open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מסמרת

שמאל|ממוזער|מסמרות גדולות
[ממוזער|מסמרות וברגים המחברים את הקשת התומכת של  [גשר הירקון]]
[שמאל|ממוזער|מסמרות [אלומיניום בגדלים שונים.]] 
**מַסְמֶרֶת** (ברבים: מַסְמָרוֹת) המוכרת גם בשמה הגרמני **ניט** היא אביזר מתכתי המשמש לחיבור חלקי מתכת זה לזה. המסמרת בנויה כקנה שבצדו האחד כיפה.

מתחילת המאה ה-19 עד לאמצע המאה ה-20, טרם עידן הריתוך, היו המסמרות השיטה הנפוצה לחיבור חלקי מתכת כבדים. מסמרי ענק אלה חוממו לטמפרטורה גבוהה מאוד והוכנסו בכוח אל חורים בלוחות המתכת שהוכנו מבעוד מועד. בצִדן השני של המסמרות עמד אדם או מכונה שתפקידם היה להכות עם פטיש כדורי על הקצה השטוח עד שייווצר אוגן שלא יאפשר למסמרות להחליק החוצה, וכך היו חלקי המתכת תפוסים בחוזקה.

מונומנטים מפורסמים רבים נבנו בשיטת חיבור הלוחות על ידי מסמרות ובהם מגדל אייפל בפריז וגשר שער הזהב בסן פרנסיסקו. בישראל ניתן לראות את השימוש במסמרות בעיקר באלמנטים פיסוליים.

האונייה הענקית "טיטניק" נבנתה באמצעות כשלושה מיליון מסמרות כאלו. חלק מההיסטוריונים טוענים כי העבודה נעשתה בצורה לקויה במיוחד בחלקים הנמוכים יותר של דופן הספינה בדיוק באזורים כמו אלה שנפגעו על ידי הקרחון. הם טוענים כי אילו היו המסמרות חזקות יותר, ייתכן והנזק שהיה נגרם היה מצומצם יותר.

כמו כן, שימוש בניטים היה נפוץ בגרסאות הראשונות של נעלי כדורגל, על מנת לייצר אחיזה טובה יותר של השחקן במגרש.

כיום פסק השימוש במסמרות ששימשו בתעשיות הברזל, אך עדיין נפוץ השימוש במסמרות קטנות, לדוגמה בבניית מטוסים.

## ראו גם
*רוזי המסמררת

## קישורים חיצוניים

* מסמרת, מעות - אגרון כלכלה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אביזרי חיבור
קטגוריה:מטלורגיה
קטגוריה:הנדסת מכונות
קטגוריה:בנייה
קטגוריה:עיבוד מתכת
תבץ

**תֵּבֵץ** היא עיר באזור שכם המוזכרת גם כאתר המקראי שבו נהרג אבימלך בן גדעון בידי אישה שזרקה עליו פלח־רכב (החלק העליון של הריחיים).
[250px|ממוזער|שמאל|העיר [טובאס המזוהה עם תבץ המקראית]]

בתקופה מאוחרת יותר מסר אוסביוס באונומסטיקון כי בימיו היה קיים כפר בשם תבץ בגבול ניאפוליס (שכם) במיל ה־13 על הדרך מניאפוליס לבית שאן.

חוקרים מזהים את תבץ עם העיר טוּבַּאס, כ־20 ק"מ מצפון מזרח לשכם, בדרך לבית שאן, בשל הדמיון בצליל השם. חוקר המקרא אברהם מלמט שלל את זיהוי תבץ עם העיר טובאס וזאת מסיבה לשונית – האות ב' היא היחידה אשר משותפת לשני השמות. מלמט הציע את תרצה. לטענתו השם תבץ משובש וזיהוי תבץ הגיוני יותר עם תרצה המקראית מבחינה היסטורית, ארכאולוגית וגאוגרפית. לשיטתו הזיהוי נכון יותר גם מבחינה לשונית היות שהאות היחידה אשר שונה היא ב' והיא קרובה מאוד לאות ר' המקראית, כלומר, השם "תבץ" אינו אלא שיבוש גרפי של השם "תרצה".

על שם העיר המקראית מכונה בשם זה מחנה תבץ, הממוקם כ־5 ק"מ מזרחית לעיר.

## הערות שוליים

קטגוריה:אתרי המקרא
כריסטיאן טראש

**כריסטיאן טראש** (בגרמנית: **Christian Träsch**; נולד ב-1 בספטמבר 1987 באינגולשטאדט, מערב גרמניה) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדות המגן והקשר.

## קריירה
### קריירת מועדונים
את דרכו בכדורגל החל טראש בקבוצת הנוער המקומית, MTV אינגולשטאדט ובשנת 2003 עבר לקבוצת הנוער של מועדון הכדורגל מינכן 1860, ושיחק בה במשך שלוש שנים. בשנת 2006 החל לשחק בקבוצת המילואים של מינכן ולאחר עונה אחת בה הבקיע שני שערים ב-39 משחקים, החליטה אלופת הבונדסליגה, שטוטגרט להחתימו. בעונתו הראשונה במועדון, , שיחק בעיקר בקבוצת המשנה של שטוטגרט, אולם לקראת סיום העונה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, כאשר נכנס כמחליף ללודוביק מאנין בדקה ה-59 של משחק הליגה נגד שאלקה 04, בו הובסה שטוטגרט 1–4.

גם את עונת  החל טראש בקבוצת המשנה של שטוטגרט, אולם לאחר שבעה משחקים הועלה רשמית לקבוצה הבוגרת וכבר במשחקו הראשון בבונדסליגה בעונה זו, נגד ורדר ברמן, כבש את שער הבכורה שלו בליגה ואף בישל שער נוסף והוביל את קבוצתו לניצחון 1–4 מרשים. עד סיום העונה ערך 18 הופעות נוספות והוביל את שטוטגרט למקום השלישי בבונדסליגה. במקביל סייע לקבוצתו להעפיל לשלב 32 האחרונות בגביע אופ"א, אך זו הפסידה 2–4 בסיכום שני המשחקים נגד האלופה היוצאת, זניט סנקט פטרבורג והודחה מהטורניר.

בעונתו השלישית בשטוטגרט, , החל טראש להשתלב יותר ויותר בהרכב הפותח של הקבוצה ועם שלושה שערים ושלושה בישולים ב-29 משחקים הוביל אותה למקום השישי בבונדסליגה ולשמינית גמר ליגת האלופות, בו הפסידה לברצלונה.

ב-25 ביולי 2011 עבר לוולפסבורג. ב-30 באוגוסט 2017 חתם באינגולשטאדט 04.

### קריירה בנבחרת
ב-2 ביוני 2009 ערך טראש את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גרמניה הלאומית, כאשר נכנס כמחליף לאנדראס הינקל בדקה ה-79 של משחק הידידות נגד  וכעשר דקות לאחר מכן אף בישל למריו גומז את שערו הרביעי במשחק ושערה השביעי של גרמניה בדרך לניצחון 2–7. כשנה לאחר מכן, ערך הופעה נוספות במדי הנבחרת, במשחק הכנה למונדיאל 2010 נגד , בו ניצחה גרמניה 0–3. אף על פי כן, טראש נפצע בקרסול במהלך המשחק ולא נכלל בסגל הסופי של גרמניה למונדיאל. עם זאת, כחודש לאחר הטורניר, זומן למשחק ידידות נוסף נגד  ואף פתח בהרכב לראשונה בקריירה.

## קישורים חיצוניים

* דף השחקן באתר ה-ESPN
* פרופיל באתר הרשמי של שטוטגרט

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:קשרי כדורגל גרמנים
קטגוריה:מגני כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלני שטוטגרט
קטגוריה:כדורגלני וולפסבורג
קטגוריה:כדורגלני אינגולשטאדט 04
קטגוריה:כדורגלני אל-ואסל
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גרמניה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1987
דברה אן וול

**דברה אן וול** (באנגלית: **Deborah Ann Woll**; נולדה ב-7 בפברואר 1985) היא שחקנית אמריקאית. ידועה בעיקר בשל גילום תפקידה של ג'סיקה המבי בסדרת הטלוויזיה "דם אמיתי". בנוסף היא מוכרת גם בגילום התפקיד של קארן פייג' בסדרת הנטפליקס "דרדוויל", תפקיד אותו שבה לגלם בסדרה "דרדוויל: נולד מחדש".

## ביוגרפיה
וול נולדה וגדלה בברוקלין, ניו יורק שבארצות הברית. אביה הוא אדריכל ואילו אמה, קאת'י וולף, היא מורה להיסטוריה בתיכון בברוקלין. היא ממוצא אירי ויהודי-גרמני. היא למדה בתיכון "Packer Collegiate Institute", גם הוא בברוקלין ולאחר מכן למדה לתואר ראשון בתיאטרון מאוניברסיטת דרום קליפורניה שבלוס אנג'לס, שם היא מתגוררת עד היום. היא גם למדה באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה בלונדון.

## קריירה
וול ביצעה מספר הופעות אורח בשלל סדרות טלוויזיה, ביניהן ER, CSI, קוראים לי ארל, המנטליסט וחוק וסדר: מדור מיוחד. וול ביצעה את הופעת הפריצה שלה בתוכנית הטלוויזיה המצליחה דם אמיתי, שם היא משחקת ערפדה בשם ג'סיקה המבי שהיא צאצאיתו של ביל קומפטון. וול משחקת בסרטים "Mother's Day"; "Little Murder" ; "Ruby Sparks ו-"Highland Park". כמו כן, וול היא דוגמנית עבר של Vogue.

בשנים 2015–2018 וול כיכבה בתפקיד קארן פייג' בסדרה "דרדוויל", וכן בסדרות ההמשך "המגנים" ו"המעניש".

