open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
2004 בפוליטיקה

* 1 במאי – האיחוד האירופי מתרחב בעשר מדינות נוספות: אסטוניה, הונגריה, לטביה, ליטא, מלטה, סלובניה, סלובקיה, פולין, צ'כיה וקפריסין.
* 28 ביוני – האמריקאים מעבירים את השלטון בעיראק.
* 3 בספטמבר – מאות הרוגים, רבים מהם ילדים, בעקבות השתלטות של טרוריסטים על בית ספר בבסלאן שבצפון אוסטיה (רוסיה).
* 2 בנובמבר – בבחירות לנשיאות ארצות הברית, הסנאטור ג'ון קרי מתמודד מול הנשיא המכהן ג'ורג' ווקר בוש.
* 11 בנובמבר – מת יאסר ערפאת יושב ראש הרשות הפלסטינית.

## קישורים חיצוניים

*
המנון מצרים

במהלך השנים היו ל**מצרים** מספר **המנונים**. ההמנון הנוכחי הוא: **ארצי, ארצי, ארצי** (בערבית: **بلادي بلادي بلادي**; תעתיק: **בילאדי בילאדי בילאדי**) ההמנון נכתב על ידי  והולחן על ידי סייד דרוויש. הוא אומץ רשמית בשנת 1979.

## היסטוריה

### סאלם אפנדינה
ההמנון הראשון שנכתב במצרים נכתב בשנת 1869 על ידי ג'וזפה פוגיולי, חצוצרן בתזמורת של ג'וזפה ורדי, והיה נגן בצבא המצרי. שליט מצרים, אסמאעיל פאשא, שמע את המנגינה שחיבר פוגיולי לצורך מצעדים צבאיים, וקבע כי הוא יהיה ההמנון הלאומי. ההמנון, ששמו "סאלאם אפנדינה" ומכונה גם "**מארש הח'דיב**" היה אינסטרומנטלי, היה בשימוש משנת 1871 עד 1952 (לא רצוף). הלחן של השיר משמש כיום כמנגינה של הוצאת ספר התורה בבתי הכנסת הספרדיים בישראל.

### המנון החרות
לאחר מהפכת הקצינים החופשיים בשנת 1952 וסיום המלוכה במצרים, אומץ השיר "המנון החירות" (نشيد الحرية) כהמנון הלאומי. שיר זה נכתב על ידי כאמל א-שנאוי והולחן על ידי מוחמד עבד אל-והאב. בחלק מבתיו של שיר זה נעשה שימוש בהמנון הרפובליקה הערבית המאוחדת, ועד היום מנגינתו משמשת כנעימת מהדורת החדשות של רדיו קול ערב בקהיר.

### באמת עבר זמני, הו נשקי
בשנת 1960 הוחלף "המנון החירות" בשירה של אום כולתום, "באמת עבר זמן, הו נשקי" (والله زمان يا سلاحى), אשר נכתב על ידי סלאח גאהין והולחן על ידי כמאל א-טוויל. השיר צבר פופולריות בשנת 1956 לאחר מלחמת סיני וגם רגע לפני פרוץ מלחמת ששת הימים, ובשל פופולריות זו הפך להמנון. השיר שימש כהמנון הלאומי של עיראק בין השנים 1965–1981.

### ארצי, ארצי, ארצי
בשנת 1979 אומץ ההמנון הנוכחי "ארצי, ארצי, ארצי" כהמנון הלאומי. שיר זה נכתב בהשראת אחד מנאומיו המפורסמים של מוסטפא כאמל, מנהיג מצרי ומייסד המפלגה הלאומית במצרים, בשנת 1907. כיום מושר רק הבית הראשון של ההמנון.

השיר זוכה לפופולריות בקרב ערביי ארץ ישראל, כשיר לאומי. במהלך אירועי ספטמבר השחור (1970), נוגן השיר עשרות פעמים ביום בתחנות הרדיו של אש"ף. הוא נוגן במעמד הכרזת מדינת פלסטין ב-1988 באלג'יריה. למעשה השיר כל-כך מזוהה עם אש"ף, עד שנהוג לחשוב שמדובר בהמנון הפלסטיני או בהמנון אש"ף.

## מילות ההמנון

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

* ההמנון בקובץ WAV
* המילים, בערבית
* שיר ההמנון
* מנגינת ההמנון

## הערות שוליים

מצרים
קטגוריה:מצרים: סמלים לאומיים
קטגוריה:מוזיקה מצרית
עורביים

ממוזער|Corvus tasmanicus על נבלה
ממוזער|Urocissa caerulea
ממוזער|זוג עורבנים אפורים - ''Perisoreus canadensis''
**עוֹרְבִיִּים** (שם מדעי: Corvidae) הם משפחה בסדרת ציפורי השיר.

## מאפיינים
הם עופות גדולים מאוד יחסית לציפורי השיר ולמעשה הגדולים ביותר כשהגדול מכולם הוא עורב עב-מקור שמגיע לאורך 64 ס"מ ולמשקל 1.5 ק"ג ודומה לו אך קטן יותר הוא עורב שחור. אלו עופות שחלקם שחורים ואחרים צבעוניים, חומים או לבנים. הם בעלי מקור גדול ונוקשה שמבליט אותם וקולם חד וצורמני.

רבים מהמינים בסדרה הם אוכלי כל הניזונים מצמחים, אגוזים, פירות, זרעים וגם מהחי כמו מציד של יצורים קטנים או של ביצים וגוזלים. חלקם הם אוכלי נבלות מובהקים. המינים הגדולים, ובעיקר העורבים, מראים יכולות למידה מרשימות. הם חיים בכל העולם ויכולים להסתגל למגוון בתי גידול מיערות גשם ועד הטונדרה והמדבריות וכן לערים הגדולות.

בישראל נמצאים המינים הבאים: עורבני שחור-כיפה, זג צהוב-מקור, זג אדום-מקור, עקעק זנבתן, קאק, עורב הודי, עורב מזרע, עורב אפור, עורב חום-עורף, עורב שחור ועורב קצר-זנב.

## מיון
*עורב (*Corvus*)
*קאק (*Coloeus*)
*זג (*Pyrrhocorax*)
**Crypsirina*
**Dendrocitta*
*סוג ומין יחיד: *Platysmurus leucopterus*
*סוג ומין יחיד: *Temnurus temnurus*
*עקעק (*Pica*)
*עקעק כחול (*Urocissa*)
*עקעק ירוק (*Cissa*)
*עקעק תכול (*Cyanopica*)
*עורבני (*Garrulus*)
**Podoces*
*סוג ומין יחיד *Ptilostomus afer*
*סוג ומין יחיד *Zavattariornis stresemanni*
*קיק אגוזים (*Nucifraga*)
**Perisoreus*
**Aphelocoma*
**Calocitta*
*ציאנוסיטה (*Cyanocitta*)
**Cyanocorax*
*סוג ומין יחיד *Psilorhinus morio*
**Cyanolyca*
*סוג ומין יחיד *Gymnorhinus cyanocephalus*
*סוג ומין יחיד *Platylophus galericulatus*

**סוגים שנכחדו**:
**Miocorvus*
**Miopica*
**Miocitta*
**Henocitta*
**Protocitta*

## קישורים חיצוניים

* 
* 

*
ויליאם רואן המילטון

סר **ויליאם רואן המילטון** (באנגלית: **William Rowan Hamilton**; 4 באוגוסט 1805 – 2 בספטמבר 1865)  היה מתמטיקאי ואסטרונום אירי. ידוע בעיקר בזכות עבודותיו באנליזה וקטורית, במכניקה אנליטית ובאופטיקה. 

המילטון נולד בדבלין ולמד בטריניטי קולג'. ב-1827, בעודו תלמיד בקולג'. בשנת 1828 פרסם עבודה בה לראשונה הוזכרה משוואת האייקונל. באותה שנה מונה לפרופסור לאסטרונומיה. שנה לאחר מכן מונה לאסטרונום הראשי של אירלנד, וב-1853 הוענק לו תואר אבירות. הוא בילה את שארית חייו בקולג' ובמצפה הכוכבים בדאנסינק. אחד מפיתוחיו החשובים ביותר הוא מושג ההמילטוניאן במכניקה אנליטית, פונקציה ממנה ניתן לקבל את משוואות התנועה של מערכת פיזיקלית. להמילטוניאן חשיבות מרכזית הן בפיזיקה קלאסית והן במכניקת הקוונטים.

## הקווטרניונים
ממוזער|250px|שלט המדווח על גילויו של המילטון על גשר ברום
המילטון זכור גם בגלל גילוי אלגברת הקווטרניונים, שהיו הדוגמה הלא-חילופית הראשונה (ובמשך עשרות שנים - היחידה) לאלגברה עם חילוק. במשך שנים חיפש המילטון דרך להכפיל שלשות של מספרים, המיוצגות על ידי הבסיס i,j,k. ב-16 באוקטובר 1843, במהלך טיול רגלי לדבלין, הוא גילה את הנוסחאות היסודיות: \ i^2=j^2=k^2=ijk=-1. הגילוי גרם לו התרגשות שאותה הוא מתאר במכתב לבנו כ"מעגל חשמלי שנסגר"; עוד הוא מספר במכתב: "לא יכולתי לעמוד בדחף - בלתי פילוסופי ככל שזה ישמע - לחרוט בסכין את המשוואות באבן של גשר ברום".

