open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
3:10 ליומה (2007)

**3:10 ליומה** (באנגלית: **to Yuma 3:10**) הוא מערבון מ-2007 שבוים על ידי ג'יימס מנגולד והופק על ידי קאת'י קונראד. בתפקידים הראשיים משחקים זוכי האוסקר ראסל קרואו וכריסטיאן בייל כלשצידם מופיעים לוגאן לרמן, פיטר פונדה, ובן פוסטר. הסרט הוא רימייק של סרט מ-1957 באותו שם ושניהם נעשו על פי סיפור קצר של אלמור לנארד. הצילום בוצע במספר אתרים בניו מקסיקו.
בטקס פרסי האוסקר ה-80 היה הסרט מועמד לזכייה בפרס האוסקר בקטגוריית הפסקול המקורי ובקטגוריית הסאונד.

## עלילה
דן אוונס (כריסטיאן בייל) חוואי מרושש שנעשה נכה במלחמת האזרחים, זקוק נואשות לכסף ועל כן, תמורת 200 דולרים הוא מצטרף לצוות שמוביל את הפושע בן ווייד (ראסל קרואו) לעיירה קונטנשן, שם הוא מיועד לעלות על הרכבת של 3:10 שתיקח אותו ליומה, אריזונה, שם יעמוד למשפט. במקביל, מנסה הכנופיה של ווייד בהובלת סגנו צ'ארלי פרינס (בן פוסטר), להתחקות אחר המסלול שבו יעבירו אותו לקונטנשן על מנת לשחררו. במהלך הדרך מצליח ווייד להרוג כמה ממלויו ובנו של אוונס, ויליאם (לוגן לרמן) מצטרף לצוות. קשר מיוחד נוצר בין ווייד הפושע הברוטלי לבין החוואי ישר הדרך ובנו התמים עדיין.

## צוות השחקנים
* ראסל קרואו – בן ווייד, פושע מפורסם, מנהיג חבורת שודדים
* כריסטיאן בייל – דן אוונס, חוואי נכה, ותיק מלחמת האזרחים
* לוגאן לרמן – ויליאם אוונס, בנו הבכור של דן
* בן פוסטר – צ'ארלי פרינס, סגנו הנאמן ללא סייג של ווייד
* פיטר פונדה – ביירון מקלרוי, סוכן מזדקן של חברת השמירה, מלווה את ווייד לקונטנשן
* דאלאס רוברטס – גרייסון בטרפילד, סוכן חברת הרכבות שיוזם את העברתו של ווייד לקונטנשן
* אלן טודיק – ד"ר פוטר
* גרטשן מול – אליס אוונס
* קווין דוראנד – טאקר
* לוק וילסון – זקה
* ג'וני ויטוורת' -דארדן

## קישורים חיצוניים
* 

* 3:10 ליומה, ביקורת באתר עין הדג
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מערבונים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 2007
קטגוריה:סרטים מבוססי סיפורים קצרים
תוכנית הדגל הכחול

שמאל|ממוזער|250px|הלוגו של תוכנית הדגל הכחול
**תוכנית הדגל הכחול** מעניקה לחופי רחצה ולמרינות, העומדים בתנאי התוכנית, תו איכות סביבתי בינלאומי – הדגל הכחול. התוכנית נוסדה בצרפת ב-1985, הורחבה לעשר מדינות באירופה ב-1987, ופועלת ביבשות אחרות מאז 2001. עד 2013 זכו בדגל כ-3,850 אתרים ב-46 מדינות.

התוכנית היא וולונטרית, ומופעלת על ידי הקרן לחינוך סביבתי (FEE – Foundation for Environmental Education), ארגון לא-ממשלתי וללא כוונת רווח, אשר מקדם פיתוח בר קיימא באמצעות חינוך סביבתי.

תוכנית הדגל הכחול בישראל מופעלת על ידי עמותת אקואושן (EcoOcean) מייצגת בישראל את ארגון FEE. במהלך עונת הרחצה 2012, נערכה עונת הפיילוט להפעלת התוכנית בישראל.

חוף מקבל את הדגל הכחול אחרי שהוכיח כי הוא עומד בתקן הבינלאומי של התוכנית. הדגל ניתן לשנה אחת, וכל שנה יש לחדשו. כל חוף נבחן על ידי ועדה לאומית, שחבריה הם נציגים של משרדי ממשלה שונים, ארגוני מצילים וגורמים ירוקים. המלצותיה מועברות לוועדה בינלאומית במטה הקרן בקופנהגן, המוסמכת להעניק לחוף או למרינה את הדגל הכחול.

## קריטריונים לקבלת הדגל הכחול
* חינוך סביבתי ומידע
** החוף יציע פעילויות חינוכיות סביבתיות לקהילה שבקרבתו.
** החוף יפרסם מידע על המערכות האקולוגיות שבו.
** החוף יפרסם מידע על השירותים הניתנים בחוף.
** החוף יפרסם כללי התנהגות בחוף.
* איכות המים
** על החוף לעמוד בדרישות לאיכות מי הרחצה הן בפרמטרים כימיים והן בפרמטרים פיזיקליים.
** על החוף לעמוד בדרישות תדירות דגימת המים, כל שלושים יום, לפחות חמש דגימות לעונה.
* ניהול סביבתי
** איסוף אשפה.
** מיחזור אשפה.
** אכיפת איסור כניסת רכבים לחוף.
** איסור לינה שאינה מותרת בחוף.
** בקרה ואכיפה של כניסת בעלי חיים לחוף.
* בטיחות ושירותים
** תחזוקה שוטפת ונאותה של מתקני החוף.
** מספר מצילים ואביזרי הצלה נאותים.
** תוכנית פעולה מוכנה למקרה של זיהום חמור.
** אכיפה
** נגישות לנכים (לפחות בחוף אחד לכל רשות).
** מי שתייה זמינים ונקיים.

## הדגל הכחול בישראל
עמותת אקואושן (EcoOcean) מייצגת בישראל את ארגון FEE. במהלך עונת הרחצה 2012, נערכה עונת הפיילוט להפעלת התוכנית בישראל. בשנת 2015 הורחבה התוכנית לשני חופים בתל אביב, שמונה חופים בנתניה, שבעה חופים באשדוד, חוף אחד בחיפה, שני חופים באילת, שני חופים בראשון לציון, חוף אחד בכנרת (חוף חוקוק הצפוני), שני חופים בהרצליה ובנוסף להם גם המרינות בתל אביב, הרצליה ובאילת. אלה קיבלו את הדגל עד אפריל 2016. 
עדכון מאי 2025 חוף הארגמן בעכו זכה באות.

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר עמותת EcoOcean, מפעילת התוכנית בישראל
* אתר עמותת FEE הבינלאומית
* מסמך הקריטריונים (52 עמודים) באתר עמותת אקו-אושן
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שמירת הסביבה
קטגוריה:חופים
קטגוריה:רחצה בים ובגופי מים
*
ברוזה ארנה

**ברוזה ארנה** (בגרמנית: **Brose Arena**) הוא מתקן ספורט רב-תכליתי שנבנה בשנת 2001 בעיר במברג שבמדינת בוואריה, גרמניה, והוא נחשב לשלישי בגודלו בבוואריה אחרי ההיכל האולימפי של מינכן ונירנברג ארנה .

לאולם קיבולת מושבים של 6,249 איש במשחקי כדורסל והוא משמש כאולמה הביתי של קבוצת הכדורסל המקומית ברוזה באסקט, המשחקת בבונדסליגה וביורוליג. 

המתקן משמש לאירועי ספורט מקומיים ובינלאומיים שונים, כגון אירועי כדורסל, כדורעף וטניס, וכן כאולם קונצרטים. בעונת 2010/2009 שיחק בו מועדון הכדורעף פרנקן במסגרת הבונדסליגה. ב-10–12 בפברואר 2012, אירחה הארנה את משחקי גביע דייוויס של נבחרת גרמניה נגד נבחרת גביע דייוויס של ארגנטינה (נסתיים 1:4 לטובת האורחים). לאולם הקונצרטים קיבולת מושבים של 8,000 איש. בנוסף אוניברסיטת במברג מקיימת במתקן בחינות. 

בשמה הנוכחי נקראת מאז 1 באוקטובר 2013 על שם ספקית הרכיבים לתעשיית הרכב "". בתוך כך שופרה האקוסטיקה, הותקן מסך קובייה חדש עם טכנולוגיית LED חדישה והוחלפו המושבים. 


File:Brose-Arena-Basketball-Innenaufnahme-Suedtribuene 01.jpg|ברוזה ארנה מבפנים
File:Brose Arena Bamberg Außen.jpg|ברוזה ארנה מבחוץ

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:גרמניה: כדורסל
קטגוריה:בוואריה: ספורט
קטגוריה:גרמניה: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:ברוזה במברג
קטגוריה:במברג
טרה נובה (ספינה)

**"טרה נובה"** (***Terra Nova***) הייתה יכטת קיטור לציד לווייתנים שהתפרסמה כששימשה להובלת משלחת טרה נובה (הקרויה על שמה).

"טרה נובה" נבנתה ב-1884 בדנדי שבסקוטלנד. היא הותאמה להפלגה באזור הארקטי ושימשה במשך עשר שנים לציד כלבי ים בים לברדור, שבצפון האוקיינוס האטלנטי. בשנת 1903 נשלחה יחד עם אונייה נוספת לאנטארקטיקה, כדי לסייע בחילוץ משלחת דיסקברי. בשובה מהפלגה זו נרכשה הספינה על ידי התעשיין האמריקאי ויליאם זיגלר ונשלחה לחלץ משלחת אחרת, בקוטב הצפוני, את משלחת הקוטב של זיגלר.

