open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אדמה חרוכה

[ממוזער|שמאל|250px|"נסיגתו של [נפוליאון ממוסקבה", ציור של אדולף נורת'ן, בעת פלישתו לרוסיה. הרוסים נקטו נגדו בטקטיקה של "אדמה חרוכה" וכוחותיו גוועו מרעב ומכפור]]
"**אדמה חרוכה**" היא טקטיקה צבאית של נסיגה תוך הריסת כל דבר העשוי להיות שימושי לאויב, והשמדת מקורות אספקה (מזון, מים, דלק וכדומה) בכדי לעכב את התקדמות האויב. צבא יכול להשתמש בטקטיקה על אדמתו שלו, אך השימוש בה על אדמות אויב אסור על פי המשפט הבינלאומי.

## בימי קדם
הסקיתים השתמשו טקטיקה של אדמה חרוכה במלחמתם נגד דריווש הראשון מלך פרס. כאשר נסוגו הסקיתים, הם הרסו את מאגרי המזון והרעילו את הבארות. כתוצאה מכך, חלק גדול מאנשיו של דריווש מתו מרעב והתייבשות, וצבאו של דריווש הובס.
הגנרל היווני קסנופון כתב באנבסיס שהארמנים שרפו את יבולם ואת מקורות המזון שלהם לפני הגעתם של שכירי החרב היוונים.
גם הרומאים נהגו להרעיל את הבארות במקומות שנאלצו לסגת מהם.

## בעת החדשה
ביוני 1462, במהלך המרד של הולאכים, בהנהגת ולאד המשפד, נגד הכיבוש העות'מאני, שרפו המורדים הנסוגים את השדות והרעילו את הבארות במטרה להביא לנסיגת העות'מאנים.

בזמן מלחמות נפוליאון שמשה מדיניות אדמה חרוכה בהצלחה את ספרד ואת רוסיה. בניגוד לדעה הנפוצה, בעיקר בעקבות הרומן "מלחמה ושלום" של טולסטוי, האיש שהציע להשתמש בטקטיקה זו לראשונה לא היה קוטוזוב אלא מיכאיל ברקלאי דה טולי.

בעת מלחמת העולם השנייה, אחרי פלישת גרמניה הנאצית לברית המועצות ביוני 1941 במסגרת "מבצע ברברוסה", שרף הצבא האדום את מפעלי הנפט שלו כדי למנוע מהנאצים להשתמש בנפט. לקראת סוף המלחמה הוציא אדולף היטלר את צו נרון בה פקד על כוחותיו את נוהל "אדמה חרוכה" בעת נסיגת הכוחות הנאציים במרץ 1945.

קודם החזרת חצי האי סיני למצרים בשנת 1956, הרס חיל ההנדסה של צה"ל את התשתיות בחצי האי. גדוד 601 שביצע את המשימה זכה בצל"ש יחידתי בשל כך. המבצע כונה "מבצע עמורה", רמז להשמדת סדום ועמורה לפי האמור בתנ"ך, שנותרו לבסוף 'גפרית ומלח, שרפה כל ארצה, לא תזרע ולא תצמיח ולא יעלה בה כל עשב'.

בפברואר 1991 כאשר הכוחות העיראקיים נסוגו מכווית במהלך מלחמת המפרץ, הם בזזו את בתי התושבים ואת ארמון המלוכה הכוויתי, והבעירו בארות נפט, בנוהל אדמה חרוכה. כתוצאה מכך הבארות החלו לבעור למספר ימים ואף למשך מספר שבועות, עד שהצליחו לכבותן לאחר המלחמה.

## אמנת ז'נבה
האסטרטגיה של השמדת אספקת מזון של האוכלוסייה האזרחית באזור עימות נאסר על פי סעיף 54 לפרוטוקול הראשון של אמנת ז'נבה הרביעית משנת 1977. הקטע הרלוונטי האומר:

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקטיקה צבאית
קטגוריה:דימויים
הפועל הצעיר

**הפועל הצעיר** (בראשי תיבות: **הפוה"צ**) הייתה מפלגת פועלים ציונית בארץ ישראל, שמטרותיה היו הגשמת הציונות ויצירת חברה עברית עובדת ואשר ראתה מתפקידה לפעול למען כיבוש העבודה במושבות ובערים ולהחייאת התרבות העברית. התנועה הושפעה מאוד מתורתו של א"ד גורדון. המפלגה נוסדה ב-1905. ב-1930 התאחדה עם "אחדות העבודה" למפלגת פועלי ארץ ישראל, מפא"י, שבראשה עמד דוד בן-גוריון.

## היסטוריה
מפלגת הפועל הצעיר נוסדה בפתח תקווה בשנת 1905 על ידי יוצאי תנועת "צעירי ציון" בגולה.
המפלגה הייתה הראשונה שהוקמה בארץ ישראל והיא לא נשענה על מפלגת-אם בגולה.
מזכירה הראשון היה רפאל סברדלוב, אשר כיהן בתפקידו עד 1908. חברי המפלגה שללו את תורת מרקס ואת מלחמת המעמדות, והתנגדו להשתתפות בארגונים הסוציאליסטיים הבינלאומיים דוגמת האינטרנציונל הסוציאליסטי. בשנת 1907 נוסד עיתונה של המפלגה, "הפועל הצעיר", שעורכו הראשון היה יוסף אהרונוביץ'. בשנת 1908 הוציאו קול קורא לצעירי היהודים בגולה לעלות לארץ ישראל ולהגשים את הציונות הלכה למעשה בכל ענפי המשק ובייחוד בחקלאות.

חברי "הפועל הצעיר" היו בין ראשוני ההתיישבות בקבוצת דגניה ובמושב נהלל, וחלקם רב בהקמת ההסתדרות החקלאית. יחד עם "אחדות העבודה" ייסדה מפלגת "הפועל הצעיר" את הסתדרות העובדים הכללית.

קשרי המפלגה מלפני מלחמת העולם הראשונה עם "צעירי ציון" בגולה נתהדקו, וב-26 במרץ 1920 התכנסה ועידת פראג. בספר "נפתולי דור" נאמר: "אל הוועידה באו חמשים ציר מהסתדרויות "הפועל הצעיר" ו"צעירי ציון" בארץ ישראל, אוקראיינה, רוסיה, פולין, גרמניה, אוסטריה, צ'כוסלובקיה ועוד וכ-500 אורחים". בוועידה זו הוקמה "ההתאחדות העולמית של 'הפועל הצעיר' ו'צעירי ציון'".

שלושת הזרמים העיקריים בוועידה היו "הפועל הצעיר" בארץ ישראל, בראשות יוסף שפרינצק ואליעזר יפה; "הפועל הצעיר" במערב אירופה, בראשות רוברט ולטש; ו"צעירי ציון" במזרח אירופה, בראשות אליעזר קפלן. דמות מרכזית בוועידה היה אהרון דוד גורדון ומילא אחריו מרטין בובר. היה ויכוח חריף בשאלות היסוד של התנועה: "צעירי ציון" מפולין דרשו הזדהות עם התנועה הסוציאליסטית הבינלאומית, "הפועל הצעיר" מארץ ישראל התנגד לכך נמרצות; "הפועל הצעיר" המערבי נקט עמדה מתונה יותר. היו חילוקי דעות גם בשאלות יסוד נוספות: "הפועל הצעיר" הארץ-ישראלי דגל בשלילה מוחלטת של הגולה ודרש להתרכז בעבודה חלוצית בארץ. "צעירי ציון" רצו לשים דגש חזק יותר על ארגון היהודים בגולה במטרה לפתור גם את בעיותיהם המיידיות. החלטות הוועידה התקבלו ברוח "סינתטית", המשלבת את שני הכיוונים, דבר שאפשר להקים את ה"התאחדות".
ממוזער|כרטיס חבר של עדה פישמן במפלגת הפועל הצעיר תרפא 1921
בשנת 1923 חלה תמורה ב"הפועל הצעיר" ביחסה אל הסוציאליזם ותנועת הפועלים הבינלאומית, ואף שלחה משקיפים אל קונגרס האינטרנציונל הסוציאליסטי בהמבורג.

בשנת 1930 התאחדה המפלגה עם "אחדות העבודה" ב"מפלגת פועלי ארץ ישראל" (מפא"י).

מנהיגיה הבולטים של המפלגה היו יוסף שפרינצק, יוסף אהרונוביץ', אליעזר קפלן, פנחס לבון, ד"ר יעקב טהון וד"ר חיים ארלוזורוב.

## ראו גם
* העלייה השנייה

## לקריאה נוספת
* ב. וסט (עורך), **נפתולי דור** (קובץ מאמרים זכרונות ותעודות, מהדורה שנייה), משלחת חוץ של צעירי ציון התאחדות ברוסיה, תש"ז-1947.
* יוסף שפירא, **הפועל הצעיר: הרעיון והמעשה**. תל אביב: עיינות, 1968.
* מאיר חזן, **מתינות: הגישה המתונה בהפועל הצעיר ובמפא"י, 1905-1945**, תל אביב: הוצאת עם עובד, 2009

## קישורים חיצוניים

* 
* 
*  - סקירה על הספר "מתינות"

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ציונות סוציאליסטית
קטגוריה:מפלגות ביישוב
קטגוריה:העלייה השנייה
גוזל

ממוזער|שמאל|200px|תרשים הבדל בין גוזלים לאפרוחים.
[ממוזער|שמאל|200px|גוזלי [שחרור אמריקאי]]
[ממוזער|[סנונית רפתות מאכילה את גוזליה]]
[ממוזער|גוזלים של [יאורית מצרית על הדשא בפארק ליאופולד  ליד הפרלמנט האירופי בבריסל]]

**גּוֹזָל** הוא צאצא של עופות הבוקע מן הביצה במצב בלתי מפותח, בו הוא לא יכול לעזוב את הקן, והוריו מאכילים אותו. יש גוזלים שבוקעים מן הביצה כשעיניהם עצומות והפלומה שלהם דלילה. יש גוזלים הבוקעים במצב שעיניהם פקוחות וכל גופם מכוסה פלומה צפופה.

