open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
בוא אלי פרפר נחמד

**בוא אלי פרפר נחמד** הוא ספר שירי ילדים שנכתב על ידי פניה ברגשטיין, ואוייר על ידי אילזה קנטור. הספר קרוי על שם אחד השירים המופיעים בו.

הוא נכתב בשנות מלחמת העולם השנייה, ויצא לאור ב-1945. עשרות מהדורות הודפסו מאז, ודורות של ילדים דוברי עברית גדלו על שיריו.

ב-2012 הונצח הספר על בול ישראלי בסדרת "ספרות ילדים".

## הספר
שירי הספר בני ארבע שורות, או מרובעים, צורה שמקורה בשירת פרס, ובפרט ביצירתו של עומר ח'יאם, אך עושים שימוש בחריזה פחות נפוצה בצורה הזו - א א ג ג (לפרה האדומה/יש עגלה קטנה חומה [א א]/את ראשה היא ליקקה/ונתנה לה נשיקה [ג ג]).

רבים משירי הספר במשקל זהה, כשבכל שורה שבע הברות. כתוצאה מהחריזה והמשקל הזהים, מנגינה לאחד מהם מתאימה גם לאחרים, יוצא מהכלל הוא השיר האוטו שלנו גדול וירוק, עם 11 הברות. לשיר זה נכתב לחן משלו.
[ממוזער|בול דואר ישראל לציון הספר. התמונה מוצגת ב[שימוש הוגן]]
שירי הספר עוסקים בסביבתם של ילדי הקיבוץ: העגלה ברפת, הטלה בדיר, התרנגולת ואפרוחיה, ברכת השחייה, הטרקטור בחצר והפרח בגינה, הכלב הנאמן שנובח כל הזמן, והמשאית הירוקה שמובילה תוצרת חקלאית ל"תנובה".

לצד שירי הילדים, כתבה ברגשטיין שירים שביטאו את חרדתה לגורל יהדות אירופה וגורל משפחתה שנותרה שם.

רבים משירי הספר מושרים במספר מנגינות, שנכתבו במיוחד עבורם, או אומצו משיר קיים או מלחן עממי. הלחן של פניה שלונסקי וגמן לשיר "רד אלינו אווירון" של חינגה סמילר, מוצמד לעיתים קרובות לשירים "לפרה האדומה", "יש בדיר טלה קטן", ואחרים.

לשיר "בוא אלי פרפר נחמד" חובר לחן בידי צבי בן-פורת והוצמדו לו לחנים עממיים נוספים.

לפי אתר זמרשת, שירי הספר הושרו במנגינה רוסית בשם "צ'אסטושקי", שמוכרת יותר בשירים העממיים "הסתכלו נא על הכביש" ו"קומו קומו ילדים", ולחנים נוספים נכתבו על ידי יששכר מירון, חיה גרד-בוך, בנימין עומר, מאירה קרול, זוהר ניימן, ישראלה שוורץ ויוני רכטר.

לחנים אחרים נכתבו או אומצו עבור שירים אחרים, למשל "האוטו שלנו גדול וירוק", שהותאם לו לחן שוודי.

## יצירות נגזרות

לאה נאור עשתה שימוש בשם השיר ובמילותיו בתוכנית הטלוויזיה החינוכית, "פרפר נחמד". שיר הפתיחה לתוכנית מתחיל במילים "פרפרים בכל מיני צבעים" והפזמון שלו מורכב משלוש השורות הראשונות של השיר (בתוספת המילה "אז"). נאור החליפה בשורה השלישית את המילה "תירא" במילה מוכרת יותר לילדים, "תפחד". את הלחן כתבה נורית הירש. השיר זכה למספר רב של ביצועים.

פרפרזה על השיר מופיעה בשירו של חנוך לוין, "חייל שוקולד", ופרפרזה על "האוטו שלנו" במרובע של לוין "הילד שלנו קטן וירוק".

ב-1995 הופקה קלטת וידאו לילדים בשם "בוא אלי פרפר נחמד", "ויהי ערב", "ניסע אל השדה", עם שירי הספר ויצירות נוספות של ברגשטיין בהפקת קלסיקלטת, הוצאת הקיבוץ המאוחד, וים הפקות, בהשתתפות מיקי קם, איתי שגב, אביגיל אריאלי, אביגיל הררי ורמי ברוך.

## קישורים חיצוניים
* 
*  בלחנו של צבי בן פורת
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי 1945
קטגוריה:ספרי ילדים ונוער
קטגוריה:פניה ברגשטיין
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירי ילדים
קטגוריה:שירים על פרפרים
הארמון הסקסוני

**הארמון הסקסוני** (בפולנית: **Pałac Saski**) היה מבנה מגורים מפואר בעיר ורשה, בירת פולין. הוא נהרס על ידי הגרמנים במהלך מלחמת העולם השנייה.

## תולדות הארמון
[300px|ממוזער|שמאל|תמונת הארמון ב[שנות ה-20 של המאה ה-20|שנות העשרים. לפניו ניצב פסלו של המצביא יוזף פוניאטובסקי]]
הקמת הארמון החלה בשנת 1666 לצורך מגוריה של משפחת מורשטין (Morsztyn). בהמשך נרכש והורחב על ידי שני המלכים הסקסונים של פולין, אוגוסט השני ואוגוסט השלישי. הארמון הורחב לפי הסגנון הנאו-קלסי.

בחזית הארמון השתרעה הכיכר הסקסונית (כיום כיכר יוזף פילסודסקי) ובעורפו נבנה הגן הסקסוני. הוא היווה חלק מהציר הסקסוני בעיר.

בתחילת המאה ה-19 שכן בארמון בית ספר בשפה הגרמנית (Liceum Warszawskie), בו לימד גם אביו של המלחין פרדריק שופן, אשר התגורר עם משפחתו בתחומי הארמון. בשנת 1842 שופץ המבנה ועוצב מחדש.

לאחר מלחמת העולם הראשונה והקמתה מחדש של פולין העצמאית השתכן בארמון המטה הכללי של צבא פולין. בין השאר שכן בארמון מטה ההצפנה הפולני (ביורו שיפרוב) (עד 1937), ובשנת 1932 פוצח בו לראשונה צופן מכונת האניגמה הגרמנית.

במרכז הכיכר שמול הארמון שכנה בשנים 1912–1925 קתדרלת אלכסנדר נבסקי, עד להריסתה.

בשנת 1925 מוקם בארמון קבר החייל האלמוני של פולין. כמקומו נקבעה אכסדרת העמודים אשר חיברה בין שני אגפיו של הארמון.

בעקבות דיכוי מרד ורשה ב-1944 פוצצו הגרמנים במתכוון את הארמון. שרד ממנו רק חלק מאכסדרת העמודים ובה קבר החייל האלמוני, שאיכשהו לא ניזוק. שרידי האכסדרה ובהם הקבר ניצבים מאז בשולי כיכר פילסודסקי.

בתחילת שנות האלפיים התגבשה תוכנית להקמתו מחדש של הארמון, והוא יועד לשכן את עיריית ורשה, אך התוכנית הושעתה בשל קשיים תקציביים. 

בשנת 2006 נערכו חפירה ארכאולוגית אשר חשפה את מרתפי הארמון שנהרס. נמצאו בהם כ-20 אלף פריטים.


תמונה:Warszawa - Plac Saski z lotu ptaka (1919).jpg|תמונת הארמון מ-1919, כשלפניו קתדרלת אלכסנדר נבסקי ובעורפו הגן הסקסוני
תמונה:The Saski Palace Warsaw, destroyed by Germans in 1944.jpg|הריסות הארמון ב-1945, לאחר שהוחרב על ידי הגרמנים
תמונה:Warszawa-Saski-Foundations.jpg|מראה אתר החפירה הארכאולוגית במרתפי הארמון, 2006


## קישורים חיצוניים

* תולדות הארמון 
* גלריית תמונות של הארמון
* על התוכנית להקמת הארמון מחדש

ארמון הסקסוני
סקסוני
קטגוריה:מבנים בפולין שנהרסו במלחמת העולם השנייה
אברהם ריס (רב)

רבי **אברהם ריס** (ה'תקכ"ד, 1764 בערך - י' בניסן ה'תקצ"ד, 19 באפריל 1834) היה רב אלזסי-שווייצרי.

## ביוגרפיה
נולד לרב רפאל ריס בהגנטל-לה-בה  שבאלזס, בסביבות שנת ה'תקכ"ד. בשנת ה'תקנ"ג (1793) התמנה למשרה רבנית ראשונה במיהרינגן . ובין השנים ה'תקנ"ז-ה'תקע"ב כיהן כרבו הראשי של המחוז. בשנת ה'תקע"ב התמנה כרב באנדינגן שהייתה אחת הערים היחידות שבהן הותר ליהודי שווייץ להתגורר עד האמנסיפציה של 1866. בתקע"ט מונה כרב הראשי של אנדינגן, והחזיק במשרתו זו עד פטירתו בי' בניסן ה'תקצ"ד, 19 באפריל 1834.

רבי אברהם ריס עמד בקשר מכתבים עם החת"ם סופר, תשובות הלכתיות אליו נדפסו בספרו "שו"ת חת"ם סופר" והוא גם מזכיר אותו במקומות אחרים בספרו.

בנו, הרב רפאל ריס  שנקרא על שם אביו, מילא את מקומו בכהונת הרב הראשי לאנדינגן.

