open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
קלימוביץ'

**קלימוביץ**' (בלארוסית: **Клiмавiчы**, רוסית: **Климовичи**, יידיש: **קלימאוויטש**) היא עיירה במחוז מוהילב שבבלארוס.

לפני מלחמת העולם השנייה, גרו מאות משפחות יהודיות בעיירה, ובהן עשרות משפחות מחסידי חב"ד. העיירה נכבשה על ידי הנאצים והם הרגו באתר את תושביה היהודים. העיירה שוחררה מהנאצים בשנת 1943.

ב-1986 נפגעה העיירה כתוצאה מאסון צ'רנוביל.

## קישורים חיצוניים
* 

* ניגוני חסידי חב"ד מעיירת קלימוביץ', כולל הקדמה כללית על יישוב חסידי חב"ד בעיירה, באתר "היכל נגינה"
* 
* 

קטגוריה:מחוז מוהילב: ערים
זנב-סנונית מדברי

**זנב-סנונית מדברי** (שם מדעי: *Papilio saharae*) הוא פרפר ממשפחת הצבעוניים. תחום תפוצתו באזורים מדבריים ממדבר סהרה ועד לערב הסעודית. בישראל הוא נפוץ בדרום הנגב.

שמו המדעי (*Papilio saharae*) נובע מתפוצתו במדבר סהרה ושמו העברי – מתפוצתו המדברית.
## מאפיינים
מין זה דומה מאוד לזנב-סנונית נאה ויש המחשיבים אותו כתת-מין של זנב-סנונית נאה. הוא מקים שלושה דורות בשנה מאפריל ועד ספטמבר לאחר מכן הגולם נכנס לדיאפאוזה חורפית עד לתחילת האביב.
ההבדל העיקרי בין הבוגרים הוא שצידי הכנף הקדמית ישרה או קמורה בז.ס. מדברי וקעורה בז.ס. נאה. ההבדלים המשמעותיים נמצאים רק בשלב הזחל: הרקע של זחל ז.ס. מדברי הוא קרם ולא ירוק, למרות זאת הוא כהה יותר מכיוון שהוא מוכתם בכתמים שחורים רבים ובצידי גופו רצף של פס כתום.
הנקבה מטילה ביצים צהובות על קזוח, שומר ומיני סוככיים נוספים. לקראת הבקיעה, צבע הביצה הופך לשחור.
הזחל הבוקע מהביצה צבעו שחור ועליו פס רוחב מרכזי לבן, לאורך גופו ישנן בליטות שעירות והוא מזכיר בצבעו ובצורתו את הפרשת הציפור. לאחר מספר נשלים, הזחל מקבל את צבעו הסופי. בהגיע הזחל לגודל של כ־40 מ"מ הוא מתגלם על שיח הפונדקאי או בקרבתו.
הגולם בצבע חום אפרפר וגודלו 25 מ"מ. תקופת הגולם כעשרה ימים. הגלמים של הדור האחרון עוברים דיאפאוזה חורפית עד לתחילת האביב הבא. חלק מהגלמים עוברים דיאפאוזה של מספר שנים.
## קישורים חיצוניים

* זנב-סנונית מדברי באתר פרפרי ארץ ישראל.
* מחזור החיים של פרפר / פרפרי ארץ ישראל

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי שארל אוברטיר
קטגוריה:צבעוניים
קטגוריה:ארץ ישראל: פרפראים
קטגוריה:הסהרה: בעלי חיים
קטגוריה:צפון אפריקה: חרקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1879
נמל התעופה הבין-לאומי ונציה מרקו פולו

**נמל התעופה הבינלאומי ונציה-טסרה מרקו פולו** (באיטלקית: **Aeroporto di Venezia-Tessera Marco Polo**) הוא נמל תעופה השוכן כשמונה ק"מ מצפון לעיר ונציה שבצפון איטליה. בשנת 2010 עברו בו 6.86 מיליון נוסעים והוא מדורג במקום החמישי באיטליה מבחינת תנועת הנוסעים בו. טרמינל חדש נחנך בשנת 2017, ועיצובו העכשווי כולל גג בצורת קונכייה המאפשר לאור השמש להיכנס לאולמות.

בשדה תעופה מרקו פולו מורכב יש מסוף אחד בשלושה מפלסים. אזור הכניסות נמצא בקומת הקרקע ושערי היציאה נמצאים בקומה הראשונה. ישנם שערי יציאה נפרדים לטיסות מ/אל האיחוד האירופי ושאינן כאלה. בקומת הקרקע ניתן למצוא את מסועי המזוודות ותחבורה יבשתית, ואילו בקומה השנייה יש טרקליני VIP ומרכז עסקים.

נמל התעופה נקרא על שמו של מגלה הארצות מרקו פולו שנולד וחי בוונציה. הוא מנוהל על ידי Società Aeroporto Venezia.

לנמל התעופה מגיעות טיסות רבות מרחבי אירופה, המזרח התיכון, קנדה ויפן. חברות תעופה סדירות עיקריות המשתמשות בשדה הן אליטליה, אייר קנדה, אייר פראנס, בריטיש איירווייס, דלתא איירליינס, אמירייתס, לופטהנזה, קטר איירליינס ויונייטד איירליינס. חברות לאו קוסט שטסות אל/מהשדה כוללות את ראיינאייר, איזיג'ט, וווילינג.

אל על ואיזיג'ט מפעילות מספר טיסות שבועיות בין ונציה לתל אביב ובעונת התיירות קיימות טיסות של חברות נוספות בהן ישראייר, ארקיע, נאוס, Mistral Air.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

ונציה מרקו פולו
פולו
קטגוריה:ונציה: תחבורה
הבחירות הפרלמנטריות בסוריה (2012)

**הבחירות הפרלמנטריות ב[[סוריה]]** למועצת העם של סוריה (בערבית: **الانتخابات البرلمانية في سوريا 2012**) נערכו ב-7 במאי 2012 לאחר אישורה של חוקה חדשה.

## רקע
הבחירות לפרלמנט הסורי היו אמורות להיערך במרץ 2011 אך נדחו עקב ההתקוממות בסוריה נגד משטרו של אסד ועריכת משאל העם בנוגע לחוקה חדשה בפברואר 2012. תקופת כהונתו של הפרלמנט נסתיימה במרץ 2011 והוארכה במסגרת אישור החוקה החדשה. ב-13 בפברואר חתם הנשיא אסד על צו המורה על קיום הבחירות ב-7 במאי. מספר ימים לפני ההודעה ביקר שליח האו"ם קופי אנאן בסוריה ונפגש עם אסד בדמשק. באותו יום שבו הוכרזו הבחירות נערכה מתקפה גדולה של הצבא הסורי באזור אידליב שבצפון מערב המדינה.

קטגוריה:סוריה: בחירות
סוריה
קטגוריה:2012 בפוליטיקה
קטגוריה:מלחמת האזרחים בסוריה
קטגוריה:2012 באסיה
יצחק פרסבורגר

**יצחק פרסבורגר** (נולד בשנת 1933) הוא צייר ישראלי.

## ביוגרפיה
פרסבורגר נולד בפרסבורג (ברטיסלבה) שבצ'כוסלובקיה למשפחה אמידה בת שישה ילדים. מספר חודשים לאחר פלישת הגרמנים לצ'כוסלובקיה, בשנת 1939, ברחה המשפחה לבודפשט. עם כניסת הגרמנים לבודפשט, בשנת 1944 נשלח אביו של פרסבורגר לעבודה בבית חרושת ולבסוף נספה בצעדת המוות. המשפחה חיה עם עוד מספר משפחות יהודיות ב"בתים המוגנים" שבעיר שהיו תחת דגלי שווייץ, פינלנד, בלגיה ושוודיה. בדצמבר 1944 חוסלו הבתים המוגנים והמשפחה הועברה לגטו של העיר.

בשנת 1947 עלה לישראל, יחד עם שתי אחיותיו, באוניית המעפילים "אקסודוס". הוא התיישב בכפר רופין ושירת בצה"ל.

פרסבורגר למד במכון אבני, היה מתלמידי מרסל ינקו ואיזידור אשהיים.

בשנת 1964 היגר לצרפת, שם למד בבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות בפריז Beaux-Arts. במשך שנים עסק בציור וחי בחברת אמנים מקומיים ידועים. נישא באמצע שנות ה-60 בצרפת לגאולה. באמצע שנות ה-70 החל להתקרב ליהדות, ובשנת 1979, לאחר שחזר בתשובה, עלה עם משפחתו לישראל.

פרסבורגר יזם, יחד עם בנו יונה פרסבורגר, קמפיין ארצי נגד תוכנית ההתנתקות. השניים עיצבו והפיקו כרזות מחאה אמנותיות שהופצו ברחבי הארץ, הונפו בידי מפגינים והיו מהסמלים הבולטים של המאבק.

בשיתוף עם ד"ר שלום פליסר הפיק את "הרי אמרתי לכם" - אלבום כפול של שירי מחאה נגד הסכמי אוסלו ותוכנית ההתנתקות. לאלבום הכפול מצורף ספר במהדורה אלבומית של מילות השירים, מאויר על ידי פרסבורגר.

פרסבוגר אייר את הספר "תכלית ראויה". אחיו הוא שמואל פרסבורגר, שעמד בראש סיעת הליכוד בעיריית ירושלים.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* Personalizing history, באתר הג'רוזלם פוסט 
* Pressburger, Itzhak 

קטגוריה:ילדים בשואה: הונגריה
קטגוריה:יהודים בשואה: צ'כוסלובקיה
קטגוריה:אמנים ישראלים שחזרו בתשובה
קטגוריה:ציירים יהודים
קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:כפר רופין: אישים
קטגוריה:קצרמר אישים
קטגוריה:עולים לאחר מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:פעילים פוליטיים ישראלים
קטגוריה:ניצולי השואה: צ'כוסלובקיה
קטגוריה:ישראלים ילידי צ'כוסלובקיה
קטגוריה:בוגרי מכון אבני
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1933
לירז אבני-סגל

שמאל|ממוזער|180px|לירז אבני-סגל, 2007
**לירז אבני-סגל** (נולדה ב-29 בנובמבר 1979) היא שחקנית ישראלית.

