open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מועדון העיתונות של דובאי

**מועדון העיתונות של דובאי** (באנגלית: **Dubai Press Club**, בערבית: **نادي دبي للصحافة**), הוא גוף הכפוף למשרד התקשורת של דובאי  ואמון על פורום המדיה הערבי ופרס העיתונות הערבית. הגוף, שממוקם בדובאי מדיה סיטי, נוסד בנובמבר 1999 על ידי מוחמד בן ראשד אאל מכתום, ראש ממשלת איחוד האמירויות הערביות.

## חברות
כלל העיתונאים, הן מקרב איחוד האמירויות והן מחוצה לה, יכולים להיות חברים בגוף, וכן צלמים, סטודנטים ומנהלים בחברות תקשורת. הגוף מספק לחבריו משאבי ידע ומקיים אירועים חברתיים שונים.

## קישורים חיצוניים
*

קטגוריה:איחוד האמירויות הערביות
קטגוריה:תקשורת ערבית
אובדן זהות

[ממוזער|תרשים של תאוריית [מסע הגיבור של קמפבל, המתארת גם תהליך של אובדן זהות - לידה מחדש המובילה להתגלות עצמית ושינוי]]
**אובדן זהות** (באנגלית: **Ego Death**) הוא מונח המתאר את האיבוד המוחלט של הזהות העצמית (self) הסובייקטיבית של האדם. במהלך אובדן זהות, האדם לא מסוגל לחשוב לטווח קצר או ארוך. המונח נטבע לראשונה על ידי הפסיכולוג והפילוסוף האמריקאי ויליאם ג'יימס.

בתחום הסמים הפסיכואקטיבים, המונח אובדן זהות ידוע בשם "ego loss" (אובדן אגו) או "ego death" (מוות אגו) ומתרחש בשימוש בסם הפסיכדלי LSD. בדת הבודהיזם, המונח נקרא בשם "egolessness" (חוסר-אגו) וניתן להגיע אליו תוך מדיטציה לשיכחון חוש הזהות העצמית.

המונח צבר תאוצה בתקופת העידן החדש, בה החלה לפרוח רוחניות בעולם המערבי, שהגיעה בעיקר מתורות המזרח הרחוק, כמו הבודהיזם וכן מתורות עתיקות אחרות, כמו הקבלה ומסורות ממסו-אמריקה.

## בדת
### בודהיזם
גם מסורת הוודאנטה וגם מסורת הזן בבודהיזם מזהירים כי תובנה בדבר ריקנות העצמי, או מה שמכונה "חוויות הארה", אינה מספקת; יש צורך בהמשך תרגול.

#### אנטא

אנטא הוא מילה פאלית מורכבת הבנויה מ-אן (לא) ואטה (מהות עצמית קיימת). המונח מתייחס למושג הבודהיסטי המרכזי שאין תופעה בעלת "עצמי" או מהות קבועה ובלתי משתנה. זהו אחד משלושת מאפייני הקיום, יחד עם דוקהה (סבל, אי-שביעות רצון) ואניצ'א (ארעיות, חולף הדברים, "נעלם במהרה, בלתי קבוע").

על פי דייוויד לוי, נדרש להגיע למצב של אובדן זהות בשביל להתגבר על הפחד מהמוות. על פיו, הפחד שלנו מלהיות חסרי-זהות גדול וחזק מהפחד שלנו מהמוות.

## במחקר
לדברי גרוף (Grof), הפסיכיאטריה, הפסיכולוגיה והפסיכותרפיה המסורתיות משתמשות במודל של האישיות האנושית המוגבל לביוגרפיה ולתודעה האינדיבידואלית, כפי שתואר על ידי זיגמונד פרויד. מודל זה לטענתו, אינו מספיק בשביל לתאר את חווית אובדן הזהות הנובעת משימוש בחומרים פסיכדליים או בטכניקות עוצמתיות המפעילות "רמות עמוקות של הלא-מודע והעל-מודע בנפש האנושית".

מחקר בעשורים האחרונים חקר את תופעת אובדן הזהות תחת השפעה של סמים פסיכדלים ובכך פיתח את ה-"Ego-Dissolution Inventory", שאלון הבודק מקרים של אובדן זהות.

## בתחום הפסיכדליה
ההשפעות הפסיכולוגיות של LSD (הנקראות "טריפים" - מסעות) כוללות הזיות חזויותיות ותחושה של אובדן זהות (אובדן תחושת ה'אני'). בשנות ה-60 של המאה ה-20, החלו לחקור את חומר הפסילוציבין.

על פי הפסיכולוג ניק ברומל, אובדן זהות מתאר את המקרה המפחיד בו אחד מתמודד עם העובדה שאין לו זהות עצמית אמיתית. על פי החוקר גרוף, משברים של אובדן זהות עלולים להתרחש מספר פעמים עד שהם מפסיקים לגרום לפאניקה.

## בתרבות

### Tomorrow Never Knows

Tomorrow Never Knows (בתרגום חופשי לעברית: המחר לעולם אינו יודע) הוא שיר של להקת הביטלס מהתקליט Revolver שיצא בשנת 1966. המילים בשיר הן ציטוטים מתוך ספר המוות הטיבטי, ובהיותו שיר רוק פסיכדלי ישנם גם אפקטים רבים ומיוחדים: קולות שונים מנוגנים לאחור בלופים. ג'ון לנון כתב את השיר לאחר שהתנסה בחווית LSD.

## ראו גם

* הפרעת דה-ריאליזציה
* חוויית סף מוות

## הערות שוליים

קטגוריה:עצמי
קטגוריה:תאוריות פסיכולוגיות
קטגוריה:מיסטיקה
מחוז אלסטר

**מחוז אלסטר** (באנגלית: **Ulster County, New York**) הוא מחוז במדינת ניו יורק שבארצות הברית. הוא ממוקם לאורך נהר ההדסון. נכון למפקד האוכלוסין של 2020, אוכלוסייתו מנתה 181,851 נפש. השטח היבשתי של המחוז 2,910 קמ"ר ומקום מושב המחוז הוא בקינגסטון . המחוז נקרא על שם הפרובינציה האירית אלסטר. המחוז הוא חלק מאזור עמק ההדסון של המדינה.

## גאוגרפיה
על פי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, שטח המחוז הוא 3,010 קמ"ר, מתוכם 2,910 קמ"ר הם יבשה ו-96 קמ"ר (3.1%) הם מים. מחוז אלסטר נמצא בדרום מזרח מדינת ניו יורק, מדרום לאולבני, ממערב לנהר ההדסון. חלק ניכר ממנו נמצא בהרי הקטסקיל ורכס שוואנגאנק . במחוז אלסטר נמצאים שמורת פארק המדינה מינוואסקה , שמורת מוהונק , פארק המדינה סאנדאון, יער המדינה ורנויקיל, יער המדינה וויצ'ס הול ויער המדינה רכס שוואנגאנק. שמורת סמ'ס פוינט  במינוואסקה כולל עצי אורן ננסיים נדירים ומפלי וורקרדר קיל. הנקודה הגבוהה ביותר במחוז היא הר סלייד , בגובה של כ-1,270 מטר מעל פני הים. הנקודה הנמוכה ביותר היא גובה פני הים לאורך נהר ההדסון.

### מחוזות שכנים
* בצפון - מחוז גרין
* בצפון מזרח - מחוז קולומביה 
* בדרום מזרח - מחוז דאטצ'ס 
* בדרום - מחוז אורנג'
* בדרום מערב - מחוז סאליבן
* בצפון מערב - מחוז דלאוור

### תחבורה
תחבורה ציבורית במחוז אלסטר מסופקת על ידי Trailways of New York  אל העיר ניו יורק ואולבני וממנה, ולאורך כבישים 28 ו-32, על ידי Ulster County Area Transit  על הכבישים המדינתיים והבין-מדינתיים. נכון לשנת 2025, אין שירות רכבות במחוז. עם זאת, ישנן מספר תחנות בקרבת מקום לאורך נהר ההדסון של חברת Metro-North Railroad  שמשרתות את הקו Hudson Line (Metro-North)  שנוסע מהעיר ניו יורק צפונה לאורך הנהר עד אזור קינגסטון ובחזרה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ניו יורק: גאוגרפיה
אלסטר
קטגוריה:מערכת הובלת המים לעיר ניו יורק
קטגוריה:אגני הניקוז המשולבים של קטסקיל ודלאוור
הרובע היהודי של טולדו

שמאל|ממוזער|רחוב ברובע היהודי של טולדו
[שמאל|ממוזער|רחוב [שמואל אבולעפיה|שמואל הלוי]]
**הרובע היהודי של טולדו** (בספרדית: **Judería de Toledo**) הוא רובע בעיר טולדו, קסטיליה-לה מנצ'ה, ספרד. זהו האזור שבו חיו יהודי העיר בימי הביניים, אף שלא חויבו להתגורר דווקא בתוכו.

במאות ה־12 וה־13 הייתה קהילת טולדו היהודית מהגדולות והאמידות בממלכת קסטיליה. במשך דורות התקיימה בה שכנות יחסית בין יהודים, מוסלמים ונוצרים, מה שנתן לעיר את כינויה "עיר שלוש התרבויות" (La Ciudad de las Tres Culturas), עד לגירושם בצו אלהמברה בשנת 1492.

## תיאור
אל הרובע היהודי נכנסים דרך שערים; אחד הכניסות היה פוארטה דה אסולקה, לידו פעל שוק קטן שבו נמכרו שמן, חמאה, חומוס, עדשים ומצרכים יומיומיים אחרים.

הרובע בנוי סמטאות, אדרבות (סמטאות ללא מוצא) וכיכרות. הרחוב הראשי היה **קאלה דל מרמול**, שחיבר בין הרובע לשאר חלקי העיר.