ב-1909 נרכשה האונייה על ידי רוברט פלקון סקוט תמורת 12,500 לירות שטרלינג, כדי לשמש משלחת חקר אנטארקטית, שנקראה על שם האונייה, "משלחת טרה נובה". לאחר שובה מהמשלחת, בשנת 1913, שימשה האונייה לדיג וציד ולמטרות שונות עד ספטמבר 1943, אז טבעה בחוף גרינלנד. הצוות חולץ בשלום.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ספינות מחקר גאוגרפי
קטגוריה:אוניות וספינות מפרשים יחידאיות
קטגוריה:יכטות קיטור
קטגוריה:חקר האזור הארקטי
*
איליה גלזונוב

**איליה גלזונוב** (ברוסית: **Илья Сергеевич Глазунов**; ) היה צייר רוסי וסובייטי. גלזונוב נמנה בין הבודדים שהוענק להם עיטור ההצטיינות למען המולדת מכל ארבע דרגות.

## ביוגרפיה
איליה גלזונוב נולד בלנינגרד למשפחת היסטוריון. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא היה בלנינגרד הנצורה ממנה פונה בשנת 1942 לאחר פטירת רוב קרובי המשפחה. לאחר המלחמה הוא חזר ללנינגרד ולמד בבית הספר לציור אצל הצייר בוריס יוגנסון. עם סיומו הוא למד באקדמיה לציוד על שם רפין בלנינגרד.

בשנת 1957 התחתן ובאותה שנה עבר למוסקבה. בשנת 1957 סיים את עבודתו על ציור שעסק בנסיגת הצבא האדום בשלבים הראשונים של המלחמה. הציור הורד מתערוכות ואף הושמד בהמשך. במהלך שנות ה-60 צייר מספר ציורים בנושאי העיר לנינגרד והתושבים.

כבר בצעירותו הוא התחיל לצייר תמונות על נושא רוסיה העתיקה. כמו כן הוא ביצע מספר איורים ליצירות של פיודור דוסטויבסקי וסופרים רוסים נוספים מהמאה ה-19.

גלזונוב רכש פופולריות רבה בציור דיוקנים של ידוענים בברית המועצות וראשי מדינות שונות.

בשנת 1980 הוזמן לבצע ציור גדול על תרומת ברית המועצות לתרבות האנושית לבניין אונסק"ו בפריז. בשנת 1988 הוא צייר ציור "הרוס הנצחית" בו תיאר תוכנית רוסית ב-1000 שנים אחרונות.

בנוסף היה צייר תיאטרון והכין ציורים ותפאורה למספר הצגות.

בשנות ה-70 עמד בראש מערכת ציבורית נגד תוכנית לביצוע שינויים משמעותיים במרכז מוסקבה תוך הריסת בניינים ישנים רבים. מערכת ציבורית זו הביאה בסופו של דבר לביטול התוכנית.

בשנת 1987 הקים במוסקבה אקדמיה לציור, פיסול ואדריכלות וכיהן כנשיא המוסד. בשנת 1997 זכה בפרס רוסיה עבור השתתפותו בשחזור הקרמלין וארמונותיו.

עם תחילת הפרסטרויקה הוא היה ידוע כפעיל למען הלאומיות הרוסית ואף בעד חידוש המונרכיה ברוסיה.

גלזונוב מת מהתקף לב ב-2017 ונקבר בבית העלמין נובודוויצ'יה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמנים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מעוטרי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1930
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1930
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2017
In Haze of Time

**In Haze of Time** הוא אלבום הבכורה של להקת הרוק המתקדם הישראלית, טרספאס. האלבום יצא בשנת 2002. האלבום הוקלט והופק על ידי מנהיג וקלידן הלהקה, גיל שטיין. האלבום כולו הוקלט בביתו של שטיין, ללא עזרת חברת תקליטים מקצועית. לאחר ההקלטה, האלבום נצרב ונשלח באינטרנט לכל מיני חברות תקליטים בעולם. הלהקה קיבלה הצעות רבות מחברות תקליטים רבות ברחבי העולם כמו קרניום (Cranium Music) בניו זילנד, פרוגרס רקורדס בשוודיה, קודה רקורדז בפלורידה, יוניקורן רקורדז בקנדה, ולייבל אמריקני ששמו קינזיס קישרו את הלהקה לחברת מיוזיאה (Musea) הצרפתית. לבסוף מיוזיאה נבחרה להוציא את האלבום. האלבום זכה להצלחה לא רעה ובאינטרנט נכתבו עליו ביקורות טובות. הסגנון המוזיקלי באלבום, מתאפיין באלתורי ג'אז פיוז'ן לצד לחנים קלאסיים. רבים אומרים שהסגנון מזכיר באופן מפתיע את אמרסון, לייק ופאלמר. באלבום מנגנים שטיין על קלידים, חלילית וגיטרה, רועי בר טור מנגן על גיטרת בס, וגבי וויסמן על התופים. האלבום מכיל 7 קטעים שמתוכם 3 קטעים אינסטרומנטליים, וארבעה קטעים ליריים.

## רשימת רצועות
#Creatures of the Night - 8:27
#In Haze of Time - 6:53
#Gate 15 - 7:17
#City Lights - 5:09
#Orpheus Suite - 5:41
#Troya - 5:23
#The Mad House Blues - 5:17

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2002
קטגוריה:אלבומי רוק מתקדם
קטגוריה:אלבומי רוק ישראליים
מסדר צבאי

[200px|ממוזער|שמאל|מסדר כבוד של [הכוחות המזוינים של רפובליקת קזחסטן]]
[200px|ממוזער|שמאל|מסדר ב[חיל הנחתים האמריקני]]
**מסדר צבאי** הוא נוהל צבאי, שבו הציוד או החיילים נפרשים באופן מסודר, לעיני המפקד. הנוהל הזה נועד, למשל, לבדיקת קיום או תקינות הציוד, לבדיקת נוכחותם של החיילים או כחלק מטקס. מסדרים עשויים להיערך גם במסגרות דומות למסגרות צבאיות, כגון במשטרה או בשירות בתי הסוהר.

סוגי מסדרים מקובלים:

* מסדר כבוד - החיילים מוצגים במדי א' ולעיתים בדיגום קרבי מלא, חמושים בנשק, על מנת לכבד אישיות בכירה, צבאית או אזרחית (כגון נשיא)
* מסדר נוכחות - בדיקת נוכחותם של כל החיילים, השוטרים או האסירים, האמורים להימצא ביחידה.
* מסדר בוקר - מסדר נוכחות מלווה במסדר השכמה, שבודק שכל החיילים קמו והם יכולים להתחיל בעבודתם ומלווה בטקס הרמת הדגל במחנה.
* מסדר גילוח וצחצוח - בדיקה שכל החיילים הם בעלי הופעה מכובדת, בהתאם לפקודות.
* מסדר חדרים - בדיקת ניקיון וסדר אחיד של חדרי החיילים. בצה"ל מקובל מסדר זה בטירונות ובקורסים. סידור החדר בצה"ל מבוצע לפי נהלים המשתנים בתקופות שונות, למשל בעבר היה נהוג "קיפול צבאי" של שמיכות על המיטות, בשנות ה-2020 נהוג סידור תיקים על המיטות לפי סדר "מזית עד בית".  
* מסדר ציוד - בדיקה שכל הציוד קיים ותקין.
* מסדר יציאה - מסדר נוכחות וציוד לפני יציאה למשימה צבאית.
* מסדר בלאי - נוהל בו כל פריט ציוד מקולקל שמציג חייל, מוחלף בפריט ציוד תקין.
* מסדר חולים - נוהל בו כל חייל, הטוען שהוא חולה או פצוע, נרשם אצל החובש, המברר את תלונתו.

## ראו גם
* מסדר זיהוי

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:חיי צבא
קטגוריה:לוגיסטיקה
קטגוריה:משטרה
וייז

**וייז** (Wise) הוא שם משפחה שמקורו באנגלית ומשמעותו חכם.

קטגוריה:שמות משפחה
שלמה שחורי

**שלמה שְחורי** (1909 – 16 במרץ 1976) היה עיתונאי ישראלי, ראש מערכת עיתון "דבר" בחיפה (1955–1975).

## קורות חיים
שחורי נולד בפולין, ובשנת 1930, כשהיה בן 21, עלה לארץ ישראל. בשנות ה-40 הצטרף כעיתונאי ב"דבר", ומאמצע שנות ה-50 עד פרישתו לגמלאות ב-1975 היה ראש מערכת העיתון בחיפה ובצפון. כיהן כיו"ר אגודת העיתונאים בחיפה, חבר הנהלת האיגוד הארצי של עיתונאי ישראל וחבר הוועד הפועל של מועצת העיתונות בישראל.

התגורר בשדרות או"ם 38 בחיפה.
שחורי נפטר במרכז רפואי כרמל מסרטן ונקבר בבית העלמין בכפר סמיר.
הותיר אישה, אהובה, ארבע בנות: שולמית, נירה, לאה ודינה, ונכדים.

## ספר בעריכתו
* שלמה שחורי, אריאלה ראובני, עמוס כרמלי (עורכים), **חיפה: אירועי 20 שנה, תש"ח–תשכ"ח**, חיפה: דבר, 1968.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונאים כותבי עברית ביישוב
קטגוריה:סגל דבר
קטגוריה:הדר הכרמל: אישים
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:חברי מועצת העיתונות בישראל
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות שדה יהושע
קטגוריה:ישראלים שנפטרו מסרטן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1909
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1976
סתם יום של חול

"**סתם יום של חול**" הוא שיר עברי שכתב יוסי גמזו והלחין וביצע שמעון ישראלי ב־1960.