בעברית המודרנית אפרוח יכול לפרוח מהקן כבר ביומו הראשון, ואילו הגוזל תלוי בהוריו וגוזל מהם את מזונם.

## ראו גם
* אפרוח - ולד הבוקע מהביצה כאשר הוא מפותח ועצמאי יותר מאשר גוזל
* פרחון
* אבקוע
* תטולה

## קישורים חיצוניים

* אפרוח וגוזל, באתר "השפה העברית"
* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:עופות
קטגוריה:רבייה בבעלי חיים
אפרוח

ממוזער|שמאל|200px|תרשים הבדל בין גוזלים לאפרוחים.
שמאל|ממוזער|250px|אפרוחים בני יום אחד
[ממוזער|250px|[מרגון גדול עם אפרוחים על גבו.]]
[ממוזער|250px|[חלוציות|חלוצות עוזרות לאפרוחים להיכנס ל"אומנת" בלול קיבוץ גבת כדי לחמם אותם. ה"אומנת" שימשה לחימום האפרוחים על ידי מקום סגור נמוך עם נורת חשמל שהפיצה אור וחום במרכזה.]]
**אפרוח** הוא אבקוע שהוא צאצא של עוף מקבוצת עוזבי קן על הקרקע, הבוקע מביצתו כשהוא מכוסה פלומה ופקוח עיניים. האפרוח מסוגל לעמוד וללכת על רגליו ולאכול בכוחות עצמו ללא עזרת הוריו כבר מיומו הראשון, אולם ברוב המינים הוא יהיה עדיין תלוי בהוריו לצורך הגנה מטורפים ומציאת מקורות מזון ומחסה, ולעיתים גם לצורך תהליך החתמה ולימוד התנהגות שתשמש אותו להישרדותו במהלך חייו הבוגרים.

עופות המולידים אפרוחים הם תרנגולים, שלווים, פסיונים וברווזיים (ברווזים, אווזים וברבורים), יענים (יען, אמו, ננדו), סיקסקים, לעומת דורסים, ציפורי שיר, יונים ותוכים, המולידים גוזלים.

## פולקלור
בשיר יונתן הקטן מתואר כי יונתן טיפס על העץ ואפרוחים חיפש, עוד נמצא גם בשיר קַן צִפּוֹר של חיים נחמן ביאליק במשפט "יָשֵׁן לוֹ אֶפְרוֹחַ זָעִיר". ההבחנה בין גוזל לאפרוח לא הייתה קיימת בתקופה בה נכתב השיר. בעברית המודרנית אפרוח יכול לפרוח מהקן כבר ביומו הראשון ואילו הגוזל תלוי בהוריו וגוזל מהם את מזונם.

## בהלכה
לדעת רבי אליעזר בן יעקב אין אפשרות לאכול על ידי שחיטה אפרוח כל עוד לא נפקחו עיניו. חכמים חלקו על כך והכשירו את האפרוח.
הרי"ף והרמב"ם מתירים את האפרוח מיד, ואילו הרא"ש אוסר עד שייפקחו עיניו, כרבי אליעזר בן יעקב.

## ראו גם
* גוזל – ולד הבוקע מהביצה כאשר הוא חסר ישע.
* פרחון
* דגירה
* קיטום מקור
* תטולה

## קישורים חיצוניים

* אפרוח וגוזל, באתר "השפה העברית"
* אפרוחים שחורים, באתר יוטיוב
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:עופות
קטגוריה:רבייה בבעלי חיים
יהדות רבנית

**רבניים** (או **רבנים** ובהקשרים מחקריים גם **יהדות רבנית**) הוא כינוי ליהודים הנוהגים על פי ההלכה הנלמדת מהתורה שבעל פה (המשנה והתלמוד). הכינוי נפוץ בעיקר בתקופה שבה הייתה נוכחות לא מבוטלת של הקראים (המאה ה-9 – המאה ה-13). משקיעתה של היהדות הקראית, נעשה שימוש הולך ופוחת בכינוי "רבניים", מאחר שכמעט כל היהודים היו רבניים, כך שהוא נותר בשימוש רק בהקשרים פולמוסיים או מחקריים. הדומיננטיות המוחלטת של היהדות הרבנית מביאה לכך שהביטויים "יהדות" ו"יהודי" מתייחסים, אם לא צוין במפורש אחרת, לבני עדה זו. 

במחקר המונח משמש לתיאור ממשיכיהם של הפרושים, מאז הפיכתם לקבוצה הדומיננטית ביהודה והגליל במאות הרביעית והחמישית לספירה, במקביל ולאחר הפילוג עם הנצרות. ההנהגה הרבנית התגבשה בארץ ישראל ובבל אם כי ככל הידוע, השפעתה על התפוצה היהודית הגדולה דוברת-היוונית במערב הייתה מוגבלת ביותר. הידיעות על עליית הרבנים מועטות ונשאבות בעיקר מהמקורות שכתבו בעצמם, אך נראה כי למרות ההשפעה הפרושית המכרעת עליהם, אין לראות בהם המשך סתם לכיתה הפרושית בימי בית שני אלא תופעה בפני עצמה; וכי במאה השנייה ואפילו השלישית היוו עדיין כח קטן וחלש יחסית, ורק בהדרגה השיגו מעמד בכורה בעולם היהודי שכל מבנהו וזהותו ספגו מהלומה עקב חורבן המקדש. תהליך התפשטותם בכל התפוצה היה איטי וממושך: אפילו במאה התשיעית, ישנם דיווחים על יהודים שלא קיימו הנהגות רבניות (ואין מדובר על קראים) באירופה הנוצרית.

הקראים, שדחו את התורה שבעל פה, ולא קיבלו את פסיקות הגאונים, היוו קבוצה קטנה יותר בקרב היהודים ביחס לרבניים. מרבית היהודים היו רבניים, והם נחלקו באותה תקופה בין שני מרכזים – המרכז הבבלי, על שתי ישיבותיו, והמרכז הארצישראלי, שהיוו שתי חטיבות הלכתיות ומנהלתיות. היהדות הרבנית המשיכה את זרם הפרושים של תקופת בית שני, ומתאפיינת בהתבססות ההלכה על התורה שבכתב והתורה שבעל פה, הכוללת את המשנה, התוספתא, התלמוד הירושלמי והתלמוד הבבלי, מדרשי ההלכה ומדרשי האגדה. 

היחסים בין הרבניים ובין הקראים היו מורכבים. הרבניים והקראים בארץ ישראל הרבו להתקוטט ביניהם, עד כי השלטונות נאלצו לעיתים להתערב. במצרים, לעומת זאת, שררו יחסים ידידותיים, במיוחד בקרב השכבות הגבוהות. ככלל, הקראים חשו ופעלו כחלק אינטגרלי מהקהילה הכלל-יהודית. כך, למשל, נישואים בין הרבניים והקראים היו שכיחים. כמו כן, היו גאונים שביקשו וקיבלו סיוע פוליטי וכספי מנכבדים קראיים. היו גם תעניות ותפילות משותפות בעת צרה, וגם איסופי כספים משותפים. אדם אשר תרם הן לרבניים והן לקראים זכה לתואר "פאר שתי הפאות". יחסם של מנהיגי הרבניים לקראים היה לרוב שלילי, כאשר הפולמוסן הגדול בסוגיה זו היה רב סעדיה גאון.

דוגמה לשימוש במונח "רבנים" לעומת "קראים" ניתן לראות בחיבורו הפילוסופי של רבי יהודה הלוי, "הכוזרי", שנכתב במאה ה-12:

## לקריאה נוספת
*Hayim Lapin, **Rabbis as Romans: The Rabbinic Movement in Palestine**, 100–400 CE, הוצאת אוניברסיטת אוקספורד, 2012. 
* דורון מנדלס, אריה אדרעי, A Split Jewish Diaspora: Its Dramatic Consequences,, Journal for the Study of Pseudoepigrapha, כרך 16, גיליון 2, 2007.; מנדלס, אדרעי, A Split Jewish Diaspora: Its Dramatic Consequences II, שם, כרך 17, גיליון 3, 2008.

## קישורים חיצוניים

* 
* Rabbinic Judaism ב-Oxford Bibliographies.

## הערות שוליים

קטגוריה:זרמים ביהדות
מפגשים ברכס - הנוער הלאומי

שמאל|250px|סמליל הלהקה
שמאל|ממוזער|250px|להקת הנוער הלאומי, 2009
שמאל|ממוזער|250px|מתוך המחזמר "מלאכים בלבן"- הנוער הלאומי, 2009
**להקת מפגשים ברכס - הנוער הלאומי** היא להקת הייצוג של העיר חיפה ותנועת הנוער הלאומי. הלהקה היא תוצר של איחוד, שנעשה בשנת 2010, של שתי להקות נוער: מפגשים ברכס, הלהקה הייצוגית של עיריית חיפה; ולהקת הנוער הלאומי, להקת הייצוג של תנועת הנוער הלאומי. 

במאי 2013 התפרק איחוד הלהקות, וכל להקה חזרה לפעול לחוד.

המנהל המוזיקלי של הלהקה ה"מאוחדת" הוא הלל שטרית.

## להקת מפגשים ברכס
**להקת מפגשים ברכס** הוא שמן של שלוש להקות הנוער הייצוגיות של העיר חיפה. היא הוקמה בשנת 1986. הלהקה הבוגרת הופיעה במשך מספר עונות בתוכנית "זהו זה!" בטלוויזיה החינוכית. הלהקה מורכבת משלוש קבוצות - הלהקה הבוגרת, כיתות י' עד יב'; הלהקה הצעירה, כיתות ז' עד ט'; ולהקת קטנטנים, כיתות ד' עד ו'. מנהלה המוזיקלי הוא הלל שטרית.

## להקת הנוער הלאומי
**להקת הנוער הלאומי** היא הלהקה הייצוגית של תנועת הנוער הלאומי, העוסקת בשירה ומשחק. הלהקה הוקמה בשנת 1989 על ידי שלמה (מומי הרצוג), ומאז פועלת בחיפה ובבאר שבע. הלהקה נחשבת מהקמתה ועד היום לאחת מהלהקות המובילות והטובות בארץ, ומופיעה בכל רחבי הארץ באירועים וטקסים של תנועות הנוער. ידוענים שפעלו בעבר הלהקה: שירי מימון, אילנית לוי, הדס מורנו וגיל ססובר.

