open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מאזנת

שמאל|ממוזער|250px|מאזנת דייק
**מַאֲזֶנֶת** (באנגלית: **Level**) היא מכשיר מדידה המשמש מודדים בשלבי התכנון והבקרה של פרויקטים הנדסיים וכמו כן, למדידת רשתות טריאנגולציה, מיפוי ומדידות קדסטרליות. המכשיר מודד הפרשי גבהים בין נקודות שונות שאת הפרש הגובה ביניהן יש למצוא. באמצעות חישובים פשוטים (הוספה והחסרה) ניתן גם להגיע לרום הנקודות השונות שאותן מעוניינים למדוד.

## מבנה המאזנת ואופן השימוש בה
המכשיר הוא טלסקופ בעל ציר אופטי אופקי ויכולת של סיבוב מלא סביב הציר האנכי של המכשיר.
המאזנת מורכבת בדרך כלל על גבי חצובה על ידי מרכוז כפוי באמצעות הטריברך. המכשיר ממורכז כך שימוקם מעל נקודת המדידה ולאחר מכן, המכשיר מאוזן בעזרת הפלס המורכב על גבי המכשיר כך שצירו האנכי יתלכד עם כיוון כח הכבידה. תהליך המרכוז והאיזון של המאזנת מבוצע בהתקרבויות עד שהמכשיר ממורכז ומאוזן מעל נקודת המדידה.

בעת מדידה יש להביט מבעד לטלסקופ לעבר אמה (לטה - סרגל שנתות בסדר גודל של 4 מטרים) ולקרוא את ערך השנתה במקום בו הצלב שעל גבי העדשה מופיע על האמה. קריאה זו היא גובה הנקודה ביחס לאופק (קו ישר העובר דרך מרכז טלסקופ המאזנת ומאונך לכיוון כוח הכבידה בנקודה) אם ידוע לנו רום של נקודה, ניתן לחשב רום של נקודות רבות אחרות באמצעות החישוב הבא:

* רום הנקודה הידועה (הידועה גם כנקודת בנצ'מרק) + קריאת הגובה ביחס לאופק הנמדד על-גבי האמה המוצבת על הנקודה הידועה (נהוג לכנות מהלך זה כמבט אחורה או מ"א) = רום האופק.
* קריאת הגובה ביחס לאופק הנמדד על-גבי האמה המוצבת על הנקודה הרצויה (נהוג לכנות מהלך זה כמבט קדימה או מ"ק) - רום האופק = רום הנקודה הרצויה.

## ראו גם
*רשת טריאנגולציה
*תחנה כוללת
*תאודוליט

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מכשירי מדידה
קטגוריה:מכשירים אופטיים
דימיטריס דיאמנטידיס

**דימיטריס דיאמנטידיס** (ביוונית: **Δημήτρης Διαμαντίδης**; נולד ב-6 במאי 1980 בקסטוריה שביוון) הוא כדורסלן עבר יווני ששיחק בעמדת הקומבו גארד (רכז וקלע) עבור פנאתינייקוס. גובהו 1.98 מטר. דיאמנטידיס נחשב לאחד השחקנים הטובים באירופה.

## קריירה
בקיץ 1999, בגיל 19, הוא החל את הקריירה המקצועית כשהחל לשחק בהיראקליס. במהרה דיאמנטידיס הפך לשחקן המוביל במועדון הקטן מסלוניקי, ועזר למועדון המשתייך לליגה היוונית הבכירה ושבעברו היה אחד המועדונים הטובים ביוון של שנות ה-30 וה-40 לשוב לתקופת הזוהר שלו, בכך שהוביל אותו לפלייאוף לראשונה אחר שנים רבות.

הישג זה הוביל אותו לצעד גדול בקריירה שלו כשעבר בקיץ 2004, למועדון הפאר פנאתינייקוס. בתחילת דרכו במועדון ישב רבות על ספסל המחליפים ושיחק דקות מועטות אך לאחר מספר משחקים החל דיאמנטידיס לצבור דקות משחק רבות משמעותיות והפך לשחקן חמישייה לגיטימי בליגה ביוון וביורוליג.

לאחר חודשים ספורים דיאמנטידיס הצעיר הפך לאחד השחקנים הטובים בליגה היוונית והוביל את המועדון לזכייה בדאבל - אליפות וגביע יוונים. יכולת זאת הביאה אותו לנבחרת יוון. דיאמנטידיס החל לאסוף תארים ביחד עם פנאתינייקוס כשזכה עד היום שש פעמים באליפות יוון, חמש פעמים בגביע היווני ושלוש פעמים ביורוליג.

דיאמנטידיס נחשב לאחד משחקני ההגנה הטובים באירופה כיום, וזכה בתואר שחקן ההגנה של היורוליג חמש שנים רצופות בין השנים 2005-2009, ופעם נוספת בעונת 2010-2011.

דיאמנטידיס שיחק בעברו בנבחרת הלאומית של יוון משנת 2001. במשך שנותיו בנבחרת זכה עם נבחרתו במדליית הכסף בטורניר אליפות העולם 2006 ולזכייה בטורניר אליפות אירופה 2005. בשנת 2010 פרש מהנבחרת לאחר ההפסד לנבחרת ספרד. בתום עונת 2015/2016 פרש דיאמנטידיס ממשחק פעיל. הנהלת פנאתינייקוס החליטה לתלות את הגופייה שלו בתקרת האולם, ושלא יעשה יותר שימוש בגופייה מספר 13 אותה לבש.

## תארים
### קבוצתיים
;פאנתאניקוס
* **[[ליגת העל היוונית בכדורסל|אליפות יוון]] (9):** 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2013, 2014
* **[[הגביע היווני בכדורסל|הגביע היווני]] (10):** 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016
* **אליפות ה[[יורוליג]] (3):** 2007, 2009, 2011
***[[כתר משולש (כדורסל)|כתר משולש]] (2):**2007, 2009

### אישיים
*קבוצת העשור של היורוליג: 2010
*הספורטאי היווני של השנה: 2007
*מר אירופה (כדורסלן השנה באירופה): 2007
*MVP של פיינל פור היורוליג (2): 2007, 2011
*MVP של היורוליג: 2011
* MVP של הליגה היוונית (5): 2004, 2006, 2007, 2008, 2011
*MVP של הגביע היווני: 2009
*שחקן ההגנה של היורוליג (6): 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2011
*שחקן ההגנה המצטיין בליגה היוונית: 2010-11
*חמישיית העונה ביורוליג (4): 2007, 2011, 2012, 2013
*חמישיית השנה בליגה היוונית (8): 2004, 2005, 2006, 2007, 2008, 2010, 2011, 2012

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:כדורסלנים יוונים
קטגוריה:כדורסלני נבחרת יוון
קטגוריה:כדורסלני פנאתינאיקוס
קטגוריה:כדורסלני הירקליס סלוניקי
קטגוריה:זוכי פרס ה-MVP של היורוליג
קטגוריה:כדורסלנים שגופייתם הופרשה
קטגוריה:יוונים שנולדו ב-1980
צמודת גלופה

שמאל|250px|ממוזער|צמודת גלופה של נער העיתונים משנת 1952
**צמודת גלופה** היא צמודה של בולי דואר אשר מכילה את החלק של שולי הגיליון שעליו מודפס המספר הסידורי של הגלופה אשר שימשה להדפסת הבולים. צמודת גלופה מכונה לעיתים גם **צמודת לוח** (באנגלית: **Plate block**) ובקטלוגים בראשי תיבות PB.

המספור של הגלופות הוא חלק אינטגרלי מבקרת האיכות של תהליך ההדפסה. בחלק מהמקרים, כמו במקרה של הפני האדום של בריטניה מופיעים המספרים על גבי הבולים. ברם, ההליך המקובל הוא הדפסת המספר על גבי שולי הגיליון.

בולים שהודפסו במספר צבעים מכילים מספר מספרי גלופות בשולי הגיליון. מספר לכל צבע. בולים שהודפסו בכמויות גדולות עשויים להכיל מספרי גלופה רבים.

אספני בולים שאפתנים במיוחד ישאפו להשיג גיליונות שיציגו כל מספר גלופה אפשרי עבור הבול. קטלוגי בולים מיוחדים מנהלים רישום של מספרי הגלופות.

בין צמודות הגלופה היקרות בבולי ישראל מצויות צמודות הגלופה של בולי המטבע מסדרת "דאר עברי" שהודפסו בשנים 1948–1949. הגם שהסדרה מונה רק תשעה ערכים (3, 5, 10, 15, 20, 50, 250, 500 ו-1,000 מיל) בקטלוגים ובספרות הבולאית נמנו יותר ממאתיים סוגים שונים של צמודות גלופה, למשל קטלוג Bale מאבחן בין 155 קבוצות עיקריות שונות (מקוטלגות במספרים 1–157 אך תוך דילוג על מספרים 17 ו-19 כך שבפועל ישנן רק 155 קבוצות עיקריות) וכן 70 קבוצות משנה, כך שלפי קטלוג זה אוסף מושלם של צמודות הגלופה של סדרת דואר עברי מונה לכל הפחות 225 פריטים שונים וזאת לפני שמוסיפים פריטים מיוחדים דוגמת צמודות הכוללות שגיאות בהדפסה, בחיתוך או בניקוב.

צמודות הגלופה של דואר עברי מזוהות בעזרת שלושה סימנים עיקריים, הראשון הוא מספר הגלופה מספר המודפס בתוך משולש בשוליים העליונים של הצמדה. מספרי הגלופה בדואר עברי הם 1,2 ו-3 בלבד. השני הוא סימן הספרן, כאשר קיימים בסדרות אלו ארבעה סימני ספרן והם כוכב לימין (SR) כוכב לשמאל (SL), ריבוע (SLUG) ו-.NO (סימן הקיים רק בערך של 15 מיל). הסימן השלישי הוא מספר הגיליון המסמן את כמות ההדפסה המסוימת. בנוסף קיימים הבדלים הנובעים מסוגים שונים של ניר ומסוגים שונים של ניקוב. איסופם של צמודות הגלופה של בולי דואר עברי הוא מרתק, יקר ואתגרי במיוחד.

