open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מבצע חד וחלק

**מבצע חד וחלק** היה פשיטה שערכו כוחות של סיירת מטכ"ל ויחידת שלדג של צה"ל על מרפאת השדה "דאר אל חיכמה" של ארגון חזבאללה בבעלבכ שבבקעת הלבנון ב-2 באוגוסט 2006, במהלך מלחמת לבנון השנייה.

## היוזמה למבצע

את המבצע יזמה קבוצת קצינים בפיקודו של טל רוסו, ששימש במהלך המלחמה כיועץ לראש אמ"ץ לפעילות יחידות מיוחדות. בצוות המתכנן היו חברים גם תמיר פרדו, ארז צוקרמן, שאף היה מועמד לפקד על המבצע, חגי פלג וליאור לוטן. מטרות המבצע העיקריות היו בית החולים "דאר אל חיכמה" ששימש את כוחות חזבאללה למקום מפגש עם אנשי משמרות המהפכה האיראניים, ושכונת שייח חביב שם נתפסו אמצעי לחימה רבים וחמישה אנשי חזבאללה שהסתתרו במבנה במרחק מספר ק"מ קטן מבית החולים. כמו כן רצו בצה"ל לייצר אצל החזבאללה את התחושה שגם העורף הלבנוני אינו בטוח מפני פשיטות. כשדובר בתכנון המבצע על האפקט הפוטנציאלי שלו אמר תא"ל רוסו ש"זה יהיה כמו שחיילים שלנו נלחמים בצפון ושומעים שפשטו על תל אביב".

## מהלך הפשיטה
על המבצע כולו פיקד מפקד חיל האוויר אליעזר שקדי, מן "הבור" (מוצב הפיקוד העליון) שבקריה בתל אביב, כשלצידו טל רוסו, כן נכחו ב"בור" גם הרמטכ"ל דן חלוץ ושר הביטחון עמיר פרץ. במהלך הפעולה, הפריעה לשקדי נוכחותו של ראש אמ"ן, האלוף עמוס ידלין, שנהג לפקוד את חדר הפיקוד בעת ביצוע מבצעים מיוחדים, אף כי בקרה קרובה שכזו על מי שמפקד על המבצע, ואפילו הוא קצין זוטר בהרבה, אינה נהוגה במבצעים מסוג זה. רק לאחר שספג ידלין הערה מתא"ל רוסו, שהתעלם מבכירותו של ידלין, ביקש ממנו שקדי לצאת מן החדר.

הפיקוד על הכוחות הפושטים הוטל על אלוף-משנה ניצן אלון, אז מפקד חטיבת עציון ובעברו מפקד סיירת מטכ"ל. כאשר תחתיו פיקד על כוח יחידת שלדג מפקד היחידה, איתי יהודאי, ועל כוח סיירת מטכ"ל פיקד עודד ראור, מפקד היחידה. בשעות הלילה של 2 באוגוסט 2006 הוטס כוח של כ-200 לוחמים מסיירת מטכ"ל ומיחידת שלדג לבעלבכ, לאחר מידע שהתקבל מאגף המודיעין אודות פעילות ענפה של כוחות חזבאללה באזור. זמן קצר לאחר הגעת הכוחות נפתחה לעברם אש, חילופי האש נמשכו כשעה, במהלכה תקף חיל האוויר רכבי סיוע שהוזנקו לעזרת חזבאללה. החיילים שפשטו על המבנה מצאו במקום דיסקים, מחשבים, מסמכים מסווגים ואמצעי לחימה. מקורות זרים ששהו באזור באותה השעה דיווחו שמטרת המבצע הייתה לחטוף את השייח מוחמד יזבכ, חבר המועצה העליונה של חזבאללה ואחד מ-12 בכירי הארגון.

במהלך המבצע נהרגו 19 מחבלי חזבאללה. חמישה אזרחים לבנונים נלקחו לחקירה בישראל ונשלחו לחופשי כעבור שלושה שבועות. המבצע חייב את חזבאללה לתגבר את יחידותיו האמונות על הגנת בקעת לבנון.

## לקריאה נוספת
* 
* אליעזר שקדי, **למה מי זה מייקל?!**, ידיעות ספרים, 2021, הפרק "מבצע בעורף האויב", עמ' 199–202.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* מבצע קומנדו נועז בבעל-בק, באתר של דובר צה"ל, 2 באוגוסט 2006
*
* 
* 
* איתם אלמדון והדס לבב, "חד וחלק": מפקד "שלדג" מדבר על הכל, אתר חיל האוויר,  26 באוגוסט 2018

## הערות שוליים

חד וחלק, מבצע
חד וחלק, מבצע
חד וחלק, מבצע
חד וחלק, מבצע
חד וחלק
קטגוריה:פשיטות צה"ל בלבנון
קירסאן איליומז'ינוב

**קירסאן איליומז'ינוב** (ברוסית: **Кирса́н Никола́евич Илюмжи́нов**; נולד ב-5 באפריל 1962) הוא איש עסקים ומולטי-מיליונר רוסי, היה נשיא קלמיקיה שבפדרציה הרוסית בשנים 2005–2010. כיהן כיו"ר איגוד השחמט העולמי משנת 1995 ועד 2018.

## ביוגרפיה
איליומז'ינוב גדל בבירת קלמיקה אליסטה. כשהיה בן 14 זכה בתחרות הקלמיקית הארצית בשחמט. בשנת 1980 שירת כשנתיים בצבא הסובייטי. בין השנים 1983 ל-1989 למד במכון מוסקבה ליחסים בינלאומיים. בשנים 1989 ו-1990 היה נציג מכירות בחברת המכוניות הסובייטית-יפנית "Liko-Raduga" ובשנים 1990 ל-1993 היה נשיא התאגיד SAN במוסקבה. לאחר התמוטטות ברית המועצות רכש הון רב.

ב-12 באפריל 1993 נבחר לנשיא הראשון של קלמיקיה שבפדרציה הרוסית. הוא נבחר בשנית ב-1995 ובשנת 2002. בשנת 2010 הוחלף על ידי אלכסיי אורלוב.

בשנת 1995 נבחר לשמש כיו"ר איגוד השחמט העולמי והוא עמד בראשו במשך 23 שנים, עד 2018. בשנת 2010 טען בראיון טלוויזיוני כי בשנת 1997 פגש בביתו במוסקבה "חייזרים בחליפות חלל צהובות", תקשר עמם באמצעות גלי מוח ואף ביקר אצלם בחללית.

## קישורים חיצוניים

* סרט דוקומנטרי בערוץ אל-ג'זירה בשני חלקים: הראשון, השני
* 
* The man who bought chess

קטגוריה:קצרמר רוסים
קטגוריה:קצרמר שחמטאים
קטגוריה:אנשי עסקים רוסים
קטגוריה:עסקני שחמט
קטגוריה:עסקני ספורט רוסים
קטגוריה:קלמיקיה
קטגוריה:בוגרי המכון הממלכתי ליחסים בין-לאומיים של מוסקבה
קטגוריה:פוליטיקאים רוסים
קטגוריה:מעוטרי עיטור הידידות (רוסיה)
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1962
אברהם זלינגר

**אברהם (רמי) זלינגר** (1915–1972) היה ניצב במשטרת ישראל.

## ביוגרפיה

זלינגר נולד בטרנוב שבגליציה ובילדותו עבר עם משפחתו ללייפציג. בסיום לימודיו עלה בשנת 1933 לארץ ישראל והצטרף לעין חרוד. בשנת 1936 התגייס למשטרת המנדט ושירת בתחנת יגור. ביולי 1939 נפצע קשה לאחר שעלה על מוקש בכפר חסידים, עבר קטיעת רגל ושהה בשיקום כשנה. בשובו לשירות היה במחלקת חקירות פשעים במחוז חיפה, עד לסיום שירותו ב-1944 ומעברו לתפקידים מנהלתיים בממשלת המנדט. זלינגר היה קצין מחוז בירושלים ובגליל ובשנת 1947 נשלח להשתלמות באנגליה, ממנה חזר זמן קצר טרם הקמת מדינת ישראל.

עם הקמת משטרת ישראל הצטרף לשורותיה ושימש מפקד נפת חיפה בדרגת סגן מפקד מחוז. באמצע 1950 הוא מונה לממלא מקום ראש אגף חקירות פשעים (המחלקה הפלילית של אגף החקירות) והועלה לדרגת מפקח מחוז. בסוף 1950 הוא מונה לתפקיד באופן רשמי, ולאחר חצי שנה, היה למפקד מחוז צפון. באוקטובר 1953 שב למטה הארצי כראשי אגף החקירות, אחד משלושת האגפים במשטרה, במקום ישורון שיף שהתפטר. חמש שנים עמד בראש אגף החקירות ושימש סגן מפכ"ל. בשנת 1958 אורגן מחדש מבנה המשטרה, אוחדו מחוז חיפה ומחוז צפון וזלינגר עבר לשמש מפקד המחוז החדש, ששטחו מחדרה ועד גבול המדינה בצפון. בעקבות הבאת הנאצי אדולף אייכמן לישראל, זלינגר הועבר מתפקידו ובשנים 1960–1961 פיקד על לשכה 06, שעסקה בחקירת אייכמן ובאיסוף חומר הראיות למשפטו. עם תום מלאכתה של היחידה שב זלינגר לפקד על המחוז הצפוני, עד מאי 1963, אז פרש מהמשטרה מתוך כוונה לעבור למכון ויצמן.

משנת 1967 שימש חבר הנהלה במפעל תעשיות אלקטרוכימיות.

זלינגר היה נשוי ואב לשלושה. בשנת 1972 אובחן כחולה סרטן הריאה ונפטר באותה שנה. הוא נקבר בעין חרוד מאוחד.

