open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
חנא נקארה

**חנא נקארה** (בערבית: **حنّا نقاره**; 18 בינואר 1912 – 1984), היה עורך דין ופעיל ציבור ערבי-ישראלי, מראשי המפלגה הקומוניסטית בישראל.

## ביוגרפיה
נולד בכפר ראמה שליד עכו, למשפחה ערבית-נוצרית, שעברה להתגורר בעיר חיפה ב-1919. הוא למד בבית הספר הנוצרי שבעיר.

ב-1928 החל ללמוד הנדסה כסטודנט האוניברסיטה האמריקנית בביירות שבלבנון. ב-1930 החל לימודי משפטים באוניברסיטת דמשק, אותם סיים ב-1933. מ-1936 עסק בעריכת דין בחיפה, והתמחה בדיני מקרקעין. בשנות הארבעים הזדהה פוליטית עם המרקסיזם ופעל כחבר המפלגה הקומוניסטית של פלשתינה. הוא היה ממייסדי הליגה לשחרור לאומי בשנות הארבעים, וכן ממייסדי העיתון "אל-מיחאז". ב-1946 שימש כעורך המדור הפוליטי בעיתון זה. בתקופת מלחמת העצמאות שהה בעכו ולא הורשה לחזור לחיפה. הוא עבר ללבנון, משם ניסה לחזור לחיפה אך נעצר בידי כוחות הביטחון והוחזק במאסר כשלושה חודשים.

לאחר שחרורו החל לעסוק בזכויות אדם, ופעילותו בתיקים הקשורים להפקעת קרקעות זיכתה אותו בכינוי: "עורך דין האדמה והעם". בין השאר ייצג את אנשי כפר עין מאהל כנגד הפקעת אדמותיהם, לצורך הקמת העיר נצרת עילית (לימים נוף הגליל). הוא היה ממייסדי "הוועד הארצי להגנה על האדמות" ביחד עם הכומר שחאדה שחאדה. היה פעיל למען דו-קיום ערבי-יהודי ויזם את הכנס היהודי-ערבי שהתקיים בשנים 1954–1956.

## חיים אישיים
נפטר בשנת 1984, ונקבר בבית הקברות הנוצרי אורתודוקסי בחיפה . אחייניתו היא השחקנית הערבייה-ישראלית סלווה נקארה.

## הנצחתו
על-שמו נקרא רחוב בחיפה. ב-1985 יצאו לאור זיכרונותיו בספר "חנא נקארה, פרקליט האדמה והעם".

## קישורים חיצוניים
* 
* עו"ד חנא נקארה חושף את התוכנית החדשה להפקעת אדמות הערבים בישראל, יוסף אלגזי
* 
* 

קטגוריה:ערבים נוצרים ישראלים
קטגוריה:עורכי דין ערבים ישראלים
קטגוריה:קומוניסטים ישראלים
קטגוריה:פעילי המפלגה הקומוניסטית של פלשתינה
קטגוריה:פעילי הליגה לשחרור לאומי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת דמשק
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1912
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1984
קטגוריה:ראמה (יישוב): אישים
קטגוריה:חיפה: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בחיפה
שחאדה שחאדה

**שחאדה שחאדה** (**شحادة شحادة**; 1930, כפר יסיף - 2010) היה כומר אוונגלי־אפיסקופלי ערבי-ישראלי, פעיל פוליטי, ויו"ר הוועד הארצי להגנה על האדמות.

בשנת 1975 היה ממייסדי הוועד הארצי להגנה על האדמות שהוקם ביוזמת רק״ח במטרה לפעול נגד החלטת הממשלה לבצע הפקעות קרקע גדולות בגליל להרחבתן של הערים כרמיאל ונצרת עילית. שחאדה שימש כראש הארגון והיה מיוזמי יום האדמה הראשון בשנת 1976.

בשנת 1988 ייסד יחד עם הרב ג'רמי מילגרום את "אנשי דת למען שלום" (Clergy For Peace), ארגון שמטרתו לקדם את השלום בעזרת אנשי דת יהודים, נוצרים ומוסלמים.

עד למותו שימש כסגן יושב ראש החזית הדמוקרטית לשלום ולשוויון ובנוסף הוא שימש ככומר של כנסיית יוחנן הקדוש בחיפה ויושב ראש בית הספר יוחנן הקדוש בחיפה.

## קישורים חיצוניים
* כנס לזכרו של שחאדה
* ראיון עמו
* ראיון עמו 
* תמונה של שחאדה
* 

קטגוריה:ערבים נוצרים ישראלים
קטגוריה:כמרים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1930
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2010
סטריאו ומונו

**סטריאו ומונו** הוא אתר דיסקוגרפיה ישראלי המתעד את תקליטי המוזיקה הישראלית. ייחודו של האתר בהיותו מחויב להצגת התמונה ההיסטורית השלמה של המוזיקה הישראלית, העברית והיהודית מכל הסגנונות, התקופות, ומדינות העולם. הנתונים באתר נאספים ומעודכנים על ידי צוות אספני תקליטים בסיוע חובבים המסייעים בהוספת מידע חסר, עטיפות של התקליטים המקוריים, ועוד. המידע הדיסקוגרפי באתר מובא ללא המגבלות המסחריות של יצרני התקליטים וחנויות המוזיקה הנוהגים להציג דיסקוגרפיה מצומצמת שבה רק פריטים הזמינים למכירה באותה עת.
## היסטוריה
**סטריאו ומונו** התחיל את דרכו כבלוג בשם זה בתחילת שנת 2010. בתחילת הדרך, פרסם האתר אוסף תקליטים למכירה ממיטב תולדות הזמר והרוק הישראלי, יחד עם דגימות קול של הקלטות נדירות מהאוסף. בעקבות הפרסום הראשוני, החל צוות האתר בתיעוד ורישום מסודר של הקלטות מתולדות המוזיקה הישראלית, כשהוא מצרף דגימות של הקלטות נדירות שלא הודפסו מחדש ונשכחו למעשה. מפעילי האתר ניסו לקדם יוזמה של הרשאת הורדה חופשית להקלטות נדירות בצד עידוד לרכישת הקלטות שהודפסו מחדש, תוך חינוך להבחנה בין השתיים, צעד חיוני לדעתם במאבק נגד תופעת אתרי המוזיקה ורשתות השיתוף הלא חוקיים. היוזמה נקטעה בעקבות התנגדותה של אקו"ם, המובילה להנצחה בפועל של התופעה שבה חובבי מוזיקה המחפשים הקלטות נדירות, מוצאים את דרכם לאתרי שיתוף ופורומים הפועלים באין מפריע, ומוצאים שם גם את התקליטים החדשים והפופולריים ביותר, לעיתים עוד לפני שאלה יצאו לאור, גם כשלא התכוונו לחפש אותם.

מסד הנתונים של **סטריאו ומונו** תוכנן במיוחד על ידי יוצרי האתר לתיעוד דיסקוגרפי של מוזיקה ישראלית, והוא מכיל בתחילת שנת 2015 רשומות של כ-30,000 יוצרים ומבצעים, 20,000 תקליטים, 120,000 שירים ו-150,000 הקלטות. כל שלבי סריקת הנתונים וקטלוגם נעשים על ידי צוות מקצועי מיומן ולא שיפוטי המחויב אך ורק לנאמנות בתיעוד. כיום מציע האתר חיפוש דיסקוגרפי, אוסף יחיד במינו של צילומי עטיפות תקליטים (אם כי בהפרדה נמוכה) החל משנות השלושים של המאה שעברה ועד היום, ואפשרויות חיפוש מתקדם לפי מספר רב של פרמטרים, כמו מבצע תקליט, שם תקליט, מבצע שיר, שם שיר, שם משתתף (מעבד, נגן אורח), שם לייבל ומספר קטלוגי, שנת הדפסה, ועוד. כמו כן מרכז האתר קישורים להקלטות הזמינות להאזנה באתרי האמנים ובאתרים אחרים באינטרנט. בתחילת שנת 2015 עבר האתר שנויים בעיצוב, ונוספו לו ביוגרפיות, אפשרויות חיפוש ויכולת להעלאת רשימות בנושאים רלוונטיים עם קישוריות למסד הנתונים של האתר.

**סטריאו ומונו** התקבל בתקשורת באהדה ותואר כ"אתר ייחודי, שכולו הצדעה למוזיקה ישראלית משובחת... עשייה תרבותית ברמה הכי גבוהה". מפעילי האתר זכו לתארים כדוגמת "צדיקים של התרבות הישראלית". בדף הפתיחה של האתר, כותב העורך: "המוזיקה המוקלטת היא הצורה השלמה הראשונה של היסטוריה אמיתית. תקשיב טוב למוזיקה ותדע כל מה שקרה שם. המיקרופונים עשו בשבילך את העבודה העיקרית: קלטו לא רק את הנגינה בגיטרה או השירה, אלא גם את אוויר התקופה דרכו אלה הגיעו למיקרופון. אתה אולי לא שם לב לזה כפרטים, אבל בטח תרגיש את זה. יכולים לספר לך אלף סיפורים על מקום שהיית בו לפני 20 שנה, ולא תיזכר בו. שים תקליט ששמעת אז, ורצוי באותה מערכת, ואתה לא רק תיזכר. אתה תהיה שם." 

יוצר האתר והעורך הראשי הוא יהודה אור.

## ראו גם
* דיסקוגרפיה

## קישורים חיצוניים
* 
* מן התקשורת באתר סטריאו ומונו
## הערות שוליים

קטגוריה:אתרי מוזיקה ישראליים
קטגוריה:מאגרי מידע
אליאס סנבר

**אליאס סנבר** (בערבית: **إلياس صنبر**; נולד ב-1947 בחיפה) הוא היסטוריון, מסאי ומשורר פלסטיני. משמש כראש המכון ללימודים פלסטיניים בפריז וכשגריר הפלסטיני בארגון אונסק"ו.

