open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
לודוויג הילד

**לודוויג הילד** (893 – 20/24 בספטמבר 911), המכונה לעיתים **לודוויג השלישי** או **לודוויג הרביעי**, היה מלך פרנקיה המזרחית משנת 900 ועד מותו בשנת 911 והיה השליט האחרון של השושלת הקרולינגית שם. הוא ירש את אביו, המלך ארנולף מקרינתיה בשנת 899, כשהיה בן שש ומלך עד מותו בגיל 17 או 18. לודוויג ירש גם את כתר לותרינגיה עם מותו של אחיו למחצה הלא חוקי זבנטיבולד בשנת 900. בתקופת שלטונו המדינה נהרסה בפשיטות מגיאריות.

## ביוגרפיה
לודוויג נולד בספטמבר או באוקטובר 893 באלטטינג, דוכסות בוואריה. הוא היה בנם הלגיטימי היחיד של המלך ארנולף מקרינתיה ואשתו, אוטה, חברת השושלת הקונרדינית. היו לו לפחות שני אחים: אחיו הבכור, הלא חוקי זוונטיבולד, ששלט בלותרינגיה, ואח אחר בשם רטולד, ששלט לזמן קצר על ממלכת איטליה.

לודוויג הוכתר בפורשהיים ב-4 בפברואר 900. זוהי ההכתרה המלכותית המזרח-פרנקית המוקדמת ביותר שעליה ידוע כי קיימים רשומות. לודוויג היה שליט חלש, לעיתים קרובות חולה, ובשל גילו הצעיר, מושכות השלטון היו לגמרי בידי אחרים - האצילים והבישופים. ואכן, ההכתרה הייתה כנראה תוצאה של העובדה שלודוויג מעט יכול היה להרוויח על חשבון האצילים.

המשפיעים ביותר מבין חברי המועצה של לודוויג היו האטו הראשון ושלמה השלישי (בישוף קונסטנץ). שני אלה הם שהבטיחו כי בית המלוכה החליט לטובת הקונרדינים נגד בית באבנברג בעניין דוכסות פרנקוניה. הם מינו את אחיינו של לודוויג, קונראד כדוכס. בשנת 903 פורסמו תקנות המכס של רפלשטטן בתקופת שלטונו של לודוויג, תקנות המכס הראשונות בחלק של מזרח פרנקיה באירופה.

בשנת 900, במהלך הפלישות ההונגריות לאירופה, צבא מגיארי הרס את בוואריה. קבוצה נוספת של מגיארים הובסה על ידי לואיטפולד, מרקיז בוואריה והבישוף ריכר מפסאו. בשנת 901 הם הרסו את דוכסות קרינתיה. בשנת 904 לודוויג הזמין את קורסן (Kurszán), מנהיג המדיארים, למשא ומתן, אבל הרג אותו ואת משלחתו.   בשנת 906 פגעו המאגירים פעמיים בדוכסות סקסוניה. בשנת 907 הם הטילו תבוסה כבדה על הבווארים שפלשו להונגריה, והרגו את המרקיז לואיטפולד ואצילים בכירים רבים בקרב פרסבורג. בשנה הבאה הגיע תורם של סקסוניה ותורינגיה, ובשנת 909 של אלמאניה. אולם עם שובם, ארנולף, דוכס בוואריה הביס אותם על נהר רוט, אך בשנת 910 הם, בתורם, ניצחו את צבאו של לודוויג הילד בקרב באוגסבורג .  לודוויג עצמו ניסה להשתלט קצת על הצבא כשהתבגר, אך לא הצליח מול המגיארים. צבאו נהרס באנסבורג בשנת 907.

במצב של ייאוש, וייתכן שסבל מדיכאון חמור, מת לודוויג בפרנקפורט אם מיין ב-20 או 24 בספטמבר 911, בן שבע עשרה או שמונה עשרה. לודוויג נקבר במנזר סנט אמראם ברגנסבורג, שם נקבר אביו ארנולף מקרינתיה. מותו הביא לסוף הענף המזרחי (הגרמני) של השושלת הקרולינגית.

החלל הנותר במזרח הקרולינגי התמלא בסופו של דבר בשנת 919 על ידי משפחתו של היינריך הצייד, בן דודו, ובישר את תחילתה של השושלת האוטונית. עם זאת, בשנת 911 בחרו הדוכסים של פרנקיה המזרחית את קונראד מפרנקוניה כמלך פרנקיה המזרחית, ואילו האצילים של לותרינגיה בחרו כמלך את שארל התם, מלך פרנקיה המערבית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מלכי סקסוניה
קטגוריה:מלכי בוואריה
קטגוריה:ילידי 893
קטגוריה:נפטרים ב-911
משה צארום

מארי **משה צארום** (במקור: **צַארֻם**; ה'תרל"ה – כ"ו באלול ה'תשי"א; 1875 – 27 בספטמבר 1951) היה רב תימני, תלמידו המובהק של מארי יחיא קאפח וממשיך דרכו.

## ביוגרפיה
נולד ליוסף בן יחיא צארום בעיירה יפיד שבמחוז חימה בתימן בשנת ה'תרל"ה (1875). אביו עסק לפרנסתו במסחר בדים עם כפרי הסביבה, ומשפחתו הייתה נחשבת עשירה. בקטנותו למד תורה אצל מארי נסים אלחריזי ומארי דוד רצאבי (תלמידו של מהרי"ץ).

בגיל 15, בשנת ה'תרנ"ד (1894), עזב את משפחתו ונסע ללמוד תורה בבית מדרשו של מארי יחיא קאפח בצנעא. בתחילה גר בבית רבו שמילא את צרכיו, ולמד תלמוד ופוסקים. בשנת ה'תרנ"ט (1899) נשא לאישה את נעמה, נכדתו של מארי חיים קורח, וממנה נולדו לו שני בנים ובת: יוסף, יחיא ושמעה. לאחר מכן שב לעירו יפיד, והתמנה לרב היישוב. בסביבות שנת ה'תרס"ה (1905) חזר לצנעא והחליט להשתקע בה. מצבו הכלכלי בצנעא היה קשה, והוא התפרנס מלימוד תינוקות ומשחיטה ובדיקה אצל הקצבים, כאשר הזדקן רבו מארי יחיא קאפח. עלה לארץ מבין האחרונים מצנעא, בשנת ה'תש"י (1950), למחנה "עין שמר". התיישב בהרצליה, שם גרו בניו יחיא ויוסף. לאחר שהתגברה מחלתו חזר למחנה "עין שמר".

נפטר בעיירה כרכור ביום חמישי כ"ו באלול ה'תשי"א (1951), בגיל 75 בערך. על מצבתו נכתב: .

נכדו הוא הרב משה צארום, סופר סת"ם מומחה ומעבד עורות לכתיבה, מוכר כאבי התחום של עיבוד עורות בעפצים במדינת ישראל.

## תורתו
היה גדול בתורה, חריף ובקי, ונחשב לאחד מגדולי למדני התלמוד בצנעא. היה מאחרוני העוזבים את בית המדרש, ופעמים רבות היה נשאר לבדו בבית המדרש עד אחרי שעת חצות. אהב להתמקד בלימודו בדברי האחרונים ולדון בהם. דרך לימודו הייתה דרך העיון והבקיאות, כפי שכותב עליו מארי שלום קורח בספר איגרת בוכים: 

רבו מארי יחיא קאפח כינה אותו "החכם השלם הוותיק", והוא היה מבין היחידים שלהם העניק "כתב סמיכה" על בקיאותם בתורה. בבית המדרש הוא ישב לימינו של מארי יחיא קאפח, והיה מן התלמידים הבודדים שהוסמכו על ידו. לאחר פטירת מנהיגי פלג הדרדעים, מארי יחיא קאפח ומארי יחיא אביץ', נחשב לאחד מגדולי הלמדנים בפלג ורבים היו מפנים אליו שאלות.

## חיבוריו
* **ליקוטי שושן** – הגהות ופירושים לסידור "עץ חיים" שערך מהרי"ץ. בספר מפנה מספר פעמים לרבו מארי דוד רצאבי.
* **קונטריס "הערה"** – בירור המנהג שהתחדש בתימן לכפול את המילים "ה' אלהיכם אמת" על ידי שליח הציבור בסוף קריאת שמע.
* **תשובות בהלכה**, אחת מהן בהלכות נידה (פורסמה בספר האסיף).

## ראו גם
* מארי יחיא קאפח
* דרדעים

## לקריאה נוספת
* הרב אהרן קאפח, תולדות הגאון הרב משה צארום זלה"ה, **[[מסורה ליוסף]]** ח (תשע"ד) עמ' 134-127; בספריית אסיף - המאמר מבוסס על דברי זיכרון שכתב הרב יוסף קאפח על הרב צארום
* ד"ר משה גברא, **אנציקלופדיה לחכמי תימן**, כרך א', המכון לחקר חכמי תימן, בני ברק, ה'תשס"א (2001), עמ' 510

## הערות שוליים

קטגוריה:רבני צנעא
קטגוריה:אחרוני תימן
קטגוריה:ישראלים ילידי תימן
קטגוריה:פרדס חנה-כרכור: אישים
קטגוריה:רבנים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1875
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1951
קטגוריה:תלמידי הרב יחיא קאפח
פרארי 458 ספציאלה

**פרארי 458 ספציאלה** (באיטלקית: **Ferrari 458 Speciale**) היא מכונית ספורט במרכב קופה בעלת שני מקומות ישיבה, שיוצרה על ידי פרארי בין השנים 2014–2015. היא הוצגה בתערוכת הרכב הבינלאומית של פרנקפורט בספטמבר 2013, הייצור החל בשנת 2014.

היא מבוססת על הפרארי 458 איטליה ומהווה כגרסה יותר חזקה וקלת משקל ל-458 איטליה.