זלינגר היה צייד חובב.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ניצבי משטרת ישראל
קטגוריה:ראשי אגף החקירות והמודיעין
קטגוריה:מפקדי מחוז הצפון במשטרת ישראל
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:אנשי משטרת המנדט
קטגוריה:נכים ישראלים
קטגוריה:משפט אייכמן: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בעין חרוד מאוחד
קטגוריה:ישראלים שנפטרו מסרטן הריאה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1915
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1972
יוסף שפינדל

שמאל|ממוזער|250px|יוסף שפינדל
**יוסף שְׁפִּינְדֶל** (**מנור**; 19 במרץ 1909 – 18 בפברואר 1994) היה זמר ישראלי יליד פולין, חלוץ מקליטי הזמר העברי בארץ ישראל המנדטורית. לא החשיב עצמו זמר, למרות שהיה לו קול בריטוני ערב. כדברי אליהו הכהן, שפינדל "תרם רבות לקידום הפצתה של זמרת הארץ בעולם". עורך דין במקצועו.

## קורות חיים
שפינדל נולד כבן למשפחה יהודית ידועה בעיר קאלוש שבגליציה המזרחית בשנת 1911.
אביו, ד"ר דוד שפינדל, היה עורך דין ואחד מחשובי העסקנים הציונים בגליציה.
לפי מגילת היוחסין של המשפחה בניה התייחסו לרבנים מפורסמים כמו ישעיה הלוי הורוביץ ה"של"ה הקדוש" ואריה ליב הלר, בעל "קצות החושן".
המשפחה  עלתה לארץ ישראל כשיוסף היה בן 15. בהמשך יוסף נסע ללימודי משפטים בלונדון שם היה למזכיר אגודת הסטודנטים הארץ-ישראליים בלונדון.
בחזרתו לארץ לא פתח בקריירה של זמר, אלא עסק בעריכת דין בלבד עד ערוב ימיו, עד שנת 1991.
נפטר אחרי מחלה ממושכת בגיל 83.
 
שפינדל היה נשוי משנת 1944 לתמר. בתו, יעל אונגר, היא גם כן עורכת דין, כמו כן עיתונאית ואשת עסקים.

בשנים 1934–1935 לרגל יוזמה של תנועת הבונים באנגליה להקליט סדרה של שירים עבריים מארץ ישראל   
באותה תקופה כמעט ולא היו בנמצא הקלטות כאלה  ויוזמי המבצע פנו לשפינדל בתור מזכיר הסטודנטים היהודים מארץ ישראל לבחור מועמדים בקרב חבריו הלומדים בלונדון שיוכלו להשתתף בהקלטות. מפני שבחברת הסטודנטים דווקא שפינדל הצטיין בקולו ובאהבתו לזמרה העברית לבסוף הוא זה ביצע את ההקלטות בחברת His Masters Voice.
בסך הכל הוקלטו אחד עשר שירים על חמישה תקליטים, כשהמלווה בפסנתר היה פרסי קאהן.
דרך תקליטים אלה השירים – ביניהם מבית היוצר של מלחינים כמו יהודה שרת או מרדכי זעירא – הגיעו לבתי רבים בקהילות התפוצות ובישוב העברי בארץ ישראל וזכו לפרסום רב. 

בשנת 1934 הקליט שפינדל  את "הוי, ערש מולדת", למילים של: אהרן ליבושיצקי, לחן: אדווין ארינסון.
  
בשנת 2008, ביוזמת חוקר הזמר העברי אליהו הכהן, הוצא תקליט בשם "למה עזבתיני" עם שחזור דיגיטלי של ההקלטות שלו משנות ה-1930.

## קישורים חיצוניים

* יוסף שפינדל באתר זמרשת
* 
* שפינדל מנור ומשפחתו, הצופה, 2008
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:זמרים ביישוב
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:עורכי דין ביישוב
קטגוריה:עורכי דין ישראלים במאה ה-20
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטאות ומכללות בממלכה המאוחדת
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1909
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1994
אברהם בלאוגרונד

**אברהם ("אדק") בלאוגרונד** (1930 – ספטמבר 2019) היה פיזיקאי ישראלי, פרופסור בפקולטה לפיזיקה במכון ויצמן למדע.

## ביוגרפיה
אברהם בלאוגרונד נולד בפולין. במהלך מלחמת העולם השנייה הסתתר תוך שימוש במסמכים מזויפים, ובתום המלחמה נסע לדודו שבהולנד. אביו נספה בשואה. במהלך לימודיו בתיכון למד הולנדית, אנגלית, גרמנית, צרפתית, לטינית, יוונית עתיקה ועברית. החל ללמוד הנדסת חשמל ב-Abraham Blaugrund ועבר ללימודי פיזיקה. לאחר שקיבל תואר ראשון בהצטיינות יתרה, הגיע בסוף 1955 למכון ויצמן. למכון טרם ניתנה הסמכה להעניק תואר אקדמי, ולכן המנחה הפורמלי שלו לדוקטורט היה פרופ' פטר אנדט מאוניברסיטת אוטרכט, וממנה קיבל תואר דוקטור בפיזיקה, אף שהמחקר נעשה במכון ויצמן. מחקרו עסק במדידת זמני חיים קצרים מאוד של חלקיקים, בתחום מאיות הננו-שניות.

בהמשך עבר לעסוק בפיזיקה של פלזמה. ב-1965 יצא לשבתון במעבדה הלאומית ארגון . ב-1968 הועלה לדרגת פרופסור חבר. ב-1974  יצא לשבתון במעבדת המחקר של צי ארצות הברית בוושינגטון. הוא התמחה בחקר פלזמות בצפיפות גבוהה ואלומות יונים ואלקטרונים באנרגיות גבוהות. בשנת 1976 שימש כסגן יושב ראש המועצה המדעית של מכון ויצמן למדע ובשנת 1977 כיו"ר המועצה.

התגורר ברחובות. בשנת 1959 נישא לרות שרף. נולדו להם שלושה ילדים, בהם פרופ' מיכל אירני מהמחלקה למדעי המחשב ומתמטיקה שימושית במכון ויצמן למדע. אחותו ביאנקה הייתה רעייתו של פרופ' סול קימל.

## קישורים חיצוניים

* מפגש גורלי עם ספר - אברהם בלאוגרונד, באתר מכון ויצמן למדע
* Abraham E. Blaugrund , באתר מכון ויצמן למדע 

## הערות שוליים

קטגוריה:פיזיקאים ישראלים
קטגוריה:סגל מכון ויצמן למדע: פיזיקה
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין   
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור ממכון ויצמן למדע   
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1930
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2019
קטגוריה:אישים הקבורים ברחובות
משה סמבטיון

**משה סמבטיון** (ליפסטאק; 22 ביולי 1913 – ספטמבר 1986, מונטריאול, קנדה) היה סופר, הוגה דעות וחוקר תלמוד יהודי.

## ביוגרפיה
סמבטיון נולד בכפר דונדושאנו, בבסרביה שברומניה למשפחה רבנית. אביו היה הרב אהרן ליבסטאג, צאצא רחוק של הבעל שם טוב, ואמו אסתר לאה הייתה בעלת ייחוס רבני. הוא קיבל בבית חינוך מסורתי בחדר ובישיבה ונחשב לעילוי. 

בנעוריו החל להתעניין בהשכלה כללית ובשירי ביאליק. כשהיה בן 13 התפרסם שירו הראשון בעיתון "העולם" הלונדוני. אחר כך ערך ירחון בשם "סמבטיון" בישיבת קישיניב שם למד. הוא גורש מהישיבה עקב התעניינותו בהשכלה ונדד לבודפשט, למד אצל הרב יונתן שטייף ובגיל 18 קיבל הסמכה להוראה. הוא החל ללמוד יהדות ופילוסופיה באוניברסיטת בודפשט. בגיל 19 קיבל תואר ד"ר לפילוסופיה על עבודתו "עקרונים פילוסופים בתלמוד".

ב-1932 עמד בראש "ברית סמבטיונים", ארגון הגנה יהודי חשאי נגד פרעות הקוזקים ברומניה.

בשנת 1934 הוא עלה לארץ ישראל, התיישב בחיפה והחל לעבוד בבניין. ב-1936 פרסם ספרון בשם "מנשר הנוער היהודאי להאומה הבריטית", בו הוא קורא למרד נגד שלטון המנדט הבריטי בארץ ישראל. בעקבותיו נעצר לשבוע ביפו. הוא עבר ליפו ובשנת 1937 לימד עברית באולפן של הסתדרות העובדים הלאומית.

בשנת 1939 האשים סמבטיון את ש"י עגנון בסדרת מאמרים בכתב העת הרוויזיוניסטי המשקיף בכך שגנב את ספרו ימים נוראים מספריו של הרב האמריקני שמריהו הלוי הורוויץ. הסופר ברוך קרופניק הגן על עגנון בעיתון הארץ וקרא לסמבטיון לחזור בו מהאשמותיו, אך ללא הועיל. 

בסוף 1941 הוא הקים "חוג סופרים ואמנים צעירים" וארגן בתחילת 1942 מספר אירועים מטעם הארגון, לו קרא "קולמוס - איגוד סופרים ואמנים צעירים". בשנת 1943 ניסה לארגן תערוכה של הספרות העברית בארץ ישראל בימי המלחמה, מטעם ארגון קולמוס. בתגובה פרסמו גורמים שונים הודעות שאין להם כל קשר לתערוכה ושמם שורבב לפרסומים ללא רשותם. אף פורסמה הודעה של "ועד קולמוס" שטען שהפרסומים על התערוכה נעשו ללא רשות הוועד ושסמבטיון הורחק מועד קולמוס בגלל מעשים דומים שנעשו בעבר. באוגוסט 1943 הוא פרסם על כוונת ארגון קולמוס להקים את "בית טשרניחובסקי". בתגובה פרסם שאול טשרניחובסקי שהוא מוחל על הכבוד ודורש שלא להשתמש בשמו למפעלים מפוקפקים.

## ספריו ופרסומיו
הוא הוציא בארץ "שמון עברי", בן עשרה כרכים, המכיל את כל השמות העבריים שהצליח לאסוף ואת מקורותיהם. 

בשנת 1941 יצא ספרו "לשון נופל על לשון" אשר עסק במחקר בלשני. ב-1943 יצא ספרו "עברית סמבטיונית". בשנת 1945 פרסם את הספר "חיי סמבטיון: אפוס אדם עליון", וב-1949 יצא ספרו "שפינוזה גנב ספרותי".

