open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ז'אן-פרנסואה קופה

**ז'אן-פרנסואה קופה** (בצרפתית: **Jean-François Copé**; נולד ב-5 במאי 1964), הוא פוליטיקאי יהודי צרפתי ששימש כשר אוצר בשנים 2005–2007, ובין התאריכים 19 בנובמבר 2012 - 15 ביוני 2014 כיהן כנשיא מפלגת האיחוד למען תנועה עממית, מפלגת האופוזיציה העיקרית בצרפת. מכהן כראש העיירה מו.

## קורות חיים
ז'אן-פרנסואה קופה נולד במשפחה של מהגרים יהודים לצרפת; משפחת האב היגרה מרומניה ומשפחת האם מאלג'יריה. הוא מגדיר את עצמו כיהודי חילוני.

קופה היה ממובילי המסע הציבורי, שהביא לחקיקה נגד לבישת בורקה בציבור בצרפת.

קופה אב לארבעה ילדים, שלושה מנישואיו הראשונים לולרי דוקינג (Valérie Ducuing), ואחת מזוגיות שנייה. את חברתו ממוצא אלג'ירי, נדיה חממה (Nadia Hamama), נשא לאישה בדצמבר 2011.

## קישורים חיצוניים

* 

* Jean-François Copé wins conservative party election 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי המכון למדע המדינה פריז
קטגוריה:שרי האוצר של צרפת
קטגוריה:חברי האיחוד למען תנועה עממית
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים צרפתים
קטגוריה:חברי האספה הלאומית של צרפת
קטגוריה:יהודים חברי הפרלמנט הצרפתי
קטגוריה:צרפתים ממוצא יהודי-אלג'יראי
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1964
פילץ

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
קטגוריה:שמות משפחה גרמניים
פרנץ קאהן

ממוזער|פרנץ קאהן
**פרנץ קאהן** (או **כהן**, בגרמנית: **Franz Kahn**; 13 ביוני 1895 – אוקטובר 1944) היה מנהיג ציוני בצ'כוסלובקיה בין שתי מלחמות העולם.

## קורות חיים
קאהן נולד בפלזן שבבוהמיה, אז בתחומי אוסטרו-הונגריה. אביו היגר בצעירותו עם אחיו לארצות הברית וחזר לעיר, שם התחתן ונולדו לו שני ילדים, פרנץ וסטלה. ההורים נפטרו והותירו את ילדיהם יתומים. פרנץ הצעיר הצטרף, בזמן לימודיו בבית הספר התיכון, לתנועת הנוער היהודית "תכלת לבן". לאחר שהחל את לימודי המשפטים גויס, בזמן מלחמת העולם הראשונה, לצבא האוסטרי ושרת כקצין בחזית המזרח, שם נפצע ואבד את זרועו. לאחר שהות בבית חולים לשבויי מלחמה בנורווגיה חזר לפלזן, והשלים את לימודי המשפטים. בשנת 1921 מונה למזכיר הכללי של הפדרציה הציונית בצ'כוסלובקיה וכחבר הנהלתה. הוא היה אחראי על ארגון רוב הקונגרסים הציוניים בתקופה שבין מלחמות העולם. כמו כן עבד במשרדי תנועת 'החלוץ' ופעל בשיתוף פעולה הדוק עם יעקב אדלשטיין לקידום עליית צעירים יהודים לפלסתינה.

עם סיפוח צ'כוסלובקיה על ידי גרמניה הנאצית ב-1938 היה קאהן פסימי באשר לגורל היהודים במדינה, ובפרט לא חשב שתצמח תועלת ליהודים משיתוף פעולה עם הכובש הנאצי. עם זאת, החליט קאהן להישאר במדינה, מתוך מחשבה שיוכל לקדם את האינטרסים הציוניים בצורה טובה יותר בגולה. יחד עם אשתו אולגה (לבית פרידלר), היגר בסוף שנת 1938 מהעיר אוסטרובה לכיוון העיר פראג, בעוד את שני ילדיו, שושנה ורפאל, שלח ארצה במסגרת עליית הנוער. קאהן ואדלשטיין היו אנשי הקשר הרשמיים של המוסדות הציוניים, כמו גם של האס-דה (שרות הביטחון הנאצי) ומוסדות המדינה הצ'כוסלובקית.

קאהן לקח חלק בקונגרס הציוני ה-21 שהתקיים בסוף אוגוסט 1939 בז'נבה. הוא סירב להצעת חבריו לקונגרס להעתיק את מקום מגוריו לשווייץ.

לאחר גירוש אדלשטיין לגטו טרזינשטט בדצמבר 1941 המשיכו קאהן ואשתו לעבוד שנה נוספת במשרד התרבות היהודית בפראג. בסוף ינואר 1943 נעצר קאהן יחד עם אשתו ופעילים ציונים נוספים והוגלה לגטו טרזינשטט. קאהן לא הביע רצון למלא תפקיד משמעותי במועצת הזקנים של הגטו, בין היתר משום שהוטלה עליה מלאכת הכנת רשימת הנידונים לגירוש באקציות. אף על פי כן, לקח על עצמו את תפקיד מנהל מערך ההרצאות במחלקת התרבות, תוך שימת דגש על עבודה עם נוער, ציונות ויהדות. מאמצים רבים שנעשו על ידי גורמים מחוץ לארץ להביא לשחרורו, העלו חרס. בחגיגת הרצל בגטו בשנת 1944 נשא ד"ר קאהן את נאומו האחרון, וסיימו במילים "עם ישראל חי".

בתאריך 4 באוקטובר 1944 הוגלה קאהן יחד עם מרבית מנהיגי הגטו ומשפחותיהם למחנה ההשמדה אושוויץ בירקנאו, שם, בסמוך להגעתו, נרצח בתאי הגזים.

## לקריאה נוספת
* ישראל גוטמן, **[[האנציקלופדיה של השואה]]**, Piper, 1998

## קישורים חיצוניים
* חיים יחיל, 
* פרנץ קאן (כהן), באתר יד ושם
* 
* פרנץ כהן באתר המאגר המרכזי של שמות קרבנות השואה של יד ושם
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים צ'כים
קטגוריה:חברי בלאו וייס
קטגוריה:אישים שהשתתפו בוועידות הקונגרס הציוני העולמי
קטגוריה:אסירים בגטו טרזיינשטט
קטגוריה:פעילים ציונים בצ'כיה
קטגוריה:פעילים פוליטיים שנספו במחנה ההשמדה אושוויץ
קטגוריה:יהודים בצבא האוסטרו-הונגרי במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:ציונים ילידי המאה ה-19
קטגוריה:ילידי 1895
קטגוריה:צ'כים שנפטרו ב-1944
דן מינסטר

**דן מינסטר** (נולד בירושלים בשנת 1951) הוא פזמונאי ישראלי.

## ביוגרפיה
בשנות התיכון למד מינסטר עם המוזיקאי לעתיד יוני רכטר והשניים נהגו לכתוב יחד שירים, כשמינסטר מחבר את המילים ורכטר מלחין אותן. הידוע משירים אלו הוא "דמעות של מלאכים", אותו כתבו כשהיו בני 16.

מינסטר למד מספר שנים קולנוע באוניברסיטת תל אביב ולאחר מכן פנה לעיסוק במסחר.

## קריירה בכתיבה
בשנת 1973 התפרסם שירו "בלילות הקיץ החמים", אותו הלחין מתי כספי וביצעו צוות הווי תותחנים.

בשנת 1975 הופיע שירו "בלוז שקט מהדרך" באלבום ארבע-עשרה אוקטבות של רכטר ואבנר קנר, בו נכלל גם השיר "דמעות של מלאכים".

בשנת 1978 כתב חמישה שירים לאלבום הבכורה של גידי גוב, "תקליט ראשון", ביניהם "בלעדייך", "כבו האורות" ו"שלוש בלילה בעיר".

בשנת 1986 כתב שני שירים לאלבום "לוקח את הזמן לאט" של זמר הרגאיי אבי מטוס.

## פרסים
* פרס לוריא על ספרו "תמורת ערב"

## חיים אישיים
מתגורר בתל אביב.

## ספרי שירה
* **תמורת ערב: שירים (1968-1978)**, עם עובד, 1980
* **רוח קטנה: שירים**, הקיבוץ המאוחד, 1985

## לקריאה נוספת
* עדה ברקאי, **שירי דן מינסטר,** על המשמר (15 במאי 1981)

## קישורים חיצוניים

* דן מינסטר באתר שירונט
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פזמונאים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון חדש
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
תיאטרון דימונה

**תיאטרון דימונה ע"ש [[לאון אדרי]]** הוא תיאטרון ישראלי רפרטוארי שהוקם ב-2009 בדימונה במסגרת פרויקט "מעבדותרבות". מנכ״ל התיאטרון משנת 2024 הוא עומרי לובל אמסטרדם והמנהל האומנותי הוא אורי וידיסלבסקי.

## עבר והווה

ממוזער|ההצגה "גרסת הבמאי" בתיאטרון דימונה, 2012
תיאטרון דימונה הוקם תחילה כחלק מפרויקט של חמש מעבדות פיס לתרבות, מיזם תרבותי חברתי ברחבי הארץ שנוסד ביוזמת מועצת הפיס לתרבות ולאמנות כדי לעודד את היצירה התרבותית בפריפריה (האחרות הן חממת מחול בעכו, תיאטרון פרינג' בנצרת, קבוצת אמנים בינתחומית בנתיב הל"ה, ותיאטרון פרינג' "הידית" בפרדס חנה-כרכור).

