open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
לגעת ברוח

**לגעת ברוח** היא תוכנית ראיונות בהנחייתו של יואב גינאי בה התארחו אושיות מכלל תחומי התרבות והבידור.

התוכנית נוצרה בערוץ 33 בשנים 2002-2006 ושודרה במקביל בערוץ הראשון.

האומן המתארח קבע היכן תצולם התוכנית על סמך הקשר האישי שלו למקום וסיפר במהלך הראיון על מקורות ההשראה שלו, תהליכי היצירה וקטעים מסיפור חייו. במהלך התוכנית, השתתף אורח שאותו בחר המרואיין.

התוכנית "לגעת ברוח" נרכשה במלואה על ידי אוניברסיטת הרווארד.

בין המרואיינים היו אהוד מנור, חיים חפר, מנחם גולן, רבקה מיכאלי, צדי צרפתי, נתן יונתן, יפה ירקוני, איקא ישראלי, עמוס קינן, דן אלמגור, עלי מוהר, חנה מרון, עוזי חיטמן, נורית הירש, רות סירקיס, יזהר אשדות, אביהו מדינה, נחום היימן, רבקה זהר, ירדנה ארזי, עדנה לב, יורם טהרלב, אורי אבנרי, חיים גורי, ורדי כהנא, שמעון ישראלי, קרן אן, אילנית, דוד רובינגר, נעמי רגן, נתן זך, ישראל ויסלר, אמנון שמוש, ג'ו עמר, חיים באר, זאב רווח, ליעד שהם, אסתרית בלצן, אבי טולדנו, חני נחמיאס, דני ליטני, ישראל יצחקי, עדי נס, אושיק לוי, אסא כשר, שייקה לוי, גלילה רון־פדר-עמית, מיכה בר-עם, אהובה עוזרי, ניסים אמון ורונה קינן.

## הערות שוליים

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:תוכניות ראיונות ישראליות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2002
קטגוריה:הערוץ הראשון: תוכניות וסדרות
ארגון הימאות הבין-לאומי

**ארגון הימאות הבין-לאומי** (באנגלית: The **International Maritime Organization**, בראשי תיבות: **IMO**; בצרפתית: **Organisation Maritime Internationale**, בראשי תיבות: **OMI**, היה ידוע בעבר בשם "ארגון בינממשלתי מייעץ לימאות", באנגלית: Inter-Governmental Maritime Organization) נוסד על ידי האומות המאוחדות בשנת 1948 כדי לתאם בטיחות ימית וכללי התנהגות בים. אולם, IMO החל לפעול באופן משמעותי רק בשנת 1958.

מטה הארגון נמצא בלונדון, בריטניה. הארגון מעודד שיתוף פעולה בין ממשלות ובין תעשיית הספנות כדי לשפר את רמת הבטיחות בים ולמנוע זיהום ימי. הארגון מנוהל על ידי אספת חברים, ניהולו הכספי מופקד בידי מועצה הנבחרת מבין חברי האספה. עבודת הארגון מתבצעת באמצעות ועדות הנתמכות בתת-ועדות מקצועיות. לארגוני או"ם אחרים הזכות לשבת באסיפות ה-IMO במעמד של משקיפים.

לארגון מזכיר כללי הנבחר על ידי האספה וחטיבות שונות הכוללות: בטיחות ימית, הגנת הסביבה הימית וחטיבה לכנסים.

ישראל הצטרפה לארגון ה-IMO בשנת 1952.

## היסטוריה
הרעיון להקים ארגון בין-לאומי לימאות נולד לאחר טביעת האוניה טיטניק. בתקני הבטיחות של ימינו, תכנונה של הטיטניק הפך את הספינה לפגיעה ביותר. מחיצות הבטיחות המחלקות את הספינה ומונעות את הצפתה בבת-אחת, לא נבנו לכל גובה גוף הספינה. זאת כיוון שעל פי חישובי מהנדסי האוניה לא היה זה אפשרי שהספינה תיטה על צידה די כדי שהמים ישטפו מעל מחיצה אחת לחלל שלצידה.

כאשר טיטניק פגעה בקרחון, התברר כי חישובי מהנדסי האוניה היו שגויים. לאחר שהחלו נוסעיה לנטוש את האוניה, התברר גם כי אין די סירות הצלה לכל הנוסעים על האוניה. אנשים רבים נספו עקב טעויות תכנוניות אלה.

עד לאותה עת כל אומה קבעה את כללי הבטיחות שלה בים ואת כללי תכנון האוניות ומתקני הבטיחות החייבים להיות עליהן. בתגובה לאסון הטיטניק נוסד "ארגון הייעוץ הבין-ממשלתי לימאות" (Inter-Governmental Maritime Consultative Organization - IMCO). בשנת 1914 התקבלה "האמנה הבין-לאומית לבטיחות החיים בים" (International Convention for the Safety of Life at Sea - SOLAS) ובה שורה של הנחיות בתחום בניית אוניות ואמצעי הבטיחות החייבים להיות עליהן. מאז תוקנה אמנת SOLAS מספר פעמים והותאמה להתפתחויות בתחום הטכנולוגיה הימית.

ארגון IMCO הפך לארגון IMO בחסות האומות המאוחדות. IMO מתקין תקנות הנאכפות על ידי ארגוני תקינה ימית בעולם אשר בודקים אוניות כדי להבטיח שהן עומדות בתקנות הבין-לאומיות.

## כלים משפטיים
ארגון IMO הוא המקור לכ-60 כלים משפטיים המנחים את התפתחות התקנות של המדינות החברות בארגון במטרה לשפר את הבטיחות בים, לסייע במסחר בין מדינות הים ולהגן על הסביבה הימית. הבולטת שבכלים משפטיים אלה היא "האמנה הבין-לאומית לבטיחות חיי אדם בים".

## ראו גם
* מספר IMO

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר הבית של IMO 
* על ארגון הימאות הבין-לאומי באתר משרד החוץ
* 

קטגוריה:ארגונים המסונפים לאו"ם
קטגוריה:ארגונים ימיים
נפוחיתאים

**נַּפּוּחִיתָאִים** (שם מדעי: Tetraodontiformes) היא סדרה של דגי גרם ימיים ממחלקת מקריני סנפיר. מקור שמה המדעי של הסדרה הוא "דמויי-נפוחיתיים", כלומר סדרתם של הנפוחיתיים. הסדרה כוללת 10 משפחות ובהן מעל 360 מינים.

רוב המינים הם שוכני מים מלוחים, בעיקר בשוניות אלמוגים במימי האזור הטרופי, לרבות במפרץ אילת. מספר מינים חיים גם באוקיינוס הפתוח או אף במים ממוזגים. גופם של דגים אלה אינו גמיש ותנועתם איטית למדי. קשיחותו של הגוף מספקת הגנה חלקית מטורפים, אך אמצעי ההגנה של דגים אלה מגוונים יותר: לנצרניים היכולת לנעול את סנפיר הגב הקוצני שלהם במעין ניצרה, וכך למנוע מטורפים לטרוף אותם. לנפוחיתיים ולקיפודגיים היכולת להתנפח לגודל כפול מגופם ויותר על ידי בליעת מים והקיפודגים גם בעלי קוצים דוקרים על העור. מינים נוספים בעלי רעלים שונים בגופם.

הגדול בבני סדרה זו הוא דג הגרם הגדול ביותר בעולם - דג שמש מגובשש שאורכו עד 4.5 מטר ויכול לשקול מעל 2,000 ק"ג. הקטן ביותר - Rudarius excelsus, ממשפחת החדקוציים מגיע לאורך של 2.5 ס"מ בלבד.

## משפחות הסדרה
* *Aracanidae*
* נצרניים (*Balistidae*).
* דו-שיניים או קיפודגיים (*Diodontidae*)
* דגי שמש (*Molidae*)
* חדקוציים (*Monacanthidae*)
* קופסינוניים (*Ostraciidae*)
* נפוחיתיים (*Tetraodontidae*)
* תלת-קוציים או דגי חצובה (*Triacanthidae*)
* *Triacanthodidae*
* תלת-שיניים (*Triodontidae*) - בה סוג ומין יחיד - תלת-שן (*Triodon macropterus*)

## גלריה

קובץ:Pseudobalistes fuscus, Blue triggerfish.jpg|רב־נצרן שחום (Pseudobalistes fuscus)
קובץ:Lactophrys polygonia.jpg|Acanthostracion polygonius
קובץ:Diodon liturosus 6.jpg|דו־שן שחור־כתמים (Diodon liturosus)
קובץ:Arothron manilensis.jpg|Arothron manilensis
קובץ:Masturus lanceolatus.jpg|דג שמש חד-זנב
קובץ:Triacanthus biaculeatus.png|Triacanthus biaculeatus


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1940
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי לב ברג
מסע ומתן

**מסע ומתן** הוא שם אלבומו השלישי של מוש בן ארי משנת 2006. חלק משירי האלבום נכתבו והוקלטו ראשונית במהלך מסע שערך בן ארי לאוסטרליה לאחר יציאת אלבומו הקודם, "דרך".

## תגובות

האלבום כולל מחווה ללד זפלין ("פלאפל") כמו גם גרסת כיסוי לשיר "ילד מזדקן" של להקת כוורת. שלושה שירים הפכו להיטים: "ממריאים" ו"מסע ומתן" שהגיעו לראש מצעד הפזמונים של רשת ג', ו"אנצל".

עם זאת, ביקורות עיתונות המוזיקה לאלבום היו מעורבות. בעיקר נמתחה ביקורת על המלל.

