open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ol' Blue Eyes Is Back

**Ol’ Blue Eyes Is Back** הוא אלבום מאת הזמר האמריקני פרנק סינטרה. זהו אלבום האולפן ה-58 של סינטרה וה-31 היוצא בחברת ההקלטות רפרייז רקורדס. האלבום יצא בשנת 1973. את האלבום הפיקו (וגם ניצחו על התזמורת) דון קוסטה וגורדון ג'קינס.
## הפקה
לאחר פרישה קצרה חזר סינטרה להקליט אלבום, שנשא את השם המתאים לקאמבאק. האלבום יצא לאור ובעזרתו של מסע פרסום נרחב, זכה להצלחה מרשימה במצעדי המכירות הבריטי והאמריקאי.

בניגוד לסדרת האלבומים האחרונה של סינטרה, Sinatra & Company, Watertown, A Man Alone, My Way. באלבום זה לא הייתה כל השפעה לסגנון הרוק. המפיקים דון קוסטה וגורדון ג'קינס יצרו אלבום פופ קלאסי כאלבומיו המוקדמים יותר מתחילת שנות ה-60.

בעקבות האלבום והצלחתו צולמה תוכנית טלוויזיה מיוחדת שנשא את אותו השם, התוכנית הייתה מועמדת לשני פרסי אמי. מתוכנית זו זכורה במיוחד ההופעה המשותפת של סינטרה עם ג'ין קלי, 27 שנה לאחר שיתוף הפעולה ביניהם בסרט הרימו עוגן.

## רשימת השירים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי פרנק סינטרה
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת רפרייז רקורדס
המנון גאורגיה

**חירות** (בגאורגית: **თავისუფლება**, תאוויסוּפּלובָּה) הוא **ה[[המנון לאומי|המנון הלאומי]] של [[גאורגיה]]**. ההמנון אומץ בשנת 2004 יחד עם דגל לאומי חדש וסמל חדש. שינוי סמליה הלאומיים של גאורגיה היה בעקבות מהפכת הוורדים, הפיכה בשלטון בגאורגיה שנעשתה ללא שפיכות דמים. הפזמון נלקח מהאופרות הגאורגיות אבשלום ואתרי ודאיסי ("רדת הלילה"), שהולחנו על ידי המלחין הגאורגי, זכריה פליאשווילי. מילות ההמנון נכתבו על ידי דוד מאר'ראדזה (დავით მაღრაძე).

## היסטוריה

ההמנון הגאורגי החדש אומץ על ידי הפרלמנט של גאורגיה ב-20 במאי 2004, חמישה חודשים בדיוק לאחר הורדתו של אדוארד שוורדנדזה מהשלטון בגאורגיה. הצעת החוק לשינוי ההמנון הוצעה לראשונה בכינוס המושב הפרלמנטרי השישי ב-22 באפריל 2004, על ידי שר התרבות, גיאורגי גאבאשווילי והפזמון הושמע לנציגים מיד אחר כך. 

ההמנון החדש, תאוויסובלובה, החליף את ההמנון הקודם של גאורגיה, דידיבָּה זֶצית קוּרתחֶאוּלס (დიდება ზეცით კურთხეულს), שהיה ההמנון של הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה, רפובליקה עצמאית של גאורגיה שנתקיימה בין השנים 1918-1921, ואומצה שוב עם הכרזת העצמאות של גאורגיה בשנת 1990. ההמנון החדש הפך לפופולרי יותר מקודמו שמילותיו היו ארכאיות יותר והיה קשה יותר לזכור.

## מילות ההמנון

## מדיה

## ראו גם
* דגל גאורגיה
* סמל גאורגיה

## קישורים חיצוניים

* סמלי המדינה באתר נשיא גאורגיה 

גאורגיה
קטגוריה:גאורגיה: סמלים לאומיים
רבי אפס

**רבי אפס** היה אמורא ארץ ישראלי מהדור הראשון של האמוראים (בסביבות שנת 225).

רבי אפס היה מבית דינו של רבי יהודה הנשיא. במדרש מובא כי רבי מינה אותו לכתוב מכתב לאנטונינוס, והרב היימן מסיק מכך שהוא היה סופרו של רבי יהודה הנשיא. גר בדרום הארץ והוא מכונה בתלמוד הירושלמי **רבותינו שבדרום**. רבי יהודה הנשיא ציווה לפני מיתתו שימנו את רבי חנינא בר חמא כממלא מקומו בראשות הישיבה, אך הוא סירב ליטול את המשרה כל עוד היה רבי אפס בחיים מכיוון שרבי אפס היה גדול ממנו שתי שנים ומחצה, לכן הוכתר רבי אפס כראש הישיבה לאחר רבי. בתפקיד זה שימש לפחות עשרים שנה, עד פטירתו, ורק אחריו מונה רבי חנינא בר חמא. רבי אושעיא מזכירו פעמים רבות. מתלמידיו היה לוי בר סיסי.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הדור הראשון לאמוראי ארץ ישראל
קטגוריה:תלמידי רבי יהודה הנשיא
תנין אורינוקו

230px|ממוזער|תנין אורינוקו צעיר מזנק למים בקולומביה
**תנין האורינוקו** (שם מדעי: *Crocodylus intermedius*) הוא מין תנין גדול השרוי בסכנת הכחדה חמורה המצוי במים מתוקים בצפון אמריקה הדרומית, במיוחד בנהר האורינוקו.

## ממדים
אורך הבוגרים הוא . משקל הנקבות הוא כ-200 ק"ג ומשקל הזכרים הוא כ-. הפרט הגדול ביותר שתועד נורה בשנת 1800 ואורכו היה , כאורכו של זכר בוגר של תנין הים. כיום תניני אורינוקו בדרך-כלל לא מגיעים לאורך של יותר מ-. תנין האורינוקו מזוהה על ידי חוטמו הארוך יחסית ועור צהבהב עם פסים חומים כהים.

## תפוצה
תפוצתו מוגבלת לאגן הניקוז של נהר האורינוקו ובאגן הניקוז של נהר המטה בקולומביה ובוונצואלה. הוא נצפה מספר פעמים באי טרינידד, אך זה לא אושר וכנראה בלבלו בינו ובין התנין האמריקני.

## תזונה
כמו כל התנינאים, התזונה של תנין האורינוקו מורכבת בעיקר מדגים, אבל בתור טורף-על אופרטוניסט, גם כמעט כל בעל חיים הנמצא בתחום תפוצתו יכול להוות טרף פוטנציאלי (כגון קפיבארה, חיות מבויתות, ולפעמים גם טורפים גדולים, אם המזון דל). ישנם דיווחים על תנינים שתקפו בני-אדם, אבל זה מאוד לא סביר, בהתחשב באוכלוסייה הקטנה והבידוד היחסי מיישובי אדם (קראקס היא העיר הגדולה הקרובה ביותר והיא נמצאת מחוץ לטווח תפוצתו).

## רבייה
תנין האורינוקו מזדווג בזמן העונה היבשה. הנקבות חופרות קן לצאצאים על גדת נהר חולית, 14 שבועות לאחר ההפריה. הדגירה על הביצים נמשכת 3 חודשים. האבקועים בוקעים מהביצה במהלך הלילה וקוראים לאמם שמרימה אותם מהקן ונושאת אותם למים. האם ממשיכה להגן על צעירים במשך כשנה. תניני אורינוקו צעירים נמצאים הסכנת טריפה על ידי אורובו שחור, לטאות טגו, אנקונדות, קיימנים וטורפים אחרים.

## מצב שימור
תנין האורינוקו מצוי בסכנת הכחדה חמורה כתוצאה מציד ממושך בשל עורו. בין שנות ה-40 לשנות ה-60 של המאה ה-20, 1,000 מהתנינים האלו נשחטו בנהר האורינוקו ובביצות לוס יאנוס, והמין התקרב מאוד להכחדה, עד שהוכרז חיה מוגנת בשנות ה-70. כיום הוא מוגן גם בוונצואלה וגם בקולומביה, ונכלל בנספח ראשון ב-CITES. בנוסף לציד בשל עורו, בין האיומים האחרים נכללים גם איסוף תנינים צעירים למכירה כחיות אקזוטיות והצעה לבניית סכר באזור העליון של נהר האורינוקו.

לא ברור כמה פרטים נותרו בטבע אבל מעריכים שהמספר נע בין 250 ל-1,500. האוכלוסייה בקולומביה היא קטנה מאוד, עם תת-האוכלוסייה הגדולה ביותר בוונצואלה שנמצאת במדינת קוחדס ובאזור סרארה במדינת לרה, עם פחות מ-500 פרטים בוגרים. בנוסף קיימות עוד כמה תת-אוכלוסיות קטנות יותר.

בנובמבר 2007, היו רשומים 50 פרטים בגני החיות במערכת המודיעין הבינלאומית למינים (ISIS), והאוכלוסייה הגדולה ביותר בשבי נמצאת באקווריום העולמי בדאלאס, טקסס. כתוספת, מספר של פרטים מוחזקים בשבי במרכזי רבייה בוונצואלה. מאז שנות ה-90 המוקדמות, תנינים צעירים שוחררו גם בחוות פרטיות וגם בפארקים לאומיים בוונצואלה. תנינים רבים מתים לפני שהם מגיעים לבגרות, ועל מנת להגביר את סיכויי ההשבה לטבע, 360 פרטים גזעיים שוחררו רק לאחר שהגיעו לאורך של 2 מטר.

## קישורים חיצוניים

* תנין אורינוקו באתר הרשימה האדומה של IUCN 
* תנין אורינוקו 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תניניים
קטגוריה:קולומביה: זוחלים
קטגוריה:ונצואלה: זוחלים
קטגוריה:קולומביה: בעלי חיים אנדמיים
קטגוריה:ונצואלה: בעלי חיים אנדמיים
קטגוריה:מגה-פאונה של אמריקה הדרומית
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1819
מרקלין

[שמאל|ממוזער|250px|דגם [חצר עיתוק תוצרת מרקלין]]
**מרקלין** (בגרמנית: **Märklin**) הוא קיצור שמה של חברת צעצועים גרמנית גדולה הידועה בעיקר בשל דגמי רכבות וצעצועים טכניים. החברה ממוקמת בעיר גפינגן ושמה המלא, שאינו מופיע על המוצרים, הוא Gebr. Märklin & Cie. GmbH.