## לקריאה נוספת
* משה אלכסנדר זושא קינסטליכער, **אישים ב[[תשובות חתם סופר]]**, בני ברק תשנ"ג. עמ' לב.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים שווייצרים
קטגוריה:אלזס: אישים
קטגוריה:ילידי 1763
קטגוריה:נפטרים ב-1834
קצין אוכלוסייה

**קצין אוכלוסייה** או **קצין אוכלוסייה בלחימה** (בראשי תיבות: **קָאָ"ל**) הוא קצין בדרגת סגן עד רב־סרן האמון על מתן מענה ראשוני למקרים הומניטריים בעת מלחמה. באופן כללי, קצין האוכלוסייה הוא דמות מתווכת, המחברת בין שדה הקרב לבין צורכי האוכלוסייה האזרחית, מתוך שאיפה לשמור על ערכים מוסריים תוך מימוש היעדים האסטרטגיים של המדינה. הקצין מלווה את הכוחות בשטח ומסייע בתיאום וייעוץ בנושאים הומניטריים במצבי קיצון, ובמניעת פגיעה באוכלוסייה אזרחית. בצה"ל מקור התפקיד הוא בשנות ה-50 של המאה ה-20, אז שימשו קציני היחידה כמושלים צבאיים של היישובים הערביים במדינת ישראל. התפקיד בתצורתו הנוכחית נוצר בעקבות לקחים שנלמדו ממבצע עופרת יצוקה לגבי תורת הלחימה בעימות מול ארגוני טרור בשטח בנוי שבו מצויה אוכלוסייה אזרחית.

לשם יצירת התפקיד נפתח תחום המרכיב האזרחי בלחימה ביחידת תיאום פעולות הממשלה בשטחים, ובדצמבר 2010 נפתח קורס הקא"לים הראשון. הקא"לים עוברים קורסים והשתלמויות בבית הספר לתיאום וקישור שבמחנה גדעונים. בין היתר הם לומדים על תשתיות אזרחיות, הכרת הסביבה בה הם פועלים, היכרות עם מאפייני האוכלוסייה, צרכים הומניטריים, הכרת הארגונים הבינלאומיים, השפעת התקשורת על הלחימה והשפה הערבית. בנוסף, מדמים החניכים בקורס לחימה במהלכה יתמודדו עם הקשיים העולים בלחימה בשטח בנוי, רווי אוכלוסייה אזרחית, תחת אש.

במהלך מבצע צוק איתן נעשה שימוש לראשונה בקא"לים בקרב. במבצע הקא"לים תיווכו בין האוכלוסייה האזרחית לכוחות צה"ל, סייעו למג"דים בנושאים הומניטריים, קישרו בין ארגונים בין לאומיים לכוחות ותיאמו פינויי פצועים בזמן אמת. לאחר מבצע צוק איתן ובעקבות ריבוי התביעות הבינלאומיות, קיבל התפקיד משמעות גדולה יותר בעיקר בגלל יתרונם של הקא״לים בהכרת הזירה הפלסטינית, מרחב הפעולה בו הם פועלים, ידיעת השפה הערבית ושליטה ברזי המקצוע, תיאום וקישור צבאי ואזרחי אשר מסייעים ביצירת קשר ישיר עם האוכלוסייה במרחב הלחימה.

במהלך עימותים צבאיים, הקא"ל אחראי על תיאום תנועת אוכלוסייה באזורים לחוצים. הוא פועל בשטח, לעיתים בצמוד לכוחות הלוחמים, כדי להבטיח שהמסדרונות ההומניטריים פועלים בצורה תקינה, שהתושבים מנותבים הרחק מאזורי הקרבות, ושיש תיאום ואישור של תנועות אוכלוסייה לצורך הגנה על חייהם. תחום אחריות נוסף הוא הקשר עם גורמים אזרחיים מקומיים – בהם מנהלי בתי חולים, ראשי רשויות או נציגי ארגונים הומניטריים – לשם תיאום פינוי פצועים, העברת ציוד רפואי, וקליטת סיוע. בנוסף, הקא"ל פועל להנגשת הסיוע ההומניטרי ודואג שהציוד יגיע ליעדיו. הוא מהווה את הזרוע המבצעית של מדיניות הסיוע, ומפקח על כך שהסיוע לא רק נכנס אלא גם מחולק בצורה אפקטיבית. הקא"ל גם תורם להבנת המצב האזרחי בשטח. הוא מסייע באיסוף מידע חיוני על מיקום האוכלוסייה, על מצוקה בתחומים כמו מים, מזון, או טיפול רפואי, וכן על התפרצות מחלות או תנועת אוכלוסין חריגה. לבסוף, לקא"ל יש תפקיד משמעותי בשמירה על לגיטימציה בינלאומית לפעולות צה"ל. פעילותו מדגישה את המחויבות של ישראל למשפט ההומניטרי ולמניעת פגיעה באזרחים חפים מפשע.

## קישורים חיצוניים

* הדס דובדבני, כך מתאמנים קציני האוכלוסייה בלחימה של צה"ל, באתר צה"ל, 23 בדצמבר 2011
* אבירם זינו, המישור המשפטי: כיצד נערכת ישראל ליום שאחרי המבצע בעזה , באתר מעריב, 9 באוגוסט 2014

## הערות שוליים

קטגוריה:יחידת תיאום פעולות הממשלה בשטחים
קטגוריה:פיקוד ושליטה
קטגוריה:מקצועות צבאיים
את כמו אש

**את כמו אש** הוא האלבום השני של קובי פרץ.

האלבום יצא בשנת 1995, שלוש שנים לאחר אלבומו הראשון "טעות של החיים". באלבום שמונה שירים, הבולט ביניהם הוא השיר 'את כמו אש' שעובד בשנת 1997 לגרסת דאנס באלבומו השלישי של פרץ, "חץ האהבה". שישה שירים מהאלבום נכתבו על ידי היוצר דוד זיגמן.

## הפקה
*הפקה ואמרגנות: אבי מזרחי הפקות
*הפצה: א.ג הפקות: אבי גואטה
*מיקסים: יהודה תמיר
*גיטרה: יהודה קיסר
*גיטרות אקוסטיות: אבי סינגולדה
*בוזוקי: אריס, איזקיס
*חליל: אמיר שחסר
*קאנון: מומין ססלר
*דרבוקה: אלי מזרחי
*אקורדיון: בוריס
*עוד: מומין ססלר
*עיבודים: מומין ססלר
*קולות: קובי פרץ, עופר מזרחי, ירון כהן, מומין ססלר, הילה
*מאפרת: נעמי קרילה
*צילום: צביקה
*עיצוב גרפי: סטודיו בן עמי

## רשימת השירים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי קובי פרץ
קטגוריה:אלבומים בעברית
אליפות צרפת בטניס 1939

**[[אליפות צרפת הפתוחה#האליפות|אליפות צרפת]] 1939** הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי חימר באצטדיון רולאן גארוס בפריז. התחרויות התחילו ב-8 ביוני והסתיימו ב-17 ביוני. זו הייתה האליפות ה-44 מאז ייסודה.

מנצחי תחרויות יחידים סימון מאתיה מצרפת ודון מקנייל מארצות הברית זכו גם בתחרויות זוגות.

## התחרות
### תחרות הגברים
שמאל|ממוזער|180px|דון מקניל (מימין), מנצח תחרות הגברים
בתחרות זו השתתפו 55 טניסאים שחולקו ל-4 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:

# בובי ריגס () הפסיד בגמר
# פרניו פונצ'ץ (), הודח ברבע גמר

מנצח תחרות של השנה הקודמת דון בדג' () השנה לא השתתף. בגמר התחרות נפגשו דון מקניל () ופרניו פונצ'ץ (). דון מקנייל שלא היה מדורג ניצח ב-3 מערכות. בהמשך זכה גם בתחרות זוגות הגברים.

### תחרות הנשים
שמאל|ממוזער|180px|סימון מתייה, מנצחת תחרות הנשים
בתחרות הנשים השתתפו 32 טניסאיות שחולקו ל-2 בתים. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג:

# **[[סימון מתייה]] (), מנצחת תחרות 1938, מנצחת התחרות**
# שרה פביאן (פלפרי) (), הודחה ברבע הגמר
# ידוויגה ינדז'יובסקה (), הפסידה בגמר
# מרי הרדוויק (), הודחה ברבע הגמר
# מדזי רולין קוקרק (), הודחה בסיבוב הראשון
# ארלט האלף (), הודחה בחצי הגמר

במשחק הגמר נפגשו סימון מאתיה () וידוויגה ינדז'יובסקה () שהפסידה בשתי מערכות. באליפות זו סימון מאתיה ניצחה גם בזוגות נשים.

### תחרות זוגות גברים
בתחרות השתתפו מספר זוגות. מזוג מנצחי תחרות 1938 רק ברנר דסטרמו השתתף בתחרות. במשחק הגמר נפגשו דון מקניל וצ'ארלס האריס () עם ז'אן בורוטרה וז'אק בריניון () (מנצחי תחרות 1928 ו-1934) וניצחו אותם ב-5 מערכות.

### תחרות זוגות נשים
בתחרות השתתפו 14 זוגות. מזוג מנצחות בשנים 1936-1938 רק סימון מתייה () השתתפה השנה בתחרות. במשחק הגמר סימון מתייה () וידוויגה ינדז'יובסקה () ניצחו את אליס פלוריאן והלה קובאץ' () בשתי מערכות. לסימון מאתיה זה היה הניצחון הרביעי בתחרות זו והתואר השני באליפות 1939.

### תחרות זוגות מעורבים
בתחרות השתתפו 38 זוגות. מזוג מנצחי תחרות 1938 רק סימון מתייה () השתתפה בתחרות. במשחק הגמר נפגשו סימון מתייה () ופרניו קוקולייביץ' () עם שרה פביאן (פלפרי) ואלווד קוק () והפסידו ב-3 מערכות.

## קישורים חיצוניים
* תחרות הנשים
* תחרות הגברים
* האתר הרשמי של אליפות צרפת הפתוחה
* נתונים נוספים על האליפות

צרפת
1939
קטגוריה:1939 בצרפת
הדמעות של היום הן הדבש של מחר

**הדמעות של היום הן הדבש של מחר** הוא אלבומו הרביעי של חיים צינוביץ', והראשון שיצא תחת דמותו הבדויה "**השרוף**". האלבום יצא בשנת 2000.