## ביוגרפיה

סנבר נולד בחיפה ומשפחתו ברחה מהעיר במלחמת העצמאות ללבנון. בשנת 1969 החל ללמד באוניברסיטת פריז ולאחר מכן לימד בלבנון ובאוניברסיטת פרינסטון בארצות הברית. בשנת 1982 חזר לצרפת וייסד שם את כתב העת הצרפתי לנושאים פלסטינים, Revue d'études palestiniennes, ושימש כעורכו. משנת 1988 הוא חבר במועצה הלאומית הפלסטינית.

כיום משמש כשגריר הפלסטיני בארגון אונסק"ו. תרגם משירי משוררים ערבים לצרפתית, בהם משיריו של מחמוד דרוויש. משמש כשופט בתחרות פרס הרומן הערבי בצרפת.

## קישורים חיצוניים


* Elias Sanbar, Palestinian ambassador to UNESCO, France 24


## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי אקדמיה פלסטינים
קטגוריה:משוררים ערבים
קטגוריה:משוררים פלסטינים
קטגוריה:מתרגמים לצרפתית
קטגוריה:מתרגמים מערבית
קטגוריה:פליטים פלסטינים
קטגוריה:דיפלומטים פלסטינים
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1947
זכי דרוויש

**זכי דרוויש** (בערבית: **زكي درويش**; נולד ב-1944) הוא משורר וסופר ישראלי-פלסטיני.

## ביוגרפיה
נולד לסלים והוריה, משפחה מוסלמית, בשנת 1944 בכפר אל-בירווה שבגליל המערבי. אביו היה בעל אדמות בכפר ואמו אנאלפביתית. אחיו הבכור הוא המשורר המפורסם מחמוד דרוויש. לאחר שנחרב הכפר במלחמת העצמאות, נמלטה משפחתו ללבנון, תחילה לג'זין, ולאחר מכן לדאמור. שנה לאחר שנמלטו ללבנון, חזרה משפחתו לאזור עכו, והתיישבה בג'דיידה. סיים תיכון בכפר יסיף וסיים באוניברסיטת חיפה תואר ראשון ותואר שני. הוא היה מורה ואחר כך מנהל תיכון ומרצה במכללה האקדמית הערבית לחינוך בישראל שבחיפה.

דרוויש כתב סיפורים קצרים, נובלות באורך מלא, מחזות וכן מאמרים בנושאי תרבות, ספרות ופוליטיקה. כמו כן תרגם ספרים מעברית לערבית. בין סיפוריו המפורסמים: החורף והגלות (1970), הגשר והשיטפון (1972), האיש שרצח את העולם (1978), הכלבים (1978) ובין המחזות שלו: המוות הכי טוב (1979) ולא (1980).

## חיים אישיים
נשוי ואב לחמש בנות, מתגורר בג'דיידה.

## לקריאה נוספת
* זכי דרוויש, **האיש שמשקר הרבה**, באנתולוגיה "תמונה קבוצתית" (ספרות ישראלית במאה ה-21), עמ' 296–300, הוצאת כרמל, 2017.

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה, באתר לקסיקון הקשרים

קטגוריה:סופרים ערבים ישראלים
קטגוריה:משוררים ערבים
קטגוריה:משוררים פלסטינים
קטגוריה:פליטים פלסטינים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:ג'דיידה-מכר: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
ריאד ביידס

**ריאד ביידס** (בערבית: **ريـاض بـيـدس** נולד ב-1960) הוא סופר ערבי-ישראלי, מחברם של מספר רומנים וסיפורים קצרים.

## ביוגרפיה
ביידס נולד בשפרעם ולמד ביסודי ובתיכון בעיר. למד ספרות, היסטוריה, פילוסופיה והיסטוריה של האמנות באוניברסיטת חיפה. בסוף שנות ה-70 החל לפרסם את סיפוריו. בעברית פורסמו סיפוריו בכתבי עת ובעיתונים. בשנת 1998 יצא לאור בהוצאת הקיבוץ המאוחד ובתרגום של גדעון שילה, קובץ הסיפורים הקצרים פרי עטו, 'הרעב וההר'.

## מספריו
קובצי סיפורים קצרים:
* 'הרעב וההר', ירושלים 1980.
* 'השביל', ירושלים 1985.
* 'פילפל שחור', ביירות 1986.
* 'הרוח', ניקוסיה 1987.
* 'סקיצות ראשונות', מרוקו 1988.
* 'קול עמום'
* ניקוסיה 1990.
* 'השריקה', ירושלים 1992.
* 'החלון הצהוב של ון - גוך', תרשיחא 1994.
רומנים:
* 'איש שוליים', ירושלים 1991
*'המגף', נצרת 1993.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:סופרים ערבים ישראלים
קטגוריה:מחברי סיפורים קצרים
קטגוריה:שפרעם: אישים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960
מוסטפא אל-ח'אלדי

[ממוזער|250px|מימין לשמאל: [שבתי לוי (ראש עיריית חיפה), עומר אל-ביטאר (ראש עיריית יפו), הנציב העליון הרולד מקמייקל, מוסטפא אל-ח'אלדי (ראש עיריית ירושלים) וישראל רוקח (ראש עיריית תל אביב), 1942]]
**מוסטפא ([[ביי]]) אל-ח'אלדי** (בערבית: **مصطفى الخالدي**; פברואר 1873 – אוגוסט 1944) היה ראש עיריית ירושלים בשנים 1938–1944. קודם לכן כיהן כשופט בבית הדין העליון בארץ ישראל.

## חייו
אל-ח'אלדי, בן למשפחת ח'אלדי, למד בבית הספר ראשידיה בביירות, ולאחר מכן סיים לימודי משפטים באוניברסיטת איסטנבול.
בשנת 1906 נתמנה למנהל הבנק החקלאי בירושלים.
בשנים 1913–1915 היה מפקד המשטרה בביירות ולבנון. לאחר מכן, עד כיבוש ביירות בידי הצרפתים היה ראש התביעה בעיר. ביולי 1920 מונה לשופט בבית הדין לערעורים של ממשלת המנדט ובשנת 1926 קודם לשופט בית הדין העליון.

באוגוסט 1938, כשנה לאחר גירוש ראש העירייה הקודם, אחיינו, ד"ר חוסיין אל-ח'אלדי, נתן הסכמתו להתמנות לראש עיריית ירושלים במקומו. ח'אלדי מונה לתפקיד באופן רשמי בתחילת ספטמבר 1938 ושימש בתפקיד עד מותו באוגוסט 1944, אף על פי שבספטמבר 1943 נפוצו שמועות על כוונתו להתפטר בגלל בריאות לקויה. ב-27 באוגוסט 1944 נפטר. ח'אלדי נקבר בבית הקברות ליד שער האריות.

באופן כללי, מהיותו שופט, לא היה מעורב ח'אלדי בפוליטיקה. אולם במאי 1944 השתתף בכינוס של ראשי ערבים ערבים ביפו שקרא להפסקת עלייה ולאסור מכירת קרקעות ליהודים, דבר שעורר את חמתם של הנציגים היהודים בעירייה ותמיכה מצד אישים ערביים.

לאחר מותו הוספד בעיתון הד המזרח:
:"אנו משתתפים בצער הצבור הירושלמי על פטירתו של מוסטפא ביי כאלדי ראש העירייה, אשר במשך שנים רבות שירת את הארץ בתפקידים גבוהים שונים, ומת על משמרתו כראש העירייה. אם כי היו לנו, היהודים, טענות נגדו, איננו יכולים בכל זאת להתעלם מן העובדא שהוא השתדל, מדי פעם בפעם, להתרומם מעל כל נטיות עדתיות, ואף עשה לא מעט כדי להתקרב לעדה היהודית בירושלים, שלא כבן משפחתו - הד"ר חוסין כאלדי שבתקופתו הפכה עיריית ירושלים למבצר ומרכז הפוליטיקה הערבית בארץ."

בנו נתמנה בשנת 1945 לשופט שלום בג'נין ובית שאן.

ח'אלדי התגורר בשכירות, תקופה מסוימת, בקומה השנייה של בית גארבאדיאן (רחוב עמק רפאים 33). כיום (2023), תלוי במקום שלט הנצחה המספר את ההיסטוריה של הבית, ובו הוא נזכר.
ממוזער|שלט הסבר על בית גארבאדיאן ובו מסופר על מגוריו של אל-ח'אלדי בבית (2023)

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

מוסטפא
קטגוריה:עורכי דין ארץ-ישראלים
קטגוריה:ראשי עיריית ירושלים בתקופת המנדט הבריטי
קטגוריה:שופטים בתקופת המנדט הבריטי
קטגוריה:החברה הערבית בארץ ישראל המנדטורית: אישים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת איסטנבול
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1873
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1944
מריון רוס

**מריון רוס** (באנגלית: **Marion Ross**; נולדה ב-25 באוקטובר 1928) היא שחקנית אמריקאית. 
רוס התפרסמה בזכות תפקידה בקומדיית המצבים "ימים מאושרים" ובסדרת הדרמה "גשר ברוקלין" .
הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב על תפקידה בסרט "כוכב הערב" .

## ביוגרפיה
נולדה בשם מריאן בעיר וואטרטאון שבמינסוטה וגדלה במספר ערים במדינה. בגיל 13 שינתה את שמה מ"מריאן" ל"מריון". 

רוס עבדה כאו-פר במיניאפוליס לשם מימון לימודי הדרמה שלה ב"מרכז המוזיקה מק'פייל". לאחר שסיימה בהצטיינות את לימודיה ב-San Diego State University הופיעה רוס במחזות קיץ בקליפורניה, שם התגלתה לראשונה על ידי במאי המופעים.
בשנת 2001 קיבלה רוס כוכב טלוויזיה על שמה בשדרת הכוכבים של הוליווד.
לרוס שני ילדים, שחקן הקולנוע ג'ים מסקימן  והמפיקה אלן פלאמר מנישואיה הראשונים לפרימן מסקימן.