## ראו גם
* מסלול המילטוני
* המילטוניאן
* מכניקה המילטוניאנית
* מכניקה אנליטית
* משפט קיילי-המילטון

## קישורים חיצוניים

* בנו ארבל, **[https://ebook.macam.ac.il/read/6/66197#44 מתמטיקאים ואירועים גדולים בתולדות המתמטיקה]**, מכון מופ"ת, 2009, עמ' 37–42, הפרק "ויליאם רוואן המילטון"

* 
* 

קטגוריה:מתמטיקאים אירים
קטגוריה:פיזיקאים אירים
קטגוריה:אסטרונומים אירים
קטגוריה:זוכי המדליה המלכותית
קטגוריה:חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי טריניטי קולג' (דבלין)
קטגוריה:אירים שנולדו במאה ה-19
קטגוריה:נפטרים ב-1865
הסכם ויצמן-פייסל

שמאל|350px|הסכם ויצמן-פיסל עם ההסתייגות של פייסל בתרגום לאנגלית של לורנס איש ערב
**הסכם ויצמן-פייסל** היה הסכם שנחתם בלונדון ב-3 בינואר 1919 בין חיים ויצמן בשם התנועה הציונית, לבין האמיר פייסל, בנו של חוסיין מלך חג'אז, בשם הממלכה החג'אזית. ההסכם היה אמור להסדיר את היחסים בין התנועה הציונית לבין הממלכה הערבית המאוחדת על בסיס ההכרה הערבית בהצהרת בלפור ולאור חזון סוריה הגדולה בראשות פייסל, שהייתה אמורה לקום בעקבות תוצאות מלחמת העולם הראשונה והמרד הערבי. פייסל אישר את ההסכם  בפני ועידת השלום בפריז (1919) ב-29 בינואר וגם באיגרתו של פייסל לפליכס פרנקפורטר ב-1 במרץ 1919.

כבר במרץ 1918 פרסם "אל-קיבלה", עיתונו הרשמי של המלך חוסיין במכה, הצהרה המביעה את נכונות הערבים לקבל בברכה את אחיהם היהודים השבים לארץ ישראל.
ויצמן ופייסל נפגשו לראשונה ב-4 ביוני 1918 במעאן, צפונית-מזרחית לעקבה, כאשר ויצמן ביקר בארץ בראשות משלחת ציונית, ופייסל עמד בראש הכוחות המורדים הערביים שנעו צפונה. הפגישה עלתה בהצלחה, והולידה פגישות נוספות בין השניים בהמשך השנה. בנובמבר הם הגיעו להסכמה שנחתמה בתחילת 1919.

הסעיפים המרכזיים של ההסכם הם:
*היחסים העתידיים שבין המדינה הערבית העתידית לבין ארץ ישראל (במסגרת המנדט הבריטי), יושתתו על הבנה הדדית ושיתוף פעולה בין הערבים במדינה הערבית ליהודים בארץ ישראל.
*הבטחה שסדרי השלטון בארץ ישראל יכללו "הצהרת הממשלה הבריטית מ-2 בנובמבר 1917 (הצהרת בלפור)".
*קריאה לעודד הגירה יהודית לארץ ישראל במהירות ובהיקף נרחב וליצור התיישבות צפופה, תוך שמירת מעמדם של החקלאים והאריסים הערבים.
*הבטחה של חופש הדת ושל שליטה מוסלמית על המקומות הקדושים לאסלאם.
*הסכמה על משלחת שתשלח התנועה הציונית לארץ ישראל כדי לערוך סקר על האפשרויות הכלכליות של הארץ וכדי להמליץ על דרכים לפיתוחה. המשלחת תעמוד גם לרשות המדינה הערבית ולרשות התנועה הציונית לעזור להן ליישם את הפוטנציאל הכלכלי של הארץ.
*חילוקי דעות בין הצדדים יועלו לבוררות בפני הממשלה הבריטית.

פייסל הוסיף בכתב ידו נספח, שנחתם גם הוא על ידי שניהם, שאמר שההסכם יהיה בתוקף רק אם יתמלאו דרישות הערבים מן הבריטים לעצמאות. עוד נכתב בנספח, שאם יחולו אפילו שינויים קטנים במילוי דרישות אלה ההסכם יבוטל.

לאחר חודשים ספורים התברר שחלום סוריה הגדולה נגוז משום שסתר את האינטרסים של בריטניה ושל צרפת באזור. פייסל שהיה מלך הממלכה הערבית של סוריה למשך ארבעה חודשים ב-1920 והיה נתון בצבת בין הלאומנים הערביים לצרפת, החל להתנער מההסכם. כאשר הוא הודח על ידי שלטונות המנדט הצרפתי והפך למלך עיראק, איבד ההסכם את שארית חשיבותו.

גם בקרב התנועה הציונית לא הייתה התלהבות מההסכם שלא הבטיח הקמת מדינה יהודית בארץ ישראל, אם כי רוחו של הרעיון למדינה ערבית פדרטיבית שתקל את הלחץ הערבי מעל ארץ ישראל ותאפשר בה התפתחותו של בית לאומי לעם היהודי נותרה בארגז הכלים של המחשבה המדינית ציונית עד סוף שנות ה-40 של המאה ה-20 ושורה על דבריו של אליהו אילת בשולי ועידת בלודאן (1937).

## קישורים חיצוניים

נוסח ההסכם 
*נוסח ההסכם כולל ההערה של פייסל, באתר "מנהיגות יהודית" 
*נוסח ההסכם מתורגם לערבית
*http://www.archives.gov.il/archives/#/Archive/0b07170680022fdf/File/0b071706805ea6a8 ההסכם המקורי בארכיון המדינה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:הצעות לפתרון הסכסוך הישראלי-פלסטיני
ויצמן-פייסל
ויצמן-פייסל
קטגוריה:ציונות: היסטוריה
קטגוריה:תולדות עם ישראל בארץ ישראל
קטגוריה:חיים ויצמן
פיקומטר

ממוזער|שמאל|250px|איור מופשט של אטום הליום, בעל רדיוס מחושב של 62 פיקומטרים
**פיקומטר** (לפי הלשכה הבינלאומית למידות ולמשקלות מסומן באותיות pm) היא יחידת מידה בה נעשה שימוש בשיטה המטרית. הפיקומטר מהווה אחד חלקי 10 בחזקת 12 של המטר, כלומר אחד חלקי טריליון של המטר, שהוא יחידת הבסיס למדידת מרחקים לפי השיטה המטרית.

הפיקומטר מהגדרתו מהווה אלפית של הנאנומטר, אחד חלקי מיליון של המיקרומטר (מיקרון), ושמותיו הנוספים הם מיקרומיקרון, סטיגמה או ביקרון. בעבר הפיקומטר סומל באותיות µµ. כמו כן, פיקומטר אחד מהווה אחד חלקי מאה של אנגסטרום, שהיא יחידת אורך בה נעשה שימוש בעולם הכימיה ומדידת אורכי גל בעולם האופטיקה.

## שימוש
בפיקומטר, בגין היותו יחידת מידה זעירה וקטנה, נעשה שימוש בפיזיקת חלקיקים, במכניקת הקוונטים, בכימיה ובעולם האקוסטיקה. קוטרם של אטומים שונים נע בין 62 ל-520 פיקומטרים, ואורכו של קשר קוולנטי בין שני אטומי פחמן מוערך ב-154 פיקומטרים. כמו כן נעשה שימוש ביחידת מידה זו למדידת גודלם או מהירות תנועתם של חלקיקים תת-אטומיים כגון האדרון, פרמיון וכן של תרכובות ותערובות כימיות שונות.

קטגוריה:יחידות מידה: אורך
אתלבאלד, מלך וסקס

**אֵתֶלְבַּאלְד** (**Æthelbald of Wessex**; 831 – 20 בדצמבר 860) מלך וסקס שבאנגליה בשנים 858–860.

אתלבאלד היה בנו השני של אתלוולף, מלך וסקס, מאשתו הראשונה אוסבורגה. הוא הפך ליורש העצר לאחר מות אחיו הבכור, אתלסטאן, שנשא בתואר מלך קנט. ב-856 הדיח אתלבאלד את אביו מכס המלוכה, והפך למלך במקומו. לאחר מות אביו נשא אתלבאלד לאישה את אלמנתו, יהודית, אך נישואים אלו בוטלו בידי הכנסייה, שאסרה על נישואי קרובים (כיוון שיהודית הייתה גם אמו החורגת של אתלבאלד).

אתלבאלד מת ב-860 ונקבר בדורסט. אחיו אתלברט ירש את כסאו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:מלכי אנגליה
קטגוריה:בית וסקס
קטגוריה:נפטרים ב-860
המרכז הרפואי קפלן

שמאל|ממוזער|300px|המרכז הרפואי לילדים
200px|ממוזער|שמאל|200px|סמליל מרכז רפואי קפלן עד שנת 2020
200px|ממוזער|שמאל|200px|סמליל ישן של בית החולים
**המרכז הרפואי קפלן** הוא בית חולים ברחובות. הוא נוסד בשנת 1953 ומשתייך לשירותי בריאות כללית.

## מידע כללי
המוסד נקרא על שמו של אליעזר קפלן, ממנהיגי תנועת העבודה ושר האוצר הראשון של מדינת ישראל. בבית החולים מעל לחמש מאות מיטות אשפוז והוא משרת בעיקר את תושבי השפלה הדרומית. יש למרכז הרפואי קפלן שלוחה בגדרה – המרכז הרפואי שיקומי גריאטרי הרצפלד, המתפקד כבית חולים גריאטרי-סיעודי.

בית החולים קפלן מסונף לבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים ופועל בו אחד מבתי הספר לסיעוד של האוניברסיטה. בנוסף פועל בו בית הספר הארצי לרנטגנאות ולדימות של קופת חולים כללית, המכשיר רנטגנאים חדשים ומעביר השתלמויות מקצועיות בתחום.

מנהל המרכז מאז שנת 2021 הוא פרופ' טריף בדר.

## היסטוריה
אבן פינה לבית החולים הונח ביוני 1950. על פי התוכנית של זאב רכטר, בית החולים כלל 11 ביתנים: חמישה לחמש מחלקות: יולדות, כירורגית, 2 פנימית וילדים, ועוד שישה ביתנים להנהלה, מיון, מטבח ואחזקה. התוכנית גם כללה מבנה לבית ספר לאחיות ושיכונים לצוות העובדים. בית החולים יועד לשרת את כל אזור דרום ישראל. ביולי 1950 הוצא צו של בית משפט להפסקת העבודות, שנעשו ללא רישיון, אך עבודות הבנייה נמשכו. בית החולים נפתח ביוני 1953 והופעלו בו בתחילה שתי מחלקות: כירורגית ופנימית. את המחלקה הפנימית ייסד וניהל הפרופ' פנחס אפרתי. ביולי 1953 הופעל גם מחלקת הילדים ונערך טקס חנוכה רשמי. בהמשך שנת 1953 נפתחה המחלקה הגינקולוגית ומנהלה הראשון היה הד"ר דוד הוגו כהן. זמן קצר לאחר פתיחת בית החולים התווספה אליו מחלקה אורתופדית, שמנהלה היה ד"ר יעקב הנדזל בזמן פתיחת בית החולים היו בו 88 מיטות אשפוז, בשנה שלאחר מכן גדל מספר מיטות האשפוז ל-247. בשנת 1965 סונף בית החולים לבית הספר לרפואה "הדסה" בירושלים והפך לבית חולים אוניברסיטאי.

