open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ניקולא פיובאני

**ניקולא פיובאני** (באיטלקית: **Nicola Piovani**, נולד ב-26 במאי 1946) הוא נגן מוזיקה איטלקית קלאסית-קלה, מלחין מוזיקה לתיאטרון ופסקולי מוזיקה לסרטים, וזוכה פרס אוסקר למוזיקה הדרמטית המקורית הטובה ביותר על הפסקול לסרטו של רוברטו בניני "החיים יפים".

## חייו
לאחר סיום לימודיו התיכוניים, נרשם פיובאני לאוניברסיטת סאפיינצה ברומא, ובשנת 1967 קיבל תואר בפסנתר מן הקונסרבטוריון ע"ש ורדי במילאנו. בהמשך למד תזמור אצל המלחין היווני מאנוס חג'ידאקיס.

בין יצירותיו הפופולריות הפסקול לסרט "אינטרוויסטה" של פדריקו פליני, השני משלושת שיתופי הפעולה שלו עם הבמאי המפורסם (השניים האחרים היו "ג'ינג'ר ופרד" (Ginger e Fred) ו"קול הירח" (La voce della luna). שנים אחר כך הלחין בלט בשם "באלטו פליני".

בשנת 2000 היה הפסקול זוכה האוסקר שלו ל"חיים יפים" מועמד לפרס גראמי בקטגוריה של "היצירה האינסטרומנטלית הטובה ביותר שנכתבה לקולנוע, טלוויזיה או אמצעי ויזואלי אחר". הפרס ניתן לבסוף לרנדי ניומן. בשנת 2005 ישב בחבר השופטים של פסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-27 של מוסקבה. לאור עבודתו בשנים האחרונות עם במאים צרפתים, בעיקר דניאל תומפסון, פיליפ לאורה ואריק-עמנואל שמיט, העניק לו שר התרבות הצרפתי את התואר "שבלייה" (אביר) של מסדר האמנויות והספרות ב-21 במאי 2008 בפסטיבל הסרטים של קאן.

עד כה, חיבר פיובאני למעלה מ-130 פרטיטורות, בהן מוזיקה לסרטים כמו "הכה במפלצת בעמ' הראשון" (1972), "בושם האישה בשחור" (1974), "פלאוויה הכופרת" (1974), "טביעות-רגל על הירח" (1975), "קפיצה בחשיכה" (1980), "הלילה בו נפלו הכוכבים" (1982) וקאוס (1984). המוזיקה ל"קאוס" נחשבת לדעת רבים לאחת המשובחות ביותר שנכתבה אי פעם לקולנוע. עם זאת, פיובאני עצמו סבור, ש"יותר מדי מוזיקה לסרטים עושה את המלחין לשכיר-עט לכל עת, אבל בתיאטרון המוזיקה עולה על כל מעשה אמנות". נאמן לדעתו זו, הוא ממשיך לעבוד בתיאטרון מוזיקה ואף מחבר מוזיקה קונצרטנטית ומוזיקה קאמרית.

## קישורים חיצוניים

* 


* Biography of Nicola Piovani


## הערות שוליים

קטגוריה:מלחיני קולנוע איטלקים
קטגוריה:זוכי אוסקר
קטגוריה:זוכי אוסקר: הפסקול הטוב
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-20
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-21
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1946
דואר אוקראינה

**דואר אוקראינה** הוא שמה של חברת מניות ציבורית משותפת (באוקראינית: **Публiчне акціонерне товариство «Укрпошта», בקיצור ПАТ «Укрпошта»**) שאחראית לכל תקשורת הדואר של אוקראינה וחברה באיגוד הדואר העולמי. מייסד החברה ומחזיק המניות היחיד בה הוא משרד התשתיות של המדינה.

החברה מחזיקה כ-11.8 אלף סניפי דואר ברחבי אוקראינה ומעסיקה 67,069 אלף עובדים.
## מידע כללי
חברת דואר אוקראינה מנוהלת על ידי משרד התשתיות של אוקראינה ומהווה מפעיל הדואר הלאומי של אוקראינה על פי צו של קבינט השרים של אוקראינה מ-10 בינואר 2002. פעילות "דואר אוקראינה" מעוגנת בחוק "אודות תקשורת הדואר" מיום ה-4 באוקטובר 2001, כמו גם חוקים אחרים, הנחיות איגוד הדואר העולמי וצווים ממשלתיים.

החברה פועלת כגוף עצמאי מאז שנת 1994, כאשר הוקמה חברת "דואר אוקראינה" ("Ukrposhta"), ובחודש יולי 1998 אורגנה מחדש כחברה ממשלתית.

עד 2014 החברה העסיקה 85,000 עובדי דואר. כיום (2017) היא מעסיקה 67,069.
## היסטוריה
ממוזער|170x170 פיקסלים|מבנה הנהלת החברה בקייב
ב-2 בפברואר 1994, על בסיס החלטת קבינט השרים של אוקראינה, נוצרו החברות "Ukrposhta" (דואר אוקראינה) ו"Ukrelectromash" (חברת טלקומוניקציה), שהיו כפופים למשרד התקשורת של אוקראינה.

בשנת 1999, חברת הדואר שוב עברה ארגון מחדש ונוספו שיטות מספור חדשות.

על פי צו של שר התשתיות של אוקראינה מ-16 בפברואר 2017 החברה הפכה מחברה ממלכתית לחברת מניות ציבורית משותפת.

### השפעת אירועי 2014

[ממוזער|227x227 פיקסלים|תיבת דואר של החברה ב[קייב]]
אירועי שנת 2014 צמצמו את שדה הפעילות הגאוגרפי של החברה: באפריל אותה שנה, "דואר אוקראינה" הפסיקה את פעילותה בחצי האי קרים ובסבסטופול, בדצמבר הפסיקה את פעילותה גם בשטחי הרפובליקה העממית של דונצק וברפובליקה העממית של לוהנסק. על בסיס התשתיות שלה באזורים אלה הופיעו, בהתאמה, חברת "דואר קרים" (ב-21 באפריל), "דואר דונבאס" (ב-2 בדצמבר) ו"דואר הרפובליקה העממית של לוהנסק".

מאז 27 במרץ 2014 חדלה החברה לחלוטין לפעול בחצי האי קרים ובעיר סבסטופול.

## גלריה

Ukrposhta old logo.svg|הלוגו בשנים 1992–2009
1100 лет Переяслав-Хмельницкому 2007.jpg|בול אוקראיני (2007) עם הלוגו של החברה
2009. Укрпошта.jpg|
Logo Ukrposhta.svg|לוגו החברה בשנים 2013–2016

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר דואר קייב
* אתר דואר לבוב

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות אוקראיניות
קטגוריה:אוקראינה: דואר
אוקראינה
פלך צ'רניגוב

**פלך צ'רניגוב** (רוסית: Черниговская губерния) היה גוברניה של האימפריה הרוסית, שבירתו צ'רניגוב. שטח הפלך היה 53,918 קמ"ר, ואוכלוסייתו מנתה 2,297,854 תושבים בזמן מפקד האוכלוסין ב-1897. הוא גבל בפלך מינסק  ופלך קייב במערב, בפלך מוגילב ופלך סמולנסק בצפון, בפלך אוריאול ופלך קורסק במזרח, בפלך פולטבה בדרום.

הפלך נוסד בשנת 1802, לאחר חלוקת פלך מלורוסיה לשניים - פלך צ'רניגוב ופלך פולטבה. מבחינה מנהלית הפלך היה מחולק ל־15 אוייזדים. פלך צ'רניגוב התקיים כיחידה מנהלית עד לסופה של האימפריה הרוסית. גם ברוסיה הסובייטית שקמה לאחר התפרקות האימפריה הרוסית המשיך להתקיים פלך צ'רניגוב, עד שפורק ב- 1925. החלק הצפוני של הפלך נכלל בתחומי מחוז בריאנסק, החלק הדרום מזרחי נמסר למחוז סומי ועל שאר השטח נוסד מחוז צ'רניהיב.

## אוכלוסייה
פילוח הרכב אוכלוסיית הפלך ב-1897 לפי שפות:

## ערים מרכזיות בפלך פודוליה
* נז'ין
* צ'רניגוב (בירת הפלך)
* קונוטופ
* נובוזיבקוב
* גלוחוב
* סטארודוב
* בורזנה
* קרולבץ
* נובגורוד-סוורסקי

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

צ'רניגוב
המעבדה הלאומית לפיזיקה

**המעבדה הלאומית לפיזיקה** בישראל פועלת במסגרת משרד הכלכלה והתעשייה ומחזיקה את אבות המידה (יחידות המידה הרשמיות) של ישראל בתחומים: אורך, מסה, טמפרטורה, מתח חשמלי, התנגדות חשמלית, לחץ, ואקום, כמות החומר וזמן.

המעבדה הוקמה ב–1951 על ידי צבי תבור, שניהל אותה במשך 25 שנים. בשנים הראשונות פעלה המעבדה במרתף של בניין ג'נרלי בירושלים, ממנו עברה למחנה שנלר ובשנת 1960 עברה למשכנה הנוכחי בקמפוס גבעת רם של האוניברסיטה העברית בירושלים.

במעבדה פועלים מכשירי מדידה מדויקים, המאפשרים מתן שירות לתעשייה בתחומי כיול ודיוק. בהתאם לחוק קביעת הזמן המעבדה קובעת בישראל את הזמן האוניברסלי המתואם.

עד תחילת המאה ה-21 העסיקה המעבדה 40 עובדים, אך בהמשך הצטמצמה פעילותה ובשנת 2017 הועסקו בה שלושה עובדים בלבד. בשנת 2009 איבדה המעבדה את ההכרה של הלשכה הבינלאומית למידות ולמשקלות (BIPM), ועקב כך היא מוגבלת בשירותיה, והתעשייה הישראלית רוכשת שירותים מסוג זה בחו"ל או מספקים פרטיים בישראל.