פרט לשיר אחד, כל השירים באלבום נכתבו על ידי צינוביץ', אותם הלחין ועיבד יחד עם תומר בירן. הסינגל הראשון מתוכו, "שקר החן הבל היופי", הושמע לראשונה בתוכניתו של דידי הררי וזכה להצלחה גדולה ולהשמעות רבות ברדיו. בנוסף, הצליחו מהאלבום גם השירים "אהבה" (שהופיע באלבום "קצת פורקן קצת חום קצת אהבה" בגרסה קצרה יותר) ו"הקשיבי לקול". באלבום נכללה גרסת כיסוי לשירה של להקת איפה הילד? "נפלת חזק".

שלושה משירי האלבום דורגו במצעד הפזמונים השנתי של רשת ג': "שקר החן והבל היופי" (מקום 5),  "אהבה" (מקום 25) ו"הקשיבי לקול" (מקום 35). במצעד השנתי של גלי צה"ל הגיע השיר "שקר החן והבל היופי" למקום השביעי.

## רשימת השירים

## קרדיטים
*הפקה: חיים צינוביץ' הפקות בע"מ בשיתוף תומר בירן
*הפצה: מתנה הפקות את מירו הפקות
*עיבודים והפקה מוזיקלית: חיים צינוביץ' ותומר בירן
*תופים: ישראל קמחי ואיתמר בן זכאי
*בס: יניב פופיק
*קלידים ותכנותים: תומר בירן
*גיטרות מזרחיות: יהודה קיסר
*גיטרות ספרדיות וחשמליות: אבי סינגולדה
*כינורות מזרחיים: אילמז
*דרבוקה:רוני דדון
*חליל ערבי: אמיר שהסר

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי חיים צינוביץ'
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי תומר בירן
קטגוריה:אלבומים בעברית
דניאלה דורון

**דניאלה דורון** (נולדה ב-20 ביולי 1977) היא יוצרת טלוויזיה, תסריטאית, מורה לכתיבה, מגישה ועיתונאית.

## ביוגרפיה
דניאלה דורון נולדה בהרצליה ב-1977 וגדלה בעיר. אמה הייתה מגישת הרדיו שרה'לה דורון.

לאחר שירות צבאי ביחידת דובר צה"ל, למדה בבית הספר לקולנוע וטלוויזיה ע"ש סטיב טיש באוניברסיטת תל אביב ותואר שני בתסריטאות באוניברסיטה (את שניהם סיימה בהצטיינות). היא בעלת תעודת הוראה לספרות בחינוך העל-יסודי מסמינר הקיבוצים.

במקביל ללימודיה עבדה ככתבת תרבות במהדורת החדשות של ערוץ 10, ביימה כתבות דוקומנטריות לתוכנית "העולם האמיתי מאחורי המודעות" (ערוץ 10), כתבה לאחת מתוכניות "משחק מכור" (רשת) ואף השתתפה בפאנל. בנוסף, הנחתה את סדרת הכתבות הסאטיריות "האמת האמיתית" (אתר msn) וערכה והפיקה את תוכנית המגזין "ברומטר".
מאוחר יותר הגישה פינות סאטיריות בתוכניות טלוויזיה ורדיו שונות (תוכנית הבוקר בערוץ 2 ו-10, רדיו תל אביב, רדיו צפון ו-103fm), כתבה למגזינים שונים, ומאז 2007 כותבת בעיתון "Time Out תל אביב" על תרבות, עניינים אורבניים ובעיקר על נושאים הנוגעים לילדים, כולל טור אישי שרץ במשך שנים ושמו "אמא יקרה לי".

כתסריטאית כתבה דורון לסדרות "שירות חדרים" (רשת) ו"אלישע" (ערוץ הילדים) ולפני כן כתבה תסריט לסדרות "אולי הפעם" (yes), "ראש גדול" (yes), "אגדת דשא" (ערוץ 10) ו"המזימה" (ערוץ 10). בשנת 2008 קיבלה מענק פיתוח ממפעל הפיס על התסריט לקומדיה הרומנטית "תקופות קצרות".
בנוסף, חיברה שאלות טריוויה לשעשועונים רבים ("אחד נגד מאה", "משאבת הכסף", "לעוף על המיליון", "אל תפיל את המיליון", "המרדף" ועוד).

ב-2006 החלה דניאלה דורון ביצירת סדרת הטלוויזיה הקומית "מי נתן לך רישיון?", יחד עם טליה לביא ומיכל ויניק, שם שימשה התסריטאית הראשית של הסדרה והשתתפה בתפקיד אורח בחלק מהפרקים. הסדרה, שהייתה מועמדת לפרס התסריט ולפרס הסדרה הקומית בתחרות פרסי האקדמיה, כוללת 11 פרקים ומגוללת את קורותיהן הפרועות של שלוש חברות – צעירה ערבייה שרוצה להיות נהגת מונית, מורה לנהיגה לסבית ויורשת מפונקת שהופכת את הלימוזינה שלה לשירות הסעות לחוגים עבור ילדי עשירים. הסדרה שודרה בערוץ 1 ב-2014, וזכתה לביקורות נלהבות.

לאחר שלימדה קורס כתיבת תסריט בבית הספר לאמנויות מנשר, הקימה דורון ב-2008 את סדנת כתיבת התסריט "דראפט ראשון" - סדנה שבה היא מלמדת תסריטאות לקבוצות של מתחילים ומתקדמים. מדי שנה מעבירה דורון את יסודות הכתיבה לעשרות תלמידים מבוגרים, ומלווה אותם בתהליך העבודה על היצירות שלהם. כמו כן, היא עורכת תסריטים וחברה בהנהלת איגוד התסריטאים.

דורון חיה בתל אביב עם בן זוגה ושני ילדיהם, שזוכים בטוריה לכינויים "במבינו" ו"פיקולינו".

## קישורים חיצוניים
* 
* סדנאות הכתיבה של דניאלה דורון
* כל פרקי הסדרה "מי נתן לך רישיון?"
* הדס בשן, "איזו אישה": שאלון עם דניאלה דורון באתר סלונה
* 
*איריס ז'ורלט, "איך יוצרים סיטקום בישראל? פשוט ליהנות מהדרך ", באתר "מעריב"

## הערות שוליים

קטגוריה:תסריטאיות ישראליות
קטגוריה:תסריטאים ישראלים
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:חיילות דובר צה"ל
קטגוריה:חיילי דובר צה"ל
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב: קולנוע וטלוויזיה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: קולנוע וטלוויזיה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1977
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1977
לעשות מה שבא לי

"**לעשות מה שבא לי**" הוא אלבומה השמיני של הזמרת שרית חדד שיצא לאור באפריל שנת 2000. האלבום כולל 12 שירים ומאופיין במקצב לטיני. בין כותבי השירים נמנים אהוד מנור, דוד זיגמן, עוזי חיטמן, יוסי גיספן, סמדר שיר, ליאור פרחי וקובי אוז. האלבום כולל את השיר "אבא" אותו הלחינה לזכרו של אביה, ואת השיר "קח את הכל", הגרסה העברית לשירהּ של נטליה אוריירו "Cambio Dolor".

השיר "לעשות מה שבא לי" הגיע למקום ה-18 במצעד שיר השנה.

לשיר "מאושרת" נעשתה בשנת 2002 גרסה טורקית בשם "Çek Babam Çek" על ידי אשקין נור ינגי.

## רשימת רצועות

## הפקה
*הפקה: אבי גואטה הפקות בע"מ
*הפקה מוזיקלית ועיבודים: שי ראובני
*הפקת שירה וקולות: יהודה תמיר
*תופים: אשר פדי
*גיטרה בס: אבי יפרח
*בוזוקי: אריס נחום
*כלי הקשה: אורן בלבן
*גיטרה סולו: יהודה קיסר, מאיר רגב
*דרבוקות: רוני דדון, ישראל שובל
*גיטרות: אבי סינגולדה
*חצוצרות: רביעיית כלי הנשיפה בראשותו של אברהם פלדר
*חליל וזורנה: אמיר שחסר
*כינורות: ילמז טשצ'שמה
*חליל צד: ניצן עין הבר
*אקורדיון: בוריס אלייב
*קאנון: אברהם סלמאן
*קלידים: יעקב למאי, שי ראובני, גיל נרדיה, בנצי מור, גיל פלדמן
*טכנאי הקלטה ומיקסים: יהודה תמיר
*יחסי ציבור: מירי בן יוסף
*הפצה: א.ג הפקות בע"מ, אלי אזרזר

## נתוני מכירות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי שרית חדד
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי פלטינה כפולה ומעלה בישראל
קטגוריה:אלבומי חברת אבי גואטה הפקות בע"מ
יהודית בן-נתן

**יהודית בן נתן** (נולדה ב-2 בפברואר 1950) היא מנהלת ישראלית. כיהנה בתפקיד קצינת חיל הנשים הראשית האחת-עשרה של צה"ל.

## ביוגרפיה
נולדה ברומניה ועלתה לישראל בגיל 10. מתחילת שירותה הצבאי התבלטה כמפקדת. שימשה בתפקידים הבאים: סגנית קצינת ח"ן פיקוד דרום,  מפקדת קורס מ"פ, סגנית מפקדת בסיס הטירונות (בה"ד 12), סגנית קצינת ח"ן ראשית, קצינת ח"ן של מפקדת חילות השדה ומפקדת בסיס הטירונות. בשנת 1989 למדה במכללה לביטחון לאומי. שירתה כקצינת חיל הנשים הראשית בין השנים 1991 עד 1994, בדרגת תת-אלוף - הדרגה הגבוהה ביותר אשר הוענקה באותה עת לאישה בצה"ל. במהלך כהונתה, בשנת 1995, גובש פסק הדין בעתירה לבג"ץ, אשר הוגשה על ידי אליס מילר.

