open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אוסר

**אוסר** (בצרפתית: **Auxerre**; נקראת בטעות גם אוקזר. בפי יהודי צרפת בימי הביניים: **אלצורא**) היא עיר בצרפת, בירת מחוז יון והרביעית בגודלה בחבל בורגון-פראנש-קונטה.

## היסטוריה
אוסר הוקמה בשם אוטיסיודורום (Autissiodorum) כמרכז גאלי-רומי על הדרך הראשית שסללו הרומאים בגאליה, והיא ממוקמת בנקודה בה חצתה הדרך את הנהר יון, על גדתו המערבית. במאה ה-3 היא עלתה למעמד של בישופות ובירת מחוז באימפריה הרומית. לאחר שסבלה מהתקפות של שבטים פרנקים ואלמאנים במאה ה-4, נבנו בה ביצורים באזור הגבוה של העיר. במאה ה-5 נבנתה בה הקתדרלה הראשונה שנחרבה באחת מהשרפות שפרצו בעיר בימי הביניים. בנייתה של הקתדרלה הנוכחית החלה במאה ה-11 ונמשכה לאורך ארבע מאות השנים הבאות. במאה ה-9 נבנה בעיר מנזר סנט ז'רמיין על שם ז'רמיין הקדוש (378–448) שהיה בישוף אוסר ואחד מחשובי הקדושים בצרפת. המנזר נבנה על יסודותיו של מבנים קדומים יותר מהמאה ה-5 וה-6 והורחב מספר פעמים במאות השנים הבאות.

במשך כמה מאות שנים ישב בעיר רוזן ושלט על האזור שהיה נקרא רוזנות אוסר עד 886, אז עברה העיר לרשותו של רוזן בורגונדי. ב-1477 עברה העיר כחלק מדוכסות בורגונדיה לשליטתו של מלך צרפת לואי האחד עשר, מלך צרפת. בתקופתו של שארל התשיעי, מלך צרפת (1550-1574) ידעה העיר תנופת בנייה והתרחבות ונבנו בה מגדל השעון, בית העירייה, גשר נוסף, בית משפט, בית חולים ומבנים ציבוריים נוספים. במלחמת מאה השנים ובמלחמות הדת בצרפת סבלה העיר רבות, בין השאר כשהעיר נפלה לידי ההוגנוטים שטבחו בתושביה הקתולים. במאה ה-18 שררו בעיר מחלות ומגפות והיא ניזוקה קשה בעת המשברים שלפני ובמהלך המהפכה הצרפתית. במאה ה-19 התחדשה העיר ונבנו בה מפעלי תעשייה, תחנת רכבת ומבני ציבור אחרים והיא החלה להתפתח בצידו המזרחי של הנהר.

## גאוגרפיה ואקלים
העיר שוכנת על גדות נהר יון במרחק 164 ק"מ דרומית-מזרחית מפריז והגובה הממוצע של העיר הוא 100 מטרים.
הטמפרטורה הממוצעת היא: בינואר (החודש הקר) 0.1 C° וביולי (החודש החם) 24.9 C°. הטמפרטורה הנמוכה ביותר שנמדדה הייתה 20.2- C° ב-16 בינואר 1985, והגבוהה ביותר הייתה 41.1 C° ב-6 באוגוסט 2003. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 656.6 מ"מ.

## ראו גם
* אוסר (כדורגל) - קבוצת הכדורגל של העיר
* הגבירה מאוסר - פסל יווני עתיק שהתגלה בעיר

## קישורים חיצוניים

* 
* אוסר באנציקלופיה בריטניקה (1911)
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:בורגון: ערים
בני מלאל

**בני מלאל** (בערבית: **بني ملال**; תעתיק מדויק: בני מלאל; בברברית: **ⴰⵢⵜ ⵎⵍⵍⴰⵍ**) היא עיר הנמצאת במרכז מרוקו למרגלות ההר תאסמיט (2,205 מטרים). לפי מפקד האוכלוסין האחרון שנערך ב-2012, התגוררו בעיר למעלה מ-190,000 תושבים.

חומות העיר והקסבה שלה נבנו ב-1688, בתקופת שלטונו של איסמעיל מלך מרוקו, אך רוב מבני העיר הם מודרניים יחסית. היא מהווה מרכז כלכלי חשוב באזור, והתפתחו בה חקלאות, מסחר ותעשייה (תעשיות פטרוכימיות, טקסטיל ועוד).

## יהדות בני מלאל
יהודי העיר עסקו כפקידים וסוחרים. הם קיימו שותפויות עם המוסלמים המקומיים וסיפקו להם מימון לגידולים חקלאים ועדרי צאן. מעמדם של הסוחרים היהודים היה גבוה ומכובד, ולא פעם שימשו כמתווכים בין שבטי הברברים למוסלמים המקומיים.

את הקהילה היהודית הנהיג ועד מקומי אוטונומי בראשו עמד נשיא. הוועד היה אחראי בין היתר על קופת הקהילה, שאליה הועברו כספי גבייה על מכירת בשר ויין כשרים לחברי הקהילה. כספי הקופה שהגיעו מגבייה ותרומות, שימשו למימון פעילות קהילתית.

בשנת 1943 תועדה בעיר מדיניות אנטישמית של מגבלות כלפי היהודים, כגון מאסרים ללא משפט, השפלה של נשים וילדים ועוד.

בין השנים 1944–1949 כיהן כרב העיר הרב מכלוף אבוחצירא, ולאחריו הרב משה מרציאנו עד שנת 1953. לאחר מכן כיהן הרב משה מלכה עד שנת 1955.

בשנת 1948 החלה לפעול בעיר תנועת נוער יהודית במסגרת סניף של תנועת הצופים. לפני עליית יהודי העיר לישראל, האוכלוסייה כללה כ-3,500 יהודים מתוך כ-18,000 מוסלמים.


SM. Boualam.Elkassar Beni Mellal MOROCCO.jpg|הקסבה של בני מלאל
BeniMellal,AinAsserdoun.jpg|גני עין אסרדאון בבני מלאל


## קישורים חיצוניים

* 
* יהודי בני מלאל, באתר ד׳אר דיילנה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מרוקו: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1668
בומרדס

**בומרדס** (בערבית: **بومرداس**, בצרפתית: **Boumerdès** ובעבר נקראה **Rocher Noir**) היא עיר בצפון אלג'יריה, השוכנת על חוף הים התיכון. לפי מפקד האוכלוסין האחרון שנערך ב-2008, התגוררו בעיר למעלה מ-40,000 תושבים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלג'יריה: ערים
כף סינית

ממוזער|250px|כפות סיניות מעוטרות
ממוזער|250px|שימוש בכף סינית לאכילה

**כף סינית** או** כף מרק סינית** היא כף בעלת ידית רחבה וקצרה, אשר החלק הקעור שלה משוטח. ההשטחה של החלק הקעור מצמצמת את הסבירות שהנוזלים יצברו בנקודה יחידה ובכך מונעת טפטוף.

במקור הכף הסינית עשויה מחרס או חרסינה, אך בתקופה המודרנית ניתן למצוא כפות סיניות העשויות מפלסטיק או מתכת.

הכף הסינית משמשת לאכילת מרק, תבשילים שונים, אורז ועוד.

## ראו גם
* מקלות אכילה

## קישורים חיצוניים

* Newman, Jacqueline M. (2004). Food culture in China. p. 107. Westport, Conn.: Greenwood Press. 

קטגוריה:כלי אכילה
קטגוריה:מרקים
סינית
פטריציה פאניקו

**פטריציה פאניקו** (באנגלית: **Patrizia Panico**; נולדה ב-8 בפברואר 1975) היא כדורגלנית עבר ומאמנת כדורגל איטלקייה. פאניקו היא אחת הכדורגלניות האיטלקיות המעוטרות בכל הזמנים, כשבחיקה עשר אליפויות איטליה, חמישה גביעי מדינה, שמונה סופר-קאפ, זכייה אחת בפרס מלכת השערים של ליגת האלופות ו-14 זכיות בתואר מלכת השערים של הליגה. בנוסף, פאניקו היא מלכת ההופעות והשערים של הנבחרת, כשלזכותה 110 שערים ב-204 משחקים. בשנת 2015 נבחרה פאניקו לחברה בהיכל התהילה של הכדורגל האיטלקי, והייתה לכדורגלנית השנייה שנכללה בו, אחרי קרולינה מוראצ'ה.

## קריירה
פאניקו החלה את הקריירה הבוגרת שלה בגיל 18, כשהוחתמה על ידי לאציו מהסרייה א'. ב-8 באפריל 1996, ערכה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת איטליה במשחק נגד פורטוגל, וכבר אחרי חמש דקות של משחק היא כבשה את שער הבכורה שלה. שנה לאחר מכן, היא עברה לקבוצת מודנה וזכתה להגשים את חלומה - לשחק באותה קבוצה עם קרולינה מוראצ'ה, שנחשבת על ידי רבים לשחקנית האיטלקית הטובה אי פעם. באותה עונה, הובילו השתיים את הקבוצה לזכייה באליפות הליגה ובסופר קאפ האיטלקי.

לאחר עונה זו, חזרה פאניקו ללבוש את המדים של לאציו. בחמש העונות הבאות שלה בקבוצה, היא זכתה באליפות אחת, שני גביעי מדינה וסיימה ארבע פעמים כמלכת השערים של הליגה. ב-1999, זומנה פאניקו לסגל הנבחרת שהשתתף בגביע העולם שנערך בארצות הברית. זו הייתה הפעם השנייה בלבד שאיטליה העפילה לטורניר, והיא שובצה לבית עם ברזיל, גרמניה ומקסיקו. איטליה סיימה רק במקום השלישי בבית, הישג שלא הספיק לה כדי להעפיל לרבע הגמר. פאניקו כבשה שני שערים מתוך השלושה שהבקיעה הנבחרת בכל הטורניר. 