## קישורים חיצוניים
* המעבדה הלאומית לפיזיקה, באתר של משרד הכלכלה והתעשייה
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: ארגונים ממשלתיים
קטגוריה:גבעת רם
קטגוריה:מדידה
קטגוריה:ישראל: מדע וטכנולוגיה
קטגוריה:משרד הכלכלה
לאומית
אנסטסיה פיין

**אנסטסיה פיין** (נולדה ב-18 ביוני 1990) היא שחקנית תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע ישראלית ילידת גרמניה המזרחית, המשחקת בשפות העברית והרוסית.

## ביוגרפיה
נולדה בשם **אנסטסיה בוצ'רנקו** במגדבורג שבגרמניה המזרחית (כיום בגרמניה). אביה היה קצין בצבא הסובייטי, ואמה מהנדסת מזון. בשנת 1998, בהיותה בת 8, משפחתה עלתה עמה לישראל, והם התגוררו בראשון לציון.

שירתה בצה"ל כמש"קית קישור.

החלה ללמוד תקשורת ופסיכולוגיה באוניברסיטת תל אביב – אך לאחר שצפתה בהצגה בתיאטרון הבימה, החליטה לנשור בטרם עת מלימודיה האקדמיים – על-מנת להירשם לבית הספר למשחק בית צבי, שם הצטיינה ואף זכתה בפרס על-שם מייסד בית הספר, צבי קליר.

בשנת 2020 החלה לשחק במחזה "מחוברים לחיים" בתיאטרון הקאמרי מאת אלי ביז'אווי ובבימויו של אלון אופיר, המבוסס על סרט צרפתי באותו שם משנת 2011.

בשנת 2024 שיחקה בסרט כביש הסרגל.

## חיים אישיים
מתגוררת בתל אביב.

## פילמוגרפיה
### טלוויזיה

### קולנוע

### תיאטרון

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:דוגמניות ישראליות
קטגוריה:דוגמנים ישראלים
קטגוריה:עולות בשנות ה-1990
קטגוריה:עולים בשנות ה-1990
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:בוגרות בית צבי
קטגוריה:בוגרי בית צבי
קטגוריה:עולים לא-יהודים
קטגוריה:ישראליות ילידות גרמניה
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1990
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1990
סיס חוורוור

ממוזער|ביצים של סיס חוורוור
**סיס חוורוור** (שם מדעי: *Apus pallidus*) היא עוף קטן הדומה במראה החיצוני לסנונית הרפתות או סנונית הערים אך איננו שייך לסדרה ציפורי שיר אלא לסדרת הסיסאים. הדמיון הרב בין הקבוצות הוא תוצאה של אבולוציה מתכנסת המשקף סגנונות חיים דומים.

לסיסים רגליים קצרות מאוד אשר משמשות אותם רק עבור היצמדות למשטחים אנכיים. השם המדעי של מין זה מורכב משם הסוג, *Apus*, שפירושו "סיס" בלטינית, שנחשבה בעבר על ידי הקדמונים לסוג של סנונית בלי רגליים (מיוונית עתיקה α, *a*, "בלי", πούς, *pous*, "רגל"), ו-*pallidus* בלטינית "חיוור". הם לעולם לא מתיישבים על הקרקע באופן טבעי. סיסים מבלים את רוב חייהם באוויר וניזונים מחרקים שהם תופסים בעזרת המקור. הם שותים תוך כדי תעופה.

הסיס החוורוור חולף בישראל בעת הנדידה שלו והוא נחשב לחולף מצוי בכל חלקי הארץ.

## טקסונומיה
סיס חוורוור תואר לראשונה על ידי חוקר הטבע האנגלי ג'ורג' ארנסט שלי ב-1870.

## תיאור
מוטת הכנפיים של מין זה היא 44 ס"מ ואורך גופו היא בין 16–18 ס"מ. מין זה דומה מאוד לסיס החומות וניתן להבדיל ביניהם רק מסקירה קפדנית. כמו לסיס החומות, זנבו קצר ומפוצל וכנפיו ארוכות מאוד ומתעקמות אחורה ומזכירות בצורתן סהר או בומרנג.

הסיס החוורוור הוא כהה לגמרי חוץ מכתם לבן גדול על גרונו אשר לעיתים קרובות ניתן להבחין בו מרחוק. הוא מעט גדול וחום יותר מסיס החומות. בנוסף, נוצות כנפיו, חלקיו התחתונים ואחוריו מעט בהירות יותר. בטנו בעלת מראה קשקשים מעט בולט יותר ואופן תעופתו קצת שונה. קול קריאתו צרוד וחזק בדומה לסיס החומות.

## תפוצה ומרחב מחיה
הסיס החוורוור מתרבה על צוקים וגגות סביב הים התיכון ועל האיים הקנריים ומדיירה, ומטיל שתי ביצים בכל פעם. כמו הסנונית, הוא נודד גם כן, את החורף הוא מעביר בדרום אפריקה או בדרום מזרח אסיה.

הוא נחשב נדיר צפונית לאזורי הרבייה שלו, אם כי ייתכן שלא תועדו באזורים אלה בשל קשיים בזיהוי. מכיוון שטווח תפוצתו דרומי יותר, מגיע הסיס החוורוור מוקדם יותר ועוזב מאוחר יותר מהמין הדומה לו, סיס החומות.

בישראל נחשב הסיס החוורוור לחולף מצוי בכל רחבי הארץ. הוא נצפה דוגר סביב ים המלח ובמקומות נוספים לאורך הבקע במדבר יהודה ובערבה. מספר פריטים נצפו חורפים בדרום הארץ ובמזרחה.

## אוכלוסייה
קיימים בין כ-800,000–1,500,000 פריטים בוגרים ברחבי העולם.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1870
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ורג' ארנסט שלי
קטגוריה:סיסיים
קטגוריה:ארץ ישראל: סיסיים
אליעזר ארלוזורוב

**אליעזר ארלוזורוב** (בכתיב יידי: **ארלאזאראוו**; ה'תר"א/ה'תר"ב, 1841/1842 – ו' באדר ה'תרס"א, 25 בפברואר 1901) היה חסיד חב"ד, רב ואב בית דין בעיר רומני.

היה סבו של חיים ארלוזורוב, ממנהיגי היישוב העברי הארץ-ישראלי בין שנות העשרים עד הירצחו ב-1933 כשהיה בן 34 בלבד.

## ביוגרפיה
נולד לשאול, חסיד חב"ד. למד עם אחיו, אברהם יחזקאל ארלוזורוב (לימים רבה של חרקוב), אצל הרב עוזר ריבקין, גם הוא חסיד חב"ד.

מונה לרב העיר רומני בשנת ה'תרכ"ט בהיותו בגיל 28. על רבנותו בעיר כתב י.י. היילפערין:

בשיחותיו, יומניו וברשימותיו של רבי יוסף יצחק שניאורסון מוזכר הרב ארלוזורוב כאחד מחסידיו הבולטים של אביו, רבי שלום דובער שניאורסון.

היה מעורב בעסקי הכלל, ונכח בכמה אסיפות רבנים. היה בידידות עם רבני דורו, כמו הרב אברהם יצחק קוק. היה מחותן עם הרב אריה לייב הפט, רבה של קונוטופ. נפטר אחרי מחלה קשה.

בניו הם שאול, מאיר ויוסף. חתנו הוא הרב עקיבא ינקלבסקי. נכדו (בן שאול) הוא חיים ארלוזורוב.

## עץ יוחסין

## כתביו
ניהל התכתבות עם רבנים, בהם השדי חמד. לא רצה להדפיס בחייו את חידושיו.
* **הגהות אליעזר**, פיוטרקוב תרס"ב
* **תשובות אליעזר** (עדיין בכתובים)
* חלק מהגהותיו לשו"ע נדפסו בהוספות לשולחן ערוך הרב

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים אורתודוקסים
קטגוריה:רבנים אוקראינים
קטגוריה:רבני חב"ד במאה ה-19
אליעזר
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:חסידי אדמו"ר הרש"ב
מתרדת

**מִתְרְדָת** הוא דמות מקראית, אשר שימש כגזבר בממלכת פרס האחמנית תחת הנהגתו של כורש. עליו ציווה כורש לתת לששבצר נשיא יהודה בימים ההם את כל כלי בית המקדש הראשון שנבזזו על ידי צבאו של נבוכדראצר מירושלים.

גזבר הוא תואר בממלכת פרס, Ganzabara, שפירושו שר אוצר. לדעת בנימין מזר היה מתרדת ממונה על אוצרות מקדשי בבל ונראה שהיה אחראי אף על אוצרות השלל שנבזז והובא מן הארצות הכבושות בידי הממלכה.

## מדרש שמו
מתרדת הוא שם תאופורי פרסי נפוץ, שידוע גם בכתיב היווני מיתרידטס. שם זה כולל את הרכיב התיאופורי "מיתרה" שהוא שמו של אל השמש ההודו-איראני. השם מתרדת נזכר גם בתעודות חיצוניות כמכתבי יב.

## הערות שוליים

קטגוריה:אישים בספר עזרא
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-6 לפנה"ס
יציאה מלכותית

**יציאה מלכותית** (באנגלית: **A Royal Night Out**) הוא סרט דרמה קומית בריטי משנת 2015. את הסרט ביים ג'וליאן גרולד לפי תסריט מאת טרוור דה סילווה וקווין הוד. שרה גאדון מככבת בדמות הנסיכה אליזבת' הצעירה, ובל פאולי מגלמת את דמותה של אחותה הנסיכה מרגרט. השתיים יוצאות מארמון בקינגהאם לבלות עם החוגגים את יום הניצחון באירופה.

