open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
בנג'מין אבוט דיקסון

**בנג'מין אבוט דיקסון** (באנגלית: **Benjamin Abbott Dickson**; 18 בדצמבר 1897 -  14 בפברואר 1976) היה קולונל בצבא ארצות הברית, אשר שימש כקצין מודיעין במהלך מלחמת העולם השנייה. התפרסם בעיקר כמי שחזה את מתקפת הפתע הגרמנית שהחלה את הקרב על הבליטה.

## ביוגרפיה
דיקסון נולד בספרינגפילד, מסצ'וסטס לטרייסי קמפבל דיקסון ואיזבלה קנדריק דיקסון (לבית אבוט) ב-18 בדצמבר 1897. אביו, טרייסי, היה בריגדיר בצבא ארצות הברית. לדיקסון היה אח גדול אחד, טרייסי קמפבל דיקסון ג'וניור, שהיה גם הוא קצין בצבא ארצות הברית. בנג'מין דיקסון המשיך את המסורת המשפחתית, וב-1916 החל ללמוד באקדמיה הצבאית וסט פוינט. בתקופה זו, זכה דיקסון לכינוי "הנזיר" שדבק בו עד סוף הקריירה הצבאית שלו.

ב-1918 הוא סיים את לימודיו והוצב בגבול מקסיקו. לאחר מכן נשלח לרוסיה כדי לסייע לחלץ חיילים צ'כים שנותרו בארץ לאחר סיום מלחמת האזרחים הרוסית. לאחר שובו מרוסיה, החל ללמוד במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס והשלים תואר בהנדסת מכונות. באוקטובר 1940 הוא חזר לשירות פעיל, ועם כניסתה של ארצות הברית למלחמת העולם השנייה, הוא מונה לקצין המודיעין הראשי של הגנרל עומר בראדלי. הוא נלווה אל בראדלי במהלך המערכה בתוניסיה, ועד מהרה נודע כאיש מודיעין יעיל ויסודי. באחת הפעמים הוא נפצע כאשר יצא בעצמו לאסוף מידע בחזית. כמו כן, הוא היה אחד הקצינים האמריקניים הבודדים שהייתה להם גישה לשידורי אולטרה בבלצ'לי פארק. מנגד, הוא נודע גם כרואה שחורות וזהיר יתר על המידה.

באוגוסט 1944 הועבר בראדלי לפקד על קבוצת הארמיות ה-12, ודיקסון הועבר לשרת את קורטני הודג'ס שמונה כמחליפו בתפקיד הארמייה הראשונה. תחת פיקודו של הודג'ס, הוא השתתף בקרבות בחזית המערבית. בדצמבר 1944, האמינו מרבית הגנרלים של בעלות הברית שהצבא הגרמני הובס הלכה למעשה, וכניעתה של גרמניה היא עניין של זמן ותו לא. דיקסון, יחד עם עמיתו הבריטי קנת סטרונג, האמינו שלצבא הגרמני נותרו עתודות גדולות, והם ינצלו אותם בקרוב לצורך מתקפת נגד גדולה במערב. ב-10 בדצמבר הגיש דיקסון את דו"ח "אומדן מודיעין G-2 מס' 37" אשר בו הזהיר מפני המתקפה הקרבה. הדו"ח זכה להתעלמות. ב-14 בדצמבר הגיש דיקסון דו"ח נוסף אשר בו חזר והזהיר מפני המתקפה הקרבה, ואף הצביע על מיקומה - יער הארדנים. לאחר מכן, יצא לחופשה בפריז כדי לחגוג את יום הולדתו. יומיים לפני כן, ב-16 בדצמבר פתחו הגרמנים במתקפה שהפכה לקרב על הבליטה. כשנודע לדיקסון על כך, הוא עזב את פריז ומיהר חזרה לחזית.

דיקסון המשיך לשרת בחזית המערבית עד סיום המלחמה. הוא היה בין החיילים הראשונים בצבא ארצות הברית שפגשו את חיילי הצבא האדום על גדות נהר אלבה בסוף אפריל 1945. הוא אף קיבל עיטור מידי גנרל סובייטי. הוא עזב את הצבא ב-19 בנובמבר 1945. לאחר פרישתו, הוא התגורר בביתו שבדבון, פנסילבניה, עד מותו ב-14 בפברואר 1976.

בסרט "יום לפני הכניעה", דיקסון מכונה דניאל קיילי, והוא מגולם בידי הנרי פונדה.

## קישורים חיצוניים
* בנג'מין אבוט דיקסון 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:ספרינגפילד (מסצ'וסטס): אישים
קטגוריה:קצינים אמריקאים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מעוטרי מדליית השירות המצוין (צבא ארצות הברית)
קטגוריה:מעוטרי כוכב הארד
קטגוריה:מעוטרי לב הארגמן
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:מעוטרי צלב המלחמה
קטגוריה:מעוטרי עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה
קטגוריה:אמריקאים במלחמת האזרחים ברוסיה
קטגוריה:בוגרי האקדמיה הצבאית של ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי מכללת המלחמה של צבא ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1897
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1976
גיל מקיני

**גיל מקיני** (באנגלית: **Gil McKinney**; נולד ב-5 בפברואר 1979) הוא שחקן אמריקאי.

## ביוגרפיה
מקיני נולד ביוסטון, ב-2003 הופיע לראשונה בקולנוע בסרט ההמשך של סרט האימה ג'יפרס קריפרס, ב-2004 הופיע בסרט הקומדיה השחורה "Elvis Has Left the Building", ב-2006 שיחק את אחד התפקידים הראשיים בסרט האימה הטינה 3.

בטלוויזיה גילם את הרופא ד"ר פול גריידי בסדרה הרפואית ER, הוא הופיע במספר פרקים של דרמת הספורט "Friday Night Lights", הוא שיחק את אריק, הנסיך של אריאל בת הים בסדרה עד עצם היום הזה.

ב-2011 דיבב במשחק הווידאו L.A. Noire.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1979
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
STS-75

**STS-75** הייתה המשימה ה-19 של מעבורת החלל קולומביה. המטרה העיקרית הייתה להציב במסלול לוויין Tethered ולבצע ניסויים בתחומים שונים.

## צוות
* **מפקד המשימה** -  אנדרו אלן
* **טייס** -  סקוט הורוביץ
* **מומחה משימה 1** -  ג'פרי הופמן
* **מומחה משימה 2** -  מאוריציו קלי
* **מומחה משימה 3** -  קלוד ניקולייה
* **מומחה משימה 4** - / פרנקלין צ'אנג-דיאז
* **מומחה מטען** -  אומברטו גווידוני

## נתוני משימה
השיגור בוצע ב-22 בפברואר 1996 מכן שיגור 39B במרכז החלל קנדי.

המטרה העיקרית הייתה הצבה במסלול של מערכת Tethered Satellite System שפותחה על ידי סוכנות החלל האיטלקית. ניסיון קודם בוצע במשימה STS-46 ולא הצליח. המטרה הייתה להציב את המערכת במרחק של כ-21 ק"מ מהמעבורת. כאשר המרחק הגיע ל-19 ק"מ כבל קישור נתקע ונשבר לאחר 5 שעות. החללית עצמה נותרה במסלול. הדבר אפשר להמשיך בביצוע מחקרים מתוכננים והתקבלו נתונים רבים.

ניסויים נוספים היו קשורים בעיקר לחקר חוסר משקל.  בנוסף לכך בוצעו ניסויים בתחומים שונים. בטיסה זו הוחלפה מערכת הפעלה של מחשב המעבורת והוא עבד תחת מערכת לינוקס.

הצוות עבד ב-2 משמרות. ג'פרי הופמן וסקוט הורוביץ ממוצא יהודי חלקו אותו מקום שינה והצמידו למיטה מזוזה.

המעבורת נחתה במסלול נחיתה מס' 33 במרכז החלל קנדי ב-6 במרץ 1996.

## ראו גם
* משימות מעבורות החלל

## קישורים חיצוניים

* סיכום המשימה באתר נאס"א
* תיאור המשימה
* דיווח לעיתונות
* סרטון על המשימה

STS-075
קטגוריה:1996 בארצות הברית
הנשמה יורדת

ניגון **הנשמה יורדת** הוא ניגון חב"די אשר מיוחס לדור הראשון של חסידי חב"ד.

## מילות הניגון

## רקע
באלבום "ניגוני חב"ד 7" של ניח"ח נכתב כי זהו ניגון עתיק אשר מיוחס לדור הראשון של חסידי חב"ד. תווי הניגון הופיעו בספר הניגונים - חב"ד מספר ק"ז (107).

ביומן שכתב ישראל יעקבסון את זיכרונותיו משנת תרע"ד (1914), הוא מביא שהמשפיע שלהם בישיבת תומכי תמימים בעיירה לובביץ' לימד אותם את הניגון הזה.

## ניתוח מוזיקלי
מילות הניגון מבטאים התעוררות תשובה פנימית, כתוצאה מהרגשת האחריות בעת ירידת הנשמה למטה לעולם הגשמי, שהיא לצורך עליה. משמעות הניגון היא נחמה לנשמה שצריכה להיאסף ממקומה הבטוח בעולם של גן עדן, לרדת לתוך גוף האדם שהיא לא מכירה; הנשמה משוכנעת שהגוף לא יידע להתייחס אליה בכבוד הראוי, 'ירידה זו צורך עלייה עד שכל זה הוא כדאי', מנחמים את הנשמה. בכתבי החסידות יש שאלה שחוזרת פעמים רבות; לשם מה ירדה הנשמה לעולם הזה? קודם ירידתה הייתה הנשמה בעולמות עליונים, נהנתה מזיו השכינה, ופתאום הורידו אותה לתוך גוף האדם, והוא מוצאת את עצמה עסוקה כל היום בטרדות גשמיות ובצורכי הגוף. והתשובה הניתנת על כך היא; 'ירידה זו צורך עלייה'. היא מתחברת עם הקב"ה עצמו על-ידי קיום התורה והמצוות בעולם הזה דווקא. העובדה שהשאלה חוזרת מעידה שזאת לא שאלה אינטלקטואלית המצפה לתשובה מושכלת, אלא כעין מוטו שעל האדם לשים כל הזמן לנגד עיניו; האם אני ממלא את תפקידי בעולם, כדי שאכן תושג המטרה של 'ירידה זו לצורך עלייה'.