תחילה שכן התיאטרון זמנית באולם ספורט במבנה ששימש בעבר בית ספר בדימונה. ב-2011 עבר למבנה חדש, בשכונת כובשי אילת, שהוקם במימון מפעל הפיס. אולם המופעים נבנה כתיאטרון בלאק בוקס  והוא השני מסוגו בישראל. תיאטרון דימונה זוכה למימון גם מטעם המשרד לפיתוח הנגב והגליל, משרד התרבות והספורט ועיריית דימונה.

במסגרת הפרויקט עברו מספר שחקנים ובמאים להתגורר בדימונה, והחלו להקים את התיאטרון ולהציג בו מספר הצגות מקוריות מדי שנה, בשיתוף עם הקהילה המקומית. בין מקימי התיאטרון נמנים המנכ"לית מיקה יזרעלוביץ', הבמאית נועה רבן, ששימשה במשך מספר שנים גם כמנהלת האמנותית שלו, ובעלה דאז השחקן אוהד קנולר.

החל מפברואר 2016, המנהל האומנותי הוא איש התיאטרון הישראלי אורי וידיסלבסקי ועד שנת 2021 שימשה כמנכ"לית התיאטרון דקלה קצוני. לתיאטרון אנסמבל של מספר שחקנים קבועים המתגוררים בעיר ומשחקים בהצגות התיאטרון.

ב-2010 עלתה ההצגה הראשונה של התיאטרון, "צירי דגים", בהשראת "החתונה" מאת ברכט, בבימוי נועה רבן. הצגות נוספות שעלו בהמשך הן "גרסת הבמאי" (בבימוי רבן, על זוג בדרנים כושל בהוליווד בשנות ה-20), "ילד הכרובית" (בבימוי רבן, מבוסס על ספרו של יהונתן גפן, הוצג בבכורה בפסטיבל ישראל 2011), "אפאחדבשומקום" (בבימוי אופיר נהרי, על ליצן לבן שמגלה כי עולמו הוא פרי דמיונו), "שלג ביער" (בבימוי מאור זגורי, מבוסס על "הקבר ביער" מאת אורי צבי גרינברג), ו"האומר כן האומר לא" (בבימוי רבן, על מסע בעקבות מגפה המתפרצת בכפר בימי הביניים).

התיאטרון משתף פעולה עם פרויקטים קהילתיים מקומיים, כגון חוגי תיאטרון, השתתפות בפסטיבלים מקומיים, הצגות לגני הילדים ויצירת סצנה מקומית תרבותית.

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר האינטרנט הרשמי של תיאטרון דימונה
* מרב יודילוביץ', כי מדרום תצא הבשורה, באתר הבימה, 28 במרץ 2022
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* צבי גורן, גרסת הבמאי – לא כולם מתים בסוף, באתר הבמה, 23 בדצמבר 2012
* קרקס של איש אחד:"אַפאֶחָדבְּשׁוּמָקוֹם", מעבדת תרבות דימונה, בבלוג התיאטרון "מבקר בתיאטרון", 9 בפברואר 2013

## הערות שוליים

דימונה
קטגוריה:דימונה: מבנים
קטגוריה:דימונה: תרבות
קטגוריה:ישראל: תיאטרות רפרטוארים
Pink Moon

**Pink Moon** (ירח ורוד) הוא האלבום השלישי והאחרון של זמר הפולק הבריטי, ניק דרייק. האלבום הוקלט באוקטובר 1971, ויצא לאור ב-25 בפברואר 1972 על ידי איילנד רקורדס. שירי האלבום כוללים את שירתו של דרייק ונגינתו על גיטרה בלבד, פרט לשיר הנושא שכולל גם ליווי פסנתר. האלבום מכיל 11 שירים ונמשך כ-28 דקות, והוא האלבום הקצר ביותר של דרייק. עטיפת האלבום הסוריאליסטית, צוירה על ידי מכרה של אחותו של דרייק, גבריאיל דרייק, מייקל טרוויוויק.

תחילה לא זכה האלבום לתשומת לב משמעותית, אך לאחר מותו של דרייק, זכה האלבום להכרה ציבורית. אף ששירי האלבום פשוטים יחסית ביחס לשני אלבומיו הקודמים של דרייק, נחשב אלבום בעיני רבים ממעריציו של דרייק לטוב ביותר מבין באלבומיו.

ב-1999 זכה שיר הנושא של האלבום להיות מושמע בפרסומת למכונית פולקסווגן גולף. בשנת 2003 דורג האלבום במקום ה-320 ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים של מגזין הרולינג סטון.

בשנת 2020 מגזין הרולינג סטון דירג מחדש את האלבום במקום ה-236 ברשימת 500 האלבומים הטובים ביותר בכל הזמנים.

## רשימת שירים
כל השירים נכתבו, הולחנו ובוצעו על ידי ניק דרייק.
#Pink Moon - 2:06
#Place to Be - 2:43
#Road - 2:02
#Which Will - 2:58
#Horn - 1:23
#Things Behind the Sun - 3:57
#Know - 2:26
#Parasite - 3:36
#Free Ride - 3:06
#Harvest Breed - 1:37
#From the Morning - 2:30

## משתתפים
* ביצוע: ניק דרייק - גיטרה אקוסטית, שירה, פסנתר (בשיר הנושא)
* הפקה: ג'ון ווד - מפיק מוזיקלי, טכנאי קול
* עיצוב: עטיפת האלבום: מייקל טרוויוויק
* צילום: קית' מוריס
* טיפוגרפיה - C.C.S. Associates
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת איילנד רקורדס
יוס שירן

**יוסף (יוס) שירן** (נולד בשנת 1962) הוא מנהל ישראלי המכהן כמנכ"ל חברת "אבן קיסר", ובעבר ייסד וניהל מגוון חברות אחרות.

## ביוגרפיה
שירן נולד וגדל בקיבוץ גבעת ברנר, והתחנך בבית הספר התיכון הסביבתי במדרשת שדה בוקר.

בשנת 1980 התגייס לסיירת מטכ"ל בה שירת כלוחם וקצין והמשיך לשרת במילואים בתפקידים פיקודיים עד לשחרורו בדרגת סגן אלוף.

לאחר שחרורו מצה"ל סיים תואר ראשון בהנדסת תעשייה וניהול באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, ובהמשך קיבל תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת בר-אילן.

## קריירה
במקביל ללימודיו פעל שירן כאנליסט פיננסי בחברת הייעוץ שירן-ליבר עד לשנת 1989, בה החל לעבוד כמנהל פרויקטים ותכנון מוצר בחברת אלקו תעשיות בע"מ, אשר עסקה בייצור של שנאי רשת למתח גבוה.

בשנים 1991–1995 עסק בהקמתו וניהולו של מפעל ייעודי לייצור שלדי בניינים בנתיבות, כחלק ממאמץ המדינה לספק פתרונות מגורים לעלייה הגדולה מברית המועצות באותה תקופה. המפעל ייצר עמודים, קורות ותקרות מבטון דרוך באמצעות טכנולוגיה צרפתית המיועדת לבניית מבנים של עד ארבע קומות. יכולת הייצור של המפעל עמדה על 2000 דירות לשנה.

בשנים 1995–2000 כיהן כמנכ"ל חברת טכנופלסט תעשיות בע"מ, שעסקה בהזרקה, כבישה ועיצוב מוצרי פלסטיק. בשנת 1997 הוביל את החברה להיות החברה הישראלית הראשונה המונפקת ברשימה הראשית בבורסה לניירות ערך בלונדון (LSE).

שירן סיים את תפקידו בטכנופלסט בכדי להתמנות למנכ"ל תפרון בע"מ, שהתמחתה בייצור הלבשה תחתונה וביגוד ספורט, תפקיד בו כיהן עד שנת 2008. במהלך כהונתו, תפרון שהייתה מונפקת ב-בורסה לניירות ערך בניו יורק גייסה הון בישראל ונרשמה כחברה דואלית בבורסה לניירות ערך בתל אביב. במסגרת תפקידו היה אחראי על פיתוח והטמעת טכנולוגיות מתקדמות לתפירה ללא תפר וטכנולוגיות ביגוד נוספות לשיפור ביצועים.

במקביל כיהן כיו"ר הדירקטוריון של חברת הבת "אלבה-רפואה", שהתמחתה בפיתוח מוצרי טקסטיל ייעודיים לענף הבריאות בארצות הברית, עד למכירתה לחברת Encompass, בעסקה אשר מומנה על ידי General Electric Capital.

מיוני 2007 ועד דצמבר 2008 היה שירן יושב-ראש איגוד יצרני הטקסטיל והאופנה בהתאחדות התעשיינים.

בשנים 2009–2016 כיהן כמנכ"ל "אבן קיסר". באותה תקופה חוותה החברה צמיחה משמעותית, הפכה לחברה גלובלית לרבות באמצעות רכישת מפיצים ברחבי העולם, והשלימה הנפקה בנאסד"ק, שאחריה הגיעה לשווי שיא של 2.4 מיליארד דולר.

בשנת 2016 ייסד שירן בשותפות את חברת SENSEQ המפתחת, מייצרת ומוכרת מערכות IoT לניטור בתיהם של בני הגיל השלישי המתגוררים בגפם. שירן כיהן גם כמנכ"ל החברה.

בשנת 2020 ייסד וניהל את חברת Elight בע"מ העוסקת בסחר דיגיטלי, וכשנה לאחר מכן ייסד ושימש כיו"ר בחברת Inflow בע"מ, פלטפורמה לאיתור עסקאות נדל"ן ואנרגיה מתחדשת באמצעות מערכת לימוד מכונה.

במהלך שנים אלו העניק שירותי ייעוץ וניהול לחברות טכנולוגיות ותעשייתיות.

במרץ 2023 חזר לנהל את חברת "אבן קיסר".