בשנת 1950 פרסם סמבטיון את ספרו "לקסיקון תולדותי-ביקורתי של סופרי מופת ישראליים מכל התקופות ובכל הלשונות" (בהוצאת פע"ן, קלוב ישראלי עולמי אשכולון).

פרסם את לקסיקון הסופרים העבריים שכתב והוציא לאור לבדו, "סופרון עברי". את עצמו הגדיר סמבטיון בלקסיקון בתור "גדול הסופרים העבריים בארץ-ישראל וגדול הסופרים העבריים בעולם".

הוא הוציא ספר אוטוביוגרפי בשם "חיי סמבטיון", שתורגם לצרפתית וזכה להצלחה. הספר יצא בעברית בשנת 1946.

כתב בעיתונים "דבר", "הבוקר", "הצופה", "המשקיף" ו"משמר".
## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אטווש לוראנד בודפשט
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1913
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1986
רמאל רמאל

**רמאל רמאל** (בערבית: **رمال رمال**; 30 בספטמבר 1951 - 31 במאי 1991) היה פיזיקאי לבנוני.

בגיל 18 עבר רמאל לצרפת, בה למד באוניברסיטת ז'וזף פורייה שם קיבל תואר במתמטיקה בשנת 1973. את הדוקטורט קיבל במרכז הלאומי למחקר מדעי בגרנובל בשנת 1977. הוא המשיך להתגורר בצרפת במשך רוב הקריירה האקדמית שלו.

החל משנת 1993 מוענק על שמו פרס שנתי לפיזיקאי מהמזרח התיכון.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:פיזיקאים לבנונים
קטגוריה:מהגרים לצרפת
קטגוריה:לבנונים שנולדו ב-1951
קטגוריה:נפטרים ב-1991
קליינר פייגלינג

**קְלַיְינֶר פַיְיגְלִינְג** (בגרמנית: **Kleiner Feigling**, "פחדן קטן", משחק מילים עם המילה הגרמנית לתאנה, Feige; בעברית ישראלית נקרא על פי רוב **פִיגְ'לִינְג**) הוא משקה וודקה בטעם תאנים המכיל כ-20% אלכוהול, שמיוצר על ידי חברת BEHN הגרמנית שהוקמה בשנת 1892. החברה החלה לייצר את המשקה בשנת 1992.

הפיג'לינג מיוצר מוודקה סופר פרימיום בשילוב תמצית תאנים שמקורן באגן הים התיכון. בתהליך הייצור עוברת הוודקה זיקוק פחמי משולש ולאחריו מושרות בה התאנים הטריות יחד עם מגוון פירות הכולל: סברס, תפוח, אפרסק, אגס ופסיפלורה, תהליך זה יוצר משקה עשיר בטעמים המחליק בגרון בקלילות. ייחודו של המשקה לא רק בטעמו אלא גם בעיצובו הצעיר עם הכובע העקום, העיניים הייחודיות וצבעיו הבולטים.

גרסה פופולרית של קוקטייל המבוסס על המשקה היא פיג'לינג סאוור, הכולל גם מיץ לימון, ליים ומי סוכר.

ב 2012 התווסף מוצר חדש - פיג'לינג "BLACK HAT", כקודמו על בסיס וודקה סופר פרימיום ובעל 31% אלכוהול בנפח, ובשנת 2014 נוספו שישה טעמים נוספים: פיג'לינג קוקוס ביסקוויט, פיג'לינג מסטיק (כשר), פיג'לינג פופקורן אמריקאי, פיג'לינג פאי תפוחים, פיג'לינג ליקריץ' ופיג'לינג בוטנים.

## קישורים חיצוניים

* האתר הרשמי של המשקה

קטגוריה:וודקה
מערת הסלע

שמאל|ממוזער|250px|פפירוס נחל צאלים 69, זהו שטר נישואין מבוטל משנת 130 לספירה שמקורו כנראה במערת הסלע
**מערת הסלע** היא מערת מפלט ענקית מתקופת מרד בר כוכבא, השוכנת בגדה הצפונית של ואדי אל וער, מיובליו העליונים של נחל חבר. היא המערה העשירית באורכה בארץ.

המערה נחפרה בשנות ה-90 ונמצאו בה ממצאים מימי מרד בר כוכבא, ובהם מטבע בר כוכבא מסוג סלע, אשר מצדו האחד הייתה מוטבעת חזית בית המקדש, ומצדו האחר נראים ארבעת המינים. הממצא הקנה למערה את שמה מערת סלע. שתיים מהתעודות שנכללו ב"אוסף נחל צאלים", יוחסו על ידי חנן אשל ודוד עמית, למערת סלע. החוקרים הסתמכו על עדויות בדבר חפירות שוד אינטנסיביות במערת סלע, ואזכורן של זיף, יקים, ואריסטובוליה בשתי התעודות. החוקרים סוברים שהתעודות הובאו למערת סלע על ידי אנשי זיף וסביבתה אשר ברחו אליה לקראת סוף מרד בר כוכבא.

שתי התעודות הן:
* **פפירוס נחל צאלים 9** - תעודה זו שייכת לאוסף נחל צאלים אך מקורה קרוב לוודאי בערוציו העליונים של נחל חבר, כנראה במערת סלע. זהו "שטר כפול" כתוב ארמית. נוסחת התאריך לא השתמרה מלבד אותיות בודדות בפתיחתה: "בעש[רה/רין....". על-פי שיקולים פליאוגרפיים יחסה עדה ירדני את התעודה לסוף התקופה ההרודיאנית, כלומר למאה ה-1 או לתחילת המאה ה-2. בשורה הראשונה השתמר שם המקום בו נכתב השטר: "יקים". שמו של כפר זה השתמר גם בשורה 13, בחלק התחתון, כמקום מוצאו של המוכר. צדדי עסקת המכר שנעשתה בין שני אנשים בפפירוס נחל צאלים 9, שהיו שניהם מן הכפר יקים שבזיף.
* **פפירוס נחל צאלים 69** - זהו שטר נישואין מבוטל אשר נכתב כפי שצוין בגופו של השטר באריסטובוליה שבזיף, לגבר שמושבו ב"יקים".

## לקריאה נוספת
* דוד עמית, ממצאים מתקופת מרד בר-כוכבא ממערת סלע, **מערות המפלט מתקופת בר-כוכבא** (תשנ"ט), עמ' 189-204.
* עדה ירדני, שטר מכר ממדבר יהודה: נחל צאלים 9, **[[תרביץ]]**, סג, תשנ"ד, עמ' 299-320.
* דוד עמית וחנן אשל, מרד בר כוכבא בדרום הר חברון, **ארץ ישראל** כו, תשנ"ו, עמ' 463-469.
* דורון שר-אבי, עין אל סח'ניה ומנזרי מדבר זיף, **מחקרי יהודה ושומרון** ח, תשנ"ט, עמ' 185-192.
* דורון שר-אבי, אריסטובוליה שבזיף, **מחקרי יהודה ושומרון** טו, אריאל, תשס"ו, עמ' 151-160.
* דוד עמית, חידושים בחקר מרד בר כוכבא , **מחקרי יהודה ושומרון** ב, 1992, עמ' 215-227.

* D. Amit, H. Eshel, *Tetradrachm of Bar Kokhba from a Cave in Nahal Hever*, **Israel Numismatic Journal** 11 (1990–91), pp. 33–35
* Hannah Cotton,*A Cancelled Marriage Contract from the Judaean Desert*, **Journal of Roman Studies**, Vol. 84 (1994), pp. 64-86


## הערות שוליים

קטגוריה:דרומא
קטגוריה:אתרי המקרא
בר כוכבא
קטגוריה:בר כוכבא
סלע
ההסכמה המשולשת

[שמאל|ממוזער|250px|מערכת הבריתות באירופה בשנת 1914:<br />
בצבע ירוק - ההסכמה המשולשת,
בצבע זית - [הברית המשולשת (1882)|הברית המשולשת,
בצבע לבן - מדינות נייטרליות]]
**ההסכמה המשולשת** (בצרפתית: **Triple Entente**, ברוסית: **Анта́нта**), היא הברית בין בריטניה, צרפת ורוסיה, שהתגבשה בשנת 1907. זו הייתה ברית בלתי-רשמית, והיא לא כללה התחייבות להגנה הדדית.

ההסכמה נוצרה מתוך תהליך של מספר שנים, שכלל בריתות והסכמים שונים בין הארצות החברות בה.

ב-1893 נחתמה הברית הצרפתית-רוסית, שחיזקה את הקשרים בין המדינות וערערה את מקומה של גרמניה. ב-1904 נוצרה הסכמה מדינית בין בריטניה לצרפת, בעקבות חשש של בריטניה מהתעצמות הכוח הצבאי הגרמני, ובמיוחד מהתחזקות הצי הגרמני בצפון האוקיינוס האטלנטי ובים הצפוני, ושתי המדינות חתמו על ההסכמה הלבבית.

הברית הצרפתית-רוסית, לצד ההסכמה הלבבית, יצרו בעקיפין את הקשר בין בריטניה לרוסיה. בשנת 1907 חתמו בריטניה, צרפת ורוסיה על ברית "**ההסכמה המשולשת**". ההסכמה המשולשת הביאה לקיצה את "הבדידות המזהרת", מדיניות ההתבדלות של בריטניה עד אז. במסגרת הברית הוסכם על שיתוף פעולה ואיחוד הגנתי בין שלוש המדינות, אשר עמד מול הברית המשולשת שבמרכז אירופה בין גרמניה, אוסטרו-הונגריה ואיטליה. 

ההסכמה המשולשת זכתה לתמיכה וחיזוק מצד מדינות נוספות בעולם, ובהן ארצות הברית, יפן, ספרד ופורטוגל.

