open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
גודזילה מינוס אחת

[ממוזער|150px|שמאל|[טאקאשי ימאזאקי הוא הבמאי, התסריטאי והאחראי על האפקטים החזותיים של "גודזילה מינוס אחד"]]
**גודזילה מינוס אחד** (ביפנית: ゴジラ, תעתיק - גוֹגִ'ירָה מַאיְנָסֻ ווָאן) הוא סרט יפני משנת 2023 שנכתב ובוים על ידי טאקאשי ימאזאקי. הסרט הופק על ידי אולפני טוהו ו-Robot Communications ומופץ על ידי טוהו. זהו הסרט ה-37 בזיכיון סרטי גודזילה. הסרט זכה בפרס אוסקר לאפקטים הטובים ביותר.

## תקציר העלילה
עלילת הסרט מתרחשת ביפן בתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה. בעוד שהמדינה עסוקה בשיקום שלאחר המלחמה, תושבי יפן נאלצים כעת לעצור את המפלצת גודזילה שגורמת להרס רב ברחבי יפן ולמקרי מוות רבים.

## הדמויות הראשיות וצוות השחקנים
* **קויצ'י שיקישימה** (ריונוסוקה קאמיקי) - טייס קמיקזה לשעבר.
* **נוריקו אוישי** (מינאמי האמאבה) - בת זוגו של שיקישימה.
* **שירו מיזושימה** (יוקי יאמאדה) - חניך על סיפון הספינה שינסאי מארו.
* **סוסאקו טצ'יבנה** (מונטקה אאוקי) - טכנאי לשעבר בחיל האוויר היפני.
* **קנג'י נודה** (הידטקה יושיוקה) - מהנדס נשק לשעבר.
* **סומיקו אוטה** (סאקורה אנדו) - השכנה של שיקישימה.
* **יוג'י אקיטסו** (קוראנוסקה סאסאקי) - הקפטן של הספינה שינסאי מארו.
* **טאטסו הוטה** (מיו טנאקה) - קפטן המשחתת יוקיקאזה.
* **טדאיוקי סאיטו** (יויה אנדו) -
* **אקיו איטאגקי** (קיסוקה איידה) -
* **אקיקו** (סאה נאגאטאני) - בתם המאומצת של אוישי ושיקישימה.

## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים

*  (ביפנית)
** האתר האמריקני
** האתר הבריטי
* גודזילה מינוס אחד באתר של חברת טוהו (ביפנית)

#### ביקורות
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:גודזילה
קטגוריה:טוקיו בקולנוע
קטגוריה:סרטי 2023
קטגוריה:סרטי IMAX
קטגוריה:סרטי אימה יפניים
קטגוריה:סרטי אימה מ-2023
קטגוריה:סרטי אתחול
קטגוריה:סרטי דרמת אימה משנות ה-2020
קטגוריה:סרטים אנטי-מלחמתיים
קטגוריה:סרטים אפוקליפטיים
קטגוריה:סרטים העוסקים במלחמה ונשק גרעיני
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני מ-2023
בירה קרח

**בירה קרח** (באנגלית: **Ice beer**) היא בירה שעברה מידה מסוימת של הקפאה במהלך הייצור. לבירות אלו יש בדרך כלל אחוזי אלכוהול גבוהים יותר, ומחיר נמוך יותר יחסית.

תהליך "ציפוי" הבירה כולל הורדת הטמפרטורה עד להיווצרות גבישי קרח. מכיוון שלאתנול יש נקודת הקפאה נמוכה בהרבה (C° 114−) מאשר מים (C° 0), כאשר מסירים את הקרח, ריכוז האלכוהול של הבירה עולה. התהליך מכונה הקפאה חלקית או זיקוק הקפאה.

## היסטוריה
בירה קרח פותחה על ידי בישול לאגר חזק וכהה, ולאחר מכן הקפאת הבירה והסרת חלק מהקרח. זה מרכז את הארומה והטעם של הבירה, וגם מעלה את חוזק האלכוהול של הבירה המוגמרת. התהליך מייצר בירה עם 12 עד 15 אחוז אלכוהול. בצפון אמריקה מוסיפים מים כדי להוריד את רמת האלכוהול.

אייסבוק (Eisbock) הוצגה בקנדה בשנת 1989 על ידי מבשלת הבירה Niagara Falls Brewing Company. המבשלים התחילו עם לאגר כהה חזק (6% אלכוהול בנפח), ולאחר מכן השתמשו בשיטה המסורתית של הקפאה והסרת קרח כדי לרכז ארומה וטעמים תוך הגדלת חוזק האלכוהול ל-8%. Niagara Falls Eisbock שוחררה מדי שנה כבירה חורף עונתית. בכל שנה המותג הציג נוף היסטורי אחר בחורף של מפלי הניאגרה הסמוכים. זה נמשך מדי שנה עד שהחברה נמכרה ב-1994.

למרות תקדים זה, יצרנית הבירה הקנדית הגדולה מולסון (כיום חלק ממולסון קורס) טענה כי יצרה את בירת הקרח הראשונה בצפון אמריקה כשהציגה את "הקרח הקנדי" (Canadian Ice) באפריל 1993. עם זאת, המתחרה העיקרי של מולסון בקנדה, לאבט (כיום חלק מאנהאוזר-בוש אינבוו), טען שרשם פטנט על תהליך בירה קרח קודם לכן. כאשר חברת לאבט הציגה בירה קרח באוגוסט 1993 וכבשה נתח שוק של 10% בקנדה, הדבר עורר את מה שנקרא "מלחמות בירה קרח" של שנות ה-90.

לאבט רשם פטנט על שיטה ספציפית להכנת בירה קרח ב-1997, 1998 ו-2000, "תהליך לטיפול בצינון, המודגם בתהליך להכנת משקה מאלט מותסס שבו חומרי חליטה נמעכים במים והמחית שנוצרת מחוממת. הוורט מופרד ממנו, הוורט מבושל מקורר ומותסס, והבירה עוברת שלב גימור הכולל יישון להפקת המשקה הסופי. ההשבחה כוללת הכפפת הבירה לשלב קר הכולל קירור מהיר של הבירה לטמפרטורה של בערך נקודת הקיפאון שלה בצורה כזו שנוצרים בה גבישי קרח בכמויות מינימליות בלבד. הבירה המקוררת שמתקבלת מעורבבת לאחר מכן למשך פרק זמן קצר עם תמיסת בירה המכילה גבישי קרח, ללא תוספת ניכרת בכמות של גבישי קרח בתערובת שנוצרה. לבסוף, הבירה שטופלה כך מופקת מתוך התערובת." החברה מספקת להדיוט את ההסבר הבא: "במהלך תהליך ייחודי זה, הטמפרטורה מופחתת עד שנוצרים גבישי קרח עדינים בבירה. לאחר מכן בתהליך בלעדי מוציאים את הגבישים. התוצאה היא טעם מלא של בירה מאוזנת".

מילר רכשה את זכויות השיווק וההפצה בארצות הברית למוצרים של מולסון, והציגה לראשונה את המוצר מולסון בארצות הברית באוגוסט 1993 בשם Molson Ice. מילר גם הציגה את המותג Icehouse תחת שם המותג Plank Road Brewery זמן קצר לאחר מכן, והוא עדיין נמכר בפריסה ארצית.

## מאפיינים וויסות
בירות הקרח ידועות בדרך כלל ביחס האלכוהול הגבוה שלהן למחיר. באזורים מסוימים, מספר לא מבוטל של מוצרי בירה קרח נחשבים לנקנים לרוב על ידי "שיכורי רחוב", ואסורים למכירה. לדוגמה, רוב המוצרים הרשומים במפורש כאסורים בקטגוריית בירה וליקר מאלט באזור סיאטל הם בירות קרח.

## ראו גם
* אפלג'ק

## הערות שוליים

קטגוריה:בירה
האספה המחוקקת של ג'אמו וקשמיר

**האספה המחוקקת של ג'אמו וקשמיר** (ידועה גם כ**ג'אמו וקשמיר וידאן סבהה**) היא בית המחוקקים של טריטוריית האיחוד ג'אמו וקשמיר ולשעבר האספה המחוקקת של מדינת ג'אמו וקשמיר.

## היסטוריה
הגוף המחוקק הראשון בג'אמו וקשמיר הוקם ב-1934. היו בה 33 מושבים נבחרים, 30 ממונים ו-12 חברים רשמיים למחצה.

לאחר הסתפחות המדינה להודו ב-1947 ומלחמת הודו–פקיסטן הראשונה קיבלה המדינה החדשה מעמד אוטונומי למחצה, וב-1951 נערכו בה בחירות לאספה חוקתית, ששימשה גם כגוף מחוקק. לאספה היו בת 75 מושבים, 45 מקשמיר ולדאק ו־30 מג'אמו. בפועל לא התקיימו בחירות, מאחר ש־43 ממועמדי הוועדה הלאומית של ג'אמו וקשמיר בקשמיר הוכרזו כזוכים ללא מתחרים ושני מועמדים עצמאים נכנעו ללחצים שהופעלו עליהם ופרשו מהתמודדות. בג'אמו החרימה מפלגת האופוזיציה העיקרית,  ההינודואית שחתרה לאחדות מלאה עם הודו, החרימה את הבחירות לאחר שמועמדותם של 13 ממועמדיה נפסלה, ושני מועמדים נוספים פרשו ברגע האחרון.

האספה החוקתית קיבלה חוקה ופיזרה את עצמה עם כניסת החוקה לתוקף ב-26 בינואר 1957. בחוקה החדשה שקיבלה הוועדה נקבע כי הגוף המחוקק של המדינה יורכב משני בתים, המועצה המחוקקת כבית עליון והאספה המחוקקת כבית תחתון. החוקה קבעה כי באספה המחוקקת יהיו 100 חברים, אך 25 מהם ישמרו לשטחי ג'אמו וקשמיר בשליטת פקיסטן ויישארו רקים. בהמשך הוגדלה האספה ל-111 חברים, כאשר מספר המושבים הלא-מאויש הורד ל-24, וכך היו בה בפועל 87 מושבים.