## ביוגרפיה
לירז אבני נולדה וגדלה בכרמיאל לפנחס ורחל אבני. מגיל צעיר רקדה בלהקת המחול הייצוגית של כרמיאל בהדרכתו של דדו קראוס (1990–1996). בנוסף, רקדה בלט ומחול מודרני אצל אביטל חוצב ושיחקה בקבוצת תיאטרון של דני רוזנפלד. היא למדה במגמת קולנוע וטלוויזיה באורט מגדים בכרמיאל. בצה"ל שירתה אבני כמפקדת צוות קשתיות בחיל הקשר.

### קריירה
בתום שירותה הצבאי, נסעה אבני לים המלח ועבדה שם בצוות בידור. אחר-כך עברה להתגורר בתל אביב, שיחקה בהצגות ילדים ולמדה בסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין (2003–2006). במהלך לימודיה זכתה בשלוש מלגות הצטיינות. במחזור שלה למדו נטע שפיגלמן, ורד פלדמן, הילה סעדה, נועה קולר והדר רצון-רותם. במסגרת לימודיה שיחקה בהצגה "רשומון", על-פי סרטו של אקירה קורוסאווה, בבימויו של רפי ניב ונסעה עם צוות ההצגה להופיע בפסטיבל תיאטרון בבילבאו שבספרד בשנת 2006.

אבני שיחקה בסדרה "הבורר" בתפקיד טלי, פיזיותרפיסטית שהופכת למאהבת של הבורר (משה איבגי). בסדרה "המקום" גילמה את דמותה של ריקי, סטודנטית שנזרקה מדירתה עקב אי עמידה בתשלומי השכירות, והופכת לנערת ליווי יוקרתית, בעקבות הצעה שקיבלה מאדם עשיר. הצטלמה לפיילוט לסדרת הטלוויזיה "משולים", של איתי פרץ, שזכה בפרס בפסטיבל דרום 2011. לאחר מכן שיחקה בהצגה "מלחמה בבית", בבימויו של רועי הורביץ, קופרודוקציה בין תיאטראות "הקאמרי" ו"המראה". היא משחקת לצידם של רמי ברוך, אסתי קוסוביצקי ואתי פולישוק.

בנוסף, השתתפה בפרסומת והצטלמה לקטלוגי אופנה.

## תפקידים
### תיאטרון

### טלוויזיה

## חייה האישיים
לירז אבני-סגל נשואה לרועי סגל, סוכן ביטוח פנסיוני ויזם הייטק במקצועו ולהם שתי בנות ובן.

## קישורים חיצוניים

* לירז אבני-סגל, באתר תיאטרון מ.ר.א.ה
* לירז אבני-סגל באתר אישים

קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון אורט מגדים (כרמיאל)
קטגוריה:בוגרות סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין
קטגוריה:בוגרי סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1979
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1979
פרס קפלון

**פרס קפלון** מוענק על ידי קרן מוריס ובטי קפלון מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים לפרסומים או מחקרים במדעי הרוח, החברה או הטבע ולקידום השלום. הפרס חולק לראשונה בשנת 1969 וכל זוכה קיבל 5,000 דולר. 

בשנת 1969 זכו בפרס: אריה דבורצקי, יצחק טברסקי, אפרים אלימלך אורבך, שמואל נח אייזנשטדט ויעקב מגר. 

בשנת 1973 זכו בפרס: אהרן ברק וצבי ליפקין. 

בשנת 1977 זכו בפרס: הלל פרדקין בפילוסופיה, סטנלי קון בפיזיקה, נעמי לוקנר בכימיה וסטנלי מסר בפסיכולוגיה.

בשנת 1979 זכו בפרס: ישעיה תשבי ויעקב כ"ץ.

כן זכו בפרס פרופ' בנימין מזר וארנאלדו מומיליאנו. 

## קישורים חיצוניים
*
*Hebrew University Gets $30,000 Annual Grant, JTA, April 10, 1972

## הערות שוליים

קטגוריה:האוניברסיטה העברית בירושלים: פרסים
*
פרישי מדברא

**פרישי מדברא** (בעברית: **פרושי המדבר**) הוא מושג המופיע לראשונה בספר הזוהר, ומתאר קבוצת יהודים שנהגו להתבודד במדבריות ארץ ישראל ובעיקר במדבר יהודה.

## הנהגתם

במדרש הנעלם, חלק מספר הזוהר, נאמר על אנשי הקבוצה שחיים במערות במהלך השבוע ומגיעים מדי שבת לבתיהם. על כך סיפר רבי חזקיה, כי הוא היה במדבר ב"אתריהון דערביא" (מקומם של דרי המדבר) וראה שם אנשים שגרו במקומות נסתרים, במערות שבין ההרים, ובאו לביתם רק בערב שבת, ומיד אחרי השבת חזרו למקומם במדבר. כאשר הוא שאל אותם לפשר הדבר הם אמרו לו כי הם פרושים מהעולם, "פרישי עלמא", והם עוסקים בתורה מדי יום במשך כל היום, הם אוכלים עשבי המדבר לא מבושלים. במקום אחר מוזכר כי רבי שמעון הלך בדרך עם בנו רבי אלעזר ברבי שמעון ועם תלמידיו רבי אבא ורבי יוסי ופגשו את רבי נהוראי סבא שנמנה עם חברי הקבוצה ובא ליישוב לקראת ראש השנה כדי לא לשהות במדבר ביום הדין, מכיוון ששם מתגבר הדין, והוא סיפר לו גם על מעשי חברי הקבוצה ואמר לו דברי תורה משמם. הזוהר שם מאריך במעלת העוסק בתורה מחוץ ליישוב.

רבי חיים ויטאל כותב כי קבוצה זו נקראת בתואר "פרושים", ומטרתם הייתה לעסוק בתורה יומם ולילה ללא מפריע, ולזמר להקב״ה את שירי ספר התהילים בהתלהבות ובשמחה עד שהדביקו מחשבותיהם בעולמות העליונים, עד שהגיעו על ידי מעשים אלו לרוח הקודש ולמדרגת הנבואה.

לפי פירוש אחד של הרב יעקב אטלינגר, גם בזמן האמוראים המשיכו מעשיהם של קבוצה זו. בתלמוד הבבלי סיפר רב יוסף, שרב הונא בר ביזנא וכל גדולי הדור לא בירכו לישב בסוכה מכיוון שהיו במרעה עם בהמותיהם במשך כל ימי חג הסוכות. הרב מאיר שמחה הכהן מדווינסק תמה על העולה מהגמרא שגדולי הדור לא קיימו את מצוות סוכה ולכן פירש שאכן ישבו בסוכה אבל לא ביום טוב שני של גלויות כי ידעו את זמן קידוש החודש הנכון. הרב יעקב אטלינגר תירץ שישבו במדבר בכוונה תחילה ונהגו כקבוצת ה"פרושי מדברא", וחזרו למקום יישוב לשמיני עצרת כדי להזכיר משיב הרוח ומוריד הגשם בתפילה.

## בספרי החסידות
גם בספרי החסידות מוזכרים ה"פרישי עלמא" ולומדים מהם הנהגות טובות. בספר שם משמואל מביא את מה שכתוב בזוהר שהם למדו במדבר כדי להכניע את כוחות החיצונים, והוא למד מכך שאדם העוסק בתורה אינו מצריך שמירה כל כך מכוחות השדים וסטרא אחרא (וגם מיתר המזיקים שחיים במדברות) כי התורה נקראת אש כמו שכתוב "הלא כה דברי כאש נאום ה'", והיא כעין חומת אש המבריחה את כוחות מסביבותיהם.

## ראו גם
* נזיר (יהדות)

## הערות שוליים

קטגוריה:ספר הזוהר
קטגוריה:כתות זרמים וקבוצות ביהדות בתקופת בית שני
אורי אלפרט

שמאל|ממוזער|250px|אורי אלפרט, 1986
שמאל|ממוזער|250px|אורי אלפרט ואשתו לעתיד מיקה גולדשמידט (במרכז התמונה). יפו, 1933
שמאל|ממוזער|250px|אורי (לייבל) אלפרט (מימין), בתנועת "החלוץ הצעיר". קובל, 1924. 

**אורי אלפרט** (10 במאי 1909 – 23 באפריל 1990) היה מפקד פלוגה בארגון "ההגנה", חבר בהנהלת מפלגת מפא"י ההיסטורית, מילא תפקידי מפתח בהסתדרות ובאיגוד המקצועי.

## ביוגרפיה
אורי (אוריה, לייבל מהבית) אלפרט נולד בעיר קובל שבחבל ווהלין בשנת 1909 להוריו מאיר, מצאצאי הרב מפרוז'נה, ולאמו ציפורה בת ירוחם כהן מבריסק. קיבל חינוך מסורתי ב"חדר", למד בישיבת הרב סולובייצ'יק בבריסק והמשיך לימודיו בגימנסיה העברית "תרבות" שבקובל. 

את פעילותו הציונית החל כמזכיר "החלוץ הצעיר" וכראש מועדון הספורט העברי "קדימה" בקובל. עבר הכשרה חקלאית ועלה ארצה ב-10 בינואר 1925. תחילה שהה בהכשרת גבעת השלושה שליד פתח תקווה ומשם הצטרף לקבוצה ביבנאל שם עבד בסלילת כבישים ובמחצבה ואחר כך בגדוד העבודה. לאחר כשנה  (1927), התחילה בגדוד העבודה ירידה מאורגנת לרוסיה של קבוצת אלקינד. אלפרט עם עוד חברים ממפלגת "אחדות העבודה" עברו לעבוד בתל אביב, שם חלה בקדחת. הרופאים יעצו לו לחזור לפולין, אך הוא עלה לירושלים והצטרף לקואופרטיב שרברבים. כחבר ב"הגנה" עבר קורס מפקדי פלוגות והוצב כמפקד בעיר העתיקה. במאורעות 1929 מונה על ידי רחל ינאית למפקד ה"הגנה" בסנהדריה.