## היצירה
ישראלי חיבר את הלחן של השיר בסוף שנות ה־50, כששהה בפריז יחד עם חבריו לשלושת המיתרים, אריק לביא וצבי בורודו. במהלך שהותו בצרפת, נחשף לראשונה לשירים העוסקים בשגרת ימיהם של אנשים ובדברים פשוטים, בניגוד למקובל בזמר העברי באותה העת, שעסק בעיקר בערכים כגון עבודה, גבורה, ניצחון, רעות והתנדבות. ברוח זו חשב ישראלי על המילים "סתם יום רגיל, עם אושר וגיל", ועם שובו לישראל, ב־1960, ביקש מגמזו להרחיב את השורה לכדי פזמון שלם, בלחן שכתב. גמזו שינה את המילים ל"סתם יום של חול, עם בוקר כחול", וכתב את השיר, העוסק במודע ביום רגיל וחסר ייחוד.
לדברי יוסי גמזו, נעמי שמר כתבה מילים למנגינה לפניו, אולם שמעון ישראלי לא היה שבע רצון מהן ופנה אליו מבלי לספר לו מי המחברת המקורית.

פרט לנושא השיר, שהיווה חידוש, הוא קבע חידושים נוספים. זו הייתה אחת הפעמים הראשונות שזמר עברי ביצע שיר שהוא עצמו הלחין. נוסף על כך הוא שימש כשיר הנושא במופע יחיד שהעלה ישראלי, הראשון מסוגו בישראל. ישראלי ספג ביקורת גם על כך שכשחקן צעיר העז להעלות הצגת יחיד וגם על הסגנון המוזיקלי, שהיה בהשראת השאנסונים הצרפתיים. חרף הביקורת זכה המופע להצלחה.

ברבות השנים ביצעו את השיר אמנים נוספים, בהם גידי גוב, אריק סיני ולהקת סקסטה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי יוסי גמזו
תומאס אלוי מרטינס

**תומאס אלוי מרטינס** (בספרדית: **Tomás Eloy Martínez**; 16 ביולי 1934 – 31 בינואר 2010) היה סופר ועיתונאי ארגנטינאי, שספריו תורגמו ל-36 שפות.
## ביוגרפיה
מרטינס נולד בטוקומאן, ארגנטינה ב-1934. את לימודיו האקדמיים סיים עם תואר ראשון בספרדית ובספרות באוניברסיטת טוקומאן. את התואר השני הוא סיים בסורבון אשר בצרפת. בין השנים 1957–1961 שימש כמבקר קולנוע בעיתון **La Nacion** ולאחר מכן הפך לעורך הראשי של המגזין **Primera Plana**. בין השנים 1969–1970 עבד כעיתונאי בפריז ובתקופה זו ראיין את נשיא ארגנטינה הגולה חואן דומינגו פרון, הראיונות עם פרון היוו את הבסיס לרומנים המפורסמים ביותר של מרטינס: הרומן של פרון (1985) וסאנטה אוויטה (1995). ב-1972 בהיותו עורך במגזין הפנורמה תיאר דיכוי התקוממות אסירים פוליטיים בבית כלא המצוי בפרובינציית צ'ובוט. הדיווח סתר את הגרסה הרשמית של ממשלת ארגנטינה. בין השנים 1975–1983 הוגלה מרטינס מארגנטינה והוא חי בקראקס, ונצואלה ועבד כעיתונאי עבור עיתון שייסד בוונצואלה. בשנות השמונים החל מרטינס לעבוד כמרצה באוניברסיטת מרילנד בארצות הברית. כשחזר לארגנטינה שב לעבודתו ב-La Nacion וגם החל לכתוב עבור הניו יורק טיימס. ב-2010 מת תומאס אלוי מרטינס בבואנוס איירס בעקבות מחלת הסרטן.

## ספריו שתורגמו לעברית
* **מעוף המלכה**, הוצאת הקיבוץ המאוחד (סימן קריאה), מספרדית: אורי פרויס, 2002
* זמר הטנגו, מחברות לספרות, מספרדית: ליה נירגד, 2009

## קישורים חיצוניים

* 
* כתבה על הסופר ב-ניו יורק טיימס
* 
* 

קטגוריה:סופרים ארגנטינאים
קטגוריה:עיתונאים ארגנטינאים
קטגוריה:אסירים פוליטיים
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1934
קטגוריה:ארגנטינאים שנפטרו ב-2010
נואה האת'ווי

**נואה לזלי האת'ווי** (באנגלית: **Noah Leslie Hathaway**; נולד ב-13 בנובמבר 1971) הוא שחקן קולנוע אמריקאי-יהודי. האת'ווי נודע בגילומו את אטריו בסרט "הסיפור שאינו נגמר" משנת 1984, ואת תפקיד בוקסי בסדרת הטלוויזיה "בטלסטאר גלקטיקה" משנת 1978.

## קורות חיים
האת'ווי נולד בלוס אנג'לס, בקליפורניה שבארצות הברית. משפחת אימו היא יהודית.http://www.imdb.com/name/nm0000441/bio הוא החל להופיע בפרסומות טלוויזיה בהיותו בן 3, ובהיותו בן 6 החל להופיע בסדרות טלוויזיה, ובהם סדרת "בטלסטאר גלקטיקה", בתפקיד בוקסי, תפקיד עליו היה מועמד לפרס האמן הצעיר בשנת 1978.

בשנת 1984 גילם את התפקיד הראשי בסרט "הסיפור שאינו נגמר", עליו היה מועמד לפרס האמן הצעיר לשנת 1984, וכן זכה בפרס סאטורן לשחקן הצעיר הטוב ביותר.

בשנת 1986 השתתף בסרט "טרול" בתפקיד "הארי פוטר הבן". לאחר מכן הפסיק את קריירת המשחק עד שנת 1994, עת השתתף בסרט "To Die, to Sleep". בשנת 2011 השתתף בסרט "Mondo Holocausto!" בתפקיד "רוגרי מרגריטי" ובסרט "Sushi Girl".

בשלהי שנות ה-80 למד האת'ווי ריקוד, ואף החל ללמד ג'אז עד שנפצע בשנת 1989 והפסיק לרקוד. בעקבות פציעתו, האת'ווי התמחה באמנויות לחימה (אגרוף תאילנדי) ויש לו חגורה שחורה בשוטוקאן וטאנג סו דו.

## פילמוגרפיה

### סרטי קולנוע

### טלוויזיה

## מועמדויות ופרסים
* **1980** - מועמד לפרס האמן הצעיר בסדרת טלוויזיה
* **1985** - מועמד לפרס האמן הצעיר בסרט קולנוע
* **1985** - זכה בפרס סאטורן כ"אמן הצעיר הטוב ביותר"
* **1986** - מועמד לפרס האמן הצעיר על תפקיד דיבוב.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:שחקנים ילדים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא ברזילאי-יהודי
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אירי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1971
אגם העדינות

**אגם העדינות** (בלטינית: **Lacus Lenitatis** - "לאקוס לניטאטיס") או **ימת העדינות** או **ים העדינות** הוא ימה ירחית הממוקמת באזור ארץ השלגים על פני הירח. אין מדובר בימה אלא, בדומה ליתר הימות הירחיות, מדובר בעמק נמוך המכוסה בזלת. 

האגם ממוקם, בקואורדינטות סלנוגרפיות 14.0° צפון, 12.0° מזרח.

קוטרו המרבי של האגם כ-80 ק"מ.

## קישורים חיצוניים

* נתוני אגם העדינות באתר USGS

## הערות שוליים

עדינות
ים הפוריות

**ים הפוריות** (בלטינית: **Mare Fecunditatis** - "מארֶה פקונדיטאטיס") הוא ים ירחי המצוי על פני הירח. קוטרו 840 ק"מ.

בדומה לימות ירחיות אחרות - אין מדובר בים אלא בעמק המכוסה בזלת.

ים הפוריות נוצר בעידן הפרה-נקטריאני של הירח (בעוד שהרמות הנמצאות סביבות נוצרו בעידן הנקטריאני. שכבת הבזלת המכסה את ים הפוריות נוצרה בעידן האימבריאני העילי. שכבת בזלת זו דקה ביחס לימות אחרות (ובהם ים השלווה וים המשברים).

בקצה המזרחי של ים הפוריות מצוי מכתש פגיעה בשם מכתש לנגרנוס . במרכז ים הפוריות מצויים המכתשים מסייר A ו-B .

בגבול המזרחי של ים הפוריות מצוי מפרץ ההצלחה .

שמו של ים הפוריות ניתן לו בשנת 1935.

## קישורים חיצוניים

* נתוני ים הפוריות באתר USGS

400px|ממוזער|מרכז|מיקום ים הפוריות על פני הירח.

פוריות
השיטפון בתמזה (1928)

[250px|ממוזער|שמאל|לוחיות סימון על גדת ה[תמזה בגריניץ' למפלס המים בשיטפונות שפקדו את האזור. הלוחית המתייחסת לשיטפון 1928 נראית מימין]]
**השיטפון בתמזה** היה אירוע שהתרחש בליל ה-7 בינואר 1928, כאשר נהר התמזה במרכז לונדון עלה על גדותיו והציף בה אזורים נרחבים. כתוצאה מן ההצפות נספו 14 בני אדם, אלפים איבדו את בתיהם ונגרם נזק כבד. היה זה השיטפון הגדול האחרון שפקד את מרכז לונדון עד כה.

