open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
שוקי בן פורת

**יהושע (שוקי) בן פורת** (נולד ב-ט' בכסלו ה'תשי"א, 18 בנובמבר 1950) הוא איש עסקים, יזם, במאי, תסריטאי ומפיק ישראלי.

## ביוגרפיה

יהושע בן פורת נולד בקיבוץ חפציבה שבגלבוע, למרים ורומי בן פורת. בגיל 14 עבר לגור באתיופיה עקב שליחותו של אביו כנספח צבאי.
בהמשך חזר ארצה לבדו ונרשם אל הכפר הירוק, שם היה ראש ועדת תרבות במשך ארבע שנים.
התגייס לקורס טיס והודח. היה חבר להקת חיל התותחנים, עזב וסיים את תפקידו בצה"ל בתפקיד מדריך סיירי אוויר.

לאחר שחרורו הכיר את ציפי לוין, לימים ציפי רפאלי. הם חיו בלונדון ושם נולד בנם הבכור המשותף, ניל בן פורת (יליד 1976). חזרו ארצה והקימו את "המועדון" ביחד עם רפי ותדי שאולי. בתקופה זאת נולד הירחון מוניטין אותו יזמו שוקי ורפי בשותפות עם שאול אייזנברג, דוד מושביץ, עו"ד גדעון קריב, מיקי אלבין ועוד. המועדון נסגר לאחר תקלת חשמל שגרמה לשרפתו. גם מוניטין נסגר לאחר מותו של מיקי אלבין. עם סגירתו של מוניטין הקים תחנת הכבלים הראשונה בישראל בטלוויזיה פיראטית בנתניה.

בשנת 1978 יצר וכתב את הסרט הישראלי-הוליוודי, "קשר האורניום"  בבימוים של ג'אנפרנקו בלדנלו  ומנחם גולן, ובכיכובם של פאביו טסטי, ג'נט אוגרן, אסי דיין, זיגפריד ראוך, עודד קוטלר, ג'יאני ריזו והרברט פוקס.

בשנת 1985 יצר וכתב את הסרט ההוליוודי, "גולאג"  בבימויו של רוג'ר יאנג  ובכיכובם של דייוויד קית', מלקולם מקדואל, דייוויד סושה, וורן קלארק וג'ון מקאנרי.

הנישואין לציפי הסתיימו כעבור 10 שנים. שוקי נשא בשנית את סגנית מיס עולם ענת זמיר. אך השניים התגרשו לאחר 5 שנים. אז הכיר את קים, אשתו השלישית, הם נישאו ונולדו להם ארבעה ילדים: אליהו (יליד 1988), שיר (ילידת 1992), שני (ילידת 1994), וזוהר (ילידת 1995). ב-1991, חזר בתשובה בגיל 40. בת זוגו הנוכחית היא תמר בן-יעקוב.

הקים בישראל חברת חקלאות אורגנית בשם "אסיף השדה" בשותפות עם שוקי שלמון. טבע את המונח השיווקי דלורית ויזם את מרוץ הסוסים הגדול בגעש במרץ 1991. יזם את הקמת היישוב "ארסוף" ליד קיבוץ שפיים.

הפיק כמה סרטים דוקומנטריים עם מיכה לימור. בשנת 1997 הפיק ויזם בן פורת את תוכנית הבידור והאירוח של "אורי זוהר" בהפקת הערוץ הראשון שזכו ל-43% רייטינג. התוכנית המשיכה לעונה שנייה בשם "אורי זוהר 2", והיא שודרה לפרקים עד שנת 1999. סך הכל צולמו 15 תוכניות, בכל תוכנית זוהר אירח ארבעה אורחים לשיחה אישית, והיה יוצא לצילומים מחוץ לאולפן בנושאי דת ונושאים נוספים. לאחר תום העונה השנייה לא הופיע יותר לכלל הציבור.

בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 היה תלמידו הקרוב ביותר של הרב מוטי גל ושותפו להפקת 4 סרטי קולנוע חרדי: "לילה בגומחה", "דג מלוח", "שדה מוקשים" ו"הנבל הכחול", חלקם השאירו חותם בציבור החרדי וזכו לאהדה גדולה, והציבו רף גבוה בתעשיית הקולנוע החרדי.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:מפיקים ישראלים
קטגוריה:אנשי בוהמה ישראלים
קטגוריה:חוזרים בתשובה
קטגוריה:חפציבה: אישים
קטגוריה:בוגרי הכפר הירוק
קטגוריה:חברי להקת חיל התותחנים
קטגוריה:שחקני קולנוע חרדי
קטגוריה:יוצרי קולנוע חרדי
קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:מפיקי קולנוע ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
ראיין ברטרנד

**ראיין דומיניק ברטרנד** (באנגלית: **Ryan Dominic Bertrand**; נולד ב-5 באוגוסט 1989 בלונדון שבאנגליה) הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק בעמדת המגן.

ברטרנד נולד בסאות'וורק, לונדון, והחל את קריירת הנוער שלו בג'ילינגהאם, לפני שחתם בצ'לסי ביולי 2005. הוא עלה ממחלקת הנוער של צ'לסי לקבוצה הבוגרת ונשלח בהשאלה למועדונים שונים בין השנים 2006–2011. את הופעת הבכורה המלאה שלו בצ'לסי הוא ערך ב-20 באפריל 2011, שש שנים לאחר שהצטרף לקבוצה, במשחק מול בירמינגהאם סיטי. בעונת 2011/2012 חתם ברטרנד על חוזה חדש לארבע שנים בצ'לסי בתור המחליף של אשלי קול, אותו תיאר כ"מודל לחיקוי פנטסטי". ב-19 במאי 2012, ברטרנד הפך לשחקן הראשון שערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות בגמר, כשהוא פתח בתפקיד חדש לו – קשר שמאלי, מלפני קול ששיחק מגן שמאלי; צ'לסי גברה 4–3 על באיירן מינכן בפנדלים. במדי צ'לסי, הוא זכה בין היתר בגביע ה-FA, הליגה האירופית ובליגת האלופות.

ברטרנד מייצג את הנבחרת הבוגרת של אנגליה, לאחר שייצג את אנגליה עד גיל 17, עד גיל 18, עד גיל 19, עד גיל 20, עד גיל 21, וייצג גם את נבחרת בריטניה באולימפיאדת לונדון ב-2012. ב-15 באוגוסט 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת של אנגליה, במשחק ידידות מול איטליה, שהסתיים בניצחון 2–1 לטובת אנגליה.

## קריירה
בשנת 2005, בעודו בן 16, נרכש ברטנארד נרכש על ידי צ'לסי עבור סכום של 125 אלף פאונד והחל לשחק בקבוצת הנערים של המועדון. לאחר מכן, במשך כ-5 שנים, הושאל לקבוצת שונות בכדורגל האנגלי. ברטנארד ערך את הופעות הבכורה המחודשת שלו בקבוצה הבוגרת ב-20 באפריל 2011, במשחק נגד ברמינגהאם, בו הוא גם בישל שער. במשך השנתיים הבאות, החל לשחק באופן תדיר יותר במדי הקבוצה, בעיקר כמחליף, כולל במספר ממשחקיה החשובים – גמר ליגת האלופות, משחק מגן הקהילה והסופר קאפ האירופאי.

ב-30 ביולי 2014 הושאל בפעם השביעית לסאות'המפטון, ב-2 בפברואר 2015 חתם באופן קבוע בקבוצה לארבע וחצי שנים. ב-15 ביולי 2021 חתם בלסטר סיטי לשנתיים.

ברטנארד ערך את הופעות הבכורה שלו במדים הלאומיים במשחק ידידות נגד נבחרת איטליה, ב-10 באוגוסט 2012. מאוחר יותר, ב-11 בספטמבר 2012, נכנס כמחליף במשחק מוקדמות גביע העולם נגד אוקראינה, במה שהייתה הופעתו הראשונה במשחק רשמי.

## תארים
;צ'לסי
* ליגת האלופות: 2011/2012
* הליגה האירופית: 2012/2013
* גביע ה-FA: 

;לסטר סיטי
* מגן הקהילה: 2021

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מגני כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:כדורגלני צ'לסי
קטגוריה:כדורגלני בורנמות'
קטגוריה:כדורגלני אולדהאם אתלטיק
קטגוריה:כדורגלני נוטינגהאם פורסט
קטגוריה:כדורגלני נוריץ' סיטי
קטגוריה:כדורגלני רדינג
קטגוריה:כדורגלני אסטון וילה
קטגוריה:כדורגלני סאות'המפטון
קטגוריה:כדורגלני לסטר סיטי
קטגוריה:לונדון: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אנגליה
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:כדורגלני יורו 2016
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1989
פטר, מלך הונגריה

**פטר אורסאולו** (בהונגרית: **Peter Orseolo**, **Péter I** (פטר הראשון) או **Velencei Péter** (פטר הוונציאני); בין 1010 ל-1015–1046 או 1059) היה מלך הונגריה פעמיים, פעם ראשונה לאחר מותו של אישטוון הראשון, מלך הונגריה בין השנים 1038 ל-1041, בה הודח על ידי שמואל אבא, מלך הונגריה ובפעם השנייה לאחר קרב מנפו, בין 1044 ל-1046. ניהל מדיניות של חיזוק הנצרות בממלכה שזה-עתה התנצרה ועדיין התקיים בה ציבור עובדי אלילים גדול והתקרב אל האימפריה הרומית הקדושה עד כדי ויתור קצר ימים על עצמאותה של הונגריה.

## תולדות חייו
נולד בוונציה לאחותו של מלך הונגריה אישטוון הראשון. אביו היה אוטונה אורסאולו, הדוג'ה של ונציה. ב-1026 הודח אביו ונמלט לקונסטנטינופול, בעוד פטר ואמו חזרו להונגריה לחצר דודו המלך. לאחר מותו של אימרה, בנו היחיד של המלך, ב-1031 מינה אישטוון את פטר כיורשו וציווה לו שישלים את מהלך התנצרותה של הממלכה.

