open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
האנדרטה לזכר החיילים היהודים בצבא האדום במלחמת העולם השנייה

**האנדרטה לזכר החיילים היהודיים בצבא האדום במלחמת העולם השנייה** היא אתר הנצחה בבית הקברות הצבאי בהר הרצל בירושלים לזכר הלוחמים היהודיים שנפלו במהלך שירותם בצבא האדום של ברית המועצות בין השנים 1941–1945 במהלך מלחמת העולם השנייה.

האנדרטה הוקמה ביוזמת יהודי ארגון החיילים המשוחררים של הצבא האדום במלחמת העולם השנייה. את האנדרטה עיצב האדריכל יצחק רחלין והמהנדס זאב קריב והיא נחנכה בתאריך י"ד בחשוון תש"ן 12 בנובמבר 1989. בצמוד אל האנדרטה מצויה האנדרטה לזכר החיילים היהודים בצבא הפולני במלחמת העולם השנייה. 

## מבנה האנדרטה
האנדרטה משופעת מכיוון דרום אל צפון על גבי צלע ההר ומעוצבת בתור קיר שגובהו 3 מטרים המחולק לשלושה חלקים: בצידו הימני קיר שגובהו 5 מטרים העשוי אבן ערד אדומה הניצב בצורה אופקית ובראשו מנורה בעלת שבעה קנים ובתחתיתו חקוקה הכתובת: **לזכר מאתיים אלף הלוחמים היהודים שנפלו בשורות הצבא האדום במלחמת העולם השנייה**. בחלקו האמצעי של הקיר חומה המצופה אבן ירושלמית מעובדת ועליה כתובות באותיות מתכת הפסוק: **למען דעת דורות בני ישראל - שופטים ב**', מתחת לפסוק כתוב ברוסית: "**לוחמים יהודים שנפלו בקרבות נגד הנאצים בשורות הצבא הסובייטי"**. בחלקו השמאלי של הקיר מעוצבות בשש אבני ערד אדומות הספרות "200,000". לפני הקיר ניצבת רחבת טקסים ובצדה השמאלי קבועות אבנים מסותתות ההולכות ונעשות קטנות - סמל לאנשים שהיו לעפר ולידה קסדה עם רובה. בסמוך לרחבה ניצב גרם מדרגות ולצידם שתי אבנים מוגבהות ועליהן מסותתות הכתובת "**1941-1945 תש"א-תש"ה**" מתחת לתאריך מצויים סמלי חילות הצבא האדום עשויים מתכת.  

אתר הנצחה נוסף לזכר חללי הצבא האדום, אנדרטת הניצחון, נמצא בעיר נתניה.

## גלריה

קובץ:אנדרטת הנופלים היהודים בצבא הרוסי - הר הרצל.jpg
קובץ:A Monument to 200000 Jewish fighters who fell in the Red Army during World War II (14262761120).jpg
קובץ:אנדרטת הצבא האדום בהר הרצל - 1.jpg
קובץ:אנדרטת היהודים בצבא האדום - הר הרצל - 1.jpg


## ראו גם
* הצבא האדום
## קישורים חיצוניים

* חיילים שלחמו בצבא האדום כתבה באתר "Jewish Daily forward"

קטגוריה:אנדרטאות בבית הקברות הצבאי בהר הרצל
קטגוריה:ישראל: הנצחת חיילים יהודים בצבאות זרים
חיילים היהודים בצבא האדום
יהודים במלחמת העולם השנייה
יהודים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:יהודים אנשי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה
בנסון

**בנסון** (Benson) הוא שם משפחה שמקורו באנגלית ומשמעותו בנו של בן.

קטגוריה:שמות משפחה
סמארטווינגס (חברה)

שמאל|ממוזער|250px|מטוס בואינג 737-800 של החברה
**סמארטווינגס** היא חברת תעופה צ'כית שבסיסה המרכזי נמצא בנמל התעופה ואצלב האוול שבפראג. החברה מפעילה טיסות שכר ליעדי נופש ומחכירת מטוסים עם צוותם לחברות תעופה אחרות.

בנוסף, בשנת 2017 השלימה החברה את רכישת 98% ממניותיה של חברת התעופה הצ'כית צ'ק איירליינס.

## צי המטוסים
צי המטוסים של החברה, נכון ליולי 2025:

## פעילות החברה בישראל
החברה מפעילה בין 3–4 טיסות שכר שבועיות בקו פראג-תל אביב בעונת הקיץ ו-3 טיסות שבועיות סדירות מפראג באמצעות החברה הבת סמארטווינגס כל השנה באמצעות מטוסי 737-800/900ER/MAX 8. החברה הפעילה בעברה 2 טיסות שכר שבועיות עונתיות בין בודפשט לתל אביב וטיסת שכר שבועית עונתית בין ברטיסלאבה לתל אביב אשר הופעלה באמצעות חברת הבת סמארטווינגס.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות צ'כיות
קטגוריה:צ'כיה: תעופה
קטגוריה:חברות לטיסות חסך
קטגוריה:אירופה: חברות תעופה
אליהו מירב

**אליהו (אלי) מירב** (1950 – 20 בנובמבר 2024) היה פוליטיקאי חרדי שכיהן כראש הראשון של המועצה המקומית עמנואל (1985–1990).

## ביוגרפיה
אליהו מירב נולד במצרים ב־1950. בשנת 1954 עלה עם משפחתו לישראל. תחילה התיישבה המשפחה ברמתיים, וכעבור זמן עברה לבית אלפא. התגייס לחיל האוויר, ובתקופת מלחמת יום הכיפורים שירת בצוות אוויר של לוחמה אלקטרונית. זמן קצר לאחר מכן נישא לחנה הרמן. באותה תקופה חזר בתשובה, ובמשך ארבע שנים למד בישיבת הנגב בנתיבות. בסוף שנות ה-70 עבר להתגורר בשכונת מטרסדורף בירושלים ולמד בישיבת חברת אהבת שלום.

בתחילת שנות ה-80 נעשה חסיד ברסלב, ובהמשך עבר להתגורר בעמנואל, שהייתה בשלבי הקמתה הראשונים. לאחר מכן התקרב לרב אליעזר ברלנד ועבר לגור בירושלים.

### קריירה
עם הכרזתה של עמנואל כמועצה מקומית, בשנת 1985, נבחר מירב בבחירות פנימיות לעמוד בראשה. בבחירות לא הוענקה זכות בחירה לנשים, והממונה על היישובים היהודים ביו"ש טען שהן מנוגדות לחוק. מירב מונה על ידי משרד הפנים כראש מועצה ממונה. בתקופת כהונתו כראש המועצה נאלץ להתמודד עם ההשלכות של קריסת חברת "כוכב השומרון" שיזמה והקימה את היישוב. בבחירות הבאות בנובמבר 1989 התמודד מטעם מפלגת ש"ס והפסיד לשמואל זייבלד. בקדנציה שלאחר מכן כיהן כסגן ראש המועצה.

באמצע שנות ה-90 פרש מהחיים הציבוריים בעמנואל ועבר להתגורר בירושלים. שימש כראש כולל ברסלב במודיעין עילית. בשנת 2010 נבחר כחבר בהנהלה החדשה של ישיבת שובו בנים.

### חיים אישיים
לאחר פטירת אשתו חנה נישא בשנית. ב-13 בדצמבר 2018 נהרג בנו החורג, סמל , לוחם בגדוד נצח יהודה, בפיגוע בטרמפיאדה הסמוכה למאחז גבעת אסף שבבנימין.

ב-20 בנובמבר 2024 נפטר לאחר מאבק במחלת הסרטן.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי מועצת עמנואל
קטגוריה:פוליטיקאים ישראלים שחזרו בתשובה
קטגוריה:חסידי ברסלב
קטגוריה:ישראלים ילידי מצרים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:בוגרי ישיבת הנגב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2024
רב דימי מנהרדעא

**רב דימי מנהרדעא** היה אמורא בבלי בדור החמישי לאמוראי בבל, מגדולי חכמי ישיבת נהרדעא.

## ביוגרפיה
רב דימי מנהרדעא מוזכר פעמים בודדות בתלמוד. אחת מפסקיו מתייחסת להוראת בית דין שעליה מביאים בית פר העלם דבר של ציבור, והוא פסק שאין הוראה נחשבת להוראה עד שיאמרו בית הדין מפורש כי מדובר בהוראה גמורה למעשה "מותרים אתם לעשות" וכן נפסקה ההלכה. הוראותיו גם מובאות בהלכות איסור והיתר, וכן לומדים ממעשיו הלכות למעשה.

מסופר בתלמוד, כי רב דימי מנהרדעא הביא גרוגרות בספינה כדי למכור אותן בשוק. אמר הריש גלותא לרבא: לך ובדוק את רב דימי, אם תלמיד חכם הוא, ואם כן יכריזו שלא ימכור איש בעיר גרוגרות לפני שהוא יגמור למכור את סחורתו. אמר רבא לרב אדא בר אבא: לך בדוק אותו בשאלות לראות אם הוא תלמיד חכם. הלך רב אדא ושאל אותו: פיל שבלע כפיפה מצרית, והקיאה דרך בית הרעי, מהו? ולא ידע רב דימי להשיב לו. שאל רב דימי את רב אדא: האם אתה הוא רבא? רב אדא הכהו לרב דימי על סנדלו ואמר לו: ביני לרבא יש הבדל גדול. בכל אופן, על כרחך אני רבך, ורבא הוא הרב שלי. נמצא שרבא הוא הרב של רבך. לא הכריזו שאף אחד לא ימכור גרוגרות בלעדיו, ולא קנו ממנו, ונפסדו הגרוגרות שלו. רב דימי בא לרב יוסף והתאונן לפניו על מה שעשו לו. אמר לו רב יוסף: מי שלא נמנע מלהפרע על הבזיון שעשו למלך אדום אף על פי שהיה גוי אדומי, כל שכן שלא ימנע מלהפרע ממי שגרם לך צער! וכמו שכתוב . נפטר רב אדא בר אבא.