בימי הביניים פעלו בו שוק, בתי כנסת, מרחצאות, מאפיות לחם, ארמונות וחומה. סמוך לנהר טחו נמצא **בריו דל דגויאדרו** – אזור ששימש לשחיטה הטקסית (שחיטה) של בקר לצורכי הקהילה.
[ממוזער|פסל [שמואל אבולעפיה|שמואל הלוי ברובע היהודי של טולדו]]
ב**רובע אל־חאמאזלְת** (Barrio de Hamazelt) התגוררו המשפחות היהודיות האמידות. מן הידועים שבני העיר היה שמואל הלוי, גזברו של פדרו הראשון, מלך קסטיליה, שהתגורר ברחוב המכונה Calle San Juan de Dios. שמואל הלוי יזם את הקמת בית הכנסת הגדול, לימים אל טרנסיטו, ובפתחו נקבעה מזוזה ובה קטעים מהספר דברים.

בטולדו של ימינו השתמרו שני בתי כנסת המשמשים כמוזיאונים: בית הכנסת אל טרנסיטו ובית הכנסת של סנטה מריה לה בלנקה (בעבר בית הכנסת אבן שושן). בתקופת פעילותם היה הרב מודיע מדי ערב שבת, סמוך לשקיעה, על כניסת השבת.

ליד כל בית כנסת הייתה מקווה. נשים יהודיות טבלו במקווה לאחר נידה ולידה כחלק מדיני טהרת המשפחה. המקווה שימש גם להטבלת כלים מסוימים שנרכשו ונחשבו לא כשרים לפני השימוש בהם.

בשנת 1971 נפתח ברובע המוזיאון היהודי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:גטאות
קטגוריה:טולדו
קטגוריה:יהדות ספרד
קטגוריה:יישוב יהודי מוחלט מחוץ לארץ ישראל
מחוז גרין (ניו יורק)

**מחוז גרין** (באנגלית: **Greene County, New York**) הוא מחוז הממוקם במדינת ניו יורק, ארצות הברית. נכון למפקד האוכלוסין של 2010, אוכלוסייתו מנתה 49,221 נפש. מושב המחוז הוא ביישוב קטסקיל  ושטחו כ-1,678 קמ"ר. שמו של המחוז ניתן לכבודו של הגנרל ממלחמת העצמאות האמריקאית, נתנאל גרין. המחוז הוא חלק מאזור הבירה של המדינה.

## גאוגרפיה
על פי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, שטח המחוז כולל כ-1,700 קמ"ר, מתוכם 1,680 קמ"ר הם יבשה ו-28 קמ"ר הם מים. מחוז גרין ממוקם בדרום-מזרח מרכז מדינת ניו יורק, ממערב לנהר ההדסון ומדרום לאולבני. המחוז נוסד בשנת 1800.

האזורים הצפוניים והמזרחיים הם בעיקר מישורים נמוכים. לאורך נהר ההדסון, הגובה הנמוך ביותר הוא בגובה פני הים. האזורים הדרומיים והמערביים מתנשאים בחדות אל עבר הרי הקטסקיל.

פארק הקטסקיל  תופס חלק ניכר מאזור דרום-מרכז. הפארק מכיל כמה מהפסגות הגבוהות ביותר מדרום להרי האדירונדק. לדוגמה, הגובה הגבוה ביותר הוא הר האנטר , בגובה של כ-1,230 מטר מעל פני הים; בנוסף, ישנם מפלים ציוריים רבים בפארק, כגון מפלי קאטסקיל .

המחוז משרת את חברת התחבורה של מחוז גרין, שבסיסה ביישוב מושב המחוז - קטסקיל.

### מחוזות סמוכים
* בצפון מחוז אולבני 
* בצפון מזרח מחוז רנסלאר 
* במזרח מחוז קולומביה 
* בדרום מחוז אלסטר
* המערב מחוז דלאוור
* בצפון מערב מחוז סקוהרי

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ניו יורק: גאוגרפיה
גרין
קטגוריה:מערכת הובלת המים לעיר ניו יורק
קטגוריה:אגני הניקוז המשולבים של קטסקיל ודלאוור
אדיקט

[ממוזער|[אדיקט פונטנבלו]]
**אדיקט** הוא צו או הכרזה על חוק, המזוהה לעיתים עם מונרכיות (צו מלכותי), אך יכול להינתן על ידי כל רשות רשמית. למונח יש מילים נרדפות כגון "דיקטום" ו"הכרזה". מקור המילה אדיקט הוא מלטינית .

## אדיקטים בולטים
* צו תלפינו מאת תלפינו, מלך החתים; נכתב סביב 1550 לפנה"ס וסייע לשחזור רצף מלכי החתים. הוא כולל גם את כיבוש בבל בידי מורשילי הראשון.
* אדיקט אשוקה מאת הקיסר המוריאני אשוקה, בתקופת שלטונו (272–231 לפנה"ס).
* רפורמת לוח השנה הרומי, הלוח היוליאני, נכנסה לתוקף ב־1 בינואר AUC 709 (45 לפנה"ס).
* אדיקטום פרפטום (שנת 129) – עדכון אימפריאלי לאדיקט הפרטור, מסמך מחזורי שמקורו ברפובליקה הרומית המאוחרת (בקירוב 509–44 לפנה"ס).
* אדיקט מחירי מקסימום (שנת 301) מאת הקיסר דיוקלטיאנוס – ניסיון לרפורמה במיסוי ברומא העתיקה ולייצוב המטבע.
* אדיקט סרדיקה (311) מאת גלריוס סמוך למותו – ביטל מגבלות על נצרות והתיר קיום כל הדתות ברחבי האימפריה הרומית.
* אדיקט מילאנו (313) מאת קונסטנטינוס הגדול וליציניוס – קבע נייטרליות דתית של האימפריה וביטל רדיפה ממסדית, בעיקר של נוצרים.
* אדיקט פריז (614) מאת כלותאר השני מנויסטריה – ניסה להסדיר מינויי בעלי תפקידים ולבצר זכויות אצולה; הושווה במובנים מסוימים ל"מגנה כרטה" הצרפתית.
* אדיקט פיסטרס (864) מאת שארל הקירח – רפורמה בצבא מפרנקיה המערבית והנחת יסודות לאבירות הצרפתית; הורה לבנות ראשי גשרים מבוצרים נגד ויקינגים.
* אדיקט הגירוש (1290) מאת המלך אדוארד הראשון, מלך אנגליה – הורה על גירוש כל היהודים מאנגליה ועל חילוט מקרקעותיהם.
* אדיקט תולעים (1521) בדיאטת תולעים על ידי קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, שהכריז על מרטין לותר מחוץ לחוק ואסר על קריאה או החזקה של כתביו; התיר להורגו ללא השלכות משפטיות.
* אדיקט סן ז'רמן (ינואר 1562) מאת קתרין דה מדיצ'י – אדיקט סובלנות שהכיר בפרוטסטנטים, העניק חופש מצפון ופולחן פרטי, אסר פולחן הוגנוטי בערים אך התיר סינודים וקונסיסטוריה.
* אדיקט נאנט (1598) מאת אנרי הרביעי, מלך צרפת – העניק להוגנוטים זכויות ניכרות במדינה קתולית.
* אדיקט פיצויים (1629) מאת פרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה – ניסה להשיב את הסדר הדתי־טריטוריאלי שלאחר שלום אוגסבורג (1555) ואסר חילון נכסי הכנסייה הקתולית.
* אדיקט הסַקוֹקוּ (1635), השלישי בסדרת צווים מאת השוגון טוקוגאווה איאמיטסו – ביטא את מדיניות הבדלנות, צמצם השפעה קתולית והחיל כללי שלטון נוקשים; הופנה לנציבי נגסאקי.
* אדיקט פונטנבלו (1685) מאת לואי הארבעה עשר – ביטל את אדיקט נאנט והורה להרוס כנסיות הוגנוטיות.
* אדיקט צרפתי מאת ז'אן-בטיסט קולבר (המאה ה־17) לשיפור איכות בדים: סוחר שבדיו יימצאו פגומים שלוש פעמים – ייקשר לעמוד כשבדיו עליו.
* אדיקט גולאנה (1839) – אדיקט עות'מאני שפתח את תקופת הטנזימאט.
* אדיקט הסובלנות (1839) מאת קמהאמהה השלישי בממלכת הוואי – התיר הקמת הדיוקסיה הקתולית של הונולולו.

## ראו גם
* פתווה
* יארליק
* פירמאן

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:זכויות האדם
קטגוריה:מסמכים משפטיים היסטוריים
קטגוריה:יחסי דת ומדינה
בית הכנסת כתר דוד (אספהאן)

[ממוזער|[ארון קודש בבית הכנסת כתר דוד]]
**בית הכנסת כתר דוד** (בפרסית: **کنیسه کترداوید**) הוא בית כנסת בעיר אספהאן שבאיראן, שנחנך בשנת 1940.

## מיקום
בית הכנסת כתר דוד שוכן בכיכר פלסטין, בצדו הצפוני של רחוב אמאדגה ובצדו המערבי של רחוב אוסטנדארי, 80 מטר מצפון למסגד אל־אקצא (בפרסית: مسجد اقصي) הנמצא מדרום לכיכר, בצדו המערבי של רחוב פרדוסי.

לצד בית הכנסת גולבהאר, כתר דוד הוא מבתי הכנסת היחידים באספהאן שאינם מצויים ברובע ג'ובארה, הרובע היהודי ההיסטורי של העיר.

## הבנייה ומשמעותה לחיי הקהילה
בית הכנסת כתר דוד נבנה בשנת 1940, האחרון שנבנה באספהאן, והוא — יחד עם בית הכנסת גולבהאר — היחיד בעיר שאינו בשכונת ג'ובארה, בעוד שבשכונה זו נמנו שלושה־עשר (לשעבר ארבעה־עשר) בתי כנסת שנבנו בין 1700 למחצית הראשונה של המאה ה־20. כיום נחשב כתר דוד ל"בית הכנסת המרכזי" של יהודי אספהאן. הדבר משקף את מבנה הקהילה כיום: בשנת 2003 חיו באספהאן כ־1,500 יהודים, אך רק כעשר משפחות עוד התגוררו ברובע הישן שבג'ובארה.

