open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ניקולה קרסטוביץ'

**ניקולה קרסטוביץ**' (במונטנגרית: **Никола Крстовић**; נולד ב-5 באפריל 2000 בגולובובצי שבמונטנגרו, הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה) הוא כדורגלן מונטנגרי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת אטאלנטה מהסרייה א' ובנבחרת מונטנגרו.

## קריירת מועדונים
קרסטוביץ' שיחק במחלקת הנוער של זטה, ובשנת 2016 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל המונטנגרית, כשבגיל 16 שנים ו-18 ימים הפך לשחקן הצעיר ביותר שעורך הופעה במסגרת הליגה. הוא ערך 92 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 37 שערים, ואת עונת  סיים כמלך השערים של הליגה עם 17 שערים.

ב-15 בפברואר 2019 חתם על חוזה לארבע שנים בקבוצת הכוכב האדום בלגרד מליגת העל הסרבית החל מקיץ 2019. הואשיחק ב 21 משחקי ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שני שערים, ובחצי השני של עונת  הושאל לגרפיצ'אר בלגרד מליגת המשנה הסרבית, במדיה שיחק שישה משחקי ליגה והבקיע שני שערים.

ב-5 בספטמבר 2021 חתם על חוזה לארבע שנים בדאק 1904 דונאיסקה סטרדה מליגת העל הסלובקית. הוא שיחק במועדון במשך שתי עונות, בהן שיחק ב 56 משחקי ליגה והבקיע 29 שערים, כשבעונתו השנייה הוא מסיים כמלך השערים של הליגה עם 18 שערים ב-27 הופעות.

ב-17 באוגוסט 2023 חתם בלצ'ה מהסרייה א'. ב-27 באוגוסט שיחק את משחקו הראשון במועדון, בתיקו 2-2 נגד פיורנטינה במסגרת המחזור השני לעונת 2023/2024, ובמשחק זה הבקיע את שערו ראשון במועדון. הוא שיחק ב 72 משחקי ליגה ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 18 שערים.

ב-20 באוגוסט 2025 חתם באטאלנטה מהסרייה א'.

## קריירה בין-לאומית
ב-28 במרץ 2022 שיחק קרסטוביץ' במשחקו הראשון בנבחרת מונטנגרו, בניצחון 0–1 על נבחרת יוון במשחק ידידות. ב-24 במרץ 2023 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 0–1 על נבחרת בולגריה במסגרת מוקדמות יורו 2024.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים מונטנגרים
קטגוריה:חלוצי כדורגל מונטנגרים
קטגוריה:כדורגלני זטה
קטגוריה:כדורגלני הכוכב האדום בלגרד
קטגוריה:כדורגלני דאק 1904 דונאיסקה סטרדה
קטגוריה:כדורגלני לצ'ה
קטגוריה:כדורגלני אטאלנטה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת מונטנגרו
קטגוריה:מונטנגרים שנולדו ב-2000
The Jordan Times

**The Jordan Times** (**ג'ורדן טיימס**) הוא עיתון יומי בשפה האנגלית היוצא לאור בעמאן, ירדן .

## היסטוריה
העיתון נוסד בשנת 1975, ונמצא בבעלות קרן העיתונות הירדנית, חברת ציבורית המוציא לאור גם את היומון בשפה הערבית "א-ראי", העיתון הנמכר ביותר בממלכה.

קרן העיתונות של ירדן נמצאת בבעלות ממשלתית ברובה מאז הקמתה, אך לא ברור עד כמה ירד חלקה של הממשלה מאז שנת 2000, כאשר הוכרזה תוכנית למכור חלק ממניות הקרן. ה"ג'ורדן טיימס" שומר על עצמאות עריכה מהיומון האחות שלו, "א-ראי".

## תוכן ופרופיל
העיתון כולל שני מדורים עיקריים:
* חדשות: מכסה חדשות מקומיות, אזוריות ועולמיות, וכולל תתי-מדורים בנושאי עסקים וספורט.
* דעות: כולל פרשנויות וניתוחים מאת סופרים ירדנים, ערבים ובינלאומיים.

## אנשי סגל
בין העיתונאים הבולטים שעבדו ב"ג'ורדן טיימס" נמנים:
* ראמי ג'ורג' ח'ורי, עיתונאי ופרשן למזרח התיכון. עורך ראשי לשעבר.
* ג'יל קרול, כתבת של כריסטיאן סיינס מוניטור שנחטפה בעיראק. כתבת לשעבר.
* מרואן מועשר, שר ההסברה לשעבר. עורך ראשי לשעבר.
* ג'ורג' חוואטמה, מייסד מכון התקשורת הערבי. עורך ראשי לשעבר.
* איימן א-ספדי, שר החוץ של ירדן. סגן ראש הממשלה לשעבר ועורך ראשי.

משנות ה-80 ועד 2011, העיתונאית הוותיקה רנדה חביב פרסמה טור שבועי ב"טיימס", אך הנהלת העיתון הפסיקה את פרסומו.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ירדן: תקשורת
קטגוריה:עיתונים באנגלית
סיימון גוגנהיים

**ג'ון סיימון גוגנהיים** (באנגלית: **John Simon Guggenheim**; 30 בדצמבר 1867 – 2 בנובמבר 1941) היה איש עסקים, פוליטיקאי ופילנתרופ יהודי-אמריקאי.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו והשכלה
גוגנהיים נולד בפילדלפיה שבפנסילבניה ב־30 בדצמבר 1867, למשפחת גוגנהיים היהודית – בנם של מאייר וברברה גוגנהיים, ואחיהם הצעיר של דניאל ושל סולומון רוברט גוגנהיים. הוא למד בתיכון סנטרל ובבית הספר למנהל עסקים של פירס, שניהם בפילדלפיה.

### ראשית הקריירה
לאחר שסיים את לימודיו עבר לגור בפואבלו שבקולורדו, שם עבד כרוכש ראשי של עפרות מתכת בחברת הכרייה וההתכה של אביו, M. Guggenheim's Sons.
בשנת 1898 היה מועמד המפלגה הרפובליקנית למושל קולורדו, אך פרש מהמרוץ לאחר מהומות קשות בוועידת המפלגה בקולורדו ספרינגס, שבהן נהרג אדם אחד ונפצעו כמה אחרים. בשנת 1904 כיהן כאלקטור נשיאותי.

### הסנאט של ארצות הברית
ב־1907 נבחר גוגנהיים מטעם המפלגה הרפובליקנית לסנאט של ארצות הברית, כנציג קולורדו. הוא כיהן בתפקיד עד 1913. במהלך כהונתו עמד בראש הוועדה להקמת אוניברסיטה לאומית בארצות הברית, וכן בראש ועדת הפיליפינים.

במהלך כהונתו אירע האסון שבו טבע אחיו הבכור, בנג'מין גוגנהיים, באוניית הטיטניק.

### עסקיו
עם סיום כהונתו בסנאט שב גוגנהיים לניו יורק יחד עם אשתו אולגה. הוא הצטרף לדירקטוריון חברת American Smelting and Refining Company, ובהמשך מונה ליו"ר הדירקטוריון. בשנים 1919–1941 כיהן כנשיא החברה.

### מותו
גוגנהיים נפטר בניו יורק ב־2 בנובמבר 1941, בן 73 במותו. הוא נטמן בבית הקברות וודלאון בברונקס. 

## חיים אישיים
בשנת 1892 עבר לדנוור, וב־24 בנובמבר 1898 נישא לאולגה הירש במלון וולדורף אסטוריה בניו יורק. לרגל נישואיהם תרמו בני הזוג ארוחת חג ההודיה ל־5,000 ילדים עניים במנהטן.

בשנת 1905 נולד בנם הבכור, ג'ון סיימון גוגנהיים הבן. לכבוד הולדתו תרם גוגנהיים 80,000 דולר (שווה ערך לכ־2.8 מיליון דולר ב־2024) לבניית בניין על שמו ב-Colorado School of Mines – התרומה הפרטית הגדולה ביותר שהוענקה עד אז למוסד מדינתי.

ב־1907 נולד בנם השני, ג'ורג' דנוור גוגנהיים. בשנת 1909 תרם סיימון בניין לבית הספר למשפטים של אוניברסיטת קולורדו.

ב־1922 נפטר בנם הבכור ג'ון ממחלת האוזן מסטואידיטיס, זמן קצר לפני יציאתו ללימודים בקולג'. ב־1925 ייסדו הוריו לזכרו את קרן ג’ון סיימון גוגנהיים למלגות, שהפכה לאחת מקרנות המחקר החשובות בארצות הברית.
ב־1939 התאבד בנם השני, ג'ורג', במלון במנהטן והוא בן 32 בלבד.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי פנסילבניה
קטגוריה:פילדלפיה: אישים
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מקולורדו
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:יהודים חברי הסנאט של ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1867
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1941
שרפות היער בספרד (2025)

**שרפות היער בספרד** הן סדרה של שרפות יער בספרד שהחלו ב-1 ביולי 2025 ונמשכות קרוב לחודשיים. גל השרפות של 2025 נחשב לאחד מגלי השרפות הקשים בתולדות המדינה.

