יורי רוזאנוב

**יורי אלברטוביץ' רוזאנוב** (ברוסית: **Ю́рий Альбе́ртович Ро́занов**; 12 ביוני 1961 – 3 במרץ 2021) היה פרשן טלוויזיה רוסי בספורט, שעבד בעיקר בשידורי משחקי כדורגל והוקי קרח. יחד עם סרגיי קראבו הוענק לו פרס TEFI בקטגוריית "פרשן הספורט / מנחה תוכנית הספורט הטוב ביותר" לשנת 2012.

## ביוגרפיה
נולד בזאגורסק, מחוז מוסקבה. אביו, אלברט קונסטנטינוביץ' היה משפטן, ואמו – ולנטינה יגורובנה - במקור מבלארוס, בוגרת המחלקה להיסטוריה של אוניברסיטת בלארוס במינסק. היה לו אח – קונסטנטין אלברטוביץ'. נקרא על שם סבו מצד אמו, שחבריו ובני משפחתו כינו אותו יורה.

בשש השנים הראשונות לחייו חי בזאגורסק (כיום סרגייב פוסאד). הוא למד בבית הספר התיכון מספר 1 בעיר וידנויה שבפרברי מוסקבה. הוא שיחק כדורגל, כדורסל, הוקי קרח, טניס שולחן ושחמט. טניס שולחן היה הענף הטוב ביותר שלו. הוא סיים את בית הספר בשנת 1978. בלימודיו במכון הוא החל להציג תוצאות טובות בכדורסל, אך עקב בעיות במנגנון הוסטיבולרי נאלץ להפסיק את השיעורים. הוא למד במכון להנדסת חשמל במוסקבה בפקולטה להנדסה אלקטרונית, אך לא סיים את לימודיו. לפני שהצטרף לטלוויזיה, הוא ניסה למצוא את עצמו במכוני מחקר.

הוא חיבב את הפורמולה 1, אך הפסיק לעקוב אחרי הענף בשנת 1995 לאחר סיום הקריירה של נייג'ל מנסל. הוא היה אוהד של מועדון צסק"א עד 1991. הוא ערך כמאה נסיעות למשחקי חוץ של צסק"א, הנסיעה האחרונה הייתה ב-11 ביוני 1991, כשנסע לאצטדיון הרזדאן, למשחק מול אררט. הקבוצות האהובות עליו, מלבד צסק"א, היו מונטריאול קנדיאנס ונבחרת הכדורגל ההולנדית.

יחד עם וסילי אוטקין הקים את צוות מחלקת הספורט של עיתון "גאזטה", לאחר שהזמין לשם את רומן טרושצ'קין. מאוחר יותר הוא הופיע גם במהדורה זו עם מאמרים וכתבות שכתב. מאז 2008 נהג לפרסם מאמרים בקביעות בגרסה הרוסית של SportWeek.

במאי 2018 הוא פתח בית ספר מקוון לפרשני ספורט. הוא זכה בקטגוריה "פרשן הספורט הטוב ביותר 2018" על ידי איגוד פרשני הספורט הרוסי (RASK).

### פרשן טלוויזיה
הוא החל את דרכו כפרשן טלוויזיה ברשת NTV-Plus, אליה נכנס לאחר שעבר בהצלחה מכרז לפרשנים בשנת 1996. כמעט מיד, יחד עם ולדיסלב בטורין, עבד בצוותו של יבגני מאיורוב, הם עבדו עד מותו של מאיורוב ב-10 בדצמבר 1997. הדיווח הראשון של רוזאנוב היה ממשחק ההוקי במסגרת אליפות רוסיה בהוקי קרח בין דינמו מוסקבה לאק בארס קאזאן ב-2 בנובמבר 1996. במשך זמן רב נהג לפרשן רק משחקי הוקי.