## משפחה
שירן נשוי ואב לארבעה ילדים ומתגורר ברמות השבים.

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:רמות השבים: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1962
סבונייה

250px|ממוזער|שמאל|מגוון סבוניות מודרניות
[250px|ממוזער|שמאל|[כיור עם סבונייה מובנית, הכוללת חריץ לניקוז המים אל הכיור]]
**סבונייה** היא כלי לאחסון והחזקת סבון מוצק בין השימושים, כך שיישמר יבש ומתאים לרחצה או רחצת ידיים, ולא ילכלך את סביבתו. הסבונייה מוצבת ליד כיור או בתוך מקלחת או אמבטיה. יש סבוניות המובנות בכלים הסניטריים, למשל בכיור או באריחי החרסינה או הקרמיקה של חדר הרחצה, בקיר המקלחת או האמבטיה.

סבוניות מיוצרות מחומרים עמידים בפני מים כגון פלסטיק, מתכת או קרמיקה. חלקן מיועדות להצבה על משטח ואחרות לתלייה על הקיר. עיצוב הסבונייה מונע את החלקת הסבון בתוכה או ממנה, למשל על ידי פסים או זיזים מובלטים בתחתיתה, או שוליים מורמים. יש סבוניות המונעות הצטברות מי סבון בתוכן, אם על ידי חרירים בתחתיתן, או על ידי עיצוב רשת, המאפשרים למים להתנקז החוצה.

עבור סבון נוזלי קיימים מכלים עם משאבה, המחליפים את הסבונייה.


קובץ:Curd Soap - Kernseife 03.jpg|סבונית אמייל תלויה, עם סבון, גרמניה 1948
קובץ:Hotel nikko kansai airport R03.JPG|סבוניות מובנות באריחי האמבטיה
קובץ:German shower tap.JPG|סבוניות רשת תלויות בפינת מקלחת
קובץ:V und B Drina res.jpg| מערכת כלי רחצה מקרמיקה: כד, קערה וסבונייה, תוצרת וילרוי & בוש, גרמניה, תחילת המאה ה-20


## ראו גם
* מתקן לסבון נוזלי

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כלים ומכשירים (היגיינה)
קטגוריה:סבון
קטגוריה:כלי קיבול
בוכריס

בוכריס או לחלופין במספר וריאציות שונות כמו: בוכריץ – הוא שם משפחה יהודי-תוניסאי ויהודי-לובי (או פיהם: טרבלסי) שמקורו מערבית. "אבו כריס" - בעל העגיל, כינוי ליורדי ים באותה תקופה אשר נהגו לענוד עגיל באוזנם.

שם המשפחה נפוץ בין יהודי טריפולי והאי ג'רבה - יהדות ג'רבה נחשבת לאחת מן הקהילות היהודיות העתיקות בעולם.
לפי מסורת מקומית, יהודים כהנים הגיעו לאי בימי שלמה המלך יחד עם יורדי ים פיניקים, וכן לאחר חורבן בית ראשון (586 לפנה"ס). לכן ג'רבה נקראת עיר הכהנים.

יש האומרים שיורדי הים אשר חיו בלוב ובתוניסיה בתקופת היווצרותו של שם משפחה זה, הם נצר לשושלת העם הפיניקי (אשר היו סוחרים ויורדי ים) או יהודים אשר היו שותפים למסעות הפיניקים. בירת העם הפיניקי הייתה קרתגו הממוקמת בתוניסיה.

קטגוריה:שמות משפחה ביהדות תוניסיה
הבית של יעל

**הבית של יעל** הוא ספר ילדים עברי שנכתב על ידי מרים רות ואויר על ידי אורה אייל. הספר ראה אור בספרית פועלים בשנת 1977, ונחשב לאחד מספרי הילדים הפופולריים ביותר לגיל הרך.

## עלילה
לילדה בשם יעל יש רצון עז לבית משלה. יצאה לחפש מקום שיוכל לשמש לה למגורים.

תחילה היא ניסתה את סל הכבסים של אמא. הסל היה יפה בעיניה, אך לא התאים לתפקיד, מכיוון שהיה צר מדי, ובסופו של דבר התהפך.

במקרה השני היא ניסתה להתגורר תחת שולחן אשר פרושה עליו מפה. השולחן התאים לתפקיד עד שהוסרה ממנו המפה.

יעל הייתה נחושה להמשיך ולחפש מקום מגורים, והפעם יצאה אל מחוץ לביתה. בחוץ היא מצאה ארגז שהתאים לדרישות שלה. אולם בהיותה בתוך הארגז הגיעו שני בחורים והעמיסו את הארגז על טרקטור, מכיוון שלא ידעו שיש ילדה קטנה בתוכו. הטרקטור נסע והגיע ליעד יחד עם יעל שקולה לא נשמע.

בסופו של דבר אמה של יעל מצאה אותה ויעל קיבלה את הארגז במתנה מהבחורים. הם העמיסו אותו שוב על הטרקטור והובילו אותו לחצר ביתה, שם שימש לה הארגז כבית משלה.

## על הספר
הסיפור הפשוט לכאורה על ילדה שמחפשת בעצמה בית משלה, שנכתב בחרוזים על ידי מרים רות, שאף כתבה את הספר הפופולרי "מעשה בחמישה בלונים", כבש את לב הילדים. הספר זוכה להצלחה רבה, ונמצא כמעט בכל בית בישראל שיש בו פעוטות. במהלך השנים הוא הופיע בעשרות מהדורות וקיבל מעמד קלאסי בספרות הילדים הישראלית. הסיפור נלמד בגנים ובפעוטונים, הופק כסרטונים, וזכה לעיבודים בימתיים.

"הבית של יעל" מבטא את עצמאותה ואישיותה של ילדה קטנה, שמחליטה לבחור לה בית משלה ולעצב אותו כרצונה. הוא מאפשר לפתח את דמיונו של הילד ומעודד בחירות אישיות. האיורים של אורה איל תורמים רבות להצלחת הספר והמחשת העלילה.

## עיבודים אמנותיים
הספר זכה למספר עיבודים של הקראת הסיפור על ידי מיטב האמנים. לדוגמה:
*ירון לונדון מספר
* ליה קניג מספרת
* יונה אליאן מספרת

בנוסף זכה הספר למספר עיבודים בתיאטרון:

* בשנת 1992, עיבוד בימתי לספר עלה ברחבי הארץ שנכתב ובוים בידי אבי דוד. להצגה נכתבו והולחנו שירים בידי דודיק סמדר בעיבודים של יוסי סידי. בגרסתה הראשונה של ההצגה השתתפו דון לני-גבאי בתפקיד יעל, יפה תוסיה כהן בתפקיד האמא ועוד. אותה הפקה עלתה מחדש מספר פעמים עם שדרוגים רבים (תפאורה, תלבושות, מוזיקה וכדומה) עד שנת 2008 והופקה על ידי "ערוצי בידור"/יצחק גיזרי.
* בשנת 2009, עיבוד בימתי נוסף עלה ברחבי הארץ בבימויו של צביקה קורמן ובהפקת "התיאטרון הקלאסי של סידי דוד". בהצגה השתתפו ציפי מור, קרן אלאלוף-שרעבי ועמירם אטיאס. בגרסה זו, אותם שירים של דודיק מההפקה של "ערוצי בידור" חזרו. אך במקום מוזיקה מקורית שתתאים במיוחד עבורם, מילות השירים הותאמו ליצירות קלאסיות של מלחינים כמו בטהובן, ויואלדי ועוד רבים. הניהול וההפקה המוזיקלית נעשו בידי ארנון אופיר.
* כוכבת הילדים מיקי הופיעה עם הצגה המבוססת על הספר בהפקת "משגב עורי הפקות", ובתוכה משולבים שירים מוכרים שלה עם שירים מקוריים.
* מיכל הקטנה - הבית של יעל
* שעת סיפור לקטנטנים - הבית של יעל - תיאטרון הילדים הישראלי

## קישורים חיצוניים

* הבית של יעל, באתר הספרייה הלאומית
* מאחורי הסיפורים הגדולים של מרים רות, בלוג הספרייה הלאומית

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי ילדים ונוער בעברית
קטגוריה:ספרי מרים רות
קטגוריה:ספרי 1977
קטגוריה:ספריית פועלים: ספרי ילדים
שאול מרין

**שאול צבי מֶרין** (Merin; 25 באוגוסט 1933 – 28 באוגוסט 2012) היה פרופסור לרפואה, מבכירי רופאי העיניים בישראל.

## קורות חיים
מרין נולד ב-1933 בעיר בֶּנְדִין שבפולין, בנם של יצחק וגיטל.
במלחמת העולם השנייה גורשה המשפחה עם יתר היהודים לגטו שהקימו הגרמנים בעיר. ב-3 באוגוסט 1943, כשעמדה המשפחה בתחנת הרכבת בדרך להישלח לאושוויץ, נמלטו שאול ואחותו הצעירה דינה לביתה של מי שהייתה עוזרת הבית של המשפחה לפני הגירוש, אניִילה זוואדזקה (Aniela Zawadzka), ושם הצטרפו לדודם, שכבר מצא אצלה מסתור. אצלה הסתתרו עד לשחרור האזור על ידי הצבא האדום בינואר 1945, וזוואדזקה שימשה כאם מאמצת עבורם. (לאחר המלחמה נישאו זוואדזקה והדוד וולף שוַוייצר ועברו לאיטליה. ב-23 בנובמבר 2005 קיבלה בתם פליציה שווייצר את התואר חסיד אומות העולם עבור אמהּ המנוחה.)

ב-1949 עלה מרין לישראל.