ב-1977 הוכנס תיקון לחו'קת ג'אמו וקשמיר שהאריך את כהונת האספה המחוקקת לשש שנים. התיקון נעשה במקביל לתיקון שנעשה בחוקת הודו במהלך מצב החירום, אך בעוד התיקון לחוקת הודו בוטל ב-1978 ותקופת הכהונה של בתי המחוקקים ההודים חזרה לחמש שנים, תקופת הכהונה הארוכה נותרה על כנה בג'אמו וקשמיר עד לארגון מחדש ב-2019.

ב-2019 חוקק חוק ארגון מחדש של ג'אמו וקשמיר, בו הפכה מדינת ג'אמו וקשמיר לשתי טריטוריות איחוד: לדאק וג'אמו וקשמיר. נקבע כי ג'אמו וקשמיר תמשיך להיות בעלת אספה מחוקקת, בעוד לדאק לא תחזיק באספה מחוקקת. מספר חברי האספה צומצם בארבע ל-107 (83 בניכוי מקומות לא מאוישים). בנוסף נקבע כי מושל ג'אמו וקשמיר יוכל למנות שתי חברות באספה, אם הוא סבור שאין ייצוג מספיק לנשים באספה. בדצמבר 2023 אושר תיקון המגדיל את מספר חברי האספה ל-90 (114), כשהוא מאפשר מינוי עד שני מיצגים של עקורים מג'אמו וקשמיר עקב טרור ואחד לעקורים מג'אמו וקשמיר שבשליטת פקיסטן.

בדצמבר 2023 הורה בית המשפט העליון של הודו לערוך בחירות לאספה עד ספטמבר 2024. ועדת הבחירות של הודו הודיעה כי הבחירות יערכו בשלהי ספטמבר ותחילת אוקטובר.

האספה בוחרת את ארבעת נציגי ג'אמו וקשמיר ברג'יה סבהה.

## הרכב נוכחי
בהרכב הנוכחי של האספה שולטת קואליציה בראשות הוועדה הלאומית של ג'אמו וקשמיר (42 מושבים), אליה שייכים גם הקונגרס הלאומי ההודי (6), ארבעה עצמאים ונציג המפלגה הקומוניסטית של הודו (מרקסיסטית). מפלגת האופוזיציה הראשית היא מפלגת העם ההודית, המחזיקה ב־29 מושבים, ומספר מושבים שייכים למפלגות קטנות יותר ועצמאיים.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ג'אמו וקשמיר
קטגוריה:אספות מחוקקות של מדינות הודו
חברים שרים קורין

"**חברים שרים קורין**" הוא אלבום הופעה שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת קורין אלאל בהשתתפות אמנים ישראלים רבים. את האלבום הוציאה בשנת 1998 חברת התקליטים NMC יונייטד אנטרטיינמנט.

## רקע והוצאה לאור
האלבום הוקלט כחלק ממופע שהפיקה אלאל, בו ביצעו אמנים ישראלים, דוגמת אסף אמדורסקי, אורנה בנאי, אביתר בנאי ויהודית רביץ כמה ממיטב להיטיה של הזמרת. אלאל ביצעה שיר אחד לבדה, "שיר בכיף", ושלושה דואטים: "פירמידות" עם ערן צור, "אנטארקטיקה" עם אלי סורני ו"כשזה עמוק" עם בנאי. גרסתם המשותפת ל"כשזה עמוק" זכתה להצלחה גבוהה במצעדים, ואף דורגה במקום ה-28 במצעד השנתי ה'תשנ"ט. האלבום הופץ על גבי תקליטור בלבד.

## רשימת רצועות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי קורין אלאל
קטגוריה:אלבומי גרסאות כיסוי
קטגוריה:אלבומי הופעה בעברית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי קורין אלאל
קטגוריה:אלבומי חברת NMC יונייטד אנטרטיינמנט
ריצ'רדואסטסיה

**ריצ'רדואסטסיה** (שם מדעי: *Richardoestesia*) הוא סוג של דינוזאור תרופוד מקבוצת הקלורוזאוריה, אשר התקיים במשך הקרטיקון העליון שלפני 90 עד 66 מיליון שנה באמריקה הצפונית ובקזחסטן.

## מאפיינים
המאובנים של דינוזאור דו-רגלי זה התגלו לראשונה בממצאי הפארק הפרובינציאלי דינוזאור שבאלברטה, קנדה ב-1917 וכללו שרידי לסתות מקוטעות וכמה שיניים מחודדות. בתחילה סברו שהממצאים השתייכו לצ'ירוסטנוטס, שגם הוא נמצא בפארק, אך מבנה הלסתות לא התאים והתברר שמדובר בסוג נפרד שהוגדר ב-1990 בידי החוקרים פיליפ קורי, ג'ון קית' ריגבי ורוברט אוון סלואן. שמו נקרא על שם החוקר ריצ'רד אסטס, להוקרת עבודתו במחקר של חולייתנים ושיני תרופודים מהקרטיקון. למעשה במקור השם נקרא "ריקרדואסטסיה" אך הוחלף בהמשך בידי הארגון International Code of Zoological Nomenclature, על פי כללי התעתיק של השם.

במקור הוכר בסוג מין אחד: *Richardoestesia isosceles*, אך ב-2013 התגלו ממצאים בקזחסטן המתאימים לאותו סוג ואלה שויכו למין חדש: *Richardoestesia asiatica*. עם זאת הממצאים הועברו לסוג נפרד, *Asiamericana* שגם מצוי במחלוקת מדעית. ברחבי ארצות הברית התגלו מספר שיניים של הדינוזאור, בין השאר בתצורת הל קריק.

לפי הממצאים נראה שהיה דומה מעט לדרומזאור והיה בעל אורך של כ-2 מטרים והגיע לגובה של כ-70 ס"מ ולמשקל של כ-50 ק"ג. כנראה שהיה טורף לפי מבנה שיניו החדות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1990
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פיליפ קורי
קטגוריה:קלורוזאוריה
קטגוריה:דינוזאורים שחיו בקרטיקון עליון באמריקה הצפונית
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-1990
טלוויזיה בגרמניה הנאצית

ממוזער|פתיח של תחנת הטלוויזיה הציבורית הראשונה 'פול ניפקאו' (''TV Station Paul Nipkow'')
תחת גרמניה הנאצית, הפכה טכנולוגיית הטלוויזיה, שהייתה עוד בחיתולים, לכלי עולה אך משני במערך התעמולה הנאצית. הנאצים היו הראשונים לבנות ולשדר מתחנת טלוויזיה ציבורית כבר משנת 1935, תחילה לשידורים של 90 דקות, שלוש פעמים בשבוע. שידורי טלוויזיה נמשכו עד שנת 1944 עד שנסגרו מטעמי מאמצי מלחמה טוטאלית. בתחילה הייתה טכנולוגיית הטלוויזיה תחת אחריות הלופטוואפה בגלל הפוטנציאל הצבאי שהשלטונות צפו לה, אך בהכרזה ב-11 בדצמבר 1935 פקד היטלר על, "עיצוב שידורי הטלוויזיה לצורכי חינוך לאומי ותעמולה" וסיפח את הטלוויזיה תחת אחריות משרד התעמולה של גבלס. הטלווזיה לעולם לא אומצה לצורך תעמולה באותה קנה-מידה ואינטנסיביות כפי שנעשה לרדיו וקולנוע, ותכניה נשארו 'קלילים' אך בכל זאת פוליטיים - "[הנאצים], לא היו מודעים לפונטציאל ההשפעה ההמונית של הטכנולוגיה החדשה כמדיום לתעמולה נאציונל-סוציאליזית, אך העריכו את הערך התעמולתי של הפיכת גרמניה למדינת הטלוויזיה הראשונה".

## היסטוריה
ממוזער|טלוויזית העם 'Volksfernseher'
מעטים היו האנשים בגרמניה הנאצית שיכלו להרשות לעצמם להיות בעלי טלוויזיה פרטית. בשנת 1938 החלו הנאצים לייצר את טלוויזיית העם, ומטרתם הראשונית הייתה להנפיק כ-10,000 יחידות ולפזרן במרחב הציבורי - בעיקר במשרדי ממשלה ובתי חולים - אך פריצת המלחמה הובילה לקטיעת הייצור.

אולימפיאדת ברלין (1936) הייתה האירוע הראשון לקבל חשיפה המונית בטלוויזיה. לצורך כך הציבו הנאצים שלוש מצלמות טלוויזיה חדישות ששידרו בשידור חי למשך שמונה שעות ביום את אירועי הספורט למעל 28 סלוני טלוויזיה שהיו פזורים ברחבי ברלין, פוטסדאם ולייפציג. כ-160,000 איש ביקרו בסלונים אלו במהלך האולימפיאדה. באופן משונה סלוני הטלווזיה לא נכללו בתחילה תחת מגבלות התרבות של חוקי נירנברג ועל כן עלו תלונות בידי הרשויות על ביקורם של יהודים "שתפסו את הכיסאות של חברים מכובדים שבאמת מעוניינים בטלוויזיה".