בשנת 2022 דיבבה את דמותה של פיי, אשתו המנוחה של קרייטוס במשחק "God Of War Ragnarök"

## חיים אישיים
וול החלה לצאת עם אי.ג'יי סקוט בדצמבר 2007 והשניים התחתנו בדצמבר 2018. סקוט חולה בכורוידרמיה (מצב המאפיין אובדן ראייה פרוגרסיבי), וול משתמשת ברשתות החברתיות שלה כדי להעלות את המודעות למחלה. לדבריה, האומץ של סקוט במאבק במוגבלותו עורר בה אומץ במאבק שלה במחלת הצליאק.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקניות תיאטרון אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאיות ממוצא אירי
קטגוריה:אמריקאיות ממוצא גרמני
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת דרום קליפורניה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת דרום קליפורניה
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1985
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1985
ארכיטקטורת MIPS

שמאל|ממוזער|250px|מבנה מעבד MIPS פשוט
**MIPS** (ראשי תיבות של **Microprocessor without Interlocked Pipeline Stages**) היא ארכיטקטורת סט פקודות עבור מעבדים מסוג RISC שפותחה על ידי חברת MIPS Technologies. מעבדי ה-MIPS הראשונים היו מעבדי 32 סיביות אך מעבדים מאוחרים יותר עובדים עם מילה בגודל 64 סיביות. מעבדי MIPS היו בשימוש בתחנות עבודה ושרתים שונים בשנות ה-80 של המאה ה-20 ואחר כך היו נפוצות בעיקר במערכות משובצות. חלק ממעבדי MIPS פועלים בשיטת Big endian וחלק בשיטת Little endian.

מעבד ה-MIPS התחלק ל-3 סוגי מעבדים עיקריים, אשר עבדו בצורות שונות.
* מעבד חד-מחזורי (Single Cycle) - בכל פעם קיבל פקודה אחת, וביצע אותה מחזור אחר מחזור עד לקבלת התוצאה.
* מעבד רב-מחזורי (Multi Cycle) - בכל פעם קיבל כמה פקודות, ובכמה מחזורים ביצע את התהליך, עד לקבלת תוצאה.
* מעבד "צינור זרימה" (Pipe Line) - מעין שילוב מתוחכם בין מעבד חד-מחזורי לרב-מחזורי.

(מעבד רב-מחזורי היה יכול לעשות יותר פקודות ממעבד חד-מחזורי משום שהוא מורכב מיותר חלקים)

## היסטוריה
MIPS החל את דרכו כפרויקט מחקר באוניברסיטת סטנפורד של צוות בראשות ג'ון הנסי (John L. Hennessy). בהמשך ייסד הנסי חברה בשם MIPS Computer Systems (אחר כך MIPS Technologies) שייצרה את המעבדים. החברה נקנתה על ידי סיליקון גרפיקס בשנת 1992. החברה נרכשה על ידי חברת Imagination Technologies ב-2012. 

כמו ARM, גם MIPS מספקת רישיונות למימוש המעבד כחלק ממעבדים אחרים, ומעבדי MIPS נפוצים למדי במערכות משובצות.

## מחשבי MIPS
* תחנות עבודה ושרתים של סיליקון גרפיקס. מערכת ההפעלה IRIX רצה רק על המעבדים הללו.
* פלייסטיישן 1 ו־2.
* מכונות ארקייד ישנות של Namco, כמו Namco System 23 או System 246 (מבוססת מעבד הפלייסטיישן 2).
* מחשבי כף-יד (PDA) (היו נפוצים יותר בעבר, כיום מעבדי ARM יותר פופולריים בתחום).
* מערכות משובצות: חלק ניכר מהנתבים, מודמים ושאר המערכות המשובצות מבוססים על MIPS.
* Loongson - גרסה סינית של MIPS64. משמש במחשבים ניידים פשוטים, תחנות עבודה פשוטות, ושרתים.
* נתבים מודרניים עדיין מבוססים על MIPS.

## קישורים חיצוניים

* מערכות מבוססות MIPS  מאתר Linux-MIPS 
## הערות שוליים

קטגוריה:מעבד
קטגוריה:ארכיטקטורת מחשב
לבונה (אתר מקראי)

**לבונה** היא יישוב מקראי בדרום השומרון הנזכר במקרא, ובקרבתו התרחש בתקופת החשמונאים הקרב הראשון בין יהודה המכבי לבין הצבא הסלאוקי.

במקרא הוא מוזכר פעם אחת בלבד, כאמצעי לתיאור מקומו של החג בשילה.

לבונה המקראית מזוהה עם הכפר הפלסטיני לובאן א-שרקיה (מערבית: לובאן המזרחית), ולכן ההתנחלות שנבנתה במעלה ההר נקראה מעלה לבונה.

יש המבקשים לגזור את שם היישוב המקראי בבושם הלְבוֹנָה. אך עץ הלְבוֹנָה אשר מהשָׂרַף שלו מופק הבושם היקר לא גדל בארץ ואף לא בארצות הסמוכות, אלא רק בדרום ערב ובמזרח אפריקה, ולכן היה צורך להביאו משם לארץ בשיירות גְּמַלִּים כפי שגם נזכר במקרא. לכן יש המפרשים את הפסוק בשיר השירים שבו הדובר מציע ללכת "אֶל הַר הַמּוֹר וְאֶל גִּבְעַת הַלְּבוֹנָה" כהתייחסות פואטית לבשמים ריחניים משובחים באופן כללי.
יש הגוזרים במקום זאת את שם העיר לְבוֹנָה משם הצבע הלבן, אולי על שם סלעי אבן גיר לבנים באזור היישוב (ולמעשה גם שם הבושם נגזר מהצבע הלבן של שָׂרַף עץ הלְבוֹנָה טרם התגבשותו).

בגלל אופיו של האזור, הנמצא במעבר הכרחי הררי ותלול על הדרך הראשית לירושלים, בחר יהודה המכבי לארוב בו לצבא הסלאוקי. קרב זה נקרא קרב מעלה לבונה.

## ראו גם
* מעלה לבונה
* לובאן א-שרקיה
* חאן א-לובאן

## קישורים חיצוניים

* טל קלאר, לבונה, באתר דעת
* יואל אליצור, התפישה הטריטוריאלית בכפר הערבי ובגאוגרפיה המקראית, באתר דעת

## הערות שוליים

קטגוריה:אתרי המקרא
קטגוריה:השומרון: יישובים
קטגוריה:מעלה לבונה
קלובלי

**קלובלי** (באנגלית: **Clovelly**) הוא פרוור בסידני, השייך מנהלית לעיריית רנדוויק.

## גאוגרפיה
קלובלי מצוי על חוף ים טסמן, כ-8 ק"מ מזרחית למרכז העסקים הראשי של סידני. ממזרח הוא גובל במפרצון קלובלי, מצפון בברונטי, ממערב ברנדוויק ומדרום בקוג'י. הרחוב הראשי שחוצה את הפרוור ממזרח למערב הוא דרך קלובלי, ומצפון לדרום הרחובות ארדן וקרינגטון.

## היסטוריה
שמו המקורי של הפרוור היה "קוג'י הקטן", על שם קרבתו לפרוור הגדול קוג'י מדרום. שמו הנוכחי של הפרוור נקבע בשנת 1913, על שם אחוזת קלובלי. זו נקראה בתורה על שם הכפר קלובלי בדבון, אנגליה.

בצומת רחוב קרינגטון ודרך קלובלי הייתה תחנת קו רכבת קלה, שנעה דרך מרבית הפרוורים המזרחיים ונמתחה צפונה ומערבה. הקו הוביל לסנטניאל פארק וסירקולר קווי במרכז העסקים הראשי של סידני, ותרם רבות לפופולריות וליישובו של קלובלי. קו רכבת זה נסגר ב-1957 והוחלף בקווי אוטובוס, בדומה לרוב הפרוורים המזרחיים (קו הרכבת המזרחי ביותר מסתיים בבונדיי ג'נקשן).

## תרבות
בקלובלי מרבית אירועי התרבות מתרחשים במפרצון קלובלי וחופו. המפרצון משמש לאימוני שחייה ותחרויות עממיות (תודות למבנהו הצר והארוך, הוא מוגן מגלים גבוהים), ומשמש בין השאר לאימוני חילוץ והצלה. בפרוור מצוי אחד ממועדוני חילוץ והצלת גולשים הוותיק בעולם (נוסד ב-1906, ומתחרה על תואר הוותיק בעולם עם מועדון טמרמה).

האזור המסחרי הראשי בפרוור מתפרש לאורך דרך קלובלי, הרחוב הראשי. הרחוב כולל גם מספר פאבים ומועדון כדורת.

בפרוור שני בתי ספר: בית הספר הציבורי קלובלי, ובית הספר היסודי הקתולי ע"ש אנתוני הקדוש.

## קישורים חיצוניים

* קלובלי באתר "Dictionary of Sydney"
* קלובלי באתר "Sydney Suburbs" 

קטגוריה:פרוורי סידני
אברהם אחי הגר"א

רבי **אברהם אחי הגר"א** (ה'תפ"ב, 1722 - ד' בניסן ה'תקס"ד, 16 במרץ 1804), היה מקובל ודרשן, מחבר ספר המוסר מעלות התורה שהודפס במהדורות רבות וזכה לפופולריות רבה.

## תולדות חייו
נולד בשנת ה'תפ"ב (1722) לרבי שלמה זלמן וטריינא, כשנתיים לאחר לידת אחיו, רבי אליהו, הגאון מווילנא. עוד בהיותו צעיר התמנה למגיד מישרים תחילה בעיר שקלוב בה התגוררו תלמידי חכמים מפורסמים, בהם רבים מתלמידיו של אחיו, ואחר כך בראגאלא אשר באזור ז'מוט שבצפון מערב ליטא (על שמה נקרא אברהם רגולר-ראגאלער). אחיו, הגר"א תיאר אותו כ"נשמה בלי גוף" מחמת ריחוקו מכל ענייני העולם הזה. 

