open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
האישה הבוגדנית

"**האישה הבוגדנית**" (צרפתית: "**La Femme infidèle**") הוא סרט צרפתי משנת 1969 בבימויו של קלוד שברול. הסרט מתאר זוג נשוי בו הבעל חושד כי לאשתו מאהב. המבקר האמריקאי, וינסנט קנבי, תיאר את הסרט כאחד משורת סרטיו של שברול שהם "תרגילים שנונים ופרוורטיים, סוחפים ביופיים, העוסקים באהבה, רצח, אשמה ופיצוי".

ב-2002 ביים האנגלי אדריאן ליין את "בוגדת", סרט אמריקאי המבוסס על "האישה הבוגדנית". בגרסה האמריקאית שיחקו דיאן ליין וריצ'רד גיר בתפקידים הראשיים של בני הזוג.

## תקציר העלילה
שארל (מישל בוקה) והלן (סטפאן אודראן) הם זוג נשוי, הורים לילד, החיים באושר וללא דאגות כלכליות בביתם הכפרי. שארל, המפתיע את אשתו בעת שיחת טלפון שהיא מנהלת, מתחיל לחשוד כי היא בוגדת בו. הוא שוכר בלש פרטי כדי שיעקוב אחריה וזה מאמת את חששותיו ומוסר לו את פרטי ותמונת המאהב המתגורר בעיר הסמוכה. שארל מגיע לדירת המאהב, ויקטור (מוריס רונה), מציג את עצמו כבעל, קונה את אמון המאהב בגישתו הפתוחה לכאורה לעניין הבגידה ומנצל הפניית גב רגעית של המאהב כדי להלום בו בפסלון, דבר המביא למותו. שארל מצליח להעלים את הגופה וניצב מול חקירת המשטרה בעניין היעלמות ויקטור ומול תגובת אשתו הלומדת מן הנסיבות כי מאהבה נעלם וכי כנראה בעלה אחראי להיעלמות זו.

## שחקנים ראשיים
* מישל בוקה - שארל (הבעל)
* סטפאן אודראן - הלן (האישה)
* מוריס רונה - ויקטור (המאהב)
* מישל דושוסואה - מפקח המשטרה דובאל
* סטפאן די נאפולי - מישל (ילדם של בני הזוג)

## הביקורת
המבקר אורי קליין מציין את האישה הבוגדנית כאחד משיאיו של שברול בו הוא מציג בצורה מרגשת וצלולה את הבורגנות הצרפתית הכפרית על שבריריותה אך גם על איתנותה. גם מבקרים אחרים מציינים את סרטו זה כאחת מאבני הדרך בקריירה המוקדמת של שברול ובו, במקום להתמקד במאפיין המתח כפי שעשה אלפרד היצ'קוק (אליו נוהגים להשוות את שברול), בוחר הבמאי להתמקד בתחום הפסיכולוגי הנבנה סביב מעשה הפשע ומנסה לבחון את ליבן ומוחן של הדמויות המאכלסות את עולמו המוסרי המעורפל. ביקורת נוספת מוצאת פגמים בהגיון שבעלילה אך גם כאן, נטען כי להגיון העלילה חשיבות פחותה והעיקר הוא כושר החישה של שברול את דמויותיו. למרות העלילה הכוללת רצח, מציינים חלק מהמבקרים את אנושיותו של הסרט ואת רגישותו הבאה לידי ביטוי במיוחד בסצנת הסיום. גם בסרט זה בא לידי ביטוי סגנונו הקבוע של שברול בעיצוב הסרט שמושפע רבות מהצלם הקבוע איתו עבד באותה תקופה, ז'אן ראבייה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטים צרפתיים
קטגוריה:סרטי קלוד שברול
קטגוריה:סרטי 1969
מדבר שור (ספר)

**מדבר שוּר** הוא ספר "דרושים" בענייני פרשת השבוע והמועדים שנכתב על ידי הרב אברהם יצחק הכהן קוק.

הספר, הכולל דרשות מהשנים תרנ"ד-תרנ"ו, נכתב בשנים בהן שימש הרב קוק כרבה של העיירה זוימל בליטא, והוכן לצאת לאור בסיוון תרנ"ט (1899), בעת שכיהן כרב העיר בויסק בלטביה.

כתב היד של הספר נגנב מידי הראי"ה בשנות ה-20 והרב הנחה שלא לנסות לאתרו באמצעות פרסום הגנבה ברבים. הוא הוחזר בשנת ה'תשכ"ב בידי אלמוני לעורך הדין הירושלמי אלכסנדר אמדור, בנו של ירחמיאל אמדורסקי הלה העבירו לידי הרצי"ה. מסיבות שונות הספר לא יצא לאור עד שנת תשנ"ט בהוצאת מכון הרצי"ה. שלוש מהדורות של הקובץ **דרשות הראי"ה לימים נוראים** (שנות תשנ"ב-ג-ד) קדמו לו.

## מבנה הספר
הספר מורכב משלושים ושמונה דרשות שונות, בענייני פרשת השבוע והמועדים, מלבד דרוש אחד שעוסק בהספד לרב יצחק אלחנן שנפטר באותם ימים.

בהקדמה לספר מסביר הרב קוק: "ידע (הקורא) נאמנה כי זולת ביאורי המאמרים מחז"ל ופרושי המקראות, עצם הדברים המה בעז"ה מושכלים וערוכים במועצות ודעת". כסיבה לכתיבת הספר, מדגיש המחבר כי אף על פי שהתעסק מעט במקצוע הדרוש, הוא רואה בדרכו דרך חדשה, שברוב ספרי הדרוש לא נמצאת.

הספר יצא לאור בהוצאת מכון הרצי"ה בעריכת הרב מיכאל הרשקוביץ והרב דוד לנדאו. בסוף הספר מובא מפתח מקורות הכולל תנ"ך ומפרשיו, תרגומים, תלמוד בבלי וירושלמי, מדרשים, ספרי הלכה וספרי אמונה רבים.

## שם הספר
**מִדְבַּר שׁוּר** הוא מקום בנדודי בני ישראל ממצרים לארץ המובטחת:  .

בנוסף - שמו של הספר רומז על שם המחבר: שׁוּר פירושו הַבֵּט, וזה גם פירוש המילה קוּק ביידיש.

## קישורים חיצוניים

*יעקב אבן חן, דרשותיו של הרב זצ"ל: שיחה עם הרב צבי יהודה קוק על הכת"י שנעלם ונמצא, הצופה, 22 ביוני 1962, עמ' 6

## הערות שוליים

קטגוריה:חיבורי הראי"ה שהתפרסמו לאחר מותו
קטגוריה:ספרי מכון הרצי"ה
קינטנה רו

**מדינת קינטנה רו** (בספרדית: **Quintana Roo**; רשמית: **המדינה החופשית והריבונית קינטנה רו**, בספרדית: **Estado Libre y Soberano de Quintana Roo**) היא אחת מ-31 מדינות מקסיקו. היא ממוקמת בדרום-מזרח מקסיקו, במזרחו של חצי האי יוקטן, ובכך היא המדינה המזרחית ביותר מבין מדינות מקסיקו. היא גובלת במדינת יוקטן בצפון-מערבה, במדינת קמפצ'ה במערבה ובבליז בדרומה. עיר בירתה היא צ'טומל.

העיר המאוכלסת ביותר בקינטנה רו היא קנקון. נכון ל-2010, התגוררו בה 705,000 נפש. האזור שופע באתרי תיירות נופש ותיירות היסטורית ובכללם האי קוסומל, והשמורה הביוספרית ואתר המורשת העולמית סיאן קאאן.

## אזור זמן
ב 1 בפברואר 2015 אימצה המדינה אזור זמן של UTC−05:00 מסיבות כלכליות, והוא קבוע לאורך כל השנה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

*
קטגוריה:מקסיקו: מדינות
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1974
משמר הלילה (ציור)

[ממוזער|שמאל|250px|עותק של התמונה המראה את החלקים שנחתכו ב-[1715]]
[ממוזער|שמאל|250px|פסל "משמר הלילה" ב[רמברנדטפליין|כיכר רמברנדט]]
**משמר הלילה** (בהולנדית: **De Nachtwacht**) הוא הכינוי של ציור שמן בשם **המיליציה של קפטן פרנס באנינג קוך**, מאת הצייר ההולנדי רמברנדט. הציור, שאורכו 363 ס"מ ורוחבו 473 ס"מ מוצג כיום ברייקסמוזיאום שבאמסטרדם.

זהו אחד מציוריו המפורסמים ביותר של רמברנדט. הוא הושלם בשנת 1642 ומתאר את המיליציה של קפטן  (לבוש בשחור ואדום) וסגנו .

הציור שונה מציורי המיליציה בני תקופתו באמסטרדם, שבהם כל חברי המיליציה ישבו או עמדו בשורה וראו את פני כולם. בתמונה שצייר רמברנדט יש תנועה רבה וכמה מחברי המיליציה מוסתרים; הפנים המוסתרות גרמו לבעליהן עוגמת נפש ומזמיני התמונה דחו אותה. כחלופה נתלתה התמונה בארמון העירייה של אמסטרדם, וחלקים ממנה הורדו כדי להתאים את גודלה לקיר בין שתי דלתות. העתק מוקטן של התמונה המקורית שרד והוא מראה את הסצנה במלואה.

ציפוי לכה כהה על התמונה היכהה אותה, וכך זכתה לכינוי "משמר הלילה" - אף שאין מדובר בסצנה לילית.

בשנת 2019 החל ״מבצע משמר הלילה״ שעסק בשימור ומחקר של היצירה. במחקר נמצא שרמברנט השתמש בפיגמנטים סינתטיים שהיו חדשניים בזמנו וייתכן והם אלו שאחראים לכך שמרכז התמונה נשאר בהיר, בעוד ששאר חלקי התמונה התכהו. תוצאות המחקר פורסמו בכתב העת Heritage Science.

בספטמבר 2025 טענו חוקרים מהריקסמוזיאום שאת ההשראה לדמות הכלב שבחלקו הימני התחתון של הציור לקח רמברנדט מציור של אדריאן ואן דה פנה או מהעתק של ציור זה.