בשנת 1933 נשא לאישה את מיקה (מרים) בת ליבוש גולדשמידט, בת עירו, חניכה בקן "השומר הצעיר" בקובל וחברה בגרעין עין-הקורא (לימים קיבוץ שער הגולן). לבני הזוג שהתיישבו בת"א לא נולדו ילדים.
בת"א הקים קבוצה חדשה של שרברבים שהתמחו בהתקנת צנרת מודרנית בפרדסי הארץ. עם סיום העבודה ב-1936 הוא נקרא ל"בית ברנר" לשמש מזכיר אגודת עובדי המתכת. 

אלפרט (שכונה "עמיקם" כמפקד ב"הגנה") שימש כמפקד שכונת ברנר ואחר כך מפקד "הנודדת" שפעלה בנוה שאנן, רח' המלך ג'ורג' ועוד. בעימות עם הערבים שהתקדמו בשוק הכרמל עד רחוב השומר הצליחה החוליה של אלפרט להודפם. 
ב-1942 התגייס לצבא הבריטי, שירת במצרים, בלוב ועד טוברוק. ממצרים נשלח לאיטליה עם "פלוגת סולל בונה" שהתקדמו עם הצבא עד מילאנו. עם סיום המלחמה עסק בהצלה, בהקמת הכשרות ובהעברת הניצולים לארץ במסגרת עליה ב'. 

בשובו ארצה עסק בשיקום החולים, חזר למועצת פועלי תל אביב כחבר מפא"י במזכירות המועצה. 
כתב מאמרים מפעם לפעם בנושאים מקצועיים. השתתף בעריכת ספר ההתנדבות. 

**תפקידים שמילא אחרי קום המדינה:** 

חבר מועצת התעשייה של משרד המסחר והתעשייה ומועצת שירות התעסוקה של משרד העבודה.

חבר בוועד הפועל של הסתדרות העובדים הכללית, המחלקה לאיגוד מקצועי. 

השתתף בוועדה הכלכלית של מפא"י. 

הנהלת שיכון עובדים. 

הנהלת התזמורת הפילהרמונית. 

הנהלת האופרה הישראלית. 

מרכז החיילים המשוחררים. 

הנהלת בנק אוצר החייל.

בשנת 1960 נבחר כמזכיר מועצת מחוז תל אביב-יפו, בה כיהן עד לפרישתו לגמלאות בשנת 1976.
המשיך בפעילות ענפה בהתנדבות בהנהלת הסתדרות הגמלאים.

זכה בתואר "יקיר העיר תל אביב" בשנת ה'תשל"ט- 1979.

אורי אלפרט נפטר בכ"ח בניסן ה'תש"ן. בני הזוג ציוו את רכושם להסתדרות.
על שמו ושם  אשתו הוקמה קרן מלגות לתלמידי רשת "עמל". 
מסמכים ומכתבים של בני הזוג מתועדים בארכיון מכון לבון - המכון לחקר תנועת העבודה.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:יהודים מווהלין
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:בוגרי החלוץ הצעיר
קטגוריה:מתנדבי היישוב לצבא הבריטי
קטגוריה:יקירי תל אביב-יפו לשנת 1979
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1909
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1990
גיבסון (קוקטייל)

**גיבסון** (באנגלית: **Gibson**) הוא קוקטייל המורכב מ-60 מ"ל ג'ין ו-10 מ"ל ורמוט יבש. את כל המרכיבים יש למזוג לשייקר, לערבל קלות, למזוג לכוס מרטיני ולקשט בבצלצל פנינה. המשקה זהה למרטיני, עם הבדל בקישוט (מרטיני מקושט בזית).

## אזכורים במדיה

בסרט מזימות בינלאומיות, קרי גרנט מזמין גיבסון במהלך ארוחת ערב כשהוא משוחח עם אווה מארי סיינט ברכבת. בסרט הרשת, מזמין ג'רמי נורת'ם גיבסון לפני ארוחת צהריים תוך כדי שיחה עם סנדרה בולוק במהלך חופשה בקוזומל. בסדרת הטלוויזיה מד מן, גיבסון הוא המשקה המועדף על רוג'ר סטרלינג.

קטגוריה:קוקטיילים
קטגוריה:ג'ין
מישל דושוסואה

**מישל דושוסואה** (בצרפתית: **Michel Duchaussoy**; 29 בנובמבר 1938 – 13 במרץ 2012) היה שחקן קולנוע וטלוויזיה צרפתי. במשך הקריירה שלו, שנפרשה על כ-50 שנה, מתחילת שנות ה-60 ועד מותו ב-2012, שיחק דושוסאה בכ-130 סרטי קולנוע וטלוויזיה.

## ביוגרפיה
נולד בוולנסיין שבצפון צרפת, בסמוך לגבול עם בלגיה. למד תחילה ספרות בעיר ליל הסמוכה ולאחר מכן משחק בקונסרבטוריון הלאומי הגבוה לאמנות הדרמה בפריז. ב-1964 החל לשחק בתיאטרון הקומדי פראנסז ושיחק בה עד 1984.

את הקריירה הקולנועית שלו החל בתחילת שנות ה-60 כניצב בסרטים כגון "היום הארוך ביותר" (1962). ב-1967 שיחק לראשונה בתפקיד ראשי במותחן "משחקי רצח" (Jeu de massacre); סרטו של הבמאי הצרפתי אלן ז'סואה. ב-1969 החל לשחק בסרטיו של קלוד שברול ואלו הביאו לו פרסום; תחילה היה זה בתפקיד משנה כמפקח המשטרה בסרט "האישה הבוגדנית" בשנת 1969 ובאותה שנה שיחק בתפקיד הראשי בסרט "שהחיה תמות", בו גילם את האב השכול המחפש את האיש שהרג את בנו. הוא זכה לביקורות חיוביות על משחקו זה ונאמר עליו כי הוא מיטיב לבטא מכלול של רגשות תחת מסכה של איפוק. ב-1970 שיחק בסרט נוסף של שברול, "הקרע"; הפעם בתפקיד משנה כפרקליטה של הגיבורה (בגילומה של סטפאן אודראן) והדמות היחידה העומדת לצידה מול כל מבקשי רעתה. ב-1973 שיחק שוב בסרט של ז'סואה, "Traitement de choc", לצידם של אלן דלון ואני ז'ירארדו. בשנים שבאו לאחר מכן הוסיף דושוסואה לשחק בסרטי קולנוע וטלוויזיה רבים, אולם רק לעיתים רחוקות בתפקידים ראשיים.

ב-1984 השתתף בסרט ההיסטורי עתיר התקציב של הבמאי אלן קורנו, "Fort Saganne", לצידם של ז'ראר דפארדייה, פיליפ נוארה, סופי מרסו וקתרין דנב. ב-1990 שיחק בתפקיד משנה בסרטו של הבמאי לואי מאל, "חגיגה במאי" (Milou en mai) והיה מועמד לפרס הסזאר לשחקן המשנה הטוב ביותר. הוא המשיך לשחק בקולנוע ובטלוויזיה בתפקידי משנה, בדרך כלל. ב-2000 שיחק בתפקיד משנה בסרטו של פטריס לקונט, "האלמנה מסנט פייר" (La veuve de Saint-Pierre), בכיכובם של ז'ולייט בינוש ודניאל אוטיי. ב-2002 השתתף בסרטו של קוסטה גברס, "אמן" שעסק בסיפורו של הקצין הנאצי קורט גרשטיין שניסה להביא לידיעת הכנסייה הקתולית את השואה המתחוללת באירופה. ב-2004 שיחק בתפקיד משנה בסרטו של פטריס לקונט, "זרים אינטימיים" (Confidences trop intimes) בכיכובם של פבריס לוקיני וסנדרין בונאר. באותה שנה שב ושיתף פעולה עם קלוד שברול כששיחק בתפקיד משנה בסרטו, "השושבינה" (La demoiselle d'honneur). ב-2008 נטל חלק בתפקיד משנה בדרמת הפשע הביוגרפית המורכבת משני חלקים "אויב הציבור מספר 1" שעסקה בחייו של הפושע המפורסם ז'אק מזרין. בשנת 2009 השתתף בתור קלוד דלגדו בסדרת הפשע "בראקו" של רשת Canal+.

הסרטים העלילתיים האחרונים בהם השתתף יצאו לאור ב-2010. תחילה היה זה היה בסרטו של יאן סמואל, "ממני באהבה" (Lage de Raison), בכיכובה של סופי מרסו ולאחר מכן, בסרטו של ז'יל פאקה ברנר, "המפתח של שרה" שעסק ביהודי צרפת בזמן השואה.

דושוסואה נפטר בפריז במרץ 2012, בן 73, כתוצאה מהתקף לב.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1938
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2012
גן גורים

[250px|ממוזער|שמאל|גן גורים ב[גן סיפור בחולון]]
**גן גוּרים** הוא ספר מחורז לילדים מאת רפאל ספורטה. הספר ראה אור בשנת 1954 בתל אביב בסדרת "לטף: ספריה חינוכית" של הוצאת תפוח. מהדורה מחודשת של הספר יצאה לאור בהוצאת כנרת זמורה ביתן בשנת 2016. שתי המהדורות מאוירות על ידי איזה הרשקוביץ.

הספר מתאר את התנהלותו היומיומית של "גן ילדים" המאכלס גורי חיות. הגם שכל הדמויות הן של בעלי חיים, הן עוטות מלבושים או חלקי מלבושים. הגננת היא דובה לבושת שמלה, שמטפחת ענודה לצווארה. באיור הראשון ובכריכת הספר, השמלה משובצת כחול לבן וצהוב ובאיור נוסף השמלה אדומה ומנוקדת לבן, וסינר למותניה. עוזרתה הבובה לבושה בשמלה כגננת, ואוחזת מטאטא בידה. מגוון בעלי החיים הצעירים יוצר אווירה עליזה ושוחרת שלום, שבה יש מקום לכל בעלי החיים החיים ביחד בגן.