שלושת הערכים הגבוהים של דואר עברי הודפסו בחודש מאי 1948 בלבד, כאשר מהערך של 250 מיל הודפסו 2,200 גיליונות, מהערך של 500 מיל הודפסו 2251 גיליונות ומהערך של 1,000 מיל הודפסו 2,150 גיליונות בלבד. בהתחשב בעובדה שבכל גיליון קיימת צמודת גלופה אחת בלבד, הרי שצמודות הגלופה הללו נדירות. בפרט בהתחשב בכך שבחלק מהצמודות נעשה שימוש בדואר וחלק מהן התכלו עם השנים, הערכה היא שקיימים רק כמה מאות עותקים מכל צמודה בערכים אלו שעודנה במצב MNH כלומר מצב מקורי ללא שימוש וללא כתמי חלודה ו/או סימני מדבק.

בבולי ישראל צמודת הגלופה כוללת בדרך כלל את ארבעת הבולים בפינה הימנית של הגיליון שני בולים מהשורה הראשונה ושניים מהשורה השנייה, אולם במקרים נדירים צמודת הגלופה היא בפינה השמאלית, לעיתים לפי מבנה הגיליון הצמודה כוללת שישה בולים ויש גם מקרים שהצמודה כוללת עשרה בולים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בולאות
קטגוריה:דואר
עיון מוסא

**עיון מוסה** (בערבית: **عيون موسى** מעיינות משה) הוא נווה מדבר במערב חצי האי סיני סמוך לקצהו הצפוני של מפרץ סואץ. זהו נווה המדבר הגדול והעשיר באזור הצפון מזרחי של מפרץ סואץ. מקורות המים במקום משמשים להשקית מטע תמרים, גינות של ירקות שונים וכמי שתייה. באזור נווה המדבר צומחים גם עצי אשל רבים. חום מי המעיינות הוא 48 מעלות צלזיוס.

במקום קיימים 12 מעיינות ומטעי תמרים ונתונים אלו הביאו חלק מחוקרי המקרא לזהות את המקום עם "אילים" המקראית עליה נאמר:

חוקרים אחרים אשר טענו כי חציית ים-סוף ביציאת מצרים התרחשה בקצהו הצפוני של מפרץ סואץ, זיהו את עיון מוסה כמקום החצייה.

במפקד אוכלוסין שנערך בסיני ב-1937 נפקדו בעיון מוסה ובאזור החוף הסמוך 325 תושבים.

ב-1967, במלחמת ששת הימים, כבשה ישראל את המקום ושלטה בו עד 1976.

בזמן מלחמת ההתשה הקים צה"ל בסמוך תעוז שכונה "מבדד" ובו נמצאה סוללת תותחי 155 מ"מ שנקראה "הנברון הדרומי" ושלטה באש על אזור העיר סואץ. במלחמת יום הכיפורים היה המקום הנקודה הדרומית ביותר אותה כבשה הארמייה השלישית של הצבא המצרי ונאחזה בה.

בעקבות הסכם הפרדת הכוחות בין ישראל למצרים, פינתה ישראל את אזור עיון מוסא ב-13 בינואר 1976.

כיום נבנית במקום עיר חדשה בשם עיון מוסה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סיני: גאוגרפיה
נווה המדבר עיון מוסא
משה עציוני

**משה עציוני** (**קלַפּהולץ**; 28 באוגוסט 1908 – 23 באוגוסט 1997) היה שופט בית המשפט העליון בישראל.

## ביוגרפיה
משה עציוני נולד בז'אבנו שבגליציה באימפריה האוסטרו-הונגרית (לאחר המלחמה בפולין), לשיינדל לבית גרוסברד ויעקב קלפהולץ. בשנת 1932 סיים תואר מוסמך במשפטים באוניברסיטת קרקוב וב-1935 קיבל בה תואר דוקטור למשפטים.
בנעוריו החל לפעול בתנועת השומר הצעיר. בשנים 6–1932 ערך בקרקוב את "נאשה ואלקה" (*Nasza Walka*, 'מאבקנו').
ב-2 במרץ 1936, בסיום לימודיו, עלה לארץ ישראל. תחילה עבד כפועל בתל אביב ולאחר מכן עבר לירושלים, שימש מזכיר ועד רחביה ולמד בבית הספר המנדטורי למשפטים. בשנת 1940 הוסמך כעורך דין ועבד כשנתיים במשרדו של עו"ד מרדכי עליאש. בשנים 1942–1945 עבד בעריכת דין והיה היועץ המשפטי של מחלקת התעשייה הכבדה והייצור המלחמתי בממשלת המנדט.

בשנת 1945 מונה לשופט שלום בתל אביב. עם קום המדינה בשנת 1948 התמנה לשופט ראשי בבית משפט השלום בחיפה. מאוחר יותר הוא שימש נשיא בית משפט השלום בחיפה, שופט ונשיא בבית המשפט המחוזי בחיפה ומשנת 1971 שופט בית המשפט העליון, עד פרישתו לגמלאות בהגיעו לגיל שבעים. בעת פרישתו עמד עציוני בראש ועדת הבחירות המרכזית.

עציוני עמד בראשותן של מספר ועדות ציבוריות:
* ועדת החקירה שפעלה באוגוסט 1958 לחקירת אירועי מרד האסירים בכלא שטה.
* ועדת החקירה הציבורית לעניין מאורעות 9 ביולי 1959 בוואדי סאליב (1959);
* ועדת החקירה הממלכתית בעניין השמועות בדבר מתן תשלומי כסף להטיית משחקים בליגה הלאומית בכדורגל (1971);
* ועדה לבדיקת חוק אימוץ ילדים (1979);
* ועדה ממלכתית לבדיקת מעמד המורה ומקצוע ההוראה (1978–1979).

לאחר פרישתו מכס השיפוט היה עציוני נשיא בית הדין הציוני העליון.

ביוני 1943 נשא לאישה את יהודית שפָּאן. היה אב לשניים: יעקב ועמוס, לימים מנהל בית החולים מאייר לילדים שליד בית חולים רמב"ם בחיפה. אחד מנכדיו, דוד עציוני, כיהן כסגן ראש עיריית חיפה. על שמו רחוב בחיפה.

עציוני נקבר בקבורה חילונית בקיבוץ מרחביה.

## לקריאה נוספת
* אליקים רובינשטיין, לזכר השופט משה עציוני ע"ה: משפט, תבונה ואהבת אדם ועם, **[[משפט וממשל]]** 5 (2000), 401–407

* 'Etzioni, Moshe,' in: Harry Schneiderman, Itzhak J. Carmin, *Who's who in world Jewry*, 1978, p. 229.


## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:פקידי ממשלת המנדט
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קרקוב
קטגוריה:בוגרי בית הספר המנדטורי למשפטים
קטגוריה:שופטי בית המשפט העליון
קטגוריה:יושבי ראש ועדות חקירה ממלכתיות
קטגוריה:יושבי ראש ועדת הבחירות המרכזית
קטגוריה:שופטי בית המשפט המחוזי בחיפה
קטגוריה:נשיאי בית המשפט המחוזי בחיפה
קטגוריה:שופטי בית משפט השלום בחיפה
קטגוריה:סגני יושב ראש המועצה להשכלה גבוהה
קטגוריה:אישים הקבורים במרחביה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1908
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1998
ז'ואן קורומינס

**ז'ואן קורומינס אי ויניו** (בקטלאנית: **Joan Coromines i Vigneaux**; בספרדית נכתב גם **Corominas**; 21 במרץ 1905 - 2 בינואר 1997) היה בלשן קטלאני.

## ביוגרפיה
נולד בברצלונה בשנת 1905. אביו היה פרה קורומינס - סופר, כלכלן ופוליטיקאי. למד בפקולטה לפילוסופיה וספרות באוניברסיטת ברצלונה, לימודים אוניברסיטאיים קטלאניים (Estudis Universitaris Catalans), ובמוסד ברנאט מג'ה ללימודים קלאסיים והומניזם. המשיך את לימודיו במונפלייה, מדריד, ציריך ופריז. עבודת הדוקטורט שלו הייתה כתיבת מילון לשפה הארנית, הניב האוקסיטני שמדובר בעמק ארן בצפון-מערב קטלוניה.

בהזמנת פומפאו פברה הצטרף בשנת 1930 למחלקה הלקסיקוגרפית במכון ללימודים קטלאניים. כמו כן שימש פרופסור לפילולוגיה רומאנית באוניברסיטת ברצלונה. ב-1939 גלה מספרד עקב השתלטות הפרנקיסטים והיה פרופסור באוניברסיטה הלאומית בקוז'ו (Cuyo) בארגנטינה ולאחר מכן באוניברסיטת שיקגו. בשנת 1952 חזר לקטלוניה והמשיך בעבודת מחקר במכון ללימודים קטלאניים.

היה בעל מומחיות מעמיקה בבלשנות של שפות רומאנית וכן של שפות הודו-אירופיות אחרות. בעבודתו התרכז בעיקר באטימולוגיה, מילונאות, בלשנות היסטורית ודיאלקטולוגיה. היצירות החשובות ביותר הן מילון אטימולוגי של קטלאנית (Diccionari etimològic i complementari de la llengua catalana, תשעה כרכים), מילון השמות הקטלאני (Onomasticon Cataloniae, שישה כרכים) ומילון אטימולוגי ביקורתי של הספרדית (Diccionario crítico etimológico de la lengua castellana). כמו כן ראוי לציון ספרו "מה צריך לדעת על הלשון הקטלאנית", שיצא בשנת 1954, תחילה באנגלית ואחר כך בקטלאנית, ובו קורומינס מציג בסגנון פופולרי את הלשון הקטלאנית, שסבלה באותה תקופה מדיכוי מצד השלטונות הפרנקיסטיים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:בלשנים ולשונאים קטלאנים
קטגוריה:מילונאים קטלאנים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ברצלונה
קטגוריה:זוכי פרס הכבוד של הספרות הקטלאנית
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1905
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-1997
אנטנאס וינוליס

**אנטנאס וינאוליס** (בליטאית: **Antanas Vienuolis**; 7 באפריל 1882 - 17 באוגוסט 1957) היה סופר ליטאי, אשר כתב בסגנון דרמה והיה ידוע כאחד הכותבים הריאליסטיים ביותר.