בקיץ 2003, נקלעה לאציו לקשיים כלכליים ונאצלה לשחרר מספר שחקניות מהסגל. פאניקו, ששוחררה גם היא, החליטה לחתום במילאן. פאניקו שיחקה בקבוצה עונה אחת, ואז החליטה לעבור לטורינו, שם שיחקה בעבר. בשתי עונותיה בקבוצה, סיימה פאניקו כמלכת השערים של הסרייה א', אך לא הצליחה להוביל את הקבוצה לאליפות הליגה. ב-2006, היא החליטה לעבור לברדולינו ורונה - אחת מקבוצות הצמרת של הליגה. פאניקו שיחקה בקבוצה שלוש עונות, במהלכן היא זכתה בשלוש אליפויות, שני גביעי מדינה, שני סופר קאפ ושלוש פעמים סיימה כמלכת שערי הליגה. בעונת 2007/08 היא השתתפה עם קבוצתה בגביע אופ"א, והובילה אותה לחצי הגמר, תוך כדי שהיא מסיימת כמלכת השערים של הטורניר (9 שערים ב-10 משחקים). עונה לאחר מכן, העפילה הקבוצה בפעם השנייה ברציפות לגביע אופ"א, אך הפעם נעצרה ברבע הגמר על ידי ליון הצרפתית.

בקיץ 2009, השתתפה פאניקו עם הנבחרת באליפות אירופה שנערכה בפינלנד. הייתה זו אליפות אירופה הרביעית בה השתתפה פאניקו, והיא הצליחה להוביל את איטליה עד לרבע הגמר, שם נעצרה על ידי האלופה שבדרך - גרמניה. באותו הקיץ היא עברה לקבוצת טורס, וזכתה עימה באליפות הליגה. ב-2010, היא עברה לשחק לתקופה קצרה בקבוצת סקיי בלו מארצות הברית, ולאחר מכן חזרה לטורס. בארבע עונותיה הבאות בקבוצה, היא זכתה בשלוש אליפויות נוספות, וסיימה בכל אחת מהעונות כמלכת השערים של הליגה. את שתי העונות האחרונות בקריירה שלה, העבירה פאניקו בוורונה ובפיורנטינה, ובסוף עונת 2015/16 פרשה ממשחק פעיל. שנה לאחר פרישתה, היא מונתה למאמנת נבחרת הנשים של איטליה עד גיל 16.

## קישורים חיצוניים

* 

* רשומת משחקיה הבינלאומיים באתר פיפ"א

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלניות איטלקיות
קטגוריה:חלוצות כדורגל איטלקיות
קטגוריה:חלוצי כדורגל איטלקים
קטגוריה:מאמנות כדורגל
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הכדורגל האיטלקי
קטגוריה:איטלקיות שנולדו ב-1975
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1975
סאוד'אורקרוקור

**סאוד'אורקרוקור** (באיסלנדית: **Sauðárkrókur**) היא עיירה בצפון-מערב איסלנד, בירת מחוז נורד'ורלנד וסטרה, והעיר הגדולה בו.

על פי מפקד שנערך בשנת 2011, התגוררו בסאוד'אורקרוקור 2,635 תושבים. העיירה היא הגדולה ביותר בצפון-מערב איסלנד, ושנייה בגודלה בצפון המדינה (אחרי אקוריירי).

תושבי העיירה מתפרנסים מדייג, ייצור מוצרי חלב, תעשייה קלה ושירותים.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:איסלנד: ערים
גאלרו

[ממוזער|שמאל|החשמן ג'ובאני קולומבו, ארכיבישוף [מילאנו, חובש גאלרו (בסביבות 1965)]]
150px|ממוזער|שמאל|סמלו של החשמן ג'ובאני קולומבו, עם גאלרו אדום
[150px|ממוזער|שמאל|סמלו של ז'וזה לאי, בישוף [מקאו לשעבר, עם גאלרו שחור וגדילים סגולים]]
**גאלרו** (בלטינית: **Galero**, נקרא גם Cappello romano; ברבים: גאלרי) הוא כובע נמוך ורחב שוליים שמשני צידיו משתלשלים גדילים, המשמש בעיקר בישופים בכנסייה הקתולית. בהרלדיקה כנסייתית הוא משמש כעיטור חשוב בסמלים של אנשי כמורה.

## מקור ושימוש
מקורו של הכובע הוא בכובעי הצליינים הנוצרים שלבשו אותו כדי להגן על עצמם מפגעי מזג האוויר.
כחלק ממאבקו של האפיפיור אינוקנטיוס הרביעי בפרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, מינה האפיפיור 13 חשמנים חדשים במסגרת ועידה אקומנית שהתקיימה בליון. בעת מינוים הוא חבש לראשם גאלרי אדומים כנראה כדי לציין אותם כנבחריו במהלך הוועידה.
כהמשך למסורת זו היה נהוג שבעת מינוי חשמן, מעניק לו האפיפיור גאלרו אדום. מנהג זה נפסק לאחר ועידת הוותיקן השנייה והגאלרו הוחלף בכיפה. לאחר מותו של החשמן נהוג לתלות את הגאלרו מעל קברו עד שעצמותיו הופכות לאבק, דבר שמסמל כיצד חולפת כל תהילה ארצית.

אף על פי שחשמנים לא מקבלים רשמית גאלרו בעת מינויים, שמורה להם הזכות לחבוש אותו או לשמור אותו לעת מותם.

## בהרלדיקה
אף על פי שהגאלרו נחבש רק על ידי חשמנים, בהרדליקה כנסייתית משתמשים בו בעלי כל הדרגות. דרגת בעל שלט האצולה קובעת את צבע הגאלרו שעל השלט וכן את מספר הגדילים שלו. הוא תופס את מקום הקסדה והציצה בשלט, כיוון שאין זה יאה שאיש דת יהיה לוחם.
גאלרו של חשמן הוא אדום ובעל 30 גדילים, חמישה עשר מכל צד בחמש שורות. לפטריארך ולפרימוס גאלרו ירוק עם 30 גדילים שזורים בזהב. לארכיבישוף גאלרו ירוק בעל ארבע שורות של גדילים (ובסך הכל 20). לבישוף ירוק גם כן, עם שלוש שורות גדילים, לאב מנזר שחור עם שלוש שורות גדילים. לקאנון שחור עם שתי שורות ולכומר שחור עם גדיל אחד בכל צד (למרות שאין זה מצוי שיהיה לכומר שלט אצולה).

יוצאים מהכלל הם אנשי כמורה בסין שנמנעים מלחבוש כובע ירוק, כיוון שבסינית הכינוי למי שאשתו בגדה בו הוא "חובש כובע ירוק". במקום, הם משתמשים בגאלרו סגול, שחור או כחול.

בנוסף, קיימים גאלרי סגולים, לבנים וורודים בצורות ושילובים שונים לבעלי תפקידים אחרים. מלבד בכנסייה הקתולית, מצוי השימוש בגאלרו גם בשלטי אצולה של בכירים בכנסיות אחרות.

עיצוב הגאלרו עצמו הוא חופשי מעבר לכללים האמורים, וניתן לראות הבדלים בצורת הכיפה ובגובהה וכן בצורת הגדילים. על פי כללי ההרדליקה הכנסייתית, שלטי אצולה של נשות כנסייה כגון כאלו שעומדות בראש מנזר, לא כוללים גאלרו כלל.

## קישורים חיצוניים

* הסבר על הרלדיקה כנסייתית 
* הרלדיקה כנסייתית באנציקלופדיה הקתולית, הפסקה העוסקת בגאלרו נקראת "The ecclesiastical hat"

## הערות שוליים

קטגוריה:מטענים הרלדיים
קטגוריה:הרלדיקה כנסייתית
קטגוריה:כובעים
סכין גבינה

ממוזער|250px|אופן השימוש של סכין גבינה
ממוזער|250px|סוגים שונים של סכיני גבינה

**סכין גבינה** הוא סכין המיועד לחיתוך של גבינה.

קיימים סוגים שונים של סכינים לגבינה, על פי רמת הקושי של הגבינה:
* **סכין גבינה עבור גבינות רכות** - על פי רוב זהו סכין בעל להב חד. מכיוון שהגבינות הרכות נוטת להידבק פעמים רבות, מעוצבת הסכין עם חורים.
* **סכין גבינה עבור גבינות קשות** - על פי רוב זהו סכין בעל להב קהה וחזק שלא נפגם בזמן החיתוך.

## ראו גם
* סכין חמאה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:גבינה
גבינה
אלכסנדר גינזבורג

שמאל|ממוזער|180px|אלכסנדר גינזבורג
**אלכסנדר גינזבורג** (ברוסית: **Александр Ильич Гинзбург**; 21 בנובמבר 1936, מוסקבה -19 ביולי 2002, פריז) היה דיסידנט יהודי סובייטי. הוא היה בין מתנגדי המשטר הסובייטי וישב בכלא הסובייטי מספר פעמים עד שבשנת 1979 במסגרת עסקת חליפין הוחלף במרגלים סובייטים שנעצרו בארצות הברית.

## שנותיו הראשונות
אלכסנדר גינזבורג נולד במוסקבה למשפחת אדריכל סרגיי צ'יז'וב שנעצר במהלך הטיהורים הגדולים ונפטר במהלך החקירה. סבו נהרג במוסקבה בשנת 1918 וסבתו נעצרה על ידי הצ'קה בשנות ה-20. אלכסנדר נולד חודשיים לאחר מות אביו והוא נרשם בשם משפחת הנעורים של אימו "גינזבורג" ולא "צ'יז'וב". אמו של גינזבורג עבדה כאדריכלית ואחר כך ככלכלנית. היא נפטרה בשנת 1981 בפריז.

גינזבורג למד בבית הספר והתעניין בתיאטרון. לאחר סיום הלימודים הוא נסע לנובוסיבירסק והתקבל לתיאטרון המקומי כשחקן. בשנת 1956 הוא חזר למוסקבה והחל ללמוד באוניברסיטת מוסקבה בפקולטה לעיתונות, במקביל הוא החל לעבוד בעיתון.