במסכת בבא בתרא מובאת דעתו של רב דימי, כי יש להעדיף מלמד תינוקות שמדייק בלימודו למרות שאינו "גורס"- לא מספיק לעבור על הרבה חומר, מכיוון ששבשתא כיוון דעל על.

על תלמידיו נמנה אמימר, בן ישיבת נהרדעא.

### מקום קבורתו על פי המסורת
על מקום קבורתו, מופיע בספר הגלגולים: "בכפר אבנית יש שם מערה, שבה קבורים אביי ורבא. והנה הפתח לצד מערב, ובתוכה הרבה כוכים, הנה בכוך שבקרן מזרחית דרומית ממש, שם קבור אביי. והכוך הסמוך לו העומד בצד דרום ממש, שם קבור רב דימי מנהרדעא. והכוך הסמוך לו אשר בצד דרום ג"כ, והוא כוך יותר רחב מכוך ר' דימי הנזכר, ושם קבור רבא, והוא בכוך האמצע שבצד דרום, ושאר הכוכין לא הגיד לי מה הם". בעקבות דברים אלו של האריז"ל, שלפי המקובל נכתבו על ידי תלמידו רבי חיים ויטאל ברוח הקודש, ידועה מערה זו כ"מערת אביי ורבא".

## קישורים חיצוניים
* 
## הערות שוליים

דימי
קטגוריה:תלמידי אביי
קטגוריה:תלמידי רבא
ישראל בן זאב (שומר)

**ישראל בן זאב (לויפר)** (1905–1938) היה שומר יערות של קרן קיימת לישראל שנרצח על ידי ערבים ועצמותיו התגלו רק לאחר עשרות שנים.
## חייו
הוא נולד ביסוד המעלה. בשל קשיים כלכליים במשק החקלאי עבר לפתח תקווה ועבד בפרדסים. שם נישא ונולדו לו בן ובת. לאחר מספר שנים החל לעבוד כשומר יערות בעמק זבולון. הוא עבר עם משפחתו לעכו אבל בגלל בעיות ביטחוניות התיישב בשכונת סביניה (כיום נמצאת בקריית ביאליק). הוא ידע ערבית שוטפת ואף לבש בתפקידו בגדים ערביים כמו כאפיה וגלביה. הוא היה מקובל על הערבים שקראו לו בעקבות בנו זאב - "אבו דיב".

בתחילת חודש אוגוסט 1938 מסר בן זאב את סוסתו ליום אחד לידיד ערבי מהכפר דאמון שגם הוא היה שומר והיה נאמן עליו. משהתמהמה להחזיר לו את סוסתו, יצא לכיוון דאמון ומאז נעלמו עקבותיו.

בנו זאב, בעזרתו של גיורא זייד (בנו של אלכסנדר זייד) עשה מאמצים רבים לגלות מה עלה בגורל אביו. ב-27 במרץ 1990 נמצאו עצמותיו במערה ליד מושב שכניה (מערת שכניה). הסתבר שהבדווים המקומיים ידעו במשך שנים רבות שבמערה קבור יהודי ואף כינו אותה "ביר אל יהוד".

החקירה העלתה שליד שכונת צור שלום של היום, נתפס בן זאב על ידי שלושה בדואים שביקשו להשתמש ברציחתו כ"כרטיס כניסה" לכנופיות. הוא נכבל והועבר למערה, במרחק של כ-15 ק"מ, שם נרצח וגופתו הוטמנה במערה.

שרידי העצמות הועברו לבדיקה פתולוגית שהוכיחה שהן עצמותיו של בן זאב. הוא הובא לקבורה ב-15 במאי 1990 ונקבר בבית הקברות סגולה בפתח תקווה בסמוך לקבר אשתו.

הקרן הקיימת לישראל הקימה בטיילת שכניה, מצפור לזכר ישראל בן זאב ובו סיפור חייו ורציחתו.

## קישורים חיצוניים

*
* 
*מצפור ישראל בן זאב בטיילת שכניה
*

קטגוריה:פרשיות רצח בארץ ישראל
קטגוריה:חללי היישוב במרד הערבי הגדול
קטגוריה:1938 בארץ ישראל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות סגולה
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1905
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1938
השקל הציוני

[ממוזער|שמאל|250px|"שקל הגאולה" משנת [תרע"ט 1919]]
[ממוזער|שקל משנת [תרצ"ה 1935]]
[ממוזער|שקל משנת [תש"א  1941]]

**השקל הציוני** או בקיצור **שקל** היה מטבע של ההסתדרות הציונית אשר הונהג על ידי דוד וולפסון לקראת הבחירות לקונגרס הציוני השני בשנת 1898. המטבע היה סמלי והומר בכל תפוצה לערך במטבע המקומי. מקור השם הוא במטבע העברי הקדום - "שקל".

השקל הציוני שימש עם היווסדה של התנועה הציונית הממוסדת בראשותו של בנימין זאב הרצל, ועד הקמת המדינה לציון מס חבר שנתי. ה"**שוקל**", היה מי שרכש שקל ציוני, ובלבד שמלאו לו 18 שנים, קנה את הזכות לבחור צירים לקונגרס הציוני למשך שנה. מי שמלאו לו 24 שנים זכאי היה גם להתמודד בעצמו. לפי מספר השקלים שנמכרו בכל מדינה נקבע מספר הצירים שהייתה זכאית לשגר לקונגרס. מטבע הדברים, בשנים שבהן לא נערכו בחירות לקונגרס הציוני צנחו מכירות השקל. אמנם השקל היה מטבע סמלי, אך כתעודה על תשלום המס ניתנה לכל שוקל חשבונית בצורת שטר, שעליו הופיעו דימויים שבטאו את תמצית הרעיון הציוני, ולעיתים צילום של מטבע ישראלי-יהודי עתיק.

השקל הציוני ביטא את הרצון החופשי של כל יהודי להשתתף בקביעת גורלו של עם ישראל, בשונה מהנהוג בקהילה היהודית בגולה, שם רוב ההחלטות התקבלו בידי מנהיגי הקהילה: החכמים, פרנסי הציבור או שבעת טובי העיר. בהתאם לאחוז רוכשי השקל ניתן היה להעריך את מעמדה של התנועה הציונית בקרב התפוצה. ההכנסות ממכירת השקל הציוני הסתכמו בסכומים נכבדים שאפשרו את תפקודה השוטף של ההסתדרות הציונית ומימון הוצאותיה המנהלתיות.

## יום השקל הציוני
קהילות שונות נהגו לקיים אירועים ואספות שונים לשם איסוף תרומות תחת הכותרת "**יום השקל הציוני**". 

לדוגמה, התנועה הציונית בבולגריה הכריזה במאי 1901 על ל"ג בעומר גם כחג ציוני בשם "יום השקל". בקהילת וידין נחוג חג זה מדי שנה. בדרך כלל נוהגים היו החוגגים בני תנועות הנוער ללבוש בגדי חג, לענוד סרט כחול לבן, לערוך תהלוכה שהחלה בבית הספר היסודי היהודי והסתיימה בבית הכנסת, שם נערכה תפילה חגיגית. בשנות ה-30 הפך יום השקל למעין הפנינג של כל בני הקהילה שלווה בנוסף לתהלוכה, בתחרויות ספורט, שירה ונאומים בקרב משתתפיו.

## קישורים חיצוניים

* הפרזנטור של הציונות, נאמן למקור, הספרייה הלאומית
* השקל הציוני, אתר הסוכנות היהודית
* שקל ישן, אלטנוילנד, תפוז בלוגים
* תרומה לשקל במרוקו בשנת 1930, עיתון L`Avenir Illustré, אתר עיתונות יהודית היסטורית 
* השקל הציוני שהונפק והופק במאוריציוס, עודד ישראלי, פליקר
* תמונה של שטר שקל משנתה השמינית של התנועה הציונית
*השקל הציוני, אתר אוצר התיישבות היהודים
*אלון לנדאו - שני צידי המטבע, השקל הציוני וכסף הקונגרס הציוני העולמי, דצמבר 2025

## ראו גם
*מחצית השקל

קטגוריה:ציונות
קטגוריה:מטבעות שיצאו משימוש
קטגוריה:מטבעות
אפוקליפסת במברג

שמאל|ממוזער|250px|עמוד 10 מתוך כתב היד
[שמאל|ממוזער|250px|[שני העדים, כפי שהם מתוארים בכתב היד]]
**אפוקליפסת במברג** (בגרמנית: **Bamberger Apokalypse**) היא כתב יד מהמאה ה-11 השמור כיום בספריית העיר במברג (בגרמנית: Staatsbibliothek Bamberg). כתב יד זה מכיל את ספר חזון יוחנן (ספר האפוקליפסה) מהברית החדשה, ומכאן שמו.
## היסטוריה
כתב היד נכתב בסקריפטוריום שבאי רייכנאו בין שנת 1000 לשנת 1020 בסגנון הדומה לכתבי יד האחרים שנכתבו ברייכנאו (כגון הפריקופס של היינריך השני).

אפוקליפסת במברג הוזמנה על ידי אוטו השלישי קיסר האימפריה הרומית הקדושה. כתב היד לא הושלם בעת מותו של אוטו השלישי, ועבודת הכנתו הסתיימה בזמן יורשו, היינריך השני אשר יחד עם רעייתו, קוניגונד מלוקסמבורג, תרם את כתב היד למנזר סטפנוס הקדוש בבמברג.

בכתב היד 106 עמודים, והוא מאויר ב-57 מיניאטורות (איורים), וב-100 אותיות תחיליות מאוירות.

בשנת 2003 נוסף כתב היד לרשימת "זיכרון העולם" של ארגון אונסק"ו כאחד מכתבי היד האוטוניים מרייכנאו.

