open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
רב-נגן

**רב-נגן** (בלועזית: **סופר-אינסטרומנטליסט** או **מולטי-אינסטרומנטליסט**) הוא מוזיקאי או מלחין המפגין יכולת על מספר כלים. יכולת זו עשויה להתבטא בניגון או הלחנה עבור כלים מסוגים שונים או אף בניגון בו-זמנית במספר כלים.

לדוגמה, מוזיקאי המנגן על כלי קשת (לדוגמה כינור), כלי פריטה (לדוגמה גיטרה), כלי הקשה (לדוגמה תופים) וכלי מקלדת ייחשב לרב-נגן.

## רב-נגנים מפורסמים
***[[פול מקרטני]]** (1942–הווה) מנגן על גיטרה בס, גיטרה חשמלית, גיטרה אקוסטית, קלידים, פסנתר, חצוצרה, חלילית, יוקולילי, מנדולינה ותופים.
***[[דייוויד גילמור]]** (1946–הווה) מנגן על גיטרה חשמלית, גיטרת בס, קלידים, סינתיסייזר, סקסופון, בנג'ו, מנדולינה, מפוחית פה ותופים.
***[[סטיבן טיילר]]** (1948–הווה) מנגן על פסנתר, מפוחית פה, תופים, גיטרה בס, כינור, מנדולינה, חליל צד, סקסופון, חצוצרה.
***[[אנדראה בוצ'לי]]** (1958–הווה) מנגן על כלי מקלדת, חליל צד, סקסופון, חצוצרה, טרומבון, נבל, מפוחית פה, גיטרה, תופים, מלודיקה.
***[[יהודה גלאנץ]]** (1958–הווה) מנגן על צ'רנגו, פסנתר, אקורדיון, סיקו, פינקויו, כינור, חליל פאן, כלי הקשה, גיטרות, מפוחית פה וקוואטרו.
***[[לס קלייפול]]** (1963–הווה) מנגן על גיטרה בס, קונטרבס, תופים, גיטרה, וומולה, בנג'ו, בנג'ו בס ומנדולינה.
***[[אלאניס מוריסט]]** (1974–הווה) מנגנת על גיטרה, חליל צד, מפוחית פה ופסנתר.
***[[שאקירה]]** (1977–הווה) מנגנת על גיטרה, מפוחית פה, תופים, קחון, דוגם צלילים וכלי מקלדת.
***[[מורטן ולנד]]** (1977–הווה) מנגן על גיטרה חשמלית, גיטרה בס, גיטרה אקוסטית וקלידים, ובנוסף מלחין ומעבד וזמר גרואלינג.
***[[שרית חדד]]** מנגנת בין היתר על גיטרה, פסנתר, קסילופון, אורגן חשמלי, עוגב, דרבוקה, צ'לו, אקורדיון וטרומבון.
***[[מתי כספי]]** (1949–2026) ניגן על פסנתר, גיטרה, גיטרה בס, תופים, מפוחית.
***[[קיאן איגן]]** (1980–הווה) מנגן על גיטרה, פסנתר, תופים, גיטרה בס.
***[[טיילור סוויפט]]** (1989–הווה) מנגנת על גיטרה, בנג'ו, פסנתר ויוקולילי.
***[[ג'ייקוב קולייר]]** (1994–הווה) מנגן על פסנתר, קלידים, קונטרבס, גיטרה בס, גיטרה, יוקולילי, הרפג'י, מנדולינה, מלודיקה, תופים, כלי הקשה, הרמוניזר.

## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:נגנים
פלוטוס (מחזה)

שמאל|ממוזער|250px|עטיפת הספר בתרגום עברי
**פלוטוס** (ביוונית: "עושר") היא קומדיה יוונית מאת המחזאי אריסטופאנס. הקומדיה הוצגה לראשונה בשנת 388 לפנה"ס באתונה, ומציגה האנשה של אל העושר פלוטוס.

## תקציר עלילה
מחזה זה עוסק בשאלה של "צדיק ורע לו" או - מדוע העושר אינו מוחלק לצדיקים (או לרשעים), אלא מחולק באופן אקראי. 

הדמויות המרכזיות של המחזה הם האתונאי הקשיש חְרֶמִילוֹס והעבד שלו קאריו. חרמילוס רואה את עצמו ואת משפחתו כאנשים צדיקים אך עניים, ופונה לשמוע את עצתו של האורקל, הממליץ לו לעקוב אחרי האיש הראשון שהוא רואה ולהזמין אותו לביתו.

האיש הראשון שפוגש חרמילוס, לאחר ששמע את עצת האורקל הוא אדם עיוור שחוצה את דרכו, בהגיעו לביתו מגלה חרמילוס כי האיש הוא אל העושר פלוטוס. חרמילוס סבור כי אם תושב לו ראייתו, יחולק העושר בעולם בצורה שונה, כל העוולות יתוקנו והעולם יהיה טוב יותר.

בהמשך המחזה מגיעה אל חרמילוס אלת העוני, המסבירה לחרמילוס שאין זה עדיף להיות עשיר, כי בלי עוני לא יוכלו להיות עבדים (כל עבד יוכל לקנות את חירותו), ולא יהיו מוצרי מותרות או מזון גורמה (כיוון שאף אחד לא ירצה לעבוד אם כולם יהיו עשירים).

חרמילוס מביא את פלוטוס למקדש אסקלפיוס שם מושבת לו ראייתו, והוא מבטיח לחלק את העושר בצורה שונה, בהתאם לצדיקותו של האדם, על ידי לקיחת העושר מהפחות צדיקים והעברתם לצדיקים. פעולה זו גוררת ביקורת רבה מעשירים שאיבדו את עושרם.

בסוף המחזה מגיע הרמס ומבשר על כעסם של האלים, מאחר שהעשירים שאיבדו את עושרם הפסיקו להקריב קורבנות והאלים אינם מקבלים יותר קורבנות מאחר שכל העניים שהתעשרו החלו להקריב רק לפלוטוס.

## תרגומים
### תרגומים לעברית
* דבורה גילולה, הוצאת מאגנס, 1991.
* אהרן שבתאי, הוצאת שוקן, 2019. שבתאי תרגם את שם המחזה: "עושר".

### תרגומים לאנגלית
* ויליאם צ'ארלס גרין, 1892: טקסט מלא.
* בנג'מין ב. רוג'רס, 1924.
* ארתור ס. ויי, 1934.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קומדיות יווניות
קטגוריה:מחזות של אריסטופאנס
מספר קואורדינציה

בכימיה, קריסטלוגרפיה והנדסת חומרים, **מספר קואורדינציה** הוא מספר המייצג את מספר האטומים המקיפים אטום נתון במבנה סריגי. ככל שמספר הקואורדינציה גדול יותר, כך גדלה יציבות הסריג. בכימיה, מספר הקואורדינציה מייצג את מספר השכנים הכללי של האטום המרכזי במולקולה.

במתאן, מספר הקואורדינציה של פחמן הוא 4. בחומרים אי-אורגניים מספר קשרי סיגמא בין הליגנד לבין האטום המרכזי נחשבים למניין מספר הקואורדינציה בעוד שקשרי פי אינם נספרים למניינו.

לעומת זאת, בתורת החומרים למשל: נניח שחומר עשוי מיונים משני סוגים בלבד, אניון וקטיון. מתוך יחס הרדיוסים של האניון והקטיון ניתן לחשב את מספר הקואורדינציה, לפי הטבלה הבאה:

כלומר, ככל שהרדיוסים של הקטיון והאניון קרובים זה לזה המבנה המתקבל הוא בעל מספר קואורדינציה גבוה יותר, ולפיכך יציב יותר.

ליהלום המורכב כולו מפחמן מספר קואורדינציה 4, בעוד שלגרפיט, שגם הוא מורכב כולו מפחמן, מספר קואורדינציה 3. דבר זה נובע מכוחות פני שטח והם תלויים במצייני מילר של הגביש.  

בקשר קוולנטי מספר הקואורדינציה הגדול ביותר שווה למספר המסלולים המשותפים של האטום.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:כימיה אי-אורגנית 
קטגוריה:קריסטלוגרפיה
סטברופול (חבל מנהלי)

**החבל המנהלי סטברופול** (ברוסית: **Ставропольский край**) הוא סובייקט בפדרציה הרוסית באזור הרי קווקז. החבל שייך מנהלית למחוז הכלכלי הצפון-קווקזי, שהוא חלק מהמחוז הפדרלי של צפון קווקז. מרכזו האדמיניסטרטיבי של המחוז הוא העיר סטברופול. הוא גובל בצפון בקלמיקיה ובמחוז רוסטוב, במערב במחוז קרסנודר, בדרום ברפובליקות קאראצ'אי-צ'רקסיה, קברדינו-בלקריה, צפון אוסטיה, אינגושטיה, וצ'צ'ניה ובמזרח בדאגסטן.

נכון לשנת 2024 התגוררו בחבל 2,886,108 תושבים.
## היסטוריה
התיישבות אנושית באזור ידוע מהתקופה הפלאוליתית התחתונה.

החל מהמאה ה-7 לפנה"ס אזור היה חלק של ממלכת סקיתים. בהמשך הוא היה בשליטת סרמטים והחל מהמאה ה-4 הונים. במאה ה-7 הוא שולב בממלכת הכוזרים ובהמשך באלניה שהייתה ממכלה אזורית נוצרית. החל מהמאה ה-13 השטח שולב בהורדת הזהב. בהמשך הוא שולב בתחומי האימפריה העות'מאנית.

בהתאם לתנאי הסכם קוצ'וק קאינרג'ה משנת 1774 השליטה בשטח הועברה לרוסיה. הרוסים בנו באזור קו ביצורים. בשנת 1802 הוקמה גוברניית קווקז ובשנת 1822 בירת האזור הועברה לסטברופול. במהשך ממנה פוצלו מספר יחידות מנהליות חדשות.

