open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ג'אנג צ'יאן

**גָ'אנְג צ'יאן** (בכתב סיני מסורתי: **張騫**; בסינית מפושטת: **张骞**; פין-יין: Zhāng Qiān; 195 לפנה"ס – 114 לפנה"ס) היה שליח הקיסרות הסינית מחוץ לסין במאה השנייה לפנה"ס, והדיפלומט הראשון שהביא לקיסר מידע אמין על מרכז אסיה, בתקופת הקיסר וו משושלת האן. בעקבות מסעותיו תרם לביסוס "דרך המשי".

## חייו
ג'אנג נולד בעיר חַאנְג'וֹנְג  של ימינו, בפרובינציית שאאנשי. מעט מאוד ידוע על קורות חייו, ועיקר התיאור במקורות נע סביב התרומה שלו בעת השירות אצל הקיסר ווּ (Wu). בשנת 138 לפנה"ס, בתקופת שושלת האן, נשלח ג'אנג על ידי הקיסר וו, לכרות בריתות עם אנשי עם היוּאֶה-גִ'י , כנגד אויביה העיקריים של סין, עם הנוודים שיונגנו, שהיוו בתקופה זו את עיקר הכוח הצבאי במזרח אסיה ושלטו ממנצ'וריה ועד לאזורים המערביים.

ג'אנג יצא לשליחות מצ'אנג-אן, עם משלחת של כ-100 חיילים, אל עבר העם היואה-ג'י. המסע היה קשה ובדרך נלקחו ג'אנג וחייליו בשבי השיונגנו. לאחר עשר שנים בשבי, שבמהלכן התחתן והפך לאב, הצליח ג'אנג להימלט משומריו, והמשיך בדרכו לחפש אחר מדינת יואה-ג'י. בדרכו הגיע אל המדינה דַה-יוּאָן . שליטהּ של מדינה זו שמע על עוצמתה של שושלת האן ושאף לפתח עימה יחסי ידידות, לכן שמח לארח את ג'אנג ושלח אליו מדריכים ומתורגמנים שליוו אותו אל מדינת קַאנְג-ג'וּ (Kangju) הסמוכה ליואה-ג'י.

ימין|ממוזער|350px|מפת מסעות של צ'אנג צ'יאן 
לבסוף הגיע ג'אנג ליואה-גי והתקבל בברכה, אך כאשר החל לדבר על מטרת ביקורו, סירב השליט להצטרף אל שושלת האן במתקפה כנגד השיונגנו. הוא טען שהמרחק בין סין ויואה-ג'י גדול מדי, ולכן לא ניתן יהיה לסייע ישירות ומיידית זו לזו בעת מתקפה. מלבד זאת, לטענת השליט, מדינתו הצליחה להתפרש לרוחב האזור, ותושביה נהנו מרווחה כלכלית והיו מאושרים דיים.

ג'אנג נשאר במדינת יואה-ג'י למעלה משנה, אך כשל בכריתת הברית שלשמה נשלח, ולבסוף החליט לשוב לסין. בדרכו חזרה נלקח שוב בשבי על ידי השיונגנו. כעבור למעלה משנה, ברח במהלך מריבות פנימיות של השיונגנו. כך, לאחר 13 שנה מחוץ לארצו, חזר ג'אנג לצ'אנג-אן, בלוויית חייל אחד בלבד מתוך המשלחת עימה יצא לדרך. לאחר שובו, שיבח אותו הקיסר ווּ על פיקחותו ועל עוז-רוחו. הוא התרשם מסיפוריו ובמיוחד מסיפורו אודות זן מיוחד של סוסים, אשר גודלו בשדות המרעה העשירים באזור אוזבקיסטן. סוסים חזקים אלו נראו לקיסר כפתרון טוב כנגד הטקטיקות האכזריות של חיל הפרשים של השיונגנו. כמו כן, הכרת המדינות הרבות באזורים המערביים גרמה לקיסר להכיר בחשיבות שביצירת קשרי כלכלה ומסחר עימן.

ג'אנג נפטר בשנת 114 לפנה"ס. מסעו, על אף שנכשל, היווה את הבסיס לדרך המשי, וג'אנג מכונה לעיתים "אבי דרך המשי".

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:פוליטיקאים סינים
קטגוריה:מגלי ארצות סינים
קטגוריה:שושלת האן
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-2 לפנה"ס
פוליטיקה של בלארוס

**[[בלארוס]]** היא רפובליקה נשיאותית ונשיא בלארוס הוא ראש המדינה. הרשות המבצעת היא הממשלה; ובראשה עומד ראש הממשלה, הממונה על ידי הנשיא. הרשות המחוקקת מורכבת מפרלמנט בן שני בתים, "האספה הלאומית", אך לנשיא יש סמכות להוציא צווים, שאינם מוגבלים בזמן, והם בעלי תוקף של חוק. הצהרת העצמאות של בלארוס (מה-27 ביולי 1990) נבעה מתגובות להתרחשויות פוליטיות (פנימיות וחיצוניות), ובייחוד הושפעה מהכרזת העצמאות של אוקראינה, שגרמה למנהיגי הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הבלארוסית להבין כי התמוטטות ברית המועצות קרבה. 

לאחר ייסוד הרפובליקה של בלארוס ב-25 באוגוסט 1991 הפך סטניסלב שושקביץ' למנהיג הראשון של המדינה (וכיהן בתפקיד זה עד 1994). בתקופת שלטונו קידם שושקביץ' את המעבר מן העבר הסובייטי וניסה גם לקדם יחסים עם המערב. יורשו, אלכסנדר לוקשנקו שינה מדיניות זו ומדיניותו היא פרו-רוסית באופן מובהק. לוקשנקו גם השיב חלק מן המשרדים והתפקידים שהיו קיימים בתקופה הסובייטית, כמו גם סמלים סובייטיים. סגנון מנהיגותו האוטוריטרי (ויש הטוענים: הדיקטטורי) משך תשומת לב למצבה של ארצו במישור הבינלאומי. 

בשל יחסים מתוחים עם מדינות המערב על רקע אופי השלטון במדינה, ועם רוסיה על רקע כלכלי, בלארוס מקיימת קשרים עם מדינות אמריקה הלטינית והמזרח התיכון, בתוכן איראן וישראל.

חוקת המדינה אושרה בשנת 1994. בשנת 2004 בוטלה פסקה שמגבילה מספר תקופות בהם מועמד לנשיא המדינה יכול לכהן בתפקיד.

בבלארוס פועלות מספר מפלגות, אך רמת השפעתם על הנעשה במדינה היא קטנה מאוד. בשנת 2007 הוקם ארגון רוס הלבנה שמטרתו לתמוך במדיניות של לוקאשנקו.

## ראו גם
* האיחוד של רוסיה ובלארוס 

## קישורים חיצוניים

*
יאן קלצ'ינסקי (הצעיר)

יאן קלצ'ינסקי (בפולנית: **Jan Kleczyński**; (24 ביוני 1875 – ספטמבר 1939, ורשה) היה עיתונאי ושחמטאי פולני.

קלצ'ינסקי היה בנו של יאן קלצ'ינסקי, פסנתרן מפורסם, מלחין, עיתונאי ואחד מטובי השחמטאים בפולין במאה ה-19.

קלצ'ינסקי הצעיר שיחק באליפויות ורשה לשחמט בשנים 1896 ו-1897. הוא הגיע למקום הרביעי בתחרות 1901 (ניצח: אלכסנדר פלמברג), הגיע למקום הרביעי בתחרות 1907, למקום השני בתחרות 1908 (ניצח: פיודור דוס-חוטימירסקי), חלק מקום 5-6 בתחרות 1910 והגיע למקום השישי בתחרות 1911.

במהלך מלחמת העולם הראשונה, הגיע קלצ'ינסקי למקום השלישי בתחרות 1916/17, ולמקום השישי בתחרות ורשה בשנת 1917. בשתי התחרויות ניצח עקיבא רובינשטיין.

לאחר מלחמת העולם הראשונה, הגיע קלצ'ינסקי למקום השביעי בתחרות 1919/20 (ניצח: זדז'יסלב בלסיצ'מן), הגיע למקום השני לאחר סטניסלב קון בתחרות 1925, חלק מקום שמיני בתחרות 1926 (ניצחו: סטניסלב קון וליאון קרמר) וחלק מקום 6-8 בתחרות ורשה 1928 (ניצח: משה בלאס).

קלצ'ינסקי ייצג את פולין באולימפיאדת השחמט 1924, אולימפיאדת השחמט הלא רשמית הראשונה שהתקיימה במקביל לאולימפיאדת פריז. http://www.olimpbase.org/1924x/1924fb.html השתתף פעמיים באליפות פולין: בשנת 1926 הגיע למקום ה-13 (אליפות פולין הראשונה, ניצח: דויד פז'פיורקה https://web.archive.org/web/20141020171910/http://polbase.w.interia.pl/warszawa26c.htm וחלק מקום 14-15 בתחרות לודז' 1927, אך היה היחיד שניצח את מנצח התחרות (אליפות פולין השנייה, ניצח: עקיבא רובינשטיין). https://web.archive.org/web/20150506020254/http://polbase.w.interia.pl/lodz27c.htm

קלצ'ינסקי כתב טור שחמטאי שבועי בעיתון Kurier Warszawski בין השנים 1897-1939, זאת לאחר שאביו כתב את הטור בין השנים בין השנים 1877-1895 .

