open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
עמנואל לויצה

[ממוזער|250px|[וושינגטון חוצה את הדלאוור]]
ממוזער|250px|"מערבה נפקחת דרכה של האימפריה"
[שמאל|250px|ממוזער|וושינגטון אוסף את פלוגותיו ב[קרב מונומות']]
**עמנואל גוטליב לויצה** (באנגלית: **Emanuel Gottlieb Leutze**; 
24 במאי 1816 – 18 ביולי 1868) היה צייר אמריקאי שהתמחה בציורים היסטוריים, וידוע בשל יצירתו "וושינגטון חוצה את הדלאוור".

## קורות חיים
לויצה נולד בשווביש גמונד בוורטמברג שבגרמניה. בהיותו ילד היגרה משפחתו לפילדלפיה במדינת פנסילבניה שבארצות הברית, לאחר מכן עברו לפרידריכסברג שבמדינת וירג'יניה. לויצה למד אמנות בסטודיו של ג'י. אי. סמית', וצייר דיוקנאות מפילדלפיה. הוא מכר מספר דיוקנאות, ובכסף שחסך שב לדיסלדורף שבגרמניה, שם למד אמנות תחת קרל פרידריך לסינג. בשנת 1842 עבר למינכן על מנת ללמוד תחת פטר פון קורנליוס, וביקר בוונציה וברומא. בשנת 1845 שב לדיסלדורף, התחתן, והתגורר בעיר עד שנת 1859.

יצירתו הגדולה הראשונה לאחר שובו לדיסלדורף, "קולומבוס מול מועצת סלמנקה", נרכשה על ידי איגוד האמנות של דיסלדורף. 

לויצה היה תומך נלהב של התנועות הליברליות באביב העמים, והחליט ליצור יצירה שתעודד את רוחם של המהפכנים. הוא נעזר בתיירים אמריקאים, וצייר בשנת 1850 את יצירתו המונומנטלית "וושינגטון חוצה את הדלאוור". בשנת 1854 סיים את יצירתו "וושינגטון אוסף את פלוגותיו בקרב מונומות'".

ג'וליאן סקוט היה בין תלמידיו.

בשנת 1860 התבקש על ידי בית הנבחרים של ארצות הברית ליצור יצירה עבור גרם המדרגות של בניין הקפיטול בוושינגטון הבירה. לויצה יצר את "מערבה נפקחת דרכה של האימפריה", המכונה כיום "וסטוורד הו".

עמנואל לויצה נפטר בוושינגטון די.סי בגיל 53.

## קישורים חיצוניים

* יצירות לויצה באתר MuseumSyndicate
* קורות חיים ותיאור יצירותיו
* דייוויד האקטו פישר, קורות חייו של לויצה ותיאור "וושינגטון חוצה את הדלאוור", באתר אוניברסיטת אוקספורד
* 
* 

קטגוריה:מהגרים מגרמניה לארצות הברית
קטגוריה:ציירים אמריקאים
קטגוריה:אמני הרומנטיקה
קטגוריה:אביב העמים: אישים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1816
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1868
מיכאל בן חורין

**מיכאל בן חורין** (נולד בט"ז באייר ה'תש"ח, 25 במאי 1948) הוא פעיל ימין-קיצוני בולט בישראל. הגה את יוזמת "מדינת יהודה", הוציא לאור את הספרים "ברוך הגבר" ו"בגידה בסיני".

## ביוגרפיה
נולד בצרפת בשם מיכאל קנכט כילד השני מבין ארבעה ילדים ליעקב (ז'אק) וחנה (אנני) קנכט, ילידי גרמניה וניצולי שואה. המשפחה עלתה מאוחר יותר לארץ והתיישבה ברעננה.

בן חורין התגייס במאי 1966 ושירת בחטיבת הצנחנים כמאגיסט. בהמשך יצא לקורס קצינים וחזר לשרת בבית אל. הוצב במקום ה-5 ברשימת כך בבחירות לכנסת העשירית.

בימי המאבק נגד הנסיגה מסיני בעקבות הסכם השלום בין ישראל למצרים, היה ממקימי חצר אדר ורכז היישוב. הוא הורשע בהחזקת שישה קראוונים של הסוכנות היהודית שנלקחו בלי רשות ממושב פרי גן.

### נשיא מדינת יהודה
בסוף 1989 הכריז על יוזמת "מדינת יהודה", בעקבות הכרזת הארגון לשחרור פלסטין על הקמת "מדינה פלסטינית" ב-15 בנובמבר 1988. כרבע מהמדינות החברות באו"ם הכירו מיד ב"מדינה הפלסטינית", ובן חורין ופעילים נוספים חששו שהלחץ הבינלאומי יוביל את ישראל לסגת מיהודה ושומרון. לכן ביקשו להניח את היסודות עבור מדינה יהודית עצמאית, אם הדבר יצא לפועל, בשטח שתפנה מדינת ישראל. כינוס ראשון של הפעילים נערך בקריית ארבע ב-26 בדצמבר 1988. ב-18 בינואר 1989 כמה מאות פעילים ערכו כנס במלון פלאזה שרתון בירושלים, במה שהם כינו "הקונגרס הראשון", והודיעו על כוונתם להקים את "מדינת יהודה". ביולי 1989 עצרה המשטרה שמונה מפעילי "מדינת יהודה" והם נחקרו על המרדה והתאגדות אסורה. לאחר יומיים שוחררו כל העצורים למעט בן חורין, שהוחזק במעצר במשך מספר ימים.

במהלך חול המועד סוכות (1989) נערך כינוס אותו הוביל בן-חורין כ"נשיא מדינת יהודה". בן־חורין נחקר במשטרה על הדברים שאמר בכינוס נגד ערבים: "ממשלת ישראל לא רוצה, לא מסוגלת ולא יכולה לגרש יהודים מיש"ע. הגיע הזמן שהיהודים יתפכחו ויבינו שהבעיה היא ערבים ולא יהודים. אנחנו, במדינה החדשה, לא נהיה כבולים לבג"ץ ונוכל לגרש ערבים בחופשיות", משום שהדברים נחשבו להסתה לגזענות.

### שנות ה-90 ואילך
בינואר 1990 הועמד מיכאל בן חורין למשפט בחשד להצתת בית דפוס.

לאחר טבח מערת המכפלה הושם במעצר מנהלי למשך חצי שנה.

ב-1995 ערך והוציא לאור את הספר "ברוך הגבר", ובעקבות כך הורשע בפרסום הסתה לגזענות ובעידוד לאלימות. בנוסף היה בין מארגני "הילולה" על קברו של ברוך גולדשטיין, שהתקיימה במשך מספר שנים.

פרסם גם מאמרים בעלון שבת "דרכה של תורה" המזוהה עם רעיונות תנועת כך.

בקיץ 2004, לקראת ביצוע תוכנית ההתנתקות, מיכאל בן חורין ניסה לחדש את רעיון "מדינת יהודה". בנוסף היה בין יוזמי טקס פולסא דנורא, שלדברי משתתפיו נועד להביא למותו של ראש הממשלה אריאל שרון.

## חיים אישיים
מתגורר היום במושב נוב שברמת הגולן. הוא למד אווירונאוטיקה בטכניון ונשוי לאראלה רפפורט, בתו של גבריאל רפפורט ("גברוש"), שחזרה בתשובה. לבני הזוג 12 ילדים. בנו, עובד, ניצח בתוכנית סוף הדרך.

אחותו היא דבורה ריפס שהייתה נשואה לפרופסור למתמטיקה אליהו ריפס.

## קישורים חיצוניים
*; 
*

## הערות שוליים

קטגוריה:פעילי כך
קטגוריה:פעילי ימין רדיקלי ישראלים
קטגוריה:מורשעים בדין בישראל
קטגוריה:עצירים מנהליים בישראל
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל: הנדסת אווירונאוטיקה
קטגוריה:ישראלים ילידי צרפת
קטגוריה:נוב: אישים
קטגוריה:תושבי מאחזים
קטגוריה:חבל ימית: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
חלל תהודה

**חלל תהודה** הוא חלל סגור (או כמעט סגור) שאפשרי בו קיום של גלים עומדים מסוימים, כגון גלי קול או גלים אלקטרומגנטיים. חלל התהודה מגביל את אורכי הגל האפשריים לערכים מסוימים שתלויים בצורה הגאומטרית של חלל התהודה.  

## דוגמאות
# תיבת התהודה של גיטרה היא חלל כמעט סגור (כדי לאפשר לצליל לצאת החוצה) המקיים גלי קול בתוכו. 
# תנור מיקרוגל הוא חלל תהודה של גלי מיקרו, שהם גלים אלקטרומגנטיים.

## הגבלה של אורך הגל

חלל התהודה הפשוט ביותר שניתן לשקול הוא מיתר אלסטי, שהוא מעין אידיאליזציה נטולת חיכוך של מיתר של כלי נגינה כגון גיטרה. נניח כי המיתר נמתח מהנקודה \ x=0\  לנקודה \ x=L\ . בנקודות הקצה המיתר קשור ולכן שם לא תיתכן תנודה. אם הגל העומד הוא מהצורה \ \sin \omega t \sin kx\ , מתחייב שהפונקציה הזו תתאפס בשני הקצוות. הדרישה המתמטית היא \ \sin kL = 0\ , וזה מגביל את ה-k האפשריים לערכים \ k_n=n\pi /L\ , ולכן לאורכי גל מסוימים \ \lambda_n=2L/n\ .

מאחר שהתדר  \omega  קשור למספר הגל \ k דרך מהירות הגלים \ \omega=kv\ , הרי שגם רק תדרים מסוימים אפשריים.