## פעילות אנטי-סובייטית
### המעצר הראשון
בשנים 1959–1960 גינזבורג החל להפיץ בין חבריו ירחון ספרותי בו פורסמו שירים של משוררים שונים כמו בולט אוקודז'בה, בלה אחמדולינה, יוסף ברודסקי ועוד. בכל כרך היו שירים של 10 משוררים, 5 שירים לכל מחבר. במהלך שנתיים הוא הפיץ 3 כרכים של הירחון. כאשר הכרך הרביעי כבר היה מוכן, סוכני הק.ג.ב ערכו חיפוש בביתו ועצרו אותו. גינזבורג הואשם בפעילות נגד השלטון. לאחר ניסיונות כושלים למצוא סיבה מספקת למשפט, החוקרים גילו שמספר שנים קודם לכן גינזבורג כתב מבחן לבגרות במקום חברו. גינזבורג הואשם בזיוף מסמכים ונשפט לשנתיים מאסר. לאחר שחרורו גינזבורג חזר למוסקבה ועבד בעבודות מזדמנות.

### המעצר השני
בשנת 1966 גינזבורג כתר "ספר לבן" על פרשת אנדריי סיניאבסקי ויולי דניאל. גינזבורג בעצמו הביא אחד מהעותקים למשרדי הק.ג.ב והציע לגנוז את הספר תמורת שחרור הסופרים. מאחר שלא קיבל תשובה הוא שלח את הספר לחברי הסובייט העליון של ברית המועצות, מוסדות שלטון שונים ובסופו של דבר הספר הגיע למערב ופורסם. בינואר 1967 הוא נעצר יחד עם עוד 3 פעילים ונשפט ל-5 שנות מאסר. לאחר סיום תקופת המאסר גינזבורג עם אשתו התיישבו בעיירה שממוקמת כ-100 ק"מ ממוסקבה בהתאם למגבלות שהורו השלטונות.

### המעצר השלישי
החל משנת 1974 גינזבורג היה מנהל הכספים של קרן עזרה למתנגדי השלטון הנזקקים. הקרן מומנה מתמלוגים שאלכסנדר סולז'ניצין קיבל עבור פרסום ספריו במערב. בשנת 1976 גינזבורג היה בין מקימי קבוצת הלסינקי שמטרתה היה לבדוק קיום התחייבויות לשמירה על זכויות האדם ששלטונות ברית המועצות קיבלו על עצמם. השלטונות פעלו נגד הקבוצה ופעיליה. בתחילת 1977 סוכנות הטלגרף הרוסית פרסמה הודעה מיוחדת בה אלכסנדר גינזבורג, יורי אורלוב וליודמילה אלכסייבה הוגדרו כ"סוכני האויב". ב-3 בפברואר 1977 גינזבורג נעצר וב-13 ביולי 1978 נשפט ל-8 שנות מאסר.

ב-27 באפריל 1979 גינזבורג ביחד עם אדוארד קוזנצוב, מארק דימשיץ ו-2 פעילים נוספים הוחלפו ב-2 מרגלים סובייטים שנעצרו בארצות הברית.

## פעילות לאחר גירוש מברית המועצות
לאחר גירושו גינזבורג התיישב בפריז. בשנים 1979–1990 הוא היה עורך ראשי של ירחון ספרותי בשם "קונטיננט" שיצא לאור בפריז. כמו כן הוא ואשתו כתבו מאמרים לעיתון "רוסקאיה מיסל" שיצא לאור בפריז.

גינזבורג נפטר בפריז בשנת 2002 לאחר מחלה קשה ונטמן בפר לשז.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מתנגדי משטר בברית המועצות
קטגוריה:עורכים ספרותיים יהודים
קטגוריה:יהודים סובייטים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פר לשז
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1936
קטגוריה:נפטרים ב-2002
ויקטוריה סוונסון

**ויקטוריה מרגרטה סנדל סוונסון** (באנגלית: **Victoria Margareta Sandell Svensson**; נולדה ב-18 במאי 1977) היא כדורגלנית עבר שוודית ששיחקה בעמדת החלוצה. סוונסון, שכבשה 68 שערים ב-166 משחקים בנבחרת שוודיה, נחשבת לאחת מהכדורגלניות השוודיות הטובות ביותר אי פעם.

## קריירה
ויקטוריה סוונסון נולדה בעיר בוראס שבדרום שוודיה והחלה את הקריירה הבוגרת שלה כבר כשהייתה בת 14. ב-1992, היא עברה לשחק בקבוצת ייטקס מהעיר גטבורג שבאותן שנים נחשבה לאחת מהקבוצות הטובות בליגת העל השוודית. שנתיים לאחר מכן, ב-1996, ערכה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת שוודיה. סוונסון וחברתה לחוד השוודי, האנה יונגברי, נחשבו לאחד מצמדי החלוצות הטובים בעולם, כשהן חולקות ביניהן 140 שערים בינלאומיים (72 לליונברג ו-68 לסוונסון).

לאחר חמש עונות בייטקס, עברה סוונסון לקבוצת אלבכה ששיחקה בפרברי סטוקהולם. באותה שנה, סיימה סוונסון כמלכת השערים של הליגה (32 שערים) ואף זכתה בפרס כדורגלנית השנה בשוודיה. שנה לאחר מכן, התאחדה אלבכה עם יורגורדן והקבוצה הפכה לאחת מהקבוצות החזקות בשוודיה. ב-2001, זכתה סוונסון בפעם השנייה בתואר מלכת השערים של הליגה, ונסעה בקיץ עם נבחרתה לאליפות אירופה שנערכה בגרמניה. שוודיה צלחה את שלב הבתים של הטורניר והצליחה להעפיל עד לגמר, שם הפסידה 1-0 לנבחרת גרמניה.

שנתיים לאחר מכן, במסגרת הגביע העולמי, היא כבשה שלושה שערים, והצליחה להוביל את שוודיה עד לזכייה במקום השני בטורניר (דירוג השיא של הנבחרת). בסיום הטורניר, היא זכתה בפרס כדור הכסף ואף נבחרה ככדורגלנית השנה בשוודיה בפעם השנייה. באותה שנה ובשנה שאחריה, היא זכתה עם יורגורדן בשתי אליפויות שוודיה ופעם אחת בגביע המדינה. בעקבות יכולותיה הגבוהות, קיבלה סוונסון הצעה מפתיעה מנשיא קבוצת כדורגל הגברים האיטלקית, פרוג'ה, להצטרף אליו ולחתום בקבוצה. סוונסון וליונברג (שגם היא זכתה להצעה דומה), דחו את העסקה מחשש ל"תעלול שיווקי".

ב-2005, היא הובילה את יורגורדן עד לגמר גביע אופ"א (הישג השיא של הקבוצה), שם נעצרה הקבוצה על ידי טורבינה פוטסדאם הגרמנית. באותה שנה היא השתתפה עם הנבחרת באליפות אירופה שנערכה באנגליה, והגיעה איתה עד לחצי הגמר. ב-16 ביוני 2007, במשחק נגד רומניה, כבשה סוונסון חמישה שערים ובכך קבעה את שיא השערים של שחקנית שוודית במשחק אחד.

מיד אחרי הדחתה של שוודיה ברבע גמר אליפות אירופה ב-2009, הודיעה סוונסון על פרישה מכדורגל מקצועני.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלניות שוודיות
קטגוריה:חלוצות כדורגל שוודיות
קטגוריה:חלוצי כדורגל שוודים
קטגוריה:ספורטאים להט"בים שוודים
קטגוריה:ספורטאיות לסביות
קטגוריה:כדורגלניות להט"ביות
קטגוריה:שוודיות שנולדו ב-1977
נארווה טרנס

**נארווה טרנס** (אסטונית: JK Narva Trans) הוא מועדון כדורגל אסטוני, מהעיר נארווה שבאסטוניה. המועדון משחק בליגת העל האסטונית.

## היסטוריה
בשנת 1992 הוקמה ליגת העל של אסטוניה, לאחר שאסטוניה קיבלה עצמאות מברית המועצות. המועדון משחק ברציפות בליגת העל של אסטוניה משנת 1992.

בעונת 1993/1994 הגיע לגמר הגביע האסטוני והפסיד לקבוצת נורמה טאלין. בעונת 1994/1995 הגיע לחצי גמר הגביע האסטוני והפסיד לקבוצת לנטנה טאלין.

בעונת 2000 סיים את הליגה במקום החמישי והעפיל בפעם הראשונה למפעלים האירופאיים במסגרת גביע אופ"א בעונת 2001/2002. בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת אלפסבורג משוודיה והודח מהטורניר. בעונה זו זכה בפעם הראשונה בגביע של אסטוניה.

בעונת 2006 סיים את הליגה במקום השני, המקום הגבוה ביותר עד להיום. בעונת 2006/2007 הגיע לגמר הגביע האסטוני והפסיד לקבוצת לבדיה טאלין. בעונת 2007/2008 הגיע לרבע גמר הגביע האסטוני והפסיד לקבוצת לבדיה טאלין. בעונה זו שיחק בגביע אופ"א. בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת הלסינגבורג משוודיה והודח מהטורניר.

בעונות 2008, 2009, 2010, 2011 סיים את הליגה במקום השלישי. בעונת 2008/2009 הגיע לחצי גמר הגביע האסטוני והפסיד לקבוצת פלורה טאלין. בעונת 2009/2010 הגיע לשמינית גמר הגביע האסטוני והפסיד לקבוצת לבדיה טאלין. בעונה זו שיחק בליגה האירופית. בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת רודר ולניה מסלובניה והודח מהטורניר.

בעונת 2010/2011 הגיע לגמר הגביע האסטוני והפסיד לקבוצת פלורה טאלין. בעונה זו שיחק בליגה האירופית. בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת מייפה מפינלנד והודח מהטורניר. בעונת 2011/2012 הגיע לגמר הגביע האסטוני והפסיד לקבוצת לבדיה טאלין. בעונה זו שיחק בליגה האירופית. בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת רבוטניצ'קי קומטל סקופיה ממקדוניה והודח מהטורניר.

