לאונרדו דה וינצ'י

[שמאל|ממוזער|250px|'''[מונה ליזה** (1503–1519) – הציור המפורסם והמזוהה ביותר עם לאונרדו בפרט, ועם עידן ה[[רנסאנס]] בכלל. נחשב לאחד הציורים המפורסמים והמשועתקים ביותר בעולם]]
[[קובץ:Study of a Tuscan Landscape.jpg|שמאל|ממוזער|250px|נוף סמוך לווינצ'י. הרישום המתוארך המוקדם ביותר של לאונרדו משנת 1472]]
[[קובץ:Leonardo da Vinci - Saint Jerome.jpg|שמאל|ממוזער|250px|[[הירונימוס הקדוש (דה וינצ'י)|הירונימוס הקדוש]], [[1480]] לערך. רישום הכנה לא גמור. שמור כיום ב[[מוזיאוני הוותיקן]]]]
**לֶאוֹנָרדוֹ דִי סֶר פִּייֶרוֹ דָה וִינצִ'י** (ב[[איטלקית]]: ; [[15 באפריל]] [[1452]] – [[2 במאי]] [[1519]]) היה [[איש אשכולות]] [[איטלקי]], מגדולי [[ציור איטלקי ברנסאנס|אמני הרנסאנס]], שקנה לו מקום ייחודי בתולדות האנושות כאדם הבקיא במרבית תחומי ה[[ידע]] האנושי בזמנו.

במהלך חייו הועלה על נס כ[[מדען]], [[מתמטיקאי]], [[מהנדס]], [[ממציא]], [[אנטומיה|אנטומיסט]], [[צייר]], [[פסל (מקצוע)|פסל]] ו[[אדריכל]]. לא אחת מתואר לאונרדו כ[[ארכיטיפ]] של איש ה[[רנסאנס]] או ה[[גאון]] האוניברסלי, אדם ש[[סקרנות]]ו האין־סופית משתווה רק לכוח ההמצאה שלו. לאונרדו נחשב לאחד [[הציירים הגדולים]] בכל הזמנים.

ללאונרדו לא היה [[שם משפחה]] במובן המודרני של המושג – "דה וינצ'י" פירושו "מ[[וינצ'י|ווינצ'י]]", ושמו המלא היה "לאונרדו די סר פיירו דה וינצ'י", שפירושו "לאונרדו, בנו של אדון פיירו מווינצ'י".

==קורות חייו==
===ראשית חייו, 1452–1466===
לאונרדו דה וינצ'י נולד ב-[[15 באפריל]] [[1452]], ככל הנראה בכפר אנקיאנו, סמוך ל[[ארנו|נהר ארנו]] שבחבל [[טוסקנה]], כשלושה קילומטרים וחצי מצפון לעיירה [[וינצ'י]] שהייתה בתחום שליטתה של [[רפובליקת פירנצה|פירנצה]]. הוא היה [[ילד בלתי חוקי]] לקטרינה, כפרייה, ולסר פיירו דה וינצ'י, [[נוטריון]] פלורנטיני. ככל הנראה, פיירו לא הסכים לשאת את קטרינה לאישה, וייתכן שכבר היה אז [[אירוסים|מאורס]] לאישה אחרת שהייתה אז בת 16. לדברי ההיסטוריון האיטלקי פרופ' קרלו וצ'ה (Carlo Vecce), אמו קטרינה הייתה יהודייה צ'רקסית מ[[יהדות הקווקז|הקווקז]], בתו של יעקב, שנחטפה והובאה לפירנצה כשפחה, וזאת לפי מסמכים מלפני 600 שנה שנתגלו בארכיון של פירנצה. סבו של לאונרדו, אנטוניו, תיעד את לידת נכדו במחברתו האישית. אנטוניו כתב כי לאונרדו נולד בשעה השלישית של הלילה (22:00 בערך), וכן ציין את שמו. למחרת יום לידתו [[טבילה לנצרות|הוטבל לנצרות]] בכנסייה בווינצ'י, בהטבלתו נכחו מבחר מבני האצולה במקום. ללאונרדו היו עשרה [[סנדק (נצרות)|סנדקים]], מספר שהיה גבוה מהנהוג. שבוע לאחר ההטבלה העביר אותו אביו לפירנצה. ללאונרדו היו עוד ארבע אחיות ואח.

מעט ידוע על שנות חייו הראשונות. במשך חמש שנותיו הראשונות התגורר עם אמו, ולאחר מכן עבר לגור עם סבו, סבתו ודודו פרנצ'סקו, שהיה מבוגר מלאונרדו בשש עשרה שנה ושימש לו כ[[דמות אב]]. באותה שנה נשא סר פיירו לאישה בת של נוטריון עשיר מפירנצה, וקטרינה הושאה לתושב האזור, אקטבריגה (כינוי שפירושו "איש מדון"), שהיה מפעיל כבשן. לאונרדו אמנם גדל בין יתר בני המשפחה וזכה לחינוך כמו שאר אחיו, אך עובדת היותו [[ילד בלתי חוקי]] ריחפה מעליו בכל שנות ילדותו.

לאונרדו התייחס בכתביו המאוחרים רק לשני אירועים מתקופת ילדותו: הראשון הוא זיכרון מתקופת ינקותו, אותו ראה לאונרדו בדיעבד כאות מבשר, ובו [[בז]] ירד מהשמיים וקרב לעריסתו, פתח את פיו בעזרת זנבו והכה בין שפתיו בזנבו.

התקרית השנייה התרחשה בעת ששהה בהרים. בעת שיטוטיו מצא "מערה ענקית, ובחזיתה עמדתי זמן מה, המום מן המקום שלא ידעתי על קיומו עד כה [...] כך עמדתי זמן מה, עד אשר לפתע ניעורו בי שני דברים, [[פחד]] ותשוקה – פחד מפני המערה האפלה, המאיימת; ותשוקה לראות אם יש בתוכה משהו נפלא".

שתי התקריות היוו בסיס לפרשנויות [[פסיכולוגיה|פסיכולוגיסטיות]] של אישיותו ו[[מיניות]]ו של לאונרדו, המפורסמת שבהן, ניתוח תקרית הבז של [[זיגמונד פרויד|פרויד]], "זיכרון הילדות הראשון של לאונרדו דה וינצ'י", שפורסם בשנת [[1910]].

לאונרדו דה וינצ'י הוטרד רבות מייסוריהם של בעלי החיים ודגל ב[[צמחונות]].

על חינוכו המוקדם של לאונרדו אנחנו למדים מפי וסארי כותב קורות הציירים. "בחשבון התקדם במהירות רבה כל כך עד שלעיתים קרובות היה מביא את מורו במבוכה, בעוררו ספקות שונים בשאלותיו הקשות. הוא החל אף בלימוד מוזיקה והחליט ללמוד לפרוט על נבל".

לאונרדו השיג את מרבית השכלתו בעצמו. הוא למד לקרוא בגיל צעיר וספרים רבים היו זמינים עבורו בזכות המצאת מכונת הדפוס על ידי [[יוהאן גוטנברג]] (Johannes Gutenberg) מגרמניה.

דה וינצ'י כתב ביומניו ב[[כתב ראי]]. הסיבה לכך אינה ידועה, והועלו מספר השערות, בהן האפשרות שזה נעשה כדי להקשות על אחרים לקרוא ביומניו, או משום שהיה [[איטר יד ימין]], ובכתיבה משמאל לימין ביד שמאל, היד הכותבת "מורחת" את הדיו, ולכן לשמאליים נוח יותר לכתוב מימין לשמאל. יש שמייחסים מנהג זה ל[[דיסלקסיה]], אבל לא ידועה כל ראיה ממשית שדה וינצ'י לקה בדיסלקסיה.

ב-[[1464]] נפטרה אימו החורגת של לאונרדו, אלביירה. גם סבו, אנטוניו, מת זמן קצר טרם מותה של אלביירה. כתוצאה מכך, אביו של לאונרדו, שהתגורר בפירנצה לבדו, הביא אליו את בנו. בעת הגעתו ל[[פירנצה]] התגוררו בעיר 40,000 איש, לעומת 100,000 איש שהתגוררו בעיר ב-[[1300]], טרם תחילת [[המוות השחור]].

על אף העובדה שפיירו היה נוטריון, הוא לא טרח לסיים את ההליך המשפטי שיכל להגדיר את לאונרדו כבן החוקי שלו. ייתכן שאחת מהסיבות לכך הייתה הציפייה כי ייוולד לו עוד בן שימשיכו במסורת משפחתו ויהפוך גם הוא לנוטריון. לעומת זאת, כבר כשלאונרדו היה בן 12, הובן כי הוא אינו מעוניין בכך. רק לאחר שנישא בשלישית ב-[[1475]], נולד לו בן חוקי, שגם הוא הפך לנוטריון.

===בסדנה של ורוקיו, 1466–1476===
לאונרדו היה נער חברותי ורב קסם. בין [[תחביב]]יו היו [[מוזיקה]], [[רישום]] ו[[קדרות]]. דודו, שהתפעל מכמה מעבודותיו של הבן, הראה את רישומיו של לאונרדו בן ה־14 לאחד מאמני העיר הגדולים באותה תקופה, ה[[צורף]], ה[[פסל (מקצוע)|פסל]] וה[[צייר]] [[אנדראה דל ורוקיו]]. ורוקיו הבחין מיד בכישרונו של הנער והסכים לקבלו בתור מתלמד בבית המלאכה שברשותו ב[[פירנצה]] בשנת [[1466]]. סדנתו של ורוקיו שכנה במרכז האינטלקטואלי של העיר שנודעה לעתיד כ"ערש ה[[רנסאנס]]". בעיר, ש[[קו הרקיע]] שלה נשלט זה חמישים שנה על ידי כיפת [[קתדרלת סנטה מריה דל פיורה|הקתדרלה של פירנצה]] שבנה [[פיליפו ברונלסקי]], פעלו באותן שנים מלומדים ואמנים רבים, בהם ה[[פילוסוף]] מרסיליו פִּיצִ'ינוֹ, המלומד ואיש המדע פאולו דל פּוֹצוֹ טוֹסקַנֶלִי, האמן ואיש האשכולות [[לאונה בטיסטה אלברטי]], הפסל [[דונטלו]] והאמנים [[דומניקו גירלנדיו]] ו[[סנדרו בוטיצ'לי]] – כשהאחרון אף התמחה בעבר אצל ורוקיו. בסדנה של ורוקיו התמחו במקביל ללאונרדו אמנים ידועים כ[[פייטרו פרוג'ינו]] ו[[לורנצו די קרדי]].

ב[[המאה ה-15|מאה ה-15]], נתפסו פועלים בסדנה כזו של ורוקיו כאומנים וכבעלי מלאכה, ורק למאסטר, מנהל הסדנה, היה מעמד חברתי גבוה. הסדנה ייצרה עבודות כעיצובי ניסים ו[[שלט הרלדי|שלטי גיבורים]], ציורי ארגזים לאחסון [[נדוניה]], תפאורות, ציורי מזבח, פורטרטים קטנים ופסלים מ[[שיש]], עץ וחרס. חניכים הוכשרו לעיתים רק בתחום מומחיות צר, כגון ייצור מסגרות או יציקות [[נחושת]], אך לאונרדו הוכשר לעסוק בכל המלאכות הללו, ונחשף למגוון רחב של מיומנויות טכניות, שהיוו בסיס לידע המדעי שלו.

