open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
הרתי

[שמאל|ממוזער|250px|ממלכת הרתי, [950]]
**הֶרֶתי** (בגאורגית: **ჰერეთი**) הייתה מחוז היסטורי בקווקז בימי הביניים בגבול בין של אלבניה -איבריה (אזרבייג'ן-גאורגיה כיום), בדרום-מזרחית מחוז קאחתי, שבמזרח גאורגיה. חלק מהפרובינציה ידוע בשם סאינגילו ונמצאת כיום באזרבייג'ן. בשנים 759–787, הייתה הפרובינציה מונרכיה עצמאית שמילאה תפקיד חשוב בהיסטוריה של ימי הביניים של גאורגיה.

## היסטוריה
האזור של פרובינציית הרתי היה מיושב בימי קדם על ידי הרים, סוג'ים, טצ'ילבים ולבינים. באופן קיבוצי נקראו כולם "הרים" ("הרתים"), שבטים אלה חיו תחת שלטונה של הממלכה האלבנית במאה ה-3 לפנה"ס. עם התפוררותה של הממלכה האלבנית התאגד האזור בהדרגה לתוך המחוז של הממלכה האיברית (סאֶריסתַבוֹ) במאה ה-5 ואנשיה נטמעו לתוך הגאורגים לחלוטין. בתקופה זו הופיע השם "הרתי" בפעם הראשונה במקורות הגאורגיים. לפי רישומים מסורתיים, שם הפרובינציה נובע מהאוס (אבי הארמנים), מבניו של תוגרמה ואחיו של כרתלוס, שייסד את העיר הרתי (נקראה לאחר מכן חורנתה) על גדות נהר האלזני. 

כפרס על התרומה למאבק כנגד הכיבוש הערבי, נתן השליט הכארתלי (אֶריסמתַבַרי), ארצ'יל, את הרתי למשפחת האצולה בגרטיוני בשנים 740–750. לאחר מותו של אחרון האריסמתברים הכארתלים ג'ון וג'ואנשר, אצילי הרתי האריכו את הסמכויות הפאודליות שלהם, ובשנת 787, יסדו נסיכות (סַמתַברוֹ) שבירתה שאקי. הנסיכות אגרה כוח עצום ויוקרה בשנת 893 ואפשרה לנסיך הַמַם לרשת את המלך. קוויריקה הראשון (892–918), השליט השכן של נסיכות קאחתי, הודאג מהכוח העולה של ממלכת הרתי, כרת ברית עם המלך קונסטנטין השלישי מלך אבחזיה, ובשנת 915, יצא למערכה כנגד אדרנסה השני פטריקיוס מלך הרתי (897–943). בעלי הברית כבשו את הרתי וחילקו אותה, אבל לזמן קצר בלבד. אדרנסה פטריקיוס כבש מחדש תוך זמן קצר את שאבד. בנו ויורשו, אישחניק (943–951) שלט יחד עם אימו דינאר, אחותו של הרודן הגדול גורגן הרביעי, נסיך טאו-קלארג'תי (918–941). תחת שלטונם, הוכרחה הרתי להכיר בעליונותה של שכנתה החזקה, נסיכות דאילם, שנשלטה על ידי שושלת סלריד (דרום אזרבייג'ן). בשנת 950, אישחניק ניצל מאבק כוחות מר במדינה הסלרידית, והפסיק לשלם מס, והחזיר ביעילות את עצמאותו. בזמן שלטונו נטשו ההרתים את האמונה במינות המונופיזיטית והמירו את דתם לנצרות הגאורגית האורתודוקסית. 

השליט ההרתי הבא אחריו, ג'ון (יוהאן סנכרים, 951–959) צירף לממלכתו חלק מממלכת אלבניה ואזור הרי מזרח גאורגיה, צנריה. אחרי מותו, נקטעה שושלת המלוכה המקומית והממלכה נפלה תחת שלטונו של קוויריקה השני, הבישוף של קאחתי (929-976). על האזור התחרו יורשו, דוד (976-1010), ומלך הגאורגי בגרט השלישי, ששאף לאחד מחדש את כל האדמות הגאורגיות למונרכיה אחת. השליט הקאחתי הבא, שנקרא בתואר מלך, קוויריקה השלישי הגדול (1010–1037) סיפח בסופו של דבר את הרתי לממלכתו "ממלכת הקאחים והראנים" ב-1020. כאשר המלך הגאורגי דוד הבנאי הביא את הממלכה תחת שלטונו בשנת 1104, הפכה הרתי למחוז (סאריסתבו) בתוך הממלכה הגאורגית. לאחר ההתפוררות הסופית של הממלכה הגאורגית המאוחדת בשנת 1466, נשלטה הרתי על ידי הכתר הקאחתי. לאחר מכן אבד שם הפרובינציה עצמה בהדרגה מהרשומות ההיסטוריות ובשיח הציבורי.

## קישורים חיצוניים
* ממלכת הרתי, בגאורגית

קטגוריה:גאורגיה: מחוזות היסטוריים
קטגוריה:גאורגיה: ימי הביניים
קטפרקט

[ממוזער|250px|שחזור של קטפרקט מתקופה [האימפריה הסאסאנית. הפרש עטוי בשריון שרשראות וסוסו בשריון קשקשים.]]
[שמאל|ממוזער|250px|קטפרקט [האימפריה הפרתית|פרתי]]
**קָטַפְרָקְט** (מיוונית: κατάφρακτος - מחופה שריון), הוא סוג של פרש כבד בצבאות המזרח התיכון בעת העתיקה ובימי הביניים. קטפרקט טיפוסי עטה שריון מכף רגל ועד ראש ואפילו סוסו היה מוגן בדרך כלל בשריון כבד.

הקטפרקטים היו החיל הראשי בצבא הפרתי ולאחר מכן בצבאות האימפריה הסאסאנית. בדומה לאבירים האירופאים, הם היו כוחות עלית, שנועדו למוטט את מערך האויב בהסתערות רבתי, אך בניגוד אליהם לא היו מעמד משל עצמם והיו חסרי כח פוליטי, שהיה מנת חלקם של האבירים האירופאים. בדומה לאבירים, נעלמו משדות הקרב עם התרחבות השימוש הנפוץ בנשק חם בראשית העת החדשה.

שימוש בקטפרקטים סייע לצבא הסלאוקי לנצח את התלמיים בקרב בניאס בשנת 198 לפנה"ס, בו השיגו את השלטון על ארץ ישראל.

## ראו גם
*קרב חרן
*קרב בניאס

## קישורים חיצוניים

## לקריאה נוספת
*  Norman Davis - "**Europe, a history**", ch V Middle Age, Pimlico, London  1997 p. 311 
(נורמן דייוויס ,"**אירופה, סיפור**" 1997)

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חיל הפרשים
קטגוריה:האימפריה הביזנטית: צבא וביטחון
אנשי התחנה

**אנשי התחנה** (באנגלית: **The Station Agent**) הוא סרט אמריקאי משנת 2003. זהו הסרט הראשון של הבמאי טום מקארתי שכתב גם את התסריט. הסרט זכה בקטגוריית בחירת הקהל לדרמה הטובה ביותר בפסטיבל סאנדנס 2003. כמו כן זכה בפרס ג'ון קסאווטס במסגרת פרס אינדפנדנט ספיריט. מקארתי זכה בפרס אינדפנדנט ספיריט לתסריט הראשון הטוב ביותר ובפרס באפט"א לקולנוע לתסריט הטוב ביותר.

במרכז העלילה דמותו של פינבר (פין) מקברייד (פיטר דינקלג'), גבר בן שלושים שגובהו לא עולה על מטר שלושים, שתחביבו העיקרי הוא רכבות. הסרט מתאר את המהפך שעובר פינבר כאשר הוא נאלץ לעבור לגור בתחנת רכבת זנוחה בפרברי ניו ג'רזי, ואת המפגש שלו עם דמויות בודדות נוספות: אוליביה האריס (פטרישה קלארקסון), אמנית מקומית המצויה במשבר ובחור בשם ג'ו אוראמס (בובי קנאבלי) שהמזנון שלו ממוקם בסמוך לתחנה הישנה.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:גמדות
קטגוריה:סרטי 2003
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:רכבות בקולנוע
קטגוריה:נכות באמנות
קטגוריה:סרטים על אנשים עם גמדות
קטגוריה:סרטים שצולמו בניו ג'רזי
עיוות

**עיוות** (באנגלית: **Distortion**) הוא שינוי בצורה כלשהי של אות, אובייקט, תמונה, קול, צורת גל או כל סוג אחר של מידע. העיוות לרוב אינו רצוי. בתחומים מסוימים הוא יכול להיות רצוי, לדוגמה בניגון על גיטרה חשמלית, המגבר יכול להיכנס לעומס יתר מכוון (דיסטורשן) שיגרום לו להפיק את העיוות הרצוי בצליל הגיטרה.

## עיוות באותות אלקטרונים

353px|ממוזער|שמאל|סוגי עיוות גלים (הגל העליון הוא האות המקורי)

בתקשורת ובעיבוד אותות, מערכת ליניארית בלתי תלויה בזמן ונקייה מרעש מאופיינת על ידי פונקציית תמסורת   H(\omega)=A(\omega)e^{i \phi(\omega)} כך שהמוצא של המערכת \, y(t) בתגובה לכניסה הרמונית  x(t)=\sin(\omega t) יהיה גם הוא הרמוני, עם הגבר והסטת מופע התלויים אך ורק בתדר הכניסה:
:y(t) = A(\omega) \sin(\omega t + \phi(\omega))

ובנוסף, הכפלה ו/או הזזה של הכניסה גורמת להכפלה ו/או הזזה זהה של המוצא; והתגובה לסכום של מספר כניסות שווה לסכום התגובות לכל כניסה. במערכת המקיימת דרישות אלה, ניתן לנתח את התגובה לכל כניסה שהיא בעזרת אנליזת פורייה.