## עיצוב
נערכו מספר שינויים העיצוב לעומת הפרארי 458 איטליה, עיקר השינוי הוא בפגוש הקדמי ופנים המכונית. המכונית עשויה ברובה מסיבי פחמן להורדת המשקל ושיפור אווירודינמיות.

## מפרט טכני
היא כוללת מנוע בנזין V8 צילינדרים בנפח 4.5 ליטר המספק 605 כ"ס ב-9,000 סל"ד. תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שבעה הילוכים. היא מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש בתוך 3.0 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 325 קמ"ש.

## פרארי 458 ספציאלה A
היא גרסת הגג הנפתח לגרסה הבסיסית, היא הוצגה בתערוכת הרכב של פריז באוקטובר 2014, הייצור שלה הוגבל ל-499 יחידות. היא כוללת את אותו מנוע אך כאן הוא מספק 596 כ"ס ב-9000 סל"ד ומומנט מרבי של 55 קג"מ ב-6000 סל"ד. הגג עשוי מאלומיניום ופתיחתו או סגירתו אורכת 14 שניות.

## גלריה

קובץ:Ferrari 458 Speciale (16959223288).jpg|הגרסה הסגורה
קובץ:Ferrari 458 Speciale A - Mondial de l'Automobile de Paris 2014 - 037.jpg|הגרסה הפתוחה


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

458 ספציאלה
קטגוריה:מכוניות ספורט
קטגוריה:מכוניות קופה
קטגוריה:מכוניות קבריולה
קטגוריה:כלי רכב המורכבים באיטליה
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-2013
ליאוצ'נג

**לְיָאוצֶ'נְג** (בסינית: **聊城**; בפין-יין: **Liáochéng**) היא נציבות עירונית במערב מחוז שאנדונג שבמזרח הרפובליקה העממית של סין. על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020, אוכלוסיית הנציבות העירונית מנתה כ-5.95 מיליון תושבים, מתוכם כ-2 מיליון בשני הרבעים. הנציבות משתרעת על פני 8,643 קמ"ר וגובלת בבירת המחוז ג'ינאן מדרום-מזרח, בנציבויות העירוניות  ו מצפון-מזרח ומדרום בהתאמה ובמחוזות חביי וחנאן ממערב. התעלה הגדולה זורמת במרכז העיר.

בתקופת שושלת סונג, אזור ליאוצ'נג של היום כלל את נציבויות בו וג'י. העיר הוכתרה כאחת מעשר "הערים הראויות למגורים בסין" על פי דו"ח "Chinese Cities Brand Value Report", שפורסם בפורום פסגת הערים הסיניות בבייג'ינג 2007.

## חלוקה מנהלית
הנציבות העירונית ליאוצ'נג מחולקת לשני רבעים, חמש נפות ונפה עירונית אחת:

## ערים תאומות
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שאנדונג: ערים
קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: נציבויות עירוניות
טטרמטר יאמבי

**טטרמטר יאמבי** הוא מערכת מקצב בשירה המתייחס לשורה המורכבת מארבע רגליים אמביות.

## פסוק כמותי
המונח מבוסס על שיטת המדידה הכמותית הנוהגת בניתוח שירה יוונית הקלאסית, שבו "אמבר" מורכבת מהברה קצרה ואחריה הברה ארוכה.

## פסוק מדויק-סילבי
המונח אומץ על מנת לתאר את המד המקביל בפסוק הדגיש-סילבי, כפי שהורכב באנגלית, גרמנית, רוסית ושפות אחרות. כאן, "iamb" מתייחס להברה לא מודגשת ואחריה הברה מודגשת. שורה של טטרטרמטר איאמבי מורכבת מארבע רגליים כאלה ברציפות:
da DUM da DUM da DUM da DUM


## דוגמאות
### אנגלית
× / × / × / × /
* דור עמי והווה אהבתי
(כריסטופר מרלו, " הרועה הנלהב לאהבתו")
(עמנואל שיקאנדר, ליברטו ל"חליל הקסם")

### עברית
× / × / × / × /
* אדון עולם אשר מלך
(שורת הפתיחה של אדון עולם)

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:משקל (שירה)
בנק (כפר)

**בנק** (בהונגרית: **Benk**) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.

כמו יישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית בנק קטנה עם השנים. כך, בשנת 1990 היו בכפר 519 תושבים ובשנת 2020 רק 449 תושבים.

הכפר ואזורו מיושבים לסירוגין מאז המאה ה-13.

## יהודי בנק
יהודים חיו בבנק במאה ה-18 ובמאה ה-19. הכפר קיבל את שירותי הדת מקהילת מאנדוק ובשנת 1944 נרצחו יהודים רבים מהכפר בשואת יהודי הונגריה

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הונגריה: כפרים
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
סטארפלסט

**סטארפלסט תעשיות בע"מ** המוכרת בשם המקוצר "**סטארפלסט**" היא חברה פרטית ישראלית שמייצרת מוצרי צריכה מפלסטיק. החברה מעסיקה כ-650 עובדים בשני מפעלים: האחד בישראל (כ-350 עובדים) והשני ביוסטון, טקסס (כ-300 נוספים).

## היסטוריה
החברה נוסדה בשנת 1967 על ידי סניור שוורץ. מפעל הייצור הראשון שלה הוקם במגדל העמק. החברה התרחבה בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 ועברה לאזור התעשייה אלון תבור. בהמשך הצטרפו לעסק המשפחתי ילדיו של שוורץ – יוסי, איריס ודני. סטארפלסט הייתה מראשוני יצואני מוצרי הפלסטיק בישראל וזכתה להכרה עם קבלת פרס "יצואן מצטיין" מראש הממשלה דאז מנחם בגין ב-1977. החברה היא בין היצואנים הגדולים בארץ וקיבלה בשנת 2013 פרס יצואן מצטיין מנמל חיפה.

בשנת 2005 פרצה שרפה באתר הייצור באלון תבור וכילתה את רוב המפעל. בין השנים 2006–2007 החברה עסקה בשחזור והקמה מחדש של המפעל. בשנת 2008 קיבל סניור שוורץ, מייסד המפעל, את פרס ישראל להתאחדות התעשיינים.

בשנת 2012 פרש סניור שוורץ מניהול החברה וקיבל תפקיד כבוד של נשיא, עת העביר את הניהול לילדיו. בשנת 2017, לאור הגדלת מכירות משמעותית בארצות הברית, הוקם ביוסטון אתר יצור נוסף.

בשנת 2014 סטארפלסט אמצה את בית זינגר, בית לילדים בני 5–18 שהורחקו מבתיהם בכוח צו בית משפט. החברה הוכרה בעבר כאחד המעסיקים הגדולים בישראל של אנשים עם צרכים מיוחדים, כאשר הם מהווים כעשרים אחוז מעובדי הייצור. על כך, קיבלה החברה ציון לשבח מטעם עמותת מעלה – עסקים מנהיגים אחריות חברתית בשנת 2015 על קליטת עובדים עם מוגבלות.

## קישורים חיצוניים
* אתר החברה

## הערות שוליים

קטגוריה:תעשייה פלסטית בישראל
קטגוריה:אזור התעשייה אלון תבור
קטגוריה:ישראל: חברות פרטיות
אלקטריאון

במיתולוגיה היוונית, **אלקטריאון** (ביוונית עתיקה: **Ἠλεκτρύων**) היה מלך טירינס ומיקנה.

## דמותו
אלקטריאון היה בנם של פרסאוס ואנדרומדה, ולו שמונה אחים ואחיות. נישא לאחייניתו  או ל, בתו של פלופס. אשתו ילדה את בתם אלקמנה ותשעה בנים. נולד לו בן נוסף מחוץ לנישואים. 

על פי המיתולוגיה, שישה מצאצאיו של מסטור, אחיו של אלקטריאון, הגיעו למיקנה כדי לתבוע את חלקם בממלכה. כאשר אלקטריאון סירב לדרישתם, הם הניסו את עדרו. התפתח מאבק בינם ובין בניו של אלקטריאון, ובסופו נותר בחיים רק אדם אחד מכל צד. אוורס, שנותר בחיים, מכר את העדר לאמפיטריאון, בעלה של אלקמנה, וזה החזיר את העדר לאלקטריאון, אך בטעות הרג את אלקטריאון כאשר זרק את אלתו לעבר אחת הפרות. אחיו של אלקטריאון מלך במקומו, האשים את אמפיטריאון ברצח והגלה אותו.

נכדו של אלקטריאון, שנולד לבתו אלקמנה לאחר שזאוס חשק בה, הוא הרקולס.

## קישורים חיצוניים

* William Smith, *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, London (1873). "Ele'ctryon" , Amphi'tryon


קטגוריה:מיתולוגיה יוונית
קטגוריה:מלכי מיקנה
רנטו מורדו

**רנטו מורדו** (**Renato Mordo**; 3 באוגוסט 1894 – 5 בנובמבר 1955) היה במאי תיאטרון ממוצא יהודי-יווני ויהודי-אוסטרי. ביים למעלה ממאתיים מחזות ואופרות בתיאטראות צ'כיה, פולין, גרמניה, יוון וטורקיה וכן בתיאטרון הבימה.

## תולדות חייו
נולד בווינה, להורים יהודים (אב מקורפו ואם מווינה) שהמירו את דתם לנצרות פרוטסטנטית. למד תולדות האמנות וגרמנית באוניברסיטת וינה ובאוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה של וינה. לאחר שבגר, ב-1917, החל לביים בתיאטרון באוסטי נד לבם (אאוסינג) ובקטוביץ.

ב-1920 עבר לביים בתיאטרון המדינה באולדנבורג, שם היה למנהל האמנותי של התיאטרון ויזם את המודרניזציה שלו, פתיחתו לכל המעמדות ורענון הרפרטואר. את רעיונותיו ביטא בכתבי העת שייסד - "כתבים דרמטורגיים של תיאטרון המדינה של אולדנבורג" (*Dramaturgische Blätter of the Oldenburger Landestheater*) ו-*Der Ziehbrunnen*. הוא יצר קשרים עם מקס ריינהרדט, שהיה למנטור שלו.