## חייו
וינוליס נולד בשם אנטנאס ז'וקאוסקאס, באוז'אוז'ריאי  שהייתה אז תחת שלטון האימפריה הרוסית. הוריו, ז'וליונאס ז'וקאוקאס ורוזאליה בארנאוסקאיטה, היו איכרים אמידים שבבעלותם היה שטח של 25 אקר. אנטנאס היה ילדם הצעיר ביותר והבן היחיד במשפחה, ואח צעיר לחמש בנות.

בשנת 1894 עבר לגור באז'ופייצ'יאי , שם למד בבית הספר של אניקשט, בו כל החומר נלמד בשפה הרוסית. ז'וקאוקאס היה תלמיד מצטיין בבית ספרו. בשנת 1895 עבר לגור בליפאיה שבלטביה, שם למד בגימנסיה המקומית. במקום זה הכיר את הסופר הליטאי הנודע יונאס ביליונאס.

וינאוליס כתב בחייו הרבה אגדות, נובלות, ספרי זכרונות ודרמות.

נפטר כתוצאה מפקקת בחלקי המוח, ונקבר בחצר שעל יד ביתו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סופרים ליטאים
קטגוריה:ילידי 1882

קטגוריה:נפטרים ב-1957
פיוטר פוטיומקין

**פיוטר פוטיומקין** (ברוסית: **Пётр Потёмкин**; 2 במאי 1886 – 21 באוקטובר 1926, בזל) היה שחמטאי רוסי.

## קריירה
פוטיומקין הגיע למקום השביעי בתחרות סנקט פטרבורג בשנת 1904 (ניצח: מיכאל צ'יגורין), הגיע למקום החמישי בתחרות סנקט פטרבורג בשנת  1907 (ניצח: אז'ן זנוסקו-בורובסקי) והגיע למקום השמיני בתחרות סנקט פטרבורג בשנת  1913 (ניצח: אנדרי סמורודסקי). בשנת 1912 שיחק עם אלכסנדר אלכין ועם ואסילי אוסיפוביץ' סמיסלוב (אביו של וסילי סמיסלוב) בסנקט פטרבורג. בשנת 1920 חלק את המקום 3-6 בתחרות מוסקבה (ניצח: אלכסנדר אלכין).  בתחרות פראג 1923 הוא חלק  את המקום 7-8 (ניצח: קארל סקליצ'קה). בתחרות פריז 1924 הוא חלק את המקום 4-7 (ניצח: אז'ן זנוסקו-בורובסקי).

באולימפיאדת השחמט 1924 יצג פוטיומקין את ברית המועצות למרות הגם שהיה גולה סובייטי שהתגורר בצרפת. בבית המוקדם סיים עם ניצחון בודד וארבעה הפסדים, ובבית התנחומים סיים עם ניצחון ושתי תוצאות תיקו.

בתחרות פריז 1925 חלק פוטיומקין את המקום 5-6 (ניצח: ויקטור קאהן) וחלק מקום ראשון עם ויטלי הלברשטאדט בתחרות פריז 1926.

בשנת 1926 נוסדה בפריז "אגודת פוטיומקין לשחמט".

## קישורים חיצוניים

* משחקים של פוטיומקין

## הערות שוליים

קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פר לשז
קטגוריה:שחמטאים רוסים
קטגוריה:שחמטאים שהשתתפו באולימפיאדת השחמט
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1886
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1926
אוטו יונגה

דר' **אוטו יונגה** (בגרמנית: **Carlos Otto Junge**; 1887, קונספסיון, צ'ילה – 1968, גרמניה) היה שחמטאי צ'יליאני-גרמני שזכה באליפות השחמט של צ'ילה בשנת 1922.

משפחת יונגה שהייתה ממוצא גרמני, היגרה מצ'ילה לגרמניה בשנת 1930. יונגה חי בהמבורג ושיחק יחד עם בנו, קלאוס יונגה במועדון השחמט המקומי. יונגה הצטרף למפלגה הנאצית בשנת 1932.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחמטאים גרמנים
קטגוריה:שחמטאים צ'יליאנים
קטגוריה:נאצים
קטגוריה:צ'יליאנים ממוצא גרמני
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1887
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1978
זוהייר

**זוהייר** (בערבית: **زهير بن أبي سلمى**; 520–609) היה משורר ערבי, מגדולי השירה הקדם-איסלאמית. זוהייר הוא אחד משבעת המשוררים שדבריהם חקוקים על אבן הכעבה הקדושה במכה שבערב הסעודית. שירתו עוסקת בבדואים ובחיי הנוודות שלהם. בנוסף כתב שירי תהילה על השבט אליו השתייך ושירים סאטיריים על שבטים מתחרים. 

ייחודיות שירתו היא בשימוש במילים פשוטות ובמשפטים קצרים, על מנת לבטא רעיונות עמוקים. נחשב אחד מגדולי ההוגים הערבים הקדם-איסלאמיים.

## קישורים חיצוניים
* The Poem of Zuhair
* 

קטגוריה:משוררים ערבים
קטגוריה:תרבות ערבית
קטגוריה:ילידי 520
קטגוריה:נפטרים ב-607
פאול ליסט

**פאול ליסט** (באנגלית: **Paul M. List**; 9 בספטמבר 1887, אודסה – ספטמבר 1954) הוא שחמטאי יהודי-אוקראיני. בשנת 1953 ניצח באליפות אנגליה בבזק, בגיל 66.http://www.geocities.com/SiliconValley/Lab/7378/history.txt

## הישגים בולטים
בשנת 1908 ניצח ליסט בתחרות אודסה. בשנת 1910 סיים בתיקו דו-קרב עם האמן גריגורי לבנפיש +4 -4 =1 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו). באותה שנה סיים במקום השלישי בתחרות אודסה. בשנת 1911 חלק מקום 15–16 בתחרות סנקט פטרסבורג (ניצח: סטפן לויצקי) ובשנת 1912 חלק את המקום הרביעי עם איליה רבינוביץ בתחרות הבינלאומית בווילנה (ניצח: קארל הרומאדקה).

בשנות ה-20 היגר ליסט לגרמניה ובתקופת שהותו שם סיים במקום השביעי בתחרות ברלין 1926, חלק מקום שישי בתחרות ברלין 1927, סיים שלישי בתחרות מגדבורג 1927, חמישי בתחרות ברלין 1928, שלישי בתחרות פרנקפורט 1930, שמיני בתחרות סויינמונדה 1932 ורביעי בתחרות אוסטנדה 1937. בשנת 1937 ניצח ליסט בתחרות ריגה.

בשנת 1938 היגר ליסט לאנגליה שם סיים שלישי בתחרות פליימות' 1938, שני בתחרות בירמינגהם 1939, רביעי בתחרות המפסטד 1939 וסיים במקום הראשון משותף עם הארי גולומבק בתחרות לונדון 1940. 

לאחר מלחמת העולם השנייה השתתף בתחרות זנדהם בשנת 1946, שם הגיע למקום החמישי (ניצח: מקס אויבה).

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחמטאים יהודים אוקראינים
קטגוריה:שחמטאים יהודים גרמנים
קטגוריה:שחמטאים יהודים בריטים
קטגוריה:ילידי 1887
קטגוריה:נפטרים ב-1954
שושה (זמרת)

**מריה דה גרסה מֶנֶגֵל** (פורטוגזית: **Maria da Graça Meneghel**, נולדה ב-27 במרץ 1963), ידועה כ**שוּשה** (**Xuxa**), זמרת, מנחת טלוויזיה, שחקנית, דוגמנית ואשת עסקים ברזילאית שהייתה לכוכבת בינלאומית.

## ביוגרפיה
שושה נולדה בסנטה רוזה, ריו גראנדה דו סול, ברזיל. אביה היה איש צבא ובעקבות הצבתו בריו דה ז'ניירו עברה המשפחה לעיר כשהייתה שושה בת 7.
בגיל 15 התגלתה שושה על ידי סוכן דוגמניות שהזמין אותה לאודישן, ושנה לאחר מכן היא כבר הופיעה על שער מגזין ברזילאי.

ב-1983 החלה שושה להופיע בטלוויזיה כמנחה בתוכנית ילדים. באותה שנה היא הופיעה לראשונה בקולנוע בקומדיה "O Trapalhão na Arca de Noé" ("המסורבל בתיבת נוח") מסדרת סרטיו של הלהקה "Os Trapalhões" ("המסורבלים"). בשנים 1984 ו-1985 חזרה שושה להשתתף בשני סרטים נוספים של הסדרה.

ב-1986 הנחתה שושה את תוכנית הילדים "Xou da Xuxa" ("המופע של שושה"). התוכנית זכתה להצלחה בברזיל ובכל אמריקה הדרומית. ב-1992 הופיעה שושה ברשימת "50 הנשים היפות בעולם" של מגזין פיפל.
ב-1993 ירדה התוכנית מהמסכים עקב החלטתה של שושה להשקיע יותר זמן בקריירה בינלאומית.
באותה שנה היא הנחתה תוכנית על שמה בארצות הברית, אך התוכנית לא זכתה לאותה הצלחה כמו באמריקה הלטינית.

ב-1994 חזרה שושה לטלוויזיה עם התוכנית "Xuxa Park", אשר הייתה גרסה חדשה ל"Xou da Xuxa". התוכנית התבססה על ילדים מארצות ומתרבויות שונות. תוכנית זו שודרה גם בערוץ הילדים, וזכתה להצלחה בישראל. התוכנית ירדה מהמסכים ב-2001 עקב שריפה שהתרחשה בשידור חי באותה עת.