פעילותה של בן נתן למען שוויון מגדרי נמשכה גם לאחר שחרורה מצבא הקבע: בשנת 2012, עת התקיימו דיוני ועדת פלסנר אשר גיבשה חלופה לגיוס חרדים לצה"ל, שיגרה בן נתן יחד עם עוד 19 קצינות בכירות במילואים, מכתב לראש הממשלה וליושב ראש ועדת פלסנר, בו התריעו מפני הקצנה דתית בתוככי הצבא, אשר עלולה לגרום להרעה בתנאי שירותן הצבאי של הנשים בצה"ל. במכתבן כתבו הקצינות: "כנושאות תפקידים בכירים במערכת הביטחון וכקצינות בכירות במילואים, אנו קוראות לכן לא לנסות לקדם את השוויון בנטל השירות הצבאי תוך הקרבת זכויות החיילות... אנו צופות בדאגה מהצד על תהליך ההקצנה הדתית בצה"ל, שעלול לצערנו להחריף עם יישומה של תוכנית חדשה שלא לוקחת בחשבון את ההשלכות המגדריות של גיוס חרדים על תנאי שירותן ושילובן של נשים בתפקידים וביחידות שונות".

בעשור השני של המאה ה-21, מנהלת בן נתן את כפר הנוער "עיינות".

נשואה ואם לארבעה. בנה, עמרי בן נתן, התחרה בתוכנית הריאליטי "האח הגדול". עמרי ואחיו התאום רועי עבדו כדוגמנים וזכו שניהם במקום השלישי בתחרות "ניו מודלס 2003".

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קצינות ח"ן ראשיות
קטגוריה:קצינות צה"ל בדרגת תת-אלוף
קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:מנהלות בתי ספר ישראליות
קטגוריה:מנהלי בתי ספר ישראלים
קטגוריה:מנהלות ישראליות
קטגוריה:מנהלים ישראלים
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1950
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
תרז דלפש

**תֶרֶז דֶלְפֶּשׁ** (בצרפתית: **Thérèse Delpech**; 11 בפברואר 1948 - 17 בינואר 2012) הייתה אינטלקטואלית ומומחית ליחסים בינלאומיים צרפתייה.

## חייה
דלפש למדה פילוסופיה באקול נורמל סופרייר. בהמשך התמקדה ביחסים בינלאומיים. דלפש ניהלה את תחום הלימודים האסטרטגיים בוועדה לאנרגיה אטומית של צרפת (Commissariat à l'énergie atomique; CEA) מאז 1997. היא שימשה יועצת לאלן ז'ופה בעת כהונתו כראש ממשלת צרפת (1995-1997). כמו כן הייתה חוקרת ב-CERI (המרכז ללימודים בינלאומיים), מפקחת מטעם נציבות האו"ם לניטור בקרה ופיקוח בעיראק (UNMOVIC) של האומות המאוחדות, יועצת בינלאומית לוועדה הבינלאומית של הצלב האדום, והייתה בין ההוגים הבולטים בצרפת בתחום הביטחון הבינלאומי. בניגוד לאינטלקטואלים צרפתיים רבים, תמכה דלפש בפלישה האמריקאית לעיראק ב-2003, ולאחר מכן תמכה בהחרפת הסנקציות נגד איראן.

בשנת 2008, דירג אותה כתב העת Prospect Magazine במקום ה-81 ב"רשימת 100 האינטלקטואלים" שלו.

בשנת 2012, פרסם תאגיד ראנד ספר שהותירה דלפש בכתובים, ובו סקירה מקיפה של דלפש על מחקרי ראנד בנושא הרתעה גרעינית.

## פרסומים

**Iran and the Bomb : The Abdication of International Responsibility* (Translator: Ros Schwartz) February 2009
**Savage Century : Back to Barbarism* (Translator: George Holoch)
**La Politica Del Caos* June 2003


## ראו גם
*תוכנית הגרעין של איראן
*פוליטיקה של צרפת

## קישורים חיצוניים
* תמליל הרצאה של דלפש בכנס הרצליה

## הערות שוליים

קטגוריה:חוקרות יחסים בין-לאומיים
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1948
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1948
קטגוריה:נפטרות ב-2012
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2012
כריש שונית אפור

שמאל|ממוזער|כריש שונית ליד להקת דגים בגינאה החדשה
**כריש שונית אפור** או **כָּרִישׁ שְׁחֹר-זָנָב** (שם מדעי: *Carcharhinus amblyrhynchos*) הוא מין של כריש החי בשוניות אלמוגים ברחבי הימים הטרופיים. כריש זה ביישן יחסית ואינו נוטה לתקוף אנשים, אך עלול לנשוך כתוצאה מטירוף אכילה.
## מאפיינים
הוא מצוי בעיקר בימים הטרופיים שבאוקיינוס ההודי (כולל בים סוף) ובאוקיינוס השקט. לכריש זה חוטם רחב, עיניים גדולות, סנפיר הגב שלו גדול יחסית ושחור בקצוות ושוליים רחבים. אורכו הממוצע 1.3 מטרים, אך נתפסו מינים באורך של 2.6 מטרים. עם זאת משקלם קטן יחסית, עד 33.7 קילוגרם.

הכריש יוצא לצוד בעיקר בלילה והוא ניזון מדגי שונית, דיונונים, סרטנים, יונקים ימיים ואף מכרישים אחרים.

בשל ציד מופרז מוגדר מצב השימור של הכריש כסכנת הכחדה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פיטר בליקר
קטגוריה:כרישיים
קטגוריה:דגי האוקיינוס השקט
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1856
דוריס הארט

**דוריס הארט** (באנגלית: **Doris Hart**; ) הייתה טניסאית אמריקאית, שהתחרתה בשנות ה-50. דורגה ראשונה בעולם בשנת 1951.

הארט זכתה ב-35 תוארי גראנד סלאם, חמישית בכל הזמנים, מהם 6 ביחידות, 14 בזוגות נשים ו-15 בזוגות מעורבים.

בהיותה ילדה חלתה בדלקת העצם, אך למרות זאת הגיע להישגים מרשימים בספורט. הייתה האישה הראשונה שהצליחה להגיע לזכייה בכל טורנירים גראנד סלאם בכל הקטגוריות (תחרות הנשים, זוגות נשים וזוגות מעורבים). מאז רק מרגרט קורט ומרטינה נברטילובה הצליחו לחזור על הישג זה.

בשנת 1969 נכללה דוריס הארט בהיכל התהילה הבינלאומי בטניס.

## טורנירי [[גראנד סלאם (טניס)|גראנד סלאם]]
### יחידות

### זוגות נשים

### זוגות מעורבים

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מיזורי
קטגוריה:סנט לואיס: אישים
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טניסאיות אמריקאיות
קטגוריה:טניסאיות זוכות אליפות אוסטרליה הפתוחה
קטגוריה:טניסאיות זוכות אליפות צרפת הפתוחה
קטגוריה:טניסאיות זוכות אליפות וימבלדון
קטגוריה:טניסאיות זוכות אליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס
קטגוריה:מיזורי: ספורטאים
קטגוריה:נשים ראשונות בספורט
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1925
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1925
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2015
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2015
משמר הגבול (סוריה)

**משמר הגבול** (בערבית: **قوات حرس الحدود**) הוא כוח ז'נדרמריה של צבא סוריה האחראי על שמירת גבולות סוריה (בעיקר במזרח המדינה) ומתקנים אסטרטגיים חשובים. משמר הגבול הסורי הוא בגודל של יחידה מוגדלת המכילה מספר גדודים אשר פרוסים במוקדים שונים בסוריה, החטיבה נמצאת תחת פיקוד הקורפוס השלישי.

הכוח החל את דרכו בתקופת המנדט הצרפתי על סוריה בשם **משמר המדבר**, כיום עיקר פועלו הוא מניעת הברחות לאורך הגבולות, מניעת הסתננות של כוחות עוינים, שמירה על הסדר באזורים מרוחקים ממוקדי השלטון ושמירה על יעדים אסטרטגיים חשובים כגון סכר הפרת, בארות נפט ותחנות כוח.

לאורך השנים משמר הגבול הסורי לא עסק בלחימה ככוח לחימה סדיר, אלא שימר את מעמדו ככוח שיטור אזורי. גם במהלך מלחמת האזרחים בסוריה תיפקד משמר הגבול ככוח שיטור בעיקר במזרח המדינה.

## מבנה
כוח המשמר כולל שבעה רגימנטים הפרוסים לאורך הגבולות של סוריה, כל רגימנט אחראי על גזרה ויחידותיו יושבות ברחבי העמדות והמתקנים הפרוסים בגזרתו.
* הרגימנט החמישי: אל-חסכה בצפון-מזרח סוריה
* הרגימנט השישי: דרומית לחומס
* הרגימנט השמיני: גבול סוריה-ירדן
* הרגימנט ה-10: גבול סוריה-עיראק
* הרגימנט ה-11: לטקיה
* הרגימנט ה-12: חלב בצפון-מערב סוריה
* רגימנט לא ידוע: גבול סוריה-לבנון

## לקריאה נוספת
* פסח מלובני, **מצפון תפתח הרעה: צבא סוריה - עלילותיו ומלחמותיו - מבט מדמשק**, תל אביב: המכון לחקר מלחמות ישראל, 2014, עמ' 848-849.
* Gregory Waters, Syria's Border Guards: from auxiliary to frontlines, 25 בספטמבר 2019, International-Review.org.

## הערות שוליים

קטגוריה:יחידות צבא סוריות
סוריה
אליפות צרפת בטניס 1946

**[[אליפות צרפת הפתוחה#האליפות|אליפות צרפת]] 1946** הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי חימר באצטדיון רולאן גארוס בפריז. התחרויות התחילו ב-18 ביולי והסתיימו ב-27 ביולי. זו הייתה האליפות ה-45 מאז ייסודה, הראשונה לאחר הפסקה של שש שנים בעקבות מלחמת העולם השנייה. בשנים 1946-1947 התחרויות נערכו לאחר אליפות וימבלדון של אותה שנה. 

