open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
משוואת מסטר

**משוואת מסטר** (מכונה גם **משוואת M**) היא אוסף של משוואות דיפרנציאליות המתארות התפתחות בזמן של מערכת סטוכסטית מרקובית עם מצבים בדידים. כל משוואה מתארת את השינוי בהסתברות של המערכת להימצא במצב מסוים.

למשוואה שימושים בתחומים מדעיים מגוונים - החל מאסטרוכימיה וכלה בביופיזיקה.

## מקור השם
במאמר משנת 1940 http://deepblue.lib.umich.edu/dspace/handle/2027.42/32597 הציגו Nordsieck, Lamb, Uhlenbeck משוואה מסוג זה, וכינו אותה בשם משוואת מסטר (The master equation "המשוואה הראשית"), כיוון שממנה ניתן לקבל את יתר המשוואות והתוצאות במאמר.

## מבנה המשוואה
נתבונן במערכת לה מצבים אפשריים  {s_i} . המערכת יכולה לעבור בין מצבים אלו. דינמיקת המעבר היא מרקובית כלומר קצב המעבר בין המצבים תלוי אך ורק במצב הנוכחי של המערכת. נסמן את קצב המעבר ממצב i  למצב j  ב-W_{ij} , ואת ההסתברות שהמערכת תהיה בזמן t  במצב s_i  ב-P_i(t) . ההתפתחות בזמן של ההסתברויות הנ"ל נתונה על ידי משוואת המסטר:
 \frac{dP_i}{dt}=\sum_j(W_{ji}P_j - W_{ij}P_i)
האיבר הראשון באגף ימין מתאר גידול בהסתברות להיות במצב i  כתוצאה ממעבר ממצב j  כלשהו אל מצב i , ואילו האיבר השני מתאר יציאה ממצב i  אל מצב j  המקטינה את ההסתברות להיות במצב i .

המשוואה הנ"ל מתאימה למערכת עם מצבים דיסקרטיים. קיימות הכללות של המשוואה למערכת עם רצף של מצבים.

## דוגמה
נתונים N  חלקיקים רדיואקטיביים לא יציבים המתפרקים בקצב \lambda . נסמן ב
P(n,t) את ההסתברות שבזמן t  נותרו n  חלקיקים שלא התפרקו. ההתפתחות בזמן של ההסתברות מתוארת על ידי משוואת המסטר:

 \dot P(n,t) = \lambda [(n+1)P(n+1,t) - n P(n,t)] 
האיבר הראשון באגף ימין מתאר מעבר ממצב בו יש n+1  חלקיקים למצב בו יש n  חלקיקים כתוצאה מהתפרקות אחד החלקיקים, והאיבר השני מעבר ממצב בו יש n  חלקיקים למצב בו יש n-1  חלקיקים.

משוואה זו ניתן לפתור תוך שימוש בפונקציה היוצרת של ההתפלגות G(x,t) = \sum_n x^n P(n,t) .

באופן כללי לא ניתן לפתור את משוואת המסטר באופן אנליטי ויש לפותרה באופן נומרי או להשתמש בשיטות קירוב שונות.

## מצב עמיד ואיזון מפורט
פעמים רבות, לא מתעניינים בתלות בזמן של ההסתברות, אלא בפונקציית ההתפלגות אליה ההסתברות מתכנסת לאחר זמן רב, המאופיינת על ידי  \dot P_i =0  לכל i  (מצב עמיד steady state). פונקציית ההתפלגות במצב עמיד עשויה להיות מסובכת, אולם עבור מקרים בהם מתקיים התנאי W_{ij} = W_{ji}  (לכל i,j ) ההתפלגות במצב יציב יחסית פשוטה. במערכות המקיימות תנאי זה, המכונה תנאי איזון מפורט (detailed balance) קיימת פונקציית "אנרגיה"  E(s_i)  כך שההסתברות למציאת המערכת במצב s_i  נתונה על ידי התפלגות בולצמן:
 P(s_i,t \rightarrow \infty) = \frac{1}{Z}e^{-E(s_i)/kT} 
לא כל מצב עמיד הוא יציב, כלומר ישנם מצבים אשר מקיימים  \dot P_i =0  לכל i  אבל הם אינם יציבים תחת שינויים קטנים של פונקציית ההתפלגות, כלומר עבור שינוי אינפיניטסימלי בפונקציית ההתפלגות המערכת לא תחזור למצב "שיווי המשקל" אלא תתרחק ממנו.

## ראו גם
* תהליך סטוכסטי
* משוואת פוקר פלנק
* משוואת צ'פמן קולמוגורוב
* משוואת לנג'ווין
* קירוב ההתנגשויות החזקות המותאם

## לקריאה נוספת

* Gardiner, Handbook of Stochastic Methods
* van Kampen, Stochastoc Processes in Physics and Chemistry


בנוסף לספרים הנ"ל בהם מוצג הנושא בצורה מעמיקה ומעט מתמטית, ניתן לקרוא על הנושא בספרי פיזיקה סטטיסטית רבים בהם הוא מוצג בצורה פשוטה יותר, לדוגמה:

* Reif, Fundamentals of Statistical and Thermal Physics


## הערות שוליים

קטגוריה:תהליכים סטוכסטיים
מסטר
מגרון (יישוב מקראי)

**מגרון** הוא יישוב מקראי בתחומי נחלת שבט בנימין, באזור נחל מכמש בבנימין. היישוב מופיע בתנ"ך בתיאור מלחמת שאול עם פלשתים, ובמסע סנחריב לעבר ירושלים. בתיאורים המקראיים מופיע היישוב בסמיכות למקומות אחרים, דבר המקל על זיהוי מקומו המשוער. 

מגרון מוזכר לראשונה בתיאור קרב היחיד של יהונתן עם מחנה פלשתים באזור נחל מכמש: 

לפי מקור זה נמצא מגרון, שבו ישב שאול, מדרום לנחל מכמש וליישוב העתיק מכמש, שנמצא מצדו הצפוני של הנחל, בו ישב מחנה הפלשתים. 

תיאור מסע סנחריב מצפון לדרום לכיוון ירושלים בתקופת המלך חזקיהו, מציין את מיקומו של מגרון דווקא מצפון למכמש:

יהודה אליצור הסביר את הסתירה לכאורה, באשר למיקומו של מגרון בכך שהנחלות המרוחקות של כפר קרויות על שמו, ולכן היישוב מגרון היה אומנם מצפון לנחל מכמש, אך נחלותיו הגיעו עד לדרומו, ונחלות הכפר קרויות בשם הכפר. לכן מתואר מקום שאול מדרום לנחל מכמש כ'מגרון' היות שאדמות אלו היו נחלת היישוב מגרון, אף שהיה צפונית משם, וישנם יישובים סמוכים יותר למקום, כגון מכמש. רמז לדבר זה מוצא אליצור בתיאור גאוגרפי של כפריים פלסטינים, המתארים מקום לפי הכפר שבידו הבעלות על האדמות, ולא לפי היישוב הקרוב ביותר גאוגרפית.  

לפי הסבר זה, התיאור המקראי של המקום, מצפון למכמש העתיקה, מתאים לאזור הכללי בו ממוקם כיום המאחז מגרון, היושב מצפון מערב לנחל מכמש, כ-2 ק"מ מצפון למכמש העתיקה, היא הכפר הפלסטיני מכמס.

## ראו גם
* מגרון (מאחז)

## קישורים חיצוניים
* יהודה אליצור, היכן מגרון? אתר 'דעת'
* שמואל ורגון, ההבט הגאוגרפי של קרב מכמש, אתר 'דעת'
* משה גרסיאל, קרב מכמש, עיון היסטורי ספרותי 

קטגוריה:יישובי המקרא
קטגוריה:נחלת שבט בנימין
קטגוריה:בנימין
הרמן הלמס

**הרמן הלמס** (באנגלית: **Helms Hermann**; 5 בינואר 1870, ברוקלין – 6 בינואר 1963, ברוקלין) היה שחמטאי אמריקאי, סופר ועורך.

## ביוגרפיה
הלמס נולד בברוקלין אך בילה את רוב ילדותו בהמבורג, גרמניה ובהליפאקס, קנדה, שם לימד אותו אחד מחבריו לספסל הלימודים את משחק השחמט. הוא חזר לברוקלין בגיל 17. הישגו הראשון הראוי לציון היה כחבר במועדון השחמט של ברוקלין שזכה בליגת השחמט של ניו יורק בשנת 1894–1895, כאשר קפטן הקבוצה היה הרי נלסון פילסבורי.

כשחקן ניצח הלמס פעמיים באליפות מדינת ניו יורק והיה ברמת אמן, עם דגש על סגנון התקפי חריף. במהלך הקריירה שלו ניצח הלמס שחקנים כהרי נלסון פילסבורי ופרנק מרשל.

הלמס ניצח באליפות מדינת ניו יורק בשנים 1906 ו-1925. הלמס ייצג את ארצות הברית בחמש התמודדויות באמצעות כבלים מול אנגליה, בתחילת המאה ה-20'. הלמס פרש מהתמודדות שחמטאית רצינית בשנות ה-40 לחייו אך המשיך לשחק בתחרויות בזק במועדון פרנק מרשל עד לשנות השמונים המאוחרות לחייו.

הלמס שימש ככתב השחמט של העיתון New York Times במשך למעלה מ-50 שנים, עד שנת 1962. הלמס יסד את הביטאון American Chess Bulletin בשנת 1904 וערך את הביטאון עד למותו בשנת 1963. הלמס כתב טורי שחמט עבור העיתון Brooklyn Daily Eagle משנת 1893 ועד לסגירת העיתון בשנת 1955. כמו כן כתב טורי שחמט עבור New York World במשך 15 שנים, ה-New York Post במשך עשר שנים ועבור New York World and Telegram במשך 10 שנים.