לאחר סיום מלחמת האזרחים ברוסיה באזור הוקמה יחידה מנהלית חדשה. לאחר מספר שינויים בגבולות יחידות מהנליות באזור בשנת 1936 גבולות הבחל היו דומות לגבולות הנוכחיות. שמה של סטברופול שונה ל"וורושילובסק" ושם החבל שונה ל"חבל אודז'וניקידזה".

בשנת 1942 בור שטחי החבל נכבשו על ידי נאצים ושוחררו במהלך שנת 1943. באותה שנה שונה בחזרה שמה של סטברופול ושם של החבל.

בשנות ה-50 של המאה ה-20 גבולות החבל השתנו מספר פעמים. בשנת 1958 ממנו פוצלה קלמיקיה.

בשנת 1992 אזור קאראצ'אי-צ'רקסיה פוצל מהחבל.

## ממשל
ימין|ממוזער|200px
הרשות המחוקקת היא "דומה של חבל סטברופול" שכוללת 50 חברים. בראש החבל עומד מושל שנבחר ל-5 שנים. ולדימיר ולדימירוב נבחר לתפקיד בשנת 2014 ובשנת 2024 נבחר לכהונה השלישית.

מבחינה מנהלית החבל מחולק ל-26 ראיונים ו-10 ערים בעלי מעמד נפרד.

## דמוגרפיה
בהתאם לנתונים לשנת 2024 בחבל מתגוררים 2,886,108 תושבים. בערים מתגוררים 60.9% מכלל התושבים.
בהתאם לנתוני מפקד אוכלוסין של שנת 2021  הרוסים מהווים כ-80% מאוכלוסיית החבל, והארמנים כ-4.7%.

## כלכלה
באזור הוקמו מספר מפעלי תעשייה. מבוצעת הפקת נפט וגז טבעי.

תיירות מהווה חלק משמעותי של כלכלת האזור. האזור ידוע במקורות מים מינרליים ונבנו בתי מלון רבים.      

### תחבורה
בחבל קימת רשת מסילות ברזל מפותחת.

בשטח החבל עובר כביש ארצי R-217 "קווקז" שיוצא מחבל קרסנודאר.

בחבל פועלים נמל התעופה מינרלנייה וודי ונמל תעופה בסטברופול שמקלים מטוסים מחוץ לגבולות רוסיה.

דרך שטחי החבל עוברת צנרת נפט מאזור באקו וגז טבעי שבמהך מעביר גש לטורקיה דרך הים השחור.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

*
קטגוריה:רוסיה: חבלים מנהליים (קראיה)
עודד אסף

**עודד אסף** (נולד ב־1947) הוא מלחין ישראלי.

אסף מרצה באוניברסיטת תל אביב ובמכללת לוינסקי לחינוך.

## יצירתו

בין יצירותיו - יצירות לכלי סולו (שבוצעו על ידי אסתרית בלצן, עמית דולברג, מיכל טל, רון מרחבי, ראובן סרוסי ועדית שמר), ולהרכבים קאמריים (ביניהם אנסמבל המאה ה-21 ואנסמבל מוזיקה נובה).

יצירות רבות פרי עטו של עודד אסף נמצאות ברשותו של מכון למוסיקה ישראלית ובמרכז למוזיקה ישראלית (איגוד הקומפוזיטורים בישראל).
בשנת 2007 הוציא לאור את החוברת "מוזיקה קאמרית" בהוצאת סל תרבות ארצי.

## ספריו
* לקסיקון הספרות העברית החדשה, עודד אסף, "המוזיקה לפני הכל", על שירת משוררים והלחנתה, עם עובד
* "מוזיקה קמרית", הוצאת סל תרבות ארצי

## קישורים חיצוניים

* 
* מאמרי עודד אסף באתר נתן אלתרמן
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מלחינים ישראלים במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:סגל מכללת לוינסקי לחינוך
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: מוזיקה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
שביר

"**שביר**" הוא אלבום האולפן ה־20 של הזמר אריק איינשטיין, בשיתוף המוזיקאי יצחק קלפטר, שיצא בספטמבר 1983.

## הפקה
אלבום זה מהווה את שיתוף הפעולה המלא השני והאחרון של איינשטיין וקלפטר, לאחר האלבום "יושב על הגדר" שיצא שנה קודם לכן. קלפטר המשיך לנגן מאוחר יותר באלבומים נוספים של איינשטיין, וכן הלחין לו כמה שירים.

זהו האלבום היחיד של איינשטיין שבו הוא כתב את כל מילות השירים. כל הלחנים והעיבודים הם של קלפטר. בין השירים הבולטים באלבום: "שביר" ו"אולי צריך לתת לזה עוד זמן". "תל אביב, גדות הירקון, 1983" הוא שיר מחאה אקולוגי שמתכתב עם השיר הנוסטלגי "תל אביב, גדות הירקון, 1950" מהתקליט "חמוש במשקפיים".

כשנה לפני צאת האלבום עבר אריק איינשטיין תאונת דרכים קשה, שבה נהרגה אחת מידידותיו. בתאונה נפצעו קשה אשתו וחברה נוספת, ואיינשטיין עצמו נפצע ונפגע גם בראייתו, שהלכה והידרדרה בהמשך. תהליך העבודה על האלבום היה חלק מהתמודדותו עם השלכות התאונה, והשפעת האירוע ניכרת ברבות ממילות השירים, המשקפות את מצבו הפיזי והנפשי באותה תקופה.

מתוך האלבום יצאו כסינגלים "תל אביב, גדות הירקון, 1983", "יד אחת עושה את זה" ושיר הנושא.

## רשימת רצועות

## קרדיטים
*אריק איינשטיין: שירה
*יצחק קלפטר: גיטרות, לחנים, עיבודים, הפקה מוזיקלית וקולות רקע
*איתן גדרון: גיטרה בס
*מיקי שביב: גיטרה בס
*אלון הלל: תופים, כלי הקשה
*משה לוי: פסנתר, פרופט 5
*ירוסלב יעקובוביץ': סקסופון
*יושי שדה: קולות רקע
*דפנה ארמוני: קולות רקע
*יואל לרנר: קולות רקע
*מיכאל תפוח: מפיק
*מנחם סקס: צילום עטיפה
*מנחם רגב: עיצוב עטיפה
*יעקב מורנו: טכנאי הקלטה
*איתמר גפני: טכנאי הקלטה

## קישורים חיצוניים

### ביקורות
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי אריק איינשטיין
קטגוריה:אלבומי חברת CBS ישראל
קטגוריה:אלבומי יצחק קלפטר
קטגוריה:אלבומי רוק קל
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומים משותפים
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי מיכאל תפוח
קטגוריה:אלבומים שהוקלטו באולפני טריטון
פתות

**פְתּוּתּ** (פ"א בשוא נח. או: פֲתּוּתּ) הוא מאכל מהמטבח התימני. הפתות עשוי חתיכות לחם (לרוב סאלוף) או מצה.

## סוגי הפתות
### פתות בשרי
הפתות הבשרי הוא חתיכות לחם מבושלות או מושרות במרק תימני.

### פתות חלבי
יש המבשלים את הפתות עם מוצרי חלב כמו אשל ושמנת. ואז נקרא גם בחלק מהקהילות זום.

גרסה אפשרית לפתות היא הכנתו ממלאווח או ג'חנון. את פיסות הבצק אופים או מטגנים. לעיתים מערבבים את פיסות הבצק בעת הטיגון עם ביצים וגבינות. יש המבשלים פתות בחלב חם, ביצים, חמאה ודבש.

בחג הפסח מכינים פתות ממצות.

שם המאכל בערבית **الفتوت**- "פַתּותּ" יוצאי תימן רגילים לשייך לפועל פָּתַת המקראי "פתות אותה פתים".

## ראו גם
*מטיט
*עסיט

## קישורים חיצוניים

* פתות ביצים, באתר תימני נט
* זהבה מויאל, פתות עם חלב ודבש, באתר מכוורת יד מרדכי
* גיל חובב, פתות מצות במרק עוף, באתר בישולים

## הערות שוליים

קטגוריה:מאכלי לחם
קטגוריה:המטבח הערבי
קטגוריה:המטבח התימני
צפרדעיים

**צפרדעיים** (שם מדעי: Ranidae; באנגלית: **True frogs**) היא המשפחה בעלת התפוצה הרחבה ביותר מבין כל משפחות חסרי הזנב. הן נפוצות בכל יבשות העולם, למעט אנטארקטיקה ואוסטרליה. מין אחד בלבד ממשפחת הצפרדעיים נפוץ במקור באוסטרליה ולא הובא על ידי בני האדם ליבשת, והוא *Rana daemeli*, אך גם תפוצתו שם מוגבלת לאזורים נידחים בצפון היבשת. גודלן של חסרי הזנב בנות משפחת הצפרדעיים משתנה ממין למין; הגדולה ביותר בעולם היא צפרדע גוליית (*Conraua goliath*). רבות מהצפרדעיים חיות במים או בבתי גידול הקרובים למים. הצפרדעיים שייכות למשפחת הדו-חיים, כלומר הן בעלות אברי נשימה המתאימים גם למים וגם ליבשה. מרבית המינים מטילים את ביציהם במים, ועוברים את שלב הראשן במהלך התפתחותם. אף על פי כן, כמו מרבית משפחות חסרי הזנב, מגוון בתי הגידול בו חיות הצפרדעיים הוא גדול. אלו מהסוג *Tomopterna* הן צפרדעים חופרות האנדמיות לאפריקה והן בעלות מרבית המאפיינים האופייניים לצפרדעים החופרות בשאר העולם. בנוסף, קיימות צפרדעים שחיות בסביבה עצית כגון צפרדע העצים (*Frankixalus jerdonii*) שנתגלתה בצפון מזרח הודו.

ככלל, הצפרדעיים הן בעלות עור חלק ולח, ורגליהן גדולות וחזקות. כפות רגליהן מכוסות לרוב בקרומי שחייה בדרגות שונות.