## אדריכלות
בשונה מרוב בתי הכנסת הוותיקים שברובע ג'ובארה, בית הכנסת כתר דוד נבנה מחומרים מודרניים. תוכניתו מלבנית והוא בן שני מפלסים: סביב הבימה במרכז נפתח חלל דו־קומתי, ובין הקירות החיצוניים לעמודים נמשכת עזרת נשים רציפה. מושבי הגברים מצויים בקומת הקרקע, ומושבי הנשים — בעזרות הנשים שמעל. את המבנה מקיפה חומה, ולביקור נדרש להציג תעודה מזהה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

כתר דוד
בית הכנסת משה חיא

**בית הכנסת משה חיא** (בפרסית: **کنیسه موشه حیا***)* הוא בית כנסת בעיר אספהאן שבאיראן, הנחשב לבית הכנסת העתיק ביותר שעדיין עומד ופועל בעיר. תאריכי הייסוד המצוינים במקורות נעים סביב שנת 1700 ועד סוף המאה ה־19.

## מיקום
בית הכנסת משה חאג׳א שוכן ברובע ג'ובארה, הרובע היהודי הישן של אספהאן, בצדו הצפון־מערבי של רחוב מאהי פורוש-הא ( ماهی فروش ها, רחוב מוכרי הדגים), בקטע הדרום־מערבי של הרחוב, מאחורי בית הכנסת יוסף־שמואל־שמעון, עמו הוא יוצר מתחם בנוי אחד. השכונה מצויה בפחות מ־500 מטר מן המסגד יום השישי העתיק.

## היסטוריה
בית הכנסת משה חאג׳א נחשב לעתיק שבבתי הכנסת באספהאן. במחקרו מציין מוחמד גאריפור כמה מועדים אפשריים לייסודו: במאמר משותף עם רפאל סדיכפור (2014) נזכר תחילה תאריך סביב 1700, ובעמוד העוקב – מתחת לתרשים – הערכת בנייה לשנת 1792; בפרסום משנת 2017 מיין גאריפור את הקמת המבנה הנוכחי לסוף המאה ה־19 בתקופת השושלת הקאג'ארית. באותה עת (2017) שימש המקום כבית כנסת פעיל; אף שלא שופץ זה זמן רב, מצבו המבני הוערך כטוב.

## אדריכלות
בדומה לרוב מבני אספהאן, בית הכנסת נבנה בלבנים. כמו בבתי הכנסת האחרים בעיר, אין כל סמלים דתיים נראים כלפי חוץ. אור יום חודר אל האולם דרך כיפה צילינדרית עם חלונות עליונים בצדדים, הניצבת במרכז מעל הבימה. ייחודו של בית הכנסת, ביחס לבתי הכנסת האחרים בג'ובארה, הוא בדגמי עיטור התקרה וברוחב הקירות. בצדו המזרחי מצויה עזרת נשים עם מקומות הישיבה לנשים. בקיר החיצוני המערבי שני חלונות הפונים אל ירושלים. בית הכנסת מחובר לבניין העומד לפניו, הפונה אל הרחוב, בית הכנסת יוסף־שמואל־שמעון, ושני הפתחים סמוכים זה לזה במרחק של כמה מטרים. מן הרחוב מגיעים אל אולם התפילה דרך מסדרון ארוך ואפל עם שתי פניות בזווית ישרה לאורך צדו המזרחי של בית הכנסת יוסף־שמואל־שמעון. בית הכנסת נקרא על שמו של משה חיא שמימן את בנייתו.

## הערות שוליים

משה חיא
אורי אלבי

**אורי אלבי** הוא שחקן ישראלי המתגורר בלונדון.

## ביוגרפיה
אלבי נולד ליעל לוי-בונה, המנהלת לשעבר של בית-הספר הדמוקרטי בכפר סבא וליוסי לוי (עורך דין).

בוגר מגמת תיאטרון בתיכון "תלמה ילין" לאומנויות, ותואר ראשון במשחק מבית הספר גילדהול למוזיקה ודרמה בלונדון (2019).

## קריירה
ב-2023 שיחק את תפקידו של אברהם שטרן (יאיר) בסרט הבינלאומי "שושנה" של הבמאי . הסרט הוקרן בפסטיבל הסרטים בטורונטו.

ב-2024 גילם את אשי בעונה השנייה של הסדרה ״הטבח״.

ב-2025 שיחק את תפקידו של בורעך (ברוך) סלונים בחור ישיבה וחבר של יוייליש העובד כעורך בעיתון החרדי המקומי בסדרה "קוגל", סדרת הבת של הסדרה "שטיסל".. עוד באותה שנה גילם את יואב בן צרויה בסדרת הטלוויזיה של פריים וידאו "בית דוד", את תשרי (טיש) ביטון בעונה השנייה של הסדרה ״מותק בול באמצע״ וכן שיחק בתפקיד ראשי יחד עם משי קליינשטיין כשמואל בן דוד, בחור חרדי בסרט של אסתי שושן "חשבונות שמיים".

### חיים אישיים
אלבי מתגורר בלונדון.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

* אורי אלבי, באתר ניב עשת כהן
* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקנים ישראלים
חאמד עבד א-סמד

**חאמד עבד א-סמד** (בערבית: **حامد عبد الصمد**; נולד ב-1 בפברואר 1972) הוא סופר גרמני-מצרי ביקורתי כלפי האסלאם.

## ביוגרפיה
עבד אל-סמד נולד כשלישי מבין חמישה ילדים, בנו של אימאם מוסלמי סוני. עבד אל-סמד הגיע לגרמניה בשנת 1995 בגיל 23. עד מהרה הוא נישא ל"מורה מרדנית ושמאלנית בעלת נטייה למיסטיקה" שהייתה מבוגרת ממנו ב-18 שנים. עבד אל-סמד למד יפנית, אנגלית וצרפתית בקהיר וכן מדע המדינה באוגסבורג. הוא עבד כמלומד בארפורט ובברונשווייג. ביפן, שם עסק ברוחניות מזרחית, הוא פגש את אשתו השנייה. הוא לימד וערך מחקר עד סוף 2009 במכון להיסטוריה ותרבות יהודית באוניברסיטת מינכן; נושא הדיסרטציה שלו היה: Bild der Juden in ägyptischen Schulbüchern ("דימוי היהודים בספרי לימוד מצריים"). לאחר מכן, הוא החליט להיות סופר מקצועי במשרה מלאה.

כחבר באחים המוסלמים בימיו באוניברסיטה, שהייה במחנה קיץ שניהלו על ידם עוררה ספקות, והפכה אותו לספקן, ובסופו של דבר לאתאיסט.

ב-24 בנובמבר 2013, אתרי חדשות מצריים (שתוך ציטוט אחיו מחמוד) דיווחו כי חאמד עבד אל-סמד נחטף. לאחר מכן דווח כי הוא צץ שוב ביום רביעי, 27 בנובמבר 2013. אמו הכחישה כי נחטף.

## קריירה
עבד אל-סמד התפרסם בציבור הגרמני בזכות ספרו "Mein Abschied vom Himmel" (פרידתי משמיים, 2009). עבד אל-סמד אמר שהספר אינו התקפה על תרבותו, וגם לא קריאה לנטוש את האמונה המוסלמית. אלא, הוא רצה להבין את הסתירות בחייו שלו. בעקבות פרסום הספר במצרים, קבוצה פרסמה פתווה שאיימה על עבד אל-סמד והוא הושם תחת חסות משטרתית.

### פעילויות ביוטיוב
נכון ל-12 בינואר 2020, לערוץ היוטיוב הרשמי של עבד אל-סמד, Hamed.TV, היו יותר מ-140,000 מנויים ויותר מ-29 מיליון צפיות בסרטונים. הערוץ כמעט כולו בערבית.

בין מאי 2015 לאפריל 2019, הגיש עבד אל-סמד את התוכנית השבועית Ṣundūq al-Islam ("תיבת האסלאם"), בה דן בנושאים שונים בהיסטוריה הדתית האסלאמית ובמציאות המוסלמית בת זמננו. הערוץ נמחק על ידי יוטיוב ללא תגובה ב-17 ביוני 2019, אך עקב מחאות רבות, הערוץ שוחזר זמן קצר לאחר מכן.

בספטמבר 2019, עבד אל-סמד התחיל תוכנית חדשה בשם Ṣundūq al-Insān ("קופסת האדם"), שנועדה לכסות מגוון רחב יותר של נושאים היסטוריים וחברתיים.

במהלך הרמדאן 2016 ו-2017, עבד אל-סמד הופיע כאורח קבוע בערוץ של אוונגליסט הנוצרי יליד מרוקו, ראשיד חמאמי, בתוכנית היומית "פסוק ופרשנות", שם דנו השניים בפסוקי קוראן בצורה סאטירית.

## פרסומים
### בתרגום לאנגלית
Hamed Abdel-Samad: Islamic Fascism, Prometheus Books, New York 2016, 

### בגרמנית
* Hamed Abdel-Samad: Mohamed – Eine Abrechnung ("Muhammad – A final reckoning"), Droemer Knaur Verlag, Munich 2015, 
* Hamed Abdel-Samad: Krieg oder Frieden – Die arabische Revolution und die Zukunft des Westens ("War or peace – The Arab revolution and the future of the West"), Dromer Knaur Verlag, Munich 2011, 
* Hamed Abdel-Samad: Der Untergang der islamischen Welt – Eine Prognose ("The downfall of the Islamic world – A prognosis"), Droemer Knaur Verlag, Munich 2010, 
* Hamed Abdel-Samad: Mein Abschied vom Himmel – Aus dem Leben eines Muslims in Deutschland ("My farewell to heaven – From the life of a Muslim in Germany"), Droemer Knaur Verlag, Munich 2010, 

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אתאיסטים גרמנים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת מינכן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת עין שמס
קטגוריה:סופרים מצרים
קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו
קטגוריה:ילידי 1972
מחוז סקוהרי

[ממוזער|סכר גלבוע, בקצה הצפוני של [מאגר סקוהרי.]]
**מחוז סקוהרי** (באנגלית: **Schoharie County, New York**) הוא מחוז במדינת ניו יורק, ארצות הברית. נכון למפקד האוכלוסין של 2020, אוכלוסייתו מנתה 29,714 נפש, מה שהופך אותו למחוז החמישי הכי פחות מאוכלס במדינה. מושב המחוז הוא ביישוב סקוהרי . מקור השם "סקוהרי" הוא במילה מוהוקית שמשמעותה "עץ סחף צף". מחוז סקוהרי הוא חלק מהאזור הסטטיסטי המטרופוליני של אולבני-סקנקטדי-טרוי, ניו יורק, ולכן מחוז הבירה של ניו יורק. המחוז הוא חלק מאזור עמק מוהוק  של המדינה.