במציאות, כל מערכת פיזיקלית היא ליניארית רק בתחומי כניסה מוגדרים, ואף זאת רק בקירוב. לדוגמה, במעגלים אלקטרוניים טיפוסיים יש מגבלות על המשרעת ("עוצמה") בכניסה וביציאה; כאשר המשרעת מתקרבת למגבלות אלה נוצרות במוצא הרמוניות שלא היו באות הכניסה המקורי; כתוצאה מכך, כאשר הכניסה היא הרמוניה נקיה, היציאה איננה עוד הרמוניה נקייה וצורת הגל המתקבלת במוצא המערכת היא מעוותת (distorted).

האוזן האנושית רגישה למדי לעיוותים לא-ליניאריים ודוגמאות לכך ניתן למצוא בהתקני אפקטים לגיטרות חשמליות, רעשי מגברים, עיוותי קול במכשירי קשר ועוד.

במערכות תקשורת נתונים מתקדמות מתבצע עיבוד ספרתי של אותות, ובמקרים רבים נדרשת שמירה על ליניאריות כדי לאפשר פיענוח תקין של המידע המשודר. עיוות האותות, למשל כתוצאה משידור בעוצמה גבוהה מדי, עלול לגרום לקצב שגיאות גבוה או אף לניתוק התקשורת.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אלקטרוניקה
קטגוריה:עיבוד אותות
דיסטורשן (מוזיקה)

שמאל|ממוזער|250px|פדל לאפקט דיסטורשן בגיטרה

**דיסטורשן** (**Distortion**, עיוות) הוא אפקט נפוץ במוזיקה המודרנית המשמש לרוב גיטריסטים המנגנים על גיטרה חשמלית.

שימוש בגיטרות חשמליות עם דיסטורשן הופיע בתחילת שנות ה־50 של המאה ה־20, בעיקר בקרב נגני רוק אנד רול אמריקניים. בהקלטה של אייק טרנר מ־1951 מופיע אפקט דיסטורשן שנבע ממגבר שנפגע בהובלה. דוגמה אחרת הייתה בשיר Maybelline של צ'אק ברי מ־1955. במקרה זה נבע העיוות בצליל מעומס יתר על השפופרות במגבר המנורות של הגיטרה. ב־1958 התפרסם קטע אינסטרומנטלי בשם Rumble של לינק ריי, שבו את אפקט הדיסטורשן ליווה לראשונה אקורד כוח. ב־1962 פנתה להקת The Ventures למוזיקאי חובב אלקטרוניקה בשם אורוויל רודס, בבקשה שיסייע בשחזור צליל הפאז בשיר קאנטרי של מרטי רובינס שהוקלט שנה לפני כן. רודס יצר עבורם קופסה ייעודית שנקראה פאז־בוקס ותקליטם שיצא באותה שנה כלל שימוש בקופסה.

דיסטורשן זכה להכרה נרחבת מאוד ב־1964 כשהשיר "You Really Got Me" של להקת הקינקס הגיע למקום הראשון במצעד הפזמונים הבריטי. הם עשו שימוש בדיסטורשן שנבע מקיצוץ חלק במגבר, שיצר עומס יתר מכוון. ג'ימי הנדריקס היה אחד מהמוזיקאים הראשונים שעשו שימוש נרחב באפקט זה, החל מאמצע שנות ה־60 של המאה ה־20. השיר (I Can't Get No) Satisfaction של הרולינג סטונז מ־1965 היה הלהיט הראשון שעשה שימוש בפאז־בוקס וגרם לביקוש ער למוצר, שעלה על ההיצע באותה שנה. מאז הפך הדיסטורשן לנפוץ במוזיקת הרוק, הבלוז ובסגנונות מוזיקה אחרים, אך התבלט במיוחד בסגנון ההבי מטאל.

כיום אפקט הדיסטורשן מובנה במגברי גיטרות רבים או קיים כפדאל אפקטים לגיטרות. ממוזער|באיור הכניסו למגבר אות סינוס באמפליטודה עולה עם הזמן, ניתן לראות כי החל מאמפליטודה מסוימת המגבר נכנס לרוויה ואות המוצא מתעוות

גם נגני גיטרה בס עושים שימוש בדיסטורשן. את השימוש בדיסטורשן לגיטרה בס ביססו קליף ברטון ממטאליקה ולמי קלימיסטר ממוטורהד, אף שהוא הופיע בהקלטה של מרטי רובינס מ־1961, וב־Think for Yourself של הביטלס מהאלבום Rubber Soul ב־1965.

## עקרון פעולה
מגבר הוא מכשיר הלוקח צורת גל מסוימת ומגביר את אותה הצורה בעזרת מקור אנרגיה חיצוני המסופק אליו.

לכל מגבר יש תחום מסוים בו הוא ליניארי בקירוב כך שאפשר לתאר את הקשר בין הכניסה למוצא באופן הבא:

P_{out} = A_v\cdot P_{in}

כאשר P הוא ההספק ו-A הוא פקטור ההגברה.

המגבר אינו יכול להגביר עד אינסוף והוא מוגבל במתח המוזן אליו, לכן החל מהספק כניסה מסוים המגבר יכנס לרוויה והאות ייקטם בקצותיו ויתעוות.

עם זאת, מאנליזת פוריה ידוע כי כל אות מחזורי ניתן להציג בעזרת "בסיס" אורתונורמלי של פונקציות הרמוניות (טור פוריה) כאשר המשותף לכולם הוא שהתדרים הם כפולות שלמות של התדר היסודי של האות. מכאן נובע, שכאשר האות מתעוות נוספות לו הרמוניות שמהוות כפולות שלמות של ההרמוניה המקורית (העיוות הוא לא בתדר אלא רק באמפליטודה). המשמעות המוזיקלית היא, שכאשר מכניסים תו מסוים למגבר רווי במוצא נקבל את התו המקורי בתוספת תווים נוספים שהם אוקטבות שלמות ממנו. ולכן המשמעות המוזיקלית של התו תישמר.

יש לציין כי כאשר מכניסים שני תווים יחד, המוצא יכלול כפולות שלמות של התווים, אך בנוסף ייווצרו הרמוניות שהם צירוף ליניארי של ההרמוניות שנכנסו (אינטרמודולציות), ולכן נגינה של כמה תווים ביחד בדיסטורשן "לא נשמעת טוב" לאוזן.

## קישורים חיצוניים

* טונים צורמים, באתר ynet, 23 בפברואר 2018

קטגוריה:גיטרה
קטגוריה:מוזיקה אלקטרונית
רומן פיקרסקי

**רומן פִּיקָרֶסְקי** (בספרדית: **Novela picaresca**) הוא סוגה (ז'אנר) ספרותית, אחת הצורות המוקדמות של הרומן. גיבור הרומן הפיקרסקי היה בדרך כלל נווד הרפתקן בן השכבות הנמוכות (בספרדית: pícaro). הגיבור נסחף ממקום למקום, ומסביבה חברתית אחת לאחרת, בקצב עלילה מהיר ורב תהפוכות. אופייני לסוגה שימוש בהומור ובכלים סאטיריים, כאשר הרפתקאותיו הרבות של הגיבור מספקות הזדמנות ללעוג למגוון תופעות חברתיות ואף אירועים פוליטיים. מאפיין שכיח נוסף הוא צירופי מקרים בלתי סבירים: דמויות שבות ומופיעות בעלילה, מכוח המקרה ובניגוד להסתברות.
מאפייני הסוגה קיימים גם בספרים שאינם תואמים לדפוסים המובהקים שלו, ושם התואר "פיקרסקי" יכול לתאר גם יצירות שאינן משתייכות לז'אנר הרומן הפיקרסקי בהגדרתו הצרה.

## התפתחות הרומן הפיקרסקי כסוגה
שמאל|ממוזער|200px|שער הספר "חיי לסאריו דה טורמס" מ-1554, שיש הרואים בו את הרומן הפיקרסקי הראשון

ראשיתו של הרומן הפיקרסקי המובהק בספרד והוא שגשג בספרות האירופית במאות ה-17 וה-18.

"גוסמאן מאלפראצ'ה", Guzmán de Alfarache, מאת מתאו אלמן, שיצא לאור ב-1599, הוא הרומן הפיקרסקי הראשון, שאין מחלוקת לגבי שייכותו לסוגה. אלמנטים פיקרסקיים היו קיימים קודם לכן, ויש הטוענים שרומנים אחרים, כ"לסריו איש טורמס״, Lazarillo de Tormes, מ-1554, קדמו לאלמן. במאה ה-17 התפשט הרומן הפיקרסקי בארצות נוספות וזכה לחיקויים. רומן חשוב בז'אנר, שנכתב מחוץ לספרד, הוא "ההרפתקן זימפליציסימוס", Der abenteuerliche Simplicissimus, מאת הנס יאקוב כריסטופל פון גרימלסהאוזן הגרמני, שנכתב ב-1668 ומתאר את ההרס ששרר בעקבות מלחמת שלושים השנים.

בצרפת ובאנגליה התפרסמו יצירות שדמו לרומנים הפיקרסקיים, אך לא התאימו לכל דרישות הז'אנר כפי שהיה מקובל בספרד. הרומנים בצרפתית היו למעשה סיפורי הרפתקאות אריסטוקרטיים, בניגוד לדרישה שהגיבור יהיה טיפוס עממי. באנגליה, רומנים כמו מול פלנדרס של דניאל דפו (1722) או קורות טום ג'ונס מאת הנרי פילדינג (1749) חסרו את ממד הגאולה הדתית של הגיבור, שהיה מחייב ברומנים הפיקרסקיים הספרדיים והגרמניים: אלה לא הסתפקו בגלגוליו של הגיבור ובלעג חברתי אלא חתרו גם להנחיל לקח מוסרי. השינוי העובר על מול פלנדרס הוא במעמדה הכלכלי, ולא באופייה המוסרי והדתי.

