנה "די אידישע שטימע", "דאָס וואָרט" ו-"פֿאָלקסבלאַט", במאספים הספרותיים הקובנאיים "מיר אַליין" (1930), "שליאַכן" (1932), "בריקן" (1937) ועוד. כן פרסם ספר שירים: "לידער און פּאָעמעס" (קובנה 1939).

נישא לחיה קליניצקאי, והיה אב לבת ובן: לילי ודניאל. לאחר מכן הכיר בגימנסיה הריאלית העברית בקובנה שבהנהלת ד"ר צמח פלדשטיין את פרידה פֶּלֶר, מורה לליטאית, נישא לה בנישואים שניים ובני הזוג היו הורים לבת, רות.
במלחמת העולם השנייה נמלט לפנים ברית המועצות, לאלמטי, בירת קזחסטן הסובייטית. אשתו פרידה גורשה עם הכיבוש הנאצי בקיץ 1941 לגטו קובנה, ולאחר חיסול הגטו הועברה למחנה הריכוז שטוטהוף, שם נספתה. בתו לילי חייתה בשנות המלחמה בבית יתומים בקזחסטן. בנו בן התשע דניאל נספה בגטו. בתו רות גדלה אצל משפחה מאמצת ליטאית ושרדה אף היא את השואה. הוכשרה כמנהלת חשבונות ועבדה בליטא, ולימים עלתה לישראל.
בקזחסטן הכיר לצמן את לינה, שהייתה לאשתו. בני הזוג היו הורים לבן, לאופולד לוי לצמן. לאחר המלחמה שבו לליטא הסובייטית, והתגוררו בווילנה. בשנת 1948 נאסר למשך מספר שנים. בשנת 1971 עלה לישראל. פרסם שירים ומאמרים בכתבי העת "סאָוועטיש היימלאַנד" (מוסקבה) וב"פֿאָלקס-שטימע" (ורשה), ומעת עלייתו בכתב העת הישראלי "ביַי זיך". בארץ הופיע ספר שיריו "תהילים-געזאַנגען" (תל אביב 1979).

בשנים האחרונות לחייו סבל ממחלה. נפטר בראשון לציון ב-1984, בגיל 78.

## ספריו
* **לידער און פּאָעמעס**, קובנה 1939.
* **תהלים-געזאַנגען: אַ ליד צום לעבן, מיט א פֿאַרטרויערט הארץ, פּאָעמעס**, תל אביב: פארלאג י"ל פרץ, תשל"ט.

## לקריאה נוספת

* Rut Latzman-Peer, 'Twenty-Six Years of Expectation,' in: S. Abramovich and Y. Zilberg (Eds.), *Smuggled in Potato Sacks: Fifty Stories of the Hidden Children of the Kaunas Ghetto*, London: Vallentine Mitchell, 2011, pp. 365-370. (סיפורה של בתו, רות פאר)


## קישורים חיצוניים

*  
*  

מפרי עטו:
* תהלים-געזאנגען, בארכיון האינטרנט

## הערות שוליים

קטגוריה:משוררים כותבי יידיש
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים ליטאים
קטגוריה:משוררים יהודים ליטאים
קטגוריה:סגל די אידישע שטימע
קטגוריה:עיתונאים יהודים ליטאים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות גני אסתר בראשון לציון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1906
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1984
פוקינג (מחוז לינץ)

**פוקינג** (בגרמנית: **Pucking**) היא עיירה קטנה במרכז אוסטריה עילית במחוז לינץ. בעיירה מתגוררים 3,740 תושבים (נכון ל-2012).

## היסטוריה
העיר הוקמה בתקופה הרומית, בסמיכות לדרך הסלולה, אך האזכור הראשון של העיר בכתב הוא משנת 1289. במהלך המלחמות הנפוליאוניות נכבשה העיר מספר פעמים. בשנת 1918, הוקמה אוסטריה עילית, ושטחה כלל גם את העיר. העיר נכבשה באנשלוס ב-13 במרץ 1938, והשתייכה לגאו "דנובה עילית". לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, הוקמה שוב אוסטריה עילית, ופוקינג בכללה.