## חבלות זדוניות
* ב-1975 תקף מורה מובטל בשם Wilhelmus de Rijk את התמונה בסכין לחם וגרם לה חתכים ארוכים בזיגזג. התמונה שוחזרה בהצלחה, אך ניתן להבחין בנזקים במבט מקרוב. התוקף התאבד באפריל 1976.
* ב-1986 תקף גבר את התמונה והתיז עליה תרסיס המכיל חומצה בבקבוק שהחביא בבגדיו. השומרים התעשתו במהירות והתיזו מים על התמונה כדי לדלל את החומצה ולמנוע את פעולת האיכול שלה. החומצה פגעה רק בשכבת הלכה של התמונה, והפגיעה שוחזרה במלואה.

## פסלי "משמר הלילה" בכיכר רמברנדט באמסטרדם
בשנת 2006 הועמדו 22 פסלי ברונזה במרכז כיכר רמברנדט שבאמסטרדם. הפסלים נוצרו בידי האמנים הרוסיים אלכסנדר טארטינוב ומיכאל דרונוב בהשראת תמונתו של רמברנדט.

## קישורים חיצוניים

*משמר הלילה
*משמר הלילה בתלת-ממד
*Why Rembrandt's The Night Watch us still a mystery - מאתר ה-BBC
*
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורים
קטגוריה:יצירות אמנות מן הבארוק
קטגוריה:רמברנדט: ציורים
קטגוריה:אוספי רייקסמוזיאום
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
מלאכת לש

שמאל|ממוזער|250px|לישת בצק
בהלכה, **מְלֶאכֶת הַלָּש** היא אחת מל"ט אבות מלאכה האסורות בשבת. המלמדת על איסור לישת חומרי גלם (בדרך כלל מים וחומר אבקתי) עד לעשיית עיסה. בין היתר האיסור כולל עשיית בצק, מלט, בוץ, ועוד.

יש הסבורים כי האיסור נאמר נאמר אף לפני הלישה, בנתינת הנוזל לתערובת.

מלאכה זו היא חלק ממספר המלאכות המכונות "סידורא דפת", דהיינו הפעולות המובילות לעשיית הלחם, שכל אחת מהן אסורה בשבת.

## מקור
ככל ל"ט מלאכות שבת, גם מלאכה זו נלמדה מהציווי המקראי שבעשרת הדיברות שלא לעשות **מלאכה** בשבת, שלפי חז"ל 'מלאכה' מוגדרת אחת מהפעולות ששימשו למעשה בהכנת המשכן, בו נזקקו לפעולת הלישה כדי להפיק צבע ליריעות המשכן, כפי שהיה נהוג בעת העתיקה.

מלאכה זו נרמזה לראשונה במשנה במסכת שבת, שם משתמע שאסור בשבת לשרות דיו בתוך מים בשבת. ממשנה נוספת המדברת על האכלת בעלי חיים בשבת משתמע שמותר לשרות מורסן בשבת, ורק אסור לגבל אותו.

## הגדרת המלאכה
בתלמוד מובאת ברייתא שבה מחלוקת תנאים בשאלה מתי אדם חייב מהתורה במלאכת לש: 

אם כן, דעת רבי יהודה הנשיא היא שהאיסור הוא הנחת שני החומרים בכלי אחד. לעומת זאת, דעת רבי יוסי ברבי יהודה היא שעוברים על האיסור רק כשהאדם מגבל (=לש) את שני החומרים.

להלכה, פסקו הרמב"ם, הרא"ש ורוב הראשונים לקולא כרבי יוסי ברבי יהודה, וכך פסק גם השולחן ערוך. אולם הרב ישראל איסרלן בספרו "תרומת הדשן" ועוד ראשונים מאשכנז פסקו לחומרה כרבי יהודה, וכך נראה שפסק הרמ"א.

## דבר שאינו בר גיבול
הגמרא מסבירה שמחלוקתם של רבי ורבי יוסי ברבי יהודה בהגדרת האיסור מהתורה היא רק בדבר שהוא "בר גיבול", כלומר דבר שניתן ללוש אותו לעיסה אחידה. אולם בדבר ש"אינו בר גיבול" – כלומר שאינו הופך לעיסה אחידה (כגון "מורסן", שהוא תערובת של קליפות התבואה ומים) – הדין שונה. מצד אחד לא מתחייבים בו באיסור מהתורה, שהרי לא לשים אותו לעיסה אחידה, אולם כבר בנתינת המים לתוך התערובת עוברים על איסור מדרבנן, שהרי זה דרך הערבוב שלו.

תוספות רי"ד פסק שעל כל תרכובת עוברים באיסור מהתורה, לדוגמה כבר בהכנת דיו עובר באיסור לש מהתורה. לדעתו כבר בנתינת המים לתוך חומר הדיו מתחייב באיסור אף אם לא ערבב. אולם רוב הפוסקים פסקו שכל בלילה רכה היא רק איסור של חכמים. מכאן נובע גם האפשרות להכין כזו תערובת בשינוי, דהיינו שלא כדרך הרגילה - צורת עשייה שבה מותרים איסורי חכמים רבים.

## לישה בשינוי
התלמוד מביא ברייתא שבה מחלוקת תנאים האם מותר לגבול קלי, דהיינו גרעינים קלויים, שאינם ניתנים להגעה לעיסה אחידה, והוא מביא את דברי רב חסדא שלדבריו המתיר במחלוקת זו הוא רבי יוסי ברבי יהודה. התלמוד מגביל את ההיתר רק למקרה שבו הגיבול נעשה בשינוי, ורב חסדא מסביר שהשינוי הוא "על יד על יד", דהיינו מעט מעט. לאחר מכן ממשיכה הברייתא ואומרת שהצדדים החולקים מסכימים שמותר לבחוש "שתית", שהוא מאכל העשוי מקמח קליות (על פי המשך האמור בתלמוד, הבחישה היא בחומץ). התלמוד מסביר שההיתר הוא בבלילה רכה בלבד, וגם במקרה זה מעמיד את ההיתר בשינוי, שאותו מסביר רב יוסף שהוא שינוי סדר מתן החומרים (נתינת החומץ לתוך השתית במקום להפך). לאחר מכן מובא היתר גיבול מורסן, וגם הוא מוגבל בכך שנעשה בשינוי. באשר לשינוי זה מובאים דברי רב יימר בר שלמיא בשם אביי, שהשינוי הוא גיבול של "שתי וערב", דהיינו בצורה מוצלבת ולא סיבובית.

מדברי התלמוד עולים אם כן כמה סוגי שינויים: "על יד על יד" (מעט מעט); שינוי סדר נתינת החומרים; ו"שתי וערב".

## בחיי היום-יום
ישנן פעולות מצויות שיש בהן חשש לישה: הוספת מיונז או שמן לביצים מרוסקות, ו(לחלק מהפוסקים) הכנת מטבל טחינה.

## הערות שוליים

לש
לואי אוטייה

**לואי אוטייה** (בצרפתית: **Louis Outhier**) הוא שף צרפתי הידוע בשל מסעדתו "ל'אואזיס", אותה ניהל בלה נאפול (La Napoule), כפר בסמוך לקאן בריביירה הצרפתית, בין השנים 1954–1988.

## קריירה
אוטייה התלמד ב"לה פיראמיד" תחת פרנאן פואן, באותן שנים בהן עבדו שם ז'אן טרואגרו ופול בוקיז.

הוא אחד מהשפים היחידים שהחזיקו בעת ובעונה אחת שלושה כוכבים במדריך מישלן האדום (בין 1969 ל-1988) וארבע מצנפות ממדריך הגו מיו. כשעבד עם בן-חסותו דאז ז'אן-ז'ורז' וונגריכטן, הוא ייעץ למספר מסעדות ברחבי תבל בשנות השמונים (בכללן בלונדון, סינגפור, בנגקוק ואוסקה). באמריקה הוא ייעץ ל"לה מרקיז דה לאפייט" בבוסטון, לרשת המלונות "סוויסוטל", הכין (לצד השף וונגריכטן) את התפריט, הצוות ואספקת המוצרים. הוא מוכר כמי שהכניס את התבלינים האסיאתיים לנובל קוויזין, כמי שהחדיר את האזוריות למסעדות הצרפתיות-האמריקאיות באמצעות שימושו בחומרי גלם מקומיים טריים.

אחרי שפרש נותרה מסעדתו פנויה מספר שנים. השף סטפאן רמבו, תלמידו לשעבר של אוטייה, רכש אותה ב-1999, והגיע לשני כוכבים במישלן, בהם הוא מחזיק כיום (2010).

אוטייה תואר במהלך הקריירה שלו כרזה, נלהב, ו"נאה". מטבחו ניסה ליצור מחדש ריחות וטעמים מהילדות, במיוחד בישול של סבתו שביחד עם סבו, היא הייתה הבעלים של טחנת קמח בצרפת.

## קישורים חיצוניים
* פוקס בטרפלד, "מסעדת בוסטון מושכת למרות העיצוב שלה", הניו יורק טיימס, 8 בינואר 1986
* רוברט נאדו, "טבח כמו אוטייה: מאסטר שף צרפתי בבוסטון", בוסטון פניקס, 15 בדצמבר 1985
* ויליאם גריימס, "עיר מעוררת תיאבון: היסטוריה קולינרית של ניו יורק",  מקמילן, 2009, עמ' 302, 
* אנדרה גאיו, "סיפורו האמיתי של הנובל קוויזין", Gayot.com
* פיטר רומאו, "כוכב צרפתי מאיר את ניו יורק; אוטייה פותח מסעדה בלאפייט", Nation's Restaurant News 20 באוקטובר 1986
* עמוד מסעדת "ל'אואזיס" באתר dininginfrance
* "ל'אואזיס" באתר פרומרס, frommers.com

קטגוריה:שפים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1930
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2021
ז'יל גוז'ון

**ז'יל גוז'ון** (בצרפתית: **Gilles Goujon**; נולד ב-10 בדצמבר 1961) הוא שף צרפתי שמסעדתו "ל'אוברז' דו וייה פוי" (L'Auberge du Vieux Puits) בפונז'ונקוז (Fontjoncouse) שבאוד דורגה בשלושה כוכבים במדריך מישלן האדום לשנת 2010.