הלמס סייע בארגון התחרות הבינלאומית החזקה שהתקיימה בניו יורק בשנת 1924 (ניצח: עמנואל לסקר) ובשנת 1927 (ניצח: חוסה ראול קפבלנקה) שתיים מהתחרויות החשובות ביותר של כל הזמנים. הלמס ערך את ספרי התחרות לשני אירועים אלו, ספרים שנכתבו על ידי אלכסנדר אלכין. הלמס גם ארגן סיורי שחמט ברחבי ארצות הברית לשחקני צמרת כאלכסנדר אלכין, חוסה ראול קפבלנקה, עמנואל לסקר, גזה מארוצי ופרנק מרשל.

הלמס הוכר פורמלית כדיקן השחמט האמריקאי בשנת 1943 על ידי איגוד השחמט של ארצות הברית, ושמר על תואר זה עד למותו בגיל 93 בשנת 1963. הלמס כונה "העיתונאי החשוב ביותר בהיסטוריה של השחמט בארצות הברית" על ידי ארנולד דנקר ולארי פאר, בספרם משנת 1995 "בובי פישר שהכרתי וסיפורים אחרים".

הלמס סייע לבובי פישר בשנת 1951 להיכנס לשחמט המאורגן, כאשר הגיב למכתב של אימו של פישר, רגינה, שחיפשה יריבים מתאימים בברוקלין לבנה בן השמונה. הלמס המריץ ועודד את פישר הצעיר, שהתפתח מהר מאוד והפך לאלוף ארצות הברית בגיל 14 בשנת 1958, ולאחר מכן זכה באליפות העולם בשנת 1972.

## קישורים חיצוניים

* קורות חייו
* [על תרומת הלמס ל[שחמט בהתכתבות]]
* מד כושר

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:ברוקלין: אישים
קטגוריה:שחמטאים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1870
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1963
צבי השביט

**צבי השביט** (Harry Heilbut; 22 באפריל 1917, ל' בניסן תרע"ז – 29 באפריל 1981, כ"ה בניסן תשמ"א) היה מבכירי שופטי השחמט והפרובלאים בישראל.

## ביוגרפיה
השביט נולד ב-1917 באמסטרדם לפלורה לבית קלקר וארנסט יחיאל היילבוט, משפחה יהודית מסורתית. מצד אמו הוא נצר לאליהו מונטאלטו ומצד אביו נצר לרב נתן מרקוס אדלר, הרב הראשי של האימפריה הבריטית.

בנעוריו היה פעיל בתנועת נוער ציונית והתעתד לעלות ארצה אולם מכיוון שהולנד לא נחשבה כארץ מצוקה לא הוקצו לה סרטיפיקטים מההסתדרות הציונית העולמית והתוכנית לעלות ארצה הושמה לאל. בעת הכיבוש הנאצי בהולנד הצטרף למחתרת ההולנדית ובמסגרתה ביצע מספר פעולות. מקורות מודיעיניים של המחתרת גילו כי הלשינו עליו ולכן נאלץ לעזוב בבהלה את הולנד בנתיב הבריחה המחתרתי כשהוא עובר דרך בלגיה, צרפת וספרד לפורטוגל. קטעים רבים הלך ברגל תוך שימוש במסמכים מזויפים.

מפורטוגל הנייטרלית הפליג לאנגליה והצטרף ליחידה ההולנדית בצבא אנגליה – "הבריגדה של הנסיכה איירין" ובמסגרתה לקח חלק פעיל בקרבות באירופה לאחר הפלישה לנורמנדי.

לאחר שחרורו מהצבא חזר להולנד אולם כשהסתבר שכל משפחתו וידידיו נספו בשואה, עבר להתגורר בסינגפור וב-1948, עלה למדינת ישראל לאחר הכרזת עצמאותה.
היה נשוי למרים השביט (2003-1914) פעילה חברתית ומתנדבת נמרצת. על פעילותה זכתה לאות הוקרה מהתנועה למען ארץ ישראל טובה ולתואר יקירת קריית-טבעון לשנת 2003.
ברוב שנותיו בישראל התגורר השביט בקריית טבעון תחילה עבד בהולנד בנק יוניון ולאחר מכן בבנק הפועלים. נפטר בביתו ב-1981 לאחר מחלה ממושכת, הותיר אלמנה ושני בנים 

## פעילות בנושא השחמט
כבר בנערותו לקח השביט חלק פעיל בשחמט, בעקבות גל האהדה ששטף את הולנד לאחר שד"ר מקס אויבה זכה בתואר אלוף העולם החמישי בשחמט (1935 -1937). בכל שנותיו בישראל נטל חלק בפעילויות שחמט. היה פעיל באיגוד הישראלי לשחמט ובמועדון השחמט "עמנואל לסקר" בחיפה. השתתף באופן קבוע בתחרויות ובאירועים כ"שח קייט" השנתי בנתניה.
אולם בעיקר חיבר בעיות שחמט וכן שפט בפורומים שונים של חיבור בעיות. השביט היה משופטי השחמט הישראלים הראשונים (1959) http://www.saunalahti.fi/~stniekat/pccc/hcc40.pdf שזכו בתואר "שופט בינלאומי" . ייצג את ישראל בכנסים שונים ככנס הבינלאומי בבלגרד, יוגוסלביה ב-1960 ושפט באולימפיאדת השחמט שנערכה בחיפה בשנת 1976.

## קישורים חיצוניים

* International Judges for Chess Compositions

## הערות שוליים

קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:שופטי ספורט ישראלים
קטגוריה:יהודים שמוצאם ממגורשי ספרד
קטגוריה:פרובלמאים ישראלים
קטגוריה:עסקני שחמט ישראלים
קטגוריה:קריית טבעון: אישים
קטגוריה:יהודים בצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ישראלים ילידי הולנד
קטגוריה:ישראלים שנפטרו מסרטן
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות של אגודת השומרים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1917
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1981
אדולף קרמר

**אדולף קרמר** (בגרמנית: **Adolf Kramer**; 1871, שלזיה – 10 בינואר 1934) היה שחמטאי גרמני. http://www.chesshistory.com/winter/winter34.html

קרמר שיחק בתחרות מינכן 1900 וחלק מקום 10-12, הגיע למקום השמיני בתחרות וורצלב 1912, חלק מקום שני בתחרות המבורג 1921, חלק מקום 4-6 בתחרות באד אוינהאוזן 1922 והגיע למקום החמישי בתחרות דואיזבורג 1929.

קרמר השתתף מספר פעמים בתחרויות של קונגרס השחמט של שלזיה. בשנת 1923 חלק מקום ראשון עם ארטלט וניצח אותו בפלייאוף, חלק מקום ראשון עם ולטר ברגמן והפסיד לו בפלייאוף בשנת 1924, הגיע רביעי בתחרות באד אלטהיידה בשנת 1926 (ניצח: פרידריך זמיש), הגיע למקום החמישי בתחרות גליביצה בשנת 1927 (ניצחו: לודוויג שמיט ויוסף פורת) והגיע למקום הרביעי בתחרות רייכנבאך בשנת 1928 (ניצח: גוטליב מאשאט).

בתחרות טרטו בשנת 1914 הוא ניצח את חוזה ראול קפבלנקה ב-9 מהלכים (אומנם יש לציין שקפבלנקה היה חולה באותו יום.

## קישורים חיצוניים

* משחקי שחמט של קרמר, באתר צ'סרזלטס 
* משחק קרמר-קפבלנקה בשנת 1914

קטגוריה:שחמטאים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1871
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1934
גאליקה

שמאל|ממוזער|250px|לוגו ספריית גאליקה
**גאליקה** (בצרפתית: **Gallica**) היא ספרייה דיגיטלית של הספרייה הלאומית של צרפת. יש בה גרסאות דיגיטליות של ספרים, מפות, כתבי עת, תצלומים ואוסף של כתבי יד מאוירים. בשנת 1997 נפתח פרויקט גאליקה במטרה להיות "הספרייה הווירטואלית של האנשים הכנים", זאת בעוד שכבר ב-1992 החל תהליך הדיגיטציה של מסמכיה. בשנת 2000 הועלתה גרסה שנייה של המיזם לאינטרנט. בשתי הגרסאות מרבית הטקסטים מוצגים בפורמט של תמונה. ב-20 ביוני 2012 הציע אתר גאליקה 1,772,204 מסמכים שהם: 

## קישורים חיצוניים

* 

* אנציקלופדיה דידרו בגאליקה

קטגוריה:ספריות דיגיטליות
קטגוריה:הספרייה הלאומית של צרפת
פאול קריגר

**פאול קריגר ** (בגרמנית: **Paul Krüger**; 12 באוקטובר 1871 - 7 באוגוסט 1939) היה שחמטאי גרמני.
## קריירה
קריגר חי בהמבורג. הישגיו השחמטאיים העיקריים: 1892, מקום שני בתחרות דרזדן; 1898, מקום ראשון בתחרות דנציג; 1899/1900, מקום 2-3 בתחרות ברלין; 1900, מקום 4-5 בתחרות מינכן (מקום ראשון: רודולף סוידרסקי); 1901, מקום 11 בתחרות הארלם (מקום ראשון: אדולף אולנד); 1912, מקום ראשון בתחרות וורוצלאב; 1913, מקום ראשון בתחרות המבורג; ו-1914, מקום 15-16 בתחרות מנהיים (מקום ראשון: אלכסנדר אלכין).http://www.chessbase.de/nachrichten.asp?newsid=5003 אחרי מלחמת העולם הראשונה: 1921, מקום 5-7 בתחרות המבורג (מקום ראשון: ארהרדט פוסטhttp://xoomer.alice.it/cserica/scacchi/storiascacchi/tornei/1900-49/1921amburgo.htm), 1923, מקום שביעי בתחרות פרנקפורט (מקום ראשון: ארנסט גרינפלדhttp://xoomer.alice.it/cserica/scacchi/storiascacchi/tornei/1900-49/1923frankfurt.htm); 1927, מקום 6-7 בתחרות ברמן (מקום ראשון: יפים בוגוליובוב http://xoomer.alice.it/cserica/scacchi/storiascacchi/tornei/1900-49/1927bremen.htm); 1925 ו-1930, מקום ראשון בתחרות זלצופלן; 1931, מקום רביעי בתחרות באד פירמונט (מקום ראשון: יפים בוגוליובוב https://web.archive.org/web/20070807014625/http://www.rogerpaige.me.uk/tables2.htm). קריגר גם היה עורכו במשותף של כתב־העת לענייני שחמט (*Deutsche Schachblätter*) בשנים 1915-1916 ועורכו בשנים 1925-1929.

