open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מרוט

שמאל|ממוזער|300px|שוטה אוחז במרוט, דוד טנירס הבן (1610–1690)
**מרוט** (בצרפתית ובאנגלית: Marotte), הוא אביזר בדמות שרביט, שבקצהו נמצא ראש מגולף. הוא התפתח במאה ה-14 כהמשך ישיר של אלת הכסיל, ומאוחר יותר הוחלף במראה שסימלה את האהבה העצמית של השוטה. מקורה של המילה מרוט, מהשפה הצרפתית, ומשמעותה המילולית, היא משוגע. 
המרוט נישא לרוב בידי לצים, והראש המיניאטורי משקף לעיתים קרובות את תלבושת ותחפושת הלץ הנושא אותו. על ראש המרוט הקדום יותר, הוצמדו פעמונים ולעיתים הוא היה מורכב על מספר חוליות שאפשרו לו לנוע בחופשיות לכיוונים שונים. במרוט המודרני, ניתן למצוא גם תיבת מוזיקה ואמצעים מכניים אחרים המספקים אפקטים נוספים. 

באופרה ריגולטו של ורדי, מופיע הזמר בתפקיד הראשי, עם מרוט שפרצופו מייצג לפי הצורך, ארשת טראגית או קומית. 

## תפקיד הלץ

שמאל|ממוזער|220px|לץ אוחז במרוט, מתוך הספר קוסמוגרפיה, סבסטיאן מינסטר, בזל, 1552
בתקופת ימי הביניים והרנסאנס, נשכרו הלצים על ידי בעלי ממון, מלכים ובתי המשפט. תפקידם היה לבדר אותם באמצעות הומור, שנינות, משחקי מילים, חידות, חרזנות, מלל שטותי וכמו כן, כדי ליעץ בעניינים שונים ולהעביר ביקורת על סביבתם. כיוון שדיבוריהם לא נלקחו ברצינות יתרה, ניתן להם חופש דיבור מלא, שהיה לעיתים רב יותר מזה שניתן ליועצים הרשמיים, שהיוו במקרים מסוימים איום על אדוניהם. המרוט, שימש בידי הלץ ככלי עזר הומוריסטי שסייע לו להעביר את מסריו.

## המרוט באמנות
לצים אוחזים במרוט, הופיעו בתקופת ימי הביניים והרנסאנס, כאיורים בכתבי קודש, בציורים ובספרות המתעדת את התקופה. ספרו של סבסטיאן מינסטר, קוסמוגרפיה, הוא דוגמה מובהקת לתיאור מסורות והווי של התקופה באמצעות טקסטים וציורים, כגון ציור לץ האוחז מרוט בידו, שהופיע במהדורה של הספר בשנת 1552.

## גלריית תמונות

Triboulet_and_death.jpg|צרפת, 1500, יוצר בלתי ידוע
Three_Fools_of_Carnival.jpg|שלושה לצים, פיטר ברויגל, 1642
A_Court_Fool_of_the_15th_Century_color.jpg| מתוך פרויקט גוטנברג
Court jester stockholm.jpg |לץ בית המשפט, סטוקהולם


## לקריאה נוספת
* Heiner Meininghaus, *Narrenzepter oder Marotten*, *Weltkunst* 72. Jahrgang Nr. 13, Nov 2002, Seite 2031–2033

## קישורים חיצוניים

* מאמר קצר באנגלית על ההיסטוריה של הליצנים והמרוט, באתר allaboutclowns.com 
* מאמר בגרמנית אודות הלץ הקדום והמרוט (תרגום המכונה לאנגלית, סביר) 
*תמונות של מרוט, המופיעות גם בציורי אמנות

קטגוריה:אמנות ימי הביניים
קטגוריה:אמנות הרנסאנס
קטגוריה:הומור
קטגוריה:ליצנות
קטגוריה:שרביטים
אלוהות פרטית

**אלוהות פרטית** (או אלוהות אישית/פרסונלית) היא תפיסה לפיה האל מתערב במציאות ומתייחס, משפיע ואף יוצר קשר עם בני האדם בהתאם למידת מוסריותם, התנהגותם, השקפת עולמם או מידת ציותם ומרותם לו.

## פופולריות
תפיסת האלוהות הפרטית היא התפיסה הנפוצה ביותר כלפי אל בקרב המין האנושי.
האלוהות האישית נפוצה ברוב המוחלט של זרמי הדתות המונותאיסטיות, היהדות, הנצרות והאסלאם, וכמו כן גם ברוב הדתות הפולותאיסטיות, בהן האלים משפיעים על המציאות כתוצאה ישירה של התנהגות בני האדם היכולה להכעיס או לשמח אותם.

## ביקורת
אלו הדוגלים בתפיסה דאיסטית או אגנוסטית של אלוהות ובעיקר אתאיסטים נוטים להתייחס בזלזול מה לתפיסה זו, כתפיסה שטחית וילדותית, לרוב בשל תמיהה על מקומו המרכזי של האדם בקוסמוס ברוב צורות האלוהות האישית. שהרי אל שמוגדר ככל יודע, כל יכול, תבוני, מושלם וטוב באופן מוחלט, אין זה הגיוני שיטריח את עצמו בהתנהגות האדם (בפרט כזו שאיננה גורמת סבל לאחר) או יגיב על תפיסותיו של בני האדם הנחותים, בטח ובטח שלא יפתח ציפיות מאותם בני אדם.

טענות נגד אלוהים פרטי עוסקות בשני נושאים בסיסיים:

# אל פרטי הוא "אל נוח", התנהגותו משולה להורה אחראי ודאגן המעניש ומוקיר את בני האדם לטובתם. טענה זו לא מעלה טיעון של ממש נגד קיום אל כזה, אלא מנסה להראות שאמונה בתפיסה כזו של אלוהים יכולה להתפתח ולהתפשט בקלות בין בני אדם, בייחוד בתקופות קדומות, בעזרת טיעונים אמוציונליים וללא טיעונים רציונליים או גיבוי בראיות.
# אל פרטי יודע מראש את כל מעשי בני האדם ואף משפיע ומכוון את מחשבותיהם ומעשיהם ובכל זאת מתגמל ומעניש אותם. (שאלת הידיעה והבחירה)

## ראו גם
*השגחה

## קישורים חיצוניים
* "סייברדין", בעיית הבחירה החופשית והידיעה אלוהית, אתר עמותת חופש
## הערות שוליים

קטגוריה:תאולוגיה
פרנצ'סקו סלוויאטי

**פרנצ'סקו סלוויאטי ריאריו** (1443 - 26 באפריל 1478 בפירנצה) היה הארכיבישוף של פיזה ב-1475.

לסלוויאטי היה קשר דם למשפחת האצולה ריאריו, ולמשפחת סלוויאטי דלה רוברה (שלה העניק האפיפיור סיקסטוס הרביעי את חוזה הבנקאות של הכס הקדוש במקום משפחת מדיצ'י). סלוויאטי היה קרוב באמצעות קשרי נישואין גם למשפחות פאצי, מדיצ'י, ויטורי ולמשפחות אצולה נוספות שהיו בעלות השפעה פוליטית וכלכלית.

סלוויאטי התייתם בגיל צעיר. אמנם קיבל חינוך הומניסטי אך העדיף את הכנסייה מאחר שידע כי יתקשה להשיג כוח במשפחה ללא אביו. מקורות פרו-מדיצ'יים מציירים את דמותו כחנפן, מהמר ותאב כוח, אותו השיג באמצעות משוא הפנים של הכנסייה. ב-1464 עבר סלוויאטי לרומא במטרה להתחבר אל פרנצ'סקו סלוויאטי דלה רוברה, שהפך מאוחר יותר לאפיפיור סיקסטוס הרביעי. כמו כן התחבר אל אחייניו, האחים ג'ירולאמו ופייטרו ריאריו. קשרים אלו סייעו לו לקבל ב-1475 את משרת הארכיבישוף של פיזה.

משפחת מדיצ'י, שמרכזה היה בפירנצה, התנגדה למינויו של סלוויאטי לארכיבישוף וכך, באביב 1478 הוא שלח לפירנצה את אחיינו, רפאלה ריאריו, כדי שיזמין את האחים ג'וליאנו ולורנצו דה מדיצ'י להגיע למיסה בדואומו של פירנצה מתוך כוונה לרצחם שם במה שנודע מאוחר יותר כ"קשר של משפחת פאצי". בעת שצלצלו בפעמון בזמן טקס הגבהת לחם הקודש בכנסייה, היה על סלוויאטי ללכת לפאלאצו וקיו, להרוג את הגונפלוניירה (ראש המערכת החוקית והפוליטית בעיר) פטרוצ'י ולהשתלט על כיכר הסיניוריה הסמוכה, בעת שהרצח המרכזי היה אמור להתבצע בקתדרלה עצמה. אולם, עם הגיעו לכיכר וקיו הוא נעצר על ידי פטרוצ'י ובתוך שעה בוצע בו לינץ' והוא נתלה, יחד עם קושרים נוספים, מחלונות אולם "סלה דיי דואצ'נטו" (Sala dei Duecento) שבכיכר וקיו.

## ראו גם
* בית פאצי

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ארכיבישופים
קטגוריה:ילידי 1443
קטגוריה:נפטרים ב-1478
חנופה

[250px|ממוזער|שמאל|'''[איש עם שק הכסף וחנפנים**, סביבות 1592, ציור מאת [[פיטר ברויגל הבן]]. הציור מתאר פתגם פלמי סאטירי: "מאחר שכל כך הרבה כסף נכנס לשקי, כל העולם נכנס לתוך החור שלי" – ביטוי גס להחנפה אינטרסנטית כלפי בעלי ממון. [[אוסף ליידן]].]]
**חנופה''' היא הפעולה של מתן מחמאות, או התנהגות המיטיבה בצורה מוגזמת, בדרך כלל על מנת להיטיב למתחנף באמצעות הנמען - מושא החנופה.