## ביוגרפיה
ז'יל גויון נולד בבורז' שבשר. אביו היה טייס, הוא חי במרקש שבמרוקו, בגרמניה ובמץ שבגרמניה, מקומות אליהם עברה המשפחה בעקבות עבודת האב. לאחר מות אביו עברה המשפחה לבזייה. הוא לא אהב ללמוד והיה תלמיד גרוע. הוא פנה לעבוד כמלצר במסעדה, כעבור זמן החליט להפוך לשף.

## רקע מקצועי
ב-1977 היה שוליה בחברה הדרומית (מידי) במסעדה לשעבר בגאר דה בזייה, שם רכש את יסודות המקצוע. הוא עבד בהתלהבות רבה כל-כך, עד שזכה בתואר השוליה הטוב ביותר של לנגדוק-רוסיון.

ב-1981 התלמד בבזייה כקומיס.

ב-1983 פגש את מורהו החשוב רוז'ה ורז'ה, השף והבעלים של מסעדת "מול דה מוז'ן" שדורגה בשלושה כוכבים במדריך מישלן האדום. בתחילה עבד כשוליה, ארבעה חודשים אחרי-כן קודם לדרגת שף מחלקה. הוא נשאר במסעדה ארבע שנים עד שלמד את צפונות המטבח.

ב-1987 החליט להחליף מקום ועבר למרסיי, שם נהיה סגנו של ז'אן-פול פאסדה במסעדת "פטי ניס", שדורגה בשני כוכבי מישלן. שם למד לנהל מסעדה.

שנתיים אחרי-כן הוא נעשה סגנו של ז'ראר קלו במסעדת ל'אסקאל, שדורגה עם כוכב במישלן, בקארי-לה-רואה. שם שהה שלוש שנים וסייע לקבלת דירוג הכוכב השני במישלן.

הוא גם התלמד זמן קצר אצל מארק מנו.

ב-1992 יצא לדרך עצמאית.

## ל'אוברז' דו וייה פוי

פונז'ונקוז הוא כפר קטן, הממוקם באוד, 35 ק"מ מנרבון, השוכן בגבעות בפנים היבשת, ובו מתגוררים כמאה איש. ראש הקומונה החליט שכדי שהיא תשרוד עליה להקים אוברז'. לכן הוא נעזר בהון המוניציפלי על מנת לבנות מקום שיפיח רוח חיים בכפר. הוא הסב אסם ישן לאתר תיירותי. אולם, אלו שהתיישבו במקום נקלעו לפשיטת רגל.

בזמן זה הגיע גוז'ון שרצה מסעדה משלו. גוז'ון ואשתו מארי-כריסטין תרו אחר מקומות מיוחדים. אך נוכחו לדעת שמקומות טובים היו יקרים מדי.

לכן כשפנה אליהם ראש העיר פונז'ונקוז והציע להם הזדמנות להתיישב בעיר באוברז', הם ביקרו באתר, הוקסמו ממנו והתיישבו במקום. לאחר זמן שיקמו את האתר הנטוש והפכו אותו למסעדה. מספר שנים חלפו וסועדים מיעטו לפקוד את המסעדה, שהייתה בכפר מרוחק ממקום יישוב, אולם הזוג היה עיקש ונשאר במקום.

עמיתיו של גוז'ון יעצו לו לגשת לבחינות של Meilleur Ouvrier de France, תואר אותו השיג ב-1996 והיה כרטיס כניסה שפתח לו דלתות. ב-1997 קיבל 14 מתוך 20 נקודות ממדריך גו מיו ועוטר בכוכב במדריך Bottin Gourmand. באותה שנה דורג בכוכב ראשון ממדריך מישלן האדום. ב-2001 הוא קיבל את דירוג הכוכב השני במישלן. ב-2010 דורג בשלושה כוכבים במישלן, והוא השף היחידי שזכה בדירוג שלושה כוכבים בשנה זו.

## המטבח
מטבחו של גויון נשען בעיקר על בישול אזורי, תבשיליו מורכבים ממוצרים פשוטים כמו כרוב, עגבניות, וירקות עונתיים, טלה, בשר ציד של העונה (חזיר בר, ארנבת, שליו, חרטומן יערות), חזיר ביגור שחור, יונים, זיתי פיקולין, רוזמרין, בזיליקום, תפוחי אדמה ותאנים.

## קישורים חיצוניים
* 
* אתר המסעדה
* דירוגי המסעדה, באתר restaurant-ranking.com

## הערות שוליים

קטגוריה:שפים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1961
לב לאחים

[ממוזער|בית לב לאחים ב[בני ברק, 2009]]
**ארגון הפעילים לב לאחים** הוא ארגון יהודי חרדי-ליטאי בישראל שהתפצל מארגון יד לאחים בשנת ה'תשמ"ט (1989). הארגון מקיים שיעורי תורה, פועל למען רישום ילדים וילדות למוסדות חינוך חרדיים, מסייע ומלווה חוזרים בתשובה, וכן נאבק במיסיון ובהתבוללות.

אנשי הארגון פרשו מ"יד לאחים" על רקע הקמת מפלגת דגל התורה ובתמיכת הרב אלעזר מנחם מן שך. בראש הארגון עומד מאז הקמתו הרב אליעזר סורוצקין. נשיאי הארגון בעבר היו הרב אהרן יהודה לייב שטינמן והרב גרשון אדלשטיין.

## מחלקות הארגון
*מדרשות לצעירים חוזרים בתשובה בגיל תיכון, בשעות הערב.
*מדרשות שלהבת - הרצאות תורניות לנשים ולנערות.
*המחלקה למאבק במיסיון ובהתבוללות - פועלת נגד נישואי תערובת של נשים יהודיות ונאבקת בניסיונות מיסיונרים וחברי כתות מלבצע המרת דת בקרב יהודים ויהודיות.
*מחלקת סיוע ברישום של ילדים חילוניים ומסורתיים לבתי ספר של החינוך העצמאי ומעין החינוך התורני. המחלקה סייעה במהלך השנים לרישומם של אלפי תלמידים.
*מוקד "ללמוד וללמד" - התאמת לימודי חברותא, ומציאת רב אישי לחוזרים בתשובה.
*רשת כוללים מקומיים לבעלי תשובה - במסגרת מלאה או חלקית, וכן שיעורים לקהל הרחב.
מרכז הארגון נמצא בנתניה, וסניפים נוספים ישנם בנתניה, פתח תקווה, חדרה, רחובות ועוד. בנוסף לסגל העובדים מעסיק הארגון כ-3000 פעילים, רובם מתנדבים ומיעוטם מקבלים שכר סמלי. בראש המערכת החינוכית-ייעוצית עמד הרב אורי זוהר.
## לב שומע

בשנת ה'תשנ"ט (1999), תחת חסות לב לאחים הוקם ארגון לב שומע, כיום ארגון עצמאי שאינו קשור ללב לאחים. הארגון נתן מענה לבחורי ישיבות ובנות סמינרים בארץ ישראל עם קשיים בחיי היומיום. התמיכה ניתנה על ידי מוקדים טלפוניים ומערך אנשי חינוך. הארגון הוקם על ידי הרב אהרן יהודה ליב שטינמן. בראש הארגון עומד הרב אליאב מילר ומפקחים על הארגון ראשי ישיבות.

## ראו גם
*הליגה נגד השמצה – ארגון ה-ADL האמריקני
*יהודים למען יהדות – ארגון ה-Jews for Judaism האמריקני
*להב"ה – למניעת התבוללות בארץ הקודש
*חבר הפעילים - יד לאחים

## קישורים חיצוניים

* 
*  שיעורים שנמסרו ב-חוגי בית של "לב לאחים" לצפייה באתר בינינו
* כנס החינוך של 'לב שומע', המחדש.
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ארגונים תורניים בישראל
קטגוריה:ארגונים לחזרה בתשובה
קטגוריה:הרב שך
שמואל וינברג (סלונים)

רבי **שמואל וינברג** (תר"י, 1850 – י"ט בשבט תרע"ו, 24 בינואר 1916), מכונה **הדברי שמואל** על שם ספרו, היה האדמו"ר השני בשושלת אדמו"רי חסידות סלונים. עמד בראשה החל מסוף שנת 1883 ועד לפטירתו בשנת 1916.

## קורות חייו
נולד לרב יחיאל מיכל אהרן, בנו של מייסד חסידות סלונים, אברהם וינברג. את עיקר דרכו ומשנתו רכש אצל סבו. הרבה לנסוע אל אדמו"רי דורו, בהם רבי חיים מצאנז ורבי אברהם מצ'כנוב, אצלם שהה תקופה ארוכה. אחר הסתלקותם התחיל לנסוע בעיקר לרבי דוד משה מטשורטקוב ואחיו רבי מרדכי שרגא מהוסיאטין.

ניהל פעילות ציבורית ענפה. ניהל יחד עם החפץ חיים קרן כספים שתמכה בהקמת תלמודי תורה ומקוואות. השתתף בהקמת הארגונים "כנסת ישראל" ו"מחזיקי הדת", ובהמשך היה שותף להקמת אגודת ישראל. עמד בקשר עם רבי חיים מבריסק, החפץ חיים ועוד רבים. בקשריו עם אדמו"רי ורבני דורו שימש כשליחו בן אחיו רבי אברהם וינברג (השלישי) שהפך לימים לאדמו"ר מסלונים.

כדרכם של אדמו"רי חסידות סלונים עמד בקשר הדוק עם היישוב החסידי בארץ ישראל ותמך בו. בצעירותו ביקר פעמיים בארץ. עמד בנשיאות כולל רייסין שתמך במאות משפחות שגרו בטבריה, צפת וירושלים והתרים עבורו. בשנת תר"ס פעל להקמת ישיבת אור תורה על ידי חסידו הרב משה קליערס, רבה האשכנזי של העיר.