אף שסדנתו של ורוקיו נחשבה לפורה, רק ציורים מעטים ניתן לייחס לה כיום. אחד הציורים הוא "[[הטבלת ישו]]", שעל פי [[ג'ורג'ו וזארי|וזארי]], לאונרדו הצעיר השתתף ביצירתו, וצייר בה את המלאך הצעיר האוחז בגלימתו של [[ישו]]. המלאך שצייר לאונרדו נראה מאוד אמיתי. ורוקיו ראה שלאונרדו הוא צייר טוב ממנו ומאז לא צייר עוד ציורים. יצירה אחרת של ורוקיו, הקשורה גם היא ללאונרדו, היא **פסל דוד**, המצוי כעת ב[[המוזיאון הלאומי ברג'לו|מוזיאון ברג'לו]]. דוד-לאונרדו נראה כנער רזה אך שרירי, בשונה מפסל דוד העגלגל והאנדרוגני שפיסל מורו של ורוקיו, [[דונטלו]].
[[קובץ:Francesco Melzi - Portrait of Leonardo.png|ממוזער|הציור היחידי אשר מזוהה בוודאות כדיוקן של לאונרדו דה וינצ'י]]
העבודה המתוארכת המוקדמת ביותר של לאונרדו היא רישום בדיו של עמק ה[[ארנו]], שצויר ב-[[5 באוגוסט]] [[1472]]. לאונרדו יצר ודאי כמה ציורים במסגרת עבודתו בסדנה, אך הבולט מכולם הוא "**הבשורה למריה**", שצויר ככל הנראה עבור [[מנזר]] סן ברתולומאו במונטה אוליוֶטו שבדרום-מערב פירנצה.

בראשית אפריל [[1476]] הואשם לאונרדו, יחד עם עוד שלושה גברים, בביצוע [[מעשה סדום]]. באותן שנים [[הומוסקסואליות]] הייתה נפוצה מאוד בפירנצה, ואף נחשבה לאחד ממאפייניה של העיר, אך להלכה נחשב מין אנאלי בין גברים ל[[פשע]]. המורשעים נידונו לתשלומי קנסות, להשפלה פומבית, לסימון בברזל מלובן, להגליה ואף למיתה על המוקד. ישנה סבירות גבוהה שלאונרדו נעצר לזמן קצר בעקבות [[הלשנה]] בעילום שם, אך כעבור חודשיים, ב-[[7 ביוני]], בוטלה רשמית התביעה נגדו ונגד שלושת האחרים עקב חוסר ראיות או עדויות.

לאונרדו השתלם אצל ורוקיו עד שנת [[1476]], וכבר בשנת [[1472]] התקבל ל[[גילדה|גילדת]] לוקס הקדוש, גילדת ה[[צייר]]ים והרופאים של פירנצה.

===עבודה כאמן עצמאי, 1477–1482===
בשנותיו האחרונות בסטודיו של ורוקיו החל לאונרדו לצייר את הפורטרט השלם הראשון שלו, "**ג'ינברה דה בנצ'י**" (1476–1478 לערך), דיוקן של בת למשפחת סוחרים פלורנטינים עשירה, ורעייתו של סוחר אריגים.

לאחר שעזב את ורוקיו, הקים לאונרדו [[בית מלאכה]] משלו ופעל בעיר כאמן עצמאי. ב-[[10 בינואר]] [[1478]] קיבל הזמנה ראשונה כצייר עצמאי – הזמנה מהסניורֶה לקישוט מזבח בקפלה של ה[[פאלאצו וקיו]], קפלה די סן ברנרדו. לאונרדו לא סיים את העבודה המוזמנת, זניחה ראשונה של יצירה בסדרה של עבודות שנטש לאורך הקריירה שלו. בשנת [[1480]] החל לעבוד על התמונה "**הירונימוס הקדוש**", השמורה כיום ב[[ותיקן|וותיקן]]. בציור הלא-גמור נראה הקדוש [[הירונימוס]] הגרום מכה את עצמו באבן, בהתאם ל[[איקונוגרפיה]] שלו כחוזר בתשובה, ולצדו [[גולגולת]] ו[[אריה]]. הציור נותר רק בשלב של ציור הכנה בגוון אחד. במרץ 1481 קיבל לאונרדו הזמנה לצייר קישוט מזבח עבור המנזר האוגוסטיני סן דונטו בסקוֹפֶּטו, הסמוך לפירנצה. הציור "**הערצת חכמי הקדם**", המצוי כיום ב[[גלריה אופיצי]], היה אמור להיות הגדול מכל ציורי הכן של לאונרדו. אך גם ציור זה לא הושלם, ונותר בשלב ההכנה בלבד, בעת שלאונרדו עזב את פירנצה בראשית 1482.

===מגורים במילאנו – בשירות בית ספורצה, 1482–1499===
[[קובץ:IMG 4302 - Milano, Monumento a Leonardo - Leonardo progetta il cavallo sforzesco - Foto Giovanni Dall'Orto 20-jan 2007.jpg|ימין|ממוזער|250px|תבליט מאנדרטה לכבוד לאונרדו בפיאצה דלה סקאלה במילאנו, המראה את [[לודוביקו ספורצה]] מבקר בסדנה של לאונרדו, בעת עבודתו על מודל החומר של האנדרטה לזכר אביו, הדוכס [[פרנצ'סקו ספורצה]]]]
בשנת [[1482]] עזב לאונרדו את פירנצה ועבר להתגורר ב[[מילאנו]]. זמן קצר לפני שיצא מפירנצה הכין לאונרדו מכתב, המנוסח בביטחון רב וברטוריקה המציגה יכולות גבוהות. המכתב תיאר את כישוריו ומיומנויותיו ויועד לשליט מילאנו, [[לודוביקו ספורצה]]. במכתב מציג עצמו לאונרדו כממציא וכמהנדס צבאי בראש ובראשונה:



ברשימה פורס לאונרדו את יכולותיו לבנות גשרים קלים לניוד בעת מרדף, לרוקן חפירות ממים בעת מצור, לפתח שיטות להריסת מבצרים, לבנות תותחים קלים היורים אבנים קטנות ומטילים אימה, לחפור בשקט מנהרות תת-קרקעיות, לבנות כלי רכב משוריינים העמידים בפני כל התקפה, לבנות מכונות ללחימה בים ושאר מכונות, "בקצרה, ביכולתי להמציא מגוון רחב של מכונות לתקיפה ולהגנה". רק בסוף המכתב מזכיר לאונרדו את כישוריו כאדריכל וכאמן, שביכולתו לעשות כל דבר שאפשר לעשות בציור.

במילאנו חברו ללאונרדו כשותפים בסדנה המקומית שני אחים בני משפחת דה פּרֶדיס. ב-[[25 באפריל]] [[1483]] חתם על חוזה יחד עם אוונג'ליסטה ואמברוג'יו דה פרדיס, שבו התחייבו להכין ציור מזבח בן שלושה לוחות לקישוט הקפלה של "אגודת ההתעברות ללא רבב" בכנסיית סן פרנצ'סקו גרנדה. הציור שיצרו בעקבות אותו חוזה, "**הבתולה של הסלעים**", שונה בבירור מהנחיות הלקוח בחוזה. לציור כמה גרסאות, שהיחס ביניהן אינו ברור לחלוטין. הראשונה (המצויה כיום ב[[מוזיאון הלובר]]) מיוחסת בעיקר ללאונרדו, והיא נמסרה ללקוח בשנת [[1485]] לערך, אך לא ברור אם זה הסכים לשלם את מלוא התשלום עבורה ואם היא הועברה לרשותו. את הגרסה השנייה של הציור (המצויה ב[[לונדון]]) החלו לצייר ככל הנראה בין השנים [[1493]] ל־[[1499]], לאחר התדיינות משפטית ארוכה, והיא צוירה ברובה על ידי אמברוג'יו דה פרדיס.
[[קובץ:La_Belle_Ferronnière.jpg|שמאל|ממוזער|200px|[[לה בל פרונייר]], [[1495]] לערך. [[מוזיאון הלובר]]]]
למרות רשימת היכולות הצבאיות שהציג, ההזמנה הראשונה שקיבל מלודוביקו הייתה ציור דיוקן של פילגשו הצעירה והיפה צ'יצ'ילה גלראני, פורטרט המוכר בשם "**הגבירה עם ההרמין**" מהשנים [[1488]]–[[1490]]. סדנתו של לאונרדו במילאנו הפיקה מספר יצירות, בעיקר דיוקנאות של אנשי חצר וציורים דתיים, חלקם מעשה ידיו של לאונרדו וחלקם נעשו בידי עוזרים בהנחייתו של המאסטרו. מיצירות הסדנה המיוחסות ללאונרדו ניתן למנות את "**דיוקנו של מוזיקאי**", ו"**לה בל פרונייר**", עוד פילגש צעירה של לודוביקו ספורצה. אחד מעוזריו בסדנה היה ג'ובאני ג'קומו די פייטרו קפרוטי, שכונה על ידי לאונרדו "סָלָאי" ("שד קטן"), והיה ללאונרדו עוזר, תלמיד ואולי מאהב, ובן לוויה שובב ומחוצף עד מותו של האמן. למרות הקשר ההדוק ביניהם לא נכח סלאי ליד לאונרדו כשזה נפח את נשמתו. מלאונרדו הוא ירש רק את הכרם שניתן לו על ידי לודוביקו ספורצה. סלאי נישא אך כהולל ידוע לשמצה, נרצח לאחר מספר שנים. סלאי נודע לימים גם כצייר, אך לא השכיל להטמיע את כישרונו הייחודי של מורו וללמוד ממנו. אחת מיצירותיו הידועות ביותר מתייחסת למונה ליזה שאותה ניסה להעתיק.

בשנת [[1489]] הזמין העוצר [[לודוביקו ספורצה|ספורצה]] מלאונרדו אנדרטה לזכר אביו, הדוכס [[פרנצ'סקו ספורצה]], כ[[פרש (מקצוע)|פרש]] על [[סוס]]. להזמנה שני שלבים: ראשית הוזמן דגם חומר של הפסל בגודל מלא, שאמור היה לשמש בשלב השני כבסיס לתבנית יציקת ה[[ברונזה]]. לאונרדו תכנן בתחילה פסל דרמטי של סוס העומד על שתי רגליו האחוריות, אך לאחר שנתקל בקשיים טכניים חזר לדמות הפרש המקובלת, בה הסוס מטופף על שלוש רגליים. לשם הקמת הפסל הענק - הפסל התנשא לגובה שבעה מטרים ומחצה - קיבל לאונרדו מהעוצר בית מפואר ורחב מידות. מודל החמר הושלם בשלהי [[1493]] וזכה לקילוסים רבים, וכבר ב-[[1492]] החל לאונרדו לתכנן את היציקה המורכבת. במסגרת העבודה חקר והמציא מכשירים שונים: עגורנים, דיסקיות, שרשראות וברגים. הפסל שילב רבים מתחומי העניין שלו - [[מכניקה]], [[אנטומיה]], [[פיסול]] ו[[תיאטרון]]. ואולם, בטרם הספיק לאונרדו להשלים את מלאכת היציקה, החרים לודוביקו את הברונזה שיועדה לפסל, יש האומרים שעשה זאת כדי לבנות תותחים לצבאו, ויש האומרים שעשה זאת כדי לכסות על חוב שחב לדוכס פרארה. גם גורלו של הדגם לא שפר עליו: בשנת [[1499]] פלשו כובשים [[צרפת]]ים לעיר והרסו את פסל החומר.