## תוכן הספר
הספר פותח במילים:

בעמוד הבא מתוארת הגעת הגורים לגן בבוקר; הגורים מגיעים אל הגן יישובים על גבו של אבא פיל גדול הממדים, שעליו מסופר כי "אלף לחם הוא אוכל". בשער הגן מחכה השומר, דוֹד גירף -גמל נמר: "הוא מסביר להם פנים, מברך אותם יום יום: בֹּקר טוב! שלום! שלום!".

הגורים בגן הם בעלי חיים צעירים:  ועם היותם בעלי חיים, הם מנהלים בגן, כמקובל ב"גן ילדים", פינת חי בשם: "משק גן גורים", הכוללת עגורים, דגים, פסיונים, תוכיים, יונים וטווס. ובציור המצורף למלל נמצאים, בין השאר, דימויי החתלתולה עטויה שמלה צהובה מחלקת מזון לדגים מפנכה ירוקה שתחת בית-שחיה ועכברון מגיש מזון לתוכי צבעוני הניצב על נדנדתו.

משחקיהם ושעשועיהם של הגורים כוללים עלייה וירידה בסולם, בלונים, קוביות, כדור, בובות, מגלשה ומכוניות צעצוע, ובין לבין גם מתרחשים מפגשים בין הגורים הכוללים: ריקודים, שירה, מכות, צרחות, בכי, חיוכים והנאה. הגורים עוסקים במגוון מלאכות ועיסוקים: ציור, תפירה ושתייה, וזלילת ממתקים. בנוסף, יש להם תזמורת הכוללת על פי המלל של ספורטה והציורים של איזה הרשקוביץ: פסנתר עם מחברת תווים, חליל גדול, חצוצרה, כינור, צ'לו, משולש ותוף ושני מקשים, ולנגינתם הם יוצאים במחול.

באמצע היום לאחר פעילותם העשירה, אוספת הגננת את הגורים יישובים סביבה בשלווה ומשליטה בהם שקט על מנת להקריא להם סיפור מספר גדול שכריכתו ירוקה: "הס! עכשו היא מדברת! / הגננת - / הגננת, / היא אומרת: / הס גורים! פיות סגורים / יד לפה! שבו יפה! ... הס!... הגננת לגורים / מספרת ספורים. / הגורים - גור וגור - / מקשיבים בפה פעור...". לאחר מכן, כבר שעת צהריים ותושבי הגן נחים וישנים, מלבד הקוף, בסלים ובערסלים כאשר מעליהם, על פי ציורה של איזה הרשקוביץ, מרחפות יונים לבנות ו"הדֻבה עבת הכרס / משגיחה על גור וגור", אך לבסוף גם היא נרדמת לשעה קלה, ישובה על כיסא עץ גדול מרופד בכרית.

בסוף היום בא אבא-פיל לקחת את הגורים בחזרה אל בתי הוריהם - בעלי החיים הבוגרים - הממתינים להם בשערי ביתם.

ב-2014 נחנך בחולון גן סיפור "גן גורים" בהשראת ספרו של ספורטה.

## קישורים חיצוניים
* הספר גן גורים באתר פרויקט בן יהודה.

קטגוריה:ספרים על בעלי חיים
קטגוריה:ספרי ילדים ונוער בעברית
קטגוריה:ספרי 1954
מזנגיום

ה**מזנגיום** (באנגלית: **mesangium**) הוא רכיב של פקעית הכליה, העוטף את נימי הפקעית כמו רשת, ומתרחב או מתכווץ, ובהתאמה מגדיל או מקטין את שטח הפנים של הנימים, בהתאם לרמת הסינון הנדרשת. המזנגיום מורכב מתאים מזנגיאליים וממטריצה מזנגיאלית, המחברת את התאים המזנגיאליים לבססי הפקעית.

בסוכרת כלייתית החלבון אלבומין שוקע במזנגיום וסותם אותו.

## קישורים חיצוניים

*Jurgen Floege, Richard J. Johnson, John Feehally, Comprehensive Clinical Nephrology E-Book, Elsevier Health Sciences, 2010, page 72


קטגוריה:מערכת השתן
דארל סטינגלי

**דאריל פלויד סטינגלי** (**Darryl Floyd Stingley**; 18 בספטמבר 1951 - 5 באפריל 2007) היה שחקן פוטבול אמריקאי אשר הקריירה המקצועית שלו נקטעה באיבה בעקבות פציעה במהלך משחק. סטינגלי שיחק בקבוצת הניו אינגלנד פטריוטס בליגת ה-NFL לאורך כל הקריירה שלו.

## ביוגרפיה
סטינגלי נולד בשיקגו. הוא למד בתיכון ג'ון מארשל בו שיחק בקבוצת הפוטבול של בית הספר בתפקיד רץ אחורי. עם סיום לימודיו קיבל סטינגלי מלגת ספורט מאוניברסיטת פרדו היוקרתית והצטרף לקבוצת הפוטבול של האוניברסיטה, שם הוסב לתפקיד תופס. בשנת 1973 נבחר בסיבוב הראשון של הדראפט על ידי קבוצת ניו אינגלנד פטריוטס.

במהלך הקריירה הקצרה שלו השיג סטינגלי את הנתונים הבאים:
* שיחק ב-60 משחקים.
* תפס 110 זריקות ל-1883 יארדים.
* תפס 14 טאצדואנים.
* ביצע 28 ריצות ל-244 יארדים.
* רץ ל-2 טאצדאונים.
* החזיר 19 כדורים מבעיטות ל-187 יארדים.

## פציעה
במהלך משחק טרום עונה של קבוצתו שהתקיים ב-12 באוגוסט 1978 באוקלנד, קליפורניה נגד האוקלנד ריידרס נחבט סטיגלי תוך כדי ניסיון תפיסת כדור על ידי ג'ק טייטום מהגנת הריידרס. חבטה זו שברה את חוליות 4 ו-5 בעמוד השידרה של סטינגלי והותירה אותו משותק לכל חייו עם יכולת להזיז בצורה מוגבלת את יד ימין בלבד.

הפציעה של סטינגלי התרחשה מעט לאחר שסיים משא ומתן עם קבוצתו על חוזה חדש. ההכרזה על ההסכם אמורה הייתה להתרחש עם חזרת הקבוצה לבוסטון לאחר המשחק והייתה הופכת את סטינגלי לאחד השחקנים בעלי השכר הגבוה ביותר בליגה. החוזה לא נחתם מעולם. הפציעה הפכה לסמל לאגרסיביות של המשחק ולאור היותו של סטינגלי שחקן מצטיין וידוע משכה תשומת לב ציבורית גבוהה. בעקבות הפציעה שונו מספר חוקים במשחק על מנת להגן על בריאותם של השחקנים. מאמן הקבוצה היריבה, ג'ון מאדן כמו גם שחקנים רבים הביעו צער עמוק על המקרה. מאדן עצמו הגיע במהירות לביה"ח מייד לאחר המשחק ולימים התפתחה ידידות עמוקה בינו לבין סטינגלי.

בשנת 1979 מונה סטינגלי למנהל סגל השחקנים בקבוצת ניו אינגלנד פטריוטס והחזיק בתפקיד זה מספר שנים. כמו כן הושג הסכם בינו לבין ה-NFL על פיו ישלמו הפטריוטס את כל הוצאותיו הרפואיות של סטינגלי במשך כל ימי חייו וגם יממנו את חינוך ילדיו של סטינגלי.

סטינגלי וטייטום מעולם לא התפייסו. לאחר שנים רבות יצר טייטום קשר עם סטינגלי לקראת צאת ספרו של טייטום, כמו כן רשת HBO הזמינה את שני השחקנים להתארח ביחד לקראת תוכנית לציון 25 שנה לפציעה. בתחילה הסכים סטינגלי למפגש אולם לאחר מכן סירב כשגילה כי שם ספרו של טייטום הוא "וידוי מאת ה'רוצח' ג'ק טייטום מה-NFL". סטינגלי טען כי למרות השנים הארוכות שעברו טייטום לא ניסה לפני כן לפנות אליו ועשה זאת כעת רק על מנת לקדם את ספרו.

ב-5 באפריל 2007 נפטר סטינגלי בבית החולים נוסטווסטרן בשיקגו לאחר שנמצא ללא הכרה בביתו. סיבת המוות יוחסה למחלת לב וסיבוכים מדלקת ריאות שנגרמו בשל העובדה כי היה משותק.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי אילינוי
קטגוריה:שיקגו: אישים
קטגוריה:שחקני פוטבול אמריקאים
קטגוריה:שחקני פוטבול: תופסים
קטגוריה:שחקני ניו אינגלנד פטריוטס
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פרדו
קטגוריה:נכים אמריקאים
קטגוריה:אילינוי: שחקני פוטבול
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1951
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2007
ג'ון אוגוסטוס רובלינג

**ג'ון אוגוסטוס רובלינג** (אנגלית: John Augustus Roebling; 12 ביוני 1806 – 22 ביולי 1869) היה מהנדס גשרים תלויים ומתכננו של גשר ברוקלין בניו יורק.

## ראשית חייו
רובלינג שנולד במילהאוזן שבגרמניה היה בן זקונים. לאביו הייתה חנות טבק קטנה ואימו שגידלה ארבעה ילדים זיהתה את כשרונותיו הייחודיים וטיפחה את צעיר בניה. למרות מצבה הכלכלי הרעוע של המשפחה, היא דאגה לו למורה פרטי למתמטיקה ובגיל צעיר שלחה את רובלינג ללמוד ארכיטקטורה והנדסת גשרים בברלין. ב-22 במאי 1831 היגר רובלינג לארצות הברית ורכש חלקת אדמה בסקסונבורג שבמדינת פנסילבניה.