אליפות הכדורגל הראשונה שפרשן, היה במסגרת אליפות הולנד ופרשו גם את משחקי הפרמייר ליג האנגלי (עד 2010), ליגת העל הרוסית, הליגה ההולנדית, הליגה האיטלקית והליגה הספרדית. הוא עבד בשידורי אליפות העולם וביורו 2000, 2002 (שני הטורנירים - ממוסקבה), 2008 (כולל גמר הטורניר בשילוב עם וסילי אוטקין), 2016 ו-2018. הוא גם פרשן שלושה גמרים של ליגת האלופות (בשנת 2006 ו-2010 - לבד, בשנת 2016 – יחד עם רומן גוטצייט,) גמר אליפות העולם לנוער בהוקי, גמר גביע העולם בהוקי קרח 2004 (בשילוב עם בוריס מאיורוב). משנת 2000 עד 2012 היה פרשן כדוריד באולימפיאדה. בשנים 2005, 2007 ו-2010 היה חבר מושבעים ב-תחרות הפרשנים על שם מאיורוב. במשך כמה שנים עמד בראש מערכת NTV-Plus.

ביוני 1998 הנחה את התוכנית "מועדון כדורגל במונדיאל 1998" (NTV). על פי הצהרתו שלו, לאחר השידור הראשון בהשתתפותו, רוזאנוב שוחרר מתפקידו במשך 3 חודשים על ידי ראש מערכת הספורט של הערוץ, אלכסיי בורקוב, בתירוץ ש"הכל היה מבריק בטקסט, אך האדם אינו יודע את יסודות העבודה בטלוויזיה".

מיוני 2002 עד יוני 2003 הוא היה הפרזנטור של "חדשות הספורט" במערכת החדשות של ערוץ TVS. הוא גם פרשן עבור ערוץ זה את משחק סיבוב המוקדמות השלישי בליגת האלופות בין לוקומוטיב מוסקבה לא.ק. האוסטרית באוגוסט 2002.

בשנת 2010, העורך הראשי של ערוץ הטלוויזיה רוסיה-2, דמיטרי מדניקוב, הציע לו, יחד עם וסילי אוטקין, לעבור לחברה הממלכתית הרוסית לשידורי טלוויזיה ורדיו, אך השניים סירבו. הוא זכה בפרס TEFI-2011 כ"פרשן הספורט הטוב ביותר" במקביל לסרגיי קראבו, על הפרשנות בגמר אליפות העולם לנוער בהוקי קרח 2011.

במהלך החלק האחרון של אליפות אירופה בכדורגל בשנת 2012, רוזאנוב, כמו עמיתו וסילי אוטקין, פרשנו את משחקי האליפות עבור ערוץ הטלוויזיה האוקראיני כדורגל 1.

ב-1 בספטמבר 2012 הוא שימש כפרשן בערוצים האוקראינים הכלולים בקבוצת מדיה אוקראינה כמו TRK Ukraina, Football, Football+. הוא עזב את אוקראינה באפריל 2014 בשל המצב הפוליטי במדינה. בתודה לכל עמיתיו האוקראינים על שיתוף הפעולה, אמר רוזאנוב את הדברים הבאים: "הרגשתי טוב באוקראינה כמו שלא הייתי בשום מקום אחר במשך כעשר שנים. אבל עכשיו, אכן, אני לא יכול להתרחק מכל רגע לדאוג למצב הפוליטי. תמיד (ניסיתי להיות) מחוץ לפוליטיקה. ואני שמח שהאל נתן לי לעשות עסקים איפה שזה נראה אפשרי באופן עקרוני. בעיקרון, אבל זה לא יוצא. ואני חושב שהדרך היחידה להתחיל לפרשן שוב היא להיות עם המשפחה. זו, למעשה, הסיבה העיקרית...".