ב-1996 ביקרה שושה בישראל וקליפ לשיר שלה, "עושים שלום", בו שרה שושה בשלוש שפות בהן עברית, שודר בערוץ הילדים. לאחר ששודרה התוכנית ערכה שושה הופעה בישראל.
בביקור זה שושה גם צילמה פרסומת לחברת עלית עבור החטיף "שוּש".
באותה שנה גם הקליטה עבור אלבומה "Tô de Bem com a Vida" גרסה פורטוגזיתל"שיר הבטלנים" של אבי קושניר ונתן דטנר.

ב-2003 הופיעה שושה בתוכנית לילדים בגני חובה. התוכנית זכתה להצלחה אך ירדה מהמסכים לאחר שנה בעקבות ריב של שושה עם האמרגן שלה.

ב-2006 כיכבה שושה בסרט "התאומות שושה" בו שיחקה תאומות, אחת טובה ואחת רעה.

ב-7 ביולי 2007 השתתפה שושה בלייב ארת' והופיעה בריו דה ז'ניירו.

ב-2008 חזרה שושה למסכים עם תוכנית חדשה, אך התוכנית לא זכתה להצלחה.

### חייה האישיים
שושה הכירה את הכדורגלן פלה במהלך צילומיה למגזין "Manchete". הם יצאו במשך כחמש שנים ונפרדו ב-1986. הרומן המתוקשר ביניהם קידם את הקריירה שלה באופן משמעותי.

יצאה במשך שנתיים עם נהג המרוצים איירטון סנה והם נפרדו ב-1992.

ב-1997 היא החלה לצאת עם השחקן היהודי לוסיאנו צּפיר (ספיר). לזוג נולדה בת בשם סשה ב-28 ביולי 1998. באותה שנה נפרדו בני הזוג. במהלך השנים חזרו ונפרדו בני הזוג, והם התגרשו סופית בדצמבר 2009.

במהלך מערכת הבחירות בברזיל ב-2022 הביעה תמיכה ציבורית במועמד השמאל לואיס דה סילבה, נשיאה לשעבר של ברזיל, שלבסוף ניצח את ז'איר בולסונארו ונבחר לכהן בתפקיד מחדש.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ברזילאיות
קטגוריה:זמרות ברזילאיות
קטגוריה:זמרות פופ ברזילאיות
קטגוריה:דוגמניות ברזילאיות
קטגוריה:מנחות טלוויזיה ברזילאיות
קטגוריה:אנשי עסקים ברזילאים
קטגוריה:נשות עסקים
קטגוריה:זוכות פרס גראמי הלטיני
קטגוריה:זוכי פרס גראמי הלטיני
קטגוריה:אמנים הידועים בשם במה
קטגוריה:ילידות 1963
השקל כמטבע בר-המרה

שמאל|ממוזער|150px|סימן '''השקל החדש'''
מטבע השקל הישראלי נכלל ברשימת 17 המטבעות בני-ההמרה בעולם. היכללות זו משקפת את חופש הסחר העולמי המלא בשקל.

## היסטוריה
תהליך הפיכת השקל החדש למטבע בר-המרה החל בתחילת המאה ה-21, עם שחרור הדרגתי של חסמים ומגבלות על השקל. ההליך קיבל תנופה עם מינויו של סטנלי פישר לתפקיד נגיד בנק ישראל במאי 2005. ביוני 2006 הגיעו לישראל בהזמנתו של סטנלי פישר, ראשי בנק CLS, לביצוע בדיקה של מצבה המוניטרי של ישראל. בביקור הוצבו שני תנאים אחרונים לצירוף השקל למטבעות בני המרה:

* הפעלת מערכת סליקה RTGS - בוצע ביולי 2007
* העברת חוק מערכות תשלומים - עבר בכנסת בפברואר 2008

ב-26 במאי 2008 צורפה ישראל רשמית למערכת הסליקה הבינלאומית, ה-CLS, ובכך הפך השקל הישראלי למטבע בר-המרה. הדבר מאפשר ביצוע עסקאות בינלאומיות בשקלים. בנקים זרים יכולים לפתוח חשבונות שקליים ללקוחותיהם, ולבצע המרות בין שקלים למטבעות אחרים בלי הגבלה ובלי להזדקק לקשר כלשהו לישראל.

## משמעות הפיכת השקל לבר-המרה
להפיכת השקל למטבע בר-המרה משמעויות עסקיות המקלות במידה רבה על חברות ישראליות העוסקות במסחר בינלאומי. כך למשל, יכולה חברה ישראלית העוסקת ביצוא, לקבוע מחירים בשקלים, ולקבל העברות של שקלים מלקוחותיה. זאת בדיוק כפי שחברה אמריקאית נוקבת מחירים בדולרים ומקבלת תשלומים בדולרים. הדבר משמעותי בעיקר כאשר מתקיים מסחר עם מדינות שהמטבע שלהן אינו בר-המרה. שכן עד כה, המסחר היה כרוך במעבר דרך מטבע של מדינת צד שלישי (בדרך כלל דולר אמריקאי או אירו), והיה כרוך בעמלות רבות בדרך. ניקח למשל חברה ישראלית אשר מיצאת ללקוח בתאילנד. לפני שהשקל הפך בר-המרה, הייתה החברה צריכה לנקוב במחיר דולרי. הלקוח התאילנדי היה צריך לקנות דולרים, ולבצע העברה בינלאומית (העוברת דרך בנקים אמריקאים). החברה הישראלית הייתה מקבלת את הדולרים האמריקאים, וממירה אותם לשקלים. ניתן לראות שהטרנזקציה הזו מורכבת, וכמות רבה של עמלות משולמות לגורמים רבים הנמצאים בדרך מטעמים טכניים, אך אינם תורמים מאומה לעסקה. אפקט שלילי נוסף הוא שהצעת המחיר ניתנת בערך הנקוב במטבע של מדינת צד שלישי, הדבר מכניס לעסקה גורם נוסף של סיכון מטבעי הנובע מתנודות בערך המטבע של מדינה זו, וזאת למרות שהעסקה אינה קשורה אליה כלל. באופן מעשי, תהליך נקיבת מחירים בשקלים לצורך יצוא, הוא תהליך שייקח זמן, שכן הוא כרוך בהסתגלות של קהל הלקוחות בחו"ל למטבע החדש.

עסקאות יבוא יכולות אף הן להרוויח מכך שהשקל הוא בר-המרה, אך באופן פחות בולט, שכן באופן טבעי, המחירים שננקבים על ידי חברות בחו"ל יהיו במטבעות נפוצים, המקובלים יותר במסחר בינלאומי. אך אם עסקת יבוא מול מדינה שהמטבע שלה אינו בר-המרה, תהיה נקובה בשקלים, הרי שהחיסכון שתואר לעיל תקף גם כאן.

עבור הציבור הרחב, המשמעות של צעד זה אינה גדולה. אמנם התייר הישראלי יכול לצאת את גבולות ישראל עם שקלים במקום להצטייד במטבע זר, ולהחליף את השקלים בבנקים ואצל חלפני כספים בחו"ל, אך הדבר היה אפשרי במקומות נבחרים גם קודם לתאריך זה, והיה ונשאר בלתי כדאי שכן עמלות ההחלפה בישראל קטנות יותר ואמצעי התשלום החלופיים כגון כרטיסי אשראי נוחים וכדאיים יותר.

## קישורים חיצוניים
* 
* בנק ישראל - מערכת זה"ב (RTGS)
* 

## הערות שוליים

שקל חדש
קטגוריה:שקל חדש
מונין

**מונין** (מצרפתית: **Monin**) היא חברה צרפתית המייצרת סירופים ורכזים.

לחברה, מגוון רחב של סירופים (למעלה מ-100 טעמים שונים) המופקים מפירות, ירקות, תבלינים, צמחים ופרחים. הסירופים משמשים בעיקר בקוקטיילים ובמשקאות אלכוהולים.

## היסטוריה
ז'ורז' מונין מצרפת הקים בשנת 1912 מפעל ליין ומשקאות אלכוהולים. החל משנת 1920 הוחל בייצור הסירופים. בשנת 1944 ירש בנו, פול מונין, את החברה והחליט לנטוש את ייצור היין ולהתמקד בייצור סירופים ובביסוס רשת לשיווקם ברחבי צרפת.

מטה החברה נמצא בעיר בורז' בצרפת. היא הספקית המובילה של סירופים בצרפת. היא מייצרת גם ליקרים, רסק פירות, תרכיזים ועוד. מרבית לקוחותיה הם מוסדות קולינריים כגון מסעדות, פאבים ומלונות. 

בשנת 1996 בנו של פול מונין, אוליבייה מונין, הקים מפעל ייצור בפלורידה, שהפך את חברת מונין לאחד היצרנים המובילים בעולם של סירופים איכותיים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:ממתקים
קטגוריה:מותגי משקאות
קטגוריה:סירופים
שיבולת-שועל (סוג)

**שיבולת שועל** (שם מדעי: *Avena*) הוא סוג ממשפחת הדגניים, בעל 31 מינים. מצוי באסיה, באירופה, ובצפון מערב אפריקה. בישראל גדלים תשעה מיני שיבולת שועל. שיבולת השועל היא צמח חד שנתי ירוק בעל עלים ארוכים וצרים ותפרחת המתנשאת על קנים גבוהים. בכל תפרחת שניים עד שישה פרחים ירוקים ומלעניים (בעלי זיפים נוקשים וחדים).

