open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
דנקוב

**דנקוב** (בפולנית: **Denków**) הוא פרוור של העיר אוסטרובייץ שוויינטוקז'יסקי בפולין, שהיווה בעבר עיירה עצמאית, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.

עד המאה ה-16 השתייכה דנקוב למשפחת האצילים מיחובסקי, ובשנת 1564 הוענקו לה זכויות עיר. בהמשך, נודעה העיירה בתעשיית ייצור כלי החרסינה בה. במהלך המאות ה-17 וה-18 פגעו בעיירות מספר שריפות.

## יהודי דנקוב
מסוף המאה ה-19 פעל בדנקוב בית מדרש, ובמהלך מלחמת העולם הראשונה עזבו את היישוב רבים מתושביו היהודים בשל קרבתו לחזית. בשנות השלושים סבלו יהודי היישוב ממעשי אנטישמיות שונים, ובשנת 1939 נמנו בדנקוב כ-400 יהודים, כשישית מתושבי המקום. צביון יהודי המקום היה חרדי.

עם כיבוש דנקוב בידי הגרמנים בספטמבר 1939 הוטלו על יהודי המקום גזירות שונות, ובהן איסור הליכה על מדרכות, איסור קיום קשרים עם לא יהודים, חובת ענידת סרט זרוע וחובת תשלום סכומי כופר גבוהים, תוך לקיחת ילדים יהודים כבני ערובה. כמו כן, נאסר על יהודי היישוב לצאת ממנו, תוך ירי במי שעבר על האיסור. ביולי 1941 הגיעו לדנקוב כ-150 פליטים יהודים מקונין, ושוכנו בבתי היהודים ביישוב.

ביוני 1942 הוקם בדנקוב גטו סגור, וצעירים יהודים בו נלקחו לעבודות כפייה שונות. ב-13 באוקטובר 1942 כותר הגטו בידי אנשי משטרה וס"ס, ויהודי המקום הוצאו מבתיהם, תוך שנערכה בהם סלקציה. קבוצת צעירים נלקחה למחנה עבודה, וכ-500 יהודים הובלו לגטו אוסטרובייץ שוויינטוקז'יסקי, וממנו שולחו למחנה ההשמדה טרבלינקה. בשעת האקציה הצליחו מספר מיהודי דנקוב להימלט ליערות.

לאחר הגירוש, הפכו הגרמנים את דנקוב לאחד ממקומות ריכוז יהודי המחוז, טרם העברתם להשמדה. במקרה אחד, שוטר פולני שסייע ליהודים לחמוק מהגירוש הוצא להורג בידי הגרמנים עם אשתו וילדיו. מעט היהודים שהושארו בדנקוב נרצחו כולם בידי הגרמנים מספר ימים לפני שחרור המקום.

## קישורים חיצוניים
* דנקוב ב אתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:שוויינטוקז'יסקיה: יישובים
קטגוריה:קהילות יהודיות בפולין
קטגוריה:גטאות בפולין
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
מטאמטה

**מָטָאמָטָה** (שם מדעי: ***Chelus fimbriata***) הוא מין צב בסוג **Chelus,** המאופיין במראיהו הייחודי. הוא מצוי בטבע בנהרות אמריקה הדרומית באזור נהר האמזונאס. 

## טקסונומיה
המטאמטה תואר לראשונה על ידי חוקר הטבע הצרפתי פייר בארר ב-1741, שחשב אותו לצב יבשתי, ורק בשנת 1783 סיווג אותו חוקר הטבע הגרמני יוהאן גוטלוב שניידר כ-Testudo fimbriata. שמו שונה ב-14 פעמים בשתי מאות שנים, ולבסוף ניתן לו השם Chelus fimbriata ב-1992.

עד 2020 היה מקובל להניח כי מדובר במין היחיד החי בסוג Chelos, וכי אוכלוסייתו משתפת לאמזונס ולנהר האורינוקו, אך תצפיות על הבדלים מורפולוגיים בין דגימות של מטאמטה בכל אחד מהנהרות מצאו הבדלים בולטים באוכלוסיות של אגן האמזונס ונהר האורינוקו, אשר נפרדו ככל הנראה לפני כ-13 מיליון שנים. המין החדש זכה לשם Chelus orinocensis, כאשר אוכלוסיית האמזונס שמרה על השם המקורי, Chelus fimbriatus. 

## מאפיינים
זהו מין של צב גדול שאורכו יכול להגיע ל-45 סנטימטרים ומשקלו ל-15 קילוגרם. צבע הראש, הצוואר והגפיים הוא חום-אפרפר והוא בעל מבנה ראש בעל שני זיזים משולשים משני קצוות הראש בחלק העליון. בעל פה מתרחב גדול במקום מקור כמו רוב הצבים וחדק פחוס דמוי צינור באזור האף, דרכו הוא נושם. הראש מכוסה בגבשושיות ועליהן צומחים זיזים דמויי צמחים: על הסנטר ישנם שלושה כאלה ועל הלסת עליונה עוד ארבעה. הצוואר ארוך ובעל שניים-שלושה תלמים וכמה "קוצים" מזדקרים עד לבסיס השריון החום או השחור. מעל השריון שלוש שורות תלולות יותר משאר השריון, ככל הנראה כדי לעזור לצב להסתוות. כפות הרגליים קטנות ביותר עם מעט טפרים וגם הזנב קצר אבל עבה, בייחוד אצל הזכרים. 

צב זה חי בטבע בנהרות עם זרימה איטית, בריכות רדודות וביצות בבוליביה, מזרח פרו, אקוודור, מזרח קולומביה, ונצואלה, גינאה, גינאה הצרפתית, סורינאם וצפון-מרכז ברזיל. הוא מצוי רוב זמנו במים ועולה לנשום על ידי החדק דמוי הצינור שלו. בהיותו טורף אורב, על גופו ושריונו צומחים אצות וצמחים ירוקים שעוזרים בהסוואה, וכך הוא משתלב בצורה מוצלחת בצמחייה המימית או בערימות עלים מתים או בוץ. הוא ממתין בלי נוע כשטרפו, חסרי חוליות או דגים, מתקרבים אליו. כשדג או יצור דומה מגיע למרחק מספיק, הצב פוער את פיו, יוצר ואקום גבוה ושואב אותו פנימה. בשל צורתו של הפה המטאמטה כלל לא מסוגל לנשוך אלא רק לפתוח ולסגור את הפה.

הצבים מתרבים במשך השנה כשהזכרים מרחיבים את רגליהם על מנת להרשים את הנקבה. הם מקננים בחפירות בדרך כלל בחודשים אוקטובר עד דצמבר ומטילים 12–28 ביצים קטנות וכדוריות שנמצאות יחדיו. הצאצאים הרכים הם טרף קל להרבה טורפים כמו עיטים, חתולים, אנפות, נחשים ותנינים. 

הצבים מתרבים במשך השנה כשהזכרים מרחיבים את רגליהם להרשמת הנקבה ומקננים בחפירות בדרך כלל בחודשים אוקטובר עד דצמבר ומטילים 12–28 ביצים קטנות וכדוריות שנמצאות יחדיו. הצאצאים הרכים הם טרף קל להרבה טורפים כמו עיטים, חתולים, אנפות, נחשים ותנינים.

## קישורים חיצוניים

* מטאמטה באתר carnivoraforum

## הערות שוליים


קובץ:Chelus fimbriatus close.jpg|ראש המטאמטה
קובץ:Mata mata NC.jpg


קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן גוטלוב שניידר
קטגוריה:נטויי-צוואר
קטגוריה:זוחלים יחידים בסוגם
קטגוריה:ברזיל: זוחלים
קטגוריה:פרו: זוחלים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1783
זילה קלארק

**זילה קלארק** (באנגלית: **Zelah Clarke**; נולדה ב-5 באפריל 1954) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אנגלייה.

## ביוגרפיה
קלארק החלה את דרכה כשחקנית בטלוויזיה בשנת 1972. היא הופיעה במה יפית עמק נוי ב-1976, ובתפקיד סוזן ניפר ב"דומבי ובנו" (1983) המבוסס על הרומן מאת צ'ארלס דיקנס. עוד השתתפה בפרק הראשון בסדרת הדרמה "פולדארק" (1975).

תפקידה הידוע ביותר הוא ג'יין בסדרת הטלוויזיה "ג'יין אייר" עיבוד לרומן באותו שם מאת שרלוט ברונטה. הסדרה הופקה על ידי בארי לטס עבור ה-BBC והבמאי היה ג'וליאן אמייס. קלארק שיחקה בתפקיד הנשי הראשי ולצידה כיכב טימותי דלטון בתפקיד אדוארד רוצ'סטר.

ב-1985 הייתה קלארק מועמדת על תפקידה כג'יין אייר לפרס CableACE לשחקנית הטובה ביותר בסרט או במיני-סדרה.

## פילמוגרפיה

## קישורים חיצוניים

* זילה קלארק - הכוכבת הנשכחת של ג'יין אייר 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אנגליות
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1954
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1954
Wrath of the Norsemen

**Wrath of the Norsemen** (מאנגלית: **זעמם של אנשי הצפון**) הוא אלבום הופעה של להקת הדת' מטאל המלודי השוודית אמון אמארת'.