## קריירת משחק
רוס החלה את הקריירה שלה בסוף שנות ה-50 בסרטים "סיפורו של גלן מילר" ו"חיית המחמד של המורה".
שיחקה בסדרה "המופע של גרטרוד ברג" את סוזן, בתה של גיבורת העלילה שרה גרין.
רוס גרפה את רוב הפרסום שלה ושתי מועמדויות אמי בזכות הופעותיה ב-11 עונות הסיטקום "ימים מאושרים" בהן שיחקה את מריון, אמו של גיבור הסדרה ריצ'י קנינגהאם (רון הווארד).
שיחקה לאחר מכן בשתי עונות סדרת הדרמה המצליחה "גשר ברוקלין" והועמדה לנתי פרסי אמי נוספים.

רוס הועמדה לפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר על הופעתה בתור עוזרת הבית רוזי דונלופ בסרט "כוכב הערב", סרט ההמשך לדרמה "תנאים של חיבה".

לרוס תפקידים רבים בטלוויזיה. ביניהם ניתן למנות את תפקידה כאמו של דרו קארי בסדרתו "המופע של דרו קארי", טריקס אמו של ריצ'רד גילמור בסדרה "בנות גילמור" וברניס פורמן, אימו של רד פורמן במופע שנות ה-70. בקולנוע הופיעה למשל בפרודיה "סופרהירו" בתור דודתו של הנער ריק ריקר (דרייק בל), בקומדיה "פרצוף סמיילי" ובדרמה "המוזיקה שבפנים". בשנת 2014 הופיעה לצד אריק מביוס ורוב אסטס בסרט מקורי של ערוץ הולמרק "מכתבי אהבה לחג המולד", המבוסס על הסדרה באותו שם.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון אמריקאיות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת המדינה בסן דייגו
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה בסן דייגו
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: טלוויזיה
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1928
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1928
נזיה ח'יר

**נזיה ח'יר** (בערבית: **نزيه خير**; ) היה משורר וסופר דרוזי ישראלי. 
## חייו
נולד בדלית אל-כרמל, למד בבית ספר תיכון בעכו ואחר כך למד לתואר ראשון במדעי המדינה וספרות באוניברסיטת חיפה (1972) ולתואר שני במדעי המדינה (1976). היה נשוי לסועאד.

פרסם כעשרה ספרי שירה ופרוזה, בהם: "שירים קצרים" (1969) ו"קריאות חדשות של יסמין סורה" (1974). שיריו תורגמו לאנגלית, צרפתית, פולנית ופורטוגזית, ומבחר שיריו "מושב קבוע לחלום" יצא בעברית ב-1989. על שירתו זכה ח`יר בפרס ראש הממשלה, פרס הנשיא ופרס יצירת המופת של קהיר 1998.

ח`יר עבד כמפקח במשרד החינוך וכמרצה ללשון ולספרות במכללת גורדון והִנחה תוכנית בטלוויזיה.  הוא כיהן כמזכ"ל התאחדות הסופרים הערבים וערך את הרבעון הספרותי שלה.

לאחר מותו נקרא על שמו המתנ"ס בדלית אל-כרמל.

## קישורים חיצוניים

*קטע מוקלט מראיון שנערך עם נזיה ח'יר מתוך הארכיון של תופיק חלבי (בערבית)
*

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2008
קטגוריה:דלית אל-כרמל: אישים
קטגוריה:זוכי פרס ראש הממשלה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:משוררים דרוזים ישראלים
קטגוריה:סופרים דרוזים ישראלים
קטגוריה:אנשי חינוך דרוזים ישראלים
ענת ישראל

**ענת ישראל** (נולדה בשנת 1970), היא שחיינית עבר ישראלית, אלופת ישראל ושיאנית ישראל בשחייה.

## ביוגרפיה
ישראל גדלה בגבעתיים והתאמנה בקבוצת השחייה של מכבי תל אביב בהדרכתם של אריק רובין והלמוט לוי.

### 1984
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בסוף אוגוסט 1984 סיימה ישראל במקום רביעי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 29.45 שניות, 3 מאיות השנייה איטי ממדליית ארד.

### 1985
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בסוף אוגוסט 1985 זכתה ישראל במדליית ארד, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:02.47 דקות, אחרי הדר רובינשטיין ממכבי קריית אונו (1:01.09 דקות) ועירית גלוסקינוס מהפועל ימק"א ירושלים (1:01.32 דקות).

### 1986
#### שיאנית ישראל
בתחרות שמונה האומות שנערכה בבריכת השחייה של אוניברסיטת תל אביב ביולי 1986 קבעה ישראל במשחה ל-50 מטר חופשי שיא ישראלי חדש של 28.00 שניות, שיפור לשיא בן ה-4 שנים של מירב הדר 28.13 שניות. שיא זה החזיק מעמד שנתיים ונישבר על ידי ענת לויט (27.75 שניות).

#### שחיינית מצטיינת באליפות ישראל
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט 1986 זכתה ישראל בשתי מדליות זהב, במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 28.62 שניות, לפני ענת לויט מהפועל הוד השרון בית ברל (28.68 שניות) ורותם פורת מהפועל גש"מ (29.31 שניות) ובמשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:02.12 דקות, לפני רותם פורת (1:02.28 דקות) וורד ליברמן בת אגודתה (1:04.02 דקות). היא זכתה בגביע השחיינית המצטיינת של האליפות בעקבות התוצאה שקבעה במשחה ל-50 מטר חופשי שהעניקה לה את הניקוד הגבוה ביותר באליפות (717 נקודות).

### 1987
בתחרות שמונה האומות שנערכה באנטוורפן, בלגיה ביולי 1987 סיימה ישראל פעמיים במקום שמיני במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 28.32 שניות ובמשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:02.21 דקות.

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בסוף אוגוסט אותה שנה היא זכתה בשתי מדליות אישיות, זהב וכסף. מדליית זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:02.14 דקות, לפני ענת לויט (1:02.70 דקות) ותמי לוין ומדליית כסף, במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 28.30 שניות, אחרי איריס קומן (28.19 שניות) ולפני נעמה שמיר.

## קישורים חיצוניים
* אתר הבית של מכבי תל אביב מועדון לענפי ספורט

## הערות שוליים

קטגוריה:אלופות ישראל בשחייה
קטגוריה:שחייניות חופשי ישראליות
קטגוריה:ספורטאי מכבי תל אביב
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1970
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1970
סאלם ג'ובראן

**סאלם ג'ובראן** (בערבית: **سالم جبران**; 1941 בפקיעין – 18 בדצמבר 2011) היה משורר, סופר, עיתונאי ומחנך ערבי-ישראלי.

## ביוגרפיה
ג'ובראן השלים תואר ראשון בשפה וספרות אנגלית והיסטוריה של המזרח התיכון באוניברסיטת חיפה. בשנת 1962 הצטרף למפלגה הקומוניסטית.

בשנים 1987–1992 שימש כעורך של העיתון הערבי-קומוניסטי אל-איתיחאד ואחר כך שימש כעורך של הירחון הספרותי אלג`דיד. כמו כן כתב מאמרים בעבור העיתון הלבנוני א-נהאר. בארץ פרסם מאמרים בידיעות אחרונות ובמעריב. בשנת 2006 זכה על שירתו בפרס משרד המדע התרבות והספורט ליוצרים בשפה הערבית.

שימש כמרצה בכיר במרכז לחינוך הומניסטי בבית לוחמי הגטאות ושימש מנהל-עמית של המרכז היהודי-ערבי לשלום בגבעת חביבה. היה חבר מליאת רשות השידור והתפטר במחאה על היחס של הרשות לצופים הערבים.

## ספריו
***חברי השמש** (1981)
***שירים מרותקים** (1974)
***מילים מהלב** (1971)

## לקריאה נוספת
* יעקב אגמון, **שאלות אישיות - מבחר ראיונות** - ריאיון עם סאלם ג'ובראן בתאריך 13 בפברואר 1993, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1994, עמ' 114–125

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* סאלם ג'ובראן, בין ערכי השלום לערכים הלאומיים

קטגוריה:חברי מליאת רשות השידור
קטגוריה:משוררים ערבים ישראלים
קטגוריה:סופרים ערבים ישראלים
קטגוריה:עורכי עיתונים ישראלים
קטגוריה:עורכי עיתונים ערבים
קטגוריה:עיתונאים ערבים ישראלים
קטגוריה:קומוניסטים ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:נצרת: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1941
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2011
יאן מיאוס

**יאן מיאוס** (במקור: **Jean Meeus**; נולד ב-12 בדצמבר 1928) הוא אסטרונום בלגי, שהתמחותו הידועה היא בחישוב תנועות ומסלולים של גרמי שמים שונים.

## ביוגרפיה
מיאוס נולד בבלגיה. הוא בוגר אוניברסיטת ליוון (Leuven) במתמטיקה. עבד במשך ארבעים שנים כמטאורולוג בשדה התעופה של בריסל, עד ליציאתו לגמלאות בשנת 1993.

התחום בו התבלט מיאוס במיוחד, הוא פישוט והנגשת דרכי חישוב מורכבות של מסלולים ומיקומים של גופים שונים בחלל. הוא פיתח אלגוריתמים שבאמצעותם ניתן לחשב את המסלולים והמיקומים באמצעים פשוטים, הנגישים לכל אחד. 

ב-1986 זכה בפרס "Amateur Achievement Award" של האגודה "Astronomical Society of the Pacific".

האסטרואיד "מיאוס 2213" נקרא על שמו.

