open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מריסה טומיי

**מריסה טומיי** (באנגלית: **Marisa Tomei**; נולדה ב-4 בדצמבר 1964) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאית. זוכת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על תפקידה בסרט "בן דודי ויני".

## ביוגרפיה
טומיי נולדה בברוקלין, ניו יורק שבארצות הברית, בת לפטרישיה, מורה לאנגלית, ולגארי, עורך דין. יש לה אח צעיר ממנה. טומיי גדלה בשכונת מידווד בברוקלין. הוריה, שהיו חובבי תיאטרון, לקחו אותה לראות מחזות בברודוויי, והיא נשבתה בקסמי הבמה והחליטה שהיא רוצה קריירה כשחקנית. לאחר שסיימה את לימודי התיכון, למדה שנה אחת באוניברסיטת בוסטון, ואז עברה ללמוד באוניברסיטת ניו יורק ב-1983, לאחר שקיבלה תפקיד באופרת הסבון "כשהעולם מסתובב".

לאחר השתתפותה בסדרה "כשהעולם מסתובב" ב-1984, בשנת 1987 קיבלה טומיי תפקיד בסדרה הקומית "עולם אחר", והתארחה בסדרת הדרמה "התרוצצות " ברשת CBS, בכיכובה של פרנסס מקדורמנד. פריצת הדרך בקריירה שלה הייתה ב-1992 בסרט "בן דודי ויני", לצד ג'ו פשי, שעליו זכתה בפרס האוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר. היא קיבלה מועמדות נוספת לאוסקר, וכן לפרס גלובוס הזהב, על תפקיד המשנה שלה בסרט "בחדר המיטות". לאורך השנים טומיי הופיעה גם לא מעט בתיאטרון, כולל תפקידים ראשיים בברודוויי וב"אוף ברודוויי". ב-1994 הופיעה בתפקיד הראשי במחזה "סלאבים!", שנכתב על ידי המחזאי האמריקאי-יהודי טוני קושנר, בתיאטרון בניו יורק.

ב-1996 הופיעה טומיי בתפקיד אורח בסדרה "סיינפלד", שם גילמה את עצמה בפרק הכפול "הקאדילק". כמו כן התארחה בסדרה "משפחת סימפסון", שם גילמה כוכבת קולנוע שמתאהבת בנד פלנדרז. ב-2005 השתתפה בקמפיין פרסומי של מותג האופנה "Hanes ", לצד סלבריטאים נוספים כגון מייקל ג'ורדן, ג'ניפר לאב יואיט ומת'יו פרי.

ב-2006 שיחקה בעונה השלישית של הסדרה "שירות הצלה", בתור אנג'י, גרושתו של ג'וני. ב-2007 היא שבה אל המסך הגדול, בסרטו של הבמאי סידני לומט "לפני שהשטן יידע", לצד פיליפ סימור הופמן ואית'ן הוק. תפקידה זה זכה לתשומת לב מיוחדת, בשל סצנות הסקס בעירום של טומיי עם הופמן והוק, לראשונה בקריירה שלה.
ב-2008 שיחקה מריסה בסרט "המתאבק" לאור ההצלחה של הסרט הייתה מריסה מועמדת לפרס האוסקר. תפקיד זה היה משמעותי עבורה כאשר היא שיחקה חשפנית.

בשנת 2015 שיחקה במספר פרקים בעונה השנייה של סדרת הדרמה "אימפריה" ברשת "פוקס", בכיכובם של טראג'י פ. הנסון וטרנס הווארד.

ב-2016 טומיי לוהקה בתור הדודה מיי של פיטר פארקר בסרטי היקום הקולנועי של מארוול, היא השתתפה ב"קפטן אמריקה: מלחמת האזרחים" ולאחר מכן ב-2017 בסרט "ספיידרמן: השיבה הביתה".בשנת 2019 השתתפה בסרט ספיידרמן: רחוק מהבית" ובשנת 2021 השתתפה ב"ספיידרמן: אין דרך הביתה".

כשהקריירה שלה החלה להמריא, היא הפסיקה את לימודיה האקדמיים. עם זאת, בהמשך דרכה, קיבלה תואר לשם כבוד מאוניברסיטת בוסטון.

## פילמוגרפיה נבחרת וחלקית
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:ברוקלין: אישים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:זוכי אוסקר: שחקנית המשנה הטובה
קטגוריה:זוכי אוסקר: שחקן המשנה הטוב
קטגוריה:אל-הוריות אמריקאיות
קטגוריה:אל-הוריים אמריקאים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:שחקנים ביקום הקולנועי של מארוול
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1964
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1964
כריסטיאן פאנדר

**כריסטיאן פאנדר** (בגרמנית: **Christian Pander**; נולד ב-28 באוגוסט 1983 במינסטר) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת המגן השמאלי. פאנדר שיחק לאורך רוב הקריירה שלו בשאלקה 04 ובהנובר 96, וערך שתי הופעות במדי נבחרת גרמניה בשנת 2007. פאנדר סבל לאורך הקריירה מפציעות רבות.

## קריירת מועדונים
פאנדר גדל בקבוצת הנוער של שאלקה 04, והחל לשחק בקבוצת המילואים בשנת 2003. באוגוסט 2004 ערך את הופעת הבכורה בקבוצה הבכירה, במשחק הבונדסליגה מול ורדר ברמן, בו הפסידה שאלקה בתוצאה 1-0. פאנדר שיחק בשאלקה 04 עד לשנת 2011, הן בקבוצה הבכירה והן בקבוצת המילואים, אך הרבה לסבול מפציעות, ובגינן החמיץ הן את עונת 2005/06 והן את עונת 2009/10 במלואן. בעונת 2010/11 זכה עם שאלקה 04 בגביע הגרמני, אך לא שיחק בגמר בו ניצחה שאלקה את דיסבורג בתוצאה 5-0. בקיץ 2011 עבר פאנדר להנובר 96. פאנדר שיחק במועדון עד לשנת 2015 אך לא באופן סדיר עקב הפציעות, וצבר 63 הופעות במשך ארבע עונות. בתום עונת 2015 לא הוארך חוזהו של פאנדר בהאנובר, והוא הפך לשחקן חופשי. בשלהי 2016 הודיע פאנדר על פרישה ממשחק פעיל, מאחר שלטענתו סבל מבעיות בריאותיות שלא אפשרו לו להמשיך לשחק כדורגל.

## קריירה בינלאומית
בהופעת הבכורה שלו במדי נבחרת גרמניה ב-22 באוגוסט 2007 נגד נבחרת אנגליה, כבש פאנדר שער בבעיטה חזקה מ-33 מטר. גרמניה ניצחה במשחק זה בתוצאה 2-1. פאנדר הופיע פעם נוספת במדי הנבחרת בשנה זו, בניצחון 2-0 על נבחרת ויילס במוקדמות יורו 2008, ומאז לא לבש יותר את המדים הלאומיים.

## תארים
עם שאלקה 04:
* הגביע הגרמני: 2010/11

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:מגני כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלני שאלקה 04
קטגוריה:כדורגלני הנובר 96
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גרמניה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1983
מיכאיל אחמטלי

**מיכאיל אחמֶטֶלי** (בגאורגית: **მიხეილ ახმეტელი**; 1895-1963) היה מהגר, איש אקדמיה, מומחה לחקלאות סובייטית ולזמן מה גם ראש מכון מכון ואנזה, מכון מחקר בניהול האס אס שליד המוסד ללימודי ברית המועצות בגרמניה הנאצית.  

## ביוגרפיה
אחמטלי נולד בבורג'ומי שבדרום-מרכז גאורגיה, שהייתה באותם ימים חלק מהאימפריה הרוסית (פלך טביליסי של מלכות המשנה של הקווקז). בין השנים 1915-1917, הוא למד באוניברסיטת חרקוב ובשנת 1919, היה בחסות הממשלה המנשביקית של הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה כאשר המשיך את לימודיו באוניברסיטת ינה. פלישת הצבא האדום לגאורגיה של 1921 מנעה ממנו מלחזור למולדתו, ובשנת 1925 הוא סיים את הדוקטורט באוניברסיטה הגרמנית ושנה לאחר מכן הוא הצטרף למכון המזרח אירופי בברסלאו (כיום ורוצלב, בפולין). 

בשנת 1937 העביר השלטון הנאצי חלק מהמכון סמוך לברלין למכון מחקר בבעלותה, מכון ואנזה; ואחמטלי מונה למנהל המכון החדש. בתחילה הוא היה ביחסי ידידות עם אלפרד רוזנברג והשלטונות ציפו ממנו לספק חוות דעת על הכלכלה הסובייטית. תחת הפסבדונים **קונסטנטין מיכאל**, הוא כתב ספר על החקלאות הסובייטית ועל הקולקטיביזציה הכפויה. בשנת 1940 הוא הודח מתפקידו. במהלך מלחמת העולם השנייה, הוא שימש כמנהל הוועידה הלאומית הגאורגית שבסיסה היה בברלין, שהתמקדה בגיוס שבויי מלמה גאורגים-סובייטים ממחנות הריכוז הנאציים ללגיון הגאורגי. לאחר המלחמה, התיישב אחמטלי במינכן ועבד כפרופסור באוניברסיטת מינכן. הוא נשאר אופוזיציה לשלטון הסובייטי בגאורגיה ולקח חלק בגוש האומות האנטי בולשביקיות.

