open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
כפר מימון

**כְּפַר מַיְמוֹן** הוא מושב דתי לאומי בנגב הצפוני-מערבי, כ-5 ק"מ מנתיבות ומשתייך למועצה אזורית שדות נגב ולארגון יישובי הפועל המזרחי.

## היסטוריה
### הקמת המושב
המושב נוסד בשנת ה'תשי"ט 1959 בסיוע **[[יק"א]]** על ידי גרעין של **[[בני עקיבא]]**, והיה המושב הראשון שהוקם על ידי תנועת בני עקיבא בעידוד איגוד המושבים של הפועל המזרחי. עוד קודם להקמת היישוב קיבלו חברי הגרעין הכשרה במושב יושיביה שרבים מתושביו עזבו אותו. בעבר בזמן הגרעין נקרא היישוב "שובה ה'" כך יחד עם היישובים הסובבים בנו חברי הגרעין את "גוש השובות".

המושב נקרא על שם הרב י"ל פישמן מימון, ממנהיגי תנועת המזרחי ושר הדתות הראשון של מדינת ישראל. באופן חריג נקרא המושב על שם הרב מימון עוד בחייו (הרב מימון נפטר שלוש שנים לאחר ייסוד המושב).

שטחו של המושב הוא כ-5,000 דונם.

### אירועי מחאה פוליטיים
240px|ממוזער|ההפגנה ההמונית נגד ההתנתקות. במשך שלושה ימים מילאו עשרות אלפי אנשים כל פינה בשטח הכפר.
כפר מימון אוזכר בתקשורת לראשונה בהקשר למחאה נגד פינוי סיני בשנת 1982 וכונה אז "בסיס" ליציאת השיירות לתוך שטח חצי האי סיני.

באמצע יולי 2005, רבבות אנשי ימין יצאו מנתיבות לגוש קטיף במסגרת "צעדת ההתחברות" ונבלמו על ידי אלפי שוטרים וחיילים בקרבת כפר מימון. לבסוף הותר למפגינים לנוע לעבר הכפר ולבלות בו את הלילה. כוחות המשטרה המתוגברים צבאית כיתרו את גדרות כפר מימון כדי למנוע מהצועדים להמשיך בדרכם לעבר רצועת עזה.

לאחר ביצוע תוכנית ההתנתקות הועברה ישיבת הסדר נווה דקלים למתחם הישיבה התיכונית בכפר מימון (ולאחר מכן המשיכה למשכנה הנוכחי באשדוד), ישיבת ההסדר שכנה בעבר במקום גם לאחר פינוי סיני.

### במתקפת הפתע של חמאס על ישראל
במתקפת הפתע של חמאס על ישראל ב-7 באוקטובר 2023, כיתת הכוננות של היישוב בפיקודו של הרבש"ץ רונן כהן נערכה להגנה על המושב, וניהלה חילופי אש עם מחבלים בסמוך לגדרות. באותו זמן התארגנו בשדות הסמוכים למושב עשרות מחבלים שנערכו לתקוף את המושב. שני מסוקי יסעור שהובילו את לוחמי חטיבת הצנחנים מגדוד 890 נחתו בשדות המושב. לאחר הנחיתה וירידת החיילים, אחד מהמסוקים נפגע מטיל נ"ט שירו המחבלים, והמסוק השני, תחת אש, חילץ את צוות המסוק הפגוע. הלוחמים נתקלו במחבלים, לחמו בהם והצליחו לחסל עשרות מהם. בכך הצילו את כפר מיימון ומושב תושיה הסמוך ממתקפת מחבלים.

## אוכלוסייה ושירותים ביישוב
190px|ממוזער|בית הכנסת המרכזי ביישוב
במושב מתגוררות כיום כ-200 משפחות. עם השנים חזרו בני הכפר לגור בו וכיום מתגוררות כמאה משפחות של דור ההמשך בכפר. רוב התושבים עוסקים בחקלאות.

רב היישוב הוא הרב מיכאל אדרעי. לפניו כיהן הרב אליעזר איגרא, אב בית דין בבאר שבע לשעבר ודיין בבית הדין הרבני הגדול. במשך שנים רבות כיהן בתפקיד זה הרב יעקב אריאל, שהיה בעבר גם הרב הראשי לרמת גן.

בכפר קיימים בית כנסת, בית ספר היסודי "נועם תושייה", הישיבה התיכונית ישיבת בני עקיבא בית יהודה, מרפאה, מכולת, מקווה וסניף של תנועת הנוער בני עקיבא.

## קישורים חיצוניים

*
*כפר מימון  באתר המועצה האזורית שדות נגב
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מושבים
קטגוריה:יישובים דתיים בישראל
קטגוריה:עוטף עזה
קטגוריה:מישור החוף הדרומי: מושבים
קטגוריה:עוטף עזה: יישובים
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
קטגוריה:המחאה נגד תוכנית ההתנתקות
קטגוריה:מועצה אזורית שדות נגב
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1959
קטגוריה:בני עקיבא
קטגוריה:הנגב: יישובים
קטגוריה:יישובים בדרום ישראל שפונו במלחמת חרבות ברזל
קטגוריה:יישובי הפועל המזרחי
קטגוריה:מושבים במחוז הדרום
קפואה

**קפואה** (**Capua**) הייתה העיר הראשית בקמפניה, ואחת הערים החשובות ביותר של איטליה הקדומה.  

העיר החדשה של קפואה שוכנת כ-25 קילומטר מצפון-מזרח לנאפולי. קפואה החדשה נוסדה לאחר שהעיר העתיקה נחרבה על ידי צבאות הסרצנים בשנת 841 לספירה. הריסות קפואה העתיקה נמצאות בשטחה המוניציפלי של  העיירה סנטה מריה קפואה וטרה (Santa Maria Capua Vetere - מרים הקדושה (איטלקית), קפואה העתיקה (לטינית)) .

## היסטוריה
קפואה הייתה בעת העתיקה הגדולה בערי קמפניה. על פי הממצאים הארכאולוגיים, מיוחסים הקמת קפואה, כמו גם שמה, לאטרוסקים. האטרוסקים ייסדו עוד ערים בקמפניה, כנולה, נוקריה ופומפי. קאטו הזקן העריך שהעיר נוסדה כ-260 שנים לפני ההשתלטות הרומית עליה, כך שייסודה מתוארך לסביבות 600 לפנה"ס. 

בסביבות 423 לפנה"ס נכבשה העיר על ידי הסאמניטים, שעד מהרה השתלטו על מרבית קמפניה, אך אנשיה של העיר כרתו ברית הגנה עם רומא והפכו לאזרחיה, אם כי ללא זכות הצבעה. קפואה הפכה לעיר הראשית של אגד-ערים שהתאגדו לצורכי הגנה, ובהן אטלה, קאלאטיה, וקאסילינום. 

היחסים בין הרומאים לסאמניטים באזור הוסדרו בהסכם משנת 354 לפנה"ס, אך משגברו הצקותיהם של האחרונים ליישובי קמפניה פרצה ב-343  המלחמה הסאמניטית הראשונה. המלחמה הוכרעה על ידי הרומאים בקרב אחד לא הרחק מקפואה. השלום לא שרר זמן רב, וב-326 פרצה המלחמה הסאמניטית השנייה, במהלכה (321) נחלו הרומאים תבוסה ניצחת ומשפילה במצרים הקאודינים. במהלך המלחמה צירפה רומא את העיר לבעלות בריתה, וב-312 החל הקנזור אפיוס קלאודיוס לסלול את הדרך הרומית הראשונה - ויה אפיה, בין רומא לקפואה. ב-304 נחתם הסכם שלום, שהחזיק מעמד כחמש שנים, עד לפרוץ המלחמה השלישית, שבה הוכרעו הסאמניטים סופית.

בתקופת המלחמה הפונית השנייה פרשה קפואה, שהגיעה למעמד של העיר העשירה באיטליה, מהברית עם רומא וכרתה ברית עם חניבעל. רומא מצדה הגיבה במצור על העיר (212). ניסיונות חניבעל לבוא לעזרתה, בכלל זה מסע לעבר רומא עצמה, לא עלו יפה וב-211 נכנעה העיר, חברי הסנאט וחלק מבני האצולה הוצאו להורג והעיר הוכרזה כשטח המדינה (publicus Ager) והושמה תחת שלטון רומאי. חלקים משטחה ניתנו לתושבי מושבות רומיות בקרבת החוף - Volturnum ו-Liternum.

בסביבת קפואה היו בתי ספר לגלדיאטורים, שבאחד מהם התאמן ספרטקוס.

בשנת 841 הותקפה העיר על ידי סרצנים וחרבה, למעט כנסיית סנטה מריה מג'ורה, ששרדה. ב-856 הוקמה קפואה החדשה במרחק מה מחורבותיה של זו הישנה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:האימפריה הרומית
קטגוריה:קמפניה: ערים
ינשוף

ממוזער|250px|הינשוף באמנות. בית שטורמן - עין חרוד
**ינשוף** (שם מדעי: *Asio*) הוא סוג של עוף לילה דורס ממשפחת הינשופיים.

## מיני ינשופים
בסוג 8 מינים:
* *Asio abyssinicus*
* *Asio capensis*
* *Asio clamator*
* ינשוף שדות (*Asio flammeus*) – שוכן בנוף פתוח, ונראה גם ביום. חולף וחורף נדיר למדי, ומקנן נדיר ביותר ולא נראה בעשור האחרון בישראל.
* *Asio galapagoensis*
* ינשוף מדגסקר (*Asio madagascariensis*)
* ינשוף עצים (*Asio otus*) – ינשוף שוכן יערות, הנודד בחורף מן הצפון לדרום. יציב, חורף וחולף שכיח בישראל.
* ינשוף השאול (*Asio stygius*)

## אנטומיה
גודל הינשופים הוא כגודל תרנגולת צעירה, אך בגלל נוצותיהם התפוחות הם נראים גדולים יותר מגודלם הממשי. צבעם חום מנומר, הכנפיים והזנב שלהם מחוספסים. רגליהם חזקות מאוד, מכוסות בנוצות ונראות קצרות כשהינשוף עומד, מכיוון שהן מוסתרות ברובן על ידי הגוף. מלבד זאת, כל רגל של הינשוף מצוידת בטפרים חדים, ואצבעותיהם פונות שתיים אחורה ושתיים קדימה. ראשו של הינשוף גדול ורחב, עיניו נמצאות בחלקו הקדמי ומופנות קדימה (כמו אצל בני האדם; אך אצל עופות אחרים מסוגו, עיניים בחלק הקדמי הן תכונה נדירה), ועל ידי כך מקנות לינשוף יכולת ראייה סטריאוסקופית. ככל דורסי הלילה, פרצוף-השמע משמש לקליטת צלילים וניתובם לפתחי האוזניים. צווארו של הינשוף ארוך וגמיש, דבר המקנה לו יכולת לסובב את ראשו בזווית של עד 270 מעלות, אף יותר מחצי סיבוב ימינה ושמאלה.