[[קובץ:Leonardo polyhedra.png|ימין|ממוזער|250px|[[רומביקובוקטהדרון]] שצייר לאונרדו עבור ספרו של [[לוקה פאצ'ולי]], ''Divina proportione'', שיצא לאור ב-[[1509]]]]
בשנת [[1496]] התיידד דה וינצ'י עם הנזיר המתמטיקאי הנודד [[לוקה פאצ'ולי]], שהוזמן למילאנו על ידי לודוביקו. לאונרדו הכיר כבר את ספריו, ופאצ'ולי הפך למורהו ל[[מתמטיקה]] ו[[גאומטריה]], ויחדיו חקרו את כללי ה[[הרמוניה]] וה[[יחס (בין מספרים)|פרופורציה]]. ישנה סברה לפיה תכננו שני המלומדים להקים יחד אקדמיה, אך לא ברור אם התוכנית זכתה למימוש כלשהו. בין השנים 1496 - 1499 שקד פאצ'ולי על כתיבת יצירת המופת שלו "[[על הפרופורציה האלוהית]]" (''De divina proportione''), ולאונרדו הוסיף איורים גאומטריים לספר, ובהם לא פחות מ-60 איורי [[פאון|פאונים]]. איורים אלו הם היצירות המודפסות הראשונות של לאונרדו. על תרומתו פאצ'ולי מודה לו במילים חמות:




[[קובץ:Leonardo da Vinci 002.jpg|ממוזער|מרכז|600px|**הסעודה האחרונה** (1494–1497)]]
בשנת [[1494]] הוזמן לצייר ציור קיר גדול ב[[כנסיית סנטה מריה דלה גרציה]], לאחר [[שיפוץ]] גדול שעברה הכנסייה בהוראת לודוביקו, שייעד אותה להיות ה[[מאוזוליאום]] המשפחתי. על הקיר הצפוני של חדר האוכל צייר לאונרדו את [[יצירת מופת|יצירת המופת]] "**הסעודה האחרונה**", המתארת את סעודתו האחרונה של [[ישו]], בה הודיע לתלמידיו כי אחד מהם יבגוד בו ([[מתי]], כו, 21 - 23). הציור החל להיסדק ולהתפורר כבר בימי חייו של האמן, משום שזה מיאן להשתמש בטכניקת ה[[פרסקו]] המקובלת באותם ימים ובמקום זאת השתמש בתערובת של [[טמפרה (ציור)|טמפרה]] ו[[צבע שמן|צבעי שמן]]. הטכניקה החדשנית אפשרה לו לעבוד לאט יותר, ולהוסיף שכבות זו על זו, אך תוך זמן קצר התגלתה כהרסנית, בעת ששכבות הצבע החלו להתקלף. בציור יוצר לאונרדו אשליה כאילו משטח היצירה הוא המשכו של אולם חדר האוכל, אך הודות לעיוות פרספקטיבי, מאפשר למסתכל לראות את אשר על השולחן שגבוה מעיניו. בעקבות ספרו של [[דן בראון]] "[[צופן דה וינצ'י]]", התרבו הפרשנויות הטוענות כי הדמות היושבת מימינו של ישו (לפי עיני המסתכל - משמאלו) היא אישה.

בשנת [[1498]] הכריזה הנסיכות על תחרות נגינה ב[[נבל]]. לתחרות באו שמונים מתחרים וביניהם דה וינצ'י, שלהפתעת הכול הביא עמו נבל מיוחד שבנה בעצמו. אף אחד לא ידע מתי ובאיזו הזדמנות למד דה וינצ'י לנגן בנבל, אבל הוא עשה זאת בצורה מושלמת כל כך, שיתר המתחרים הודו בתבוסתם.

ב-1499 נפלה מילאנו בידי [[לואי השנים עשר, מלך צרפת]]. ייתכן שלאונרדו יצר קשר עם הכובשים הצרפתים, ואולי נפגש כבר אז עם [[צ'זארה בורג'ה]], שפיקד על גדוד צרפתי. בסוף אותה שנה עזב את העיר לאחר שמונה-עשרה שנות שהות בה.


===מאנטובה, ונציה, פירנצה, צ'זארה בורג'ה, 1500–1506===
[[קובץ:Peter Paul Ruben's copy of the lost Battle of Anghiari.jpg|שמאל|ממוזער|250px|**קרב אנגיארי** (במקור – [[1503]]–[[1506]]). עותק של [[קרב אנגיארי (ציור)|הציור האבוד]]. מיוחס ל[[פטר פאול רובנס|רובנס]], [[1603]] לערך]]
לאחר עזיבתו את מילאנו שהה דה וינצ'י ב[[מנטובה]] אצל המרקיזה ופטרונית האמנות [[איזבלה ד'אסטה]], שהזמינה אצלו דיוקן שלה בתמורה (הדיוקן, אם צויר, אבד. נותר רישום של ד'אסטה המצוי בלובר). לאחר מכן נדד ל[[ונציה|וונציה]], אולי כמהנדס שהוזמן לייעץ לעיר בנושא ביצורים וסכרים. בשנת [[1500]] שב להתגורר בפירנצה, כששמו כאמן הולך לפניו, והוזמן לצייר את ציור המזבח הראשי בכנסיית אַנוּנְצִיאָטָה. לאונרדו הכין רישום הכנה גדול בנושא **מריה עם ישו העולל ועם הקדושה אנה**, שאבד לימים. במקביל עבד על ציור קטן של מריה וישו העולל שנקרא **המדונה של הפלך**.

בשנת [[1502]] שוב העמיד דה וינצ'י את כישוריו לשירותו של שליט עריץ ואכזר, [[צ'זארה בורג'ה]], דוכס רומאניה וולנצ'יה, מפקד כוחות הכנסייה, ובנו הלא חוקי של ה[[אלכסנדר השישי|אפיפיור]], ששמו נודע לשמצה בשל עורמתו, רצחנותו ואורח חייו המופקר. לאונרדו עבד כ[[כרטוגרף]] וכמהנדס צבאי אצל בורג'ה, שמינה אותו למנהל של מספר עבודות ביצורים באזור שליטתו. בנוסף, נלווה לדוכס בכמה מסעות כיבוש ודיכוי מרידות. בחצרו של בורג'ה הכיר את [[ניקולו מקיאוולי]], ששירת שם כשגריר פירנצה. מאוחר יותר יעבוד כמהנדס אצל מקיאוולי במערכה נגד העיר [[פיזה]]. בראשית [[1503]] עזב לאונרדו את חצרו של בורג'ה, זמן קצר לפני שהעריץ החל לאבד את בסיס כוחו כתוצאה ממות אביו, האפיפיור.

במרץ 1503 שב לאונרדו לפירנצה ונטל חלק, יחד עם מקיאוולי, בתכנון מיזם שאפתני וכושל, שנועד להסיט את נתיבו של הנהר [[ארנו]], לנתק את [[פיזה]] מגישה לים, כחלק ממאבק רב שנים בין הערים, ולבסוף להעניק לפירנצה גישה משלה לים. לאונרדו תכנן את הנתיבים, הסכרים ומכונות ה[[חפירה]] למפעל. בסוף אותה שנה הוזמן מטעם מועצת העיר (הסיניוריה) לצייר [[ציור קיר]] ענק באולם המועצה בארמון "פאלאצו וקיו", על אודות ניצחון פירנצה ב"**קרב אנגיארי**". יחד עם לאונרדו הוזמן יריבו הפלורנטיני הצעיר, [[מיכלאנג'לו]], להכין ציור מקביל על קיר סמוך באותו אולם. לאונרדו הכין מתווה בגודל מלא של היצירה, וטרח על עבודתו עד שנת [[1506]], אך הציור לא הושלם מעולם. כעבור חצי מאה נעלם המתווה, משום שציור אחר צויר על גביו. אי השלמת היצירה גרמה לסכסוך בין לאונרדו לבין הסיניוריה, ששילמה לו כסף רב מראש בעבורה.

בשנת 1503 לערך החל דה וינצ'י לצייר את ה"**מונה ליזה**", ציור שהפך לאחד המפורסמים והמשועתקים ביותר בעולם. זהו כנראה דיוקנה של [[ליזה דל ג'וקונדו]], אשת סוחר הבדים פרנצ'סקו דל ג'וקונדו, ומכאן שמה ב[[איטלקית]], "לה ג'וקונדה" (La Gioconda), שם תואר שפירושו גם "העליזה". תיאור מוקדם של הציור מעלה סברה לפיה לא הבעל הוא שהזמין את הציור, אלא [[ג'וליאנו דה מדיצ'י]], שחשק בפורטרט של מאהבתו. בשנת [[1504]] החל ככל הנראה לעבוד על ציורו שאבד לימים, **לדה והברבור**.

===מילאנו, 1506–1513===
בשלהי מאי [[1506]] עזב לאונרדו את פירנצה ל[[מילאנו]], עם אישור זמני בלבד מאת הסיניוריה של פירנצה, שכן היה מחויב להשלים עבורה את ציור הפרסקו "קרב אנגיארי", עליו קיבל כבר חלק מהתשלום. במילאנו התקבל בחום על ידי המושל הצרפתי, היה אורח של כבוד בארמונותיו, וקיבל קצבה שנתית מאוצר מלך צרפת. גם במילאנו היה עדיין מסובך בוויכוח משפטי סביב ציור **הבתולה של הסלעים**, ונדרש להמשיך לעבוד על אחת הגרסאות. במקביל עבד על הגרסה הסופית לציור **אנה הקדושה, הבתולה וישו הילד** (מצוי כיום בלובר), ועל ציורו **לדה והברבור**. בחסות הצרפתים הצליח לחמוק מדרישות פירנצה להשיבו לעיר לשם השלמת ה"אנגיארי". לאונרדו עבד גם כאדריכל בשירות הצרפתים, ותכנן בתי מידות לשליטים.

בשנת [[1507]] חבר לפמלייתו פרנצ'סקו מליצי, בן אצולה ומשכיל, שהייה לבן לווייתו המסור, מזכירו ואיש סודו, ומי שבידיו הפקיד לאונרדו את כל כתביו לאחר מותו. באותה שנה, לאחר מות דודו האהוב, פרנצ'סקו, שהוריש לו את כל הונו, שב לאונרדו לפירנצה, בשל מחלוקת משפטית שנתגלעה בינו לבין אחיו החורגים, אשר נושלו מהירושה. בעודו בפירנצה חזר לעסוק ביתר שאת ב[[לאונרדו דה וינצ'י כמדען#אנטומיה|מחקריו באנטומיה]], אותם המשיך מאוחר יותר ב[[פאביה]], בתיעוד ניתוח גוויות ב[[אוניברסיטת פאביה|אוניברסיטה שבעיר]]. בשנים הבאות נדד לאונרדו בין ערי [[איטליה]], אך מקום מושבו המרכזי היה מילאנו.

===רומא, 1513–1515===
[[קובץ:IngresDeathOfDaVinci.jpg|שמאל|ממוזער|250px|"מות לאונרדו", מאת [[ז'אן-אוגוסט-דומיניק אנגר]]. תיאור על פי הביוגרף [[ג'ורג'ו וזארי|וזארי]], לפיו, כאשר תקפה את לאונרדו עווית המוות האחרונה, [[פרנסואה הראשון]] "לקח את ראשו בידיו, להקל על מכאובו"]]
בשנת [[1512]] שבו בני מדיצ'י לשלוט בפירנצה, וב־[[1513]] נבחר ג'ובאני דה מדיצ'י ל[[אפיפיור]] [[ליאו העשירי]]. אחי האפיפיור, ג'וליאנו דה מדיצ'י, עבר להתגורר ב[[רומא]], לאחר שמונה לגונפלונייר של צבא האפיפיור, והזמין את לאונרדו להצטרף אליו.

ברומא עסק לאונרדו בניסויים מטאורולוגיים, משחקים גאומטריים בצורת רישומי ירחים, וניסויים ב[[אקוסטיקה]]. ב-[[1515]] הזמין האפיפיור מלאונרדו ציור של [[יוחנן המטביל]], פטרון עירו פירנצה. על היצירה המשיך לעבוד דה וינצ'י עד ימיו האחרונים, בצרפת. יוחנן של לאונרדו הוא דמות [[אינטרסקס|אנדרוגנית]] ומינית. ישנו עוד ציור של יוחנן המיוחס ללאונרדו משנים אלו, בו מופיע יוחנן עם [[אטריבוט (אמנות)|אטריבוטים]] של [[דיוניסוס|בכחוס]].

===צרפת, אצל פרנסואה הראשון, 1516–1519===
בדצמבר [[1515]] עזב דה וינצ'י את רומא, כחבר בפמליה האפיפיורית שיצאה לפירנצה ול[[בולוניה]], בדרכה למפגש חשוב בין האפיפיור [[ליאו העשירי]] למלך צרפת החדש, [[פרנסואה הראשון, מלך צרפת|פרנסואה הראשון]], שהיה פטרונו האחרון והמסור של דה וינצ'י. פרנסואה התוודע בעבר ליצירותיו של האמן והמהנדס האיטלקי, וייתכן שהזמינו לגור בארמונותיו בצרפת, ואולם אין בידינו כל תיעוד להזמנה כזו. דה וינצ'י חזר לרומא עם הפמליה האפיפיורית, אך מקץ זמן קצר, בקיץ [[1516]], עזב את העיר ויצא למסעו האחרון והארוך ביותר לצרפת. לקראת סוף השנה התיישב דה וינצ'י ב[[עמק הלואר]], ליד המאחז המלכותי ב[[אמבואז]], בבית אחוזה שקיבל מהמלך ב[[קלו לוסה|קלו]]. הוא מונה ל"צייר המלך", וקיבל קצבה של אלף [[סקודו איטלקי|סקודי]] בשנה. באחוזה בקלו חי עד מותו ב-[[2 במאי]] [[1519]], על פי האגדה, בזרועותיו של מלך צרפת. הוא נקבר בכנסיית סן פלורנטין שבאמבואז, אך בימי [[המהפכה הצרפתית]] נחרב המקום, ומקום קבורתו לא נודע עוד. ב-[[1863]] טען אדם שערך חפירות באזור שבו עמדה הכנסייה שמצא את עצמותיו של דה וינצ'י, שכן מצא [[גולגולת]] "מלכותית", המעוצבת "בצורה נפלאה כל כך". את העצמות קבר בקפלה של כנסיית סן הובר.

