מלכויות זכרונות ושופרות

[שמאל|ממוזער|200px|תקיעה בשופר, [1934. מאוסף ספריית הקונגרס.]]
**מלכויות, זכרונות ושופרות** הן שלוש ברכות שמוסיפים בעמידה של תפילת מוסף בראש השנה (ובעבר אף במועדים נוספים). שלוש הברכות נאמרות זו אחר זו, ובסיום כל אחת מהן תוקעים בשופר. בסיסן של ברכות אלה, כמופיע במשנה, הוא אמירת פסוקים מן התנ"ך המבטאים שלושה נושאים אלו.

בעבר נהגו להוסיף את ברכות זכרונות ושופרות בתפילת עשרים וארבע, שנאמרה בחלק מתעניות הגשמים.

## חיוב אמירת הברכות ומקורו
התלמוד הבבלי במסכת ראש השנה לומד את החיוב לומר מלכויות זכרונות ושופרות מן הביטוי "זכרון תרועה" () המופיע לגבי ראש השנה וקובע שעניינו של ראש השנה בזכרון ובתרועה. ברכת מלכויות נלמדת מן הביטוי "אני ה' אלקיכם". כמו כן הוא קובע . מאידך, בסוגיא אחרת נאמר כי אמירת הברכות היא מדרבנן בלבד ואינה חיוב מן התורה. מרבית הראשונים פרשו שמלכויות זכרונות ושופרות הן אכן מדרבנן והפסוקים הם רק אסמכתאות. אולם, יש ראשונים שמשתמע מדבריהם שהברכות אכן מדאורייתא. בין האחרונים יש שאכן סברו שאמירת הברכות היא מדאורייתא: רבי משה בן חביב סובר שאמירת הברכות היא מדאורייתא, ומתרץ שדברי הגמרא שהן מדרבנן מכוונים רק לכך שאינן נזכרות בפירוש בתורה אלא נלמדות מדרשה, ובתירוץ אחר הוא מציע לחלק ולומר שכאשר תוקעים בשופר אכן אין חיוב מן התורה לומר מלכויות זכרונות ושופרות אלא מדרבנן בלבד, אך בשבת, בה אין תוקעים בשופר, ישנו חיוב מן התורה להזכיר מלכויות זכרונות ושופרות בפה. מאידך גיסא, סובר רבי משה שטרנבוך שדווקא אם תוקעים בשופר יחד עם אמירת הברכות חיובן מן התורה (וכפי שאמרה הגמרא "ובמה – בשופר"), אך אם אין תוקעים במקביל, הברכות מדרבנן בלבד, למשל כאשר אדם צריך לבחור האם לתקוע או לברך.

## מבנה הברכות וסדרן
בעוד תפילת שבע רגילה, הנאמרת בשבתות וכל שאר החגים (ולהלכה אף בראש השנה, מלבד תפילת מוסף) כוללת באמצעה, בין שש הברכות הקבועות, רק את ברכת קדושת היום, בראש השנה יש לשלב בתוך מבנה זה את שלוש הברכות המיוחדות מלכויות, זכרונות ושופרות. ישנה מחלוקת בין התנאים כיצד לבצע שילוב זה. לדעת רבי עקיבא, משולבות יחד ברכת המלכויות וברכת קדושת היום והן נאמרות יחדיו כברכה רביעית, לדעת רבי יוחנן בן נורי נאמרת ברכת מלכויות בתוך ברכת קדושת השם (הברכה השלישית), וברכת קדושת היום נאמרת כברכה עצמאית בדומה לשאר החגים, ולדעת רבן שמעון בן גמליאל משולבות ברכת קדושת היום וברכת זכרונות. מבנה משולב זה יוצר תפילת תשע.

