open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
לילי פרג

**לילי פרג** (1964 – ינואר 2019) הייתה פרופסור למיקרוביולוגיה אוסטרלית ילידת ישראל. פרג עסקה באקולוגיה מיקרוביולוגית של הצמח, בביולוגיה מולקולרית ובציטולוגיה של התא בבית הספר למדע וטכנולוגיה של  באוסטרליה, במשך כ-25 שנים עד להירצחה.

## ביוגרפיה
לילי פרג נולדה בישראל. היא סיימה תואר ראשון באוניברסיטת בן-גוריון בנגב ותואר שני באוניברסיטת תל אביב. היא עברה לאוסטרליה בשנות ה-90 כדי לקבל דוקטורט באוניברסיטת סידני, אותה השלימה בשנת 1998.

בשנים 1998–2001 השתלמה במכון לגנטיקה באוניברסיטת קלן, גרמניה.

בשנת 2001 הצטרפה לאוניברסיטת ניו אינגלד באוסטרליה. מאפריל 2016 כיהנה פרג כיושבת ראש המחלקה לביולוגיה של הקרקע, מיקרוביולוגיה ומגוון ביולוגי.
ב-2018 קודמה לדרגת פרופסור חבר.

המחקר של פרג התמקד באקולוגיה מיקרוביאלית  בקרקע ובאינטראקציות בין צמחים למיקרוביאלים. היא לימדה מיקרוביולוגיה, ביוכימיה וביוטכנולוגיה באוניברסיטת ניו אינגלנד.

היא נבחרה לנשיאת חטיבת מדעי מערכות הקרקע של האיגוד האירופי למדעי כדור הארץ  (EGU), והייתה אמורה להתחיל בתפקיד באפריל 2019.

## הירצחה
ב-11 בינואר 2019 הגיעו לילי פרג ואחותה, פרחיה סרוסי, בת 63 מרחובות, עובדת רשות המיסים בישראל מזה 36 שנים, לארגנטינה, כדי לבקר את בנה של סרוסי, גלעד (גיל) פרג בן ה-36, המתגורר במדינה.

האחיות לנו בדירה ששכרו בעיר מנדוסה. בני משפחתן של השתיים יצרו איתן קשר לאחרונה, ביום שבת בלילה שבין ה-11 ל-12 בינואר, ומאז נותק איתן הקשר. החשוד ברצח, גלעד פרג סיפר לחוקרים כי למחרת בבוקר הגיע למקום ולקח אותם לביתו. לפי מצלמות האבטחה באזור, הגיעו האחיות לביתו בשעה 10:15 בבוקר. פרג טען כי האחיות עזבו באותו ערב באוטובוס למנדוסה.
הפעם האחרונה ששתי האחיות נראו, הייתה כשיצאו מביתו של פרג, והתכוונו ללכת לכיוון תחנת האוטובוס בדרך לדירה שלהן.

ב-14 בינואר 2019 דיווח גלעד פרג למשטרה על כך שהאחיות נעלמו. הוא קרא לציבור לסייע בחיפושים אחרי אמו ודודתו, ובאותו הזמן צולם על ידי צלם עיתונות כשהוא יושב במקום שבו מאוחר יותר נתגלו הגופות.

המשטרה המקומית איתרה את הגופות של לילי פרג ואחותה בחצר ביתו של החשוד ברצח, גלעד פרג. הגופות כוסו באבנים ונמצאו בעומק של כמטר וחצי. המשטרה עשתה שימוש בכלבים כדי לאתר את הגופות.,

המשטרה סיימה לזהות את גופות לילי פרג ואחותה, והן הוטסו לישראל, ונקברו ב-12 בפברואר, בתום הליך בדיקה במכון לזיהוי פלילי. בבדיקת הגופות הנרצחות בישראל נתגלה כי לילי פרג נרצחה בשלוש יריות ואחותה בחניקה.

גלעד פרג עבר כבר ב-2019 חמש בדיקות פסיכיאטריות שונות, ובשלושה מהן נקבע כי מדובר באדם שסובל מסכיזופרניה ויש לאשפזו במוסד סגור. בנובמבר טענו עורכי דינו כי אינו כשיר לעמוד לדין. באוקטובר 2021 נפתח משפטו. והוא הורשע ברצח אימו ודודתו ונגזר עליו מאסר עולם. ב-7 ביולי 2024 נמצא מת בתאו בבית החולים הפסיכיאטרי בו הוחזק.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים שהיגרו לאוסטרליה
קטגוריה:מדעניות אוסטרליות
קטגוריה:מדענים יהודים אוסטרלים
קטגוריה:מיקרוביולוגיות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת סידני
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סידני
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1964
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1964
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1964
קטגוריה:אוסטרלים שנפטרו ב-2019
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2019
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2019
רב יהודה אחוה דרב סלא חסידא

**רב יהודה אחוה דרב סלא חסידא** (רב יהודה אחיו של רב סלא החסיד) היה אמורא בבלי. מוזכר מספר פעמים בתלמוד, בעיקר כשמוזכרים דברי אגדה ששמע מפי אליהו הנביא.

## חייו וזמנו
בתלמוד מסופר שפעם החמיצו לרב הונא 400 חביות יין, והוא סיפר על כך לרב יהודה אחוה דרב סלא חסידא ולחכמים, והם הורו לו לפשפש במעשיו. רב הונא שאל אותם האם הם חושדים בו שנהג שלא כשורה, והם שאלוהו בתגובה האם הוא חושד שהקב"ה מעניש אותו לחינם.

הרב אהרן הימן מסיק ממעשה זה כי בדורו של רב הונא (המחצית השנייה של המאה השלישית, הדור השני לאמוראי בבל) היה רב יהודה כבר במעמד גבוה בקרב החכמים.

הרב הימן טוען, כי בעת שאירע מקרה זה היה רב יהודה צעיר ימים ואילו רב הונא היה זקן, שכן נכתב כי רב יהודה שאל שאלה הלכתית את אביי, בן הדור הרביעי והמאה הרביעית. לעומתו, משה בר ומרדכי מרגליות דוחים את קישורו של רב יהודה לסיפור זה, ומעדיפים את הגרסה שרב הונא פנה לרב אדא בר אהבה.

שאלתו מאביי הייתה אודות טלטול זוג סנדלים המשמש לפעמים אותו ולפעמים את בנו, דבר המעיד כפי הנראה על עוני רב.

משה בר מסיק שעירו הייתה נהרדעא.

מהעובדה שרב יהודה מיוחס לאחיו רב סלא, ומכינויו של אחיו "חסידא", משמע שאחיו היה חכם חשוב בפני עצמו. עם זאת, אין בידינו שום מידע אודותיו, מלבד העובדה שבנו רב יוסף היה חכם בעצמו.

## מאמרים שמסר לו אליהו הנביא
* לא תרתח ולא תחטי (=אל תכעס ולא תחטא), לא תרוי ולא תחטי (=אל תשתכר ולא תחטא), וכשאתה יוצא לדרך המלך בקונך וצא (=לפני צאתך לדרך תאמר תפילת הדרך).
* אמריתו אמאי לא אתי משיח (=אתם שואלים מדוע לא מגיע המשיח)? והא האידנא, יומא דכיפורי הוא, ואבעול כמה בתולות בנהרדעא (=והרי עכשיו, יום הכיפורים, וכמה בתולות נבעלות בנהרדעא).
* אין העולם פחות משמונים וחמשה יובלות, וביובל האחרון בן דוד בא. אמר ליה (=אמר לו): בתחילתו או בסופו? אמר ליה: איני יודע. כלה או אינו כלה? – אמר ליה: איני יודע. רב אשי אמר: הכי אמר ליה (=כך אמר לו): עד הכא – לא תיסתכי ליה, מכאן ואילך – איסתכי ליה (עד כאן אל תצפה לו, מכאן ואילך תצפה לו.

## לקריאה נוספת

* 
* משה בר, **משהו על רב יהודה אחוה דרב סלא חסידא**, בתוך: חכמי המשנה והתלמוד: הגותם, פועלם ומנהיגותם, רמת-גן תשע"א, עמ' 27–30 (הספר לצפייה באתר 'כותר' למנויים בלבד).
* מרדכי מרגליות (עורך), אנציקלופדיה לחכמי התלמוד והגאונים, תשס"א, עמ' 165-164.

## הערות שוליים

קטגוריה:הדור הרביעי לאמוראי בבל
קטגוריה:יהודי בבל במאה ה-3
קטגוריה:יהודי בבל במאה ה-4
מירנדה יאפ

**מירנדה יאפ** (באנגלית: **Miranda Yap**; אוגוסט 1948 – 14 באוקטובר 2015) הייתה פרופסורית במחלקה להנדסה כימית וביו-מולקולרית של האוניברסיטה הלאומית של סינגפור והמנכ"לית של המכון הטכנולוגי לעיבוד ביולוגי בסוכנות למדע, טכנולוגיה ומחקר בסינגפור. ב-2009 היא זכתה בפרס הנשיא למדע וטכנולוגיה (PSTM) והייתה האישה הראשונה שזכתה בפרס זה.

## חייה הפרטיים
מירנדה יאפ נולדה באוגוסט 1948 בסינגפור. בסביבות 1977 עברה לטורונטו כדי להשיג את הדוקטורט שלה, במהלך הקריירה שלה היא פרסמה 58 מאמרים בכתבי עת שעברו ביקורת עמיתים. היא התחתנה עם ד"ר יאפ קיאן טיונג בשנת 1981. ב-2009 היא זכתה בפרס הנשיא למדע וטכנולוגיה (PSTM). בשנת 2011 סבלה ממפרצת ונכנסה לתרדמת למשך ארבע שנים, עד למותה ב-14 באוקטובר 2015.