## פרסומים

* co-author of Canon of Solar Eclipses (1966)
* Astronomical Formulae for Calculators (1979), 1st ed, 
** Astronomical Formulae for Calculators (1988), 4th ed Enlarged and revised, Willmann-Bell Inc, 
** Astronomical formulas for microcalculators (1988) (Russian Edition, Moscow ,"Mir", 1988)
* co-author of Canon of Lunar Eclipses (1979)
* co-author of Canon of Solar Eclipses (1983)
* Elements of Solar Eclipses 1951-2200 (1989) 
* Transits (1989)
* Astronomical Algorithms (1991), 1st ed, 
* Astronomical Algorithms (1998), 2nd ed, 
* Astronomical Tables of the Sun, Moon and Planets (1983) 
* Mathematical Astronomy Morsels (1997) 
* More Mathematical Astronomy Morsels (2002) 
* Mathematical Astronomy Morsels III (2004) 
* co-author of Five Millennium Canon of Solar Eclipses: -1999 to +3000 (2006), NASA Technical paper 2006-214141 2006 http://eclipse.gsfc.nasa.gov/SEpubs/5MCSE.html
* Mathematical Astronomy Morsels IV (2007) 
* Mathematical Astronomy Morsels V (2009) 


קטגוריה:אסטרונומים בלגים
קטגוריה:בלגים שנולדו ב-1928
מערת האומה

**מערת האומה** היא מערת מים זורמים שנתגלתה באמצע שנת 2011 מתחת לבנייני האומה בירושלים. המערה היא הערוץ התת-קרקעי הזורם הגדול ביותר שנתגלה בישראל.

## היסטוריה
במהלך חודש מאי 2011 ביצעה חברת רכבת ישראל עבודות חפירה באזור בנייני האומה בירושלים, כהכנה לבניית תחנה בעבור קו הרכבת המהיר לירושלים. הפועלים, שעסקו בחציבת פיר גישה בעומק 75 מטרים מתחת לפני השטח, גילו את המערה בעומק של 75 מטרים מתחת לפני הקרקע.

אורכה המשוער של המערה הוא כמה מאות מטרים והגובה בחלקים ממנה מגיע לכ-20 מטרים. בסקירה שנערכה על ידי אנשי המרכז לחקר המערות של המחלקה לגאוגרפיה באוניברסיטה העברית בירושלים, בראשות פרופסור עמוס פרומקין, נמצאו במערה מפלים קטנים ומשקעי מערות ונמצא כי זורמים בה מים באופן סדיר מצפון-מערב לדרום-מזרח בספיקה בסדר גודל של ליטר בשנייה, אך לא ידוע עדיין לאן הם מתנקזים. במקום בו קוטע הפיר החצוב את הערוץ התת-קרקעי, מזרימה משאבה את המים אל צינור המאפשר את המשך זרימתם בהמשך הערוץ הטבעי. החוקרים קבעו שהמערה מהווה את הקניון הוואדוסי הגדול בארץ ועם מציאתה מצטרפת ישראל לרשימת המדינות בהן זורם נחל תת-קרקעי.

## קישורים חיצוניים
* המדור לחקר מערות, מערת האומה
* 
* המערה באתר המרכז לחקר מערות בישראל

## הערות שוליים

אומה
קטגוריה:קו הרכבת המהיר לירושלים
קטגוריה:בנייני האומה
אודן (מרק)

שמאל|ממוזער|250px|מרק אודן
**אוֹדֶן** (בהיראגאנה: おでん, קאנג'י: 御田) הוא מרק מהמטבח היפני. המרק מבוסס על ציר דאשי ורוטב סויה ומכיל ביצה קשה, דאיקון, קוניאקו ולביבת דג. המנה נחשבת כסוג של נאבֵּמוֹנוֹ, קטגוריה של מאכלים יפנים המבושלים ומוגשים בקדירה בעודם רותחים.

ישנם גרסאות רבות של המרק באזורים שונים של יפן, יש המוסיפים למרק קאראשי, טופו, גזר, פטריות שיטאקי, תפוחי אדמה, תמנון, או מיסו.

המרק נמכר ביפן בדוכני רחוב.

## גרסאות מקומיות
באזור נגויה מכונה המרק "קאנטו-ני" (関東煮); באזור קאנסאי מכונה המרק "קאנטו-דאשי" (関東炊き); באזור שיזואוקה המרק כהה יותר, ועשוי ציר בקר.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:המטבח היפני
קטגוריה:מרקים
ראיין טדר

**ראיין טדר** (באנגלית: **Ryan Tedder**; נולד ב-26 ביוני 1979) הוא זמר, פזמונאי, מפיק ומעבד אמריקאי. טדר זוכה 12 פרסי גראמי ומשמש כזמר, קלידן וכותב השירים המרכזי של להקת ואן ריפאבליק. כמו כן כתב והפיק שירים לאמנים רבים, בהם טיילור סוויפט, ביונסה, ליאונה לואיס, אדל, קלי קלרקסון, פאר איסט מובמנט, דמי לובאטו, ואן דיירקשן, ג'ורדן ספארקס, מארון 5, ג'יימס בלאנט, ג'ניפר לופז, אלי גולדינג, פול אוקנפולד, אריאנה גרנדה, ווסטלייף, U2, ופול מקרטני.

טדר זכה בפרס גראמי בתור מפיק וכותב באלבומים "21" ו-"25" של אדל והאלבום "1989" של טיילור סוויפט.

## דיסקוגרפיה
### אלבומי אולפן של ואן ריפאבליק
* 2007: *[[Dreaming Out Loud]]*
* 2009: *[[Waking Up]]*
* 2013: *[[Native]]*
* 2016: *[[Oh My My]]*
* 2021: *[[Human (אלבום של ואן ריפאבליק)|Human]]*
* 2024: *[[Artificial Paradise]]*

## כמפיק וכותב

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:זמרי פופ אמריקאים
קטגוריה:זמרי רוק אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1979
הוט פוט

**הוט פוט** (בסינית מסורתית: **火鍋,** בסינית מפושטת: **火锅**, פיניין: **''huǒguō**,'' שמשמעו "קדרה באש") הוא מאכל מהמטבח הסיני. מאכל זה כולל ציר המתבשל בקדרה עשויה מתכת, המונח במרכז שולחן הארוחה, וסביבו מונחים מרכיבים שונים, בהם בשר פרוס, ירקות, פטריות, כיסוני וון טון, כופתאות, ופירות ים, והסועדים טובלים את המרכיבים השונים ומבשלים אותם בציר.

המאכל נאכל בסין מזה למעלה מ-1,700 שנים, ולא ברור מאין מקורו. ישנה סברה כי מדובר במאכל שמוצאו ממונגוליה, וכי מדובר בתבשיל שהוכן על ידי הלוחמים המונגולים אשר בישלו ירקות ובשר בתוך הקסדות שלהם מעל המדורה.

המאכל התפשט ברחבי סין החל מתקופת שושלת טאנג, ובתקופת שושלת צ'ינג היה למאכל מקובל בכל רחבי סין.

## מרכיבי המאכל
סוגי הבשר המשמשים במאכל זה כוללים טלה, בקר, עוף, ברווז וחזיר.
סוגי הירקות כוללים: באק צ'וי, תרד, שעועית ירוקה, נבטים, בצלי אשקלון, זנגביל, תפוחי אדמה, טארו, עגבניות ודלעת.

לעיתים כוללים המרכיבים המבושלים גם טופו ואיטריות.

המרק מתובל ברוטב הויסין, רוטב סויה, חומץ, כוסברה, שום, שמן שומשום, פלפל לבן, פלפל צ'ילי, פלפל שחור ולעיתים גם בוטנים או חמאת בוטנים.

## ראו גם
* פונדו

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:המטבח הסיני
קטגוריה:מאכלי בשר
גביע העולם למועדונים 2009

ממוזער|250px|טקס הסיום של הטורניר
**גביע העולם למועדונים 2009** נערך בשנת 2009 באיחוד האמירויות הערביות מה-9 בדצמבר עד ה-19 בדצמבר, והוא היה גביע העולם למועדוני כדורגל השישי במספר. בטורניר זכתה הקבוצה הספרדית ברצלונה, נציגת איגוד התאחדויות הכדורגל האירופאיות אופ"א. הייתה זו הזכייה הראשונה של מועדון ספרדי בטורניר זה. כמו כן זאת גם הפעם הראשונה שהטורניר התארח האיחוד האמירויות הערביות בעוד ששאר המארחות היו יפן וברזיל.

## הטורניר
בטורניר השתתפו 7 האלופות משנת 2009 של התחרויות האזוריות מטעם הקונפדרציות היבשתיות של פיפ"א, וקבוצה נוספת מאיחוד האמירויות הערביות.

התחרות התקיימה בשיטת גביע. מנצחת שלב הפלייאוף בין המארחת לאלופת אוקיאניה הצטרפה לאלופות מצפון אמריקה, אסיה ואפריקה בשלב רבע הגמר. המנצחות ברבע הגמר הצטרפו לאלופות אירופה ודרום אמריקה, שזוכות בכרטיס אוטומטי לשלב חצי הגמר. המפסידות בשלב חצי הגמר התמודדו על המקום השלישי והמנצחות עלו לגמר שבו נקבעה האלופה. כמו כן התקיים המשחק על המקום החמישי בין הקבוצות המפסידות ברבעי הגמר.

