open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ליטוקוואה טומאינג

**ליטוקוואה טומאינג** (במרשלית: **Litokwa Tomeing**; 14 באוקטובר 1939 – 12 באוקטובר 2020) היה נשיא איי מרשל בין השנים 2008–2009. קודם לכן כיהן כשר בממשלה וכיו"ר בית הנבחרים.

## ביוגרפיה
טומאינג נולד באיי מרשל והתחנך בבתי ספר קתוליים. בשנת 1961 הוא סיים את לימודיו התיכוניים והחל לעבוד בהוראה וכמנהל בית ספר עד 1973. בשנים 1970–1972 הוא למד לימודי תואר ראשון בשלוחה של אוניברסיטת הוואי. במקביל לעבודתו בתחום החינוך וללימודיו האקדמיים החל טומאינג לעסוק בפעילות פוליטית. בשנים 1965–1969 הוא כיהן כראש עיריית ווג'ה.

בשנת 1974 עבר טומאינג לחיות במג'ורו והמשיך לעסוק בתחום ההוראה. באותה שנה הוא נבחר לראשונה לבית הנבחרים של איי מרשל וכיהן בו עד להכרזת עצמאותם בשנת 1978. כחבר הפרלמנט הוא נשלח, בשנת 1976, לוועידת החוקה של מיקרונזיה ובשנת 1978 כיהן כחבר בוועידת החוקה של איי מרשל. לאחר קבלת עצמאותם של האיים נבחר טומאינג בשנית לכהן כחבר בית הנבחרים.

כהונתו בבית הנבחרים נמשכת משנת 1979 ועד היום. במהלך השנים החזיק טומאינג בתפקידים שונים: סגן יו"ר בית הנבחרים (1992–1995), השר המקשר בין נשיא המדינה לאיים (1996–1998) ויו"ר בית הנבחרים (2000–2008).

בסמוך למועד הבחירות, בשלהי שנת 2007, עזב טומאינג את המפלגה הדמוקרטית המאוחדת ונבחר בבחירות אלו מטעם מפלגת העם המאוחדת. לאחר הוודע תוצאות הבחירות הועמד טומאינג כמועמד לנשיאות המדינה והרכיב את ממשלתו בינואר 2008. באוקטובר 2009 נחל טומאינג תבוסה בהצבעת אי אמון בבית הנבחרים וסיים תפקידו.

טומאינג נפטר ב-12 באוקטובר 2020. הותיר אחריו אישה ושבעה ילדים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:נשיאי איי מרשל
קטגוריה:ראשי עיריות
קטגוריה:ילידי 1939
קטגוריה:נפטרים ב-2020
המוזיאון הלאומי הגאורגי

**המוזיאון הלאומי הגאורגי** (בגאורגית: **საქართველოს ეროვნული მუზეუმი**, סָכַּרתווֶלוֹס אֶרוֹבנוּלי מוּזֶאוּמי) היא רשת מוזיאונים גאורגית המאגדת מספר מוזיאונים מובילים בחלקיה השונים של גאורגיה. הרשת נוסדה ב-30 בדצמבר 2004 אולם מקורה במוזיאון המחלקה הקווקזית שהוקמה בתקופת האימפריה הרוסית, בשנת 1852. 

רשת המוזיאונים הוקמה במטרה לשלב את הניהול של המוזיאונים הבאים: 

* מוזיאון ההיסטוריה של גאורגיה בטביליסי 
* מוזיאון ההיסטוריה של סאמצחה-ג'אוואחתי באחלציחה 
* המוזיאון האתנוגרפי הפתוח של טביליסי בטביליסי 
* מוזיאון האמנות של גאורגיה בטביליסי וסניפים נוספים
* מוזיאון הכיבוש הסובייטי בטביליסי 
* מוזיאון דמניסי מאגר היסטורי וארכאולוגי בדמניסי 
* מוזיאון ואני מאגר ארכאולוגי בואני 
* מוזיאון היסטוריה של טביליסי בטביליסי 
* מוזיאון ההיסטוריה והאתנוגרפיה של סוואנתי במסטיה 
* המכון לפאליאונטולוגיה -מכון לחקר המאובנים בטביליסי 
* מוזיאון סיר'נאר'י בסיר'נאר'י

המוזיאון נוסד במסגרת רפורמה מבנית, מוסדית ומשפטית במטרה להביא למודרניזציה בדרך ניהול רשת המוזיאונים ולהביא לתיאום בפעולות המחקר והחינוך. מאז הקמתה מנוהלת הרשת בידי פרופ' דוד לורתכיפאנידזה. 

## קישורים חיצוניים

* 
* רשימת המוזאונים בגאורגיה, 

קטגוריה:גאורגיה: מוזיאונים 
קטגוריה:טביליסי: מבנים
קטגוריה:טביליסי: מוזיאונים
גאורגיה
סיכון מוסרי

**סיכון מוסרי** (באנגלית: **Moral hazard**) הוא מצב בו אדם או ארגון אשר איננו נושא באחריות לסיכון אליו הוא חשוף עלול להגביר את מידת חשיפתו לאותו סיכון אם הוא עשוי ליהנות מרווח  או תועלת גבוהים יותר. סיכון מוסרי מביא לעיוות בהקצאת משאבים ולתימחור יתר של שירותים, כתוצאה ממידע א-סימטרי.

## תחומים בהם קיים סיכון מוסרי
אחת הדוגמאות הבולטות לתחום שרווח בו סיכון מוסרי היא ביטוח. אדם שרכושו מבוטח ייטה להשקיע פחות בהגנה ובמיגון רכושו, בהשוואה למצב בו הרכוש לא היה מבוטח, כל זאת על בסיס ההנחה כי השיפוי הביטוחי מצמצם מאוד את רמת הסיכון שלו. הנזק בטווח הארוך טמון בכך שהשמירה הלקויה על הרכוש תוביל לאובדן רכוש רב יותר (משום שגנבת הרכוש תהיה קלה יותר) ובעקבותיה לעליה בפרמיות הביטוח של חברת הביטוח, שתשאף להגן על עצמה מפני הנזק המוגבר. כך נוצר מצב בו הקצאת המשאבים של המבוטח מתעוותת (בגלל תפישה שגויה של רמת הסיכון שלו) והשירות הביטוחי נמכר במחיר גבוה יותר.  

תחום נוסף בו קיים סיכון מוסרי הוא התחום הפיננסי. לווה שמקבל הלוואה ואינו נושא בנזק כתוצאה מחדלות פרעון, עלול לנהוג בפזיזות בכספי ההלוואה. מלווה, שחשוף לסיכונים אלה, נוטה להעלות את הרבית על ההלוואות שהוא מלווה.

בניהול,  סיכון מוסרי מתבטא בין היתר בבעיית המנהל-סוכן, שבה אדם הפועל למען אחר מנצל את מעמדו לנקיטת צעדים שיפעלו לטובתו הוא, על חשבון טובת שולחו. מקרה פרטי הוא של מנהל בחברה, שאינו בעל השליטה בה, אך מתוגמל לפי רווחיה. לאותו מנהל יש תמריץ לקחת סיכונים מיותרים מאחר שכמעט ואינו נושא בתוצאה במקרה של כישלון ; אם יגדלו רווחי החברה הוא יתוגמל בהתאם. אם החברה תפסיד, הוא לכל היותר לא יהנה מבונוס. 

במהלך משבר הסאבפריים  שפרץ  בארצות הברית בשנת 2007, הועלו טענות נגד התערבות הבנק המרכזי - הבנק הפדרלי - במשבר, בנימוק שמתן סיוע לבנקי השקעות שכשלו בהשקעותיהם מעודד התנהגות לא אחראית בעתיד, בכך שהוא מגונן על מי שקיבלו על עצמם סיכונים מההשלכות של אותם סיכונים. טענה נוספת שהועלתה הייתה כי בחלק מהמקרים הניחו בנקי ההשקעות מלכתחילה כי הממשלה לא תניח לחברות בגיבוי ממשלתי בתחום המשכנתאות (שהיו הגורם המרכזי בהנפקת איגרות חוב סאב-פריים) ליפול, ולכן אמדו את הסיכון מלכתחילה בצורה לקויה. 

במקרה האחרון, כמו בכל קודמיו, הסיכון המוסרי יוצר הערכה שגויה של מידת הסיכון, ובעקבותיה תמחור שגוי שאינו מביא בחשבון את הסיכון כולו או חלקו. אומדני ערך שגויים אלה נוטים להתעצם ככל שהם נמשכים זמן רב יותר. 

## אמצעים למזעור הסיכון המוסרי
אחת השיטות המקובלות להקטנת הסיכון המוסרי בביטוח היא ההשתתפות העצמית. אמצעים נוספים הם דרישה מהמבוטח להתקנת מיגון מתאים, לשמירה על מפתחות מכונית וכדומה. חברות העוסקות בביטוחי בריאות מתנות את הביטוח בבדיקה רפואית ומעלות את הפרמייה למי שמשתייכים לקבוצות סיכון, כגון מעשנים.

בתחום המימון, נוהגות פירמות שמלוות כספים לדרוש בטוחות מתאימות, כמו שעבוד הבית, ערֵבים וכדומה.

## קישורים חיצוניים
*סיכון מוסרי באתר אקו-ויקי
* 
* אמיר עוז | הסיכון המוסרי: כיצד התנהלות לא אחראית מערערת את יציבות השווקים הפיננסיים | מגזין פוליסה | 1 באוגוסט 2024 | 
https://drive.google.com/file/d/1dE34HhWzxxU6-0VdN3R--_KDFT4Wjulh/view

קטגוריה:כלכלה
קטגוריה:ביטוח
קטגוריה:סיכון
זהבית

שמאל|ממוזער|200px|זהבית דמשקאית
**זהבית** (שם מדעי: *Gagea*) היא סוג במשפחת השושניים, המונה בתוכו כ-115 מינים של גאופיטים הנפוצים באירופה ובאסיה, כשרבים מהם נפוצים באזור הים התיכון.