## קישורים חיצוניים
* אחמטלי, מיכאיל, המילון ההיסטורי של גאורגיה, באתר גוגל ספרים 
* בקרדזה לשה, גאורגים מצדדי גרמניה במלחמת העולם השנייה, באתר ספריית הפרלמנט הלאומית של גאורגיה, בגאורגית

## הערות שוליים

קטגוריה:מדענים גאורגים
קטגוריה:גאורגיה: היסטוריה צבאית
קטגוריה:מדענים גרמנים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חרקוב
קטגוריה:סגל אוניברסיטת מינכן
קטגוריה:ילידי 1895
קטגוריה:נפטרים ב-1963
B3

ממוזער|שמאל|300px|אולם המסחר בבורסת סאו פאולו
**B3** (בפורטוגזית: **B3 - Brasil Bolsa Balcão S.A**; בעבר: **Bovespa** או *Bolsa de Valores de São Paulo*) היא בורסה לניירות ערך הפועלת בעיר סאו פאולו שבברזיל. 80% מנפח המסחר בשוק ניירות הערך באמריקה הלטינית מתנהל בבורסת סאו פאולו.

ב-8 במאי 2008 התמזגו **הבורסה לניירות ערך של סאו פאולו** (*Bovespa*) ו**הבורסה הברזילאית לסחורות ולעסקאות עתידיות** (*BM&F*), ושמן המשותף כעת הוא "BM&F Bovespa".

בורסה זו קשורה לכל בורסות ניירות הערך בברזיל, ביניהן גם הבורסה לניירות ערך בריו דה ז'ניירו (BVRJ), בה נסחרות איגרות חוב ממשלתיות בלבד. האינדקס החשוב במסחר בבורסת סאו פאולו הוא אינדקס IBovespa, המשקלל 50 מניות מובילות. בין חברות מובילות אלה - אמבראר, יצרנית מטוסים ברזילאית, שלישית בגודלה בעולם; ופטרוברז, חברת הנפט הברזילאית, מובילה עולמית בתחום קידוחים עמוקים באוקיינוס, שבסוף שנת 2007 איתרה כיסי נפט נרחבים למול חופי ריו, העשויים להפוך את ברזיל ליצואנית נפט מסדר גודל של ערב הסעודית או ונצואלה.

נכון לאוקטובר 2022, נסחרו בבורסת סאו פאולו 475 חברות. ב-7 ליוני 2021, עם תום יום המסחר, הגיע אינדקס iBovespa לשיא של 130,776 נקודות.

בבורסה בסאו פאולו נסחרות חברות ישראליות בודדות כמו גזית גלוב.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סאו פאולו
קטגוריה:ברזיל: כלכלה
סאו פאולו
גונזלו קסטרו

**גונזלו "גונזו" קסטרו רנדון** (בספרדית: **Gonzalo "Gonzo" Castro Randón**; נולד ב-11 ביוני 1987 בוופרטל) הוא כדורגלן גרמני ממוצא ספרדי המשחק בעמדת הקשר.

## מועדונים כשחקן

קסטרו שיחק במועדוני נוער אזוריים ובגיל 12 עבר לשחק בקבוצת הנוער של לברקוזן.
בתחילת עונת 2004, בגיל 17, עלה לסגל של הקבוצה הבוגרת ושיחק כבר בעונתו הראשונה.

ב-24 במאי 2015 חתם קסטרו על חוזה ל-4 עונות בבורוסיה דורטמונד תמורת 11 מיליון יורו שעברו לקבוצתו הקודמת, באייר לברקוזן.

ב-29 ביוני 2018 חתם קסטרו בשטוטגרט לשלוש שנים.

## נבחרת לאומית
לקסטרו הייתה אפשרות לבחור האם לשחק בנבחרת הגרמנית או בנבחרת הספרדית והוא החליט לייצג את המדינה בה נולד.

קסטרו שיחק גם בנבחרת הצעירה של גרמניה באליפות אירופה לנבחרות צעירות בשנת 2006. שיחק לראשונה במדי הנבחרת הבוגרת במשחק ידידות נגד נבחרת דנמרק ב-28 במרץ 2007.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:מגני כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלני באייר לברקוזן
קטגוריה:כדורגלני בורוסיה דורטמונד
קטגוריה:כדורגלני שטוטגרט
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גרמניה
קטגוריה:כדורגלני ארמיניה בילפלד
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1987
כנפי הרעם

**כנפי הרעם** (באנגלית: **Thunderbirds**) היא סדרת אנימציית בובות בריטית שנוצרה על ידי גקרי וסילביה אנדרסון. הסדרה שודרה במקור ברשת ATV הבריטית בשנים 1965 ו-1966.

בישראל שודרה הסדרה לראשונה בטלוויזיה הלימודית בתחילת שנות השבעים ובאמצע שנות התשעים שודרה שוב בערוץ 2.

## תקציר העלילה
עלילת הסדרה מתרחשת באמצע המאה ה-21 ומתמקדת במשימות של ארגון ההצלה הסודי "כוח החילוץ הבינלאומי" אשר מוקדש להציל אנשים כאשר מתרחשים אסונות שונים ברחבי כדור הארץ. הבסיס של הארגון ממוקם באי מרוחק ונידח באוקיינוס השקט וחברי הארגון משתמשים בצי של כלי רכב מתקדמים במיוחד המכונים "כנפי הרעם" שכל אחד מהם מיועד לביצוע משימות חילוץ שונות ביבשה, באוויר, בים ובחלל.

מנהיג הארגון הוא האסטרונאוט לשעבר והפילנתרופ המיליארדר ג'ף טרייסי. בצוות פועלים גם כל חמשת בניו של ג'ף - סקוט, וירג'יל, אלן, גורדון וג'ון טרייסי - אשר הם הטייסים והמפעילים של "כנפי הרעם". בצוות פועל גם המדען והמהנדס הגאון "מוח" והוא כולל גם את הסוכנת ליידי פנלופה קריטון-וורד והנהג שלה פרקר.

בכל פרק הארגון מגיב לאסונות שמתרחשים ברחבי העולם, אשר נגרמים לרוב על ידי תאונות או מזימותיו של "הוד", הנבל המרכזי בסדרה. הצוות מסוגל להגיע לכל נקודה ברחבי העולם ואפילו לחלל כדי להציל אנשים בעזרת כלי הרכב העתידניים שלהם.

## הדמויות הראשיות
260px|ממוזער|העתק של כלי הטיס "Thunderbird 2"
* **ג'ף טרייסי** – המנהיג של הארגון "כוח החילוץ הבינלאומי". אסטרונאוט לשעבר ופילנתרופ מיליארדר.
* **סקוט טרייסי** – הטייס של הרקטה ההיפרסונית "Thunderbird 1" אשר נוהגת להגיע ראשונה למיקומים בהם הצוות פועל במקרי חירום.
* **וירג'יל טרייסי** – הטייס של כלי הטיס "Thunderbird 2" אשר משמשת להובלת ציוד חילוץ.
* **אלן טרייסי** – הטייס של רקטת החלל "Thunderbird 3" אשר משמשת בעת ביצוע משימות בחלל החיצון.
* **גורדון טרייסי** – המפעיל של הצוללת "Thunderbird 4" אשר משמשת לחילוץ מתחת למים.
* **ג'ון טרייסי** – מפעיל את תחנת החלל "Thunderbird 5" אשר מנטרת אותות מצוקה בכל רחבי העולם.
* **"מוח"** – המדען והמהנדס הגאון של ארגון "כוח החילוץ הבינלאומי".
* **ליידי פנלופה קריטון-וורד** – סוכנת חשאית המסייעת לארגון בביצוע משימות שונות.
* **פארקר** – הנהג של ליידי פנלופה. פושע לשעבר בעל כישורים מתקדמים רבים כמו בין היתר התמחות בפריצת מנעולים.
* **"הוד"** – האנטגוניסט הראשי בסדרה.

## עיבודים קולנועיים וסדרת הספין-אוף
הפופולריות המתמשכת של הסדרה הובילה לאורך השנים להפקה של מספר עיבודים:

* סרט הקולנוע הראשון של כנפי הרעם, "Thunderbirds Are Go", יצא לאקרנים בשנת 1966 וכיכבו בו המריונטות המקוריות מסדרת הטלוויזיה.
* סרט הקולנוע השני של כנפי הרעם, "Thunderbird 6", יצא לאקרנים בשנת 1968 וכיכבו בו גם המריונטות המקוריות מסדרת הטלוויזיה.
* בשנת 2004 יצא לאקרנים סרט הלייב אקשן "Thunderbirds" בבימויו של ג'ונתן פרייקס.
* בין השנים 2015 עד 2022 רשת ITV הפיקה את סדרת אנימציית התלת-ממד "כנפי הרעם בפעולה" אשר מהווה אתחול מחודש לסדרה. סדרה זו שודרה בדיבוב לעברית בערוץ הילדים.

## השפעה
הסדרה היוותה גם את ההשראה לסרט הבובות הסאטירי "צוות אמריקה" שיצא לאקרנים בשנת 2004.

## קישורים חיצוניים

* 

* מידע רב על הדמויות והסדרה באתר טלוויזיה

קטגוריה:הטלוויזיה החינוכית הישראלית - תוכניות רכש
קטגוריה:מכון הסרטים הבריטי: מאה תוכניות הטלוויזיה הבריטיות הטובות ביותר
קטגוריה:סדרות טלוויזיה בריטיות בכיכובן של בובות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה בריטיות לילדים
קטגוריה:סדרות טלוויזיה בריטיות שעלו לשידור בשנות ה-1960
קטגוריה:ערוץ 2: תוכניות רכש
עירית דגן

**עירית לביא-דגן** (נולדה ב-30 ביוני 1953) היא מדבבת ושחקנית תיאטרון ישראלית.

## ביוגרפיה
בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 שירתה בלהקת פיקוד הדרום. לאחר שירותה הצבאי למדה תיאטרון בבית הספר הגבוה למשחק "בית צבי".

בשנת 1973 השתתפה בסרט הקולנוע הישראלי "קזבלן" בו שיחקה וגם רקדה.