המתחים בין מדינות ההסכמה המשולשת לבין מדינות הברית המשולשת היוו גורם עיקרי למלחמת העולם הראשונה

## קישורים חיצוניים

* 
* The Far Eastern Agreements of 1907 (באנגלית)
* Declaration of the Triple Entente (באנגלית)
* Naval Race between Germany and Great Britain, 1898-1912 (באנגלית)
* Alliance System 1914 (באנגלית)

קטגוריה:אמנות והסכמים במאה ה-20
משולשת
משולשת
משולשת
קטגוריה:מלחמת העולם הראשונה: דיפלומטיה
קטגוריה:יחסי צרפת–רוסיה
קטגוריה:יחסי הממלכה המאוחדת – צרפת
קטגוריה:יחסי הממלכה המאוחדת – רוסיה
הסחוס הטבעתי

שמאל|ממוזער|250px|הסחוס הטבעתי, בתרשים של הגרון
**הסחוס הטבעתי** (TA: Cartilago cricoidea. **קְרִיקוֹאִיד**, מיוונית: krikoeides, בעל צורה עגולה) הוא הסחוס המקיף את קנה הנשימה, והוא המעניק לו את צורתו העגולה.

## מבנה
הסחוס הטבעתי נמצא מתחת לסחוס התריס (Thyroid cartilage) בגרון, והוא מחובר לרצועת הסחוס הטבעתי וסחוס התריס (Ligamentum cricothyroideum) על ידי מפרקי הסחוס הטבעתי וסחוס התריס (Articulatio cricothyroidea). מתחת לסחוס הטבעתי נמצאים סחוסי הקנה (Tracheal cartilage), שלהם צורת פרסה (צורה של האות C) על מנת לאפשר לוושט להתרחב על חשבון הקנה בזמן אכילה. אל סחוסי הקנה, מחובר הסחוס הטבעתי באמצעות רצועה הנקראת cricotracheal ligament. הסחוס הטבעתי מקושר לבלוטת התריס. למרות מיצר התריס המפריד ביניהם, שתי אונות של בלוטת התריס מתארכות לשני צדדיו של הסחוס הטבעתי. חלקו האחורי של הסחוס רחב יותר מחלקו הקדמי ונקרא לוחית (Lamina) חלקו הקדמי של הסחוס נקרא קשת (Arch).
על גבי הסחוסי הטבעתי יושבים סחוס התריס ושני הסחוסים הקיתוניים (Arytenoid cartilage). הסחוס הטבעתי הוא הסחוס המקובע מבין הסחוסים האלו. בזמן בליעה הוא זז מעט, ובזמן דיבור אינו זז.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מערכת הנשימה
קטגוריה:ראש-צוואר
פרדריק מאן

**פרדריק ר. מאן** (באנגלית: **Fredric R. Mann**; 13 בספטמבר 1903 – 26 בפברואר 1987) היה איש עסקים, תעשיין, פוליטיקאי, דיפלומט ופילנתרופ יהודי-אמריקאי. מרכז האמנויות בפילדלפיה, פנסילבניה קרוי על שמו. היכל התרבות בתל אביב נקרא על שמו עד לשנת 2012.

## חייו
פרדריק ר. מאן נולד בהומל שברוסיה לאוסקר מאן ופאני (פראדקין) מאן. הוא היגר לארצות הברית והתאזרח בה.

מאן היה תעשיין, יצרן קופסאות קרטון, פעיל במפלגה הדמוקרטית. בשנת 1948 היה ציר מדינת פנסילבניה לוועידה הדמוקרטית הארצית. בשנים 1967–1969 היה שגריר ארצות הברית בברבדוס.

ייסד את "מסדר העולם החופשי" (Free World Order).

פרדריק מאן הוא מחבר הספר *The Economic Rape of America, What You Can Do About It*, שיצא בשנת 1992 בהוצאת מכון "אמריקה החופשית".

## קישורים חיצוניים
* ראיון של ג'ון פרסטון עם פרדריק מאן 
* טים פייג', פרדריק ר' מאן, פטרון אמנות (נפטר), הניו יורק טיימס, 27 בפברואר 1987 
*  אייזק שטרן ופרדריק מאן מבקרים באתר הבנייה של היכל התרבות, סרטי גבע, ארכיון שפילברג, 1957 (התחלה 6:07)

קטגוריה:יהודים שהיגרו מרוסיה לארצות הברית
קטגוריה:נדבנים יהודים אמריקאים
קטגוריה:פטרוני אמנות אמריקאים
קטגוריה:פטרוני אמנות יהודים
קטגוריה:שגרירי ארצות הברית
קטגוריה:אנשי עסקים יהודים אמריקאים
קטגוריה:תעשיינים יהודים אמריקאים
קטגוריה:יהודים פקידי ממשל בארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1903
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1987
זמן קליע

**זמן קליע** (מאנגלית **Bullet time**) היא טכניקה של צילום קולנועי בריבוי מצלמות. הטכניקה מבוצעת בסרטים להמחשת אירוע שכביכול עובר כהרף-עין (כגון ירי קליע), אך הצופה חווה אותו בצורה איטית. הדבר נעשה כך שברגע שבו הפעולה מתחילה, האובייקט מוקפא או זז בהילוך איטי ואילו המצלמה ממשיכה לנוע רגיל.

## על הטכניקה
טכניקת הצילום נוצרת כאשר מוצבות מאות מצלמות סטילס מסביב לשחקן כדי ללכוד את הסצנה; מצלמות אלו מצלמות בקצב גבוה של פריימים, כולן יחדיו. כל מצלמות הסטילס מסודרות מסביב לאובייקט המצולם. הבמאי בעריכה מחליט האם לעבור בין המצלמות באותו הפריים - דבר היוצר תנועה סביב אובייקט מוקפא; או לעבור בין המצלמות בסדר עולה בפריימים - דבר היוצר תנועה של המצלמות וגם של האובייקט. מהירות התנועה של האובייקט נקבעת בהתאם לקצב המעבר בין הפריימים העולים.

## שימוש בטכניקה
הטכניקה יושמה בסרט "מטריקס" (1999) ארבע פעמים. היוצרים השתמשו בטכניקה מתוחכמת של ריבוי מצלמות סטילס, רקע ירוק, מנוף וכבלים. בנוסף משמשת השיטה בסרטים נוספים, סדרות טלוויזיה, קליפים ומשחקי וידאו.

## קישורים חיצוניים
* אליוט ריז'יק, עושים קולנוע: אפקטים מיוחדים, מאי 2005, מגזין "אינטרנט זהב"

קטגוריה:אפקטים מיוחדים בקולנוע
השידור העברי של "תחנת שלום וקידמה" ממוסקבה

**השידור העברי של "תחנת שלום וקידמה" ממוסקבה** היה שידור רדיו יומי בשפה העברית ששודר ממוסקבה  משנות ה-60 ועד לנפילת ברית המועצות.

בתקופת השלטון הסובייטי שידרה ברית המועצות שידורי תעמולה באמצעות תחנה שנקראה "קול השלום והקידמה". התחנה החלה לשדר בנובמבר 1964, מהמשדרים של רדיו מוסקבה. השידורים היו מיועדים בראשיתם לארצות דרום אמריקה, ושודרו בשפה הספרדית, ובהמשך ליתר ארצות תבל בשלל שפות. זאת בנוסף לשידורי החוץ הקודמים של רדיו מוסקבה באנגלית, בצרפתית ובגרמנית.

ברית המועצות הייתה מעורבת באותן שנים בענייני המזרח התיכון, באספקת נשק למדינות ערב, באימון צבאותיהן, בבניית סכר אסואן ובהתערבות מדינית, ונקטה עמדה אנטי-ישראלית. במסגרת מעורבות זאת מצא השלטון הסובייטי לנכון לשדר שידורי תעמולה לישראל.

רדיו מוסקבה פתח את שידוריו בכינוי "תחנת השידור מטעם ארגוני הציבור הסובייטים". השידורים נקטו בנימה שקטה ובלתי מתלהמת, אך הם ביטאו את עמדתה הקשוחה של ברית המועצות בכל נושא בינלאומי.

תחנת "קול השלום והקידמה" החלה בשידוריה בשפה העברית בסוף שנת 1967. השידור העברי  שודר כל ערב בגלים בינוניים ונקלט היטב בישראל. השדרים בעברית, גברים ונשים, דיברו בעברית תקנית שוטפת, כמעט ללא מבטא זר. בישראל רווחה סברה כי השדרים הם בוגרי בתי הספר לשפות של השירותים החשאיים של ברית המועצות. לימים, בגל העלייה של שנות התשעים הגיעו לישראל אנשים שהיו קשורים לתחנה ומפיהם נתברר כי צוות הקריינים של התחנה כלל שניים-שלושה אנשים שאינם קשורים זה לזה, שכולם ישראלים לשעבר, כגון דיצה סילבר, נינה סמנצ'נקו ואביגדור לויט, שעברו להתגורר בברית המועצות מסיבות אידאולוגיות או מסיבות משפחתיות. בסוף שנת 1982 הצטרף כקריין בתחנה העיתונאי הרוסי דמיטרי פרוקופייב.

בנימה מתונה ובעברית תקנית ביטאו השידורים גישה קשוחה כלפי מדינת ישראל ותמיכה בעמדת מדינות ערב בסכסוך הישראלי–ערבי. 

לאחר עלייתו לשלטון של מיכאיל גורבצ'וב בשנת 1985 והנהגת משטר הגלאסנוסט והפרסטרויקה התמתנו שידורי התחנה והפכו לענייניים יותר. ההתמתנות לא הייתה מיידית ועוד באוגוסט 1987 נאמר בשידור העברי כי טילי יריחו 2 "מהווים קריאת תגר ישירה על ברית המועצות" וכי "על מנהיגי ישראל לחשוב פעמיים על השפעת פיתוח הטיל היכול לפגוע בטריטוריה סובייטית".

בשנות שלטונו של גורבצ'וב החל לקרוס המנגנון השלטוני הסובייטי וגם העוינות למדינת ישראל נחלשה ופחת  הצורך בשידורי תעמולה סובייטית לישראל. בד בבד התעוררו גם קשיי מימון ותקציב לתחנה.