## קישורים חיצוניים

* אומדן מד כושר של קריגר 
* מידע כללי

קטגוריה:שחמטאים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1871
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1939
גרג גרונברג

**גרגורי "גרג" פיליפ גרונברג** (באנגלית: **Gregory "Greg" Phillip Grunberg**; נולד ב-11 ביולי 1966) הוא שחקן טלוויזיה וקולנוע אמריקאי-יהודי, אשר ידוע מתפקידו בתור שון בלומברג בסדרה "פליסיטי" (2002-1998) ברשת The WB, מתפקידו בתור אריק וייס בסדרה "זהות בדויה" (2006-2001) ברשת ABC, ובזכות הופעתו בתור מאט פארקמן בסדרה "גיבורים" (2010-2006) ברשת NBC.

## ביוגרפיה
גרונברג נולד בלוס אנג'לס שבקליפורניה, בנם של סנדי (לבית קליין) וגרי גרונברג; שני הוריו ממוצא יהודי. הוא למד בתיכון האוניברסיטה במערב לוס אנג'לס.

## קריירה
ב-1997 שיחק בסרט "ארוחת ערב ונהיגה" לצד מולי שאנון ואדם סקוט. ב-1998 שיחק בסרט "ללא הגיון" בכיכוב של מרלון ויינס.

השתתף בסדרת הטלוויזיה "פליסיטי" בתור שון בלומברג (2002-1998).

השתתף בסדרה "זהות בדויה" בתור אריק וויאס (2006-2001).

בשנת 2004 גרונברג השתתף בפרק פיילוט של הסדרה "אבודים" ובו גילם את הטייס סת' נוריס, אך הופעותיו בסדרה נחתכו בעריכה ונכללים רק ב-DVD של הסדרה.

בשנת 2006 החל לשחק בתפקיד ראשי בסדרת המדע הבדיוני "גיבורים". בסדרה הוא מגלם את מאט פארקמן (שוטר המסוגל לשמוע מחשבות של אנשים אחרים). בנוסף, הוא שיחק בתפקיד אורח בסדרה "האוס". לגרונברג היה תפקיד שולי בסרט "משימה בלתי אפשרית 3".

בשנים 2013–2014 גילם את ג'יני מורטי בסדרת הדרמה "הסקס של מאסטרס".

בשנת 2015 שיחק בסרט האימה האנתולוגי "סיפורי ליל כל הקדושים", ושיחק בסרט "מלחמת הכוכבים - פרק 7: הכוח מתעורר" והתארח ל-2 פרקים בסדרה "מחשבות פליליות".

בשנת 2018 גילם את סקוט פטרנו בסרט דרמה של HBO "פטרנו", בכיכובו של אל פצ'ינו ובבימויו של בארי לוינסון.

## חיים אישיים
בשנת 1992 נישא לאילזבת' דון וורשאו ונולדו להם שלושה בנים; ג'ייק, בן וסאם. בנם הבכור, ג'ייק, חולה באפילפסיה, וגרונברג יוזם ומשתתף באירועים להעלאת המודעות למחלה ולמציאת תרופה לחולים בה.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1966
גיורא שלגי

[250px|ממוזער|שמאל|גיורא שלגי נואם בהפגנה נגד [הרפורמה המשפטית בישראל (2023)|הרפורמה המשפטית בקריית ביאליק 23 במרץ 2023]]

**גיורא שלגי** (נולד ב-11 בדצמבר 1938) הוא מהנדס ישראלי, כיהן כמנכ"ל רפאל - מערכות לחימה מתקדמות בשנים 1998–2004.

## ביוגרפיה
שלגי, יליד ישראל, בוגר בסמ"ת מגמת מכשירנות שירת בשנים 1956–1960 כקצין בחיל החימוש וסיים את שירותו בדרגת סרן. בסיום שירותו הצבאי למד תואר ראשון בהנדסת מכונות בפקולטה להנדסת מכונות בטכניון, אותו סיים בהצטיינות בשנת 1965. במהלך לימודיו החל לעבוד ברפא"ל כטכנאי אלקטרואופטיקה במעבדת רדיומטריה והיה שותף לפרויקט פיתוח טילי אוויר-אוויר. עבודתו נמשכה בתפקידים שונים עד 1976, במקביל להשלמת לימודי תואר שני במכניקה מהטכניון (1971).

בשנים 1976–1978 למד שלגי לימודי אווירונאוטיקה וחלל באוניברסיטת סטנפורד. בשובו לישראל מונה למנהל מחלקת אלקטרואופטיקה ברפא"ל, תפקיד שבו שימש עד 1987 ובמסגרתו הופקד על הקמת מרכז מצוינות טכנולוגי. לאחר מכן מונה לסמנכ"ל רפא"ל ומנהל חטיבת הטילים. בתקופת היותו בתפקיד, עד 1997, הייתה רפא"ל נתונה במשבר קשה שהניע מיצוב מחודש של החטיבה, שהפכה למובילה בקנה מידה עולמי בתחומה ולמקור הצמיחה המרכזי של רפא"ל. לאחר 12 שנותיו בתפקיד הוא מונה לסמנכ"ל למחקר ופיתוח וכעבור זמן קצר למנכ"ל רפא"ל.

שלגי עמד בראש רפא"ל בשנים 1998 – 2004, במהלכן הפכה הרשות מיחידת סמך במשרד הביטחון לחברה ממשלתית. מכירותיה עלו בתקופה זו ב-60% לערך וכ-800 מיליון דולר בהכנסותיה. כעבור שש שנים הוא פרש מרפא"ל. בשנותיו בתעשיית הביטחון הוא היה שותף לפיתוח של טיל שפריר 2 וטיל פיתון 3 ונמנה בין חברי הצוותים זוכי פרס ביטחון ישראל (1970 ו-1978 בהתאמה). בעבור תפקידו כמנהל מחלקת אלקטרואופטיקה הוא זכה בפרס ברגמן (1984). בשנת 1991 הוענקה לו חברות כבוד מטעם SME (האגודה להנדסת תעשייה) ובשנת 2001 חברות כבוד של האיגוד הישראלי לאיכות.

משנת 2005 עוסק שלגי בתחומים שונים, חלקם בהתנדבות, הכוללים: ייעוץ ארגוני וניהול איכות, חברות בוועדות מקצועיות ובמועצות מנהלים שונות וכמרצה בחוגים אקדמאים. חבר בוועדה לתיאום בין החברות בתעשיות הביטחוניות. עמית מחקר בכיר במוסד שמואל נאמן.

## קישורים חיצוניים

* גיורא שלגי, באתר מוסד שמואל נאמן
* לקחי ניהול חדשנות נועזת ברפאל: סיכום הרצאתו של גיורא שלגי המתמצתת את תובנותיו בנושאי ניהול חדשנות, מתוך פורום "מנהלים לחדשנות" בטכניון
*
* גיורא שלגי מוסד שמואל נאמן הטכניון, בוגר בסמ"ת מגמת מיכשור ובקרה

קטגוריה:מהנדסים ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס ביטחון ישראל: עובדי רפאל
קטגוריה:מנכ"לים יוצאי שירות קבע בצה"ל
קטגוריה:מנכ"לי רפאל
קטגוריה:בוגרי בסמ"ת
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל: הנדסת מכונות
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1938
גאיוס סרביליוס גלאוקיה

**גאיוס סרביליוס גלאוקיה** (בלטינית: **Gaius Servilius Glaucia**; ? - 10 בדצמבר 100 לפנה"ס) היה פוליטיקאי רומי בן המאה ה-2 לפנה"ס שכיהן כטריבון הפלבס בשנת 101 לפנה"ס וכפראיטור בשנת 100 לפנה"ס. גלאוקיה היה חבר בסיעה הפופולרית ובן ברית פוליטי של לוקיוס אפוליוס סטורנינוס. לפי ההיסטוריון תיאודור מומזן גלאוקיה היה דמגוג מהסוג הגרוע ביותר, אדם שפל שהשתמש בכוחו הרטורי לסחוף בריות אחריו ולהטיל פחד ביריביו. הוא אף מוסיף ומוסר  שקיקרו כינה אותו בגנאי בכתביו כ"היפרבולוס הרומאי".

בשנת 102 לפנה"ס ניסה  הקנסור קוינטוס קיקיליוס מטלוס, ממנהיגי סיעת האופטימטים, לסלק את גלאוקיה וסטורנינוס מהסנאט הרומי, ללא הצלחה. במהלך כהונתו כטריבון העביר גלאוקיה חוק שהעביר את סמכויות השיפוט באופן בלעדי לבני מעמד הפרשים. החוק אפשר גם, לראשונה, תביעה לדין של שותפים לפשע, וכן חילק את ההליך המשפטי לשני שלבים שונים.

בשנת 101 לפנה"ס חברו גלאוקיה וסטורנינוס לגאיוס מריוס, המצביא המפורסם, והשלושה  החלו לפעול על מנת להגשים את מטרות הפופולרים: הגברת כוחם ואי תלותם של המגיסטראטים הרומים, העצמת השפעתן של אספות העם, הורדת הסנאט הרומי ממעמדו כגוף השולט ברפובליקה למעמד של יועץ לשלטון וביטול הדרגתי של ההבדלים בין מעמד האזרחים ובין מעמדם של בני הברית האיטלקים והנתינים הרומים. השלושה החליטו להתמודד על משרות הכוח החשובות של שנת 100 לפנה"ס כדי שיהיה בכוחם לבצע את הרפורמות שתכננו. גלאוקיה התמודד למשרת הפראיטור, סטורנינוס התמודד על משרת טריבון הפלבס הפלבס ומריוס רץ לקונסולאט (השישי שלו, והחמישי ברצף). מערכת הבחירות לוותה באלימות רבה וגילוי שחיתות בשתי הסיעות ומספר מועמדים נרצחו בתגרות רחוב. בסופו של המאבק, ניצחה הסיעה הפופולרית וגלאוקיה וחבריו נבחרו לתפקידים ששאפו אליהם.