הביוגרפיה של לאונרדו נכללת בספרו של [[ג'ורג'ו וזארי]] [[חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר]].

==כתביו ומחברותיו של לאונרדו==
[[קובץ:Da Vinci Vitruve Luc Viatour.jpg|שמאל|ממוזער|250px|[[האדם הוויטרובי]] (הפרופורציות של דמות האדם, על פי [[ויטרוביוס]]) (1490)]]
[[קובץ:Vinci - Hammer 2A m.jpg|שמאל|ממוזער|250px|קודקס לסטר]]
[[קובץ:Da Vinci codex du vol des oiseaux Luc Viatour.jpg|שמאל|ממוזער|250px|מחברת של לאונרדו אודות מעוף הציפורים]]
[[קובץ:Leonardo da Vinci Studies of Embryos.jpg|שמאל|ממוזער|250px|"גיליון סקיצות של עוברים", 1510 לערך. מאוסף וינדזור]]
[[קובץ:Leonardo10.jpg|שמאל|ממוזער|250px|דגם של "מכונת טיסה אישית עם כנפיים נעות" ששמה הפופולרי הוא באנגלית:"The Flying Machine", לפי תרשים של לאונרדו דה וינצ'י, המוצג ב[[מדעטק - המוזיאון הלאומי למדע, טכנולוגיה וחלל|מדעטק]] ב[[חיפה]]]]
בשנות השמונים של המאה ה-15 החל לאונרדו לנהל מחברות. המחברת המוקדמת ביותר ששרדה היא ככל הנראה מהשנים 1487–1490, והיא מצויה כיום ב[[המכון של צרפת|מכון של צרפת]]. אלפי כתבי היד שלו, שחלקם אבד, מציגים טווח עצום של [[תחומי עניין]] ועיסוק, מנושאים שגרתיים כרשימת קניות ואנשים שחייבים לו כסף ועד עיצוב כנפיים לטיסה ותכנון נעליים להליכה במים. במחברות מצויים מתווים לקומפוזיציות, הכנות לציורים, בחינה של פרטים ופרצופים לקראת ציור, תצפיות, שרטוטים, תוכניות צבאיות, מחשבות, רישומים ועוד, ו**בתזה של הוקני-פאלקו,** מתוארים שרטוטים ליצירת מראות קעורות. את יומניו ורשימותיו, תוצאות ה[[מחקר]]ים בהם עסק מרבית חייו, הוריש לאונרדו למזכירו ותלמידו, [[פרנצ'סקו מלצי|פראנצ'סקו מֶליצי]]. מחברותיו של לאונרדו כתובות ברובן ב[[כתב ראי]]. יש המפרשים זאת כניסיון להצפין את סודותיו, אך הסיבה, ככל הנראה, נעוצה בהיותו [[שמאליות|שמאלי]], כך שהיה לו קל יותר לכתוב מימין לשמאל.

לאונרדו היה רושם בדייקנות תבליטים מוזרים של סלעים ויצורים נדירים וקלסתרי פנים יוצאי דופן של בריות בהן נתקל. כתביו בנושאי האמנות שימשו בסיס ל"מסה על הציור" שהודפסה בשנת 1651. הוא הרבה לחקור את מהות היופי והכיעור בתופעות ה[[טבע]] ובעולם הצורות.

===אוספי כתבי היד של לאונרדו כיום===
כתבי היד של לאונרדו שרדו בשלושה אופנים: באוספים כרוכים, במחברות ובעמודים נפרדים. סך כל כתבי היד של לאונרדו שנותרו מגיע לכ-7,200 עמודים.

====אוספים====
* **קודקס אטלנטיקוס** - האוסף הידוע ביותר, המצוי ב[[ספריית אמברוזיאנה|ביבליוטקה אמברוזיאנה]] ב[[מילאנו]]. נכרך במקור ב[[המאה ה-16|מאה ה-16]] על ידי פומפאו ליאוני. שמו ניתן לו בשל גודל הפורמט שבו נכרך, שכונה "גודל של אטלס" (forma atlantica). בשנות השישים של [[המאה העשרים]] פורק האלבום והורכב מחדש בשנים-עשר כרכים, בהם 1,119 עמודים בסך הכול. כולל בין היתר גם רישום של כלי הנגינה [[ויולה אורגניסטה]] (כלי המקלדת-מיתר בעל קשת הראשון שהומצא) ו[[התיזה של הוקני-פאלקו]] מתארת גם רישומים של [[קמרה אובסקורה]].
* **אוסף וינדזור** - אוסף של 655 רישומים וכתבי יד המצוי בספרייה המלכותית ב[[טירת וינדזור]], [[אנגליה]]. גם אותו ערך ליאוני, והוא נרכש על ידי המלך [[צ'ארלס הראשון, מלך אנגליה|צ'ארלס הראשון]]. לאחר שנשכח, ככל הנראה ב[[ארמון קנסינגטון]] במשך מאה ועשרים שנה, והתגלה מחדש באמצע [[המאה ה-18]]. באוסף זה מצויים רישומים [[אנטומיה|אנטומיים]] רבים, בהם הרישום המפורסם של תינוק ברחם אימו.
* **קודקס ארונדל** - מצוי ב[[הספרייה הבריטית|ספרייה הבריטית]], ומכיל מקבץ אקראי של 283 דפי פוליו מתקופות שונות בחייו של לאונרדו. נקרא על שמו של הרוזן מארוּנדֶל, שרכש אותו בספרד בשנות השלושים של [[המאה ה-17]]. הספרייה הבריטית העלתה חלק מהקודקס לרשת (''BL Arundel MS 263'') וניתן לראותו [http://www.bl.uk/onlinegallery/ttp/ttpbooks.html כאן].
* **קודקס אורבּינָס** - מצוי בספריית ה[[וותיקן]], ובו מבחר כתבים שקיבץ וערך מליצי לאחר מות לאונרדו, מתוך כתביו אודות הציור. האוסף מתבסס על שמונה עשרה מחברות וכתבים שונים (בראשם **MS A**) שחלקם אבדו. גרסה מקוצרת של כתביו אלו ראתה אור ב[[פריז]] לאחר מותו, בשנת [[1651]], בשם ''Trattato della pittura'' ("מסה על אודות הציור").

====מחברות====
עדי ראייה תיארו את לאונרדו כש"ספר קטן משתלשל תמיד מחגורתו". במחברות אלו, שלוו אותו תמיד, רשם מחשבות, הערות ורישומים. כעשרים וחמש מחברות שרדו, חלקן פורקו, הורכבו מחדש או צורפו לקודקסים ואוספים אחרים. כמה מהמחברות הן מעין מסות שלמות סביב נושא מוגדר, שאת חלקן לפחות התכוון לאונרדו לפרסם, אך בפועל אין כמעט מחברת שלמה העוסקת בנושא יחיד. הריכוז הגדול ביותר של מחברותיו מצוי ב[[המכון של צרפת|מכון של צרפת]] ב[[פריז]], לשם הגיעו בשנות התשעים של [[המאה ה-18]], כחלק משלל [[נפוליון בונפרטה|נפוליון]] שנגזל מהביבליוטקה אמברוזיאנה במילאנו.

כמה ממחברות פריז:
* **MS A** - נכתב בסביבות [[1490]]. מעין מדריך לצייר, העוסק בטכניקות ציור, אופטיקה, [[פרספקטיבה]], פרופורציה, תנועה, ומכניקה ועוד. זהו מתווה ראשון לחיבור המאוחר "מסה על אודות הציור", שראה אור לאחר מות לאונרדו, והתבסס בנוסף על כתבים אחרים.
* **MS B** + **MS B1** - מתוארכות לשנים [[1487]]–1490. מהמחברות המוקדמות ביותר של לאונרדו המצויות בידנו כיום. מכילות ערב רב של נושאים ותחומי עניין, בהם תכנונים [[אדריכלות|אדריכליים]] של כנסיות ושל העיר ה[[אוטופי]]ת, פיתוחים של [[טכנולוגיה צבאית]] (הכוללים [[צוללת]], ו[[תותח]] הפועל על [[מים]]). במחברות אלו השרטוטים הראשונים של מכונות התעופה (מסוג [[אורניתופטר]], כלי טיס שמשתמשים בנפנוף כנפיים כמו ציפורים) שתכנן דה וינצ'י.
* **MS C** - סביבות 1490. ברובה זוהי מסה "על צל ואור". יחד עם MS A, כתב יד זה היה אמור להיות חלק מתוכנית שאפתנית בת שבעה ספרים שיקיפו את המדע השלם עבור הצייר.
* **MS D** - סביבות שנת [[1508]]. מסה קטנה בת עשרים עמודים על מדע הראייה; [[אופטיקה]] ופעולת ה[[עין]].
* **MS F** - נכתבה ב-1508. 192 עמודים "על העולם ומימו". כוללת גם פיתוחים של מכונות תעופה, מתמטיקה, [[גאומטריה]], [[גאולוגיה]], [[אטיולוגיה]], ניתוחי חיות, אופטיקה ואור.
* **MS G** - סביבות [[1511]]. מחקר על נתיבי ה[[מים]] של [[לומברדיה]].

====כתבים אחרים====
* **קודקס מדריד** - שתי מחברות שלמות התגלו באקראי בביבליוטקה נסיונל ב[[מדריד]], בחודש פברואר שנת [[1967]], לאחר שהונחו בעבר במקום הלא-נכון בספרייה ובעקבות כך נחשבו לאבודים.
* **קודקס פורסטר** - מצוי ב[[מוזיאון ויקטוריה ואלברט]] ב[[לונדון]]. שלושה כרכים המכילים חמש מחברות, שמקובל לתארך אותן לשנים [[1487]]–[[1490]]. לאונרדו עוסק בהן בברגים ארכימדיים להעלאת מים ומכשירים הידראוליים אחרים, מרשמים כימיים וחקירת התנועה האין-סופית.
* **קודקס טריוולציו** - נקרא על שמה של משפחה מ[[מילאנו]] שהחזיקה בה במאה ה-18. מתוארכת לאותן שנים כקודקס פורסטר. לאונרדו עוסק בה בארכיטקטורה, ברישומים גרוטסקיים של פנים, אך בעיקר בלימוד עצמי של השפה ה[[לטינית]].
* **קודקס לסטר** (''Codex Leicester'')- מצוי באוסף [[ביל גייטס]] ב[[סיאטל]]. מחברות שנכתבו בין השנים [[1507]]–[[1510]], ועוסקות בחקר המבנה הפיזי הבסיסי של העולם; השמש, הירח, כוח ה[[כבידה]], התנופה, התנגשות גופים, מאובנים. הקודקס מכיל 36 עמודי פוליו, ונקרא על שם בעליו מהמאה ה-18, תומאס קוק, רוזן לסטר. נמכר ב-[[1980]] לאיל הנפט [[ארמאנד האמר]], ונקנה על ידי גייטס ב-[[1994]] עבור 30 מיליון דולרים.
* **קודקס טורינו** ([[1505]]) - מצוי בספרייה המלכותית ב[[טורינו]]. מחברת קטנה על אודות מעוף הציפורים.
* **קודקס הויגנס** - המצוי ב[[ניו יורק]]. מבחר קטן של פריטים, ובו עותקים משלהי המאה ה-16 של סקיצות וציורים אבודים של לאונרדו.