## תקציר העלילה
ביום הניצחון באירופה בשנת 1945, כשהוכרז על שלום ברחבי אירופה ולונדון חוגגת, הנסיכות אליזבת' ומרגרט מבקשות להצטרף לחגיגות, אך המלכה מתנגדת לכך. המלך מתרשם מתחינתה של אליזבת' ומתיר להן לצאת לבלות, ומבקש מהן לדווח לו על רגשות האנשים כלפיו כשהוא נושא את נאום החצות ברדיו.

את כל אחת משתי הנסיכות, שיוצאות בעילום שם, מלווה קצין הנדרש להחזיר אותן לארמון בקינגהאם עד אחת בלילה. עד מהרה הן מגלות שתוכנית הבילוי שהכינה אמן אינה ממלאת את ציפיותיהן לבילוי ולפגוש אנשים פשוטים. מרגרט היא הראשונה שחומקת מהמלווה שלה, ואליזבת' יוצאת בעקבותיה.

הנסיכות נפרדות כשהן עולות לשני אוטובוסים שונים. מרגרט מתיידדת עם קצין ימי שמבקש לנצל מי שלדעתו היא בחורה רגילה. אליזבת פוגשת טייס שעזב את הבסיס שלו בלי רשות.

הקצין מוביל את מרגרט לעולם של מועדוני לילה, הימורים, משקאות מעורבים בסם ובתי בושת. אליזבת והטייס שלה מנסים למצוא את מרגרט, ומעורבים בהרפתקאות משלהם, שנמשכות הרבה מעבר לשעה אחת בלילה ואל תוך הבוקר למחרת.

## שחקנים

## קשר לאירועים אמיתיים
שני הקצינים שליוו את הנסיכות והטייס שהן פוגשות הם דמויות פרי הדמיון. למעשה, הנסיכות יצאו עם קבוצה של 16 איש ב-10 בלילה כדי להתערבב בין החוגגים וחזרו לארמון בקינגהאם באחת אחר חצות.

## יציאה לאקרנים
הסרט "יציאה מלכותית" יצא לאקרנים בממלכה המאוחדת ב-8 במאי 2015, ועל גבי DVD ב-7 בספטמבר 2015. בארצות הברית יצא הסרט לבתי הקולנוע ב-4 בדצמבר 2015, ועל גבי DVD ב-3 במאי 2016.

## קבלה וביקורת
אתר ביקורת הסרטים Rotten Tomatoes מדרג את הסרט ב-71% בהסתמך על 51 סקירות. הציון הממוצע הוא 5.8/10. הדירוג באתר Metacritic הוא 59 מתוך 100, המבוסס על 16 מבקרים, ומציין שהביקורות הן מעורבות.

## קישורים חיצוניים
* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 2015
קטגוריה:סרטי דרמה בריטיים
קטגוריה:סרטי דרמה קומית
קטגוריה:סרטי קומדיה בריטיים
קטגוריה:סרטי קומדיה רומנטית
קטגוריה:סרטים באנגלית
ספירולינה

ממוזער|שמאל|250px|אבקה של הספירולינה
**ספירולינה** היא אצה מיקרוסקופית חד-תאית השייכת למערכת הכחוליות (Cyanobacteria), המשמשת מקור תזונתי לבני אדם, לדגים ולחיות משק. ספירולינה עשירה בחלבונים, חומצות אמינו, ויטמינים ומינרלים רבים. הספירולינה גדלה הן במים מתוקים והן במים מלוחים. צורתה, המזכירה סליל היא שהקנתה לה את שמה. הספירולינה נפוצה באפריקה, אסיה ובמרכז אמריקה. האצה משמשת לייצור תוספי מזון.

## תיאור
ממוזער|250px|שמאל| ספירולינה באגם
ספירולינה שימשה כמקור מזון לאצטקים ולתרבויות אחרות במרכז אמריקה עד המאה ה-16, וזכתה לפרסום לאחר שנאס"א וסוכנות החלל האירופאית השתמשו בה כמזון עבור אסטרונאוטים בחלל בשנות ה-80. הספירולינה בעלת שרידות גבוהה, וסוגים מסוימים שלה שורדים גם אחרי שהתייבשו על סלעים שחומם מגיע עד 70 מעלות צלזיוס.

## תהליך הפקת הספירולינה
תהליך ההפקה כולל קציר מוקדם של ספירולינה שמתחיל עם עלות השחר, במטרה להגיע לרמת חלבון מקסימלית. קיימים שני סוגי ייצור:
* ייבוש ספירולינה באמצעות תנור Raw Food ייעודי, לאחר הייבוש נגרסת הספירולינה לפתיתים או נטחנת לאבקה.
* ספירולינה קפואה – הקפאה ואריזה של ספירולינה טרייה.

## ערכים תזונתיים
* 50%-70% חלבון מלא, המכיל את כל חומצות האמינו החיוניות.
* ספירולינה מכילה ויטמינים רבים, כולל ויטמיני E ,C ,B3 ,B2 ,B1 ו-K.
* מינרלים כגון סידן, ברזל, מגנזיום ואשלגן.

## היסטוריה
בשנים 1964–1965 שהה הבוטנאי ז'אן לאונרד באזור אגם צ'אד עם משלחת מחקר בלגית, והגיע למסקנה כי עוגה בשם Dihe הנצרכת על ידי שבט מקומי עשויה מספירולינה, והחל לחקור את ההרכב הכימי של האצה. במקביל קיבל לאונרד הצעה מחברת Sosa-Texcoco בע"מ לחקור שגשוג מדאיג של אצות במתקן הייצור שלהם לנתרן הידרוקסידי ליד אגם טקסקוקו (Texcoco) במקסיקו. באגם זה קצרו האצטקים את הספירולינה שהייתה עבורם מקור מזון עד המאה ה-16. האצטקים יבשו ומכרו אותה בצורת עוגות Dihe.

בעקבות ההזמנה מחברת סוסה טוקסקוקו נערך מחקר מעמיק ראשון מסוגו על דרישות הצמיחה והפיזיולוגיה של הספירולינה. בעקבות זאת הוקם בתחילת שנות ה-70 מפעל הייצור הראשון של ספירולינה בקנה מידה גדול, המנוהל על ידי חברת Sosa Texcoco.

## מחקרים
על פי המכונים הלאומיים לבריאות בארצות הברית, אין מספיק ראיות מדעיות להמליץ על תוספת ספירולינה לכל מצב אנושי, ויש צורך במחקרים נוספים כדי לברר האם צריכת ספירולינה מניבה יתרונות כלשהם. נטען גם כי הספירולינה מסייעת לשליטה בגלוקוז בקרב חולי סוכרת, אך רשות המזון האירופית דחתה את הטענות הללו בשנת 2013. ספירולינה נחקרת גם כתוסף תזונתי פוטנציאלי לילדים החולים ב-HIV.
## ספירולינה בישראל
ממוזער|מפעל האצות באילת
המפעל הראשון בישראל שגידל אצות ספירולינה בכמויות מסחריות היה מפעל האצות באילת של חברת כור. בראשיתו, יועד המפעל לייצור אצות דונליאלה, אך לאחר מספר שנות ניסיון כושלות בגידול האצות, החל המפעל לגדל במקביל בברכות אצות ספירולינה.

כיום ספירולינה מגודלת גם בחוות בנגב ובשרון. בגלל המחסור במים בישראל, פותחה צורת גידול מיוחדת בה צומחת האצה בתוך צינורות שקופים אנכיים ולא בברכות פתוחות. התוצרת נמכרת בישראל ומחוצה לה בצורת פתיתים, אבקה מיובשת, או טרייה בהקפאה. כמו כן מיוצרות מספירולינה טבליות תוספי מזון, המשולבות בחטיפי אנרגיה ובממתקים.

## קישורים חיצוניים

* 
* How Mexico is reclaiming spirulina, באתר ה-BBC

## הערות שוליים

קטגוריה:מאכלי אצות
קטגוריה:תוספי תזונה
חן ארצי סרור

**חן ארצי סְרוֹר** (נולדה בסיוון ה'תשמ"ח, 23 במאי 1988) היא עיתונאית ישראלית ופובליציסטית, הכותבת בעיתון ידיעות אחרונות.

## ביוגרפיה
נולדה וגדלה בנתניה למשפחה דתית-לאומית. אביה יליד תוניסיה, ואמה ילידת ישראל. למדה באולפנה ושירתה בגלי צה"ל כמפיקה. לאחר שסיימה את שירותה ב-2009 החלה לעבוד בעיתון ידיעות אחרונות כעורכת. במקביל פרסמה טורי דעה באתר ynet. בשנת 2014 מונתה כרכזת כתבים בעיתון נוסף על היותה כתבת.

כיום ארצי סרור היא בעלת טור שבועי ב'מוסף לשבת' של ידיעות אחרונות העוסק בחברה הישראלית. נושאי כתיבתה הנוספים הם דת ומדינה, יהדות כתרבות, וזכויות נשים.

בנוסף כתבה במיזם 929 - תנ"ך ביחד ומגישה בכאן ב' את התוכנית: "929 - פרקים למחשבה", יחד עם העיתונאי לירון מרוז.

ארצי סרור היא מנהלת התוכנית למנהיגות בתרבות יהודית בקרן מנדל ישראל. היא גם בוגרת התוכנית לשנת 2020.

לארצי סרור תואר ראשון בספרות ופילוסופיה יהודית ותעודת הוראה במחשבת ישראל מתוכנית המצטיינים אופקים באוניברסיטת תל אביב. לימדה בבתי ספר תיכוניים את מקצוע מחשבת ישראל.

בינואר 2021 דורגה ברשימת 50 המשפיעים בציונות הדתית של מקור ראשון.

זכתה בפרס המכון הישראלי לעיתונות למצוינות עיתונאית לשנת 2024 על טיפול ייחודי בסוגיות ליבה בחברה הישראלית.

ארצי סרור מתגוררת במזכרת בתיה, נשואה לאוהד ואם לארבעה.

## ספריה
* **הדתיות החדשות**, הוצאת ידיעות ספרים, 2018
* **[[שבט אחים – מערכת הפעלה חדשה לישראל]]** (ביחד עם עמיחי דנינו), הוצאת ידיעות ספרים, 2025.