## מאפיינים פיקרסקיים בספרות
מלבד היותה שם של סוגה מובחנת, המילה "פיקרסקי" מתארת טכניקה ספרותית שבה אנטי-גיבור נודד חווה הרפתקאות רבות ובלתי סבירות בקצב התרחשויות מהיר. יצירות פיקרסקיות במובן זה היו שכיחות בספרות עד עליית הרומן הריאליסטי במאה ה-19, ובין הבולטות שבהן אפשר לציין את יצירותיו של הנרי פילדינג, את קנדיד של וולטר ואת הרפתקאות האקלברי פין של מארק טוויין. קווים פיקרסקיים אפשר למצוא גם בספרות המאה ה-19 ובספרות זמננו, למשל ב"נפשות מתות" של ניקולאי גוגול, או ב"מדריך הטרמפיסט לגלקסיה" של דאגלס אדמס. גם יצירות אמנות מתחומים אחרים אפשר לתאר כפיקרסקיות: סרג'יו לאונה מגדיר כך את ז'אנר מערבוני הספגטי. בספרות הישראלית בת זמננו נודע ספרו של חיים גורי "הספר המשוגע" כסיפור פיקרסקי.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:סוגות ספרותיות
*
גשר המלכה אליזבת השנייה (איי הבתולה)

**גשר המלכה אליזבת השנייה** (באנגלית: **Queen Elizabeth II Bridge**) הוא גשר המקשר בין האי ביף לבין האי טורטולה באיי הבתולה הבריטיים. גשר זה הוא השני מבין שני גשרים במיקום זה שנקראו על שם מלכת בריטניה, אליזבת השנייה.

הגשר הראשון במיקום זה ובשם זה נפתח לציבור בפברואר 1966 בנוכחות המלכה אליזבת השנייה. גשר פלדה זה, כלל נתיב נסיעה אחד. עם הקמת שדה התעופה של האיים - שדה התעופה האי ביף נדרשה הרחבת הכביש.

הגשר הנוכחי נבנה בין 2001 ו-2002 ונחנך בנוכחות המלכה אליזבת השנייה. גשר זה, הבנוי פלדה ובטון מזוין, רחב פי שניים מהגשר הקודם, ובו שני נתיבי תנועה.

קטגוריה:איי הבתולה הבריטיים
אליזבת השנייה, גשר המלכה
קטגוריה:אמריקה הצפונית: גשרים
בקיה

ממוזער|190px|שמאל|מפרץ אדמירליטי 1966
[שמאל|ממוזער|220px|פורט אליזבט, [2005]]
**בקיה** (באנגלית: **Bequia**) הוא הגדול באיי הגרנדינים בסנט וינסנט והגרנדינים שבים הקריבי. האי מרוחק כ־15 ק"מ מבירת האיים קינגסטאון שבאי סנט וינסנט.

בירת האי היא פורט אליזבת) שמיקומה: 13°00′ צפון 61°16′ מערב. כפרים נוספים באי הם חוות פאג'ט (Paget Farm), לוור ביי (המפרץ התחתון – Lower Bay), לה פומפ (La Pompe), המילטון (Hamilton) ודריק (Derrick). באי מתגוררים כ־4,300 תושבים.
הנמל העיקרי של האי – מפרץ אדמירליטי (Admiralty Bay) ממוקם במפרץ טבעי גדול.

פירוש שמו של האי הוא "אי העננים" בארוואקית.

עיקר כלכלת האי מבוססת על תיירות, והוא מהווה יעד ליאכטות רבות. ניתן להגיע אל האי בטיסה ישירה מברבדוס או באמצעות מעבורת מסנט וינסנט.

## קישורים חיצוניים

* חופי האי

קטגוריה:איים בים הקריבי
קטגוריה:סנט וינסנט והגרנדינים: גאוגרפיה
סטאד ריימס

**סטאד ריימס** (בצרפתית: **Stade de Reims Champagne**) הוא מועדון כדורגל צרפתי מהעיר ריימס. סטאד ריימס זכתה בשנות החמישים וראשית שנות השישים בתארים רבים ובהצלחות רבות בכדורגל הצרפתי והאירופי, אולם מאז ירדה מגדולתה.

## תולדות המועדון
הקבוצה נוסדה ב-1911, ונקראה בשם החברה הספורטיבית של פארק פומרי (Société Sportive du Parc Pommery) עד 1931. ב-1935 זכתה באליפות צרפת לחובבנים. ב-1938 התחזקה משמעותית לאחר שהתאחדה עם מועדון נוסף, ספורטינג קלוב רמואה. לאחר מלחמת העולם השנייה חודשו משחקי הליגה הצרפתית שהפכה למקצוענית. סטאד ריימס הייתה לקבוצת צמרת. בעונת 1946/1947 הגיעה הקבוצה לרבע גמר הגביע הצרפתי לאחר ניצחון בשמינית הגמר על קבוצת אנז'ה וב-1949 זכתה באליפות הראשונה בתולדותיה. שנה לאחר מכן זכתה בגביע לראשונה.

ב-1950 התמנה שחקן הקבוצה אלבר באטו (Batteux) למאמנה. כמאמן זכה באטו בשמונה אליפויות צרפת (חמש עם ריימס ועוד שלוש מאוחרות יותר עם סנט אטיין) נוסף על האחת שזכה בה כשחקן. הוא גם אימן במקביל (מ-1955) את נבחרת צרפת, אותה הוביל למה שהיה אז ההישג הטוב ביותר בתולדותיה עד אז - מקום שלישי במונדיאל 1958.

גם במסגרת האירופאית נחלה הקבוצה, בכיכובו של קשר נבחרת צרפת רמון קופה, הצלחות. ב-1953 זכתה בגביע הלטיני וב-1956 העפילה לגמר הראשון של גביע אירופה לאלופות, אך הפסידה לקבוצת ריאל מדריד. הקבוצה הספרדית שלטה במפעל ללא עוררים בחמש השנים הראשונות לקיומו, ושבה וניצחה את ריימס בגמר גביע אירופה לאלופות 1959. היא גם העבירה לשורותיה מריימס את קופה, לאחר הגמר הראשון בין הקבוצות. בגמר השני, היה זה החלוץ ז'יסט פונטיין שהוביל את ריימס.

שלוש שנים לאחר מכן בא אל קיצו תור הזהב של המועדון. בהפרש של שנה ביניהם עזבו את ריימס קודם כוכבה הגדול פונטיין, שפרש, ואחר כך המאמן בטה שפוטר. זמן לא רב לאחר מכן ירדה הקבוצה לליגה השנייה, ובעשורים הבאים התדרדרה אפילו עד לליגה הרביעית. בשנת 1977 הקבוצה הגיעה לגמר הגביע הצרפתי והפסידה לקבוצת סנט אטיין. בשנת 1988 הקבוצה הגיעה לחצי גמר הגביע הצרפתי והפסידה לקבוצת מץ. בשנות התשעים כבר חדלה להתקיים למעשה כמועדון מקצועי אך מאז התאוששה וחזרה עד לליגה השנייה, בשנת 2012 חזרה ריימס לליגה הצרפתית הראשונה אחרי היעדרות של 33 שנים.

בשנת 2016 נשרה ריימס חזרה לליגה הצרפתית השנייה אחרי 4 שנים בליגה הראשונה. בעונת 2019/2020 סיימה ריימס במקום השישי המוביל למוקדמות הליגה האירופית.

את עונת 2024/2025 סיימה במקום ה-16 המוביל לפלייאוף ושם הפסידה למץ ונשרה לליג 2. בעונה זו הגיעה הקבוצה לגמר הגביע הצרפתי, שם הפסידה לפריז סן ז'רמן.

## סגל הקבוצה

; נכון ל-15 בספטמבר 2025 

 

 (בהשאלה מליל)
 (בהשאלה מקובנטרי סיטי)

## כדורגלנים בולטים בתולדות המועדון
### הכובשים המצטיינים בליגה הבכירה

### השחקנים בעלי מספר הופעות הרב ביותר בליגה הבכירה

## תארים והישגים עיקריים
* **[[ליגת העל הצרפתית בכדורגל|אליפות צרפת]] (6):**
** זכייה: 1949, 1953, 1955, 1958, 1960, 1962
** סגנות: 1947, 1954, 1963
* **[[הגביע הצרפתי|גביע צרפת]] (2):**
** זכייה: 1950, 1958
** סגנות: 1977, 2025
* **גביע הליגה (1):**
** 1991
* **הגביע הלטיני (1):**
** 1953
* **[[גביע האלופות (צרפת)|הסופרקאפ הצרפתי]] (3):**
** 1955, 1958, 1960

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל צרפתיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1931
קטגוריה:ריימס
קטגוריה:גראנד אסט: ספורט
קינגסטאון

**קינגסטאון** (באנגלית: **Kingstown**) היא בירת סנט וינסנט והגרנדינים. העיר ממוקמת באי סנט וינסנט, ומתגוררים בה כ-24,500 תושבים (נכון לשנת 2005).
העיר מהווה מרכז כלכלי, תעשייתי וחקלאי של האיים, וכן מרכז תחבורתי - מרבית התיירים המגיעים לאיים עוברים דרך העיר.
הצרפתים הקימו התיישבות באזור קצת לאחר 1722.

קינגסטאון ממוקמת ליד הפינה הדרום מערבית של האי, בתוך מחוז סנט' ג'ורג', אחד מחמשת המחוזות של האי. בשנת 1837 היא תוארה כנפרשת בחצי מעגל באורך של קילומטר וחצי לאורך חוף המפרץ, כשמדרומה סוללת הגנה ומצפונה מבצר שרלוט. קינגסטאון תוארה אז ככוללת שלושה רחובות אורך ושישה רחובות רוחב הכוללים כ-300 בתים גדולים שחלקם התחתון עשוי אבנים או לבנים וחלקם העליון מעץ.

כנסיית ענק, עם מקום ל-2,000 מתפללים נחנכה בשנת 1820, במקום כנסייה קודמת שנחרבה מהוריקן בשנת 1780.

## אקלים
האקלים בקינגסטון הוא אקלים משווני טרופי (Af לפי שיטת קפן).

## עיר תאומה

* 

## קישורים חיצוניים

* היסטוריה מקומית
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סנט וינסנט והגרנדינים: ערים
קטגוריה:הקריביים: ערי בירה
קטגוריה:ערי חוף
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1722
בלקברן רוברס

**מועדון הכדורגל בלקברן רוברס** (באנגלית: **Blackburn Rovers Football Club**) הוא מועדון כדורגל מהעיר בלקברן, המשחק בפוטבול ליג צ'מפיונשיפ, הליגה האנגלית השנייה. המועדון הוקם בשנת 1875, וב-1890 עבר לשחק באצטדיון הבית הקבוע עד היום, "איווד פארק".