נפטר בי"ט בשבט ה'תרע"ו, בעיצומה של מלחמת העולם הראשונה, בעת שהותו בטיפול רפואי בוורשה, ובשל קשיי ההתניידות בעת מלחמה נקבר בבית הקברות היהודי בוורשה.

שיחותיו ודברי תורתו ששרדו יצאו לאור בתשרי תשכ"ט על ידי האדמו"ר רבי שלום נח ברזובסקי (ה"נתיבות שלום"), בספר "דברי שמואל".

## משפחתו
ממוזער
* בנו רבי ישכר לייב וינברג, כיהן אחריו כאדמו"ר בעיר סלונים.
* בנו רבי אברהם וינברג (השני), כיהן אחריו כאדמו"ר מסלונים בעיר ביאליסטוק ואחר כך בברנוביץ'.
* בתו חנה אסתר, אשת הרב שמעון קופילוביץ
* בתו לאה, אשת רבי פנחס מלוביצקי, אדמו"ר מסלונים-לכוביץ' בארצות הברית
* בתו טשארנא, אשת הרב משה מנחם סילבר. לימים כיהן כאדמו"ר מסלונים-דטרויט.
* בתו שרה, אשת הרב אברהם-אבלי רפפורט, אב"ד קעלץ
* בתו פראדל, אשת רבי אלתר יוסף דוד לנדא מאליק

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

שמואל
קטגוריה:רבנים בלארוסים
קטגוריה:יהודים הקבורים בבית הקברות היהודי בוורשה
קטגוריה:סלונים: רבנים
קטגוריה:מחברי ספרי חסידות
קטגוריה:נשיאי קופת מעות ארץ הקודש
קטגוריה:ילידי 1850
קטגוריה:נפטרים ב-1916
אלכסיי אנטונוב

**אלכסיי אינוקנטייביץ' אנטונוב** (ברוסית: **Алексей Иннокентьевич Антонов**; 28 בספטמבר 1896 - 18 ביוני 1962) היה מצביא סובייטי בעל דרגת גנרל ארמייה (דרגה אחת מתחת לדרגה הבכירה ביותר בצבא האדום). את פרסומו קנה בעיקר בעת שירותו במלחמת העולם השנייה ובסופה אף הגיע עד תפקיד ראש המטה הכללי של הצבא האדום.

אנטונוב נולד בעיר גרודנה (אז בתחומי האימפריה הרוסית כיום בבלארוס) במשפחתו של קצין תותחנים. בשנת 1916 לאחר שסיים קורס קצינים השתתף במלחמת העולם הראשונה. בשנת 1919 גויס לצבא האדום ולחם נגד הצבא הלבן בחזית הדרומית בתפקיד ראש מטה של חטיבת ח"יר. לאחר סיום מלחמת האזרחים נשאר לשירות קבע בצבא, מילא שורה של תפקידי מטה שונים. למד באקדמיה הצבאית על שם פרונזה ובהמשך אף הרצה בה.

בשנת 1941, לאחר פלישת גרמניה הנאצית לברית המועצות מונה לראש המטה של החזית הדרומית. בהמשך המלחמה היה ראש המטה של החזית הצפון קווקזית, ראש המטה של החזית הטרנס קווקזית וראש המטה של עוצבת הים השחור (חזית היא המונח הרוסי לקבוצת ארמיות).

בשנת 1942 קודם לתפקיד הסגן הראשון של ראש המטה הכללי ובפברואר 1945 מונה לראש המטה הכללי. הוא מילא תפקיד זה עד למרץ 1946, אז הוחזר שוב לתפקיד הסגן הראשון של הרמטכ"ל. בשנת 1948 הועבר ממוסקבה לקווקז ובמשך 6 שנים היה מפקד מחוז צבאי שם. בשנת 1954 הוחזר למוסקבה ושוב מונה לתפקיד סגן הרמטכ"ל. במקביל, החל משנת 1955 היה ראש המטה של הכוחות המזוינים של ברית ורשה. נפטר ב-18 ביוני 1962 ואפרו נטמן בחומת הקרמלין.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:גנרלים סובייטים
קטגוריה:ראשי המטה הכללי של צבאות רוסיה וברית המועצות
קטגוריה:אנשי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אנשי הצבא האדום במלחמת האזרחים ברוסיה
קטגוריה:אנשי צבא רוסים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:מעוטרי צלב המלחמה
קטגוריה:מעוטרי עיטור הניצחון
קטגוריה:מעוטרי עיטור סובורוב
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום
קטגוריה:מעוטרי עיטור לנין
קטגוריה:מעוטרי עיטור קוטוזוב
קטגוריה:מעוטרי עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה
קטגוריה:סובייטים מעוטרי אות לגיון ההצטיינות
קטגוריה:מעוטרי אות האריה הלבן
קטגוריה:מעוטרי עיטור כוכב הפרטיזנים
קטגוריה:מעוטרי צלב המלחמה הצ'כוסלובקי
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות של חומת הקרמלין
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1896
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1962
המכון הלאומי לחקר הבנייה

**המכון הלאומי לחקר הבנייה** הוקם באוקטובר 1988 במשותף על ידי משרד הבינוי והשיכון והטכניון - מכון טכנולוגי לישראל, על תשתית התחנה לחקר הבניה. מטרתו היא קידום הידע בתחום מדעי הבנייה, והוא אחד ממכוני המחקר הפועלים במסגרת הפקולטה להנדסה אזרחית וסביבתית בטכניון.

תרומת המכון למשק הבנייה בארץ מתבטאת בביצוע מחקרי תשתית, מחקרים יישומיים ובפתרון בעיות ארוכות וקצרות טווח. תחומים נוספים בהם מעורב המכון הם פיתוח טכנולוגיות בנייה מתקדמות ובדיקת התפקוד של בניינים ושיטות בנייה חדשות. בנוסף למחקר עוסק המכון בהפצת ידע הנוצר במסגרת המחקרים.

היחידה לבחינה ולאישור שיטות בנייה חדשות **במכון הלאומי לחקר הבנייה** בטכניון מונתה לפעילות זו על ידי משרד הבינוי והשיכון היא שיטת בנייה ואף מוצר בנייה חדש, רכיב בנייה חדש, טכנולוגיית בנייה חדשה או מערכת שלמה חדשה המשלבת אחד או יותר של המרכיבים האמורים, או המשלבת בצורה חדשנית ומקורית מוצרים וחומרים שעשויה להיות להם השפעה על בטיחותם או על בריאותם של השוהים בבניין או בסביבתו, והקשורים בשלד ושהתקנות והתקינה הקיימים לא נותנים למכלול הגורמים המקצועיים כלים מתאימים ומספיקים לתכנון או לבדיקת התאמתם לשימוש בבנייה בתנאי הארץ וטרם הוטמעו בתקנות או בתקינה .

## נושאי מחקר ופיתוח במכון
**הנדסת המבנים**: עמידות מבנים בפני רעידות אדמה, תיקון מבנים שניזוקו, הערכת מצב בנייה קיימת, אינטראקציה מבנה-קרקע, שיטות טרומיות מתועשות ושיטות תכן מתקדמות, אופטימיזציה של תכן מבנים, בנייה עם בטונים חזקים במיוחד, מכניקת בטון מזוין, מבנים מרוכבים, מיגון מבנים, בנייה בפלדה ואלמנטי בנייה קלים.

**חומרי בנייה וטכנולוגיה**: חומרים פולימריים וביטומנים, קורוזיה וקיים, תיעוש ועבודות גימור בבנייה, מיקרו מבנה של חומרי בנייה, תכונות חומרי בנייה, בטונים משורייני סיבים, בטונים בעלי חוזק גבוה, ניתוח ופיתוח חומרי בנייה ומוצרי בנייה חדשים, מחזור חומרים, שימוש בפסולות, שימוש בפצלי שמן, שימוש אפר פחם, שיפור צמנט ומוצריו.

בתחום **ניהול וכלכלת הבנייה**, המכון חוקר את העלויות השונות של שיטות בנייה ותקנים, עלות מחזור חיים של חומרים, שיטות בנייה וציוד, ניהול אתרי בנייה, ארגון ובקרה, שיטות ניהול, יישום מערכות מידע ממוחשבות ואינטליגנציה מלאכותית בבנייה, מערכות תיב"ם, תיעוש הבנייה, ייעול המימוש של פרויקטים וחיזוי טכנולוגי.

בתחום ה**תפקוד הכולל של מבנים**, נבדקים הנושאים הבאים: שילוב היבטים אדריכליים והנדסיים בבנייה, בדיקות מעטפת הבניין, מערכות אלקטרו-מכניות ומערכות סניטריות במבנים, בנייה קלה, פיתוח שיטות בדיקה לתפקוד מבנים, בניינים אינטליגנטיים, פיתוח דרישות המשתמש לתפקוד פנים, הערכות שיטות בנייה, עמידות באש, תפקוד אקוסטי, איכות אוויר פנים, ניצול אנרגיית השמש, תפקוד תרמי.

## ראו גם
* בנייה ירוקה

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הטכניון: יחידות אקדמיות
קטגוריה:מכונים לאומיים
אבי כרמל

**אבי כרמל** (נולד בשנת 1960) הוא שחיין עבר, אלוף ישראל ושיאן ישראל בשחייה שהתמחה בסגנון הגב.

## ביוגרפיה

כרמל התאמן בקבוצת השחייה של מכבי תל אביב.

### 1976
באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוקטובר 1976 זכה כרמל במדליית ארד, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:28.9 דקות, אחרי דב ניסמן (2:25.3 דקות) ואלון אקר מהפועל בית קמה שקבע שיא ישראלי חדש לגילאי 16 (2:25.8 דקות)

### 1977
#### המכביה ה-10
בתחרות השחייה של המכביה העשירית שנערכה בבריכת השחייה של אוניברסיטת תל אביב ביולי 1977 זכה כרמל במדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם רון קרמן, מייק גרינשפן וניר שמיר בשיא ישראלי חדש של 4:04.93 דקות (השיא הקודם עמד על 4:08.1 דקות).

