שומר פתאים ה'

**שומר פתאים ה**' הוא ניב שמקורו ב, שם נאמר: . הניב משמש במקרים שבהם אדם ניצל מצרה שאליה נקלע בתמימותו.

בכתבי חז"ל ובקרב הפוסקים משמש מושג זה בעת הדיון בהיקפה של חובת שמירת הנפש הנלמדת מהפסוק , ויש הסבורים שניתן להפחית במידת הזהירות הנדרשת כאשר מדובר בסיכון שרבים נוטלים. בדורות האחרונים, סוגיה בולטת לגביה נידונה השלכתו ההלכתית של המושג היא שאלת איסורו של עישון הטבק.

## בפרשנות המקרא
מפרשי המקרא ביארו בפשטו של הפסוק, כי ההדגשה על שמירת אלהים על ה, עניינה שהפתאים אין להם היכולת להינצל מסכנה בכוחות עצמם, על ידי תחבולות וכדומה, אלא אלהים הוא השומר ומושיע אותם ברחמיו.

כך כותב רבי מנחם המאירי: 

## בתלמוד
במקומות אחדים בתלמוד הבבלי מובא הפסוק "שומר פתאים ה'" כנימוק לקביעות שונות:
* במסגרת הדיון במשקה מגולה במסכת עבודה זרה מובאת ברייתא: "רבי אליעזר אומר: אוכל אדם ענבים ותאנים בלילה ואינו חושש, משום שנאמר שומר פתאים ה'", כלומר בניגוד לאיסור לשתות משקה שעמד מגולה, ללא השגחת אדם, מחשש שנחש שתה מהם והטיל בהם ארס, אין לחשוש כך באכילת פירות, אלא לסמוך על רחמי ה'.
* במסכת כתובות, וכן במסכת יבמות מובאת ברייתא המציגה מחלוקת בין רבי מאיר לחכמים בעניין שימוש במוך למניעת הריון על ידי שלוש סוגי נשים: מעוברת, מניקה, וקטנה בגיל 11 שנים, לגביהן רווחה הנחה שאמנם עלולות להיכנס להריון, אך הדבר עלול להביא לסכנת חיים. חכמים, אשר לדעתם אינם מחייבים שימוש במוך, ולפי פרשנות אחרת אף אוסרים זאת מחמת איסור השחתת זרע, אומרים בהקשר זה "ומן השמים ירחמו משום שנאמר "שומר פתאים ה'".
* במסכת יבמות אומר רב פפא שהכלל הוא שאין מלים ביום מעונן וביום שנושבת בו רוח דרומית, אבל מכיוון "שדשו בה רבים", כלומר - רבים אינם מקפידים על כך, אפשר שלא לחשוש, שנאמר "שומר פתאים ה'".
* במסכת שבת, בעניין הקזת דם בימים שונים, נאמר כי אין צריך לחשוש ולהימנע מהקזה ביום שישי, על אף שלפי האסטרולוגיה קיימת סכנה בכך, מכיוון "שדשו בה רבים", שנאמר "שומר פתאים ה'".
* בפרק חלק של מסכת סנהדרין מובאת ברייתא שדנה בשאלה האם קטני בני רשעי ישראל באים לעולם הבא, ורבי עקיבא סבור שהתשובה לכך חיובית, ונימוקו - שנאמר "שומר פתאים ה" שכן קורין בכרכי הים לינוקא פתיא", כלומר במילה "פתאים" מתכוון הפסוק לתינוקות.
* במסכת נידה נאמר כי קיים חשש סכנה בקיום יחסי אישות ביום התשעים להריונה של אשה, אך אין צריך לחשוש לכך מספק, שנאמר "שומר פתאים ה".

## בדברי הפוסקים

### משמעות המושג
הרב יהודה דוד בלייך הגדיר את המושג "שומר פתאים ה'" כך: פעולה או התנהגות הכרוכה במידה מסוימת של סיכון, אך איננה נתפסת כמסוכנת בעיני ההמון, איננה מוגדרת כמסוכנת על פי ההלכה, ולכן אין היא אסורה מכח חובת שמירת הנפש. לדבריו, למרות ההיתר, אין הבטחה אלוהית שאדם לא יינזק כתוצאה ממעשים אשר תקף לגביהם כלל זה. אמנם, ההשגחה האלוהית לה זוכה אדם העושה דבר הכרוך בסכנה אך מותר על פי כלל זה, שונה מההשגחה כלפי המכניס עצמו למצב מסוכן באופן האסור. 

### כללים וסייגים
בדברי ראשונים ואחרונים נאמרו מספר כללים הנוגעים למושג "שומר פתאים ה'":

* ריטב"א כתב בחידושיו לתלמוד, שהחושש מהסכנה הכרוכה במילת בנו ביום המעונן, רשאי לדחות את ברית המילה ליום אחר, ואינו מחויב לסמוך על הכלל, על אף החובה העקרונית לקיים את המילה ביום השמיני דווקא.

* הרב חיים עוזר גרודזנסקי כתב שהכלל נאמר רק לגבי חשש רחוק מאד לסכנה, אין לסמוך על כך.
* הרב יוסף חיים מבגדאד, כתב בספרו 'בן איש חי' שהמסתכן אף במקום שיש להחיל לגביו את הכלל, אם ניצול בהשגחה ניסית - מנכים לו מזכויותיו.