## סוגים
[ממוזער|[צפרדע מצויה (*Rana temporaria*)]]
ממוזער|''Odorrana hosii''
ממוזער|''Glandirana rugosa''
חלק מהסוגים של הצפרדעים שייכים ע"פ כמה חלוקות למשפחות עצמאיות:

## גלריה

Grasfrosch new version.jpg|Rana temporaria
BennyTrapp Pelophylax shquipericus Montenegro.jpg|Pelophylax shqipericus
Wood Frog.jpg|צפרדע העץ
Hylarana eschatia, copper-cheeked tree frog - Khao Sok National Park (15889744598).jpg|Hylarana eschatia
Babina adenopleura.jpg|Babina adenopleura
Fat Frog (6086664150).jpg|


## ראו גם
*צפרדעים - על-משפחה בה כלולים כל הצפרדעים האמיתיות
* חסרי הזנב - סדרה הכוללת בתוכה הן את ה"צפרדעים" והן את ה"קרפדות"

## קישורים חיצוניים

* 
* 

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1814
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קונסטנטין סמואל רפינסק
טורקמנים

**טוּרְקְמֶנִים** הוא הכינוי הניתן לשבטי נוודים שהתאסלמו וחדרו לתוך העולם המוסלמי. מרבית הטורקמנים נמנו עם שבטי האוע'וז. הטורקמנים היו אחד ממקורות כוחה של האימפריה הסלג'וקית, אך אחרי שזו התבססה עמדו מנהגיהם הנוודיים בסתירה לשאיפות השלטוניות של הסולטאנים הסלג'וקים.

הפשיטות של הטורקמנים לתוך האימפריה הביזנטית היו הגורם העיקרי לפרוץ קרב מנזיקרט. אסיה הקטנה החלה להיקרא "טורקיה" בעקבות המספר הגדול של הטורקמנים שנכנסו אליה בעקבות ניצחון אלפ ארסלאן הסלג'וקי על הקיסר הביזנטי רומנוס הרביעי דיוגנס בקרב זה במאה ה-11.

אחרי כיבוש סוריה וארץ ישראל בידי מלכ שאה, בנו של ארסלאן, הגיעו טורקמנים גם לשם. הם מוזכרים במאה ה-12 בספרי היסטוריה מוסלמים ובספרות הצלבנית כרועים-נוודים, כלוחמים בצד המוסלמי נגד הצלבנים, וכמגדלי סוסי קרב אשר נקראו גם הם "טורקמנים". לאחר מכן הם מתוארים גם בספרי מסע של תיירים וצליינים אירופיים מהמאה ה-13 ואילך.

בימי המנדט הבריטי חיו בארץ ישראל כ-2,000 טורקמנים, חלקם כרועים-נוודים בדומה לבדואים, וחלקם בכפרי קבע קטנים – אבו זריק ליד קיבוץ הזורע של היום, נע'נע'יה בתחום המושב מדרך עוז של היום, וליד אלאוע'זין באזור כפר ברוך של ימינו. לאחר קרב משמר העמק ברחו תושבי הכפרים לג'נין.

## ראו גם
*הטורקמנים בארץ ישראל
*טורקמנים בעיראק
*העמים הטורקיים
**טורקים (עם)
*האימפריה העות'מאנית
*אוע'וז
*סלג'וקים
*מוצאות אתניים
*מרכז אסיה
*אירואסיה
*טורקמניסטן
*אפגניסטן
*איראן

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:שבטים טורקיים
קטגוריה:היסטוריה אסלאמית
קטגוריה:עמים טורקיים
קטגוריה:רוסיה: קבוצות אתניות
קטגוריה:איראן: קבוצות אתניות
קטגוריה:אפגניסטן: קבוצות אתניות
קטגוריה:טורקמניסטן: קבוצות אתניות
פלגרה

**פֵּלַגְרָה** (באנגלית: **Pellagra**) היא מחלה שמקורה במחסור כרוני בוויטמין B3 (ניאצין).

המחסור בוויטמין B3 יכול להתפתח כתוצאה מדיאטה דלת ויטמין B3 או דלת טריפטופן, בגלל עודף בצריכת הלאוצין או בגלל פגם במערכות הגוף המונע את קליטת הוויטמין. המחלה יכולה להגרם גם משינוי במטבוליזם של חלבון בהפרעות כמו תסמונת קרצינואידית. מחסור בחומצה האמינית ליזין יכולה לגרום גם למחסור בניאצין.
ממוזער|150px|left|המאפיינים העוריים של חולה בפלגרה

שם המחלה נוצר מהלחם שתי המילים pelle (עור) ו-agra (עבה) - העור המעובה הוא אחד התסמינים של המחלה. עוד בין תסמיני המחלה: עייפות, רגישות לאור השמש, דלקות בעור, הפרעות עיכול, בלבול ולבסוף שיטיון ומוות.

## היסטוריה
[ממוזער|150px|ד"ר [ג'וזף גולדברגר, הרופא שמצא את סיבת המחלה]]
ילידי אמריקה נהגו להשרות ולבשל את גרעיני התירס בתמיסה בסיסית (מים עם בסיס כגון סידן הידרוקסידי), תהליך המאפשר ספיגה במעי של ויטמין B3 והחומצה האמינית החיונית טריפטופן, הנמצאים בתירס. אולם, כשהתירס הובא מ"העולם החדש" לאירופה, אסיה ואפריקה, לא הייתה מודעות לחיוניותו של שלב זה בהכנת מאכלים המבוססים על תירס. באזורים בהם התזונה התבססה על קמח תירס (כמו רומניה, ספרד, צפון איטליה ודרום ארצות הברית) חלו רבים בשל כך בפלגרה.

פלגרה תוארה לראשונה בספרד ב-1735. תיאור זה הוביל לכינוי המחלה בשם "הצרעת האוסטרית" והוא מוכר כתיאור הפתולוגי הראשון של תסמין. מכיוון שהמחלה הייתה נפוצה בעיקר באוכלוסיות שמזונן מבוסס על תירס, האמינו במשך שנים כי התירס עצמו נושא בתוכו מרכיב רעיל, או שהוא היה נושא מחלות. היו גם שהאמינו שהוא מועבר על ידי חרקים.

את גורם המחלה גילה הרופא היהודי יליד הונגריה ג'וזף גולדברגר, שערך ניסוי על עצמו ועל עוד 15 מתנדבים, מרביתם אסירים, שזכו לחנינה לאחר השלמת הניסוי בהצלחה. במהלך הניסוי חיו גולדברגר ועוזריו בתנאים דומים לתנאים בהם חיו חולי הפלגרה וכך, תוך כדי אלימינציה של הגורמים האפשריים, מצא גולדברגר את סיבת המחלה. גולדברגר הבחין כי מזונם של החולים בפלגרה לא כלל בשר וחלב והיה מבוסס יותר על קמח תירס, ביסקוויטים, וסירופ מקנה הסוכר. בשנת 1915 שנה שבה רק במדינת מיסיסיפי מתו 1,535 בני אדם מפלגרה, באישור מושל המדינה ג'.ה. וילר, ערך גולדברגר ניסוי ראשון על אסירים בבית הסוהר רנקין באותה מדינה. אחרי מחקרים מרובים באמצעות תוכניות תזונה שונות שנערכו על אסירים למשך כמה שנים, היה גולדברגר מסוגל להוכיח שאנשים שצרכו תזונה המבוססת על כמויות גדולות של תירס עד כדי הזנחת דברי מזון מסוג אחר, ובהיעדר מוחלט של חלבונים מן החי או קטניות, היו בסיכון גבוה לחלות בפלגרה. על אף מחקריו המדויקים, תגליתו של גולדברגר וטענתו לגבי השפעתה של תזונה על המחלה, נמצאה בלתי מקובלת מבחינה חברתית ופוליטית והוא התקשה להשיג מימון בטיפול בפלגרה לפי שיטתו. מאוחר יותר, ב-1937 גילה קונרד אלווהיים את המנגנונים הספציפיים של היווצרות המחלה על רקע חוסר בסוג של ויטמין B שנקרא ניאצין (B3 או ויטמין PP), יחד עם רמות נמוכות של החומצה האמינית טריפטופן. לפתרון הטיפולי במחלה תרם גם ד"ר תום שפיס (1902–1960).

## תסמינים
פלגרה מתוארת ברפואה כארבעת ה-D (משום שבאנגלית התסמינים הללו מתחילים באות D): שלשול (Diarrhea), דרמטיטיס (Dermatitis), שיטיון (דמנציה - dementia) ומוות (Death). תסמינים נוספים:
* רגישות גבוהה לאור
* תוקפנות
* גלוסיטיס
* נגעי עור אדומים
* אינסומניה
* חולשה
* בלבול מנטלי
* אטקסיה (שיתוק)
* קרדיומיופטיה מורחבת (הרחבה של החדרים בלב)

## קישורים חיצוניים

* קרן לנדסמן, המגפה שלא היתה, סוף העולם - מבט מהיציע.
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חסכים תזונתיים
אל סיברט

**אל סיברט** (באנגלית: **Al Siebert**;) חוקר וסופר, צנחן לשעבר, פסיכולוג העוסק בחקר ההישרדות, פרסם ארבעה ספרים על הישרדות ושינוי והוא מרצה לפסיכולוגיה ארגונית.

ספרו - "יתרון הגמישות" יצא לאור ביוני 2005, זכה ב-2006 לפרס המו"לים בקטגוריה של ספר העצות, 

ספרו הקודם "אישיות והישרדות" זכה להצלחה ואף תורגם לעברית ויצא לאור בהוצאת עם עובד, בספר, מתאר סיברט את הפרופיל של האדם השורד ומוצא אותו כאדם סקרן, גמיש, כזה שיודע להראות אמפתיה גם כלפי האויב. הרגלי החשיבה והתכונות האלו באים לידי ביטוי גם בחיי היומיום - ואפשר בהחלט ללמוד אותם.

