אליזבת שימן

**אליזבת שימן** (בגרמנית: **Elisabeth Schiemann**; 15 באוגוסט 1881 – 3 בינואר 1972) הייתה גנטיקאית גרמנייה, חוקרת צמחים מתורבתים ולוחמת בתנועת ההתנגדות ברייך השלישי.

## ביוגרפיה
אליזבת שימן נולדה בוויליאנדי שבאסטוניה, שהייתה אז חלק מממשלת ליבוניה באימפריה הרוסית. אביה היה ההיסטוריון תאודור שימן. משנת 1887 התגוררה בברלין. היא הייתה חלק מהדור הראשון של נשים בגרמניה שהורשו ללמוד ולפתח קריירה אקדמית עצמאית, אם כי בתחילה בהיקף מוגבל.

היא למדה בסמינר למורים ושהתה מספר שנים בפריז ללימודי שפה. לאחר מכן עבדה מספר שנים כמורה בבית ספר לבנות. בשנת 1908 החלה ללמוד באוניברסיטת ברלין, ובשנת 1912 קיבלה תואר דוקטור על עבודה בנושא מוטציות בפטריית *Aspergillus niger*, בהנחיית ארווין באואר.

## קריירה אקדמית
בין השנים 1914–1931 הייתה עוזרת בכירה במכון לגנטיקה של האוניברסיטה החקלאית של ברלין, בראשותו של באואר. בשנת 1924 השלימה את ההביליטציה שלה עם עבודה על גנטיקת שעורה חורפית וקיצית. כמרצה באוניברסיטה החקלאית, לימדה על מדעי הזרעים וביולוגיה של הרבייה, אך תחום המחקר העיקרי שלה היה היסטוריית הצמחים המתורבתים.

משנת 1931 ועד 1943 עבדה כחוקרת אורחת במכון הבוטני בברלין-דאהלם, ובתקופה זו התעניינה במחקר ארכאולוגי על חקלאות קדומה. ספרה *Entstehung der Kulturplanzen* ("מקור הצמחים המתורבתים") פורסם בשנת 1932 והפך לחיבור מרכזי בתחום זה, והעניק לה הכרה בינלאומית. בשנת 1943 פרסמה מאמר מחקרי נוסף בשם זה בכתב העת *Ergebnisse der Biologie*. בשנת 1931 גם הפכה לחברת סגל באוניברסיטת ברלין.

שימן הביעה בגלוי התנגדות למדיניות הגזע של המשטר הנאצי ולדרוויניזם הפסאודו-מדעי שלו, כמו גם לרדיפת היהודים ולביטול השיטה הרב-מפלגתית. בשל כך הסתבכה עם השלטון, ובשנת 1940, בעקבות הלשנה ומחלוקת על משרתה, נשלל ממנה רישיון ההוראה האקדמי הביליטציה.

בשנת 1943 מונתה לנהל מחלקה להיסטוריית הגידולים החקלאיים במכון קייזר וילהלם לחקר הצמחים המתורבתים, שנוסד זה עתה בווינה. מחלקתה נותרה בברלין. לאחר המלחמה, בשנת 1946, קיבלה משרת פרופסור באוניברסיטה המחודשת של ברלין, ולימדה שם גנטיקה והיסטוריית הצומח עד 1949. מחקרה נמשך בתנאים מאולתרים. בשנת 1948 שולבה מחלקתה במסגרת האוניברסיטה הגרמנית למחקר (*Deutsche Forschungshochschule*), אך לאחר פירוקה בשנת 1953 ניהלה את המחלקה כמרכז מחקר עצמאי של אגודת מקס פלאנק עד פרישתה בשנת 1956, אז פורקה המחלקה.

בשנת 1946 היו שש נשים פרופסוריות באוניברסיטת ברלין מתוך 300 אנשי סגל: שימן, הפילוסופית ליזלוטה ריכטר, חוקרת השפות הסלביות מרגרטה וולטנר, והרופאות אוגוסטה הופמן, אליזבת נאו ואלזה קנקה. עד 1951, כולן מלבד ריכטר אולצו לעזוב מסיבות פוליטיות.

### עיטורים והוקרה
שימן זכתה במספר פרסים על הישגיה המדעיים. בשנת 1953 הייתה לאישה הראשונה שהתקבלה כחברת מחקר באגודת מקס פלאנק מאז 1945. בשנת 1945 קיבלה את צלב הכבוד (דרגת קצין) של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה. באותה שנה הפכה לחברת כבוד בחברה הבוטנית של צרפת, ובשנת 1956 חברה באקדמיה לאופולדינה. בשנת 1959 העניקה לה לאופולדינה את מדליית דרווין, והייתה האישה היחידה מתוך 18 מדענים שקיבלו את הפרס. בשנת 1962 קיבלה תואר דוקטור לשם כבוד מהפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה הטכנית של ברלין, והייתה האישה הראשונה שזכתה בכבוד זה. בשנת 2003 נקרא על שמה רחוב ברובע פלקנברג בברלין: *Elisabeth-Schiemann-Straße*.

## פעילות התנגדות
שימן הביעה תמיכה פומבית בנרדפים על ידי המשטר הנאצי. היא הייתה חלק מרשת נשים שתמכו בפעילי התנגדות, ביניהן אליזבת שמיץ. יחד עם אחותה גרטרוד, הייתה חברה בכנסייה המתוודה בברלין - דאהלם .

היא פנתה לכמרים ושרים בכנסייה בבקשה שישמיעו קול נחרץ יותר נגד המשטר הנאצי, ולשרים בממשלה במחאה על רדיפת היהודים. היא סייעה לאחיות ולרי ואנדריאה וולפשטיין להימנע מגירוש, והגנה על עמיתים יהודים בכנסים מדעיים.

שימן הייתה מיודדת עם הפיזיקאית ליזה מייטנר, שנמלטה מגרמניה ביולי 1938. השתיים ניהלו תכתובת ממושכת ורבת שנים. לאחר מלחמת העולם השנייה התגלעו ביניהן חילוקי דעות באשר למניעי המשטר הנאצי, היעדר ההתנגדות הרחבה לו, ודרכי ההתמודדות עם העבר.

ב-16 בדצמבר 2014 הכיר יד ושם באליזבת שימן כחסידת אומות העולם על פועלה להצלת יהודים בתקופת השואה.

## מותה
אליזבת שימאן נפטרה בברלין ונקברה בבית הקברות של הכנסייה הכפרית בדאהלם, קהילה שבה הייתה חברה פעילה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל אוניברסיטת ברלין
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ברלין
קטגוריה:גרמנים חסידי אומות העולם
קטגוריה:גרמניות חסידות אומות העולם
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1881
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1881
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1972
קטגוריה:גרמניות שנפטרו ב-1972