לדעת חוקרים אחדים, בשלב מוקדם היו רק ברכות זכרונות ושופרות, ואילו ברכת מלכויות נוספה מאוחר יותר. הם מבססים טענתם זאת על כך שבתעניות מופיעות זכרונות ושופרות ללא מלכויות, על מחלוקת רבי עקיבא ורבי יוחנן בן נורי היכן למקם את ברכת המלכויות במסגרת המספרית של תשע ברכות שנזכרת מוקדם יותר, ועל העובדה כי המקור בתורה לאמירת זכרונות ושופרות ברור יותר מאשר המקור לאמירת מלכויות. מאידך, חוקרים אחרים נוקטים עמדה הפוכה, ולדעתם ברכת מלכויות היא חלק מהמבנה המקורי של הברכות, שכלל שלוש ברכות כנגד שלוש תקיעות השופר המחויבות בראש השנה. ישנם חוקרים הסבורים אף שבמקור נאמרה שלישיית ברכות זו במנותק מתפילת העמידה, שלא הייתה חובה גמורה בתקופות קדומות, ורק לאחר קביעת תפילת העמידה כחובה הוחלט לשבץ בתוכה את השלשה הקדומה, ושיבוץ זה הוא שהוביל למחלוקות דלעיל.

מלכויות זכרונות ושופרות מעכבות זו את זו, כלומר שאין לברך רק אחת או שתים מהן בלא לברך את כולן. יש סוברים שגם סדר הברכות מעכב, ויש להקפיד על הסדר מלכויות, זכרונות, שופרות.

עיקרן של ברכות מלכויות, זכרונות ושופרות הוא אמירת פסוקים מן התורה, הנביאים והכתובים העוסקים בנושא הברכה. תוכן זה של הברכה הוא היחיד שמופיע במשנה ופרטיו (מספר הפסוקים וסדרם) נידון בה. עם זאת, בנוסח התפילה המקובל, כוללת כל ברכה שלושה חלקים: תפילת מבוא, אחרי כן מובאים הפסוקים ברצף, ולבסוף משפטי בקשה וחתימת הברכה. בזכרונות ובשופרות, נאמרים ברצף רק תשעה פסוקים, ובקשת הסיום כוללת בתוכה את הפסוק האחרון מעשרת הפסוקים (וראו לקמן, נוסח הברכות)

לדעת רבי יוסף אלבו, שלוש הברכות מכוונות כנגד שלושת עיקרי האמונה היהודית לשיטתו: ברכת מלכויות מכוונת לעיקר של מציאות ה', ברכת זכרונות לאמונה בהשגחה ובתורת הגמול, וברכת שופרות עוסקת במעמד הר סיני ובתורה מן השמים. הוא אף מביא את מבנה תפילת ראש השנה כראיה לשיטתו במניין עיקרי האמונה.

## ברכת מלכויות
קבוצת פסוקי המלכויות נקראת כך על שום שהפסוקים מפארים את ה' כמלך על כל הארץ ועוסקים במלכותו של הקב"ה במהלך הדורות, ומוזכר בהם לשון מלוכה.

הברכה משולבת עם ברכת קדושת היום הרגילה הנאמרת כבכל יום טוב, הפותחת במילים אתה בחרתנו ומזכירה, כבכל תפילת מוסף, את קרבנות היום. לאחר הקרבנות עוברים לעניין המלכויות בקטעים עלינו לשבח ו"על כן נקווה" שלאחריהם נאמרים פסוקי המלכויות.

;שלושה פסוקים למלכויות מהתורה
# 
# 
# 

;שלושה פסוקים למלכויות מהכתובים
# 
# 
# 

;שלושה פסוקים למלכויות מהנביאים
# 
# 
# 

;פסוק עשירי לסיום מהתורה

חתימת הברכה היא כבכל ברכות קדושת היום של שאר תפילות ראש השנה: 

שמאל|ממוזער|220px|שופר של עדות אשכנז

## ברכת זכרונות
קבוצת הזכרונות נקראת כך על שום שהיא מתארת את ה' כזוכר הכל, ומבקשת על זכירת ישראל וזכירת עקידת יצחק.

פתיחת הברכה: 
;שלושה פסוקים לזכרונות מהתורה
# 
# 
# 

;שלושה פסוקים לזכרונות מהכתובים
# 
# 
# 

;שלושה פסוקים לזכרונות מהנביאים
# 
# 
# 

;פסוק עשירי לסיום מהתורה

חתימת הברכה:  
לחלק מן העדות יש בקבוצת פסוקי הזכרונות אחד עשר פסוקים במקום עשרה.