## גאוגרפיה
מחוז סקוהרי נמצא במרכז מדינת ניו יורק, מערבית לאולבני ודרום-מזרחית ליוטיקה. על פי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, שטח המחוז כולל של 1,620 קמ"ר, מתוכם 1,610 קמ"ר הם יבשה ו-12 קמ"ר (0.7%) הם מים.חלק ניכר מהחלק הדרומי של המחוז נמצא בהרי הקטסקיל. הקרקע עולה במהירות רבה בשני הכיוונים מזרחה וממזרח לנחל סקוהרי  במרכז המחוז. לעומת זאת, החלק הצפוני של המחוז מורכב בעיקר מגבעות קטנות ועמקים. יותר מ-75% מאוכלוסיית המחוז מתגוררת בצפון, קרוב יותר לנהר מוהוק, נתיב התחבורה ההיסטורי מזרחה ומערבה דרך המדינה. נחל סקוהרי הוא יובל הזורם צפונה של נהר מוהוק. אגן הניקוז של נחל סקוהרי משתרע על פני שטח של כ-2,500 קמ"ר. תוואי נחל סקוהרי כולל שתי מערכות מאגרים וסכרים.

סכר גלבוע ומאגר סקוהרי הם חלק ממערכת הובלת המים לעיר ניו יורק. רשות החשמל של ניו יורק  מפעילה את סכר בלנהיים-גלבוע ואת המאגר שלו לייצור אנרגיה הידרואלקטרית. מקורות נהר דלאוור ממוקמים בעיירה ג'פרסון. יובלים של נהר סוסקהאנה ממוקמים בעיירות ג'פרסון וסאמיט. הנקודה הגבוהה ביותר היא בפסגת הר האנטרספילד בגבול הדרומי עם מחוז גרין, בגובה 1,043 מטר מעל פני הים. הנקודה הנמוכה ביותר היא המקום בו קו מחוז מונטגומרי פוגש את נחל סקוהרי, בגובה 160 מטר מעל פני הים. המאפיין הגאולוגי הבולט ביותר הוא האף של ורומן , ליד הכפר מידלבורג  בעיירה פולטון.

### מחוזות סמוכים
* במזרח - מחוז אולבני 
* בדרום מערב - מחוז דלאוור
* מדרום מזרח - מחוז גרין
* בצפון - מחוז מונטגומרי 
* במערב - מחוז אוטסגו 
* בצפון מזרח - מחוז סקנקטדי 

### תחבורה
#### כבישים בין-מדינתיים וכבישים ראשיים אחרים
מחוז סקוהרי משרת את כביש בין-מדינתי 88 , המקביל לכביש 7  וכן לכביש 20 של ארצות הברית  בצפון המחוז, העובר בכיוון מזרח-מערב. כביש 10 , כביש 30  (המתפצל לכביש 30A  מצפון לסקוהרי) וכביש 145  עוברים בכיוון צפון-דרום במחוז.

#### קווי אוטובוס
שירות האוטובוסים מסופק על ידי התחבורה הציבורית של מחוז סקוהרי, עם קווי תחבורה ציבורית לאולבני וכן שירותים מקומיים והמותאמים לביקוש.

#### רכבות
שירות רכבות נוסעים במחוז סקוהרי סופק בעבר על ידי רכבת דלאוור והדסון  בשירות סוסקהאנה עד ששירות הנוסעים הופסק בשנות ה-60. כיום, שירות המטענים נמשך לאורך מחוז סוסקהאנה המסופק על ידי נורפוק סאות'רן .

#### שדות תעופה
שדה התעופה המסחרי הקרוב ביותר למחוז סקוהרי הוא נמל התעופה הבינלאומי אולבני .

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ניו יורק: גאוגרפיה
סקוהרי
קטגוריה:מערכת הובלת המים לעיר ניו יורק
קטגוריה:אגני הניקוז המשולבים של קטסקיל ודלאוור
פי סבילי אל-מג'ד

**פי סבילי אל-מג'ד** הוא ההמנון דה פקטו של סוריה מאז הפלת משטר אסד.
## היסטוריה

זה היה ההמנון הלאומי הראשון, שהולחן על ידי מוחמד פלייפל, שזכה בתחרות בחירת המנון לאומי לסוריה בשנת 1936. אך לא זכה לפופולריות בקרב הציבור ו"חומת א-דיאר ", ההמנון היה אמור בתחילה להפסיד בתחרות, אך מאוחר יותר זכה בתחרות לאחר שההמנון צבר פופולריות מהירה בקרב האוכלוסייה הסורית, מה שהפעיל לחץ על ועדת התחרות לשקול מחדש את החלטותיה, ובסופו של דבר ההמנון זכה ואומץ על ידי הממשלה כהמנון הלאומי של סוריה שנתיים לאחר מכן, בשנת 1938.

לאחר נפילת משטר אסד בשנת 2024, פי סבילי אל-מג'ר חווה עלייה מחודשת בפופולריות. בינואר 2025, התאחדות הכדורגל הסורית הודיעה רשמית לפיפ"א על החלטתה ליישם סדרה של שינויים בנוגע להופעות הנבחרת הלאומית במשחקים בינלאומיים. בין השינויים הללו היה אימוץ פי סבילי אל-מג'ד כהמנון לאומי זמני עד לקביעת החלטה קבועה בנוגע להמנון הרשמי.

## הערות שוליים

קטגוריה:סוריה
קטגוריה:המנונים לאומיים בערבית
ליגת העל של בנין

**ליגת העל של בנין** (בצרפתית: **Super Ligue Pro**) היא ליגת הכדורגל הבכירה בבנין. הליגה הוקמה רשמית בשנת 1969, ובעונת 2025/2026 משתתפות בה 36 קבוצות.

פדרציית הכדורגל של בנין (FBF) הוקמה בשנת 1960, עם קבלת עצמאותה של המדינה.

הליגה מנוהלת על ידי פדרציית הכדורגל של בנין, החברה בקונפדרציית הכדורגל של אפריקה (CAF). לאור הישגים הדלים של קבוצות הליגה היא לא זוכה בדירוג.

**דראגונס דה לומה** (Dragons de l’Ouémé) היא הקבוצה המעוטרת ביותר בליגה, עם 12 זכיות באליפות בנין.

## מתכונת הליגה
נכון לעונת 2025/2026 משתתפות בליגה 36 קבוצות. הקבוצה המסיימת במקום הראשון מוכתרת כאלופת בנין ומעפילה לשלב המוקדמות של ליגת האלופות האפריקאית.

בשלב הראשון מחולקות הקבוצות לארבעה בתים, ובהם מתקיימים משחקי בית וחוץ. ארבע הקבוצות הראשונות מכל בית מעפילות לפלייאוף העליון, הנערך בשיטת נוקאאוט. יתר הקבוצות משתתפות בפלייאוף תחתון.

הקבוצות המסיימות במקומות 34–36 יורדות לליגת המשנה – **הליגה השנייה**.

על ניצחון מוענקות שלוש נקודות, ועל תיקו נקודה אחת.

עונת המשחקים נערכת מספטמבר ועד יוני.
## אלופות הליגה

## הישגים לפי קבוצה

## קישורים חיצוניים
* 
* נתונים מאתר rsssf
* נתונים מאתר globalsport
* נתונים מאתר soccerway

בנין
קטגוריה:בנין: כדורגל
שירים שהוקלטו על ידי משינה

[ממוזער|[משינה בדיזנגוף סנטר, 2016.]]
[ממוזער|[יובל בנאי, סולן הלהקה.]]
[ממוזער|[מייקל בנסון, בסיסט הלהקה.]]
[ממוזער|[שלומי ברכה, גיטריסט הלהקה.]]
[ממוזער|[איגי דיין, מתופף הלהקה.]]
[ממוזער|[אבנר חודורוב, קלידן וסקסופוניסט הלהקה.]]
[ממוזער|[אורלי זילברשץ, גרושתו של יובל בנאי. מחברת השירים "אהובתי", "אנה", "זירו נפל מעץ ענק" ו"סוזי בלי היד".]]
[ממוזער|[אהוד בנאי, בן דודו של יובל בנאי. מחבר השירים "יוצא לאור", "ילדתי" ו"רכבת לילה" ומלחין שני השירים הראשונים.]]
[ממוזער|[עמליה רוזנבלום, רעייתו של יובל בנאי. מחברת השיר "עומדת על הגבול".]]
[ממוזער|[ג'קי מקייטן, מחבר השיר "אלינור".]]
[ממוזער|[יענקל'ה רוטבליט, מחבר השירים "בלדה בין כוכבים" ו"חוזה לך ברח".]]
[ממוזער|[שלום חנוך, מלחין השירים "בלדה בין כוכבים", "חוזה לך ברח" ו"סן פרנסיסקו על המים".]]
[ממוזער|[יהונתן גפן, מחבר השירים "הבלדה על חדווה ושלומיק" ו"ערב של יום בהיר".]]
[ממוזער|[מאיר אריאל, מחבר השיר "הולך בטל".]]
[ממוזער|[אריאל זילבר, מלחין השיר "הולך בטל".]]
[ממוזער|[תרצה אתר, מחברת השיר "הלילה הוא שירים".]]
[ממוזער|[חנן יובל, מלחין השיר "הלילה הוא שירים".]]
[ממוזער|[עמיר לב, מחבר ומלחין השיר "מעבר להרים".]]
[ממוזער|[אריק איינשטיין, מחבר השיר "סן פרנסיסקו על המים".]]
זוהי רשימה הכוללת שירים שהקליטה והוציאה לאור להקת הפופ רוק הישראלית משינה מתחילת פעילותה ב-1983.