בעונת 2012 סיים את הליגה במקום הרביעי. בעונת 2012/2013 הגיע לחצי גמר הגביע האסטוני והפסיד לקבוצת פלורה טאלין. בעונה זו שיחק בליגה האירופית. בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת אינטר באקו מאזרבייג'ן והודח מהטורניר. בעונת 2013/2014 שיחק בליגה האירופית. בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת יבלה משוודיה והודח מהטורניר. בעונת 2018/2019 זכתה הקבוצה בפעם השנייה בגביע.

## תארים
* **הגביע של אסטוניה: (3)**
** (2001, 2019, 2023)

## שחקנים בולטים

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל אסטוניות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1979
רוברט טרג'אן

**רוברט טרג'אן** (באנגלית: **Robert Tarjan**; נולד ב-30 באפריל 1948) הוא מדען מחשב אמריקאי, ידוע בעיקר כמי שתכנן מספר אלגוריתמים ומבני נתונים המבוססים על גרפים. היה שותף לתכנון מבני הנתונים עץ Splay וערימת פיבונאצ'י. על פועלו זכה בפרס טיורינג לשנת 1986.

## ביוגרפיה
טרג'אן השלים את לימודיו לתואר ראשון במתמטיקה במכון הטכנולוגי של קליפורניה בשנת 1969. לאחר מכן, הוא סיים תואר שני ודוקטורט באוניברסיטת סטנפורד בשנים 1971 ו-1972 בהתאמה. מנחיו בלימודי הדוקטורט היו רוברט פלויד ודונלד קנות'. טרג'אן שימש כחבר סגל במספר מוסדות אקדמיים, ומאז שנת 1985 הוא מכהן כפרופסור למדעי המחשב באוניברסיטת פרינסטון.

מחקריו של טרג'אן עוסקים בתורת הגרפים, באלגוריתמים ובמבני נתונים. בשנת 1986 זכה טרג'אן בפרס טיורינג ביחד עם ג'ון הופקרופט.

## קישורים חיצוניים

* דף הבית של רוברט טרג'אן באוניברסיטת פרינסטון
* 
* 

קטגוריה:מדעני מחשב אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס טיורינג
קטגוריה:חברי האקדמיה הלאומית להנדסה של ארצות הברית
קטגוריה:סגל אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:בוגרי המכון הטכנולוגי של קליפורניה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:עמיתי SIAM
קטגוריה:זוכי מדליית אבקוס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1948
חרבויה מיליץ'

**חרבויה מיליץ**' (בקרואטית: **Hrvoje Milić**; נולד ב-10 במאי 1989 באוסייק שבקרואטיה) הוא כדורגלן עבר קרואטי ששיחק בעמדת המגן השמאלי. לזכותו שש הופעות בנבחרת קרואטיה.

## קריירת מועדונים
שיחק במועדוני הנוער אוסייק והיידוק ספליט. ב-2008 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של היידוק בה הופיע שלוש פעמים. בשנת 2009 עבר לשוודיה, שם שיחק בקבוצת יורגודן במשך שנתיים וחצי.

בקיץ 2011 חזר לקרואטיה ועבר למועדון איסטרה 1961 מהעיר פולה.

ב-26 ביוני 2013 חתם על חוזה לשלוש שנים ברוסטוב רשם הופעת בכורה בליגת העל ב-2 באוגוסט בניצחון 0–1 על אנז'י מחצ'קלה. ב-1 בספטמבר הבקיע שער בכורה במדי הסלמאשים בבעיטה מ-30 מטר במשחק חוץ מול דינמו מוסקבה.

בעונת  חזר לשחק בהיידוק ספליט, וכעבור עונה אחת עבר לפיורנטינה מהסרייה א' תמורת סכום של כ-700 אלף אירו. ב-22 ביולי 2017 חתם באולימפיאקוס. ב-22 בפברואר 2018 חתם בנאפולי. בינואר 2019 חתם בקרוטונה. ב-19 באוגוסט 2019 חתם באסתקלאל טהראן האיראנית. באוגוסט 2022 חתם בזרינסקי יורבאק הקרואטית, לאחר חצי שנה פרש ממשחק.

## נבחרת לאומית
הופיע לראשונה במדי הנבחרת הבוגרת ב-10 ביוני 2013 במשחק מול במשחק ידידות מול פורטוגל.

## תארים
;קבוצתיים
*  **רוסטוב**
** הגביע הרוסי: 2013/14

## קישורים חיצוניים

* דף השחקן, באתר הרשמי של רוסטוב 

קטגוריה:מגני כדורגל קרואטים
קטגוריה:כדורגלנים קרואטים
קטגוריה:אוסייק: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני היידוק ספליט
קטגוריה:כדורגלני יורגודן
קטגוריה:כדורגלני איסטרה 1961
קטגוריה:כדורגלני רוסטוב
קטגוריה:כדורגלני פיורנטינה
קטגוריה:כדורגלני אולימפיאקוס
קטגוריה:כדורגלני נאפולי
קטגוריה:כדורגלני קרוטונה
קטגוריה:כדורגלני אסתקלאל טהראן
קטגוריה:כדורגלני נבחרת קרואטיה
קטגוריה:קרואטים שנולדו ב-1989
אסייר אייארמנדי

**אסייר אייארמנדי אנדונגי** (בספרדית: **Asier Illarramendi Andonegi**; נולד ב-8 במרץ 1990) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקשר.

## קריירה
### קריירת מועדונים
אייארמנדי נולד במוטריקו שבספרד. הוא גדל במחלקת הנוער של ריאל סוסיאדד ובעונת  הוקפץ לקבוצה הבוגרת. ב-23 בינואר 2011 ערך אייארמנדי את הופעת הבכורה שלו בלה ליגה בהפסד 1–2 לוויאריאל.
בעונת  היה אייארמנדי חלק מרכזי בקבוצה שסיימה במקום הרביעי בלה ליגה שהוביל אותה למוקדמות ליגת האלופות בפעם הראשונה מזה עשר שנים.

ב-12 ביולי 2013 עבר אייארמנדי לריאל מדריד תמורת 38.8 מיליון אירו מה שהפך אותו לשחקן הספרדי היקר ביותר בתולדות הקבוצה, וחתם למשך שש שנים. איירמנדי קיבל את חולצה מספר 24.

ב-26 באוגוסט 2015 חזר אייארמנדי לריאל סוסיאדד, וחתם לשש שנים עבור 16 מיליון אירו.

בז-3 באוגוסט 2023 חתם אייארמנדי בדאלאס מה-MLS.

### קריירה בינלאומית
אייארמנדי זומן לסגל נבחרת ספרד עד גיל 21 לקראת אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2013 שהתקיימה בישראל. אייארמנדי היה ממצטייני הטורניר ועזר לנבחרתו לזכות בטורניר. ב-7 ביוני 2017 ערך את הופעתו הבכורה בנבחרת הבוגרת בתיקו 2-2 נגד .

ב-9 באוקטובר 2017 פתח במדי נבחרת ספרד במשחק האחרון של קמפיין מוקדמות מונדיאל 2018 נגד נבחרת ישראל בכדורגל שהתקיים באצטדיון טדי, וכבש את השער היחיד בדקה ה-75 בבעיטה חזקה מחוץ לרחבה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קשרי כדורגל בסקים
קטגוריה:כדורגלנים בסקים
קטגוריה:קשרי כדורגל ספרדים
קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:כדורגלני ריאל סוסיאדד
קטגוריה:כדורגלני ריאל מדריד
קטגוריה:כדורגלני דאלאס
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ספרד
קטגוריה:ספורטאים זרים בארצות הברית
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1990
קאמיל אגאלרוב

**קאמיל אגאבקוביץ' אגאלרוב** (ברוסית: **Камиль Агабекович Агаларов**; נולד ב-11 ביוני 1988 במחצ'קלה שברוסיה) הוא כדורגלן עבר רוסי ששיחק בעמדת המגן הימני.

## קריירת מועדונים
בגיל 16 החל לשחק בקבוצה החובבנית אנז'י בקנז, משם עבר לדינמו מחצ'קלה בה שיחק שנה וחצי עם 8 הופעות בליגה הלאומית ו-3 הופעות עם שער אחד בגביע. ב-2007 עבר אגאלרוב לנובורוסיסק, שם זכה במקום ראשון בליגה השנייה במדי צ'רנומורץ עם 26 הופעות בהם הבקיע שער אחד. בשנת 2008 חתם השחקן באנז'י מחצ'קלה, אך התחיל את העונה כמושאל לדגדיזל מהעיר קספייסק. בקיץ 2008 קאמיל חזר לאנז'י וב-16 באוגוסט 2008 רשם הופעת בכורה במשחק מול אלניה ולדיקווקז. בשנה וחצי בליגה הלאומית הוא שיחק 33 פעם. בליגת העל אגאלרוב הופיע לראשונה ב-26 במרץ 2010 במשחק מול צסק"א מוסקבה. ב-21 ביוני חתם חוזה ל-3 שנים ברוסטוב.

ב-2 בספטמבר 2013 חזר אגאלרוב לאנז'י מחצ'קלה.

## נבחרת לאומית
הופיע במדי הנבחרת השנייה ב-10.08.2011 נגד הנבחרת הצעירה.

## חייו האישיים
קאמיל נשוי ואב ל-2 ילדות. אביו עבד כמכונאי. לקאמיל 3 אחים גדולים, אחד מהם רוסלן אגאלרוב אשר שיחק באנז'י ובדינמו מחצ'קלה בשנים 1993 עד 2008, בנו של רוסלן, גמיד אגלארוב, שיחק אף הוא באנז'י.