## רשימת שירים
### דיסק 1

### דיסק 2

### דיסק 3

## מבצעים
**אמון אמארת**'
* יוהאן הג - שירה
* אולאבי מיקונן - גיטרה
* יוהאן סדרברג - גיטרה
* טד לונדסטרם - גיטרה בס
* פרדריק אנדרסון - תופים

## קישורים חיצוניים

* האלבום באתר Allmusic

קטגוריה:אלבומי אמון אמארת'
משטח קטלן

בגאומטריה, **משטח קטלן**, על שם אז'ן שרל קטלן,  הוא משטח ישרים שכל ישריו מקבילים למישור קבוע. המשוואה הווקטורית של משוח קטלן היא
: ***r*** = ***s***(*u*) + *v* ***L***(*u*),.
מאפיין של משטחי קטלן הוא המכפלה המעורבת: [***L***(*u*), ***L' ***(*u*), ***L" ***(*u*)] = 0.
משוואה פרמטרית של משטחי קטלן הוא:
 x=f(u)+vi(u),\quad y=g(u)+vj(u),\quad z=h(u)+vk(u) \,
אם במשטח קטלן, כל הישרים נחתכים בקטע מסוים, אז המשטח נקרא קונואיד.
קטלן הוכיח שהמשטח הבורגי והמישור הם המשטחי ישרים היחידים שהם בעלי שטח מינימלי.

## ראו גם
* קונואיד
* משטח ישרים

## קישורים חיצוניים

* A. Gray, E. Abbena, S. Salamon, *Modern differential geometry of curves and surfaces with Mathematica*, 3rd ed. Boca Raton, FL:CRC Press, 2006.  https://www.crcpress.com/product/isbn/9781584884484 ()
* V. Y. Rovenskii, *Geometry of curves and surfaces with MAPLE* http://books.google.com/books?id=K31Nzi_xhoQC&pg=PA277&dq=conoid+maple&lr=&ei=B9hvSs_qKYzSkASR8c3XDg ()


קטגוריה:טופולוגיה
קטגוריה:יריעות טופולוגיות
קטגוריה:גאומטריה אלגברית
אאודי A3

**אָאוּדִי A3** (בגרמנית: **Audi A3**) היא דגם מכונית משפחתית קומפקטית המיוצר על ידי חברת אאודי החל משנת 1996. ה-A3 הנוכחית מיוצרת במרכבים האצ'בק 3 או 5 דלתות, סדאן וקבריולה.
## רקע
ה-A3 מיוצרת בגרסאות האצ'בק (3 דלתות), סדאן (4 ו-5 דלתות), סטיישן וקבריולה. שני הדורות הראשונים של המכונית בוססו על פלטפורמת קבוצת A של פולקסווגן אשר שותפה למכוניות נוספות של הקונצרן דוגמת אאודי TT, פולקסווגן גולף, פולקסווגן טוראן, כמו גם סיאט ליאון, סיאט טולדו וסקודה אוקטביה. החל מהדור השלישי אשר הוצג ב-2012 המכונית מבוססת על פלטפורמת MQB המודולרית של קבוצת פולקסווגן. המכונית מיוצרת עם מגוון של מנועים שונים בהם מנועי בנזין, דיזל ומנועי טורבו.

## דור ראשון (1996-2003)
הדור הראשון של המכונית הוצג לשוק האירופי בשנת 1996 וסימן את חזרתה של חברת אאודי לייצור מכוניות קטנות לאחר שהאחרונה שבהן הייתה האאודי 50 אשר ייצורה הופסק בשנת 1978. דגם זה היה הראשון של קבוצת פולקסווגן אשר בוסס על פלטפורמת PQ34 (או A4) הדומה רבות לדור הרביעי של הפולקסווגן גולף אשר הוצג כשנה לאחר מכן. בתוך שלוש שנים, פלטפורמה זו שימשה לשבע מכוניות של הקבוצה.

במקור מכונית ה-A3 הייתה זמינה רק במרכב האצ'בק 3 דלתות על מנת להציגה כספורטיבית יותר מאשר הגולף, ובהנעת גלגלים קדמית או כפולה. מנוע המכונית היה טורי רוחבי בעל ארבעה צילינדרים. לאחר ה-A3 אאודי A4 הייתה המכונית השנייה בחברת אאודי בה נעשה שימוש בחמש שסתומים לכל צילינדר אחד.

בשנת 1999 אאודי הרחיבה את היצע הדגמים עם מנועים נוספים כגון מנוע טורבו 1.8 ליטרים בעל 180 כ"ס, ומנוע TDI טורבו דיזל בגאומטריה משתנה, בנפח 1.9 ליטר בעל 90 כ"ס והזרקה ישירה. דגם מנוע ה-1.8 בעל ההנעה הכפולה (קוואטרו בשפת אאודי) היה זמין בשתי גרסאות: 180 כ"ס או 150 כ"ס. בשנה זו הוצג בנוסף גם מרכב החמש דלתות .

בסוף שנת 2000 הותקנו במכונית פנסים קדמיים ואחוריים חדשים, בוצעו שינויי קוסמטיקה קלים כמו גם שיפור בפנים המכונית. כמו כן הוצגה תיבת 6 הילוכים ידנית בדגם ה-1.8 180 כ"ס, ובדגם ה-1.9 ליטר TDI דיזל החדש בעל 130 כ"ס. בחלק מן המדינות בעולם מערכת בקרת היציבות האלקטרונית של אאודי, מערכת בקרת המשיכה ומחשב כח הבלימה, הפכו לאבזור סטנדרטי במכונית. הדור הראשון של האאודי A3 הוחלף באירופה בשנת 2003, אולם במדינות מסוימות בעולם נמשכה מכירתו. ייצורו פסק בברזיל בשנת 2006.

## גלריית תמונות

קובץ:Audi A3 front 20080326.jpg|A3 דור ראשון
קובץ:Audi A3 Sportback front 20090714.jpg|A3 דור שני
קובץ:Audi - A3 - Mondial de l'Automobile de Paris 2012 - 202.jpg|A3 דור שלישי


## קישורים חיצוניים

* 
* אתר אאודי העולמי
* אתר אאודי ישראל
*אלדד מנורי, אאודי S3 ספורטבק 2021 במבחן דרכים, באתר פורטל הרכב גיר, 05 באפריל 2021

A3
קטגוריה:מכוניות משפחתיות
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1996
קטגוריה:מכונית השנה בעולם
קטגוריה:כלי רכב גרמניים
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בברזיל
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בהונגריה
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בסין
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בהודו
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים באלג'יריה
דרובין

**דרובין** (בפולנית: **Drobin**) היא עיירה במחוז פלוצק שבפרובינציית מזוביה בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

דרובין נזכרת לראשונה במאה ה-15, ובהמשך הוענקו לה זכויות עיר. באמצע המאה ה-17 נהרסה העיירה כתוצאה מפלישת האימפריה השוודית. במאה ה-19 הוקמו בעיירה מספר מפעלים קטנים.

## יהודי דרובין
יהודים ראשונים התיישבו בדרובין במחצית השנייה של המאה ה-17, ומאמצע המאה ה-18 התקיימה ביישוב קהילה עצמאית. במהלך מלחמת העולם הראשונה נפגעו יהודי העיירה מפרעות שביצעו במקום חיילים גרמנים.

בין מלחמות העולם פעלו בעיירה חוגים ציוניים, לצד אגודת ישראל. בשנות השלושים סבלו יהודי העיירה מהחרם הפולני על עסקי יהודים, ובמספר מקרים הותקף בית הכנסת המקומי. ערב מלחמת העולם השנייה חיו בעיירה כ-1,300 יהודים, כמחצית מתושביה.

### בשואה
ב-5 בספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ועם כניסתם אליה, ערכו בה יחד עם פולנים מקומיים ביזה של חנויות היהודים. בהמשך, ביצעו הגרמנים מעשי התעללות ביהודי העיירה, ובמקרה אחד אולץ רב העיירה, שמואל אליהו קליבנסקי, לטאטא את כיכר השוק בעיירה. ביום כיפור ת"ש ריכזו אנשי גסטאפו את הגברים היהודים בעיירה, ומשך מספר שעות אילצו אותם לרקוד ולשיר, תוך גזיזת זקניהם, לשעשוע הקהל הפולני.

באוקטובר 1939 צוו יהודי העיירה לענוד טלאי צהוב, ובד בבד, הוקם בעיירה יודנרט. בהמשך, הוחרמו כל חנויות ובתי העסק של היהודים, ודירות היהודים נפרצו, ונבזזו, תוך שהוטל על היהודים לשלם סכום כופר גבוה. פליטים יהודים מכפרי הסביבה שהגיעו לעיירה, גורשו ממנה באביב 1940 בידי הגרמנים, ובתקופה זו הועסקו יהודי העיירה, כולל נשים וילדים, בעבודות כפייה. כמו כן, הרסו הגרמנים את בית הכנסת ובית המדרש בעיירה, וכן את בתי העלמין היהודיים בה, אשר מצבותיהם שימשו לריצוף מדרכות בעיירה, ועל שטחם הוקם מגרש ספורט.

ביולי 1940 גורשו היהודים מבתיהם במרכז העיירה, ודירותיהם הועברו לידי האוכלוסייה הפולנית. ב-7 במרץ 1941 בוצעה בדרובין אקציה, בה כ-600 יהודים הועברו במשאיות לפיוטרקוב טריבונלסקי, תוך שרכושם נלקח מהם, כאשר משם הועברו בשנת 1942 לאושוויץ. כ-700 היהודים שנותרו בדרובין רוכזו בגטו שהוקם בה, בו שררו תנאי מחיה קשים, ובדצמבר 1941 גורשו כולם לגטו נובה מיאסטו, ושם רבים מהם מתו ממגפת טיפוס הבהרות, והיתר שולחו לאושוויץ.
 
עם סיום המלחמה שבו לדרובין יהודים בודדים, אך בשל יחס עוין מצד הפולנים במקום, לרבות רצח 5 יהודים ביישוב סמוך, עזבו כולם את העיירה. כ-50 עד 60 יהודים מהעיירה שרדו את השואה.