### קריירה רפואית ואקדמית
בשנת 1960 סיים מרין את לימודי הרפואה בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים. ב-1963, לאחר שירותו הצבאי, החל את התמחותו במחלקת העיניים של בית החולים הדסה עין כרם. בשנת 1970 הוענק לו תואר מומחה. יצא לשלוש שנים נוספות של השתלמות ברפואת עיניים בטורונטו שבקנדה ובשיקגו שבארצות הברית. כמו כן צבר שלוש שנות עבודה רפואית וכירורגית בארצות שונות באפריקה. במלחמת יום הכיפורים שירת בחזית הסורית כרופא חטיבת השריון 679, בדרגת רב-סרן.

מרין כיהן כרופא בכיר במחלקת העיניים של הדסה עין כרם וכן ניהל במשך 20 שנה את יחידת העיניים בבית החולים הדסה הר הצופים. הוא התמחה במיוחד במחלות תורשתיות של העין ובמחלות רשתית העין, לרבות סיבוכי סוכרת.

בשנת 1968 קיבל דרגת מרצה באוניברסיטה העברית, והחל מ-1979 היה פרופסור מן המניין בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית. הוא פרסם שני ספרים (על מחלות תורשתיות של העין) וכ-110 מאמרים ופרסומים רפואיים.

בנוסף שימש במשך 6 שנים כיושב ראש איגוד רופאי העיניים בישראל, וכיהן כיושב ראש האיגוד הישראלי לחקר העין והראיה במשך 4 שנים. בנוסף, במשך 7 שנים היה יושב ראש ועדת הבחינות הארצית לתואר מומחה ברפואת עיניים.

בשלהי חייו ניהל את היחידה למחלות רשתית בבית החולים סנט ג'ון בירושלים.

שאול מרין נפטר בקיץ 2012 לאחר מחלה קשה, בגיל 79. נקבר בבית העלמין בקיבוץ קריית ענבים.

### משפחתו
מרין היה תושב ירושלים, נשוי לרחל, אב לשלושה. בנו פרופסור עופר מרין, כירורג לב-חזה בהתמחותו, ניהל את מערך הטראומה בבית החולים שערי צדק בירושלים וכיום משמש כמנכ"ל בית החולים.

## לקריאה נוספת

* Merin, Saul Cvi,' in: *Who's who in Finance and Industry*, 2001, vol. 32, p. 464.
* אהבות שאול - סיפורו של פרופסור שאול מרין - בפודקאסט "סיפור משפחה"


## קישורים חיצוניים
* שאול מרין באתר WorldCat Identities
* קורות חיים של שאול מריןבאתר 'מטפלים'
* פרופ' שאול מרין באתר וואלה!
* פרופ' שאול מרין הלך לעולמו , באתר המרכז הרפואי הדסה, 5 בספטמבר 2012
* פרופ' שאול צבי מרין באתר אבלים
* אהבות שאול - סיפורו של פרופסור שאול מרין בפודקאסט "סיפור משפחתי"

* Saul Merin, Friend to the Hospital Group, Passes Away in Jerusalem, St John of Jerusalem Eye Hospital


## הערות שוליים

קטגוריה:רופאי עיניים ישראלים
קטגוריה:סגל מרכז רפואי הדסה
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: רפואה
קטגוריה:ילדים בשואה: פולין
קטגוריה:ניצולי השואה: פולין
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:ירושלים: רופאים
קטגוריה:אישים הקבורים בקריית ענבים
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור לרפואה מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1933
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2012
Stone Cold Crazy

"**Stone Cold Crazy**" הוא השיר השביעי באלבומם השלישי של להקת קווין, *[[Sheer Heart Attack]]* שיצא ב-1974. השיר מעולם לא יצא כסינגל, אך זכה להצלחה גדולה ומסחררת. השיר בוצע בהופעות הלהקה בין 78–1974. השיר נמצא גם באלבום האוסף של הלהקה, *[[Classic Queen]]*. הקרדיט של השיר ניתן לכל חברי הלהקה אף על פי שפרדי מרקיורי הסולן, ביצע את השיר עם הלהקה שלו Ibex לפני שהגיע לקווין.

זהו השיר הראשון של הלהקה שבוצע בהופעות הלהקה בשנות ה-70, כשהלהקה ביצעה את השיר מדי פעם המילים והמוזיקה השתנו.

גרסאות מוקדמות של השיר כגון: דמואים ובוטלגים לא נמצאים. השיר מאופיין בסגנון ת'ראש מטאל.

המגזין Q תיאר את השיר כשיר הת'ראש מטאל לפני שהז'אנר הומצא.

בערוץ VH1, השיר דורג במקום ה-38 ברשימת שירי ההארד רוק הטובים ביותר של כל הזמנים.

לשיר הייתה גרסת כיסוי של להקת מטאליקה באלבום *[[Garage Inc.]]* גרסת הכיסוי נמצאת גם במשחק הווידאו, *[[Guitar Hero: Metallica]]*. השיר נוגן על ידי הלהקה עם טוני איומי מבלאק סבאת' בהופעה לזכר הסולן פרדי מרקיורי.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סינגלים מ-1991
קטגוריה:שירי קווין
קטגוריה:שירי מטאליקה
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי בריאן מיי
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי ג'ון דיקון
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי פרדי מרקיורי
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי רוג'ר טיילור
קטגוריה:שירי הארד רוק
קטגוריה:שירי מטאל
קטגוריה:סינגלים בהוצאת הוליווד רקורדס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת EMI רקורדס
תאונת הרכבת בבית יהושע (1963)

**תאונת הרכבת בבית יהושע בשנת [[1963]]** היא התאונה הראשונה בתולדות רכבת ישראל בה התנגשו חזיתית שתי רכבות נוסעים. התאונה אירעה מצפון לתחנת הרכבת בית יהושע ונפצעו בה 51 נוסעים. כחצי שנה לאחר התאונה התפטר מנכ"ל הרכבת מנחם סבידור מתפקידו, לאחר שננזף על ידי מנכ"ל משרד התחבורה. 

ב-26 בדצמבר 1963, סמוך לשעה 17:30, התנגשו שתי רכבות נוסעים מצפון לתחנת הרכבת בית יהושע לאחר שהרכבת מתל אביב לחיפה לא עצרה בתחנה למפגש רכבות עם הרכבת מחיפה לתל אביב, כשהיא חוצה סימנור אדום. אחד הקטרים טיפס על הקטר השני ונדרש זמן לחלץ את הצוות שנתקע בתוכו. בתאונה לא היו הרוגים, אך 51 נוסעים נפצעו ושני הקטרים שמספריהם היו 105 ו-118 נהרסו לחלוטין. קטר 118 היה קטר חדש ושימש ברכבת ישראל פחות משנה עד לתאונה. התאונה השביתה שניים מתוך 20 הקטרים של רכבת ישראל וגרמה להשבתת חלק מפעילות הרכבת בישראל.

מיד לאחר התאונה מונתה ועדת חקירה לבדיקת נסיבות התאונה, בראשות ש. בר זאב המשנה למנכ"ל משרד התחבורה, י. מינץ היועץ המשפטי של משרד התחבורה, פרופ' קורט לוי מהטכניון וש. קלוסקי מהנדס התנועה של עיריית תל אביב. הנהלת הרכבת מצידה טענה מיד לאחר התאונה שמדובר בטעות של נהג הרכבת שלא עצר וכי כל הציוד היה תקין. לעומת זאת, עדי ראייה טענו שנהג הקטר נראה כמסמן שהבלמים אינם פועלים וכי הוא אינו יכול לבלום. הוועדה הטילה את האשמה לתאונה על נהג הקטר של הרכבת מתל אביב, אך נזפה בהנהלת הרכבת על שלא דאגה לסידורי בטיחות נאותים. הנהלת הרכבת מצידה דחתה את מסקנות הוועדה. 

כחצי שנה לאחר התאונה התפטר מנכ"ל הרכבת מנחם סבידור מתפקידו, לאחר שננזף על ידי מנכ"ל משרד התחבורה. סבידור טען שלא היה מקום לנזוף בהנהלת הרכבת ולחלופין שהנזיפה הייתה צריכה להיות בהנהלת החטיבה הטכנית.

## ראו גם

* תאונת הרכבת בבית יהושע
* תאונת רכבת
* בית יהושע

## הערות שוליים

בית יהושע
קטגוריה:1963 בישראל
קטגוריה:בית יהושע
צבי שילר

**צבי (צביקה) שילֶר** (25 באוגוסט 1937 – 17 בינואר 2008) היה קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף, שירת כקצין מודיעין ראשי.

## ביוגרפיה
שילר נולד ב-1937 בבוקרשט שברומניה. אביו נהרג במלחמת העולם השנייה, אמו נישאה בשנית והמשפחה עלתה לישראל ב-1949. המשפחה נקלטה במעברה טירת כרמל ושילר נשלח לקיבוץ חמדיה, למד בבסמ"ת.

ב-1955 התגייס לצה"ל, שירת כלוחם בחטיבת גולני, סיים בהצטיינות קורס קציני חי"ר ושירת כקצין בגולני. ב-1959 עבר לשרת בתפקידי מודיעין, שירת כקצין מחקר בענף ירדן ומדריך בקורס קציני מודיעין. עבר למערך השדה ושירת כקצין המודיעין של חטיבת הצנחנים, עוזר קמ"ן אוגדה ובמלחמת ששת הימים שירת כעוזר קצין המודיעין של פיקוד הדרום. במלחמת ההתשה שירת כקצין המודיעין של עוצבת סיני. לאחר מלחמת יום הכיפורים מונה לקצין המודיעין של פיקוד הדרום ובהמשך לראש הזירה המערבית בחטיבת המחקר וסגן ראש החטיבה. ב-1978 השתחרר משירות הקבע, כיהן כמנכ"ל מפעל "הדיקן" מקבוצת כור.