קטגוריה:גלים
שמחה פרידמן

**שמחה פרידמן** (אפריל 1911 – 5 בינואר 1990) היה מחנך ואיש ציבור ישראלי שכיהן כחבר הכנסת מטעם מפד"ל.

## קורות חיים
פרידמן נולד בשנת 1911 בסטריצוב שבפולין. בצעירותו עבר עם משפחתו לנירנברג בגרמניה ובבגרותו למד בבית המדרש לרבנים על שם הילדסהיימר בברלין ובאוניברסיטת ברלין. בין השנים 1935–1938 היה מורה בבית הספר היהודי בלייפציג. בשנת 1939 עלה לארץ ישראל.

עם עלייתו ארצה החל פרידמן לעבוד כמורה בבית הספר החקלאי מקוה ישראל, בו לימד עד הצטרפותו לקיבוץ טירת צבי בשנת 1943. במשך 24 שנים, עד לשנת 1967, היה מורה ומנהל בבתי הספר של תנועת הקיבוץ הדתי. לאחר מכן יצא לשליחות חינוכית בניו יורק ובשובו ארצה, בשנת 1968, מונה למפקח על מוסדות החינוך העל-יסודיים הדתיים במחוז הצפון.

בשנת 1969 נבחר פרידמן לכנסת השביעית מטעם המפד"ל. כהונתו נמשכה עד לפיזור הכנסת והתחדשה בשנת 1975, במהלך הכנסת השמינית, כמחליפו של מיכאל חזני. במקביל לכהונתו זו הרצה גם במחלקה לתלמוד באוניברסיטת בר-אילן.

נפטר בשנת 1990, והובא למנוחות בבית העלמין של קיבוצו טירת צבי . על מצבתו נכתב פסוק מספר מלאכי ב, ז  - כי שפתי כהן ישמרו דעת ותורה יבקשו מפיהו. אשתו לאה עליזה נפטרה בשנת 2014, ונקברה לצדו .

## פרסומים
* **פרק ערבי פסחים**, חוברת עזר לדידקטיקה ולמתודיקה, ניו יורק: הוצאת ועד החינוך היהודי בניו יורק בהשתתפות המחלקה לחינוך ולתרבות תורניים בגולה, 1968.
* **אמונת חכמים**, תל אביב: הקיבוץ הדתי-נאמני תורה ועבודה, תשמ"ב.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* שמחה פרידמן, מעריב, 7 בינואר 1990
* אברהם תירוש, שמחה פרידמן כמשל, מעריב, 9 בינואר 1990

קטגוריה:חברי הכנסת השביעית
קטגוריה:חברי הכנסת השמינית
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם המפד"ל
קטגוריה:בוגרי בית המדרש לרבנים בברלין
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים גרמנים
קטגוריה:אנשי חינוך ביישוב
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:טירת צבי: אישים
קטגוריה:סגל בית הספר החקלאי מקוה ישראל
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הומבולדט של ברלין
קטגוריה:שליחי הסוכנות היהודית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1911
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1990
קטגוריה:אישים הקבורים בטירת צבי
שמריהו בן-צור

**שמריהו בן-צור** (נולד ב-25 במרץ 1944) הוא איש חינוך ישראלי שכיהן כחבר הכנסת מטעם מפד"ל.

## חייו
בן-צור נולד בתימן ועלה עם משפחתו לישראל בשנת 1950. בסיום לימודיו באוניברסיטה העברית בירושלים הוא החל לעבוד בהוראה, ובמרוצת השנים השלים תואר שני במדע המדינה באוניברסיטת בר-אילן.

כמורה החל בן-צור לפעול במוסדות ארגון המורים הדתיים בישראל, ונבחר לעמוד בראשו. בתפקיד זה נבחר לכהן כיו"ר האיגוד העולמי של המורים התורניים ומונה לשמש ממלא מקומו של מזכ"ל הסתדרות המורים.

בשנת 1996 נבחר מטעם המפד"ל לכנסת ה-14. לאורך כהונת הכנסת שימש כיו"ר הסיעה בכנסת, סגן יושב ראש הכנסת וחבר בוועדות הכנסת השונות.

בבחירות לכנסת ה-17 הוא הוצב במקום ה-15 ברשימת האיחוד הלאומי-מפד"ל לכנסת.

בן-צור כיהן כמזכ"ל המפד"ל, ובפברואר 2011 חייב בית הדין לעבודה את המפלגה לשלם לבן צור 6.5 מיליון ש"ח בגין הלנת שכר של 5 שנים.

נכון לשנת 2018 משמש בן צור כדירקטור בבנק מסד.

## חיים אישיים
בן צור נשוי ואב לארבעה ילדים.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם המפד"ל
קטגוריה:ציונות דתית: אנשי חינוך
קטגוריה:חברי הכנסת הארבע עשרה
קטגוריה:ישראלים ילידי תימן
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:פעילי הסתדרות המורים
קטגוריה:סגני יושב ראש הכנסת בכנסת הארבע עשרה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
אליאס נח'לה

**אליאס נח'לה** (בערבית: **إلياس نخلة**; 1913 – 29 ביוני 1990) היה איש ציבור ערבי-ישראלי שכיהן כחבר הכנסת בשנים 1959–1974.
## ביוגרפיה
נח'לה נולד בראמה, בן למשפחה יוונית קתולית. אביו היה מוכתר העדה בכפר. את לימודיו סיים בתיכון הסקוטי בצפת. בשנים 1930–1948 שירת בחיל הספר העבר-ירדני והגיע לדרגת קפטן. בתקופת מלחמת העצמאות היה חבר בצבא ההצלה ועסק בשטח סוריה בהדרכת המתנדבים, לאחר מכן חזר עם יחידתו לגבולות ישראל והשתתף בקרב רמת יוחנן, כמו גם בקרבות מלכיה ובקרב במג'ד אל-כרום.

לאחר מבצע חירם היה בין העוזבים ללבנון. חזרתו לישראל התאפשרה רק בשנת 1952 במסגרת הסכם איחוד משפחות. בשנת 1953 נבחר לחבר המועצה המקומית בכפר ראמה. לקראת הבחירות לכנסת הרביעית התמודד לכנסת מטעם מפלגת קידמה ופיתוח.

כהונתו בכנסת נמשכה לאורך ארבע כהונות רצופות, שבמהלכן היה חבר ועדת חוקה, חוק ומשפט וועדת החינוך והתרבות. בכנסת השביעית כיהן כסגן יושב ראש הכנסת.

באוקטובר 1968 פרש מסיעת שיתוף ופיתוח והקים את אחווה יהודית-ערבית.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם שיתוף ואחווה
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם קידמה ופיתוח
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם שיתוף ופיתוח
קטגוריה:ערבים נוצרים ישראלים
קטגוריה:צבא ההצלה
קטגוריה:חברי הכנסת הרביעית
קטגוריה:חברי הכנסת החמישית
קטגוריה:חברי הכנסת השישית
קטגוריה:חברי הכנסת השביעית
קטגוריה:חברי מועצה ברשויות מקומיות בישראל
קטגוריה:אנשי משטרת המנדט
קטגוריה:החברה הערבית בארץ ישראל המנדטורית: אישים
קטגוריה:חברי כנסת ערבים
קטגוריה:ראמה (יישוב): חברי הכנסת
קטגוריה:סגני יושב ראש הכנסת בכנסת השביעית
קטגוריה:חברי כנסת נוצרים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1913
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1990
קית' (סרט)

**קית**' (באנגלית: **Keith**) הוא סרט עצמאי של טוד קסלר, אותו גם כתב יחד עם דוד זאבל, המבוסס על הסיפור הקצר שנכתב על ידי הסופר רון קארלסון. 
בסרט מככבים השחקן וזמר הפופ ג'סי מק'קרטני, אליזבת הארנויס ומרגו הרשמן.

הסרט המלודרמטי סובב סביב הנערה בת ה-17, "נטלי", החושבת שיש לה חיים מעוצבים ומסודרים עד שהיא פוגשת את הסטודנט החדש, קית' זטרסטרום, אותו משחק ג'סי מק'קרטני. נטלי חוששת מעט כאשר קית' מראה סימני התעניינות בה, אבל היא מגלה בסופו של דבר שקית' מסתיר סוד אפל, עם השלכות טראגיות. 

הסרט צולם בסוף 2005, תחילת 2006, ובתחילה היה אמור לצאת לקולנוע בקיץ 2007 ובסופו של דבר יצא למסכים בספטמבר 2008.

## צוות השחקנים
*ג'סי מק'קרטני- קית' זטרסטרום
*אליזבת הארנויס - נטלי
*מרגו הרשמן- ברוק
*טבית'ה בראונסטון- סינתיה אנדרסון

## פרסים
2007: **זכה:** פסטיבל הסרטים "גיפוני"- על הסרט הטוב ביותר.

## טריוויה
השיר, "We Can Go Anywhere", שבוצע על ידי השחקן והזמר ג'סי מק'קרטני, מופיע בסוף הסרט. בנוסף, הוא מופיע באלבום החדש של מק'קרטני, Right Where You Want Me.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים עצמאיים
קטגוריה:סרטי 2008
קטגוריה:סרטים על מוות
סוחוי Su-30

שמאל|ממוזער|250px|מדינות שהחזיקו במטוסי סוחוי-30
**סוחוי Su-30** (ברוסית: **Су-30**) הוא מטוס קרב מתוצרת חברת סוחוי הרוסית. המטוס מכונה לפי קודי נאט"ו **"Flanker-C"**. המטוס מבוסס על הסוחוי-27 ומיועד להשגת עליונות אווירית ולתקיפה קרקעית.

## פיתוח
פיתוח המטוס החל בשנת 1986 במסגרתו עבר הסוחוי-27 שדרוגים ותוספות כדי לעמוד בדרישות כוחות ההגנה האווירית של רוסיה, בין היתר הגדלת טווח הפעולה של המטוס. לשם כך נבחר הדגם הדו מושבי של הסוחוי-27 (Su-27UB) שכן למשימות ארוכות טווח היה צורך בטייס ובנווט. תחילה נקרא המטוס Su-27PU ואב הטיפוס ערך את טיסת הבכורה ב־31 בדצמבר 1989.