ב-1923, על רקע חילוקי דעות עם הנהלת התיאטרון, לא חודש החוזה שלו. בשנים 1924–1925 היה מנהלו האמנותי של הפולקסתיאטר (Volkstheater) בווינה. בשנים 1925–1926 ניהל אמנותית את התיאטרון בברסלאו ובין השנים 1926–1928 עבד בתיאטרון הקומי בדרזדן. בין 1928 ל-1932 היה מנהל הדרמה והאופרה בתיאטרון המדינה בדרמשטאדט. מיד עם עליית הנאצים לשלטון עבר לתפקיד דומה בתיאטרון הגרמני בפראג וכן כיהן כמרצה באוניברסיטה הגרמנית למוזיקה ואמנויות הבמה של פראג.

ב-1939 נמלט מצ'כיה ליוון, שם ייסד באתונה את האופרה הממלכתית של יוון, והיה מנהלה. אחת מהזמרות שגילה וטיפח הייתה מאריה קאלאס. בשנת 1943 נאסר כיהודי על ידי כוחות הכיבוש הנאצים ונשלח למחנה הריכוז חיידרי. הוא שוחרר עם נסיגת הכוחות הגרמניים מיוון שנה לאחר מכן. בעת מלחמת האזרחים ביוון צידד בעמדות הקומוניסטיות, אך לא היה חבר מפלגה.

בין 1947 ל-1951 ביים ולימד אמנויות הבמה בבית האופרה של אנקרה. לאחר מכן שב לאתונה. בשנת 1952, הוזמן על ידי מכס ברוד לביים בתיאטרון הבימה, בה ביים את ההצגות "הציפור הכחולה" ו"מעשה בחייל".

ב-1952 זכה בחוזה לבמאי האופרה הראשי של תיאטרון המדינה במיינץ, שם נפטר שלוש שנים מאוחר יותר.

## חיים אישיים
ב-1922, בעת שהותו באולדנבורג, המיר דתו לנצרות קתולית ונשא לאישה את השחקנית גרטרוד וסלי. לשניים נולד בן יחיד ב-1923 שנפטר ב-1985.

אמו, רגינה, הלכה לעולמה במחנה ריכוז.

## קישורים חיצוניים

*  Mordo, Renato. In: New German Biography (NDB). Volume 18, Duncker & Humblot, Berlin 1997, , p. 91

* 
* כתבות וסרטונים באתר רשת הטלוויזיה Südwestrundfunk
* סרט אודותיו

## הערות שוליים

קטגוריה:במאי תיאטרון יהודים גרמנים
קטגוריה:במאי תיאטרון יהודים אוסטרים
קטגוריה:במאי תיאטרון ישראלים
קטגוריה:ניצולי השואה: יוון
קטגוריה:ילידי 1894
קטגוריה:נפטרים ב-1955
קני הו

**קני הו** (, ; נולד ב-29 בדצמבר 1959) הוא מעצב תלבושות ואופנה. במרוצת השנים עבד הו לצד ידוענים רבים דוגמת הספייס גירלז, ג'ון גודמן, Girls Aloud והוסטלייף.

## קריירה
### שנותיו הראשונות
הו החל את לימודיו האקדמאים במכללה על שם דניאל סטיוארט, באדינבורו, סקוטלנד. הו למד עיצוב תלבושות בבית הספר לאומנויות "וימבלדון" בלונדון, בירת הממלכה המאוחדת. כשהיה עדיין בבית הספר, עיצב את התלבושות הראשונה שלו עבור הזמר דייוויד בואי.

### ספייס גירלז
לאחר שסיים את לימודיו בשנת 1996, התחיל הו לעבוד לצד הספייס גירלז כעוזר מלתחה בסרט הטלוויזיה אודותן, *Spiceworld*. מאוחר יותר, מונה למעצב האישי של הלהקה. הוא עיצב את כל תלבושותיהן בסיבוב ההופעות שלהן, "Spiceworld Tour". בשנת 1999 עיצב יחד עם חברת הלהקה לשבר, ג'רי האליוול, את בגדיה בסיבוב ההופעות הראשון שלה. לאחר שהלהקה התפרקה, עיצב כמה מהתלבושות הזכורות ביותר של ויקטוריה בקהאם, מלאני סי ואמה בנטון.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מעצבי אופנה בריטים
קטגוריה:מעצבי תלבושות
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1959
פרנק דה ויט

**פרנק דה ויט** (באנגלית: **Frank de Wit**; נולד ב-13 בפברואר 1996) הוא ג'ודוקא הולנדי המתחרה בקטגוריית המשקל עד 81 ק"ג.

## קריירה

דה ויט השתתף באולימפיאדת ריו (2016), שבה הוא הודח כבר בקרב הראשון שלו על ידי איבילו איבנוב הבולגרי.

בינואר 2021, הוא זכה במדליית הכסף בתחרות המאסטרס בדוחה, קטר. בחודש יוני של אותה השנה, הוא זכה במדליית ארד באליפות העולם בג'ודו, שהתקיימה בבודפשט, הונגריה.

באולימפיאדת טוקיו 2020, דה ויט החל את דרכו בסיבוב השני בו ניצח באיפון את פניימינה פרסיבל מסמואה, אך הודח בסיבוב השלישי לאחר הפסד בווזארי לדומיניק רסל הגרמני.

## זכיות בתחרויות מהסבב העולמי

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ג'ודוקא הולנדים
קטגוריה:ג'ודוקא באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:ג'ודוקא באולימפיאדת טוקיו (2020)
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1996
מפה איזוסייסמית

ממוזער|מפה איזוסייסמית של רעידת האדמה 11 יולי, 1927 בארץ ישראל.
**מפה איזוסייסמית** היא מפה המציגה אזורים שווי עוצמות סייסמיות שנצפו במהלך ומיד אחרי רעידת אדמה.

## מרכיבי המפה
המשתנה היחידי שמשתמשים בו להכנת המפה האיזוסייסמית הוא העוצמה הסייסמית. זו מוערכת ברוב המקרים על בסיס סולמות סייסמיים מאקרוסייסמיים כגון: סולם מרקאלי האמריקאי, או הסולם האירופאי EMS.

## מתודולוגיה
המתודולוגיה לפרטיה מפורטת ב-שימושים של הערכות העוצמה הסייסמית.

## שימושים
# הערכת משתנים כמותיים של רעידות אדמה היסטוריות (כגון מגניטודה, אורך מישור ההעתק שפעל בזמן הרעידה, עומק מוקד רעידת האדמה והאפיצנטר שלה).
# הערכת עוצמות תאוצת הקרקע המקסימלית שהתרחשה באזורים שנכללים במפה ובאתרים שונים.
# הערכת מנגנון התנועה במוקד  - מנגנון תנועה זה מחושב בעיקר באמצעות נתונים מסייסמוגרפים, אך קיימת מידה של אי ודאות מכיוון שתמיד אפשריים שני מישורי שבר פוטנציאליים. הציר הארוך באליפסה במפה שמייצגת את העוצמה הסייסמית המקסימלית, מייצג בדרך כלל את אורך מישור השבר שפעל בעת רעידת האדמה.
#הכנת תרחישים לרעידות אדמה עתידיות.

לפירוט יתר ראו בערך עוצמה סייסמית.

## ראו גם
* עוצמה סייסמית
* סולם סייסמי
* רעידת האדמה בנאפולי (1857)

## קישורים חיצוניים

* Musson, R., 2008.How to Map an Earthquake. British Geological Survey, Edinburgh, UK

## הערות שוליים

קטגוריה:סייסמולוגיה
קטגוריה:תאוריות גאולוגיות
קטגוריה:רעידת אדמה
קטגוריה:אסונות טבע
קטגוריה:ניהול סיכונים
קטגוריה:סיכונים פיננסיים
קטגוריה:מחקר מאקרוסייסמי
אדריכלות הפורטיקו של בולוניה

**אדריכלות הפורטיקו בבולוניה** (איטלקית **Portici di Bologna**) היא מאפיין תרבותי ואדריכלי חשוב של בולוניה, והפורטיצ'י נחשבים - יחד עם המגדלים הרבים שמתנשאים בה - לסמל של העיר. במרכז ההיסטורי של העיר לבדו, ישנם 40 קילומטרים של פורטיצ'י, ובעיר כולה עומד נתון זה על 62 קילומטרים. בשל חשיבותם האומנותית והתרבותית הוכרזו 12 פורטיצ'י כאתר מורשת עולמית בשנת 2021.

## היסטוריה
פורטיקו מעץ הממחיש כיצד נראו ראשוני הפורטיצ'י (המאה ה-13)|ממוזער|ימין|200px
העדות הראשונה למבנה עם פורטיקו בחזיתו היא משנת 1041. היה זה בית קטן בסטראדה מג'ורה, ופורטיקו זה כמו יתר הפורטיצ'י בשלב הראשון היה עשוי מעץ. בניגוד להתפתחות הפורטיקו בעולם היווני-רומי, בבולניה התפתחו הפורטיצ'י באופן ספונטני וכדי לענות על צורך בהגדלת הבתים. בתחילה בלטו הקומות העליונות באופן שלא חייב תמיכה נוספת, אך עם הזמן נדרשה הקמת שורת עמודים תומכת. הרחבתו של המבנה בקומותיו העליונות והצורך לתמוך בהרחבות אלה גלשו אל מעל לרחובות. התופעה העלתה שאלות באשר לזכות הבעלות בקרקע עליה ניצבו הפורטיצ'י, והתעורר צורך לקבוע את דרך הטיפול בפורטיצ'י בלתי חוקיים. בעוד שערים אחרות חוקקו חוקים שדרשו את חיסול הפורטיצ'י בתחומן, בולוניה הסדירה אותם, וב-1288 חוקק חוק אשר חייב את בנייתם בבתים חדשים ואת הוספתם בבתים קיימים. תחזוקת הפורטיצ'י הוטלה על בעלי הבתים ועל חשבונם.

