open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
בית החולים העירוני 40 (ססטרורצק)

**[[בית חולים|בית החולים]] העירוני מספר 40 של [[סנקט פטרבורג]], [[רוסיה]]** (ברוסית: **Городская больница №40**) הוא אחד ממוסדות הרפואה הגדולים ביותר בצפון מערב רוסיה. השם הרשמי הוא "מכון הבריאות הממלכתי של סנקט פטרבורג, בית החולים העירוני מספר 40 של נפת הנופש".

בית החולים ממוקם בתחומי העיר ססטרורצק.

## היסטוריה
בית החולים התחיל את דרכו ב-14 בנובמבר 1748, עם פתיחת בית החולים הראשון במפעל הנשק בססטרורצק ובו 50 מיטות. זה היה אחד מבתי החולים הראשונים ברוסיה.

במהלך המאות ה־18 וה־19, רק מספר המיטות, השם והמיקום של המוסד הרפואי השתנו. מבחינת תפקודו, בית החולים היה יורשם של המוסדות הרפואיים הקודמים ונשאר בית החולים היחיד עבור תושבי ססטרורצק.

לאחר מלחמת האזרחים ברוסיה (1917–1923) עמד בראש בית החולים סרגיי יולביץ' מלבסקי (1869—1934). הוא היה מנתח רוסי מוכשר שניתח אינטנסיבי, שהה עם חולים קשים אחרי חצות, השקיע את אמצעיו המועטים ברכישת מכשירים כירורגיים, תרופות ואוכל. כמעט כל תושבי ססטרורצק התכנסו כדי לחלוק את מחוותם האחרונות לסרגיי יולביץ' עם מותו. 

שיפוץ בית החולים לאחר הרס מלחמת העולם השנייה נערך ביוזמת הרופא הראשי ניקולאי יבגנייביץ' סלופסקי (1899–1964).

במהלך מלחמת העולם השנייה העיר נפגעה קשות. היו כמה פגיעות ישירות בבניין בית החולים. בתקופה הראשונה של המלחמה, כאשר התנהלו קרבות עזים סמוך לעיר, לפני פריסת בתי החולים לפינוי בססטרורצק, כל זרם הפצועים נשלח לבית החולים אוליצקי. תוך פחות מחודש, חובשי בית החולים העניקו טיפול רפואי ל־223 אנשי צבא.

מאמצע שנות השישים החל בית החולים להתרחב. נבנו מבנים חדשים לשירותי ילדים, מטופלי ריאה, כירורגיה ורפואה פנימית . היחידה הפרוקטולוגית המתמחה הראשונה נפתחה בלנינגרד בבית חולים זה. תכולת בית החולים הוגדלה עד 680 מיטות. 

ב-11 במאי 1974, במקום בית החולים, נפתח המרכז השיקומי ובו 520 מיטות בברית המועצות. בתוך 35 שנים לקיומו של מרכז זה, למעלה מ-250,000 חולים קיבלו בו טיפול שיקומי.

באוקטובר 2005 מונה פרופסור סרגיי גריגורייביץ' שצ'רבק לרופא הראשי של בית החולים. לפני מינויו, פעילות בית החולים הייתה קשורה לאקדמיה הרפואית הצבאית והמחלקה לטיפול שדה צבאי. עם בואו של שצ'רבק החל שיפוץ רחב היקף של כל בית החולים ובפרט, מרכז השיקום.

בבית החולים יש יחידות המתמחות בהרדמה והחייאה (2), טיפול נמרץ (3), ניתוחי כלי דם, נוירולוגיה (3), אורתופדיה (2), טראומטולוגיה, גינקולוגיה, קולופרוקטולוגיה, שיקום (4), שיטות טיפול פיזיות (2), וחלקן אחרות. 

מדי שנה 20,000 חולים מקבלים טיפול בבית החולים. בבית החולים קיימים שיטות אבחון וטיפול מודרניות, כולל טומוגרפיה ממוחשבת רנטגן ותהודה מגנטית, וסדרת מכשירים שנקלטו מתעשיית ההיי-טק לרבות רובוט המסייע לשיקום חולים לאחר שבץ מוחי או פגיעה בחוט שדרה, טיפול בגלי הלם לב לטיפול עמיד בפני אנגינה, גירוי מגנטי גולגולתי ולטיפול בחולים עם שבץ ובפגיעות ראש.

מאז שנת 2010 מפרסם בית החולים את ספר השנה שלו שכולל את העבודות המדעיות של רופאי בית החולים לאותה שנה. תוכן העניינים ותמצית הפרקים ברוסית ובאנגלית זמינים באופן חופשי באתר האינטרנט של בית החולים (https://www.gb40.ru).

במהלך מגפת הקורונה ברוסיה, בשנת 2020 הוסב בית החולים לבית חולים עבור חולים בנגיף הקורונה.

## קישורים חיצוניים
*  

קטגוריה:סנקט פטרבורג: מבנים
קטגוריה:בתי חולים שיקומיים
קטגוריה:רוסיה: בתי חולים
אנגלוס

**אנגלוס** (ביוונית עתיקה: ****) או **אנגליה** (**Ἀγγελία**), הייתה בתם של זאוס והרה במיתולוגיה היוונית ונודעה כאלה כתוניית. סיפורה קיים רק באידיליה 2 בסכוליה של תאוקריטוס והוא כדלקמן:אנגלוס גודלה על ידי נימפות שאביה הפקיד בידיהם. יום אחד היא גנבה את המשחות של אמה הרה ומסרה אותם לאירופה. כדי לברוח מזעמה של הרה, היא נאלצה להסתתר תחילה בביתה של אישה בלידה, ואחר כך בקרב אנשים שנשאו גבר מת. בסופו של דבר הרה הפסיקה להעמיד אותה לדין, וזאוס הורה לקאביירוי לטהר את אנגלוס. הם ביצעו את טקס הטיהור במימי אגם אקרוסיה בשאול. כתוצאה מכך, היא קיבלה את עולם המתים כממלכת ההשפעה שלה, והוקצה לה הכינוי קטכתוניה ("היא של העולם התחתון").סיפורה של אנגלוס הוא מצוטט על ידי הסקוליאסט בסדרה של מיתוסים נדירים הנוגעים להולדת הקטה, המאפשרים לחשוב כי אנגלוס הייתה שווה למעשה להקטה. זה מאושר במידה מסוימת על ידי העובדה שלטענת הסיצ'יוס, אנגלוס היה שם המשפחה של ארטמיס בסירקוזה,היות שארטמיס כאלת הירח, מזוהה עם הקטה, אנגלוס יכולה להיות גם גרסה מוקדמת של הקטה, זו שנוגעת גם לעולם העליון וגם לעולם התחתון (שאול), בדומה לעמדתה של פרספונה.

## הערות שוליים

קטגוריה:אלות שאול
קטגוריה:דמויות מהמיתולוגיה היוונית
אסף צלאל

**אסף צלאל** (נולד ב-1977) הוא טייס וקצין בצה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף. כיהן כמנכ"ל משרד החינוך בשנת 2023.

## ביוגרפיה
צלאל נולד בשכונה ד' בבאר שבע ולו אח תאום ואחות קטנה. בגיל שנה וחצי עברה משפחתו לקריית טבעון. כנער היה מעורב במקרי עבריינות ולא השיג תעודת בגרות בתיכון. התגייס לצה"ל ב-1996, תחילה שירת בחיל המשטרה הצבאית, סיים קורס קצינים ופיקד בבית הסוהר מגידו על כוח 100, צוות התערבות מיוחד ללוחמה בטרור שייעודו טיפול במצבי קיצון מול אסירים ביטחוניים.

ב-1998, לאחר מאמצים רבים שעשה לאורך שירותו, התנדב והתקבל לקורס טיס אותו סיים בהצטיינות במגמת קרב. שירת כטייס מטוסי F-16, כסגן מפקד טייסת 110 וטייסת נוספת, שימש מפקד יחידת השליטה של חיל האוויר, כולל במהלך הפלת מטוס סוחוי Su-24 סורי שחדר לישראל ב-2014 ובמהלך מבצע צוק איתן. פיקד על טייסת 110, טייסת F-16. צלאל סיים לימודי תואר ראשון במנהל עסקים בהצטיינות במרכז האקדמי רופין, ותואר שני בביטחון לאומי ובמדעי המדינה ב (מחזור מ"ה) וב-2018 מונה לראש מחלקת אימונים של חיל האוויר.

ב-2020 קודם לדרגת תת-אלוף ומונה לראש חטיבת התקיפה הרב-זרועית בזרוע היבשה.

בנוסף על תפקידיו לאורך השנים קיים צלאל הרצאות ופעילויות רבות בנושא הנצחת זכר השואה ושילוב בני נוער בסיכון במערכות ומסגרות.

במסגרת הקמת ממשלת ישראל השלושים ושבע הודיע שר החינוך יואב קיש על מינויו למנכ"ל משרדו. הוא נכנס לתפקידו ב-17 בינואר 2023. ב-28 ביולי 2023 הודיע על התפטרותו מתפקידו בעקבות הקרע שנוצר מחמת הרפורמה המשפטית.

## קישורים חיצוניים

*
*

## הערות שוליים

קטגוריה:טייסי חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:תתי-אלופים בחיל האוויר
קטגוריה:מנכ"לי משרד החינוך
קטגוריה:בוגרי המרכז האקדמי רופין
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1977
פרנץ סקרבינה

**פרנץ סקרבינה** (בגרמנית: **Franz Skarbina**; 24 בפברואר 1849 – 18 במאי 1910) היה צייר אימפרסיוניסטי גרמני, שרטט, תחריטאי ומאייר, חבר וממייסדי הזצסיון הברלינאי.