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בסוף חודש ספטמבר אותה שנה זכה כרמל בשתי מדליות זהב אישיות, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:04.28 דקות, לפני רון קרמן ממכבי חיפה (1:04.98 דקות) וחברו לקבוצה ערן קרקו (1:07.88 דקות) ובמשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:20.22 דקות, לפני ערן קרקו (2:30.27 דקות) ואיתן רותם מהפועל גבעת חיים (2:32.61 דקות).

### 1978
בתחרות שמונה האומות שנערכה באוניברסיטת תל אביב ביולי 1978 זכה כרמל במדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם קרמן, גרינשפן ושמיר בתוצאה של 4:05.67 דקות, מאית השנייה בלבד לפני הרביעייה מספרד. נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:20.59 דקות.

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בסוף יולי 1978 זכה כרמל ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:04.28 דקות, לפני ערן קרקו (1:05.70 דקות) ויזהר שנהר מהפועל שמיר (1:06.70 דקות), במשחה ל-200 מטר גב בשיא ישראלי חדש של 2:16.45 דקות, שיפור לשיאו של דב ניסמן (2:19.20 דקות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם יורם כוכבי, ערן קרקו ואמיר גניאל בשיא ישראלי חדש של 4:12.79 דקות. כשחיין ראשון הוא קבע בסגנון הגב שיא ישראלי חדש נוסף של 1:03.65 דקות, שיפור לשיא של ניסמן (1:04.20 דקות). שבועיים לאחר מכן, באליפות ישראל בשחייה לנוער הוא קבע שני שיאים ישראלים לבוגרים, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:03.52 דקות ובמשחה ל-200 מטר גב בשיא ישראלי חדש של 2:16.32 דקות.

### 1979
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בסוף אוגוסט 1979 זכה כרמל במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:04.05 דקות, לפני יזהר שנהר (1:05.13 דקות) ואורן שרון מהפועל טבעון (1:06.08 דקות).

### 1980
בתחרות שמונה האומות שנערכה באדינבורו, סקוטלנד בסוף יוני 1980 שיפר כרמל את שיאיו הישראלים. הוא סיים במקום שישי במשחה ל-200 מטר גב בשיא ישראלי חדש של 2:15.22 דקות ובמקום שביעי במשחה ל-100 מטר גב בשיא ישראלי חדש נוסף של 1:03.14 דקות.

## הערות שוליים

קטגוריה:אלופי ישראל בשחיית גב
קטגוריה:ספורטאי מכבי תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960
טיפוס נתונים מופשט

במדעי המחשב, **טיפוס נתונים מופשט** (באנגלית: **Abstract Data Type** או **ADT**) הוא מודל מתמטי עבור קבוצה מסוימת של מבני נתונים בעלי התנהגות דומה, או עבור טיפוסי נתונים שונים בשפות תכנות להם סמנטיקה דומה, ומאפשר הפשטה שלהם. טיפוס נתונים מופשט מוגדר על ידי הפעולות שניתן לבצע עליו ועל ידי מגבלות שחלות על תוצאות הפעולות האלה (או העלות שלהן מבחינת סיבוכיות זמן ומקום).

לדוגמה, מחסנית היא טיפוס נתונים מופשט הכולל פעולת (Push) שמוסיפה איבר, פעולת (Pop) שמסירה את האיבר האחרון שנוסף למחסנית, ופעולת Peek המאפשרת גישה למידע בראש המחסנית ללא הסרתו. בהקשר של ניתוח סיבוכיות של אלגוריתמים העושים שימוש במחסנית, ניתן להוסיף דרישות המקילות את ניתוח הסיבוכיות: זמן קבוע לכל פעולה, ללא תלות בכמות הנתונים במחסנית, ושטח זיכרון קבוע עבור כל איבר.

מבני נתונים מופשטים הם ישויות מתמטיות, העוזרות לפשט תיאורים של אלגוריתמים, ובפרט לאפשר הוכחת נכונות שלהם, שעשויה להיעזר דווקא ב**הגבלות** על הגישה למידע השמור בהם. למשל, אלגוריתם חיפוש לעומק משתמש בטיפוס הנתונים המופשט מחסנית וכך ניתן להוכיח את נכונותו באופן אלגנטי כיוון שגישה לנתונים מתבצעת אך ורק בסדר LIFO, ואין צורך להתייחס למימוש ספציפי (שעשוי לאפשר או לא לאפשר גישה אל אמצע המחסנית).

מבני הנתונים המופשטים מאפשרים לסווג מבני נתונים, ולתאר באופן פורמלי את מערכות הטיפוסים של שפות תכנות. ניתן לממש מבני נתונים בעזרת טיפוסי נתונים או מבני נתונים שונים, בשפות תכנות שונות.

מבני נתונים מופשטים ממומשים לעיתים קרובות על ידי מודולים: ממשק המודול מכריז על הפונקציות המממשות את הפעולות של מבנה הנתונים, לעיתים בתוספת הערות המתארות את המגבלות. כך המימוש של מבנה הנתונים מוסתר מהמשתמש ומאפשר שינוי של המימוש בלי להשפיע על תוכניות המשתמש.

ניתן להתייחס למושג טיפוס נתונים מופשט כהכללה של מבנים אלגבריים כגון סריגים, חבורות וחוגים.

## הגדרת מבנה נתונים מופשט
מבנה נתונים מופשט מוגדר כמודל מתמטי של עצמים של נתונים עם הפעולות המוגדרות עליהם. אין מוסכמות סטנדרטיות להגדרה שלהם. ניתן לחלק באופן בסיסי לשני סגנונות של הגדרה של מבני נתונים: "אימפרטיבי" ו"פונקציונלי".

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מבני נתונים
הצוללות מדגם IX

**צוללות מדגם IX** הן סדרה של צוללות שפותחו בגרמניה בשנים 1935–1936 למשימות מרוחקות ולשהייה ממושכת בים.

הצוללות יוצרו בין השנים 1937–1944 והן מונעות בעת ציפה במנוע דיזל ובעת צלילה במנוע חשמלי שמקבל את האנרגיה הדרושה להפעלתו ממצברים שנטענים בעת הפעלת מנוע הדיזל.
סדרת צוללות אלה השתתפו במשימות תקיפה של שיירות באוקיינוס האטלנטי ועד סמוך לחוף המזרחי של ארצות הברית בניסיונות לעצור את משלוחי האספקה והנשק לבריטניה.
לנוכח הצורך בשהייה ממושכת בים הרחק מבסיסי האם היו הצוללות מסדרה זו גדולות ממדים ביחס לסדרות האחרות שפגעו במידת מה ביכולת התמרון במים ובמשך הזמן הנדרש לביצוע צלילה ולעלייה לציפה.
בצוללות אלה מותקנים ארבעה צינורות טורפדו בגוף הצוללת ושני צינורות בירכתיים. בבטן הצוללת ניתן לאחסן שש פצצות טורפדו למנה שנייה ובנוסף לאחסן פצצות טורפדו במכלים חיצוניים. סה"כ מסוגלות צוללות אלה לשאת עד 22 פצצות טורפדו. כמות גדולה זו של פצצות טורפדו אפשרה למפקדי הצוללות לצאת לסדרת תקיפות לילה אחר לילה כנגד שיירות האספקה.
צוללות אלה יכלו לשאת בנוסף עד 66 מוקשים ימיים.
על גבי סיפון הצוללת מותקן מקלע.

בחדר הפיקוד שבצוללות הותקנו שני פריסקופים ובחלק מהצוללות הותקן פריסקופ שלישי בחדר הבקרה.

בסך הכל יוצרו 283 צוללות מדגם IX במספנות בברמן ובהמבורג.

## דגמי משנה
בסך הכל יוצרו חמישה דגמי משנה בסדרה IX דגם הצוללת הראשון היה דגם A לאחריו יוצרו דגמי משנה משופרים B,C,C40,D.

מדגם A יוצרו שמונה צוללות במספנת ווסטר בברמן:
U-37 
U-38 
U-39
U-40 
U-41 
U-42 
U-43 
U-44 

מדגם B יוצרו ארבע עשרה צוללות במספנת ווסטר בברמן:
U-64 
U-65 
U-103 
U-104 
U-105 
U-106 
U-107 
U-108 
U-109 
U-110 
U-111 
U-122 
U-123 
U-124 

מדגם C יוצרו 54 צוללות במספנת ווסטר ומספנת סיבקוורפט בברמן ומספרנת דאטצוורפט בהמבורג:
U-66 
U-67 
U-68 
U-125 
U-126 
U-127 
U-128 
U-129 
U-130 
U-131 
U-153 
U-154 
U-155 
U-156 
U-157 
U-158 
U-159 
U-160 
U-161 
U-162 
U-163 
U-164 
U-165 
U-166 
U-171 
U-172 
U-173 
U-174 
U-175 
U-176 
U-501 
U-502 
U-503 
U-504 
U-505 
U-506 
U-507 
U-508 
U-509 
U-510 
U-511 
U-512 
U-513 
U-514 
U-515 
U-516 
U-517 
U-518 
U-519 
U-520 
U-521 
U-522 
U-523 
U-524 
U-533 

מדגם C40 יוצרו 87 צוללות במספנת ווסטר ומספנת סיבקוורפט בברמן ומספרנת דאטצוורפט בהמבורג:
U-167 
U-168 
U-169 
U-170 
U-183 
U-184 
U-185 
U-186 
U-187 
U-188 
U-189 
U-190 
U-191 
U-192 
U-193 
U-194 
U-525 
U-526 
U-527 
U-528 
U-529 
U-530 
U-531 
U-532 
U-533 
U-534 
U-535 
U-536 
U-537 
U-538 
U-539 
U-540 
U-541 
U-542 
U-543 
U-544 
U-545 
U-546 
U-547 
U-548 
U-549 
U-550 
U-801 
U-802 
U-803 
U-804 
U-805 
U-806 
U-841 
U-842 
U-843 
U-844 
U-845 
U-846 
U-853 
U-854 
U-855 
U-856 
U-857 
U-858 
U-865 
U-866 
U-867 
U-868 
U-869 
U-870 
U-877 
U-878 
U-879 
U-880 
U-881 
U-889 
U-1221 
U-1222 
U-1223 
U-1224 
U-1225 
U-1226 
U-1227 
U-1228 
U-1229 
U-1230 
U-1231 
U-1232 
U-1233 
U-1234 
U-1235 

מדגם D יוצרו 30 צוללות במספנת ווסטר בברמן:
U-177 
U-178 
U-179 
U-180 
U-181 
U-182 
U-195 
U-196 
U-197 
U-198 
U-199 
U-200 
U-847 
U-848 
U-849 
U-850 
U-851 
U-852 
U-859 
U-860 
U-861 
U-862 
U-863 
U-864 
U-871 
U-872 
U-873 
U-874 
U-875 
U-876

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:צוללות גרמניות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:זירת האוקיינוס האטלנטי במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:דגמי צוללות
משפחת צרפתי

**צרפתי** או **הצרפתי** (Zarfati, Serfaty, Sarfati, Sarphati; ישנן צורות שונות לכתיבת השם) הוא שם משפחה יהודי נפוץ המלמד ככל הנראה שמוצאם של נושאיו הוא ביהדות צרפת.