בעקבות הצלחת שידורי האולימפיאדה, התרחבו שידורי הטלוויזיה, ובשנת 1938 מערך הטלוויזיה מנה כ-37 עובדים. בתחילה שודרו הצגות טלוויזיוניות כאילו "המצלמה לקחה את מושב הצופים באודיטוריום הדמיוני". בהמשך פותחו תוכניות שצולמו בשתיים או יותר מצלמות ונפוצו תוכניות שהטיפו בעיקר לבריאות, סדר וציות - למשל התוכנית משנת 1938 'כלות בשוואנורדר' (Brides at Schwanenwerder) שלקחה את הצופים אל מאחוריי הקלעים של בית ספר לכלות של הרייך, העוסק בהוראת נשים צעירות במטלות בית כמו ניקיון, סידור פרחים והחלפת חיתולים. תוכנית אחרת מאותה שנה כוללת ראיון עם ראש חזית העבודה הגרמנית, רוברט ליי למלאת חמש שנים לכוח באמצעות שמחה. בתוכנית משנת 1939, 'סטודנטים גרמנים במשימה כפרית' (German Students on Rural Assignment) נראים סטודנטים מודדים את גולגולותיהם של מספר כפריים על מנת "לחקור את האופי הגזעי של מחוז זה".

עם פריצת מלחמת העולם השנייה עברה מתכונת הטלוויזיה למתכונת של תשדירי מלחמה. התוכניות התמקדו בנושאים כמו חינוך על קיצוב מזון, הכנת שימורים, מחזור וגידול ירקות בגינה. תוכניות אחרות נועדו להסיח את הקהל מזוועות המלחמה. טלווזיות הוצבו בבתי חולים לפצועים והשידור הורחב עד לפריז בספטמבר 1942 באמצעות הקמת משדר של הטלוויזיה הגרמנית בראש מגדל אייפל.

## ראו גם
*התעמולה הנאצית
*משרד הרייך לתעמולה ולהשכלת העם
*נאציזם וקולנוע

## הערות שוליים

קטגוריה:גרמניה הנאצית
קטגוריה:גרמניה: טלוויזיה
קטגוריה:התעמולה הנאצית
וקיה רומנייה

**וקיה רומנייה** (באיטלקית: **Vecchia Romagna**) הוא ברנדי איטלקי שנוצר בשנת 1820 בתור תזקיק יין המופק מענבי טרביאנו, המיוצר בבולוניה על ידי מזקקת בוטון. השם נוצר רק ב-1939 והתפרסם במיוחד במהלך שנות השישים והשבעים של המאה העשרים. המשקה הפך לברנדי הנמכר ביותר באיטליה ב-2018. המזקקה הפכה לבעלותה של Gruppo Montenegro Srl בשנת 1999. 

## היסטוריה
ז'אן בוטון (Jean Bouton), יורש למשפחה צרפתית בעלת מסורת ארוכת שנים בעולם הזיקוק, עבר לבולוניה ב-1820 כדי לייסד מזקקה במפעל ניסיוני למשקאות חריפים. שם הוא הקים את מזקקת .G. Buton & C, ושינה לאיטלקית את שמו (בהשמטת האות "O", כדי לחזק את הקשר עם מולדתו החדשה. בוטון מצא בענבי אמיליה-רומאניה את האלמנט האידיאלי לייצור הברנדי האיטלקי הראשון, שנקרא קוניאק בוטון.

בתחילת המאה ה-20 הגיע המרקיז פיליפו סאסולי דה ביאנקי לניהול של בוטון, ותחת ניהולו השיג הקוניאק בוטון כמה הצלחות, כולל ה-Grand Prix של התערוכה העולמית של פריז (1900).

בשנת 1939 עקב הסכם מדריד, שהגביל את השם "קוניאק" למוצרים צרפתיים בלבד, בנו, הרוזן אקילה סאסולי דה ביאנקי, הפגין כושר ההמצאה והחליט לשנות את השם מקוניאק בוטון ל-Vecchia Romagna Buton Brandy. באותה שנה תוכנן גם בקבוק חדש שצורתו המשולשת תהפוך לייחוד של המוצר. הפופולריות של המשקה גדלה בשנות החמישים גם הודות לקמפיין פרסומי מוצלח ששודר במהלך תוכנית טלוויזיה בשם Carosello עם השחקן ג'ינו צ'רווי ב-1958, שסיסמתו הייתה "וקיה רומנייה תווית שחורה, הברנדי שיוצר אווירה" (“*Vecchia Romagna etichetta nera, il brandy che crea un’atmosfera*”).  בשנת 1999 נרכשה מזקקת .G.Buton & C על ידי קבוצת מונטנגרו.
## תהליך הייצור
הברנדי מופק ממבחר יינות אשר עוברים שלב זיקוק ראשוני ולאחר מכן נותרים להתיישן בחביות עץ אלון, כך שירכשו ארומה וטעם. "שיטת וקיה רומנייה" כוללת שלושה שלבים. ראשית, זיקוק, המשלב שתי טכניקות: ה"עמוד" הרציף וסוג ה"דומם" הבלתי רציף של Charentais. לאחר מכן, התזקיק מתיישן בחביות עץ אלון. לבסוף מתבצע הערבוב (blending) עם מבחר משקאות חריפים. כדי לתת מענה לצורכי ייצור אלו, חנכה וקיה רומנייה ב-1970 מפעל חדש בשם "עיר הברנדי", חלל שבו התזקיק לא רק מיוצר אלא גם מיושן.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ברנדי
קטגוריה:המטבח האיטלקי
קטגוריה:משקאות אלכוהוליים
קטגוריה:משקאות מזוקקים
רודולפו בארה

**רודולפו קרלוס בארה** (בספרדית: **Rodolfo Carlos Barra**; נולד ב-19 בדצמבר 1947) הוא משפטן ופוליטיקאי ימני-קיצוני ארגנטינאי המכהן כתובע הכללי של ארגנטינה. הוא כיהן תחת משטרו של קרלוס מנם כשר לבית המשפט העליון של ארגנטינה בין השנים 1990 ל-1993, וכשר המשפטים בין השנים 1994 ל-1996, עד שהתפטר כשנחשפו קשריו לתנועות נאציות, בהן ארגון הטרור התנועה הלאומנית של טקוארה ().

ב-1 בדצמבר 2023, הנשיא הנבחר של ארגנטינה, חאבייר מיליי, הודיע כי בארה ימונה לתפקיד התובע הכללי.

## ביוגרפיה
בארה נולד בבואנוס איירס. בצעירותו פעל ב"איחוד הלאומני של תלמידי התיכון" (Unión Nacionalista de Estudiantes Secundarios), קבוצה פוליטית הקשורה לתנועה הלאומית של טקוארה, ששילבה אלמנטים נאו-נאצים. ב-1996 הוא נאלץ להתפטר, לאחר שקשריו לקבוצה זו נחשפו בתחקיר של המגזין נוטיסיאס . התחקיר של נוטיסיאס חשף גם תמונות של בארה מבצע הצדעה נאצית. באותה התקופה התרחשו שני פיגועים רצחניים בארגנטינה נגד מטרות יהודיות וישראליות: הפיגוע בשגרירות ישראל בארגנטינה והפיגוע בבניין הקהילה היהודית בארגנטינה. בנוסף לכך, העיתון Página 12  חשף שבארה נעצר בגין התקפת טרור אנטישמית על בית כנסת.

מאוחר יותר הביע הסתייגות מפעילותו הפוליטית בתקופה זו, ואמר "אם הייתי נאצי, אני מתחרט על כך".

### הפרקליט הכללי של ארגנטינה
ב-2 בדצמבר 2023, הנשיא הנבחר חאבייר מיליי הכריז על מינויו לתפקיד התובע הכללי של ארגנטינה (), שנכנס לתוקף ב-10 בדצמבר 2023.

מינויו עורר זעם ציבורי בשל עברו הנאו-נאצי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שרי ממשלת ארגנטינה
קטגוריה:שרי משפטים
קטגוריה:עורכי דין ארגנטינאים
קטגוריה:נאצים
קטגוריה:ארגנטינה והשואה
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1947
תנינענק

"**תנינענק**" (הלחם של "**תנין**" ו"**ענק**") הוא אלבום האולפן השביעי של הזמרת-יוצרת הישראלית קורין אלאל. האלבום יצא ב-22 ביולי 2001 דרך חברת התקליטים NMC.

## רקע והוצאה לאור
הוצאתו של תנינענק הוקדשה לענבל פרלמוטר, שנהרגה ארבע שנים קודם לכן בתאונת דרכים. היא הייתה אחת מהשותפות הבולטות ביותר ביצירתו של כשזה עמוק, אלבום האולפן הקודם של אלאל. באפריל אותה השנה פרסמה את שיר הנושא של האלבום, "תנינענק", שדורג בשיאו במקום השלישי במצעד הפזמונים השבועי של רשת ג'. בד בבד יצאה מהארון כלסבית בפני התקשורת. כשבועיים לפני פרסום האלבום המלא החליטה להוציא את "גשם של פתאום" כסינגל מסחרי. הסינגל השלישי, "משפחה", נשלח לרדיו לאחר יציאתו של תנינענק. "את יפה" יצא כסינגל הרביעי והאחרון מתוך האלבום. רצועותו האחרונה, "Shaffani" ("שעפתני"), היא היחידה המבוצעת באנגלית.

תנינענק הוא אלבום רוק אלקטרוני, המושפע מכמה סוגות מוזיקליות נוספות, דוגמת מזרחית וניסיונית.

## ביקורות
תנינענק זכה לשבחים מפי מבקרי המוזיקה. הכתירו אותו כאלבום המקורי ביותר של אלאל, וטענו כי האזנה לו דומה לנפילה בתוך מנהרה מאוזנת וארוכה, שבסופה מופיעים דמויות אגדיות כמו חתול צ'שייר, מלכת הלבבות והכובען המטורף.  – נכתב באחת הביקורות. גבע קרא עוז מ-ynet לא פיתח ציפיות לקראת האלבום, כיוון שהתאכזב מאוד מהסינגל הראשון מתוכו. אולם לבסוף טען כי אלאל הצליחה ליצור אחד-עשר שירי מופת. לעומת זאת, בגלובס סברו כי יש באלבום רגעים יפים, אך הוא רחוק מלהיות "מסעיר" ככללותו.