## התחרות
### תחרות הגברים
שמאל|ממוזער|180px|מרסל ברנר, מנצח תחרות הגברים
בתחרות זו השתתפו 64 טניסאים שחולקו ל-4 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:

# איבון פטרה (), הודח בחצי הגמר
# תום בראון (), הודח בחצי הגמר
# ירוסלב דרובני (), הפסיד בגמר
# פנצ'ו סגורה (), הודח בסיבוב הרביעי
# יאן סמולינסקי (), הודח בסיבוב הראשון
# ברנר דסטרמו (), הודח בסיבוב הרביעי
# פייר פליצה (), הודח ברבע הגמר 
# פרדיננד ורבה (), הודח ברבע הגמר
# אריק ג'ון פילבי (), הודח בסיבוב הראשון
# אנריקה מוראה (), הודח בסיבוב הראשון
# דרגוטין מיטיץ' (), הודח ברבע הגמר
# באדג' פאטי (), הודח ברבע הגמר
# **[[מרסל ברנר]] (), ניצח בתחרות**
# ג'ון וילקינסון (), הודח בסיבוב הראשון
# טוני מוטרם (), הודח בסיבוב השני
# יוסיפ פלדה (), הודח בסיבוב הראשון

מנצח תחרות של שנת 1939 דון מקניל () השנה לא השתתף. בגמר התחרות נפגשו מרסל ברנר () וירוסלב דרובני (). מרסל ברנר ניצח ב-5 מערכות. בהמשך זו זכה גם בתחרות זוגות גברים.

### תחרות הנשים
שמאל|ממוזער|מרגרט אוסבורן דופונט, מנצחת התחרות
בתחרות הנשים השתתפו 39 טניסאיות. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג:

# פאולין בץ (), הפסידה בגמר
# **[[מרגרט אוסבורן דופונט|מרגרט אוסבורן]] (), ניצחה בתחרות**
# לואיז ברוף (), הודחה בחצי הגמר
# פטרישה טוד (), הודחה בסיבוב השלישי
# מוניק המלין (), הודחה בסיבוב השלישי
# בילי יורק (), הודחה בסיבוב הראשון
# אליס וייוורס (), הודחה ברבע הגמר
# ז'ינט בוקאי (), הודחה בסיבוב השלישי
# בטי הילטון (), הודחה ברבע הגמר
# מישלן איגלבר (), הודחה בסיבוב השלישי
# דוריס הארט (), הודחה ברבע הגמר
# דורותי באנדי (), הודחה בחצי הגמר
# נלי לנדרי (), הודחה ברבע הגמר
# סימון לפארג (), הודחה בסיבוב השלישי
# ידוויגה ינדז'ייובסקה (), הודחה בסיבוב השלישי
# הלנה סטראבובה (), הודחה בסיבוב השלישי

מנצחת תחרות 1939 סימון מתייה () לא השתתפה בתחרות. במשחק הגמר נפגשו מרגרט אוסבורן () ופאולין בץ () שהפסידה ב-3 מערכות.

### תחרות זוגות גברים
בתחרות השתתפו מספר זוגות. מנצחי תחרות 1939 דון מקניל וצ'ארלס האריס () לא השתתפו בתחרות. במשחק הגמר נפגשו מרסל ברנר ואיבון פטרה () עם אנריקה מוראה () ופנצ'ו סגורה () וניצחו אותם ב-5 מערכות.

### תחרות זוגות נשים
בתחרות השתתפו 16 זוגות. מזוג מנצחות שנת 1939 רק ידוויגה ינדז'ייובסקה () השתתפה בתחרות. במשחק הגמר לואיז ברוף ומרגרט אוסבורן () ניצחו את פאולין בץ ודוריס הארט () ב-3 מערכות. באותה שנה הן ניצחו גם באליפות וימבלדון ובאליפות ארצות הברית הפתוחה.

### תחרות זוגות מעורבים
בתחרות השתתפו 32 זוגות. זוג מנצחי תחרות 1939 לא השתתפו בתחרות. במשחק הגמר נפגשו פאולין בץ ובאדג' פאטי () עם דורותי באנדי ותום בראון () וניצחו בשתי מערכות.

## קישורים חיצוניים
* תחרות הנשים
* תחרות הגברים
* האתר הרשמי של אליפות צרפת הפתוחה
* נתונים נוספים על האליפות

קטגוריה:תחרויות טניס ב-1946
1946
קטגוריה:1946 בצרפת
חיים געש

**חיים דוד געש** (1950 – 9 בדצמבר 2020) היה פוליטיקאי ישראלי, שכיהן כראש מועצת פרדס חנה-כרכור, וקצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה, ששירת בחיל הים.

## משפחה וילדות
געש נולד בפרדס חנה, בנם הבכור של מרים ויוסף פטמן, ניצולי השואה שעלו לישראל אחרי המלחמה. בגיל 10 עבר עם משפחתו לקריית גת, בגיל 14 עבר ללמוד בכפר נוער מבואות ים במגמת מכונה והוא בוגר מחזור 1967.

## שירות בחיל הים
התגייס לחיל הים כמנוען ושירת כסמל מחלקת מכונה בספינה הראשונה מספינות סער, אח"י מבטח. בהמשך התנדב לקורס חובלים במגמת מכונה. שירת בשייטת 3 כקצין מחלקת מכונה. החליט לבצע הסבה למגמת שייט, עבר הכשרה והסמכה לקצין משמרת גשר ובהמשך קורס קציני גנ"ק ושירת במשך 28 שנים בחיל הים. במהלך שירותו שימש קצין גנ"ק באח"י קשת, פיקד על ספינות טילים ופיקד על בית הספר לחובלים של חיל הים.

במהלך מלחמת שלום הגליל שימש כראש לשכת מפקד חיל הים.

פיקד על פלגה בשייטת ספינות הטילים במהלך מבצע דרך נץ הטבעת הספינה "Moon Light" של ארגון פת"ח בנמל ענאבה באלג'יריה.

בשנים 1990 עד 1992 פיקד על בסיס אשדוד ולאחר מכן כיהן כראש מחלקת מבצעים של חיל הים.

## תפקידים אזרחיים
השתחרר משירות הקבע ב-1996. לאחר שחרורו כיהן כמנכ"ל חברה שייצרה ושיווקה אריחי קרמיקה ופסיפס.

ב-1998 נבחר לראשות מועצת פרדס חנה-כרכור בה חזר להתגורר ב-1981. בתחילת הקדנציה הראשונה עמד בראש רשימה מטעם מפלגת העבודה אולם פרש ממנה והתפטר מתפקידו כראש מועצה ב-2001. את געש החליף אורי מנג'ם, שכיהן כחבר מועצה בסיעת העבודה.

לאחר פרישתו מונה למנכ"ל המפקד הלאומי.

ב-2003 התמודד שוב לראשות המועצה הפעם בראש רשימה עצמאית ונבחר שוב. הוא ניצח גם בבחירות ב-2008 וב-2013. בנוסף לתפקידו כראש מועצה כיהן מאז 2014 גם כיו"ר קרן שלם הפועלת לפיתוח שירותים לאנשים עם מוגבלות שכלית ברשויות המקומיות.

געש נפטר כשבוע לפני טקס קבלת אות "יקיר המושבה על מפעל חיים" על הישגים מרשימים למושבה ותושביה בנושאים רבים. בתקופת כהונתו עלה מספר התושבים מ-28,000 ל-42,000 ותקציב המועצה עלה מ-90 מיליון לכ-300 מיליון ש"ח.

ביולי 2017 סיים את תפקידו בקרן שלם, ובנובמבר 2017 הודיע על התפטרותו מראשות מועצת פרדס חנה-כרכור מסיבות בריאותיות.

ב-9 בדצמבר 2020, הלך געש לעולמו והותיר אחריו אישה ושלושה ילדים.

## השכלה
היה בעל תואר ראשון במינהל החינוך ולימודי ארץ ישראל באוניברסיטת חיפה ובוגר המכללה לפיקוד ימי של צי ארצות הברית.

## לקריאה נוספת
* אורי מתתיהו, **חיים געש ז"ל – יקיר המושבה על מפעל חיים**, בניחותא, בהוצאת העמותה למען הקשיש, אפריל 2021
* חיים געש, **קפטן אמריקאי בים סוער**, "אח"י פלברה אגדות שקרו באמת", בית החובל, 2020, עמ' 58

## קישורים חיצוניים

* מירי בספמילנאה, פרדס חנה-כרכור: פעם קפטן, תמיד קפטן, מגזין המושבות, 14 באוגוסט 2009
* אמיר אייל, '''איש איש ודבשתו הוא - פרידה מחיים געש''', אח"י פלברה 2, הוצאת בית החובל, 2021, עמ' 338
* הגר פרי יגור, אילן שדה, זיו דשא, שמעון שגיא והניה שפירא, '''חיים געש ז"ל''' "נפרדים בצער רב מראש המועצה המקומית פרדס חנה כרכור בין השנים 1998-2017." גפן מגזין המושבות גיליון 1226, 11 בדצמבר 2020 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי מועצת פרדס חנה כרכור
קטגוריה:מפקדי בסיס אשדוד
קטגוריה:בוגרי בית הספר הימי מבואות ים
קטגוריה:קציני גנ"ק
קטגוריה:אלופי-משנה בחיל הים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:קציני צה"ל בכירים בראשות רשויות מקומיות בישראל
קטגוריה:מפקדי ספינות טילים
קטגוריה:אישים הקבורים בפרדס חנה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2020
Grand Romantic

**Grand Romantic** הוא אלבום הבכורה של הזמר נייט רוס כאמן יחיד. האלבום, שהופק על ידי ג'ף באסקר, יצא לאור ב-16 ביוני 2015 דרך חברת התקליטים Fueled by Ramen.

האלבום הגיע למקום השביעי במצעד האלבומים של ארצות הברית בילבורד 200, לאחר שמכר כ-31,000 עותקים בשבוע הראשון להוצאתו. לקידום האלבום צילם רוס סרט קצר בשם "The Grand Romantic". הסרט פורסם באוגוסט 2015 בשירות המוזיקה של אפל, Apple Music.