דגן העלתה גם הצגות ילדים רבות בשיתוף בעלה השחקן עזרא דגן: "עיגול ועוד משולש בריבוע", מאת דתיה בן-דור, "לא יאומן כי יסופר" משירי ע. הלל "בית ממכר אגדות" מאת מיכאל דק ו"עברית יפה שלי" מאת יורם טהרלב.

בחנוכה 1988 הופיעה דגן במופע מיוחד לילדים לצד בעלה עזרא דגן, וחברי להקת "הופה היי" יגאל בשן, עוזי חיטמן, יונתן מילר והשחקן אייל גפן יחד עם להקת "הכל עובר חביבי" במופע מיוחד הנקרא "מה יהיה חביבי? יהיה הופה היי!".

בנוסף, לאורך השנים דגן דיבבה דמויות במספר סדרות הנפשה מיתולוגיות, ביניהן: "נילס הולגרסון" (בתפקיד נילס הולגרסון והבן של מולי), טאו טאו" (בתפקיד קיקי), "עלילות בבאי" (בתפקיד בבאי),"גברת פלפלת" אשר שודרו לראשונה בישראל בטלוויזיה החינוכית במהלך שנות השמונים ושנות ה-90 של המאה ה-20.

בשיחה עם ירעם נתניהו, סיפרה כי במהלך עבודת הדיבוב של נילס הולגרסון, היא נצרדה וכי עצמת הקול שלה ירדה בטון וחצי.

עירית ועזרא דגן מנהלים את הפרויקט הטיפולי-חינוכי: "תיאטרון-עדות, לספר כדי לחיות", מפגש בין דורי, ניצולי שואה ותלמידי בתי ספר. הם המנחים, המטפלים, הכותבים הבמאים והמפיקים, לדגן ובעלה שלושה בנים והבכור ירון עסק אף הוא בדיבוב, ותפקידו הראשון היה מומינטרול מסדרת המומינים.

## קישורים חיצוניים

*אתר פרויקט "תיאטרון עדות"

## הערות שוליים

קטגוריה:מדבבות ישראליות
קטגוריה:מדבבים ישראלים
קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:בוגרות תיכון אזורי רמלה-לוד
קטגוריה:בוגרי תיכון אזורי רמלה-לוד
קטגוריה:בוגרות בית צבי
קטגוריה:בוגרי בית צבי
קטגוריה:חברות להקת פיקוד הדרום
קטגוריה:חברי להקת פיקוד הדרום
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1953
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1953
ג'ונתן ליטל

**ג'ונתן ליטל** (**Jonathan Littell**; נולד ב-10 באוקטובר 1967 בניו יורק) הוא סופר אמריקני–צרפתי ממוצא יהודי המתגורר בברצלונה.

ידוע בזכות ספרו נוטות החסד (Les Bienveillantes), המתאר בגוף ראשון את קורותיו של איש אס אס בדיוני, שנמנה עם מבצעי מעשי הזוועה של הנאצים במהלך השואה. הספר זכה בפרסים ספרותיים חשובים, ועורר פולמוס במקומות בהם פורסם.

## חייו
ליטל הוא בנו של כותב ספרי המתח (בצרפתית) רוברט ליטל . הורי הוריו היו יהודים שהיגרו מפולין לארצות הברית, בסוף המאה ה-19. ליטל רואה במוצאו רק "רקע היסטורי". משפחתו של ליטל הגרה לצרפת כאשר היה בן 3. בגיל 13 שב לארצות הברית, אך בגיל 16 שב לצרפת להשלמת לימודי תעודת הבגרות (baccalauréat) שלו. סיים תואר ראשון ב-1989 ובאותה שנה פרסם ספר מדע בדיוני, המתרחש בקטקומבות בפריז בשם "Bad Voltage". הספר יצא לאור באנגלית, ונכשל. בשנת 2006 פרסם ספר עיון העוסק במנגנוני המודיעין של הפדרציה הרוסית.

בין 1994 ל-2001 עבד ליטל בארגונים הומניטריים בינלאומיים כנגד הרעב. בינואר 2001 הוביל צוות של ארגון "הפעולה כנגד הרעב" בצ'צ'ניה, שם נפל צוותו קרבן למארב, במהלכו נפצע ליטל וחברו לצוות, קני גלוק מארגון רופאים ללא גבולות, נחטף.

בשנת 2006 יצא לאור בצרפת, בצרפתית, ספרו נוטות החסד. הספר זכה להצלחה גדולה ומיידית ואף גרם לכך שלליטל תוענק אזרחות צרפתית, בזכות תרומה "לתהילתה של צרפת", אף שליטל עצמו מתגורר רוב הזמן בברצלונה.

בראיון שהעניק עם יציאתו לאור של תרגום עברי לספרו "נוטות החסד", מתח ליטל ביקורת על מדינת ישראל, והשווה את יחסם של חיילי צה"ל לפלסטינים ליחסם של הגרמנים ליהודים בתקופה שלפני מלחמת העולם השנייה.

## נוטות החסד

"נוטות החסד", ספר שאורכו (בגרסת המקור הצרפתית) כ-900 עמודים, מתאר בגוף ראשון את סיפורו של קצין אס אס בדיוני בשם מקס אואה, המשרת בחזית המזרח במלחמת העולם השנייה ומשתתף באופן פעיל בפעולות השמדה והרג שונות, בעיקר של יהודים. ליטל עצמו מעדיף להתייחס לפעולות ההרג בשם "מדיניות ההשמדה הנאציונל-סוציאליסטית" וזאת בשל כך "שהיא כוללת גם את השמדת ההומוסוקסואלים, הצוענים, הנכים ועוד שורה של מיעוטים". חייו הפרטיים של אואה מתוארים בפירוט רב. אואה, הומוסקסואל, המתאר בפירוט רב את יחסיו עם גברים, מעיד על עצמו כי קיים גילוי עריות עם אחותו. במהלך הספר מבצע אואה פשעים רבים, בנוסף להשתתפותו בפעולות ההרג במסגרת האס אס. בין היתר רוצח אואה את אמו ואת אביו החורג, את אחד ממאהביו, ואת ידידו הטוב ביותר.

עם צאתו לאור (2006), זכה הספר להצלחה מסחרית וביקורתית גדולה בצרפת, אך עורר גם פולמוס חריף, שהתעצם כאשר יצא לאור גם בגרמנית. בששת השבועות הראשונים לאחר הוצאתו לאור, נמכר הספר בצרפת ב-280,000 עותקים, ובאותה שנה זכה בפרס גונקור וב"פרס הגדול לרומן של האקדמיה הצרפתית". לצד השבחים הרבים להם זכה, ספג הספר ביקורות חריפות.

הספר תורגם לשפות שונות, בהן אנגלית (הוצאת הרפר וקולינס, 2008). תרגום לעברית יצא בהוצאת כנרת, זמורה ביתן, דביר, בשנת 2008, מלווה בחוברת בת 91 עמודים בשם "הפולמוס" בה מסביר ליטל את כתיבתו, ומנסה להגן על הספר מפני מבקריו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

**מכּתביו**:
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:סופרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:סופרים יהודים צרפתים
קטגוריה:זוכי פרס גונקור
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ייל
קטגוריה:סופרי מדע בדיוני יהודים
קטגוריה:סופרי מדע בדיוני אמריקאים
קטגוריה:סופרי מדע בדיוני צרפתים
קטגוריה:סופרים אקסופוניים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1967
אוטאנס (בן סיסאמנס)

**אוֹטָאנֵס** בן סִיסָאמְנֵס (ביוונית: **Ότανής**, בלטינית: **Otanes**) היה מצביא פרסי, שפעל בשלהי המאה ה-6 וראשית המאה ה-5 לפנה"ס תחת שרביטו של דריווש מלך פרס.

אביו של אוטאנס היה אחד משופטי המלך הקודם, קַמְבּיסֶס, והוצא על ידו להורג משום שעיוות את הדין תמורת שוחד. ההיסטוריון היווני הרודוטוס מספר, כי "קמביסס חתך את גרונו, פשט את כל עורו, חתך את העור לרצועות ופרש אותן על הכיסא שעליו ישב סיסאמנס בזמן משפט." אחר כך מינה את אוטאנס בנו לשופט, והושיבו על כיסא זה למען יזכור "על כסאו של מי הוא יושב במשפט".

בשנת 506 לפנה"ס מונה אוטאנס למצביא אזור החוף באסיה הקטנה, במקומו של מֶגַבָּזוֹס. הוא כבש את ביזנטיון, כֵלְקֶדוֹן, אַנְטַנְדְרוֹס ולַאמְפוֹנִיוֹן, ובעזרת צי אוניות מן האי לֶסְבּוֹס כבש את האיים לֶמְנוֹס ואִימְבּרוֹס.

אוטאנס נזכר כאחד מחתני המלך דריווש ומצביאיו, שדיכא את המרד האיוני (500 – 494 לפנה"ס). לאחר המפלה בקרב סלמיס שבקפריסין (497 לפנה"ס) ושעבודו מחדש של האי, נפנו הפרסים להשבת שלטונם באסיה הקטנה. על אוטאנס ואַרְטָאפֶרְנֶס מושל סַרְדִיס הוטלה משימת כיבושן של קְלַאזוֹמֶנַאי שבאִיוֹנִיָה וקִימֶה אשר באַיוֹלִיס.

## מקורות
* הרודוטוס. **היסטוריה**. תרגמו וכתבו מבואות: בנימין שימרון ורחל צלניק-אברמוביץ. פפירוס, בית ההוצאה - אוניברסיטת תל אביב, 1998.

## קישורים חיצוניים

* s.v. "Otanes" (2) in: Smith, W. (editor), *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology,* 1867. Digitized copy in: Perseus.

* **כתבי הירודוטוס**. מתורגמים מיוונית עם מבוא והערות מאת ד"ר אלכסנדר שור. 2 כרכים. ירושלים, הוצאת ראובן מס, תרצ"ה-1945. העתק דיגיטלי באתר "דעת".

