open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
סיבורגיום

**סִיבּוֹרְגְּיוּם** (**Seaborgium**) הוא יסוד מלאכותי ממתכות המעבר שסמלו הכימי Sg ומספרו האטומי 106. זהו היסוד ה-3 בקבוצת היסודות העל-כבדים וה-14 בסדרת היסודות הטרנס אורניים.

## היסטוריה
למשך תקופה מסוימת לפני, וקצת לאחר שנתגלה בשנת 1974, נקרא היסוד Unnilhexium וסמלו היה Unh כשם הספרות 1, 0, 6, בלטינית. שמו נגזר משמו של המדען גלן תיאודור סיבורג, והוא אחד משני היסודות היחידים ששמם ניתן להם על שם אדם בעודו בחיים.

הסיבורגיום נוצר לראשונה ביוני 1974 על ידי קבוצת מדענים במעבדה הלאומית לורנס ברקלי, באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, ביניהם אלברט גיורסו, על ידי הפצצת אטומי <sup>249</sup>Cf ביוני <sup>18</sup>O ב"מאיץ יונים על-כבדים". מההפצצה נוצרו כמה אטומי 263Sg ו-4 נייטרונים חופשיים.

שלושה חודשים לפני שקבוצת המדענים מברקלי הודיעה על תגליתם, קבוצת מדענים בראשות גאורגי פליורוב מהמכון המאוחד למחקר גרעיני בדובנה שברוסיה, טענו שיצרו כבר 259Sg על ידי הפצצת <sup>207</sup>Pb ו-208Pb ביוני <sup>54</sup>Cr במאיץ חלקיקים.

בשנת 1993 אושרה התגלית של קבוצת המדענים מברקלי והקרדיט לגילוי ניתן להם.

לסיבורגיום אין שימושים מיוחדים מלבד שימושי מחקר בשל זמן מחצית החיים הקצר שלו. בשנת 2014 דווח על הצלחה ראשונה ליצור תרכובת של יסוד על-כבד ופחמן כאשר שמונה עשר אטומים של סיבורגיום הומרו לתרכובת של הקסא-קרבוניל סיבורגיום, הכוללת שש מולקולות של פחמן חד-חמצני המחוברות לאטום משותף של סיבורגיום.

## איזוטופים של סיבורגיום
לסיבורגיום יש עד כה כ-11 איזוטופים שונים 10 הידועים שבהם:
*258 - בעל זמן מחצית חיים של 2.9 מילישניות.
*259 - בעל זמן מחצית חיים של 0.48 שניות.
*260 - בעל זמן מחצית חיים של 3.6 מילישניות.
*261 - בעל זמן מחצית חיים של 0.23 שניות.
*262 - בעל זמן מחצית חיים של 6.9 מילישניות.
*263 - בעל זמן מחצית חיים של 0.3 עד 0.9 שניות.
*265 - בעל זמן מחצית חיים של 7.9 שניות.
*266 - בעל זמן מחצית חיים של 21 שניות.
*269 - בעל זמן מחצית חיים של 22 שניות.
*271 - בעל זמן מחצית חיים של 2.4 דקות (היציב ביותר).

## קישורים חיצוניים

*סיבורגיום, באתר המעבדה הלאומית לוס אלמוס
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יסודות כימיים
קטגוריה:יסודות טרנס-אורניים
קטגוריה:יסודות על-כבדים
קטגוריה:מתכות מעבר
הרוח מטירת קאנטרוויל

**הרוח מטירת קאנטרוויל** (באנגלית: **The Canterville Ghost**), הוא הומורסקה מאת הסופר והמחזאי האירי אוסקר ויילד. זהו אחד הסיפורים הראשונים פרי עטו של וויילד שראו אור, והתפרסם במקור בשני חלקים - הראשון ב-23 בפברואר 1887 והשני ב-2 במרץ באותה שנה. העלילה עוסקת במשפחה אמריקנית שעוברת לגור בטירה שאותה רודפת רוחו של אציל אנגלי, שהרג את אשתו ולאחר מכן נכלא והורעב על ידי אחיה של אשתו. ויילד מתאר את מערכת היחסים המתפתחת בין רוח הרפאים המאיימת לבין בני המשפחה האמריקנית. ויילד משלב ביקורת על האמונות הטפלות של החברה האנגלית הגבוהה, כמו גם על אורח החיים האמריקני.

## תקציר
השגריר האמריקני לחצר המלוכה הבריטית, חירם ב. אוטיס, ומשפחתו עוברים לגור בקאנטרוויל צ'ייס, אחוזה בריטית כפרית, על אף שהלורד קאנטרוויל מזהיר אותם כי הטירה רדופת רוחות. בני המשפחה הם השגריר אוטיס, אשתו, בנם הבכור וושינגטון, ביתם וירג'יניה וצמד התאומים. תחילה אף אחד מבני המשפחה אינו מאמין בקיומן של רוחות רפאים, אך תוך זמן קצר איש מהם אינו יכול להתכחש לנוכחותו של סר סימון דה קאנטרוויל. הגברת אוטיס שמה לב לכתם דם מסתורי על הרצפה וסוכנת הבית, הגברת אומני, מספרת לה כי הכתם הוא דמו של קאנטרוויל ואי אפשר להסירו, ועל כך קופץ הבן הבכור ומציע להשתמש במסירי כתמים מסחריים.

כשרוח הרפאים מופיאה לראשונה הגברת אוטיס קופצת ממיטתה ומציעה לרוח נוזל סיכה כדי לשמן את השלשלאות שלה. הרוח מטיחה את הבקבוק בזעם לרצפה ונמלטת מהחדר. התאומים משליכים לעבר הרוח כריות והיא נסה על נפשה. גם ניסיונות חוזרים ונשנים של הרוח להפחיד את בני המשפחה באמצעות לבישת חזות מאיימת וכתמי דם ששבים ומופיעים, עולים בתוהו, וסר סימון חש חסר אונים ומושפל.

## עיבודים לקולנוע ולטלוויזיה
קיימות מספר גרסאות קולנועיות וטלוויזיוניות לסיפור. המפורסמות שבהן:
* הגרסה הקולנועית הראשונה היא משנת 1944 בכיכובו של צ'ארלס לוטון.
* מחזמר בהפקת רשת ABC משנת 1966 בכיכובם של דאגלס פיירבנקס, מייקל רדגרייב ופיטר נון.
* Кентервильское привидение - סרט אנימציה סובייטי משנת 1970 בהפקת "סיוז מולטפילם".
* סרט טלוויזיה של ערוץ HTV הוולשי משנת 1974 עם ג'יימס ויטמור, איילה בלייר, פלורה רובסון ודייוויד ניבן בתפקיד הרוח.
* סרט טלוויזיה משנת 1986 בכיכובם של ג'ון גילגוד בתפקיד הרוח, לצד אליסה מילאנו וג'ורג' בייקר.
* סרט מצויר אמריקני משנת 1988.
* סרט טלוויזיה של רשת ABC משנת 1996 עם נב קמפבל ופטריק סטיוארט בתפקיד הרוח.
* סרט טלוויזיה בריטי משנת 1997 עם איאן ריצ'רדסון בתפקיד הרוח ובכיכובם של ג'יימס ד'ארסי, סיליה אימרי, פולין קווירק, ריק מייאל ואיאן מקניס.
* *Bhoothnath* (מילולית: אדון הרוחות) - גרסה בוליוודית משנת 2008.
* *Le Fantôme de Canterville* - הפקה בלגית-צרפתית משנת 2016.
* סרט מצויר באורך מלא עם קולותיהם של סטיבן פריי, יו לורי ומירנדה הארט.
* סדרת טלוויזיה ב-4 חלקים משנת 2021, הפקה משותפת של רשת BBC הבריטית ורשת BYUtv האמריקנית בכיכובו של אנתוני הד בתפקיד הרוח.
* פרק בתוכנית "פלאי קלעים".
* "הרוח בטירה" - סרט הנפשה בריטי משנת 2023. בגרסה הזאת הבן הגדול לא מופיע.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
*  (גרסה מדובבת לאנגלית משנת 1996 במסגרת סדרת "סיפורי עמים מסביב לעולם").
* 
* 
* 
*
*על הסרט ב-AMG

## הערות שוליים

קטגוריה:סיפורים קצרים
קטגוריה:יצירות אוסקר ויילד
בוהריום

ממוזער|נילס בוהר
**בּוֹהרִיּוּם** או **בוריום** (**Bohrium**) הוא יסוד מלאכותי ממתכות המעבר שסמלו הכימי Bh ומספרו האטומי 107. זהו היסוד ה-4 בסדרת היסודות העל כבדים וה-15 בסדרת היסודות הטרנס אורניים. ה"בוהריום" קרוי על שם הפיזיקאי נילס בוהר.

## היסטוריה
בוהריום נוצר לראשונה ב-1976 על ידי קבוצת מדענים בראשות גאורגי פליורוב מהמכון המאוחד למחקר גרעיני בדובנה. קיומו של הבוהריום אושר סופית בשנת 1981 על ידי פטר ארמברוסטר וצוות המדענים שעבדו במרכז הלמהולץ למחקר יונים כבדים, שדרמשטאדט, גרמניה. הוא נוצר בהפצצת <sup>209</sup>Bi ביוני <sup>54</sup>Cr.

## איזוטופים של בוהריום
לבוהריום נתגלו כ-7 איזוטופים שונים:
* 261 - עם זמן מחצית חיים של 11.8 מילישניות.
* 262 - עם זמן מחצית חיים של 8.0 עד 102 מילישניות.
* 264 - עם זמן מחצית חיים של שנייה.
* 266 - עם זמן מחצית חיים של 2.47 שניות.
* 267 - עם זמן מחצית חיים של 17 שניות.
* 271 - עם זמן מחצית חיים של 14 מילישניות.
* 272 - עם זמן מחצית חיים של 15.338 עד 24.103 שניות (היציב ביותר).