## קבוצות משתתפות
הקבוצות שהשתתפו בטורניר הן:

## המשחקים
### שלב הפלייאוף

### שלב רבע הגמר

----

### שלב חצי הגמר

----

----
### משחק על המקום החמישי

### משחק על המקום השלישי

### משחק הגמר

## פרסים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:גביע העולם בכדורגל לקבוצות
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-2009
קטגוריה:תחרויות כדורגל באיחוד האמירויות הערביות
קטגוריה:2009 באסיה
Paid tha Cost to Be da Bo$$

**Paid tha Cost to Be da Bo$$** הוא אלבום האולפן השישי של הראפר האמריקאי, סנופ דוג. האלבום, שיצא בנובמבר 2002 הגיע למעמד אלבום פלטינה בארצות הברית ונמכר בלמעלה מ-1,300,000 עותקים ברחבי העולם. מהאלבום יצאו שני סינגלים מצליחים: From tha Chuuuch to da Palace ו-Beautiful, שהפך ללהיט גדול. לשני הסינגלים, שבהם השתתף הזמר פארל ויליאמס, יצאו קליפים שצולמו בברזיל. 

## רשימת השמעה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי סנופ דוג
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת קפיטול רקורדס
קטגוריה:אלבומי חברת EMI רקורדס
חבלי פורטוגל האוטונומיים

200px|שמאל|גבול|דגל האיים האזוריים
200px|שמאל|גבול|דגל מדיירה
**חבלי פורטוגל האוטונומיים** (בפורטוגזית: **Regiões Autónomas de Portugal**) הם האיים האזוריים ומדיירה. יחד עם החלק היבשתי של פורטוגל הם יוצרים את הרפובליקה הפורטוגזית.

כפי שהוגדר בחוקה הפורטוגזית ובחוקים נוספים, לחבלים אלו אוטונומיה פוליטית ומנהלית ולכן יש להם את הממשלה שלהם. הפרלמנט המקומי נבחר על ידי ייצוג פרופורציונלי ובחלוקת שברי מקומות לפי שיטת ד'הונד, כפי שמתבצע גם בישראל. נשיא החבל מתמנה על ידי נציג רשמי של ממשלת פורטוגל בהתאם לתוצאות הבחירות לפרלמנט.

בעבר, לכל חבל אוטונומי ממשלת פורטוגל הייתה ממנה שר ממונה על החבל שנבחר על ידי נשיא פורטוגל. לאחר השינוי השישי בחוקת פורטוגל משנת 2006 ירד הדרג הממונה מדרג של שר ל**נציג הרפובליקה** (Representante da República) הפורטוגזית.

## קישורים חיצוניים

*
טורנדו רוסיני

**טוּרְנֶדוֹ רוֹסִינִי** (בצרפתית: **Tournedos Rossini**) הוא מתכון מהמטבח הצרפתי, הכולל אומצת פילה בקר, פרוסת כבד אווז, פרוסה של פטריית כמהין שחורה בתוספת רוטב חום. הבשר מטוגן במחבת בחמאה ומוגש על טוסט, כאשר מעליו מונח כבד האווז ועליו פרוסת הפטריה. הרוטב עשוי להיות בורדולז, פטריות או רוטב מדירה.

מקורו של מאכל זה לא ידוע. לפי גרסה אחת המאכל הוכן על ידי השף הצרפתי אוגוסט אסקופייה עבור המלחין ג'ואקינו רוסיני. לפי גרסה אחרת, היה זה רוסיני עצמו שהמציא את המאכל. יחודה של המנה הוא השימוש בשלושה חומרי גלם מהיקרים ביותר המזוהים עם המטבח הצרפתי.

שמאל|ממוזער|250px|טורנדו רוסיני

## קישורים חיצוניים

* מתכון של השף ניר צוק
* מתכון באתר "טעמים"
* 

קטגוריה:המטבח הצרפתי
קטגוריה:מאכלי בשר
קטגוריה:רוסיני
קטגוריה:מאכלים הקרויים על שם אישים
קטגוריה:אומצות
כבוד שבת

ממוזער|שמאל|250px|כיסוי לחלה עם הכיתוב "לכבוד שבת"
בהלכות שבת, **כבוד שבת** היא מצווה מדברי נביאים לכבד את השבת בדרכים שונות. החלוקה בין דברים שהם כבוד שבת לבין דברים שהם עונג שבת אינה חדה ומובהקת, אך לפי הגר"א במצוות כבוד השבת כלולות הפעולות הנעשות בערב שבת, ובמצוות עונג שבת כלולות הפעולות הנעשות בשבת עצמה.

## מקור ותוצאות
מצוות כבוד שבת נלמדת מפסוק בספר ישעיהו:

בגמרא מתוארים שני מלאכי השרת המלווים את האדם בליל שבת מבית הכנסת לביתו, ומתייחסים להכנות שנערכו לכבוד השבת:

## פרטי המצווה
מציווי כללי זה נלמדים מעשים שונים אותם יש לעשות לכבוד השבת:
* עזרא תיקן כי כיבוס הבגדים יעשה ביום חמישי, וזאת מכבוד שבת.
* רחיצת הגוף, או לכל הפחות רחיצת פנים, ידיים ורגליים לכבוד השבת.
* התכוננות לשעת כניסת השבת, באופן המשווה לקבלת פני מלך או חתן וכלה.
* לבוש נקי ומיוחד לשבת.
* הימנעות מאמירת תחנון בתפילת מנחה של ערב שבת.
* הימנעות מקביעת סעודה גדולה בערב שבת, וכן השתדלות להימנע מאכילת קבע 3 שעות לפני כניסת השבת.
* עריכת השולחן וכיסויו במפה בכניסת השבת וביציאתה (מלווה מלכה).
* הדלקת נר (למאור) וסידור הבית והמיטות.
* השתתפות מסוימת בהכנות הנעשות לקראת שבת.
* יש שנהגו לצאת לשדה או לחצר בעת כניסת השבת, כדי לקבל את פניה. כך היו נוהגים האר"י ותלמידיו, והבעל שם טוב עם תלמידיו. כיום נהוג לעשות זאת באמירת הפיוט לכה דודי בקבלת שבת, ובמיוחד במילים שבסיומו - "בואי כלה בואי כלה".

## ראו גם
* עונג שבת
* ערב שבת

## קישורים חיצוניים
* הרב אליעזר מלמד, פניני הלכה שבת פרק ב' - הכנות לשבת
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שבת
קטגוריה:דברי קבלה
קטגוריה:כבוד בהלכה
אנה מריה ואן סכורמן

**אנה מריה ואן סכורמן** (בהולנדית: **Anna Maria van Schurman**; 5 בנובמבר 1607 – 4 במאי/14 במאי 1678), ציירת, חרטת, משוררת, ומלומדת הולנדית-גרמנית. ואן סכורמן הייתה האישה המשכילה ביותר באירופה של המאה ה-17. היא הצטיינה באמנות, מוזיקה וספרות ורכשה בקיאות ב-14 שפות, בהן לטינית, יוונית, עברית, ערבית, ארמית, סורית ואמהרית. היא הייתה למודל לאלו שנמשכו ליותר מעיסוק אחד.

## ביוגרפיה
ואן סכורמן נולדה בקלן למשפחה בעלת אמצעים, אמהּ הייתה גרמניה ואביה היה הולנדי. אביה לימד אותה ואת אחיה בביתם ובגיל ארבע כבר הייתה מסוגלת לקרוא. ב-1623 אביה פרדריק נפטר וב-1626 היא ואמהּ עברו לאוטרכט. ב-1636 הייתה לסטודנטית הראשונה באוניברסיטת אוטרכט והורשתה להשתתף בשיעורים כשהיא מוסתרת מאחורי וילון. היא התעניינה בספרות ובכל תחומי המדע, אולם אהבתה העיקרית הייתה תאולוגיה. היא הוסמכה כמשפטנית. ב-1637 נפטרה אמהּ של ואן סכורמן ועול הטיפול בשתי דודותיה הוטל בלעדית על כתפיה, מה שגזל ממנה אנרגיה וזמן רבים. בערך באותה תקופה היא החלה לחשוב שלא תוכל לפרסם יותר את פרי עטה. בספרה "**המשרתת המלומדת**" טענה סכורמן כי נשים צריכות לרכוש השכלה בכל התחומים, אבל לא להשתמש בה לצורכי מקצוע. ואן סכורמן פנתה לנשים רבות ברחבי אירופה, לגייס כספים לחינוך נערות ונשים.

בין יתר יצירותיה נמנו תחריטים עדינים, כשהשתמשה ביהלומים על גבי זכוכית. היא צברה מומחיות בפיסול, עיצוב שעווה וגילוף שנהב ועץ. בנוסף לכך ציירה, בעיקר פורטרטים.

ב-1664 פגשה את ז'אן דה לאבדי, ישועי שהמיר את אמונתו לנצרות פרוטסטנטית. הוא ייסד פלג דתי מהורהר שנודע בשם לאבדיזם. ב-1669 עזבה ואן סכורמן את אוטרכט לאמסטרדם על מנת לחיות עם דה לאבדי וחסידיו ולאחר מכן נאלצו לעבור שוב לאלטונה, עיר ומחוז של המבורג, כיום בגרמניה אך באותה התקופה בדנמרק. ואן סכורמן הוקסמה מלאבדי ורעיונותיו והפכה לעוזרתו הראשית. לאבדי נפטר ב-1674 וואן סכורמן הפכה לדמות מרכזית בקבוצה של נשים משכילות. לאחר מכן עברה שוב לפריסלנד, שם נפטרה ב-1678. הלאבדיזם הוכחד בסביבות 1750.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פמיניסטיות הולנדיות
קטגוריה:פילוסופים הולנדים
קטגוריה:ציירי תור הזהב של הולנד
קטגוריה:משוררות הולנדיות
קטגוריה:ציירות הולנדיות
קטגוריה:ציירות המאה ה-17
קטגוריה:פמיניסטיות המאה ה-17
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אוטרכט
קטגוריה:ילידות 1607
קטגוריה:הולנדים שנולדו במאה ה-17
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-1678
Closer (שיר של ני-יו)

**Closer** הוא שיר של זמר ה-R&B האמריקני, ני-יו. השיר יצא לאור בתור הסינגל הראשון מתוך אלבום האולפן השלישי של ני-יו, Year of the Gentleman. השיר הגיע למקום ה-1 במצעד הסינגלים הבריטי, והפך לסינגל השני שמגיע למקום הראשון במצעד זה, אחרי So Sick. השיר הגיע למקום ה-7 במצעד הבילבורד הוט 100 וזכה להצלחה במצעדים רבים במדינות שונות.