בסוף שנות השישים של המאה העשרים הניח הכירורג הד"ר אורי וקסלר את היסודות לניתוחי כירורגית ילדים.
בשנת 1973, עשרים שנה לאחר הקמת בית החולים, היו בו 310 מיטות אשפוז. בשנת 1989 הקים הפרופ' ברנרדו וידנה את מחלקת כירורגית חזה ולב.

במהלך הקמת בית החולים, נתגלתה אבן ועליה קיצור עשרת הדיברות, בכתב שומרוני.

בנובמבר 2023 נפתח בניין אשפוז חדש המתפרס על שטח כולל של כ-23 אלף מ"ר, ובו 173 מיטות אשפוז, מתוכן 40 מיטות ממוגנות, לרבות חדרי אשפוז יחידניים, שלושה חדרי צינתור ממוגנים, CT לבבי. הוא מאכלס, בין היתר, שלוש מחלקות פנימיות, שלושה חדרי צנתור מתקדמים, טיפול נמרץ לב, יחידת שיקום לב ומרפאות עניים.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* מיכאל יעקובסון: בית החולים לילדים החדש במרכז רפואי קפלן, Xnet, 9 בינואר 2012
* 

## הערות שוליים

*
קפלן
קטגוריה:רחובות: מבנים
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן זאב רכטר
קטגוריה:הנצחת אליעזר קפלן
סינג סינג

שמאל|ממוזער|250px|האגף הישן בכלא סינג סינג, 1938
**מתקן הענישה סינג סינג** (באנגלית: **Sing Sing Correctional Facility**) הוא בית סוהר בכפר אוסינינג שבמדינת ניו יורק. הוא נמצא במחוז וסטצ'סטר, במרחק של כ-60 ק"מ מצפון לעיר ניו יורק. שמו בא לו מהשם המקורי של הכפר אוסינינג.

## היסטוריה
כלא זה היה החמישי שנבנה במדינת ניו יורק, כשבית המחוקקים של המדינה הקצה ב-1825 סך של $20,100 לצורך רכישת מחצבת Silver Mine Farm, ששטחה היה כ-0.5 קמ"ר. בית הסוהר היה אמור לממן את עצמו ולא להזדקק לתמיכה מכספי משלם המיסים.

אלאם לינדס , מפקד בית הסוהר אובורן, בית סוהר אחר במדינת ניו יורק, הביא משם 100 אסירים לאתר המחצבה, והם אלה שבנו את הכלא החדש. בין המפקדים המפורסמים הנוספים של בית סוהר זה, מלבד לינדס, היה לאוואס שהצליח "לנקות" את בית הסוהר מהשערוריות שדבקו בו, וכן הצליח לדכא את האלימות שפשטה בו. עם זאת, גם בימיו האפלים ביותר, התנאים בסינג סינג לא היו חמורים כמו במתקני כליאה אחרים בדרום, כגון פארצ'מן או מתקן המעצר של לואיזיאנה.

סרטי גנגסטרים סייעו להפוך את בית הסוהר לאגדה גם מעבר לגבולות המדינה, ביניהם: 

* The Big House (1930)

* Castle on the Hudson (1940) 

* (1932) 20,000 Years in Sing Sing, המבוסס על ספרו של המפקד לאוואס

האריס א. סמיילר היה האסיר הראשון שהוצא להורג ב"כיסא חשמלי" בכלא סינג סינג, ב-7 ביולי 1891. מ-1914 השתמשו שם בביצוע ההוצאות להורג אך ורק ב"כיסא חשמלי". ההוצאה להורג האחרונה בסינג סינג בוצעה באוגוסט 1963. מדינת ניו יורק ביטלה את עונש המוות שנתיים מאוחר יותר, אך החזירה אותו לשימוש ב-1995. מאז לא נגזר עונש מוות על אף אדם במדינה זו.

ב-8 בינואר 1983 פרצה מרידה בקרב יותר מ-600 אסירים באגף B, שתפסו 17 סוהרים כבני ערובה. המרד הסתיים לאחר 53 שעות. כיום כלואים בסינג סינג מעל 2,000 אסירים. יש תוכניות להפיכת האגף המקורי שקיים מ-1825, ועדיין עומד על תילו - למוזיאון.

## אסירים מפורסמים
* אלברט פיש, רוצח סדרתי וקניבל.
* ג'יימס לרקין, מנהיג פועלים אירי. נכלא בין 1920–1923 על "אנרכיה פושעת" כתוצאה מפרסום כתביו השמאלניים.
* "The Rose Man", לשעבר עורך עיתון בניו יורק, שריצה מאסר עולם על רצח.
* יוליוס ואתל רוזנברג שהורשעו בריגול לטובת ברית המועצות ("מרגלי האטום").
* ויליאם ה. ואן שאיק, קברניט הספינה גנרל סלוקום שנחשב לאחראי לאסון הימי הגדול ביותר בתולדות מדינת ניו יורק.
* לואיס "לפקה" בוכהלטר, מראשי הפשע המאורגן בניו יורק.
* פול גיידל – ריצה את המאסר הארוך ביותר בארצות הברית והסתיים בשחרורו.

## המושג במציאות הישראלית
במציאות הישראלית המושג משמש בהשאלה כשם-גנאי לשיכון בשדרות התמרים במרכז העיר אילת.

השיכון נבנה בתחילת שנות ה-60 של המאה העשרים. הוא מורכב מקבוצה של ארבעה בניינים בני שלוש קומות ובהם כ-200 דירות. שטח המגרש שעליו ממוקם המתחם הוא כ-10 דונמים בלבד.

כבר בשנותיו הראשונות נודע השיכון לשמצה כמקום צפוף, מוזנח ומאוכלס בעבריינים ובעניים. לכן, זכה השיכון, בסלנג האילתי לכינוי "סינג סינג" והכינוי רווח עד היום.

בינואר 2025 פרסמה עיריית אילת כי היא מתכננת במתחם הסינג סינג "הריסה של 4 מבנים קיימים והקמה של מבני מגורים חדשים בהיקף של 500 יחידות דיור".

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ארצות הברית: בתי סוהר מדינתיים
קטגוריה:מדינת ניו יורק: חוק ומשפט
אתלברט, מלך וסקס

**אתלברט** (אנגלית עתיקה: **Æthelberht**; 835–865) מלך קנט בשנים 858–865 ומלך וסקס בשנים 860 - 865.

## חייו
### הולדתו
ממוזער|אתלברט, מלך וסקס
אתלברט היה בנו השלישי של אתלוולף, מלך וסקס, מאשתו הראשונה אוסבורגה.

### מלכותו
הוא ירש את הכתר ב-860, לאחר מות אחיו, המלך אתלבאלד. בתקופת שלטונו נאלץ אתלברט להדוף פשיטות מצד הוויקינגים הדנים, שבראשם עמד רגנאר לודברוק, על קנט ועל נורת'מבריה.

### מותו
אתלברט מת ב-865 ואחיו, אתלרד הראשון, ירש את כסאו.

### ילדיו
הוא הותיר אחריו שני בנים: אלדהלם, שנהרג במהלך הלחימה בוויקינגים בתקופת שלטונו של אלפרד הגדול, ואתלווארד, שתבע לעצמו את הכס לאחר מות אלפרד הגדול, אך נכשל בכך ומת בגלות בשנת 900.

## הנצחה

רכס אתלברט באי אלכסנדר שבאנטארקטיקה נקרא על שמו של אתלברט מלך וסקס.
; וזאת בדומה לשמות הרים אחרים ברכס דאגלס הנקראים על שמם של מלכים סקסוניים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מלכי אנגליה
קטגוריה:בית וסקס
קטגוריה:נפטרים ב-865
דיופנטוס

**דיופנטוס** (ביוונית: **Διόφαντος**), מתמטיקאי הלניסטי שחי באלכסנדריה, פחות או יותר בין השנים 200–284 לספירה. חיבר את "אריתמטיקה", היצירה היחידה ששרדה משאר כתביו, העוסקת בעיקר במשוואות דיופנטיות – מערכת משוואות אשר מספר הנעלמים בהן גדול ממספר המשוואות ופתרונותיהם הם מספרים שלמים בלבד. בזכות יצירה זו מכונה דיופנטוס בשם "אבי האלגברה".

## חייו
דיופנטוס חי במאה ה-3 לספירה באלכסנדריה שבמצרים, אולם מעט מאוד ידוע על מהלך חייו.
פרטים מעטים על דיופנטוס נתונים בחידה הבאה. את הבעיה המילולית חיבר במאה ה-4 לספירה מטרודורוס, שכפי הנראה היה תלמידו של דיופנטוס – אם כי יש המאחרים אותו עד המאה ה-6; על פי לשון החידה, היא מתיימרת להיות הכתובת החרוטה על מצבתו:

פתרון: נסמן את גילו של דיופנטוס בזמן מותו ב-x ונקבל את המשוואה:
\tfrac{x}{6} +\tfrac{x}{12} +\tfrac{x}{7} + 5 +\tfrac{x}{2} + 4 = x
שפתרונה הוא 84.

על כן ילדותו נמשכה 14 שנה, צץ לו הזקן בגיל 21, התחתן בגיל 33, ילד את בנו בגיל 38, הבן חי במשך 42 שנה ( חצי מחייו של דיופנטוס) ומת ארבע שנים לפני מותו של דיופנטוס - כשדיופנטוס בן 80 . 