## מיני שיבולת שועל
לשיבולת השועל 31 מינים, מתוכם ארבעה תרבותיים.

### המינים הגדלים בר ב[[ארץ ישראל]]
* שיבולת שועל שונת גלומות, צמח זה בסכנת הכחדה מארץ ישראל.
* שיבולת שועל נפוצה (A. sterilis)
* שיבולת שועל ערבתית (A. wiestii)
* שיבולת שועל מתפרקת (A. barbata)
* שיבולת שועל ביזנטית
* שיבולת שועל תרבותית (A. Sativa)
* שיבולת שועל גדולה
* שיבולת שועל צמרית
* שיבולת שועל שוטה

### מיני שיבולת שועל נוספים
* *Avena Abyssinica*
* *Avena Agadiriana*
* *Avena Atlantica*
* *Avena Brevis*
* *Avena Canriensis*
* *Avena Clauda*
* *Avena Damascena*
* *Avena Eriantha*
* *Avena Fatua*
* *Avena Glabrata*
* *Avena Haussknechtii*
* *Avena Hirtula*
* *Avena Hispanica*
* *Avena Hybrida*
* *Avena Insularis*
* *Avena Longiglumis*
* *Avena Lusitanica*
* *Avena Macrostachya*
* *Avena Maroccana*
* *Avena Matritensis*
* *Avena Murphyi*
* *Avena Nuda*
* *Avena Occidentalis*
* *Avena Sativa*
* *Avena Strigosa*
* *Avena Trichophylla*
* *Avena Vaviloviana*
* *Avena Ventricosa*

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:דגניים
רבבית

**רְבָבִית** (מלשון רבבה, לעיתים מכונה גם: **נקודת בסיס**, באנגלית: Basis Point) היא מושג המציין את החלק העשרת-אלפים מתוך השלם (1/10,000). ניתן להגדיר רבבית גם כמאית האחוז, 0.01%, 0.0001 או 10-4.

## סימול
סימולה של הרבבית הוא ‱ (Unicode U+2031). בחישובים כלכליים, נהוג להשתמש בסימון **bps** (קיצור של basis point).

## תצורת השם
כשהסיומת "ית" נוספת למספר (בדרך-כלל בכפולות של עשר), היא מציינת את חלקו מתוך השלם; כך "עשירית" היא החלק העשירי מתוך השלם (1/10), "מאית" היא החלק המאה מתוך השלם (1/100) ו"אלפית" היא החלק האלף מתוך השלם (1/1000).

## שימושים

אחד השימושים המרכזיים במושג הרבבית (Basis Point) הוא בחישובים כלכליים, כמדד לעליה או ירידה ברווחים. על מנת לתאר את אחוז הגידול באחוזי הרווח, לדוגמה, נעשה השימוש ברבבית, המתארת למעשה "אחוז של אחוז".

## קישורים חיצוניים

* קידוד הסימן במחשב

## הערות שוליים

קטגוריה:סימנים מתמטיים
קטגוריה:10000 (מספר)
רורי או'קונור

**רורי או'קונור** (באנגלית: **Rory O'Connor**; ) היה פעיל רפובליקני אירי. או'קונור ידוע בעיקר בשל תפקידו במלחמת האזרחים האירית, שהתרחשה בשנים 1922–1923.

בעקבות פעילותו במהלך המלחמה הוא הוצא להורג.

## ביוגרפיה
או'קונור נולד בדבלין, ב-1883. בנעוריו עבד כמהנדס מסילות ברזל בקנדה. אחרי שחזר לאירלנד הצטרף לתנועה האירית הלאומית, במסגרתה הצטרף למסדר היברניאן העתיק. בעקבות פעילותו הוא נשלח למחנה ריכוז לאחר מרידת חג הפסחא ב-1916. במהלך מלחמת העצמאות האירית בין השנים 1919–1921, מונה או'קונור למפקד הנדסה בצבא האירי הרפובליקני (IRA), ארגון צבאי אירי שהיה מורכב ממתנדבים.
## פעילותו

או'קונור התנגד לאמנה האנגלו–אירית שנחתמה בשנת 1921 – אמנה שהכריזה על ייסודה של מדינה אירית חופשית אך ביטלה את סמכות הרפובליקה האירית שהוקמה בשנת 1916, אשר הוא ועמיתיו נשבעו לתמוך בה. ב־26 במרץ 1922 קיימו קציני ה־IRA שהתנגדו לאמנה, כנס בדבלין, בו החליטו על דחיית הפשרנות שמייצגת האמנה והתנכרותה לדאל אירן (הפרלמנט האירי). ובחרו פרלמנט אירי חדש. כאשר או'קונור נשאל האם מטרת צעד זה הייתה הקמת מנהיגות דיקטטורית חדשה באירלנד הוא ענה: "אתה יכול להתייחס לזה כך, אם תרצה בזה."

באפריל 1922 השתלטו או'קונור ו־200 אנשי IRA שהיו תחת פיקודו על המבנה בו שכנו ארבעת בתי המשפט שבמרכז דבלין, כמהלך מחאתי נגד הממשלה האירית החדשה, במטרה להתגרות בחיילים הבריטים ששהו באירלנד. או'קונור סבר שהדבר יוביל להתחלה מחודשת של מלחמה עם בריטניה ויאחד את ה־IRA נגד אויבם המשותף. מייקל קולינס ניסה נואשות לשכנע את או'קונור ואנשיו לעזוב את המבנה לפני שתיפתח הלחימה.

ביוני 1922, לאחר שחיל המצב שהיה בבתי המשפט חטף את ג'יי ג'יי או'קונל, גנרל בצבא אירלנד החופשית, הפגיז קולינס את מבנה ארבעת בתי המשפט באמצעות ארטילריה שהשאיל מהבריטים. או'קונור נכנע אחרי יומיים של לחימה ונכלא בכלא מאונטג'וי. אירוע זה הצית את מלחמת האזרחים באירלנד, וקרבות החלו להתפרץ ברחבי האי בין כוחות התומכים והמתנגדים לחוזה.

ב־8 בדצמבר 1922 הוצא רורי או'קונור להורג על ידי כיתת יורים, כפעולת תגמול על רצח חברי ה־IRA שהתנגדו לחוזה האנגלו–אירי והשתתפו בהריגתו של חבר הפרלמנט של אירלנד החופשית, שון היילס. עם או'קונור הוצאו להורג שלושה רפובליקנים נוספים (ליאם מלואס, ריצ'רד בארט, וג'ו מק'אלביי), שנעצרו ביחד בזמן המצור על מבנה ארבעת בתי המשפט. ההוראה להוצאה להורג ניתנה על ידי קווין או'היגינס, שבחר באו'קונור להיות השושבין בחתונה שלו פחות משנה לפני כן, דבר המציג את השנאה והפילוג להם גרמה האמנה בקרב התושבים האירים. או'קונור ושבעים ושישה רפובליקנים אירים נוספים שהוצאו להורג, נתפסו כתוצאה מכך כקדושים מעונים בעיני התנועה הרפובליקנית באירלנד.

קטגוריה:אירים
קטגוריה:אישים שהוצאו להורג בבריטניה ואירלנד
קטגוריה:דבלין: אישים
קטגוריה:פשע באירלנד
קטגוריה:ילידי 1883
קטגוריה:אירים שנפטרו ב-1922
געגועים הביתה

**געגועים הביתה**, (באנגלית: Home sickness, 'מחלת בית') הם רגשות של מצוקה או צער, הנובעים מהריחוק הפיסי מהסביבה הביתית או ממקום בעל ערך רגשי. הגעגועים מלווים לעיתים בתחושות חרדה ודיכאון. תסמינים אלו יכולים להיות מתונים, אך גם חמורים. געגועים הביתה יכולים להתקיים למשך ימים אחדים, עד שהאדם מתרגל לסביבתו החדשה, אך עלולים להימשך לזמן ממושך הרבה יותר.

## אזכורים היסטוריים

געגועים הביתה היא תופעה מוכרת ועתיקה, ויש שרואים לה אזכורים כבר בתנ"ך, בספר שמות ובספר תהילים. 

## תסמינים
התסמינים של געגועים הביתה יכולים להיות רגשיים, קוגניטיבים או פיזיים. במקרים קשים אף מתפתחות בעיות בריאותיות. ניתן לתאר את התחושה כרצון או ערגה לשוב הביתה ולסביבתם המוכרת. הרגשתם יכולה להיות עצב עמוק, דיכאון, תסכול, כעס או חוסר תקווה. כאשר מופיעים תסמינים של סומטיזציה, התלונות יהיו דומות למצב דחק, כגון התכווצות שרירים, כיבים, שלשול, כאבי ראש, הקאה, בכי וכו'.

## מניעה וטיפול
פסיכולוגים גורסים כי הדרך הטובה ביותר למניעת געגועים הביתה היא להתאמן בריחוק מהבית. ניסיון מוקדם עוזר לפתח את יכולת ההתמודדות.

אחרי שהתרחקו מהבית, אנשים מדווחים שהדרכים היעילות ביותר להתמודדות הן:
* שמירה על גישה חיובית.
* שמירת קשר עם הבית באמצעות מכתבים (רגילים ואלקטרונים).
* פעילות.
* תקשורת.
* הנאה מהשוני של הסביבה החדשה.
* הבאת חפץ מיוחד מהבית.

## ראו גם
*נוסטלגיה

## קישורים חיצוניים

*געגועים הביתה באתר האקדמיה האמריקאית לרפואת ילדים

קטגוריה:רגשות
קטלוג הובוקן ליצירות יוזף היידן

**קטלוג הובוקן ליצירות יוזף היידן** (בגרמנית: **Hoboken-Verzeichnis**) מקטלג למעלה מ-750 יצירות של יוזף היידן, בעריכתו של אנתוני ואן הובוקן.

בשונה מן הקטלוג של לודוויג פון קכל ליצירות וולפגנג אמדאוס מוצרט או הקטלוג של אוטו אריך דויטש ליצירות פרנץ שוברט, המסודרים שניהם כרונולוגית על פי תאריך החיבור, הקטלוג של הובוקן, כזה של וולפגנג שמידר ליצירות יוהאן סבסטיאן באך, מסודר על פי סוגת היצירה. כל הסימפוניות, למשל, נמצאות בקטגוריה I, כל רביעיות המיתרים נמצאות בקטגוריה III, סונאטות לפסנתר בקטגוריה XVI וכן הלאה.