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:יסודות כימיים
קטגוריה:מתכות מעבר
קטגוריה:יסודות טרנס-אורניים
קטגוריה:יסודות על-כבדים
קטגוריה:נילס בוהר
אוצלוט

**אוֹצֶלוֹט** (שם מדעי: *Leopardus pardalis*) הוא מין של חתול בר מהסוג נמרון המצוי בדרום ומרכז אמריקה, ואף צפונית יותר, עד טקסס. הוא מצוי גם באי טרינידד. אורך גופו מגיע עד מטר אחד, וזנבו עד 45 ס"מ. משקלו נע בין 10 ל-15 ק"ג.

## תיאור
האוצלוט פעיל לרוב בלילה, אך נצפו מקרים בהם צד ביום: בחורפים קרים, כאשר הטרף העיקרי פעיל ביום ורחוק ממשכנות האדם. במשך היום הם נחים על עצים, או עלים דחוסים. האוצלוט טריטוריאלי למדי, ובסכסוכים על הטריטוריה שגודלה מ־2.5 עד 18 קמ"ר, נלחם בפראות, ולעיתים אפילו עד מוות.

אסטרטגיית הרבייה היא פוליגמיה: זכר עם מספר נקבות. כמו רוב החתולים הם יחידאים, ונפגשים בעיקר כדי להזדווג. הנקבה מגיעה לבגרות מינית בגיל 18 חודשים ולבלות מינית בגיל 13 שנים. הזכר מגיע לבגרות מינית בגיל 15 חודשים ולבלות מינית בגיל 15 שנים.  ייחום מתרחש כל 4–6 חודשים למשך 10 ימים, אלא אם הנקבה מתעברת. בזמן ההזדווגות, הנקבה מוצאת מערה בצוק תלול, או גזע עץ חלול, או סבך עלים, ושם הם מזדווגים. ההיריון נמשך 79–85 ימים, ובסופו ממליטה הנקבה גור אחד או שניים, לעיתים רחוקות שלושה-ארבעה, הנולדים סומים ובעלי פרווה דלילה ביותר. הנקבה דואגת לצאצאים לבדה, ללא הזכר.

ימין|ממוזער|אוצלוט על עץ

האוצלוטים טורפים כמעט כל בעל-חיים הקטן מהם. קופים, נחשים, דגים, דו-חיים וציפורים הם טרף נפוץ, אך האוצלוט אינו בוחל גם בחיות בית קטנות כמו גורי חזירים. מחקרים הראו שהם תרים אחר טרף באמצעות חוש הריח, אבל לאוצלוטים יש ראייה חדה, כולל, כמו שעיניהם הכהות מראות, ראיית לילה.

פרוות האוצלוט דומה לזו של היגואר. בעבר היא הייתה בעלת ערך רב בתעשיית הטקסטיל, ומאות אלפי אוצלוטים ניצודו בשביל פרוותם (כדי להכין מעיל פרווה אחד יש צורך בפרוותיהם של 30 אוצלוטים). לכן הוגדר האוצלוט כשרוי בסכנת הכחדה משנות השמונים של המאה ה־20, אך ב־2006 הוגדר מצבו כ"ללא חשש" (ע"פ "הרשימה האדומה" של IUCN) בשל גידול אוכלוסייתו. רק תת-מין אחד שלו, אוצלוט טקסס (Leopardus pardalis albescens) עדיין שרוי בסכנת הכחדה.

ימין|ממוזער|אוצלוט בג'ונגל בבוליביה

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:חתולים קטנים
קטגוריה:יונקים ביער האמזונאס
קטגוריה:יונקים ביערות הגשם של אמריקה המרכזית
קטגוריה:ברזיל: יונקים
קטגוריה:מקסיקו: יונקים
קטגוריה:קוסטה ריקה: יונקים
קטגוריה:פנמה: יונקים
קטגוריה:אקוודור: יונקים
קטגוריה:ונצואלה: יונקים
קטגוריה:הונדורס: יונקים
קטגוריה:גואטמלה: יונקים
ולדיסלב בוגיצ'ביץ'

**ולדיסלאב בוגיצ'ביץ**' (בסרבית קירילית: **Владислав Богићевић**; נולד ב-7 בנובמבר 1950) הוא כדורגלן עבר סרבי.

בוגיצ'ביץ', יליד בלגרד, החל את הקריירה שלו בכוכב האדום בלגרד, עימה זכה בחמש אליפויות יוגוסלביה. בנבחרת יוגוסלביה שיחק בוגיצ'ביץ' 47 משחקים, והשתתף איתה במונדיאל 1974.

לאחר עונה אחת במריבור ושמונה עונות בכוכב האדום, עבר בוגיצ'ביץ' לניו יורק קוסמוס מה-NASL. באותו זמן זכה לכינוי "בוגי". ב-203 משחקי עונה כבש בוגיצ'ביץ' 31 שערים ובישל 147.

בכל שבע עונותיו ב-NASL היה חלק מנבחרת העונה הראשונה או השנייה. בנוסף זכה עם הקוסמוס בשלוש אליפויות. בשנת 2002, נכנס בוגיצ'ביץ' להיכל התהילה של הכדורגל הלאומי.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים יוגוסלבים
קטגוריה:קשרי כדורגל יוגוסלבים
קטגוריה:בלגרד: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני מריבור
קטגוריה:כדורגלני הכוכב האדום בלגרד
קטגוריה:כדורגלני ניו יורק קוסמוס
קטגוריה:מאמני כדורגל סרבים
קטגוריה:מאמני בלננסש
קטגוריה:סרביה ומונטנגרו: מאמני כדורגל
קטגוריה:חברי היכל התהילה הלאומי לכדורגל
קטגוריה:יוגוסלבים שנולדו ב-1950
דייל קרנגי

**דייל קרנגי** (שם מלא באנגלית: **Dale Breckenridge Carnegie**; 24 בנובמבר 1888 – 1 בנובמבר 1955) היה סופר אמריקאי ומפתח שיטת קרנגי לפופולריות, מודעות עצמית ודיבור לפני קהל.

## ביוגרפיה
דייל קרנגי נולד ב-1888 למשפחה ענייה בעיר מריוויל במדינת מיזורי. הוא למד במכללה ממשלתית למורים בוורנסבורג (Warrensburg). לאחר סיום לימודיו עבד כאיש מכירות. הוא החל להרצות בנושא דיבור לפני קהל לפני אנשי מכירות בארגון ימק"א המקומי. קרנגי חקר את תולדותיהם של אנשים עשירים ומשפיעים וכתב ספר על הנשיא אברהם לינקולן. 

קרנגי כתב ספרי הדרכה שהודפסו בעשרות מיליוני עותקים ותורגמו לעשרות שפות. הוא הקים את הארגון "דייל קרנגי ושותפיו", שמרכזו בניו יורק. הארגון מרכז את כל ההכשרות בשיטת קרנגי המועברות בעולם. 

קרנגי מת ב-1955 מלימפומת הודג'קין. לאחר מותו ירשה אשתו דורותי את הזכויות לספריו. סניף של ארגונו קיים גם בישראל, ובראשו עומד גלעד ניומן.

## מתרגומי ספריו לעברית
*"כיצד לרכוש ידידים והשפעה" - הספר יצא לאור בעברית בשם "כיצד תקנה ידידים והשפעה בחברה", בשנת 1960, בתרגום עזריאל באקס, בהוצאת "עבר". בשנת 1981 יצאה מהדורה נוספת, "כיצד תרכוש ידידים והשפעה", בהוצאת עבר, בתרגום שמשון ענבל. התרגום של ענבל יצא שוב בהוצאת ש. זק תחת השם "כיצד לרכוש ידידים והשפעה". כל התרגומים מבוססים על המהדורה המקורית.
*"אמנות הדיבור בפני קהל", תרגם: בן-ציון הרמן, הוצאת אור-עם, 2022.
*"המנהיג שבך: כיצד להשפיע ולהצליח בעולם משתנה", תרגם: משה זינגר, הוצאת ש. זק, 1995
*"אל דאגה", תרגום מאנגלית **How to stop worrying and start living**, תרגם: יצחק אברהם עבאדי, בהוצאת ספרי לפיד/הוצאת סטימצקי, 1957. תרגום נוסף: שמשון ענבל, הוצאת ש. זק, 1988.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מיזורי
קטגוריה:פסיכולוגים חברתיים אמריקאים
קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1888
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1955
סם וורנר

**סמואל לואיס "סם" וורנר** (באנגלית: **Samuel Louis "Sam" Warner**; 10 באוגוסט 1887 – 5 באוקטובר 1927) היה מפיק יהודי-אמריקאי יליד פולין, והיה אחד ממקימי אולפני האחים וורנר ולימים כיהן כמנכ"ל התאגיד.

## ביוגרפיה
שמואל ווֹנְסָל (Szmuel Wonsal) נולד בפולין בעיירה קראסנושיילץ (אז חלק מהאימפריה הרוסית). הוא היה אחד מבין 11 הילדים של זוג היהודים בנימין, יצרן נעליים, ופרל-לאה (לבית איכלבאום). נודע אחר-כך כ"סם". התעניינותו בסרטים החלה לאחר שראה את הסרט "הגניבה הגדולה ברכבת" של תומאס אדיסון כשעבד בפארק השעשועים סידאר בסאנדאסקי, אוהיו.

וורנר ידוע בזכות הבאת הסאונד לסרטיהם של האחים, ובכך התחיל את עידן הסרטים עם הקול (הראינוע הפך לקולנוע). מטרה זו אומנם הושגה, אבל בדרכה הסתכסך רבות עם אחיו הארי וזמן קצר לפני הקרנת הסרט הראשון עם סאונד, חלה והזניח את בריאותו עד שנפטר. וורנר לא זכה להגיע לבכורת הסרט זמר הג'אז בניו יורק או לראות את ההשפעה הענקית שהביאה המצאתו.

כיום, קבורה גופתו של סם וורנר בבית הקברות "בית שלום" במזרח לוס אנג'לס, קליפורניה בסמוך לקברי כמה מאחיו. לסם וורנר "כוכב" בשדרת הכוכבים בהוליווד.

## ראו גם
* הארי וורנר 
* ג'ק וורנר 
* אלברט וורנר

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מפיקי קולנוע יהודים אמריקאים
סם
קטגוריה:מייסדי האקדמיה האמריקאית לקולנוע
קטגוריה:אמריקאים חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:יהודים חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: קולנוע
קטגוריה:יהודים פולנים
קטגוריה:יהודים שהיגרו מפולין לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1887
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1927
ביקור חולים (סרט)

**ביקור חולים** הוא סרט ישראלי עלילתי קצר משנת 2005. 

במאית ותסריטאית הסרט היא מיה דרייפוס, בוגרת החוג לקולנוע באוניברסיטת תל אביב.

