open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אורלנדו מוסקרה

**אורלנדו מוסקרה** (בספרדית: **Orlando Mosquera**; נולד ב-25 בדצמבר 1994 בפנמה סיטי שבפנמה) הוא כדורגלן פנמי המשחק בעמדת השוער בקבוצת אל פאייח מליגת העל הסעודית ובנבחרת פנמה.

## קריירת מועדונים
מוסקרה החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת ספורטינג סן מיגליטו מליגת העל הפנמית. הוא ערך 70 הופעות ליגה במדי המועדון, ואף הבקיע שער בדקה ה-90 בתיקו 2-2 נגד טאורו במסגרת המחזור ה-17 בליגה לעונת . ב-1 בינואר 2017 חתם בטאורו, גם היא מליגת העל הפנמית, במדיה ערך 78 הופעות ליגה.

ב-20 בינואר 2020 חתם בבולוספור מליגת המשנה הטורקית. בסך הכול ערך 32 הופעות ליגה במדי המועדון.

ב-29 ביולי 2021 חתם באולווייס רדי מליגת העל הבוליביאנית. הוא ערך 19 הופעות ליגה במדי המועדון עד לתום עונת , וסיים עם קבוצתו במקום השני בליגה.

ב-10 במרץ 2022 חתם בקראבובו מליגת העל הוונצואלית. הוא ערך 29 הופעות ליגה במדי המועדון.

ב-21 בפברואר 2023 חתם במונגס מליגת העל הוונצואלית.

ב-5 בספטמבר 2023 חתם במכבי תל אביב מליגת העל הישראלית. לאחר ההחתמה קיבל את המקום בהרכב על חשבונו של רועי משפתי, שפתח את העונה כשוער ראשון. בחודש ינואר, לאחר תשעה משחקים בליגה וארבעה משחקים במסגרת בקונפרס ליג, קיבל משפתי שוב את המקום בהרכב ומוסקרה שב לעמדת השוער השני עד לסיום העונה.

## קריירה בינלאומית
מוסקרה היה חלק מסגל נבחרת פנמה בטורנירים גביע הזהב 2017 וגביע הזהב 2019, אך לא שיחק בטורנירים אלו.

ב-13 בנובמבר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בהפסד 0–1 לנבחרת יפן במשחק ידידות.

הוא היה חלק מסגל הנבחרת גם בטורניר גביע הזהב 2021, אך גם בו לא נטל חלק.

בטורניר גביע הזהב 2023 שימש מוסקרה כשוער הראשון של נבחרת פנמה, ולקח חלק בכל ששת משחקי נבחרתו, החל משלב הבתים ועד לגמר הטורניר, בו הפסידה נבחרת פנמה לנבחרת מקסיקו בתוצאה 0–1.

## תארים
;ספורטינג סן מיגליטו
* אליפות פנמה (1): 2012/2013 קלאוסורה

;טאורו
* אליפות פנמה (3): 2016/2017 קלאוסורה, 2018/2019 אפרטורה, 2019 אפרטורה

; מכבי תל אביב

* אליפות: 2023/2024

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים פנמים
קטגוריה:שוערי כדורגל פנמים
קטגוריה:כדורגלני טאורו
קטגוריה:כדורגלני בולוספור
קטגוריה:כדורגלני נבחרת פנמה
קטגוריה:כדורגלני גביע הזהב 2017
קטגוריה:כדורגלני גביע הזהב 2019
קטגוריה:כדורגלני גביע הזהב 2021
קטגוריה:כדורגלני גביע הזהב 2023
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 2024
קטגוריה:כדורגלני גביע הזהב 2025
קטגוריה:ספורטאים זרים בטורקיה
קטגוריה:פנמים שנולדו ב-1994
ז'ונאס בלוקה

**ז'ונאס בלוקה** (באנגלית: **Jonas Bloquet**; נולד ב-10 ביולי 1992) הוא שחקן בלגי, הידוע בתפקידיו כג'ונאס בסרט הדרמה הבלגי "שיעורים פרטיים" (2009), מה שזיכה אותו במועמדות לפרס מגריט לשחקן המבטיח ביותר, וינסנט לבלאן במותן הפסיכולוגי "היא" (2016), שעליו היה מועמד לפרס סזאר לשחקן המבטיח ביותר, ומוריס "פרנצ'י" ת'ריאול בסרט האימה "הנזירה" (2018), תפקיד שאותו הוא גילם בשנית בסרט ההמשך שעלה לאקרנים בשנת 2023, "הנזירה 2".

## פילמוגרפיה
### משחק

### בימוי

## תיאטרון

## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה בלגים
קטגוריה:בלגים שנולדו ב-1992
יאנוש טאוס

**יאנוש טאוס** (בהונגרית: **Tausz János**; בארץ', 5 במרץ 1911 – בודפשט, 25 במאי 1988) היה פוליטיקאי יהודי-הונגרי, שר לסחר פנים בממשלת הונגריה, חבר באספה הלאומית ההונגרית (חבר פרלמנט) במשך שמונה קדנציות (36 שנים) משנת 1949 עד 1985.

## ביוגרפיה
יאנוש טאוס נולד במשפחה יהודית בעיר בת כ-10,000 תושבים בדרום טרנסדנוביה על גבול קרואטיה. אביו אילש (על פי רוב אליהו) טאוס היה עובד מסחרי ופקיד, ואמו הייתה מרגיט וייס. הוא השלים את לימודיו בבית הספר היסודי בבארץ' ובבית ספר תיכון בפץ' ובבודפשט. הוא סיים את לימודיו ואת בחינות הבגרות בבודפשט ובתום לימודיו, החל לעבוד כפקיד ב"מפעל הסבון פלורה" ולאחר מכן אצל יורשו המשפטי, .Hutter és Lever Rt עד 1948 (בהפסקה בתקופת השואה).

טאוס היה חבר במפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית (MSZDP) משנת 1933. כיהודי נלקח בין 1942 לבין 1945 למחנות שירות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי), שרד וחזר.
* משנת 1945 היה עובד של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית
* ב-1948 היה ראש מחלקת הסגל של המפלגה
* בין 1948 לבין 1950 היה סגן ראש מחלקת הסגל של מפלגת העובדים ההונגרית (MDP) מפלגת השלטון והיחידה אז בהונגריה.
* חבר ההנהגה הלאומית של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ב-1948
* חבר ההנהגה המרכזית של ה-MDP בין השנים 1948–1956
* חבר הוועד המרכזי של מפלגת הפועלים הסוציאליסטית ההונגרית (MSZMP) בין 1962–1970
* חבר ועדת הבקרה המרכזית של ה-MSZMP מ-1970 ועד מותו

הוא היה חבר פרלמנט ברציפות מ-1949 עד 1985

### במשרד לסחר פנים
* בין השנים 1950–1951, היה מזכיר מדיני (סגן שר) במשרד לסחר פנים
* בין השנים 1951–1956, סגן שר לסחר פנים וסגנו הראשון של שר לסחר פנים
* שר לסחר הפנים מ-14 באפריל 1956 עד 31 באוקטובר 1956
* ב-1956 וב-1957 היה מנכ"ל המשרד וחבר בוועדה הממשלתית לאספקה ציבורית של משרד לסחר הפנים.
* מ-9 במאי 1957 עד 7 בדצמבר 1966 הוא שוב היה שר לסחר הפנים.

### קריירה מאז 1967
טאוס היה מנכ"ל IBUSZ בין 1967 ל-1978 (סוכנות התיירות והנסיעות ההונגרית הממלכתית שהייתה היחידה אז בהונגריה), עד לפרישתו. משנת 1975 היה נשיא איגוד עובדי המסחר, הפיננסים והאירוח.