בספטמבר 1979 חזר לשירות קבע, קודם לדרגת תת-אלוף ומונה לקצין מודיעין ראשי. בתפקיד זה קידם יחד עם חיים אשד את נושא שילוב המזל"טים לצורכי איסוף מודיעין. ב-1982 מונה לנספח צבאי לענייני מודיעין בארצות הברית, שירת בתפקיד עד 1984.

לאחר שחרורו מונה בינואר 1985 למנכ"ל חברת "מזל"ט בע"מ". חברת שיווק משותפת של תדיראן והתעשייה האווירית לישראל, שהוקמה עקב התחרות העזה בין החברות בתחום כלי הטיס הבלתי מאוישים, שפגעה במאמצי השיווק שלהם בישראל ובעולם. בין השאר הוביל ב-1986 עסקה למכירת מזל"טים מסוג פיוניר לצי האמריקאי. בשנת 1988 חשף ה-FBI פרשת שוחד בה היה מעורב מלווין פייזלי, תת-מזכיר הימייה בממשל האמריקאי. מלווין פייזלי הודה בקבלת שוחד, ואדם נוסף, ויליאם גלבין, לוביסט ויועץ פרטי בעסקאות נשק, הודה במתן השוחד. שניהם חתמו על עסקאות טיעון עם התביעה האמריקנית, והפלילו את שילר, יחד עם אורי שמחוני (ששימש אז יועץ לחברת מזל"ט). בנוסף טען ה-FBI שבידיו הקלטה בה דנים שמחוני, שילר, פייזלי וגלבין בחלוקת 2 מיליון דולר דמי תיווך כביכול בעסקה למכירת תחנת בקרה קרקעית עבור המזל"טים (עסקה שלא יצאה לפועל לבסוף). שילר הכחיש שניתן שוחד בעסקה.

ב-1991 פתחה משטרת ישראל גם בחקירת הפרשה. במאי 1993 הוגש נגד שילר ושמחוני כתב אישום בארצות הברית, שביקשה את הסגרתו. לאחר עסקת טיעון מול משרד המשפטים האמריקאי, אשר כללה את כל המעורבים האחרים, למעט שמחוני שסירב לחתום, הפרשה נסגרה בלא שהוגשו כתבי אישום.

ב-1989 חברת תדיראן עברה משבר שבעקבותיו היא נטשה את תחום הכטב"מים ומכרה את חלקה בחברת מזל״ט לתעשייה האווירית, ושילר עזב את תפקיד המנכ"ל.

ב-1999 מונה על ידו מפקדו בעבר, יהושע שגיא, למנכ"ל עיריית בת ים וכיהן בתפקיד עד 2003.

נפטר ב-2008 בגיל 70 ממחלה, והובא למנוחות בבית העלמין בקיבוץ עינת . הותיר את אשתו, שני ילדיו ונכדים.

## קישורים חיצוניים

* עדות סא"ל צבי שילר - ראש ענף 1 אמ"ן מחקר, באתר המרכז למלחמת יום הכיפורים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:בוגרי בסמ"ת
קטגוריה:קציני מודיעין ראשיים
קטגוריה:נספחי אגף המודיעין בארצות הברית
קטגוריה:קציני מודיעין של פיקוד הדרום
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:מנכ"לי כור תעשיות ובנותיה
קטגוריה:מנכ"לים יוצאי שירות קבע בצה"ל
קטגוריה:מנכ"לי רשויות מקומיות
קטגוריה:אישים הקבורים בעינת
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1937
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2008
קפה פילץ

**קפה פּילְץ** היה בית קפה היסטורי על שפת ימה של תל אביב ב"כיכר לונדון", שנוסד ב-1938 על ידי הקבלן אריה פילץ. ב-1951 נמכר למפא"י, ושימש אותה כמועדון חברים בשם "יחדיו". ב-1982 נפתח מחדש כבית קפה ואולם אירועים. ב-2009 נרכש על ידי זכיין מקדונלד'ס בישראל עמרי פדן.

מבנה בית הקפה הוא בעל כניסה מרחוב הירקון ומרפסת מעוגלת גדולה הפונה לים ומעליו בניין לבן בן שלוש קומות בסגנון בינלאומי.

בית הקפה נפתח בשלהי מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט על ידי בעליו של בית הקפה "תרשיש" ששכן מול "קזינו גלי אביב", אריה פילץ, כבית קפה מהודר שהצטיין בתזמורת, במלצרים לובשי פראק ובמטבח משובח בסגנון צרפתי שפנה אל עולי העלייה החמישית. שם המקום הוצע לפילץ על ידי אורי קיסרי. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הפך בית הקפה למועדון קצינים של הצבא הבריטי וכן של קציני אוסטרליה וניו זילנד, קנדה, ארצות הברית וצבא אנדרס הפולני, כאשר בפתחו ניצב שומר סף שהבטיח שחיילים פשוטים לא ייכנסו. כמו כן היה המקום חביב על סוכני הבולשת הארץ-ישראלית (ה-CID). יחד עם הקצינים בילו במקום אנשי תל אביב, מגויסי הבריגדה היהודית ואף אנשי אצ"ל ולח"י.

פילץ, שהיה חבר "ההגנה", שכר למקום כמלצרים אנשי הגנה וש"י, שרקמו קשרי ידידות עם השוהים, שתו איתם ומחלו להם על תשלום בתמורה לשיחה ידידותית שבמהלכה שאבו ידיעות נחוצות. בדירתו של פילץ שמעל בית הקפה נפגשו בכירי הארגון, יגאל אלון, משה שרת, משה סנה, נחום זיו-אב ומיכאל בן-גל. סמוך למחסן בית הקפה שכן סליק מרכזי לנשק עבור ההגנה. הנשק פוזר בעיר בארגזי משקאות ריקים שהובלו בטנדר של בית הקפה.

ב-1947 אירח ראש העיר ישראל רוקח בבית הקפה את חברי ועדת האו"ם שהחליטו על תוכנית החלוקה.

בית הקפה נפתח מחדש כבית קפה ואולם אירועים ב-1982 והיה בית הקפה הגדול הראשון שנפתח על טיילת תל אביב-יפו המחודשת.

## קישורים חיצוניים
* , 
* 
* עמרי פדן הפך מבעלי הזיכיון של רשת מקדונלד'ס לכריש נדל"ן, נדל"ן היום, 29 ביולי 2009
* מפת 'תל אביב יפו' מאת קלאוזנר בהוצאת סטימצקי, 1952 בערך, עם סימון **בר פילץ**. באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור

## הערות שוליים

קטגוריה:תל אביב לפני הקמת מדינת ישראל
קטגוריה:תל אביב-יפו: בתי קפה ומסעדות
קטגוריה:רחוב הירקון
מדד תל אביב SME60

**מדד תל אביב SME60** הוא מדד המייצג את השינוי המצרפי של מחיריהן של 60 המניות בעלות שווי השוק הגבוה ביותר ב, מבין אלו שאינן נכללות במדד תל אביב 125, ואשר עומדות בתנאי הסף של המדד. הוא החליף את "מדד תל אביב יתר 50" ב-2017.

המדד התפרסם לראשונה כמדד יתר-30 על ידי הבורסה לניירות ערך בתל אביב ב-2 בינואר 2005 בשווי של 538.59 נקודות. המדד הורחב למדד יתר-50 ב-1 ביולי 2007 לפי שווי בסיס של 735.55 נקודות (זהה למדד יתר-30 בסוף יום ה-28 ביוני 2007). משקלן היחסי של המניות במדד מתעדכן מדי יום על פי שווי השוק שלהן בטרם פתיחת יום המסחר. ערך המדד מחושב ומפורסם על ידי הבורסה בזמן המסחר מדי 15 שניות. ב-9 בפברואר 2017 הוחלף מדד תל אביב יתר 50 למדד תל אביב SME60, המכיל את 60 המניות של החברות הגדולות ביותר שאינן כלולות במדד תל אביב 125, עם מגבלת משקל של 3% למניה.

הרכב המדד מתעדכן פעמיים בשנה: ב-15 ביוני וב-15 בדצמבר.

## קישורים חיצוניים
* מדד תל אביב SME60, באתר הבורסה לניירות ערך בתל אביב

## הערות שוליים

SME60
*
חנוך רון

**חנוך רון** (1936 – 21 באוגוסט 2024) היה מבקר מוזיקה ומורה ישראלי.

## ביוגרפיה
חנוך רון נולד בשנת 1936 בתל אביב, בן לציפורה ואריה רון (רוזנצוייג). למד בבית הספר "בלפור" ובגימנסיה "גאולה" בעירו. את הכשרתו המוזיקלית קיבל במדרשה למורים למוזיקה בתל אביב, והמשיך לתואר שני בחינוך ובספרות באוניברסיטה העברית בירושלים. בהמשך דרכו, בשנת 1978, קיבל תואר דוקטור בחוג למוזיקולוגיה באוניברסיטת תל אביב, על מחקר על הכשרים המוזיקליים אצל ילדים טעוני טיפוח בנים להורים בני עדות המזרח בישראל, שעשה בהנחיית הרצל שמואלי.

לאחר סיום לימודיו עבד רון כמורה למוזיקה בבית הספר היסודי "חביב" בראשון לציון, והעלה את איכות לימודי המוזיקה וחשיבותם בבית הספר לרמה גבוהה. אשתו, עדנה לבית אוסטשינסקי, הייתה מבוגרי בית הספר, ובהמשך לימדה בו גם היא. בהמשך יצא עם אשתו בשליחות ללונדון, שם לימדו יחד בבית הספר "ראש פינה" ויצרו שיטת הוראה חדשנית לעברית בעזרת אמצעים אורקוליים ודרמה.