קלצ'ינסקי מת מהתקפת לב בעת שורשה הופצצה בספטמבר 1939.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחמטאים פולנים
קטגוריה:שחמטאים שהשתתפו באולימפיאדת השחמט
קטגוריה:ילידי 1875
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1939
טויוטה פרמיו

**טויוטה פרמיו** (**Toyota Premio**) היא מכונית משפחתית קטנה שהוצגה בשנת 2001 על ידי טויוטה ונמכרת ביפן בלבד. היא חולקת רכיבים רבים עם טויוטה אליון שהוצגה במקביל. בשנת 2007 הוצג דור שני לדגם אך הוא עדיין נותר בעל קו שמרני בהשוואה לדגם אליון.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מכוניות משפחתיות גדולות
פרמיו
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-2001
קטגוריה:כלי רכב יפניים
רציפות במידה אחידה

באנליזה מתמטית, **רציפות במידה אחידה** (בקיצור, רציפות במ"א) היא תכונה של משפחה של פונקציות רציפות במידה שווה בקטע (או באופן כללי יותר בין שני מרחבים מטריים). במשפחה שבה התכונה מתקיימת, אם y קרוב ל- x אז f(y) קרוב ל-f(x) לכל הפונקציות במשפחה בבת אחת.

נגדיר באופן פורמלי: יהיו X מרחב טופולוגי ו-(Y,d_Y) מרחב מטרי. תהי F \subseteq C(X,Y) (כלומר קבוצה של פונקציות רציפות מ-X ל-Y).

# נאמר ש-F **רציפה במידה אחידה ב-**x_0 \in X אם לכל \varepsilon > 0 קיימת סביבה N של x_0 כך שלכל x \in N ולכל f \in F מתקיים d_Y(f(x),f(x_0)) .
# נאמר ש-F **רציפה במידה אחידה** אם היא רציפה במידה אחידה בכל x_0 \in X.

כאשר נתון (X,d_X) מרחב מטרי קומפקטי אז רציפות במידה אחידה מזדהה עם רציפות במידה שווה במידה אחידה (Uniformly Equicontinuous), כלומר: אם (X,d_X) מרחב מטרי קומפקטי אז F רציפה במידה אחידה אם ורק אם לכל \varepsilon > 0 קיים \delta = \delta(\varepsilon) > 0 כך שלכל x,y \in X ולכל f \in F, אם d_X(x,y)  אז d_Y(f(x),f(y)) .

תוצאה חשובה הנוגעת לתכונת הרציפות במידה אחידה היא משפט ארצלה-אסקולי, הגורס כי בהינתן מרחב טופולוגי קומפקטי X, קבוצה F \subseteq C(X,\mathbb{R}^n) היא קומפקטית אם ורק אם היא סגורה, חסומה ורציפה במידה אחידה.

התוצאה הבאה גם היא נוגעת בתכונת הרציפות במידה אחידה, וניתן להיעזר בה בהוכחת משפט ארצלה-אסקולי: יהיו X מרחב טופולוגי קומפקטי, Y מרחב מטרי קומפקטי ו-F \subseteq C(X,Y). אז F חסומה כליל אם ורק אם F רציפה במידה אחידה.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:חשבון אינפיניטסימלי
קטגוריה:רציפות
כדורגלן השנה ברוסיה (מגזין פוטבול)

**כדורגלן השנה ברוסיה** (ברוסית: **Футболист года в России**) הוא פרס שנתי שמחולק על ידי השבועון הרוסי "כדורגל" (Футбол) לכדורגלן המצטיין במהלך העונה בליגת העל הרוסית. הענקת התואר נקבעת לפי ספירת הקולות בהצבעה שהונהגה על ידי העיתון. הפרס חולק בשנים 1991–2018. 

מלבד תואר כדורגלן השנה, דורגו שלושת השחקנים הטובים ביותר בעמדות השונות.

ב-2001 הפרס הוענק לראשונה לשוער רוסלן ניגמטולין מלוקומוטיב מוסקבה. ב-2005, דניאל קראבליו הברזילאי הפך לשחקן הזר הראשון שזוכה בפרס. בנוסף מוענק פרס כדורגלן השנה גם מטעם היומון "ספורט אקספרס" (Спорт-Экспресс).

בשנת 2019, העיתון נסגר בשל קשים כלכליים וחלוקת הפרס הופסקה. בשנת 2024 חודשה פעילות העיתון ויחד אתו חודשה גם חלוקת הפרס. חידוש הענקת הפרס בא עם שינוי בתנאי המועמדות לזכייה - מעתה רק כדורגלן המחזיק באזרחות רוסית יכול לזכות בפרס. ללא תלות בליגה או מדינה, בה הוא משחק. הזוכה הראשון לאחר חידוש הענקת הפרס הוא אלכסנדר גולובין, אשר משחק בליגה הצרפתית. 

## הזוכים בפרס

## ראו גם
* כדורגלן השנה בברית המועצות
## קישורים חיצוניים
* - כדורגלן השנה ברוסיה לשנת 2013, כתבה באתר המגזין "כדורגל" רוסית
## הערות שוליים

קטגוריה:רוסיה: כדורגל
רוסי
ארנה יאקובסן

[שמאל|ממוזער|205px|"[כיסא נמלה" (1952).]]
**ארנה אמיל יאקובסן** (בדנית: **Arne Emil Jacobsen**; 11 בפברואר 1902 – 24 במרץ 1971) ארכיטקט ומעצב דני ממוצא יהודי. בנוסף על עבודתו כארכיטקט התפרסם יאקובסון כאחד מן המעצבים הבולטים של סגנון העיצוב הדני במחצית השנייה של המאה ה-20.

בשנת 1924 החל יאקובסון את לימודיו באקדמיה הלאומית לאמנויות בקופנהגן. הוא סיים את לימודיו בשנת 1927. בשנת 1925 הוא הציג כיסא בתערוכה הבינלאומית לאמנויות דקורטיביות ותעשייתיות מודרניות בפריז. על עיצובו זכה במדליית כסף. בשנת 1929, לאחר תקופה של עבודה עם הארכיטקט פול הולסה (Paul Holsoe) הוא פותח משרד עצמאי בעיר הלראפ (Hellerup). פרסומו החל בעקבות "פרויקט בית העתיד" (1929), שיתוף פעולה בו עוצב בית מעוגל בסגנון מודרניסטי כשעל גגו מנחת מסוקים. ב-1943, בשל מוצאו היהודי, ברח לשוודיה במסגרת הצלת יהודי דנמרק מפני הנאצים.

במהלך שנות החמישים של המאה ה-20 יצר יאקובסון שורה של עיצובי רהיטים שהדגימו קו עיצובי מקורי. "כיסא הנמלה" שעיצב יאקובסון בשנת 1952 יוצר בידי חברת פריץ הנסון על ידי חיבור של רגלי פלדה קלות לגוף העשוי מעץ לבוד מכופף וחתוך בקווים מעוגלים. צורת החיתוך, הדומה לצורתה של נמלה העניקו לכיסא את שמו. "כיסא מס' 7" (1955), שהפך להצלחה בינלאומית לאחר שנוצר ביותר מ-5 מיליון יחידות, המשיך את הקו העיצובי של כיסא הנמלה. אף "כיסא הביצה" וה"ברבור", שנוצרו בשנת 1958 שנבנו מכורסת עור על גבי רגל העשויה פלדה ועוצבו עבור בית מלון בקופנהגן, מציגים את הקו המעוגל והארגונומי המאפיין את עבודתו של יאקובסון בפרט ושל מעצבים דנים נוספים מן התקופה בכלל.

## לקריאה נוספת

* Poulsen, Katrine Stenum, Larsen, Annika Skaarup, and  Dahlkild, Nan, **Arne Jacobsen: Designing Denmark**, Yale University Press, 2024.  


## קישורים חיצוניים

* 
* 
* דף המוקדש ליאקובסון באתר Danish-Furnitures 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אדריכלים דנים
קטגוריה:מעצבים דנים
קטגוריה:קופנהגן: אישים
קטגוריה:אדריכלים מודרניסטים
קטגוריה:דנים שנולדו ב-1902
קטגוריה:דנים שנפטרו ב-1971
כיסא נמלה

"**כיסא נמלה**" או "**הנמלה**" או "**מודל 3100**" הוא שמו של כסא בעיצובו של האדריכל והמעצב הדני ארנה יאקובסן.

הכיסא עוצב בין השנים 1951–1952 עבור המזנון של חברת התרופות הדנית 'נבו נורדיסק' (Novo Nordisk). הוא יוצר ב-300 עותקים על ידי חברת פריץ הנסן (Fritz Hansen), שממשיכה בייצורו עד היום. שמו של הכיסא – "נמלה" – נובע מקו בהמתאר המעוגל של הכיסא, המזכיר את צורתה של נמלה. הכיסא הורכב מלוח העשוי עץ לבוד מכופף המרכיב משענת ומושב, המחובר לשלוש רגליים העשויות מצינורות מתכת מצופים בכרום. החל משנת 1980 מיוצר הכיסא גם בגרסה נוספת (מודל 3101) בעלת ארבע רגליים.

## ראו גם
* כיסא מס' 7

## קישורים חיצוניים

*כיסא נמלה באתר חברת פריץ הנסן (באנגלית)

קטגוריה:מוצרי עיצוב
נמלה
קטגוריה:נמלה בתרבות
רק בן-אדם

**רק בן-אדם** הוא אלבום כפול של הזמר שלום חנוך שיצא במרץ 1988.

האלבום נכשל מבחינה מסחרית בשל שתי סיבות: סגנונו המוזיקלי הכבד ותזמון הוצאתו לאור בצל המצב בישראל (ימי האינתיפאדה הראשונה). הכישלון הגדול, לדברי חנוך עצמו, נבע מכך שהפלייבקים הוקלטו בחו"ל, והשירה – בישראל, דבר שיצר ניתוק בין חלקיו. למרות זאת מספר שירים מהאלבום: "נגד הרוח", "רק בן-אדם", "בסוף אמצא אותך" ו"כדי לחיות", זכו להיות להיטי רדיו.