בהמשך תקופת שלטונו של גורבצ'וב החלו גישושים ומגעים לחידוש היחסים בין ברית המועצות לישראל, שנותקו בעקבות מלחמת ששת הימים. בראשונה חודשו היחסים הקונסולריים. בקיץ שנת 1991, לקראת פירוקה של ברית המועצות, חדלה התחנה לשדר את השידור העברי. בשידור הפרידה נאמר כי שורר כיום חופש בברית המועצות והתחנה מתארגנת מחדש והשידור נסתיים בברכת שלום ולהתראות.

תחנת "קול השלום והקידמה", על יתר שלל השפות בהן שידרה, המשיכה בשידוריה עד לנפילת ברית המועצות, עת החלה להקרא "השירות העולמי של קול רוסיה" המשדר במספר רב של שפות, אך תחנה זו לא שידרה יותר שידורים בשפה העברית.

## הערות שוליים

קטגוריה:תחנות רדיו זרות בשפה העברית
קטגוריה:אירופה: תחנות רדיו
קטגוריה:תעמולה בברית המועצות
קטגוריה:ברית המועצות: רדיו
וילה אנגראנו

**וילה אנגראנו** (איטלקית: **Villa Angarano**) היא אחת הווילות הכפריות שתוכננה בידי האדריכל האיטלקי אנדראה פלאדיו באזור ונטו שבצפון איטליה. הווילה ניצבת בסמוך לנהר ברנטה העובר בבסאנו דל גראפה, עליו בנה פלאדיו גשר עץ מפורסם, על פי הזמנתו של בעל הבית ג'יאקומו אנגראנו.

## אדריכלות
תוכנית המבנה פורסמה על ידי פלאדיו בספרו "ארבעת הספרים על אודות האדריכלות". מן המבנה המקורי הוחל, אולי, בבניית האגפים, שאמורים היו להכיל את מבני המשק והשירותים. בניין מרכזי אמנם נבנה במקום, בידי האדריכל בלדסרה לונגנה, אבל ניכר בו שאין הוא בנוי כלל בסגנונו של פלאדיו. למרות שהמבנה אינו נמנה עם יצירותיו של פלאדיו, הוכרזה וילה אנגראנו על ידי ארגון אונסק"ו כאתר מורשת עולמית.

## לקריאה נוספת
אנדראה פלאדיו, ארבעת הספרים על אודות האדריכלות, תרגם לעברית רוני רייך בצירוף מבוא, הערות ומפתחות, הוצאת זמורה-ביתן-דביר, 1999, עמ' 157.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הווילות הפלדיאניות בוונטו
קטגוריה:אדריכלות הרנסאנס
הנרי ברנט

**הנרי דרייפוס ברנט** (באנגלית: **Henry Dreyfuss Brant**; 15 בספטמבר 1913 - 26 באפריל 2008) היה מלחין אוונגרד ומנצח יהודי-קנדי שפעל בארצות הברית. הוא הרבה להלחין מוזיקה אקספרימנטלית והיה ממפתחי מושג המוזיקה הספטיאלית - מוזיקה בה מיקום וצורת פיזורם של הנגנים וצורת האולם והבמה הם חלק חשוב מהיצירה עצמה.

## ביוגרפיה
נולד במונטריאול, קנדה בשנת 1913 להורים אמריקאים. אביו, שאול, היה כנר ולימד בקונסרבטוריון למוזיקה באוניברסיטת מקגיל. בגיל שמונה החל להלחין. בשנת 1929 עבר לניו יורק. הוא הלחין מוזיקה וניצח בעבור תוכניות רדיו, סרטי קולנוע, הופעות מחול ולהקות ג'אז וגם הלחין מוזיקה אקספרימנטלית בעבור קונצרטים.

ביצירתו משנת 1932, "Music for a Five and Dime Store", הוא משתמש במגוון כלי מטבח ליצירת צלילים, יחד עם כינור ופסנתר. הוא שימש כמנצח בעבור יצירות של המלחין אלכס נורת', כמו Cheyenne Autumn ו-Cleopatra.

יצירתו משנת 1951, "Antiphony 1", דרשה כחמש תזמורות שונות שינגנו אותה במקביל.

ביצירתו משנת 1963, "Voyage Four", הנגנים מוקמו פיזית באולם במקומות בלתי שגרתיים, כמו מתחת לרצפה ועל הקירות.

בשנת 2002 זכה בפרס פוליצר בעבור היצירה "Ice Field". בסך הכל הלחין כ-100 יצירות מהלך חייו.

החל משנות ה-40 הוא לימד באוניברסיטת קולומביה ובבית הספר ג'וליארד. בין השנים 1957 ל-1980 לימד הלחנה ב-Bennington College בוורמונט.

בשנת 2008 סיים את ספר הלימוד על ניצוח, "Textures & Timbres", פרויקט שהתחיל בשנות ה-50.

נישא למקסין פיקרד והתגרש ממנה ולפטרישיה גורמן, שממנה היה אב לשלושה ילדים וגם ממנה התגרש. אחר כך נישא בשלישית לקתי וליקובסקי.
נפטר בביתו שבסנטה ברברה בקליפורניה ב-26 באפריל 2008. היה בן 96 במותו.

## קישורים חיצוניים

* אתר לזכרו
* ביוגרפיה באנציקלופדיה הקנדית.
* הודעה על מותו ואוסף ביוגרפיות
* מחווה לברנט, סמרה רייני
* ביוגרפיה קצרה
* סקירת יצירות הג'אז שלו
* ביוגרפיה באתר הוושינגטון פוסט

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מוזיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס פוליצר: מוזיקה
קטגוריה:מלחינים אמריקאים במאה ה-20
קטגוריה:מלחינים אמריקאים במאה ה-21
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1913
קטגוריה:קנדים שנפטרו ב-2008
מנשייה

**מנשייה** (בערבית: **منشيّة**) או **אל-מנשייה** (בערבית: **المنشيّة**) הוא שם נפוץ לכפרים ויישובים ערביים בארץ ישראל. מקור השם בפועל הערבי "אנשא" שפירושו "בנה", "הקים". "מנשייה" פירושו "מבנה" או "שיכון". שם זה  ניתן לשיכונים או כפרים בקרבת ערים.
קירשנר

**קירשנר** (**Kirschner**, **Kirshner** ,**Kürschner**) הוא שם משפחה ממקור גרמני. בכתיב Kürschner, לרוב מעיד כי אב קדום של המשפחה עסק בפרוונות (בגרמנית קירשנר בכתיב זה משמעותו "פרוון").

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
קטגוריה:שמות משפחה גרמניים
קטגוריה:שמות משפחה לפי עיסוק
מילאן סמיליאניץ'

**מילאן "לולה" סמיליאניץ**' (בסרבית: **Милан “Лола” Смиљанић**; נולד ב-19 בנובמבר 1986) הוא כדורגלן  סרבי שמשחק בעמדת הקשר.

## קריירה
נולד בקלמר שבשוודיה בשל אביו, שחקן כדורגל סרבי ששיחק במועדון שוודי באותו זמן. סמיליאניץ' החל לשחק בשנת 2005 במדי פרטיזן בלגרד. הוא רשם במדיה 48 הופעות שבמהלכן כבש שער אחד. ביולי 2007 עבר לשחק במדי קבוצת אספניול, לאחר שחתם על חוזה לחמש שנים. בשתי העונות הראשונות מיעט לשחק ובעונתו השלישית לא שיחק כלל. בהמשך הושאל לקבוצת ספורטינג חיחון עד לתום עונת 2009/10. בעונת 2013/14 חתם במועדון הטורקי גנצ'לרבירליגי לשתי עונות במהלכן שיחק משחק אחד. ביולי 2015 חתם על חוזה לעונה אחת במכבי נתניה. 

לסמיליאניץ' 28 הופעות במדי הנבחרת הצעירה של סרביה ו-2 שערים. הוא שיחק בנבחרת בשתי אליפויות אירופה עד גיל 21 ואף באולימפיאדת בייג'ינג. בנוסף, יש לו 6 הופעות בנבחרת הבוגרת ושער אחד שכבש ב-17 באוקטובר 2007 במשחק נגד אזרבייג'ן.

## קישורים חיצוניים

* דף השחקן באתר one 
* דף השחקן באתר espn

קטגוריה:כדורגלנים סרבים
קטגוריה:קשרי כדורגל סרבים
קטגוריה:כדורגלני פרטיזן בלגרד
קטגוריה:כדורגלני אספניול
קטגוריה:כדורגלני ספורטינג חיחון
קטגוריה:כדורגלני גנצ'לרבירלי
קטגוריה:כדורגלני מכבי נתניה
קטגוריה:כדורגלני פרת' גלורי
קטגוריה:כדורגלני הפועל אשקלון
קטגוריה:כדורגלני מורנר בר
קטגוריה:כדורגלני OFK בלגרד
קטגוריה:כדורגלני ראד בלגרד
קטגוריה:כדורגלני נבחרת סרביה
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים סרבים בטורקיה
קטגוריה:ספורטאים סרבים בישראל
קטגוריה:ספורטאים זרים באוסטרליה
קטגוריה:ספורטאים זרים במונטנגרו
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:סרבים שנולדו ב-1986
ההתאחדות האנגלו-יהודית

**התאחדות האנגלו-יהודית** (באנגלית: **Anglo-Jewish Association**) הוא ארגון בריטי יהודי אשר הוקם בשנת 1871 במטרה לקדם את ההשכלה בקרב יהודים ולהגן עליהם מפני אפליה.

## היסטוריה
התאחדות הוקמה באספה ב-2 ביולי 1871 בלונדון. תוך שנים ספורות הוקמו סניפים של הארגון במנצ'סטר, ברמינגהאם ובליברפול. בשנת 1900 כבר היו להתאחדות כ-36 סניפים ברחבי האימפריה הבריטית. פרופסור יעקב ויילי נבחר כנשיא הראשון של ההתאחדות. אחריו כיהן בתפקיד הברון הנרי דה וורמס , שעמד בראש הארגון כ-14 שנים. 