ב-15 באוגוסט 1038 מת המלך אישטוון ופטר עלה על הכס ללא התנגדות. מדיניותו התמקדה בצווים נגד הפאגאנים והחרמת רכושם ובהחלפת האצולה הוותיקה לבית ארפאד באצילים ממדינות גרמניה ואיטליה.

בסתיו 1041 קושרים מבני משפחתה של המלכה גיזלה (אלמנתו של המלך אישטוון) עשו יד אחת עם ראשי שבטים פאגאניים הדיחו את פטר מכסאו ואילצו אותו להימלט, תוך שהם ממנים את שמואל אבא למלך. פטר נמלט לרגנסבורג, בה שהה באותה עת היינריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, והציע לו את אמונו ואת נאמנותה של הונגריה, אם יחזירו היינריך לשלטון.

ב-1044, לאחר ניסיון כושל לכבוש את הונגריה, הצליח היינריך להכניע את שמואל אבא וצבאו הבלתי ממושמע בקרב מנפו והמליך את פטר בסקשפהרוואר. ב-26 במאי 1045 נתן פטר להיינריך הומאגיום, והפך את הונגריה לואסלית של הקיסרות הרומית הקדושה. בהמשך שלטונו נאלץ פטר להתמודד עם חוסר נאמנות של האצולה וחלק מהכמורה, עד כי נאלץ להגלות את המלכה גיזלה מארצו. הבישוף גלרט הקדוש קרא בתגובה לשניים מבני-אחיה של המלכה מגלות בקייב (אנדרש ובלה), דבר שהלהיט מרד בקיץ 1046 שבשיאו הודח פטר מכסאו והוחלף באנדראש הראשון, מלך הונגריה (אחד מאותם בני-האח של גיזלה שהושבו מגלותם), בברכתו של גלרט הקדוש. בתוך כך פנו השבטים הפגניים שסייעו למפלתו של פטר בראשות אציל ואטא (Vata) כנגד אנדרש ואף רצחו את גלרט באמצעות השלכתו בתוך חבית מראש גבעת גלרט.

פטר נלקח כאסיר לעיר מלכותו, סקשפהרוואר, שם עקרו את עיניו. זמן שביו אינו ברור. הוא מת ללא בנים ונקבר בקתדרלה של פץ', שהוקמה בעת מלכותו.

## ראו גם
* היסטוריה של הונגריה: מהכיבוש המדיארי עד הכיבוש העות'מאני

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מלכי הונגריה
קטגוריה:בית ארפאד
קטגוריה:הונגרים ממוצא איטלקי
קטגוריה:ילידי 1011
קטגוריה:נפטרים ב-1046
אורסאולו

**אורסאולו** שם משפחת אצולה מוונציה.

קטגוריה:שמות משפחה איטלקיים
הטגמנטום הגחוני

ממוזער|250px|מערכות דופמינרגיות בהן מעורב הטגמנטום הגחוני VTA

**הטֶגמֶנטום הגחוני** (VTA) הוא אזור בטגמנטום של המוח האמצעי.

## תפקוד
לטגמנטום הגחוני יש תפקיד מרכזי בחיזוק. הוא מכיל ריכוז של תאים דופמינרגיים, אשר פועלים במסגרת מערכת החיזוק במוח.

עם זאת, פעילות דופמינרגית של הטגמנטום הגחוני לא תמיד מעוררת תחושה טובה. זאת משום שהדופמין מגיע דרכו לא רק לסטריאטום, אלא גם לאמיגדלה. הדופמין שמגיע לאמיגדלה יכול לעורר פעילות הקשורה לצפייה לאיום ולא רק לצפייה לגמול.

הפורניקס מכיל שלוחות של אקסונים דופמינרגיים מהטגמנטום הגחוני.
השלוחות הדופמינרגיות מהטגמנטום הגחוני והחומר השחור מגיעות להיפוקמפוס, שם הן מווסתות את הפלסטיות הסינפטית ואת תפקודי הזיכרון.

הטגמנטום הגחוני מקושר לנטייה לחיפוש חידושים , אשר מקשרת בין המוליך העצבי דומפין לבין היכולת היצירתית של האדם.

## מערכות דופמינרגיות שמתחילות בטגמנטום הגחוני
ישנן שתי מערכות דופמינרגיות המתחילות בטגמנטום הגחוני.

הטגמנטום הגחוני הוא ראשיתה של מערכת הדופמין המוזוקורטיקלית mesocortical system, אשר מסתיימת בקליפת המוח הקדם-מצחית.

מערכת דופמינרגית נוספת שמתחילה בטגמנטום הגחוני היא המערכת המזולימבית, אשר מגיעה לגרעין האקומבנס, לאמיגדלה ולהיפוקמפוס. כמו גם לקליפת המוח הקדם-מצחית האמצעית  medial prefrontal cortex ולפיתול החגורה הקדמי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:המוח האמצעי
שימי קדוש

**שמעון (שימי) קדוש** (נולד ב-24 בפברואר 1966) הוא סופר, איש תקשורת ועורך דין ישראלי.

## חייו
קדוש נולד וגדל בחיפה. שירת בנח"ל המוצנח, ונמנה עם חברי הגרעין המייסד של קיבוץ צבעון, שם היה מרכז המשק וגזבר. בתחילת שנות ה-90 השלים תואר בלימודי קולנוע ותקשורת. סרט הגמר שלו, **הפיתוי האחרון**, בהשתתפות מודי בר און, מכרם ח'ורי ויעל אלמוג, זכה בפרסים והוקרן בפסטיבלים. שיר הנושא הולחן ובוצע בידי מיקי גבריאלוב. 

ב-1993 הקים קדוש את חברת **חציל הפקות**. הוא מפיק תוכניות טלוויזיה, פרסומות וסרטי תדמית, וייצג את איש הטלוויזיה מודי בר און. ב-2003 הפיק וביים את הסרט הקצר **חלומות לא עוברים בירושה** העוסק בקיבוץ צבעון. קדוש השתתף בקבוצת אפיק רום שהתמודדה במכרז להקמת ערוץ 10. בנוסף, לימד תקשורת בבתי ספר תיכוניים ובמכללות.

בשנים 2005–2009 למד משפטים במרכז האקדמי למשפט ולעסקים, ואחרי הסמכתו לעריכת דין פתח משרד פרטי בבנימינה. הוא חבר במערכת ביטאון לשכת עורכי הדין במחוז חיפה, **בדלתיים פתוחות**, ובעל טור אישי בשם **הגבירה בחום** במקומון **גפן**. ב-2010 הקים את **העמותה לצדק חברתי ומשפטי**, והוא עומד בראשה. 
בשנת 2014 כתב את השיר "אחרי שעזבת" ביחד עם יהודה פוליקר אשר גם הלחין ושר, השיר ראה אור בדיסק האחרון של יהודה פוליקר - מוזיאון החלומות.

בשנת 2015 סיים בהצטיינות את לימודי התואר השני במשפטים (LL.M).

בתחילת 2017 ראה אור ספרו החמישי: חיפה - ז'נבה. 

קדוש נשוי למיכל ואב לים, גל ויובל, ומתגורר בבנימינה.

## ספריו
קדוש פרסם ארבעה ספרים. אחד מהם עוסק בגידול ילדים, ושניים מיועדים לילדים. שני הספרים הראשונים אוירו בידי שירה שכטר ויצאו בהוצאת ידיעות אחרונות.

הספר **המדריך השלם להורה החלקי** (2003), הוא מדריך הומוריסטי ו"לא חינוכי". הספר מניח שמה שהורים רוצים מילדיהם הוא שקט, ומציע להיכנע לילדים ולמלא את כל רצונותיהם, בכלל זה כמויות גדולות של ממתקים וימים שלמים מול הטלוויזיה. 

ספר הילדים **יש שלולית באוטו גלידה** (2004) עוסק בילד בשם ים, אשר בונה בחלומו אוטו גלידה מקרטון, ועבר בו חוויות שונות.

הספר **הים של בנימינה** (2007) כתוב בחרוזים ומתאר סיפורים וחוויות מן המושבה בנימינה וסביבותיה. אייר את הספר גיא מורד, והוא יצא בבנימינה, בהוצאת "גלורי".

הספר **חיפה- ז'נבה** (2017) הוא אסופה של 34 ספורים קצרים עם אהבה ונוסטלגיה. הספר זכה לתמיכת קרן לעידוד היצירה העברית של אקו"ם. את כריכת הספר צילמה גלית שר, והוא יצא בהוצאת ניב.

במהלך לימודיו לתואר במשפטים ערך קדוש, יחד עם חברו ללימודים אפרים דה האס, ראיונות עם תשעה משופטי בית המשפט העליון בדימוס, אשר פורסמו, תחת השם **תשעה מן העליון - הרהורים שלאחר השפיטה**, ככרך ז' (2009) של כתב העת עלי משפט.

## קישורים חיצוניים

* הטור האישי "הגבירה בחום", באתר המקומון גפן
* כלים לשינוי חברתי, מאת שמעון שגיא, 4 בנובמבר 2011, באתר המקומון גפן
* הים של שימי קדוש, מאת יונתן פישר, 10 באוקטובר 2008, באתר "מגזין המושבות"

## הערות שוליים
http://www.magazin.org.il/inner.asp?page=25&item=1642

קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:אנשי הקיבוץ
קטגוריה:בוגרי המרכז האקדמי למשפט ולעסקים
קטגוריה:בנימינה-גבעת עדה: אישים
קטגוריה:מועצה אזורית הגליל העליון: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1966
הזמנה לשקט

ממוזער|מבנה הזמנה לשקט במוזיאון הילדים חולון
**הזמנה לשקט** היא תערוכה בינלאומית בנושא לקות שמיעה ומוגבלויות. מטרת התערוכה היא העלאת המודעות לגבי חייהם של החרשים ובעלי לקוית שמיעה, על ידי הדמיה של התמודדות בחיי היומיום ללא חוש השמיעה. מלבד התערוכה, "הזמנה לשקט " כמו "דיאלוג בחשכה" העוסק בעיוורים הוא גם עסק חברתי יוצר מקומות עבודה עבור בעלי לקות שמיעה רחבי העולם. בשנת 2004 נפתחה תערוכה גם בישראל, במוזיאון הילדים בחולון.