## אורח חיים
הינשוף פעיל רק בלילה וצד את טרפו בצורה הבאה: הוא עף בשקט מוחלט בחושך ואז הוא מתנפל על הטרף, הורג אותו בעזרת טפריו וקורע ממנו חתיכות בעזרת מקורו המאונקל. הינשופים מבחינים בטרף בעזרת עיניהם החדות המותאמות לראייה בלילה, ובעזרת חוש שמיעתם המחודד. לאחר סיום עיכול הטרף, הינשוף מקיא את החלקים שאינם יכולים להתעכל בגופו, כגון נוצות, עצמות ושערות. גוש השאריות שהינשוף הקיא נקרא צנפה. מזונם העיקרי של הינשופים הוא עופות קטנים מהם, מכרסמים, זוחלים, חרקים ודגים.

## רבייה
הינשופים חיים בזוגות, והם מחלקים את הטיפול בצאצאים. הנקבה מטילה ביצים, ודוגרת עליהם. הזכר מביא מזון לגוזלים עד שהם לומדים לעוף ומסוגלים להזין את עצמם לבד. הינשופים אינם בונים קינים, אלא גרים במקומות נטושים וחשוכים כגון גזעים חלולים של עצים, כוכים, סלעים, או קינים נטושים של ציפורים אחרות. הם מטילים בין 2 ל־9 ביצים לבנות (לעיתים נדירות מאוד גודל התטולה הוא 12 ביצים). הגוזלים יוצאים מהביצה עיוורים, מכוסים בפלומה דקה.

## בישראל
המין הנפוץ בישראל הוא ינשוף העצים, אך ישנה גם פריסה רחבה של תנשמות.

מוטת הכנפיים של ינשוף בישראל היא 166 סנטימטרים בממוצע.

## במיתולוגיה ובמקרא
שמו של הינשוף נגזר מקולות הנשיפה שהינשוף משמיע (בדומה לתנשמת שמשמיעה קולות נשימה), ואולי גם מהמילה "נשף", שפירושה "לילה".

הינשוף מוכר בתור סימן לעתידות, אך גם למעשי כשפים ובשורות רעות, וזאת משום העיניים שלו שנראות כאנושיות והקולות שהוא משמיע. ביוון העתיקה, ובעיקר באתונה, הינשוף היה בעל החיים אשר שויך לאלת החכמה - אתנה, פטרונית העיר אתונה. מסיבה זו נעשה לסמל המדע, ואף סמלם של מטבעות אתונה, בהם הוא מופיע בדרך כלל.

### בתנ"ך
במקרא, הינשוף נזכר כאחד מהעופות הטמאים (בספר ויקרא), וכעוף חרבות (בספר ישעיה)

.

### בתלמוד
בתלמוד (ברכות, נז:) נאמר שהינשוף הוא אחד מהעופות שלא יפה לחלום, והוא נקרא שם בשם קפופא.

## קישורים חיצוניים

* ינשופי ארץ ישראל באתר תצפית לעולם הטבע

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1760
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי מטוראן ז'אק בריסון
קטגוריה:ינשופיים
קטגוריה:עופות טמאים
פורט אוף ספיין

**פורט אוף ספיין** (אנגלית: **Port of Spain**, "נמל ספרד") היא עיר הבירה של טרינידד וטובגו. העיר היא השלישית בגודלה במדינה אחרי סן פרננדו וצ'אגואנס ומתגוררים בה כ-50,300 תושבים, ובעיר רבתי (מטרופולין פורט אוף ספיין) מתגוררים כ-300,000 תושבים (נכון לשנת 2010).

העיר ממוקמת לחוף מפרץ פריה, על חופו המערבי של האי טרינידד.

## היסטוריה
פורט אוף ספיין נוסדה במקום בו היה קיים כפר של שבט קומוקאראפו. במאה ה-18, העביר המושל הספרדי האחרון של האיים, דון גוזה מארי, את הבירה מהעיר סן חוזה דה אורוניה (כיום סנט ג'וזף) לפורט אוף ספיין.
לאחר שהעיר נכנעה לצבא הבריטי בשנת 1797 נותרה העיר בירת המושבה הבריטית והמשיכה לגדול.
מספר התושבים הגיע לשיא בשנות ה-60 של המאה ה-20 (כ-100,000 תושבים), אולם כעת אוכלוסיית העיר הולכת וקטנה בשל הפירוור הגדל והולך של האזור.

העיר הייתה הבירה של הישות קצרת הימים הפדרציה של איי הודו המערבית שאיחדה תחתיה את מושבות בריטניה באיים הקריביים, אף על פי שהייתה תוכנית להקמת בירה פדרלית בצ'אגוראמאס, בצפון-מערב האי.

## כלכלה
העיר מהווה מרכז כלכלי ופיננסי במדינה. בשנים האחרונות סניפים של בנקים מקומיים הממוקמים בעיר עזרו לה להפוך למרכז פיננסי לאיים קריביים ולמרכז אמריקה. נמצאים בה מפקדות של שניים מהבנקים הגדולים ביותר באיים הקריביים.

הכלכלה של טרינידד מתבססת על גז טבעי ונפט, ובעיר יש בית זיקוק מרכזי. מנמל העיר מייצאים מוצרי מזון וכן אספלט. העיר מהווה למרכז במסחר בבוקסיט שבא מגיאנה, וברזל המיובא מוונצואלה.

## תחבורה
כל האי, ובפרט פורט אוף ספיין, משורת על ידי נמל התעופה הבינלאומי פייארקו הממוקם כ-10 ק"מ בערך ממזרח לעיר.

## אתרים בעיר
**סוואנת פארק המלכה**, המקיפה את העיר הייתה בעבר חוות גידול סוכר אשר נרכשה על ידי העיר ומשמשת כיום אתר לקרנבלים ותהלוכות. בפארק ממוקם גן החיות של העיר והגנים הבוטניים. בית הנשיא ממוקם בתוך הגנים הבוטניים.

## ערים תאומות
לפורט אוף ספיין מספר ערים תאומות:
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הקריביים: ערי בירה
קטגוריה:ערי חוף
קטגוריה:טרינידד וטובגו: ערים
קטגוריה:הקריביים: ערי נמל
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-18
מלילות

**מְלִילוֹת** הוא מושב דתי בנגב הצפוני-מערבי, ליד נתיבות.
המושב משתייך לארגון הפועל המזרחי, והוא חלק מיישובי השרשרות יחד עם גבעולים, מעגלים, שיבולים ושרשרת, המשתייך למועצה האזורית שדות נגב. שם המושב הוא סמלי, ומשמעותו - שיבולים בשלות שגרעיניהן יוצאים בקלות כשמוללים אותן.

המושב נוסד בשנת 1953 על ידי עולים מאיראן ומכורדיסטן, ונקרא בתחילה "שרשרת ג'". שטחו של המושב – 4,000 דונם, ותושביו עוסקים בעיקר בחקלאות.

## קישורים חיצוניים

*
*מלילות באתר המועצה האזורית שדות נגב
## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1953
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:יישובים דתיים בישראל
קטגוריה:יישובי השרשרות
קטגוריה:יישובי הפועל המזרחי
קטגוריה:מושבים במחוז הדרום
קטגוריה:מישור החוף הדרומי: מושבים
מפוטו

**מפוטו** (באנגלית: **Maputo**) היא עיר הבירה של מוזמביק. היא שוכנת בדרום המדינה, לחוף האוקיינוס ההודי, ומתגוררים בה כ-1,124,988 תושבים. 

## כלכלה
כלכלת העיר מבוססת על הנמל הממוקם בעיר, ועל ייצוא של פחם, כותנה, סוכר, כרום, קופרה וסיסל. בעיר מייצרים מלט, כלי חרס, רהיטים, נעליים וגומי.

## מיקום העיר
העיר ממוקמת בצד המערבי של מפרץ מפוטו, בפתח נהר טמבה.

## היסטוריה
העיר נוסדה במאה ה-18 בשם **לורנסו מארקש** על שם הסוחר הפורטוגזי לורנסו מארקש, אשר חקר את האזור בשנת 1544.
בשנת 1895, עם הקמת מסילת הרכבת לפרטוריה בדרום אפריקה החלה העיר להתפתח. העיר תוכננה כעיר קולוניאלית טיפוסית, עם שדרות רחבות ורחובות מתוכננים. בשנת 1898 הפכה לבירת מוזמביק. כל עוד הייתה מוזמביק קולוניה פורטוגזית, ישבה בעיר קהילה פורטוגזית גדולה ומבוססת. לאחר שמוזמביק קיבלה עצמאות מפורטוגל בשנת 1975, הוחלף שמה של העיר ל**מפוטו**, ותושביה הפורטוגזים נמלטו ממנה בהמוניהם.

## השכלה
בעיר נמצאת אוניברסיטת אדוארדו מונדליין.

## אתרים בעיר
בעיר נמצאים המוזיאון להיסטוריה של מוזמביק, המוזיאון הצבאי, וכן הקתדרלה הקתולית גבירתנו של פטימה.

## ערים תאומות

* 

## קישורים חיצוניים
* 

* 

קטגוריה:אפריקה: ערי בירה
קטגוריה:ערי חוף
קטגוריה:מוזמביק: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1781
קטגוריה:האוקיינוס ההודי: ערי נמל
אדמונד השני, מלך אנגליה

**אדמונד השני** (וכן **אדמונד איירונסייד**, באנגלית: **Edmund II of England**; סביבות 990 – 30 בנובמבר 1016) היה מלך אנגליה מ-23 באפריל 1016 עד יום מותו. זכה לכינוי "איירונסייד" (בעל כוח הסבל) בזכות מאמציו להדוף את הפלישה הדנית של המלך קאנוט הגדול.