## קישורים חיצוניים
* 

* לקריאת הפרק הראשון 

קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וילאמט
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת מישיגן
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1934
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2009
התיקון השישי לחוקת ארצות הברית

ממוזער|מגילת הזכויות האמריקאית, הכוללת את התיקון השישי לחוקה

**התיקון השישי לחוקת ארצות הברית** (באנגלית: **Sixth Amendment to the United States Constitution**) הוא תיקון לחוקת ארצות הברית במסגרת מגילת הזכויות, המגן על זכות הנאשם למשפט הוגן בהליכים פליליים ובמיוחד מעניק את הזכות למשפט בפני חבר מושבעים של עמיתים ולא בפני שופט ממונה, איש השלטון.

## תוכן התיקון
### מקור

*In all criminal prosecutions, the accused shall enjoy the right to a speedy and public trial, by an impartial jury of the State and district wherein the crime shall have been committed, which district shall have been previously ascertained by law, and to be informed of the nature and cause of the accusation; to be confronted with the witnesses against him; to have compulsory process for obtaining witnesses in his favor, and to have the Assistance of Counsel for his defense.*


### תרגום
:"בכל תביעה פלילית, לנאשם תהיה הזכות למשפט מהיר ופומבי על ידי חבר מושבעים חסר פניות מהמדינה והמחוז בו נטען שנעברה העבירה, לאחר בירור על פי חוק, וכן את הזכות לקבל מידע על מהות וגורמי ההאשמה, להתעמת עם העדים נגדו, לחייב עדים להופיע בעדו ולהיעזר בעורך דין להגנתו."

## משפט מהיר
התיקון השישי מעניק לנאשם זכות למשפט מהיר. זכות זאת מחייבת להתחיל את המשפט במהירות ולנהלו ברציפות. ההלכה המשפטית לא קבעה פרק זמן אשר נחשב סביר, ושאלת הסבירות נידונה בהתאם לסיבות להמשכות ההליכים. בית המשפט העליון של ארצות הברית קבע מבחן של ארבע נקודות לבדיקת הסבירות של התמשכות ההליכים. המבחן כולל את משך העיכוב, הגורם לעיכוב, יחס הנאשם כלפי זכותו למשפט מהיר וקיומו של נזק מהתמשכות ההליכים. בין גורמי העיכוב הנחשבים לגיטימיים נכלל דחיית משפט לצורך הבאת עד שנעדר.

יש מדינות בארצות הברית, אשר קבעו בחוק פרק זמן מוגדר. ניו יורק, למשל, קבעה בחוק שעל כל עבירה למעט רצח על התביעה להיות מוכנה למשפט תוך שישה חודשים לכל היותר.

במקרה של התמשכות ההליכים מעבר לסביר במסגרת הזכות למשפט מהיר, הנאשם זכאי למחיקת האישום נגדו. אולם, ברוב המקרים בתי המשפט לערעורים דוחים טענות על הפרת התיקון השישי לחוקה, בהיעדר ראיות לנזק לנאשם.

בשנת 1974 חוקק חוק המסדיר את הזכות למשפט מהיר (פרק 208 של החוק הפלילי, כותר 18). בתיקון נוסף בשנת 1979 נקבע שמשפט לא יחל תוך פחות משלושים יום מהגשת האישום, כדי לאפשר לנאשם להתגונן.

## משפט פומבי
למרות קביעת התיקון השישי לחוקה, החוק מסדיר מקרים יוצאי דופן בהם לבקשת המדינה או הנאשם, המשפט לא יהיה פומבי. התנאי למניעת הפומביות היא שהפומביות תזיק לאחד הצדדים ואין דרך יותר טובה למנוע את הנזק.

## חבר מושבעים
למרות התיקון השישי, במקרים של עבירות קלות שעונשם עד שישה חודשי מאסר, הנאשם אינו זכאי למשפט בפני חבר מושבעים.

## קישורים חיצוניים

*על הזכות למשפט מהיר, באנגלית
* 

התיקון ה-6 לחוקת ארצות הברית
משפחה (טקסונומיה)

**משפחה** (בלטינית: **familia**) היא אחת הקבוצות הטקסונומיות הבסיסיות במיון עולם הטבע. לעיתים באות לידי שימוש גם קבוצות משנה: **[[על־משפחה]]** ו**תת־משפחה**.

בהיררכיה של מיון עולם הטבע, נמצאת המשפחה מתחת לסדרה, ומעל הסוג.

## תצורתם של שמות משפחות
בעברית נהוג ששמה של המשפחה תבוא בסיומת **־ִיִּים** כגון במשפחות חתוליים, דוביים ושושניים. לתת־משפחות, נהוג השימוש בסיומת **־ִים** כגון יעלים, ערפדים. לעיתים בוועדה למונחי זואולוגיה נוהגים לתת צירוף של 'משפחת + שם מיודע' ('משפחת אוזן־הים').

שמה המדעי הלטיני של המשפחה, נקבע בהתאם לכללים המקובלים בקהילות הזואולוגים והבוטניקאים. בזואולוגיה, נוצר שם המשפחה משם הסוג האופייני, בתוספת הסיומת idae. בבוטניקה, נוצר שם המשפחה משם הסוג האופייני בתוספת aceae.

לדוגמה, בזואולוגיה, שם המשפחה Canidae (כלביים) נוצר על ידי תחילת שמו – Can מן הסוג *Canis* (כלב) והסיומת idae. בבוטניקה, שם המשפחה Liliaceae (שושניים) נוצר על ידי תחילת שמו – Lili מן הסוג *Lilium* (שושן) והסיומת aceae.

## ההיסטוריה של המונח
השימוש בביטוי 'משפחה' לציון קבוצה טקסונומית הנמצאת בין סדרה לסוג, נקבע רק בתחילת המאה ה־20.

לראשונה השתמש הבוטניקאי הצרפתי  במונח משפחה (famille בצרפתית) לציון קבוצה בשנת 1689.
אחריו נעשה השימוש במילה לציון קבוצות שונות. קארולוס ליניאוס בחיבורו Philosophia botanica בשנת 1751 כינה קבוצות גדולות בשם 'משפחה', להן הוא שייך צמחים שונים כדי לדון ביתר נוחות במורפולוגיה שלהם, אך לא השתמש בשם זה לצורך המיון שלו. רק במחצית השנייה של המאה ה־18 החלו להשתמש בביטוי משפחה לציון קבוצה בוטנית מוגדרת. זה נעשה כתרגום למילה הלטינית Ordo (כיום סדרה). השימוש בשיטה זו נפסק עם כניסת המוסכמות הבינלאומיות למיון עולם הטבע בשנת 1906. בזואולוגיה, נעשה שימוש במונח במשמעותו העדכנית כבר על ידי פייר אנדרה לטרייל בשנת 1796, והוא נכנס לשימוש קבוע במהלך המאה ה־19.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
ריבוץ

[ממוזער|200px|דיאגרמת פאזות [טמפרטורה-לחץ של מים]]
**רִבּוּץ** או **שִׁקּוּעַ**, או בלועזית: **דֶּפּוֹזִיצְיָה** (באנגלית: **deposition**), הוא תהליך פיזיקלי בו גז הופך ישירות למוצק ומדלג על שלב הנוזל. תהליך זה מתרחש כאשר הטמפרטורה של הגז נמוכה מהטמפרטורה של הנקודה המשולשת, וכאשר לחץ האדים של הגז גבוה דיו. ריבוץ הוא התהליך ההפוך להמראה.

## כפור ושלג
כפור נוצר כאשר טמפרטורת האוויר יורדת מתחת לאפס ולחץ אדי המים נמוך מ-6.1 מיליבר. בתנאים אלו, חלק מאדי המים יעברו ריבוץ ויהפכו לקרח. היווצרות שלג בעננים היא דוגמה נוספת לריבוץ מטאורולוגי.

## ריבוץ שכבה דקה
ריבוץ מלאכותי משמש לציפוי משטח בשכבה דקה של מוצק. כך למשל, אחד השלבים בייצור מעגל משולב קרוי ריבוץ אדים פיזי . בתנאי ריק, מאיצים גז לעבר מטרה מתכתית. בהתנגשות משתחררים אטומי מתכת והם עוברים ריבוץ על-פני המצע של המעגל המשולב. המתכות שמשמשות בתהליך זה הן אלומיניום, נחושת או טיטניום.

## ראו גם
* מצב צבירה

## קישורים חיצוניים

* הסבר על כפור

קטגוריה:תרמודינמיקה
קטגוריה:מטאורולוגיה
קטגוריה:מעבר פאזה
אוב (נהר ברוסיה)

**אוֹבּ** (מרוסית: **Обь**) הוא נהר ברוסיה. אורך הנהר אובּ-אירטיש 5,410 ק"מ והוא הנהר השביעי באורכו בעולם, והנהר הגדול של סיביר המערבית. ספיקתו כ-12,500 מ"ק לשנייה.

הנהר מתחיל בהרי אלטאי בגבול רוסיה-מונגוליה על ידי התחברות של הנהרות קטון וביה. ליד העיר חנטי-מנסייסק בחבל טיומן ברוסיה הנהר אוב מתחבר עם יובלו המרכזי אירטיש משם ממשיך ונשפך לים קרה ויוצר את "שפת אוב" כ-800 ק"מ בערך לפני השפכו לים.

באזור נובוסיבירסק בשנת 1956 בנו סכר על הנהר, שיוצר את אגם אוב, האגם המלאכותי הגדול ביותר בסיביר.

כאשר נחפרה התשתית ל, לא ניתן היה לחפור מתחת לנהר האוֹבּ, עקב רוחבו ועומקו. לכן חוצה הרכבת התחתית את הנהר תוך שימוש בגשר עילי.