## הפקה
על מנת ליצור את הצליל הכבד הובאו מחו"ל נגני רוק מקצועיים: הגיטריסט רוני פיטרסון (שניגן עם חנוך לאורך כל הקריירה שלו), אחיו, הבסיסט ריי פיטרסון והמתופף רוי מרטין. איתם וביחד עם משה לוי על הקלידים וירוסלב יעקובוביץ' על הסקסופון, הקליט חנוך את האלבום וגם יצא לסיבוב הופעות לפני ואחרי הוצאת האלבום. ייבוא הנגנים מחו"ל עורר על חנוך ומפיקו, יהודה טלית, זעם מצד הנגנים הישראליים שאף שקלו לפנות בעניין לבג"ץ.

לאלבום קדם מופע באותו השם שכלל שירים מוכרים לצד שירי האלבום שבדרך, ולאחר יציאתו, בשנת 1988, סיבוב הופעות שכלל הופעות גדולות באמפיתיאטרון צמח. ההופעות תועדו בסרט הדוקומנטרי "רומן אמיתי" שביימה גרושתו של חנוך, ליהי. הסרט הציג את הופעותיו של חנוך עם שירי האלבום על רקע המצב בארץ בזמן האינתיפאדה הראשונה. שנה לאחר מכן ב-1989 יצא אלבום ההופעה "שלום חנוך בהופעה - רומן אמיתי" אשר שימש גם פסקול לסרט.

על עטיפת האלבום פורטרט של שלום חנוך מאת הצייר אורי ליפשיץ.

## רצועות

## קרדיטים
*שלום חנוך - שירה גיטרה, עיבודים
*ירוסלב יעקובוביץ' - סקסופונים.
*משה לוי - קלידים, עיבודים, הפקה מוזיקלית.
*רוני פיטרסון - גיטרה.
*ריי פיטרסון - בס.
*רוי מרטין - תופים.
*ג'ון מקסוויט - טכנאי הקלטה ומיקס
*שחר צרפתי, עודד פרח, מרטין בראס - עוזרי טכנאי
*הוקלט באולפני "טריטון"
*מיקס באולפני Red Bus לונדון
*חיתוך תקליט - טים יאנג
*יהודה טלית - מפיק בפועל
*שמוליק בורנשטיין - מפיק
*אורי ליפשיץ - איור עטיפה

## קישורים חיצוניים

*
**ביקורות**
*
*
*
*
*

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי שלום חנוך
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי משה לוי
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי שלום חנוך
קטגוריה:אלבומי רוק ישראליים
קטגוריה:אלבומי חברת CBS ישראל
בן יעקב

קטגוריה:שמות משפחה עבריים
קטגוריה:שמות משפחה המבוססים על השם יעקב
מד נאוטילוס

ממוזער|שמאל|325px|מפה של כבלי מד נאוטילוס ונקודות החיבור שלהם
**מד נאוטילוס** (MedNautilus) היא מערכת כבלי תקשורת אופטיים תת-ימיים במזרח אגן הים התיכון. עד לראשית 2012, מערכת זו הייתה מערכת התקשורת העיקרית המחברת את ישראל לשדרת האינטרנט העולמי (כבל לב וכבל CIOS בבעלות חברת בזק סיפקו קיבולת נמוכה באופן משמעותי). רק בראשית 2012 נפרסו כבלים נוספים, שיצרו תחרות עם הכבל הקיים.

## תשתית

מערכת הכבלים היא באורך כולל של 5,729 ק"מ, הוקמה על ידי חברת מד נאוטילוס האיטלקית והחלה לפעול בשנת 2001. הכבלים מקשרים בין קטניה שבסיציליה, חאניה שבכרתים, אתונה שביוון, איסטנבול שבטורקיה, פאנטסקינוס שבקפריסין, ותל אביב וחיפה שבישראל. המערכת הימית מחוברת לכבלי תקשורת יבשתיים פנים אירופאים, ודרכם לכבלים תת-ימיים המחברים בין מערב אירופה לצפון אמריקה.

המערכת בנויה בצורה טבעתית, כאשר שני כבלים יוצאים מסיציליה, אחד צפוני ואחד דרומי, ומגיעים לחיפה ולתל אביב בהתאמה. הכבלים מחוברים ביניהם באמצעות כבל תת-ימי ובכבל יבשתי נוסף המחבר בין תל אביב לחיפה. צורת תכנון זו מסייעת לשרידות, שכן במקרה תקלה באחד הכבלים ניתן להשתמש בכבל השני כגיבוי. קצב העברת הנתונים במערכת הוא 3.84 טרה-ביט לשנייה, העוברים בשישה זוגות של סיבים אופטיים.

עד לשנת 2012, עברה כמעט כל תעבורת התקשורת והאינטרנט בין ישראל לאירופה ולארצות הברית דרך צמד כבלים אלו, דבר שהפך את חברת מד נאוטילוס, בעלת השליטה בכבלים, למונופול בתחום תעבורת האינטרנט בין ישראל לעולם, ויצר בעיה פוטנציאלית חמורה במקרה של תקלה או חבלה בכבלים. מסיבות פוליטיות, ישראל חייבת להסמך על כבלים תת-ימיים, ואינה יכולה להתחבר לשדרת האינטרנט העולמי באמצעות חיבור יבשתי דרך שכנותיה. זאת למרות הסכמי השלום עם מצרים, ומעבר כבלים רבים בחצי האי סיני ובתעלת סואץ. בשל חיוניותה של המערכת לתקינות התקשורת בין ישראל לעולם, כלולים מתקני מד נאוטילוס בצו להסדרת הביטחון בגופים ציבוריים (2007), שמשמעו מתן הנחיות אבטחה פיזית וחמושה על ידי משטרת ישראל והנחיות אבטחת מידע על ידי השב"כ לתשתיות חיוניות בישראל.

## מודל עסקי
ספקיות האינטרנט חוכרות את החיבור לחו"ל בשני מודלים. באחד, החברות מבצעות חכירה של קו ברוחב-פס של 10 ג'יגה-ביט (המכונה גם "צבע") בחוזה של 15 שנה, תמורת כ-30 מיליון דולר. ספקיות אינטרנט החוכרות כיום במודל זה הן בזק בינלאומי, 012 סמייל ו-013 נטוויז'ן, החוכרות 150 ג'יגה-ביט, כלומר 15 קווים, בחלוקה שווה ביניהן. מרבית החוזים במודל זה סגורים עד שנת 2017. מודל אחר הוא שכירות חודשית של STM1 - יחידה בנפח 155 מגה-ביט. מודל זה בשימוש בעיקר על ידי ספקיות האינטרנט הקטנות.

כמה מדינות ערביות במזרח התיכון, כדוגמת לבנון, נמנעות מלהתחבר לכבל מסיבות פוליטיות, היות שהוא מחובר גם לישראל.

## קישורים חיצוניים
* אתר חברת מד נאוטילוס
* מפה של מערכת מד נאוטילוס

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: אינטרנט
קטגוריה:ישראל: טלקומוניקציה
קטגוריה:הים התיכון
קטגוריה:כבלים תת-ימיים
קטגוריה:ישראל: כלכלה: הים התיכון
ארקי-סוון טיור

**ארקי-סוון טיור** (באסטונית: Erkki-Sven Tüür; נולד ב-16 באוקטובר 1959) הוא מלחין אסטוני.

## חייו
נולד בקרדלה שעל האי האסטוני חיאומה. למד נגינה בחליל ובכלי הקשה בבית הספר למוזיקה בטאלין בשנים 1976 - 1980 והלחנה אצל יאן ראטס באקדמיה למוזיקה של טאלין ובאופן פרטי אצל לפו סומרה מ-1980 עד 1984. בין 1979 ל-1984 עמד בראש להקת הרוק **אין ספה**, שהייתה עד מהרה לאחת הפופולריות ביותר באסטוניה.

טיור עזב את אין ספה כדי להתמקד בהלחנה ועם בוא הפרסטרויקה לא איחר למצוא קהל במערב. הפילהרמונית של הלסינקי, אנסמבל היליארד, רביעיית הסקסופון של סטוקהולם והתזמורת הסימפונית של ברמינגהאם הן בין ההרכבים שהזמינו אצלו יצירות. בשנים 1991 ו-1996 הוענק לו פרס התרבות של אסטוניה.

הקונצ'רטו החדש שלו לוויולה ותזמורת, הקרוי "אילומנציו" נוגן על ידי תזמורת יוטלנד הדרומית באוקטובר 2008.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מלחינים אסטונים
קטגוריה:מוזיקה של המאה ה-20
קטגוריה:מלחיני רקוויאם
קטגוריה:ילידי 1959
אלישר אוסמנוב

**אלישר בורכנוביץ' אוסמנוב** (ברוסית: **Алише́р Бурха́нович Усма́нов**; נולד ב-9 בספטמבר 1953) הוא אוליגרך רוסי ממוצא אוזבקי, מייסד USM Holdings.

לפי המגזין בלומברג הוא מדורג במקום ה-94 בעולם מבחינת עושרו, כאשר הונו מוערך ב-21 מיליארד דולר אמריקאי. לפי פורבס מוערך הונו בכ-17.6 מיליארד דולר.

## קורות חיים
לאחר שהואשם בעבירות פליליות ונשלח לכלא למספר שנים ב-1980, הצליח אוסמנוב לצבור את הונו בתעשיית הכרייה, עצים והשקעות. אוסמנוב הוא בעל המניות העיקרי בחברת מטאלואינווסט שהוקמה על מנת לטפל באינטרסים של גזפרום בתחום המתכות. אוסמנוב ריצה עונש מאסר של שש שנים בשנות ה-80, לאחר שהורשע בביצוע מספר פשעים על אדמת ברית המועצות.