יוסף ארנפלד מערוץ 7 תיאר את הניגון בתור שיר שקט וכסוג של בלדה, ולירון נגלר-כהן מאתר ynet כתב כי הניגון מתאר את "הפגישה הכואבת של הנשמה עם הגוף ברגע הלידה".

## ביצועים ועיבודים מוזיקליים
בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 הופיע השיר באלבום "ניגוני חב"ד 7" של ניח"ח. בשנת 2009 הופיע באלבום יענקל יענקל של הזמר האמריקאי אברהם פריד.

ב־2019 בוצע במופעי צמאה על ידי כמה זמרים יחדיו במופעים משותפים; מופע אחד על ידי הזמרים אברהם פריד, אביתר בנאי ושולי רנד. מופע שני על ידי הזמרים שולי רנד, אביתר בנאי, אברהם פריד ונעם בנאי. ומופע שלישי על ידי הזמרים נתן גושן, שולי רנד, אברהם פריד ושי צברי. ב־2023 בוצע על ידי נאור כרמי יחד עם מקהלת מלכות.

ב־2015 יצא על ידי בית הספר לקולנוע יהודי תורת החיים כגרסת כיסוי מלאה, ב־2018 הופיע באלבום צמאה 5 בגרסת כיסוי בביצוע הזמר הישראלי שולי רנד. ב־2009 בוצע כגרסת כיסוי על ידי מתי קובלר, ב־2018 בוצע על ידי קובלר באנסמבל סירנות של מרכז פליציה בלומנטל למוזיקה ובמופעים נוספים.

## ניגונים נוספים
ישנו ניגון בשם "מפני מה" בעל אותם מילות תוכן אך בלחן אחר, יש אומרים שהוא גם ניגון חבד"י. מילות הניגון: "מִפְּנֵי מָה, מִפְּנֵי מָה ירדָה הַנְּשָׁמָה מֵאִיגְרָא רָמָא לְבִּירָא עֲמִיקְתָּא? יְרִידָה צֹרֶךְ עֲלִיָּה הִיא".

ישנו ניגון חב"די אחר, ללא מילים, בשם 'ניגון ירידת הנשמה בגוף'. כמו כן ידוע שהיה לרבי לוי יצחק מברדיצ'ב ניגון "והוא רחום" המתאר את ירידת הנשמה, אך לא ידוע מהו הניגון, יש אומרים שייתכן שיש קשר בין הניגון של רבי לוי יצחק, ל"ניגון הנשמה יורדת" או ל"ניגון ירידת הנשמה".

## קישורים חיצוניים

* 
* שניאור לרר, ניגון הנשמה יורדת ללא המילים

## הערות שוליים

קטגוריה:ניגוני חב"ד
לודייק מרולד

**לודייק מרולד** (בצ'כית: **Luděk Marold**; 7 באוגוסט 1865 – 1 בדצמבר 1898) היה צייר ומאייר צ'כי, הידוע בעיקר בזכות הפנורמה שלו המתארת את קרב ליפאני, שנערך ב-1434. זהו הציור הגדול ביותר בצ'כיה, ולו ביתן משלו בגני התערוכה Výstaviště.

## ביוגרפיה
הוא נולד מחוץ לנישואין וקיבל את שם המשפחה של אמו. אביו, שהיה קצין בצבא שנהרג בשנה שלאחר מכן במהלך מלחמת אוסטרו-פרוסיה ואמו מתה שש שנים מאוחר יותר. תשע השנים הבאות לחייו אינן מתועדות ברובן, ככל הנראה ניסה להיכנס לבית הספר לצוערים, אך נכשל בבחינות. בגיל שש עשרה הוא נכנס לאקדמיה לאמנויות יפות, אך למד רק שנה וגורש.

לימודיו התחדשו שנרשם לאקדמיה לאמנויות יפות, במינכן, שם מדריכיו היו לודוויג פון לופץ וניקולאוס גיזיס. כשהיה שם, הוא החליף רעיונות עם ציירים צ'כים אחרים כמו מיקולש אלס ואלפונס מוכה. הצלחותיו המקצועיות הראשונות הגיעו כמאייר עבור מספר מגזינים גרמניים וצ'כיים.

במהלך תקופה זו החל לסבול מקדחת שיגרון ולכן שב לפראג בשנת 1887, שם עבד בסטודיו של מקסימיליאן פירנר וערך פרסומים ל"איגוד מאנס החדש לאמנויות יפות", בראשות על ידי חברו הוותיק מיקולש אלס. שנתיים לאחר מכן, הוא קיבל מלגה ממלכתית ללימודים בפריז, שם מצא משרה בסטודיו של פייר-ויקטור גאלנד.
ממוזער|401x401 פיקסלים|לודייק מרולד, קטע מציור קרב ליפאני, 1898|מרכז
בשנת 1891 הוא התחתן. בשנה שלאחר מכן, לאחר מותו של גאלנד, הוא ויתר על המלגה שלו כדי להפוך לאמן עצמאי. הוא המשיך ליצור איורים לכתבי עת וספרים של סופרים צ'כים וקיבל מדליית זהב בתערוכה במינכן בשנת 1892. מאוחר יותר אימץ את סגנון האר נובו והחל לקבל הזמנות לפוסטרים. בשנת 1895, הוא נבחר כחבר ב"האקדמיה הצ'כית לאמנויות ולמדעים".

ב־1897 חזר לפראג, שם הציע ליצור לתערוכה פנורמה ענקית של קרב ליפאני, שהתרחש ליד פראג במאה ה-15. הצעתו התקבלה ולאחר שערך סקיצות של שדה הקרב, הוא החל לעבוד עליה בתחילת 1898. הוא שיתף פעולה עם קארל רשקה (1861–1918), צייר הנוף ואצלב יאנסה, האמן תיאודור הילשר (1866–1930).

הפנורמה הוא ציור ענק: גובהו 11 מטרים ואורך 95 מטרים. ללחץ להשלמת העבודה הענקית הזו על פי לוח הזמנים הייתה השפעה קטלנית על בריאותו השברירית ממילא והוא מת זמן קצר לאחר שהוצגה הפנורמה ב-1898.

רטרוספקטיבה גדולה של עבודתו נערכה בשנה שלאחר מכן.

שלושה רחובות נקראו על שמו; בדייצ'ין, קלדנו ופראג.

## גלריה

 File:LudekMaroldVajecnyTrh.jpg|שוק הביצים בפראג
File:Marold-Man on Divan.jpg|יושב על כורסה
File:Marold-Cabdriver.jpg|נהג הכרכרה
File:Luděk Marold - Náš dům v asanaci (1898).JPG|מודעת פרסום
File:Luděk Marold - Na Nových zámeckých schodech (1888).jpeg|על מדרגות המבצר החדש


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים צ'כים
קטגוריה:ילידי 1865
קטגוריה:נפטרים ב-1898
ואצלב יאנסה

**ואצלב יאנסה** (בצ'כית: **Václav Jansa**;  22 באוקטובר 1859 – 29 ביוני 1913) היה צייר ומאייר נוף צ'כי, הידוע בעיקר בזכות צבעי המים שלו את העיר העתיקה בפראג.

## ביוגרפיה
יאנסה נולד בכפר סלטיניצה. כשהיה עדיין ילד, הוריו נשכרו כמשרתים עבור יוהאן יוזף, הרוזן הרברשטיין. (1854–1944), והם עברו לסולאני, במחוז ליטומז'יץ'. כשהיה שם, הוא היה חניך אצל סוחר, אבל צייר כתחביב.

בסופו של דבר, הוא הצליח להתקבל לאקדמיה לאמנויות יפות, פראג, שם למד אצל אנטונין להוטה. מאוחר יותר, הוא עבר לאקדמיה לאמנויות יפות, וינה, שם מדריכיו היו אדוארד פון ליכטנפלס ולאופולד קרל מולר. לאחר זמן שהיה כצייר בפראג, החל לטייל, ועבד בעיקר בדרום בוהמיה ובקרקונושה. הוא גם סיפק איורים מגזינים.

בשנים 1894–1895, יחד עם קארל ויטזסלב מאשק ו-וויטצ'ק ברטונק, הוא עבד על ציור מונומנטלי בעיצובו של מיקולש אלס. הוא נקרא ("טבח הסקסונים ב-Hrubá Skála, לזכר ניצחון צ'כי במאה ה-"13) בגודל ב-8.5 על 10 מטרים. הוא גם היה אחד מכמה אמנים ששיתפו פעולה ביצירת פנורמה של קרב ליפאני, שתוכנן על ידי לודייק מרולד, שגובהה 11 מטר ואורכה 95 מטר.

באותה תקופה החלה עיריית פראג לפתח מחדש חלקים מהעיר העתיקה (Staré Město) והגטו היהודי. הוקמה ועדה ליצירת תיעוד המבנים ורישומם, אלה שהיו מיועדים להריסה. בהתאם לכך, "איגוד מאנס לאמנויות יפות" העסיק את יאנסה לצייר כמה שיותר באזור. במהלך שנות ה-90 המאוחרות, הוא הפיק למעלה מ-150 צבעי מים המתארים את העיר העתיקה והעיר החדשה. רבים מהם פורסמו בצורת ספר ב-1908 וב-1911.