## הגורמים לשיטפון
בחג המולד 1927 ירד שלג כבד בגבעות הקוטסוולד שבדרום-מערב אנגליה, במקום בו נובעים מקורות נהר התמזה. בערב השנה החדשה חלה הפשרה פתאומית של השלג ולאחריה ירד גשם כבד. מאורעות אלו הביאו להכפלת נפח המים שזרמו במורד התמזה. במקביל, עקב גאות ונחשול סערה שהגיע מן הים הצפוני עלה מפלס המים בשפך הנהר ב-1.5 מטרים מעל למפלס הרגיל. זרימת המים במורד הנהר ממערב למזרח העלתה את המפלס בו עוד יותר.

מצב ההצפה בנהר הוחמר עוד יותר כתוצאה מעבודות חפירה באפיק הנהר, שנערכו מאז 1909 והעמיקו אותו בשני מטרים במטרה לאפשר לאוניות בעלות שוקע נמוך להגיע אל נמל לונדון. תוצאת הלוואי של העמקת האפיק הייתה שלמי ים קל היה יותר לזרום במעלה הנהר במהלך גאות, באופן שמפלס המים בו במהלכה עלה ב-70 סנטימטרים.

## השיטפון
כתוצאה מפעולת הגורמים שנמנו עלה מפלס המים בנהר לשיא של כל הזמנים מאז החל התיעוד שלו. בשעה 01:30 בליל ה-7 בינואר הגיע המפלס ל-5.55 מטרים מעל קו האפס. התוצאה הייתה הצפות נרחבות של גדות הנהר לאורך כ-12 קילומטרים במרכז לונדון, מפאטני והמרסמית' במערב לונדון, דרך אזור הסיטי של לונדון, ועד הרובע המלכותי של גריניץ' שבמזרח לונדון ואף מזרחה ממנו לכיוון שפך הנהר. 

התוצאה החמורה ביותר של השיטפון הייתה באזור מילבנק, שבו התמוטט קטע של 25 מטרים ברציף צ'לסי ושילח גל של מים על בתי העניים באזור. 14 איש טבעו שם בבתיהם – בעיקר מרתפים - בטרם הספיקו להיחלץ מהם. 4,000 איש הפכו לחסרי בית לאחר שמפלס המים ברחובות עלה לגובה של 1.2 מטרים. גלריית טייט הוצפה במים שהגיעו לגובה של עד 2.8 מטרים וגרמו נזק חמור לאוספיה. הוצפו גם חלקים מארמון וסטמינסטר והפרלמנט הבריטי שבו, וכן קווים ותחנות של הרכבת התחתית של לונדון. החפיר של מצודת לונדון התמלא מים לראשונה מזה יותר מ-80 שנה. הוצפו גם מנהרות רות'רהית' ובלאקוול. 

עד צאת היום אמנם ירד מפלס המים לרמתו הרגילה, אך זמן רב בהרבה נדרש על מנת לשאוב את המים מן המנהרות והמרתפים הרבים שהוצפו.

## לאחר השיטפון
תיקון נזקי השיטפון ארך מספר שנים. המבנים באזור שנפגע במילבנק נהרסו ברובם ונבנו מחדש. בין המבנים החדשים שנבנו שם בעקבות השיטפון היה בית התמזה, לימים מטה שירות הביטחון הבריטי. גשר למבת' נבנה מחדש, רציפי הנהר הוגבהו וחוזקו לאורך קטעים ארוכים של הנהר. 

השיטפון, ביחד עם שיטפון הים הצפוני ב-1953 ועליית מפלס המים בנהר ב-1947 וב-1959, הביאו לעליית המודעות לצורך בהתגוננות מפני סכנת ההצפה של מטרופולין לונדון. אי הרצון להגביל את גודל האוניות שיוכלו לגשת אל נמל לונדון עיכב בשנים רבות את הקמתה של מערכת מגן נגד הצפות. בעקבות העתקת מרבית הפעילות לנמל טילברי שבמזרח התמזה הוקמה המערכת לבסוף והגיעה לשיאה ב-1984 עם חנוכת מחסום התמזה.

## קישורים חיצוניים
*ידיעה על השיטפונות בבריטניה ובלונדון, 7 בינואר 1928, באתר הגארדיאן
*השיטפון בגלריית טייט, באתר הטייט

## הערות שוליים

קטגוריה:הממלכה המאוחדת: שיטפונות
קטגוריה:לונדון: אסונות
קטגוריה:תמזה
קטגוריה:1928 בממלכה המאוחדת
כיתה (חדר)

ממוזער|250px|בתום יום הלימודים נהוג להרים את הכיסאות לפני היציאה מהכיתה.
**כיתה** היא חדר המשמש לצורכי הוראה.

הלמידה בכיתות מקובלת במסגרת החינוך הפורמלי ובהשכלה הגבוהה.
מבנה בית ספר כולל בדרך כלל מספר כיתות שבהן מתקיימים השיעורים במקביל. בבתי ספר, חלק מהכיתות משמשות קבוצת תלמידים מסוימת באופן קבוע ("כיתת אם"), כך שבכל שיעור מגיע מורה אחר לאותה הכיתה. כיתות אחרות מוקדשות למקצוע מסוים. בכיתות אלו מגיעה קבוצת תלמידים שונה בכל שיעור. במוסדות להשכלה גבוהה בדרך כלל השיעורים המועברים בכיתה מסוימת משתנים בין הסמסטרים, ולעיתים גם במהלך הסמסטר.

## ציוד וריהוט
[ממוזער|250px|יש כיתות המצוידות בציוד נוסף בהתאם ליעוד שלהן. בתמונה נראים תלמידים ב[כיתת מחשבים.]]
חדר הכיתה לרוב מצויד בשולחנות וכיסאות עבור התלמידים.

בכיתה יהיה גם ציוד כתיבה והצגת תוכן חזותי עבור המורה כמו לוח. בכיתות משוכללות יותר יהיו גם מחשב ומקרן. 

כיתות מיוחדות מכילות ציוד נוסף, התואם את צורכי ההוראה בהן, כגון:
* **כיתת מחשבים** מכילה מחשב לכל תלמיד. בעבר כיתות המחשבים נועדו בעיקר ללימוד מדעי המחשב. בעקבות התפתחויות בטכנולוגיות מידע ותקשורת החל השימוש במחשבים עבור מקצועות לימוד אחרים. השימוש במכשירים אלקטרוניים לצורכי למידה מכונה E-learning. אחד התחומים הנפוצים בתחום זה הוא למידה משולבת מחשב, אשר מתאפשר באמצעות גישה לכיתות מחשבים.
* **כיתת [[מעבדה]]** אשר משמשת בדרך כלל להוראת המדעים, ובדרך כלל מכילה ציוד הנחוץ לניסויים שנערכים בה. ויש בה ציוד המאפשר לסביבה בטוחה
[ממוזער|מורה בכיתת [מעבדה לכימיה]] 
## ראו גם
* כיתה (בית ספר)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בית ספר
טרול (סרט)

**טרול** (באנגלית: **Troll**) הוא סרט קולנוע אמריקאי בסוגת סרטי פנטזיה. הסרט בוים על ידי ג'ון קארל ביוכלר ויצא לאקרנים ב-17 בינואר 1986.

לסרט הופקו שני סרטי המשך: "טרול 2" ו"טרול 3", אם כי אינם קשורים בעלילתם לסרט המקורי.

## תקציר העלילה
בתחילת הסרט מגיעים בני משפחת פוטר (Potter) לדירתם החדשה בסן פרנסיסקו. בעת פריקת האריזות מותקפת הבת הצעירה וונדי על ידי יצור קטן - שהיה בעבר מכשף אולם הפך לטרול. הטרול משתמש בטבעת בדולח ירוקה כדי לקחת על עצמו את המראה של וונדי. בני המשפחה מתחילים לשים לב להתנהגות המוזרה של וונדי (הצועקת, נושכת, וזורקת אנשים מצד לצד של החדר) אולם חושבים שהדבר נובע מלחץ בשל מעבר הדירה. היחיד ששם לב שמשהו לא בסדר הוא אחיה של וונדי, הארי פוטר הבן (Harry Potter Jr.) (המגולם על ידי נואה האת'ווי).

הארי מתיידד עם אישה זקנה הגרה בבניין, יוניס סנט קלייר (המגולמת על ידי ג'ון לוקהארט), המגלה לו שהיא מכשפה. הארי מבקש כי היא תלמד אותו קסמים, אולם היא אומרת שאין זמן לכך, ומספרת לו כי בעבר היא הייתה מאוהבת במכשף בשם טורוק, וכי בעבר העולם חולק בין פיות (ובהם גם טרולים) לבין בני האדם. טורוק שינה את האיזון בין העולמות והחלה מלחמה בין בני האדם לפיות. כעונש על מעשיו טורוק הפך לטרול, ותפקידה של יוניס הוא לעמוד על המשמר מפניו.

יוניס מספרת להארי כי הטרול התחיל במלחמה והוא הופך את בני האדם ליצורים כגון גובלינים, נימפות ואלפים בהתאם לאישיותם, והופך את דירותיהם לחדרים בעולם הפיות. כאשר כל הדירות בבניין יומרו, יתפרץ עולם הפיות לתוך עולם בני האדם.

יוניס מספרת להארי כי הוא יכול להביס את טורוק רק אם ינעץ מטה קסמים בלב עולמו של טורוק - שם יהיה יצור קסום וחזק.

הארי ויוניס יוצאים לעצור את טורוק, אולם טורוק מביס את יוניס והופך אותה לגזע עץ. הארי מוצא את אחותו בתוך ארון זכוכית, בלבוש שלגיה, כאשר עטלף ענק תוקף את הארי וגורם לו לאבד את מטה הקסמים. כאשר העטלף תוקף את וונדי, טורוק מציל אותה, והורג את העטלף ובכך משמיד את עולם הפיות שיצר, והארי ומשפחתו נמלטים מהבית.