## קישורים חיצוניים

* חן ארצי סרור באתר 929 - תנך ביחד
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:פובליציסטיות ישראליות
קטגוריה:פובליציסטים ישראלים
קטגוריה:בוגרות אולפנות
קטגוריה:חיילי גלי צה"ל
קטגוריה:סגל ידיעות אחרונות
קטגוריה:פמיניסטיות ישראליות
קטגוריה:פמיניסטים ישראלים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1988
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1988
פלך אוריול

**פלך אוריול** (ברוסית: **Орловская губерния**, אוריולסקאיה גוברניה) היה גוברנייה באימפריה הרוסית שבירתה העיר אוריול.
## היסטוריה
האוכלוסייה בשנת 1811 מנתה 1,228,000, בשנת 1840 1,410,300, בשנת 1867 1,578,000, בשנת 1885 1,963,700, ובשנת 1914 2,816,200 איש ואישה.

לפי מרשם האוכלוסין שנערך באימפריה הרוסית בשנת 1897, 99% מתושבי הפלך היו רוסים. בפלך התגוררו 6113 יהודים (0.3% מאוכלוסיית הפלך). היהודים התרכזו בערים : אוריול (1636 יהודים), בריאנסק (1305 יהודים), יילץ (750 יהודים), קאראצ'ב (300 יהודים), ליבני (249 יהודים), סבסק (183 יהודים), טרובצ'בסק (165 יהודים), קרומי (115 יהודים).

62% מהשטח של הפלך שימשו כאדמות חקלאיות, 20% מכוסים ביער, 12.5% מרעה. המוצרים החקלאיים הדומיננטיים היו תבואה ותפוחי אדמה. בשנת 1884 נספרו 531 מפעלים עם סך של 16,777 עובדים תעשייתיים. התעשיות המובילות היו מזקקה, ייצור מסילות פלדה, ייצור נפט, טחינת תבואה, תעשיית זכוכית, תעשיית קנבוס, ותעשיית עור.

הפלך הוקם ב-1797 ופורק ב-1928. כיום, רוב שטחו של הפלך ההיסטורי אוריול, נמצא בשטחה של רוסיה.
## ערים מרכזיות בפלך
* אוריול (בירת הפך)
* יילץ
* בריאנסק
* בולחוב
* ליבני
* קאראצ'ב
* מצנסק
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

אוריול
קטגוריה:מחוז אוריול
יחסי מלזיה–צ'כיה

ממוזער|שגרירות מלזיה בפראג
**יחסי מלזיה-צ'כיה** הם היחסים הדיפלומטיים בין **[[מלזיה]]** לבין **[[הרפובליקה הצ'כית]]**. למלזיה שגרירות בצ'כיה, ולצ'כיה שגרירות בקואלה לומפור.

## היסטוריה
לאחר כינון היחסים הדיפלומטיים של מלזיה עם ברית המועצות ב-1968, הרחיבה מלזיה את היחסים שלה עם שלל מדינות הגוש הסובייטי ובהן צ'כוסלובקיה. בשנת 2000, סגן ראש ממשלת צ'כיה ביקר במלזיה. ובשנת 2006 ערכו סגן שר החוץ הצ'כי ונשיא הסנאט הצ'כי ביקור רשמי במלזיה.

## יחסים כלכליים
היחסים בין שתי המדינות מתפתחים בהצלחה, בעיקר במסחר. מרבית הייצוא ממלזיה כולל מכונות, גומי, קקאו וחשמל, בעוד שעיקר הייצוא מהרפובליקה הצ'כית למלזיה כולל מוצרים הנדסיים, כלי מכונות ומנועים חשמליים.

בשנת 2000 היקף הסחר בין שתי המדינות עמד על למעלה מ-7.7 מיליארד דולר, וחברות צ'כיות מחפשות כיום הזדמנויות להשקעה ובהקמת מפעלים במלזיה. כמה אנשי עסקים מלזיים גם הגיעו לפראג כדי ליצור קשרים עם חברות צ'כיות בעיקר בנושא אנרגיה מתחדשת.

## יחסים חינוכיים
בשנת 2000 החלה ממשלת צ'כיה להציע מלגות למלזיים לתארים שניים ושלישיים בכל שנה, ובספטמבר 2006 הגיעה הקבוצה הראשונה של 70 סטודנטים מלזיים והחלו את לימודיהם בנושא תרופות. בעקבות ההצלחה, גדל מספר המחקרים המלזיים בצ'כיה ל-200 בשנת 2008.

## נציגויות דיפלומטיות
* לרפובליקה הצ'כית שגרירות בקואלה לומפור.
* למלזיה שגרירות בפראג.

## ראו גם
* יחסי מלזיה-קטר
* יחסי ישראל–מלזיה
* יחסי צ'כיה-רוסיה
* יחסי ישראל–צ'כיה

## קישורים חיצוניים

* היחסים הצ'כיים-מלזיים בני 40: עידן האיחוד האירופי
* תזרים הסחר בין צ'כיה למזרח אסיה

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
אני מרזה (סרט)

**אני מרזה** (ברוסית: **Я худею**) הוא סרט קומדיה רומנטית רוסי משנת 2018. לצורך גילום התפקיד הראשי לוהקה השחקנית הבלארוסית אלכסנדרה בורטיץ', שנאלצה לעלות במשקל 20 קילוגרמים.

## תקציר עלילת הסרט
בחייה של אנה קוליקובה שתי אהבות — לאוכל ולז'ניה, הספורטאי יפה התואר.

אנה היא אישה מלאה העובדת בקונדיטוריה ולכן מתקשה לשמור על משקלה. אחרי שז'ניה נפרד ממנה לאחר שהשמינה היא מחליטה להילחם על אהבתה ולהשיל 20 קילוגרמים ממשקלה, אך היא מגלה שזו משימה קשה למדי לעשות אותה לבדה. היא מצטרפת למועדון של אכלנים אנונימיים ושם מכירה את קוליה השמנמן שנרתם לעזרתה. במאבק מסייעת לה גם חברתה הטובה של אנה.

## צוות השחקנים

## הפקה
### כתיבת התסריט
כתיבת התסריט נמשכה יותר משנתיים וחצי ובזמן זה התסריטאים אלכסיי נוז'ני וניקולאי קוליקובה ערכו מחקר בקרב נשים וילדות אודות תחושתיהן וחוויותיהן בנושא הרזיה והשמנה. בסך הכל התסריט עבר 17 שכתובים, לפני שהושלם סופית.

### ליהוק
תחילה לוהקה אירינה גורבאצ'ובה לגלם את התפקיד אך היא ביקשה לגלם דווקא את חברתה הטובה של הגיבורה משום שלא הייתה יכולה להיכנס לפרויקט שאילץ אותה להשמין בשל תפקידים שגילמה במקביל בתיאטרון ולכן נבחרה אלכסנדרה בורטיץ', לגלם את התפקיד הראשי. לצורך התפקיד בורטיץ' הייתה צריכה להוסיף יותר מעשרים קילוגרם למשקלה וזו הפעם הראשונה בתולדות הקולנוע הרוסי ששחקנית נאלצה להשמין ולרזות לצורך ההפקה, כחלק מעלילת הסרט.

לדברי בורטיץ', "כדי להשמין כל כך הרבה, היה עליי לאכול כל הזמן, אכלתי ארוחת בוקר דשנה בבוקר, הלכתי לטייל, תוך חצי שעה הכל נרגע - ושוב אני צריכה לאכול.  זה קשה מאוד, לפעמים נדמה היה לי שאם אני רק מריחה את ריח האוכל, אני מיד אקיא את כל מה שאכלתי." בנוסף, היא הודתה: "אכלתי פיצה, אכלתי ממתקים ושתיתי ויניל. תחילה, הבטן שלי משמינה ואז הרגליים והידיים שלי. זה היה מאוד מצחיק כשיש לי עוד חודש וחצי להשמין 20 ק"ג.  היו לי התכתבויות עם המפיקים, שלחתי להם את התמונות שלי.  המשקל שלי נרשם במסגרת החוזה, איזה תאריך וכמה עלי לשקול. ברגע ששקלתי 67 ק"ג, כלומר עליתי 9 ק"ג, הייתה להם פאניקה. הם הביטו בתמונות שלי ברשתות החברתיות, איפה שאני מעלה, באופן עקרוני, בסדר, וצעקו: "למה את לא שמנה? מה קורה?". לטענתה יש לה נטייה להשמין ובילדותה שקלה 75 ק"ג, אך החלה לרדת במשקל באופן פעיל בשל אהבה נכזבת.

### צילומים
הליך הצילומים נחלק לשני שלבים: השלב הראשון נערך במאי ויוני 2017, אחרי שבורטיץ' העלתה במשקלה. השלב השני נערך באוגוסט אותה שנה, אחרי שהרזתה.
### שיווק
בדצמבר 2017 פורסם הקדימון הראשון וכרזת הסרט.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 2018
קטגוריה:סרטים רוסיים
קטגוריה:סרטי קומדיה
קטגוריה:סרטים שצולמו ברוסיה
שיכון ההסתדרות (בני ברק)

**שיכון ההסתדרות** הוא שכונה בעיר בני ברק, שהוקמה על ידי הסתדרות העובדים והשתכנו בה חברי ההסתדרות. בשכונה נמצא בית החולים מעייני הישועה.

## מיקום ותיחום גאוגרפי
השכונה המשתרעת בין הרחובות הרב פוברסקי, שנקרא בעבר משה שרת – מצפון, ו'השריונאים' – מדרום. בשיפוליה המערביים היא מגיעה לרחוב הרב כהנמן, שבעבר נקרא רחוב השומר, ובשיפוליה המזרחיים נמצא בית החולים מעייני הישועה.