הקבוצה זכתה בשלוש אליפויות (אחת במסגרת הפרמייר ליג ושתיים במסגרת הפוטבול ליג), שישה גביעי FA, גביע ליגה ומגן קהילה אחד.

## היסטוריה
הקבוצה הוקמה בשנת 1875, והיא מבין המועדונים הוותיקים ביותר באנגליה. בשנת 1890 עבר המועדון לשחק באצטדיון "איווד פארק" המשמש אותו עד היום. המועדון היה אחד מהבולטים בתחילת הכדורגל האנגלי עד תחילת שנות ה-30 וזכה בשתי אליפויות ובשישה גביעים בין השנים 1884 ל-1928.

מאז ועד לשנות ה-90 לא היו למועדון הישגים משמעותיים מלבד הגעה לגמר הגביע האנגלי בשנת 1960. בתחילת שנות ה-90 שב המועדון לצמרת הליגה, ובשנת 1994 נאבק עם מנצ'סטר יונייטד על אליפות אנגליה, אך לבסוף סיימה הקבוצה במקום השני, שמונה נקודות מתחת ליונייטד. עונה לאחר מכן הצליח המועדון לזכות באליפות הליגה לאחר שגם בעונה זו נאבק עם מנצ'סטר יונייטד על תואר האליפות. בתחילת עונת 1996/1997 המועדון איבד את אחד מהשחקנים שתרמו לאליפות ההיסטורית, אלן שירר שנמכר לניוקאסל בתמורה ל-15 מיליון ליש"ט. כעבור שנתיים המועדון ירד לליגה השנייה, הפוטבול ליג ובחלוף שנתיים המועדון חזר לפרמייר ליג. בעונת 2002/2003 המועדון סיים במקום השישי, שנחשב למיקום שיא מאז הזכייה באליפות בשנת 1995 והעפילה לגביע אופ"א. עונה לאחר מכן החלה הידרדרות ביכולתה והמועדון במשך שנתיים נלחם על ההישרדות. בעונת 2005/2006 המועדון העפיל לגביע האינטרטוטו.

בשנת 2012 נשר המועדון לליגת המשנה. כעבור חמש שנים נשרה הקבוצה לליגת הפוטבול ליג הראשונה, הליגה השלישית בחשיבותה באנגליה, לראשונה מזה 37 שנים, אך בחלוף שנה שבה הקבוצה לליגת המשנה, בה היא משחקת נכון לעונת 2025/2024.
## סגל שחקנים
נכון ל-6 בספטמבר 2025

 (בהשאלה מברמינגהאם)

 
 (קפטן)

 
 (בהשאלה מאיוורדון)
 
 

 

 

## שחקנים בולטים בתולדות המועדון

## תארים
***[[הפרמייר ליג|אליפות אנגליה]]** **(3)**: 1911/1912, 1913/1914, 1994/1995
***[[הגביע האנגלי|גביע אנגלי]]** **(6)**: 1883/1884, 1884/1885, 1885/1886, 1889/1890, 1890/1891, 1927/1928
***[[גביע הליגה האנגלית|גביע הליגה]]** **(1)**: 2002
***[[מגן הקהילה]]** **(1)**: 1912

## קישורים חיצוניים

* 

* חדשות בלקברן, באתר סקאי ספורט
* חדשות המועדון, באתר הספורט של הבי.בי.סי
* ההיסטוריה של בלקברן רוברס: 1875-1914

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל אנגליות
קטגוריה:לנקשייר: מועדוני כדורגל
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1875
פיג'ו 601

**פיג'ו 601** (בצרפתית: **Peugeot 601**) הוא דגם של רכב צרפתי מתוצרת פיג'ו שיוצר בשנים 1934–1935. יוצרו 3,999 מכוניות בלבד.

הפיג'ו 601, שמשקלו היה 1,300 ק"ג, היה מצויד במנוע בעל שישה צילינדרים בנפח 2,148 סמ"ק. המנוע היה חלש יחסית למשקל הרכב, ומהירותו המרבית הייתה 115 קמ"ש בלבד.

מכונית היוקרה הבאה, עם מנוע 6 צילינדרים, שייצרה חברת פיג'ו לאחר יותר מ-40 שנה הייתה ה-פיג'ו 604.

## קישורים חיצוניים
.

601
קטגוריה:מכוניות משפחתיות גדולות
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1934
קטגוריה:מכוניות צרפתיות
בית הכנסת אברהם אבינו

[ממוזער|חורבן בית הכנסת ב[טבח חברון (תרפ"ט)]]
ממוזער|פנים בית הכנסת היום

**בית הכנסת על שם אברהם אבינו** נמצא במרכזה של שכונת אברהם אבינו בחברון. בית הכנסת נוסד לראשונה ב ונחרב במאורעות תרפ"ט. אחרי הקמת קריית ארבע, נחשף בית הכנסת על ידי פרופסור בן ציון טבגר. בעקבות זאת, שוקם בית הכנסת וכיום הוא משמש שוב לתפילה.

## היסטוריה
בית הכנסת נבנה במאה ה-16 לספירה על ידי קבוצת יהודים ממגורשי ספרד שהגיעו לעיר בהנהגת הרב מלכיאל אשכנזי.

שמו של בית הכנסת לקוח מאגדה המספרת על יום כיפור אחד בו היו רק תשעה יהודים בחברון והיה חסר העשירי להשלמת המניין. בהיכנס החג הגיע יהודי אלמוני ובזכותו נתקיימה בחברון תפילה במניין. במוצאי החג נעלם האיש והופיע שוב בחלומו של החזן בקהילה וסיפר לו כי הוא אברהם. בעקבות אגדה זו נקרא בית הכנסת בחברון בית הכנסת על שם אברהם.

ב־1835, לאחר שאיברהים פאשא ציווה לפרק את בית הכנסת שבעזה ולבנות באבניו מצודה במג'דל, נטלו בני הקהילה היהודית בחברון את דלתות העץ של בית הכנסת בעזה והציבום בבית הכנסת אברהם אבינו שבעירם.

בית הכנסת הורחב בימי רבנותו של רבי אליהו מני.

במאורעות תרפ"ט הרסו הערבים את בית הכנסת והקימו במתחם שירותים ציבוריים, מזבלה ודיר עיזים. גם את שאר שרידי הרובע הם הרסו בפקודת מלך ירדן.

אחרי הקמת קריית ארבע, נחשף בית הכנסת על ידי פרופסור בן ציון טבגר והוא פעל לשיקומו מחדש (הוא פעל גם לשיקומו של בית העלמין היהודי של חברון שאף הוא נהרס וחולל על ידי הערבים אחרי הטבח בתרפ"ט). ניסיון להביא לפתיחת בית הכנסת מחדש בראש השנה תשל"ז (ספטמבר 1976) הוכשל בידי כוחות הביטחון, אך ב-1 באוקטובר, לאחר שערבים פגעו בפרוכת במערת המכפלה, אורגנה תפילה גדולה בבית הכנסת שפוזרה ביד קשה. בשנת 1977 שיפץ הממשל הצבאי את בית הכנסת. בית הכנסת שוחזר על פי תמונות ועל פי זכרונות של בני חברון שניצלו בתרפ"ט, וכיום הוא שוב משמש לתפילה. לבית הכנסת הוחזרו ספרי תורה עתיקים שנלקחו ממנו לירושלים לאחר הטבח בתרפ"ט.

בתוך בית הכנסת התקיים בית כנסת הקטן האשכנזי שנרכש מהקהילה הספרדית בידי ר' שמעון שמרלינג, ככל הנראה בתחילת שנות העשרים של המאה ה־19, עת בוא הקהילה החב"דית לעיר. מכיוון שבית הכנסת הקטן שכן בצמוד לקיר הצפוני של הרובע ובמפלס נמוך מבתי הרובע, רק חלקו העליון נהרס וחלקו התחתון, בו נמצאת גומחת ארון הקודש, שרד. בית הכנסת מכונה כיום בית מנוחה רחל.

## לקריאה נוספת
* אליעזר רפאל מלאכי, "בית הכנסת של אברהם אבינו", בתוך: אלחנן ריינר וחגי בן-שמאי (עורכים), **מנגד תראה: אסופה ממאמרי א.ר. מלאכי בענייני ארץ-ישראל**, יד יצחק בן צבי, ירושלים, תשס"א 2001, עמ' 511–517

## קישורים חיצוניים

* אתר האינטרנט של בית הכנסת

## הערות שוליים

אברהם אבינו
אברהם
קטגוריה:היישוב היהודי בחברון: מבנים
אברהם אבינו
קטגוריה:אברהם
קטגוריה:ישיבת תורת אמת-חברון
אברהם אבינו
בגדי המלך

**בגדי המלך** הוא מחזה מקורי מאת נסים אלוני. המחזה נכתב בשנת 1961 כסאטירה מז'אנר "מחזות המלוכה" של נסים אלוני. ניתן לפרש את המחזה כהמשך אקטואלי לאגדת הילדים "בגדי המלך החדשים" (הנס כריסטיאן אנדרסן). המחזה בנוי משלוש מערכות: סתיו, חורף, אביב, כאשר כל אחת מהן מחולקת לתמונות.  

## עלילה

### מערכה ראשונה - [[סתיו]]
נקודת הפתיחה של המערכה הראשונה היא סופו של סיפור הילדים המקורי. בתמונה הראשונה מאזינים ראש הממשלה זום ועוזרו סזארו לצעקות הרמות של מורד הקורא: **"[[המלך הוא עירום]]!"**.

בהמשך מתברר לצופים כי ראש הממשלה עצמו שיתף פעולה עם מורד מארגון המחתרת וביקש ממנו להופיע בפומבי כשהוא צועק "המלך עירום!". 

להפתעת המלך, המורד לא נמנה עם ארגון המחתרת כפי שסבר תחילה, אלא מדובר במשורר העונה לשם הקטור אשר החליט על דעת עצמו לזעוק את האמת הפשוטה כאשר נוכח כי המלך אכן עירום. למרות הבלבול, מנצל ראש הממשלה את האירוע ומאלץ את הקטור להציג את עצמו כנציג של ארגון המחתרת. להקטור שני חברים: דמפוני ומארי איתה הוא שואף לקיים קשר רומנטי. 