## קישורים חיצוניים

* כתבי היד האוטוניאנים באתר זיכרון העולם של ארגון אונסק"ו

קטגוריה:כתבי יד מאוירים
קטגוריה:ספרי המאה ה-11
קטגוריה:ספר ההתגלות
קטגוריה:אפוקליפסה
שני העדים

[שמאל|ממוזער|250px|שני העדים, כפי שהם מתוארים ב[אפוקליפסת במברג, כתב יד מהמאה ה-11.]]
**שני העדים** הם שני נביאים המתוארים בספר חזון יוחנן (ספר ההתגלות) שבברית החדשה (פרק י"א, פסוקים 1 - 13).

על פי חזונו של יוחנן כותב הבשורה, באחרית הימים יגיעו שני עדים לנבא. הם ינבאו במשך 1,260 ימים (42 חודשים), במהלכם איש לא יוכל להזיק להם. בכל תקופת נבואתם תהיה בצורת, והם ישלטו בארץ, ויוכלו להביא מחלות על תושבי הארץ. רק לאחר שהם יסיימו להתנבא ניתן יהיה להרגם, ואז תגיע החיה ותהרוג את שני העדים לשמחתם של כל תושבי הארץ. גופות הנביאים יישארו מוטלות על הארץ שלושה וחצי ימים ולא יקברו, ולאחר מכן יקומו לתחייה.

בעקבות תחייתם תתרחש רעידת אדמה גדולה אשר תהרוג 7,000 איש ותהרוס עשירית מהעיר:

## זהות שני העדים
תאולוגים נוצרים דנו רבות בדבר זהותם של שני הנביאים, והאם מדובר בשני אנשים או במשל לכנסייה הנוצרית. בין היתר ישנן סברות כי מדובר בשניים מהשליחים או כי מדובר במשה ואליהו, או חנוך ואליהו (שכן שני אלה לא מתו אלא עלו לשמים).

הסוברים כי מדובר בסמלים מתייחסים לשני העדים כאל דמותם של ישראל והכנסייה הנוצרית, או של היהודים והגויים המאמינים בישו, כאלגוריה לשני חלקי התנ"ך הנוצרי: הברית הישנה והברית החדשה, או כסמל לחסד ורחמים.

הנביאים מתוארים כ"שני עצי זית ושתי מנורות", ותאולוגים נוצריים סבורים כי מדובר באלגוריה וכי עצי הזית מסמלים את הצדיקים או החסידים המתריעים על החטאים, ושתי המנורות מסמלים את אורו של ישו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ספר ההתגלות
ברוך הגבר (שיר)

**ברוך הגבר** הוא תחילתו של פסוק בספר ירמיהו, שהולחן במנגינות רבות ובהן בסגנון רוק, המושר בחתונות רבות בציבור הדתי ומלווה בריקוד שורות.

השיר מבוסס על פסוק בירמיהו: , ומופיע במאסף פסוקים בסוף ברכת המזון.

## לחנים
פסוק זה זכה לניגונים לפני מאות שנים והוא נמנה עם שלושת הניגונים של עובדיה הגר מהמאה ה-12.

את השיר ביצעה לראשונה, בשנות ה-80 של המאה ה-20, מקהלת הילדים עמודי שיש.

באוגוסט 1991 הפיצה להקת "שלוק רוק" קלטת שבה הושמע השיר בגרסת רוק. היו שטענו שמקור הלחן הוא בשיר I Will Follow Him  של פגי מארץ'  שפורסם בשנת 1963, אולם הלחן דומה גם לשיר Speedy Gonzales של פאט בון שפורסם שנה אחת קודם לכן ב-1962 (ובגרסתו המקורית של דוד דנטה בשנת 1961). השיר היה ללהיט וזכה לתפוצה רבה בחתונות ואירועים אחרים של הציבור הדתי והחרדי.

בניגוד לרוב הריקודים בחתונות במגזר הדתי, הריקוד של "ברוך הגבר" מלווה בריקוד שורות. הריקוד ספג התנגדות מצד רבנים בחלק מהישיבות אשר אסרו על השמעתו.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים המבוססים על התנ"ך
קטגוריה:שירי שנות ה-1980
קטגוריה:שירים חסידיים
האנדרטה לזכר החיילים היהודים בצבא הפולני במלחמת העולם השנייה

**האנדרטה לזכר החיילים היהודים בצבא הפולני במלחמת העולם השנייה** היא אתר הנצחה בבית הקברות הצבאי בהר הרצל בירושלים לזכר הלוחמים היהודים בצבא הפולני שנפלו במהלך מלחמת העולם השנייה.

כ-60,000 מתוך כ-150,000 חיילים יהודים בצבא הפולני נפלו בשבי, חלקם מצאו את מותם במחנות שבויים שהקימו הנאצים או הושמדו במחנות ריכוז והשמדה. אחרי נפילת פולין התנדבו עשרות אלפים ליחידות פולניות שפעלו במסגרת כוחות הברית כנגד הנאצים.

האנדרטה הוקמה בשנת 1998 בסמוך לאנדרטה לזכר החיילים היהודים בצבא האדום במלחמת העולם השנייה.

## תיאור האנדרטה
האנדרטה בנויה שני קירות העשויים אבנים מסותתות. על הקיר מופיע הפסוק:  מספר שמואל ב. מתחת לפסוק כתובה הכתובת באנגלית .

בחלקה הימני של האנדרטה מצוי קיר נוסף ועליו נמצאים תבליטים המתארים חיילים אוחזים בנשק ומתחתיהם הכתובת בפולנית: .

לפני האנדרטה מצויה רחבת טקסים אליה מוביל גרם מדרגות ולפניו 2 אבנים מוגבהות. בצידו הימני סמל הצבא הפולני ומתחתיו חקוקות השנים 1939–1945 באותיות מתכת מצופות זהב. בצידו השמאלי קיר שיש שעליו מצוין מגן דוד עשוי מתכת בצבע צהוב ומתחתיו הכתובת: 

האנדרטה תוכננה על ידי האדריכל יצחק רחלין שתכנן גם את האנדרטה לזכר הלוחמים היהודים בצבא האדום במלחמת העולם השנייה הנמצאת בצמוד.

## גלריה

קובץ:PikiWiki Israel 12307 monument to fallen jewish soldiers in the polish a.jpg
קובץ:Memorial for the Jewish Soldiers in the Polish army in World War II IMG 1345.JPG
קובץ:Memorial for the Jewish Soldiers in the Polish army in World War II IMG 1344.JPG
קובץ:אנדרטת הנופלים היהודים בצבא הפולני - הר הרצל.jpg


## קישורים חיצוניים

* דף זיכרון לזכרם של היהודים בצבא הפולני במלחמת העולם השנייה באתר "זכור"

קטגוריה:אנדרטאות בבית הקברות הצבאי בהר הרצל
קטגוריה:ישראל: הנצחת חיילים יהודים בצבאות זרים
קטגוריה:פולין במלחמת העולם השנייה: אנדרטאות
חיילים היהודים בצבא הפולני
קטגוריה:יהודים בצבא הפולני
שטרלזונד

**שטרלזונד** (בגרמנית: ) היא עיר בצפון-מזרח גרמניה. העיר נמצאת במדינה הפדרלית הגרמנית מקלנבורג-מערב פומרניה, על חוף הים הבלטי, כשמצר ים מפריד בינה לבין האי ריגן. כלכלתה של העיר מתבססת על ספנות ודיג. בנוסף, מתפתחת בה כלכלה המבוססת על תיירות.

בעיר נמצאים כנסיית מריה הקדושה, שנשאה את תואר הבניין הגבוה בעולם במשך כ-22 שנה, ואתר המורשת העולמית המרכזים ההיסטוריים בשטרלזונד-ובוויסמר.

250px|ממוזער|שמאל|מראה אווירי של שטרלזונד, מאי 2011

## היסטוריה
ההתיישבות במקום החלה בימי הביניים ככפר דייגים ונמל. במאה ה-13 היגרו לכפר מתיישבים גרמנים, סוחרים ויורדי ים דנים והגדילו את מספר תושביה. לאחר שהוכרה כעיר, הייתה חלק מנסיכות רוגיה שהייתה כפופה לממלכת דנמרק. שמה ניתן לה בשנת 1240 על ידי הנסיך הבוחר לאחר שהגדיל את שטח השיפוט של העיר.

בשנים הבאות איימה התפתחותה של העיר על כוחה של ליבק, העיר החזקה באזור ובעימות שנוצר בשנת 1249 נשרפה שטרלזונד עד היסוד.
העיר נבנתה מחדש וכאמצעי זהירות נוספה לה חומה ובה 30 מגדלי שמירה ו-11 שערים.

לאחר שהמשיכה לגדול משמעותית, הצטרפה בשנת 1293 לברית ערי הנזה. ב-1370 נחתם בה חוזה שטרלזונד שהסדיר את זכויות סוחרי הברית מול דנמרק.

במאה ה-17 התרחש בעיר המצור על שטרלזונד (1628) במסגרת מלחמת שלושים השנים. תושבי העיר, שנתמכו על ידי חיל מצב דני-שוודי, נאלצו להתגונן מפני צבאה של האימפריה הרומית הקדושה שנזקק לשליטה בנמל, ולבסוף הוסר מעליהם האיום. לאחר קרב שטטין (1630) הפכה שטרלזונד לאחד משני המבצרים השוודים החשובים בדוכסות פומרניה, בנוסף לשטטין (כיום שצ'צ'ין).

לאחר שלום וסטפאליה סופחה שטרלזונד לשטחה של שוודיה.

ב-1807 וב-1809 הותקפה העיר על ידי צבאו של נפוליאון במסגרת המלחמות הנפוליאוניות ונשלטה על ידי צרפת לתקופות קצרות. בקונגרס וינה הוחזרה העיר לשליטת דוכסות פומרניה, הפעם כחלק מפרוסיה.