מרקלין נוסדה בשנת 1859 ועסקה תחילה בייצור אביזרים לבתי בובות. לימים החלה לייצר דגמים מיניאטוריים שקשורים ברכבות המיועדים לתצוגה סטאטית או בעלת תנועה. בעבר דגמי הרכבות של החברה הונעו באופן מכני, על ידי קפיצים נמתחים וכדומה ועם הזמן החברה עברה לייצור דגמי רכבות המונעים בחשמל, כאשר המסילה יצרה מעגל חשמלי.

## קני המידה
החברה יצרה ומייצרת את דגמיה בגדלים שונים. כיום החברה מייצרת בעיקר בשלושה קני מידה:
*HO - רכבות בגודל סטנדרטי (ומוכר יותר בישראל) בקנה מידה 1:87. קנה מידה HO הוא הנפוץ ביותר ומיוצר בכמויות גדולות על ידי עשרות חברות באיכויות שונות (LIMA, ROCO, FLEISCHMANN ועוד).
*Z - רכבות 'מיני' זעירות (תחת השם miniclub) בקנה מידה 1:220. קנה המידה Z כמעט בלעדי למרקלין.
*1 - רכבות גדולות המיועדות להפעלה בחצר בקנה מידה 1:32. קנה המידה 1 (בגרמנית SPUR 1) הוא קו הייצור המושקע ביותר של מרקלין. מחירי הקטרים מגיעים למאות ואלפי אירו ליחידה ומונעים בחשמל ולעיתים אף בקיטור. המחיר הגבוה צמצם את היקף התפוצה אך בגרמניה ישנן עוד חברות שמייצרות קרונות וקטרים (לעיתים בתיאום עם מרקלין) תואמים מערכת זאת ברמת גימור גבוהה ומחיר גבוה. הייצור נעשה בכמויות קטנות והוא שופע בפרטים קטנים ומדויקים. חברות משלימות לדוגמה: Hübner, KESSELBAUER, KISS, J&M Models.
** דגמי הרכבות והקטרים ששימשו בעונות הראשונות של סדרת הטלוויזיה "תומס הקטר וחברים" היו בקנה מידה 1, וחלקים מתוצרת "מרקלין" שימשו ביצירתם.

## ייצור ומכירה
הייצור של מרקלין נעשה כולו בגרמניה, כדי להקל על בקרת האיכות. התעקשות החברה על אי שימוש בכוח עבודה זול הביא את החברה לסף פשיטת רגל אבל היא ניצלה בהתערבות המחוקק.

רכבות מרקלין נמכרות לרוב באתר החברה, בחנויות מורשות, באתרי יד שנייה ובמכירות פומביות של פריטי אספנות. חנויות כלבו לפעמים מוכרים סטים בודדים של מרקלין.

## היסטוריה
ב-4 בפברואר 2009 הגיש מרקלין בקשה לחדלות פירעון בבית המשפט העירוני בגופינגן. שנה ויום לאחר מכן, ב-5 בפברואר 2010, הודיעה מרקלין על חזרה לרווחיות.

בשנת 2013 נרכשה מרקלין על ידי קבוצת Simba Dickie. ב-22 ביולי 2013 עזב המנהל הראשי סטפן לוביץ' את מרקלין.

במהלך מגפת הקורונה 2020-2021, מרקלין ראתה עלייה במכירות, שהובילה למחסור בחלקים כגון מסילות, ואף גילתה שהם נאלצים לגייס עובדים וחניכים חדשים כדי לעמוד בביקוש. אך המגפה גם סייעה למרקלין, חברה בת 162 שמייצרת דגמי רכבות, לגלות קהל חדש.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות צעצועים
קטגוריה:דגמים
קטגוריה:רכבות
טובוס

ממוזער|טובוס
**טובוס** או **צינור הנשמה תוך קני** הוא צנתר המוחדר לתוך קנה הנשימה במהלך צנרור קנה לצורך אבטחת נתיב אוויר ולאפשר גישה אליו.

הטובוס עשוי מפוליאתילן ומגיע בגדלים שונים, על הצינור מסומנות שנתות עומק, ומוטבע בו פס מתכת הניתן לשיקוף באמצעות צילום רנטגן. בקצה הצינור ישנו בלון קטן שניתן לניפוח באמצעות מזרק לצורך קיבוע הטובוס.

## שימושים
טובוס משמש בדרך כלל לצורך הנשמה באינטובציה אצל חולים מחוסרי הכרה או מורדמים, אך הוא עשוי לשמש גם לצורך החדרת תרופות שונות לריאות.

החדרת הטובוס לקנה הנשימה דורשת מיומנות גבוהה, ומבוצעת בעיקר בידי רופאים מומחים להרדמה או לרפואה דחופה, או על ידי פרמדיקים במתאר טרום בית החולים.

## ראו גם
*אינטובציה
*הנשמה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציוד רפואי
קטגוריה:נשימה
אלפרדו קראוס

**אלפרדו קראוס** (שם מלא: **Alfredo Kraus Trujillo**; נולד ב-24 בספטמבר 1927 – 10 בספטמבר 1999) היה טנור אופראי ספרדי ממוצא אוסטרי, שנודע בזכות האומנות בה שר תפקידי בל קנטו, ובזכות האינטרפרטציה של התפקיד ורתר באופרה הנושאת את הכותרת הזו מאת ז'יל מאסנה.

## ביוגרפיה
קראוס נולד בעיר לאס פאלמאס דה גראן קנריה באיים הקנריים. בגיל ארבע, החל ללמוד נגינה בפסנתר ובגיל 8 הצטרף למקהלת בית הספר. כאשר סיים את לימודיו, החל לעסוק בנדל"ן, אך החליט להשקיע בקריירת שירה. הוא נסע להשתלם בשירה בברצלונה וולנסיה. לראשונה הופיע על הבמה במדריד בסרסואלה (אופרטות ספרדיות), בשנת 1954. לאחר זכה במדליה בתחרות המוזיקה הבינלאומית בז'נבה פנה לקריירה אופראית רצינית.

## קריירה

בשנת 1956, את הופעתו הראשונה בתפקיד באופרה עשה קראוס בקהיר, בתפקיד הדוכס באופרה ריגולטו של ורדי. ב-1958 שר בליסבון את אלפרדו בלה טרוויאטה יחד עם מריה קאלאס. בתוך שנים ספורות הפך לאמן בינלאומי כאשר ב- 1959 הופיע לראשונה בקובנט גארדן, לונדון, בתפקיד אדגארדו בלוצ'יה די למרמור (מאת דוניצטי) וב-1960 הופיע לראשונה בלה סקאלה, בתפקיד אלווינו באופרה הסהרורית (*La sonnambula*) מאת בליני. בארצות הברית הופיע לראשונה ב-1962, באופרה הלירית של שיקגו, וב-1966 הופיע לראשונה במטרופוליטן אופרה בניו יורק בריגולטו. הוא גם הופיע בכל רחבי דרום אמריקה, בבואנוס איירס, קראקס, סנטיאגו דה צ'ילה וריו דה ז'ניירו.

עם הזמן הרחיב קראוס את הרפרטואר שלו באופרות ידועות אך גם בכאלה פחות ידועות. למשל, לוקרציה בורג'ה, נערת הגדוד, לינדה די שאמוני, דון פסקואלה של דוניצטי. אופרות צרפתיות - סיפורי הופמן (ז'אק אופנבך), רומיאו ויוליה ופאוסט מאת גונו) ולאקמה מאת ליאו דליב. הוא אף הקליט אופרות כמו *La jolie fille de Perth* ודולי הפנינים מאת ביזה. בד בבד רכש מוניטין בתפקידים ליריים ידועים כמו ורתר, פאוסט, דון אוטביו, נומרינו, וארטורו בהפוריטנים של בליני.

קראוס אף הרבה לבצע מוזיקה יותר קלה, כמו זרזואלה ושירי עם ספרדיים. הוא אף הקליט והוציא אותם לאור בלייבל פרטי משלו בשם *Carillon*.

## טכניקה
הודות לטכניקה המעולה שלו ושימוש זהיר בקולו, קראוס המשיך לשיר בפומבי עד גיל 70. את הטכניקה למד אצל מרסה ליופרט שבין תלמידיה נמנים, אנה מופו, פיורנצה קוזוטו, רנאטה סקוטו ועוד. קראוס ניחן גם במוזיקליות מעודנת וברגיסטר גבוה, שהיה נשמע קליל וחסר מאמץ. מבקרי אופרה מחשיבים אותו לאחד הטנורים הטובים של סוף המאה ה-20. קראוס נחשב אדם אינטליגנטי שהשקיע מחשבה בבחירת התפקידים ובהבנתם, והאינטרפרטציה בתפקיד הייתה חשובה לו יותר מהיכולת הווקלית.

## שנים מאוחרות
בשנת 1991 זכה קראוס בפרס נסיך אסטוריאס, וב-1997 נפתח בעיר הולדתו - לה פלמה אודיטוריום על שמו.
מותה של אשתו בשנת 1997 השפיעה על קראוס עמוקות, והוא הפסיק לשיר שמונה חודשים, לאחר מכן חזר ללמד ולהופיע עד שתקפה אותו מחלה. קראוס מת מן המחלה ב- 10 בספטמבר 1999 במדריד בגיל 71.