בסוף הסתיו מסתבר כי מאחורי הקלעים פועלים צמד החייטים טורנו וקורבו אשר הגיעו מארץ רחוקה. צמד החייטים זוכים להערצה גדולה של העם והמלך ומטילים אימה על ראש הממשלה.

### מערכה שנייה - [[חורף]]
במערכה זו מופעל לחץ על הקטור לשאת את בת המלך, לוסי לאישה כאות מחווה של רצון טוב וחרטה. אולם הקטור דוחה זאת על הסף.

בהמשך מוזמן הקטור לתוכנית אירוח בה הוא צועק שוב "המלך הוא עירום! כולכם עירומים!" (ניתן צו לכל בעלי המשרות הגבוהות "להתלבש" בבגדי המלך).

האירוע הזה משמח מאוד את ראש הממשלה המייחל לנפילת המלך עד בוא האביב.

### מערכה שלישית - [[אביב]]
במערכה זו חלה תפנית. המלך נעשה חולה מאחר שלא לבש כסות ממשית על גופו במהלך כל ימות החורף. הקטור הוא המועמד לרשת את כס המלוכה לאחר שנשא לבסוף לאישה את בת המלך. המלוכה משנה את הקטור. הוא זונח את ערכי המוסר שלו ותום ליבו ומשתכר מהכוח שבשררה. המחזה מסתיים באופן טרגי כאשר הקטור הורג את מארי, אהובתו לשעבר כיוון שמרדה במלכותו.

שלוש המערכות מקוריינות על ידי שדר הרדיו בובו פורטונה ושתי זונות בשם מרתה וטרזה.

## על הבמה
* 1961 - הועלה המחזה לראשונה בהשתתפות אבנר חזקיהו בתפקיד המלך.
* 1992 - הועלה המחזה שנית בעיבוד מחודש של מיקי גורביץ' ודורי פרנס.
* 2004 - הועלה המחזה בשלישית כקופרודוקציה בתיאטראות החאן והבימה.

## קישורים חיצוניים
* וידאו מלא של ההצגה בבימויו של מיכאל גורביץ', קופרודוקציה של החאן והבימה
* תוכנית ההצגה, באתר של מיכאל גורביץ'
* יומן ההפקה של נסים אלוני בשיתוף תיאטרון החאן ותיאטרון הבימה

## הערות שוליים

קטגוריה:מחזות ישראליים
קטגוריה:מחזות סאטיריים
קטגוריה:נסים אלוני
קטגוריה:יצירות משנת 1961
קטגוריה:ישראל: סאטירה
ז'וליאנו בלטי

**ז'וליאנו אאוס בלטי** (פורטוגזית: **Juliano Haus Belletti**; נולד ב-20 ביוני 1976 בברזיל) הוא כדורגלן עבר ברזילאי-איטלקי ששיחק בעמדות המגן הימני והקשר.

כיום מאמן את קבוצת ברצלונה אתלטיק

## קריירה
את הקריירה התחיל בלטי בשנת 1993, במועדון הכדורגל הברזילאי קרוזיירו. כעבור שנתיים, לאחר 22 הופעות במדי קרוזיירו, עבר לסאו פאולו אשר גם היא בברזיל. בלטי שיחק עבור סאו פאולו עד שנת 1999, אז עבר לאתלטיקו מיניירו, שם הצליח לעזור לקבוצתו לסיים במקום השני בליגה הברזילאית. בשנת 2002 עבר לאירופה, למועדון הכדורגל הספרדי ויאריאל. בשנת 2004 הוא עבר לברצלונה, אחד ממועדוני הפאר של ספרד. ב-17 במאי 2006, בגמר ליגת האלופות, הגיע אחד מהרגעים הגדולים בקריירה של בלטי. חברו לקבוצה, סמואל אטו הבקיע על-מנת לעזור לקבוצתו להשוות את התוצאה ל-1-1. כמה דקות לאחר מכן, בדקה ה-81, קיבל בלטי מסירה מהמחליף השני של קבוצתו, הנריק לארסון והבקיע את שער הניצחון שהחזיר את הגביע לקטלוניה.

ב-22 באוגוסט 2007 חתם בלטי בצ'לסי, לאחר הסכם העברה עם ברצלונה בסכום של 5.5 מיליון אירו. בגמר ליגת האלופות 2008 שותף בלטי כמחליף בדקות הסיום. 

ביוני 2011 הכריז על פרישה מכדורגל.

## תארים

### כשחקן
;ויאראל
*גביע האינטרטוטו - 2003
**ברצלונה**
*ליגת האלופות - 2006
*הליגה הספרדית - 2004/2005, 2005/2006
*הסופר קאפ הספרדי - 2005, 2006

;צ'לסי
*הגביע האנגלי - 2009
*מגן הקהילה - 2009
*פרמייר ליג - 2009/2010

;נבחרת ברזיל
*גביע העולם - 2002

### כמאמן
**ברצלונה - נוער א**'

* ליגת האלופות לנוער 2024/25

## קישורים חיצוניים

 

קטגוריה:קשרי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:מגני כדורגל איטלקים
קטגוריה:כדורגלנים איטלקים
קטגוריה:מגני כדורגל ברזילאים
קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:כדורגלני קרוזיירו
קטגוריה:כדורגלני סאו פאולו
קטגוריה:כדורגלני אתלטיקו מיניירו
קטגוריה:כדורגלני ויאריאל
קטגוריה:כדורגלני ברצלונה
קטגוריה:כדורגלני צ'לסי
קטגוריה:כדורגלני פלומיננסה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ברזיל
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 2001
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2002
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2003
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1976
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1976
ננאד פראליה

**ננאד (ננו) פראליה** (בקרואטית: **Nenad Pralija**, נולד ב-11 בדצמבר 1970) הוא כדורגלן עבר קרואטי ששיחק בעמדת הקשר.

## קריירה
את קריירת הכדורגל החל פראליה בקבוצת הנוער של היידוק ספליט, כשסיים גיל נוער עבר לשחק בשורות RNK ספליט מהליגה השלישית.
בתחילת עונת 1994\1995 חזר לשחק בקבוצת נעוריו, היידוק ספליט, שעימה זכה באליפות, דאבל, והגיע עד לרבע גמר ליגת האלופות.

בסוף עונת 1996/1995 נרכש על ידי קבוצת אספניול שם כמעט ולא זכה לשחק. לאחר ששוחרר מאספניול ללא תמורה חזר פראליה להיידוק ספליט. לאחר חצי עונה עזב, והיה על סף חתימה בהפועל חיפה, אך לבסוף החליט לחתום ברג'ינה האיטלקית, שבהרכבה פתח רק שמונה פעמים וכמחליף שיחק במספר משחקים נוספים.

בעונת 2001/2000 הגיע לישראל וחתם במכבי חיפה. פראליה היה ממצטייני העונה שבה זכתה מכבי חיפה באליפות השישית שלה.
בתחילת עונתו השנייה במכבי חיפה הצטרף לקבוצה חברו מילדות, ג'ובאני רוסו, גם בעונה זו היה מהמצטיינים. בסוף העונה, הודיע על רצונו לסיים את הקריירה במכבי חיפה והצדדים החליטו להאריך את חוזהו בעונה אחת.
העונה השלישית של פראליה במכבי חיפה התאפיינה בהפכפכות, משחקים גדולים בליגת האלופות מול פציעות טורדניות ויכולת בינונית בליגה.
בתום העונה הסתיים חוזהו ופראליה שב למולדתו ולקבוצת נעוריו היידוק ספליט. בחיפה נרשמו לזכותו 33 שערים ב-109 הופעות.

פראליה נמנה שנים רבות על סגלה של נבחרת קרואטיה, ובמדיה רשם 11 הופעות ושער אחד.

בעונת 2005 פרש ממשחק פעיל והחל בקריירת אימון.

ב-4 בינואר 2012 פורסם כי פראליה נעצר בחשד למעורבות בהטיית משחקים.

## תארים
;היידוק ספליט
* אליפות קרואטיה: 1993/1994, 1994/1995, 2003/2004, 2004/2005
* הגביע הקרואטי: 1994/1995
* הסופר קאפ הקרואטי: 1993, 1994, 2004, 2005

;מכבי חיפה
* אליפות ישראל: 2000/2001, 2001/2002
* גביע הטוטו: 2002/2003

## קישורים חיצוניים

* עמוד השחקן באתר הרשמי של מכבי חיפה

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים קרואטים
קטגוריה:קשרי כדורגל קרואטים
קטגוריה:כדורגלני ספליט
קטגוריה:כדורגלני היידוק ספליט
קטגוריה:כדורגלני אספניול
קטגוריה:כדורגלני רג'ינה קלצ'ו
קטגוריה:כדורגלני מכבי חיפה
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים קרואטים בספרד
קטגוריה:ספורטאים קרואטים באיטליה
קטגוריה:ספורטאים קרואטים בישראל
קטגוריה:קרואטים שנולדו ב-1970
מכון סוורדלין להיסטוריה ותרבות של אמריקה הלטינית

**מכון סוורדלין להיסטוריה ותרבות של אמריקה הלטינית** הוא מכון מחקר המתמקד בחקר ההיסטוריה של אמריקה הלטינית ותרבותה. המכון השייך לבית הספר להיסטוריה ע"ש זלמן ארן בפקולטה למדעי הרוח ע"ש לסטר וסאלי אנטין שבאוניברסיטת תל אביב.

## היסטוריה
באפריל 1999 אישר סנאט אוניברסיטת תל אביב את הקמת **המכון להיסטוריה ותרבות של אמריקה הלטינית** ובראשו פרופסור צבי מדין. הקמת המכון נעשתה בד בבד עם קיומו של קונגרס עולמי של הפדרציה העולמית ללימודי אמריקה הלטינית והקריביים באוניברסיטה. תחת הכותרת "הים התיכון ואמריקה הלטינית" התכנסו כ-400 חוקרי אמריקה הלטינית והקריביים בכינוס ראשון מסוגו ובהיקפו בישראל. מאז גדל המכון והתפתח וכיום הוא אחד המכונים הפעילים והפוריים ביותר באוניברסיטה. לאחר תקופה ארוכה בה עמד בראש המכון פרופסור רענן ריין, עברה ראשות המכון בשנת 2005 לידי דוקטור חררדו לייבנר. במאי 2008 נקרא המכון על שם משפחת סוורדלין.