## רקע מטאורולוגי
בין יולי לאוגוסט 2025, האקלים בספרד היווה גורם מרכזי בעלייה בשריפות, במיוחד בכמה קהילות אוטונומיות כמו קסטיליה ולאון, אקסטרמדורה, אנדלוסיה וגליסיה. גל חום שעבר מיבשת אפריקה לחצי האי האיברי גרם לעלייה קיצונית בטמפרטורות ולירידה בלחות היחסית, מה שהיווה עלייה משמעותית בסיכון לשריפות. מציאות של טמפרטורות גבוהות, לחות יחסית נמוכה ורוחות חזקות המזוהות על ידי מה שמכונה "כלל ה-30" (טמפרטורות מעל 30 מעלות צלזיוס, רוחות מעל 30 קמ"ש ולחות יחסית מתחת ל-30%) התרחשה באזורים שונים ברחבי המדינה, ואפשרה תנאים אופטימליים להתפשטות מהירה של שריפות.

הסוכנות המטאורולוגית הספרדית (AEMET) ומערכת המידע האירופית לשריפות יערות (EFFIS) פרסמו התראות על סיכון שריפות קיצוני, תוך הדגשת המצב החמור בחצי האי האיברי. למצב זה נוספה עלייה בצמחייה הנגרמת מנטישה כפרית וחוסר ניהול יערות, ובכך הגדילה את עומס הדלק הזמין בתנאי שריפה.

## השריפות ותוצאותיהן
ממוזער|ענני עשן צפופים עולים מהשריפות הפעילות ליד העיר אורנסה, כפי שצולמו מקופרניקוס סנטינל-2, ב-16 באוגוסט 2025.
גל השריפות כלל 14 מוקדי שריפות שהותירו יותר מ-700 בני אדם ללא בית ועוד אלף כלואים. פריסת מוקדי השריפות היא כדלהלן: 10 שריפות בקסטיליה ולאון, 3 באסטוריאס ו-1 בגליסיה.

בקסטיליה ולאון 12 כפרים שבהם מתגוררים 711 בני אדם נעקרו מבתיהם, ו-29 כפרים עם 1.060 תושבים שנכלאו.

כ-400,000 דונם של אדמה נשרפו עד 19 באוגוסט, מה שהופך את עונת שריפות 2025 לגרועה ביותר בספרד מזה למעלה מ-30 שנה. הפרובינציות שנפגעו באופן הקשה ביותר הן אורנסה, לאון וזמורה, המהוות כמעט מחצית מכלל השטח שנשרף. שביעית מכלל שטחה של אורנסה נפגע משריפות, כאשר 150,000 דונם נשרפו.

המשרד לאיכות הסביבה הספרדי חוקר את הליקוי באמצעי מניעת השריפות. הסוכנות המטאורולוגית הלאומית (Aemet) קבעה ב-25 באוגוסט כי גל השריפות של 2025 הוא החמור ביותר והשלישי באורכו אי פעם במדינה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:2025 בספרד
קטגוריה:שרפות יער
קטגוריה:אסונות טבע ב-2025
איווה דזניקי

**איווה דזניקי** (באיטלקית: **Iva Zanicchi**; נולדה ב-18 בינואר 1940) היא זמרת פופ איטלקייה ופוליטיקאית. היא בעלת קול מצו-סופרן, וזכתה לכינוי "הנשר מליגונקיו" (באיטלקית: **l'Aquila di Ligonchio**). דזניקי היא הזמרת היחידה שזכתה שלוש פעמים בפסטיבל סן רמו.

## ביוגרפיה
דזניקי נולדה בעיירה ליגונקיו שבמחוז רג'ו אמיליה, בתם של צ'פירו זניקי (1909–2004) ואלזה רפאלי (1914–2010). קריירת השירה שלה החלה בשנת 1962, כאשר השתתפה בפסטיבל המוזיקה של קסטוקרו וזכתה במקום השלישי.

הפריצה הגדולה הגיעה עם זכייתה בפסטיבל סן רמו בשנים 1967 (השיר "Non pensare a me"), 1969 (""Zingara")" ו־1974 ("Ciao cara, come stai?"). היא הזמרת היחידה שזכתה שלוש פעמים בתחרות.

בשנת 1969 ייצגה את איטליה באירוויזיון 1969 במדריד עם השיר "Due grosse lacrime bianche", וסיימה במקום ה־13. שנה לאחר מכן הופיעה בפסטיבל בינלאומי בריו דה ז'ניירו, ובהמשך הופיעה באולימפיה בפריז ובמדיסון סקוור גארדן בניו יורק. בשנות ה־70 הוציאה 14 אלבומים, כולל אלבומי חג מולד, שירים בנפוליטנית והקלטות בספרדית.

היא שיתפה פעולה עם יוצרים ידועים, בהם מיקיס תאודוראקיס, שארל אזנבור ולואיג'י טנקו.

## קריירה טלוויזיונית
בין השנים 1987–2000 הנחתה את תוכנית המשחקים *OK, il prezzo è giusto!* הגרסה האיטלקית ל-*The Price Is Right*. היא הייתה המנחה האישה היחידה של התוכנית בעולם במשך שנים רבות.

## קריירה פוליטית
בבחירות לפרלמנט האירופי בשנת 2004 התמודדה מטעם פורצה איטליה, אך לא נבחרה. בשנת 2008 נכנסה לפרלמנט האירופי במקומו של מריו מנטובאני, ונבחרה מחדש ב־2009. היא כיהנה עד 2014.

## חיים אישיים
לדזניקי בת אחת. היא מגדירה את עצמה כקתולית מאמינה.

## דיסקוגרפיה
### אלבומים נבחרים
* 1965 – *Iva Zanicchi*
* 1967 – *Fra noi*
* 1970 – *Caro Theodorakis... Iva*
* 1971 – *Caro Aznavour... Iva*
* 1971 – *Caro Tenco... Iva*
* 1972 – *Dall'amore in poi*
* 1974 – *Io ti propongo*
* 1976 – *Confessioni*
* 1980 – *D’Iva*
* 1988 – *Nefertari*
* 2003 – *Fossi un tango*
* 2022 – *Gargana*

### סינגלים בולטים
* 1967 – "Non pensare a me"
* 1969 – "Zingara"
* 1969 – "Due grosse lacrime bianche"
* 1970 – "Un fiume amaro"
* 1974 – "Ciao cara, come stai?"
* 2022 – "Voglio amarti"

## פסטיבל סן רמו
* 1967 – "Non pensare a me" (יחד עם קלאודיו וילה) – מקום ראשון
* 1969 – "Zingara" (יחד עם בובי סולו) – מקום ראשון
* 1974 – "Ciao cara, come stai?" – מקום ראשון
* השתתפה גם בשנים נוספות (1965, 1966, 1968, 1970, 1984, 2003, 2009, 2022).

ב־2025 קיבלה פרס מפעל חיים בפסטיבל.

## ביבליוגרפיה
* 2001 – *Polenta di castagne*
* 2005 – *I prati di Sara*

## פילמוגרפיה
### סרטים
* 1961 – *Le italiane e l'amore* – הופעת קמע
* 1967 – *Una ragazza tutta d’oro* – תפקיד ראשי
* 1991 – *L'Odissea* – תפקיד יונו
* 2019 – *W gli sposi* – תפקיד ראשי

### טלוויזיה
* 2005-2010 – *Caterina e le sue figlie* – ליליאנה
* 2018 – *L'ispettore Coliandro* – הופעה אורחת

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרות איטלקיות
קטגוריה:ילידות 1940
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1940
נמל התעופה הבין-לאומי לה צ'יניטה

**נמל התעופה הבין-לאומי לה צ'יניטה** (בפורטוגזית: **Aeropuerto Internacional La Chinita**) הוא נמל תעופה בין-לאומי המשרת את מרקאיבו, בירת מדינת סוליה, ונצואלה. הוא ממוקם דרום-מערב למרקאיבו העירונית במוניציפליות סן פרנסיסקו. לה צ'יניטה הוא נמל התעופה השני בחשיבותו בוונצואלה מבחינת נוסעים ותנועת מטוסים, שני רק לנמל התעופה הבין-לאומי סימון בוליבר ליד קראקס.

## היסטוריה
בניית נמל התעופה הוזרזה עקב תאונת טיסה 742 של ויאסה ב-16 במרץ 1969, שהובילה למותם של 155 איש וסגירת נמל התעופה גראנו דה אורו, שהיה ממוקם קרוב מדי למרכז העיר והקיף שכונות מגורים. הנמל נפתח ב-16 בנובמבר 1969, בתקופת נשיאותו של הנשיא ראפאל קלדרה, כדי לפתוח שער למערב המדינה ולצמצם את העומס בנמל התעופה הבין-לאומי סימון בוליבר, המטפל במחצית מהטיסות הבין-לאומיות בוונצואלה.

## מתקנים
אורך מסלול 03L/21R אינו כולל חניון מרוצף בחלקו הצפוני באורך 300 מטר. מערכת ה-VORTAC של מרקאיבו (זיהוי: **MAR**) ממוקמת 1.5 ק"מ צפון-מזרח לסוף מסלול 21R.

## תאונות
* ב-1 בנובמבר 1971, מטוס ויקרס ויסקונט YV-C-AMZ של Linea Aeropostal Venezolana התרסק זמן קצר לאחר ההמראה. כל ארבעת הנוסעים במטוס נהרגו.
* ב-5 במרץ 1991, טיסה 108 של Aeropostal Alas de Venezuela התרסקה בהר סמוך זמן קצר לאחר ההמראה, וכל 45 הנוסעים והצוות נהרגו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ונצואלה: מבנים
קטגוריה:אמריקה הדרומית: שדות תעופה
תפוס את הגנב

[ממוזער|[ניסים עזיקרי, ליא קניג, שמואל סגל]]
**תפוס את הגנב** הוא מחזה מאת טומי לפיד משנת 1973. המחזה עובד לסרט קולנוע ישראלי "המובטל בטיטו" בכיכובו של זאב רווח (1987).