## קריירה
הגשר התלוי המפורסם ביותר שתכנן רובלינג הוא גשר ברוקלין, המחבר בין מנהטן וברוקלין, מעל האיסט ריבר. במהלך עבודות ההכנה לבניית הגשר נפצע רובלינג ברגלו. הרופאים, שנאלצו לכרות את בהונותיו, לא הצליחו להצילו כשלקה במחלת הטטנוס. זמן קצר לפני מותו מינה רובלינג את בנו, וושינגטון רובלינג, בן ה-33, לאחראי על הפרויקט. אלא שגם הבן נפגע קשה תוך כדי העבודה על הגשר, שהחלה ב-3 בינואר 1870. רובלינג הבן הפקיד את ביצוע הפרויקט בידי אשתו, אמילי וורן רובלינג.

## קישורים חיצוניים

* John Augustus Roebling במסד הנתונים Structurae
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הרוגי טביעה
קטגוריה:מהנדסי בניין
קטגוריה:מהגרים מגרמניה לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1806
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1869
האצטדיון האולימפי (אנטוורפן)

האצטדיון האולימפי באנטוורפן בבלגיה שמכונה גם Kielstadion (קילסטדיון) נפתח ב-1920 לרגל אולימפיאדת אנטוורפן שהתקיימה בעיר באותה שנה. באותה אולימפיאדה אירח האצטדיון את טקס הפתיחה ואת תחרויות האתלטיקה, הוקי שדה, קרב שש, רכיבה, כדורגל, התעמלות, קרב חמש מודרני, רוגבי, משיכת חבל והרמת משקולות.
מאז הקמתו מהווה האצטדיון אטרקציה תיירותית מרכזית באנטוורפן.

קיימת סברה כי ארצ'יבלד ליטך, אדריכל סקוטי אשר מפורסם בעיקר בזכות עבודתו בתכנון אצטדיוני כדורגל לאורכה ולרוחבה של בריטניה וכן ברפובליקה של אירלנד, היה מעורב בתכנון האצטדיון. זאת מפני שהוא ביצע מספר ביקורים באצטדיון טרם המשחקים האולימפיים.

בעת האולימפיאדה הכיל האצטדיון 35,000 מקומות. היום האצטדיון מכיל 12,771 מקומות ישיבה לאחר שנבנו בו היציעים מחדש ללא שימור מסלולי האתלטיקה, ומשמש את קבוצת הכדורגל בירסחוט שמשחקת בליגה הבלגית. הקהל הגדול ביותר שבא למשחק ביתי של הקבוצה היה ב-11 בנובמבר ב-2007, אז נכחו במשחק בין בירסחוט לאנדרלכט 13,769 צופים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

אנטוורפן
קטגוריה:אנטוורפן: ספורט
קטגוריה:אנטוורפן: מבנים
קטגוריה:אצטדיוני כדורגל בבלגיה
קטגוריה:אולימפיאדת אנטוורפן (1920)
אצטדיון הקריקט של מלבורן

**[[אצטדיון]] הקריקט של מלבורן** (באנגלית: **Melbourne Cricket Ground**; מוכר גם בראשי התיבות **MCG** – ה"מלבורן קריקט גראונד") נפתח לראשונה כבר ב-1854 במיקומו הנוכחי בעיר מלבורן באוסטרליה. לאורך השנים נהרסו בהדרגה יציעים באצטדיון לטובת בניית חדשים וגדולים יותר. צורתו האובלית הנוכחית הוגדרה בשיפוץ שעבר האצטדיון לקראת היותו אצטדיון אולימפי באולימפיאדת מלבורן ב-1956 אף ששודרג רבות מאז אותה אולימפיאדה. האצטדיון הוותיק נכלל ברשימת אתרי המורשת של מדינת ויקטוריה, בה שוכנת מלבורן, וכן ברשימת אתרי המורשת של אוסטרליה.

האצטדיון מחזיק בכמה תארים של שיאים מקומיים ובין-לאומיים. הוא נחשב לאצטדיון הגדול באוסטרליה, (לאחר שאצטדיון אוסטרליה בסידני שהכיל 110,000 מקומות הוקטן לאחר סיום אולימפיאדת סידני (2000)), האצטדיון עם עמודי התאורה הגבוהים בעולם (גובה 6 העמודים שהוקמו ב-1984, עם מתקני התאורה עליהם, מגיע ל-85 מטרים), ואחד מ-11 האצטדיונים הגדולים בעולם שמכיל היום 100,018 מקומות (מתוכם 5,000 מקומות עמידה) וזאת לאחר שהוגבלו בו כמות הצופים ביציעים, בשיפוץ הגדול האחרון שנערך באצטדיון ב-2006 לקראת משחקי חבר העמים הבריטי. גם ב-2013 נערך באצטדיון שיפוץ נוסף שרובו נעשה תחת ליציעים וכלל שיפוץ הקופות, שערי הכניסות, המסדרונות, המזנונים וכו'. בעבר הצטופפו ביציעיו גם 130,000 איש בעצרת שערך המטיף הנוצרי אוונגליסטי בילי גרהם ב-15 במרץ 1959, ומעל 120,000 איש באירועים אחרים.

אירוע הספורט הבין-לאומי המפורסם ביותר שאירח האצטדיון הוא טקס הפתיחה וחלק מהתחרויות של אולימפיאדת מלבורן (1956). אירוע ספורט בין-לאומי נחשב אחר שאירח האצטדיון הוא טקסי הפתיחה והסיום וחלק מתחרויות הספורט של משחקי חבר העמים הבריטי שאירחה אוסטרליה בעיר ב-2006 וצפוי לארח את טקס פתיחת משחקי חבר העמים אף ב-2026 אף שתחרויות האתלטיקה וטקס הסיום ייערכו באצטדיונים אחרים במדינת ויקטוריה באוסטרליה שבחרה לחלק את אירוח את המשחקים לכמה ערים. מלבד זאת אירח האצטדיון אירועי ספורט נחשבים אחרים.

האצטדיון מארח בהווה מספר ענפי ספורט וביניהם קריקט, כדורגל, רוגבי, פוטבול אוסטרלי ואחרים. בעברו אירח גם תחרויות רכיבת אופניים, אתלטיקה, טניס ועוד. אוסטרליה אף אירחה באצטדיון משחקי ידידות ומשחקי מוקדמות גביע העולם בכדורגל של נבחרת הכדורגל הלאומית שלה. בנוסף משמש האצטדיון נקודת סיום למרתון מלבורן ואף להופעות ענק.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
מלבורן
קטגוריה:אולימפיאדת מלבורן (1956)
קטגוריה:מלבורן: ספורט
קטגוריה:אוסטרליה: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:מלבורן: מבנים
קטגוריה:מגרשי קריקט
הקריקט של מלבורן
קטגוריה:אצטדיונים ומתקני ספורט לאומיים
אביעזר קפלן

**אביעזר (גזי) קפלן** (8 ביולי 1948 – 5 ביוני 2012) היה איש עסקים ישראלי, חבר קיבוץ לוחמי הגטאות, ממייסדי חברת טבעול ומנכ"ל אסם בין השנים 2012–2006.

## ביוגרפיה

קפלן נולד ב-1948 בתל אביב, וגדל בצפון תל אביב. בנעוריו היה חניך וחבר בתנועת המחנות העולים, ואף שימש כמזכיר הארצי של התנועה. גרעין הנח"ל שבו שירת הצטרף לקיבוץ לוחמי הגטאות, וקפלן הפך את המקום לביתו ונשאר לגור שם עד סוף ימיו. ברבות הימים התמנה למזכיר הקיבוץ.

ב-1986 ייסד בקיבוץ, ביחד עם ד"ר מיכה שמר, את מפעל טבעול, המייצר תחליפי בשר מהצומח, וניהל את המפעל. עד להפרטת הקיבוץ, אליה התנגד, כל שכרו עבר לקופת הקיבוץ. ב-1995 רכשה חברת אסם 58% ממניות טבעול, קפלן הפך למנהל שכיר תחת אסם, וב-2003 אף התמנה לתפקיד המשנה למנכ"ל אסם.

ב-2006 התמנה לתפקיד מנכ"ל אסם, כמחליפו של דן פרופר, שעבר לכהן בתפקיד יו"ר החברה. תחת הנהלתו נמשך השיפור בתוצאותיה העסקיות של אסם, שרשמה גידול ברווח 45 רבעונים ברציפות (נכון למרץ 2012), רכשה את השליטה על החברות מטרנה ובונז'ור והשלימה את רכישת מניות טבעול. קפלן נחשב לאחד המנכ"לים המוערכים ביותר בישראל, וב-2010 אף נבחר על ידי העיתון "כלכליסט" למנהל הטוב ביותר במשק. ב-2011 קיבל פרס על מפעל חיים מטעם התאחדות התעשיינים.

במרץ 2012 הודיע על פרישתו מתפקיד מנכ"ל אסם, לאור מצבו הבריאותי ומאבקו במחלת הסרטן. הוא נשאר דירקטור בחברה. החל מיוני 2013 נקרא כביש הכניסה לקיבוץ לוחמי הגטאות לזכרו: "דרך גזי קפלן".

קפלן היה נשוי, אב לארבעה בנים וסב לשניים.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:אסם: אישים
קטגוריה:זוכי פרס התעשייה
קטגוריה:לוחמי הגטאות: אישים
קטגוריה:מזכירי קיבוצים
קטגוריה:בוגרי המחנות העולים
קטגוריה:חברי גרעיני נח"ל
קטגוריה:אישים הקבורים בלוחמי הגטאות
קטגוריה:ישראלים שנפטרו מסרטן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2012
ווקלניט

**ווקלניט** (**Vauquelinite**) הוא מינרל מורכב: כרומט ופוספט של נחושת ועופרת. נוסחתו היא CuPb2CrO4PO4OH . הווקליניט נתגלה לראשונה בהרי אורל ונקרא על שמו של הכימאי הצרפתי לואי-ניקולה ווקלן.