בשנותיו האחרונות התגורר בעיר חדש (ניישטאט סוגינד) שם כיהן בנו, רבי אליהו, כאב בית דין. נפטר בד' בניסן ה'תקס"ז.

## כתביו
רבי אברהם כתב חיבורים רבים, בהם פירוש למסכת מגילה על דרך הקבלה, פירוש על התורה, פירוש על סדר התפילה ועל הגדה של פסח; אולם כולם נשארו בכתב יד, מלבד פירוש למסכת אבות וספרו המפורסם "מעלות התורה" שהודפס לראשונה בשנת תקפ"ד (1824) על ידי נכדו, רבי צבי הירש, ומאז זכה למהדורות רבות.

### מעלות התורה

הספר מעלות התורה, "קטן הכמות ורב האיכות", עוסק ב"גדולות ונוראות שבח תהלות מעלות התורה ולומדיה" ו"משובצים בו פנינים אמרות הגר"א". המחבר הביא מאמרי חז"ל רבים מהתלמוד, מדרשים ומספר הזוהר המדברים על מעלת התורה ויקרתה. הוא אף ציווה לבני משפחתו שיסיימו את הספר לפחות פעם אחת בחודש. 

החיבור הודפס במהדורות רבות, לעיתים בכריכה אחת עם ספרי מוסר נוספים. בשנת תר"מ (1880) הודפס הספר בירושלים בתוספת פירוש "אור תורה" מאת רבי יצחק אייזיק חבר תלמידו של רבי מנחם מנדל משקלוב.

בהקדמה מבאר המחבר את מטרת חיבורו. לדבריו הדרך המרכזית לעשיית תשובה היא על ידי לימוד תורה, ובפרט בזמן הזה שדרך התעניות והסיגופים מתאימה פחות לרוב הציבור. משום כך כתב את חיבורו שיש בו כדי להביא את הקורא ללימוד תורה, לתשובה ולהנהגות טובות וישרות.

## מצאצאיו
* בנו, רבי אליהו, אב"ד עיר חדש (נישטט-שוגינט). מצאצאיו הרב יונה ראם ואחיו הרב אליהו ראם, הרב רפאל יונה טיקוצ'ינסקי, והרב אליהו לוינזון. 
* בנו, רבי גרשון, מחבר הספר 'עבודת הגרשוני'
* בנו, רבי שמואל ("רבי שמואל הקטן"), אב"ד שאט. 
* נכדו, רבי שלמה זלמן, מחבר הספר 'בית אבות' ואב"ד עיר חדש
* נכדו, רבי מאיר, מחבר הספר 'נחלת אבות'
*נכדו, רבי ישכר בער, המגיד מריטובה.
* נינו, רבי מאיר מיכל רבינוביץ, "המאיר לעולם"
* נינו, רבי אליהו ברוך קמאי
* נינו, רבי אליהו לוינזון

## קישורים חיצוניים
* 'ר' אברהם ב"ר שלמה־זלמן', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), **יהדות ליטא**, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 24 (, תמונה 1222).
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים אורתודוקסים
קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:הגר"א
קטגוריה:משפחת הגר"א
קטגוריה:ילידי 1722
קטגוריה:נפטרים ב-1804
מסך עשן

ממוזער|שמאל|205px|רכב צבאי משחרר מסך עשן תוך כדי תנועה
**מסך עשן** הוא עשן המשוחרר בכוונה לאוויר כדי למסך את תנועתו, פעילותו או מיקומו של כוח צבאי, כגון חיל רגלים, שריון, מטוסים או ספינות. מסך עשן הוא אמצעי לחימה, אך בנוסף למשמעותו המילולית הצבאית, הביטוי **מסך עשן** הפך בהשאלה למטבע לשון המתאר פעילות הסחה מכוונת.

העשן נוצר מחומרים כימיים שונים הארוזים במכל מתאים לשילוח או לשימוש במקום. הדרך הנפוצה לשחרר את העשן היא באמצעות רימונים המושלכים ידנית או בעזרת מטול רימונים, וכן באמצעות ירי ארטילרי של פגזים. הרימון או הפגז משחרר לסביבה ענן של עשן כבד שמתפזר באיטיות גם בנוכחות רוחות חלשות. כלי רכב קרבי משוריין רבים כוללים מדוכות עשן – התקן היורה רימוני עשן ויוצר מסך עשן באופן מיידי. טנקים רבים יכולים ליצור מסך עשן גם באמצעות המנוע, על ידי הזרמה וטפטוף סולר על גבי צינור פליטת הגזים של המנוע, מה שגורם לו להתנדף ולהפוך לעשן סמיך. בדרך כלל יצירת עשן בדרך זו איטית יותר מאשר שימוש ברימוני עשן על בסיס זרחן לבן. בעבר מסך העשן שימש בעיקר כדי למסך את ראייתם של כוחות האויב. כיום, כתגובה לשימוש בטכנולוגיות מתקדמות בשדה הקרב, מסך העשן משמש גם כחסם לאמצעים לראיית לילה שונים, כמו הגברת אור כוכבים או קרינת תת-אדום לזיהוי תרמי של כוחות לוחמים. מסך עשן כבד במיוחד יכול לחסום קרני לייזר המשמשות את האויב לאומדן המרחק בינם לבין הכוח הממסך.

כדי לכסות שטחים גדולים באזורים מוגדרים משתמשים בגנרטור עשן. זהו מתקן המנדף שמן ומזרים אוויר קר דרך האדים. ויסות קצב אידוי השמן, קצב הזרמת האוויר והטמפרטורה שלו משפיעים על גודל טיפות הערפל שנוצר. בדרך זו ניתן למסך בזול ובמהירות (נמוכה יחסית לשיטות הפירוטכניות) שטחים גדולים מאוד. בשיטות הבסיסיות יותר מחממים שמן משומש בדומה לטיגון, ובשיטות המשוכללות יותר מזרימים תערובת שמנים מיוחדת דרך חרירים דקים, וכך נוצר תרסיס שמותז על גבי משטח מחומם. בעת מלחמת העולם השנייה הוקמו במפרץ חיפה מגדלי עשן במטרה להבעיר בתוכם נפט גולמי בצורה לא יעילה וכך ליצור מסך עשן שיגן על בתי הזיקוק לנפט ועל חוות מכלי הדלק מהתקפת מטוסים, וכן ליד מצודת הטגארט של עתלית.

כיום משתמשים רוב צבאות העולם בחימוש על בסיס זרחן לבן ליצירת מיסוך עשן באופן מיידי ובכמות רבה. ביקורת נמתחה על השימוש בזרחן לבן בטענה שפצצת הזרחן היא נשק תבערה, שכן כאשר הזרחן פוגע בבני אדם הוא גורם להם לכוויות חמורות. לכן היו קריאות להוציא את השימוש בפצצות זרחן, גם לצורכי מיסוך בלבד, אל מחוץ לחוק הבין-לאומי.

במלחמת חרבות ברזל ביצע צה"ל חישוף מטרות של חזבאללה בדרום לבנון באמצעות פצצות ופגזי זרחן לבן, שנועדו לשרוף צמחייה ולחשוף את המערך הצבאי שמוסתר מתחתיה, וכן כדי ליצור מסך עשן כדי לצמצם את שדה הראייה של אנשי חזבאללה המשגרים טילי נ"ט לעבר ישראל. דובר צה"ל, דניאל הגרי, אישר שצה"ל משתמש בפצצות ופגזי זרחן, ואמר כי ישראל נוהגת בעניין זה על פי הדין הבין-לאומי.

## ראו גם
*פירוטכניקה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמצעי לחימה
קטגוריה:עשן
ריובמבה

**ריובמבה** (שם מלא: **סאן פדרו דה ריובמבה**; ספרדית: San Pedro de Riobamba) היא בירת מחוז צ'ימבורסו במרכז אקוודור. העיר נמצאת במרחק של 200 קילומטרים דרומה מבירת אקוודור קיטו.
ביחד עם אמבאטו, ריובמבה נחשבת לאחת הערים הגדולות באזור סיארה של אקוודור.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אקוודור: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
מזווה

**מְזָוֶה** הוא מקום קריר ויבש לאחסון מזון. לפני השימוש במקרר היה חלק מהבית וממערך המטבח.
ממוזער|250px|'המזווה' מאת פרנס סניידרס, 1620 (שמן על קנבס)

מקורו של המזווה בימי הביניים, אז היה קיים גם מקצוע אחראי המזווה. מטרתו הייתה לאחסן ולשמר מזון בקירור. לצורך זה מוקם לרוב בקירוב למטבח וחדר האוכל ובהתחשב במיקום השמש - באירופה וצפון אמריקה בצדו הצפוני או המזרחי של הבית, שם נחשף פחות לקרניה ובאוסטרליה ודרום אפריקה בצד הדרומי או המזרחי. בארצות ערב נמצא המזווה לרוב בצורת מרתף.

מתוקף תפקידו הייתה חשיבות רבה לניקיון המזווה ולכן הוקפד על מבנה פשוט. למזווים העל-קרקעיים היו לרוב חלונות קטנים מאוד לאוויר, במבנים מאוחרים יותר בלתי-מזוגגים ומרושתים, ולא היו בהם אמצעי תאורה אחרים. בתוך המזווה היו התקנים שונים לאחסון המזון כמו ווים לתליית בשר, שולחנות ומדפים.

בבתי דירות מן המאה ה-19 ואילך נמצא לרוב המזווה בצורת ארון גדול או חדר מדפים קטן, או שלחלופין נעשה כבר שימוש בארגז הקרח - צורה מוקדמת של מקרר. מוכרים היו עוברים מבית לבית ומשווקים לצרכנים קרח שיוצר במפעלים ייעודיים.