השלישייה החלה להעביר חוקים שיממשו את מטרתם, אולם דווקא בשיא הצלחתם החל להיווצר קרע בין גלאוקיה וסטרונינוס הקיצונים, לבין מריוס המתון יותר. גלאוקיה וסטרונינוס פירקו את שיתוף הפעולה עם בן בריתם וגלאוקיה החליט להתמודד על משרת הקונסול של 99 לפנה"ס. מערכת בחירות זו הייתה אלימה במיוחד ובמהלכה נרצח מועמד האופטימטים שהתחרה עם גלאוקיה על הקונסולאט. הרצח הזה הביאה לקרע גלוי בין הסיעות,  שהתדרדר במהרה ללחימה בתוך שטח העיר. מריוס, שבחר להנהיג את הכוחות האופטימטים הדף את גלאוקיה, סטורנינוס וכוחותיהם לעבר הקאפיטוליום, שם הם ניסו להתבצר.

בסופו של העימות נאלצו גלאוקיה ובני בריתו להיכנע בפני כוחות הסנאט. אלו לא הפגינו רחמים ורגמו למוות  את גלאוקיה, סטורניניוס ומספר גדול מבני בריתם.

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:רומאים בתקופת הרפובליקה
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-1 לפנה"ס
אולג פרוטאסוב

**אולג ואלרייביץ' פרוטאסוב** (ברוסית: **Олег Валерійович Протасов**; נולד ב-4 בפברואר 1964) הוא כדורגלן עבר סובייטי ששיחק בעמדת החלוץ בקבוצות דנייפר דנייפרופטרובסק ודינמו קייב.

פרוטאסוב שיחק גם בנבחרת ברית המועצות. לאחר פירוק ברית המועצות שיחק פרוטאסוב ביוון וביפן. מאז פרישתו ממשחק פעיל אימן קבוצות ביוון, בקפריסין וברומניה. בעונת 2008 אימן פרוטאסוב את הקבוצה הרוסית קובאן קרסנודאר. בסיום העונה עזב את התפקיד בשל מחלוקת בנושא השכר עם הנהלת המועדון. לאחר מכן אימן את הקבוצות רוסטוב, אסטנה ודינמו מינסק.

## תארים
### כשחקן
* מקום שני באליפות אירופה - 1988
* אליפות ליגת העל הסובייטית - 1983, 1990
* גביע ברית המועצות - 1990
* גביע יוון - 1992
* כדורגלן השנה בברית המועצות - 1987
* מלך השערים של ליגת העל הסובייטית - 1985, 1987, 1990

### כמאמן
* אליפות הליגה היוונית - 2003

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:חלוצי כדורגל סובייטים
קטגוריה:כדורגלנים סובייטים
קטגוריה:חלוצי כדורגל אוקראינים
קטגוריה:כדורגלנים אוקראינים
קטגוריה:דניפרו: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני דניפרו
קטגוריה:כדורגלני דינמו קייב
קטגוריה:כדורגלני אולימפיאקוס
קטגוריה:כדורגלני וריה
קטגוריה:כדורגלני גמבה אוסקה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אוקראינה
קטגוריה:מאמני כדורגל אוקראינים
קטגוריה:מאמני אולימפיאקוס בכדורגל
קטגוריה:מאמני א.א.ל. לימסול
קטגוריה:מאמני סטיאווה בוקרשט
קטגוריה:מאמני קובאן קרסנודאר
קטגוריה:מאמני רוסטוב
קטגוריה:מאמני אסטנה
קטגוריה:מאמני אסטרה ג'יורג'יו
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ברית המועצות
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1986
קטגוריה:כדורגלני יורו 1988
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1990
קטגוריה:אוקראינים שנולדו ב-1964
אוניברסיטת נורת'ווסטרן

**אוניברסיטת נורת'ווסטרן** (באנגלית: **Northwestern University**; בראשי תיבות: **NU**) היא אוניברסיטת מחקר פרטית שהקמפוס הראשי שלה נמצא באוונסטון, אילינוי, והקמפוס המשני הוא במרכז העיר שיקגו.

הקמפוס העיקרי של נורת'ווסטרן משתרע על שטח של 960 דונם, מרביתו לאורך חופה של ימת מישיגן. אחדים מבתי הספר המקצועיים של נורת'ווסטרן, כמו בית הספר למשפטים, בית הספר על שם פיינברג לרפואה, וחלקים מבית ספר קלוג למנהל עסקים, נמצאים בשכונת סטריטרוויל קרוב למרכזה של העיר שיקגו.

האוניברסיטה הוקמה ב-1851 על מנת לשרת את הטריטוריות הצפון מערביות של ארצות הברית. שטח של 379 אקרים לאורך ימת מישיגן, כ-20 ק"מ צפונית לשיקגו, הוקצה לקמפוס החדש. ב-1857 הופרד חלק מהעיירה הסמוכה רידג'וויל לבקשת מייסדי האוניברסיטה, והוגדר מחדש בשם אוונסטון, על שם אחד מהמייסדים הבולטים של האוניברסיטה, ג'ון אוונס, שהיה איש עסקים ומושל טריטוריית קולורדו בין השנים 1852 ו-1865.

כיום מאורגנת האוניברסיטה באחד עשר בתי ספר וקולג'ים המעניקים תארים ראשונים, מתקדמים ומקצועיים. בתי הספר המקצועיים של נורת'ווסטרן, וכן התוכניות לעיתונאות, לתיאטרון, להנדסת תעשייה וניהול, ולהנדסת חומרים מדורגים באופן היסטורי או מוכרים באופן אחר כבין הטובים בתחומם בארצות הברית.

ב-2021 למדו באוניברסיטה כ-8,500 סטודנטים לתואר ראשון ו-14,000 לתארים מתקדמים.
נורת'ווסטרן מתחרה בליגה הגבוהה (Division I) של NCAA, והיא בין החברות המייסדות של ה-Big Ten Conference, שהיא התאחדות הספורט הוותיקה ביותר של הקולג'ים. אוניברסיטת נורת'ווסטרן חברה באיגוד אוניברסיטאות המחקר (URA) ובאיגוד האוניברסיטאות האמריקניות (AAU).

[600px|ממוזער|מרכז|קמפוס אוונסטון על שפת [ימת מישיגן]]

## ארגון אקדמי
### בתי ספר לתואר ראשון ושני
#### קמפוס אוונסטון
*  ע"ש וינברג (1851)
*  (1891)
*  ע"ש  (1895)
*  ע"ש  (1909)
*  ע"ש  (1921)
*  (1926)
*  (1933)

### בתי ספר לתארים מתקדמים ומקצועיים
#### קמפוס אוונסטון
*  ע"ש קלוג (1908)
*  (1910)

#### קמפוס שיקגו
*  ע"ש פיינברג (1859)
*  ע"ש פריצקר (1859)
*  ע"ש קלוג (1908)
*  (1933)

## דירוגים
### דירוגים בין-לאומיים
* דירוג שאנגחאי - מקום 30 (2023)
* דירוג Times Higher Education - מקום 28 (2024)
* דירוג QS לאוניברסיטאות - מקום 47= (2024)

### דירוג אזורי - ארצות הברית
* דירוג שאנגחאי - מקום 20 (2023)
* דירוג Times Higher Education - מקום 19 (2024)

## קישורים חיצוניים

* 

* נורת'ווסטרן באתר הרשמי של איגוד הספורט ה-The Big Ten Conference
* Evanston celebrates 150-year anniversary
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:אילינוי: נורת' שור
נורת'ווסטרן
נורת'ווסטרן
נורת'ווסטרן
נורת'ווסטרן
נורת'ווסטרן
קטגוריה:אוונסטון
אביבה אפל

**אביבה אפל** (נולדה ב-25 במרץ 1944) היא שחקנית, במאית, מנהלת אמנותית של "תיאטרון פלייבק משחק מהחיים", לשעבר נשיאת ארגון פלייבק העולמי ומחלוצות תיאטרון פלייבק בישראל.

נולדה ברוסיה ועלתה לארץ מפולין ב-1950.
בוגרת החוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב ובעלת תואר מוסמך בלימודי נשים ואומנויות משלוחת אוניברסיטת לסלי בנתניה.
למדה בלונדון טיפול באמנויות, גשטלט ופסיכודרמה.
שחקה בעבר בתיאטרון הבימה, התיאטרון הקאמרי, התיאטרון לילדים ולנוער של אורנה פורת, "הערב אימפרוביזציה" של פיטר פריי ועוד.
עוסקת בתיאטרון פלייבק בהקשרים אמנותיים, חברתיים וטיפוליים. מופיעה, מלמדת ומעבירה השתלמויות במוסדות שונים.

## תיאטרון פלייבק
אפל החלה את הקריירה בתיאטרון פלייבק כשחקנית בקבוצת תיאטרון: "Theater Of Spontaneity International" - תיאטרון פלייבק עם אנסמבל בינלאומי שהופיע באנגליה, שוודיה, נורווגיה, פינלנד, איטליה, גרמניה, צרפת, ארצות הברית ואוסטרליה. התמחתה בבית הספר לפלייבק בארצות הברית בניהולו של ג'ונתן פוקס ממציא השיטה. בשנת 1991 חזרה לישראל והקימה את "תיאטרון פלייבק - משחק מהחיים",
אחרי שלימדה פלייבק במכללות ואוניברסיטאות (בהן: לסלי קולג', אוניברסיטת חיפה, מכללת דוד ילין) והכשירה שחקנים ומנחים לפלייבק, הקימה בשנת 2004 יחד עם נורית שושן, את בית הספר הראשון לפליבק בישראל שלוחה של בית הספר המרכזי בארצות הברית.
אביבה מנחה בהצגות פלייבק –בהופעות הפתוחות לקהל – בתיאטרון הסימטה ביפו ובבית תמי ברחוב שינקין בתל אביב.