## תארים
;קבוצתיים
* **אנז'י מחצ'קלה**
* מקום שלישי בליגת העל הרוסית - 2012/13
* גמר הגביע הרוסי - 2012/13

## קישורים חיצוניים

* סטטיסטיקות ופרופיל באתר התאחדות הכדורגל הרוסית 
* דף השחקן באתר הרשמי של רוסטוב 

קטגוריה:כדורגלנים רוסים
קטגוריה:מגני כדורגל רוסים
קטגוריה:מחצ'קלה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני צ'רנומורץ נובורוסיסק
קטגוריה:כדורגלני אנז'י מחצ'קלה
קטגוריה:כדורגלני רוסטוב
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1988
פרסטטין טאון

**פרסטאטין טאון** (באנגלית: **Prestatyn Town Football Club**; בוולשית: **Clwb Pêl Droed Tref Prestatyn**) הוא מועדון כדורגל, מהעיר פרסטטין שבמחוז דנבישייר בוויילס. המועדון משחק בהליגה הוולשית השלישית.

## היסטוריה
המועדון שיחק בליגה הוולשית השנייה עד עונת  שבסיומה עלה לליגת העל הוולשית. בעונת  הגיע לשלב רבע גמר הגביע הוולשי והשתתף בשלב הבתים של גביע הליגה הוולשי. המועדון סיים את הבית במקום האחרון מתוך 3 קבוצות ולא עלה לשלב רבע הגמר. בעונת  הגיע לשלב חצי גמר הגביע הוולשי והשתתף בשלב הבתים של גביע הליגה הוולשי. המועדון סיים את הבית במקום השני מתוך 3 קבוצות ולא עלה לשלב רבע הגמר. בעונת  הגיע לשלב רבע גמר הגביע הוולשי ורבע גמר גביע הליגה הוולשי. בעונת  הגיע לשלב שמינית גמר הגביע הוולשי. בעונת  זכה המועדון בגביע הוולשי.

בעקבות זכייתו בגביע הוולשי שיחק המועדון בפעם היחידה במפעלים האירופאיים במסגרת הליגה האירופית בעונת . בסיבוב המוקדמות הראשון ניצח בפנדלים את קבוצת ליאפייס מטאלורגס מלטביה ובסיבוב המוקדמות השני הפסיד לקבוצת רייקה מקרואטיה והודח מהטורניר.

בעונת  הגיע לחצי גמר גביע הליגה והפסיד לקבוצת באלה טאון. בסוף העונה ירד לליגה הוולשית השנייה. בעונת 2025/2026 הקבוצה משחקת בליגה השלישית.

## תארים
* **הגביע הוולשי: (1)**
** (2013)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ויילס: כדורגל
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: מועדוני ספורט
יו ביון סו

**יו ביון סו** (בקוריאנית: **유병수**; ) הוא כדורגלן דרום קוריאני המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת צ'ון בורי מהליגה התאילנדית.

## קריירת מועדונים
יו, יליד טגו, שיחק בשנים 2007 עד 2008 שיחק בקבוצת הנוער הונגיק יוניברסיטי. ב-2009 הפך לשחקנה של אינצ'ון יונייטד. לראשונה במדי הקבוצה ביון סו הופיע ב-3 במרץ 2009 במשחק נגד פוסן אייפארק והבקיע שער. בעונת 2010 של ליגת העל הבקיע יו ביון סו 22 שערים ב-28 משחקים וזכה בתואר מלך השערים של העונה.

בשנת 2011 יו ביון סו ביצע מעבר לאל-הילאל הסעודית. ב-2 העונות שלו במועדון הוא הבקיע 16 שערים ב-44 משחקים.

ב-22 ביוני 2013 ביון סו חתם ברוסטוב על חוזה ל-3 שנים. ערך את משחק הבכורה שלו במדי הקבוצה ב-19 באוגוסט במשחק בית מול וולגה ניז'ני נובגורוד, כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-81 והספיק להבקיע שער.

## נבחרת לאומית
לזכותו של יו 3 הופעות במדי נבחרת קוריאה הדרומית.

## תארים
;קבוצתיים
*  **נבחרת קוריאה הדרומית**
** מקום שלישי בגביע אסיה: 2011
*  **אל-הילאל**
** **גביע כתר הנסיך**: 2013
*  **רוסטוב**
** הגביע הרוסי: 2013/14
** מקום שני בליגת העל הרוסית: 2015/16
;אישיים
*  **אינצ'ון יונייטד**
** **מלך השערים של ליגת העל הקוריאנית**: 2010

## קישורים חיצוניים

* סטטיסטיקות ופרופיל באתר התאחדות הכדורגל הרוסית 
* דף השחקן באתר הרשמי של רוסטוב 

קטגוריה:כדורגלנים דרום קוריאנים
קטגוריה:חלוצי כדורגל דרום קוריאנים
קטגוריה:כדורגלני אינצ'ון יונייטד
קטגוריה:כדורגלני אל-הילאל
קטגוריה:כדורגלני רוסטוב
קטגוריה:כדורגלני נבחרת קוריאה הדרומית
קטגוריה:דרום קוריאנים שנולדו ב-1988
נעמה כרמי

**נעמה כרמי** היא ד"ר לפילוסופיה, מרצה באקדמיה, פעילה ציבורית בתחומי העיתונאות וזכויות האדם, ובעלת בלוג פוליטי. בת קיבוץ מעגן מיכאל.

## קריירה אקדמית
את כל לימודיה האקדמיים עשתה באוניברסיטת תל אביב:
* תואר ראשון בפילוסופיה וספרות.
* תואר שני בפילוסופיה בהצטיינות - "זכויות של קבוצות" (מנחה: פרופסור יעל תמיר).
* דוקטורט - הגבלות על הגירה: מדיניות הגירה בתורת הצדק הליברלית (מנחה: פרופסור אסא כשר), סיימה בשנת 2000.

הייתה מרצה מן החוץ בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת חיפה, ותחומי מחקרה הם זכויות אדם, הגירה, יחסי אזרח-מדינה, ליברליזם, דמוקרטיה, אתיקה.

## פעילות ציבורית
בשנת 2001 נבחרה ליו"ר הנהלת האגודה לזכויות האזרח, אך לאחר אירועי הפיגוע במלון פארק בנתניה ומבצע חומת מגן פרץ עימות פנימי בתנועה סביב מה שנתפס בעיני כרמי כהצדקה של חלק מהחברים והעובדים - רובם ערבים - לפיגועי טרור נגד יהודים, ובעיניהם - כהזדהות של התנועה עם הנראטיב של צה"ל ומדינת ישראל. בעקבות כך כרמי פרשה מתפקידה בדצמבר 2002.

בהמשך היא שימשה כחברת הוועדה הלאומית למדעי החברה וכחברה בוועדת אתיקה להפצת מידע כלכלי באינטרנט (הרשות לניירות ערך).

מאז 2003 כרמי מנהלת בלוג פוליטי בו היא מביעה את דעותיה שממוקמות במה שמכונה "השמאל הציוני", ומביעה לעיתים קרובות ביקורת פנימית המופנית לשמאל הישראלי וכלפי העיתונות כשזו אינה מקפידה - לטעמה של כרמי - על מה שהעיתונות עצמה מטיפה לה; ובאופן כללי נוקטת בעמדה ריאלית-פרגמטית ולא מסתפקת בביקורת עקרונית. כמו כן מתחה ביקורת על בית המשפט העליון על שהרחיב את האקטיביזם השיפוטי, זכות העמידה, השפיטות ועילת אי-הסבירות. עוד עוסק הבלוג בנושאים של זכויות החולה וחוויותיו במהלך טיפול הרפואי, על רקע מחלתה של כרמי וכן בביקורות ספרים.

כרמי הייתה חברה במועצה הציבורית להגנת הפרטיות, ומועצת העיתונות.

## ספרים
* נעמה כרמי, **חוק השבות: זכויות הגירה וגבולותיהן**, ההוצאה לאור של אוניברסיטת תל אביב, 2003.
* נעמה כרמי, **זכויות אדם: מבוא תאורטי**, הוצאת רסלינג, 2018.

## קישורים חיצוניים
* דף מרצה באוניברסיטת חיפה ורשימת פרסומים
* ראיון ב-normblog: The weblog of Norman Geras
* קרוא וכתוב, הבלוג של נעמה כרמי
* 
* 
**ממאמריה**
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* נעמה כרמי, "עיגון משפטי לזכויות אדם אינו מספיק: זכויות חולים כמקרה בוחן", בבלוג שיח.זכויות@מינרבה, יוני 2022.

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:סגל אוניברסיטת חיפה: משפטים
קטגוריה:ראשי האגודה לזכויות האזרח
קטגוריה:מנהלות ישראליות
קטגוריה:מנהלים ישראלים
קטגוריה:חברי מועצת העיתונות בישראל
קטגוריה:מעגן מיכאל: אישים
קטגוריה:פילוסופיות ישראליות
קטגוריה:ישראליות שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
תאונת הרכבת בברטיני-סיר-אורז'

**[[תאונת רכבת|תאונת הרכבת]] בברטיני-סיר-אורז**' התרחשה ב-12 ביולי 2013, כאשר רכבת בינעירונית שנסעה מפריז ללימוז' נשמטה והתרסקה לתוך תחנת ברטיני-סיר-אורז'. בהתנגשות נהרגו שבעה בני אדם ונפצעו 192. התאונה אירעה ב-17:15 (שעון צרפת) כאשר ברכבת היו 385 נוסעים, 22 דקות לאחר עזיבתה את תחנת המוצא אוסטרליץ (פריז).

ככל הנראה, הרכבת לא הייתה צריכה לעצור בתחנה ונכנסה אליה במהירות גבוהה. מסיבה לא ברורה נחצתה הרכבת לשני חלקים והתהפכו ארבעה מקרונותיה. תאונה זו היא תאונת הרכבת החמורה ביותר בתולדות צרפת מאז תאונת הרכבת בגאר דה ליון, ב-1988.

SNCF, חברת הרכבות הלאומית של צרפת, הודיעה כי התאונה נגרמה עקב התנתקות של לוחית מתכת שחיברה בין שני חלקים של מסוט כפול כמאתיים מטרים לפני התחנה. הלוחית המשוחררת נתקעה בתוך המסוט וגרמה לארבעת הקרונות האחרונים של הרכבת להשמט מהמסילה עליה נסעו. שלושת הקרונות האחרונים התנתקו מחלקה הקדמי של הרכבת והתהפכו בתוך התחנה כאשר הקרון שלפניהם נותר מחובר לרכבת.