## גלריה

 File:Vaclav Jansa - Dlouha trida, U zlateho stromu.JPG
File:Jansa-sloup.jpg
File:Vaclav Jansa - Jirska ulice, Hradcany (1896).jpg
File:Vaclav Jansa - Karmelitska u stare ujezdske brany.JPG
File:Vaclav Jansa - Nove mesto, U Capku.JPG


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים צ'כים
קטגוריה:ילידי 1859
קטגוריה:נפטרים ב-1913
ארתור בלוק

**ארתור בלוק** (באנגלית: **Arthur Blok**; 19 במרץ 1882 – 14 באוקטובר 1974) היה מהנדס חשמל בריטי שכיהן כנשיאו הראשון של הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל בחיפה בשנים 1924–1925.

## ביוגרפיה
בלוק נולד בהורנסי, צפון לונדון, ולמד בבית הספר אוון. הוא היה בוגר הנדסת חשמל ביוניברסיטי קולג' לונדון, והיה עוזרו האישי של פרופסור ג'ון פלמינג.

בלוק היה המנהל האדמיניסטרטיבי הראשון של הטכניון בחיפה, אז בארץ ישראל המנדטורית, בין השנים 1924–1925. הוא הוחלף בתפקיד על ידי מרדכי הקר.

הוא מונה לקצין במסדר האימפריה הבריטית ב-1945, וקיבל תואר דוקטור לשם כבוד מהטכניון ב-1972. בלוק נפטר ב-14 באוקטובר 1974, בגיל 92, בלונדון.

## הערות שוליים

קטגוריה:קצינים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:בוגרי יוניברסיטי קולג' לונדון
קטגוריה:נשיאי הטכניון
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מהטכניון
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1882
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1974
פרנטישק קופקה

**פרנטישק קופקה** (בצ'כית: **František Kupka**; 23 בספטמבר 1871 – 24 ביוני 1957), הידוע גם בשם **פרנק קופקה** או **פרנסואה קופקה**, היה צייר וגרפיקאי צ'כי. הוא היה חלוץ ומייסד שותף של השלבים המוקדמים של תנועת האמנות המופשטת והקוביזם האורפי (אורפיזם). העבודות המופשטות של קופקה נבעו מבסיס של ריאליזם, אך מאוחר יותר התפתחו לאמנות מופשטת טהורה.

## ביוגרפיה
פרנטישק קופקה נולד במזרח בוהמיה, באוסטריה-הונגריה בשנת 1871. בשנים 1889 עד 1892 למד באקדמיה לאמנויות יפות בפראג. בתקופה זו הוא צייר נושאים היסטוריים ופטריוטיים. קופקה נרשם לאקדמיה לאמנויות יפות בווינה, שם התרכז בנושאים סמליים ואלגוריים. הוא הושפע מהצייר והרפורמטור החברתי קרל וילהלם דיפנבאך (1851–1913) ומאורח חייו הנטוריסטי. קופקה הציג בווינה, בשנת 1894. מעורבותו בתיאוסופיה ובפילוסופיה המזרחית היא מתקופה זו. באביב 1894 התיישב קופקה בפריז; שם הוא למד לזמן קצר באקדמיה ז'וליאן ולאחר מכן למד אצל ז'אן-פייר לורן באקול דה בו-ארט.

### מלחמת העולם הראשונה
קופקה שירת כמתנדב במלחמת העולם הראשונה. סנדררס מתאר אותו כ"חייל גאה, רגוע, וחזק", אבל היה מבוגר מכדי להיות חייל, לפחות ב-25 שנים משאר החיילים. כשהגדוד יצא מפריז לחזית בפיקארדי פגשה אשתו את הטור כשהגיעו לכיכר לה דפאנס, בסמוך למקום מגוריהם. היא צעדה איתם, נושאת את התיק של בעלה ואת הרובה שלו. היא הייתה צועדת כל הדרך לחזית, אבל בסוף היום הראשון הקולונל עצר אותה ושלח אותה חזרה לפריז. מאוחר יותר היא עשתה את דרכה לקו החזית כדי לבלות עם בעלה. קופקה עצמו עזב את החזית עקב כוויות קור בכף הרגל, שנגרמו מלילות בתעלות בהן שהה במים קפואים עד המותניים.

## קריירה
קופקה עבד כמאייר של ספרים וכרזות, ובשנותיו הראשונות בפריז, התפרסם בזכות רישומיו הסאטיריים לעיתונים ומגזינים. ב-1906 התיישב בפרבר של פריז, ובאותה שנה הציג לראשונה בסלון הסתיו. קופקה התרשם עמוקות מהמניפסט העתידני הראשון, שפורסם ב-1909 בלה פיגארו. ציורו של קופקה משנת 1909 מקלדת פסנתר/אגם סימן שבר בסגנון העבודה שלו. עבודתו הפכה למופשטת יותר בסביבות השנים 1910–1911, ומשקפת את התיאוריות שלו לגבי תנועה, צבע והקשר בין מוזיקה לציור (אורפיזם). ב-1912 הציג את הציור שלו "פוגה בשני צבעים". Fugue à deux couleurs, בסלון העצמאי בחדר הקוביסטי, אף שהוא לא רצה להיות מזוהה עם שום תנועה. "יצירה באמנויות פלסטיות" ספר שכתב קופקה הושלם ב-1913, ראה אור בפראג ב-1923.

בשנת 1931, הוא היה חבר מייסד של Abstraction-Création. ב-1936 נכללה עבודתו בתערוכה "קוביזם ואמנות מופשטת" במוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק, ובתערוכה חשובה עם צייר צ'כי אחר, אלפונס מוכה בפריז. רטרוספקטיבה של עבודתו התקיימה בפראג בשנת 1946.

קופקה המשיך להציג באופן קבוע עד מותו. במהלך שנות החמישים המוקדמות, הוא זכה להכרה כללית וערך מספר תערוכות יחיד בניו יורק.

אוסף גדול של יצירותיו מוצג במסגרת תערוכת הקבע של מוזיאון קמפה בפראג. 

קופקה היה צמחוני והתעניין בתיאוסופיה. הוא תרגל כמדיום ספיריטואליסט וטען כי חווה טראנסים של ראיית רוחות. הוא האמין בחזיונות שהשפיעו על יצירות האמנות שלו. חזיונותיו התיאוסופיים היוו השראה לציור שלו דיסקים של ניוטון (מחקר ל"פוגה בשני צבעים"). הוא גם עסק בנטוריזם.

קופקה נפטר ב-1957 בפוטו, צרפת.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים צ'כים
קטגוריה:ילידי 1871
קטגוריה:צ'כים שנפטרו ב-1957
סרפנד (לבנון)

**סרפנד** (בערבית: **الصرفند**, בפיניקית: **צרפת**) הוא כפר בלבנון, השוכן על חוף הים התיכון. לפני תחילת מלחמת לבנון השנייה חיו בכפר כ-10,965 תושבים. הכפר שוכן בסמוך לדרך שמובילה מצור לצידון, ומוניציפלית משתייך למחוז דרום לבנון.

השם סרפנד משמר את שמה של העיר הפיניקית העתיקה צרפת, הנזכרת גם במקרא. חורבות צרפת מצויים מצפון לכפר המודרני.

## היסטוריה
סרפנד נבנה בסמוך לחורבות העיר הקדומה צרפת, שעדיין עמדה במקום בשנת 1185. עם זאת, מאה שנה לאחר מכן, בורכרד מהר ציון כתב כי צרפת העתיקה חרבה, למעט 7–8 בניינים שעדיין עמדו על תילם. סרפנד משמרת את שמה של העיר הקדומה.
 
בשנת 1875 המטייל והחוקר הצרפתי ויקטור גרן ביקר בסרפנד וכתב כי מתגוררים במקום 400 מתואלים.

במהלך מלחמת לבנון הראשונה, כוח צה"ל שעבר במקום נקלע למארב. קרב התפתח במקום ובמהלכו נהרגו שני חיילים וחייל אחד נפצע אנושות. 

## ראו גם
* צרפת (עיר פיניקית) – העיר הפיניקית הקדומה ששכנה בסמוך לסרפנד

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מחוז דרום לבנון: יישובים
דוגי סטייל

[ממוזער|250x250 פיקסלים|[איור של תנוחת ה"דוגי סטייל"]]
**תנוחת דוגי סטייל** (באנגלית: **Doggy style**, בתרגום חופשי: **סגנון כלבלב**) היא תנוחה מינית במהלכה הצד הנחדר (אישה או גבר) כורע על ארבע או על הבטן, בעוד הגבר חודר אל הפות או אל החלחולת מאחור.

## היסטוריה ואטימולוגיה
[ממוזער|250x250 פיקסלים|[תחריט שמקורו בבבל העתיקה המתאר "דוגי סטייל" בין גבר לאישה. נמצא כיום ב"מוזיאון המזרח העתיק", איסטנבול שבטורקיה]]
תיעוד לתנוחת ה"דוגי סטייל" קיים עוד מהאלף השני לפני הספירה, בתחריט שמקורו בבבל העתיקה. ברומא העתיקה, מנהג זה נודע בשם **coitus more ferarum**, שמשמעותו בלטינית הוא "מגע מיני כדרכם של חיות בר". מקורו של המונח "דוגי סטייל" אינו ידוע, אך ככל הנראה הוא הגיע מהתנוחה אותה מבצעים כלבים בעת ההזדווגות. התנוחה מתוארת בטקסט ההודי, הקאמה סוטרה, כתנוחה של פרות. והיא מתוארת גם בספר הסקס הערבי מהמאה החמש עשרה, "הגן המבושם" .