## היסטוריה
הקמת השכונה תוכננה כבר ב-1944 אך בנייתה התעכבה עד לאחר מלחמת העצמאות. השכונה הוקמה בשנות החמישים של המאה העשרים על ידי הסתדרות העובדים והשתכנו בה חברי ההסתדרות. רוב תושביה היו חילונים, ומיעוטם דתיים-ציונים. אולם לקראת סוף שנות ה-60 התקשתה חברת שיכון עובדים למכור את הדירות בשכונה ולבסוף מכרה אותן למשרד השיכון שמסר אותן לעולים חדשים דתיים. לאור זאת, מכרה שיכון עובדים את יתרת הקרקע של השכונה, 30 דונם, לחברת שיכון של אגודת ישראל. בתהליך הדרגתי שהתפתח ברובו בשנות השבעים השכונה התחרדה. חלק מהפגנות השבת הסוערות של אותה התקופה התקיים בצמת הרחובות משה שרת (כיום: הרב פוברסקי) והשומר (כיום: הרב כהנמן), שם היה ממוקם אחד ממחסומי השבת.

כיום השכונה חרדית כולה. למבנים המקוריים נוספו תוספות בנייה רבות, המשוות לה אופי בלתי-מתוכנן ועני. אף על פי שרחוב הרב פוברסקי משמש כלי רכב רבים המגיעים לבית החולים מעייני הישועה, השכונה נותרה שקטה למדי.

## מבנה השכונה
השכונה בנויה בצורת "בלוקים", כאשר כל בלוק עשוי בצורת האות "ר", ובצמוד לבלוק הבא אחריו נוצרת צורת האות "ח". בחצרות בין הבתים שבתוכה היה בעבר מדשאות גדולות, בעשורים האחרונים הדשא לא טופח והמדשאות הפכו למגרשי עפר.

## הערות שוליים

קטגוריה:בני ברק: שכונות
לה מרקיז (מכונית)

**לה מרקיז ** (בצרפתית: **La Marquise**) היא מכונית בעלת מנוע קיטור אשר יוצרה על ידי **De Dion, Bouton et Trépardoux**, בצרפת, פריז, בשנת 1884.

## היסטוריה
הדגם יוצר על ידי המרקיז "Marquis Jules Félix Philippe Albert de Dion de Wandonne" והמהנדס "Georges Bouton".

יוצרה יחידה אחת בלבד. 

בשנת 2007, נמכר הדגם "לה מרקיז" ב-3,520,000 דולר, ובשנת 2011, נמכרה "לה מרקיז" שהוגדרה "כמכונית העתיקה בעולם" ב-4,600,000 דולר.

## מפרט טכני
* 4 גלגלים
* 4 מושבים
* נהג: 1
* זמן חימום : 45 דקות (במכונית בתצורת מנוע קיטור, לוקח זמן לצבור אנרגיה עבור הנהיגה)

## תמונות

קובץ:Marquise 1884.jpg | לה מרקיז
קובץ:De Dion-Bouton, W 92, London to Brighton Veteran Car Run 1996, Steam car La Marquise 1884, 5 CV.jpg | לה מרקיז
קובץ:1894 paris-rouen - count albert de dion (de dion-bouton steam tractor) finished 1st, ruled ineligible for prize.jpg| רכב "לה מרקיז"  (משמאל), האדם המרוחק בתמונה המחזיק את מוט ההיגוי  הוא "Marquis Louis Albert Guillaume de Dion de Wandonne" (מבוני הדגם)
קובץ:Emblème De Dion-Bouton.jpg | לוגו יצרן "לה מרקיז" - "Emblème De Dion-Bouton"


## ראו גם
* מנוע קיטור

## לקריאה נוספת
* לה מרקיז - הרכב העתיק בעולם (theglobeandmail.com/globe-drive/reviews/classics/the-oldest-working-car-in-the-world)

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1884
קטגוריה:מכוניות מיקרו
קטגוריה:מכוניות קבריולה
קטגוריה:מכוניות צרפתיות
קטגוריה:מכוניות מנוע קיטור
Sjuan

**Sjuan** (נקרא בעבר גם **TV4 Plus**) הוא ערוץ טלוויזיה שוודי, הנמצא בבעלות קבוצת TV4 Group. במקור, תוכנן שהערוץ ישדר אירועי ספורט, אך לפני השקתו הוחלט להרחיב את תחום שידוריו לתוכניות בידור ופנאי. הערוץ נפתח ב-9 במרץ 2003, תחת השם TV4 Plus, שהיה שמו הרשמי עד 12 בספטמבר 2011. עם נתח צפייה של 4% בשנת 2009, הערוץ הוא הערוץ השביעי בגודלו בשוודיה. בשנת 2003 היו לערוץ 519,000 צופים, ובשנת 2007 עמד מספרם על 2,024,000 צופים. זוהי עלייה של 390%.

## הפצה
ברשת הכבלים, מופץ הערוץ בידי מרבית מפעילי הטלוויזיה בכבלים. הדבר נעשה באמצעות שילוב של הפצה דיגיטלית ואנלוגית.

בנוסף, הערוץ משודר באמצעות הלוויין. הרשת הקרקעית, הערוץ משודר באופן מוצפן, כך שנדרש כרטיס על מנת לצפות בערוץ.

הערוץ משודר גם ב-Viasat החל מ-21 באפריל 2005.

## אריזה גרפית
### 2003-2007
הסמליל הראשון של הערוץ והגרפיקה שלו פותחו בשיתוף עם קמעונאית המותג הבריטי Kemistry (שמאוחר יותר גם יצרה את הגרפיקה עבור ערוץ TV4 בשנת 2004). סמליל הערוץ הורכב מקובייה שלעיתים קרובות הסתובבו או נעו על המסך.

### 2007-2009
ב-5 בפברואר 2007 הערוץ קיבל סמליל חדש, ואריזה גרפית חדשה. הסיסמה החדשה של הערוץ ומטרתו הפכו אותו לערוץ שמעורר השראה. זה קרה עם ההשקה מחדש של הערוץ, שהגדילה את מספר הצופים של הערוץ ב-390%, באמצעות מסע פרסום לערוץ, שכלל פרסום בערוץ האם, TV4 ובשלטי חוצות ובעיתונים. הערוץ הפך לשביעי בגודלו בשוודיה.

### 2009-2011
באביב 2009 הושק עיצוב חדש לערוץ. הערוץ שינה את מטרתו מערוץ המעורר השראה לערוץ יותר רגוע, עם נעימות יותר רגועות.

### 2011-הווה
ב-12 בספטמבר 2011 שינה הערוץ את שמו ל-Sjuan, והוצגו פרופילים חדשים לערוץ.

## תוכניות
### חדשות וחברה
חדשות לא נכללו בתחילה בשידורי הערוץ. עם זאת, מאוחר יותר הוחלט לשלב כמה תוכניות הקשורות לחדשות ולענייני היום בערוץ.

בסתיו 2005 הושקו כמה תוכניות חדשות בערוץ. ב-2 במאי 2011 שודרו לראשונה בערוץ חדשות מקומיות.

### בידור וסגנון חיים
2007 הייתה השנה הראשונה בה שידר הערוץ ברצינות. הושקו תוכניות חדשות, ומאוחר יותר אותה שנה שודרו גם תוכניות מקוריות ראשונות.

באביב 2009 הערוץ הושק עם קדימונים מסחריים רבים, ובהם סדרות בכורה מערוץ TV4.

### התוכניות הנצפות ביותר בשנת 2009

## ראו גם
* TV4
* TV6
* TV3

## קישורים חיצוניים

* 
## הערות שוליים

קטגוריה:ערוצי טלוויזיה שוודיים
יחסי ארצות הברית – בלגיה

יחסי ארצות הברית–בלגיה הם היחסים הדו-צדדיים בין המדינות, ובשנת 2007 נחגגו 175 שנים לקיום היחסים. על פי דו"ח המנהיגות העולמית של ארצות הברית לשנת 2012, 26% מהבלגים מרוצים מההנהגה האמריקנית, כאשר 16% אינם מסכימים ו-58% אינם בטוחים.

## היסטוריה
בשנת 1914 פלשו הגרמנים לבלגיה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, ובעקבות כך מהנדס הכרייה והנשיא לעתיד הרברט הובר הקים ארגוני סיוע: ועדת הסיוע בבלגיה (CRB) והוועד הלאומי לעזרה ומזון. עד סוף המלחמה, הצטבר בארגונים אלה עודף של 30 מיליון דולר, אשר שימש לשיפור מערכת החינוך הבלגית.

במהלך מלחמת העולם השנייה פעל צבא ארצות הברית יחד עם הצבא הבריטי וכוחות בעלות הברית, ושחרר את בלגיה מהכיבוש הנאצי. בדצמבר 1944 פתחו הגרמנים במתקפת הארדנים, אולם על אף הצלחות ראשוניות הצליחו הכוחות האמריקנים להדוף את המתקפה ולשחרר בחזרה את השטחים שנכבשו בידי הגרמנים.

לאחר המלחמה קיבלה בלגיה סיוע אמריקני באמצעות תוכנית מרשל, שמטרתה הייתה לשקם את הריסות המלחמה ואת כלכלת אירופה. שתי המדינות היו בין המייסדים של נאט"ו, ובלגיה גם שלחה כוחות במסגרת האו"ם במהלך מלחמת קוריאה.

ארצות הברית מעריכה את האקטיביזם הבלגי בעניינים הבינלאומיים, ובכלל זה השתתפותה בכוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי באפגניסטן, שיקום ופיתוח עיראק, משימות שלום בבלקן ובלבנון, התכוף שלה הפרשה של חילוץ אווירי בינלאומי של משברים, וכן האירוח של השיחות בין שרי חוץ מאירופה לבין מזכיר המדינה. ב-17 בינואר 2006 במהלך ביקורו של ראש ממשלת בלגיה גיא פרהופשטדט, הודה לו הנשיא ג'ורג' ווקר בוש הודה לו על "מנהיגותו" ועל התמיכה ב"תושבי קונגו לממש את מלוא הפוטנציאל שלהם."