במאה ה-15 החלו עמודי הפורטיצ'י להבנות באבן במקום עץ, והתפשטה אופנה של בניית קיר בין המעבר המקורה והרחוב. קיר זה העמיק לתוך האדמה ושימש גם כקירו החיצוני של המרתף שבלט גם הוא מקו החזית של הבניין עצמו אל מתחת לפורטיקו. כך, אף על פי שהמעבר המקורה נועד לשימוש ציבורי, הקומות שמעל לפורטיקו ומתחתיו נחשבו לרכוש פרטי. ב-1567 חייבה חקיקה להחליף את עמודי העץ בעמודי אבן או לבנים (אף שמספר מבני עץ שרדו), דבר שתרם להקמת פורטיצ'י ארוכים שנבנו מחומרים עמידים. שינוי זה הביא לכך שלפורטיקו נוצר תפקיד חדש של הגנה על הפעילות המסחרית שהתקיימה בקומת המסד.

כך, הפורטיצ'י שזכו תחילה להתנגדות בשל הצרת הרחובות, הפרעה לתנועה ובשל דאגות הגייניות, הפכו עם הזמן למחסה מפני פגעי מזג האוויר, שטחים מועדפים למסחר ולמעברים מקורים. במאה ה-20 החל חודר השימוש בבטון והחלפת עמודי חלק מהפורטיצ'י בחומר זה. הבטון פתח פתח לאפשרויות בנייה חדשות ולשפה אדריכלית מעודכנת של הפורטיקו.

## פורטיקו די סן לוקה
פורטיקו די סן לוקה (ראו להלן מס' 6 בטבלה) הוא הפורטיקו הארוך ביותר בעיר ובעולם כולו. אורכו 3,976 מטרים והוא מוליך לאורך 664 מדרגות, משער סרגוצה של העיר העתיקה במעלה גבעת המשמר עד להיכל המדונה של לוקאס הקדוש. הדרך המטפסת על הגבעה משער סרגוצה של העיר העתיקה עד להיכל הייתה נתיב עלייה לרגל,  וכדי להגן על עולי הרגל מגשם הוחלט בשנת 1655 על הקמת הפורטיקו וזה הושלם ב-1721. הפורטיקו עשוי מ-666 קשתות ו-15 קפלות הקבועות כל 20 קשתות לערך. חלקו המישורי משתרע לאורך של 1,520 מטרים ובו 316 קשתות, בעוד שאורך הקטע המטפס על הגבעה הוא 2,276 מטרים ובו 350 קשתות.

## הפורטיצ'י המוכרזים
ממוזער|500px|מיקום ההכרזות במפת העיר

## קישורים חיצוניים

* I portici di Bologna - Candidatura UNESCO

## הערות שוליים

קטגוריה:בולוניה: מבנים
אינפורמליזם

ממוזער|ג'ימנז-בלאגואר, Detail, שנת 2013
**אינפורמליזם** הוא מונח בתולדות האמנות שנטבע בצרפתית על מנת לתאר מספר גישות לציור מופשט משנות ה-40 וה-50 של המאה ה-20. המונח כולל את כל זרמי ההפשטה שהתפתחו בצרפת וביתר מדינות אירופה במהלך מלחמת העולם השנייה, זאת בדומה לאקספרסיוניזם המופשט האמריקאי. בתוך זרם האינפורמליזם ניתן לאפיין מספר מגמות סגנוניות מובחנות, כגון ההפשטה הלירית, ציור החומר, אסכולת פריז, טאשיזם ואכזריות ארט. המונח שימש את מבקר האמנות הצרפתי, מישל טאפיה, בספרו משנת 1952, "Un Art Autre", על מנת לתאר סגנונות אמנותיים שהמשותף להם הוא התבססות על תהליכים אמנותיים לא פורמליים שלעיתים קרובות כרוכים בשימוש במחוות. טאפיה כינה אמנות זו כ"אחרת" (art autre) מפני שראה בה כמסמנת שבר ביחס למסורת הציורית הקודמת לה (הכינוי ניתן בהתייחס לאמנות מופשטת לא גאומטרית).

באותה שנה בה פורסם ספרו של טאפיה הוצגה בפריז תערוכה בשם "אמנות אחרת" ("Un Art Autre"). בתערוכה הציגו האמנים הבאים: קרל אפל אלברטו בורי, ווילם דה קונינג, ז'אן דבופה, ז'אן פאטריה, ז'ורז' מתיו, ז'אן-פול ריופל וולס (אלפרד אוטו וולפגנג שולץ). אמנים חשובים נוספים שלקחו חלק בזרם זה הם: הנרי מישו, הנס הארטונג ופייר סולאז'.

## שיטה ומאפיינים
בתוך האינפורמליזם כל אמן מאפשר ביטוי חופשי לחומרים בהם הוא משתמש ולאיכויות שלהם, שנתפסות כבלתי צפויות, לצד גישה הדוגלת בשימוש אקראי במחוות אמנותיות; בכך האמן דוחה את אלמנט השליטה שיש בתפיסה המסורתית של ציור ושל התפתחותו של הציור, לפיה היצירה נוצרת מהרעיון שמוביל בתורו אל העבודה המוגמרת, אותה יכול הצופה לקרוא בחופשיות. ה"הרפתקה הציורית" בזרם האינפורמליסטי היא חדשה לגמרי: במקום לצאת מתוך המשמעות אל בניית הסימנים שיגלמו אותה, האמן מתחיל מיצירת הסימנים, להם הוא מעניק את המשמעות המתאימה. ביצירותיו של לורן ג'ימנז-בלאגואר , למשל, שפת הסימנים עוברת הפשטה משמעותית כאשר מתאפשרת דרכה לערוך פרשנות אוניברסלית של שפה פרטית.

המאפיינים של ציור מסוג זה הם: מחווה ציורית ספונטאנית, אוטומטיות, שימוש אקספרסיבי בחומר, היעדר דעות קדומות, ותפיסה לפיה המעשה הציורי מייצר את הרעיון והיצירה היא המקום והרגע בו האמן מגלה את עצמו; לעיתים מתווספים היבטים קליגרפיים לאמנות זו, כמו למשל בעבודותיהם של ז'ורז' מתיו, האנס הארטונג או פייר סולאז'.

## ציירים

## ראו גם
* אקספרסיוניזם מופשט
* אמנות מופשטת
* טאשיזם

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אמנות עכשווית
קטגוריה:אמנות מופשטת
אלכסנדר מקניקול

**אלכסנדר "אלכס" מק'ניקול** (באנגלית: **Alexander "Alex" MacNicoll**; נולד ב-1 באוגוסט 1990) הוא שחקן אמריקאי.

## ביוגרפיה
מק'ניקול נולד במחוז האנטרדון , ניו ג'רזי שבארצות הברית ב-1 באוגוסט 1990.

ב-2012, סיים את לימודי לתואר ראשון בחוג לאמנויות של אוניברסיטת דה סיילס (אנ'), בפנסילבניה.

## קריירה
בשנת 2013 שיחק לראשונה בסרט קצר.

בשנת 2014 החל לשחק בתפקיד חוזר בסדרה "טרנספרנט" באמזון פריים וידאו, שם גילם את דמותו של קולטון. באותה שנה ביצע מספר הופעות אורח בסדרות כמו "משפחה מודרנית", "מחשבות פליליות" ו"משפחת פוסטר".

בשנת 2015 גילם תפקיד קטן בדרמת הספורט "המרוץ לפסגה" (אנ') בכיכובו של קווין קוסטנר, ושיחק לצד ארון אקהרט בדרמת ספורט אחרת "הנבחרת שלי" (אנ') בדמותו של מייק קמפבל.

בשנת 2017 הוא גילם את פיטר סטאנדל בסדרת הטלוויזיה של נטפליקס, "13 סיבות".

בשנת 2018 גילם את דמותו המתבגרת של סגן נשיא ארצות הברית דיק צ'ייני בסרט הדרמה ביוגרפי "סגן הנשיא" שביים וכתב אדם מקיי, בעוד את דמותו הבוגרת גילם כריסטיאן בייל.

בשנת 2019 הוא גילם את לוק הולברוק בסדרה המקורית של נטפליקס, "עולם חדש". באותה שנה שיחק בסרט האמריקאי-אוקראיני "זכר ברקוט", המהווה עיבוד לרומן ההיסטורי באותו שם "זכר ברקוט" מאת הסופר והמשורר האוקראיני איוואן פרנקו.

בשנת 2020 גילם את בראד בסרט הנעורים "איזה מין נוער" (אנ'), המהווה עיבוד מחודש לסרט בכיכובו של ניקולס קייג' "איזה מין נוער" (אנ') משנת 1983. בהמשך השנה, גילם את קווין בסרט הדרמה-קומי המקורי של HBO Max, "המסע של ורוניקה" (אנ') שכתבה וביימה רייצ'ל לי גולדנברג (אנ').

בשנת 2022 גילם את קייל בעונה השלישית של סדרת הקומדיה השחורה עטורת השבחים "בארי" מבית רשת HBO.

## פילמוגרפיה

### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטאות ומכללות בארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1990
ניאז איליאסוב

**ניאז אנווארוביץ' איליאסוב** (ברוסית: **Нияз Анварович Ильясов**; נולד ב-10 באוגוסט 1995) הוא ג'ודוקא רוסי ממוצא טורקי מסחתי המתחרה בקטגוריית המשקל עד 100 ק"ג. איליאסוב הוא זוכה מדליית הארד מאולימפיאדת טוקיו (2020).

## קריירה

באליפות העולם בג'ודו לשנת 2018, שהתקיימה בבאקו, אזרבייג'ן, איליאסוב זכה במדליית הארד לאחר שגבר על רמדאן דרוויש המצרי. שנה לאחר מכן באליפות העולם, שהתקיימה בטוקיו, יפן, הוא זכה במדליית הכסף לאחר שהפסיד בקרב הגמר של קטגוריית המשקל עד 100 ק"ג לז'ורז' פונסקה הפורטוגזי.