## שירים

## שירים מתורגמים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי משינה
ליגת העל הבוטסואנית

**ליגת העל הבוטסואנית** (באנגלית: **Botswana Premier League**) היא ליגת הכדורגל הבכירה בבוטסואנה. הליגה הוקמה רשמית בשנת 1978, ובעונת 2025/2026 משתתפות בה 16 קבוצות.

פדרציית הכדורגל של בוטסואנה הוקמה בשנת 1966, עם קבלת עצמאותה של המדינה. עד לשנת 1978 התקיימה במדינה "הליגה של איחוד בצ'ואנלנד האפריקאי בכדורגל" ("Bechuanaland Union African Soccer League"), שבה זכתה קבוצת "גבורונה יונייטד" שלוש פעמים.

כיום מנוהלת הליגה על ידי פדרציית הכדורגל של בוטסואנה, החברה בקונפדרציית הכדורגל של אפריקה (CAF). נכון לעונת 2025/2026 הליגה מדורגת במקום ה-19.

"טאונשיפ רולרס" היא הקבוצה המעוטרת ביותר בבוטסואנה, עם 16 זכיות באליפות הליגה.

## מתכונת הליגה
נכון לעונת 2025/2026, משתתפות בליגה 16 קבוצות. הקבוצה המסיימת במקום הראשון מוכתרת כאלופת בוטסואנה ומעפילה למוקדמות גביע הקונפדרציה האפריקאי.

הקבוצות המסיימות במקומות 14–16 יורדות לליגת המשנה – "הליגה הראשונה" – הפועלת במתכונת אזורית (צפון ודרום).

על ניצחון מוענקות שלוש נקודות, ועל תיקו נקודה אחת.

עונת המשחקים נערכת מאוגוסט ועד מאי.
## אלופות הליגה

## הישגים לפי קבוצה

## קישורים חיצוניים
* נתונים מאתר rsssf
* נתונים מאתר globalsport
* נתונים מאתר soccerway

בוטסואנה
קטגוריה:בוטסואנה: כדורגל
מצטינו (ואטו)

**מצטינו** (בצרפתית: **Mezzetin**, באיטלקית: **Mezzettino**) הוא ציור מאת האמן הצרפתי אנטואן ואטו, שנוצר בסביבות השנים 1718–1720. זהו ציור שמן על בד בגודל 55.2 × 43.2 ס"מ, והוא מוצג בגלריה 629 שבמוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק.

## תיאור היצירה
הציור מציג את מצטינו, דמות מן הקומדיה דל'ארטה האיטלקית, ברגע של מלנכוליה רומנטית. ואטו מגלה את שליטתו הציורית באמצעות צבעוניות מעודנת הבאה לידי ביטוי בתלבושת המסורתית של הדמות – מקטורן מפוספס בגוני ירוק וורוד, מכנסי ברך גבוהים וצווארון לבן בוהק, הלוכדים בעדינות את משחק האור המסונן מבעד לצמחייה. טכניקת המכחול של האמן מתאפיינת בעידון רב, הניכר במיוחד בעיצוב הידיים האוחזות בלאוטה ובקפלי הבד הרכים. דמות האישה המאובנת המפנה את גבה למוזיקאי מעניקה ליצירה ממד עלילתי סמוי, המרמז על יסורי תשוקה נכזבת.

## פרשנות והשוואות
בציור זה ממחיש ואטו את שליטתו המלאה בהעברת עולמה של התיאטרון האיטלקי אל המרחב הציורי. הנושא התיאטרלי משמש לביטוי רגש אנושי של כמיהה ואכזבה, תוך שימור אווירה פיוטית ורכה. השימוש באור ובצבע מדגיש את ליריות הסצנה ומעניק ליצירה איכות אינטימית ואישית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קומדיה דל'ארטה
קטגוריה:כלי נגינה באמנות
קטגוריה:מוזיאון המטרופוליטן לאמנות
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-18
הרי ברון

250px|שמאל|ממוזער|"המשפחה", פסלו של הרי ברון, רחוב דיזנגוף 130, תל אביב
**הרי ברון** (נולד ב-21 בינואר 1944) הוא פסל וצייר ישראלי. פסלו המפורסם "המשפחה" (1980), מוצב ברחוב דיזנגוף 130.

## ביוגרפיה
ברון נולד וגדל בתל אביב, נצר למשפחה ממייסדי העיר שהשתתפה בהגרלת הצדפים למגרשים שעליהם ניצבת היום שכונת נווה צדק. הוא למד באקדמיה לאמנויות בברלין . הוא מכהן כפרופ' לפיסול באקדמיה לאמנויות בברלין.

בשנת 1980 בהיותו בתהליך שיקום ממושך בשל שיתוק שפגע בכל גופו, יצר את הפסל "משפחה" שהפך לאתגר משקם לגוף ולנפש עבורו.

בשנת 1985 החל לנהל את המחלקה לפיסול במכון אבני בתל אביב. הקים וייסד את סדנת הפסלים הישראלים בכפר שמריהו וייסד את הסדנה לטכנולוגיה מתקדמת באמנויות, באקדמיה החופשית לאמנויות בברלין.

פסליו ניצבים במרחב הציבורי, בירושלים, קיסריה, אילת, הרצליה, זכרון יעקב באירופה ובארצות הברית.

## פסלים במרחב הציבורי
* **לשון** - רחוב המור, שכונת גילה, ירושלים (1977)
* **המשפחה** - פסל פיגורטיבי מברונזה, המוצב מעל גובה אדם ממוצע על בסיס שיש, מציג סצנה משפחתית חמימה שבה אם ואב מניפים את ילדם הרך אל על. בראש הילד המרחף תבליט של ציור של בתו בת ה-6 של ברון, ענבל, המבוסס על אחד מציוריה (1980).

## חיים אישיים
ברון נשוי לסופרת בתיה ברון ולהם שתי בנות, ענבל ויעל.

## תערוכות יחיד
* 1962 – תערוכת ציורים
* 1967 – "הרי ברון", גלריה 220, תל אביב
* 1969 – "הרי ברון", גלריה יפו העתיקה, תל אביב
* 1971 – פסול ורשום של הרי ברון, מוזיאון הנגב לאמנות, באר שבע
* 1972 – הרי ברון: ציורים ורישומים, מבט גלריה לאמנות עכשווית, תל אביב
* 2007 – "תהליכים של היווצרות", גל און, מקום לאמנות, תל אביב
* 2017 – העתיד מתחיל עכשיו, גלריית האמנים עין הוד
* 2020 – "סף המציאות", בית האמנים תל אביב. אוצרת דליה דנון. התערוכה הוצגה במוזיאון הלאומי לאמנות עכשווית בטביליסי, גיאורגיה, בגוגנהיים בברלין ובמרכז החלל "ארנו" בברמן ובגלריות בגרמניה.

## תערוכות קבוצתיות
* 1969 – פסטיבל האמנות, ציור ופיסול 69, גני התערוכה, תל אביב
* 1970 – חברים חדשים "ב", עמותת הציירים והפסלים, תל אביב
* 1972 – קיץ 72, בית האמנים תל אביב
* 1987 – Impressionen Kunst aus Israel, ברלין, גרמניה
* 1988 – ציירים ופסלים יוצאי חוג התרבות: רומניה, עקד, הוצאה לאור, גלריה לספרות ולאמנות, תל אביב
* 2004–2006 – דרך השינוי, מרכז עזריאלי, תל אביב

## קישורים חיצוניים

*הרי ברון, באתר מוזיאון ישראל בירושלים
* Harry Baron 
* הרי ברון, גלריית זיו
* 
*  מ-21:25 עד הסוף
* חומרים למחשבה: מבחר מאוסף המוזאון, מוזיאון הנגב לאמנות

## הערות שוליים

קטגוריה:פסלים ישראלים
קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
קובי (סדרת טלוויזיה)

**קובי** (באנגלית: **The Cobi Troupe**) היא סדרת טלוויזיה מונפשת ספרדית שהופקה על ידי הוועדה המארגנת האולימפית של ברצלונה 92 ו-BRB אינטרנסיונל. עם בימוי יצירתי ואמנותי של חאבייר מריסקל, תסריט מאת טריסיקל ומוזיקה מאת חאבייר קפלאס, היא מספרת את הרפתקאותיהם של קובי, הקמע הרשמי של אולימפיאדת הקיץ בברצלונה 1992, חברתו פטרה, הקמע הרשמי של המשחקים הפראלימפיים בברצלונה של קיץ 1992, וקבוצת חבריהם.

## עלילה
קובי מתגורר במצפה הכוכבים בגבעת טיבידאבו בברצלונה, יחד עם חברתו פטרה וקבוצת חברים הם חווים הרפתקאות גדולות לפני ובמהלך אולימפיאדת הקיץ בברצלונה והמשחקים הפראלימפיים בברצלונה של שנת 1992, שם הם מתמודדים עם תוכניותיו של הנבל דוקטור נורמל ועוזרו טמינו.

## הפקה
הסדרה נוצרה במטרה לקדם את המשחקים שיתקיימו בברצלונה בשנת 1992. הסרט, שהופק על ידי הוועדה המארגנת האולימפית של ברצלונה 92 (COOB 92) ו-BRB אינטרנסיונל, הוקצה לו תקציב של 350 מיליון פזטות. הציורים וההנפשה נוצרו על ידי BRB אינטרנסיונל עצמה במדריד, למעט כמה פרקים שהונפשו על ידי אולפן Jade Animation בסין, תחת ניהולו היצירתי והאמנותי של חאבייר מריסקל עצמו, המעצב בפועל של הקמעות הרשמיים. הסטודיו שלו היה אחראי על העיצוב של כל הדמויות ושליטה על יצירת ההנפשה.