## ביוגרפיה
אדמונד היה בנו השלישי של המלך אתלרד השני מאשתו הראשונה, אלפלאד מנורת'מבריה. אמו נפטרה לפני שנת 996, ואביו נישא פעמיים נוספות. אדמונד לא היה צפוי להיות מלך אנגליה, אך לאחר מותם של שני אחיו הבוגרים, הוא הפך ליורש העצר ב-1014 עם מות אחיו הבכור אתלסטאן. בין אדמונד לאביו החלו מאבקי כוח. אדמונד היה זה שהצליח ב-1015 להדוף את פלישתו של קאנוט הגדול ולכבוש מחדש את וסקס, ובמקביל הוציא אתלרד להורג שניים מבעלי בריתו של אדמונד - סיגפרת' ומורקאר. אדמונד, כצעד מחאה כנגד אביו, נשא לאישה את אלמנתו של סיגפרת', אלדגית'. אתלרד נפל למשכב ומת ב-23 באפריל 1016, ואדמונד ירש את כסאו, אך זכה לתמיכה מועטה בלבד מהאצולה של לונדון, שלאחר כיבוש וסקס בידי אדמונד הייתה נתונה במצור מצד כוחותיו של קאנוט, שהחל צובר אהדה ברחבי אנגליה, בייחוד בקרב האצולה של אזור סאות'האמפטון.

העימות בין קאנוט לאדמונד נמשך עד לתבוסתו של אדמונד ב-18 באוקטובר בקרב אסנדון (Assandun). בתום הקרב הצליחו שני המלכים לדון בתנאי השלום ביניהם, שהותירו את וסקס בידי אדמונד, והעניקו לקאנוט אדמות מצפון לנהר התמזה. בנוסף הסכימו השניים כי לאחר מותו של אחד מהם, יעברו השטחים שבשלטונו לשליטת האחר. אדמונד השני מת ב-30 בנובמבר 1016, על פי ההיסטוריון מהמאה ה-12 הנרי מהנטינגדון, נדקר אדמונד על ידי מתנקש, בעת שעשה את צרכיו בשירותים. ההיסטוריון מהמאה ה-12 ג׳פרי גאימר עולה בקנה אחד עם טענה זאת אך מספר כי המלך נורה על ידי חץ. לעומת זאת ה-*Encomium Emmae Reginae* שנכתב ב-1041 או 1042 אינו מתאר את מותו של אדמונד כרצח. לאחר מותו, שטחי שלטונו עברו לידי קאנוט שהפך למלך אנגליה. אדמונד נקבר במנזר גלסטונברי בסאמרסט, אך מקום קבורתו המדויק אינו ידוע, כיוון שככל הנראה נהרס בתקופת פיזור המנזרים. שני בניו של אדמונד - אדוארד הגולה (אביו של אדגר אתלינג) ואדמונד, נמלטו לאחר מותו להונגריה.

## קישורים חיצוניים

ממוזער|שמאל|188x188 פיקסלים|אדמונד השני, ציור מהמאה ה-18
* 

קטגוריה:מלכי אנגליה
קטגוריה:בית וסקס
קטגוריה:ילידי 993
קטגוריה:נפטרים ב-1016
צו 8

**צו 8** הוא פקודת גיוס מיידית של חיילי המילואים לצה"ל. ההבדל העיקרי בינו לבין צו מילואים "רגיל" הוא זמן ההתראה לפני הגיוס.

## תיאור
צו 8 מופעל במקרים חריגים כמו פרוץ מלחמה או בעת צורך מיידי בכוח אדם לפעולות חיוניות לביטחון המדינה. סעיף 8 לחוק שירות המילואים מקנה לשר הביטחון את הסמכות לגייס מילואים, בנסיבות חירום, וכשביטחון המדינה מחייב זאת בעזרת צו 8, באישור הממשלה או, אם אין אפשרות לקבל את אישורה בשל דחיפות העניין, בהסכמת ראש הממשלה. השר רשאי להאציל את סמכותו לאחרים.

מקורו של הביטוי בגרסתו הראשונה (מ־1949) של חוק שירות ביטחון, שבה הופיעה בסעיף 8 הסמכתו של שר הביטחון "לקרוא בצו, לכל יוצא-צבא הנמנה עם כוחות המילואים של צבא-הגנה לישראל, להתייצב לשירות סדיר או לשירות מלואים, כפי שנקבע בצו, במקום ובזמן שנקבעו בצו, ולשרת כל זמן שהצו יעמוד בתקפו". הביטוי שרד גם לאחר חקיקת חוק שירות ביטחון חדש ב-1959, בו נדדה הוראה זו לסעיף 26, ולאחר חקיקתו של נוסח משולב ב-1986 לחוק ששינה את מספר הסעיף ל-34. בחוק שירות המילואים, שנחקק ב-2008, שבו ההוראות לסעיף 8.

## סוגי גיוס בשעות חירום
* גיוס סמוי –  מתבצע על ידי העברת הודעה טלפונית מהיחידה שאליה משתייך החייל.
* גיוס פומבי – באמצעות אמצעי התקשורת האלקטרוניים, על ידי הקראת הסיסמה לגיוס פומבי שקיבל החייל מהיחידה שאליה הוא משתייך.

גיוס בצווי 8 מתבצע גם בעזרת הדואר מבעוד מועד ומתפרסם באמצעי התקשורת. חייל מילואים המקבל קריאה מידית להתגייסות חייב להופיע בבסיסו תוך 24 שעות מקבלת הידיעה.

במקרים חמורים פחות מופעל נוהל של קריאת חירום שמאפשר לצה"ל לזמן למילואים בניגוד לחלק מהכללים לכך (למשל, זימון תוך פחות מחודש ממועד ההודעה).

## ראו גם
* ליל הברווזים (1959)
* צו 9

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:מילואים בישראל
קטגוריה:משפט צבאי ואתיקה צבאית
רג'ו די קלבריה

**רֶג'וֹ דִי קַלָבְּרִיָה** או רג'ו קלבריה (באיטלקית: **Reggio di Calabria**, בקלברזית: **רִיג'וּ**) היא עיר בת 186,000 תושבים בדרומו של חצי האי האיטלקי.

רג'וֹ די קלבריה הייתה בירת מחוז קלבריה עד 1970, אז הפכה קטנזארו לבירת המחוז.

את העיר ייסדו מתיישבים יוונים במאה ה-8 לפנה"ס.

על הגעתם של יהודים לעיר כתבו יוסף בן מתתיהו והירונימוס.

העיר נחרבה כמה פעמים על ידי צונאמי ורעידות אדמה. בפעם האחרונה התרחשה בה רעידת אדמה ב-28 בדצמבר 1908. רעידת אדמה זו גרמה לעיר נזק ניכר ובעקבותיה נבנו חלק גדול מן הבניינים הקיימים ברג'ו כיום.

הספר העברי המתוארך הראשון הודפס בעיר. הספר, פירוש רש"י על התורה, הודפס בשנת ה'רל"ה (1475). לא ידוע על ספרים עבריים נוספים שנדפסו בעיר זו.

## ספורט
לרג'ו קבוצת כדורגל בליגה פרו (הליגה השלישית) בשם רג'ינה קלצ'ו. מגרשה הביתי של הקבוצה הוא אצטדיון אורסטה גרנילו (Stadio Oreste Granillo).

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:איטליה: ערי חוף
קטגוריה:קלבריה: ערים
הרולד השני, מלך אנגליה

**הרולד השני** (באנגלית: **Harold II**; 1022 – 14 באוקטובר 1066), הידוע גם בשם **הרולד גודווינסון** (**Harold Godwinson**), היה המלך האנגלו-סקסוני האחרון של אנגליה. הוא עלה לשלטון ב-5 בינואר 1066, לאחר מות המלך אדוארד המודה, ושלט עד 14 באוקטובר באותה שנה, אז הובס בידי ויליאם הכובש בקרב הייסטינגס.

הרולד גודווינסון היה בנם של גודווין, רוזן וסקס, וגיתה תורקלסדוטיר, גיסתו של קאנוט הגדול וקרובתו של סוון הראשון. לזוג היו שני צאצאים נוספים, טוסטיג גודווינסון ואדית מווסקס, לימים מלכתו של אדוארד המודה מלך אנגליה.

הרולד זכה בתואר רוזן מזרח אנגליה ב-1045, ולאחר מות אביו ב-1053 ירש את התואר רוזן וסקס, אזור שבאותם זמנים כלל קרוב לשליש מאנגליה, והפך לאציל החזק באנגליה.

ב-1058 זכה הרולד גם בתואר הרוזן מהיירפורד, והחליף את אביו כראש האופוזיציה הסקסונית להשפעה הנורמאנית, שהלכה וגברה עם עלייתו של אדוארד המודה לשלטון, לאחר ששהה שנים רבות בגלות בנורמנדיה.

הרולד זכה בתהילה רבה בעקבות מספר מערכות שניהל ב-1062–1063 כנגד גראפיד' אפ ליוולין מגוויניד', מלך ויילס. ב-1064 נישא הרולד לאדית, אלמנתו של גראפיד ובתו של רוזן מרסיה. מנישואין אלו נולדו לו שני בנים, ככל הנראה תאומים, שנקראו הרולד ואולף. השניים הגיעו לבגרות, וככל הנראה סיימו את חייהם בגלות. בנוסף, היו לו מספר ילדים בלתי-חוקיים מפילגשו (שלפי החוק הדני נחשבה אף היא לרעייתו) אדית "צוואר-ברבור".

ב-1065 מרדו הנורת'מבריאנים באחיו של הרולד, טוסטיג, רוזן נורת'מבריה, והחליפוהו במורקאר. הרולד תמך ברוזן מורקאר, ובכך חיזק את ההסכמה על היותו יורשו המיועד של אדוארד המודה, אך גם יצר קרע במשפחתו, וגרם לטוסטיג לחבור להראלד הארדראדה מלך נורווגיה.

