In These Silent Days

***In These Silent Days*** (בעברית: "**בימים שקטים אלה**") הוא אלבום האולפן השביעי של הזמרת-יוצרת, ברנדי קרלייל. האלבום יצא ב-1 באוקטובר 2021.

## רקע והוצאה
הסינגל המוביל מהאלבום נקרא "Right on Time". הוא מתואר כשיר הנושא את השפעתו של ג'וני מיטשל וכולל מסע מסולו פסנתר ועד לעיבוד מלא עם להקה. השיר בוחן נושאים של סליחה ותקשורת, עם בקשה להריץ לאחור ולגלות מחדש את הקשר. הקליפ של "Right on Time" בוים על ידי קורטני קוקס וכולל את קרלייל בחליפת כסף ואיפור בהשראת אלטון ג'ון ודייוויד בואי, מופרדים באופן סמלי מהעולם הסובב אותה.

האלבום הוקלט ב-RCA Studio A בנאשוויל במהלך שנת 2020, תקופה המאופיינת בחוסר ודאות ובדידות. קרלייל, יחד עם משתפי הפעולה העיקריים שלה וחבריה ללהקה טים ופיל הנסרות', הלחינו את השירים בתקופה זו.

האלבום יצא ב-14 באוקטובר 2021.

## הרכב
קרלייל עבדה על האלבום עם מפיקי אלבומה זוכה הגראמי *[[By the Way, I Forgive You]]*, כלומר דייב קוב ושוטר ג'נינגס.

האלבום בוחן נושאים של צמיחה אישית, רפלקציה וחיפוש אחר חיים משמעותיים. האלבום מציג שילוב של סגנונות מוזיקליים, כולל בלדות פסנתר, פולק, אמריקנה, רוק, קאנטרי ובלוז.

הרצועה הפותחת, "Right on Time", מציגה את היכולות הווקאליות יוצאות הדופן של קרלייל ונותנת את הטון לאלבום. היא מתוארת כבלדה שומטת לסתות, מה שמרמז שיש לה השפעה רגשית חזקה. האלבום כולל רצועה אופטימית בשם "You and Me on the Rock", בהשתתפות להקת לוסיוס. השיר "This Time Tomorrow" מתואר כשיר קליט ומואר. "Broken Horses" הוא אחד משירי הרוק הבולטים של האלבום, הכולל טקסטים עוצמתיים ושירה אינטנסיבית. "Mama Werewolf" מתעמק ברעיון של הרגלים דוריים והרצון להשתחרר מהם. "When You're Wrong" מתייחס לשבריריות האנושית ולצורך במישהו שיוכל לאהוב אותנו גם כשאנחנו עושים טעויות. "Stay Gentle" הוא נאמבר קליל בסגנון ברודוויי שמדגיש את העוצמה שבעדינות. האלבום נוגע גם בנושאים פוליטיים, כפי שניתן לראות ב-"Sinners, Saints and Fools", המעביר ביקורת על צביעות ורשעות. "Throwing Good After Bad" משמש כרצועת הסיום, המעבירה מסר של רוך והבנה.

## תגובות
### ביקורות
האלבום זכה להערכה רבה, כשכמה מבקרים רואים בו הישג משמעותי בקריירה של קרלייל. האלבום מציג את הכושר הקולי שלה, כישורי כתיבת השירים והיכולת למזג סגנונות מוזיקליים שונים. אמנם יש טווח רחב לדירוגים שהאלבום קיבל, אבל הקונצנזוס הוא שקרלייל ממשיכה להרשים עם המוזיקה שלה.

בביקורת שפורסמה באתר התוכנית האמריקאית "בוקר טוב אמריקה", המבקר מציין כי לאלבום יש איכות וינטג', המעוררת תחושת נוסטלגיה או רגישויות מוזיקליות קלאסיות.

בביקורת שהתפרסמה במגזין "וראייטי", משבחים את המנעד הקולי הבלתי מתאמץ של קרלייל ומתארים אותה כ"דיווה יומיומית". מגוון החומרים העשיר של האלבום, בהפקה משותפת של דייב קוב ושוטר ג'נינגס, מצוין לטובה, מה שהופך אותו למושך במיוחד לחובבי הז'אנר זמר-יוצר משנות ה-70. בביקורת שפורסמה באנטרטיינמנט ויקלי, העקביות של קרלייל באספקת אלבומים מצוינים מוכרת. הביקורת מצהירה בביטחון שהיא ממשיכה להפיק אלבומים יוצאי דופן, ללא סימנים של ביצועים רעים. בביקורת שפורסמה ב-PopMatters, הביקורת משבחת את כתיבת השירים וההפקה האיכותיים של קוב וג'נינגס. צוין כי האלבום ראוי להכרה כאחד האלבומים הטובים של השנה, ללא קשר לז'אנר. בביקורת שפורסמה ב-AllMusic, האלבום מתואר כיצירה ללא פגם של קרלייל, המחזקת את המוניטין שלה כאחת הזמרות-יוצרות הטובות ביותר בדורה. בביקורת שפורסמה בניו יורק טיימס, אומרים שהאלבום מגבש את החוזקות של קרלייל במוזיקה, בכתיבת שירים ובזהותה האישית והפוליטית. בביקורת של מגזין "ספין", האלבום זוכה להערכה כהמשך מפואר ל-*[[By The Way, I Forgive You]]* זוכה הגראמי. הוא מתואר כעבודת טלאים של ז'אנרים שונים, מעוגן על ידי סינגל מוביל מעולה. בביקורת של האתר "American Songwriter", הביקורת מאפיינת את האלבום כהישג יוצא מן הכלל בקריירה של קרלייל ומדגישה את שליטתה בדינמיקה הווקאלית והמוזיקלית. מגזין גלייד כתב כי קרלייל זוכה לשבחים כסולנית שהמוזיקה שלה מציגה את שליטתה במילים פשוטות ומעורפלות כאחד.

הביקורת של "מוג'ו" אמנם קצת פחות נלהבת, אבל הסקירה עדיין מזהה את עלייתה של קרלייל והמשך הצלחתה. בביקורת של "רולינג סטון", הביקורת משקפת את הנושאים של האלבום על פגיעות ומורכבות, מה שמרמז על כך שמדובר ביצירה עליה נעשתה עבודה, ועימה קל להזדהות - במיוחד לאנשים עם משפחות. במגזין "Uncut" נכתב כי איכויותיו המופנמות והרפלקטיביות של האלבום זוכות להכרה, כשהרגעים השקטים יותר זוכים לשבחים מיוחדים.

### רשימות ודירוגים

### פרסים ומועמדויות
קרלייל קיבלה שבע מועמדויות לטקס פרסי הגראמי ה-65, שזהו מספר המועמדויות הגדול ביותר שלה בשנה אחת. המועמדויות שלה הפכו אותה, ביחד עם אדל, לאמן המוזיקלי שבמקום השלישי במספר המועמדויות, כשביונסה מובילה עם תשע מועמדויות וקנדריק לאמאר אחריה עם שמונה. האלבום והסינגל שלו "You and Me on the Rock" היו מועמדים לאלבום השנה ולהקלטת השנה, בהתאמה. חלק מהשירים מהאלבום, כמו "You and Me on the Rock" ו-"Broken Horses", קיבלו מועמדויות בקטגוריות שונות, כולל "ביצוע האמריקנה הטוב ביותר" ו"שיר הרוק הטוב ביותר".

## רשימת רצועות

## מיקומי שיא

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי בלוז
קטגוריה:אלבומי פולק
קטגוריה:אלבומי קאנטרי
קטגוריה:אלבומי חברת אלקטרה רקורדס