בעקבות גירושי יהודי צרפת במאה ה-14 התפזרו יהודי צרפת בכל רחבי העולם היהודי, ובמקום מושבם החדש נקראו פעמים רבות **הצרפתי או צרפתי**, על שם מוצאם. כך ניתן למצוא משפחות בשם צרפתי בהולנד, באיטליה, בספרד (עד גירוש ספרד) ופורטוגל, בצפון אפריקה, בבלקן, ובטורקיה. בשל כך, אין הכרח שכל הנושאים שם זה מוצאם אחד.

אחת החשובות שבמשפחות הנושאות שם זה היא משפחת צרפתי המרוקאית שהעמידה מקרבה רבנים ומנהיגים רבים לאורך השנים, בעיקר לקהילת פאס לאורך הדורות היו בקרב בני המשפחה תלמידי חכמים ואנשי מדע.

## מקור המשפחה
בני המשפחה מחזיקים מסורת כי במקור חיו בטרואה שבצרפת, ממנה היגרו לטולדו ולאחר גירוש ספרד הגיעו לצפון אפריקה.

למעלה במעלה ההיסטוריה, החיד"א בספרו שם הגדולים. מביא מסורת שבני המשפחה מתייחסים לרבנו תם נכדו של רש"י, ודרכו לרבי יוחנן הסנדלר ולדוד המלך (שושלת היוחסין שבידם מובאת בהמשך).

## משפחת צרפתי בפאס
בני המשפחה הנהיגו במשך דורות את קהילת יהודי העיר פאס שבמרוקו. ביניהם נמנים שושלת רבנים חשובה, כמפורט להלן. רוב בני המשפחה עזבו את פאס לאחר סיום השלטון הצרפתי, אך עדיין חיים כמה מהם שם, ביניהם מתנגדי השלטון אברהם וכריסטין צרפתי.
במאה ה-17 היגר שמואל אברהם דה פינה צרפתי מפאס לאמסטרדם
ומאוחר יותר היגרו צאצאיו לאלטונה-המבורג שבגרמניה וחיו שם עד לשואה.

### שושלת היוחסין של המשפחה
בידי משפחת צרפתי המרוקאית מצויה שושלת היוחסין הבאה:
#הלל הזקן הידוע מצאצאי שפטיה בן אביטל אשת דוד המלך,
#נכדו רבן גמליאל הזקן,
#נינו רבי יוחנן הסנדלר,
#בנו יהושע,
#בנו אליקים,
#בנו יוחנן,
#נכדו נחמן,
#בנו רבי יוסי מחבר הספר "לולאות השיר",
#בנו אלעזר בן ינאי,
#בנו אביי,
#בנו רבי יוחנן,
#בנו רבי מניומי גאון,
#צאצאו רבי יוסי בקונסטאנטינא,
#בנו רבי אברהם,
#בנו רבי אהרן הרופא,
#בנו הרב אליקים,
#נכדו רבי שלמה,
#בנו רבי יצחק צרפתי,
#רש"י,
#נכדו רבנו תם,
#נינו רבי יצחק הצרפתי,
#בנו רבי וידאל הראשון מגולי ספרד שנדד למרוקו,
#בנו רבי יצחק הצרפתי (הראשון),
#בנו הוא רבי וידאל השני ה'צוף דבש',
#בנו רבי יצחק הצרפתי,
#בנו רבי וידאל השלישי,
#בנו השני רבי יוסף הצרפתי,
#בנו רבי אליהו הצרפתי,
#בנו רבי ישראל יעקב,
#אחיו רבי רפאל מנחם,
#בנו רבי וידאל הצרפתי הרביעי (התקנ"ז–התרט"ז),
#בנו רבי אבנר ישראל הצרפתי (ה'תקפ"ז–ה'תרמ"ד),
#בנו רבי וידאל הצרפתי החמישי (ה'תרכ"ב–ה'תרפ"א).
רבנים נוספים: רבי רפאל הצרפתי (ה'תרכ"ט–התשט"ז) – ראב"ד באוג'דא,

## ראו גם

* צרפתי (פירושונים)
* שם משפחה יהודי

## הערות שוליים

(2) שלמה שבא ארץ ישראל – אוטוביוגרפיה הוצאת דביר 2001 עמ' 190.
(3) אתר דעת הערך איזמיר.
(4) פרופסור ישראל תא שמע מרן רקע היסטורי עמ' 6
(5) Italian Peruvian
(7) http://www.surnamedb.com/Surname/Sarfati
(8) The Jews and the Arabian Nights: www.mfa.gov.il/mfa/go.asp?MFAH01xt0
(12) http://www.angelfire.com/al/AttardBezzinaLawrenc/Cemetery.html

*
קטגוריה:שמות משפחה יהודיים
קטגוריה:יהודים שמוצאם ממגורשי צרפת
רובין דימיטרוב

**רוּבִּין דימיטרוב** (בבולגרית: **Рубин Димитров**; 30 בספטמבר 1915, סופיה, ממלכת בולגריה – 3 בינואר 1995, תל אביב, ישראל), היה חסיד אומות העולם בשל חלקו במאבק נגד רדיפות יהודי בולגריה במהלך מלחמת העולם השנייה. ב-1962 היגר דימיטרוב לישראל ובה חי את שארית חייו.

## סיפור המעשה
דימיטרוב נולד בשכונת בּוֹיָאנַה  שבעיר סופיה לאָסֶן ואנה זוג סוחרים. בשכונה זו גרו יהודים רבים ורובין התיידד עם בני הקהילה המקומית. במהלך מלחמת העולם השנייה עבד כרוכל למחייתו ונהג להבריח מוצרי מזון, בגדים וסיגריות ליהודים שהיו כלואים במחנות לעבודות כפייה. באחת הפעמים נתפס בידי המשטרה, הוכה קשות ואיבד חלקית את מאור עיניו.

ב-24 במאי 1943 ביצעו שוטרים בולגרים אקציה בקרב יהודי סופיה במטרה לגרשם לערי השדה. תוכניתו של אלכסנדר בלב ראש הקומיסריון לענייני יהודים הייתה לראות בגירוש זה שלב ראשון לקראת גירושם של בני הקהילה אל מחנות ההשמדה הנאציים. מאות ממנהיגי הקהילה נעצרו לקראת גירושם למחנה הריכוז סומוביט שליד פלבן. דימיטרוב הצליח להחביא במאפייה שהייתה שייכת לסבתו בשכונת יוצ'בונאר, 20 יהודים שיועדו לגירוש. בהמשך, סייע דימיטרוב להבריח חבילות מזון לעצורים היהודים, שנכלאו זמנית בבית הספר היהודי בשכונתו.

## אחריתו
ביוני 1962 הוזמן על ידי חברי "איחוד עולי בולגריה" בישראל לצורך טיפול רפואי, בשל החמרה בכושר ראייתו. דימיטרוב החליט להשתקע במדינת ישראל וב-1963 העניק לו ארגון יד ושם את
עיטור חסיד אומות העולם. דימיטרוב התגורר בתל אביב, ברבות הימים נשכח פועלו ומצבו הכלכלי והבריאותי הידרדר. ב-1986 שודרה במסגרת תוכנית התחקירים כלבוטק בערוץ הראשון כתבה על מצבם הכלכלי הקשה של חסידי אומות העולם המתגוררים בישראל, אשר להבדיל מחסידי האומות שהתגוררו מחוץ לישראל, לא זכו לתמיכה כלכלית. בעת השידור נכח באולפן נשיא המדינה חיים הרצוג והתוכנית עוררה הדים נרחבים מאוד בציבור הישראלי. כתוצאה משידור התוכנית תוקן חוק הביטוח הלאומי ולחסידי אומות העולם הוענקה קצבה חודשית בגובה השכר הממוצע במשק. ב-1987 הוענק לדימיטרוב תואר יקיר העיר תל אביב-יפו. הוא הלך לעולמו בתל אביב ב-1995, ונקבר בבית הקברות בקריית שאול.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בולגרים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: בולגריה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:יקירי תל אביב-יפו לשנת 1987
קטגוריה:חסידי אומות העולם שהוכרו במבצע חסד אחרון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1915
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1995
ישיבת בית דוד (חב"ד)

ישיבת **בית דוד** (מוכרת יותר בשם: **ישיבת תומכי תמימים קריית גת**), היא ישיבת חב"ד בעיר קריית גת, שנוסדה בשנת תשי"ט (1959) במסגרת רשת ישיבות תומכי תמימים ליובאוויטש של חב"ד.

## תולדות הישיבה
הישיבה הוקמה כסניף של ישיבת תומכי תמימים בכפר חב"ד ומנהלה הראשון היה הרב דב טייכמן. בשנותיה הראשונות התקיימה הישיבה במבנה זמני. בשנת תש"כ (1960) הונחה אבן הפינה לבניין הישיבה.