## תקציר העלילה
מיכל (טלי שרון) קוטעת טיול במזרח על מנת לחזור לישראל ולבקר את סבתה (חנה ריבר) המאושפזת במחלקה הפנימית. במהלך ביקור טעון בבית החולים היא נאלצת להכיר בעובדות: סבתה מאבדת את צלילות דעתה ואילו אמה קלודט (פירה קנטור) מתעקשת שלא להשתנות. הסרט הוא פורטרט טרגי-קומי של שלוש נשים שונות המנסות לתקשר זו עם זו.

## צוות
***תסריט ובימוי**: מיה דרייפוס
***הפקה**: מרב מירצקי
* **שחקנים**: טלי שרון, פירה קנטר, חנה ריבר, הדס קלדרון
***צילום**: שי פלג
***עריכה**: רונית פורת

## פרסים
הסרט זכה בפרסים הבאים:
* מקום שני בתחרות Cinéfondation (תחרות המיועדת לסרטי סטודנטים קצרים ובינוניים מרחבי העולם) בפסטיבל הקולנוע בקאן 2005 (במשותף עם ודוויום (Vdvoyom) של ניקולאי חומריקי) http://www.festival-cannes.com/en/archives/2005/allAward.html
* "פרס הסרט העלילתי" בפסטיבל הבינלאומי לסרטי נשים ברחובות 2005 (אתר הפסטיבל )
* פרס סרט העלילה בפסטיבל הבינלאומי ה-11 לסרטי סטודנטים באוניברסיטת תל אביב, 2006.

## קישורים חיצוניים

* דף הסרט באתר פסטיבל הבינלאומי ה-11 לסרטי סטודנטים 
* דף הסרט באתר פסטיבל קאן

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי סטודנטים
קטגוריה:סרטים ישראליים קצרים
קטגוריה:סרטי 2005
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2005
קטגוריה:סרטי מיה דרייפוס
ההסדר

"**ההסדר**" הוא סרט קולנוע ישראלי בבימויו של יוסף סידר, שיצא לאקרנים בשנת 2000.

הסרט זכה להצלחה בישראל ובחו"ל, הן על ידי הקהל והן על ידי מבקרי הקולנוע, וגרף שישה פרסי אופיר בתחום התסריט, הצילום, העריכה, השחקן והשחקנית הראשיים (עבור אקי אבני וטינקרבל) ועבור הסרט הטוב ביותר. לאחר מכן השתתף בפסטיבל הקולנוע הפוליטי בארצות הברית, וזכה בפרס מיוחד בפסטיבל הקולנוע בוושינגטון. סידר עצמו התגורר שנתיים בהתנחלות דולב לצורך כתיבת התסריט, וכמו כן השחקנים שהו בהתנחלויות, לצורך העבודה על התפקידים השונים.

## עלילה
העלילה מתמקדת בדמותו של מנחם (אקי אבני), קצין צבא דתי בחטיבת הצנחנים שזוכה לאהדת מפקדי הצבא, אהדת סובביו ואהדת ראש ישיבת ההסדר בה למד. הרב צבי מלצר (אסי דיין), מעודד אותו להקים פלוגה תורנית, המורכבת מבני ישיבות. לאחר שמנחם מקים פלוגה תורנית מופתית, הוא מופתע לגלות שרצונותיו ושאיפותיו נעלמים בפרץ האידאולוגיה הסובבת אותו. כאשר הוא מתאהב בבתו של הרב, מיכל (טינקרבל), הוא מתאכזב לגלות שהרב ייעד אותה לפיני, תלמיד ישיבה נוסף וחברו הטוב של מנחם עצמו. הרב מלצר טוען כי אהבתו של מנחם, כלפי מיכל, היא בגדר שפיכות דמים כלפי פיני, אך מיכל עצמה אינה מעוניינת בפיני כלל ומאיצה במנחם להגיע להחלטה. עליו לבחור בין אהבתו אליה לבין ציותו לאביה. במהלך התהליך אותו עובר מנחם, עולה חשד במשרדי השב"כ, כי מנחם שייך להתארגנות מחתרתית שיצאה מתוך כותלי הישיבה, והוא נעצר על סמך חשד זה. מנחם מנסה להוכיח את חפותו ולתפוס את האשמים האמיתיים במזימה.

## פסקול הסרט
המוזיקה המקורית לסרט נכתבה על ידי יונתן בר גיורא. היא זכתה לשבחים בניו יורק טיימס וב"וראייטי", וזיכתה את המלחין במועמדות לפרס המוזיקה הטובה ביותר  של האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה לשנת 2000. 

בפסקול הסרט משתתפים אלי לוזון ששר את שיר הנושא ("תהא השעה הזאת") וקטעים נוספים בפסקול, וכן הזמרת רינת גבאי.

נעימת הנושא יצאה בשנת 2018 באלבום-אוסף של מוזיקה לסרטים שכתב בר גיורא ב"הליקון".

בתחילת 2020 ביצעה התזמורת האנדלוסית הישראלית אשדוד את היצירה "הר הבית", מתוך פסקול הסרט, במסגרת המופע "פסקול הלב".

## שחקנים

## קישורים חיצוניים

* "ההסדר" – האתר הרשמי
* 
* "ההסדר" באתר קרן הקולנוע הישראלי
* ענת צוריה, כשסיפור אהבה מינורי הופך לעלילת מתח, מגזין "ארץ אחרת"
* נעימת הנושא של הסרט - יונתן בר גיורא https://music.apple.com/us/album/jonathan-bar-giora-original-motion-picture-soundtrack/1423041895

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2000
קטגוריה:סרטי יוסף סידר
קטגוריה:זוכי פרס אופיר: סרטים
קטגוריה:ישיבות בתרבות ובאמנות
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:צה"ל בקולנוע
קטגוריה:ירושלים בקולנוע
תחת התות

**"תחת התות"** הוא רומן מאת יצחק שלו שיצא לאור בשנת 1971.

העברית של שלו מתובלת בלשון התנ"ך, ובמונחים ומנהגים ערביים. במיוחד מוצגים היטב, דרך הדמויות, המזרח והמערב, השמאל המבליג והימין האקטיבי. ביקורת לא נחסכת משום צד או רעיון והקורא מרגיש בתוך הסיפור האנושי גם את סיפורה של הציונות טרם קום מדינת ישראל.

## עלילה
הספר מבוסס על המאורעות שהתרחשו בשנה שקדמה למלחמת השחרור ובראשיתה במרחב בו נמצאת העיר נשר. אהובתו של הגיבור הראשי, מרווה, נשואה לפועל בשכונת נשר, הנקראת ברומן גבעת צדף. אהובה אחרת, שרה לינד, גרה בקיבוץ יגור (הנקרא בספר קיבוץ עין-טל). הכפר הערבי בלד א-שייח' (כיום תל חנן) מופיע בספר בשם דר-דלב. הירי של ערביי הכפר על התחבורה היהודית העוברת בו וגם מעשה נקם של ההגנה, שקדם לפעולת הגמול על הטבח בבתי הזיקוק, משובצים בעלילה. ישנם גם תיאורים של עמדות הבטון והמעלה מעל לנשר, אל הר הכרמל.

הרומן מתאר את קורותיו של נער ירושלמי בוגר תיכון היוצא ללמוד אדריכלות בטכניון בחיפה בערך בשנת 1938. הרקע הוא ימי המנדט הבריטי ושלהי המרד הערבי והפרעות. בספר, הקורא מתוודע לשנה גורלית במיוחד העוברת על הנער; חברותו עם חברו לחדר ולספסל הלימודים צבי ישראל הדייקן, הדקדקן ועם זאת הנאמן; ירי שנוי במחלוקת שהוא מבצע במסגרת חברותו במחתרת פורשת; יחסיו עם נערה רצינית הרוצה בו ומחכה לו, ועם נערה קלילה החומדת אותו; ופרשת אהבה גדולה עם אישה מיוחדת נועזת ונשואה לאחר.

אישיותו של הגיבור מעוצבת על ידי שתי דמויות מרכזיות. האחד הוא המבור (המבורגר) איש כבן שישים מלא רעננות חוכמת חיים ורוחב לב; מנהגו הערבי-יהודי המיוחד אופייני לאנשי המעשה של התקופה. השנייה היא מרווה - אישה נשואה ואם לשניים אשר טיפלה בגיבור בינקותו ומבוגרת ממנו באחת עשרה שנים, בין השניים מתפתחת פרשת אהבה סוחפת ועמוקה אשר בונה מחדש את נפשו של הגיבור. כשם שחזק החיבור כך קשה הניתוק ההכרחי וההגיוני. הפרידה מביאה להתאבדותה של מרווה ולנטילת דבר מה חשוב וחיוני מנפשו של הגיבור.  

השנה מסתיימת והגיבור שב לירושלים שבה הוא עתיד לגור, ללמוד, להתבגר ולהזדקן. אהבתה הטוטאלית של מרווה ממשיכה ותמשיך לתת בו אותותיה אף שכבר התרגל לרגשות שעוצמתם פחותה.

## קישורים חיצוניים
* תחת התות בפרויקט בן-יהודה
* 
* תחת התות בסקירות ספרים 

קטגוריה:רומנים בעברית
קטגוריה:נשר (עיר): היסטוריה
קולומבו

ממוזער|נחיתה בשדה התעופה של קולומבו

**קולומבו** (בסינהלית: **කොළඹ**; בטמילית: **கொழும்பு**) היא העיר הגדולה ביותר ומרכז העסקים של סרי לנקה. היא סמוכה לעיר הבירה סרי ג'ייוורדנפורה-קוטה. בעיר, השוכנת בחוף הדרומי-מערבי של האי, מתגוררים כ-650,000 תושבים, והיא גם מהווה עיר נמל ראשית.

מקור השם **קולומבו** הוא מהמילים הסינהליות Kola-amba-thota (කොල-අඹ-තොට) שמשמעותם הנמל עם עצי המנגו מלאי העלווה. הסייר אבן בטוטה מכנה את העיר במאה ה-14 "קאלנפו".