## עלילה
מקס, גנב שלומיאל, נכנס דרך החלון לסלון משפחת קימל בתל אביב. בזמן שהוא מסתתר מאחורי הרהיטים עד מקס לשיחה בין דני, בנם הקיבוצניק של יפה ולונק קימל לבין רותי, מזכירתה של אמו ואהובתו. מסתבר שבאותה שעה עומדת מזכירות המפלגה לבחור ביפה כמועמדת לחברות בכנסת. דני מגלה לרותי שהבסיס עליו בנו הוריו את הקריירה הציבורית שלהם שקרי מייסודו: קיבוץ ישורון אותו ייסדו וממנו הגיעו לעיר הגדולה, אינו קיים כלל וכלל. רותי בורחת מהדירה ודני רץ אחריה - בעוד יפה, האם, נכנסת. היא חושבת שמקס הוא ידידו של דני, דני חושב שמקס הגיע עם אמו. לדירה המשפחתית נכנס לונק. כעסה של יפה יוצא עליו כי בהצבעת מזכירות המפלגה התחלקו הקולות בינו לבינה שווה בשווה והוחלט לשגר את הזוג הביתה, שיחליטו ביניהם מי ילך לכנסת. דני מנסה לשדל את הוריו שלא ילכו לכנסת, כי אז ודאי יתגלה השקר על הקיבוץ הפיקטיבי. ההורים לא שומעים בקולו והוא עוזב את הדירה בכעס.

מקס שנשאר עם בני הזוג קימל, הופך להיות הקול הנוסף לו זקוק כל אחד מהם. יפה ולונק מנסים לצוד את לבו, מבלי לדעת שהוא יודע את האמת על "ישורון". כך הופך הגנב לחלק מהעלילה המשפחתית והמפלגתית ההולכת ומסתבכת.

## יוצרים
* מאת: יוסף לפיד
* בימוי: ניקו ניתאי
* תפאורה ותלבושות: לידיה פינקוס גני
* תאורה: נתן פנטורין

## שחקנים
* מקס: ניסים עזיקרי
* דני קימל: שרגא הרפז
* רותי: אהובה יובל
* יפה קימל: ליא קניג
* לונק קימל: שמואל סגל
* גבריאלה דותן: תמי ספיבק

## קישורים חיצוניים
* תפוש את הגנב, באתר תיאטרון הבימה

קטגוריה:מחזות ישראליים
קטגוריה:1973 בישראל
ג'ון שאפרות'

**ג'ון פרנקלין שאפרות**' (באנגלית: **John Franklin Shafroth**; 9 ביוני 1854 – 20 בפברואר 1922) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית, מושל קולורדו, ולבסוף כחבר הסנאט של ארצות הברית, בסוף המאה ה-19 ובראשית המאה ה-20.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
שאפרות' נולד בעיר פייט שבמיזורי, למד בבתי הספר המקומיים, וב־1875 השלים את לימודיו באוניברסיטת מישיגן שבאן ארבור. שנה לאחר מכן הוסמך כעורך דין והחל לעסוק במקצוע בעיר הולדתו. בשנת 1879 עבר לדנוור שבקולורדו, והמשיך לעסוק בעריכת דין. החל מ־1889 היה שותף למשרד עורכי דין עם צ'ארלס ווטרמן – לימים חבר הסנאט של ארצות הברית.

ב־1887 נולד בנו, ג'ון שאפרות' הבן, שלימים הגיע לדרגת תת אדמירל בצי האמריקאי במלחמת העולם השנייה.

### קריירה פוליטית
#### בית הנבחרים
שאפרות' שימש כיועץ המשפטי העירוני של דנוור בשנים 1887–1891. ב־1894 נבחר מטעם המפלגה הרפובליקנית לבית הנבחרים של ארצות הברית. בהמשך הצטרף, יחד עם הסנאטור הנרי מ. טלר, למפלגה הרפובליקנית של הכסף (Silver Republicans), שנאבקה למען מדיניות מוניטרית על בסיס דו-מתכתי. מטעם מפלגה זו נבחר מחדש לבית הנבחרים, ולאחר מכן נבחר שוב – הפעם מטעם המפלגה הדמוקרטית.

הוא כיהן ברציפות בבית הנבחרים מ־4 במרץ 1895 ועד פברואר 1904, אז התפטר מרצונו, לאחר שקבע כי בבחירות האחרונות התרחשו זיופים ב־29 קלפיות, ולכן לא יכול היה לטעון לניצחון לגיטימי. את מקומו תפס יריבו, רוברט וו. בונינג'.

#### מושל קולורדו
בשנים 1909–1913 כיהן כמושל קולורדו. בתקופתו קודמו רפורמות חשובות בתחום תנאי העבודה, והוא היה דמות מרכזית בהטמעת מוסד היוזמה העממית (ballot initiative) בקולורדו – כלי המאפשר לאזרחים להעלות חוקים להצבעה ישירה.

#### הסנאט
ב־1912 נבחר לסנאט של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית, וכיהן קדנציה אחת בשנים 1913–1919. הוא לא נבחר מחדש ב־1918. כסנאטור עמד בראש ועדת הסנאט לענייני איי האוקיינוס השקט ופוארטו ריקו, והיה נותן החסות המרכזי לחוק ג'ונס–שאפרות' (1917) שהעניק אזרחות אמריקאית לפוארטוריקנים. בנוסף היה חבר בוועדת הפיליפינים.

### אחרית חייו ומותו
לאחר פרישתו מהסנאט, כיהן כיו”ר ועדת הסיוע למחצבים במלחמה (War Minerals Relief Commission) בין השנים 1919–1921.

שאפרות' נפטר ב־20 בפברואר 1922 ונקבר בבית העלמין פירמאונט שבדנוור. ארכיוני כתביו האישיים והציבוריים שמורים במספר מוסדות, בהם ארכיון מדינת קולורדו, ספריית החברה ההיסטורית של קולורדו, וספריית דנוור להיסטוריה ולגנאלוגיה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מיזורי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מישיגן
קטגוריה:מושלי קולורדו
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מקולורדו
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מקולורדו
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1854
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1922
מיקי קריזלר

**משה (מיקי) קריזלר** (2012-1923) היה קדר ואמן קרמיקה ישראלי.

מיקי קרייזלר נולד בשנת 1923, כנראה בהונגריה. למרות שעבד תקופה מסוימת במפעל "לפיד קרמיקה", עיקר יצירתו של קריזלר הייתה בסטודיו עצמאי בתל אביב-יפו. יצירתו אופיינה בדקורטיביות ובסגנון אקספרסיבי-עממי, שהיה קרוב לאמנים כגון ג'ניה ברגר או ציונה שמשי.

## קישורים חיצוניים
*
*

קטגוריה:אמני קרמיקה ישראלים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1923
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2012
לורנס פיפס

**לורנס קאול פיפס** (באנגלית: **Lawrence Cowle Phipps**; 30 באוגוסט 1862 – 1 במרץ 1958) היה חבר הסנאט של ארצות הברית שייצג את מדינת קולורדו בין השנים 1919–1931.

## ביוגרפיה
פיפס נולד ב־30 באוגוסט 1862 בעיירה איימיטי שבפנסילבניה, והיה בנם של ויליאם הנרי פיפס ואגנס מק'קול. הוא גדל בפיטסבורג, שם החל לעבוד כפקיד בחברת הפלדה של קרנגי. דודו, הנרי פיפס, היה בעל המניות השני בגודלו בחברה. לורנס פיפס התקדם בהדרגה והגיע לתפקיד סגן הנשיא הראשון של החברה. בשנת 1901 פרש, עבר לדנוור שבקולורדו, והחל לעסוק בהשקעות. ב־1917 כיהן כנשיא "ליגת משלמי המיסים של קולורדו".

בשנת 1918 נבחר לסנאט של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית, לאחר שניצח את הסנאטור המכהן הדמוקרטי ג'ון שאפרות'. בשנת 1924 נבחר מחדש, בין היתר בזכות הסיסמה הקליטה:

הוא לא התמודד מחדש בבחירות שנערכו ב-1930.

בין 1931 ל־1933, הקים יחד עם אשתו השלישית, מרגרט רוג'רס, את אחוזת פיפס, בין היתר כדי לספק מקומות עבודה בתקופת השפל הגדול. בשנת 1964 תרמה מרגרט פיפס את האחוזה ואת השטח שסביבה לאוניברסיטת דנוור. שני בניו, ג'רלד ואלן, רכשו לימים את קבוצת הפוטבול דנוור ברונקוס וניהלו אותה.

פיפס נפטר ב־1 במרץ 1958 בסנטה מוניקה שבקליפורניה. הוא נטמן במוזוליאום בבית העלמין פירמאונט בדנוור.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי פנסילבניה
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מקולורדו
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1862
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1958
אדרמטוגליפיה

**אדרמטוגליפיה** (באנגלית: **Adermatoglyphia**) הוא פגם גנטי נדיר ביותר המונע התפתחות של טביעות אצבעות. מדובר על מצב רפואי נדיר מאוד שגורם להיעדר של הרכסים על גבי העור של כריות האצבעות בכפות הידיים והרגליים. אצל אנשים הלוקים במצב זה, קצות האצבעות בידיים וברגליים חלקים לחלוטין, אך אין לאותם אנשים סימנים או תסמינים רפואיים נוספים. נכון לשנת 2011, תועדו רק חמש משפחות מורחבות ברחבי העולם כמושפעות מפגם זה.