==לאונרדו כמדען==
לאונרדו שלח ידו לשלל נושאים מעבר לעיסוקו כאמן. נושאים אלו נכללים היום בדיסציפלינות [[מדע]]יות מוגדרות, כגון [[פיזיקה]], [[כימיה]], [[אופטיקה]], [[אסטרונומיה]], [[זואולוגיה]], [[מכניקה]], [[בליסטיקה]], [[אווירונאוטיקה]] ועוד. עם זאת, נראה כי עבור לאונרדו, בדומה לבני זמנו, לא הייתה הפרדה ברורה בין המחקר המדעי לבין [[האמנויות]] היפות. כל התחומים הללו משתלבים בתפישתו של לאונרדו את תפקיד "הצייר-הפילוסוף", שאומנותו מושתתת על ידע מדעי רחב. לעומת זאת, ישנם חוקרים הרואים בעיסוקו המדעי גורם מחליש ומפריע, שהוביל להקטנה בתפוקה האומנותית שלו.

לאונרדו היה [[אוטודידקט]], ולא למד [[מדע]] בצורה מסודרת. הוא הגדיר את עצמו כ"אדם חסר השכלה" (omo sanza lettere), אך הכוונה אינה שהחשיב את עצמו כבור, אלא שלא למד [[לטינית]], שפת המלומדים אז, ולא קיבל הכשרה גבוהה ב[[שבע האמנויות החופשיות]] ([[דקדוק]], [[לוגיקה]], [[רטוריקה]], [[אריתמטיקה]], [[גאומטריה]], [[מוזיקה]] ו[[אסטרונומיה]]). במסגרת הכשרתו כ[[צייר]] בסדנתו של [[אנדראה דל ורוקיו|ורוקיו]], נחשף למגוון רחב של מיומנויות טכניות, ודרכם למד גם כימיה, מֶטָלוּרְגְּיָה, עיבוד עור, מכניקה, [[נגרות]], לצד המיומנויות האמנותיות הרגילות כמו [[ציור]], [[רישום]] ו[[פיסול]]. אך השכלה זו הייתה מעשית ולא אינטלקטואלית באופיה. לאונרדו אינו מוריד מערך עצמו משום שהיה "אדם חסר השכלה", אלא דווקא מצהיר על עצמאותו ומתגאה בכך שאת ידיעותיו רכש בעצמו, מתוך תצפית ובחינה, ולא על ידי קבלתה מן המוכן מידי אחרים. העדפתו לבחון דברים בעצמו, ולא להסתמך על ידע קודם, היא אחד הגורמים לחידושיו ולאורח מחשבתו המקורי ופורץ הדרך.

דה וינצ'י הוקסם מרעיון התעופה, וחקר את מעוף הציפורים. הוא תכנן "מטוסים" שונים, בהם גם [[מסוק|הליקופטר]] אותו ניתן להרים לשמים בעזרת רוטור המונע בידי אדם, וכן [[מצנח]] ו[[גלשן אוויר]] שיכלו, בעקרון, להיות שמישים.

דה וינצ'י כתב חיבור מדעי מוקפד על [[אופטיקה]] ו[[גאומטריה]]. בדומה למחקרו ה[[אנטומיה|אנטומי]], גם חיבור זה היה חלק מרעיון המדע-לרשות-הצייר, ובו המשיך לפתח את התאוריה שלו בדבר יצירת אשליית תחושת העומק והמרחב בציור בעזרת שינויי גוון, בהירות ו[[צבע]] נוף הרקע.

גישתו של דה וינצ'י למדעים הייתה תצפיתית: הוא ניסה להבין תופעות על ידי תיאור מפורט שלהן ופחות על ידי הסברים [[תאוריה|תאורטיים]]. הוא תכנן לפרסם מספר [[מסה (חיבור עיוני)|מסות]] במגוון נושאים, אך רובם לא שרד ולא ראה אור בחייו. כנראה הצליח לאונרדו לסיים את מסתו על ה[[אנטומיה]], אותה ראה בשנת [[1517]] מזכירו של ה[[קרדינל]] לואי ד'ארגון.

דה וינצ'י לא פרסם ספרים, וכל מחקריו, תצפיותיו והגיגיו רוכזו בעשרות [[לאונרדו דה וינצ'י#כתביו ומחברותיו של לאונרדו|מחברות]] שכתב במהלך חייו. חלק מהמחברות נערכו והוכנו על ידו לפרסום, אך כאמור, לא ראו אור בחייו.

===אנטומיה===
==== אנטומיה אנושית ====
[[קובץ:The Principal Organs and Vascular and Urino-Genital Systems of a Woman.jpg|שמאל|ממוזער|250px|איברים וכלי דם מרכזיים ומערכת המין והשתן של אישה]]
[[קובץ:Da Vinci Coition of a Hemisected Man and Woman Luc Viatour.jpg|שמאל|ממוזער|250px|רישום המראה את האנטומיה של [[יחסי מין|משגל]] בין גבר ואישה (באמצעות חתך אורך של גופם)]]
[[קובץ:Studies of the Arm showing the Movements made by the Biceps.jpg|שמאל|ממוזער|250px|מחקר על תנועת היד]]
תרומתו הממשית והבולטת ביותר של דה וינצ'י למדע מצויה במחקריו ה[[אנטומיה|אנטומיים]]; הוא מיפה ותיעד את גוף האדם בצורה קפדנית ומפורטת יותר מכל אנטומאי לפניו. הוא לא רק תיאר את אברי הגוף האנושי, אלא המציא שפה חזותית חדשה לתיאור הגוף; היה עליו למצוא טכניקה דיאגרמתית שתשלב הן את פרטי המעטה החיצוני והן את האיברים הפנימיים. דה וינצ'י שאף ליצור תיאור חזותי שלם ומפורט של כל מנגנוני הגוף - לא רק תיאור מילולי שלהם, כנהוג בטקסטים בנושא זה ב[[ימי הביניים]], שכן לדעתו הלשון אינה הכלי המתאים לעבודה מעין זו. משפט מפורסם של לאונרדו, אותו מרבים לצטט, נכתב לצד ציור אנטומי של [[לב]] בשנת [[1513]]: "כיצד תתאר את הלב הזה במילים בלא למלא ספר שלם?" ובמקום אחר כתב:

את הכשרתו הבסיסית רכש לאונרדו בעת חונכותו בסדנה של [[אנדריאה דל ורוקיו]], ששם דגש רב על הפירוט האנטומי והתעקש שחניכיו ילמדו אנטומיה. ואכן, למחקריו האנטומיים ייחס תפקיד חשוב גם בעבודתו כצייר; מתחת לרישום האנטומי של [[מערכת העצבים]] בצוואר כתב לאונרדו "הצגה זו חיונית לרַשָם הטוב לא פחות מששורשי המילים בלטינית חיוניים לאיש הדקדוק הטוב". האנטומיה של לאונרדו מהווה גם דוגמה לאמונתו בחקירה מעשית, [[אמפיריציזם|אמפירית]], מכלי ראשון, ולדרישתו להעמיד במבחן את הידע שהתקבל מימי קדם - ידע שהיווה עדיין את ליבת לימודי ה[[רפואה]] בימיו. מחקרו האנטומי דרש ממנו אומץ לב, שכן התנהל תחת איסורים דתיים אורתודוקסיים, ואף הוביל אותו פעם אחת לידי עימות עם ה[[כנסייה]], לאחר שיריב "הפריע לי בעבודת האנטומיה והוקיע אותה בפני ה[[אפיפיור]] ובבתי החולים".

מחקרו העצמאי בתחום החל, ככל הנראה, בשנות השמונים המאוחרות של המאה ה-15. ישנן ראיות שתכנן לפרסם מסה בכתב יד על הנושא בשנת [[1489]]. באותה שנה הרבה לעסוק בחקר הראש, ה[[פנים]] וה[[גולגולת]]; הוא שרטט גולגולות בחתכי רוחב, חזית ובמבטים מזוויות שונות, הראה את [[כלי דם|כלי הדם]] ואת [[עצב]]י הראש. למחקריו האנטומיים ניתן להוסיף גם רישומים של מידות הגוף וחישובי היחסים המתמטיים בין איבריו השונים, כפי שמודגם ברישום הידוע [[האדם הויטרובי]], משנת 1490 לערך.

בשנת [[1507]], בעת שהחל לנסות לערוך ולסדר את כתביו, חזר לאונרדו לעסוק באנטומיה במרץ, תוך ניתוח גוויות רבות; במסמך משנת 1508 הוא טען כי ניתח אישית יותר מעשר גופות. כעבור תשע שנים נקב במספר של שלושים ניתוחים. מחקריו המאוחרים מתאפיינים בגישה מעשית, בניגוד למחקרים המוקדמים, שבהם הוא נוקט בגישה מטאפיזית יותר (חיפוש מקום הנשמה, תיאור "זרימת החושים" ותנועת "רוחות החיים").

בין מנותחיו היו אדם זקן, שבותר מיד לאחר פטירתו, ילד בן שנתיים ונשים שבהן חקר את אברי מינן. הגופות נותחו בבית החולים סנטה מריה נואבה, תחת רישיון מיוחד, אך חלקם נערכו, ככל הנראה, בחשאי בביתו או בסדנה שלו. החל משנת [[1509]] חבר לאונרדו לאנטומאי מַרקַנטוניו דלה טוֹרֶה ב[[אוניברסיטת פאביה]] העתיקה. בשיעוריו נערכו ניתוחי גוויות, וייתכן שרישומים אנטומיים רבים צוירו במהירות על ידי לאונרדו במהלך ההרצאות.

==== אנטומיה של בעלי חיים ====
דה וינצ'י לא חקר רק את האנטומיה האנושית, אלא גם את האנטומיה של חיות רבות אחרות. הוא ניתח [[בקר הבית|פרות]], [[ציפור]]ים, [[קוף|קופים]] ו[[צפרדע]]ים, והשווה בציוריו את המבנה האנטומי שלהם לזה של האדם. באחד מדפי מחברותיו צייר פרופיל של חמישה [[סוס]]ים זועמים וחשופי שיניים, ובהשוואה אליהם רשם [[אריה]] נוהם ו[[אדם]] נוחר:


בשנות התשעים המוקדמות של המאה ה-15, הוזמן דה וינצ'י ליצור פסל של פרש גדול מידות לזכרו של פרנצ'סקו ספורצה. במחברותיו ישנו מספר רב של מחקרים אנטומיים של סוסים שנערכו במסגרת עבודה זו. ישנם רישומים רבים של ראשי סוסים, פרסות, זוויות ופרופורציות של סוסים העומדים על רגליהם האחוריות.

מחקרים אחרים מציגים אנטומיה של [[דוב]], [[רחם]] של [[פרה]] הרה ומערכת ה[[שריר]]ים של [[כלב הבית|כלב]].

===תעופה===
[[קובץ:Leonardo Design for a Flying Machine, c. 1505.jpg|ימין|ממוזער|250px|תכנון של לאונרדו למכונת טיסה. כנף המטוס מעוצבת על פי כנף [[עטלף]]]]
התשוקה לעוף באה לידי ביטוי במחקרים ורישומים רבים שהותיר דה וינצ'י. מגיל צעיר הוא הוקסם מרעיון ה[[תעופה]], וחקר את [[תעופה (בעלי חיים)|מעוף]] הציפורים. הזיכרון הראשון שלו, כך ציין בכתביו, היה על ציפור. כבר במחברות המוקדמות שלו (1480-1478) ניתן למצוא רישומים של מכונות תעופה שכנפיהן מעוצבות על פי כנף ה[[עטלף]]. עיקר עיסוקו בנושא היה בשנת [[1505]], ורוכז במחברת המכונה **קודקס טורינו**, שם חקר בצורה שיטתית ומפורטת ציפורים ועטלפים, ותכנן מספר עיצובים של "מטוסי-ציפור".

"[[מטוס]]ים" אלו כללו מכונות שבהן הטייס שוכב ועל גבו קשורות כנפיים מכניות שאותן הוא מניע בעזרת [[דוושה|דוושות]] וידיות, או מכונות שבהן הטייס עומד ומשתמש בראשו ובידיו כדי להניע את הכנפיים. אחד מתכנוניו מראה [[מסוק|הליקופטר]] אותו ניתן להרים לשמים באמצעות רוטור המונע בידי אדם. תכנונו לא יכול היה לפעול, משום שגוף המסוק עצמו היה מסתובב בכיוון המנוגד לזה של הרוטור.

