דיוקן גאורג גיזה

**דיוקן גאורג גיזה** הוא ציור משנת 1532 מאת הצייר הנס הולביין הבן, המצוי כיום בגמלדה-גאלרי בברלין. היצירה נמנית עם סדרת דיוקנאות של סוחרים אמידים מן ברית ההנזה, אשר צוירו בידי הולביין במהלך שנות ה־1530. סדרה זו משקפת את העלייה בחשיבותה של מעמד הסוחרים המתהווה, ואת השתלבותו הגוברת בזירה הבינלאומית.

## רקע
בשנות ה־1530 הוזמן הצייר הנס הולביין הבן לצייר דיוקנאות של בני משפחות סוחרים אמידות מברית ערי הנזה, אשר פעלו בשלוחות המסחר של משפחותיהם בסטיליארד שבלונדון. במסגרת זו יצר הולביין סדרה של שמונה דיוקנאות של סוחרים שפעלו במקום. בין הדיוקנאות נכללים גאורג גיזה מדנציג, הנס מאנטוורפן והרמן ודיג (כולם צוירו בשנת 1532); הילבראנט ודיג מקלן; בן משפחת ודיג שזהותו אינה ידועה; דירק טיביס מדויסבורג; קיריאקוס קאלה ודריק בורן (כולם צוירו בשנת 1533); וכן דריק ברק, שצויר בשנת 1536.

סוחרי ברית ההנזה ייצגו סוג חדש של מעמד סוחרים, אשר החל לתפוס עמדה דומיננטית במסחר האירופי במאות ה־14 וה־15. בשונה מן הנוהג שהיה מקובל בימי הביניים, שבו הובלו סחורות מעיר שוק אחת לאחרת, פעלו סוחרים אלה בקנה מידה רחב, תוך ייבוא וייצוא של סחורות למרחקים ארוכים. הם השתלבו בזירה הבינלאומית והחזיקו לעיתים משרדים קבועים בערים מרכזיות באירופה ובאסיה, שנוהלו בידי סוכנים או בני משפחה.

סוחרים אלה התאגדו במסגרת אחווה מסחרית שנודעה בשם ברית ההנזה, במטרה לשלוט במסחר, להסיר מגבלות ולנהל משא ומתן על זכויות והטבות עבור חבריה. בלונדון התרכזו סוחרי ההנזה במתחם הסטיליארד (Steelyard), שם נהנו מהגנה מסוימת ומפטורים ממסים ומכסי יבוא שונים. שמו של המתחם נגזר מאזני השקילה שפעלו בו. הסטיליארד היה מתחם מוקף חומה על הגדה הצפונית של נהר התמזה, סמוך לגשר לונדון, ואפשר פריקה ישירה של סחורות שהגיעו דרך הים אל מחסניו.

מלבד משרדים ומחסנים כלל המתחם גם מגורי סוחרים, אולם גילדה, אולמות מסחר בבדים, מרתפי יין ומטבחים. בפועל התקיימה במקום קהילה נפרדת ועצמאית, אשר נוהלה על פי תקנות ברית ההנזה ואכיפתן הופקדה בידי ערי המוצא של הסוחרים.

עד המאה ה־16 נעשה מקובל בקרב סוחרים אמידים, אשר היו בידיהם האמצעים להזמין יצירות אמנות, להנציח את דמותם בציורים, בין לבדם ובין לצד בני משפחתם. בעקבות זאת הפכו הסוחרים ומעמד הסוחרים לנושא מרכזי בציור ולמקור הכנסה חשוב עבור אמנים.

## גאורג גיזה
גאורג גיזה, אחד מבניהם הצעירים של אלברכט גיזה ואשתו אליזבת לנגנבק, נולד בדנציג (גדנסק) בשנת 1497. משפחתו מצד האב הייתה משפחת סוחרים אמידה, אשר היגרה מקלן בשנות ה־1430. אביו כיהן כראש העיר של דנציג, וגם דודו מצד אמו מילא תפקיד זה. לגיזה היו לפחות שישה אחים ואחיות מבוגרים ממנו, ששמותיהם אינם ידועים במלואם. אחיו הבכור, טידמן גיזה, שימש כבישוף של קולם (חלמנו).