## רשימת רצועות

## קרדיטים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי קורין אלאל
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי חברת NMC יונייטד אנטרטיינמנט
נערה ושמה כנרת

"**נערה ושמה כנרת**" הוא שיר בביצוע הזמרת הישראלית גאולה גיל, שיצא לאור ב־1963. עמוס אטינגר כתב את השיר, ודובי זלצר הלחין אותו. השיר נכלל באלבומה של גיל "גאולה גיל שרה בלדות פולק ישראלי", שיצא לאור ב־1967.

עפרה חזה הקליטה את השיר לאלבומה "שירי מולדת", שיצא לאור ב־1983 (בעיבוד שם טוב לוי). ביצעו אותו גם דליה עמיהוד, אלון אולארצ'יק, קרן הדר, ויהורם גאון וליאל קולט. חיים טופול ביצע גרסה באנגלית של השיר בשם "A Girl Named Kineret".

## על השיר
"נערה ושמה כנרת" היה השיר הראשון שהלחין דובי זלצר לאחר שיבתם שלו ושל אשתו גאולה גיל לישראל משהותם בארצות הברית. זלצר פגש את עמוס אטינגר בבניין קול ישראל וסיפר לו על המנגינה שהלחין. אטינגר כתב את המילים ללחן של זלצר כאגדה על נערה שאהובהּ לא חזר, ומדמעותיה נוצרה ימת הכנרת.

בקורס למורי דרך שנערך במשרד התיירות לימדו את הסיפור באופן הפוך לאמת ההיסטורית כשטענו שאטינגר כתב את השיר לפי אגדה על הכנרת.

## קישורים חיצוניים

* 

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:סינגלים מ-1983
קטגוריה:שירי גאולה גיל
קטגוריה:שירי דליה עמיהוד
קטגוריה:שירי עפרה חזה
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי עמוס אטינגר
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי דובי זלצר
קטגוריה:שירים על הכנרת
קטגוריה:סינגלים בהוצאת NMC יונייטד אנטרטיינמנט
יחסי דומיניקה–קולומביה

**יחסי דומיניקה–קולומביה** הם יחסי החוץ בין **[[דומיניקה]]** ל**[[קולומביה]]**. שתי הממשלות של שתי המדינות מקיימות קשר ידידותי. שתי המדינות חברות בקהילה של אמריקה הלטינית והמדינות הקריביות ובארגון מדינות אמריקה.

## היסטוריה
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-9 בדצמבר 1980. במרץ 2018 שרת החוץ של קולומביה , נפגשה עם ראש ממשלת דומיניקה רוזוולט סקריט בדומיניקה, ובמאי 2019 נפגש שר החוץ הקולומביאני קרלוס טרוחיו עם שרת החוץ הדומיניקנית פרנסין ברון.

## נציגויות דיפלומטיות

* לדומיניקה אין שגרירות בקולומביה.
* לקולומביה אין שגרירות בדומיניקה, ושגרירות קולומביה בקינגסטון אמונה על היחסים עם דומיניקה.

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
קלרה גולד

**קלרה גולד (**ביידיש:קלאַראַ גאָלד, באנגלית: **Clara Gold**) (6 ביולי 1888 - 12 בדצמבר 1946) הייתה שחקנית תיאטרון יידיש ואמנית הקלטות אמריקאית. היא הקליטה יותר מעשרים דיסקים של מוזיקת תיאטרון ודיסקים של קומדיות ביידיש בין השנים 1917 ל-1929, בדרך כלל עם השותף הקומי גאס גולדשטיין.

## קורות חיים
גולד נולדה בניו יורק. אביה היה צבע. זמן לא רב לאחר שנולדה, עברה כל המשפחה ללמברג, אוסטריה-הונגריה (היום לבוב, אוקראינה). המשפחה חזרה לארצות הברית כשהייתה בת שלוש עשרה.

## קריירה
גולד החלה לשחק בתור נערת מקהלה בתיאטרון ווינדזור. לאחר מכן הפכה לאמנית וודוויל במקומות שונים ובאולמות מוזיקה בניו יורק. בתקופה שנכנסה לאיגוד השחקנים, היא הפכה לשחקנית אופי על במת הזרם המרכזי ביידיש בניו יורק ובפילדלפיה, כולל בתיאטרון ליברטי עם יוליוס אדלר ואחר כך אנשל שור, בתיאטרון פרוספקט ובתיאטרון הלירי. לפי פסח בורשטיין, גולד הייתה אנאלפביתית ושיננה את כל השורות שלה על פי שמיעה לפני כל הופעה חדשה.
ימין|ממוזער| תווית דיסק של שווייג טלבנדה בסביבות 1924
ב-1916 היא הוזמנה ל-ויקטור טוקינג משין כדי לבצע עבורם הקלטות מבחן כזמרת סולו. הדיסק לא שוחרר אבל היא הוזמנה שוב. החל משנת 1917, היא החלה ליצור דיסקים של קומדיה ותיאטרון ביידיש עבור ויקטור טוקינג משין וגם עבור קולומביה רקורדס. רוב ההקלטות המוקדמות שלה נעשו עם השחקן גאס גולדשטיין והורכבו מסצנות בהשתתפות הדמות הפופולרית ינטה טלבנד (המקור למונח Yenta, ודמות שגילמה בעבר על ידי בינה אברמוביץ). ב-1919 הקליטה גם כמה שירים ביידיש בעיבודו של אמן ההקלטות של הכליזמרים ישראל י. הוכמן. בשנים 1922 ו-1923 היא יצרה סדרה של דיסקים עם או. קיי. רקורדס חלקם עם גולדשטיין וחלקם כזמרת סולו. נראה שההקלטות האחרונות שלה היו עם ויקטור רקורדס ביולי 1929.
ממוזער| גולד (שנייה מימין) בהפקה משנת 1925 של "אהבת סטודנטים" (Student Love)
בשנות ה-30, לאחר הקריסה הכללית של תעשיית ההקלטות עקב השפל הגדול, גולד המשיכה לפעול על במת היידיש. היא הייתה בהפקה עם נלי קסמן בתיאטרון אודיאון ברחוב קלינטון בשנת 1930. היא הופיעה זמן מה בדטרויט ב-1931. גולד הייתה שחקנית קבועה בתיאטרון ליברטי שוב בהדרכת לואי בירנבאום החל משנת 1932. במהלך שנות ה-30 המאוחרות ותחילת שנות ה-40 היא הופיעה לעיתים קרובות בתפקידי משנה בתיאטרון הופקינסון בברוקלין. היא המשיכה להופיע על הבמה במהלך המלחמה ואחריה; נראה שההופעות האחרונות שלה היו בתיאטרון האמנות בברונקס בסתיו 1946 בסרט "האישה שאלוהים שכח" של אנה צ'רנק וסופי גבי.

## מוות
גולד נפטרה ב-12 בדצמבר 1946. היא נקברה באגף תיאטרון היידיש אליאנס בבית העלמין הר חברון בפלשינג, קווינס.

## קישורים חיצוניים
* הקלטות קלרה גולד בארכיון הקול המוקלט של אוניברסיטת פלורידה אטלנטיק
* הקלטות קלרה גולד באוסף מאיירנט באוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:אמניות קולומביה רקורדס
קטגוריה:שחקני תיאטרון יידיש
קטגוריה:שחקניות תיאטרון יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:זמרות יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:שחקניות יידישאיות
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות מאונט היברון
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1888
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1888
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1946
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1946
יחסי איי שלמה – ונצואלה

**יחסי איי שלמה–ונצואלה** הם היחסים הדיפלומטיים בין **[[איי שלמה]]** ל**[[ונצואלה]]**.

## היסטוריה
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-8 במאי 2007.

באוקטובר 2008 ראש ממשלת איי שלמה  יצר יחסים כלכליים עם ונצואלה, בתקווה להנות מנפט זול יחסית. זאת בעקבות המשבר הכלכלי העולמי, והאמינו כי זה יוריד את מחיר הנפט עבור תושבי איי שלמה, ויחזק את הכלכלה אם איי שלמה ייבאו נפט גולמי מוונצואלה, יזקקוהו ואז ייצאו למדינות שכנות.

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
הבחירות ללוק סבהה (2004)

**הבחירות ללוק סבהה** ב-2004 התקיימו בארבעה פעימות מ-20 באפריל ועד ל-10 במאי, ונקבע בהם הרכב הלוק סבהה הארבעה-עשר. הבחירות, בהם היו 675 מיליון בעלי זכות הצבעה, היו הבחירות הגדולות עולם בעת עריכתן, והתמודדו בהם 5,398 מועמדים על 543 המושבים שבלוק סבהה, 2,369 מהם עצמאים והשאר מטעם 220 מפלגות.

בבחירות ניצחה מפלגת הקונגרס הלאומי ההודי, שהרכיבה ממשלה לאחר הבחירות.

## רקע
הבחירות ללוק סבהה נערכות אחת לחמש שנים, אלא אם כן הלוק סבהה מפוזר קודם לכן. הבחירות הקודמות לוק סבהה התקיימו בספטמבר עד אוקטובר 1999, ונותרו לו עוד כשמונה חודשי כהונה כשממשלת הודו בראשות אטאל ביהארי ואג'פאיי ביקשה מנשיא הודו עבדול קאלאם ב-27 בינואר 2004 להקדים את פיזורו של הלוק סבהה ל-6 בפברואר 2004. ההחלטה לפזר את הלוק סבהה מוקדם נבעה מהצלחת מפלגת העם ההודית בבחירות ל, מאדהיה פרדש וצ'האטיסגאר בספטמבר 2003, שגרמה לאסטרטגים של המפלגה, בהם פרמוד מהג'אן, לפעול להקדמת הבחירות במטרה לרכוב על הגל.