בין השדרוגים והתוספות של המטוס ניתן לציין:
* התאמת המטוס לתדלוק באוויר
* האוויוניקה של המטוס שונתה ולמטוס נוספו ציוד תקשורת והדרכה מיוחדים.
* התאמתו של המטוס בכך שיכול לשמש בנוסף לייעודו כמטוס יירוט ותקיפה גם כמרכז בקרה והתראה.

בהמשך שונה שם המטוס לסוחוי-30 והחברה גם הציגה את דגם הסוחוי-30MK לייצוא.

### דגמים
* **Su-27PU** – מטוס יירוט דו מושבי המבוסס על ה-Su-27UB. מאוחר יותר קיבל את סימול הדגם Su-30.
* **Su-30K** – גרסת ייצוא בסיסית.
* **Su-30KI** – המטוס החד מושבי היחיד בסדרה. תוכנן כמטוס חלופי למטוסי ה-Su-27 של חיל האוויר הרוסי וכן למכירה לאינדונזיה.
* **Su-30KN** – שדרוג של הדגמים Su-27UB וה-Su-30K.
* **Su-30M** – שדרוג של ה-Su-27PU והפיכתו למטוס רב משימתי.
* **Su-30MK** – גרסת הייצוא של המטוס אשר נחשפה ב־1993.
* **Su-30M2** – שדרוג של ה-Su-30MK, בעל הנעה וקטורית.
* **[[Su-30MKI]]**  – גרסת הייצוא להודו, הכוללת מערכות ישראליות, הודיות וצרפתיות. מרבית המטוסים אמורים להיבנות על ידי חברת HAL – התעשייה האווירית ההודית. גרסה זו ידועה גם בקוד דיווח נאט"ו **Flanker-H**.
* **[[Su-30MKK]]**  – גרסת הייצוא לסין. גרסה זו ידועה גם בקוד דיווח נאט"ו **Flanker-G**.
* **[[Su-30MKM]]**  – גרסת הייצוא למלזיה. כוללת מערכות רוסיות, דרום אפריקאיות וצרפתיות.
* **Su-30MKV** – גרסת הייצוא לוונצואלה. מבוסס על ה-Su-30MK2.
* **Su-30MK2** – כוללת שדרוגים של מערכות האלקטרוניקה וכן יכולות תקיפה נגד אוניות.
* **Su-30MK2V** – גרסת הייצוא של ה-Su-30MK2 לווייטנאם.
* **Su-30MK3** – Su-30MKK עם  ויכולות תקיפה נגד אוניות.
* **Su-30MKA** – גרסת הייצוא לאלג'יריה הדומה ל-Su-30MKI אך כולל מערכות צרפתיות משופרות.

## מפעילות
* 
* 
* 
*  – קלטה את דגם Su-30MKI המשלב בין היתר גם טכנולוגיה ישראלית וצרפתית. מרבית המטוסים שרכשה הודו הורכבו בהודו עצמה. בסך הכל קלט חיל האוויר ההודי 240 מטוסים.
*  סין – קלטה את דגם ה-Su-30MKK, חיל האוויר הסיני קלט 76 מטוסים בעוד שחיל הים הסיני קלט 24 מטוסים מדגם סוחוי-30MK2. כמו כן סין מפעילה את הסוחוי-27 ומייצרת גם גרסאות עצמאיות של המטוס (J-11).
*  – רכשה 24 מטוסים מדגם Su-30MK2.
*  – רכשה 28 מטוסים מדגם Su-30MKA.
*  – רכשה 18 מטוסים מדגם Su-30MKM.
*  – מפעילה שני מטוסים והזמינה 6 מטוסים נוספים מדגם Su-30MK2.
*  – מפעילה 12 מטוסים.
*  – קיבלה רישיון לייצור מטוסים מסדרת Su-30 Flanker-C.

## קישורים חיצוניים

Su-30
קטגוריה:מטוסי קרב סילוניים
קטגוריה:מטוסי קרב מתוצרת ברית המועצות
קטגוריה:מטוסי קרב של הדור הרביעי
דייוויד סוטר

**דייוויד האקט סוּטר** (באנגלית: **David Hackett Souter**; 17 בספטמבר 1939 – 8 במאי 2025) היה שופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית.

## ביוגרפיה
סוטר נולד במלרוז, פרוור של בוסטון שבמסצ'וסטס. הוא סיים תואר ראשון ושני באוניברסיטת הרווארד, זכה במלגת רודז ועבר ללמוד באוניברסיטת אוקספורד. לאחר שחזר מאנגליה החל בלימודי משפטים בהרווארד אותם סיים ב-1966.

במרוצת השנים התערה סוטר בפוליטיקת המפלגה הרפובליקנית של מדינתו. הוא שירת כשופט במסצ'וסטס, וב-1990 מונה לשופט בבית המשפט הפדרלי לערעורים של המחוז הראשון. באותה השנה, בחר בו הנשיא ג'ורג' הרברט ווקר בוש כמועמד לשופט בבית המשפט העליון האמריקני במקום ויליאם ברנן שפרש. סוטר אכזב את תומכיו הרפובליקנים בהיותו מתון וליברלי באופן יחסי.

בשנותיו הראשונות נטה סוטר לכיוון השמרני, ורוב הצבעותיו היו יחד עם נשיא בית המשפט דאז ויליאם רנקוויסט ועם השופט דאז אנטונין סקאליה. עם זאת, ביחד עם שני שופטים אחרים שמונו על ידי נשיאים רפובליקנים, אנתוני קנדי וסנדרה דיי או'קונור, כתב סוטר דעה תומכת בפסק דין הורות מתוכננת נגד קייסי, אשר שמר על הלכת בית המשפט העליון בפסק הדין רו נגד וייד אשר הכירה בזכות חוקתית להפלות. מאז סוטר נחשב לליברל בבית המשפט, והוא פסק ביחד עם השופטים הליברלים סטיבנס, גינסבורג וברייר לעיתים קרובות, כולל בפסק הדין בוש נגד גור.

במאי 2009 הודיע נשיא ארצות הברית ברק אובמה, שסוטר התפטר מתפקידו עקב רצונו לפרוש בחזרה למדינת מולדתו ניו המפשייר. אובמה בחר בסוניה סוטומיור כמחליפתו.

סוטר נפטר ב-8 במאי 2025.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:שופטי בית המשפט העליון של ארצות הברית
קטגוריה:זוכי מלגת רודס
קטגוריה:שופטי בתי המשפט הפדרליים לערעורים של ארצות הברית
קטגוריה:שופטי בתי המשפט של מדינת מסצ'וסטס
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1939
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2025
יוסף דיאב

**יוסף עבדאללה דיאב** (בערבית: **يوسف عبدالله دياب**; 1917 – 18 בפברואר 1984) היה איש ציבור ערבי ישראלי, וחבר הכנסת בכנסת הרביעית.

## ביוגרפיה
דיאב נולד בטמרה.

בבחירות לכנסת הרביעית התמודד מטעם מפלגת "שיתוף ואחווה" ונבחר מטעמה לכהן כחבר הכנסת. במהלך כהונתו היה חבר ועדת הכלכלה וממלא מקום בוועדת פנקס הבוחרים.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם שיתוף ואחווה
קטגוריה:חברי הכנסת הרביעית
קטגוריה:חברי כנסת ערבים
קטגוריה:טמרה: חברי הכנסת
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1917
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1984
בנו כהן

[250px|ממוזער|שמאל|בנו כהן מעיד ב[משפט אייכמן]]
**בנו כהן** (30 בספטמבר 1894 – 24 בנובמבר 1975) היה איש ציבור ישראלי שכיהן כחבר הכנסת בכנסת החמישית.

## ביוגרפיה
כהן נולד בגרמניה ובמהלך מלחמת העולם הראשונה שירת בצבא הגרמני. בהמשך למד משפטים באוניברסיטת ורוצלב והוסמך כעורך דין. במהלך לימודיו הוא היה בין פעילי אגודת הסטודנטים הציוניים בגרמניה ונמנה בין ראשי תנועת הנוער בלאו-וייס. בשנות העשרים הוא שהה מספר פעמים בארץ ישראל וקידם תוכניות להתיישבות חקלאית. בשנים 1933–1939 שימש כהן מזכיר כללי ויושב ראש של התאחדות ציוני גרמניה. 

בשנת 1939 עלה כהן לארץ ישראל. פעילותו הציבורית נמשכה במסגרת ארגון יוצאי מרכז אירופה. בשנת 1942 הוא נמנה בין מייסדי מפלגת "עלייה חדשה" לייצוג עולי גרמניה ובשנת 1948 לייסוד המפלגה הפרוגרסיבית. לאחר קום המדינה הוא שימש מרצה בבית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה בתל אביב ועמד בראש בית הדין המשמעתי לעובדי מדינה.

בנו כהן היה עד במשפט אייכמן בבית המשפט המחוזי בירושלים ב - 1961. כהן לא העיד ישירות על אייכמן אלא על נכונות הממשלה הגרמנית לרצוח יהודים. וכן על תנועת ההגירה היהודית ופעילות הציונים בנושא. בין היתר העיד על ההוראה להרוס בית כנסת בגרמניה.