לזהבית בצל חד-שנתי קטן. הבצל רדום בתקופת הקיץ והוא מתעורר בחורף כאשר הוא שולח אל מעל האדמה עלים צרים ומחודדים. מבין העלים מציצים עמודי תפרחת, כשבראשם פרח בודד או מספר פרחים קטנים ועדינים. ברוב מיני הזהבית, הפרחים מתרוממים לגובה 10 סנטימטר בלבד ולהם צבע צהוב (ומכאן שמו של הפרח).

כותרת הפרח מורכבת מ-6 עלים ולה עטיף ירוק. לפרח 6 אבקנים ועמוד עלי אחד. פרחי הזהבית מייצרים צוף ומושכים אליהם חרקים שונים, בעיקר דבורים וזבובים המאביקים את הפרחים.

פרי הזהבית הוא הֶלקֵט בצורת כדור או אליפסה ויש בו זרעים מרובים.

## מינים בישראל
המינים הנפוצים ביותר בישראל הם:
* זהבית השלוחות *Gagea commutata*	
* זהבית שרונית *Gagea dayana*
* זהבית דמשקאית *Gagea chlorantha*

## ראו גם
* תומאס גייג' - שעל שמו נקראת הזהבית בשמה המדעי

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1806
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ריצ'רד אנטוני סליסבורג
קטגוריה:שושניים
ISO 20000

**ISO 20000** הוא תקן שנקבע על ידי ארגון התקינה הבינלאומי לצורך בחינת את איכות תהליכי העבודה ב-IT, ולספק אישור ליישום מלא של תהליכי מתודת ITIL בארגון.

התקן בוחן עד כמה ה-IT מנהל נכון את השירותים שהוא נותן לארגון, ועד כמה הוא מספק את הצרכים העסקיים של הארגון, במסגרת המשאבים שהוסכמו. התקן בוחן האם ה-IT מספק שירות מקצועי, יעיל, חסכוני, והאם הסיכונים התפעוליים מנוהלים כראוי.

התקן מכיל 172 דרישות, שבוחנות את תהליכי העבודה הנדרשים מ-IT ממוקד שירות, ואת הקשרים בין יחידות ה-IT השונות. 172 דרישות אלה מכסות את כלל תהליכי העבודה נחוצים ל-IT שבנוי "נכון" מבחינת הסיוע לעשיית העסקים של הארגון. עמידה בכל 172 הדרישות, ובכל יחידות ה-IT, תזכה את הארגון בהסמכה "מתאים לתקן ISO 20000". התקן עצמו אינו מסביר מדוע נדרשת העמידה בכל ההגדרות, ואינו מסביר כיצד על הארגון להיערך ליישום "ניהול השירות". לצורך כך חייב הארגון לאמץ את תהליכי העבודה של מתודת ITIL.

בישראל הבחינה להתאמה לתקן ISO 20000 מתבצעת על ידי מכון התקנים הישראלי.

קטגוריה:תקני ISO
שמשון (פירושונים)

קטגוריה:שמות פרטיים עבריים לגברים
קטגוריה:שמות משפחה עבריים
קטגוריה:שמות משפחה שמקורם בתנ"ך
שמשון הדור

**שמשון הדוּר** או **שמשון השלחופיות** (שם מדעי: *Helianthemum vesicarium*) הוא בן שיח הנפוץ בכל רחבי ישראל. בעל פרחים בצבע לבן, ורוד או ארגמן. עונת הפריחה מינואר ועד מאי.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1849
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פייר אדמון בואסייה
קטגוריה:לוטמיים
קטגוריה:ארץ ישראל: לוטמיים
קטגוריה:פרחים ורודים בארץ ישראל
קטגוריה:פרחים לבנים בארץ ישראל
קטגוריה:פרחים בצבע ארגמן בארץ ישראל
קטגוריה:הנגב: הצומח
פרקליטי אל איי

**פרקליטי אל איי** (באנגלית: **L.A. Law**) היא סדרת דרמה אמריקאית ששודרה ברשת NBC בין השנים 1986–1994. הסדרה עסקה במתרחש במשרד עורכי דין בלוס אנג'לס – הן בהליכים המשפטיים שניהלו עורכי הדין בה, והן בחייהם האישיים. הסדרה שודרה גם בישראל, בערוץ הראשון.

ב-12 במאי 2002 שודר ברשת NBC סרט טלוויזיה בכיכובם של מרבית כוכבי הסדרה, בשם "L.A. Law: The Movie/L.A. Law: Return to Justice".

## פרסים
הסדרה ושחקניה זכו בעשרות פרסים במהלך שנות שידורה. בין היתר זכו היא ושחקניה ב-12 פרסי אמי: בקטגוריית סדרת הדרמה הטובה ביותר (1987, 1989, 1990 ו-1991), התסריט הטוב ביותר (1987, 1990 ו-1991) והעריכה הטובה ביותר (1988). שלושה משחקני הסדרה זכו בפרסי אמי בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר. לארי דרייק שגילם את דמותו של העוזר המינהלי המפגר בני סטולוויץ עשה זאת פעמיים, ב-1988 וב-1989. שני האחרים היו ג'ימי סמיטס, שגילם את דמותו של עורך הדין ויקטור סיפואנטס (1990), וריצ'רד דייסרט, שגילם את דמותו של השותף הבכיר לילנד מקנזי (1992).

הסדרה אף זכתה בשני פרסי גלובוס הזהב בקטגוריית דרמת הטלוויזיה הטובה ביותר, בשנים 1987 ו-1988. שלוש משחקניות הסדרה זכו בפרס גלובוס הזהב על הופעותיהן בסדרה: סוזאן דיי, שגילמה את דמותה של גרייס ואן אואן, זכתה בפרס זה בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה בשנת 1988, וג'יל אייקנברי, שגילמה את דמותה של עורכת הדין אן קלסי, עשתה זאת ב-1989. אמנדה דונוהו זכתה בפרס שחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת טלוויזיה ב-1992.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הערוץ הראשון - תוכניות רכש
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: דרמה
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: תוכניות: בימוי דרמה
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: תוכניות: תסריט לדרמה
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: סדרות
קטגוריה:זוכי פרס פיבודי
קטגוריה:יצירות זוכות פרס התקשורת של הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה
קטגוריה:סדרות דרמה אמריקאיות
קטגוריה:סדרות משפטיות אמריקאיות
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה שמתרחשות בלוס אנג'לס
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 1986
המוזיאון האתנוגרפי הפתוח של טביליסי

[שמאל|ממוזער|250px|בית מסורתי ב[כותאיסי שבמערב גאורגיה, שנות ה-70 של המאה ה-19]]
**המוזיאון ה[[אתנוגרפיה|אתנוגרפי]] הפתוח של טביליסי** או **המוזאון האתנוגרפי הפתוח של גאורגיה גיאורגי צ'יטאיה** (בגאורגית: **გიორგი ჩიტაიას სახელობის ეთნოგრაფიული მუზეუმი ღია ცის ქვეშ**) הוא מוזיאון פתוח, בטביליסי גאורגיה, המציג דוגמאות של הארכיטקטורה העממית ומלאכת-יד מכל מחוזות גאורגיה. המוזאון נוסד ב-27 באפריל 1966, ונקרא על שם האתנוגרף הגאורגי, גיאורגי צ'יטאיה. מ-30 בדצמבר 2004 הפך המוזיאון לחלק מהמוזיאון הלאומי הגאורגי.

## פעילות
המוזיאון ממוקם ממערב לאגם הצבים על גבעה המשקיפה על רובע ואקה בטביליסי. במקום זה היה בעבר כפר והועברו אליו מבנים מכל מחוזותיה ההיסטוריים של גאורגיה. שטח המוזיאון מכסה 520 דונם המסודרים ב-14 אזורים, ומציגים כ-70 מבנים ומעל ל-8,000 מוצגים.

תערוכת המבנים מאופיינת בבתי אבן בעלי גג שטוח בסגנון גאורגי עתיק המכונה "דָרבָּזי" ממזרח גאורגיה, בתי עץ מרושתים בעלי גג גמלוני מקש או מקרשים ממערב גאורגיה, מגדלי-שמירה מהמחוזות ההרריים של גאורגיה, חבסורתי, פשאבי, סוואנתי וסמגרלו, ושבכות לאחסון תירס מאימרתי, יקבים קאחיים שנקראים מראני, וטחנות-מים כארתליות. כמו כן נמצאים במוזאון אוסף של פריטי משק בית מסורתיים כמו כישורים, מסרגות לסריגה, כלי חרסינה, בגדים, שטיחים, כלי חרס ורהיטים, ארון קבורה משפחתי של בזיליקת השילוש הקדוש מתיאנתי המתוארך למאות ה-6–7.

משנת 2004, מארח המוזיאון את פסטיבל הקיץ של הפולקלור הגאורגי, "ארט-גנה", שנוסד ומנוהל על ידי מוזיקאי הרוק ומעריץ הפולקלור הגאורגי, זזה קורינתלי ("זומבה").

## קישורים חיצוניים

* 
* מוזיאון אתנוגרפי מיוחד במינו , באתר הרשמי של העיר טביליסי 
* ל. סומבדזה (1978), המוזיאון האתנוגרפי הפתוח של טביליסי

## הערות שוליים

אתנוגרפי פתוח
קטגוריה:טביליסי: מוזיאונים
קטגוריה:מוזיאונים אתנוגרפיים
קטגוריה:מוזיאונים פתוחים
אנטוניו סנט'אליה

**אנטוניו סנט'אליה** (באיטלקית: **Antonio Sant'Elia**; 30 באפריל 1888 – 10 באוקטובר 1916) היה אדריכל איטלקי. סנט'אליה השתייך לזרם הפוטוריזם באמנות ונחשב לאדריכל הבולט ביותר בזרם זה (במקביל למספר אמנים שעסקו בעיקר בציור ופיסול).