בבחירות אלו, הקימה הקונגרס קואליציה במסגרתה תואמו מועמדי המפלגה עם מספר מפלגות מקומיות, כשהקונגרס תומך במועמדיהם במחוזות בחירה מסוימים והמפלגות האחרות תומכות במועמדי הקונגרס בתמורה. קואליציה דומה, הברית הדמוקרטית הלאומית, הוקמה על ידי מפלגת העם ההודית ערב הבחירות ללוק סבהה ב-1998, ובמסגרתה ניצחה המפלגה בשתי מערכות הבחירות הקודמות. בעקבות כישלון הקונגרס בבחירות לאספות המחוקקות של מאדהיה פרדש, ראג'סטן וצ'האטיסגר החילטה הקונגרס לפעול בדרך דומה. לאחר הבחירות הפכה זו לברית הפרוגרסיבית המאוחדת.

במקביל לבחירות ללוק סבהה התקיימו בחירות לאספות המחוקקות באנדרה פרדש, קרנאטקה, אודישה וסיקים.

ההצבעה נוהלה על ידי ועדת הבחירות של הודו, ובעקבות היקפה הגדול נוהלה בארבעה פעימות, ב-20 ו-26 באפריל, 5 ו-10 במאי. ספירת הקולות החלה ב-13 במאי.

בבחירות אלו הוכנסו לשימוש נרחב מכונות ההצבעה, והמועמדים נדרשו לראשונה להגיש הצהרת נכסים ורישום פלילי.

## תוצאות הבחירות

## לאחר הבחירות
למרות ניצחונה הברור של מפלגת הקונגרס, הודיעה נשיאת הקונגרס סוניה גנדי, שנתפסה במהלך הבחירות כמועמדת המפלגה לראשות הממשלה, כי לא תקבל את התפקיד. סוניה בחרה במאנמוהאן סינג לעמוד בראשות הממשלה, שהושבע לתפקיד ב-22 במאי.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

2004
קטגוריה:2004 בפוליטיקה
קטגוריה:2004 באסיה
פיגוע הירי בפורט הוד

ב-5 בנובמבר 2009, הפסיכיאטר הצבאי המוסלמי רב-סרן נידאל חסן ביצע ירי המוני בבסיס הצבאי פורט הוד אשר במדינת טקסס שבארצות הברית. חסן פתח באש מנשקו האישי במגורי חיילים בבסיס ורצח באופן זה 13 בני אדם ופצע 30 אנשים נוספים. חסן נפגע מירי אנשי המשטרה הצבאית במחנה, ולאחר מכן נעצר. בעקבות הפגיעה חסן שותק מהמותניים ומטה. חסן הואשם ב-13 מקרי רצח וב-28 באוגוסט 2013 המליץ חבר מושבעים בבית משפט צבאי על עונש מוות. חסן נמצא אשם ונידון למוות ב-28 באוגוסט 2013 אך עדיין לא הוצא להורג.

פיגוע הירי בפורט הוד היה פיגוע הירי הקטלני ביותר בבסיס צבאי אמריקאי באותה העת וכמו גם זו הייתה באותה העת מתקפת הטרור הקטלנית ביותר בארצות הברית מאז פיגועי 11 בספטמבר.

מספר ימים לאחר הפיגוע נחשף בתקשורת שה-NSA היה מודע להתכתבות בין חסן לבין האימאם אנוואר אל-עוולקי באמצעות הדואר האלקטרוני, וכי עמיתיו לעבודה של חסן היו מודעים להקצנה האסלאמית הגוברת של חסן לאורך מספר שנים. הכישלון במניעת הפיגוע הוביל לכך שמשרד ההגנה האמריקני וה-FBI ערכו חקירות, והקונגרס קיים שימועים לבחינת הכישלון במניעת הפיגוע.

הממשל האמריקני דחה את הבקשות של הניצולים ושל בני המשפחה של הנרצחים לסווג את הפיגוע כפעולת טרור, או לסווג שהאירוע בוצע מאידאולוגיה איסלמיסטית. בנובמבר 2011, קבוצה של ניצולים ובני משפחה הגישה תביעה נגד הממשל האמריקני בגין רשלנות במניעת הפיגוע, וכמו גם במטרה לאלץ את הממשל האמריקני לסווג את הפיגוע כפעולת טרור. הפנטגון טען מנגד שלא אפשרי להאשים את המפגע בביצוע פעולת טרור במסגרת מערכת המשפט הצבאית וכי אם יעשו זאת הדבר עלול למנוע מהתובעים הצבאיים לקבוע בפסק הדין שחסן אשם.

## המפגע

## גלריית תמונות

קובץ:FN5704.jpg|אקדח FN Five-seven אשר דומה לזה שבו השתמש חסן
קובץ:Flickr_-_The_U.S._Army_-_Red,_White,_and_Blue.jpg|גופותיהם של החיילים שנהרגו בפיגוע הירי אשר מועברים באמצעות מטוס צבאי לבסיס חיל האוויר דובר
קובץ:Hasan_nidal.jpg|רס"ן נידאל חסן


## ראו גם
* ירי המוני בארצות הברית
* הטבח בבסיס הצי האמריקני בוושינגטון - מתקפה דומה שבוצעה בבסיס צבאי
* פיגוע הירי בסן ברנרדינו (2015)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מעשי טבח בארצות הברית
הכחול של השמיים

"**הכחול של השמיים**" הוא אלבום האולפן התשיעי של הזמרת-יוצרת הישראלית קורין אלאל. את האלבום הוציאה בשנת 2004 לאור חברת התקליטים NMC על גבי תקליטור בלבד.

## רקע והוצאה לאור
לאחר הצלחתו של תנינענק, הן מבחינה ביקורתית והן במצעדי הפזמונים השונים, הוציאה אלאל את הכחול של השמיים. נטען כי זהו אלבום המשך לתנינענק, אך בצורתו הרגועה והמופנמת יותר. הפיכתו לפחות רוקיסטי ואלקטרוני אפשרה לקהל מאזינים חדש לשמוע את יצירתה של אלאל, שהלחינה את כולה וכתבה שלושה שירים מתוכם לצד מאיר גולדברג, חנה גולדברג, שמרית אור, אהוד מנור, מירי פיגנבוים ויעקב גלעד. כל רצועות האלבום מושרות בעברית, למעט אחת, "La Plus Belle Maison", דואט עם הזמרת הצרפתייה אורליקה. אלאל הצהירה כי שם האלבום שאוב מהעובדה כי את רובו כתבה במהלך שהותה בטיסה ארוכה.

הסינגל הראשון שפורסם מתוכו היה "מה הפרח", שדורג בשיאו במקום ה-13 במצעד הפזמונים השבועי של רשת ג'. לאחר מכן יצא "עולם מושלם", הסינגל השני והאחרון.

## ביקורות
גבע קרא עוז מ-ynet כתב כי הכחול של השמיים הוא אינו אלבום "גדול". לטענתו, חסרה בו דברים מסעירים, אך ציין כי מדובר במכלול שירים טוב. בנוסף, ציין כי הפקתו מעט מגבילה את אלאל מלהוסיף אלמנטים רוקיסטיים, דבר שמורגש, לטענתו, בשיר הנושא וב"הילדה שבשק". הווא הכתיר את "דומינו" כשיר הגרוע ביותר באלבום, ואילו את "סל המטבעות" כזה הטוב ביותר. יוסי חרסונסקי העניק לאלבום ארבעה כוכבי זהב מתוך חמישה וכתב: .

## רשימת רצועות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי קורין אלאל
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי חברת NMC יונייטד אנטרטיינמנט
קונצ'יטה באוטיסטה

**מריה קונספסיון באוטיסטה פרננדס** (בספרדית: **María Concepción Bautista Fernández**; נולדה ב-27 באוקטובר 1936) הידועה בקיצור כ**קונצ'יטה באוטיסטה** (**Conchita Bautista**) היא זמרת ושחקנית ספרדייה, הידועה בעיקר בזכות השתתפותה באירוויזיון 1961 ו-1965.

## ביוגרפיה
באוטיסטה נולדה בסביליה שבאנדלוסיה ועברה למדריד בבגרותה, ביססה עצמה במהירות כשחקנית והופיעה במספר סרטי קולנוע בשנות ה-50 של המאה ה-20. במקביל התפרסמה גם כמתורגמנית של מוזיקה אנדלוסית וחתמה על חוזה עם חברת קולומביה רקורדס.

ב-1961 נבחרה באוטיסטה לייצג את ספרד באירוויזיון 1961 עם השיר "Estando contigo" (בעברית: "להיות איתך"). זו הייתה הפעם הראשונה שספרד השתתפה באירוויזיון. השיר נבחר להיות כשיר הפתיחה של התחרות, ולבסוף סיים במקום התשיעי בתחרות עם 8 נקודות בלבד.

ב-1965 נבחרה לייצג בשנית את מדינתה באירוויזיון עם השיר "Qué bueno, qué bueno" ("כמה טוב, כמה טוב"). השיר כאמור ייצג את ספרד באירוויזיון 1965, אך לא קיבל אף נקודה ולכן לא הצליח להעפיל לגמר.

מאוחר יותר, באוטיסטה פתחה בסיבוב הופעות מצליח באמריקה הלטינית, איטליה, יוון, טורקיה וכן גם ספרד.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרות ספרדיות
קטגוריה:נציגי ספרד באירוויזיון
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 1961
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1936
אלקטרוניקה ביתית

250px|ממוזער|שמאל|חנות של אלקטרוניקה ביתית בבריטניה
**אלקטרוניקה ביתית** (באנגלית: Consumer electronics) היא קטגוריה של מוצרי אלקטרוניקה המיועדים לשימוש יומיומי, בדרך כלל בבתים פרטיים. מוצרי אלקטרוניקה ביתית כוללים מכשירים המשמשים לבידור (המכונים **אלקטרוניקה בידורית**), תקשורת ובילוי. הם מוכנים גם מוצרי חשמל "שחורים" (בעיקר בארצות הברית) מאחר שמוצרים רבים בקטגוריה זו נמצאים במארזים שחורים או כהים. מונח זה משמש כדי להבדיל אותם ממכשירי חשמל ביתיים "לבנים" המיועדים למשימות משק בית, כגון מכונות כביסה ומקררים (מאחר שבדרך כלל הם הצבועים בלבן או מצופי אמייל לבן). באנגלית בריטית, הם נקראים לרוב מוצרים "חומים" (משום שנהגו ליצרם בגימור עץ או בקליט). 