## האריתמטיקה
שמאל|ממוזער|250px|דף הכותרת של תרגום ה"אריתמטיקה" משנת 1621

ה"אריתמטיקה" היא היצירה הבולטת ביותר בתקופה זו בתחום האלגברה ותרומתה לענף זה נחשבת כמקבילה לתרומת היצירה של אוקלידס – ה"יסודות" לענף הגאומטריה. כנראה שה"אריתמטיקה" כללה במקור 13 כרכים, מתוכם שישה שרדו עד לימינו.
הספר לא זכה לפרסום רב במערב, ורק בשנת 1621 תורגמה ה"אריתמטיקה" מיוונית עתיקה ללטינית על ידי קלוד באשה. לעומת זאת במזרח הוא זכה לפרסום ניכר עוד בתקופת תור הזהב של האסלאם; כך בין היתר הוא תורגם לערבית על-ידי בית החכמה שבבגדאד.

אחת מהבעיות ב"אריתמטיקה", על שלשות פיתגוריות, הביאה ליצירתה של אחת מההשערות המתמטיות המסקרנות ביותר, שהוכחה רק בסוף המאה ה-20: עותק של ה"אריתמטיקה" הגיע לידיו של פייר דה פרמה, שהתעניין בשלשות הפיתגוריות שרשם דיופנטוס והעלה את השאלה, מה יקרה אם ישנו את החזקה השנייה במשפט פיתגורס לחזקות גבוהות יותר. אז הוא רשם בשולי ה"אריתמטיקה" את הערת השוליים המפורסמת ביותר בהיסטוריה של המתמטיקה, הידועה בשם – המשפט האחרון של פרמה, על מציאת ההוכחה שאין בנמצא שלושה מספרים טבעיים \ a, b, c המקיימים את הקשר: \ a^n+b^n=c^n עבור: \ n>2טבעי.

## השפעה
לעבודתו של דיופנטוס הייתה השפעה רבה במהלך ההיסטוריה. לספרו ה"אריתמטיקה" הייתה השפעה גדולה על פיתוח האלגברה באירופה של סוף המאה ה-16 ועד למאה ה-18. בנוסף היה דיופנטוס הראשון שסימן נעלמים באותיות ופעולות חשבון – בסמלים. צורת כתיבה זו של בעיות מתמטיות הייתה חדשנית באותה עת והיוותה את הבסיס לצורת הכתיבה של משוואות בה משתמשים כיום.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:יוונים הלניסטיים
קטגוריה:יוונים ממצרים
קטגוריה:מתמטיקאים מיוון העתיקה
קטגוריה:מתמטיקאים מהמאה ה-3
קטגוריה:חוקרי תורת המספרים
קטגוריה:אלכסנדריה: אישים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-3
דגל סן מרינו

**[[דגל]] [[סן מרינו]]** מורכב משני פסים אופקיים שווים בצבעים לבן (למעלה) ותכלת, ובמרכזו סמל המדינה. הסמל מורכב ממגן ועליו שלוש מצודות על שלוש פסגות, שמצידיו זר, מעליו כתר, ומתחתיו מגילה שבה כתובה המלה LIBERTAS (חירות). הצבע הלבן מייצג שלום והתכול - חירות.

## היסטוריה
הדגל הקדום ביותר של הרפובליקה, מתוארך ל-4 בספטמבר 1465, כאשר הוזמן מיצרן בפרצה. הדגל כלל שלושה פסים אופקיים - בצבעים כתום, לבן וסגול.

ממוזער|הדגל ההיסטורי של סן מרינו

## ראו גם

* שלוש מצודות סן מרינו

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

סן מרינו
קטגוריה:סן מרינו: סמלים לאומיים
סן מרינו
סן מרינו
סן מרינו
אתלפלדה, מלכת מרסיה

**אתלפלדה** (באנגלית עתיקה: **Æthelflæd**, 869–918) הייתה שליטת מרסיה מ-911 ועד מותה.
## ביוגרפיה
אתלפלדה הייתה בתו הבכירה של אלפרד הגדול, מלך אנגליה. היא נישאה ב-886 לאתלרד, רוזן מרסיה, ונולדה להם בת בשם אלפווין.

ב-911, לאחר מות בעלה, זכתה אתלפלדה בתואר "גבירת המרסיאנים". תואר זה לא היה ריק מתוכן; אתלפלדה נודעה כמצביאה ואסטרטגית מוכשרת. במשך חמש שנים שלטה אתלפלדה בסטאפורד, ותחת שלטונה התבסס האופי האנגלי של סטפורדשייר. בשנותיה האחרונות שלטה במרסיה יחד עם בתה אלפווין.

אתלפלדה מתה ב-918, ונקברה בגלוסטר. ירש אותה אחיה אדוארד הזקן, מלך אנגליה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:מלכי מרסיה
קטגוריה:נשות אצולה במאה ה-10
קטגוריה:מלכות
קטגוריה:נשות אצולה במאה ה-9
קטגוריה:ילידי 869
קטגוריה:נפטרים ב-918
2005 בפוליטיקה

* 2 בינואר – הבחירות בקרואטיה על רקע השתלבותה העתידית כחברה באיחוד האירופי.
* 9 בינואר – הרשות הפלסטינית מקיימת את הבחירות הדמוקרטיות בפעם השנייה בתולדותיה.
* 15 בינואר – מחמוד עבאס מושבע כנשיא הרשות הפלסטינית.
* 21 בינואר – ג'ורג' ווקר בוש מושבע לכהונתו השנייה כנשיא ארצות הברית, זאת לאחר שניצח בבחירות 2004.
* 8 בפברואר – בבחירות בדנמרק, קואליציית הימין של ראש הממשלה אנדרס פוג ראסמוסן חוזרת לשלטון לאחר הבסת הסוציאל-דמוקרטים.
* 4 באפריל – אסקר אקייב מתפטר מתקידו כנשיא קירגיזסטן, לאחר שבועות של תסיסה חברתית.
* 5 במאי – מפלגת הלייבור הבריטית בהנהגת טוני בלייר מנצחת בבחירות. 
* 6 באוגוסט – מחמוד אחמדינז'אד מושבע לנשיא איראן, ובכך מחליף את מוחמד ח'אתמי. 
* 17 בספטמבר – מתקיימות בחירות בניו זילנד, בהן מנצחת מפלגת הלייבור של ניו זילנד בהנהגתה של הלן קלארק. 
* 18 בספטמבר – המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית בהנהגת אנגלה מרקל מנצחת בבחירות בגרמניה.
* 22 בנובמבר – אנגלה מרקל היא האישה הראשונה, והאדם הראשון מגרמניה המזרחית שמושבעת לתפקיד קנצלר גרמניה.
* 6 בדצמבר – דייוויד קמרון הופך למנהיג ה-26 של המפלגה השמרנית הבריטית.
* 17 בדצמבר – אוו מוראלס נבחר לנשיאות בוליביה.

## קישורים חיצוניים

*
פטרס

**פטרס**, או **פטרה** (ביוונית: **Πάτρα**) היא העיר השלישית בגודלה ביוון, בירת מחוז מערב יוון,  ובירת היחידה האזורית של אכאיה. העיר נמצאת בצפון-מערב חצי האי פלופונסוס, על חוף הים היוני.

בפטרס למעלה מ-210,000 תושבים. היא מרכז מסחרי ויש בה נמל משגשג וגדול. העיר מרכזת נתיבי סחר ימיים מהים האדריאטי והיוני, קו מעבורות קבוע מאיטליה, ואת התנועה מגשר ריו–אנטיריו.

## היסטוריה

כ-1000 שנה לפנה"ס נוצרה העיר מאיחוד של שלושה כפרים מיקניים. לאחר הפלישה הדורית השתלטו עליה שבטים איכאים מלאקוניה, בהנהגת פטרוס, שעל שמו נקראת העיר.

עד לתקופה הרומאית הייתה העיר אזור חקלאי נידח, אולם הרומאים הפכו אותה לנמל חשוב. בתקופה הביזנטית המשיכה פטרס להיות נמל חשוב, וכן מרכז תעשייתי.

הטורקים פלשו לפטרס ב-1460. בתקופה הראשונה של שלטון הטורקים (1460-1687) הדרדרה פטרס ואיבדה את מעמדה הכלכלי והמסחרי, אולם החל מ-1715 החל המסחר, ואיתו העיר, להתחדש. בין השנים 1687 ו-1715 הייתה פטרס תחת שלטון ונציה, וב-1715 עברה בחזרה לידיים טורקיות.
 
לאורך המאה ה-18 הפכה  פטרס לעיר משגשגת, שכלכלתה מבוססת על חקלאות ומסחר. במהלך מאבק העצמאות של יוון נגד הטורקים (1821) הייתה פטרס אחד ממרכזי המאבק היווני.

העיר הייתה "בירת התרבות של אירופה" לשנת 2006.

## העיר המודרנית

העיר כיום מחולקת לעיר עלית ועיר תחתית, שמחוברות ביניהן בגרמי מדרגות רחבות, ורחובות מדורגים.
החלק הגבוה של העיר הוא החלק הוותיק והציורי יותר, בעוד החלק התחתון מכיל את המוסדות הציבוריים של העירייה, לשכת המסחר, ובית המשפט המקומי. החלק התחתון מאופיין בעיקר על ידי הכיכרות שלו, שהבולטים בהם הם כיכר גורג הראשון,  וכיכר "פסילה אלאוניה" מול קו החוף של פטרס יש רחובות מקבילים, עמוסים בבנייה לא חוקית של חנויות.
אזור התעשייה של פטרס ממוקם כ-20 קילומטר ממרכז העיר ליד הכביש המהיר.

## אתרים ומתחמים מרכזיים
שמאל|ממוזער|250px|אובליסק בפטרס
האתר הבולט ביותר בפטרס הוא התיאטרון הרומאי, ששוקם ומשמש כתיאטרון פתוח להצגות וקונצרטים בתקופות הקיץ.

