השינוי של חואן רומרו

**הַשִּׁינּוּי שֶׁל חוּאָן רוֹמֵרוֹ** (באנגלית: **The Transition Of Juan Romero**) הוא סיפור קצר מאת הסופר האמריקאי ה.פ. לאבקרפט אשר נכתב ב-1919 ופורסם לאחר מותו ב-1944 בכרך "מרגינליה" של הוצאת ארקהם האוס. עלילתו מסופרת מפיו של כורה באחרית המאה התשע עשרה, המבחין בסדרת אירועים תמוהים המתרחשים במכרה הזהב בו הוא עובד לאחר שפיצוץ דינמיט מבוקר פוער תהום אדירת ממדים במעמקי האדמה שהשפעתה מתחילה לעוות את מרבד המציאות.

## עלילה
העלילה נפתחת כעדות מפיו של מספר אלמוני באחרית חייו, המבקש לתאר בחוסר רצון בולט תקרית משונה שהתרחשה בין ה-18 ל-19 באוקטובר 1894 במכרה נורטון, , נבדה, בתקופה שבמהלכה עבד בתור כורה במרבץ זהב מקומי.

המספר אינו מרבה להרחיב אודות קורות חייו האישיים, למעט כי הגיע מבריטניה ואף שירת במשך תקופה מסוימת בצבא האנגלי בהודו הקולוניאלית, בטרם הוא פותח בתיאור נרחב אודות מכרה הזהב שהתגלה בתחתיתו של אגם הררי במערב ארצות הברית בידי אלמוני מבוגר אשר התעשר רבות כתוצאה מכך. זמן קצר לאחר שהחל לעבוד במקום בתור כורה לצד קבוצת מקסיקנים שהיגרה צפונה בחיפוש אחר עבודה, נתקל המספר לראשונה בחואן רומרו, מהגר עבודה צעיר אשר בלט היטב בין חבורת הכורים בשל תווי פניו יוצאי הדופן אשר יצרו סביבו מעין אווירה של אצילות ואף הקנו לו מראה אצטקי במקצת.

לאחר שהבחין בהתנהגותו האקסצנטרית במקצת, שכן עם עלות השחר נהג רומרו להביט בשמש במשך זמן רב ואף להושיט את ידו מעלה בניסיון לאחוז בה, למד המספר גם אודות קורותיו, ושבתור פעוט נמצא נטוש בתוך בקתה שנחה על צלע הר לאחר שהוריו מתו בעקבות מגפה קטלנית, כאשר שני שלדיהם נמצאו נחים יחדיו לא הרחק ממנו. בהמשך גודל בידי גנב צאן מקסיקני שהיה זה אשר העניק לו את שמו. בחלוף הזמן הופכים השניים לחברים על אף מגבלות השפה המונעות מהם לתקשר זה עם זה, כאשר רומרו מגלה עניין רב בטבעת מסתורית שעונד המספר על ידו, אותה הביא עמו מהודו.

באחד הימים מתחולל פיצוץ מבוקר של דינמיט בחלקו העמוק ביותר של המכרה, אשר מעורר רעידת אדמה לא צפויה הפוערת תהום עמוקה וחסרת תחתית נראית לעין. על אף מאמציהם של הכורים להאיר לתוכה או להוריד חבל ארוך פנימה, הם אינם מצליחים לאמוד את עומקה ולבסוף אף מסרבים להמשיך ולעבוד בקרבתה.

באותו הלילה מתעורר המספר משינתו לקול יללות רועם של זאבי ערבות, המתחלף במהרה בנביחות כלבים, ולבסוף ברחשי סערה אדירה שענניה מתחילים למלא את השמיים. רומרו מתעורר אף הוא באימה ואומר בספרדית חצוית אנגלית קלוקלת, ; לאור הברקים המאירים את השמיים פונה המספר לשאול אותו לפשר העניין והלה משיב בחזרה, .

לפתע שומע גם המספר את המקצב, מעין רצף של פעימות בעל השפעה מהפנטת הסוחף אחריו את מזג האוויר, את בעלי החיים, ולבסוף גם את רומרו עצמו, אשר קם מתוך מיטתו באחת ופונה לצעוד לעבר פיר המנהרה של המכרה. כעבור רגעים אחדים יוצא גם המספר בעקבותיו, והשניים ממשיכים יחדיו בחיפוש אחר הצליל שעוצמתו רק מתגברת ככל שהם מעמיקים לתוך בטן האדמה. בשלב כלשהו מבחין הלה כי הטבעת על אצבעתו זוהרת בעוצמה המשתנה בהתאם לקצב הפעימות, ואורה מתגבר עד כדי כך שהוא מאיר את דרכם האפלה ללא כל צורך בלפידים או בעששיות.

עם התקרבותם לתהום שנפערה בפיצוץ משתנים תווי המקצב, דבר הגורם לרומרו לפלוט צווחה ולרוץ היישר לתוך החשכה, כשהוא מותיר את המספר לבדו. הלה מנסה להבין לפשר צרחותיו ומצליח לזהות את המילה , המזוהה עם אל השמש והמלחמה ב. כאשר הוא מגיע לקצה התהום ומביט מטה נכבה האור שפורץ מטבעתו בפתאומיות, והוא מבחין כי הוא למעשה עומד על סף ; תחילה אינו מצליח לראות דבר בשל עוצמתה האדירה של האש, אך כעבור מספר רגעים הוא מבחין בצורות מרוחקות אשר מתנתקות אחת מהשנייה ומרכיבות דבר מה לא ברור אשר מזכיר את דמותו של רומרו.