## קטגוריה הוב.

* I סימפוניות (1-108)
* Ia אוברטורות (1-16)
* II דיברטימנטי ב-4 קולות או יותר (1-47)
* III רביעיות מיתרים (1-86b)
* IV דיברטימנטי ב- קולות
* V שלישיות מיתרים (1-21) 
* VI דואטים שונים
* VII קונצ'רטי לכלים שונים
* VIII שירי לכת (1-7)
* IX מחולות (1-29)
* X יצירות שונות לבאריטון Baryton (כלי קשת בעל מיתרים סימפתטיים) (1-12)
* XI שלישיות לבאריטון, כינור או ויולה וצ'לו (1-126)
* XII דואטים עם באריטון (1-25)
* XIII קונצ'רטי לבאריטון (1-3)
* XIV דיברטימנטי עם פסנתר (1-13)
* XV שלישיות לפסנתר, כינור או חליל וצ'לו (1-40)
* XVa דואטים לפסנתר
* XVI סונאטות לפסנתר (1-52)
* XVII קטעים לפסנתר (1-12)
* XVIIa פסנתר בארבע ידיים (1-2)
* XVIII קונצ'רטי לפסנתר (1-11)
* XIX קטעים לשעון מכני (Flötenuhr) (1-32)
XX * יצירות אינסטרומנטליות על "שבע המילים האחרונות של ישו"
* XX-2 גרסה כוראלית ל"שבע המילים האחרונות של ישו"
* XXI אורטוריות (1-3)
* XXII מיסות (1-14)
* XXIII יצירות קודש אחרות
* XXIV קנטטות ואריות עם תזמורת
* XXV שירים ב-2, 3 ו-4 קולות
* XXVI שירים וקנטטות עם פסנתר
* XXVII קאנונים (קודש 1-10, חילוניים 1-47)
* XXVIII אופרה (1-13)
* XXIX אופרות מריונטות (זינגשפיל)
* XXX מוזיקה למחזות
* XXXI מוזיקה לשירי עם סקוטיים (273) וולשיים (60)

## קישורים חיצוניים

*Hoboken-Verzeichnis at Classical Music Pages
*French Webpage on Hoboken Catalogue


קטגוריה:קטלוגים מוזיקליים 
קטגוריה:יוזף היידן
אי-דת

שמאל|ממוזער|350px|מדינות העולם לפי אחוז האוכלוסייה ללא השתייכות דתית
**אי-דת** או **חוסר דת** (באנגלית: **Nonreligion** או **Irreligion**) הוא המצב של היעדר, אדישות כלפי או דחייה של דת. אי-הדת יכולה להיות מקרית, או להתבסס על אידאולוגיה כמו אנטי-דת, ויכולה להתבטא באתאיזם, אגנוסטיות ועוד. אי-דת יכולה להיות מלווה ביחס שלילי, אדיש ואף חיובי כלפי דתות.

חוקרים שביקשו למדוד את התופעה במובנים גלובליים ואת היקפה הדמוגרפי, מגדירים אותה באופן בסיסי כאחיזה בהשקפת עולם נטורליסטית ללא זיקה למושגים על-טבעיים ורוחניים. זאת להבדיל מכל תופעה אחרת, כמו מי שהם דתיים פחות באופן יחסי. כדי לזקק את הנתונים המתייחסים לאי-דת אובייקטיבית, יש צורך ברגישות תרבותית רבה, ובמודעות להטייה הבסיסית המערבית לגבי מושג ה"דת" (למעשה נצרות מערבית, בין אם קתולית או פרוטסטנטית) הקשור בממסדים, אמונות תאולוגיות ותחומי חיים מוגדרים היטב שניתן להפריד בקלות יחסית מעולם היום-יום ה"חילוני".

כך, במזרח אסיה, קיים בידול חד בין אמונות עממיות באלים למושג "דת", שמתקשר לדתות ממוסדות כמו בודהיזם ונצרות. מאמיני שינטו ביפן או שמאניזם בקוריאה יגדירו עצמם תכופות כ"נטולי השתייכות דתית". להבדיל מכך, יש מידע רב על שקיעת האמונות העל-טבעיות והמסורות הריטואליות בקרב האוכלוסייה העירונית והמשכילה. בקרב יהודים בישראל, כינויים כמו "חילוני" מתייחסים לכל מי שאיננו אורתודוקסי קפדן יחסית, למרות שרבים מה"חילונים" מתאפיינים בפרקטיקה ובאמונות דתיות נרחבות למדי; לעומת זאת, ביהדות ארצות הברית, מאפיינים מובהקים של אי-דת נפוצים הרבה מעבר ל-25% לערך שמצהירים בסקרים שאינם דתיים. במדינות המזרח התיכון, הממשלה דורשת כי כל האזרחים יהיו דתיים או רושמת אותם לפי דת, ולכן הנתונים המתקבלים במחקרים ובסקרים אינם משקפים בהכרח. חלק מהמזדהים כלא-דתיים בעולם גם מגדירים עצמם כ"רוחניים", ומאמינים בתורות העידן החדש למיניהן (חוקר הדתות רוברט פולר טבע עבורם את התואר "רוחניים אך לא דתיים"), וסיווגם בהקשר של אי-דת הוא שאלה סבוכה. חלקם מבקשים משמעות קיומית חילונית לגמרי, ואילו אחרים, אף שהם דוחים את הדתות הממוסדות הוותיקות, הם דתיים לגמרי.

לפי אומדנים דמוגרפיים משנת 2016, המתחשבים בהגדרה הרחבה ביותר (היעדר הזדהות או השתייכות לדת כלשהי) ובהגדרה הצרה ביותר (אתאיזם חיובי), ההיקף העולמי של אי-דת נע בין 450 מיליון ל-1.6 מיליארד נפש.

## ראו גם
* ביקורת על הדת

## קישורים חיצוניים

* Samira Shackle, ?What does it mean to be nonreligious in the modern era. New Humanist, 4 בינואר 2017.
* Lois Lee, Secular or nonreligious? Investigating and interpreting generic ‘not religious’ categories and populations. Religion, כרך 44, גיליון 3. אוקטובר 2013.
* מיזם המחקר Understanding Unbelief באוניברסיטת קנט.

## הערות שוליים

*
מקסים רודשטיין

**מקסים (מקס) רודשטיין** (ברוסית: **Максим Родштейн**; נולד ב-19 בינואר 1989) הוא שחמטאי ישראלי בדרגת רב-אמן, שהיה לאלוף ישראל הצעיר ביותר בתולדות המדינה (בגיל 17.5, ב-2006), חבר נבחרת ישראל בשחמט, אשר היה שותף לשתי מדליות של ישראל באולימפיאדות השחמט: מדליית כסף באולימפיאדת השחמט 2008 ומדליית ארד באולימפיאדת השחמט 2010.

רודשטיין חבר בצוות המאמנים של בוריס גלפנד מ-2009, וסייע להכנותיו לקראת אליפות העולם.

## חייו
רודשטיין, יליד לנינגרד עלה לישראל ב-1998 יחד עם משפחתו, וב-2010 התגייס לצה"ל כספורטאי מצטיין, ושירת בחיל האוויר.

שיחק בלוח הראשון של ישראל באולימפיאדת השחמט 2016, שהתקיימה בבאקו, אזרבייג'ן.

נכון למאי 2025, מדורג במקום ה-81 בעולם לפי מד כושר, וה-2 בישראל (אחרי גלפנד).

מתגורר בפראג, יחד עם אשתו טרזה רודשטיין (לשעבר אולסרובה), רב-אמן לנשים. השניים משתייכים למועדון האקסקלוסיבי +5,000 (שחמטאים נשואים שמד הכושר המצטבר של שניהם בשיא הוא מעל 5000 נקודות): מקסים בשיאו הגיע ל-2710 (מרץ 2016) וטרזה ל-2320 (פברואר 2015) - סך הכל 5030.

## הישגים בולטים
* 1999 - זכה בסגנות אליפות אירופה עד גיל 10.
* 2002 - זכה בסגנות אליפות אירופה עד גיל 14.
* 2004 - זכה באליפות העולם לנוער עד גיל 16, שנערכה ביוון.
* 2006 - שיחזר הישג יוצא דופן: ניצח באליפות ישראל לנוער (עד גיל 20) ולאחר מכן באליפות ישראל (הכללית).
* 2007 - זכה באליפות בינלאומית באנדורה.
* 2008 - זכה בסגנות אליפות ישראל והיה שותף למדליית הכסף בה זכתה הנבחרת באולימפיאדת השחמט 2008 בגרמניה.
* 2012-2011 - חלק את המקום הרביעי בתחרות ארופלוט הפתוחה במוסקבה.
* 2015 - השתתף בגמר גביע העולם שנערך בבאקו.
* 2016 - זכה בתחרות רילטון בסטוקהולם בצברו 8 נקודות מ-9 אפשריות.
* 2016 - היה שותף לזכיית קבוצתו מסנט פטרסבורג באליפות רוסיה.
* 2017 - העפיל לשמינית גמר גביע העולם.

## מבחר תחרויות בהן השתתף
* אליפות אירופה בשחמט 2015
* גביע העולם בשחמט: 2011, 2015, 2017
* התחרות השווייצרית הגדולה של פיד"ה 2025

## השתתפות באולימפיאדות
מקסים רודשטיין השתתף ב-8 אולימפיאדות

## משחקים בולטים
### 45th Rilton Cup 2015-16

## קישורים חיצוניים

* דף השחקן מקסים רודשטיין, באתר אולימפבייס 
* מקסים רודשטיין עם מד כושר ביצועי של 2876 בתחרות רילטון 

## הערות שוליים

קטגוריה:עולים בשנות ה-1990
קטגוריה:אלופי ישראל בשחמט
קטגוריה:אלופי עולם לנערים בשחמט
קטגוריה:אלופי ישראל לנוער בשחמט
קטגוריה:נציגי ישראל באולימפיאדת השחמט
קטגוריה:רבי-אמנים ישראלים
קטגוריה:מהגרים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי ברית המועצות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1989
ניקוס זיזיס

**ניקולאוס "ניקוס" זיזיס** (ביוונית: **Νικόλαος Ζήσης**; נולד ב-16 באוגוסט 1983 בסלוניקי שביוון) הוא כדורסלן יווני המשחק בעמדות הרכז והקלע בא.א.ק. אתונה ובנבחרת יוון. גובהו הוא 1.97 מטר.