שידורי הרדיו בתחילת המאה ה-20 הביאו לייצור מוצר הצריכה הראשון של אלקטרוניקה ביתית, מקלט הרדיו. מוצרים מאוחרים יותר כללו: טלפונים, פטיפונים, טלוויזיות ומחשבונים, ולאחר מכן רשמקולים, מכשיר וידאו טייפ, מחשבים אישיים, קונסולות משחקים, טלפונים ניידים ונגני MP3. החל משנות ה-2000 חנויות מוצרי אלקטרוניקה החלו למכור לעיתים מכשיר GPS, מוצרי אודיו לרכב, כלי נגינה אלקטרוניים (למשל, מקלדות סינתיסייזר), מכונות קריוקי, מצלמות דיגיטליות, נגני וידאו (נגני DVD ונגני Blu-ray), טלפונים סלולריים, משקפיי מציאות מדומה, מכשירי בית חכם המחברים מוצרי חשמל לאינטרנט, מכשירי סטרימינג וטכנולוגיה לבישה.

ב, רוב מוצרי האלקטרוניקה הפכו מבוססים על טכנולוגיות דיגיטליות. הם בעצם התמזגו עם תעשיית המחשבים במה שמכונה יותר ויותר צרכנות של טכנולוגיית מידע. חלק מחנויות מוצרי האלקטרוניקה החלו למכור גם ריהוט משרדי ותינוקות. חנויות אלקטרוניקה ביתית עשויות להיות חנויות קמעונאיות פיזיות, חנויות מקוונות או שילובים של שניהם.

המכירות השנתיות של מוצרי אלקטרוניקה ברחבי העולם הגיעו לכטריליון דולר ב-2022. תעשיית האלקטרוניקה הביתית היא חלק מתעשיית האלקטרוניקה הרחבה יותר. שבתורה, הכוח המניע מאחוריה בעידן הדיגיטלי היא תעשיית המוליכים למחצה.
## היסטוריה
[ממוזער|חנות אלקטרוניקה ביתית ב[הונג קונג]]
בחמישים שנותיו הראשונות, מכשיר הפונוגרף (שהומצא על ידי  תומאס אלווה אדיסון ב־1877) לא השתמש באלקטרוניקה; המחט וקרן הצליל היו טכנולוגיות מכניות בלבד. עם זאת, בשנות ה-20, שידורי הרדיו הפכו לבסיס לייצור המוני של מקלטי רדיו. שפופרת הריק שהפכו את מכשירי הרדיו למעשיים החלו לשמש גם עם לנגני תקליטים, כדי להגביר את עוצמת הקול, כך שניתן יהיה להשמיע אותו דרך רמקול. הטלוויזיה הומצאה כבר בשנות ה-20 של המאה ה-20 אך לא הפכה למוצר בייצור המוני עד שנות ה-50 של המאה ה-20.

הטרנזיסטור הראשון, שפותח על ידי ג'ון ברדין ווולטר בראטיין במעבדות בל ב-1947, הוביל למחקר משמעותי בתחום המוליכים למחצה של מצב מוצק בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20. ההמצאה והפיתוח של הטרנזיסטורים המוקדמים ביותר בבל הובילו למכשירי רדיו טרנזיסטור. זה הוביל להופעתה של תעשיית מוצרי האלקטרוניקה הבידורית הביתית החל משנות ה-50, בעיקר בשל המאמצים של תאגיד סוני היפני במסחור מוצלח של טכנולוגיית טרנזיסטורים לשוק ההמוני, עם מכשירי רדיו טרנזיסטור במחירים סבירים ולאחר מכן מכשירי טלוויזיה עם טרנזיסטור.  

פיתוח מעגלים משולבים על מצע יחיד תוך שימוש בחיבורים חשמליים בין מעגלים בתוך השבב עצמו. הובילה לפיתוח מוצרי אלקטרוניקה ביתית מתקדמים וזולים יותר, כמו טלוויזיות טרנזיסטוריות, מחשבוני כיס, ובשנות ה-80, קונסולות משחקי וידאו ומחשבים אישיים במחירים סבירים שמשפחות רגילות ממעמד הביניים יכלו לקנות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מכשירי חשמל
קטגוריה:בית מגורים
סלאח א-דין סעיד

**סלאח א-דין סעיד** (באמהרית: **ሳላዲን ሰይድ**; נולד ב-29 באוקטובר 1988) הוא כדורגלן עבר אתיופי ששיחק בעמדת החלוץ.

## קריירה
סעיד התחיל את הקריירה שלו בסנט ג'ורג' אדיס אבבה. בשנת  נבחן בפרטיזן בלגרד ווויבודינה נובי סאד. ב-9 באוקטובר 2011 חתם בוואדי דגלה מליגת העל המצרית תמורת כ-240 אלף דולר והפך לכדורגלן האתיופי היקר בהיסטוריה.

בינואר  הושאל לליארסה מליגת העל הבלגית עד לסיום העונה.

ב-23 באפריל 2014,חתם באל-אהלי המועדון המעוטר במצרים, אך במהלך העונה חתם באלג'יר.

בשנת  חזר לסנט ג'ורג' אדיס אבבה במדיה שיחק חמש שנים. בהמשך שיחק בג'ימה אבא ג'יפר וסידאמה קפה ופרש בגיל 35.

ב-29 באפריל 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אתיופיה בהפסד 2-0 ל. כחודש לאחר מכן הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 0-1 נגד אותה יריבה.

## תארים
; סנט ג'ורג' אדיס אבבה
*ליגת העל האתיופית: , , , , 
*הגביע האתיופי: , 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים אתיופים
קטגוריה:חלוצי כדורגל אתיופים
קטגוריה:מוסלמים
קטגוריה:כדורגלני לירסה
קטגוריה:כדורגלני אל-אהלי (קהיר)
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אתיופיה
קטגוריה:ספורטאים זרים בבלגיה
קטגוריה:ספורטאים זרים במצרים
קטגוריה:ספורטאים זרים באלג'יריה
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2013
קטגוריה:ילידי 1988
נורמן ליר

**נורמן מילטון ליר** (באנגלית: **Norman Milton Lear**; 27 ביולי 1922 – 5 בדצמבר 2023) היה מפיק ותסריטאי יהודי-אמריקאי. ליר היה ידוע בשל קומדיות מצבים פורצות דרך משנות ה-70 שעסקו בנושאים פוליטיים וחברתיים, בהן "הכל נשאר במשפחה".

## ביוגרפיה
נורמן מילטון ליר נולד ב-1922 בניו הייבן, קונטיקט, לזוג הורים יהודים ממוצא רוסי. הוא נשר ממכללת אמרסון בבוסטון כדי להתגייס לחיל האוויר של ארצות הברית בשנת 1942, ושירת שם במהלך מלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה עבר ללוס אנג'לס, והחל בעבודתו כתסריטאי בטלוויזיה.

הוא המשיך והפך לדמות מוכרת בתעשיית הבידור. ליר יצר, הפיק וכתב עבור למעלה מ-100 תוכניות לאורך הקריירה שלו, והותיר חותם משמעותי בטלוויזיה האמריקאית.

התרומות הבולטות ביותר שלו הגיעו בצורה של קומדיות מצבים טעונות חברתית ופוליטית שאתגרו את המוסכמות. הבולטות ביניהן היו "הכל נשאר במשפחה", ששודרה בשנים 1971 עד 1979, "מוד" (1972–1978) , "סנפורד ובנו" (1972–1977) , "כל יום מחדש" (1975–1984) , "משפחת ג'פרסון" (1975–1985) , "מרי הרטמן, מרי הרטמן" (1976–1977)  ו"זמנים טובים" (1974–1979) . תוכניות אלו התמודדו עם נושאי טאבו והכניסו שיח פוליטי לז'אנר קומדיות המצבים, מה שחולל מהפכה בטלוויזיה.

## פרסים והוקרה
ליר זכה לשבחים רבים על תרומתו לטלוויזיה, כולל שישה פרס אמי לבידור בפריים טיים, שני פרסי פיבודי, המדליה הלאומית לאמנויות בשנת 1999, ופרס הצטיינות ממרכז קנדי בשנת 2017. בשנת 2021, הוא זכה בגלובוס הזהב על שם קרול ברנט. השפעתו של ליר על הטלוויזיה זכתה להכרה נוספת כאשר הפך לחבר בהיכל התהילה של האקדמיה לטלוויזיה.

## פעילות פוליטית ותרבותית
מעבר לקריירת הבידור שלו, ליר היה ידוע באקטיביזם הפוליטי שלו. בשנת 1980 הוא הקים את הקבוצה "People for the American Way" , ארגון הסברה שמטרתו להתמודד עם השפעת הימין הנוצרי בפוליטיקה. המחויבות שלו למטרות פרוגרסיביות הייתה היבט מכונן בחייו.