## ברכת שופרות
קבוצת השופרות נקראת כך על שום השופר הנזכר בה. בפסוקים אלו מתוארת ההתגלות האלוהית, "בקול שופר עליהם הופעת".

פתיחת הברכה: 
;שלושה פסוקים לשופרות מהתורה
# 
# 
# 

;פסוקים לשופרות מהכתובים
ישנם ארבעה פסוקים:
# 
# 
# 
# 

;שלושה פסוקים לשופרות מהנביאים
# 
# 
# 

;פסוק עשירי לסיום מהתורה

חתימת הברכה:  

בברכה זו סוקר המתפלל לפני הקב"ה את אזכוריו של השופר במסורת היהודית ובפסוקי התנ"ך, החל ממעמד הר סיני ועד לשופר הגדול של הגאולה. לאחר סקירה זו באה בקשת "תקע בשופר גדול". את תקיעת הגאולה שלאחריה יוכל עם ישראל לשוב ולקיים את מצוות תקיעת השופר בבית המקדש במועדים.

## דיני הפסוקים
### מספר הפסוקים וסדרם
ב, תנא קמא מצריך עשרה פסוקים לכל ברכה, ודעת רבי יוחנן בן נורי שיוצא באמירת שלושה פסוקים בלבד. להלכה נוהגים לומר לפחות עשרה.

ב מובאים שלשה הסברים לאמירת הפסוקים במספר זה דווקא: כנגד עשרה מאמרות שבהם נברא העולם, כנגד עשרת הדיברות או כנגד עשרה הילולים שב. ב מובא טעם למניין זה על כל ברכה בנפרד.

הסיבה לאמירת שלשה פסוקים לדעת רבי יוחנן בן נורי היא כנגד תורה נביאים וכתובים או כנגד כוהנים לויים וישראלים.

### תוכן הפסוקים
כאמור, עיקר ברכות מלכויות זכרונות ושופרות הוא אמירת פסוקים מן התורה, הנביאים והכתובים העוסקים בנושאים אלה. ההלכה אינה קובעת מבחר פסוקים מחייב, אלא קובעת כללים כיצד יש לבחור את הפסוקים מתוך המאגר שבתנ"ך. במשנה מופיע כלל אחד: שאין לבחור פסוקים שליליים, המזכירים מלכות, זכרון או שופר בהקשר של פורענות. בתוספתא ובתלמוד נזכרים כללים נוספים, כגון שאין לומר זכרון המוסב על אדם יחיד, אלא רק על הציבור. ומאידך, רבי יוסי מחריג את הכלל הראשון ומתיר אמירת פסוקי פורענות שהפורענות שבהם מתייחסת לגויים.

מחלוקות נוספות בין רבי יהודה לרבי יוסי נוגעות לרמת העיסוק של הפסוקים בנושא שהם אמורים לעסוק בו. לדעת רבי יהודה, פסוקי המלכויות צריכים להזכיר בפירוש את מלכות ה', אך לדעת רבי יוסי ניתן להשתמש בפסוקים שתוכנם מביע את העיקרון של מלכות ה', גם בלי להזכיר אותה בפירוש. למשל, רבי יוסי מתיר להשתמש לצורך כך בפסוק שמע ישראל. יש לציין כי רבי יוסי נדרש להרחיב את מאגר פסוקי המלכות, שכן לדעתו יש לומר ארבעה פסוקים מן התורה, ואילו לפי הקריטריון של רבי יהודה ישנם בכל התורה רק שלשה פסוקים מתאימים. בפסוקי הזכרונות קיימת מחלוקת מקבילה, בשאלה האם יש צורך דווקא בלשון "זכר", או שגם המילה הנרדפת "פקד" מתאימה. מחלוקת דומה לכך קיימת גם בפסוקי השופרות: לדעת רבי יהודה, פסוקי ברכת השופרות חייבים להכיל את אזכור השופר עצמו, אך לדעת רבי יוסי גם פסוקים המכילים רק את אזכור התרועה (למשל ), ולא מופיעה בהם המילה המפורשת "שופר", כשרים לשימוש.