## ראו גם
* תאונת רכבת

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

בריטני סיר אורז'
קטגוריה:אסונות ב-2013
קטגוריה:איל-דה-פראנס: תחבורה
קטגוריה:2013 בצרפת
קיי. סי. ג'ונס

**קיי. סי. ג'ונס** (באנגלית: **K. C. Jones**; 25 במאי 1932 – 25 בדצמבר 2020) היה כדורסלן ומאמן כדורסל אמריקאי. שיחק בקבוצת בוסטון סלטיקס מליגת ה-NBA בין השנים 1958–1967, ובשמונה מתוך תשע העונות זכה עם הקבוצה באליפות ה-NBA. לאורך קריירת המשחק רשם ממוצעים כוללים של 7.4 נקודות, 4.3 אסיסטים ו-3.5 ריבאונדים למשחק. כמו כן אימן את הסלטיקס בין השנים 1983–1988, והוביל אותם לשתי אליפויות נוספות בעונות  ו-.

בשנת 1989 נכלל בהיכל התהילה של הכדורסל, ובשנת 2006 נכלל בהיכל התהילה של כדורסל המכללות.

## ביוגרפיה
### קריירה כשחקן
ג'ונס שיחק כדורסל בקולג' באוניברסיטת סן פרנסיסקו. לראשונה בהיסטוריה, פתחו בחמישיית קבוצת מכללות שלושה שחקנים שחורים: ג'ונס, ביל ראסל (חברו של ג'ונס לעתיד בבוסטון סלטיקס) והאל פרי. יחדיו הובילו את האוניברסיטה לשתי אליפויות NCAA רצופות ב-1955 וב-1956. ג'ונס שיחק עם ראסל גם בנבחרת ארצות הברית בכדורסל שזכתה במדליית הזהב באולימפיאדת מלבורן (1956). במהלך הקריירה שלו נודע ג'ונס כמגן עיקש. ג'ונס שיחק בכל תשע העונות שלו ב-NBA במדי הבוסטון סלטיקס, והיה חלק משמונה אליפות רצופות בין השנים 1959–1966. לאחר שבוסטון הפסידה לפילדלפיה 76' בפלייאוף 1967, סיים ג'ונס את הקריירה שלו ככדורסלן.

ג'ונס נבחר לחבר בהיכל התהילה של הכדורסל על שם ג'יימס נייסמית' בשנת 1989.

### קריירה כמאמן
ב-1973 היה למאמן הראשי של הקאפיטל בולטס (שהפכה לוושינגטון בולטס שנה אחת מאוחר יותר). ג'ונס אימן את הבולטס במשך שלוש עונות והוביל אותם לסדרת גמר ה-NBA בשנת 1975, שם הבולטס הפסידו לגולדן סטייט ווריורס.

בשנת 1983 לקח ג'ונס את תפקיד המאמן הראשי של הבוסטון סלטיקס, קבוצתו הישנה, כשהחליף את ביל פיץ'. ג'ונס הדריך את בוסטון שהובלו בידי לארי בירד לאליפות בשנים 1984 ו-1986. בנוסף, בשנת 1986, ג'ונס אימן את נבחרת המזרח במשחק האולסטאר בדאלאס. נבחרת המזרח ניצחו את נבחרת המערב 132–139. הסלטיקס לקחו את אליפות הבית האטלנטי בכל חמש העונות של ג'ונס כמאמן ראשי והגיעו לגמר ה-NBA ב-4 מתוך 5 שנותיו כמאמן. בנוסף, הוא אימן את הסיאטל סופרסוניקס בשנת 1990 ובשנת 1991.

ב-25 בדצמבר 2020 הלך לעולמו בגיל 88.

ב-9 בפברואר 2022 הוכרז כאחד מחמישה עשר המאמנים הגדולים בתולדות ה־NBA.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי טקסס
קטגוריה:היכל התהילה של הכדורסל: כדורסלנים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת סן פרנסיסקו
קטגוריה:כדורסלני בוסטון סלטיקס
קטגוריה:מאמני כדורסל אמריקאים
קטגוריה:מאמני בוסטון סלטיקס
קטגוריה:כדורסלני נבחרת ארצות הברית
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:מאמני סיאטל סופרסוניקס
קטגוריה:מאמני וושינגטון בולטס
קטגוריה:מאמני משחק האולסטאר של ה-NBA
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים ב-NBA שגופייתם הופרשה
קטגוריה:בחירות דראפט של בוסטון סלטיקס
קטגוריה:אלופים אולימפיים אמריקאים: כדורסל
קטגוריה:בחירות דראפט של מיניאפוליס לייקרס
קטגוריה:מאמני ליגת ה-ABA
קטגוריה:כדורסלנים באולימפיאדת מלבורן (1956)
קטגוריה:טקסס: כדורסלנים
קטגוריה:חברי היכל התהילה של כדורסל המכללות
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1932
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2020
הפרוטה

"**הפרוטה**" הוא סיפור קצר לילדים מאת ש"י עגנון, המספר בשבח שמירת שבת. 

## פרסום הסיפור

הסיפור פורסם לראשונה ב-9 בפברואר 1934 במוסף לילדים של העיתון "דבר", בפתח גיליון שהוקדש לסופר אז"ר, במלאת לו שמונים שנה. קדמה לסיפור הקדשתו, באמצעות שיר בחרוזים, לאז"ר. הסיפור פורסם שנית ב"דבר", ב-17 באפריל 1936, במוסף לעולה. שתי גרסאות אלה הודפסו מנוקדות. 

לקראת פרסום הסיפור לראשונה שלח ברל כצנלסון, עורך "דבר", מסר לעגנון:
:הנה הגהות. אבקש להחזירן בהקדם. מחר יום ד' אנחנו קובעים את העמודים. לא עלה בידי נחום גוטמן לצייר ציור הגון. אבל הספור יבוא בראש הגיליון ועליו ציור אז"ר – תמונה גדולה מצוירת בידי גוטמן במיוחד למוסף. 
:הספור – נפלא. פשוט נפלא.

הסיפור הודפס בכרך "בשובה ונחת: סיפורי אגדות", שיצא לאור בהוצאת שוקן בברלין בשנת 1935, ואחר כך בכרך "אלו ואלו", במהדורת 1953 של כל סיפורי ש"י עגנון, במסגרת מקבץ של שלושה סיפורים הקרוי "סיפורים של שבת".

תרגום לגרמנית של הסיפור, בתרגומה של ה. טורנובסקי-פינר, הופיע בתחילת 1936 בכתב העת "יידישה רונדשאו" (גיליון 102).

בשנת 1938 פרסמה "הליגה למען השבת" חוברת "שבת לנוער", בעריכת הרב ד"ר יעקב נאכט, ובין הסיפורים והמאמרים שבה נכלל גם הסיפור "הפרוטה".

## עלילה
הסיפור הוא, כפי שמתאר משפט הפתיחה שלו, "מעשה בעני אחד שחזר בליל שבת מבית הכנסת לביתו וראה פרוטה בדרך". אף ששמח למציאת הפרוטה וחשב כיצד יוכל ליהנות ממנה, לא נגע בה העני, לשם שמירת השבת. בבוקר, כשהלך לבית הכנסת, שוב ראה העני את המטבע, שהפעם היה מעה של כסף. גם הפעם לא נגע העני במטבע. בחזרתו מבית הכנסת לביתו ראה העני את המטבע, שהפעם נראה לו כמטבע זהב, וההסבר לכך: "אם מעשה כשפים אין כאן יש כאן מעשה החמה, שחמה של צהרים זורחת על הפרוטה והיא נראית כזהב". בדרכו לתפילת מנחה נמנע העני מלעבור ליד המטבע, מחשש שיצרו יגבר עליו. לאחר התפילה הלך בכל זאת להביט במטבע, "מצאה מונחת במקומה, ולא מטבע אחת הייתה אלא מטבעות הרבה היו". לא התפתה העני ליטול מהמטבעות, וחזר לבית הכנסת לתפילת ערבית. לאחר התפילה, במוצאי שבת, חזר העני אל המטבע ומצא שם דינרים הרבה, ומילא בהם את כיסיו. הסיפור מסתיים במילים: "מכאן ולהבא לא הייתה השבת חסרה כלום. בשביל ששמר שבת אחת מעוני, זכה לשמור שבתות הרבה מעושר".

## עיבוד לתיאטרון
בשנת 2007 העלה "תיאטרון מראה" את ההצגה "מעשיות ומעשים", על פי שלושה סיפורים של עגנון: "הפרוטה", "מעשה העז" ו"מאויב לאוהב".

## קישורים חיצוניים
*  - גרסתו המקורית של הסיפור
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כתבי ש"י עגנון
קטגוריה:סיפורים קצרים בעברית
קטגוריה:שבת: בתרבות ובאמנות
קטגוריה:יצירות משנת 1934
סטיף

**סטיף** (בערבית: **سطيف**, בברברית: **ⵣⴹⵉⴼ**, בצרפתית: **Sétif**) היא עיר ומחוז בצפון-מזרח אלג'יריה. לפי מפקד האוכלוסין מ-2015 התגוררו בעיר כ-400,000 תושבים.

## היסטוריה
בימיה הראשונים של סטיף, הייתה העיר תחת שלטון נומידיה. מלך נומידיה יוגורתה הפסיד את העיר (אשר נחרבה) לידי האימפריה הרומית בשנת 104 לפנה"ס. העיר הרומאית נוסדה בסוף המאה ה-1. לאחר האימפריה הרומית, האימפריה הביזנטית שלטה בעיר ופיתחה אותה רבות.

## אוכלוסייה
התפתחות אוכלוסיית סטיף מוצגת בגרף הבא:

## אקלים
האקלים בסטיף הוא ים תיכוני: הקיץ חם ויבש, והחורף קר ולח יותר.
מכיוון שסטיף שוכנת בגובה של 1100 מטרים, האקלים בה בחורף הוא מהקרים ביותר באלג'יריה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אלג'יריה: ערים
איתות עשן

[250px|ממוזער|שמאל|[ילידים אמריקאים מאותתים באמצעות עשן]]

**איתות עשן** היא אחת מצורות התקשורת לטווח ארוך העתיקות ביותר. זוהי צורה של תקשורת חזותית המשמשת להעברת מסרים למרחקים גדולים.