על הנהר נמצאות הערים:
*ברנאול
*נובוסיבירסק
*קולפשבו
*ניז'נברטובסק
*סורגוט
*סלחרד

ניצול מי הנהר היה חלק של פרויקט הטיית מימי הנהרות הצפוניים שלא מומש.
## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:רוסיה: נהרות
קטגוריה:סיביר: נהרות
קטגוריה:חנטי ומנסי (יוגרה)
קטגוריה:ימאלו-ננץ
דניאל אובר

ממוזער|שמאל|200 px|דניאל אובר.
**דניאל פרנסואה אספרי אובר** (בצרפתית: **Daniel-François-Esprit Auber**; 29 בינואר 1782 – 12 במאי 1871) היה מלחין צרפתי.

## קורות חייו
אובר נולד בעיר קאן בנורמנדיה. כבר בילדותו גילה נטייה למוזיקה ולמד נגינה במספר כלים, אך אביו ייעד אותו לעסוק במסחר בעסק המשפחתי. בשנת 1802, בגיל עשרים, נשלח ללונדון להשלים את לימודיו במסחר, אך עם ביטול הסכם אמיין וחידוש המלחמה בין צרפת לאנגליה, נאלץ לחזור לארצו. בעקבות התמוטטות העסק המשפחתי ופטירת אביו, עזב את המסחר ופנה למוזיקה.

אובר חיבר רק אופרות, בעיקר קומיות וזכה להצלחה בזמנו. אחת האופרות ה"רציניות" שלו, האילמת מפורטיצ'י, השפיעה על מהלך ההיסטוריה באירופה.

## האילמת מפורטיצ'י ומרד הבלגים
האופרה "האילמת מפורטיצ'י" הועלתה לראשונה בפריז ב-29 בפברואר 1828. זו אופרה סנטימנטלית ופטריוטית. הגיבור הראשי, הדייג מאסאניילו, מעורר את אנשיו למרוד בשלטון הספרדי בנאפולי. האריה מהמערכה השנייה, "Amour Sacre de la Patrie" (אהבה קדושה למולדת), נתקבלה בהתלהבות כמרסיליאזה שנייה.

כאשר הוצגה האופרה בתאטר דה לה מונה בבריסל, ב-25 באוגוסט 1830, פרץ הקהל המשולהב לרחובות בריסל בתום ההופעה, כשהוא משמיע סיסמאות פטריוטיות בזכות עצמאות בלגיה הקתולית והינתקות משלטון הולנד הפרוטסטנטית במסגרת הממלכה המאוחדת של ארצות השפלה. ההמון השתלט על בית העירייה וכך החלה ההתקוממות שהביאה להכרזת עצמאותה של בלגיה ב-4 באוקטובר 1830.

## יצירותיו של אובר
ממוזער|מודעה לאופרה הקומית "פרא דיאבולו" 2009
אובר המשיך לחבר אופרות קומיות. הוא חיבר כ-40 אופרות. בשנת 1842 נתמנה למנהל הקונסרבטוריון בפריז וב-1857 מונה ל"מנהל המוזיקלי" על ידי נפוליון השלישי. בגיל 88 שרד את המצור הגרמני במלחמת צרפת–פרוסיה אך לא עמד בתלאות של מרד הקומונה הפריזאית.

מכל האופרות של אובר נותרה רק האופרה "פרא דיאבולו" ברפרטואר של בתי האופרה, אולם פתיחות שלו, למספר אופרות, מושמעות לעיתים קרובות:
* "פרה דיאבולו" (1830)
* "סוס הברונזה" (1835)
* "הדומינו השחור" (1837)
* "יהלומי הכתר" (1841)

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פר לשז
קטגוריה:מלחיני אופרה צרפתים
קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-18
קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-19
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1782
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1871
גל נדיבי

**גל נדיבי** (נולד ב-21 באוגוסט 1972 בתל אביב) הוא מנחה טלוויזיה ושדרן רדיו, הידוע בעיקר כמנחה האחרון של התוכנית "זומביט" בטלוויזיה החינוכית.

את דרכו הרדיופונית החל בתחנת הרדיו הפיראטית "הגל הירוק", שהתמודדה במכרז הרדיו האזורי אך לא צלחה אותו. אחר כך עבר לשדר ב"קול ישראל", תחילה ב"קול הדרך", ואחר כך ברשת ג'. נמנה עם מקימי "רדיו תל אביב", בו שידר, ובהמשך שימש כמנהל התוכניות וסמנכ"ל התחנה. בשנת 1998 החל להגיש את תוכנית המחשבים זומביט" בטלוויזיה החינוכית, עד ירידה מהמסך בשנת 2006. בשנים האחרונות, מתמקד בקריינות פרסומות ופרומואים לטלוויזיה ובנוסף משמש כמרצה במרכז הבינתחומי הרצליה.

נדיבי הוא קריין הבית של זכיינית ערוץ 2 לשעבר ומפעילת ערוץ 13, "רשת", מאז תחילת שידוריה. כמו כן, משמש נדיבי כקריין הבית של רשת "שופרסל", הן בפרסומות והן בשירותים השונים שמוצעים על ידי שופרסל ללקוחות, לרבות מערכת הקופות האוטומטיות, מערכת העגלות וקריינות המערכת הטלפונית. בשנים האחרונות משמש נדיבי כקריין עבור המשביר לצרכן ו"אלמ", כאשר באחרונה הוא מחליף את לאון פלדמן ששימש כקריינה הקבוע.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:מנחי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:קריינים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1972
יער גשם ממוזג

[שמאל|ממוזער|250px|יער גשם ממוזג ב[הפארק הלאומי אולימפיק|פארק הלאומי אולימפיק]]
[שמאל|ממוזער|250px|יערות גשם ממוזגים לעיתים גדלים עד קו החוף ממש, כמו ב[הפארק הלאומי אולימפיק|אולימפיק שבמדינת וושינגטון, ארצות הברית]]
שמאל|ממוזער|250px|פיזור יערות הגשם הממוזגים על מפת העולם
**[[יער גשם]] ממוזג**, הוא יער של עצים מחטנאים, או נשירים בעלי פרחים המתקיים בקווי רוחב בינוניים באזורים של כמות משקעים מרובה. רובם נמצאים באקלים בעלת לחות גבוהה המגיעה עקב קרבה לאוקיינוס וחלקם נמצאים באזורים בעלי אקלים תת-טרופי לח.

יער גשם ממוזג נבדל מיער ממוזג במספר מאפיינים:
* משקעים: כמות גשם גבוהה (מינימום של 2000–3000 מ"מ/שנה בהתאם לקו הרוחב), בדרך כלל עקב לחות המגיעה מהים.
* קרבה לאוקיינוס: יערות גשם ממוזגים תלויים בקרבה לים כדי למתן את השינויים הנובעים מחילופי עונות השנה, מה שיוצר חורפים מתונים וקייצים קרירים יותר מאזורים ביבשת. ביערות גשם ממוזגים רבים קיימת תופעה של ערפל קיץ שעוזר לשמור על הקור והלחות גם בחודשי הקיץ.
* הרים בחופי היבשת: הלחות שעולה מן הים במעלה ההר מעלה את כמות המשקעים במורדות הקרובים לים.

יערות הגשם הממוזגים מקיימים את הרמות הגבוהות ביותר של ביומסה מכל מערכת אקולוגית יבשתית ונודעים בעצים בעלי ממדים עצומים

ישנם אנשים שעובדים בגינון יערות.

היערות מכסים אחוז ניכר של כדור הארץ, אך מרוכזים במספר אזורים מרכזיים:
## קרובים לים
* צפון-מערב אמריקה (צפון-מערב קליפורניה עד דרום-מזרח אלסקה)
* צפון-מערב אירופה (איי בריטניה ונורווגיה)
* דרום צ'ילה
* דרום-מזרח אוסטרליה (טזמניה/ויקטוריה)
* החוף המערבי של האי הדרומי של ניו זילנד

## אקלים תת-טרופי
* היערות ממזרח לים השחור בטורקיה וגאורגיה
* האי הצפוני של ניו זילנד
* דרך הגנים בדרום אפריקה
* דרום-מערב יפן
* היערות בהרי מרכז טאיוואן.

## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
גשם ממוזג
כריסיפוס

**כריסיפוס** (ביוונית עתיקה: **Χρύσιππος**) דמות מהמיתולוגיה היוונית, בן פלופס והנימפה אקסיוכה, אח למחצה של התאומים אטראוס ותיאסטס.

## דמותו
קיימות כמה גרסאות לגבי חייו ומותו של כריסיפוס. על פי אחת הגרסאות אמם של אטראוס ותיאסטס, היפודאמיה, חששה שפלופס יוריש את ממלכתו לכריסיפוס, לכן הסיתה את שני בניה התאומים להרוג אותו. השניים הטילו את כריסיפוס אל מותו לתוך באר. האב הזועם גירש את השלישייה מארצו והם מצאו מקלט במיקנה, שם תלתה האם את עצמה.

על פי גרסה אחרת, לאיוס, שמצא מקלט אצל פלופס בתקופה סוערת של תבאי, התאהב בנער בן ה-12, כריסיפוס ובאמתלה של שיעורי נהיגה על מרכבה, חטף אותו בעורמה אל תבאי, שם הפך אותו לפילגש ממין זכר ובסופו של דבר הרג אותו. לפי גרסה נוספת, כריסיפוס שלח יד בנפשו בגלל הבושה. בשתי הגרסאות האלה פלופס קילל את לאיוס וקללה זו התקיימה כשאדיפוס, הבן של לאיוס, הרג את אביו.

אוריפידס כתב מחזה (שאבד בינתיים) בשם "כריסיפוס".

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:דמויות מהמיתולוגיה היוונית
ביכורי העתים

[ממוזער|שמאל|300px|"ביכורי העתים", כרך [תקצ"א-1830]]
**ביכורי העתים** (בכתיב המקורי: **בִּכּוּרֵי הָעִתִּים**) היה כתב עת של תנועת ההשכלה היהודית בתקופת פעולתה באוסטריה ובגליציה, שיצא לאור בווינה בשנים תקפ"א-תקצ"ב (1820–1831).