כמו כן, אוסמנוב הוא בעל מניות בעיתון קומרסאנט ובמועדון הכדורגל האנגלי ארסנל, לאחר שהלך בעקבותיהם של רומן אברמוביץ' מצ'לסי ואלכסנדר גאידמק מפורטסמות'. בפברואר 2008 החלה חברת Metalloinvest שבבעלותו להעניק את חסותה לדינמו מוסקבה. סכום ההסכם הוא 7 מיליון דולר.

אוסמנוב הוא ממשפחה אוזבקית-מוסלמית, והוא נשוי למאמנת ההתעמלות האמנותית הרוסייה ממוצא יהודי הנודעת, אירינה ויינר.

מאז 2008, מכהן אוסמנוב כנשיא התאחדות הסיוף העולמית.

ב-2022 בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה החרימה איטליה נכסים של אוליגרכים רוסיים, בהם וילה בסרדיניה בבעלותו של אוסמנוב. וגרמניה החרימה יאכטה בבעלותו.

## בתי משפט
בשנים 1994-1998 גבה אוסמנוב, בראש חברת ההשקעות והפיננסים הבין-בנקאית אינטרפין, חובות עבור גז. בסוף שנות ה-90 פגש אוסמנוב את רם ויאקירב; על ידי איחוד המאמצים והכספים שלהן, גזפרום ואינטרפין רכשו את אחזקות השליטה במפעל האלקטרו-מתכתי אוסקול (OEMK) ובמפעל הכרייה והעיבוד של לבדינסקי, ואחדו אותם לגזמטאל. בשנת 2002, אינטרפין של אוסמנוב רכשה את חלקה של גזפרום בחברה זו והפכה לבעלת השליטה היחידה. בשנת 2005, אוסמנוב, יחד עם ואסילי אניסימוב, רכש את מיכאילובסקי GOK מבוריס איוונישווילי. בשנת 2006 אוחדו כל הנכסים המוזכרים לתוך מטאלואיווסט, אניסימוב ולדימיר סקוך [32] הפכו לבעלים משותפים שלה יחד עם אוסמנוב (אליו הועברו המניות בשנת 1999 לאחר בנו אנדריי סקוך הפך לסגנית דומא המדינה)

ב-8 בפברואר 2024 פורסם שאלישר אוסמנוב הפסיד בבית הדין האירופי לצדק בתיק על הסרת הסנקציות שהוטלו עליו באביב 2022.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי עסקים רוסים
קטגוריה:ארסנל
קטגוריה:אוזבקים
קטגוריה:מיליארדרים רוסים
קטגוריה:מעוטרי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:מעוטרי עיטור אלכסנדר נבסקי (הפדרציה הרוסית)
קטגוריה:דינמו מוסקבה (כדורגל)
קטגוריה:קבוצת Mail.Ru
קטגוריה:רוסים שמחלקת האוצר של ארצות הברית הטילה עליהם סנקציות
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1953
אוכלי-צמחים

[ממוזער|250px|[פיל סוואנה אפריקני אוכל עלים מעץ.]]
[ממוזער|230px|[קפיבארה ניזונה מעשבים בברזיל.]]
[ממוזער|230px|[פנדה ענקית ניזונה מחזרן.]]
[ממוזער|230px|[פרפר יונק צוף מפרח.]]
**אוכלי-צמחים** או **הרביבורים** (מלטינית: "herba" – צמח, "vorus" – בליעה) הם בעלי חיים הניזונים מאורגניזמים אוטוטרופיים. המונח מתייחס הן לאוכלי עלים והן לאוכלי החלקים האחרים של הצמח: פרחים, זרעים, פירות, פקעות, צוף, אבקת פרחים, ועצים. הם כוללים מגוון של מינים: רוב הפרסתנים, הרבה פרימטים, מכרסמים וארנבאים, עטלפי פרי, עופות כמו היען, התוכיים, היוניים, התרנגולאים והברווזיים, כמה זוחלים כמו צבים, חרדון צב ואיגואנה, רוב שבלולי היבשה ומאות אלפי מיני חרקים כמו חגבים, פרפרים, חיפושיות, כנימות, צרצרים, נמלים, טרמיטים ועוד.

ההרביבורים עברו התאמה לאכילת צמחים ולא בשר. הם מהווים חוליה חשובה במארג המזון, מכיוון שהם הופכים את החומר האורגני, שהצמחים ייצרו מאנרגיית השמש, למזון היכול להיצרך על ידי אוכלי כל וטורפים. הם מכונים 'צרכנים ראשוניים'.

צמחים שונים פיתחו הגנה מפני טריפה, כמו: קוצים, ריח דוחה או רעלים. כתגובה, פיתחו חלק מההרביבורים מנגנונים המסייעים להתגבר על הגנות אלה. מצב זה, בו הנטרף מתגונן והטורף לומד איך לעקוף את מנגנוני ההגנה של הנטרף, מכונה לעיתים מרוץ חימוש ביולוגי.

גם מספר אנשים ניזונים מדיאטה צמחונית ונמנעים מתזונה מהחי (לרוב המונח כולל הימנעות מבשר יונקים ועופות אך לא ממאכלי ים או מביצים), אך בניגוד לבעלי החיים בני אדם הם אוכלי-כל מבחינת ההתמחות האקולוגית. התזונה הצמחונית או הטבעונית נובעת מהתנהגות או מהרגל ספציפי של הפרט ולא של כלל האוכלוסייה.

## סוגי הרביבורים
ישנם מספר סוגים של הרביבורים המתחלקים על פי סוג מזונם, צורת השגתו והיחס בינם לבין הצמח – לא כולם "טורפים" את הצמחים. חלקם נותנים עבורם שירותים בתמורה למזון.

## ראו גם
*טורפים
*אוכל-כול
*אוכלי פגרים
*יונקי צוף

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
כבל תקשורת

ממוזער|כבלי תקשורת
ממוזער|חיבור של כבל תקשורת למודם
**כֶּבֶל תקשורת** הוא כבל חשמלי, המשמש כקו תקשורת ישיר בין שני התקני תקשורת נפרדים.

כבלי תקשורת בנויים מתיילים מבוּדדים. קיימות כמה תצורות בסיסיות:
* זוג שזור – זוג חוטים שזורים זה סביב זה, באופן שמקטין השראות והשפעה של שדות מגנטיים חיצוניים.
* קואקסיאליות – אחד משני חוטי המעגל החשמלי הוא גליל חלול והשני, כולל שכבת הבידוד שלו, עובר בתוכו. התקן זה יקר יותר מהשזירה ויעיל ממנה לביטול השדות המגנטיים.
* מספר זוגות מוליכים מבודדים מאוגדים במעטפת מבודדת.
* כנ"ל אולם עם סיכוך מגנטי באמצעות מעטפת מוליכה העטופה במעטפת מבודדת.

קבוצה נוספת של כבלי תקשורת היא קבוצת הסיבים האופטיים. סיב אופטי הוא סיב מחומר שקוף (לרוב זכוכית), המאפשר העברת אור מקצהו האחד לאחר, בהתבסס על עקרון פיזיקלי של החזרה גמורה (או החזרה מלאה) של קרן אור. מכיוון שסיבים אופטיים אינם יוצרים שדות מגנטיים, הם יעילים ואמינים יותר בהעברת אותות. על פי רוב, עלותם גבוהה מזו של כבלים מוליכי חשמל.

## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:אתרנט
מחוזות תימן

**מחוזות תימן** הם המחוזות (محافظات מוחאפזאת) האדמיניסטרטיביים המרכיבים את תימן. נכון לשנת 2018 תימן כוללת 21 מחוזות ומועצה אחת של עיר הבירה צנעא (أمانة العاصمة).

שמאל|380px

## קישורים חיצוניים

* נתוני מפקד אוכלוסין, 2013

*
מחוזות
קטגוריה:רמת החלוקה המנהלית הראשונה לפי מדינה
הרייט המרגלת

**הרייט המרגלת** (באנגלית: **Harriet The Spy**) הוא רומן נוער שנכתב על ידי הסופרת האמריקאית לואיז פיציו. הספר יצא לאור בשנת 1964, והפך לקלאסיקה. הספר תורגם לעברית בשנת 1984 ויצא לאור בסדרת מרגנית של הוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר.

הספר עובד לסרט קולנוע באותו שם בשנת 1996, בכיכובה של מישל טרכטנברג.

## עלילה
הסיפור מספר את קורותיה של ילדה כבת 11, המתגוררת במנהטן, ניו יורק. הרייט היא בת יחידה בעלת עולם פנימי עשיר, שתחביביה העיקריים הם ריגול וכתיבה במחברת. הרייט נוהגת לכתוב את מחשבותיה במחברת שהיא נושאת לכל מקום, ואת שעות אחר-הצהרים היא מבלה בריגול אחר דמויות שונות המתגוררות בשכונה: זוג ערירי הנוהג לרכוש חפצים מיוחדים ולהזמין אורחים לצפות בהם; אישה השוכבת במיטתה כל היום; בונה כלובים המגדל עשרות חתולים; משפחה איטלקית בעלת מכולת. פרט למרגלת, שואפת הרייט, כשתהייה גדולה, להיות סופרת.

שני אירועים מזעזעים את חייה של הרייט. הראשון הוא עזיבתה של האומנת שלה, שליוותה אותה מגיל צעיר, והשני הוא נפילת המחברת הסודית שלה לידי חבריה לכיתה. הרייט, שכל מחשבותיה הכמוסות (והלא תמיד מחמיאות) מצויות באותה מחברת, מעוררת את זעמם של חבריה לכיתה, הקמים נגדה. שני האירועים מחריבים את עולמה, ויחד עם האיסור שמוטל עליה לשאת את המחברת, מכניסים אותה למשבר עמוק, שאיתו היא צריכה להתמודד כמעט לבדה.