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה ותמונות באתר Grandi-Tenori.com (באנגלית)
* אתר הבית  של האודיטוריום ע"ש אלפרדו קראוס בלה פלמה
* דיסקוגרפיה
* וידאו מתוך "דולי הפנינים של ביזה (1970) (ביו טיוב)
* וידאו של קראוס שר את האריה *Pourquoi me réveiller* מתוך ורתר, בגיל 70 (ביו טיוב)
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:זמרי טנור
קטגוריה:זמרי אופרה
קטגוריה:זמרים במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:זמרים ספרדים
קטגוריה:זוכי פרס נסיך אסטוריאס לאמנויות
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1927
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-1999
Some Nice Things I've Missed

**Some Nice Things I've Missed** הוא אלבום מאת הזמר האמריקני פרנק סינטרה. זהו אלבום האולפן ה-59 של סינטרה וה-32 הרואה אור בחברת ההקלטות רפרייז רקורדס. האלבום ראה אור בשנת 1974.

לאחר שחזר לאור הזרקורים עם האלבום, Ol' Blue Eyes Is Back, המשיך סינטרה את הקאמבאק שלו עם האלבום Some Nice Things I've Missed. כשמו האלבום מורכב משירים שזכו להצלחה במהלך הפרישה הקצרה שלו. ביניהם שירים של סטיבי וונדר, וניל דיימונד.

את האלבום הפיק דון קוסטה, שאימץ את רוב השירים לסגנון הביג בנד. שאר הביצועים היו בסגנון הדומה יותר למוזיקת הפולק. האלבום לא נחל הצלחה קופתית מרשימה וחלק ממבקרי המוזיקה רואים זאת בניסיונו הלא מוצלח של קוסטה להעביר חלק מהשירים, שמבחינה לירית היו פשוטים למדי, אל הסגנון המורכב של מוזיקת הביג בנד.

## משתתפים
* פרנק סינטרה - קולות
* דון קוסטה - מפיק/מעבד מוזיקלי

## רשימת השירים

# You Turned My World Around
# Sweet Caroline
# The Summer Knows
# I'm Gonna Make It All the Way
# Tie a Yellow Ribbon 'Round the Ole Oak Tree
# Satisfy Me One More Time
# If
# You Are the Sunshine of My Life
# What Are You Doing the Rest of Your Life
# Bad, Bad Leroy Brown

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי פרנק סינטרה
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת רפרייז רקורדס
פייטרו אורסאולו הראשון

**פייטרו אורסאולו הראשון** (באיטלקית: **Pietro I Orseolo**, בלטינית: **Peter Urseolus** - **פטרוס אורסאולוס**; 928–978) היה הדוכס ה-23 של ונציה. פייטרו כיהן כדוג'ה בין השנים 976–978. לאחר מותו הוכרז כקדוש נוצרי על ידי הכנסייה הקתולית.

## קורות חיים
פייטרו נולד ליד אודין שבאיטליה לאחת ממשפחות האצולה של ונציה. בהיותו בן 20 מונה לתפקיד מפקד הצי של לה סרניסימה, והצטיין בתפקידו ובמאבקו בשודדי הים מאזור דלמטיה אשר פגעו בסחר הוונציאני.

בשנת 976 מרדו תושבי ונציה כנגד הדוג'ה פייטרו קאנדיאנו הרביעי והציתו את ארמונו בעודו בתוכו, וזאת בשל חששם מהפכת רפובליקת ונציה למונרכיה. על פי דבריו של פטרוד דאמיאני, פייטרו אורסאולו עצמו עמד בראש המורדים בדוג'ה.

לאחר ההפיכה נבחר פייטרו לתפקיד הדוג'ה. בהיותו דוג'ה שיקם פייטרו את העיר שנפגעה בשריפה, החזיר את הסדר לעיר, והפגין נדיבות רבה כלפי אלמנתו של קנאדיאנו. כמו כן פייטרו בנה בתי חולים, בתי יתומים, משכן לאלמנות ומבנים לעולי רגל.

פייטרו אורסאולו השתמש בכספו שלו לשקם את ארמון הדוג'ה ואת בזיליקת מרקוס הקדוש שנהרסו בשריפה.

שנתיים לאחר מינויו, ב-1 בספטמבר 978, עזב פייטרו אורסאולו במפתיע את העיר (מבלי אפילו לעדכן את אשתו וילדיו) על מנת להצטרף למנזר הבנדיקטיני בסן-מישל-דה קושה בפראדה שבדרום צרפת.

בהיותו במנזר חיי פייטרו אורסאולו חיי צניעות, והתנתק מכל מגע עם החברה הוונציאנית. לאחר מספר שנים במנזר, עזב גם אותו והחל לגור כנזיר בודד ביערות בקרבת המנזר, שם נפטר כשבע שנים לאחר מכן. הוא נקבר במנזר בפראדה.

## הקדשתו
למעלה מארבעים שנה לאחר מותו הכריז הגמון מקומי על היות פייטרו אורסאולו מבורך. בשנת 1731 הוא הוכרז כקדוש רשמית על ידי הכנסייה הקתולית, והאפיפיור גרגוריוס ה-12 קבע את יום חגו ב-14 בינואר. בוועידת ותיקן השנייה הועבר יום חגו ל-10 בינואר - יום פטירתו.

## קישורים חיצוניים

* קורות חייו של פייטראו אורסאולו, האנציקלופדיה הקתולית
* קורות חייו של פייטרו אורסאולו 

ארסאולו, פייטרו הראשון
קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:ילידי 928
קטגוריה:נפטרים ב-987
אנחנו שנינו

**אנחנו שנינו** (תורגם גם כ"**שש, גיל לא רגיל**"; באנגלית: **Now we are six**) הוא ספר ילדים מאת א. א. מילן ובו 35 שירי ילדים. הספר יצא לאור ב-1927 ואויר בידי ארנסט שפארד. ל-11 מהשירים מצורפים איורים שגיבוריהם הם פו הדב וכריסטופר רובין.

הספר מתאר רגשות וחוויות של ילדים מול מבוגרים והורים; למשל, מה קורה כאשר מבוגרים מצפים מהם להתנהג יפה, כאשר הם חולים, וכדומה.

## תרגומים לעברית
* **אנחנו שנינו**, תרגום יעקב אורלנד, תל אביב : מחברות לספרות, תשי"ז
* **שש, גיל לא רגיל**, תרגום אורה מורג, עריכה בן בר-שביט, מחברות לספרות, תשנ"ד 1993

## הערות שוליים

קטגוריה:פו הדב
קטגוריה:ספרי 1927
The Main Event - Live

**The Main Event – Live** הוא אלבום מאת הזמר האמריקני פרנק סינטרה. זהו אלבום ההופעה החיה השני של סינטרה. והוא ראה אור בשנת 1974.

בעקבות אלבומו האחרון, Some Nice Things I've Missed, יצא סינטרה לסיבוב הופעות של שישה קונצרטים, בשנת 1974. יחד עם וודי הרמן ולהקתו והפסנתרן בילי מילר, איתו שיתף סינטרה פעולה בכמה אלבומים. שיאו של סיבוב ההופעות היה קונצרט שצולם לטלוויזיה במדיסון סקוור גארדן. האלבום אינו תעוד של הופעה אחת, אלא אוסף שנלקח מכל סיבוב ההופעות.

## משתתפים
* פרנק סינטרה - קולות
* וודי הרמן - ולהקתו
* בילי מילר - פסנתר

## רשימת השירים

# "It Was a Very Good Year"/"All the Way"/"My Kind of Town"
# The Lady Is a Tramp
# I Get a Kick Out of You
# Let Me Try Again
# Autumn in New York
# I've Got You Under My Skin
# Bad, Bad Leroy Brown
# Angel Eyes
# You Are the Sunshine of My Life
# The House I Live In
# My Kind of Town
# My Way

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי פרנק סינטרה
קטגוריה:אלבומי הופעה באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת רפרייז רקורדס
המצפה

**המצפה** היה שבועון עברי שיצא לאור בקרקוב שבפולין בין השנים 1904–1914, 1917–1921 בעריכת שמעון מנחם לאזר. "המצפה" היה מעין המשך של "המגיד" שנסגר ב-1903.

"המצפה" היה בעל אופי ציוני-דתי, מקורב לתנועת "המזרחי" שקמה ב-1902.

## היסטוריה
הגיליון הראשון של העיתון התפרסם בפולין ב-15 באפריל 1904. השער הראשון של העיתון הוקדש להצהרה על מדיניות העיתון ומטרותיו על ידי עורך העיתון שמעון מנחם לאזר. בהמשך הדגיש לאזר את הצורך בעיתון זה כתוצאה ממצבה הרע של העיתונות העברית ברוסיה באותה העת ומצבם הרע של היהודים בה וחששם מהמשטר. לאזר הצהיר כי העיתון מיועד לכלל קוראי העברית ברוסיה הצארית, אך הבהיר כי העיתון ימלא קודם כל את תפקידו החשוב ככלל העיתונים ולא יעסוק רק בעניינים יהודיים וציוניים בלבד, ולא יפורסם רק לשם בידור ושעשוע.

מבנה העיתון כלל שמונה עמודים והכיל מגוון מדורים וביניהם מדור אקטואליה שעסק בנעשה ברוסיה בפרט ובעולם בכלל תוך פירושם מזווית יהודית וציונית. מדור אחר עסק בחדשות בקרב העולם היהודי ומוסדותיו תוך דגש על העולם הציוני ועל הנעשה בארץ ישראל. מדור שלם הוקדש לשאלות הלכתיות שונות ושאלות היסטוריות.

העיתון הכיל מגוון רחב של כותבים, וביניהם נכלל נפתלי הרץ אימבר שפרסם את שירו "התקווה" בגיליון השני של העיתון. העיתון פורסם בקביעות מדי שבוע בין השנים 1904–1914 ואף המשיך להתפרסם בזמן מלחמת העולם הראשונה, אך במהלך השנים העיתון הפסיק מדי פעם להתפרסם כתוצאה מקשיים כלכליים. במרץ 1921 העיתון הפסיק סופית את פעילותו.