לאחר מותו של אדוארד המודה ב-5 בינואר 1066, טען הרולד כי המלך הבטיח לו שיירש אותו, והוכתר כמלך אנגליה באישור הויטנגמוט.

עם הכתרתו פלשו לממלכת אנגליה המלך הראלד מנורווגיה וויליאם מנורמנדיה, שכל אחד מהם רצה את הכתר האנגלי לעצמו. ויליאם טען כי אדוארד הבטיח לו את כס המלוכה (ככל הנראה ב-1052), תמורת עזרה שהעניק לו כשספינתו נטרפה אל מול חופי נורמנדי, אולם סיפור זה מוטל בספק, וגם אם אדוארד הבטיח הבטחה כזו, הרי שעשה זאת תחת לחץ, והרולד חש חופשי להפר אותה.

הראלד וטוסטיג פלשו לאזור יורקשייר, בצפון אנגליה, בספטמבר 1066. ב-20 בספטמבר הביסו את מורקאר ואדווין רוזן מרסיה בקרב פאלפורד, אך הובסו, חמישה ימים מאוחר יותר, על ידי הרולד בקרב גשר סטמפורד.

לאחר קרב זה פנה הרולד דרומה, להילחם בויליאם, שנחת בסאסקס עם 7,000 מאנשיו. שני הצבאות נפגשו בהייסטינגס ב-14 באוקטובר, והרולד, שצבאו היה עייף בעקבות המערכה כנגד מלך נורווגיה, נהרג מפגיעת חץ בעינו. גופתו נקברה, ככל הנראה, בכנסיית וולטהאם שבאסקס.

אגדה שהייתה נפוצה במאה ה-12 טענה כי הרולד למעשה לא מת, ושרד את הקרב. לפי גרסה זו, שהה הרולד בווינצ'סטר במשך שנתיים כדי להחלים מפצעיו, ולאחר מכן נדד לגרמניה, שם שהה במשך שנים רבות כנווד. כשהזדקן, שב הרולד לאנגליה וחי כמתבודד במערה בקרבת דובר. כשנטה למות, התוודה כי על אף שהוא הולך לעולמו כששמו כריסטיאן, הוא נולד בשם הרולד גודווינסון. לסיפור זה, ככל הנראה, קיימת מעט אחיזה במציאות.

## קישורים חיצוניים

* על הרולד השני
* ביוגרפיה של הרולד השני
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:מלכי אנגליה
קטגוריה:בית וסקס
קטגוריה:רוזני וסקס
קטגוריה:חללי קרבות
קטגוריה:נפטרים ב-1066
פוסט-בופ

ה**פוסט-בופ** (באנגלית: **Post-bop**) הוא הסגנון המרכזי של הג'אז בשנות ה-50 המאוחרות ושנות ה-60. הזרם צמח מתוך מורשתו של הסקסופוניסט צ'ארלי פארקר, הבי בופ, ומכאן שמו – פוסט-בופ (בעברית, אחרי או מעבר לבופ).

בשנות ה-50 התחושה בקרב עולם המוזיקה הייתה שהבי בופ של פארקר המבוסס לרוב על אותו מהלך הרמוני, מאלתורים המבוססים על אותם פראזות ריתמיות וצלילי מתח דומים, מוצה עד תומו. באותו זמן הבי בופ כבר היה בתהליך דעיכה עמוק, כאשר הסגנון השלט בג'אז היה ההארד בופ שאפשר לראותו כהמשך ישיר של הביבופ והוא משתמש באותם עקרונות הרמוניים ומלודיים בדרך כלל, בשילוב השפעות מגוספל ובלוז. מוזיקאים רבים, בהם מיילס דייוויס, ויין שורטר, ביל אוונס ועוד, ביקשו לנסות שילובים הרמוניים מורכבים יותר, והחלו מתייחסים לאלתור ממקום אחר לגמרי – במקום לשים דגש על צלילים מסוימים לדרגות מסוימות בסולם, החלו חושבים בצורה קווית יותר, מלודית, והעיזו לברוח מהצלילים "המתבקשים" שתבע הבי בופ.

עידן הפוסט בופ התברך גם במגוון עצום של מוזיקאים צעירים מוכשרים באופן יוצא דופן, בהם רון קרטר, קית' ג'ארט, הרבי הנקוק, ויין שורטר, צ'יק קוריאה, וכן מוזיקאים אירופאים – פלה דניאלסון, מישל פטרוצ'יאני ועוד.

הזרם החדש והמהפכני היווה פתיחת דלת ל"פורענות" מוזיקלית שלא הייתה מתאפשרת בלעדיו. ניסיונות מוזיקליים שהתפתחו לסגנונות של ממש – פרי ג'אז, פיוז'ן, פרוגרסיב ביג בנד, ג'אז אוונגארד ועוד.

קטגוריה:ג'אז
קטגוריה:בי בופ
לאושטיאן

**לֶאוּשטיאן** (מרומנית: **Leuștean**, שם מדעי: *Levisticum officinale*) הוא מין יחידי בסוגו של צמח המשמש כתבלין מאכל, מרכיב חשוב להכנת הצ'ורבה (מרק) הרומנית.

צמח זה מגיע לגובה של בין מטר לשני מטרים ורוחבו בין 60 ל-90 סנטימטרים. גדל בתנאי שמש מלאה ובתנאי השקיה בינוניים.

בעל עלים ירוקים בהירים, מפורצים ומשוננים כדוגמת עלי הסלרי והפטרוזיליה ונפוץ באירופה ומערב אסיה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:המטבח הרומני
קטגוריה:סוככיים
קטגוריה:צמחים יחידים בסוגם
קטגוריה:תבלינים
אקסיומות ההסתברות

בתורת ההסתברות, **אקסיומות ההסתברות** הן תנאים שאנו דורשים כי פונקציה כלשהי תקיים כדי שנוכל לראות אותה כמתארת הסתברויות. הבנייה המקובלת של תורת ההסתברות, וזו המוצגת בערך זה, מבוססת על אקסיומות קולמוגורוב (על שם המתמטיקאי אנדריי קולמוגורוב שניסח אותן לראשונה), אם כי ישנן אקסיומטיזציות נוספות, דוגמת זו של קוקס. בצורה אינטואיטיבית האקסיומות מנוסחות כך: אחד מכל המאורעות האפשריים חייב להתקיים, וההסתברות שיתרחש מאורע המורכב מכמה מאורעות זרים שווה לסכום ההסתברויות של המאורעות הללו בנפרד. אלו הן דרישות שנחשבות הגיוניות כאשר מנסים לנסח בצורה פורמלית את הרעיון האינטואיטיבי של הסתברות.

## ניסוח פורמלי
יהא (\Omega, \mathcal{F}, P) מרחב הסתברות. הקבוצה \Omega נקראת מרחב המדגם וכמו כן אנו דורשים כי \mathcal{F} (שדה המאורעות) תהא סיגמא-אלגברה. מהפונקציה P אנו דורשים את התכונות הבאות:
# לכל E \in \mathcal{F} מתקיים 0 \le P(E). דרישה זו נובעת מכך שאנו תופסים הסתברות של מאורע בתור מספר ממשי בין 0 ל-1, ומצפים שלכל מאורע שמעניין אותנו (כלומר, ששייך לסיגמא-אלגברה) תהיה הסתברות מוגדרת וקבועה.
# P(\Omega)=1. דרישה זו נובעת מכך שאנו מצפים שלפחות אחד מהאירועים הבסיסיים שבמרחב המדגם יתקיים תמיד, בכל ניסוי שנערוך.
# לכל סדרה של מאורעות E_1,E_2,\dots שאיבריה מקיימים \ E_i\cap E_j=\emptyset לכל \ i\ne j(כלומר זרים בזוגות) מתקיים P\left( \bigcup_{i=1}^\infty E_i \right) = \sum_{i=1}^\infty P(E_i). תכונה זו מכונה **סיגמא-אדיטיביות** ופירושה שבהינתן אוסף בן מנייה של מאורעות זרים, ההסתברות של איחודם (כלומר, ההסתברות שיתרחש אחד מהאירועים הבסיסיים שבהם) שווה לסכום של ההסתברויות שלהם בנפרד.
* בקצרה אפשר לנסח זאת כך: P \colon \mathcal{F} \to [0,1] היא פונקציית מידה. מידה זו נקראת "מידת הסתברות" (Probability Measure).

## תוצאות הנובעות מהאקסיומות

מהאקסיומות הללו נובעות מספר תוצאות שימושיות. רובן הן תכונות כלליות של פונקציית מידה ואפשר למצוא פירוט עליהן בערך על תורת המידה, אך חלקן ייחודיות להסתברות.

***הסתברות של מאורע משלים:** תוצאה מיידית מהאקסיומות היא שעבור מאורע E כלשהו מתקיים P(E^c)=1-P(E). כלומר, ההסתברות שהמאורע לא יתקיים (ולכן משלימו ביחס ל- \Omega יתקיים) שווה 1 פחות ההסתברות שהוא כן יתקיים. כדי להיווכח בתכונה זו די לראות כי E \cap E^c = \emptyset, E \cup E^c = \Omega ולכן על פי האקסיומות השנייה והשלישית נקבל 1 = P(\Omega) = P(E \cup E^c) = P(E) + P(E^c). מכאן נובע ש-P(\emptyset) = P(\Omega^c) = 0.
***מונוטוניות:** אם A \subseteq B מאורעות, אז P(A) \leq P(B). אכן, ניתן לרשום B = A \cup (B \setminus A) ומכיוון שזהו איחוד זר לקבל P(B) = P(A) + P(B \setminus A) \geq P(A) כי P(B \setminus A) \geq 0.
*תוצאה שימושית היא P(A \setminus B) = P(A) - P(A \cap B). תוצאה זו ניתן לראות כאשר שמים לב כי A = (A \setminus B) \cup (A \cap B) וזהו איחוד זר.
*תוצאה נוספת מהאקסיומות היא שלכל שני מאורעות (לא בהכרח זרים) A,B יתקיים P(A\cup B) = P(A) + P(B) - P(A \cap B). תוצאה זו היא מקרה פרטי של "עקרון ההכלה וההפרדה".
:כדי לראות תכונה זו נשים לב כי P(A\cup B)=P\left((A \setminus (A\cap B)) \cup (B \setminus (A \cap B)) \cup (A \cap B)\right) וזהו איחוד זר.
:כעת נקבל: \ P(A\cup B)=P(A)-P(A\cap B)+P(B)-P(A\cap B)+P(A\cap B) ומכאן קיבלנו את התוצאה.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:תורת ההסתברות
הסתברות
הסתברות
תחום אי-רציפות וייכרט-גוטנברג

**תחום אי־רציפות וייכרט–גוטנברג** הוא אחד משלושת תחומי אי־הרציפות שנמצאו בכדור הארץ. תחום זה נמצא בעומק של 2,900 ק"מ מתחת לפני השטח, והוא נחשב לגבול המפריד בין מעטפת כדור הארץ לגלעין.