## עיבודים

זכויות עיבוד קולנועיות לרומן נקנו על ידי הרברט סופה בשנת 1964.

"הרייט המרגלת" עובד לסרט קולנוע בשם "הרייט המרגלת" בשנת 1996. בסרט כיכבה השחקנית מישל טרכטנברג והוא היה לסרט הראשון שהופק על ידי חטיבת הסרטים העלילתיים של ניקלודיאון.

במרץ 2010, ערוץ דיסני שידר לראשונה את העיבוד שלהם לסיפור, סרט הטלוויזיה "הרייט המרגלת: מלחמות הבלוגים". הסרט הוא בכיכובה של כוכבת סדרת הילדים "המכשפים מווייברלי פלייס", ג'ניפר סטון. בסרט זה הרייט מתחרה נגד מריון הות'ורן כדי לראות למי יש בלוג יותר טוב.

באוגוסט 2020, עיבוד סדרת אנימציה המבוססת על הספר הוזמנה על ידי אפל TV בכיכובן של ביני פלדשטיין, ג'יין לינץ' ולייסי שאבר.

## קישורים חיצוניים
* המלצה על הספר באתר קידס 
*
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ספרי ילדים ונוער
קטגוריה:ספרים שעובדו לסרטים
קטגוריה:ספרי 1964
קטגוריה:ספרי ריגול
קטגוריה:ספרי הוצאת כנרת
קטגוריה:ספרי זמורה ביתן
קטגוריה:ספרי הוצאת דביר
קטגוריה:ספרים שעובדו לסדרות טלוויזיה
Britney: For the Record

**Britney: For the Record** (בעברית: **בריטני: הצד שלה**), הוא סרט תיעודי של זמרת הפופ האמריקאית, בריטני ספירס. הסרט חושף את תהליך השיקום של ספירס, התייחסותה לאירועים שפקדו אותה ותהליך העבודה שלה על אלבומה החדש. צוות הצלמים וההפקה ליווה את בריטני במשך 60 ימים, מ-5 בספטמבר 2008 עד ה-5 בנובמבר 2008.

הסרט הוא סיכום התקופה הקשה אותה עברה ספירס והוא התלווה לחזרתה בתעשיית המוזיקה. בסרט מוצגים, בין השאר, צילומי וידאו קליפ לשירים "Circus" ו-"Womanizer". ספירס נראית חוגגת את ליל כל הקדושים עם משפחתה, מקליטה שירים, ובחזרות ריקודים. ספירס מספרת על שעבר עליה בשלוש שנים האחרונות, מדברת על ילדיה, בעלה לשעבר קווין פדרליין ועל צלמי הפפראצי.

## יציאת הסרט
הסרט יצא לאור ב-30 בנובמבר 2008, יומיים לפני יציאת אלבומה השישי של בריטני; "Circus". בשנת 2009, יצא לאור ה-DVD של הסרט, שכולל רימקסים ללהיטים: Womanizer ,Circus.

## מהדורת וידאו

**Britney: For the Record** (בעברית: **בריטני: הצד שלה**), הוא סרט תיעודי אמריקאי, אודות זמרת הפופ בריטני ספירס. הסרט חושף את תהליך השיקום של ספירס, התייחסותה לאירועים שפקדו אותה ותהליך העבודה שלה על אלבומה החדש. צוות הצלמים וההפקה ליווה את בריטני במשך 60 ימים, מ-5 בספטמבר 2008 עד ה-5 בנובמבר 2008. ה-וידאו יצא לאור ב-17 באפריל 2009.

## רשימת רצועות

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטי 2008
קטגוריה:אלבומי וידאו מ-2009
קטגוריה:בריטני ספירס
קטגוריה:סרטים תיעודיים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים תיעודיים על זמרות
קטגוריה:אלבומי וידאו באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת ג'ייב רקורדס
שלמה זאב קליין

הרב **שלמה זאב (סלומון וולף) קליין** (רש"ז קליין; **Salomon Wolf Klein**; 14 באוקטובר 1814, ל' בתשרי ה'תקע"ה, בישהיים, אלזס – 10 בנובמבר 1867, י"ב בחשוון ה'תרכ"ח, קולמר, אלזס) היה אב בית הדין של קהילת יהדות קולמר וגליל הריין העליון בצרפת.

## ביוגרפיה
קליין נולד בבישהיים הסמוכה לשטרסבורג. בגיל 18 החל את לימודיו האקדמיים בלטינית ויונית. ב-1839 קיבל הסמכה לרבנות מהסמינר הרבני של מץ.

קליין שימש כרב בבישהיים, דורמנך וריקסהיים. ב-1846 היה מועמד למשרת הרב הראשי של פריז, אך נדחה בשל התנגדותו לכל שינוי בהלכה. הפילוסוף הרפורמי אדולף פרנק (1809–1893) אמר עליו אז, שהוא עולה בידיעותיו החילוניות על שאר המועמדים, אבל בהשקפותיו האורתודוקסיות הוא עומד מאתיים שנה אחורנית.

לאחר פטירת רבי זליגמן גודשו, מונה תחתיו לרב ראשי בקולמר וכל הריין העליון. עם מינויו התחייב לפעול למען פרודוקטיביזציה של החברה היהודית. הוא גייס כספים למען הקמת בית ספר למלאכה שיהיה מחובר לישיבה אורתודוקסית שנפתחה אז (כנראה באטנדורף). בסופו של דבר נסגרה הישיבה בשל קשיים כלכליים בינואר 1857 וזמן מה לאחר מכן הוכרח גם בית הספר למלאכה לסגור את שעריו.

בשנת תרכ"ד (1863) כתב הרב קליין הקדמה מחורזת לסידור "עבודת ישראל" של יצחק בן אריה יוסף דוב.
כמו כן כתב הסכמות לספרים נוספים, כולם בעברית מחורזת משולבת בלשון הפסוקים וחז"ל תוך שימוש במשחקי מילים, ביניהם לספר "שולחן ערוך למידות", לספר שערי שמחה, אמירה לבית ישראל של הרב מווירצבורג (שהיה מחותנו), ועוד.

כתב מאמרים רבים וחידושי תורה בעיתון הלבנון.

הרב קליין היה מראשי הרבנים האורתודוקסים שהתנגדו לשינויים בהלכה ולתנועה הרפורמית. ב-1859 הצטרף לרש"ר הירש והובילו קו תקיף נגד זכריה פרנקל עם פרסום ספרו "דרכי המשנה", בפולמוס שהביא לקרע עם ראשוני הקונסרבטיבים.

בשנת תשס"ט קובצו מאמריו על ידי צאצאיו ויצאו לאור בספר בשם "אז אמר שלמה".

מיכאל גרץ ביקר את פועלו ודעותיו של קליין בספרו "המהפכה הצרפתית והיהודים".

נינו הוא משה קטן.

## כתביו

* Nouvelle grammaire hebraique raisonnee et comparee (1846)
* Guide du traducteur du Pentateuque (2 vols. 1852–53);
* Le Judaisme ou la Verite sur le Talmud (1859);
* Recueil de lettres pastorales et de discours d'inauguration (1863).

* מענה רך על עזות קשה (1846)
* מפני קושט - נגד זכריה פרנקל (1861)
* האמת והשלום אהבו (1861), on the position of S. J. Rapoport vis-a-vis Frankel.

## קישורים חיצוניים
* 
* שלמה קליין באתר openlibrary
* הרב שלמה זאב קליין באתר Geni
* כתבי שלמה קליין לצפייה ולהורדה בארכיון האינטרנט
* משה קטן (נינו של קליין), שלמה זאב קליין, **[[המעיין (כתב עת)|המעין]]** ל, ג (תשן), 7-28 
* משה קטן, שלמה זאב קליין, באתר ליהדות אלזס ולורן 
* על הספר "מפני קושט" ותקציר קורות חייו, אתר virtualjudaica 
* משה קטן, מאמר על יחסו לאמנסיפציה, באתר "דעת"
* רשימת צאצאיו  
* אליעזר כצמן, תולדות הרב שלמה זאב קליין, באתר אוצר החכמה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים אורתודוקסים
קטגוריה:רבנים צרפתים
קטגוריה:יהדות אלזס
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1814
קטגוריה:נפטרים ב-1867
רגב דהן

**רגב דהן** הוא זמר, מלחין, כותב ומעבד מוזיקלי ישראלי.

## קריירה
רגב, יליד מעלות, החל להתעניין במוזיקה בגיל 13, כשכתב והלחין שירים על פסנתר. מאוחר יותר התעניין במוזיקה אלקטרונית ומסונתזת. בגיל 16 הוציא אלבום תוצרת בית בשם 'מישהו', האלבום הכיל שירים אותם כתב והלחין רגב במרתף בביתו.

עם גיוסו לצה"ל החל רגב לשרת בבסיס צבאי בחרמון, ולאחר כשנה התקבל ללהקה צבאית. בשנת 2002 כתב והלחין רגב לדנה אינטרנשיונל את השיר "יהיה טוב". יצירת השיר משכה את תשומת לבם של אנשי חברת התקליטים IMP רקורדס. שהחתימו את רגב על חוזה להפקת אלבום סולו.

בשנת 2005 הוציא רגב את אלבום הבכורה שלו "שעת האפס" בשיתוף עם חברת התקליטים IMP רקורדס. בהפקה של האלבום השתתפו אסף אמדורסקי והמפיק Henree. השירה והקולות באלבום כולו הופקו על ידי המוזיקאי אורי כבירי.