## קישורים חיצוניים

*ווקלניט בקטלוג המינרלים המקוון webmineral
*ווקלניט בקטלוג המינרלים המקוון mindat.org 

קטגוריה:מינרלים
אליעזר הגר (דמשק אליעזר)

[ממוזער|רבי אליעזר (מימין) עם גיסו רבי [אברהם יהושע השיל (קופיטשניץ)|אברהם יהושע השיל, האדמו"ר מקופיטשניץ]]
ממוזער|קברו של האדמו"ר בהר הזיתים
רבי **אליעזר הגר** (כ"ב בשבט ה'תרנ"א, ינואר 1891 – ב' באלול ה'תש"ו, אוגוסט 1946) היה אדמו"ר וראש ישיבה בוויז'ניץ. מכונה "**הדמשק אליעזר**" על שם ספרו.

## קורותיו
נולד לרבי ישראל הגר, האדמו"ר מוויז'ניץ, ולהינדא בתו של רבי מאיר הורוביץ, ה"אמרי נועם" מדז'יקוב. נקרא על שם סבה של אמו, רבי אליעזר הורוביץ מדז'יקוב. בשנת תרס"ז נישא לחוה, בתו של רבי יצחק מאיר השיל מקופיטשניץ. הוסמך להוראה על ידי המהרש"ם מברז'אן ורבי שמואל אנגל מרדומישלא.

בתקופת מלחמת העולם הראשונה שהה בווינה ביחד עם חותנו. בשנים אלו עמד בקשר עם גדולי תורה רבים ששהו בווינה בעקבות המלחמה, ובהם רבי אברהם מנחם שטיינברג (בעל "מחזה אברהם") שאף הסמיך אותו לרבנות. 

בשנת תרפ"ב הוכתר כרבה של ויז'ניץ ושנה לאחר מכן הקים את "ישיבת ויז'ניץ" בעיירה. לאחר פטירת אביו בתרצ"ו (1936) החל לכהן כאדמו"ר. בשנת ת"ש נמלט מוויז'ניץ שנכבשה על ידי הרוסים והתיישב בטעמשוואר. שלח משלוחי מזון למען היהודים שהוגלו לביצות טרנסניסטריה והורעבו שם. לשם כך מכר את כל רכושו, כולל שעון היד שלו. הצליח להימלט ולעלות לארץ ישראל בכ"ו בניסן תש"ד (19 באפריל 1944) והקים את ישיבת ויז'ניץ בתל אביב. לאחר מספר חודשים העמיד בראשותה את אחיינו, הרב משה יהושע הגר. זמן קצר לאחר עלייתו לקה בסרטן ושהה במלון באב"ד בירושלים עד לפטירתו בב' באלול ה'תש"ו (1946). נקבר בהר הזיתים סמוך לאוהל אדמו"רי רחמסטריווקא בלוויה רבת משתתפים. רבי אליעזר הגר לא הותיר אחריו צאצאים, ולאחר פטירתו עברו חסידיו לאחיו, רבי חיים מאיר הגר, שעלה לארץ ישראל שנה לאחר מכן. 

רבי אליעזר הגר הרבה לכתוב חידושי תורה, אולם רובם אבדו בתקופת מלחמת העולם השנייה. לאחר פטירתו יצא לאור חלק מדברי תורתו בספר "דמשק אליעזר" על התורה (תש"ט) ועל ספר תהלים (תשי"ח). כרך נוסף יצא לאור בשנת תשנ"ד בעריכת נתן אליהו רוט. על שמו נקראו רחובות בבני ברק, חיפה וביתר עילית, וכן ישיבת בית ישראל ודמשק אליעזר בבני ברק.

## לקריאה נוספת
* נתן אליהו רוט, **ספר בעל דמשק אליעזר: קורות חיי רבנו אליעזר מוויזניצא, מסכת חייו, שיחות ודיבורים, סיפורים ממקורות נאמנים**, ישיבת בית ישראל ודמשק אליעזר, אגוד תלמידי בעל דמשק אליעזר, 1983
* אהרן סורסקי, **מרביצי תורה מעולם החסידות**, חלק ז, בני ברק, תשמ"ט, עמ' ט-מג.

## קישורים חיצוניים

ספריו:
* 
* 
* 
* 

אודותיו:
* נתן אליהו רוט, "דמשק אליעזר", בתוך קדוש ישראל חלק ב' פרק כ"ג. אתר היברובוקס.
* 
* 

## הערות שוליים

אליעזר הגר
קטגוריה:רבנים רומנים
קטגוריה:חברי מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל
קטגוריה:רבנים בשואה
קטגוריה:ראשי ישיבה חסידים במזרח אירופה
קטגוריה:רבני ישיבת בית ישראל ודמשק אליעזר
קטגוריה:עולים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקות החסידים

קטגוריה:ילידי 1891
קטגוריה:נפטרים ב-1946
סינגפור סלינג

**סינגפור סלינג** (באנגלית: **Singapore Sling**) הוא קוקטייל המוכר רשמית על ידי איגוד הברמנים הבינלאומי המורכב מ: 40 מ"ל ג'ין, 20 מ"ל שרי הרינג, 5 מ"ל קואנטרו, 5 מ"ל בנדיקטין, 10 מ"ל גרנדין, 80 מ"ל מיץ אננס, 30 מ"ל מיץ לימון, דש אנגוסטורה ביטרס. את כל המרכיבים יש למזוג לשייקר עם קרח, לנער היטב ולמזוג לתוך כוס פוקו גרנדה ולקשט בדובדבן.

## מקור הקוקטייל
הקוקטייל הומצא בשנת 1915 על ידי ברמן בשם **נג'ים בון** שעבד במלון **רפל'ס** בסינגפור. להצלחתו תרם צבעו של הקוקטיל שאפשר לגבירות הקולוניאליות לשתות אותו בלי חשש שיחשבו שהן שותות אלכוהול. לפי הערכות, נמכר המשקה בלונג באר במלון בכ-1000 יחידות בעלות של כ-30,000 דולר בכל יום

## אזכורים במדיה
*בסרט "קוקטייל" בריאן פלניגן מדקלם שיר שכתב בו הוא מזכיר את קוקטייל הסינגפור סלינג.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קוקטיילים
נשיא אוניברסיטה

**נשיא אוניברסיטה** או **נגיד אוניברסיטה** הוא הניצב בראש אוניברסיטה.

באוניברסיטה מתקיימות שתי היררכיות ארגוניות: החלק האקדמי, שבראשו עומד רקטור, והחלק המנהלי, שבראשו עומד מנכ"ל. מעל שני אלה נמצא הנשיא. בחלק מהמדינות, במיוחד מדינות חבר העמים הבריטי, נשיא האוניברסיטה מכונה גם סגן הנגיד, ומעליו ניצבת דמות ייצוגית לגמרי - הנגיד (chancellor). באוניברסיטת אדינבורו, למשל, אן, הנסיכה המלכותית היא הצ'נסלור. במדינות אחרות, כמו ארצות הברית, ישנן אוניברסיטאות בהן תפקיד הנשיא מכונה צ'נסלור. במדינות אחרות, כמו אוסטרליה, גרמניה וישראל נשיא האוניברסיטה הוא הדמות הבכירה ביותר בהיררכיה של האוניברסיטה.

## תפקידיו וסמכויותיו

הנשיא אינו עוסק בניהול השוטף של האוניברסיטה, אלא בקידום מיזמים אסטרטגיים, כגון פתיחת מסלולי מחקר ולימוד חדשים, גיוס תורמים המממנים חלק ניכר מתקציב האוניברסיטה וכדומה. עם זאת, לנשיא יכולות להיות סמכויות נוספות. כך למשל, באוניברסיטה העברית הנשיא חבר מתוקף תפקידו בסנאט האוניברסיטה ובוועדה המתמדת שלה, והוא רשאי להשתתף בישיבותיהם ובדיוניהם של כל הרשויות והגופים של האוניברסיטה.

היקף סמכויותיו של נשיא האוניברסיטה נמצא לעיתים במחלוקת בין חבר הנאמנים המעוניין בסמכויות גדולות לנשיא שיאפשרו גמישות ניהולית, לבין סגל האוניברסיטה הדורש הבאת החלטות לאישורו של הסנאט. לדוגמה, בראשית ימיה של האוניברסיטה העברית החזיק יהודה מגנס, שכונה אז קנצלר האוניברסיטה, בסמכויות ניהוליות רחבות. בשנת 1934 הוקם סנאט לאוניברסיטה, ובשנת 1935 הועברו רוב סמכויותיו לסנאט, לרקטור ולדיקנים של הפקולטות השונות, ותוארו הומר ל"נשיא". מחליפו בתפקיד, זליג ברודצקי, התפטר מתפקידו לאחר שלא הצליח לרכז בידיו סמכויות ניהוליות רבות יותר. בשנות ה-50 החזיק בנימין מזר בו זמנית בתפקידי הרקטור והנשיא של האוניברסיטה העברית. סביב תפקיד כפול זה נוצרה מחלוקת, כאשר ותיקי האוניברסיטה דרשו את המשך הצמדת התפקידים, בעוד הצעירים דרשו את הפרדת התפקידים.

## מינוי
בניגוד לרקטור הנבחר על ידי הסנאט, נשיא האוניברסיטה ומנכ"ל האוניברסיטה נבחרים על ידי חבר הנאמנים של האוניברסיטה, והם כפופים לחבר הנאמנים, המהווה את "הבעלים" של האוניברסיטה.

קיימת מחלוקת ציבורית האם על נשיא אוניברסיטה להיות איש אקדמיה. תומכי היות הנשיא איש אקדמיה גורסים שתפקיד הנשיא הוא תפקיד ייצוגי ועל האוניברסיטה להיות מיוצגת על ידי אקדמאי מובהק. לעומת זאת, המתנגדים לדרישה שהנשיא יהיה איש אקדמיה גורסים שתפקיד הנשיא הוא קודם כל תפקיד ניהולי ותפקיד של גיוס משאבים ויש לבחור לתפקיד את האדם המתאים ביותר לביצועו.