## שחקנים
*נואה האת'ווי בתפקיד הארי פוטר הבן.
*מייקל מוריארטי בתפקיד הארי פוטר האב.
*ג'ני בק בתפקיד ונדי אן פוטר.
*סוני בונו בתפקיד פיטר דיקינסון.
*שלי האק בתפקיד אן פוטר.
*פיל פונדאקארו בתפקיד מלקולם מאלורי, וכן בתפקיד טורוק הטרול.
*אן לוקהארט בתפקיד יוניס סנט קלייר הצעירה.
*ג'וליה לואי-דרייפוס בתפקיד ז'אנט קופר
*גארי סנדי בתפקיד בארי טבור
*ג'ון לוקהארט בתפקיד יוניס סנט קלר

## דמיון הסרט לסדרת ספרי "הארי פוטר"
לאחר יציאת סדרת ספרי "הארי פוטר" בשנת 1997 הואשמה ג'יי קיי רולינג בהעתקת אלמנטים מהסרט אל ספריה, ובייחוד את שם גיבור הסדרה מגיבור הסרט. רולינג הכחישה, אולם ציינה כי ייתכן שצפתה בסרט בעבר.

## קישורים חיצוניים
*  

קטגוריה:סרטי 1986
קטגוריה:סרטי אימה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני ופנטזיה
קטגוריה:סרטי מפלצות
קטגוריה:סרטי פנטזיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי אימה על-טבעיים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי אימה מ-1986
אגם החורף

250px|שמאל|ממוזער|אגם החורף
**אגם החורף** (בלטינית: **Lacus Hiemalis** - "לאקוס היימאליס") או **ימת החורף** או **ים החורף** הוא ימה ירחית קטנה הממוקמת באזור ארץ השלגים של הירח.

בדומה לייתר ימות הירח, אין מדובר בימה, אלא בעמק נמוך המכוסה בזלת.

האגם ממוקם בקואורדינטות סלנוגרפיות 15.0° צפון, 14.0° מזרח.

קוטרו המרבי של האגם - 50 ק"מ.

## קישורים חיצוניים

* נתוני אגם החורף באתר USGS
חורף
מפרץ האמון

250px|שמאל|ממוזער|מפרץ האמון
**מפרץ האמון** או **מפרץ האמונה** (בלטינית: **Sinus Fidei** - "סינוס פידיי") המכונה גם **ימת האמון** או **ימת האמונה** וכן **ים האמון** או **ים האמונה** הוא מפרץ ירחי (חלק מימה ירחית באזור ארץ השלגים של הירח.

המפרץ אינו מכוסה במים, אלא, בדומה לייתר הימות הירחיות - מדובר בעמק שטוח המכוסה בזלת.

המפרץ ממוקם בקואורדינטות סלנוגרפיות 18.0° צפון, 2.0° מזרח.

קוטרו המרבי של המפרץ - 70.7 ק"מ.

## קישורים חיצוניים

* נתוני מפרץ האמון באתר USGS

אמון
אגם האושר

**אגם האושר** (בלטינית: **Lacus Gaudii**) או **ימת האושר** או **ים האושר** הוא ימה ירחית הממוקמת באזור ארץ השלגים של הירח.

אין מדובר בימה, אלא, בדומה לייתר ימות הירח, מדובר בעמק נמוך המכוסה בזלת.

האגם ממוקם בקואורדינטות סלנוגרפיות 16.2° צפון, 12.6° מזרח.

קוטרו המרבי של האגם - 113 ק"מ.

## קישורים חיצוניים

* נתוני אגם האושר באתר USGS

## הערות שוליים

אושר
ים הנחשים

250px|שמאל|ממוזער|ים הנחשים
**ים הנחשים** או **ימת הנחשים** (בלטינית: **Mare Anguis** - "מארה אנגואיס") הוא ים ירחי הממוקם על פני הירח.

בדומה לייתר ימות הירח, אין מדובר בימה אלא בעמק המכוסה בזלת.

הים ממוקם בתוך ים המשברים (אגן קריסיום), והוא חלק מהמערכת הנקטריאנית, היינו הוא נוצר במהלך התקופה הנקטריאנית. 

קוטרו המרבי של ים הנחשים - 150 ק"מ.

שמו של ים זה ניתן לו על ידי מרי בלאג (Mary A. Blagg) וק. מולר (K. Müller), בשל צורתו, בשנת 1935.

## קישורים חיצוניים

* נתוני ים הנחשים באתר USGS
נחשים
מרדכי אליאב

**מרדכי אליאב** (28 בספטמבר 1920 – 20 בספטמבר 2016) היה היסטוריון של עם ישראל, חוקר תולדות היהודים בגרמניה, תולדות היישוב והציונות.

## ביוגרפיה
אליאב נולד בפולין, וב-1934 עלה לארץ ישראל מגרמניה.

היה מראשוני החוקרים במכון לחקר הציונות וישראל באוניברסיטת תל אביב, וב-1968 הועלה לדרגת פרופסור חבר באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1963 הצטרף לסגל אוניברסיטת בר-אילן, תחילה בבית הספר לחינוך, ואחר-כך במחלקה לתולדות ישראל, שגם עמד בראשה. בשנת 1968 נתמנה לפרופסור חבר. פרש לגמלאות כפרופסור אמריטוס. היה חבר מועצת המנהלים של הארכיון המרכזי לתולדות העם היהודי.

נבחר כאחד משנים-עשר יקירי העיר ירושלים לשנת תשע"ו.

אליאב הוא אחיו של פנחס אליאב, שהיה דיפלומט ישראלי וחיבר ספרים על יחסי ישראל ומדינות העולם.

ספרו, **הישוב היהודי בארץ-ישראל בראי המדיניות הגרמנית: מבחר תעודות מארכיון הקונסוליה הגרמנית בירושלים, 1842–1914**, פורסם בשני כרכים על ידי אוניברסיטת תל אביב, בתשל"ג.

יחד עם יצחק לב ערך את ספר הזיכרון **נר למתתיהו** לזכרו של מתתיהו רוטנברג, בהוצאת ההנהלה הארצית של בני עקיבא, 1967.

## לקריאה נוספת

* 'Eliav, Mordechai,' in: *Who's who in Israel and in the work for Israel abroad*, 1980, p. 98.

;מבחר ספריו
* **אני מאמין**- עדויות על חייהם ומותם של אנשי אמונה בימי השואה, (כינס וערך מרדכי אליאב), בהוצאת מוסד הרב קוק (יצא בשלוש מהדורות, נכון לשנת 2006).
* **ארץ ישראל וישובה במאה הי"ט, 1777-1917**, הוצאת כתר, ירושלים, 1978.
* **ספר העלייה הראשונה**, עורך: מרדכי אליאב (בהשתתפות ימימה רוזנטל), בהוצאת יד יצחק בן-צבי ומשרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשמ"ב/ (1981).

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* דן מכמן, **[http://jewish-history.biu.ac.il/node/800 דברי הספר לזכרו של פרופ' מרדכי אליאב ז"ל]**, הדברים נאמרו בהלווייתו של פרופ' אליאב, ירושלים, י"ז באלול תשע"ו-20 בספטמבר 2016.
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חוקרי הציונות
קטגוריה:חוקרי יהדות גרמניה
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:חוקרי תולדות עם ישראל בארץ ישראל
קטגוריה:יקירי ירושלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בר-אילן: חינוך
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בר-אילן: תולדות ישראל
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: היסטוריה של עם ישראל
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:חוקרי היישוב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1920
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2016
הקרב על תל חי (דרמת טלוויזיה)

**הקרב על תל חי** היא דרמת טלוויזיה בת 43 דקות שכתב וביים עודד רסקין והוקרן בערוץ 2, קשת, בשנת 1999. הוא מומן על ידי הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה וזכה בפרס אופיר לדרמה הטובה ביותר לשנת 2000.

## אודות ההפקה
הרעיון לדרמת הטלוויזיה עלה במוחו של עודד רסקיו בשיעור של אתגר קרת בו השתתף במסגרת לימודיו לתואר הראשון בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. התלמידים התבקשו לכתוב סיפור קצר. רסקין סיפור היתולי על קשיש ששרד את הקרב על תל חי ומספר שכאשר טרומפלדור אמר את המשפט "טוב למות בעד ארצנו" הוא כלל לא גסס, אבל מכיוון שהמשפט היה מוצלח הרגו אותו. בעקבות הבדיחה ערך רסקין תחקיר אודות הקרב על תל חי, בו התוודע לדמותה של דבורה דרכלר, שהייתה החלל הראשון בקרב. הוא החליט לספר את סיפור הקרב מנקודת מבטו של מתיישב אנונימי שמאוהב בדבורה דרכלר. זה היה סרט הגמר של רסקין במסגרת לימודי התואר הראשון שלו.

הסרט מצולם כמערבון מנקודת מבטן של הדמויות הלא מוכרות.

## היוצרים
* במאי – עודד רסקין
* מפיקים – אורי סבג, עינת ביקל
* חברת הפקה – פרלייט הפקות בע"מ
* צלם – אסף סודרי
* עורך – אמיר בן סירה
* עורך פסקול ועיצוב אמנותי – אריאל גלזר
* גופים תומכים – קרן קשת

## השחקנים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:זוכי פרס האקדמיה לטלוויזיה: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סרטי טלוויזיה ישראליים
קטגוריה:סרטי 1999
עודד רסקין

**עודד רסקין** (נולד ב-18 במאי 1971) הוא במאי טלוויזיה ישראלי.

## ביוגרפיה
עודד רסקין גדל בהרצליה. הוא למד בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב במגמת הפקה (1998–1994). סרט הקיץ שלו אותו כתב וביים היה "קילר בייב" (1997). קומדיית אקשן בת 15 דקות. הסרט מספר על בחורה יפהפייה שלהוטה להתפרסם, נקלעת לפיגוע טרור, מצילה את המצב והופכת לגיבורה ומפורסמת כפי שרצתה. הסרט זכה בפרס הסרט הטוב ביותר ב-British International Film Festival וזכה בפרס הראשון בפסטיבל פוטסדאם, ברלין.