## קישורים חיצוניים

* 
* דרובין ב אתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:מזוביה: יישובים
קטגוריה:מזוביה: עיירות יהודיות
קטגוריה:גטאות בפולין
מושב מתקפל

[left|ממוזער|240x240px|כיסאות אצטדיון סטנדרטיים, סוג:FCB בצבעי אדום וכסף ב[האצטדיון הלאומי (ורשה)|אצטדיון הלאומי (ורשה)]]
[ממוזער|200x200px|מושבים מתקפלים ב[רכבת בלונדון]]
**מושב מתקפל** הוא מושב שניתן לקפלו כדי שניתן יהיה להשתמש במקום שהתפנה לצורך אחר. התקנתו בהסעה מותירה, בעת קיפולו, מקום לכיסא גלגלים. ניתן גם להתקינו בקרון רכבת כדי ליצור מרחב ישיבה נוסף.

ניתן למצוא מושבים מתקפלים במקומות אחרים, כגון אצטדיונים, זירות (ארנה), תיאטראות ואודיטוריומים, שבהם הם מתקפלים כדי לאפשר מעבר בין שורות המושבים הצמודות.

המושבים במרבית בתי הכנסת ניתנים לקיפול. זאת כדי לאפשר למתפלל להישאר במקומו גם בקטעים הנאמרים בעמידה, כדוגמת תפילת שמונה עשרה, וגם בקטעים הנאמרים בישיבה, כדוגמת קריאת שמע וברכותיה. על כיסאות בבית הכנסת בדרך כלל מורכב מעין סטנדר עם ארונית מתחתיו לטובת המתפלל במושב מאחוריו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ריהוט

מושב מתקפל
ב.מ.וו X5

שמאל|ממוזער|250px|ב.מ.וו X5
**ב.מ.וו X5** הוא רכב פנאי שטח ספורטיבי ויוקרתי בגודל בינוני, מבית יצרנית הרכב הגרמנית **[[BMW]].** 

## רקע
כאשר הוצג לראשונה בשנת 1999, היה ה-X5 בעל ההנעה הכפולה, למכונית ה-SUV הראשונה שיוצרה על ידי חברת ב.מ.וו, כרכב שטח  וכביש, השיקה ב.מ.וו. דגם המתהדר בתיבת הילוכים ידנית או אוטומטית. לשטח, לעיר, או לשניהם, סיפק הרכב החדיש מענה.  

בשנת 2006 הושק הדור השני (E70) של המכונית, אשר הציג מערכת הנעה כפולה מפוצלת מומנט, משודכת לתיבת הילוכים אוטומטית. בשנת 2009 הוצגה גרסת X5M ספורטיבית וחזקה, בעלת ביצועים גבוהים, כדגם לשנת המודל 2010.

ה-X5 מיוצרת בעיר גריר בדרום קרוליינה ארצות הברית לצד הב.מ.וו X6 אשר לה פלטפורמה זהה ומשותפת.  

***עד שמובן מהטקסט, מהי הפלטפורמה הזהה ומהי המשותפת, וזה לא מובן בכלל, אני מציעה לבחון מחדש ולהוריד את אחת המילים או לערוך אחרת. זה עושה מיד רושם כמו צמד המילים "אלטרנטיבה חלופית"... הכוונה כנראה שהאיקס 6 הוא הדגם החדיש יותר ומכאן הדמיון, אך מהטקסט משתמע שתיכף יגיע ההסבר.*** **הוא לא מגיע, ולא באופן המחייב שתואר בכלל.** 

השינויים והתוספות עבור גרסאות רכבי הביטחון המשוריינים מתבצעים במפעל ב.מ.וו במקסיקו. החל מיולי 2009, כמה פעולות הרכבה מבוצעות גם בקלינינגרד רוסיה. בפברואר 2015, החלה ב.מ.וו הודו בייצור ה-X5 לשוק המקומי. 

מאז השיקה את מכונית ה-X5, הרחיבה ב.מ.וו את היצע דגמי רכבי הפנאי שלה עם הצגת ב.מ.וו X3 הקומפקטי, ב-2003, ה-X6 היוקרתי ב-2008, וה-ב.מ.וו X4 ב-2014.

## דור ראשון (E53) (2006–1999)
הדור הראשון של ה-X5 המצוין כ-E53 יוצר בין השנים 1999-2006. באוקטובר 2006 הופסק ייצורו והוחלף על ידי הדור השני (E70). מכונית ה-E53 פותחה בתקופה שלנד רובר הייתה בבעלות ב.מ.וו, כך חלקה טכנולוגיה ורכיבים משותפים עם מכונית הריינג' רובר, כגון מערכת ניהול המנוע בנסיעת שטח, ואת מנוע הב.מ.וו סדרה 5 דור רביעי (E39). המכונית יוצרה בגרסאות מנועי בנזין ודיזל, ומנועי 6 ו-8 צילינדרים. בשנת 2004 הוצגה גרסה מעודכנת אשר כללה מתיחת פנים.

## גלריית תמונות

תמונה:BMW-X5.jpg|דור ראשון
תמונה:2007-BMW-X5.jpg|דור שני
תמונה:2013-2018 BMW X5 (F15) sDrive25d wagon (2018-09-17) 01.jpg|דור שלישי


## קישורים חיצוניים

* 
* אתר ב.מ.וו הרשמי 
* אתר היבואן בישראל

קטגוריה:רכבי שטח ופנאי גדולים
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1999
X5
קטגוריה:קרוסאובר
קטגוריה:כלי רכב גרמניים
יושינורי שירקאווה

ממוזער|יושינורי שירקאווה נואם דקות ספורות לפני הרצח
**יושינורי שירקאווה** (ביפנית: 白川 義則; 24 בינואר 1869 - 26 במאי 1932) היה גנרל יפני, שלקח חלק פעיל בתחילת מלחמת סין–יפן השנייה. נרצח בידי פעיל עצמאות קוריאני.

## ביוגרפיה
שירקאווה נולד למשפחת סמוראים בעיר איו, שבמחוז אהימה שבאימפריה היפנית. הוא הצטרף לצבא הקיסרי, וסיים את לימודיו באקדמיה הצבאית הקיסרית בשנת 1890. הוא החל להרצות באקדמיה, אולם עם פרוץ מלחמת סין–יפן הראשונה נכנס לצבא באופן פעיל. הוא לחם בהצטיינות והועלה לדרגת לוטננט. לאחר המלחמה חזר ללמד, ובשנת 1899 הועלה לדרגת קפטן. בשנת 1903 הועלה לדרגת מייג'ור, ופיקד על רגימנט הרגלים ה-21 במהלך מלחמת רוסיה–יפן. במהלך אותה מלחמה מונה למפקד הדיוויזיה ה-13. בשנת 1907 הועלה לדרגת לוטננט-קולונל, ושנתיים לאחר מכן לקולונל. אותה שנה (1909) מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-34.

ביוני 1911 מונה למפקד הדיוויזיה ה-13. מאוחר יותר באותה שנה הועלה לדרגת מייג'ור-גנרל. מ-1913 עד 1915 שימש כמפקד הכוחות היפניים שהיו מוצבים בסין. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה מונה למפקד בריגדת הרגלים התשיעית. בין השנים 1916-1919 שימש כראש לשכת כוח האדם במשרד המלחמה הקיסרי. בשנת 1919 הועלה לדרגת לוטננט-גנרל, ובשנת 1921 מונה למפקד הדיוויזיה ה-11. אולם שנה לאחר מכן הועבר לדיוויזיה ה-1, אותה שנה מונה להיות סגן שר ההגנה תחת הנזו יאמאנאשי (山梨 半造), הוא החזיק בתפקיד עד שנת 1923, אז הפך למפקד צבא קוואנטונג - קבוצת ארמיות יוקרתית של הצבא היפני, הוא החזיק בתפקיד עד שנת 1926.

במרץ 1925 הועלה לדרגת גנרל. כאשר התגברו המתחים בסין שהתפרצו מאוחר יותר בדמות מלחמת סין–יפן השנייה, נשלח שירקאווה ב-25 בפברואר 1932 כראש חיל משלוח לסין. הוא פיקד על הצבא היפני במהלך מספר "תקריות" שאירעו בינו לבין הצבא הסיני, הבולטת שבהן "תקרית שאנגחאי". אולם ב-29 באפריל של אותה שנה במהלך חגיגות שנערכו בשאנגחאי לכבוד יום הולדתו של הקיסר הירוהיטו, השליך פעיל עצמאות קוריאני בשם יון בונג-גיל, פצצה מאולתרת על דוכן הכבוד שבו נאם אותו רגע שירקאווה, שנפצע קשה וב-26 במאי מת מפצעיו.

## לקריאה נוספת

* Bix, Herbert P. (2001). Hirohito and the Making of Modern Japan. Harper Perennial.
* Dupuy, Trevor N. (1992). Encyclopedia of Military Biography. I B Tauris & Co Ltd.
* Sims, Richard (2001). Japanese Political History Since the Meiji Renovation 1868–2000. Palgrave Macmillan.


## קישורים חיצוניים

* יושינורי שירקאווה באתר הגנרלים של מלחמת העולם השנייה
* מפקדי צבא קוואנטונג

קטגוריה:גנרלים יפנים
קטגוריה:מעוטרי מסדר השמש העולה
קטגוריה:אישים במלחמת רוסיה–יפן
קטגוריה:ילידי 1869
קטגוריה:יפנים שנפטרו ב-1932
דרוהיצ'ין (בלארוס)

**דרוהיצ'ין** (בבלארוסית: **Драгічын**, דרהיצ'ין; בפולנית: **Drohiczyn**; ביידיש: **דראהיטשין**) היא עיר קטנה במחוז ברסט שבמערב בלארוס, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

דרוהיצ'ין החלה ככפר בנסיכות פינסק, ובסוף המאה ה-14 עברה לנסיכות ליטא. בראשית המאה ה-17 הוענקו ליישוב זכויות עיר. עם סיפוח העיר לפולין לאחר מלחמת העולם הראשונה, נקבעה כעיר נפה.