## שימושי החנופה

מבחינה היסטורית שימשה חנופה מאז ומתמיד כצורת הפניה המקובלת של נתין אל בן אצולה.
בתקופת הרנסאנס, היה זה מנהג נפוץ בקרב סופרים להחניף למלך המכהן בספריהם ושיריהם. ניתן לראות, לדוגמה, את המחמאות שמחלק המשורר אדמונד ספנסר למלכה אליזבת הראשונה בשירו "המלכה הנאווה", את המחמאות שמחלק ויליאם שייקספיר למלך ג'יימס הראשון במחזה מקבת' ואת המחמאות שמרעיף ניקולו מקיאוולי על לורנזו די פיירה דה מדיצ'י השני, שליט פירנצה ודוכס אורבינו, ב"הנסיך".

חנופה גם משמשת במשפטי חיזור, כחלק מניסיון ליזום חיזור רומנטי.

המושג חנופה, נתפס על פי רוב, במובן שלילי. תיאורים שליליים ומגוונים של חנופה ניתן למצוא לאורך ההיסטוריה, לפחות מאז כתיבת התנ"ך.
בפואמה "הקומדיה האלוהית", דנטה אליגיירי מתאר חנפנים מדשדשים בצואת אדם, ומביע בעזרת תיאור זה את דעתו כי דבריהם של החנפנים שווי ערך לצואה בחוג השמיני של הגהנום.
החנפן חסר הכנות, הוא דמות נלעגת המופיעה ביצירות ספרותיות רבות. דוגמאות לכך ניתן למצוא בדמות גרימא אלקין (לשון-תולעת) ב"שר הטבעות" של ג'.ר.ר. טולקין, גונריל ורגן מ"המלך ליר" ויאגו מאותלו של שייקספיר.

מילת התואר "מחמיא", לעומת זאת, היא בדרך כלל חיובית. היא משמשת בהתייחסות ליצירת אמנות או בגד, למשל, שגורמים לנושא או ללובש להיראות מושכים יותר.
דוגמאות לשימוש במילת תואר זו: "המלך היה מרוצה מהדיוקן, מכיוון שהוא הציג את היקפו באופן מחמיא" או "נראה לי שאלבש את השמלה הירוקה כי היא מחמיאה לעיניי".

## ראו גם
*הסתמכות על החנופה

## קישורים חיצוניים

* 
* ציטוטים הנוגעים לחנופה 
* 

קטגוריה:התנהגות
קטגוריה:קשרים בין-אישיים
דונלד או'קונור

**דונלד או'קונור** (באנגלית: **Donald O'Connor**; 28 באוגוסט 1925 - 27 בספטמבר 2003) היה שחקן קולנוע קומי, זמר ורקדן אמריקאי. נודע במיוחד בשל תפקידו בסרט שיר אשיר בגשם לצד ג'ין קלי, על תפקיד זה זכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסרט קומדיה או מוזיקלי לשנת 1952.

## תולדות חייו
נולד בשיקגו להורים שהיו שחקני וודוויל. בהיותו ילד חווה תאונת דרכים בה מתה אחותו, אביו נפטר שבועות מספר לאחר מכן. ב-1937 החל בקריירה של שחקן ילד לצד בינג קרוסבי בסרט *Sing You Sinners*. לאחר מכן הופיע במספר סרטים בחברת סרטי פרמאונט, בהם בתפקיד האקלברי פין בסרט "טום סוייר, בלש" ובו ג'סט בתפקיד הנער בו.

ב-1942 עבר לסרטי יוניברסל. ב-1944 גויס לצבא ארצות הברית. טרם גיוסו צולמו מספר סרטים בהשתתפותו, ששוחררו תוך כדי שירותו הצבאי. בין 1949 ל-1955 השתתף במספר סרטי *Francis the Talking Mule* (פרנסיס הפרד המדבר), סרטי קומדיה בשחור-לבן בהשתתפות חייל (או'קונור) המתיידד עם פרד מדבר.

ב-1952 השתתף בסרט "שיר אשיר בגשם" בתפקיד קוזמו הפסנתרן, בסרט ביצע מספר קטעי שירה וריקוד יחד עם ג'ין קלי ודבי ריינולדס וקטע סולו וירטואוזי בשיר *Make 'Em Laugh*. על תפקידו זכה בפרס גלובוס הזהב. ב-1953 הופיע בסרט המוזיקלי "אני אוהבת את מלווין" לצידה של דבי ריינולדס. בשנת 1954 הנחה את טקס האוסקר והשתתף בסרט "ריתמוס הדמים". ב-1953 השתתף בסרט המוזיקלי "קרא לי מאדאם" לצידה של אתל מרמן. ב-1965 שיחק ב"דירת הפגישות" לצידו של בובי דארין.

משנת 1952 היה מנחה קבוע בתוכנית "שעת הקומדיה של קולגייט" ב-NBC ואירח מספר תוכניות בטלוויזיה. ב-1981 השתתף בסרט עטור הפרסים "רגטיים" לצד ג'יימס קאגני. ב-1997 שיחק בסרט "קומדיה בלב ים" לצידם של ג'ק למון וולטר מתאו.

הוא נפטר בהוליווד ב-2003 מאי-ספיקת לב.

## קישורים חיצוניים

* 

*  "שיר אשיר בגשם: היהלום של המיוזיקלס": פודקאסט להאזנה של תוכנית הרדיו "פסטיבל כאן", בהגשת דני מוג'ה ויונתן גת
* הופעותיו בשעת הקומדיה של קולגייט באתר הטלוויזיה הקלאסית
* תמונות מהסרטים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי אילינוי
קטגוריה:שיקגו: אישים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקנים ילדים אמריקאים
קטגוריה:מנחי האוסקר
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:רקדנים אמריקאים
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: קולנוע
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: טלוויזיה
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: שחקן ראשי בקומדיה
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: שחקן ראשי בקומדיה או בסרט מוזיקלי
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אירי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1925
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2003
מאיר שלמה ינובסקי

רבי **מאיר שלמה הלוי ינובסקי** (1850 - כ"ג באלול ה'תרצ"ג - 14 בספטמבר 1933) היה רב העיר ניקולייב שבאוקראינה. מלחין חב"די וסבו של רבי מנחם מנדל שניאורסון.

## קורות חייו
נולד לבילא רבקה בתו של הרב אברהם דוד לבוט ולרבי ישראל לייב ראש ישיבת חב"ד ברומנובקה. גדל והתחנך אצל סבו בניקולייב שהועידו ליורשו ברבנות.

בהגיעו לגיל הנישואין התחתן עם רחל, בתו של רבי יצחק פושניץ רב העיר דוברינקה  שבאוקראינה. לאחר נישואיו עבר לשהות תקופת זמן קצובה לבדו בחצירו של רבי שמואל שניאורסון בליובאוויטש, ביחד עם אברכים נוספים. לאחר פטירת רבי שמואל, נעשה לחסיד של בנו רבי שלום דובער שניאורסון מליובאוויטש.

בתום לימודיו בליובאוויטש, חזר לניקולייב והתגורר במחיצת סבו הרב אברהם דוד לבוט. טרם פטירתו, (נפטר בי"ח באדר תר"נ) הפקיד סבו מכתב אצל ראשי קהילת ניקולייב, בו ביקש שימנו את נכדו הרב מאיר שלמה לממלא מקומו כרב העיר. ראשי הקהילה לא איחרו למלא אחר צוואת רבם, ור' מאיר שלמה נתמנה כרבה של ניקולייב.

בתקופת כהונתו מנו היהודים בעירו 21,786 איש שהיוו 21% מהאוכלוסייה בעיר.

בשנת ה'תר"ס התחתנה בתו חנה  עם רבי לוי יצחק שניאורסון שלימים התמנה לרב העיר יקטרינוסלב. לבני הזוג נולדו שלשה ילדים בנם בכורם שנולד בשנת תרס"ב, הוא רבי מנחם מנדל שניאורסון, לימים הרבי מחב"ד.

בשנת ה'תרע"א התחתנה בתו השנייה מרים גיטל עם רבי שמואל שניאורסון אחיו של רבי לוי יצחק. רבי שמואל עבד תחתיו ברבנות העיר ניקולייב, והיה ליד ימינו.

בנו, ישראל לייב, נפטר בצעירותו, ור' מאיר שלמה שקע בעקבות כך בעצבות. רבי שלום דובער שניאורסון שלח מכתב עידוד לר' מאיר שלמה ובו הדרכות מפורטות להטבת מצבו הנפשי.

לאחר מותו ירש חתנו השני רבי שמואל שניאורסון את רבנות ניקולייב.

אשתו רחל נרצחה בשואה.

## אישיותו
הרב מאיר שלמה הצטיין בידיעותיו בנגלה ובחסידות, היה ידוע כאוהב שלום ובורח מן הכבוד. כן היה ידוע כאחד היודע זמר, ואף חיבר כמה מניגוני חב"ד. הניגונים מופיעים בספר הניגונים וחלקם הושרו בדיסק שיצא על ידי בן עירו שמואל בצלאל אלטהויז. נכדו, הרבי מליובאוויטש, לימד את קהל חסידיו ב-מרכז חב"ד העולמי – 770 את אחד מניגוני סבו על המילים מסליחות "רחמנא דעני", בשנת תש"ך.

מדברי תורתו הודפסו בספר שו"ת חזון למועד. הרבי מליובאוויטש בשיחותיו חזר מאמרותיו ושוחח אודות דמותו, ואמר עליו קדיש ביום השנה שלו.

## משפחתו
* סבו, רבי אברהם דוד לבוט.
* אחיו, רבי איסר רבה של קירוויראג שבאוקראינה.
* אחותו, חנה יאנובסקי (1830 – 1885).
* בתו , אשת רבי לוי יצחק שניאורסון רבה של יקטרינוסלב.
** נכדו, רבי מנחם מענדל שניאורסון הרבי מליובאוויטש.
**נכדו ישראל אריה לייב שניאורסון
* בתו מרים גיטל אשת רבי שמואל שניאורסון רבה של ניקולייב.
* בתו עטיל אשת רבי זלמן מאריאשין.
* בנו ישראל לייב - נפטר בצעירותו.