## התנוחה
ממוזער|320x320 פיקסלים|מנורת שמן רומית עתיקה  המתארת את תנוחת הדוגי סטייל
תנוחת "הדוגי סטייל" מבוצעת לרוב כאשר הצד הנחדר כורע על ארבע או על הבטן, בעוד הצד החודר חודר אל הפות או החלחולת מאחור. ניתן גם לבצע את החדירה עם צעצוע מין שמחדיר אחד מבני הזוג. התנוחה מאפשרת חדירה עמוקה, ומצריכה מעורבות נמוכה יחסית מצד הצד הנחדר.

## יתרונות וחסרונות
תנוחת הדוגי מומלצת לנשים במהלך ההיריון, וכן לקיום יחסי מין שמטרתם רבייה, עקב העובדה כי התנוחה מעניקה לזרע הגבר גישה טובה לפתח צוואר הרחם. כמו כן, דוגי נחשבת כתנוחה המאפשרת הגעה קלה לאורגזמה נשית וחיכוך עם נקודת הג'י.

צמד חוקרים מהמרפאה הגינקולוגית הפרטית "New H Medical" בניו יורק שבארצות הברית, מצאו כי תנוחת הדוגי סטייל מייצרת את הכמות הנמוכה ביותר של מגע ישיר עם הדגדגן, והביאה לעלייה זניחה בזרימת הדם בהשוואה לתנוחות האחרות.

תנוחה זו נחשבת לפחות בטוחה לעומת האחרות, עקב העובדה כי 41% ממקרי שבר הפין קרו כתוצאה מביצוע תנוחה זו.

על פי מספר מחקרים יש נשים החשות מושפלת מקיום התנוחה, בעיקר עקב תחושת חוסר השליטה של האישה במהלכה.

## תפוצה
על פי סקר שערך האתר הבריטי DrEd בשנת 2017, תנוחת הדוגי סטייל היא התנוחה המועדפת ביותר בקרב נשים וגברים, כאשר 35% מהנשאלים ענו שזוהי התנוחה המועדפת עליהם ביותר, כשאחריה התנוחה המסיונרית ותנוחת הבוקרת.

כמו כן, סקר של Lovehoney מצא ש-35% מהנשים ו-30% מהגברים מציינים את התנוחה כדרך המועדפת עליהם לקיום יחסי מין.

## תנוחת הדוגי סטייל באומנות

קובץ:PeterJohannNepomukGeigerEroticWatercolor01.jpg|ציור של האמן הוינאי פיטר יוהאן נפומוק גייגר 
קובץ:Édouard-Henri Avril anal sex detail.jpg|ציור של האמן הצרפתי אדואר-אנרי אבריל
קובץ:Deveria07.jpg|ציור של האמן הצרפתי Achille Devéria 


## ראו גם
* 69 (תנוחה)
* תנוחת כפיות
* התנוחה המיסיונרית

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:תנוחות מין
אליאס קורנליוסן

**אליאס קורנליוסן** (בנורווגית: **Elias Corneliussen**; 11 במאי 1896 – 6 בספטמבר 1980) היה קונטר-אדמירל בצי הנורווגי אשר שימש כמפקד הצי הנורווגי במהלך רוב מלחמת העולם השנייה, ולאחריה שימש לתקופה קצרה כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של הכוחות המזוינים של נורווגיה.

## ביוגרפיה
קורנליוסן נולד בכריסטיאנה (כיום אוסלו) ב-11 במאי 1896. הוא היה בנם של אנדראס מרטין קורנליוסן (1852-1916) וקלרה ת'ין (1856-1936). ב-1899 הוא החל ללמוד בבית ספר לקצינים וב-1905 סיים את לימודיו והתגייס לצי הנורווגי. בין 1909-1913, הוא שירת במועצה הימית של משרד ההגנה, ובין 1913–1922 למד באקדמיה הימית של הצבא המלכותי. הוא התקדם בסולם הדרגות של הצי המלכותי, אולם ב-1940 נכבשה נורווגיה בידי גרמניה הנאצית, וקורנליוסן נמלט לבריטניה. ב-1941 הוא מונה למפקד הצי הנורווגי הגולה. לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, קורנליוסן סייע לבנות מחדש את הצי הנורווגי. בסוף שנת 1945 הוא מונה לתפקיד ראש ההגנה - מקביל לרמטכ"ל. עם זאת, כבר ב-31 במאי 1946, הוא פרש מהתפקיד ועזב את הצבא.

## קישורים חיצוניים
* אליאס קורנליוסן, באתר הביוגרפיה הנורווגית
* אליאס קורנליוסן באתר Store norske leksikon

קטגוריה:אדמירלים נורווגים
קטגוריה:ראש ההגנה (נורווגיה)
קטגוריה:מסדר האמבט: אבירים וגבירות מפקדים
קטגוריה:אנשי צבא נורווגים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מפקדים בלגיון הכבוד
קטגוריה:ילידי 1881
קטגוריה:נפטרים ב-1951
שקרפרה

**שקרפרה** (בטורקית: **Şekerpare**) הוא מאפה מתוק הנפוץ בטורקיה ומדינות הקווקז (בשם שקרבורה).

המאפה מורכב מקמח, חמאה, סוכר, ביצים, גרידת לימון, אבקת אפיה סולת ושקדים שאותם מערבבים ואופים ולאחר מכן ממתיקים בעזרת מי סוכר.

השם שקרפרה הוא נגזרת של המילים סוכר (Şeker) חתיכה (Pare).

נהוג להגיש את המאפה בעיקר בחתונות, פסטיבלים ובאירועים דתיים כשהוא חם ובליווי תה או קפה טורקי.

מלבד הגרסה הטורקית, למאכל גרסאות נוספות הנפוצות בעיקר באזרבייג'ן, גאורגיה, ארמניה, בולגריה, קזחסטן וקירגיזסטן.

## קישורים חיצוניים

* עוגיות סולת היישר מטורקיה, באתר Mommyfood
* עוגיות סולת טורקיות, באתר Foodsdictionary

## הערות שוליים

קטגוריה:אוכל רחוב
קטגוריה:מזון מהיר
קטגוריה:המטבח הטורקי: קינוחים
קטגוריה:המטבח האזרבייג'ני: קינוחים
קטגוריה:מאפים
לא השמעתי את קולי

[ממוזער|300x300 פיקסלים| תחריט של השיר באנדרטת [אנדרטת ניו אינגלנד לשואה|השואה בניו אינגלנד בבוסטון, מסצ'וסטס]]
"**לא השמעתי את קולי**" הוא שיר מחאה משנת 1946 מאת הכומר הלותרני הגרמני מרטין נימלר (1892–1984), המתאר בצורה פואטית מעין נאום וידוי, ועוסק בנושאים של רדיפה, אשמה, חרטה ואחריות אישית. השיר מתאר את שתיקתם של אינטלקטואלים גרמנים ואנשי דת מסוימים - כולל, על פי הודאתו, נימלר עצמו - לגבי עליית הנאצים לשלטון, שגררה אחריה "טיהור" של קבוצות אוכלוסייה בזו אחר זו ואף במקביל. לשיר עיבודים רבים בשפות שונות.

## מילות השיר
הגרסאות הידועות ביותר של השיר באנגלית הן הגרסאות הערוכות בצורה פואטית שפורסמו והופצו בשנות ה-50.
מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה מצטט את הטקסט הבא כאחת מהגרסאות הפואטיות הרבות של הנאום:

גרסה ארוכה יותר פורסמה מטעם הארגון לזכר יום השואה, ארגון צדקה שהוקם על ידי ממשלת בריטניה.

## המחבר
מרטין נימלר היה כומר ותאולוג לותרני גרמני שנולד בליפשטדט, גרמניה, ב-1892. נימלר היה אנטי-קומוניסט ותמך בעלייתו של אדולף היטלר לשלטון. אבל כאשר, לאחר עלייתו לשלטון, היטלר התעקש על עליונות המדינה על הדת, נימלר התפכח, והנהיג קבוצת אנשי דת גרמנים שהתנגדו להיטלר. בשנת 1937 הוא נעצר ובסופו של דבר נכלא בזקסנהאוזן ובדכאו. הוא שוחרר ב-1945 על ידי בעלות הברית. נימלר המשיך לשמש ככומר בגרמניה לאחר המלחמה וקרא לתשובה ופיוס עבור העם הגרמני.

## מקור השיר
בנאומו בכנסייה המוודה בפרנקפורט ב-6 בינואר 1946, נימלר התוודה על הדברים הבאים:

הנאום תורגם לאנגלית ופורסם ב-1947, אך מאוחר יותר נגנז בשל תמיכתו המוקדמת של נימלר בנאצים. "החולים, חשוכי המרפא לכאורה" נרצחו במסגרת אקציה T4. קבוצות נוספות שהוזכרו בראיון משנת 1965 בו ציטט חוקר גרמני את נימלר כוללות: קומוניסטים, סוציאליסטים, בתי ספר, יהודים, העיתונות והכנסייה. באמריקה נישא נאום דומה ב-1968, שם הושמטו הקומוניסטים אך נכללו תעשיינים שהנאצים סימנו כמטרות על בסיס אישי.