"המצפה" זכה להיות הראשון שפרסם יצירה של ש"י עגנון בעברית, השיר "גיבור קטן" (שנת 1904). גם אביגדור המאירי פרסם את שירו הראשון ב"המצפה": "בן עתיד" (שנת 1907).

## לקריאה נוספת
* שמעון מנחם לזר, **על המצפה; מבחר כתבי שמעון מנחם לאזר**, מוסד הרב קוק, 1969

## קישורים חיצוניים
* המצפה, באתר עיתונות יהודית היסטורית - גרסה בת חיפוש בכל טקסט העיתון

קטגוריה:עיתונות בעברית
קטגוריה:תקופת התחייה
אי הנסיך מוויילס

שמאל|ממוזער|250px|אי הנסיך מוויילס – מפת תקריב
**אי [[הנסיך מוויילס]]** הוא אי ארקטי בטריטוריית נונאווט שבקנדה, אשר מהווה את אחד מהאיים הגדולים שבארכיפלג הארקטי הקנדי. האי משתרע מזרחית לאי ויקטוריה, מערבית לאי סומרסט ודרומית לאיי המלכה אליזבת. 

למטרות מנהליות, מחולק האי בין שני האזורים המנהליים של נונאווט, Qikiqtaaluk ו-Kitikmeot. אין על האי כל התיישבות קבועה. האי נמוך ומכוסה בטונדרה, הנקודה הגבוהה ביותר באי, גובהה 320 מטרים, והיא נקודה ללא שם בקצה הצפון מזרחי המרוחק של האי, הצופה אל תעלת ברינג, המפרידה בין האי לבין האי ראסל הסמוך. 

גודלו של האי מוערך בכ-33,339 קמ"ר, כשטחה של מולדובה. אי הנסיך מוויילס הוא האי ה-40 בגודלו בעולם   והעשירי בגודלו בקנדה. קו החוף של האי איננו רגיל, והוא מחורץ מאוד באזור מפרץ אומני (Ommanney Bay) שבמערב האי, ובאזור מפרץ בראון (Browne Bay) שבמזרח האי. 

האי התגלה לראשונה על ידי האירופים ב-1851, על ידי משלחתו של פרנסיס ליאופולד מקקלינטוק (Francis Leopold McClintock) שיצאה לשם על מזחלות, במטרה לחפש את משלחתו האחרונה של ג'ון פרנקלין.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

הנסיך מוויילס
קטגוריה:איים באוקיינוס הקרח הצפוני
נסיך מוויילס
נמל התעופה הבין-לאומי טן סון נהאט

**נמל התעופה הבין-לאומי טן סון נהאט** (בווייטנאמית: **Sân bay quốc tế Tân Sơn Nhất**) הוא נמל תעופה השוכן בצפונה של העיר הו צ'י מין סיטי בדרום וייטנאם, והוא נמל התעופה הבין-לאומי הגדול במדינה. לנמל קיבולת של 15 עד 17 מיליון נוסעים בשנה, ובשנת 2008 עברו דרכו כ-13 מיליון איש (לעומת 11 מיליון בשנת 2007). בנוסף עוברת דרך הנמל רוב תנועת הנוסעים הבין-לאומית אל המדינה וממנה. נמל התעופה הוא אחד משני בסיסי הפעולה המרכזיים של חברת התעופה וייטנאם איירליינס, ובסיס הפעולה המרכזי של חברת התעופה הזולה ג'טסטאר פסיפיק איירליינס (Jetstar Pacific Airlines).
ימין|ממוזער|250px|מראה מן האוויר של הטרמינל הבין-לאומי
ראשיתו של נמל התעופה בתחילת שנות ה-30, כאשר הממשלה הקולוניאלית הצרפתית הקימה במקום שדה תעופה קטן עם מסלול טיסה בלתי סלול, אשר נקרא על שמו של הכפר הסמוך - טן סון נהאט. בסיוע אמריקאי סללה ממשלת דרום וייטנאם מסלול באורך של 7,200 רגל (2,190 מטר) בשנת 1956, והמקום הפך לשדה התעופה העיקרי במדינה. בעת מלחמת וייטנאם פעל במקום בסיס חיל האוויר טן סון נהאט (Tan Son Nhut Air Base) ששימש את חיל האוויר של ארצות הברית ואת חיל האוויר המקומי. עם השנים התרחבה העיר הו צ'י מין סיטי, והנמל נמצא בליבו של אזור בנוי.

בנמל התעופה שני מסלולי טיסה מקבילים (07/25) עשויים מבטון ושני טרמינלים. הטרמינל הבין-לאומי החדש נבנה על ידי ארבע חברות יפניות ונחנך בשנת 2007, והטרמינל הקודם משרת כיום את טיסות הפנים. לנמל נוספה תוכנית הרחבה אשר אמורה להביאו לקיבולת של 23.5 מיליון נוסעים בשנה בשנת 2015.

בסמוך לעיר מוקם נמל התעופה הבין-לאומי לונג טאן המיועד להתחיל לפעול בשנת 2020 וכל התנועה הבין-לאומית תועבר אליו. לאחר השלמתו יטפל נמל התעופה טן סון נהאט רק בתנועת הפנים.

## קישורים חיצוניים

* 

טן סון נהאט
לאונרד פד'ר

**לאונרד ג'פרי פד'ר** (באנגלית: **Leonard Geoffrey Feather**; 13 בספטמבר 1914 - 22 בספטמבר 1994) היה עיתונאי מוזיקה, מפיק מוזיקלי, פסנתרן ומלחין ג'אז יהודי-בריטי.

## חייו
פד'ר נולד בלונדון למשפחה יהודית שמרנית מהמעמד הבינוני-גבוה. הוא למד באופן חובבני נגינה בפסנתר וקלרינט ובשנות העשרה שלו החל לכתוב על ג'אז ועל סרטים. בין הגילים 21 ל-25 נדד בין בריטניה לארצות הברית, כאשר הוא משמש כעיתונאי ומפיק תקליטים. ב-1939 השתקע סופית בניו יורק. ב-1932 הופיע לואי ארמסטרונג בלונדון והסכים, לאחר שפד'ר תפס אותו בפאב לאחר ההופעה, להעניק ריאיון לכתב הצעיר של ה"מלודי מייקר", כך החלה בין השניים חברות שתימשך כל חייהם ושפתחה בפני פד'ר דלתות רבות בעולם הג'אז.

פד'ר החל לעבוד כמלחין ולחניו הוקלטו על ידי טובי המבצעים, בהם דיוק אלינגטון, לואי ארמסטרונג, דיינה וושינגטון (*Evil Gal Blues* ו-*Blowtop Blues*), שרה ווהן ובי בי קינג (*?How Blue Can You Get*). הוא ביקר במועדונים וכתב רשימות לעיתונים אודות המוזיקאים, שעם רבים מהם יצר קשרים אישיים. רשימותיו התפרסמו בעיקר במגזין דאון ביט, אך גם בעיתונות יומית ואף במגזין פלייבוי. בספרו מ-1949, * Inside Be-Bop*, קבע את גדולתם של צ'ארלי פארקר ודיזי גילספי כיוצרי סגנון הבי בופ.

בשנת 1960 עבר פד'ר ללוס אנג'לס על מנת לקבל עליו את משרת מבקר הג'אז הבכיר של הלוס אנג'לס טיימס, תפקיד בו החזיק עד מותו. הוא כתב ספרים רבים אודות ההיסטוריה של הג'אז, ניתוח סגנונות, הופעות ואלבומים והפך לאחד הכותבים הבולטים והמשפיעים ביותר בתחום. הוא פיתח את המנהג של כתיבת הערות אלבום (liner notes) מעמיקות ומפורטות, כעין מאמרי-זוטא שהודפסו על גבי תקליטי ג'אז (ועם יצירת ה-CD בחוברות שצורפו לעטיפה). הערות פרי עטו של פד'ר מופיעות על גבי מאות אלבומים. בנוסף לפעילות זו, לימד באוניברסיטאות שונות בקליפורניה.

בשל רעידת האדמה שפקדה את לוס אנג'לס ב-1993 נאלץ פד'ר לעזוב את ביתו בשכונת Sherman Oaks, דבר שערער את בריאותו עד למותו פחות משנה לאחר מכן. האנציקלופדיה הביוגרפית של הג'אז הושלמה לאחר מותו על ידי עמיתו, איירה גיטלר. אוספו הפרטי ובו מאות שעות הקלטה, תמונות, התכתבויות, דפי תווים מקוריים וחתומים וחפצים שונים הקשורים להיסטוריה של הג'אז נרכש על ידי אוניברסיטת איידהו.

## ספרים נבחרים שכתב

* 1956: The Encyclopedia Yearbook of Jazz (Horizon) 
* 1993 reprint (Da Capo)  
* 1966: The Encyclopedia of Jazz in the Sixties 
* 1977: Inside Jazz (Da Capo)  
* 1977: Pleasures of Jazz (Delacorte)  
* 1987: From Satchmo to Miles (Da Capo)  
* 1987: Encyclopedic Yearbook of Jazz reprint (Da Capo)  
* 1987: The Jazz Years — Earwitness to an Era (Da Capo) 
* 1988: Book of Jazz (Horizon)  
* 1999: The Biographical Encyclopedia of Jazz co-written with Ira Gitler, second (revised) edition (Oxford University Press)  
* 2000: Oxford Dictionary of National Biography


## קישורים חיצוניים

* אתר לזכרו כולל ביוגרפיה, תווים וקטעי מולטימדיה
* אוסף לאונרד פד'ר באוניברסיטת איידהו
* 

קטגוריה:מוזיקאי ג'אז
קטגוריה:עיתונאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:יהודים בריטים
קטגוריה:מבקרי ג'אז
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1914
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1994
פרס ג'יני

**פרס ג'יני** (באנגלית: **Genie Award**) הוא פרס המוענק על ידי האקדמיה הקנדית לקולנוע וטלוויזיה עבור יצירה קולנועית קנדית מצטיינת. הפרס מהווה את המקבילה הקנדית לפרס האוסקר האמריקאי.