סרט הגמר של רסקין, "הקרב על תל חי" (1999), היה דרמת טלוויזיה בת 50 דקות, עבור שידורי קשת. הוא מומן על ידי הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה וזכה בפרס אופיר לדרמה הטובה ביותר לשנת 2000.

הסדרה הראשונה בה לקח חלק הייתה "טייק אווי", לה כתב וביים שלושה פרקים (2000). אחר כך כתב וביים את סרט הטלוויזיה הדרמטי "טניה 403" עבור HOT, בכיכובם של יוסי פולק ואנה סטפן. מאז ועד היום (2013) מביים רסקין עבור הטלוויזיה. כתב פרקים וביים בסדרת הדרמה הקומית "בשורות טובות", ביים את כל פרקי העונה השנייה של סדרת הדרמה הקומית "מסודרים" וביים את סדרת האקשן המשטרתית "המיוחדת".

בשנים 2010–2003 היה תסריטאי ובמאי פרומואים, ביניהם הפרומואים ל"האלופה 3", "עונת החתונות" ו"עספור - השקה", עבור HOT. ביים קליפים ופרסומות לטלוויזיה ולאינטרנט (ויראלי ואינטראקטיבי).

הוא ביים את כל פרקי העונה של הסדרה הקומית "להיות איתה", שיצר וכתב אסי עזר. הסדרה בת שלוש עונות, כאשר כל פרק הוא של חצי שעה. העונה הראשונה שודרה ב-2013 בערוץ 2, קשת. זוהי קומדיה רומנטית, בכיכובם של רותם סלע, אביב אלוש, הילה סעדה, מארק איווניר ועופר חיון.

בשנת 2015 ביים את סדרת הטלוויזיה "כפולים". וב-2018 ביים את העונה השנייה.

ב-2023 עלתה באפל TV פלוס הסדרה טיפות של אלוהים, אותה ביים, שזכתה בפרס אמי הבינלאומי בקטגוריית סדרת הדרמה הטובה ביותר בשנת 2024.

## חיים אישיים
רסקין מתגורר עם בת זוגו שיר, רקדנית, מורה וכוריאוגרפית ושתי בנותיו.

## פילמוגרפיה
* 2023 – בימוי טיפות של אלוהים.
* 2020 – בימוי – שטח הפקר. 
* 2017 – בימוי הסדרה האמריקאית "".
* 2012/13 – בימוי כל פרקי העונה של הסדרה "להיות איתה" עבור שידורי קשת, יוצר הסדרה – אסי עזר, קופרמן הפקות.
* 2010/11 – בימוי כל פרקי העונה של הסדרה "המיוחדת" עבור רשת, תסריטאים – עמי אמיר ומשה זונדר, מטר הפקות/מקאן.
* 2008/9 – בימוי כל פרקי העונה של "מסודרים 2" עבור שידורי קשת. מפיקה – ליאת בנאסולי.
* 2005/6 – בימוי וכתיבת פרקים לסדרה "בשורות טובות" עבור קשת. סהר הפקות – סער יוגב.
* 2002/3 – כתיבה ובימוי "טניה 403" דרמת טלוויזיה באורך מלא עבור אי.סי.פי במסגרת פרויקט "סרטים מכאן". פרלייט הפקות – אורי סבג.
* 2000 – בימוי וכתיבה 3 פרקים בסדרה "טייק אווי". סדרת דרמה עבור אי.סי.פי, שיבא תקשורת – מיכה שגריר.
* 1999 – בימוי וכתיבת הסרט "הקרב על תל-חי", דרמת טלוויזיה בת 50 דקות 16 מ"מ עבור שידורי קשת. מומנה על ידי הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה. זוכת פרס אופיר לדרמה הטובה ביותר לשנת 2000. פרלייט הפקות – אורי סבג.
* 1997 – בימוי וכתיבת הסרט "קילר בייב".

## קישורים חיצוניים

* מבחר עבודות מתחום הפרסום והפרומואים
* עודד רסקין באתר של קנלר
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זוכי פרס האקדמיה לטלוויזיה: במאים
קטגוריה:במאי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:תסריטאי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: קולנוע וטלוויזיה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1971
מוריס כהן (מדען)

**מוריס כהן** (באנגלית: **Morris Cohen**; 27 בנובמבר 1911 – 27 במאי 2005) היה מטלורג אמריקאי יהודי, מומחה למטלורגיה של פלדה ופרופסור במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס.

## קורות חיים
כהן נולד ב-1911 בעיר צ'לסי  שבמדינת מסצ'וסטס, ארצות הברית, בנם של אליס לבית אוֹבְסון וג'וליוס כהן.

בשנת 1933 קיבל תואר בוגר במדעים ב-MIT, ובשנת 1936 קיבל תואר דוקטור למדעים מהמכון. ב-1937 הצטרף לסגל המכון כמרצה למטלורגיה במחלקה להנדסת חומרים, וב-1946 התמנה לפרופסור מן המניין למטלורגיה פיזית.

ב-1962 זכה ב-Ford professorship, וב-1974 הפך לפרופסור של המכון (Institute Professor – הדרגה הגבוהה ביותר הניתנת לחברי סגל המכון; מקביל לפרופסור מחקר). בשנת 1982 פרש לגמלאות כפרופסור אמריטוס.

במהלך מלחמת העולם השנייה היה כהן חבר הנהלת פרויקט מנהטן. הוא ועמיתיו פיתחו את מוטות דלק עבור הכור הגרעיני הראשון של אנריקו פרמי, פרופסור במכון ללימודי הגרעין באוניברסיטת שיקגו. 

בשנת 1968 זכה במדליית זהב מחברת ASM International (לשעבר האגודה האמריקנית למתכות). ב-1970 זכה במדליית זהב מהמכון למתכות של יפן. בשנת 1976 זכה במדליה הלאומית למדעים "על מחקר מקורי וקידום הידע על אודות המטלורגיה הפיזית והמכנית של ברזל ופלדה, ובמיוחד על עבודתו בתחום הטרנספורמציה המרטנזיטית בהקשחת פלדה".

ב-1987 זכה בפרס קיוטו לטכנולוגיה מתקדמת, על תרומתו היסודית לפיתוח חומרים חדשים.

### מותו
מוריס כהן נפטר ב-2005, בביתו שבסוומפסקוט, בגיל 93. במותו הניח את בנו ג'ואל וכלתו, נכדים ונינים.

## חיים אישיים
ב-24 בינואר 1937, נישא כהן לרות קרֶנצמן, והיה אב לשניים: ברברה נורווינד וג'ואל כהן.

בראשית שנות ה-50, היה ממייסדי בית הכנסת "סיני" (Temple Sinai) שבמַרבּלהֶד , מסצ'וסטס (המשרת את מרבלהד וסווֹמפּסקוט ), ובין השנים 1955–1957 כיהן כנשיאו.

## ראו גם
* מטלורגיה

## לקריאה נוספת

* 'Cohen, Morris,' in: *Who's who in world Jewry*, 1978, p. 163.


## קישורים חיצוניים
* 
* דיוקנו של מוריס כהן באתר National Academic Press


* Sarah H. Wright, Institute Professor Morris Cohen dies, MIT News, May 31, 2005 (נקרולוג)


## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
קטגוריה:סגל המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
קטגוריה:כימאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:פיזיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מטלורגים יהודים
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:יהודים זוכי המדליה הלאומית למדעים
קטגוריה:זוכי פרס קיוטו יהודים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1911
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2005
נשפי השוטר החשאי

250px|ממוזער|שמאל|הסמל הבסיסי של סדרת המופעים
**נשפי השוטר החשאי** (באנגלית: **The Secret Policeman's Balls**; ניתן לקריאה גם כ"ביצי השוטר החשאי") הוא שמם הקיבוצי של סדרת מופעי צדקה בריטיים מבוססי מופעי הומור ומוזיקה, שהכנסותיהם מועברים לארגון אמנסטי אינטרנשיונל והם מעלים על נס את חופש הביטוי כפי שהוא בא לידי ביטוי במערכונים עוקצניים ושירי מחאה. בין המשתתפים במופעים (רבים מהם חזרו והופיעו יותר מפעם אחת) נמנים קומיקאים בריטיים כגון חבורת מונטי פייתון וקוני בות', רואן אטקינסון, סטיבן פריי, יו לורי, רובי קולטריין, אנשי Beyond the Fringe: ג'ונתן מילר, פיטר קוק, אלן בנט ודאדלי מור ומוזיקאים כפיט טאונסנד, סטינג, פיטר גבריאל, טרייסי צ'פמן, בוב גלדוף, פיל קולינס, דונובן, אריק קלפטון, ג'ף בק, להקת יו 2 ועוד. כל המופעים צולמו, הוקלטו והופצו כסרטי קולנוע ו-DVD ועל גבי תקליטים.

## היסטוריה ומאפיינים
המופעים החלו כאשר ראשי ארגון אמנסטי ביקשו ליצור דעת קהל חיובית לארגון בבריטניה ופנו לשם כך לאיש מונתי פייטון ג'ון קליז על מנת שיסייע לקבץ חברים ולהעלות מופע קומי. סדרת המופעים צברה קהל אוהדים בבריטניה ומחוצה לה עקב החופש האמנותי המוחלט שניתן לאמנים להעלות מערכונים ללא כל צנזורה. המופעים בשנים 1976–1981 היו הפופולריים ביותר ועיקרם היו ההופעות הקומיות. 