בשנת 1976 נתן נימלר את התשובה הבאה בתגובה לשאלה על מקורות השיר. ה- *Martin-Niemöller-Stiftung* ("קרן מרטין נימלר") רואה בכך את הגרסה ה"קלאסית" של הנאום:

## שימוש בשיר
גרסה של השיר מוצגת באנדרטה לזכר השואה ביד ושם בירושלים, כמו גם במוזיאונים רבים ברחבי העולם: במוזיאון הזיכרון לשואה של ארצות הברית בוושינגטון מצוטט קטע מתוך השיר, ובאתר המוזיאון יש דיון בהיסטוריה של הציטוט.
ממוזער| כומר חיל הים האמריקני קורא קטע משירו של נימלר במהלך טקס זיכרון לשואה בפרל הארבור, 27 באפריל 2009.
השיר מוצג גם במוזיאון השואה של וירג'יניה בריצ'מונד, וירג'יניה, אנדרטת השואה של ניו אינגלנד בבוסטון, מסצ'וסטס, מוזיאון השואה של פלורידה בסנט פטרסבורג, פלורידה, ומוזיאון השואה והחינוך של אילינוי בסקוקי, אילינוי.

## הערות שוליים

## לקריאה נוספת

* Leo Stein, **Hitler Came for Niemoeller: The Nazi War Against Religion**, Pelican Publishing 2003
* Conway, John S. “The Political Theology of Martin Niemöller.” **German Studies Review** 9, no. 3 (1986): 521–46. https://doi.org/10.2307/1429901.
* Wall, Donald D. “The Confessing Church and the Second World War.” **Journal of Church and State** 23, no. 1 (1981): 15–34. http://www.jstor.org/stable/23915897.

קטגוריה:שירי מחאה
שלו הרוש

**שלו הרוש** (נולד ב-8 במאי 2002) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי במועדון ספורט אשדוד

## קריירה
הרוש החל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של מ.ס. אשדוד. ב-25 בדצמבר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בתיקו 0-0 נגד הפועל תל אביב. בעונת 2021/2022 הפך לשחקן סגל בקבוצה הבוגרת ואף שיחק בשני המשחקים של הקבוצה במוקדמות הקונפרנס ליג מול קרבאך. ב-1 באוקטובר 2022 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בתיקו 1-1 מול הפועל חדרה. 

הרוש שיחק בנעוריו בנבחרות הנערים של ישראל.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:קשרי כדורגל ישראלים
קטגוריה:אשדוד: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני מועדון ספורט אשדוד
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-2002
מסלול הדגל בנס ציונה

**מסלול הדגל** הוא מסלול הליכה בנס ציונה העובר בין נקודות היסטוריות הקשורות לייסוד המושבה. השביל הוגדר ב-2008 ביוזמת עיריית נס ציונה והוא עובר ליד 10 אתרים היסטוריים הקשורים למורשת של נס ציונה.

## רקע
המושבה נס ציונה הוקמה ב-1883 על ידי ראובן לרר. עם השנים גדלה המושבה בעקבות התיישבות עולים נוספים מבני העלייה הראשונה בעקבות הצעתו של לרר למכור חלקים מאדמתו. ב-1891 הקים מיכאל הלפרין "מושבת פועלים" מצפון לנחלתו של ראובן וב-1905 רכשה חברת גאולה עוד אדמות ויצרה רצף בין מתיישבי נחלת ראובן למושבת הפועלים ובכך הוגדר תחומה הראשוני של המושבה נס ציונה. במהלך השנים הראשונות הוקמו במושבה מבנים שהפכו עם השנים לאתרי מורשת.

## שם השביל
השביל נקרא "שביל הדגל" כדי להנציח את האירוע ב-1891 בו הניף מיכאל הלפרין, בפעם הראשונה, דגל שכלל 2 פסים כחולים ומגן דוד, תבנית שהפכה עם הזמן לדגל ישראל. יש לציין שמול המורשת של נס צינה בנושא הדגל קיימת מורשת בראשון לציון לפיה היה זה ישראל בלקינד שהניף דגל בתבנית דגל ישראל כבר ב-1885

## תוואי השביל
תוואי השביל מתחיל בביתו של ראובן לרר, בדרומה של נס ציונה, ועובר לאורך הרחובות "תל אביב" ו"המניין הראשון" בהם מרוכזים רבים מאתרי המורשת של העיר:

## לקריאה נוספת
*אריה חשביה, **נס-ציונה: עיר עם לב של מושבה (1883–2003)**, הוצאת מלוא, 2003 (קישור לספר, באתר כותר)

## קישורים חיצוניים
* מסלול הדגל בנס ציונה, באתר המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל
* מסלול הדגל בנס ציונה, באתר "מוזיאון בית ראשונים נס ציונה"
* מסלול הדגל – נס ציונה, באתר "אבני מורשת"
* מסלול הדגל - בית ראשונים בנס ציונה, באתר "סברסים"
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נס ציונה: אתרי טבע עירוני
נס ציונה
קטגוריה:ישראל: אטרקציות תיירותיות
לידיה גוהר

**לידיה גוהר** (באנגלית: **Lydia Goehr**; נולדה ב-10 בינואר 1960) היא פילוסופית ומוזיקולוגית בריטית-אמריקאית יהודיה, פרופסור לפילוסופיה באוניברסיטת קולומביה. המחקר שלה כולל עיסוק בתחומי פילוסופיה של המוזיקה, אסתטיקה, תיאוריה ביקורתית, פילוסופיה של ההיסטוריה, בדגש על הגותם של תאודור אדורנו, מוריס מרלו-פונטי, וארתור דנטו.

## ביוגרפיה
גוהר נולדה בלונדון. היא בתם של המלחין היהודי אלכסנדר גוהר  ושל הצלמת היהודיה ליליה גוהר. סבה, אבי אביה, הוא המלחין ולטר גוהר . היא קיבלה את הדוקטורט שלה מאוניברסיטת קיימברידג', וכתבה את עבודת הגמר שלה בנושא האונטולוגיה של המוזיקה הייתה בהנחיית ברנרד ויליאמס.

גוהר מלמדת פילוסופיה באוניברסיטת קולומביה. בנוסף היא שימשה כמרצה אורחת, בין היתר כפרופסור אורחת בקתדרה על שם ארנסט בלוך במחלקה למוזיקה של אוניברסיטת קליפורניה בברקלי ב-1997, כפרופסור אורחת באוניברסיטת המבורג בשנים 2002–2003, כפרופסור אורח באוניברסיטה החופשית של ברלין ב-2008, וכפרופסור אורחת ב-Fu-Berlin SFB Theatre und Fest ב-2009.

עבודתו של גוהר מתמקדת בהיסטוריה של התיאוריה האסתטית, מנסה להבין את הטבע ההתייחסותי של נורמות ודינמיקה של כוח. רוב עבודתה התמקדה באמנויות המוזיקליות, וחלקן חקרו את היחסים המסובכים והעוינים לרוב בין האמנויות השונות, ובין האמנויות לפילוסופיה ולדת. בנוסף, היא גם עסקה ברעיונות על אלימות באמנויות מנקודת מבט תאורטית ביקורתית, וכן עסקה בפילוסופיה של ההיסטוריה ובהיסטוריה של הפילוסופיה.

## פרסים
גוהר זכתה במספר פרסים על מחקריה וכן על הוראתה. בשנת 1999 היא זכתה במלגת גטי ובמלגת גוגנהיים. בשנת 2012 היא זכתה בפרס על שם H. Colin Slim מטעם האגודה האמריקנית למוזיקה. בשנת 2005 היא זכתה בפרס הנשיאותי של אוניברסיטת קולומביה להוראה מצטיינת ובשנים 2009–2010 היא זכתה בפרס Lenfest של אוניברסיטה זו.

## ביבליוגרפיה

* *The Imaginary Museum of Musical Works: An Essay in the Philosophy of Music* (1992; second edition with a new essay, 2007)
* *The Quest for Voice: Music, Politics, and the Limits of Philosophy* [essays on Richard Wagner] (1998)
* *Elective Affinities: Musical Essays on the History of Aesthetic Theory* [essays on Adorno and Danto] (2008),
* *The Don Giovanni Moment. Essays on the legacy of an Opera* (2006) [co-editor with Daniel Herwitz]
* *Red Sea-Red Square-Red Thread. A Philosophical Detective Story*, Oxford University Press (2021)
* *A Companion to Arthur C. Danto*, Blackwell (2022).[Co-editor with Jonathan Gilmore]


## קישורים חיצוניים

* לידיה גוהר באתר אוניברסיטת קולומביה
* מאמרים של לידיה גוהר באתר Academia.edu

## הערות שוליים

קטגוריה:פילוסופיות אמריקאיות
קטגוריה:פילוסופיות יהודיות
קטגוריה:מוזיקולוגים אמריקאים
קטגוריה:אסתטיקנים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת מנצ'סטר
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת אקסטר
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת קיימברידג'
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:פילוסופים של המאה ה-21
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1960
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1960
חברת הים הדרומי

**חברת הים הדרומי** (באנגלית: **South Sea Company**; או בשמה הרשמי: **הנציב והחברה של סחורות בריטניה הגדולה, הסוחרת בים הדרומי ואזורים אחרים של אמריקה, ו(פועלת) לעידוד הדייג**; באנגלית: **The Governor and Company of the merchants of Great Britain, trading to the South Seas and other parts of America, and for the encouragement of the Fishery**) הייתה חברה ציבורית בריטית שהוקמה ב-1711, בשותפות בין הממשלה לסקטור הפרטי על-מנת להפחית את עלויות החוב הלאומי. הכנסות החברה התבססו על סחר בעבדים, וב-1713 החברה קיבלה מונופול על אספקת העבדים לאיים של הים הדרומי (כינויו של האוקיינוס השקט) ודרום-אמריקה. עת הוקמה החברה, מעורבותה של בריטניה במלחמת הירושה הספרדית הביאה לכך שלחברה לא הייתה אפשרות אמיתית להפיק רווחים מהמונופול, שעה שמרבית אמריקה הדרומית נשלטה על ידי ספרד ופורטוגל.