## פרסים והוקרה
* מסדר ההצטיינות של הרפובליקה העממית ההונגרית (1951)
* מסדר ההצטיינות של הדגל האדום של העבודה (1955 ו-1977)
* מסדר ההצטיינות של העבודה (1961 ו-1964)
* מסדר ההצטיינות למולדת סוציאליסטית (1967)
* יובל השחרור מדליית זיכרון (1970)
* מסדר כבוד העבודה (דרג זהב, 1970)
* המסדר ההונגרי של דגל הרפובליקה העממית (1981)
* מסדר הדגל של הרפובליקה העממית ההונגרית מעוטר בזר דפנה (1986)

## לקריאה נוספת
* לקסיקון ביוגרפי הונגרי
* neb.hu

## ראו גם
* יוז'ף בלן–לאסלו הובאי: ממשלות הונגריה, 1848–2004. מהדורה חמישית, מורחבת ומתוקנת. הוצאה לאור אקדמית, בודפשט, 2004. 458–459.
## קישורים חיצוניים
* יאנוש טאוס באתר Arcanum
* יאנוש טאוס ב"נקודת שם"

קטגוריה:פוליטיקאים יהודים הונגרים
קטגוריה:קומוניסטים יהודים הונגרים
קטגוריה:אישים במחנות שרות העבודה (הונגריה)
קטגוריה:ניצולי השואה: הונגריה
קטגוריה:חברי האספה הלאומית ההונגרית
קטגוריה:שרי ממשלת הונגריה
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1911
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1988
היצירה (עיתון צרפתי)

**היצירה** (בצרפתית: **L'Œuvre**) היה כתב עת צרפתי בעל אג'נדה שמאלית, במקור, שפעל במחצית הראשונה של המאה ה-20 . L'Œuvre נוסד כירחון ב-13 במאי 1904 על ידי גוסטב טרי , עורכו לשעבר של העיתון היומי *[[Le Matin]]*  יחד עם העיתונאי האנטישמי אורבן גוהייר  , מהמוציאים לאור של הפרוטוקולים של זקני ציון. ב-1910 הוא הפך לכתב עת שבועי, וב-1915 לעיתון יומי. טרי וגוהייר, פרסמו תכנים אנטישמיים ארסיים, כמו הקובץ "יהודים בתיאטרון" שהתפרסם ב-4 בינואר 1911. תפוצתו של העיתון גדלה עם השנים, בשנת 1915 הוא הופץ בכ-55,000 עותקים, ובשנת 1936 בכ-210,000 עותקים ובשנת 1939 הגיע לשיא תפוצתו עם כ-275,000 עותקים.
## במלחמת העולם השנייה
ב-4 במאי 1939 פרסם מרסל דיאט, חבר במערכת היומון ומי שהיה שר האויריה לשעבר, את המאמר שהפך לסיסמה פייסנית - אנטי מלחמתית "מדוע למות עבור דנציג?", ובו טען שאין להילחם לצד פולין ונגד גרמניה הנאצית אם תחליט האחרונה לכבוש את דנציג. לעומת זאת, העיתון פרסם בקביעות גם מאמרים בגנות גרמניה הנאצית מאת הכותב ז'נב טאבוי  ועוד. בין מלחמות העולם, L'Œuvre היה העיתון בין היחידים בעיתוני השמאל הפוליטי בצרפת שלא היה עיתון תלוי מפלגתי.

תחת הכיבוש הנאצי בצרפת, ניהל את העיתון מרסל דיאט, והיומון היה לתומך נלהב באידאולוגיה הנאצית ובמשטר וישי. בינואר 1943 תפוצת העיתון הגיעה ל-131,000 עותקים.

בעקבות תמיכת כתב העת בנאצים, ב-11 במאי 1946 סגרה הממשלה את העיתון.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונים בצרפתית
קטגוריה:עיתונים בשמאל הפוליטי
קטגוריה:צרפת של וישי
חילברטו הרננדס

**חילברטו הרננדס בולטרון** (בספרדית: **Gilberto Hernández Bultrón**; 26 ביוני 1997 – 3 בספטמבר 2023) היה כדורגלן פנמי ששיחק בעמדת הבלם. הוא שיחק בקבוצות אראבה אונידו, הררה ואינדפנדיינטה דה לה צ'וררה במסגרת ליגת העל הפנמית, וכן בנבחרת פנמה.

## קריירת מועדונים
הרננדס החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת אראבה אונידו מליגת העל הפנמית. הוא ערך 60 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד. ב-4 בינואר 2022 חתם בהררה מליגת העל הפנמית. הוא ערך 13 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד.

ב-8 ביוני 2022 חתם באינדפנדיינטה דה לה צ'וררה מליגת העל הפנמית. הוא זכה עם המועדון באליפות הקלאוסורה של ליגת העל הפנמית בעונת . בסך הכל ערך 32 הופעות ליגה במדי המועדון עד למותו, בהן הבקיע שבעה שערים.

## קריירה בינלאומית
ב-12 במרץ 2023 ערך הרננדס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פנמה, בתיקו 1-1 נגד נבחרת גואטמלה במשחק ידידות. ב-23 במרץ ערך את הופעתו השנייה והאחרונה במדי הנבחרת, בהפסד 2-0 לנבחרת ארגנטינה, גם כן במשחק ידידות.

## מותו
ב-3 בספטמבר 2023 נרצח הרננדס ונפצעו חמישה בני אדם נוספים כאשר שני חמושים הגיעו במונית ופתחו באש ברחוב.

## תארים
;אינדפנדיינטה דה לה צ'וררה
* אליפות פנמה (1): 2022 קלאוסורה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים פנמים
קטגוריה:בלמי כדורגל פנמים
קטגוריה:כדורגלני אראבה אונידו
קטגוריה:כדורגלני נבחרת פנמה
קטגוריה:כדורגלנים שמתו במהלך הקריירה
קטגוריה:קורבנות רצח
קטגוריה:פנמים שנולדו ב-1997
קטגוריה:פנמים שנפטרו ב-2023
ראובן פז

**ראובן פז** (1950- 24 בפברואר 2015) היה חוקר שב"כ, ומחלוצי חוקרי האסלאם הרדיקלי בעולם.

## ביוגרפיה
פז נולד בחיפה ולמד בבית הספר הריאלי בעיר. לאחר שירותו הצבאי הצטרף ב-1971 לשירות הביטחון הכללי (שב"כ) שם עבד כדסקאי במרחב הצפון, ובין היתר חקר ב־1972 את פרשת אודי אדיב.

למד מזרחנות וערבית באוניברסיטת חיפה, שם סיים את התואר הראשון ב-1974 ואת התואר השני ב-1989. ב-1982 היה ממייסדי יחידת המחקר של השב"כ, התמחה בחקר תנועת חמאס והתנועה האיסלאמית בישראל וראיין את בכירי התנועה שהיו כלואים בישראל, ביניהם שייח' אחמד יאסין, ובספטמבר 1988 היה הראשון שפרסם תרגום לעברית של אמנת החמאס. מטרת הראיונות הייתה לעמוד על האידאולוגיה ותהליכי העומק בארגון. היכרותו העמוקה עם תנועת חמאס שימשה לו כבסיס לעבודת הדוקטור שכתב עבור אוניברסיטת חיפה, שם גם שימש בין השנים 1989–1998 כמרצה בחוג להיסטוריה של המזרח התיכון. במקביל שימש גם כחוקר אורח במרכז דיין של אוניברסיטת תל אביב.

ב-1994 פרש פז משירותו בשב"כ והתמקד בקריירה האקדמית שלו כחוקר האסלאם הפונדמנטליסטי באוניברסיטת חיפה ובמכון לחקר מדיניות הטרור במרכז הבינתחומי הרצליה, ועמד בראשו בשנים 1997-2000. במהלך השנים הרצה בוועידות בינלאומיות, והעביר חוות דעת ותדרוכים במחלקות מחקר של ארגוני ביון, בהם מטה ה־CIA בלנגלי שבווירג'יניה, במועצה לביטחון לאומי בישראל, במוסד ובאמ"ן, וכעד מומחה ב-19 תיקים שעסקו בטרור בבתי משפט בארצות הברית.

ב-2002 ייסד את PRISM (The Project for the Research of Islamist Movements), פרויקט מחקר במסגרת מכון גלוריה לחקר המזרח התיכון ויחסים בינלאומיים במרכז הבינתחומי הרצליה.

## חיים אישיים
פז היה נשוי לדניאלה ולהם שני ילדים משותפים. לאחר גירושיו היה בזוגיות במשך 15 שנה, עד מותו, עם הבמאית לינדה מישל. סבו היה סעדיה פז, מראשוני ארגון השומר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירות הביטחון הכללי
קטגוריה:סגל אוניברסיטת חיפה: לימודי המזרח התיכון והאסלאם
קטגוריה:סגל המרכז הבינתחומי הרצליה: ממשל, דיפלומטיה ואסטרטגיה
קטגוריה:חוקרי אסלאם ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:בוגרי בית הספר הריאלי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2015
יאיא פופאנה

**יאיא פופאנה** (בצרפתית: **Yahia Fofana**; נולד ב-21 באוגוסט 2000 בפריז שבצרפת) הוא כדורגלן איווארי-צרפתי המשחק בעמדת השוער בקבוצת ריזספור ובנבחרת חוף השנהב.