העיר מושכת תיירות אליה, בעיקר בזכות המנזר הבניימי שבה. בעיר כמו כן תחנת כוח הידרו-אלקטרית הגדולה מסוגה באוסטריה. כמו כן בעיר אגם מלאכותי שנוצר במהלך שנות ה-70.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אוסטריה עילית: יישובים
גאו (חלוקה מנהלית)

**גאוּ** (בגרמנית: *Gau*) היא יחידה מנהלית גרמנית שהייתה נהוגה בימי הביניים ובתקופת השלטון הנאצי. משמעות השם היא יחידה מנהלית בתוך מדינה, והוא מקביל למונח "מחוז".

המונח "גאוּ" נכלל בשמות ערים רבות ובאזורים רבים במרחב הגרמני, לדוגמה: מחוזות ארגאו ותורגאו בשווייץ.

## בגרמניה הנאצית
אחרי שנים רבות בהן המונח לא היה בשימוש, החייתה אותו המפלגה הנאצית ב-1920, כאשר כינתה את מחוזות המפלגה בשם "גאו". חוקת המפלגה הנאצית מ-1926 מיסדה את השימוש במונח ככינוי לכל אחד מ-32 המחוזות המנהלתיים של המפלגה, בראש כל מחוז כזה עמד ה**[[גאולייטר]]** (Gauleiter).

אחרי 1938 נעשו התאמות ונוצרה חפיפה בין מחוזות המדינה לבין המחוזות המנהלתיים של המפלגה. כאשר סיפחה גרמניה שטחים ממדינות שכנות, הוקמו בשטחים אלו מחוזות רייך חדשים - הרייכסגאו (Reichsgau). באוסטריה שלאחר האנשלוס שונתה החלוקה מ-7 מדינות (Länder) ל-7 רייכסגאו תוך חלוקה שונה במקצת של השטח הגאוגרפי. למשל, הורחב השטח של רייכסגאו וינה לעומת שטח וינה האוסטרית. גם השטחים שסופחו מצ'כוסלובקיה ומפולין אורגנו כרייכסגאו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גרמניה: חלוקה מנהלית
קטגוריה:גרמניה הנאצית: ממשל
אדווין דרייק

200px|ממוזער|שמאל|דגם של הבאר של דרייק שהוקם באתר
**אדווין לאורנטין דרייק** (באנגלית: **Edwin Laurentine Drake**; 29 במרץ 1819 - 9 בנובמבר 1880) היה האדם הראשון שקדח ושאב נפט בארצות הברית. כונה "קולונל דרייק", למרות שלא שירת בצבא.

## תולדות חייו
דרייק נולד בניו יורק ועבד כפקיד ופקח בחברת הרכבות של ורמונט. ב-1858 פרש מעבודתו, עם תנאים שכללו זכות לנסיעה חופשית ברכבות, והתיישב בטיטוסוויל, פנסילבניה.

באותה עת היה האזור ידוע בנביעה טבעית של נפט, עד כדי כך שכורי מלח התלוננו שבעת קידוחים לשם יצירת מכרות מלח, זורם נפט אל הקידוח ומזהם את המלח. לנפט היה שימוש מוגבל ביותר באותה תקופה כחומר גלם ממנו זוקק קרוסין, ששימש כשמן למנורות וכתחליף טוב לשמן לווייתנים היוצר פחות עשן בעת בעירתו. בפנסילבניה פעלה חברה להפקת וזיקוק נפט בשם סנקה אויל (Seneca Oil). ראשי החברה ביקשו לאתר נביעות נפט נוספות, על מנת לענות על הביקוש הגובר לקרוסין.