## ביוגרפיה
אנטוניו סנט'אליה נולד בקומו, לומברדיה. כבנאי במקצועו, התפתח לבד כמעצב ואדריכל ופעל בעיר מילאנו. ב-1912 הצטרף לתנועת הפוטוריזם ועד שנת 1914, תכנן מספר רב של בניינים רעיוניים כחלק מרעיון "העיר החדשה" (Città Nuova) שאותה ראה כאידיאל העירוני החדש של הדור. סנט'אליה הושפע רבות מערי התעשייה האמריקאיות של תחילת המאה ה-20 ובעיקר מהשפה החזותית החדשה שנוצרה בתחום התעשייה והמכונות תוך הערצת המושג שנקרא "האסתטיקה של המכונה" שאומץ על ידי התנועה. עוד הוא הושפע מהאדריכלים האוסטרים אוטו ואגנר ואדולף לוס להם הייתה השפעה רבה על התגבשות האדריכלות המודרנית. תכנוניו של סנט'אליה היו בעיקרם רעיוניים בלבד וגובשו על ידי רישומים ופרספקטיבות כחלק מחזון כללי. תכנונים אלה, על אף שלא יצאו אל הפועל ונבנו, וחלקם גם לא תוכננו עם תוכניות בנייה אלא כרישומים רעיוניים בלבד, הוצגו בתערוכה היחידה של קבוצת נואובו טנדנצה (Nuove Tendenze) במאי-יוני 1914 אך מוצגים גם היום בוילה אולמו שליד העיר קומו.

המניפסט "אדריכלות פוטוריסטית" שפורסם באוגוסט 1914 נכתב ככל הנראה על ידי סנט'אליה אולם עובדה זו שנויה במחלוקת. המניפסט, הפורש את משנתה של התנועה הפוטוריסטית בתחום האדריכלות, מציג את האדריכלות החדשה ככזו המציגה את הבניינים בעזרת מישורים ומסות בקנה מידה גדול ומביעה אקספרסיוניזם תעשייתי והירואי. רעיון זה התיישב גם עם תפישה מיליטריסטית בה החזיק סנט'אליה כמו גם חברים נוספים בתנועה הפוטוריזם.

כסוציאליסט אך גם אירידנטיסט איטלקי, התגייס סנט'אליה לצבא האיטלקי ב-1915 ולחם במסגרת קרבות מלחמת העולם הראשונה. הוא נהרג בקרבות איזונצו ב-10 באוקטובר 1916. במלחמה זו נהרגו עוד כמה מחברי התנועה הפוטוריסטית ופעילותה נגדעה למעשה בסוף שנת 1914. עם זאת, רעיונותיו של סנט'אליה בתחום האדריכלות הפוטוריסטית אותם הציג בתקופת פעילותה הקצרה מאוד כאדריכל, השפיעו רבות על אמנות ואדריכלות המאה ה-20, בעיקר זו שבין שתי מלחמות העולם שבה התבלטה אסכולת הבאוהאוס. השפעה ישירה מאוד של עבודותיו של סנט'אליה הייתה על עיצוב תפאורת הסרט "מטרופוליס" שיצא לאקרנים בשנות ה-20.

## גלריה

Santelia02.jpg|תכנון רעיוני של סנט'אליה
Casa Sant'Elia.jpg
Stazione Sant'Elia.jpg

 

## קישורים חיצוניים

* 
* 
*  
* 
*  

קטגוריה:אדריכלים מודרניסטים
קטגוריה:אמנים פוטוריסטים
קטגוריה:חללי מלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:אדריכלים איטלקים במאה ה-19
קטגוריה:אדריכלים איטלקים במאה ה-20
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1888
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1916
דניאל טומפקינס

**דניאל ד. טומפקינס** (באנגלית: **Daniel D. Tompkins**; 21 ביוני 1774 – 28 ביוני 1839) היה סגן נשיא ארצות הברית תחת כהונתו של הנשיא ג'יימס מונרו. קודם להיבחרו כיהן כמושל מדינת ניו יורק ושופט בית המשפט העליון של ניו יורק.

טומפקינס נולד בסקרסדייל שבניו יורק. בשנת 1795 סיים לימודי משפטים במכללת קולומביה. הוא הוסמך לעריכת דין בשנת 1797 והחל לעסוק במקצוע באופן פרטי בעיר ניו יורק. בשנת 1801 נבחר לשמש ציר לוועידה החוקתית של מדינת ניו יורק, ובשנת 1803 נבחר כחבר אספת הנבחרים של המדינה. באותה שנה נבחר לכהן בבית הנבחרים של ארצות הברית, אך ויתר על הכהונה בטרם החלה, למען קבלת מינוי שופט בבית המשפט העליון של ניו יורק (1804–1807). במסגרת תפקיד זה תמך טומפקינס בדעת הרוב בפסק דין פירסון נגד פוסט.

בשנת 1807 התמודד טומפקינס למשרת מושל ניו יורק והביס את המושל המכהן מורגן לואיס. כהונתו נמשכה עם בחירתו מחדש בשנים 1810, 1813 ו-1816. במהלך תקופה זו הוא דחה את בקשתו של הנשיא ג'יימס מדיסון להתמנות כמזכיר המדינה של ארצות הברית. תרומתו העיקרית לפיתוח המדינה הייתה בבינוי חופו המזרחי של סטטן איילנד ופיתוחו של מזח באזור, אליו החל להפעיל מעבורת שקישרה בין האי לבין מנהטן. במהלך כהונתו נענה טומפקינס בחיוב והתמודד לצדו של ג'יימס מונרו בבחירות לנשיאות. עם בחירתו למשרת סגן הנשיא הוא חדל מכהונתו כמושל, בשנת 1817. בשנת 1820 הוא ניסה, כסגן נשיא מכהן, להיבחר בשנית למושל ניו יורק, אך כשל בהתמודדות מול ג'ורג' קלינטון. בשנת 1821 הוא נבחר כציר לוועידה החוקתית של המדינה ונבחר לנשיא הוועידה.

כסגן הנשיא כיהן במשך שתי כהונות רצופות, בין השנים 1817–1825. ההשלכות הכלכליות של מלחמת 1812, מתקופת כהונתו כמושל ניו יורק, נגעו באופן ישיר להונו של טומפקינס. לצורך מימון המלחמה, בהיעדר תמיכתה התקציבית של אספת הנבחרים של ניו יורק, טומפקינס לווה כספים באופן אישי והעמיד את רכושו האישי כערבות. קשייו נמשכו במהלך שנות כהונתו כסגן הנשיא והביאו להידרדרותו לאלכוהוליזם.

טומפקינס נכנס לקומה ב-11 ביוני 1825, בה נשאר עד שמת ב-28 ביוני 1839.

אחיו, כיילב טומפקינס, כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:מושלי מדינת ניו יורק
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:סגני נשיאי ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל ג'יימס מונרו
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית ממדינת ניו יורק
קטגוריה:שופטי בתי המשפט של מדינת ניו יורק
קטגוריה:נשיאות ג'יימס מונרו
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1774
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1825
פטדה

[שמאל|ממוזער|250px|איור של החושן (מ[האנציקלופדיה היהודית)]]
**פִּטְדָה** היא האבן השנייה בטור הראשון בחושן הכהן הגדול, והיא מיוחסת לשבט שמעון.

## הפטדה במקורות
אבן ה'פטדה' נזכרת בתנך במספר מקומות, ובכולם היא נזכרת כאבן יקרה:

## אטימולוגיה

פרופ' חיים רבין העיר במאמרו כי המילה "פטדה" לקוחה מסנסקריט ולא מלשון שמית משום שבשפות השמיות אין מלה קרובה קרבה אטימולוגית לפטדה, צימוד ט'+ד' נדיר בשפות השמיות ומכאן שאין "פטדה" מילה עברית במקורה. בסנסקריט "פִּטַה" משמעותה - "צהוב", אך יש הסבורים שגם בסנסקריט המלה "pita" היא שאולה. ייתכן אפוא שהן העברית והן הסנסקריט קיבלו אותה ממקור משותף.

## זיהוי
מאחר שאין במקורות פרטים מזהים לאבני החושן, הרי שאין לדעת לאיזו אבן חן התכוונו ואפילו מה היה צבעה.

### תרגומים
*תרגום אונקלוס מתרגם פטדה למונח הארמי **ירקן** מלשון ירוק.
*גם התרגום המיוחס ליונתן רואה בה אבן ירוקה ומכנה אותה **ירקתא**.
*אולם תרגום השבעים מתרגם פטדה - **טופזיון**.
*תרגום Basic English Bible בחר לתרגם פטדה לכריזוליט (Chrysolite).
*בשמות רבה נקראת פטדה בשם **טומפוזין**.
*תרגומים רבים לפטדה בוחרים בטופז. 
*מכון המקדש זיהו את האבן עם טופז ירוק צהוב.