התחום התגלה על ידי שני גיאופיזיקאים, גרמני ואמריקאי, ועל שמם הוא קרוי. חוקרים אלו מצאו שגם גלים סייסמיים מסוג P ו-R (ולא רק גלי S) הנוצרים ברעידת אדמה אינם מגיעים כלל, או שהם מגיעים בעוצמה חלשה מאוד, לאזורים מסוימים ("אזורי הצל") בחלקו השני של כדור הארץ. מתופעה זו הסיקו החוקרים כי בקרבת מחצית הדרך למרכז כדור הארץ, ישנו תחום אי רציפות אשר מפריד בין המעטפת הקשיחה, לבין הגלעין הנוזלי (בחלקו).

## ראו גם
* תחום אי-רציפות מוהורוביצ'יץ'
* גלים סייסמיים
* מבנה כדור הארץ
* קרום כדור הארץ
* מעטפת כדור הארץ
* גלעין כדור הארץ

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גאופיזיקה
קטגוריה:כדור הארץ
זפת

[שמאל|ממוזער|250px|ניתן להפיק זפת על ידי חימום גבעולי תירס במיקרוגל. התהליך המתרחש הוא [פירוליזה]]
**זֶפֶת**, או **עִטְרָן**, היא נוזל סמיך וצמיגי שצבעו נע בין חום-צהבהב לשחור, המופק באמצעות זיקוק יבש של חומר אורגני. לרוב זפת מופקת כתוצר לוואי של פחם, אך ניתן להפיקה גם מנפט, כבול או צמחים. **בורות זפת** מכילים למעשה אספלט ולא זפת, ונכון לקרוא להם אגמי אספלט.

באנגלית ובצרפתית המונח tar מתייחס בעיקר לתוצר המתקבל מפחם, אך בצפון אירופה הוא מתייחס לתזקיק העץ המשמש בין היתר להוספת טעם לדברי מתיקה. בין היתר משמשת זפת להפקת צבעי מאכל מלאכותיים.

המילה העברית "זפת" משמשת גם כתרגום למונח האנגלי pitch או resin , המציין מספר נוזלים לא ניוטוניים – חומרים נוזליים שצמיגותם גבוהה מאוד, הנראים מוצקים בתנאים מסוימים. חומרים אלה נשברים כתוצאה מפגיעה חזקה (כמו מכת פטיש), אך לאורך זמן רב יזרמו כנוזל. מבחינים בין המילים tar ו-pitch, כאשר tar מציינת חומרים נוזליים יחסית, ו-pitch חומרים מוצקים יחסית. זפת מסוג pitch היא מושאו של ניסוי המעבדה הוותיק ביותר בעולם, ניסוי טיפת הזפת.

## שימושים
זפת הייתה מרכיב חיוני בכבישים הראשונים, אשר נקראו "tarmac" (תערובת זפת וחצץ). היא שימשה גם לכיסוי רעפים ולאיטום גגות וגופי ספינות וסירות. היא אף שימשה לאטימת מפרשיות, אך כעת אלה מיוצרות מרכיבים מלאכותיים עמידי מים שביטלו את הצורך באטימה.

זפת עץ עדיין משמשת לאיטום סירות עץ וגגות, אם כי כיום ישנם חומרי איטום יעילים בהרבה.

נעשה בעטרן שימוש בתכשירים קוסמטיים, לדוגמה בשמפו נגד קשקשים.

## סיגריות ועישון
העטרן נמצא בשימוש בסיגריות והוא נשאף על ידי המעשנים. העטרן נדבק לדפנות כלי הנשימה ופוגע בהם.

## ראו גם
*בנייה
*ניסוי טיפת הזפת
*אסון הזפת
## קישורים חיצוניים

* אור אליאסון, שחור בעיניים: הסכנות של זיהום זפת, 22 בפברואר 2021, באתר מכון דוידסון.

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תרכובות
קטגוריה:חומרי גלם
קטגוריה:חומרי בניין
קטגוריה:תוצרי לוואי
קטגוריה:תערובות כימיות
קבוע פיזיקלי

[ממוזער|שבע היחידות הבסיסיות המוגדרות של [מערכת היחידות הבין-לאומית (מבנה פנימי), על פי נגזרות שבעת הקבועים (מבנה חיצוני)]]
**קבוע פיזיקלי** הוא גודל פיזיקלי שאינו משתנה בהתאם לסביבה בה נמדד. ערכו הידוע של קבוע פיזיקלי תלוי ברמת דיוק של מדידה הנערכת (להבדיל מקבוע מתמטי, שערכו הידוע הוא תוצאה של חישוב).

במדע מתקיימים קבועים פיזיקליים רבים. עם הנודעים שבהם (שלעיתים נקראים קבועי יסוד או קבוע אוניברסלי) נמנים מהירות האור בריק, קבוע הכבידה, קבוע פלאנק, קבוע בולצמן ומספר אבוגדרו. קבועים מסוג נוסף הם גדלים כגון מסה ומטען של חלקיקי יסוד (כגון מטען האלקטרון, מסת הפרוטון ועוד).

בשנת 1937 העלה הפיזיקאי פול דיראק את ההשערה שקבועים פיזיקליים משתנים (קטנים) יחסית לגילו של היקום. השערה זו טרם הוכחה בניסוי, אך הוכח שאם היא נכונה הרי מדובר בשינוי זעיר ביותר.

רבים מהערכים של הקבועים תלויים ביחידת המידה שבה הם מוצגים. קבועים שאינם תלויים ביחידת המידה הם קבועים חסרי ממד.

חלק מהקבועים מהווים בסיס למערכת היחידות הבין-לאומית, למשל מהירות האור, קבוע פלאנק, ומטען יסודי.

## ראו גם
*קבוע מתמטי
*:קטגוריה:קבועים פיזיקליים
## קישורים חיצוניים

* 

*
ג'ון גילגוד

**[[סר]] ג'ון גילגוד** (באנגלית: **Sir John Gielgud**; 14 באפריל 1904 – 21 במאי 2000) היה שחקן קולנוע ותיאטרון אנגלי, מבכירי שחקני התיאטרון בזמנו. גילגוד הוא אחד מהאנשים היחידים שקיבלו את כל פרסי תעשיית הבידור האמריקאי.

## ביוגרפיה
ג'ון גילגוד נולד בדרום קנזינגטון שבלונדון, והוא אחיין של שחקנית התיאטרון האנגלייה אלן טרי. הוא בוגר RADA ("האקדמיה הבריטית המלכותית לאמנויות"), והופעותיו הראשונות בתיאטרון היו בתפקידים קלאסיים. גילגוד גילם תפקידים רבים בהצגות של הלהקה השייקספירית המלכותית, וגם ביים הצגות ללהקה. תפקידו כהמלט בשנת 1936 נחשב למשובח במיוחד. אחר כך שיחק במחזות של צ'כוב ואיבסן.

על אף שהופיע בסרטים כבר בשנות השלושים, לא בלט בתחום עד לתקופה מאוחרת יותר בחייו.
בין תפקידיו הידועים בקולנוע :
*בנג'מין דיזראלי בסרט "ראש הממשלה"
*גאיוס קסיוס לונגינוס בסרט "יוליוס קיסר"
*הדוכס קלרנס בסרט "ריצ'רד השלישי" לצידו של לורנס אוליבייה.

גילגוד, בניגוד לאוליביה, היה בעיקר שחקן תיאטרון. במשך השנים התאים את עצמו לאופנות המשתנות בתיאטרון, בהופעתו במחזות של הרולד פינטר. הוא נודע אף כבמאי תיאטרון, עם הפקות משל צ'כוב, שייקספיר וגרהם גרין.

בשנת 1981 זכה גילגוד בפרס האוסקר ובפרס גלובוס הזהב על תפקידו כראש המשרתים בסרט "ארתור", לצדם של דאדלי מור ולייזה מינלי. הוא זכה לשבחים רבים על תפקידיו בסרטים "ניצוצות", "לחפש את ריצ'רד" ו"אליזבת" (בו הופיע בתפקיד האפיפיור).

בין התפקידים הבולטים שגילם בטלוויזיה היו בסדרות "חמדת ימים", "מלחמה וזיכרון" ו"מרלין".

גילגוד קיבל תואר אבירות בשנת 1953, ב־1977 קיבל אות *Companions of Honour*, וב־1996 את אות מסדר ההצטיינות (Order of Merit).

הוא הופיע כ-80 שנים מחייו עד כמעט חודש לפני מותו בגיל 96. גילגוד לא נישא מעולם ושמר בקנאות על פרטיותו, אף שידוע היה ברבים כי הוא 'מתגורר עם מזכירו האישי'. עם מותו נחשפו יומניו ובהם לבטיו באשר להומוסקסואליות שלו. מרבית מבקרי בריטניה הגדירוהו כ- "..בעל הקול המושלם ביותר מבין שחקני בריטניה, בכל הזמנים;".