על אף פעולתו במסגרת בית הספר להיסטוריה מהווה המכון מסגרת רב-דיסציפלינרית שמטרתה היא קידום לימודי אמריקה הלטינית וספרד באוניברסיטה ופיתוח המחקר אודות חלקי עולם אלו. לשם כך מקיים המכון מגוון פעילויות, עליהן ניתן למנות את קיומו של סמינר מחלקתי שנתי; עשרות הרצאות פתוחות לקהל הרחב בשנה; הקרנות סרטים המלוות בהרצאות רקע שונות; הזמנת מומחים בינלאומיים מרחבי העולם להרצאות וכנסים בארץ; מתן מלגות לתלמידי אוניברסיטה שמחקרם מתמקד בתחומי עיסוקו של המכון לשיפור מיומנויות שפה ונסיעות מחקר הדרושות להשלמת תארים מתקדמים; הרחבת אוסף הספרים האוניברסיטאי אודות אמריקה הלטינית על מנת לשפר את יכולות המחקר ובעיקר קיטלוגו של אוסף וודרו בורה, שנתרם למכון עם מותו של החוקר.

נוסף על פעילויות אלו מקיים המכון מדי שנה כנס בינלאומי המביא לארץ עשרות מומחים בתחום מסוים של לימודי אמריקה הלטינית וחצי האי האיברי, המאפשר גם לחוקרים ישראלים להציג את מחקרם בפני הקהל הרחב ועמיתיהם מחו"ל. החל משנת 2003 נקרא גם כנס זה על שם וודרו בורה. החל משנת 2004 מקיים המכון, בשיתוף עם החוג ללימודים ספרדיים ולטינו-אמריקאים של האוניברסיטה העברית בירושלים ובתמיכת שגרירות ספרד בישראל ומכון סרוונטס, כנס ארצי תחת הכותרת "מחקרים חדשים בהיסטוריה ותרבות של ספרד ואמריקה הלטינית". כנס זה מהווה במה ייחודית להצגת תחום לימודים זה בעברית ובישראל.

המכון מוציא לאור את סדרת הספרים איברו-אמריקה בעריכת צבי מדין ורענן ריין, המוקדשת כולה למחקר מקורי, ישראלי ומתורגם כאחד. נוסף על כך מוציא המכון לאור את כתב העת Estudios Interdisciplinarios América Latina y el Caribe, הרואה אור באנגלית, ספרדית ופורטוגזית החל משנת 1990 (טרם ייסוד המכון).

## קישורים חיצוניים
* 
* El Mediterráneo y América Latina עמוד כינוס הפדרציה העולמית ללימודי אמריקה הלטינית והקריבים בתל אביב 1999 באתר FIALC 
* אתר כתב העת Estudios Interdisciplinarios de América Latina y el Caribe

קטגוריה:אוניברסיטת תל אביב: יחידות מחקר
קטגוריה:אוניברסיטת תל אביב: הפקולטה למדעי הרוח
קטגוריה:לימודי אמריקה הלטינית
ויליאם מיינור

**ויליאם צ'סטר מיינור** (באנגלית: **William Chester Minor**, היה ידוע גם כ-**W. C. Minor**; יוני 1834 – 26 במרץ 1920) היה מנתח בצבא האמריקאי, שתרם לערכים רבים במילון אוקספורד, תוך כדי הסגר במוסד לחולי נפש באשמת רצח.

## תחילת ימיו ועבודתו
נולד באי ציילון (כיום סרי לנקה). בתור נער נמשך ברגשות עזים לילידות האי, תופעה שגרמה לו ייסורי מצפון רבים. הוריו, שהיו מיסיונרים מניו אינגלנד, שלחו אותו בגיל 14 חזרה לארצות הברית, ובשנת 1863 הוא סיים את לימודיו כמנתח באוניברסיטת ייל.

הוא התקבל לצבא האיחוד ככירורג ובמסגרת מלחמת האזרחים נכח בקרבות עזים ששיכלו רבים מחבריו. מסופר על מקרה מסוים בו נצטווה לצלק את פניו של חייל אירי שניסה להשתמט מאחד הקרבות. סיוטים, הזיות ופרנויה סביב זוועות המלחמה ליוו אותו עד סוף ימיו.

## מחלתו וההסגר
לאחר מלחמת האזרחים הוצב מיינור לעבוד בניו יורק. הוא נמשך לאזורים המפוקפקים של העיר ובילה את רוב זמנו הפנוי אצל זונות. ב-1867, הבחינו רשויות הצבא בהתנהגותו (שנחשבה בזמנו למוזרה) והעבירו אותו למוצב נידח בפלורידה. ב-1868 אושפז מיינור במוסד לחולי נפש "סיינט אליזבת" שבוושינגטון די. סי.. לאחר 18 חודשים בהם לא הראה כל שיפור במצבו, אישר לו הצבא להתפטר מתפקידו ולהתחיל לקבל פנסיה.

ממוזער|המבשלה שבה עבד מיינור ושבסמוך אליה ירה בג'ורג' מרט
ב-1871 הוא עבר לגור בלמבת', פרבר עני של לונדון. ב-17 בפברואר, מיינור, רדוף פרנויה, ירה באדם בשם ג'ורג' מרט בטענה כי ניסה לפרוץ לדירתו. מרט היה באותו הזמן בדרכו לעבודה לתמוך בששת ילדיו ובאשתו ההרה, אלייזה. במשפט, זוכה מיינור מחמת חוסר שפיות ונשלח בעל כרחו למוסד סגור בכפר קראות'ורן. בזכות הפנסיה הצבאית שלו ומכיוון שלא נחשב מסוכן, זכה מיינור לתנאי מגורים נוחים שאפשרו לו לקנות ולקרוא ספרים רבים.

## אחרית ימיו ותרומתו למילון
כנראה בעקבות ההתכתבות שלו עם מוכרי ספרים בלונדון, נודע למיינור כי דרושים מתנדבים לתרום לערכים במה שעתיד להיות מילון אוקספורד. מיינור הקדיש את רוב שארית חייו למטרה זו.

הוא התברר כאחד התורמים היעילים ביותר למילון. מיינור עבר באופן שיטתי על כל הספרים ברשותו וסקר את תדירות המילים השונות. הוא התאים את הרשימה שלו לרשימת הערכים שחסר להם ציטוט במילון אוקספורד. ככל שרשימתו גדלה כך יכול היה לספק ציטוטים רבים יותר למילה מסוימת. לאחר זמן התיידד מיינור באופן אישי עם עורך המילון ג'יימס מארי, שאף הגיע לבקרו במוסד.

מצבו הנפשי המשיך להידרדר וב-1902 כרת לעצמו את איבר המין. בריאותו התערערה והותר לו לחזור לארצות הברית, למוסד לחולי נפש סיינט אליזבת, שם אובחן כחולה סכיזופרניה. הוא נפטר ב-1920 בניו הייבן, קונטיקט.

## לקריאה נוספת
* **הפרופסור והמשוגע** מאת סיימון וינצ'סטר, תרגם מאנגלית מאיר ויזלטיר, בהוצאת כנרת, 2000

## קישורים חיצוניים

* סריקה של אחד מדפי התרומה של מיינור, באתר מילון אוקספורד
* המוסד לחולי נפש ברודמור
* יוכי שלח, לשון ושיגעון: על "הפרופסור והמשוגע", סיימון ווינצסטר
* 

קטגוריה:מילונאים אמריקאים
קטגוריה:כירורגים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי בית הספר לרפואה באוניברסיטת ייל
קטגוריה:רופאים בצבא ארצות הברית
קטגוריה:מתמודדים עם מגבלה נפשית: אמריקאים
קטגוריה:סכיזופרנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1834
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1920
Lorca

**Lorca** הוא אלבומו החמישי של הזמר טים באקלי אשר יצא ב-1970.

## רשימת שירים
#Lorca – 9:53
#Anonymous Proposition – 7:43
#I Had a Talk With My Woman – 6:01
#Driftin' – 8:12
#Nobody Walkin' – 7:35

## משתתפים
*טים באקלי – גיטרה, שירה
*לי אנדרווד – גיטרה ראשית, מקלדת
*ג'ון באלקין – באס, עוגב
*קרטר קולינס – תופי קונגה
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי טים באקלי
קטגוריה:אלבומי חברת אלקטרה רקורדס
פזטיירוי

שמאל|ממוזער|250px|פזיטיירוי מקדוני (תבליט על סרקופג של אלכסנדר)
**פזטיירוי** (מיוונית: πεζέταιροι - בני לוויה רגליים) היו חיילי חיל רגלים נושאי רמחים ששירתו בצבא המקדוני בעת העתיקה.

פזטיירוי היו החיילים שהרכיבו את הפלנקס בצבאו של אלכסנדר הגדול. הם גויסו מקרב בני מקדוניה מקוריים. לצד ההטיירוי וההיפספיסטים הם היו החלקים המלכותיים בצבאו של אלכסנדר הגדול ובין הנאמנים ביותר.

כ-9,000 פזטיירוי החלו את המסע, כשהם מאורגנים בשש חטיבות שונות. לרוב, הפזטיירוי נלחמו יחד, אם כי ידועים מקרים בהם חטיבה מסוימת נשלחה למשימתה ללא שאר החטיבות. בדומה להטיירוי, גם הפזטיירוי גויסו על פי בסיס טריטוריאלי.

קטגוריה:חיל רגלים
נפת מסטיה

**נפת מֶסטִיָה** (בגאורגית: **მესტიის მუნიციპალიტეტი**, מילולית: מֶסטִיִיס מוניציפליטי) או **סוואנתי עילית** היא נפה במחוז סמגרלו וסוואנתי עילית שבגאורגיה. גובלת מצפונה ברוסיה, ממערבה בנפת אוצ'מצ'ירה שבאבחזיה, מדרום בנפת מרטווילי, נפת צ'חורוצקו, נפת צאלנג'יחה, וממזרח נפת לנטחי שבאימרתי. עד שנת 1917 נכללה בפלך כותאיסי שהשתייך למחוז ההיסטורי, סוואנתי. משנת 1921 במזרה של סוואנתי עילית, ומשנת 1930 כנפת מסטיה.