אף שהחברה לא הפיקה רווחים של ממש מהמונופול, שווי מניות החברה גדל דרמטית, עד שהגיעה לשיא ב-1720, אז קרסה באחת למעט מעל שווי ההנפקה שלה. הבועה הכלכלית שנוצרה והרסה אלפי משקיעים, נודעה מאז בתור **בועת הים הדרומי**.

The Bubble Act 1720 (6 Geo. 1c. 18), שאסר על הקמתה של חברה ציבורית מבלי לקבל צ'רטר מלכותי, קודם על-ידי חברת הים הדרומי עצמה לפני קריסתה. אותו חוק הגביל את מספר השותפים בשותפויות רגילות לשישה, אשר כל אחד ואחד מהם אחראי לחובות השותפות "עד השילינג האחרון והאקר האחרון". לפיכך, עד להנהגת העיקרון של חברה בערבון מוגבל, באמצע המאה ה-19, החוק הגביל את אפשרות גיוס הון לצורך הרחבת עסקים באמצעות הוספת שותפים. 

משקיעים רבים ברחבי בריטניה נהרסו בשל התפוצצות הבועה, וכתוצאה מכך, נפגעה הכלכלה הבריטית בכללותה. מייסדי התרמית היו מעורבים במסחר בחברה, והשתמשו במידע פנים שלהם על-מנת להפיק רווחים על חשבון השינויים הצפויים בחוב הלאומי בעקבות פעילות החברה. המעורבים בדבר אף העבירו שוחד רב לפוליטיקאים על-מנת שיתמכו בחוקים שנדרשו בשביל לבצע את התרמית. במסגרת התרמית, כספי החברה שימשו על-מנת להשפיע על ערכי מניותיה שלה, ורוכשי מניות קיבלו מינוף לרכישת מניות נוספות, על-ידי הלוואות שהבטוחה להן הייתה המניות עצמן. אף שהציפיות מהרווחים מהמסחר עם דרום אמריקה עודדו את הציבור הרחב להשקיע במניות, המחירים הבועתיים עלו בהרבה על השווי האפשרי של סחר בעבדים.

ועדת החקירה הפרלמנטרית שהוקמה בעקבות הבועה מצאה מספר פוליטיקאים אשמים, ורווחים רבים חולטו (אם כי רבים מאלה שעשו את הרווחים היו השאירים ונותרו כאלה גם לאחר החילוט). בסופו של דבר, החברה הוקמה מחדש ופעלה לאורך כמאה שנים לאחר הבועה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בועות כלכליות
קטגוריה:סחר בבני אדם
קטגוריה:חברות בריטיות
ניני עשור

**ניני עשור** (נולד ב-28 ביוני 1969) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת המגן השמאלי.

## קריירה
עשור התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הפועל טבריה ובגיל 16 הצטרף לקבוצה הבוגרת ששיחקה אז בליגה הארצית (הליגה השנייה) והיה שותף לעלייה של המועדון לליגה הראשונה, אך כעבור שנה שב המועדון לליגה השנייה.

בקיץ  חתם במכבי תל אביב. בעונתו הראשונה במועדון רשם בכל המועדון 26 הופעות וכבש שער אחד, אך בשתי העונות שלאחר מכן רשם רק 2 הופעות (אחת בכל עונה).

בקיץ  חזר לצפון וחתם בהפועל בית שאן, העולה החדשה לליגת העל, במדיה שיחק 3 עונות.

## תארים
; מכבי תל אביב
*אליפות: 1991/1992
*גביע המדינה: 1993/1994

## חיים אישיים
עשור נשוי לכנרת לזוג נולדו 4 ילדים, שניים מהם נספו בשיטפון בערבה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:מגני כדורגל ישראלים
קטגוריה:טבריה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני הפועל טבריה
קטגוריה:כדורגלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורגלני הפועל בית שאן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1969
מר שמואל מר

**מר שמואל מר** היה אמורא בדור החמישי לאמוראי בבל. מתלמידי רבא, היה מקורב לרב פפי, שהתארח אצלו.

בדפוסי התלמוד הבבלי נקרא **מר שמואל**; וזה יוצר בלבול עם האמורא הידוע שמואל, המכונה כך לפעמים.

## שמו וזהותו
בדפוסי התלמוד הבבלי הוא נקרא בשם המקוצר "מר שמואל". אבל בספר דקדוקי סופרים העיר בכמה מקומות על פי עדי נוסח של התלמוד (כתבי-יד וספר הלכות גדולות), שהגרסה היא: מר שמואל מר. לפי זה, הצירוף של הכינוי "מר" הנסמך לשמו (באופן חריג) פעמיים, עם הדמיון לכינוי "מר שמואל" המתייחס רבות לאמורא שמואל, גרמו לשיבוש השם.
התוספת "מר" לפני השם הפרטי הייתה נהוגה לפרקים במשפחת ראש הגולה (למשל: מר עוקבא, מר זוטרא). התוספת "מר" בסוף השם מצויה רק בשמותיהם של חכמים בודדים, כגון הונא מר ואבא מר. ותוספת כפולה כזאת ("מר" לפני השם וגם לאחריו) היא ייחודית.

בתלמוד, פעמים רבות השם "מר שמואל" מתייחס לאמורא בן הדור הראשון שמואל, והשם הזהה מבלבל ומקשה על הזיהוי, ויש צורך ללמוד מן ההקשר. למעשה, ברוב המקרים בתלמוד "מר שמואל" מתייחס לאמורא שמואל, ורק מיעוט קטן שלהם מתייחס לרב שמואל מר.

לגבי אחד מן המקומות שנזכר, טען החוקר הרב זאב יעבץ, שמדובר באמורא שמואל בן הדור הראשון, ובתולדות תנאים ואמוראים של הרב אהרון הימן כתב על דבריו: "ובמחילה מכבודו, שטעות הוא". מצד שני, העיר שם על דברי בעל סדר הדורות שזיהה את "מר שמואל" במספר מקומות עם מר שמואל מר, אך מן ההקשר יש להבין שזהו שמואל בן הדור הראשון לאמוראים.

אין לבלבל בין מר שמואל מר ובין רב שמואל בר רב מר (או: מרי) גאון, ראש ישיבת פומבדיתא בתקופת הגאונים.

## חייו
בתלמוד לא הובאו פרטים רבים על אודותיו.

בעקבות הקידומת "מר", יש סוברים שמר שמואל מר כיהן בתפקיד ראש הגולה, או שהיה ממשפחת ראש הגולה.

במקום אחד בתלמוד מסופר כי רבא טייל עם מר שמואל מר ותוך כדי כך דרש הלכה באוזני האנשים הנמצאים ברחוב: מותר להזמין גוי לסעודת שבת, אך אסור להזמין אותו לסעודת יום טוב, שמא בזמן הבישול ביום טוב יוסיף על המאכלים לצורך הגוי, ובישול ביום טוב לצורך גוי אסור. במקום אחר טייל איתו רבא ודרש הלכה בדיני נידה.

במסגרת דיון על נשיאת אדם בכיסא ביום טוב, אמר רב נחמן בר יצחק: אני נשאתי את מר שמואל בכיסא והוצאתיו מן השמש לצל ומן הצל לשמש. אך לגרסת ספר דקדוקי סופרים שם אין מדובר ברב נחמן בר יצחק אלא בחכם אחר ולפי זה הסיק בתולדות תנאים ואמוראים שמדובר שם בשמואל האמורא מן הדור הראשון.

במקום אחר מסופר כי רב פפא נקלע לביתו של מר שמואל, והעיר לו על פתח שהייתה בו מזוזה שלא כדין.

לפי המסופר בתלמוד, אירע שהוא אירח את רב פפי בביתו. היו לו עבדים. לפי המסופר בתלמוד, רב פפי הזדמן לביתו ביום טוב, והוגשה לפניו דייסה אך הוא נמנע מלאוכלה, לפי הסבר אחד מפני שהבחין שנטחנה באופן האסור ביום טוב, ולפי הסבר אחר לא זיהה בזה איסור אך חשש מפני עבדיו של מר שמואל מר, שעבדים אינם מקפידים להכין את המאכלים (ביום טוב) לפי ההלכה ועלולים לכתוש במכתשת גדולה, האסורה ביום טוב. ופירש ריטב"א, שמר שמואל מר לא חשש שכתשו באיסור, כי הכיר את עבדיו וסמך עליהם שאינם מזלזלים באיסור.

במקום אחר נזכר כי אדם בשם **בר מר שמואל** ציווה לתת סכום גדול של כסף, מן היבולים שלו, לרבא. הרב אהרן היימאן כתב שהיה זה בנו של מר שמואל מר. הוא הציע גם להגיה בנוסח התלמוד ולהשמיט את המלה "בר", ומדובר במר שמואל מר עצמו. אחרים הצביעו על נוסחים שונים בעדי הנוסח, כך שיש קושי להסיק משם דבר ברור.

## לקריאה נוספת
* הרב אהרן היימאן. **תולדות תנאים ואמוראים**, חלק ג, ערך מר שמואל מר.
* ד"ר מרדכי מרגליות, **אנציקלופדיה לחכמי התלמוד והגאונים**, חלק ב, ערך מר שמואל מר.

## הערות שוליים

קטגוריה:הדור החמישי לאמוראי בבל
אלי וולף

**אליהו (אלי) וולף** (משתמש בשם העט **א.ד. פייגלסון** ו**א.ב. חרמש**; נולד בח' בשבט תשל"א, 3 בפברואר 1971) הוא סופר חב"די ומשלוחי חב"ד בחולון.