## השכלה
יאפ קיבלה תואר בכימיה יישומית מאוניברסיטת סינגפור – כיום היא נקראת האוניברסיטה הלאומית של סינגפור (NUS) – ותואר שני בהנדסה ביוכימית ביוניברסיטי קולג' לונדון בשנת 1973. בשנת 1979 עשתה דוקטורט בהנדסה כימית באוניברסיטת טורונטו.

## קריירה
אחרי שהשיגה דוקטורט, יאפ חזרה לסינגפור בשנת 1982 כדי להצטרף לאוניברסיטה הלאומית של סינגפור. עם מענק ממשלתי, היא סייעה בהקמת היחידה הטכנולוגית לעיבוד ביולוגי (BTU) בשנת 1990. שמה של היחידה שונה מאוחר יותר למרכז הטכנולוגי לעיבוד ביולוגי (BTC) בשנת 1995, כמרכז מחקר לאומי לטכנולוגיית עיבוד ביולוגי שיאפ עמדה בראשו. לאחר מכן שונה שמו שוב ב-2003 למכון הטכנולוגי לעיבוד ביולוגי (BTI).

בנוסף, הקימה יאפ שני ארגונים: הראשון הוא המרכז לחקר מוצרים טבעיים המכונה כיום תרופות מרליון, והשני הוא המרכז הטכנולוגי לייצור ביו-פרמצבטיקה. בפברואר 2006 מונתה יאפ כעמיתה זרה לאקדמיה הלאומית להנדסה של ארצות הברית על הישגיה הבולטים בחינוך, מחקר וניהול בתחום תרביות תאי יונקים. יאפ זכתה בפרס הנשיא למדע וטכנולוגיה (PSTM) בנובמבר שנת 2009, והפכה לאישה הראשונה שזכתה בפרס המדע היוקרתי ביותר בסינגפור.

נוסף על כך, יאפ הרצתה בקורס מתקדם בטכנולוגיית תאים באוניברסיטת מינסוטה. נכתב עליה כך: "פרופ' מירנדה יאפ היא המייסדת של BTI, שהוא המוסד המרכזי בקידום מחקר העיבוד הביולוגי של סינגפור וממלא תפקיד קריטי בהצלחתה של סינגפור בהרחבת ענף הייצור הביולוגי. היא הפכה אותו... למוסד בינלאומי ידוע כיום, והיא הכשירה מספר רב של סטודנטים לתואר שלישי ותואר שני בתחומים רבים בביוטכנולוגיה. בטכנולוגיית תרבית תאים עבודתה נמשכה מעבודה מוקדמת בפיזיולוגיה תאית ועד ניתוח תעתיק ופרוטאום למטרת הנדסת תאים."

## קישורים חיצוניים
* הסוכנות למדע, טכנולוגיה ומחקר (A*STAR)
* תרופות מרליון
*מירנדה יאפ בגוגל סקולר

## הערות שוליים

קטגוריה:מהנדסות כימיה
קטגוריה:מהנדסי כימיה
קטגוריה:מנכ"ליות
קטגוריה:ילידות 1948
קטגוריה:נפטרות ב-2015
קטגוריה:נפטרים ב-2015
שעה לזריחה (סדרת טלוויזיה)

**שעה לזריחה** (ברוסית: **За час до рассвета**) הוא מיני-סדרה רוסית, שפרק הבכורה שלה שודר בשירות הזרמת המדיה more.tv ב-16 בפברואר 2021. בסדרה מככב אנסמבל שחקנים כדוגמת קונסטנטין חבנסקי, אנדריי בורקובסקי, ארתור סמוליאנינוב ואחרים. ב-11 במאי 2021 פרק הבכורה עלה לשידור ברשת NTV.

## עלילה
שנת 1946. קפטן דניס ז'וראבליוב, שלחם בחזית כחייל ב, מצטרף למשטרה. מייג'ור שומייקו, המכונה "השטן", שאופיו הכבד הוא אגדי, הופך להיות לשותפו ביחידה למאבק בפשעי שוד. החייל לשעבר מוצא עצמו בחקירה סבוכה: עליו ללכוד חבורת עבריינים הפועלים בעיר ואת מנהיגה טיק. ז'וראבליוב מעלה תוכנית מיוחדת, אך מתברר שהיא קשה הרבה יותר ליישום ממה שנראה במבט ראשון. עד מהרה הוא מבין שהוא במלחמה הרבה יותר מסובכת, שבה כל חבר יכול להפוך לאויב.

## שחקנים ודמויות
* אנדריי בורקובסקי - קפטן דניס ז'וראבליוב, חייל החוזר מהחזית
* קונסטנטין חבנסקי - מייג'ור סרגיי שומייקו, בלש ביחידה למאבק בפשעי שוד

## הפקה
המיני סדרה צולמה בפרברי מוסקבה, בעיקר בשטח של מפעלים נטושים. את תפקידה של העיר הסגורה הקטנה מילאה רובע העיר מורוזובסקי בעיר טבר.

## שיווק ושידור
פרק הבכורה של הסדרה שודר ב-16 בפברואר 2021 בשירות הזרמת המדיה more.tv בשיתוף פעולה עם KinoPoisk. הצצה לסדרה הועלה ב-18 בינואר בדמות טיזר.

## קישורים חיצוניים
* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:NTV: תוכניות וסדרות
קטגוריה:ברית המועצות בתרבות
קטגוריה:מיני-סדרות טלוויזיה
קטגוריה:סדרות דרמה היסטוריות רוסיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה רוסיות
קטגוריה:סדרות משטרה ופשע
קטגוריה:סרטי מלחמת העולם השנייה
הנוסעים (סדרת טלוויזיה)

**הנוסעים** (ברוסית: **Пассажиры**) היא מיני-סדרה רוסית בבימויו של קארן אוגנסיאן, שהוקרנה בבכורה ב-24 בדצמבר 2020 בשירות הזרמת המדיה START.

## עלילה
הדמות הראשית היא נהג המונית אנדריי, שמסתובב במוסקבה במרצדס ישנה. נוסעיו הם נשמותיהם של אלה שלא הצליחו להשלים משהו חשוב במהלך חייהם; עד שהם יבינו מה מחזיק אותם, המונית תמשיך בדרכה.

## שחקנים ודמויות
* קיריל קיארו – אנדריי
* יוליה סניגיר – סבטלנה
* אנטולי בלי – איגור
* ג'וליה אוג – לודמילה, שופטת
* אגור גובארב – סשקה, תלמיד בית ספר
* וניאמין סמכוב – אולג בוריסוביץ' גלבוב, במאי קולנוע
* אנסטסיה אוקולובה – ויקה, בלוגרית
* סרגיי גילב – קיריל, מכור לסמים
* אנדריי בורקובסקי – ניקיטה, מתכנת
* דניאל וורוביוב – ואדים, איש עסקים
* סרגיי זרקוב – דימה, רוכב
* יקטרינה סוקולובה-ג'וברט – ורה, עובדת תחנת הדלק
* אנסטסיה טודורסקו – אינגה (מוות)

## הפקה
תחילת הצילומים הוכרזה ב-6 באוקטובר 2020. הטריילר הראשון שוחרר ב-16 בדצמבר. ב-23 בדצמבר שוחרר סרטון לשיר של לקהת Bi-2 "מה שאין", שהפך לפסקול של הסדרה.

הפרקים יהיו קצרים, באורך 15–20 דקות. "תהינו אם נוכל לגרום לצופה לחוות מגוון שלם של רגשות בזמן כה קצר: לאהוב, לשנוא, לסלוח או לא לסלוח לגיבורים", אמר הבמאי קארן אוגנסיאן בראיון. "זו משימת על עבורי ועבור האמנים".

## שידור וביקורת
הסדרה הוצגה כבר בכנס הבינלאומי "Content London" בקטגוריה "Hot Properties" כאחת משלוש הדרמות שאינן דוברות אנגלית שצפויות להיות המשפיעות ביותר בשנה וחצי הקרובות.

כמה כלי תקשורת ברוסיה כללו את הסדרה ברשימות סדרות הטלוויזיה הצפויות ביותר בדצמבר.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות טלוויזיה רוסיות
קטגוריה:סדרות דרמה רוסיות
קטגוריה:סדרות מדע בדיוני רוסיות
קטגוריה:המוות בתרבות ובאמנות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה רוסיות שעלו לשידור בשנות ה-2020
קונטר-אדמירל

**קונטר-אדמירל** (בקצרה: **KAdm**, ברשימות **KADM**) הוא קצין דגל של הצי הגרמני. הוא שווה ערך לגנרל-מיור בצבא היבשה או בלופטוואפה.

בצי הגרמני קונטר-אדמירל שווה ערך לדרגת אדמירל אחורי, שהיא דרגת שני כוכבים עם קוד נאט"ו OF-7. עם זאת, בכוחות ימיים אחרים דוברי גרמנית, למשל הצי הקיסרי הגרמני, הקריגסמרינה, הפולקסמרינה והצי האוסטרו-הונגרי, *קונטר-אדמירל* היה קצין דגל בדרגת כוכב אחד של OF-6.

## סימני הדרגה
סימני הדרגה שלו, שנלבשים על השרוולים והכתפיים, הם כוכב אחד עם חמש נקודות מעל פס זהב גדול ופס רגיל (ללא הכוכב כאשר לולאות דרגה נלבשות). זו דרגה B7 בכללי השכר של משרד ההגנה הפדרלי.

רצף הדרגות (מלמעלה למטה) הוא כדלקמן:
* OF-9: אדמירל (גרמניה) / גנרל (גרמניה)
* OF-8: ויצה-אדמירל / גנרל-לויטננט
* OF-7: **קונטר-אדמירל** / גנרל-מיור
* OF-6: פלוטילנאדמירל / בריגדה-גנרל

## היסטוריה
### הצי הגרמני הקיסרי והקריגסמרינה
בשורות הצי הקיסרי הגרמני והקריגסמרינה, קונטר-אדמירל היה בדרגת קצונה של כוכב OF-6 שווה ערך לגנרל מיור בשורות הצבא והלופטוואפה, ולבריגדפיהרר בשורות הוואפן אס אס.