## היסטוריה
**קולומבו** הייתה ידועה לסוחרים רומאים, ערבים וסינים כבר יותר מ-2,000 שנה. מוסלמים התיישבו בקולמבו במאה ה-8 בעיקר בשל הנמל שאפשר קשרי מסחר בין האי לבין העולם החיצון.

### התקופה הפורטוגזית
הפורטוגזים שהגיעו לקולומבו במאה ה-16 הגלו ממנה את התושבים המוסלמים ובנו בה מצודה כדי להגן על סחר התבלינים. האזור בין המצודה לפנים הארץ היה בלתי מיושב ומיוער בעיקרו. הפורטוגזים נאלצו להגדיל את חיל המשמר עקב התקפות של מנהיגים מקומיים על המבצר. עד היום אזור זה מכונה ״המבצר״ והוא מאוכלס בארמון הנשיאותי ובמלונות חמישה כוכבים.

### התקופה ההולנדית
ההולנדים כבשו את המבצר הפורטוגזי בשנת 1656 לאחר מצור ארוך שבסופו נותרו לא יותר מ-93 פורטוגזים ניצולים, אשר קיבלו מעבר בטוח אל מחוץ למבצר. המקום שימש כבירה תחת השליטה של חברת הודו המזרחית ההולנדית עד שנת 1796 (הכיבוש הבריטי).

### התקופה הבריטית
הבריטים הפכו את קולומבו לבירת ציילון בשנת 1802 והם האחראים למרבית המבנה של העיר הנוכחית. בחלק מהמקומות בעיר עדיין ניתן למצוא שרידים לאותה תקופה.

### לאחר העצמאות
השליטה המערבית הסתיימה עם קבלת העצמאות בשנת 1948 מבריטניה. לשליטה המערבית הייתה השפעה רבה על סרי לנקה בכלל ועל **קולומבו** בפרט. עד היום ההשפעות של הפורטוגזים, ההולנדים והאנגלים ניכרות בארכיטקטורה, הלבוש, השמות והאוכל, והבניינים מאותן תקופות עדיין עומדים על תילם. העיר מודרנית יותר ומתקדמת יותר מערים רבות במדינות שבסביבתה. עם זאת, מעיבה על התפתחות קולומבו המלחמה הנמשכת בין הטמילים לבין ממשלת סרי לנקה. 

קולמבו איבדה את תואר הבירה לעיר השכנה קוטה בשנות ה-80, אך העיר נותרה העיר המרכזית בסרי לנקה הן מבחינת מספר תושבים והן מבחינת החשיבות הכלכלית שלה. אכן, מרבית המדינות לא העבירו את השגרירויות שלהן מקולומבו עם העברת הבירה.

## ערים תאומות
הערים התאומות של קולומבו הן:

* 

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* מידע כללי על העיר, באתר "להגיע רחוק"

קטגוריה:סרי לנקה: ערים
קטגוריה:אסיה: ערי בירה לשעבר
קטגוריה:ערי חוף
קטגוריה:סרי לנקה: ערי נמל
קטגוריה:ערי בירה דה פקטו
קטגוריה:אסיה: ערי בירה
ישראל זביטי

**ישראל זביטי** (נולד ב-15 בינואר 1980 בנתניה) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר.

## קריירה
זביטי גדל במחלקת הנוער של מכבי נתניה והיה שותף מרכזי באחד השנתונים הטובים שהיו במחלקת הנוער של המועדון, לצידם של קלמי סבן, עמוס נחייסי, שלומי דהאן, רן קוז'וך ואחרים. הקבוצה זכתה 3 פעמים ברציפות בדאבל של ליגות הנערים בישראל, בנוסף לחמש אליפויות במהלך השנים בין קבוצות הילדים ועד הנוער, שיא שטרם נשבר. זביטי היה שחקן סגל קבוע בנבחרת הצעירה של ישראל.

זביטי עלה לקבוצה הבוגרת של מכבי נתניה בעונת , עת שיחקה בליגת המשנה, ובעונה זו העפיל עמה לליגה הבכירה. במשך עשר עונות ברציפות בהן שיחק במכבי נתניה, הוא ירד עמה ליגה ועלה עמה חזרה לליגת העל פעם נוספת. בעונת , עם הגעתו של הבעלים החדשים של הקבוצה דניאל יאמר, הוחתם זביטי על חוזה לשלוש עונות.

לקראת עונת  עזב זביטי את מכבי נתניה וחתם בקבוצת הפועל פתח תקווה ששיחקה בליגה הלאומית, ועמה העפיל לליגת העל וזכה בגביע הטוטו לליגה הלאומית. ביולי 2008 הוחלט לסיים את הקשר עם זביטי ולאחר שלושה חודשים ללא קבוצה הוחתם בהפועל רמת השרון.

בעונת  חתם זביטי בקבוצת הפועל כפר סבא, ולאחר עונה אחת עבר לשחק בקבוצת מכבי השקמה/רמת חן מליגה א', במדיה פרש ממשחק פעיל בקיץ 2011.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:קשרי כדורגל ישראלים
קטגוריה:נתניה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני מכבי נתניה
קטגוריה:כדורגלני הפועל פתח תקווה
קטגוריה:כדורגלני הפועל רמת השרון
קטגוריה:כדורגלני הפועל כפר סבא
קטגוריה:כדורגלני מכבי השקמה רמת חן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1980
חמודי בריק

**מוחמד "חמודי" בריק** (בערבית: **حمودي برك**; נולד ב-19 במרץ 1978) הוא כדורגלן ערבי-ישראלי המשחק בעמדת המגן השמאלי במ.ס. כפר יאסיף מליגה ג' גליל תחתון.

## קריירה
מוחמד בריק החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של מכבי חיפה, ועם עלייתו לבוגרים עבר לשחק בקבוצות שונות, ועד קיץ 2004 שיחק במכבי כפר כנא. לאחר מכן עבר למכבי נתניה, עמה עלה ללליגת העל בעונתו הראשונה בקבוצה, ובסך הכל שיחק שנתיים במועדון. בשנת 2006 עבר לקבוצת בני סכנין, עמה עלה לליגת העל, ולאחר עונה אחת עבר להפועל עכו. לאחר שנה וחצי בהפועל עכו עבר בריק לקבוצת אחווה עראבה מליגה א', עמה עלה בתום העונה לליגה הלאומית, ובמדיה שיחק עד ספטמבר 2011.

בשנת 2017 חזר בריק לשחק באופן חובבני, וכבש שני שערים בשש הופעות במדי מ.ס. ג'וליס מליגה ב'. בקיץ 2019 הצטרף לקבוצת מכבי בני אבו סנאן מליגה ג'. בחורף 2021 הצטרף לקבוצת מועדון ספורט כפר יאסיף מליגה ג' גליל תחתון.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מגני כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני מכבי כפר כנא
קטגוריה:כדורגלני מכבי נתניה
קטגוריה:כדורגלני בני סכנין
קטגוריה:כדורגלני הפועל עכו
קטגוריה:כדורגלני אחווה עראבה
קטגוריה:כדורגלנים ערבים ישראלים
קטגוריה:מוסלמים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1978
מזל סרטן

שמאל|ממוזער|150px|סמל מזל סרטן
שמאל|ממוזער|150px|סרטן
שמאל|ממוזער|150px|בול ישראלי המוקדש למזל סרטן
**מזל סרטן** הוא אחד משנים עשר המזלות שבגלגל המזלות. באסטרולוגיה המערבית, "בן מזל סרטן" הוא מי שנולד בין 21 ביוני ל-22 ביולי (לערך). במסורת היהודית מתייחס מזל סרטן לחודש תמוז. בלוח השנה במגילות קומראן משויך מזל סרטן לחודש סיוון. מושג זה מתייחס לרעיון שבתקופה הנתונה השמש ממוקמת באזור השמיים, המוקצה למזל סרטן האסטרולוגי. כיום, אין חפיפה בין קונסטלציית הסרטן לבין אזור השמיים של מזל סרטן בגלל נקיפת ציר כדור הארץ.

## הסרטן במיתולוגיה
במיתולוגיה היוונית, הסרטן נשלח על ידי הרה כדי להפריע להרקולס במלחמתו נגד ההידרה. על אומץ ליבו, קבעה אותו הרה בכוכבים.

## מזל סרטן באסטרולוגיה
### שיוך אסטרולוגי

מזל סרטן הוא אחד משלושת מזלות יסוד המים, יחד עם מזל עקרב ומזל דגים. הוא משתייך לקבוצת המזלות הקרדינליים, יחד עם מזל טלה, מזל מאזניים ומזל גדי. הכוכב השליט של מזל סרטן הוא הירח.

## ראו גם
* גלגל המזלות
* מיתולוגיה
* אסטרולוגיה
* ארבעת היסודות

## הערות שוליים

סרטן
קטגוריה:קבוצת הכוכבים סרטן
קטגוריה:סרטנאים בתרבות
מכונת תפירה

ממוזער|מכונות תפירה במוזיאון מכונות התפירה ברחוב המסילה 23 בנשר.
[ממוזער|200px|מכונת תפירה מתוצרת [תאגיד סינגר, דגם 31K32, המונעת ברגל]]
ממוזער|שמאל|200px|עיקרון "הבוכייר המעופף". הגלגל התחתון הוא הבוכייר, והוא אינו מחובר לכל ציר. ובכל תך (או מחזור) של התפירה, החוט מהמחט העליונה "נלכד", ויוצר לולאה ש"מושחלת" סביב הבוכייר, ובכך יוצרת את התפר, כאשר החוט העליון נמשך ומהדק את התפר.
ממוזער|200px|שימוש במכונת תפירה
**מכונת תפירה** היא סוג של מכונה, המשמשת לתפירה מהירה של בדים או עורות, כלומר חיבורם זה לזה באמצעות לולאות חוט רצופות (תפרים).

מכונת תפירה ביתית מודרנית מסוגלת לתפור כ-1,500 תפרים אמינים ואחידים בדקה - פי 20 מהר יותר מחייט או תופר העובדים ידנית. מכונת תפירה תעשייתית, המשמשת בעיקר לתפירת דברי לבוש ונעליים, מהירה עוד יותר. קיימות מכונות בעלות 7 מחטים, התופרות כ-20,000 תפרים בדקה.