שלושה סינגלים יצאו מתוך האלבום לרדיו: 'אם', 'חבל שחור' ו'שמש פלסטינית'. שלושת הסינגלים לוו בווידאו קליפים שהגיעו למקומות הראשונים במצעד ערוץ 24 והקליפ לשיר 'אם', בו משתתפים עידו תדמור ולהקתו, הגיע למקום השישי המצעד האירופאי של MTV.
השירים 'חבל שחור' ו'אם' טיפסו גבוהה במצעדי הפזמונים של רשת ג' ונכנסו לפלייליסט בתחנות הרדיו הארציות והאזוריות. בשנת 2005 הוכתר רגב על ידי המאזינים לתגלית השנה של רדיו '99 escape' לאחר שהסינגלים הגיעו למקומות הראשונים במצעד התחנה.

בשנת 2009 הוציא רגב את אלבומו השני "הרדיו של סבתא". באלבום אירח רגב את חיים צינוביץ' בשיר 'המראה'. את האלבום כתב והלחין רגב ואף הפיק מוזיקלית ביחד עם אסף אמדורסקי. מהאלבום יצאו הסינגלים 'לחזור', 'מול כל העולם' ו'לתמיד'. האלבום לא הצליח מסחרית והסינגלים לא זכו לחשיפה ברדיו.
לאחר צאת האלבום כתב והלחין רגב את הלהיט 'בלתי נשכח' לזמר עידן יניב, ואת 'אי אפשר איתך' לזמר אביהו שבת.

בשנת 2011 הצטרף כמפיק מוזיקלי להרכב האלקטרוני Poison Ivy בברלין. ההרכב הופיע במועדוני הסצנה האלטרנטיבית והמחתרתית בעיר והתפרק אחרי שנתיים.

בשנת 2017 כתב והלחין רגב את השיר 'רותי' לדנה אינטרנשיונל. השיר יצא כסינגל ראשון במסע הקאמבק של הזמרת וזכה להצלחה עם כניסתו לפלייליסט של תחנת הרדיו גלגלצ.

## דיסקוגרפיה
* מישהו (1995)
* שעת האפס (2005)
* הרדיו של סבתא (2009)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:זמרי פופ ישראלים
קטגוריה:חברי להקות צבאיות ישראליות
קטגוריה:מעלות-תרשיחא: אישים
פראדה

**פראדה** (באיטלקית: **Prada**) הוא בית אופנה איטלקי המתמחה באופנה עילית לנשים וגברים. פראדה נחשב לאחד מבתי האופנה המשפיעים ביותר בתעשיית האופנה. המותג ידוע בעשר ובאיכות טובה, והפך לסמל סטטוס. כמו שאר מותגי האופנה העילית, פראדה נאבקים בזיופים וניתן להשיג את המותג המקורי רק בבוטיקים הרשמיים של המותג או ברכישה דרך האינטרנט.

## ההיסטוריה של פראדה
[שמאל|ממוזער|250px|בוטיק של פראדה ב[מילאנו, איטליה]]
[ממוזער|שמאל|250px|חלון ראווה של פראדה בבוטיק ב[רומא.]]
החברה נוסדה על ידי מריו פראדה ב-1913 כעסק משפחתי במילאנו שעסק בייצור מוצרי עור, עץ, שנהב, קריסטלים ותיקים ונקראה "האחים פראדה". בשנת 1978, נכדתו של מריו, מיוצ'ה פראדה, ירשה את החברה.

בזמן שמיוצ'ה פראדה קיבלה על עצמה את בית האופנה פראדה, היא התחתנה עם פאטריציו ברטלי. ברטלי לקח על עצמו את התפקיד הניהולי של החברה ומיוצ'ה עסקה בעיקר בתחום של העיצוב ויצירת המראה החדש של פראדה. מיוצ'ה ייצרה תיקי גב שחורים אטומים מניילון שנקרא "פוקון" עוד משנת 1970. היא חשפה את תיק היד הקלאסי של פראדה שהיה פשוט, חלק, מבריק, מניילון שחור ואופנתי. מיוצ'ה לראשונה קיבלה את המוניטין שלה על יצירתיות ושימוש בחומרים, פשטות ומודרניות עם הליין שלה בשנת 1985 כשיצרה תיק שחור חלק מניילון. התיק המקורי הפך במהרה לנחשק והתחילו לייצר זיופים לסחורה של פראדה.

בתצוגת אופנה סתיו-חורף, בשנת 1989, בעוד ששאר המותגים עיצבו בגדים שעסקו במיניות (חולצות עם מחשופים, מכנסיים קצרים, תחרה, צבעים בהירים), פראדה הפתיעו את כולם עם קולקציית ה-*pret-a-porter* (מוכן-ללבוש) בעיצובה של מיוצ'ה פראדה. הם הציגו בגדים קלאסיים, אלגנטיים, גזרות פשוטות עם צבעים נקיים, בדים איכותיים וצבעים בסיסיים. עולם האופנה הבחין בפראדה והפופולריות שלהם עלתה לשחקים.

בשנת 1993 מיוצ'ה פראדה קיבלה מהמועצה למעצבי אופנה פרס על האקססוריז.

## מיו מיו

מיו מיו (Miu Miu) היא חברת בת של בית האופנה פראדה עם מחירים נמוכים יותר מהחברה המקורית שמיועדת לקהל יעד צעיר יותר. הליין הוקם ב-1992 על ידי מיוצ'ה פראדה ושם הקולקציה הוא כינוי החיבה של מיוצ'ה פראדה.
החברה ידועה בעיצוביה הנקיים והאופנתיים, שימוש בחומרים איכותיים ומחירים נגישים יותר לכלל האוכלוסייה.

## הטלפון הסלולרי של פראדה
במאי 2007, פראדה שיתפו פעולה עם LG אלקטרוניקה בייצור LG Prada (KE850) phone אשר נמכר ב-800$. בשנת 2009 הושקה באירופה הגרסה השנייה של המכשיר, KF900.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מותגי אופנה עילית
קטגוריה:חברות אופנה איטלקיות
נתיב קריטי

שמאל|ממוזער|150px|תרשים פרט המציין משימות שונות ואת התלות ביניהם. באדום מסומן הנתיב הקריטי בין המשימות

**נתיב קריטי** (באנגלית: **Critical Path**) הוא מושג בניהול פרויקטים המתייחס לשרשרת פעילויות הקשורות זו בזו, אשר כל שינוי בתאריכים שלהן ישפיע על מועד סיום הפרויקט.

בפרויקט בו כל המשימות תלויות זו בזו ולא מתבצעות פעולות במקביל, הפרויקט כולו נמצא בנתיב קריטי.
בפרויקט בו מתבצעות פעולות במקביל, ישנם מספר נתיבים, נוצרים מרווחים (slacks), המאפשרים לדחות פעילויות מסוימות בלי לדחות את סיום הפרויקט. הנתיב הקריטי יוגדר כנתיב הארוך ביותר בפרויקט.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:ניהול פרויקטים
קטגוריה:אינפוגרפיקה
ארכנופוביה (סרט)

**ארכנופוביה** (באנגלית: **Arachnophobia**) הוא סרט אימה קומי אמריקאי משנת 1990, שבוים על ידי פרנק מרשל, ומככבים בו ג'ף דניאלס וג'ון גודמן. העלילה מתמקדת בזן של עכבישים קטלניים התוקפים עיירה בקליפורניה.

## תקציר העלילה
בתחילת הסרט עכביש קטלני חומק לארצות הברית מאזור אגן האמזונאס בוונצואלה בתוך ארון המתים, בו נמצא הצלם המנוח ג'רי מאנליי, אחד מקורבנותיו של העכביש הקטלני אשר מובא לקבורה בארצות הברית. לאחר שהעכביש הקטלני מתרבה עם אוכלוסיית העכבישים המקומית, נוצר זן חדש של עכבישים אשר משתלט על עיירה קטנה בקליפורניה בשם קאניימה. עלילת הסרט מתמקדת ברופא בשם רוס ג'נינגס (ג'ף דניאלס) הסובל מפחד מעכבישים (ארכנופוביה, ומכאן שם הסרט). רוס הוא תושב חדש בעיירה אשר במהרה מגלה כי הוא סובל ממחסור במטופלים בשל תחרות מצד רופא העיירה הקשיש סם מטקלף, אשר היה אמור במקור לפרוש ולהעביר את כל המטופלים שלו לרוס.

המוניטין של רוס ניזוק באופן חמור לאחר שחלק מהמטופלים המעטים שלו מתים באופן מסתורי – אף על פי שהם מתים כתוצאה מנשיכות העכבישים ולא בשל הזנחה מצדו. לאחר שד"ר מטקלף עצמו נהרג מאחד העכבישים, רוס מבין כי העיר שורצת בעכבישים קטלניים ובעזרת המדביר דלברט מקקלינטוק (ג'ון גודמן), אנטומולוג בשם ג'יימס את'רטון (ג'וליאן סאנדס) והעוזר שלו כריס קולינס (בריאן מקנאמרה), החבורה מנסה לחסל את זן העכבישים הקטלני.

## העכבישים בסרט
העכבישים ששימשו בסרט כמין הכלאיים שמשתלט על העיירה היו מהמין Delena Cancerides , מין ממשפחת המברישניים שמוצאו מניו זילנד, ואינו מסוכן לבני אדם.

## רימייק
ב-2 ביוני 2022 פורסם שכריסטופר לנדון  יביים רימייק לסרט. את הסרט החדש יפיקו, מטעם חברת "אמבלין אנטרטיינמנט" – פרנק מרשל, שביים את הסרט המקורי, וג'יימס ואן עבור חברת "אטומיק מונסטר הפקות".

## ראו גם
* ארכנופוביה

## הערות שוליים

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:סרטי 1990
קטגוריה:סרטי אימה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי אימה מ-1990
קטגוריה:סרטים זוכי פרס סאטורן: אימה
קטגוריה:סרטים על עכבישים
קטגוריה:סרטים שצולמו בקליפורניה
פחד עד מוות

**פחד עד מוות** (באנגלית: **Tremors**) הוא סרט מפלצות-אימה-קומי אמריקאי משנת 1990, שבוים על ידי רון אנדרווד ומככבים בו קווין בייקון, פרד וורד, פין קרטר, מייקל גרוס וריבה מקנטייר.