## ביוגרפיה
נולד בנחלת הר חב"ד לפייגה ולמני וולף, בנו של אפרים וולף ומנהל סניפי קה"ת והמרכז לענייני חינוך בארץ ישראל. למד בישיבת תומכי תמימים בישראל בישיבת חב"ד מוריסטון ובישיבת תומכי תמימים המרכזית במרכז חב"ד 770.

בצעירותו פרסם מאמרים בעיתונות החב"דית תחת שמות העט 'א. ד. פייגלסון' ו'א.ב. חרמש', וכן סייע בעריכה בהוצאות לאור. לאחר חתונתו, המשיך לפרסם טורים מזדמנים בעיתון כפר חב"ד וברשת האינטרנט.

בשנת תשנ"ג נישא עם דינה, בתו של שליח חב"ד בעפולה חיים שלום סגל.

לאחר חתונתו למד בכולל אברכים בביתר עילית. לאחר מספר שנים יצא לשליחות חב"ד במוסקבה, ועבד תחת רשת החינוך "אור אבנר". החל משנת ה'תשס"א מתגורר בכפר חב"ד. הוא חבר בהנהלת רשת החינוך 'אור אבנר' בישראל ומוסקבה.

בשנת תשע"ו הקים את ארגון "ילדי שלוחי הרבי" המסונף להנהלת "מרכז 302" שתחת מרכז לענייני חינוך, הנותן סייע למשפחות שלוחי חב"ד בישראל המתמודדים עם צרכים רפואיים ייחודיים של ילדיהם.

משנת תש"ף הוא מעלה מדי שבוע סרטון וידאו של רעיון לפרשת השבוע על פי הקבלה בתורתו של רבי לוי יצחק שניאורסון, לזכר אחיו הרב בנימין וולף , ששימש כשליח חב"ד ורב בהנובר שבגרמניה.

בשנת תשפ"ד יצא לשליחות במסגרת מבצע תורה בחולון.

## משפחתו
אחיו הוא הסופר החב"די זושא וולף.
בנו מוישי נשוי עם נכדת הרב זלמן גופין, ובתו מושקא נשואה עם נכדו של נפתלי צבי גוטליב.

## ספריו
* **ר' מענדל**, תולדות חייו ואמרותיו של המשפיע הרב מנחם מנדל פוטרפס, הוצאת אש"ל, תשנ"ז
* **אחד היה אברהם**, תולדות חייו של החסיד אברהם פריז, בהוצאת אש"ל, תשס"א
* **אצל אבא**, אסופת מאמרים שהתפרסמו במשך השנים בשבועון כפר חב"ד, הוצאת חז"ק, תשס"ז
* **מבט מיוחד**, התייחסויות של הרבי לילדים מיוחדים, תשע"ד, 74 עמ'
* **מעט מן האור**, רעיונות מעובדים משיחות הרבי מלובביץ' לפרשיות השבוע, 2 כרכים, תשע"ו-תשפ"ד
* **מעט מן האור**, רעיונות מעובדים משיחות הרבי על החגים והמועדים, אלול תשע"ז.
* **קליאמקע**, אסופת מאמרים, זכרונות וגעגועים, כסלו תשע"ז, 269 עמ'
* **טיפה מן הים**, רעיונות קצרים ומעובדים על פרשיות השבוע מתוך תורתו של רבי לוי יצחק שניאורסון, טבת תש"פ, בהוצאת קה"ת, חלק ראשון
* **ניצוצי לוי יצחק**, רעיונות קצרים ומעובדים על פרשיות השבוע ומועדי ישראל מתוך תורתו של רבי לוי יצחק שניאורסון, בהוצאת קה"ת, חלק שני
***ללא מורא**, 2 כרכים, בהוצאת קה"ת, 2017

### עריכה
* **אוצר רשימות** – בהוצאת תורת חב"ד לבני הישיבות, תשס"ח
*סדרת **תולדות לוי יצחק** על רבי לוי יצחק שניאורסון ומשפחתו, בהוצאת קה"ת 3 כרכים

## עץ משפחתו
[ממוזער|left|וולף עם אחיו [זושא וולף|זושא, פורים ה'תשפ"ד]]

## קישורים חיצוניים

* 
* מאמריו באתר "שטורעם.נט" (מאתר ארכיון האינטרנט):
** מאמרי הרב אלי וולף, במדור "דברי סופרים"
** מאמרי א.ב. חרמש, במדור "טורים ודעות"

## הערות שוליים

קטגוריה:קריית מלאכי: אישים
קטגוריה:סופרים חרדים ישראלים
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:כפר חב"ד: אישים
קטגוריה:סגל שבועון כפר חב"ד
קטגוריה:בוגרי רשת ישיבות תומכי תמימים
קטגוריה:חסידי חב"ד
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1971
יחסי מין בעמידה

ממוזער|איור המתאר גבר ואישה מבצעים סקס בעמידה
**יחסי מין בעמידה** היא תנוחה מינית במהלכה הגבר חודר אל איבר מינה של האישה תוך כדי שהוא עומד, כשלרוב היא תלויה עליו, יושבת על משטח גבוה, או צמודה אל הקיר. ביפן היא מכונה בתור תנוחת "**Ekiben**", על שמה של קופסת אוכל הנמכרת בתחנות רכבת ביפן.
ממוזער|התנוחה יכולה להתבצע גם כשהאישה מפנה את גבה לגבר
תנוחה זו מאפשרת קשר עין בין בני הזוג, וחדירה עמוקה. עם זאת, מספר מחקרים מצביעים על כך שיחסי מין בעמידה עלול לגרום ללחץ דם גבוה ואף לשבץ מוחי.

## ראו גם
* דוגי סטייל
* 69 (תנוחה)
* תנוחת כפיות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:תנוחות מין
מארי לואיזה קירשנר

**מארי לואיזה קירשנר** (באנגלית: **Mary Louisa Kirschner**; 7 בינואר 1852 – 30 ביוני 1931) הייתה ציירת ואמנית זכוכית.

## ביוגרפיה
קירשנר נולדה בפראג והתאמנה תחילה בווינה אצל אנטון הנש ואחר כך אצל אדולף היינריך ליר, שבהדרכתו הציגה את יצירותיה הראשונות במינכן ב-1871. ב-1873 היא החלה ליצור עותקים של ציורי הצייר הצרפתי, מראשי הברביזון - ז'ול דופרה, ובאותו חורף עברה משפחתה לפריז, שם פגשה אותו באופן אישי. כשראה את העותקים שלה הוא קיבל אותה כתלמידתו היחידה. היא חזרה לבית משפחתה באזור הכפרי של צ'כיה, אותו ציירה, ועבודותיה התקבלו בלונדון ב-1876.

מ-1887 התגוררה מארי קירשנר עם אחותה הצעירה אלואיזה קירשנר בברלין, אך בילתה את הקיץ בבוהמיה. היא הייתה חברה במועדון הליציאום של ברלין. בפראג היא גם השתייכה לליגת הפרוגרסיבית האמריקאית.

בהמשך חייה הפכה לאמנית זכוכית, שעבדה בעיקר בסגנון יוגנדסטיל.

קירשנר נותרה לא נשואה כמו אחותה אלואיזה. היא מתה בקושטקי. היא נקברה בקבר המשפחה בבית הקברות מאלבז'ינקי בפראג.

## גלריה

 File:Marie Louisa Kirschnerová - Venkovanka.jpg
File:Marie Louisa Kirschnerová - Krajina z Roztok (před 1900).jpg
File:Marie Louisa Kirschner - Courtyard of a French Farmhouse.jpg


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירות צ'כיות
קטגוריה:ציירות גרמניות
קטגוריה:ילידות 1852
קטגוריה:נפטרות ב-1931
אדולף היינריך ליר

**אדולף היינריך ליר** (בגרמנית: **Adolf Heinrich Lier**; 21 במאי 1826 – 30 בספטמבר 1882) היה צייר נוף גרמני.

## ביוגרפיה
הוא היה בנו של צורף ממקלנבורג. בגיל חמש עשרה הוא הביע רצון להיות צייר אך אביו התנגד לרעיון, ושלח אותו במקום זאת לבתי הספר למקצועות הבנייה בזיטאו ודרזדן ללמוד שרטוט. הוא הצליח להשיג משרה לטווח קצר בסטודיו של גוטפריד סמפר בזמן שהיה בדרזדן.

בשנת 1848, הוא קיבל משימה לסייע בהכנת עיצובים לתקרת מוזיאון בבזל, בניהולו של האדריכל מלכיאור ברי. עם זאת, סוג כזה של עבודה התבררה כלא מספקת, והוא החליט לנסוע למינכן ללימודים נוספים. לאחר שלא הצליח להשיג עבודה בסטודיו של יוזף קרל שטילר, הוא נתקל בריכרד צימרמן, אותו הכיר מזיטאו, והפך לתלמידו. הוא החליט להתמחות בציורי נוף וערך את התערוכה הראשונה שלו בשנת 1855. בתחילה התמקד בהרי האלפים ובאגמי בוואריה עילית.

בשנת 1861 נסע לפריז, שם פגש את אנשי אסכולת ברביזון. המפגש חיזק אתו אמונתו שנופים צריכים להיות טבעיים, ולהתמקד בציור בהשפעה הכוללת של הנוף ולא בפרטים.

ב-1864 חזר לפריז, שם בילה את זמנו בהעתקת יצירות המופת הישנות בלובר. בנוסף הוא התעניין במיוחד ביצירתו של ז'ול דופרה, וביקר אותו באותו חורף. בשנת 1868 הוא פתח בית ספר לאמנות אותו הפעיל עד 1873, כאשר בריאותו החלה להידרדר, בעקבות מחלת הלב שלו. לאחר תקופה זו הוא המשיך ללמד, אך לקח חלק פחות פעיל בבית הספר. מארי לואיזה קירשנר הייתה בין תלמידיו.