## היסטוריה
הוגי הרעיון הוא ד"ר אנדריאס היינקה הוגה "דיאלוג בחשיכה" והגב' ארנה כהן.
בשנת 2003 נחנכה התערוכה הראשונה בפריז במוזיאון המדע לה וילט. תערוכה זו קצרה שבחים רבים בקרב מבקריה והוכתרה כתערוכה המוצלחת ביותר מזה 20 השנה האחרונות במוזיאון לה וילט.

## התערוכה
המסלול הוא בהדרכת מדריכים חירשים, במהלכו מרכיבים המשתתפים אוזניות המעמעמות כמעט לחלוטין את יכולת השמיעה. נאסר עליהם לשוחח זה עם זה, אלא באמצעות תנועות ידיים, הבעות פנים ומחוות גופניות. במהלך התערוכה מודרכים המשתתפים בפעילויות במספר חדרים ומתקשרים ללא מילים עם המדריך ושאר חברי הקבוצה. הפעילויות ברובן הן שגרתיות - תחרות קבוצות של משחק הזיכרון, הצגת רגש בצורת פנטומימה, רכישת מזון ושתייה ועוד. במוזיאון הילדים בחולון, ניתנת למשתתפים האפשרות לשאול את המדריך או המדריכה אודות חייו האישיים באמצעות מתורגמן לשפת הסימנים בסוף המסלול.

## ראו גם
* דיאלוג עם הזמן
* דיאלוג בחשכה

## קישורים חיצוניים

* האתר הישראלי של התערוכה
* "הזמנה לשקט" בישראל - כתבה ששודרה בערוץ 2, אתר YouTube, 28 ביוני 2007

קטגוריה:לקויות שמיעה
קטגוריה:תערוכות
קטגוריה:מוזיאון הילדים חולון
ליאו בירגר

**ליאו בירגר** (בגרמנית: **Leo Buerger**; 13 בספטמבר 1879, וינה, אוסטריה – 6 באוקטובר 1943 ניו יורק, ארצות הברית) היה רופא יהודי, שימש כפתולוג וככירורג בבית החולים הר סיני בניו יורק, ומשנת 1930 היה פרופסור לכירורגיית דרכי השתן באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. על שמו נקראת מחלת בירגר. כמו כן שמו קשור גם במבחן בירגר שנקרא על שמו.

## קורות חיים
בירגר נולד בווינה שבאוסטריה, ובהיותו כבן שנה היגרה משפחתו לארצות הברית. את לימודיו היסודיים, למדד בבתי ספר שונים בניו יורק, שיקגו ופילדלפיה, ועד לתואר שני למד במכללה של אוניברסיטת קולומביה לרופאים ומנתחים שבניו יורק. את לימודי הדוקטורט ברפואה סיים באוניברסיטת קולומביה עצמה.

בתחילה עבד כרופא במשך כ-3 שנים, בבית החולים לנקס היל, שבניו יורק, ולאחר מכן, במשך שנתיים נוספות, בבית החולים הר סיני, גם הוא בניו יורק. בין השנים 1905–1907 חזר לאירופה והתנדב במרפאה הכירורגית בורוצלב (אז ברסלאו - בגרמניה) שבמערב פולין, כשהוא מגיח מפעם לפעם לסיורים לימודיים בפריז ובווינה. בשנת 1907 חזר לניו יורק, ועבד בבית החולים הר סיני, כמנתח וכפתולוג. במסגרת עבודתו בהר סיני, תיאר את המאפיינים הפתולוגיים של המחלה **Thromboangiitis obliterans**, שקיבלה את שמו **מחלת בירגר**.

## הערות שוליים

קטגוריה:מהגרים מאוסטריה לארצות הברית
קטגוריה:בוגרי בית הספר לרפואה באוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:כירורגים יהודים
קטגוריה:רופאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:פתולוגים יהודים
קטגוריה:כירורגים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1879
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1943
קטגוריה:רופאים יהודים
דורון ברזילי

**דורון ברזילי** (נולד ב־29 באפריל 1970) הוא עורך דין ישראלי אשר כיהן כראש לשכת עורכי הדין בישראל בשנים 2011–2015. כמו כן ברזילי הוא בעל משרד פרטי העוסק בתחום המיסוי, צווארון לבן, משפט מסחרי ואיסור הלבנת הון.

## ביוגרפיה
ברזילי נולד בירושלים ושירת בצה"ל בחיל השריון. הוא סיים את לימודי התואר הראשון במשפטים באוניברסיטת ווריק, באנגליה. בתחילת דרכו המקצועית התמחה ברזילי במחלקה המשפטית של אגף מס הכנסה במשרד האוצר ובהמשך שימש כתובע הפלילי במחלקה המשפטית ברשות המיסים. בשנת 2006 ייסד משרד עצמאי.

דורון ברזילי מתגורר בפתח תקווה, אב לשניים ונשוי לליאת, אף היא עורכת דין במקצועה.

## פעילותו הציבורית
בשנים 2005–2011 כיהן כיו"ר הוועדה של עורכי הדין הצעירים הארצית בלשכת עורכי הדין וכיו"ר ועד העובדים של המחלקה המשפטית במשרד האוצר, אגף מס הכנסה. בשנים אלה כיהן אף כיו"ר ועד מחוז תל אביב והמרכז של הלשכה.

ביוני 2011 נבחר דורון ברזילי לתפקיד ראש הלשכה והחליף את קודמו יורי גיא רון.

בין יתר תפקידיו הציבוריים, מכהן כיום ברזילי כיו"ר הוועדה המרכזי בלשכת עורכי הדין, חבר במועצה, חבר במועצת המנהלים של המוסד לבוררות, יו"ר המכון להשתלמות, יו"ר הצוות להעצמת נשים, חבר בוועדת החריגים של משרד המשפטים, חבר בנשיאות "עמותת נוער שוחר משפט עברי" וחבר באספה הכללית של ארגון "להב" לשכת ארגוני העצמאים והעסקים בישראל.

ברזילי נאבק בחוקים הפוגעים בציבור עורכי הדין, דוגמת חוק המכר (דירות), הצעת חוק איסור הלבנת הון, הצעת חוק ביטוח לאומי, וכן דואג לסייע לעורכי הדין הצעירים בפרנסתם ובשילובם בשוק העבודה באמצעות מספר פרויקטים. ברזילי נאבק לשינוי במבנה הלשכה ולהתאמתו של חוק לשכת עורכי הדין מ-1961 למבנה הלשכה הנוכחי ולהיקפה. ביוני 2014 החליט הוועד המרכזי בראשותו של ברזילי להחזיר את משוב השופטים ולקיימו החל משנת המשפט 2014. כמו כן מוביל ברזילי מספר מאבקים והצעות לשינוי לטובת ציבור עורכי הדין, ביניהם הפחתת דמי החבר ב-50%, המאבק בהצפת מקצוע עריכת הדין, המאבק במסיגי גבול מקצוע עריכת הדין, שיפור מעמד המקצוע ותדמיתו, שיפור תנאי עבודתן של עורכות הדין והענקת הכשרה משפטית פרקטית ללא תשלום. בנוסף מוביל ברזילי את המאבק נגד הטלת חובות דיווח על עורכי דין לרשות איסור הלבנת הון.

ברזילי הוביל להקמת הוועדה הציבורית לבחינת שינוי חוק לשכת עורכי הדין בראשותה של השופטת אילה פרוקצ'יה. בראשית שנת 2014, פרסמה הוועדה את מסקנותיה כגון: הפחתת דמי החבר בשיעור ניכר וייחודם לפעילויות חובה ורשות בלבד באופן שדמי החבר לא יממנו יותר פעילויות תרבות ופנאי בהן נוטלים חלק קטן מעורכי הדין; קביעת כללים ברורים של מותר ואסור בבחירות למוסדות הלשכה; הגדרת יחסי הגומלין בין המחוזות לוועד המרכזי וחיזוק כוחו של ראש הלשכה והוועד המרכזי על מנת לאפשר משילות בלשכה; קביעת אמות מידה לקביעת תקציב הלשכה על פי כללי הניהול והבקרה יעילות וחסכון. בכנס השנתי ה-14 של לשכת עורכי הדין שנערך במאי 2014 באילת, הודיעה שרת המשפטים, ציפי לבני, כי תגבש פתרון למצב הנוכחי בלשכה, בין היתר באמצעות מסקנות הוועדה ונתונים נוספים.

ברזילי ממשיך גם לקדם פרויקטים שהוביל בזמן כהונתו כיו"ר מחוז תל אביב: קביעת אי תשלום שכר בגין עבודה בשעות נוספות כעבירה אתית, פרויקט "אימות חתימה" לטובת פרנסתם של עורכי דין צעירים, הקמת מערך מרבי של מאות ימי עיון מקצועיים ללא תשלום, קיום פרויקט חונכות לעורכי דין צעירים וקבלת מנוי חינם לאתר המאגר המשפטי "פסק דין".