בישראל, רוב נשיאי האוניברסיטאות הם אנשי אקדמיה, אולם היו נשיאים שלא היו אנשי אקדמיה, כמו אליהו אילת שהיה נשיא האוניברסיטה העברית בירושלים בשנים 1962–1968, מאיר וייסגל ואבא אבן שכיהנו כנשיאי מכון ויצמן למדע, עמוס לפידות ועמוס חורב שהיו נשיאי הטכניון, גרשון אבנר, יוסף טייכר, אפרים עברון, עמוס ערן ועמוס שפירא שכיהנו כנשיאי אוניברסיטת חיפה ויוסף תקוע ושלמה גזית שכיהנו כנשיאי אוניברסיטת בן-גוריון.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מינויים אקדמיים
קטגוריה:נשיאי אוניברסיטאות ומכללות
סימן יעקובי

בתורת המספרים, **סימן יעקובי** (על שם המתמטיקאי היהודי-גרמני קרל גוסטב יעקב יעקבי) הוא הכללה של סימן לז'נדר.

שימושו העיקרי הוא בפירוק ובדיקת ראשוניות של מספרים שלמים, בעיקר בשביל יישומים שונים בתחום הקריפטוגרפיה.

לסימן יעקובי יש הכללה רחבה יותר הנקראת סימן קרונקר

## הגדרה
עבור מספר שלם a ומספר טבעי אי־זוגי n, סימן יעקובי \left(\frac{a}{n}\right) מוגדר כמכפלת סימני לז'נדר המתאימים לפירוק של n לגורמיו הראשוניים:
:\left(\frac{a}{n}\right)=\left(\frac{a}{p_1}\right)^{\alpha_1}\left(\frac{a}{p_2}\right)^{\alpha_2}\cdots\left(\frac{a}{p_k}\right)^{\alpha_k} כאשר n=p_1^{\alpha_1}p_2^{\alpha_2}\cdots p_k^{\alpha_k}.

עבור כל זוג (p,a) סימן לז'נדר מוגדר על ידי:

## תכונות
התכונות של סימן יעקובי נובעות ישירות מהקשר שלו לסימן לז'נדר.
*אם n ראשוני אי־זוגי, סימן יעקובי הוא פשוט סימן לז'נדר.
*אם a\equiv b\!\!\!\pmod{n} אזי \left(\frac{a}{n}\right)=\left(\frac{b}{n}\right).
*\left(\frac{a}{n}\right)=\begin{cases}0&:\gcd\{a,n\}\ne1\\\pm1&:\gcd\{a,n\}=1\end{cases}
*\left(\frac{ab}{n}\right)=\left(\frac{a}{n}\right)\left(\frac{b}{n}\right) ולכן \left(\frac{a^2}{n}\right)=1 (או 0)
*\left(\frac{a}{mn}\right)=\left(\frac{a}{m}\right)\left(\frac{a}{n}\right) ולכן \left(\frac{a}{n^2}\right)=1 (או 0)
*משפט ההדדיות הריבועית: אם m,n מספרים אי־זוגיים זרים, אזי מתקיים:
:\left(\frac{m}{n}\right)\!\left(\frac{n}{m}\right)=(-1)^{\frac{m-1}{2}\frac{n-1}{2}}
*\left(\frac{-1}{n}\right)=(-1)^\frac{n-1}{2}=\begin{cases}1&:p\equiv1\pmod{4}\\-1&:p\equiv3\pmod{4}\end{cases}
*\left(\frac{2}{n}\right)=(-1)^\frac{n^2-1}{8}=\begin{cases}1&:p\equiv\pm1\pmod{8}\\-1&:p\equiv\pm3\pmod{8}\end{cases}
בדומה לסימן לז'נדר, אם \left(\frac{a}{n}\right)=-1 אזי a שארית אי־ריבועית מודולו n. אם a הוא שארית ריבועית מודולו n אזי \left(\frac{a}{n}\right)=1.
בשונה מסימן לז'נדר, אם \left(\frac{a}{n}\right)=1 אזי a לא בהכרח שארית ריבועית מודולו n.

## דוגמאות
\begin{align}\left(\frac{33}{5045}\right)=\left(\frac{33}{5\cdot1009}\right)=\left(\frac{33}{5}\right)\left(\frac{33}{1009}\right)\\
\left(\frac{33}{5}\right)=\left(\frac{3\cdot11}{5}\right)=\left(\frac{3}{5}\right)\left(\frac{11}{5}\right)=\left(\frac{5}{3}\right)\cdot(-1)^{\frac{5-1}{2}\frac{3-1}{2}}\left(\frac{1}{5}\right)=\left(\frac{2}{3}\right)\cdot1=-1\\
\left(\frac{33}{1009}\right)=\left(\frac{3}{1009}\right)\left(\frac{11}{1009}\right)\\
\left(\frac{3}{1009}\right)=\left(\frac{1009}{3}\right)\cdot(-1)^\frac{1009-1}{2}=\left(\frac{1009}{3}\right)=\left(\frac{1}{3}\right)=1\\
\left(\frac{11}{1009}\right)=\left(\frac{1009}{11}\right)\cdot(-1)^{\frac{1009-1}{2}\frac{11-1}{2}}=\left(\frac{1009}{11}\right)=\left(\frac{8}{11}\right)=\left(\frac{2}{11}\right)^3=(-1)^3=-1\\
\left(\frac{33}{5045}\right)=\left(\frac{33}{5\cdot1009}\right)=\left(\frac{33}{5}\right)\left(\frac{33}{1009}\right)=(-1)\cdot(-1)=1\end{align}

ולכן סימן יעקובי אינו מגלה אם 33 הוא שארית ריבועית מודולו 5045.

## קישורים חיצוניים
*

קטגוריה:שאריות ריבועיות
ישיבת מאור עיניים

250px|ממוזער|בניין ישיבת מאור עיניים בירושלים
**ישיבת מאור עיניים** היא ישיבה גדולה של חסידות רחמסטריווקה. הישיבה נוסדה על ידי אדמו"רי בית צ'רנוביל להקים זכר לשושלת. בישיבה לומדים בין 350 ל-400 בחורים. האדמו"ר מרחמסטריווקה עומד בראשות הישיבה,  משגיח הישיבה ומנהלה הרוחני הוא הרב צבי (הערשל) שיינברגר.

## היסטוריה
כתוצאה מההשכלה, פרעות פטליורה, והשואה הוכחדה שושלת צ'רנוביל באירופה. בישראל היו עוד מלפני המלחמה את אדמו"רי רחמסטריווקה אך אלו לא פתחו חצר סביבם. אדמו"רי צ'רנוביל בישראל רצו להקים זכר לשושלת העתיקה, וביוזמת רבי יוחנן מרחמסטריווקא קמה בירושלים ישיבה, בשם "מאור עיניים", על שמו של רבי מנחם נחום מצ'רנוביל, מחבר הספר מאור עיניים. בנשיאות הישיבה הועמדו כל האדמו"רים לבית צ'רנוביל.

## ייסוד הישיבה
הישיבה נוסדה בשנת תשכ"ג (1963) ברחוב שפת אמת 6 בשכונת מחנה יהודה, בבית המדרש של חסידות רחמסטריווקא שהיה סמוך לביתו של רבי יוחנן מרחמסטריווקה. חדרי אוכל ולינה נשכרו בבניינים סמוכים. בי"א בחשוון תשל"ו (16 באוקטובר 1975) חנכה הישיבה בניין חדש ברחוב דוד ילין 34 באותה שכונה. בשנת התשס"א עברה הישיבה לבנייני המוסדות החדשים ברחוב גבעת משה 10 בשכונת גוש 80, שם שוכנים גם בית הכנסת של החסידות וצמוד לכך גם ביתו של האדמו"ר. בישיבה גם כולל אברכים לבוגרי הישיבה.

האחראים על תפקוד הישיבה היו הרב זאב והרב מנחם נחום טברסקי, בני האדמו"ר רבי יוחנן. עם התרחבות החצר, התמנו מנהלים חדשים לכלל מוסדות החסידות ובהם הישיבה.

הישיבה נחשבת כישיבה מובילה בציבור הכלל חסידי, כיוון שהמיונים ותהליכי הקבלה לישיבה מוקפדים יותר מהממוצע. הישיבה מתבססת על תלמידים שאינם חסידי רחמסטריווקא. גם כיום שהחסידות גדלה עדיין הרוב הבולט מהתלמידים אינם משתייכים לחסידות ראחמיסטריווקא.

## ישיבה קטנה
בשנת תשמ"ט (1989) נפתחה ישיבה קטנה ברחוב סורוצקין שבשכונת אונסדורף. לאחר מכן עברה לשכונת רמות. לאחר מעבר הישיבה הגדולה למשכנה הנוכחי, עברה הישיבה הקטנה לרחוב דוד ילין, על מקום הישיבה הגדולה. בישיבה לומדים כיום כ-130 בחורים.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:ישיבות גדולות בישראל
קטגוריה:ירושלים: ישיבות
קטגוריה:חצרות בית צ'רנוביל
קטגוריה:ישיבות חסידיות בישראל
קטגוריה:מחנה יהודה
קטגוריה:גבעת משה
קטגוריה:ישיבות קטנות חסידיות
זמאלכ

[250px|ממוזער|צילום אווירי של האי [ג'זירה (קהיר)|ג'זירה על הנילוס, במבט דרומה, ועליו רובע זמאלכ]]
**זמאלכ** (בערבית: **الزمالك**) הוא רובע במרכז קהיר הכולל את חלקו הצפוני של האי ג'זירה בנהר הנילוס. ברובע למעלה מ-1.8 מיליון תושבים נכון לשנת 2010. האי ג'זירה מחובר בשלושה גשרים לכל אחת משתי גדות הנהר, ממזרח וממערב לאי. הרובע ידע לאורך שנותיו שלבים שונים של התפתחות שהושפעו מן המצב הכלכלי והמדיני בקהיר ואשר הובילו לצפיפות אוכלוסין בחלקים מן האי, אשר צמצמו את השטחים הירוקים ברובע. רצועה ירוקה רחבה החוצה את האי, מפרידה בין שתי השכונות עליו.