בשנת 2006 נבחרה לנשיאת ארגון תיאטרוני פלייבק הבינלאומי (IPTN), תפקיד אותו מילאה עד 2011. במסגרת תפקידה, אפל מרצה, מלמדת ומנחה בכנסים ובמרכזי פלייבק ברחבי העולם.

## קישורים חיצוניים
* אתר קבוצת פלייבק משחק מהחיים
* אתר IPTN העולמי

קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:בוגרות בית הספר הכרמל (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי בית הספר הכרמל (תל אביב)
קטגוריה:בוגרות תיכון עירוני א' (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני א' (תל אביב)
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב: תיאטרון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: תיאטרון
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1944
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
אדם קרוב אצל עצמו

**אדם קרוב אצל עצמו** הוא כלל תלמודי שמשמעותו היא שאדם אינו נאמן להעיד על עצמו, לטובתו או אף לרעתו.

## מקור הכלל
מקור ראשון בו מופיע ביטוי זה נמצא ב, לגבי אדם המופיע לפני בית הדין ומעיד על עצמו ועל אדם נוסף שקיימו משכב זכר, נחלקו שם האמוראים האם ניתן להתייחס לעדותו, משום שזה סותר את הכלל "אין אדם משים עצמו רשע" – רבא פוסק, ובמקרה זה הלכה כמותו, שעדותו של אדם אינה חלה על עצמו ולכן עדותו אינה קבילה.

## גדר הקרבה ומקורו
קיימות שתי שיטות בראשונים לגבי גדר הקרבה:

# קיימת השוואה מלאה בין אדם המעיד על עצמו לבין קרוב המעיד על אחד משבעת הקרובים שמנו חכמים, כלומר: אדם אינו נאמן להעיד בין על עצמו ובין על קרוביו. לשיטה זו לומדים דין זה מהפסוק האוסר על קרובים להעיד, ובקל וחומר אם כשמעיד על אחיו פסול מעדות, כל שכן על עצמו.
# הפסול קיים רק על אדם הרוצה להעיד על עצמו בין לטובתו ובין לרעתו, אבל אם רוצה להעיד על אחד משבעת קרוביו נחשבת העדות כעדות פסולה, כלומר: עדות של עצמו בטילה מעיקרה, כאילו לא נשמעה אף פעם, מה שאין כן עדות קרובים, חל עליה שם עדות, אלא שהיא עדות פסולה. לשיטה זו דין זה נלמד מ"לא יקום עד אחד, על פי שני עדים או על פי שלשה עדים יקום דבר", חז"ל דרשו: במקיימי דבר הכתוב מדבר, דהיינו העדים, ולא בעושי הדבר.

למחלוקת זו קיימים מספר מקרי נפקא מינה
# לשיטה הראשונה  מדבר גם על האדם עצמו אם רואה את המקרה.
# לשיטה הראשונה דין כיוון שהגיד שוב אינו חוזר ומגיד שייך כי יש עליו דין עד, אולם לשיטה השנייה אין עליו דין עד וההגדה הראשונה לא נחשבת.

## לקריאה נוספת
* **[[האנציקלופדיה התלמודית]]**, כרך א'.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ניבים וביטויים חז"ליים
קטגוריה:משפט עברי: דיני טענות
חמירא סכנתא מאיסורא

**חמירא סכנתא מאיסורא** (עברית: **חמורה סכנה מאיסור**) הוא כלל הלכתי הקובע שהלכות הנוגעות לבריאות הגוף ולקיום החיים הפיזיים, חמורות יותר מהלכות הנוגעות לעניינים רוחניים. חומרה זו מתבטאת, בין השאר, בכך שבנוגע להלכות המוגדרות כ"איסורים" הולכים אחרי הרוב, גם במקרים בהם משמעות הדבר היא להקל. זאת בניגוד לעניינים הנוגעים לחיים הגשמיים - שם פוסקים לחומרה בכל מקרה.

## בדיני ביטול
בעוד שבדיני ספק הולכים באופן כללי אחר רוב, ואומרים שהמועט בטל ברוב בדברים שיש בהם משום סכנת נפשות או שעלולים להזיק לגוף, נחלקו אחרונים: יש שסוברים כי גם בזה הולכים אחר הרוב, אך רוב האחרונים סוברים שאין הולכים אחר הרוב, שכן חמירא סכנתא מאיסורא, ויש להתייחס להכול כאילו הוא מסוכן.

דין כל דפריש מרובא פריש כתבו אחרונים שלא אומרים אותו בדברים שיש בהם משום סכנה, ולכן תמיד יש להחמיר ולהתייחס לפורש כאילו הוא מהמיעוט שיש בו סכנה.

## ראו גם
* פיקוח נפש

## קישורים חיצוניים
* שיעור של הרב אשר וייס בנושא חמירא סכנתא מאיסורא, באתר קול הלשון
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מילים וביטויים בארמית
קטגוריה:כללים ועקרונות בהלכה
הסופר קאפ האירופי

**ה[[סופר קאפ]] האירופי** (באנגלית: **European Super Cup**) הוא גביע כדורגל, שנוסד בשנת 1972 ומנוהל על ידי אופ"א, התאחדות הכדורגל האירופית. הטורניר נערך בכל קיץ, לפני פתיחת רוב הליגות באירופה, ומפגיש את הקבוצה שזכתה בעונה שלפני כן בליגת האלופות והקבוצה שזכתה ב.

מ-1972 ועד 1999 התחרו על הגביע הקבוצה שזכתה בליגת האלופות והקבוצה שזכתה בגביע אירופה למחזיקות גביע. עם ביטול המפעל של גביע אירופה למחזיקות גביע ב-1999 ועד שנת 2009 (שנת ייסודה של הליגה האירופית) התחרו על הסופר קאפ הקבוצה שזכתה בליגת האלופות והקבוצה שזכתה בגביע אופ"א.

מ-1972 ועד 1997 הזוכה בסופר קאפ נקבעה לאחר מפגש כפול של הקבוצות בשיטת בית-חוץ. החל מ-1998 מתקיים משחק בודד. בין השנים 1998–2012 נערך המשחק בקביעות באצטדיון לואי השני במונקו. מ-2013 הוחלט לארח את המשחק כל שנה בעיר אחרת. ב-2013 המשחק נערך בפראג, ב-2014 נערך בקארדיף וב-2015 המשחק נערך בטביליסי.

ריאל מדריד (6 זכיות ו-3 הפסדים) היא הקבוצה הכי מעוטרת במפעל, אחריה ברצלונה (5 זכיות ו-4 הפסדים) ומילאן האיטלקית (5 זכיות ו-2 הפסדים). המדינה בעלת מספר הזכיות הגבוה ביותר בטורניר היא ספרד עם 17 זכיות.

בשנת 2019, לראשונה בתולדות הטורניר, התמודדו זו מול זו שתי קבוצות אנגליות, (ליברפול-צ'לסי), זאת לאחר שלגמר ליגת האלופות עלו טוטנהאם הוטספר וליברפול, ולגמר הליגה האירופית עלו צ'לסי וארסנל, כולן מהפרמייר ליג. במשחק גברה ליברפול על צ'לסי בדו-קרב פנדלים 4-5, לאחר שבסיום המשחק והארכה התוצאה הייתה 2:2. במשחק זה שימשה סטפני פראפר כשופטת ראשית, ובכך הייתה לאישה הראשונה ששופטת משחק בעל חשיבות עליונה במסגרת אופ"א.

## משחקי הסופר קאפ

* ב-1974 לא התקיימו המשחקים בין באיירן מינכן למגדבורג משום שלא נמצא תאריך מתאים לקיומם.
* ב-1981 לא התקיימו המשחקים בין ליברפול לדינמו טביליסי בגלל עומס משחקים של ליברפול.
* ב-1985 לא התקיימו המשחקים בין יובנטוס לאברטון משום שיובנטוס הורחקה באותה שנה בעקבות אסון הייזל.

## דירוג הזוכות

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

אירופי
*
קטגוריה:תחרויות כדורגל בין-לאומיות למועדונים
קטגוריה:תחרויות כדורגל באירופה
סקו

[שמאל|ממוזער|250px|[לאונרדו דה וינצ'י, **[[הסעודה האחרונה (ציור)|הסעודה האחרונה]]**, 1498: דוגמה לשימוש בטכניקת סקו]]
[שמאל|ממוזער|250px|ציור סקו על קיר כנסייה ב St Just in Penwith Parish Church, [קורנוול. צויר בתחילת המאה ה-15 ומתאר את גאורגיוס הקדוש נלחם בדרקון]]

טכניקות **סקו** הן טכניקות ציור על קיר שאינן פרסקו, ובהן נעשה שימוש בצבע המערב חומר מאגד או סידן חמצני (נקרא גם ליים) בנוסף לפיגמנט הנמשח על מצע יבש (טיח). הצבעים והחומרים המקשרים יכולים להיות ביצה (טמפרה), שמן, קזאין, או על בסיס סיליקט מינרלי.

מכיוון שהפיגמנטים לא מתערבבים בטיח, הם אינם הופכים לחלק אינטגרלי מהקיר ולכן הם פחות עמידים. הצבעים עשויים להתקלף מהקיר אך טכניקה זו מאפשרת עבודה נוחה יותר משום שזמן הייבוש ארוך יותר ומאפשר תיקוני צבע שאי אפשר לצייר בשיטת הפרסקו בגלל בסיסיות הטיח. בשיטת סקו צוירו למשל גלימות בגוון כחול משום שהפיגמנטים העתיקים לאפיס לאזולי ואזוריט אינם מתאימים כימית לעבודה על גבי טיח רטוב.