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי לשכת עורכי הדין
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ווריק
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1970
יחס עתודות/תפוקה

**יחס עתודות/תפוקה** (באנגלית: **Reserves-to-production ratio** או **Reserve to production ratio** – **R/P ratio**) מהווה אינדיקציה ל"תוחלת החיים" בשנים של משאב מתכלה  ומתקבל מחילוק גודל המאגר בכמות מנוצלת. בהקשר לנפט - היחס מחושב על ידי חילוק עתודות הנפט המוכחות הנותרות בסוף שנה נתונה כלשהי בתפוקת הנפט של אותה השנה, ומצביע על שנות התפוקה הנותרות בהנחה שקצב התפוקה לא ישתנה. היחס בין עתודות לתפוקת הנפט העולמית עמד על 54.2 שנות תפוקה נכון לסוף שנת 2011 (ראו לוח להלן. בפועל לא ניתן, כמובן, לקיים קצב תפוקה קבוע עד לאזילתן המוחלטת של העתודות, והתפוקה מתחילה לרדת זמן רב לפני ריקון המאגרים). בניגוד לתחזיות השחורות שהיו מקובלות בסוף שנות ה-60 וראשית שנות ה-70, לא אזלו עתודות הנפט הגלובליות. ההתפתחות הטכנולוגית בתחום החיפושים וההפקה מחד, והגידול האיטי יותר של צריכת הנפט הגולמי בכמה אזורים (ארצות הברית, האיחוד האירופי) מאידך, תרמו לכך. פיתוח שיטות גילוי ופיתוח חדשות ויעילות יותר (קבלת תמונות סייסמיות מדויקות יותר של שדות הנפט ופיתוח טכניקות קדיחה משוכללות) אפשרו גילוי עתודות נוספות בשדות קיימים. כמו כן נתגלו מאגרי נפט חדשים במימי מערב אפריקה, ברזיל, מפרץ מקסיקו, ועוד. בנוסף, קיבלו העתודות הגלובליות תוספת רצינית ממאגרי "הנפט הלא-קונבנציונלי", כמו הנפט הכבד מאוד של רצועת אורינוקו שבוונצואלה וחולות הזפת של אלברטה שבקנדה. המאגרים העצומים של פצלי נפט שהתגלו בארצות הברית בשנים האחרונות היא סיבה נוספת לאופטימיות.

**מקור**: מבוסס על נתוני BP Statistical Review of World Energy 2012

בשנת 2011 הפיקה ערב הסעודית 11.16 מיליון חביות נפט ביום (כולל נוזלי גז טבעי ונוזלים אחרים) שהן 4.07 מיליארד חביות בשנה. בסוף 2011 נאמדו עתודות הנפט המוכחות של הממלכה ב-265.4 מיליארדי חביות. ברמת הניצול של 2011, היו אפוא עתודות מוכחות אלה מספיקות ל-65.2 שנות תפוקה. יחס עתודות/תפוקה של לוב בסוף 2011 בוודאי שלא משקף את המצב העכשווי שכן במהלך אותה השנה נפגעה תפוקת הנפט שלה קשות בגלל מלחמת האזרחים. ברמת התפוקה של 2012 (קרוב ל-1.5 מיליון חביות ביום) עתודות המדינה (הנאמדות ב-48 מיליארדי חביות בסוף 2012 על פי מקורות אחרים) היו מספיקות לכ-87 שנות תפוקה. אין גם משמעות רבה יתרה לעצם העובדה שהיחס עתודות/תפוקה של ארצות הברית עמד על 10.8 שנות תפוקה בסוף 2011. היחס הזה נע בין 8 ל-12 ב-60 השנים האחרונות. הוא היה בסביבות 12 בשנות ה-40 ושנות ה-50, ירד אל מתחת ל-10 בשנות ה-60, נע סביב 8 בשנות ה-70 וה-80, סביב 10 בשנות ה-90, וסביב 11–12 בעשור הראשון של המאה ה-21. מאז שהגיעה לשיאה בשנת 1970 נמצאה התפוקה האמריקאית במגמת ירידה מתמשכת עד לשנת 2008, ועתודות הנפט החדשות שגילתה החליפו את העתודות שהפיקו (את הנפט שהופק ונצרך).

## ראו גם
* רשימת מדינות על-פי עתודות הנפט המוכחות

## קישורים חיצוניים

* "Oil: Proved Reserves", *BP Statistical Review of World Energy*, June 2012, p. 6, Notes, Reserves-to-production ratio 
* "Reserves-to-production-ratio", English-Hebrew Energy Dictionary (Gina Cohen) [only in the English language]
* "reserves to production ratio ", BusinessDictionary.com 

* "עתודות הנפט ויחס עתודות/תפוקה לפי מדינות בסוף 2005", באתר המכון הישראלי לאנרגיה ולסביבה

## הערות שוליים

קטגוריה:תפוקת נפט
קטגוריה:רשימות מדינות
בית סולל בונה ירושלים

[250px|ממוזער|המגרש שעליו נבנה בית סולל בונה ב[שנות ה-40 של המאה ה-20]]
ממוזער|שמאל|בית סולל בונה ירושלים לקראת הריסתו
ממוזער|שמאל|בית סולל בונה ירושלים בעת הריסתו
**בית סולל בונה** היה מבנה מודרניסטי ברחוב המלך ג'ורג' בירושלים, מול בית המוסדות הלאומיים. בבניין שכנו משרדי חברת הבנייה סולל בונה. המבנה נהרס באוגוסט 2016, תוך שימור חזית הבניין, מתוך כוונה לשלב אותה בבניין החדש שייבנה במקום.
## היסטוריה
המגרש שעליו הוקם הבניין היה חלק מהשכונה הערבית-נוצרית אל אמירה (הנסיכה). לאחר הקמת מדינת ישראל נתפסו כל הנכסים שהיו בבעלות ערבית נוצרית בשכונה על ידי רשות הפיתוח כנכסי נפקדים. והמגרש נמכר לחברת סולל בונה.

בניית המבנה החלה ביוני 1957 על ידי האדריכל ראובן טרוסטלר בתקופה שבה חברת סולל בונה שלטה ברוב ענף הבנייה בארץ. באותה תקופה סולל בונה הייתה הזרוע הביצועית של ההסתדרות. הבניין ריכז את פעילות סולל בונה באזור ירושלים והיה חלק משורת מבני ציבור לאומיים ברחוב הכוללת את בית המוסדות הלאומיים, בית הכנסת ישורון והיכל שלמה. מטות נוספים של החברה הוקמו בערים שונות כמו תל אביב וחיפה.

בשנת 1987 מכרה חברת סולל בונה את המבנה והמגרש שסביבו ליזמים שרצו לבנות במקום בית מלון. למקום הוצעו תוכניות שונות. בחלק מהתוכניות הוצע שילוב המבנה בבניה החדשה ובחלקם הוצע להורסו. במסגרת המחאה החברתית בישראל 2011 פרצו למבנה, כמו למבנים נוספים, צעירים רבים במחאה על הימצאות מבנים נטושים באזור שזקוק כל כך לדירות למגורים. בעשור הראשון של המאה ה-21 חברת  "מגדלי היכל שלמה" רכשה את הבניין. באוגוסט 2016 נהרס המבנה לצורך הקמת שני מגדלים בני 17 קומות, שהגדול מבניהם יהיה מלון בו 229 חדרים והשני ייועד למגורי יוקרה. עלויות ההשקעה בפרויקט מוערכות בכ-130 מיליון דולר. בפברואר 2018, קבוצת מלונות אינטרקונטיננטל, חתמה על הסכם ניהול עם חברת "מגדלי היכל שלמה". המלון יפעל תחת השם "אינטרקונטיננטל ירושלים".

## הבניין
החזית הקדמית של הבניין עוצבה בצורה סימטרית שנתנה לבניין ממד ייצוגי, חלון מרכזי בעל אבן ראשה, שורת חלונות קטנים מעליו ושורה דומה מתחתיו. מעל הכניסה, לכל רוחב החזית, נבנה גגון בטון דק בצורת מניפה. לבניין היו ארבע קומות, קומת המסד בחיפוי אבן בעיבוד גס ושאר הקומות בעיבוד עדין יותר. בין קומה לקומה הפריד פס דק של אבן אפורה שהוסיף לייצוגיות המבנה.

בכניסה ללובי הבניין ניצבו ארבעה עמודים אופייניים לתכנון המודרניסטי, שניים משני צידי הכניסה ושניים נוספים קרוב לקצות הבניין.

## לקריאה נוספת
* דוד קרויאנקר, **המשולש הירושלמי, ביוגרפיה אורבנית**, ירושלים: הוצאת כתר ומכון ירושלים לחקר ישראל, 2011.

## קישורים חיצוניים

* 
*ירושלים: מתחם סולל בונה הישן יהפוך למתחם בית מלון ומגורים, באתר Local, 21 בפברואר 2012

## הערות שוליים

קטגוריה:רחוב המלך ג'ורג' (ירושלים): מבנים
קטגוריה:ירושלים: מבנים שנהרסו
קטגוריה:סולל בונה: מבנים
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן ראובן טרוסטלר
קטגוריה:ירושלים: בנייני משרדים
מסלול מסונכרן-שמש

שמאל|ממוזער|250px|תיאור של מסלול מסונכרן שמש (ירוק) והזווית לשמש במהלך ארבע תקופות בשנה. להשוואה (סגול) מסלול שהוא לא מסונכרן לשמש

**מסלול מסונכרן-שמש**, **מסלול עוקב-שמש** או **מסלול הליו-סינכרוני** (באנגלית: **Sun-synchronous orbit**, **SSO**) הוא מסלול בו לוויין מקיף כוכב לכת (בדרך כלל כדור הארץ) בזווית קבועה לשמש. ללוויין במסלול זה יש צירוף של זווית נטיית מסלול וגובה הלוויין המאפשר חציית קו רוחב באותה זווית שמש מקומית. זהו מסלול מועדף על לווייני צילום בגובה נמוך, שכן זווית השמש במהלך הקפות הלוויין נשמרת יחסית קבועה, והלוויין חוצה את קו המשווה באותה שעה מקומית.

מסלול עוקב שמש משמש בדרך כלל לצילום אזרחי, לתצפיות, לריגול וגם לחיזוי מזג אוויר. רוב לווייני הצילום האזרחיים נמצאים במסלול עוקב שמש בו חציית קו המשווה היא בין השעות 10:00-14:00.
מסלולים מיוחדים הם מסלול **זריחה - שקיעה** (dawn-dusk) בו הלוויין חווה תמיד חשיפה לשמש, (בזווית שמש נמוכה של זריחה או שקיעה) כך שתאי השמש יוצרים חשמל כל הזמן - אלו מסלולים המועדפים עבור לוויינים שיש להם צריכת חשמל גבוהה כמו לווייני מכ"ם.