מייסד "ביכורי העתים" היה המשורר שלום הכהן. הוא ניסה בשנים 1809–1811 לחדש את הופעתו של הירחון המשכילי "המאסף", אך הניסיון לא האריך ימים. כשהחל לעבוד כעורך וכמגיה בבית הדפוס של אנטון שמיד בווינה, יזמו הוא ושמיד את הוצאתו לאור של שנתון ובו מאמרים, כתבות וחומר ספרותי בעברית ובגרמנית. בתחילה יצא "ביכורי העתים" כנספח ללוח שנה עברי, אך במהרה הפך לשנתון עצמאי. שלום הכהן ערך את כתב העת בשלוש השנים הראשונות, תקפ"א-תקפ"ג (1821–1823). בשנים תקפ"ד-תקפ"ה ערך אותו משה סג"ל לנדא, ממשכילי פראג ונכדו של "הנודע ביהודה", ר' יחזקאל לנדא. בשנים תקפ"ו-תקפ"ח היו העורכים שלמה פרגמנטר ויששכר דוב שלזינגר; בשנים תקפ"ט-תק"ץ יצחק שמואל רג'יו (יש"ר מגוריציה); ובשנתיים האחרונות, תקצ"א-תקצ"ב (1830–1831), היה העורך יהודה ייטלס. בכל השנים יצא לאור בבית הדפוס של אנטון שמיד.

אופיו של כתב העת השתנה במשך השנים. בכרכים שבעריכת שלום הכהן יש חומר ספרותי ומשלים בעברית ושירים מתורגמים מגרמנית, וכן חלק גרמני רחב היקף ובו מאמרי מדע בגרמנית (באותיות עבריות). בנוסף צורף לכתב העת "מבחר המאסף" – הדפסות חוזרות של חומר מ"המאסף". במשך הזמן הלך ופחת היקפם של החלק הגרמני של השנתון ושל "מבחר המאסף", ובכרכים האחרונים הוקדש כתב העת בעיקר למאמרים בעברית בנושאים של חכמת ישראל. כתב העת הפך לבמה המרכזית של חשובי המשכילים באוסטריה, בגליציה ובאיטליה לפרסום חיבוריהם ויצירותיהם בעברית. המאמרים והכתבות עסקו בנושאי חינוך, השפה העברית, מקרא ותלמוד, היסטוריה של עם ישראל, ובמידה מועטה גם עיסוק באירועים חדשותיים בני הזמן. בין המשכילים ואנשי חכמת ישראל שפרסמו את מאמריהם ב"ביכורי העתים" היו שי"ר, שד"ל, יש"ר מגוריציה, יצחק ארטר, שניאור זק"ש, מאיר הלוי לטריס, יעקב שמואל ביק ואחרים.

הוצאתו לאור של "ביכורי העתים" נפסקה ב-1831, כנראה בגלל קשיים כלכליים, אולם היו ניסיונות לחדש את הופעתו. ב-1844 הוציא לאור מנדל שטרן בווינה חוברת בשם "ביכורי העתים", אבל כשהמשיך להוציא אותה בשנים הבאות ככתב עת ספרותי קרא לו "כוכבי יצחק". ב-1845 הוציא יש"ר מגוריציה בווינה את "ביכורי העתים החדשים", אך הצליח להוציא רק כרך אחד, ובו שירים ומאמרים בעברית ובגרמנית. את מקומו של "ביכורי העתים" ככתב העת המרכזי של חכמת ישראל תפס כתב העת "כרם חמד".

## לקריאה נוספת
* יוסף קלוזנר, **היסטוריה של הספרות העברית החדשה**, כרך ב, ירושלים: תשי"ב, עמ' 30–37.
* משה פלאי, **בכורי העתים – ביכורי ההשכלה**, ירושלים: הוצאת מאגנס, תשס"ה.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
גליונות בכורי העתים באתר Internet Archive:
* גיליון 1; גיליון 2; גיליון 3; גיליון 4; גיליון 5; גיליון 6; גיליון 7; גיליון 8; גיליון 9-10; גיליון 11; גיליון 12.

קטגוריה:כתבי עת של תנועת ההשכלה
קטגוריה:עיתונות בעברית
קטגוריה:האימפריה האוסטרו-הונגרית: עיתונים
קטגוריה:יהדות אוסטריה
קליפורד גירץ

**קְלִיפוֹרְד ג'יימס גִירְץ** (באנגלית: **Clifford James Geertz**; 23 באוגוסט 1926 – 30 באוקטובר 2006) היה אנתרופולוג אמריקאי, מהאנתרופולוגים המשפיעים ביותר במחצית השנייה של המאה ה-20, ממייסדי ומובילי האנתרופולוגיה הסמלית.

## ביוגרפיה
גירץ נולד בסן פרנסיסקו. לאחר שירות צבאי בצי האמריקני במלחמת העולם השנייה, פנה ללימודי תואר ראשון בפילוסופיה במכללת אנטיוק (Antioch College), וב-1956 קיבל את הדוקטורט באנתרופולוגיה חברתית מאוניברסיטת הרווארד. בין השנים 1970-1960 היה חבר בסגל האקדמי של אוניברסיטת שיקגו, והחל מ-1970 ועד מותו שימש כפרופסור במכון למחקר מתקדם שבפרינסטון, ניו ג'רזי. גירץ חקר בעיקר במזרח אסיה (באי ג'אווה ובבאלי) ובמרוקו.

## תאוריות ורעיונות
גירץ החל את דרכו המחקרית במחקר אנתרופולוגי קלאסי, שעניינו אנתרופולוגיה כלכלית. לאחר מכן החל להוביל (ובמידה רבה ייסד, יחד עם ויקטור טרנר) את גישת האנתרופולוגיה הסמלית . בספרו המפורסם פרשנות של תרבויות (1973), הוא פרש את משנתו האנתרופולוגית, כשבמרכזה העולם הסמלי כמניע את הפרקטיקות האנושיות. לדידו של גירץ (על פי רעיון של מקס ובר), הוויות התרבות הן רשתות המשמעות שטווה האדם בעצמו והוא כעת אחוז בהן. במקום אחר כתב שהתרבות היא "מערכת סדורה של משמעות וסמלים, שעל פיה מתנהלת האינטראקציה החברתית", וכן שמושג התרבות "מציין דפוס משמעויות הנמסר בדרך היסטורית ומגולם בסמלים, מערכת של מושגים העוברת במורשת ומתבטאת בצורות סמליות, המשמשת אמצעי למסירה, לשמירת ההמשכיות ולפיתוח הדעת והעמדות של בני אדם ביחס לעולם". הסמלים נותנים לעולם משמעות והופכים אותו למובן יותר. תפקידה של האנתרופולוגיה עבור גירץ היא לפרש את הסמלים המנחים של כל תרבות ותרבות. תחילה על ידי תיאור גדוש  של המציאות, ולאחר מכן פרשנות סמלית לאותה מציאות.

גירץ חיבר את אחת הקלאסיקות האנתרופולוגיות: "משחק עמוק: הערות על קרב התרנגולים הבאלינזי". בחיבור זה הוא מדגים את תפיסתו בנוגע לתיאור גדוש ולתפיסתו הסמלית-פרשנית. הוא יוצא נגד הפונקציונליסטים, שהיו יכולים לטעון שבקרב התרנגולים יש חיזוק להבדלי הסטטוס בין אנשי באלי. גירץ טוען שאין בכך צורך מכיוון שכל פעולה בחברה הבאלינזית מכריזה על כך. לטענתו, קרב התרנגולים הוא סיפור שהם מספרים לעצמם על עצמם: "הבאלינזי לומד כיצד נראים האתוס של תרבותו והרגישויות הפרטיות שלו... הבאלינזי מעצב ומגלה, בעת ובעונה אחת, את מזגו שלו ואת מזגה של תרבותו".

בשנים האחרונות לחייו עסק בשאלת משמעות והשלכות הגיוון האתני בעולם המודרני.

גישתו הפרשנית-סמלית, השפיעה לא רק על הדיסציפלינה האנתרופולוגית, אלא גם על חקר הספרות וחקר ההיסטוריה.

## ראו גם
* המפנה התרבותי

## קישורים חיצוניים

* 
* HyperGeertz@WorldCatalogue תיעוד של כל העבודות מאת קליפורד גירץ בכל השפות
* 
* אלכס וינגרוד, האתנוגרף המושלם: קליפורד גירץ ורוח האנתרופולוגיה, קתרסיס 12, סתיו תש"ע
* 
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי קליפורניה
קטגוריה:סן פרנסיסקו: אישים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:סגל אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:אנתרופולוגים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי מכללת אנטיוק
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:סגל המכון למחקר מתקדם
קטגוריה:חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:קצינים וחוגרים בצי ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1926
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2006
ג'ובאני בוטזיני

ממוזער|282x282 פיקסלים|ג'ובאני בוטזיני והקונטרבס
**ג'ובאני בוטזיני** (באיטלקית: **Giovanni Bottesini**; 22 בדצמבר 1822 - 7 ביולי 1889), מלחין איטלקי, מנצח ונגן וירטואוז בקונטרבס.

## חייו
בוטזיני נולד בעיר קרמה במחוז לומברדיה. הוא החל ללמוד כינור בגיל צעיר והיה לבטח ממשיך בקריירה ככנר אלא שנסיבות הגורל שינו זאת. הוא רצה להמשיך בלימודיו בקונסרבטוריון אך כיוון שמשפחתו הייתה ענייה היה זקוק למלגה. בקונסרבטוריון של מילאנו היו רק שתי מלגות פנויות - ללימוד בסון ולימוד קונטרבס. תוך זמן קצר הכין עצמו לנגינה בקונטרבס והתקבל ללימודים. הוא סיים את לימודיו בהצטיינות וזכה בפרס של 300 פרנקים, דבר שאפשר לו לקנות קונטרבס מבית היוצרים של קרלו ג'וזפה טסטורה, בונה כלי קשת מפורסם ממילאנו, מן המאה ה-17-18. היה זה כלי בעל שלושה מיתרים, בניגוד לקונטרבסים הרגילים של ארבעה מיתרים.