לאחר שובו לישראל התמנה למפקח על לימודי המוזיקה במשרד החינוך. במשך שנים שימש כמבקר מוזיקה בעיתונים "דבר" ו"ידיעות אחרונות". כמו כן היה מרצה למוזיקולוגיה באוניברסיטת תל אביב ובמכללת לוינסקי לחינוך.

היה נשוי לעדנה ואב לשתי בנות. נפטר ב-21 באוגוסט 2024.

## כתביו
* **כשרים מוסיקליים אצל ילדים טעוני טיפוח בני עדות המזרח בישראל**, עבודת דוקטור, אוניברסיטת תל אביב, תשל"ט 1978.
* **הכול ביקורת: מבחר ביקורות המוסיקה מהשנים 1971–2009**, [ח.מ]: ח. רון, 2009
* **שנברג מת: האוונגרד במוסיקה – עלייתו ונפילתו**, תל אביב: ח. רון, 2009.
* **מוסיקה יחפה: שיחות עם מוסיקאים**, תל אביב: ח. רון, 2010
* **מחיקת הזיוף: התלוש, הבינוני והמבריק במוסיקה הישראלית**, תל אביב: ח. רון, 2010
* **רקויאם לבינוניות**, תל אביב: ח. רון, 2010
* **הילד שומע: פרקים בתפיסה המוסיקאלית**, תל אביב: ח. רון, 2011
* **קונצ'רטו לביקורת**, תל אביב: ח. רון, 2011
* **מחכים לריגוש: הברק מול הכישלון באולמות הקונצרטים**, תל אביב: ח. רון, 2012
* **מגהצים את המוסיקה: הקונצרטים בישראל: מבחר ביקורות**, תל אביב: ח. רון, 2012
* **להדליק את המוסיקה: מנצחים, מלחינים וסולנים בחיפוש אחר הפרשנות האישית**, תל אביב: ח. רון, 2013
* **הם נוגעים במוסיקה: מנצחים, סולנים, תזמורות וזמרים בראי הביקורת המוסיקאלית**, תל אביב: ח. רון, 2013

מאמרים:
* '50 שנות חינוך מוזיקלי בגן-הילדים בישראל', **[[הד הגן]]** סג, א (ספטמבר 1998), 56–73

## לקריאה נוספת
* דליה כהן-גרוס, 'חנוך על-פי דרכו: ארבעה סוגלים סגנוניים בכתיבתו של מבקר המוזיקה חנוך רון', **[[חלקת לשון]]** 36 (תשס"ה–תשס"ו), 91–110

## קישורים חיצוניים
* חנוך רון, באתר WorldCat Identities
* 
* 
* חנוך רון באתר אלבום המשפחות – עדת ראשון לציון
* 
* ["זמן תרבות", חנוך רון מארח את [שמואל אלבז], יוטיוב, 2004]
* 
* 

מפרי עטו:
* 
* 
* 
* 
* "מאהלר והרי הדולומיטים", ידיעות אחרונות
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיקולוגים ישראלים
קטגוריה:מורים למוזיקה בישראל
קטגוריה:מבקרי מוזיקה ישראלים
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:עובדי משרד החינוך, התרבות והספורט
קטגוריה:סגל ידיעות אחרונות
קטגוריה:סגל דבר
קטגוריה:סגל מכללת לוינסקי לחינוך
קטגוריה:בוגרי בית הספר בלפור (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי גימנסיה גאולה
קטגוריה:בוגרי המדרשה הממלכתית למחנכים למוזיקה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1936
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2024
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
משפט האי-גדירות של טרסקי

בלוגיקה מתמטית, **משפט האי-גדירות של [[אלפרד טרסקי|טרסקי]]** הוא משפט הטוען שאין דרך להגדיר בתוך תורה נתונה, מספיק עשירה, את אוסף המשפטים שנכונים בה. באופן לא פורמלי, המשפט אומר כי אם ניתן לנסח במסגרת תורה מסוימת חלק מספיק גדול מתוך האריתמטיקה של המספרים הטבעיים, ובפרט ניתן לקודד כל נוסחה באמצעות מספר טבעי, אז לא קיימת נוסחה עם משתנה חופשי x שמשמעותה "המשפט המיוצג על ידי המספר x הוא נכון". 

משפט זה התגלה באופן בלתי תלוי על ידי קורט גדל, במסגרת עבודתו על משפטי האי-שלמות ועל ידי טרסקי בשנת 1936.

## ניסוח מדויק
תהי T תורה שלמה בשפה מסדר ראשון L, שניתן להגדיר בתוכה חלק גדול מספיק מהאריתמטיקה של הטבעיים, כך שניתן לתאר בתוכה את מספרי גדל.

אזי אין נוסחה True בשפה L כך שלכל משפט A מתקיים: \text{True}[g(A)]\iff A (כאשר g(A) הוא מספר גדל המתאים לנוסחה A).

## הוכחה
ההוכחה בדרך השלילה, ומכילה רעיונות דומים לרעיונות של הוכחת משפטי האי-שלמות. 

נגדיר את פונקציית הלכסון:
:d(g(\varphi))=g(\varphi[g(\varphi)])
הפונקציה שמקבלת מספר גדל של נוסחה ומחזירה את מספר גדל של הנוסחה המתקבלת מהצבת מספר גדל של הנוסחה המקורית במשתנה הראשון של הנוסחה המקורית (במידה והנוסחה המקורית היא חסרת משתנים נוסיף לה משתנה דמה). 
כיוון ש-d ניתנת להגדרה בתוך L ניתן גם להגדיר את הנוסחה הבאה במסגרת L:
:\psi[g(A)]=\neg\text{True}[d(g(A))]
כעת נברר את ערך האמת של \psi[g(\psi)]:
:\psi[g(\psi)]\iff\neg\text{True}[d(g(\psi)]\iff\neg\text{True}[g(\psi[g(\psi)])]
כלומר נוסחה זו נכונה אם ורק אם True תטען כי היא שגויה ולהפך, בסתירה להגדרת הנוסחה True.

נעיר כי מתוך ההוכחה ניתן לראות כי אין צורך להשתמש במלוא הכוח של מספרי גדל (ההוכחה אינה מתייחסת לשאלות של רקורסיביות), וניתן להחיל אותה במקרים רחבים יותר.

## הערות
משפט האי-גדירות יכול לשמש כשלב בהוכחת משפטי האי-שלמות של גדל – אם כל משפט נכון היה ניתן להוכחה, אז כיוון שקיום הוכחה עבור משפט נתון ניתן להגדרה בשפות המכילות את האריתמטיקה, היינו מקבלים הגדרת אמת. 

האי-יכולת להגדיר את האמת עבור תורה מסוימת לא מונע את האפשרות שתהיה לה הגדרת אמת בתורה חזקה יותר. למשל בתורת הקבוצות יש הגדרת אמת עבור האריתמטיקה  של הטבעיים, ולמעשה על כל מבנה המוגדר על קבוצה. בנוסף, ניתן לספק הגדרת אמת עבור השפה של תורת הקבוצות כולה בתנאי שאנחנו מגבילים את הסיבוך של הנוסחאות (במובן של מספר הכמתים המופיעים בנוסחאות).

אי-גדירות של טרסקי
קטגוריה:משפטי אי היתכנות
עוצבת מרכבות האש

**חטיבת מרכבות האש** (חטיבה 263) הייתה חטיבת שריון במילואים של צה"ל, חלק מעוצבת געש השייכת לפיקוד הצפון.

החטיבה הוקמה ב-5 ביוני 1983 כחלק מהצורך בחטיבת שריון נוספת לאור לקחי מלחמת לבנון הראשונה, היא הוקמה על בסיס טנקי המרכבה סימן 1 שנכנסו לשירות בתקופה. החטיבה פורקה ב-2014.

### מפקדי החטיבה

## קישורים חיצוניים
* מרכבה 1; אנשים 10, אתר זרוע היבשה

מרכבות האש
מרכבות האש
קטגוריה:חטיבות שריון שפורקו
Slaughterhouse

**Slaughterhouse** (בתרגום חופשי לעברית: בית מטבחיים) היא להקת היפ הופ הכוללת את הראפרים: רויס דה ''9'5, ג'ו באדן, ג'ואל אורטיז ו-Crooked I. הם חתומים כעת בחברת התקליטים שיידי רקורדס (בבעלות אמינם), ובחברת התקליטים אינטרסקופ רקורדס.

## היסטוריה
### 2008: התחלה
הלהקה הוקמה בסוף 2008 לאחר שג'ואל אורטיז, Crooked I, רויס דה ''9'5 וג'ו באדן הופיעו יחד בשיר "Slaughterhouse" מהאלבום "Halfway House" של ג'ו באדן. הם החליטו להקים ביחד להקה וקראו ללהקה על שם השיר שבו שיתפו פעולה יחד. כל ארבעת חברי הלהקה עוררו בעברם המוזיקלי מידה מסוימת של מחלוקת. הם התייחסו לעובדה זו בשיר "Move On" שם אמרו לכל השואלים, כי עברם מאחוריהם ושאלות הנוגעות לאירועים אלו אינן רלוונטיות, לדעתם.

### 2009–2010: אלבום בכורה
האלבום הראשון של הרביעייה בתור להקה יצא לאור ב-11 באוגוסט 2009 תחת חברת התקליטים E1 Music. דווח שהאלבום הוקלט במשך שישה ימים בתחילת חודש יוני. מפיקי האלבום היו די ג'יי ח'ליל, מיסטר פורטר, דה אלכימיסט ו-StreetRunner.