בין 1987 ל-1989 התקיימה סדרת מופעים בינלאומית שנועדה לציון יובל 40 שנה לאמנסטי בכותרת "" שהחלה עם המופע לכבוד יום הולדתו ה-70 של נלסון מנדלה באצטדיון ומבלי ב-11 ביוני 1988 בהשתתפות 82,000 צופים ושיאה היה במופע בבואנוס איירס ב-15 באוקטובר 1988. נשפי השוטר החשאי של 1987 ו-1989 הציגו בחלק המוזיקלי שלהם משתתפים שנטלו חלק בסיבובי הופעות אלה, בנוסף לחלק האמנותי שהובלו על ידי חברי מונטי פייתון, סטיבן פריי, יו לורי ורואן אטקינסון.

לאחר תקופה מסוימת של שקיעה בפופולריות בין 1991 ל-2006, בהם התקיימו מופעים בפורמט דומה, אך בהיקף קטן ובתפוצה בריטית ולא כלל-עולמית, שבה הסדרה לפופולריות ששיאה במופע שהתקיים לראשונה בארצות הברית, במרץ 2012, ברדיו סיטי בניו יורק בהשתתפות חברי מונטי פייתון, הלהקות קולדפליי וממפורד ובניו ובהנחיית סטטלר ווולדורף מן החבובות.

המופעים מתבססים על שילוב בין מערכונים קומיים מהמיטב של תוכניות הטלוויזיה הבריטיות בבימוי חדש (למשל שילוב קומיקאים אורחים כרואן אטקינסון במערכון של מונטי פייתון) לבין מוזיקת רוק. המופע מציג פעמים רבות שילובים חד פעמיים בין צמדים הן בתחום ההומור והן בתחום המוזיקה ואיחודים (טרי ג'ונס מחליף את דאדלי מור המנוח במערכון שביצע עם בן-זוגו פיטר קוק, סטינג שר עם פיל קולינס, איחוד בין ג'ף בק לאריק קלפטון בשירו של בוב דילן "I Shall Be Released" ועוד).

במופעי 2006 ו-2012 השתתפו במופעים גם אמנים אמריקאים, כגון שרה סילברמן וסת' גרין, שלרוב מתבדחים על ההבדלים בין בריטניה לארצות הברית.

## סדרת המופעים
בטבלה כלולים רק מופעי ההומור הבריטיים שהפיקה אמנסטי בסדרה, ללא מופעי הצדקה והקונצרטים האחרים שהתקיימו ושלא נשאו את האופי הבריטי הייחודי של נשפי השוטר החשאי.

## קישורים חיצוניים
* 
*  - סקירת ה-DVD של המופע של 2012
* באתר אמנסטי
* מפעי השוטר החשאי חוזרים!, ידיעה בסאן, 14 ביוני 2008
* סרטי הנשפים באתר IMDb

קטגוריה:מופעי צדקה
קטגוריה:מונטי פייתון
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: תרבות
קטגוריה:אירועי מוזיקה בממלכה המאוחדת
קטגוריה:אמנסטי אינטרנשיונל
ארנבת ים

[ממוזער|250x250 פיקסלים|[ארנבת ים שחורה - מין הארנבי ים הידוע הגדול ביותר]]
**ארנבי ים** (שם מדעי: Aplysiomorpha) הם קבוצת מינים של חלזונות-ים (רכיכות) המורכבות מקונכייה פנימית רכה העשויה מחלבון.

ארנבת ים מצויה מכונה כך על שם צורתה העגלגלה ושתי בליטות חישה (רינופורות) המזדקרות מראשה ומזכירות אוזני ארנבת.

מין ארנבת ים הגדול ביותר הוא ארנבת ים שחורה, המסוגל להגיע לאורך 75 ס"מ ולמשקל שני קילוגרמים, וזהו אחד ממיני החלזונות הידועים הגדולים ביותר.
גופה של ארנבת הים רך, וכן היא מכסה קונכייה פנימית. וכמו כל הרכיכות מתת מחלקת אחורני הזימים, ארנבות הים הן הרמאפרודיטיות, ובניגוד לחלזונות אחרים, בעלות סימטריה בילטרלית בחזותם החיצונית.

## תזונה
ארנבת ים היא רכיכה אוכלת צמחים הנמצאת בדרך כלל על אצות במים רדודים. לארנבת הים חוש ריח מפותח, המאפשר מעקב אחרי הריחות הקלושים ביותר באמצעות כמורצפטורים על גבי הרינופורות המזדקרות מראשה.

## ארנבת הים בטבע
צבע ארנבת הים מגיב לצבע האצה ממנה היא ניזונה ובכך מספק לה הסוואה. כאשר ארנבת הים מרגישה הפרעה או סכנה היא משחררת לתוך המים מעין "דיו" מבלוטות דיו בגופה ובכך יוצרת גורם מרתיע לטורפים. שחרור כזה פועל כמו מסך עשן ומשפיע לא רק על הראייה אלא גם על חיישני הריח של הטורף. בסביבות קטנות סגורות הדיו המופרש רעיל. בסביבה פתוחה הדיו מתפשט במים ולא מגיע לריכוז רעיל. צבע הדיו לבן, סגול או אדמדם, תלוי בצבע הפיגמנטים שבמקור המזון האצתי. עורה של ארנבת הים מכיל רעלן דומה שהופך את הרכיכה לבלתי אכילה לטורפים רבים.

## רבייה
ארנבת הים היא הרמאפרודיט, כלומר, בעלת איברי רבייה זכריים ונקביים גם יחד. ארנבות הים יוצרות שרשרות הזדווגות של שלושה פרטים או יותר, כשהפרט הראשון מתפקד כנקבה בלבד, השני, השלישי והבאים אחריו יתפקדו כזכר ונקבה באותו הזמן והאחרון בשרשרת יתפקד כזכר בלבד. שרשרת ארוכה יכולה להניב מיליוני ביצים.

## שימוש בארנבת הים
האדם עושה שימוש בארנבת הים כמזון (בסין), במסגרת מחקר נוירוביולוגי (עקב היות האקסונים בתאי העצב שלהם גדולים ונוחים למחקר), לשם ניקוי אקווריומים וסביבות שוניות אלמוגים, ולחיסול אצות וציאנובקטריה שמזהמים את המים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אחורני-זימים
מרכז הכדורסל חימקי

**מרכז הכדורסל חימקי** (ברוסית: **Баскетбольный центр Химки** ובשמו המלא: "מרכז הכדורסל חימקי של מחוז מוסקבה", Баскетбольный центр «Химки» Московской области ;  בעבר היה ידוע בשם "היכל הספורט נובטור", **Дворец Спорта Новатор**) הוא מתקן ספורט רב-תכליתי הממוקם בעיר חימקי שבמחוז מוסקבה, רוסיה. אולם הכדורסל, שמכיל 3,500 מקומות ישיבה, משמש כאולמה הביתי של קבוצת הכדורסל המקומית, חימקי מוסקבה, המשחקת בליגה המאוחדת וביורוליג.

ב-30 בספטמבר 2005, בשטחו של אולם הנובטור, נחנך האולם "מרכז הכדורסל". האולם שופץ שוב לקראת הופעתה הראשונה של חימקי במפעל היורוליג בעונת 2010/2009.

המתקן המשופץ והמודרני משמש לאירועי ספורט מקומיים ובינלאומיים שונים, וכן כאולם הקונצרטים. ב-14–15 באפריל 2012, האולם אירח את ה"פיינל פור" של היורוקאפ.

בסמוך למרכז הספורט נמצאת ארנה חימקי, אצטדיון כדורגל חדיש בעל תכולה של 18,636 מושבים. הרשות האוטונומית של הארנה מפעילה את המתקן מאז ה-1 בנובמבר 2015.

## קישורים חיצוניים
* מרכז הכדורסל חימקי, באתר הרשמי של חימקי מוסקבה 
* מרכז הכדורסל של האוקרוג העירוני חימקי במחוז מוסקבה, באתר ספורטחימקי. רו 
* היכל הספורט נובטור, באתר גיד: מדריך למוסקבה ולמחוז מוסקבה 
* מרכז הכדורסל חימקי, באתר מוסדאי.רו 
* מרכז הכדורסל חימקי, באתר בסטקאסה.רו 

## הערות שוליים

קטגוריה:חימקי (כדורסל)
קטגוריה:אולמות כדורסל ברוסיה
קטגוריה:חימקי: ספורט
רפאל דאבוש

הרב **רפאל דאבוש** (ה'תרכ"ד, 1864 - י' בכסלו ה'תרפ"ז, 16 בנובמבר 1926) היה מגדולי רבני יהדות לוב.

## תולדות חייו
נולד בעיר זליתן (Zliten) שבלוב בשנת 1864, נצר למשפחת רבנים ידועי שם מהעיר טריפולי. אביו היה הרב המקובל פרג'אללה דאבוש ששימש אב בית הדין בעיר טריפולי, אחיו הרב חיים דאבוש היה מפקח על הישיבות בלוב.

לאחר מספר שנים בהן שימש כדיין, מונה בשנת 1902 הרב דאבוש לתפקיד אב בית הדין היהודי בטריפולי (תפקיד בו החזיק בעבר גם אביו) ושימש בו עד ליום פטירתו. נחשב לאחד ממנהיגיה הרוחניים של הקהילה בעת הכיבוש האיטלקי.