## נוסח הברכות
מלבד קביעת החיוב לומר פסוקי מלכויות זכרונות ושופרות במסגרת הברכות, לא קבעה ההלכה דבר בשאלה כיצד יש לשלב בהן את הפסוקים, האם מקדימים להם הקדמה מסוימת או מוסיפים חתימה מיוחדת, והאם אומרים את הפסוקים כצרור פסוקים רצוף או שישנה תפילה מיוחדת לכל פסוק. במשנה לא מופיעות אפילו חתימות הברכות לראש השנה.

### תקיעתא דבי רב
כאמור, במחזורי התפילה ישנו נוסח תפילה לכל אחת מן הברכות, הכולל פתיחה לברכה שתוכנה הוא בעיקר דברי שבח לה', שלאחריה באים הפסוקים ברצף, ולבסוף בא קטע חתימה שתוכנו הוא בקשה וכולל בתוכו גם את הפסוק החותם מן התורה.
קטע מנוסח זה לברכת זכרונות מצוטט בתלמודים ומכונה שם "תקיעתא דרב" (או "תקיעתא דבי רב"), ומכך מסיקים כי זהו שמה של מערכת הנוסחים שבידינו. מהציטוטים הללו עולה כי מחברה הוא האמורא רב, אך אחרים סבורים שהיא קדומה יותר ומקור הכינוי הוא רק בכך שהיא נערכה על ידו או הייתה נהוגה בבית מדרשו, או אף שאין הכוונה לאמורא רב, ומשמעות הביטוי היא התקיעתא שנהוגה בחוגי ישיבות בבל.

להשערת דניאל גולדשמידט, נוסח 'תקיעתא דבי רב' שבידינו מורכב משני נוסחים מקבילים שהורכבו זה על זה. לדעתו, מאחר שההלכה לא קבעה באיזה אופן יש לשלב את אזכור הפסוקים בתפילה ואיזה אופי להעניק לאמירתם, היה במקור נוסח אחד שערך את הברכות כברכות שבח, ונוסח אחר שערך אותן כברכות בקשה. בנוסח שלנו הורכבו שני הנוסחים: פסקת הפתיחה היא פסקת שבח בדרך כלל, שמקורה בנוסח הראשון ואליה מצטרפים תשעת הפסוקים הראשונים, ופסקת הסיום, עם הפסוק העשירי המשתלב בה, היא פסקת בקשה שמקורה בנוסח השני. גם מבחינת תוכנן, הוא משער כי פסקאות הבקשה שלאחר הפסוקים אינן חלק מקורי מתקיעתא דבי רב, אלא קטעים שצורפו אליה מאוחר יותר. הראיה לכך היא שלחלקים רבים מבקשות אלה יש מקבילות בתפילות אחרות או שהם שברי ציטוטים מתפילות אחרות.

#### תוכני תקיעתא דבי רב
נימתה הכללית של תקיעתא דבי רב היא נימה אוניברסלית, ובפרט בפתיחת הברכות: פתיחות המלכויות 'עלינו לשבח' ו'על כן נקווה' עוסקות במלכותו של ה' על העולם כולו ובתפילה שתיפסק מן העולם העבודה הזרה וכל בני האדם יכירו במלכות ה'. גם חתימת המלכויות חוזרת לתוכן זה. פתיחת הזכרונות "אתה זוכר מעשי עולם" עוסקת בראש השנה כיום דין שבו דן ה' את כל בריות העולם וסוקר את מעשי כל בני האדם. פתיחת השופרות "אתה נגלית" עוסקת, בעקבות פסוקי השופרות בתורה, בהתגלות ה' במתן תורה, שהוא נושא לאומי-יהודי ולא אוניברסלי. אף על פי כן, מצא בעל התקיעתא מקום להזכיר את ההיבט האוניברסלי של המעמד וכתב "גם כל העולם כולו חל מפניך ובריות בראשית חרדו ממך". פסקאות החתימה של הזכרונות והשופרות עוסקות בנושאים לאומיים-יהודיים ולא אוניברסליים: בקשה שה' ירחם על ישראל בזכות עקדת יצחק, ובקשה לקיבוץ גליות וגאולה.