סמלי הדרגות כללו רצועת כתפיים ופסי שרוול. בנוסף, רצועות כתף נענדו על מעילים אחידים והורכבו מצמות זהב קלועות (ללא מעוינים או כוכבים) על רקע בצבע כחול כהה.

סמלי השרוול כללו פס אחד גדול זהוב, פס רגיל אחד וכוכב ימי בן חמש נקודות מעל. פסי השרוול הקיפו את קצות השרוולים.

האחרון ששרד מבין הקונטר-אדמירלים של הקריגסמרינה, אברהרד גודט, נפטר בגיל 95 ב-13 בספטמבר 1995.

### הצי האוסטרו-הונגרי
בשנות הצי האוסטרו-הונגרי (1849–1918) היה מדרג קציני הדגלים **קונטר-אדמירל**, **ויצה-אדמירל**, ו**אדמירל**, כמו גם **גרוס-אדמירל**.

### צבא העם הלאומי
בפולקסמרינה של גרמניה המזרחית היו שלוש דרגות קציני דגל: **קונטר-אדמירל**, **ויצה-אדמירל** ו**אדמירל**. מועצת המדינה של גרמניה המזרחית החליטה ב-25 במרץ 1982 להנהיג את דרגת **פלוטנאדמירל**.

## הערות שוליים

קטגוריה:אדמירלים
קטגוריה:הצי הגרמני
Hesburger

ממוזער|המבורגר Hesburger
**Hesburger** (המכונה בפינלנד בשם *Hese* ובאסטוניה בשם *Hess*) היא רשת מזון מהיר שמשרדיה שוכנים בטורקו שבפינלנד. כיום זו רשת מסעדות ההמבורגרים הגדולה ביותר בפינלנד, אסטוניה, לטביה וליטא עם נתח שוק גדול מזה של היריבה מקדונלד'ס האמריקאית. בנוסף, היא פועלת בבלארוס, אוקראינה, גרמניה, בולגריה וברוסיה. Hesburger בעיקר מספקת מזון מהיר כגון המבורגרים, צ'יפס, סלטים וקינוחים. שם החברה נגזר מכינויו של המייסד הייקי "הס" סלמלה. החברה מפעילה גם את Hesecafes, המוכרת מאפים וקפה מיוחד, כמו גם סניפים של נקניקיות. חלק מהמסעדות מספקות שירותי שטיפת רכב.

## היסטוריה
ההיסטוריה של הרשת מתחילה בשנת 1966, כאשר הייקי סלמלה בן ה-20 פתח קיוסק של אוכל רחוב בנאנטלי. מאוחר יותר הוא פתח את סניף Hesburger הראשון בשנת 1980 ב-Kristiinankatu בטורקו, שהפך לאלמנט הראשון ברשת מסעדות המזון המהיר הראשונה בפינלנד. בשנות השמונים הרשת צמחה במהירות. סלמלה מכר את הרשת וכמה מלונות בשנת 1988 בכמעט 200 מיליון מרק פיני. שלוש שנים אחר כך, במהלך המיתון של שנות התשעים, הוא קנה אותה בחזרה תמורת 25 מיליון מרק.

עם 12 חנויות בלבד בשנת 1992, התרחבה הרשת ליותר מ-200 מסעדות ב-60 ערים ועיירות ברחבי פינלנד במהלך העשור שלאחר מכן ובלעה את הרשת המתחרה Carrols בשנת 2002. רכישת Carrols העניקה להסבורגר מינוף מסוים שלא היה קיים בעבר בשוק המזון המהיר של הלסינקי.

Hesburger מנעה ביעילות את השתלטותה של הרשת המתחרה מקדונלד'ס בטורקו: בשנת 2014 היו בעיר 21 הסבורגרים, אך רק שני סניפי מקדונלד'ס בעיר. Hesburger התרחבה גם לשווקים בינלאומיים ופתחה סניפים במדינות הבלטיות, בלארוס וגרמניה ולה יותר מ-30 סניפים ברחבי רוסיה. הסבורגר הפעילה סניף בדמשק, סוריה לתקופה קצרה בשנים 2004–2006, אך זה נסגר משהתברר כלא רווחי. הרחבה נוספת למזרח התיכון נדונה על ידי בכירי החברה אך לא יושמה.

## מסעדות
ממוזער|מסעדת Hesburger מודרנית בתחנת המטרו של אוניברסיטת הלסינקי.
Hesburger מעסיקה מעל 6,700 עובדים, מתוכם 5,000 בפינלנד. Hesburger הרחיבה באופן פעיל את פעילותה בליטא, והודיעה על השקעות של 3,5 מיליון אירו בשנת 2016, כ-4 מיליון בשנת 2017 ו-4 מיליון בשנת 2018.

## פעילויות
* Hesburger – מסעדות המבורגרים
* Hesecafe – המבורגרים, משקאות קפה ומאפים
* HeseHotelli – מלונות עם מסעדת Hesburger משמשים גם כקבלת הפנים של המלון
* Hese kotituotteet – מוצרים קמעונאיים
* Hese Nakkari – מוצרי קיוסק וחטיפים
* Heseautopesu – שירותי שטיפת מכוניות ללקוחות Hesburger

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רשתות מזון מהיר
קטגוריה:פינלנד: כלכלה
קטגוריה:טורקו
מיכאיל גראבסקי

**מיכאיל איסאקוביץ' גראבסקי** (ברוסית: **Михаил Исаакович Грабский** 3 באפריל 1923 – 3 באוגוסט 2007) היה יהודי סובייטי, שעוטר כגיבור ברית המועצות על פועלו כתותחן בצוות טנק בצבא האדום במהלך מלחמת העולם השנייה.

## ביוגרפיה
נולד בעיר קייב במשפחתו של פועל. בשנת 1941 סיים את לימודיו בבית הספר התיכון.

מיד לאחר הפלישה הנאצית לברית המועצות התגייס לצבא האדום. הוא נשלח לקורס נהגים צבאים. בהמשך נסוג עם הצבא האדום מזרחה. נלחם בקרב סטלינגרד. במהלך הקרב נפצע ופונה לטיפול רפואי בעורף. לאחר שהחלים נשלח לקורס שריון, בו הוכשר לתפקיד של תותחן בטנק. בתום הקורס שובץ בחטיבת המשמר המשוריינת מס' 52, כתותחן בצוות טנק בפיקודו של ישראל קופרשטיין.

במהלך קרב דנייפר, טנק, שבצוותו שירת גראבסקי, היה בין הראשונים שצלח את הנהר דנייפר והגיע לגדה המערבית. טנק חיפה באש תותחו על חיילי החי"ר וניהל קרבות עם הטנקים הגרמנים. במהלך השעות הראשונות לאחר הצליחה הצליח גראבסקי לחסל שני טנקים גרמנים. בהמשך נעה החטיבה, בה שירת גראבסקי, צפונית לקייב, כדי לחתוך את הכביש קייב-ז'יטומיר ולמנוע מהגרנים להביא תגבורת לכוחותיהם בעיר קייב. החטיבה קיבלה פקודה להשתלט על העיר פסטוב, צומת רכבות חשובה, אשר צמודה לכביש קייב-ז'יטומיר. טנק, בו שירת גראבסקי, היה בחוד ההתקפה. הוא היה הראשון שנכנס לעיר וסייע בכיבושה. במהלך הקרבות בפסטוב השמיד גראבסקי 3 טנקים גרמנים נוספים.
על גבורתם בקרב דנייפר הוענק לכל חברי צוות הטנק תואר גיבור ברית המועצות.

היחידה, בה שירת גרבסקי המשיכה להתקדם מערבה. גראבסקי נטל חלק במבצע לבוב-סנדומייז', מבצע ויסלה-אודר, הקרב על ברלין וסיים את המלחמה בפראג.

בשנת 1946 השתחרר מן השירות וחזר לעירו. עבד בתעשייה. בשנת 1967 סיים לימודי הנדסת תעשייה וניהול (בלימודי ערב). בשנת 1981, הגיש בקשה לרשויות לעזוב את ברית המועצות ולהגר לארצות הברית. על מעשה זה נשלל ממנו התואר "גיבור ברית המועצות" וכל העיטורים נלקחו ממנו. בשנת 1982 קיבל אישור לעזוב את ברית המועצות עם משפחתו. בהגיעו לארצות הברית התיישב בעיר סנט לואיס שבמדינת מיזורי.

לאחר התפרקות ברית המועצות הגיש מספר בקשות לממשלות רוסיה ואוקראינה לביטול שלילת התואר. בקשתו אושרה על ידי בית הדין הגבוה לערעורים של רוסיה באוגוסט 2000. הוא זוכה מאשמת "בגידה במולדת" ועיטור כוכב הזהב הוחזר לו.

מיכאיל גראבסקי נפטר ב-3 באוגוסט 2007 בעיר סנט לואיס.

## קישורים חיצוניים
* דף על שמו באתר "גיבורי המדינה" 
* מסמכים מתיק השירות של מיכאיל גראבסקי באתר "זיכרון העם" 

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים אנשי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:יהודים בכוחות המזוינים של ברית המועצות
קטגוריה:יהודים מעוטרי גיבור ברית המועצות
קטגוריה:מעוטרי עיטור לנין
קטגוריה:מעוטרי הכוכב האדום
קטגוריה:שריונאים סובייטים
קטגוריה:אנשי הצבא האדום בקרב סטלינגרד
קטגוריה:יהודים שהיגרו מברית המועצות לארצות הברית
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1923
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2007
בני אור

**בני אור** היא סדרת דרמת פשע ישראלית שיצרו גיא בלילה ואלעד ביטון ועלתה לשידור ב-25 באפריל 2021 ב-Yes.

הסדרה מבוססת על אירועים אמיתיים שהתרחשו ברחוב בני אור בשכונה ב' בבאר שבע, שעל שמו היא קרויה.

