נשף הטריפה

**נשף הטריפה** (המכונה גם **משתה הטריפה** או **סעודת הטריפה**) היה אירוע חגיגי שנוי במחלוקת שנערך ב-11 ביולי 1883 במסעדת "היילנד האוס" בסינסינטי, אוהיו. האירוע התקיים לכבוד המחזור הראשון של בוגרי ההיברו יוניון קולג' וכן לרגל הכינוס השנתי השמיני של איחוד הקהילות העבריות האמריקאיות. במהלך המשתה הוגשו מאכלים לא כשרים (טריפה), דבר שעורר תרעומת בקרב חלק מהנוכחים. האירוע הפך לסמל לפער ההולך וגדל בתוך היהדות הרפורמית בארצות הברית, והיה בין הגורמים שהובילו להיווצרותה של היהדות הקונסרבטיבית.

## האירוע
על פי נוסח התפריט ששוכפל למספר עותקים, המשתה נערך "לכבוד הנציגים למועצת איחוד הקהילות העבריות האמריקאיות". אף שהתפריט לא ציין זאת במפורש, הסעודה התקיימה גם לכבוד ארבעת הבוגרים הראשונים של היברו יוניון קולג', שהוסמכו לרבנות באותו זמן. כ-215 מוזמנים השתתפו באירוע, שהחל בקבלת פנים בליווי תזמורת. על פי התפריט, "תוגש ארוחת ערב צרפתית אלגנטית בתשע מנות וחמישה סוגי משקאות אלכוהוליים". את המימון סיפקו יהודים עשירים מהעיר, ובראשן עמד יוליוס פרייברג .

הנשף התקיים ב"היילנד האוס" (Highland House), שנחשב לאחד האתרים המובילים בסינסינטי: "מקום תצוגה מואר להפליא המתאים אף לפגישות וכנסים פוליטיים". הבניין שכן בפסגת הר אדמס, והיה נגיש באמצעות פוניקולר. המבנה נהרס בשנת 1895.

## הארוחה
למרות שהסעודה נמנעה מהגשת חזיר, היא לא עמדה בכללי הכשרות היהודיים. בין המנות שהוגשו נכללו מאכלים אסורים (טריפה) כדוגמת צדפות, סרטנים, שרימפס ורגלי צפרדעים, וכן מנות ששילבו בשר עם חלב (למשל, גלידה). ככל הנראה גם הבשר עצמו לא היה כשר. הדבר שיקף את דפוסי הצריכה של יהודים רפורמים באותה תקופה, שבדרך כלל הקפידו על הימנעות מחזיר, אך התעלמו מאיסורים אחרים, כגון פירות ים.

האירוע זכה לסיקור נרחב בעיתון "Cincinnati Enquirer"  שפרסם כתבה תחת הכותרת "שמחה יהודית", שכללה את תפריט המשתה במלואו ללא הסתייגות ורשימת 12 הקטעים שנוגנו על ידי התזמורת (וביניהם יצירות מאת ברהמס, אופנבך ופון סופה). גם העיתון "The American Israelite" , מיסודו של הרב יצחק מאיר וייז, הכתבה כללה בין היתר את הטקסטים של שבע הרמות הכוסית שנישאו במהלך המשתה. הסעודה הוזכרה בקצרה גם בדיוני מועצת איחוד הקהילות העבריות האמריקאיות, שנמשכו שלושה ימים (10–12 ביולי), אך לא דווח על כל מחלוקת או הסתייגות מהגשת המאכלים הלא כשרים.

## תגובות
על פי עדותו של הרב הרפורמי דייוויד פיליפסון , שנכח במשתה והיה העד החי האחרון לאירוע, "השתררה התרגשות רבה כאשר שני רבנים קמו ממקומותיהם ויצאו מהאולם, לאחר שהוגשה לפניהם מנת פתיחה שכללה שרימפס כחלק מהתפריט המהודר". את הדברים כתב כמעט שישים שנה לאחר האירוע. עם זאת, דיווחו תואר כ"גדוש במידע שגוי", בין השאר משום ששרימפס לא שימשו כמנה הפותחת בפועל. גם אם תיאורו נכון, הרי שהרבנים עזבו בשקט, ללא עימות או מחאה.