## קריירת מועדונים
פופאנה גדל במחלקות הנוער של אספרנסה פריז 19ème, רד סטאר ולה האבר. בשנת 2016 החל לשחק בקבוצת המילואים של לה האבר. ב-13 באוגוסט 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בהפסד לקלרמון פוט במסגרת הסיבוב הראשון של גביע הליגה הצרפתית לעונת . ב-30 בינואר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת המשנה הצרפתית, בתיקו 0-0 נגד שאמו ניור במסגרת המחזור ה-22 לעונת . הוא ערך 38 הופעות ליגה במדי המועדון.

ב-30 במאי 2022 חתם פופאנה על חוזה לארבע שנים באנז'ה מליגת העל הצרפתית. ב-11 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-1 על מונפלייה במסגרת המחזור השביעי בליגה לעונת 2022/2023. הוא ערך 11 הופעות ליגה בעונה זו, ובסיומה נשרה אנז'ה לליגת המשנה הצרפתית.

ב-3 בספטמבר 2025 חתם בריזספור.

## קריירה בינלאומית
פופאנה שיחק בנבחרת צרפת עד גיל 21. ב-9 בספטמבר 2023 ערך פופאנה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת חוף השנהב, בניצחון 1-0 על נבחרת לסוטו במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2023.

נכלל בסגל נבחרת חוף השנהב לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים מחוף השנהב
קטגוריה:שוערי כדורגל מחוף השנהב
קטגוריה:כדורגלנים צרפתים
קטגוריה:שוערי כדורגל צרפתים
קטגוריה:כדורגלני לה האבר
קטגוריה:כדורגלני אנז'ה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת חוף השנהב
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2023
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2025
קטגוריה:כדורגלני ריזספור
קטגוריה:איבוארים שנולדו ב-2000
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-2000
אצטדיון איה סופיה

**אצטדיון איה סופיה** (ביוונית: **Γήπεδο Αγιά Σοφιά**; נהגה:[aˈʝa soˈfça]), הידוע גם בשם **OPAP Arena** מטעמי חסות וכ - **AEK Arena,** הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בנאה פילדלפיה, שבפרברי אתונה, בירת יוון. האצטדיון מכיל 32,500 מקומות וזהו האצטדיון השלישי בגודלו ביוון, לאחר האצטדיון האולימפי באתונה ואצטדיון קאראיסקאקיס בפיראוס, והשני בגודלו באתונה.

האצטדיון נבנה על חורבותיו של אצטדיון ניקוס גומאס ונפתח באוקטובר 2022. האצטדיון משמש כמגרשה הביתי של א.א.ק. אתונה המשחקת בליגת העל היוונית, לעיתים הוא מארח את משחקיה של הנבחרת הלאומית של יוון.

## שם
שמו המקורי של האצטדיון, הוא **איה סופיה**, על שם קתדרלת איה סופיה שם שנועד לבטא את שורשי המועדון של א.א.ק. אתונה מהעיר איסטנבול (בזמן שנקראה קונסטנטינופול). עם זאת כיום השם הרשמי של האצטדיון הוא **OPAP Arena**, לאחר שחברת OPAP – Greek Organisation of Football Prognostics S.A. קנתה את זכויות השיום למשך חמש שנים, החל משנת 2022.

## היסטוריה
בשנת 1926 נתרמו קרקעות בנאה פילדלפיה שבפרברי אתונה שהופרשו במקור לטובת שיכון פליטים כמגרש אימונים לפליטים היוונים. ובשנת 1930, נבנה במקום אצטדיון בשם "ניקוס גומאס", שהפך למגרשה הביתי של א.א.ק. אתונה.

בשנת 2003, נשיא א.א.ק. באותה תקופה יאניס גרניצס דחף להריסת האצטדיון הישן כדי להקים במקומו אצטדיון חדש בטענה שהאצטדיון ניזוק קשות מרעידת האדמה באתונה ב-1999  התוכנית שלו הייתה להקים אצטדיון חדש באותו מקום, שיכלול גם אולם כדורסל מקורה וקניון. המטרה הייתה שהאצטדיון יהיה מוכן עד אולימפיאדת אתונה 2004. עם זאת, זמן קצר לאחר תחילת העבודות, בניית האצטדיון החדש הופסקה על ידי בית המשפט, שקבע כי תוכניות הבנייה של האצטדיון מנוגדות לחוקה היוונית. בשנת 2005, הציג דימיטריס מליסאנידיס שהיה מועמד לנשיאות א.א.ק. תוכנית לבניית אצטדיון באזור ניקוס גומאס, הנושא את השם איה סופיה. עם זאת, הוא הפסיד בבחירות לנשיאות והתוכנית לא יצאה לפועל. בשנת 2007, נשיא א.א.ק. אתונה דמיס ניקולאידיס, החל בתכנון פרויקט לבניית אצטדיון בעל קיבולת של 50,000 מקומות בפרבר אנו ליוסיה. אך התוכנית בוטלה עקב מחסור בתמיכת אוהדים ובתקציב.

לאחר פשיטת הרגל וירידת הליגה של א.א.ק ב-2013, דימיטריס מליסאנידיס לקח על עצמו את הארגון מחדש של המועדון ושיחזר את התוכנית של איה סופיה במסיבת עיתונאים שהתקיימה ב-10 ביולי 2013. לאחר הצגת התוכנית הוגשו מספר עתירות כנגדה שעיכבו את תחילתו של תהליך הבנייה עד שהתקבל האישור הסופי ב-25 ביולי 2017. בניית האצטדיון החלה ב-28 ביולי 2017 וב-30 בספטמבר 2022 נערך טקס החניכה של האצטדיון. ב-3 באוקטובר 2022 נערך משחק הבכורה באצטדיון בו ניצחה א.א.ק אתונה 4–1 את איוניקוס במסגרת המחזור השישי של עונת 2022/2023 בליגה היוונית.

ב-7 במרץ 2023 הכריזה ההתאחדות היוונית על איה סופיה כאצטדיונה הביתי של נבחרת יוון במוקדמות יורו 2024. ב-28 ביוני 2023 הוכרז כי האצטדיון יארח את משחק הגמר של עונת 2023/2024 בקונפרנס ליג.

במאי 2024 אירח האצטדיון את גמר הקונפרנס ליג בין אולימפיאקוס היוונית (שזכתה בתואר) ופיורנטינה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:א.א.ק. אתונה (כדורגל)
קטגוריה:אצטדיוני כדורגל ביוון
קטגוריה:אתונה: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו
קטגוריה:אצטדיוני גמר הקונפרנס ליג
On My Way (שיר של אלן ווקר)

"**On My Way**" (בעברית: "**בדרכי**") הוא שיר של הדי ג'יי האנגלי-נורווגי אלן ווקר, הזמרת האמריקאית סברינה קרפנטר והזמר הפורטו-ריקני פארוקו, שיצא כסינגל ב-21 במרץ 2019 דרך MER וסוני מיוזיק. פארוקו שר גם בית בספרדית.

## רקע והוצאה
השיר נכתב על ידי ג'וליה קרלסון, גונאר גרווה , פרנקלין ג'ובאני מרטינז, מרקוס ג'י. פרז, פרדריק בורץ' אולסן, ג'ספר בורגן , ויני , אנדרס פרואן ואנטון רונדברג לצד ווקר, קרפנטר ופארוקו. ההפקה נעשתה על ידי אלן ווקר וביג פרד. קארלסון וקרפנטר עבדו יחד בעבר על השיר של קרפנטר, "Bad Time".

ב-9 במרץ 2019, ווקר החל לפרסם טיזר של השיר באמצעות המדיה החברתית שלו. ב-14 במרץ של אותה השנה, ווקר הכריז רשמית על השיר יחד עם תאריך היציאה שלו. לאחר ההכרזה על השיר, נפוצו שמועות שקרפנטר ופארוקו ישתתפו בשיר. ווקר אישר את השתתפותם בשיר ב-19 במרץ של אותה השנה. ב-20 במרץ, ווקר הכריז שהוא משתף פעולה עם "" לרגל יום השנה הראשון למשחק, ושהשיר יהיה שיר הנושא של האירוע.

## הרכב
"On My Way" הוא שיר שנמשך 3 דקות ו-13 שניות. הוא הולחן ונכתב בלחן של רה מינור ובמפעם של 85. הוא כולל את סגנון הבס העתידי של ווקר, ומבחינה לירית, השיר עוסק ביציאה ממערכת יחסים גרועה. ווקר מצהיר בראיון כי השיר מבוסס על השיר של די ג'יי אוקווארי, "Flower Dance".

## וידאו קליפ
הקליפ ליווה את יציאת השיר, וכולל גיבורה נשית המחפשת "אבנים מסתוריות" על מנת לחשוף ציוויליזציה עתיקה אבודה. הוא בוים על ידי כריסטיאן ברג והגיע ל-80 מיליון צפיות יותר מחודש לאחר פרסום הסרטון ביוטיוב. נכון לפברואר 2023, הוא צבר למעלה מ-490 מיליון צפיות ו-9.3 מיליון לייקים.