לרב דאבוש היו שמונה ילדים; חמישה בנים ושלוש בנות. בנו הרב כלאפו דאבוש כיהן כדיין בבית הדין הרבני בעיר בנגזי, בן נוסף הרב שאול דאבוש נרצח במאורעות הדמים בטריפולי בשנת 1945, בתו, מרים (רמו) נחאיסי, נישאה לרב כמוס נחאיסי, דיין בבית הדין הרבני בטריפולי, ששימש לאחר עלייתו לישראל במועצה הדתית בתל אביב וכיהן כרב שכונת שיכון דן בעיר.

בשנת 1926 נפצע הרב דאבוש קשה בעת שחיתן זוג בטריפולי, כאשר הבמה שעליה הוקמה החופה התמוטטה. לאחר כשבועיים נפטר מפצעיו בבית החולים.

## לקריאה נוספת
* פריג'א זוארץ, פ. תייר, **ארבעים שנה: תרפ"ז-תשכ"ז - ארבעים שנה להסתלקותם של ר' רפאל דאבוש זצ"ל ור' נסים זצ"ל**, ירושלים, 1967
* יעקב חג׳ג׳־לילוף, **תולדות יהודי לוב: מראשית התיישבות היהודים בלוב ועד עלייתם וקליטתם בארץ**, המכון ללימודים ולמחקר יהדות לוב, 2000
* **יהדות לוב: מאמרים ורשימות על חיי היהודים בלוב**, ועד קהילות לוב בישראל, 1960

## קישורים חיצוניים
* ר' רפאל דאבוש זצ"ל, באתר מרכז אור שלם למורשת יהודי לוב

קטגוריה:רבנים אורתודוקסים
קטגוריה:רבנים לובים
קטגוריה:דיינים
קטגוריה:ילידי 1864
קטגוריה:נפטרים ב-1926
מכת הארבה בארץ ישראל (1915)

ממוזער|חקלאים מנסים להדביר את הארבה, 1915
[ממוזער|להקות ארבה בשדות [רחובות, 1915]]
בשנת 1915 אירעה **מכת [[ארבה]]** חסרת תקדים באזור **[[ארץ ישראל]]** אשר גרמה לנזקים חמורים לחקלאות המקומית וכתוצאה מכך נוצר רעב בארץ.

## היסטוריה
בשנת 1915, בעיצומה של מלחמת העולם הראשונה, פשטו נחילים גדולים של להקות ארבה על אזורים גדולים מאוד במזרח התיכון. הם פשטו על מצרים, טורקיה ומדינות אחרות והשאירו נזקים חמורים. לארץ ישראל הגיעו להקות הארבה בחודש מרץ וחיסלו כמויות גדולות של תבואה וחקלאות. הם הגיעו לכל הערים והיישובים בעיקר במרכז הארץ ובשפלה, אך גם בירושלים נצפו נחילי הארבה. החגבים הטילו ביצים ומהם בקעו עד מהרה פריטים נוספים של ארבה. ערביי הארץ ניסו לגרש את הארבה משדותיהם על ידי יצירת רעשים על ידי הקשה בכלים ובסירים ריקים. החקלאים ניסו להילחם בהם על ידי הבערת אש וחפירת תעלות מים סביב הנטיעות. אולם כל הניסיונות עלו בתוהו. 

בעקבות המחסור בתוצרת חקלאית האמירו מחירי המזון והדבר החריף את המחסור שכבר היה קיים בעקבות מלחמת העולם שניטשה אז עד שנוצר חשש להתפתחות רעב בארץ.

אהרון אהרונסון, שהיה מומחה באגרונומיה, מונה על ידי המושל הצבאי אחמד ג'מאל פאשה למפקח הכללי למלחמה בארבה, אולם התפטר בסופו של דבר אחרי שהשלטונות מצאו דרך להפיק כסף מהארבה, הם הטילו חובה על כל אדם שגילו עבר את 15 ללקט 16 ק"ג של ארבה או לשלם קנס בגובה לירה טורקית אחת. לצורך כך העמידו שוטר בכל היישובים שתפקידו היה לאסוף את שקי הארבה.

לאחר כחודש עזבו להקות הארבה את ארץ ישראל, אולם השאירו בה חותם שהשפיע על הצומח והחקלאות בארץ למשך זמן רב. ארבה נוסף נראה בירושלים בדצמבר 1915; ברם, ג'מאל פאשה טען כי מדובר בשארית הארבה הקודם בלבד.

## לקריאה נוספת
* הארבה בארץ־ישראל, מזכרונות משה סמילנסקי, תרע"ה (1915). בתוך: אברהם יערי, **[[זכרונות ארץ ישראל]]**, כרך שני, פרק צו, עמ' 1020–1038.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:1915 בארץ ישראל
קטגוריה:אסונות טבע בארץ ישראל
קטגוריה:התקופה העות'מאנית בארץ ישראל
קטגוריה:ארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה
תדע כל אם עברייה

שמאל|ממוזער|280px|הציטוט המלא של "תדע כל אם עברייה" על קיר בכניסה לבסיס הקליטה והמיון של צה"ל
**תדע כל אם עברייה: קווים לדמותו של צה"ל החדש** הוא ספר עיון מאת העיתונאי עמוס הראל, הכתב הצבאי של עיתון הארץ העוסק בהכשרת חיילי חיל הרגלים בצה"ל. הראל בוחן באמצעותם מספר תופעות, שסעים ודילמות ביחסי החברה והצבא במדינת ישראל ובהם: התנדבות מול השתמטות, חיבוק מול קשיחות, דתיים מול חילונים, ותיקים מול חדשים, וכן הפן הצבאי של הסכסוך הישראלי-פלסטיני. כן סוקר הספר את השפעות המצב המורכב בו נתון צה"ל על תפקודו בלחימה בשטחים בשנות ה-2000, מלחמת לבנון השנייה, הלחימה בדרום לבנון ובמבצע עופרת יצוקה.

## שם הספר
שם הספר הוא פרפרזה מנאומו של דוד בן-גוריון משנת 1963: "לא די שיידע המפקד את מלאכתו. עליו להיות אוהב את האדם, שחיי הפקוד שלו יהיו יקרים לו והחייל שנשלח אליו יהיה יקר לו, שיאהב אותו. רק מפקד כזה ימצא בפקודיו מסירות-הנפש שתוליכם לכל אשר ישלח אותם. אם המפקדים יעוררו את האמון, את הדבקות ואת האהבה בחיילים שלהם - אזי תדע כל אם עבריה כי הפקידה את גורל בניה בידי המפקדים הראויים לכך." המשפט "תדע כל אם עברייה שהפקידה את גורל בניה בידי מפקדים הראויים לכך" הפך לסיסמה צה"לית שהתנוססה בבסיסי צה"ל כקריאה למפקדים לנהוג באחריות כלפי פקודיהם.

## כריכת הספר
הצילום על הכריכה מראה את מפקד המחלקה אילק סהלו (לימים חלק מלהקת "קפה שחור חזק") בשעה שהוא טופח בחיבה על לחיו של סהר פילו, אחד מפקודיו במחלקתו, בטקס הענקת כומתה. עמוס הראל כתב כי בחר בתמונה זו לעיטור כריכת הספר, מכיוון שהניגוד בין צבע העור והגובה בין מפקד המחלקה לפקודו, מייצג לדעתו את "צה"ל החדש".

## תיאור
במשך שנה ליווה הראל באופן צמוד את פלוגת המסלול בגדוד 931 שבחטיבת הנח"ל, למן הרגע בו התגייסו חייליה כטירונים לצה"ל בנובמבר 2011, ועד לגמר המסלול בתום תעסוקה מבצעית בחברון. הספר סוקר את השינויים שעברה הטירונות וההכשרה של חיל הרגלים בצה"ל למן שנות השבעים שלאחר מלחמת יום הכיפורים ועד ימינו אלה. הוא מתאר את הדילמות הפיקודיות עמן התמודדו מפקד הפלוגה, סרן אור כספי, וסגל מפקדיה. בספר מרואיינים בהרחבה הקחצ"ר, תא"ל איתי וירוב, אשר כמפקד בסיס האימונים של הצנחנים חולל שינוי יסודי בהכשרת לוחם החי"ר בצה"ל והוא אביה מולידה של "**ה[[טירונות (צה"ל)|טירונות]] המתגמלת**" וממשיכו בהנחלת השינוי לצה"ל, תא"ל אהרון חליוה. כן מרואיינים אופק בוכריס, אשר פיקד על חטיבת גולני, אמיר אבולעפיה ויהודה פוקס, ששימשו כמפקדי חטיבת הנח"ל בעת כתיבת הספר, אריה נייגר, אביב כוכבי, מפקד בה"ד 1, ערן ניב והרמטכ"ל בעת כתיבת הספר, בני גנץ.

הראל ערך מחקר שהתנהל לסירוגין בקרב חיילי פלוגה ב', בשטחי האש, המטווחים ועמדות המוצבים בחברון ובמשרדי המטה הכללי של צה"ל במגדלי הקריה בתל אביב. הספר, פרי מחקרו, מציג תמונה מורכבת הכוללת את ההתלבטויות והוויכוחים בדרגים הבכירים ביותר על דמותו ותפקידיו העתידיים של הצבא.

## קישורים חיצוניים
* 
* .
* דף הספר באתר "טקסט".
* .
* עמוס הראל, מלחמת מאה השנים, פרק מתוך הספר כפי שהועלה באתר אלכסון, 14.4.2013.
* אבי בקר, אכן, צבא העם, מקור ראשון,  12.04.2013.
* .
* .
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי 2013
קטגוריה:ספרי עיון בעברית: צבא וביטחון
קטגוריה:צה"ל: ספרים
קטגוריה:צה"ל: הכשרה ואימונים
קטגוריה:ספרי הוצאת כנרת
קטגוריה:ספרי זמורה ביתן