הישיבה הוקמה על ידי תלמידי ישיבת חב"ד מקישינב בתשי"ט כהמשך לישיבה שנהרסה במלחמת העולם השנייה. בשנת 1967 נפתחה הישיבה גם לבחורים חסידי חב"ד מערים אחרות. לקראת הפתיחה הגיעו ללמוד בישיבה תלמידים מישיבת תומכי תמימים בכפר חב"ד. בסוף שנת 1967 הורה הרבי מלובביץ' לרב אפרים וולף, מנהל הישיבה בכפר חב"ד, לשלוח לקריית גת קבוצת תלמידים מישיבת חב"ד בלוד.

בכ"ה אלול תשכ"ט (ספטמבר 1969) התקיימה חנוכת הבית של המבנה הישן,

בכ' בכסלו תשמ"ג התקיימה חנוכת הבית של האגף הראשון במבנה החדש ברחוב אליהו הנביא 5. בשנת תשל"ג (1973) מונו להנהלת הישיבה הרב שלום דובער וולפא והרב גרשון לוין. בשנת תשל"ט (1979) מונו להנהלת הישיבה המשפיע הרב זושא אלפרוביץ' והרב מנחם מנדל גרונר שמשמש כמשגיח ור"מ בישיבה.

במהלך השנים הצטרף הרב אברהם מנדל (בומי) פרידלנד לצוות הישיבה כר"מ ראשי ומשפיע. בשנת 1989 הצטרף לצוות הישיבה הרב יוסף יצחק גנזבורג. בתשל"ח עזב הרב וולפא את ניהול הישיבה, ואת מקומו תפס הרב משה הבלין. לימים התמנה הרב הבלין לרב העיר, ונוכחותו בישיבה פחתה. ב-2007 הצטרף לצוות הרב אלישיב קפלון.

ב-2008 נחנך אגף נוסף בבניין. הישיבה פרושה על פני שישה בניינים בשני אגפים. מנהל הישיבה הוא הרב לוי יצחק הבלין.

## מתיבתא
המתיבתא כוללת את כיתות ו' עד ח'. במשך תקופה ארוכה ניהל את המתיבתא הרב נפתלי חייבי, שפרש בשנת 2003. אחריו ניהל את המתיבתא הרב שלמה ליפש רב היישוב כפר אחים. שפרש בשנת 2015 אחריו מונה הרב שלמה ממן שפרש בשנת 2017.

## ישיבה קטנה
הרב ישראל זוהר, כיום משגיח הישיבה, שימש גם כראש הישיבה הקטנה. מ-2006 משמש הרב יוסף יצחק זילברשטרום כראש הישיבה.
נכון לשנת 2024 מונה הישיבה כ-280 תלמידים.

## ישיבה גדולה
הרב משה הבלין הוא ראש הישיבה. מוסר שיעור עיוני לכל תלמידי הישיבה פעם בחודש.

בכירי צוות הישיבה הם הרב מנחם מענדל גרונר, הרב יונה אלימלך יעקובוביץ, הרב זושא אלפרוביץ המשפיע הראשי. בישיבה מכון סמיכה לרבנות בראשות הרב שניאור זלמן ירוסלבסקי. מגיעים לישיבה גם תלמידים מאירופה, צפון אמריקה, דרום אמריקה ודרום אפריקה.

בשנת 2024 מנתה הישיבה כ-440 תלמידים.

## לקריאה נוספת
***לשם ולתפארת** - סיפורה של ישיבת קריית גת, בתוספת מסמכים ותמונות, ואת תולדות חייהם של מייסדי הישיבה שהלכו לעולמם. הוצאת **יובל תמים** - דינר יובל החמישים של הישיבה, 2009, בעריכת מנחם זיגלבוים.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:ישיבות תומכי תמימים - חב"ד
קטגוריה:קריית גת: חינוך
בית דוד (חב"ד)
בית דוד (חב"ד)
בית דוד (חב"ד)
רוני סולן

**רוני סולן** (1938–2020) הייתה פסיכואנליטיקאית, מדריכה מוסמכת ומרצה במכון הישראלי לפסיכואנליזה בירושלים ובאוניברסיטת תל אביב.

סולן הייתה מומחית בטיפול אישי בילדים, מתבגרים ובוגרים וכן בטיפול זוגי.

היא חיברה את הספר "חידת הילדות", העוסק בהתפתחות הרגשית של התינוק במהלך שלוש השנים הראשונות לחייו והשפעת חוויה זו על בגרותו, על קשריו הזוגיים ועל היותו הורה. כמו כן פרסמה במשותף עם שולה מודן, את הספר "להפרד בשלום" העוסק בתהליכי פרידה מהלידה ולאורך החיים. פרסמה מאמרים בכתבי עת שונים.

סולן עסקה בחשיבות הנפרדות ביחסי האובייקט וטבעה את המושגים ה"נרקיסיזם הבריא", וה"יחד" בין נפרדים. כמו כן, הגדירה קריטריונים להבחנה בין מנגנוני הגנה למנגנוני הסתגלות.

למדה בשווייץ, ובין מוריה בז'נבה היו הפסיכולוגים ז'אן פיאז'ה, אנדרה ריי ורנה שפיץ.

## ראו גם
* יחד (פסיכודינמיקה)

## לקריאה נוספת
*רוני סולן, חידת הילדות, הוצאת מודן, 2007 (קישורים לפרק ג' מתוך הספר באתר "הגיל הרך"; ולקטעים מתוך פרק ד' באתר "פסיכולוגיה עברית")
*רוני סולן ושולה מודן (2017) להיפרד בשלום - תהליכי פרידה מכוננים מילדות ולאורך החיים. הוצאת מודן,
* רוני סולן (1992), 'יחד' כאינטגרציה של התלכדות ונפרדות ביחסי אובייקט ונרקיסיזם, שיחות ו' (3): עמ' 205

 
* Solan Ronnie (1991), Jointness as integration of merging and separateness in object relations and narcissism. Psychoanal. Study of the Child, Vol. 46: 337-352. Psychoanalytic Electronic Publishing

* Solan, Ronnie (1998), Narcissistic Fragility in the Process of Befriending the Unfamiliar. Amer. J. Psycho-Anal., Vol. 58 (2): 163-186. Springerlink.
*Solan, Ronnie (2015). The Enigma of Childhood - The Profound Impact of the First Years of Life on Adults as Couples and Parents (Karnac Books).


## קישורים חיצוניים
* אתר הבית של רוני סולן
* 

קטגוריה:חוקרי התפתחות ילדים
קטגוריה:פסיכואנליטיקאיות ישראליות
קטגוריה:פסיכואנליטיקאים ישראלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: פסיכולוגיה
קטגוריה:חוקרי הילדות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1938
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1938
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2020
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2020
נישואין נוסח תל אביב

**נישואין נוסח תל אביב** הוא סרט קולנוע ישראלי מז'אנר סרטי הקומדיה שיצא לאקרנים בשנת 1979, בבימויו של יואל זילברג.

## עלילה
הסרט עוסק בסיפורו של אביגדור פומרנץ (טוביה צפיר), בעלים של חנות בגדים ברחוב לילינבלום בתל אביב (שהיה ידוע כרחוב חלפני הכספים), אך עיסוקו האמיתי הוא חלפנות כספים, בעוד החנות היא כיסוי לעיסוקיו. כשנה לאחר מות אשתו מנסה פומרנץ למצוא לעצמו שידוך. לשם כך, הוא פונה לרוזה השדכנית (מירי אלוני) ומבקש ממנה כי תמצא לו בחורה צעירה, נאה ועשירה. בינתיים, בנו גיורא (מנחם עיני) מסתבך עם העולם התחתון בשל חובות הימורים. כשהוא נס על נפשו לאביו כדי לבקש הלוואה לכיסוי חובותיו, ונתקל בסירוב מוחלט מצידו, הוא מגלה דרך אברם, מחלק התה, על עניין השידוך. בעצת אברם, ובעקבות סירובו של אביו לתת לו הלוואה לכיסוי החוב, הוא שולח את כרמלה חברתו למשרד השדכנות של רוזה, כדי שזו תשדך ביניהם והוא יוכל בדרך זו להוציא כספים מאביו. בתו של אביגדור, פנינה, מגלה שהיא בהריון לא רצוי. עקב כך, היא מעוניינת להינשא לחברה רוני, למרות סלידתו של אביה ממנו, והעלילה מסתבכת עד לסוף הטוב - כאשר פומרנץ הקמצן נאלץ לחתן את ילדיו, אך מוצא את השידוך שלו ממקום בלתי צפוי. פומרנץ נישא לרוזה השדכנית, ועם זאת מבטיח עתיד כלכלי לילדיו, כאשר אברם מחלק התה, גונב לו את הקופה עם כל הכסף, ובכך מצליח יחד עם בנו גיורא לסחוט אותו, ולדאוג לרווחתם הכלכלית, גיורא נישא לכרמלה, ורוני נישא לביתו ההריונית של פומרנץ פנינה.

### הדמיון בין עלילת הסרט לעלילת הספר "[[הקמצן]]" מאת מולייר
לפי תסריט הסרט ניתן לומר, שהסרט נכתב בהשראת המחזה ״הקמצן״ של מולייר. ישנם גם פרטים ברורים הזהים למחזה, אף על פי שלא כל עלילת הסרט זהה ל"הקמצן״, למשל: אחת מהדמויות הראשיות בסרט הוא אלמן וקמצן, ולו יש שני ילדים, וכמו כן אותה הדמות מחפש שידוך לעצמו ובנו מסתבך בחובות והימורים, וכן מאפיינים נוספים.