מאוחר יותר התברר כי הקליפ, לצד הקליפים של השירים המאוחרים של ווקר "Alone, pt. II" ו-"Heading Home", קשורים לאירועי הטטרלוגיה הקודמת של *World of Walker* המורכבת מ"Tired", "All Falls Down", "Darkside" ו-"Diamond Heart" בהתאמה. למרות זאת, הטרילוגיה של הקליפים המאוחרים יותר מתוארת כפריקוול לטטרלוגיה המקורית. הקליפ של "Paradise" מתרחש בין שתי הטרילוגיות.

### קליפ חלופי
ב-10 במאי 2019, הקליפ האלטרנטיבי פורסם בערוץ היוטיוב של אלן ווקר, מעודד את הצופים "לבחור את דרכם" בין שתי גרסאות הקליפ של קרפנטר ופארוקו בקליפ האלטרנטיבי הרשמי, שניהם פורסמו בערוצים המתאימים באותו יום. שתי הגרסאות של הקליפ האלטרנטיבי הצביעו על חיפושים שונים, עדויות וחפצים שונים שהגיבורה חיפשה (בהתאם לבחירת הצופה) מה שהוביל לכך שכל גרסה הסתיימה באותה תוצאה, שהיא הסצנה שבה מצבות עם תצורות אבן שהונחו באתר, שהתרחשו חודש לפני אירועי הקליפ הרשמי.

הסרטון האלטרנטיבי האינטראקטיבי של אלן ווקר זכה ליותר מ-1.7 מיליון צפיות (נכון ל-30 בדצמבר 2020), בעוד שהקליפים האלטרנטיביים של קרפנטר ופארוקו זכו ליותר מ-13 מיליון צפיות ו-34 מיליון צפיות, בהתאמה.

## הופעות חיות
קרפנטר ווקר ביצעו את השיר בסדרת מופעי הקיץ של "בוקר טוב אמריקה".

## מיקומי שיא

### מצעדי סוף שנה

## נתוני מכירות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי אלן ווקר
קטגוריה:שירי סברינה קרפנטר
קטגוריה:שירי פארוקו
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים מרובי שפות
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי סברינה קרפנטר
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במלזיה
קטגוריה:שירי זהב בקנדה
Venice Cup

**Venice Cup** היא אליפות העולם לנבחרות נשים בברידג'. התחרות מאורגנת על ידי התאגדות הברידג' הבינלאומית, (WBF), ונערכת מדי שנתיים בכל שנה אי-זוגית. התחרות הראשונה של Venice Cup התקיימה בשנת 1974. מאז שנת 1985 היא מתקיימת בו זמנית עם Bermuda Bowl, אליפות העולם הפתוחה לנבחרות לאומיות. התחרות הראשונה נערכה בעיר ונציה באיטליה, והתחרות נקראת על שם העיר המארחת בפעם הראשונה.

בתחרות האחרונה שנערכה במרקש בשנת 2023, זכתה נבחרת הנשים של ישראל, לראשונה בתולדותיה במקום הראשון.
## אליפויות העולם 1937
ממוזער|אנבחרת הנשים של אוסטריה אלופת העולם 1937. למעלה משמאל ריקי מרקוס (אז ריקי שרפשטיין). האחרות משמאל לימין: Marianne Boschan, Gertie Brunner, Ethel Ernst, Elizabeth Klauber, Gertie Schlesinger
נבחרת אוסטריה זכתה באליפות העולם הראשונה לנבחרות לאומית בקטגוריות הפתוחה והנשים, שנערכה בשנת 1937 בבודפשט שבהונגריה. התחרוות התקיימה בו זמנית ביחד עם אליפות העולם הפתוחה לנבחרות. גם באליפות לנבחרות פתוחות זכתה נבחרת אוסטריה.

ריקסי מרקוס, שאז נקראה בשם נעוריה ריקסי שרפשטיין, הייתה מהשחקניות הבולטות בנבחרת אוסטריה. ד"ר פאול שטרן, מייסד התאגדות הברידג' האוסטרית, היה זה שהוביל את הנבחרת האוסטרית לזכייה שלה. שטרן ומרקוס היו יהודים, שנמלטו מאוסטריה לבריטניה בגלל האנשלוס בשנת 1938. בשנת 1976 שיחקה ריקסי מרקוס במדי נבחרת הנשים של בריטניה, שהפסידה לנבחרת ארצות הברית בגמר ה-Venice Cup.
## היסטוריה
חוץ מהאליפות בשנת 1978 התקימו תחרויות Venice Cup במקביל לתחרויוות Bermuda Bowl. עד שנת 1985 תדירות תחרויות Bermuda Bowl הייתה גבוהה מתדירות Venice Cup. המשמעות המעששית של מצב זה היא שהיו שנים שבהן התקיימה רק תחרות Bermuda Bowl.

## תוצאות
### משנת 2000

### משנת 1980 ועד שנת 1999

### משנת 1974 ועד שנת 1979

## ראו גם
* Bermuda Bowl

## הערות שוליים

קטגוריה:ברידג'
קטגוריה:תחרויות
יש דין ויש דיין (סרט)

**יש דין ויש דיין** (באנגלית: "**About Judges and Judgments**") הוא סרט דרמה-תקופתי ישראלי, מסוגת קולנוע חרדי משנת 2003, שביים והפיק יהודה גרובייס, המבוסס על אגדה חסידית אודות הבעל שם טוב.

הסרט מתרכז בערך היהודי "יש דין ויש דיין". בנוסף, הסרט עוסק במושג ״גלגול נשמות״, בתהליך זה, ארבעה משחקני הסרט מבצעים תפקידים כפולים.

## עלילה
עלילת הסרט מתרחשת בעיירה (שטעטל) מז'יבוז' בשטחי האיחוד הפולני-ליטאי, במאה ה-18. הבעל שם טוב, שולח ליער את תלמידו המגיד ממזריטש. המגיד, עד למעשה רצח של אדם חף מפשע ורץ לספר את עדותו לבעל שם טוב. אז הבעל שם חושף בפניו את השתלשלות האירועים.

## הפקה והפצה
הסרט צולם לאחר תום צילומי הסרט הראשון בסדרת הסרטים ״הנקמה היהודית״ באוקראינה, עם צוות שחקנים זהה ברובו.

צילומי הסרט נמשכו שלושה ימים בעיירה אוקראינית ובאולפני קולנוע (אולפני ״דווז׳נקו״, ״פירגובה״ ו״גרובייס״) באוקראינה וישראל, בשיטת מערך מרובה מצלמות. לאורך הסרט הופיעו כ-100 ניצבים וביטים.

הסרט יצא בגרסאות דיבוב בשפות אנגלית ("About Judges and Judgments", בהוצאת NIGUN MUSIC) וצרפתית.

הסרט הוצג בתוכנית הטלוויזיה "חגיגה לעיניים – סיפורו של הקולנוע הישראלי" (פרק 9: "ממלאים את החלל") כחלק מראיון עם גרובייס.

## שחקנים

## ראו גם
* קולנוע חרדי
* האחים גרובייס

## הערות שוליים

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* יש דין ויש דיין, באתר גרינטק

קטגוריה:סרטי יהודה גרובייס
קטגוריה:סרטי 2003
קטגוריה:סרטי קולנוע חרדי
קטגוריה:יהדות חרדית בקולנוע
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:סרטים בעברית
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים בצרפתית
רוברט אליבקיאן

**רוברט אליבקיאן** (באנגלית: **Robert Elibekyan** ; נולד ב-21 באפריל 1941) הוא צייר ארמני.

## ביוגרפיה
רוברט אליבקיאן נולד בטביליסי, גאורגיה. ב-1960 עבר לארמניה והתיישב בירוואן. 1960-1965 למד במכון לאמנויות ותיאטרון בירוואן. מאז 1970 אליבקיאן חבר באיגוד האמנים של ארמניה. במשך שנים רבות אליבקיאן מעורב בהצלחה בעיצוב במה בתיאטראות של ארמניה ומחוצה לה. במקביל הוא עבד כמעצב ומפיק של מספר סרטים שצולמו בסטודיו ארמן.

### משפחה
אביו- וגרשק אליבקיאן, אמן מכובד של גאורגיה. אמו- פלורה אליבקיאן, אחיו - הנרי אליבקיאן, אמן.

אחות- לואיזה אליבקיאן, אדריכלית. אשתו - מרי הייטאיין-אליבקיאן, מורה. ילדיו- ירוואנד אליבקיאן, רופא, וארג אליבקיאן, אמן.