## רשימת השירים
# משא ומתן
# בין הצלילים
# ממריאים
# לו רק
# אנצל
# נקבל
# יום חדש
# ארץ ישראל
# גל
# חלום
# פלאפל
# ילד מזדקן
# סוף כל יום

## סינגלים

## קישורים חיצוניים

* 
* אמיר עמרמי, המיצוי והריצוי, ביקורת על האלבום באתר נענע 10

קטגוריה:אלבומי זהב בישראל
קטגוריה:אלבומי מוש בן ארי
קטגוריה:אלבומי חברת NMC יונייטד אנטרטיינמנט
וידוי (ספר)

**וידוי** הוא רומן היסטורי מאת יוכי ברנדס, המתבסס על אנציקלופדיות, ספרים, מחקרים וראיונות שערכה ותוספות ליצירת העלילה שרקחה המחברת.
הספר וידוי יצא לאור בשנת 2005.

הרומן וידוי שב לנושאים בהם עסקה המחברת בספרים קודמים, ובהם: מעמד האישה, יכולתן של יצירות אומנות או סיפור (ואפילו סיפורה של אישה אחרת) לגרום לשינוי במהלך חיי האדם ונושא רגשות אשמה וההתמודדות איתן.

הרומן משתרע על תקופה המתחילה בפרעות קישינב בראשית המאה העשרים ועד ימינו במדינת ישראל.

וידוי מספר על תמר, אוצרת במוזיאון, על יחסיה עם אמהּ וסבתה ועל מפגש עם אישה מבוגרת המחזיקה ברשותה ציור. מפגש הפותח סיפור נוסף בתוך העלילה הראשית, סיפורה של בעלת התמונה.

## עלילה

אלה, העובדת כמשחזרת במוזיאון בו עובדת תמר, משחזרת ציור ישן מאת אמן בלתי ידוע. ציור זה נותן לתמר, הנאבקת על מעמדה במוזיאון רעיון לאצור תערוכה של ציורים שהקדימו את זמנם.

במהלך חיפושיה אחרי תמונה היא מגיעה לציונה, המחזיקה ברשותה ציור ישן, ומנסה לשכנע אותה להשאיל את הציור למוזיאון.

ציונה מספרת לתמר את סיפור חייה, המתחיל בפרעות קישינב, עובר דרך התבגרותה אצל דודה ודודתה, דרך נסיעה לאודסה לביתו של חיים נחמן ביאליק, קשריה עם התנועה הציונית, אהבתה לצעיר בולשביק, עלייתה ארצה על הרוסלאן, לימודיה בגימנסיה הרצליה.

במקביל, מתוארת מערכת היחסים בין סבתה הדעתנית של תמר, אמהּ המתרכזת בבישולים ובגדים ותמר עצמה, בינן לבין עצמן ובינן לבין הגברים שהיו בחייהן.

כעלילת משנה נוספת מתוארת עלייתה לישראל של רוזה כהן אמו של יצחק רבין כנוסעת סמוייה על הרוסלאן.

## קישורים חיצוניים
*פרק ראשון מהספר

וידוי
קטגוריה:ספרי 2005
קטגוריה:ספרי יוכי ברנדס
קטגוריה:ספרי הוצאת משכל
קטגוריה:ספרי ידיעות ספרים
מורקמב ווייז

**מורקמב ווייז** (אנגלית: Morecambe and Wise) היו צמד קומיקאים בריטיים - אריק מורקמב וארני וייז. המופע המשותף נמשך ארבעה עשורים, משנת 1941 עד מותו של מורקמב ב-1984.

## היסטוריה
מורקמב ווייז החלו את דרכם המשותפת כאשר נרשמו כל אחד בנפרד למופע סאטירי אצל ג'ק הילטון. במהלך מלחמת העולם השנייה נקטעה פעילות הצמד, אך ב-1946 נפגשו מחדש במקרה והחלו להופיע יחד. תחילה הופיעו יחד בתוכניות רדיו ובמופעים משותפים, וב-1954 עברו להופיע בטלוויזיה. תוכניתם הראשונה בטלוויזיה, "Running Wild", ספגה ביקורות שליליות, אך ב-1956 הופיעו בתוכניתו של ויניפרד אטוול, וזכו להצלחה.

בשנת 1961 החלו להופיע בקביעות בתוכנית טלוויזיה משלהם, "Two of a Kind", בערוץ ATV. ב-1968 עברו ל-BBC שם שודרה במשך עשור  תוכניתם הפופולרית "The Morecambe & Wise Show". ב-1978 עברה התוכנית לערוץ "Thames Television", שם שודרה עד 1983.

בשנות ה-60 הופיע הצמד גם במספר סרטים: "The Intelligence Men", "That Riviera Touch" ו-"The Magnificent Two". ב-1983 הופיעו בסרטם האחרון יחד, "Night Train To Murder".

ב-1976 קיבלו מורקמב ווייז על פועלם את תואר מסדר האימפריה הבריטית.

הצמד היה פופולרי בציבור הן בזמן פעילותם והן לאחריה. ברשימת 100 תוכניות הטלוויזיה הבריטיות המוצלחות ביותר, שנבחרו על ידי המוסד הבריטי לצילום בשנת 2000, על ידי מומחים בתעשייה, המופע של מורקמב ווייז נבחר למקום ה-14. בספטמבר 2006, הם נבחרו על ידי קהל צופים רחב למקום שני בסקר של כוכבי הטלוויזיה הגדולים ביותר.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קומיקאים בריטים
קטגוריה:מכון הסרטים הבריטי: מאה תוכניות הטלוויזיה הבריטיות הטובות ביותר
צפון גונדר

**צפון גונדר** הוא  מחוז במדינת אמהרה שבאתיופיה נקרא על שם העיר גונדר שהיא בירת המחוז והעיר הגדולה בה ובעבר בירתה הקיסרית של אתיופיה. גבולותיו מצפון מדינת תיגראי, ממערב מחוז וג המרה, מדרום מחוז דרום גונדר, מחוז מערב גוג'ם ואגם טאנה, בדרום מערב במדינת בנישנגול-גומאז, ובמזרח בסודאן. עד שנת 1991 נכלל במחוז בגמדר אחד מהמחוזות ההיסטוריים של אתיופיה.

## היסטוריה
בימי הביניים ועד 1991 היה לחלק מהמחוז ההיסטורי בגמדר, שהיה חלק מהאימפריה האתיופית. עם התמוטטותה הסופית של השלטון המרקסיסטי ב-1991 המחוז התפצל לשני אזורי עיקרים ואזור קטן בצפונו שברובו מאוכלס בתגרים סופח למחוז המערבי שבמדינת תיגראי. כמו כן רצועה קטנה סופחה למחוז בנישנגול-גומאז. יתר המחוז חולק לשני מחוזות: צפון גונדר, שמכיל את החלק העיקרי של המחוז, וחלק בדרום, שהפך למחוז דרום גונדר.

## נפות
במחוז צפון גונדר ישנן עשרים נפות ובנוסף להם העיר גונדר שלה מעמד של נפה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אתיופיה: מחוזות
קטגוריה:אמהרה
בונה ספורצה

**בונה ספורצה** (**Bona Sforza**, 2 בפברואר 1494 - 19 בנובמבר 1557), הייתה בת למשפחת ספורצה, משפחת אצולה ממילאנו, שבשנת 1518 הפכה לאשתו השנייה של המלך הפולני זיגמונט הזקן.

## חייה
בונה נולדה בעיר ויג'באנו שבצפון איטליה לדוכס מילאנו השישי, ג'אן גלאצו ספורצה ואשתו איזבלה, בתו של אלפונסו השני, מלך נאפולי. היא הייתה גם אחייניתה של ביאנקה מריה ספורצה, אשתו השלישית של מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ובכך קשורה הדוקות לקיסרות הרומית הקדושה. כשאמה מתה בשנת 1524 ירשה בונה את התארים "דוכסית בארי" ו"נסיכת רוסאנו", וכן הפכה למחזיקת הטענה לכתר של ממלכת ירושלים.

בונה הייתה פטרונית של אמני רנסאנס רבים, ובזכות האמנים האיטלקיים שנסעו עמה לפולין עם נישואיה החל הרנסאנס הפולני. היא גם נחשבת לאם המטבח הפולני המודרני, משום שהיא הביאה עמה ירקות איטלקיים בפעם הראשונה לשולחנות האוכל בפולין.

על פי מסורת יהודי העירה ווילקאווישק, עיר המוצא של  משפחת  חרל"פ (חייא ראש ליהודי פולין) המלכה בונה היא שנתנה עצים לבניית בית הכנסת בעיירה שנבנה בשנת 1545.

לאחר מותו של בעלה היא חברה לרבים בפולין הקתולית שהתנגדו לנישואי בנה, המלך זיגמונט השני, לבת האצולה הליטאית ברברה רדזיוויל, שהייתה קלוויניסטית. בונה נחשדה בהרעלת ברברה, משום שזו האחרונה נפטרה זמן קצר לאחר הכתרתה כמלכת פולין.

בונה עצמה נרצחה על ידי מזכירה הפרטי, ג'אן לורנצו פפקונדה, שככל הנראה פעל על פי הוראותיו של פיליפ השני, מלך ספרד, שרצה להתחמק מתשלום חובות עצומים למלכה הפולנית.

## ילדים
לבונה ספורצה ולזיגמונט הזקן (זיגמונט הראשון) נולדו חמישה ילדים שהגיעו לבגרות:
* איזבלה (1519-1558) - נישאה למלך הונגריה, יאנוש ז'פולאי.
* זיגמונט השני (1520-1572) - ירש את אביו כמלך פולין.
* סופיה (1522-1575) - נישאה להיינריך החמישי, דוכס בראונשווייג-לינברג.
* אנה (1523-1596) - נבחרה כמלכת פולין וכדוכסית הגדולה של ליטא לאחר מותו של אחיה הגדול, זיגמונט. נישאה לסטפאן באטורי, נסיך טרנסילבניה.
* קתרין (1526-1583) נישאה ליוהאן, דוכס פינלנד, שהפך ליוהאן השלישי, מלך שוודיה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

בונה
קטגוריה:פולין: היסטוריה
קטגוריה:נשים איטלקיות במאה ה-16
קטגוריה:נשים פולניות במאה ה-16
קטגוריה:ילידי 1494
קטגוריה:נפטרים ב-1557
הרפובליקה העממית של מערב אוקראינה

**הרפובליקה העממית של [[מערב אוקראינה]]** (באוקראינית: (**Західна-Українська Народня Република**) **Західно-Українська Народна Республіка** או **Zahidno-Ukrainska Narodna Respublika**, ובראשי תיבות **ЗУНР** או **ZUNR**) הייתה ישות מדינית שהתקיימה במשך שמונה חודשים בשנים 1918–1919.