סגנונה ולשונה של תקיעתא דבי רב הוא נשגב יותר משל תפילות הקבע הרגילות: נעשה בה שימוש בתקבולות על דרך השירה שבתנ"ך, והמשפטים בה כתובים במקצב הדומה לשל הפיוט הקדם-קלאסי (המקצב המרובע). אוצר המילים שלה הוא ממשלב גבוה יותר מבנוסחי תפילה אחרים, ונעשה בה שימוש בכינויים על דרך הפיוט. ניתן לומר שתקיעתא דבי רב היא פיוט קדום, או פרוזה הקרובה במיוחד אל הפיוט.

### פיוטי תקיעתות
כאשר התפתח הפיוט, בארץ ישראל בתקופה הביזנטית, הוא נועד להוות נוסח חלופי לתפילות הקבע, שיעמוד בדרישות ההלכה בנוגע למבנה התפילה, אך יחליף את הנוסח הקבוע בנוסח פיוטי מתחלף. בשל כך, פייטנים כתבו גם פיוטי תקיתעות, כלומר נוסחים מפויטים לברכות מלכויות זכרונות ושופרות, שיחליפו את נוסח הקבע של תקיעתא דבי רב.

## התקיעות
ברכות ראש השנה נחשבות כהכנה (או הכרזה) לתקיעות הבאות אחרי כל ברכה וברכה, כך שליח הציבור האומר אותן נקרא במשנה "מתקיע", וכך נקראות הברכות עצמן בחז"ל בשם "תקיעתא". מאידך, מבואר בבבלי כי יחיד המתפלל מברך את הברכות אך אינו תוקע במהלך התפילה.
למנהג הספרדים תוקעים לאחר כל ברכה וברכה גם במהלך תפילת הלחש, כאשר החזן מקריא את סוף הברכה בקול ומיד תוקעים וממשיכים לברכה הבאה, ואילו האשכנזים נוהגים לתקוע רק בחזרת הש"ץ.

## אמירתן במועדים נוספים
בזמן שהיה היובל נוהג היו מתווספות ברכות אלו גם בתפילת מוסף של יום הכיפורים של שנת היובל.

### בתעניות ציבור ובמלחמה
בתפילת תענית ציבור היו מוסיפים לתפילת העמידה שש ברכות, ובסך הכל 24 ברכות (ללא ברכת המינים). בתפילת תענית מורחבת זו, נאמרות גם זכרונות ושופרות. לדעת הרמב"ם, אין הכוונה לאמירת ברכות זכרונות ושופרות במלואן, אלא להוספת הפסוקים בלבד, בתוך ברכת גואל ישראל. אולם, רוב הראשונים חלקו על הרמב"ם, ולדעתם הכוונה היא לאמירת ברכות זכרונות ושופרות, בדומה לתפילת ראש השנה (בשינויים קלים), כך שהברכה הראשונה הנוספת לתפילה (לאחר ברכת גאולה) היא ברכת זכרונות, ובסופה חותמים ; והברכה השנייה היא ברכת שופרות, ובסופה אומרים .

בתלמוד הבבלי נחלקו באילו תעניות ציבור נאמרת תפילת התענית המורחבת. לפי דעה אחת הן נאמרות רק בשבע תעניות הגשמים האחרונות, ולפי דעה אחרת הן נאמרות גם בשלוש תעניות הגשמים האמצעיות. להלכה, דעת רוב הראשונים שאומרים ברכות אלה רק בשבע האחרונות, וכך נפסק בשולחן ערוך.

## ראו גם
* תפילת תשע
* ברכת קדושת היום

## לקריאה נוספת
* איסמר אלבוגן, **[[התפילה בישראל בהתפתחותה ההיסטורית]]**, בעריכת יוסף היינמן, ישראל אדלר, אברהם נגב, יעקב פטוחובסקי וחיים שירמן, ירושלים 1972, עמ' 107–109.
* .
* יוסף היינימן, "סדרי־הברכות הקדומים לראש השנה ולתעניות", **[[תרביץ]]** מה [ג–ד] (ניסן תשל"ו), עמ' 258–267.

## קישורים חיצוניים
* נוסח תפילת המוסף של ראש השנה (בנוסח עדות המזרח), באתר דעת
* מה פשר הזיהוי בין ראש השנה ליום הזיכרון? (עיון בברכת זכרונות), מתוך הבלוג "מארון הספרים היהודי"
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תפילות ראש השנה
קטגוריה:מסכת ראש השנה