הסדרה, הכוללת 26 פרקים בני חצי שעה, עם שלושה סיפורים קצרים כל אחד, המתמקדת בקהל ילדים בגילאי חמש עד שתים עשרה, כוללת עלילה פשוטה המשתמשת בסוריאליזם כדי לעודד את דמיונם של ילדים, שנכתבה על ידי חברי להקת התיאטרון טריסיקל.

## שידור
הסדרה, שתוכננה במקור להיות משודרת בספרד ב- Televisión Española (TVE), שודרה בגופי השידור האזוריים השונים שהיו חלק מפדרציית הארגונים האזוריים לרדיו וטלוויזיה (FORTA) בשטחיהם, בדיבוב לשפה המתאימה, בין סוף 1991 ל-1992. זכויות השידור נרכשו מאוחר יותר על ידי עשרים וארבעה ערוצי טלוויזיה ברחבי העולם, כולל TVE.  בישראל, הסדרה שודרה בערוץ הילדים בשנת 1992.

## אלבומי קומיקס
יחד עם סדרת הטלוויזיה, יצאה סדרה של שישה אלבומי קומיקס, המשלבים את עלילותיהם של מספר פרקי טלוויזיה שונים יחד ליצירת סיפור ארוך ורציף. הם פורסמו על ידי הוצאת פלאזה וג'נס בספרד בספרדית ובקטלאנית. 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:המשחקים הפאראלימפיים ברצלונה (1992)
קטגוריה:אולימפיאדת ברצלונה (1992)
קטגוריה:סדרות הנפשה ספרדיות
קטגוריה:ערוץ הילדים: תוכניות רכש
ראש ממשלת כווית

**ראש ממשלת כווית** הוא ראש הממשלה וראש הרשות מבצעת בכווית. ראש הממשלה הוא האדם השלישי בכוחו במדינה, אחרי אמיר כווית ויושב ראש האספה הלאומית, והוא עומד בראש הרשות המבצעת של ממשלת כווית.

, אמיר כווית הראשון בתקופת עצמאותה, מינה עצמו לראש ממשלת כווית הראשון ב-17 בינואר 1962, לאחר שנבחרה האספה המכוננת לניסוח את החוקה.

עד שנת 2003, היה נהוג כי יורש העצר של כווית ימונה לתפקיד ראש הממשלה, אך האמיר סבאח אל-אחמד אל-ג'אבר א-סבאח הפסיק עם נוהג זה.

השייח אחמד אל-עבדאללה א-סבאח מכהן כראש הממשלה מ-15 במאי 2024, לאחר שהושבע בפני אמיר כווית.

## רשימת ראשי הממשלה
מקור:

## ראו גם
* אמיר כווית
* פוליטיקה של כווית

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי ממשלת כווית
קטגוריה:כווית
מצטינו

[שמאל|ממוזער|''[מצטינו (ואטו)|מצטינו* מאת [[אנטואן ואטו|אנטואן וואטו]]]]
*'מצטינו** (ב[[איטלקית]]: **Mezzetino**) היא דמות קבועה מתוך עולם ה[[קומדיה דל'ארטה]], תיאטרון מאולתר שהתפתח ב[[צפון איטליה]] במאה ה-15 וזכה לפופולריות רחבה ברחבי אירופה. כל אחת מן הדמויות המסורתיות של ה[[סוגה|ז'אנר]] ניחנה במערכת תכונות ייחודית, ובהן סגנון דיבור, מחוות, אביזרים ותלבושת קבועים, שהפכו לסימן ההיכר שלה בהופעות השונות. הדמות עוצבה מחדש סביב שנת 1860 בידי מאוריס סאנד ורק בשלהי המאה ה-19 יצר האמן אמריך אנדרסן דגם פסלון שנשא את המספר הקטלוגי **S 126''' על פי רישום זה.

## מאפייני הדמות
מצטינו מתואר כמתחכם ערמומי ויוצר צרות שאיננו מהסס להשתמש באלימות במידת הצורך. לעיתים הוא מוצג כמשרת נאמן ולעיתים כמכשיל את אדונו. גרסאות שונות מציגות אותו כבעל נוכל או כבעל מרומה. הוא ניחן בכישרון מוזיקלי, נוהג לשיר ולרקוד, ולעיתים מהווה מוקד ההתרחשות הקומית בזירה.
תלבושתו כוללת טוניקה ומכנסיים מפוספסים בגווני אדום או בורדו, לרוב עם שכמייה קצרה בשם טברו (tabaro), שמקורה בתיאטרון הרומי הקדום. בניגוד לרוב דמויות הקומדיה דל'ארטה, מופיע  מצטינו לעיתים ללא מסכה, בעיקר בגרסאות מאוחרות יותר.

## אזכורים דרמטיים
במחזה צרפתי מן התקופה מתואר מצטינו כשהוא מנסה לחזר אחר איזבלה, אחת מדמויות האינאמוראטי, האוהבים. במהלך סצנה קומית הוא מתפאר בכך שלא רב עם אשתו הראשונה במשך שש שנות נישואים עד שניסתה למנוע ממנו להתעטש, מעשה שבעטיו רצח אותה. כאשר איזבל מנסה לדחות את חיזוריו בטענה שהיא נשואה, הוא משיב שגם הוא נשוי, ומוסיף כי בחמישה סו רעל עכברים יפתרו את הבעיה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קומדיה דל'ארטה
חלום ליל קיץ (סרט, 2005)

**חלום ליל קיץ** (באנגלית: **Midsummer Dream**) הוא סרט הנפשה משנת 2005 של חברת Dygra Films, יוצרי *"היער החי"*. הסרט, שהופק בספרד ובפורטוגל, מבוסס באופן חופשי על המחזה "חלום ליל קיץ" מאת ויליאם שייקספיר. 

## תקציר העלילה
הנסיכה הלנה יוצאת למסע לעולם הפיות כדי להציל את אביה הדוכס החולה.

## מדבבים
צוות המדבבים של הגרסה דוברת האנגלית כולל: 
* רומולה גראי בתפקיד הלנה
* ברנרד היל בתפקיד תסאוס
* בילי בויד בתפקיד פאק
* רייס איוואנס בתור ליסנדר
* מירנדה ריצ'רדסון בתפקיד טיטניה
* פיונה שו בתור המכשפות
* טובי סטיבנס בתפקיד דמטריוס

### מדבבים בעברית
* רמה מסינגר - הלנה
* נמרוד רשף - אוברון
* דודו זר - אבא של הלנה
* דפנה ארמוני - טיטאנה
* דניאל מגון - פוק
* יובל סגל - ליסנדר
* יורם יוספסברג - דימיטריוס
* נורית בנאי קורן - פיה

מדבבים נוספים: עמי מנדלמן, מיה אלון, יהויכין פרידלנדר, גיורא קנת ועפרון אטקין

## הפקה
צוות ההפקה, שבוימו אנחל דה לה קרוז ומנולו גומז, מנה למעלה מ-400 איש לאורך כל חיי הפרויקט.

## שבחים
הסרט זכה בפרס גויה לסרטי הנפשה לשנת 2006.

## לקריאה נוספת

* 
* 


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זוכי פרס גויה: הסרט המונפש הטוב
קטגוריה:סרטי 2005
קטגוריה:סרטי אנימציה ממוחשבת
קטגוריה:סרטי הנפשה ספרדיים
ההוצאות להורג בנירנברג

**ההוצאות להורג בנירנברג** התרחשו בשעות הבוקר המוקדמות של ה-16 באוקטובר 1946, זמן קצר לאחר סיום **[[משפטי נירנברג]]**. עשרה מבכירי ההנהגה הפוליטית והצבאית של גרמניה הנאצית הוצאו להורג בתלייה: הנס פרנק, וילהלם פריק, אלפרד יודל, ארנסט קלטנברונר, וילהלם קייטל, יואכים פון ריבנטרופ, אלפרד רוזנברג, פריץ זאוקל, ארתור זייס-אינקווארט ויוליוס שטרייכר.

הרמן גרינג היה אמור להיתלות אף הוא באותו יום, אך התאבד באמצעות בליעת קפסולת אשלגן ציאניד בלילה שלפני כן. מרטין בורמן נידון גם הוא למוות בהיעדרו; באותה תקופה מקום הימצאו לא היה ידוע, אולם מאז התברר כי נהרג בעת שניסה להימלט מברלין ב-2 במאי 1945.

לארוחתם האחרונה, הוגשו לנידונים נקניק, נקניקייה, סלט תפוחי אדמה ולחם שיפון, ולשתייה תה. החל מהשעה 1:10 לפנות בוקר בערך, הובלו האסירים בזה אחר זה אל אולם ההוצאה להורג. גזרי הדין בוצעו באולם ההתעמלות של בית הסוהר בנירנברג על ידי צבא ארצות הברית, בשיטת ההפלה התקנית. במקום הוקמו שלושה גרדומים זמניים, צוות התליינים השתמש בשניים מהם לסירוגין, והשלישי נשמר כרזרבי.

המוציאים להורג היו הרס"ר ג'ון סי וודס ועוזרו, השוטר הצבאי . השימוש בשיטת ההפלה התקנית גרם לכך שחלק מהנידונים לא מתו מיידית משבר בצוואר, אלא נחנקו למוות באיטיות. על פי דיווחים שונים, חלק מההוצאות להורג נמשכו בין 14 ל־28 דקות. הצבא האמריקני דחה את הטענות כי אורך החבל היה קצר מדי או כי הנידונים מתו מחנק ולא משבר בצוואר. השמועות במקור טענו כי הגופות נלקחו למחנה דכאו לשריפה, אך בפועל נשרפו בקרמטוריום במינכן, ואפרן פוזר מעל נהר האיזר על מנת לא ליצור מקום עלייה לרגל לנאו נאצים.

כתב החדשות קינגסברי סמית' היה עד ראייה להוצאות להורג, ותיאר אותן בדיווח מפורט שהתפרסם בעיתונים ברחבי העולם, בליווי תצלומים.