## היסטוריה
ב-9 באוקטובר 1918 הוכרזה עצמאות הרפובליקה שחלשה על צפון בוקובינה, מזרח גליציה וזקרפטיה. בשטח הרפובליקה חיו 5,4 מיליוני תושבים, מתוכם 3,291,000 אוקראינים (60%), 1,351,000 פולנים (25%) ו-660,000 יהודים (12%). יתר האוכלוסייה הורכבה ממיעוטים קטנים, גרמנים, צ'כים ועוד. שלוש הערים הגדולות היו לבוב (עיר הבירה), קולומיאה וסטניסלב (כיום איוואנו-פרנקיבסק). סידור גולובוביץ' עמד בראש ממשלת הרפובליקה בתקופה המכריעה ביותר בבניית הישות האוקראינית העצמאית (ינואר - יוני 1919). בלבוב רוב האוכלוסייה הייתה פולנית וזמן קצר אחרי הכרזת העצמאות הם מרדו, כי לא היו מוכנים לחיות תחת שלטון אוקראיני וביקשו את עזרת פולין.

הצבא הפולני יצא לעזרת מורדי לבוב ופרצה מלחמת פולין–אוקראינה. צ'כוסלובקיה ניצלה את מעורבות פולין במלחמה, כדי לתקוף ולנסות לכבוש את זאולז'ה.

ב-22 בינואר 1919 החליט הפרלמנט של מערב אוקראינה להתאחד עם הרפובליקה העממית האוקראינית (Ukrajinska Narodna Respublika), שנוסדה ב-20 בנובמבר 1917. זה נעשה מתוך הנחה, ששטח הרפובליקה העממית של מערב אוקראינה יקבל מעמד אוטונומי, כי הוא שונה מאוד מאזורי מרכז ומזרח אוקראינה בשל ההתפתחותה ההיסטורית.

## קישורים חיצוניים

[ממוזער|110px|ימין|[בול של הרפובליקה העממית של מערב אוקראינה שהופק על ידי הדפסה על בול של האימפריה האוסטרו-הונגרית]]
* Західно-Українська Народна Республіка 1918–1923. Енциклопедія. Т. 1: А–Ж. Івано-Франківськ : Манускрипт-Львів, 2018. 688 с. 
* Західно-Українська Народна Республіка 1918–1923. Енциклопедія. Т. 2: З–О. Івано-Франківськ : Манускрипт-Львів, 2019. 832 с. 
* Західно-Українська Народна Республіка 1918-1923. Енциклопедія. Т. 3: П - С. Івано-Франківськ: Манускрипт-Львів, 2020.576 с. 
* Західно-Українська Народна Республіка 1918-1923. Енциклопедія. Т. 4: Т - Я. Івано-Франківськ: Манускрипт-Львів, 2021.688 с. 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
אוקראינה, מערב
קטגוריה:היסטוריה של אוקראינה (1917–1991)
אוקראינה, מערב
אוקראינה, מערב
קטגוריה:מדינות שהוקמו ב-1918
קטגוריה:מדינות שהתפרקו ב-1919
קטגוריה:המדינות היורשות של האימפריה האוסטרו-הונגרית
ג'מה וורד

**ג'מה לואיז וורד** (באנגלית: **Gemma Louise Ward**; נולדה ב-3 בנובמבר 1987) היא דוגמנית ושחקנית אוסטרלית.

וורד נולדה בפרת', אוסטרליה לגרי וקלייר וורד. כמו אחותה הגדולה, סופיה וורד, פנתה לדוגמנות.

למדה ב-"Presbyterian Ladies' College, Perth".

## קריירה

כבר בגיל 15 דגמנה בתצוגת אופנה בשבוע האופנה האוסטרלי. מאז דגמנה בתצוגות אופנה רבות, הופיעה בפרסומות לחברות נחשבות והצטלמה לשערי מגזינים, הייתה הדוגמנית הצעירה ביותר שהופיעה על שער עיתון האופנה ווג ומאוחר יותר על שער טיים מגזין.

היא הייתה הדוגמנית הראשונה מאז קייט מוס שייצגה את הבושם "Obsession Night" של קלווין קליין.

באוקטובר 2006 וורד זכתה בתואר "דוגמנית הרגע".

השאיפה של וורד מאז ילדותה הייתה ללמוד משחק ולהופיע בדרמות, היא לוהקה לסרט האוסטרלי "הבלון השחור". בנוסף היא לוהקה למותחן "הזרים" ולשודדי הקאריביים: זרמים זרים (2011).
היא הופיעה בקליפ "בנות" (Daughters) של ג'ון מאייר.

נכון ליולי 2007 הרוויחה 3 מיליון דולר בשנה. הירחון פורבס דרג אותה במקום ה-10 כדוגמנית המרוויחה ביותר בעולם.

בשנת 2018 כיכבה בסרט האימה "טרף לילי" של הבמאי הבריטי יוהנס רוברטס לצד כריסטינה הנדריקס ומרטין הנדרסון.

בשנת 2023 כיכבה בגרסה אוסטרלית למחזה "2:22 A Ghost Story" בתפקיד הראשי של ג'ני.

## חיים אישיים
שמאל|ממוזער|200px|

וורד חיה בניו יורק. היא חברה קרובה של הדוגמניות לילי דונלדסון, קרוליין וינברג, דריה ורבובי ולילי קול.

בתחילת 2008 היא נראתה עם השחקן הית' לדג'ר זמן מה לפני מותו הפתאומי ב-22 בינואר.

## פילמוגרפיה
* פיג'מות ורודות (2001)
* הבלון השחור (2008)
* הזרים (2008)
* שודדי הקאריביים: זרמים זרים (2011)
* טרף לילי (2018)

### טלוויזיה
* גבירותיי בשחור  (TBA)

## קישורים חיצוניים

* ג'מה וורד במדריך הדוגמניות
*
* 

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אוסטרליות
קטגוריה:דוגמניות אוסטרליות
קטגוריה:אוסטרליות שנולדו ב-1987
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1987
קלרה רוחאס

**קלרה רוחאס** (בספרדית: **Clara Rojas**; נולדה ב-20 בדצמבר 1964, בוגוטה) היא קולומביאנית, מנהלת קמפיין הבחירות של אינגריד בטנקור, מועמדת לנשיאות קולומביה. שתיהן נחטפו ב-23 בפברואר 2002 על ידי אנשי הכוחות המזוינים המהפכניים של קולומביה, והוחזקו בשבי עד שחרורה של רוחאס ב-10 בינואר 2008 ושחרורה של בטנקור על ידי צבא קולומביה ב-2 ביולי 2008.

קלרה רוחאס נראתה ביחד עם בטנקור בקלטת וידאו ששחררו החוטפים באוגוסט 2003. על פי עדותו של חואן (ג'ון) פרנק פינצ'או, שוטר קולומביאני שברח משבי ה-FARC לאחר שהיה כלוא שמונה שנים, רוחאס ילדה בשבי בן, לאחד מסוהריה. הילד, עמנואל, נלקח ממנה מיד לאחר הלידה ונמסר לידי משפחה אומנת בבוגוטה.

במהלך הזמן שהייתה בשבי ניסתה להימלט יחד עם בטנקור, אולם ניסיון ההמלטות לא צלח מפני שהן לא יכלו לנווט בג'ונגל בחשכה ולבסוף נלכדו מחדש על ידי ה-FARC. כעונש על ניסיון הבריחה הן ננעלו בצריף ביחד עם נחשיים ארסיים.

בדצמבר 2007 חלה התפתחות דרמטית בפרשה כאשר סוכנות הידיעות הקובנית הודיעה בשם ארגון ה-FARC כי הוא מתכוון לשחרר שלושה בני ערובה: את קלרה רוחאס, את בנה עמנואל וחברת הקונגרס הקולומביאנית קונסואלו גונזלס שהוחזקו עמם בשבי. על פי ההודעה רוחאס, בנה וחבר הקונגרס אמורים להמסר לידיו של נשיא ונצואלה, הוגו צ'אווס. ב-10 בינואר 2008 שוחררה רוחאס יחד עם גונזלס והתאחדה עם בנה.

## קישורים חיצוניים

* בלוג הקורא לשחרור קלרה רוחאס ובנה עמנואל
* פואמה בצרפתית לכבודה של קלרה
* על קלרה + תמונות
* בלוג למען שחרור אינגריד וקלרה
* מכתב לקלרה

קטגוריה:קולומביאנים
קטגוריה:נשים קולומביאניות
קטגוריה:בני ערובה
קטגוריה:אישים שנחטפו
קטגוריה:ילידות 1964
ריי בראון

**ריימונד מתיוס בראון** (אנגלית: **Raymond Matthews Brown**; 13 באוקטובר 1926 - 2 ביולי 2002) היה נגן קונטרבס ג'אז אמריקאי חשוב אשר השתתף במהפכת הבי בופ. רבים סבורים שבראון הוא גדול נגני הבס של כל הזמנים, זאת בזכות יכולתו הקצבית שכמעט ואין שנייה לה, והיכולת הטכנית הכמעט מושלמת שלו.

## חייו
ריי בראון, יליד פיטסבורג, החל ללמוד לנגן בפסנתר בגיל שמונה. משראה בראון כמה פסנתרנים לומדים בבית הספר התיכון שלו, הוא החליט להחליף כלי. תחילה תכנן לעבור לטרומבון אך לא יכול היה להרשות לעצמו לרכוש את הכלי. בעזרת מלגה מבית הספר, רכש קונטרבס והחל לנגן בכלי.