כמו כן ישנם הריסות מצודה ונציאנית, שריד משלטונה בעיר במהלך המאה ה-18, ששולטת על העיר ומשמשת כיום כאתר פתוח.

תיאטרון אפולו בכיכר ג'ורג' הראשון, ספרייה עירונית, אוניברסיטה, שני בתי חולים ממשלתיים (סנט אנדרוס הוותיק יותר בצדה הדרומי של העיר, והאוניברסיטה הרפואית של ריו בחלק הצפוני מזרחי שלה), ופארק עירוני.

העיר משופעת במסעדות בתי קפה, פאבים ומרכזי קניות. קיים בה גם שוק שפועל בסופי שבוע ליד כיכר "פסילה אלאוניה", גן שעשועים באזור העיר, וקרנבל מפורסם שנערך בעיר בין חודשי פברואר-מרץ.

## ערים תאומות
לפטרס 22 ערים תאומות:

## לקריאה נוספת
* לאה בורנשטיין מקובצקי וברכה ריבלין, "פטרס", בתוך: הנ"ל (עורכת), **[[פנקס הקהילות]]: (10) יוון**, ירושלים: יד ושם, תשנ"ט 1998, עמ' 310–318.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:פולייס ביוון העתיקה
קטגוריה:יוון: ערים
קטגוריה:יוון: ערי חוף
קטגוריה:יישובים שהוקמו באלף ה-1 לפנה"ס
קטגוריה:הים היוני: ערי נמל
הרולד הראשון, מלך אנגליה

**הרולד הראשון "קל הרגליים"** (1016 – 17 במרץ 1040) היה מלך אנגליה מ-1035 ועד מותו.

## ביוגרפיה
הרולד היה בנו הבלתי-חוקי של המלך הדני קאנוט הגדול, שכבש את אנגליה. הוא כונה "קל-רגליים" בשל זריזותו וכישרונו כצייד.

אחיו למחצה של הרולד, הארדיקאנוט, שהיה בנם של קאנוט ואמה מנורמנדיה, נועד לרשת את כס המלוכה הדני וגם את האנגלי, אך לאחר מותו של קאנוט ב-1035, השתלט הרולד על אנגליה בכוח הזרוע, בזמן שאחיו שהה בדנמרק.

ב-1037 שב לאנגליה אלפרד, בנם של המלך אתלרד השני ואמה מנורמנדיה, יחד עם אחיו אדוארד, כדי להשיב לעצמו את כס המלכות. הרולד שבה את אלפרד, ניקר את עיניו ולאחר מכן הוציאו להורג, אך אדוארד הצליח להימלט.

הרולד לא נישא מעולם, אך היה לו בן בלתי-חוקי בשם אלפווין, שהיה לנזיר.

הרולד מת ב-1040, בדיוק בזמן שהארדיקאנוט תכנן פלישה לממלכת אנגליה. הוא נקבר בווסטמינסטר, אך מאוחר יותר הוציא הארדיקאנוט את גופתו מקברה והשליכה לביצה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:מלכי אנגליה
קטגוריה:ילידי 1016
קטגוריה:נפטרים ב-1040
עורב אפור

**עוֹרֵב אָפוֹר** (שם מדעי: *Corvus cornix*) הוא מין ציפור מסוג עורב שבמשפחת העורביים ובסדרת ציפורי השיר.
## מאפיינים
לעורב האפור גוף אפור, אך ראשו, רגליו וכנפיו שחורים. אורך גופו 44–51 סנטימטרים ומוטת כנפיו 84–100 סנטימטרים. הוא נפוץ במזרח ובצפון אירופה ובכל אסיה, עד ליפן. נכון לשנת 2020, עורב אפור הוא העוף הנפוץ ביותר בישראל, ונצפה מדי שנה בספירת הציפורים שנערכת כל שנה מאז 2006 בשיתוף המרכז לטיפוח ציפורי הבר בחצר הבית.

רגליו קצרות וחזקות. ישנן ארבע אצבעות ברגלו – שלוש פונות קדימה ואחת לאחור.

העורב האפור הוא אוכל-כול – פירות, זרעים, לטאות ומכרסמים קטנים, ואף גוזלי ציפורים אחרות. פעמים רבות מתגורר בקרבת האדם וניזון מאשפה ופירות רקובים. העורב נחשב לעוף בעל אינטליגנציה גבוהה, הוא בעל יכולת למידה וכן בעל יכולת ספירה מוגבלת.

העורב האפור הוא מונוגמי פעמים רבות, ולעיתים חי בלהקות. הקינים נבנים על ידי שני בני הזוג, במשך 8–10 ימים וממוקמים לרוב על עצים גבוהים, עם העדפה לאקליפטוס. הנקבה מטילה 3–4 ביצים ירקרקות, ושני בני הזוג דוגרים עליהן במשך 24–29 ימים, עד לבקיעתן.

עד לשנת 2002 נחשב העורב האפור כתת-מין של עורב נבלות, מכיוון שבאזורים בהם חיים שני המינים, הם מתרבים ביניהם. אך הצאצאים פחות מותאמים לסביבה מאשר המין הטהור, ולכן הוחלט להפריד את המינים.

בישראל מוגדר העורב האפור כמזיק, בשל הנזקים שהוא גורם לחקלאות ולמיני עופות אחרים. פקחי רשות הטבע והגנים לוכדים וממיתים אלפי עורבים כל שנה.

נכון לשנת 2020, עורב אפור היה העוף השכיח בתפוצתו בישראל; סמוך אחריו בראש רשימת המינים הנפוצים הופיעו דרור הבית, מיינה מצויה, צוצלת, יונת הבית ובולבול ממושקף. מספירה שנערכה בתחילת 2025 עולה שהעורב האפור הוא עדיין הציפור הנפוצה בישראל, לאחר שהופיעה ב-61.7% מהדיווחים במסגרת ספירת הציפורים השנתית.

## גלריה

קובץ:20190504 Wrona siwa na ulicy Budapesztu 1450 2348 DxO.jpg|ממוזער|250x250 פיקסלים|קריאת העורב
קובץ:PikiWiki Israel 19796 Wildlife and Plants of Israel.jpg|עורב אוכל במבה שהושלכה בפארק הירקון
קובץ:Cmentarz Wojskowy na Powązkach (182).JPG
קובץ:Hooded crow (Corvus cornix) - עורב אפור.jpg
קובץ:2013.06.24-03.-Woblitzsee-Havelberge-Nebelkraehe.jpg
קובץ:Corvus cornix - Hooded Crow, Giresun 01-3.jpg
קובץ:Crow eating (17096189929).jpg
קובץ:Clamator glandarius MHNT.ZOO.2010.11.152.2.jpg|ביצי עורב אפור לצד ביצת קוקייה מצויצת (משמאל), אוסף מוזיאון טולוז


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:עורביים
קטגוריה:ארץ ישראל: עורביים
קטגוריה:מיני בעלי חיים מתפרצים בישראל
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
קטגוריה:חיות בר שחיות בערים בישראל
פיח

[200px|שמאל|ממוזער|פליטה של '''פיח''' מ[משאית דיזל גדולה (בלי מסנני חלקיקים)]]
**פיח** הוא אבקת פחם הנפלט כתוצאה מבעירה לא מושלמת של חומר אורגני, שכתוצאה ממנה נותרים גרגרי פחמן זעירים שלא הפכו לפחמן דו-חמצני. צבעו של הפיח שחור, והוא נוצר בעיקר משרפת דלק במנועים ובתחנות כוח ומשרפת פחם או עץ בתנורי הסקה.

לעיתים בערים מתועשות בהן מתרחשת גם תופעת ערפל זה מתערבב עם פיח שנפלט ממנועי המכוניות ומתנורי החימום בבתים ויוצר ערפיח.

סריג הפחמן יוצר את הפיח. לסריג זה קוראים פולרן.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תרכובות
קטגוריה:גורמים מסרטנים
קטגוריה:זיהום אוויר
קטגוריה:שינוי אקלים
קטגוריה:פחם
קטגוריה:פחמן: אלוטרופים
דני דידרו

**דני דִידְרוֹ** (בצרפתית: **Denis Diderot**; 5 באוקטובר 1713 – 31 ביולי 1784) היה סופר ופילוסוף צרפתי, ממבשרי עידן הנאורות בצרפת.

דידרו כתב את האנציקלופדיה הגדולה - האנציקלופדיה המודרנית הראשונה, יחד עם ד'אלמבר, ז'אן-ז'אק רוסו ווולטייר (שנקראו "האנציקלופדיסטים"). הוא נרדף ונכלא בשל דעותיו, שכללו ביקורת נוקבת על החברה ועל המשטר וקריאה לכונן חברה שאינה כפופה לכנסייה, הפועלת על פי ערכי הרציונליזם, ומנוגדת למסורת הדתית של צרפת בזמנו. על עצמו העיד כך:

## ביוגרפיה
דידרו נולד בעיר לאנגר שבחבל שמפאן (כיום שמפאן ארדן), לאב שעסק בייצור סכינים. הוא היה מיועד לכמורה, למד בקולג' הישועי בעיר מולדתו, וב-1729 החל את לימודיו בקולג' הישועי לואי לה גראנד בפריז, שם קיבל תואר שני ב-1732. במקום לשמש ככומר הפך לשוליה אצל פרקליט פריזאי, היה מורה פרטי למתמטיקה, ועסק במכירת ספרים. הוא המשיך את לימודיו במתמטיקה, בלטינית, ביוונית, באנגלית ובאיטלקית. בשנת 1743 נשא לאישה את אנטואנט שאמפיון, קתולית אדוקה. כעבור שלוש שנים הייתה לו מאהבת - מאדם דה פואיזייה.