## מאפיינים
הדרמטוגליפים הם דגמים ייחודיים המופיעים על כריות האצבעות של בני האדם. דגמים אלו משמשים כאחד מאמצעי הזיהוי הפלילי המרכזיים, מאחר שהדגמים שונים מאדם לאדם, ולכן מאפשרים זיהוי אישי מדויק.

במדינות רבות, במיוחד בארצות הברית, נדרשות טביעות אצבע כחלק מהליך הוצאת ויזה, הגירה או התאזרחות. בעקבות זאת, אנשים הסובלים מהתופעה הנדירה של היעדר טביעות אצבעות אינם יכולים להשתמש בשיטה זו לצורכי זיהוי וזהו גם הגורם שנתן למחלה את הכינוי הלא-רשמי "מחלת עיכוב ההגירה".

הסיבה היא מוטציה בגן שמקודד חלבון שמכונה SMARCAD1. הגן זוהה בנסיבות בלתי שגרתיות לאחר שבשנת 2007, רופא עור בשם ד"ר פיטר איטין נדרש לסייע לאישה שווייצרית שהתקשתה לקבל אשרת כניסה לארצות הברית מכיוון שהיא נולדה ללא טביעות אצבע.

במסגרת מחקר שביצע ד"ר איטין בשיתוף עם רופא העור הישראלי אלי שפרכר, התגלו מספר משפחות נוספות בהן הופיעה התופעה הזו. בעקבות בדיקות גנטיות, בשנת 2011 החוקרים זיהוי את הגן בו מתרחשת המוטציה הגורמת למצב הזה. הגן מועבר בתורשה דומיננטית, זאת אומרת שמספיק שאחד מההורים נושא את המוטציה כדי להעבירה לצאצא. אף שעדיין לא התברר לחלוטין כיצד משפיע החלבון המקודד על היווצרות טביעות האצבע, ידוע כי התהליך מתחיל כבר בשלב ההתפתחות העוברית ונשאר יציב לאורך כל החיים. חקר של מצבים נדירים כאלו מבחינה גנטית יכול לתרום משמעותית להבנת תפקידיהם של גנים מסוימים ולמשמעות הביולוגית שיש לאותם גנים. מבחינה גנטית, במקרה זה מדובר במוטציה בגן חלבון שמכונה SMARCAD1 שהיא מוטציה נקודתית הגורמת לצורה מקוצרת של החלבון הספציפי לעור. מוטציה זו לא נמצאת באזור המקודד של גן ה-SMARCAD1 עצמו, אלא באתר השחבור (splice site) של האיזופורם הספציפי לעור. פגם זה גורם לשיבוש בתהליך שחבור ה-RNA, מה שמוביל ליצירת חלבון חלקי או חסר, ובכך ככל הנראה משפיע על ההתפתחות התקינה של טביעות האצבע כבר בשלב העוברי. הביטוי ההטרוזיגוטי של המוטציה מצביע על אופן תורשה אוטוזומלי דומיננטי. אצל האישה השווייצרית ושמונה מקרובי משפחתה שגם אצלם זוהה השינוי בגן, אובחנו "כריות אצבעות שטוחות ומספר מופחת של בלוטות זיעה בידיים".

## בתרבות הפופולרית
תופעה זו והאישה ממוצא שווייצרי שאובחנה בשנת 2007 מוזכרים בסדרת הטלוויזיה המשטרתית מוות בגן עדן

## מקרים מפורסמים
הסופרת הישראלית שהרה בלאו חשפה בשנת 2025 שהיא אובחנה עם אדרמטוגליפיה.

## קישורים חיצוניים

* כמו שתי טביעות אצבע, מכון דווידסון
* סרטון, כל מה שצריך לדעת על אדרמטוגליפיה, יוטיוב

## הערות שוליים

קטגוריה:מחלות נדירות
קטגוריה:גנטיקה
קטגוריה:מומים מולדים ומחלות כרומוזומליות
דרגון בול Z – פרקים

250px|ממוזער|לוגו הסדרה
הסדרה **[[דרגון בול Z]]** היא סדרת אנימה מז'אנר השונן המבוססת על המאנגה "דרגון בול" מאת אקירה טוריאמה, שאף השתתף בהפקתה. הסדרה היא סדרת המשך לאנימה "דרגון בול", ובעוד שהסדרה הקודמת מכסה את 194 הפרקים הראשונים של המאנגה, "דרגון בול Z" מכסה את 325 הפרקים הנותרים שלה ובכך מהווה את עיקר העיבוד הטלוויזיוני למאנגה.

הסדרה שודרה ביפן בין אפריל 1989 לינואר 1996, ואלו גם תאריכי השידור שיופיעו בערך זה, עקב מיעוט המידע שקיים על תאריכי השידור של הדיבוב העברי והבלבול שבין תאריכי השידור של הדיבובים השונים לאנגלית.

## סקירת סדרה

## רשימת הפרקים

### סאגת הסאיאנים

### סאגת נאמק

#### סאגת גארליק ג'וניור

### סאגת האנדרואידים

### סאגת מאג'ין בו

## ספיישלים
הערה: שמות באנגלית המופיעים בכתב נטוי מציינים שמדובר בתרגום לא רשמי, שמקורו באתר Kanzenshuu.

### OVAs

### ספיישלים טלוויזיוניים

## קישורים חיצוניים

* מדריך פרקים באתר Kanzenshuu עם רשימת קרדיטים לכל פרק
* דרגון בול זי (1989-1996), מדריך פרקים באתר The Movie Database עם שמות הפרקים בעברית כפי שהופיעו בספריות ה-VOD בישראל

## הערות שוליים

קטגוריה:פרקי טלוויזיה
קטגוריה:דרגון בול
אהבה בהפתעה

**אהבה בהפתעה** (באנגלית: **Love Happens**) הוא סרט מלודרמה רומנטית משנת 2009. הסרט נכתב ובוים על ידי בראנדון קאמפ. אהרון אקהרט וג'ניפר אניסטון מככבים בתפקידים הראשיים. העלילה היא על רומן בין פסיכולוג אלמן לבעלת חנות פרחים בסיאטל, שם גם צולם הסרט בנוסף לוונקובר.

## תקציר העלילה
ברק ריאן (אהרון אקהרט) הוא תרפיסט PhD אלמן לאחר שאשתו נהרגה בתאונת דרכים. הוא כתב ספר המציע דרך להתמודד עם מות אדם קרוב ואהוב. הספר מצליח והוא הופך לידוען. אמרגנו ליי מרשל (דן פוגלר) מארגן לו סדנאות ברחבי ארצות הברית ועומד להחתים אותו על חוזה גדול עם חברת הפצה גדולה שתפיץ אותו ואת תורתו תוך כדי פרסומת למוצרים שונים.

ברק מגיע להעביר סמינר לקבוצה מאוהדיו ולהרצות בפניהם איך אפשר להתגבר על כאב האובדן. וולטר (ג'ון קרול לינץ') מראה חוסר אמון בדבריו של ברק ואינו מסוגל להתגבר על הכאב במות ילדו בן ה-12 בתאונה בבית אותו בנה כקבלן.

הסדנה נערכת המלון בסיאטל שם הוא פוגש את אלואיז (ג'ניפר אניסטון) בעלת חנות פרחים מצליחה שמקשטת בפרחיה את בית המלון. היא מוצאת חן בעיניו והוא מתחיל לחזר אחריה. בתחילה היא מהססת אך מקבלת עידוד מאימה (פרנסס קונרוי) ומהעובדת שלה מרטי (ג'ודי גריר). הקשר ביניהם מתהדק עד שהיא מוצאת שקר בדבריו לגבי השתתפותו בהלוויית אשתו בסיאטל.

ברק נשבר ומודה בפניה כי הוא בעצם היה הנהג והוא אחראי למות אשתו.

ברק נמצא במשבר נפשי ומגלה גם לקבוצתו את האמת על מות אשתו. בקהל נמצא גם אביה של אשתו (מרטין שין) והוא מחבק אותו ואומר לו כי הוא היה כבן אובד שחזר אליו ולאשתו.

ברק רוצה לעזוב ומגיע להיפרד מאלואיז שמעוניינת להמשיך בקשר.

## צוות השחקנים

## קישורים חיצוניים
* 

*קדימון לאהבה בהפתעה, באתר יוטיוב
*ברק מתוודה על אחריותו למות אשתו ומתפייס עם חמיו, באתר יוטיוב
*ג'ניפר אניסטון ואהרון אקהרט באהבה בהפתעה, באתר יוטיוב

קטגוריה:סרטי 2009
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים רומנטיים
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי אולפני יוניברסל
לואי-קאמי מייאר

**לואי קאמי מייאר** (בצרפתית: **Louis Camille Maillard**; 4 בפברואר 1878 – 12 במאי 1936) היה רופא וכימאי צרפתי.

מייאר תרם תרומות חשובות לחקר הפרעות בכליות. הוא גם התפרסם בזכות "תגובת מייאר", התגובה הכימית אותה תיאר בשנת 1912, שבה חומצות אמינו וסוכרים מגיבים במזון באמצעות מגע עם שומנים, ומעניקים משטח חום וטעם לכל דבר, מלחם וסטייקים צרובים ועד למרשמלו קלוי.

## תרומות מדעיות
לואי קאמי מייאר, בפריז, חקר את תחום ה**פיזיולוגיה**, ובמיוחד את **מטבוליזם השתנן (אוריאה)** ומחלות כליות. עבודתו הובילה אותו להציג תיאוריות חדשות על "פגם אורוגני" ואת המושגים של "מקדם מייאר" או "מדד הפגם האוריאוגני".