## ראו גם
*מסלול לווייני נמוך
*מסלול לווייני בינוני
*מסלול גאוסטציונרי
*מסלול קוטבי

קטגוריה:מדעי החלל
קטגוריה:מסלולים סביב כדור הארץ
אפרים לאור

**אפרים לאור** (נולד ב-1951) הוא איש צבא ישראלי לשעבר, כיהן כמפקד חטיבה 7, בדרגת אל"ם. קיבל את צל"ש אלוף פיקוד הצפון במלחמת יום הכיפורים.

## ביוגרפיה
נולד ב-1951 בברית המועצות, למשפחת ליקבורניקוב. עלה עם משפחתו לישראל ב-1960 וגדל במעברה באזור ראשון לציון. למד בפנימיה הצבאית לפיקוד שליד הגימנסיה העברית "הרצליה". ב-1969 התגייס לצה"ל ושובץ בחיל השריון. בשריון עבר לאור הכשרה כלוחם וקורס מפקדי טנקים. בהמשך השלים קורס קצינים ושימש מפקד מחלקת טנקים. במלחמת יום הכיפורים היה לאור מפקד פלוגה בחטיבה 7, שבלמה את התקפות השריון הסורי במהלך קרב עמק הבכא, תחת פיקודו של אביגדור קהלני. על חלקו במלחמה הוענק לו צל"ש אלוף מאת אלוף פיקוד הצפון, רפאל איתן. בהמשך שימש לאור כמפקד גדוד 82, ופיקד עליו במבצע ליטני. לאחר מכן פיקד על חטיבת הראל, והיה מפקדה במהלך מלחמת לבנון הראשונה. בשנת 1987 מונה למפקד חטיבה 7. ב-1989 מונה לראש מחלקת התכנון המבצעי באגף המבצעים ושירת בתפקיד עד שחרורו ב-1991.

כיהן כיו"ר ועדת ההיגוי להיערכות המדינה לטיפול ברעידת אדמה וכראש המגמה לגאוגרפיה של אזורי אסון באוניברסיטת חיפה.

משמש כראש המרכז לחקר אפר"ן - אירועי פתע רבי נפגעים במכון הטכנולוגי בחולון.

ב-2023 מונה לוועדת ההיגוי של "המשמר הלאומי הישראלי". הוא חבר הוועד המייעץ של תנועת "הביטחוניסטים".

בעל תואר ראשון בהיסטוריה, תואר שני במדיניות ציבורית ודוקטורט בניהול מקרי אסון שעשה בקינגס קולג' בלונדון.

## גלריה

File:DaganLaor.jpg|אל"ם אפרים לאור מקבל פרס הוקרה ממאיר דגן
File:EfraimLaor.jpg|אפרים לאור בהרצאה בשטח הצופה אל הכנרת
File:LaorEmekHabacha240414.jpg|אפרים לאור ברמת הגולן על רקע מצגת עמק הבכא אפריל 2014.


## קישורים חיצוניים

* יעל בניה, , במחנה,  14.04.2013, כפי שהועלה ב"אתר הגבורה".
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מפקדי חטיבה 7
קטגוריה:מעוטרי צל"ש אלוף
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:מפקדי חטיבת הראל
קטגוריה:מפקדי גדוד 82
קטגוריה:ישראלים ילידי ברית המועצות
קטגוריה:בוגרי הפנימייה הצבאית לפיקוד תל אביב
קטגוריה:בוגרי המכללה לביטחון לאומי
קטגוריה:בוגרי קינגס קולג' לונדון
קטגוריה:חברי הביטחוניסטים
קטגוריה:מפקדי פלוגות במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
סטפנוס החמישי

**סטפנוס החמישי** (בלטינית: **Stephan V**; מת ב-14 בספטמבר 891) כיהן כאפיפיור מ-885 ועד למותו ב-891. הוא מונה מיד לאחר מותו של האפיפיור אדריאנוס השלישי, ובמותו הוחלף על ידי האפיפיור פורמוסוס. כמו גם ביחסיו עם הכנסייה האורתודוקסית הסלאבית הצעירה, הוא דבק במדיניותו של האפיפיור ניקולאוס הראשון. אביו אדריאנוס, שהשתייך לאצולה הרומית, הפקיד את חינוכו לקרובו, הבישוף זכריה, הספרן של הכס הקדוש. סטפנוס נהיה קרדינל כומר של סאנטי על יד מרינוס. הוא נבחר לתפקידו בספטמבר 885 מבלי להמתין לאישור הקיסרי. במהלך כהונתו של סטפנוס הוא נקרא להתמודד עם בעיית רעב שנגרמה על ידי בצורת וארבה. אוצר האפיפיור היה ריק, והוא נאלץ להישען על עושרו של אביו כדי שלכנסייה יהיה כסף. הוא השתמש בכספו כדי להציל שבויים, ולתקן את הכנסיות. בעקבות מותו של מתודיוס הקדוש, הוא הוחלף על ידי תלמידו Gorazd. עם זאת, בשל השפעתם של אנשי הדת הגרמנים, סטפנוס אסר על השימוש בליטורגיה סלאבית. ובכך הכריח את הסלאבים להצטרף לכנסייה האורתודוקסית. סטפנוס מת בשנת 891 ונקבר בבזיליקת שנים עשר השליחים.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אפיפיורים בימי הביניים
קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-9
קטגוריה:נפטרים ב-891
אדוארד ולנטיין בלומפילד

**אדוארד ולנטיין בלומפילד** (באנגלית: **Edward Valentin Blomfield**; 14 בפברואר 1788 – 9 באוקטובר 1816) היה קלאסיקן אנגלי ואחי הארכיבישוף של לונדון, צ'ארלס בלומפילד (Charles Blomfield). בלומפילד נולד בברי סנט אדמונדס והיה בנו השני של צ'ארלס בלומפילד, מנהל בית הספר בברי סנט אדמונדס. אדוארד התמחה בבלשנות.

בלומפילד רכש מספר פרסים בתחום הלימודים הקלאסיים באוניברסיטה שלו והפך לעמית ומרצה במכללת עמנואל שבאוניברסיטת קיימברידג'. בשנת 1813 טייל בגרמניה ופגש אישים חשובים. בשובו, הוא פרסם בעיתון Museum Criticum (מספר II) מאמר על מצב הספרות הקלאסית בגרמנית. בלומפילד ידוע בעיקר בזכות תרגומו של Matthiae's Greek Grammar (1819).

## קישורים חיצוניים
* ביוגרפיה

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קיימברידג'
קטגוריה:חוקרי העת הקלאסית
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1788
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1816
נייט

**נייט** (Knight) הוא שם משפחה שמקורו באנגלית ומשמעותו אביר. Nate הוא שם פרטי שנגזר מהשם נתנאל.

קטגוריה:שמות פרטיים לגברים
קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה אנגליים
ארבע-קו מצרי

**ארבע-קו מצרי** (שם מדעי: *Psammophis aegyptius*) הוא נחש תת-ארסי ממשפחת הזעמניים, הדומה מאוד לארבע-קו מובהק אך גדול ובהיר ממנו. בעבר נחשב לעיתים למופע בהיר של ארבע-קו מובהק והוא אף נכלל באוספים מדעיים מסוימים תחת אותו שם.

## תיאור
אורכו של הנחש עד 170 ס"מ אך לרוב קצר מכך. צבע הגוף חום־צהבהב או חלוד, וסביב העין מצוי פס חום הנמשך מהנחיר עד הצוואר. אפשר להבחין בפסים דקים לאורך גופו אך זה רק בקושי. הראש צר ומוארך, העיניים גדולות והאישונים עגולים. הגחון וחלקו התחתון של הראש ורדרדים ומנוקדים בכתמים אדמדמים. מספר מגיני הגחון עולה על 185 ובכך הוא נבדל מארבע-קו מובהק שמספר מגיני גחונו נמוך מ-185.

## התנהגות ותפוצה
מדובר בנחש זריז מאוד, פעיל יום, השוכן גם בקרקע ועל על שיחים ועצים. מיטיב לטפס על מצוקים ומאכלס ערוצי נחלים גדולים בסביבה מדברית קיצונית. בישראל הוא מצוי באזור אילת ובדרום הערבה בלבד. אין מידע רב על רבייתו מלבד העובדה כי המין מטיל ביצים.

ניזון מציפורים קטנות, מכרסמים ולטאות. הציד מתבצע תוך כדי מרדף.

בעולם הוא נחשב לנפוץ דיו כך שהוגדר במצב שימור "ללא חשש", אך בישראל הוא נדיר יותר ומוגדר בסכנת הכחדה.
[ימין|ממוזער|ארבע-קו מצרי ב[מצרים]]

## קריאה נוספת
* אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, **[[זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה]]**, מהדורה שלישית 2022. , עמודים: 206-207

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי היימן מרקס
קטגוריה:זעמניים
קטגוריה:ארץ ישראל: נחשים תת-ארסיים
קטגוריה:נחשים תת-ארסיים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1958
קטגוריה:מצרים: זוחלים
קטגוריה:לוב: זוחלים
קטגוריה:צ'אד: זוחלים
אנרי גראס א-דייה

"**אַנְרִי גְּרָאס אַ-דְּיֶיה**" (בצרפתית: ***Henri Grace à Dieu***), הידועה גם בשם "**גְּרֵייט הֶרִי**" (*Great Harry*), הייתה אוניית מפרשים מלחמתית מסוג קאראק של הצי האנגלי במאה ה-16. היא הייתה בת זמנה של קאראק מפורסמת אחרת, **[[מרי רוז]]**, אך גדולה ממנה. ל הגדול שהתנשא בחלקה הקדמי היו ארבעה סיפונים, ולצור הירכתיים – שניים. אורכה היה 165 רגל (50 מטרים), תפוסתה 1000-1500 טון ולה צוות של 700-1000 איש. מספרים כי המלך הנרי השמיני הורה על בנייתה לאחר שנתקנא ב"מייקל" (*Michael*) הסקוטית שהושקה ב-1511.