בשנים 1961–1965 היה כהן חבר הכנסת מטעם המפלגה הליברלית הישראלית והיה חבר ועדת החוקה, חוק ומשפט, ועדת העבודה וועדת הפנים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי בלאו וייס
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם ליברלים עצמאיים
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם המפלגה הליברלית
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:עורכי דין ישראלים במאה ה-20
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:חברי הכנסת החמישית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1894
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1975
כל אתמולינו

**כל אתמולינו** (באיטלקית: "Tutti i nostri ieri") הוא רומן מאת הסופרת האיטלקית נטליה גינצבורג. הספר, שיצא לאור ב-1952, הוא ספרה השלישי של גינצבורג ונחשב כאחת מיצירותיה הבולטות. חלקו הראשון של הרומן עוסק בחייהן של שתי משפחות המתגוררות בשכנות בעיר בצפון איטליה על רקע תקופת השלטון הפשיסטי של שנות ה-30 באיטליה וחלקו השני מתרחש בדרום איטליה על רקע מאורעות מלחמת העולם השנייה.

הסיפור עוקב אחרי תהליך ההתבגרות שעוברים ילדי שתי המשפחות תוך כדי התהליכים ההיסטוריים העוברים על איטליה ואירופה. החל בעיצוב השקפתם הפוליטית האנטי פשיסטית, המפגשים עם בני המין השני והתמודדות עם מוות, וכלה בהתמודדות עם הסבל והאכזריות הכרוכים במלחמה.

שם הספר לקוח מציטוט מפורסם מהמחזה מקבת' מאת ויליאם שייקספיר:

הספר ראה אור בעברית ב-1990 בסדרת הספריה החדשה, בתרגומה של ניצה בן-ארי.

הסופרת בתיה גור ראתה ב"כל אתמולינו" את "הרומן העמוק והמופלא מכל יצירותיה" של גינצבורג.

## קישורים חיצוניים
*
*  

## הערות שוליים
 

קטגוריה:ספרות איטלקית
קטגוריה:ספרות מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ספרי 1952
קטגוריה:ספרי הספריה החדשה
קטגוריה:ספרי נטליה גינצבורג
ויסקול

[ממוזער|שמאל|300px|פסי [רכבת חסומים בשלג בעקבות ויסקול (סופת בליזארד, מינסוטה, ארצות הברית, מרץ 1881)]]
**ויסקול** (ברומנית: **Viscol**) הוא השם ברומנית לרוח חורף חזקה מאוד המגיעה למהירות של 30 עד 35 מטר לשנייה או בין 110 ל 125 קילומטר לשעה. רוח בעוצמה זו יכולה להרים שלג ולשאת אותו למרחקים; מקבילה לבליזארד.

לעיתים קרובות הוויסקול מלווה בירידת שלג כבדה. הצירוף של שלג עם רוח חזקה גורם להיווצרותן של ערימות שלג גדולות הגורמות לנזקים ואף מסכנות חיים. הוויסקול גורם להפרעות קשות בתחבורה, תולש עצים משורשיהם, מנתק את רשת החשמל ומנתק יישובים מהאספקה הדרושה להם.

רוח ויסקול קרויה ברפובליקת מולדובה, בחבל מולדובה, בדוברוג'ה ובדרום מזרח מונטניה בשם **קריבץ** (ברומנית: crivăţ) ומכונה גם בשם "תרמיל ריק". בקיץ הרוח הזו נושבת רק לעיתים רחוקות ואז היא מביאה אוויר חם ויבש מהמזרח.

אירוע חזק במיוחד התרחש בשנת 1954.

## ראו גם
* בליזארד (סופת שלג)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:רוחות
קטגוריה:שלג
קטגוריה:אירופה: מזג אוויר
ברוך עוזיאל

**ברוך עוזיאל** (1 באוגוסט 1901 – 20 בפברואר 1977) היה איש ציבור, פעיל תנועת מכבי העולמית, ממייסדי תנועת העובד הציוני ועורך דין ישראלי שכיהן כחבר הכנסת.

## ביוגרפיה

נולד בסלוניקי שביוון למשה עוזיאל. סבו, הרב יעקב עוזיאל, היה אספן ספרים ומנהל העיתון הרשמי של ממשלת טורקיה בסלוניקי. בילדותו למד בתלמוד תורה של הקהילה היהודית בעיר בניהול יצחק אפשטיין. כבר מגיל צעיר עסק בכתיבה, ואחד ממאמריו הראשונים הודפס בעיתון "איל אימפארסייאל" ועסק בצורך לאסוף את הפולקלור הספרדי. בסלוניקי נמנה עם חברי תנועת מכבי, וייסד יחד עם דוד בנבנשתי ושמעון נסים את אגודת "מחזיקי העברית" שקידמה את התרבות העברית, והוציאה לאור את "התחיה" - העיתון העברי הראשון בעיר.

בשנת 1914 עלה לישראל יחד עם קבוצת צעירים מסלוניקי ולמד בבית המדרש למורים. בשנת 1917, במהלך מלחמת העולם הראשונה הוגלה על ידי הטורקים לדמשק שבסוריה בשל נתינותו היוונית. לאחר שחזר לישראל עם הכיבוש הבריטי, עסק בהוראה בירושלים, ברחובות ובפתח תקווה. במקביל השלים גם לימודי משפטים בבית הספר המנדטורי למשפטים בירושלים, ובסוף שנת 1933 הומלץ לקבל רישיון עריכת דין על ידי המועצה המשפטית הממשלתית. מחודש ינואר 1934 החל לעסוק בעריכת דין.

עוזיאל היה פעיל במהלך השנים שקדמו לקום המדינה בהבאת פועלי נמל יהודיים מסלוניקי. כן היה פעיל בהתאחדות עולי יוון וכיהן כיו"ר המכון לחקר יהדות סלוניקי, ונמנה עם מייסדי הסתדרות "חלוצי המזרח" (לימים ספרדים ועדות מזרח) בירושלים, בה פעל שנציגים ספרדים ישתתפו באספת הנבחרים הראשונה. בין השנים 1930 - 1931 שימש כחבר הנשיאות של תנועת מכבי בישראל, וניהל את המחלקות לתרבות ולתעמולה. כן השתתף באספת היסוד של הנוער הציוני שהתקיימה בפתח תקווה, ונבחר בהזדמנות זו למזכירות התנועה.

עוזיאל נמנה בין מייסדי תנועת "העובד הציוני" וכיהן מטעמה באספת הנבחרים הרביעית. לאחר קום המדינה נמשכה פעילותו במסגרת המפלגה הפרוגרסיבית. בבחירות לכנסת הרביעית בשנת 1959 היה בעשיריה הראשונה של המפלגה, אולם למרות שהגיע למעמד "הבא בתור", לא נכנס לכנסת. לאחר הקמת המפלגה הליברלית הישראלית וההצלחה בגידול כוחה לעומת מרכיביה, בבחירות לכנסת החמישית בשנת 1961, נכנס עוזיאל לכנסת. עוזיאל נותר במפלגה הליברלית גם לאחר הקמת גח"ל. מהלך זה הוסבר בעיתונות ביחיסים המעורערים שלו עם משה קול וחששו כי לא יזכה למקום ריאלי ברשימה לבחירות לכנסת הבאה. עוזיאל נבחר לכנסת השישית מטעם גח"ל וכיהן מטעמה בכנסת עד 1969, עת פרש מטעמי גיל. במהלך הכנסת החמישית והכנסת השישית הוא היה חבר ועדת החינוך והתרבות וועדת השירותים הציבוריים.

במהלך חייו כתב מאמרים ופיליטונים רבים שהודפסו בעיתונים העבריים הארץ, דבר, הפועל הצעיר, "השער" ו"המכבי", ובעיתונים הספרדיים "איל טיימפו" ו"לה רינאסינסייה ז'ודיאה".

## משפחתו
לעוזיאל שני ילדים, בתו היא המשוררת המנוחה רחל עוזיאל פרחי. ובן המתגורר בארצות הברית.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* מת ברוך עוזיאל, דבר, 21 בפברואר 1977

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים שהוגלו לדמשק במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:חברי העובד הציוני
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם המפלגה הליברלית
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם גח"ל
קטגוריה:חברי אספת הנבחרים הראשונה
קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:בוגרי בית הספר המנדטורי למשפטים
קטגוריה:עורכי דין ישראלים במאה ה-20
קטגוריה:חברי הכנסת החמישית
קטגוריה:חברי הכנסת השישית
קטגוריה:ישראלים ילידי יוון
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1901
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1977
החברה הכלכלית של ידידי הארץ

**החברות הכלכליות של ידידי הארץ** (בספרדית: **Sociedad Económica de los Amigos del País**) היו אגודות פרטיות שפעלו במספר ערים בספרד ובמושבותיה באמריקות במחצית השנייה של המאה ה-18 וראשית המאה ה-19 במטרה לקדם ידע ברוח ההשכלה.

בשנת 1765 נוסדה בורגארה (Vergara), גיפוסקואה (Guipúzcoa) שבארץ הבסקים החברה הכלכלית של ידידי הארץ הראשונה בידי המרקיז של פנייפלורידה (Marquis de Peñaflorida), חוויאר מוניבה אה אידיאקס (Munive e Idiaquez). תוך מספר שנים נוסדו עשרות של חברות נוספות בכל ריכוזי האוכלוסין הגדולים ברחבי ספרד והן עודדו ייסוד, הקמה, פיתוח ושיפור בתחומים שונים של הכלכלה והחברה כגון חקלאות, גידול בעלי חיים, תעשייה וכן ידע בתחומי המדע והרוח. על אף שהיו אלו חברות פרטיות הן נזקקו לרישיון מטעם הכתר. חברי החברות הכלכליות של ידידי הארץ היו לרוב בני האריסטוקרטיה המקומית, אנשי אקדמיה ובוגריהן וכן אמנים.