### יצירה
ממוזער|פלורה, 1992
הציורים של אליבקיאן מוצגים במוזיאונים מפורסמים ובאוספים פרטיים כמו הגלריה הלאומית של ארמניה, המוזיאון לאמנות מודרנית של ירוואן, גלריית טרטיאקוב והמוזיאון לאמנויות המזרח במוסקבה, מוזיאון אלכס מנוגיאן בדטרויט, ארמון אליזה בפריז, הבית הלבן בוושינגטון, מוזיאון צימרלי בניו-ג'רזי, ועוד.   

התערוכות של אליבקיאן אורגנו והתקיימו לא רק בארמניה, מוסקבה, וילנה וערים אחרות של ברית המועצות לשעבר, אלא גם במרכזים הגדולים בעולם: גלריית סוליי, מונטריאול, גלריה ארטימה, גלריה קתרין גוארד, וגלריה קלוד בסארד, פריז. גלריה ל'אויל, בריסל. בגלריות באנטוורפן, בלוס אנג'לס, דטרויט ובבוסטון.

#### פרסים
1977 - עובד אמנות מכובד של הרפובליקה של ארמניה, 1981 - פרס המדינה של הרפובליקה של ארמניה, 2001 - מדליית Movses Khorenats, 2008 - אמן העם של הרפובליקה של ארמניה.

## גלריה

File:Մնջախաղ, 1982.jpg|פנטומימה, 1982
File:Իրան, 2009.jpg|אירן, 2009
File:Մարի, 1984.jpg|מרי


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים ארמנים
קטגוריה:ילידי 1941
יהודה קרשקש

ממוזער|250px|דמותו של יהודה קרשקש (שמיני מימין) בצדו המערבי של פסל מגלי הארצות בליסבון
**יְהוּדָה (בן) קְרֶשְׂקֶשׂ** (בקטלאנית: **Jehuda Cresques**; סביב 1350 במיורקה – סביב 1427 בסגרש) היה קרטוגרף יהודי של האסכולה הקטאלנית. הוא נחשב למורה ומתווך בין הקרטוגרפים הקטלאנים לבין האסכולה הפורטוגלית לקרטוגרפיה המתהווה בסגרש תחת אנריקה הספן.

יהודה קרשקש נולד לקרטוגרף ידוע אחר של האסכולה הקטלאנית, אלישע בן אברהם קרשקש (בערך 1325–1387). בהנחיית אביו, היה יהודה מעורב ביצירת  המפורסם, שהושלם ב-1375 (היום בספרייה הלאומית של צרפת). המאפיין המיוחד של ה"אטלס הקטלאני" היה שבנוסף לתרשימי ה"פורטולאני" הקטלאניים (תרשימים ימיים מפורטים, בעיקר של אזורי הים התיכון), שולבו בו לראשונה ממצאי מסעותיו של מרקו פולו.

בשנים שלאחר מכן עבד יהודה כקרטוגרף והשתכר היטב והפיק בין היתר מפות למלכי אראגון וצרפת. הוא נודע מעבר למיורקה כ"lo Juen buscoler" (יהודי המפה) או "el Judio de la brujelas" (יהודי המצפן).

בשנת 1391, בממלכת אראגון, קרא הנזיר מיסיונר דומיניקני ויסנט פרר בדרשות פומביות להטביל את כל היהודים לנצרות. באיים הבלאריים לבדם מתו כ-300 יהודים בפרעות אלימות. קרשקש התנצר והחליף את שמו לח'ימה ריבס (Jaume Riba או Jacome Ribas).

בשנת 1419 ייסד אנריקה הספן את מצפה הכוכבים המלכותי שלו בסגרש ובתחילת שנות ה-20 של המאה ה-15 זימן את קרשקש לסגרש, וזה נענה לזימון. רוב החוקרים מסכימים שהוא הפך לאבי האסכולה הקרטוגרפית של סגרש תחת השם מסטרה חיימה (חקומה) דה מאיורקה (Mestre Jaime (Jacomé) de Maiorca). בשל התייחסות הפורטוגלים לידע הימי כסוד מדינה, לא שרדו מפות שצייר קרשקש בסגרש.

## לקריאה נוספת
ימין|ממוזער|250px|חלק מהאטלס העולמי הקטלאני

* Quadrado, in *Boletin de la Real Academia de la Historia,* xix.299, 309;
* Hamy, in *Bulletin de Géographie,* 1891, pp. 218–222;
* Meyer Kayserling, *Christopher Columbus*, pp. 5–8;
* Jacobs, *Story of Geographical Discovery,* pp. 60–62.
* Reparaz, Gonzalo de (1930) *Mestre Jácome de Mallorca: Cartógrafo do Infante* Coimbra (offprint from *Biblias* journal of the Faculty of Letters of Coimbra).
* Rey Pastor and García Camarero, *La Cartografía Mallorquina,* 1960, pp. 56–61.
* Riera i Sans, Jaume, "Jafudà Cresques, jueu de Mallorca", in *Randa* n. 5 (1977) 51-66. (English translation online)
* Riera i Sans, Jaume - Gabriel Llompart, "Jafudà Cresques i Samuel Corcós. Més documents sobre els jueus pintors de cartes de navegar (Mallorca, s. XIV)", in *Bolletí de la Societat Arqueològica Lul·liana* n. 40 (1984) 341-350. (English translation online)
* www.cresquesproject.net—Translation in English of the works of Riera i Sans and Gabriel Llompart on the Jewish Majorcan mapmakers of the Late Middle Ages. They include very complete biographies of Jafudà Cresques and his father Cresques Abraham.


## קישורים חיצוניים


* The Cresques Project


## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים מומרים ספרדים
קטגוריה:נוצרים רומים-קתולים ספרדים
קטגוריה:מיורקה: יהודים בימי הביניים
קטגוריה:יהודי ספרד במאה ה-14
קטגוריה:ילידי 1350
קטגוריה:נפטרים ב-1427
אליפות העולם בהתעמלות אומנותית 2023

**[[אליפות העולם בהתעמלות אמנותית|אליפות העולם בהתעמלות אומנותית]] לשנת 2023** נערכה בוולנסיה שבספרד מ-23 באוגוסט ועד 27 באוגוסט 2023. בתחרות התחרו 232 ספורטאיות מ-62 מדינות, האליפות היא אירוע מוקדמות לאולימפיאדת 2024 בפריז.

נבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית הגיעה למקום השני במאזן המדליות, לאחר שהנבחרת הקבוצתית זכתה בשתי מדליות זהב (בקרב רב ובתרגיל המשולב) ודריה אטמנוב זכתה במדליית ארד בקרב רב.

## המדינות המשתתפות

## טבלת מדליות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

* 
קטגוריה:תחרויות התעמלות אמנותית
קטגוריה:2023 בספורט
קטגוריה:2023 בספרד
האחת (סדרת טלוויזיה)

**האחת** היא סדרה תיעודית בת ארבעה פרקים (באורך כולל של 247 דקות) שעלתה לשידור ב-18 בספטמבר 2023 בערוץ כאן 11. הסדרה עוסקת בטייסת הפנטומים 201 במלחמת יום הכיפורים. יוצרי הסדרה הם אמנון רבי וסימה קדמון, הבמאי הוא גלעד טוקטלי.
קדמון שירתה כפקידת המבצעים בטייסת בזמן המלחמה.
לסדרה התראיינו 26 טייסים קרביים ונווטים קרבים מהטייסת (בהם דן חלוץ, איתן בן-אליהו, רון חולדאי וגיל רגב), ומשולבים בה סרטונים שצולמו בזמן המלחמה. הפרק הראשון בסדרה עוסק בהרחבה גם בהפלת טיסה 114 של ליביאן איירליינס, שאירעה כשבעה חודשים לפני המלחמה.

העבודה על הסדרה נמשכה כשנתיים וחצי.

הסדרה שודרה בשבוע שלפני יום הכיפורים תשפ"ד, לרגל 50 שנים למלחמה. נכון ל-26 בספטמבר 2023, הסדרה צברה כ-518 אלף צפיות ביוטיוב.

הסדרה זכתה בפרס תאגיד השידור הישראלי לשנת 2024 ויוצריה בפרס סוקולוב לתקשורת אלקטרונית ב-2025.