*Closer* הוא השיר ה-15 הנמכר ביותר בבריטניה לשנת 2008, והוא הגיע למעמד פלטינה בארצות הברית.

## מיקומי שיא

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שירי ני-יו
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי טור אריק הרמנסן
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי מיקל סטורלר אריקסן
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי סטארגייט
קטגוריה:וידאו קליפים שבוימו על ידי מלינה מצוקס
קטגוריה:שירים על מיניות
קטגוריה:שירי דאנס-פופ
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי
קטגוריה:סינגלים בהוצאת דף ג'אם רקורדינגס
חמי יואב

250px|ממוזער|הבריכה החיצונית בדרים איילנד
**חמֵי יואב** היה אתר מרחצאות תרמו-מינרליים, עשירים בגופרית ובמינרלים אחרים בעלי סגולות מרפא. המים נובעים מעומק של כ-1,500 מטרים בבטן האדמה אל בריכות בטמפרטורה של 37 עד 39 מעלות צלזיוס, בזרימה מתמדת.

אתר חמי יואב נמצא מול מצודת יואב באזור שפלת יהודה, סמוך לכביש 35, בין קריית גת לאשקלון. הוא נפתח למבקרים בסוף שנות ה-80 של המאה העשרים ונמצא מאז בקו התפתחות והרחבה. 

האתר נמצא בבעלות קיבוץ שדה יואב. הוא התגלה בחיפוש אחר נפט שנערך בשנות ה-50, אולם רק בשנות ה-80 התברר כי ניתן להשתמש במי האתר לצורכי חקלאות. בעקבות השימוש במים, התגלו תכונותיהם הייחודיות בתחום הבריאות.

האתר נרכש על ידי משקיעים ונהרס. במקומו הוקם אתר ספא מפואר ומלון בוטיק בשם Dream Island.

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר האינטרנט של Dream Island

קטגוריה:ישראל: מקומות מרפא
קטגוריה:מעיינות חמים
קטגוריה:שפלת יהודה
קטגוריה:מועצה אזורית לכיש
Live at the Folklore Center 1967

**Live at the Folklore Center 1967** הוא אלבום הופעה חיה של הזמר טים באקלי. האלבום הוקלט בזמן הופעה ב-*Folklore Center* שבניו יורק ב-6 במרץ 1967 לפני הקלטת אלבומו השני של באקלי, Goodbye and Hello. הוא מכיל שירים שנכתבו על ידי באקלי וחברו המשורר לארי בקט וגרסת כיסוי לשיר Dolphins של פרד ניל.

## רשימת שירים




## משתתפים
*טים באקלי – גיטרה, שירה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי טים באקלי
קטגוריה:אלבומי פולק רוק
פראנס פוטבול

**פראנס פוטבול** (בצרפתית: **France Football**) הוא כתב עת צרפתי שנוסד ב-1946. המגזין מסקר את הכדורגל ברחבי העולם, הן בדיווחים חדשותיים והן בניתוח היסטורי. תוכן המגזין כולל סיקור מקיף של הליגות האירופיות, סטטיסטיקות מהימנות ממשחקי גביע אירופה לאלופות וצילומים עיתונאיים מוצלחים המשקפים היטב את מושאי החדשות, ובזכות כך נחשב לאחד מעיתוני הספורט הבולטים ביבשת.

לאורך השנים העניק המגזין מספר פרסים אישיים בולטים לשחקני כדורגל על בסיס שנתי. הגדול שבהם הוא כדור הזהב, אשר הוענק החל משנת 1956 לשחקן האירופי המצטיין ומ-1995 החל להינתן גם לשחקנים שמוצאם אינו אירופאי. פרס זה נחשב לתואר היוקרתי ביותר שמקבלים כדורגלנים. הפרס אוחד בשנים 2010–2015 עם תואר "כדורגלן השנה בעולם" של פיפ"א, התאחדות הכדורגל העולמית, והחל מאז נקרא כדור הזהב של פיפ"א. בשנת 2016 הסתיים האיחוד עם פרס כדורגלן השנה בעולם, וכדור הזהב חזר למתכונתו הקודמת.

החל משנת 2018 מעניק המגזין גם את פרס כדור הזהב לנשים לשחקנית הכדורגל הטובה בעולם.

פרס חשוב נוסף המוענק על ידי המגזין, החל מ-1959, הוא כדורגלן השנה בצרפת. עד 1995 ניתן הפרס לשחקנים בליגה הצרפתית בלבד, אך מאז גם צרפתים המשחקים מחוץ למדינה יכולים לזכות בו. המגזין בוחר גם את תואר "המאמן הצרפתי של השנה".

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:כתבי עת לספורט
קטגוריה:צרפת: כתבי עת
*
קטגוריה:כתבי עת בצרפתית
איתן האזרחי

שמאל|ממוזער|משוררי תהלים: דָוִד (במרכז), אָסָף (משמאל), הֵימָן ואֵיתָן הָאֶזְרָחִים (שניהם מימין, איתן לובש גלימה אדומה), על חלון כנסייה בלגניצה, פולין
**אֵיתָן הָאֶזְרָחִי**, הוא משורר וחכם המוזכר בתנ"ך. על שמו נקרא מזמור פ"ט בתהלים, הפותח במילים: .

## אזכורים במקרא
אֵיתָן נזכר בין הַלְּוִיִּים הַמְּשׁוֹרְרִים שהתמנו על השִׁירָה במשכן על ידי דָוִד ולאחר מכן המשיכו בתפקידם גם במקדש, ומוצג כצאצא של מְרָרִי בן לֵוִי. לעומת זאת, ב אֵיתָן והֵימָן (גם הוא מכונה "הָאֶזְרָחִי", וגם הוא ממשוררי תְּהִלִּים) מוצגים כבני זֶרַח בן יְהוּדָה. יש המשערים שֶׁהַשֵּׁם של אביהם זֶרַח הוא מקור הכינוי "הָאֶזְרָחִי", ושהם יוחסו מאוחר יותר כצאצאי לֵוִי כדי להצדיק את פעולתם בין הַלְּוִיִּים הַמְּשׁוֹרְרִים. בכל מקרה, המשוררים אָסָף, הֵימָן, ואֵיתָן עמדו זה לצד זה כשהופיעו במסגרת תפקידם, כשהֵימָן באמצע, אָסָף מימינו, ואֵיתָן משמאלו (ראו  פסוקים , , ).

אֵיתָן הוזכר גם בספר מלכים (יחד עם הֵימָן, כַלְכֹּל, וְדַרְדַּע, גם הם בני זֶרַח) כמדד לכישרון וחכמה, כאשר תוארה חכמת שלמה:
:

## אזכורים ב[[תלמוד הבבלי]] ובפרשניו
מתקופת בית שני נחלקו חכמים על זיהויו.
בתלמוד הבבלי ובמדרשים מובאת דעה שאיתן האזרחי הוא אברהם אבינו. למשל בדרשה בתלמוד שנסמכת על פרשנות על פי מידת גזירה שווה: .
דעה זו הועתקה על ידי כמה פרשנים, כגון רש"י.

רש"י גם כתב בפירושו לתהילים:
:.

אמנם לעומתו בעלי התוספות חולקים ובתוספות שם הביא גרסה שאיתן האזרחי הנזכר כאן הוא יעקב אבינו וזו לשונם; 

## אזכורים אצל הפרשנים המאוחרים
כאמור לעיל לדעת התלמוד איתן זה אברהם.
דעה זו הועתקה על ידי כמה פרשנים, כגון רש"י. רש"י גם כתב בפירושו לתהילים:
:

לעומת זאת, הרד"ק ועוד פרשנים נודעים משערים שמדובר באיתן בן זרמי אביו של לוי, וכך כותב הרד"ק:

:

במסכת בבבא בתרא בתלמוד הבבלי מייחסים את כתבי דוד בין היתר לאיתן (הגמרא מסבירה שם שלא נזכר איתן במפורש כיוון שאיתן הוא אברהם):
.

## בתרבות המודרנית
איתן האזרחי הוא גיבור הספר דוח המלך דוד מאת שטפן היים.
## לקריאה נוספת
* הערך: איתן, **לכסיקון מקראי**, (עורכים: מנחם סוליאלי, משה ברכוז), א-ב, תל אביב: הוצאת דביר, תשכ"ה-1965, עמ' 43.

## קישורים חיצוניים
* יוסף זליגר, בני קרח באתר פרויקט בן-יהודה

## הערות שוליים

קטגוריה:אישים בספר דברי הימים
קטגוריה:משוררים כותבי עברית
חתול בצמרת

**חתול בצמרת** (באנגלית: **Top Cat**) היא סדרת אנימציה קומית שעוסקת בחבורת חתולי רחוב וניסיונותיהם להתעשר ולשנות את חייהם. את מזימותיהם מנסה לסכל שוטר המקוף דיבול. הסדרה נוצרה כפרודיה על סדרת הטלוויזיה "" ששודרה בשחור-לבן בעשור שלפניה.

הסדרה נוצרה על ידי חברת האנה-ברברה ושודרה בערוץ ABC בין ה-27 בספטמבר 1961 ל-1962, בשחור ולבן, ובשידורים חוזרים בערוץ Cartoon Network בצבע (הסדרה נוצרה במקור בצבע). הסדרה מכילה עונה אחת שלה 30 פרקים בני חצי שעה כל אחד. בעקבות הסדרה יצא ב-1987 סרט טלוויזיה בשם "חתול בצמרת פוגש את חתולי בוורלי הילס", שבו חתול מהחבורה מתעשר, וב-1995 יצאה סדרת טלוויזיה בשם "Top Cat Interviews". סדרת קומיקס המבוססת על הסדרה יצאה לאור בין 1962 ל-1973 וכללה 51 גיליונות.