חברות כלכליות של ידידי הארץ נוסדו גם מחוץ לספרד ברחבי האימפריה הספרדית בערים כגון הוואנה, סנטיאגו דה צ'ילה, בוגוטה, בואנוס איירס, אנטיגואה גואטמלה, קיטו וסנטה קרוס דה מומפוס (Santa Cruz de Mompox) וכן בפיליפינים. בעולם החדש התקיימה סתירה בין מטרותיהן של החברות לבין המדיניות הכלכלית האימפריאלית המרקנטליזם שכפתה ככל שניתן סחר בחומרי גלם עם המטרופולין בתמורה למוצרים מוגמרים על חשבון של פיתוח כלכלי מקומי ותיעוש. אף על פי כן פעלו החברות להיטיב את ההיכרות עם משאבי הארץ ולעסוק בתחומי המסחר, החקלאות, החינוך ולעסוק אף בשאלות חברתיות ופוליטיות. לעיתים פרסמו החברות מאמרים בתחומי עיסוקם ולרוב קראו להפחתת המגבלות המרקנטליסטיות. חברות אחדות עסקו בהנגשת הידע לציבור וקיימו שיעורים פומביים בתחומים מגוונים.

נוסף על ההבט הכלכלי פעלו החברות למען הפצת רעיונות ההשכלה, ורבים מחברי האגודות ייבאו והפיצו את כתביהם של וולטר, לוק, האנציקלופדיה הגדולה בעריכת דידרו ואחרים, על אף שאלו נאסרו להפצה במושבות. חלק מהחברות במושבות, כגון זו שבאנטיגואה גואטמלה, גלשו לפעילות שגבלה בתחום הפוליטי, רישיונן נשלל והן נסגרו. אחדים מראשונים התומכים ברעיון העצמאות במושבות הספרדיות היו מעורבים בחברות הללו והידע שנצבר בהן תרם לחשיבה בקורתית כלפי המסגרת האימפריאלית.

בברזיל הקולוניאלית קמו בין השנים 1724 ו-1794 שש אגודות ספרותיות ומדעיות בסלבדור ובריו דה ז'ניירו שהתקיימו לזמן קצר אולם היו פעילות ביותר.

קטגוריה:ספרד: כלכלה
קטגוריה:הפיליפינים: היסטוריה
קטגוריה:האימפריה הספרדית
ריף לפרנץ

**ריף אנדרו לפרנץ** (באנגלית: **Raef Andrew LaFrentz**; נולד ב-29 במאי 1976 בעיירה המפטון שבאיווה) הוא כדורסלן עבר, ששיחק במשך 10 עונות בליגת ה-NBA. גובהו 2.11 מטר. שיחק כסנטר וכפאוור פורוורד.
## קריירה
לפרנץ שיחק 4 שנים בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת קנזס (בין השאר לצידו של פול פירס), ונחשב לאחד השחקנים הבולטים שלה בכל הזמנים. נבחר על ידי דנוור נאגטס בדראפט 1998, כבחירה השלישית בסיבוב הראשון. לפני שהגיע לפורטלנד טרייל בלייזרס שיחק גם בדאלאס מאבריקס ובבוסטון סלטיקס. לאורך הקריירה שלו לפרנץ תרם בממוצע 10.3 נק', 6.2 ריבאונדים, 1.6 חסימות ו-1.1 אסיסטים ב-26.1 דקות למשחק.http://www.nba.com/playerfile/raef_lafrentz/career_stats.html

## קישורים חיצוניים

* פרופיל שחקן באתר ה-NBA

קטגוריה:אמריקאים ילידי איווה
קטגוריה:כדורסלני פורטלנד טרייל בלייזרס
קטגוריה:כדורסלני דנוור נאגטס
קטגוריה:כדורסלני דאלאס מאבריקס
קטגוריה:כדורסלני בוסטון סלטיקס
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת קנזס
קטגוריה:כדורסלני נבחרת ארצות הברית
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:בחירות דראפט של דנוור נאגטס
קטגוריה:איווה: כדורסלנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1976
ליטניה

**ליטניה**, סוגה ספרותית, שירית, שעיקרה שירת תחינה, תפילת תחנונים  ומזמורי בקשות.

מקור המלה ביוונית, Litanea, ובצורה קצת שונה באיטלקית, Litania. הליטניה שימשה בשירה הליטורגית הנוצרית ועקבותיה נמצאים גם ביצירות של משוררים ידועים.

הליטניה בצורתה העברית, שירת התחנון, בנויה על בקשה שמבקש הש"ץ ועל המענה הכאילו פזמוני, החוזר על עצמו, שמשיב לו קהל המתפללים. בעוד שבליטורגיה הנוצרית שימשה הליטניה בעיקר כתפילה נגד אסונות טבע, נגד מחלות ומגפות, ונגד כל מיני מרעין בישין - הרי שבליטורגיה היהודית והעברית הליטניה שימשה לתחנון על צורכי ציבור דתיים, כגון חופש הפולחן היהודי תחת כובשים זרים ועוד. בתפילות ה"הושענות" הקדומות, ביניהן אלה של אלעזר הקליר נעשה שימוש בצורת הליטניה, של בקשת הש"ץ ותשובה חוזרת של קהל המתפללים.

הגלגול המודרני של הליטניה, כלומר חזרת הש"ץ והיענות השומעים, חלחל אל השירה המודרנית האירופית. בשירה העברית החדשה עשה המשורר אבא קובנר שימוש מודרני בליטניה. בפואמה שלו "אדמת החול", שהיא תגובתו השירית על ביקורו בצפון-מזרח ברזיל, באמצע שנות החמישים של המאה העשרים, מובאים שירים רבים בצורת הפניה אל האליל המקומי, שאנגו, הבנויים בצורת הפנייה של היחיד ומענה הציבור, החוזר ומחרה אחריו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סוגות ספרותיות
קטגוריה:תפילות ביהדות
ג'ורג' אלן תומאס

סר **ג'ורג' אלן תומאס**  (באנגלית: **Sir George Alan Thomas**) (14 ביוני 1881 - 23 ביולי 1972), שחמטאי אנגלי, שחקן טניס ובדמינטון. היה פעמיים אלוף אנגליה בשחמט ושבע פעמים אלוף אנגליה בבדמינטון. בשנת 1911 העפיל לחצי גמר זוגות גברים במשחקי הטניס באליפות וימבלדון. בשיאו היה במקום ה-15 בעולם, בסוף 1922 ותחילת 1923 עם מד כושר של 2610 
http://chessmetrics.com/cm/CM2/PlayerProfile.asp?Params=199510SSSSS3S131079000000111000000000029210100. בתחרות המוצלחת ביותר שלו, ניצה 1930 השיג מד כושר מוערך של 2648.

תומאס לא נישא מעולם, והבארונטיות שעברה לתומאס בירושה הסתיימה עם מותו. באנגליה העריצו אותו בזכות רמתו הספורטיבית.

## שחמט
תומאס למד את משחק השחמט מאמו, שזכתה בתחרות הנשים לשחמט שהתקיימה בהייסטינגס בשנת 1895. 
https://web.archive.org/web/20091028034358/http://www.geocities.com/siliconvalley/lab/7378/thomas.htm תומאס היה אלוף אנגליה בשחמט בשנים 1923 ו-1934. הוא חלק מקום ראשון בתחרות הייסטינגס 1934/5 ביחד עם אלוף העולם מקס אויבה ושחקן הצמרת סאלו פלור  לפני אלוף העולם לשעבר חוסה ראול קפבלנקה ואלוף העולם לעתיד מיכאל בוטביניק שאת שניהם הוא ניצח במהלך התחרות. בתחרות מרגייט 1935 הגיע למקום השלישי. תומאס השתתף גם בתחרות השחמט בנוטינגהאם 1936, אחת החזקות שהתקיימו עד אז.

:

:

תומאס זכה במדליית זהב אישית באולימפיאדת 1927, כאשר הביא לנבחרת אנגליה 9 ניצחונות ושש תוצאות תיקו ללא הפסד. באותו אירוע גם זכה עם  נבחרת אנגליה במדליית ארד קבוצתית. תומאס זכה גם במדליית כסף אישית באולימפיאדת 1931.  http://www.olimpbase.org/players/hxhppdfj.html
 
תומאס ניצח את אלופי העולם קפבלנקה, אויבה ובוטביניק, והצליח להשיג תוצאת תיקו עם אלוף העולם אלכסנדר אלכין שש פעמים, אך בסיכום תוצאותיו מול דרג אלופי העולם היו שליליות.

מול עמנואל לסקר הפסד אחד במשחק תחרותי (וניצחון מולו בשנת 1896, בהיותו בן 15, במשחק סימולטני). מול קפבלנקה +1 -5 =3 (ניצחון אחד, חמישה הפסדים, שלוש תוצאות תיקו), אלכין -7 =6,   יפים בוגוליובוב -5 =3, אויבה +1 -9 =2, פלור +2 -9 =4, סבלי גריגורייביץ' טרטקובר +3 -9 =10.

תוצאת שוויון מול בוטביניק +1 -1,  מול ריכרד רטי  +3 -3 =1 ומול זיגברט טאראש +1 -1 =3 ותוצאה חיובית מול גזה מארוצי +3 -1 =5.
 
לתומאס הייתה תוצאה חיובית גם מול יריבו האנגלי הגדול פרדריק ייטס +13 -11 =13, תוצאה שלילית קטנה מול אלופת העולם לנשים ורה מנצ'יק +7 -8 =7 אך הפסד משמעותי מול אדגר קול +1 -9 =8.

בשנת 1950 העניקה לו פיד"ה דרגת אמן בינלאומי לשחמט, ובשנת 1952 דרגת שופט בינלאומי.