## משתתפים בסדרה
**לפי סדר הופעתם בסדרה, כולל תפקידם בטייסת 201 בתקופה שסוקרה בסדרה:**
* גיל רגב - טייס קרב
* רון חולדאי - טייס קרב, סמ"ט א', החליף את מפקד הטייסת בימים הראשונים של המלחמה
* איתן בן-אליהו - טייס קרב, מונה למפקד הטייסת במהלך המלחמה
* קובי חיון - טייס קרב, נפל בשבי המצרי בקרב "בנהא"
* איתמר ברנע - טייס קרב, נפל בשבי הסורי במשימת פיטרול בין אגם קרעון לקריית שמונה
* דני חלוץ - טייס קרב
* איתן פלד - טייס קרב
* יפתח זמר - טייס קרב, מפקד הטייסת (1971–1973), השתתף בתקיפת המטוס הלובי
* יהואר גל - נווט קרב
* סימה קדמון - פקידת מבצעים (1972–1974)
* יצחק אמיתי (ז'טלני) - נווט קרב
* פלטיאל ברק - נווט קרב
* אמנון גוריון - טייס קרב, סמ"ט ב'
* עדי בניה - טייס קרב
* מאיר שני - טייס קרב, נפל בשבי הסורי במבצע דוגמן 5
* גדעון אילת - טייס קרב
* יאיר דויד - נווט קרב
* אבנר נווה - טייס קרב
* גלעד גרבר - נווט קרב, נפל בשבי הסורי במבצע "דוגמן 5"
* אורי ערד - נווט קרב, נפל בשבי המצרי בקרב "בנהא"
* יוסי לב ארי - נווט קרב, נפל בשבי המצרי במבצע "מפצח 22"
* חיים רם - טייס קרב, נפל בשבי הסורי במבצע "דוגמן 5"
* יורם רומם - נווט קרב
* איתן שמואלי - נווט קרב
* חיים רותם - טייס קרב
* אילן לזר - נווט קרב
* בני קרייתי - נווט קרב
* אברהם עשהאל - טייס קרב, נפל בשבי הסורי במבצע "דוגמן 5"

**אנשים שאינם בחיים:**
* שמואל חץ - טייס קרב, מפקד הטייסת (1969-1970), נהרג במלחמת ההתשה
*  - טייס קרב, השתתף בתקיפת המטוס הלובי, נפל בשבי המצרי במבצע "מפצח 22", נהרג בתאונת אימונים ב-1977
*  - טייס קרב, נהרג בעת שתקף גשר על תעלת סואץ ("קלע לילה")
*  - נווט קרב, נהרג בעת שתקף גשר על תעלת סואץ ("קלע לילה")
*  - נווט קרב, השתתף בפעולת הפצצת הספינה בשארם עם גיל רגב, נפל בשבי המצרי, נהרג בתאונת מטוס ב-1974
*  - טייס קרב, נהרג בקרב "בנהא"
*  - נווט קרב, נהרג בקרב "בנהא"
*  - נווט קרב, נהרג במשימת פיטרול בין אגם קרעון לקריית שמונה
*  - נווט קרב, נהרג בתקיפת סוללת-טילים מצרית בגזרת תעלת-סואץ
* גד סמוק - טייס קרב, נהרג בתקיפת סוללת-טילים מצרית בגזרת תעלת-סואץ

## פרקים

## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים

* 
* האחת, באתר "כאן 11"
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות טלוויזיה תיעודיות ישראליות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2023
קטגוריה:כאן 11: תוכניות וסדרות
קטגוריה:מלחמת יום הכיפורים בתרבות הישראלית
עמית גלזר

**עמית גלזר** (נולד ב-30 במאי 2000) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הבלם בעירוני קריית שמונה.

## קריירת מועדונים
גלזר נולד בתל אביב-יפו, לו אח-תאום כדורגלן תמיר גלזר, ואח גדול כדורגלן גם כן, דן גלזר. הם דודניו של הכדורגלן ושוער נבחרות ישראל, דניאל פרץ.

התחיל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של מכבי תל אביב. ב-2019 עמית הושאל לבית"ר תל אביב בת ים עת שיחק בליגה הלאומית יחד עם תומר אלטמן, אחיו-התאום תמיר גלזר, והדודן שלהם, השוער דניאל פרץ, שם שיחק לאורך עונת 20–2019. בפברואר 2021 לאחר תקופה קצרה במכבי תל אביב, עמה רשם 3 הופעות בליגת העל, הושאל לקבוצת בני יהודה תל אביב, אך ירד איתה לאחר עונה אחת לליגה הלאומית. לאחר שנתיים בבני יהודה תל אביב, בעונת 23–2022 חזר עמית לליגת העל כשהושאל להפועל ירושלים, ובעונתו הראשונה במדי הפועל ירושלים רשם 20 הופעות, השתלב היטב ותרם רבות לעיבוי החלק ההגנתי של הקבוצה. בתחילת עונת 24–2023 הושאל בשנית להפועל ירושלים מליגת העל, ממועדונו מכבי תל אביב. ביוני 2024 סיים גלזר את השאלתו בהפועל ירושלים וחזר למכבי תל אביב. בעונת 2024-2025, הוארכה השאלתו בשנית, לעונה נוספת.ב-12 באוגוסט 2025 הושאל להפועל פתח תקווה.בפברואר 2026 הושאל לעירוני קריית שמונה.

## חיים אישיים
לומד ב לתואר ראשון בחינוך וחברה, עם התמחות בספורט.

גלזר הוא חלק ממשפחת כדורגלנים: הוא אח התאום של תמיר גלזר, אח הצעיר של דן גלזר ודודן של השוער דניאל פרץ.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:בלמי כדורגל ישראלים
קטגוריה:תל אביב-יפו: כדורגלנים
קטגוריה:בוגרי תיכון ליידי דייוויס (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי הקריה האקדמית אונו
קטגוריה:כדורגלני בית"ר תל אביב בת ים
קטגוריה:כדורגלני בני יהודה תל אביב
קטגוריה:כדורגלני הפועל ירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-2000
זירת הכדורעף דינמו

**זירת הכדורעף דינמו** (ברוסית: **«Волейбольная арена «Динамо**) הוא מתחם ספורט רב תכליתי במוסקבה, רוסיה.

## היסטוריה
בניית הזירה החלה בסתיו 2015.עד ספטמבר 2017 הסתיימו יותר מ-90% מהעבודות המונוליטיות בשטח הזירה, הושלם מילוי הקומות של אולמות ההדרכה הקטנים והגדולים.

באוקטובר 2019 הסתיימה בניית הארנה ל-3,500 צופים. השטח הכולל של מתחם הספורט הוא 23 אלף מ"ר.

האולם המרכזי בגובה 22 מטר ימתאים לענפי ספורט שונים (כדורסל, אתלטיקה, התעמלות אומנותית, אמנויות לחימה).

## קישורים חיצוניים

*   
*   
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מוסקבה: אצטדיונים ומתקני ספורט
פרס גראמי לפזמונאי השנה, לא קלאסי

**פרס הגראמי לפזמונאי השנה, לא קלאסי** הוא פרס המוענק בטקס פרס גראמי, החל מהטקס ה-65 שנערך בפברואר 2023. הפרס מגיע לאחר השקת אגף מיוחד של פזמונאים ומלחינים באקדמיה, ש.

לדברי יושב ראש האגף, אוון בוגרט, .

פזמונאים יכולים להגיע מכל תחום מוזיקלי, למעט קלאסי, שכן אותם מלחינים מוכרים בקטגוריית "ההלחנה הקלאסית העכשווית הטובה ביותר". החל משנת 2024, הקטגוריה היא חלק משש הקטגוריות הכלליות וכל חברי האקדמיה יכולים להצביע בה.

## זכאות לפרס
כדי להיות זכאי לפרס, פזמונאים  וכי , הבחנה שנקבעה על מנת להבטיח שהפרס מוענק לפזמונאים ומונע מאמנים בעלי שם גדול שכותבים ומבצעים או מפיקים את רוב המוזיקה שלהם מלזכות שוב ושוב בקטגוריה. אם פזמונאי עומד בתנאי הסף, הוא רשאי להגיש עד ארבעה שירים נוספים שבהם הוא גם המבצע. לדברי אוון בוגרט, יושב ראש אגף הפזמונאים והמלחינים באקדמיית ההקלטות, .

מועמדים פוטנציאליים יכולים להגיש עד תשעה שירים שהם כתבו לבדם או בשיתוף אחרים במהלך תקופת הזכאות של כל שנת גראמי, המוכיחים את המיומנות והכישרון שלהם.

