תוספות למגילת אסתר

**תוספות למגילת אסתר** הן תוספות מאוחרות המופיעות לראשונה בנוסח תרגום השבעים היווני של מגילת אסתר, והן אינן מופיעות בנוסח המסורה העברי. התוספות למגילת אסתר מופיעות בכל הנוסחים של הברית הישנה שתורגמו מנוסח תרגום השבעים היווני, וביהדות הן נחשבות כחלק מספרות הספרים החיצוניים.

תרגום השבעים היווני של מגילת אסתר כולל 280 פסוקים, של-107 מתוכם אין מקבילה בנוסח העברי. התוספות נכתבו ככל הנראה במאה ה-1 לפנה"ס ובמאה ה-1 לספירה. במשך שנים רבות נחשב כי עיקר מטרת התוספות היא לפתור שאלות תאולוגיות העולות מקריאת הספר בדרך של "השלמת מידע" בצורה שתפתור את הקשיים, אך בעקבות מחקרו של נח חכם הדעה הרווחת במחקר היא שמדובר בתוספות פרי יצירת חוגי בית חוניו שנועדו לשמש כאפולוגטיקה עבורו.

## שפת המקור וזהות המחבר
ישנם חילוקי דעות באשר לשפת המקור של התוספות.
חלקן נכתבו כנראה במקור בארץ ישראל בעברית ותורגמו ליוונית, והאחרות נתחברו כנראה במצרים ביוונית ובמצרים.
החוקר אברהם כהנא סבור כי הפקודות המופיעות בספר מקורן ביוונית, בעוד תפילות מרדכי ואסתר נכתבו במקורן בעברית ואבדו.

לפי השערה זו מניחים כי הן נכתבו באלכסנדריה שבמצרים. יהודי אלכסנדריה לא הבינו כיצד בכל מגילת אסתר אין כל התייחסות לתאולוגיה ולהלכה, ולכן הוסיפו פרקים בהם אסתר המלכה מוצגת כצדיקה מתפללת, מובעת שלילה של משכב עם גויים, התייחסות לדיני כשרות, הפיכת האל לפעיל במתרחש ועוד. בעקבות מחקרו של נח חכם, נראה כי מקור התוספות בכלל בהליופוליס, בחוגי בית חוניו, ועיקרן מטרתה הייתה להעלות על נס את נאמנות היהודים לשלטון ולקדש את מקדש חוניו.

כך למשל, בתפילת אסתר המלכה, מובעת סלידתה ממשכבה עם המלך הערל, וכן סלידתה מסממני השררה: "גם אסתר המלכה נסה לעזרת אלהים כי אימת מות אחזתה ותסר את בגדי הכבוד אשר לה ותלבש בגדי אבל ומספד ותחת התמרוקים היקרים כסתה ראשה עפר ואפר ותענה את נפשה מאוד ותכס במקלעות שערותיה כל מקום שם עדי חמד, ותתפלל אל ה' אלהי ישראל ותאמר: אדני, אתה לבדך מלכנו הושיעני נא כי נשארתי לבדי באין מושיע מבלעדיך ... אתה יודע כל ותדע כי שנאתי כבוד מרעים ואתעב משכב ערל וכל נכר. אתה תדע צרתי כי תעב אתעב את אות הגאון אשר על ראשי ביום הראותי אתעבנו כבגד עדים ולא אשאנו בימי מנוחתי, אף לא אכלה אמתך משולחן המן ואת משתה המלך לא כיבדתי ויין נסכו לא שתיתי. אף לא שמחה אמתך למן היום אשר העבירוני הלום עד עתה כי אם בך ה' אלהי אברהם. ה' האדיר על הכול שמע קול אובדי תקוה והצילנו מכף שוקדי און והושיעה לי מפחדי." ניכר כי אסתר המלכה חשה תחושות קשות בענידתה את הכתר, שאמור להיות אות הגאון, והיא ממשילה אותו ל"בגד עדים" (בגד מגואל בדם).

אף שזמן חיבורן של התוספות והרקע לכתיבתן אינו אחיד, נראה כי מגמתן העיקרית היא לחזק את אופייה הדתי-יהודי של המגילה.

## תוכן התוספות וסגנונן
התוספות למגילת אסתר הן יצירות אגדיות עממיות המוסיפות אירועים ותיאורים דמיוניים לסיפור המגילה. הן שונות ברוחן באופן מובהק מהמגילה המקורית. כך למשל, במגילת אסתר לא נזכר האלוהים ולו פעם אחת, ואילו בתוספות נזכר האל וכינוייו ארבעים ושתיים פעמים.