## היסטוריה
הפרס נוסד בשנת 1949. במשך 30 השנים הראשונות, עד שנת 1979, הוא נקרא "פרס הקולנוע הקנדי", והיה ידוע גם בשם "פרס אתרוג", על שם האמן הרומני-קנדי סורל אתרוג, שעיצב את פסלון הפרס. בשנת 1980 שונה שם הפרס לשמו הנוכחי, פרס ג'יני. 

הגשת המועמדויות לפרס מתבצעת על ידי בעליהם של הסרטים הקנדיים או על ידי נציגיהם, בהתאם לקריטריונים המפורסמים בחוברת של כללים ותקנות שמופצת בקרב חברי האקדמיה ואנשי התעשייה. ועדות משנה, המורכבות מחברי אקדמיה מתנדבים, מתכנסות כדי לצפות בסרטים המוגשים ולבחור את חמשת המועמדים הסופיים בכל קטגוריה. לאחר מכן כלל חברי האקדמיה מצביעים ובוחרים את הזוכה בפרס מבין המועמדים הסופיים בכל קטגוריה.

טקס הענקת הפרסים נערך מדי שנה ומשודר בשידור ישיר בערוץ טלוויזיה קנדי. בניגוד למקובל, הטקס לא נערך בחודש קבוע, אלא מדי שנה בחודש אחר. בשנת 1974 הטקס בוטל, לאחר שהבמאים מקוויבק הודיעו על הסרת מועמדותם ועל ביטול השתתפותם.

## קטגוריות
מדי שנה מוענקים פרסים ב-46 קטגוריות קבועות, כשהעיקריות הן:

פרס ג'יני עבור הישגים מיוחדים או מפעל חיים מוענק באופן לא סדיר, אחת למספר שנים.

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר האקדמיה הקנדית לקולנוע וטלוויזיה
* פרס ג'יני במסד הנתונים הקולנועיים IMDb

*
ג'יני
קטגוריה:קולנוע בקנדה
קטגוריה:קנדה: תרבות
CARPET

[ממוזער|250px|מערכת CARPET מותקנת על גבי [פומ"ה.]]
ממוזער|250px|רקטת ריצוף של מערכת ה-CARPET.
ה-**CARPET** היא מערכת רקטות דלק-אוויר לפריצת שדות מוקשים שפותחה במקור על ידי רפא"ל ונקראת בצה"ל "מערכת **ריצוף**".

## מבנה ועקרון פעולה
המערכת מכילה מארז של כ-20 רקטות דלק-אוויר בקוטר  ששוקלות כ"א 46 ק"ג. בסך הכל שוקל המארז הטעון כ-. המארז מותקן על חלקו האחורי של רכב קרבי משוריין ומופעל בשלט רחוק מתוך הכלי הממוגן. למערכת אפשרות פעולה אוטומטית, חצי-אוטומטית וידנית והוא מסוגל לירי מהיר של רקטות במטחים או בבודדות. את המארז ניתן לטעון מחדש גם בתנאי שדה.

הרקטות מכילות דלק נוזלי דליק שאיננו נוטה להתפוצצות ללא יזימה (מטעמי בטיחות). כאשר הרקטה פוגעת במטרה, משתחרר ענן דלק-אוויר ואז מתפוצצת הרקטה ומדליקה את הענן תוך יצירת הדף רב הגורם לפיצוץ כל המוקשים שבסביבה. מטח רקטות ריצוף יכול ליצור מעבר נקי באורך 100 מטר וברוחב 6–8 מטר בשדה מוקשים.

## שימוש
### בצה"ל

המערכת נמצאת בשימוש צה"ל, בו היא נקראת "**ריצוף**" (ולעיתים קרובות גם **מערכת ריצוף** או **רקטות ריצוף**), ומותקנת בנגמ"שי הפומ"ה והנמ"ר ההנדסי של חיל ההנדסה הקרבית. 

במערכת נעשה שימוש מבצעי ראשון במלחמת לבנון השנייה: היא ניקתה זירות מטענים, השמידה מוצבי חזבאללה ובאחד המקרים אף השמידה שני כלי רכב של חזבאללה על יושביהם. במערכת נעשה שימוש גם במבצע צוק איתן לצד צפע שריון הוותיק ובמלחמת חרבות ברזל.

ב-2017 החל צה"ל בקליטת מערכת ריצוף משודרגת, כאשר את השדרוג ביצע ענף מערכות נשק של זרוע היבשה, בעלות נמוכה בהרבה מההצעה של התעשיות הביטחוניות. השדרוג כולל בין השאר מערכת הפעלה פשוטה יותר ומהירה ללמידה, שנועדה לשפר את התפעול של המערכת ולפשט את הכשרת הפלס על המערכת. הצוות האחראי על השדרוג קיבל את פרס היועכ"ל על חסכון משמעותי לשנת 2017.

### בצבאות זרים

ב-2007 נכנסה המערכת לשירות גם בצבא צרפת והותקנה על רכב ההנדסה הקרבית AMX-B2 EBG.

## קישורים חיצוניים
* CARPET, באתר רפא"ל
* CARPET, באתר Defense Update
* ריצוף באתר עמותת חיל ההנדסה הקרבית
## הערות שוליים

קטגוריה:אמצעי לחימה ישראליים
קטגוריה:רפאל: רקטות
קטגוריה:חיל ההנדסה הקרבית: אמצעי לחימה
סינדרום באלינט

ממוזער |325x325 פיקסלים|תמונה המציגה את האונות במוח האנושי, כולל האונה הפריאטלית (מסומנת בצהוב). פגיעה דו-צדדית באונות הפריאטליות עשויה להוביל להופעת סינדרום באלינט, המאופיין בקשיים בעיבוד מרחבי ותפיסתי, כגון אטקסיה אופטית, אסימולטגנוזיה ואפזיה של המבט.**תסמונת באלינט** היא הפרעה נוירולוגית. התסמונת אובחנה על ידי הנוירולוג היהודי-הונגרי רז'ה באלינט (Bálint Rezső) בשנת 1909, ונקראה על שמו. החולים בתסמונת סובלים ממספר הפרעות: סימולטנאגנוזיה (אגנוזיה המתבטאת באי-יכולת לתפוס חזותית שני אובייקטים במקביל), אטקסיה ויזואלית (קושי בהושטת יד לחפצים ותיאום עין-יד, גם אם הם נתפסו ויזואלית באופן תקין) ואפרקסיה אוקולומוטורית (קושי במיקוד המבט).

## גורם
התסמונת נגרמת עקב פגיעה דו צדדית באזורים אחוריים של האונות הפריטאליות. פגיעה זו מתרחשת לרוב בעקבות ירידה באספקת הדם לאזורים אלו הנמצאים על גבול אספקת הדם של שני כלי הדם העיקריים למוח, שבץ, מחלת אלצהיימר, חבלה וסיבות נוספות.

## טיפול
לרוב, הטיפול בתסמונת באלינט הוא פונקציונלי. המטופל מתבקש לבצע את ההתנהגות הפגועה על מנת להתגבר על הקשיים, בין אם על ידי שינוי הסביבה או על ידי יצירת התנהגות אלטרנטיבית שתפצה על קשייו הנוכחיים. דרך נוספת היא אימון סנסומוטורי, שמטרתו לשפר את מצבה של מערכת העצבים המרכזית וכך לסייע למטופל להתגבר על הקשיים. שיטה אחרת היא אימון של הנבדק במספר מצבים, על מנת לאפשר לו להפעיל אסטרטגיות התנהגות שונות בסביבות שונות.

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:הפרעות בראייה ועיוורון
יאנה סנזיאנה

**יאנה סנזיאנה** (ברומנית: **Iana Sânziana**) היא אלה כתונית במיתולוגיה הרומנית.

על פי גרסה אחת, יאנה סנזיאנה היא אחותו של אל השמש המאוהב בה. סנזיאנה בורחת מפניו עקב חששה מגילוי עריות. על פי האגדה, השמש חיפש אותה בין כל הכוכבים, עד שמצא אותה וביקש ממנה להינשא לו. יאנה סנזיאנה העמידה תנאי שהשמש ייצור גשר מעל הים והשמש עשה זאת, העמידה תנאי שני של יצירת גרם מדרגות אל השמים והשמש עשה גם זאת. יאנה סנזיאנה הסכימה בלב כבד וביקשה מהשמש שלכלולותיהם היא רוצה כנסייה עשויה משעווה, עם כמרים משעווה, באמצע הים. השמש עשה גם זאת וכשהם צעדו בכנסייה אל כלולותיהם הגיע אביהם, האל העליון, המיס את השעווה והכל שקע במצולות הים. האל העליון קבע לשמש וליאנה סנזיאנה (בתפקיד ירח) מסלולים מנוגדים שאף פעם לא נפגשים.

למרות הדמיון בשמות, אין קשר בין יאנה סנזיאנה ובין אילאנה קוסנזאנה.

## קישורים חיצוניים
* רומניה-ישראל - הסנזיאנות 

## לקריאה נוספת
* Beza, M. “Roumanian Legends and Superstitions on the Moon.” **The Slavonic Review** 3, no. 8 (1924): 356–61. http://www.jstor.org/stable/4201861.

קטגוריה:מיתולוגיה רומנית
קדש (אלה)

בדתות כנען ומצרים, **קדש** (וכן **קדשת**, **כתש**, **קֻדְשׁוּ** או **קוֹדֶשׁ**) היא אלת אהבה ויופי (אך לא פריון). היא אלת האהבה והתשוקה, ומתייחסים אליה בתארים: "גבירת השמים" "המאהבת של האל הבורא". שמה נובע מהשורש השמי ק-ד-ש ופירוש שמה הוא "הקדושה". האזכור המוקדם ביותר של קדשו בכתבים מצריים מופיע במאה ה-14 לפנה"ס וחוקרים מציינים כי האלה במקורה איננה מצרית והיא קשורה לאלות עתיקות מהמזרח הקרוב.