ב-18 ביוני 2021, לקראת סיום שידור העונה הראשונה, הוכרז כי בזכות הצלחתה הסדרה חודשה לעונה שנייה. כמה חודשים לאחר מכן, ב-26 בדצמבר, התסריטאי והבמאי, גיא בלילה, מת בנסיבות טרגיות, לאחר שהוא וביטון כבר החלו לעבוד על העונה השנייה. כשנה לאחר מותו, בדצמבר 2022, נעשה ניסיון לחדש את העבודות – אך לאחר כשנה נוספת, בדצמבר 2023, פורסם כי ביטון ו-"yes" החליטו יחד לגנוז את העבודות והעונה השנייה בוטלה.

## סקירה
### סקירת סדרה

## עלילה
העלילה מתרחשת בבאר שבע בשנת 2001. חבורת נערים בשכונת מצוקה מחליטה להרוויח כסף באמצעות סחר בסמים שגנבו. הצעירים מפעילים במקום תחנת סמים שמתבססת על לקוחות סטודנטים מאוניברסיטת בן-גוריון. אלא שהצלחת הסחר בסמים מושכת את תשומת ליבן של כנופיות הפשע הגדולות בבאר שבע, וכך החבורה מסתבכת ונקלעת למאבק בעולם הפשע. במקביל מנסה אלי לאסוף כסף כדי לסייע לאביו הנרקומן, שאול, בתוכנית גמילה מסמים.

## שחקנים ודמויות
ממוזער|262x262 פיקסלים|אלי בן דוד, אלרן ויתושי מתוך "בני אור"

## ביקורת
הסדרה העלתה ביקורת ציבורית רבה בשל האלימות והשפה הבוטה השוררים ועל המסרים החינוכיים שהיא מעבירה. הסדרה שמביאה את סיפורם האמיתי של בני נוער שנאלצים להצטרף לתעשיית הפשע כדי לשרוד, אבל הרצף הבלתי פוסק של אלימות וייאוש מקהה את החושים של בני הנוער ואף עלולה לגרום לחיקוי. גם העיתונאי אלמוג בוקר הצטרף לקריאה "אל תתנו לילדכם לצפות ב'בני אור'". טוען כי: "35 דקות של קללות, סחר אלים בסמים, ילדים בני 12 שמעשנים באנגים, מכות אכזריות ולקינוח אב שנדקר לעיני בנו, לא ממש מצליח להבין איך הסדרה כזאת קיבלה אישור לעלות לאוויר בלי אזהרת צפייה חמורה יותר".

בתגובה, טענו ב־Yes כי הסדרה מסווגת כדרמת פשע, מוגבלת לצפייה מגיל 18 ומעלה ומשודרת אחרי השעה 22:00, כך שמראש אינה מיועדת לילדים.

בכתבה בחדשות 13, ששודרה ב-17 ביוני 2021, הציגו יוצרי ושחקני הסדרה את הרקע לכתיבה ויצירת הסדרה והתייחסותם לביקורת שנשמעה על הסדרה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות דרמת פשע ישראליות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2021
קטגוריה:yes הטלוויזיה בלוויין: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה שמתרחשות בבאר שבע
קטגוריה:סרטי סחר בסמים
סנדי פאוול

**סנדי פאוול** (באנגלית: **Sandy Powell**; נולדה ב-7 באפריל 1960) היא מעצבת אופנה בריטית.

## ביוגרפיה
פאוול נולדה בלונדון, אביה עבד בקזינו ואמה מזכירה, היא למדה מאמה לתפור במכונת תפירה, ציירה ציורים של בגדים, עיצבה ויצרה בגדים לבובות שלה ולאחר מכן לעצמה, היא החלה ללמוד לתואר בעיצוב תיאטרון מבית ספר לאומנויות אך עזבה את הלימודים לפני שסיימה אותו.

היא החלה לעבוד ביחד עם לינדזי קמפ ועיצבה את התלבושות עבור ההפקות שלו, הראשונה בהם הייתה מופע של ואצלב ניז'ינסקי במילאנו, בתחילת שנות השמונים החלה להתקרב לדרק ג'רמן ששימש כמנטור עבורה. ב-1986 החלה לעבוד בתעשיית הקולנוע שעיצבה את התלבושות לסרטו "Caravaggio", אחרי כן עיצבה את התלבושות לסרט "אורלנדו", לאחר מכן שיתפה פעולה עם הבמאי ניל ג'ורדן והייתה אחראית על עיצוב התלבושות במספר סרטיו ובהם "ראיון עם ערפד".

היא הייתה מועמדת מספר פעמים לפרס אוסקר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר וזכתה בפרס 3 פעמים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מעצבות אופנה בריטיות
קטגוריה:מעצבי תלבושות בריטים
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1960
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1960
ארז גביש

**ארז גביש** (נולד ב-1970) הוא מעצב גרפי רב תחומי, מאייר ואנימטור ישראלי, ומשנת 2016 מכהן כראש המחלקה לתואר ראשון בתקשורת חזותית בבצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים.

## ביוגרפיה
ארז גביש נולד ב-1970 וגדל בגבעתיים.

סיים תואר ראשון במחלקה לתקשורת חזותית בבצלאל, בשנת 1997. לקראת סיום לימודיו, ייסד את 'פרימוס', סטודיו לעיצוב ומיתוג לערוצי טלוויזיה, תוכניות, סרטי אנימציה, ופוסט-פרודקשן. בפעילותו בסטודיו, גביש עסק בעיצוב תוכניות וסדרות בטלוויזיה הישראלית.

בשנת 2010 ייסד גביש את חברת "Candy Bear" לפיתוח והפקת סדרות אנימציה. החברה עסקה ביזמות והפקת סדרות אנימציה בינלאומיות לילדים, ביניהן את הסדרה זאק וקוואק – סדרת אנימציה לילדים המשודרת בערוץ ניקלודיאון ובערוצים נוספים בכמאה ושמונים מדינות ברחבי העולם. על עיצוב הסדרה גביש היה מועמד לפרס אנני מטעם איגוד האנימציה של הוליווד.

בשנת 2019 השתתף גביש בעיצוב והניהול האמנותי של העונה השנייה של העברים – סדרת סרטי תעודה ביוגרפיים אודות אנשי רוח בתרבות העברית. באותה שנה הוא עיצב אמנותית את שיעור מולדת, סדרת תעודה על הסכסוך הישראלי-פלסטיני. גביש היה מועמד בפרויקט זה בקטגוריית אפקטים מיוחדים ווידאו ארט בפרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2019.

גביש מתגורר בתל אביב ונשוי לשפית מירב גביש.

## יצירה
ביצירותיו גביש משלב מדיום מגוון כמו איור, עיצוב גרפי, טיפוגרפיה, אנימציה, קוד, וידאו, אפקטים מיוחדים וסאונד.

תערוכת יחיד של גביש בשם "תרבות אגודה" (תרגום מילולי של שם להקת הפופ משנות ה-80 "Culture Club") הוצגה בנובמבר 2018 במסגרת שבוע האיור בתל אביב בגלריה P8, ובמתכונת מורחבת בבית הנסן בירושלים, באפריל 2019. בתערוכה הוצגו איורים, תנועה ועבודת סאונד אותן ביצע גביש בטכניקה ייחודית המשלבת הדפס, עיצוב גרפי והקרנה. תהליך העבודה כלל, בשלב הראשון, ציור של הדימויים בקנבס מודפס והנפשה בווידאו בקובץ דיגיטלי, ובשלב השני הפרדה של השכבה המודפסת על קנבס מהשכבה המונפשת. חיבור כל המרכיבים - התאמת השכבות המונפשות והצבת המקרנים לדימויים התלויים - נעשה בחלל בזמן ההצבה. בתערוכה משלב גביש בין מציאות ודמיון בהשראת גיבורי התרבות של נעוריו, כמו קראפטוורק וגארי ניומן, דמויות מיתולוגיות ושירה בתרגום אלקטרוני, במעין "חלל תפילה".

## פרסים
* 1996 פרס יוסי שטרן לאיור
* 1999 BDA (Broadcast Designers Association) World Class Award
* 2014 International Animated Film Society, ASIFA Hollywood
* 2016 פרס אסיף, סרטון האנימציה הטוב ביותר לילדים, על ׳זאק וקוואק - מרוץ הפופ-אפ׳
* 2018 פרס מגנוליה, פסטיבל הטלוויזיה והקולנוע בשנגחאי, לסדרה זאק וקוואק

## קישורים חיצוניים

* מגזין אאא: השאלון עם ארז גביש, באתר המגזין, 12 ביוני 2016
* טל סלומון ורדי, ארז גביש מעצב שירה בתנועה, באתר מגזין uncoated, ינואר 2019
* 
* פודקסט מקשקש, פרק 53, ארז גביש, עיצוב בתנועה, באתר "מקשקש", דצמבר 2020

## הערות שוליים

קטגוריה:מאיירים ישראלים
קטגוריה:אנימטורים ישראלים
קטגוריה:בוגרי בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב
קטגוריה:סגל בצלאל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1970
Voy a quedarme

**Voy a quedarme** (בעברית: **אשאר**) הוא שיר בספרדית של הזמר הספרדי בלאס קנטו. ב-20 בפברואר 2021 נבחר השיר לייצוג ספרד בתחרות האירוויזיון לשנת 2021 ברוטרדם, הולנד.

## באירוויזיון
השיר יצא לאור ב-10 בפברואר 2021 כחלק מקדם בן שני שירים בשם "Destino Eurovision" ונבחר ב-20 בפברואר באותה השנה לייצוג ספרד בתחרות. השיר מתמודד בגמר באופן אוטומטי מאחר שספרד היא חלק ממדינות ה-"Big 5" שלא צריכות להתמודד בחצי הגמר והן המממנות העיקריות של התחרות. ב-22 במאי, בגמר התחרות, הגיע בלאס למקום ה-24 עם שש נקודות, כשלא קיבל נקודות מהקהל.