בבתים המודרניים לרוב לא נמצא כבר מזווה. את מקומו תפסו המקרר והמקפיא, כמו גם הנגישות הגבוהה למזון טרי במרכולים. באירופה ובארצות הברית עדיין נבנים בחלק מהבתים חדרי אחסון צמודים למטבחים עבור קופסאות שימורים, מוצרי דגנים, לחם וריבות.

## ראו גם
* ארון אוויר

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קירור ומיזוג אוויר
קטגוריה:אחסון מזון
קטגוריה:מטבח ימי הביניים
קטגוריה:מטבחי אירופה
קטגוריה:מטבח
קטגוריה:חדרים
התמוטטות טריזית

[שמאל|ממוזער|250px|דוגמה נדירה של [מחדר פלוטוני|מחדר מגמטי (הגרניט הבהיר) שהתגבש תוך כדי התמוטטות טריזית של סלע האם (הסלע הכהה) בקורנוול]]
**התמוטטות טריזית** היא תהליך שבו מאגמה העולה ממקורה במעטפת כדור הארץ או מחלקו התחתון של קרום כדור הארץ ממוטטת את הסלעים בדרכה. התאוריה המסבירה את התהליך פותחה במקביל ובאופן עצמאי על ידי הגאולוג הקנדי רג'ינלד אלדוורת דאלי (Reginald Aldworth Daly; 1957-1871) והגאולוג האמריקני ג'זף בארל (Joseph Barrell; 1919-1869) בתחילת המאה ה-20.

התהליך מתחיל בהתפרקות מכנית של סלע האם, הנובעת מסדקים הנוצרים בו כאשר המאגמה העולה מפעילה עליהם לחץ רב. חום המאגמה גורם להתפשטות החומר הסלעי ומרחיב את הסדקים במידה רבה. הרחבה נוספת מתרחשת כאשר המאגמה חודרת לסדקים ויוצרת טריזים סלעיים חמים. בסופו של התהליך יתמוטטו גושים מסלע האם אל תוך המאגמה.

בחלק מהמקרים, גושי הסלע – שמשקלם הסגולי גדול מהמשקל הסגולי של המאגמה – ישקעו בתוכה. כאשר משקלם הסגולי נמוך יותר – הם יצופו על פניה. כאשר הגושים שוקעים אל תוך המאגמה מופעל עליהם לחץ גבוה וחום המפוררים אותם. אם הגושים צפים על-פני מאגמה זורמת, הגושים יינשאו איתה, כפי שמתרחש לדוגמה בהרי הגעש של הוואי, שם זרם תת-קרקעי של מאגמה ממוטט את התקרה באזורים בהם קיימות בסלע נקודות חולשה. כתוצאה מהתמוטטות זו נוצרים מכתשי שקיעה.

## מחלוקת על קיום התהליך
בין אם הגושים שוקעים במאגמה ובין אם הם צפים על-פניה ונסחפים – לרוב לא נותרות בשטח עדויות לתהליך ההתמוטטות הטריזית, מה שגרם בעבר למחלוקת על עצם קיומו. היעדר העדויות נובע לרוב מהתכה של גושי סלעי הסביבה בתוך המאגמה, ולכן רק גושים שנפלו אל תוך המאגר בשלבים האחרונים של הגיבוש המפריט – שורדים כראיות נדירות. ראיות חשובות נוספות מיוצגות על ידי היעדר יחידות סלע ברצף סלעי הסביבה בשולי מסלע פלוטוני.

## חשיבות
התמוטטות טריזית היא תהליך חשוב מכמה בחינות:
*היא עשויה לתפקד כמוביל אנכי חשוב של סלעים כלפי מטה ומאגמה כלפי מעלה במהלך השלבים האחרונים של היווצרות סלעים פלוטוניים
*ביכולתה להסיר חלקים גדולים של סלעי סביבה ועמם ראיות חשובות לתהליכים קודמים
*היא מהווה מדד למודלים של היווצרות תאי מאגמה ולהימצאות תאי מאגמה קדומים בקרום כדור הארץ מאחר שהיא נזקקת לאזורים גדולים של התכה בקרום ולכן אינה יכולה להתרחש באמצעות מחדרים מצומצמים
*התהליך תורם לא רק להעברת חומר אלא גם להסעת חום אנכית בקרום ולמיזוג חומרים זרים המעשירים את הרכב המאגמה
*הגושים המתמוטטים אל תוך המאגמה מסייעים להבנת אופן וזמן היווצרותם של גופים מגמטיים
*התמוטטות טריזית עשויה לעורר התפרצויות געשיות ולכן מהווה מרכיב חשוב בניתוחן

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:וולקנולוגיה
מים אפלים (סרט, 2005)

**מים אפלים** (באנגלית: Dark Water) הוא סרט אימה אמריקאי משנת 2005, שבוים על ידי וולטר סאלס ובכיכובה של ג'ניפר קונלי. זוהי גרסה מחודשת לסרט יפני בעל אותו שם שצולם בשנת 2002. הסרט מבוסס על סיפור קצר בעל אותו שם. הסרט זכה להכנסות של כ-50 מיליון דולר.

## עלילה
דליה ובעלה לשעבר קייל, נאבקים אחד בשני בנושא המשמורת על בתם המשותפת, ססיליה. קייל רוצה שססיליה תגור קרוב יותר לדירה שלו בג'רזי סיטי, אך דליה רוצה לעבור לאי רוזוולט שבניו יורק, שם מצאה בית ספר טוב יותר עבור הילדה.

דליה וססיליה עורכות סיור בדירה רעועה, הנמצאת מרחק כמה רחובות מבית הספר החדש של ססיליה. בתחילה הילדה מתנגדת לגור בדירה, אך לאחר מכן היא מתגנבת לגג, שם היא מוצאת תיק "הלו קיטי" ליד מכל המים של הבניין. לאחר מכן הילדה מחליטה שהיא רוצה לגור בבניין. בעקבות כך דליה מגישה הצעה לשכירת הדירה. 

זמן קצר לאחר שהן עוברות לדירה החדשה, מתקרת חדר השינה מתחילים לדלוף מים עכורים. דליה מוצאת דיוקן משפחתי של הדיירים לשעבר בדירה מעל, הנקראים משפחת רימסקי, ובדיוקן רואים אם, אב וילדה בגילה של ססיליה. דליה מתלוננת בפני מר מוריי ומר ויק בגלל המים, אך ויק מתעקש כי איננו שרברב. התקרה, אותה תיקן ויק בצורה מרושלת, דולפת שוב. דליה רואה את פניה של ילדה צורחת במכונת הכביסה. 

המורה של ססיליה מוטרדת מ"החברה הדמיונית" שלה, שנקראת נטשה. ססיליה נראית כשהיא מתווכחת עם נטשה ונוטה לאבד שליטה על היד שלה כשהיא מציירת. לאחר שדליה תופסת את ססיליה משחקת בבובות ומדברת עם נטשה במעלית, היא אוסרת עליה לדבר שוב עם נטשה. 

באותו לילה, דליה עולה לגג, ורואה כי המים נשפכים ממכל המים. בתוך המכל היא מוצאת את הגופה של נטשה. עקב כך ויק נעצר בחשד לרשלנות; מתברר כי הוא היה מודע לעובדת היותה של הגופה במכל המים, ולכן סירב לתקן את בעיות הצנרת ברחבי הבניין. דליה והעו"ד פלטזר מגלים כי הוריה של נטשה הותירו אותה בבניין, בשעה שכל אחד חשב שנטשה נמצאת עם השני. נטשה נאלצה לטפל בעצמה, נפלה למכל המים וטבעה, והיא הפכה לרוח רפאים נקמנית ובעלת קנאה עזה בססיליה. 

דליה מסכימה לבוא לקראתו של קייל, כך שמשמורת משותפת תהיה קלה יותר לשניהם. בשעה שססיליה מתרחצת באמבטיה, ילדה בגילה, המכוסה בברדס יוצאת מהאמבטיה ומבקשת שתקרא לה סיפור. כאשר דליה שומעת את ססיליה באמבטיה, היא מבינה כי הילדה בברדס היא נטשה. נטשה מתחננת שדליה לא תעזוב אותה, אך היא רצה לחדר האמבטיה כדי להציל את ססיליה. נטשה נועלת את ססיליה בתא המקלחת, המוגן בזכוכית חסינה, ומנסה להטביע אותה. דליה, לאחר שנואשה מהניסיונות לפרוץ את הזכוכית, מתחננת בפני נטשה שתיתן לבתה לצאת ובתמורה היא תהיה לה לאם. בתוך כך, דליה מתה בשיטפון של מים עכורים מציף את הדירה, ונטשה ורוח הרפאים של דליה הולכות במסדרון כאם ובת.

שלושה שבועות לאחר מכן, מגיעים קייל וססיליה לבניין על מנת לאסוף את יתר החפצים שלהם. במעלית, רוח הרפאים של דליה אוספת את שיערה של ססיליה, ואומרת לה שתהיה איתה לעד.