## הפקות אחרי האיחוד
* 2011 - "להיות/to be"
* 2012 - "מרימים ווליום"

## קישורים חיצוניים
* 

* דף להקת הנוער הלאומי

קטגוריה:חיפה: מוזיקה
קטגוריה:להקות נוער ישראליות
משפט לגראנז' (תורת החבורות)

**משפט לגראנז**' הוא אחד המשפטים היסודיים בתורת החבורות הסופיות. המשפט קובע שאם G חבורה סופית ו-H\sube G תת-חבורה שלה, אז הסדר של H מחלק את הסדר של G, כלומר \frac הוא מספר שלם. המשפט נקרא על שם ז'וזף לואי לגראנז'.

מן המשפט אפשר מיד להסיק שהסדר של כל איבר בחבורה סופית מחלק את סדר החבורה (מכיוון שהחבורה הנוצרת על ידי x היא תת-חבורה, והסדר שלה שווה לסדר של x). במילים אחרות, אם G חבורה סופית אז g^=e לכל g\in G. עובדה זו פותחת את האפשרות לנתח מבנה של חבורות סופיות באמצעות הסדרים של האיברים השונים. זוהי גם הוכחה כמעט מיידית למשפט אוילר.

אם G חבורה אבלית, אז יש לה תת-חבורה מכל סדר המחלק את |G|. תכונה זו, המהווה מעין היפוך של משפט לגראנז', אינה נכונה בחבורות כלליות – הדוגמה הקטנה ביותר היא חבורת התמורות הזוגיות A_4, שהיא חבורה מסדר 12 ואין לה אף תת-חבורה מסדר 6.

לגראנז' פרסם את המשפט ב-1770, בעבודתו על שורשים של פולינומים, יותר ממחצית המאה לפני לידתה של תורת החבורות. באותו זמן, המשפט קבע שמספר הערכים השונים שאפשר לקבל מפונקציה של n משתנים על ידי החלפת המשתנים זה בזה מחלק תמיד את n!. הקשר לניסוח המודרני של המשפט הוא שקבוצת התמורות של משתני הפונקציה שאינם משנים אותה (הפונקציה סימטרית ביחס אליהן) היא תת-חבורה H של החבורה הסימטרית של n משתנים (הכוללת n! איברים). מספר הפונקציות השונות המתקבלות מהפונקציה על ידי חילוף סדר המשתנים שווה לאינדקס של H בחבורה הסימטרית, n!/|H|.

## הוכחת המשפט
לצורך הוכחת המשפט נוכיח שני דברים - ראשית, שקבוצת כל המחלקות (קוסטים) השמאליות של H מהווה חלוקה של G, ושנית, שגודלה של כל מחלקה כזו שווה לסדר של H.

לצורך הטענה הראשונה, די להראות שהקבוצות aH זרות זו לזו. אכן, אם x\in aH אז xH\sube aHH=aH, ומאידך אפשר לכתוב x=ah עבור h\in H, ולכן גם a=xh^{-1}\in xH, כך ש-aH\sube xH ולכן xH=aH. כעת, אם  aH\cap bH\ne\varnothing, אז יש x\in aH\cap bH ולכן aH=xH=bH.

כעת נראה כי גודלה של כל מחלקה של H שווה לסדר H. לשם כך נבנה פונקציה חד-חד-ערכית מ-H על מחלקה \ aH כלשהי שלה.

ההתאמה f:H\to aH תיבנה כך: f(h)=ah.

נראה כי זו התאמה חד-חד-ערכית: נניח כי f(h_1)=f(h_2) אז ah_1=ah_2 ואחרי צמצום נקבל h_1=h_2.

נראה כי זו התאמה על: יהי x\in aH, אז על פי הגדרת המחלקה, \exists h\in H:x=ah ולכן f(h)=x.

על כן הקבוצות H,aH שקולות, כלומר |H|=|aH|.

כעת, לכל איבר ב-G ידוע שהוא שייך למחלקה כלשהי של H. לכן מספר האיברים ב-G הוא סכום מספר האיברים בכל המחלקות של H. יש מספר סופי של מחלקות, כי יש מספר סופי של איברים ב-G. יהי k מספר המחלקות, אז k\cdot|H|=|G|, כלומר סדר H מחלק את סדר G, כפי שהיה להוכיח.

## קישורים חיצוניים
*

לגראנז'
חתול (סוג)

[ממוזער|[חתול שחור רגל]]
**חתול** (שם מדעי: *Felis*) הוא סוג במשפחת החתוליים, תחילה מוינו החתולים לסוגים לפי גודלם (החתולים הקטנים), אך בעקבות התפתחות המדע והידע הגנטי סווגו מחדש לסוגים. מיני החתולים חיים בכל היבשות, למעט אוסטרליה. חלקם מצויים בסכנת הכחדה.

## מיני החתולים
* חתול בר אפריקני (*Felis lybica*)
* חתול בר אירופי (*Felis silvestris)*
* חתול חולות (*Felis margarita*)
* חתול ביצות (*Felis chaus*)
* חתול שחור-רגל (*Felis nigripes*)
* חתול מדבר סיני (*Felis bieti*)
* חתול הבית (*Felis catus)*

**מינים נכחדים**:
* חתול לוננסיס או חתול מרטל (*Felis lunensis*)
* חתול אטיקה (*Felis attica*)

## קישורים חיצוניים

* ?Secret life of the cat: What do our feline companions get up to

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:חתולים קטנים
אטיולוגיה

**אֶטְיוֹלוֹגְיָה** (מיוונית: **αιτιολογία**, תרגום לעברית: "תורת הסיבות". על פי האקדמיה ללשון העברית: **מערך הסיבות**) היא חקר הסיבות, הגורמים והמקורות של תופעה מסוימת. המונח משמש ברפואה, בפסיכולוגיה, בביולוגיה, בהיסטוריה, בארכאולוגיה, בתאולוגיה, בקרימינולוגיה, בפילוסופיה ועוד.

בבסיס האטיולוגיה עומדת הנחת הקשר מסוֹבב-מסוּבב (או: סיבה-תוצאה). כלומר לכל תופעה בעולם קדמה סיבה שחוללה אותה. הקשר סיבה-מסוּבב היא הנחה העומדת בבסיס המחקר המדעי. החקירה האטיולוגית מנסה לגלות את הסיבה או שרשרת הסיבות שחוללו תופעה כלשהי בעולם. ברפואה, למשל, עוסק המחקר האטיולוגי בסיבות למחלות או תופעות פתולוגיות אחרות.

## סיפור אטיולוגי
מיתוס אטיולוגי, או סיפור אטיולוגי, הוא סיפור שבא להסביר מנהג, מסורת, נורמה חברתית או תופעה אחרת, טבעית או חברתית. בספר בראשית, ישנן מיתולוגיות אטיולוגיות רבות, כגון צורתו של הנחש המוסברת כעונש שהוטל עליו בידי האל על שפיתה את אדם וחוה לאכול מעץ הדעת, קיומן של שפות שונות מוסברת באמצעות סיפור מגדל בבל, והקשת בענן, בעקבות המבול, היא אות אלוהי לכך שלא יהיה מבול נוסף.

סיפור אטיולוגי יכול להיות אמיתי, בדיוני או עירוב של שניהם גם יחד.

## ראו גם
* סיבתיות
* מיתוס

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מיתולוגיה
קטגוריה:סוגות ספרותיות
קטגוריה:ארכאולוגיה
קטגוריה:רפואה
קטגוריה:לוגיקה
קטגוריה:פילוסופיה של המדע
באנג

שמאל|ממוזער|180px|באנג מזכוכית
**באנג** (מתאית: **บ้อง**, "קנה חלול") הוא כלי עישון המורכב מבקבוק ובחלקו התחתון מחובר צינור דק (הנקרא 'מבחנה') אשר בקצהו קונוס (הקרוי 'ראש'). הבאנג מכיל בתוכו כמות קטנה של מים המשמשים לקירור וסינון העשן. השימוש העיקרי בבאנג הוא עישון קנאביס לתוצריו השונים, וכן בתוצרים ג'אראס וחשיש, אך גם סמים אחרים כדוגמת סלוויה דיווינורום ואף לעישון טבק.

## שימוש
עישון בבאנג מתבצע על ידי קביעת החומר לעישון בקונוס ("ראש") שבקצה המבחנה היוצאת מצד הבאנג, שריפתם ושאיפת העשן דרך הפיה. בעת השימוש בו על הבאנג להכיל בתוכו כמות קטנה של מים המשמשים לקירור העשן וסינון חלקיקים כבדים מהעשן.

בשל היותו כלי פשוט ניתן לייצר את הבאנג באופן ביתי מבקבוק פלסטי או מכל דומה, או לרכוש באנג זכוכית. גרסה של באנג הקרויה "באקט" (Bukket) היא ביסודה אלתור ביתי שמרכיביו הם דלי ובקבוק משקה.

## השפעה
עישון באמצעות באנג מביא להשפעה חזקה ומהירה יותר של הסם מאשר בגלגול לסיגריה וזאת בשל כמות הסם הגדולה יחסית הנצרכת בפרק זמן קצר ובנוסף מהסיבה שהחומר הפעיל המרכזי (THC) בקנאביס מתאדה בטמפרטורות גבוהות (צינורית המתכת או הזכוכית מאפשרות הגעה לטמפרטורות גבוהות מאשר נייר). אמצעי זה חוסך את שאיפת הכימיקלים המצויים בנייר הגלגול שנשרף (העשוי על פי רוב מנייר אורז או קנאביס). מרבית החומרים הרעילים הנמצאים בעשן (למשל עשן הטבק המשמש לעיתים לדילול הקנאביס) מסיסים במים (בעוד שמסיסות ה-THC במים נמוכה עד מאד) ומעבר העשן במים מקרר אותו, ומקטין את כמות החומרים המזיקים המגיעים לריאות המעשן. שאיפת העשן החם עלולה לגרום לנזקים ודלקות בקנה הנשימה.