## מיקומי שיא

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי אירוויזיון 2021
קטגוריה:שירי ספרד באירוויזיון
2020 בפינלנד

אירועים בשנת **[[2020]]** ב**[[פינלנד]]**.

## בעלי תפקידים
* הנשיא: סאולי ניניסטה.
* ראש הממשלה: סאנה מרין.
* יושב ראש אדוסקונטה / ריקסדאג: אנו ווהוויליינן.

## אירועים
מתמשך – מגפת הקורונה בפינלנד
* 29 בינואר – מקרה ראשון של קורונה במדינה.
* 16 במרץ – בפינלנד הוכרז מצב חרום.
* 21 במרץ – מקרה ראשון של מוות מקורונה במדינה.
* 31 בדצמבר – מספר מאומתים הגיע ל-36,636 מהם 561 נפטרו.

## קישורים חיצוניים

פינלנד
2020
פינלנד
יעקב מנשרוב

**יעקב מנשרוב** (גם **יאשה מנשרוב**, נולד ב-29 באוקטובר 1980 בטביליסי, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של גאורגיה) הוא מתאבק יווני-רומי ישראלי חובב לשעבר, שהתמודד בקטגוריית המשקל הבינוני לגברים. מנשרוב סיים שמיני בקטגוריה במשקל 74 ק"ג באליפות העולם בהיאבקות ב-2003 בקרטיי, צרפת, ובהמשך ייצג את ישראל באולימפיאדת אתונה 2004.

הוא התאמן גם כחבר בקבוצת ההיאבקות במועדון הספורט של הפועל רחובות בהדרכת מאמנו האישי לבה צימקין.

מנשרוב הגיע מאחת ממשפחות ההיאבקות היוקרתיות ביותר בברית המועצות לשעבר, מנשרוב התמודד יחד עם בן דודו, שהשתתף שלוש פעמים באולימפיידה, ואלוף העולם 2003 גוצ'ה ציציאשווילי, בטורנירים עולמיים רבים.

מנשרוב העפיל לסגל הישראלי במשקל 74 ק"ג לגברים לאולימפיאדת הקיץ 2004 באתונה, אחרי שהגיע לבין שמונה המקומות הראשונים באליפות העולם.

מנשרוב הפסיד את משחק הפתיחה שלו 8–0 לדניל חלימוב הקזחסטני, ולאחר מכן, הפסיד מול חוסה אלברטו רקרו הספרדי בתחרות השנייה שלו, בתוך פרק זמן של שתי דקות. הוא סיים אחרון במוקדמות ובמקום תשע עשרה בסך הכל בטבלת הסיום, מנשרוב לא הצליח להתקדם לרבע הגמר.

## קישורים חיצוניים

* פרופיל - מאגר היאבקות בינלאומי
* פרופיל - יהודים בספורט
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי גאורגיה
קטגוריה:מתאבקים באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:מתאבקים בסגנון יווני-רומי
קטגוריה:מתאבקים ישראלים
קטגוריה:משתתפים ישראלים באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:מתאבקים אולימפיים ישראלים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1990
קטגוריה:ישראלים ילידי ברית המועצות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1980
זה גדל על העצים

**זה גדל על העצים** (באנגלית: **It Grows on Trees**) הוא סרט פנטזיה קומי אמריקאי משנת 1952, אשר בוים על ידי ארתור לובין ומככבים בו בתפקידים הראשיים איירין דאן (סרטה האחרון) ודין ג'אגר.

## תקציר העלילה
פולי בקסטר (איירין דאן) ובעלה פיל (דין ג'אגר) גרים בעיירה קטנה בקונטיקט עם שלושת ילדיהם - דיאן המתבגרת (ג'ואן אוונס), פליפ ומידג' (סנדי דשר).

פולי מתווכחת כל הזמן עם בעלה על הוצאות הבית הגדולות שהוא מתקשה לאשר לה. היא נטעה שני עצים בגינה ויום אחד עף שטר של 5 דולר לידיו של פיל המופתע. בעקבות שטר זה מגיעים עוד שטרות של חמישה ועשרה דולרים. פולי חוגגת אך בעלה הישר טוען שזה כסף אסור ומביא אותו למשטרה משם משחררת את הכסף פולי בטענה שזה שלה. פולי מגלה שמקור השטרות הוא בשני העצים החדשים.

השכנה המרחרחת גב' פרייר (אדית מייסר) מגיעה למשפחה כדי לבקש קצת סוכר, נתקלת במכלים עם השטרות וממלאת מתחת לבגדיה בשטרות.

פולי כותבת לשר האוצר על העצים ונציג השר מרצ'סון, עונה לה במכתב הומוריסטי בשיתוף נציג משרד החוץ ומס הכנסה שמודיע לה כי היא חייבת לשלם על כך מס ערך מוסף.

בינתיים פיל נוסע במסגרת עבודתו לבלטימור ופולי מנצלת את הכסף לסגירת המשכנתא, שיפוץ הבית וקניית מכשירים רבים ביניהם טלוויזיה.

ראלף בוון (ריצ'רד קרנה) הוא פקיד בבנק ומחזר נלהב של דיאן. פולי מפקידה אצלו 700 דולר לכיסוי המשכנתא והוא שמח ונלהב וקונה לדיאן טבעת אירוסין.

הבעיה היא שהשטרות מתפרקים לאחר זמן כמו עלים נובלים. מנהל הבנק חוקר את ראלף ולוחץ עליו לגלות מי הפקידה בידיו את השטרות המזויפים והמתפרקים. ראלף לא רוצה לגלות שזו פולי והוא נכלא.

פולי משחררת אותו ומגלה שזו היא שהפקידה את הכסף שגדל לה על העצים. עיתונאי ממולח שומע זאת ומיד מתפרסם העניין בכל ארצות הברית והמונים צובאים על הבית.

מגיעים גם נציגי משרד האוצר, החקלאות ומס הכנסה ומבקשים להשמיד את העצים שגורמים נזק אדיר לכלכלת המדינה. הם משלמים לה עבור זאת אבל מתברר שהעצים מתו מוות טבעי מקור.

כעת נרגע המצב ופולי בודקת פריט בצורת מנורת אלדין שקנתה ומשפשפת אותו. עשן יוצא ממנו ופולי מצפה לשד שייצא משם וימלא את בקשותיה.

## צוות השחקנים

## קישורים חיצוניים

* זה גדל על העצים, באתר TCM

קטגוריה:סרטי 1952
קטגוריה:סרטי שחור-לבן אמריקאיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים מבוססי סיפורים קצרים
קטגוריה:סרטי אולפני יוניברסל
קטגוריה:סרטי פנטזיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
וילהלם בריקה

**יוהאן וילהלם בריקה** (בגרמנית: **Johann Wilhelm Brücke**; 4 במרץ 1800 – 1 באפריל 1874) היה צייר אדריכלות ונוף גרמני.

## ביוגרפיה
יוהאן וילהלם בריקה היה החמישי מבין שבעה בנים של צורף בסטרלסונד, יוהאן גוטפריד בריקה ואשתו אנה ברברה בריקה. לאחר מותו המוקדם של האב בשנת 1812, ניהלו האם והבן הבכור יוהאן כריסטיאן בריקה את הסדנה לצורפות עד לפשיטת רגל בשנת 1827.

לאחר שסיים את לימודיו בעיר הולדתו למד באקדמיה לאמנות בברלין. הוא למד בין השאר אצל יוהאן ארדמן הומל. את התמחותו כצורף, אותה החל בגיל 15. הוא למד בברלין בין השנים 1819–1824, וקיבל מלגה מעיר הולדתו. בתמיכת מוריו ומלגה קטנה נסע בריקה לרומא בשנת 1829.

בתקופה זו תיאר בתמונותיו את האדריכלות הרומית, כמו גם את הנוף ואת האנשים. עבודותיו באיטליה נעשו תחילה ברישום והועברו לצבעי שמן לאחר חזרתו לברלין. הם נחשבים לציורים מוצלחים במיוחד. בסתיו 1834, בריקה עזב את איטליה והתיישב בברלין כצייר עצמאי. כאן השתתף בקביעות בתערוכות השנתיות של האקדמיה לאמנות עד סוף ימיו.

בריקה גילה את סגנונו בשלב מוקדם מאוד, אך בעבודתו המאוחרת, במיוחד עם כמה עבודות בברלין ובסנקט פטרבורג, הוא התקרב בצורה אמנותית לצייר אדוארד גרטנר. היצירות של בריקה זכו לתשומת לב הרבה אחרי מותו. בשנת 1906 הוא יוצג בכמה תמונות בתערוכת המאה של האמנות הגרמנית בברלין.

הציורים של בריקה מאופיינים ויזואלית בצבעם האדמדם ולכן קל יחסית לזהות אותם. העוצמה של ציור בית העירייה העתיק של ברלין ברחוב ספנדאואר, שנוצר בשנת 1840, טמונה בייצוג המיומן של הארכיטקטורה של שורות הבתים, שנראית כאן עדיין כבעיירה קטנה, אך מעל הכל בתצוגה של חיים בורגניים צבעוניים המתרחשים ברחוב.

כביש טבעתי בסטרלסונד שנבנה בשנת 2017 נקרא וילהלם-ברוקה-רינג.

## גלריה

Berlinische Rathaus Wilhelm Bruecke.jpg
קובץ:Das Palais Friedrich Wilhelms III Berlin.jpg
קובץ:Brücke Wilh Kapitol Rom.JPG
קובץ:Zeughaus und Neue Wache.jpg


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1800
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1874
איגור שצ'גולב

**איגור שצ'גולב** (ברוסית: **И́горь Оле́гович Щёголев**; נולד ב-10 בנובמבר 1965 בויניצה, אוקראינה הסובייטית, ברית המועצות) הוא פוליטיקאי רוסי, שימש כשר במשרד התקשורת בשנים 2008–2012.