## סדר ההוצאות להורג


קובץ:Goering-corpse.jpg|טקסט=The body of Hermann Göring who had committed suicide pre-empting execution| גופתו של הרמן גרינג, אשר התאבד לפני הוצאה להורג
קובץ:Deadjoachimribbentrop.jpg|טקסט=The body of Joachim von Ribbentrop| גופתו של יואכים פון ריבנטרופ
קובץ:Dead_wilhelmkeitel.jpg|טקסט=The body of Wilhelm Keitel| גופתו של וילהלם קייטל
קובץ:Dead_ernstkaltenbrunner.jpg|טקסט=The body of Ernst Kaltenbrunner| גופתו של ארנסט קלטנברונר
קובץ:Dead_alfredrosenberg.jpg|טקסט=The body of Alfred Rosenberg| גופתו של אלפרד רוזנברג
קובץ:Dead_hansfrank.jpg|טקסט=The body of Hans Frank| גופתו של הנס פרנק
קובץ:Dead_wilhelmfrick.jpg|טקסט=The body of Wilhelm Frick| גופתו של וילהלם פריק
קובץ:Dead_Julius_Streicher.jpg|טקסט=The body of Julius Streicher| גופתו של יוליוס שטרייכר
קובץ:Dead_Fritz_Sauckel.jpg|טקסט=The body of Fritz Sauckel| גופתו של פריץ זאוקל
קובץ:Dead_alfredjodl.jpg|טקסט=The body of Alfred Jodl| גופתו של אלפרד יודל
קובץ:Dead_arthurseyssinquart.jpg|טקסט=The body of Arthur Seyss-Inquart| גופתו של ארתור זייס-אינקווארט


## הערות שוליים

קטגוריה:הוצאות להורג
קטגוריה:משפטי נירנברג
קטגוריה:עשיית דין בנאצים ובעוזריהם
קטגוריה:שלטון הכיבוש של בעלות הברית בגרמניה
קטגוריה:1946 בגרמניה
אור שמש בחדר הכחול

**אור שמש בחדר הכחול** (בדנית: **Solskin i den blå stue**) הוא ציור משנת 1891 מאת אנה אנקה, ציירת דנית שהייתה דמות מרכזית בקבוצת ציירי סקיין. עם גוני הכחול הרבים שלו ואור השמש הזורם מבעד לחלון, הציור הוא אחת מיצירותיה הבולטות.

## תיאור היצירה
הציור מתאר חדר פנימי צבוע בגווני כחול בהיר, שבו חודרת קרן אור בוהקת מבעד לחלון. האור מתפזר על הקיר האחורי ומופיע בצורת ריבועים עבים של צבע צהבהב, עד כדי כך שהאור נראה כמעט מוחשי. בניגוד לציור דמויות או פעולה, אנכה מתמקדת כאן במופע האור עצמו ובאופן שבו הוא משנה את תחושת החלל. הציור מבטא עניין מתמשך של האמנית בתיעוד האינטראקציה בין אור, צבע וסביבה ביתית.

## סגנון ומשמעות
היצירה מגלמת את תפיסתה הייחודית של אנקה, ששילבה את השפעות האימפרסיוניזם והפוסט-אימפרסיוניזם שלמדה במסעותיה לצרפת עם אווירה צפונית קרירה. האור הופך לגורם המרכזי בתמונה, והצבעים העזים מתפקדים כמרכיב תחושתי ולא רק תיאורי. העניין באור, המשתנה לאורך שעות היום, היה יסוד מרכזי ביצירתה של אנקה ונחשב לתרומתה הבולטת לאמנות הדנית של סוף המאה ה־19 וראשית המאה ה־20.

## הקשר אמנותי
הציור נוצר בעיירת הדייגים סקיין, שבה חיה אנקה והייתה חלק מקבוצת אמני סקיין. חברי הקבוצה שאפו לתאר בכנות את חיי היום־יום בצפון דנמרק ואת האור הייחודי השורר שם. אנקה, שהייתה האישה והדנית היחידה שנולדה בסקיין מבין חברי הקבוצה, הצליחה לבטא ביצירותיה קשר אישי ועמוק לנופי המקום ולמגוון האור המשתנה בו.

## חשיבות והצגה
היצירה נחשבת לשיא חקירתה של אנקה את נושא האור ולדוגמה מובהקת של סגנונה הבשל. היא מוצגת תדיר במוזיאון סקיין ונבחרה כאחת היצירות המרכזיות בתערוכה "אנה אנקה: לצייר את האור" (*Anna Ancher: Painting Light*) שתוצג בגלריית דאליץ' בלונדון בין נובמבר 2025 למרץ 2026.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ילדים בציור
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
יידלק האור

"**יידלק האור**" הוא שיר בביצועה של הזמרת הישראלית יובל רפאל, אשר יצא ב-19 באוקטובר 2025. השיר נכלל במיני-אלבום הבכורה של רפאל, הנושא את השם '22:22', שראה אור באותו היום.

## רקע והפקה
לאחר השתתפותה באירוויזיון 2025, שם ייצגה את ישראל עם השיר "New Day Will Rise" והגיעה למקום השני בגמר, פתחה רפאל בקריירת סולו עצמאית. כחלק ממנה, פרסמה בטיקטוק קטע קצר מתוך השיר החדש, בו היא משמיעה לבן זוגה, עידו מלכה, את השיר לראשונה. הסרטון, שצולם במסעדה, הפך ויראלי והיווה חשיפה ראשונה לשיר.

השיר נכתב בשיתוף פעולה עם ים רפאלי ורוי כהן, כאשר רפאל לקחה חלק פעיל בכתיבת המילים. את ההפקה המוזיקלית של המיני-אלבום הוביל המפיק עמוס בן דוד, המלווה את רפאל מאז השתתפותה בתוכנית "הכוכב הבא לאירוויזיון".

## נושאים ומשמעות
השיר נכתב בהשראת חוויותיה האישיות של רפאל מתקופת מלחמת חרבות ברזל ובפרט מטבח פסטיבל הנובה, שבה ניצלה ממתקפת חמאס ב-7 באוקטובר 2023. השיר עוסק בכוח הרצון, באמונה ובחיפוש אחר אור מתוך אפלה. רפאל תיארה את יצירת השירים בפרויקט "22:22" כמעשה ריפוי אישי וכדרך להעניק השראה למאזיניה.

שם השיר משתלב עם הסמליות הרוחנית של המספרים החוזרים 22:22, אשר לפי אמונתה של רפאל מסמלים דרך נכונה ושלווה פנימית. בהצהרה שמסרה בעת יציאת האלבום אמרה: "אין יום שאני לא רואה את שילוב הספרות האלה איפשהו. זה מלווה אותי. הדבר הקטן הזה מחזיק את הנפש שלי מתקדמת ברוגע, בשקט ובשלווה".

## קידום
השיר הושמע לראשונה בפני הקהל במופע ההשקה של "22:22" שנערך ב-1 בנובמבר 2025 באמפי תל אביב בגני יהושע, בהשתתפות להקת הנגנים של רפאל בניצוחו של עמוס בן דוד. המופע כלל את כל שלושת השירים מהמיני-אלבום, לצד חומרים נוספים, והתקבל בתגובות נלהבות מצד הקהל והתקשורת. לפני יציאת האלבום, זכה השיר לתשומת לב רבה ברשתות החברתיות, כאשר מעריצים שיתפו את קטע הטיקטוק של רפאל והביעו התרגשות מהצליל החדש והבשלות האמנותית שלה.

## ביקורות
מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי תיאר את "יידלק האור" כיצירה המשלבת עומק רוחני עם נגישות פופולרית. לדבריו, זהו שיר של העצמה נשית, אמונה ותיקון, הנע בין וידוי אישי לתפילה אינטימית. חרסונקי ציין כי השורה המרכזית "אני יודעת שנתתי את הכל / אני חזקה יותר מאתמול" מסכמת תהליך של התבגרות וצמיחה מתוך מאבק, לא כאידיאליזציה של הצלחה אלא כהכרה באומץ הרגשי. עוד הוסיף כי הצליל האלקטרוני וההפקה הנקייה מדגישים את קול הזמרת ומעניקים לשיר תחושת ריחוף והתרוממות.

בביקורתו הדגיש חרסונקי את השימוש בביטוי "מתוך החושך יידלק האור" כקלישאה לכאורה המתפקדת כפסוק רוחני של אמונה ועמידה. לדבריו, השורה "תמות נפשי ואלוהים ישמור" מחברת בין ייאוש ותפילה, ביטוי של מסירה מוחלטת אך לא של כניעה. חרסונקי רואה בשיר ביטוי כן של אמונה אינטימית לא דתית, אמונה בכוח החיים ובתהליך של תיקון עצמי, ומציין כי רפאל מייצגת כאן את הדור החדש של הפופ הישראלי, כן, רוחני, ומדבר על ריפוי עצמי בשפה יומיומית ועם הפקה מודרנית.

## מיקומי שיא

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירי מלחמת חרבות ברזל
Quién Contra Mí

***Quien Contra Mí*** (בעברית: "**מי נגדי?**") הוא אלבום הבכורה של הראפר הפורטוריקני יאנדל, האלבום יצא לראשונה בגרסה פיזית ב-15 בספטמבר 2003 על ידי חברת התקליטים Fresh Production, ולאחר מכן הופץ ברחבי העולם ב-13 בינואר 2004 על ידי חברת התקליטים Líderes Entertainment Group. בהמשך, האלבום יצא מחדש ב-30 בינואר 2007 דרך חברת Machete Music, חברת תקליטים מוזיקה אורבנה שבבעלות **[[יוניברסל מיוזיק לטין אנטרטיינמנט|יוניברסל]]**.

שלושה שירים מהאלבום יצאו כסינגלים רשמיים יחד עם קליפים תואמים שנכללו כולם במהדורת הבונוס של האלבום. על אף שהשירים "Mami Yo Quisiera Quedarme" (בהשתתפות אלכסיס) ו־"En la Disco Me Conoció" (בהשתתפות פידו) לא יצאו כסינגלים רשמיים, שניהם הופיעו בסיום הקליפ של "Te Suelto el Pelo".