## יהודי דרוהיצ'ין
התיעוד הראשון לקיום קהילה יהודית עצמאית בדרוהיצ'ין הוא מאמצע המאה ה-17. במהלך המאה ה-18 נמנו בעיר כ-100 משפחות יהודיות, ובמאה ה-19 גדל היישוב היהודי בעיר, והשתלב בתעשיות השונות שהתפתחו במקום. ב-1 באוקטובר 1882 נערך ביהודי העיר פוגרום. בשנת 1905 מנעה קבוצת הגנה עצמית יהודית שארגן הבונד פוגרום נוסף בעיר.

במהלך מלחמת העולם הראשונה עזבו את העיר רבים מיהודיה בשל הקרבות שנערכו בסביבתה, ורבים מבתיהם נבזזו ונשרפו. בעת הכיבוש הגרמני של העיר, רבים מתושביה נלקחו לעבודות כפייה, והיו נתונים למעשי התעללות. במהלך המלחמה הפולנית-סובייטית, ערכו חיילים פולנים מעשי התעללות נוספים ביהודי העיר, תוך רצח 17 יהודים באחוזה הסמוכה לעיר.

לאחר המלחמות, השתקמה הקהילה היהודית בעיר בסיוע הג'וינט ויוצאי העיר בארצות הברית. בין מלחמות העולם התגברה בעיר הפעילות הציונית, ופעל בה בית ספר עברי מרשת תרבות, וכן תלמוד תורה. בתקופה זו נמנו בעיר 1,521 יהודים, קרוב ל-80% מתושביה.

### בשואה
ב-25 בספטמבר 1939 נכנס לעיר הצבא האדום. בתקופה זו המוסדות היהודיים בעיר נסגרו, ומספר יהודים הוגלו לעומק ברית המועצות. ב-25 ביוני 1941 נכנסו לעיר הגרמנים, והחלו בביצוע מעשי שוד בקרב יהודי המקום. זמן קצר לאחר מכן צוו יהודי העיר לשאת אות זיהוי, ואל העיר הועברו יהודים רבים שגורשו מכפרי הסביבה, כאשר באחד הכפרים, וייטלה (Wietly), ערכו בלארוסים מקומיים פוגרום בו רצחו את רוב יהודי המקום. בתקופה זו נרצחו מעת לעת יהודים בעיר.

בתחילת אוגוסט 1941 הוקם בעיר יודנרט, אשר נצטווה לספק לגרמנים סכומי כופר גבוהים בפרקי זמן קצרים, תוך לקיחה של בכירי הקהילה כבני ערובה. בפסח תש"ב, 1942, הוקמו בעיר שני גטאות, האחד ליהודים "יעילים", והשני ל"בלתי יעילים". בגטאות אלו התקיימה צפיפות רבה, וכ-15 איש שוכנו בכל חדר, תוך הקצבת מזון זעומה.

ב-26 ביולי 1942, לפנות בוקר, כותר הגטו של ה"בלתי יעילים" בעיר בידי שוטרים גרמנים ובלארוסים, ויושביו, כמו גם כמאה יהודים מגטו ה"יעילים", נלקחו לתחנת הרכבת המקומית. משם הוסעו לאתר הרצח ההמוני ברונה גורה, שם נרצחו כולם. יהודים שהסתתרו בגטו, נורו במקום.

ב-15 באוקטובר 1942, לאחר מספר מעשי רצח נוספים של יהודים בעיר, כותר גטו ה"יעילים" בעיר בידי חיילים גרמנים ושוטרים אוקראינים ולטבים, וכ-1,500 יהודים הובלו לבורות בהם נרצחו. היהודים שהסתתרו בגטו, נרצחו במקום.

כ-120 יהודים מהעיר שהוחזקו במחנה עבודה ברדסטוב נרצחו ברובם בתחילת נובמבר 1942. במחנה פטרוביץ' (Piotrowicze), בו שהו מאות צעירים יהודים, רבים מהם מדרוהוצ'ין, הייתה התמרדות ובריחה המונית. כ-40 יהודים שהצליחו להימלט, ולהצטרף לקבוצה פרטיזנית סובייטית, נרצחו מאוחר יותר.

מדרוהוצ'ין ומכפרי הסביבה שלה שרדו את השואה כ-85 יהודים.

## קישורים חיצוניים

* 
* דרוהיצ'ין ב אתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:מחוז ברסט: ערים
קטגוריה:גטאות בבלארוס
קטגוריה:מחוז ברסט: עיירות יהודיות
קטגוריה:בורות ירי בשואה
משטח בורגי

left|ממוזער|350px|משטח בורגי כאשר α=1 ,-1≤ρ≤1 ,-π≤θ≤π .
בגאומטריה, **משטח בורגי** או **הליקואיד** (באנגלית: *helicoid*) הוא משטח ישרים דמוי בורג. משטח בורגי הוא השלישי בעל שטח מינימלי אחרי המישור והקטנואיד, עובדה שהוכיח אז'ן שרל קטלן. משטח בורגי הוא משטח ישרים וגם קונואיד ישר. משטח בורגי הוא ההכללה האינסופית של בורג ארכימדס. אפשר לאפיין אותו על ידי המשוואה עם פרמטרים הבאה: 
: x = \rho \cos (\alpha \theta), \ 
: y = \rho \sin (\alpha \theta), \ 
: z = \theta, \ 
כאשר* α* הוא קבוע. אם α גדול מאפס, אז המשטח מסתובב נגד כיוון השעון (ימני), ואם שלילי, אז עם כיוון השעון (שמאלי). משטח בורגי הוא הומיאומורפי לישר  \mathbb{R}^2 , וכאשר α=0 אז המשטח הוא מישור. אם קובעים *h* שהוא הערך המקסימלי של ציר ה-z, ו-R זה הרדיוס, אז השטח של המשטח הבורגי בין ערך ה-h וציר ה-x וה-y יהיה \pi [R \sqrt (R^2+h^2)+h^2* \ln ((R + \sqrt (R^2+h^2)/h)]. העקמומיות גאוסיאנית של משטח בורגי ביא \pm 1/(1+ \rho ^2) \ . 
ממוזער|256px|מעבר בין משטח בורגי לקטנואיד.
משטח בורגי הוא איזומטרי לקטנואיד על ידי פונקציה רציפה שהיא:
:x(u,v) = \cos \theta \,\sinh v \,\sin u + \sin \theta \,\cosh v \,\cos u

:y(u,v) = -\cos \theta \,\sinh v \,\cos u + \sin \theta \,\cosh v \,\sin u

:z(u,v) = u \cos \theta + v \sin \theta \,

עם פרמטרים המוגדרים להיות -\pi , (u,v) \in (-\pi, \pi] \times (-\infty, \infty),

כאשר: 
\theta = \pi מתאים למשטח בורגי ימני,
\theta = \pm \pi / 2 מתאים לקטנואיד ו-
\theta = 0 מתאים למשטח בורגי שמאלי.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:טופולוגיה
קטגוריה:יריעות טופולוגיות
קטגוריה:גאומטריה אלגברית
ברונה גורה

שמאל|ממוזער|האנדרטה באתר הרצח ביער ברונה גורה
**ברונה גורה** (בפולנית: **Bronna Góra;** בבלרוסית: **Бронная Гара**) היה אתר רצח המוני של יהודים בתקופת השואה, בשטח המזרחי של פולין הכבושה, כיום במחוז ברסט במערב בלארוס, כ-120 ק"מ מצפון מזרח לעיר ברסט. לפי ההערכות, בו נרצחו כ-52,000 יהודים.
ממוזער|מסילת הרכבת הישנה סמוך לאתר הרצח
יער ברונה גורה (מילולית: "הר ברונה") הפך בידי הגרמנים לאתר מרכזי לרצח יהודי הגטאות שהוקמו במחוז פוליסיה (כיום מערב בלארוס), לאחר כיבוש האזור בזמן מבצע ברברוסה. האתר היה פעיל ב-1942, ממאי ועד נובמבר.

יער ברונה גורה נבחר בידי הגרמנים לשמש כאתר הריגה מרכזי בשל מיקומו בסמוך למסילת הברזל, ושיטת הרצח בו הייתה באמצעות בורות ירי. היהודים הובאו לתחנת הרכבת שביער מגטאות ומיישובים רבים באזור פוליסיה, ובהם גטאות בריסק, פינסק, קוברין, אנטופול, ברזה קרטוסקה ודרוהיצ'ין. לפי עדויות של ניצולים בודדים מהאתר, היהודים שהורדו מהקרונות העמוסים בתחנת ברונה גורה, צוו להתפשט, ולקחת עמם סבון ומגבות, לכאורה לשם מקלחת. מאתר הכינוס הובלו היהודים למתחם מוקף גדר תיל, בו הוצעדו עד לבורות הירי עצמם, מבלי שהיה באפשרותם להימלט.

במהלך מבצע 1005 ניסו הגרמנים לטשטש את עקבות הרצח במקום, באמצעות כמאה עובדי כפייה, אשר שרפו את רבבות הגופות באתר, ונטעו עצים על בורות הירי המכוסים. לאחר מכן, נרצחו עובדי הכפייה.

כיום מוצבת באתר הרצח אנדרטה, שלשון כתובת ההנצחה בה היא: "לזכרם של 50 אלף יהודים אזרחי ברית המועצות ומערב אירופה שנרצחו באכזריות על ידי הנאצים בתקופת השואה".