ב-2012 יצא סרט תלת־ממד מונפש שמבוסס על הסדרה.

## עלילה
עלילת הסדרה דנה בניסיונותיהם של חתולי הרחוב, בהנהגת טופ קט (בתרגום חופשי: "החתול הראשי") שמכונה "טי. סי.", להתעשר ולמצוא לעצמם בתים נוחים. מזימותיו של טופ קט כוללות יצירת סיור מודרך בעיר לתיירים, שכולל ביקור במקומות חשובים היסטורית, שלמעשה מסתכמים בספסל ושאר אביזרים שנמצאים ברחוב, שבהם כביכול השתמשו אנשים מפורסמים, כשלמעשה אין זה כך. מזימה אחרת כוללת התחזות לראג'ה ופמלייתו, על מנת ללון בבית מלון בחינם. מזימותיהם של החבורה לרוב נכשלות או נפסקות באמצע, והם נאלצים לחזור למגורם בפחי אשפה ברחוב.

מזימותיהם כוללות את שוטר המקוף דיבול - בחורף כשהחיים ברחוב נמאסו עליהם, החבורה עברה לגור בדירתו כנגד רצונו, לאחר ששכנעו את מפקדו שדיבול הזמין אותם ללון אצלו למשך החורף.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות הנפשה אמריקאיות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה שמתרחשות בניו יורק
קטגוריה:האנה-ברברה
קטגוריה:ערוץ הילדים: תוכניות רכש
קטגוריה:ערוץ 2: תוכניות רכש
קטגוריה:קומדיות מצבים מונפשות
קטגוריה:קומדיות מצבים אמריקאיות
קטגוריה:חתולים בתרבות
קטגוריה:ABC: תוכניות וסדרות
קטגוריה:ערוץ המזרח התיכון - תוכניות רכש
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 1961
רבי אילעא (אמורא)

**רבי אילעא** (נקרא גם: **רבי אלעאי**, **רבי אילא**, **רבי לייא, רבי הילא** - ובעוד צורות כתיבה) היה אמורא בדור השלישי לאמוראי ארץ ישראל, מצעירי תלמידיו של רבי יוחנן.

## ביוגרפיה
ר' אילעא נולד בבבל, ומסר מתורתם של רב ושמואל; אך לא מצינו שדיבר עמם, כנראה בשל גילו הצעיר. עלה לארץ ישראל, שם הספיק ללמוד מזקני הדור כרבי חנינא בציפורי, רבי ינאי ורבי אושעיא.

רבותיו העיקריים היו רבי יוחנן, ושני גדולי תלמידיו - ריש לקיש ורבי אלעזר, והוא מזכיר הרבה אמרות בשמם.

על תלמידיו נמנים מגדולי הדור שאחריו, ביניהם רבי אבין שמזכיר רבות מאמרותיו.

אחיו היה רב ברונא והוא חיבבו מאוד. הוא ביקש מעולא שכאשר יגיע עולא לבבל ידרוש בשלומו של רב ברונא במעמד כל החבורה, "דאדם גדול ושמח במצוות" הוא, שכן יום אחד סמך גאולה לתפילה (סמך את ברכת "גאל ישראל" שאחרי קריאת שמע לתפילת העמידה) ולא פסק שחוק מפיו כל היום.

ספר הדורות כותב בשם רש"י שהיו שני אמוראים בשם זה. הרב אהרון היימן מתקן את דבריו, ומעיר שברש"י כתוב שאחד היה תנא ואחד אמורא, אך לא היו שני אמוראים בשם זה.

## יחסיו עם [[רב חנינא]]
רבי אילעא למד יחד עם רב חנינא, והוא היה אומר לו לפעמים על סברות שאמר רב חנינא  - ישמור אותי ה' מדעתך, כשהוא מסתייג מדבריו אך לא מוכן להסביר את הטעות הלוגית בה טועה רבי חנינא לשיטתו, מכיוון שהוא סבר שמדובר בסברא שלא ניתן להסבירה למי שלא מבין אותה. שלושה מהדיונים ביניהם שהיו בסגנון זה מתועדים בתלמוד.

האחד הוא אודות דין שינוי. רבי אילעא קבע כי הגונב טלה ונעשה איל נחשב הדבר כשינוי וקנאו, לעניין שאינו משלם תשלומי ארבעה וחמשה אם טבח או מכר את בעל החיים. על כך הקשה רבי חנינא מברייתא האומרת שמשלמים במקרה כזה תשלומי ארבעה וחמשה כשעת הגנבה. שאל אותו רבי אילעא: לא ניתן לפסוק מברייתא זו שכן היא סותרת את עצמה; אם השינוי מטלה לאיל נחשב לשינוי לעניין זה שמשלם כעין שגנב ולא כמו עכשיו, למה שישלם בכלל תשלומי ארבעה וחמשה? על כך השיב רבי חנינא שהוא מבין את החילוק: השינוי נחשב לשינוי לעניין זה שלא ניתן להחשיב את המכירה או השחיטה שהתבצעו לאחר השינוי כהמשך של מעשה הגנבה שרק באופן כזה חייבה התורה תשלומי ארבעה וחמשה, אך לא לעניין שיחשב כשל הגנב, מכיוון שהוא שינוי הבא מאליו ולא נעשה על ידי הגנב על כך השיב לו רבי אילעא: רחמנא ליצלן מהאי דעתא. מכיוון שסבר שחילוקו של רב חנינא שגוי ולא ייתכן לחלק בין שינוי הבא מאליו לשינוי שבא על ידי מעשה הגנב.

השני הוא אודות דין קנס באדם שבא על נערה המאורסה. רבי אילעא הסביר שכאשר אנו מתייחסים לנערה עצמה, העונש יהיה בהתאם לשעת העונש מכיוון שהתורה אמרה "הנערה" בה"א הידיעה שלוש פעמים שאחת מהם בא ללמד שגם אם הייתה נערה בשעת העמדה בדין גם עונשה כנערה. לעומת זאת אדם שבא על אשה והוציא שם רע על נערה לאחר שבגרה, אין אמור דין זה. רבי חנינא לא הבין את ההבדל ורבי אילעא אמר לו "רחמנא ליצלן...". הגמרא מסבירה לאחר מכן שקיים הבדל בין נערה שבגרה שהמעשה המחייב היה בשעה שהייתה נערה לבין אדם שמוציא שם רע על אשה שחטאה בהיותה נערה, שמעשה החטא היה בשעה שבגרה.

## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הדור השלישי לאמוראי ארץ ישראל
קטגוריה:תלמידי רבי יוחנן
קטגוריה:תלמידי רבי חנינא
קטגוריה:תלמידי רבי ינאי
קטגוריה:תלמידי רבי אושעיא
קטגוריה:תלמידי ריש לקיש
קטגוריה:תלמידי רבי אלעזר בן פדת
קטגוריה:עולים מבבל לארץ ישראל בעת העתיקה
קטגוריה:יהודי בבל במאה ה-3
קטגוריה:עולים לארץ ישראל במאה ה-3
קטגוריה:יהודים בארץ ישראל במאה ה-4
יאסין

קטגוריה:שמות משפחה ערביים
קטגוריה:שמות פרטיים ערביים לגברים
חיים קלופט

הרב **חיים קלופט** (נולד בכ"ד בשבט ה'תש"ח, 4 בפברואר 1948) הוא ראש ישיבת "קהלות יעקב" במודיעין עילית.

## קורות חייו
נולד בירושלים לרב יואל קלופט. למד בישיבת אור ישראל הקטנה בפתח תקווה, ולאחר מכן בישיבת פוניבז' בבני ברק. נישא לבתו של הרב שאול ברזם, שהיה חתנו של הרב יעקב ישראל קניבסקי.

בשנות ה-80 פתח את הישיבה לצעירים בבני ברק בהכוונתו ובהדרכתו של סב רעייתו הרב יעקב ישראל קנייבסקי. לאחר פטירת הסב את שם הישיבה ל'קהילות יעקב' על שם ספריו.

בשנת 1994 סייע לו הרב שך לפתוח ישיבה גדולה ביישוב אלומה (נקראה אז: **חזון יחזקאל**). בשנת 2011 עברה הישיבה למודיעין עילית לבניין משלה, והוא החל לאגד סביבו קבוצות אברכים המשתתפים בשיעוריו ובשיחותיו בענייני מחשבה.

## שיטתו הלימודית
הרב קלופט מעמיק בלימודו, הוא מרבה לעסוק בענייני הגות ומחשבה. שיחותיו מבוססות על תורת המהר"ל, הרמח"ל, הגר"א ורבי חיים מוולוז'ין.

במשך שנים הוא מסר 'ועד' מיוחד בספר נפש החיים, והשלים את הספר לאחר תשע שנים. כיום הוא מוסר ועדים קבועים בספר 'נפש החיים' לבחורים ואברכים במודיעין עילית ובבני ברק.

תלמידיו מוציאים קונטרסים משיעוריו ושיחותיו, וכמו כן הם מועברים במסגרות שונות, בהן קול הלשון וקול הדף.

הרב קלופט נוהג להטיל פתיל תכלת בטלית קטן שלו, שלא כמקובל בציבור החרדי.

## חיים אישיים
היה נשוי ללאה בתו של הרב שאול ברזם. בנם הרב שאול קלופט מכהן עם אביו בראשות הישיבה, החל משנת 2010.

אחיו הרב שניאור קלופט הוא ראש כולל בחיפה.