## פילמוגרפיה
[ממוזער|ג'ון גילגוד בסרטו של [קארל ואן וכטן, 1936]]
ממוזער|שמאל|ג'ון גילגוד בסרט "יוליוס קיסר"

### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:אמנים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:מעוטרי מסדר עמיתי הכבוד
קטגוריה:אבירים בריטים
קטגוריה:אישים זוכי פרס דרמה דסק
קטגוריה:בוגרי האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה
קטגוריה:זוכי אוסקר: שחקן המשנה הטוב
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: שחקן ראשי במיני-סדרה או בסרט
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: טלוויזיה: שחקן משנה
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: שחקן משנה
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:זוכי פרס טוני: במאים
קטגוריה:זוכי פרס טוני לשם כבוד
קטגוריה:חברי התיאטרון המלכותי הלאומי
קטגוריה:חברים במסדר ההצטיינות
קטגוריה:להט"בים בריטים
קטגוריה:לונדון: אישים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אנגלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון אנגלים
קטגוריה:אישים שנשפטו על פי חוקים נגד להט"ב
קטגוריה:אישים זוכי פרסי איגוד מבקרי הקולנוע של לוס אנג'לס
קטגוריה:מונצחים בשלט כחול של ארגון המורשת האנגלית
קטגוריה:זוכי אמי, גראמי, אוסקר וטוני
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1904
קטגוריה:אנגלים שנפטרו ב-2000
קטגוריה:זוכי פרס פרמיום אימפריאלה לקולנוע ותיאטרון
הצי החמישי של ארצות הברית

[שמאל|ממוזער|250px|ספינות הצי החמישי לצד ספינות [הצי המלכותי הבריטי והצי המלכותי האוסטרלי]]
[שמאל|ממוזער|250px|תחומי האחריות של ציי [חיל הים האמריקאי]]
**הצי החמישי** הוא יחידה מבצעית של צי ארצות הברית ומהווה את הכוח הימי העיקרי בפיקוד מרכז של ארצות הברית. הצי מחזיק באזור המפרץ הפרסי כוח גלוי המהווה גורם הרתעה.

הצי החמישי הוקם ב-26 באפריל 1944, ופורק לאחר המלחמה. בעידן מלחמת המפרץ הראשונה, נערכו באזור המפרץ הפרסי סיורים של ספינות מהחוף המזרחי והחוף המערבי של ארצות הברית, ולא היה צי מוגדר לשם כך. ביולי 1995, רצף האירועים באזור העלה את הצורך בצי נוסף. לאחר תרדמת של 48 שנים, הצי החמישי של ארצות הברית הופעל מחדש וכיום הוא משייט במפרץ הפרסי, בים סוף ובים הערבי. מפקדות הצי ממוקמות במנאמה, בחריין.

בשנים הראשונות של קיומו, כוחו של הצי התבטא בנושאות מטוסים, חיל יבשה לוחם, צוללות, ספינות סיור ימי, מטוסים שהיו מבצעים גיחות לשטח האויב וספינות תחזוקה ולוגיסטיקה. בעקבות המלחמה בטרור, שונתה האסטרטגיה של צבא ארצות הברית. הפריסה הרגילה מתקופת המלחמה הקרה היא חלק מן העבר. עקב כך, המדיניות של אחזקת מספר ספינות בחלקים שונים של העולם תמה גם היא.

בתחילת שנת 2003 כוחו של הצי החמישי היה בשיאו, כשהרכבו היה חמש נושאות מטוסים, שש ספינות מלחמה ואניות הליווי והאספקה שלהן, ומעל ל-30 ספינות של הצי המלכותי הבריטי שהיו תחת פיקודו.

עם נפילת בגדאד באפריל 2003, חלק גדול מן הכוח הוצא מן האזור.

באוגוסט 2021 התקיים לראשונה תרגיל משותף לצי החמישי ולחיל הים הישראלי, בעקבות העברת ישראל מאחריות פיקוד אירופה לאחריות פיקוד מרכז של ארצות הברית.

ב-28 בפברואר 2026, כחלק מתגובה למבצע ״שאגת הארי״ הותקף בסיס האם שבבחריין

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:יחידות צי ארצות הברית
קטגוריה:פיקוד מרכז של ארצות הברית
13 (מספר)

**13** (במילים בלשון זכר: **שלושה-עשר**; בלשון נקבה: **שלוש-עשרה**) הוא המספר הטבעי הבא אחרי 12 ולפני 14. 13 קרוי גם תליסר. 
ממוזער|שלט בית מספר 13 ברחוב בירושלים

## 13 במתמטיקה
* 13 הוא המספר הראשוני השישי והוא מספר ראשוני סיבובי.
* מבחן התחלקות: מספר שלם מתחלק ב-13 אם ורק אם לאחר שמוסיפים למספר ללא ספרת האחדות את ספרת האחדות מוכפלת בארבע, מקבלים מספר שמתחלק ב-13. למשל, 234 מתחלק ב-13 כיוון ש  \ 23+ 4\cdot 4 = 39 .
* נשים לב ש 13 \times 76923 = 999,999 ולכן כל שבר המחולק ב 13 במכנה הוא שבר מחזורי בעל מחזור של 6 הספרות (למשל, ב 1/13 המחזור הוא 076923, ב 6/13 המחזור הוא 461538).
* הוא המספר השביעי בסדרת פיבונאצ'י.
* 13 הוא מספר שמח.
* מספר הפאונים הארכימדיים הקיימים.
*13 הוא סכום 3 החזקות הראשונות של 3 (החל מהחזקה ה-0), שכן 1+3+9=13.

## טריסקאידקפוביה

טריסקאידקפוביה (באנגלית: Triskaidekaphobia) היא אמונה טפלה כי המספר 13 מביא מזל רע. כך למשל, ברבי-קומות מסוימים מדלגים על המספר 13 במספור הקומות. פאראסקבדקטריאפוביה (paraskavedekatriaphobia) או פריגאטריסקאידקפוביה (friggatriskaidekaphobia) היא פחד מיום שישי הנופל ביום ה-13 של חודש כלשהו (יום שישי ה-13).
[מרכז|ממוזער|500px|[מעלית בבית מלון לונדוני, שבו אין קומה 13]]

## 13 בתחומים נוספים
* ביהדות 13 הוא גיל בר מצווה.
* שלושה עשר עיקרים שחיבר הרמב"ם הם עיקרי האמונה היהודית.
* 13 הוא המספר האחרון בשיר אחד מי יודע, והוא מוקדש לשלוש עשרה מידות. המידות, לפי הפרשנים, הן שלוש עשרה מידות הרחמים שבהן מתגלה הקב"ה, או שלוש עשרה מידות שהתורה נדרשת בהן.
* בכל אחת מארבע התקופות יש 13 שבועות שלמים.
* בנצרות, 13 הוא מספר המסמל חוסר מזל. על פי האמונה הנוצרית, בסעודה האחרונה של ישו (שהתרחשה בחמישי בערב, בליל הסדר) סעדו 13 אנשים — ישו ו-12 השליחים. יהודה איש קריות, שבגד בישו במסירתו לרומאים, היה אחד מהם. למחרת הסעודה, ביום שישי, ישו נצלב. רבים מאמינים שעקב כך יום שישי ה-13 נחשב ליום מועד לפורענות.
* 13 הוא המספר האטומי של אלומיניום (חמרן).
* בקלפי משחק ישנם 13 קלפים בכל אחת מ-4 הקבוצות בנפרד.

## ראו גם
* תריסר של אופים

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:מספרים טבעיים
קטגוריה:אמונות טפלות
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
טפונומיה

ממוזער|פגר פרה בשלב טפונומי ראשוני: טורפים כבר הורידו את הבשר מהעצמות ופיזרו חלק מהן. העצמות חשופות כעת לפגעי מזג האוויר. ניתן לראות את התהליכים האלה על שטח הפנים של העצמות. אם העצמות יתכסו באדמה וייקברו, קיים סיכוי שיתאבנו וישתמרו שנים רבות.
**טָפוֹנומיה** (מיוונית: τάφος, טאפוס - קבורה, ו-νόμος, נומוס - חוק) היא המדע החוקר את תהליכי המוות, הקבורה וההשתמרות של אורגניזמים. 

בדרך כלל משתמשים במונח לתיאור המעבר של חומר אורגני מהביוספירה (המכלול החי) לליתוספירה (המכלול המאובן), דהיינו, תהליכי המוות, ההרבדה והפיזור, הריקבון וההתאבנות של בעלי חיים וצמחים. התחום משמש באופן נרחב בפלאונטולוגיה ובארכאולוגיה. בתחומים אלה חיוני להבין כיצד הגיעו שרידי מאובנים של בעלי חיים וצמחים לאתר הנחקר, אילו תהליכי הרס השפיעו עליהם, איזה חלק מהאוכלוסייה המקורית אכן השתמר כממצא פלאונטולוגי או ארכאולוגי, ומדוע.

את המונח טבע לראשונה הפלאונטולוג הסובייטי איוואן יפרמוב בשנת 1940.

## ראו גם
* ארכאוזואולוגיה
* ריקבון גופה

## לקריאה נוספת

*Behrensmeyer, A. K., & Hill, A. P. (Eds.). (1988). **Fossils in the making: vertebrate taphonomy and paleoecology**. University of Chicago Press.
* Brain, C. K. (1983). **The hunters or the hunted?: an introduction to African cave taphonomy**. University of Chicago Press.
* Lyman, R. L. (1994). **Vertebrate taphonomy**. Cambridge University Press.
* Shipman, P. (1981). **Life history of a fossil: an introduction to taphonomy and paleoecology**. Cambridge: Harvard University Press.


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:התמחויות בארכאולוגיה
קטגוריה:פלאונטולוגיה
קטגוריה:ארכאוזואולוגיה
דגל ג'רזי

**דגל ג'רזי** הוא הדגל הרשמי של נסיכות הכתר הבריטית ג'רזי. על גבי הדגל מתנוססים שני אלכסונים אדומים על רקע לבן ומעליהם מגן ועליו שלושה אריות. הדגל, במתכונתו הנוכחית, הוכרז רק בשנת 1981.

## עיצוב
האלכסונים האדומים על הרקע הלבן בדגל מזכירים את דגל אנגליה והמסורת אומרת שתושבי ג'רזי, אשר שמרו תמיד על נייטרליות בזמן המלחמות התכופות בין אנגליה וצרפת, והמשיכו לסחור עם שתי המדינות כל העת, לקחו את הדגל האנגלי והיטו אותו ב-45 מעלות, כדי שאוניותיהם יוכלו לשוט בתעלה האנגלית בחופשיות. המגן עם שלושת אריות הזהב הוא אחד מסמליה של נורמנדי. למרות שניתן לראות את הדגל מונף באי, מקובל הרבה יותר להשתמש במגן בלבד.