## שחקנים ודמויות
*ג'ניפר קונלי – דליה וויליאמס
*טים רות' – ג'ף פלטזר
*ג'ון סי. ריילי – מר מוראי
*אריאל גייד – ססילה "סאסי" וויליאמס
*פרלה הייני-ג'רדין – נטשה רימסקי / דליה הצעירה
*דוגריי סקוט – קייל וויליאמס
*פיט פוסלתווייט – מר ויק
*קמרין מנהיים – המורה של ססי
*דברה מונק – מורתה של דליה הצעירה
*אלינה לואנסון – אמה של דליה
*זואי הית' – אימה של נטשה
*מתיו למש – סטיב
*אדוארד קנינגטון – בילי

## ראו גם
* מותה של אליסה לאם

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטי 2005
קטגוריה:סרטי אימה מ-2005
קטגוריה:סרטי אימה אמריקאיים
קטגוריה:חידושים לסרטים
קטגוריה:סרטי מתח על-טבעיים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי רוחות רפאים אמריקאיים
איפרגן

**איפרגן** הוא שם משפחה שמעיד על כך שמוצאו של נושאו הוא בכפר איפרגן שבהרי האטלס במרוקו.

קטגוריה:שמות משפחה ביהדות מרוקו
לה פרוז

**לה פרוז** (באנגלית: **La Perouse**) הוא פרוור בסידני המנוהל על ידי עיריית רנדוויק (The City of Randwick).

## גאוגרפיה
לה פרוז הוא הפרוור הדרומי ביותר מבין הפרוורים המזרחיים של סידני. הפרבר ממוקם לגדת מפרץ בוטאני, כ-14 ק"מ דרום מזרחית למרכז העסקים הראשי של סידני. מדרום ומערב הוא גובל במפרץ בוטאני, מצפון בצ'יפלי ופיליפ ביי וממזרח בליטל ביי. מזרחית לו מצוי מסלולי הגולף ניו סאות' ויילס וסיינט אנדרוז. בצידו השני של האגם מדרום מצוי הפרוור קורנל.

## היסטוריה
הפרוור לה פרוז קרוי על שם ז'אן-פרנסואה לה פרוז, מגלה ארצות צרפתי, שביקר במפרץ בוטאני ליד הפרוור בינואר שנת 1788, כשמונה ימים לאחר שהמושל ארתור פיליפ ביקר במפרץ בוטאני, והחליט להעתיק את המושבה האנגלית לאזור סידני. המשלחת האנגלית והמשלחת הצרפתית הציעו סיוע במצרכים ואספקה זו לזו, אם כי אוכלוסיית האנגלים (שהייתה מורכבת מאסירים רבים) הייתה ענייה משמעותית ולא יכלה לתת סיוע של ממש. היות שהצי הצרפתי איבד ספינה בקרב מול סמואה, עגנו ספינות המשלחת של לה פרוז במפרץ בוטאני לתקופה של שישה שבועות, במהלכה השתמשו במוצרים מקומיים על מנת לבנות ספינה חלופית. באותו זמן הם הקימו בלה פרוז דיר לגידול בקר וצאן, מצפה וגן לגידול ירקות. לאחר שהמשלחת הצרפתית עזבה את אזור מפרץ בוטאני רשם לה פרוז ביומניו כי הוא מצפה לחזור לצרפת לקראת סוף 1788, אך שתי האוניות נעלמו בלב ים.

בניין הקבע הראשון באזור לה פרוז הוא מבצר קטן, שהחזיק חיל מצב מקומי בשנת 1820 למטרת מניעת הברחות ימיות דרך מפרץ בוטאני. בשנת 1885 הוקמה במקום שמורה אבוריג'ינית, ובתחילת המאה ה-20 הפך אזור השמורה לאזור דיור לדלי אמצעים, במיוחד בתקופת השפל הכלכלי הגדול. במקביל, האי הקטן בר איילנד (Bare Island, האי העקר) הפך למושבת הבראה לנכי מלחמות ויוצאי צבא, מושבה שנותרה פעילה עד אמצע שנות השישים. במהלך מלחמת העולם השנייה נבנו שני מוצבים מבוצרים בפרוור: סוללת הנרי הד ופורט בנקס, הקיימים עד היום.

## תרבות
בלה פרוז מצוי מוזיאון ימי, הכולל כלי ניווט מתקופת העגינה הראשונה של המשלחת הצרפתית, שנשלו מהספינות הטרופות. שביל מטיילים מוביל מהמוזיאון למגדלור המקומי, ומראה את אזורי העגינה המקוריים של קפטן קוק. אנדרטת האובליסק של לה פרוז נתרמה לפרוור על ידי צרפת, לזכר המשלחת שעגנה שם ואבדה.

בשמורה האבוריג'ינית תיירים יכולים להתנסות בכלי נשק פרימיטיביים כגון זריקת בומרנג. בנוסף, מתקיימת במקום מזה עשרות שנים תצוגת זוחלים גדולה, על ידי משפחת קאן המקומית.

חופי הפרוור הם אתר צלילה מועדף, ומאפשר לצוללים ושנורקלים לראות מגוון של דגים. בין השאר קיים בלה פרוז חוף רחצה בעירום לא מוכרז, שבאופן מסורתי משמש תיירים המבקרים במקום.

## קישורים חיצוניים

* לה פרוז באתר "Dictionary of Sydney"
* לה פרוז באתר "Sydney Suburbs"

קטגוריה:פרוורי סידני
ג'ון הנקן

**ג'ון פרדריק הנקן** (באנגלית: **John Frederick Hencken**; נולד ב-29 במאי 1954) הוא שחיין אמריקאי בעבר. אלוף אולימפי בעל 5 מדליות מהן 3 זהב, אלוף עולם ושיאן עולם בסגנון החזה.

## ביוגרפיה
ג'ון הנקן נולד בקלוור סיטי, שבמחוז לוס אנג'לס, קליפורניה. הוא החל לשחות כטיפול התאוששות מניתוח להסרת גידול מאחורי ברכו. הוא התאמן במועדון השחייה של סנטה קלרה וסיים תואר ראשון כללי בהנדסת המוצר ועיצוב מאוניברסיטת סטנפורד. בנוסף, הוא בעל תואר שני (MBA) מאוניברסיטת פניקס.

באולימפיאדת מינכן (1972) זכה הנקן ב-2 מדליות, מדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בשיא עולם חדש של 2:21.55 דקות, לפני דייוויד וילקי מבריטניה (2:23.67 דקות) ונובוטאקה טאגוצ'י מיפן (2:23.88 דקות) ובמדליית ארד במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:05.61 דקות, אחרי טאג'וצ'י שקבע ה שיא עולם חדש של (1:04.94 דקות) ובן ארצו טום ברוס (1:05.43 דקות). בנוסף, הוא השתתף במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב כששחה בשלב המוקדמות בשיא אולימפי חדש של 3:51.98 דקות. באותה עת, למרות שהרביעייה מארצות הברית זכתה במדליית הזהב, השחיינים שהשתתפו במוקדמות לא קיבלו מדליה, בניגוד לאולימפיאדות שנערכו לאחר מכן.

באליפות העולם בשחייה שנערכה בבלגרד, יוגוסלביה בשנת 1973 זכה הנקן ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב במשחה ל-100 מטר חזה בשיא עולם חדש של 1:04.02 דקות, לפני מיכאיל קריוקין מברית המועצות (1:04.61 דקות) וטאגוצ'י (1:05.61 דקות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:49.49 דקות, לפני מזרח גרמניה (3:53.24 דקות) וקנדה (3:56.37 דקות) ומדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:19.95 דקות, אחרי וילקי שקבע שיא עולם חדש של 2:19.28 דקות ולפני טאגוצ'י (2:23.11 דקות). 

באולימפיאדת מונטריאול (1976) זכה הנקן ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב במשחה ל-100 מטר חזה בשיא עולם חדש של 1:03.11 דקות, לפני וילקי (1:03.43 דקות) וארווידס יוזייטיס מברית המועצות (1:04.23 דקות), בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא עולם חדש של 1:03.62 דקות ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בשיא עולם חדש של 3:42.22 דקות, לפני קנדה (3:45.94 דקות) ומערב גרמניה (3:47.29 דקות) הוא שחה את סגנון החזה בזינוק שליחים בתוצאה של 1:02.50 דקות ומדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בשיא אישי של 2:17.26 דקות, אחרי וילקי ששיפר את שיאו העולמי של הנקן וקבע תוצאה של 2:15.11 דקות ולפני בן ארצו ריק קוללה (2:19.20 דקות).

הנקן ניבחר לייצג את ארצות הברית באולימפיאדת מוסקבה (1980), אך הוא לא השתתף בה בגלל החרם האמריקאי בעקבות הפלישה הסובייטית לאפגניסטן.

## תארים
* בסך הכל שיפר הנקן 12 שיאי עולם, מהם 11 שיאים אישיים, 6 במשחה ל-100 מטר חזה, 5 במשחה ל-200 מטר חזה, ואחד במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב. 

* הנקן זכה ב-14 תוארי אליפות ארצות הברית, קבע 21 שיאים אמריקאיים וזכה ב-5 תוארי אליפות NCAA.

* בשנת 1988 זכה הנקן להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.

## ראו גם

* התפתחות שיא העולם במשחה ל-100 מטר חזה
* התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר חזה

## קישורים חיצוניים

* ג'ון הנקן , באתר *Sports123* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קליפורניה
קטגוריה:אלופי עולם בשחייה
קטגוריה:שחייני חזה
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת מינכן (1972)
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת מונטריאול (1976)
קטגוריה:אלופים אולימפיים אמריקאים: שחייה
קטגוריה:זוכי מדליית ארד אולימפית אמריקאים: שחייה
קטגוריה:זוכי מדליית כסף אולימפית אמריקאים: שחייה
קטגוריה:שיאני עולם אמריקאים: שחייה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פיניקס
קטגוריה:קליפורניה: שחיינים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1954
מקדונל F-101 וודו

**מקדונל F-101 וודו** (באנגלית: **McDonnell F-101 Voodoo**) היה מטוס קרב על-קולי מהדור השני ומראשוני מטוסי סדרת המאה, שהיה בשימוש חיל האוויר האמריקאי וחיל האוויר המלכותי הקנדי. 