רעיונותיו אלה הוכחו כיעילים מאוד באבחון הפרעות בכליות.

בשנת 1912, הוא החל במחקרים על התגובה בין **חומצות אמינו** ו**סוכרים**. עבודה זו נחשבת לאחת מתרומותיו העיקריות, ועל שמו נקראה **תגובת מייאר**. על מגוון עבודותיו אלה הוא זכה במספר פרסים, כולל פרס מהאקדמיה הצרפתית לרפואה בשנת 1914.

## כבוד והוקרה
מייאר זכה בתואר **אביר לגיון הכבוד** ב-30 ביולי 1916, מידי שר המלחמה.

באותה תקופה, הוא שימש כרופא בדרגת מייג'ור, מהדרגה הראשונה, בשירותי הרפואה של הארמייה ה-11.

תואר זמני זה בוטל ב-24 בדצמבר 1920 על ידי משרד האוצר הכללי באלג'יר, בתמורה לחסכון פנסיוני קבוע.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:רופאים צרפתים
קטגוריה:כימאים צרפתים
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1878
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1936
עופר ברונשטיין

**עופר ברונשטיין** (בצרפתית: **Ofer Bronchtein**; נולד ב-1957) הוא ישראלי-צרפתי המשמש כיועצו של הנשיא הצרפתי עמנואל מקרון לענייני המזרח התיכון והסכסוך הישראלי-פלסטיני.

## ביוגרפיה
ברונשטיין נולד בבאר-שבע. משפחות הוריו חיו מדורי דורות בצפת ובחברון. בגיל תשע עברה משפחתו לצרפת, שם בילה את שנות נעוריו. בגיל 17 הוא חזר לישראל, בילה בקיבוץ בית קשת ולאחר מכן עבר להתגורר בשכונת התקווה בתל אביב והחל לפעול למען צדק חברתי, שלום ופיוס עם ערבים ופלסטינים.

ב-1989 הקים יחד עם חנה קים, בני תורתי, בן דרור ימיני ויונתן דני את העיתון "הפטיש". היה המנכ"ל והמו"ל של העיתון, שהתמקד בביקורת חברתית. העיתון יצא לאור עד 1993.

בהמשך הקים את "המרכז הבינלאומי לשלום", יחד עם אניס אל-קאק , שהיה שגריר הרשות הפלסטינית בשווייץ, וכיהן כמנכ"ל המרכז. בעשרות השנים האחרונות הוא חי בצרפת.

ב-2025, בתוקף תפקידו כיועץ נשיא צרפת, יעץ לעמנואל מקרון להכיר במדינה פלסטינית, דבר שבסופו של דבר קרה.

## חיים אישיים
בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 התחתן עם הצלמת הלי פנסר .

## קישורים חיצוניים
* 
* , 
* Robert Sarner, Macron’s point man on Israel-Palestine says ‘it’s not the right time to think about peace’, Times of Israel, 29 באוקטובר 2024

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים צרפתים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1957
הרמן גיינינגר

**הרמן גיינינגר** (נולד בסביבות 1906–1907; נפטר באמצע 1935 בגיל 28) היה מחבר  בעיות שחמט ובמיוחד אטיודים  ובעל טור. גיינינגר כתב את טור האטיודים עבור ביטאון השחמט הרומני "Revista Română de Șah" מיולי 1933 עד מרץ 1935. הוא נפטר זמן קצר לאחר מכן, ככל הנראה ביוני 1935. החליף אותו האמן פאול פאראגו (Paul (Pál) Faragó).

## תרומה לקומפוזיציה השחמטאית

במהלך הקריירה הקצרה שלו, הוא חיבר כ-50 אטיודים - מספר צנוע יחסית - אך הם זכו להערכה רבה בשל איכותם האמנותית.

גיינינגר היה המחבר הרומני הראשון שהביא תשומת לב בינלאומית לז'אנר של האטיודים, במיוחד בתקופה שבה פרסומי השחמט ברומניה היו מוגבלים.

יצירותיו התמקדו לעיתים קרובות בנושא הפט - בין אם להשיג תיקו על ידי פט או שימוש בו כרעיון תימטי בסיומים שאחרת זכויים. במדגם אחד שבדק 21 אטיודים, 14 היו קשורים לפט, ובין 7 הנותרים, שלושה הציגו גם רעיונות לפט.

הוא זכה בפרס הראשון בשנת 1933 בתחרות בינלאומית שאורגנה על ידי מגזין השחמט הסובייטי Shakhmaty v SSSR, מה שהדגיש את ההכרה הבינלאומית שלו.
## אטיודים שחיבר

### אטיוד משנת 1933, פורסם ב-CeskoSlovensky Sach הלבן מתחיל וזוכה.

אם השחור משחק 1...מח1 אז הפתרון של האטיוד שונה:

אטיוד משנת 1933, החל מדקה 20:50, יוטיוב

## הערות שוליים

קטגוריה:פרובלמאים
צ'ארלס יוז הבן

**צ'ארלס ג'יימס יוז הבן** (באנגלית: ****; 16 בפברואר 1853 – 11 בינואר 1911) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת קולורדו.

## ביוגרפיה
יוז נולד ב-16 בפברואר 1853 בעיר קינגסטון שבמיזורי, למד בבתי הספר הציבוריים, וב־1871 השלים את לימודיו בקולג' בריצ'מונד שבמיזורי. בשנת 1873 השלים את לימודי המשפטים באוניברסיטת מיזורי בקולומביה, התקבל ללשכת עורכי הדין ב־1877, והחל לעסוק בעריכת דין בעיר ריצ'מונד. בשנת 1879 עבר לדנוור שבקולורדו.

בבחירות לנשיאות של 1900 שימש כאלקטור בבחירות לנשיאות מטעם המפלגה הדמוקרטית. במקביל עסק בהוראה כפרופסור לדיני כרייה בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת דנוור וכן באוניברסיטת הרווארד. בשנת 1909 נבחר מטעם המפלגה הדמוקרטית לסנאט של ארצות הברית, וכיהן בו עד פטירתו בדנוור ב־11 בינואר 1911. הוא נטמן בבית העלמין פיירמאונט בעיר.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מיזורי
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת מיזורי
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מקולורדו
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1853
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1911
צ'ארלס ספלדינג תומאס

**צ’ארלס ספלדינג תומאס** (באנגלית: **Charles Spalding Thomas**; 6 בדצמבר 1849 – 24 ביוני 1934) היה חייל בצבא הקונפדרציה במלחמת האזרחים האמריקנית, ולאחר מכן כיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת קולורדו.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
תומאס נולד ב-6 בדצמבר 1849 בעיר דאריין שבג'ורג'יה, התחנך בבתי ספר פרטיים בג'ורג'יה ובקונטיקט, ושירת זמן קצר בצבא הקונפדרציה במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית.

### ראשית הקריירה
בשנת 1871 סיים את לימודי המשפטים באוניברסיטת מישיגן שבאן ארבור, והתקבל ללשכת עורכי הדין באותה שנה. לאחר מכן עבר לקולורדו ופתח משרד עורכי דין בדנוור, שם שימש כיועץ המשפטי העירוני בשנים 1875–1876. בין השנים 1884–1896 היה חבר הוועדה הדמוקרטית הלאומית, אך נכשל בניסיונותיו להיבחר לבית הנבחרים (1884), לסנאט (1888 ו־1895), ולמשרת מושל קולורדו (1894).

### מושל קולורדו
תומאס נבחר למושל קולורדו ה־11 וכיהן בשנים 1899–1901. בתקופה זו, לאחר שקולורדו ביטלה את עונש המוות (1897), הוא התבטא כי מעשי לינץ' הם תגובה "מובנת" מצד הציבור. בשנת 1900, לאחר שאספסוף ביצע לינץ' בקלווין קימבלרן בעיר פואבלו, אמר תומאס כי מדובר ב"פרץ טבעי של זעם עממי" והאשים את ביטול עונש המוות. חצי שנה מאוחר יותר, כשאספסוף התכוון לבצע לינץ' בנער בן 15 בשם פרסטון פורטר, סירב להתערב ואף הצהיר לעיתונאים: "למעשה, תלייה היא עונש קל מדי בשבילו. רוח חוק הלינץ' מלווה את העם ותישאר בו כל עוד בני הגזע האנגלו־סקסי קיימים". לאחר שפורטר נשרף למוות בידי האספסוף, אמר תומאס: "לדעתי, יש כעת כושי אחד פחות בעולם". זמן קצר לאחר מכן הוחזר עונש המוות בקולורדו.

### סנאטור
בשנת 1913 נבחר תומאס לסנאט של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית, לאחר מותו של הסנאטור צ'ארלס יוז הבן. בשנת 1914 נבחר שוב, בקושי, לכהונה מלאה. הוא כיהן בסנאט בין ינואר 1913 למרץ 1921, והיה הוותיק האחרון מבין חיילי הקונפדרציה שכיהנו בסנאט. בשנת 1920 התמודד שוב, הפעם מטעם המפלגה הלאומנית, אך קיבל רק 3% מהקולות.

במהלך כהונתו כיהן כיושב ראש ועדת זכות הבחירה לנשים במושבי הקונגרס ה־63 וה־64, וכחבר בוועדת הגנת החופים ובוועדת מסילות הברזל הפסיפיות.