בלגיה עובדת בשיתוף פעולה הדוק עם ארצות הברית וארגונים בינלאומיים ואזוריים, על מנת לעודד שיתוף פעולה וסיוע כלכלי ופוליטי למדינות מתפתחות. בלגיה קידמה בברכה מאות חברות אמריקניות לשטחה, שרבות מהן שיכנו בה את המטה האירופי שלהן.

## יחסים דיפלומטיים
ארצות הברית מחזיקה בבלגיה שגרירות בבריסל. מאידך, בלגיה מחזיקה בארצות הברית שגרירות בוושינגטון די. סי. ו-29 קונסוליות באטלנטה, בולטימור, בוסטון, שיקגו, סינסינטי, דנוור, דטרויט, גריניץ', הונולולו, יוסטון, ג'קסונוויל, קנזס סיטי, לוס אנג'לס, לואיוויל, מיאמי, מילווקי, מולין, ניו אורלינס, ניו יורק, נורפוק, פילדלפיה, פיניקס, פיטסבורג, פורטלנד, סולט לייק סיטי, סן אנטוניו, סן פרנסיסקו, סיאטל, וסיינט פול.

## קישורים חיצוניים

* ההיסטוריה של יחסי בלגיה–ארצות הברית

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
בדפורד ביגל

**בדפורד ביגל** (באנגלית: **Bedford Beagle**) היא מכונית סטיישן, מתוצרת יצרנית הרכב המסחרי הבריטית **Bedford Vehicles** , אשר יוצר בין השנים 1964–1973.

דגם "בדפורד ביגל" התבסס על דגם הויוה ווקסהול "HA", שיוצרה על ידי ווקסהול מוטורס שהייתה חברה בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס. "Bedford Vehicles" הייתה גם היא חברה בת של ג'נרל מוטורס.

בשינויים שבוצעו בגוף הרכב (שינויים מתצורת "ויוה ווקסהול" לתצורת "בדפורד ביגל") השתתפה חברת בניית שלדות ומארזי הרכב "Martin Walter of Folkestone", מהעיר "Folkestone" ממחוז קנט.

## היסטוריה "Bedford Vehicles"
חברת "Bedford Vehicles" נוסדה בשנת 1930. מטרת החברה הייתה לייצר רכב מסחרי ומשאיות קלות, בינוניות וכבדות.

בשנת 1987 נמכרה "Bedford Vehicles" לחברת הרכב "AWD Ltd", בניהולו של "David John Bowes Brown". חברת "AWD Ltd" ייצרה עבור  חברת "Bedford Vehicles" משאיות צבאיות.  חברת "AWD Ltd" ייצרה משאיות קלות ומסחריות עד 1991, אשר התבססו על רכבי "ווקסהול מוטורס", "אופל", איסוזו, וסוזוקי מוטור.

משנת 1991 קונצרן הרכב "GM Europe" מייצר משאיות באמצעות  "ווקסהול מוטורס" בבריטניה, או אופל ב-גרמניה.

חברת האם "ווקסהול מוטורס" משנת 2017 שייכת כמו החברה האחות אופל, לקבוצת PSA הצרפתית (פג'ו, סיטרואן, DS).

## בדפורד ביגל
* 3 דלתות
* 4 מושבים
* מאחור: 2 דלתות הנפתחות לצד ימין ולצד שמאל

## ראו גם
* ווקסהול ויוה
* בדפורד HA
* בדפורד CA

## לקריאה נוספת
* בדפורד ביגל

## הערות שוליים

קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1964
קטגוריה:מכוניות סטיישן
קטגוריה:מכוניות בריטיות
ביגל
הפצה רציפה

בפיתוח תוכנה, **הפצה רציפה**, **הפצה מתגלגלת**, **עדכון רציף** או **משלוח רציף** הוא מושג המתאר אספקת עדכונים שוטפת לתוכנות. זאת בניגוד להפצה סטנדרטית או למודל הפצת פיתוח נקודתית' אשר עושים שימוש בגרסאות תכנה המותקנות במקום גרסאות קודמות.

מודלי הפצת פיתוח רציפה הם אחד מתוך סוגים רבים של מעגלי חיים של הפצת תכנה. אף על פי שניתן להשתמש במודל ההפצה הרציפה בכל תכנה או אוסף של תוכנות. המודל בשימוש בהפצות לינוקס שונות כגון ג'נטו לינוקס.

הפצה רציפה בדרך-כלל מיושמת באמצעות עדכונים קטנים ותכופים. עם זאת, עצם זה שתכנה מסוימת מקבלת עדכונים לא בהכרח אומר שהתכנה עושה שימוש במודל ההפצה הרציפה; בשביל זה, על המפתחים לעבוד עם ענף קוד אחת, לעומת ענף לכל גרסה. כאשר נעשה שימוש במודל ההפצה הרציפה, עדכוני תוכנה בדרך כלל מועברים למשתמשים על ידי מנהל החבילות על המחשב של המשתמש, אשר ניגש דרך האינטרנט למאגר תוכנה (לעיתים קרובות באמצעות אתר מראה) המאוחסן על שרת-קבצים אינטרנטי.
## הערות שוליים

קטגוריה:תוכנה
מעשה בבן מלך שנפל לשיגעון

**מעשה בבן מלך שנפל לשיגעון **(מוכר גם בשם **ההינדיק**) הוא סיפור קצר מאת רבי נחמן מברסלב.

הסיפור הודפס לראשונה בשנת 1935 בספר 'מעשיות ומשלים' שכתב הרב שמואל הורביץ, ולאחר מכן בספר כוכבי אור.

## הסיפור

## המסר
הנמשל הוא ירידת הצדיק אל הרשעים ותיקונם בדרך ההידמות. או שעל המורה, המדריך, הרבי, להשתדל ולרדת למדרגתו של התלמיד כדי לדבר איתו "בגובה העיניים".

המעתיק של החיבור פירש שהסיפור נועד להסיר מבן אדם את תחושת חוסר השלימות שלו, הוא יכול לעשות מנהגים של שלמות (אדם) גם אם הוא לא שלם (תרנגול).

לפי מיכאל אברהם הפתרון של החכם הוא כך: בן המלך יודע שהוא אדם אך נוח לו להדחיק את זה מפני סיבות מסוימות וקורא לעצמו הינדיק, כשהחכם מכניס אותו להתנהגות של אדם אין לו עוד טעם להדחיק את היותו אדם מפני שצורת ההדחקה לא עובדת. המסר לדבריו שלעיתים מעשים בלבד ללא כוונה פנימית מכניסים את הבן אדם גם לכוונה - "אחרי המעשים נמשכים הלבבות".

## מקורות קדומים לסיפור
הסיפור מופיע בווריאציות שונות אצל כותבים מוקדמים לרבי נחמן, ביניהם הנס יאקוב כריסטופל פון גרימלסהאוזן בספרו ההרפתקן סימפליציסימוס התם ויעקב פרנק בספרו "דברי האדון".

כל אחד משתמש בהם למסר שונה: גרימלסהאוזן מסביר את ההשפעה הפסיכולוגית על הבן אדם (אפשר לגרום לו להאמין בדברים שונים ובכך לרפא אותו), פרנק מתכוון כנראה למצוות התורה שהוא נאלץ עדיין לקיים בגלל בני חבורתו "המשוגעים".

## בתרבות
הסיפור זכה לפרסום רב, ומספר שירים נכתבו בעקבותיו – המוכר שבהם הוא "הינדיק" של חנן בן ארי על שתי גרסאותיו.

הסיפור גם הוצג בסרט סיפורי מעשיות של רבי נחמן מאת הבמאי צבי פישמן.

ב-2010 עלתה ההצגה "התרנגול" מאת לי עברון שביים עופר שמר בתיאטרון מראה

באוגוסט 2018 יצא הסיפור בגרסת אופרה קאמרית תחת השם "הינדיק משוגע", מאת אייל באט, בבימוי יוסי יזרעאלי.

בדצמבר 2019 ראה אור בהוצאת כנרת-זמורה ובספריית פיג'מה הספר "טלי מתחת לשולחן" מאת תמר וייס-גבאי, עיבוד מודרני למעשיה זו.

ביוני 2020 יצא לאור בהוצאת דברי שיר ספרו של משה שרון "הנסיך קוקוריקו", המבוסס על סיפור זה.

באפריל 2024 ראה אור ספרה של אירית קדם "בן המלך קוקו ריקו" בהוצאת "קדם ספרים". שריה תנעמי כתבה גם גרסה לילדים.

## קישורים חיצוניים
* אינדיק, הסיפור מלווה בפרשנויות באתר "זושא - מגלים את הסיפור החסידי"
* הרב יצחק גרינבלט, מעשה מבן מלך שנעשה תרנגול הודי, באתר "ישיבה", אלול תשס"ח
* 
* יוסי לב, לכבד את המציאות הפנימית, הגישה הטיפולית בסיפור "מעשה בבן מלך שנפל לשיגעון" לרבי נמן מברסלב, פסיכואקטואליה - רבעון הסתדרות הפסיכולוגים בישראל, אוקטובר 2016
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כתבי רבי נחמן מברסלב
אלכסנדר גוסטפסון

**אלכסנדר גוסטפסון** (בשוודית: **Alexander Gustafsson**; 15 בינואר 1987) ידוע גם בכינוי **The Mauler** הוא לוחם MMA שוודי החתום בארגון ה-UFC בקטגוריית משקל חצי-כבד .