סבורים כי במקור הייתה קדש אלוהות שמית שהשתייכה לדת הכנענית, ואומצה מאוחר יותר אל הפנתאון המצרי. בעלה עשוי להיות האל רשף, המזוהה עם נרגל מן המיתולוגיה המסופוטמית, אשר היה מוכר בממלכה התיכונה. בעקבות אימוצה אל תוך האמונה המצרית, הוחלט כי קדש, כאלת המין, תהיה אמו של מין, אל הפריון והכושר המיני. על אף שקדש הייתה אלה פופולרית, היא החלה להיחשב בסופו של דבר לאחד מהיבטיה של האלה חתחור, שהפכה בינתיים לאלת העונג.

היא מזוהה פעמים רבות עם האלה הכנענית-סורית אשרה. ייתכן שהשם קדש היה גם תואר שניתן לאלה אשרה.

קדש תוארה כאישה עירומה הניצבת על גבי אריה, עם סהר ירח (המסמל את הלילה) לראשה. היא הוצגה כאוחזת נחשים בידה הימנית, ופרחי לוטוס בידה השמאלית.

## ראו גם
* אלוהויות במצרים העתיקה

## לקריאה נוספת

* 


## קישורים חיצוניים


* Johanna Stuckey, The "Holy One"


## הערות שוליים

קטגוריה:אלים מצריים
קטגוריה:אלים כנעניים
קטגוריה:אלות אהבה
ז'יל דה רה

**ז'יל דה ראיס בצרפתית: Gilles de Rais**; ז'יל דה ראיס (בערך 1405 - 26 באוקטובר 1440), הברון דה ראיס, היה אביר ואדון מבריטני, אנז'ו ופואטו, מנהיג בהצבא הצרפתי במהלך מלחמת מאה השנים, וחבר לנשק של ז'אן ד 'ארק . הוא ידוע בעיקר בזכות המוניטין שלו ובהמשך הרשעתו כרוצח סדרתי של ילדים שהתוודה.

## קורות חייו
דה רה נולד ב-1405 לגי דה לאוואל-מונמורנסי ומארי דה קראון. עם מות הוריו ב-1415 הועבר לחסות סבו, אצלו גדל. משנת 1427 עד שנת 1435 שירת כמפקד בצבא המלכותי, וב-1429 לחם לצד ז'אן ד'ארק בכמה מבצעים כנגד האנגלים ובני בריתם הבורגונדים במלחמת מאה השנים. בשנים 1434-1435 פרש בהדרגה מחיי הצבא, והחל להוציא סכומים עצומים של כסף לשם בניית קפלה ובהפקת מחזה רב-משתתפים אודות המצור על אורליאן. בשל החובות הרבים שצבר החל למכור את מרבית נחלותיו ורכושו, עד שבני משפחתו פנו למלך שארל השביעי והלה הוציא צו מלכותי שאסר על נתיניו לקנות מדה רה נכסים.

בתקופה זו החל דה רה לעסוק בתורת הנסתר, ועל פי עדותו בבית המשפט, שכנע אותו מורהו כי הונו יושב לו אם יקריב ילדים לשד בשם "בארון".
את הילד הראשון רצח בין אביב 1432 ואביב 1433 (לא ידוע מתי בדיוק), ובעקבותיו רצח כנראה עוד מאות ילדים. ב-1440, בעקבות ויכוח אלים שאירע בינו לבין כומר החלה הכנסייה לנבור בפרטיו וכך התגלו פשעיו. במשפטו, העידו הוריהם של הילדים הנעדרים בסביבה הקרובה ושותפיו לפשעים. בית המשפט הכנסייתי נידה אותו ובית המשפט החילוני הרשיע אותו. הוא הוצא להורג בתלייה בנאנט ב-26 באוקטובר 1440.

במשך השנים צמחו תאוריות קשר בנוגע למעורבות הכנסייה בהירצחו של דה רה.

חייו ועברו שימשו כמקור השראה בעולם המוזיקה, כמו בשיר "Into The Crypts Of Rays" של להקת המטאל הקיצוני Celtic Frost וגם בשיר "Gilles De Rais" של להקת המטאל Brodequin וגם בשיר "The Black Night" של להקת המטאל הקיצוני MACABRE 

## ראו גם
* המרטש מאטלנטה
* המפלצת מפירנצה

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רוצחים סדרתיים צרפתים
קטגוריה:אישים שהוצאו להורג בצרפת
קטגוריה:מלחמת מאה השנים: אישים
קטגוריה:רצח ילדים
קטגוריה:ילידי 1405
קטגוריה:נפטרים ב-1440
מחלף עין תות

**מחלף עין תות** הוא מחלף המחבר את כביש 6 וכביש 67 וממוקם מדרום-מערב למושב אליקים ומצפון לקיבוץ רמות מנשה. המחלף נפתח לתנועה ב-20 ביולי 2009 עם חנוכת הקטע בין מחלף עירון לבינו. המחלף נקרא על שם עין תות, מעיין הנמצא מצפון למחלף.
## היסטוריה
המכרז להקמת המחלף פורסם באוקטובר 2003, כחלק מפרויקט סלילת קטע 18 של כביש חוצה ישראל. בספטמבר 2004, עיכבה חברת כביש חוצה ישראל את תחילת העבודות על המחלף, עקב עתירות שהגישו לבג"ץ ארגונים לאיכות הסביבה, נגד הפגיעה של הכביש ברמות מנשה.

המחלף הושלם ונפתח לתנועה ביולי 2009.

## מבנה המחלף
מבנה מחלף עין תות דומה למחלף חצוצרה המותאם לקישור בין כביש מהיר (כביש 6) לכביש בין עירוני אחר (כביש 67). מבנה המחלף אינו אופייני, כיוון שכביש 6 וכביש 67 מתאחדים מצפון מזרח למחלף, ולכן בשטח המחלף מופרדים שני כיווני כביש 67 הנגדיים. בעת בניית המחלף הוסט דרומה הנתיב של כביש 67 (אז כביש 70) לכיוון מזרח והוא עובר בגשר מעל כביש 6, בעוד הנתיב לכיוון מערב נע מצפון למרכז המחלף, בתוואי המקורי של כביש ואדי מילק. כל כיווני הפנייה אפשריים בצורה ישירה ללא רמזורים. הפנייה מכביש 6 בכיוון צפון לכביש 67 בכיוון מערב מתבצעת באמצעות רמפת לולאה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כביש 6: מחלפים
קטגוריה:רמות מנשה
אי הנסיך פטריק

**אי הנסיך פטריק** הוא האי המערבי ביותר בין איי המלכה אליזבת שבטריטוריות הצפון-מערביות בקנדה והוא משתייך לארכיפלג הארקטי הקנדי.

שטחו של האי הוא 15,848 קמ"ר והוא האי ה-55 בגודלו בעולם וה-14 מבין אייה של קנדה. האי ממוקם בכניסה למצר מקקלור (McClure Strait). גובהו המרבי של האי הוא 279 מטרים. שטחו מאופיין בפעילות סייסמולוגית. 

האי התגלה ב-1853. האי קפוא כל השנה ולכן הוא קשה לגישה ובלתי מיושב. ב-1948 נפתחה באי "תחנת מזג אוויר ארקטית גבוהה" שנקראה Mould Bay כחלק משיתוף פעולה של צבאות ארצות הברית וקנדה בתחום חיזוי מזג האוויר. תצפיות קבועות החלו להיעשות בתחנה החל מ-14 במאי 1948. בתחנה היה סגל של בין עשרה לארבעים עובדים זמניים. היא נסגרה ב-1997 עקב קיצוצים תקציביים. הבניין עדיין עומד אולם ב-2007 הוא ניזוק באופן בלתי הפיך. התחנה הייתה ההתיישבות היחידה לטווח ארוך הידועה על האי.

האי נקרא על שמו של הנסיך ארתור ויליאם פטריק, דוכס קונוט וסטראת'רן, בנה של המלכה ויקטוריה, שהיה המושל הכללי של קנדה בין השנים 1911-1916. האי שימש כסביבה של הרומן הבדיוני The Lost Ones של איאן קמרון, ובו מתוארת התיישבות ויקינגית ששרדה ב"עמק האבוד" שבאי הודות לחום שיצרו הרי הגעש שבעמק זה. הרומן היווה בסיס לעלילת הסרט "האי בקצה העולם" (1974), אולם מקום ההתרחשות של עלילת הסרט שונה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:הטריטוריות הצפון-מערביות: איים
קטגוריה:איים באוקיינוס הקרח הצפוני
קטגוריה:הארכיפלג הארקטי הקנדי
נסיך פטריק
נסיך פטריק
הילי ילון

**הילי ילון** (נולדה ב-14 בפברואר 1985) היא שחקנית, מורה למשחק, דוגמנית וזמרת ישראלית.

## ראשית חייה
הילי ילון נולדה בירושלים. היא בוגרת הסטודיו למשחק ניסן נתיב, בו למדה במשך 3 שנים. בנוסף עברה קורסים למשחק והוראה באנגליה. ילון לא שירתה בצבא מטעמי עודף בנות.

ביולי 2022 נולדה לה בת.
באוקטובר 2024 נולד לה בן.

## קריירה
### קולנוע
הילי ילון השתתפה בסרטים "מי מנוחות", "אלנבי רומאנס", "עץ לימון", "הלידה הרעה", "מאיה", "אני לא מאמין, אני רובוט?!" ו"סוף שבוע בתל אביב", בו שיחקה בתפקיד ראשי. כמו כן שיחקה בסרטי הטלוויזיה "מבצע באדי" ו"לילה ללא לולה".