### אחרית חייו
לאחר שפרש מהסנאט חזר לעסוק בעריכת דין בדנוור. הוא נפטר ב־24 ביוני 1934, גופתו נשרפה ואפרו פוזר בהרי קולורדו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי ג'ורג'יה
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת מישיגן
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מקולורדו
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1849
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1934
חוכמת האושר (סרט)

"**חוכמת האושר**" הוא סרט תיעודי משנת 2024 בבימויים של פיליפ דלקיס וברברה מילר, ובו מככב הדלאי לאמה ה-14. הסרט בוחן נושאים של שלווה פנימית, חמלה והתמודדות עם אתגרי המאה ה-21, ומציג פרספקטיבה אינטימית על תורתו של הדלאי לאמה. הסרט, שהופק במשותף על ידי שווייץ וארצות הברית, הוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים של ציריך ב-8 באוקטובר 2024 באירוע גאלה פרמיירה והופץ ברחבי העולם במספר מדינות. הסרט זכה בפרסי קולנוע למען שלום (2025) בקטגוריית "יונת קולנוע למען שלום" עבור הסרט התיעודי המוערך ביותר של השנה.

## תקציר
הסרט מתעד את טנזין גיאטסו, הדלאי לאמה ה-14, המתקרב ליום הולדתו ה-90, מדבר ישירות לצופים על הנושאים שבהם עסק כל חייו: השגת אושר ושלום בעולם המתמודד עם אי שקט עולמי, משברים סביבתיים ומתחים פוליטיים. הסרט מדבר ישירות אל הצופה, ומציע בתובנות מעשיות להתמודדות עם אתגרי המאה ה-21. בכך נוצר דיאלוג אינטימי המעניק תחושה של שיחה אישית על חיפוש השלווה והאושר הפנימי לכל אדם.

בתום מסע של כמעט תשעה עשורים, שנפתח עוד בילדותו בגיל ארבע, הדלאי לאמה מצליח לאזן בין חוכמת הבודהיזם הטיבטי למסרים עדכניים ורלוונטיים של חברה עולמית הנאבקת מול אתגרי האלימות, המלחמות והמשבר הסביבתי. מי שהיה חתן פרס נובל הראשון שקרא לשמירה על הפלנטה, מזכיר שהיכולת לבנות עולם טוב יותר כבר מצויה בכל אדם. הסרט משלב הרהורים אישיים, קטעי ארכיון של טנזין גיאטסו משנותיו המוקדמות, וקטעי ויז'ואל קולנועיים, ומדגיש חמלה ומיינדפולנס כערכים אוניברסליים. הדלאי לאמה מתייחס לסוגיות עכשוויות, ודוגל בשינוי פנימי כבסיס להרמוניה עולמית. ריצ'רד גיר, שמשמש כאחד המפיקים בפועל אמר על הסרט: "חוויה קולנועית מדיטטיבית, בה הקהל מתקרב לקדושתו מאי פעם."

## הפקה
את הסרט ביימו יוצרי הסרטים השווייצרים פיליפ דלקיס וברברה מילר. ריצ'רד גיר ואורן מוברמן שימשו כמפיקים בפועל. המוזיקה הולחנה על ידי אריאל מרקס. תהליך ההפקה ארך שש שנים וכלל איסוף קטעי ארכיון נדירים של הדלאי לאמה, החל ממינויו למנהיג הרוחני של טיבט בגיל ארבע.

הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים ה-20 של ציריך ב-8 באוקטובר 2024, ולאחר מכן בפסטיבל הסרטים ה-60 של סולותרנר בשווייץ (ינואר 2025), ובפסטיבל הסרטים ה-78 של לוקרנו ב-14 באוגוסט 2025, בפנורמה סוויס. מחוץ לשווייץ הוא הוקרן בפסטיבל "סרטים מהדרום" באוסלו (נובמבר 2024), ובפסטיבל הסרטים הבינלאומי של דהרמסאלה (2024), מקום הממשלה הטיבטית הגולה. הסרט זמין גם בפלטפורמות סטרימינג כמו נטפליקס ופריים וידאו. בישראל הסרט מוקרן בקולנוע ומופץ על ידי קולנוע חדש בע"מ.

## קישורים חיצוניים
* 
*  

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 2024
רקדי

"**רִקְדִי**" הוא שיר בביצוע הזמר הישראלי ישי לוי, שנכלל באלבומו השלישי, "להתחיל מבראשית", שיצא לאור ב־1989 . אברהם לוי כתב את מילות השיר, ויואב ארבלי הלחין אותו.

השיר הפך במהירות ללהיט ובמשך השנים הוכר כאחד מהלהיטים הגדולים בהיסטוריה של הזמר המזרחי.

## רקע
ישי לוי התחיל את הקריירה המוזיקלית שלו כזמר בחפלות שאותן ארגן הגיטריסט משה "בן מוש". בהמשך הוציא שני אלבומים שזכו להצלחה גדולה. לדבריו של לוי, בעקבות הצלחת שני האלבומים הראשונים והלחץ שנגרם לו כתוצאה מכך, הוא התמכר לסמים קשים. במקביל, חברו ושותפו לשימוש בסמים, הזמר זוהר ארגוב, נעצר בחשד שאנס את בת זוגו של לוי. לוי התקשה להמשיך לתפקד בהופעות והתנתק באותה התקופה מעולם המוזיקה, כאשר במקביל התחיל להצליח אחיו הצעיר נתי לוי (שאף הקדיש לישי את השיר "פרא אדם").

## על השיר
ב־1989, תוך כדי ניסיונותיו הכושלים להיגמל משימוש בסמים קשים, וכשהוא נחשב כבר לכוכב עבר בזמר המזרחי, הוציא ישי לוי את אלבומו השלישי, "להתחיל מבראשית". השיר שפתח את האלבום היה "רקדי". הפזמונאי אברהם לוי סיפר שהוא ומלחין השיר, יואב ארבלי, נתנו את השיר בחינם לישי לוי, שהקריירה שלו נפגעה קשה עקב התמכרותו לסמים: "הוא נעלם לכמה שנים והיה זקוק לשיר שיכניס אותו לשוק מהר", סיפר אברהם לוי.

לאחר התאבדותו של זוהר ארגוב ב־1987 ביקשו בכירי תעשיית הזמר המזרחי לשנות את התדמית הגרועה מאוד שנדבקה בז'אנר באמצעות חתירה למוזיקה חיובית, ידידותית ושמחה יותר. אף על פי שלא נכתב או עובד במיוחד להשגת המטרה הזאת, השיר "רקדי" השמח, המקפיץ והמרקיד התאים למגמה הזאת. השיר נחשב עד היום לאחד מהלהיטים הגדולים בהיסטוריה של הזמר המזרחי, ככזה שהכניס את הזמר המזרחי יותר לכיוון המיינסטרים הישראלי, וסימן את עלייתה של המוזיקה הים־תיכונית מאז.

### עיבוד, הקלטה והפצה
השיר בגרסת הסקיצה, שהייתה מאוד מינימליסטית, הוצע בתחילה לדקלון ולאהרון ירימי, אך אלה לא הקליטו את השיר, והשיר עבר לישי לוי. יעקב למאי קיבל את הסקיצה, ועיבד אותה במגמה שהמוזיקה תהיה מרקידה כך שתתאים למילים, שמדברות על ריקוד. הוא קבע את הקצב והפתיחה ובחר את הנגנים, בהם הגיטריסט יהודה קיסר. השניים ישבו וערכו ניסיונות כדי להחליט מתי ואיך תיכנס הגיטרה (שמנהלת בשיר "דו־שיח" עם לוי). באותה התקופה היו מקובלים בשירים קטעי סולו ארוכים מאוד ופתיחות ארוכות מאוד, וכך היה גם ב"רקדי", שאורכו למעלה מחמש דקות. "אם היום הייתי עושה את השיר הזה, הוא היה פחות משלוש דקות", אמר למאי ב־2025.

למאי סיפר שלוי איחר בכמה שעות להקלטה, ואף על פי שכמעט לא נשאר זמן לתפקיד הזמרה, לוי הדהים את הנוכחים כשהקליט את השיר בטייק אחד או שניים. האולפן שכן קרוב מאוד לתחנה המרכזית הישנה של תל אביב, וההקלטה הועברה לשם והושמעה פעמים רבות בחנויות רבות בתחנה. מהר מאוד הופץ השיר והיה ללהיט גדול ברחבי המדינה.

על אף ההצלחה הגדולה של השיר, לוי לא הצליח להיגמל משימוש בסמים, אך במהלך השנים הצליח להשתקם לבסוף.

## גרסאות כיסוי
דקלון הקליט את השיר לסינגל שהוציא לאור ב־1991. שריף ביצע את השיר בהופעה חיה שלו בירדן. ההופעה הוקלטה, והביצוע נכלל באלבום ההופעה החיה שלו "שריף בהופעה חיה בירדן 1996 – חלק א'". להקת "היי פייב" הקליטו את השיר לאלבומם "זמן מסיבה", שיצא לאור ב־1997. ההרכב האלקטרוני "לימוזינה" הקליט את השיר לאלבומו הראשון, *Limouzina*, שיצא לאור ב־2009. ביצעו את השיר גם אייל גולן ו"אתניX" בהופעה משותפת, "הפרויקט של רביבו", נתנאל, ליאור מיארה, ולהקת "חמסה" ב"הכוכב הבא לאירוויזיון 2025".

