ג'וליאנו אין קמפניה

**ג'וליאנו אין קמפניה** (באיטלקית: **Giugliano in Campania**), הידועה גם בשם **ג'וליאנו**, היא עיר (קומנה איטלקית, רשות מקומית) הנמצאת במטרופולין של העיר נאפולי, קמפניה, איטליה. נכון לספטמבר 2025, מתגוררים בה 124,633 תושבים, מה שהופך אותה לעיר האיטלקית המאוכלסת ביותר שאינה בירת מחוז.

## היסטוריה
בין המאה ה־5 למאה ה־4 לפני הספירה נאחז בטריטוריה של ג'וליאנו השבט האוסקי, בניו הקימו, בין שאר הערים הרבות, את אתלה Atella וליטרנם Liternum, שתיהן פרחו תחת שלטון רומא. הרומאים קראו לאזור טרה די לבורו Terra di Lavoro, שהיה החלק הפורה ביותר של קמפניה פליקס Campania felix.

ליד "אגם פטריה" הוקמה העיר העתיקה ליטרנם. בשנת 194 לפנה"ס הפכה למושבה רומית. העיר מפורסמת בעיקר כמקום מגוריו של סקיפיו אפריקנוס האב, שנסוג מרומא ומת שם. קברו והווילה שלו מתוארים על ידי סנקה הצעיר. בשנת 455 נבזזה והושמדה העיר על ידי גאיזריק והוונדלים שלו. התושבים ששרדו היגרו למרכז ההיסטורי הנוכחי של ג'וליאנו.

העיר נותרה יישוב קטן עד שנת 1207, כאשר העיר קומה נהרסה בידי הנאפוליטנים; חלק מתושביה של אותה עיר, ובהם אנשי הכמורה וקפיטול הקתדרלה (כמרים מצוות ההנהלה), מצאו מקלט בג'וליאנו. המסמכים הראשונים המזכירים פאודליזם בג'וליאנו מתוארכים לשנת 1270.

ב-1495, לאחר ששארל השמיני מלך צרפת כבש את ממלכת נאפולי, החזיר את הנחלה ומעמד הפאודל (הפיף) לרוזן מישל ריצ'ו, אשר נלקח ממנו לאחר תבוסת הצרפתים.

בשנת 1536 מכרה משפחת קרבונה את חלקותיה, ולאחר מכן בשנת 1542 מכרו הקרפה את חלקותיהם לקוזימו פינלי, שבני משפחתו ניהלו את ג'וליאנו כדין במשך כ-מאה שנה. קוזימו, בהשפעתו, השיג את זכות השיפוט אשר שחררה מנהלית את הפיף של ג'וליאנו מהתערבותה של אברסה. בשנת 1545 הוא הקים שם את האחוזה הדוכסית, שהייתה אז מרכז הכוח. בתקופה זו חלה תנופה משמעותית בכלכלה ובצמיחה התרבותית והחברתית של האוניברסיטה של ג'וליאנו, והשאירו עדויות אומנותיות שונות. בשנת 1639 גליאצו פינלי מכר את חלקיו לצ'זארה ד'אקווינו. תקופת שלטון משפחת ד'אקווינו גרמה לתוהו ובוהו וחוסר שביעות רצון בקרב האוכלוסייה, אשר ביקשה מסגן המלך עזרה כנגד העוולות שנגרמו להם. בשנת 1647, אנרי הראשון, דוכס גיז, הגיע לאיטליה עם צבאו בדרישה לזכותו בכתר נאפולי, והקים את מחנהו בג'וליאנו עם כ-5,000 חיילים.

במהלך המאה ה־17 משפחת מנצ'יני החזיקה, ככל הנראה לפרק זמן קצר, בברונות של ג'וליאנו עם דומניקו ניקולה השני, מרקיז פוזיניאנו לשעבר ומשנה לקנצלר הגדול של ממלכת נאפולי. בשנת 1691 עברו הנחלה האחוזה והזכויות הפאודליות (הפיף) לידיו של פרנצ'סקו גרילו, שרכש את התואר „דוכס ג'וליאנו”. עם מותו של הדוכס דומניקו גרילו ללא ילדים, הפך הפיף לבית המשפט המלכותי.

המשנה למלך ונסיך סטיליאנו, מרקנטוניו קולונה, רכש את הפיף בשנת 1778 והחזיק בו עד למהפכה הצרפתית. בתקופת „העשור הצרפתי the French decade” של ז'וזף בונפרטה נחקקו החוקים האנטי־פאודליים, אשר קבעו את ביטול כל הזכויות הפאודליות בממלכת נאפולי ואת תחילתו של המנהל המוניציפלי. לפיכך, השושלת האחרונה ששלטה בפיף של ג'וליאנו הייתה שושלת קולונה, ולאחריה עבר השלטון לידי האזרחים. אדוני העיר היו, לפי הסדר: וולקאנו, פילומארינו, פיניַאטלי, ד'אקווינו, פינלי וקולונה.