## סכנות
המים המשמשים לסינון אינם מסננים את כל החומרים הרעילים. ישנו קשר בין עישון מריחואנה באמצעות באנג למחלות ריאה, זיהומים ודלקות בדרכי הנשימה. במחקר משנת 2008 נמצא כי 33.3% מהמשתמשים דיווחו על שיעול, 32.4% על קוצר נשימה, ו-10.5% על כאבים בחזה לאחר השימוש בבאנג. השימוש בבקבוק פלסטיק בתור באנג עלול להשפיע לרעה על בריאות המשתמשים בשל הכימיקלים המשתחררים מהפלסטיק כאשר הוא מתחמם.

בנוסף, עישון קנביס באמצעות באנג עלול לגרום להפרעות בתפקוד הסנסורי, כולל עיוותי בתפיסות והזיות, וחרדה. ההשפעה החזקה והמהירה של הסם עלולה להחמיר את התסמינים הפסיכיאטריים אצל אנשים רגישים.

## מעמד חוקי
בישראל אישרה הכנסת ב-24 ביוני 2008 תיקון לפקודת הסמים המסוכנים, שבו נאסר ייצורם ושיווקם של כלים המשמשים לצריכת חומרים אסורים, כגון באנג (וזהו גם הכלי היחידי שנכתב בפקודה), ונקבע
עונש מאסר של חמש שנים למפר הוראה זו.

## ראו גם

* מאדה
* צ'ילום
* נרגילה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כלי עישון
קטגוריה:כלים לצריכת קנאביס
קטגוריה:סין: המצאות
בומרנג

ממוזער|250px
**בומרנג** הוא נשק עשוי עץ שנועד לזריקה, בעבר לצורכי ציד, כיום משמש בעיקר לספורט ופנאי. הבומרנג מסתחרר תוך כדי מעופו באוויר, ויכול לגמוא מרחקים ארוכים. בומרנגים רבים מתוכננים כך שאם הם נזרקים בצורה נכונה, הם עפים במעגל גדול וחוזרים לנקודת המוצא.

## היסטוריה

מתקנים דמויי בומרנג, כולל "מקלות הטלה", היו בשימוש בכל העולם למטרות ציד, פולחן ופנאי. מקורם לא ברור די צורכו. מחקרים הראו ששבטים קדומים באירופה השתמשו בסוגים מיוחדים של קרדומי השלכה. כמו כן, במצרים העתיקה היה מקל מיוחד שהשימוש בו היה מותר רק לפרעונים, כדי לצוד ציפורים. אולם הארץ המפורסמת ביותר בבומרנגים שלה היא אוסטרליה, שם השתמשו האבוריג'ינים בבומרנגים אלפי שנים.

כיום, בומרנגים משמשים בעיקר לספורט. ישנם סוגים שונים של תחרויות - מהירות, דיוק החזרה, זמן ממושך ביותר באוויר, סיבולת (מספר תפיסות בחמש דקות של השלכה), פעלולי זריקה ומרחק. הבומרנג הספורטיבי המודרני, שלעיתים מכונה פשוט "בום", עשוי מעץ לביד פיני, פלסטיק, או חומרים מרוכבים, ומגיע בצורות וצבעים שונים. רוב הבומרנגים הספורטיביים שוקלים פחות מ-100 גרם, כשבומרנגים שנועדו לשהייה מקסימלית באוויר שוקלים לרוב פחות מ-25 גרם.

הבומרנג מותאם ליד בה הוא נזרק. מיוצרים בומרנגים מיוחדים לשמאליים.

כל שנה זוגית נערכים משחקי גביע העולם בבומרנג, כשארצות הברית וגרמניה שולחות את הנבחרות המובילות. שיאי העולם מתועדים על ידי איגוד הבומרנג העולמי וכוללים 80 תפיסות ב-5 דקות, 5 תפיסות ב-14.6 שניות, ומרחק שיא של 238 מטר, שממנו חזר הבומרנג במדויק לזורק.

## דרך פעולה
בומרנגים החוזרים לנקודת המוצא לאחר שנזרקים, בנויים משתי כנפיים, או יותר, המחוברות יחד. צורת הכנפיים היא אווירודינמית בדומה לכנף של מטוס. זריקת בומרנג מסוג זה מתבצעת כאשר כנפיו מאונכות לקרקע. בזריקה מקנים לכנפיים תנועה סיבובית בנוסף לתנועה קדימה. בזכות מבנה הכנפיים, התנועה שלהם באוויר גורמת לדחיקה של אוויר במאונך לכיוון התקדמות הבומרנג – ולפיכך (לפי החוק השלישי של ניוטון) לכוח אווירודינמי הדוחף את הבומרנג לכיוון המנוגד לכיוון דחיקת האוויר. אולם התנועה הסיבובית של הכנפיים גורמת לכך שתמיד חלק מהכנפיים יהיו בכיוון התקדמות הבומרנג וחלקם ינועו כנגד הכיוון, מה שגורם לכוחות אווירודינמיים לא מאוזנים הפועלים על הבומרנג. כל הכוחות הנ"ל, הפועלים לאורך מסלול תעופתו, דוחפים את הבומרנג וגורמים לו לנוע במסלול אליפטי, ולחזור בסופו של דבר לנקודת המוצא ממנה נזרק.

## קישורים חיצוניים

* 
*  
* 

קטגוריה:ענפי ספורט
קטגוריה:נשק קר
קטגוריה:אבוריג'ינים
קטגוריה:קליעה למטרה
קטגוריה:נשק הטלה
קטגוריה:צעצועים מעופפים
הגנה ברלינאית

בשחמט, **הגנה ברלינאית** היא וריאנט של הפתיחה הספרדית המתאפיינת בכך שבמסע השלישי, השחור מגיב על המסע 3. רב5 במסע 3... פו6.





עמדת המוצא של **ההגנה הברלינאית**, אחרי 3...פו6

ההגנה הברלינאית מקוטלגת בשיטת אנציקלופדיית פתיחות שחמט בין c65-c59.

להגנה הברלינאית יש מוניטין של יציבות במחיר של נטייה לתוצאת תיקו במשחק. הסטטיסטיקה מלמדת שהלבן משיג תוצאה של כ-56% בפתיחה זו, בדומה לתוצאה של הלבן בכלל ההגנה הספרדית; אך 37% מהמשחקים בפתיחה זו מסתיימים בתיקו, בהשוואה ל-30% במשחקים באופן כללי. 

אלוף העולם בשחמט, עמנואל לסקר (וכן אחרים) נקטו בפתיחה זו בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 ובדרך כלל המשחק נמשך 4. 0-0 ד6 בסגנון של הסתעפות שטייניץ. בגישה זו השימוש נהיה נדיר משום שנחשבה לפסיבית. רב-אמן  ארתור ביסגייר שיחק פתיחה זו במשך עשרות שנים, אך תמיד העדיף את ההסתעפות 4. 0-0 פ:ה4. בשנת 2000 השתמש ולדימיר קראמניק בהגנה הברלינאית כדרך להוציא תיקו מול גארי קספרוב באליפות העולם בשחמט, לאחר דו-קרב זה זכתה הפתיחה לתחייה ואפילו שחקנים עם סגנון דינמי כאלכסיי שירוב ווסלין טופאלוב ניסו אותה. 

משום שמסעו השלישי של השחור לא מאיים לזכות ברגלי ה' (אם השחור מכה אותו, הלבן יכה את הרגלי ב-ה5), הלבן בדרך כלל מצריח באגף המלך. לאחר 4. 0-0 שחור יכול לבחור או במסע הסולידי 4...פ:ה4 או במסע הלוחמני 4...רג5 (ההסתעפות הברלינאית הקלאסית). לאחר 4...פ:ה4 5. ד4 (5. צה1 פד6 6. פ:ה5 גם מתקבל על הדעת) פד6 6. ר:ג6 ד:ג6 7. ד:ה5 פו5 8. מה:ד8+ מ:ד8 מעריכים כי ללבן יתרון קטן בהתפתחות לאור מבנה טוב יותר של הרגלים שלו ולאור מיקומו המפוקפק של המלך השחור. מנגד לשחור זוג רצים ולעמדתו אין חולשות, וכך קשה ללבן לייצר לחץ אמיתי על עמדתו, ואמנם, כל ארבעת המשחקים בהם שיחק קרמניק בשחור מול קספרוב הסתיימו בתיקו. 

## הערות שוליים

ברלינאית, הגנה
משלים (מתמטיקה)

בתורת הקבוצות, **משלים** של קבוצה G  (באנגלית: G  **complement** of set) הוא קבוצה אחרת, אשר מכילה את כל האיברים שאינם נמצאים ב-G . זאת ביחס לקבוצה U  כלשהי שהיא "הקבוצה האוניברסלית" - קבוצה שבהקשר הנוכחי של הדיון, כל קבוצה שעליה נדבר היא תת קבוצה של U .

על-פי הגדרה זו, האיחוד של קבוצת G  והמשלים של G  הוא הקבוצה U , ואילו החיתוך ביניהן הוא קבוצה ריקה.

## הגדרה פורמלית
[שמאל|ממוזער|250px|[דיאגרמת ון של המשלים של G  בקבוצת U  הוא השטח המסומן בצבע אפור.]]
תהא U קבוצה, ותהא G\subseteq U קבוצה חלקית שלה. אז המשלים של G  ב-U יוגדר כך: G^\complement=U-G. סימונים מקובלים נוסף למשלים הם G',\ \complement_UG,\ \overline G,\ -G. עם זאת, הסימון \overline G מתנגש לעיתים עם שימושים אחרים של הסימון בקו עליון, ולכן מקובל להימנע ממנו.

## דוגמה
תהא קבוצה N  המכילה את כל המספרים הטבעיים .

תהא קבוצה A  המכילה רק את המספרים הטבעיים הזוגיים . הקבוצה B  היא המשלים של A  ביחס ל-N  אם היא מכילה את המספרים המוכלים ב-N  אך לא ב-A , כלומר את המספרים הטבעיים האי זוגיים .