## חיים אישיים ומורשת
ליר היה נשוי שלוש פעמים והיו לו שישה ילדים. תרומתו לטלוויזיה ולתרבות נחשבת מונומנטלית, שכן הוא קרא תיגר על הנורמות החברתיות והעלה נושאים קריטיים לקדמת הבמה של השיח החברתי האמריקאי. ליר נפטר ב-5 בדצמבר 2023, בגיל 101.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קונטיקט
קטגוריה:ניו הייבן: אישים
קטגוריה:במאי קולנוע יהודים אמריקאים
קטגוריה:מפיקי טלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:מפיקי קולנוע יהודים אמריקאים
קטגוריה:תסריטאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אוקראיני-יהודי
קטגוריה:אמריקאים ממוצא רוסי-יהודי
קטגוריה:פרוגרסיביים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס אמי לבידור בפריים טיים: אישים
קטגוריה:זוכי פרס אמי הבין-לאומי: מייסדים
קטגוריה:זוכי פרס פיבודי
קטגוריה:זוכי פרס מרכז קנדי
קטגוריה:מעוטרי מדליית האוויר
קטגוריה:אמריקאים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:יהודים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1922
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2023
מצא את ההבדלים

300px|ממוזער|שמאל|חידת "מצא את ההבדלים" שבה יש 15 הבדלים בין שני האיורים
300px|ממוזער|שמאל|חידת "מצא את ההבדלים" בתצלום
**מצא את ההבדלים** הוא סוג של חידה שבו מוצגות שתי תמונות כמעט זהות, ועל הפותר למצוא את ההבלים ביניהן.

חידות זיהוי ההבדלים מתפרסמות במדיות שונות, כולל ספרי פעילות לילדים, עיתונים ומשחקי וידאו. על הפותרים למצוא מספר נתון של הבדלים בין שתי תמונות דומות, בין אם אלו איורים או תצלומים ששונו בתוכנת עיבוד תמונה.

לשם פתרון החידה הפותר יכול לסרוק שיטתית (למשל מימין לשמאל ומלמעלה למטה) את שתי התמונות לשם גילוי ההבדלים. טכניקה אחרת היא למקד את מבט כך ששתי הגרסאות יתלכדו לאחת, כאוטוסטראוגרמה, מה שיגרום להבדלים לבלוט.

## קישורים חיצוניים

* חידות מצא את ההבדלים באתר "יו-יו"
* חידות מצא את ההבדלים באתר "דפדפים"

קטגוריה:חידות
אולג ארטמייב

**אולג ארטמייב** (ברוסית:**Олег Германович Артемьев** , נולד ב-28 בדצמבר 1970 בריגה) הוא קוסמונאוט רוסי. הוא השתתף בטיסות לתחנת החלל הבין-לאומית והיה חבר בכמה משלחות.

## קורות חיים
אולג ארטמייב נולד בריגה, אז חלק של ברית המועצות בשנת 1970. אביו שירת בצבא ברית המועצות כמהנדס ומשפחה עברה מספר מקומות מגורים בעקבות שינויים בשירותו הצבאי. הוריו של ארטמייב הם ממוצא בלארוסי וכיום מתגוררים בבלארוס.

בשנת 1986 ארטמייב סיים לימודי בית ספר בעיירה בקרבת בייקונור ולמד הנדסת חשמל בבית ספר לטכנאים בטלין. בשנים 1990–1991 הוא שירת בצבא.

בשנת 1998 ארטמייב סיים לימודי הנדסת מכונות עם תואר שני מאוניברסיטה הטכנית הממלכתית של מוסקבה ע"ש באומן. לאחר סיום הלימודים הוא עבד בתאגיד הטילים והחלל אנרגיה.

במאי 2003 ארטמייב החל קורס במרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים. לאחר סיומו הוא היה חבר ביחידת הקוסמונאוטים. הוא היה חבר בצוות גיבוי של מספר משימות. בשנים 2007 ו-2008 הוא השתתף בתוכנית מאדים 500. בשנת 2014 הוא סיים קורס הכרה עם תחנת החלל הבין-לאומית במרכז החלל ג'ונסון.

במרץ 2014 ארטמייב היה מהנדס טיסת סויוז TMA-12M שהביאה לתחנת החלל את חברי משלחת מס' 39 לתחנת החלל הבין-לאומית החדשים (קואיצ'י וקאטה היה מפקד המשלחת). לאחר סיום עבודת המשלחת ארטמייב עבר למשלחת מס' 40 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד של סטיבן סוונסון. במהלך שהות בחלל הוא ביצע פעמיים פעילות חוץ-רכבית באורך כולל של 20 שעות. בין יתר העבודות שוחרר למסלול לוויין. הוא חזר לכדור הארץ לאחר 169 ימים בחלל.

במרץ 2018 ארטמייב היה מפקד טיסה סויוז MS-08 שהביאה לתחנת החלל את חברי משלחת מס' 55 לתחנת החלל הבין-לאומית החדשים (אנטון שקאפלרוב היה מפקד המשלחת). לאחר סיום עבודת המשלחת ארטמייב עבר למשלחת מס' 56 לתחנת החלל הבין-לאומית (אנדרו פויסטל היה מפקד צוות). במהלך שהות בחלל הוא ביצע פעילות חוץ-רכבית באורך של כ-8 שעות. בין יתר העבודות שוחררו למסלול שני לוויינים. הוא חזר לכדור הארץ לאחר 196 ימים בחלל.

במרץ 2022 ארטמייב היה מפקד טיסה סויוז MS-21 שהביאה לתחנת החלל את חברי משלחת מס' 66 לתחנת החלל הבין-לאומית החדשים (תומא פסקה היה מפקד המשלחת). לאחר סיום עבודת המשלחת ארטמייב עבר למשלחת מס' 67 לתחנת החלל הבין-לאומית והיה מפקד המשלחת. במהלך שהות בחלל הוא ביצע 5 פעמים פעילות חוץ רכבית באורך כולל של כ-33 שעות. בין יתר העבודות שוחרר למסלול 10 לוויינים. הוא חזר לכדור הארץ לאחר 194 ימים בחלל.

החל משנת 2019 ארטמייב מהכן בדומה העירונית של מוסקבה.

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה
* ביוגרפיה באתר הכנת הקוסמונאוטים הרוסי

קטגוריה:מעוטרי גיבור הפדרציה הרוסית
קטגוריה:אנשי צוות תחנת החלל הבין-לאומית
קטגוריה:קוסמונאוטים רוסים
קטגוריה:הלכי חלל רוסים
קטגוריה:מעוטרי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:חברי הדומה העירונית של מוסקבה
קטגוריה:בלארוסים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1977
הכרזת המלחמה של ארצות הברית נגד האימפריה היפנית

215px|ממוזער|שמאל|נוסח ההכרזה
ב-8 בדצמבר 1941, יום לאחר המתקפה על פרל הארבור, **[[הכרזת מלחמה|הכריזה]] [[ארצות הברית]] [[מלחמה]] נגד [[האימפריה היפנית]]**, לאחר שהקונגרס האמריקאי אישר את ההכרזה. הכרזה זו נוסחה שעה בלבד לאחר שנשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט נשא את "נאום הקלון". בעקבות ארצות הברית, בעלות בריתה של יפן, גרמניה הנאצית ואיטליה הפאשיסטית, הכריזו מלחמה על ארצות הברית. ממשלת יפן התכוונה במקור למסור הודעה על כך שהיא נסוגה ממשא ומתן שלושים דקות לפני המתקפה, אך לשגרירות יפן בוושינגטון לקח יותר מדי זמן לפענח את נוסח ההכרזה, שנכתב ביפנית.

## רקע
במתקפה על פרל הארבור נהרגו יותר מ-3,400 חיילים אמריקאים. במקור נקבע כי המתקפה לא תתחיל עד שלושים דקות לאחר שיפן תודיע לארצות הברית שהיא נסוגה ממשא ומתן נוסף, אך המתקפה החלה לפני כן. זאת משום שטוקיו העבירה את ההודעה לשגרירות יפן בוושינגטון. אולם בשל שנכתבה ביפנית היה צריך לפענחה, לתרגמה ולהקלידה על ידי פקידי שגרירות בדרגות גבוהות, שלא היו מסוגלים לבצע את המשימות הללו בזמן שהוקצב להם. לפיכך, השגריר לא מסר את ההודעה אלא לאחר תחילת המתקפה. ההודעה נוסחה כך שלמעשה לא כללה הכרזת מלחמה ולא ניתוק יחסים דיפלומטיים; לכן לא הייתה זו הכרזת מלחמה נאותה. יפן הכריזה רשמית מלחמה על ארצות הברית ועל האימפריה הבריטית ב-7 בדצמבר 1941.

בריטניה הכריזה מלחמה על יפן תשע שעות לפני ארצות הברית. היא עשתה זאת, בין היתר, בשל התקפות יפניות על המושבות הבריטיות מלאיה, סינגפור והונג קונג. למרות שרבים מהאמריקאים גילו יחס אוהד לבריטניה במהלך המלחמה, הייתה התנגדות רחבה להתערבות אמריקאית בענייני אירופה.

## "נאום הקלון" וההצבעה על ההכרזה
215px|ממוזער|שמאל|רוזוולט חותם על ההכרזה
בישיבת הקונגרס יום לאחר המתקפה הובאה הכרזת המלחמה להצבעה. באותה ישיבה נשא נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט את "נאום הקלון". הנאום נועד לחזק את טענת ארצות הברית כי היא קורבן של התגרות ותוקפנות יפנית שפנתה לפטריוטיות ולא לאידיאליזם. הנאום זכה לתמיכה רחבה. ההכרזה הובאה לאישור בסנאט ולאחר מכן בבית הנבחרים בשעה 13:10. רוזוולט חתם על ההצהרה בשעה 16:10.

ג'נט רנקין מהמפלגה הרפובליקנית, שהייתה פציפיסטית מוצהרת, הייתה חברת הקונגרס היחידה שהצביעה נגד ההכרזה. עמיתים רבים, ביניהם חבר הקונגרס אוורט דירקסן, שהחזיק דעות דומות לרנקין בנושאים רבים, ביקש ממנה לשנות את הצבעתה או לפחות להימנע, אך היא סירבה. "כאישה אני לא יכולה לצאת למלחמה," אמרה, "ואני מסרבת לשלוח מישהו אחר". הצבעתה של רנקין עוררה הדים רבים, מרביתם שליליים. העיתונות לעגה להחלטתה. יומיים לאחר מכן הגיעה להצבעה הכרזת מלחמה דומה נגד גרמניה ואיטליה; הפעם, רנקין נמנעה.

