רכס ברייקנק

[ממוזער|שער הרוח, הכניסה הדרומית ל[רמות ההדסון, כפי שנראה מניוברג . רכס ברייקנק נמצא משמאל (מזרח), הר סטורם קינג מימין (מערב), האי פוליפל באמצע הנהר ומכללת ווסט פוינט נראית במרחק.]]
**רכס בּרֶיְיקְנֶק** (באנגלית: **Breakneck Ridge**) הוא רכס הרים לאורך נהר ההדסון בין ביקון  לקולד ספרינג , שבמדינת ניו יורק, ארצות הברית. הרכס משתרע על הגבול בין מחוזות דאטצ'ס  ופטנאם. צוקיו הסלעיים הייחודיים נראים למרחק רב כשמתקרבים אליו מדרום, ויחד עם הר סטורם קינג בגדה הנגדית של הנהר יוצרים "שער רוח", השער הצפוני הציורי לרמות ההדסון.

## גאוגרפיה
### גאוגרפיה כללית של האזור
האזור הכולל את הר סטורם קינג ורכס ברייקנק שוכן כאמור ברמות ההדסון של ניו יורק, אזור קשוח המאופיין במדרונות תלולים ושטח סלעי שעוצבו על ידי אירועי בניית הרים עתיקים. האקלים הוא יבשתי לח, עם קיצים חמים, בממוצע של כ-27 מעלות צלזיוס וחורפים קרים, כולל שלג משמעותי. המשקעים השנתיים בינוניים עד גבוהים, ותומכים ביערות מעורבים צפופים של עצים קשים ועצי מחט. אזור זה היה מאוכלס בדלילות מבחינה היסטורית בשל הטופוגרפיה המחוספסת שלו, אך כולל יישובים קטנים ועיירות לאורך מסדרון נהר ההדסון. האזור תומך בחקלאות מוגבלת, בעיקר בעמקים ובמדרונות התחתונים, תוך התמקדות בגידולים עמידים ופירות עצים, כאשר ייעור ותיירות אקולוגית משמשים כפעילויות כלכליות חשובות. הנוף הטבעי ודרכי המים הקלו על שימושי פנאי, כולל טיולים רגליים, דיג ושייט. בסך הכל, אזור רמות ההדסון סביב הרים אלה משלב נוף גאולוגי טבעי, עם אקלים ממוזג המעצב הן את המערכת האקולוגית והן את הפעילות האנושית, ומאזן בין שימור יערות לבין קהילות כפריות מפוזרות.

### רכס ברייקנק
יש ברכס עצמו מספר פסגות. הגבוהה ביותר נמצאת במרחק מה בפנים הארץ, ומגיעה לגובה של כ-384 מטר מעל פני הים. הצד הדרומי של הפסגה ידוע בצוקים המרשימים שלה, תוצאה של חציבה בשנים עברו. הפסגה שוכנת בתוך פארק המדינה הדסון היילנדס , ומציעה נופים של הנהר והאזור והיא פופולרית למדי בקרב מטיילים, עד כדי כך שהוקמה תחנת דגלים  לרכבת בקו מטרו צפון , העובר ממש ליד בסיס הרכס, לאורך כביש ניו יורק 9D . בשנת 1932 נחפרה מנהרת כביש מתחת למדרונות המערביים של הפסגה. כיום היא מוגדרת כחלק מכביש 9D.

#### דרכי גישה
אף על פי שקיימים מספר מסלולים, רוב המטיילים לוקחים את המסלול הלבן-סגול במעלה הצד המערבי של ההר, המתחיל בצד המערבי (דרומה) של כביש 9D ליד המנהרה. לאחר הקפת המסלול כדי לחצות את המנהרות, מתחילה עלייה תלולה, סלעית ומאתגרת, אל הגבשושית הראשונה של ההר, כ-219 מטר מעל הנהר, משם נשקפים נופים של הנהר ורמות ההדסון. המסלול ממשיך בצורה דומה מעל הגבשושיות הנותרות עד שהוא מגיע לפסגה, אך ממשיך הלאה והופך לשביל שעובר על פני מספר פסגות נוספות, ובסופו של דבר מסתיים במגדל האש של ביקון, ממנו למטיילים יש אפשרות להסתובב ולחזור באותה דרך. עם זאת, ישנם שבילים קטנים נוספים המובילים מהשביל הלבן, שכן ישנם שבילים כחולים, אדומים וירוקים שעולים מהפסגות השונות האחרות, שהשביל הלבן-סגול חוצה. הם משמשים כקיצור דרך לבסיס ההר, כמו גם שבילים המובילים לחלקים אחרים של אזור פארק המדינה של רמות ההדסון.