דרייק שמע באקראי על כך ש"סנקה" מחפשת אדם שיוכל לאתר מקורות נפט והבין שהוא האדם המתאים לעבודה, בהיותו מובטל ובעל יכולת-תנועה בלתי מוגבלת ברכבת. לאחר מספר כישלונות באיתור נביעות על פני הקרקע או בעומק חפירת שוחה, החליט דרייק ללכת בעקבות כורי המלח המתוסכלים ולקדוח באופן מכוון על מנת להפיק נפט. הוא השיג ציוד, אך "סנקה" התנערה ממנו ומן המיזם וסירבה לממן את הקידוח. לפיכך, מימן דרייק את הקידוח באמצעות הלוואות שנטל על עצמו. בשלב מסוים פיר הקידוח החל לקרוס ודרייק הגה את הרעיון להשחיל קנה מתכת שיתמוך את דפנות הבור העמוק, שיטה בה משתמשים עד היום בקידוחי נפט, אלא שהוא לא רשם פטנט על ההמצאה.

לאחר קידוח של למעלה מ-20 מטרים, רוב העוסקים במלאכה התייאשו והחלו לראות בדרייק משוגע. ב-27 באוגוסט 1858, לאחר יום קידוח בו הגיעו הקודחים לעומק של 21 מטרים, עזבו הפועלים את השטח. למחרת התפלא הפועל הראשון שהגיע בבוקר לראות את הנוזל הכהה עולה בצינור הקידוח. הבאר הפיקה 25 חביות נפט ביום. דרייק החליט להשקיע את כל ההון שהרוויח ממכירת הנפט ל"סנקה" במניות נפט, כיוון שחזה לתחום הצלחה רבה. אולם, חקיינים רבים קמו והחלו לקדוח בכל רחבי האזור, תוך שימוש בהמצאתו של דרייק, תוך הפקת כמות נפט שעלתה הן על הביקוש לקרוסין והן על יכולת הזיקוק. ב-1863 התפוצצה בועת מניות הנפט ודרייק הפסיד את כל הונו.

רק פנסיה בסך 1,500 דולר אותה החליטה ממשלת פנסילבניה להקציב לדרייק ב-1872 הצילה אותו מעוני מרוד.

## קישורים חיצוניים

* 
* מוזיאון באר דרייק
* אודות דרייק באתר PBS
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נפט
קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:אמריקאים חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1819
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1880
שאטרסטאר

**שאטרסטאר** (באנגלית: **Shatterstar**) הוא דמות בדיונית של גיבור-על מוטאנט המופיעה בחוברות הקומיקס אקס פורס ואקס פקטור חקירות ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת *New Mutants #99* ממרץ 1991, ונוצרה על ידי הכותב פביאן ניצ'זה והמאייר רוב לייפלד.

את דמותו של שאטרסטאר בסרט הלייב אקשן "דדפול 2" גילם השחקן לואיס טאן.

## ביוגרפיה בדיונית
מקורו של שאטרסטאר מאה שנים בעתיד של הממד החלופי "עולם מוג'ו". הוא נועד להיות גלדיאטור בתוכנית ריאליטי כמו לונגשוט שנוצר גם הוא באותו עולם, אך בהווה שלו. הוא הגיע לעולם של המוטנטים החדשים על מנת לגייס אותם שיעזרו לו ולמורדים נוספים להילחם במוג'ו, השליט של עולמו. לאחר שהם עזרו לו הוא הצטרף לקבוצה כשהם הפכו לאקס פורס, בהנהגת קייבל. שאטרסטאר גילה שיש לו זיכרונות של מוטאנט בשם בנג'מין ראסל. זמן מה אחר כך, לאחר ששאטרסטאר נפצע אנושות בקרב גופו אוחד עם זה של בנג'מין ראסל ששכב בבית חולים בתרדמת שנים רבות. במהלך השנים נרמז רבות על קשר משפחתי בין לונגשוט ושאטרסטאר, ששאטרסטאר הוא בנו של לונגשוט ואולי אפילו גם בנה של המוטאנטית דאזלר, בת זוגו של לונגשוט.