## לקריאה נוספת
* נפתלי גוטליב, **"תולדות לוי יצחק"**, שלושה כרכים, בהוצאת קה"ת.

## קישורים חיצוניים

* מאיר שלמה לובעצקי, **"[https://col.org.il/files/old/files/0.89899419941_1901198.pdf תולדות מאיר שלמה]"**, בהוצאת 'ועד תלמידי התמימים', תש"ע.

## הערות שוליים

קטגוריה:מיקולאייב: רבנים
קטגוריה:רבני חב"ד במאה ה-19
קטגוריה:רבני חב"ד במאה ה-20
קטגוריה:ילידי 1850
קטגוריה:נפטרים ב-1933
קטגוריה:חסידי אדמו"ר הרש"ב
קטגוריה:חסידי אדמו"ר מהר"ש
משפט נגטה-היגמן

באלגברה, **משפט נגטה-היגמן** הוא משפט הקובע שכל אלגברה אסוציאטיבית (בלי יחידה) A מעל שדה ממאפיין 0, שהיא נילית מדרגה חסומה, היא נילפוטנטית. במילים אחרות

לכל n קיים קבוע c(n) כך שאם a^n = 0 לכל a\in A, אז לכל a_1,\dots,a_{c(n)} \in A, המכפלה a_1 \cdots a_{c(n)} שווה לאפס. הקבוע c(n) נמצא בטווח \frac{n(n+1)}{2} \leq c(n) \leq n^2, ומשערים שהוא שווה לחסם התחתון, אבל ערכו המדויק אינו ידוע. 

## מאפיין חיובי
המשפט, כפי שנוסח כאן, נכון גם כאשר המאפיין חיובי וגדול מ-n, אבל במקרה הכללי הוא ידוע רק כאשר A נוצרת סופית. למעשה מתקיים העידון הבא: לכל n ולכל d יש קבוע 
c_d(n) כך שכל אלגברה עם d יוצרים, מעל שדה ממאפיין 0 , שכל אבריה נילפוטנטיים מדרגה n לכל היותר, היא נילפוטנטית מדרגה c_d(n) לכל היותר. גם כאן הערך המדויק של c_d(n) אינו ידוע; ל-d קבוע קיים תת-מעריכי מהצורה c_d(n) = O(e^{\log(n)^2}), ואם מגבילים את המאפיין לטווח \frac{n}{2}, ידוע גם חסם פולינומי ב-n (אך דרגת הפולינום תלויה - לוגריתמית - ב-d).

מעל שדה אינסופי (ממאפיין שרירותי) ישנו חסם פולינומי שניתן על ידי דומוקוש: c_d(n) \leq (m+2)n^4. אם המאפיין גדול מ-n^2+1 (או 0), אזי c_d(n) \leq n^2.

## היסטוריה

את המשפט הוכיחו ב-1943 Dubnov ו-Ivanov, אלא שמן הגרסה שלהם, שהתפרסמה באמצע המלחמה בכתב-עת רוסי, התעלמו עד שהתגלתה מחדש כארבעים שנה מאוחר יותר. ב-1952 

הוכיח Nagata את קיומו של חסם עליון, עצום בגדלו, למספרים c(n), ובכך הוכיח את המשפט. הוא הראה גם שהמשפט אינו נכון, כלשונו, במאפיין חיובי. מעט אחר-כך, ב-1956

הוכיח גרהם היגמן את המשפט למאפיין חיובי גדול מ-n, ומצא חסם עליון טוב יותר, מעריכי, וגם חסם תחתון ריבועי.

ב-1975 שיפר Kuzmin את החסם התחתון ל-c(n)\geq \frac{n(n+1)}{2}, ושער שזהו שוויון (במאפיין אפס). השערה זו נבדקה ונמצאה נכונה עבור n = 1,2,3,4. 

בשפה של תורת הזהויות, המשפט קובע (במאפיין אפס) שלכל n קיים c(n) כך ש-x_1\cdots x_{c(n)} נמצא ב-T-אידיאל של x_1^n; כלומר, x_1\cdots x_{c(n)} שייך לאידיאל של האלגברה החופשית F\langle x_1,x_2,\dots\rangle הנוצר על ידי כל החזקות f^n. תרגום הבעיה לשפת המטריצות הגנריות אִפשר ל-Razmyslov להוכיח את החסם c(n)\leq n^2, שהוא הטוב ביותר הידוע כיום.

## הערות שוליים

קטגוריה:תורת החוגים
נגטה-היגמן
דנדרובטס צהוב-פסים

**דֶנְדְרוֹבָּטֶס צהוב-פסים** (שם מדעי: *Dendrobates leucomelas*) הוא מין של צפרדע ממשפחת הדנדרובטיים החיה ביבשת דרום אמריקה. זוהי צפרדע רעילה ומסוכנת ביותר, הרעל שעל גופה יכול להרוג בנגיעה אחת וקטלני גם לבני אדם. שמם הידוע יותר של כלל המינים במשפחה, צפרדעי חץ רעילות, נובע מן העובדה ששבטי האינדיאנים נהגו למרוח את חיציהם ברעל הצפרדע.

הצפרדעים חיות בדרום אמריקה, באזור גיאנה, ונצואלה וקולומביה. הצפרדע נמצאת בדרך כלל בנהרות אשר ביערות גשם טרופיים. מזונה העיקרי מורכב מחרקים אותם, ככל הצפרדעים, היא תופסת בלשונה הארוכה. הדנדרובטס הוא יחידני, וחי בגפו.

הטלת הביצים של הדנדרובטס מתרחשת על עלה, והזכר מטפל בהן במסירות מרגע הטלתם. לאחר בקיעת הראשנים הזכר מעביר אותם לבריכת מים על גבו. 

זהו אחד ממיני הדנדרובטס הגדול ביותר. אורכו הממוצע כ-4 ס"מ ומשקלו כ-100 גרם. הזכרים בדרך כלל גדולים יותר מהנקבות. גבו של הדנדרובטס בדרך כלל צהוב עם כתמים שחורים, אך לעיתים הצהוב משתנה לכתום. רגליו מותאמות לטיפוס על עצים ומבנהם המיוחד מאפשר לרגל להידבק למקום הטיפוס. הלשון שלהם דביקה גם היא, ומאפשרת תפיסה יעילה של חרקים, שהם המזון המועדף עליהם. גובה המחייה הממוצע שבו חי הדנדרובטס הוא 5–86 מטר.

## קישורים חיצוניים

* דנדרובטס צהוב-פסים, באתר גן החיות התנ"כי 

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פרנץ סטיינדכנר
צהוב-פסים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1864
קטגוריה:ברזיל: דו-חיים
קטגוריה:ונצואלה: דו-חיים
קטגוריה:דו-חיים ביער האמזונאס
דבר הלמד מעניינו

המידה המדרשית **דבר הלָמֵד מעניינו** היא אחת משבע המידות של הלל הזקן ומשלוש עשרה המידות של רבי ישמעאל. לפיה, ניתן להפיק משמעות מקראית שאינה כתובה במפורש במקרא על סמך שחז"ל הבינו רוח מסוים בפרשה שבה מופיע פרט מסוים.

בימינו, תוקף מידה זו מחייבת את כל בני ישראל שגרים בחוצה לארץ לשמור על מצוות חובת הגוף שבתורה.

## פעולת המידה
דבר בתורה שהוא סתום בהבנתו ניתן להבינו על סמך העניין הכללי בו מדבר בפרשה, או דבר הסמוך לו בפרשה  יש גם מקרים שמידה זו מנצחת את הבנת פשט הכתוב בתורה מפורש (ראה לקמן).

## דוגמאות

מקרה בו מידה זו מנצחת פשט מקראי הנהו בפרשת נזקי בהמה שבהמה נגח איש והרגו. התורה אומרת במקרה זו .  כלומר, לפי הבנת המקרא יש לבית הדין להעניש מוות את בעל הבהמה. והנה מידה זו הלומדת מעניין הפרשה (בפסוק הבא אחריו) שמדבר בעניין "כופר" ממוני  מצלת את בעל השור מהבנת כוונת המקרא לעונשו בגזר דין מוות.

דוגמה נוספת המופיעה בתלמוד, היא פירוש הציווי  המופיע בעשרת הדיברות. על אף שניתן היה לפרש ציווי זה כעוסק בגנבת ממון, ההלכה לומדת שמדובר ב"גנבת נפשות" האוסר לחטוף אדם ולמוכרו. פירוש זה מבוסס על מידת "דבר הלמד מעניינו" שכן שאר האיסורים המופיעים בעשרת הדיברות בסמיכות לציווי זה הם איסורים שעונשם מיתת בית דין (רצח, ניאוף), ועל כן גם את הציווי הזה יש לפרש כמתייחס לעבירה שעונשה מיתת בית דין, שהיא גנבת אדם (כמפורש ב).

### מצוות חובת הגוף בחוצה לארץ

לדעת רב יהודה,  מידה זו היא המחייבת את כל בני ישראל שגרים בחוצה לארץ לשמור על מצוות חובת הגוף שבתורה. 

## ראו גם

ספרא לוויקרא כב כח (שמדת גזירה שווה עדיף ממידת דבר הלמד מעניינו)

## הערות שוליים

קטגוריה:מידות שהתורה נדרשת בהן
מאוסולוס

**מאוסולוס** (ביוונית: Μαύσωλος או Μαύσσωλλος) או **מאוזולוס** היה סאטרפ (בפרסית: אחשדרפן – נציב) קאריה בין השנים 377–353 לפנה"ס.

## ביוגרפיה
מאוסולוס היה בנו הבכור של הקטומנוס (שליט קאריה מאז מותו של טיספרנס בשנת 395 לפנה"ס).

מאוסולוס היה אחד ממנהיגי המרד כנגד השליט הפרסי ארתחשסתא השני (ארטקסרקסס השני) בשנת 362 לפנה"ס, וכבש חלקים מליקיה ואיוניה עבור קאריה.

מאוסולוס השתתף במלחמה כנגד אתונה בשנים 357 - 355 לפנה"ס.

כמו כן מאוסולוס העביר את בירת ממלכת קאריה ממילאס להליקרנסוס (היא בודרום של ימינו).