הוא הושפע מאוד מהבסיסט ג'ימי בלנטון שניגן עם דיוק אלינגטון. בשנות בית הספר התיכון שלו התנסה עם כמה הרכבים אזוריים, וכשסיים ללמוד עבר לגור בניו יורק שם הפסנתרן הנק ג'ונס הכיר לו את דיזי גילספי שחיפש בסיסט באותו זמן. בזכות כך יצא לבראון לנגן עם ענקים נוספים כמו ארט טאטום וצ'ארלי פארקר.

בלהקה של גילספי הוא ניגן בין 1946–1951 בשנים האלה הוא הכיר את המתופף קני קלארק ומילט ג'קסון נגן הוויברפון, והפסנתרן ג'ון לואיס, שהיוו את חטיבת הקצב של גילספי. יחד איתם ינגן לימים ברביעיית הג'אז המודרני.

ב-1947 הכיר בראון את הזמרת אלה פיצג'רלד שהצטרפה להרכב של גילספי למסע הופעות. הם התחתנו באותה השנה ויחד הם אימצו את ילדתה של אחותה למחצה של אלה. השנים התגרשו ב-1952.

לאחר שניגן בג'אז בפילהרמונית במספר הרכבים שונים, הצטמד בראון למשך מספר שנים עם הפסנתרן אוסקר פיטרסון וכן עם מתופפים מתחלפים. לבסוף, ב-1966 עזב את הטריו ונהיה המנהל של ההרכב. בערוב ימיו השתקע בלוס אנג'לס שם היה למנהל המוזיקלי של מספר הרכבים, ביניהם רביעיית הג'אז המודרני, כמו כן הוא קידם מוזקאים צעירים כמו קווינסי ג'ונס. במישור המקצועי בראון הופיע בתזמורות שהיו בתקופה ההיא בתוכניות טלוויזיה, וכן עם כמה מהמוזיקאים הפופולרים בתקופה, כגון פרנק סינטרה. הוא כתב ספרי לימוד של בס, וכן פיתח שיטות נגינת צ'לו בבס. בתקופה הזו בראון זכה בפרס גראמי על אחת היצירות שהוא כתב בשביל סרט קולנוע.

בעשורים האחרונים של חייו, בראון המשיך לעבוד במגוון רחב של הרכבים, מפתח את סגנונו האישי ואת תפקיד הבס בג'אז.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי פנסילבניה
קטגוריה:נגני קונטרבס
קטגוריה:בסיסטים
קטגוריה:נגני בי בופ
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:פיטסבורג: אישים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1926
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2002
זינפנדל

שמאל|ממוזער|250px|אשכול ענבי זינפנדל על הגפן
**זינפנדל** (**zinfandel** או **פרימיטיבו**) הוא ענב יין ממוצא איטלקי (שם קרוי היין בשם Primitivo di Gioia) או קרואטי (שם היין קרוי בשם Crljenak).
הגידול הגיע לארצות הברית עם מהגרים מדרום איטליה באמצע המאה ה-19, ומשמש כיום לייצור יינות אדומים וליינות סמוקים בעלי פופולריות גבוהה בארצות הברית המכונים זינפנדל לבן.

השם זינפנדל מקורו בזיהוי שגוי עם היין האוסטרי Zierfändler ושיבוש קל של השם.

זן הזינפנדל עשיר בסוכר, ולכן היינות המיוצרים ממנו מאופיינים באחוז אלכוהול גבוה יחסית, שיכול להיות גבוה מ-15%. יינות הזינפנדל מאופיינים בטעם בשל, מתוק ופירותי, ובגוף מלא, ולעיתים מכונים "יינות חמים" בשל בשלותם הרבה ואחוז האלכוהול הגבוה.

הזן קשה לגידול, אך הוא נפוץ בצפון קליפורניה, בעמק נאפה ובסונומה. בישראל יש כיום מספר קטן של יקבים שמייצרים יינות מזן הזינפנדל, כגון יקב בנימינה מאזור זכרון יעקב, יקב דלתון מהגליל ויקב סוסון ים מהרי יהודה שמייצרים יין זַנִּי מזינפנדל.

## קישורים חיצוניים

* זינפנדל מול פרימיטיבו - הקרב הגדול, באתר בקבוק

קטגוריה:זני ענבים
מנואל מרולנדה

**מנואל מרולנדה ולס** (בספרדית: **Manuel Marulanda Vélez**; 13 במאי 1928 – 26 במרץ 2008), המכונה "טירופיחו" (בספרדית: Tirofijo), היה איש גרילה קולומביאני, מנהיג המחתרת המרקסיסטית FARC.

מנואל מארולנדה הוא שמו המחתרתי של **פדרו אנטוניו מרין** (בספרדית: Pedro Antonio Marín), המייסד והמנהיג הראשי של ארגון הגרילה הקולומביאני "הכוחות המזוינים המהפכניים של קולומביה" (FARC), האחראי לחטיפתה של המועמדת לנשיאות אינגריד בטנקור ועוד אלפי אזרחים קולומביאנים וזרים. ארצות הברית הציבה במרץ 2006 פרס של 5 מיליון דולר על ראשו. ב-26 במרץ 2008 מת מוות טבעי, כתוצאה מהתקף לב.

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ראשי FARC
קטגוריה:ילידי 1930
קטגוריה:נפטרים ב-2008
קרוב להפליא ורועש להחריד

**קרוב להפליא ורועש להחריד** (באנגלית: **Extremely Loud & Incredibly Close**) הוא ספרו השני של הסופר האמריקני ג'ונתן ספרן פויר.
הרומן עוקב אחר מסע חיפושיו של בנו של אחד מהרוגי הפיגוע במגדלי התאומים אחר מנעול ברחבי ניו יורק. הספר יצא לאור בניו יורק בשנת 2005. בעברית יצא הספר לאור בשנת 2007, בתרגומו של אסף גברון, בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר. ב־2011 עובד הספר לסרט קולנוע.

## תקציר העלילה
**אוסקר של** הוא בנו של **תומאס**, שנהרג בפיגוע התאומים. אוסקר הוא ילד בן תשע, אינטליגנטי ובעל דמיון מפותח. ביום הפיגוע הוא חזר הביתה ושמע את ההודעות האחרונות שהותיר אביו במשיבון, לפני שהבניין התמוטט. יום אחד, לאחר כשנתיים, הוא מוצא מפתח מסתורי שהיה שייך לאביו, ומחליט לחפש את המנעול התואם את המפתח הזה. בכל סוף שבוע הוא יוצא מהבית לבתים שונים בעיר ניו יורק, לתשאול אנשים שאולי היו קשורים למפתח, ולבדוק אם הם יכולים לגלות דבר מה.

מלבד סיפורו של אוסקר, מסופר סיפורם של סבו וסבתו, שניהם מניצולי הפצצת בעלות הברית על דרזדן במלחמת העולם השנייה. הטראומה שעברה על הסב גרמה לו לחוסר יכולת לדבר, ולפחד מהחיים. במהלך הסיפור, הנפרש מבעד לעיניהם של השניים, נחשפים חיי אהבה פלאית אומללים.

הספר כתוב מנקודת מבטו של אוסקר, ובכך גם שפתו ומשלבו מתאימים לדמות. בנוסף, הספר נוקט במגוון אמצעים החורגים מהנורמה הספרותית הרגילה - מלבד שילוב תמונות רבות בין עמודיו, לעיתים מופיעים עמודים ובהם מספר מילים מועט - ציטוטים מיומנו של סבו של אוסקר - או מילים שבגלל אופן הדפסתן המכוון לא ניתן לפענח.

## סרט
בשנת 2011 הופק, בהתבסס על הספר, סרט הקולנוע "קרוב להפליא ורועש להחריד" בבימויו של סטיבן דלדרי ובכיכובם של טום הנקס, סנדרה בולוק ומקס פון סידוב (שהיה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על גילומו את תפקיד דייר המשנה השתקן). הסרט היה מועמד לפרס האוסקר לסרט הטוב ביותר.

## ראו גם
* הכול מואר
* הנני

## קישורים חיצוניים
* 
* 
קטגוריה:רומנים (סוגה ספרותית)
קטגוריה:ספרי 2005
קטגוריה:ספרים על פיגועי 11 בספטמבר
קטגוריה:ספרי ג'ונתן ספרן פויר
קטגוריה:ספרי הוצאת כנרת
קטגוריה:ספרי זמורה ביתן
קטגוריה:ספרי הוצאת דביר
קטגוריה:רומנים המתרחשים בניו יורק
קטגוריה:ספרים שעובדו לסרטים
דרום גונדר

**דרום גונדר** הוא מחוז במדינת אמהרה שבאתיופיה. גובל בצפונו במחוז צפון גונדר, בצפון-מערבו במחוז וג המרה, במערבו במחוז צפון וולו, בדרום-מערבו במחוז דרום וולו, בדרומו במחוז מערב גוג'ם, בדרום-מזרחו במחוז מזרח גוג'ם ובמזרחו באגם טאנה. עד שנת 1991 נכלל במחוז בגמדר אחד מהמחוזות ההיסטוריים של אתיופיה.

## היסטוריה
בימי הביניים ועד 1991 הייתה חלק מהמחוז ההיסטורי, בגמדר, שהיה חלק מהאימפריה האתיופית. עם התמוטטותה הסופית של השלטון המרקסיסטי ב-1991 בגמדר התפצלה לשני אזורי עיקרים ואזור קטן בצפונו שברובו מאוכלס בתגרים סופח למחוז המערבי שבמדינת תיגראי כמו כן רצועה קטנה סופחה למדינת בנישנגול-גומאז: יתר המחוז חולקה לשני מחוזות צפון גונדר שמכיל את חלק הארי של המחוז, וחלק בדרום שהפך לגונדר הדרומית.