## ביוגרפיה
איגור שצ'גולב נולד בויניצה (כיום באוקראינה). לאחר סיום בית הספר הוא למד גרמנית במכון לשפות במוסקבה והמשיך באוניברסיטת לייפציג בשנים 1984–1988. לאחר סיום הלימודים הוא עבד במערכת טאס"ס תחילה בארצות הברית ובהמשך בפריז. בשנת 1997 איגור שצ'גולב חזר לרוסיה. בשנת 2000 איגור שצ'גולב מונה לדובר של ולדימיר פוטין. בשנת 2004 הוא מונה לראש הפרוטוקול של השניא וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 2008 כאשר הוחלף על ידי מרינה ינטאלצבה. באותה שנה הוא מונה לשר במשרד התקשורת.

בשנת 2012 שצ'גולב עזב את המשרד ומונה לעוזר הנשיא. בשנת 2018 הוא מונה לנציג הנשיא במחוז הפדרלי המרכזי. ביולי 2018 בהיותו נציג הנשיא במחוז הפדרלי הוא נכלל במועצה לביטחון לאומי של רוסיה

## קישורים חיצוניים

* קורות חיים

קטגוריה:פוליטיקאים רוסים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מוסקבה
קטגוריה:מעוטרי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:רוסים שמחלקת האוצר של ארצות הברית הטילה עליהם סנקציות
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1965
אלכסנדר ברוקמן

**פרדיננד אלכסנדר ברוקמן** (בגרמנית: **Ferdinand Alexander Bruckmann**; 21 בפברואר 1806 – 9 בפברואר 1852) היה צייר היסטוריה ודיוקנאות גרמני.

## ביוגרפיה
ברוקמן הגיע ממשפחה של סוחרים וצורפים שהתגוררו בהיילברון מאז 1725. אביו יוהאן אוגוסט (פון) ברוקמן (1776–1835) היה בנאי אמן, ואילו דודו פיטר ברוקמן (1778–1850) ייסד את מפעל כלי הכסף של ברוקמן בהיילברון.

אלכסנדר ברוקמן נולד באלוונגן, שם אביו היה קצין בניין מחוזי. אחיו הצעיר אוגוסט אדוארד ברוקמן (1810–1884) הפך לימים לאדריכל כמו אביו, בעוד אלכסנדר ברוקמן גילה כישרון אמנותי. מכיוון שהמשפחה חיה שוב בהיילברון, אביו העביר אותו בשנת 1820 ללמוד את אומנות החריטה וייצור המדליות בהדרכת דודו והפסל קונרד ויטברכט שהועסק שם.

עקב בעיית עיניים נאלץ ברוקמן לוותר על פעילות זו ובמקום זאת התחיל לצייר. בשנת 1827 הוא הגיע לשטוטגרט כדי להתאמן כצייר, ומשנת 1827 עד 1829 למד באקדמיה לאמנות במינכן, בעיקר בהנחייתו של היינריך הס. תמונה של אודיסאוס והסירנות, שהציג בתערוכת האמנות במינכן בשנת 1829, נקנתה על ידי המלך וילהלם הראשון מוירטמברג.

מסתיו 1829 עד 1832 התגורר ברומא, משם שלח את התמונה הגדולה של "גופת ברברוסה" עבור המלגה הממלכתית שהוענקה לו. לאחר מכן התיישב בהיילברון לזמן קצר, אך חזר למינכן בשנת 1833, שם צייר את חדר השינה של המלך לודוויג הראשון עם 14 תמונות המבוססות על מוטיבים משירי תאוקריטוס, בחלקם על פי עיצובים של היינריך הס וחלקם מבוסס על העיצובים שלו. הוא עיטר את חדר השינה של המלכה תרזה בסצנות מהחתונה של הלנה ומנלאוס.

בשנת 1834 הוא פגש את הפילוסוף והפוליטיקאי פרידריך רוהמר (1814–1856) במינכן, שהפך לחסידו הנאמן שתמך בו כלכלית. הקשר המשפחתי הפך לידידות לאחר שברוקמן התחתן עם אחותו של רוהמר מתילדה בשנת 1843.

אביו, יוהאן אוגוסט פון ברוקמן נפטר בשנת 1835, ואלכסנדר ברוקמן יצא לחלוק כבוד אחרון לאביו. בדרך להלוויה הוא נפל מהמרכבה. בתאונה פגע בחלק האחורי של ראשו בערימת אבנים וסבל מזעזוע מוח קשה, ממנו התאושש בתחילה, אך השאיר אותו עם כאבי ראש עזים לשארית חייו וגרמו לדיכאון.

במשנת 1840 ואילך התמסר ברוקמן כמעט אך ורק לציור פורטרטים, בעיקר בשטוטגרט, באופן זמני גם באולם, אאוגסבורג, ציריך ובמקומות אחרים. במהלך תקופה זו יצר רק כמה יצירות גדולות יותר, כולל הציור תומנלדה בשבי (1851) ושני ציורי קיר גדולים (1846) באולם הנשפים של מוזיאון שטוטגרט לאמנויות יפות, "לידת אפרודיטה" ו"לוקאס, מצייר את המדונה".

הבעיות הבריאותיות של ברוקמן שנגרמו כתוצאה מהתאונה שלו בשנת 1835 הטרידו אותו בעבודה והחמירו עם הזמן, כך שבסופו של דבר הוא סבל מעיוורון וטירוף.

כדי להימנע מגורל זה, הוא התאבד ב-9 בפברואר 1852. הוא מצא את מקום המנוחה האחרון שלו בבית העלמין בפנגלסבאך בשטוטגרט.

## גלריה

קובץ:Alexander Bruckmann Allegorie des Fruehlings 1842.jpg
קובץ:Bildnis einer Dame im schwarzen Kleid mit rotem Cape 1842 von Alexander Bruckmann.jpg
קובץ:Alexander Bruckmann Odysseus und die Sirenen 1829 2.jpg
קובץ:Weibertreue Lithographie von Kenngott 1840-1.jpg


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1806
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1852
א-זובייר בן אל-עוואם

**א-זובייר בן אל-עוואם** (בערבית: **الزبير بن العوام**; תעתיק מדויק: אלזביר בן אלעואם; 594 – 656) היה אחד מהצחאבה, אחד מהעשרה שהובטח להם גן עדן, בן דודו של הנביא מוחמד, בן אחיה של ח'דיג'ה, אחד מהמנהיגים הפוליטיים והצבאיים של המוסלמים לאחר פטירתו של מוחמד, ואחד הנופלים בקרב הגמל.

## משפחתו
* הוא א-זובייר בן אל-עוואם בן ח'ווילד בן אסד בן עבד אל-עוזא בן 'וסי בן כלאב בן מרה בן כעב בן לואי בן ע'אלב בן פהר בן מאלק בן אל-נאדר בן כנאנה בן ח'זימה בן מדרכּה בן אליאס בן מדר בן נזאר ב מעד בן עדנאן.
* אביו היה אל-עוואם, אחיה של חדיג'ה אשתו של מוחמד נביא האסלאם.
* אמו הייתה צפייה בנת עבד אל-מטלב בן האשם בן עבד מנאף בן קסי בן כּלאב בן מרה בן כּעב בן לואי בן ע'אלב בן פהר בן מאלק בן אל-נדר בן כּנאנה בן ח'זימה בן מדרכּה בן אליאס בן מדר בן נזאר בן מעד בן עדנאן. היא הייתה דודתו של מוחמד.

### נשותיו וילדיו
א-זובייר נישא שמונה פעמים והביא לעולם עשרים ילדים, כמפורט להלן:
# אסמאא בנת אבי בכר, ממנה נולדו לו שמונה ילדים, בהם עבדאללה אבן א-זובייר שהיה לח'ליף בחצי האי ערב.
# אום כלת'ום בנת עוקבה, ממנה נולדה לו בת אחת בשם זיינב.
# אל-חלאל בנת קייס, ממנה נולדה לו בת אחת בשם חדיג'ה.
# אמה בנת ח'אלד בן סעיד, ממנה נולדו לו חמישה ילדים.
# אל-רבאב בנת אניף, ממנה נולדו לו שלושה ילדים.
# אום ג'עפר זיינב בנת מרת'אד, ממנה נולדו לו שני ילדים.
# עאתכּה בנת זיד.
# תמאדר בנת אלאסבג.

## מותו
בשלב מסוים בזמן קרב הגמל, החליט א-זובייר שאינו מעוניין להמשיך להילחם. הוא אמר שעלי בן אבי טאלב שכנע אותו להפסיק להילחם מפני שהם בני דודים. א-זובייר עזב את שדה הקרב, ואדם בשם עמר בן ג'רמוז  החליט לעקוב אחריו. הם הגיעו לשדה בקרבת מקום, ולאחר שהם שוחחו מעט הם החליטו להתפלל, מפני שהיה זה זמנה של אחת התפילות היומיות. כשא-זובייר סגד על האדמה כחלק מהתפילה, עמר בן ג'רמוז דקר אותו בצווארו ורצח אותו.

לאחר שהוא רצח אותו, הוא ערף את ראשו, והלך להציג אותו לעלי בן אבו טאלב. כשעלי ראה את ראשו הערוף של בן דודו, הוא זעם והצטער נורא. לאור תגובתו של עלי, החליט עמר להתאבד, אז הוא שלף את חרבו, ונעץ אותה בעצמו.

## ראו גם
* א-תאבעון

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:צחאבה
קטגוריה:ערב הסעודית: היסטוריה
ג'נבאי האקסינג X30

**ג'נבאי האקסינג X30** (באנגלית: **Jinbei Haixing X30**) הוא מיניוואן מתוצרת יצרנית הרכב הסינית **Jinbei**  (בסינית: **華頌**), אשר יוצרה בין השנים 2013–2017 בסין.