השפה המדוברת בנפה היא הסוואנית בדיאלקטים באלית עילית ובאלית תחתית.

הנפה מאוכלסת ב-9,316 תושבים בצפיפות אוכלוסין של 3.06 איש לקמ"ר. היישוב העירוני (דאבא) מסטיה מהווה את המרכז המנהלתי של הנפה. כמו כן הנפה כוללת 152 כפרים ב-14 תמי: בֶּר'וֹ, אֶצֵרִי, אוֹפַּארִי, קָאלַא, לָאטַאלִי, לָאחַאמוּלָה, לֶנגֵ'רִי, מוּלַאחִי, נַאקרָה, אוּשגוּלִי, פָּארִי, צחוּמַארִי, צווִירמִי, צ'וּבֵּרִי וחָאִישִי.

ממוזער|שמאל|250px|מגדל בסוואנתי

## גאוגרפיה
בנפה זורמים הנהרות הבאים: האנגורי והנהרות הנשפכים אליו: אדישיסצ'אלה, מוּלחרָה, דִילרָה, נֶנסקרָה ואִיפַּארִי, חָאִישוּרָה ועוד.

## היסטוריה
בימי הביניים הייתה חלק מהמחוז ההיסטורי, סוואנתי, שהייתה חלק מהממלכה הגאורגית המאוחדת. עם התמוטטותה הסופית של הממלכה הגאורגית במאה החמש עשרה התפצלה סוואנתי לשלושה אזורי שליטה: חלקו הצפוני והמבודד - נפת מסטיה, יותר זכה בעצמאות גמורה והתנהל מאז כחברה שבטית ללא שעבוד פיאודלי.

## קישורים חיצוניים

* 
## הערות שוליים

מסטיה
מסטיה
קטגוריה:סוואנתי
קטגוריה:סמגרלו וסוואנתי עילית
באוד

**באוד** (באנגלית: **Baud**) היה מדד נפוץ לקצב העברת מידע, עד שהוחלף במושגים יותר נוחים להשוואה, כמו ביטים לשנייה. המונח באוד מייצג את כמות הסמלים בשנייה אחת. מאחר שסמל הוא יחידת נתונים מורכבת היכולה לייצג יותר מביט אחד, הבאוד הוחלף במדד של ביטים לשנייה, כהצגה של קצב שידור הנתונים ללא הצורך לבצע שקלול נוסף של כמות הביטים שכל סמל מייצג.

המדד נקרא על-שם המהנדס הצרפתי ז'אן מאוריס אמיל בודו. נעשה בו שימוש לראשונה כדי למדוד קצב שידור של טלגרף.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:טכנולוגיה תקשורתית
קטגוריה:יחידות מידה: מחשוב
צ'נקלה

[ממוזער|315px|שמאל|צ'נקלה (באופק); מראה מ[קיליטבהיר  שעל חוף חצי האי גליפולי, 2024]]
**צ'נקלה** (בטורקית: **Çanakkale**) היא עיר נמל בצפון-מערב טורקיה ובירת נפת צ'נקלה במחוז מרמרה, אחת משתי הנפות הטורקיות השוכנות בשתי יבשות: אירופה ואסיה (השנייה היא נפת איסטנבול).

צ'נקלה מרוחקת 235 ק"מ דרום-מערבית מאיסטנבול. העיר נמצאת בחוף הדרומי-מזרחי של מצר הדרדנלים, המקשר בין ים מרמרה ל, בנקודה הצרה ביותר שלו. הטורקים מכנים את הדרדנלים בשם "מצר צ'נקלה". גשר הדרדנלים בצפון המצר, שנחנך במרץ 2022, נקרא בטורקית בשם "גשר צ'נקלה".

צ'נקלה שוכנת מול חצי האי **[[גליפולי]]**. הטורקים מכנים את מערכת גליפולי "קרב צ'נקלה".

לפי אומדן רשמי מ-2023 אוכלוסייתה מונה 203,523 תושבים.

רוב היהודים בצ'נקלה הם יהודים ספרדים, שמקורם בגירוש ספרד.

### אזכורים בתרבות

ב-2012 יצא לאקרנים סרט על קרב גליפולי ב-1915 בשם "צ'נקלה" .

ב-2018 יצא לאקרנים הסרט עץ האגס הפראי  של הבמאי הטורקי נורי בילגה ג'יילן. עלילת הסרט מתרחשת בנפת צ'נקלה.

צ'נקלה היא העיר הקרובה ביותר לאתר ההיסטורי של טרויה הקדומה. סוס העץ ששימש בסרט "טרויה" משנת 2004 הוצב על טיילת החוף בעיר.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טורקיה: ערי נמל
קטגוריה:קהילות יהודיות בטורקיה
קטגוריה:טורקיה: ערי חוף
קטגוריה:הים האגאי: ערי נמל
קטגוריה:אסיה: ערי נמל
קינטוסקופ

שמאל|ממוזער|150px|קינטוסקופ
**קינטוסקופ** (Kinetoscope) הוא מכשיר שהוצג לראשונה בארצות הברית בשנת 1893, על ידי הממציא תומאס אדיסון ועוזרו ויליאם קנדי דיקסון. באמצעות מכשיר זה ניתן היה לצפות בסרטים בצפייה יחידנית על ידי השחלת מטבע. יחד עם הקינטוסקופ, המציאו אדיסון ודיקסון את המצלמה הקולנועית הראשונה - ה**קינטוגרף**.

הקינטוסקופ של אדיסון קדם בשנתיים להמצאת הקולנוע על ידי האחים לומייר בשנת 1895.

## המצאה ופיתוח
בעקבות המצאת פילם הצלולואיד, פיתחו אדיסון ודיקסון את הקינטוגרף, מכשיר שאפשר הקלטה של רצף תמונות נעות. כדי לאפשר צפייה ברצף התמונות שצילמו, פיתחו אדיסון ודיקסון מכשיר נוסף בשם קינטוסקופ.

בשנת 1891 הגיש אדיסון בקשה לפטנט על מכשיר שיהווה מקבילה לפונוגרף מבחינה חזותית ויאפשר צפייה בתמונות נעות. אדיסון קרא להמצאתו קינטוסקופ, ביטוי המורכב מהמילים היווניות "קינטו", תנועה ו-"סקופוס", לצפות.

אדיסון האמין כי על התמונה הנעה ללוות את מכשיר הפונוגרף שאותו פיתח ולכן החליט שלא להמציא מכונת הקרנה אלא לפתח מכשיר שישמש כמעיין תא הצצה, שלצידו יפעל במקביל פונוגרף שישמיע את פס הקול.

העבודה על המכשיר החלה בשנת 1889. בעוד אדיסון הגה את הרעיון, מרבית הניסויים והפיתוח בפועל בוצעו על ידי דיקסון ועוזרו, צ'ארלס בראון. עיקר הפיתוח התרחש במעבדות אדיסון בווסט אורנג', ניו ג'רזי. הקינטוסקופ כלל תא צפייה, בו הורצה רצועת פילם רציפה באורך של כ-14 מטרים מול מנורה. התא יועד לצופה בודד. הקינטוסקופ בפני עצמו אפשר צפייה בסרט ללא קול. בעת ההקרנה, רצועת סאונד הורצה במקביל בתוך התא על גבי פונוגרף תוך ניסיון להקפיד ככל שניתן על סינכרון בין הדימוי החזותי לשמע.

## יציאה לשוק ושימוש מסחרי
אב טיפוס ראשון לקינטוסקופ הוצג לראשונה לציבור ב-20 במאי 1891. אב הטיפוס כלל את המצלמה ותא ההצצה ליחיד. נעשה בו שימוש בסרט צילום ברוחב 18 מ"מ אשר נע במהירות קבועה בין שני סלילים. הקינטוסקופ שווק לראשונה באופן מסחרי בשנת 1894. מחירו באותה עת נע בין 250 -300 דולרים.

חברת אדיסון הקימה סטודיו קינטוגרפי במבנה ששמו "מריה השחורה" בווסט אורנג', בניו ג'רזי כדי לצלם בו סרטים שיוצגו לציבור על גבי מכשירי הקינטוסקופ המסחריים הראשונים. מבנה זה היה צבוע שחור וחסר גג, שנע על ציר מיוחד לצורך מעקב אחרי תנועת השמש, לצורך תאורה עבור הסרטים. סרטים קצרים אלה בוימו על ידי אדיסון באולפן ותוארו בהן הופעות קצרות כגון נשים רוקדות, קרבות אגרוף מבוימים, או הופעות קרקס.

המכשירים הראשונים הוצבו במקומות ציבוריים הומי אדם כגון במבואות בתי מלון, בפארקי שעשועים ובמתחמי מכונות משחק. באפריל 1894 נפתח לציבור אולם הקינטוסקופים הראשון, בעיר ניו יורק. פעלו בו חמישה מכשירים. עלות השימוש הייתה 25 סנט.

אדיסון החליט שלא להגיש פטנט בין לאומי על מכשירי הצפייה. המכשירים הפכו פופולריים מאוד ברחבי אירופה, שם גם עברו שינויים ושדרוגים שונים על ידי ממציאים אירופאים שונים. האחים לומייר קיבלו השראה למכשיר הסינמטוגרף שהמציאו לאחר שביקרו בתערוכת קינטוסקופים בפריז. המכשיר של האחים לומייר פעל כמצלמה ומכשיר הקרנה גם יחד ויצא לשוק בשנת 1895.

## הקינטופון
הקינטופון, או קינטו-פונוגרף, היה המכשיר שאותו פיתחו אדיסון ודיקסון בשנת 1895 כשכלול של הקינטוסקופ. מכשיר זה אפשר צפייה והאזנה במקביל של צופה בודד בסרט קצר. הסרטים הראשונים הציגו הופעות פשוטות כגון נגן אורגן המנגן קטע קצר או הופעה קצרה של זמר.

פיתוחו של הקינטופון המשוכלל והמתקדם יותר הביא לירידה בשימוש בקינטוסקופ עד שזה כמעט ונעלם מהשוק.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טכנולוגיות תצוגה
קטגוריה:ארצות הברית: המצאות
קטגוריה:תומאס אלווה אדיסון
מריה השחורה

**מריה השחורה** (באנגלית: **Black Maria**) הוא  אולפן הקולנוע הראשון אשר הוקם על ידי תומאס אדיסון בארצות הברית בשנת 1893.