## הערות שוליים

קטגוריה:הממלכה האחמנית
קטגוריה:יוון העתיקה: היסטוריה צבאית
קטגוריה:מצביאים פרסים
נוטות החסד (ספר)

**נוטות החסד** (בצרפתית: **Les Bienveillantes**) הוא רומן מאת ג'ונתן ליטל, שיצא לאור בצרפת בשפה הצרפתית בשנת 2006. הספר מספר בגוף ראשון את סיפורו של קצין אס דה בדיוני בשם מקס אואה, ששירת בחזית המזרחית והיה מעורב ברצח המונים בשואה. ליטל עצמו מעדיף להתייחס לפעולות ההרג בשם "מדיניות ההשמדה הנאציונל-סוציאליסטית" וזאת בשל כך "שהיא כוללת גם את השמדת ההומוסוקסואלים, הצוענים, הנכים ועוד שורה של מיעוטים".

חייו הפרטיים של אואה מתוארים בפירוט רב. אואה, הומוסקסואל, המתאר בפירוט רב את יחסיו עם גברים, מעיד גם על עצמו כי קיים גילוי עריות עם אחותו. במהלך הספר מבצע אואה פשעים רבים, בנוסף להשתתפותו בפעולות ההרג במסגרת האס דה. בין היתר רוצח אואה את אחד ממאהביו, את ידידו הטוב ביותר וככל הנראה את אמו ואת אביו החורג.

## קבלה וביקורת
הספר, שאורכו בשפת המקור כ-900 עמודים, יצא לאור בצרפת בשנת 2006 וזכה להצלחה מסחרית וביקורתית. בששת השבועות הראשונים לאחר הוצאתו לאור, נמכר הספר בצרפת ב-280,000 עותקים. הספר זכה בשנת 2006 בפרס גונקור וכן ב"פרס הגדול לרומן של האקדמיה הצרפתית".

לצד השבחים הרבים להם זכה הספר, שאף כונה "הרומן הגדול הראשון של המאה ה-21" והשוואת מחברו לכמה מגדולי הסופרים בהיסטוריה, ספג הספר ביקורות חריפות על הבחירה לתאר את האירועים דרך עיניו של התליין, ועל שגיאות היסטוריות ועובדתיות רבות. ההיסטוריון הצרפתי־גרמני פטר שטלר האשים את ליטל בחוסר הבנה של התרבות הגרמנית בזמן המלחמה ובשיבושים רבים הנובעים מכך, וכינה את הספר "דומה לסרט הוליוודי בו מופיעים נאצים המדברים אנגלית ומנהלים דיאלוג משמים... גרוטסקי תדיר, לעיתים דוחה או מענה, ולא מעט מגוחך." מבקרים לא מעטים ביקרו את הספר על ההתפלשות הנהנתנית שלו באלימות, מין ומוות והגדירו אותו, בין השאר, כ"סטאלג פסבדו אינטלקטואלי". ביקורות אחרות התעמתו עם מה שנתפש בעיני כותביהן כאימוץ בו זמני של תפישת הבנאליות של הרוע, והצגת אואה כאדם רגיל שנקלע לנסיבות בלתי־רגילות ותיאורו כמקרה חריג וייחודי המונע מתוקף דחפיו הפנימיים הרצחניים. עמוס עוז מתח ביקורת על הספר, בטענה שאינו מקורי, וכי הרעיון העיקרי בו לקוח מ"אייכמן בירושלים" של חנה ארנדט, אך בניגוד לאייכמן של ארנדט, האמור להיות 'כל אדם', גיבורו של ליטל הוא פסיכופת. כן טען עוז כי המדובר ב"טריוויאליזציה של השואה", וכי הספר "מאוהב ברוע".

שמה של היצירה, "נוטות החסד", מוזכר רק בפיסקה האחרונה של הספר, בה מתייחס הסופר אל הטרגדיה היוונית "נוטות החסד" של אייסכילוס, שבה רודפות אלות נקמניות את אורסטס, גיבור המחזה, לאחר שרצח את אמו.

הספר תורגם לשפות שונות, בהן אנגלית (הוצאת הרפר וקולינס, 2008). בעברית, יצא הספר יצא לאור בשנת 2008, בתרגומו של ניר רצ'קובסקי, בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר. עקב הפולמוס שהתעורר במקומות בהם יצא הספר לאור, לוותה הוצאת הספר, במהדורתו העברית, בהוצאת חוברת בת 91 עמודים בשם "הפולמוס", בה ענה הסופר לביקורת שספג הספר.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 

* אלי אשד, הייתי רוצח המונים נאצי: על "נוטות החסד"
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* אבי גרפינקל, כתב הבנה - על נוטות החסד של ג'ונתן ליטל, בלוג באתר "רשימות", 12 באוגוסט 2009
* אריק גלסנר, "נוטות החסד" של ג'ונתן ליטל - רשמים קצרים מקריאה חלקית, בלוג באתר "רשימות", יוני 2008
* אריק גלסנר, עדכון על ג'ונתן ליטל
* אריק גלסנר, על ג'ונתן ליטל; עדכון שלישי ואחרון
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרים על השואה
קטגוריה:ספרות מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:רומנים היסטוריים
קטגוריה:ספרי 2006
קטגוריה:ספרי הוצאת כנרת
הקטור מלו

**הֶקטוֹר מָלוֹ** (בצרפתית: **Hector Malot**; 20 במאי 1830 – 17 ביולי,1907) היה סופר צרפתי יליד לה בויה הסמוכה לרואן. למד משפטים ברואן ובפריז, אך הפך בסופו של דבר לסופר ולמבקר ספרות.

ספרו הראשון הודפס ב-1859, ובמהלך חייו פרסם כ-70 ספרים. המפורסם שבהם (פורסם ב-1878) היה ספר הילדים "רֶמי ילד של אף אחד״ (בתרגום קודם: ״באין משפחה״ בתרגומו של רבניצקי ו"בלי משפחה" בתרגומו של י.א. הנדלזלץ), שתורגם לעברית ב-2020. הספר עוסק בהרפתקאותיו של רֶמי היתום שנמכר ויוצא למסע נדודים רב הרפתקאות ברחבי צרפת, שווייץ ואנגליה.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* מספריו של הקטור מלו בפרויקט גוטנברג , 
* הקטור מלו, באין משפחה, לעברית: י. ח. רבניצקי. בהוצאת אמנות, פרנקפורט
* 
* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סופרים צרפתים
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1830
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1907
ליליאן גיש

**ליליאן דיאנה גיש** (באנגלית: **Lillian Diana Gish**; 14 באוקטובר 1893 בספרינגפילד שבאוהיו – 27 בפברואר 1993 בניו יורק) הייתה שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית במשך 75 שנה, שזכתה בשנת 1971 בפרס אוסקר על מפעל חיים.

## קריירה
גיש נולדה באוהיו שבארצות הברית, לה אחות קטנה בשם דורותי גיש שגם הייתה לכוכבת קולנוע. משפחתה הייתה נוצרית: מצד אביה לותרני ומצד אמה אפסיקופלית.

גיש הייתה ידועה בעשור הראשון ובעשור השני של המאה העשרים, במיוחד על עבודתה עם הבמאי ד.וו גריפית', ובשל סרטו הידוע "לידתה של אומה" בו שיחקה גיש בתפקיד הראשי. בשנים שלאחר מכן המשיכה לעבוד עם גריפית' ושיחקה בסרטים נוספים שלו כגון יתומות הסערה. בשנת 1919 היא שיחקה בסרט "פרחים שבורים". בשנת 1920 ביימה סרט הנקרא "לשפץ את בעלה". הסרט לא הצליח מסחרית ואין עותקים של הסרט אשר שרדו עד היום.

לאחר סיום עידן הראינוע ותחילת עידן הקולנוע דעך כוכבה של גיש, אך היא המשיכה לשחק ברציפות בסרטים ובטלוויזיה עד לשנות ה-80. החל משנות ה-50 הופיעה בעיקר בטלוויזיה, אך זכורות הופעותיה בקולנוע בסרטים חשובים כמערבון יוצא הדופן של קינג וידור, דו-קרב בשמש (1946), או סרטו האפל של צ'ארלס לוטון, ליל הצייד וקורי העכביש (1955). כמו כן הופיעה בסרט פקודה להרוג משנת 1958. ב-1960 הופיעה במערבון "הגזע המוחרם" לצידם של ברט לנקסטר ואודרי הפבורן.

בשנת 1971 קיבלה פרס אוסקר על מפעל החיים שלה ובשנת 1984 קיבלה את פרס על מפעל חיים ממכון הסרטים האמריקאי. היא האישה השנייה שזכתה בפרס זה לאחר בטי דייוויס, והאדם הראשון שקיבל את הפרס אשר היה דמות מרכזית בעולם הראינוע.

ספר השיאים של גינס הכתיר את גיש כשחקנית בעלת קריירת המשחק הארוכה ביותר בתולדות הקולנוע: מהשתתפות בסרטים קצרים אילמים בשנת 1912 ועד לתפקידה האחרון, לצד בטי דייוויס בסרט "לווייתני אוגוסט" בשנת 1987.

יש כוכב עם שמה בשדרת הכוכבים של הוליווד.