## נפות
במחוז ישנן עשר נפות ובנוסף להם העיר דברה תבור שלה מעמד של נפה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אתיופיה: מחוזות
קטגוריה:אמהרה
ג'ון ואליס

ממוזער|''Opera mathematica'', 1699
**ג'ון ואליס** (באנגלית: **John Wallis**; 23 בנובמבר 1616 - 28 באוקטובר 1703), מתמטיקאי אנגלי שלזכותו נזקף חלק מפיתוח החשבון הדיפרנציאלי והאינטגרלי המודרני.

## חייו
ואליס נולד באשפורד שבמחוז קנט. הוא התחיל ללמוד באוניברסיטת קיימברידג' בשנת 1632. בין השנים 1643 ו-1689 כיהן כקריפטוגרף ראשי עבור הפרלמנט של בריטניה ומאוחר יותר עבור חצר המלכות. בשנת 1645 הגיע ללונדון והשתתף בפגישות שבועיות עם מספר מדענים. בהמשך, קבוצה זו הקימה את החברה המלכותית.

בשנת 1649 קיבל משרה של פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת אוקספורד. הסיבה למינוי הייתה בעיקרה פוליטית - הוא היה תומך ידוע של הפרלמנט של בריטניה. הוא החזיק במשרה באוניברסיטת אוקספורד במשך 50 שנים ונפטר באוקספורד.

על שמו קרויים מכפלת ואליס, האסטרואיד 31982 ג'ון ואליס. לוואליס גם מיוחס השימוש בסימן \ \infty לציון אינסוף.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:מתמטיקאים בריטים
קטגוריה:עמיתי החברה המלכותית
קטגוריה:סגל אוניברסיטת אוקספורד
קטגוריה:פרוטסטנטים
קטגוריה:מתמטיקאים בריטים במאה ה-17
קטגוריה:מתמטיקאים בריטים במאה ה-18
קטגוריה:ילידי 1616
קטגוריה:נפטרים ב-1703
גאיוס אטיליוס רגולוס

**גאיוס אטיליוס רגולוס סראנוס** (לטינית: Gaius Atilius Regulus Serranus) היה קונסול ומצביא רומאי במלחמה הפונית הראשונה (241 - 264 לפנה"ס).

## ביוגרפיה
גאיוס אטיליוס נבחר לקונסול בפעם הראשונה ב-257 לפנה"ס, בשנה השמינית למלחמה. עמיתו למשרה היה גנאיוס קורנליוס בלאסיו (Gnaeus Cornelius Blasio). אטיליוס, שפיקד על הצי המלחמתי, ניצח את הצי של קרתגו בקרב טינדאריס, כבש את ליפארה (ליפארי) ואת מליטה (מלטה) ונתכבד בשובו לרומא בטריומף ימי.

ב-251 לפנה"ס החליטו הרומאים להקים שוב צי מלחמה ולנסות, זו הפעם השלישית, להעביר את המלחמה מסיקיליה (סיציליה) אל אפריקה, ולהכריעה על אדמת קרתגו. לשם כך בחרו לקונסולים של שנת 250/249 את גאיוס אטיליוס ואת לוקיוס מאנליוס וולסו (Lucius Manlius Vulso), שהיו בעלי ניסיון בקרבות ימיים – אטיליוס בקרב טינדאריס ולוקיוס מנליוס בקרב אקנומוס. מכל מאחזי הקרתגים באי נותרו בידיהם באותו זמן רק ערי הנמל דרפאנה (טרפאני) וליליבאיום (מרסלה). הרומאים הכירו בחשיבותה האסטרטגית של ליליבאיום להצלחת הפלישה, ועל כן נצטוו הקונסולים לכובשה קודם שיצאו אל אפריקה. אטיליוס ומנליוס הטילו מצור על העיר, אך כל מאמציהם להכריעה עלו בתוהו בשל התנגדותם העיקשת של הקרתגים הנצורים. סופו של דבר, לאחר שרבים מצוותי האוניות הרומיות שהשתתפו במלאכת המצור נהרגו, חדלו הקונסולים מן הניסיון לבקע את חומות העיר. הם הידקו את ההסגר סביבה, ונערכו להכריעה על ידי הרעבתה. שנת הקונסולאט של אטיליוס ועמיתו הסתיימה אפוא ללא הניצחון המקווה.

## מקורות
* פוליביוס. **היסטוריה**. כרך ראשון, ספרים א-ו. תרגם וכתב מבואות: בנימין שימרון. ירושלים, מוסד ביאליק, 1991.

* Polybius. Translated by W.R. Paton. The Loeb Classical Library. Cambridge (MA), Harvard University Press, and London, William Heinemann, 1922-1925.
* s.v. "Regulus, Atilius" (4) in: Smith, W. (editor), *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, 1867. Digitized copy in: Perseus.


קטגוריה:קונסולים ברפובליקה הרומית
קטגוריה:המלחמה הפונית הראשונה
ג'ף הנמן

ממוזער|ג'ף הנמן
**ג'ף הנמן** (אנגלית: **Jeff Hanneman**; 31 בינואר 1964 - 2 במאי 2013) היה גיטריסט אמריקאי ואחד ממקימי להקת הת'ראש מטאל סלייר. הנמן גדל בלוס אנג'לס במשפחה של יוצאי קרבות, כאשר אביו לחם בנורמנדי במלחמת העולם השנייה ואחיו במלחמת וייטנאם, וכתוצאה מכך הוא נמשך להיסטוריה צבאית החל מילדותו.

## ביוגרפיה
הנמן, יליד אוקלנד, קליפורניה, נפגש עם קרי קינג ב-1981 בעת ששניהם נבחנו ללהקה, וסלייר נולדה לאחר שקינג הציע להנמן שהם יקימו להקה יחד. הוא וסולן סלייר טום אראיה היו מכורים בעבר לקוקאין. התעניינותו במדליות מלחמה נאציות ובהיסטוריה של גרמניה הנאצית באה לידי ביטוי בשירים שכתב, דבר שפורש כראיה לכך שהוא, יחד עם שאר חברי הלהקה, הם אוהדי הנאציזם. משיכתו לנושא החלה לאחר שאביו העניק לו מדליות שחלקן נלקחו כשלל מחייל נאצי הרוג. המדליה הנדירה ביותר שברשותו היא "צלב האביר", אותה רכש עבור 1,000 דולרים ממעריץ של סלייר. השיר "Angel of Death" שכתב הנמן עוסק ביוזף מנגלה וגרר את רוב ההאשמות בנאציזם. הלהקה ציינה מספר פעמים שחבריה אינם מעודדים נאציזם ואך מגלים התעניינות בנושא. הלהקה תרמה כסף למכון לחקר השואה והכחישה את כל האשמות נגדיה וחבריה כנאו נאצים.

אמנים שהשפיעו על המוזיקה של הנמן הם בעיקר אמני פאנק רוק, דבר שתרם ליציאתו של האלבום *Undisputed Attitude* מ-1996 שכולל ברובו גרסאות כיסוי של סלייר לשירי פאנק. בין הלהקות שהנמן ציין שהשפיעו עליו הן איירון מיידן, ג'ודס פריסט, לד זפלין, אקספלויטד, ורבאל אביוז, בלאק פלאג, דד קנדיז ו-.T.S.O.L. יאנגוי מאלמסטין ומייקל שנקר מלהקת סקורפיונז השפיעו על סגנון נגינתו, כולל השרדינג שמזוהה עם מאלמסטין.

סולואי הגיטרה המשותפים של הנמן ושל קינג זכו לתיאור "כאוטיים באופן פראי" ו"מעוותים באורח גאוני". הנמן וקינג מדרגים שניהם במקום העשירי ברשימת "100 נגני הגיטרה הגדולים בכל הזמנים בהבי מטאל" של המגזין "Guitar World". הנמן תרם מילים ולחנים לכל אחד מאלבומיה של סלייר.

הנמן חדל מלהשתתף במסע ההופעות של להקתו מתחילת 2011 עקב דלקת רקמות נמקית. בשנת 2012 יצאה הודעה כי החלים, אך בפברואר 2013 הודיע חברו ללהקה קרי קינג כי הוא עדיין סובל מבעיות בריאותיות המונעות ממנו לשוב ולעבוד עם סלייר. ב-2 במאי 2013 הנמן הלך לעולמו בצפון קליפורניה, לאחר שאושפז בבית חולים מקומי עקב סיבוך רפואי. במותו הותיר אחריו את רעייתו קתי, אחותו קטי ואחיו מייקל ולארי.

## קישורים חיצוניים
* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קליפורניה
קטגוריה:מוזיקאי מטאל
קטגוריה:גיטריסטים אמריקאים
קטגוריה:ת'ראש מטאל
קטגוריה:סלייר
קטגוריה:אוקלנד (קליפורניה): אישים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1964
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2013
האוניברסיטה הלאומית של קולומביה

**האוניברסיטה הלאומית של קולומביה** (בספרדית: **Universidad Nacional de Colombia**) היא המוסד האקדמי החשוב והגדול בקולומביה שבאמריקה הדרומית. הקמפוס המרכזי של האוניברסיטה ממוקם בבוגוטה, בירת קולומביה, וקמפוסים נוספים נמצאים במדיין, מניסלס, פלמירה, לטיסיה, אראוקה ובאי סן אנדרס.

המתחם המרכזי שבבוגוטה שימש בעבר כנציגות של קיסר צרפת דאז נפוליאון, בימי שלטונו על ספרד ומושבותיה ברחבי יבשת אמריקה הדרומית, ובשנת 1819 הולאם המבנה לצורך אחזקת כלי נשק ואמצעי לחימה אחרים שבהם הקולומביאנים השתמשו כנגד ספרד וצרפת בשנים אלה. המבנה הוסב לאוניברסיטה בשנת 1867.