בסין העתיקה חיילים שהוצבו לאורך החומה הגדולה נהגו להתריע אחד לשני על כוחות אויב המתקרבים לאזור על ידי הבערת אש במגדלים.
בדרך זו, הם יכלו להעביר את ההודעה למרחק של עד 750 ק"מ.

היסטוריון יווני בשם פוליביוס המציא שיטה מורכבת להעברת אותות עשן אלפביתיים  סביב 150 לפנה"ס, לפי שיטה זו, האותיות האלפביתיות הומרו למספרים ובעזרת אותם מספרים אותתו את המסר המבוקש (השתמשו בקבוצות של זוגות לפידים לצורך הצגת הקידוד).

קטגוריה:שיטות תקשורת
קטגוריה:עשן
כונן רשת

**כונן רשת** או **מיפוי כונן רשת** (באנגלית: **Drive mapping**) היא שיטה בה משתמשות מערכות הפעלה כגון Microsoft Windows ו-OS/2 לצורך קישור אות כונן מקומי (A עד Z) לתיקייה משותפת ברשת מחשבים.

המשתמש יכול לקרוא את הקבצים ואף לבצע בהם שינויים בהתאם להרשאות שהוקצו עבורו (כל גישה לכונן הרשת תגרום לגישה לכונן הפיזי המרוחק).

אם המחשב שמשתף את התיקייה כבוי או שהתיקייה ששותפה איננה קיימת עוד, כונן הרשת לא יהיה זמין.

קטגוריה:מערכות קבצים
קני סמית'

**קנת' "קני" סמית**' (באנגלית: **Kenneth "Kenny" Smith**; נולד ב-8 במרץ 1965) הוא כדורסלן עבר אמריקאי בעמדת הרכז בליגת ה-NBA. כיום הוא עובד כפרשן טלוויזיה, בעיקר לתוכניות Inside the NBA ברשת TNT.

## שנותיו הראשונות
הוא נולד בקווינס, ניו יורק. הוא שיחק בתיכון הארכיבישוף מולוי, ובאוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל.

## קריירת ה-NBA
סמית' נבחר על ידי סקרמנטו קינגס בבחירה השישית של דראפט ה-NBA ב-1987. בקריירה הוא שיחק בסקרמנטו קינגס, באטלנטה הוקס, ביוסטון רוקטס, בדטרויט פיסטונס, באורלנדו מג'יק ובדנוור נאגטס. הוא נבחר לחבר בחמישיית הרוקיז של העונה, וזכה פעמיים באליפות עם יוסטון רוקטס בשנים 1994 ו-1995 כאשר הוא והאקים אולאג'ואן מנהיגים את הקבוצה.

אחד מהרגעים הגדולים בקריירה של סמית' הוא המשחק נגד אורלנדו מג'יק בגמר ה-NBA בשנת 1995, בו קלע סמית' 9 שלשות כולל שלשה משווה עם הבאזר שגררה את המשחק להארכה ולניצחון של יוסטון 120-118. סמית' קלע בקריירה 9,397 נקודות עם ממוצע קריירה של 12.8 נקודות למשחק, קלט 1,454 ריבאונדים עם ממוצע קריירה של 2.0 ריבאונדים למשחק ומסר 4,073 אסיסטים עם ממוצע קריירה של 5.5 אסיסטים למשחק.

## אחרי הפרישה
לאחר הפרישה סמית' עבר להיות שדר בתוכנית "Inside the NBA" ("בתוך ה-NBA") שמשודרת בערוץ TNT יחד עם כוכבי העבר צ'ארלס בארקלי ושאקיל אוניל ועם פרשן הספורט ארני ג'ונסון, שזכתה בפרס אמי של הספורט.

סמית' התחתן עם הדוגמנית גוונדולין אוסבורן ב-8 בספטמבר 2006. גוונדולין אוסבורן מדגמנת ב-"המחיר הוא הנכון".

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:קווינס: אישים
קטגוריה:פרשני כדורסל אמריקאים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל
קטגוריה:כדורסלני סקרמנטו קינגס
קטגוריה:כדורסלני אטלנטה הוקס
קטגוריה:כדורסלני יוסטון רוקטס
קטגוריה:כדורסלני דטרויט פיסטונס
קטגוריה:כדורסלני אורלנדו מג'יק
קטגוריה:כדורסלני דנוור נאגטס
קטגוריה:כדורסלני נבחרת ארצות הברית
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:בחירות דראפט של סקרמנטו קינגס
קטגוריה:ניו יורק: כדורסלנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1965
אמיר גרוס כבירי

**אמיר גרוס כבירי** (נולד ב-29 באוגוסט 1980) הוא איש עסקים ואספן אמנות ישראלי. כבירי הוא הבעלים של מפעל אלומיני, קונצרן האלומיניום הגדול בבלקן, אשר ממוקם בבוסניה והרצגובינה, ובשנים 2015–2016 היה יושב-הראש והבעלים של קבוצת הפועל תל אביב.

## ביוגרפיה
כבירי נולד בישראל, בנם של תמר ודוד. הוא גדל בשכונת בבלי ולמד בתיכון עירוני ד' בתל אביב מ-1992 עד 1998. מכהן כנשיא קרן מ.ת. אברהם משנת 2004. הקרן הוקמה על שם סבו של כבירי, מנצור תמיר אברהם, שהיה אספן אמנות והוריש את הונו לאמו של כבירי ולאחיה.

ב-2013 מונה לנשיא קרן נאמני מוזיאון ארמיטאז' בישראל. הוא ניהל פרויקט שעוסק במכירה של יצירות אומנות ממוזיאונים ומוסדות תרבותיים לאחר המהפכה הבולשביקית ברוסיה, במשותף עם נטליה סמיונובה וניקולס אילג'ין.

ב-2015 רכש כבירי 30% ממניות קבוצת הכדורגל הפועל תל אביב, וביולי אישרה ההתאחדות לכדורגל בישראל את העברת זכויות הניהול על המועדון לידי כבירי, והוא היה ליושב ראש מועדון הכדורגל. אף על פי שהשקיע למעלה מ-50 מיליון ש"ח, עקב ההסתבכות הפיננסית של הפועל תל אביב החליט בית המשפט המחוזי בתל אביב בדצמבר 2016 להוציא צו הקפאת הליכים ומינה שני נאמנים לניהול הקבוצה ולאיתור רוכשים למועדון. בהמשך התברר כי כבירי העמיד כערבות לרכישת המועדון אוסף יצירות אמנות שהוערך בכ-55 מיליון דולר.

בשנת 2018 רכש כבירי את הזכויות למהדורה ישראלית של עיתון האומנות The Art Newspaper.
[ממוזער|שמאל|כבירי ב[יד ושם, 2013]]
בחודש יוני 2019 הוא תרם מאוסף האמנות שלו למוזיאון ארמיטאז' שברוסיה. תרומה הכוללת ציורים של האמן הרוסי ולדימיר סטרליגוב, שהיה תלמידו של קזימיר מלביץ', ופסלי חימר של האמן האימפרסיוניסטי הצרפתי, אדגר דגה.

החל משנת 2021, כבירי הוא הבעלים של מועדון הכדורגל זרינסקי מוסטאר.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:אספני אמנות ישראלים
קטגוריה:הפועל תל אביב (כדורגל)
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני ד' (תל אביב)
קטגוריה:בעלי קבוצות כדורגל בישראל
קטגוריה:יזמי נדל"ן ישראלים
קטגוריה:אספני אמנות יהודים
קטגוריה:שיכון בבלי: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1980
אמיל ושלושת התאומים

**אמיל ושלושת התאומים** (בגרמנית: **Emil und die Drei Zwillinge**) הוא ספר המשך לאמיל והבלשים של אריך קסטנר.

הספר יצא לאור ב-1934, בתקופה שקסטנר היה מוחרם על ידי הנאצים וספריו נשרפו, לכן לא זכה לפופולריות בגרמניה כמו אמיל והבלשים. הוא יצא בתרגום לעברית של מנחם זלמן וולפובסקי בהוצאת יזרעאל בשנת 1936 בשם **אמיל והתאומים**. העלילה מתרחשת שנתיים לאחר הרפתקאות אמיל והבלשים ומשתתפים בה רבים מאלה שלקחו בהן חלק: אמיל טישביין, אמו הספרית, דודניתו פוני, סבתו, השוטר ישקה, הבלשים-הפרופסור, גוסטב, דינסטג הקטן ועוד.

בספר יש קווים אוטוביוגרפים כפי שתיאר בספרו כאשר הייתי נער קטן,  אמו הייתה ספרית והוא היה עוזר לה בעבודתה. את חופשותיו נהג לבלות בחופי הים הבלטי כפי שמתואר בספר זה.

## עלילה
שנתיים לאחר עלילות הספר הקודם, מקבל אמיל מכתב מהפרופסור בו הוא מודיע כי ירש מקרובת משפחתו בית על חוף הים הבלטי. הוא יוצא לחופשה בבית ביחד עם הוריו ומזמין אליו את אמיל, פוני, הסבתא והבלשים. הם נופשים בבית הסמוך לחוף ומתוודעים לשלישית להטוטנים בשם שלושת הביירונים, המופיעים בבית מלון סמוך. השלישייה מורכבת מה"אב" ביירון ומילדיו ה"תאומים" מקי וג'קי.

עם התפתחות העלילה מתברר שאין כל קשר משפחתי בין השלושה ושאין אלה שמותיהם האמיתיים. ג'קי גדול ממקי וה"אב" מבקש להיפטר ממנו ולהשאירו במלון לבד כי הוא נעשה כבד וזה מקשה על הלהטוטים שהם מבצעים.