"גרייט הרי" נבנתה במספנה המלכותית בווּלִיץ' בשנים 1512-1514, ולאחר בניית הגוף הותקנה לשיט במספנת הצי בארית' (Erith). היא הייתה אחת האוניות הראשונות שאשנבי תותחים (gunports) נקבעו בדפנותיה. חימושה כלל עשרים תותחי ברונזה כבדים חדישים. בסך הכל הוצבו באונייה 43 תותחים כבדים ו-141 תותחים קלים סובבים (swivel guns). "גרייט הרי" הייתה האונייה הדו-סיפונית האנגלית הראשונה, ובזמן השקתה נחשבה לאוניית המלחמה הגדולה והחזקה ביותר באירופה.

עד מהרה נתברר כי לאונייה מרכז כובד גבוה מדי. היא היטלטלה מאוד בים סוער ויציבותה הרעועה השפיעה על דיוק הירי ועל ביצועיה כאוניית מלחמה. כדי לתקן ליקויים אלה פורקה ונבנתה מחדש ב-1536, באותה שנה ממש בה נבנתה מחדש גם ה"מרי רוז", וגובהה מעל קו המים הוקטן. תפוסתה לאחר השינוי עמדה על 1000 טון,  היא נשאה 151 כלי ירי מגדלים שונים, כולל 21 תותחי ברונזה, ומצבת צוותה הוקטנה ל-700-800 איש. יתרה מכך, הותקן בה מערך מעטה חדשני שכלל ארבעה תרנים ועל כל אחד שלושה מפרשים; שני התרנים הקדמיים נשאו מפרש ראשי, מפרש עילי ומפרש על־עילי רוחביים ושני התרנים האחוריים נשאו חמישה מפרשים לטיניים. מערך זה הקל על ניהוג המפרשים וחילק את המאמצים שהפעילה הרוח על גוף האונייה בצורה שווה יותר. התוצאה הייתה תוספת מהירות ויכולת תמרון, שאפשרו לה לירות מטחי דופן כבדים ביעילות רבה משקודם. על מראה האונייה אנו יודעים ממקור אחד בלבד – איור במגילת אנתוני. 

ההיסטוריה הקרבית של "אנרי גראס א-דייה" הייתה דלה למדי. היא השתתפה בקרב סולנט נגד צי פלישה צרפתי ב-1545, הקרב בו טבעה "מרי רוז". כפי הנראה מילאה בו תפקיד דיפלומטי בעיקר, כאשר הסיעה את הנרי השמיני לפגישה עם פרנסואה הראשון, מלך צרפת, בקן דה דרא דור (Camp du Drap d'Or) שבצרפת.

לאחר שעלה אדוארד השישי על כס המלוכה ב-1547 הוחלף שמה של האונייה והיא נשאה את שמו. גורלה אינו ידוע; אפשר שנשרפה ואבדה ב-1533 בווליץ', או אולי סיימה את חייה על גדת התמזה כגווה שאין בה כל חפץ.

מסורת נהוגה בצי המלכותי הבריטי להפגין נוכחות (showing the flag) בערי נמל וחוף כדי להרים את מוראל הצי. מקורה, כך אומרים, בטקס תפילה שנערך ב-1514 בברדסטו צ'פל (Bradstowe Chapel) אשר בברודסטיירס, בו נטלו חלק אנשי הצוות של "אנרי גראס א-דייה", כשאונייתם -  החדישה והגדולה ביותר בציו של המלך – עוגנת בסמוך. 
  
## לקריאה נוספת
* Lincoln P. Paine (1997) *Ships of the World: An Historical Encyclopedia.* Houghton Mifflin.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אוניות מלחמה אנגליות
קטגוריה:אוניות וספינות מפרשים יחידאיות
קטגוריה:אוניות מהמאה ה-16
מחנה ברינליץ

ממוזער|שמאל|250px|מבנה המפעל שהקים שינדלר בברינליץ (צולם ב-2004)
**מחנה ברינליץ** (בגרמנית: KZ-Außenlager Brünnlitz, בצ'כית: Brněnec) היה מחנה עבודה שהוקם על ידי אוסקר שינדלר באוקטובר 1944, במהלך מלחמת העולם השנייה בחבל הסודטים. ייחודו של המחנה בכך שבאופן אירוני שימש רק כמקלט להצלת היהודים שנכלאו בו.

## היסטוריה
ממוזער|250px|מפת מחנות ריכוז והשמדה באירופה <small>(לחצו להגדלה)</small>|טקסט=|ימין
המחנה הוקם ביוזמתו של שינדלר בשנת 1944 כמפעל לייצור נשק. עם התקדמות הצבא האדום לפולין פינו הנאצים את מחנה פלאשוב ושילחו את 20,000 יושביו למחנות ההשמדה. שינדלר, שביקש להציל את עובדי המפעל שלו, שכנע את הנאצים להעביר את מפעל הנשק שלו שהיה בפלאשוב לעורף ולהקימו מחדש, על כל עובדיו, בחבל הסודטים. למרות הבטחת הנאצים, כ-1000 מעובדי המפעל בפלאשוב שולחו למחנות השמדה, הגברים לגרוס-רוזן והנשים לאושוויץ. בזכות התעקשותו הנחרצת של שינדלר ותשלום שוחד לקצינים נאצים בכירים, כל היהודים הועברו למחנה ברינליץ, שם חיו תחת חסותו של שינדלר. על פי עדויות הניצולים, מפעל הנשק לא ייצר כלל נשק ותחמושת וכל מהות המחנה הייתה הצלת יהודים.
ממוזער|מבנה המפעל שהקים שינדלר בברינליץ (צולם ב-2004)
בשטח המחנה הקים שינדלר מרפאה ומכון חיטוי כנגד מחלת טיפוס הבהרות וכן דאג למנות מזון מוגדלות עבור חולים ועבור מי שאיבד ממשקלו. כאשר נודע לשינדלר על רכבת משא ובה יהודים שפונו ממחנה גולשוב, ביקש רשות מהנאצים לקלוט את כל יושבי הרכבת כפועלים במחנה ברינליץ. למרות שרוב יושבי הרכבת היו מוכי רעב וודאי שלא יכלו לשמש פועלים, שינדלר קלט אותם כפועלים במחנה, טיפל בהם במרפאה ודאג לקבורה יהודית עבור מי מהם שלא שרד. 

ב-8 במאי 1945 שוחררו כל אסירי המחנה לחופשי.

## קריאה נוספת
* גוטרמן בלה, **גשר צר אל החיים : יהודים במחנה הריכוז גרוס-רוזן ובמחנות העבודה שלו** (1945-1940), ירושלים: יד ושם, 2000, עמ' 223–226

## קישורים חיצוניים

* 
* מתוך נאומו של ד"ר ביברשטיין, מנהל המרפאה ומכון החיטוי במחנה ברינליץ על חסיד אומות העולם אוסקר שינדלר
* דף לזכר אוסקר שינדלר באתר יד ושם
* דבריו של ד"ר משה בייסקי במפגש של שינדלר עם ניצוליו בישראל, 1964. מתוך אתר יד ושם

ברינליץ
קטגוריה:צ'כוסלובקיה במלחמת העולם השנייה
ברינליץ
קטגוריה:אוסקר שינדלר
קטגוריה:אתרי מסתור ומקלט ליהודים בשואה
פאק פונג-ג'ו

**פאק פונג ג'ו** (קוריאנית: 박봉주) הוא פוליטיקאי צפון קוריאני ששימש כראש ממשלת קוריאה הצפונית בין 2003 ל-2007 ושוב מאז אפריל 2013.

## ביוגרפיה
פאק החל את הקריירה ב-1962 כמנהל של מפעל המזון יונגצ'ון במחוז צפון פיונגאן. ב-1980 היה לחבר בוועד המרכזי של מפלגת הפועלים של קוריאה וביולי 1983 מנהלו של מפעל כימי. במאי 1993 היה לסגן מנהל אגף התעשיות הקלות במפלגה ובמרץ 1994 היה לסגן מנהל אגף הפיקוח על המדיניות הכלכלית של המפלגה. ביולי של אותה שנה, פאק מוקם במקום ה-188 מתוך 273 חברי ועד ההלוויה של המנהיג קים איל-סונג. בספטמבר 1998 מונה לשר תעשיות הכימיקלים תחת ראש הממשלה הונג סונג-נאם, שאותו החליף בתפקיד חמש שנים מאוחר יותר. באפריל 2007 סוכנות הידיעות הקוריאנית המרכזית דיווחה שבמושב החמישי של אספת העם העליונה האחת-עשרה הודח פאק מתפקידו וכי למחליפו נבחר קים יונג-איל. כמו כן הוא לא נראה בפומבי מאז מאי 2006. ב-1 באפריל 2013 מונה לתפקיד ראש הממשלה בפעם השנייה עד אפריל 2019, עת החליפו בתפקיד קים ג'אה-ריונג.

קטגוריה:פוליטיקאים צפון קוריאנים
קטגוריה:ראשי ממשלת קוריאה הצפונית
קטגוריה:צפון קוריאנים שנולדו ב-1939
צ'וי יונג-רים

**צ'וי יונג-רים** (בקוריאנית: **최영림**; ) הוא פוליטיקאי צפון קוריאני, כיהן כראש ממשלת קוריאה הצפונית בין ספטמבר 2011 לאפריל 2013 וחבר נשיאות הוועד המרכזי של מפלגת הפועלים של קוריאה מאז ספטמבר 2010. בנוסף משמש כסגן נשיא נשיאות אספת העם העליונה, הפרלמנט הצפון קוריאני.

