מאיר שיף

הרב **מאיר בן יעקב הכהן שיף** (נודע בכינוי **מהר"ם שיף**; ה'שס"ה, 1605 – כ"א באדר ה'ת"א, 2 במרץ 1641) היה ראש ישיבה, דיין, פוסק, ופרשן תלמוד בגרמניה. הוא התפרסם בחריפותו הרבה. כתב חיבורים בתלמוד, בהלכה, ובקבלה, אך רובם נשרפו או אבדו. חיבורו הידוע ביותר הוא "חידושי מהר"ם שיף" המודפסים בסוף חלק ממסכתות התלמוד הבבלי בדפוס האלמנה והאחים ראם.

## ביוגרפיה
נולד לרבי יעקב הכהן שיף, ראש ישיבה וראב"ד (ראש הדיינים) בפרנקפורט דמיין (נפטר בי"ח בכסלו ה'תט"ו), ולגוטל. על תאריך לידתו יש מסורות חולקות, אך נראה שנולד בשנת 1608. בשנת 1622 התמנה לרב וראש ישיבה בפולדה, שם יצא שמו ברחבי אירופה ומאות תלמידים למדו בישיבתו. לפני מותו נתמנה לכהן כרבה של פראג, אך נפטר בפתאומיות בגיל צעיר, במוצאי שבת, כ"א באדר ה'ת"א, בחיי אביו. הוא הותיר בן יחיד, שנפטר ללא צאצאים בג' בתמוז ה'תי"ב, ובת. הייתה תקופה שמשום מה המהר"ם שיף לא היה בקשר עם תלמידיו. 

## חידושיו
"חידושי  מהר"ם שיף" הם תמצית משיעוריו על התלמוד שמסר לבני תלמידי הישיבה, ושרידיהם הם חידושיו שנדפסו על חלק מ-11 מסכתות בתלמוד בבלי. נראה שהוא נהג לעיין בכל המסכת בהתאם להספק התלמידים שלמדו אותה, אך כאשר היו מניעות ולא יכל לעיין כראוי הוא המשיך עם התלמידים ו"דילג" על הסוגיה. כתב היד ועוד רבים מחיבוריו נשמרו בכתב יד בפרנקפורט, אך התבלו עם השנים ונשרפו בשרפה הגדולה שפרצה שם בכ"ד בטבת ה'תע"א, לכן לעיתים קרובות החידושים חסרים כמה דפים. כיום המסכתות שנדפסו עליהם או על חלקם החידושים: ביצה, מגילה, כתובות, גיטין, בבא קמא, בבא מציעא, בבא בתרא, סנהדרין, חולין וזבחים. סגנון החידושים מעט שונה ממסכת למסכת: למשל בגיטין הדיבורים-המתחילים יותר נקודתיים (מבררים נקודות ולא את כל מהלך הסוגיה) וקצרים, לעומת זאת בכתובות הדיבורים ארוכים, ולעיתים מבררים מהלך של סוגיה שלמה על פי מספר שיטות.

בדפוס המודרני של הגמרות נוספו ארבעה מחדשים מאותה תקופה: המהרש"א, המהר"ם, המהרש"ל והמהר"ם שיף: בעוד המהרש"ל עוסק בעיקר בהגהות וחידושים קצרים והמהר"ם בעיקר בהסברת  התוספות, חידושיו של המהר"ם שיף מבטאים את שיטת הלימוד שהייתה נהוגה באירופה בימי ההם, בין שיטת הפלפול והחילוקים לבין הפלפול המודרני שתפס מקום חשוב בעיקר החל מהמאה ה-18. הוא פחות מתמקד בהצלבת מקורות, אלא בהבנה מקומית מעמיקה ביותר, הבנת תחילת הסוגיה בהתאם למסקנותיה (התרכזות ב"הווה אמינא" וב"" בהתאם למסקנה); הצלבת כל נתוני הסוגיה; הבנת כל חלקי התוספות (הבנה מרחיקת לכת בקושיית התוספות למרות התירוץ הדוחה אותה, הבנת כל אחד מבעלי התוספות במקרה שישנה מחלוקת או קושיה על אחד מהם). לעיתים המהר"ם שיף אף מסביר פשט של קטע לא מובן ללומד בגמרא או בתוספות. מכיוון שחידושיו וחידושי המהרש"א עוסקים בסגנון דומה, פעמים רבות ניתן למצוא ל"ויש ליישב" (דהיינו קושייה ללא תירוץ) של המהרש"א תירוץ בחידושי המהר"ם שיף. בניגוד לשלושת המחדשים הנ"ל, שכאשר תוספות דוחים את רש"י הם רואים את תוספות כהשיטה המובילה בסוגיה, המהר"ם שיף מרבה להעמיד את שיטת רש"י ולהסביר למה רש"י לא סבר כתוס' ולמה תוס' לא סבר כרש"י (כפי הנהוג היום בעקבות הפני יהושע והמגיני שלמה לתרץ את רש"י). המהר"ם שיף מזכיר את חידושי המהר"ם והמהרש"א ובדרך כלל מקבל את דבריהם, אך מתייחס בביקורת רבה לחידושיו ובעיקר להגהותיו של המהרש"ל גם בחכמת שלמה וגם בים של שלמה. לעיתים מכנה את המהרש"א והמהרש"ל בתואר מוהר"ש, כשכאשר הכוונה למהרש"א בדרך כלל ישנה ברכת החיים (), והמהר"ם, איתו הוא עמד בקשר מוזכר במסכת ביצה בברכת המתים, ובמסכת בבא מציעא בברכת החיים.