הוא עוצב על ידי מקדונל איירקראפט קורפוריישן ובפועל תוכנן כמטוס קרב לליווי מפציצים אסטרטגיים ארוכי טווח עבור פיקוד האוויר האסטרטגי. המטוס גם הותאם לשימוש כמפציץ קרב עם חימוש קונבנציונלי ולא קונבנציונלי עבור פיקוד האוויר הטקטי. בין היתר עוצבו חלק מהדגמים כמטוס סיור, ביון וריגול עבור חיל האוויר האמריקאי, והיו שהותאמו להיות מטוסי יירוט ארוכי טווח המתאימים לכל תנאי מזג האוויר.

## ראו גם
*סדרת המאה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מטוסי קרב מתוצרת ארצות הברית
קטגוריה:מטוסי קרב סילוניים
פינטו

קטגוריה:שמות משפחה ביהדות ספרד ופורטוגל
קטגוריה:שמות משפחה טופונימיים
קטגוריה:שמות משפחה פורטוגזיים
בית כנסת גאולת ישראל

שמאל|ממוזער|250px|דלתות הכניסה המעוטרות של בית הכנסת גאולת ישראל
**בית כנסת המרכזי גאולת ישראל** הוא בית כנסת ותיק ברחוב מרכז בעלי מלאכה, בצדה הצפוני של גינת שיינקין בשכונת לב העיר בתל אביב. מ-1990 נמצא בבעלות חסידות חב"ד בתל אביב.

## היסטוריה
בשנים 1912–1913 התאגדו בעלי סדנאות ובתי מלאכה, ובראשם מתתיהו וינוקור ומנחם שיינקין, לשם הקמת שכונת בשם "מרכז בעלי מלאכה". לשם כך, נרכשו קרקעות מצפון-מזרח לשכונות "אחוזת בית"-תל אביב ונחלת בנימין. רחוב שינקין הוקם ב-1913 כשלב א' של השכונה. אך התפתחותה התאפשרה אחרי מלחמת העולם הראשונה, כאשר חזרו חברי האגודה מגירוש תל אביב. השכונה צורפה רשמית לרשות המוניציפלית תל אביב ב-1923.

ב-1927 יזמו התושבים הקמת בית כנסת מרכזי בשכונה; בהם היו שמואל הורביץ, משה לוינסון, נתן רוסנר ומנחם שושני. בעשר שנותיו הראשונות פעל בית הכנסת בצריף. בשנת תרצ"ג, 1933 הצליחו מתפלליו לגייס תרומות לבנין הקבע, ואף נדבו מיכולותיהם המקצועיות לבניית בית הכנסת המרכזי, שנקרא "גאולת ישראל". בי"ח באלול תרצ"ז, 1937 נחנך מבנה הקבע. בית הכנסת נשא אז צביון אשכנזי - ציוני כללי. התפללו בו תושבי השכונה מכל הפלגים: מסורתיים, דתיים, חילוניים וחרדים. גבאי בית הכנסת היה שנים רבות מר פנחס כץ.

בשנות השמונים גבאי בית הכנסת היה אליעזר דגני. לבית הכנסת היו חלונות ויטראז׳ עגולים בנושא שבטי ישראל. בכניסה לבית הכנסת דלקו דרך קבע נרות נשמה חשמליים, בתוך לוחות זיכרון קטנים שקבעו מתפללים לזכר יקיריהם. עזרת הנשים הייתה בקומה העליונה, ממנה זרקו סוכריות על חתני בר המצווה שעלו לתורה. לא ידוע על תיעוד מצולם של בית הכנסת מתקופה זו, שנמשכה עד 1990. מתפללי בית הכנסת נהגו לעמוד ולשיר את ההמנון "התקווה" במוצאי ראש השנה ויום כיפור, מנהג שדעך עם כניסת חב"ד לבית הכנסת.

במשך השנים, כמה חזנים ידועים עברו לפני התיבה בבית הכנסת, בהם משה קוסביצקי, האחים חיים אליעזר ונפתלי הרשטיק, חיים אדלר ודוד רוקח. ראשי העיר שלמה להט, רוני מילוא ורון חולדאי נהגו להגיע באירועים מיוחדים.

בתחילת שנות ה-80 החל הרב יוסף שמואל גרליצקי לכהן כרב בית הכנסת. אנשי חב"ד בהנהגתו פעלו לשילוב תושבי השכונה החדשים והצעירים בבית הכנסת. ומאז מתקיימות בו פעילויות מיוחדות לילדים ונוער מגני הילדים, בתי הספר והמתנ"ס המקומי, תוך דגש על חגי ישראל: בבית הכנסת פועלת מאפיית מצות מדגימה לילדים, נערכות מסיבות חומש לילדים, וחגיגות בר מצווה.

בשנת 2000 שופץ האולם הגדול בבית הכנסת על ידי חנה ומרדכי דוד בוימלגרין מארצות הברית. בית הכנסת הועבר לרשות חב"ד תל אביב, ובקומתו העליונה נבנה בית חב"ד המרכזי של תל אביב, אך עם זאת נשמר אופיו המקורי המיוחד של בית הכנסת.

### הווה
ב-2009 עבר האולם הקטן שיפוץ והאולם הגדול נבנה מחדש, חזית המבנה חודשה וארון הקודש והתיבה צופו זהב. הפריט הארכיטקטוני הבולט הוא 12 החלונות שעליהם צוירו שמות שנים עשר שבטי ישראל, וכן הבימה וארון הקודש, שהם הם פרי עיצובה של האמנית זהבה בנימין. הבניה המחודשת תוכננה על ידי הארכיטקט זורב אייבזשבילי. היועץ הראשי של פרויקט החידוש היה יוסף (יוסקה) ממיסטבלוב.

בבית הכנסת כולל "תפארת זקנים - לוי יצחק", שיעור תורה לנשים. עליות לתורה לנערי בר מצווה וחתנים, נכדים ונינים לחבורת המייסדים ולתושבי השכונה. בבית הכנסת כ-580 מקומות ישיבה, כולל עזרת נשים.

רבים מתושבי הסביבה המוגדרים כשומרי מסורת מגיעים לבית הכנסת. העובדה כי בית הכנסת נמצא בסמוך אל רחוב שינקין מקרינה על פעילותו, ולא מעט מן המתפללים בו הם מקרב תושבי השכונה והידוענים שבה.

## קישורים חיצוניים

* אתר בית הכנסת

גאולת ישראל
גאולת ישראל
קטגוריה:לב העיר
קטגוריה:רחוב שינקין
גאולת ישראל
דרך מבוא השמש

**דרך מבוא השמש** היא דרך המתוארת במקרא, במסלול זריחת השמש, ממזרח למערב, מעבר הירדן לארץ ישראל. מסלולה הקדום עובר לצדו הצפוני של נחל תרצה. הוא עולה עד עין בידאן בשיפוע מתון ומשם בעלייה חדה לעיר שכם. כיום מזהים את תוואי הדרך בקירוב עם חלקו המזרחי של כביש 57. דרך מבוא השמש מתחברת בפאתי שכם עם דרך האבות, המובילה לבית אל ולירושלים.

הדרך מוזכרת במקרא פעם אחת בלבד, כמכוונת למקום בו נכרתה הברית עם עם ישראל בהר גריזים ובהר עיבל לאחר הכנסו לארץ כנען, בספר דברים:
:

סעיפה המזרחי של דרך זו, המוביל מעבר הירדן אל המדבר, נקרא .

על פי המסורת יש להניח כי כל הכניסות של האבות ושל עם ישראל לארץ ישראל היו בדרך זו.
המקום הראשון אליו הגיע אברהם בבואו מחרן לארץ ישראל היה שכם: . במסלול זה הלך גם יעקב בשובו מחרן, כפי שנאמר:

גם כשנכנסו בני ישראל לארץ ישראל בזמן יהושע בן נון הם עברו בדרך מבוא השמש, ככתוב בציווי לעיל.

## משמעות השם
במקרא משמעות הביטוי "בוא השמש" היא שקיעת השמש, כי לשם השמש באה, דוגמאות לכך במקרא:

הדרך נקראת דרך מבוא השמש משום שזאת דרך רוחבית ההולכת ממזרח למערב.

## קישורים חיצוניים
* שלמה גולדשמידט, קטעים מתוך "פכים קטנים" – פרקי מבוא למורה להבנת הראליה בספר בראשית

## הערות שוליים

קטגוריה:אתרי המקרא
קטגוריה:ספר דברים
קטגוריה:בקעת תרצה
צ'.פ.ר. קלוז'

**צ'.פ.ר. קלוז**' (ברומנית: **CFR Cluj**, מבטאים: צֶ'ה-פֶה-רֶה קלוז') הוא מועדון כדורגל מהעיר קלוז'-נפוקה שבצפון-מערב רומניה (בטרנסילבניה), אשר הוקם בשנת 1907. מעונת  משחקת הקבוצה בליגת העל הרומנית.

## היסטוריה

צ'.פ.ר. קלוז' הוקם בשנת 1907 בימי השלטון האוסטרו-הונגרי בטרנסילבניה, כמועדון של עובדי רשות הרכבות. באותה תקופה שם המועדון היה הונגרי (בגלל הרוב ההונגרי באוכלוסיית העיר דאז) ולכן שמו היה בהונגרית
Kolozsvári Vasutas Sport Club ("קולוז'ווארי ואשוטאש שפורט קלאב"). אחרי איחוד טרנסילבניה עם רומניה בשנת 1918 שונה שם המועדון לרומנית צ'.פ.ר. ("צ'ה-פה-רה"), שהוא ראשי התיבות של "מסילות הברזל הרומניות".

בעונת  העפילה הקבוצה לליגת העל הרומנית בכדורגל לאחר עונה ללא הפסד. בעונת  זכתה הקבוצה בטרבל בפעם הראשונה בתולדותיה.

בעונת  העפילה הקבוצה לראשונה לליגת האלופות, שם פגשה בשלב הבתים את צ'לסי, רומא, ובורדו, וסיימה במקום האחרון.
בסוף אותה עונה סיימה צ'.פ.ר. קלוז' במקום הרביעי בליגת העל הרומנית בכדורגל. בעונת  לקחה הקבוצה דאבל בפעם השנייה בתולדותיה.