## קישורים חיצוניים

*  על טבח ברונה גורה, בדף: ברסט-ליטובסק, באתר יד ושם

קטגוריה:אתרי הריגה בשואה
קטגוריה:שואת יהודי פולין: קהילות
קטגוריה:שואת יהודי בלארוס
קטגוריה:בורות ירי בשואה
טריקסי שובה

**ביאטריקס "טריקסי" שובה** (בגרמנית: **Beatrix "Trixi" Schuba**; 15 באפריל 1951 בווינה אוסטריה) היא מחליקה אמנותית על קרח אוסטרית בעבר שהתחרתה בקטגוריית נשים יחידות. היא אלופה אולימפית (סאפורו 1972), פעמיים ברציפות אלופת עולם (ליון 1971 וקלגרי 1972), פעמיים ברציפות אלופת אירופה (ציריך 1971 וגטבורג 1972) ו-6 פעמים ברציפות אלופת אוסטריה (1972-1967).

## ביוגרפיה
שובה נולדה בווינה. היא החלה להתאמן בהחלקה על הקרח ביותה בת 4 בהדרכתו של הלמוט סיבט במשך 7 שנים ועל ידי ליאופולד לינהרט. לאחר שאביה נפטר בהיותה בת 13. היא התחילה לעבוד בעסק המשפחתי ולמדה הנהלת חשבונות בשעות אחר הצהרים והתאמנה בבקרים.

### 1967
#### אלופת אוסטריה
בשנת 1967 בהיותה בת 16 זכתה שובה לראשונה בקריירה שלה במדליית זהב בהחלקה אמנותית על קרח לנשים. בהמשך הקריירה היא זכתה בעוד 5 תוארי אליפות אוסטריה.

### 1968
באולימפיאדת גרנובל (1968) סיימה שובה במקום חמישי בהחלקה אמנותית על קרח לנשים

### 1971
#### אלופת אירופה
באליפות אירופה שנערכה בציריך, שווייץ בתחילת פברואר 1971 זכתה שובה במדליית זהב בהחלקה אמנותית על קרח לנשים לפני ז'וז'ה אלמשי מהונגריה וריטה טרפנס מאיטליה.

#### אלופת עולם
שלושה שבועות לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה בליון, צרפת בסוף פברואר היא זכתה במדליית זהב בהחלקה אמנותית על קרח לנשים, לפני ג'ולי לין הולמס מארצות הברית וקרן מגנוסן מקנדה.

### 1972
באליפות אירופה בהחלקה אמנותית על הקרח שנערכה בגטבורג, שוודיה בינואר 1972 זכתה שובה בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב בהחלקה על קרח לנשים, לפני ריטה טרפנס וסוניה מורגנשטרן ממזרח גרמניה ובכך הגנה על תוארה.

#### אלופה אולימפית
חודש לאחר מכן, באולימפיאדת סאפורו (1972) זכתה שובה במדליית זהב בהחלקה אמנותית על קרח לנשים, לפני קרן מגנוסן מקנדה וג'נט לין מארצות הברית. הייתה זו מדליית הזהב הראשונה של אוסטריה בתחרות זו, 48 שנים לאחר הזכייה ההיסטורית של הרמה סאבו באולימפיאדת החורף הראשונה (שאמוני 1924). חודש לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה בקלגרי, קנדה במרץ היא זכתה בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב בהחלקה אמנותית על קרח לנשים, לפני קרן מגנוסן וג'נט לין ובכך הגנה על תוארה.

## הישגים בולטים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:מחליקות אמנותיות על קרח אוסטריות
קטגוריה:אלופות אולימפיות: החלקה אמנותית
קטגוריה:אלופות עולם בהחלקה אמנותית
קטגוריה:מחליקים אמנותיים על קרח באולימפיאדת גרנובל (1968)
קטגוריה:מחליקים אמנותיים על קרח באולימפיאדת סאפורו (1972)
קטגוריה:אלופות אולימפיות מאוסטריה
קטגוריה:אוסטריות שנולדו ב-1951
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1951
בנו (אסטרואיד)

**בֶּנוּ** (שם מלא: **101955 בנו**; באנגלית: **101955 Bennu**) הוא אסטרואיד קרוב ארץ הנמנה עם קבוצת אסטרואידי אפולו. הקפה אחת שלו סביב השמש אורכת כ-436 ימים (1.2 שנים) וקוטרו הממוצע הוא כ-492 מטר.

בנו נבחר על ידי נאס"א ליעד המחקר של משימת **[[אוסיריס-רקס]]**, גשושית ששוגרה לחלל ב-8 בספטמבר 2016 ונכנסה למסלול סביבו בדצמבר 2018. ב־21 באוקטובר 2020 שלחה הגשושית זרוע רובוטית לפני השטח של האסטרואיד ואספה בהצלחה דגימה מהרגולית שלו (הסלעים והאבק שנמצאים על פני שטחו). הדגימה שבה לכדור הארץ באמצעות קפסולה (בדומה לגשושית סטארדאסט) ב-24 בספטמבר 2023, לשם ניתוח הרכבה. המשימה נועדה לחקור את הרכבם של אסטרואידים, מתוך כוונה ללמוד מכך על היווצרות מערכת השמש, מכיוון שאסטרואידים מהווים מעין "קפסולת זמן" מאותה תקופה שכן הם לא עברו שינויים גאולוגיים.

בנו נבחר גם מכיוון שהוא אסטרואיד מסוג C, העשירים בפחמן, אלמנט מרכזי בתרכובות אורגניות החיוניות לקיום חיים. מולקולות אורגניות, כגון חומצת אמינו, נמצאו בעבר במטאוריטים ובדגימות משביטים, דבר המצביע על כך שחומרים מסוימים הנחוצים לחיים יכולים להיווצר בחלל החיצון.

האסטרואיד בנו נחשב לבעל סיכון גבוה יחסית להתנגשות עם כדור הארץ. מסלולו של האסטרואיד בנו מביא אותו למרחק של 0.002 יחידות אסטרונומיות מכדור הארץ כל 6 שנים. התקופה שבה סיכונו נחשב לגבוה היא בין השנים 2175 ו-2196, אז חושבה ההסתברות המצטברת להתנגשות עם כדור הארץ ל-0.037%. עקב מסוכנותו האפשרית של האסטרואיד, בשל העובדה שסכנת ההתנגשות היא רק בעוד 150 שנים ויותר, הוא עדיין לא קיבל דירוג בסולם טורינו. משימת אוסיריס-רקס נועדה לחקור את מאפייניו הפיזיקליים והכימיים של האסטרואיד, מידע מהותי עבור משימה עתידית אופציונלית למניעת התנגשות. המשימה נועדה גם לבחון את השפעת אפקט ירקובסקי על מסלול האסטרואיד, אפקט הנובע מקרינה תרמית שפולט האסטרואיד.

האסטרואיד התגלה ב-11 בספטמבר 1999 על ידי מיזם לינקולן לחקר אסטרואידים קרובי ארץ (LINEAR), וקוד הזיהוי שניתן לו היה 1999 RQ36 עם המספר הסידורי 101955. השם "בנו" נבחר ב-2013 במסגרת תחרות שנקראה "!Name that Asteroid" במסגרתה הציעו שמות יותר מ-8,000 סטודנטים ותלמידים ברחבי העולם. השם, שהוצע על ידי מייקל פוזיו, ילד מצפון קרולינה. האסטרואיד נקרא על שמו של עוף החול **[[בנו]]** מהמיתולוגיה המצרית. פוזיו בחר בשם כי ראה דמיון בין הזרוע הרובוטית של אוסיריס-רקס, שבאמצעותה תאסוף דגימה מהאסטרואיד, לבין דמותו של בנו, המתוארת לעיתים כאנפה אפורה.

## חומרים אורגניים
בשנת 2023, השיבה הגישושית אוסיריס-רקס דגימות מהאסטרואיד לכדור הארץ. בינואר 2025 פורסם כי זוהה מגוון רחב של תרכובות אורגניות עשירות בפחמן וחנקן בדגימות שהוחזרו מבנו, כולל 14 מתוך 20 חומצות האמינו המרכיבות חלבונים באורגניזמים על פני כדור הארץ, וכן את כל חמשת בסיסי הנוקליאוטידים (אדנין, תימין, אורציל, ציטוזין וגואנין) שהם אבני הבניין של ה-DNA וה-RNA.

## ראו גם
*רשימת אסטרואידים
*איטוקוואה
*ריוגו (אסטרואיד) - אסטרואיד נוסף ממנו נאספו והובאו לכדור הארץ דגימות על ידי החללית היאבוסה 2

## קישורים חיצוניים

* בנו, באתר המעבדה להנעה סילונית של נאס"א
* בנו, באתר European Asteroid Research Node
* Sentry: Earth Impact Monitoring, באתר JPL
*
*

## הערות שוליים

קטגוריה:אסטרואידים
קטגוריה:גופים קרובי ארץ
יאגדפנצר

280px|ממוזער|שורה של דגמי יאגדפנצר: יאגדטייגר, יאגדפנתר ומאחור יאגדפנצר סימן 4 (מוזיאון החימוש של צבא ארצות הברית).
**יאגדפנצר** (**Jagdpanzer**; בגרמנית: 'טנק צייד') הוא אחד משני טיפוסים של משחיתי טנקים אשר יוצרו בגרמניה הנאצית במהלך מלחמת העולם השנייה. משחיתי טנקים מטיפוס יאגדפנצר היו הדור השני של משחיתי הטנקים הגרמנים, והם התאפיינו בדרך כלל בשריון רב כשהם מורכבים מהטנקים החדישים ביותר.

## פיתוח
פיתוח דגמי היאגדפנצר היוו המשך ישיר למשחיתי הטנקים מסוג פנצרייגר (צייד טנקים). הפנצרייגרים היו משחיתי טנקים בעלי מיגון קל יחסית, אשר לרוב התבססו על טנקים מיושנים שבמקום צריח הותקן על התובה תותח נ"ט וסביבו מיגון קל נגד רסיסים. החל מסוף שנת 1943 החלו להיבנות משחיתי טנקים מסוג חדש אשר התותח שלהם הורכב בתוך גוף הטנק (או במקרה של האלפנט והיאגדטייגר - גוף הטנק הורחב כלפי מעלה כדי לכלול את התותח במעטפת משוריינת היטב).