עם הכלי הזה יצא בוטזיני למסע קונצרטים עולמי. הוא חיבר יצירות רבות לקונטרבס בהרכבים שונים: יצירות סולו לקונטרבס, קונצ'רטי לקונטרבס ותזמורת, דואו לשני קונטרבסים ועוד. יצירות אלה קשות לביצוע מבחינה טכנית ולכן אינן מבוצעות לעיתים תכופות.

בשנת 1846 ביחד עם לואיג'י ארדיטי הוא עבר להאוונה, העלה שם את אופרה הראשונה שלו ובהמשך היה מנהל בית האופרה מקומי.

בוטזיני כונה "פאגאניני של הקונטרבס". הוא הלחין גם 13 אופרות שאינן מועלות כיום. הוא היה גם מנצח מבוקש בבתי אופרה רבים. בהפסקות היה מנגן לקהל קטעי סולו בקונטרבס שלו. נותר בזיכרון ניצוחו על בכורת האופרה "אאידה" של ורדי בקהיר ב-24 בדצמבר 1871.

## קישורים חיצוניים

* רשימת יצירותיו של בוטזיני
* 

קטגוריה:מנצחים איטלקים
קטגוריה:נגני קונטרבס
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-19
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1821
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1889
ספר חמש הטבעות

**ספר חמש הטבעות** (ביפנית: **五輪書**, תעתיק: גו רין נו שו) הוא חיבור העוסק בקנג'וצו (אמנות הלחימה בחרב יפנית) בפרט ובאמנות לחימה בכלל, שנכתב על ידי מיאמוטו מוסאשי ב-1645. הספר נחשב ליצירה קלאסית בתחום האסטרטגיה הצבאית, בדומה לספרו של סון דזה אמנות המלחמה. הספר זכה לתרגומים רבים לשפות שונות לאורך השנים, מעגל הקוראים של הספר הוא בנוסף לאמני לחימה, גם, לדוגמה, מנהלי עסקים שיכולים למצוא את דיוני הספר על עימותים כרלוונטיים עבורם.

מוסאשי משתמש בתמה של גישה עניינית לאורך הספר. הוא מעיר פעמים רבות שטכניקות ממוקדות ומתמחות שונות הן מיותרות אל מול העיקרון שכל טכניקה היא בפשטות שיטה לבתר את היריב. מוסאשי עומד על הנקודה שהבנת העקרונות של ספר חמש הטבעות שימושיים לדו-קרב ולקרבות בקנה מידה גדול באותה מידה. הסבר הטכניקות בספר מלווה בדרישה חוזרת ונשנית לבחון, לחקור ולהתאמן בביצוען.

ספר חמש הטבעות מחולק לחמישה פרקים ("ספרים"), לפי חמשת האלמנטים של הקרב על פי מוסאשי:
* ספר האדמה - הקדמה ודיון בבניית בית כמטפורה לאמנויות לחימה, מנהיגות ואימון.
* ספר המים - מתאר את סגנונו של מוסאשי על ידי תיאור מספר טכניקות ועקרונות מהותיים.
* ספר האש - מתייחס לעיצומו של הקרב ודן בנושאים כמו תזמונים שונים.
* ספר הרוח - דן בכשלים של אסכולות לוחמה בחרב בנות זמנו של מוסאשי.
* ספר האין - אפילוג קצר המתאר את מחשבותיו של מוסאשי על מודעות ומצבה הנכון של המחשבה, כנראה בהשפעת זן.

## תרגום לעברית
* "ספר חמש הטבעות והדוקודו". מאת מיאמוטו מוסאשי. תרגם מהמקור היפני: גיא רנן, הוצאת כרמל, 2021. 
*"ספר חמש הטבעות". מאת מיאמוטו מוסאשי. תרגם מאנגלית: אלישע בן מרדכי, הוצאות ידיעות ספרים ואסטרולוג, 2009.

## קישורים חיצוניים

* מיאמוטו מוסאשי, A Book of Five Rings, תרגום לאנגלית: ויקטור האריס
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ספרות יפנית
קטגוריה:ספרי שנות ה-1640
קטגוריה:ספרי ידיעות ספרים
קטגוריה:ספרי הוצאת כרמל
רקופוריים

ממוזער|''Rhacophorus maximus''
**רקופוריים** (שם מדעי: Rhacophoridae) היא משפחה גדולה של דו-חיים בסדרת חסרי הזנב.

## מאפיינים
משפחה זאת קרובה במוצאה למשפחת הצפרדעיים, ודומה לה במבנה הפנימי שלה. הרקופוריים דומים בצורתם החיצונית ובאורח חייהם למשפחת האילניתיים. בתי הגידול של הרקופוריים הם האזורים הטרופיים של אסיה ואפריקה, כולל יפן ומדגסקר (שם הם מהווים את קבוצת הצפרדעים הגדולה ביותר). מרבית המינים חיים בסביבה עצית, ואף מטילים את ביציהם בין העצים. במהלך חיבוק הכלולות הזכר והנקבה נתלים על ענף, ובעזרת רגליהם הם יוצרים סוג של מצע עליו מונחות הביצים. לאחר מכן, הזכר מכסה את הביצים בנוזל זרע. הנקבה עוטפת את הביצים בריר, שאותו היא מדביקה לעלי העץ, ומקציפה אותו ברגליה כך שהוא מתמלא בבועות של אוויר. מעטה הריר מתייבש והופך לקרום קשה, בעוד שהלחות נשמרת מבפנים, ושומרת על טריות הביצים. עם הגשם נשטפים הראשנים אל מקווי המים ומתפתחים שם.

גודל המינים במשפחה זו משתנה, ונע בין 1.5 ל-12 ס"מ. קצות האצבעות מורחבים ומותאמים לחיים על עצים, וקרום האצבעות הרחב מאפשר קפיצות לטווח רחוק, מענף לענף.

למשפחה זאת שייכים גם מינים שונים של צפרדעים מעופפות (*Rhacophorus*), שלהן רצועות עור מתוחות בין רגליהם הקדמיות והאחוריות (קרומי השחייה, שאינם משמשים לשחייה), המאפשרות להם לדאות באוויר.

## מיון
*משפחה **רקופוריים** (Rhacophoridae)
**תת-משפחה Buergeriinae 
***סוג Buergeria
**תת-משפחה Rhacophorinae 
***סוג ומין יחיד *Beddomixalus bijui*
***סוג *[[צפרדע קצף אפריקאית|Chiromantis]]*
***סוג *Feihyla* 
***סוג ומין יחיד צפרדע העצים (*Frankixalus jerdonii*)
***סוג *Ghatixalus*
***סוג *Gracixalus* 
***סוג *Kurixalus*
***סוג *Liuixalus*
***סוג ומין יחיד *Mercurana myristicapalustris*
***סוג ומין יחיד *Nasutixalus medogensis*
***סוג *[[צפרדע הקינמון]]*
***סוג *Philautus*
***סוג *Polypedates*
***סוג *Pseudophilautus*
***סוג *Raorchestes*
***סוג צפרדע מעופפת (*Rhacophorus*)
***סוג *Taruga* 
***סוג *Theloderma*

## גלריה

Pseudophilautus wynaadensis.jpg|*Pseudophilautus wynaadensis*
Rhacophorus schlegelii.jpg|*Rhacophorus schlegelii*
Polypedates naso.jpeg|*Kurixalus naso*
Raorchestes luteolus vocalizing.jpg|Raorchestes luteolus
Four-lined Tree Frog (Polypedates leucomystax) (14156215623).jpg|*Polypedates leucomystax*
Rufous Foam-nest Tree Frog Chiromantis rufescens6.jpg|*Chiromantis rufescens*


## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
אי.אס.פי

שמאל|ממוזער|250px|הדסטוק של גיטרת LTD
חברת **אי.אס.פי** (**ESP**) היא יצרנית מרכזית של גיטרות חשמליות וגיטרות בס. מטה החברה ממוקם בצפון הוליווד, קליפורניה. החברה הוקמה ב-1975, ומתמחה, בין השאר, בייצור גיטרות בהזמנה אישית. החברה היא יפנית.

## היסטוריה
בשנת 1975 פתח היסטקי שיבויה (Hisatake Shibuya) חנות לחלפים מותאמים אישית לגיטרות בשם ESP (Electric Sound Products) בטוקיו, יפן. עד מהרה, צברה החנות מוניטין בתחום הגיטרות והחברה החלה בייצור גיטרות תחת השמות ESP ו-Navigator עבור השוק היפני. בשנת 1983, החלה החברה לשווק חלקי חילוף גם לשוק האמריקאי, ובשנים 1984-1985 ייצרה החברה גיטרות בהתאמה אישית לאמנים ניו-יורקים כמו ברוס קוליק מלהקת קיס ורוני ווד מהרולינג סטונז.

לקראת סוף שנות ה-80 החלו מוזיקאים נוספים לנגן בגיטרות ESP, ביניהם ג'יימס הטפילד וקירק האמט ממטאליקה, להקה שפרצה את גבולות ז'אנר ההבי מטאל והפכה פופולרית בתחילת שנות התשעים, מה שהביא לחברה הכרה רחבה ביותר ברחבי העולם.

### LTD
בשנת 1996 הקימה החברה את המותג LTD. גיטרות LTD דומות לגיטרות ESP היקרות יותר, אך מיוצרות מחוץ ליפן במפעלים בהתאם לסדרה, כאשר הגיטרות היקרות יותר (סדרות 401 ו-1000) מיוצרות בקוריאה והזולות יותר (סדרות הממוספרות במספר 400 ומטה) באינדונזיה. בייצורן של גיטרות אלה נעשה שימוש בחומרים זולים יותר מאחיותיהן בעלות הלוגו של ESP, המיוצרות ביפן. רוב הגיטרות המיוצרות על ידי החברה כיום הן תחת המותג LTD.