באולימפיאדת טוקיו (2020), איליאסוב החל את דרכו בשלב שמינית הגמר בו הוא גבר על מיקלוש סירייניץ' ההונגרי. לעומת זאת, הוא הודח בשלב רבע הגמר על ידי ז'ורז' פונסקה; כתוצאה מכך, הוא נשר לבית הניחומים. במסגרת בית זה, הוא ניצח את קארל-ריצ'רד פריי הגרמני ואת ורלאם ליפרטליאני הגאורגי וכתוצאה מכך זכה במדליית הארד.

## זכיות בתחרויות מהסבב העולמי

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ג'ודוקא רוסים
קטגוריה:ג'ודוקא באולימפיאדת טוקיו (2020)
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1995
המרד הדרוזי בחורן

**המרד הדרוזי ב[[חורן]]** פרץ בהר הבשן בשנת 1909 ולווה בהתקוממות אלימה נגד שלטון האימפריה העות'מאנית בסוריה הגדולה, בהנהגת משפחת אל-אטרש. הטורקים דיכאו את המרד ביד קשה. כ-2,000 דרוזים נהרגו ואלפים נוספים נפלו בשבי. מנהיגי המרד נעצרו והוצאו להורג.

## רקע

החורן הוא אזור בדרום סוריה, הכולל בחלקו המזרחי את הר הבשן, המכונה בערבית גם "הר חורן".

בשנת 1516 כבש הסולטאן סלים הראשון את הלבנט. העות'מאנים הניחו לשליטים דרוזים מבית מען לשלוט באזור הר הבשן, ואלו נהנו משגשוג כלכלי. המשפחה הדרוזית אל-אטרש שלטה במחוז א-סווידא משנת 1879.

בתחילת שנת 1909 החלה מחאה ביישובים הדרוזיים נגד נציגי השלטון העות'מאני. הגורמים למחאה היו עליית הטורקים הצעירים, העמקת המיסוי, חובת הגיוס לצבא הטורקי, וכן התנגדות לשינויים הכלכליים שנגרמו כתוצאה מהקמת מסילות רכבת חדשות באזור.

## המרד
[ממוזער|כוחותיו של סמי פאשה אל-פארוקי נערכים לקרב ב[דרעא, 1910.]]
במאי 1909 התקיימה בכפר הדרוזי  הפגנה נגד השלטון העות'מאני. המחאה הפכה לאלימה והתפתח עימות מזוין בין הצדדים. הטורקים נסוגו, והמחאה התפשטה בהדרגה ליישובים דרוזיים נוספים בהר חורן.

באוגוסט 1910 הגיע לדמשק כוח צבאי עות'מאני בן כ-35 גדודים בראשות סמי פאשה אל-פארוקי, ולאחר כחודש החל להתקדם לעבר היישובים הדרוזיים. הקרב הראשון התרחש בתחילת אוקטובר, והדרוזים נאלצו לסגת. קרב שני נערך ב-12 באוקטובר, שם שוב ניצחו העות'מאנים. ב-8 בנובמבר, לאחר מספר קרבות נוספים בהם הובסו הדרוזים, דוכא המרד סופית.

כוחות הצבא העות'מאני כבשו את כל אזור הר הבשן. כ-2,000 דרוזים נהרגו במהלך דיכוי המרד, אלה היוו כ-10% מהאוכלוסייה. אלפים נוספים נפצעו או נפלו בשבי ונכלאו בדמשק ובעכו. מנהיגי המרד נעצרו והוצאו להורג בשנים 1910 ו-1911.

לאחר דיכוי המרד חיזק השלטון את אחיזתו, ותנאי המחיה של הדרוזים, שהיו בין הגורמים למחאה, התדרדרו ביותר. אל-פארוקי פתח במסע לפירוק הנשק מהיישובים הדרוזיים, בו נאספו כ-10,000 רובים. הוא גם ערך מפקד אוכלוסין בהר הבשן ובעקבותיו העמיק את גביית המיסים מהתושבים, ועדרי בקר הוחרמו מתושבי הכפרים שלא שילמו מיסים. הורחבה גם חובת הגיוס, וכ-1,000 דרוזים גויסו לצבא העות'מאני ונשלחו לבסיסי צבא ברחבי האימפריה.

## לאחר המרד
[ממוזער|מנהיג הדרוזים, [סולטאן אל-אטרש, בתמונה משנת 1925.]]
בשנת 1910 פרץ מרד דומה בעיר כרכ, והוא דוכא על ידי העות'מאנים באותו אופן.

בשנת 1916 פרץ המרד הערבי, בהנהגתו של השריף חוסיין בן עלי, כנגד האימפריה העות'מאנית. כאשר הגיעו הכוחות הערבים לעקבה שלח מנהיג הדרוזים סולטאן אל-אטרש אלף מאנשיו להצטרף למרד. כאשר הגיעו הכוחות לבוסרה הצטרף אל-אטרש ללחימה ועמד בראש כוח בן 300 לוחמים דרוזים. ב-29 בספטמבר 1918 היו כוחותיו הראשונים שנכנסו לדמשק והניפו את דגל המרד על בית הממשלה. אל-אטרש היה ידידו הקרוב של האמיר פייסל, מנהיג המרד, והאחרון העניק לו את התואר אמיר ודרגת גנרל בצבא סוריה.

בשנת 1925 הנהיג סולטאן אל-אטרש את המרד הדרוזי הגדול שפרץ בהר הבשן והתפשט לכל חלקי סוריה וחלקים מלבנון.

## לקריאה נוספת
* סלמאן חמוד פלאח, **הדרוזים במזרח התיכון**, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2000.
* .

קטגוריה:סוריה: היסטוריה
קטגוריה:העדה הדרוזית
קטגוריה:מרידות
קטגוריה:שנות ה-1900
רחוב בלפור (תל אביב)

**רחוב בלפור** הוא רחוב מרכזי בתל אביב אשר חוצה את שכונת לב תל אביב ונחשב אחד הרחובות המרכזיים בעיר. הרחוב עובר ממזרח למערב, דרך כל מערב לב תל אביב.

## היסטוריה
ב-1921 חיו ביפו יותר מ-12 אלף יהודים; בשנת 1922 נותרו בה רק כחמשת אלפים יהודים – הרוב ברחו מהעיר בעקבות מאורעות תרפ"א והשתכנו במחנות אוהלים וצריפים בתל אביב. אחד ממחנות האוהלים שלאחר מכן הפך למחנה צריפים, היה צמוד לרחוב בלפור, ובשנת 1925 התגוררו בו כ-1,600 איש.

ב-1925 נודע כי ארתור ג'יימס בלפור, מדינאי בריטי וראש ממשלת הממלכה המאוחדת לשעבר – ואביה של הצהרת בלפור (1917) – יחנוך את הרחוב. באותו הזמן פורסמה מודעה מטעם עיריית תל אביב אשר פנתה לתושבי העיר תל אביב וקראה לסייע לקבל בכבוד את פני האורח על ידי קישוט העיר בדגלים.

## מבנה
רחוב בלפור חוצה את מערב לב תל אביב – מרחוב יהודה הלוי, דרך שדרות רוטשילד ועד לרחוב אלנבי. יש בו שלל מבנים ישנים וחדשים המשולבים יחדיו, אך לעומת רחוב מזא"ה השוכן לצידו, רחוב בלפור מכיל בעיקר בנייני מגורים ופרויקטים.

בעבר המבנה המרכזי ברחוב היה בית החולים הדסה (בלפור 8), שנסגר בשנת 1992. על שטחו הוקם רובע לב העיר.

ב-2003 נסגר בית ספר פיטמן שפעל ברחוב בלפור, וב-2010 מכרה חברת אזורים את המתחם ב-53 מיליון שקל.

### רחובות נחתכים
רחוב בלפור פוגש במספר רב של רחובות בשכונת לב תל אביב (ממזרח למערב):
* רחוב אחד העם
* רחוב פיארברג
* רחוב מלצ'ט
* רחוב עין ורד
* רחוב יוחנן הסנדלר (מצפון), רחוב שטראוס (מדרום)
* רחוב דון יוסף הנשיא

הרחוב משולב במגוון בניינים חדשים וישנים שמשתלבים יחדיו, אך עדיין רוב הבניינים הם בעלי עלות גבוהה.

## אתרים חשובים לאורך הרחוב (ממזרח למערב)
* בית ספר פיטמן - בית ספר היסטורי אשר סגר את שעריו בשנת 2003.
* תיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער
* גלריה נסימה לנדאו - גלריה לאמנות בתל אביב יפו
* דותן ספרים
* בית הבריאות ע"ש שטראוס
* בית ספר בלפור
* מרכז רפואי מכבי בלפור תל אביב
* אהל שם

## גלריה

קובץ:31.03.09 Tel Aviv 046 Balfour 2.JPG|רחוב בלפור בתל אביב
קובץ:PikiWiki Israel 19052 Tel aviv.jpg|בית לשימור ברחוב בלפור בתל אביב
קובץ:Meorial plaque in Balfour street, Tel Aviv.JPG|לוחית זיכרון בבית הספר בלפור שנמצא ברחוב
קובץ:PikiWiki Israel 51473 38 balfour street, tel aviv.jpg|מבנה ברחוב בלפור 38 שנבנה בשנות ה-20 ובשנים 1937–2003 שכן בו בית הספר למסחר "פיטמן".
קובץ:Beit HaBriut Straus P1130346.JPG|בית הבריאות ע"ש שטראוס, רחוב בלפור, תל אביב


## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תל אביב-יפו: רחובות
קטגוריה:הנצחת ארתור ג'יימס בלפור
Egress Software

**איגרס תוכנה** (באנגלית: **Egress Software**) היא חברת תוכנה בריטית, המספקת שירותי הצפנה להודעות דואר אלקטרוני.

החברה מעסיקה כ-300 עובדים ומספקת שירותים ללקוחות ברחבי העולם. משרדיה הראשיים נמצאים בלונדון, בריטניה.