עדות נוספת לאירוע נמסרה על ידי הנרייטה סאלד, שכתבה מכתב שפורסם בעיתון "The Jewish Messenger" ב-27 ביולי 1883. לדבריה, מספר הנוכחים שזעמו על המנות הלא כשרות היה "קטן באופן מפתיע". היא ציינה כי "שני רבנים עזבו את השולחן מבלי לגעת באוכל", והוסיפה: "אני מכירה לפחות שלושה נוספים שלא אכלו דבר והיו זועמים, אך הביעו את מורת רוחם בדרכים פחות הפגנתיות".

התלונה הפומבית הראשונה הידועה בנוגע למשתה הטריפה הגיעה דווקא מאדם שלא השתתף בו, הרב שבתאי מוראיס, שלימים היה לנשיא הראשון של בית המדרש לרבנים באמריקה (JTS). במכתב לעורך המגזין "The American Hebrew" , שפורסם ב-16 ביולי 1883, הביע מוראיס ביקורת חריפה על האירוע:

מוראיס לא השתמש במונח "משתה הטריפה", ולא ידוע מתי נעשה בו שימוש לראשונה.

ב-3 באוגוסט 1883 פרסם הרב יצחק מאיר וייז תגובה בעיתון The American Israelite, שבה השיב לרב שבתאי מוראיס, שכונה בדבריו "ידידנו מפילדלפיה". מוראיס, לדבריו, "נוזף ב־The American Israelite על כך שלא גינה, או לפחות העיר, על המעשה הנורא של אותו שירות הסעדה חסר המצפון". וייז התנער מאחריותו לתפריט, והוסיף:
"הגיע הזמן לשים קץ לרעש סביב המחלקה הקולינרית של היהדות. דתו של היהודי האמריקאי אינה מתיישבת במטבח או בקיבה. The American Israelite מבקש לקבל התנצלות, כי אין הוא עוסק בענייני כשרות."

השמועה על משתה הטריפה התפשטה במהירות ברחבי העיתונות היהודית:

## השפעה על היהדות האמריקאית
לא ברור אם הרב יצחק מאיר וייז, נשיא היברו יוניון קולג' ומנהיג מרכזי של היהדות הרפורמית בארצות הברית, היה מודע מראש לתפריט שתוכנן בידי ועדת המשתה. קביעת עמדתו האישית ביחס להלכות הכשרות אינה פשוטה: לעיתים נקט גישה לא עקבית, ולעיתים שינה את דעותיו בהתאם לנסיבות. הוא סירב להביע חרטה או לגנות את האירוע, ובמקום זאת דחה את מה שכינה "יהדות המטבח", בטענה כי הקפדה על הלכות הכשרות מיושנת ועלולה להוזיל את מעמדה של הדת בעיני הציבור.

על פי מסורת שמקורה עוד בתקופתו של הרב דייוויד פיליפסון, אשר השתתף במשתה, התרעומת שעורר האירוע נחשבת לנקודת מפנה מרכזית בהתפתחותה של היהדות הקונסרבטיבית, שהתעצבה בהמשך כחלופה לתנועה הרפורמית הרחבה יותר. בית המדרש לרבנים באמריקה (JTS), שנוסד זמן קצר לאחר האירוע, הפך לימים ליסוד התנועה הקונסרבטיבית.

## לקריאה נוספת

* Feldberg, Michael. "The Trefa Banquet and the End of a Dream". My Jewish Learning.
* Sarna, Jonathan D. (January 16, 2018). "What really happened at the original Trefa Banquet". Jewish Telegraphic Agency.


## קישורים חיצוניים
* תפריט נשף הטריפה 

## הערות שוליים

קטגוריה:נשפים
קטגוריה:יהדות קונסרבטיבית
קטגוריה:היברו יוניון קולג'
קטגוריה:סינסינטי
קטגוריה:1883 בארצות הברית