## השתתפות באולימפיאדות השחמט
ג'ורג' אלן תומאס שיחק בנבחרתה האולימפית של אנגליה בשבע אולימפיאדות:

## בדמינטון
תומאס היה שחקן הבדמינטון המצליח ביותר אי פעם באנגליה. הוא זכה ב-21 תוארי אליפות אנגליה הפתוחה בין השנים 1906 ו-1928. ארבעה מהתארים הם בתחרות לגברים יחידים, תשעה בזוגות גברים ושמונה בזוגות מעורבים. 
תומאס נבחר להיות האדם הראשון בהיכל התהילה העולמי של הבדמינטון.

## לקריאה נוספת

*The art of badminton 1925
*Badminton (Modern sports series) 1948
*The Chess Games of Sir George Alan Thomasby Paige, Roger Leslie


## קישורים חיצוניים

 
* 12 תחבולות של ג'ורג' אלן תומאס,wtharvey.com
* הפסד קצר של תומאס לאדוארד לסקר לאחר תחבולה מבריקה במשחק שמודגם עם הסברים, youtube.com
* הישגיו של תומאס באולימפיאדות השחמט,olimpbase.org

קטגוריה:שחמטאים בריטים
קטגוריה:שחקני בדמינטון
קטגוריה:אמנים בין-לאומיים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1881
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1972
The World Needs a Hero

**The World Needs a Hero** ("העולם צריך גיבור") הוא אלבום האולפן התשיעי של להקת הת'ראש מטאל האמריקאית מגאדת'.
## הפקה
האלבום יצא ב-2001 וסימן את חזרתה של הלהקה לשורשי הת'ראש מטאל, לאחר מספר ניסיונות מסחריים קודמים (Risk, Cryptic Writings). אולם, האלבום עדיין ניכר בהשפעתו המסחרית, ואף מאסטיין קרא לו "ספינה שאבודה בים ומנסה לחזור למסלולה". האלבום נכלל במקום ה-16 ברשימת הבילבורד האמריקני לאלבומי המטאל הטובים ביותר, כאשר הסינגל Moto Psycho הופיע במקום ה-22.

הסינגל "Return to Hanger" הוא שיר המשך לסינגל "Hanger 18" שהופיע באלבום Rust in Peace.

הסינגל "When" מוקדש לכל אותם מעריצים שחשו כי זמנה של מגאדת' עבר, וכי הם התמסחרו. ריף הסולו בפתיחת השיר דומה לסינגל "The Call of Ktulu" שבאלבום Ride the Lightning של מטאליקה, שמאסטיין היה שותף לכתיבתו בימים בהם עדיין היה בלהקה. כמו כן, מבנה השיר והריף המרכזי דומים לסינגל "?Am I Evil" של להקת ההבי מטאל הבריטית דאיימונד הד, כמחווה מכוונת של מאסטיין ללהקה ולסגנון הגל החדש של ההבי מטאל הבריטי (למרבה האירוניה, מטאליקה ביצעה גרסת כיסוי משלה לסינגל "?Am I Evil").

## רשימת שירים

כל השירים נכתבו על ידי דייב מאסטיין, אלא אם צוין אחרת:


#"Disconnect" – 5:20
#"The World Needs a Hero" – 3:52
#"Moto Psycho" – 3:06 
#"1000 Times Goodbye" – 6:25
#"Burning Bridges" – 5:20
#"Promises" (מאסטיין, פיטרלי)) – 4:28
#"Recipe for Hate... Warhorse" – 5:18
#"Losing My Senses" – 4:40
#"Dread and the Fugitive Mind" – 4:25 (נכלל לראשונה באלבום האוסף *[[Capitol Punishment: The Megadeth Years]]*, ואחר כך באלבום *[[Greatest Hits: Back to the Start]]*)
#"Silent Scorn" – 1:42
#"Return to Hangar" – 3:59
#"When" – 9:14

**שיר בונוס שנכלל באלבום בהוצאה היפנית:**
#Coming Home


## משתתפים

* דייב מאסטיין - סולן ראשי, גיטרה חשמלית
* אל פיטרלי - גיטרה חשמלית, קולות רקע
* דייוויד אלפסון - גיטרה באס, קולות רקע
* ג'ימי דגראסו - תופים, קולות רקע

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי מגאדת'
קטגוריה:אלבומים באנגלית
לואיס מונטי

**לואיס פליפה מונטי** (15 במאי 1901 – 9 בספטמבר 1983) היה כדורגלן איטלקי-ארגנטינאי ששיחק בשני משחקי גמר של המונדיאל בשתי נבחרות שונות. בגמר הראשון הוא הופיע במדי ארגנטינה במונדיאל 1930, ובו הוא הפסיד לאורוגוואי בתוצאה 2:4. בגמר השני הוא שיחק במדי איטליה כמתאזרח, וקבוצתו ניצחה את צ'כוסלובקיה בגמר מונדיאל 1934 בתוצאה 1:2.

מונטי היה שחקן קשוח, והתאפיין בכישורים טכניים גבוהים שסייעו לו לתקל את יריביו על המגרש בחוזקה. הוא שיחק בתפקיד מגן מרכזי למחצה בשיטת מטודו, עמדה המקבילה לקשר מרכזי בכדורגל המודרני. בתפקיד זה הוא שימש את מרכז ההגנה של קבוצתו בזמן שהיא התגוננה, אך תיפקד כפליימייקר העיקרי כאשר קבוצתו התקיפה את שער היריב. מונטי זכה לכינוי דובלה אנצ'ו (ספרדית: רוחב כפול) בזכות יכולתו לנוע על המגרש במהירות רבה.

## קריירה בארגנטינה
מונטי החל את הקריירה שלו ב-1921 בקבוצת הורקאן, היכן שזכה באליפות הראשונה שלו. בשנה שלאחר מכן הוא חתם בקבוצת בוקה ג'וניורס אך עזב מבלי ששיחק ולו פעם אחת. הוא הצטרף לסן לורנסו, היכן שזכה בשלוש אליפויות נוספות.

מונטי זומן לראשונה לייצג את מדינתו ב-1924. הוא זכה בקופה אמריקה 1927, ובמדליית כסף באולימפיאדת אמסטרדם. ארגנטינה העפילה לגמר המונדיאל ב-1930, לאחר שהביסה את צרפת, מקסיקו, צ'ילה וארצות הברית, כאשר מונטי הבקיע שני שערים ושיחק בקשיחות רבה שגרמה להעלאת ספקות באשר לשיתופו במשחק הגמר. מספר מקורות טוענים שמונטי סבל מפציעה, אך למרות טענות אלו, ולמרות האיום ברצח, הוא עלה לשחק אך הפסיד עם קבוצתו לאורוגוואי בתוצאה 2:4.

## קריירה באיטליה
מונטי עבר לשחק במועדון הכדורגל האיטלקי יובנטוס ב-1931. אולם, הוא סבל מעודף משקל ולא היה בכושר משחק ראוי. במשך חודש הוא שהה באימון מבודד, דבר שהוכיח את עצמו לאחר שסייע ליובנטוס לזכות באליפות איטליה ארבע פעמים ברציפות בין 1932 ל-1935. מונטי שיחק ביובנטוס 225 משחקים במסגרת הסרייה A, ובהם הוא הבקיע 20 שערים.

שנה לאחר הגעתו לאיטליה הוא זומן לנבחרת האיטלקית הלאומית על תקן של מתאזרח. לאחר טורניר שנוי במחלוקת זכתה איטליה במונדיאל, בעקבות ניצחון על צ'כוסלובקיה בגמר בתוצאה 1:2.

## קרב הייבורי
קרב הייבורי הוא משחק כדורגל ידוע שנערך ב-14 בנובמבר 1934 בין איטליה לאנגליה באצטדיונה של ארסנל. מונטי שיחק במרכז ההתקפה האיטלקית, אך בדקה השנייה שבר עצם ברגלו לאחר התנגשות עם החלוץ המרכזי האנגלי טד דרייק. באותה תקופה היה אסור להחליף שחקנים שנפצעו, והמשחק הסתיים בניצחון 3:2 של אנגליה על איטליה שסבלה מנחיתות מספרית. מונטי שיחק עבור איטליה רק פעמיים נוספות.

בסך הכול הופיע מונטי עבור ארגנטינה ב-16 משחקים (5 שערים) בין 1924 ל-1931, ו-18 פעמים עבור איטליה (שער אחד) בין 1932 ל-1936.

## תארים

### תארים בין-לאומיים

## קישורים חיצוניים

* פירוט של הופעותיו באתר RSSSF
* ביוגרפיה באתר Planet World Cup
* ביוגרפיה קצרה באתר הגזטה דלו ספורט 

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים איטלקים
קטגוריה:כדורגלנים ארגנטינאים
קטגוריה:מגני כדורגל איטלקים
קטגוריה:מגני כדורגל ארגנטינאים
קטגוריה:בואנוס איירס: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני סן לורנסו
קטגוריה:כדורגלני יובנטוס
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ארגנטינה
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1930
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1934
קטגוריה:כדורגלני נבחרת איטליה
קטגוריה:מאמני כדורגל איטלקים
קטגוריה:מאמני יובנטוס
קטגוריה:מאמני הורקאן (כדורגל)
קטגוריה:מאמני פיזה
קטגוריה:זוכי מדליית כסף אולימפית מארגנטינה
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1901
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1901
קטגוריה:ארגנטינאים שנפטרו ב-1983
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1983
גני החוקה

ממוזער|שמאל|250px|גני החוקה
[ממוזער|שמאל|250px|תצלום לווין של גני החוקה. (1) [אנדרטת לינקולן (2) אנדרטת מלחמת וייטנאם (3) אנדרטת וושינגטון.]]
**גני החוקה** (באנגלית: **Constitution Gardens**) הוא פארק לאומי של ארצות הברית הממוקם בבירת המדינה, וושינגטון בסמוך למול.
## מבנה
שטחו של הפארק כ-200,000 מ"ר, והוא ממוקם בין אנדרטת לינקולן, אנדרטת וושינגטון, שדרת החוקה בצפון, ובריכת ההשתקפות של אנדרטת וושינגטון בדרום. 