## היסטוריה
איגרס הוקמה בשנת 2007, על ידי טוני פרופר (Tony Pepper), נייל לרקינס (Neil Larkins) וג'ון גודיר (John Goodyear).

בחודש מאי 2014, נרשמה המערכת כספק מורשה של צבא נאט"ו והיא נמכרה לגופים צבאיים ואזרחים שונים ב-28 מדינות.

ביוני 2021 החברה קנתה את Aquilai שסיפקה שרותי אבטחה למשרדים ממשלתיים לרבות מטה התקשורת הממשלתית ושילבה את מוצריה במוצרי החברה.
### פרסים ונקודות ציון
* בשנת 2011, זכתה בפרס השנה בתחום אבטחת המידע בבריטניה.
* בשנת 2014, זכתה בפרס השנה בתחום החדשנות, בכנס יזמים דיגיטליים.
* בשנת 2014, זכתה בפרס פתרון ההצפנה של השנה.
* בין השנים 2015–2017, זכתה ברצף בפרס השנה בתחום אבטחת ענן.

## קישורים חיצוניים
* 
* סרטון הסבר אודות החברה ומוצריה

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות אבטחת מחשבים
קטגוריה:חברות בריטיות
אליפות העולם בקובייה הונגרית

[ממוזער|ה[סמליל של איגוד הקובייה העולמי.]]
ממוזער|קובייה הונגרית מבולגנת
**אליפות העולם ב[[קובייה הונגרית]]** (אנגלית: WCA Championships), שמאורגנת על ידי איגוד הקובייה העולמי   (WCA) היא תחרות בינלאומית בפתירה מהירה של הקובייה ההונגרית.

התחרות מתקיימת כל שנתיים בעיר אחרת בעולם. התחרות האחרונה נערכה ביולי 2025 בסיאטל שבארצות הברית.

בין המקצים הנערכים בתחרות: 3×3, 2×2, 4×4, פירמינקס (pyraminx), סקיוב (skewb), 3×3 ביד אחת, 3×3 בעיניים עצומות ועוד.

## שלבי התחרות
השלב הראשון הוא המוקדמות, בו משתתפים כל המתחרים, ובשלב הגמר משתתפים 16 הראשונים מהמוקדמות.

## היסטוריית האליפויות
האליפות הראשונה התרחשה ב-1982 תחת השם - "Rubik's Cube World Championships" וב-2003 קיבלה את השם "WCA Championships" ואת כל התחרויות ארגן איגוד הקובייה העולמי (WCA).

## קישורים חיצוניים

* איגוד הקובייה העולמי
* שיאים בפתירות יחידות, איגוד הקובייה העולמי
* שיאים בממוצע פתירות, איגוד הקובייה העולמי

קטגוריה:קובייה הונגרית
קובייה הונגרית
קטגוריה:תחרויות בין-לאומיות
הארמייה השביעית (האימפריה העות'מאנית)

**הארמייה השביעית** העות'מאנית (בטורקית: **7. Ordu**) הייתה ארמיית שדה של האימפריה העות'מאנית בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20. למרות שיועדה רשמית כארמייה, לפחות עד 1918, היא הייתה בעל כוח של קורפוס בלבד.

הארמייה השביעית הוקמה בשנת 1877 לשירות בערב ובתימן. בשנת 1908 היא כללה את דיוויזיות החי"ר ה-13 וה-14, רגימנט פרשים אחד ורגימנט תותחנים והם היו מעורבים בלחימה באנשי שבטים מורדים בתימן.

בתקופת מלחמת העולם הראשונה פעלה הארמייה על רכס הרי יהודה והרי שומרון בחזית ארץ ישראל כשעד מערכת מגידו (בספטמבר 1918) ישבה מפקדת הארמייה בעיר שכם. בהמשך נסוגה הארמייה צפונה ומזרחה כשרבים מחייליה נכנעו.
  
## מלחמת העולם הראשונה
### סדר הכוחות, אוגוסט 1917
באוגוסט 1917 הייתה בנויה הארמייה באופן הבא:
* הארמייה השביעית, סוריה (מירליב מוסטפא כמאל פאשה)
** הקורפוס ה-3
*** הדיוויזיה ה-24, הדיוויזיה ה-50
** הקורפוס ה-15
*** הדיוויזיה ה-19, הדיוויזיה ה-20
** קורפוס אסיה הגרמני

בסוף 1917, בפיקודו של פבזי פאשה, נצטוותה הארמייה השביעית להתקדם ברחבי המדבר על מנת להביא ללחץ על צלעו הפנימית של אלנבי בארץ ישראל. בעוד אלנבי תקף את הארמייה השמינית העות'מאנית, דיוויזיית הרוכבים האוסטרלית שלו נשלחה לעכב את התקדמות הארמייה השביעית. הארמייה השביעית אכן הצליחה לאלץ את האוסטרלים לסגת בכמה קילומטרים אך בסופו של דבר האוסטרלים החזיקו את הקו. לאחר הניצחון הבריטי בהקרב על גבעות מע'אר ב-13 בנובמבר (שלא כלל את הארמייה השביעית ישירות), החליט פבזי להסיג את הארמייה השביעית לשמירה על ירושלים.

### סדר הכוחות, ינואר 1918
בינואר 1918 הייתה בנויה הארמייה באופן הבא:
* הארמייה השביעית (מירליב מוסטפא פבזי פשה)
** הקורפוס ה-3
*** הדיוויזיה ה-1, הדיוויזיה ה-19, הדיוויזיה ה-24
** הקורפוס ה-15
*** הדיוויזיה ה-26, הדיוויזיה ה-53
** דיוויזיית הפרשים ה-3
** קורפוס אסיה הגרמני

### סדר הכוחות, יוני 1918
שמאל|ממוזער|מוסטפא פבזי פאשה, מפקד הארמייה השביעית ביוני 1918
ביוני 1918 הייתה בנויה הארמייה באופן הבא:
* הארמייה השביעית (מירליב מוסטפא פבזי פאשה)
** הקורפוס ה-3
*** הדיוויזיה ה-1, הדיוויזיה ה-24, דיוויזיית הפרשים ה-3
** הקורפוס ה-15
*** הדיוויזיה ה-26, הדיוויזיה ה-53, הדיוויזיה ה-19
** קורפוס אסיה הגרמני

### סדר הכוחות, ספטמבר 1918
בספטמבר 1918 הייתה בנויה הארמייה באופן הבא:
* הארמייה השביעית (מירליב מוסטפא כמאל פאשה)
** הקורפוס ה-3 (Miralay איסמט אינני)
*** הדיוויזיה ה-1, הדיוויזיה ה-11
** הקורפוס ה-15 (מיראליי עלי פואט ביי)
*** הדיוויזיה ה-26, הדיוויזיה ה-53

הארמייה השביעית הושמדה על ידי הפגזה אווירית בריטית במהלך נסיגתה משכם ב-21 בספטמבר 1918.

## אחרי מודרוס
### סדר הכוחות, נובמבר 1918
בנובמבר 1918 הייתה בנויה הארמייה באופן הבא:
* הארמייה השביעית (מירליב עלי פואט פאשה)
** הקורפוס ה-3
*** הדיוויזיה ה-11, הדיוויזיה ה-24
** הקורפוס ה-20
*** הדיוויזיה ה-1, הדיוויזיה ה-43

## הערות שוליים

קטגוריה:ארמיות האימפריה העות'מאנית
דניאלה מלשיור

**דניאלה מלשיור** (בפורטוגזית: **Daniela Melchior**; נולדה ב-1 בנובמבר 1996) היא שחקנית פורטוגזית. ידועה בשל משחקה בסרט גיבורי-העל "יחידת מתאבדים" בתפקיד ראטקצ'ר.

## ביוגרפיה
מלשיור נולדה בליסבון בירת פורטוגל.

מלשיור החלה את דרכה במספר הפקות קולנוע וטלוויזיה פורטוגזיות. היא דיבבה את דמותה של ספיידר-גוון בגרסה הפורטוגזית של הסרט "ספיידרמן: ממד העכביש".

ביולי 2021 הופיעה מלשיור בתפקיד ראשי בסרט הראשון שלה בשפה האנגלית, "יחידת המתאבדים" בתפקיד ראטקצ'ר 2 בבימויו של ג'יימס גאן.

באוגוסט 2022 לוהקה לתפקיד ראשי בסרט הקולנוע "שומר הברים", שיצא לאור בשנת 2024.

בספטמבר 2024, פורסם כי מלשיור לוהקה לקאסט של הסרט "אנקונדה" של סרטי סוני לצד פול ראד וג'ק בלאק. הסרט החדש הוא לא חידוש ישיר של הסרט המקורי משנת 1997, אלא גרסה חדשה עם גישה קומית, ועדיין כולל את נחש האנקונדה. דמותה של מלשיור בסרט טרם נחשפה.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה פורטוגזיות
קטגוריה:מדבבות
קטגוריה:פורטוגזיות שנולדו ב-1996
קטגוריה:פורטוגזים שנולדו ב-1996
ארז ברנוי

**ארז ברנוי** (17 במרץ 1966 – 7 באוגוסט 2021) היה מוזיקאי ג'אז, נגן סקסופון ומלחין ישראלי, איש חינוך בתחום הג'אז. ניהל את המרכז ללימודי ג'אז בקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה בתל אביב (2009–2019) והוביל את הרכב הג'אז שלו.