### טלוויזיה
ילון שיחקה במשך חמש עונות בסדרה השמיניה בתפקיד מאיה "איה" דביר, ושיחקה גם בסדרות "משחק החיים" (בתור מיכל/מישל אמו של ירון שר בצעירותה), "חשופים", "הנפילים", "ראש גדול", ו"השיר שלנו", ובסדרת האינטרנט של אתר וואלה "אנדו". כמו כן שיחקה בתפקידי אורח בסדרות "דקות של תהילה", "המקום", "יוני והמחוננים", "סברי מרנן", "שותפים", ו"כפולים". בשנת 2021 שיחקה בסדרה הד קולך.

בשנת 2019 השתתפה בסדרת הרשת "סוף העולם" של מרכז השל לקיימות.

### מוזיקה
כזמרת הוציאה ילון עד כה את אלבום הבכורה שלה "אולי להישאר", הסינגלים "להמשיך הלאה", "כל רגע מת", "בסוף גם לי תהיה אהבה", "The Goodbye Song" ו"תהי לי עוגן". בנוסף הוציאה כסולנית את האלבום "Hili Listening Style" עם הלהקה "אנרגיה חולנית", והוציאה גרסת א-קפלה ל"תהי לי עוגן" עם הרכב הא-קפלה "ווקה ביכו".

### הוראת משחק
בשנת 2007 החלה ילון ללמד משחק בקבוצות עצמאיות במודיעין ותל אביב ולאחר מכן לימדה כשנתיים בסטודיו למשחק "במה" בחדרה. כיום ילון מעבירה סדנאות משחק לנוער ולמבוגרים.

ילון הייתה פעילה בעבר בעמותת "אפשר אחרת" המקרבת בין ערבים ליהודים בישראל, ומעבירה מטעמה שיעורי משחק בהתנדבות למען שיפור היחסים בין בני הנוער ומשפחותיהם. בשנת 2012 נסעה לפרויקט קירוב בברלין והעבירה סדנה בת שבוע לבני נוער יהודים, מוסלמים ונוצרים מישראל ומשטחי הרשות הפלסטינית.

ב-2016 עברה להתגורר במושב שואבה.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:בוגרות הסטודיו למשחק ניסן נתיב
קטגוריה:בוגרי הסטודיו למשחק ניסן נתיב
קטגוריה:זמרות פופ ישראליות
קטגוריה:זמרי פופ ישראלים
קטגוריה:זמרות רוק ישראליות
קטגוריה:זמרי רוק ישראלים
קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:משתתפי וייפאאוט ישראל
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:שחקניות קולנוע חרדי
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1985
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1985
Trilogy: Past Present Future

**Trilogy: Past Present Future** הוא אלבום מאת הזמר האמריקני פרנק סינטרה. זהו אלבום האולפן ה-60 של סינטרה וה-33 הרואה אור בחברת ההקלטות רפרייז רקורדס. האלבום ראה אור בשנת 1980.

## הפקה
לאחר הפסקה של שש שנים, שב סינטרה מפרישה לא רשמית, להקליט אלבומים בפרויקט שאפתני. העבודה המאומצת על האלבום המשולש נתנה בסינטרה את אותותיה, סינטרה שחגג את יום הולדתו ה-64 היה מותש בסיום ההקלטות ואף מיעט להופיע באולפנים בתקופה שלפני צאת האלבום.

האלבום מורכב משלושה חלקים נפרדים, המתייחסים לתקופות שונות בחייו של סינטרה, עבר, הווה ועתיד. על כל אחד משלושת החלקים הופקד מפיק מוזיקלי אחר, מה שיצר הבדלים משמעותיים ביניהם. קולו של סינטרה היה עדיין במיטבו ומלא בחיוניות, וזאת גם לאחר ארבעה עשורים של יצירה מוזיקלית. פרשנים רבים סבורים כי החלק הראשון, העוסק בעבר הוא החלק הטוב ביותר של האלבום המשולש. החלק אותו הפיק בילי מיי, היה הפעם הראשונה מאז תחילת שנות ה-60, הקליט סינטרה בסגנון הפופ הישן, הסגנון שהתאים בצורה הטובה ביותר לכישרונו. בחלק השני העוסק בהווה, אסף המפיק המוזיקלי דון קוסטה עשרה שירים עכשוויים וביניהם שירים של, ג'ורג' האריסון, בילי ג'ואל, אלביס פרסלי, ניל דיימונד וקריס קריסטופרסון. בחלק זה הופיע גם השיר שהפך ללהיט של האלבום, "Theme From New York, New York". השיר, שבמקורו היה של לייזה מינלי, היה לאחד משיריו המוכרים ביותר של סינטרה ואחד מלהיטיו האחרונים במצעדי הפזמונים. החלק השלישי של האלבום נקרא העתיד ועליו הופקד המפיק גורדון ג'נקינס. ג'ינקינס כתב את מילות כל השירים והחלק הזה נחשב לשאפתני ביותר מבין השלושה. לדעת רוב הפרשנים, זהו החלק החלש מבין שלושת חלקי האלבום, השירים שעסקו בנושאים כמו שלום ומסעות בחלל, לא התאימו לסגנונו של סינטרה. לכך גם תרם העיבוד המוזיקלי הניסיוני של ג'ינקינס שכלל קטעים מלודיים ארוכים וקולו של סינטרה אבד בקטעים אלה.

האלבום הצליח במצעדי המכירות, בהתחשב בעובדה כי מחירו היה כמעט פי שלושה ממחיר אלבום רגיל של סינטרה והגיע עד למקום ה-17 במצעד המכירות של מגזין הבילבורד.

האלבום היה מועמד לפרס אלבום השנה, בטקס הגראמי של שנת 1981. סינטרה היה מועמד לשיר השנה בשיר, "Theme from New York, New York", ולזמר השנה.

## משתתפים
* פרנק סינטרה - קולות
* בילי מיי - מפיק/מעבד מוזיקלי (שירים 1–10)
* דון קוסטה - מפיק/מעבד מוזיקלי (שירים 11–20)
* גורדון ג'נקינס - מפיק/מעבד מוזיקלי (שירים 21–30)

## רשימת שירים

# The Song Is You
# But Not for Me
# I Had the Craziest Dream
# It Had to Be You
# Let's Face the Music and Dance
# Street of Dreams
# My Shining Hour
# All of You
# More Than You Know
# They All Laughed
# You and Me We Wanted It All
# Just the Way You Are
# Something
# MacArthur Park
# Theme from New York, New York
# Summer Me, Winter Me
# Song Sung Blue
# For the Good Times
# Love Me Tender
# That's What God Looks Like to Me
# What Time Does the Next Miracle Leave
# World War None
# The Future
# The Future (Continued): I've Been There
# The Future (Conclusion): Song Without Words
# Before the Music Ends

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי פרנק סינטרה
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת רפרייז רקורדס
אנן סהדי

**אנן סהדי** (בארמית, בעברית: אנו עדים) הוא מונח הלכתי הקובע כי בספקות בהם יש אומדנא (אומדן דעת) או חזקה ברורה, אין צורך בעדות פורמלית של שני עדים ולפי הכללים המתחייבים בהלכות עדות, אלא ניתן לסמוך על הסבירות כדי לפשוט את הספק.

שאלה זו יכולה ליסוב אודות כוונה של אדם בעת ביצוע מעשה כלשהו (לדוגמה קידושין, קניין וכדומה), על נסיבות עובדתיות או לצורך הכרעה משפטית - ולא עובדתית - במצבי ספק.

לעיתים טועים וחושבים כי המונח "אנן סהדי" מבטא סוג של הוכחה חזקה עד כדי כך שיכולה להוות תחליף לעדות, אך כפי שנראה בתלמוד הבבלי בדוגמה העוסקת בחלוקת טלית, לפחות בחלק מהמקרים אין זה כך, והמונח מבטא צורת הכרעה משפטית בלבד ולא בירור דפיניטיבי. בהתאם, שאלת היחס בין אנן סהדי לבין מונחים דומים בהלכה כ"אומדנא" ו"חזקה" אינה מוגדרת בתלמוד באופן חד-משמעי, והדיונים על כך מתקיימים בקרב הפרשנים.

## דוגמאות
במסכת קידושין מובא כי מי שמכר את נכסיו, ואמר בשעת המכר שהוא מוכר את נכסיו, מכיוון שברצונו לעלות לארץ ישראל, אף על פי שלא התנה במפורש את המכר בכך, מכל מקום, אם לא עלה בידו לעלות לארץ ישראל,  המכר מתבטל, שכן **אנן סהדי** שלא מכר אלא על מנת, לעלות לארץ ישראל, והרי הוא כמי שהתנה על כך, שאם לא יוכל לעלות לארץ ישראל, המכר יתבטל. התוספות מסביר, כי למרות הכלל האומר שדברים שבלב אינם דברים, כלומר דברים שבמחשבתו של הקונה והמוכר אינם יכולים להשפיע על הקניין אם לא פורטו בשעת הקניין, שונים פני הדברים, בצורה כזו, שהמכר נעשה על דעת תנאי זה, ולמרות שלא פורט נחשב הדבר כאילו פורט; שכן אנו עדים שעל דעת כן הוא עשה.

אדם שגירש את אשתו, ויש עדים שראו אותם מתייחדים לאחר הגירושין, אף על פי שאין עדים שהיו יחסי מין, בכל זאת היא צריכה ממנו גט נוסף, מכיוון שהם רגילים אחד לשני וקרוב לוודאי שהם קיימו יחסים. בגמרא קרויה אנן סהדי זה בשם "הם עידי יחוד הם עידי ביאה".

על פי כלל זה, כאשר אדם רוצה לקדש את אשתו בקניין ביאה, עליו להעמיד עדים שהם התייחדו, והדבר נחשב כעדות על הביאה. כך גם בייבום, בה הקניין נעשה על ידי ביאה, יש להעמיד עדים על היחוד, ודי בכך.

## קישורים חיצוניים
*  (מתוך ספרו של אחיקם קשת קובץ יסודות וחקירות השלם)
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משפט עברי: דיני ראיות
יצחק גת

**יצחק גת** (נולד ב-13 באוגוסט 1947) הוא תת-אלוף (במילואים) בחיל האוויר הישראלי, כיהן כמנכ"ל הרשות לפיתוח אמצעי לחימה (רפא"ל), כיו"ר חברת רפאל וכמנכ"ל חברת אלישרא. מכהן כיו״ר חברת אורביט טכנולוג'יס.