מאוסולוס נודע בעיקר במבנה הקבר שנבנה עבורו - המאוסוליאום בהליקרנסוס שהוקם לזכרו על ידי אלמנתו (שהייתה גם אחותו) ארטמיסיה השנייה. המונח מאוזוליאום מבוסס על שמו של מאוסולוס (בשל האנדרטה שהוקמה לזכרו, שנחשבה לאחד משבעת פלאי תבל של העולם העתיק). ממבנה הקבר לא נותר כמעט דבר. באתר הקבר, בעיר הטורקית בודרום (אשר שמה היה הליקרנסוס בתקופה היוונית) בוצעו חפירות אשר חשפו את יסודות המבנה. פסלים ופריטים אחרים שנמצאו במקום הועבור לתצוגה במוזיאון בריטי.

## קישורים חיצוניים

* קורות חייו של מאוסולוס ותיאור המאוזוליאום
* קורות חייו של מאוסולוס באתר מסע אחר
* 

[ימין|ממוזער|250px|דגם של המאוזוליאום כפי שהיה בשיאו. הדגם ממוקם ב[טורקיה הקטנה, איסטנבול.]]

## הערות שוליים

קטגוריה:יוונים בתקופה ההלנית
קטגוריה:אחשדרפנים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-4 לפנה"ס
ארטמיסיה השנייה

[שמאל|ממוזער|250px|דגם של המאוזוליאום כפי שהיה בשיאו. הדגם ממוקם ב[טורקיה הקטנה, איסטנבול.]]
**ארטמיסיה השנייה** (ביוונית: **Ἀρτεμισία**, נפטרה בשנת 350 לפנה"ס) הייתה אחותו ורעייתו של מאוזולוס מלך קאריה. לאחר פטירתו של מאוזולוס בשנת 353 לפנה"ס עלתה ארטמיסיה לשלטון כאחדשרפנית קאריה, ושלטה בה עד פטירתה.

## קורות חיים
ארטמיסיה הייתה בתו של הקטומנוס אחשדרפן קאריה. היא נישאה לאחיה, ולאחר מותו שלטה לצידו במשך כשנתיים. בתקופת שלטונה המשיכה בפעולות הכיבוש שהחל בעלה, וכבשה את האי רודוס.

ארטמיסיה נודעה בקבר המפואר שבנתה לבעלה וקראה אותו על שמו. קבר זה, המאוזוליאום בהליקרנסוס נחשב לאחד משבעת פלאי תבל. המאוזוליאום נבנה בבירת הממלכה, הליקרנסוס (כיום בודרום שבטורקיה). המבנה הוקם על ידי גדולי האמנים היווניים באותה עת ונחשב מלאכת מחשבת נפלאה.

עוד סופר עליה כי בצערה שתתה כל יום מעט מאפרו של בעלה ביין ששתתה, וזאת על מנת להרעיל את עצמה באיטיות ולהצטרף אליו עם סיום הקמת המאוזוליאום.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אחשדרפנים
קטגוריה:נשים במאה ה-4 לפנה"ס
ריד הופמן

**ריד הופמן** (באנגלית: **Reid Garrett Hoffman**, נולד ב-5 באוגוסט 1967) הוא מיליארדר ויזם אמריקאי. הופמן הוא היזם והמייסד המשותף של לינקדאין, רשת חברתית מקוונת לקשרים מקצועיים.

נכון ל-אפריל 2017, הונו הוערך בכ-3.2 מיליארד דולר.

## קורות חיים
הופמן נולד בסטנפורד, קליפורניה וגדל בברקלי, קליפורניה. הוא למד בתיכון *The Putney School* והוא בוגר אוניברסיטת סטנפורד משנת 1990, עם תואר ראשון במערכות סימבוליות ומדעי הקוגניציה. הוא המשיך לתואר שני בפילוסופיה אותו קיבל מאוניברסיטת אוקספורד בשנת 1993.
הופמן עבד בעבר באפל וב-Fujistu.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי עסקים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מיליארדרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אוקספורד
קטגוריה:אמריקאים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:יהודים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1967
ישראל חריף מסטנוב

רבי **ישראל חריף מסטנוב** (כנראה ה'תנ"ו – ז' בשבט ה'תקמ"א) היה רב ומקובל חסידי, תלמידו של הבעל שם טוב.

## תולדותיו
נולד לרב שלמה. סבו רבי אברהם מסטנוב היה רב מפורסם. נישא לבתו של רבי יחיאל ממיקולייב (צאצא של רבי יחיאל מנמירוב שנרצח בפרעות ת"ח ות"ט). התפרסם כחריף ועל כן כונה כך.

היה לוחם גדול נגד הפרנקיסטים שהתפשטו בזמנו ברחבי גליציה. במכתבו של רבי אריה לייב מבולחוב מסופר שהפרנקיסטים היו כותבים את מכתביהם בהצפנה ולא הצליחו להבין את דבריהם רק רבי ישראל הצליח לגלות את הצופן וכך גילו את מעלליהם.

בצעירותו היה מתנגד לבעל שם טוב אך בהמשך התקרב אליו והיה לאחד מגדולי תלמידיו. סיפור התקרבותו על פי המסורת החסידית הוא שפעם העלילו עליו לשלטונות והיה צריך להימלט מעירו והגיע למז'יבוז' ושהה אצל הבעל שם טוב. פעם איחר לארוחת צהריים והבעל שם טוב נכנס לחדרו לראות למה לא מגיע, אמר לו רבי ישראל שעוסק בדברי תוספות קשה ושאלו את שאלותיו. הבעל שם טוב תירץ לו את כל קושיותיו ומאז נעשה לתלמידו המובהק. רבי יעקב ישראל מצ'רקס סיפר שכשהיה הבעל שם טוב מגיע לסטנוב היה מתארח אצל רבי ישראל.

ילדיו היו רבי דוד אב"ד סטנוב, סמטרוטש וזבניץ ורבי אלקנה אב"ד פלטישאן.

## יחס גדולי דורו אליו
כונה על ידי אנשי עירו "רבי ישראל חריף" על שם חריפותו שהייתה בולטת אפילו בסטנוב שהייתה עיר של תלמידי חכמים גדולים. בין המסכימים על ספרו "תפארת ישראל" שהודפס שנים רבות לאחר פטירתו מופיעים רבי יוסף שאול נתנזון, רבי שלמה קלוגר, רבי ישעיה שור, רבי אהרן מצ'רנוביל, רבי יצחק מסקווירא, רבי מנחם מנדל מויז′ניץ, רבי דוד מטולנא, רבי אברהם יעקב מסדיגורה, רבי מנחם נחום משטפנשט ורבי דוד משה מצ'ורטקוב.

רבי יוסף שאול נתנזון כותב בהסכמתו שרבי ישראל חריף ניצח בוויכוח תלמודי את רבי אריה לייב גינצבורג ה"שאגת אריה" שהיה נחשב בדורו לגדול הלמדנים.

רבי אהרן מצ'רנוביל כותב בהסכמתו ל"תפארת ישראל" שהחזקת הספר בבית היא סגולה.

## ספריו
*
*

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* רבי ישראל חריף באתר "אהלי צדיקים"
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נפטרים ב-1781
קטגוריה:רבנים גליציאנים
קטגוריה:תלמידי הבעל שם טוב
קטגוריה:צדיקי החסידות
קטגוריה:רבנים חסידים
קטגוריה:סטנוב: רבנים
משה הלוי (בלוגר)

**משה הלוי** (ידוע בכינוייו **הלמו** ו-**HALEMO**; נולד ב-1970) הוא בלוגר ישראלי הידוע בעיקר בפרובוקציות והתנגשויות עם רשויות אכיפת החוק.

## ביוגרפיה
משה הלוי נולד וגר בעכו. בעל תואר ראשון במדעי המחשב מהאוניברסיטה הפתוחה ועוסק בתכנות מחשבים, בבניית אתרי אינטרנט ובתמלול.

התפרסם כבלוגר שאינו נשמע לצווי איסור פרסום ונעצר מספר פעמים עקב כך על ידי משטרת ישראל. הוא מוכר באינטרנט בכינויו "HALEMO" המורכב מחלקי שמו המלא: HALEvi MOshe.

בשנת 2004 הגיש העיתונאי יואב יצחק תביעת לשון הרע נגד הלוי. בפסק הדין חויב הלוי בתשלום פיצוי ליצחק בסך 10,000 ש"ח ו־7,500 ש"ח הוצאות משפט.

נעצר מספר פעמים על ידי המשטרה, חלקן על רקע פעילותו כבלוגר המפרסם סקופים באינטרנט. הוגשו נגדו כמה כתבי אישום, אך הוא זוכה בכולם בבית המשפט.

הואשם בהונאת מחשב מתוחכמת במערכת המחשוב של בתי המשפט: הוא נחשד כי מחק חוב של שבעה מיליוני שקלים של בר פלוגתא לוויכוח כדי להביא להאשמתו. במשפט התברר כי כל שעשה הלוי הוא לשלם חלק מזערי מהחוב של אותו אדם, לכאורה על מנת לקבל אישור על יתרת החוב, ושהאשם הוא בבעיות חמורות במערכת המחשוב של בתי המשפט, אשר מוחקת את החוב כולו בעקבות תשלום חלקי, על כן זוכה הלוי מכל האישומים. בשנת 2008 הועמד לדין באשמת העלבת עובד ציבור, בטענה שפרסם בפורום באינטרנט את תמונת מפכ"ל המשטרה כשהוא מעוטר בסמלים נאציים. הלוי זוכה מחמת הספק.

מעצר נוסף של הלוי אירע באוגוסט 2012 בחשד שפרץ ל"נט המשפט", מערכת המידע של בתי המשפט, וחשף חומרים סודיים ורגישים. הלוי טען כי לא פרץ לאתר וקיבל את המסמכים לאחר שהכניס מספר זהות בלבד בגלישה רגילה. עוד טען כי "אם האתר הזה הוא מאגר מידע, אז הם עברו על חוק הגנת הפרטיות. אם הייתה להם כוונה שלא לחשוף מסמכים, הם היו צריכים לבנות אתר מאובטח". באפריל 2014 הפרקליטות החליטה שלא להגיש כתב אישום והתיק נסגר מחוסר ראיות. בעקבות סגירת התיק ואי פרסום עדכון באתר המשטרה, תבע הלוי פיצוי בסך 10 אלף ש"ח מהמשטרה בבית משפט לתביעות קטנות. ב-19 בינואר 2015 פרסמה המשטרה באתרה הודעה על סגירת התיק. לבסוף פסק השופט פיצוי להלוי בסך 2,500 ש"ח תוך מתיחת ביקורת על התנהלות המשטרה מול הלוי.