## חיים פרטיים ומותה
גיש מעולם לא התחתנה ולא הביאה ילדים לעולם. היא ניהלה רומנים עם גברים ועם נשים בתעשיית הקולנוע וכשעבדה עם ד.וו גריפית' בעשור השני של המאה ה-20, נטען כי יש ביניהם קשר רומנטי, אך טיעון זה לא הוכח מעולם. בתקופה זו אף הייתה חולה בשפעת הספרדית, אך שרדה את מגפה זו. בשנות ה-30, כמו רבים אחרים מאנשי הקולנוע, נחשדה גיש בנטייה לקומוניזם ולברית המועצות, אך חשד זה לא הוכח מעולם. גיש מתה מאי ספיקת לב בשנת 1993 בגיל 99, ונקברה בניו יורק. השאירה אחריה הון של עשרות מיליוני דולרים, שנתרם ליצירת פרס על שמה ועל שם אחותה דורותי, פרס דורותי וליליאן גיש.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי אוהיו
קטגוריה:ספרינגפילד (אוהיו): אישים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:זוכי אוסקר: פרסי כבוד
קטגוריה:מעוטרי מסדר האמנויות והספרות
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: קולנוע
קטגוריה:במאיות אמריקאיות
קטגוריה:במאים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס מרכז קנדי
קטגוריה:שחקניות ראינוע
קטגוריה:אפיסקופלים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1893
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1893
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1993
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1993
קטגוריה:זוכות פרס קריסטל
רבוטניצ'קי (כדורגל)

**מועדון הכדורגל רבוטינצ'קי** (במקדונית: **ФК Работнички**) הוא מועדון כדורגל מהעיר סקופיה, בירת מקדוניה, המתמודד בליגת העל המקדונית.

המועדון הוקם בשנת 1937 ונחשב לאחד המועדונים הבכירים לאורך השנים במקדוניה. בזמן היותה של מקדוניה חלק מיוגוסלביה הקבוצה השתתפה בליגת העל היוגוסלבית, אך לא זכתה בתארים בתקופה זו. מאז פירוק יוגוסלביה והקמת הליגה המקדונית זכתה הקבוצה בארבע אליפויות ובשלושה גביעים.

## תארים
**[[ליגת העל המקדונית|אליפות מקדוניה]]** **(4):**
*2005, 2006, 2008, 2014

**[[הגביע המקדוני]]** **(4):**
*2008, 2009, 2014, 2015

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל מקדוניות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1937
קטגוריה:סקופיה: מועדוני כדורגל
פנתאון סבורתלו

**פנתאון סבורתלו לאישי ציבור** (בגאורגית: **საბურთალოს საზოგადო მოღვაწეთა პანთეონი**) הוא נקרופוליס לאישי ציבור בטביליסי גאורגיה שנוסד בשנות ה-70 של המאה ה-20. בשנת 2002 נפתח אגף חדש של הפנתאון. הפנתאון הישן ממוקם ברובע סבורתלו ליד בית הקברות של סבורתלו, ואילו החדש נמצא בכביש ואקה-רובע סבורתלו סמוך ל"מלון אמירני".

## קבורים בפנתאון

מבין המפורסמים הקבורים בפנתאון: 

* איפוליטה חוויצ'יה (1910-1985) - שחקן קולנוע מפורסם מאוד
* גיווי קנדרלי (1933-2006) - צייר גאורגי 
* גיורגי סאנאיה (1975-2001) - עיתונאי טלוויזיה ברוסתווי-2. נרצח בנסיבות חשודות

## ראו גם

* פנתאון דידובה
* פנתאון מתאצמינדה

סבורתלו
סבורתלו
המכון הטכנולוגי ההודי

250px|ממוזער|שמאל|מיקום שבעת המכונים הטכנולוגיים ההודים בתת-היבשת ההודית
**המכונים הטכנולוגיים ההודיים** (באנגלית **The Indian Institutes of Technology**; בראשי תיבות: **IITs**; בהינדי: **भारतीय प्रौद्योगिकी संस्थान**) הם קבוצה של שבעה מכונים עצמאיים להשכלה גבוהה בתחומי ההנדסה והטכנולוגיה, אשר נוסדו והוכרזו כ"מוסדות בעלי חשיבות לאומית" על ידי ממשלת הודו. המכונים נוסדו כדי להכשיר מדענים ומהנדסים, במטרה לפתח כוח אדם מיומן אשר יעודד את התפתחותה הכלכלית והחברתית של הודו לאחר הכרזת עצמאותה בשנת 1947.

המכונים, לפי סדר הקמתם, נמצאים בערים: קאראגפור, מומביי, צ'נאי, קאנפור, ניו דלהי, גובאהאטי ורורקי. ממשלת הודו הכריזה על כוונתה להקים תשעה מכונים נוספים במדינות שבהן עדיין לא קיים מכון טכנולוגי. חלק מן המכונים נוסדו באמצעות סיוע כספי וטכני של אונסק"ו, ממשלת גרמניה, ממשלת ארצות הברית וברית המועצות. כל אחד מן המכונים הוא מוסד עצמאי להשכלה גבוהה הקשור למכונים האחרים באמצעות מועצת המכונים הטכנולוגיים, המופקדת על ניהולם האדמיניסטרטיבי. לכל המכונים מנגנון קבלת תלמידים משותף ללימודי תואר ראשון אשר בבסיסו בחינת קבלה אחידה (אנגלית: Joint Entrance Examination, ר"ת JEE) באמצעותה נבחרים כ-4,000 מועמדים מדי שנה מתוך עשרות אלפי מועמדים. קבלת תלמידים לתארים מתקדמים נעשית אף היא על יסוד בחינה אחידה. בשבעה המכונים לומדים כ-15,500 סטודנטים לתואר ראשון, וכ-12,000 סטודנטים לתארים מתקדמים, זאת בנוסף לתלמידי מחקר.

המכונים זכו להצלחה בהכשרת בעלי מקצוע בתחומים מגוונים ואף להכרה בינלאומית. עצמאותם של המכונים אפשרה להם לפתח תוכניות הכשרה מיוחדות בתחומי הטכנולוגיה, ברמת התואר הראשון ולהעניק תואר "בוגר בטכנולוגיה" (אנגלית: Bachelor of Technology, ר"ת B. Tech) להבדיל מתואר "בוגר בהנדסה" (אנגלית: Bachelor of Engineering, ר"ת BE) המוענק על ידי רוב האוניברסיטאות האחרות בהודו. הצלחת המכונים הובילה להקמתם של מוסדות דומים בתחומים אחרים, כגון המכון הלאומי לטכנולוגיה וכן המכונים לטכנולוגית מידע.

## ראו גם
* TU9
* איגוד האוניברסיטאות הטכנולוגיות העצמאיות
* ברית N5T
* ברית אוניברסיטאות יורו-טק
* ברית האוניברסיטאות האסיאתיות
* הברית העולמית של אוניברסיטאות טכנולוגיות
* ליגת IDEA

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר המכון בקאראגפור
* אתר המכון במומביי
* אתר המכון בצ'נאי
* אתר המכון בקאנפור
* אתר המכון בדלהי
* אתר המכון בגובאהאטי
* אתר המכון ברורקי

## הערות שוליים

קטגוריה:הודו: מדע וטכנולוגיה
קטגוריה:הודו: אוניברסיטאות ומכללות
ארקה גדיניה

**ארקה גדיניה** (בפולנית: **Arka Gdynia**) הוא מועדון כדורסל פולני מהעיר גדיניה. המועדון משחק בליגת העל הפולנית. אולם הבית של המועדון הוא גדיניה ארנה בגדיניה, המכיל כ-5,500 מקומות ישיבה.

מתחילת שנות האלפיים, המועדון נחשב לאחד המועדונים הבכירים בפולין והוא זכה ב-9 אליפויות רצופות בשנים 2004–2012. בנוסף להישגים המקומיים, המועדון מגיע להישגים במפעלים האירופאים השונים, כמו לגמר גביע הצ'מפיונס קאפ של פיב"א של עונת  ולטופ 16 של היורוליג.

## היסטוריה

המועדון נוסד ב-1995 בשם **STK טרפל סופוט** בסופוט והחל לשחק בליגה הפולנית השלישית. תוך מספר שנים עלה המועדון לליגה הבכירה. ב-2009 עבר המועדון לעיר השכנה גדיניה.

## תארים
* **[[ליגת העל הפולנית בכדורסל|אליפות פולין]]:**
** **זכייה (9):** 2004, 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012
** **סגנות (2):** 2002, 2003
* **[[הגביע הפולני בכדורסל|הגביע הפולני]]:**
** **זכייה (4):** 2000, 2001, 2006, 2008
* **[[יורוליג]]:**
** **טופ 16 (2):** 2005, 2007
* **[[גביע יול"ב]]:**
** **שמינית גמר (1):** 2004
* **[[גביע קוראץ']]:**
** **רבע גמר (2):** 2001, 2002
* **[[יורוקאפ צ'לנג'|צ'מפיונס קאפ]]:**
** **סגנית (1):** 2003

## שחקני עבר מפורסמים
*תומאס ואן דן שפיגל
*חוסיין בשוק
*מילאן גורוביץ'

## קישורים חיצוניים

* 
קטגוריה:קבוצות כדורסל פולניות
קטגוריה:גדיניה
קטגוריה:סופוט (פולין)
אלין טופוזאקוב

**אלין קלינוב טופוזאקוב** (בבולגרית: **Елин Калинов Топузаков**, נולד ב-5 בפברואר 1977) הוא כדורגלן עבר בולגרי ששיחק בעמדת הבלם, וכיום מאמן קבוצת ארדה קרדז'אלי.

## קריירה
טופוזאקוב גדל בדימיטרובגראד והחל את הקריירה שלו ככדורגלן במועדון המקומי. כשהיה בן 18 הצטרף ללבסקי סופיה, ושם שיחק כ-12 עונות רצופות, מלבד תקופה קצרה בה הושאל למועדון אחר. עם לבסקי סופיה זכה טופוזאקוב בחמש אליפויות (מהן 3 רצופות) ובשישה גביעים. בשנת 2005 מונה טופוזאקוב לקפטן הקבוצה, ובעונת  העפיל עמה לרבע גמר גביע אופ"א. בעונה שלאחר מכן העפיל עם לבסקי סופיה לשלב הבתים של ליגת האלופות, בפעם הראשונה שקבוצה בולגרית הגיעה למעמד זה.