ניתן לראות כי החיתוך של A  עם B  נותן קבוצה ריקה, בעוד שאיחודן יוצר את הקבוצה N .

## תכונות בסיסיות
A^{\complement\complement}=A, כלומר המשלים של המשלים של קבוצה הוא הקבוצה עצמה.

A \cap A^\complement=\emptyset, כלומר, חיתוך קבוצה והמשלים שלה שווה לקבוצה הריקה.

A \cup A^\complement=U, כלומר, איחוד קבוצה והמשלים שלה שווה לקבוצה האוניברסלית.

U^\complement=\emptyset, כלומר המשלים של הקבוצה האוניברסלית הוא הקבוצה הריקה.

\emptyset^\complement=U, כלומר המשלים של הקבוצה הריקה הוא הקבוצה האוניברסלית.

## כללי דה מורגן
כללי דה מורגן קושרים את הפעולות "איחוד", "חיתוך", "משלים". בכתיב פורמלי הם מוצגים כך:
:(A\cap B)^\complement=A^\complement\cup B^\complement

:(A\cup B)^\complement=A^\complement\cap B^\complement

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תורת הקבוצות
קטגוריה:פעולות אונאריות
פרדוקס של מסע בזמן

**פרדוקס של מסע בזמן** הוא שם כולל למספר מצבים של פרדוקס, של "מצב שלא ייתכן" הנובע משינוי של אירועים שקרו בעבר. פרדוקסים כאלה הם מצב בו רעיון של מסע בזמן לא משתלב עם ההיגיון האנושי.

הסיבה העיקרית לפרדוקסים מסוג זה היא ההנחה כי קיים ציר זמן אחד ויחיד.
שכן קיום של כמה צירי זמן נפרדים, מעין עולמות מקבילים, פותר לבטח את הפרדוקס.

ישנם מספר פרדוקסי זמן ידועים. פרדוקסים כדוגמת אלה המתוארים להלן ורבים אחרים, גרמו לחוקרים רבים להאמין כי לא ניתן לשנות אירועים שקרו בעבר, אלא לכל היותר להתבונן בהם, זאת לפי תורת היחסות.

## פרדוקס הסבא / האבא

למען נוחות הקריאה יודגם כאן פרדוקס האבא אך הוא נכון גם עבור הסבא.
נניח כי אדם בונה מכונת זמן, נוסע בה לעבר והורג את אביו לפני שהכיר את אמו. אם הצליח במשימה, אז אביו לא היה פוגש את אמו ולכן האדם לא היה נולד.
אם לא היה נולד, הוא לא היה יכול להרוג את אביו.
אם לא הרג את אביו אז אביו היה פוגש את אמו מה שהיה גורר באופן בלתי נמנע את הולדתו של האדם ולאחר מכן את הרג האב וחוזר חלילה.

הפרדוקס כאן טמון בשאלה האם האב חי או מת והאם הבן נולד או שאינו נולד.

פרדוקס הסבא מחזק את תאורית קיומם של יקומים אחרים: כלומר כל שינוי זעיר גורם לפיצול היקום.

לדוגמה: ישנן שתי דרכים שניתן לבחור ביניהן מהבית לעבודה: ביקום אחד בחרת בדרך אחת ובשני בדרך השנייה. לפי התאוריה הנ"ל הבן שחזר בזמן ורצח את אביו מייצר יקום חדש עם רצף פעולות חדשות בו אביו מת והוא לא נולד.

## פרדוקס הבליה

נניח שאדם בונה מכונת זמן, הוא לוקח את תמונתו המפורסמת של לאונרדו דה וינצ'י ונוסע לתקופת הרנסאנס, שם הוא היה נותן את התמונה לאמן אשר התרשם מאוד מן היצירה והחליט להציג אותה עצמה (ולא הכין עותק מן היצירה).
אם כך הדבר, בתום מספר מאות שנים, האדם יבנה את מכונת הזמן, ייסע לעבר וימסור ללאונרדו את התמונה, ושוב יעברו מאות ושוב תבנה המכונה וחוזר חלילה.

התוצאה היא שהתמונה מזדקנת כל פעם בכמה מאות שנים, ולכן לבסוף תיהרס, מה שישבור את הלולאה.

הבעיה הלוגית כאן היא מתי הלולאה תסתיים, ומדוע.

גרסה אחרת של הפרדוקס: נניח שאדם בונה מכונת זמן, הוא לוקח את כל החומרים של המשורר הומרוס לעבר כדי לפגוש אותו, כשהוא מגיע לעבר הוא מגלה שהומרוס לא קיים, אז הוא מפרסם בעבר את כל חומריו של הומרוס בשם הומרוס וכך הוא בעצמו הופך להומרוס.

הפרדוקס כאן טמון בשאלה מי יצר את כל יצירותיו של הומרוס, ומערער את האינטואיציה האנושיות בנוגע לסיבתיות.

## פרדוקס מכונת מגלה העתידות

כאשר אדם יוצר מכונה שתראה מה שיקרה בעתיד, האדם יראה מה שכתוב במכונה וינסה להימנע מכל מה שיהיה כתוב בה. הבעיה כאן היא, מה יהיה כתוב במכונה? ואם בכלל יהיה כתוב? האם בכלל תהיה מכונה כזו? הפרדוקס נוצר כיוון שאם האדם ימנע ממעשים שעלולים לגרום לשינוי העתיד, הרי הוא יוצר עתיד השונה ממה שהוא ראה, ואז עולה השאלה איך המכונה הראתה לו את העתיד הזה.

## קישורים חיצוניים
* "פרדוקסים של מסע בזמן", מריוס כהן, גליליאו 67 
* 

מסע בזמן, פרדוקס ה
קטגוריה:מסע בזמן
דגל קוריאה הדרומית

**דגל קוריאה הדרומית** (בקוריאנית: **태극기** או **太極旗**) או ה**טאגקי** (***Taegeukgi***) הוא דגלה הלאומי של קוריאה הדרומית. עיצובו לבן ועליו סמל טגווק בצבעי אדום (למעלה) וכחול; בפינות הדגל ישנן ארבע טריגרמות יין-יאנג בצבע שחור מתוך האי צ'ינג ("ספר השינויים"). הדגל עוצב בשנת 1882 על ידי בק יאונג-היו, שגריר קוריאה ביפן, וב-6 במרץ 1883 הכריז עליו קוג'ונג, מלך קוריאה כדגל הרשמי.

## הטריגרמות
ארבע הטריגרמות הן:

בפילוסופיה הסינית, שמונה הטריגרמות קשורות לחמשת היסודות: אש, מים, אדמה, עץ, ומתכת.

## ראו גם

* דגל קוריאה הצפונית

## קישורים חיצוניים

* 
* הסמלים הלאומיים, באתר נשיא קוריאה הדרומית 
## הערות שוליים

קוריאה הדרומית
קוריאה הדרומית
קטגוריה:קוריאה הדרומית: סמלים לאומיים
קוריאה הדרומית
אחמד קריע

**אחמד עלי מוחמד קריע** (בערבית: **أحمد قريع**; 26 במרץ 1937 – 22 בפברואר 2023), המוכר בכוניה **אבו עלאא** (**أبو علاء**) היה מדינאי ואיש ציבור פלסטיני ששימש כראש ממשלת הרשות הפלסטינית מ-7 באוקטובר 2003 ועד 18 בדצמבר 2005 ומ-24 בדצמבר 2005 ועד 19 בפברואר 2006.

## ביוגרפיה
קריע נולד ב-1937 באבו דיס למשפחה אמידה שעסקה בכספים. ב-1968 הצטרף לפת"ח ועסק בשנות ה-70 בארגון פעילות יצרנית של חברת "סאמיד" של אש"ף ובניהול השקעות של אש"ף, כמנהל הזרוע הכלכלית של הארגון. בתפקידו זה תרם תרומה מכרעת להפיכתו של אש"ף לאחד המעסיקים הגדולים בלבנון.

עם גירוש אש"ף מלבנון עבר עם הנהגת הארגון לתוניס, ועם הסתלקותם מהבימה של חברי הנהגה בכירים ממנו התבלט ונבחר לוועד הפועל של אש"ף ב-1988. בשנת 1992 השתתף בשיחות הרב צדדיות בעקבות ועידת מדריד.

כחבר הוועד הפועל של אש"ף שימש בצוות המשא ומתן מול ישראל לקראת הסכמי אוסלו, הסכם פריז (1994) והסכמי אוסלו 2 (ספטמבר 1995).

אבו עלאא מילא מספר תפקידים בקבינט הראשון של הרשות הפלסטינית: שר האוצר והמסחר ושר התעשייה. כן היה אחראי לתוכנית שהגישו הפלסטינים לבנק העולמי ב-1993, כמו כן יסד וניהל את המועצה הכלכלית הפלסטינית לפיתוח בשנת 1993 שמטרתה הייתה איסוף כספי תרומות בינלאומיים. לאחר מכן נבחר למועצה המחוקקת, ובמרץ 2000 נבחר ליו"ר שלה בקולות 60 מחברי המועצה.

השתתף בשיחות קמפ דייוויד בשנת 2000. גרסאות שונות ניתנו לגבי חלקו בוועידה. לפי טענת הצד הישראלי (אשר מגובה על ידי הצד האמריקאי), אבו עלאא היה גורם שלילי בדיונים, והוא נמנע מלקדם הצעות פשרה. כמה ממשתתפי הוועידה מהצד הישראלי נהגו להזכיר ריב שהתפתח בין אבו עלאא לנשיא האמריקני, ביל קלינטון, באמצע הדיונים, שלטענתם התרחש דווקא כאשר החלה התקדמות במשא ומתן. לטענת הצד הפלסטיני, אבו עלאא דווקא היה גורם חיובי בשיחות, וכמה מהישראלים אף ניסו להשתמש בו כדי למתן את יאסר ערפאת.