הצלחת הסרט הניבה לאורך השנים 5 סרטי המשך, סרט פריקוול וסדרת טלוויזיה אשר התבססו על עלילת סרט זה.

## תקציר העלילה
עלילת הסרט מתמקדת בתושבי הכפר הנידח פרפקשן הממוקם בלב מדבר נבדה. אל הכפר מגיעה סייסמולוגית צעירה אשר חוקרת סדרה של רעידות אדמה מסתוריות אשר מתרחשות באזור.

עד מהרה, תושבי העיירה מגלים שרעידות האדמה הן למעשה תולעי ענק אוכלות אדם אשר חיות מתחת לאדמה.

כעת תושבי הכפר נאלצים להילחם על חייהם לאחר שהתולעים מתחילות לצוד אותם.

## צוות השחקנים הראשי
* קווין בייקון בתפקיד ואל מקי - שיפוצניק שמבצע עבודות שונות ברחבי הכפר יחד עם השותף העסקי שלו ארל. ואל וארל מאסו בחיים השקטים בפרפקשן והם מעוניינים לעבור לעיר גדולה יותר.
* פרד וורד בתפקיד ארל באסט - השותף העסקי של ואל.
* פין קרטר בתפקיד רונדה לבק - סטודנטית לתואר שני בגאולוגיה שחוקרת רעידות אדמה מסתוריות בתחומי הכפר פרפקשן.
* מייקל גרוס בתפקיד ברט גאמר - חובב קונספרציות אשר מיומן היטב בתפעול כלי נשק. חי יחד עם אשתו במתחם אשר ממוקם בפאתי הכפר יחד עם אשתו הת'ר.
* ריבה מקנטייר בתפקיד הת'ר גאמר - אשתו של ברט. הת'ר גם מיומנת היטב בתפעול כלי נשק אך היא יותר רגועה ורציונלית.
* שרלוט סטיוארט בתפקיד ננסי סטרנגוד - אמנית שחיה בפרפקשן יחד עם בתה.
* ויקטור וונג  בתפקיד וולטר צ'אנג - הבעלים של המכולת בפרפקשן.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטי 1990
קטגוריה:סרטי אימה מ-1990
קטגוריה:סרטי אימה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מפלצות
טויוטה אבאנזה

**טויוטה אבאנזה** הוא מיניוואן קטן של חברת טויוטה היפנית המיוצר באינדונזיה ומיועד בעיקר לשוק המדינות המתפתחות. אבאנזה נמכר ביפן תחת השם **[[דייהטסו]] בראנד**. השם אבאנזה נלקח מהמילה האיטלקית avanzato שפרושה להתקדם.

המכונית הוצגה בשנת 2003 ונמכרו כ-100,000 יחידות באותה שנה. האבאנזה נמכר במדינות: אינדונזיה, לבנון, בנגלדש, מלזיה, תאילנד, הפיליפינים, דרום אפריקה ומקסיקו.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מיניוואנים
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-2003
קטגוריה:כלי רכב יפניים
אבאנזה
זנג'אן

**פרובינציית זנג'אן** (בפרסית: **استان زنجان**) היא אחת מ-31 פרובינציות איראן, ובירתה העיר זנג'אן.

שטחה 21,773 קמ"ר, קצת יותר מאחוז משטח איראן, והיא נמצאת בצפון מערב המדינה. ב-2005 מנתה אוכלוסיית המחוז כ-970,946 תושבים. הפרובינציה גובלת עם: פרובינציית מזרח אזרבייג'ן, פרובינציית מערב אזרבייג'ן, פרובינציית ארדביל, פרובינציית גילן, פרובינציית קאזווין, פרובינציית כורדיסטן ופרובינציית המדאן.

## קישורים חיצוניים

* 

זנג'אן
הנשף באי הפיסקאלי

ממוזער|שמאל|'''הנשף באי הפיסקאלי''' ציור שמן מאת הצייר פרנסיסקו פיגיירדו. המוזיאון ההיסטורי הלאומי של ברזיל
ממוזער|שמאל|האי הפיסקאלי ביום בו נערך הנשף. ציור שמן מאת פרנסיסקו ז'ואקים גומז ריביירו
[ממוזער|שמאל|האי הפיסקאלי, [ריו דה ז'ניירו, 1885. תמונה מאת הצלם הברזילאי-צרפתי מארק פארה (Marc Ferrez)]]

**הנשף באי הפיסקאלי** נערך בריו דה ז'ניירו ב-9 בנובמבר 1889, לכבוד קציני האנייה הצ'יליאנית "האדמירל קוקרן". הייתה זו המסיבה הגדולה האחרונה שערכה המונרכיה הברזילאית לפני ההכרזה על ברזיל כרפובליקה, כשבוע לאחר מכן (15 בנובמבר 1889).

בתחילה נקבע להיערך הנשף ב-19 באוקטובר, אך נדחה בעקבות מותו של לואיש הראשון, מלך פורטוגל, אחיינו של פדרו השני, קיסר ברזיל.

על פי הערכות, נכחו בנשף 3,000 עד 5,000 בני אדם (על פי המקורות). הנשף זכור בשל ההפרזה, הפזרנות וההוללות הרבים שניכרו בו – האי הפיסקאלי קושט כולו בבלונים ונציאנים, עששיות סיניות, אגרטלים צרפתיים ופרחים ברזילאיים. בצידו האחורי של האי, הותקנו שני שולחנות, שהוצבו בצורת פרסה, ועליהן הוגשה ארוחת ערב לחמש מאות מוזמנים, במאתיים וחמישים מקומות ישיבה מכל צד. במנות שהוגשו בצלחות עטורות פרחים ופירות אקזוטיים (וביניהן), נצרכו 800 ק"ג חסילונים, 1,300 עופות, 500 עופות הודו, 64 עופות פסיון, 1200 קופסאות אספרגוס, 20,000 כריכים, 14,000 גלידות, 2,900 צלחות חטיפים מתוקים, 10,000 ליטר בירה ו-304 ארגזי יין, שמפניה ומשקאות שונים.

תזמורת, אשר הוצבה על סיפון האנייה אדמירל קוקרן, שלכבוד צוותה נערך הנשף, ניגנה אל תוך הלילה שירי ואלס ופולקות.

למרבה האירוניה, מיד עם הגעת המשפחה הקיסרית לנשף, התרחשה תקרית מביכה (אין לכך אימות): מסופר כי בעת שנכנס דום פדרו השני, קיסר ברזיל, לאולם הנשף, הוא איבד את שיווי משקלו ומעד. כשהתאושש מהנפילה, קרא הקיסר בקול רם: " המונרך החליק, אך המונרכיה לא נפלה" (פורטוגזית – "O monarca escorregou, mas a monarquia não caiu").

עם תום הנשף, בחמש אחר חצות, לאחר צאת המוזמנים, גילו עובדי הניקיון פריטים יוצאי דופן מפוזרים ברצפה: נוסף על כוסות שבורים ובקבוקים פזורים, נאספו אותות כבוד אבודים ואף פריטי לבוש נשיים אינטימיים. אפשר כי הדבר בדוי, שכן הדברים פורסמו ב-12 בנובמבר 1889 בטור ההיתולי "Foguetes" בכתב העת "O Paiz" בריו דה ז'ניירו.

## ביבליוגרפיה

*SILVA, Hélio. *Nasce a República.* São Paulo: Três, 1975. p. 71.
*REY, Marcos. *Proclamação da República.* São Paulo: Ática, 2003. p. 10.
*CALDEIRA, Jorge. *Viagem pela História do Brasil.* São Paulo: Companhia das Letras, 1997. p. 222. 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ברזיל: היסטוריה
קטגוריה:ריו דה ז'ניירו: היסטוריה
נוירוכימיה

**נוירוכימיה** היא חקר הנוירוכימיקלים, הכוללים **[[מוליך עצבי|מוליכים עצביים]]** (נוירוטרנסמיטרים), **[[אפנון עצבי|כווננים-עצביים]]** (נוירומודולטורים), הורמונים-עצביים (נוירו-הורמונים), ומולקולות אחרות כמו תרופות המשפיעות על פעילות תאי העצב (נוירונים). נוירוכימיה היא תחום במדעי המוח, ובוחנת את הקשר בין התרכובות האורגניות הפעילות במערכת העצבים, לתהליכים עצביים כמו נוירופלסטיות, נוירוגנזה והבחנה עצבית. למחקר הנוירוכימי השפעה חזקה על הרפואה והפסיכולוגיה.

## היסטוריה
ניתן לתארך את ייסוד הנוירוכימיה כתחום מחקר לסדרת "סימפוזיונים נוירוכימיים בינלאומיים"; הראשון מביניהם פורסם ב-1954 תחת הכותרת "Biochemistry of the Developing Nervous System" ("ביוכימיה של מערכת העצבית המתפתחת"). מפגשים אלה הובילו ליצירת החברה הבינלאומית לנוירוכימיה, והחברה האמריקנית לנוירוכימיה. מפגשים מוקדמים אלה דנו בטבע הזמני של מוליכים עצביים כמו אצטילכולין, היסטמין, חומר P וסרוטונין. עד שנת 1972, הרעיונות והמושגים כבר קיבלו אופי מוחשי יותר. נוירוכימיקלים כמו נוראדרנלין, דופמין וסרוטונין סווגו כ"מוליכים עצביים משוערים בקבוצות נוירונים מסוימות במוח".