## קריירת MMA
[250px|ממוזער|גוסטפסון באירוע השקילה לקראת הקרב נגד [ג'ון ג'ונס - 2013]]
גוסטפסון החל להתאמן באגרוף בגיל 10. בשנת 2003, בהיותו בן 16, זכה באליפות הנוער הלאומית לאגרוף. בין השנים 2008–2009, השתתף וזכה במספרת תחרויות אגרוף נוספות, ואף הביס את האלוף השוודי באגרוף חובבני במשקל כבד. בשנת 2006, החל להתאמן ב-MMA ובהמשך נלחם במסגרת ארגוני MMA בשוודיה ובאירופה. בספטמבר 2009, חתם על חוזה עם ה-UFC כשמאזן הקרבות המקצועני שלו עמד על 8 ניצחונות ואפס הפסדים. בשנת 2013, כשמאזנו עמד על 15 ניצחונות והפסד אחד, גוסטפסון קיבל הזדמנות לקרב אליפות מול האלוף דאז ג'ון ג'ונס  במסגרת אירוע UFC 165 . במהלך הקרב, גוסטפסון הצליח להטיל  את ג'ונס לקרקע (ובכך היה ללוחם ה-UFC הראשון שהצליח לבצע הטלה נגד ג'ונס), אולם בתום חמישה סיבובים, הפסיד בהחלטת שופטים אחידה. לאחר הקרב, ג'ונס טען כי היה זה עבורו הקרב הקשה ביותר בקריירה. קרב זה הוכתר כ"קרב הערב", ופרשנים בתחום הכתירו את הקרב הזה לאחד הקרבות הטובים ביותר בהיסטוריה. מאוחר יותר באותה השנה, הקרב זכה לתואר "קרב השנה" וגוסטפסון זכה בתואר "הלוחם הבינלאומי של השנה" בטקס פרסי MMA העולמי .

באפריל 2015, תואר האליפות הופשט מג'ון ג'ונס לאחר שהיה מעורב בתאונת פגע וברח, ודניאל קורמייה הוכתר כאלוף לאחר שניצח את אנתוני ג'ונסון . באוקטובר 2015, גוסטפסון נלחם נגד דניאל קורמייה על תואר האליפות, אולם הפסיד בהחלטת שופטים חצויה. ב-29 בדצמבר 2018, התמודד בקרב חוזר מול ג'ון ג'ונס על תואר האליפות אולם הפסיד בנוקאאוט טכני. ב-1 ביוני 2019, נלחם נגד אנתוני סמית' והפסיד בהכנעה. לאחר קרב זה, גוסטפסון הודיע על פרישה, אולם ביולי 2020 חזר להתחרות ב-UFC בקטגוריית משקל כבד.

נכון ליולי 2020, מאזן הקרבות שלו עומד על 18 ניצחונות ו-7 הפסדים.

## קישורים חיצוניים

* 

*  UFC 232 Free Fight: Jon Jones vs Alexander Gustafsson 1, UFC - Ultimate Fighting Championship
* Jon Jones vs Alexander Gustafsson: Greatest light heavyweight title fight of all-time at UFC 165 deserves immediate rematch, mmamania.com, Sep 22, 2013
* Joe Rogan: ”It was the greatest fight I´ve ever seen”, kimura.se

קטגוריה:אמני לחימה שוודים
קטגוריה:זוכי פרס MMA העולמי: הלוחם הבין-לאומי של השנה
קטגוריה:שוודים שנולדו ב-1987
קטגוריה:לוחמי אליפות הלחימה האולטימטיבית
דינה שניידרמן

**דינה שניידרמן** (ברוסית: **Дина Шнайдерман**  1930 או 1931 באודסה שבברית המועצות – 9 באוגוסט 2016 באופסלה שבשוודיה) הייתה כנרת אוקראינית-שוודית ממוצא יהודי.

## קורות חיים
שניידרמן הייתה תלמידתו של דוד אויסטרך במוסקבה. לאחר נישואיה למורה לכינור הבולגרי אמיל קמילארוב (1928–2007), עקרה שניידרמן לבולגריה. הזוג עזב את בולגריה בשנות ה-80 ועבר לאופסלה שבשוודיה, שם נשארו עד סוף ימיהם.

שניידרמן הייתה כנרת סולנית ומורה למוזיקה והרבתה לצאת למסעות קונצרטים באירופה, באמריקה ובמזרח אסיה, לעיתים קרובות עם אמיל קמילארוב כ"דואו דשקה". היא ניגנה בכינור "איל קאנונה גוארנריוס" פעמים אחדות, האחרונה בהן בשנת 1996 בקונצרט באופסלה.

שניידרמן זכתה בפרסים ראשונים בתחרויות כינור בברלין ובז'נבה. כמה מלחינים בני זמננו, בהם דמיטרי קבלבסקי, פאנשו ולאדיגרוב, דימיטר כריסטוב ואחרים כתבו והקדישו לה יצירות מוזיקליות.

בשנת 2002 הוענקה לשניידרמן מדליית איליס קוורום בזהב על "עבודתה ארוכת-הימים והחשובה בעולם המוזיקה השוודי". כמו כן, בשנת 1997 קיבלה שניידרמן תואר דוקטור לשם כבוד מן האוניברסיטה והאקדמיה למוזיקה של סופיה, בולגריה.

בשנת 2011 יזמה דינה שניידרמן את הקמתו של פסטיבל המוזיקה הבינלאומי להנצחת זכרו של פרופ' אמיל קמילארוב בסופיה, בולגריה, המעלה קונצרטים של יצירות מאת מלחינים ידועי-שם לצד תחרות רב-לאומית לכישרונות צעירים בכינור. הפסטיבל מתקיים מדי שנה, למשך שבוע החל ב-22 באוקטובר.

דינה שניידרמן נפטרה ב-9 באוגוסט 2016 באופסלה.

## קישורים חיצוניים

* ארכיב עיתון סטנדרט ניוז 17 ביוני 2005

## הערות שוליים

קטגוריה:כנריות יהודיות
קטגוריה:כנרים יהודים רוסים
קטגוריה:מוזיקאים יהודים שוודים
קטגוריה:מוזיקאיות יהודיות
קטגוריה:מוזיקאים יהודים בולגרים
קטגוריה:מורים למוזיקה יהודים
קטגוריה:שוודיות שנולדו ב-1931
קטגוריה:נפטרות ב-2016
קטגוריה:שוודים שנפטרו ב-2016
אנפית סוף

[ממוזער|[ביצה|ביצים של אנפית הסוף, אוסף מוזיאון טולוז]]
[ממוזער|אנפית סוף עם צפרדע במקורה בפארק [פארק ראש ציפור|ראש ציפור, פארק הירקון, תל אביב]]
**אנפית הסוף** (שם מדעי: *Ardeola ralloides*) היא מין אנפה קטנה מהסוג אנפת אגם, החיה לאורך אירואסיה ונודדת דרומה לאפריקה. בישראל היא חולפת מצויה, אך לא מקננת שכיחה (אף שמספר הפריטים המקננים עולים לאט, בעיקר בעמקי הצפון).

השם המדעי של המין: "*ralloides*" מורכב מהמילה *rallus*, מלטינית: "רלית" ומהסיומת "*oides*", מיוונית: "דומה ל-".

## תיאור
אורכה הממוצע של האנפה 44–47 ס"מ, כאשר גופה מהווה 20–23 ס"מ מאורכה, מוטת כנפיה היא 80–92 ס"מ ומשקלה 230–370 גרם.

## התנהגות
[ימין|ממוזער|בעת תעופה ב[יוון]]
אנפית הסוף נודדת לאורך האזור הפלארקטי וחורפת באפריקה. היא נדירה צפונית לטווח הרבייה שלה. האנפה בעלת צוואר קצר, מקור עבה וקצר וגב בצבע חום-זהוב. בקיץ, לבוגרים צומחים נוצות צוואר ארוכות. בעת תעופה היא נראית לבנה יותר בשל צבע כנפיה.

בתי הגידול בעונת הרבייה של אנפית הסוף הן ביצות טרופיות או סובטרופיות והן מקננות במושבות קטנות, לעיתים קרובות עם עופות מים אחרים, בדרך כלל בקן עשוי מקלות ועלי עצים או שיחים. בקן מוטלות שלוש עד ארבע ביצים בכל פעם.

האנפה ניזונה לאורך שפת המים ממארב מהיר כשהטרף מורכב מדגים, צפרדעים וחרקים.

## אוכלוסייה
מספר הפריטים המוערך הוא בין 370,000–780,000. מספר הפריטים המוערך באירופה הוא בין 30,000–51,700 עופות בוגרים.

## סכנות
ממוזער|אנפית סוף בסביבתה הטבעית. ראש ציפור, פארק הירקון, תל אביב
אנפה זו נמצא במצב שימור ללא חשש, אם כי עדיין היא עלולה להיפגע מהתייבשות של מקווי מים מתוקים החיוניים לתזונתה ורבייתה. האנפה גם ניצודה ונסחרת בשוקי תרופות מסורתיים בניגריה.

## גלריה

קובץ:אנפית סוף בפארק הצפרות באילת 0042.jpg|אנפית סוף בפארק הצפרות באילת


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'יובאני אנטוניו סקופולי
קטגוריה:אנפתיים
קטגוריה:קניה: עופות
קטגוריה:סודאן: עופות
קטגוריה:דרום אפריקה: עופות
קטגוריה:טורקיה: עופות
קטגוריה:יוון: עופות
קטגוריה:ארץ ישראל: אנפתיים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1769
יחסי ארצות הברית – קרואטיה

היחסים שבין **[[ארצות הברית|ארצות הברית של אמריקה]]** לבין **[[קרואטיה]]** כוננו בשנת 1992 לאחר התנתקות קרואטיה מיוגוסלביה, וכיום שתי המדינות חברות בנאט"ו, ומתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים ביניהם.

הפזורה הקרואטית בארצות הברית היא אחת הגדולות בעולם עם יותר מ-1.2 מיליון איש. רוב הקרואטים מתגוררים בשיקגו (כ-150,000), ניו יורק, ניו ג'רזי, קונטיקט (כ-80,000), סנט לואיס (כ-40,000), לוס אנג'לס (כ-35,000), דטרויט (כ-7000) ו סן חוזה (כ-5,000). הפדרציה הלאומית של אמריקאים קרואטים היא הארגון המרכזי המסייע לקרואטים בארצות הברית.