הרק"מ שהיווה בסיס תפיסתי לפיתוח היאגדפנצרים היה השטוג סימן 3, רק"מ שהוגדר כתותח סער לפריצת מכשולים, אך למעשה תפקד במקרים רבים כמשחית טנקים. השטוג היה אחד מהכלים המבצעיים הראשונים שכללו תותח בקדמת התובה, מה שהביא לכך שהוא היה בעל צללית נמוכה מאוד והצוות היה יחסית מוגן בתובה המשוריינת. כך פותחו היאגדפנצרים כמשחיתי טנקים שכללו את כוח האש של הפנצרייגרים עם השרידות הגבוהה של השטוג.

ראשונים בסדרה היו היאגדפנצר 4 (שהתבסס על הפנצר סימן 4) והיאגדפנצר 38(t) הצר (שהתבסס על טנק השלל הצ'כי הפנצר 38(t)), שניהם כללו תותח נ"ט 75 מ"מ. לצד פיתוח היאגדפנצר 4 פותח גם השטוג סימן 4, מה שהוביל לרבים (בהם היינץ גודריאן) להטיל ספק בנחיצות משחית טנקים נוסף בעל אותו תותח ומבוסס על אותו טנק. בהמשך פותח היאגדפנתר (מתוך הפנצר סימן 5 או פנתר) ואלפנט (מתוך הטיגר) שחומשו בתותח 88 מ"מ והאחרון בסדרה היה היאגדטיגר (מתוך הטיגר II) שחומש בתותח 128 מ"מ. שני האחרונים כללו הרחבה של תובת הטנק כלפי מעלה במעטפת משוריינת מרובעת סביב התותח ממוגנת היטב בעובי 200 מ"מ פלדה באלפנט ו-250 מ"מ ביאגדטיגר.

## דגמים
[230px|ממוזער|[יאגדפנצר 38(t) הצר, ממשחיתי הטנקים הנפוצים והמוצלחים של גרמניה הנאצית.]]
[230px|ממוזער|[יאגדפנתר בצרפת, 1944.]]

**מלחמת העולם השנייה:**
* שטוג סימן 3 - אינו נחשב למשחית טנקים אלא לתותח סער, אך הצלחתו בהשמדת טנקים הובילה לפיתוח סדרת משחיתי היאגדפנצר.
* יאגדפנצר 4 - בעל תותח 75 מ"מ Pak 42 ומבוסס על טנק הפנצר סימן 4.
* יאגדפנצר 38(t) הצר - בעל תותח 75 מ"מ Pak 39 ומבוסס על טנק ה-פנצר 38(t) הצ'כי.
* יאגדפנתר - בעל תותח 88 מ"מ Pak 43 ומבוסס על הטנק הבינוני פנתר.
* אלפנט\פרדיננד - בעל תותח 88 מ"מ Pak 43 ומבוסס על הטנק הכבד טיגר (מהדגמים שפיתח פרדיננד פורשה).
* יאגדטיגר - בעל תותח 128 מ"מ Pak 44 ומבוסס על הטנק הכבד טיגר II.

**לאחר המלחמה:**
* קנונניאגדפנצר - משחית טנקים שפותח בגרמניה המערבית בשנות ה-60.
* רקטניאגדפנצר סימן 1 - משחית טנקים בעל משגר טיל נ"ט שהתבסס על נגמ"ש השיצנפנצר 12-3.
* רקטניאגדפנצר סימן 2, יגואר 1 ויגואר 2 - דגמים שהתבססו על הקנונניאגדפנצר בעלי משגר טיל נ"ט.

## ראו גם
* משחית טנקים
* פנצרייגר

קטגוריה:משחיתי טנקים גרמניים במלחמת העולם השנייה
קית' דייטון

לוטננט גנרל **קית' וו. דייטון** (באנגלית: **Keith W. Dayton**; נולד ב-7 במרץ 1949) קצין תותחנים ומודיעין אמריקאי בצבא ארצות הברית בדרגת לוטננט גנרל. הוא מנהל מרכז ג'ורג' סי מרשל האירופי למחקרי ביטחון בגרמיש-פרטנקירשן, גרמניה.

דייטון שימש כמתאם הביטחוני האמריקאי בין ישראל לרשות הפלסטינית מדצמבר 2005 ועד שנת 2010. במהלך כהונתו סייע לרשות בפיתוח מנגנוני הביטחון שלה, מסיבה זו הכינוי העממי שלהם הוא "כוחות דייטון". הוא כיהן גם כמנהל קבוצת הסיקור שנשלחה לעיראק (ISG) מטעם הקואליציה הרב לאומית בהנהגת ארצות הברית שפלשה למדינה במלחמת המפרץ השנייה על מנת לאתר נשק להשמדה המונית, וכנספח צבאי בשגרירות ארצות הברית ברוסיה.

ב-1 במאי 2020 הודיע נשיא ארצות הברית, על הכוונה למנות את דייטון לשגריר ארצות הברית באוקראינה. אך המינוי לא אושר עקב הפסדו של טראמפ בבחירות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:גנרלים בצבא ארצות הברית
קטגוריה:המתאמים הביטחוניים בין ישראל לרשות הפלסטינית
קטגוריה:מעוטרי מדליית השירות המצוין של מחלקת ההגנה
קטגוריה:אמריקאים מעוטרי אות לגיון ההצטיינות
קטגוריה:מעוטרי מדליית השירות המצוין (צבא ארצות הברית)
קטגוריה:נספחים צבאיים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1949
סאלימבנה די אדם

ממוזער|240x240px|שלט הנצחה המציין את מקום הולדתו
**סאלימבנה די אדם** (**Salimbene di Adam**) או **סאלימבנה מפארמה** (9 באוקטובר 1221 - 1290 לערך) היה נזיר, תאולוג וכרוניקן פרנציסקני איטלקי, שהוא מקור ראשוני להיסטוריה איטלקית של המאה ה-13.

## חייו
הוא נולד בפארמה לצלבן גוידו די אדם (Guido di Adam). סאלימבנה היה חסידו של יואכים מפיורה ומאמין בתורתו האפוקליפטית. סאלימבנה הצטרף למסדר הפרנציסקני בשנת 1238 במנזר פאנו.

לאחר מכן חי חיי נדודים, במהלכם התחמק מאביו שלא רצה שבנו יצטרף למנזר, וביקר בפיזה וערים איטלקיות אחרות. בשנת 1247 הוא נשלח לליון וביקר בפריז, פרארה קרמונה, טרואה, רוונה, ג'נובה, רג'ו אמיליה ומנזר מונטפלקונה (Montefalcone) ליד סן-פולו ד'אנזה (San Polo d'Enza) באזור אמיליה-רומאניה.

## חיבוריו
חיבורו החשוב של סאלימבנה היה ה"כרוניקה" שלו, שעסקה בשנים 1287-1167. הוא החל בכתיבתה סביב שנת 1282 והיא מתחילה בייסוד העיר אלסנדריה. הוא הכיר אנשים חשובים רבים של אותה התקופה, ובהם פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, לואי התשיעי, מלך צרפת והאפיפיור אינוקנטיוס הרביעי. הוא מתאר את חיי היומיום בצורה חיה ובהירה ומספק פירוט שאין שני לו של ויכוחים פנימיים במסדר הפרנציסקני בזמנו.

הוא כתב גם את "שנים-עשר האסונות של הקיסר פרידריך השני" ומסות נוספות שאבדו מאז. "שנים-עשר האסונות" נוצר כמעין סיפור משרת, שנועד להדגים את חסרונותיו של פרידריך השני - פעמים רבות בליווי ציטוטים תנ"כיים לא כל כך מתאימים. אחד הנושאים העיקריים של בחיבור הוא הדגש של סאלימבנה על נומרולוגיה. הכרוניקה עצמה נבנתה כדי להוכיח את ההקבלה בין עשר המכות לעשרת האסונות של פרידריך השני (באופן נוח, הוא הוסיף את השתיים האחרונות לאחר ההקבלה). בהדגישו את האופי הנוצרי של סיפורו ואת האופי הלא-נוצרי של פרידריך, טבע סאלימבנה ביטוי שהיה בשימוש בזמן מסעות הצלב, כאשר טען כי "הוא יכול היה להיות השליט הטוב ביותר, אם רק היה נוצרי".

## לקריאה נוספת

* Cronica, Edited by G. Scalia in the series "Scrittori d'Italia", Ferdinando Bernini, 1942; Bari, 1966.
* G.C. Coulton, *From St Francis to Dante: translations from the chronicle of the Franciscan Salimbene* (London 1907; reprinted Philadelphia 1972) is called a "paraphrase" by David Abulafia, *Frederick II: A Medieval Emperor* (Oxford 1988) p. 444.
* *The Chronicle of Salimbene de Adam* ed. by J.L. Baird, G. Baglivi & J.R. Kane (Binghamton, N.Y.; Medieval & Renaissance Texts & Studies, 1986).
* Emerton, Ephraim (1915). "Fra Salimbene and the Franciscan Ideal". *Harvard Theological Review* (Cambridge University Press) 8 (04): 480–503.


## קישורים חיצוניים

* Salimbene degli Adami באנציקלופדיה הקתולית, באתר New Advent
* קטעים מתוך דברי סאלימבנה על פרידריך השני, "כפי שתורגמו ונוסחו מחדש על ידי ג. קולטון".
* 
* 

קטגוריה:כרוניקנים
קטגוריה:פרנציסקנים
קטגוריה:נזירים רומים-קתולים איטלקים
קטגוריה:מחברים כותבי לטינית
קטגוריה:איטלקים במאה ה-13
קטגוריה:ילידי 1221
קטגוריה:נפטרים ב-1288
מהו העושה את הבתים בימינו כה שונים, כה מושכים?