משנת 1949 הייתה שטרלזונד בשטחי מזרח גרמניה. מאז איחוד גרמניה העיר היא חלק ממדינת מקלנבורג-מערב פומרניה שברפובליקה הפדרלית הגרמנית.

לאורך מספר תקופות בהיסטוריה של העיר הייתה בה קהילה יהודית.

## תושבים מפורסמים
*יואכים ניקולאס אגרט
*אנגלה מרקל
*קרל וילהלם שלה

## [[ערים תאומות]]
* 
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מקלנבורג-מערב פומרניה: ערים
קטגוריה:הים הבלטי: ערי נמל
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-13
רייכנאו

**רייכנאו** (גרמנית: **Reichenau**) הוא אי השוכן באגם קונסטנץ בדרומה של גרמניה. האי שוכן באונטרזי, האגן המערבי והקטן של הימה, מערבית לעיר קונסטנץ, והוא מחובר לגדות האגם בסוללה.

רוחבו של האי כקילומטר וחצי, ואורכו כחמישה וחצי קילומטרים. גובהו המקסימלי של 438.7 מטרים מעל פני הים (43 מטרים מעל פני האגם).

בשנת 2000 הוכרז האי כאתר מורשת עולמית של ארגון אונסק"ו בשל המנזר ששכן באי. קתדרלת המנזר מוקדשת למרים אם ישו ולמרקוס הקדוש, כמו כן באי שתי כנסיות, האחת מוקדשת לגאורגיוס הקדוש (הנודעת בציורי הקיר שבה, מהמאה ה-10) והשנייה לפטרוס ולפאולוס.

## היסטוריה
המנזר הבנדיקטיני נוסד באי בשנת 724 על ידי הקדוש הנוצרי פירמין. פירמין עזב את האי בשנת 727 בשל מחלוקת עם השליט המקומי. האייטו, יורשו כראש המנזר, פיתח את המנזר, אשר בתקופת כהונתו של ואלדו מרייכנאו כראש המנזר זכה להשפעה רבה בחצר השלטון הקרולינגי.

במנזר שכנו בית ספר, סקריפטוריום (סדנה להעתקת ספרים) וסדנת אומנים, והיה מרכז להעתקת כתבי יד בקיסרות הרומית הקדושה במאה ה-10 והמאה ה-11. בין כתבי היד הידועים שנכתבו במנזר ניתן למנות את הפריקופס של היינריך השני ואת אפוקליפסת במבורג.

המנזר הגיע לשיאו בתקופת כהונתו של ברנו מרייכנאו (1008–1048) כראש המנזר. במהלך המחצית השנייה של המאה ה-11 פחתה השפעתו של המנזר בשל הרפורמות של האפיפיור גרגוריוס השני, ובשל התחרות עם מנזר סנט גאלן הסמוך. בשנת 1541 השתלט הבישוף של קונסטנץ על אזור המנזר, גירש את מרבית הנזירים והרשה ל-12 נזירים בלבד להיוותר במנזר. בשנת 1757 פוזר המנזר והנזירים הועברו בכוח למנזרים אחרים. אדמות המנזר נמכרו בשנת 1802. ספריית המנזר המפורסמת הועברה לספריית המדינה בקרלסרוהה אף שחלק מהמסמכים הועברו לספריית מדינת בוואריה במינכן.


Reichenau PeterPaul.jpg|מגדלים רומנסקים מהמאה ה-15, חלק מכנסיית פטרוס ופאולוס
Reichenau Sued-West Ufer.JPG|דרום מערב האי
St. Georg Reichenau.JPG|דרום מזרח האי
StGeorgReichenau-pjt.jpg|כנסיית גאורגיוס הקדוש


## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:גרמניה: איים
קטגוריה:באדן-וירטמברג: גאוגרפיה
קטגוריה:ימת קונסטנץ: גאוגרפיה
בבל הגדולה

[שמאל|ממוזער|400px|איור רוסי מראשית [המאה ה-19 המתאר את בבל, הזונה הגדולה, רוכבת על חיה בעלת שבעה ראשים.]]
[שמאל|ממוזער|250px|[האפיפיורית יוהנה כאנטיכריסט (בדמות "זונת בבל הגדולה"), רוכבת על "החיה" האפוקליפטית בעלת שבעת הראשים. קלף טארוט, תעמולה פרוטסטנטית אנטי-אפיפיורית.]]
**בבל הגדולה** או ** זונת בבל** היא דמות אלגורית מספר חזון יוחנן של הברית החדשה.

שמה המלא של הדמות הוא "בָּבֶל הַגְּדוֹלָה אֵם הַזֹּנוֹת וְתוֹעֲבוֹת הָאֲדָמָה" (ביוונית:
**Βαβυλὼν ἡ μεγάλη, ἡ μήτηρ τῶν πορνῶν καὶ τῶν βδελυγμάτων τῆς γῆς**).

## תיאורה של בבל
בבל היא דמות המשויכת לאנטיכריסט (צורר המשיח) ולחיה. על פי המסופר בספר ההתגלות, בבל תופל על ידי החיה בעלת שבעת הראשים ועשר הקרניים.

בבל מתוארת בפרקים 17 ו-18 של ספר ההתגלות:

על פי המתואר, בבל לובשת בגדי ארגמן ושני, ומעוטרת בזהב, אבנים יקרות ופנינים. היא מחזיקה בידה גביע זהב המלא בחטאים ובזימה (יוחנן, י"ז, 4). על מצחה כתוב שמה המלא "בבל הגדולה, אם הזונות ותועבות האדמה" (שם, 5), והיא שיכורה מדם קדושים (שם, 6).

## פרשנות
### רומא
פרשנים רבים מפרשים את דמותה של בבל כדמותה של רומא. פרשנות זו מבוססת על האמור בפסוק 9:

ועל העובדה שהעיר רומא יושבת על שבע גבעות (יצוין כי בתנ"ך המלך ג'יימס הפסוק מתייחס ל"שבע גבעות" ולא ל"שבעת הרים"). פרשנות זו מתבססת גם על התיאורים המופיעים בהמשך, המתארים את בבל כמרכז עולם המסחר (פרק י"ח, פסוקים 3, 11 - 13), וכמשחיתת כל הארצות (י"ז 2; י"ח 3, י"ט 2).

כמו כן, באיגרת פטרוס הראשונה, פרק 5, פסוק י"ג. משמש המונח "בבל" לתיאור שמה של רומא.

### הכנסייה הקתולית
במהלך הרפורמציה נעשה שימוש רב בכינוי זה על ידי כותבים פרוטסטנטית לתיאור הכנסייה הקתולית, ובהם מרטין לותר, ג'ון קלווין וג'ון נוקס. פרשנות זו מבססת את זיהוייה של הכנסייה הקתולית עם העיר רומא, מקום מושבה של הנהגת הכנסייה, ועם הלבוש של החשמנים הקתולים (הלבושים בגדי שני, ארגמן וזהב) אשר הפרוטסטנטים ביקרו.

### ירושלים
ישנם תאולוגים המזהים את בבל עם העיר ירושלים, את שבע הגבעות – עם הרי ירושלים, ואת נפילתה בידי החיה – עם חורבנה בשנת 70 לספירה בידי רומא. פרשנות זו מתבססת על פסוקי התנ"ך המתארים את ירושלים כזונה (; ; ; ).

## ראו גם
* אשת קץ הימים

## קישורים חיצוניים

* בבל, באנציקלופדיה הקתולית
* בבל, בברית החדשה

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ספר ההתגלות
ג'ספר מסקליין

**ג'ספר מסקליין** (באנגלית: **Jasper Maskelyne**; 1902–1973) היה קוסם ואמן במה בריטי, בן למשפחת קוסמים ידועה. מסקליין התפרסם בזמן מלחמת העולם השנייה בזכות טענותיו לגבי עבודתו במסגרת המודיעין הבריטי ותרומתו למערכה בצפון אפריקה.

סבו ג'ון מסקליין (John Maskelyne), ואביו נוויל מסקליין (Nevil Maskelyne), היו קוסמים ידועים באנגליה הוויקטוריאנית, ואף עסקו בהמצאות שונות בתחומי המיכון האוטומטי והטלגרפיה. ג'ספר המשיך במסורת המשפחתית והעלה מספר מופעים בהם ביצע על הבמה קסמים ותרגילי אחיזת עיניים.

## במלחמת העולם השנייה
[שמאל|ממוזער|200px|תפאורה המתחזה לטנק [M4 שרמן]]

מסקליין הצטרף לצבא הבריטי עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, ובמסגרת הכשרתו בחיל ההנדסה הוא עסק בעיקר בתחום הונאה צבאית והסוואה. ב-1941 נשלח מסקליין למצרים והוצב ביחידת מודיעין מיוחדת שהוקמה על ידי ארצ'יבלד וייוול כדי לבצע פעולות של הטעייה ומודיעין מסכל.
עם הגעתו ליחידה אסף סביבו מסקליין צוות של עוזרים שכלל מהנדסים, כימאים, חשמלאים, נגרים וציירים, שזכו לכינוי "כנופיית הקסם" (Magic Gang).

מסקליין ואנשיו החלו לעבוד על שיטות תחבולה שונות כדי להטעות את הצבא הגרמני. הם השתמשו בקרשים ויריעות בד כדי לגרום לג'יפים להראות כמו טנקים, או לחלופין לגרום לטנק להראות כמשאית תובלה תמימה, ופיתחו שלל דרכים לזיוף והסוואה של כלי רכב במדבר.