ב-18 ביוני 2009 יצא לאור הסינגל הראשון (הלא רשמי) מתוך האלבום דרך חשבון הטוויטר של ג'ו באדן. שמו של הסינגל היה "(Woodstock (Hood Hop" ובו התארחו צמד הראפ .M.O.P. הסינגל הרשמי הראשון היה "The One". בסוף 2009 יצא לאור הקליפ השני מהאלבום לשיר "Microphone", שבוים על ידי ריק קורדארו. אלבום הבכורה שלהם מכר כ-18,000 עותקים בשבוע הראשון (רק כ-20,000 נשלחו לחנויות), ועד 5 בספטמבר עמדו המכירות על כ-31,000 עותקים בסך הכל.

תחילה הלהקה תכננה להוציא לאור את אלבומם השני בשנת 2010 כש-Crooked I הציע לקרוא לו "No Muzzle", לעומת זאת רויס דה רויס דה "9'5 שניהל שיחות עם חברת התקליטים שיידי רקורדס (של אמינם הידוע כידידו של רויס דה "9'5) אמר, כי לדעתו את האלבום השני שלהם יש להפיץ בחברת תקליטים גדולה.

### 2011–הווה: שיידי רקורדס, On The House ו-Welcome to: Our House

השמועות על החתמת הלהקה בחברת התקליטים שיידי רקורדס גברו מאוד, ובסופו של דבר במרץ 2010 פרסם ג׳ואל אורטיז בחשבון הטוויטר שלו האשמות כנגד חברת E1 Music, שלדבריו ניסו לחסום את ההתקשרות שלהם עם חברת שיידי רקורדס ורמז שגורם אחר מעורב בעניין. בתגובה לטענות מצד חברת Amalgam Digital אמר ג'ו באדן, כי סיבוכים עם חברת E1 Music היו הגורם לכך שהעסקה עם שיידי רקורדס לא יצאה לפועל בעבר. הלהקה הוציאה לאור את השיר "(Beamer, Benz or Bentley (ShadyMegaMix" כשהם עדיין חתומים ב-E1 Music. הלהקה (ללא ג'ו באדן) התארחו באלבום Recovery של אמינם בשיר "Session One", גם זה בעודם חתומים ב-E1 Music. הלהקה התארחה בשיר "Loud Noises" של Bad Meets Evil.

ב-8 בפברואר 2011 הוציאה הלהקה לאור את המיני אלבום "Slaughterhouse EP", שכלל ארבעה שירים חדשים ושני רמיקסים לשירים ישנים. ב-12 בינואר 2011 אושר באופן רשמי שהלהקה חתמה יחד עם הראפר Yelawolf בשיידי רקורדס. שניהם הופיעו יחד עם אמינם בשער של המגזין XXL במרץ 2011.

ב-19 באוגוסט 2012 הוציאה הלהקה לאור את המיקסטייפ "On The House". תשעה ימים לאחר מכן (ב-28 באוגוסט) הלהקה הוציאה לאור את אלבומם השני, "Welcome to: Our House". בשבוע הראשון לצאת האלבום נמכרו כ-52 אלף עותקים בארצות הברית.

## דיסקוגרפיה
### אלבומי אולפן

### מיני אלבום

### מיקסטייפ
* 2012 - On the House

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:אמני אינטרסקופ רקורדס
קטגוריה:להקות היפ הופ אמריקאיות
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 2008
NetBus

**נטבאס** (אנגלית: **NetBus**) היא תוכנת מחשב המאפשרת שליטה מרחוק. תוכנה זו תומכת במערכות הפעלה חלונות 95, חלונות 98, חלונות ME וחלונות NT 4.0. למרות מטרתה העיקרית של התוכנה לשליטה מרחוק, תכונות נוספות כלולות בה. 

נטבאס פותחה על ידי קרל פרדריק נייקטר (Carl-Fredrik Neikter) והופצה לראשונה במרץ, 1998. התוכנה פותחה כחלק ממעשה קונדס אך במהרה הפכה לתוכנה פגיעה המשמשת דלת אחורית במערכות ההפעלה השונות.

## מבנה התוכנה
ישנם שני מרכיבים לתצורת שרת-לקוח, קובץ הלקוח (netbus.exe) וקובץ השרת (patch.exe, בגודל 500 קילו בייט).

קובץ השרת חייב להיות מותקן במחשב המרוחק בו רוצים לשלוט. לאחר שקובץ השרת מופעל לראשונה, הוא מתקין את עצמו באופן אוטומטי ומבצע שינויים ב-Registry של מערכת ההפעלה. קובץ הלקוח מכיל ממשק הפעלה פשוט המאפשר לבצע פעולות שונות:

* רישום הקשות
* לכידת מסך כקובץ תמונה
* כיבוי המערכת
* מנהור
* פתיחה / סגירה של כונן התקליטורים
* הפעלת קבצים מקומיים
* שליטה בתזוזות העכבר
* העלאה והורדת קבצים
רוב מערכות האנטי-וירוס מזהות את התוכנה ומסירות אותה מהמחשב באופן אוטומטי.

## ראו גם
* Teamviewer
* פרוטוקול VNC לשליטה מרחוק
* פרוטוקול תקשורת
* DarkComet
* Back Orifice
* Bomgar

## קישורים חיצוניים
* 
*  
* מידע אודות נטבאס - באתר סימנטק 

קטגוריה:תוכנות זדוניות
קטגוריה:תוכנות שהושקו ב-1998
נתן שפירא הירושלמי

רבי **נתן שפירא הירושלמי** (נקרא גם: **נתן בן ראובן דוד (טעביל) שפירא,** החיד"א מזכיר אותו בשם "הרב הנשי"א" – ה'רב נ'תן ש'פירא י'שמרהו א'להים; נולד בקרקוב, ונפטר ברגיו שבאיטליה בסביבות שנת תכ"ז, 1667), היה רב, דיין ומקובל ושד"ר בירושלים. בשנת תט"ו (1655) הוא נשלח על ידי עדת האשכנזים בירושלים לאיטליה, הולנד ואשכנז והשתמש באמצעי תעמולה רבים לאיסוף כספים, ולא נמנע מלקבל תרומות מנוצרים. נמצא חתום על תעודה בירושלים בשנת תי"ז (1657).  הוא חי באיטליה כעשר שנים עד פטירתו.

בספר "גינת ורדים" מאת אברהם בן מרדכי הלוי מסופר שרבני ירושלים התירו לו לקחת אישה נוספת פרט לאשתו הראשונה בחתימת היתר מאה רבנים, והוא גר עם שתי נשיו בחצר בית הכנסת הספרדים.

כאשר יצא לשליחות מארץ ישראל לאירופה, הוא נפגש בוונציה עם משה זכות אשר אחר שנפטר כתב את נוסח מצבתו. שם הוא חיבר את ספרו טוב הארץ, והדפיס אותו בוונציה בשנת 1655. חלקו הראשון של הספר עוסק בבירור מעלתה של הארץ ומעלת המגורים בה. בהקדמת הספר הוא כותב כי דבריו מיוסדים על תורת האר"י ותלמידו רבי חיים ויטאל וגם על תורת רבי משה קורדובירו ורבי אברהם אזולאי.

ערך את כתבי האר"י שנכתבו על ידי חיים ויטאל, במקביל לעריכה הנפוצה של בן דורו, מאיר הכהן פופרש. חלק ראשון בשם **מאורות נתן** נדפס בספר "פרי עץ חיים", בקוריץ בשנת תקמ"ב. החלק השני של ספר "מאורות נתן" נקרא בשם **מחברת הקודש** ונדפס גם הוא בקוריץ בשנת תקמ"ג. נקרא גם בשם "ספר הכוונות".

## משפחתו
אביו הרב ראובן דוד טעביל שפירא זצ"ל היה דיין מצוין בקראקא, דודו, גם הרב נתן נטע שפירא, היה מפורסם ונקרא בשם "המגלה עמוקות".
שתי בנותיו נישאו לר' יחיאל ור' נתנאל פואה שהיו רבנים בריגיו.

## חיבוריו
* . מהדורות נוספות, ירושלים, תשס"א (2001) ותשס"ו, (2006)
* **[https://www.hebrewbooks.org/20113 יין המשומר],** על שתיית "סתם יינם" והשחתת הזקן בקבלה, נדפס בוויניציאה בשנת ת"כ (1659).
* **[https://hebrewbooks.org/3962 מצת שמורים],** ביאור סוד מצוות מזוזה, תפילין וברכת השחר על פי קבלת האר"י, נדפס בוויניציאה בשנת ת"כ (1659).
* **הגהות** על ספר אוצרות חיים ופרי עץ חיים.
* **הגהות על כוונת האר"י** נדפס בשם פרי עץ חיים בקארעץ בשנת תקמ"ב (1781).
* **[https://hebrewbooks.org/2727 תורת נתן]** - נדפס לראשונה בשנת תרנ"ד (1893)
* **פירוש על ההגדה**, בכתב יד אוקספורד, בו הוא חותם: **נתן המכונה נטע** בן ראובן טעבל הדיין המצוין מק"ק קראקא, השוכן לעת עתה בירושלים.
* **דרשות**, בכתבי יד, דרשה אחת במעלת הכוונה בקריאת שמע ובנפילת אפים נדפסה - מן הגנזים, מודיעין עילית תשע"ד הוצאת קהילות ישראל.

## הערות שוליים

קטגוריה:מקובלים
קטגוריה:רבנים פולנים
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:שד"רים
קטגוריה:רבנים ארץ-ישראלים
קטגוריה:עולים לארץ ישראל במאה ה-17
קטגוריה:נפטרים ב-1662
מלי קמפנר

**מלכה קמפנר רנד** (נולדה ב-13 ביוני 1962) היא עיתונאית ודוקומנטריסטית ישראלית.

## ביוגרפיה
נולדה וגדלה בפתח תקווה, בתם של יהודה וצפירה קמפנר.

בסוף שנות ה-80 החלה לכתוב בידיעות אחרונות. כעבור זמן הצטרפה לצוות תחקירני העיתון, בראשות מרדכי גילת. בתחילת שנות ה-90 הייתה שותפה לגילת בסדרת התחקירים על אריה דרעי שהובילה למשפטו ולמאסרו. בשנת 1991 חשפה יחד עם גילת את סיפורו של הפסיכולוג "אלי פלח" שנחשד בביצוע עבירות מין בלקוחותיו. בשנת 1997 פרסמה תחקיר על שרה נתניהו.