בחודש פברואר 2017 נעצר שוב ושוחרר לאחר חקירה למעצר בית לשמונה ימים.

הלוי תבע פיצוי ממשטרת ישראל ומשניים משוטריה על שבמהלך חקירה מחקו קבצים ממחשבו, וזכה בפיצוי (כולל הוצאות משפט) בסך 68,000 ש"ח.

## קישורים חיצוניים
* , בארכיון האינטרנט
* דואר חשמלי, בארכיון האינטרנט

## הערות שוליים

קטגוריה:בלוגרים ישראלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה הפתוחה
קטגוריה:מתכנתים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1970
טרימורטי

[שמאל|ממוזער|250px|טרימורטי של שלושת אלי ההינדואיזם. מימין לשמאל: [שיווה, וישנו וברהמה במערות אלורה]]
[שמאל|ממוזער|250px|שיווה ופרוואטי, וישנו ולאקשמי וברהמה וסראסווטי יושבים על [לוטוס (1770)]]

**טְרִימוּרְטִי** (בסנסקריט:त्रिमूर्ति, בתרגום חופשי "שלושה פסלים" במשמעות "שלוש צורות") הוא מושג בהינדואיזם בו מאפייני הבריאה, התחזוקה וההרס הקוסמיים מואנשים בדמויותיהם של שלושה אלים המייצגים מחזור מעגלי: ברהמה (הבורא), וישנו (המגן והמשמר) ושיווה (ההורס ומשנה הצורה). שלושת האלים זכו לכינוי "השילוש ההינדואי", "השילוש הקדוש הגדול" או השילוש הקדוש.

## הטרימורטי בהינדואיזם
תפיסות שונות בהינדואיזם מייצגות יחס שונה אל מושג הטרימורטי.

בחלק מהתיאורים של הטרימורטי, כמו בתבליט המפורסם במערות אלפנטה, מופיעה דמות יחידה עם שלושה ראשים ולעיתים אף ראש אחד בעל שלוש פנים, המביטים לשלושה כיוונים שונים - לפנים, ימינה ושמאלה.

תפיסת הוישנויזם אינה מקבלת את מושג הטרימורטי. למשל, בבית הספר דוויטה (Dvaita) מאמינים כי וישנו לבדו הוא האל השולט ושיווה כפוף אליו. 

תפיסת השיוויזם (Shaivism) היא שהאל שיווה מבצע חמש פעולות - יצירה, שימור, פירוק, חסד מסתיר וחסד חושף. כל אחת מחמש הפעולות תואמת לשם ולצורה של שיווה. הוא האל העליון העומד מעל כל הפעילויות.

הסמרטיזם (Smartism) היא כת של ההינדואיזם ששמה דגש על קבוצה של חמישה אלים ולא אל אחד. "פולחן של חמש צורות" הפך לפופולרי על ידי הפילוסוף מהמאה התשיעית שנקרה, שציין את חמשת האלים גנש, וישנו, שיווה, דווי, וסוריה (Surya).

השפעה נוצרית בה האלוהות נחלקת לשילוש קדוש, עזרה למצב תפישה דומה של שילוש שוויוני כביכול גם בהינדואיזם.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אלים הינדואים
Compiz

ממוזער|אפקט בקומפיז המנדנד את החלון בעת הזזתו
**compiz** (בתעתיק לעברית **קומפיז**) הוא מנהל חלונות הפועל על מערכת החלונות X ומאפשר מגוון שיפורים ואפקטים גרפיים בתחום ניהול מערכת החלונות, וכן בתחומים שימושיים נוספים כגון קיצורי דרך. 

קומפיז היה מנהל החלונות הפופולרי הראשון בסביבת X11 שהשתמש ביכולות התלת-ממדיות של כרטיס המסך.

התוכנה כיום היא תוצר של מיזם פיתוח Compiz, וכן מיזם של Beryl. שני מיזמים אלו תוכנתו ופותחו עד שנת 2007 בנפרד, אז אוחדו שניהם לתוכנה אחת הכוללת את תכונות שניהם.

בהמשך דעך השימוש בו מכיוון ששני שולחנות העבודה העיקריים בלינוקס, גנום וKDE הוסיפו תמיכה באפקטים תלת-ממדיים במנהלי החלונות הרגילים שלהם. אולם באוקטובר 2010 החל מייסד הפרויקט, סם ספילסבורי, לעבוד עבור חברת קנוניקל וקומפיז הפך להיות מנהל החלונות של יוניטי, ממשק המשתמש שנכנס לאובונטו החל מגרסה 11.04.

לתוכנה תמיכה חלקית בעברית.

## תכונות
לתוכנה תכונות בסיסיות כשעליהן ניתן להוסיף תוספים שונים. 

התכונות הן בין היתר בתחומים:

*נגישות
*הגדרות שולחן העבודה
*אפקטים שונים (כגון שולחן עבודה בצורת קובייה או גליל)
*הגדרות ניהול חלונות
*עזרים שונים (כגון צילום מסך, וציור חופשי על פני המסך)

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ממשקי משתמש במחשב
קטגוריה:תוכנה חופשית
קטגוריה:מנהלי חלונות
כביש 5710

**כביש 5710** הוא כביש בצפון מישור החוף המחבר את שושנת העמקים, צוקי ים, חבצלת השרון, ביתן אהרון, כפר ויתקין, ומחלף חבצלת. בעבר, חיבר גם את צפון נתניה.

הכביש כולל שלושה מקטעים עיקריים:
* קטע צפון-דרום לאורך חוף הים המחבר את חבצלת השרון לנתניה. קטע זה, למרות שהוא פעיל מ-1966, אינו חוקי ונסגר בסוף 2013.
* קטע מזרח-מערב המחבר את כביש 2 לחבצלת השרון וצוקי ים ומהווה בחלקו המערבי כביש פנימי בשם "דרך הים" של חבצלת השרון.
* קטע צפון-דרום המחבר את כביש 5720, בית חרות וביתן אהרון לכביש 2.

## מחלפים וצמתים לאורך הכביש

## הקטע המערבי
משנת 1966 מחבר קטע כביש המשתרע מצפון לדרום את קצהו המערבי של כביש 5710 לקצה הצפוני של נתניה. עם התפתחות העיר נתניה התגברה התנועה לצפון נתניה על דרך 5710 דרך חבצלת השרון באופן שלטענת תושבי חבצלת השרון היה למטרד סביבתי ובטיחותי. בשנת 2008 פנו תושבים מצוקי ים וחבצלת השרון לבית המשפט המחוזי בתל אביב בדרישה להורות על סגירת הקטע הדרומי של הכביש המאפשר מעבר לתוך נתניה. בית המשפט נענה לבקשה לאחר שהוועדה המחוזית לתכנון ובנייה אישרה שמדובר בכביש לא חוקי וקבע שהכביש ייסגר תוך שלושה חודשים. לבקשת מלון בלו ביי ועירית נתניה הושהתה הסגירה עד בירור העניין בערעור ובאוקטובר 2010 הושב התיק לבית המשפט המחוזי לבירור נוסף. בדיון החוזר טענו מלון בלו ביי ועירית נתניה שאם הקטע הדרומי אינו חוקי, גם כלל הכביש מצפון לדרום אינו חוקי. במענה לכך, נציגם של תושבי צוקי ים וחבצלת השרון הסכים לסגירת כל קטע הכביש צפון-דרום. לבסוף הוסכם בפשרה שהכביש ייסגר תוך שלוש שנים, בסוף שנת 2013. במהלך שלוש השנים אמור להסתיים הליך אישור וסלילת כביש עוקף שיחבר את צפון נתניה לכביש החוף. תכנון כביש זה הוחל בשנת 1988 אך התנהל בעצלתיים, לטענת אנשי חבצלת השרון בגלל שעיריית נתניה פעלה לטרפד אותו. בתור חלופה לתושבי צפון נתניה נבנה מחלף חדש בין מחלף נתניה למחלף חבצלת על כביש 2, שנקרא מחלף איינשטיין.

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: כבישים
קטגוריה:כפר ויתקין
מחלף חבצלת

**מחלף חבצלת** הידוע גם בשם **מחלף חבצלת השרון** הוא מחלף הנמצא בקילומטר ה-38 בכביש 2. המחלף מחבר בין כביש 2 לכביש 5710 המוביל מזרחה אל היישובים בת חן וביתן אהרון ומערבה אל חבצלת השרון וצוקי ים, והלאה אל צפונה של נתניה. בקטע שבין מחלף זה למחלף נתניה בכביש 2, היו שני נתיבי נסיעה לכל כיוון, ובשנת 2011 התבצעו עבודות על ידי החברה הלאומית לדרכים להוספת נתיב שלישי בכל מסלול.

בכניסה למחלף מכיוון צפון ממוקמת תחנת דלק של דור אלון. 

בתחנת דלק זאת נרצח פרנסואה אבוטבול. בצמוד למחלף נחנך ב-2011 המרכז המסחרי "ביתן".

חבצלת, מחלף
חבצלת, מחלף
פראנס סאמוט

**פראנס סאמוט** (מלטית: **Frans Sammut**; 19 בינואר 1945 – 4 במאי 2011) היה סופר מלטזי.

## חייו
ממוזער
סאמוט נולד בעיר זבוג' (Żebbuġ) שבמלטה.
סאמוט למד בבית ספר יסודי זבוג', וכן, במכללה על שם אלואיז הקדוש, במכללה פדגוגית על שם מיכאל הקדוש, באוניברסיטת מלטה כמו כן באוניברסיטאות רומא ופרוג'ה שבאיטליה.