לצד תכנון מכונות התעופה בעלות כנפיים מתנופפות המונעות בכוח יד אדם, תכנן לאונרדו גם [[מצנח]] ו[[גלשן אוויר]] שיכלו לעוף בעקרון. בשלהי המאה ה-20 ניסו הרפתקנים וחוקרים לבנות מכונות שונות על פי רישומיו של דה וינצ'י, וב-[[26 ביוני]] [[2000]] ערך [[צנחן|צנחן חופשי]] קפיצת מבחן מוצלחת עם מצנח שבנה על פי הדגם שעיצב דה וינצ'י.

===אור===
[[קובץ:Study of the Graduations of Shadows on Spheres.jpg|שמאל|ממוזער|250px|מחקר על ההצללה ההדרגתית של ספירה]]

עיקר מחקרו של לאונרדו על התנהגות האור מרוכז במחברת שכותרתה "ספר על ה[[צל]] ועל האור", המצוי כיום בפריז (ומכונה MS C). זהו חיבור מדעי מחמיר ומוקפד, יחסית לרשימותיו המפוזרות בדרך כלל, בעל דיאגרמות מדוקדקות המשלבות ידע ב[[אופטיקה]] וב[[גאומטריה]]. בדומה למחקרו האנטומי, גם מסה זו הייתה חלק מרעיון המדע-לרשות-הצייר.

עבור צייר העובד במאה ה-15 היה מחקר על אופי האור דבר חיוני, שכן בעזרת איור האופן בו נופל האור על פני שטחם של דברים הושגה אשליית [[מרחב תלת-ממדי|תלת-מימד]] בציור דו-ממדי. במסה מנסח לאונרדו את חוקי ההצללה, שהם "האמצעי הבטוח ביותר שבעזרתו נחשפת צורתו של כל גוף", ומגדיר את טכניקת ה"[[ספומאטו]]", הסגנון ה"עשן" בו מתמזגים הצללים והאורות זה בזה ללא קו מתאר מוגדר. במקום אחר הגדיר לאונרדו את "פרספקטיבת האובדן" (prospettivo de'perdimenti), לפיה לחפצים קרובים יותר יש גבולות ברורים וחדים, בעוד שלחפצים מרוחקים יש "גבולות עשנים, מטושטשים". אשליית תחושת העומק והמרחב בציור צריכה להיות מושגת, לפיכך, בעזרת שינויי הגוון, הבהירות וה[[צבע]] של נוף ברקע.

הדרך בה טיפל לאונרדו באור בציורים כ[[בתולה של הסלעים]] ו[[מונה ליזה]] שינתה את אופן התפיסה והשימוש באור על ידי ציירים. מבין כל תרומותיו המדעיות של דה וינצ'י, לזו הייתה קרוב לוודאי ההשפעה המיידית והבולטת ביותר.

===הידרודינמיקה===
[[קובץ:Studies of Water passing Obstacles and falling.jpg|שמאל|ממוזער|250px|מחקר של מים בתנועה, נתקלים באובייקט ונופלים. [[1508]]-[[1509]]]]
[[קובץ:Leonardo tank.JPG|שמאל|ממוזער|250px|ה[[טנק]] של לאונרדו]]
בין רישומיו של לאונרדו רבים עוסקים במחקר אודות תנועת המים, במיוחד הצורות שנוצרות על ידי מים הזורמים במהירות על פני משטחים מסוגים שונים. בחלק נכבד מהן מתואר הטבע הלולייני והסחרחר של המים. הצורה הספירלית נלמדה ב[[אמנות יוון העתיקה]] ו[[יחס הזהב|מידות מתמטיות]] קפדניות ניתנו ליישומיה באמנות ובאדריכלות. בראשית ה[[רנסאנס]] הייתה החייאה לא מודעת של חוקי פרופורציה אלו.

לאחת ממחברותיו, שכתב בשנת [[1508]], העניק לאונרדו את הכותרת "על העולם ומימיו" (''Di mondo ed acque''. מצויה כיום ב[[פריז]], בשם **MS F**), שם רשם לעצמו:


למחקריו על המים היה גם אופי אומנותי ומעשי; מחקרי המים הביאו אותו לתכנן מכונות שניצלו את כוחם. מרבית עבודות ה[[הידראוליקה]] שלו נוצרו עבור [[לודוביקו ספורצה]]. מחקרים אלו שימשו מחד כבסיס לציור הנהרות והאגמים שבכמה מציוריו, ומאידך סייעו לו בשכלול מפעל תיעול נהר ה[[ארנו]], בו השתתף. בערוב ימיו עסק באינטנסיביות בנושא "[[המבול]]"; רישומי [[סופה|סערות]] וסופות מערבוליות, רישומים של מים נופלים מגובה רב, סוערים, מתפרצים ומתפתלים מעלה בצורות לולייניות. רישומים אלו נוצרו כנראה במסגרת ציור שתכנן ליצור בנושא התנכ"י. זהו ניסיון אומנותי ומדעי בו זמנית; ניסיון לתאר במדויק, ומכאן גם להבין במדויק, את התופעות ה[[אטמוספירה|אטמוספיריות]] הטבעיות. עם זאת, לרישומים אלו איכות הזייתית, [[אפוקליפסה|אפוקליפטית]], שנפרדת מתיאור מדעי גרידא.

===המצאות===
לאונרדו היה מומחה בעקרונות ה[[מכניקה]]. הוא המציא והשתמש ב[[עגורן|מנופים]] ותומכות, [[גלגלת|גלגלות]], ארכובות, [[גלגל שיניים|גלגלי שיניים]], מערכות [[הילוכים]] ו[[מתלה (רכב)|מתלים]]; הוא המציא מכונות שפעלו על עקרונות ה[[צנטריפוגה]] והמומנטום.

חלק לא מבוטל מהמצאותיו עסק בהנדסה צבאית, וכלל רעיונות לבניית [[טנק]]ים, [[צוללת|צוללות]], [[מטוס]]ים, משוריינים ועוד שלל רב של תוכניות בהם "משולבים יחדיו המצאה מעשית, תקדים עתיק וחוסר סבירות עתיר דמיון".

בנוסף, תכנן דה וינצ'י בעצמו עיר שלמה בה הייתה מערכת [[ביוב]] מסודרת, שירותים מסתובבים (מכונה שהמציא; לאחר השימוש בשירותים היה האדם מסובב את השירותים וכך היה יוצר תנועה ספירלית, אשר הייתה מורידה את מי ה[[שפכים]] למערכת הביוב), בתים זהים בגובה, מבני בידור, כנסיות, וכיכרות. עיר זו הקדימה את זמנה באדריכלות ונחשבה לפלא גדול.

מאחר שהמצאותיו נוצרו לפני כינונה של סוגיית ה[[פטנט]], קשה ואף בלתי אפשרי להעריך בוודאות אילו וכמה מהמצאותיו עברו לכלל שימוש פרקטי, ולפיכך היו בעלות השפעה ממשית על מהלך החיים.

===מחקרים אחרים===
[[קובץ:Saint-jerome-or.JPG|ימין|ממוזער|250px|[[הירונימוס הקדוש (דה וינצ'י)|הירונימוס הקדוש]] - ויחס הזהב]]
ידיעותיו ב[[גאוגרפיה]] תרמו להכנסת שיטות [[קרטוגרפיה|מיפוי]] חדישות. הוא התעניין באופן מעמיק בהתנהגות ה[[אור]] ובמבנה ה[[עין]] ובפעולתה, והניח שהעין היא איבר הקולט קרני אור, זאת בשונה מהתפיסה המקובלת ב[[ימי הביניים]], לפיה העין מפיצה קרניים בלתי נראות.

דה וינצ'י ערך ניסויים מדעיים שבאמצעותם חקר את עולם ה[[צומח|צמח]]ים והתעניין לא מעט ב[[גאולוגיה]], במבנה הקרקע ובחקר [[מאובן|מאובנים]], בתופעת ה[[גאות ושפל|גאות והשפל]] והשפעת [[הירח]] על תנודות אלו. הוא המציא [[כלי נגינה]], ובכתבי היד שהותיר אחריו ישנם רישומים מדעיים ותוכניות של מערכות השקיה, ביצורי ערים, כלי נשק כמו [[חץ וקשת|קשת]] אופקית ענקית ואף חליפת אמודאים.

לאונרדו החל ללמוד [[מתמטיקה]] ו[[גאומטריה]] אצל הנזיר הנודד [[לוקה פאצ'ולי]], מאבות ה[[חשבונאות]] המודרנית, משנת [[1496]]. יחד עבדו על יצירת המופת של פאצ'ולי, "[[על הפרופורציה האלוהית]]" (''Divina proportione''), ודה וינצ'י הוסיף לספר איורים גאומטריים של [[פאון|פאונים]]. הספר עוסק ב[[יחס הזהב]], שלאונרדו השתמש בו, על פי הערכות, כדי לצייר חלק מיצירותיו. אחת מהן היא [[הירונימוס הקדוש (דה וינצ'י)|הירונימוס הקדוש]], שבה מוצג שימוש ב[[מלבן זהב]]. הידע שרכש במתמטיקה סייע לו בהבנת הכוחות הפועלים בטבע.

לאונרדו דה וינצ'י היה יחיד בדורו, אך בתחום ההנדסה הוא ואחרים לא השכילו ליישם את רעיונותיו, ומרביתם נותרו רק כתוכניות על הנייר.

לאונרדו דה וינצ'י נחשב למי שתכנן וצייר את ה[[רובוט]] הראשון. לכן, כאשר פותח רובוט [[רפואה|רפואי]] [[כירורגיה|מנתח]], בחרו לקרוא ל[[טכנולוגיה רפואית]] זו על שמו.

==מציוריו==
[[קובץ:Leonardo da Vinci Virgin of the Rocks (National Gallery London).jpg|שמאל|ממוזער|250px|**הבתולה של הסלעים**, 1503-1506, גרסת לונדון, המאוחרת יותר מגרסת הלובר. צוירה יחד עם אמברוג'ו דה פרדיס]]
[[קובץ:Leonardo da Vinci - Lady with an Ermine.jpg|שמאל|ממוזער|250px|**הגבירה עם ההרמין**, [[1488]]-[[1490]] לערך. שמן על קנווס]]
[[קובץ:Leonardo da Vinci - Saint John the Baptist C2RMF retouched.jpg|ממוזער|שמאל|250px|[[יוחנן המטביל (דה וינצ'י)|**יוחנן המטביל**]] (1513-1516). ככל הנראה ציורו האחרון של לאונרדו]]
[[קובץ:Leonardo_da_Vinci_-_Adorazione_dei_Magi_-_Google_Art_Project.jpg|שמאל|ממוזער|250px|רישום הכנה ל"הערצת חכמי הקדם (ה"המאגים" או "ה[[אמגושים]]")" (1481-1482). [[גלריית אופיצי]].]]