בעונת  העפילה הקבוצה בפעם השנייה לליגת האלופות, שם התחרתה בשלב הבתים נגד באיירן מינכן, רומא ופ.צ. בזל, וסיימה אחרונה עם 4 נקודות בלבד. בסוף עונה זו סיימה הקבוצה במקום ה-10 של ליגת העל הרומנית בכדורגל. בעונת 2011/2012 זכתה הקבוצה באליפות רומניה בפעם השלישית.

בעונת  הקבוצה הגיעה לגמר הגביע הרומני. בעונה זו הודחה קלוז' בסיום שלב הבתים בליגת האלופות ועברה לשחק בליגה האירופית. בשלב 32 האחרונות הפסידה לאינטר מילאנו והודחה מהטורניר. בעונת  זכתה הקבוצה באליפות ברביעית בתולדותיה.

## תארים והישגים
### רומניה
***[[ליגת העל הרומנית בכדורגל|אליפות רומניה]] (8):** , , , , , , , 
***[[הגביע הרומני בכדורגל|הגביע הרומני]] (5):** , , , , 2024/2025
***[[הסופר קאפ הרומני]] (4):** , , , 

### אירופה
*סגנית גביע האינטרטוטו: 
*הגעה לשלב הבתים של ליגת האלופות: , , 
*הגעה לשלב הבתים של הליגה האירופית: , 2019 

## קישורים חיצוניים

* 

* קלוז', באתר ONE

## הערות שוליים

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל רומניות
קטגוריה:קלוז'-נאפוקה: ספורט
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1907
קוסטקה נגרוצי

שמאל|ממוזער|180px|בול עם דיוקנו של קוסטקה נגרוצי
**קונסטנטין (קוסטקה) נגרוצי** (ברומנית: **Constantin (Costache) Negruzzi**; 1808 - 24 באוגוסט 1868) היה פוליטיקאי, מתרגם וסופר רומני.

נגרוצי נולד בכפר **טריפשט** (Trifești) שבמחוז יאשי, נסיכות מולדובה, כבנו של הפחרניק **דינו נגרוצי**. הוא למד יוונית בילדותו ממלמד יווני ידוע בתקופתו ולמד רומנית בכוחות עצמו מקריאה בספרים. ב-1821, כשאלכסנדר איפסילנטי וצבא הפיליקי אטריה השתלטו על מולדובה, נמלטה המשפחה כולה לבסרביה, שם, בקישינב, למד צרפתית ממהגר צרפתי ופגש את פושקין, שעורר את תאבונו לספרות. ניסיונותיו הספרותיים הראשונים, Zăbavele mele din Basarabia în anii 1821, 1822 ("ההתמהמהויות שלי בבסרביה בשנים 1821, 1822") הם מאותה תקופה.

ב-1823 שבה המשפחה ליאשי וב-1826 מת אבי המשפחה. קוסטקה נגרוצי עבד במשרות מנהלתיות תוך התקדמות מתמדת. ב-1835 תרגם מצרפתית את הספר **שלושים שנות חיים או חייו של קלפן**. ב-1836, בכתב העת *המוזאון הלאומי*, בגיליונות מס' 36 ו-37, התפרסמה ההתכתבות שלו עם יון-חליאדה רדולסקו. ב-1837 תרגם כמה דרמות של ויקטור הוגו ופרסם את הפואמה *Aprodul Purice* (אפרודול פוריצ'ה) שמקור השראתה באגדה של יון נקולצ'ה. בשנה הזאת נבחר לאספה המחוקקת מטעם העיר יאשי. בהמשך פרסם נובלה מקורית בשם Zoe ותרגום של הפואמה של פושקין, "הצעיף השחור". הוא המשיך לפרסם יצירותיו בכתבי עת שונים וב-1840 הצטרף למיכאיל קוגלניצ'אנו ולוסילה אלכסנדרי בייסוד כתב העת הספרותי דאצ'יה ספרותית (*Dacia literară*) וגם פרסם בו מיצירותיו. השלישייה הזאת, קוגלניצ'אנו, אלכסנדרי ונגרוצי, מרכיבה גם את הוועד המנהל של התיאטרון הלאומי ביאשי ומייסד למעשה את התיאטרון בשפה הרומנית. בתחום הפוליטי-מנהלי, ב-1840 נבחר להיות ראש עיריית יאשי. מהשיתוף פעולה של נגרוצי עם קוגלניצ'אנו נוצר ב-1841 גם ספר בישול: "200 reţete cercate de bucate, prăjituri şi alte trebi gospodăreşti" (200 מתכונים שנוסו של מאכלים, עוגות ומעשי בית אחרים).

נגרוצי המשיך לתרגם ולכתוב יצירות מקוריות ועיבודים ולפרסם אותם בכתבי העת של התקופה. בהיותו שמרן בדעותיו, לא השתתף במהפכת 1848 במולדובה, התרחק מהפעילות הפוליטית וב-1850 מונה להיות המנהל הכללי של משרד האוצר במולדובה. עבודתו הספרותית נמשכת וב-1853 ייסד את כתב העת *Săptămâna* ("השבוע"). ב-1857, כשהיה שופט, נקרא להיות חבר במועצת השליט ותחת שלטונו של קוזה מונה למנהל משרד האוצר הרומני.

נגרוצי מת ב-1868 ונקבר בחצר הכנסייה בכפר הולדתו.

## קישורים חיצוניים

* מילון הספרות הרומנית 

קטגוריה:פוליטיקאים רומנים
קטגוריה:מתרגמים רומנים
קטגוריה:סופרים רומנים
קטגוריה:יאשי: אישים
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי רומניה
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1808
קטגוריה:נפטרים ב-1868
סמולנד

**סמולנד** (שוודית: **Småland**) הוא חבל ארץ בדרום שוודיה.
## גאוגרפיה
זהו חבל כפרי, עתיר-אגמים, ובו מרכז תעשיית הזכוכית השוודית. בשטחו הוא הגדול בחבלי יטאלנד ואחד הגדולים בשוודיה, וצפיפות האוכלוסייה בו היא פחות מרבע מזו של החבל השכן מדרום, סקונה. מלבד סקונה, החבלים שגובלים בסמולנד הם מדרום בלקיניה, ממערב הלנד ווסטרייטלנד ומצפון אסטרייטלנד. במזרח נמתח חוף הים הבלטי.

עקבות ההיסטוריה של סמולנד מגיעות עד לעידן האבן, שמחלקו המאוחר נמצאו שרידי תרבות במיוחד לאורך החוף. בתקופה הוויקינגית הופק ברזל באדמת החבל הלחה, ובראשית ימי הביניים נשלטה ממלכת שוודיה מטירה באגם וטרן. במהלך ימי הביניים הייתה קאלמאר הגדולה בערי שוודיה. המסחר הבלטי בברזל רוכז בה, ומסביבותיה יצא במאה ה-16 מרד-האיכרים מול מדיניות המיסוי והכנסייה של המלך גוסטב ואסה, שהתפתח למלחמת אזרחים נגד המלך. מאמצע המאה ה-19 נכנסה תעשיית העץ, ואז הזכוכית, במקומו של הברזל. מאז, ועד לאמצע המאה ה-20, כילו שרפות חלקים נרחבים מיישובי סמולנד.

היום הערים הגדולות בחבל הן:
* ינשפינג - 84,423 תושבים
* וקשה - 55,600 תושבים
* קאלמאר - 35,170 תושבים
* וסטרוויק - 20,694 תושבים
* ורנמו - 18,469 תושבים
* אוסקרשהאמן - 17,143 תושבים.


קובץ:Carl Linnaeus.jpg|קרל פון לינה, מאבות הביולוגיה המודרנית, נולד בסמולנד ועל שמו נקרא הפרח המסמל את החבל - *Linnaea borealis*.

קובץ:Ruin of Brahehus.jpg|חורבות טירת ברההוס - שנבנתה עבור הרוזן פר ברהה באמצע המאה ה-17 - על שפת אגם וטרן


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שוודיה: חבלים
יונה גורן

**יונה גורן** (7 בפברואר 1921 – 26 בדצמבר 1996) היה עורך דין, פעיל בלשכת עורכי הדין בישראל, חבר מועצת העיר אשקלון ופעיל טבעוני וחברתי.

## ביוגרפיה
יונה גורן נולד בעיירה דליטין בגליציה המזרחית שבפולין. בספטמבר 1935 עלתה משפחתו לארץ ישראל, והתיישבה בתל אביב. בנובמבר 1947 נישא לחנה (לבית אחבר), ולזוג נולדו שישה ילדים.

בסוף שנת 1947, ערב מלחמת העצמאות, גויס לתפקיד אלחוטאי בחיל האוויר לאור הידע שרכש קודם לכן בטלגרפיה ומורס מתוקף עבודתו בתחום בתקופת המנדט הבריטי. פעמיים כיהן כחבר הוועד המרכזי של לשכת עורכי הדין ופעמיים כחבר המועצה הארצית של הלשכה. בשנת 1953 עבר לאשקלון, שם עבד, ומילא שורה של תפקידים ציבוריים. בשנת 1953 סיים את לימודיו במחזור הראשון של הפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים, ובשנת 1955 הוסמך כעורך דין מטעם לשכת עורכי הדין בישראל. 

נפטר בט"ז בטבת תשנ"ז, 26 בדצמבר 1996 בהיותו כבן 75 שנים. השאיר אחריו 6 צאצאים, שנים מהם עורכי דין (בהם עו"ד משה גורן ואלון גורן). אחד מבניו הוא הרב עמי גורן שחזר בתשובה בצעירותו, ומשמש כיום כרב קהילה חרדית "אור שמואל" בצפת.