### אבני חן ומינרלים המיוחסים לפטדה

תמונה:Olivine (peridot).jpg|כריזוליט
תמונה:Topaz-Hydroxylherderite-Epidote-250308.jpg|טופז


## לקריאה נוספת
*מ' סברדמיש וא' משיח, **אבני חן**, הוצאת מדע אבנים יקרות
***עולם התנ"ך**, ספר שמות, הוצאת דודזון-עתי

## קישורים חיצוניים

*אודות תרגום שמות אבני חן

## הערות שוליים

קטגוריה:אבני החושן
ביצ'קראפט

**ביצ'קראפט** (באנגלית: **Beechcraft**) היא יצרנית מטוסים אמריקנית. כיום היא יחידה עסקית של הוקר ביצ'קראפט.

## היסטוריה
[שמאל|ממוזער|250px|ה[סטאגרווינג, המטוס הראשון של ביץ']]
**ביץ' איירקראפט קורפוריישן** (The Beech Aircraft Corporation) נוסדה בויצ'יטה שבקנזס ב-1932 על ידי וולטר ה. ביץ' ורעייתו אוליב אן מלור ביץ'. החברה החלה את פעולתה במפעל מושבת של ססנה. ביחד עם המתכנן טד וולס, הם פיתחו את המטוס הראשון של החברה, הסטאגרווינג, שהוטס לראשונה בנובמבר 1932. 785 מטוסי סטאגרווינג יוצרו בסך הכול, מתוכם מעל ל-400 הופעלו על ידי הכוחות המזוינים של ארצות הברית והכוחות המזוינים של בריטניה במהלך מלחמת העולם השנייה.

לאחר המלחמה, הוחלף הסטאגרווינג בבוננזה המהפכני בעל זנב הוי שהפך לסימן ההיכר שלו. מטוסים חשובים אחרים שפותחו על ידי החברה הם סדרת מטוסי הקינג אייר הנמצאים בייצור החל מ-1964 ומונעים על ידי שני מנועי טורבו-פרופ, והברון, הגרסה הדו-מנועית של הבוננזה.

ב-1950, מונתה אוליב אן ביץ' לנשיאה ומנכ"לית החברה, בעקבות מותו הפתאומי של בעלה מהתקף לב ב-29 בנובמבר אותה שנה. היא המשיכה לכהן כמנכ"לית החברה עד שביץ' נרכשה על ידי ריית'יאון קומפני ב-8 בפברואר 1980.

ב-1994, איחדה ריית'יאון את ביצ'קראפט עם קו המוצר של הוקר אותו רכשה שנה קודם לכן מבריטיש איירוספייס, ליצירת ריית'יאון איירקראפט קומפני. ב-2002, הוחייה שם המותג ביצ'קראפט ככינוי למטוסים שיוצרו בוויצ'יטה. ב-2007, מכרה ריית'יאון את ריית'יאון איירקראפט לחברת ההחזקות הוקר ביצ'קראפט שייסדו אונקס קורפוריישן וגולדמן סאקס.

## כלי טיס
שמאל|ממוזער|250px|בוננזה B35
שמאל|ממוזער|250px|סופר קינג אייר 350
שמאל|ממוזער|250px|סטארשיפ
* **מטוסי תובלה**
** סטאגרווינג
** ביץ' דגם 18
** מוסקטיר
** סיירה
** בוננזה
** בוננזה דו-מנועי
** ברון
** דיוק
** קווין אייר
** דוכס
** סקיפר
** קינג אייר וסופר קינג אייר
** טרוול אייר
** ביץ' דגם 99
** ביצ'ג'ט 400
** ביצ'קראפט 1900
** סטארשיפ
** פרימיר 1
** ביצ'קראפט C-12 הורון
* **מטוסי קרב**
** XA-38 גריזלי
* **מטוסי אימון**
** T-6 טקסאן II
** T-34 מנטור
** ביצ'קראפט קווין אייר B-80 – היה בשימוש בחיל האוויר
* **[[כלי טיס בלתי מאויש]]ים**
** AQM-37 ג'יהוק
** MQM-61A קרדינל
** MQM-107 סטריקר

## קישורים חיצוניים

* 

* ביצ'קראפט, באתר הוקר ביצ'קראפט

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:יצרני מטוסים
קטגוריה:יצרני מטוסים אמריקאיים
ויליאם רופוס קינג

**ויליאם רופוס דה-ויין קינג** (באנגלית: **William Rufus deVane King**; 7 באפריל 1786 – 18 באפריל 1853) היה סגן נשיא ארצות הברית תחת הנשיא פרנקלין פירס במשך כחודש וחצי. קודם להיבחרו הוא כיהן כ-29 שנים כסנאטור מטעם אלבמה, כנשיא הזמני של הסנאט וכדיפלומט אמריקאי.

## קורות חייו
קינג נולד במחוז סמפסון שבצפון קרוליינה. בשנת 1803 הוא סיים לימודי משפטים באוניברסיטת קרוליינה הצפונית ובשנת 1806 הוסמך לעריכת דין, מקצוע בו החל לעסוק באופן פרטי בעיר קלינטון. בין השנים 1807–1809 היה קינג חבר בית הנבחרים של צפון קרוליינה ובשנת 1810 שימש כיועץ משפטי לעיריית ווילמינגטון. בין השנים 1811–1816 הוא כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם צפון קרוליינה. לאחר התפטרותו הוא מונה למזכיר ראשון בנציגויות ארצות הברית בנאפולי שבאיטליה ובסנקט פטרבורג שברוסיה. לאחר שובו, בשנת 1818, התיישב קינג באלבמה ושימש כמנהל עבודה של עבדים במטע מקומי.

לאחר קבלתה של אלבמה אל איחוד המדינות של ארצות הברית, בשנת 1819, קינג נבחר כסנאטור מטעם אלבמה וכנציג המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית. כהונתו נמשכה 25 שנים רצופות, עד לשנת 1844, ולאחר שהיה בשליחות כשגריר ארצות הברית בצרפת (1844 - 1846), מונה מחדש לסנאט (כממלא מקומו של סנאטור שהתפטר) וכיהן בתפקיד ארבע שנים נוספות מטעם המפלגה הדמוקרטית. בקונגרסים ה-24 עד ה-27, ובשנית בקונגרסים ה-31 וה-32, כיהן קינג כנשיא הזמני של הסנאט (המנהל את ישיבות הקונגרס באופן רשמי, כמחליפו של סגן נשיא ארצות הברית). בתפקיד זה כיהן גם בתקופה שלאחר מותו של הנשיא זאכרי טיילור והיה, בהיעדר סגן נשיא, הראשון בסדר ממלאי מקומו של הנשיא מילרד פילמור. בסנאט הוא כיהן לאורך השנים כיושב ראש של מספר ועדות: הוועדה לענייני מקרקעין ציבוריים, הוועדה לענייני מסחר, הוועדה לעניין יחסי חוץ והוועדה לנושא הפנסיה. לאורך שנות כהונתו בתפקידיו השונים התנגד קינג באופן נחרץ לביטול העבדות.

בשנת 1852 נבחר קינג מטעם המפלגה הדמוקרטית לכהן כסגן הנשיא, תחת כהונתו של נשיא ארצות הברית פרנקלין פירס. באופן מיוחד אישר הקונגרס לערוך את השבעתו על אדמת טריטוריה זרה, בקובה, בה שהה קינג לצורך הבראה ממחלת השחפת. זמן קצר לאחר שובו לביתו באלבמה נפטר קינג מהמחלה, 45 יום בלבד לאחר שהחלה כהונתו כסגן הנשיא. משרתו נותרה פנויה ארבע שנים לאחר מותו. מחוז קינג במדינת וושינגטון נקרא על שמו עד שנת 2005, עת שינתה מושלת המדינה את ההחלטה וקבעה שהמחוז ייקרא על שמו של מרטין לותר קינג, אשר לחם למען זכויות האדם של השחורים בארצות הברית.

קינג היה שותפו למגורים של ג'יימס ביוקנן במשך 15 שנים, ויש האומרים שבין השניים התנהלה מערכת יחסים הומוסקסואלית.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קרוליינה הצפונית
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל
קטגוריה:סגני נשיאי ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל פרנקלין פירס
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:דיפלומטים אמריקאים
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מאלבמה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מקרוליינה הצפונית
קטגוריה:חברי המפלגה הדמוקרטית (ארצות הברית)
קטגוריה:נשיאים זמניים של הסנאט של ארצות הברית
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:חברי האספה הכללית של קרוליינה הצפונית
קטגוריה:מועמדים לסגנות נשיאות ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:פוליטיקאים להט"בים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו משחפת
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1786
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1853
הארי המלין

**הארי רובינסון המלין** (באנגלית: **Harry Robinson Hamlin**) (נולד ב-30 באוקטובר 1951 בפסדינה שבקליפורניה) הוא שחקן אמריקאי, המוכר בעיקר בזכות הופעתו בסדרת הטלוויזיה "פרקליטי אל איי".

## קריירה
המלין למד באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, ולאחר מכן פנה לקריירת משחק. הופעתו הקולנועית הראשונה של המלין הייתה בסרט הקולנוע "Movie, Movie", לצדו של ג'ורג' סי סקוט ב-1978. הופעתו בסרט זיכתה אותו במועמדות לפרס גלובוס הזהב בקטגוריית ההופעה הראשונה הטובה ביותר. עם זאת, הוא פרץ לתודעה רק ב-1981, כשגילם את דמותו של פרסאוס בסרט הקולנוע "התנגשות הטיטאנים", בו שיחק גם לורנס אוליבייה. על אף הצלחתו של סרט זה, דשדשה הקריירה של המלין, עד שהצטרף ל"פרקליטי אל איי" ב-1986, בה גילם את דמותו של עורך הדין מייקל קיוזאק במשך חמש מתוך שמונה עונותיה של הסדרה. במשך שלוש שנים ברציפות, 1988, 1989 ו-1990 היה מועמד לפרס גלובוס הזהב בקטגוריית השחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה.

המלין ניסה למנף את הצלחתו ב"פרקליטי אל איי", אך ללא הצלחה מרובה. עיקר תפקידיו מאז עזב את "פרקליטי אל איי" היו בסרטי טלוויזיה ובתפקידי אורח בסדרות טלוויזיה שונות. רק בשנת 2004 זכה לתפקיד קבוע בסדרת טלוויזיה מצליחה, כשגילם את דמותו של אהרון אקולס ב"ורוניקה מארס". בשנת 2007 השתתף בגרסה האמריקאית של "רוקדים עם כוכבים".