## היסטוריה
אנשים שונים השתתפו בפיתוח מכונת התפירה. מכונה לרקמה הומצאה כבר באמצע המאה השמונה עשרה, ובשנת 1770 המציא האנגלי תומאס סיינט מכונה לתפירת עור, אך נראה כי מעולם היא לא נכנסה לשימוש שוטף. ב-1830 המציא חייט צרפתי, בָּרתֶלֶמי תימוֹניֶה, מכשיר שנחשב למכונת התפירה השימושית הראשונה. המון זועם, שחשש מאבטלה, הרס את המתפרה שבה היו מכונות אלו, ותימוֹניֶה מת אביון וחסר כל.

באותה תקופה בקירוב המציא ווֹלטֶר הַאנט מניו יורק מכונת תפירה ובה מחט בעלת קוֹף (חור) סמוך לקצה. המחט חדרה לתוך הבד ויצאה ממנו בצד השני כשהיא מושכת איתה את החוט, וכך נוצרה לולאה. מתחת לבד היה חוט שני, כרוך על סליל ומונע הנה והנה במנוף הדומה לבוּכיָיר. החוט התחתון חדר דרך לולאת החוט העליון, וכך קשר אותו. ב-1846 שִכלל אֶליאס האוּ, אמריקני אף הוא, את המכונה של הַאנט. אמריקני אחר, אייזיק מֶריט סינגֶר, שחקן כושל שהחליט להפוך לממציא, רודף נשים שהוליד לפחות 22 ילדים, אשר זלזל במכונות התפירה הראשוניות, שינה ושיפר את המכונה על ידי שימוש במחט ישרה במקום מחט מעוקמת . הוא רשם פטנט על רעיונותיו והחל לייצר מכונות תפירה בכמויות, בשנת 1851. בעקבותיו הלכו יצרנים אחרים. סינגר נחשב ל"אבי מכונת התפירה".

מכונת התפירה הביתית המודרנית מצוידת במחט היכולה לנוע ולתפור תפרים מסוגים שונים, כולל תפרי זיגזג ותפרי רקמה בעלי צורות שונות. יש מכונות תפירה התופרות גם כפתורים למקומם. מכונות תעשייתיות, לתפירת בדים ועורות, יכולות לבצע עבודות מורכבות.

היום, חלק מהחברות מייצרות גם מכונות ביתיות וגם תעשייתיות, לדוגמה תאגיד סינגר. חלק מהחברות מייצרות רק מכונות לתעשייה, לדוגמה חברת juki וחלק מהחברות התפצלו במהלך השנים לשתי חברות שונות, שכל אחת מתמחה בתחומה, לדוגמה, חברת סובינה.

## ראו גם
*תפירה
*אמנות סיבים
*ביגוד
*מיחזור משביח לבגדים
*חייט

## קישורים חיצוניים

* 
* 
*, 22 בנובמבר 2023
* 

* Who invented the sewing machine?, Google Arts & Culture, 2019


## הערות שוליים

קטגוריה:מכשירי חשמל ביתיים
קטגוריה:מכונות
קטגוריה:כלי תפירה
אלישבע

קטגוריה:שמות פרטיים עבריים לנשים
קטגוריה:שמות פרטיים תאופורים
קפקאון

**קפקאון** (ברומנית: **căpcăun**) הוא דמות אגדית במיתולוגיה הרומנית. 

קפקאון הוא מפלצת המגלמת את הגיבור השלילי, בדומה לבאלאור דמוי הנחש המכונף או לזמאו המופיע לעיתים בדמות אדם, אך בניגוד להם מראהו של קפקאון הוא כשל גבר חזק עם ראש של כלב.

השם "קפקאון" מורכב ומסונתז משתי המילים הרומניות "קאפ" (cap) שפירושה ראש ו-"קאינה" (câine) שפירושה כלב. לעיתים מתואר הקפקאון כבעל מספר ראשים.

מספר חוקרי היסטוריה רומנים משערים שיש קשר בין דמות הקפקאון ובין המנהיגים של האווארים, שנקראו קאפקאנים (cafcani או capcani).

קטגוריה:מיתולוגיה רומנית
דוכיפתאים

**דוכיפתאים** (שם מדעי: Upupiformes) היא סדרת עופות שעד שנת 2005 סווגה כמשפחה בסדרת הכחלאים ששמה היה Phoeniculidae. לאחר שהתגלו בנוסף להבדלים המורפולוגיים הבולטים גם הבדלים גנטיים, הוחלט להכירה בה כסדרה טקסונומית נפרדת.

בסדרה זו ישנם רק 2 משפחות: דוכיפתיים, בהם סוג אחד ו-4 מינים, כאשר אחד מהם נכחד מן העולם (בעבר הייתה הדוכיפת יחידה בסוגה) ודוכיפתיות עצים, החיות באפריקה.

## חלוקה טקסונומית
*משפחת דוכיפתיים (Upupidae)
**סוג: דוכיפת (*Upupa*), שבו 4 מינים, אחד מהם נכחד
*משפחת דוכיפתיות עצים (Phoeniculidae)
**סוג דוכיפת עצים *Phoeniculus*, שבו 5 מינים.
**סוג דוכיפת הפגיון *Rhinopomastus*, שבו 3 מינים.

## תמונות

תמונה:Wiedehopf 070608.jpg|דוכיפת אירופית
תמונה:Green Wood Hoopoe RWD.jpg|Phoeniculus purpureus
תמונה:Flickr - Rainbirder - Common Scimitarbill (Rhinopomastus cyanomelas).jpg|Rhinopomastus cyanomelas
תמונה:Upupa africana, Naivasha Lake, Kenya.jpg|דוכיפת אפריקנית
תמונה:Madagascar hoopoe (Upupa marginata).jpg|דוכיפת מדגסקר
תמונה:Upupa antaios.JPG|דוכיפת סנט הלנה - נכחדה


## קישורים חיצוניים

*
פרס ה-BBC למפעל חיים של ספורטאי

**פרס ה-BBC למפעל חיים של ספורטאי** מוענק מטעם ה-BBC, לספורטאי אשר תרם תרומה חשובה לספורט העולמי במשך כל חייו. הפרס הוענק לראשונה בשנת 2001 למנג'ר מנצ'סטר יונייטד, אלכס פרגוסון.

## הזוכים
* 2001 -  אלכס פרגוסון (כדורגל)
* 2002 -  ג'ורג' בסט (כדורגל)
* 2003 -  מרטינה נברטילובה (טניס)
* 2004 -  איאן בוטהאם (קריקט)
* 2005 -  פלה (כדורגל)
* 2006 -  ביורן בורג (טניס)
* 2007 -  בובי רובסון (כדורגל)
* 2008 -  בובי צ'רלטון (כדורגל)
* 2009 -  סבי בלסטרוס (גולף) 
* 2010 -  דייוויד בקהאם (כדורגל) 
* 2011 -  סטיב רדגרייב (חתירה)
* 2012 -  סבסטיאן קו (אתלטיקה)
* 2014 -  כריס הוי (מרוץ אופניים)
* 2015 -  אנטוני מקקוי (מרוץ סוסים)
* 2016 -  מייקל פלפס (שחייה)
* 2017 -  ג'סיקה אניס-היל (אתלטיקה)
* 2018 -  בילי ג'ין קינג (טניס)
* 2019 -  טאני גריי-תומפסון (אתלטיקה פאראלימפית)
* 2021 -  סימון ביילס (התעמלות מכשירים)
* 2022 -  יוסיין בולט (אתלטיקה)
* 2023 -  קני דלגליש (כדורגל)
* 2024 -  מארק קוונדיש (מרוץ אופניים)
* 2025 -  תיירי הנרי (כדורגל)

קטגוריה:פרסי ספורט בריטיים
קטגוריה:היכלי תהילה
BBC, ספורטאי
סוזה לינוקס

**סוזה לינוקס** (SUSE linux) היא הפצת לינוקס נפוצה. היא אחת ההפצות הוותיקות ביותר שעדיין מפותחות. כיום יש מספר הפצות שונות בשם הזה: OpenSUSE הן ההפצות הקהילתיות והחופשיות, ו־SLES (SUSE Linux Enterprise Server) לשוק הארגוני.

## היסטוריה
תחילת דרכה של מערכת ההפעלה הזו הייתה כהפצה של חברה גרמנית פרטית, למעשה גרסה מתורגמת לגרמנית של הפצה ותיקה יותר בשם סלאקוור (Slackware). למרות שבשלב זה היא הייתה לא יותר מאשר פתרון שנועד לשמש דוברי גרמנית שרצו להתקין לינוקס, עד מהרה החליטו המפתחים שלה שעדיף להם לפתח הפצה משלהם עם תוכנית התקנה וניהול תצורה חדשים.

ראשי התיבות של SUSE משמעותם פשוט "פיתוח תוכנה ומערכת" (Software und System Entwicklung) וגרסה 4.2 הייתה למעשה הגרסה הראשונה של ההפצה, שכבר כללה את YaST. גרסה זו התבססה כאמור על סלאקוור לינוקס ועל הפצה נוספת בשם Jurix. ההפצה זכתה להצלחה רבה בעיקר בגרמניה והולנד תחילה, אבל לאחר מכן באירופה ובארצות הברית. בתחילת שנת 1997 חברת סוזה פתחה משרדים באוקלנד, קליפורניה.

סוזה היא ללא ספק ההפצה שהובילה את כל השאר בכל מה שקשור להשמשת לינוקס לשימוש בשולחן העבודה. היא כללה מאז ומתמיד כלי ניהול מהמתקדמים ביותר, כמו YaST ו-Sax - שהיו ייחודיים לסוזה והעדרם בהפצות אחרות הורגש. סוזה גם הצטיינה בתמיכה בחומרה ויכולות זיהוי אוטומטי, גם כאשר מדובר בחומרה אזוטרית למדי.

בשנת 2003 הוקמה **אופן סוזה** (OpenSUSE) בתחילה כגרסת הפצה קהילתית חלקית של ההפצה SUSE, ובהמשך, כשמה החדש של הפצה המקורית (הלא ארגונית) SUSE, שהפכה להיות חופשית לחלוטין ויותר קהילתית.