**Jinbei** הוקמה בשותפות מיזם משותף בין **Brilliance Auto**  (51%) ויצרנית הרכב הצרפתית רנו (49%) בדצמבר 2017. עד 2017 **Jinbei** נשלטה על ידי **Shenyang Brilliance Jinbei Automotive** שהייתה חברת בת של **Brilliance**.

## ג'נבאי האקסינג X30
* תצורות: מיניוואן, טנדר.
* מנוע מרכזי-קדמי.
* סוג הנעה: הנעה אחורית.
* הגריל של הרכב מעוצב בהשראת יצרנית הרכב הגרמנית BMW. ג'נבאי היא חברת בת של חברת Brilliance Automobile, המייצרת טנדרים מסחריים ומיניוואנים. ל-Brilliance Automobile ו-BMW יש מיזם משותף שמייצר את ה-3Li, 5Li ו-X1 לשוק הרכב הסיני.
* מחיר היחידה נע בין 35,000–46,800 רנמינבי (שנת 2013, סין).

## גלריה

קובץ:2014 Brilliance Jinbei Haixing X30.jpg | "ג'נבאי האקסינג X30", שנת 2014 
קובץ:Jinbei Haixing X30 01 China 2015-04-10.jpg | "ג'נבאי האקסינג X30", שנת 2015
קובץ:Jinbei Haixing X30 02 China 2015-04-10.jpg | "ג'נבאי האקסינג X30", שנת 2015


## ראו גם
* Jinbei F50
* ג'נבאי 750
* ג'נבאי S70
* ג'נבאי גרנסה
* ג'נבאי קונקט
* ג'נבאי האקסינג A7

## קישורים חיצוניים

* אתר היצרן

## הערות שוליים

קטגוריה:מיניוואנים
קטגוריה:טנדרים
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-2013
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בסין
קטגוריה:מכוניות מנוע מרכזי
הניו דיל הירוק

[ממוזער|[אלכסנדריה אוקסיו-קורטז בהפגנה לקידום הניו דיל הירוק]]
**הניו דיל הירוק** (באנגלית: **Green New Deal**) הוא כינוין של הצעות למאבק במשבר האקלים, שהבולטת בהן היא הצעה שהוצעה על ידי חברת בית הנבחרים אלכסנדריה אוקסיו-קורטז מהמפלגה הדמוקרטית בשנת 2019. ההצעה כוללת תוכנית תמריצים כלכלית בה הממשל הפדרלי מתגייס כדי להעביר את המדינה למאה אחוז אנרגיה מתחדשת תוך עשור אחד בלבד, תוך מעבר לכלכלה נטולת פחמן והפסקה כמעט מוחלטת של פליטת גזי חממה וצעדים נוספים כמו השקעות בחקלאות בת קיימא, תחבורת אפס פחמן כמו אופניים, תחבורה ציבורית ועוד. השם ניו דיל מתייחס לתוכניתו של נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט בשנות ה-30 של המאה ה-20 להוציא את ארצות הברית מהמיתון כלכלי הקשה באמצעות השקעה מסיבית של הממשל הפדרלי בתשתיות.

## נשיאותו של ג'ו ביידן
אחת מהבטחות הבחירות העיקריות של נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן הייתה המאבק במשבר האקלים. ביידן מינה את ג'ון קרי, מזכיר המדינה לשעבר לשליח הנשיאותי המיוחד לענייני אקלים ואת מנהלת הסוכנות להגנת הסביבה לשעבר, ג'ינה מקארתי ליועצת האקלים הלאומי של הבית הלבן היעד העיקרי של הממשל הוא להשיג פליטת גזי חממה אפסית עד לשנת 2050. אחד הצווים נשיאותיים הראשונים שביידן חתם עליהם הוא הצו לחזור להסכם פריז, ממנו הנשיא דונלד טראמפ יצא.

## בישראל
בשנת 2019 הוציאה רשימת המחנה הדמוקרטי (שהתנועה הירוקה הייתה חלק ממנה) תוכנית לניו דיל ירוק בישראל לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושתיים.

באפריל 2020 הודיעה השרה להגנת הסביבה גילה גמליאל כי משרדה יפרסם תוכנית ניו דיל ירוק לישראל, כאסטרטגיה ליציאה ממשבר הקורונה.

בפברואר 2021 יזמו פעילים בארגונים עומדים ביחד ומגמה ירוקה הקמת תנועה בשם "גרין ניו דיל לישראל"
. בין מטרות התנועה: התמודדות הממשלה עם משבר האקלים, יצירת משרות חדשות ברחבי הארץ במקומות עבודה ירוקים, מעבר הדרגתי לאנרגיה מתחדשת, סגירת תעשיות מזהמות שפוגעות בסביבה ובבריאות ופיתוח תעשיות ירוקות, וחיזוק מערכות הבריאות, הרווחה, החינוך והתחבורה הציבורית.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מדיניות שינוי אקלים בארצות הברית
קטגוריה:2019 בארצות הברית
אנטון בורגר (צייר)

**אנטון בורגר** (בגרמנית: **Anton Burger**; 14 בנובמבר 1824 – 6 ביולי 1905) היה צייר, שרטט וחרט גרמני.

## ביוגרפיה
בורגר למד בין השנים 1842 עד 1846 בפרנקפורט, והיה תלמידם של יוהאן יאקוב יונג, יאקוב בקר ופיליפ פייט, על פי הצעתם הוא נסע למינכן, אך נשאר שם רק עד 1848 וחזר לפרנקפורט.

בשנת 1851 התחתן בורגר עם חברת ילדות קתרינה אליזה הייזליץ, שמתה בשנת 1856.

בשנת 1853, בורגר נסע למסע לימוד לפריז עם אנגילברט גבל ופיליפ רומפף, שם הוא פגש את קמיל קורו וגוסטב קורבה. בסביבות 1855/1856, בורגר היה תלמידו הפרטי של אוגוסט ובר, נציגו הידוע של בית הספר לציור בדיסלדורף.

בשנת 1858 עבר לקרונברג. בשנת 1859 נישא בשנית - הוא התחתן עם בת הרופא של קרונברג, אנה יוהאנה אוגוסט קוסטר (1832–1876), שגם היא נפטרה מוקדם.

עם יאקוב פורכטגוט דילמן , הוא ייסד שם את מושבת הציירים קרונברג בשנת 1861 בה השתתף גם פטר בורניץ. אנטון בורגר נשאר במושבה עד מותו.

הוא היה מכובד מאוד וכונה בהערכה רבה "מלך קרונברג". הוא תמך באמני הזצסיון בפרנקפורט. בורגר סיים את נישואיו השלישיים והאחרונים בשנת 1882 עם סטודנטית העבר שלו לציור פאולין פרזניוס.

בשנת 1894 מונה בורגר לפרופסור פרוסי וקיבל פרסים ואותות הצטיינות רבים במהלך חייו.

## יצירה
אנטון בורגר היה כנראה הפורה והמגוון ביותר מבין ציירי קרונברג. הוא צייר בעיקר תמונות נוף עם מוטיבים מסביבתו הקרובה: פרנקפורט, הטאונוס ונוף הריין-מיין, הוא צייר גם ציורי פנים, דיוקנאות, תמונות ז'אנריות, צבעי מים ועשה גם תחריטים.

התמונות שלו נמכרו טוב מאוד, במיוחד באזור בו צוירו. בפרנקפורט הייתה אופנה להחזיק בבית ציור של המבורגר. בורגר מצא גם קונים במדינות אירופאיות אחרות, במיוחד בפריז, וינה ולונדון.

## גלריה

קובץ:Anton Burger Monreal in der Vordereifel 1866.jpg
קובץ:Anton Burger Die Schirn 1880.jpg
קובץ:Anton Burger Stadtansicht.jpg
קובץ:Frankfurt Am Main-Grosser Engel-Anton Burger.jpg


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1824
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1905
פטר בורניץ

**קרל פטר בורניץ** (בגרמנית: **Peter Burnitz**; 14 בינואר 1824 – 18 באוגוסט 1886) היה עורך דין וצייר גרמני.

## ביוגרפיה
בורניץ היה בנם של איש העסקים קרל פרידריך בורניץ ואשתו אוגוסט וילהלמין סולטודל. בורניץ הפך ליתום בגיל תשע (האם נפטרה בשנת 1831, האב בשנת 1833). דודו האדריכל רודולף בורניץ היה האפוטרופוס, ודאג לגידולו.

בורניץ סיים את בית הספר התיכון העירוני ונרשם באותה שנה למשפטים באוניברסיטת ברלין. בשנת 1844 עבר לגטינגן ונסע להיידלברג בשנת 1845. בורניץ סיים בהצלחה את לימודיו שם בשנת 1847 עם תואר דוקטור.

בקיץ 1847 בורניץ עשה מסע דרך איטליה, שהוביל אותו לרומא, נאפולי לפלרמו. בסוף הסתיו 1852 חזר לפרנקפורט. במקום לשאוף לקריירה כעורך דין, הוא נסע למסע לימודים נוסף: לאלג'יר והמשיך למדריד. שם פגש חבר של האפוטרופוס שלו, הצייר פריץ במברגר. הוא ועמיתו אדוארד גרהרדט המליצו על פריז לאמן הצעיר.

עם המלצותיהם ערך בורניץ את היכרותו עם הליטוגרף קרל בודמר, אשר הציג אותו עד מהרה לבית הספר ברביזון. הוא קיבל שם השראה עמוקה ביותר מאמני המקום.

בשנת 1857 שב בורניץ לפרנקפורט. זמן קצר לאחר שהתיידד עם אנטון בורגר ויאקוב פירכטגוט דילמן, הוא החליט לעבור לקרונברג. כמו חבריו, הוא הצטרף למושבת הציירים המקומית.

ככל שהתקפות הביקורת על בורניץ היו אלימות יותר, כך תמונותיו זכו בפרסים לעיתים קרובות יותר. בתערוכת האמנות הבינלאומית במינכן בשנת 1869 הופיע בורניץ עם שלושה ציורי נופים וזכה במדליית זהב.