אחד הפרויקטים הגדולים של מסקליין היה הקמת דגם מזויף של העיר אלכסנדריה, כשלושה קילומטרים ממיקומה האמיתי. העיר המדומה כללה אורות, רחובות ובניינים, ואפילו מגדלור, וכך הטייסים הגרמנים שיצאו להפציצה בלילות הטילו את מטענם הרחק מאלכסנדריה האמיתית.
בנוסף לכך, מסקליין בנה לאורך תעלת סואץ שורה של מראות ענק מסתובבות, שסינוורו את טייסי האויב וגרמו להם להחמיץ את המטרה.

ב-1942 לקח מסקליין חלק גדול ב"מבצע ברטרם" שהתרחש לפני הקרב באל-עלמיין. משימתו הייתה לגרום לכוחות הגרמנים, בפיקודו של ארווין רומל, לחשוב שההתקפה הבריטית תגיע מהדרום, כשלמעשה תכנן הגנרל מונטגומרי לפתוח במתקפה מהצפון.
הטנקים שהמתינו בגזרה הצפונית הוסוו כמשאיות, ובדרום יצרו אנשיו של מסקליין אלפי טנקים מזויפים, מסילות ברזל וקווי מים מדומים, כך שנראה שכוח בריטי גדול מתאסף בדרום.

כנופיית הקסם סיימה את תפקידה אחרי הקרב, ומסקליין שב לאנגליה בתחושה שהוא ויחידתו לא זכו להערכה הראויה להם. מסקליין ניסה לחדש את קריירת הבימה שלו אך ללא הצלחה רבה, ומאוחר יותר עבר לקניה, שם נפטר בשנת 1973.

## ספריו
* (White Magic (1936 - היסטוריה של משפחת מסקליין.
* (Magic: Top Secret (1949 - על מעלליו במלחמת העולם השנייה.

## לקריאה נוספת
* דייוויד פישר, **קוסם המלחמה**. בהוצאת כנרת זמורה-ביתן (מאנגלית: גרשון גירון), 2009.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קצינים בריטים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:קוסמים
קטגוריה:הסוואה
קטגוריה:הונאה צבאית במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1902
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1973
ברוקר

**בְּרוֹקֶר** (בעברית: **עֲמִיל בּוּרְסָה**, או **עמיל ניירות ערך**) הוא אדם המורשה לסחור בניירות ערך בבורסה בעבור לקוחותיו. המילה עָמִיל מקורה בערבית, ומשמעה סוכן, או מתווך. 
## אטימולוגיה
המילה "ברוקר" מקורה מהמילה *Brocour* באנגלו-נורמנית שמשמעותה "סוחר קטן", או לחלופין מהמילה *brocheor* בצרפתית עתיקה שמשמעותה היא "מוכר יינות". 

באנגלית ברוקר (Broker) פרשו מתווך או סוכן, ובהקשר של סחר בבורסה נקרא Stockbroker, עמיל מכס נקרא Customs broker, מתווך נדל"ן נקרא Real estate broker וכדומה.  

## תפקיד הברוקר
הברוקר הוא גוף שמארגן עסקאות בין קונה ומוכר, ומקבל עמלה כאשר העסקה יוצאת לפועל. ברוקר שפועל בנוסף גם כקונה או כמוכר נהפך לצד עיקרי לעסקה. ככלל, ברוקר הוא תיאור לסוכן עצמאי שנעשה בו שימוש בעיקר בתעשיות מסוימות. אחריותו העיקרית של הברוקר היא להפגיש בין קונים ומוכרים. על כן, ברוקר הוא צד ג' המסייע לעסקה בין הקונה והמוכר. דוגמה אפשרית היא מתווך נדל"ן המסייע למכירתו של נכס. ברוקרים יכולים לספק גם מידע משמעותי לגבי מחירים, מוצרים ותנאי השוק. ברוקרים יכולים לייצג את המוכר (כפי שנעשה במרבית מהזמן), או את הקונה, אך לא את שניהם בו זמנית שכן אז קיים מצב של ניגוד עניינים. דוגמה לכך היא ברוקר מניות, אשר מבצע את מכירת או רכישת ניירות הערך בשם הלקוח שלו. ברוקרים משחקים תפקיד מפתח במכירת מניות, איגרות חוב, בשוק הביטוח (בו הברוקר מוצא עבור הלקוח חברות ביטוח אשר יבטחו חלקים מתיק הביטוח שלו) ושירותים פיננסיים אחרים.

ישנם יתרונות לשימוש בברוקרים: ראשית, בשל הידע הרב שלהם על השוק והקשרים שפיתחו בו. לברוקרים הכלים והמשאבים כדי להגיע לבסיס הקונים הרחב ביותר. לאחר מכן, הם מסננים מקהל של קונים פוטנציאליים עבור תשואה שתתמוך ברכישה הפוטנציאלית. זאת לעומת מוכרים עצמאיים, במיוחד כאלה החדשים בשוק, אשר סביר להניח כי לא יהיו בעלי אותה גישה לקהל לקוחות כמו הברוקרים. יתרון נוסף בשימוש בברוקר הוא מבחינת העלות הכספית - הם עשויים להיות זולים יותר בשווקים קטנים, עם חשבונות קטנים יותר, או עם מגוון מוצרים מוגבל. 

## ברוקראז'
פירמת ברוקראז', או פשוט ברוקראז' או ברוקר בהקשרים שונים, היא מוסד פיננסי המסייע לקנייה ומכירה של נגזרים פיננסיים בין קונה ומוכר. פירמות ברוקראז' משרתות קליינטורה של משקיעים אשר סוחרים במניות ציבוריות וניירות ערך אחרים.

בישראל קיים בלבול בין המונחים: "ברוקר", "ברוקרים", "ברוקראז'" ויש החושבים כי מדובר באותו הדבר רק תחת שם שונה. במדינת ישראל אין הגדרה מדויקת ל: "ברוקר" והכי קרוב למשמעות שלו בארץ, הוא מנהל תיקי השקעות.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שוק ההון
קטגוריה:סוגי רכישה
מנדרין נפוליאון

**מנדרין נפוליאון** (צרפתית: Mandarine Napoléon) הוא ליקר העשוי ממנדרינות, קוניאק, עשבי תיבול ותבלינים. הליקר הומצא בראשית המאה ה-19 על ידי הרוזן אנטואן פרנסואה דה פורקרואה, שהיה רופאו האישי של נפוליאון בונפרטה והפך לליקר החביב על נפוליאון שראה בו אפרודיזיאק. הוא רקח את הליקר על מנת למצות את פרי המנדרינה היקר שהגיע באותה עת לראשונה מסין לקורסיקה.

בשנת 1892 החל ייצור סדרתי של הליקר בבקבוק בן 700 מ"ל עשוי זכוכית עם מרקם מחוספס שיחד עם צבעו הכתום של המשקה, דומה לקליפת מנדרינה. החברה ממוקמת בבלגיה ונמצאת בבעלות משפחת דה פורקרואה עד היום ושומרת על המתכון המדויק בסוד. הליקר עשוי מכוהל מזוקק ממנדרינות מסיציליה וולנסיה שיושנו לפחות שנתיים, ליקר עשבי תיבול וקוניאק משובח בדרגת XO והוא מכיל 38-40 אחוזי אלכוהול.

מקובל לשתות את הליקר כדיז'סטיף והוא גם מהווה בסיס לקוקטיילים רבים, בעיקר כאלה המכילים גם קפה או שוקולד.

## קישורים חיצוניים
* 
* מידע בעברית
* מידע באנגלית

 

קטגוריה:ליקר פירות
קטגוריה:דיז'סטיפים
קטגוריה:משקאות הקרויים על שם אישים
ויאצ'סלב גנלין

**ויאצ'סלב שבלביץ' "סלבה" גנלין** (ברוסית: **Ганелин, Вячеслав Шевелевич**; נולד במוסקבה ב-17 בדצמבר 1944) הוא מוזיקאי, מלחין ופסנתרן ג'אז ואוונגארד ישראלי שעלה לישראל ב-1987 לאחר קריירה בברית המועצות. החל משנת 2000 מכהן כראש המחלקה לג'אז באקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים ופועל גם כמלחין לסרטים, מחול ותיאטרון.

## קורות חיים
גנלין נולד בקרסקובו, ליד מוסקבה. בשנת 1951 עבר עם משפחתו לווילנה, ליטא, שם התחנך. הוא סיים את לימודיו בקונסרבטוריון הלאומי בשנת 1968. ב-1971 הקים עם נגן הסקסופון והטרומבון ולדימיר צ'קאסין והמתופף ונגן כלי ההקשה ולדימיר טאראסוב את שלישיית גנלין שהייתה הראשונה להופיע בברית המועצות עם ג'אז חופשי. בסיס השלישייה היה בלנינגרד והיא הופיעה גם במזרח גרמניה ובפולין. לאחר הופעתם בפסטיבל "ג'אז ג'מבורי" בוורשה ב-1976, הוציאו ברוסיה את אלבומם הראשון CON ALMA. מאז ועד עלייתו של גנלין לישראל הוציאה השלישייה כ-20 אלבומים. השלישייה הייתה הרכב הג'אז הראשון שנסע לסיבובי הופעות במערב אירופה ובצפון אמריקה בנוסף להופעות במדינות מזרח אירופה וקובה.

ליאו פייגין, שגלה מברית המועצות ללונדון שמע את המוזיקה של שלישיית גנלין והחל להפיץ אותה במערב באמצעות חברת התקליטים "LEO records". הוא גם ערך קובץ מאמרים על הג'אז החדש ברוסיה, בספר "Russian Jazz New Identity" ובהם מאמר על השלישייה מאת יפים ברבן. במאמרו ציטט ברבן את דבריו של גנלין:

בנוסף לעבודתו עם השלישייה עבד גנלין גם כמלחין פורה לקולנוע, תיאטרון, אופרה ומחול. בין השאר הלחין את המוזיקה לארבע סרטים של הבמאי דן וולמן ("אחות זרה" - 2000, "אוצרות הים האדום" - 2001, "ידיים קשורות" - 2006, ו"חרדת הבמאי" - 2015).