## קורות חיים
נולד בברלין, היה בנו של צורף מזאגרב. בין השנים 1865 עד 1869 למד באקדמיה הפרוסית לאמנויות. לאחר סיום הלימודים בילה שנתיים כחונך לבנותיו של הרוזן פרידריך פון פרפונכר-סדלניצקי, במהלך התקופה נסע לדרזדן, וינה, ונציה, מינכן, נירנברג. בשנת 1877 הוא חסך את הכסף לנסיעה לימודית בת שנה בהולנד, בלגיה וצרפת, שם הוא נחשף להשפעת האימפרסיוניזם.

הוא הפך לעוזר הוראה באקדמיה הפרוסית בשנת 1878, ובשנת 1881 לימד רישום אנטומי במוזיאון קונברגברבמן בברלין. בשנה שלאחר מכן שב לפריז והציג בסלון. משנת 1885 עד 1886 הוא שוב חזר לפריז, עם נסיעות לצפון צרפת, בלגיה והולנד. זו נחשבת לאחת התקופות היצרניות ביותר שלו.

בשנת 1888 הוא מונה לפרופסור באקדמיה הפרוסית, ובשנת 1892 הפך לפרופסור מן המניין שם. אולם שנה לאחר מכן הוא התפטר מתפקיד ההוראה בשל חילוקי דעות עם מנהל האקדמיה, אנטון פון ורנר. הבעיה נבעה מהשתתפותו ב"קבוצת האחד עשר", אגודת אמנים המוקדשת לקידום תערוכות משלהם של מה שנחשב אז לאמנות "רדיקלית", החורגת מהשפעת האקדמיה. המהלך הזה הביא בסופו של דבר (בשנת 1898) להקמת הזציסון הברלינאי, אשר סקרבינה היה אחד ממקימיו יחד עם מקס ליברמן, וולטר לייסטיקוב. 

בשנת 1895 הוא הפך לחבר מועצת הפיקוח במגזין Pan. בשנת 1898 שימש כאחד השופטים בתחרות שערך לודוויג סטולוורק לבחירת האמנים לסדרה פרסום חדשה בתחום המסחרי.

הוא נפטר בביתו בברלין, ב־18 במאי 1910, ממחלת כליה חריפה, ונקבר בבית העלמין העתיק בסנט יאקובקירשה.

כל הפריטים בעיזבונו נהרסו במהלך מלחמת העולם השנייה.

## גלריה


File:Franz Skarbina Hof im Schnee.jpg|חצר בשלג
File:Franz Skarbina Friedrichstraße an einem regnerischen Abend 1902.jpg|פרדריכשטרסה בגשם
File:Franz Skarbina Der verliebte Schmied.jpg|הנפחיה
File:Franz Skarbina Abendandacht c1890.jpg|תפילה ערבית
File:Franz Skarbina - Alte Frau am Ofen - BG-M 12101^14 - Berlinische Galerie.jpg|זקנה ליד התנור


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי הזצסיון הברלינאי
קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1849
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1910
וולטר לייסטיקוב

**וולטר לייסטיקוב** (בגרמנית: **Walter Leistikow**; 1865 – 1908) היה צייר נוף וגרפיקאי גרמני, חבר וממייסדי הזצסיון הברלינאי, מעצב ומבקר אמנות.

## קורות חיים
אביו היה רוקח שבבעלותו מפעל לייצור ליקרים עם טעמי צמחים, שסיפק חלק ניכר מהכנסות המשפחה. בשנת 1883, כשוולטר היה בן שבע עשרה, הוא עבר לברלין כדי להשתתף באקדמיה הפרוסית לאמנות, אך לאחר שנה הוא פוטר על ידי אנטון פון ורנר מחוסר כישרון. לאחר מכן לקח שיעורים פרטיים מהרמן אשקה והנס גודה בין השנים 1885–1887.

התערוכה הראשונה שלו הייתה בסלון ברלינר בשנת 1886, ומשנת 1892 הוא חבר באגודת אמנים, שהתנגדה לשיטות ההוראה באקדמיה. הוא מילא תפקיד חשוב בהקמת הקבוצה "הזצסיון הברלינאי", והיה חבר בה.

בשנים 1892 - 1895 לימד באקדמיה הפרטית, אקדמיה פהר, בניהולו של האמן קונרד פהר ונמצא ברחוב לוצובשטראסה 82 בברלין. הוא עיצב גם רהיטים, שטיחים וטפטים. בשנת 1902 הוא נבחר ליצור פרסומות מסחריות עבור חברת השוקולד סטולוורק של קלן והפיק סדרת נופים גרמניים.

במשך זמן מה הוא ניסה להיות סופר, והוציא לאור ספר (1893) ב- Freie Bühne ורומן, (Auf der Schwelle (1896, אך הם לא זכו לתשומת לב. מצבו הוחמר כאשר הקייזר וילהלם השני בז לתמונותיו וצוטט באומרו "הוא הרס לי את כל גרונוולד".

בשנת 1894 נישא לאנה מור (1863–1950), בת סוחר מקופנהגן. בשנת 1903 הוא היה אחד המייסדים של אגודת אמנים גרמניים.

ב־1908 הוא מת מההשפעות המייסרות של עגבת בשלב מתקדם. הוא התאבד בכך שירה בעצמו בזמן ששהה בסנטוריום.

זמן קצר לאחר מכן נקרא על שמו רחוב ברובע וסטנד בברלין. בשנת 1920 נקרא על שמו גם רחוב ברובע מאהלסדורף.

בשנת 1972 הונפקה חותמת זיכרון עם אחד מציוריו.

## גלריה

File:Walter Leistikow Aus dem Grunewald.jpg|בגרונלווד
File:Walter Leistikow - Liebesinsel (1905).jpg|נוף נהרי
File:Walter Leistikow - Abendstimmung am Schlachtensee (1895) 2.jpg|ערב ליד האגם
File:Walter Leistikow - Haus in Dänemark (1898).jpg|בית בדנמרק
File:Walter Leistikow Grunewaldsee 3.jpg |אגם גרנוולד
File:Stamps of Germany (Berlin) 1972, MiNr 425.jpg | בול זיכרון, 1972
File:Walter Leistikow Frau am Flussufer.jpg | אישה לגדת הנהר



## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי הזצסיון הברלינאי
קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1865
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1908
פורסט גודלאק

**פורסט גודלאק** (באנגלית: **Forrest Goodluck**; נולד ב-6 באוגוסט 1998) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. הוא ידוע בשל השתתפותו בסרטים "האיש שנולד מחדש" משנת 2015 ו-"החינוך הרע של קמרון פוסט" משנת 2018. 

## ראשית חייו
גודלאק נולד באלבקרקי, ניו מקסיקו. אביו הוא אינדיאני משבט נאוואחו. מוצאה של אמו משבטי האינדיאנים הידאצה, מאנדאן, נאוואחו וצימשיאן.

## קריירה
חוויית המשחק הראשונה של גודלאק הייתה במהלך הפקה בכיתה ו' בהצגה "חג המולד של צ'רלי בראון" בבית הספר היסודי שלו. בהמשך הופיע בהפקות במה ותיאטרון בחטיבת הביניים ובתיכון. בגיל 13 הוא הגיע לאודישן לסרטו של הבמאי האינדיאני כריס אייר, "באפלו". הסרט לא הופק, אך איפשר לו להתחבר עם סוכני ליהוק.

גודלאק נבחן לתפקיד הוק בסרט "האיש שנולד מחדש" משנת 2015 כשהיה בן 15. זה היה תפקידו הראשון בסרט קולנוע. גודלאק זכה בפרס ההופעה הטובה ביותר בסרט עלילתי - לשחקן משנה צעיר (14–21) בטקס פרסי האמן הצעיר ה-37 על תפקידו בסרט.

בחודש פברואר 2016, לוהק לפיילוט Citizen". בנובמבר 2016 פורסם כי גודלאק יככב לצד קלואי גרייס מורץ וסשה ליין בסרט "החינוך הרע של קמרון פוסט", ששוחרר לאקרנים במהלך 2018. 

בשנת 2021 לוהק לסדרת הטלוויזיה "הרפובליקה של שרה" מבית The CW לתפקיד של טיילר, לצדם של לוק מיטשל ולנדרי בנדר.   

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

### פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אינדיאנים: אישים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אינדיאני
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1998
מחלת ניוקאסל

**מחלת ניוקאסל** (באנגלית: **Newcastle Disease**) היא מחלה נגיפית מדבקת ממשפחת Paramyxoviridae
 הפוגעת בעופות. המחלה נגרמת בעקבות נוכחות של נגיף הניוקאסל, הידוע בשם NDV (Newcastle Disease Virus).

למחלה קיימים סימפטומים רבים, בהם: דלקת הלחמית, נזלת, חרחורים , קשיי נשימה, ירידה בהטלה בלהקות הטלה ורבייה, סימנים של פגיעה מוחית, שיתוק ושלשולים. וירוס הניוקסל מסוגל להדביק בני אדם, אולם אינו מהווה איום חמור בעבורם, וגורם לדלקת עיניים וכאבי ראש החולפים תוך מספר ימים.

מבנה הווירוס כדורי וכולל מידע RNA העטוף במעטפת שומנית דו שכבתית, וגודלו 100–300 nm. המידע הגנומי כולל single-stranded RNA) ssRNA) מקטע רציף אחד של RNA שאורכו 15186 נוקליאוטידים המכילים בתוכם 6 מסגרות קריאה אפשריות ליצירת 6 חלבונים מבניים שונים.