## ביוגרפיה
ברנוי נולד בבאר שבע, ובגיל צעיר עברה משפחתו לגבעתיים. הוא החל לעסוק במוזיקה בגיל מאוחר יחסית, בגיל 22, לדבריו בעקבות מרתון ג'ון קולטריין אותו שידר דני קרפל בגלי צה"ל. הוא למד סקסופון אצל מוזיקאי הג'אז סטו הכהן. על הלימודים אצל סטו אמר ברנוי: "סטו עורר בי אהבה עצומה לג'אז, האמין בי ודחף אותי קדימה". לאחר מספר שנים בהם למד גם בבית ספר רימון אצל עמיקם קימלמן וממלו גיאטנופולוס, נסע ברנוי בגיל 26 לניו יורק, שם למד ב"מאנס קולג'" ולאחר מכן ב"ניו סקול". במסגרת לימודיו בניו סקול למד ברנוי אצל בילי הרפר, ג'ורג גרזון ועוד. הוא חלק במות עם מוזיקאי ג'אז מהמעלה הראשונה, כמו החצוצרן רנדי ברקר ונגן הטנור אברהם ברטון.

לאחר שובו לארץ בשנת 1997 הופיע ברנוי עם הרכבים בהובלתו, ולצד נגני ג'אז ישראליים מובילים בפסטיבלי ג'אז רבים בישראל, דוגמת פסטיבל "ג'אז בים האדום" באילת, פסטיבל "ג'אז סרטים" בתל אביב, ועוד.
שיתוף הפעולה המוזיקלי האחרון של ברנוי על הבמה, היה בהרכב דואו עם הפסנתרנית הילה קוליק, אותה הכיר עוד כתלמידת תיכון.

בשנת 2009 הוא הצטרף ללהקת ילדוג'אז.

לצד פעילותו המוזיקלית, הקדיש ברנוי את מרצו לחינוך ולקידום הדור הבא בג'אז. הוא היה מורה לתיאוריה, אימפרוביזציה וסקסופון ומנחה הרכבים במקומות שונים בארץ. הוא ריכז את מחלקת הג'אז בעירוני א' לאומנויות ת"א, לימד בבית ספר רימון, בבית הספר למוזיקה מזמור, תיכון תלמה ילין במתא"ן ובכיתות אמן ברחבי הארץ, וכאמור, גם בקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב.

ברנוי נפטר בפתאומיות ב-7 באוגוסט 2021, בגיל 55.

## הנצחה
250px|ממוזער|אלון אולארצ'יק ותזמורת הביג בנד של יונתן וולצ'וק. מתוך ערב לזכרו של ארז ברנוי (נערך במוזיאון תל אביב לאמנות, 01.06.22)

מספר חודשים לאחר מותו, בחודש יוני 2022, נערך במוזיאון תל אביב ערב הוקרה לזכרו, בהשתתפות תלמידים וחברים קרובים מקהילת הג'אז, איתם ניגן לאורך השנים. הופיעו בו, בין השאר, יובל כהן ואחיו אבישי כהן, בהרכב לצד ברק מורי, שי מאסטרו וזיו רביץ, בקטע "Dolphin Dance" של הרבי הנקוק; הילה קוליק בקטע סולו פסנתר שכתבה בשם "ארז"; את הערב סיימו הרכב הביג בנד של יונתן וולצ'וק, שאירח את אלון אולארצ'יק. הערב בהנחיית יפתח קליין, התקיים בנוכחות בני משפחתו של ברנוי וביוזמת עמותת פאנוניקה ג'אז.

## דיסקוגרפיה
* At Last (2009)

## קישורים חיצוניים
  בארכיון האינטרנט

* הדף של ארז ברנוי, באתר הקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה
* ראיון עם ארז ברנוי, באתר הקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה
* 

### עם מותו
* יוסי חרסונסקי, הסקסופוניסט ומוזיקאי הג'אז ארז ברנוי איננו, באתר יוסמיוזיק, 8 באוגוסט 2021
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סקסופוניסטים ישראלים
קטגוריה:נגני ג'אז: סקסופוניסטים
קטגוריה:מורים למוזיקה בישראל
קטגוריה:בוגרי ניו סקול
קטגוריה:ג'אז ישראלי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1966
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2021
סרנדה (סרט, 1956)

250px|ממוזער|שמאל|מריו לנצה בתפקיד אותלו בסרט סרנדה
**סרנדה** (באנגלית: **Serenade**) הוא סרט מוזיקלי אמריקאי משנת 1956 בבימויו של אנתוני מאן, עם מריו לנצה, שרה מונטייל, ג'ואן פונטיין ווינסנט פרייס בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על הרומן "סרנדה" של ג'יימס קיין משנת 1937.

כמו בשאר סרטיו של לנצה הוא משחק כבחור פשוט שיש לו כשרון זמרה מלידה, מתגלה ומתפרסם, אך מסתבך בקשרי אהבה.

לנצה שר בסרט קטעים מהאופרות טורנדוט, לה טראוויאטה, אותלו ועוד.

בעת ההסרטה התאהבו הבמאי אנתוני מאן ושרה מונטייל ונישאו לאחר מכן.

## תקציר העלילה
דיימון וינצנטי (מריו לנצה) עובד כפועל בכרם בקליפורניה. הוא ידוע בקולו הערב אך לא למד מוזיקה באופן רציני. בן דודו טוניו (הנרי בלוור) שהוא אמרגן, מסדר לו עבודה במועדון בסן פרנסיסקו שם מופיעים אמנים. לפני שהוא נפרד מחבריו החקלאים הוא שר להם את "לה דנצה" של רוסיני.

באחת ההופעות נוכחת המיליונרית קנדל הייל (ג'ואן פונטיין) ומנהל עסקיה צ'ארלס וינתרופ (וינסנט פרייס). קנדל מטפחת אמנים צעירים המשמשים גם כמאהבים שלה וזורקת אותם לאחר זמן, וכינוייה: "שטן עם פני מלאך". כך גם עם דיימון. היא מציעה לו לימוד אצל המאסטרו מרקטלו (ג'וזף קליה) ואחר כך הופעות בבית האופרה בו היא תומכת.

דיימון נשבה ברשתה ולאחר תקופת לימודים הוא מופיע בהצלחה אך קנדל זונחת אותו לטובת פסל צעיר. דיימון מופיע באותו זמן בתפקיד אותלו. הוא מתמלא חמת זעם על דסדמונה (ליצ'ה אלבנזה), בורח מהבמה, מגיע לביתה של קנדל, הורס את הפסל וטס למקסיקו.

הוא מסתגר במלון בכפר סן מיגואל ולוקה במלריה. מצבו קשה ובחורה צעירה ונאה בשם חואנה (שרה מונטייל) לוקחת אותה לבית דודה מנואל (פרנק פוליה), שם היא גרה לאחר שאביה נהרג במלחמת שוורים.

חואנה מטפלת בו והוא מתאושש, קולו חוזר והוא מתכנן לחזור לסן פרנסיסקו. חואנה עצובה והולכת לכנסייה. דיימון מצטרף אליה ושר את "אווה מריה" (של שוברט).

חואנה מסיעה אותו לשדה התעופה ובדרך הם נתקעים בסופה עזה, מתחבקים ומחליטים להתחתן.

הם מגיעים לסן פרנסיסקו ודיימון מחליט לחדש את הופעותיו. הם נפגשים בקנדל שרוצה אותה לעצמה ומתחיל מאבק בין שתי הנשים על דיימון שבסופו שולפת חואנה חרב כלפי קנדל כאילו הייתה במלחמת שוורים.

חואנה נסערת, בורחת מהמקום ונפגעת מרכב חולף. דיימון מרים אותה מזועזע והיא מוכנסת לאמבולנס. דיימון ממשיך בהופעה ומקדיש לה את השיר סרנדה. טוני מודיע לו שחואנה בסדר ודיימון ממשיך בשיר בהתלהבות.

## צוות השחקנים

## קישורים חיצוניים

* קדימון לסרנדה, באתר יוטיוב
* מריו לנצה שר סרנדה, סצנת הסיום, באתר יוטיוב
* מריו לנצה של "לה דנצה" מתוך סרנדה 1956, באתר יוטיוב
* מריו לנציה שר "אווה מריה" בסרט סרנדה 1956, באתר יוטיוב
* סרנדה 1956, באתר TCM

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1956
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים אמריקאיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטים רומנטיים
קטגוריה:סרטי האחים וורנר
קטגוריה:סרטים על אופרה
קטגוריה:סרטי מריו לנצה
קטגוריה:סרטי דרמה רומנטית אמריקאיים
אריחים אפריודיים

[שמאל|ממוזער|250x250 פיקסלים| [ריצוף פנרוז|אריחי פנרוז הם סט אריחים אפריודיים, מכיוון שהם מרכיבים רק ריצופים לא מחזוריים של משטח (ראו תמונה הבאה).]]
שמאל|ממוזער|250x250 פיקסלים| כל אינסוף הריצופים האפשריים באמצעות אריחי פנרוז אינם מחזוריים. כלומר, אריחי פנרוז הם קבוצת אריחים אפריודית.
**אריחים אפריודיים** היא קבוצה של אריחים כך שניתן להרכיב באמצעות עותקים של האריחים מהקבוצה רק ריצופים שאינם מחזוריים, כלומר שאינם בעלי דפוס שחוזר על עצמו ברציפות. תכונת ה**אפריודיות** שאליה מתייחסים היא תכונה של קבוצת האריחים.

קבוצה נתונה של אריחים, במישור האוקלידי או בסביבה גאומטרית אחרת, מרכיבה ריצוף רק אם ניתן להתאים עותקים לא חופפים של האריחים מתוך הקבוצה כדי לכסות את כל המישור (או מרחב בממד גבוה יותר). קבוצה נתונה של אריחים עשויה להכיל ריצופים מחזוריים (פריודיים) כלומר, ריצופים שלא משתנים תחת אופרטור או טרנספורמציה ליניארית אחרת (לדוגמה, סריג של אריחים מרובעים הוא מחזורי). לא קשה לייצר קבוצת אריחים המאפשרים ריצוף לא מחזורי כמו גם מחזורי (למשל, אריחים מסודרים באופן אקראי באמצעות ריבוע 2 × 2 ומלבן 2 × 1 יהיו לרוב לא מחזוריים).