ב-3 בינואר 2008 הגיע טופאזקוב לישראל יחד עם חברו מלבסקי סופיה, הקשר ההתקפי דימיטר טלקייסקי, והשניים הוחתמו בהפועל תל אביב על ידי המאמן אלי גוטמן, שהגיע לקבוצה רק זמן קצר קודם לכן לאחר שהקבוצה נקלעה למקום האחרון בטבלה. השניים שיחקו לראשונה ב-12 בינואר, במחזור ה-15 של עונת 2007/2008, מול הפועל כפר סבא באצטדיון בלומפילד. במחזור ה-25 כבש טופוזאקוב את שערו היחיד במדי הפועל תל אביב, בניצחון 3–2 על בני יהודה. בנוסף בישל שני שערים בעונה זו, בניצחון 3–1 בדרבי מול מכבי תל אביב, ובניצחון 3–1 מול בית"ר ירושלים. טופוזאקוב תרם רבות להישארותה של הקבוצה בליגה הבכירה, וכן להעפלתה לגמר גביע המדינה. בתום העונה קיבלו טופוזאקוב וטלקייסקי במשותף את תואר "השחקן המצטיין" מטעם ארגון אוהדי הפועל תל אביב.

בעונה שלאחר מכן המשיכה הקבוצה במגמת השיפור וטופוזאקוב סייע לקבוצה להתמודד על האליפות מול מכבי חיפה, לצידם של הבלמים דאגלס דה סילבה וואליד באדיר, אך לבסוף סיימה הקבוצה במקום השני. לאחר שנה וחצי בהפועל תל אביב שוחררו שני הבולגרים בקיץ 2009. בסך הכל הופיע טופוזאקוב ב-61 משחקים במדי הפועל תל אביב בכל המסגרות.

בעונת  חזר טופוזאקוב לשחק בלבסקי סופיה, וכעבור שנה חזר לישראל, שוב יחד עם טלקייסקי, והשניים חתמו בהפועל רמת גן. בעונת 2010/2011 כבש טופוזאקוב שני שערים במדי הפועל רמת גן, וב-16 באפריל 2011 ערך את משחקו האחרון בקריירה, מול הפועל תל אביב.

לזכותו של טופוזאקוב 30 הופעות במדי נבחרת בולגריה. ב-2 בספטמבר 2000 ערך את הופעתו הראשונה במדי הנבחרת, במשחק מול נבחרת צ'כיה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2002. ב-11 בפברואר 2009 ערך טופוזאקוב את משחקו האחרון במדי הנבחרת, במשחק ידידות מול נבחרת שווייץ.

בעונת  החל לשמש כעוזר מאמן לבסקי סופיה, ובמרץ 2014 מונה למאמן הזמני של הקבוצה עד לתום העונה, בשל בעיות בריאות מהן סבל המאמן הראשי, ובעונת  שימש שוב כמאמן הראשי של הקבוצה. בקיץ 2017 מונה למאמן קבוצת ארדה קרדז'אלי מהליגה השלישית בבולגריה, ובעונתו הראשונה בקבוצה העלה לליגה השנייה.

## תארים
;לבסקי סופיה
* אליפויות: 1999/2000, 2000/2001, 2001/2002, 2005/2006, 2006/2007
* הגביע הבולגרי: 1997/1998, 1999/2000, 2001/2002, 2002/2003, 2004/2005, 2006/2007
* סופר קאפ: 2005, 2007, 2009

## קישורים חיצוניים

* 
* אורן יוסיפוביץ, יוסי פנטילט, "מתגעגעים לקהל של הפועל", באתר nrg מעריב, 17 בדצמבר 2010

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים בולגרים
קטגוריה:בלמי כדורגל בולגרים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת בולגריה
קטגוריה:כדורגלני לבסקי סופיה
קטגוריה:כדורגלני הפועל תל אביב
קטגוריה:כדורגלני הפועל רמת גן
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:מאמני כדורגל בולגרים
קטגוריה:מאמני לבסקי סופיה
קטגוריה:ספורטאים בולגרים בישראל
קטגוריה:בולגרים שנולדו ב-1977
סולפיד

המונח **סולפיד** מתייחס לכמה סוגים של תרכובות כימיות, המכילות גופרית בדרגת החמצון הנמוכה ביותר שלה, 2-.

רשמית, "סולפיד" הוא היון הדו-שלילי, S−2, המופיע בתמיסות מימיות בסיסיות מאוד, ונוצר בתגובה של בסיס עם H2S או מלחי מתכות אלקליות כמו Li2S, Na2S או K2S. סולפיד הוא בסיסי מאוד, עם pKa גבוה מ-14, ולכן אינו מופיע בריכוזים גבוהים אפילו בתמיסות בסיסיות מאוד. לא ניתן לזהותו בתמיסה כאשר רמת החומציות (pH) נמוכה מ-15 (מקביל לכ-8 מולר NaOH) מפני שאז הסולפיד מתרכב עם יון מימן (פרוטון) ליצירת HS−, המכונה "יון מימן גופרתי", "יון הידרוסולפיד", "יון סולפוהידריל" או "יון ביסולפיד". בדרגות חומציות נמוכה אף יותר (pH−HS מתרכב עם יון מימן נוסף ליצירת H2S, מימן גופרתי. על כן, צורון הגופרית שנוצר בהמסת מלחי גופרית תלוי ברמת החומציות של התמיסה המתקבלת.

תמיסות מימיות של קטיוני מתכות מעבר מגיב עם מקורות סולפיד לשיקוע סולפידים מוצקים. סולפידים אנאורגניים מסוג זה מתאפיינים במסיסות נמוכה מאוד במים, ורבים מהם מופיעים בטבע, כמינרלים. דוגמאות מוכרות לכך הן קדמיום צהוב (פיגמנט צהוב, CdS), והכתמים השחורים שנוצרים על גבי כסף מתכתי, Ag2S. לקישור בין מתכות מעבר לסולפידים אופי קוולנטי מאוד, ולכן יש להם תכונות של מוליכים למחצה.

בכימיה אורגנית, המושג "סולפיד" מתייחס בדרך כלל לקישור C-S-C, למרות שנעשה שימוש גם במונח יותר ברור, תיואתר. לדוגמה, לתיואתר דימתיל סולפיד המבנה CH3-S-CH3.

קיים בלבול מסוים עקב משמעויות שונות של המונח "דיסולפיד". מוליבדן דיסולפיד כולל מרכזי סולפיד נפרדים, המקושרים ליון מוליבדן בדרגת חמצון פורמלית 4+. לעומת זאת, ברזל דיסולפיד כולל S2−2 בקישור לברזל בדרגת חמצון רשמית 2+. לדימתילדיסולפיד הקישור CH3-S-S-CH3, בעוד בפחמן דיסולפיד אין כלל קשרי S-S, אלא המבנה S=C=S.

## מינרלים
עפרות מתכת רבות הן סולפידים. ביניהן:
* ארסנופיריט (ארסן וברזל)
* ארגנטיט (כסף)
* כלקופיריט (ברזל ונחושת)
* צינובר (כספית)
* גלנה (עופרת)
* מוליבדניט (מוליבדן)
* פנטלנדיט (ניקל)
* פיריט (ברזל)
* רלגר (ארסן)
* ספלריט (אבץ)
* סטיבניט (אנטימון)

## קישורים חיצוניים

* סולפיד בספר הזהב של IUPAC
* 

*
קטגוריה:אניונים
יום ויקטוריה

[שמאל|ממוזער|250px|[ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת|המלכה ויקטוריה]]
**יום ויקטוריה** (באנגלית: **Victoria Day**, בצרפתית: **Fête de la Reine** - "יום המלכה") הוא חג לאומי בקנדה הנחוג ביום שני האחרון שחל לפני 25 במאי, לכבוד המלכה ויקטוריה.

## היסטוריה
יום הולדתו של המונרך נחוג בקנדה זמן רב לפני שהוקמה הקונפדרציה הקנדית (קנדה של ימינו). החג נחוג לראשונה ב-24 במאי 1854 לפני בית הממשלה בטורונטו שבאונטריו על מנת לחוג את יום ההולדת של המלכה.

מאז שנת 1901 נחוג ה-24 במאי ברחבי האימפריה הבריטית כיום האימפריה, ולכן הוחלט בשנת 1952 להעביר את חגיגת יום ויקטוריה ליום שני הראשון החל לפני ה-25 במאי.

חג זה נחוג נפרד מיום הולדתו הרשמי של המונרך שנחוג בתאריכים שונים (ב-24 במאי עבור אדוארד השביעי, וביום ההולדת בפועל של המלכים ג'ורג' החמישי (ב-3 ביוני), אדוארד השמיני (ב-23 ביוני), ובתאריכים שונים (בין ה-20 במאי ועד ה-14 ביוני בתקופת מלכותו של ג'ורג' השישי.

החל משנת 1953 נקבע בהצהרת המושל הכללי של קנדה כי יום הולדתה הרשמי של המלכה אליזבת השנייה יחול ביום האימפריה, ובשנת 1958 שינה החג הלאומי את שמו ל"יום חבר העמים הבריטי". בשנת 1977 הועבר יום חבר העמים הבריטי ליום שני השני בחודש מרץ, ואילו לאורך כל התקופה המשיכו תושבי קנדה לחוג את יום ויקטוריה בחודש מאי.

## אירועים
[ממוזער|שמאל|250px|זיקוקים ב[כיכר אונטריו, שבטורונטו לרגל יום ויקטוריה]]
ערים שונות בקנדה עורכות תהלוכות לרגל יום ויקטוריה, שהגדולה בהם נערכת בעיר ויקטוריה הנקראת על שם המלכה. כמו כן נהוג לערוך מופעי זיקוקים ביום זה.