## ביוגרפיה
צ'וי הצטרף לצבא קוריאה הצפונית ביולי 1950. למד באוניברסיטת קים איל-סונג ואוניברסיטת מוסקבה. לאחר שהוסמך כמהנדס חשמל, החזיק בתפקידים שונים בשנות ה-50 כולל תפקיד מנהל אגף בוועד המרכזי של המפלגה. בין 2005 ל-2009 היה המזכיר הכללי של נשיאות אספת העם העליונה. ב-2009 מונה למזכיר הכללי של הוועד העירוני של פיונגיאנג. ב-2010 צ'וי החליף את קים יונג-איל בתפקיד ראש ממשלה במושב השני של הפרלמנט. באפריל 2013 הוחלף בתפקיד על ידי פאק פונג-ג'ו. צ'וי קיבל את התפקיד סגן נשיא נשיאות אספת העם העליונה.

קטגוריה:פוליטיקאים צפון קוריאנים
קטגוריה:ילידי 1930
פוטומטריה

**פוטומטריה** היא מדידה של עוצמת אור נראה כפי שהיא נקלטת בעין אנושית. עוצמת האור נמדדת ומשוקללת לפי העקומה הפוטופית, שהיא עקומה המכמתת את תגובת עין האדם. מדידה פוטומטרית בהגדרתה מתייחסת רק לאור נראה ואינה מתייחסת לשאר רכיבי האור (למשל לתת-אדום).

קיימות יחידות מידה פוטומטריות רבות, אשר מודדות תכונות שונות של האור. לדוגמה, עוצמת האור הכוללת הפוגעת במשטח היא גודל שונה מעוצמת האור ליחידת שטח הפוגעת במשטח.

מכשיר המודד עוצמת אור נראה נקרא פוטומטר.

## יחידות מידה
כדוגמה מופיעות כאן היחידות הפוטומטריות הנפוצות ביותר.
*קנדלה
*לוקס
*לומן

## ראו גם
* רדיומטריה

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אור
משל החלון השבור

ממוזער|שמאל|פרדריק בסטייה, מחבר המשל
**משל החלון השבור** הוא משל שהגה הכלכלן והוגה הדעות הצרפתי פרדריק בסטייה בחיבורו "מה שרואים ומה שאין רואים" שפורסם במאה ה-19. 

## המשל
על פי המשל, ילד שובר את חלונו של ז'אק. עוברי אורח מנחמים את ז'אק בכך שלפחות הוא יספק פרנסה לזגג. המנחמים מציגים את שבירת החלון כתרומה לכלכלה. אולם בכסף שבו נאלץ ז'אק לתקן את החלון הוא תכנן קודם לכן לקנות זוג נעליים חדשות, ועתה אינו יכול. הפרנסה שנוספה לזגג נגרעה ממוכר הנעליים. יתרה מכך, ז'אק עצמו ניזוק, שכן אילולא שבירת החלון היו לו חלון וזוג נעליים, ועתה יש לו חלון בלבד. כלומר הכלכלה ניזוקה משבירת החלון. אבל מכיוון שאת הפרנסה שנוספה לזגג רואים כל תושבי הכפר, ואילו את הפרנסה שנגרעה ממוכר הנעליים אין רואים, מכיוון שלא נעשתה, קל לטעות ולחשוב ששבירת החלון תרמה לכלכלה. 

על פי בסטייה, תפישתם של המנחמים מאפיינת מוסדות כלכליים רבים. המשל ממליץ בעת ניתוח סוגיות כלכליות לעמול על מנת להבין את ההשלכות של כל צעד על כלל האוכלוסייה בטווח הארוך, ולא רק על גורם זה או אחר בטווח הקצר. לדברי בסטייה, בחינה כזו תביא למסקנות התומכות במדיניות כלכלית ליברלית, סחר חופשי ומיסוי נמוך.

## ראו גם
* אין ארוחות חינם

קטגוריה:משלים
קטגוריה:כלכלת מלחמה
קטגוריה:קפיטליזם
יצחק שנקר

[250px|ממוזער|שמאל|[לוחית זיכרון על ביתו של ד"ר יצחק שנקר ברח' רופין 13 בתל אביב]]
**יצחק שנקר** (22 באוגוסט 1887 – 13 באוקטובר 1948) היה רופא יהודי-פולני-אוסטרי. מראשוני הכירורגים בחיל הרפואה. מעוטר עיטור לוחמי המדינה.

## קורות חיים
שנקר נולד בקרקוב. למד רפואה והשתלם בכירורגיה בבית הספר האוניברסיטאית בווינה. במלחמת העולם הראשונה התגייס לצבא האוסטרי בדרגת סרן וזכה לאותות הצטיינות על הצלת פצועים.

ב-1927 חזר לקרקוב והתמנה למנהל המחלקה הכירורגית של בית החולים היהודי.

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה התגייס לצבא הפולני ולאחר תבוסת פולין הצליח להגיע לעיר צ'רנוביץ שהייתה אז בשליטת הרוסים. הוא גויס לחיל האוויר הרוסי ושימש כמנתח ראשי בדרגת סגן-אלוף. בתפקיד זה ניתח את לברנטי בריה שסבל מדימום בקיבה. משפחתו הוגלתה על ידי הרוסים להרי אורל.
כאשר כבשו הגרמנים את האזור הוא הוגלה לטרנסניסטריה, שם הצליח להקים מרפאה ובה חדר ניתוח פרימיטיבי והציל מאות פצועים. כאשר כבשו הרוסים את האזור הוא גויס שוב כמנתח צבאי ובתפקיד זה ניתח והציל את חייו של המרשל איבן קונייב.

בחורף 1944 הגיע לארץ ישראל בספינה כמעפיל בלתי חוקי. לאחר מעצר במחנה המעצר בעתלית, הוא שוחרר והחל לעבוד כמנתח, תחילה בבית החולים הפולני של צבא אנדרס בירושלים ואחר כך בקופת חולים כללית.

כל אותה תקופה ניסה להתאחד עם משפחתו. בהשתדלותה של אשת וינסטון צ'רצ'יל ובהתערבותו של המרשל קונייב שחב לו את חייו, קבלה משפחתו אפשרות לעלות לארץ ישראל והם התאחדו ב-1946.

שנקר התגייס להגנה אבל טיפל בחשאי גם בפצועי אצ"ל ולח"י. בהתקפת האצ"ל על יפו שימש כמנתח בבית החולים הארעי שהוקם בבית החולים ליולדות פרויד ברח' יהודה הלוי בתל אביב.

עם הקמת המדינה גויס לצה"ל והתמנה למפקד וכירורג ראשי של בית החולים הצבאי מס' 7 בצפת, שבעבר היה בית חולים לחולי שחפת (כיום שוכנת במקום המכללה האקדמית צפת).

## חיים אישיים
ב-1929 שנקר התחתן ונולדו לו בן ובת. בנו, פרופ' יוסף שנקר הוא מבכירי הגניקולוגים בישראל, והיה מנהל המחלקה הגניקולוגית במרכז הרפואי הדסה עין כרם.

נכדיו הם: ד"ר ינון שנקר - חוקר בתחום האיידס ומנהל בחברת התרופות טבע וד"ר ערן שנקר - חוקר בתחום רפואת חלל ותעופה וסמנכ"ל מנהל רפואי בחברת קמהדע.

## לקריאה נוספת
*יוסף שנקר, **רופא נשים**, הוצאת קונטנטו דה סמריק, 2014.

## קישורים חיצוניים
* ד"ר יצחק שנקר, באתר זיכרון של הר"י
* , באתר יזכור

קטגוריה:כירורגים ישראלים
קטגוריה:רופאים יהודים אוסטרים
קטגוריה:רופאים צבאיים ישראלים
קטגוריה:רופאים יהודים פולנים
קטגוריה:כירורגים ביישוב
קטגוריה:ניצולי השואה: פולין
קטגוריה:רופאי שירותי בריאות כללית
קטגוריה:יהודים בצבא האוסטרו-הונגרי במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:רופאים צבאיים יהודים
קטגוריה:עולים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת וינה
קטגוריה:יהודים בצבא הפולני
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה האוסטרו-הונגרית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות נחלת יצחק
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1887
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1948
אורי מיכאל עקביה

**אורי (מיכאל) עקביה** (22 בינואר 1952 – 6 באוקטובר 1973) היה מפקד פלוגה בגדוד 74 במהלך קרבות הבלימה ברמת הגולן במלחמת יום הכיפורים, במהלכם נהרג. על מעשיו ופיקודו במהלך הקרבות בגזרה הדרומית של רמת הגולן הוענק לו לאחר מותו עיטור המופת על ידי הרמטכ"ל מרדכי גור.

אורי נולד בחיפה ב-22 בינואר 1952, הוא למד בבית הספר הריאלי. הוא היה בנו של אברהם עקביה, מלוחמי פלגות הלילה המיוחדות במהלך מלחמת העולם השנייה. במהלך לימודיו היה פעיל בתנועת הצופים ובגדנ"ע, שם אף עבר הכשרת מפקד. בתקופה שלאחר סיום לימודי התיכון שלו ולפני גיוסו לצבא, הספיק אורי ללמוד לימודי כלכלה למשך כשנה בטכניון - מכון טכנולוגי לישראל במסגרת העתודה האקדמית.

באוגוסט 1970 הפסיק את לימודיו והתגייס לחיל השריון שם עבר מסלול טנקיסט בתור תותחן בטנק השוט, מעט לאחר מכן נשלח לקורס מפקדי טנקים ולאחר מכן גם לקורס קצינים. לאחר שהצטיין במהלך הקורס, הוצב אורי כמפקד מחלקה וסגן קצין מבצעים בגדוד 74 של חטיבה 188, לאחר מכן הועלה לדרגת סגן ושימש קצין מבצעים באותו הגדוד, הוא נחשב על ידי מפקדיו "קצין לדוגמה, מוכשר במיוחד, יעיל בכל מצב, מסור, שקדן, המבצע תפקידו בהצטיינות". לאחר תקופה זו נשלח לקורס מפקדי פלוגות של חיל השריון, שאף אותו עבר בהצטיינות. סמוך לראש השנה תשל"ד (1973) מונה למפקד פלוגה ז', גדוד 74, חטיבה 188, והחליף בתפקידו את צביקה גרינגולד שהיה מפקד הפלוגה לפניו.