ממוזער|Malta's Modern National Author, Frans Sammut, and the Maltese Flag – late 1960s/early 1970s

בשנות השישים המוקדמות יצא לאור סיפורו הקצר L-Istqarrija אשר זכה במקום הראשון בתחרות ספרותית של Għaqda Kittieba Żgħażagħ ושני סיפורים קצרים אחרים אשר זכו במקום השני והרביעי באותה תחרות.

בסוף שנות השישים השתתף בייסוד "התנועה להתחדשות ספרותית" (Moviment Qawmien Letterarju).
לאחר מכן עבד בתור מזכיר באקדמיית השפה המלטזית (Akkademja tal-Malti).
סאמוט סיים את הקריירה שלו בתחום החינוך בתור מנהל בית ספר.
בשנים 1996 – 1998 כיהן סאמוט כיועץ לענייני תרבות של ראש ממשלת מלטה.
סאמוט היה נשוי לקטרין קאקיה (Catherine Cachia) ואב לשני בנים – מארק (Mark) וז'אן-פייר (Jean-Pierre).

ממוזער|Government of Malta Literary Prize given to Frans Sammut in 1991 for the novel '' Paceville ''

ממוזער|Government of Malta Literary Prize given to Frans Sammut in 1995 for '' Il-Ħolma Maltija ''

## יצירותיו
פראנס סאמוט כתב יצירות רבות ביניהן הרומנים רבי-המכר הבאים:
* "הכלוב" (Il-Gaġġa). עליו מבוסס הסרט Gaġġa בבימויו של Mario Philip Azzopardi
* "סמוראי" (Samuraj). הרומן זכה בפרס רוטמן (Rothmans Prize).
* "פאצ'ווילה" (Paceville). הרומן קיבל את מדליית הממשלה לספרות.
* "החלום המלטזי" (Il-Ħolma Maltija). על רומן זה כתב מבקר הספרות נורברטו אלול-וינצ'נטי (Norbert Ellul-Vincenti): "בספרות המלטזית אין דבר הדומה לו בקסמו".

סאמוט פרסם מקבץ סיפורים קצרים:
* "מבוך" (Labirint)
* "עונות השנה" (Newbiet)
* "סיפורי זמננו" (Ħrejjef Żminijietna)

בין כתביו האחרים:
* "מהפכה צרפתית: תולדותיה ופירושה" (Ir-Rivoluzzjoni Franċiża: il-Ġrajja u t-Tifsira)
* "בונפרטה במלטה" (Bonaparti f'Malta, התרגום הצרפתי, Bonaparte a Malte, פורסם ב-2008)
* "On The Da Vinci Code" (2006) – פירוש דו-לשוני על רב-המכר הבין-לאומי.

סאמוט היה גם עורכו של "הלקסיקון" של מיקיאל אנטון ווסאלי, הנחשב לאבי השפה המלטזית.

ב-2006 ראה אור ספרו של ואסאלי "Motti, Aforismi e Proverbi Maltesi" בתרגומו למלטזית של סאמוט "Għajdun il-Għaqal, Killem il-Għerf u Qwiel Maltin".

ב-2007, פורסם תרגום של "החלום המלטזי" של סאמוט לאספרנטו (בשם "La Malta Revo") באוסף יצירות קלאסיות באספרנטו, שם ייצג את הספרות המלטזית.

ב-2008 הרומן של סאמוט "הכלוב" ראה אור בפעם החמישית.

ב-2009 נתן סאמוט פירוש מהפכני לשירו של פיטרו קאשרו (Pietru Caxaro) "Xidew il-qada "
(הידוע גם כ-"Il Cantilena"), שהוא המסמך הישן ביותר בשפה המלטזית.

סאמוט תרגם יצירות דרמטיות חשובות כגון "פדרה" של ראסין (1978) ו"בשפל" של מקסים גורקי. שניהם הוצגו בתיאטרון מנואל שבוולטה.
ממוזער|Fedra, 1978.

ממוזער

## מילותיו האחרונות
מילותיו האחרונות של פראנס סאמוט היו:
"אשתי ואני היינו אמורים לטוס לירושלים, אך נראה שהתוכניות השתנו, אני הולך לירושלים של מעלה".
פרופסור פטר סראצ'ינו אינגלוט (Peter Serracino Inglott), הרקטור של אוניברסיטת מלטה לשעבר, אמר בתגובה למילים אלה: "הבנתי אז שלעיתים צחוק ודמע מתחלפים".

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

* 
* 

קטגוריה:סופרים מלטזים
קטגוריה:ילידי 1945
קטגוריה:נפטרים ב-2011
נוקלאואיד

[שמאל|ממוזער|250px|תמונה המציגה את המבנה של [אאוקריוטים|תא איקריוטי לעומת תא פרוקריוטי]]
**נוקלאואיד** ("כמו גרעין") הוא אזור בתא פרוקריוטי וכן במיטוכונדריה ובכלורופלסט, הדוחס בתוכו באופן זמני את כל או את רוב החומר התורשתי. בניגוד לגרעינים של תאים אאוקריוטיים, אין לנוקלאואידים ממברנה תוך-תאית המפרידה אותם באופן פיזי משאר הציטופלזמה.

הגנום של פרוקריוטים עשוי מסליל אחד של DNA כפול, ואורכו משתנה מאוד מאורגניזם אחד לאחר. הגנום של הפרוקריוטים, המאוחסן בנוקלאואיד, מכונה גם גנופור (genophore). הוא ארוז בתוך ב-DNA supercoil, בעוד הכרומוזומים ארוזים בכרומטין. בדרך כלל הגנום הפרוקריוטי בנוי בצורה מעגלית ובפרוקריוטים מעטים — בצורה קווית. האופי המעגלי של הגנופור מאפשר שכפול ללא טלומרים. כמו כן, הגנופור של הפרוקריוטים לרוב קטן בהשוואה לכרומוזומים של האאוקריוטים. 

עדויות מחקריות מצביעות על כך שכ-60% מהנוקלאואיד מורכב מ-DNA, אך הוא מכיל גם RNA וחלבונים. רוב החלבונים וה-RNA שנמצאו הם בעיקר mRNA וגורמי שעתוק. דחיסת הנוקלאואיד נעשית באמצעות חלבונים המכונים חלבונים נוקלאואידים (nucleoid proteins), שנבדלים בפעולתם מההיסטון של התאים האיקריוטיים. בניגוד להיסטון, חלבונים אלה לא יוצרים נוקלאוזומים שבהם ה-DNA סובב סביב חלבונים; במקום זאת משתמשים החלבונים הללו במנגנונים שונים המאפשרים קיפול יעיל של ה-DNA.

## ראו גם
* גרעין התא
* פלסמיד  

## קישורים חיצוניים
* מאמר ב-science העוסק בנוקלאואידים  
* אתר על מיקרואורגניזמים 

קטגוריה:בקטריולוגיה
קטגוריה:אנטומיה תאית
Free Lunch Design

200px|ממוזער|לוגו חברת Free Lunch Design
**חברת Free Lunch Design (FLD)** היא חברה שוודית שהוקמה על ידי יוהאן פייץ בשנת 1998 והתמקדה בהפקת משחקי מחשב חינמיים, שאינם דורשים עיבוד גרפי מסיבי.

החברה הוציאה עד כה כ-16 משחקי מחשב שונים לפלטפורמות MS-DOS, חלונות ואדובי פלאש. המשחק שהעניק לחברה את רוב פרסומה הוא המשחק "אייסי טאוור (Icy tower)" והמשחק Happyland Adventures שהופיעו בכמה מגזיני משחקים וקיבלו ביקורות טובות.

שמה של החברה באנגלית מרמז על התוכנית העסקית לפיה היא פועלת, במסגרתה היא מעניקה את הזכות להשתמש ולשחק בחינם במשחקים שהיא מפתחת, בפרפרזה הפוכה של הביטוי הידוע "אין ארוחות חינם".

בשנת 2008 נרכשה החברה על ידי חברת Muskedunder Interactive השוודית.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:חברות משחקי וידאו
חלון (מחשוב)

ממוזער|300px|עריכת חלון
[ממוזער|חלון המציג [אנימציה של דגל ישראל מתנופף, שנוצרה באמצעות גרפיקת הצב]]
בתחום המחשוב **חלון** הוא אזור חזותי תחום, פני המסך, בממשק משתמש גרפי, המיועד לאובייקט תוכנתי ותורם לסדר ולארגון השימוש בממשק המשתמש. החלון מכיל לרוב אמצעי שליטה בפונקציות ייחודיות לאובייקט בהתאם לתוכנה בה הוא קיים, המאפשרות אינטראקציה עם המשתמש וכן פתיחת חלונות נוספים מתוכו. במסגרתו של החלון מצויים אמצעי שליטה כלליים, שקיימים במרבית החלונות, כמו אמצעים לשליטה בגודל החלון.

החלון קיים כיום במערכות ממוחשבות מודרניות רבות המבוססת על ממשק משתמש גרפי. כאשר תוכנות בעלות ממשק משתמש אך חסרות חלון (כמו וירגו 4) הן נדירות ביותר.

החלונות צצו לראשונה במערכות ההפעלה של המקינטוש ואומצו על ידי מיקרוסופט. האחרונה נתנה להם את השם "חלונות" וקראה לכלל מערכת ההפעלה הגרפית שלה על שמם.

## תכונות
ברוב מערכות ההפעלה של מחשבים קיימים ארבעה בקרים בעלי אפשרויות בסיסיות לטיפול במסך:
*סגירת חלון
*מזעור חלון 
*מִקסום חלון
*הקטנת חלון

במערכות הפעלה רבות קיימת אפשרות מובנית להתאים את גודל החלון על-פי רצון המשתמש.

קיימות תוכנות ותכונות ניהול חלונות רבות, המאפשרות לסדר את החלונות על פי תבניות ותצורות מגדרות מראש. כך לדוגמה במערכת ההפעלה windows 7 קיימת תכונה בשם Aero snap המסדרת חלונות אוטומטית בעת הזזתם אל קצוות המסך, תכונה דומה קיימת במערכות הפעלה שונות מבית לינוקס.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ממשקי משתמש במחשב
מינסטרונה

250px|ממוזער|שמאל|מרק מינסטרונה ביתי
**מינסטרונה** (באיטלקית: **Minestrone**; מילולית: "המרק הגדול") הוא שם משותף לסוג של מרקים איטלקיים העשויים מירקות ולעיתים קרובות בתוספת פסטה או אורז ושעועית.  רוב מרקי המינסטרונה מכילים בצל מטוגן, סלרי, גזר, ציר ועגבניות.