עם זאת, **קבוצת אריחים אפריודית** יכולה לייצר רק ריצוף לא מחזורי. תכונה של אריחים אפריודיים היא שניתן לרצף אינסוף ריצופים שונים באמצעות הקבוצה.

הדוגמה הידועה ביותר לאריחים אפריודיים היא אריחי פנרוז. ישנן כמה עשרות קבוצות של אריחים אפריודיים ידועות ומוגדרות מתמטית, ראו .

תכונת אי-יכולת ההכרעה של בעיית הדומינו מרמזת כי אין אפשרות אלגוריתם מתמטי היכול לקבוע האם קבוצת אריחים נתונה מסוגלת לרצף את המישור או לא.
[שמאל|ממוזער|250x250 פיקסלים|[אריחי ואנג לעיל יניבו רק ריצוף שאינו חוזר על עצמו - ריצוף אפריודי ולכן הם נחשבים **אריחים אפריודיים**.]]

## הערות שוליים

קטגוריה:עיצוב גרפי
קטגוריה:ריצופים לא מחזוריים
Embracer Group

**Embracer Group** היא חברת אחזקות שפועלת בתחום פיתוח והפצת משחקי מחשב. מטה החברה ממוקם בקרלסטד, שוודיה. נכון לשנת 2021 היא מעסיקה מעל ל-7000 עובדים.

החברה הוקמה בשנת 2008 בשם Nordic Games על ידי לארס וינגרפורס ופלה לונדבורג. בשנת 2011 הוקם משרד חדש בווינה ותוך זמן קצר פעילות משמעותית של החברה עברו לשם. באותה שנה נרכשה חברה אמריקאית JoWooD Entertainment. בשנת 2014 החברה שינתה את שמה ל-THQ Nordic תוך שימוש במותג שנרכז בשנת 2014. בשנת 2018 נרכשה חברת Koch Media Holding, בעלת מותג Deep Silver תמורת 121 מיליון $. החברה המשיכה במדיניות הרכישות והמשיכה להתרחב. על בסיס זה הוחלט על ארגון מחדש והקמת שמונה חטיבות נפרדות תחת חברת אחזקות. נכון לשנת 2021 בבעלות החברה נמצאות 77 חברות פיתוח משחקים ב-45 מדינות.

כתוצאה מביצוע רכישות רחבות בבעלות החברה נמצאים עתה זכויות להפצת סדרות משחקי מחשבים רבים:Alone in the Dark, AquaNox, Borderlands Carmageddon, CastleStorm, Darksiders, De Blob, Dead Island, Destroy All Humans!, Duke Nukem, Emergency, Giana Sisters, Gothic ,Homefront, Homeworld Metro, MX vs. ATV, Panzer Elite, Pinball, FX Red Faction Ride Risen ,Saints Row Sanctum, SpellForce, This Is the Police, TimeSplitters, We Sing Zen, Pinball,

יחידות הבחרה ממשיכות בפיתוח משחקים חדשים למשל "Huntdown" שפותח בשנת 2020.

## חטיבות החברה
* Amplifier Game Invest מרכזת חברות בנות שנרכשו במהלך 2017–2021
* Coffee Stain Holding שנרכשה בשנת 2018, המטה ממקום בשוודיה
* DECA Games שכוללת בין היתר חברה ישראלית CrazyLabs מאוגוסט 2021.
* Easybrain שהוקמה באפריל 2021 בלימסול.
* Gearbox Entertainment שהוקמה באפריל 2021 על בסיס אחזקות בארצות הברית (Gearbox Software) וקנדה. המטה ממקום בדאלאס.
* Koch Media עם המטה באוסטריה. היא מחזיקה את היחידות Deep Silver
* Saber Interactive עם המטה בפורט לודרדייל שנרכשה בפברואר 2020 בעלת פריסה של משרדים אזוריים ברחבי העולם וכ-1500 עובדים.
* THQ Nordic- בין היחידות הוותיקות של החברה עם המטה בווינה משנת 2016. בבעלות החטיבה נמצאות משרדי מפתחי משחקים ברחבי העולם.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות משחקי וידאו
אפריישקה

**אפריישקה** (בהונגרית: **Eperjeske**) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.

כמו יישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית אפריישקה קטנה עם השנים. כך, בשנת 1990 היו בכפר 1,249 תושבים ובשנת 2020 רק 1,169 תושבים.

הכפר ואזורו מיושבים לסירוגין מאז המאה ה-13.

## יהודי אפריישקה
יהודים חיו באפריישקה במאה ה-18 ובמאה ה-19 ובכפר היה בית קברות יהודי. הכפר קיבל את שירותי הדת מקהילת מאנדוק ובשנת 1944 נרצחו יהודים רבים מהכפר בשואת יהודי הונגריה

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הונגריה: כפרים
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
פסגת שרווין (אנטארקטיקה)

**פסגת שרווין** (באנגלית: **Sherwin Peak**) היא פסגה בחלקו הצפוני של רכס המלכה אליזבת, חלק מרכס המלכה אלכסנדרה שבההרים הטראנס-אנטארקטיים, הממוקם באזור חוף שקלטון, של שטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.

גובהה של הפסגה 2,290 מטרים מעל פני הים; פסגת שרווין היא ההר ה-860 בגובהו באנטארקטיקה.

הפסגה ממוקמת לגדתו המזרחית של קרחון אוטאגו.

הפסגה ממוקמת 9 קילומטרים דרומית - מזרחית להר צ'יוורס.

## היסטוריה
### גילוי ומיפוי הפסגה

הפסגה מופתה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרי טלורומטר, ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1960 –  1962.

### מקור השם

שמה של הפסגה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.

הפסגה נקראת על שמו של ג'יימס אס. שרווין (James S. Sherwin), מדען יונוספירה, בתחנת אמריקה הקטנה V, בשנת 1958.

## קישורים חיצוניים

* פסגת שרווין באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* פסגת שרווין באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* תצלום לוויין של אזור פסגת שרווין
* פסגת שרווין באתר peakery (מרחקים לאתרים סמוכים)
* פסגת שרווין באתר mindat
* מזג אוויר עדכני בפסגת שרווין (לרבות נתוני שקיעת/זריחת שמש/ירח עדכניים)
** תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור פסגת שרווין
** נתוני מזג אוויר היסטוריים עבור פסגת שרווין
** סטטיסטיקות מזג אוויר עבור פסגת שרווין

## הערות שוליים

שרווין
שרווין
שרווין
הארמייה השמינית (האימפריה העות'מאנית)

**הארמייה השמינית** של האימפריה העות'מאנית (בטורקית: **Sekizinci Ordu**) הייתה ארמיית שדה של הצבא העות'מאני. היא הוקמה במהלך מלחמת העולם הראשונה.

## מלחמת העולם הראשונה
ביוני 1917 הקים אנוור פאשה את קבוצת ארמיות ילדרים (המכונה גם קבוצת צבא הרעם) בפיקודו של הגנרל הגרמני אריך פון פאלקנהיין, וחיזק אותה עם עודפי יחידות עות'מאניות שהועברו מגליציה, רומניה ותראקיה.

לאחר הקמת קבוצת ארמיות ילדרים הועברו כוחות מהותיים לסוריה ולארץ ישראל, שם המשיכה להחזיק בהגנות הארמייה הרביעית. בארץ ישראל כבר היו הדיוויזיות ה-3, ה-7, ה-16, וה-54, בזמן שהדיוויזיות ה-26, ה-27, וה-53 הועברו במהלך הקיץ. הדיוויזיות ה-3, ה-7 ה-16 וה-26 נלחמו במערכה בגליפולי ודיוויזיית הפרשים ה-3 נלחמה במערכות הקווקז.

ב-2 באוקטובר 1917 הוא הפעיל את הארמייה השמינית החדשה, בפיקודו של פרידריך קרס פון קרסנשטיין, ופרס אותה יחד עם הארמייה השביעית, בפיקודו של מוסטפא כמאל אטאטורק תחת קבוצת ארמיות ילדרים. שבע דיוויזיות חי"ר ודיוויזיית פרשים אחת שכבר שירתו באזור, הוכפפו לארמייה השמינית. הם היו דיוויזיות החי"ר ה-3, ה-7, ה-16, ה-26, ה-27, ה-53 וה-54 ודיוויזיית הפרשים ה-3.

### סדר הכוחות, ינואר 1918
בינואר 1918 הייתה בנויה הארמייה באופן הבא:
* הארמייה השמינית, (פריק סבט פאשה)
** הקורפוס ה-22
*** הדיוויזיה ה-3, הדיוויזיה ה-7, הדיוויזיה ה-20
** הדיוויזיה ה-16
** הדיוויזיה ה-54
** דיוויזיית הפרשים הקווקזית ה-2

### סדר הכוחות, ספטמבר 1918
בספטמבר 1918 הייתה בנויה הארמייה באופן הבא:
* הארמייה השמינית, (פריק סבט פאשה)
** הקורפוס ה-22
*** הדיוויזיה ה-7, הדיוויזיה ה-20
** קבוצת אגף שמאל (אוברסט גוסטב פון אופן)
*** הדיוויזיה ה-16, הדיוויזיה ה-19
*** קורפוס אסיה הגרמני
** דיוויזיית הפרשים הקווקזית ה-2

## אחרי מודרוס
### סדר הכוחות, נובמבר 1918
בנובמבר 1918 הייתה בנויה הארמייה באופן הבא:
* הארמייה השמינית, (סמירנה)
** הקורפוס ה-17
*** הדיוויזיה ה-58
** הקורפוס ה-21
*** הדיוויזיה ה-57

## הערות שוליים

קטגוריה:דמשק: היסטוריה
קטגוריה:ארמיות האימפריה העות'מאנית