**"מהו העושה את הבתים בימינו כה שונים, כה מושכים?"** (**Just what is it that makes today's homes so different, so appealing?**) הוא קולאז' שנעשה על ידי האמן הבריטי ריצ'רד המילטון.
## היסטוריה
היצירה נעשתה בשנת 1956 עבור התערוכה "זהו המחר"  שהתקיימה בלונדון, אנגליה. 

הקולאז' מורכב בעיקר מתמונות שנלקחו ממגזינים אמריקאים. התמונה העיקרית של החדר נלקחה מפרסומת במגזין Ladies' Home Journal, שתיארה את "אופנת הרצפה המודרנית". גם שם היצירה נלקחה מאותה פרסומת, שבה נכתב: "מהו העושה את הבתים בימינו כה שונים, כה מושכים? תכנון פתוח כמובן - ושימוש נועז בצבע". השרירן בתמונה הוא ארוין קוז'ובסקי, זוכה תחרויות פיתוח גוף, ותמונתו נלקחה ממגזין Tomorrow's Man. האמנית ג'ו בר, שדגמנה לצילומים אירוטים בעברה, טענה שהיא האישה המופיעה ביצירה, אם כי המגזין ממנו נלקחה התמונה לא זוהה. שאר הפריטים בתמונה נלקחו גם הם ממגזינים ופרסומות שונות.

בהמשך יצר המילטון גרסאות שונות לקולאז' המקורי, כולל גרסה ב-1992 שבה החליף את השרירן הגבר באישה.

## בעלות
בשנת 2006, טען בנו של האמן ג'ון מקהייל , ג'ון מקהייל ג'וניור, כי אביו הוא היוצר של התמונה, וסיפק את הסקיצה ומדידות המקוריות ואת החומרים לקולאז', כולל המגזינים ממנו רוב הקולאז' הורכב. מקהייל אמר כי חומרי המקור היו שלו ונשלחו מאוניברסיטת ייל, בה מקהייל למד, להמילטון, ושהתפקיד של המילטון היה "מכני" - גזירה והדבקה על פי העיצוב של מקהייל.

המילטון הגיב באומרו ש"זה מגוחך, הקולאז' שוחזר ויוצר מחדש באופן נרחב ב-50 השנים האחרונות, והבעלות שלי עליו, למיטב ידיעתי, מעולם לא הייתה במחלוקת עם ג'ון מקהייל האב כשהיה בחיים". המילטון אמר כי מקהייל סיפק לו שישה עמודים עבור הקטלוג לתערוכת זהו המחר, אך המילטון השתמש רק בשניים עבור הקטלוג ואת הקולאז' ושאר הקטלוג יצר בעצמו; המגזינים האמריקאים שסיפקו את התמונות היו מהאוסף של מגדה ופרנק קורדל, והתמונות נגזרו על ידי אשתו של המילטון, טרי ריילי, ומגדה קורדל.

קטגוריה:ציורים
קטגוריה:פופ ארט
קטגוריה:יצירות משנת 1956
רמת קולומביה

[שמאל|ממוזער|200px|רמת קולומביה מכסה את מרבית [משטח הבזלת של הנהר קולומביה, המוצג בירוק על מפה זו. הערים ספוקיין, יאקימה ופסקו במדינת וושינגטון והעיר פנדלטון באורגון שוכנות על רמת קולומביה]]
**רמת קולומביה** (באנגלית: **Columbia Plateau**) או גם **רמת הנהר קולומביה** (**Columbia River Plateau**) היא אזור גאולוגי וגאוגרפי השוכן לאורך חלקים במדינות ארצות הברית וושינגטון, אורגון ואיידהו. זו רמה נרחבת של משטח בזלת נרחב השוכנת בין רכס קסקייד והרי הרוקי, הנחצית על ידי הנהר קולומביה. באחת מההגדרות השונות שלו מתייחס המונח "אגן קולומביה" פחות או יותר לאותו אזור כמו רמת קולומביה.

## גאולוגיה
במהלך שלהי המיוקן ותחילת הפליוקן התחוללה אחת מהתפרצויות הגעשיות הגדולות ביותר על פני כדור הארץ שבה כיסתה בזלת שטח של 210,000 קילומטרים רבועים של אזור הפסיפיק נורת' ווסט תוך יצירת משטח בזלת נרחב. על פני תקופה בת בין חמישה לעשרה מיליון שנים נפלטו קילוח לבה אחר קילוח לבה מתוך סדקים שאורכם נע בין עשרות למאות קילומטרים. מקור הגעשיות בנקודה חמה. מאז נע הלוח הצפון-אמריקאי לכיוון צפון מערב, והנקודה החמה הקבועה נמצאת כיום מתחת לפארק הלאומי ילוסטון. בסופו של דבר הצטברו קילוחי הלבה לעומק של כ-1.8 קילומטרים. ככל שהסלע המותך נפלט אל פני השטח, כך שקע בהדרגה קרום כדור הארץ לחלל שהשאירה הלבה שנפלטה.

שקיעת הקרום גרמה להיווצרות רמה נרחבת – מישור לבה נרחב, שקוע במקצת המכונה לעיתים אגן קולומביה. נהר הקולומביה הקדום הוסט למסלולו הנוכחי על ידי הלבה שהתקדמה בכיוון צפון מערב. לבה זו, כאשר זרמה מעל לאזור, תחילה מילאה את עמקי הנהרות, וגרמה ליצירת סכרי לבה שגרמו להיווצרות אגמים. בתוך המשקעים שעל קרקעית אגמים אלו נתגלו מאובנים של תבניות עלים, עץ מאובן, חרקים ועצמות של בעלי חיים בעלי חוליות.

## צמחייה
חלק מרמת קולומביה קשור לאזור האקולוגי של רמת קולומביה (Columbia Plateau ecoregion), חלק מהאזור האקולוגי הקרוי "האזור הנארקטי של ערבות שיחים, סוואנות וערבות עשב של אקלים ממוזג וסובטרופי" (Nearctic temperate and subtropical grasslands, savannas, and shrublands) של הביומה ערבות שיחים, סוואנות וערבות עשב של אקלים ממוזג (Temperate grasslands, savannas, and shrublands).

## קישורים חיצוניים
* Geology of Lake Roosevelt National Recreation Area
* USGS Page on Columbia Plateau
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מדינת וושינגטון: גאוגרפיה
קטגוריה:אורגון: גאוגרפיה
קטגוריה:איידהו: גאוגרפיה
קטגוריה:מדינת וושינגטון: גאולוגיה
קטגוריה:אורגון: גאולוגיה
קטגוריה:איידהו: גאולוגיה
הכפרים האבודים

300px|ממוזער|שמאל|מוזיאון הכפרים האבודים
300px|ממוזער|שמאל|אבני מצבה באנדרטת החלוצים באתר Upper Canada Village
250px|ממוזער|שמאל|אנדרטת קרב חוות קרייזלר באתר Upper Canada Village
**הכפרים האבודים** הוא כינוים של עשרה יישובים על גדת נהר סנט לורנס שבקנדה, אשר פונו והוצפו במים בשנת 1958 במסגרת הקמת נתיב המים סנט לורנס.

## הפינוי וההצפה
עשרת היישובים שכנו על גדת הנהר בקרבת העיר קורנוול שבפרובינציית אונטריו. תושביהם הועברו ויושבו מחדש בעיירות שתוכננו לשם כך במרחק של מספר קילומטרים מבתיהם הקודמים. יישוב נוסף, אירוקיז (Iroquois), נועד להצפה, אך הועתק בשלמותו לאתר אחר במרחק של קילומטר וחצי ממקומו המקורי. חלק מיישוב נוסף, מוריסברג (Morrisburg), הוצף גם הוא, אך המבנים בחלק זה הועתקו לשטח גבוה יותר בשטח אותו יישוב.

בסך הכל נאלצו כ-6,500 אנשים לעקור ממקומות מגוריהם. פני השטח של היישובים פונו כליל. 530 מבנים הועברו ממקומם ונהרס מספר רב של מבנים - בתי מגורים, בתי ספר, בתי עסק ומתקנים חקלאיים. במסגרת התוכנית היה צורך לשנות ולסלול מחדש גם חלק מנתיבו של הכביש המהיר מס' 2 של אונטריו.

הפיצויים שניתנו למפונים היו שנויים במחלוקת ביניהם לבין הממשלה, שכן רבים מהתושבים סברו שהם היו נמוכים ולא ראויים לאור זאת ששווי השוק של רכושם כבר צנח משעה שהוכרז על התוכנית לבנות את נתיב המים סנט לורנס.

בבוקר ה-1 ביולי 1958 פוצץ סכר גדול בקרבת עשרת היישובים והצפתם החלה. ארבעה ימים אחר כך היו כולם שקועים תחת פני המים. המים הציפו גם חלקים מקו החוף של נהר סנט לורנס בעברו האמריקאי, אך שם לא היה צורך לפנות אף יישוב. השטח הכולל שהוצף הגיע ל-80 קילומטרים רבועים.

## היישובים שהוצפו
*אולטסוויל (Aultsville)
*דיקינסונס לנדינג (Dickinson's Landing)
*וודלנדס (Woodlands)
*ויילס
*מולינט (Moulinette)
*מייפל גרוב (Maple Grove)
*מיל רוש (Mille Roches)
*סנטה קרוז (Santa Cruz)
*פאראנס פוינט (Farran's Point)
*שיקס איילנד (Sheek's Island)

## הנצחה
מוזיאון לזכר הכפרים האבודים נבנה בקרבת העיר קורנוול, ומוצגים בו בין השאר מבנים מקוריים שהועתקו מהכפרים.

בפארק המורשת Upper Canada Village שליד מוריסברג ניצבים מבנים נוספים שהועברו מהכפרים האבודים. בפארק ניצבת אנדרטה שהועברה מאתר חוות קרייזלר (Crysler's Farm) שהוצף אף הוא והמנציחה קרב שהתחולל שם במהלך מלחמת 1812. כמו כן ניצבת בו אנדרטה ובה קבועות 300 אבני מצבה, שהובאו משמונה בתי קברות שהתקיימו בעבר בכפרים האבודים.