בעקבות אירועי ההשמדה ביקום המארוול, נאסר על קבוצה גדולה של המוטאנטים שנותרו מיציאה ממתחם בשטחי אחוזת אקסבייר. במהלך מלחמת האזרחים, שאטרסטאר וחברתו לאקס פורס דומינו עזרו לקבוצה הזאת להימלט לבסיס סודי שיסתיר אותם, זאת בעזרת מידע מקפטן אמריקה וניק פיורי. לבסוף כשאר כל קבוצת המוטאנטים כמעט מתים, הגיבורים משני הצדדים מתאחדים כדי להציל אותם. בחוברת 43 של הרצת אקס פקטור משנת 2009, מופיע שאטרסטאר כשהוא תחת שליטת מוח של נבל-על בשם קורטקס, ותוקף את ריקטור וסטרונג גאי. לאחר שהוא נחלץ מהשליטה המוחית הוא מצטרף לקבוצה ומתחיל במערכת יחסים עם ריקטור. ריקטור, שהשלים עם השתייכותו המינית, רצה להישאר עם שאטרסטאר במערכת-יחסים קבועה, אך שאטרסטאר דחה אותו כדי לבחון אפשרויות אחרות. לאחר מכן, מתגלה כי וולפסביין בהריון מהארימארי, "נסיך הזאבים" של אסגארד. עם זאת, שאטרסטאר האמין כי ריקטור הוא אביו של הילד, מה שפוגע במערכת היחסים של ריקטור ושאטרסטאר. עם זאת, העניינים הסתדרו כששאטרסטאר נפגש עם הארימארי לשיחה בניפלהיים.

## כוחות ויכולות
שאטרסטאר הוא יציר הנדסה גנטית וכתוצאה מכך יש לו יכולת ריפוי מוגברת, הוא חזק מאוד, זריז מאוד ובעל יכולות אקרובטיות מיוחדות שנובעות בין היתר מכך שיש לו עצמות חלולות. יש לו יכולת ללמוד מהר מאוד ויכולת מחשבה אסטרטגית גבוהה. הוא יכול גם לשחרר גלי הדף דרך הלהבים של החרבות שלו, אך פעולה זאת מותירה אותו עייף ולכן הוא מעדיף לא להשתמש בה. לאחרונה התגלה שיש ביכולתו, בעזרת החרבות שלו, גם ליצור פורטלים שמאפשרים טלפורטציה.

## אישיות
בין הדברים שנותרו קבועים לגבי אישיותו של שאטרסטאר במהלך כל הופעותיו בקומיקס, היא אהבתו לקרב, והחשיבות שהוא נותן למה שבעיניו נחשב כבוד. למשל, למרות שהוא מפגין יכולת קליעה גבוהה מאוד עם אקדח הוא מעדיף להשתמש בחרבות.

דבר שהשתנה מאוד הוא היכולת שלו להביע רגשות. שאטרסטאר הפגין בתחילה מחסור ברגשות והיה אסקסואל מפני שכך הוא גודל ב"עולם מוג'ו". תחת כתיבתו של ג'ף לואב, שאטרסטאר נעשה רגשי יותר והתחילו להופיע רמזים לקשר גדל בינו ובין ריקטור. פיטר דייוויד המשיך עם ההתפתחות הזאת של הדמות בכתיבתו את הדמות באקס פקטור. שאטרסטאר התחיל בקשר רגשי חזק עם ריקטור אך במקביל רצה להמשיך להתנסות מינית עם אנשים נוספים, גברים ונשים. 