אין מתכון אחיד למרק מינסטרונה היות שהוא עשוי בדרך כלל מירקות העונה וקיימות לו גרסות שונות באזורים שונים באיטליה. מרק מינסטרונה עשוי להיות צמחוני,  אך עשוי גם להכיל בשר או ציר בשר. מרק המינסטרונה הוא אחד מן המאפיינים הבולטים של המטבח האיטלקי הכפרי ונפוץ בארוחות איטלקיות כמעט כמו פסטה. 

## ראו גם
* ריבוליטה - מרק המבוסס על חימום מחדש של המינסטרונה עם לחם.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מרקי ירקות
קטגוריה:המטבח האיטלקי
אלברט רוקאס

**אלברט רוקאס קומאס** (בספרדית: **Albert Rocas Comas**; נולד ב-16 ביוני 1982) הוא שחקן כדוריד ספרדי המשחק בברצלונה ובנבחרת ספרד. מספר חולצתו של אלברט רוקאס הוא 26.
אלברט רוקאס משחק בתפקיד הקיצוני ימני.

## קריירה
אלברט רוקאס חתם ב-20 ביוני 2007 בקבוצת ברצלונה.

רוקאס זכה עם ברצלונה ב-2 גביעי אירופה בכדוריד ואף שימש כקפטן ברוב המשחקים. בנוסף, זכה רוקאס באליפות ספרד אחת. 

רוקאס קיבל את זימונו הראשון לנבחרת בעת פתיחת קמפיין אליפות העולם כדי לגבות את הסגל לטורניר. בסיום הטורניר, זכה רוקאס עם נבחרת מולדתו, ספרד, באליפות העולם לשנת 2005 שהתקיימה בתוניסיה. שנה לאחר מכן, הגיע רוקאס עם נבחרת ספרד לשלב הגמר באליפות אירופה 2006, אך נבחרת ספרד הפסידה במשחק זה.

## תארים

;ברצלונה
* **אליפות אירופה**: 2011, 2010.

* **הליגה הספרדית**: 2011.

* **סופרקופה**: 2009, 2010.

* **גביע הליגה**: 2010.

* **גביע ספרד**: 2009, 2010.

;פורטלנד סן אנטוניו
* **הליגה הספרדית**: 2005.

* **גביע אירופה**: 2004.

* **סופרקופה**: 2006.

;ויאדוליד
* **גביע הליגה**: 2003.

;נבחרת ספרד
* **אליפות העולם**: 2005, 2013
* אולימפיאדה - 2008, מדליית ארד

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקני כדוריד ספרדים
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1982
ספינופס

**ספינופס** (שם מדעי *Spinops*) הוא סוג דינוזאור ממשפחת הצרטופסיים שחי בקרטיקון העליון באלברטה שבקנדה באמריקה הצפונית.

## גילוי

**ספינופס** ידוע ממאובן הולוטייפ NHMUK R16390 שכלל את עצמות ה-parietal והקורה האמצעית של העטרה, וכן ממאובנים NHMUK R16308 הכוללים עצם parietal, עצם לסת תחתונה (dentary) ושברי גפה בלתי מזוהים; מ-NHMUK R16306 הכולל גולגולת לא שלמה המשמרת רק את חלקה העליון; ו-NHMUK 16309 הכולל עצם squamosal חלקית. אף אחד מהמאובנים לא נמצא כחלק משלד שנשמר בצורה השומרת על מבנה הגוף, אך הם נמצאו כולם באותו מצע עצמות, באזור הצפוני ("Steveville Badlands") של הפארק הפרובינציאלי דינוזאור שבאלברטה, קנדה. שתי גולגולות לא שלמות ומאובנים של הספינופס נתגלו לראשונה ב-1916 על ידי צייד המאובנים המסחרי צ'ארלס הזליוס שטרנברג ובנו לוי שטרנברג ליד נהר רד דיר (Red Deer River) בדרום אלברטה. ונשלחו למוזיאון להיסטוריה של הטבע בלונדון, שמימן את משלחת המחקר. האוצר שבחן את המאובנים פטר אותם כחלקיים מידי לתצוגה ושלח אותם לאחסנה במחסני המוזיאון, שם נותרו זנוחים במשך למעלה מ-90 שנה. במכתב ששלח הפלאונטולוג הבריטי ארתור סמית' וודווארד מהמוזיאון הבריטי לשטרנברג הוא קרא להם "שום דבר מלבד זבל". המאובנים תוארו לראשונה רק ב-2011 על ידי צוות פלאונטולוגים בראשות אנדרו פארקה, שהכריז עליהם כמין חדש בשם *Spinops sternbergorum*.

## תיאור

על פי מבנה גולגולתו הספינופס היה שייך לתת-משפחת הצנטרוזאורים המאופיינים בקרן אף ארוכה ומפותחת ובקרני גבה מנוונות. העטרה הקצרה שלו כללה שני זיזים מעוקלים שהתעקלו כלפי מטה ושני זיזים או קרניים בחלקה העליון שהזדקרו כלפי מעלה. הוא היה קרוב במראהו לצנטרוזאורוס ולסטירקוזאורוס. 

הוא חי כ-76 מיליון שנה לפני זמננו.

## אטימולוגיה

**ספינופס** קיבל את שמו מאנדרו פארקה, מייקל ריאן, פול בארט, דארן טנקה, דניס ברמן, מארק לוון ומארק גרהאם ב-2011 והמין הטיפוסי הוא *Spinops sternbergorum*. שם הסוג "ספינופס" נגזר מלטינית ויוונית עתיקה: spin פירושה עמוד שדרה ו-ops פירושה פנים. השם מתייחס לקרניים ולזיזים שעיטרו את העטרה והפנים של הספינופס. שם המין נקבע כמחווה למגלי המאובנים צ'ארלס הזליוס שטרנברג ולוי שטרנברג.

## קישורים חיצוניים

* דיילי מייל, Dinosaur skull dismissed as 'rubbish' for 90 years is new species - a 'missing link' in the triceratops family,8 בדצמבר 2011

## הערות שוליים

קטגוריה:צנטרוזאורים
קטגוריה:קנדה: פלאונטולוגיה
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-2011
פרס ירושלים לספרות תורנית

**פרס ירושלים לספרות תורנית** הוא אחד מפרסי ירושלים המוענק בתחום ספרות תורנית לזכרם של הרב אברהם יצחק הכהן קוק, הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל והרב יעקב משה חרל"פ.

בוועדת הפרס כיהנו במהלך השנים בין היתר: הרב שלום נתן רענן (כיו"ר), הרב מרדכי פרום (כיו"ר), ד"ר מנחם אלון, הרב אליעזר שפירא, הרב יוסף קאפח, הרב נחום אליעזר רבינוביץ, ופרופ' (בשעתו, ד"ר) הרב עזרא ציון מלמד.

## זוכי הפרס

## קישורים חיצוניים
*תשנ"ה - תשס"ד, עשר שנות פרס ירושלים לספרות תורנית

## הערות שוליים

*
קטגוריה:הנצחת אברהם יצחק הכהן קוק
ירושלים לספרות תורנית
ירושלים לספרות תורנית
יוספה שוקן

**יוספה שוקן** (27 באוגוסט 1911 – 21 באוגוסט 1958) הייתה זמרת סופרן ישראלית. הופיעה באופרה הארצישראלית העממית ובקונצרטים עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית ותזמורת קול ירושלים.
## ביוגרפיה
נולדה בג' באלול תרע"א בשם **לואיזה ורטהיים-וייסברט** בבאד הרצפלד (Bad Hersfeld) שבגרמניה. למדה זִמרה בקונסרבטוריון של פרנקפורט. עלתה לארץ ישראל בשנת 1933.
בשנת 1944 הצטרפה לאופרה הארצישראלית העממית ושיחקה בהצגות "טוסקה", "דן השומר", "נישואי פיגרו", "אאידה", "קוולריה רוסטיקנה", "הנסיך איגור" ואחרות.
בשנת 1951 יצאה למסע הופעות במערב אירופה וסקנדינביה.
זמן קצר לפני פטירתה יצאה למסע הופעות יחד עם בעלה השני, השחקן שמעון פינקל, באירופה, ארצות הברית ודרום אמריקה. עקב מחלה פתאומית נאלצה להפסיק הופעותיה ושבה ארצה.

יוספה שוקן נפטרה בתל אביב בה' באלול 1958 בעקבות מחלתה, ונטמנה בבית העלמין קריית שאול. הותירה את בעלה, השחקן שמעון פינקל, ושתי בנות מנישואיה הקודמים לד"ר יהודה (לאון) שוקן - יהודית והזמרת אולי שוקן-אפרוני, אשר הייתה נשואה לשחקן יהודה אפרוני.

## קישורים חיצוניים

*  (עם מותה)

קטגוריה:נשות העלייה החמישית
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:זמרות במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:מוזיקאים שעזבו את גרמניה הנאצית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1911
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1911
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1958
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1958
הפקעה

**הפקעה** היא פעולה משפטית שבאמצעותה המדינה  משתלטת על רכוש פרטי של אזרח, או על זכויותיו בו, תוך מתן פיצוי כספי אך ללא הסכמת הבעלים. ההפקעה נעשית לרוב לצרכים ציבוריים, ולעיתים באמצעות העברת הנכס לצדדים שלישיים שישמשו אותו לשימושים ציבוריים, אזרחיים או, במקרים מסוימים, לפיתוח כלכלי. העיקרון של מתן פיצוי לבעל הרכוש הוא הלכה פסוקה גם במשפט העברי.

השימושים הנפוצים ביותר של הנכס הנלקח הן עבור שירותים ציבוריים, כבישים ציבוריים ומסילות ברזל; עם זאת, ניתן גם לקחת מטעמים של ביטחון הציבור. קיימים מקרים בהם נדרש הגוף הממשלתי להגיש הצעה לרכישת הנכס לפני שהוא נזקק להשתמש בסמכותו להפקיע.