אולפן קולנוע זה, אשר היה צבוע כולו בשחור (ומכאן שמו), סבב על צירו, והיה בעל פתח בגגו לשם חדירת קרני השמש עבור תאורה לצורך צילומי סרטיו של אדיסון. זאת משום שהצילום, בעת ההיא, דרש אור רב מאוד.
באולפן זה אדיסון צילם להטוטנים שונים ואנשי קרקס ובידור בראשית לידתו של הקולנוע, ואת סרטיו הקרין במכשירי הקינטוסקופ, איתם הציג את סרטיו בצפייה יחידנית.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:היסטוריה של הקולנוע
קטגוריה:חברות אמריקאיות להפקת סרטים
קטגוריה:תומאס אלווה אדיסון
אימה

[ממוזער|[הבעת פנים המבטאת אימה. דימוי מספר 20 בספרו של צ'ארלס דרווין, "הבעת הרגשות בקרב בני אדם וחיות" (1872).]]
**אֵימָה** היא רגש חזק שאנשים חווים כאשר הם פוחדים, נבהלים, מבועתים או מזדעזעים, בעקבות סיטואציה שהם נמצאים בה. הסיטואציה יכולה לכלול שמיעת בשורה רעה, צפייה באירוע שלילי ובכל מקרה בו ההשפעה על האדם במישור הפיזי או הנפשי היא שלילית ומיידית.

כאשר אנשים חשים תחושה זו באופן טבעי בגלל אירוע מציאותי, היא לרוב שלילית. עם זאת, מקובל בעולם לגרום לרגש זה להתעורר באופן יזום על ידי מגוון פעולות ותחביבים, על-מנת להעלות את רמת האדרנלין בגוף, לחוש את הסכנה וליהנות, בלי להיות במצב מסכן חיים באמת. למשל: סרטי אימה, רכבות שדים, ספרות אימה ועוד.

## ראו גם

* סרט אימה
* ספרות אימה
* משחק אימה

## קישורים חיצוניים
* עולם האימה - סקירת סרטי אימה, אתרים תיירותיים מפחידים, מוצרי אימה, יצירות אומנות ועוד
* זיוי ברמן וגדי שבת, הפסאז' - וריאציות על נושא: אימה, 11 באוגוסט 2016

*
דינמו בתומי

**דינמו בתומי** (בגאורגית: **ბათუმის დინამო**, בַּתוּמיס דינַמוֹ) היא קבוצת כדורגל מהעיר בתומי שבגאורגיה המשחקת בליגת העל הגאורגית.

הקבוצה החלה את הופעותיה באירופה בעונת 1995/1996 בגביע אירופה למחזיקות גביע. בסיבוב המוקדמות הראשון הקבוצה ניצחה את קבוצת אוביליץ' בלגרד מסרביה. בסיבוב המוקדמות השני הקבוצה הפסידה לקבוצת סלטיק הסקוטית והודחה מהטורניר.

ב-2021 זכתה הקבוצה באליפות גאורגיה לראשונה בתולדות המועדון.

## היסטוריה
* 1923: יסוד המועדון תחת השם דינמו בתומי
* 1990: שינוי שם ל**מועדון הכדורגל בתומי**
* 1994: שינוי שם ל**מועדון הכדורגל של דינמו בתומי**
* 1995: השתתפות ראשונה בגביע אירופה דרג 2

## תארים
* **אליפות גאורגיה**
* זכייה (2): 2021, 2023
* '''גביע גאורגיה''':
* זכייה (1): 1998
* גמר: 1993, 1995, 1996, 1997, 2023
***הסופרקאפ הגאורגי**:
*זכייה (1) 1998

## קישורים חיצוניים

* 

* מידע על הקבוצה 

קטגוריה:קבוצות כדורגל גאורגיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1923
קטגוריה:בתומי
דגל מישיגן

**[[דגל]] [[מדינות ארצות הברית|מדינת]] [[מישיגן]]** מציג על רקע כחול כהה את סמל המדינה. סמל המדינה כולל שלט עליו מופיעה צללית אדם אשר ביד אחד מנופפת לשלום ובשנייה מחזיקה רובה. האדם עומד על שפת ימה וברקע נראית השמש הזורחת. הצללית מייצגת את החלוצים האמריקאים אשר נעו מערבה אל מרחבי מישיגן. השלט מוחזק מימין ומשמאל על ידי האייליים: אייל קורא (מימין) ואייל קנדי (משמאל) המייצגים את מישיגן, ומעליו מרחף עיטם לבן-ראש המייצג את ארצות הברית.

על הדגל שלוש כתובות בלטינית:
* E pluribus unum – על סרט אדום למעלה, שמשמעותו "מתוך רבים אחד" שהיה מוטו לא רשמי של ארצות הברית
* Tuebor – על השלט עצמו, שמשמעותו "אגן על עצמי"
* Si Quaeris Peninsulam Amoenam Circumspice – על סרט לבן מתחת לשלט, שמשמעותו "אם אתה מחפש חצי אי נעים, הסתכל סביבך" שהוא המוטו של מישיגן

הדגל הראשון של מישיגן הציג מצד אחד את סמל מישיגן עם חייל ואישה ומן הצד השני את תמונתו של מושל המדינה. בשנת 1865 הדגל שונה ובמקום תמונת המושל הוצג סמל ארצות הברית. הדגל הנוכחי אומץ באופן רשמי ב-1 באוגוסט 1911.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

מישיגן
מישיגן
קטגוריה:מישיגן: סמלים
קטגוריה:עיט בתרבות
קטגוריה:איילים בתרבות
המשרד (סדרת טלוויזיה בריטית)

**המשרד** (באנגלית: **The Office**) היא קומדיית מצבים מוקומנטרית בריטית אשר נוצרה, נכתבה ובוימה על ידי ריקי ג'רווייס וסטיבן מרצ'נט. הסדרה הופקה במקור בבריטניה לערוץ BBC2 בין השנים 2001 ל-2003. בעקבות הצלחתה של הסדרה נוצרו לה גרסה אמריקאית, גרסה צרפתית, גרסה גרמנית וכן הגרסה הישראלית, ששודרה בערוץ yes Stars Comedy ב-yes.

בנוסף ל-12 הפרקים של הסדרה הופקו שני פרקים מיוחדים לחג המולד באורך של 45 דקות. הסדרה נמכרה לרשתות שידור בלמעלה מ-80 ארצות ברחבי העולם.

הסדרה שודרה בישראל בערוץ סטאר וורלד ו-BBC entertainment (לשעבר BBC prime).

## הדמויות הראשיות
הסדרה עוקבת אחר קבוצה מעובדי משרד ובעיקר אחר ארבע דמויות:
* **דייוויד ברנט** (ריקי ג'רווייס) - מנכ"ל המשרד האחראי על מכירת נייר לצורכי דפוס. אף על פי שהוא מאמין כי הוא עצמו מצחיק מאוד, ידידותי, ואהוד על כולם, הוא למעשה יהיר, קטנוני ופוגעני. ההתנהגות הילדותית שלו באה לידי ביטוי לאורך הסדרה בכך שהוא מסתובב במשרד, מנסה לבדר את עובדיו עם בדיחות לא מצחיקות חסרות טאקט, מבצע חיקויים לא מוצלחים ונכנס לצרות בשל כך. אף על פי שברנט מחשיב את עצמו לאדם מודרני ומנסה לשמור על תקינות פוליטית, הוא לעיתים קרובות חושף את עמדותיו הפוגעניות כלפי נשים, מיעוטים אתניים, הומואים ונכים.
* **טים קנטרברי** (מרטין פרימן) - איש מכירות במשרד. שלא בדומה לברנט, טים הוא מצחיק ולא יומרני. אף על פי כן, טים איננו מרוצה מחייו - הוא בן 30, חי עדיין עם הוריו ועובד בעבודה אשר לפי דעתו היא חסרת טעם. אף על פי שהוא רוצה לעזוב את המשרה הנוכחית ולנסות ולהשיג מטרות יותר גדולות וחשובות בעיניו, חוסר הביטחון שלו מונע ממנו לפעול כדי לשנות את מצבו. הוא שומר על שפיותו על ידי כך שהוא מקווה ליזום קשר רומנטי עם פקידת הקבלה במשרד, דון טינסלי, ועל ידי מתיחות שונות שהוא עושה לגארת'.
* **גארת' קינאן** (מקנזי קרוק) - שותפו לעבודה התמהוני של טים ואויבו המושבע. בניגוד לטים, גארת' חסר חוש הומור. הוא נוהג להטריד באופן קבוע את טים בהערותיו היומרניות והמגוחכות. הוא מתגאה בכך שהוא המנהיג של הצוות, בעיקר משום שהוא לא מבין כי תיאור התפקיד שלו בעיקר חסר משמעות. אף על פי כן הוא מנסה באופן קבוע לכפות את מעט הסמכות שיש לו על שאר העובדים במשרד. בדומה לברנט, גארת' הוא יהיר וחצוף. יתר הצוות במשרד מכיר בכך שגארת' הוא "כלבלב המחמד" של ברנט.
* **דון טינסלי** (לוסי דייוויס) - פקידת קבלה של המשרד. היא לרוב נאלצת להתמודד עם ההתנהגות השטותית של ברנט. בדומה לטים, גם היא מודעת למצב העגמומי בו היא נמצאת בחייה. היא מאורסת במשך תקופה ארוכה לבחור בשם לי אשר עובד במחלקת האספקה של החברה. היא ויתרה על קריירה של כתיבת ספרי ילדים כדי לעבוד במשרתה הנוכחית.

## ראו גם
* המשרד (סדרת טלוויזיה אמריקאית)

## קישורים חיצוניים
* 

* המשרד ב yes וואלה!

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: סדרות
קטגוריה:זוכי פרס פיבודי
קטגוריה:סדרות טלוויזיה בריטיות שעלו לשידור בשנות ה-2000
קטגוריה:סדרות מוקומנטריה
קטגוריה:קומדיות מצבים בריטיות