## תפקוד המולקולות המוחיות האופייניות

מוליך, כוונן והורמון עצבי, יכולים שלושתם להוות זה את זה, כל מולקולה לגופה. למשל, הנוירו-הורמון דופמין הוא גם הורמון וגם **מוליך** עצבי, והנוירו-הורמון אוקסיטוצין הוא גם הורמון, וגם **כוונן**-עצבי.

## דוגמאות של נוירוכימיקלים
* גלוטמט הוא המוליך העצבי הנפוץ ביותר. רוב הנוירונים מפרישים גלוטמט או GABA. גלוטמט הוא מעורר, כלומר הפרשתו גורמת לתאים קרובים לשלוח דחף עצבי.
* GABA הוא דוגמה למוליך עצבי מעכב (מדכא פעילות).
* דופמין הוא דוגמה נוספת למוליך עצבי. הוא חלק חשוב במערכת הלימבית, הקשורה בפעילות ושליטה רגשית. הוא שולט גם בתנועה, ערנות, ותחושות עונג.
* סרוטונין ממלא תפקיד מווסת במצבי רוח, שינה ותחומים אחרים.
* אצטילכולין מסייע לתנועה ומעורב בזיכרון.
* הורמונים **משחררים**, הנוצרים בדרך כלל בהיפותלמוס, או בהיפופיזה, ומטרתם להפעיל רקמת-מטרה למען תייצר בעצמה את הורמוניה, כמו למשל ההורמון-משחרר-קורטיקוטרופין (CRH).
* הורמונים **טרופים**, הורמונים המיוצרים לרוב בהיפופיזה, מווסתים פעילות בלוטות אנדוקריניות, דוגמת הורמון אדרנוקורטיקוטרופי (ACTH).

## נוירו-נוטריאנטים

זהו שם כולל לאטומים, חומרי-קדם, ומולקולות החיוניות לתפקודה של מערכת העצבים המרכזית. נוטריאנטים מתחלקים ל**חיוניים** כגון אטומי חמצן, חומצות שומן חיוניות, חומצות אמינו כגון טירוזין, וטריפטופאן הדרושים לתפקוד תקין כללי ("נוירו-טיפיקאלי"), **ולמסייעים** כגון חומצות שומן אומגה 3.

נוטריאנטים מסוימים חשובים יותר לרחמיים (תינוקות המתפתחים ברחם) דוגמת חומצה פולית (המשמשת למניעת התפתחות מומים בתעלה העצבית שהיא שלב קדום של המוח), ואחרים חשובים יותר לאדם הבוגר.

## קישורים חיצוניים

* נוירוכימיה בסיסית, ספר מקוון (אנגלית)
* החברה האמריקנית לנוירוכימיה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ביוכימיה
קטגוריה:מדעי המוח
דאצ'יה קישינב

**מועדון הכדורגל דאצ'יה קישינב** היה מועדון כדורגל מהעיר קישינב, בירת מולדובה. המועדון היה אחד הצעירים במולדובה ונוסד רק בשנת 2000 אך הפך להיות אחד ממועדוני הצמרת של המדינה. המועדון פורק בסוף שנת 2017. הישגי השיא של הקבוצה הם סגנות הגביע המולדבי בעונת 2004/05 ואליפות בעונת 2010/11.

## הופעות באירופה
הקבוצה שיחקה בגביע האינטרטוטו בעונת 2003, אז ניצחה בסיבוב הראשון את קבוצת GI גוטה מאיי פארו וגברה בסיבוב השני על קבוצת פרטיזן טיראנה האלבנית שניצחה בסיבוב שלפני כן את קבוצת מכבי נתניה מישראל אך הפסידה בסיבוב השלישי לקבוצת שאלקה 04 הגרמנית.

הקבוצה שיחקה בגביע אופ"א בעונת 2005/06, אז הפסידה בסיבוב המוקדמות הראשון לקבוצת פ.צ. ואדוץ מליכטנשטיין, 2-0 בליכשטנשטיין, כך שניצון 1-0 אותו השיגה במולדובה לא הספיק והיא הודחה מהמפעל.

בעונת 2007 חזרה הקבוצה לגביע האינטרטוטו, אז גברה בסיבוב הראשון על קבוצת פ.ק. באקו מאזרבייג'ן בזכות פנדלים.  בסיבוב השני גברה הקבוצה על קבוצת סנט גאלן משווייץ אך הפסידה בסיבוב השלישי והאחרון לקבוצת המבורג הגרמנית, שהגיעה בסוף אותה עונה לשמינית גמר גביע אופ"א.

בעונת  שיחקה הקבוצה במוקדמות גביע אופ"א אך הפסידה כבר בסיבוב הראשון לקבוצת בוראץ צ'אצ'אק מסרביה והודחה מהמפעל.

בעונת 2011/12 שיחקה הקבוצה בפעם הראשונה במוקדמות ליגת האלופות אך הפסידה כבר בסיבוב המוקדמות השני לקבוצת זסטפוני מגאורגיה והודחה מהמפעל.

## תארים והישגים
* ליגת העל המולדובית:
** אליפות: 2010/11
** סגנות: 2007/08, 2008/09, 2016/2017
* הסופר קאפ המולדובי:
* זכייה: 2011
* הגביע המולדובי:
** סגנות: 2004/05
* גביע הנשיא הטורקמני:
** זכייה: 2006

## שחקנים מפורסמים בעבר ובהווה

*  אלכסנדרו גולבן
*  דניס רומננקו
*  אדריאן סוסנוסקי
*  וויורל פרונזה
*  ויקטור קומלאונוק
*  ואדים בולוחאן


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קישינב
קטגוריה:קבוצות כדורגל מולדובניות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1999
ניק הורנבי

**ניק הורנבי** (אנגלית: **Nick Hornby**; נולד ב-17 באפריל 1957) הוא סופר, תסריטאי קולנוע ופזמונאי אנגלי. הורנבי מוכר בזכות מספר רומנים כגון "נאמנות גבוהה", "קדחת המגרש", "על הילד", "ארוכה הדרך למטה" ו"ג'ולייט, הגרסה העירומה". עבודתו של הורנבי עוסקת במקרים רבים במוזיקה ובספורט.

## חייו
הורנבי נולד במיידנהד (Maidenhead) ולמד בה בבית הספר היסודי. לאחר מכן למד במכללה הישועית בקיימברידג'. ספרו הראשון התפרסם ב-1992 ונקרא "קדחת המגרש". ספר זה הוא אוטוביוגרפיה המתארת את אהדתו הפנאטית של הורנבי למועדון הכדורגל ארסנל. הורנבי זכה בפרס ויליאם היל לספרי ספורט על כתיבה ספר זה. ב-1997 הספר עובד לסרט בממלכה המאוחדת, ובשנת 2007 עובד לקולנוע בארצות הברית. לאחר שהצליח עם "קדחת המגרש" החל הורנבי לפרסם מאמרים בסאנדיי טיימס, טיים אאוט וThe Times Literary Supplement, בנוסף לביקורות מוזיקה שכתב עבור הניו יורקר. ב-1995 הוא פרסם את נאמנות גבוהה, שהיה ספרו השני והרומן הראשון שכתב. רומן זה עסק באספן תקליטים נוירוטי ובמערכות היחסים הכושלות שלו, ועובד בשנת 2000 לסרט בכיכובו של ג'ון קיוזאק ולמחזמר בברודוויי בשנת 2006.

רומנו השלישי של הורנבי התפרסם ב-1998 ונקרא "About a Boy". הרומן עוסק בשני "נערים" - מרקוס שהוא מתבגר במשפחה חד-הורית, ובוויל פרימן הנמצא באמצע שנות ה-30 לחייו ומנסה להתגבר על הבעיות באישיות שלו באמצעות מערכת היחסים בינו לבין מרכוס. בשנת 2002 הספר עובד לסרט "רווק פלוס ילד" בכיכובם של יו גרנט וניקולס הולט, ולסדרת טלוויזיה באותו שם של רשת NBC בת שתי עונות. ב-1999 קיבל הורנבי את הפרס על שם א.מ. פורסטר מטעם ה-American Academy of Arts and Letters.

הרומן "How to Be Good" התפרסם בשנת 2001, וכעבור שנה זכה בפרס W.H Smith לספר בדיוני. הורנבי תרם חלק מרווחיו על הספר הבא ("Speaking with the Angel") לארגון צדקה המסייע לילדים עם אוטיזם, תסמונת שממנה סובל גם בנו של הורנבי. הורנבי היה העורך של הספר שהכיל 12 סיפורים קצרים שנכתבו על ידי חבריו, וסיפור אחד שהוא עצמו כתב. הורנבי כתב מספר מאמרים על שירי מוזיקה פופולרית בשנת 2003, וקיבץ אותם באוסף אחד הידוע בשם "31 Songs" בממלכה המאוחדת ו-Songbook בארצות הברית. בשנת 2003 זכה הורנבי ב"פרס לונדון 2003", שהוענק לו מטעם מספר סופרים.

הורנבי כתב מספר מאמרים על היבטים שונים של התרבות הפופולרית. בספטמבר 2008 הוא כתב טור ביקורת ספרים עבור המגזין "The Believer". המאמרים הללו קובצו בשלושה ספרים שיצאו לאור בין 2004 ל-2008.

הרומן "ארוכה הדרך למטה"  שיצא לאור בשנת 2005 היה מועמד ל-Whitbread Novel Award. הרומן עובד לסרט קולנוע בשם זה שיצא בשנת 2014.

ב-16 באוקטובר 2007 יצא לאור ספרו "Slam" ("התרסקות" מודן הוצאה לאור), והיה הרומן הראשון שלו המיועד למתבגרים. הרומן זכה בפרס ספר השנה למתבגרים 2008 מטעם Young Adult Library Services. עלילת הרומן עוסקת בנער בן 15 בשם סם, שחייו משתנים כאשר הוא מגלה כי חברתו נמצאת בהריון.

## רשימת ספריו

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

*