בשנת 2009 שיחק בסדרת המותחן של CBS, "האי של הרפר" בתור מרטי דאן. 

בשנת 2015 השתתף בסרט "אחיות בדם". ביולי 2016 החל לשחק לצד ראיין פיליפה בסדרת האקשן של USA "על הכוונת" אשר נוצרה כעיבוד טלוויזיוני לספרו של סטיבן הנטר "Point of Impact". ביולי 2017 הסדרה שבה לעונה שנייה.

בשנת 2021 שיחק בסדרה "האזור החם: אנתרקס"; הלוא היא העונה השנייה של סדרת האנתולוגיה של ערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק. המלין גילם בסדרה את העיתונאי טום ברוקו, בעונה שכולה עוסקת בבהלת מעטפות האנתרקס, שהופצו בארצות הברית מיד לאחר אסון התאומים.

בשנת 2023 החל לשחק בסדרת הדרמה הגותית "מכשפות מייפייר". באותה שנה גילם את דן בסרט הקומדיה "החבורה של בריידי" .

## חייו האישיים
המלין היה נשוי בעבר לשחקניות ניקולט שרידן ולורה ג'ונסון. מאז 1997 הוא נשוי לשחקנית ליסה רינה, ולזוג שני ילדים. להמלין ילד שלישי, מהשחקנית השווייצרית אורסולה אנדרס, ששיחקה לצדו ב"התנגשות הטיטאנים".

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:משתתפים בתוכניות מציאות אמריקאיות
קטגוריה:מתחרי רוקדים עם כוכבים (ארצות הברית)
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1951
תזמורת הבארוק ירושלים

**תזמורת הבארוק ירושלים** היא תזמורת ישראלית המתמחה בביצוע אותנטי של יצירות מתקופת הבארוק, שמקום מושבה הקבוע הוא ירושלים.

את התזמורת ייסד בשנת 1989 המנצח ונגן הצ'מבלו דוד שמר. הייתה זו תקופת שגשוג למוזיקה עתיקה ובעולם קמו תזמורות בארוק רבות, שהתמחו בביצוע בכלים אותנטיים, אך בישראל היה מחסור הן בכלים והן בנגנים. בתקופה הראשונה נאלצו נגני התזמורת להתפשר, הן בנגינה בכלים מודרניים עם מיתרי גיד והן בהופעה בהתנדבות מלאה, הן של הנגנים והן של המנצח.

המנצח האנגלי אנדרו פארוט משמש כמנצח כבוד של התזמורת.

כיום תזמורת הבארוק ירושלים תופסת מקום נכבד בעולם המוזיקה הישראלי, עם קהל מאזינים נאמן בסדרות מנויים ואורחים ידועי שם מרחבי העולם. מנצחה, דוד שמר, מאמין, שלמוזיקה עתיקה יש פוטנציאל רב יותר להגיע אל הדור הצעיר מאשר למוזיקה קלאסית, המדברת אל הקהל המבוגר יותר.

התזמורת מופיעה בדרך קבע באולם ימק"א בירושלים, בהיכל התרבות בתל אביב, באולם רפפורט בחיפה ובית העם ברחובות.

## קישורים חיצוניים

*

* 
* 

ירושלים, בארוק
קטגוריה:ירושלים: מוזיקה
קטגוריה:ביצוע אותנטי
קטגוריה:מבצעים בכלים אותנטיים
קטגוריה:הרכבים בכלים אותנטיים
קטגוריה:הרכבים מוזיקליים מירושלים
עדית שמר

**עדית שמר** (נולדה ב-1961) היא סופרת וחלילנית ישראלית.

## חייה
שמר, ילידת ירושלים, למדה באקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים והמשיכה את לימודיה בארצות הברית, באוניברסיטת ויסקונסין-מילווקי, ובאנגליה. בין מוריה היו חנוך תל אורן, אבנר בירון וויליאם בנט.

שמר היא מחלוצות הנגינה בחליל בארוק בישראל. היא מנגנת בקביעות עם הרכבי הבארוק המובילים בישראל, עם הקונסורט הירושלמי ועם תזמורת הבארוק ירושלים, שניהם מייסודו ובהנהלתו של דוד שמר, עם סולני באך הישראלים ועם אנסמבל בארוקדה וכמו כן ניגנה עם תזמורת הבארוק של אמסטרדם.

הרפרטואר של שמר מקיף יצירות מתקופת הבארוק ועד לימינו אלה, ביניהן יצירות ישראליות שכתבו במיוחד בשבילה מלחינים ישראלים כמו חיים אלכסנדר, עודד זהבי, עודד אסף, ינעם ליף, קלוד אברבנאל ואחרים. את היצירות האלה ניגנה בביצועי בכורה והן הוקלטו ושודרו ב"קול המוסיקה".

שמר הופיעה ברסיטלים בישראל, באירופה ובארצות הברית וכסולנית עם הסינפונייטה הישראלית באר שבע בניצוח אבנר איתי ועם הקאמרטה הישראלית ירושלים בניצוח רוי גודמן. היא ניגנה עם אמנים ישראלים, כמו הפסנתרן יונתן זק ונגן הצ'מבלו דוד שמר, ועם מוזיקאים ברחבי העולם, כמו נגנית הצ'מבלו האנגלייה מגי קול, החלילן ההולנדי מרטן רוט והזמרת אמה קרקבי.

שמר עוסקת בהוראת מוזיקה ובשנים האחרונות גם בכתיבה. שני רומנים פרי עטה יצאו עד כה לאור:
* **אני לא יכולה שכועסים עלי**, בימת קדם לספרות, 2002
* **אז מה את באמת רוצה**, הוצאת כתר, 2003

עדית שמר היא בתם של נורמה ויצחק בר-משה, עיתונאי, סופר ודיפלומט. אחותה היא המאיירת והסופרת תמי בצלאלי.

## קישורים חיצוניים

* 
* עדית שמר - קורות חיים
* עדית שמר, באתר הבמה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרות התיכון שליד האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
קטגוריה:בוגרי התיכון שליד האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
קטגוריה:בוגרות האקדמיה למוסיקה ומחול בירושלים
קטגוריה:בוגרי האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ויסקונסין-מילווקי
קטגוריה:חלילניות ישראליות
קטגוריה:מבצעים בכלים אותנטיים
קטגוריה:מורות למוזיקה בישראל
קטגוריה:מורים למוזיקה בישראל
קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1961
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1961
מכתבים מפליקס

**מכתבים מפליקס** (בגרמנית: **Briefe von Felix**) הוא הראשון בסדרת ספרי ילדים שנכתבה על ידי הסופרת הגרמנייה אנט לנגן ואוירה על ידי המאיירת קונסטנצה דרופ. הספר מספר על פליקס, בובת ארנב קטנה, שאבדה לסופי בנמל תעופה בסוף חופשה משפחתית. יום אחד, מתקבל מכתב מפליקס בתיבת הדואר שלהם, ולאחר מכן שולח פליקס מכתבים בזה אחר זה, כל אחד מעיר אחרת, ומתחנה אחרת במסעו חזרה הביתה. בספר, המכתבים מגיעים במעטפה, לפעמים בצירוף צילום או מפה, מה שהופך את הקריאה למרגשת עבור הילדים.

הספר יצא לאור בגרמנית בשנת 1995. בשנת 2004 הגיע הספר לראש רשימת רבי המכר (לספרי ילדים) בגרמניה.

הספר תורגם לעברית על ידי ארנו בר ויצא בהוצאת שוקן בשנת 2000. ספרים אחרים בסדרה יצאו בתרגומו של חגי ברקת.

## ספרים נוספים בסדרה
* תיבת ההפתעות של פליקס
* פליקס, מה השעה?
* פליקס חוקר את כדור הארץ
* פליקס במנהרת הזמן
* לכיתה א' עם פליקס
* פליקס מבקר ילדים בעולם
* פליקס במזוודה המעופפת
* כאשר פליקס חולם...

## מאפיינים חינוכיים
* היכרות עם כתיבה כאמצעי להעברת מסרים
* היכרות עם עולם הדואר הכתוב: מאפייני מכתבים כמעטפה, בולים, כתובת, חותמת דואר
* גאוגרפיה בסיסית: מדינות, ערי בירה, אתרים מפורסמים

## ביקורת
מנקודת מבטם של מבוגרים, מתקבל הרושם כי שורת המכתבים שמקבלת סופי היא הסחה שנוצרה על ידי הוריה על מנת להסתיר את עובדת היעלמותו של הצעצוע האהוב. הסיטואציה המתוארת בספר נראית כמו מסכת שקרים ארוכה, שמגיעה לסיומה עם "חזרתו" של הארנב הביתה, שמתרחשת "במקרה" בערב חג המולד.
ביקורות נוספות מובעות על תוכנו בטענה כי הוא נגוע בשוביניזם.

## סדרת הטלוויזיה
הספר עובד בשנת 2000 על ידי Caligari Film GMBH בשיתוף עם TV-Loonland לסדרת אנימציה טלוויזיונית בעלת אותו השם. גיבור הסדרה, שלא כמו הספר, הוא פליקס עצמו והסדרה מתמקדת בהרפתקאות העוברות עליו. לסדרה הופקו 2 עונות שכל אחת מהן בעלת 26 פרקים. בהשראת הסדרה הופקו גם שני סרטי קולנוע - "מסביב לעולם עם פליקס" שהופק בגרמניה ובהולנד ב-2005 בבימויו של חנן קמינסקי, אנימטור ובוגר בצלאל, וסרט ההמשך בשם "פליקס 2: ארנב הצעצוע ומכונת הזמן" משנת 2007.