בשנת 2011 נרכשה החברה על ידי חברת Attachmate האמריקנית.

בשנת 2014 התמזגה Attachmate עם חברת מיקרו פוקוס האנגלית וסוזה הפכה לחלק ממיקרו פוקוס.

בשנת 2018 מכרה מיקרו פוקוס את החברה לקרן הון פרטית תמורת 2.535 מיליארד דולר.

## קישורים חיצוניים

* 

* האתר הרשמי של SUSE
* האתר הרשמי של openSUSE
* האתר הישראלי של openSUSE

קטגוריה:הפצות של GNU/לינוקס
האסיום

**הָאסְיוּם** (**Hassium**) הוא יסוד מלאכותי ממתכות המעבר, שסמלו הכימי Hs ומספרו האטומי 108. זהו היסוד החמישי בסדרת היסודות העל כבדים וה-16 בסדרת היסודות הטרנס-אורניים.

## היסטוריה
האסיום נוצר לראשונה בשנת 1984 כאשר המדען פטר ארמברוסטר וצוות המדענים שעבדו במרכז הלמהולץ למחקר יונים כבדים שבדרמשטאדט, גרמניה הפציצו אטומי <sup>208</sup>Pb ביוני <sup>58</sup>Fe ב"מאיץ קוי". ההפצצה גרמה להיווצרות האיזוטופ **<sup>265</sup>Hs** ונייטרון חופשי. זאת לאחר שניסיונות להפיקו על ידי יורי אוגאנסיאן וצוותו במכון המאוחד למחקר גרעיני בדובנה שברוסיה ב-1978 הפיקו תוצאות שנויות במחלוקת.

שם היסוד ניתן לו בשנת 1997 ונגזר מהמלה Hassia, שמה הלטיני של מדינת הסה שבגרמניה, בה נתגלה.

## איזוטופים של האסיום
עד כה התגלו 8 איזוטופים שונים של האסיום:
*264 - עם זמן מחצית חיים של 0.26 מילישניות.
*265 - עם זמן מחצית חיים של 0.8 בין 1.7 מילישניות.
*266 - עם זמן מחצית חיים של 2.3 מילישניות.
*267 - עם זמן מחצית חיים של 59 מילישניות.
*269 - עם זמן מחצית חיים של 14 שניות.
*270 - עם זמן מחצית חיים של 2.4 שניות.
*275 - זמן מחצית החיים אינו ידוע.
*277 - עם זמן מחצית חיים של 11 עד 12 דקות (היציב ביותר).

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:יסודות כימיים
קטגוריה:מתכות מעבר
קטגוריה:יסודות טרנס-אורניים
קטגוריה:יסודות על-כבדים
אתן

**אֶתֶן** (IUPAC: **Ethene**; שם טריוויאלי: **אתילן**, **Ethylene**) הוא תרכובת אורגנית פשוטה.

אתן הוא האלקן (Alken) הפשוט ביותר. זוהי מולקולה סימטרית המורכבת משני אטומי פחמן הקשורים זה לזה בקשר קוולנטי כפול; לכל אחד מאטומי הפחמן קשורים שני אטומי מימן. הנוסחה של אתן היא **C<sub>2</sub>H<sub>4</sub>**, והיא נכתבת לעיתים קרובות בצורה מפורטת יותר, המדגישה את קיום הקשר הכפול: **CH<sub>2</sub>=CH<sub>2</sub>**.

אתן משמש בתעשייה הכימית כחומר מוצא לתרכובות רבות: פלסטיק, אתנול (באמצעות תגובה עם מים בנוכחות זרז כגון חומצה גופרתית), אלדהידים ועוד. חיבור של יחידות רבות של אתן נותן את הפולימר **[[פוליאתילן]]** (קרוי גם פוליאתן או, בבריטניה, פוליתן; מסומן בקיצור כ-**PE**), הפלסטיק הנפוץ ביותר בעולם.

אתן, המהווה גז דליק, שימש בעבר כחומר להרדמה רפואית, אך השימוש בו נזנח לאחר גילויים של חומרי הרדמה דליקים פחות.

## הורמון צמחי

לאתן חשיבות רבה בביולוגיה, והוא מהווה את אחד מחמשת ההורמונים הצמחיים העיקריים, ואת ההורמון הצמחי הגזי היחיד. כשאתן בא במגע עם רקמות שונות בצמח הוא מעודד הבשלה של פירות, פתיחה של פרחים, התפתחות ונשירה של עלים ונביטה של זרעים, והוא מגביר את עמידות הרקמה בפני מחלה או פגיעה פתוגנית. אתן מסונתז בתאי הצמח מחומצת האמינו מתיונין.

ההשפעה של אתן על צמחים ידועה לאדם מזה אלפי שנים, אם כי רק ב-1934 התגלה כי הצמחים עצמם מייצרים אותו. המצרים הקדמונים נהגו לחשוף עצי תאנה לעשן מדורות (אשר מכיל מעט אתן) ולהגביר בכך את קצב הבשלת הפרי. ב-1864 הובחן כי עצים שצמחו בסמוך למנורות רחוב (אשר היו מבוססות באותה העת על שריפת שמן) הראו מורפולוגיה וסימני גדילה בלתי-שגרתיים; במהרה התגלה הקשר לאתן הנפלט מהמנורות. אתן משמש חקלאים כיום כדי לזרז באופן מלאכותי הבשלה של פירות כגון תמרים, הדרים ובננות שנקטפו בעודם בוסר. תהליך זה נקרא הבחלה. ניתן גם לבצע הבחלה ביתית על ידי שימוש בתפוחים, אגסים או בננות בשלים, הפולטים אתילן רב.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אלקנים
קטגוריה:הורמונים צמחיים
קטגוריה:גזי חממה
כלורופורם

שמאל|ממוזער|175px|הדמיה תלת־ממדית של מולקולת כלורופורם
שמאל|ממוזער|175px|כלורופורם, איור דו־ממדי
**כלורופורם** (Chloroform), הידוע גם בשמות **טריכלורומתאן** (Trichloromethane) ו**מתיל טריכלוריד** הוא תרכובת אורגנית, נוזל חסר צבע, נוסחתו הכימית היא CHCl3 ומסתו המולרית היא 119.4 גרם למול. לחץ האדים בטמפרטורת החדר הוא 120kPa והוא מתאדה בקלות.
הכלורופורם אינו דליק כשלעצמו, אך כאשר הוא מעורבב עם חומרים דליקים הוא בוער.

הכלורופורם נמצא במשפחת החומרים המסווגים כמזהמים סביבתיים הידועים כטריהלומתאנים (מתאן עם שלושה הלוגנים מחוברים אליו). כלורופורם ידוע גם כחומר מסרטן.

## היסטוריה
הכלורופורם נתגלה ביולי 1831 על ידי המדען האמריקאי סמואל גת'רי  (1782–1848), ונתגלה בנפרד כמה חודשים לאחר מכן על ידי מדען צרפתי ומדען גרמני, יוג'ין סוביראן  ויוסטוס פון ליביג.
הכלורופורם קיבל את שמו ב-1834.

בשנת 1847 השתמשו בכלורופורם לראשונה כסם מרדים במהלך לידה. מאז עלה במהירות השימוש בכלורופורם כסם הרדמה בניתוחים באירופה.
בארצות הברית החליף הכלורופורם את האתר כמרדים עיקרי בתחילת המאה ה-20, אך עד מהרה הופסק השימוש בו עקב רעילותו, והאתר הוחזר לשימוש.
עד היום נרשם שימוש באתר במדינות מתפתחות בגלל מחירו הזול והשימוש הבטוח, יחסית, בו.
נעשה ניסיון להשתמש בתרכובת טריכלורואתילן כתחליף לכלורופורם כחומר מרדים אך גם הוא התגלה כרעיל.

## הפקה
הכלורופורם מיוצר בתעשייה על ידי חימום לטמפרטורות של 400–500 מעלות צלזיוס של תערובת של כלור וחד-כלורו מתאן  (הידוע גם כ-כלורומתאן, נוסחה כימית CH3Cl) או על ידי תערובת של כלור ומתאן.
בטמפרטורה כזו כלור (Cl2) הופך לשני רדיקלים של כלור, ותהליך זה גורם למתאן או לכלורומתאן להפוך לתרכובות בעלות יותר אטומי כלור:

: CH<sub>4</sub> + Cl<sub>2</sub> → CH<sub>3</sub>Cl + HCl
: CH<sub>3</sub>Cl + Cl<sub>2</sub> → CH<sub>2</sub>Cl<sub>2</sub> + HCl
: CH<sub>2</sub>Cl<sub>2</sub> +Cl<sub>2</sub> → **CHCl<sub>3</sub>** + HCl

התוצרים של התגובות הללו הם תערובת של כלורומתאנים (חד כלורומתאן, דיכלורומתאן וטריכלורומתאן [כלורופורם]).

## שימושים
בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 השימוש העיקרי בכלורופורם היה סם הרדמה נשאף, אך חומרי הרדמה הרבה יותר בטוחים החליפו אותו עד מהרה.
השימוש העיקרי של הכלורופורם כיום הוא יצור גזי פריאון ובמיוחד כלורודיפלואורומתאן  (הידוע גם כ- R-22).

כמויות יותר קטנות של כלורופורם משמשות כממיסים בתעשיית התרופות וגם בתעשיית הצבעים
והדברה.
כממס הכלורופורם משמש גם לחבר פיסות של זכוכית אקרילית (פרספקס בשמו המסחרי).
הכלורופורם הוא אחד הממיסים היעילים ביותר להמסת אלקלואידים.

הכלורופורם מגיב עם נתרן הידרוקסידי ליצירת דיכלורוקרבן .

כלורופורם שמגיב עם דאוטריום (מים כבדים) יוצר את החומר CDCl3, הממס הידוע ביותר לשימוש בספקטרוסקופיית NMR.

בתהליך CHIP הכלורופורם יחד עם פנול משמש להפרדת החלבונים מן ה-DNA.