## מלחמת יום הכיפורים
[250px|ממוזער|אזור הקרבות מכיוון [חושניה. ברקע תל א-שעף מקום נפילתו של אורי.]]
עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים, פיקד אורי על פלוגה ז', אשר המחלקות שלה הוצבו לאורך הגבול עם סוריה באזור תל פרס, פתחת כודנה (ממזרח לחושניה) ובאזור תל חזקה (מדרום לקוניטרה), כאשר אורי בתור המ"פ הוצב במרכז באזור כודנה ליד מוצב 111. באזור זה ליד המוצב, היו הטנק של שמואל אסקרוב סגן מפקד גדוד 53 וסג"ם  מפקד מחלקה בפלוגה, השלושה צפו בהתקדמות החטיבה ה-33 הסורית והחלו לנהל נגדה אש מטווח רחוק.

לקראת השעה 15:00 שלושה טורי שריון סוריים נכנסו לטווח של כקילומטר ושלושת הטנקים יחד עם אחרים בגזרה ניסו לעצור את התקדמותם, אך בשלב זה כוחות חי"ר ראשונים הגיעו כבר למרגלות המוצב. כשעה מאוחר יותר דיווח המוצב שכוחות סורים מגיעים מכיוון דרום והטנקים באזור התכנסו לכיוון המוצב כדי להגן עליו, כשהם מבינים שהאזור מדרום למוצב הוא כנראה יעד הפריצה המועדף של הכוחות הסורים. אורי נשלח אף הוא כשהוא חשוף לאש לעמדה חדשה הפונה דרומה. תוך כדי הנסיעה נתקל בכוח טנקים סורי הממוקם בעמדה אליו נסע והחל לנהל איתו אש. בשלב זה, כשהם בעמדה חשופה אל מול פלוגת טנקים, נפגע הטנק של אוברלנדר אשר נהרג יחד עם איש צוות נוסף. מספר דקות לאחר מכן נפגע ונהרג גם אורי כאשר פלג גופו העליון חשוף מחוץ לפתח הצריח. התותחן אשר פרץ תפס פיקוד והמשיך לנהל אש מעמדת מפקדו ההרוג. מספר רגעים לאחר מכן נפגע גם הטנק שלהם ושלושת אנשי צוותו של אורי רצו לכיוון המוצב למחסה ובהמשך פונו לכיוון חושניה.

ציטוט מתיאור המעשה בתעודת העיטור:

## קישורים חיצוניים
* .
* עמוד לזכרו, באתר 'יד לשריון'.
* 
* הטנק של עקביה, תיאור הקרב האחרון של אורי עקביה, אתר 'נעמוש'

## הערות שוליים

קטגוריה:מעוטרי עיטור המופת במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:חיילי חטיבה 188
קטגוריה:חללי צה"ל במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הצבאי בחיפה
קטגוריה:בוגרי בית הספר הריאלי
קטגוריה:בוגרי תנועת הצופים בישראל
קטגוריה:מפקדי פלוגות במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1973
טים לדרמן

**טימותי ס לדרמן** (אנגלית: Timothy S. Leatherman) (נולד ב-7 בינואר 1948) הוא מהנדס אמריקאי ממוצא יהודי ומייסד, יו"ר ומנכ"ל של חברת כלי העבודה "לדרמן". לדרמן ידוע כממציא של הכלי הרב תכליתי הראשון "מיסטר קרנץ".

## השכלה
לדרמן בוגר תואר ראשון בהנדסה מאוניברסיטת מדינת אורגון, תואר אותו סיים בשנת 1970.

## המצאת "לדרמן"
בשנת 1975 יצא לדרמן לטיול תרמילאים עם אשתו הטרייה. במהלך הטיול רכש לדרמן רכב ישן ומקרטע. האולר הבסיסי הסטנדרטי שהיה ברשותו לא עזר לו להתגבר על תקלות כמעט "קיומיות" וכבר אז גמלה בלבו ההחלטה לייצר, ובעצם להמציא אולר, כלי רב תכליתי וקומפקטי. 

כששב לארצות הברית רתם את חברו לספסל הלימודים סטיב ברלינר והם החלו לפתח במרץ במוסך ביתו של לדרמן כלי שיתאים לצרכיהם. הפטנט הראשון על שם לדרמן נרשם בשנת 1980.

במהלך השנים הבאות ניסה לדרמן לשווק את המצאתו לצוותים הטכניים של חברות גדולות (כמו AT & T) אולם ללא הצלחה רבה.

הצלחתו הרבה של האולר הגיעה דווקא ממקור לא צפוי, ולדרמן החל משווק את המצאתו דרך קטלוגי ההזמנה בדואר.

קטגוריה:ממציאים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של אורגון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1948
42 (סרט)

**42** הוא סרט קולנוע אמריקאי שיצא לאקרנים בשנת 2013. הסרט מבוסס על סיפורו של ג'קי רובינסון, האפרו-אמריקאי הראשון ששיחק בליגת ה-MLB, ליגת הבייסבול הבכירה בארצות הברית. בסרט מככבים צ'דוויק בוסמן בתפקיד רובינסון, והאריסון פורד בתפקיד מנהלה של קבוצת ברוקלין דודג'רס, בה שיחק רובינסון. את הסרט ביים בריאן הלגלנד, שגם כתב את התסריט.

שם הסרט לקוח ממספר החולצה שלבש רובינסון לאורך הקריירה.

## עלילה
ב-1945 מסתיימת מלחמת העולם השנייה, החיילים האמריקאים שבים למדינתם, אך השחורים עדיין סובלים מאפליה. בליגת הבייסבול הבכירה 16 קבוצות ו-400 שחקנים, כולם לבנים. בראנץ' ריקי, מנהלה של קבוצת ברוקלין דודג'רס מחליט לשנות מצב זה ולהיות הראשון שייקח לקבוצתו שחקן שחור, הוא בוחר בג'קי רובינסון, בוגר אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס וקצין משוחרר, שחקן מצטיין בליגת הבייסבול לשחורים הידוע במזג רוחו החם. הוא מציע לרובינסון משכורת גבוהה ומענק חתימה אך דורש שרובינסון יתגבר על יצרו ולא יגיב להתנכלויות כלפיו, בחילופי הדברים המפורסמים ביניהם שואל רובינסון את ריקי "האם אתה רוצה שחקן שאין לו אומץ להשיב מלחמה ?" ריקי עונה "אני רוצה שחקן עם אומץ לא להשיב מלחמה".

רובינסון מציע נישואין לחברתו שנענית בחיוב, השניים נוסעים לפלורידה, למחנה האימונים של מונטריאול רויאלס, קבוצת הבת של הדודג'רס. במהלך האימונים מצטיין רובינסון אך נאלץ להתמודד עם תופעות גזענות מצד מקומיים ושחקנים אחרים. שחקני הדודג'רס מחתימים על עצומה למניעת הגעתו של רובינסון לקבוצה מה שמחייב את התערבותם של ריקי ומאמן הקבוצה ליאו דרוצ'ר, רובינסון זוכה לחוזה בדודג'רס ולמדים עם המספר 42.

ב-15 באפריל 1947 עורך רובינסון את הופעת הבכורה שלו בליגה הבכירה. במהלך העונה הוא מתמודד עם שיפוט עוין, קריאות והתקפות גזעניות מצד הקהל ומצד יריביו ואף ניסיונות לפצוע אותו במתכוון. הדבר מוביל לאיחוד השורות בקרב שחקני הדודג'רס, כשאלו שעדיין לא מסכימים לשיתופו מורחקים מהקבוצה. רובינסון מצטיין ומול מגיש שפגע בו בעבר, חובט להום ראן שמבטיח את העפלת הקבוצה לוורלד סיריס.

## שחקנים

שמאל|ממוזער|250px|ג'קי רובינסון במציאות

## ביקורת ותגובות לסרט
מבקרת הקולנוע אן הורנדיי מהוושינגטון פוסט העניקה לסרט 3 מתוך ארבעה כוכבים וציינה שסוף סוף נעשה סרט הראוי לאגדה. איי. או. סקוט מהניו יורק טיימס ציין שבריאן הלגלנד, במאי הסרט, הקריב את הסיכוי ליצור סרט מצוין על חשבון הרצון להפוך אותו נגיש ומעורר השראה לקהל. על אף שאינו מדייק בכל הפרטים ההיסטוריים, הסרט נשאר נאמן לעובדות ולאופיו של גיבור הסיפור ובכך מצליח להזכיר לצופים על השפעתו. קלאודיה פויג מיו.אס. איי טודיי ציינה שנדרש במאי מגושם כדי להפוך סיפור כה מרתק וחשוב כמו זה של ג'קי רובינסון לסרט "נוסחתי". היא שיבחה את משחקו של בוסמן, אך התאכזבה מכך שהסרט לא מתרכז מספיק ברובינסון, אלא בדמות משנה של בראנץ' ריקי.

בסוף השבוע הראשון להקרנתו כבש הסרט את פסגת הסרטים המכניסים עם 27 מיליון דולר במכירות כרטיסים. סך הכל הכניס בארצות הברית כ-95 מיליון דולר.

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר הסרט
* Five things to like about ’42,’ the movie about Jackie Robinson, אתר Yahoo!
* על הסרט באתר history vs. hollywood

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 2013
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי בייסבול
קטגוריה:סרטים אמריקאיים המבוססים על סיפור אמיתי
קטגוריה:סרטי האחים וורנר
קטגוריה:ארצות הברית: סרטי אפליית השחורים
קטגוריה:סרטי האריסון פורד
קטגוריה:סרטי ספורט אמריקאים
קטגוריה:סרטים שצולמו באלבמה