===יצירות קיימות המיוחסות ללאונרדו===
* **הבשורה** ([[1473]]–[[1475]]) נמצא ב[[גלריית אופיצי]], [[פירנצה]]. צויר ככל הנראה עבור מנזר סן ברתולומאו במונטה אוליוֶטו. יוחס בעבר ל[[דומניקו גירלנדיו|גירלנדיו]], אך לאחר רכישתו על ידי האופיצי בשנת [[1867]] מיוחס הציור ללאונרדו. בשונה משאר יצירותיו של לאונרדו, מתאפיין הציור בנוקשות מסוימת, ויש בו מספר שגיאות [[פרספקטיבה]].
* **המדונה של הציפורן** ([[1472]]–[[1478]] לערך), נמצא ב"אלטה פינקוטקה" ב[[מינכן]]. מסדרת ציורי "מריה וישו העולל" האופייניים לסדנתו של ורוקיו. ואזארי, הביוגרף של לאונרדו, מייחס לו את התמונה. טענה זו זוכה למשנה תוקף הודות לעיצוב הנוף והסיכה שעונדת מריה, האופייניים ללאונרדו.
* **ג'ינברה דה בנצ'י** ([[1476]]–1478 לערך). דיוקן של בת משפחת הסוחרים הפלורנטינית העשירה, שהוזמן ככל הנראה על ידי בעלה או מאהבה. הציור אוזכר לראשונה ביחס ללאונרדו בראשית המאה ה-16, ובמשך זמן רב נחשב כאבוד. הוא נמצא בראשית המאה ה-20 מוסתר באוסף של נסיך ליכטנשטיין במצודת ואדוז. מצוי כיום ב[[הגלריה הלאומית לאמנות בוושינגטון|גלריה הלאומית לאמנות בוושינגטון]]. זו היצירה הגדולה היחידה של לאונרדו ששוכנת מחוץ לגבולות אירופה.
* **מדונה בנואה** ([[1478]]–[[1482]] לערך) נמצא ב[[סנקט פטרבורג]], במוזיאון [[ארמיטאז']]. מהציורים הראשונים של לאונרדו כאמן עצמאי בפירנצה. נכרת בה השפעת סגנון "מריה וישו העולל" של ורוקיו. ישו התינוק מחזיק בפרח הרוריפה (Eruca sativa), המסמל במסורת הנוצרית את ייסוריו, בשל צורתו המזכירה צלב ובשל טעמו המר. נחשב לאחד מציוריו הפחות מוערכים של לאונרדו. נרכש על ידי הצאר [[ניקולאי השני]] עבור מוזיאון הארמיטז' בשנת [[1908]].
* **הבתולה של הסלעים** - קיימת בשתי גרסאות שונות, דומות אך לא זהות. גרסת [[מוזיאון הלובר|הלובר]] נחשבת למעשה ידיו של לאונרדו ולמוקדמת יותר מבין השתיים, מהשנים [[1483]]–[[1485]] לערך, (נמצאת בפריז), וגרסה מאוחרת יותר, ונמצאת ב[[הגלריה הלאומית בלונדון|גלריה הלאומית בלונדון]], ומתוארכת לשנים 1503 - 1506. גרסה זו לא צוירה כולה בידי לאונרדו, אלא גם בידי אמברוג'ו דה פרדיס. "הבתולה" צוירה בהזמנת "אגודת ההתעברות ללא רבב" עבור הקפלה שלה בכנסיית סן פרנצ'סקו גרנדה (נהרסה ב-[[1576]]). ישנה חריגה ניכרת בין הציור לבין ההזמנה המקורית, דבר שהוביל ליצירת כמה גרסאות של הבתולה של הסלעים, ולמאבקים משפטיים ארוכים בין לאונרדו לבין האגודה. במקור היו אמורים להיות בציור שני נביאים ומלאכים סביב ישו ומריה, ואלו אינם קיימים בציורים הסופיים. בציור המוקדם יותר ניכרת השפעתו של ורוקיו בעיצוב הדמויות, והאווירה הכללית חמימה ורכה יותר מזו של הגרסה השנייה, בה הגוונים קודרים יותר והאווירה מחמירה וסגפנית.
* **הגבירה עם ההרמין** ([[1488]]–[[1490]] לערך), נמצא ב[[מוזיאון צ'רטוריסקי]] ב[[קרקוב]]. ציור פורטרט של [[צ'צ'יליה גלראני]], פלגשו של דוכס מילאנו, [[לודוביקו ספורצה]], שהזמין את הציור. פרטי הלבוש מעידים על מעמדה המוגבל והארוטי של הפילגש. ההרמין שהיא מלטפת נקשר ב[[פולקלור]] לטוהר וניקיון, ויש בו גם משחק מילים מלומד: ביוונית נקרא הסמור galè, המזכיר את שם משפחתה - גַלֶראני. מעבר לכך, מסמלת החיה את הדוכס ספורצה, שזכה לכינוי "ההרמין".
* **דיוקנו של מוזיקאי** (1488–1490), נמצא בפינקוטקה אמברוזיאנה במילאנו. דיוקן בצבעי שמן על לוח עץ קטן. מהדיוקנאות שצוירו בסדנה של לאונרדו במילאנו, ייתכן שלא רק על ידו. זהו הפורטרט השלם היחיד של גבר שצייר לאונרדו. ב-1905 נוקה הציור ודף תווים נחשף בידי הדמות, ומכאן שמו.
* **לה בל פרונייר** (La Belle Ferronniere)  [[1495]] לערך), נמצא במוזיאון הלובר בפריז. פורטרט של פילגש נוספת של לודוביקו ספורצה; לוקרציה קריוולי, שהחליפה את צ'צ'יליה גלראני במיטתו של הדוכס.
* **הסעודה האחרונה** ([[1494]]–[[1497]]) נמצא בכנסיית סנטה מריה דלה גרציה (Santa Maria delle Grazie) ב[[מילאנו]]. הציור הוזמן על ידי [[לודוביקו ספורצה]], כחלק משיקום כללי של הכנסייה, במטרה להופכה ל[[מאוזוליאום]] המשפחתי. הציור מראה את ישו בעת סעודתו האחרונה, ברגע בו גילה לתלמידיו שאחד מהם יסגיר אותו לידי הרומאים. הקומפוזיציה בה השתמש לאונרדו, והדגש הרב ששם על המרכיב הנפשי במחוות והבעות הפנים שברגע הגילוי הדרמטי, מנתקים את "הסעודה האחרונה" שלו ממסורת הייצוגים ה[[ימי הביניים|ימי-ביניימית]] של הסצנה, בה נראים השליחים בשורה קווית ישרה ונוקשה לאורך השולחן. זהו ציור קיר אך לא צויר בטכניקת ה[[פרסקו]], כי אם בצבעי שמן, טכניקה חדשנית שפיתח לאונרדו, שהתגלתה ככישלון תוך זמן קצר, כאשר החל הצבע להתקלף. כבר במאה ה-16 תיאר [[ג'ורג'ו וזארי|וזארי]] את הציור כ"בליל של כתמים". בתקופה לא ידועה נפרצה דלת דרכו ונסתמה בחזרה סימני תיקון הטייח נראים עד היום. בראשית המאה ה-19 הושחת הציור בידי חיילים מצבא נפוליון ובקיץ [[1943]] ניצל בנס מהפצצות בעלות-הברית, בעת [[מלחמת העולם השנייה]]. רק כעשרים אחוז מהיצירה המקורית שרד. הציור שוחזר מספר רב של פעמים, ובאיכויות שונות, שהאחרון בהם, בשנת 1999, נועד בעיקר להסרת שכבות השיקום הקודמות.
* **אנה הקדושה, הבתולה וישו הילד** ([[1503]]–[[1519]]) נמצא ב[[מוזיאון הלובר]] ב[[פריז]]
* **מונה ליזה** (**לה ג'וקונדה**, 1503 - 1519) נמצא במוזיאון הלובר בפריז. ציורו המוכר ביותר של לאונרדו, שהפך לאייקון תרבותי. הפיכת המונה ליזה לציור המפורסם בעולם היא תופעה [[מודרניזם|מודרניסטית]] בעיקרה, והתרחשה רק במחצית [[המאה ה-19]] (עד אז הוא נחשב לאחד הטובים והמפורסמים בעולם). בתקופת היקסמות תרבותית רבה מ[[הרנסאנס האיטלקי]], וכחלק מעיסוק נרחב בפנטזיית ה[[פאם פטאל]], שחברו יחד לעליית תרבות ההמונים וליכולת [[יצירת האמנות בעידן השעתוק הטכני|לשעתק]] ולהפיץ יצירות אמנות במסות גדולות. מהיצירה נחתכו קטעים מימין ומשמאל, לאחר מות האמן.
* [[יוחנן המטביל (דה וינצ'י)|**יוחנן המטביל**]] ([[1513]]–[[1516]]) נמצא ב[[פריז]], ב[[מוזיאון הלובר]]. יוחנן המטביל היה הקדוש הפטרון של פירנצה, וציורו הוזמן ככל הנראה על ידי האפיפיור הפיורנטיני [[ליאו העשירי]] לבית מדיצ'י.
* **מושיע העולם** ([[1500]] לערך). ציור פורטרט של [[ישו]], היה באוסף של המלך [[צ'ארלס הראשון, מלך אנגליה|צ'ארלס הראשון]] עד שנמכר ב-[[1763]] במכירה פומבית, הציור התגלה שוב (לאחר שצבעו של ישו בציור שונה) בשנת [[1900]] לאחר שנעלמו עקבותיו. ב-[[2013]] נמכר לאספן פרטי ב-127.5 מיליון דולר. ב-[[16 בנובמבר]] [[2017]] נמכר הציור במחיר של 450.3 מיליון דולר במכירה פומבית ב[[ניו יורק]] לנסיך [[מוחמד בן סלמאן אאל סעוד]], יורש העצר הסעודי, לטובת [[מוזיאון הלובר (אבו דאבי)|מוזיאון הלובר]] והיה לציור שנמכר במחיר הגבוה ביותר עד אז.

===ציורים לא גמורים===
* **הירונימוס הקדוש** ([[1480]] לערך). על פי אגדה פופולרית, תמונה זו נוסרה לשניים על ידי אלמוני וחציה שימש כמשטח של שולחן.
* **הערצת חכמי הקדם** ("**המאגים**" או "**האמגושים**", [[1481]]–[[1482]]) נמצא בגלריית אופיצי. רישום הכנה לא גמור שהוזמן על ידי ה[[מנזר]] האוגוסטיני סן דונטו בסקופֶטו. בציור מערבולת בני אדם וחיות, בת למעלה משישים דמויות, בשלל תנוחות ומחוות הערצה וסגידה סביב ישו העולל על ברכי מריה. מקובל לראות בצעיר המצויר בצד ימין, שמפנה את מבטו מחוץ לתמונה, דיוקן עצמי של לאונרדו.
* **מריה וישו העולל עם הקדושה אנה והקדוש יוחנן העולל** (הקרטונה של בית ברלינגטון, [[1507]]–[[1508]] לערך). נמצא ב[[הגלריה הלאומית בלונדון|גלריה הלאומית בלונדון]]. רישום הכנה ענקי בפחם וגיר שצויר במילאנו, פיתוח נושא בו עסק לאונרדו כשבע שנים לפניכן. לארבע הדמויות, הערוכות בקומפוזיציה פירמידלית בעלת דינמיקה ספירלית, איכות כמעט פיסולית הודות לעבודת ההצללה. ב-[[17 ביולי]] [[1987]] ירה אדם ברישום מטווח אפס עם רובה ציד. זכוכית המגן בלמה את הקליעים, אך ההדף הסב נזק רב ליצירה.
* לדברי [[וולטר אייזקסון]], לכל היותר ישנם 15 ציורים המיוחסים לדה וינצ'י אשר אינם גמורים.

===יצירות הסדנה של לאונרדו===
* **מדונה ליטה** ([[1488]]–[[1490]] לערך) נמצא ב[[סנקט פטרבורג]], במוזיאון [[ארמיטאז']]. מיצירות הסדנה של לאונרדו במילאנו. מבוססת על רישום של לאונרדו (המצוי בלובר), אך הציור הסופי צויר על ידי אחד מעוזריו.
* **הגבירה עם מחרוזת הפנינים** (1490 לערך). נמצא בפינקוטקה אמברוזיאנה במילאנו. עוד פורטרט מהסדנה במילאנו, אולי של באטריצ'ה ד'אסטה. מיוחס לאמברוג'ו דה פרדיס.
* **המדונה של הפלך** ([[1501]]–[[1504]] לערך). ישנן כמה וכמה גרסאות לציור זה, שרק שתיים מהן ניתן לייחס באופן חלקי ללאונרדו: "גרסת רדפורד" המצויה כיום ב[[אוסף פרטי]] ב[[ניו יורק]], ו"גרסת בַּקלויץ'", שהייתה באוספו הפרטי של דוכס בקלויץ' במצודת דרמלנריג, עד שנגנבה משם באוגוסט 2003, וכיום מקומה לא ידוע.
* **יוחנן המטביל במדבר** (קוטלג מאוחר יותר כ**בכחוס**) ([[1513]]-[[1519]] לערך).