מאז מאי 2014, בשידורי המונדיאל, עבד בערוצי הספורט של חברת הטלוויזיה והרדיו הממלכתית הכל-רוסית. באותו מקום פרשן את משחקי אליפות העולם בהוקי קרח, שהתקיימה במינסק במאי 2014. הוא פרשן גם את משחקי המונדיאל בברזיל עבור MegaFon בד בבד עם גריגורי טוואלטוואדזה. באוגוסט 2014 הוא שימש כפרשן של משחקי זניט בערוץ הטלוויזיה "סנקט פטרבורג". בסוף אוגוסט הוכרז כי יחזור לרשת NTV-Plus. הוא גם פרשן משחקי הוקי בערוץ הטלוויזיה KHL TV.

מאז נובמבר 2015 ועד למותו הוא שימש פרשן בשידורי כדורגל והוקי קרח עבור ערוץ Match TV.

### עבודה ברדיו
עד שנת 2009 עבד בתחנת הרדיו "ספורט FM" (התוכניות "הכל שלנו" ו"יורופוטבול"), מאוחר יותר, עד לסגירת תחנת הרדיו, השתתף באופן קבוע בשידורי התחנה. בשנים 2006 עד 30 במאי 2014, הוא שידר את התכנית "תשוקה לכדורגל" ברדיו מאיאק (עד ספטמבר 2012 הוא שידר מדי שבוע, ולאחר מכן – מעת לעת). מאפריל 2011 עד ספטמבר 2012 הנחה את תוכנית הרדיו "מטבח שדה" בסופי שבוע ברדיו "וסטי FM" (לסירוגין עם יבגני לובצ'וב), ממרץ 2015 עד פברואר 2016 הגיש את התוכנית "בישול שער" באותה תחנת רדיו.

### דיבוב
הוא היה קריין בסרטים תיעודיים שהופקו על ידי ISL Television כמו "אגדות אליפות העולם 1954–1994. סקירה כללית וגולת הכותרת של גביע העולם" ובתוכנית "זוכי גביע העולם בכדורגל" (גרסת 2006).

הוא היה אחד מחמישה פרשנים לגרסאות הרוסיות של משחקי EA Sports FIFA בשנים 2013–2015 (יחד עם אלכסנדר לוגינוב, וואסילי סולוביוב).

### פרויקטים משותפים
בשנת 2004 הוא פתח את ועידת האינטרנט הראשונה שלו באתר אוהדי צסק"א מוסקבה Red-Army.ru, השאלה הראשונה היא מ-8 באפריל 2004. ב-11 במרץ 2008 הוועידה הפכה לאתר-בת של מערכת Sports.ru. הוא היה כתב ספורט קבוע בשבועון "ספורט מיום ליום" («Спорт День за днём») עד לסגירת השבועון ביוני 2012 והפיכתו למהדורת אינטרנט.

### חולי ומוות
הוא סבל מדלקת גרון כרונית ב-25 השנים האחרונות לחייו. ממאי עד נובמבר 2019 הוא לא שידר בגלל סרטן ריאות. מאז 18 בנובמבר 2019, תוך שהוא ממשיך בטיפול, הוא התחיל לעבוד מעת לעת כפרשן בשידורי הוקי קרח בליגת KHL ובכדורגל. הוא הלך לעולמו ב-3 במרץ 2021 בגיל 60 במוסקבה. כל משחקי KHL ב-3 במרץ ומשחקי מחזור 21 בליגת העל הרוסית החלו בדקת דומיה לזכרו של רוזאנוב. טקס האשכבה נערך ב-4 במרץ באולם הלוויות בבית החולים הקליני המרכזי. באותו יום הוא נקבר בבית העלמין במיטינסקויה במוסקבה.

הוא היה נשוי והותיר אחריו בת.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל Match TV
קטגוריה:מנחי טלוויזיה רוסים
קטגוריה:פרשני כדורגל
קטגוריה:פרשני ספורט רוסים
קטגוריה:זוכי פרס TEFI
קטגוריה:עיתונאים רוסים
קטגוריה:מוסקבה: אישים
קטגוריה:עיתונאי ספורט
קטגוריה:סגל NTV
קטגוריה:סגל VGTRK
קטגוריה:רוסים שנפטרו מסרטן הריאה
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1961
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2021