## ביקורות

האלבום זכה בעיקר לביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה. ב-Metacritic קיבל האלבום ציון ממוצע של 61 מתוך 100, בהסתמך על 10 ביקורות. דייוויד צ'יו, מהאתר רולינג סטון, נתן לאלבום ציון של שלושה וחצי כוכבים מתוך חמישה והשווה את רוס לסולן להקת קווין, פרדי מרקיורי. בפיצ'פורק כתב ג'רמי גורדון כי האלבום "מראה כמה רוס יכול להצליח בכוחות עצמו, אך הוא לא כוכב", ונתן לאלבום ציון של 5.5 מתוך 10.

## רשימת רצועות

## מיקומי שיא

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2015
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי אמיל הייני
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי ג'ף באסקר
קטגוריה:אלבומי אינדי רוק
חשמלן נמרי

**חשמלן נמרי** או **חשמלן מנומר** (שם מדעי: *Torpedo panthera*) הוא בטאי ממשפחת החשמלניים. הוא חי בים האדום והאוקיינוס ההודי, ויש לו מספר תת-מינים. הוא מגיע לאורך של כמטר אחד, ומשתמש בתהודה חשמלית על מנת לבנות תמונה של סביבתו הקרובה (בדומה לבטאים האחרים כגון המסורן הירוק), אך בניגוד לבטאים אחרים הוא מהמם את טרפו באמצעות מכת חשמל ואז אוכל אותו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי איגנס פון אולפרס
קטגוריה:חשמלניים
קטגוריה:דגים במפרץ אילת
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1831
יצת

[שמאל|ממוזער|200px|[כתובת רחוב, בגן מוזיאון ישראל (צולם ב-2008), בה נזכרת העיירה "יצת".]]
**יצת** הוא יישוב מתקופת המקרא, בית שני, המשנה והתלמוד, ששכן בשומרון, ואשר לפי הסברה שמו השתמר בשם הכפר הערבי **[[יאסיד|יאציד]]**, מצפון לשכם.

היישוב אינו נזכר בתנ"ך, אך נזכר רבות בחרסי שומרון כיישוב בשומרון. חרס 47 מחרסי שומרון קושר את משפחתה של חגלה מבנות צלפחד ליישוב זה.

בתקופת התלמוד נזכר היישוב בפסיפס כתובת רחוב כאחת העיירות היהודיות ב"תחום סבסטיה" לעניין פטור ממצוות התלויות בארץ, לצד עיירות נוספות בשומרון, ובהן כפר יהודית, כפר כסדיה, דותן, מזחרו, איקבין, שילתה, פנטקמוותה, בלעם עלייתה, ציר, עננין ושפירין.

## הערות שוליים

קטגוריה:קצרמר יישובים
קטגוריה:השומרון: יישובים
קטגוריה:יישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופת המשנה והתלמוד
יוסף אבן אביתור

**רב יוסף בן יצחק בן שטנאת בן אביתור** היה חכם ומשורר יהודי-ספרדי, מראשוני משוררי יהדות ספרד שחי ופעל במאה ה-10 בספרד במצרים ובסוריה.

## קורות חיים
נולד במרידה שבאל-אנדלוס למשפחה מיוחסת, אביו היה הרב יצחק בן שטנאת בן אביתור.

אבן אביתור היה מתלמידיו של רבנו משה בן חנוך בישיבת קורדובה, כשנפטר רבו התמנה בנו רבנו חנוך בן משה לראשות הישיבה, ומינויו זכה לגיבוי ולחסות מצד חסדאי אבן שפרוט. אולם לאחר פטירתו של אבן שפרוט, ערער רב יוסף אבן אביתור על הכתרתו לראשות הישיבה המקומית, כי לדבריו הייתה לו זכות קדימה למשרה זו בשל היותו יליד ספרד. בשלב מסוים של המחלוקת נידה רבנו חנוך את אבן אביתור והוא עזב את העיר. הוא נסע לרבי שמואל הכהן בן יאשיהו על מנת שיקבל אותו למרות הנידוי. רבי שמואל שקיבל את החרם דחה אותו. בשל כך נוצר סכסוך בין השניים, אך לבסוף השלימו זה עם זה. לאחר נדודים, בין היתר במצרים בה שהה תקופה ממושכת, התיישב בדמשק. בסוף ימיו השלים רב יוסף בן אביתור עם רבנו חנוך, ואף כאשר נקרתה לידיו הזדמנות להדיחו ממשרתו ולשמש בעצמו כראש ישיבת קורדובה, ויתר עליה ושלח לתומכיו מבני העיר מכתב תמיכה ברבנו חנוך, הוא נשאר בדמשק ונפטר בה.

יצירותיו התקבלו בקרב קהילות ישראל וחלקן משובץ בסידורי התפילה של עדות שונות. מבין פיוטיו, ידועים בייחוד פיוטי ההושענות שלו (הנאמרים על ידי הספרדים), ופיוט אחד "ובכן מה נהדר", ב"סדר העבודה" בתפילת יום הכיפורים בו חתם את שמו "אני יוסף בר יצחק". כמה מפיוטיו שהגיעו לאשכנז ונתקבלו בנוסח אשכנז יוחסו שם בטעות לפייטן הצרפתי רבי יוסף טוב עלם. כך לדוגמה בנוגע לסליחה לעשרה בטבת "אזכרה מצוק", וליוצר לשבת הגדול "אאמיר מסתתר".

בגניזת קהיר נתגלה פיוט שלו ליום הכיפורים המתחיל בשורות  משערים כי פיוט זה שימש כבסיס לפיוט המפורסם של משה אבן עזרא אל נורא עלילה.

מלבד פיוטיו, מיוחסת לו גם כתיבת תרגום לערבית של התלמוד הבבלי עבור "מלך ישמעאל", הוא ככל הנראה הח'ליפה הפאטמי אל-חאכם, אליו היה מקורב בעת שהותו במצרים. חלק מתשובותיו בהלכה נדפסו בספרות תשובות הגאונים, וישנן מסורות הלכתיות שנמסרו בשמו.

היו שייחסו לו כתיבת חיבורים קבליים: מאמר בשם "סוד דרכי האותיות והנקודות" מצטט שלושה מאמרים מ"קבלת אבן אביתור", וספר קבלי בשם "ספר הנעלם" מצטט מ"פירוש לספר יצירה לר' יוסף אבן אביתור. אך יש מפקפקים בייחוס המאמרים המוזכרים אליו.

הוא כתב אזהרות לחג השבועות, לפי תרי"ג מצוות; חלקן השתמרו; לדעת עזרא פליישר פחות ממחציתן.

## מפיוטיו
* **אניה ותאניה** (גנזי שעכטער ח"ג, ניו יורק תרפ"ח, עמ' 320)
* **מפיוטי רב יוסף בן אביתור** (גנזי קדם, ח"ו, ירושלים תש"ד, עמ' 25–26)
* **נשמת** לחג השבועות (נשמת ישורון מטיף. בעיקר במחזורי ספרד)
* **[[כאחלמה קבועה בעטרת]]**

## הנצחה
על שמו רחוב ברמת גן.

## לקריאה נוספת
* עזרא פליישר, **יצירתו של יוסף אבן אביתור**, עבודה לשם קבלת תואר ד"ר לפילוסופיה, האוניברסיטה העברית, ירושלים, תשכ"ח
* יעקב מאן, "יוסף אבן אביתור", אנציקלופדיה יודאיקה

* יהושע גרנט, **אזכרה מזמור, מזמורי תהילים בפיוטי יוסף אבן אביתור**, מכון בן-צבי, ירושלים תשפ"א
* יוסף יהלום ונאויה קצומטה, **אבן אלשנטאש: יוצרות לר' יוסף בן יצחק ספרדי המכונה אבן אביתור**, הוצאת כרמל, ירושלים תשפ"ד

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ראשוני ספרד
קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:פייטני ספרד
קטגוריה:משוררים יהודים בימי הביניים
קטגוריה:מתרגמים לערבית
קטגוריה:רבנים: ראשונים
קטגוריה:יהודי ספרד במאה ה-10
קטגוריה:יהודים במאה ה-11
דאג כריסטי

**דאגלס דייל "דאג" כריסטי** (באנגלית: **Douglas Dale "Doug" Christie**; נולד ב-9 במאי 1970) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק 15 עונות בליגת ה-NBA בעמדת הקלע. כיום משמש כמאמן סקרמנטו קינגס

## קריירה מקצועית
כריסטי נבחר בבחירה ה-17 בדראפט 1992 על ידי סיאטל סופרסוניקס, אך לא חתם בקבוצה בעקבות אי הסכמה על תנאי החוזה. בפברואר 1993 הועבר כריסטי ללוס אנג'לס לייקרס, בה לא זכה לדקות משחק רבות והתקשה לבלוט. בסוף עונת  שלחו הלייקרס את כריסטי לניו יורק ניקס, שהעבירו אותו אחרי עונה וחצי בינוניות לטורונטו ראפטורס. כריסטי שיחק במדי הטורונטו ראפטורס במשך ארבע וחצי עונות, עד שנת , בהן תפקד כשחקן פותח והציג יכולת גבוהה. עונת  הייתה עונת השיא בקריירה של כריסטי מבחינה התקפית, כשהוא מעמיד  של 16.5 נקודות, 5.2 ריבאונדים, 3.6 אסיסטים ו-2.4 חטיפות למשחק. ב-27 בפברואר 1998 קלע כריסטי שיא קריירה של 35 נקודות בניצחון קבוצתו על אורלנדו מג'יק.

בסוף עונת  נשלח כריסטי בטרייד לסקרמנטו קינגס עבור קורליס ויליאמסון. בתקופתו בסקרמנטו כריסטי עשה לעצמו שם ברחבי הליגה כאחד השומרים הטובים ביותר בעמדתו וכאחד מקלעי השלשות הטובים ב-NBA. כריסטי נכלל בחמישיות ההגנה של העונה במשך ארבע עונות רצופות - בשנת  בחמישייה הראשונה, ובשנים ,  ו- בחמישייה השנייה.