## שחקנים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי בורקס
קטגוריה:סרטי יואל זילברג
קטגוריה:תל אביב-יפו בקולנוע
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1979
מור פליישמן

**מור פליישמן** (נולדה בשנת 1990) היא שחיינית עבר, אלופת ישראל ושיאנית ישראל במשחה ל-400 מטר חופשי.

## ביוגרפיה
פליישמן התאמנה בקבוצת השחייה של מכבי וייסגל רחובות בהדרכתו של ארנון אבני.

### 2002
באליפות ישראל שנערכה באוגוסט 2002 זכתה פליישמן במדליית ארד, במשחה ל-200 מטר פרפר בשיא ישראלי חדש לגילאי 12 של 2:31.30 דקות, אחרי שרי מצרי ממכבי תל אביב כפר המכביה (2:19.76 דקות) ומירב פינקלשטיין מהפועל ירושלים (2:28.18 דקות).

### 2003
באליפות ישראל שנערכה באוגוסט 2003 זכתה פליישמן בשתי מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:05.21 דקות, אחרי ורד בורוכובסקי ממכבי אשדוד (59.90 שניות) ולפני שרי מצרי (1:05.52 דקות) ובמשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:22.47 דקות, אחרי שרי מצרי (2:20.25 דקות) ולפני יבגניה בבין מהפועל ירושלים (2:28.12 דקות).

### 2004
#### שיאנית ישראל
בתחרות השחייה "גביע קומן" (תחרות שחייה לנוער של מדינות אגן הים התיכון) שנערכה בטירנה, אלבניה ביוני 2004 זכתה פליישמן ב-5 מדליות. שתי מדליות זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש ובשיא משחקים חדש של 4:20.03 דקות, שיפור לשיא בן 6 שנים של עדי ביכמן (4:21.14 דקות), ובמשחה ל-200 מטר פרפר בשיא ישראלי חדש לגילאי 14 2.18.97 דקות, שתי מדליות כסף במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4.26.56 דקות ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 8:45.84 דקות ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:04.76 דקות.

### 2005
#### אלופת ישראל
באליפות ישראל בשחייה שנערכה ב-2005 זכתה פליישמן במדליית זהב במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:21.01 דקות, לפני ירדן שר (2:22.25 דקות).

### 2006
באליפות אירופה בשחייה לנוער שנערכה בפלמה דה מיורקה, ספרד ביולי 2006 סיימה פליישמן במקום 19 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:30.84 דקות ובמקום 22 במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:27.50 דקות. בנוסף, היא סיימה במקום 11 במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:23.47 דקות. http://www.swimrankings.net/index.php?page=meetDetail&meetId=7316647&clubId=228

באליפות ישראל בשחייה שנערכה ב-2006 זכתה פליישמן בשתי מדליות אישיות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:22.10 דקות, לפני ירדן שר ממכבי קריית אונו (2:22.60 דקות) ועמית בכר ממכבי פארק מים רעות (2:22.96 דקות). מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:04.54 דקות, אחרי עמית עברי מהפועל עמק חפר (1:01.96 דקות) ולפני ירדן שר (1:05.79 דקות).

## קישורים חיצוניים

* מור פליישמן, באתר *Swimrankings* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחייניות חופשי ישראליות
קטגוריה:שחייניות פרפר ישראליות
קטגוריה:אלופות ישראל בשחייה
קטגוריה:שיאניות ישראל בשחייה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1990
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1990
בית הראשונים (רמת השרון)

שמאל|ממוזער|250px|גן הסלעים
**בית הראשונים** הוא מוזיאון גאולוגי ברמת השרון.

המוזיאון מכיל סלעים ומינרלים ממקומות שונים בעולם, מאובנים, וכן מטאוריט. בסמוך למוזיאון גן סלעים, ובו סלעים מרחבי ישראל. כן מוצגות במוזיאון תערוכות מתחלפות, אף של מוצגים שאינם קשורים בגאולוגיה.

המבנה בו שוכן המוזיאון נבנה בשנים 1945-1946 בסגנון הבינלאומי. הבית תוכנן על ידי המהנדס שולבוף, ונבנה על ידי הקבלן אריה אורבך עבור משפחתו של אשר אנשל דסקל ואשתו מרים (לבית אהרונוביץ׳), שהתגוררו בו עם ילדיהם עד 1952. במלחמת העצמאות ועם הקמת המדינה, נאספו כלי נשק מסליקים באזור, ואוכסנו במרוכז במרתף הבית, בו הותקנו סורגים. הוא אחד מאחרוני המבנים ההיסטוריים שנותרו על תילם ברמת השרון, והיחיד שמיועד לשימור בתוכנית המתאר של העיר. בנוסף למוזיאון שוכנים בו משרדי החברה להגנת הטבע בעיר. בעבר שכנו בו גם מוצגים מראשית ימיה של רמת השרון, ומכאן שמו. כמה ממוצגים אלה נותרו בחצר הבית. המוזיאון עצמו קרוי על שמה של זיוה בלקין.

## קישורים חיצוניים

* המוזיאון הגאולוגי, באתר עיריית רמת השרון

ראשונים
קטגוריה:רמת השרון: מבנים
קטגוריה:הסגנון הבין-לאומי בארץ ישראל
קטגוריה:רמת השרון: תרבות
קטגוריה:מחוז תל אביב: מבנים לשימור
קטגוריה:מוזיאונים בגוש דן
מרכזי הטניס והחינוך בישראל

**מרכזי הטניס והחינוך בישראל** הוא מוסד ללא כוונת רווח שנוסד בשנת 1976 ומפעיל למעלה מ-20 מרכזים ו-196 מגרשי טניס ברחבי הארץ.

הארגון מספק הדרכת טניס וכן יוזמות חינוכיות. תוכניותיו מיועדות לילדים, בני נוער, מבוגרים, בעלי מוגבלויות, בעלי לקויות שכליות, ונוער בסיכון. לארגון בית ספר להכשרת מדריכי ומאמני טניס.

כמו כן הארגון מקיים תחרויות אזוריות וארציות לנוער ואקדמיה לשחקנים תחרותיים, מחנות אימונים וקייטנות קיץ. בנוסף הארגון מעמיד את מגרשיו להשכרה לפי שעה עבור הקהל הרחב, במטרה לעודד מעורבות קהילתית ופעילות פנאי.

## היסטוריה
המרכז לטניס בישראל הוקם ביוזמת איאן פרומן, רופא שיניים שהיה גם שחקן ומאמן טניס, יחד עם קבוצת תורמים יהודים מארצות הברית והממלכה המאוחדת; ביל ליפי, ג'ו שיין, הרולד לנדסברג, פרדי קריבין ורובי ג'וזף – במטרה להפוך את הטניס בישראל למשחק להמונים. במהלך השנים, הצטרפו למייסדים שותפים ותורמים נוספים מקנדה, ארצות הברית, אירופה וישראל.

המרכז הראשון נפתח ב־25 באפריל 1976 ברמת השרון בו שוכנים גם משרדי ההנהלה, כאשר לאה רבין, אחת הידידות של המרכז לטניס בישראל, הייתה זו שחתכה את הסרט בטקס הפתיחה. שנה לאחר מכן נחנך ברמת השרון אצטדיון קנדה המכיל כ־4,500 מקומות ישיבה ומשמש את נבחרת הדייוויס ונבחרת הפדרציה של ישראל במשחקיהם הבינלאומיים.

בשנת 1984 הצטרף המרכז לטניס בישראל כחבר באיגוד הטניס בישראל.

בשנת 2022 מונה יוני ארליך למנהל המקצועי של מרכזי הטניס.

במהלך השנים הוקמו מרכזי טניס נוספים ברחבי הארץ.

## מרכזי הטניס

## בוגרים מפורסמים
במרכז לטניס בישראל גדלו במהלך השנים שחקנים שייצגו את ישראל בתחרויות טניס מקצועי ברחבי העולם ובמדי נבחרות ישראל לגברים ולנשים.

במרכז ברמת השרון גדלו עמוס מנסדורף, גלעד בלום, אנה סמאשנובה, ציפי אובזילר, הראל לוי, נועם בר, אייל רן, אילנה ברגר ורקפת בנימיני.

במרכז בחיפה גדלו יוני ארליך, ליאור מור, נועם אוקון, חלי ברגיל, ניר ולגרין, הילה רוזן, לימור זלץ, דקל ולצר, נטלי כהנא ושירי בורשטיין.

במרכז בתל אביב גדלה שחר פאר.

במרכז ביפו גדלו אמיר חדד ואמיר וינטרוב.

במרכז בירושלים גדלו אנדי רם ויוליה גלושקו.

ובמרכז בקריית שמונה גדלו דודי סלע ואחיו עופר סלע.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: טניס
קטגוריה:יהדות דרום אפריקה
קטגוריה:מרכזי הטניס והחינוך בישראל
9K34 סטרלה-3

**9K34 סטרלה-3** (ברוסית: 9К34 Стрела-3 (חץ), נאט"ו: **SA-14 Gremlin**) הוא טיל כתף מונחה נגד מטוסים ונגד מטרות מנמיכות טוס. הטיל פותח בברית המועצות כמענה ליכולת הירודה של הסטרלה-2. הטיל מסתמך רבות על הסטרלה-2, דבר שאפשר את פיתוחו המהיר. הטיל החדש הוכנס לשירות הצבא האדום בשנת 1974.

השינוי העיקרי של הטיל היה הכנסת ראש ביות אינפרה-אדום (מונחה חום) חדש, שעמיד יותר בפני ניסיונות שיבוש של מטוסי קרב. החסרון של הכנסת השיפורים בטיל היה המשקל שנוסף אליו, דבר שפגע מעט ביכולת הקינמטית של הטיל לעומת הסטרלה-2 (הסטרלה-3 איטי יותר). בסך הכל האפקטיביות של הטיל כנגד מטרות איטיות ומנמיכות טוס שופרה מאוד.

הטיל המקורי של הסטרלה-3 הוא ה-9M36. לטיל גם גרסה ימית המסומנת בנאט"ו כ-SA-N-8. המערכת שהחליפה את סטרלה והמתקדמת יותר היא איגלה.

## מדינות המפעילות את המערכת
מעל 30 מדינות מפעילות את ה-9K34 סטרלה-3:

## ראו גם
* 9K31 סטרלה-1
* 9K32 סטרלה-2
* 9K35 סטרלה-10

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טילי קרקע-אוויר רוסיים וסובייטיים