## בתרבות פופולרית
בסרטים אפשר לראות לא פעם איך ממחטה עם כמה טיפות של כלורופורם גורמת לאדם בשאיפה קצרה לאבד את ההכרה. במציאות נדרשות יותר מכמה טיפות כדי לגרום אובדן הכרה.

## קישורים חיצוניים

* ההיסטוריה של השימוש בכלורופורם להרדמה, ב- general-anaesthesia.com 
* כרטיס בטיחות בינלאומי מספר 0027, ב- ilo.org 
* מידע נוסף על כלורופורם, ב- bbc.co.uk 
* 

קטגוריה:תרכובות אורגניות
קטגוריה:ממסים אפרוטיים
קטגוריה:כלור: תרכובות
מייטנריום

**מַיְיטְנֶרְיוּם** (**Meitnerium**) הוא יסוד מלאכותי ממתכות המעבר, שסמלו הכימי Mt ומספרו האטומי 109. זהו היסוד השישי בסדרת היסודות העל כבדים וה-17 בסדרת היסודות הטרנס אורניים.

## היסטוריה
מייטנריום נוצר לראשונה ב-29 באוגוסט 1982 כאשר המדענים פטר ארמברוסטר וגוטפריד מינצנברג וצוות המדענים שעבדו במרכז הלמהולץ למחקר יונים כבדים שבדרמשטאדט, גרמניה, הפציצו אטומי <sup>209</sup>Bi ביוני <sup>58</sup>Fe ב"מאיץ קוי". ההפצצה גרמה להיתוך גרעיני וליצירת איזוטופ **<sup>266</sup>Mt** ונייטרון חופשי.

ב-1986 קיבל היסוד את שמו הנוכחי, מייטנריום. הוא קרוי על שם הפיזיקאית היהודיה ילידת אוסטריה, ליזה מייטנר.

## איזוטופים של מייטנריום
עד כה נוצרו 5 איזוטופים של מייטנריום:
*266 - זמן מחצית חיים של 3.8 אלפיות השנייה
*268 - זמן מחצית חיים של 42 אלפיות השנייה
*270 - זמן מחצית חיים של 7.16 אלפיות השנייה
*275 - זמן מחצית חיים של 14 אלפיות השנייה
*276 - זמן מחצית חיים של 0.249 עד 1.834 שניות (היציב ביותר)

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:יסודות כימיים
מתכות מעבר
קטגוריה:יסודות טרנס-אורניים
קטגוריה:יסודות על-כבדים
קופרניקיום

**קוֹפֶּרְנִיקְיוּם** (**Copernicium**) הוא יסוד מלאכותי ממשפחת מתכות המעבר שסמלו הכימי Cn ומספרו האטומי 112. זהו היסוד ה-9 בסדרת היסודות העל-כבדים וה-20 בסדרת היסודות הטרנס-אורניים.

בשל זמן מחצית חיים קצר מאוד של כל איזוטופיו, לא ניתן לקבוע את תכונותיו הפיזיקליות, ולכן כולן משוערות על-פי היסודות השכנים לו בטבלה המחזורית.

לפי הערכה, קופרניקיום הוא היסוד המלאכותי הראשון הנוזלי בטמפרטורת החדר. עם זאת, התבצעו ניסויי מחקר אחרים לפיהם הועלתה האפשרות שהיסוד הוא גזי.

## היסטוריה
בשנת 1971 טען אמנון מרינוב במאמר בכתב העת "Nature"[1] לגילוי יסוד כימי חדש שמספרו האטומי 112 על ידי קבוצת המחקר שבראשה עמד, אך הקרדיט על גילוי היסוד (קופרניקיום) ניתן לבסוף למוסד GSI בגרמניה על תגליתם משנת 1996.

קופרניקיום נוצר לראשונה ב-9 בפברואר 1996 כאשר המדענים זיגורד הופמן, פטר ארמברוסטר, גוטפריד מינצנברג וצוות המדענים שעבדו במרכז הלמהולץ למחקר יונים כבדים (GSI) בעיר דרמשטט שבגרמניה, גרמו להיתוך יוני אבץ בעופרת על ידי האצת גרעיני האבץ לתוך מטרת עופרת באמצעות "מאיץ יונים כבדים". כך נוצר האיזוטופ **<sup>277</sup>Cn**.

ב-2000 וב-2004, נוצר היסוד במוסד המשותף למחקר גרעיני ברוסיה. במאי 2006 אישר המוסד את יצירת היסוד בשיטה שונה וזאת על-פי זיהוי תוצרי דעיכתו הסופיים.

ב-2010 קיבל היסוד באופן רשמי את שמו **קופרניקיום**, על שם ניקולאוס קופרניקוס, וסמלו הכימי נקבע ל-Cn. קודם לכן נקרא היסוד **אונונביום** (Ununbium) וסימנו היה Uub.

## איזוטופים של קופרניקיום
לקופרניקיום שבעה איזוטופים:
*277 - בעל זמן מחצית חיים של 0.7 מילי-שניות.
*278 - בעל זמן מחצית חיים של 0.746 מילי-שניות.
*281 - בעל זמן מחצית חיים לא ידוע.
*282 - בעל זמן מחצית חיים של 0.9 מילי-שניות.
*283 - בעל זמן מחצית חיים של 3.8 שניות.
*284 - בעל זמן מחצית חיים של 0.1 שניות.
*285 - בעל זמן מחצית חיים של 29 שניות (היציב ביותר). לאחר מכן, דועך ל-<sup>281</sup>Ds תוך פליטת קרני אלפא.

## קישורים חיצוניים

*.
*משה נחמני, שמו הרשמי של היסוד ה-112 הוא קופרניקיום, הידען, 27 במרץ 2010
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יסודות כימיים
קטגוריה:מתכות מעבר
קטגוריה:יסודות טרנס-אורניים
קטגוריה:יסודות על-כבדים
ניהוניום

**ניהוניום** (באנגלית: **Nihonium**; ידוע גם בשם eka-thallium או **אונונטריום**) הוא יסוד מלאכותי ממתכות המעבר העמידות, שסמלו הכימי **Nh** ומספרו האטומי 113. זהו היסוד ה-10 בסדרת היסודות העל-כבדים וה-21 בסדרת היסודות הטרנס-אורניים.

## היסטוריה
ב-1 בפברואר 2004 הודיע צוות רוסי-אמריקני על גילוי היסודות אונונטריום ואונונפנטיום, בצוות מדענים רוסים מהמכון המאוחד למחקר גרעיני בדובנה ואמריקנים מהמעבדה הלאומית לורנס ברקלי. היסוד נוצר על ידי הפצצת <sup>234</sup>Am ביוני <sup>48</sup>Ca במאיץ חלקיקים. מההפצצה נוצר אטום **<sup>287</sup>Uup** ו-3 אטומי **<sup>288</sup>Uup**. כל ארבעת האטומים דעכו בתוך זמן קצר לאטומי ניהוניום תוך פליטת קרינת אלפא. היסוד החדש התפרק ליסודות טבעיים לאחר 1.3 שניות.

ב-28 בספטמבר 2004 הודיע צוות מדענים יפני ממכון RIKEN שבטוקיו כי יצר את היסוד החדש.

במאי 2006 אומתה יצירת היסוד בשיטה אחרת (זיהוי כימי של התוצרים הסופיים של דעיכת היסוד) במכון המשותף למחקר גרעיני בדובנה. בסוף שנת 2015 הכירו האיגוד הבינלאומי לכימיה טהורה ויישומית ביסוד זה כיסוד חדש.

## שם
אונונטריום היה השם הסיסטמטי הזמני שהעניק IUPAC ליסוד החדש, עם הסימון Uut. מדענים מיפן הציעו את השם "Japonium", עם סימול כימי Jp, או "Rikenium", עם הסימול Rk. בחלק מהמחקרים היסוד כונה "eka-thallium".
ב-30 בנובמבר IUPAC הכריז כי השם הוא "ניהוניום", (Nihonium), על שם יפן, "ארץ השמש העולה". בכך הם מקווים לציין את העובדה שזה היסוד הראשון שהתגלה במדינה אסייתית.

## איזוטופים של ניהוניום
לניהוניום יש עד כה כ-3 איזוטופים שונים:
*278 - עם זמן מחצית חיים של 44.61 ננושניות.
*283 - עם זמן מחצית חיים של 0.417 שניות.
*284 - עם זמן מחצית חיים של 0.376 בין 1.196 שניות (היציב ביותר).

## קישורים חיצוניים

*WebElements.com - Uut
*Apsidium - Ununtrium
*Discovery of New Superheavy Elements 113 and 115
*Superheavy elements
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יסודות כימיים
קטגוריה:מתכות מעבר עמידות
קטגוריה:יסודות טרנס-אורניים
קטגוריה:יסודות על-כבדים
רנטגניום

[ממוזער|[וילהלם רנטגן, על שמו נקרא היסוד רנטגניום]]
**רֶנְטְגֶּנְיוּם** (באנגלית: **Roentgenium**) הוא יסוד מלאכותי ממתכות המעבר, שסמלו הכימי Rg ומספרו האטומי 111. זהו היסוד השמיני בסדרת היסודות העל כבדים וה-19 בסדרת היסודות הטרנס-אורניים.

## היסטוריה
רנטגניום נוצר לראשונה ב-8 בדצמבר 1994 על ידי המדענים זיגורד הופמן, פטר ארמברוסטר, גוטפריד מינצנברג וצוות המדענים שעבדו במרכז הלמהולץ למחקר יונים כבדים (GSI), מכון מחקר בעיר דרמשטט שבגרמניה. שלושה אטומי **<sup>272</sup>Rg** המשיכו להתקיים, בעקבות היתוך קר בין יוני <sup>64</sup>Ni ו-<sup>209</sup>Bi במאיץ קווי:
:\ ^{209}_{83}\mathrm{Bi} + \,^{64}_{28}\mathrm{Ni} \, \to \,^{272}_{111}\mathrm{Rg} + \; ^1_0\mathrm{n}

בשנת 2001, ארגון ה JWP של IUPAC החליט שאין מספיק ראיות לגילוי היסוד בשנת 1994. צוות ה-GSI חזר על הניסוי בשנת 2000 וגילה שלושה אטומים נוספים. בעקבות דיווח הצוות בשנת 2003 אודות הניסוי השני שביצע, ה JWP החליט שצוות ה GSI יוכר כמגלה היסוד.