אלבום ההמשך, **¿Quién Contra Mí 2?**, יצא לאור ב־31 ביולי 2020.

## רשימת רצועות

## מיקומי שיא

## היסטוריית יציאות לאור

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2003
דיסקוגרפיה של אביתר בנאי

זהו ערך הסוקר את הדיסקוגרפיה של הזמר-יוצר הישראלי אביתר בנאי, הכוללת תשעה אלבומי אולפן, שלושה אלבומי הופעה וחמישים וחמישה סינגלים.

## אלבומים

### אלבומי אולפן

### אלבומי הופעה

## סינגלים

### שנות התשעים של המאה העשרים

### שנות האלפיים

### שנות העשרה של המאה העשרים ואחת

שנות העשרים של המאה העשרים ואחת

## הערות שוליים

קטגוריה:אביתר בנאי
בנאי, אביתר
תשעת השובבים

**תשעת השובבים** (באנגלית: **The Naughty Nine**) הוא סרט טלוויזיה אמריקאי בבימויו של אלברטו בלי ותסריט על ידי ג'ד אלינוף סקוט תומאס. הסרט שודר לראשונה בערוץ דיסני ארצות הברית ב-22 בנובמבר 2023 ויום למחרת עלה לשירות הסטרימינג "דיסני+" בכל רחבי העולם (כולל בישראל). בישראל הסרט עלה גם ל-Vod של הערוץ לזמן קצר ב-2023 ואז הוסר.

## תקציר העלילה
ילדים שמופיעים ברשימת השובבים מתכננים שוד בקוטב הצפוני.

## דמויות
* **אנדי סטיל** (וינסלו פגלי) - תלמיד בכיתה ה' שמתכנן את השוד בקוטב הצפוני. הוא ברשימת השובבים בגלל זה וגם בגלל עוד מלא סיבות אחרות.
* **דולסה גוטיירס** (קאמילה רודריגז) - החברה הטובה ביותר של אנדי, יש לה ראייה ממש טובה.
* **ברונו** (דרק ת'ילר) - טייס שאנדי מגייס ל"תשעת השובבים" כדי שיטיס אותם אל הקוטב הצפוני.
* **ג'ון אנתוני** (דריק מקייב) - ילד שטוב בלעצב בגדים, אף על פי שהוא בחיים לא עיצב משהו באמת. הוא ברשימת השובבים על הונאה, והוא "אשף ההסוואות" של "תשעת השובבים". הוא ברשימת השובבים בגין 'לא ידוע'.
* **רוז וינגרט** (קלרה סטאק) - ילדה שיכולה להבין ולדבר עם חיות. היא ברשימת השובבים בגין שחרור חיות ללא רשות, והיא ה"לוחשת לחיות" של "תשעת השובבים".
* **לואיס סובונג** (אנתוני ג'ו) - ילד שלמד על הקוטב הצפוני ועל כפר סנטה במשך שנים.
* **אלברט רייס** (איידן אלייז'ה) - ילד קטן שמנצל את החמידות שלו. הוא ברשימת השובבים בגין שימוש לרעה במתיקות שלו, והוא ה"התמים המתוק" של "תשעת השובבים".
* **הא-יון סי-או** (אימוגן כהן) - ילדה שובבה שאוהבת לנהוג פרוע. היא ברשימת השובבים בגין נהיגה פרועה, והיא ה"נהגת מילוט" של "תשעת השובבים".
* **לורל סטיל** (מדילין קלאם) - האחות היותר מדי טובה ונחמדה של אנדי.
* **[[סנטה קלאוס]]** (דני גלובר)
* **בת'אני** (ליו אברה) - האויבת הכי גדולה של לורל ובהתחלה היא הייתה אמורה להצטרף ל"תשעת השובבים". היא ברשימת השובבים בגין שחצנות יתר.

## הפקה
### פיתוח
ב-7 בפברואר 2022 דיסני הודיעו שהם מפתחים סרט שוד בחג המולד שנקרא "תשעת השובבים" שישודר בערוץ דיסני ויעלה לשירות הסטרימינג "דיסני+". הסרט היה בבימויו של אלברטו בלי, בהפקתם של סקוט תומאס, סוזן טוד, ג'ד אלינוף, איימי גיבונס וג'ים קונטוס ותסריט על ידי ג'ד אלינוף סקוט תומאס. וינסלו פגלי, קאמילה רודריגז, אנתוני ג'ו, קלרה סטאק, אימוגן כהן, מאדילין קלאם ודריק מקייב הצטרפו לצוות השחקנים בסרט, אך לא צוינו תפקידיהם.

### קאסטינג
ב-28 בספטמבר 2023 הודיעו לנו שדני גלובר הצטרף לצוות השחקנים בתפקיד סנטה קלאוס.

### צילומים
הצילומים התחילו במונטריאול שבקנדה בפברואר 2022 ונמשכו עד אפריל 2022. הסצנות המרכזיות צולמו בפואנט-קלייר במרץ 2022.

## הפצה
הסרט שודר לראשונה בערוץ דיסני ארצות הברית ב-22 בנובמבר 2023 ויום למחרת עלה לשירות הסטרימינג "דיסני+" בכל רחבי העולם (כולל בישראל).

## קישורים חיצוניים
*  

## הערות שוליים

קטגוריה:ערוץ דיסני: סרטי מקור
מחזור מיכאל

**מחזור מיכאל** (באנגלית: **Michael Mahzor**) הוא מחזור אשכנזי מן המאה ה-13, בשני כרכים, השמור בספריית בודליאנה באוקספורד (מספרם של הכרכים שם: **MS Michael 617** ו-**MS Michael 627**). כתיבת המחזור מתוארכת לשנים 1257-1258, ככל הנראה בפרנקוניה, בידי הסופר יהודה בר שמואל המכונה "זאלטמן". המחזור נחשב להמחזור המאויר הקדום ביותר מן אשכנז של ימי הביניים.

## כללי
המזמין של המחזור שכר סופר עברי לכתיבת הטקסט, אך הסתמך על מאייר מקצועי נוצרי. תופעה זו התאפשרה בעקבות המעבר מייצור כתביn יד במוסדות כנסייתיים לסדנאות לאיות אזרחיות, שאִפשרו לחובבי תרבות אמידים להזמין ספרים ששימשו גם כסמלי מעמד. שינוי זה היה משמעותי במיוחד ליהודים, שלא יכלו לבקש ממוסד כנסייתי לאייר טקסט יהודי. 

דפוס שיתוף הפעולה ניכר במיוחד במיניאטורת הפתיחה (דף MS Michael 617 ,4v): מאחר שהמאייר לא הכיר את הכתיבה העברית, הוא אייר את הדף מן הזווית המוכרת לו — תוצאה שהעמידה את התמונה הפוך ביחס לטקסט. הסצנה (שני ציידים בין חיות) איננה קשורה ישירות לתוכן התפילה, אולם רק המיניאטורה הראשונה הפוכה; מכאן שמרגע זה התקיימה השגחה הדוקה יותר של הסופר על שאר הדפים. 

האיורים שמרו על רגישויות הלכתיות ואיקונוגרפיות יהודיות: הובע היסוס להציג פנים אנושיות במפורש, ולכן פני הציידים מכוסים בקסדות. החוקרת שרה אופנברג הציעה פרשנות נוספת שלפיה הצבי הנרדף מסמל את רדיפת היהודים בעולם הנוצרי, ואף ייתכן שהיפוך התמונה נעשה במתכוון כרמז חזותי ל"ונהפוך הוא" (אסתר ט, א).

## גלריה

Michael Mahzor 4v.jpg|דף 4v
Michael Mahzor 11r.jpg
Michael Mahzor 16r.jpg
Michael Mahzor 21r.jpg
Michael Mahzor 26r.jpg
Michael Mahzor 34r.jpg
Michael Mahzor 40v.jpg
Michael Mahzor 52r.jpg
Michael Mahzor 59r.jpg
Michael Mahzor 63r.jpg
Michael Mahzor 73v.jpg
Michael Mahzor 113r.jpg
Michael Mahzor 117r.jpg
Michael Mahzor 627 48r.jpg | כל נדרי
Michael Mahzor 627 59r.jpg
Michael Mahzor 627 114r.jpg
Michael Mahzor 627 127v.jpg| אדיר ונאור
Michael Mahzor 627 128v.jpg
Michael Mahzor 627 139v.jpg
Michael Mahzor 627 144v.jpg


## קישורים חיצוניים
* Primary Source Commentary: The Michael Mahzor, יאריק ואן דר בייסט
* איורי המחזור האשכנזי: פרשנות לתפילה או הסחת הדעת ממנה - שרית שלו-עיני
מיכאל
מיכאל
קטגוריה:ספרי המאה ה-13
יום שלישי, אחרי החגים

**יום שלישי, אחרי החגים** (ברומנית: **Marți, după Crăciun**) הוא סרט רומני מ-2010, אשר הוצג בפסטיבל קאן.

## עלילה
פאול, בנקאי הגר בבוקרשט, נשוי לאדריאנה ולהם ילדה, לידתם יש בעיות בשיניים והיא מטופלת על ידי רלוקה, רופאת שיניים אטרקטיבית, כאשר פאול פוגש בה לראשונה, הוא מתחיל לנהל עימה רומן.

כאשר חג המולד עומד להתקרב המתחים גוברים כשפול אוהב גם את אשתו וכם את רלוקה, רלוקה אומרת לו את מה שהוא כבר יודע וזה שעליו לבחור ביניהן, כשהוא אומר לאשתו שהוא מאוהב ברלוקה היא מצווה עליו לעזוב את רלוקה ולא לומר מילדה לילדתם, סבב חגיגות חג המולד מתחיל לאחר מכן, כשהוזג מעמיד פנים שהכול בסדר, והאירוע נדחה ליום שלישי שאחרי החגים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
קטגוריה:סרטים רומניים
קטגוריה:סרטי 2010