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי ישי לוי
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי יעקב למאי
מזובותוס

**מזובותוס** (שם מדעי: *Mesobuthus*) הוא סוג אסייתי של עקרבים ממשפחת העקצניים.

## מינים
הסוג מכיל את המינים הבאים:

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:עקצניים
בנימין חנני

**בנימין חנני** (כ"ג באדר תשי"ב, 23 במרץ 1952 – י"א בתשרי תשל"ד, 7 באוקטובר 1973) היה חייל צה"ל שעוטר בעיטור העוז לאחר נפילתו במלחמת יום הכיפורים.

## ביוגרפיה
חנני נולד בירושלים לאסתר ולישראל. את לימודיו היסודיים החל בבית הספר תחכמוני בעיר ואחר כך בבית הספר יפה נוף. את לימודיו התיכוניים החל בישיבת כפר מימון וסיים בישיבת אור עציון. היה חבר בתנועת בני עקיבא.

בסוף יולי 1970 התגייס לצה"ל והצטרף לגרעין הנח"ל "יחדיו". אחר כך עבר להיאחזות הנח"ל באל-על והיה מרכזו.

ביולי 1973 החליט להאריך את שירותו בצה"ל בשנה. באוקטובר אותה השנה פרצה מלחמת יום הכיפורים, וחנני השתתף בקרב תל סאקי, בו נהרג בגיל 21. לאחר נפילתו עוטר בעיטור העוז:

חנני נקבר בבית הקברות הצבאי בהר הרצל.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הצבאי בהר הרצל
קטגוריה:בוגרי בית הספר היסודי יפה נוף (ירושלים)
קטגוריה:בוגרי בני עקיבא
קטגוריה:בוגרי ישיבת אור עציון
קטגוריה:חיילי חטיבת הצנחנים
קטגוריה:חללי צה"ל במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:מעוטרי עיטור העוז במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1973
Audi alteram partem

**Audi alteram Partem** (ולעיתים **audietur et altera pars**; תרגום מילולי לעברית – "שמע את הצד השני"; תרגום מילולי של הגרסה השנייה: "יישמע גם הצד השני") היא אמרה בלטינית המשמשת לרוב בהקשרים משפטיים כאחד משני כללי הצדק הטבעי. לפי כלל זה, אין לדון אדם מבלי לשמוע את עמדתו באשר לטיעונים ולראיות המובאים כנגדו. הביטוי תורגם בפסיקת בית המשפט העליון כ"יישמע האידך גיסא".

## היסטוריה של השימוש בביטוי
הביטוי נמצא לראשונה בהתכתבות בין פליניוס הצעיר והקיסר טראיאנוס. הוא מוזכר, אם כי בהקשר לא משפטי, בכתביו של אוגוסטינוס, מאבות הכנסייה. עד המאה ה-16 הפך הביטוי לביטוי משפטי המייצג עקרון בסיסי של צדק. עיקרון זה מוכר בשיטות משפט שונות. כך, למשל, במשפט המוסלמי נהוגה חדית' ולפיה יש לשמוע את שני הצדדים. גם במשפט העברי נהוג הכלל, והוא מעוגן בפסוק "שמוע בין אחיכם" (דברים א, כז). בית הדין הבין-לאומי לצדק (ICJ) הכיר בעקרון והשתמש בביטוי בפסק דינו בעניין ניסויים גרעיניים שערכה צרפת כשהיה צריך לפסוק בשאלה כיצד להתייחס להיעדרותה של צרפת מן הדיונים.

## תרגום הביטוי לעברית

המשמעות המילולית של הביטוי היא "שמע את הצד השני". כך מתרגם את הביטוי שמואל אייזנשטדט בספרו "המשפט הרומאי, תולדותיו ותורתו". בפסיקת בית המשפט העליון התקבע התרגום "יישמע האידך גיסא". עו"ד מאיר גובר, שכתב עבור המאגר המשפטי נבו מילון למונחים משפטיים בלטינית, מתרגם את "Audi alteram partem" כ"חובה לשמוע את הנאשם" ואת "Audiatur et altera pars" כ"חובה לשמוע את הצד שכנגד".

## השימוש בביטוי במשפט הישראלי

פסק הדין המנחה בעניין זה הוא בג"ץ ברמן נגד שר הפנים, שעסק בעניין ניתוקה של שכונת נחלת יצחק מן השטח העירוני של תל אביב, והעברתה לשטח השיפוט של גבעתיים שההחלטה עליו התקבלה מבלי לשמוע את תושבי השכונה. בפסק דין זה קבע השופט יואל זילברג כי אחד מ"עיקרי הצדק הטבעי הוא "audi alteram partem", דהיינו "החובה לשמוע גם את "האידך גיסא". במקום אחר בפסק הדין מתרגם זילברג את הכלל במילים "יישמע גם הצד האחר". כלל זה, קבע זילברג, חל על כל רשות, שיפוטית או מינהלית. הלכה זו עודנה ההלכה הנוהגת במשפט הישראלי.

תחולתו של הכלל על רשויות המדינה, והיותו כלל בסיסי במשפט המנהלי הביאה לשימוש נרחב בביטוי, שתרגומו זוקק על ידי הנשיא אהרן ברק לביטוי "יישמע האידך גיסא" בו משתמש לרוב בית המשפט העליון.

## הערות שוליים

קטגוריה:לטינית: מונחים משפטיים
באסם א-נבריס

**בָּאסֶם א-נָבְּרִיס** (בערבית: **باسم النبريص**; תעתיק עברי: באסם אלנבריץ; נולד: ספטמבר 1960) הוא אינטלקטואל, חילוני, משורר וסופר פלסטיני. מחלוצי הכותבים הפלסטינים, לאחר מלחמת ששת הימים.

כיהן בתפקיד המנהל הכללי של משרד התרבות של הרשות הפלסטינית, לאחר הסכמי אוסלו, בין השנים 1994–2007.

## ביוגרפיה
נבריס נולד ברצועת עזה, במחנה הפליטים ח'אן יונס, בספטמבר 1960. לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר התיכון, עבר ללמוד במצרים, והשלים תואר ראשון באוניברסיטת קהיר.

בעת שהותו בקהיר היה חלק מקהילה ספרותית שבין חבריה היו: נגיבּ מחפוּז, יוּסף אִדריס ואבּראהים אסלן. עם סיום לימודיו, בשנת 1981, הוא חזר לרצועת עזה. בשל מאמריו ופעילותו נגד הכיבוש, הוא נכלא למשך ארבע שנים בבית כלא ישראלי.

### עבודתו הספרותית
כבר בגיל צעיר עסק נבריס בכתיבה ויצירותיו הספרותיות פורסמו בעיתונות הירושלמית, החל משנת 1976. בתחילת שנות השמונים הוא היה ממייסדי איגוד הסופרים הפלסטיני.

קובץ שיריו הראשון, "הרהורי ילד הרחוב" (تأملات الولد الصعلوك), פורסם על ידי הוצאת אל-איתיחאד בירושלים בשנת 1990. בהמשך פרסם שבעה קובצי שירה, בירושלים, רמאללה ובאלג'יריה, וכן ספר על "מלחמת עזה בשנים 2008-2009", תחת הכותרת "יומני המלחמה בעזה" (يوميّات الحرب على غزة), אותו כתב ופרסם במהלך המלחמה באתר האינטרנט "אילאף" (إيلاف). מאוחר יותר תורגם לצרפתית ופורסם בפריז ובתוניס.

### מנכ"ל משרד התרבות של הרשות הפלסטינית
בין השנים 1994–2007 כיהן נבריס בתפקיד המנהל הכללי של משרד התרבות של הרשות הפלסטינית והוא פוטר לאחר עליית החמאס לשלטון, ברצועת עזה ב־2007 בשל ביקורתו הקשה על הדיקטטורה הדתית ברצועה.

בקיץ 2007, השליכו רעולי פנים רימון יד לעבר ביתו, הוא נפצע בעיניו, ובתו ואמו נפצעו קל.

### באירופה
בשנת 2012 עבר נבריס לברצלונה בעזרת מלגה שקיבל למשך שנתיים. הוא נשאר באירופה ונכון ל-2025 הוא חי בבלגיה וכותב טורי דעה באל-ערבי אל-ג'דיד, רובם ככולם על המצב בעזה, מאז אוקטובר 2023.

### התייחסותו לטבח שבעה באוקטובר
לאחר הטבח, שיבח נבריס את לוחמי החמאס, על "כיבוש" העיר שדרות שקמה במקום הכפר נג'ד שהיה מקום הולדת ומגורי הוריו לפני 1948.

## עבודותיו
* "הרהורי ילד הרחוב", 1987.
* "תורת התבונה הטהורה" (نظم العقل الخالص), משרד התרבות הפלסטיני, רמאללה, 2000.
* "יצירות פואטיות" (الأعمال الشعرية), המכון הפלסטיני להכוונה לאומית, רמאללה 2003.
* "ליל הפואמות הקצרות" (ليلة القصائد القصيرة), משרד התרבות הפלסטיני, רמאללה 2004.
* מאמר על משמעות הרוח (مقال في معنى الريح), המרכז התרבותי אוגרית, רמאללה 2005.
* "יומני המלחמה בעזה", 2011.
* "סדנאות בחדר" (مشاغل في غرفة), אלג'יריה, 2012.
* "שמחת הבלתי נקוב בשמו" (بهجة اللامسمى), אלג'יריה, 2013.
* "כל האבנים" (كل الأحجار), PEN ארגון הסופרים הבינלאומי, ספרד, 2014.