היום משמש בפועל תחילת עונת הקיץ, וביום זו מתחילים לפעול פארקי השעשועים ואתרי הרחצה.

## ראו גם
* יום חבר העמים הבריטי
* המלוכה הקנדית

## קישורים חיצוניים

* 
* 
קטגוריה:המלוכה הקנדית
קטגוריה:קנדה: תרבות
קטגוריה:יום שני
תל א-תוואני

**תל א-תוואני** (בערבית: **تل التواني**) הוא פסגה בהרי יהודה, מדרום למעון, בגובה 838 מטר מעל פני הים. התל בנוי מסלעי קירטון עם כיסוי נארי ובו מערות אחדות. ההר מכוסה יער של עצי אורן שניטע על ידי קרן קיימת לישראל. מהתל תצפית על מדבר יהודה, ים המלח והרי מואב. עליו מצוי מאגר המים האזורי והמאחז חוות מעון. מצפון-מערב לתל א-תוואני נמצא הכפר הערבי א-תוואני הבנוי על שרידי ח'רבת א-תוואני.

## גלריית תמונות

א-תוואני, תל
קטגוריה:יהודה
קטגוריה:מעון
קטגוריה:גוש מעון-כרמל
קטגוריה:מדבר יהודה: הרים
מחלף קריית גת

**מחלף קריית גת** הוא מחלף המחבר בין כביש 6 (חוצה ישראל) לכביש 35 ונקרא על שם העיר הסמוכה קריית גת. המחלף הוא מסוג מחלף יהלום המשולב ברמפה סיבובית בין כביש 35 לכיוון מזרח לבין כביש 6 לכיוון צפון.

המחלף נפתח לתנועה ב-11 בדצמבר 2007.

## ראו גם
* כבישי ישראל

## קישורים חיצוניים
* תיאור המחלף, מאת חברת כביש חוצה ישראל, אתר פרסומי ממשלת ישראל (pdf)
* אתר חברת דרך ארץ 

קטגוריה:כביש 6: מחלפים
קטגוריה:קריית גת: מחלפים
קטגוריה:מחלפי יהלום
הבית האדום

[שמאל|ממוזער|250px|הבית האדום מימין, (מאי 1934). משמאל, [בית הספר הימי זבולון, בית הספר הימי הראשון בא"י. תחתיו, חוף זבולון.]]
[ממוזער|250px|ארכיון [מפא"י בבית האדום, 1952]]
**הבית האדום** עמד מעל חוף גורדון בתל אביב, ברחוב הירקון 115, במקום בו עומד כיום מלון שרתון. הבית שימש את מועצת פועלי תל אביב ויפו, את מרכז הנוער העובד ואת מרכז גורדוניה, מאוחר יותר שימש את ארגון "ההגנה" בפעילות ההעפלה. מראשית 1948 ועד תום מלחמת העצמאות שימש הבית כמשכנו של מטכ"ל ההגנה.

## היסטוריה
הבית תוכנן בידי דב הרשקוביץ בסגנון האקלקטי, שאפיין את התקופה ונבנה בשנים 1923–1926 על ידי פלוגת תל אביב של גדוד העבודה. קירותיו נצבעו אדמדם, צבעה המייצג של האידאולוגיה הסוציאליסטית ומכאן שמו. הבית שימש מועדון אליו נהגו הפועלים להגיע בשעות הערב ובחוף הים שתחתיו היו שרים ורוקדים. בשנת 1936 הוקם בבית חדר העיון על שם נחמן סירקין והועבר אליו ארכיון העבודה שביחד תפסו קומה שלמה. לידם שכן בבניין מטה הנוער העובד.

החל משנות ה-30 השתמשה "ההגנה" בבניין לפיקוד על פעולות ההעפלה, מתחת לאפם של שלטונות המנדט הבריטי. תחת מסווה של מועדון פועלים, הצליחו חברי "ההגנה" לאפשר למעפילים לעלות אל החוף בנקודה זו ולהסתירם בתוך המוני הפועלים החוגגים ובליווי הרעש, אשר הקשה על הבריטים באיתורם. הבית שימש את ההגנה גם לאיתות לספינות המעפילים המתקרבות אל החוף. ב-1939 הגיעו לחוף גורדון למרגלות הבית האדום אניות המעפילים פאריטה וטייגר היל.

בסוף 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה התמקם במבנה מטה של הצבא הבריטי ואף בית סוהר של המשטרה הבריטית, וארכיון העבודה וחדרי העיון על שם נחמן סירקין גלו למקומות אחרים.

לאחר המלחמה ועד הקמת המדינה שב הבית האדום לפעול בשירות מפעל העפלה. במקביל לפעילות מועצת הפועלים, גם מטה הפלמ"ח עבר אל הבית מקיבוץ מזרע בעקבות השבת השחורה. בעקבות החרמת מבנה ארכיון העבודה ברחוב מקוה ישראל על ידי השלטונות הבריטים בפברואר 1947, הושבו הארכיון וחדרי העיון על שם נחמן סירקין לבית האדום. ב-1947 גם עברה אליו מפקדת ההגנה, ובסוף אותה שנה הורה דוד בן-גוריון גם על העברת המטה הכללי אל הבית האדום. שלושה חודשים לאחר מכן גם עברה אליו לשכת הגיוס של ההגנה. הבית הופקע לצורכי ביטחון וחדרי העיון על שם נחמן סירקין גלו פעם נוספת לבית הספר של פעילי ההסתדרות.

בשלבים הראשונים של מלחמת העצמאות נהג בן-גוריון, שהתגורר לא הרחק מן המקום (בבית בן-גוריון) להפגש בבית זה עם מנהיגים צבאיים כגון יעקב דורי, צבי איילון, ישראל גלילי, יגאל ידין לצורך עריכת תוכניות מלחמה (כמו תוכנית ד'). ארבעה ימים לאחר הכרזת המדינה עבר המטכ"ל לגבעת החלמה ברמת גן.

בתקופת המדינה ולאחר הקמת צה"ל עברו מן הבניין הגופים שישבו בו. בבניין מוקמה מפקדת יחידת האזנה של צה"ל ובמשך תקופה קצרה שימש גם את משרד החוץ. בשנות ה-50 הוא שימש את איחוד הקיבוצים וארכיון מפא"י.

בשנות ה-70 נהרס המבנה ובמקומו נבנה מלון שרתון תל אביב אשר משכנו הישן היה בקצה המערבי של שדרות נורדאו.

עיריית תל אביב הציבה במקום שני לוחות זיכרון – לבית האדום ולגדוד העבודה שאנשיו בנו אותו.

## ראו גם
* מכון לבון

## קישורים חיצוניים

* הבית האדום באתר עיריית תל אביב-יפו
* 
*

## הערות שוליים

250px|ממוזער|ימין|שלטי זיכרון לבית האדום ולגדוד העבודה, ליד מלון שרתון בתל אביב

קטגוריה:ההעפלה
קטגוריה:בסיסי ההגנה
קטגוריה:הסגנון האקלקטי בארץ ישראל
קטגוריה:רחוב הירקון
קטגוריה:תל אביב-יפו: מבנים שנהרסו
קטגוריה:בסיסי יחידה 8200
קטגוריה:תל אביב במלחמת העצמאות
נועם גיל

**נועם גיל** (נולד ב-1983) הוא סייף ישראלי לשעבר (בענף הדקר). הוא ייצג את ישראל בתחרויות רבות בעולם, וזכה במדליות במספר תחרויות מסבב גביע העולם.

## קריירה

גיל החל את דרכו ב-1989 אצל המאמן אפרים דביר בבית הספר "רעות" בו למד.

בשנת 1993 עבר להתאמן במועדון הסיוף הפועל כפר סבא תחת המאמן שמעון שפרוכמן.

חבר פעיל בסגל נבחרת ישראל בגילאים השונים משנת 1996 ועד 2005.

שנות השיא של גיל היו 2000–2004, בהן היה אלוף ישראל בנוער (2002) ושלישי בבוגרים (2002).
כמו כן, בשנים אלו השיג גיל תוצאות בינלאומיות מכובדות, ובהן:
* מקום 13 באליפות אירופה
* מקום 25 בדירוג העולמי
* מקום שלישי בגביע העולם לנוער
* מקום שלישי בתחרות סבב הדירוג העולמי לבוגרים

בשנת 2006 קיבל גיל מלגת סיוף מלאה באוניברסיטת המדינה של אוהיו, אך עקב פציעה בפרק כף ידו נאלץ לחזור לישראל לאחר שנה אחת בלבד.

ב-2004 הקים גיל עם מאמנו שפרוכמן את מועדון הסיוף מכבי הוד השרון, בו הוא גם שימש עוזר מאמן במהלך העשור הראשון של המאה ה-21.

גיל למד לתואר ראשון בפסיכולוגיה באוניברסיטה העברית, ולתואר שני בפסיכולוגיה חינוכית במרכז האקדמי פרס. כיום עובד בשירות הפסיכולוגי החינוכי כפסיכולוג חינוכי מומחה. מתגורר בטירת כרמל.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סייפים ישראלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי המרכז האקדמי פרס
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1983
מרטין פנין

**מרטין פנין** (**Martin Fenin **; נולד ב-16 באפריל 1987 בחב) הוא כדורגלן עבר צ'כי. לזכותו של פנין 16 הופעות במדי הנבחרת הצ'כית.

## קריירה
פנין החל את הקריירה שלו בשנת 2003 בקבוצת טפליצה הצ'כית. בשנת 2008 עבר לאיינטרכט פרנקפורט הגרמנית שם כבש שלושער במשחק הבכורה שלו בקבוצה. פנין שיחק בקבוצה עד 2011 עת עבר לאנרגי קוטבוס. לאחר מכן חזר לצ’כיה וחתם בסלאביה פראג, בהמשך חזר לקבוצת נעוריו טפליצה. ב-2015 חזר לגרמניה וחתם בפ.צ. קמניצר. בקיץ 2016 עבר לזברויובקה ברנו הצ’כית.