הארגון פעל למען עידוד ההשכלה, על ידי הקמת בתי ספר ומימון תוכניות לימודים בקרב שכבות נמוכות בקרב יהודי בריטניה ויהודים במקומות אחרים, בין השאר בארץ ישראל.

הארגון מוציא לאור ביטאון בשם "AJA Today".

## ראו גם
* כל ישראל חברים

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* אודות ההתאחדות באנציקלופדיה היהודית
* אודות ההתאחדות בספרייה היהודית המקוונת

קטגוריה:יהדות בריטניה: ארגונים
קטגוריה:מו"לים יהודים בריטים
הלמשטדט

**הלמשטדט** (בגרמנית: **Helmstedt**) היא עיר בסקסוניה התחתונה בגרמניה.

## היסטוריה
העיר הוקמה בשנת 800 בסמוך למנזר בנדקטיני על ידי המטיף הפריזי לודגר. היא נזכרת לראשונה בכתובים בשנת 952. ב־1199 הרסו אותה הכוחות של לודולף, הארכיבישוף של מגדבורג, אבל היא נבנתה במהרה מחדש וב־1230 תושביה הקיפו אותה בחומה למען שיפור יכולות ההגנה שלה; השער בחומה, המכונה "שער האוזמן" (Hausmannsturm) נזכר לראשונה ב־1286 והוא השער היחיד מסוגו שעדיין קיים. ב־1247 הלמשטדט הוכרזה כעיר.

ב־1457 היא הצטרפה לברית ערי הנזה. הרפורמציה הפרוטסטנטית הגיעה לעיר ב־1542 ורוב כנסיות העיר הפכו לפרוטסטנטיות. יוליוס, הדוכס של בראונשווייג ווולפנביטל הקים בה את אוניברסיטת הלמשטדט בשנת 1576. האוניברסיטה הייתה לאחת האוניברסיטאות הפרוטסטנטיות הראשונות ולאחד ממרכזי הלימוד החשובים באזור, אך בתחילת המאה ה-19 ירדה קרנה, וב־1809 סגר אותה מלך וסטפאליה ז'רום בונפרטה.

ב־1832 הייתה הלמשטדט למרכז מחוז. עד סוף המאה ה־19 התפתחה בסביבות העיר תעשיית הפחם. כמו כן, העיר הפכה למוקד משיכת תיירים בזכות מעיינות המים שנמצאו לידה (Bad Helmstedt).

כאשר גרמניה חולקה לאחר מלחמת העולם השנייה, נשארה העיר בגרמניה המערבית ולידה שכן אחד ממעברי הגבול העיקריים בין שתי המדינות, מעבר הלמשטדט-מריינבורן , המכונה גם "צ'קפוינט אלפא" (Checkpoint Alpha); המעבר בוטל עם איחוד גרמניה ב־1990 וכיום נמצא במקום אתר היסטורי.

## ערים תאומות
*  
*  
* 
*  
* 
*  
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* תולדות העיר באתר עיריית הלמשטדט 
* 
* 

קטגוריה:סקסוניה התחתונה: ערים
מדריך מילה

**מדריך מילה** (באנגלית: **Miele Guide**) הוא מדריך למסעדות הטובות באסיה.

## אודות המדריך
מדריך מילה הוקם וממומן בידי חברת מכשירי החשמל הביתיים הגרמנית Miele והוא רואה אור זו השנה השלישית (2010/2009). המדריך בוחר את 450 המסעדות הטובות באסיה (בשנה הראשונה (2009/2008) היו 320) ומדרג את 20 המסעדות הטובות ביותר ביבשת, כמו כן מדרג את חמש המסעדות הטובות ביותר בכל מדינה.

השופטים התבקשו להעריך שלושה מדדים:
:א. איכות האוכל המוגש.
:ב. האווירה של המסעדה.
:ג. רמת השירות הניתנת.
הדירוג נעשה בארבעה שלבים:
# 85 עיתונאים ומבקרי מסעדות ב-18 ארצות אסיאתיות התבקשו לנקוב בשמותיהן של 20 המסעדות הטובות ביותר בארצם ויצרו רשימה סופית של 1,054 מסעדות.
# הציבור התבקש להציע רשימה של המסעדות הטובות באסיה מתוך הרשימה הקודמת שפורסמה אונליין וכן להציע מסעדות נוספות, הציבור בחר ב-1,214 מסעדות נוספות. ההצבעה הייתה פתוחה אונליין במשך עשרה שבועות.
# במקביל הזמין כתב העת 1,500 מומחי אוכל ויין לבחור את המסעדות הטובות באסיה. דעותיהם ודעות הציבור שוקללו ביחד.
# שופטי המדריך ביקרו במסעדות הנבחרות בעילום שם ודירגו אותן, הוצאות הסעודה הן על חשבון המדריך.

הארץ שבה הכי הרבה מסעדות שדורגו בין העשרים הראשונות היא הונג קונג (חמש מסעדות), אחריה צועדת סינגפור (ארבע מסעדות). רוב המסעדות שנבחרו (מתוך ה-450) הן מיפן (91 מסעדות), אם כי רק אחת מהן דורגה בין 20 הראשונות. המסעדה שהגיעה למקום הראשון השנה היא Iggy's מסינגפור, שנה לפני כן הייתה זו האטליה של ז'ואל רובישון בהונג קונג, ובשנתו הראשונה של המדריך הייתה זו מסעדת Iggy's. השף היחידי שכמה ממסעדותיו מדורגות בין העשרים הראשונות הוא ז'ואל רובישון שמסעדות עם מסעדות האטליה שלו בהונג קונג ובטוקיו ומסעדת רובישון א-גאלרה במקאו.

המדריך הקים קרן מלגות לטבחים צעירים מהארצות המופיעות במדריך, והוא מממן להם קורס בישול בן 15 חודשים בבית הספר At-Sunrice Global Chef Academy בשיתוף עם בית הספר.
המדריך יזם פעילות התנדבותית, הוא איגד 57 מסעדות שנתבקשו להרכיב תפריט שהוגש בהן באוגוסט, 15% אחוזים מהכנסות הארוחות הלכו לארגון תוכנית המזון העולמית במטרה להילחם ברעב באסיה ויוקדשו לילדים רעבים במזרח טימור.

## לקריאה נוספת

* **The Mielle Guide: Your Guide to Asaia's Best Restaurant's 2009/2010**, Ate Media Pte Ltd, Singapore, 2010, 180 pp.


## קישורים חיצוניים
 בארכיון האינטרנט
* רשימת המסעדות הטובות באסיה לשנת 2011/2010
* רשימת המסעדות הטובות באסיה לשנת 2010/2009
* המסעדות הטובות באסיה לשנת 2009/2008

קטגוריה:מדריכי מסעדות
קלמנס נייתן

**קלמנס ניומן נייתן** (אנגלית: **Clemens Neumann Nathan**; 24 באוגוסט 1933 - 2 ביוני 2015) היה סוחר טקסטיל, איש ציבור ופעיל זכויות אדם יהודי-בריטי.

## חייו
נולד בהמבורג שבגרמניה וברח עם משפחתו לבריטניה בעקבות עליית הנאצים לשלטון.

שימש כיועץ לרנה קאסן כשהיה נשיא הארגון היהודי כל ישראל חברים. בין השנים 1983 ל-1989 היה סגן נשיא ההתאחדות האנגלו-יהודית. בין השנים 1998 ל-2003 ייסד ועמד בראש המרכז לקשר נוצרי-יהודי בעיר קיימברידג'.

למחייתו עוסק בסחר בטקסטיל. הוא שימש כסגן נשיא של מכון הטקסטיל (Textile Institute). בשנת 1987 קיבל את מדליית מכון הטקסטיל בעבור תרומה לתעשיית הטקסטיל. בשנת 1994 נעשה עמית כבוד בבית הספר לעיצוב שנקר וחבר בוועד המנהלים הבינלאומי של בית הספר. הוא חבר בהנהלת ועידת התביעות היהודיות נגד גרמניה.

בעבר שימש כסגן נשיא של המרכז ללימודים יהודיים-גרמניים באוניברסיטת ססקס.

משנת 2004 עמד בראש "מרכז קלמנס נייתן למחקר" הנקרא על שמו, המשמש כזרוע המחקר של מועצת הארגונים היהודיים העולמיים, ארגון זכויות אדם יהודי המשמש יועץ לאו"ם. מטרת המרכז היא לקדם את נושא זכויות האדם. המרכז מקיים כנסים, יוזם מחקרים ומוציא לאור ספרים.

בשנת 2006 יצא ספר מאמרים, "For the Sake of Humanity: Essays in Honour of Clemens N. Nathan", בעריכת פרופסור רפאל ולדן, לכבודו של קלמנס.

בשנת 1966 הוענק לו תואר "אביר" במסדר ההצטיינות של הרפובליקה של איטליה.

## מספריו

* **The Changing Face of Religion and Human Rights: A Personal Reflection**, Martinus Nijhoff Publishers, 2009


## קישורים חיצוניים
* ביוגרפיה
* מכון המחקר קלמנס נייתן
* ראיון עמו

קטגוריה:אנשי עסקים יהודים בריטים
קטגוריה:פעילים חברתיים יהודים
קטגוריה:פעילים חברתיים בריטים
קטגוריה:יועצים לאו"ם
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1933
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2015
שרה טל

**שרה ליס (טל)** (נולדה ב-1936) היא דוגמנית ישראלית לשעבר, מלכת היופי לשנת 1956. נדבנית המתגוררת בארצות הברית.

## ביוגרפיה
נולדה כשרה בינשטוק. למדה בתיכון חדש, ובגיל 20, בהיותה סטודנטית לכלכלה, זכתה בתואר מלכת היופי של ישראל. ייצגה את ישראל בתחרות מיס תבל 1956 שנערכה בלונג ביץ', והעפילה לשלב חצי הגמר, אליו הגיעו 15 המועמדות הסופיות.

במשך שנתיים, באמצע שנות ה-50 של המאה ה-20 התרימה למען ישראל מטעם הבונדס בסכומים מצטברים של מיליוני דולרים.