הגן כולל שטחים מיוערים וכן אגם קטן ובו אי אליו ניתן להגיע באמצעות גשר להולכי רגל.

האזור בו ממוקמים גני החוקה היה בעבר שטח מוצף על ידי נהר הפוטומק. בראשית המאה ה-20 יובש השטח על ידי מהנדסים של צבא ארצות הברית. בתקופת מלחמת העולם הראשונה שימש האזור את משרדי צי ארצות הברית. מבנים אלה נהרסו בשנת 1970 ביוזמת נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון (אשר שרת במבנים אלה בהיותו קצין צי).

בשנת 1976 נחנכו הגנים לרגל חגיגות 200 שנים למהפכה האמריקנית. מאז שנת 1982 מהווים הגנים פארק נפרד המנוהל על ידי שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית.

ביולי 1982 הוקמה על האי במרכז הגן אנדרטה לזכרם של 56 חותמי הכרזת העצמאות של ארצות הברית, וב-13 בנובמבר באותה שנה נחנכה בגן אנדרטת מלחמת וייטנאם. 

בגן מבקרים למעלה ממיליון מבקרים מדי שנה, ונערכים בו טקסי קבלת אזרחות עבור אזרחים חדשים המצטרפים לארצות הברית.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:המול
קטגוריה:שדרת החוקה
אספנות ספרים

ממוזער|אספנות של ספרים
**אספנות [[ספר]]ים** היא תחום אספנות נפוץ אם כתחביב קריאה ואם כספריית מחקר עצמאית. תחת ההגדרה "אספנות ספרים" כוללים את כל פריטי הדפוס (אפמרה, מפות, חוברות וכדומה).

אספני ספרים ממקדים בדרך כלל את אוסף הספרים שלהם לפי תחומי עניין (תקופות, ז'אנרים, סופרים, ישנם אספנים הנוהגים לאסוף מהדורות ראשונות בלבד וכדומה).

## ספרים עתיקים

על פי חוק העתיקות "עתיקה" היא כל יצירה אנושית שנוצרה לפני שנת 1700. משכך, ולפי לשון החוק, ספר משנת 1701 לא יוגדר כעתיקה (ולכן לא יהיה חייב ברישום ודיווח לרשות העתיקות) ולעומתו ספר משנת 1699 הוא עתיקה.
עם זאת המונח המקובל לתיאור "ספר עתיק" מתייחס על פי רוב לספרים שפורסמו או הודפסו כבר במאה ה-19 ואחורה. על פי רוב לא ניתן יהיה למצוא באוספים פרטיים פריטים שהודפסו לפני מהפכת הדפוס במאה ה-15 כאשר אלו נכתבו או הועתקו בכתב יד ונחשבים לנדירים ביותר וכמעט שלא ניתן למצוא פריטים מסוג זה בידיים פרטיות.

ספרים שהודפסו ב-50 השנים הראשונות של הדפוס (המאה ה-15) נקראים אינקונבולה ולהם ערך עצמאי רב רק בשל כך. על פי רוב, קשה למצוא באוספים פרטיים כרכים מלאים של אינקונבולה אבל לעיתים רחוקות ניתן למצוא דפים או איורים מתקופה זו.

מחירם של ספרים עתיקים יכול לנוע מעשרות ומאות דולרים לספרים בלתי ידועים ועד מיליוני דולרים לפריטים מבוקשים. מחירם של אינקונבולה מתחיל, על פי רוב, במאות דולרים לעמוד בודד ועד אלפי דולר לעמוד בעל תוכן או איור חשובים או מבוקשים.

## היקפו של אוסף פרטי

אוספים פרטיים יכולים להשתנות בהיקפם המספרי והאיכותי באופן משמעותי.

ההערכה היא כי בבית ממוצע בישראל ניתן למצוא עד 100 ספרים ואצל אנשים חובבי קריאה כ-200–300 ספרים (כולל ספרי קריאה, עיון, דת, לימוד, טיולים, בישול וכדומה).

אספן ספרים יחזיק בדרך כלל בין 500–1000 ספרים ומעבר לזה יהיה מדובר באוסף נרחב ומשמעותי.

בין אספני הספרים המפורסמים בישראל ניתן למנות את דוד בן-גוריון, חיים נחמן ביאליק, יצחק בן-צבי, רחבעם זאבי (גנדי), יגאל אלון, משה שרת, הרב עובדיה יוסף ועוד.

## היחס שבין אוספים פרטיים ולאומיים

אוספים פרטיים מייצגים את טעמו האישי של האספן ובדרך כלל לא נשארים בידי משפחת האספן ליותר מדור או שניים. משכך פעמים רבות אספני ספרים מורישים את אוספיהם, בחייהם או לאחר מותם, למוסדות או ספריות ומהווים שם את הבסיס לאוסף המחקרי.

כך נהג לדוגמה ערן לאור כאשר תרם, עוד בחייו, את אוסף הספרים והמפות שלו לספרייה הלאומית ואוספו מהווה את הבסיס לאוסף המפות של הספרייה הלאומית וקרוי על שמו.

בשנים האחרונות החלה קריאה ויוזמה ל"פתיחתם" של אוספים פרטיים לעיון הציבור הרחב. לאור התפתחות אפשרויות הדיגיטציה השונות נשמעת קריאה לאספנים פרטיים לפרסם, או לאפשר פרסום, של תכנים מאוספיהם הפרטיים ברשת האינטרנט.
באמצעות פרסום האוספים הפרטיים מתאפשרת גישה זמינה לידע לציבור הרחב שאינו נגיש כיום, שאינו מצוי בסיפריות ציבוריות ומוסדיות או שטרם עבר דיגיטציה והמרה לטקסט.
אחד המיזמים הראשונים בתחום זה בישראל הוא 'אתר ארץ ישראל'.

## ראו גם
* ביבליופיליה
* איסוף חתימות
* צונדוקו

## לקריאה נוספת

* קרלוס מריה דומינגס, **בית הנייר**, תרגום ענת ערב, הוצאת כרמל, ירושלים, 2007 (רומן)
* אן פדמן, א**קס ליבריס**: וידויים של קוראת מצויה, מאנגלית יואב הלוי ורוני אמיר, אחוזת בית, תל אביב, 2006

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

*
ספרים
קטגוריה:ספר
אנסמבל מיתר

[ממוזער|250px|אנסמבל מיתר ב[מוזיאון תל אביב לאומנות בניצוחו של יובל צורן, ספטמבר 2015]]
**אנסמבל מיתר** הוא הרכב קאמרי ישראלי.

ההרכב נוסד בשנת 2004 על ידי הפסנתרן עמית דולברג, המנהל אותו מאז. מלחינת הבית של האנסמבל היא שרה נמצוב, ומנצח הבית הוא פייר-אנדרה ואלאד. האנסמבל משמש כאנסמבל הבית של סטודיו אנט, האולם החדש של עמותת פליציה בלומנטל בדרום תל אביב. האנסמבל נתמך על ידי הקרן ע"ש אדל וג'ון גריי ומר דן יקיר.

האנסמבל מופיע בפסטיבלים וסדרות מוזיקה וכן מקיים סדרת קונצרטים עצמאית ואת פסטיבל CEME. הופיע בין השאר ב-Purcell Room בלונדון, פסטיבל ברייטון, מרכז פומפידו ופסטיבל ManiFeste בפריז, הביאנלה של ונציה, ה-BKA וה-Radial System בברלין, הקונסרבטוריון של מוסקבה, אולם המלחינים בסנקט פטרבורג, ימק"א ברח' 92 בניו יורק, מרכז באנף בקנדה.

תקליטורים של האנסמבל יצאו לאור בהוצאות Verso, NEOS, Souphir ומכון למוסיקה ישראלית. האנסמבל הקליט דיסק פרופיל למלחינים שונים.

## פרויקט תדרים
פרויקט תדרים הוא אנסמבל העתודה של מיתר. החל מאוקטובר 2017 מתקיימת התכנית כמסלול לתלמידי תואר שני מצטיינים ב. 

## פרסים והוקרה
* פרס ע"ש דניאל בנימיני (2006)
* פרס ע"ש עדן פרטוש (2008)
* פרס שרת התרבות (2009) 
* פרס לנדאו (2018)
* פרס Coups de Cœur מטעם אקדמיית שארל קרו  בצרפת לאלבום מצטיין במוזיקה עכשווית (2018)
* פרס אנסמבל השנה מטעם עמותת ממלוק בברלין (2024)

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:הרכבים קאמריים ישראליים
קטגוריה:מוזיקה של המאה ה-20
ציד החד-קרן

**ציד החד-קרן** (באנגלית: **The Hunt of the Unicorn**) הוא שמה של סדרה של שבעה שטיחי קיר שנארגו בין השנים 1495–1505. שטיחים אלה, שנעשו בסגנון מילפלר, מציגים תיאור של ציד חד-קרן. השטיחים מוצגים בקלוסטירס - אגף ממוזיאון המטרופוליטן לאמנות שנמצא בפארק פורט טריון, בצפון האי מנהטן בעיר ניו יורק.

## היסטוריה
פרטים רבים אינם ידועים על נסיבות יצירת שטחי הקיר ומשמעותם. לא ברור האם שטחי הקיר נועדו להיות מוצגים יחד, באותו חדר, או בנפרד. ככל הנראה שטיחי הקיר נארגו בהזמנת אן מברטאן על מנת לחגוג את נישואיה לשארל השמיני, מלך צרפת.

השטחים היו בבעלות משפחת לה רושפוקו במשך כמה מאות שנים עד שנרכשו על ידי ג'ון ד. רוקפלר, הבן בשנת 1922. רוקפלר תרם את השטיחים למוזיאון המטרופוליטן בשנת 1937. 