## מקור השם
השם רנטגניום הוצע על ידי צוות ה GSI והתקבל כשם קבוע ב-1 בנובמבר 2004 כהוקרה לפיזיקאי הגרמני וילהלם רנטגן, על שמו היסוד נקרא.
לפני כן, היסוד נקרא אונונוניום, על פי Systematic element name, Uuu.

## איזוטופים של רנטגניום

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יסודות כימיים
קטגוריה:מתכות מעבר
קטגוריה:יסודות טרנס-אורניים
קטגוריה:יסודות על-כבדים
פלרוביום

**פְֿלֵרוֹבְֿיוּם** (באנגלית: **Flerovium**; לשעבר אונונקוודיום - Ununquadium; ידוע גם בשם lead-eka) הוא יסוד מלאכותי ממתכות המעבר העמידות, שסמלו הכימי Fl, ומספרו האטומי 114. זהו היסוד ה-11 בסדרת היסודות העל-כבדים וה-22 בסדרת היסודות הטרנס-אורניים.

## היסטוריה
**פלרוביום** נוצר לראשונה בדצמבר 1998 על ידי מדעני המכון המאוחד למחקר גרעיני בעיר דובנה שברוסיה. התגלית נחשפה רק בינואר 1999 ושלושה חודשים לאחר מכן יצרה אותה קבוצת מדענים איזוטופ אחר של היסוד. בשנת 2004 ו-2006 התגלית אושרה פעמים נוספות.
היסוד נוצר על ידי הפצצת <sup>244</sup>Pu ביוני <sup>48</sup>Ca. מההפצצה נוצר אטום יחיד של **<sup>289</sup>Fl** שזמן מחצית החיים שלו הוא 21 שניות. עד שנת 2006 יצרו מדענים עוד מספר אטומי פלרוביום.

שמו הזמני של היסוד היה אונונקוודיום וסימונו Uuq. ב-2 בדצמבר 2011 שונה שמו רשמית לפלרוביום בידי מגליו הרוסיים, על שם "המעבדות על שם גאורגי פליורוב לתגובות גרעיניות" (Flerov Laboratory of Nuclear Reactions) במכון המחקר הגרעיני בדובנה.

## תכונות
הערכה היא שתכונות הפלרוביום צפויות להיות דומות לתכונותיה של העופרת.
הפלרוביום צפוי להיות מתכת רכה, צפופה שמכהה בחשיפה לאוויר ונקודת ההתכה שלו צפויה להיות בסביבות ה-200 מעלות צלזיוס.

## איזוטופים של פלרוביום
עד כה נוצרו 4 איזוטופים שונים של פלרוביום:
*286 - בעל זמן מחצית חיים של 100 מילישניות.
*287 - בעל זמן מחצית חיים של 5.5 שניות.
*288 - בעל זמן מחצית חיים של 2.6 שניות.
*289 - בעל זמן מחצית חיים של 21 עד 30.4 שניות (היציב ביותר).

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:יסודות כימיים
קטגוריה:מתכות מעבר עמידות
קטגוריה:יסודות טרנס-אורניים
קטגוריה:יסודות על-כבדים
הגונב אחר הגנב

**הַגּוֹנֵב אַחַר הַגַּנָּב** הוא נידון הלכתי מרובה פרטים, כאשר הדין המרכזי, המובא במפורש כבר במשנה הוא שהגונב חפץ גנוב מגנב חייב לשלם את הקרן, סכום הגנבה עצמו, אך פטור מהקנס של תשלום הכפל המוטל במקרי גנבה בדרך כלל.

## נדון שגיאת "הגונב מגנב פטור"
הכלל הידוע כי "הגונב מגנב פטור מן הכפל", השתרש באופן חלקי ושגוי כמשפט עממי "הגונב מגנב פטור", המרמז על משמעות הפוכה מהדין האמיתי, כביכול מותר לכתחילה לגנוב מגנב אף ללא תשלומי הקרן. הבנה זו מקורה בטעות, על הגונב מן הגנב חלה חובה להשיב את החפץ הנגנב לבעליו. רק שהוא פטור מהקנס הנוסף שאותו מחייבים בגניבה. או בלשון חז"ל: **הגונב מגנב פטור מתשלום הכפל אבל חייב בתשלום הקרן**.

אמנם פרשנים כמו הקצות החושן ונתיבות המשפט סברו שפטור לגמרי ואף מקרן.

## מקור הדין
מקורו של הדין במשנה:

מסביר רש"י שמקור הדין שפטור מכפל לבעלים, הוא דקדוק מדברי הפסוק, שהרי כתוב , ולא "מבית הגנב". ומוסיף המאירי שפטור אף מלשלם כפל לגנב הראשון, משום שהגנב הראשון לא עשה קניין בגניבה, כי אין יאוש בעלים.

התלמוד דן ארוכות בשאלה באילו תנאים חל פטור זה, ולהלכה פסק הרמב"ם:

## עיקר שיטות האחרונים
עיקר שיטות האחרונים בקצרה לגבי הגונב אחר הגנב הן:
* **שיטת "[[קצות החושן]]"** - שיטתו שהגונב אחר הגנב אין לו דין גנב מכיוון שלא גנב מרשות הבעלים ולכן לא עבר על הלאו של לא תגזול, ואפילו אם יוסיף על הגנבה הראשונה, אין חיובו אלא מדין "מזיק".
* **שיטת "[[נתיבות המשפט]]"** - הנתיבות מסייג את שיטת הקצות ואומר כי יש לחלק בין גונב מגנב שלא הוסיף על מעשה הגנבה הראשונה, שאינו גנב ולא עבר על "לא תגזול", לבין המוסיף על הגנבה הראשונה שאכן חיובו מדין "גזלן", ולא מדין "מזיק".
* **שיטת ה[[מאיר שמחה הכהן|אור שמח]] ו[[החזון איש]]** - אף כשהגונב אינו מוסיף על הגנבה הראשונה, בכל זאת עובר על "לא תגזול", מכיוון שעצם העברת הרשות מהגנב הראשון לשני גורמת לו להיחשב גנב. וזה דווקא בגנב השני אך לא בגנב הראשון עצמו.
* **שיטת ה[[אמרי משה]] ו[[חיים הלוי סולובייצ'יק|רבי חיים מבריסק]]** - כאשר הגזלן הראשון מוסיף על הגניבה הראשונה, חייב משום שהיא המשך הגניבה הראשונה, ואם כן והיא נחשבת "גניבה אריכתא" וכלל אינו נחשב "גונב אחר הגנב".

## חיוב הגונב מן הגנב באונסים
בתלמוד מובא כי הגנב פטור מתשלומי הכפל, אך אין התייחסות לחיובו ב"חיוב אונסים". ולכן דעת הרא"ש שאם קרה דבר מה לחפץ הנגנב, מתחייב הגונב לשלם לגנב את דמי החפץ.

ואולם בספר "קצות החושן" וכן ב"נתיבות המשפט" מובא שלגונב מן הגנב אין דין גנב גם לעניין "חיוב אונסים", ואם קרה משהו לחפץ במסגרת כח עליון, הרי הוא פטור מלשלם.

## הגונב מגנב - אף הוא טועם טעם הגניבה
מובא בתלמוד מעשה ברב הונא שפעם אחת החמיצו לו בבת אחת ארבע מאות חביות של יין. הגיעו אליו חכמים והוכיחו אותו על כך שהוא לא נוהג כשורה כאשר הוא לא נותן לאריס בכרם שלו את כל מה שמגיע לו. ענה להם רב הונא שהאריס גונב ממנו, ולכן הוא מנע ממנו את חלקו. ענו לו חכמים "בתר גנבא גנוב, וטעמא טעים" (מארמית - הגונב מגנב, אף הוא טועם את טעם הגנבה). בעקבות כך רב הונא חזר בו והתחייב לתת לאריס את חלקו. הדעות נחלקו לגבי מה שקרה לאחר מכן, יש שאמרו שהיין שהחמיץ, הפך שוב ליין בדרך נס. ויש שאמרו שמחיר החומץ עלה בצורה כה דרמטית עד שהיה שווה בערכו למחיר היין מלכתחילה.

מהמעשה רואים שגם במקרה שגונבים מגנב, זה שגנב מהגנב נענש בגלל שהוא גנב.

## הערות שוליים

קטגוריה:משפט עברי: גניבות וגזילות
קטגוריה:ניבים וביטויים חז"ליים
קטגוריה:בבא קמא: סוגיות תלמודיות
גרוסגלוקנר

**גרוסגלוקנר** (**Großglockner**) הוא הגבוה בהרי אוסטריה והגבוה ביותר ברכס הרי ההוהה טאורן (Hohe Tauern) ובאלפים ממזרח למעבר ברנר. פסגתו מגיעה ל-3,798 מטרים מעל גובה פני הים.

הוא מאופיין בפסגה בצורת פירמידה ושוכן במחוז טירול המזרחי (Osttirol), על הגבול עם מחוז קרינתיה.

פאסטארזה הוא הקרחון הגדול ביותר באוסטריה והוא שוכן למרגלות ההר.

## כביש Hochalpenstraße
בין השנים 1930 ל-1935 נסלל כביש הנקרא *Großglockner-Hochalpenstraße* או בשמו הנוסף הכביש האלפיני הגבוה של גרוסגלוקנר (מגיע לגובה 2,572 מטר), ממנו ניתן לראות נופים מרהיבים ביופיים ועל כן משמש כנתיב תחבורה אטרקטיבי עבור תיירים המגיעים לאוסטריה. כביש זה הוא כביש אגרה וכולל מספר נקודות עצירה ובהן אטרקציות לתיירים, רובן בעלות אופי חינוכי המלמדות על המקום.

## קישורים חיצוניים

* האתר הרשמי לכביש האלפיני הגבוה באוסטריה
* מצלמת אינטרנט המשדרת ישירות מההר
* 

קטגוריה:אוסטריה: גאוגרפיה
קטגוריה:הרי האלפים
קטגוריה:טירול: גאוגרפיה
קטגוריה:הפסגות הגבוהות במדינתן
קטגוריה:אוסטריה: הרים