בחידושיו, (בעיקר על כתובות) המהר"ם שיף מכניס הרבה מהוואי הישיבה, ולכן החידושים קרובים יותר לשיטת הפלפול והחילוקים. ישנם עיסוקים רבים בסברות המקשן והתרצן (כלומר בכל שאלה ותירוץ, התמקדות בהתקדמות המהלך הכולל. כאשר המקשה חוזר ומקשה על התרצן את אותה שאלה, יש לומר שהתרצן לא הבין דברי המקשן וכדומה). כמו כן, יחסו של המהר"ם שיף לשיטת החילוקים אמביוולנטי: הוא מרבה להביא חילוקים, אך פעם אחת רומז לחוסר האמת שבהם:  ייתכן שהחידושים נכתבו לעצמו ולא על מנת להפיצם ברבים, לכן הוא מכניס הרבה קטעים אישיים, כותב ברמזים ובקיצור נמרץ, מפנה לחידושים שכתב בשולי ספרים אחרים שלו, והוא אף לא ערך את המהלכים שלו בצורה טובה, מה שהצריך את המדפיסים לערוך חלק מהמהלכים מחדש.

בניגוד לשאר חידושי ההלכות שנכתבו בזמנו שמתייחסים רק לרש"י או לתוספות, המהר"ם שיף מזכיר באורח קבע ראשונים רבים ומסביר את כל מהלך הסוגיה על פי שיטתם, ולעיתים מפנה או מציין אף לבעלי דורו כגון המהר"ם, מהרש"א, מהרש"ל, תויו"ט וסמ"ע. כמו כן הוא מרבה להפנות לחיבורים הלכתיים אך לא לשולחן ערוך עצמו אלא בעיקר לרי"ף, ר"ן, רא"ש, בית יוסף או סמ"ע.

למרות השם "חידושי הלכות", ניתן למצוא התייחסויות קצרות אף לאגדות אך לא בסגנון חידושי האגדות של המהרש"א החושף את המשמעות האלגורית. פעמיים המהר"ם שיף מזכיר את ספר הזוהר. לעיתים בדרוש שבסוף המסכת הוא מוכיח את בני מקומו על עבירות שבידיהם.

הבנת חידוש במהר"ם שיף נחשבת בעולם הישיבות למשימה לא פשוטה והיו מגדולי ישראל שהצטדקו על אי הבנת דבריו. בכמה מקומות הוא נחשב כסמל לחריפות ומי שבקיא ומבין את דבריו נחשב לשם דבר. הרב מאיר מאזוז ייחס ליהודים שכל חריף בעקבות לימוד המהר"ם שיף.

### ביאורים לחידושיו
בעקבות הסגנון הקשה, דבריו הקצרים ושיטת הלימוד המסובכת, פחות ממאה שנה אחר צאת החידושים כבר יצא עליו "ביאור" בידי הרב מרדכי מארדוש מפוריצק, שנדפס יחד עם החידושים  בכל ההוצאות, תופעה נדירה לחיבורים מן התקופה ההיא. בשנים האחרונות יצאו "מהר"ם שיף המבואר" על חלק מכתובות בידי הרב יעקב יצחק גורדון, וחידושי הלכות מהר"ם שיף על גיטין עם פירוש וחידושים בידי הרב שמעון שלמה שלזינגר.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
;ספרו
* 
* 

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשוני האחרונים
קטגוריה:ראשי ישיבה גרמנים
קטגוריה:פולדא: רבנים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות היהודי העתיק בפרנקפורט
קטגוריה:ילידי 1608
קטגוריה:נפטרים ב-1644