מאז עלייתו לישראל ממשיך גנלין לכתוב לסרטים ולתיאטרון וכן יוצר ומופיע הן כסולן, והן בהרכבים קטנים שונים עם מבחר מוזיקאים ישראליים במסגרת קונצרטים ופסטיבלים בישראל ומחוצה לה. מאז 1993 מכהן גנלין כחבר הוועדה האומנותית של פסטיבל ג'אז בים האדום באילת, והמופיע בו פעמים רבות במהלך השנים.

בשנת 2011 ביצע התזמורת הקאמרית הישראלית פרטיטה לכלי מיתר שהלחין.

גנלין מלמד קומפוזיציה, מוזיקה לתיאטרון ולקולנוע, פסנתר וסולפג' ג'אז בשלוש אקדמיות למוזיקה בישראל.

## פרסים והוקרה
* זוכה פרס לנדאו (2005).
* קיבול את אות "מסדר ויטאוטאס הגדול", פרס נשיא ליטא.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מלחינים יהודים רוסים
קטגוריה:פסנתרנים יהודים רוסים
קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:פסנתרנים ישראלים
קטגוריה:מוזיקאי ג'אז
קטגוריה:נגני ג'אז: פסנתרנים
קטגוריה:מלחיני קולנוע ישראלים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1980
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
לברקוזן

**לברקוזן** (בגרמנית: **Leverkusen**) היא עיר בדרום מדינת נורדריין-וסטפאליה שבמערב גרמניה. כ-10 קילומטרים צפונית למרכז קלן. זוהי עיר עצמאית ללא מחוז. היא ממוקמת על הגדה המזרחית של נהר הריין, ומבחינה גאוגרפית היא שוכנת חלקה בברגישס לנד וחלקה בחבל הריין.

לברקוזן היא אחת הערים הקטנות במדינת נורדריין-וסטפאליה
ובה כ-160,000 תושבים.

העיר מפורסמת רבות בזכות תאגיד הכימיקלים והתרופות הענק "באייר" (Bayer AG) אשר משרדיו הראשיים שוכנים בה, ובזכות מועדון הכדורגל "באייר לברקוזן".

## היסטוריה
העיר, הקרויה על שמו של הכימאי קארל לברקוז, נוסדה בשנת 1930 על ידי איחוד של מספר כפרים (וִיסדורף, שליבוש, לוצנקירשן, שטיינבוכל וריינדורף), כאשר בשנת 1975 הצטרפו לאיחוד שלושה כפרים נוספים (אופלדן, היטדורף ובריגשס נוייקירשן).

בשנת 1860 נבחר הכפר וִיסדורף (כיום חלק מן העיר) על ידי קארל לברקוז כמקום מושבו של מפעל הצבע שלו. בשנת 1891 עבר המפעל לידי שליטת חברת באייר, ובשנת 1912 העבירה החברה את מקום משכנה לוויסדורף בהופכה את המקום למרכז תעשיית הכימיקלים בגרמניה. במהלך מלחמת העולם השנייה הופצץ מפעלה של חברת באייר.

## אתרים בעיר
העיר לברקוזן היא ביתם של כמה מוזיאונים העוסקים במגוון רחב של נושאים כגון המוזיאון העירוני לציור ואמנות מודרנית אשר מציג את עבודותיהם של אמנים עכשוויים. מוזיאון תעשייתי בו ניתן לחוות את סביבת העבודה והחיים במאה ה-19. מוזיאון המושבה בויסדורף בו יש תערוכות מתחלפות, הרצאות וסיורים מודרכים אשר ניתן לראות בהם את מראהו האופייני של הכפר והחיים בו בסגנון 1930. ווילת רומר באופלדן המכונה "בית תולדות העיר", בה יש תערוכות מתחלפות על היסטוריה עירונית ואזורית. מוזיאון לילדים ונוער עם תערוכות שונות על אנרגיה והגנה על איכות הסביבה.

## גלריית תמונות


תמונה:Leverkusen-Schloss-Morsbroich Hauptgebäude.jpg|המוזיאון לאמנות מודרנית
תמונה:Villa-roemer.jpg|ווילת רומר
תמונה:Bayer-Hochhaus Japangarten.jpg|הגן היפני
תמונה:BayArena neu 2009.jpg|באיי ארנה - אצטדיון הכדורגל של באייר לברקוזן
תמונה:DCP 2174 Forum Leverkusen.jpg|הפורום בלברקוזן בו נערך מדי שנה פסטיבל ג'אז
תמונה:Gedenktafel zur Synagoge in Opladen.jpg|שלט הנצחה לבית כנסת באופלדן שנהרס ב-1938


## קישורים חיצוניים

* 
* 

*
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1930
פנחס וזה

[שמאל|ממוזער|200px| פנחס (פיניק) וזה ו[יצחק שדה. 1948]]
ממוזער|נוטר
**פנחס (פיניק) וזה** (13 ביוני 1914 - 8 באוקטובר 1967) היה מפקד יחידת ה"רכש" של "ההגנה" בימי טרום המדינה ובזמן מלחמת העצמאות. מוותיקי קיבוץ רוחמה וחבר בו עד סוף ימיו.

## ביוגרפיה
נולד בקובל שבפולין לאברהם וזה ולמאשה לבית הרליך. חניך הגימנסיה העברית "תרבות" וחבר ב"השומר הצעיר" בקובל. בשנת 1935 עלה לארץ ישראל והתיישב בקיבוץ רוחמה, שם נישא להינדה.

היה חבר בנוטרים. חבר ה"מטכ"ל" שלפני קום המדינה 1947–1948. מפעולות יחידת ה"רכש" - הטנקים והתותחים הראשונים לצבא שבדרך, טיפול בכלי הנשק מהאונייה "אלטלנה", ו"רכישת" כלי נשק ותחמושת שיועדו ללוחמים. "רכש" זה, שהגיע בתחבולות ודרכים לא דרכים תוך סיכון מתמיד, היווה את בסיס החימוש של צה"ל בראשיתו. ב-1948 היה חבר בצוות שמינה דוד בן-גוריון לטפל, מטעם צה"ל, באונייה אלטלנה. שירת בצה"ל והשלים שירותו בדרגת סא"ל.

נפטר בשנת 1967 בקיבוץ רוחמה, ונקבר בבית העלמין שבקיבוץ. היה אב לשלושה.

מתוך דברים שכתב ישראל גלילי על וזה לאחר מותו: 

## ספרו
***המשימה - רכש**, הוצאת מערכות, 1966.

## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים

* .
* משפחת וזה, באתר ארגון יוצאי קובל.
* יהודה אבן-צור, מטעני נשק מוסווים באניות סוחר, באתר הפלוגה הימית של הפלמ"ח  (אורכב)
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי תרבות (רשת חינוך)
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:רוחמה: אישים
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:נוטרים
קטגוריה:בוגרי השומר הצעיר
קטגוריה:אישים הקבורים בקיבוצים
קטגוריה:חברי המטה הכללי של צה"ל במלחמת העצמאות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1914
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1967
נפתלי דין

**נפתלי דין** (**דינוביצר**; 8 בנובמבר 1916 – 4 במרץ 2001) היה ראש המועצה הראשון של תל מונד, בין השנים 1954–1970. נרצח בפיגוע בנתניה ב-4 במרץ 2001.

## קורות חיים
נולד בבוטושן שברומניה לקלרה ואהרון דינוביצר. בשנת 1935 הגיע לישראל כעיתונאי לסיקור אירועי המכביה ונשאר בארץ. בשנת 1937 הגיע לתל מונד, שם עבד כנגר בקואופרטיב נגרי האריזה. בין השנים 1939–1945 השתתף בהקמת המחנה הצבאי הבריטי בפרדסיה ובהגנת היישובים באזור.

בשנת 1946 שימש כמרכז העבודה בלשכת העבודה ובשנת 1947 התמנה למזכיר הלשכה. במלחמת העצמאות פיקד על אזור כפר זיו (כיום חלק מכפר הס בשרון), וזכה באות ההגנה.

בשנת 1954, עם הקמת המועצה המקומית בתל מונד, התמנה לראש המועצה וכיהן בתפקיד זה עד 1970. במהלך כהונתו קבע את גבולות המושבה, העביר את רכוש המועצה מהמועצה האזורית הדר השרון, הכניס מערכת חשמל, הקים את באר המים הראשונה, קלט את העולים הרבים אשר הגיעו ליישוב ואכלס אותם בדירות קבע.

בשנת 1962 קיבל תעודת אזרח מצטיין מנשיא המדינה יצחק בן-צבי. בשנת 1980 קיבל אזרחות כבוד מטעם מועצת תל מונד. עם פרישתו, בשנת 1970, עבר קורס סוכני ביטוח והקים משרד בנתניה, שבו עבד עד יומו האחרון.

לדין שלושה ילדים ונכדים.

ב-4 במרץ 2001, בדרכו למשרדו, נפצע באורח קשה בפיגוע התאבדות במרכז נתניה. דין הובהל למרכז הרפואי הלל יפה ומת כעבור כחמש שעות מפצעיו. בת אחותו שלומית זיו, שפגש במקרה, נהרגה במקום. הובא למנוחות בבית העלמין בתל מונד. לאחר מותו, נקרא על שמו בית המועצה הראשון בתל מונד "בית נפתלי".

## קישורים חיצוניים
* 
* נפתלי דין, באתר המרכז לתיעוד גוש תל מונד

קטגוריה:ראשי מועצת תל מונד
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:נגרים ביישוב
קטגוריה:חללי טרור ישראלים
קטגוריה:חללי טרור בישראל
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:עיתונאים יהודים רומנים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות בתל מונד
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1916
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2001
אייר טהיטי נוי

[שמאל|ממוזער|250px|איירבוס A340 של החברה ב[נמל התעופה טוקיו נריטה]]
**אייר טהיטי נוי** (בצרפתית: **Air Tahiti Nui**) היא חברת התעופה הלאומית של פולינזיה הצרפתית. החברה מפעילה טיסות ארוכות טווח מהאיים לצרפת, יפן, ניו זילנד, וארצות הברית.