בתרגום השבעים יש תוספות שונות, שמקורן ככל הנראה שונה, אולם כולן עמדו לפני המתרגמים.
החלוקה הפנימית של התוספות שנויה במחלוקת. במחקר מקובלת חלוקה לשש תוספות, אולם יש הטוענים כי קיימות שבע תוספות:
* **התוספת הראשונה** היא חלום מרדכי  שחלם בשנה השנייה למלכות אחשוורוש.
* **התוספת השנייה** היא פתשגן - המכתב של המלך אחשוורוש הכותב אל האחשדרפנים ואל הפחות של ממלכתו (מהודו ועד כוש וכו')  ובו פקודת ההשמדה של היהודים. ההשמדה מנומקת בכך שהיהודים אוחזים במנהגים מוזרים ומבצעים פשעים נוראים נגד הממלכה. 
* **התוספת השלישית** - תפילת מרדכי.  מרדכי מתפלל לה' בבקשה כי יציל את עמו. מרדכי מצטדק לפני ה' על כי לא השתחווה להמן ומצהיר כי לא עשה זאת מתוך גאווה או רדיפת כבוד אלא כדי לא להשתחוות למישהו מבלעדי האל.
* **התוספת הרביעית** - תפילת אסתר. אסתר חוששת להתייצב בפני המלך - דבר הכרוך בסכנת מוות. היא מתוודה בפני האל כי היא מתעבת משכב ערל, שונאת את כתר המלכות שעל ראשה, לא אכלה מפת המן ולא שתתה מיין הנסך שלו, ומבקשת מאלוהים לעזור לה.
* **התוספת החמישית** - אסתר לובשת מחלצות ומתייצבת עם שתי נערותיה בפני המלך אחשוורוש. אסתר מתעלפת מאימת המלך, אך הוא מתרצה ומבטיח לא לפגוע בה.
* **התוספת השישית** - כתב ביטול גזרות ההשמדה. המלך מצהיר בפתשגן חדש כי פותה לשפוך דם נקי על ידי המן הרשע. אחשוורוש מגלה כי המן בכלל לא פרסי אלא מקדוני, ומטרתו בתוכנית השמדת היהודים הייתה להעביר את השלטון בממלכת פרס לידי המקדונים אויבי הממלכה.  המלך מדווח על תליית המן בשערי שושן הבירה, מעניק אוטונומיה ליהודים, מצווה לסייע להם במלחמה נגד אויביהם, ומורה לכל הפרסים לחגוג ברוב פאר את ניצחון היהודים. המלך מזהיר כי עיר או מדינה שלא תמלא הוראה זו תחרב בחרב ובאש ותהיה לשממה עד עולם.
* **התוספת השביעית** מתייחסת לתוספת הראשונה. מרדכי מפענח את חלומו ומסביר כיצד התגשמו חזיונותיו. הוא אומר: "ויצילנו ה' מכל הצרות האלה... לכן עשה שני גורלות, גורל אחד לעם אלוהים וגורל אחד לכל הגויים. ויבואו שני הגורלות האלה לפני אלוהים בעת משפט ביומו ובמועדו לעם ישראל ולכל הגויים". בכך ניתן הסבר לשם החג "פורים" על שם שני גורלות, בשונה מן המסופר במגילה – על פי גורל אחד.

בתוספות למגילה באים לידי ביטוי ההבדלים העיקריים בין נוסח המסורה והנוסחים היווניים.
בסיום נוסח תרגום השבעים מופיעה הצהרה המתייחסת לכל מגילת אסתר, משנת 114 לפני הספירה, המעידה כי זהו תרגומה האמיתי של המגילה שתורגמה מעברית ליוונית על ידי "ליסימכוס בן תלמי, מאנשי ירושלים".

לדעת מנחם שטרן, כל התעודות המופיעות בתוספות אינן אותנטיות.

## השפעת התוספות למגילה על הספרות המדרשית
יוסף בן מתתיהו  מצטט קטעים שונים מהתוספות בספרו "קדמוניות היהודים". אלמנטים שונים מן התוספות למגילה ובמיוחד תפילת מרדכי ותפילת אסתר, מצאו ביטוי במדרשי אגדה עבריים מאוחרים יותר, כמו מדרש רבה על מגילת אסתר, מדרש לקח טוב, והתרגומים המדרשיים; תרגום ראשון ותרגום שני על מגילת אסתר. תרגום ארמי לחלק מהתוספות מתקופת הגאונים נמצא בגניזה הקהירית.