רובע זמאלכ, לצד הרבעים מעדי, מוהנדסין, הליופוליס וגרדן סיטי, הוא אחד מרבעי המגורים היוקרתיים בקהיר. שדרות הרובע השקטות, לאורכן בנייני דירות מן המאה ה-19 ווילות הופכים רובע זה לאחד הנחשקים בעיר ולאתר מגורים מועדף על אזרחים זרים רבים המתגוררים בקהיר. ברובע מסעדות יוקרה רבות, פאבים, בתי קפה מסורתיים לצד בתי קפה אירופאים. באי אתרי תרבות רבים: גלריות אמנות ומוזיאונים, כולל המוזיאון לקרמיקה אסלאמית, בית האופרה של קהיר, ומרכז התרבות אל סאוי.

## היסטוריה
בימי שלטונו של אסמאעיל פאשא כונה האי בשם "הגן הבוטני" (בצרפתית: Jardin des Plantes), כיוון שהיה עליו ריכוז גדול של צמחים אקזוטיים אשר הובאו למקום מכל רחבי תבל. אדריכל הנוף הצרפתי, דה לה שבלרי, תכנן את גני האי ואתרים למשתלות. על חופו המזרחי של האי נבנה קיוסק למען המבקרים באי והמפקחים על הפעילות בו.

בשנת 1869 הוחלף מבנה הקיוסק בארמון ג'זירה, בית קיץ שצורתו U. הארמון נבנה לאורחים שהגיעו לחגיגות פתיחת תעלת סואץ בשנת 1869. בין האורחים המכובדים ששהו בו היו קיסר אוסטריה, פרנץ יוזף הראשון, ואז'ני, אשתו של נפוליאון השלישי קיסר צרפת. בתחילת המאה ה-21 ארמון ג'זירה מהווה את חלקו העיקרי של מלון מריוט בקהיר ועל גגו פועל תיאטרון פתוח המשקיף אל נהר הנילוס.

בזמאלכ נבנו ארמונות נוספים לבני משפחת המלוכה המצרית. בשנת 1882 נבנה בזמאלכ מועדון הספורט ג'זירה.

## אתרים בולטים בזמאלכ
* מועדון הספורט ג'זירה, מועדון הספורט הוותיק במצרים.
* מגדל קהיר, נבנה בשנת 1960, הוא מבנה הבטון הגבוה במצרים.
* בית האופרה של קהיר, הושלם בשנת 1988, מן הבולטים בבתי האופרה במזרח התיכון.
* מרכז התרבות א-סאוי, נפתח בשנת 2003, אחד ממרכזי התרבות הבולטים בקהיר.
* המוזיאון לקרמיקה אסלאמית.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קהיר: שכונות ורבעים
פסטורלה אמריקנית

**פסטורלה אמריקנית** (באנגלית: **American Pastoral**), הוא רומן מאת הסופר היהודי-אמריקאי פיליפ רות. במרכז הספר עומדת דמותו של סימור "השוודי" לבוב, יהודי-אמריקאי, שגילם בחייו את התגשמות החלום האמריקני של המעמד הבינוני. אידיליית החיים של לבוב מתוארת על רקע שנות השגשוג של אמריקה לאחר מלחמת העולם השנייה: העוצמה, השאננות והביטחון העצמי בעליונות המוסרית ובצדקת הדרך. לעומת זאת, בחלק השני מתוארת ההתרסקות של לבוב על רקע המבוכה הנוראה של שנות ה-60: המחאה הפוליטית-חברתית, ההסתבכות במלחמת וייטנאם ופשעי המלחמה שנחשפו בה, תחילתו של מיתון כלכלי, מאבק האפרו-אמריקאים לשוויון זכויות, ונדידת התעשייה האמריקנית למזרח הרחוק.

הספר זכה בפרס פוליצר לשנת 1998 ונכלל ברשימת מאה הרומנים הטובים ביותר של מגזין Time. בשנת 2006 הוא נכלל ברשימת המתמודדים על התואר "היצירה הטובה ביותר בספרות האמריקנית ב-25 שנים האחרונות" שערך מוסף הספרות של הניו יורק טיימס.

ב-2016 יצא לאקרנים הסרט "פסטורלה אמריקנית" בו מככבים יואן מקגרגור וג'ניפר קונלי.

## עלילה

סיפור המסגרת של הרומן הוא פגישת מחזור של בוגרי תיכון מזדקנים שבה משתתף נתן צוקרמן, דמות המספר, שחוזרת בכמה מספריו האחרים של רות ומשמשת לו מעין אלטר אגו. פגישת המחזור מתרחשת ב-1995, ובמהלכה צוקרמן פוגש את חברו לכיתה ג'רי לבוב. ג'רי מגולל בקצרה את קורות חייו הטראגיות של אחיו הגדול, סימור "השוודי" לבוב, שמהלוויתו הוא מגיע.

הכול התחיל כשמרי, בתו בת ה-16 של סימור, הפעילה פצצה בבית הדואר השכונתי, במחאה על המעורבות האמריקאית במלחמת וייטנאם, והרגה עובר אורח ביש מזל. כתוצאה מכך היא ירדה למחתרת וניתקה את הקשר עם הוריה. חייהם של ההורים אחוזי הטראומה לא שבו עוד למסלולם. המשך הספר מתאר את ניסיונו של צוקרמן לכתוב את סיפור חייו של סימור לבוב מנקודת מבטו של לבוב עצמו. צוקרמן מתבסס על שני מפגשים שהיו לו עם לבוב לפני מותו, ועל קטעי עיתונות בני התקופה שאסף במהלך מחקרו. הסיפור של צוקרמן מסתיים ב-1973, עם חשיפת פרשת ווטרגייט, בשעה שחייהם של כל גיבורי הפרשה מתפרקים לרסיסים.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ספרים אמריקאיים
קטגוריה:ספרי 1997
קטגוריה:רומנים (סוגה ספרותית)
קטגוריה:ספרי פיליפ רות
קטגוריה:ספרי זמורה ביתן
קטגוריה:ספרים שזכו בפרס פוליצר לסיפורת
אליפות העולם באתלטיקה 1987

שמאל|150px
**[[אליפות העולם באתלטיקה]] 1987** הייתה אליפות העולם השנייה באתלטיקה, שנערכה בין 28 באוגוסט ל-6 בספטמבר 1987 ברומא שבאיטליה. בתחרות השתתפו 1,451 אתלטים ואתלטיות מ-159 מדינות, ב-43 תחרויות. 

## אירועים בולטים
**[[מזרח גרמניה]]** () זכתה במקום ראשון באליפות עם 10 מדליות זהב ו-31 מדליות בסך הכל, לעומת ארצות הברית () שסיימה במקום שני עם 10 מדליות זהב ו-20 מדליות בסך הכל.

באליפות זו נקבע שיא עולם אחד בקרב הנשים והשוואת שיא עולם אחד בקרב הגברים.

### האתלטיות המצטיינות
* **[[זילקה מילר]]** () שזכתה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב בריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר, מדליית כסף בריצת שליחות 4x100 מטר
* **[[ג'קי ג'וינר קרסי]]** () שזכתה בשתי מדליות זהב, בקפיצה לרוחק ובקרב שבע 
* **[[טטיאנה דורובסקיך]]** () שזכתה בשתי מדליות זהב בריצת 1500 מטר ובריצת 3000 מטר. 

### האתלטים המצטיינים
* **[[קרל לואיס]]** () שזכה ב-3 מדליות זהב פעם שנייה ברציפות, בריצת 100 מטר תוך כדי השוואת שיא העולם, בקפיצה לרוחק ובריצת שליחים 4x100 מטר. 
* **[[קלווין סמית]]** () הגן על תוארו בריצת 200 מטר.
* **[[גרג פוסטר]]** () הגן על תוארו בריצת 110 מטר משוכות.
* **[[אדווין מוזס]]** () הגן על תוארו בריצת 400 מטר משוכות.
* **[[סרגיי בובקה]]** () הגן על תוארו בקפיצה במוט.

## תוצאות
### נשים
#### מקצועות המסלול

#### מקצועות השדה

### גברים
#### מקצועות המסלול

#### מקצועות השדה

## נבחרת ישראל
### נשים

### גברים

## טבלת מדליות

## קישורים חיצוניים
* 

* התוצאות הרשמיות של אליפות העולם באתלטיקה 1987 באתר IAAF

1987
קטגוריה:1987 בספורט
קטגוריה:רומא: תחרויות ספורט
קטגוריה:איטליה: תחרויות אתלטיקה
סמל שיתוף

**סמל שיתוף** הוא צלמית המשמשת בממשק משתמש גרפי של יישומים ברשת האינטרנט, שמטרתה לסמל פעולה של שיתוף מידע כלשהו, למשל קישור או תוכן, מהאתר למקורות חיצוניים.

## סמל השיתוף הפתוח
64px|ממוזער|סמל השיתוף הפתוח
בשנת 2008 נוצר סמל השיתוף הפתוח על ידי חברת Shareaholic. צלמית זו, שנקראת גם "Shareaholic Icon", מהווה למעשה כפתור שניתן להטמעה באתרי אינטרנט, יישומים ודפדפנים.

סמל השיתוף הפתוח מאפשר למשתמשים לשתף תכנים עם מעגלים נוספים של אנשים, ומאידך עוזר למפרסמים ולעסקים באינטרנט לאמוד את אפקטיביות התוכן שהם יוצרים.
## ShareThis
64px|ממוזער|Sharethis
סמל זה נוצר בשנת 2006. ShareThis הוא למעשה כפתור אשר מתפקד כיישומון לרשתות חברתיות מקוונות. 

ניתן למצוא בבלוגים רבים שימוש בכפתור ה-ShareThis בזכות פיתוח תוסף עבור Blogger, TypePad ו-Wordpress.

## ראו גם
*כפתור לייק (פייסבוק)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אינטרנט
קטגוריה:תרבות אינטרנט
קטגוריה:סמלים