פנין כבש שלושה שערים בנבחרת צ'כיה עד גיל 20, במונדיאל הנוער 2007 בקנדה, כולל אחד בגמר נגד ארגנטינה. אחרי הטורניר הוא דורג במקום ה-16 כשחקן הטוב ביותר בעולם מתחת לגיל 21. ב-22 באוגוסט 2007, פנין ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת במשחק נגד נבחרת אוסטריה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:כדורגלנים צ'כים
קטגוריה:חלוצי כדורגל צ'כים
קטגוריה:כדורגלני טפליצה
קטגוריה:כדורגלני איינטרכט פרנקפורט
קטגוריה:כדורגלני אנרגי קוטבוס
קטגוריה:כדורגלני סלביה פראג
קטגוריה:כדורגלני איסטרס
קטגוריה:כדורגלני פ.צ. קמניצר
קטגוריה:כדורגלני זברויובקה ברנו
קטגוריה:כדורגלני נבחרת צ'כיה
קטגוריה:ספורטאים צ'כים בגרמניה
קטגוריה:ספורטאים זרים בצרפת
קטגוריה:כדורגלני יורו 2008
קטגוריה:צ'כים שנולדו ב-1987
יוזף שטראוס

**יוזף שטראוס**  (בגרמנית: **Josef Strauß**; 20 באוגוסט 1827 – 22 ביולי 1870) היה מלחין אוסטרי בעל שורשים יהודים, בנו השני של יוהאן שטראוס האב ואנה-מאריה שטריים ואחיהם של יוהאן שטראוס הבן ואדוארד שטראוס.

## ביוגרפיה
נולד בווינה. אביו ייעד אותו לקריירה צבאית בבית המלוכה ההבסבורגי. אך בסופו של דבר, קיבל הכשרה בתור מהנדס ואכן עבד במשרה זו בווינה.
יוזף שטראוס ניחן בכישרונות רבים והיה אמן, צייר, פואטיקן, זמר, דרמטורג, מלחין וממציא.

הוא הצטרף לתזמורת המשפחתית ביחד עם אחיו בשנות ה-50 של המאה ה-19.
יצירת הואלס הראשונה שלו נקראה: "הראשונה והאחרונה". (Die Ersten und Letzten, Walzer op. 1).
בשנת 1853, כשאחיו יוהאן חלה, יוזף לקח את תפקיד ראש התזמורת והמנצח.
והקהל קיבל אותו בזרועות פתוחות והעריך את לחניו הראשונים. 
בעקבות התנסות חיובית זו, החליט להמשיך להלחין.

#### חייו האישיים
יוזף שטראוס נשא לאישה את קרולין פְּרוּקְמָאייֶר בכנסיית סנט יוהאן-נפּוֹמוּק בווינה ב-8 ביוני 1857.
לשטראוס נולדה בת בשם קרולינה-אנה במרץ 1858.

#### מותו
במרבית חייו, יוזף שטראוס היה חולני. הוא סבל מהתעלפויות כרוניות וממגרנות רבות.
במהלך מסע הופעות בפולין, בשנת 1870 הוא נפל, מחוסר-הכרה, מבמת המנצח.
אשתו הביאה אותו בחזרה לווינה, וב-22 ביולי 1870 נקבע מותו. 
היו שמועות שסיבת מותו הייתה בעקבות מכות שקיבל מחיילים רוסיים שיכורים לאחר ששטראוס סירב להופיע מולם ערב אחד.
סיבת מותו מעולם לא נקבעה באופן חד-משמעי, זאת לאחר שאשתו סירבה בתוקף לניתוח שלאחר-המוות.

בין יצירותיו:

*The Mysterious Powers of Magnetism
*Music of the Spheres
*עם אחיו יוהאן חיבר את Pizzicato-Polka
*Village Swallows from Austria

## קישורים חיצוניים

* דף על יוזף ויוהאן שטראוס הבן
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מלחינים אוסטרים
קטגוריה:מלחינים מהתקופה הרומנטית
יוזף
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות המרכזי בווינה
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1827
קטגוריה:נפטרים ב-1870
מבחן בנדר

ממוזער|200px|לורטה בנדר
**מבחן בנדר**, או בשמו המלא **מבחן ה[[גשטלט]] הויזו-מוטורי בנדר**, הוא מבחן פסיכולוגי שפותח לראשונה על ידי הפסיכיאטרית לורטה בנדר. המבחן נועד להעריך "בשלות חזותית-תנועתית", לגלות לקויות התפתחותיות, או להעריך תפקוד נוירולוגי או פגיעה מוחית.

המבחן מכיל 9 כרטיסי צורות, שכל אחת מוצגת בתורה לנבדק, והוא מתבקש להעתיק אותן. הבוחן מנתח את התוצרים של הנבדק לפי מידת הדיוק ומאפיינים נוספים. המבחן בודק בין השאר מיומנויות תפיסה וזיכרון, ולעיתים משמש גם כמבחן אישיות.

לורטה בנדר הציגה לראשונה את המבחן בשנת 1938, בהשראת מחקרי תאוריית הגשטלט של מקס ורטהיימר, הקשורים לתפיסת השלם וחלקיו והמשמעויות העולות מכך.

המבחן משמש עד היום כאחד מחמשת המבחנים הפסיכולוגיים המרכזיים שמועברים לנבדקים על ידי פסיכולוגים בארץ ובעולם, במסגרת סוללת המבחנים הבסיסית.

גרסה מחודשת של המבחן יצאה בשנת 2003 ונקראת "בנדר-גשטלט II". היא כוללת, בנוסף לכרטיסים המקוריים, גם מספר כרטיסי צורות נוספים המותאמים לגילאים שונים, ובדיקות נוספות. ניתוח המבחן בגרסה זו נתפס כשיטתי ומובנה יותר.

העברה וציינון:
הנבדק מתבקש להעתיק צורות אל דף לבן ולאחר מכן לרשום שוב את אותן הצורות, הפעם מזיכרון.
התוצאות נבדקות ביחס לנורמות וכן על בסיס של הערכה קלינית. 

* אין להשתמש במבחן זה כמבחן יחיד אלא בתוך סולל של מבחנים.
* נורמות התפתחותיות: 5-10.
* מתאם 0.5-0.8 בין מבחן בנדר למבחן וקסלר לילדים עד גיל 10.

קטגוריה:מבחנים השלכתיים
תמי כרמלי

**תמר (תמי) כרמלי** (לבית פרנקל; נולדה ב-1939) היא ספורטאית פאראלימפית ישראלית.

## ביוגרפיה
כרמלי נולדה בברודי לבלה ויואל פרנקל בשנת 1939. בהיותה בת שלושה חודשים עלתה עם הוריה לארץ ישראל באוניה "פולוניה". בגיל צעיר לקתה בניוון רשתית ולאורך השנים הדרדרה יכולת ראייתה. בגיל ארבעים, לאחר מספר שנים בהן הבחינה באור וצל בלבד, התעוורה לחלוטין. בשנים אלו פסקה מעבודתה כספרנית בטכניון.

בשנת 1984 החלה כרמלי לשחק כדורת דשא והייתה העיוורת הראשונה להשתתף בישראל במשחקים בתחום. בעצת חברה ובסיוע עמותות למען העיוור השתתפה כרמלי בשנת 1988 בייסוד קבוצת כדורת דשא לעיוורים, שהחלה בעיר מגוריה בחיפה ובמהלך השנים התפתחה לקבוצות נוספות ברחבי הארץ. כרמלי, חלוצת התחום בארץ, זכתה בהישגים לאומיים ובינלאומיים בכדורת דשא. בשנת 1995 היא אושרה להשתתפות במשחקים הפאראלימפיים באטלנטה, בה זכתה במדליית ארד.

אלופת ישראל בכדורת דשא (תחרויות לנשים בדרגת הקושי B1) בשנים 1991, 1999, 2001, 2002, 2005, 2008.

כרמלי הייתה נשואה לעמוס עד מותו בשנת 2014. מנישואים אלה נולדו לבני הזוג שני בנים. מתגוררת בשכונת דניה בחיפה.

סיפור התמודדותה עם העיוורון והכנותיה לאולימפיאדה תועדו בסרט "האולימפיאדה הראשונה של אמא" בבימוי בנה רן. משנת 1984 היא עוסקת ברפלקסולוגיה ועיסוי הוליסטי.

בשנת 2006 ושוב בשנת 2012 זכתה לתעודת "ספורטאי השנה" באירוע שקיים משרד התרבות והספורט.

## קישורים חיצוניים
* פירוט השתתפותה בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים באתר הרשמי של IPC 
* האולימפיאדה הראשונה של אמא, סרט על זכייתה של תמי כרמלי באולימפיאדה הפראלימפית אטלנטה 1996.
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מדליסטיות פאראלימפיות ישראליות
קטגוריה:זוכי מדליית ארד פאראלימפית מישראל
קטגוריה:שחקני כדורת דשא פאראלימפיים ישראלים
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים אטלנטה (1996)
קטגוריה:שחקני כדורת דשא במשחקים הפאראלימפיים אטלנטה (1996)
קטגוריה:משתתפות המשחקים הפאראלימפיים אטלנטה (1996)
קטגוריה:שחקני כדורת דשא פאראלימפיים
קטגוריה:שחקני כדורת דשא ישראלים
קטגוריה:עיוורים ישראלים
קטגוריה:ספרניות ומידעניות ישראליות
קטגוריה:ספרנים ומידענים ישראלים
קטגוריה:דניה: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1939
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1939