## ראו גם
* הכרזת המלחמה של גרמניה הנאצית נגד ארצות הברית

## הערות שוליים

קטגוריה:מלחמת העולם השנייה: 1941
קטגוריה:יחסי ארצות הברית – יפן
חטיבת השומר

**חטיבת השומר** (**855**) הייתה חטיבת חי"ר במילואים בצה"ל שהוקמה ופורקה במהלך מלחמת חרבות ברזל. בראש החטיבה עמד קצין בדרגת אלוף-משנה. מפקד החטיבה היה אל"ם איל רוסו.

חטיבת השומר הייתה חטיבה בצה"ל שהוקמה כלקח ממתקפת הפתע על ישראל. היחידה התמקדה במשימת ההגנה על הגבולות הישראליים במהלך מלחמה, בכל גזרה בה הוצבה.

מאות חיילי מילואים ממגוון יחידות גויסו במהלך מלחמת חרבות ברזל לסדרת אימונים אינטנסיביים, שבסיומם הרכיבו את החטיבה.

## גדודי החטיבה
החטיבה הורכבה ממספר גדודים שהוקמו עד מאי 2024:
* גדוד **"מגן דוד" (8551)** שרבים מחייליו הם יוצאי גדוד נצח יהודה, אך מורכב גם מיוצאי יחידות חי"ר שונות, ביניהם יוצאי יחידות מיוחדות וסיירות.
* גדוד **"מגן יהונתן" (8552)** המורכב מיוצאי יחידות חי"ר שונות.
* גדוד **"מגן שאול" (8553)** המשלב לוחמות ולוחמים מגדודי הגנת הגבולות (חי"ר גבולות ולוחמי איסוף).
* גדוד **"מגן בארי" (8555)** המורכב מיוצאי יחידות מיוחדות בגילאים מבוגרים, בפיקודו של סא"ל (מיל') יועז הנדל.
בתכנון היה הקמת גדוד מעורב נוסף (שמספרו היה אמור להיות 8554) על בסיס לוחמות ולוחמים מגדודי הגנת הגבולות (חי"ר גבולות ולוחמי איסוף).

## היסטוריה
### הקמה
החטיבה הוקמה במהלך מלחמת חרבות ברזל, כחלק מלקחי מתקפת הפתע שפתחה אותה. חיילי החטיבה, שהגיעו למילואים מהיחידות השונות בצה"ל, גויסו תחילה לאימון הקמה גדודי, באימון הם פיתחו כשירות ומומחיות בלחימה לשמירה על גבולותיה של מדינת ישראל.

### פירוק
לאחר ביקורת רבה של חיילי ומפקדי הגדודים שהוקמו ביחידה על תפקוד המערך החטיבתי הוחלט בצה"ל על פירוק החטיבה וחלוקת הגדודים לחטיבות קיימות אחרות. 

גדוד מגן דוד 8551 עבר לחטיבת ההרים, וגדוד מגן יהונתן 8552 עבר לעוצבת הגולן. שניהם תחת אוגדת הבשן. 

גדוד מגן שאול 8553, שהינו גדוד לא-מתמרן, עבר לחטיבת שילה באוגדת יערה השייכת לפיקוד העורף לצורך משימות הגנה. 

גדוד מגן בארי 8555 נותר גדוד מרחבי.

## מפקדי החטיבה

## ראו גם
* מלחמת חרבות ברזל
* טבח שבעה באוקטובר

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

השומר, חטיבה
קטגוריה:יחידות שהוקמו במלחמת חרבות ברזל
חיים רפאל עטייא

הרב **חיים רפאל עטייא** (ה'תרכ"ד, 1864 - ד' באלול ה'תש"ט, 1949) היה פוסק הלכה, אב בית הדין ורבה של רבאט שבמרוקו במחצית הראשונה של המאה העשרים.
## קורותיו
נולד ברבאט ולמד אצל חכמי העיר. בצעירותו היה שוחט ובודק, ולעומת חבירו הרב חיים יקותיאל בירדוגו שהיה נוהג לפסוק במהרה אם הבשר כשר, רבי חיים רפאל נטה להסס יותר ולא הכריע מייד. בהמשך התמנה לסופר בית הדין. בט"ו בשבט תרמ"ז החל לשמש בחברה קדישא.

לא יאוחר משנת תר"ע (1910), התמנה לדיין בבית הדין של רבאט בראשות הרב יוסף חיים בן עטר והרב חיים יקותיאל בירדוגו לצד הרב דוד צבאח. בשנת תרפ"א התמנה לרבה הראשי של רבאט. בשנת תש"א יצא לגמלאות, והחליפו הרב דוד צבאח. התכתב בענייני הלכה עם חכמי מרוקו, כדוגמת הרב שלמה הכהן אצבאן רבי אברהם ריווח ורבי רפאל אנקאווא.

תלמידו הרב משה מלכה סיפר, כי רבי חיים רפאל הנהיג להתפלל מנחה של חול ללא חזרת הש"ץ וללא אמירת תחנון.

באייר תרצ"ד שיכל את בנו אליהו.

נפטר ברבאט בד' אלול תש"ט (1949), בהיותו בן שמונים וחמש. כשבוע לאחר פטירתו, הספידו הרב יוסף בן נאיים.
ממוזער|חתימת הרב חיים רפאל עטייא
## חיבוריו
* **פסקי דין -** נדפסו בספרי חכמי דורו.
* **קורות יהודי רבאט -** בכתב יד.

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים מרוקאים
קטגוריה:רבאט: רבנים
קטגוריה:ילידי 1864
קטגוריה:נפטרים ב-1949
סויוז MS-08

**סויוז MS-08** (ברוסית:**Союз МС-08**) היא חללית סויוז ששוגרה לחלל ב-21 במרץ 2018 מקוסמודרום בייקונור ונחתה ב-4 באוקטובר 2018. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה צוות שהתווסף למשלחת מס' 55 לתחנת החלל הבין-לאומית.

## הצוות
*  אולג ארטמייב - מפקד
*  אנדרו פויסטל - מהנדס טיסה
*  ריצ'רד ארנולד - מהנדס טיסה

### צוות גיבוי
*  אלכסיי אובצ'ינין - מפקד
*  ניק הייג - מהנדס טיסה

## תיאור המשימה
חללית "סויוז MS-08" שוגרה ב-21 במרץ 2018 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה. השיגור בוצע באחריות רוסקוסמוס בעזרת משגר מדגם "סויוז FG". החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה.

החללית התחברה למודול "פואיסק" של תחנת החלל הבין-לאומית כעבור יומיים ללא בעיות. באותה עת בתחנת החלל שהתה משלחת מס' 55 בפיקוד אנטון שקאפלרוב.

צוות החללית הצטרף למשלחת שגדלה ל-6 אנשי צוות. בהמשך הם עברו למשלחת מס' 56.

"סויוז MS-08" נשארה מחוברת לתחנת החלל כחללית חירום.

ב-4 באוקטובר 2018 החללית התנתקה מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ עם אותו צוות שהיה בהמראה. הנחיתה עברה ללא בעיות.

עם ניתוק החללית מתחנת החלל החלה לפעול משלחת מס' 56 לתחנת החלל הבין-לאומית.

## קישורים חיצוניים

* מידע על הטיסה
* תיאור המשימה

קטגוריה:תוכנית סויוז
קטגוריה:2018 ברוסיה
דגל הדם

ממוזער|היטלר סוקר אנשי אס אה בשנת 1935. מימינו על המכונית דגל הדם ולצידה עומד שומר הדגל, איש האס אס יעקב גרימינגר.
**דגל הדם** (בגרמנית: **Blutfahne**) היה דגל המפלגה הנאצית שנישא בעת ניסיון ההפיכה בפוטש במרתף הבירה במינכן, 9 בנובמבר 1923, כשהוא נספג בדמו של אחד מאנשי האס אה שנהרגו על ידי המשטרה. כתוצאה מכך, הפך הדגל לאחד הפריטים המקודשים ביותר במפלגה הנאצית. בעת טקסים חשובים של המפלגה הוצא ממקומו הקבוע בבית החום במינכן על מנת 'לטהר' דגלים חדשים על ידי נגיעה בהם.

## סמל נאצי
הדגל ניתן במתנה להיטלר על ידי אחד ממשתפי הפוטש לאחר שהשתחרר מכלא לנדסברג בשנת 1924. היטלר קישט את הדגל במוט וראש חדש, כשעל המוט שרוול גמר שעליו הוטבעו שמות 16 ההרוגים הנאצים בפוטש. בשנת 1926, היטלר נתן בטקס את הדגל לראש האס אס  ומאז הפך לאחד הפריטים המקודשים והנשמרים ביותר של הארגון. אחד השימושים היותר מוכרים שלו היה בעת עצרת נירנברג 'בחניכת' דגלים חדשים של המפלגה על ידי מגע עם דגל הדם. כאשר הדגל לא היה בשימוש, הוא נשמר בעמדה מיוחדת בבית החום במינכן, כשהוא מוקף במשמר כבוד של חיילי אס אס.

## היעלמות
הדגל נראה לאחרונה בציבור בעת טקס חניכה של חיילי פולקסשטורם ב-18 באוקטובר 1944. מאז הדגל נעלם, ומרבית ההיסטוריונים סבורים כי הוא נהרס בעת הפצצות מינכן על ידי בעלות הברית. ישנה סברה אחרת שהוא נבזז כמזכרת על ידי אחד האזרחים או חיילים אמריקאים שכבשו את מינכן.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:גרמניה הנאצית: סמלים לאומיים