בעשור הראשון של המאה ה-20 עסקה בעיקר בנושאי משפחה ובריאות, וכתבות רבות שלה פורסמו במוספים "7 ימים" ו"זמנים מודרניים" של ידיעות אחרונות וכן באתר ynet. בהמשך הייתה מספר שנים עיתונאית ב"גלובס".

במרץ 2012 הוקרן ברשת 13
במסגרת תוכנית "הסיפור", סרטה "ילדים תחת חוזה" שעסק בתופעה של בני זוג שמביאים ילד לעולם במסגרת חוזה הורות משותפת.

עד לאחרונה הייתה חברה בצוות התוכנית זמן אמת של כאן 11, במסגרתו היא יצרה סרטים דוקומנטריים 

## חיים אישיים
בשנת 2005, בעת שערכה כתבת תחקיר בנושא החזנות, הכירה את החזן ישראל רנד, וכעבור זמן נישאה לו. בעקבות נישואיהם חזרה בתשובה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל ידיעות אחרונות
קטגוריה:סגל גלובס
קטגוריה:תחקירניות ישראליות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות שחזרו בתשובה
קטגוריה:עיתונאים ישראלים שחזרו בתשובה
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1962
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1962
ולדימיר קוקובצוב

**ולדימיר ניקולביץ' קוקובצוב** (ברוסית: **Владимир Николаевич Коковцов**; 30 באפריל 1853 – 29 בינואר 1943) היה מדינאי רוסי, ראש הממשלה של האימפריה הרוסית בשנים 1911–1914.

## ביוגרפיה
ולדימיר קוקובצוב נולד בגוברניית נובגורוד באחוזה משפחתית. הוא למד בבית הספר בסנקט פטרבורג ואחר כך סיים את ליקיאון האימפריה הרוסית היוקרתי. בשנת 1872 הוא הגיש מסמכים לתחילת הלימודים באוניברסיטת סנקט פטרבורג אך לאור כך שאביו נפטר הוא החליט להתחיל לעבוד בשרות הממשלתי. בשנים 1873-1878 קוקובצוב עבר במשרד המשפטים. בשנת 1879 הוא עבר לשירות בתי הסוהר ועבד שם בתפקידים שונים עד לשנת 1890. בשנים 1890-1895 הוא עבד במזכירות המדינה.

בשנת 1895 קוקובצוב התמנה לסגן של ויאצ'סלב פלבה שכיהן מזכיר המדינה. בשנת 1896 קוקובצוב התמנה לסגן של שר האוצר סרגיי ויטה.

בשנים 1904-1905 קוקובצוב היה שר האוצר. לאחר הפסקה קצרה הוא התמנה לתפקיד פעם נוספת באביב 1906 וכיהן בתפקיד עד לשנת 1914. למרות שקוקובצוב היה סגנו של ויטה במשרד האוצר, הוא לא קיבל מינוי שר בממשלת ויטה. מעריכים שזה קשור להבדלי השקפת עולם על המדיניות הכלכלית של רוסיה לאחר המלחמה עם יפן. בהיותו שר האוצר קוקובצוב הוביל מספר רפורמות בתחום הפיננסי ופעל לקבלת הלוואות גדולות ממדינות המערב. הוא היה חבר במספר ועדות בתחום הכלכלי ובתחום יחסי העבודה.

בשנת 1911, מיד לאחר רצח פיוטר סטוליפין, ניקולאי השני החליט למנות את קוקובצוב לתפקיד ראש הממשלה. בכוונת הקיסר היה למנות לשר הפנים אלכסיי חבוסטוב. קוקובצוב סירב למינוי וציין שהוא לא מוכן לשבת באותה ממשלה עם חבוסטוב. בסופו של דבר הדברים הסתדרו, חבוסטוב לא קיבל את המינוי וקוקובצוב החל לכהן כראש הממשלה. במשך כל תקופת כהונתו כראש הממשלה קוקובצוב כיהן גם כשר האוצר של רוסיה.

במהלך כהונתו קוקובצוב פעל להידוק הקשרים עם צרפת וניסה להקטין חיכוכים עם האימפריה הגרמנית. בתחילת מלחמת הבלקן הראשונה נשלקה אפשרות לגיוס כוחות מילואים שנדחתה בלחץ של קוקובצוב. במהלך כהונתו כשר האוצר וכראש הממשלה פעל לאיזון תקציבי.

בינואר 1914 קוקובצוב פוטר מתפקידיו בממשלה אך נישאר חבר במועצה המדינית והוענק לו תואר רוזן. במהלך שרותו הוענקו לו עיטורים רבים של האימפריה הרוסית ושל מדינות אחרות.

בשנת 1918, לאחר מהפכת אוקטובר קוקובצוב נעצר אך שוחרר. הוא הצליח ביחד עם משפחתו לעזוב את רוסיה הסובייטית ובנובמבר 1918 התיישב בצרפת. בהיתו בצרפת פרסם את ספר זיכרונות על פעילות הממשלה בתחילת המאה ה-20.

קוקובצוב נפטר בפריז והוטמן בבית העלמין הרוסי.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:האימפריה הרוסית: פוליטיקאים
קטגוריה:ראשי ממשלת רוסיה
קטגוריה:שרי האוצר של רוסיה
קטגוריה:מעוטרי עיטור אלכסנדר נבסקי (האימפריה הרוסית)
קטגוריה:מעוטרי עיטור ולדימיר הקדוש
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:אבירי מסדר העיט השחור
קטגוריה:מעוטרי אות מסדר העיט האדום
קטגוריה:החברה הארץ-ישראלית הפרבוסלבית הקיסרית: אישים
קטגוריה:סגני ראש ממשלת רוסיה
קטגוריה:מהגרים מרוסיה לצרפת
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1853
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1943
משה טל

**משה טל** (**בלומנטל**; 27 בינואר 1947 – 9 ביוני 1967) היה לוחם בחטיבת הצנחנים שנהרג במלחמת ששת הימים. על לחימתו בקרב ברצועת עזה במלחמה זו קיבל את עיטור הגבורה.

## ביוגרפיה

טל נולד במחנה עקורים בפורנוולד בגרמניה לנטי ופינחס בלומנטל. בשנת 1949 עלה לישראל עם משפחתו, שהתיישבה בחיפה. לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר הגפן, המשיך לתיכון "חוגים" והשתייך לתנועת הצופים. בשנת 1962 הצטרף לפנימייה הצבאית לפיקוד, במסגרתה למד בבית הספר הריאלי בעיר עד שסיים את לימודיו בשנת 1965.

טל גויס לצה"ל באוגוסט 1965, התנדב לחטיבת הצנחנים וסיים קורס קצינים ונתמנה למפקד מחלקה בגדוד 202. במהלך שירותו הסדיר השתתף בפעולת סמוע. הוא יצא לקורס מרגמות, וחתם שנתיים שירות קבע.

במלחמת ששת הימים פיקד על מחלקה שפרצה את הדרך מחאן-יונס לפאתי עזה. בקרב נפלו מפקד הפלוגה וסגנו, וטל קיבל על עצמו את הפיקוד. הוא נפגע במהלך הקרב ארגן חילוץ פצועים תחת אש ועודד את החיילים ללחימה. לאחר הקרב הועבר לבית החולים תל השומר שם נפטר מפצעיו כעבור חמישה ימים.

בתיאור המעשה נכתב:

על פעולותיו בקרב עוטר טל לאחר מותו בעיטור הגבורה על ידי שר הביטחון משה דיין, על התנהגותו בשעת הקרב, אומץ לבו ומנהיגותו.

טל נקבר תחילה בבית הקברות הצבאי בקריית שאול, ולאחר זמן מה הועבר לבית הקברות הצבאי בחיפה. לאחר נפילתו הועלה לדרגת סגן בהתאם לתפקיד שמילא בשדה הקרב.

לאחר פטירתו נפתח לזכרו חדר תרבות מיוחד בבית ההבראה לילדים בנוה שאנן. חבריו וידידיו הוציאו את סיפורו "רסיסי טל" על פרשת חייו הצעירים. סיפורו ושמו מוזכרים בספרים "מלחמות הצנחנים" ו"המסתערים ראשונה" של אורי מילשטיין. ב"ספר הגבורה" שהוציאו אגודת העיתונאים בתל אביב וניצולי ברגן-בלזן, הוקדש עמוד לתיאור פעולת גבורתו האחרונה.

שמו מוזכר גם בספרים: "ההיסטוריה של מלחמת ששת הימים" של אריה חשביה, "עשרים שנות גבורה בישראל" של יהודה הראל, "השבח להם" של מרדכי נאור וחלק מעזבונו מופיע ב"גווילי אש" כרך ד' המנציח את חללי מערכות ישראל.

בן דודו שמואל טל שינה את שם משפחתו לאחר פטירת משה טל.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* סגן משה טל בלומנטל ז"ל, באתר הצנחנים

## הערות שוליים

קטגוריה:חללי צה"ל במלחמת ששת הימים
קטגוריה:מעוטרי עיטור הגבורה במלחמת ששת הימים
קטגוריה:מעוטרי חטיבת הצנחנים
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:בוגרי הפנימייה הצבאית לפיקוד חיפה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הצבאי בחיפה
קטגוריה:מפקדי מחלקות במלחמת ששת הימים
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת ששת הימים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1967