נגיפי מחלת הניוקסל מובחנים ומסווגים לזנים על פי רמת אלימותם ותכונות מסוימות של הרצפים הגנטיים שלהם:
* נגיף מזן לא פתוגני - לנטוגני
* נגיף מזן בעל פתוגוניות נמוכה - מזוגני
* נגיף אלים - ולוגני
* נגיף אלים מאוד - ויסקרוטרופי ולוגני

כל נגיפי הניוקסל דומים מבחינה אנטיגנית ולכן אותו סוג חיסון הניתן למחלה פעיל נגד כל סוגי נגיפי הניוקסל הידועים בעולם. אחוזי התמותה משתנים ותלויים בזן הנגיף. לעיתים התמותה יכולה להיות פתאומית וגבוהה. תסמינים נפוצים הם ירידה בהטלה, ביצי ניילון וצורה וצבע ביצה חריגים. בעופות מחוסנים הסימנים יכולים להיות פחות חריפים.

## היסטוריה
מחלת הניוקאסל התגלתה לראשונה באי ג'אווה שבאינדונזיה בשנת 1926, ובעיר ניוקאסל (על נהר הטיין) שבאנגליה, בשנת 1927.

## קישורים חיצוניים
* 
* מחלת הניוקסל בעופות, משרד החקלאות ופיתוח הכפר

## הערות שוליים

קטגוריה:מחלות בעלי חיים
בסאם ג'אבר

בסאם ג'אבר (בערבית: **بسام جابر**; נולד ב-1950) הוא עיתונאי ישראלי, והבעלים של קבוצת פנורמה (בערבית: بانوراما), קבוצת התקשורת המובילה במגזר הערבי, הכוללת את העיתון "פנורמה" (בערבית: بانوراما), אתר האינטרנט והרדיו PANET (בערבית: بانيت), וערוץ הטלוויזיה הלא TV בשפה הערבית. ג'אבר נחשב לאיש תקשורת בולט במגזר הערבי במדינת ישראל ואף נבחר לרשימת "100 המשפיעים בתקשורת" של גלובס. בני משפחתו ילדיו ואשתו מעורבים בעסק המשפחתי. פרידה ג'אבר בראנסי, בתו, היא העורכת הראשית והאחראית לכל קבוצת "פנורמה".

## קריירה מקצועית
### עיתונאי
הוא עבד במשך 22 שנה, בין 1972 ל־1994 ברשות השידור במגוון תפקידים עיתונאיים, ב'קול ישראל' בערבית ובעברית. בין היתר שימש ככתב מדיני וככתב ספורט.
ב־1986 פתחה אשתו של בסאם, עאידה ג'אבר, את המקומון בשפה הערבית 'פנורמה'. אשתו שכנעה אותו לעזוב את רשות השידור ולהצטרף אליה . ג'אבר הפך את המקומון לשבועון ארצי.

### הקמת אתר פאנט
ב־2002, בהמשך לעבודתו עם אשתו על עיתון פנורמה וחלק מהרחבתו, הקים ג'אבר את אתר PANET, אתר חדשות ופורטל תכנים ישראלי בשפה הערבית השייך לעיתון פנורמה, המכוון לאוכלוסייה הערבית בישראל.

מאז הקמתו ב-2002 זכה האתר לפופולריות רבה בקרב ציבור הגולשים הערביים בישראל. האתר מעיד על עצמו שהוא זוכה ל-1,600,000 מבקרים ליום, כאשר מתוכם 750,000 גולשים מישראל, ומהם 13% משתמשים משתנים ליום. אתר פאנט מופיע לפי הדירוג של אלקסה, בקבוצה הראשונה המובילה של האתרים במדינת ישראל, יחד עם אתר ynet, אתר וואלה ואתרים ישראלים מובילים נוספים . על פי סקר TGI, הנערך מדי שנה, רוב האוכלוסייה הערבית הגולשת באינטרנט גולשת באתר "פאנט".

### שליטה בערוץ הלא TV
בשנת 2012 נחנך ערוץ "הַלָא TV" (בערבית: **هلا**) – ערוץ טלוויזיה ישראלי המשדר בשפה הערבית. הערוץ החל את שידוריו ב-2012. השידורים מועברים בלוויין ובכבלים באפיק 30 של HOT ו-yes, ובשידור פתוח ולא מקודד. בשנתיים הראשונות לפעילותו היה הערוץ בקשיים כלכליים ובמאבק בין בעלי המניות הרבים שלו. הוא זכה לאחוזי צפייה נמוכים.

במרץ 2015 אישרה מועצת הכבלים והלוויין את העברת הבעלות בערוץ לג'אבר. ההחלטה על העברת השליטה התקבלה לאחר חודשים של משא ומתן מתמשך, שבסופו חתמו בעלי המניות על ההצעה שהוגשה על ידי ג'אבר, ולאחר מכן הועבר ההסכם לאישורה של מועצת הכבלים והלוויין. ג'אבר החזיק ב-95.1% מהערוץ, והשאר היה בידי ענני תקשורת.

ב-2016 השתלט ג'אבר על 100% ממניות הערוץ והשיק אותו מחדש, ומאז הערוץ משדר את שידוריו מהאולפנים בטייבה. באותה שנה היה הערוץ על סף סגירה בגלל הפסדים מצטברים של עשרות מיליונים, וגם בשל אי־עמידתו בדרישות התוכן שהתחייב להן בתנאי הרישיון שקיבל מהמדינה. הערוץ לא ביצע את ההשקעה שהתחייב לה (כ-60 מיליון שקל) בתכנים של יצירה ישראלית מקורית, ומועצת והכבלים והלוויין הייתה אמורה לדון בשלילת רישיונו. לאחר שערוץ 20, המזוהה עם הימין בישראל, גם חרג מתנאי הרישיון שלו, שלפיו היה אמור להיות ערוץ מורשת ישראל ובניגוד לכך שידר בעיקר תוכניות חדשות ואקטואליה. הממשלה וחברי הכנסת מהימין התגייסו לסייע לפתור את המצב ובמהלך 2017 עברה חקיקה חפוזה ששינתה את הרגולציה על הערוצים הייעודיים ושחררה אותם בפועל כמעט מכל מחויבויות התוכן המהותיות שהיו להם. כתוצאה מכך, גם "הלא TV" שנכלל בהגדרה זו זכה להקלות מהותיות שאושרו בחקיקה, ובכך למעשה ניצל מסגירה. בשנת 2019 החל הערוץ לראשונה להיות רווחי.

## קישורים חיצוניים

* 
* האוכלוסייה הערבית והתקשורת בישראל מתוך אתר ערבים בישראל מרחב מידע רב תחומי
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי תקשורת ישראלים
קטגוריה:טייבה: אישים
קטגוריה:ערבים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
המשחק (סרט, 1997)

**המשחק** (באנגלית: **The game**) הוא סרט קולנוע מסוגת מותחן/סרט בלשי, שיצא לאקרנים ב-1997. הסרט בוים על ידי דייוויד פינצ'ר, ומככב בו מייקל דאגלס בתור אדם שקיבל מאחיו כרטיס מתנה ליום הולדתו, ובכרטיס הוא קיבל הזמנה להיכנס למשחק מציאותי שהולך להשפיע על חייו המשעממים.

## תקציר העלילה
הסרט מספר על איש עסקים מסוגר (מייקל דאגלס) שמקבל ליום הולדתו מתנה יוצאת דופן מאחיו (שון פן), אשר בעקבותיה הוא הופך לשחקן המרכזי במשחק שמשתלט על חייו. הסרט קיבל ביקורות טובות אך לא זכה הצלחה גדולה בקופות. בתקופה האחרונה הסרט נהיה סרט קאלט.

## צוות השחקנים הראשי
* מייקל דאגלס – בתור ניקולס ואן אורטון.
* דבורה קארה אונגר – בתור כריסטין/קלייר.
* שון פן – בתור קונרד ואן אורטון.
* ג'יימס רבהורן – בתור ג'ים פיינגולד.
* ארמין מילר-שטאל – בתור אנסון בר.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי בלשים
קטגוריה:סרטי דייוויד פינצ'ר
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטי מתח אמריקאיים משנת 1997
קטגוריה:סרטים עם מוזיקה מאת הווארד שור
המבוך הבוער

**המבוך הבוער** (באנגלית: **The Burning Maze**) הוא ספר פנטזיה אמריקאי שמבוסס על המיתולוגיה היוונית והרומאית ונכתב על ידי הסופר ריק ריירדן. הוא פורסם באנגלית ב-1 במאי 2018, והוא הספר השלישי בסדרת הספרים גורלו של אפולו.

## עלילה
אפולו, גרובר ומג משוטטים במבוך של דיידלוס ולאחר מכן הם מגיעים למקום בשם אאייתלס, שם מג חושפת שהמקום הזה היה בעבר ביתה. הם מגיעים לביתה של פייפר מקלין ואוספים גם את ג'ייסון גרייס. הם מגיעים לספינותיו של קליגולה, ופייפר חוטפת זעזוע מוח. קליגולה תופס אותם ואפולו מנסה להתאבד בניסיון נואש למנוע את התוכניות הזדוניות של הקיסרים. מדיאה מצילה את חייו וג'ייסון משתמש ביתרון הרגעי שהיה לו כשהדעת שלה הוסחה ומנסה להציל את כולם. קליגולה דוקר את ג'ייסון בגבו וג'ייסון מת. אחר כך הם חוזרים שוב למבוך ומשחררים את הסיבילה. אאייתלס הוצמחה מחדש והרופילה מתיישבת שם. אפולו ומג טסים לשדה תעופה קטן שם הם פוגשים את פייפר וליאו שמספרים להם שהם הצליחו לבלום את ההתקפה על מחנה יופיטר. הספר נגמר כאשר אפולו ומג טסים במטוס עם ארון הקבורה של ג'ייסון גרייס למחנה יופיטר.
## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:ספרי 2018
קטגוריה:ספרי פנטזיה
קטגוריה:גורלו של אפולו
קטגוריה:ספרי ריק ריירדן
הבחירות הכלליות באוגנדה 2021

**הבחירות הכלליות ב[[אוגנדה]]** התקיימו ב-14 בינואר 2021 בבחירות נבחרו הנשיא וחברי הפרלמנט.

יוורי מוסווני המכהן כנשיא מ-1986 נבחר שוב עם 58.64% מהקולות. אחוז ההצבעה עמד על 57%.