200px|ממוזער|שמאל|הציור של רמאנאור סינחה מוצג בג'אבלפור שבהודו
## אמנים מפורסמים
*ג'וטו די בונדונה
* ג'ון מקיואן, אמן סקוטי המשחזר מסדרונות סקוטיים.
*באור רמאנאור סינחה , אמן הודי המתמחה בעיטור קירות והקים את הכיפה הגדולה באודיטוריום לזכר הקדושים המעונים בהודו.
*רודולף פ' זלינגר  שציור קיר שלו (בגודל 18.3 על 1.5 מטרים) המתאר את עידן היונקים, מוצג במוזיאון ייל להיסטוריה .

## קישורים חיצוניים

*The fresco technique 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טכניקות ציור
כביש 211

שמאל|ממוזער|250px|כפר הנוער ניצנה
שמאל|ממוזער|250px|מתחם ה' בבית סוהר קציעות
שמאל|ממוזער|250px|פסל נתיב השלום
**כביש 211** הוא כביש רוחב אזורי בדרום הארץ, המוביל ממעבר ניצנה במערב, דרך כתף ניצנה, שדמות שיזף, חולות שונרה ובקעת קורחה ועד לרמת בוקר. הכביש מסתיים לאחר 41 ק"מ, בצומת טללים שבמרכז הנגב, כ-33 ק"מ דרומית לבאר שבע.

הכביש נסלל על ידי שלטונות המנדט הבריטי במהלך מלחמת העולם השנייה במסגרת ההיערכות לקראת אפשרות פלישה גרמנית. השתתפותו של שמואל מיקוניס בסלילת הכביש, הביאה לכינוי הכביש: "כביש מיקוניס". בשנת 1977, ביוזמת יקותיאל אדם, אז סגן הרמטכ"ל, הוחל בסלילה מחדש של הכביש שהיה לפני כן מאוד מפותל.

ב-18 בינואר 2010, במהלך שיטפונות שאירעו בנחל ניצנה, קרס הגשר המוליך את הכביש מעליו, ויישובי פתחת ניצנה נותקו.

## מהלך הכביש

## אתרי עניין
* בכתף ניצנה שוכנים מספר אתרי עניין. כפר הנוער ניצנה הוא קהילה חינוכית-התיישבותית, שנוסדה בשנת 1987 על ידי אריה אליאב, ופעילותה מתרכזת במספר תחומים שהמשותף להם הוא העשייה החינוכית. דרומית-מזרחית לכפר שוכנות עתיקות ניצנה, יישוב נבטי קדום על דרך הבשמים, שהתפתח החל במאה השלישית לפני הספירה, ושגשג בתקופת שלטונה של האימפריה הביזנטית. סמוך לעתיקות ניצנה ניצבת אנדרטה לזכר חללי חטיבה 8 שנפלו במקום ב-28 בדצמבר 1948, בעת מבצע חורב במלחמת העצמאות. עוד שוכנים במקום שרידים של בית חולים ותחנת רכבת מהתקופה העות'מאנית, אך אלה נהרסו ב-1956 שכן שימשו מקום מחסה למסתננים. ממערב לכפר הנוער שוכן "יער השלום" הנחצה על ידי פסל "נתיב השלום" מאת הפסל דני קרוון. הפסל מעוצב כשדרה של מאה עמודי אבן מלאכותיים, המוצבים במרחקים קבועים של 40 מטר זה מזה. על כל עמוד מופיעה המילה "שלום" באחת ממאה השפות של העמים שחצו את הנגב. הפסל מוביל מכפר הנוער ואזור משלטי קרבות מלחמת העצמאות אל סמוך למעבר ניצנה שעל הגבול המצרי, ובכך מבטא את רעיון המעבר "ממלחמה לשלום".
* שבטה – הייתה יישוב נבטי שהיה נושב בין המאה ה-1 למאה ה-8. העתיקות ממוקמות על דרך הבשמים ומוכרות מאז 2005 כאתר מורשת עולמית.
* לאורכו של הכביש שתי היאחזויות נח"ל נטושות – שדמות שיזף ואשלים הישנה, וכן היישוב הנטוש מבוא שבטה (נח"ל שבטה). שלושת היישובים הוקמו ב-1956 וננטשו זמן קצר לאחר מבצע קדש. היאחזות הנח"ל "גבעת רחל" שכנה בקציעות מ-1953 עד לאחר מבצע קדש, ומאוחר יותר הוקם במקום בסיס קציעות.

## ראו גם
*כבישי ישראל

## קישורים חיצוניים

* סיור בפתחת ניצנה

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: כבישים
קטגוריה:אזור ניצנה
קטגוריה:מועצה אזורית רמת הנגב
קטגוריה:הר הנגב
קטגוריה:הנגב: כבישים
אוניברסיטת פיטסבורג

**אוניברסיטת פיטסבורג** (באנגלית: **University of Pittsburgh**; בדרך כלל קרויה **Pitt**) היא אוניברסיטת מחקר עצמאית ו"ציבורית" הממוקמת בפיטסבורג, פנסילבניה, ארצות הברית. אוניברסיטת פיטסבורג הוקמה ב-1787, וידועה כמובילה בשטחים אקדמיים מגוונים כמו פילוסופיה ורפואה, כמו גם ידועה בעבודה חלוצית בפיתוחו של החיסון נגד שיתוק ילדים, אותו פיתח יונה אדוארד סאלק, בין הישגיה השונים.

האוניברסיטה נוסדה בשם אקדמיית פיטסבורג ב-1787, במה שהיה אז ספר אמריקאי, אחד המוסדות הוותיקים ביותר שהוענקה להם הזכות להורות השכלה גבוהה בארצות הברית. פיטסבורג התפתחה מאוניברסיטת ווסטרן של פנסילבניה לשינוי בכתב הזכויות שלה ב-1819, והיא העתיקה את מושבה למקומה הנוכחי בשכונת אוקלנד שבפיטסבורג ב-1908, אז קיבל בית הספר את כינויו הנוכחי, אוניברסיטת פיטסבורג. במשך רוב ההיסטוריה שלה, הייתה פיטסבורג מוסד פרטי עד שהייתה לחלק מה-Commonwealth System of Higher Education (אוניברסיטאות עצמאיות שגם מקבלות מימון מן המדינה) ב-1966.

עלייתה הדרמטית של אוניברסיטת פיטסבורג מהתחלתה הצנועה כמוסד של ספר למעמדה הנוכחי נזקפת באופן חלקי לזכות יכולתה לעמוד בלחצים מוקדמים שהופעלו עליה לנטוש את מחויבותה לחינוך ליברלי.

במשך שנות קיומה קנתה לעצמה פיטסבורג מוניטין במנעד רחב של דיסציפלינות אקדמיות בכללן פילוסופיה, פיזיקה, אסטרונומיה, היסטוריה של המדע, כתיבה יוצרת, כימיה, מנהל עסקים, מדעי החיים, ג'אז, הנדסה, חינוך, יחסים בינלאומיים, ומגוון של מקצועות, המשתייכים למדעי הרפואה והבריאות. ב-2006 מוקמה פיטסבורג באשכול העליון של 7 אוניברסיטאות המחקר הציבוריות הטובות בארצות הברית ונמנתה בין 26 אוניברסיטאות המחקר המובילות בארצות הברית, דורגה על ידי שבועון החדשות האמריקאי U.S. News & World Report בצמרת עשרים האוניברסיטאות הציבוריות ומוכרת גם כאחת הטובות באוניברסיטאות ברחבי העולם בלימודים רב-תחומיים. אוניברסיטת פיטסבורג היא אחת מ-62 החברות של התאחדות האוניברסיטאות האמריקנית (Association of American Universities), היא אחת מהאוניברסיטאות שהוצאותיהן על מחקר הן הגבוהות ביותר ובית הספר לבריאות שלה ממוקם כאחד מעשרת מוסדות המחקר האמריקאיים, שהוצאותיו על בריאות הן הגבוהות ביותר, היא משקיעה כ-430 מיליון דולרים על ביומדיקל ומדעי הרפואה מדי שנה. אוניברסיטת פיטסבורג ובית הספר לרפואה שלה מצויים בקשר הדוק עם המרכז הרפואי של אוניברסיטת פיטסבורג, מרכז רפואי אקדמי מוביל, שבו מתבצעים רוב השתלות האיברים בארצות הברית. הדבר הביא להיותה של אוניברסיטת פיטסבורג בעלת תפקיד מוביל במחקר תאי הגזע, הגנה נגד טרור ביולוגי והנדסת רקמות.
100px|ממוזער|ימין|סמליל הפנתרים של פיטסבורג
אוניברסיטת פיטסבורג ידועה בציבור בשל בניין קתדרלת הלמידה שלה (המתנשאת לגובה של 163 מטרים), בניין ההוראה הגבוה ביותר בחצי הכדור המערבי, ובנוי בסגנון נאו-גותי. היא ידועה גם בשל אגודת האתלטים המצליחה שלה , המתחרה בליגה הגבוהה של הקולג'ים בארצות הברית, Division I.

## קולג'ים ובתי ספר
*  ע"ש  (1787)
*  ע"ש  (1846)
*  (1878)
*  (1883)
*  (	1895)
*  (1896)
*  (1907)
*  (1910)
*  (1918)
*  (1932)
*  (1939)
*  (1948)
*  (1957)
*  ע"ש  (1960)
*  (1969)
*  (2017)

ימין|ממוזער|300px|החדר הישראלי

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* האתר הרשמי של אחוות האתלטים הפנתרים של אוניברסיטת פיטסבורג
* אתר התאחדות הבוגרים של אוניברסיטת פיטסבורג

## הערות שוליים

*
פיטסבורג
פיטסבורג
פיטסבורג
גוזל (אונייה)

**גוזל** הייתה אוניית משא, מהספינות הראשונות בצי העברי של היישוב היהודי בארץ ישראל. היא נרכשה על ידי "נשר", חברת המלט הארצישראלית בחיפה, ופעלה בין השנים 1927-1932. האונייה נרשמה באנגליה והפליגה תחת דגל בריטי. "גוזל" סימנה את ראשית המפנה לעצמאות ימית, להצלחת היישוב, גם בשיט מסחרי בנוסף על ראשיתן של הצלחות בדיג, ראשית כיבוש הימים.