## זוכים ומועמדים

## שיאני זכיות ומועמדויות

## הערות שוליים

פזמונאי השנה, לא קלאסי
פרומתאוס (פסל)

**פרומתאוס** הוא פסל ברונזה יצוק מצופה בעלי זהב משנת 1934 מאת פול מנשיפ, המוצב מעל הרחבה התחתונה במרכז רוקפלר במנהטן, ניו יורק. הפסל נוצר על ידי Roman Bronze Works  בקווינס, גובהו 5.5 מטר ומשקלו 8 טון. הוא מתאר את האגדה היוונית על הטיטאן פרומתאוס, שהיה בנם של הטיטאן יאפטוס והאוקיאנידית קלימין , והביא אש לאנושות באמצעות גנבתה ממרכבת השמש, מה שהביא לכך שזאוס כבל את פרומתאוס ושלח נשר לטרוף את כבדו המתחדש ללא הרף.

## תיאור
הדמות השוכבת של פרומתאוס נמצאת באגן מזרקה בגודל 18.3 על 4.9 מטרף בחזית של קיר אפור ומלבני בכיכר המרכזית של מרכז רוקפלר, הנמוכה מפני הרחוב. הטבעת שבתחתית הפסל מייצגת את השמים, ועליה כתובים סימני גלגל המזלות, המסומנים בחלק הפנימי של הטבעת. פרומתאוס נופל דרך הטבעת לכיוון האדמה (ההר) והים (הבריכה).

משקל הפסל הוא כ-8 טון.

הכתובת – פרפרזה מאייסכילוס – על קיר הגרניט שמאחור, אומרת: "פרומתאוס, מורה לכל אמנות, הביא את האש שהעניקה לבני תמותה אמצעי למטרות אדירות."

הפסל הוא אחד מיצירות האמנות הידועות יותר של מרכז רוקפלר ונחשב ליצירת האמנות המרכזית בו. עץ חג המולד העונתי של מרכז רוקפלר מוקם מעל הפסל מדי חורף. בשאר ימות השנה, הפסל משמש כנקודת המשיכה האסתטית העיקרית במסעדה החיצונית של הרחבה התחתונה.

## יצירות קשורות
לצד הפסל, על מדפי הגרניט מאחור, שכנה יצירתו של מנשיפ "Youth and Maiden" (כעת יש צמחים על המדפים). הם הועברו לפאלאצו ד'איטליה מ-1939 עד 1984, מכיוון שמנשיפ חשב שהם לא מתאימים מבחינה ויזואלית. במקור מוזהבים, הם קיבלה פטינה חומה כאשר שוחזרו. בשנת 2001 הם הועברו לגרם המדרגות מעל משטח ההחלקה על הקרח שבמרכז רוקפלר, כ"מבשרי פרומתאוס".

קיימים ארבעה דגמים של הפסל: אחד במוזיאון סמית'סוניאן לאמנות אמריקאית, אחד במוזיאון מינסוטה לאמנות אמריקאית ושניים באוספים פרטיים. העתק בקנה מידה מלא הוצג בעיר הקניות הגדולה של אינדונזיה, ג'קרטה שבאינדונזיה, אך הוא הוסר בסוף 2019 עקב תצוגת מסך LED חדש.

## מודלים
המודל של הפסל היה לאונרדו נולה (בערך 1907–1998), מציל איטלקי-אמריקאי מניו רושל שדגמן לשיעורי אמנות בקולג'. באביב 1933 הוא בילה שלושה חודשים כמודל ליצירת הפסל. לאחר מלחמת העולם השנייה הוא הפך לעובד דואר.

עוזרו של מנשיפ, אנג'לו קולומבו, עשה את רוב הפרטים כשנול היה מודל. עוזר נוסף, הנרי קרייס , פיסל את השיער.

ריי ואן קליף  שימש מודל לדגם המקורי בקנה מידה קטן.

## גלריה

Gilding Rock Cen Prometheus jeh.jpg|ציפוי מחדש של הפסל, 2011
Masked Prometheus jeh.jpg|עם מסכה, בתקופת מגפת הקורונה בעיר ניו יורק


## קישורים חיצוניים
* 
* 

* Jane Lerner, The Story of the Prometheus Sculpture at Rockefeller Center, Rockefeller Center, April 1, 2021


## הערות שוליים

קטגוריה:מנהטן: פסלים
קטגוריה:פסלי דמויות מיתולוגיות
קטגוריה:מרכז רוקפלר
יאגו דוס סנטוס

**יאגו מתאוס דוס סנטוס** (בפורטוגזית: **Yago Mateus dos Santos**; נולד ב-9 במרץ 1999), הידוע גם רק כ**יאגו**, הוא כדורסלן ברזילאי המשחק בעמדת הרכז.

## קריירה מקצועית
יאגו, שהחל את הקריירה שלו בפאוליסטאנו ב-2016 (וזכה עימה באליפות ברזיל ב-2018), שיחק במשך שנתיים מ-2020 עד 2022 בפלמנגו מליגת העל הברזילאית בכדורסל. ב-2021 זכה עם הקבוצה באליפות ובליגת האלופות בכדורסל של אמריקה, וב-2022 זכה ב.

ב-20 ביולי 2022 חתם יאגו לשנתיים ברטיופארם אולם מהבונדסליגה הגרמנית. ב-2023 הוא זכה עם אולם באליפות הראשונה בתולדותיה, ונבחר לחמישיית העונה ול-MVP של הגמר. ב-45 משחקי בונדסליגה (פתח בחמישייה בכולם) הוא העמיד ממוצעים של 15.0 נקודות, 5.7 אסיסטים ו-2.7 ריבאונדים למשחק.

ב-17 ביולי 2023 חתם דוס סנטוס בכוכב האדום בלגרד מליגת העל הסרבית, הליגה האדריאטית והיורוליג. בעונת  הוא זכה עימה בטרבל מקומי של אליפות הליגה האדריאטית, אליפות סרביה והגביע הסרבי.

### בנבחרת הלאומית
יאגו, שייצג את ברזיל גם בנבחרות הצעירות באליפויות אמריקה הדרומית, ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ברזיל בכדורסל במסגרת מוקדמות גביע העולם בכדורסל 2019. הוא שיחק במדי הנבחרת בטורניר שנערך בסין והעמיד ממוצעים של 2.5 נקודות ו-2 אסיסטים למשחק.

ב-2022 זכה עם נבחרתו במדליית הכסף באליפות האמריקות בכדורסל, והעמיד ממוצעים של 11.6 נקודות, 4 אסיסטים ו-3.7 ריבאונדים.

בגביע העולם בכדורסל 2023 רשם דוס סנטוס דאבל דאבל של 24 נקודות, 12 אסיסטים, 4 ריבאונדים ו-38 נקודות מדד בניצחון 89–77 על . הוא סיים את הטורניר, בו סיימה נבחרתו במקום ה-13, עם ממוצעים של 14.8 נקודות, 4 ריבאונדים ו-7.2 אסיסטים למשחק.

דוס סנטוס שיחק במדי ברזיל בטורניר הכדורסל באולימפיאדת פריז (2024), בו הודחה נבחרתו ברבע הגמר, והעמיד ממוצעים של 8.8 נקודות, 3.3 ריבאונדים ו-5 אסיסטים למשחק.

באליפות האמריקות בכדורסל 2025 הוביל יאגו את ברזיל לזכייה החמישית בתולדותיה ונבחר ל-MVP ולחמישיית הטורניר לאחר שהעמיד ממוצעים של 17.8 נקודות (חמישי בתחרות), 3.3 ריבאונדים ו-6.2 אסיסטים (רביעי בתחרות) בממוצע למשחק.

## קישורים חיצוניים

*פרופיל, באתר פיב"א החדש
*תעודת זהות: יאגו דוס סנטוס, באתר מכבי תל אביב, 12 במרץ 2024

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורסלני רטיופארם אולם
קטגוריה:כדורסלני הכוכב האדום בלגרד
קטגוריה:כדורסלני נבחרת ברזיל
קטגוריה:כדורסלנים ברזילאים
קטגוריה:ספורטאים ברזילאים בגרמניה
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1999
ועדת הקבינט לביטחון לאומי של ניו זילנד

**ועדת הקבינט לביטחון לאומי של ניו זילנד** (באנגלית: **Cabinet National Security Committee**) הידועה בשמה **NSC**, היא גוף במחלקת ראש הממשלה והמודיעין של ממשלת ניו זילנד המופקדת על פיקוח כל הנושאים הקשורים לביטחון הלאומי, תיאום מודיעיני ואסטרטגיה ביטחונית. תפקידיה של הוועדה לביטחון לאומי הם לדון בעניינים הנוגעים לביטחון הלאומי, מדיניות החוץ, ביטחון לאומי, יחסים בינלאומיים, חוסן, אנרגיה ואבטחת משאבים. הוועדה הוקמה בהחלטת ממשלה אוקטובר 2014.