במקומות אחדים נותרו שרידים של מדרכות ויסודות בניינים מהכפרים האבודים, אשר ניתן להבחין בהם מתחת לפני המים או אף בקו המים של הנהר בעת שמפלסו יורד.

שטחים גבוהים אחדים מהיישובים שהוצפו נותרו מעל פני המים ומהווים איים בנהר. מחבר ביניהם הכביש Long Sault Parkway.

## ראו גם
*מולוגה

## קישורים חיצוניים

* אתר מפורט אודות הכפרים האבודים
* אתר אינטראקטיבי על הכפרים האבודים
* אתר האגודה ההיסטורית של הכפרים האבודים

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים לשעבר
קטגוריה:קנדה: היסטוריה
קטגוריה:אונטריו
קטגוריה:הגירה בכפייה
קטגוריה:הצפות מכוונות
קטגוריה:ערים טבועות
מחוז פרנקלין

**פרנקלין** (באנגלית: **Franklin**) הוא שמם של מחוז באוסטרליה, מחוז לשעבר בניו זילנד, וכן של 25 מחוזות בארצות הברית:
מרים נופך-מוזס

**מרים (מימי) נופך-מוזס** (נולדה ב-1942 באנטוורפן, בלגיה) היא מנכ"לית השבועון "לאשה" ושותפה בעיתון "ידיעות אחרונות". נודעת כמי שמכריזה מדי שנה על הזוכה בטקס בחירת מלכת היופי של ישראל, וחברה קבועה בצוות השופטים בתחרות. בת למשפחת מוזס.

## קורות חיים
נולדה ב-1942 באנטוורפן שבבלגיה בשם מרים האוזר, בתם של משה ואדלה, מהגרים מפולין, ואחות לשלמה האוזר. בתקופת מלחמת העולם השנייה נמסרה למשפחה נוצרייה תחת השם הבדוי מריה פיטרס ועם סיום המלחמה הוחזרה למשפחתה. לאחר המלחמה המשיכה המשפחה לחיות באנטוורפן ומוזס סיימה לימודי תיכון בעיר. בנוסף ללימודיה הייתה פעילה בתנועת בני עקיבא בעיר.

ב-1960 עלתה ארצה וב-1963 נישאה ליצחק נופך-מוזס (בנם של חמדה נופך-מוזס וראובן מוזס), מוזס הכירה את יצחק כשביקר קרובי משפחה באנטוורפן. ב-1965 סיימה לימודי כימיה באוניברסיטת בר-אילן וב-1981 למדה מחשבים ועברה לעבוד בתחום זה. לבני הזוג נולדו שני בנים.

ב-1986 הצטרפה לקונצרן העיתונות של הורי בעלה, שם מילאה שורה של תפקידים: ב-1986 מונתה כמנהלת מועדון עיתון לאשה, ב-1990 מונתה למנכ"ל השבועון לאשה וכן למנכ"ל השבועון פנאי פלוס, ב-1992 מונתה כעורכת אחראית של לאשה, וב-1994 מונתה לחברת מועצת מנהלים פעילה. הקימה את אתר האינטרנט של קבוצת ידיעות אחרונות ynet.

מוזס הייתה שותפה פעילה בקרב הבעלות על חברת ידיעות אחרונות; בסכסוך בין דב יודקובסקי ונוני מוזס היא הצטרפה לנוני מוזס והייתה בין בעלי העניין שאיפשרו לו להשתלט על העיתון.

בנובמבר 2025 הודיעה משפחת נפך-מוזס על מכירת מניותיה ב"ידיעות אחרונות" ועל סיום עבודתה של מרים נפך-מוזס כעורכת האחראית של "לאשה" בסוף השנה.

מתגוררת בכפר שמריהו.

## לקריאה נוספת
* עדי מרקוזה-הס, **העיתון וסיפור המשפחה שמאחוריו**, ירושלים, הוצאת כרמל, תשע"ג 2013

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* יורם יובל בשיחת נפש עם מרים נופך מוזס, טלוויזיה חינוכית, 24 ביולי 2016

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל לאשה
קטגוריה:ישראליות ילידות בלגיה
קטגוריה:ישראלים ילידי בלגיה
קטגוריה:עולות בשנות ה-1960
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:משפחת מוזס
קטגוריה:פעילים ציונים בבלגיה
קטגוריה:ילדים בשואה: בלגיה
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:מנהלות ישראליות
קטגוריה:מנהלים ישראלים
קטגוריה:עורכות עיתונים ישראליות
קטגוריה:עורכי עיתונים ישראלים
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:תחרויות יופי: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1942
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1942
מחוז ג'פרסון

**ג'פרסון** (באנגלית: Jefferson) הוא שמם של 26 מחוזות בארצות הברית:

קטגוריה:פירושונים
רפאל פרוינד

**רפאל (רפי) פרוינד** (14 באפריל 1933 ברסלאו, גרמניה – 26 בפברואר 1980, ירושלים, ישראל) היה גאולוג ישראלי, פרופסור לגאולוגיה במכון למדעי כדור הארץ באוניברסיטה העברית בירושלים, נשיא  (1964–1968).

## קורות חייו ופועלו
פרוינד נולד בברסלאו. משפחתו של פרוינד עלתה לארץ ישראל בינקותו. הוא גדל בחיפה, סיים את לימודיו בבית הספר הריאלי, ולאחר שירותו הצבאי כקצין בנח"ל החל את לימודי הגאולוגיה ב. ב-1962 הגיש את עבודת הדוקטורט בנושא "בעיות בסטרטיגרפיה של הקנומן-טורון בישראל". השלכותיה של עבודתו זו, שהתבססה בעיקרה על נתונים פליאונטולוגיים, אישרו הצעות קודמות בדבר תנועה אופקית גדולה לאורך בקע הירדן. פרוינד היה מהראשונים שהכירו בחשיבותה של טקטוניקת הלוחות בהבנת הגאולוגיה של אזורנו.

בתפיסתו, לפיה תנועות אופקיות הן תופעה עקרונית בטקטוניקה של כדור הארץ, הקדים את תאוריית טקטוניקת הלוחות, שהפכה לימים להנחת מוצא מקובלת בגאולוגיה. הגאולוגיה של העתקי הסָטה אופקית והעתקי חילוף (טרנספורם) הייתה לנושא המרכזי במחקריו, שכללו אספקטים גאומטריים וכמותיים, ניסויי מעבדה וניתוח קינמטי. את עבודת השדה עשה בניו זילנד, באיראן ובאתיופיה. פרוינד התמודד בדרך כלל עם בעיות מרכזיות של הגאולוגיה, כמו מחקר של אזורי הפחתה (מונח שחידש) ושחזור תנועת לוחות קטנים על פי מדידות פליאומגנטיות ועל פי תהליכי הצפת ים (טרנסגרסיה) ונסיגת ים (רגרסיה). עם זאת היה בראש ובראשונה חוקר הגאולוגיה של ארץ ישראל על כל היבטיה. הוא ניצל את המגוון הרחב של פעילותו לשחזור ההיסטוריה הגאולוגית של הארץ.

פרוינד פעל כפרופסור לגאולוגיה ב באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנים 1964–1968 כיהן כנשיא . בצד ההוראה, שבה העמיד והנהיג דור של גאולוגים, דאג להפצת מדע הגאולוגיה בקרב מתעניינים. הוא פרסם חלק מרעיונותיו החדשניים בכתבי עת דוגמת "מדע" ו"טבע וארץ". בסוף ימיו עסק בחיבור ספר, שלא זכה לראות אור, על הגאולוגיה של ארץ ישראל, ובו ביקש לסכם את רעיונותיו בנוסח שיהיה מובן גם לחובבים.

בצד פעילותו המדעית הטהורה היה פרוינד ער גם לבעיות הקשורות בתחום הגאולוגיה הכלכלית. הוא עסק בבדיקת נושא כדאיות בניית תעלת הימים. כמו בן היה במשך שנים חבר במועצת המנהלים של חברת חיפושי הנפט הלאומית (חנ"ה), ובין היתר העלה סברה, חדשנית לזמנהּ, בנושא איתור מלכודות נפט.

פרוינד נפטר בשנת 1980 בגיל 47. הניח את בניו, יואב וגיל.

פרס על שמו מוענק מדי שנה, מאז מותו, מטעם החברה הגאולוגית הישראלית.

## קישורים חיצוניים
* רשימת כתביו של רפאל פרוינד באתר ספריות האוניברסיטה העברית בירושלים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:גאולוגים ישראלים
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: מדעי כדור הארץ
קטגוריה:נשיאי החברה הגיאולוגית הישראלית
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי בית הספר הריאלי
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1933
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1980
מארדר

**מָארְדֶר** (**Marder**) הוא שמו בגרמנית של בעל החיים **[[דלק (בעל חיים)|דָּלָק]]**.
מחוז מונרו

**מונרו** (באנגלית: Monroe) הוא שמם של 17 מחוזות בארצות הברית:

קטגוריה:פירושונים
מחוז מונטגומרי

**מונטגומרי** (באנגלית: Montgomery) הוא שמם של 18 מחוזות בארצות הברית, הקרויים על שם ריצ'רד מונטגומרי, מגיבורי מלחמת העצמאות האמריקאית:

קטגוריה:פירושונים