## היסטוריה
הרפובליקה של רגוזה, אשר שכנה באזור דוברובניק, הייתה אחת המדינות הראשונות שהכירו בעצמאותה של ארצות הברית. הנוכחות הרשמית של ארצות הברית בקרואטיה החלה עם הקמת הקונסוליה האמריקאית בזגרב ב-9 במאי 1946, אשר הפכה לקונסוליה כללית ב-1 באוגוסט 1958. ב-7 באפריל 1992, וב-25 באוגוסט 1992 שדרגה ארצות הברית את מעמד משלחתה הדיפלומטית למעמד של שגרירות.

כיום שתי המדינות חברות באו"ם, נאט"ו, מועצת השותפות האירופית-אטלנטית, הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה, קרן המטבע הבינלאומית, הבנק העולמי ובארגון הסחר העולמי. בנוסף, קרואטיה היא משקיפה בארגון מדינות אמריקה.

## יחסים כלכליים
היחסים הכלכליים בין קרואטיה לארצות הברית הם טובים מאוד. בשנת 2013 ייצאה קרואטיה סחורות בשווי של 327,992,000 דולר לארצות הברית, ומאידך היא ייבאה מארצות הברית סחורות בשווי של 22,794,000 דולר. ארצות הברית היא שותפת הסחר החשובה ביותר של קרואטיה בצפון אמריקה, והשמינית בחשיבותה מכלל מדינות העולם.

בשנת 2013 220,043 אמריקנים הגיעו לחופשה בקרואטיה. לארצות הברית וקרואטיה יש הסכם השקעה דו צדדי הכולל הגנה על ההשקעות. בנוסף, ארצות הברית נתנה לקרואטיה יותר מ-27 מיליון דולר מאז 1998 בסיוע הומניטרי. ארצות הברית גם סיפקה סיוע כספי נוסף לקרואטיה באמצעות תוכנית הפיתוח הכלכלי של דרום מזרח אירופה (SEED) כדי להקל על דמוקרטיזציה מחדש של המגזר הפיננסי של קרואטיה, בעיקר באמצעות תוכניות המנוהלות על ידי USAID.

## שיתוף פעולה ביטחוני
ארצות הברית היא השותפה הצבאית החשובה ביותר של קרואטיה, ומשרד ההגנה האמריקני מספק לקרואטיה סיוע צבאי הכולל אימונים, ציוד, הלוואות ציוד, וחינוך. שיתוף פעולה צבאי אינטנסיבי בין ארצות הברית לקרואטיה החל במהלך מלחמת העצמאות של קרואטיה בשנות ה-90, ושיתוף הפעולה הצבאי המשמעותי ביותר בין שתי המדינות התרחש באוגוסט 1995, כאשר כוחות אמריקנים השתתפו באופן פעיל בקרב הגדול האחרון של מלחמת העצמאות של קרואטיה - מבצע סערה. קרואטיה קיבלה עד כה כ-200 מיליון דולר מארצות הברית של סיוע צבאי, ומתוכם כ-100 מיליון $ הוא ערך של 212 כלי רכב משוריינים שנתרמו לקרואטיה בשנת 2014.

## יחסים דיפלומטיים
ארצות הברית מחזיקה בקרואטיה שגרירות בזגרב. מאידך, קרואטיה מחזיקה בארצות הברית שגרירות בוושינגטון די. סי. ו-9 קונסוליות באנקורג', שיקגו, יוסטון, קנזס סיטי, לוס אנג'לס, ניו אורלינס, ניו יורק, פיטסבורג וסיאטל.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
יחסי ארצות הברית – נפאל

**יחסי ארצות הברית–נפאל** הם היחסים הבילטרליים הרשמיים, הפוליטיים, השיתופיים והמדיניים שבין ארצות הברית של אמריקה לבין הרפובליקה הפדרלית הדמוקרטית של נפאל.

על פי דוח המנהיגות העולמי של ארצות הברית לשנת 2012, 41% מהנפאלים תומכים בהנהגת ארצות הברית, 12% מתנגדים לה ו-47% לא בטוחים. נכון לשנת 2012, הסטודנטים הנפאלים הם הקבוצה ה-11 הגדולה ביותר של סטודנטים זרים הלומדים בארצות הברית, המהווים 1.3% מכלל הסטודנטים הזרים הלומדים באמריקה.

## היסטוריה
ארצות הברית כוננה יחסים רשמיים עם נפאל בשנת 1947 ופתחה את שגרירותה בקטמנדו בשנת 1959. היחסים בין שתי המדינות תמיד היו ידידותיים. יעדי המדיניות של ארצות הברית כלפי נפאל מתמקדים בסיוע בבניית חברה שלווה, משגשגת ודמוקרטית.

מאז 1951, סיפקה ארצות הברית לנפאל יותר מ-791 מיליון דולר כחלק מהסיוע הכלכלי בין השתיים. בשנים האחרונות, הסיוע הכלכלי הדו-צדדי השנתי של ארצות הברית דרך הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי (USAID) עמד על כ-40 מיליון דולר. הסוכנות האמריקאית תומכת בפיתוח החקלאות, הבריאות, תכנון המשפחה, הגנת הסביבה, הדמוקרטיזציה, הממשל, והאנרגיה בנפאל. הסוכנות תמכה גם בתהליך השלום של נפאל, וכן בהכנות לקראת הבחירות לאספה המכוננת. ארצות הברית אף תורמת למוסדות בינלאומיים ולארגונים וולונטריים פרטיים הפועלים בנפאל. עד כה, סך התרומות מארצות הברית לארגונים רב-צדדיים הפועלים בנפאל מתקרב ל-725 מיליון דולר נוספים. חיל השלום השהה זמנית את פעילותו בנפאל בשנת 2004 בשל חששות ביטחוניים, והפסיק באופן רשמי את פעילותו בנפאל ב-2006.

רנדי ו. ברי  התמנה לשגריר נפאל ב-25 באוקטובר 2018. ברי החליף את הדיפלומטית אליינה ב. טפליץ , שמשמשת כיום כשגרירה האמריקאית בסרי לנקה והמלדיביים.
[ממוזער|240x240 פיקסלים|שגרירות נפאל ב[וושינגטון די. סי.]]
להלן בעלי התפקידים בשגרירות האמריקאית בנפאל:
* שגריר – רנדי ו. ברי
* סגנית ראש המשלחת – פטרישיה א. מהוני
* יועצת לענייני ניהול – קטלין מ. צ'ו
* מנהל הסוכנות האמריקאית – דייוויד אטנברי
* מנהל כלכלי-פוליטי – מייקל ב. גולדמן
* ראש הקונסוליה – פטריק מקניל
* קצינת יחסי הציבור – סוזן פרקר-ברנס
* קצינת הביטחון האזורי – קארן א. לאס
* קצינת איכות הסביבה האזורית – טרייסי א. הול
* מפקד פוליטי / צבאי – קווין קוסטנזי
* נספח ההגנה – קולונל גרגורי וינסטון

## ראו גם
* יחסי החוץ של ארצות הברית

## קישורים חיצוניים

* ההיסטוריה של יחסי ארצות-הברית–נפאל

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
יחסי ארצות הברית – מולדובה

**יחסי ארצות הברית–מולדובה** הם היחסים הדו-צדדיים הרשמיים, הפוליטיים, השיתופיים והמדיניים שבין ארצות הברית של אמריקה לבין רפובליקת מולדובה.

על פי מפקד האוכלוסין לשנת 2000, ישנם 7,859 מולדובים-אמריקאים המתגוררים בארצות הברית.

על פי דוח המנהיגות הגלובלית של ארצות הברית לשנת 2012, 38% מהמולדובים תומכים בהנהגת ארצות הברית, 15% מתנגדים ו -47% אינם בטוחים.

## היסטוריה
ארצות הברית הכירה בעצמאותה של מולדובה ב-25 בדצמבר 1991 ופתחה את שגרירות ארצות הברית בקישינב, במרץ 1992. רפובליקת מולדובה פתחה את השגרירות המולדובית בוושינגטון בדצמבר 1993.

הסכם סחר המספק תעריף יחסי גומלין בין המדינות המועדפות ביותר נכנס לתוקפו ביולי 1992. בחודש יוני 1992 נחתם הסכם חברה פרטית להשקעות פרטיות, המעודד השקעות פרטיות בארצות הברית על ידי מתן הלוואות ישירות וערבויות להלוואות, ובחודש אפריל 1993 נחתם הסכם השקעה דו-צדדי. מערכת ההעדפות הכלליות הוענקה באוגוסט 1995, וחלק מהסכום של ה-Eximbank היה זמין בנובמבר 1995.

בנובמבר 2006 אישר התאגיד האמריקאי מילניום קולג' את תוכנית המדינה הסופית של מולדובה בהיקף של 24.7 מיליון דולר למלחמה בשחיתות. כמו כן, קבע התאגיד כי מולדובה זכאית להגיש בקשה לסיוע קומפקטי מלא וממשלת מולדובה מתכוננת להצעה הקומפקטית שלה.

שגריר ארצות הברית במולדובה, אסיף צ'אודרי, הגיע לתפקידו ב-24 בספטמבר 2008.
[ממוזער|שגרירות מולדובה ב[וושינגטון די. סי.|וושינגטון הבירה.]]
השגרירות האמריקאית כוללת בין היתר את השגריר, ג'יימס ד. פטיט וסגנית מפקד המשלחת, ג'ולי סטופט.

## ראו גם
* יחסי ארצות הברית–רוסיה
* יחסי ארצות הברית–בלארוס
* יחסי החוץ של ארצות הברית

## קישורים חיצוניים

* ההיסטוריה של יחסי ארצות-הברית–מולדובה

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