בעקבות התפטרות ראש ממשלת הרשות הפלסטינית, מחמוד עבאס, ב-6 בספטמבר 2003, מינה אותו ערפאת לתפקיד זה בצו חירום ב-5 באוקטובר וב-7 בו נכנס לתפקיד, אך כבר ב-12 בחודש איים בהתפטרות בעקבות מחלוקת עם ערפאת בנוגע לשליטה על כוחות הביטחון. תוקף צו החירום פג ב-4 בנובמבר ואבו עלאא הכריז כי הוא מוכן להנהיג ממשלה נוספת, אך בכפוף לאישור הפרלמנט. אישור כזה ניתן ב-12 בנובמבר 2003.

ב-17 ביולי 2004, על רקע מהומות ברצועת עזה, התפטר אבו עלאא. יו"ר הרשות הפלסטינית ערפאת סירב להכיר בהתפטרותו.

בבעלות אבו עלאא הייתה חברת מלט ובעבר נתגלה כי חברה זו מספקת חמרי גלם לבניית התנחלויות. גילויים בפרשת מעורבות החברה שבבעלותו בבניית שכונת "הר חומה" בירושלים קוממו עליו את דעת הקהל הפלסטינית.

אבו עלאא סבל מבעיות לב מתמשכות: עבר התקף לב בספטמבר 1995, ניתוח לפתיחת חסימה בעורק כלילי ב־2002 ואושפז בספטמבר 2002 בעקבות תעוקת חזה.

ב-26 בינואר 2006 פרש אבו עלאא מתפקידו כראש ממשלה בעקבות ניצחון תנועת החמאס בבחירות ברשות הפלסטינית.

משנת 2007 עד תחילת 2009 היה ראש צוות המשא ומתן עם ישראל. בשנת 2010 היה ראש מחלקת ירושלים באש"ף.

נפטר ב-22 בפברואר 2023.

## קישורים חיצוניים

* אחמד קריע, אתר מבט לתקשורת פלסטינית
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי ממשלת הרשות הפלסטינית
קטגוריה:פעילי פת"ח
קטגוריה:חברי המועצה המחוקקת הפלסטינית
קטגוריה:הסכמי אוסלו: אישים
קטגוריה:שרי הכלכלה של הרשות הפלסטינית
קטגוריה:שרי האוצר של הרשות הפלסטינית
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1937
קטגוריה:פלסטינים שנפטרו ב-2023
דגל וייטנאם

**דגל וייטנאם** (בווייטנאמית: **cờ đỏ sao vàng**, מילולית - "הדגל האדום עם הכוכב הצהוב") הוא דגלה הלאומי של הרפובליקה הסוציאליסטית של וייטנאם. הדגל הוא דגל מהפכני אדום שעליו מוטבע הכוכב האדום הקומוניסטי.

## היסטוריה
דגל וייטנאם אומץ על ידי הווייט מין ב-1941, כוח גרילה שלחם בכיבוש היפני של וייטנאם במהלך מלחמת העולם השנייה. ב-2 בספטמבר 1945 הכריז הוייט מין על הקמת הרפובליקה הדמוקרטית של וייטנאם, והדגל היה לדגלו.

למרות הצהרת העצמאות של הרפובליקה הדמוקרטית של וייטנאם, צרפת תבעה בעלות על וייטנאם במסגרת הודו-סין הצרפתית, אך הסכימו לעצמאות מסוימת במסגרת האיחוד הצרפתי. השיחות בין צרפת לוייט מין התמוטטו בתוך זמן קצר, מה שהוביל למלחמת הודו-סין הצרפתית. אחרי קרב דיין ביין פו ב-1954 הסכימו הצרפתים לוותר על צפון וייטנאם, ובוועידת ז'נבה חולקה וייטנאם לאורך קו הרוחב 17, וצפון וייטנאם הוכרה כמדינה עצמאית.

לאחר ההכרה במדינה, אימצה המדינה דגל רשמי בעל כוכב צר יותר ב-30 בנובמבר 1955. 

במקביל, הוקמה ב-1949 הרפובליקה של וייטנאם, שהוכרה עד 1954 כריבון של כל וייטנאם. המדינה אימצה דגל צהוב אותו חצו שלושה קווים אופקיים אדומים. הדגל היה בשימוש עד לתבוסת הרפובליקה של וייטנאם במלחמת וייטנאם ב-1976, שהביאה לכיבוש הדרום בידי הצפון. 

## עיצוב
יחס הממדים שלו הוא 2:3 ובמרכזו כוכב צהוב בעל חמישה קודקודים, המסמל את מנהיגות המפלגה הקומוניסטית הווייטנאמית. הצבע האדום מסמל הצלחה ומהפכה. חמשת הקודקודים מסמלים את העובדים, האיכרים, החיילים, האינטלקטואלים והצעירים.

צבעי הדגל הם צבעים לאומיים ותיקים של וייטנאם, ששימשו גם את דגל דרום וייטנאם ואת דגל הקיסרות הווייטנאמית.

## ראו גם

* דגל דרום וייטנאם

## קישורים חיצוניים

* 
* 

וייטנאם
קטגוריה:וייטנאם: סמלים לאומיים
וייטנאם
קטגוריה:הדגל האדום
וייטנאם
דגל טנזניה

**[[דגל]] [[טנזניה]]** אומץ בשנת 1964. הוא נגזר מדגל טנגנייקה ודגל זנזיבר הקודם. הדגל מחולק באלכסון על ידי רצועה שחורה שקצותיה צהובים היוצאת מהחלק התחתון של צד המוט. המשולש העליון (בצד המוט) הוא ירוק והמשולש התחתון הוא כחול.

טנזניה היא אחת ממדינות יבשת אפריקה שדגלן מתאפיין לרוב על ידי צבעים של אדום, שחור, ירוק, לבן וכחול. מחקרים מראים כי קיים קשר בין המיקום של המדינה במערכת המודרניזציה העולמית לבין מנהגיה אשר משפיעים על סמליה, בהם, בין היתר, דגל המדינה.

## היסטוריה
בזמן שלטון האימפריה העומאנית  היה דגל טנזניה דגל אדום פשוט. ב-1891 השתלטה הקיסרות הגרמנית על טנזניה ומיזגו אותה עם בורונדי ורואנדה ליצירת מזרח אפריקה הגרמנית. הדגל שהונף בתקופה זו היה שדה לבן עם צלב שחור ובחלק השמאלי העליון היה ריבוע אדום עם חמישה כוכבים מחומשים. אחרי נפילת הגרמנים, השתלטה בריטניה על טנזניה, והדגל שהונף בזמן שלטונה היה אדום כאשר בפינה השמאלית למעלה דגל בריטניה, ובפינה הימנית למטה תמונה של ג'ירפה בתוך עיגול לבן. ב-1951 הפכה טנזניה למדינה ריבונית ואומץ דגל חדש בצבע ירוק ושחור עם פסים צהובים. הדגל עבר עוד מספר גלגולים עד לדגל הסופי. דגל זה, ירוק וכחול עם פס שחור אלכסוני עם גבול צהוב. הירוק מייצג את הצמחייה, השחור מייצג את האנשים, כחול הוא האוקיינוס וצהוב הוא העושר.

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

*
* 

## הערות שוליים

טנזניה, דגל
קטגוריה:טנזניה: סמלים לאומיים
טנזניה
דגל הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו

**דגל [[הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו]]** הנוכחי אומץ ב־20 בפברואר 2006. החוקה החדשה, שאושרה בדצמבר 2005 ונכנסה לתוקף בפברואר 2006, הכריזה רשמית על חזרה לדגל דומה לזה אשר היה בשימוש בשנים 1963–1971, עם שינוי קל מכחול כהה לתכלת, אשר מסמל שלום. הפס האדום באמצע הדגל מסמל את "דם הקדושים המעונים של המדינה", הצהוב את העושר של המדינה, והכוכב מסמל על "עתיד זוהר עבור המדינה".

## הדגלים הקודמים
הדגל הקודם האחרון אומץ בשנת 1997. הוא דומה לדגל אשר היה בשימוש מ-1960 עד 1963. במקור, הכוכבים בצד שמאל ייצגו את ששת אזורים של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, אך מאז נוספו עוד ארבעה אזורים עצמאים ועיר עצמאית אחת (קינשאסה, הבירה). הדגל מבוסס על הדגל שבמקור היה בשימוש על ידי האיגוד האפריקאי הבינלאומי של המלך לאופולד השני (ארגון שהיה אמור להיות ארגון הומניטרי, אך תפקד בעיקר בתור חזית לניצול אינטרסים כלכליים בקונגו על ידי המלך לאופולד) והונף לראשונה ב-1877. העיצוב המקורי של הדגל נוצר לכאורה על ידי החוקר המפורסם הנרי מורטון סטנלי והוא מורכב מרקע כחול עם כוכב זהוב בעל חמש פינות במרכזו, כאשר הכוכב אמור לסמל את "אור הציויליזציה" אשר בוהק כעת בעוז באפריקה האפלה. אותו עיצוב היה בשימוש בדגל של מדינת קונגו החופשית לאחר שהטריטוריה הוכרה רשמית כרכוש פרטי של המלך לאופולד השני בוועידת ברלין.

לאחר קבלת עצמאות מבלגיה ב-30 ביוני 1960, אותו עיצוב בסיס נשאר אך ששת הכוכבים נוספו על-מנת לסמל את ששת האזורים של המדינה באותה העת. עיצוב זה היה בשימוש רק שלוש שנים, משנת 1960 עד שנת 1963.

הדגל של הרפובליקה השנייה של קונגו (שמה של הטריטוריה בתחילת שלטונו של מובוטו ססה סקו), נהיה הדגל הרשמי לאחר שמובוטו ייסד את הדיקטטורה שלו. דגל זה נמצא בשימוש משנת 1963 עד שנת 1971 והורכב מאותו כוכב זהוב אשר הוקטן ונמצא בפינת ההנפה של הדגל עם פס בצבע צהוב ואדום חוצה אלכסונית את הדגל.

דגל זה שונה שוב לאחר שמובוטו החליט לשנות את שמה של המדינה לזאיר ב-1971. דגלה של זאיר (הירוק למטה) נוצר כחלק מניסיונו של מובוטו להחזיר את המדינה למדינה מאפיינים אפריקאים ונותר בשימוש עד נפילת שלטונו ב-1997.