## מערכת בחירות
נשיא אוגנדה נבחר באמצעות מערכת של שני סיבובים. כדי להיבחר בסיבוב הראשון המועמד צריך לקבל לפחות 50% מהקולות. סעיף 142 לחוק הבחירות לנשיאות משנת 2000 קובע כי על כל המועמדים לנשיאות להיות אזרחי אוגנדה מלידה. הבחירות מפוקחות על ידי ועדת הבחירות של אוגנדה.

## תוצאות
### נשיא
השופט ויושב ראש ועדת הבחירות של אוגנדה סיימון מוגני ביאבקאמה הכריז על מסווני כמנצח ב-16 בינואר 2021 וקבע כי הוא זכה ב-59% מהקולות, בעוד רוברט סנטאמו זכה רק ב-35% מהקולות. אחוז ההצבעה היה 57%. מסווני אמר כי הבחירות היו שלוות ולא סבלו מזיופים.

בנאומו לפני הכרזת הבחירות אמר רוברט סנטאמו כי הבחירות סבלו מזיופים רבים ויש "מצור" של כוחות הביטחון סביב הבית שלו.

11 מועמדים נרשמו להתמודדות בבחירות:

### פרלמנט

## התנהלות
### משקיפים בינלאומיים
האיחוד האירופאי אמר כי לא ישלח משקיפים לבחירות הקרובות מכיוון שבבחירות הקודמות התעלמו מהמלצותיו.
ב-13 בינואר 2021 ביטלה ארצות הברית את התצפית שלה על הבחירות ואמרה שהבחירות הולכות להתנהל בחוסר שקיפות.

### מעצר רוברט סנטאמו
במהלך הבחירות התקיימו מספר הפגנות מחאה על מעצרו של אחד מהמועמדים לנשיאות, רוברט סנטאמו. סנטאמו נעצר באשמת הפצת נגיף הקורונה במהלך עצרות בחירות.

### חסימת מדיה חברתית
ב-13 בינואר יום לפני הבחירות ויום אחרי שחברת פייסבוק חסמה מספר חשבונות של תומכי ממשל בטענה שהם מזויפים, הורה שר התקשורת האוגנדי לחסום את הגישה למדיה חברתית ולאפליקציות מסרים.

## קישורים חיצוניים
*  

## הערות שוליים

קטגוריה:מערכות בחירות לנשיאות באפריקה
אוגנדה
2021
קטגוריה:2021 באפריקה
Selena (פסקול)

***Selena: The Original Motion Picture Soundtrack*** הוא פסקול הסרט "סלינה", משנת 1997. הסרט הוא בכיכובה של הזמרת-יוצרת האמריקאית ג'ניפר לופז והוא כולל בתוכו שירים של סלינה שמעולם לא פורסמו, כמו "", "Only Love", "" ו-"Disco Medley".

אף על פי שזה הפסקול הרשמי של הסרט, הוא לא מכיל את רוב השירים שהושמעו לאורך הסרט כמו השירים של דפש מוד, Guns N' Roses, ג'ון וייט ויורי.

## רקע
לאחר שהזמרת-יוצרת סלינה נרצחה ב-31 במרץ 1995, על ידי יולנדה סלדיבר, יצא סרט לכבודה בשנת 1997 בכיכובה של ג'ניפר לופז. הפסקול הכיל בתוכו שירים שהושמעו בסרט, תוך שהכיל בתוכו שירים של סלינה שמעולם לא הופצו או נכללו באלבומיה. עם זאת, חלק מהשירים בסרט לא נכללו בו.

הפסקול נחשב לאחד מהפסקולים הלטיניים הנמכרים ביותר בכל הזמנים וזאת, בנוסף לכך שאיגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי העניק לו את תואר הפלטינה.

## רשימת רצועות

## מיקומי שיא

## נתוני מכירות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי סלינה
קטגוריה:פסקולים בספרדית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי א.ב. קינטנייה
קטגוריה:אלבומי חברת EMI רקורדס
אנה קליין

ממוזער|269x269 פיקסלים| בדרך הביתה
[ממוזער|300x300 פיקסלים|מוזיקאים בעיר העתיקה, [במברג]]
**אנה קליין** (בגרמנית: **Anna Klein**; 16 בפברואר 1883 נירנברג – 25 בנובמבר 1941 קובנה) הייתה ציירת נוף וחיות גרמנייה. היא התמחתה במוטיבים מאזור בוואריה עילית וטירול. היא עיצבה פריטים רבים כמו תוויות, לוחות, שערים לספרים וגלויות בנוסף לציורי הבד שלה. מספר גדול של ציוריה ניתן למצוא ב-"Gemäldegalerie Dachau", שם נערכה רטרוספקטיבה לזכרה בשנת 2008.

## ביוגרפיה
היא נולדה לסוחר יין יהודי אשר המיר את דתו לנצרות פרוטסטנטית. אנה עצמה המירה את דתה לקתוליות בגיל צעיר. בשנת 1900 נסעה למושבת האמנים בדכאו, שם הפכה לתלמידה בבית הספר הפרטי של הנס פון האייק. לאחר מכן למדה בבית ספר פרטי בקרלסרוהה וסיימה את לימודיה באקדמיה לנשים במינכן, שהופעל על ידי אגודה של אמניות, שם המדריכים שלה היו מקס פלדבאואר ויוליוס דיץ . בשנת 1906 נסעה להולנד לעבוד עם פון האייק.

שנתיים לאחר מכן השתתפה בקורס אנטומיה שהעביר פרנץ מארק. אחד התצלומים הבודדים שלה צולמה באותה תקופה, עם מארק ואשתו לעתיד ברטה מארי מארק. בשנת 1910 סיימה את לימודיה במינכן.

במשך זמן מה עבדה כמורה פרטית לרישום במינכן, יחד עם חברתה אליזבת טרול הקימה בית ספר משלה. בשנים 1919, 1920 ו-1922 השתתפה בתערוכות ב"גלספלאסט". תערוכת יחיד גדולה שלה הוצגה בברלין בשנת 1927.

בשנת 1933, לאחר עליית הנאצים לשלטון, היא נאלצה לסגור את בית הספר. אף על פי שסבלה מראומטיזם במשך שנים רבות, הוטל עליה לעבוד במפעל למזרנים. כיהודייה, היא לא הורשתה להשתמש בתחבורה ציבורית, ולכן נאלצה ללכת מביתה בצד המערבי של העיר להיידהאוזן וחזרה מדי יום. היא גורשה לקובנה והוצאה להורג בטבח הפורט התשיעי בנובמבר 1941.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירות גרמניות
קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:ציירות יהודיות גרמניות
קטגוריה:ציירים יהודים גרמנים
קטגוריה:נספות השואה
קטגוריה:ציירים שנספו בשואה
קטגוריה:ילידות 1883
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1883
קטגוריה:נפטרות ב-1941
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1941
אסתר ברק-לנדס

**אסתר ברק לנדס** (נולדה ב-13 בספטמבר 1965) היא עורכת דין, יזמית ומשקיעת הון סיכון ישראלית. במהלך השנים השקיעה בכ-70 חברות הזנק, ועוסקת בקידום נשים בעולם העסקים בכלל ובהיי-טק בפרט לעמדות בכירות.

## ביוגרפיה
אסתר ברק-לנדס נולדה וגדלה בירושלים, שנייה במשפחה בת ארבעה ילדים. היא בתם של נשיא בית המשפט העליון בדימוס, אהרן ברק, וסגנית נשיא בית הדין הארצי לעבודה בדימוס, אלישבע ברק-אוסוסקין.

למדה בבית ספר תיכון הגימנסיה העברית רחביה בירושלים.

בשנת 1992 קיבלה תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת תל אביב, ולאחר מכן עבדה במשרד עורכי דין גדול. בשנת 2005 קיבלה תואר MBA עם התמחות ביזמות מהמרכז הבינתחומי הרצליה.

מתגוררת בתל אביב, נשואה לעיתונאי ואיש התקשורת רם לנדס ולהם שלושה ילדים.

## קריירה
לאחר תשע שנות עבודה כעורכת דין, החליטה לעשות שינוי מקצועי בשנת 2000 ועברה לעולם ההיי-טק. את דרכה בתחום ההייטק החלה בעבודה בחברת הזנק קטנה. בשנת 2005 הקימה יחד עם שותפים את מועדון המשקיעים Israel Angels.

בשנת 2006 הקימה את פרתם הייטק וניהלה את ההשקעות בחברה כשבע שנים, במהלכן השקיעה בכ־30 חברות הזנק, בהן: פלייטיקה, פרולור, פיוניר, אמריקאן וול ועוד.

בשנת 2013 הקימה חממה טכנולוגית שמלווה חברות בראשית דרכן וקרן השקעות בשיתוף נילסן העולמית - Nilsen Innovate Fund, שמנהלת כ-100 מיליון ש"ח. השותפים בקרן ההשקעות הם טייקון הנדל"ן יגאל אהובי, איש העסקים רון לאודר, יושב ראש סיטי גרופ וטיים וורנר לשעבר - ריצ'רד פרסונס ויו"ר ומנכ"ל חברת אסתי לאודר לשעבר, פרד לנגהמר. במשך חמש שנים הייתה ברק לנדס המנכ"לית של הקרן, וכיום היא דירקטורית וחברת ועדת ההשקעות בה.

בשנת 2019 הקימה ביחד עם יוסי אקרמן ואופיר דובובי את מתחם העבודה השיתופי בקיסריה: OpenValley. בנוסף, היא חברת ועדת השקעות של Neomi, מיזם של נשים משקיעות, שותפה יזמת ב-millionsteps, מיזם לשיתוף פעולה טכנולוגי בין יפן וישראל, נשיאת ProWoman ודירקטורית-מנהלת של קרן אמא (קרן פילנתרופית).