## לקריאה נוספת
* מבחר משירי נבריס בתרגום אבי אלקיים.
* באסם אלנבריס, אין דובדבנים בעזה, תל אביב, הוצאת קשב לשירה, תשפ”ג.
* 

## קישורים חיצוניים

* פואמה: מאמר על משמעות הרוח (בערבית)

## הערות שוליים

קטגוריה:ילידי 1960
קטגוריה:פליטים פלסטינים
קטגוריה:עזה: אישים
קסי (פירושונים)

קטגוריה:שמות פרטיים
קטגוריה:שמות חיבה
קטגוריה:שמות משפחה
כדורן

**כדורן** (שם מדעי: *Theridion*) הוא סוג של עכבישים ממשפחת הכדורניים עם תפוצה עולמית. מינים בולטים הם עכביש הפנים השמחות ההוואי (*Theridion grallator*), הקרוי על שם הסמל האייקוני שעל בטנו, ו-*[[Theridion nigroannulatum|T. nigroannulatum]]*, אחד ממיני העכבישים הבודדים שחי בקבוצות חברתיות, תוקף טרף בהמוניו כדי להכניע אותו כצוות.

## אפיון
רוחבם של עכבישים בסוג זה שווה לאורכם או אף ארוך ממנו. לכליצרה שלהם יש שתי שיניים או פחות בקצה הקדמי, ואף אחת לא בקצה האחורי. הרגל הקדמית היא הארוכה ביותר בשני המינים, אך הרגל השנייה באורכה היא הרגל השנייה אצל הזכרים והרגל הרביעית אצל הנקבות. האפיגינום יכול להשתנות, אך לפדיפלפ יש אפופיזיס אמצעי וקולולוס נעדר בשני המינים. במספר מינים, לזכרים יש מסטידיה (בליטות) על הכליצרה.

לכדורן שורת העיניים הקדמית מעוקלת מעט ועם רווח בינה לבין שורת העיניים האחורית. זה מבדיל אותו מהלסתנית, סוג אחר של כדורניים, שבו שורת העיניים הקדמית כמעט ישרה והרווח בין שורות העיניים קטן מאוד.

## אקולוגיה
הכדורן טווה קורי סבך, בדרך כלל מתחת לעלים ובין צמחייה. בלילה, העכביש תלוי הפוך בקורים אלה. במהלך היום הוא מסתתר בקרבת הקורים.

*Philodromus cespitum*, מין של עכביש סרטן רץ, טורף עכבישי כדורן במטעי פירות אירופיים.

## הזדווגות
הזדווגות הכדורן נחקרה במספר מיני כדורן, ונמצא שהיא כוללת הזדווגות מדומה, אינדוקציות זרע רבות ורצפי הזדווגות. הזכר ניגש לנקבה כדי להזדווג, בדרך כלל במתחם המפלט של האחרונה (חלק בצורת ברדס ברשת שבו הנקבה חיה). זכרי הכדורן מבצעים החדרות צדדיות, ומחדירים את מישוש הפה השמאלי שלהם לתוך צינור הכניסה הימני של הנקבה ולהפך עבור מישוש הפה הימני. נקבות כדורן פחות תוקפניות לאחר ההזדווגות בהשוואה לסוגים אחרים של כדורניים.

## מינים
ישנם כמעט 600 מינים מתוארים של כדורן. עם זאת, באופן מסורתי הסוג שויך למינים חסרי קולוס ולא התאימו לסוגים אחרים. מינים חדשים ממשיכים להיות מתוארים באופן קבוע.

## קישורים חיצוניים

* עכבישים המתמקדים בחברה חיים וצדים יחד – NewScientist.com

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורניים
ג'יי סטנספילד

**ג'יי סטנספילד** (באנגלית: **Jay Stansfield**; נולד ב-24 בנובמבר 2002 בטיברטון שבאנגליה) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת ברמינגהאם סיטי מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ.

## קריירת מועדונים
סטנספילד הוא בנו של כדורגלן העבר אדם סטנספילד . הוא החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של אקסטר סיטי, ובחודש אוגוסט 2019 עבר למחלקת הנוער של פולהאם מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ. ב-4 בינואר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 2-1 על אסטון וילה במסגרת הסיבוב השלישי של גביע ה-FA לעונת . ב-22 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בתיקו 0-0 נגד צ'רלטון את'לטיק במסגרת המחזור ה-29 לעונת 2019/2020. ב-24 באוגוסט 2021 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-0 על ברמינגהאם סיטי במסגרת הסיבוב השני של גביע הפוטבול ליג לעונת . בתום העונה העפילה פולהאם לפרמייר ליג, וב-13 באוגוסט 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בתיקו 0-0 נגד וולברהמפטון וונדררס במסגרת המחזור השני לעונת 2022/2023.בסך הכל ערך שש הופעות ליגה במדי המועדון. ב-2 בספטמבר הושאל לאקסטר סיטי מהפוטבול ליג הראשונה עד לתום העונה, ובסך הכל ערך 36 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע תשעה שערים.

ב-24 באוגוסט 2023 הושאל לברמינגהאם סיטי מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ למשך עונת 2023/2024. ב-26 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-1 על פלימות' ארגייל במסגרת המחזור הרביעי בליגה, ובמשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון. הוא ערך 43 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע 12 שערים, ובתום העונה ירדה הקבוצה לפוטבול ליג הראשונה, וסטנספילד קיבל את תואר שחקן העונה של המועדון. ב-30 באוגוסט 2024 חתם על חוזה קבוע במועדון, והבקיע 19 שערים ב-37 הופעות ליגה במהלך עונת , בסיומה חזרה ברמינגהאם סיטי לפוטבול ליג צ'מפיונשיפ.

## קריירה בין-לאומית
סטנספילד נכלל בסגל נבחרת אנגליה עד גיל 21 לטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2025, וערך שש הופעות בטורניר, כולל בגמר הטורניר, בו ניצחה נבחרתו את נבחרת גרמניה עד גיל 21 וזכתה בטורניר.

## תארים
;נבחרת גרמניה עד גיל 21
* אליפות אירופה עד גיל 21 (1): 2025

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:חלוצי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלני פולהאם
קטגוריה:כדורגלני אקסטר סיטי
קטגוריה:כדורגלני ברמינגהאם סיטי
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-2002
מסייה אזנבור

**מסייה אזנבור** (**Monsieur Aznavour**) הוא סרט ביוגרפי צרפתי על חייו של שארל אזנבור משנת 2024 בבימוי של מהדי אידיר וגראן קור מלאד, עם טאהר רחים בתפקיד הראשי.

הסרט היה מועמד לארבעה פרסי סזאר - שחקן ראשי (טאהר רחים), עיצוב תלבושות, עיצוב אמנותי ואפקטים ויזואליים.

קטעי השירה מבוצעים בעיקר על ידי טאהר רחים ומקצתם על ידי שארל אזנבור שמופיע בסיום הסרט. בפסקול מושמעים מיטב משיריו כמו "שתי גיטרות", "לה בוהם", "היא" (She), "באביב את תשובי חזרה","הקומדיאנים", ו"לה מאמא".

בתחילת הסרט מוקרנים צילומים על שואת הארמנים.

## תקציר העלילה
הוריו של שארל נסו על נפשם מארמניה, הגיעו לפריז שם נולדו להם בתם אאידה ובנם שארל. הם פתחו מסעדה לשם היו מגיעים פליטים ארמנים ופותחים בריקודים. עם הזמן הם נאלצו לסגור את המסעדה והגיעו לפת לחם. שארל מתגלה בכישרון השירה שלו אף על פי שהוא נמוך, לא יפה עם אף שבור וקול צרוד.

הוא מתחבר למלחין והפסנתרן פייר רוש  והם מתחילים להופיע ברחבי צרפת הכבושה. שארל הנראה כיהודי מצווה על ידי חייל גרמני להפשיל את מכנסיו ולהוכיח שאינו נימול. הם מתפרנסים בקושי ושארל תומך בהוריו שמסתירים בביתם יהודים וכן אנשי מחתרת ארמניים ובראשם מיסאק מאנושיאן.

לאחר השחרור הם מתחברים לאדית פיאף ולהקת הקומפניון דה לה שנסון כזמרי "חימום". שארל מתחתן ונולדת לו בת אך הוא עסוק כל הזמן בהופעות ונישואיו מתמוטטים. הם חוסכים כסף ונוסעים לארצות הברית שם הוא נפגש עם פרנק סינטרה. הם מתחילים להופיע בהצלחה לפני קהל צרפתי במונטריאול. פייר מתחתון ושארל חוזר לצרפת ומחליט להיפרד מפיאף ולהתחיל בקריית סולו. הוא נפגש עם ז'ילבר בקו, ג'וני הולידיי, שארל טרנה ועוד.

בתחילה הוא נכשל ומתייאש כאשר הוא שר מול אולמות ריקים וזוכה לביקורות ארסיות וגזעניות. עם הזמן הוא מצליח, מתפרסם ומתעשר. הוא מתחתן עם אולה, דוגמנית שוודית יפהפייה ונולדים להם שלושה ילדים. שארל מביא לאחוזתו את בנו פטריק מאשתו השנייה שסובל מדיכאון ומתאבד. אזנבור מחבר שיר לטובת אנשי הלהט"ב (Comme ils disent).

## צוות השחקנים

## קישורים חיצוניים

*, קדימון למסייה אזנבור, באתר יוטיוב
*מסייה אזנבור, באתר אידיבי
* 
* 

קטגוריה:סרטים צרפתיים משנת 2024
קטגוריה:סרטים בצרפתית
קטגוריה:סרטים ביוגרפיים