## ראו גם
* סמל ג'רזי

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:ג'רזי
ג'רזי
ג'רזי
ג'רזי
ג'רזי
ג'רזי
קופוניוס

**קופוניוס** היה הנציב הראשון של השלטון הרומי ביהודה, בשנים 6 עד 9 לספירה. מינויו שם קץ לתקופת שלטונו של בית הורדוס בשטחה העיקרי של יהודה, כשאחרון שליטיו היה ארכלאוס. בשנה זו הוגלה ארכלאוס ללוגדונום (כיום העיר ליון) שבגליה (כיום צרפת) ונכסיו הרבים הוחרמו לטובת הרומאים, בשל חוסר יכולתו, לטענת הרומאים, לנהל כראוי את אזורי שלטונו. עם זאת, אין להוציא מכלל אפשרות, בגלל נסיבות היסטוריות וכמקובל בהיסטוריה הרומית, שרומא תכננה ממילא להפוך את יהודה לפרובינקיה, ותוך כדי כך להשתלט על נכסיו האדירים של בית הורדוס.

תקופת הנציבות הראשונה אמורה הייתה לממש את הטמעתה של יהודה באימפריה הרומית.

## הנציב וסמכויותיו
קופוניוס התמנה בשנת 6 לספירה על ידי קוויריניוס, נציבה של סוריה, אליה הייתה כפופה יהודה, ושלט ביהודה עד לשנת 9 לספירה. קופוניוס, ראשון הנציבים ביהודה, היה בעל תואר procurator ("משגיח", אם כי מכנים אותו "נציב"), והיה בן מעמד הפרשים הרומי. הוא היה כפוף לנציב הרומי בסוריה, מי שהיה ממעמד הסנאטורי וקונסול לשעבר - לגאטוס על-פי המינוח הרומאי. סמכויות הפרוקוראטור היה נרחבות: צבאיות (פיקוד על חיל עזר רומי); שיפוטיות, ובכללן סמכות ה-ius gladius ("זכות החרב", המקנה את הזכות לפסוק בדיני נפשות); סמכויות אכיפה בתחום גזרי הדין וסמכויות כלכליות, כגון גביית כספי המיסים והעברתם לאוצר הרומי; סמכויות מינהליות, שעניינן עמידה בראש מערכת הפקידות הרומית. מקום מושבו של הפרוקוראטור היה בקיסריה.

## המיפקד ותוצאותיו
קופוניוס, מונחה על ידי הנציב קוויריניוס שבסוריה, וזה על ידי הקיסר הרומאי אוגוסטוס, הורה לפקידיו ביהודה לערוך "קנסוס", שהוא מהלך בירוקרטי של שמאות הנכסים המקומיים, הנזילים והנדל"ניים ומיפקד אוכלוסין, כדי לארגן את מערכת גביית המיסים. צעד זה, מעבר להיותו כלכלי ואדמיניסטרטיבי, סימל את ראשית שעבודה של יהודה לרומא, לאחר תקופת שלטונו של בית הורדוס, ואולי אף דרך להכבדת עול המיסים.

פעולה זו עוררה, כצפוי, התנגדות עממית, שבראשה עמדו חוגים קנאים, קיצוניים, וביניהם צדוק הפרושי ויהודה איש הגולן מהעיר גמלא. בקושי רב עלה בידי הכוהן הגדול, יועזר מבית בייתוס, להשקיט את הרוחות ולהשפיע על העם לקבל עליהם את הדין ולהיפקד.
פרשה זו שימשה אות וסימן להתארגנותה של קבוצה קנאית מהגליל, שכינוייה בפי יוסף בן מתתיהו היה "הפילוסופיה הרביעית".
למרות המפקד, לא נראה שהייתה התנגדות ממשית לשלטונו של קופוניוס ביהודה, ויש הסוברים כי אחד משערי הר הבית "שער קיפונוס" קרוי למעשה על שמו של נציב זה.

קטגוריה:נציבי רומא ביהודה
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-1
אגסילאוס השני

**אגסילאוס השני** (ביוונית: Ἀγησίλαος, בלטינית: **Agesilaus**; 444/443 לפנה"ס — 360 לפנה"ס) היה מלך ספרטה, מבית המלוכה האוריפונטידי, שעלה לשלטון ב-400 לפנה"ס לאחר שירש את אחיו החורג אגיס השני והוריש אותה לבנו ארכידאמוס השלישי.

## ביוגרפיה
אגסילאוס השני נולד למלך ספרטה ארכידמוס השני והמלכה אופוליה. אחותו הייתה קיניסקה, שניצחה במרוץ המרכבות במשחקים האולימפיים ב-396 לפנה"ס וב-392 לפנה"ס. אחיו החורג, שהיה בכור ממנו, היה המלך אגיס השני (אשר מלכותו החלה ב-426 לפני הספירה ותמה ב-400 לפני הספירה).

אגסילאוס ירש את אחיו לאחר שנפטר. הוא לא היה היורש המיועד אלא בנו החורג של אגיס השני, לאוטיכידס. האחרון נחשב לבנו הביולוגי של המדינאי האתונאי אלקיביאדס, אשר שהה בגלות בספרטה לאחר שחשבוהו לבוגד. המאבק על הירושה לאחר מותו של אגיס השני הואץ כאשר שני המועמדים לכתר הטיחו זה בזה מילות דיבה. אגסילאוס טען שלאוטיכידס הוא ממזר ושאינו ראוי למלוך על ספרטה; ואילו לאוטיכידס אמר שהוא נועץ עם האורקל מדלפי שהזהירה מפני "מלך כושל", ועל פי דבריה, טען לאוטיכידס שהכוונה היא לאגסילאוס. המאבק על הירושה הוכרע על ידי מפקד הצבא הבכיר בספרטה, ליסנדרוס (שהיה חבר קרוב ואף מאהבו לשעבר של אגסילאוס), שטען כי האורקל התכוונה ללאוטיכידס באומרה "מלך כושל". לאחר תמיכתו של ליסנדר הפך אגסילאוס למלך ספרטה. כתשלום על תמיכתו של ליסנדר, נאלץ אגסילאוס להסכים לגישתו האגרסיבית של ליסנדרוס בכל הנוגע למדיניות החוץ הצבאית של ספרטה.

בשנה הראשונה למלכותו שלח אגסילאוס כוח צבאי, בפיקוד המצביא תיברון, לאסיה הקטנה, על מנת להגן על הערים היווניות באזור מפני ההתקפות הפרסיות ברשות האחשדרפן הפרסי טיספרנס. לרשותו של תיברון עמדו 5,000 חיילים מהליגה הפלופונסית בראשות ספרטה, 300 חיילים אתונאים ו-6,000 שכירי חרב יוונים ששרדו את מלחמותיהם לצד הנסיך הפרסי כורש השלישי כאשר זה נאבק על הירושה הפרסית עם אחיו ארתחשסתא השני. נוסף על כך, לאחר שחרורה של מצרים מהשלטון הפרסי, ובעקבות ברית צבאית בינה לבין ספרטה, שלחה מצרים חיילים מצרים לסייע לכוחותיו של תיברון.

המערכה הצבאית להגנת הערים היווניות התבררה ככישלון של תיברון ויורשו בתפקיד דרקילידס, אשר התעכבו בפריגיה ולא הספיקו לאחד את החילות שבפיקודם על מנת לתקוף את כוחות הסטרפים הפרסים במקום, כשלבסוף נדחקו הכוחות הספרטנים צפונה.

הפרסים והספרטנים החליטו להתפשר על הסכם הפוגה, דבר שיבטיח את חירותן של הערים היווניות באיוניה, אך מכיוון שהפרסים חיזקו את כוחותיהם בפיניקיה, אגסילאוס חשב שההסכם אינו אלא מרמה פרסית והחליט לפלוש לאסיה עם כוח של 8,000 חיילים.

בשנת 396 לפנה"ס יצא אגסילאוס לאסיה הקטנה עם כוח של 2,000 נאודמודים ו-6,000 חיילים יוונים מקרב בעלות הברית, על מנת להגן על הערים היווניות באסיה הקטנה מפני ההתקפה הפרסית. בערב שלפני היציאה מנמל אוליס שבבויאוטיה, ביקש אגסילאוס להקריב קורבן כפי שעשה אגממנון לפני מלחמת טרויה, אך התבאים מנעו זאת, דבר שנתפס בעיניו כעלבון עליו לא סלח להם אגסילאוס.

אגסילאוס נפטר בדרך חזרה ממצרים והוא בן 84, לאחר 41 שנות שלטון.

## קישורים חיצוניים

* 
* Agesilaus – תרגום לאנגלית של החיבור הביוגרפי "אגסילאוס" מאת קסנופון, בפרויקט גוטנברג
* The Life of Agesilaus – תרגום לאנגלית של הביוגרפיה של אגסילאוס מאת פלוטרכוס בחיבורו "חיי אישים"
* 

קטגוריה:מלכי ספרטה
קטגוריה:המלחמה הקורינתית
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-4 לפנה"ס
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-5 לפנה"ס
שער תאים

שמאל|ממוזער|200px|שער תאים בגזר
**שער תאים** הוא שער עירוני, הבנוי משתי מזוזות וביניהן קירות, שיוצאים משתי המזוזות מנקודה מקבילה, ולא נפגשים, על מנת ליצור מעין תאים, ובהם מעברים. בין הקירות הוצבו דלתות, היו כאלו שעשויות מעץ בלבד, ואחרות מצופות ברזל. לשערי התאים לעיתים צורפו חומות הסוגרים, או שצורפו להם גם יחד מספר שערים, כדי ליצור מערכת הגנה מתוחכמת. בסוף השערים עמדו מגדלי שמירה.

שער התאים אופייני לכנען בתקופת הברזל. קיימים שלושה סוגים של שערי תאים: שערים דו-תאיים, ארבע-תאיים ושש-תאיים. לא נמצא קשר מובהק בין מספר התאים, עד לסוף המאה ה-11 לפנה"ס, בה החלו להופיע מספר שערים ארבע-תאיים, לפי דפוס. במאה העשירית נבנו שערים שש-תאיים בערים חשובות בממלכת ישראל המאוחדת, כנראה בידי שלמה המלך, כפי שגרס יגאל ידין.