לאחר איחוד איטליה, בשנת 1863 נוספה הציון „בקמפניה In Campania” לשם „ג'וליאנו” כדי להבדילו מיישובים אחרים בעלי שם זהה שהיו קיימים באותם ימים. כך ששמה הרשמי של העיר הוא ג'וליאנו בקמפניה או ג'וליאנו אין קמפניה Giugliano in Campania

## גאוגרפיה
העיר ג'וליאנו שוכנת במישור חוף ים פורה בצפון-מערב נאפולי, באזור המכונה "אגרו ג'וליאנזה (Agro giuglianese). היא גובלת בצפון בנפת קזרטה ובדרום במתחם הגעשי שממערב לנאפולי קמפי פלגריי. תחום השיפוט של העיר נמצא במישור הקמפני, שהוא שטוח כמעט לחלוטין בחלקיו המזרחיים והמרכזיים, ולאחר מכן משתפל בעדינות מערבה עד הגעתו אל הים; המקום היחיד שבולט באזור הוא הר מונטה סן סברינו.

ג'וליאנו מהווה מרכז לייצור ושיווק תוצרת חקלאית עבור העיר נאפולי. המישור שעליו היא שוכנת היה ידוע בתקופה הרומית העתיקה בשם קמפניה פליקס.

הפרשי הגובה נעים בין כמה מטרים מעל פני הים באזור החופי לבין 97 מטרים מעל פני הים במרכז ההיסטורי. רצועת החוף, נמוכה והחולית, משתרעת לאורך חוף דומיציו לאורך כ־2.5 קילומטרים, מוורקטורו Varcaturo ועד ליקולה Licola. בתחומה של העיר נמצא גם אגם פטריה, ועל גדותיו היישוב בעל שם. האגם אינו ממקור וולקני, אלא ממי הים המבצעים אוסמוזה הפוכה כנגד דיונות החול, הקרובות לחוף הים.

### קומונות שכנות
ג'וגליאנו גובלת ב-15 רשויות מקומיות ביניהן: אוורסה Aversa, קאזפסנה Casapesenna, קסטל וולטורנו Castel Volturno, לושיאנו Lusciano, פוצואולי, ועוד.

## אקלים
האקלים והנתונים המטאורולוגיים הממוצעים לאורך השנה בג'וליאנו אין קמפניה הוא אקלים ים-תיכוני (Csa על פי סיווג האקלים של קפן), המתאפיין בכך שהקיצים קצרים, חמים, לחים, יבשים וברובם בהירים, ואילו החורפים ארוכים, קרים, גשומים ומעוננים חלקית. במהלך השנה הטמפרטורה נעה בדרך כלל בין 5°C ל־30°C, ולעיתים נדירות יורדת מתחת ל־1°C או עולה מעל 33°C.

#### טמפרטורות ממוצעות
העונה החמה נמשכת כ־3 חודשים, מ־17 ביוני ועד 12 בספטמבר, כשטמפרטורת השיא היומית הממוצעת העולה על 27°C. החודש החם ביותר בשנה בג'וליאנו אין קמפניה הוא אוגוסט, כשהטמפרטורה הממוצעת המרבית היא 29°C והטמפרטורה הממוצעת המזערית היא 20°C.

העונה הקרירה נמשכת כ־4 חודשים, מ־23 בנובמבר ועד 23 במרץ, כשטמפרטורת השיא היומית הממוצעת נמוכה מ־16°C. החודש הקר ביותר בשנה בג'וליאנו אין קמפניה הוא ינואר, כשהטמפרטורה הממוצעת המזערית היא 5°C והטמפרטורה הממוצעת המרבית היא 13°C.

#### משקעים
העונה הגשומה נמשכת כ־8 חודשים, מ־13 בספטמבר ועד 3 במאי, עם הסתברות העולה על 22% לכך שיום נתון יהיה יום גשום. החודש שבו מספר הימים הגשומים הוא הגבוה ביותר בג'וליאנו בקמפניה הוא נובמבר, עם ממוצע של 10.1 ימים שבהם נרשמו לפחות 1 מ"מ של משקעים.

העונה היבשה נמשכת כ־4 חודשים, מ־3 במאי ועד 13 בספטמבר. החודש שבו מספר הימים הגשומים הוא הנמוך ביותר בג'וליאנו בקמפניה הוא יולי, עם ממוצע של 2.6 ימים שבהם נרשמו לפחות 1 מ"מ של משקעים.

## דמוגרפיה

התפתחות האוכלוסייה של ג'וליאנו אין קמפניה בין השנים 1861–2021

## חינוך

בג'וליאנו ישנם מספר בתי ספר תיכוניים פעילים, כולל תיכון מדעי ולשוני; המכון המסחרי והמלונאי; מכון טכני תעשייתי; תיכון קלאסי; והמכון לתעשייה ומלאכות. מאז 1931, המכון הדתי של האחים המריסטים פועל בעיר, ומפעיל בתי ספר יסודיים ותיכוניים. הספרייה העירונית ממוקמת ברחוב ג'וזפה ורדי.