במהלך עונת  נשלח כריסטי בטרייד לאורלנדו מג'יק, אך לאחר 21 משחקים שוחרר מהקבוצה בעקבות יכולת חלשה. כשבוע לאחר מכן חתם כריסטי בדאלאס מאבריקס עד לסיום אותה עונה ולעונה שאחריה. בתחילת עונת  נפצע כריסטי ברגלו ונזקק לניתוח, שבעקבותיו שוחרר מהקבוצה. בעונה שלאחר מכן חתם כריסטי על מספר חוזים קצרים בלוס אנג'לס קליפרס, אך לא הרשים ושוחרר מהקבוצה. ב-25 בנובמבר 2005 הודיע כריסטי על פרישה ממשחק פעיל.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת וושינגטון
קטגוריה:סיאטל: אישים
קטגוריה:כדורסלני לוס אנג'לס לייקרס
קטגוריה:כדורסלני ניו יורק ניקס
קטגוריה:כדורסלני טורונטו ראפטורס
קטגוריה:כדורסלני סקרמנטו קינגס
קטגוריה:כדורסלני אורלנדו מג'יק
קטגוריה:כדורסלני דאלאס מאבריקס
קטגוריה:כדורסלני לוס אנג'לס קליפרס
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת פפרדיין
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:בחירות דראפט של סיאטל סופרסוניקס
קטגוריה:מדינת וושינגטון: כדורסלנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1970
מעמד האישה בתאילנד

שמאל|ממוזער|270px|מוכרת בשוק בתאילנד270px|ממוזער|רקדניות בפסטיבל רוקט ביאסותון
**מעמד האישה בתאילנד** כולל את תפיסתה של האישה בחברה התאילנדית בקרב נשים וגברים, יכולת ההשפעה שלהן, במסגרות התעסוקה, היצירה, המדיניות הציבורית והפוליטיקה. 

הנשים בתאילנד היו בין הנשים הראשונות באסיה שקבלו את זכות ההצבעה בשנת 1932. אף על פי שהן בתת-ייצוג בפוליטיקה התאילנדית, בשנת 2011 נבחרה יינגלאק צ'ינוואט לראשות ממשלת תאילנד עד שנת 2014. תפקידיו של נשים בפיתוח הלאומי של תאילנד עדיין לא ממוסד באופן מלא. גורמים המשפיעים על השתתפותן של נשים בתחום החברתי-כלכלי כוללים "מודעות מגדרית מספקת בתהליך המדיניות ותכנון" וסטריאוטיפים חברתיים.

## פוליטיקה
למרות היעדר מגבלות חוקיות על נשים המשתתפות בזירה הפוליטית של תאילנד, הגורמים שמנעו את עלייתן של נשים בפעילות פוליטית כוללים חסמים מבניים, מכשולים תרבותיים, הישגים חינוכיים נמוכים, מעמד סוציו-אקונומי נמוך והשתתפות נמוכה בקבלת החלטות הציבוריות לדוג' רק ב-5 ביוני 1949 הפכה לראשונה אישה בתאילנד לחברה בבית הנבחרים של האספה הלאומית של ממלכת תאילנד.

## עסקים
בתחום היזמות, האוכלוסייה הנשית של תאילנד מרכיבה כ-47% מכוח העבודה במדינה, מה שהופך את האחוז הגבוה ביותר של נשים עובדות באזור אסיה-פסיפיק. עם זאת, נשים אלה חוות גם אפליה ואי שוויון מגדרי ביחס לשכר משום שהן מועסקות לרוב בעבדות בשכר נמוך.

ביחס לרווחתן של נשים, חלק מהנשים בתאילנד נוטות להפוך לקורבנות אונס בנישואים, סחר בבני אדם, זנות, וצורות אחרות של התעללות ופשעי מין על ידי המקומיים.

## נישואים
לדברי המשרד הלאומי לסטטיסטיקה של תאילנד, נשים תאילנדיות נישאות בגיל מוקדם יותר מגברים, וכי 24% ממשקי הבית בתאילנד מזהים את הנשים כראש משק הבית.
בשנת 2007, הניו יורק טיימס דיווח כי לאחר מלחמת וייטנאם, תאילנד הפכה ליעד תיירות "מנוחה ובילוי" ומין לגברים זרים, וכתוצאה מכך חלקם נישאים לנשים תאילנדיות. בין אלה שמיסדו נישואים כאלה הם גברים מאירופה וארצות הברית המחפשים חברותא והקלה כלכלית, במיוחד בתקופת הפנסיה. נשים תאילנדיות לעומת זאת, נכנסות לנישואין מסוג זה כדי לגאול את עצמן מהחיים הקודמים שלהן בזנות, מנטישה על ידי שותפים לשעבר, וכבריחה מעוני ואומללות. עם זאת, בהחלט לא כל הנשים התאילנדיות שנכנסו לסוג זה של נישואים היו זונות לשעבר.

## ראו גם

* זכויות האישה

## קישורים חיצוניים

* Women's Organisations Thailand

קטגוריה:תאילנד: היסטוריה
קטגוריה:תאילנד: פוליטיקה
תאילנד
קטגוריה:נשים בתאילנד
כיכר יוזף פילסודסקי

300px|ממוזער|שמאל|מראה חלקי של הכיכר ב-2013. במרכז התמונה נראה קבר החייל האלמוני שבשוליה
**כיכר יוזף פילסודסקי** היא מהכיכרות הגדולות בעיר ורשה, בירת פולין.

## תולדות הכיכר
הכיכר ממוקמת במרכזה של ורשה, בסמיכות לגן הסקסוני ולגלריה הלאומית של פולין (Zachęta). ממחצית המאה השבע עשרה ועד 1944 - עת נהרס על ידי הגרמנים - ניצב בשולי הכיכר ובינה לבין הגן הארמון הסקסוני, מקום משכנם של שניים ממלכי פולין ולאחר מכן מושב המטה הכללי של צבאה. מאז 1925 ניצב בשולי הכיכר קבר החייל האלמוני של פולין, שמוקם בתוך שדרת העמודים של הארמון הסקסוני - השריד היחיד שנותר ממנו לאחר שנהרס.

בשנים 1912 עד 1926 ניצבה במרכז הכיכר קתדרלת אלכסנדר נבסקי האורתודוקסית, אשר נהרסה כמו רבות אחרות כמותה בפולין על ידי שלטונות הרפובליקה הפולנית השנייה. 

הכיכר שימשה עם השנים כאתר לאירועים ציבוריים שונים, לרבות קבלות פנים רשמיות לאורחים ומצעדים צבאיים שנערכו בה מאז המאה התשע עשרה. במהלך ביקורו ההיסטורי בפולין ב-1979 ערך האפיפיור יוחנן פאולוס השני מיסה בכיכר, שבה נכחו למעלה מ-100 אלף איש. בשנת 2006 קיים בכיכר מיסה גם האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר במהלך ביקור בפולין.

## שמות הכיכר
שמה של הכיכר השתנה פעמים רבות במהלך שנות קיומה. במקור היא נקראה בשם הכיכר הסקסונית. בשנת 1928 הוסב שמה לכיכר יוזף פילסודסקי, מנהיג ורודן הרפובליקה הפולנית השנייה. בשנות הכיבוש של ורשה על ידי הגרמנים (1939-1944) נקראה הכיכר על שמו של אדולף היטלר. מ-1946 היא נקראה **כיכר הניצחון** לכבוד ניצחון בעלות הברית במלחמת העולם השנייה. לימים הוחזר לה השם כיכר פילסודסקי.

## קישורים חיצוניים

* דפי אינטרנט המוקדשים לכיכר 

קטגוריה:ורשה: כיכרות
מכבי חדרה (כדורגל נשים)

**מועדון כדורגל נשים מכבי כישרונות חדרה** היא קבוצת כדורגל נשים של מועדון הספורט מכבי חדרה והיא משחקת בליגת העל בכדורגל נשים. הקבוצה נוסדה בשנת 2004 ומאז משחקת בליגת הנשים הבכירה. הישג השיא של הקבוצה היה זכייה בגביע המדינה בעונת 2014/15.

המועדון כולל גם קבוצות נוער לארבע קבוצות גיל - נערות, נערות א,ילדות וטרומיות.

## היסטוריה
בתחילת שנות האלפיים הקימו יעקב גלאם ויוסי סופר קבוצת כדורגל לילדות שהתחרתה בליגת המתנ"סים ולאחר מכן גם בתחרות "פוקס קידס" הארצית והעולמית. קבוצה זו זכתה מספר פעמים בליגת הנערות בכדורגל וגביע המדינה בכדורגל לנערות. בין כוכבות הקבוצה באותה תקופה הייתה נועם אכטל.

על בסיס השחקניות מקבוצת הילדות והנערות הצליחו להעמיד קבוצה שהצטרפה לליגת הנשים בשנת 2004.

מאז הקמתה משחקת הקבוצה בליגת הנשים הבכירה אך טרם זכתה באליפות. הקבוצה הגיעה 5 פעמים למעמד גמר גביע המדינה וזכתה בתואר פעם אחת.

בשנת 2019 ייצגה הקבוצה את המדינה במשחקי מכבי פאן אמריקה שנערכו במקסיקו וזכתה במדליית ארד.

## תארים
***גביעים**: 1
** 2014/15

*סגנית מחזיקת הגביע: 4
**2011/12
**2013/14
**2016/17
**2018/19
**2025/26

## סגל השחקנים
נכון ל-22 בספטמבר 2019

## בתרבות הפופולרית
חלק משחקניות הקבוצה לקחו חלק בסדרת הטלוויזיה אדומות ששודרה בשנת 2004.

הצלמת אלמה מכנס קז צילמה את שחקניות הקבוצה במשך שלוש וחצי שנים והציגה את תערוכת "תעמדי יציב" על שלטי חוצות בירושלים. אחת ממטרות התערוכה הייתה ליצור דימוי חדש של נשים חזקות במרחב הציבורי. התערוכה הושחתה על ידי חרדים קיצוניים.