===יצירות אבודות של לאונרדו===
* **אנדרטה לזכר הדוכס פרנצ'סקו ספורצה** ([[1493]]) - פסל חומר ענק שבנה לאונרדו בהזמנת לודוביקו ספורצה, כהכנה ליציקת ברונזה שלא נעשתה מעולם, מאחר שלודוביקו החרים את הברונזה לקראת מלחמתו נגד צרפת. פסל החומר הושמד על ידי קשתים גסקונים, לאחר כיבוש מילאנו בידי צרפת, שהפכו את הפסל מטרה לחציהם.
* **קרב אנגיארי** ([[1503]]–[[1505]]) ציור קיר גדול ממדים שצייר לאונרדו באולם ה"[[פאלאצו וקיו]]" בפירנצה, אך לא הושלם (נותר ככל הנראה ברמת מתווה בלבד). מתווה הציור אבד משום שכוסה על ידי ציור אחר, שצייר לא אחר מאשר הביוגרף המוקדם של לאונרדו, [[ג'ורג'ו וזארי]], כארבעים שנה לאחר מות האמן. נותרו רק שני העתקים של הציור, אחד של [[פטר פאול רובנס]] ואחד של צייר אלמוני הנמצא באוסף פרטי ב[[מינכן]]. היצירה הלא גמורה של דה וינצ'י נחשבה להרוסה במשך 400 שנה, עד שבשנות ה-70 חוקר אמנות איטלקי בשם מאוריציו סרצ'יני גילה צמד מילים בלטינית מוחבא בציור הקיר של וזארי, שנחשב למשמיד היצירה של דה וינצ'י. על ציור הקיר התנוססו המילים "cerca trova" (בעברית: "חפש ותמצא") ובעקבותיהן החל מסע חיפוש אחר היצירה האבודה. סרצ'יני השתמש בסורקי לייזר, מכ"ם וחום כדי לחפש רמזים בקירות של ארמון פאלאצו וקיו, שם לאונרדו צייר את היצירה, והאמין שבמשך מאות שנים הוחבא "הציור האבוד" בתא סודי מאחור. בחודש מרץ [[2012]] הוחדרה לתוך החלל שמאחורי ציור הקיר בארמון מצלמה אנדוסקופית זעירה והוכיחה שיש סיכוי שהוא צדק. בדיקות כימיות גם הן הראו כי החומרים מהן נעשתה היצירה "המונה ליזה" זהים לחומרים מהן הוכנה היצירה המסתתרת מאחורי הקיר.
* **לדה והברבור** (1505 לערך). ציור מסתורי של [[לדה (מיתולוגיה)|הסיפור המיתולוגי]], לו קיימות כמה גרסאות שלא צוירו בידי לאונרדו (אך ייתכן שתחת השגחתו) וכן כמה רישומי הכנה שנעשו בוודאות בידיו. בגרסאות השונות נראית הנסיכה לדה עומדת או כורעת ומשתעשעת עם [[יופיטר (מיתולוגיה)|יופיטר]] המחופש ל[[ברבורים|ברבור]], ולצידם בוקעים עוללים מתוך ביצים.

== בתרבות הפופולרית ==
* דמותו של [[לאונרד מקוירם]], הגאון והממציא המפוזר בסדרת "[[עולם הדיסק]]" של [[טרי פראצ'ט]], מבוססת על לאונרדו דה וינצ'י.
* הספר רב המכר "[[צופן דה וינצ'י]]" מאת הסופר [[דן בראון]], מבוסס על דמותו ויצירותיו של לאונרדו דה וינצ'י.
* הספר "לחשוב כמו לאונרדו דה וינצ'י - שבעה צעדים לקראת חשיבה גאונית", של הסופר [[מייקל ג'יי גלב]].
* ב[[קומיקס]] "[[צבי הנינג'ה]]" נקרא צב הנינג'ה [[לאונרדו (צבי הנינג'ה)|לאונרדו]], על שמו של לאונרדו דה וינצ'י. שלושת אחיו, [[דונטלו (צבי הנינג'ה)|דונטלו]], [[רפאל (צבי הנינג'ה)|רפאל]] ו[[מיכלאנג'לו (צבי הנינג'ה)|מיכלאנג'לו]] נקראים אף הם על שמות אמני הרנסאנס.
* ב[[משחק וידאו|משחק הווידאו]] "[[Assassin's Creed II]]", המתרחש ב[[סיפורת היסטורית|היסטוריה הבדיונית]] של [[Assassin's Creed (סדרת משחקים)|סדרת משחקי Assassin's Creed]], לאונרדו דה וינצ'י הוא ממציא ואמן העוזר ל[[פרוטגוניסט]] הראשי [[אציו אודיטורה דה פירנצה]] עם המצאותיו.

==ראו גם==

* [[ציור איטלקי ברנסאנס]]

==לקריאה נוספת==
* [[דמיטרי מרז'קובסקי|ד' מרז'קובסקי]], **לאונרדו דא וינצ'י** (תרגם [[יוסף ליכטנבוים]]), 3 כרכים, תל אביב: [[הוצאת מצפה|מצפה]], תרצ"א–תרצ"ד 1934. (יצא בהמשך בהוצאת [[מ' ניומן]], תש"ט ואילך)
* [[אקים לבוביץ' וולינסקי|א. ל. וולינסקי]], **לאונרדו דא וינצ'י: חייו ויצירתו** (תרגם מרוסית: [[יוסף סערוני]]), תל אביב: [[מוסד ביאליק]] ו[[מסדה (הוצאת ספרים)|מסדה]] ("[[לגבולם]]"), תש"ט 1949. (יצא במספר מהדורות נוספות)
* [[אויגן קולב|א. קולב]], **לאונרדו דא וינצ'י: היוצר ויצירתו – האדם ועולמו, תל אביב: מסדה, תשי"ג 1953
* **לאונרדו דא וינצ'י** / ביאוגראפיה מאת אליזבט ריפלי עם ציורים ורישומים מאת לאונרדו (עברית: בנימין תמוז), ירושלים: מ' ניומן, תשכ"ג 1963
* צ'ארלס ניקול, **לאונרדו דה וינצ'י: מעוף הרוח** (תרגמה מאנגלית: כרמית גיא; ייעוץ מדעי: אליק מישורי), תל אביב: עם עובד, 2004
* פרנק זולנר, **לאונרדו דה וינצ'י: 1452–1519** (תרגום לעברית: עידו פז), תל אביב: ספרי, תשס"ה 2005
* פריטיוף קפרה, **המדע של לאונרדו: הרעיונות המופלאים של גאון הרנסאנס** (מאנגלית: עמנואל לוטם), אור יהודה: דביר, תש"ע 2010
* ג'ונתן ג'ונס, **הקרבות האבודים של לאונרדו ומיכלאנג'לו - הדו-קרב האמנותי שהגדיר את הרנסאנס**, כנרת, זמורה-ביתן, 2014
*רוברטה אדוארדס, **מי היה לאונרדו דה וינצי?**, הוצאת שוקן, תשע"ד 2014.
***לאונרדו דה וינצ'י, שני פרקים מתוך 'מסה על הציור': על ההבדל בין שירה לציור וההבדל בין ציור לפיסול** (מאיטלקית: יונתן פיין), דחק - כתב עת לספרות טובה, כרך ח', 2017
* 

* Kemp, Martin, 1981. *The Marvellous Works of Nature and Man*, London and Cambridge, Mass
* Kemp, Martin, 1986. 'Analogy and observation in the Codex Hamner,' in *Studi Vinciani*, 103-34
* Freud, Sigmund, 2001 (1910). *Leonardo da Vinci. A Memory of His Childhood*, Tras. Alan Dyson. London
* Daniel Arasse (1997). Leonardo da Vinci. Konecky & Konecky
* Fred Bérence (1965). Léonard de Vinci, L'homme et son oeuvre. Somogy. Dépot légal 4° trimestre
* Liana Bortolon (1967). *The Life and Times of Leonardo*. Paul Hamlyn, London
* Hugh Brigstoke (2001). *The Oxford Companion the Western Art*. USA: Oxford University Press
* Gene A. Brucker (1969). *Renaissance Florence*. Wiley and Sons
* Angela Ottino della Chiesa (1967). *The Complete Paintings of Leonardo da Vinci*. Penguin Classics of World Art series
* Simona Cremante (2005). *Leonardo da Vinci: Artist, Scientist, Inventor*. Giunti
* Frederich Hartt (1970). *A History of Italian Renaissance Art*. Thames and Hudson
* Michael H. Hart (1992). *The 100*. Carol Publishing Group
* John N. Lupia. 'The Secret Revealed: How to Look at Italian Renaissance Painting'. *Medieval and Renaissance Times*, Vol. 1, no. 2 (Summer, 1994): 6–17
* Andrew Martindale (1972). *The Rise of the Artist*. Thames and Hudson
* O'Malley & Saunders (1982). *Leonardo on the Human Body*. Dover Publications, New York
* Sherwin B. Nuland (2001). *Leonardo Da Vinci*. Phoenix Press
* A.E. Popham (1946). *The Drawings of Leonardo da Vinci*. Jonathan Cape
* Shana Priwer & Cynthia Phillips (2006). *The Everything Da Vinci Book: Explore the Life and Times of the Ultimate Renaissance Man*. Adams Media
* Ilan Rachum (1979). *The Renaissance, an Illustrated Encyclopedia*. Octopus
* Jean Paul Richter (1970). *The Notebooks of Leonardo da Vinci*. 2 volumes
* Paolo Rossi (2001). *The Birth of Modern Science*. Blackwell Publishing
* Jack Wasserman (1975). *Leonardo da Vinci*. Abrams
* Giorgio Vasari (1568). *Lives of the Artists*. Penguin Classics, trans. George Bull 1965
* Frank Zollner & Johannes Nathan (2003). *Leonardo da Vinci: The Complete Paintings and Drawings*. Taschen
* Sander L. Gilman (1988). *Disease and Representation*, Chp. 3: "The Rediscovery of the Body: Leonardo's First Image of Human Sexuality and Disease". Cornell University Press
* Kemp, Martin, 2019. *Leonardo by Leonardo*, Callaway; Illustrated edition.
* Kemp, Martin, 2019. *Leonardo da Vinci: The 100 Milestones*, Union Square & Co.


## קישורים חיצוניים
* 

* 
* 
* 
* 
* 
* 
*  - על תרומתו של דה וינצ'י למטבח
* 
* לאונרדו דה וינצ'י, באתר "פורטל אמנות"
* אלי אשד, "החיוך של לאונרדו דה וינצ'י", באתר "יקום תרבות"
* ציור של לאונרדו דה וינצ'י התגלה באיטליה 
* פיסלו של לאונרדו
* גלריית תמונות
* תערוכת "לאונרדו דה וינצ'י - מדען ומהנדס" באתר האינטרנט של מדעטק - המוזיאון הלאומי למדע, טכנולוגיה וחלל
* יובל מלחי, הסקרן הגדול בהיסטוריה – לאונרדו דה וינצ'י, חלק א', חלק ב', חלק ג', חלק ד', חלק ה', בפודקאסט "קטעים בהיסטוריה", 2017
* 
* פנקס של לאונרדו בכתב ידו באתר British Library
* 
* 
* איך לוקחים הערות מלאונרדו דה וינצ'י?, באתר EverNote **(באנגלית)**
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:אמנים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:אוטודידקטים איטלקים
קטגוריה:ציירים מתקופת הרנסאנס
קטגוריה:מהנדסים איטלקים
קטגוריה:ממציאים איטלקים
קטגוריה:פילוסופים איטלקים
קטגוריה:אנטומיסטים איטלקים
קטגוריה:רטוריקנים ונואמים
קטגוריה:צמחונים
קטגוריה:ערכים מומלצים שנבדקו
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי רומניה
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי איטליה
קטגוריה:אישים שנשפטו על פי חוקים נגד להט"ב
קטגוריה:חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר
קטגוריה:הומניסטים איטלקים מתקופת הרנסאנס
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי הונגריה
קטגוריה:פסלים איטלקים במאה ה-15
קטגוריה:פסלים איטלקים במאה ה-16
קטגוריה:אדריכלים איטלקים במאה ה-15
קטגוריה:אדריכלים איטלקים במאה ה-16
קטגוריה:ציירים איטלקים במאה ה-15
קטגוריה:ציירים איטלקים במאה ה-16
קטגוריה:ילידי 1452
קטגוריה:נפטרים ב-1519