האוניברסיטה נחשבת למוסד האקדמי הטוב ביותר בקולומביה, ואף בכל אמריקה הלטינית. הלימודים האקדמיים באוניברסיטה מגוונים ומכסים את כל תחומי הידע. יש בה כ-98 תוכניות לימודים לתואר ראשון, 88 סוגי התמחויות שונות, 118 תוכניות לימודים לתואר מוסמך ב-40 תחומים שונים ו-30 תוכניות לימודים לתואר שלישי. זוהי אחת האוניברסיטאות היחידות במדינה שבהן מתרחש תהליך של פוסט-דוקטורט. בסך הכל, ישנן כ-430 תוכניות לימוד. אוכלוסיית הסטודנטים כוללת קרוב ל-40,000 סטודנטים הלומדים לתואר ראשון וקרוב ל-4,000 סטודנטים לתארים מתקדמים.

בין בוגרי האוניברסיטה הידועים ניתן למנות את: פרננדו בוטרו וגבריאל גארסיה מארקס.

הרב דוד שרבני שימש כמרצה באוניברסיטה בקתדרה לעברית.


UNAL-Bloque41-Medellin.JPG|בניין בקמפוס של האוניברסיטה הלאומית של קולומביה במדיין. הבניין הוגדר כנכס תרבותי של קולומביה. ניתן להבחין בסגנון המלוכני-צרפתי השולט בעיצוב בניין זה
Plaza_Che,_Bogotá.jpg|כיכר בקמפוס המרכזי בבוגוטה
Observatorio astronomico UNAL-Manizales.JPG|מצפה כוכבים בקמפוס של מניסלס
UNAL-Bloque M5-Facultad de Minas-Medellin3.JPG|בניין בקמפוס של מדיין


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קולומביה: חינוך
קולומביה, הלאומית
קטגוריה:קולומביה: מבנים
קטגוריה:בוגוטה
קטגוריה:בוגוטה: מבנים
מהירות מסוכנת

**מהירות מסוכנת** (באנגלית: **10 LB. Penalty**) הוא ספר מתח מאת הסופר הבריטי דיק פרנסיס.

## עלילת הספר
בנדיקט בן ה-17 הוא בנו של איש העסקים המצליח ג'ורג' ג'וליארד. אמו נפטרה בלידתו. בנדיקט השתתף במרוצי סוסים וניצח בשלושה מהם. הוא מעוניין להפוך את התחביב לקריירה מקצועית לאחר לימודיו באוניברסיטה. לאחר סיום לימודיו התיכוניים – שלושה שבועות טרם היותו בן 18, אביו החזיר אותו לקרקע המציאות. תחילה, מאמנו של בנדיקט מאשים אותו בשימוש בסמים ועל כן מפטר אותו. ובהמשך אותו יום, מגיע לפגישה עם אביו בו הוא אומר לו: "אני רוצה שתבוא לעבוד עבורי".

ג'ורג' ג'וליארד החליט להיכנס לפוליטיקה. חבר הפרלמנט דני נייגל נפטר, וועדת הבחירה של המפלגה לה השתייך בחרה בג'וליארד כמועמדה להחלפתו בפרלמנט. לשם כך ביקש ג'וליארד מבנו, שישמש לו כיד ימינו, שיהיה לצידו במהלך מערכת הבחירות. בנדיקט נחשף לעולם שלא הכיר: הוא מגלה את הצביעות והציניות, התככנות וכמו גם השקרים של הפוליטיקה. את ניסיונות השכנוע הרבים בזכות כנסים, חלוקת עלונים וביקור בבתים של אזרחים. באזור הבחירה חיים 70,000 איש ועל כן המאבק בין ג'וליארד ליריבו – פול בתיון, מועמד האופוזיציה, קשה וצמוד.

במהלך מערכת הבחירות הזו מתרחשים מספר אירועים פליליים הפוגמים בביטחון העצמי הרב של ג'וליארד. הוא היה קורבן לשלושה ניסיונות לסיים את מועמדותו: חבלה במכוניתו, שריפת מטה הבחירות וניסיון התנקשות כושל בכיכר העיר.

מסע ההתבגרות אשר עובר בנדיקט במהלך תקופה אינטנסיבית זו, משנה את חייו.

קטגוריה:ספרי מתח
קטגוריה:רומנים (סוגה ספרותית)
קטגוריה:ספרי 1997
קטגוריה:ספרי הוצאת שלגי
קרי קינג

ממוזער|250px|קרי קינג ב-2006
**קרי קינג** (אנגלית: **Kerry Ray King**; נולד ב-3 ביוני 1964 בלוס אנג'לס) הוא גיטריסט אמריקאי משפיע, ממייסדיה של להקת הת'ראש מטאל סלייר.

## ביוגרפיה
ב-1981 הציע קינג לג'ף הנמן להקים את להקת סלייר. ראשו המגולח, הסרט הקוצני שעל פרק ידו והקעקועים הרבים שעל גופו הם סימניו המזהים. סולו הגיטרה שלו מאופיין בנגינה מהירה וכאוטית ובוויברטו כבד באופן קיצוני יותר מאשר במלודיה. סגנון נגינתו של קינג לא השתנה כמעט במהלך תקופת פעילותה של סלייר, דבר שהוביל לביקורות על "קיבעונה" של הלהקה. מאידך, נגינתו של קינג השפיעה רבות על הת'ראש מטאל והדת' מטאל, בהם סולם דיאטוני הוא פחות חשוב מאשר ברוק ובמטאל המסורתיים.

קינג הוא כותב השירים העיקרי של סלייר, ומתרכז בעיקר בנושאים שטניסטיים, כאשר הוא מסביר זאת במשיכתו לז'אנר סרטי האימה. הוא התבטא בעבר כי הוא אינו מאמין באלוהים או בשטן, אך הוא כותב על נושאים שטניסטיים משום שלדעתו הכתיבה על השטן מהנה יותר מאשר כתיבה על אלוהים. קינג מבקר את הממסדים הדתיים המאורגנים בקביעות ומתאר את הדת כ"קביים עבור אנשים שהם חלשים מדי מכדי להתמודד עם החיים בכוחות עצמם". קינג כתב את התוכן הגס והאנטי דתי קיצוני של האלבום של סלייר god hates us all. 

לקינג חילוקי דעות מיחוצ"נים עם אושיות מטאל, בהם דייב מאסטיין ממגאדת'. קינג היה הגיטריסט הראשון שלהם, הוא אמר כי הוא "מעריץ את מאסטיין עד היום כגיטריסט", על אף שהוא רואה אותו כאדם "צבוע". קינג ביקר את להקת מאשין הד בעקבות יציאת אלבומם *Supercharger* כאשר טען שהתמסחרו, וכן טען שמאשין הד "אחראית לז'אנר הראפ-מטאל". ב-2007 תיאר את החלטתו של ריק רובין, המפיק של סלייר, להפיק את אלבומה התשיעי של מטאליקה במילים "סטירה בפרצוף" ואף כינה את מטאליקה "ספינה טובעת".

הוא ניגן בגיטרה במספר פרויקטים מלבד אלה של סלייר, ביניהם בשירים "No Sleep till Brooklyn" ו-"(Fight For Your Right (To Party" של הביסטי בויז (בהשפעתו של ריק רובין שעבד עם שתי הלהקות), "Goddamn Electric" של פנטרה, ו-"Dead Girl Superstar" של רוב זומבי.

ב-17 במאי 2024 הוציא לאור את האלבום *From Hell I Rise*.

## דיסקוגרפיה

* 2024: *From Hell I Rise*

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיקאי מטאל
קטגוריה:גיטריסטים אמריקאים
קטגוריה:ת'ראש מטאל
קטגוריה:סלייר
קטגוריה:אתאיסטים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1964
מנחם צור

**מנחם צור** (נולד בשנת 1942 בתל אביב) הוא מלחין ישראלי, פרופסור אמריטוס למוזיקה במקצועות תאוריה והלחנה באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים. צור בוגר האקדמיה המשיך לימודיו בארצות הברית במוסדות מאנס קולג', שרה לורנס קולג' ואוניברסיטת קולומביה בניו יורק, שם השלים דוקטורט ב-1975 ומאז הוא חבר סגל האקדמיה בירושלים. בין מוריו שהשפיעו על דרכו כמלחין וכמחנך היו מריו דוידובסקי וקרל שכטר.

מנחם צור כתב עד היום למעלה מ-250 יצירות בכל ז'אנרים הקוליים והכליים: מוזיקה קאמרית, מוזיקה סימפונית, מוזיקה לבמה ומחול, מוזיקה אלקטרונית ואופרה. בשנת 2001 העניקה לו אקו"ם פרס למפעל חיים ובאותה שנה אף קיבל את פרס ראש הממשלה להלחנה, פרס שאותו קיבל בשנית בשנת 2010. פרסים אלה מצטרפים לשורה ארוכה של פרסים שהענקו לו בעבר, בהם כמה פרסי אקו"ם ופרס גוגנהיים (האמריקאי) בשנת 1981 ופרס אנגל ב-1991. בשנת 2007 קבל את פרס המורה המצטיין באקדמיה בירושלים. יצירותיו יוצאות לאור בישראל ומחוצה לה וזוכות לביצועים של אנסמבלים ותזמורות.

בין התפקידים הציבוריים שמילא צור נמנים: יו"ר איגוד הקומפוזיטורים בישראל וראש החוג ודיקן בפקולטה לקומפוזיציה באקדמיה בירושלים. היה חבר מל"ג במדעי הרוח. הוא מרבה להרצות מחוץ לישראל בהזמנת אקדמיות ואוניברסיטאות בנושאי מוזיקה עכשווית ומוזמן לפורומים של שיפוט בינלאומי לקומפוזיציה.

צור מתגורר בירושלים. היה נשוי ללילה עד למותה ב-2025 ואב לשניים. ארכיונו האישי מופקד באוסף המוזיקה של הספרייה הלאומית.