בגיל 50, ב-1873 התחתן בורניץ עם האלמנה סוזנה כריסטיאן הרדט, מולר, בתם היחידה של עורך הדין והפוליטיקאי בפרנקפורט סמואל גוטליב מולר ואשתו סוזנה וילהלמין, לבית לוכנר, אחותו של יצרן הבדים באאכן יוהאן פרידריך לוכנר. אשתו הייתה נשואה לראשונה למגדל היין בלתאסר הרדט, שנפטר בשנת 1870 ואיתו נולדה לה ארבעה ילדים. לפטר בורניץ נולדו איתה שתי בנות ובן.

בשנת 1878 הוא רכש בית עירוני רב קומות, באחד המיקומים הטובים ביותר בפרנקפורט. הוא מעולם לא גר בבית הזה בעצמו. הבית השתמר עד היום ושופץ בהרחבה על ידי הבעלים הנוכחי, קרן האגודה הפוליטכנית, שנוסדה בשנת 2005.

בורניץ נפטר ב־18 באוגוסט 1886 בפרנקפורט בגיל 62. הוא קבור בבית העלמין המרכזי.

## גלריה

קובץ:Peter Burnitz - Motiv bei Fontainebleau.jpg
קובץ:Peter Burnitz - Waldlandschaft mit Gehöft am Weiher.jpg
קובץ:Peter Burnitz - Taunuslandschaft.jpg
קובץ:Peter Burnitz - Herbstliche Wald- und Wiesenlandschaft.jpg
קובץ:Carl Peter Burnitz - Landschaft mit Blick auf Frankfurt am Main.jpg
קובץ:Peter Burnitz - Kronberg im Taunus.jpg
קובץ:Peter Burnitz - Dorflandschaft mit Pferdeschwemme in der Ile de France.jpg
קובץ:Carl Peter Burnitz - Am Waldteich.jpg


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1824
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1886
גן לאומי שמרון

**גן לאומי שמרון** הוא גן לאומי בסמוך ליישוב תמרת וצומת נהלל שבגליל התחתון, על גבולו הצפוני של עמק יזרעאל. שטח הגן הלאומי הוא כ-1,905 דונם והוא הוכרז ביוני 2011. בשטח הגן צומח חורש טבעי של אלון מצוי ואלון תבור. שמורת טבע תל שמרון היא חלק מהגן הלאומי.

בית העלמין בנהלל מהווה מובלעת בתוך הגן.

שטח השמורה מאוים על ידי תוכניות להרחבת תמרת. על תוכניות הרחבה אלו נמתחה ביקורת של החברה להגנת הטבע.

## הערות שוליים

קטגוריה:הגליל: גנים לאומיים
קטגוריה:נהלל
גבריאל דוביצקי

**גבריאל (גבי) דוביצקי** (16 ביוני 1935 - 13 בפברואר 2023) היה טניסאי ישראלי, פעמיים אלוף ישראל בטניס (1958 ו-1961) וחבר נבחרת גביע דייוויס של ישראל.

## ביוגרפיה
דוביצקי נולד ברמת גן וגדל בתל אביב, בנם הצעיר של חנה (דעואל) ויצחק דוביצקי. יצחק אביו היה ספורטאי, נדבן, מארגן אירועי ספורט וחבר הנהלת איגוד הטניס בישראל. הוא התאמן במכבי תל אביב. הוא למד בבית הספר גאולה (יסודי) בתל אביב ותואר ראשון בהנדסת בניין בטכניון.

### 1950
בשנת 1950 זכה עם אלעזר דודמן בגמר גביע ליכטיג לנוער לזוגות. דוביצקי ודודמן המשיכו לשחק יחד בזוגות במשך שנים רבות, תוך שהם מתחרים זה מול זה בתחרויות ליחידים.

### 1958
#### אלוף ישראל
באליפות ישראל שנערכה באוקטובר 1958 הוא זכה בתואר לאחר ניצחון במשחק הגמר על חברו לקבוצה דוד אס ב-4 מערכות (3–6, 7–5, 6–4, 6–2).

### 1961
באליפות ישראל שנערכה בשנת 1961 זכה דובצקי בתואר לאחר ניצחון במשחק הגמר על יעקב דרוקמן מחיפה.

### 1963
בשנת 1963 השיגו דוביצקי ואלעזר דודמן את הניצחון הראשון של נבחרת גביע דייוויס של ישראל על נבחרת טורקיה 1-4 באיסטנבול, והיה זה ניצחונו הראשון של דוביצקי ב"גביע דייוויס".

### לאחר הפרישה
בשנת 1996 מונה דוביצקי לנהל את בניית קניון 'דונה פלאזה' בבודפשט, הונגריה, שהיה בבעלותו של איש העסקים הישראלי מוטי זיסר. מטרת המינוי הייתה להשלים את בניית הקניון (60,000 מ"ר) תוך שלושה חודשים, על מנת להשיג את התואר "הקניון הראשון בהונגריה", ואכן דוביצקי עמד במשימה והקניון נפתח ב-14 באוקטובר אותה שנה.

מאז שנת 1974 עד לשנת 2002 היה מעורב דוביצקי במשפט שהוגדר בתקשורת כ"משפט הארוך בהיסטוריה של מדינת ישראל". דוביצקי וארז לוסטיג, כדורסלן לשעבר ושחקן הפועל תל אביב ונבחרת ישראל, היו חברים ושותפים בחברה לבנייה. השניים הסתכסכו ותבעו זה את זה בבית המשפט. במהלך המשפט לוסטיג הוציא כ-2 מיליון דולר על ניהול משפט שנמשך 29 שנה.

דוביצקי נפטר ב-13 בפברואר 2023. הותיר אחריו שלושה ילדים מאשתו הראשונה, רחל, עמה התחתן ב-1958, ילדה אחת מאשתו השנייה, ורה, עמה התחתן ב-1982, ותשעה נכדים. התגורר בפתח תקווה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלופי ישראל בטניס
קטגוריה:תל אביב-יפו: ספורטאים
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1935
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2023
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
אברהרד גודט

**אברהרד גודט** (בגרמנית: **Eberhard Godt**; 15 באוגוסט 1900 – 13 בספטמבר 1995) היה קצין בצי הגרמני ששירת במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה, ובסופו של דבר פיקד על פעולות צי הצוללות.

## ביוגרפיה
גודט נולד ב-15 באוגוסט 1900 בליבק, ובקיץ 1918 הצטרף לצי הקיסרי הגרמני כצוער ושירת על סיפון ה-SMS שלזיין. לאחר המלחמה הוא שירת בבריגדת ארהארדט. במרץ 1920 הוא התקבל לרייכסמרינה, והוסמך לקצין בשנת 1924. הוא שירת על סיפונן של ספינות שטח ומתקנים ימיים עד 1935; לאחר מכן שירת בסיירת הקלה אמדן כסגנו של קפיטן צור זי קרל דניץ, וב-1 באפריל 1937 הועלה לדרגת קורבטנקפיטן. לאחר מכן עבר גודט לצי הצוללות שזה עתה הוקם; ופיקד על הצוללת U-25 במהלך מלחמת האזרחים בספרד.

בינואר 1938 הוא מונה לקצין מטה של מפקד כוח הצוללות, אדמירל דניץ. ב-1 באוקטובר 1939 הוא מונה לראש מחלקת המבצעים של צי הצוללות. ככזה, גודט הועלה לדרגת פריגטנקפיטן ב-1 ביולי 1940 ולקפיטן צור זי ב-1 בספטמבר 1942. הוא המשיך בתפקיד זה עד ינואר 1943, כאשר מונה למפקד מבצעי הצוללות לאחר שדניץ קודם למפקד הקריגסמרינה. ב-1 במרץ 1943 הועלה גודט לדרגת קונטר-אדמירל והוצב, בנוסף לתפקידיו בצי הצוללות, למפקד המחלקה השנייה בפיקוד העליון של חיל הים. בשנת 1945 הוא נפל בשבי הצבא הבריטי ונשאר בשבי עד 1947. במהלך תקופה זו הוא העיד גם כעד במשפטי נירנברג.

לאחר המלחמה כתב את ההיסטוריה של פעולות הקריגסמרינה במלחמת העולם השנייה כחבר בצוות ההיסטורי של הצי.

עם הקמת הבונדסמרינה ניסה גודט להצטרף לשורותיו, אולם בשל יחסיו הטובים עם דניץ הוא לא התקבל. גודט נפטר בגיל 95 ב-13 בספטמבר 1995. בזמן מותו הוא היה האחרון ששרד מבין הקונטר-אדמירלים של הקריגסמרינה, וקצין הדגל האחרון שנותר בחיים של הקריגסמרינה.

## הערות שוליים

קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:אדמירלים בקריגסמרינה
קטגוריה:ימאי הצי הקיסרי הגרמני
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מעוטרי הצלב הגרמני בזהב
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1900
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1995
ישראל ניומאן

הרב **ישראל צבי נוימן** (באנגלית: **Yisroel Tzvi Neuman,** נולד באפריל 1947) הוא רב חרדי אמריקאי ואחד מארבעת ראשי ישיבת בית מדרש גבוה (מכונה בדרך כלל "ישיבת לייקווד") בלייקווד, ניו ג'רזי. הוא חולק את התואר ראש ישיבה עם הרב מלכיאל קוטלר, הרב ירוחם אולשין, והרב דוד שוסטל. ישראל צבי נשוי לבתו של הרב דב שוורצמן, שהיא נכדתו של מייסד הישיבה הרב אהרן קוטלר .

היה תלמידו של הרב בנימין שטיינברג באקדמיה לתלמוד בבולטימור.

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מרילנד
קטגוריה:בולטימור: אישים
קטגוריה:ראשי ישיבת לייקווד
קטגוריה:רבנים חרדים אמריקאים
קטגוריה:משפחת קוטלר
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1947