### בעניין הסכנה שבעישון
הנימוק "דשו בו רבים" (המופיע בתלמוד) עלה במסגרת הדיון בשאלה האם עישון טבק אסור על פי ההלכה מחמת סכנותיו לבריאות, מכח המצווה על שמירת הנפש.

הרב ישראל מאיר הכהן פסק להלכה, בהסתמך על חוות דעת של רופאים, כי קיים איסור בעישון סיגריות הנובע מהציוויים על שמירת הנפש. ככל שהתפרסמו   ברבים הסכנות הכרוכות בעישון, החלו עוד ועוד פוסקים לאסור את העישון, בכללם הרב אהרן קוטלר, הרב יעקב קמנצקי, הרב אליעזר יהודה ולדנברג, הרב שמואל הלוי ואזנר, הרב חיים דוד הלוי, והרב צבי שכטר.

בשונה מעמדה זו, כתב הרב משה פיינשטיין בתשובה הלכתית משנת תשכ"ד:
:
:

הרב פיינשטיין חזר על עיקרי הדברים גם בתשובה נוספת משנת תשמ"א, אך הבהיר כי ההיתר מושתת על הנחה לפיה רק מיעוט קטן מהמעשנים ילקו כתוצאה מכך במחלות מסוכנות, והוסיף כי יש לאסור על מי שאינו מעשן להתחיל לעשות כן. עם זאת הדגיש כי מדובר בהרגל מגונה ואינו עולה בקנה אחד עם ערכי היהדות.

אכן, ברבות השנים, עם התפתחות המחקר הרפואי, התברר שמקרב המעשנים, הרוב דווקא נחלים במחלות מסוכנות הנגרמות מהעישון ואף מתים מהן. כמו כן, תוחלת החיים של מעשן קצרה בכעשור בממוצע יחסית למי שאינו מעשן. לאור תגליות אלה התבטאו רבנים רבים כי היתרו של הרב פיינשטיין כבר אינו תקף, וזאת על פי אמות המידה ההלכתיות שהוא עצמו קבע. מבין הרבנים נמנים בנו של הרב פיינשטיין - הרב דוד פיינשטיין חתנו - הרב משה דוד טנדלר, והרב יהודה דוד בלייך. מדובר ברבנים שבעצמם התירו בעבר את העישון על פי נימוקיו של הרב פיינשטיין, אך חזרו בהם כשהתבהרו להם הנתונים הסטטיסטיים בעניין.

הרב עובדיה יוסף כתב בספריו 'יביע אומר' ו'יחוה דעת' כי העישון אינו מהווה ביטול הציווי מהתורה על שמירת הנפש,  וזאת על פי הפסוק "שומר פתאים ה'" המבטא אמונה כי אלוהים שומר מפני סיכונים הנובעים מדבר ש"דשו בו רבים" (שנהגו רוב העולם לעשותו). עם זאת, נמנע מלהתיר את העישון במפורש מכח נימוק זה. כעבור שנים רבות, אימץ גישה מחמירה יותר ופסק בספרו 'הליכות עולם' כי ישנה חובה לציית לפסיקת הרבנים שאסרו לעשן, ודבריו התפרשו בידי רבנים רבים כאיסור גורף בעניין. בהזדמנויות רבות אף התבטא בחריפות יתירה נגד התופעה, תוך ציון כי היא מנוגדת לערכי הדת.

בתגובה לפסיקת הרב פיינשטיין לפיה יש להחיל את הכלל "שומר פתאים ה'" בקשר לעישון, כתב הרב אליעזר יהודה ולדנברג בספרו "ציץ אליעזר":
:.

## בפולקלור
ספר הבדיחה והחידוד מביא בדיחות המבוססת על ניב זה, הנה אחת מהן:
:מלמד שמע, שהבריות מרננים אחריו ואומרים עליו, שטיפש הוא. נתן שתי אצבעות לתוך חוטמו ואמר:
:אעלה לגג ואקפוץ למטה. לא אינזק, משמע שבאמת טיפש אני ונתקיים בי “שומר פתאים ה'”; אינזק – סימן, ששקר בפי הבריות.
:אמר ועשה…וכששבה רוחו אליו והוברר, שהגיע לכלל ריסוּק-איברים, בּיקשׁ שיתנו לו מים ליטוֹל ידיו. נטל וּבירך:
:“ברוך שעשני חכם!”
:[נוסח אחר:
:אמר ועשה…וכשפקח עיניו וראה, שנשברו לו יד ורגל, נהנה ואמר:
:כל ימי ידעתי, שהבריות שווא ידברו, ואני חכם. אבל לא ידעתי,
:שחכם מחוּכּם אני עד כדי כך…]

## קישורים חיצוניים
* שומר פתאים ה', באתר "עולמות"
* 
* אוהד פיקסלר, ע"ז דף ל: - שומר פתאים ה' - כניסה למצב סכנה, באתר "תורת הר עציון", 30 בדצמבר 2015
* הרב מרדכי גודמן, "התיישבות בשעת סכנה", **ממעין מחולה** יא (תשס"ב), עמ' 51–64, באתר ספריית אסיף

## הערות שוליים

קטגוריה:ניבים וביטויים תנ"כיים