אמיל וחבריו מבקשים לעזור לג'קי שנשאר לבד. הם מגייסים תרומות מהילדים בסביבה ומגיעים להסכם עם בעל בית קולנוע שבו מוצג הסרט אמיל והבלשים, שהם יופיעו בעצמם לאחר הסרט לפני הקהל וההכנסות משלוש ההצגות הראשונות תועברנה לג'קי.

גם בספר הזה כקודמו מודגש העניין של התגייסות הכלל למען הפרט. קסטנר מתעסק גם בבעיית הקשר בין אמיל ואמו. השוטר ישקה מבקש לשאת את אמו האלמנה של אמיל וזו מסכימה רק אם אמיל לא יתנגד. אמיל מתקשה להחליט כי הוא קשור לאמו ורוצה אותה לעצמו. רק לאחר שיחת נפש עם הסבתא שמסבירה לו שאמו תאהב אותו תמיד אבל גם לה יש חיים משלה, מסכים אמיל לכך.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ספרי אריך קסטנר
קטגוריה:ספרי ילדים ונוער
קטגוריה:ספרי 1934
אסתר עובדיה

**אסתר ("אסתריה") עובדיה** (במקדונית: **Естреја Овадија**; 25 בדצמבר 1923, ביטולה, ממלכת יוגוסלביה – 26 באוגוסט 1944, קיימאקצאלאן, ממלכת בולגריה) הייתה פרטיזנית יהודייה, חברה בשומר הצעיר ובהמשך חברה בתנועת הנוער של המפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה. לאחר כיבוש מקדוניה בידי הבולגרים הצטרפה לכוחות הפרטיזנים, התקדמה לדרגת קומיסר פוליטי של גדוד פרטיזנים ונהרגה בקרב מול הצבא הבולגרי בפסגת קיימאקצאלאן. אסתר עובדיה אשר כינויה המחתרתי היה **"מָרָה"** הפכה לגיבורה לאומית ביוגוסלביה ולאחד מסמלי המאבק החמוש נגד הכיבוש הבולגרי והגרמני.

## קורות חיים
אסתר עובדיה נולדה בביטולה (מונאסטיר) למשפחה קשת יום בשכונה היהודית בביטולה. היא עבדה ככובסת במקביל ללימודיה בבית הספר היסודי והצטרפה לקן תנועת השומר הצעיר בעירה. ב-1938, בסיוע ארגון ויצו, נשלחה ללימודי מקצוע בבלגרד בירת הממלכה ובה הושפעה מחוגי השמאל הפוליטי, עד שהצטרפה לתנועת הנוער של המפלגה הקומוניסטית. ב-1941, לאחר כיבוש יוגוסלביה בידי גרמניה הנאצית ומסירת מקדוניה לחזקת בולגריה בשל הצטרפותה להסכם התלת-צדדי, שבה אסתר לביטולה והצטרפה למחתרת שפעלה בעיירה. היא חמקה ממעצר והצטרפה לכוחות הפרטיזנים.

ב-11 במרץ 1943 ביצעו הבולגרים אקציה בביטולה ועצרו 3,296 מיהודי ביטולה וכלאו אותם במחנה הריכוז מונופול, שהוקם בתוך מפעל לטבק בסקופיה. מקצת מיהודי העיר נמלטו לפני האקציה לאלבניה. ב-29 במרץ נשלחו יהודי העיר והאזור ישירות למחנה ההשמדה טרבלינקה. אסתר עובדיה הצליחה להימלט מהאקציה ומצאה, ביחד עם חברתה ז'מילה קולונומוס, מסתור בביתו של סטויאן-בוגויה סיליאנובסקי, שהיה בעל חנות לממכר טבק בעיר. לימים העניק ארגון יד ושם לסיליאנובסקי את עיטור חסיד אומות העולם.

גדוד הפרטיזנים בו לחמה אסתר ניהל קרבות שונים מול חיילי הצבא האיטלקי, הבולגרי והוורמאכט והסב אבדות כבדות יחסית לכוחות השונים. בינואר 1944 מונתה אסתר לקומיסר פוליטי של גדוד פרטיזנים. במרץ 1944 תקפה חטיבת פרטיזנים ובכללה גדודה של אסתר את תחנת הרכבת בעיירה ריסטובאץ, הסמוכה לווראניה, והצליחה לכבוש אותה ולפגוע קשות בכוחות הבולגריים והגרמניים שהגנו על המקום. פעולותיה של אסתר עובדיה בקרב זה הוציאו את שמעה למרחוק. ב-26 באוגוסט 1944, בעת הסתערות כוח פרטיזנים על עמדות הצבא הבולגרי בפסגת קיימאקצאלאן, נפגעה אסתר מכדור בראשה ונהרגה במקום.

## הנצחתה
אסתר עובדיה הפכה גיבורה לאומית ביוגוסלביה והונצחה בכתבים ובשירים עממיים שנכתבו לאחר מלחמת העולם השנייה. ב-11 באוקטובר 1953 העניק לה נשיא יוגוסלביה יוסיפ ברוז טיטו את עיטור "גיבורת יוגוסלביה". רחוב ברמת בית הכרם בירושלים מנציח את שמה. בביטולה פועל גן ילדים עירוני ע"ש אסתר עובדיה-מארה. אף על פי שבעיר לא מתגוררים יהודים, אומץ הגן על ידי הקהילה היהודית בסקופיה ומועברים בו תוכני מורשת יהודית.

## גלריה
[258px|ממוזער|שמאל|שלט הרחוב על שם אסתר עובדיה ב[ירושלים]]
[258px|ממוזער|ימין|[פרוטומה של אסתר עובדיה בעיר ביטולה, מקדוניה]]

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים מקדונים
קטגוריה:פרטיזנים יהודים מיוגוסלביה
קטגוריה:פרטיזנים יהודים ממקדוניה
קטגוריה:פרטיזניות יהודיות
קטגוריה:חללי מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ביטולה: אישים
קטגוריה:יהודים בשואה: מקדוניה
קטגוריה:נשים מקדוניות
קטגוריה:מעוטרי גיבור יוגוסלביה
קטגוריה:ילידות 1923
קטגוריה:יוגוסלבים שנולדו ב-1923
קטגוריה:נפטרות ב-1944
קטגוריה:נפטרים ב-1944
דני בורסוק

**דניאל (דני) בורסוק** (16 בפברואר 1944 - 4 במרץ 2010) היה כדורגלן ישראלי, ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי בהפועל תל אביב ובנבחרת ישראל.

## ביוגרפיה
בורסוק נולד בארץ ישראל, והחל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל תל אביב בעקבות אחיו הבכור, משה בורסוק. לצידו של בורסוק בקבוצת הנוער שיחקו גם שבי בן ברוך, שלמד עמו בבית הספר תיכון חדש, וכן דוד פרימו ויחזקאל חזום.

בגיל צעיר החל בורסוק להשתתף במשחקי הקבוצה הבוגרת של הפועל תל אביב, וב-20 במאי 1961 כבש בדקה ה-99 את שער הניצחון מול הפועל רמת גן במסגרת גביע המדינה. ב-30 בספטמבר 1961 כבש את שער הבכורה שלו בליגה, במשחק מול הפועל חיפה. ב-27 באפריל 1963 כבש לראשונה בקריירה צמד שערים, בניצחון 5–1 על בני יהודה. ב-21 בנובמבר 1964 כבש שלושער ראשון בקריירה, בניצחון 4–2 על מכבי שעריים. באותה עונה היה בורסוק מלך שערי הקבוצה עם 16 שערי ליגה, ובסך הכל 20 שערים בכל המסגרות.

בעונת 1965/1966 זכה עם הפועל תל אביב לראשונה באליפות המדינה, תחת הדרכתו של המאמן דוביד שווייצר, כשלצידו מככבים בקבוצה, בין היתר, שייע פייגנבוים, ג'ורג' בורבה ושים בן יהונתן. בשנת 1967 העפיל עם הקבוצה לגמר אליפות אסיה לקבוצות מול אלופת מלזיה. את השער הראשון כבש בורסוק עשר דקות לפני סיומו של המשחק, מבישול של חיים נוריאלי. לאחר שהמלזים השוו כבש קיקו רחמינוביץ' את שער הניצחון, והפך את הפועל תל אביב לזוכה הראשונה במפעל.

בעונת 1968/1969 זכה עם הפועל תל אביב באליפות נוספת, תחת הדרכתו של רחביה רוזנבוים, ששיחק עמו בעבר והפך למאמן הקבוצה. בתום עונה זו פרש בורסוק ממשחק פעיל, בגיל 25. בסך הכל כבש בורסוק 43 שערים במדי הפועל תל אביב, מתוכם 32 שערי ליגה.

לזכותו של בורסוק 7 הופעות בנבחרת ישראל. את הופעת הבכורה ערך ב-3 באוקטובר 1962, במשחק ידידות מול נבחרת אתיופיה שנערך באצטדיון רמת גן. ב-17 במאי 1968 ערך את הופעתו האחרונה בנבחרת, בניצחון 4–1 על נבחרת טיוואן במסגרת גביע אסיה שנערך בטהראן.

ב-25 במאי 2009, לפני משחקה של הפועל תל אביב מול הכח עמידר רמת גן במסגרת המחזור האחרון של ליגת העל, נערך באצטדיון בלומפילד טקס לכבודו של בורסוק, ובו גדעון טיש העניק לו גביע הוקרה על תרומתו למועדון.

ב-4 במרץ 2010 נפטר בורסוק בגיל 66, לאחר שנאבק במחלה. שבוע לאחר מכן נערכה דקת דומייה לזכרו, לפני משחקה של הפועל תל אביב מול בני יהודה.

## תארים
;הפועל תל אביב
* אליפות: 1965/1966, 1968/1969
* אליפות אסיה לקבוצות: 1967

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:קשרי כדורגל ישראלים
קטגוריה:תל אביב-יפו: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני הפועל תל אביב
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ישראל
קטגוריה:כדורגלני גביע אסיה 1968
קטגוריה:בוגרי תיכון חדש
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2010