Flag of the Congo Free State.svg|דגל האיגוד האפריקאי הבינלאומי בנוסף למדינת קונגו החופשית (1877–1908) וקונגו הבלגית (1908–1960)
Flag_of_Congo-Léopoldville_(1960-1963).svg|דגל העצמאות בשנים 1960–1963
Flag_of_Congo-Kinshasa_(1966-1971).svg|הדגל בשנים 1966–1971
Flag of Zaire.svg|דגל זאיר (1971–1997)
Image:Flag_of_the_Democratic_Republic_of_the_Congo.svg_(1997-2003).svg|הדגל בשנים 1997–2003
Image:Flag of the Democratic Republic of the Congo (2003-2006).svg|הדגל בשנים 2003–2006


## ראו גם

## קישורים חיצוניים

* 
* 

הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, דגל
קטגוריה:הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו: סמלים לאומיים
הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו
הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו
גאוג'ינו

**גאוג'ינו**, בפיזיקת חלקיקים, הוא חלקיק היפותטי, אותו חוזה תאורית הכוח בשילוב עם סימטריית-על. הגאוג'ינו הוא שותף-על של בוזון כיול. חלקיקים המשתייכים לקבוצת הגאוג'ינואים הם פרמיונים.

גאוג'ינואים ה"מתלכדים" עם חלקיקי היגסינו (שותף-העל של בוזון היגס) יוצרים את הנייטרלינו.

## רשימת גאוג'ינואים
***גלואינו** - שותף-העל של הגלואון, ולפיכך נושא מטען צבע.
***ווינו** - שותף-העל של בוזון W
***זינו** - שותף-העל של בוזון Z.
***בינו** - שותף-העל של בוזון הכוח הנקשר לכוח האלקטרו-חלש.
***פוטינו** - שותף-העל של הפוטון. כיוון שאין לו מטען, הוא נחשב כמועמד אפשרי כחלקיק ה-WIMP והחומר האפל.
***גרביטינו** - שותף-העל של הגרביטון בתאוריות כבידת-על.

קטגוריה:חלקיקים על-סימטריים
קטגוריה:פיזיקת חלקיקים
אלופון

בפונולוגיה, **אָלוֹפוֹן** (לפי הצעת האקדמיה ללשון העברית: **גוֹן הֶגְיָן**) הוא אחד ממספר צלילי-דיבור אפשריים שמשמשים להגיית פונמה אחת בשפה מסוימת. המונח בא מיוונית: ἄλλος – אחר ו-φωνή – קול, צליל. המונח נטבע על ידי הבלשן האמריקאי בנג'מין לי וורף.

למשל, בעברית אין הבדל בין ר' רוטטת המבוצעת בקדמת הפה ונשמעת כמו R בשפה הספרדית, לבין ר' אחורית, המושמעת כמו R בשפה הצרפתית. ושתיהן מייצגות את אותה הפונמה, כלומר, שתיהן אלופונים של אותה פונמה. לעומת זאת, בערבית אלה שתי פונמות שונות (ر, غ), ולכן בשפה זו ניתן למצוא זוגות מינימליים של מילים המבחינים ביניהן.

האלופון המסוים שנבחר במקרה מסוים הוא לרוב צפוי וניתן לניבוי מתוך ההקשר הפונמי. אלופונים כאלה מכונים **אלופונים מותנים** או **וריאנטים תלויי-מיקום** (positional variants). אבל קיימים גם אלופונים שאינם מותנים בסביבה הפונטית (אלא, למשל, במבטאו של הדובר), והם מכונים **וריאנטים חופשיים**. על פי הדוגמה שהבאנו קודם, יש המבטאים את הר' העברית כעיצור מכתשי, מקיש, כדוגמת הר' בשפה הספרדית, ויש המבטאים אותה כעיצור ענבלי, חוכך, קולי, כדוגמת הר' הצרפתית.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פונטיקה
קטגוריה:פונולוגיה
ב

**ב**' היא האות השנייה באלפבית העברי. שם האות **בֵּית** (ברבים: **בֵּיתִין**), ובפי יהודי תימן **בֵּי**.

## הגייה
בהתאם לחלוקתן של אותיות האלפבית העברי לחמשת מוצאי הפה, ב' נמנית עם ארבע האותיות השפתיות: בומ"פ. 

ב' היא אחת משש האותיות בג"ד כפ"ת, המקבלות דגש קל בראש מילה או לאחר שווא נח. 

מבחינה פונולוגית, בּ' דגושה מייצגת עיצור דו-שפתי, סותם, קולי ([b] :IPA) כשל האות B באנגלית או כשל האות בָּא (ب) בערבית.

ב' רפה מייצגת עיצור שפתי-שיני, חוכך, קולי ([v] :IPA), כשל האות V באנגלית. 

האות המקבילה לב' בערבית משמיעה רק צליל ב' דגושה (כמו במילים "כתב" ו"ארנב", הנהגות בערבית "כַּתַּבּ" ו"אַרְנַבּ"). הבלשן יצחק אפשטיין גיבש את הניב העברי הגלילי שדעך במרוצת השנים, ואחד ממאפייניו היה הגיית ב' רפה כדגושה. 

## ייצוג
שם האות, בֵּי"ת, נגזר משמה הקדום בַּיִת, וצורתה התפתחה מצורה הדומה לצורת בית בכתב העברי העתיק.

[שמאל|ממוזער|300px|האות ב' מוצגת ב[גופן|גופנים הבאים (מימין לשמאל):פרנק-ריהל, אריאל, דוד, כתב רש"י, כתב סת"ם, כתב, חיים]]

בקוד ASCII מיוצגת האות ב' בערך E1, ובקוד Unicode היא מיוצגת בערך 05D1.

בקוד מורס מיוצגת האות ב' באמצעות הרצף (משמאל לימין): **...-** (קו נקודה נקודה נקודה).

right
הוא ייצוגה של בּ' דגושה בכתב ברייל.

right|21x21 פיקסלים
הוא ייצוגה של ב' רפה בכתב ברייל.

באלפבית צלילי מיוצגת האות ב' באמצעות המלה "בועז".

באיתות בדגלי סמפור ב' מיוצגת על ידי דגל אחד הפונה דרומה (כלפי מטה) ודגל שני הפונה מערבה.

## שימושים
ב' היא אחת מאותיות השימוש (מש"ה וכל"ב).

בגימטריה ערכה 2, ולפיכך "יום ב'" הוא יום שני וכתה ב' היא הכתה השנייה בבית הספר (אך בכדורגל בישראל ליגה ב' היא הליגה החמישית, משום שאת ליגה ב' מקדימות ליגה א', הליגה הארצית, הליגה הלאומית וליגת העל). כאשר האות ב' מופיעה בראש תאריך עברי, פירושה אלפיים, למשל: שנת ב'תנ"ג היא השנה ה-2453 בלוח העברי.

בשפה העברית המודרנית שכיחות השימוש באות **ב**' עומדת על כ־4.98% מכל אותיות האלפבית העברי.

בקבלה האות ב' מסמלת בריאה ויצירה. 

בתורת הקבוצות משמשת האות ב' בסימון \beth_1 לציון עוצמת הרצף 2^{\aleph_0}. (ראו גם: ב (מתמטיקה))

האות ב' היא האות הראשונה בתנ"ך, הנפתח במילה "**בראשית**". ביהדות מתייחסים לצורתה של האות ב', ואומרים כי כמו שהאות סגורה מימינה ופתוחה משמאלה, כך אין לחקור את שאירע לפני הזמנים המתוארים בתורה. מצד שני, הדעה הרווחת בקרב חוקרי התנ"ך היא שכאשר נכתב הספר במקור, הכתב שבו השתמשו היה שונה מהכתב העברי שאנו משתמשים בו כיום, והאות ב' נראֲתה שונה לחלוטין.

האות ב' מופיעה במושגים:
* **סוג ב**': מוצר שנמצא בו פגם בבקרת האיכות, ולכן מחירו מוזל (להבדיל מסוג א').
* **בית-כף-תו** היה תיאורו בצה"ל של חייל **ב**לתי **כ**שיר **ת**מידי – מי שמצב בריאותו פוסל אותו לשירות צבאי. מושג זה יצא משימוש עם המעבר לשיטת הפרופיל הצבאי.
* **ביתים**: ימי מנוחה חלקית בצה"ל, בהם על החייל להימנע מפעילויות מסוימות. נגזרת ממלה זו המילה "ביתיסט" – מי שיש לו "ביתים".
* **[[שפת הבית]]**: שפה המשמשת במשחקי ילדים. שפה שבעקבותיה כתב אהוד מנור את השיר 'אבניבי' שייצג את ישראל וזכה באירוויזיון – אחרי כל הברה מוצגת אותה הברה בשינוי העיצורים לאות ב', כך ש "אבניבי אובוהבב אובותבך" מתרגם למשפט "אני אוהב אותך".

## ראו גם
* ب – האות '''בַּא''' בערבית
* ﭪ – האות '''וא''' החיצונית לערבית

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אותיות בעברית
קטגוריה:2 (מספר)
כ

**כ**' היא האות ה-11 באלפבית העברי. האות קרויה **כ"ף** (**כָּף**).

## הגייה
מבחינה פונולוגית כ' דגושה מייצגת עיצור וילוני, סותם, אטום (אלפבית פונטי בין-לאומי: [k]), וכ' רפה מייצגת עיצור ענבלי, חוכך, אטום (אלפבית פונטי בין-לאומי: [χ]) ומזדהה עם הגיית חי"ת מודרנית.

בהתאם לחלוקת אותיות האלפבית העברי לחמשת מוצאי הפה, כ' נמנית עם ארבע האותיות החכיות: גי**כ**"ק.

כ' היא אחת משש האותיות בג"ד כפ"ת, המקבלות דגש קל בראש מילה ולאחר שווא נח.

## ייצוג
כ' היא אחת מחמש אותיות מנצפ"ך שצורתן משתנה בסוף מילה. כאשר היא בסוף המילה צורתה כזו: "ך".

### התפתחות האות
שם האות נובע מצורתה בכתב העברי העתיק, המזכירה את צורת כף היד, ומילה זו מתחילה בעיצור הנהגה על פיה [k] או [χ] (כ רפה) תלוי במקומה בתוך הצירוף הלשוני.