בשנת 1998 עברו שטיחי הקיר ניקוי ושיקום נרחב. 

## תיאור השטיחים ומשמעות השטיחים
השטיח הראשון מתאר את הציידים היוצאים לצוד את החד-קרן, ומשחררים את כלבי הציד. הציידים מגלים את החד-קרן בסמוך למעיין מורעל, והחד-קרן משתמש בכוח קרנו על מנת לטהר את המים הרעילים. בעלי החיים שבטבע (טווסים, אריות) ממתינים לטיהור המים. החד-קרן מנסה להימלט מהציידים ואלה זורקים עליו את חניתותיהם, אולם החד-קרן מדלג מעל פלג מים ונמלט מהציידים. בשטיח נוסף רואים את החד-קרן נלחם בציידים ותוקע קרנו באחד הכלבים. באמצעות העלמה, נתפס החד-קרן ומוצא להורג. גופתו מובלת לטירה על ידי הציידים. בשטיח האחרון החד-קרן קם לתחיה, אולם הוא כלוא.

ישנן פרשנויות רבות למשמעות המתוארת בשטיחים. ניתן להבין את השטיחים כאלגוריה לאהבה - החד-קרן מסמל את האהבה המושלמת, ורק בקשיים רבים ניתן לתפוס את האהבה או למצוא את האהוב. הפרשנות המקובלת היא שבמקביל לאלגוריה הבסיסית ישנה גם אלגוריה נוצרית דתית, החד-קרן הוא אלגוריה לפסיון של ישו ולקומו לתחייה, והעלמה (היחידה היכולה להגיע אל החד-קרן) היא מרים, אם ישו. על פי האמונה המקובלת בימי הביניים, ניתן ללכוד חד-קרן רק באמצעות עלמה בתולה - אלגוריה לכך שהטבע האלוהי של ישו יכול להפוך לאנושי, על פי האמונה הנוצרית, רק באמצעות מרים הבתולה. הציד מקביל לייסורים של ישו בהולכו בוויה דולורוזה. 

בעלי החיים השונים אף הם מהווים משלים. האריה, המתואר כישן בעיניים פקוחות מסמל את השלטון, הצבי, שהאמינו כי הוא הורג את הנחשים, מסמל את הדת המצילה מרוע.


תמונה:The Hunt of the Unicorn Tapestry 1.jpg|מציאת החד-קרן
תמונה:Hunt of the Unicorn - the Hunt Begins.jpg|הציידים מחפשים את החד -קרן עם כלביהם
תמונה:Unicorn3.jpg|הציידים תופשים את החד -קרן
תמונה:The Hunt of the Unicorn Tapestry 5.jpg|החד-קרן מתגונן
תמונה:Stirling - la licorne en captivité.jpg|החד-קרן כלוא


## ראו גם
* הגבירה והחד-קרן

## קישורים חיצוניים

* 
*'''לתפוס את החד-קרן''' - מאמר בעיתון הניו יורקר על צילום השטחים

קטגוריה:מוזיאון המטרופוליטן לאמנות
קטגוריה:שטיחים
קטגוריה:יצירות אמנות מתקופת הרנסאנס
קטגוריה:טפטינים
קטגוריה:חד-קרן
שדרות החוקה

[שמאל|ממוזער|250px|הלווייתו של [נשיא ארצות הברית רונלד רייגן העוברת בשדרת החוקה - ציר התהלוכות הראשי של וושינגטון.]]
[ממוזער|שמאל|250px|תוכניתו של [פייר שארל ל'אנפן|ל'אנפן המציגה תעלה במקום בו מצויה כיום השדרה]]
**שדרת החוקה** (באנגלית: **Constitution Avenue**) הוא ציר תנועה ראשי העובר ממזרח למערב בוושינגטון, בירת ארצות הברית. שדרה זו מהווה שדרת התהלוכות העיקרית של וושינגטון, ואתר תיירות בפני עצמה.

## היסטוריה
על פי תוכניתו של פייר שארל ל'אנפן לעיר וושינגטון, קושר בניין הקפיטול בתעלה לנהר הפוטומק. תעלה זו עברה במקום בו עוברת כיום השדרה. תעלה זו נבנתה כחלק מהתוכנית לבנות מערכת תעלות לצורכי תחבורה בצפון מערב ארצות הברית. 

עם פיתוח מערך מסילות הברזל פחת הצורך והשימוש בתעלות. בשנת 1872 מולאה התעלה לאחר שתושבי הסביבה נהגו לשפוך בה שפכים ואשפה והיא הפכה למפגע תברואתי. 

לאחר מילוי התעלה נסלל עליה רחוב אשר נקרא "רחוב B הצפוני" (North B Street), ולימים שונה שמו ל"שדרת החוקה". השדרה מהווה חלק מדרך US 1 ודרך US 50.

## אתרים בעלי חשיבות
שדרת החוקה גובלת במול ומפרידה בינו לבין המשולש הפדרלי. בצידה הדרומי של השדרה ממוקמים כמה ממוזיאוני מכון הסמית'סוניאן, הגלריה הלאומית לאומנות של פסלי הגן, וכן הגלריה הלאומית לאמנות, אנדרטת מלחמת וייטנאם, גני החוקה ואנדרטת לינקולן. כמו כן לאורך השדרה ממוקמת שגרירות קנדה וכן בנייני ארגון מדינות אמריקה, האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית, הקרן הלאומית למדעים של ארצות הברית, ובהמשך השדרה, גבעת הקפיטול.

## קישורים חיצוניים

*
יונתן הדס

**יונתן הדס** (נולד ב-18 בנובמבר 1986) הוא קלרניתן ישראלי, נגן קלרינט בס ראשי בתזמורת הפילהרמונית הישראלית משנת 2010, וחבר באנסמבל מיתר מאז הקמתו בשנת 2005.
## קריירה
יונתן הדס החל את לימודי הקלרינט בקונסרבטוריון רמת גן, אצל המורה **שרה אלבז** והמשיך בקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב ובתיכון לאמנויות תלמה ילין. כן ניגן ביחידת הנגנים המצטיינים של המרכז למוזיקה ירושלים, והמשיך בשירות בצה"ל במעמד של מוזיקאי מצטיין. הוא למד בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב אצל ריצ'רד לסר ויבגני יהודין. 
במסגרת לימודיו לתואר שני באקדמיה למוסיקה ולמחול ירושלים, השתתף בתוכנית חילופי סטודנטים ולמד עם הפרופ' וולפגנג מאייר בבית הספר הגבוהה למוזיקה קרלסרוהה בגרמניה.

יונתן הדס השתתף בכיתות אמן בהנחיית קלרינטנים ידועי שם, ביניהם שרון קם, עלי אבן, גיורא פיידמן, אנתוני פיי, מיטשל לורי, פיליפ קופר, סבינה מאייר ועוד, והופיע בפסטיבלים רבים בישראל ובחו"ל. הדס מרבה לנגן מוזיקה ישראלית עכשווית, הופיע בקונצרטים בשידור חי בקול המוסיקה והקליט לטלוויזיה. 

משתתף בביצועי מזיקה קאמרית ומוזיקה בת זמננו עם אנסמבלים רבים בהם "תזמורת המהפכה" ואנסמבל המאה ה-21.
זכה לציון לשבח בתחרות "ליונס" לקלרינט ובפרס מיוחד על ביצוע יצירה ישראלית בתחרויות האביב 2009. יונתן הוא זוכה מלגות הצטיינות של קרן התרבות אמריקה-ישראל החל משנת 2003.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קלרניתנים ישראלים
קטגוריה:נגנים בתזמורת הפילהרמונית הישראלית
קטגוריה:נגני כלי נשיפה מעץ
קטגוריה:בוגרי תלמה ילין
קטגוריה:בוגרי הקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: מוזיקה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1986
האגם – אור ירח

**האגם–אור ירח** (באנגלית: **The Pond—Moonlight**) הוא שמו של תצלום מאת הצלם אדוארד סטייכן.

את התמונה צילם סטייכן בשנת 1904 בממרונק, הסמוכה לעיר ניו יורק, סמוך לבית חברו מבקר האומנות צ'ארלס קפין (Charles Caffin ). בתמונה נראה אגם באמצע יער, כאשר הירח מופיע בין העצים ומשתקף באגם.

אף שהתצלום נראה כתצלום צבע, תהליך צילום הצבע השימושי הראשון, האוטוכרום, הופיע רק בשנת 1907. סטייכן יצר תחושת צבע על ידי ערבוב פיגמנטים בהדפסת הגאם-בי-כרומט (Gum bichromate ) בה השתמש. רק שלוש גרסאות של האגם אור הירח קיימות כיום, ובשל תהליך ההדפסה הייחודי של התמונה, כל אחת מהן ייחודית.

בפברואר 2006 מכר מוזיאון המטרופוליטן לאמנות את אחד העותקים בסכום של 2.9 מיליון דולרים - הסכום הגבוה ביותר ששולם עבור תצלום עד אותה עת. היה זה אחד הסכומים הגבוהים ששולמו אי פעם על תצלום במכירה פומבית (נכון ל-2012 הוא תופס את המקום החמישי ברשימת התצלומים היקרים בהיסטוריה).
בנוסף להדפסה, שתי הגרסאות הנוספות שמורות במוזיאון. את המחיר הגבוה של ההדפסה ניתן לייחס לחד-פעמיותו של התצלום, שלא ניתן לשעתקו.

## קישורים חיצוניים

* כתבה באתר ה-BBC על מכירת התמונה

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיאון המטרופוליטן לאמנות

קטגוריה:תצלומים בארצות הברית
קטגוריה:טיים מגזין: 100 התמונות המשפיעות ביותר בכל הזמנים
קטגוריה:יצירות משנת 1904
קטגוריה:הירח באמנות