מיכאל פולק בעל מפעלי המלט "נשר" רצה להיות גם בעלים של אמצעי תובלה ימית לתוצרתו, ולכן רכש באנגליה אונייה קטנה ששימשה קודם לכן להעברת בלוקים בין הולנד לבריטניה.

"גוזל" הייתה ספינת מנוע חופית דו-תורנית עם מפרשי עזר. צוותה של "גוזל" כלל שישה ימאים, מתוכם רב החובל והמכונאי אנגלים וארבעה ספנים ערביים. "גוזל" הגיעה לארץ ישראל לקראת חורף 1927, ונקראה בתחילה "נשר" אך זמן קצר הוחלף שמה ל"גוזל". בעלי המפעל חשבו כי גודלה של הספינה אינו הולם את מידותיו של המפעל הגדול, ולכן העניקו לה את השם "גוזל". הספינה הפליגה מבית החרושת "נשר" אל חופי הים התיכון משנת 1928 ועד שנת 1932. במחצית הראשונה של 1929 הייתה "גוזל" מושבתת לזמן מה, בגלל שבית החרושת לא הצליח לייצר מספיק מלט לייצוא. היא נמכרה עקב ירידה ביצוא המלט שלא הצדיק אחזקת האונייה. 

ב"גוזל" עבד מאז רכישתה מטעם ביח"ר נשר זאב הים כקצין סיפון מנוסה. עם עזיבתו של הקפטן האנגלי בשנת 1928, קיבל הים את הפיקוד על האונייה, ומאז הוא נחשב "רב החובל העברי הראשון" (הגם שהיה רק רב חובל של אוניות חופים).  

האנייה "גוזל" נמכרה לחברת ספנות איטלקית ובהמשך נמכרה לקניה. היא נגרטה ב-1997/8, לאחר 72 שנות שירות.

## קישורים חיצוניים
* "גוזל" במאגר המידע של הספנות העברית
*

### לקריאה נוספת
* רב חובל זאב הים, **ספינות מספרות**. תל אביב, הוצאת אחיאסף, 1968. עמ' 66-62.

## הערות שוליים

קטגוריה:אוניות משא
קטגוריה:כלי שיט בתקופת היישוב
יהודה שרת

**יהודה שרת** (**שרתוק**; 26 בינואר 1901 – 22 ביוני 1979) היה מלחין, מנצח מקהלות ומחנך ישראלי.

## ביוגרפיה
[300px|ממוזער|ילדי משפחת שרתוק, [1913. האחיות מימין לשמאל: עדה, גאולה, רבקה, האחים: משה שרת, יהודה]]
[300px|ממוזער|יהודה שרת, עומד במרכז מאחור, בין אחיו ובני דודיו ([1920)]]
נולד בחרסון (כיום באוקראינה), בן ליעקב שרתוק, מאנשי ביל"ו, שבשנת 1882 עלה לארץ עם העלייה הראשונה אך שב לרוסיה. אחיו הבוגר היה משה שרת, ראש הממשלה השני של ישראל. עלה עם משפחתו לארץ ישראל בשנת 1905, וגדל כילד בכפר הערבי עין סיניא. בהיותו בן 11 עברה המשפחה לשכונת נווה צדק בתל אביב. יהודה למד בגימנסיה הרצליה ובמקביל למד נגינה בכינור. כתלמיד בגימנסיה ערך עיתון-תלמידים בשם הקובץ.

בשנות ה-20 הצטרף שרת ל"פלוגת העבודה" בכפר יחזקאל, והקים שם את הרביעייה המוזיקלית הקיבוצית הראשונה. הצטרף לקיבוץ עין חרוד. בשנת 1927 נשא לאישה את צביה והצטרף לקיבוץ יגור. בהיותו ביגור בשנות ה-30 של המאה ה-20 עבד במחצבת 4.5 בנשר, ביחד עם כ-40 עד 50 עובדים מיגור שיצאו מדי יום לעבודה במחצבה.

בשנת 1929 יצא להשתלמות בגרמניה, וכששב שימש כמורה לזימרה במוסד החינוכי של יגור. בשנת 1947 סיים את לימודיו בקונסרווטוריון הארצישראלי למוזיקה בירושלים, שם למד קומפוזיציה אצל יוסף טל. שרת הלחין שירים רבים והיה שותף ליצירת סדר פסח הקיבוצי, שאומץ לאחר מכן בקיבוצים רבים. נוסח סדר פסח יצא לאור בשנת 1951, ולחניו שלו זיכו אותו באותה שנה בפרס אנגל. בין תלמידיו בקיבוץ היה הפזמונאי יורם טהרלב. בתקופה זו היה שרת קשור בעבודתו המוזיקלית עם טל שאף עיבד מנעימותיו.
על יצירתו המוזיקלית של שרת כתב טל: 

אשתו צביה נהרגה בדצמבר 1940 בתאונת דרכים ליד פרדסיה, ביחד עם אחותו רבקה שרת-הוז וגיסו דב הוז (על שמם נקרא קיבוץ דורות). אחרי התאונה שקע בדיכאון ובשארית חייו היה אדם מיוסר, אך המשיך בעבודתו החינוכית והמוזיקלית.

ליהודה וצביה נולדו 3 ילדים - 2 בנים ובת.

שרת כינס ופרסם את איגרותיו של ברל כצנלסון. הלחין רבים משירי רחל המשוררת, בהם "לא שרתי לך ארצי", "הן דמה בדמי זורם" ו"ואולי לא היו הדברים...".

בשנת 1953 עזב את יגור והתיישב בנווה ים. בשנותיו האחרונות חי בקיבוץ אפיקים, ליד בתו, בנו ונכדיו.

שמאל|ממוזער|200px|קברם של יהודה וצביה שרת בקיבוץ יגור

עם מותו בשנת 1979 הספיד אותו חברו ישראל גור: "יהודה שרת היה אדם מיוסר. רעייתו צביה - שעימה ואחריה הלך ליגור - נלקחה ממנו באסון תאונת-הדרכים הידועה של משפחת הוז-שרתוק בשנת 1940. במותה כבה משהו גם ביהודה שרת עצמו". יהודה נקבר בקיבוץ יגור לצידה של צביה רעייתו. בשנת 2006 הונחה מצבתה של בתם של יהודה וצביה, הזמרת הלה שרת, שנפטרה ממחלת הסרטן ותרמה את גופתה למדע, בין מצבותיהם של הוריה.

## לקריאה נוספת
* מוקי צור, **יהודה שרת - גיבור תרבות**, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2000.

## קישורים חיצוניים

* אתר למורשת המלחין יהודה שרת
* אתר המוקדש ליהודה שרת בפייסבוק
* אסתר עופרים שרה "ואולי..."
* ניתוח מוזיקלי של דוגמאות מתוך "סדר פסח"
* 
* יהודה שרת באסופת "מלחיני משוררים ישראלים" בעריכת דודו אלהרר, האתר של נילי דגן
* מעיזבונו של אליהו הכהן: ריאיון עם יהודה שרת, מאי 1979, בבלוג "עונג שבת", 19 באפריל 2024

## הערות שוליים

קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:מנצחים ישראלים
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס אנגל
קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
יהודה
קטגוריה:יגור: אישים
קטגוריה:יגור: מוזיקאים
קטגוריה:אישים הקבורים ביגור
קטגוריה:בוגרי גימנסיה הרצליה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1901
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1979
ברזינה

**ברזינה** (בבלארוסית: **Бярэ́зіна**, ברוסית: **Березина**) הוא נהר בבלארוס, הנשפך אל הדנייפר.

בשנת 1708 חצה קרל השנים עשר מלך שוודיה, את הנהר במלחמתו נגד פטר הגדול במלחמה הצפונית הגדולה.
בנובמבר 1812 ספג נפוליון אבדות כבדות (כ-36,000 איש) בקרב ברזינה כאשר חצה את הנהר במהלך נסיגתו מרוסיה. בשל תוצאות הקרב הקשות (מבחינת צרפת), המילה 'ברזינה' (bérézina) השתרשה בצרפתית כמילה נרדפת לקטסטרופה או אסון.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בלארוס: נהרות ונחלים
קטגוריה:יובלי הדנייפר
מענית הפריש

**מענית הפריש** (*Calcarine Sulcus*) הוא אזור אנטומי באונה העורפית אשר במוח האדם, המכיל בחלקו העליון והתחתון את רוב קליפת הראייה העיקרית (*V1*).

## מבנה
מענית הפריש מתחילה ליד האונה העורפית בשני ענפים המתכנסים זה לזה והלאה לנקודה הנמצאת קצת מתחת לתִּפּוּחַ כפיס המוח (קצהו האחורי של כפיס המוח), שם הוא מתחבר בזווית חדה על ידי חלקו האמצעי של ההַמַּעֲנִית הַקָּדְקֳדִית וְהָעָרְפִּית (*Parietoöccipital fissure*). חלקו הפנימי של סדק זה מעלה את חשיבות הַפָּרִישׁ (*calcar avis*) שבקרן האחורית של החדר הצדי (*Lateral ventricles*).

## תפקיד
מענית הפריש נמצאת היכן שקליפת הראייה העיקרית מרוכזת. שדה הראייה המרכזי ממוקם בחלקו האחורי של מענית הפריש ושדה הראייה הפריפריילי נמצא בחלקו הקדמי. שטח קליפת המוח המוקדש לכל מילימטר רבוע של שדה הראייה הוא מאוד לא פרופרציונלי. הרבה יותר שטח מן הקליפה מוקדש לעיבוד המידע שהגיע דרך המסלול העצבי שמקורו ברשתית, מאשר באזור אחרים. תופעה זו ידועה בשם הגדלה קליפתית (*Cortical magnification*).