## הצגת ילדים
הספר עובד בשנת 2005 להצגת ילדים בהפקת שלמה צח ועמי כרמלי שנכתבה על ידי הדר גלרון ובוימה על ידי עמיר ממן, בה השתתפו אסף אשתר, שרון שחל ועוד.  

האמונים בצוות ההפקה היו במבי פרידמן על עיצוב התפאורה, **אלה קולסניק** על עיצוב התלבושות וקלוד דדיה על הכוריאוגרפיה.  

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי ילדים ונוער
קטגוריה:ספרי 1995
קטגוריה:ספרי הרפתקאות ומסעות
קטגוריה:ארנבים בדיוניים
קטגוריה:ספרי הוצאת שוקן
קטגוריה:ספרים שעובדו לסדרות טלוויזיה
קטגוריה:ספרים על בעלי חיים
פילמנט

**פילמנט** (מאנגלית: **Filament**; ובעברית **קור**) הוא שרשרת ארוכה עשויה חלבונים, למשל בשיער, בשרירים או בשוטון. פילמנטים של חלבון מתחברים יחד כדי ליצור את שלד התא. לעיתים קרובות הם מצטברים יחד כדי לספק לתא תמיכה, חוזק ונוקשות. כאשר הפילמנטים נארזים יחד, הם מסוגלים ליצור שלושה חלקי תא שונים. שלוש הקבוצות העיקריות של פילמנטים חלבוניים המרכיבות את שלד התא הן: פילמנטים של מיקרוטובולים, קורי אקטין וסיבי ביניים.

פילמנט – קיים גם בתחום התלת מימד כשם של גליל המהווה חומר גלם לתעשיית הדפסות תלת מימד.

## הערות שוליים

קטגוריה:חלבונים
תומאס גייג' (בוטנאי)

סר **תומאס גייג**' (באנגלית: **Thomas Gage**; 1781–1820) היה בוטנאי אנגלי. הוא היה בן למשפחת גייג' שחיה בפירל, במחוז סאסקס שבאנגליה.

על שמו של גייג' נקרא שמו המדעי של פרח הזהבית, Gagea.

הוא היה נשוי למרי-אן בראון, בתו של ולנטיין בראון, הרוזן הראשון מקנמאר.

קטגוריה:בוטנאים בריטים
קטגוריה:ביולוגים בריטים
קטגוריה:מדענים אנגלים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1781
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1820
פורום החפ"שים

**פורום החפ"שים** הוא ארגון העוסק בקידום זכויות חיילי המילואים. מקור שמו בראשי התיבות הצבאיים "חפ"ש", שפירושם "חייל פשוט".

## הקמת הפורום
ביולי 2001 פרסם ד"ר דניאל לובין, מנהל יחידת הפגים בבית החולים שיבא ורופא במילואים, מאמר בשם "תמונות מחיי מילואימניק, 2001-1977" במוסף "הארץ", ובו סקר את רשמיו מ-24 שנים בהן שירת כחייל מילואים. לובין תיאר מציאות שבה צה"ל מתייחס לחיילי המילואים כאל כוח אדם זול לתפקידי שמירה וניקיון ולתפקידים שלא הוכשרו לבצעם, תוך התעלמות מהיותם אזרחים בעלי עבודה ומשפחה. דובר צה"ל, רון כתרי, כינה את המקרים שתיאר לובין "חריגים ומבישים", ואולם לאחר הפרסום פנו ללובין חיילי מילואים רבים ובפיהם סיפורים דומים. בעקבות מכתבים אלה הוקם פורום החפ"שים, מתוך במטרה להביא לשינוי ביחס הצבא והמדינה לחיילי המילואים.

## פעילות הפורום
הפורום מפעיל מוקד סיוע טלפוני ואינטרנטי לחיילי מילואים. הוא פועל מול צה"ל, והיה שותף עם קצין מילואים ראשי למהלך שהביא לפרסום חוברת נוהלי הטיפול הרפואי בחיילי המילואים בשנת 2002.

במישור הציבורי, יזם הפורום דיונים בוועדה לענייני ביקורת המדינה, שעסקו בהצבת חיילי מילואים בפעילות אבט"ש מבלי שהוכשרו לכך, ובהיעדרם של אמצעי מיגון הולמים. בעקבות הדיונים פתח מבקר המדינה בבדיקה, והתייחס לכך בדו"חותיו. הפורום היה שותף בהקמת שדולת המילואים בכנסת ולפעולותיה, וכן היה מעורב בדיוני ועדת החוץ והביטחון בעת חקיקת חוק שירות המילואים ב-2008.

בשנת 2002 עתרו ראשי הפורום לבג"ץ, בדרישה להורות לשר הביטחון להכריז על שירות חיילי המילואים במבצע חומת מגן כ"שירות חירום", בהתאם לסמכותו לפי חוק הארכת מועדים. משמעותה של הכרזה כזו היא כי מועדים הקבועים בחוזים וברישיונות לגבי חיילי מילואים יוארכו. בהמלצת בית המשפט, נמשכה העתירה

## ראו גם
*שירות המילואים בישראל
*פורום מג"דים, מח"טים וטייסים במילואים

## קישורים חיצוניים
* 
* .
* .
* .
* .

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: ארגונים חברתיים
קטגוריה:מילואים בישראל
קטגוריה:ישראל: ארגונים העוסקים בצה"ל
פרדיננד לינדמן

**קארל לואיס פרדיננד פון לינדמן** (בגרמנית: **Karl Ferdinand von Lindemann**; 12 באפריל 1852 – 6 במרץ 1939) היה מתמטיקאי גרמני, שנודע בשל ההוכחה שפרסם בשנת 1882, שפאי הוא מספר טרנסצנדנטי, כלומר אינו מהווה שורש של אף פולינום שמקדמיו הם מספרים רציונליים.

## חייו וחינוכו
לינדמן נולד בהנובר, בירת ממלכת הנובר. אביו, פרדיננד לינדמן, היה מורה לשפות מודרניות בגימנסיה בהנובר. אמו, אמילי קרוסיוס, הייתה בתו של מנהל הגימנסיה. המשפחה עברה לאחר תקופה לעיר שוורין, שם פרדיננד הצעיר החל את לימודיו. 

הוא למד מתמטיקה באוניברסיטאות שבגטינגן, ארלנגן ומינכן. בארלנגן הוא קיבל תואר דוקטור, על עבודה בהנחייתו של פליקס קליין, שעסקה בגאומטריה לא אוקלידית. 

בהיותו פרופסור באוניברסיטת קניגסברג, הנחה לינדמן את הדוקטורנטים דויד הילברט, הרמן מינקובסקי וארנולד זומרפלד. 

בשנת 1882 פרסם את ההוכחה שהקנתה לו מוניטין, שפאי הוא מספר טרנסצנדנטי. למעשה הוא הוכיח משפט רחב הרבה יותר, הקרוי משפט לינדמן שקובע שכל חזקה אלגברית שונה מאפס של e היא מספר טרנסצנדנטי. בגלל זהות אוילר נובע מכך שפאי טרנסצנדנטי. שיטותיו להוכחת המשפט היו דומות לאלה ששארל הרמיט השתמש בהן תשע שנים קודם לכן, כדי להראות ש-e מספר טרנסצנדנטי, אך מסובכות יותר. עוד לפני לינדמן היה ידוע שאם פאי הוא אכן מספר טרנסצנדנטי, אזי הבעיה העתיקה והמפורסמת של תרבוע העיגול באמצעות סרגל ומחוגה אינה ניתנת לפתרון.

## ראו גם
* משפט לינדמן-ויירשטראס

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מינכן
קטגוריה:מתמטיקאים גרמנים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קניגסברג
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת גטינגן

קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1852
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1939
ג'אנלוקה באזילה

**ג'אנלוקה באזילה** (באיטלקית: **Gianluca Basile**; נולד ב-24 בינואר 1975) הוא כדורסלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת הקלעי.

באזילה בעבר היה קפטן נבחרת איטליה, עימה זכה במדליית כסף באולימפיאדת אתונה ב-2004.

## קריירה
באזילה החל לשחק בפלקנסטרו רג'אנה בגיל 16 ואחרי כשנתיים החל את הקריירה המקצוענית שלו כשעלה לקבוצת הבוגרים של המועדון. לאחר מכן עבר לשחק בפורטיטודו בולוניה וכבר בעונתו הראשונה זכה עם הקבוצה באליפות איטליה. ב-2004 הגיע עם בולוניה לגמר הפיינל פור של היורוליג שנערך אז בתל אביב, משחק בו הפסידה בולוניה 118-74 למכבי תל אביב. בעונה שלאחר מכן, השביעית שלו במדי בולוניה, זכה עם קבוצתו באליפות שנייה אך בסיום העונה עזב באזילה לברצלונה. גם בעת ששיחק בברצלונה הוא הצליח לסייע לקבוצתו להעפיל לפיינל פור האירופי, ב-2006 וב-2009, כאשר בשתי הפעמים הפסידה ברצלונה לצסק"א מוסקבה בחצי הגמר. בעונת 2006/07 זכה עם ברצלונה בגביע הספרדי וב-2008/09 באליפות ספרד. עונה לאחר מכן, 2009/10, זכתה ברצלונה בגביע נוסף וכן הוכתרה כאלופת אירופה לאחר שגברה בגמר היורוליג על אולימפיאקוס 86:68. בעונת 2010/11 זכתה ברצלונה בדאבל, אך באזילה לא שיחק משום שהיה פצוע לאורך העונה. בסוף עונה זו שוחרר מברצלונה וחתם בקאנטו מארץ מולדתו. בקיץ 2012 עבר לשחק בשורות אולימפיה מילאנו ובתום עונת 2012/13 חתם באורלנדיה בסקט.