## רשימת יצירות חלקית
*"שכנים","הלילה האחרון" "מנקה הארובות"3 אופרות
;מוזיקה סימפונית:* 11 סימפוניות
*18 קונצ'רטי
מוזיקה קאמרית:
*CARTOONS לאנסמבל מורחב ולאמנית קול (ענת פיק).
*סקס-טט פרוע (לאנסמבל מיתר)
*רביעיית חליל ומיתרים
*8 רביעיות מיתרים
*חמישיית קלרינט ומיתרים
*4 שלישיות לפסנתר
;מוזיקה אלקטרונית
*"מזמורים" לסרט אלקטרוני
*"שילובים" למקהלת ילדים ופסקול אלקטרוני
;כתבים
*מאמר בביטאון The Musical Quarterly
*מאמרים בביטאון האקדמיה למוזיקה
*מאמר בכתב העת הספרותי "פרוזה"
*"הרמוניה ליד המקלדת", ספר לימוד, מחבר-שותף עם פרופ' דליה כהן ונפתלי וגנר, הוצאת "אקדמון", ירושלים

## קישורים חיצוניים

* 
* פירוט מלא של יצירותיו באתר ArtPro
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיקולוגים ישראלים
קטגוריה:מלחינים ישראלים במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:מורים למוזיקה בישראל
קטגוריה:אמני מוזיקה אלקטרונית
קטגוריה:זוכי פרס אנגל
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:סגל האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1942
שרון הראל

**שרון הראל** (נולדה ב-6 במרץ 1952) היא מפיקת קולנוע ישראלית. הראל הקימה וניהלה את חברת ההפקות הבין-לאומית קפיטול פילמס. היא אשתו של איש העסקים ואיל ההון היהודי-בריטי, סר רונלד כהן. שרון מחזיקה בתואר ליידי ופעילה גם בתעשיית הקולנוע הישראלית.

## ביוגרפיה
הראל גדלה בהרצליה פיתוח. אביה, יוסי הראל, היה חבר ההגנה, מפקד האונייה אקסודוס, שירת באמ"ן ואחר כך היה לאיש עסקים.

במהלך שירותה הצבאי פגשה את אבי נשר שלימים היה במאי קולנוע, בן זוגה ושותפה בהפקה ובימוי של סרטי קולנוע. בשנת 1978 הפיקו השניים את הסרט "הלהקה", ב-1979 את הסרט "דיזנגוף 99" וב-1980 את "הפחדנים". הראל הייתה שותפה יצירתית לתסריט, לליהוק ולהפקה של שלושת הסרטים. לאחר הפקת סרטים אלו דרכיהם נפרדו. רבים סבורים כי לשיתוף הפעולה שבין הראל ונשר חלק נכבד בהצלחתם של הסרטים.

בשנת 1987 נישאה לסר רונלד כהן שחי בלונדון, מייסד ויו"ר קרן ההשקעות אייפקס פרטנרס, שהייתה בין היתר שותפה בעבר בגרעין השליטה בחברת בזק ובחברת תנובה. לזוג שני ילדים, תמרה ויהונתן.

בחודש מאי 1989 הקימה הראל את חברת ההפקות הבינלאומית "קפיטול פילמס" (Capitol Films) העוסקת במימון הפקה והפצה של סרטי קולנוע, שמרכזה בלונדון. החברה מפיצה מעל 100 סרטי קולנוע ומדי שנה נוספים לספריית החברה בין חמישה לעשרה סרטים חדשים. קפיטול פילמס מימנה מספר גדול מן הסרטים בהפקה מלאה או חלקית, בין הסרטים שהפיקה היו סרטיו של הבמאי רוברט אלטמן, "פארק גוספורד" שהיה מועמד לשבעה פרסי אוסקר, הסרט זכה באוסקר על התסריט ובפרס גלובוס הזהב עבור הבימוי; וכן סרטו של אלטמן "רקדנים". הראל הפכה לאחת הנשים החזקות בתעשיית הקולנוע הבריטית והחברה, לאחת מחברות הסרטים העצמאיות המצליחות באירופה ובעולם.

בשנת 2006 נמכרה חברת "קפיטול פילמס" לחברה שמרכזה בלוס אנג'לס. הראל ושותפותיה ממשיכות לנהל מלונדון את החברה. בעקבות הפקה חדשה של "הלהקה" והפעם כמחזמר בתיאטרון "הבימה" (2006), חודש לאחר שנים רבות הקשר בין הראל לבמאי אבי נשר; השניים אף שיתפו פעולה בהפקת הסרט הסודות (2007).

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מפיקות קולנוע ישראליות
קטגוריה:מפיקי קולנוע ישראלים
קטגוריה:מפיקי קולנוע בריטים
קטגוריה:ישראליות שהיגרו לממלכה המאוחדת
קטגוריה:ישראלים שהיגרו לממלכה המאוחדת
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1952
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
מלך ממלכת אימרתי

רשימת מלכי ממלכת אימרתי:

## נושאים בתואר בירושה
* גנרל-מייג'ור, קונסטנטין דווידוביץ' 1815–1844
* הנסיך (קניאז), קונסטנטין קונסטנטינוביץ' 1844–1885
* הנסיך (קניאז), מיכאיל קונסטנטינוביץ' 1885–1888
* הנסיך (קניאז), גיאורגי מיכאלוביץ' 1888–1932
* גיאורגי גיאורגייביץ' 1932–1972
* קונסטנטין גיאורגייביץ' 1972–1978

## קישורים חיצוניים
* מלכי אימרתי, באנגלית

*
קטגוריה:ממלכת אימרתי
אמנת ברן להגנת יצירות ספרותיות ואמנותיות

שמאל|ממוזער|350px|המדינות החתומות על אמנת ברן (בכחול)
**אמנת ברן להגנת יצירות ספרותיות ואמנותיות**, הידועה גם בקיצור כ**אמנת ברן**, היא אמנה בינלאומית המגינה על זכויות יוצרים. האמנה נחתמה לראשונה בעיר ברן שבשווייץ ב-1886 ותוקנה מאז מספר פעמים. נכון לאוקטובר 2007, חתומות עליה 163 מדינות.

קודם לאמנת ברן היו קיימים חוקים במספר ארצות, למשל בצרפת ובממלכה המאוחדת, שהגנו מקומית על יוצרים בני הארץ. אולם שום דבר לא מנע מהוצאה לאור בצרפת להעתיק בלא רשות יצירה של מחבר בריטי - ולהפך. חשיבותה הגדולה של האמנה הייתה בהעלאת ההגנה על זכויות יוצרים מרמת המדינה הבודדת לרמה הבינלאומית.

## תוכן האמנה
כל מדינה החתומה על אמנת ברן מחויבת להעניק למחברי יצירות ממדינות אחרות שחתומות על האמנה את אותה הגנה שהדין שלה מספק למחברים מקומיים. בנוסף לכלל זה, מחייבת האמנה להעניק לאותם מחברים מספר זכויות מינימליות הקבועות באמנה, בלי תלות בחקיקה המקומית ובכללן:

* איסור על העתקה או תרגום של היצירה בלי רשות מחברה;
* איסור על העתקתה בלי רשותו, בפכוף לחריגים אחדים;
* איסור על שידור, הקרנה או הקראה פומבית של היצירה בלי מתן רשות;

בנוסף לאיסורים לעיל, מקנה האמנה למחבר שתי זכויות "מוסריות": הזכות לייחוס ראוי ליצירה, כלומר מתן קרדיט, וזכות לשלמות היצירה, כלומר שלא יפגעו בה באופן שפוגע בכבוד היוצר או בשמו הטוב.

האמנה כוללת בתוכה הקלות מסוימות למדינות מתפתחות, כמו גם אמצעי-נגד למאבק במדינות שאינן חתומות עליה: מחברים בני אומות אלה מאבדים את זכותם להגנה כלשהי במדינות האמנה, אם מדינתן הפרה זכות של מחבר אחד בן אומה חתומה.

ההגנה המוענקת למחברים תחת אמנת ברן עומדת לרשותם בלי לדרוש מהם כל רישום מוקדם ופורמלי של יצירותיהם. האמנה, בנוסח ברלין 1908, אוסרת על קביעת תנאים כאלה. 

תוקפה של ההגנה על זכויות המחבר קבוע באמנה לחול לפחות חמישים שנה לאחר מותו. יוצאים מן הכלל הם צילומים, שלהם נקבעה הגנה של לפחות 25 שנה מיצירתם, וסרטים, שמוגנים לפחות 50 שנה מיום הקרנתם הראשונה (או 50 שנה מיצירתם, אם נגנזו ולא הוקרנו מעולם).
מדינות חברות יכולות בחוקיהן להגדיל את התקופה לעיל אך לא לגרוע ממנה. בכל מקרה לא יזכה מחבר, ממדינה החתומה על האמנה, להגנה ארוכה יותר בחו"ל מאשר בארצו, אלא לקצרה מבין השתיים ("כלל התקופה הקצרה", באנגלית: rule of the shorter term).

## היסטוריה
יוזם האמנה היה הסופר הצרפתי ויקטור הוגו. היא התפתחה ושונתה פעמים רבות: בפריז ב-1896, בברלין ב-1908, בברן ב-1914 (אז הושלמה), ברומא ב-1928, בבריסל ב-1948, בסטוקהולם ב-1967, בפריז ב-1971 ולאחרונה ב-1979.

המנדט הבריטי צורף לאמנה לפי הדין האימפריאלי הבריטי, והצטרפות זו המשיכה לאחר קום המדינה. כדי להסיר ספק, הוצא בשנת 1950 **צו זכות-יוצרים (אמנת ברן), התשי"ג-1953**, שמבהיר את המעמד הזה.

ארצות הברית נמנעה מלהצטרף לאמנה במשך שנים רבות והמשיכה להנהיג דרישה לרישום פורמלי של יצירות כתנאי להגנה על זכויות יוצרים. רק בשנת 1988 אימצה לבסוף את האמנה.

על מנת לפקח על יישום האמנה ולנהלה, הוקם ארגון מיוחד שישב בברן ועבר ב-1960 לז'נבה. ב-1967 הפך ארגון זה לארגון העולמי לקניין רוחני (WIPO), שהסתנף ב-1974 לאומות המאוחדות.