היא נשואה פעם שנייה, ואם לשתי בנות מבעלה הראשון, איש עסקים אמריקאי.

תרמה יחד בעלה השני, המיליונר האמריקאי ביל ליס, מלגות לסטודנטים ישראלים ומיליוני דולרים להקמת מרכז בניו יורק לטיפול בסרטן השד, לאחר שטל החלימה מהמחלה, בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מלכות היופי
קטגוריה:בוגרות תיכון חדש
קטגוריה:בוגרי תיכון חדש
קטגוריה:מהגרות מישראל לארצות הברית
קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:נדבניות ישראליות
קטגוריה:נדבנים ישראלים
קטגוריה:משתתפות בתחרות מיס תבל 1956
קטגוריה:ערכים שנערכו במסגרת מיזם ויקי נשים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1936
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1936
אפוסטולוס קאלדארס

**אפוסטולוס קאלדארס** (יוונית: **Καλδάρας Απόστολος**; 7 באפריל 1922 – 4 ביולי 1990) היה מלחין, משורר, נגן גיטרה ובוזוקי יווני, שנחשב לאחד מהמלחינים והמשוררים הפורים והפופולרים ביוון לאחר מלחמת העולם השנייה.

## ביוגרפיה
נולד בטריקלה שביוון. אמו הייתה פליטה כתוצאה ממלחמת יוון–טורקיה. הוא נסע לסלוניקי ללמוד חקלאות אך נטש את לימודיו. בשנת 1945 התיישב בפיראוס ולאחר מכן באתונה, ואז החל לכתוב את שיריו הראשונים. בשנת 1972 כתב שיר אודות אסיה הקטנה יחד עם פיתגורס פאפאסטמטיו.

הוא נפטר בשנת 1990. במהלך הקריירה כתב ב-1,200 שירים. בנו, קוסטאס, הוא גם זמר.

בין שיריו שזכו לפרסום בגרסה עברית:
*"רעיה" וכן "כמו שיכור" - בביצוע זוהר ארגוב
*"רוחות מלחמה" - בביצוע יהודה פוליקר באלבום "עיניים שלי"
*"די לי" בביצוע ארז לב ארי והחליפות.

## קישורים חיצוניים

* ראיון עמו ביוטיוב
* ביוגרפיה ביוונית
* ביוגרפיה ביוונית

קטגוריה:זמרים יוונים
קטגוריה:זמרים השרים ביוונית
קטגוריה:מלחינים יוונים
קטגוריה:יוונים שנולדו ב-1922
קטגוריה:יוונים שנפטרו ב-1990
רונית רינת

**רונית רינת** (נולדה ב-1946) היא מלכת היופי של ישראל וסגנית שנייה של מיס תבל לשנת 1964.

## ביוגרפיה
רינת נולדה וגדלה בחיפה כבת לסוחרי תכשיטים אמידים. נולדה בשם "רונית רכטמן"

בגיל 17 זכתה במקום הראשון בתחרות דוגמנות. כפרס נשלחה לקורס דוגמנות בפריז. צילום שלה בבגד ים, שהתפרסם בעיתונות באירופה ובישראל, גרם לסילוקה ממכללה למורות שבה למדה.

שנה לאחר מכן זכתה בתואר מלכת היופי של ישראל. ולאחר שנבחרה אמר אחד השופטים "היא נבחרה פה אחד יש לה יופי בלתי רגיל ונדיר".

באותה שנה נבחרה כסגנית שנייה של מיס תבל בתחרות שנערכה במיאמי ביץ', פלורידה.
אחותה הבכורה, אביבה, השתתפה בתחרות מלכת היופי כמה שנים לפניה, וזכתה בתואר סגנית מיס חיפה.

כמלכת היופי של ישראל היא השתתפה באירועים בארצות הברית, ובאחד מהם הכירה את ד"ר ג'ק ויינטראוב, גינקולוג יהודי-אמריקני עשיר, שהיה מבוגר ממנה בעשרים שנה, וחיזר אחריה נמרצות. לאחר מכן התגייסה לצה"ל, אך כעבור כמה חודשים הגיע ויינטראוב אחריה לישראל. השניים נישאו במלון דן כרמל, היא השתחררה מצה"ל ועברה בגיל 19 להתגורר עם בעלה בבית מפואר בבוורלי הילס. נולדו להם שלושה ילדים. רינת עסקה בעבודה קהילתית, וגם פתחה חנות לבגדי מעצבים.

ב-2001 נפטר בעלה מסרטן, והיא שבה לישראל. בישראל פגשה את הפסיכולוג מוטי פלג, שפנה אליה, וסיפר לה שידע כבר בגיל 17 שהיא תהיה אשתו, לאחר שראה את תמונתה בשבועון "לאשה",  כשזכתה בתואר מלכת היופי. כעבור שנתיים וחצי, ב-2006, הם נישאו בחיפה. הם גרו בארצות הברית וב־2015 חזרו לישראל.

בישראל הוציאה רינת ספר בשנת 2017 בשם "סיפורים מהלב", בהוצאה לאור של סטימצקי, בספר נכלל סיפורה האישי על אונס שעברה בעת שגרה בבוורלי הילס, במהלך תקופת פרידה קצרה מבעלה הראשון. כתוצאה מהאונס היא נכנסה להיריון, ובעלה הגינקולוג ביצע את ההפלה, והם חזרו לחיות יחד.

רינת הקימה בישראל את עמותת "מעגל הקשבה".

## קישורים חיצוניים

*
*שנות השישים-מלכות היופי באתר ynet
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מלכות היופי
קטגוריה:דוגמניות ישראליות
קטגוריה:דוגמנים ישראלים
קטגוריה:מהגרות מישראל לארצות הברית
קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:משתתפות בתחרות מיס תבל 1964
קטגוריה:נפגעי ונפגעות תקיפות מיניות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1946
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
הוצאת מרטינוס נייהוף

שמאל|ממוזער|250px|לוגו ההוצאה
**הוצאת מרטינוס נייהוף** (**Martinus Nijhoff Publishers**) היא הוצאה לאור שהוקמה באמצע המאה ה-19, אשר מתמחה בספרות מקצועית בנושאי המשפט ההומניטרי, זכויות האדם, משפט בינלאומי ויחסים בינלאומיים. ההוצאה נרכשה על ידי הוצאת בריל וכיום פועלת כהוצאה נפרדת בתוכה.

ההוצאה הוקמה על ידי המשורר והמסאי ההולנדי מרטינוס נייהוף, תחילה כחנות ספרים קטנה בעיר האג בשנת 1853 המתמחה בספרים נדירים. 

מדי שנה מוציאה לאור ההוצאה כ-20 כתבי עת וכ-120 ספרים. עד כה יצאו בהוצאה מעל 2,000 ספרים.

## קישורים חיצוניים
* אתר ההוצאה
* אודות ההיסטוריה של ההוצאה

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:הוצאות ספרים
חווה לוי

**חווה לוי** (נולדה ב-1951) היא דוגמנית ומעצבת ישראלית. מלכת היופי של ישראל לשנת 1969.

## ביוגרפיה
לוי נולדה בחיפה למשפחה קשת יום בת ארבעה ילדים, אביה היה פועל בממגורות דגון ואמה עקרת בית, אמה הייתה בגטו ורשה, היא ויתרה על לימודיה בתיכון עיוני והלכה ללמוד בבית ספר לפקידות ועבדה כפקידה.

ב-1969 היא נבחרה למלכת היופי של ישראל, וכסגנית שלישית של מיס תבל.

היא התגוררה בניו יורק, פריז ואיטליה והייתה דוגמנית בינלאומית וניהלה בוטיק של מעצב איטלקי.

היא נישאה למעצב גי פיליפ וממנו נולדה לה בת, אלכסנדרה. לאחר מכן נישאה לאיש חיי הלילה של תל אביב רפי שאולי ונולד להם בן משותף. היא שימשה גם כמעצבת בגדים וניהלה זוגיות עם רוברטו קוואלי.

לוי היא דודתו של הסופר רן לוי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מלכות היופי
קטגוריה:מעצבות ישראליות
קטגוריה:מעצבים ישראלים
קטגוריה:משתתפות בתחרות מיס תבל 1969
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1951
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
שביט ויזל

**שביט ויזל** (נולדה ב-2 בפברואר 1990) היא דוגמנית ישראלית. מלכת היופי של ישראל לשנת 2010.

## ביוגרפיה
ויזל נולדה באשקלון. אמה מרסל, עלתה ממרוקו בשנת 1961, והיא אחות במקצועה. אביה אבי, צבר ממוצא הונגרי, והוא יועץ לעסקים. כשהייתה בת שש עברה עם משפחתה להתגורר בקיבוץ בארי שבנגב המערבי. לה אח צעיר בשם נריה. התחנכה בבית הספר התיכון נופי הבשור, במגמת צילום וגרפיקה. סבתה מצד אביה היא ניצולת שואה.

שירתה בצה"ל בחיל התקשוב וכתומכת לחימה במגלן. סיימה לימודי הוראה לחינוך בגיל הרך במכללת סמינר הקיבוצים. לפני כן, סיימה לימודי משחק מול מצלמה אצל גלית רוזנשטיין.

### קריירה
בגיל 20, כחיילת, השתתפה בתחרות מלכת היופי וזכתה בתואר. לאחר זכייתה יצאה לייצג את ישראל בתחרות מיס וורלד (מיס עולם) שנערכה באותה שנה בסין, אך-לא העפילה לשלבים המתקדמים.

כדוגמנית צעדה על המסלול בשבועות האופנה במילאנו, בפריז, בלונדון, ובניו יורק.

היא הצטלמה לקמפיינים של בגדי ים, הלבשה תחתונה, איפור ובישום, שמלות כלה, לחברות אופנה ישראליות ולמעצבים מפורסמים בישראל ומחוצה לה, ובהם "גו אנדר", "משכית", "לי גרבנאו", "Jump", "חגית טסה", "שול", "רונן חן", "Pandora", "גוטקס", "אליאן סטולרו", "JANET & JANET", "דיסקרט", "קסטרו", "רוברטו קוואלי", "אלון ליבנה", "ריבוק" ו"ג'ורג'ו ארמני".