בפברואר 2019 מונתה ליועצת בכירה בחברת האחזקות Asana Bio Group. הקבוצה מחזיקה במעבדה למחקר ופיתוח קנאביס רפואי ובחברת Gynica, המתמקדת בפיתוחים מבוססי קנאביס בתחום רפואת נשים.

חברת הוועד המנהל באקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל ובאקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, דירקטורית חיצונית במקפת וחברת ועדת השקעות של חברת הביטוח מגדל.

ב-2023 הקימה קרן הון סיכון בשם פלורה ונצ'רס שתשקיע בחברות הייטק בתחום האגריטק והפודטק.

## קישורים חיצוניים

* 
* אסתר ברק-לנדס, באתר סופרסונאס
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:עורכות דין ישראליות
קטגוריה:עורכי דין ישראלים
קטגוריה:יזמות היי-טק ישראליות
קטגוריה:יזמי היי-טק ישראלים
קטגוריה:בוגרות גימנסיה רחביה
קטגוריה:בוגרי גימנסיה רחביה
קטגוריה:משקיעות הון סיכון ישראליות
קטגוריה:רשפון: אישים
קטגוריה:מנכ"ליות ישראליות
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1965
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1965
אנחנו המהפכה

**אנחנו המהפכה** הוא סרט טלוויזיה דרמטי רומנטי ישראלי ששודר ב-15 בנובמבר 2020 בקשת 12. את הסרט כתב וביים מאור זגורי ומשחקים בו אגם רודברג, מאור שוויצר ועוז זהבי. צילומי הסרט החלו בפברואר 2018.

## תקציר העלילה
שלושה זרים מקצוות החברה הישראלית נפגשים במהלך הפגנה של הקהילה הגאה: **נינה** (אגם רודברג), צעירה שהתבשרה לאחרונה שלא תוכל להרות; **אדם** (עוז זהבי), עורך-דין ביישן ומופנם שבוגד באשתו עם גברים; ו**מייקל** (מאור שוויצר), חייל ששוחרר לאחרונה מהכלא לאחר שהורשע בהטרדה מינית. אל מקום ההפגנה מגיע אדם חרדי שמבצע פיגוע ירי, ולאחר שמייקל משתלט על היורה הוא מחלץ מהמקום את נינה שנפצעה ברגלה. מייקל, נינה ואדם מעבירים את הלילה ביחד, בסמוך למקום הפיגוע, בתוך אוהל, ובסופו מקיימים מנאז' א-טרואה. כשלושה חודשים לאחר מכן השלושה עומדים בראש מחאת אוהלים ונאבקים על זכותם להתחתן בשלישייה. כשנה לאחר מכן, השלושה גרים יחד בדירתו של אדם. כאשר אדם מודיע שהוא מתכוון לעזוב, נינה מבשרת שהיא בהיריון.

## תגובות וביקורות
הסרט קיבל מהגולשים ציון 5.1 מתוך 10 באתר אידיבי.

הביקורות לסרט היו שליליות. הוא תואר כ"מבולבל, לא גמור, תיאטרלי במקומות הלא נכונים ומאוד מפוספס" וכ"מוצר טלוויזיוני נחות, לא אמין ומבוים באופן מביך". באחת מהביקורות נכתב כי בסרט אין "שום דבר קוהרנטי שאפשר להיאחז בו והוא מתגשם על המסך כאסופה של רעיונות, מניפסטים חברתיים מנוסחים בעילגות, עלילה מופרכת ודמויות סטריאוטיפיות".

## רייטינג
הסרט זכה ל-11.1% רייטינג (262 אלף צופים).

## קישורים חיצוניים
* "אנחנו המהפכה ", הסרט המלא, לצפייה באתר 12+.
*  
* 
* 

**ביקורות:**
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:סרטי 2020
קטגוריה:סרטי טלוויזיה ישראליים
קטגוריה:סרטי להט"ב ישראליים
קטגוריה:סרטי להט"ב משנות ה-2020
קטגוריה:קשת: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2020
בלטונאודווארי

**בלטונאודווארי** (בהונגרית: **Balatonudvari**) הוא כפר על גדות אגם בלטון במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם בבלטונאודווארי מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 335 תושבים, ובשנת 2020 331 תושבים.

## יהודי בלטונאודווארי
בבלטונאודווארי חיו יהודים בתקופות זמן שונות. 

## קישורים חיצוניים

*  

## הערות שוליים

קטגוריה:הונגריה: כפרים
דת בירדן

[ממוזער|375x375 פיקסלים| [מסגד המלך עבדאללה הראשון בלילה בעמאן הבירה. משפחת המלוכה של ירדן, ההאשמים, דובקת בענף הסוני באסלאם.]]
האסלאם הסוני היא הדת הדומיננטית בירדן. המוסלמים מהווים כ-95% מאוכלוסיית המדינה.

בירדן נמצאת אוכלוסייה קטנה של אחמדים, ושל שיעים, רובם מהגרים עיראקים ולבנונים.

המדינה מתגאה באחת הקהילות הנוצריות הוותיקות בעולם, המתקיימת ביחד עם שאר האוכלוסייה. הם היוו כ-4.2% מהאוכלוסייה בשנת 2005, כשבירדן חיו 5 מיליון תושבים. משנות השלושים, קיימת ירידה של כ-20%, בעיקר כתוצאה משיעורי הגירה מוסלמים גבוהים למדינה. יותר ממחציתם יוונים אורתודוקסים. השאר הם לטיניים ויוונים טקסיים-קתולים, אורתודוקסים סורים, פרוטסטנטים וארמנים. נוצרים ירדנים במדינה של כמעט 10 מיליון מונים כ־250,000-400,000 למעט עשרות אלפי נוצרים סורים ועיראקים במדינה. במחקר משנת 2015 מעריכים כי 6,500 מאמינים נוצרים מגיעים מרקע מוסלמי במדינה, רובם שייכים לסוג של פרוטסטנטיות.

ישנם כ-20,000 עד 32,000 דרוזים המתגוררים בעיקר בצפון ירדן, ואילו ישנם פחות מ-800 ירדנים בהאים, בעיקר גרים בכפר אדסיה ליד בקעת הירדן.

אין מגבלות חוקיות על יהודים, אך בשנת 2006 דווח כי אין אזרחים יהודים. הבהאים ומיעוטים דתיים אחרים לא מוכרים עומדים בפני כמה הגבלות.

## תפוצה
האחוזים משתנים מעט בערים ואזורים שונים, למשל בדרום ירדן ובערים כמו זרקא יש את האחוז הגבוה ביותר של מוסלמים, ואילו בעמאן, אירביד, מידבא, סלט וכרכ יש קהילות נוצריות גדולות מהממוצע הארצי, והעיירות פוח'ייס, אל חוסן ואלג'ון יש רוב נוצרי או קהילה נוצרית גדולה יותר מהממוצע הארצי. בכפרים אחדים היו אוכלוסיות נוצריות/מוסלמיות מעורבות, כמו קופראנג'ה וריימון בצפון.

אנגליקנים / אפיסקופלים בירדן נמצאים תחת פיקוחו של הבישוף האנגליקני בירושלים. כנסיית הגואל בעמאן היא הקהילה הגדולה ביותר מכל הבישופות האנגליקניות בירושלים. כנסיות אפיסקופליות אחרות נמצאות באשראפייה, סלט, זרקא, מחנה הפליטים מארקה, אירביד, אל חוסן ועקבה.

## חיי חברה
באופן כללי, מוסלמים ונוצרים חיים יחד ללא בעיות משמעותיות ביחס להבדלים ואפליה. עם זאת, המיעוטים הקטנים ביותר, המורכבים משיעיים, דרוזים ובהאיים, חווים את מידת האפליה הדתית הגדולה ביותר מצד הממשלה. דוגמאות כוללות מקרים של דחיית ממשלת ירדן להכיר בבני האמונה הבהאית ובכנסייה האנגליקנית.

## חופש דת
דת המדינה הלאומית היא אסלאם, אך החוקה הירדנית מאפשרת את החופש לעסוק בדת אחרת בהתאם למנהגים הנשמרים בממלכה, אלא אם כן הם מפרים את הסדר הציבורי או את המוסר.

נושאים מסוימים, כגון המרת דת, שנויים במחלוקת. אף על פי שהתאסלמות נקייה יחסית מסיבוכים משפטיים, מי שרוצה לעזוב את דת האסלאם מסתכן באובדן זכויות אזרח ומתמודד עם לחץ חברתי עצום. בין המגבלות נגד מיעוטים דתיים ניתן למנות:
* ממשלת ירדן יכולה לשלול הכרה בדת.
* הבהאים אינם מורשים להקים בתי ספר, מקומות תפילה או בתי קברות.
* מלבד נוצרים, לכל שאר המיעוטים שאינם מוסלמים אין בתי משפט משלהם לפסוק מעמד אישי וענייני משפחה.
* מיסיונרים נוצרים אינם רשאים להטביל או להמיר מוסלמים.
* נשים מוסלמיות אינן יכולות להינשא לגברים לא מוסלמים כמו נוצרים עד שהגברים מתאסלמים על פי חוק.
* מכיוון שנאסר על מוסלמים להמיר את דתם לפי חוק השריעה, המומרים מהאסלאם אינם יכולים לשנות את דתם ברשומות הממשלתיות. עם זאת, המתאסלמים נדרשים לשנות את הזיהוי הדתי שלהם ל"מוסלמי" ברשומות הממשלתיות ובמסמכים האזרחיים."

ביוני 2006, פרסמה הממשלה את "האמנה הבינלאומית לזכויות אזרחיות ומדיניות" בעיתון הרשמי של הממשלה. סעיף 18 באמנה זו מספק חופש דת.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
צ'ופק

**צ'ופק** (בהונגרית: **Csopak**) הוא כפר על גדות אגם בלטון במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.

בשנת 1940 התאחד צ'ופק עם בלטונקוושד (Balatonkövesd).