פרופ' אהרון דמסקי שיער שצורת אות זו ושמה הם מתוך רשימת אותיות המייצגות חלקי גוף (יד, כף, עין, פה, ראש, שן). בהשערת שתי הרשימות – האחת חקלאות יבשתית והשניה ימית, כף היא אחת האחרונות שבכלי העבודה החקלאית היבשתית.

### ייצוגים מאוחרים
שמאל|300px
[שמאל|ממוזער|300px|האות כ' בשתי צורותיה (הרגילה והסופית) מוצגת ב[גופן|גופנים הבאים (מימין לשמאל): פרנק-ריהל, אריאל, דוד, כתב רש"י, כתב סת"ם, כתב, חיים]]

בקוד ASCII מיוצגת האות כ' בערך EB, ובתקן יוניקוד היא מיוצגת בערך 05DB.

בקוד ASCII מיוצגת האות ך בערך EA, ובתקן יוניקוד היא מיוצגת בערך 05DA.

בקוד מורס מיוצגת האות כ' באמצעות הרצף: **-.-** (קו נקודה קו).

ייצוגה של כּ' דגושה בכתב ברייל: Kaf1Braille.png

ייצוג של כ' רפה בכתב ברייל: קובץ:Kaf2Braille.png

באלפבית צלילי מיוצגת האות כ' באמצעות המילה "**כרמל**".

באיתות בדגלי סמפור כ' מיוצגת על ידי דגל אחד הפונה צפון־מזרחה ודגל שני הפונה דרום־מערבה.

## שימושים
כ' היא אחת מאותיות השימוש (בכל"ם), והשמטתה לפני ש' השימוש היא טעות נפוצה.

בשפה העברית המודרנית שכיחות השימוש באות **כ**' היא כ־2.29% מכלל אותיות האלפבית העברי ושל הצורה הסופית **ך** היא כ־0.41%.

בגימטריה ערכה 20. ערכה של **ך** הוא 500, אך השימוש בו אינו נפוץ, והערך 500 מיוצג בדרך כלל על ידי הצירוף ת"ק.

## ראו גם
* ك – האות '''כּאף''' בערבית
* خ – האות '''ח'א''' בערבית

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אותיות בעברית
קטגוריה:20 (מספר)
מ

**מ**' היא האות השלוש-עשרה באלפבית העברי. שמה **מ"ם** (**מֵם**). בפי יהודי תימן נקראת **מִים**.

## הגייה
מבחינה פונולוגית האות מ' מייצגת עיצור דו-שפתי, אפי (/m/ :IPA).

בהתאם לחלוקת אותיות האלפבית העברי לחמשת מוצאי הפה, מ' נמנית עם ארבע האותיות השפתיות – אותיות בו"פ.

## ייצוג האות מ'
מ' היא אחת מחמש אותיות מנצפ"ך שמשתנות כשהן מופיעות בסוף מילה. כאשר היא מופיעה בסוף המילה צורתה כזו: "ם". עם זאת, בתנ"ך קיימת הופעה אחת של האות ם באמצע מילה: "לםרבה (לְמַרְבֵּה) הַמִּשְׂרָה וּלְשָׁלוֹם אֵין קֵץ..." . וקיימת הופעה אחת של האות מ בסוף מילה: "וָאֱהִי שֹׂבֵר בְּחוֹמֹת יְרוּשָׁלַ͏ִם אֲשֶׁר הֵמ (הֵם) פְּרוּצִים וּשְׁעָרֶיהָ אֻכְּלוּ בָאֵשׁ" 

### התפתחות האות מ'
צורת האות בכתב העברי העתיק התפתחה מצורת גלים בגלל תנועת המים, ולכן שמה הקדום היה "מים".

### ייצוגים מאוחרים
שמאל|300px
[שמאל|ממוזער|300px|האות מ' בשתי צורותיה (הרגילה והסופית) מוצגת ב[גופן|גופנים הבאים (מימין לשמאל): פרנק-ריהל, אריאל, דוד, כתב רש"י, כתב סת"ם, כתב, חיים]]

בקוד ASCII מיוצגת האות מ' בערך EE, ובקוד Unicode היא מיוצגת בערך 05DE.

בקוד ASCII מיוצגת האות ם' בערך ED, ובקוד Unicode היא מיוצגת בערך 05DD.

בקוד מורס מיוצגת האות מ' באמצעות הרצף: **--** (קו קו).

ייצוגה של האות מ' בכתב ברייל (אין בכתב ברייל יצוג נפרד לאות ם): קובץ:MemBraille.png

באלפבית צלילי מיוצגת האות מ' באמצעות המלה "**משה**".

באיתות בדגלי סמפור מ' מיוצגת על ידי דגל אחד הפונה דרום-מזרחה ודגל שני הפונה דרום-מערבה.

## שימושים
מ' היא אחת מאותיות השימוש (בכל"ם).

בגימטריה ערכה 40. ערכה של ם הוא 600, אך השימוש בו אינו נפוץ, והערך 600 מיוצג על ידי הצירוף ת"ר.

בעברית מודרנית שכיחות השימוש באות **מ**' היא כ־6.29% מכלל אותיות האלפבית העברי ושל הצורה הסופית **ם** היא כ־2.85%.

הקיצור מ' פירושו מטר, מספיק.

מ' היא האות הראשונה של המילה "מפקד", וכך היא מופיעה בראשי תיבות שונים כגון מ"פ (מבוטא מם-פא), שהוא מפקד פלוגה.

מ' תחילית היא סימן היכר של זמן הבינוני (ההווה) של הבניינים הפעיל, הופעל, פיעל, פועל, התפעל, וגם של משקלים רבים, המייצגים בעיקר כלים ומקומות לדוגמה.

## ראו גם
* م – האות '''מִים''' בערבית

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אותיות בעברית
קטגוריה:40 (מספר)
ע

**ע**' היא האות ה-16 באלפבית העברי. שמה **עי"ן** (**עַיִן**). בפי יהודי תימן שמה **עאן**.

## הגייה
מבחינה פונולוגית מייצגת האות ע' עיצור לועי, חוכך, קולי (IPA: /ʕ/). היא נהגית כ-א' בדחיקה בלוע, הגייה הדומה לאות עין (ع) הערבית. הגייתה הלועית נשתמרה בישראל בעיקר בפי בני עדות המזרח, ובפרט בפי יוצאי תימן. 

כיום רוב דוברי העברית בישראל משתמשים בהיגוי הסדקי (ה"אשכנזי"), המיוצג על ידי הסמל .

בהתאם לחלוקת אותיות האלפבית העברי לחמשת מוצאי הפה, ע' נמנית עם ארבע האותיות הגרוניות: אהח"ע.

בשפת היידיש, הנכתבת אף היא באותיות עבריות, משמשת האות ע' אות תנועה המקבילה לאות e באנגלית בשפות הלטיניות. לדוגמה, המילה "קינדר" (Kinder) תיכתב ביידיש "קינדער".

## ייצוג האות ע'
שם האות עי"ן נובע מצורתה, צורת עין (האיבר), בכתב העברי הקדום.

[שמאל|ממוזער|300px|האות ע' מוצגת ב[גופן|גופנים הבאים (מימין לשמאל): פרנק-ריהל, אריאל, דוד, כתב רש"י, כתב סת"ם, כתב, חיים]]

בקוד ASCII מיוצגת האות ע' בערך F2, ובקוד Unicode היא מיוצגת בערך 05E2.

בקוד מורס מיוצגת האות ע' באמצעות הרצף (משמאל לימין): **.---** (קו קו קו נקודה). סימן ארוך במיוחד זה משקף את תפוצתה הנמוכה של האות ע' בטקסטים עבריים.

right
הוא ייצוגה של האות ע' בכתב ברייל.

באלפבית צלילי מיוצגת האות ע' באמצעות המילה "עין".

באיתות בדגלי סמפור ע' מיוצגת על ידי דגל אחד הפונה מערבה (שמאלה) ודגל שני הפונה צפון-מזרחה.

## שימושים
בגימטריה ערכה 70, מספר טיפולוגי המשמש בביטויים רבים כמו שבעים לשון, שבעים חכמי הסנהדרין, וגיל שבעים הוא גיל הזקנה והחוכמה.

בשפה העברית המודרנית, שכיחות השימוש באות **ע**' היא כ־2.97% מכלל אותיות האלפבית העברי.

**עין הפועל** (בראשי תיבות: **עה"פ**) הוא כינויה של האות השנייה בשורש דקדוקי בן שלוש אותיות, על שם האות ע', שהיא האות השנייה במילה *פֹּעַל*. מכאן גם המונח *גזרת עין-עין*, שהוא שם אחר לגזרת הכפולים – פעלים שבהם האות השנייה נכפלת, כגון גזז. כך גם המונח **גזרת נחי עי"ו** (נחי עין-יוד-ויו) שבו העיצור במקומו של עה"פ אינו נכתב בחלק מהבניינים, וגם כשהוא נכתב, הוא עדיין אינו מושמע אלא הופך לתנועה ארוכה, לדוגמה במילה משורש *שי"ר*: *שר* בבניין קל עבר יחיד, *ישיר* באותו בניין, מספר ומין, אך בהטיה לעתיד. עוד דוגמה, המילה משורש *קו"מ*: *קם* בבניין קל עבר יחיד, *יקום* בהטיה לעתיד. בשני המקרים, אות השורש האמצעית חסרה לחלוטין בזמן עבר, ואילו בזמן עתיד, למרות שהאות קיימת, היא לא נשמעת אלא מסמנת תנועה גדולה (חיריק מלא, ושורוק).

בעגה הצבאית שאומצה גם לעברית החדשה, ע' (המבוטאת כשם האות: **עין**) משמשת במשמעות עוזר או עוזרת, לדוגמה: "כעת, **ע**' הרמטכ"ל ממונה על ההיערכות."

## ראו גם
* ع – האות '''עין''' בערבית
* غ – האות '''ע'ין''' בערבית

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אותיות בעברית
קטגוריה:70 (מספר)