## ראו גם
* מכבי חדרה (כדורגל)
* מכבי חדרה (כדורסל)

## קישורים חיצוניים

* 
* מכבי כישרונות חדרה - האתר הרשמי הישן באתר ההיסטורי של הקבוצה
* 
* הדור הבא: הנערות של כישרונות חדרה עלו לגמר גביע המדינה באתר בלינקר
* מכורות לכדור באתר גפן מגזין המושבות
* 
* גוט טאלנט: מכבי כישרונות חדרה באתר מכבי ישראל
* הן גדולות: כישרונות חדרה עלו לגמר הגביע באתר בלינקר
* תעמדי יציב תערוכה של אלמה מכנס קז, 2020-2021
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קבוצות כדורגל נשים ישראליות
חדרה (כדורגל נשים)
קטגוריה:חדרה: מועדוני ספורט
חדרה (כדורגל נשים)
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-2004
מדרגות פוטיומקין

**מדרגות פוטיומקין** (אוקראינית: **Потьомкінські східці**, רוסית: **Потемкинская лестница**) הוא גרם מדרגות באורך 142 מטרים באודסה, אוקראינה. המדרגות אשר מהוות למעשה את הכניסה הראשית לעיר מכיוון הנמל, הן הסמל הידוע ביותר של אודסה.

מבנה המדרגות יוצר אשליה אופטית, כך שהעומד למרגלותיהן רואה גרם מדרגות אחיד ללא עשרת הפודסטים אשר ביניהן. העומד במרומי הגרם, רואה לעומת זאת את הפודסטים בלבד, כאשר המדרגות עצמן מחוץ לטווח הראייה. בנוסף, למביט מלמטה נראה כי גרם המדרגות ארוך מאורכו האמיתי ושכל המדרגות בו ברוחב אחיד, אף שבפועל המדרגות התחתונות רחבות יותר מהעליונות.
250px|שמאל|ממוזער|מדרגות פוטיומקין בגלויה משנת 1905

## היסטוריה
עד ראשית המאה ה-19 החיבור היחיד בין העיר אודסה, היושבת על מישור ערבתי מוגבה, לבין המעגן שתחתיה היה באמצעות שביל מתפתל או מדרגות מאולתרות העשויות בולי עץ. גרם המדרגות הראשון, שמנה 200 מדרגות, נבנה בשנת 1825. המדרגות בצורתן הנוכחית נבנו בין השנים 1837 ו-1841 מאבן חול שהועברה דרך הים מנמל טריאסטה באוסטריה (כיום באיטליה).

עם הזמן נשחקו המדרגות עקב תהליך סחיפה וב-1933 שופצו תוך החלפת אבן החול בגרניט בגוון אפור-ורדרד שמקורו באזור נהר הבוג הדרומי, והפודסטים כוסו באספלט. עקב עבודות הרחבת נמל אודסה, כוסו 8 המדרגות התחתונות, וכך מספרן כיום הוא 192.

לצידו של גרם המדרגות הוקם בשנת 1906 מסלול פוניקולר, אשר שינע אנשים בין הנמל לבין העיר, וחסך את העלייה והירידה במדרגות. בשנת 1970 הוחלף הפוניקולר בדרגנוע, אך בשנת 1997 בוטל. בשנת 2005 נחנכה במקום מערכת פוניקולר חדשה.

שמו המקורי של גרם המדרגות היה "פרימורסקי" (ליד הים), עד שבשנת 1955, בתקופת ברית המועצות, הוחלף השם ל"מדרגות פוטיומקין" לציון 50 שנים למרד על אוניית הקרב פוטיומקין.
בתחילת שנות ה-90, לאחר עצמאות אוקראינה, הוחזר למדרגות שמן המקורי, אך השם הסובייטי נותר שגור בפי התושבים עד היום.

במרומי המדרגות ניצב פסל ברונזה בדמותו של ארמן-עמנואל ויניירו דו פלסי, דוכס רישלייה החמישי, פוליטיקאי צרפתי, אשר בשנות גלותו היה ראש העיר הראשון של אודסה, ובהמשך כיהן פעמיים כראש ממשלת צרפת. הפסל הוא המונומנט הראשון שהוקם באודסה אי פעם.

## בתרבות
מדרגות פוטיומקין התפרסמו בזכות סרטו האילם של סרגיי אייזנשטיין מ-1925, אוניית הקרב פוטיומקין. באחד מקטעי הסרט נראים חיילי הצאר יורדים במדרגות בשורות מסודרות תוך כדי שהם טובחים באזרחים, ביניהם נשים וילדים, באמצעות ירי רובים.
250px|שמאל|ממוזער|שקופית מהסרט "אוניית הקרב פוטיומקין" עם הסצנה המפורסמת שצולמה על המדרגות
250px|שמאל|ממוזער|המדרגות עם הפוניקולר החדש לצידם

## גלריה

Odessa_vlasenko.jpg|פסל בדמותו של הדוכס רישליו, ראש העיר הראשון של אודסה
Treppe_in_Odessa.jpeg|המדרגות במבט מלמטה - הפודסטים מחוץ לטווח הראייה.
Potemkin_Steps-top_view.JPG|המדרגות במבט מלמעלה כשברקע נמל אודסה - המדרגות עצמן חבויות ורק הפודסטים בטווח הראייה.


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אודסה: מבנים
קטגוריה:מדרגות
התעמלות אמנותית במשחקים האולימפיים

[ממוזער|המתעמלת ה[רוסיה|רוסייה יבגניה קנייבה, האלופה האולימפית באולימפיאדת בייג'ינג (2008) ובאולימפיאדת לונדון (2012)]]
**[[התעמלות אמנותית]]** היא מקצוע ב**[[המשחקים האולימפיים|משחקים האולימפיים]]** מאז אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984), כחלק מענף ההתעמלות. זהו אחד משני הענפים היחידים, לצד שחייה צורנית, שבו מתחרות נשים בלבד.

התחרויות כוללות קרב-רב ליחידות, ומאז אולימפיאדת אטלנטה (1996) גם תחרות לנבחרות. זאת, בניגוד לאליפויות עולם ואליפויות יבשתיות, בהן נערכות תחרויות גם בכל אחד מהמכשירים בנפרד (חישוק, כדור, אלות וסרט). בתחרויות היחידות רשאיות להשתתף שתי מתעמלות אומנותיות מכל מדינה, ובשלב הגמר משתתפות 10 מתעמלות. בתחרות הקבוצתית רשאית להשתתף נבחרת אחת מכל מדינה, ו-8 מתוכן מעפילות לשלב הגמר.

## מדליות
[ממוזער|זוכות המדליות ב[אולימפיאדת סידני (2000). מימין: זוכת מדליית הכסף, הבלארוסית יוליה רסקינה, זוכת מדליית הזהב, הרוסייה יוליה ברסוקובה, וזוכת מדליית הארד, הרוסייה אלינה קבייבה (שארבע שנים מאוחר יותר זכתה במדליית הזהב)]]
מתעמלות אמנותיות מ-15 מדינות שונות זכו במדליות אולימפיות. מאז אולימפיאדת סידני (2000) נהנית רוסיה משליטה מוחלטת בענף, ומתעמלות אמנותיות ממדינה זו זכו בכל 10 מדליות הזהב שחולקו מאז ועד אולימפיאדת טוקיו 2020. באולימפיאדת טוקיו לא הצליחה רוסיה לזכות באף מדליית זהב בענף לאחר שלינוי אשרם מישראל זכתה באישי ובולגריה בקבוצתי

*עודכן לאחרונה לאחר המשחקים האולימפיים בטוקיו 2020

## מתעמלות אמנותיות ישראליות במשחקים האולימפיים

[ממוזער|[נבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית במהלך תרגיל באולימפיאדת לונדון (2012)]]
[200px|ממוזער|[נטע ריבקין]]
[שמאל|ממוזער|200px|[אירה ריסנזון]]
מתעמלות אמנותיות ישראליות השתתפו במשחקים האולימפיים באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984), באולימפיאדת סיאול (1988) וב-5 האולימפיאדות שנערכו מאז אולימפיאדת סידני (2000). אירה ריסנזון הייתה המתעמלת הראשונה שהעפילה לשלב הגמר, באולימפיאדת בייג'ינג (2008), וסיימה במקום התשיעי. באולימפיאדת לונדון (2012) רשמה נטע ריבקין את ההישג הגבוה ביותר למתעמלת יחידה, כשסיימה במקום השביעי. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) רשמה נטע ריבקין את הופעתה השלישית ברציפות במשחקים האולימפיים, הישג השמור רק לעוד 2 מתעמלות בהיסטוריה של ענף זה, אך לא העפילה לשלב הגמר.

נבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית רשמה את הופעת הבכורה שלה באולימפיאדת בייג'ינג (2008), וכבר בהופעתה הראשונה העפילה לשלב הגמר, וסיימה במקום השישי. באולימפיאדת לונדון (2012) שוב העפילה הנבחרת לגמר, וסיימה במקום השמיני. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) שוב העפילה הנבחרת לשלב הגמר, והשוותה את מקום השיא של הנבחרת מאולימפיאדת בייג'ינג כאשר סיימה במקום השישי. באולימפיאדת טוקיו זכתה לינוי אשרם במדליית הזהב בתחרות קרב רב אישי, שהיא המדליה הראשונה של ישראל בענף ההתעמלות האמנותית. באולימפיאדת פריז הנבחרת זכתה לראשונה במדליית כסף אולימפית.

## ראו גם
* התעמלות במשחקים האולימפיים
* התעמלות אמנותית בישראל

## קישורים חיצוניים

* 

*
אולימפיאדה
קטגוריה:ענפי ספורט במשחקים האולימפיים