## יהודי צ'ופק
בצ'ופק חיו יהודים בתקופות זמן שונות. בחורשה ליד הכפר קיים בית קברות יהודי עתיק.

## קישורים חיצוניים

*  

## הערות שוליים

קטגוריה:הונגריה: כפרים
אמיל רודולף וייס

**אמיל רודולף וייס** (בגרמנית: **Emil Rudolf Weiß**; 12 באוקטובר 1875 – 7 בנובמבר 1942) היה צייר, טיפוגרף, גרפיקאי ומשורר גרמני, חבר הזצסיון הברלינאי.

## קורות חיים
אביו היה שוטר והוא גדל ברייסאך ובאדן-באדן. בשנים 1893 עד 1896 למד באקדמיה לאמנויות יפות בקרלסרוהה אצל רוברט פוצלברגר. בשנת 1895 פרסם את אלבום היצירות הראשון שלו וכרך שירה לירית. לאחר שעזב את קרלסרוהה למד באקדמיה ז'וליאן בפריז. יחד עם פליקס ואלוטון הוא אייר ספר בשם Der bunte Vogel (הציפור הססגונית).

לאחר מכן חזר לקרלסרוהה לפני שנסע לשטוטגרט, שם עבד עם הנס תומה וליאופולד גרף פון קלקרויט. בשנת 1899 הוא חזר לפריז עם חברו, קרל הופר. בשנים 1902 עד 1909 הוא נהנה מחסותו של התעשיין השווייצרי, תיאודור ריינהרט. באותה תקופה הוא גם עיצב פרסומות מסחריות עבור חברת השוקולד סטולוורק. הוא התחתן עם זמרת בשם יוהנה שוואן בשנת 1903.

לאחר נישואיו, העסיק אותו קרל ארנסט אוסטהאוס בבית הספר לציור במוזיאונים פולקוואנג בהאגן.

הוא עסק גם בעיצוב ספרים עבור ס' פישר ורלאג. בשנת 1904 הוא השתתף בתערוכה הראשונה של דויטשר קונסטלרבונד וסיפק איורים ל"דר בונטשק", ספר ילדים מאת ריכרד דהמל. בשנת 1907, בהמלצתו של ברונו פול, הוא מונה למרכז ההוראה ב Kunstgewerbemuseum Berlin בברלין והוא הצטרף לקבוצת הזצסיון הברלינאי.

הוא מונה לפרופסור בבית הספר של קונסטגברבמוזיאון בשנת 1910, שם לימד ציור דקורטיבי ורישום עד 1933.הוא התגרש מיוהאנה בשנת 1914 וגויס בשנת 1917, אם כי הוא פוטר במהירות משירות בשל בעיית לב. באותה שנה הוא התחתן עם הפסלת רנה זינטניס.

הוא הפך לחבר באקדמיה הפרוסית לאמנויות בשנת 1922. שנתיים לאחר מכן תכנן את מטבעות הרייכמרק החדשים.

הוא גם יצר גופנים רבים, אבל הם אינם בשימוש היום. עבודתו הייתה גם חלק מאירוע הציור בתחרות האמנות באולימפיאדת הקיץ 1928.

בשנת 1933 ביטל השלטון הנאצי את אישורי ההוראה והוא נסגר בביתו בבאדן-באדן, שם התרכז בכתיבה. בשנת 1936 הוא השתתף בתערוכה השנתית האחרונה של דויטשר קונסטלרבונד בהמבורג, שנסגרה על ידי השלטון הנאצי. בשנה שלאחר מכן הוא גורש מהאקדמיה לאמנויות.

הוא נפטר לאחר שלקה בהתקף לב ונקבר, על פי בקשתו, בברנאו אים שוורצוואלד.

תערוכת זיכרון נערכה בפרייבורג אים ברייסגאו, לאחר שחרורה בשנת 1944.

רבות מיצירותיו אבדו במהלך המלחמה.

## גלריה


File:Weiß-Girl.jpg
File:Weiß-Insel.jpg
File:Emil Rudolf Weiß - Zirkusreiterin mit Clown - BG-M 0640-78 - Berlinische Galerie.jpg
File:Emil Rudolf Weiß Winterlicher Platz mit Menschen.png
File:Emil Rudolf Weiß - Jugend Nr. 1, 1929.jpg
File:Weiss Harvest in Provence.jpg
File:Weiß-Nude.jpg
File:Emil Rudolf Weiß - Knabenporträt (1910).jpg
File:Weiß-Sintenis.jpg


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי הזצסיון הברלינאי
קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:טיפוגרפיה
קטגוריה:משוררים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1875
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1942
ליהוא הכהן

**ליהוא הכהן** (נולד ב-28 בספטמבר 1968) הוא טייס וקצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף. בתפקידו האחרון שירת כמפקד בסיס נבטים.

## ביוגרפיה
הכהן התגייס לצה"ל בינואר 1987 וסיים קורס טיס ב-1990. שירת כטייס תובלה בחיל האוויר. בשנים 2003–2006 פיקד על טייסת 120, בשנים 2006–2008 פיקד על טייסת 103. ב-2010 מונה למפקד כנף 15 (בסיס שדה דב). במאי 2013 מונה למפקד בסיס נבטים ושירת בתפקיד עד ספטמבר 2016.

לאחר שחרורו כיהן כמנכ"ל חברת Galooli Power בתחום האנרגיה. ביוני 2020 מונה לסמנכ"ל מבצעי אוויר בחברת אל על. ביוני 2022 מונה למשנה למנכ"ל חברת GES.

ב-1999 סיים תואר ראשון במשפטים וניהול מהמרכז הבינתחומי וב-2010 תואר שני באסטרטגיה מאוניברסיטת המדינה של אלבמה.

## הערות שוליים

קטגוריה:תתי-אלופים בחיל האוויר
קטגוריה:טייסי חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:מפקדי בסיס נבטים
קטגוריה:מפקדי בסיס שדה דב
קטגוריה:עובדי אל על
קטגוריה:מנהלים ישראלים
קטגוריה:בוגרי המרכז הבינתחומי הרצליה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1968
Selena Etc.

**** היה בוטיק, סלון יופי, וחנות בגדים, בדרום טקסס, שנוסד על ידי הזמרת-יוצרת סלינה. החברה נוסדה ב-27 בינואר 1994 בקורפוס כריסטי, טקסס, שם גם היה בניין המטה הראשי. סלינה פתחה בוטיק נוסף בסן אנטוניו, טקסס בערך באותו הזמן בו בניית בניין המטה הושלמה; שניהם היו מצוידים במכוני יופי פנימיים.

סלינה החלה לייצר בגדים ביחד עם המעצב מרטין גומז, שהפכו לסימן המסחרי שלה. העיצוב של הבגדים היה בהשראת העולם הלטיני והאקזוטי.

## היסטוריה
לאחר שזכתה להצלחה בינלאומית כזמרת, החליטה סלינה לפתוח בוטיק במטרה למכור את מוצריה. אביה ומנהלה, אברהם קינטנייה ג'וניור, מינה את יולנדה סלדיבר לנשיאת מועדון המעריצים שלה בשנת 1991 לאחר שסלדיבר ביקשה שוב ושוב שיאשרו לה להקים אחד כזה. בינואר 1994 הפכה סלדיבר למנהלת הבוטיקים של הזמרת. העובדים, מעצבת האופנה ובת דודתה של סלינה, החלו להתלונן על סגנון הניהול הבעייתי של סלדיבר.

בינואר 1995 החל קינטנייה ג'וניור לקבל שיחות טלפון ומכתבים ממעריצים זועמים ששילמו דמי חברות במועדון המעריצים שלה ולא קיבלו בתמורה כלום. הוא החל לחקור את תלונותיהם ומצא ראיות לכך שסלדיבר מעלה בכספי מועדון המעריצים והבוטיקים של סלינה, בסך של 60,000 דולר באמצעות שקים מזויפים. לאחר שמשפחת קינטנייה התעמתה איתה, קנתה סלדיבר אקדח, פיתתה את סלינה להגיע למוטל בו שהתה ולבסוף ירתה בגבה. אף על פי שרופאים ניסו להחיות את סלינה, נקבע מותה מאובדן דם ודום לב. הבוטיקים נסגרו באופן רשמי ביולי 2009.

## הצלחה וסגירה
המגזין *Hispanic Business* דיווח כי הזמרת הרוויחה מעל 5 מיליון דולר מהבוטיקים האלה. בוטיק נוסף אמור היה להיפתח במונטריי שבמקסיקו בשנת 1995, אך בשל רצח סלינה הוא לא נפתח. הבוטיק בסן אנטוניו נסגר זמן מה לאחר שנת 1999. לאחר מותה של סלינה, כריס פרס, בעלה ואלמנה של סלינה, היה אחראי על העסק.

לאחר יום השנה ה-16 לפתיחת הבוטיק בקורפוס כריסטי, הוא נסגר באופן רשמי החל מיולי 2009. שבוע לאחר סגירת החנות, כריס פרס תלה "שלט למכירה" וביקש 91,454 אלף דולרים עבור הבוטיק. מחיר המכירה הסופי היה 165,000 אלף דולר. זמן קצר לאחר המכירה, כל הסחורה והאביזרים שנותרו החלו להימכר במוזיאון סלינה, שנמצא מספר קילומטרים מהמקום בו היה פעם הבניין הראשי של .

## הערות שוליים

קטגוריה:סלינה
קטגוריה:טקסס: מבנים
קטגוריה:חברות ביגוד אמריקאיות
קטגוריה:חברות אמריקאיות שנסגרו
יוסף אליהו וינוגרד

רבי **יוסף אליהו וינוגרד** (ג' בכסלו ה'תרי"ד, 1853 – י"ט בטבת ה'תרע"ח, 1918) היה ראש ישיבת תורת חיים בירושלים.