## ראו גם
* הפקעה של מקרקעין בישראל

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:דיני מקרקעין
קטגוריה:דיני קניין
סיירין (קומיקס)

**סיירין** (באנגלית: **Siryn**) היא דמות בדיונית של גיבורת-על מוטאנטית המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. דמותה הופיעה לראשונה בחוברת *Spider Woman #37* מאפריל 1981, ונוצרה על ידי הכותב כריס קלרמונט והמאייר סטיב ליאלוהא.

סיירין היא האלטר אגו של תרזה קאסידי, מוטאנטית ממוצא אירי, שכמו אביה שון קאסידי יכולה להשתמש בקולה על מנת לפגוע ביריביה ולנטרלם, וכן יכולה לשלוח רטטים מאוד חזקים דרך האוויר. היא יכולה להשתמש בויברציות אלה כדי לעוף. סיירין גודלה על ידי דודה טום קאסידי השחור ללא ידיעת אביה. בשנות העשרה המוקדמות עזבה את דודה והצטרפה לקבוצת אקס פורס ואחר כך לאקס-פקטור חקירות. בחברותה בקבוצת האקס-פקטור הסכימה סיירין להפוך למוריגן החדשה, כדי להציל את שפיותה של חברתה לקבוצה פולאריס. דמותה קרויה על שם הסירנה מהמיתולוגיה היוונית.

את דמותה של סיירין בסרטי הלייב אקשן "אקס-מן 2" ו"אקס-מן 3: המפלט האחרון" מגלמת השחקנית שאונה קיין.

## ראו גם
* הקנרית השחורה - דמות בדיונית של חברת DC קומיקס המתחרה

## קישורים חיצוניים
* דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

קטגוריה:גיבורי-על במארוול קומיקס
קטגוריה:דמויות מתוך קומיקס
קטגוריה:חוקרים פרטיים בדיוניים
סופוניסבה

**סופוניסבה** (לטינית: **Sophonisba**; פיניקית: **צָפַנְבַּעַל**, מתה ב-203 לפנה"ס) הייתה אצילה מקרתגו אשר חיה בתקופת המלחמה הפונית השנייה. סופוניסבה הייתה בתו של עזרובעל (בן גיסקו). סופוניסבה נודעה בכך שהעדיפה להתאבד לאחר הניצחון של רומא על קרתגו, מאשר לחיות עם הבושה שבהפסד.

## קורות חיים
על פי ספריהם של ההיסטוריונים פוליביוס, טיטוס ליוויוס, דיודורוס סיקולוס, אפיאנוס ודיו קסיוס, סופוניסבה, שנודעה ביופיה, הייתה מאורסת למלך מסיניסה עד שנת 206 לפנה"ס. אירוסים אלה בוטלו מסיבות פוליטיות (מסיניסה כרת ברית עם רומא), וסופוניסבה שודכה לסיפאקס, מלך הנומידים המערביים, במסגרת ברית צבאית שנכרתה איתו. סיפאקס ועזרובעל הובסו בשנת 203 לפנה"ס על ידי מסיניסה וסקיפיו אפריקנוס, ומסיניסה המנצח נשא את סופוניסבה לאישה. סקיפיו אפריקנוס התעקש על ביטול הנישואים, מאחר שרצה להוביל את הנסיכה במצעד ניצחון ברחובות רומא, ומסיניסה הסכים לכך. סופוניסבה העדיפה להתאבד בשתיית רעל במקום להיות מוצגת במצעד משפיל ברחובות רומא.

## אזכורים תרבותיים
[ממוזער|150px|ימין|ה[טרגדיה "סופוניסבה" של קורניי משנת 1663]]
סופוניסבה אוזכרה ביצירות ספרותיות רבות (כגון שירו האפי של פרנצ'סקו פטרארקה "אפריקה" וכן במחזות (ובהם מחזותיהם של מלין דה סנט-גליי (1556), אנטואן דה מונטשרסטיין (1696), ניקלה דה מונטרו (1601), ז'אן מיירה (1634) ופייר קורניי (1663)),  ואופרות רבות. 

סיפורה של סופוניסבה אוזכר בסרטו האפי כביריה של ג'ובאני פסטרונה משנת 1914. את דמותה גילמה השחקנית האיטלקייה איטליה אמירנטה מנציני.

גבורתה של סופוניסבה שימשה ככל הנראה השראה למשורר הבריטי ג'יימס תומסון בפואמה שכתב, Rule, Britannia! ואשר הפכה לשיר פטריוטי בריטי מפורסם.

בנוסף, יצירות אמנות רבות מתארות את מותה:

Mantegna, sofonisba.jpg|סופוניסבה, מעשה ידי אנדראה מנטניה (1490)
Georg Pencz Sophonisbe.jpg|סופוניסבה, מעשה ידי גאורג פנץ (המאה ה-16)
Guercino - sofonisba nuda.jpg|מותה של סופוניסבה, מעשה ידי גוארצ'ינו (1630)
Judith at the Banquet of Holofernes (previously known as Artemisia), by Rembrandt, from Prado in Google Earth.jpg|סופוניסבה שותה את כוס התרעלה, מעשה ידי רמברנדט (1634)
Nicolas Régnier (Attr.) - Death of Sophonisba.jpg|מותה של סופוניסבה, מעשה ידי ניקולה רנייה
Preti-sophonisba-Lyon.jpg|מותה של סופוניסבה, מעשה ידי מתיה פרטי (1670)
Sophonisba.jpg|סופוניסבה, מעשה ידי מאלארץ אנטוני גרוסצקי (1793)
Nicolas Knüpfer Sophonisba.jpg|סופוניסבה, מעשה ידי ניקולאוס קנופפר  (1635)


## קישורים חיצוניים

* קורות חייה של סופוניסבה, על פי ליוויוס

קטגוריה:קרתגים במלחמה הפונית השנייה
קטגוריה:קרתגים
קטגוריה:נומידיה
קטגוריה:נשים במאה ה-3 לפנה"ס
קטגוריה:נשים במאה ה-4 לפנה"ס
אלבין

**אלבין** (Albin) הוא שם משפחה שמקורו בלטינית ומשמעותו לבן.

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות פרטיים
יהודה זרחיה סגל

שמאל|ממוזער|250px|מצבת קברו בהר המנוחות
הרב **יהודה זרחיה מרדכי לייב חיים הלוי סגל** (תרפ"ד, 1924 – ט' באדר תשס"א, 4 במרץ 2001) היה רב ומקובל, כיהן כרבה של שכונת קריית שלום בתל אביב במשך כחמישים שנה.

## תולדותיו
נולד בירושלים לרב שפטיה (שעפטל) סגל, מצאצאי השל"ה ותלמיד הרב מאיר שמחה כהן, ולחנה-עלקא, בת הרב יעקב מנדלבוים. אבי סבתו הוא הרב בכור חיים יוסף דוד אזולאי, מצאצאי החיד"א. בינקותו עברו הוריו לגור בנווה שלום שביפו. למד בתלמוד תורה שערי תורה ביפו. בהיותו כבן שמונה נפטר סבו הרב יעקב מנדלבוים בירושלים, והוא היה בין שלושת מספידיו. למד בישיבת תל אביב ובהמשך בישיבת היישוב החדש, והיה תלמיד מובהק של הרב משה אביגדור עמיאל. בבחרותו למד בישיבת לומז'ה בפתח תקווה, שם היה מתלמידי הרב שך ובמשך תקופה אף לן עמו בחדרו. באותה תקופה היה בקשר עם החזון איש, אשר כינהו "ארי בין אריות". זכה בפרס משרד הדתות (תשי"ב, 1952) שחולק ל-18 "עילויי הישיבות".

בשנת תשי"ג (1953), בהיותו בן 29, התמנה לרבה של שכונת קריית שלום בדרום תל אביב. היה פעיל בתחומי הדת בשכונתו והרבה במסירת שיעורים תורניים בבתי הכנסת באזור. כמו כן עסק בקבלה ובספרי חסידות. נחשב בעל כוח ברכה ויוחסו לו מופתים. היה מקורב לרבנים מכל החוגים. במשך עשרות שנים פרסם מאמרים תורניים והגותיים בבמות רבות, ובהם בעיתון "שערים".

נפטר בלי בנים, בט' באדר תשס"א, ונקבר בהר המנוחות בירושלים. לאחר פטירתו נערכו כתביו על ידי הרב אברהם מרדכי מרקסון אשר הוציא לאור את ספרו "חידושי רבי יהודה זרחיה". כמו כן נדפסו חידושיו בספרו של אביו "דברי רבינו שפטיה".

אחותו היא סופרת הילדים לאה זוננפלד, אלמנת הרב חיים אברהם זוננפלד, שכיהן כרבה של שכונת נווה אביבים בתל אביב.

תולדות חייו תוארו בספר "הצדיק פלא".

## ספריו
* **צמח יהודה** – על הש"ס והשולחן ערוך (5 כרכים)
* **משפטי החן** – על התורה
* **דורשי ה**' – מוסר
* **ראשית העבודה** – מוסר וחסידות
* **חידושי רבי יהודה זרחיה** - על הש"ס
* 

## קישורים חיצוניים
* הרב אורי דסברג, רבי יהודה זרחיה סג"ל, הגרסה המקוונת באתר מכון צֹמת של עלון שבת בשבתו, גיליון 1361, פרשת תצוה, ח' באדר תשע"א
* אבישי אלבוים, פסיקה בהלכות צבא, בלוג עם הספר
* אבישי אלבוים, אותה תשובה בשני ספרי שו"תים, פורום מטפחת ספרים ועיטור סופרים
* '''שיעורים מספרו ראשית העבודה'''.
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:בוגרי ישיבת לומז'ה-פתח תקווה
קטגוריה:משפחת אזולאי
קטגוריה:משפחת מנדלבוים
קטגוריה:מקובלים ישראלים
קטגוריה:תל אביב-יפו: רבני שכונות
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1924
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2001