## קריירה
ב-1996 החל זיזיס לשחק במועדון הכדורסל של ימק"א. בגיל 17 עבר לקבוצת א.א.ק. אתונה מליגת העל היוונית, ובה החל את הקריירה המקצוענית שלו. במהלך תקופתו בקבוצה זכה עימה זיזיס בגביע היווני בשנת 2001 ובאליפות יוון בשנת 2002.

לאחר חמש עונות באתונה עבר זיזיס לקבוצת בנטון טרוויזו מליגת העל האיטלקית. כבר בעונתו הראשונה בקבוצה זכה עימה באליפות איטליה ובסופר קאפ האיטלקי, וכעבור עונה אף בגביע האיטלקי.

ב-13 ביוני 2007 חתם זיזיס למשך שלוש עונות בצסק"א מוסקבה הרוסית. הוא זכה עימה בשנת 2008 בגביע היורוליג, לאחר ניצחון בגמר על מכבי תל אביב.

בקיץ 2012 חתם זיזיס בבילבאו באסקט הספרדית לשנתיים. לאחר שנה חתם באוניקס קאזאן מהליגה המאוחדת של VTB. 

זיזיס משתייך לסגל הנבחרת הלאומית של יוון משנת 2001. במשך שנותיו בנבחרת הוא זכה עימה במדליית הזהב באליפות אירופה 2005 ומדליית הכסף באליפות העולם 2006.

## תארים והישגים

## קישורים חיצוניים

* פרופיל באתר היורוליג
* פרופיל באתר ה-NBA

קטגוריה:כדורסלנים יוונים
קטגוריה:כדורסלני נבחרת יוון
קטגוריה:כדורסלני בנטון טרוויזו
קטגוריה:כדורסלני צסק"א מוסקבה
קטגוריה:כדורסלני א.א.ק. אתונה
קטגוריה:כדורסלני אוניקס קאזאן 
קטגוריה:כדורסלני מנס סאנה סיינה
קטגוריה:כדורסלני בילבאו באסקט
קטגוריה:כדורסלני פנרבחצ'ה
קטגוריה:כדורסלני ברוזה במברג
קטגוריה:כדורסלני חובנטוד בדאלונה
קטגוריה:יוונים שנולדו ב-1983
רן רזניק

**רן רזניק** (נולד ב-1966) הוא עיתונאי ישראלי המתמחה בתחום הבריאות. חתן פרס סוקולוב לעיתונות כתובה.

## ביוגרפיה
רזניק למד בתיכון רופין לבני המושבים בעמק חפר. ב-1992 עבד ככוח עזר סיעודי בבית החולים "הדסה" בתל אביב. בתקופה זו קיבל אותו גל אוחובסקי לעבודה בעיתון "העיר" ככתב לענייני החינוך והקהילה ההומו-לסבית. בהמשך היה לכתב הבריאות של העיתון ובמסגרת זו חשף את פרשת הפקרת המנותחים של ד"ר ולדימיר יקירביץ'. בשנת 1999 עבר לעיתון הארץ ושימש כתב ותחקירן הבריאות הראשי של העיתון עד לשנת 2009. באמצע 2009 עזב רזניק את עיתון הארץ והצטרף לעיתון ידיעות אחרונות, שם כתב במגזין הבריאות "מנטה". בינואר 2011 הצטרף כעיתונאי חוקר בתחום הבריאות לעיתון ישראל היום.

## כתיבתו העיתונאית
לאורך שנים פרסם רזניק כתבות על פרשות שחיתות במערכת הבריאות בישראל. בחלק מהמקרים הועמדו רופאים בכירים לדין בעקבות תחקיריו.

בין השאר חשף את פרשת איתנים - התעללות בחוסים חסרי ישע ב"מחלקת המשך" בבית חולים איתנים שבהרי ירושלים, פרשה שהייתה אחת הקשות ביותר שהתגלתה במערכת בריאות הנפש בישראל.

## פרסים והוקרה

* בשנת 1998 זכה בפרס על-שם משה רון לעיתונות.
* בשנת 2000 קיבל פרס מטעם ארגון "בזכות" למען קידום זכויות פגועי הנפש.
* בשנת 2006 הוענק לו אות אביר איכות השלטון בתחום התקשורת
* בשנת 2007 הוענק לו "פרס סוקולוב" לעיתונות כתובה. ועדת הפרס קבעה כי "רזניק הוא חלוץ בחשיפתם של עוולות ועיוותים, תחקיריו תרמו רבות לתיקון המעוות ועבודתו העיתונאית חשפה ליקויים מבניים ותרמה לקידום חקיקת חוק זכויות החולה".

## חיים אישיים
בעת שירותו הצבאי יצא מהארון. מתגורר בתל אביב ואב לבת במסגרת הורות אחרת.

## קישורים חיצוניים

* 
* , טור אישי של רזניק
* רן רזניק בריאיון להוצאת קונטנטו דה סמריק, 26 בינואר 2014
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי התיכון האזורי ע"ש בן-גוריון בעמק חפר
קטגוריה:זוכי אות אביר איכות השלטון
קטגוריה:זוכי פרס סוקולוב
קטגוריה:כתבי בריאות ישראלים
קטגוריה:סגל הארץ
קטגוריה:סגל העיר
קטגוריה:סגל ישראל היום
קטגוריה:סגל מנטה
קטגוריה:עיתונאים להט"בים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1966
דוב ברגמן

**דוב ברגמן** (שם מדעי: *Ursus arctos piscator*) ככל הנראה תת-מין נכחד של המין דוב חום שהתקיים באזור קמצ'טקה. הדוב התגלה על ידי הזואולוג השוודי סטן ברגמן (Sten Bergman) בשנת 1920. ברגמאן הבדיל בין תת-מין של דוב זה לשאר הדובים החומים המקומיים שחיו בקמצ'טקה לאחר שגילה שפרוותו של דוב ברגמן וטביעת רגלו שונה מן פרוותם של דובים אלו. דוב זה היה דוב גדול ממדים ביחס לשאר הדובים המקומיים.

הדיווח האחרון על הימצאותו של דוב זה היה בשנת 1936 על ידי סטן ברגמן. חרף מיעוט הדיווחים אודות התקיימותו של תת-מין זה, תרים במהלך השנים קריפטוזאולוגים רבים אחר דוב זה במטרה לגלותו מחדש. הקריפטוזואולוג אנדרו גייבל הציע כי היעדר התצפיות אחר הדוב במחצית השנייה של המאה העשרים נבע בין היתר מסגירת אזורים בקמצ'טקה לציבור במסגרת המלחמה הקרה, מהלך שעשוי היה לשפר את סיכויי ההישרדות של הדוב.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1855
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ז'אק פושרן
קטגוריה:דוביים
פגוש את העיתונות

**פגוש את העיתונות** (באנגלית: **Meet the Press**) היא תוכנית חדשות וראיונות המופקת על ידי רשת הטלוויזיה האמריקאית NBC. התוכנית החלה את שידוריה ב-1945 כתוכנית רדיו בהפקת מרתה ראונטרי ולורנס ספיבאק ונקראה "אמריקן מרקורי מציגים: פגוש את העיתונות" (באנגלית: American Mercury Presents: Meet the Press). לאחר כשנתיים עשתה התוכנית הסבה למדיום הטלוויזיה, ושודרה לראשונה ב-6 בנובמבר 1947, מה שהופך אותה לתוכנית הטלוויזיה האמריקאית הוותיקה ביותר שעדיין משודרת.

בכל תוכנית מתארח אורח שעוסק בנושא שעל סדר היום הציבורי, לרוב מתחום הפוליטיקה, הכלכלה, או מדיניות חוץ, אך לעיתים גם מתחומי הבידור והדת. התוכנית משודרת בכל יום ראשון בבוקר. המנחה הראשונה של 'פגוש את העיתונות' הייתה מרתה ראונטרי. השינוי הגדול ביותר שעברה התוכנית נעשה בעידן טים ראסרט, שהגיש אותה לפרק הזמן הארוך בתולדותיה - 17 שנים. תחת הגשתו, הוארכה התוכנית לשעה במקום 30 דקות, והפורמט השתנה גם הוא - מתוכנית המורכבת מפאנל של מראיינים, היא הפכה לתוכנית עם מראיין אחד קבוע, והדיונים הקבוצתיים הפכו לראיונות אישיים ונוקבים.

הנשיא הראשון שהופיע בתוכנית היה ג'ון פיצג'רלד קנדי, ומאז הופיע בה כל אחד מנשיאי ארצות הברית. הנתון תקף גם לגבי סגני הנשיא, שהתארחו כולם בתוכנית מאז עשה זאת אלבן בארקלי ב-1952. התוכנית ידועה גם בראיונותיה עם מדינאים זרים מפורסמים, כפידל קסטרו, מיכאיל גורבצ'וב וטוני בלייר. גם ארבעה ראשי ממשלה ישראלים הופיעו בה: דוד בן-גוריון, גולדה מאיר, יצחק רבין, ובנימין נתניהו. האורח הראשון שהופיע בתוכנית היה ג'יימס פארלי, שהיה מנהל שירות הדואר של ארצות הברית, ואילו האורחת הראשונה, המרגלת אליזבת' בנטלי, הופיעה רק כעבור שנה ב-12 בספטמבר 1948.

## מגישי התוכנית מאז תחילתה

## קישורים חיצוניים

* 

* אודות "פגוש את העיתונות", מתוך אתר msnbc (אנגלית)
* עובדות טריוויה על התוכנית, מתוך אתר msnbc (אנגלית)
* תשדיר פרסומת ארוך לתוכנית הכולל הרבה קטעי ראיונות קצרים מעברה, כולל זה עם גולדה מאיר. מנחה התשדיר הוא טים ראסרט, במלוא 60 שנה לשידורי התוכנית. מתוך אתר msnbc (אנגלית)

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תוכניות חדשות ואקטואליה
קטגוריה:זוכי פרס פיבודי
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-1940
קטגוריה:NBC: סדרות טלוויזיה
דיוקן האפיפיור יוליוס השני

**דיוקן האפיפיור יוליוס השני** (באנגלית: **Portrait of Pope Julius II**) הוא שמם של שלושה ציורי דיוקן של האפיפיור יוליוס השני. הידוע שבהם, וככל הנראה המקור של השלושה, הוא הדיוקן המוצג בגלריה הלאומית בלונדון שבממלכה המאוחדת. ציור זה הוא ככל הנראה מעשה ידי הצייר רפאל.