## ביוגרפיה
נולד בפינסק שבבלארוס, בנו של רבי אברהם חיים (שכונה "ר' חיים מתמיד"). למד תורה אצל אביו. נשא את פלטה בת ישראל אברהם לוי (נפטרה בירושלים, י"ב באייר ה'תרע"ח).

בשנת ה'תרמ"ב (1882) עלה לארץ ישראל עם אביו ואחיו רבי שמחה והם השתקעו בירושלים. אחרי פטירת האב, בשנת ה'תרמ"ו (1886), עלה אחיו רבי יצחק וינוגרד לארץ ישראל ועם בואו ייסד את ישיבת "תורת חיים". רבי יוסף אליהו עמד לימין אחיו בייסוד הישיבה ובניהולה. בשנים הראשונות הוא כיהן כמשגיח בישיבה.

לאחר פטירת אחיו רבי יצחק, בשנת ה'תרע"ג (1913), התמנה רבי יוסף אליהו לעמוד בראשות הישיבה ונטל על עצמו גם את העול הכלכלי.

הרב אריה לוין, שלאחר עלותו ארצה, בשנת 1905, למד בישיבת תורת חיים, כותב עליו בזיכרונותיו: "הרב הגאון הצדיק, איש חמודות, שכל דרכיו במעגל יושר ודבריו מנויים וספורים למטרתם, הלא הוא ר' יוסף אליהו וינוגרד", והוא מכיר לו טובה על "אשר גילה לי התקרבות כה אמיצה שאין לשערה".   

הרב וינוגרד נפטר בירושלים בשנת ה'תרע"ח (1918) ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים. 

## חיבורו

בשנת ה'תר"ע (1910) הוציא את ספרו "נתיבות החיים" ואת ההכנסות הקדיש לישיבה. הוא הוציא את הספר בעילום שם. בשנת ה'תשט"ו (1955) הוציאו נכדיו הוצאה שנייה מהודרת וציינו בה את שמו. 

בהקדמת המהדורה השנייה כותב עליו אחיינו, הרב שמעון וינוגרד, כי "היה גאון נפלא בים הגדול של שני התלמודים והראשונים, והיה הוגה דעות בכל ספרות הפילוסופיה הדתית, חכמת הנסתר וספרי הקבלה... כן הייתה לנס בקיאותו בכתבי הקודש והפרשנים הראשונים. גם ידיעותיו הרחבות בכל מכמני השפה העברית, ספרותה ודקדוקה, היו למופת".

## משפחתו
בנו: רבי משה וינוגרד, ממנהלי ישיבת תורת חיים. בתו מרים נישאה לבן דודה יהושע ליב, בן הרב יצחק וינוגרד. נינו הוא הביבליוגרף ישעיהו וינוגרד.

## קישורים חיצוניים
* 
* 	
* 	

קטגוריה:ראשי ישיבה ארץ-ישראלים
קטגוריה:אנשי העלייה הראשונה
קטגוריה:ירושלים: רבנים
קטגוריה:רבני ישיבת תורת חיים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הפרושים
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1853
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1918
רפינו

ממוזער| מלון רפינסקאיה ברפינו
**רפינו** (ברוסית: **Ре́пино**) הוא אזור בסנקט פטרבורג, רוסיה על קו הרכבת סנקט פטרבורג-וויבורג שהיה בעבר עיר נפרדת אך עם השנים נבלע בתחום השיפוט של העיר פטרבורג. היה ידוע בשמו הפיני "קואוקלה" (**Kuokkala**) עד 1948, אז שונה שמו על שם התושב המפורסם ביותר שלו, הצייר איליה רפין. ממוקם במרחק  צפונית מערבית לפטרבורג על המצר הקרלי והמפרץ הפיני.

## היסטוריה
האזכור הראשון של קואוקלה היה בהסכם שלום בין הרפובליקה של נובגורוד לשוודיה בשנת 1323. השטח בו שוכן הכפר היה במוקד המאבקים בין נסיכות מוסקבה לשוודים במאות ה-16 וה-17 ועבר לשליטת רוסיה לאחר המלחמה הצפונית בראשית המאה ה-18.

בכפר התגוררו דייגים ממוצא פיני ורוסי. האזור התפתח עוד יותר לאחר 1870, כאשר הרכבת המקשרת בין פטרבורג להלסינקי עברה בעיר. תושבים עשירים יותר בסנקט פטרבורג בנו וילות נופש באזור ותחנת רכבת חדשה הוקמה בשנת 1889. קואוקלה שוכנה בדוכסות הגדולה של פינלנד, שקיבלה ממשל עצמי של האימפריה הרוסית והייתה בה סביבה ליברלית יותר, שמשכה אליה אמנים ואנשי רוח, כולל האמן איליה רפין. לנין בילה זמן מה בקואוקלה בשנים 1905 עד 1907 ושהה בווילת ואסה.

זמן קצר לאחר מהפכת אוקטובר בשנת 1917 הכריזה פינלנד על עצמאותה מהרפובליקה הרוסית וקואוקלה הפכה לחלק מהאומה העצמאית החדשה תוך שהיא שומרת על אוכלוסייה רוסית אתנית משמעותית. התרחשה התכתשות בין פינים לבנים ואדומים בקואוקלה במהלך מלחמת האזרחים הפינית ב-28 באפריל 1918. קואוקלה נכבשה על ידי הסובייטים כאשר המצר הקרלי הועבר על ידי פינלנד לברית המועצות לאחר מלחמת החורף (1939–1940) ומלחמת ההמשך (1941–1944).

קואוקלה הפכה לחלק ממחוז לנינגרד בשנת 1948 ושמה שונה לרפינו לזכרו של הצייר איליה רפין. לאחר המלחמה האזור התפתח כאזור תיירותי עם כמה בתי מלון ובתי מרפא והועבר לתחום השיפוט של העיר סנקט פטרבורג כחלק מנפת הנופש וממשיך לשמש גם כיום כאתר נופש ומנוחה ובו בתי קיט רבים.

## בית רפין
ממוזער| ביתו של איליה רפין שנקרא "פניאטיוס"
בשנת 1899 קנה כאן רפין אחוזה וכינה אותה פנאטיוס. הוא תכנן את ביתו, ולאחר שנבנה מספר שנים לאחר מכן, עבר רפין לקואוקלה. הוא גר שם עד מותו בשנת 1930. הבית מוקף בפארק גדול.

האחוזה היא חלק מאתר מורשת עולמית של אונסק"ו. האחוזה היא מוזיאון מאז 1940.

## תושבים מפורסמים
* מיכאיל בוטוויניק, אלוף העולם בשחמט, נולד בקואוקלה בשנת 1911.
* ולדימיר לנין, מנהיג קומוניסטי ומייסד ברית המועצות, חי בקואוקלה בין 1906 ל-1907.
* ז'אן פוני, אמן אוונגרדי, נולד בקואוקלה בשנת 1894.
* איליה רפין, צייר ופסל, התגורר בקואוקלה מראשית המאה העשרים ועד מותו בשנת 1930.
* קורניי צ'וקובסקי, משורר ופילולוג לילדים, התגורר בקואוקלה בין השנים 1906 עד 1916.
* ילנה מרוזובסקאיה, צלמת, מתה בקואוקלה בשנת 1941.
* דמיטרי שוסטקוביץ', המלחין הסובייטי, נסע לקוטג' מספר 20 באתר הנופש של המלחינים, הממוקם ברפינו, כדי להירגע ולהלחין, כל שנה בשנים 1961 ל-1975.
* בשנת 2018 שימשה רפינו כמחנה האימונים של נבחרת אנגליה למונדיאל 2018 שהתקיים ברוסיה.

## קישורים חיצוניים

* 
* בית הבראה "רפינו"
* עלון אייקוניקון על איליה רפין

## הערות שוליים

קטגוריה:סנקט פטרבורג: יישובים
קטגוריה:רוסיה: תרבות
קטגוריה:המצר הקרלי
Primer Impacto

**Primer Impacto** (בעברית: **אימפקט ראשון**) היא תוכנית חדשות בטלוויזיה בשפה הספרדית שמשודרת על ידי יוניוויז'ן, בארצות הברית ובמקסיקו בימי חול בשעות ארבע וחמש אחר הצהריים. (CST) תוכנית מאוחרת יותר בשעה 23:00 בלילה (ששמה היה "פריימר אימפקטו אקסטרה") משודרת בחסות יוניוויז'ן והיא מובילה למהדורת החדשות של השעה 23:30.

## הרכב התוכנית
המנחים העיקריים בתוכנית הם מישל גלוואן ופמלה סילבה קונדה. במהלך סופי השבוע המנחה היא נטליה קרוז. ורוניקה דל קסטילו מחליפה לעיתים את המנחים ומדווחת על החדשות ממקסיקו סיטי. ג'קי גרידו מדווחת על מזג האוויר בימי חול ופאולה אלורזה מדווחת על מזג האוויר בסופי שבוע.

פליקס פרננדז ופרננדו פיורה מדווחים על חדשות הספורט. התוכנית ידועה גם בשם "Las Noticias Cochinas".

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערוצי חדשות

קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 1994
ולדימיר פיליפוב

**ולדימיר גברילוביץ' פיליפוב** (ברוסית: **Владимир Гаврилович Филиппов**; 15 ביולי 1863 – 1 בספטמבר 1923) איש רשויות אכיפת החוק של האימפריה הרוסית, ששימש בשנים 1903–1915 כראש משטרת הבילוש הפטרבורגית.

## ביוגרפיה
ולדימיר פיליפוב נולד בשנת 1863 למשפחתן של פקיד ממשלתי בסנקט פטרבורג. הוא סיים את לימודי המדעים באוניברסיטת סנט פטרבורג בשנת 1889, ולאחר מכן נכנס לשירות במשרד המשפטים של רוסיה.