החברה הוקמה ב-31 באוקטובר 1996, והחלה בפעילות ב-20 בנובמבר 1998. החברה היא חברת התעופה הבינלאומית הראשונה שבסיסה במדינה, והיא הוקמה במטרה לפתח את התיירות הנכנסת לטהיטי.

מרבית מניות החברה (61.7%) בבעלות ממשלת פולינזיה הצרפתית, והיתר ברשות משקיעים מקומיים. בשנת 2007 הועסקו בחברה 782 עובדים.

## צי המטוסים
צי המטוסים של החברה נכון לאוקטובר 2019:

## הסכמי שותפות קוד
לאייר טהיטי נוי הסכמי שותפות קוד עם החברות הבאות:

## קישורים חיצוניים

* 

 מדיה וקבצים בנושא אייר טהיטי נוי באתר Airliners.net

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות תעופה צרפתיות
קטגוריה:חברות תעופה לאומיות
קטגוריה:פולינזיה הצרפתית
קטגוריה:אוקיאניה: חברות תעופה
בית ויקטור הוגו

ממוזער|שמאל|בית ויקטור הוגו בלילה
**בית ויקטור הוגו** (צרפתית: Maison de Victor Hugo) הוא מוזיאון בפריז הנמצא בפלאס דה ווז' מספר 6 ברובע הרביעי, בבית שנקרא אוטל רואן-גמנה (*Hôtel de Rohan-Guémené*) שבו שכר ויקטור הוגו דירה בקומה השנייה וגר בה במשך 16 שנה בין 1832–1848. המוזיאון נמצא במבנה לשימור ומנוהל על ידי עיריית פריז.

## היסטוריה
המבנה בו שוכן המוזיאון הוקם בשנת 1605 כאשר המגרש בפינה הדרום מזרחית של פלאס דה ווז' הוענק לאיזק ארנו (Isaac Arnauld). ארנו בנה שם מבנה שהורחב משמעותית לאחר שמשפחת רואן רכשה אותו והחלה להשכיר את דירותיו. באוקטובר 1832 ויקטור הוגו בן ה-30 עזב את דירתו ברובע השמיני של פריז ושכר יחד עם משפחתו דירה בשטח של 280 מטר רבוע בקומה השנייה של הבניין *Hôtel de Rohan-Guémené*. במהלך שהותו בדירה זו אירח רבים מגדולי הסופרים הצרפתים לתקופתו: אלפונס דה למרטין, אלפרד דה ויניי, פרוספר מרימה, אלכסנדר דיומא האב ואונורה דה בלזק. בפברואר 1843 גם חגג את חתונת בתו, לאופולדין (*Léopoldine Hugo*), ובספטמבר ביכה את מותה. בחדר העבודה של דירה זו כתב כמה מיצירותיו המפורסמות, בין היתר חלק גדול מעלובי החיים וב-1841 אף נבחר כחבר האקדמיה הצרפתית.

לאחר עזיבתו ב-1848 עבר הבניין מספר שיפוצים שלא מאפשרים לשחזר במדויק את המסגרת המקורית של המבנה, למשל היעלמות המסדרונות והמרפסות הצופות לכיכר. המוזיאון והתצוגה שבו התאפשרה בזכות תרומתו של הסופר פול מוריס, ידידו הטוב של הוגו, שאפשרה לעיריית פריז בשנת 1902 לרכוש את המבנה. המוזיאון נחנך ב-30 ביוני 1903.

## קישורים חיצוניים

* 

* היסטוריה של המבנה 
* עמוד מוזיאון בית ויקטור הוגו, אתר עיריית פריז

קטגוריה:פריז: מוזיאונים
קטגוריה:הרובע הרביעי של פריז
קטגוריה:פריז: מבנים היסטוריים
קטגוריה:צרפת: מוזיאונים ביוגרפיים
קטגוריה:ויקטור הוגו
החיה

[350px|שמאל|ממוזער|250px|[שטיח קיר מימי הביניים של "השילוש הבלתי קדוש": הדרקון, החיה, ונביא השקר (האנטיכריסט).]]
[שמאל|ממוזער|250px|[האפיפיורית יוהנה כזונת בבל הגדולה, עם כיסוי ראש דמוי כתר האפיפיור, רוכבת על החיה האפוקליפטית בעלת שבעת הראשים. תעמולה פרוטסטנטית אנטי-אפיפיורית, ציור של לוקאס קראנאך האב]]
[שמאל|ממוזער|250px|החיה שלראשה [כתר אפיפיורי איור מתוך תרגום הברית החדשה של מרטין לותר משנת 1522.]]
**החיה** או **החיה מספר ההתגלות** (ביוונית: **Θηρίον**) היא דמות המוזכרת בספר חזון יוחנן בברית החדשה. חיה זו הופיעה בחזונו של יוחנן כותב הבשורה, ומוזכרת לראשונה בפרק י"א של הספר, כחיה העולה מן התהום: 

תאורה של החיה מופיע בהמשך, בפרק י"ג:

במסורת הנוצרית, החיה, הדרקון ונביא השקר (האנטיכריסט) מובאים לעיתים ביחד בתור "השילוש הבלתי קדוש" - ההפך מהשילוש הקדוש - שיחולל את יום הדין.

## תיאור החיה בספר ההתגלות
בספר חזון יוחנן מופיעה ראשונה "החיה העולה מן הים":

חיה זו מופיעה לאחר תום תקופת נבואתם של שני העדים, והורגת את העדים. החיה מתוארת כנמר שלו שבעה ראשים, ואשר שמות לא קדושים (גידופים). לכל אחד מהראשים לפחות קרן אחת, אבל בסך הכל לחיה עשר קרניים, שכל אחד מעוטר בעטרה. לפה החיה צורת פה של אריה, ולרגליה צורה של רגלי דב.

בצאתה מן המים פוגשת את החיה את התנין:

וכל יושבי הארץ עובדים את החיה או מתים (למעט המאמינים בישו):

לאחר מכן מופיעה חיה נוספת, המכונה "החיה מן האדמה":
 

תאורה של החיה מן האדמה אינו מופיע בספר ההתגלות, ומצוין רק כי לה שתי קרניים. החיה מן האדמה נותנת לחיה מן הים את השליטה בארץ. 

החיה מן האדמה הורגת את כל מי שלא עובד את החיה מן הים, ומסמנת ב"סימן החיה" את כל עובדי החיה:

על כל האנשים נאסר לסחור עם מי שאינו נושא את תו החיה, או את שמה עליו או את מספר החיה (666). הסימן נכתב על מצחם של האנשים או על ידם הימנית.

בהמשך החיה מארגנת את מלכי הארץ וצבאותיהם להילחם ברוכב על הסוס הלבן (שם, פרק י"ט, פסוק 11). בסופו של הקרב החיה ונביא השקר נתפסים ומושלכים אל תוך אגם האש.

## זהותה של החיה
[ממוזער|"The Number of the Beast is 666", ציור בצבעי מים מתוך סדרת '''[הדרקון האדום הגדול** מאת [[ויליאם בלייק]]]]
===ההשקפה ההיסטורית===
רוב ה[[תאולוגיה|תאולוגים]] הנוצרים מזהים את החיה עם [[האימפריה הרומית]], או עם שליטיה (ביחוד [[נירון]] - [[קיסר רומא]] בעת כתיבת חזון יוחנן). נירון היה הקיסר החמישי (אחרי [[יוליוס קיסר]], [[אוגוסטוס]], [[טיבריוס]], [[קליגולה]] ו[[קלאודיוס]]). פרשנות זו מסתמכת גם על  [[גימטריה]] [[עברית]]. בכתיב חסר שהיה נהוג באותה תקופה, **נרונ קסר** (שמו בקרב דוברי יוונית) בגימטריה - [[666 (מספר)|666]].

ב[[הברית החדשה|ברית החדשה]] (חזון יוחנן, יג:18) מופיע המספר 666 כ-"מספרה של החיה":<blockquote>בָּזֹאת חָכְמָה מִי שֶׁבִּינָה לוֹ יְחַשֵּׁב מִסְפַּר הַחַיָּה כִּי מִסְפַּר אָדָם הוּא וּמִסְפָּרוֹ שֵׁשׁ מֵאוֹת וְשִׁשִּׁים וָשֵׁשׁ

— </blockquote>במספר נוסחים של הברית החדשה, כולל [[פפירוס 115]], הגרסה הקדומה ביותר של חזון יוחנן, מופיע המספר לא במילים אלא באותיות ΧΙϚ המייצגות ביוונית את המספר 616 - גימטריה עברית של שמו הלטיני של נירון, **נרו קסר'''.

### השקפה פרוטסטנטית
בתקופת הרפורמציה הפרוטסטנטית זוהתה החיה עם האפיפיורות. זיהוי זה מקובל גם כיום בקרב הכנסייה האדוונטיסטית.

## ראו גם
* מספר החיה
* בבל הגדולה

## קישורים חיצוניים
* דורון פישלר, מה רע ב-666?, בפודקאסט התשובה, 28 ביוני 2021

קטגוריה:ספר ההתגלות
קטגוריה:אסכטולוגיה נוצרית
אולדנבורג

**אולדנבורג** (בגרמנית: ) היא עיר עצמאית ללא מחוז במדינת סקסוניה התחתונה אשר בגרמניה. העיר שוכנת על גדת נהר ההוּנְטֶה בחלקה המערבי של המדינה בין הערים ברמן וחרונינגן ההולנדית.