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קליפת המוח
צ'אק ולארי

**צ'אק ולארי** (באנגלית: **I Now Pronounce You Chuck & Larry**, בתרגום חופשי לעברית: **הנני מכריז עליכם כצ'אק ולארי**; מוכר גם כ-**Chuck & Larry** בלבד) הוא סרט קומי אמריקאי בכיכובם של אדם סנדלר וקווין ג'יימס. הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב-20 ביולי 2007.

## עלילה
צ'אק ולארי הם שני כבאים העובדים יחד באותה תחנת כיבוי. לאחר שבמהלך עבודתם חלק מבניין מתמוטט עליהם, ולארי מגלה שכסף פוליסת הביטוח שלו לאו דווקא יגיע לילדיו, הוא מחליט להשתמש בפרצה בחוק ולהתחתן עם חברו צ'אק. אם לארי יהרג, צ'אק יקבל את כספי פוליסת הביטוח, וכך יוכל לדאוג לילדיו של לארי.

צ'אק, חביב הנשים, מתנגד בתחילה לרעיון, אולם חש מחויב ללארי כיוון שהוא הציל את חייו.

עובד מדינה נשלח לחקור אודותם ולגלות האם השניים אכן זוג או שהם מנסים להערים על המערכת. צ'אק, שמתקשה להימנע מלהתחיל עם נשים, נמשך לעורכת הדין שהשניים שכרו כדי לייצג אותם.

## דמויות ראשיות
* **צ'ארלס "צ'אק" לוין** (אדם סנדלר): רווק, חביב הנשים.
* **לורנס "לארי" ולנטיין** (קווין ג'יימס): אלמן עם שני ילדים שמתקשה להתמודד עם מות אשתו.
* **אלכס מק'דונו** (ג'סיקה בייל): עורכת דינם של צ'אק ולארי.

## קישורים חיצוניים
* 

* 

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 2007
קטגוריה:סרטי להט"ב אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי האפי מדיסון
הגנים הבוטניים של סוחומי

**הגנים הבוטניים של סוחומי** הם אחד מהגנים בוטניים העתיקים בקווקז. הוא נוסד בשנת 1840 בשם **הגנים הבוטניים-הצבאיים של סוחום קלה**, על ידי מפקד ביצורי הים השחור של האימפריה הרוסית, נ. נ. רייבסקי. הגנים הוקמו מתוך כוונה לקבל מושג על הצמחים החדשים במחוז (במיוחד תה ופרי הדר).

במהלך המלחמות הרוסיות-עות'מאניות, בין השנים 1853–1855 וכן 1877–1878, בזזו כוחות עות'מאנים את הגנים. בשנת 1889 עברו הגנים לידי הרשויות המוניציפליות, ובשנת 1894 הוחל בתוכנית שיחזור הצמחים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סוחומי
קטגוריה:גאורגיה: גנים ופארקים
סוחומי
קטגוריה:אסיה: גנים ופארקים עירוניים
קטגוריה:אירופה: גנים ופארקים עירוניים
קלייר בנדיקט

**קלייר בנדיקט** (באנגלית: **Clare Benedict**; 1871, קליבלנד - 1961, לוצרן, שווייץ) הייתה סופרת ופטרונית שחמט אמריקאית-שווייצרית.

בנדיקט היא קרובת משפחה רחוקה של ג'יימס פנימור קופר, הסופר האמריקאי הידוע, ואחיינית של הסופרת קונסטנס פנימור וולסון. בנדיקט הייתה סופרת, אם כי לא מוכשרת כדודתה. רוב חייה היא עברה בסיורים באירופה עם דודתה ואם האם שלה.

היא ידועה בעיקר בתרומות שהיא נתנה למוסדות תרבות שונות. לאחר מלחמת העולם הראשונה ומלחמת העולם השנייה היא תרמה לשיקום מכון שילר בעיר ויימאר.

לזכר דודתה תרמה בנדיקט בנין לקולג' רולינגס בפלורידה, שכולו רוהט מעזבונה של דודתה. היא גם תרמה פריטים שונים שהיו בחזקתה לספרייה של אוניברסיטת בזל.

בשנת 1945 עברה לשווייץ ויסדה תחרות שחמט קבוצתית שנודעה ברבים כגביע קלייר בנדיקט.
התחרויות נמשכו עד שנת 1979 והתקיימו 23 פעמים.

## קישורים חיצוניים

* נתונים ביוגרפיים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי אוהיו
קטגוריה:קליבלנד: אישים
קטגוריה:אנשי השחמט
קטגוריה:סופרות אמריקאיות
קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1870
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1870
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1961
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1961
פרנק קלוג

**פרנק בילינגס קלוג** (באנגלית: **Frank Billings Kellogg**; 22 בדצמבר 1856 – 21 בדצמבר 1937) היה מזכיר המדינה של ארצות הברית וזוכה פרס נובל לשלום.

## ביוגרפיה
קלוג נולד בפוטסדאם שבניו יורק ובשנת 1865 עבר עם משפחתו למינסוטה. בשנת 1877 החל לעסוק בעריכת דין בעיר רוצ'סטר ובשנים 1878–1881 שימש היועץ המשפטי של העיר. בשנים 1882–1887 שימש קלוג כפרקליט מחוזי של מחוז אולמסטד. בסיום תפקידו הוא עבר להתגורר בסיינט פול.

בראשית המאה העשרים מונה קלוג על ידי תאודור רוזוולט לפרקליט במשרד המשפטים. הוא שימש תובע במשפט של המדינה כנגד חברת "Standard Oil" מניו ג'רזי בגין היותה מונופול. התביעה הסתיימה בהצלחה בשנת 1911. בשנים 1912–1913 נבחר קלוג לנשיא לשכת עורכי הדין האמריקנית.

קלוג הרפובליקני כיהן בין השנים 1917–1923 כסנאטור מטעם מדינת מינסוטה. הוא נודע כתומך עיקרי, כנגד הדעה הרווחת במפלגתו, באשרור חוזה ורסאי. לאחר שכשל בהתמודדותו להמשך כהונתו בסנאט הוא מונה לשגריר ארצות הברית בבריטניה (1923–1925).

בקבינט של נשיא ארצות הברית קלווין קולידג' שימש קלוג מזכיר המדינה (1925–1929). בתקופתו שופרו יחסי ארצות הברית–מקסיקו והגיעה על פתרונה מחלוקת הגבולות בין פרו לצ'ילה. בתחילת שנת 1928 הוא עסק בגיבוש ברית שלום עם צרפת.
תרומתו העיקרית היא בחתימת הסכם קלוג בריאן (1928), שבו הוכרז על אי חוקיותה של מלחמה במסגרת המשפט הבינלאומי. בשנת 1929 הוענק לו פרס נובל לשלום בגין תרומתו להסכם. כמו כן הוענק לו אות לגיון הכבוד.

בשנים 1930–1935 היה קלוג שופט בבית המשפט הבינלאומי לצדק. בשנת 1937 הושקה על ידו קרן מלגות לחינוך בתחום יחסים בינלאומיים בקולג' קרלטון.

בערוב ימיו סבל קלוג משבץ ונפטר לאחר דלקת ריאות.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:מזכירי המדינה של ארצות הברית
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:זוכי פרס נובל לשלום
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית ממינסוטה
קטגוריה:חברי המפלגה הרפובליקנית (ארצות הברית)
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל הרברט הובר
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל קלווין קולידג'
קטגוריה:אמריקאים חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1856
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1937
מאוזוליאום מזור

שמאל|ממוזער|250px|שתי הקשתות התומכות בגג המבנה
**מאוזוליאום מזור** הוא מאוזוליאום רומי מאמצע המאה ה-3, השוכן בפאתיה המערביים של העיר אלעד, ממזרח לכביש 444 ולכביש 6. המבנה ניצב בגובה של כ-75 מטרים מעל פני הים, בצידו הצפוני של נחל מזור. האתר שבו שוכן המבנה הוכרז כגן לאומי ב-21 במרץ 2002 ושטחו כ-25 דונמים.

מבנה זה הוא היחיד מסוגו בארץ ישראל שממערב לירדן, אשר שרד בשלמותו מהתקופה הרומית. המבנה השתמר בשל כך ששימש משך תקופה ארוכה כמקום תפילה מוסלמי שכונה "מקאם א-נבי יחיא". המבנה, שגובהו 4.8 מטרים, בנוי בצורת חדר רבוע ובו שרידי סרקופגים שנועדו ככל הנראה לבני זוג. תקרתו עשויה לוחות אבני גזית הנישאים על ידי שתי קשתות. קירותיו העבים וחלונותיו הקטנים משמרים בו טמפרטורה קבועה. חזית המאוזוליאום הפונה צפונה בנויה משער רחב המחולק לשלוש כניסות על ידי שני עמודים. בראש העמודים כותרות קורינתיות, ומעליהן קרניז מסוגנן. חדר נוסף שוכן בצידו הדרומי של המבנה ובו קולומבריום המכיל שישים גומחות ליונים.

בשלב מאוחר יותר פונו חלקיהם העליונים של הסרקופגים, ובקיר הדרומי של חדר הקבורה נקבע מיחרב. ליד המיחרב נפרץ מעבר בקיר המקשר בין שני החדרים. המקום הוקדש לנביא יחיא, הוא יוחנן המטביל. בסביבת המאוזוליאום מספר קברים ובורות מים.

## קישורים חיצוניים

*תיאור המקום באתר "Inature"
*סיור מצולם בתוך מאוזוליאום מזור, באתר "תפוז אנשים". 30 בספטמבר 2010
*מיכאל יעקובסון, סקירה על המאוזולאום וסביבתו, באתר "חלון אחורי". 7 ביולי 2013

## הערות שוליים

מזור
קטגוריה:התקופה הרומית בארץ ישראל
קטגוריה:שפלת יהודה: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:מבנים עתיקים
קטגוריה:אלעד
קטגוריה:מזור
קטגוריה:שביל ישראל