בשנת 1746 כתב את חיבורו "הרהורים פילוסופיים", שעלה בלהבות בהוראת הכנסייה. שלוש שנים מאוחר יותר כתב את "איגרת על העיוורים לשימושם של הרואים", שבעטיה ישב בכלא שלושה חודשים. הוא קרא את מישל דה מונטן ואת פייר בל, ונמשך לכתביהם של חכמי העת העתיקה, ובעיקר לכתבי הפילוסופים אפיקורוס, דמוקריטוס ולוקרטיוס. דידרו ראה את אלוהי התנ"ך כאכזרי, ואת הכנסייה הקתולית כמקור של בערות ורדיפה דתית. הוא קרא את פרנסיס בייקון, השתכנע בצורך לעסוק במחקר מדעי, והשתתף בהרצאות על ביולוגיה, על אנטומיה, על רפואה, על כימיה ועל פיזיקה, כהכנה לכתיבת האנציקלופדיה הגדולה.

בשנת 1751 יצא לאור הכרך הראשון של האנציקלופדיה הגדולה, שעורר את חמתם של חוגי הכנסייה, שהתייחסו לפילוסופים כאל אויבים. מספר המנויים על האנציקלופדיה, שהיוותה איום על המעמד האריסטוקרטי השליט, גדל מ-2,000 ל-4,000, וב-1759 היא נאסרה לפרסום, אם כי לא חל איסור על המשך עריכתה. ד'אלמבר שהשתתף בעריכה התפטר, ודידרו המשיך לכתוב ולערוך מאמרים של כותבים אחרים כעורך יחיד. בשנת 1765 יצא לאור הכרך האחרון, וב-1772 קיבלו המנויים את המהדורה הסופית, שכללה את כל הכרכים.

דני דידרו נפטר בפריז בשנת 1784, ונקבר בכנסיית סן-רוש שבעיר.

## ספריו
* "הנזירה", תרגמה מצרפתית: ניצה בן-ארי. הוצאת ספרות יפה, 2009.
* "דיאלוגים", מצרפתית עידו בסוק, עורך מדעי עמוס הופמן, מאגנס, 2004
* "פאראדוקס השחקן", מתורגם, ספרית פועלים
* "ז'אק הפאטליסט ואדונו", מתורגם מצרפתית: אביטל ענבר, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1980; הוצאה מחודשת: מנדלי מוכר ספרים ברשת, 2017.
* "בן-אחיו של ראמו", מתורגם, ספרית פועלים
* "מכתב על העיוורים: לשימושם של הרואים" 
* "כתבים אסתטיים - מבחר", מתורגם, מוסד ביאליק
*"על הנשים וסיפורים קצרים"

## הנצחה
בשנת 1979 נקרא על שמו מכתש פגיעה על הירח.

בשנת 1998 גרנט מק'ראקן הכניס מונח "אפקט דידרו" בהקשר לתופעה שחקר דידרו.

## לקריאה נוספת
* **הפילוסופית** מאת: פטר פרנגה. תרגום מגרמנית: יוסיפיה סימון, הוצאת ידיעות אחרונות, 2009

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* אנציקלופדיה דידרו בגליקה - אתר של הספרייה הלאומית של צרפת
* 
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:אתאיסטים צרפתים
קטגוריה:סופרים צרפתים
קטגוריה:פילוסופים צרפתים
קטגוריה:פילוסופים של עידן הנאורות
קטגוריה:מבקרי אמנות צרפתים
קטגוריה:אנציקלופדיסטים צרפתים
קטגוריה:צרפתים חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:מורים למתמטיקה
קטגוריה:פילוסופים אתאיסטים
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ברית המועצות
קטגוריה:האנציקלופדיה הגדולה
קטגוריה:ילידי 1713
קטגוריה:נפטרים ב-1784
פידיאס

**פִידִיאַס** (ביוונית: **Φειδίας**; סביבות 500 – סביבות 430 לפנה"ס) היה פסל וצייר אתונאי אשר חי ופעל במאה ה-5 לפנה"ס. נחשב לגדול האמנים של המאה ה-5 לפנה"ס. בין יצירותיו פסל זאוס באולימפיה שנחשב אחד מבין שבעת פלאי תבל. הוא היה אחראי על הפיסול בפרתנון שבאקרופוליס, משם זכור במיוחד פסל אתנה פרתנוס. חתם על יצירתו "פידיאס בן כארמידס איש אתונה". פסליו שימשו מודל לחיקוי בהמשך השנים, בין השאר לתיאור זאוס.

## יצירתו
פידיאס היה תלמידם של הפסלים הגיאס ואגאלאדס מארגוס. כיצירותיו המוקדמות ביותר נחשבים פסל אפולו מקאסל, האֵתנה לְֶמניָה ופסל אתנה פרתנוס שבפרתנון, אולם אלו מוכרים כיום רק מהעתקים. עבודתו היחידה ששרדה היא תבליטי הפסלים באפריז של הפרתנון - עבודה שבפועל בוצעה על ידי מספר רב של פסלים בהנחייתו.

הדמויות אותן פיסל מתוארות תוך פעולה - שיחה או פעולה אחרת. בתלבושות מתוארים בדים דקים וקפליהם מדגישים את התנוחות. בשנת 436 לפנה"ס לערך השלים את הפסל הגדול של זאוס באולימפיה. בין עבודותיו האחרונות - אתנה מדיצ'י, אחד מפסלי האמזונות למקדש ארטמיס באפסוס (כנראה ה"מאטה אמזונה"). ידוע כי צייר את פריקלס בדמות זאוס.

בשנת 1958 מצאו ארכאולוגים את בית המלאכה של פידיאס באולימפיה.

יחס הזהב, שנטען כי שימש בתכנון הפרתנון, מסומן באות היוונית פי, בה מתחיל שמו של פידיאס.

## לקריאה נוספת
* שיף, פ., **אתנה פארתנוס - חזונו של פידיאס**, אוניברסיטת חיפה, 1979

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:פסלים יוונים
קטגוריה:יוונים בתקופה ההלנית
קטגוריה:פיסול יווני
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-5 לפנה"ס
גניזה

טקסט=|ממוזער|מכלי גניזה בתל אביב
250px|ממוזער|שמאל|מכלי מחזור וגניזה ברמת גן
250px|ממוזער|שמאל|שלט הסבר בקשר לגניזה ברמת גן
**גניזה** היא שמירת חפצים מקודשים שיצאו מכלל שימוש, ומאחר שדבקה בהם קדושה אין להשתמש בהם לצורכי חולין. בימינו גונזים בעיקר ספרי קודש. המקום בו טומנים את הכתבים שנגנזו מכונה אף הוא גניזה.

## רקע
לפי ההלכה חל איסור להשמיד או למחוק כל מסמך כתוב כתב שרשום בו אחד משמותיו של האלוהים. כך מנסח הרמב"ם את ההלכה הזו:

בעקבות הסבר חובת גניזת טקסטים בשל שמותיו של הקב"ה המופיעים בהם, נקראה הגניזה בדיבור היידי 'שמות' (ובהברה אשכנזית).

בגניזה טומנים תשמישי קדושה (סידור, ספר תנ"ך, דברי תורה, תפילין, מזוזות ושאר כתבי קודש) פגומים שיצאו משימוש. את תשמישי הקדושה לא נוהגים להשליך לאשפה בשל הקדושה המיוחסת להם, ולכן גונזים אותם.

בזכות המנהג התגלו בעת החדשה בחיפושים שנערכו בגניזות עתיקות תעודות היסטוריות רבות ובהן כתבי יד וספרים עתיקים רבים. בפרט מפורסמת בהקשר זה הגניזה הקהירית.

### ממצאים
* בדרום גרמניה - ובעיקר בפרנקוניה נמצאו ממצאי גניזה ממבני בית כנסת לשעבר. אחד מהאתרים הגדולים נמצא במוזיאון התרבות היהודית ובית הכנסת בפייטסהכהיים (Jüdisches Kulturmuseum Veitshöchheim). הגניזה הייתה ממוקמת בעליית הגג של בית הכנסת לשעבר, בעיקר בשפות, עברית, יידיש וגרמנית. 
* בשנת 1864 נמצא מקום גניזה ובו מסמכים אשר כונו בהמשך, "גניזת קהיר". האסופה מכילה כ-280,000 כתבים שנכתבו משנת 870 לספירה ועד המאה ה-19. לכתבים שהתגלו חשיבות רבה בשחזור ההיסטוריה של העם היהודי בימי הביניים, מבחינה כלכלית, חברתית ודתית.
* בשנת 2011 נמצא במערה באפגניסטן, ששימשה את הטליבאן, מקום גניזה ובו מסמכים אשר כונו בהמשך "הגניזה האפגנית". הכתבים מתוארכים למאה ה-11 בשפות עברית, ארמית, ערבית יהודית ופרסית יהודית. הספרייה הלאומית רכשה 29 קטעים מתוך האסופה.

## קדושת הטקסט
שמאל|ממוזער|150px|כתובית הסבר למכל גניזה ברעננה
שמאל|ממוזער|183x183px|מכל גניזה ברעננה

[שמאל|ממוזער|200px|מתקן איסוף לגניזה, סמוך למשרדי [חברה קדישא בתל אביב]]
שמאל|ממוזער|200px|מערת גניזה ביער בן שמן

במשנה במסכת ידיים יש דיון על כמות האותיות שצריכות להיות בטקסט כדי שיחשב למקודש. נאמר שם,. לפיכך ספר הוא קדוש כאשר מכיל 85 אותיות. ההנחה הזו התבססה על פרשת ויהי בנסוע הארון אשר בה מופיעים שתי אותיות נון הפוכות. חכמים שניסו להבין את המשמעות של שתי האותיות נון, קבעו . הדיון במשנה ידיים ממשיכים ונשאלת השאלה האם כל ספרי המקרא נחשבים קדושים. בין החכמים יש ויכוח, כאלו אשר רואים בספרים כמו קהלת ושיר השירים קדושים, ואחרים שאינם.

הדיון סביב אלו ספרים שייכים לקאנון היהודי הופיע גם במראי מקום אחרים, . כמו גם הדיון סבב בנוגע לספר יחזקאל,  וכן על מגילת אסתר בבבלי מגילה ז א. דיונים אלו הם חלק מתהליך הקנוניזאציה של הקאנון היהודי.