באזילה נחשב לאחד השחקנים האיטלקים הטובים ביותר של שנות ה-90 והעשור הראשון של המאה ה-21. מלבד המקום השני באולימפיאדת אתונה, הוביל באזילה את נבחרת איטליה לזכייה באליפות אירופה ב-1999 ובמקום השלישי ב-2003.

באזילה ידוע גם בשל סגנון הזריקות המיוחד שסיגל לעצמו וכינה בשם "איגנורנט שוט" - זריקות ממצבים קשים כאשר היריב לא מצפה להן.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מדליסטים אולימפיים איטלקים
קטגוריה:כדורסלנים איטלקים
קטגוריה:כדורסלנים באולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:כדורסלנים באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:כדורסלני נבחרת איטליה
קטגוריה:כדורסלני פלקנסטרו רג'אנה
קטגוריה:כדורסלני פורטיטודו בולוניה
קטגוריה:כדורסלני ברצלונה
קטגוריה:כדורסלני קאנטו
קטגוריה:כדורסלני אולימפיה מילאנו
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1975
ארנון ארז

**ארנון ארז** (נולד ב-1965) הוא פסנתרן ישראלי, מומחה למוזיקה קאמרית, פרופסור וראש המחלקה למוזיקה קאמרית בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה של אוניברסיטת תל אביב.

## קורות חיים
ארז, בוגר תיכון תלמה ילין והקונסרבטוריון העירוני בגבעתיים, למד נגינה על פסנתר אצל חנה שלגי, מיכאל בוגוסלבסקי ואריה ורדי. בתום לימודיו באקדמיה למוזיקה ע"ש רובין בתל אביב, הוא השתלם במוזיקה קאמרית עם רביעיית גוארנרי בארצות הברית. ארז קיבל על כך אות הצטיינות מהקרן אמריקה-ישראל לתרבות.

ב-1989, זכה ארז בפרס הראשון בתחרות ע"ש פרנסואה שפירא למוזיקאים צעירים ישראלים המצטיינים במוזיקה קלאסית, בתחרות של האקדמיה למוזיקה בתל אביב, וכן בפרס קלרמונט. בשנת 1990 זכה ארז, יחד עם הכנר חגי שחם, בפרס ראשון בתחרות הבינלאומית למוזיקה של תחנות הרדיו הציבוריות הגרמניות ARD, בעיר מינכן. הם זכו בקטגוריית דואו כינור ופסנתר (שלא הוענק בה פרס מאז 1971). 

בפעילותו המקצועית של עוסק ארז בנגינה באולמות קונצרטים וכן בהקלטות. ארז הופיע באולמות רבים, ביניהם קרנגי הול בניו יורק, בטהובן האלה בבון, אלטה אופר בפרנקפורט, הקרולסזאל במינכן, מוזיקפריין בווינה, האודיטוריום החדש בלובר שבפריז, וכן וויגמור הול בלונדון. כמו כן הוא השתתף בפסטיבלים ברחבי העולם וניגן כסולן בהופעות משותפות עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הסימפונית חיפה, התזמורת הסימפונית SWF מבאדן-באדן ותזמורת הפסטיבל 
"באנף" בקנדה.

ארז הקליט עבור תחנות רדיו וטלוויזיה ברחבי העולם (בגרמניה, אוסטריה, הולנד, ישראל, טורקיה, מקסיקו וצרפת). הוא הוציא דיסקים מטעם חברות התקליטים נימבוס, היפריון, בידולף רקורדינגס, טאלנט, ו-CRI מארצות הברית. בין השאר הוא הקליט מוזיקה לפסנתר של ארנסט בלוך ויחד עם חגי שחם ביצע יצירות של יוסף אחרון וינה הובאי. הוא ביצע גם מוזיקה לפסנתר ולכינור של ברהמס ומוזיקה של מלחינים בני זמננו.

## קישורים חיצוניים
* 

* Arnon Erez, The Buchmann-Mehta School of Music
* Arnon Erez's web page with Hyperion Records

קטגוריה:פסנתרנים ישראלים־
קטגוריה:מורים למוזיקה בישראל
קטגוריה:תלמידי אריה ורדי
קטגוריה:בוגרי תלמה ילין
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: מוזיקה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: מוזיקה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1965
ג'וזפה סמרטיני

**ג'וזפה באלדסארה סמרטיני** (באיטלקית: Giuseppe Baldassare Sammartini, 6 בינואר 1695 - 23 בנובמבר 1750) היה מלחין ואבובן איטלקי.

## חייו
ג'וזפה, שנולד במילאנו, עבר ללונדון. הוא החל לנגן באבוב במילאנו ובלונדון התמנה בשנת 1727 לאבובן בתזמורת האופרה. בהמשך עזב את האופרה ועבד בשירותם של פרדריק, הנסיך מוולס, ואשתו. הוא שירת בחצרם כמנהל מוזיקלי של הקונצרטים הקאמריים ונמנה עם משק ביתם.

יצירותיו של סמרטיני כללו סונאטות לחליל וכינור, סונאטות לשני חלילים עם בסו קונטינואו, סונאטות לכינור (מוקדשות לנסיך מוולס), 6 קונצ'רטי לכינור, קונצ'רטי גרוסי, קונצ'רטי לצ'מבלו, 6 קטעי סולו לחליל ו-6 סונאטות לשני חלילים או כינורות. כמו כן חיבר מספר קטעים מהירים לצ'לו, כגון "פרק סרנדה".

אחיו הצעיר של ג'וזפה, ג'ובאני בטיסטה סמרטיני היה מלחין, מנצח, נגן עוגב ומורה למוזיקה.

ג'וזפה סמרטיני מת בלונדון בשנת 1750.

## קישורים חיצוניים

* 

* Guild Music entry to Giuseppe Sammartini (1695 - 1750)
* MusicWeb entry on Giuseppe Sammartini


קטגוריה:אבובנים
קטגוריה:נגני כלי נשיפה מעץ
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-17
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-18
קטגוריה:מילאנו: אישים
קטגוריה:ילידי 1695
קטגוריה:נפטרים ב-1750
תיקנחול אפריקני

**תיקנחול אפריקני** (שם מדעי: *Hemelytroblatta africana* שם נרדף: *Arenivaga africana*) הוא מין של תיקן הנפוץ בכל ארץ ישראל בכל השנה. אורכו כשני ס"מ, וצבעו חום בהיר. הנקבות חסרות כנפיים ומעוגלות יותר, ומבלות את חייהן מתחת לאבנים ולפני הקרקע.

התיקן שייך לקבוצה של תיקנים הנוהגים להתחפר מתחת לחול לכן מכונים גם תִּיקַנְחוֹל.

תת-מינים:

* *H. a. africana*
* *H. a. unicolor*

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:תיקנאים
תחנת הרכבת אחיטוב

שמאל|ממוזער|250px|מבנה תא האיתות בתחנה**תחנת הרכבת אחיטוב** או **תחנת הרכבת קאקון** (שם קודם בערבית: قاقون, **קאקון** באנגלית: **Qaqun**) היא תחנת רכבת היסטורית על המסילה המזרחית. התחנה שכנה בקטע המסילה בין טולכרם לחדרה, כשלושה קילומטרים מצפון לכפר הערבי קאקון, כיום כקילומטר ממזרח למושב אחיטוב.

## היסטוריה
התחנה הוקמה על ידי הטורקים במהלך מלחמת העולם הראשונה במסגרת הנחת שלוחת מסילה מטולכרם אל יערות האלונים שמצפון לחדרה לצורך העברת חומרי גלם לבניית המסילה לחצי האי סיני ולהסקת קטרי הקיטור. התחנה הוקמה מצפון לכפר הערבי קאקון לצרכים תפעוליים. לאחר כיבוש ארץ ישראל בידי הבריטים הוארכה המסילה לחיפה ושימשה את רכבות הנוסעים בקו חיפה - לוד - קנטרה שפעלו תחת הרכבת המנדטורית. בשנת 1937 החלו לעצור בתחנה שנקראה "קאקון" רכבות נוסעים ושירתו את תושבי הכפר הסמוך. במהלך המרד הערבי הגדול, במרץ 1938, הותקפה התחנה על ידי אנשי הכנופיות. בלילה שבין 31 במאי ל-1 ביוני 1938 תקפה כנופיה ערבית את התחנה, הוציאה ממנה את העובדים והעלתה את התחנה באש. בעקבות זאת הודיעה הנהלת הרכבת על ביטול התחנה.

ב-28 בינואר 1948 נשדדה רכבת משא שעצרה בתחנה.

ב-5 ביוני 1948 כבשו כוחות צה"ל את הכפר קאקון וסביבתו. ב-20 בספטמבר 1949 נפתח קו הרכבת מחיפה ל-תל אביב ולירושלים דרך המסילה המזרחית, והתחנה שימשה כתחנת רכבת תפעולית ומדי פעם כתחנת נוסעים. בנוסף שימשה התחנה כנקודת שמירה על המסילה בקטע זה, בגלל קרבתה לגבול עם ירדן.

עם פתיחת מסילת החוף בשנת 1953 צומצם מאוד שירות הנוסעים בתחנה והיא שימשה בעיקר רכבות משא. בתחילת שנות ה-60 שימשה התחנה לפריקת הצינורות ששמשו לבניית המוביל הארצי. הצינורות הובלו על גבי קרונות משא שטוחים ממפעל "יובל-גד" שבאשקלון אל התחנה, שם נפרקו וגולגלו באמצעות טרקטורים אל התעלה שנחפרה בתוואי המוביל הארצי.

בשנת 1968 נסגרה התחנה סופית.

מצפון לתחנה קיים מבנה איתות שנבנה על ידי הבריטים. שימש לניתוב הרכבות.