ב-2017 נבחרה להנחות את התוכנית "דוגמניות מבשלות" בערוץ האוכל. בנוסף, נבחרה להוביל את קמפיין מתחם האופנה של "גינדי TLV", נבחרה על ידי רות דיין לפרזנטורית של בית האופנה המיתולוגי "משכית", ונבחרה להוביל את קמפיין סדרת המשקאות החריפים של "רוברטו קוואלי".

כיכבה על השערים של כתבי העת הישראליים: "בלייזר", "נשים", "מנטה", "זמנים מודרניים", "זמנים בריאים", "פנאי פלוס", "מגזינה", "לאשה".

ב-2010 שיחקה בתור עצמה בתוכנית "שבוע סוף החדש" בערוץ 2 של רשת.

ב-2014 שיחקה בסרט הדרמה הרומנטית "כביש 40 דרום" בבימויו של אלדד בוגנים.

מאז 2019 שימשה ככתבת חוץ בתוכנית "על הסט עם נועה תשבי" בערוץ החיים הטובים.

ב-2020 דורגה במקום השלישי בסקר הגולשים למלכת העשור האהובה של מערכת מלכות היופי של "לאשה".

### חיים אישיים
ב-24 במרץ 2016 נישאה ליזם והמוזיקאי אוהד בן-נון (התמודד ב"דה וויס"). במרץ 2022 נולדה בתם המשותפת ובהמשך השנה עברו להתגורר במושב עדנים שבשרון. בפברואר 2024 דווח כי ויזל ומשפחתה החליטו לרדת מישראל באופן זמני – לקפריסין – בין השאר, עקב המצב הביטחוני במדינה, וכן בשל "הזדמנות עסקית" של בעלה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:דוגמניות ישראליות
קטגוריה:דוגמנים ישראלים
קטגוריה:מלכות היופי
קטגוריה:משתתפות בתחרות מיס עולם
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:בארי: אישים
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:בוגרי תיכון אזורי מעלה הבשור
קטגוריה:בוגרות סמינר הקיבוצים
קטגוריה:בוגרי סמינר הקיבוצים
קטגוריה:אישים ממוצא יהודי-מרוקאי
קטגוריה:אישים ממוצא יהודי-הונגרי
קטגוריה:פרזנטוריות ישראליות
קטגוריה:אשקלון: אישים
קטגוריה:עדנים: אישים
קטגוריה:נשות הקיבוץ
קטגוריה:נשות המושב
קטגוריה:קפריסין: אישים בספורט
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1990
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1990
גנג'ה

**גנג'ה** () היא עיר בצפון-מערב אזרבייג'ן הממוקמת בפאתי הרי הקווקז על שפת נהר גיינדג'אי (יובל של נהר הקורה), כ-300 ק"מ צפון-מערבית לבאקו בירת אזרבייג'ן. העיר מהווה מרכז של אראן (Arran)  - חבל היסטורי בקווקז. בשנת 1804, עם סיפוחו של האזור ל, שונה שם העיר  ל"יליזבטפול" לכבוד יליזבטה, אשת אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה. בשנים 1935–1989 נקראה העיר "קירובאבד" על שם סרגיי קירוב. לפי אומדן רשמי מתאריך 1 בינואר 2025, התגוררו בעיר כ-354,500 בני אדם, מה שהופך אותה לעיר השלישית בגודלה באזרבייג'ן, אחרי באקו וסומגאיט.

## היסטוריה
העיר הוקמה בשנת 859 כתחנת מעבר על דרך המשי, למרות שעוד קודם לכן היה המקום מיושב. עם היחלשות הח'ליפה, הוקמו באזור ממלכות עצמאיות, וגנג'ה הייתה לבירה של אחת מהן. העיר הייתה ידועה בבעלי המלאכה שעבדו בה. במחצית המאה ה-11 התחיל האזור לסבול מפלישת סלג'וקים. בשנת 1086 הם כבשו את העיר, שלטו באופן מלא בעיר ובאזור כולו, במקום השושלת של שליטים מקומיים.  במחצית המאה ה-12 עבר האזור לשליטתה של גאורגיה, שנמשכה עד לפלישת המונגולים לאזור. בשנת 1139 העיר נהרסה כליל ברעידת אדמה חזקה.

במאות ה-12 וה-13 נעשתה העיר לבירת הממלכה הסלג'וקית המקומית. זו הייתה תקופת הזוהר של העיר. המוצרים של בעלי המלאכה שלה היו ידועים בכל האזור. במשך מספר שנים היה השטח חלק מהאימפריה העות'מאנית. בשנת 1747 הוקמה חאנות גנג'ה החזקה, שהייתה צריכה לנהל מדיניות זהירה, בהיותה ממוקמת בין האימפריה הרוסית לבין ממלכת פרס. במסגרת מלחמת רוסיה–פרס (1804–1813), כבשו הרוסים, בפיקוד פאבל ציציאנוב, את העיר. הממלכה העצמאית בוטלה, ושטחה הועבר לאימפריה הרוסית. שם העיר שונה ל"יליזבטפול" לכבוד אשת אלכסנדר הראשון. 
בשנת 1868 נעשתה העיר למרכז גוברניית יליזבטפול. בשנת 1868 נבנתה מסילת ברזל, שחיברה אותה  לבאקו, טביליסי ובתומי.
בהתאם למפקד אוכלוסין משנת 1892 הייתה בעיר אוכלוסייה מעורבת: מתוך כ-26 אלף התושבים, כ-14 אלף היו מוסלמים ו-10.5 אלף ארמנים. בשנת 1905 היו מהומות אתניות בעיר, שבעקבותיה התמקמו הארמנים בגדה השמאלית של הנהר, והאוכלוסייה המוסלמית התרכזה בגדה הימנית.
בשנת 1920 נכבשה העיר על ידי כוחות של הצבא האדום. בתקופה הסובייטית התפתחה העיר ונעשתה למרכז תעשייתי ותרבותי. עם תחילת מלחמת נגורנו קרבאך גם בעיר זה החלו מהומות אתניות. כתוצאה מכך, כל האוכלוסייה הארמנית עזבה את העיר.

## בניינים בולטים
* המאוזוליאום של ניזאמי  - הוקם בשנת 1991 לזכרו של המשורר חכים ג'מאל א-דין נזאמי.
* אכסניית הסוחרים של שאה עבאס.
* מסגד שאה עבאס  - המסגד הגדול בעיר שנבנה בשנת 1606.

## ערים תאומות
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אזרבייג'ן: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-9
הסכם טורקמנצ'אי

[ממוזער|הפסדי השטח של האימפריה הפרסית לאחר [הסכם גוליסטן (1813) והסכם טורקמנצ'אי (1828)]]
**הסכם טורקמנצ'אי** (ברוסית: **Туркманчайский договор**, בפרסית: **عهدنامه ترکمنچای**) היה הסכם שלום שנחתם בין האימפריה הרוסית לבין האימפריה הפרסית (سلسله قاجاریه), ב-21 בפברואר 1828, בכפר טורקמנצ'אי שבאיראן, במטרה לסיים את מלחמת רוסיה-פרס (1828-1826). 

כמו ההסכם הקודם בין המדינות, ההסכם נחתם לאחר הפסדים כבדים של האימפריה הפרסית בשדה הקרב. בצד האימפריה הרוסית על ההסכם חתום איוואן פסקביץ', מצד הפרסים - שר החוץ פתח עלי שאה. אלכסנדר גריבוידוב היה בין הפעילים המרכזים בהסדרת תנאי ההסכם. ביחד עם הסכם גוליסטן, הסכם זה נחשב אחד המשפילים בהיסטוריה הפרסית המודרנית.

## תנאי ההסכם
* לאימפריה הרוסית מועברים שטחים של חאנות ירוואן (רוב שטחה של ארמניה של היום) ושטחים נרחבים שכלולים עתה באזרבייג'ן.
* האימפריה הרוסית מקבלת פיצוי כספי על עלויות המלחמה.
* הפרסים מאבדים זכויות שיט בים הכספי.
* לרוסים תהיה זכות לשליחת משלחות לכל מקום בפרס, ולסוחרים רוסים תהיה זכות לנהל מסחר בכל תחומי פרס.
* תושבי פרס המעוניינים בכך, רשאים לעבור לתחום רוסיה במהלך השנה הקרובה.
* רוסיה הכירה בעבאס מירזא כיורש העצר.
* האימפריה הפרסית מתנצלת באופן רשמי על הפרת הסכם גוליסטן.

## השלכות ההסכם
עם היוודע על תנאי ההסכם, החלו מהומות בבירת פרס. ב-11 בפברואר 1829 השגרירות הרוסית נכבשה על ידי ההמון, בעקבות עימות דיפלומטי הקשור לאחד מסעיפי ההסכם. כמעט כל עובדי השגרירות, כולל השגריר אלכסנדר גריבוידוב נהרגו.

כתוצאה מההסכם, כ-80 אלף ארמנים תושבי פרס הועברו לשטח שהועבר לשליטה רוסית.

ההסכם עיצב את הגבול בין שתי המדינות עד לתחילת המאה ה-20 וכן את גבולה הדרומי של ברית המועצות באזור. גבול זה לא השתנה גם עם הקמת ארמניה ואזרבייג'ן העצמאיות.

## קישורים חיצוניים

* ההסכם 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:האימפריה הרוסית: אמנות והסכמים
קטגוריה:איראן בימי שלטון השושלת הקאג'ארית
קטגוריה:איראן: אמנות והסכמים
קטגוריה:גאורגיה: היסטוריה
קטגוריה:אזרבייג'ן: היסטוריה
קטגוריה:ארמניה: היסטוריה
קטגוריה:קווקז: היסטוריה
קטגוריה:מלכות המשנה של הקווקז
קטגוריה:אמנות והסכמים במאה ה-19
טורקמנצ'אי