## פעילותו
היה חבר מועצת העיר אשקלון, כיהן כיו"ר החוג לתרבות וחברה במשך 15 שנים, שימש יו"ר האגודה לשיקום האסיר והעבריין באזור הדרום, יו"ר ועדת הערעורים של מס רכוש וקרן פיצויים רחובות, יו"ר ארגון יוצאי פולין באשקלון, מרכז הוועדה לעידוד התיירות באשקלון. היה חבר העמותה של שוחרי בית החולים ברזילי באשקלון. כיהן כיו"ר ועדת יקיר אשקלון. היה משתתף קבוע בשבועון "סקופ דרום"https://web.archive.org/web/20100722014347/http://www.mumi-home.com/portfolio_n/works/iapp/papers10h.html.

היה חבר הוועד המרכזי של תנועת הצמחונים והטבעונים בישראל ושליח תנועת הצמחונים בקונגרסים בינלאומיים. יזם והקים את המרכז הטבעוני הגדול ביותר בישראל (מלון "איתני הטבע").

היה חבר מועדון "רוטרי", חבר "בני ברית" ו"הבונים החופשיים". היה פעיל באגודת אל סם, שופט בבתי הדין המשמעתיים של עורכי הדין, יזם של קופת גמ"ח וסעד לנזקקים, חבר בהנהלת האגודה לטיפוח תרבות וחברה של יהודי תימן בישראל ויו"ר האגודה לגרי-צדק.

## הנצחה
על שמו נקרא רחוב "יונה גורן" באשקלון.

## קישורים חיצוניים

* [פרופיל גנאלוגי](http://jewage.org/wiki/he/Profile:Yona%20Goran%20Lsbr%20Grstnhbr%20(1921%201996))

## הערות שוליים

https://www.goren.ml/index.html

קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:עורכי דין ישראלים במאה ה-20
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:חברי הבונים החופשיים בישראל
קטגוריה:חברי בני ברית ישראל
קטגוריה:טבעונים ישראלים
קטגוריה:חברי מועצת העיר אשקלון
קטגוריה:אישים הקבורים באשקלון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1921
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1996
רון (מחוז)

**רון** (צרפתית: **Rhône**) הוא מחוז בצרפת השוכן בחבל הארץ אוברן-רון-אלפ. המחוז קרוי על שם הנהר רון.

## היסטוריה
מחוז הרון הוקם ב-12 באוגוסט 1793 כשהמחוז הקדום רון-ולואר פוצל לשני מחוזות - רון ולואר. במקור, גבולו המזרחי של המחוז גבל בעיר ליון כך שהרשות המקומית של מזרח ליון השתייכה למחוז סמוך. עם קצב גידול האוכלוסייה של ליון, ופיצול האזור האורבני על פני קומונות הפרוורים של העיר, נשפטו גבולות המחוז באופן לא מעשי כשהם מוצאים מתחומם של פרוורי ליון אל מחוץ לרון. כך למעשה הוגדל המחוז מספר פעמים על מנת להכלילו בפרוורי ליון משכונות המחוז:
* ב-1852 סופחו 4 קומונות לתוך רון ממחוז איזר.
* ב-1967 סופחו 23 קומונות לתוך רון ממחוז איזר ו-6 קומונות ממחוז אין.
* ב-1971 סופחה קומונה נוספת לתוך רון ממחוז איזר.
עם גידולי שטח אלו, שטחו של מחוז הרון גדל מ-2,791 קמ"ר ל-3,249 קמ"ר במצבו הנוכחי (עלייה של כ-16.4% מהשטח). לפי מפקד האוכלוסין של צרפת, ב-1999 גרו במחוז הרון כ-1,071,288 תושבים ועד מפקד האוכלוסין ב-2007 גרו במחוז 1,677,073 תושבים.

## גאוגרפיה
במחוז רון עוברים שני נהרות ראשיים - נהר הרון ונהר הסון. המחוזות הגובלים במחוז הם איזר, אין, לואר וסון ולואר.

מעל ל-75% מאוכלוסיית המחוז מתגוררת באזור המטרופוליני של ליון. חוץ מוילפראנס-סור-סון, הערים הגדולות ביותר במחוז כולן חלק מהקהילה העירונית של ליון. הנתונים הבאים נכונים למפקד האוכלוסין של שנת 1999:
* ליון - 470,187 תושבים.
* וילרבאן - 134,500 תושבים.
* וניזי - 56,487 תושבים.
* קאלור-אט-קלור - 41,667 תושבים.
* סיינט פריזט - 41,213 תושבים.
* וול-אן-ולין - 39,466 תושבים.
* וילפראנס-סור-סון - 38,863 תושבים.
* ברון - 38,600 תושבים.

## קישורים חיצוניים

* 

* האתר 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:רון-אלפ
קטגוריה:אוברן-רון-אלפ: מחוזות
זלמן ליף

**שניאור** **זלמן לִיף** (**ליפשיץ**) (6 בפברואר 1900 – 7 באוקטובר 1950) היה פעיל ציוני, מהנדס, מומחה לקרקעות, מחלוצי המיפוי ופוטוגרמטריה בישראל. ייעץ לראש הממשלה דוד בן-גוריון ולשר החוץ משה שרת בנושא גבולות וקרקעות בתקופת קום המדינה, ולאחר קום המדינה שירת כיועץ לענייני קרקעות במשרד ראש הממשלה. היה חבר במשלחת הישראלית לדיונים על חלוקת הארץ והקמת מדינת ישראל באו"ם בשנת 1947, ולאחר הקמת המדינה היה נציג ממשלת ישראל באו"ם בנושאים אלו. בנוסף היה יו"ר ועדת השמות הממשלתית הראשון.

## קורות חיים
ליף נולד לאברהם ליפשיץ בעיירה מרינה הורקה שברוסיה הלבנה, בתחום המושב היהודי של האימפריה הרוסית (כיום בבלארוס). הוא רכש השכלה כמהנדס חקלאי באוניברסיטת מוסקבה. בשנת תרפ"ד-1924 עלה לארץ ישראל מטעמים ציוניים. כעבור מספר שנים התמנה למהנדס הראשי של חברת הכשרת היישוב ועסק יחד עם יהושע חנקין בגאולת קרקעות שהכשירה את הקרקע להקמתם של יישובים עבריים רבים.

בין 13 ל-18 בדצמבר 1942 השתתף בסיור בערבה שאורגן על ידי יוסף ויץ (בהשתתפות 12 אנשים, לרבות מהנדס המים שמחה בלאס, יו"ר הקרן הקיימת אברהם גרנות, הבוטנאי ד"ר מיכאל זהרי).

ליף נהג להכין מפות טופוקדסטריות של הרכוש היהודי בארץ ישראל. הוא היה יועצו של דוד בן-גוריון ויועץ במשרד החוץ לנושאי קרקעות וגבולות וגם היה חבר במשלחת הישראלית לדיונים על חלוקת הארץ והקמת מדינת ישראל באו"ם בשנת 1947. בנוסף היה יו"ר ועדת השמות הממשלתית, אשר קבעה שמות ליישובים יהודיים בישראל. כמו כן היה חבר במשלחת ישראל לוועידת לוזאן ויועץ למשלחת הישראלית בשיחות שביתת הנשק שנערכו ברודוס.

בשנת 1948 הקים ליף את המכון לפוטוגרמטריה ירושלים אשר עסק במיפוי אווירי רחב היקף של המדינה הצעירה והמתפתחת. בנו, נמרוד ליף, המשיך בעבודת אביו במכון.

במרץ 1949 מונה כנציג ממשלת ישראל בפני ועדת ירושלים של ועדת הפיוס של האו"ם לפלסטין.

בדצמבר 1949 היה ליף שותף לתוכנית טרנספר שבמהלכה תוכנן לגרש כ-10,000 ערבים מישוביהם, בעיקר בגליל, מהכפרים פסוטה, תרשיחא, מעיליא, ג'ש (כולל אנשי כפר בירעם שהיו בג'ש), חורפיש, ריחאניה, מג'דל וזכריה עקב שיקולים ביטחוניים. במכתב לוולטר איתן ציין ליף שאת התוכנית יש לבצע ללא הפעלת כוח ברוטלי. את התוכנית אישר ראש הממשלה דוד בן-גוריון מטעמי ביטחון המדינה, אך היא לא יצאה לפועל עקב התנגדותם של משה שרת ואליעזר קפלן.

ליף נפטר מהתקף לב בירושלים בשנת 1950, בן 50. נקבר בבית הקברות סנהדריה.
הותיר את אשתו, גוטיה, וכן בן ובת.
בן בנו נמרוד הוא המלחין ינעם ליף, שכיהן כנשיא האקדמיה למוסיקה ומחול בירושלים, ונינתו היא דפני ליף ממנהיגות מחאת האוהלים.

## לקריאה נוספת
*זלמן ליפשיץ, "בחות מגדל", בתוך: חבס, ברכה (עורכת), **ספר העלייה השניה**, עם עובד, תל אביב, תש"ז, עמ' 391-384
* בנימין מזר, 'זלמן ליף ז"ל', **[[ידיעות החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה]]** טז, א–ב (תשי"א), 1–2.
* **ארץ-ישראל: מחקרים בידיעת הארץ ועתיקותיה**, ב (ספר ליף: מוקדש לזכרו של זלמן ליף), ירושלים: החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה, תשי"ג.

## קישורים חיצוניים
* 
*  (נקרולוג)
* 
* 
*מפות זלמן ליף, אוסף המפות ע"ש ערן לאור, ובקטלוג הספרייה הלאומית

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:קרטוגרפים ביישוב
קטגוריה:קרטוגרפים ישראלים
קטגוריה:משפחת ליף
קטגוריה:מהנדסים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:יהודים הקבורים בבית הקברות סנהדריה
קטגוריה:מהנדסים חקלאיים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1900
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1950