## התוספות בכתבי הקודש הנוצריים
התוספות היו במקור חלק בלתי נפרד מתרגום השבעים, אבל כאשר תרגם הירונימוס את הביבליה היוונית ללטינית (תרגום הוולגטה) בשלהי המאה ה-4, הוא הבחין שלקטעים הללו אין מקבילה בנוסח העברי. הוא פקפק במהימנותם ככתבי קודש בהשראה אלוהית ועל כן העבירם לסוף התרגום שלו.

התוספות נותרו חלק מהקנון של הכנסייה הקתולית ושל הכנסייה האורתודוקסית המזרחית, בעוד שהפרוטסטנטים הכריזו עליהן כלא-קנוניות וכללו אותן בין "הספרים החיצוניים", תחת הכותרת "תוספות לאסתר". עם זאת, מאחר שהתוספות מאבדות את משמעותן כשהן מופיעות מחוץ להקשרן, כמה תרגומים נוצריים מודרניים החזירו אותן למקומן בתוך הסיפור.

## תרגומים לעברית
התרגום הראשון לעברית, נעשה על פי נוסח הוולגטה הלטיני על ידי רבי יעקב בן מכיר אבן תיבון בן המאה ה-13. תרגום נוסף (אך באיכות נמוכה) נערך על ידי זעקיל יצחק פרנקל, ופורסם בספרו "כתובים אחרונים", תחת השם "חלום מרדכי וספרי אחשוורוש".

התרגום הראשון לעברית, מהמקור היווני, נעשה בידי מנחם שטיין, והופיעו ב'הספרים החיצונים', מהדורת אברהם כהנא. שם הם נדפסו לראשונה  בכינוי "תוספות למגלת אסתר".

## ראו גם
*היעדרותו של אלוהים ממגילת אסתר
* חלום מרדכי

## לקריאה נוספת
* **תוספות למגלת אסתר**, בתוך: **הספרים החיצונים**, כרך "כתובים אחרונים", מתורגמים ומפורשים על ידי א. ש. הרטום, הוצאת יבנה תל אביב. עמ' 45–58.
* שמואל חגי, "אגדת אסתר אצל יהודי המזרח", **[[מחניים (כתב עת)|מחניים]]** פט, עמ' 64.
* יאיר זקוביץ, אביגדור שנאן, "'מאת ה' הייתה זאת' – התוספות למגילת אסתר בתרגום השבעים", בתוך: **גם כך לא כתוב בתנ״ך**, ידיעות אחרונות, ספרי חמד, 2009, פרק כח, עמ' 316–332.

* Emanuel Tov, The ‘Lucianic’ text of the canonical and apocryphal sections of Esther: a rewritten biblical book, in: *The Greek and Hebrew Bible*, 1999, chapter 37
* Emanuel Tov,  Three strange books of the LXX: 1 Kings, Esther and Daniel  compared with similar rewritten compositions from Qumran and elsewhere, in: *Hebrew Bible, Greek Bible and Qumrane*, 2008, chapter 20


## קישורים חיצוניים

* 
**טקסט מתורגם של התוספות**
* תוספות למגילת אסתר, תרגם, וכתב מבוא: מנחם שטיין בתוך: "הספרים החיצוניים", בעריכת אברהם כהנא, באתר ויקישיתוף
*  
* נוסח הטקסט באנגלית, בצירוף מאמרים והפניות ביבליוגרפיות באתר early jewish writings 
**מאמרים**
* עמנואל טוב, "מגילות אסתר אחרות (ביוונית)", בתוך: ד"ר לאה מזור, **על מקרא הוראה וחינוך**
* יאיר זקוביץ ואביגדור שנאן, "תפילת אסתר בתרגום השבעים למגילת אסתר", בתוך: ד"ר לאה מזור, **על מקרא הוראה וחינוך**
* 
* מאמר  הכולל קישורים לטקסט המלא של הספרים החיצוניים ולמאמרים אודותם (אנגלית)
* 
* מאמר ניתוח של הספר 

## הערות שוליים

קטגוריה:הברית הישנה
תוספות למגילת אסתר
קטגוריה:מגילת אסתר
קטגוריה:חיבורים הכלולים בתרגום השבעים
קטגוריה:ספרות בשפה היוונית