## קישורים חיצוניים
* דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

## הערות שוליים

קטגוריה:אקס-מן: דמויות
קטגוריה:דמויות להט"ביות
קטגוריה:חוקרים פרטיים בדיוניים
שמואל צבי דנציגר

[thumb|המצבה על קברו, בבית העלמין היהודי ב[אלכסנדר לודז']]
רבי **שמואל צבי דנציגר** (תר"כ, 1860 - כ"ט בתשרי תרפ"ד, 9 באוקטובר 1923) היה האדמו"ר השלישי בשושלת חסידות אלכסנדר, הוא כיהן כאדמו"ר בין השנים תר"ע - תרפ"ד (1910 - 1923) נחשב בזמנו לאחד מגדולי אדמור"י פולין, וחסידיו נאמדו בעשרות אלפים.

## ביוגרפיה
נולד בעיירה טורצ'ין שבווהלין (כיום אוקראינה) לרבי יחיאל דנציגר, ממלא מקומו של רבי דוב בעריש מביאלה שהיה ממלא מקומם של רבי מנחם מנדל מוורקא ורבי יצחק מוורקא.

לאחר פטירת אחיו הישמח ישראל בשנת תר"ע (1909) ללא ילדים, הוכתר על ידי רוב חסידי אחיו לאדמו"ר.

עד הכתרתו כאדמו"ר, השתדל להסתיר את מעשיו, אך לאחר שהחל לכהן כאדמו"ר רבים הסתופפו בצילו. התאפיין בהנהגה רחימאית, היה ידוע כאוהב ישראל ועניו, תפילותיו היו ברגש רב בבכי ובתחנונים, ועשרות אלפי חסידי אלכסנדר שהיו פזורים בכל פולין קיבלו עליהם את הנהגתו. יסד את 'ישיבת בית ישראל' (על שם אחיו) באלכסנדר (אלכסנדרוב בשמה הפולני). ישיבה זו הייתה הראשונה מרשת הישיבות שנפתחו לאחר פטירתו על ידי בנו ברחבי פולין. ייסוד ישיבה לבחורים היה חידוש בזמנו, ועד אז היה נהוג בפולין שהבחורים לומדים ב'שטיבלאך'.

נפטר ביום שלישי כ"ט בתשרי תרפ"ד, ולמחרת הובא לקבורה בעיירה אלכסנדר לצד אביו ואחיו.

דברי תורתו נדפסו בספר "תפארת שמואל" על התורה ומועדים. הספר נלקט מהמאמרים שנאמרו בעריכת שולחנו בליל שבת ובסעודה שלישית. בשונה מספרו של אחיו, ספרו מבוסס על דרך חסידות פשיסחה, ובו דברי חסידות עמקניים המבוססים על תורת הקבלה, אבל גם נדפס בשפה פשוטה ומותאמת להמון עם.

לאחר פטירתו הוכתר בנו הבכור רבי יצחק מנחם מנדל דנציגר כאדמו"ר הרביעי בשושלת חסידות אלכסנדר, וכיהן עד מלחמת העולם השנייה, בה נרצח בטרבלינקה.

### בנו רבי שרגא פייבל מראדום
בנו בכורו היה רבי שרגא פייבל מראדום. בעת מלחמת העולם הראשונה בשנת תרע"ד, התקדם הצבא הגרמני עד לקרבת העיר ראדום, בליל מוצאי שבת אחד, לקח רבי שרגא פייבל סידור ונר ויצא ביחד עם עוד חסידים למרפסת דירתו לקידוש לבנה, שכנים נוצרים העלילו עליהם לפני מפקדי הצבא הרוסי, שהם איתתו כביכול לאויב הגרמני, וקלגסי הצאר הרוסי עצרו אותם מיד. משנודע הדבר בעיר החלה השתדלות פעילה של אנשים נכבדים אצל השלטונות הרוסיים כאשר כולם העידו כי העצורים הם אנשים חפים מכל פשע, ומושלה הצבאי של העיר הבטיח לחקור בדבר, והיהודים חשבו שישמור את דברו ולא פנו לערכאה גבוהה יותר. אולם אותו רשע לא עמד בדיבורו. השכם בבוקר הובאו השלשה בפני בית דין צבאי שמצאם אשמים בריגול, ונשפטו למוות בתליה, ופסק הדין הוצא לפועל מיד באותו יום, יום ה' כי תצא י״ב אלול.