גיסיו: הרב מנחם צבי ברלין (בעל אחותו) - ראש ישיבת "רבנו חיים עוזר" בבני ברק, הרב שמואל אביגדור פייבלזון (בעל אחותו) - ראש ישיבת נחלת נפתלי בצפת, הרב טוביה יעקובזון (חתן חמיו) - ראש ישיבה במודיעין עילית, הרב צבי יהודה אדלשטיין (חתן חמיו) - מראשי ישיבת אורחות תורה.

## ספרים
*קונטרס "דברי תורה", בני ברק, תשל"ח.
*קונטרס מה ראו על ככה : מהות ימי הפורים ולקחם ועבודת הימים לבני תורה.
* ספר "חקרי לב", בעבודת ראש השנה, מודיעין עילית, תשע"ד.
* ספר "חקרי לב", ב' כרכים על שער ג בנפש החיים, מודיעין עילית, תשע"ז.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי ישיבה ליטאים בישראל
קטגוריה:בוגרי ישיבת פוניבז'
קטגוריה:ראשי ישיבות קטנות
קטגוריה:מודיעין עילית: רבנים
קטגוריה:מחברי ספרי מוסר ומחשבה
קטגוריה:משפחת קרליץ
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
דיופיזיטיות

[ממוזער|איקונין דמות ישו המפורסם מ[מנזר סנטה קתרינה מורכב למעשה משני טיפוסים שונים שניתן לראות בבירור כשמציבים מראה באמצעו (כמו כאן).]]
**דיופיזיטיות** (ביוונית עתיקה: **δυοφυσῖται**; מילולית "שני טבעים") היא השקפה כריסטולוגית בדבר טבעו של ישו. הכריסטולוגיה שבה מחזיקות הכנסייה הקתולית והכנסייה האורתודוקסית היא דיופיזיטית, דהיינו שישו, שהוא התגלמות בן האלוהים בגוף אדם, מורכב משתי מהויות, אלוהית ואנושית.

במאה ה-5 התנהל ויכוח האם היה לישו בחייו טבע אחד – אלוהי, השקפה המכונה מונופיזיטיות, שיוצגה על ידי אוטיכס ראש המנזר בקונסטנטינופול, כנגד הדעה כי לישו היו שני טבעים, טבע אלוהי וטבע אנושי, השקפה דיאופיזיטית כדעת פלביאנוס, פטריארך קונסטנטינופול.

פלאבינוס כינס בשנת 448 סינוד שגינה את אוטיכס, האשים אותו בכפירה מונופיזיטית (חד-גשמית) ונידה אותו. אך אוטיכס חזר על דעתו וערער בפני דיוסקורוס הראשון, פטריארך אלכסנדריה וסוורוס , פטריארך אנטיוכיה. בתמיכתם, כינס הקיסר הביזנטי תאודוסיוס השני (408–450) בשנת 449 ועידה אקומנית באפסוס (שזכתה אחר־כך לכינוי "לטרוקיניום" – ועידת גזלנים) ובה זוכה אוטיכס ואילו פלביאנוס גונה, וזמן קצר אחר־כך מת. האפיפיור הבא, לאו הראשון לא הכיר בהחלטות הוועידה. בשנת 451 כונסה ועידת כלקדון, ובה תמכו ההגמונים בהשקפתו של לאו ואישרו את ההשקפה הדיאופיזיטית, שעל פיה היה ישו בחייו משיח בעל שני טבעים שלמים (הטבע האנושי והטבע האלוהי) שלא התמזגו לאחד, אף שהיו נמצאים בגוף אחד ולא נבדלו זה מזה. על פי השקפה זו ישו היה בעודו בחיים בעת בעונה אחת אל (ולפיכך היה זהה עם אלוהים באלוהיותו) ואדם (ולפיכך היה זהה לכל אדם אחר באנושיותו). כן הוציאה הוועידה מחוץ לכנסייה את אוטיכס, סוורוס ודיוסקורוס.

בראשית המאה ה-7 אף היה ניסיון לאחד את המונופיזיטיות והדיופיזיטיות באמצעות המונותליטיזם.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:כריסטולוגיה
עידו מירון

**עידו מירון** (נולד ב-1975) הוא שחיין עבר ישראלי, אלוף ישראל ושיאן ישראל בשחייה במשחי הגב. ייצג את ישראל באליפות אירופה (שפילד 1993). בעל שתי מדליות כסף מהמכביה הארבע-עשרה (1993).

## ביוגרפיה
עידו מירון נולד בשנת 1975  למרים וגד. נולד והתחנך במושב מולדת. התאמן בקבוצות הפועל גלבוע ומכבי חיפה, בהדרכתו של ארנון אבני.

### 1989
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט 1989 זכה מירון במדליית ארד, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:17.58 דקות, אחרי אליאב טל מהפועל נתניה (2:12.37 דקות) וגלעד רפאלי מהפועל בני שמעון (2:15.05 דקות).

### 1992
#### אלוף ושיאן ישראל
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט ב-30 במאי 1992 זכה מירון במדליית זהב במשחה ל-200 מטר גב בשיא ישראלי חדש של 2:07.09 דקות, שיפור לשיא בן ה-3 שנים של ערן גרומי 2:07.48 דקות.

### 1993
באליפות ישראל שנערכה בווינגייט ב-20 באפריל 1993 זכה מירון בשתי מדליות זהב, מבשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 59.37 שניות, לפני יוסי טנצר ממכבי קריית אונו (1:02.50 דקות) ויואב מאירי מהפועל ירושלים ובמשחה ל-200 מטר גב בשיא ישראלי חדש של 2:05.00 דקות, שיפור לשיאו, לפני יוסי טנצר (2:13.08 דקות) ויואב מרקוביץ' מהפועל נהריה (2:16.12 דקות).

#### המכביה ה-14
בתחרות השחייה של המכביה ה-14 שנערכה ביולי 1993 בבריכת השחייה באוניברסיטת תל אביב זכה מירון ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 כסף. מדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם אורי שטיפט, יואב מאירי ודימה רבינסקי בשיא ישראלי חדש של 3:53.80 דקות, לפני מקסיקו ודרום אפריקה. מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 59.69 שניות, אחרי דניאל גרייבר מארצות הברית (58.90 שניות) ולפני אלפרד דייוויד מארצות הברית (1:00.13 דקות) ובמשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:06.85 דקות, אחרי דייוויד אלפרט (2:05.71 דקות) ולפני דניאל גרייבר (2:09.69 דקות).

#### אליפות אירופה
באליפות אירופה שנערכה בשפילד, אנגליה באוגוסט אותה שנה הוא סיים במקום 25 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:07.88 דקות.

### 1994
באליפות ישראל שנערכה באוגוסט 1994 זכה מירון במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:01.46 דקות, לפני ניר טוביס חברו לקבוצת מכבי חיפה (1:02.12 דקות) ויואב גת מהפועל קריית טבעון (1:03.47 דקות).

### 1995
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בשנת 1995 זכה מירון במדליית זהב במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:05.53 דקות, לפני חברו לקבוצה איתן אורבך (2:08.86 דקות).

## קישורים חיצוניים

* עידו מירון באתר *Swimrankings* 
*  עידו מירון במכביה ה-14, באתר you tube, 8 ביולי 1993

קטגוריה:אלופי ישראל בשחיית גב
קטגוריה:מולדת (מושב): אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1975
אנדרטת גור אריה יהודה

**אנדרטת גור אריה יהודה** היא אנדרטה השוכנת במרכז אדיס אבבה באתיופיה, כ-700 מטרים ממערב לכיכר מסקל. האנדרטה ניצבת בכיכר שלפני תחנה הרכבת של העיר, סמוך לתחילתן של שדרות וינסטון צ'רצ'יל, אחת השדרות המרכזיות באדיס אבבה.

האנדרטה בדמות אריה מוזהב סמלו של הקיסר היילה סלאסי ושל אתיופיה עד 1991, אשר על פי המסורת, ניתן לעקוב אחר מוצאו עד לשלמה המלך ומלכת שבא. האנדרטה ניצבת על פודיום גבוה עשוי גרניט שחור, שעליו פוסלו תבליטים של הקיסרים מנליק השני, היילה סלאסי וזאודיתו, וכן של ראס מקונן וולדה. האריה עצמו "פוסע" (Passant) והוא פונה שמאלה. לראשו כתר וברגלו הקדמית הימנית הוא אוחז במוט המסתיים בצלב.

האנדרטה הוקמה על ידי שליט אתיופיה היילה סלאסי בשנת 1930, מעט לפני הכתרתו כקיסר. בשנת 1935 בזזו אותה האיטלקים והעבירוה לרומא, שם הוצבה סמוך לאנדרטת ויטוריו אמנואלה השני. במהלך החגיגות לציון ארבע שנים להכרזת האימפריה האיטלקית, בנוכחות בניטו מוסוליני, אדולף היטלר והמלך ויטוריו אמנואלה השלישי, נערך מצעד בו השתתף גם חייל מאריתראה בשם זראי דרס. כשהבחין דרס באנדרטה, התמלא רגשי פטריוטיות ודקר את החיילים הקולוניאליסטים שסביבו בחרב הטקסית שנשא. הוא הספיק להרוג חמישה חיילים ולפצוע אחרים, לפני שנהרג בעצמו על ידי הסובבים.
כיום זראיי דרס נחשב כגיבור פטריוטי באריתריאה ובאתיופיה.

האנדרטה הושבה לאתיופיה לאחר משא ומתן ממושך בשנות ה-60 של המאה ה-20 והוצבה במקומה בנוכחותו של הקיסר היילה סלאסי. לאחר ההפיכה באתיופיה בשנת 1974, החליטה החונטה הצבאית להעביר את האנדרטה ממקומה, בהיותה סמל לקיסרות. התנגדות של אנשי צבא משוחררים שהעלו על נס את תקרית דרס, הובילה לביטול ההחלטה, והאריה נותר במקומו.

## קישורים חיצוניים

* Selamta

## הערות שוליים

גור אריה יהודה