המספר מתעורר במיטתו מבלי לדעת כיצד הגיע אליה או האם כל האירועים שזה עתה חווה היו אמיתיים או פרי דמיונו בלבד, וכי הטבעת שענד נעלמה. הוא נתקל בקבוצת כורים המקסיקנים המתקהלת מסביב לשולחן עליו נחה גופתו של רומרו, אשר מת בנסיבות לא ברורות שעשויות היו להיות קשורות לסופת הברקים האלימה שפרצה בליל אמש. הוא לומד מפי הכורים כי הוא ורומרו לא נראו עוזבים את מיטותיהם באותו הלילה וגם לא צועדים לכיוון המכרה, וכי מכות הברק שפגעו בצלע ההר גרמו לחלק מתקרת המכרה לקרוס ולאטום את פי התהום. חקירות נוספות מסביב למקום חושפות שכבת אבן עבה שלא הייתה במקום קודם לכן, והמספר מסיים את דבריו בכך שהוא עדיין שומע מדי פעם פעימות משונות הבוקעות מהאדמה לעת לילה, וכי .
## דמויות
* **המספר** – אלמוני בעל עבר מעורפל אשר הגיע מבריטניה ושירת במשך תקופה מסוימת בצבא האנגלי בהודו הקולוניאלית, שם למד אודות  וכמו כן רכש טבעת מסתורית בעלת השפעה על-טבעית.
* **חואן רומרו** – כורה זהב מקסיקני הבולט בין שאר הכורים בשל מראהו הצעיר והאצילי והתנהגותו האקסצנטרית. כשהיה פעוט נספו הוריו במגפה והוא נמצא לצד שלדיהם בידי גנב צאן מקסיקני אשר הציל וגידל אותו.
* **מר. ארתור** – המפקח על מכרה הזהב, בעל נטייה לשוחח ולהרהר לעיתים תכופות אודות האפשרויות הגלומות בהרחבת שטח המכרה בכדי למצוא עושר נוסף. ככל הנראה האדם אשר היה אחראי לפיצוץ שהוביל לחשיפת התהום הענקית.

## השראה
הסיפור נכתב בתור תרגיל ספרותי שלאבקרפט תכנן לחשוף רק בפני המעגל המצומצם של חוג חבריו הפרטי. הוא כתב את כולו בתוך פחות מיום בניסיון להדגים במהרה כיצד ניתן לכתוב עלילה המתרחשת באזור מדברי או נידח, זאת בתגובה לסיפורו האבוד של פרופסור פיליפ ביאוד מקדונלד, אותו קרא וכינה משעמם.

## מוטיבים
### עדות
אף על פי שרבים מסיפוריו של לאבקרפט נפתחים כעדויות של דמויות אשר איבדו את דעתן, הסיפור הנוכחי מתון יותר מבחינה זו, ודמות המספר האלמוני המבקשת לתאר את סדרת האירועים המשונים שהתרחשה סביב פיצוץ המכרה יוצרת רושם נפשי יציב ושפוי למדי. הפעם היחידה בסיפור בה מוזכר רמז כלשהו לטירוף הוא בעת ירידתו של המספר לבטן האדמה בעקבות רומרו, כאשר הוא שומע  המוביל אותו לחשוב כי , ובייחוד לאחר שהוא מבחין כי הטבעת שהוא עונד פולטת אור בוהק וחזק.

### גזענות
לאבקרפט היה ידוע בשנאתו התהומית למהגרים וזרים באשר הם ונהג להביע זאת לעיתים קרובות בסיפוריו. ייתכן כי רעיונות אלו הם שעמדו מאחורי כמה מהתיאורים שכתב אודות קבוצות הכורים המקסיקנים בסיפור הנוכחי, שכן הציג אותם מספר פעמים באור גס ומלוכלך, כדוגמת  או .

## ביקורת
מבקר הספרות  טען כי הסיפור מכיל אלמנטים שונים אשר עשויים היו להפוך אותו למעניין, אלמלא מלאכת כתיבתו נעשתה בצורה כה מבולבלת אשר אינה מסבה סיפוק לקוראיו. לדבריו, הימנעותו של לאבקרפט מציון הדבר שדמותו של המספר רואה בתוך פי התהום, , הופכת את הסיפור למעורפל ומעוררת תחושה כי גם לאבקרפט עצמו איננו יודע מה נמצא בפנים.

לדבריו של ג'ושי, דמותו של רומרו מזכירה במקצת את דמותו של ג'ו סלייטר מסיפורו הנוסף של לאבקרפט הצאצא מ-1938, מאחר ששתיהן מייצגות טיפוסים בעלי אינטלקט פשוט למדי, אך בה בעת נדמה כי כוח על-טבעי כלשהו נאחז בהם ומשפיע על מעשיהם, על אף שאין ביכולתם להבין זאת.

## תרבות
### קולנוע
* הסרט הקצר "השינוי של חואן רומרו" בבימויה של ויטני אליס מ-2017 מבוסס על הסיפור.

## מהדורות
הסיפור לא מצא חן בעיניו של לאבקרפט והוא סירב לפרסמו אף בכתבי עת חובבניים, כך שכרכים רבים שהכילו אנתולוגיות של סיפוריו הקצרים חסרו את הסיפור הנוכחי. הסיפור פורסם לראשונה, אפוא, רק לאחר מותו, בכרך "מרגינליה" של הוצאת ארקהם האוס ב-1944. לאחר מכן הודפס בשנית ופורסם בעשרות מהדורות שונות, וכמו כן תורגם לארבע שפות לפחות: צרפתית, איטלקית, פורטוגזית וגרמנית.

## לקריאה נוספת

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ה.פ. לאבקרפט
קטגוריה:ספרי 1944