## גאולוגיה
### רכס ברייקנק
רכס ברייקנק בנוי בעיקר מסלעי גרניט וגנייס מעידן הפרקמבריון בני יותר ממיליארד שנים. סלע האם מקומט, שבור ועבר התמרה נרחבת. מסלע זה אופייני למחוז הסלעי של רמות ההדסון. הגנייס כולל מינרלים כמו פצלת השדה, קוורץ, אמפיבול, פירוקסן ונציץ, עם פסים גלויים של מינרלים בהירים וכהים.

### הר סטורם קינג
הגאולוגיה של הר סטורם קינג כוללת את גרניט המפורסם של סטורם קינג, סלע מגמטי קשה מאוד, חלק מפלוטון סינקלינל גדול יותר ברמות ההדסון. גרניט זה מקורו מגמטי ופוסט-טקטוני, והוא שונה במקצת מהסלעים שמסביב שעברו מטמורפוזה. גרניט סטורם קינג ידוע בעמידותו בפני סחף, מה שתורם לגובהו והמצוקים של ההר בגלל קושי וצפיפות הגרניט הזה, לקח 17 חודשים להשלים את המנהרה באורך 240 מטר. זהו קצב של פחות משני מטרים ביום.

### הסיבות להבדל בין הסלעים למרות סמיכותם
ההבדל נובע משוני בהיסטוריה ה גאולוגית של כל אחד מהסלעים, למרות סמיכותם הגאוגרפית.

רכס ברייקנק מורכב בעיקר מגנייס וגרניט פרה-קמבריוני שעברו מטמורפוזה רבה, המשקף היסטוריה ארוכה של קבורה עמוקה, דפורמציה והתגבשות מחדש בתנאי טמפרטורה ולחץ גבוהים במהלך אירועי בניית הרים קדומים (אורוגניות). תהליך זה הביא למראה העלוותי והמפוספס האופייני לגנייס עם עורקים של גרניט המשולבים בו. השטח סבוך ומקומט המשקף פעילות טקטונית עזה במשך מאות מיליוני שנים.

הר סטורם קינג, לעומת זאת, מתאפיין בפלוטון גרניט בולט. גרניט זה מייצג חדירת מגמטית מאוחרת יותר לסלעים המטמורפיים העתיקים יותר שמסביב, לאחר ששלבי העיוות והמטמורפיזם העיקריים הסתיימו. בהיותו מגמטי במקורו, ופוסט-טקטוני, גרניט זה פחות מעוות ופחות עבר מטמורפוזה בהשוואה לגנייס של רכס ברייקנק. חדירתו גרמה להתיישבות מקומית של הסלעים שמסביב, אך שמרה על מרקם מסיבי וגבישי יותר, מה שהופך אותו לעמיד יותר בפני סחף ומעניק להר סטורם קינג את צורתו הייחודית ואת קשיותו.

לסיכום, ההבדל נובע מתזמון ואופי התהליכים הגאולוגיים: סלעי רכס ברייקנק עברו התמרה עמוקה ועיוות במהלך אירועים טקטוניים מוקדמים, בעוד שהגרניט של הר סטורם קינג נוצר מאוחר יותר כחדירה מגמטית, לאחר אירועי עיוות משמעותיים אלה. זה מסביר את הניגוד הליתולוגי, למרות הקשר המרחבי ההדוק ביניהם באותו רכס הרים.

פנורמה של הר סטורם קינג ונהר ההדסון מנקודת התצפית הראשונה של רכס ברייקנק|מרכז|1660x1660px
פנורמה של הר סטורם קינג ונהר ההדסון מנקודת התצפית הראשונה של רכס ברייקנק.

## קישורים חיצוניים

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:ניו יורק: גאוגרפיה
קטגוריה:מערכת הובלת המים לעיר ניו יורק
קטגוריה:אגני הניקוז המשולבים של קטסקיל ודלאוור