## מדיה
בעיר פועלים האולפנים של ערוץ הטלוויזיה Tele Club Italia, העוסק בסיקור חדשות, ספורט ופוליטיקה באזור הצפוני של נאפולי.

עיר ג'וליאנו מוזכרת מספר פעמים בפרקים של סדרת הטלוויזיה "גומורה", כאשר סבט סבסטנו מחליט להתערב בבחירות המוניציפליות.

## מטבח
במהלך חג המגן (The patronal feast), ב-27 בינואר, נהוג לבשל כדורי בשר עם רוטב הנקראים "palle di san Giuliano" (בתרגום מאיטלקית: כדורי סן ג'וליאנו).

## אתרים מרכזיים
* פאלאצו פינלי או פאלומבו, נבנה בשנת 1545 על ידי האדריכל ג'ובאני פרנצ'סקו די פלמה. היה לו מגדל צדדי, שנהרס מאוחר יותר.
* כנסיית סנטה סופיה (המאה ה-17), תוכננה על ידי דומניקו פונטנה. בנייתה הושלמה בשנים 1730–1745 על ידי האדריכל הנפוליטני דומניקו אנטוניו ואקארו. בה נמצא קברו של ג'ובאן בטיסטה בזילה.
* כנסיית האנונציאטה, הידועה מהמאה ה-16. היא ביתם של מספר ציורים של אמנים נפוליטנים כמו מאסימו סטנציונה וקרלו סליטו. יש לה ספינה ראשי עם אפסיס וטרנספט ; הדוכן בסגנון רוקוקו, בעוד ששאר פנים הכנסייה מעוצב בסגנון בארוק. בולטים גם העוגב הגדול מעץ (סוף המאה ה-16), קפלת מדונה דלה פאצ'ה וסיפורי "הבתולה" מתחילת המאה ה-16 בטרנספט השמאלי.
* כנסיית סנט אנה. מהמבנה המקורי, שהיה קיים במאה ה-14, נותר מגדל הפעמונים. הוא מכיל ציורים מהמאה ה-16 של פבריציו סנטהפדה ופייטרו נגרוני .
* כנסיית מדונה דלה גרציה, עם מגדל פעמונים מהמאה ה-14 ושער מהמאה ה-16. בפנים הכנסייה יש ציור של הכתרת הבתולה הגותית מהמאה ה-15 וציורי קיר מתחילת המאה ה-16.
* העיר העתיקה ליטרנום. החפירות, בין השנים 1930 ו-1936, חשפו כמה אלמנטים ממרכז העיר (פורום ובו מקדש, בזיליקה ותיאטרון קטן) המתוארכים לתחילת האימפריה הרומית. מחוץ לחומות העיר זוהו שרידי האמפיתיאטרון והנקרופוליס.

## תחבורה
ג'וליאנו נמצאת על קו 11 של מטרו נאפולי. תחנת רכבת, ג'וליאנו-qualiano, נמצאת מספר קילומטרים מחוץ למרכז העיר. התחנה היא חלק מ־Passante Ferroviario di Napoli, שלוחה של קו הרכבת רומא–פורמיה–נאפולי.

## ארכאולוגיה
בשנת 2023 חשפו ארכאולוגים קבר בן 2000 שנה, מוגן ומאובטח, עם ציורי קיר בג'וליאנו שבקמפניה. הקבר מתוארך לתקופות הרפובליקה הרומית והאימפריה הרומית. אחד מציורי הקיר (פרסקו) מציג את קרבנוס, מה שגרם לקבר להיקרא "קבר קרבנוס". הציטוט מתאר את הסצנה האחרונה של שתים עשרה המטלות של הרקולס, שבה הוא מצליח ללכוד את קרבנוס.

## אנשים מג'וליאנו
* ג'מבטיסטה בזילה, משורר, ואספן אגדות
* פובליוס קורנליוס סקיפיו אפריקנוס, גנרל רומי

## ראו גם
*קמפי פלגריי
*קזרטה

## לקריאה נוספת

* 
* Comune di Giuliano in Campania, Statuto del Comune di Giugliano in Campania (PDF).
* Agostino Basile, Memorie istoriche della terra di Giugliano, Napoli, 1800.
* Fabio Sebastiano Santoro, Scola di canto fermo, Napoli, 1715, pp. 83-108.
* Marco di Mauro, In viaggio. La Campania. Proposte attributive, ricerche archivistiche e bibliografiche, Napoli, Paparo Edizioni, 2019, pp. 86-128.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קמפניה: ערים
קטגוריה:איטליה: ערי חוף
קטגוריה:איטליה: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:קמפניה
קטגוריה:מפרץ נאפולי
קטגוריה:ערים עתיקות שנהרסו
קטגוריה:פארקים ארכאולוגיים