בתקווה למצוא קצת מנוחה והתאוששות, הוא תכנן לבלות את חורף 1882 בדרום טירול, אך מת מהתקף לב זמן קצר לאחר שהגיע לשם.

## גלריה

 File:Adolf Heinrich Lier - Lake in a Mountain Landscape.jpg|נוף הרים עם אגם
File:Adolf Heinrich Lier Kornernte.jpg|קציר
File:Sommertag-Lier.jpg|יום קיץ
File:Adolf Heinrich Lier - Steinbruch bei Paris - 8838 - Bavarian State Painting Collections.jpg|מחצבות


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1826
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1882
נסיכות הונגריה העליונה

**נסיכות הונגריה העליונה** (בהונגרית: **Felső-Magyarországi Fejedelemség**; בטורקית עות'מאנית: **او رتا ماجار**, באותיות לטיניות: **Orta Macâr**, הונגריה התיכונה) הייתה מדינת וסאלים עות'מאנית קצרת מועד שנשלטה על ידי אימרה תקיי.

## רקע
לאחר שנחתם הסכם השלום של ואשוואר ב-1664 הייתה הנאמנות שחשו ההונגרים כלפי השושלת ההבסבורגית בדעיכה. האצולה ההונגרית לא הייתה מרוצה מסירובו של הקיסר לאופולד הראשון לנצל את הניצחון בקרב סנט גוטהארד כדי לשחרר יותר מאדמות הונגריה מהעות'מאנים, והממשל הקיסרי של הונגריה שלאחר מכן נתפס כפועל נגד האינטרסים של האצולה ההונגרית. בשנת 1671 סוכל מרד בהצלחה. עם זאת, שנה לאחר מכן הוביל מיהאי טלקי מרד מוצלח יותר. בשנת 1673 מינה הקיסר את יוהאן קספר פון אמפרינגן, המאסטר הטבטוני כמושל של הונגריה המלכותית, מה שגרם לתקיפה קשה נגד אצילים ופרוטסטנטים לא נאמנים, שהגביר עוד יותר את הטינה של האצולה ההונגרית נגד ההבסבורגים. בשנת 1680 הפך אימרה תקיי לדמות המובילה של המרד, שזכה לתמיכת ההאימפריה העות'מאנית ונסיכות טרנסילבניה.

## הקמה והיסטוריה מאוחרת יותר
הנסיכות הוקמה ב-19 בנובמבר 1682. המדינה הסכימה לשלם 20,000 מטבעות זהב לעות'מאנים מדי שנה. בשנת 1685 הובס תקיי ב-Eperjes (Prešov של ימינו) והטורקים כלאו אותו בשל המשא ומתן הקודם שלו עם לאופולד ולכן ממלכתו חדלה להתקיים.

## הערות שוליים

קטגוריה:הונגריה: היסטוריה
הפיגוע בשכונת בקעה

**הפיגוע בשכונת בקעה** היה פיגוע דקירה שבוצע ב-21 באוקטובר 1990, ב' בחשוון ה'תשנ"א בשכונת בקעה בו נרצחו 3 יהודים (החיילת , האמן אלי אלטרץ ולוחם בימ"מ צ'רלי שלוש).

## הפיגוע
המחבל, עאמר סעיד סאלח אבו סירחאן מהכפר עובידייה (נפת בית לחם מזרחית לבית לחם), הגיע ב-5:30 בבוקר לשכונת בקעה כשהוא מצויד בסכין כשאת מסע הרצח החל בסביבות 6:45 ברחוב יאיר 2 שם נתקל בחיילת איריס אזולאי, שהייתה בדרכה לתחנת האוטובוס. אבו סירחן קרא 'אללה אכבר' התנפל עליה ורצח אותה בדקירות.

משם המחבל המשיך דרומה, ופצע פציעה שטחית את ראשו של עמיקם קובנר בן ה-13 (נכדו של הסופר אבא קובנר). לאחר זמן קצר נתקל המחבל באמן אלי אלטרץ שיצא מביתו ברחוב אפרים 4 עם עציצים בידיו, והיה בדרכו למשתלה שהקים מספר שנים קודם סמוך לביתו. המחבל צעק 'אללה אכבר' ודקר אותו מספר דקירות למוות תוך שאלטרץ מנסה להימלט לכיוון הבניינים הסמוכים תוך שהוא קורא לעזרה.

השוטר צ'רלי שלוש (צוער ביחידה המיוחדת למלחמה בטרור) שמע את הצעקות ורץ מביתו שברחוב שמשון, כשהוא חמוש באקדח, לרחוב גדעון הסמוך. בצומת הרחובות גדעון ואפרים, הבחין שלוש במחבל הערבי מולו כשהסכין שלופה בידו. שלוש צעק לעברו להוריד את הסכין אך המחבל החל להתקרב לעברו. בשלב זה ירה שלוש שתי יריות באוויר אך המחבל המשיך לרוץ לעברו. שלוש ירה ברגלו הימנית של המחבל אך לאחר שלא עצר ירה שוב ברגלו השמאלית, מעל הברך. המחבל, שלא עצר, הגיע לשלוש והשניים החלו להאבק כשתוך כדי מאבק נפלו ארצה ואקדחו של שלוש נשמט מידיו. בשלב זה דקר אותו המחבל בלבו וגרם למותו המיידי. מייד לאחר הרצח השתלטו מספר אזרחים וחייל בחופשה שהיו במקום על המחבל.

## לאחר הפיגוע
במקום הפיגוע בצומת הרחובות גדעון ואפרים הוקמה אנדרטה וגן קטן לזכר 3 הנרצחים. אנדרטה נוספת הוקמה במקום הירצחה של החיילת איריס אזולאי ברחוב יאיר 2.

פעולותיו של השוטר שלוש, שלא חיסל את המחבל בעל ה"אמצעי וכוונה", אלא ירה תחילה באוויר ולעבר רגליו, העלו, באותם ימים של האינתיפאדה הראשונה, את השאלה מתי נכון וראוי להשתמש בנשק מול מחבלים. המקרה של שלוש נלמד כדוגמה בכל התנהלות של נוהל מעצר חשוד כאשר יש סכנה ממשית, כמו שעמדה בפני שלוש, ברור שיש לבצע ירי לפלג גוף עליון של המחבל בכדי לנטרלו, וזאת כאשר יש ברשותו אמצעי קר או חם וכוונה לפגוע. שלוש קיבל את עיטור האומץ של משטרת ישראל.

הג'יהאד האסלאמי וכוח 17 לקחו אחריות על הפיגוע.

בחקירתו, הודה המחבל כי ביצע את הפיגוע כנקמה על מהומות הר הבית ב-1990. המחבל, עאמר אבו סרחאן, שוחרר ב-2011, לאחר 21 שנה, במסגרת עסקת שליט.

## הערות שוליים

בקעה
קטגוריה:1990 בישראל
קטגוריה:בקעה
בקעה
בקעה
בקעה
דער יידישער ארבייטער (וילנה)

**דער ייִדישער אַרבײטער** (בתרגום חופשי לעברית: **הפועל היהוד**י) היה עיתון יומי ביידיש שהופיע לראשונה בווילנה בדצמבר 1896 בעריכתו של ולדימיר קוסובסקי.

העיתון פנה אל בני מעמד הפועלים דוברי היידיש ברוסיה ובליטא ופולין שהיו שייכות באותה תקופה לאימפריה הרוסית.

החל ממרץ 1899 העיתון הפך לבטאון ארגון הבונד.

עם כניסתו של ג'ון מיל לתפקיד העורך בשנת 1899, העיתון התחיל לפרסם מאמרים בנושאים הקשורים ל"בעיה הלאומית" במרכז ובמזרח אירופה. בעיתון פורסמו דעות שונות בנושא הציונות, הסוציאליזם, תרבות הפרולטריון היהודי דובר היידיש, הזכויות הלאומיות של העם היהודי ועוד.

מאמרו של חיים ז'יטלובסקי שכותרתו "ציונות וסוציאליזם" שהופיעה בגיליון השישי של העיתון, במרץ 1899 הניח את היסודות לתוכנית מפלגת הבונד בנושא אוטונומיה לאומית ותרבותית.

באותה מהדורה, ג'ון מיל הגדיר לראשונה את יהדות רוסיה הצארית כאומה שראויה לזכויות פוליטיות, כלכליות ולאומיות שוות.

העיתון המשיך לפרסם באופן קבוע דיונים בנושא הבעיה הלאומית ולדווח על תוצאות הדיונים בכינוסים השונים של הבונד.

בשנותיו האחרונות כתב העת התמקד בשאלות תאורטיות ובבעיות של הלאומים השונים ברוסיה, במזרח אירופה ובמרכזה בתקופה שבין שתי מלחמות העולם.
## ראו גם

* הבונד

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונים ביידיש
קטגוריה:האימפריה הרוסית: עיתונים
צבא התצפית

**צבא תצפית** הוא גוף צבאי שמטרתו לפקח על אזור נתון או גוף אויב לקראת פעולות איבה אפשריות בין הצדדים.

כמה מצבאות התצפית הבולטים יותר כוללים:
* ארמיית תצפית המילואים השלישית, ארמייה רוסית שהוטל עליה לפקח על הגבול האוסטרי בשנת 1811 לפני הפלישה הצרפתית לרוסיה
* צבא התצפית בפורט ג'סופ, לואיזיאנה, ארצות הברית, אשר עקב אחר המעבר של טקסס משליטה ספרדית למקסיקנית, ולעצמאות בסופו של דבר
* צבא התצפית של הנובר שפיקח על הגבול לפני הפלישה הצרפתית להנובר ב-1757

## הערות שוליים

קטגוריה:טקטיקה צבאית
קטגוריה:חיל רגלים