נכון לדצמבר 2021 אוכלוסיית העיר מונה 170,389 תושבים, העיר היא הרביעית בגודלה במדינת סקסוניה התחתונה לאחר הנובר, בראונשווייג ואוסנבריק.

בעיר אולדנבורג שוכנת אוניברסיטה המונה 12,000 סטודנטים.

## היסטוריה
שמה של העיר מוזכר עוד בשנת 1108, אז נקראה בשם *אלדנבורג*. חשיבותה של העיר הייתה משמעותית מאוד עקב מיקומה על מעברה של נהר ההונטה החשוב, והפכה לבירת מחוז אולדנבורג, דוכסות שהתקיימה מ-1180 ועד ל-1918.

אולדנבורג הייתה לעיר עשירה מאוד במהלך מלחמת שלושים השנים במאה ה-17, כאשר כוח השפעתה ואוכלוסייתה גדלו במידה ניכרת. 

בשנת 1667 נפגעה אולדנבורג ממגפה הרסנית, וזמן קצר לאחר מכן, שרפה הרסה את העיר. המלכים הדנים ששלטו באזור היו אדישים למצבה של העיר והזניחו את שיקומה, על כן איבדה את חשיבותה. רק כאשר הסתיים השלטון הדני בשנת 1773, החל שיקומה של העיר, ובניינים החלו להיבנות בסגנון נאו-קלאסיציזם.

לאחר מלחמת העולם השנייה ב-1945, כאשר פליטים רבים היגרו אל העיר, החלה אוכלוסייתה של אולדנבורג לצמוח כאשר היא חוצה את קו 100,000 התושבים. העיר כמעט ולא נפגעה במלחמה. בשנת 1946 הפכה אולדנבורג לחלק ממדינת סקסוניה התחתונה.

## הקהילה היהודית
הרב שמשון רפאל הירש כיהן כרב הכולל לאולדנבורג ובה כתב את חיבורו חורב.

ב־1933 היו רשומים 279 יהודים כתושבי אולדנבורג. לפני מלחמת העולם השנייה, היו באולדנבורג בית כנסת, בית ספר יהודי ובית עלמין יהודי. לאחר המלחמה חזרו אליה מספר יהודים ונעשה ניסיון לשמר את הקהילה. ואולם, ב־1960 הידלדלה הקהילה ובית הכנסת נסגר. ב־1992 נוסדה מחדש קהילה יהודית באולדנבורג  בת 34 חברים, שגדלה והתרחבה בהתבסס בעיקר על מהגרים יהודיים מברית המועצות-לשעבר. בשנות ה־2000 הסתיים שיפוץ מבנה עתיק כבית כנסת לקהילה וכן מקווה. כיום מונה הקהילה 314 חברים.

לאולדנבורג קשרי "עיר תאומה" עם המועצה האזורית מטה אשר מאז 1996. בנובמבר 2013 חוללו באולדנבורג עשרות מצבות בבית העלמין היהודי, וכתובות נאצה נגד יהודים רוססו הן במבנה בית הלוויות והן במקומות נוספים בעיר. על פי הדיווח, המשטרה עצרה חשוד במעשים.

## גלריית תמונות

Schloss Oldenburg.jpg|טירת אולדנבורג
Oldenburg 012.jpg|בית החולים פטר פרידריך לודוויג
Oldenburg Luftaufnahme PD 161.JPG|הכנסייה האוונגליסטית 
Landtagsgebäude-Oldenburg.jpg|בניין הפרלמנט
Oldenburg Klappbrücke.JPG|נהר הונטה
UniOL-Zentralbereich.JPG|אוניברסיטת אולדנבורג


## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:סקסוניה התחתונה: ערים
דני דבורין

**דניאל (דני) דבורין** (נולד ב-15 בדצמבר 1945) הוא עיתונאי ושדר ספורט ישראלי.

## ביוגרפיה
דבורין נולד בישראל, גדל בשכונת נחלת בנימין בתל אביב. הוריו שולמית ולוניה דבורין, מוותיקי הספורטאים בישראל. בשנות ה-60 היה עיתונאי בעיתון "חדשות הספורט".

בשנת 1969 החל לעבוד בדסק הספורט של קול ישראל. כעבור שנה, בשנת 1970, נוסדה התוכנית "היום בספורט", ודבורין נמנה עם צוות התוכנית. בשנת 1983 מונה לראש דסק הספורט. מאז 2005 הגיש את תוכנית הספורט "שירים ושערים", ומאז 2008 הגיש לסירוגין עם יואב אביב את המשדר "זה ברשת".

דבורין הוא חבר בוועדה הבוחרת כדורגלנים להיכל התהילה של הכדורגל הישראלי.

בסוף חודש דצמבר 2012 פרש לגמלאות לאחר 42 שנות עבודה בקול-ישראל. שידור מיוחד של התוכנית "שירים ושערים" נערך לכבודו ב-29 בדצמבר 2012.

לאחר הפרישה מקול ישראל, הצטרף דבורין לצוות תוכנית הספורט של "רדיו ללא הפסקה" יחד עם מאיר איינשטיין, רון קופמן, יוני הללי ושדרני ספורט נוספים.

בשנת 2016 עזב את צוות המגישים והחל להקליט טור פרשנות יומי המשודר במחצית התוכנית.

דני דבורין נשוי לרחלה ואב לשלושה.

## פרסים והוקרה בהם זכה
* 2011 פרס למפעל חיים בספורט מטעם התאחדות הספורט לוותיקים. יחד איתו קיבל את הפרס גם העיתונאי משה שיינמן.
* בפברואר 2012 זכה, יחד עם העיתונאי שמעון וילנאי, בפרס מנכ"ל רשות השידור על שם אילן רועה. בנימוקי הזכייה נכתב ש"השנה הפרס מוענק לשמעון וילנאי ולדני דבורין, שהיוו ומהווים במשך שנים רבות את סמל החריצות והמקצועיות, המלווה בהתלהבות ובתשוקה בלתי נלאית לעבודתם גם בחלוף השנים, ואשר יכולים לשמש אות ומופת לכתבים צעירים".
* בשנת 2025 הוענק לו אות "יקיר העיר בת ים", על תרומתן הרבה לעיר.

## ספריו
* **אני דני נוימן, קפטן בית"ר ירושלים**, 1979 (יחד עם דני נוימן)
* ** כדורגל - שאלות ותשובות**, 1996.
* **מכבי תל אביב - מאה שנים ראשונות**, הוצאת מדיה, 2006 (יחד עם אשר גולדברג)

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* ערן נבון, "כל הזמן שואלים אותי מתי תחזור התוכנית 'שירים ושערים'", ישראל היום, 13 בדצמבר 2025.

## הערות שוליים

דני
קטגוריה:סגל קול ישראל
קטגוריה:סגל חדשות הספורט
קטגוריה:שדרני ספורט ישראלים
קטגוריה:עיתונאי ספורט ישראלים
קטגוריה:שירים ושערים
קטגוריה:זוכי פרס מפעל חיים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1945
אגם האש

[ממוזער|איור של אגם האש בדת המצרית כפי שתואר ב[ספר המתים|ספר מתים מתקופת הממלכה החדשה (~1550 לפנה"ס)]]
**אגם האש** הוא אתר המוזכר בדת מצרים העתיקה וכן בנצרות, בחזון יוחנן שבברית החדשה, כאתר שבו מענישים את הרשעים לאחר המוות.

## דת מצרים העתיקה
בכתבי ארונות קבורה שהתגלו על גבי ארונות קבורה ממצרים העתיקה, מתואר עולם המתים כעולם הכולל נהרות ואגמי אש. עולם זה מתואר בשעה החמישית של אמדואת (טקסט המתאר את עולם המתים) ומשתמש בהירוגליף הבריכה המתאר מים אולם צבוע בצבע אדום והמוקף בהירוגליף המחתה המציין בעירה או אש.

בפפירוס אני (גרסה משנת 1250 לפנה"ס של ספר המתים) מתואר אגם האש כבריכה ריבועית אדומה שבכל אחד מקצותיה בבון אדום, ולצד הבריכה הירוגליף המחתה.

## נצרות – ספר ההתגלות
[שמאל|ממוזער|220px|[השטן מעונה באגם האש, איור מתוך ספר השעות העשירות מאוד של דוכס ברי.]]
בחזון יוחנן (ספר ההתגלות) חמישה פסוקים המתארים את אגם האש:

* החיה ונביא השקר יזרקו לתוך אגם האש: 

* גם השטן נזרק לאותו אגם:

* המוות עצמו, האדס, וכן כל מי שלא נכתב בספר החיים נזרק לאגם האש:

* הפחדנים, חסרי האמונה, הרוצחים, הנואפים, המכשפים, והשקרנים נזרקים לאגם האש:

הפרשנות המסורתית היא כי "אגם האש" ו"המוות השני" עליו מדובר הם ענישה נצחית באש, ולא מוות רגעי.

## ראו גם
* גיהנום
* האדס
* עולם המתים בתרבות הקלאסית
* כור המצרף

## קישורים חיצוניים

* אגם האש במצרים העתיקה והשפעתו על דמות השאול בנצרות
*האם אתם חושבים שקיים גיהנום? כיצד ניתן לתאר את הגיהנום?  באתר "כנסיית האל הכול יכול"

קטגוריה:ספר ההתגלות
קטגוריה:חיים לאחר המוות
רב שימי מחוזנאה

**רב שימי מחוזנאה** הוא אמורא בבלי שהתגורר בעיר מחוזא, בדור הרביעי לאמוראי בבל, בדורם של אביי ורבא. 

מוזכר בתלמוד פעמים בודדות.
## ראו גם
* רב חביבי מחוזנאה

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הדור הרביעי לאמוראי בבל
בן חיים

## הערות שוליים

קטגוריה:שמות משפחה עבריים
קטגוריה:שמות משפחה יהודיים
קטגוריה:שמות משפחה פטרונימיים