## תוכניות שנגנזו
במסגרת פיתוח, תכנון והקמה של המסילה המזרחית החדשה, תוכננה הקמתה של תחנת נוסעים חדשה, סמוך למיקומה של התחנה ההיסטורית, בשם "אחיטוב-עמק חפר". התחנה החדשה הייתה אמורה לשרת את תושבי היישוב אחיטוב ויישובי עמק חפר ומועצה אזורית מנשה הסמוכים. אישור ראשוני לתוכנית התקבל על ידי הוועדה לתשתיות לאומיות ביולי 2010, ואישור סופי התקבל בינואר 2012.

באוקטובר 2018 הסתיים שלב התכנון המפורט של תוואי המסילה. עם זאת באוקטובר 2019 פורסם כי עקב שיקולים תקציביים, לאחר שעלות ההקמה של הפרויקט, שתחילה הוערכה בכ–8.1 מיליארד שקל, גדלה בכ-3 מיליארד שקל, הוחלט על ביטול מספר התחנות שלאורך הקו - בהם תחנת כפר סבא צפון ותחנת לוד צפון, אך לא את תחנת אחיטוב.

בפברואר 2021, הודיע משרד התחבורה כי הוחלט לדחות את הקמת התחנה עד תחילת הפעלתה של מסילת מנשה, לקדם הקמת תחנות נוסעים אחרות המתכוננות לקום במסגרת תוואי מסילת מנשה ("תחנת באקה אל גרבייה-ג'ת", "תחנת חריש") וייתכן שתבוטל לחלוטין התוכנית להקמת התחנה באחיטוב.

## ראו גם
*תחנת הרכבת חדרה מזרח

## קישורים חיצוניים

*מיכאל יעקובסון: על שרידי המבנים בתחנה באתר 'חלון אחורי', 20 ביוני 2010.
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מועצה אזורית עמק חפר: מבנים
אחיטוב
פורטו צ'רבו

**פורטו צ'רבו** (**Porto Cervo**) היא עיירה השייכת לעיריית ארזח'ינה (Arzachena) בנפת אולביה טמפיו בסרדיניה. העיירה היא מרכזו של חבל קוסטה זמראלדה (Costa Smeralda). אוכלוסייתה הקבועה אינה עולה על 400 תושבים, אך בעונת הקיץ, כאשר מגיעים אליה תיירים מארצות אירופה ומהמזרח התיכון,
המחזיקים בה בתי מגורים, עולה מספר תושביה לאלפים אחדים. אטרקציה מיוחדת הקיימת בעיירה היא רכבת הנעה בכבישים על גלגלי גומי,
באמצעותה ניתן לבקר בין הווילות ודירות הקייט של תושבי המקום. במהלך הנסיעה שומעים הנוסעים הקלטה על תולדות המקום, על הווילות
ועל תושבי העיירה המפורסמים.

## גאוגרפיה
העיירה נחשבת לאתר נופש יוקרתי, ובנויה מסביב למפרץ עמוק, המשמש נמל ליאכטות. שמו של המקום **צ'רבו**
שפירושו הוא צבי אדום. מקור השם נעוץ בעובדה, שהעיירה בנויה משני הצדדים של המפרץ, צדדים הנראים כצלעות של צבי.
הגבעות עליהן בנויה העיירה נראים כמו רגליים אחוריות של צבי, המונחות בבסיסן על פני הים.

מרכז העיירה נבנה על פני מישור המשקיף על הים וכולל ככר קטנה, בוטיקים, חנויות ומקומות בידור ליליים.

במקום שני נמלים: הנמל הישן והנמל החדש. בנמל החדש קיימת מספנה לתיקון ספינות קלות.

## גלריית תמונות

## קישורים חיצוניים

* מדריך למקום
* מצלמה מבית מלון
*  מדריך מסחרי באנגלית ובאיטלקית

קטגוריה:סרדיניה: ערים
קטגוריה:נפת אולביה-טמפיו
קטגוריה:איטליה: יישובים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1962
הקונפדרציה הבין-לאומית לאגודות יוצרים ומלחינים

**הקונפדרציה הבין-לאומית לאגודות יוצרים ומלחינים** או **סיסאק** (בצרפתית: **Confédération Internationale des Sociétés d´Auteurs et Compositeurs - CISAC**) היא אגודת העל המאגדת ומפקחת על האגודות לגביית זכויות יוצרים בעולם. סיסאק נוסדה ב-1926 בצרפת כארגון ללא מטרות רווח שאינו פוליטי. רשומות בסיסאק 229 אגודות לזכויות יוצרים מ-121 מדינות שונות.

סיסאק שוקדת על טיפוח יחסי הגומלין בין האגודות השונות, לרבות פיתוח סטנדרטים בין-לאומיים לזיהוי יצירות, האחדת מזהים במאגר מידע מרכזי, עזרה טכנית לוגיסטית ומשפטית למדינות העולם השלישי ומדינות הגוש הקומוניסטי לצורך הקמת אגודות חדשות והעמקת הגבייה. סיסאק מפרסמת הסכם דו-צדדי לשיתוף פעולה בין אגודות, שתוכנו הוא הנוסח הסטנדרטי לשיתוף פעולה והתחשבנויות בין האגודות מהמדינות השונות. החל מיוני 2007 המועצה הכללית אשררה כללים מקצועיים מחייבים לאגודות החברות, שמטרתם להעמיק את השקיפות, חובת דיווח, אי אפליה בין אמנים זרים ואמנים מקומיים וביטול חסמים לניוד בין אגודות שונות.

נשיא אגודת סיסאק כיום הוא המלחין הצרפתי ז'אן מישל ז'אר, קדם לו רובין גיב מהבי ג'יז ששימש בתפקיד זה עד מותו ב-2012.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:קניין רוחני
קטגוריה:ארגונים בין-לאומיים
קטגוריה:ארגוני שמירה על זכויות יוצרים
Bittersweet World

**Bittersweet World** (עברית: עולם מר-מתוק) הוא אלבום האולפן השלישי של זמרת הפופ/רוק האמריקאית, אשלי סימפסון.

## רקע
בנובמבר 2006, לאחר שהשלימה את סדרת ההופעות של המחזמר *שיקגו* בו שיחקה, הודיעה כי תתחיל לעבוד בקרוב על אלבום אולפן, שלישי במספר. בדצמבר אותה שנה, הודיעה חברת התקליטים גפן רקורדס כי הם עובדים על האלבום הבא של סימפסון. 

בתחילת 2007 הודיעה מנהלה האישי שאשלי עובדת על כתיבת השירים, בין השאר עם המוזיקאי והמפיק המוזיקלי צ'אד הוגו, ובנוסף התחילה לעבוד על הפקת האלבום עם המוזיקאי והמפיק המוזיקלי טימבלנד. בהמשך אמרה סימפסון כי לאלבום יהיה צליל בוגר יותר ורוקיסטי יותר  וסיפרה על חששה לאכזב את מעריצה, הממתינים לאלבום נוסף מאז אלבומה הקודם, בשנת 2005.

מועד היציאה המקורי של האלבום היה בנובמבר 2007, אך הוא נדחה לינואר 2008 ומאוחר יותר לתחילת מרץ. לאחר מכן נקבע כי ישוחרר ב-22 באפריל 2008, כפי שאכן קרה בסוף.

## סינגלים
### Outta My Head (Ay Ya Ya)
בתחילת 2008 יצא לאור השיר **Outta My Head (Ay Ya Ya)** כסינגל הראשון מהאלבום. השיר זכה לביקורות חיוביות באופן כללי מהמבקרים והתקבל בידי המעריצים היטב. 

בכורת הקליפ הייתה ב-19 בדצמבר באותה שנה.  סימפסון ציינה שהקליפ מושפע מאוד מסלבדור דאלי ויכיל התייחסויות לאישים ויצירות ידועים. לדוגמה, הפסיכולוג של סימפסון דומה מאוד לזיגמונד פרויד. עוד התייחסות בקליפ: קובייה הונגרית ענקית, שעונים נוזלים (כמחווה ליצירתו המפורסמת ביותר של דאלי, התמדתו של זיכרון) ומגוון התייחסויות למסעות גוליבר. הקליפ זכה להצלחה רבה באינטרנט וצבר מיליוני צפיות בחודשים הראשונים, נתון שנחשב להצלחה באותה תקופה. כיום יש לקליפ קרוב ל-10 מיליון צפיות בקליפ הרשמי באתר יוטיוב

למרות הצלחתו באינטרנט והביקורות הטובות, הסינגל לא הצליח לכבוש את פסגות מצעדי המוזיקה, וכך לא זכה לחשיפה הרצויה, שאמורה לקדם מאוד את האלבום.

### Little Miss Obsessive
**Little Miss Obsessive** שוחרר בארצות הברית ב-11 במרץ 2008. השיר, דואט של סימפסון עם סולן להקת פליין וייט טיז, כלל אלמנטים רוקייסטים יותר ממרבית השירים באלבום. השיר נכשל לחלוטין במצעדים, ונכנס רק למקום 96 במצעד הסינגלים האמריקאי, ולמקום 72 במצעד הסינגלים הקנדי. 

למרות דיווחים על תכנון לצלם קליפ לשיר, לא הופץ אחד כזה, וככל הידוע גם לא צולם בסופו של דבר, ככל הנראה בגלל הכישלון שנחל השיר.

## ביקורות ומכירות
האלבום נכנס למקום ה-4 במצעד מכירות האלבומים בארצות הברית עם מכירות של 47,000 עותקים בשבוע הראשון. הייתה זאת ירידה קשה מנתוני המכירות של אלבומה הראשון והשני, שמכרו 398,000 עותקים ו-220,000 עותקים (בהתאמה). בנוסף, היה זה אלבומה הראשון שלא הגיע למקום הראשון בדירוג מכירות האלבומים בארצות הברית.

## רשימת רצועות

## תאריכי יציאה

## קישורים חיצוניים

* האתר הרשמי של אשלי סימפסון

קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי טימבלנד