דיוקן נוסף נמצא בגלריה אופיצי, והשלישי בפאלאצו פיטי, שניהם בפירנצה שבאיטליה. ככל הנראה, היצירה המוצגת בגלריה אופיצי היא מעשה ידי אמנים שעבדו תחת רפאל, ואילו היצירה בפאלאצו פיטי היא מעשה ידי טיציאן.

האפיפיור יוליוס השני הזמין את היצירה, והעניק אותה לכנסיית סנטה מריה דל פופולו שברומא, בה הוצגה היצירה לאחר מותו. בשנת 1591 לקח אותה הקרדינל פאולו אמיליו ספונדראטי, אחיינו של יוליוס השני, ומכר אותה לקרדינל שפיונה בורגזה. היצירה הייתה חלק מאוסף בורגזה, ובשנת 1823 עברה לאוסף אנגרשטיין. בשנת 1824 נרכשה היצירה על ידי הגלריה הלאומית של הממלכה המאוחדת.

## תיאור היצירה
ביצירה מתואר האפיפיור כשהוא יושב, לבוש לבן, ועל כתפיו גלימת קטיפה אדומה. פרוות החולד בבטנת הקטיפה האדומה מעידה על עושר רב. עושר זה בא לידי ביטוי גם באמצעות תכשיטיו הייחודיים, המשובצים באבני יהלומים ואמרלד. לטבעות יש תפקיד רוחני בהקשר זה, שכן המאמינים כורעים ברך ונושקים לטבעת האפיפיור בעת טקסים, כגון טקס המיסה.
צבעי האבנים סימבוליים. הצבע הירוק מסמל תקווה, הצבע הלבן מסמל טוהר, והצבע האדום מסמל חסד. ככל הנראה, האפיפיור ביקש טרם מותו להיקבר עם טבעותיו. מאחורי האפיפיור וילון ירוק, המעניק ניגוד ליתר צבעי התמונה. על אף גילו המתקדם של האפיפיור ניתן לראות שהוא במלוא כוחו. בהתאם לזקנו של האפיפיור ניתן לתארך את היצירה - ככל הנראה התמונה צוירה לאחר שנת 1511, מאחר שבשנה זו החל האפיפיור לגדל זקן לאות אבל על כך שהעיר בולוניה נכבשה ממנו. האפיפיור גילח את הזקן במרץ 1512, והתמונה צוירה זמן קצר קודם לכן.

האפיפיור ישוב על כיסא עשוי עץ, שבמשענתו שני בלוטים מגולפים, המסמלים את שלט האצולה של האפיפיור. הבלוטים הם פירותיו של עץ האלון. המילה Rovera באיטלקית משמעה "אלון". לפיכך, הבלוטים מסמלים את השתייכותו של יוליוס השני למשפחת דה לה רוברה.
האפיפיור אוחז במטפחת בידו. ככל הנראה, הפרט מתקשר למטפחת שאוחז הכומר בידו בעת כיסוי הלחם ובעת טקסים אחרים. בנוסף, המטפחת היוותה סמל סטטוס. קיסרים רבים תוארו בדיוקנם כאשר הם אוחזים במטפחת בידם הימנית. עד ציור זה נהוג היה לצייר את דיוקנאות האפיפיורים כשהם יישובים כשחזיתם אל הצייר, או כשהם כורעים על ברכיהם והצייר נמצא לימינם (מבט צדי על האפיפיור). ציור זה היה חדשני בכך שהאפיפיור יושב בזווית אלכסונית אל הצייר ונראה שקוע במחשבות. ציור זה השפיע על ציירים רבים, וניתן לראות את השפעתו על יצירותיהם של סבסטיאנו דל פיומבו ודייגו ולאסקס.

[ממוזער|250px|גרסת היצירה המוצגת ב[גלריה אופיצי]]

הקומפוזיציה של דיוקן יוליוס השני - דמות ישובה בתנוחת שלושה־רבעים, מבודדת אך עוצמתית, ממוסגרת בכיסא מהודר ועל רקע כהה - הפכה למודל עבור דיוקנאות של שליטים ואישים רמי מעלה. במאמר מחקרי על דיוקנה של מרי טיודור (1554) מאת אנטוניס מור, נכתב כי הצייר אימץ את המבנה החזותי של דיוקן יוליוס כדי להקנות לדמותה של המלכה תחושת סמכות, ריכוז והדר. הבחירה במבנה ישיבה דומה מדגישה את נוכחותה הריבונית של מרי, בהקבלה לסמכות הרוחנית שמייצג דיוקן האפיפיור.

## קישורים חיצוניים

*תיאור היצירה

## הערות שוליים

קטגוריה:דיוקנאות גברים
קטגוריה:אוספי הגלריה הלאומית (לונדון)
קטגוריה:אוספי גלריית אופיצי
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-16
קטגוריה:רפאל: ציורים
גארי שנדלינג

**גארי עמנואל שנדלינג** (באנגלית: **Garry Emmanuel Shandling**; 29 בנובמבר 1949 – 24 במרץ 2016) היה קומיקאי, סטנדאפיסט ושחקן יהודי-אמריקאי.

## ביוגרפיה
שנדלינג נולד בשיקגו, אילינוי שבארצות הברית, למשפחה יהודית אשכנזית. גדל בטוסון, אריזונה. כשהיה בן 11 נפטר אחיו הבוגר מסיסטיק פיברוזיס. שנדלינג למד הנדסת אלקטרוניקה באוניברסיטת אריזונה, אך כעבור זמן מה עבר ללימודי שיווק.

ב-1973 עבר ללוס אנג'לס, עבד זמן מה במשרד פרסום, ומכר לרשת NBC תסריט שכתב לפרק בקומדיית המצבים "סנפורד ובנו". המשיך לכתוב תסריטים לקומדיות, בין השאר כתב לסדרות "שלושה בדירה אחת" ו"קוטר חוזר הביתה".

בשנת 1976 היה מעורב בתאונת דרכים בבוורלי הילס ונפצע קשה.

## קריירה
ממוזער|250x250 פיקסלים|שנדלינג, 1987

### סטאנד-אפ
בשנת 1978 החל להופיע עם מערכוני סטנד-אפ במועדון הקומדי סטור שבלוס אנג'לס. בשנת 1981, צייד כישרונות מתוכנית הלילה של ג'וני קרסון צפה בשנדלינג והזמין אותו להופיע בתוכנית כקומיקאי אורח. שנדלינג החל לשמש כמנחה מחליף לקרסון באופן קבוע עד שנת 1985.

### משחק
בשנת 1986 כתב והופיע בסדרה הקומית "התוכנית של גארי שנדלינג" (באנגלית: "It's Garry Shandling's Show") ששודרה בערוץ Showtime. לאחר 72 פרקים ו-4 עונות, התוכנית ירדה בשנת 1990. התוכנית זכתה לביקורות חיוביות מצד המבקרים על ההומור השנון שבה ועל שימוש בטכניקה של שבירת הקיר הרביעי.

בשנת 1992 עלתה ברשת HBO סדרה נוספת בכיכובו, "המופע של לארי סנדרס", שתיארה באופן מוקומנטרי את ההתרחשות מאחורי הקלעים של תוכנית אירוח לילית בדיונית מצליחה. הסדרה זכתה להצלחה מסחרית ולביקורות חיוביות, ל-56 מועמדויות לפרס אמי ולזכייה בשלושה (בקטגוריות הבימוי, הכתיבה ושחקן בתפקיד משנה). התוכנית שודרה עד שנת 1998 ב-89 פרקים ו-6 עונות. על אף שלא היה הומוסקסואל בעצמו, השפיע גארי שנדלינג על מאבקם של הלהט"ב לשוויון זכויות, באמצעות הצבת דמות קבועה של משתתף הומוסקסואל בתוכנית זו. באמצעותה, הוא עורר דיון ציבורי בנושאים הקשורים למערכת היחסים בין הומוסקסואלים לסטרייטים.

שיחק גם במספר סרטי קולנוע, בהם "מאיזה כוכב אתה?" (אותו גם כתב והפיק), "משחקי חברה", "זולנדר", "איירון מן 2", "הדיקטטור" ו"ספר הג'ונגל".

### עבודות נוספות
שנדלינג הנחה את טקס פרסי גראמי בשנים 1990, 1991, 1993 ו-1994, ואת טקס פרס אמי בשנים 2000 ו-2004, וחלק את ההנחיה עם 10 מנחים נוספים ב-2003.

## חיים אישיים
שנדלינג מעולם לא נישא. החל משנת 1987 היה בזוגיות עם השחקנית לינדה דוסט, שלימים גילמה את דרלין בסדרה "המופע של לארי סנדרס". השניים אף התארסו, אך נפרדו בשנת 1994. לאחר פרידתם, דוסט פוטרה מהסדרה ואף הגישה תביעה נגד שנדלינג.

### פטירתו
גארי שנדלינג נפטר ב-24 במרץ 2016 בבית חולים בלוס אנג'לס בגיל 66 כתוצאה מתסחיף ריאתי.

בסוף מרץ 2018, במלאת שנתיים לפטירתו, שודר ברשת HBO הסרט התיעודי "יומני הזן של גארי שנדלינג", המבוסס על יומנים מפורטים שכתב שנדלינג במהלך חייו. את הסרט בן שני חלקים ביים חברו הקרוב של שנדלינג, הבמאי והקומיקאי ג'אד אפאטאו.

## פילמוגרפיה נבחרת
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 

**בעקבות מותו:**
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי אילינוי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אריזונה
קטגוריה:קומיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:סטנדאפיסטים יהודים אמריקאים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: תסריט לקומדיה
קטגוריה:שיקגו: אישים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1949
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2016
קטגוריה:שחקנים ביקום הקולנועי של מארוול