מקורות תיעודיים מצביעים על כך שגאורג גיזה עבד בשלוחה הלונדונית של משפחתו במהלך שנות ה־1520 וה־1530, במשך תקופה של לפחות שתים עשרה שנים. ייתכן כי בראשית דרכו סייע לאחיו הבכור פרנסיס. בעת הזמנת הדיוקן היה ככל הנראה מאורס. שלוש שנים לאחר השלמת הציור שב לעיר הולדתו דנציג, שם נישא לכריסטינה קריגר, בתו של הסוחר הבולט מטידמן קריגר ונכדתו של ראש עיריית טורן (טורון). גיזה נפטר בפברואר 1562.

## הציור
הדיוקן של גאורג גיזה הוזמן וצויר בשנת 1532, בעת שהמצולם שהה בשלוחה הלונדונית של ברית ההנזה. חוקרים מסכימים בדרך כלל כי זהו הדיוקן הראשון שצייר הנס הולביין הבן לאחר שובו לאנגליה. זהותו של המצולם מזוהה בבירור כגאורג גיזה, כפי שעולה מן הכתובות השונות הנושאות את שמו ומופיעות בציור. עיסוקו כסוחר ניכר אף הוא, באמצעות לבושו והכלים המקצועיים המוצגים סביבו.

הסמליות הניכרת בציור הייתה נושא למחקר נרחב. סיכום של הסמלים ומשמעויותיהם המשוערות הוצג על ידי הולמן:

בציור מופיעים סמלים רבים, אשר זוהו במחקר האמנות כבעלי משמעויות סמליות אפשריות:
* **ציפורנים באגרטל (בחלק השמאלי התחתון):** הציפורן שימשה כסמל מסורתי לאירוסין או לשידוך.
* **רוזמרין (באגרטל):** עשב המסמל ידידות או זיכרון.
* **בזיליקום (באגרטל):** עשב המסמל הגנה מפני מחלות; ייתכן שהוא מרמז באופן עקיף למגפת הדבר שפגעה בעיר באותה תקופה.
* **לוחית (מעל ראשו של גיזה):** מזהה את המצולם ומציינת כי הוא בשנתו ה־34 בשנת 1532.
* **מכתב (בידו של גיזה):** מכתב מאחיו, הכתוב בסקסונית תיכונה (גרמנית תחתית תיכונה), הנושא כתובת המיועדת למסירה לאחיו בלונדון; הוא מדגיש את קשריו המשפחתיים.
* **מכתבים ורצועות איטום נוספים (על הקיר ועל השולחן):** הציור מדגיש את נושא ההתכתבות, וכולל מסמכים ממשפחות סוחרים שונות בצפון אירופה, הכתובים בשפות שונות, ומרמזים על רשת קשרים מסחריים רחבה. במכתבים מופיעים איותים שונים לשמו של גיזה.
* **שעון (על השולחן):** מסמל את חלוף הזמן, וייתכן כי מרמז לערכו של הזמן עבור הסוחר.
* **המוטו האישי של גיזה (על קיר המשרד):** הכתובת *"Nulla sine merore voluptas"* ("אין שמחה ללא צער") עשויה לרמוז לאופיו החולף של עיסוקו או למצבו בלונדון.
* **חותם המשפחה (על השולחן, משמאל למטה):** אוסף סימני סוחרים על גבי חותמות, המהווים סמל המוכר לקהילת הסוחרים מערי ההנזה ומזהים את המשפחה כסוחרים.

ממוזער|218x218 פיקסלים|דיוקנו של גיזה הוצג על שטר 100,000 מארק משנת 1923.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:דיוקנאות גברים
קטגוריה:גמלדה-גאלרי: ציורים
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-16
קטגוריה:ציורי שמן