## מנהגי גניזה
החוקר הירושלמי אברהם משה לונץ מביא תיאור של מנהגי הגניזה בירושלים במאה ה-19 בכתב העת **ירושלים** בעריכתו:

## כיום
ממוזער|איסוף גניזה בירושלים (2018)
כיום ניתן למצוא מכלים לאיסוף חומרים המיועדים לגניזה בבתי כנסת ובמרכזים דתיים. את התכולה קוברים באזורים מיוחדים בבתי-קברות יהודיים. בדורות קודמים היו גונזים גם מתחת לאבני היסוד של בתי הכנסת או בעליות גג מיוחדות.

## ראו גם
* גניזת קהיר
* מחיקת השם
* גניזת אפגניסטן
* פאוויסה

## קישורים חיצוניים

*  אתר "הגניזה היהודית" של מכון פרידברג לגניזה יהודית
* עמותת "גניזה כללית"
* 
* [כלי קודש מגניזת מקדש [פלשתים|פלישתי] ביבנה]
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תשמישי קדושה
קטגוריה:ארון הספרים היהודי
גניזות
הארדיקאנוט

**הארדיקאנוט** (בדנית: **Knud III Hardeknud**, מילולית: "קאנוט החזק"; 1018 או 1019 – 8 ביוני 1042) היה מלך דנמרק משנת 1035 ומלך אנגליה משנת 1040 ועד מותו.

## ביוגרפיה
הארדיקאנוט היה בנם של המלך קאנוט הגדול ואמה מנורמנדיה. לאחר מות אביו, ירש הארדיקאנוט את הכתר הדני בתור **קאנוט השלישי**, אך הסתכסך עם מגנוס הראשון מלך נורווגיה, שמנע ממנו להפליג לאנגליה כדי להבטיח את שלטונו שם. כתוצאה מכך, הוסכם כי אחיו הממזר של הארדיקאנוט, הרולד "קל-הרגליים", ימשול באנגליה כעוצר בשמו.

הרולד לקח את הכתר האנגלי לעצמו ב-1037, בטענה כי "הארדיקאנוט שהה זמן רב מדי בדנמרק". לאחר שכרת ב-1039 ברית עם מגנוס, לפיה אם אחד מהם ימות ללא צאצאים יירש האחר את מקומו, תכנן הארדיקאנוט לפלוש לאנגליה כדי להדיח את הרולד, והגיע לפלאנדריה, שם שהתה אמו הגולה. אך הרולד מת בטרם הספיק הארדיקאנוט לפלוש לאנגליה, במרץ 1040. הארדיקאנוט נחת בסנדוויץ' ביוני, "שבעה ימים לפני אמצע הקיץ", ועמו 62 ספינות מלחמה. מאחר שלא הספיק להילחם בהרולד כשעוד היה בחיים, הוא הוציא את גופתו מקברה והשליכה לביצה.

הארדיקאנוט היה מלך אכזר ובלתי אהוד. הוא גבה מעמו מיסים גבוהים, ובשל כך פרץ כנגדו ב-1041 מרד, שכשל לבסוף. הוא קרא לאחיו-למחצה אדוארד (בנם של אמה מנורמנדיה והמלך אתלרד השני), שהיה בגלות בנורמנדיה, לשוב לאנגליה ולשלוט עמו, ולרשת אותו לאחר מותו, מאחר שלו עצמו לא היו צאצאים.

ב-8 ביוני 1042 כשהתארח הארדיקאנוט בחתונתו של נושא דגלו לשעבר והרים כוסית לבריאותם של החתן והכלה, נפל ומת ככל הנראה משבץ, ונקבר בווינצ'סטר. אחיו אדוארד ירש אותו לאחר מכן, והשיב את בית וסקס לשלטון.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:מלכי אנגליה
קטגוריה:מלכי דנמרק
קטגוריה:אישים הקבורים בקתדרלת וינצ'סטר
קטגוריה:ילידי 1018
קטגוריה:נפטרים ב-1042
מצמד

**מַצְמֵד** (בעגה: **קְלָאץ**', מאנגלית: **clutch**) הוא התקן מכני המשמש להפרדת מנוע מהאביזר שהוא מניע. ההתקן נדרש בעיקר במנועי בעירה פנימית, שאינם יכולים להגיע למהירות אפס, אלא נדרשת להם מהירות סרק מסוימת. לצורך אפנון מהיר של מהירות נעשה שימוש במצמד גם במנועי חשמל.
שמאל|ממוזער|250px|דיסקית חיכוך

יש סוגי מצמדים שונים, ורובם מבוססים על דִסקיות חיכוך שנלחצות זו כלפי זו או כלפי גלגל תנופה באמצעות קפיצים. הפעלת המצמד גורמת להפרדה בלחץ של הדִסקיות ולכך שהן יכולות להסתובב ביתר חופשיות. מבחינים בין מצמד רטוב השקוע כולו בנוזל שתפקידו למנוע את התחממות ההתקן ולנקותו, ובין מצמד יבש שהוא חסר נוזל זה. 

במכונית המצמד מופעל באמצעות לחיצה על הדוושה השמאלית ביותר. הלחץ על הדוושה מועבר בעזרת תמסורת של כבלים או מערכת הידראולית למנגנון המצמד עצמו, ומוריד את הלחץ על הדיסקיות, מה שמאפשר לנהג להעביר הילוכים. באופנוע, המנגנון הוא דומה, אלא שהמצמד עצמו מופעל על ידי מנוף המצמד הנמצא על ידית שמאל של הכידון. 

כאשר משחררים את המצמד, קרי מחברים בחזרה את המנוע למוּנע, יש לעיתים להעניק למנוע מהירות סיבוב גדולה יותר מהמהירות שבה הוא מסתובב כשהוא אינו מחובר, שאם לא כן, המנוע עשוי שלא להצליח להפעיל את המערכת ולהיעצר. ברם, כאשר מעלים את מהירות המנוע יותר מדי, התוצאה היא הנעה חזקה ופתאומית מדי של המערכת ובלאי מוגבר של המצמד. כאשר שחרור המצמד הוא מהיר מדי יכבה המנוע.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טכנולוגיה תחבורתית
קטגוריה:התקנים מכניים
איסור ייחוד

בהלכה היהודית, **איסור ייחוד** קובע שאסור לגבר ואישה לשהות יחד במקום סגור (או במקום שאנשים אינם מגיעים לשם), אלא אם כן הם נשואים זה לזה או קרובי משפחה מדרגה ראשונה (אבא ובת, אמא ובן, אח ואחות), או שאחד צאצא של השני (סבא ונכדה, סבתא ונכד, וכו'). האיסור נובע מהחשש שבמקום בו אין איש רואה, עלולים להגיע לידי יחסי אישות אסורים.

דיני ייחוד נידונים בהרחבה בפרק הרביעי (והאחרון) של מסכת קידושין.

## מקור האיסור

לא קיים מקור מפורש לאיסור בתורה, אך חז"ל מצאו לו רמז בפסוק מספר דברים: .

קיימת מחלוקת בין הראשונים אם איסור זה הוא איסור דאורייתא, הרמב"ם לא מנה איסור זה בתרי"ג מצוות, כיוון שלדעתו איסור זה אינו מהתורה. אולם לדעת הרבה ראשונים איסור זה מהתורה וביארו דבריהם בספרות האחרונים שהוא איסור עשה, שכן אין מפורש בתורה האיסור אלא בעקיפין. המשנה למלך צידד בבאור דברי הרמב"ם, שהוא איסור דאורייתא, אך כיוון שאינו מפורש בכתוב אין הרמב"ם קורא לזה איסור תורה כי אם מדברי קבלה.

### הרחבת האיסור
בתלמוד מובא שדוד המלך ובית דינו הרחיבו את איסור ייחוד גם לייחוד עם אישה פנויה, בעקבות מעשה אמנון ותמר. בתקופה מאוחרת יותר בית דינם של הלל ושמאי הרחיבו שוב את האיסור, וגזרו גם על ייחוד של יהודים עם גויים. למעשה חלק מהמקרים של ייחוד יהיו מדרבנן, כמו למשל ייחוד בין אשה פנויה לבין גבר, וחלק מהמקרים יהיו מהתורה, כמו במקרה של ייחוד בין גבר לאשה נשואה או נידה.

## דיני ייחוד

לפי רוב רבני אשכנז, אם אישה נמצאת במקום עם שני גברים יהודים לפחות שאינם פרוצים בענייני עריות, מותרת שהייתם יחד. לפי רוב רבני ספרד אישה אסורה בייחוד עם גברים (לא משנה כמה). איש אחד אסור בייחוד עם נשים (גם לפי האשכנזים וגם לפי הספרדים). מותר לגבר להתייחד עם נשים בזמן שאשתו עמו.

אם הגבר והאישה נמצאים במקום ציבורי, או במקום שייתכן כי כל רגע ייכנס מישהו - אין איסור בשהייה יחד.

נחלקו הפוסקים האם איסור ייחוד נוהג רק בבית שדלתותיו נעולות, או גם בבית שדלתותיו סגורות, אף על פי שאינן נעולות. להלכה נפסק לפי נוהג המקום, אם הדלת פתוחה ורגילים להיכנס ולצאת בה בדרך קבע (כגון מעלית) אז אין איסור ייחוד מאחר שידוע כי לא יהיה ייחוד של יותר מכשתי דקות. אך אם ידוע כי לא יכנסו לחדר בתדירות רבה - הרי זה בגדר ייחוד.
נסיעה במונית בשעות היום, מאחר שכאשר נוסעים בעיר והחלונות שקופים ויושבים מאחור, ניכר לאנשים בחוץ מה הנעשה בפנים ואין זהו איסור ייחוד. באופן כללי: העיקרון בייחוד אומר, שאם אדם כלשהו יכול להיכנס פתאום - אזי מותר להתייחד.

למרות שאיסור קרבה לעריות חל בין קרובים (כגון אם, אחות, דודה, ובת חורגת), עם הקרובים ביותר מותר להתייחד (אם ואחות), כי אין חשש לעבירה. גם איש ואשתו נידה אסורים בקרבה, אך בייחוד - מותרים.