## ביוגרפיה
גת התגייס לצה"ל ב-1965 והתנדב לקורס טיס, את הקורס סיים כחניך מצטיין במגמת קרב ב-1967. במלחמת יום הכיפורים שימש סגן מפקד טייסת 69 הוא השתתף בגיחות הפצצה רבות ורשם שתי הפלות, אחת של מיג 17 סורי והשנייה של מיג 21 מצרי. ב-1982 פיקד על טייסת 107, טייסת פנטומים, שנטלה חלק במבצע ערצב-19, באותה מלחמה היה מעורב מבנה מהטייסת בתקרית ירי דו-צדדי החמורה בתולדות צה"ל, בה נהרגו 24 חיילים ונפצעו כ-100 נוספים. בהמשך מונה גת למפקד טייסת F-16 וב-1985 לראש מחלקת פיתוח אמצעי לחימה בחיל. ב-1988 מונה למפקד בסיס רמת דוד ובנובמבר 1990 מונה למפקד להק הציוד, כשהחליף בתפקיד את רמי דותן, שהודח לאחר חשיפת פרשת השוחד בה היה מעורב. ב-1992 השתחרר גת מצה"ל בדרגת תת-אלוף לאחר 27 שנות שירות בחיל האוויר.

### לאחר שחרורו מצה"ל
לאחר שחרורו מונה למנכ"ל הרשות לפיתוח אמצעי לחימה, אז עדיין יחידת סמך במשרד הביטחון, תקופתו התאפיינה בניסיונות לחלץ את רפא"ל מהמשבר הפיננסי בו נמצאה, גת דחף להפיכתה לחברה ממשלתית ולאחר שהדבר לא צלח ונדחה מספר פעמים, התפטר מתפקידו בסוף 1998. לקראת סוף 1999 התמנה למנכ"ל חברת פועלים תקשורת, שבתקופתו הונפקה בבורסה לניירות ערך בתל אביב במקביל שימש כיו"ר דירקטוריון חברת הבת, "שירון תקשורת לוויינים".

בנובמבר 2003 מונה לסגן נשיא קרן הון סיכון "אתגר" ובמאי 2005, התמנה למנכ"ל חברת אלישרא. בדצמבר 2007 פורסם שגת אמר בפגישה עם קבוצת עובדים צעירים באלישרא: "אני רוצה לראות בחברה עובדים צעירים עם שיער שחור, ולא אנשים עם שערות לבנות". גת פרש מתפקידו בפברואר 2013.

מיוני 2013 ועד יולי 2017 שימש כיו"ר רפאל - מערכות לחימה מתקדמות. בדצמבר 2017 מונה ליו"ר הדירקטוריון של חברת אורביט טכנולוג'יס, ומאוגוסט 2019 עד פברואר 2020 שימש גם כמנכ"ל זמני של החברה.

גת הוא בוגר הטכניון בהנדסת אווירונאוטיקה ובעל תואר שני בניהול מערכות מידע. שימש כחבר בוועד המנהל של הטכניון ויו"ר ארגון הבוגרים.

נשוי ואב לשלושה, מתגורר ברמת השרון.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מנכ"לי רפאל
קטגוריה:טייסי חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:מפקדי בסיס רמת דוד
קטגוריה:ראשי להק הציוד
קטגוריה:תתי-אלופים בחיל האוויר
קטגוריה:משקיעי הון סיכון ישראלים
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:יו"ר רפאל
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל: הנדסת אווירונאוטיקה
קטגוריה:חיילי חיל האוויר במלחמת ששת הימים
קטגוריה:חיילי חיל האוויר במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:חיילי חיל האוויר במלחמת לבנון הראשונה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
אני והכפר

**אני והכפר** הוא ציור משנת 1911 מאת הצייר היהודי יליד בלארוס מארק שאגאל.

## תיאור
הציור, המתאר מראות מהעיירה היהודית, צויר רק לאחר ששאגאל עבר לפריז. במרכז היצירה מתוארות שתי דמויות המביטות זו בזו. מן הצד האחד מתואר מעין דיוקן עצמי של שאגאל בגוון ירקרק וחבוש כובע, ועל צווארו שרשרת ועליה תליון בצורת צלב. הדמות אוחזת במעין ענף או עץ המתוארים במרכז חלקה התחתון של היצירה. בצידה השני של היצירה מתואר ראש של עז או כבשה ולצווארה שרשרת דומה. בנוסף, מופיעים דימויים נוספים של אישה החולבת פרה לבנה וכן תיאור של רחוב בעיירה בו צועד גבר הנושא מגל אל מול אישה המתוארת הפוכה. גם חלק מבתי העיירה מתוארים 'על ראשם'. לצידם מופיעה כנסייה ובתוכה תיאור של ראשה של דמות נשית.

הקומפוזיציה של הציור משלבת בין אלמנטים מרכזיים כגון העימות בין שתי הדמויות המרכזיות, עימות המודגש על ידי עיגול החוצה את הדמויות, לבין אלמנטים דינאמים כגון השביל המוביל אל העיירה בחלקה העליון של היצירה. שאגאל השתמש בהשפעות של האמנות הקוביסטית כדי לתאר עולם המנותק מפרספקטיבה וממשות חומרית, כבמעין חלום. שאגאל מערב כאן בין אופן ייצוג "מערבי" לבין סממנים תרבותיים ופולקלוריסטים הלקוחים מן התרבות הרוסית העממית ומן התרבות היהודית. "עבור הקוביסטים" טען שאגאל, "ציור היה משטח המכוסה בצורות על פי סדר כל שהוא. עבורי הציור מהווה משטח המכוסה בייצוגים של דברים... בו להיגיון ול'איוריות' אין שום משמעות."

## קישורים חיצוניים
*"אני והכפר" באתר המוזיאון לאמנות מודרנית 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ציורים
קטגוריה:ציור קוביסטי
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים בעלי מוטיב יהודי
קטגוריה:המוזיאון לאמנות מודרנית
קטגוריה:ציורים משנות ה-1910
קטגוריה:בעלי חיים באמנות
קטגוריה:מארק שאגאל
אפרים מקלעת חמאד

**רבנו אפרים** מקלעת חמאד, מחכמי צפון אפריקה בסוף המאה ה-11 ותחילת המאה ה-12, תלמיד חבר של הרי"ף. היה גדול בדורו, בכמה ממקצועות התורה והחכמה: בתלמוד, בהוראה, בקביעת נוסחאות המשנה והתוספתא ובדקדוק הלשון העברית. יש רגליים לדבר שחיבר חיבורים, או לפחות קונטרסים בכל אחד מתחומים אלו, אך הם לא שרדו, כמו גם קורותיו ופרטיו האישיים.

אפשר שר' שלמה פרחון היה תלמידו.

אף שחיבוריו לא שרדו, אסף הרב ישראל שציפנסקי מתוך מובאות מספרי הראשונים קטעי פירוש ופסקי רבינו אפרים, כמו כן הוכיח שישנם מקומות בספר הרי"ף שהם דברי רבינו אפרים שנכתבו בצד על הגיליון, ובמשך הזמן נכנסו לתוך הטקסט. בקובץ ישורון (מאסף תורני) הוסיפו כמה פרטים שנשמטו מעינו של המו"ל.

## מפסקיו
בספרו של רבינו זרחיה הלוי משוקעים מקצת מדבריו, לדוגמה רבינו אפרים סבור שאין מצווה להשתכר בפורים. כמו כן דעתו שאין לעשות בארץ ישראל שני ימים טובים של ראש השנה.

## לקריאה נוספת
* שציפנסקי ישראל, מבוא לספר **רבינו אפרים: תלמיד חבר של הרי"ף**, ירושלים, תשל"ו (הוצאת מוסד הרב קוק).

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מדקדקי העברית בימי הביניים
קטגוריה:רבנים אלג'יראים
קטגוריה:ראשוני צפון אפריקה
קטגוריה:תלמידי הרי"ף
קטגוריה:יהודים במאה ה-11
קטגוריה:יהודים במאה ה-12
ויטאלה קאנדיאנו

**ויטאלה קאנדיאנו** (באיטלקית: **Vitale Candiano**; נפטר ב-1017) היה הדוכס ה-24 של ונציה. ויטאלה כיהן כדוג'ה בין השנים 978–979. 
## חייו
ויטאלה היה בנו של הדוג'ה ה-22 של ונציה, פייטרו קאנדיאנו הרביעי. הוא נבחר לתפקיד הדוג'ה באספת עם שנערכה בספטמבר 978 לאחר שקודמו, פייטרו אורסאולו הראשון, נמלט למנזר במפתיע.

לאחר תום כהונה בת 14 חודשים, ויתר ויטאלה על כיסאו, מסיבות בריאות.

בתקופת כהונתו חיזק ויטאלה את היחסים הרעועים בין העיר ונציה לבין האימפריה הרומית הקדושה, יחסים שהתערערו לאחר שבשנת 976 שרף המון ונציאנלי את ארמון הדוג'ה כאשר בתוכו נמצא הדוג'ה דאז - פייטרו קאנדיאנו הרביעי, אביו של ויטאלה. פייטרו קאנדיאנו שלט בתמיכת קיסר האימפריה הרומית הקדושה אוטו השני, והיה קשור אליו ואל מלך איטליה בקשרי משפחה. כהונתו של ויטאלה סייעה לגשר על הקרע בין לה סרניסימה לבין האימפריה.

לאחר שוויתר על כיסאו הצטרף ויטאלה למנזר סנט'אילאריו, וחי חיי נזירות. הוא נפטר בשנת 1017 ונקבר במנזר.

## קישורים חיצוניים

קאנדיאנו, ויטאלה
קטגוריה:נפטרים ב-979