ידין הסתמך על פסוק במלכים א' ("...לִבְנוֹת...וְאֶת-חָצֹר וְאֶת-מְגִדּוֹ, וְאֶת-גָּזֶר") המספר על בניין המלך שלמה בשלוש ערים מלכותיות, אשר בתליהן נתגלו שערים וחומות בעלי תכונות דומות רבות. שערים דומים נתגלו באזורים אחרים, שספק אם היו בשליטת שלמה, ולא אוזכרו בתנ"ך. כמו כן, החפירות האחרונות במגידו העלו כי ניתן לתארך את השער למאה התשיעית לפנה"ס, ובכך לדחוק את סברת ידין לגבי היותם שלֹמִיִם.

באופן הדרגתי הוחלפו השערים השש-תאיים בשערים ארבע-תאיים, לרוב אחר חורבן כלשהו. שערים אלו שרדו עד המאה השישית לפנה"ס. ממצאים ארכאולוגיים מעידים כי הגורם לשינויים נוספים היה המצב הגאוגרפי של הערים, ולאו דווקא שינויים בטקטיקות המצור של צבא מצרים וצבא אשור.
שמאל|ממוזער|200px|שער תאים בחצור
חלק ניכר מחיי היום-יום של ערי כנען התרחש סביב לשערים אלו. השער לא היה שטוח, והבניינים שנוצרו בו היוו את המרכז האדמיניסטרטיבי של העיר, כפי שהתגלה פעמים רבות על ידי מציאת ארכיונים, צווים מלכותיים ומיני מסמכים חוקתיים באזור השער.

נהוג לשייך לשער גם את מקום בית המשפט של העיר. שימוש זה מופגן בתנ"ך, בין השאר, בספר עמוס : "שָׂנְאוּ בַשַּׁעַר, מוֹכִיחַ; וְדֹבֵר תָּמִים, יְתָעֵבוּ... צֹרְרֵי צַדִּיק לֹקְחֵי כֹפֶר, וְאֶבְיוֹנִים בַּשַּׁעַר הִטּוּ" המדבר על שחיתות השופטים, או בספר דברים בו מתואר השער כמקום שיכון הזקנים ששפטו בין האנשים "וְאִם-לֹא יַחְפֹּץ הָאִישׁ, לָקַחַת אֶת-יְבִמְתּוֹ; וְעָלְתָה יְבִמְתּוֹ הַשַּׁעְרָה אֶל-הַזְּקֵנִים". בסביבת השער לרוב הוקם השוק העירוני, ושכנה באר המים של העיר. דברי המלכים נישאו בשער, והנביאים לרוב פנו לקהלם בשער. כמו כן, בשער ישבו המחוסרי העבודה כ'לויים אשר בשערים'.

## לקריאה נוספת
*יגאל ידין, **חצור**, פרק 13: גזר-חפירות בתוך הספר, 200-205, הוצאת ספריית מעריב והאוניברסיטה העברית, 1975.

## קישורים חיצוניים
*שערי תקופת הברזל 
*שערים, ארמונות ומקדשים 
*'שער', האנציקלופדיה התנ"כית הסטנדרטית 
*היכן המאה העשירית? ויכוח השערים 

קטגוריה:אמצעי ביצור
קטגוריה:ארכאולוגיה מקראית
תאים
שנת הפלאות

**שנת הפלאות** (בלטינית: **Annus mirabilis**) הוא ביטוי בו מכנים שנה שבה התרחשו מספר אירועים משמעותיים הנחשבים נסיים. את הביטוי טבע המשורר ג'ון דריידן.

## שנת הפלאות של אנגליה
השנה ה"מקורית" שלכבודה פרסם דריידן פואמה בשם זה. ב-1666 התרחשו מלחמה עם הולנד, המגפה הגדולה של לונדון, והשרפה הגדולה של לונדון. את כולם הצליחה אנגליה לשרוד.

## שנת הפלאות של ניוטון
[ממוזער|200px|"[ניוטון (ויליאם בלייק)|ניוטון", ציר מאת ויליאם בלייק (1795). נס או עבודה קשה?]]
1666 היא גם השנה שבה אייזק ניוטון חקר וכתב את עבודותיו בתחומי האופטיקה, האקוסטיקה, החשבון האינפיניטסימלי, המכניקה והתרמודינמיקה. 

ניוטון החל ללמוד בטריניטי קולג' של אוניברסיטת קיימברידג' ביוני 1661. הוא התוודע בה לפילוסופיה של אריסטו ולרעיונותיהם של פילוסופים מודרניים יותר כגון דקארט, ושל האסטרונומים גלילאו, קופרניקוס וקפלר. בשנת 1665, זמן קצר לאחר שסיים את לימודיו, נסגרה אוניברסיטת קיימברידג' עקב מגפת הדבר של 1665–1666, ובמשך שנתיים שהה ניוטון בביתו בוולסתרופ. בשנתיים אלה הגה וגיבש את הבסיס לתאוריות שלו: הוא החל לנסח ולפתח את התורה המתמטית שלימים תקרא חשבון אינפיניטסימלי (או חשבון דיפרנציאלי ואינטגרלי), לערוך את הניסויים הראשונים שלו באופטיקה ולהסיק מהם מסקנות מהפכניות, והחל להרהר על כוח הכבידה. המחקרים פורסמו בפומבי רק שנים מאוחר יותר.

## שנת הפלאות של איינשטיין

ב-1905 פרסם אלברט איינשטיין ארבעה מאמרים ב**[[שנתון הפיזיקה]]** שהיה כתב העת המדעי לפיזיקה החשוב של אותה תקופה. ארבעת המאמרים האלה העלו תרומה ניכרת ליסודות הפיזיקה המודרנית ושינו את תמונת העולם אודות חלל, זמן וחומר. ארבעת המאמרים דנים באפקט הפוטואלקטרי, תנועה בראונית, תורת היחסות הפרטית ובשקילות המסה והאנרגיה. 

האיחוד הבינלאומי לפיזיקה תאורטית ויישומית (IUPAP) הגדיר את שנת 2005 כ"שנת הפיזיקה העולמית", לציון 100 שנים מאז פרסום מאמריו פורצי-הדרך של איינשטיין.

## לקריאה נוספת
*ג'רלדין ברוקס, **שנת הפלאות** – רומן היסטורי על רקע מגפת הדבר של שנת 1666.

## קישורים חיצוניים

*חמי שלו, יובל לשנת הפלאות (1961), ישראל היום, 22 באפריל 2011.
*הפואמה "שנת הפלאות" של דריידן (ראו שורות 1169–1216)
* שנת הפלא של אלברט איינשטיין – אתר המוקדש לנושא ומכיל תרגום לעברית של ארבעת המאמרים

קטגוריה:היסטוריה של המדע
פלאות
קטגוריה:מילים וביטויים בלטינית
טייפה

**טייפה** (בשפות סיניות׃ **氹仔島** פוג'יינית, הוֹקְייֵן: **) הוא אי המהווה חלק ממקאו בסין. האי מרוחק 2.5 ק"מ מחצי האי מקאו.

גודלו של האי הוא 1.5 ק"מ*3.5 ק"מ (6.33 קמ"ר). אוכלוסייתו, נכון ל-2013 מונה כ-92,000 תושבים.

מרכז האי שטוח ברובו כאשר ממזרח מצויה גבעת טייפה הגדולה (159 מטר) (大氹山) וממערב גבעת טייפה הקטנה (小氹山). האי מחובר לאי הקרוב אליו קולון על ידי טומבולו (רצועת יבשה צרה) הנקראת Estrada do Istmo) 路氹公路 or 連貫公路) ולחצי האי מקאו על ידי מספר גשרים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:איים באוקיינוס השקט
קטגוריה:מקאו
קטגוריה:סין: איים
קטגוריה:אסיה: מושבות פורטוגזיות לשעבר
מרחב הסתברות

**מרחב הסתברות** בתורת ההסתברות הוא שלשה (\Omega,\mathcal{F},\Pr)  שאיבריה הם מרחב מדגם, סיגמא-אלגברה ומידת הסתברות. לפי האקסיומטיקה שהציע אנדריי קולמוגורוב, דורשים מרכיבי השלשה לקיים את הדרישות הבאות:

* מרחב המדגם \Omega: קבוצת כל התוצאות האפשריות בניסוי. מרחב המדגם יכול להיות סופי, כמו בדוגמת הקובייה להלן, או אינסופי, כמו בדוגמה של בחירת מספר ממשי להלן. על אף שבהטלת קובייה אוסף התצפיות האפשרי נראה ברור מאליו, יש למרחב המדגם חשיבות בעריכת ניסויים מסובכים יותר. לרוב, חוקר ייקח את מרחב המדגם ויחלק אותו לקבוצות על מנת להסיק מסקנות כלשהן.
* \mathcal{F} \subseteq 2^\Omega היא סיגמא-אלגברה של \Omega, ומהווה את אוסף תת-הקבוצות שאפשר לחשב את הסתברותן ("מאורעות").
* מידת הסתברות \Pr: הפונקציה \Pr היא פונקציית מידה משדה המאורעות \mathcal{F} אל המידה [0,1], שמקיימת P_r(\Omega)=1
.
במונחים של תורת המידה, ניתן להגדיר מרחב הסתברות בפשטות כמרחב מידה שבו מידת המרחב כולו היא 1 (כלומר P_r(\Omega)=1
 בסימונים שלעיל).

## דוגמאות
* **הטלת [[קוביית משחק|קובייה]]** הגונה בעלת 6 פאות:
:* מרחב המדגם \Omega הוא \{1,2,3,4,5,6\}.
:: דוגמה למאורע: "תוצאת הקוביה היא 2 או 6" (הסתברותו היא 1/3). הקבוצה 1/7 אינה מאורע במרחב, למשל, שכן אינה תת-קבוצה של \Omega.
* **בחירת [[מספר ממשי]] בין <math>1</math> ל-<math>100</math>**:
:* מרחב המדגם \Omega הוא קבוצת כל המספרים הממשיים בין 1 ל-100.
:: אלגברת המאורעות הסטנדרטית במקרה זה היא אלגברת בורל.

## ראו גם
* אקסיומות ההסתברות

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תורת ההסתברות
קטגוריה:מרחב (מתמטיקה)