## משפחתו
*בנו בכורו רבי שרגא פייבל מראדום נרצח בצעירותו.
*בנו רבי יצחק מנחם, ממלא מקומו, העקידת יצחק.
*בנו רבי אברהם חיים, מראשי הישיבה באלכסנדר, נרצח אף הוא בשואה.
*בנו רבי יעקב בונם, נרצח אף הוא בשואה, היה מהרבנים שבפורים תש"ג הסתתרו בבונקר עם רבי שלמה אלימלך רבינוביץ מזוויירצ'ה (בנו של האדמו"ר מקרימילוב).
*חתנו היה הרב יצחק מאיר זינגר, אב"ד העיר אלכסנדר.

## קישורים חיצוניים
* אדמו"ר רבי שמואל צבי דנציגר מאלכסנדר, באתר My Tzadik
* 

## הערות שוליים

שמואל
קטגוריה:רבנים פולנים
קטגוריה:ילידי 1860
קטגוריה:נפטרים ב-1923
בית רולה פלויד

**בית רוֹלָה פלויד** הוא מבנה היסטורי עשוי עץ במושבה האמריקאית-גרמנית ביפו, הניצב כיום ברחוב בר הופמן 17 בתל אביב. המבנה ידוע גם בשם "בית תיאודור זנדל" על שם דיירו השני. ממזרח למבנה שוכנת כנסיית עמנואל שהוקמה בין השנים 1898–1904.

## היסטוריה
ממוזער|250x250 פיקסלים|הכיתוב על הקיר בחזית הבית, המעיד על כך שזהו ביתו של רולה פלויד.
ב-22 בספטמבר 1866 הגיעה לארץ ישראל קבוצה בת 157 איכרים, נגרים ובעלי מלאכה שונים ממדינת מיין שבארצות הברית, כדי להתיישב בארץ ולהכשיר את הקרקע לשיבת היהודים אליה, דבר שיביא לשיבת ישו ולבוא הגאולה. הבית הוקם בידי רולה פלויד, אחד מאנשי הקבוצה, וכמו רוב בתי המושבה הטרומיים האחרים, הוא נבנה מעץ שהובא מארצות הברית. המבנה הוקם בסגנון הקוטג' שהיה מקובל באותה עת בניו אינגלנד והתנשא לגובה של שתי קומות. הוא מוקף במרפסות ונושא גג רעפים. קשיים בירוקרטיים, סכסוכים אישיים בין המתיישבים ומחלות גרמו למרבית האמריקאים לעזוב את הארץ בין השנים 1867–1868. רולה פלויד ואשתו תיאודוציה נמנו עם מיעוט המהגרים אשר נותרו בארץ, אך הם עקרו לירושלים.

החל בשנת 1868 רכשו חברי כת הטמפלרים את בתי המושבה כדי להקים בה מושבה משל עצמם. בית פלויד נרכש בידי האדריכל תיאודור זנדל שהתגורר בו עד 1880 ולאחר מכן עבר לירושלים. אל המבנה נכנסו דיירים אחרים מבני התנועה הטמפלרית, והוא ננטש עם גירוש הטמפלרים מארץ ישראל במלחמת העולם השנייה. לימים נרכש הבית ושופץ בידי האמנית סופי יונגרייז המתגוררת בו כיום.

## קישורים חיצוניים
* המבנה בפורטל יפו
* 

קטגוריה:המושבה האמריקאית-גרמנית ביפו
קטגוריה:אתרי מורשת במחוז תל אביב