## לקריאה נוספת
* אמנת ברן להגנת יצירות ספרותיות ואמנותיות (נוסח עברי)
* אמנת ברן - גיליון עובדות

## קישורים חיצוניים

* 
* אמנת ברן באתר הארגון העולמי לקניין רוחני
* דו"ח בית הנבחרים האמריקאי על יישום האמנה, כולל תיאור מפורט של שרשרת השינויים שנערכו בה
* 

## הערות שוליים

ברן
קטגוריה:קניין רוחני
ברן
ברן
ברן
ברן
ברן
ברן
סיבה למסיבה

[200px|ממוזער|שמאל|סיבה למסיבה: [מני פאר וליאור ייני]]
**סיבה למסיבה** הייתה תוכנית האירוח המרכזית של הערוץ הראשון, בבימויו של במאי בכיר ראול יחיאל ושודרה בליל שבת בשנים 1984–1990. התוכנית הייתה המשך "משופר" של התוכנית "שעה טובה".

## היסטוריה
את התוכנית הנחה תחילה מני פאר, במשך עונת שידור אחת. התוכנית שודרה לראשונה בדצמבר 1984. לאחר פרישתו הנחה דניאל פאר את התכנית לתקופה קצרה, ולאחר מכן הנחו את התוכנית מנחים מתחלפים ובהם: גידי גוב, ספי ריבלין, אילי גורליצקי, דודו דותן, אבי אתגר, מאיר שלו ועוד. לבסוף נבחרה רבקה מיכאלי כמנחה קבועה בשנת 1986. את התוכנית ביים ראול יחיאל והפיק אהרון גולדפינגר, והיא שודרה פעם בשבועיים. ברוב שנות התוכנית שודרו במקביל אליה תוכניות אירוח אחרות ("ממני", "סופסוף"). בתוכנית התארחו טובי היוצרים, האמנים ואנשי החברה הישראלית של שנות ה-80, ובה התגלו לראשונה הזמרות ריטה ומרגלית צנעני. גם הזמרת רינת גבאי זכתה לחשיפה ראשונה לקהל בתוכנית.

את פתיח התוכנית הלחין אלדד שרים. את התוכנית ליוותה מוזיקלית תזמורת הטיילת בניצוחו של דוד קריבושי.
פינות ידועות בתוכנית: פינת הסאטירה של שלמה ניצן, פינת החיקויים של טוביה צפיר ורבקה מיכאלי, פינה שממנה יצאו בין השאר הקטעים: "הגבעטרון – חברי הכנסת", "ארוחת הבוקר", "עם אחד עם שיר אחד" ועוד רבים. בנוסף, נכתבו שירים במיוחד לתוכנית. אחד הידועים שבהם הוא השיר "סיירת עולם", אותו חיברה והלחינה נעמי שמר במיוחד לתוכנית, והוא מבוצע על ידי מוני מושונוב, שלמה בראבא ורבקה מיכאלי.

בשנת 2016 חזרה התוכנית לסיבוב פרידה של ארבע תוכניות בהנחיית רבקה מיכאלי.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תוכניות אירוח ישראליות
קטגוריה:הערוץ הראשון: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 1984
קטגוריה:רבקה מיכאלי
כן מה?!

**"כן מה?!"** הייתה קומדיית מצבים, מבית היוצר של הערוץ הראשון, שהופקה ושודרה מסוף 1988.

יוצרת וכותבת הסדרה ענת גוב בשיתוף עם גידי גוב.

אות הפתיחה והסיום של הסדרה נכתבו בידי להקת משינה.

## עלילה
עלילת הסדרה היא על משפחה ישראלית ממוצעת, המורכבת מזוג הורים, מליק (מגולם על ידי גידי גוב), קצין בצה"ל בדרגת רב-סרן, שוביניסט בדעותיו, שכל חיו סובבים סביב תפקידו, ואשתו סוניה (המגולמת על ידי אורלי זילברשץ) עקרת בית שמגדלת את בנותייה, ודואגת לבעלה ולקריירה הצבאית שלו, בנותיהם הן יעל ושרון (מירה ודפנה רובינשטיין) ובפרק הראשון לזוג נולדו תאומות, שכנם איציק (דב נבון) הוא שחקן מיואש שלא מצליח להתקבל לשום תפקיד, ומאוהב בנועה זינגלמן (עידית טפרסון) הנהגת הצבאית של מליק, שלא סופרת אותו.

## הפקה ושידור
הפקת הסדרה החלה ביולי 1987, ביוזמת מחלקת הדרמה של הטלוויזיה הישראלית. פרק פיילוט ראשון צולם באולפני הרצליה ואחריו הוחלט לצלם שישה פרקים של הסדרה שנקראה תחילה "גימל 7". ביוני 1988 הסתיימו צילומי הסדרה, אך הוחלט להקליט את פרק הפיילוט מחדש. בספטמבר 1988 הייתה הסדרה מוכנה לשידור וענת גוב החליטה לשנות את שמה ל"כן מה?!". הפרק הראשון של הסדרה שודר ב-12 בדצמבר 1988, והפרק האחרון ב-16 בינואר 1989.

בעקבות סקר שערכה רשות השידור בקרב הצופים, הוחלט על הפקת עונה שנייה, לאחר הצלחת העונה הראשונה שכללה 6 פרקים. באוגוסט 1988 החלו צילומי העונה שנייה עם מספר כותבים נוספים, והמפיקה והעורכת דליה מור, הודיעה שתחזיק בזכות המילה האחרונה לגבי התסריט והמשחק ולא ענת גוב, שכתבה את תסריט העונה הקודמת. לבסוף לאחר שצולמו שני פרקים של העונה השנייה, הם הופסקו, בעקבות חילוקי דעות קשים של ענת גוב והשחקנים עם המפיקה דליה מור, והתפטרותו של הבמאי אבי אמבר. העונה השנייה הייתה מתוכנת להכיל 12 פרקים, ולעלות לשידור במהלך שנת 1990, דבר שלא קרה לבסוף, לאחר שגם השחקנים התפטרו בשל חילוקי דעות עם ההפקה, ובכך למעשה העונה השנייה של הסדרה נגנזה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קומדיות מצבים ישראליות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 1988
קטגוריה:הערוץ הראשון: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תוכניות שצולמו באולפני הרצליה
קטגוריה:צה"ל בתוכניות טלוויזיה
תאוריית אסון טובה

[שמאל|ממוזער|250px|[אגם טובה, סומטרה]]
**תאוריית אסון טוֹבָּה** היא תאוריה בתחום האבולוציה של האדם שהוצעה בשנות ה-90, אך עדויות הסותרות אותה הוצגו בעשור השני של המאה ה-21.

## תוכן התאוריה
התאוריה עוסקת בצוואר בקבוק גנטי משוער שהתרחש כ-71,000 שנים לפני זמננו. על פי התאוריה, התפרצות-על של הר הגעש טובה בסומטרה הובילה לחורף געשי, שהוביל להצטמצמות האוכלוסייה האנושית לכמה אלפי פרטים ולהיווצרות צוואר בקבוק גנטי בקרב המין האנושי.

## התפתחות התאוריה
התאוריה הוצעה לראשונה בשנת 1993 על ידי עיתונאית המדע אן גיבונס, ובשנת 1998 פרסם סטנלי אמברוס מאוניברסיטת אילינוי מאמר מעמיק בנוגע לתאוריה. במאמר מדגיש אמברוס כי אין (נכון לעת כתיבת המאמר) די מידע ארכאולוגי וגאולוגי כדי לאמת את מסקנותיו.

בשנת 2013 פורסם מחקר שבחן את האפר הגעשי באגם מלאווי, בו נטען כי התפרצות הר הגעש טובה לא הובילה לשינוי אקלים משמעותי במזרח אפריקה, וכי אין עדויות לכך שחורף געשי התרחש וגרם לצוואר הבקבוק הגנטי. מחקר נוסף שפורסם בשנת 2015 תמך בטענה זו.

## קישורים חיצוניים


* Population Bottlenecks and Volcanic Winter
* 1998 article based on news release regarding Ambrose's paper
* Homepage of Professor Stanley H. Ambrose
* Toba Volcano
* Article in ''The Economist
* https://web.archive.org/web/20060220080954/http://www.andaman.org/book/app-r/ch5_bottleneck/textr5.htm Chapter 5, Toba Volcano, by George Weber


## הערות שוליים

קטגוריה:אבולוציית האדם
קטגוריה:וולקנולוגיה
קטגוריה:סומטרה
קטגוריה:תאוריות גאולוגיות
קטגוריה:הכחדה המונית
וג המרה

**וג המרה** הוא מחוז במדינת אמהרה שבאתיופיה נקרא על שם מחוז וג ההיסטורי. גבולותיו מצפון ומערב מדינת תיגראי, בדרום מחוז צפון וולו, בדרום-מערב בנפת דרום גונדר ובמערב במחוז צפון גונדר. עד שנת 1991 המחוז נכלל במחוזות וולו ומתיגראי שניים מבין המחוזות ההיסטוריים של אתיופיה.

## היסטוריה
בימי הביניים היה לחלק מהמחוז היסטורי, וג עד שסופח למחוז וולו וחלק קטן לתיגראי, שהיו חלק מהאימפריה האתיופית וג היה מקום מושבם של מלכי שושלת זאגווה ולאחר הפסדם לשושלת הסולומונית אזור זה נשאר בשליטתם ושליטיה נקראו וגשום (שליט וג). עם התמוטטותה הסופית של השלטון המרקסיסטי ב-1991 האזור נוצר ונהפך לחלק ממדינת אמהרה. רוב תושבי המחוז אמהרים, ולצדם מיעוט של קבוצת הקמיר (או "המרה") מהאגאו.

## נפות
*אברגלה
*גזיגיבלה
*דהנה
*זיקולה
*סהלה
*סוקטה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אתיופיה: מחוזות
קטגוריה:אמהרה