לגבי משך הזמן בו נחשב הדבר לאיסור ייחוד ישנן כמה דעות. לדבר זה ישנה השלכה לגבי השאלה האם קיים איסור ייחוד בעליה של איש עם אשה במעלית. אחת הדעות היא שמשך הזמן המינימלי הנחשב לייחוד הוא שלש דקות.

## ראו גם
* אין אפוטרופוס לעריות

## קישורים חיצוניים
* 
* הרב יוסף צבי רימון, קיצור הלכות ייחוד, דף קשר ישיבת הר עציון, בארכיון האינטרנט
* שאלות אקטואליות ותשובות בדיני ייחוד באתר Din
* אברהם צבי הכהן, הלכה ערוכה - הלכות יחוד
* אראל סגל, איסור ייחוד בתורה ובספר משלי, אתר הניווט בתנ"ך.
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:צניעות ביהדות
עורב הודי

**עוֹרֵב הוֹדִי** (שם מדעי: *Corvus splendens*) הוא מין בסוג עורב, הנפוץ בדרום-מזרח אסיה (בדרום מערב תאילנד), בתת-היבשת ההודית, באיים המלדיביים והלקדיביים ובחופי דרום איראן. הוא הגיע, בעזרת האדם, למזרח אפריקה, באזור זנזיבר וסודאן, לרוטרדם שבהולנד ולאוסטרליה, שם הודבר. במקומות בהם אינו מין מקומי, הוא רודף עופות מקומיים ומאיים עליהם בהכחדה.

העורב ההודי חולק את אזורי המחיה שלו עם האדם - הוא חי בהתיישבויות של האדם, מכפרים קטנים ועד לערים. הוא ניזון משאריות האדם ומבעלי חיים קטנים הנמצאים בסביבה האנושית - עכברים, שממיות וכדומה. צבעו שחור, והצוואר והחזה אפורים, כאשר מידת הכהות של האזור האפור משתנה בהתאם לתת-המין.

בישראל, הוא עוף פולש, המופיע בצורה סדירה באזור מפרץ אילת, השרון ובערבה. עיריית אילת הגישה בקשה לירות בעורבים פולשים עקב תוקפנותם לאנשים ובעיקר לילדים.
עקב תקופת המעבר של הממשלה שאינה מאפשרת לספק אישורי ירי המשרד להגנת הסביבה פרסם הוראת שעה לתקופה בת שנתיים, אשר מגדירה את העורב ההודי כמין מוגן, וזאת על מנת להעביר את הסמכות הירי בעורבים מהמדינה לרשות הטבע והגנים שיוכלו לספק רישיונות ציד ולדלל את מספרם..

## גלריה

קובץ:India-7829 - A Kaale Kawwaa - Flickr - archer10 (Dennis).jpg
קובץ:House Crow RWD2.jpg
קובץ:Corvus splendens -Kerala, India-8.jpg
קובץ:Corvus splendens @ Kuala Lumpur (4s, p10).jpg
קובץ:Corvus splendens - House Crow.jpg
קובץ:Corvus splendens feasting @ Kuala Lumpur (5s, p2).jpg|עורב ניזון מדג מת
קובץ:House crow I IMG 7314.jpg
Eudynamys scolopaceus MHNT.ZOO.2010.11.152.12.jpg |*Eudynamys scolopaceus* + *Corvus splendens*


## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1817
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי לואי-פייר וייו
קטגוריה:עורביים
קטגוריה:ארץ ישראל: עורביים
קטגוריה:מיני בעלי חיים פולשים בישראל
קטגוריה:סינגפור: עופות
קטגוריה:הודו: עופות
קטגוריה:סרי לנקה: עופות
מוראה

ממוזער|חלוקה מנהלית של אזור המוראה תחת שלטון ונציה (1685 עד 1714)
**מוראה** (ביוונית: **Μωρέας**) הוא השם שבו נתכנה חצי האי פלופונסוס בתקופת ימי הביניים על ידי שליטיו הפרנקים.
הכינוי **מוראה** בהקשר לפלופונסוס הופיע לראשונה במאה ה-10, במסמך ההיסטורי הכרוניקות של מוראה. הכרוניקות, יצירה בת 9,000 שורות מהמאה ה-14, מכילות מידע רב על היווצרות שלטון הפרנקים ביוון ותיאור החברה הפיאודלית החדשה, אם כי הן נחשבות ללא אמינות מבחינה היסטורית.

לאחר כיבוש האימפריה הביזנטית במסע הצלב הרביעי על ידי הפרנקים (הכינוי לקתולים שיצאו למסעות הצלב מארצות מערב אירופה), הוקמו על חורבותיה מספר יחידות מדיניות חדשות.

שתי קבוצות של פרנקים כבשו את אזור הפלופונסוס, והקימו בה מספר בריתות רופפות השולטות על אוכלוסייה יוונית תחת שלטון שליטים פרנקים. אזור הפלופונסוס כולו נקרא מוראה, והוא חולק בין היחידות המדינית של הפרנקים, שהחשובה בהם הייתה נסיכות אכאיה, ובין האימפריה של ניקאה ואזורי שליטה של ונציה.

הנסיך הבולט ביותר במוראה היה הנסיך גיום השני וילאהרדואין, שליטה של נסיכות אכאיה, שביצר את העיר מיסטרס, לא רחוק מספרטה, והפך אותה לבירתו. לאחר הפסדו של גיום ב־1259 לאימפריה הביזנטית המחודשת (שליטי ניקאיה, ולאחר מכן קונסטנטינופול), עבר חלק גדול מממלכתו אליה.

לאחר מותו, ועם נישואי בתו ויורשת העצר עם פיליפ בנו של שארל הראשון מאנז'ו מלך סיציליה ונאפולי, השתלטה מלכות נאפולי על נסיכות אכאיה. ב-1348 הקימו הביזנטים יחידה אוטונומית בדרום הפלופונסוס, וזו הייתה לדספוטט מוראה. הדספוטט השתלטה בהדרגה על כל חצי האי עד להשתלטותה המוחלטת על כל הפלופונסוס ב־1430, השתלטות שהופרעה זמנית ב־1383 על ידי גדוד שכירים מנווארה שכבש לעצמו חלק גדול ממוראה.

הטורקים כבשו את מוראה בין השנים 1458-1460. הטורקים שלטו בחצי האי עד מלחמת העצמאות היוונית בתחילת המאה ה-19 (למעט תקופה קצרה בין 1685 ל-1714 שבה השתלטו שוב הוונציאנים על הפלופנסוס), ומאז הופסק להתייחס אל הפלופונסוס כמוראה.

## מקור השם מוראה
מקור השם לוט בערפל ושנוי במחלוקת. השם מופיע לראשונה בכתבים ביזנטיים מן המאה ה-10. יש חוקרים המייחסים את השם לשורשים סלאבים: המלה הסלאבית לים היא "מורה" (*Мо́ре*), ומכאן מוראה היא "אדמה על הים". יש סוברים שמקורו במלה היוונית לתות עץ, אולי בהקשר לתולעי המשי שהוברחו מסין לביזנטיון במאה ה-6. יש סברה לפיה השם נובע משיכול אותיות של "Roma" (כקיצור של האימפריה הרומית). ההיסטוריון סטיבן רנסימן הציע שהשם ביוונית מקורו בדמיון בין צורת חצי-האי פלופונס לצורת עלה עץ התות.

קטגוריה:יוון: היסטוריה
קטגוריה:יוון: חצאי איים
עורב מזרע

ממוזער|עורב מזרע

**עוֹרֵב הַמִּזְרָע** (שם מדעי: *Corvus frugilegus*) הוא מין של עורב.

## מאפיינים
צבעו שחור עם כתם לבן (למעשה, אזור חשוף מנוצות ליד המקור). גודלו 44–46 ס"מ.

עורב המזרע הוא ציפור חובבת קור - על אף שהוא נמנע משלג ומקרח, הוא מעדיף אזורים קרים ונמנע מאזורים חמים, פרט לחורף.

למין שני תת-מינים: תת-המין הראשון Corvus frugilegus frugilegus נפוץ בכל רחבי אירופה, פרט לסקנדינביה, ובחלקה המערבי של אסיה הקטנה. תת-המין השני, Corvus frugilegus pastinator, נפוץ בצפון אסיה, כולל סיביר, יפן, קוריאה וצפון סין. בישראל מופיע כעובר-אורח בחורף.

ניזון בעיקר מחרקים ותולעים ומדגנים מתורבתים.

עורבים אלו חברותיים מאוד, וחיים בלהקות. בחורף מתאחדות מספר להקות ויוצרות להקות ענק - דווח על להקה של 65,000 פרטים בסקוטלנד. בתום החורף, העורבים חוזרים ללהקותיהם הקטנות לצורך רבייה.

במהלך החיזור, הזכר 'רוקד' מסביב לנקבה וקורא. לאחר מכן הוא עשוי להביא לה תשורת מזון, ואז תתקיים ההזדווגות. לאחר מכן, כל זוג עורבים מקים לעצמו קן מזרדים, בו יוטלו 3–5 ביצים, ומגן על הטריטוריה סביב לו. הנקבה דוגרת על הביצים במשך 18 יום, שבהם הזכר מספק לה אוכל. הגוזלים מגיעים לגודל מלא בגיל 40 יום, אך תלויים במזון שמביאים הוריהם עד גיל חודשיים, ואינם עצמאיים לחלוטין עד גיל חמישה חודשים.

## עורב מזרע ב[[מיתולוגיה]]
כמו רבים ממשפחת העורביים, לעורב המזרע מיוחסות מספר תכונות על-טבעיות:
* יש המאמינים כי קהילת עורבי מזרע ננטשת מביאה מזל רע לבעלי האדמה שבה גרו.
* מיוחסות להם תכונות של חיזוי מזג אוויר ומוות.
* עורבי מזרע, לפי אמונות מסוימות, מלווים נשמות צדיקים לגן עדן.

## קישורים חיצוניים

* 
* עורב מזרע באתר הרשימה האדומה של IUCN

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:עורביים
קטגוריה:ארץ ישראל: עורביים
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: עופות
קטגוריה:רוסיה: עופות
קטגוריה:מונגוליה: עופות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758