## פופולריות
פרסומה העיקרי של אי.אס.פי הגיע בשנות ה-80 וה-90, כאשר להקות ת'ראש מטאל, שהשתמשו בגיטרות של החברה בהקלטות והופעות, היו בשיא הפופולריות שלהן. אי.אס.פי מייצרת גיטרות המשמשות לרוב אמנים מסגנונות הרוק, הרוק הכבד והמטאל. בקטגוריה זו, המתחרות העיקריות שלה הן ג'קסון, איבנז ושכטר.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:יצרני גיטרות
קטגוריה:מותגים יפניים
לוסטנאו

שמאל|ממוזער|250px|המסמך בו מוזכרת העיר לראשונה, כלוסטנאווה
**לוסטנאו** (בגרמנית: **Lustenau**) היא עיירת שוק במדינת פורארלברג שבמערב אוסטריה, במחוז דורנבירן על גדות נהר ריין, שמהווה את גבול אוסטריה–שווייץ. העיירה משתרעת על פני 22.55 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה 20,806 (נכון ל־2004) מה שעושה ליישוב הרביעי באוכלוסייתו בפורארלברג (אחרי דורנבירן, פלדקירך וברגנץ). העיר הייתה בעבר מרכז של תעשיית טקסטיל, וכיום היא מרכז של תעשיות טכנולוגיות. העיר מוקפת שדות מצפון דרום ומזרח, ובמערב גובלת בשווייץ. העיר מתחלקת לשלוש שכונות: ריינדורף, קירכדורף והאזנפלד.

## היסטוריה
עד שנת 1830 הייתה לוסטנאו חבל עצמאי שנשלט על ידי הרוזנים מבית ואלדבורג-צייל-לוסטנאו-הוהנאמס, אז נהייתה לחלק מאוסטריה. העיר אוזכרה לראשונה במסמך שנכתב בידי המלך הפרנקי קרל השמן, שם היא נקראה "לוסטנאווה".

### התפתחות אוכלוסיית העיר

## תרבות
### מוזיאונים
בעיר ישנם ארבעה מוזיאונים:
*מוזיאון ריין שאוון – מוזיאון המציג את ההיסטוריה של ההתיישבות על שפת הריין
*מוזיאון שטיקראום
*מוזיאון הגלריה של סטפני הולנשטיין – מוזיאון המציג את ציוריה של הציירת סטפני הולנשטיין שנולדה בעיר
*מוזיאון הרדיו

### ספורט
שתי קבוצות הכדורגל של העיר, לוסטנאו אוסטריה ולוסטנאו 07 משחקות בליגת העל האוסטרית. בעיר נמצא אצטדיון רייכסהוף, אצטדיון הכדורגל הגדול ביותר בפורארלברג. מחליק הסקי הנודע מרק גירארדלי נולד בעיר, וקבוצת ההוקי קרח של העיר היא חברה בליגת ההוקי האוסטרית.

## קישורים חיצוניים

* 
*מפה מפורטת של העיר
* 

קטגוריה:פורארלברג: יישובים
קטגוריה:גבול אוסטריה–שווייץ
היפרוליים

ממוזער|Hyperolius kivuensis
ממוזער|Heterixalus punctatus
**היפורליים** (בלטינית: **Hyperoliidae**) היא משפחה של צפרדעים בגודל קטן עד בינוני, שצבען בהיר. במשפחה קיימים יותר מ-250 מינים הממויינים ל-19 סוגים. 17 מתוך 19 הסוגים במשפחה חיים באפריקה דרומית למדבר סהרה. הסוג המונוטיפי (בעל מין אחד) *Tachycnemis* נמצא באיי סיישל, והסוג *Heterixalus* (כרגע קיימים תחתיו 10 מינים) הוא אנדמי למדגסקר. מינים רבים הם בעלי עור חלק ובהיר, שנראה כמעט מזוגג.

מרבית ההיפורליים חיים בסביבה עצית, אך אחדים מהם חיים בסביבה יבשתית דווקא. בין אלו שחיים ביבשה, נכללים גם כמה מהמינים בסוג *Kassina*, אשר נעים בהליכה ובריצה, ולא בניתור כמרבית הצפרדעים. תזונתם משתנה ממין למין. כך לדוגמה, מיני הסוג *Tornierella* מתבססים על חלזונות, בעוד ה-*Afrixalus fornasinii* טורפת את ביציהם של מינים אחרים בסדרת חסרי הזנב (זוהי הצפרדע היבשתית היחידה שנוהגת כך).

תהליך ההתרבות מתחיל בתחילתה של עונת הגשמים, עת מתרכזים ההיפרוליים באזורי ההזדווגות. מרביתם של ההיפרוליים מטילים את ביציהם במים, אך התנהגויות אחרות נצפו בעבר והן ידועות, כמו הטלת הביצים בצמחייה הקרובה למאגר מים. הפרטים בסוג *Afrixalus* בונים על העץ קנים על ידי קיפול העלים והצמדתם. הראשנים חיים באגם קטן או בשלולית, ויש להם סנפירים גביים גדולים יחסית על הזנב.

עד כה, לא נמצאו מאובנים של ההיפרוליים.

## סוגים
* Acanthixalus 
*צפרדע הבננה (Afrixalus)
* Alexteroon 
* סוג ומין יחיד Arlequinus krebsi
* סוג ומין יחיד Callixalus pictus 
* סוג ומין יחיד Chlorolius koehleri
* סוג ומין יחיד Chrysobatrachus cupreonitens
* Cryptothylax 
* Heterixalus 
* Hyperolius - בו צפרדע סוף צבועה וצפרדע סוף מצויה
* Kassina
* סוג ומין יחיד Kassinula wittei
* סוג ומין יחיד Morerella cyanophthalma
* סוג ומין יחיד Opisthothylax immaculatus
* Paracassina 
* Phlyctimantis
* סוג ומין יחיד Semnodactylus wealii
* סוג ומין יחיד Tachycnemis seychellensis

## קישורים חיצוניים

* מידע על ההיפרוליים.

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1943
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ריימונד לאורנט
קטגוריה:ניאובטרכיה
מגארה

**מגארה** (ביוונית: **Μέγαρα**) היא עיר ביוון ופרבר של הבירה אתונה, וב-2011 התגוררו בה 28,591 איש. היא ממוקמת 42 ק"מ צפון-מערבית מאתונה, לחופי במפרץ הסרוני ומול האי סלמיס.

## היסטוריה
מגארה הייתה אחד מארבעה אזורים של מחוז אטיקה, שנמשלו על ידי ארבעת בניו של המלך המיתולוגי פנדיון השני. בנו ניסוס היה שליט העיר.

עד למאה השביעית לפני הספירה, היו תושבי מגארה תלויים מבחינה מדינית בקורינתוס. הם הקימו ליד עירם עיר חדשה, מגארה היבלאיה, פוליס קטנה מצפון לסירקוזה (בסיציליה). לאחר-מכן פתחו תושבי מגארה במלחמת עצמאות שבה ניצחו, והקימו את הערים ביזנטיון וכלקדון (בערך ב-667 לפנה"ס). במהלך המלחמה הפלופונסית (431-404 לפנה"ס), מגארה נלחמה לצד ספרטה.

אחד מהמנהיגים החשובים ביוון, שהנהיג את מגארה, היה ביזאס. לפי האגדה, התייעץ ביזאס עם האורקל בדלפי, ולפי עצתה הקים את העיר ביזנטיון על שמו (שמה שונה אחר כך לקונסטנטינופול ובסוף לאיסטנבול). תאוגניס, משורר מהמאה ה-6 הגיע מן העיר מגארה. תושבי מגארה נודעו בבניית מקדשים רבים. הירונימוס, מחבר ה'וולגטה', אמר על תושבי העיר מגארה: "הם בונים כאילו שהם יחיו לעד; הם חיים כאילו ימותו מחר..."

## העיר כיום
מגארה מחוברת על ידי כביש-מהיר A8 לפלופונסוס, מערב יוון ואתונה, ועל ידי הפרואסטיאקוס, רכבת הפרברים של אזור אתונה. לפני התרחבות העיר בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20, השטח שמסביב לעיר היה חקלאי ברובו. ממערב למגארה שוכנת העיר ניאה פראמוס, וממזרח לה קאקיה סקאלה. מדרום לעיר נמצא הכפר פאצ'י, הידוע בגלל הטברנות שלו והדייג. עוד יותר דרומה נמצא שדה תעופה צבאי, שגובל במפרץ מגארה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:יוון: ערים

קטגוריה:פולייס ביוון העתיקה
קטגוריה:יוון: ערי חוף
פפראצי (תוכנית טלוויזיה)

**פפראצי** היא תוכנית סאטירה ושעשועון טלוויזיונית אשר שודרה בערוץ yes ישראלי בשנים 2006-2007. בהנחיית ארז בן הרוש ומיכאל הנגבי, ובהשתתפות טל ברקוביץ' בתור "נערת הפפרצי".

התוכנית מבוססת על השעשועון הקומי "Shooting Stars" ששודרה בערוץ BBC.

בכל תוכנית מתארחים ארבעה מפורסמים אשר נשאלים שאלות הקשורות בהומור, ובתעשיית הבידור הישראלית.

ב-4 ביוני 2006 עלתה לשידור עונתה הראשונה של התוכנית בערוץ yes ישראלי שכללה 39 פרקים. התוכנית חזרה לעונה שנייה בת 25 פרקים ב-13 בדצמבר 2006.

## קישורים חיצוניים
*  

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שעשועוני טלוויזיה
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2006
קטגוריה:yes הטלוויזיה בלוויין: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות מבוססות על פורמט בריטי