בשנים 1889—1891 כיהן כעוזר חוקר בצארסקויה סלו, בשנים 1891—1893 היה חוקר במחוז אורנבורג ובשנים 1893—1900 שימש תחילה כחוקר ואז כסגן התובע בראדום שבממלכת פולין.

בשנת 1900 עבר פיליפוב ממשרד המשפטים למשרד הפנים. מאז שנת 1900 כיהן פיליפוב בממשלת העיר סנקט פטרבורג, היה ראש לשכת ראש העיר, ומאוחר יותר הפך לפקיד למשימות מיוחדות תחתיו.

הוא היה נשוי לבתו של היועץ הטיטולארי, ורה קונסטנטינובנה פיליפובה (איוואנובה לפני נישואיה), נולדו לו שני ילדים: ולדימיר (יליד 1893) וורה (ילידת 1897).

ב-15 בפברואר 1903 מונה פיליפוב לראש משטרת הבילוש בסנקט פטרבורג. הוא בנה מחדש את פעילות משטרת הבלשים: שליטה שיטתית מאורגנת בפעילות של כל אחד מחבריה; הציג אמצעי חיפוש מבצעיים רחבי היקף למניעת פשעים; הקים יחידת חובה למענה מהיר לפשע שבוצע; הציג שיטות מדעיות לחקירה פלילית (רישום עבריינים, צילום מבצעי, בחינת תמונות). בתפקידו זה הוא ארגן "חוליות מעופפות" כדי להילחם בפשע ולסייר ברחובות פטרבורג הבירה. בשנת 1905 צוות משטרת הבילוש כלל 158 אנשים (70 הושאלו לצורך שמירת הסדר הציבורי). קיבל משכורת של 3,800 רובל בשנה, הייתה לו דירה בבעלות המדינה.

כראש משטרת הבילוש הפטרבורגית הוביל פיליפוב חקירת מספר תיקים פליליים מפורסמים. ביניהם: הרצח בסמטת לשטוקוב של סטודנט בשם פודולצקי, שבוצע על ידי אנדריי גילביץ' להשגת ביטוח, מקרים של מעילה בסכומים גדולים, כולל חקירת פעילותו של האלוף ניקולאי אוחאץ'-אוגורוביץ' כראש התחבורה של הצבא המנצ'ורי הראשון במהלך מלחמת רוסיה–יפן, חקר סדרת תקיפות בחומצה גופרתית, הטבח בתחנת דנו במחוז פסקוב, ענייני כנופיית של הנסיך ניקולאי צרטלי, ציר הדומה הממלכתית אלכסיי קוזנצוב, הרוצח ניקולאי רדקביץ' ופרשיות אחרות.

בשנת 1913 הועלה פיליפוב לדרגת יועץ ממלכתי. ב-22 בדצמבר 1915 פוטר לבקשתו. זמן קצר לפני כן, לאחר הגשת דו"ח לניקולאי השני על תעלוליו של גריגורי רספוטין, הועבר סגן השר לענייני פנים ולדימיר דז'ונקובסקי מתפקידו ופיליפוב החליט לעזוב את המשטרה אחריו. לאחר פיטוריו היה פיליפוב יו"ר ועדת התערוכות התעשייתיות.

הוא היגר בשנת 1917, על רקע מלחמת האזרחים ברוסיה. הוא מת ב-1 בספטמבר 1923 בגיל שישים ונקבר בברלין בבית העלמין האורתודוקסי טגל בשורה השישית בגוש הרביעי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סנקט פטרבורג
קטגוריה:קצינים בלגיון הכבוד
קטגוריה:חוקרים
קטגוריה:שוטרים רוסים
קטגוריה:משפטנים רוסים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא רוסי
קטגוריה:סנקט פטרבורג: אישים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1863
קטגוריה:נפטרים ב-1923
קיו-פרודקשנס

**קיו-פרודקשנס** (באנגלית: **Q-Productions**) היא חברת תקליטים למוזיקה לטינית בבעלותו של אברהם קינטנייה ג'וניור. קיו-פרודקשנס, שנוסדה בשנת 1993, היא חברת תקליטים ואולפן הקלטות (Q-Zone Records ו-Q-Zone Studios) המתמחה בעיקר במוזיקה לטינית.

האמנים המוכרים ביותר שהוחתמה בה הם סלינה (שהייתה בתו של אברהם), לוס טרס רייס וג'ניפר פינה.

## אולפני הקלטה ומיקום
לקיו-פרודקשנס שלושה אולפני הקלטות; "זברה רום", "לאופרד לאונג'" ו-"פוקס רום". מטה החברה נמצא ברחוב לאופרד 5410, קורפוס כריסטי, טקסס.

## מוזיאון סלינה
אוסף של עיצובים ומזכרות של סלינה שוכנים באולפני ההקלטות. בין היתר, ישנה קולקציה הכוללת פריטים מארון הבגדים של סלינה וצעצועים שאהבה עוד מימי הילדות שלה.

## אמנים\יות
* סלינה (1993–1995) (נרצחה)
* ג'ניפר פינה (1996–2000)
* לה פורצה
* לוס טרס רייס
* קורטז דה לה סיירה
* חורחה רואל ופוטרילו
* ססי
* לה קונטיסטה
* סטפני לין
* אנג'ל קסטילו
* איזבל מרי סאנצ'ס

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות תקליטים
קטגוריה:סלינה
נדין מרשל

**נדין פנצ'יטה מרשל** (באנגלית: **Nadine Panchita Marshall**; נולדה ב-30 בספטמבר 1972) היא שחקנית טלוויזיה, תיאטרון ורדיו אנגלייה.

## ביוגרפיה
מרשל נולדה בלמבת' שבלונדון. היא למדה בבית הספר למשחק "רוז ברופורד קולג'". הופעתה הידועה ביותר היא בתפקיד סאלי בסיטקום הבריטי "The Smoking Room". מרשל שיחקה במחזה "Random" מאת דבי טאקר גרין, ובסרט "Second Coming" משנת 2014. ב-2013 הופיעה מרשל בתפקיד ורון בסיטקום "The Spa", יחד עם השחקנית דבי צ'אזן, איתה שיחקה בסדרה "The Smoking Room".

## פילמוגרפיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אנגליות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון אנגליות
קטגוריה:אנגלים ממוצא ג'מייקני
קטגוריה:אנגליות שנולדו ב-1972
Contigo Quiero Estar

"**Contigo Quiero Estar**" (בעברית: "**אני רוצה להיות איתך**") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית סלינה, מתוך אלבום הבכורה שלה, *[[Selena]]*. הוא יצא לאור בשנת 1989, בהוצאת חברת התקליטים EMI לטין, כסינגל המוביל מתוך האלבום וכסינגל הבכורה שלה.

השיר הגיע למקום השמיני במצעד השירים הלטיניים.

## רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי אלחנדרו מונטיגר, הולחן על ידי מונטיגר והופק על ידי ז'וזה בהר, אברהם קינטנייה ג'וניור וסלינה. מבחינה לירית, השיר בוחן את הרגשות של סלינה ומספר על הרצון שלה להיות קרובה יותר מבחינה רומנטית למאהב שלה. דברה ורגס כתבה בספרה כי השיר "סימן את תחילתה של הקריירה הבין-לאומית שלה [סלינה]".

כמה עשורים לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-6 מיליון השמעות.

## ביקורת וגרסאות כיסוי
דבוה ורגס כתבה בספרה *Dissonant Divas in Chicana Music: The Limits of la Onda* כי השיר . הלהקה המקסיקנית לוס רייס דה מקסיקו הקליטה גרסת מריאצ'י לשיר כחלק מאלבום האולפן, *Reyes De Mexico Lo Lindo Ti*.

הלהקה הפוארטו ריקנית "מופע הרמוניה לתזמורת" הקליטה גרסת מרנגה וקומביה של השיר, שנכללו באלבום, *Merengues y Cumbias*.

## מיקומי שיא

## היסטוריית יציאות לאור

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 1989
קטגוריה:סינגלי בכורה מ-1989
קטגוריה:שירי סלינה
קטגוריה:שירים בספרדית
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי א.ב. קינטנייה
קטגוריה:שירי אהבה
קטגוריה:סינגלים בהוצאת EMI לטין
עוגת רום

[ממוזער| מפעל לעוגות רום ב[ברמודה.]]
**עוגת רום** (באנגלית: **Rum cake**) היא סוג של עוגת ספוג המכילה רום. ברוב האיים הקריביים, עוגות רום הן קינוח מסורתי של תקופת החגים, שמקורו בפודינג החג. באופן מסורתי, פירות יבשים מושרים ברום במשך חודשים, ואז מוספים לבצק שהוכן עם סוכר מקורמל. התוצאה, המכונה גם "עוגה שחורה", דומה לעוגת פירות, אך בעלת צבע בהיר יותר.

בטרינידד וטובגו, נהוג לשמר פירות בברנדי דובדבנים שישמשו לעוגה. במדינה זו, העוגה קשורה באופן מסורתי לחג המולד. בפוארטו ריקו, עוגת רום נקראת Bizcocho de Ron, והיא מעין עוגת ספוג.

בארצות הברית, עוגות רום היו פופולריות לפחות מאז שנות השבעים. יש המציעים עוגות רום אפויות לפי הזמנה. חלק מהאופים מעדיפים להחדיר את הרום ישירות לעוגותיהם (במקום זיגוג).

אדם עלול להשתכר מצריכה מוגזמת של עוגות רום, וחלק מהעוגות מכילות אף יותר אחוזי אלכוהול ממשקאות אלכוהוליים רגילים.

## ראו גם
* כדור רום

## הערות שוליים

רום
קטגוריה:רום
רום