בראש הוועדה עומד השר לביטחון לאומי והמודיעין, שעל פי חוק תמיד ממלא את התפקיד ראש הממשלה.

ועדת הקבינט לביטחון לאומי אחראית לפקח, ולהתוות מדיניות על קהיליית המודיעין, הכוחות המזוינים, ושירותי הביטחון של ניו זילנד. תפקיד נוסף של הוועדה הוא לתאם את התגובות לאיומים הניצבים בפני המדינה ולדאוג לסנכרון עבודתם של גורמים ממשלתיים רלוונטיים בתחום הביטחון הלאומי.

חברי הוועדה הם ראש הממשלה והשרים האחראים על תיקי ההגנה האזרחית, ההגנה, החוץ, הלשכה להערכות לאומיות, לשכת אבטחת התקשורת הממשלתית, שירות הביון והביטחון של ניו זילנד ותיקי המשטרה.

## השר לביטחון לאומי ומודיעין
ממוזער|חיילים ניו זילנדים כחלק מכוח האו"ם במזרח טימור
השר לביטחון לאומי ולמודיעין הוא שר בממשלת ניו זילנד האחראי להוביל ולקבוע את המדיניות והמסגרת החקיקתית של מערכת הביטחון הלאומי של ניו זילנד. השר הוא גם ראש ממשלת ניו זילנד, שכן לפי האמנה, תיק הביטחון הלאומי והמודיעין מוחזק תמיד על ידי ראש הממשלה.

## ראו גם
* המועצה לביטחון לאומי של הממלכה המאוחדת
* הקבינט המדיני-ביטחוני

## הערות שוליים

קטגוריה:ניו זילנד: ממשל
קטגוריה:ממשלת ניו זילנד
עידו קס

**עידו קס** (נולד בשנת 1985) הוא קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה בתפקידו האחרון כיהן כמפקד עוצבת חצי האש.

## ביוגרפיה
קס נולד וגדל בכפר ביל"ו. התגייס לצה"ל והתנדב לשייטת 13, לאחר סיום המסלול הלוחם ושירות מבצעי השלים קורס קציני חי"ר. הוא מילא שורת תפקידי פיקוד ומטה בשייטת 13 כולל מפקד פלגת לוחמים. בין השנים 2020–2021 שימש כסגן מפקד השייטת, לאחר מכן מונה לראש לשכת הרמטכ"ל אביב כוכבי ובהמשך הרמטכ"ל הרצי הלוי. ב-4 בספטמבר 2023 מונה למפקד עוצבת חצי האש. קס פיקד על החטיבה במלחמת חרבות ברזל, במהלכה לחמה בצפון רצועת עזה במרחב בית חאנון בבית לאהיא, השמידה תשתיות חמאס והרגה פעילי חמאס רבים. לאחר מכן לחמה החטיבה במחנה הפליטים ג'באליה, וגם שם השמידה תשתיות טרור ופגעה בפעילי חמאס.

במסגרת תחקירי שבעה באוקטובר עמד קס בראש הצוות שתחקר את הלחימה בקרב מוצב נחל עוז.

## קישורים חיצוניים
* תמיר סטיינמן, שיחה עם המח"ט שכבש את בית חאנון, החדשות 12, 30 בנובמבר 2023.
## הערות שוליים

קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:לוחמי שייטת 13
קטגוריה:מפקדי חטיבה 551
קטגוריה:ראשי לשכת הרמטכ"ל
קטגוריה:כפר ביל"ו: אישים
קטגוריה:מפקדי חטיבות במלחמת חרבות ברזל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1985
השרפה בבניין ביוהנסבורג (2023)

ב-31 באוגוסט 2023 בסביבות השעה 01:30 פרצה שרפה בבניין בו התגוררו פולשים ביוהנסבורג, דרום אפריקה. כתוצאה מהשרפה נהרגו 77 בני אדם ו-88 נוספים נפצעו. זו הייתה אחת השרפות הקטלניות ביותר בהיסטוריה של דרום אפריקה.

## תיאור האירוע
הבניין שהיה בבעלות העירייה נשלט על ידי כנופיות רחוב, שאפשרו לכ-400 דרי רחוב להתגורר בו תמורת תשלום לכנופיה רבים מדיירי הבניין הם אזרחים זרים, מהגרים כלכליים ומבקשי מקלט.

השרפה פרצה בשעות הבוקר המוקדמות ב-31 באוגוסט 2023, וכרגע לא ידועה סיבת השרפה. האש התפשטה בבניין במהירות, ולכדה אנשים רבים בשל מחיצות ושערים דקיקים בין חדרים מאולתרים שנבנו על ידי הדיירים.

תושבים רבים קפצו מחלונות הבניין כדי להימלט, חלקם לא שרדו את הקפיצה. כבאים מצאו גופות נערמות במקום שבו מתו, ליד שער נעול בקומת הקרקע בזמן שניסו לברוח מהבניין הבוער.

## הבניין
הבניין, ברחוב אלברט 80, נבנה בשנת 1954 כמשרד הראשי של המחלקה לענייני חוץ-אירופה של יוהנסבורג, המשמש כמשרד מעבר לאכיפת חוקי המעבר השולטים בתנועת אנשים שחורים ליוהנסבורג תחת שיטת האפרטהייד שהייתה נהוגה במדינה.

משנת 1994 שכן בבניין מקלט נשים שנקרא מאוחר יותר מקלט הנשים Usindiso. בשנת 2019, מרפאה ששכנה בבניין הועברה למקום אחר מאחר שהבניין החל להיות מאוכלס על ידי פולשים ונמצא לא בטוח.

הבניין מסומן בלוחית זיכרון המספר את ההיסטוריה שלו.

## תגובות
השרפה הפנתה את תשומת הלב למאות הבניינים החטופים ביוהנסבורג, בניינים שמאופיינים בדרך כלל בצפיפות ובחוסר סדר המאוכלסים על ידי אנשים עניים, כולל מספר רב של מהגרים לא מתועדים.

הנשיא סיריל רמפוזה ביקר באתר ב-31 באוגוסט, וכינה זאת "קריאת השכמה". ראש ממשלת Gauteng, פניאזה לסופי, הודיע על חקירת השרפה. בעוד שפקידי ממשל האשימו את המשבר על ארגונים לא ממשלתיים, שמנעו את הניסיונות הקודמים לפנות כובשים מנכסים דומים, ארגונים לא ממשלתיים ובעלי נכסים בעיר הפנימית טענו כי זו חובתה של עיריית יוהנסבורג לתחזק מבנים, לספק שירותים ולאכוף את תקנות הבטיחות. בתי המשפט של דרום אפריקה קבעו בעקביות שפינוי לא יכול להמשיך אלא אם כן יסופק דיור חלופי על פי הוראות החוק למניעת פינוי בלתי חוקי משנת 1998.

חלק מהתושבים ששרדו את השרפה סירבו לעלות לאוטובוסים לצורך העברה ללינה חירום באולמות קהילתיים לאחר השרפה, מחשש שהמעבר ישמש את הגורמים הרשמיים כתירוץ לגירוש, ולא היו מוכנים להשאיר מאחור את שרידי רכושם בשרפה.

## קישורים חיצוניים

* שרפה בדרום אפריקה: מהם הבניינים החטופים של יוהנסבורג?, באתר חדשות BBC, 31 באוגוסט 2023

## הערות שוליים

קטגוריה:אסונות ב-2023
קטגוריה:שרפות
קטגוריה:אסונות בדרום אפריקה
קטגוריה:יוהנסבורג
קטגוריה:2023 באפריקה
גברת

בתור שם עצם, המילה העברית **גברת** (או **גיברת**) היא הטיה בלשון נקבה של "גבר",  ומהווה צורת פניה מנומסת לאישה – הן על ידי שימוש בביטוי "גברת" בלבד (או "גברתי"), והן בסמיכות לשמה של האישה (או רק לשם המשפחה, למשל גברת לוין). המונח גברת נחשב מקביל למונח הבריטי "**מיסיז**" ("**Mrs**" – קיצור של Mistress), תואר כבוד נפוץ שמקורו בשפה האנגלית עבור נשים, בדרך כלל לנשים נשואות אשר אינן משתמשות בתואר או בדרגה אחרת כמו דוקטור, פרופסור, נשיאה, וכדומה. ברוב מדינות חבר העמים הבריטי, נהוג לא להשתמש בנקודה אחרי התואר, בעוד שבארצות הברית וקנדה נהוג להשתמש בנקודה (למשל ).

## שימוש מסורתי
במקור, התואר גברת שימש עם שמה הפרטי של האישה ושם משפחתה לאחר הנישואין. לדוגמה, אביגייל אדמס נודעה כגברת אביגייל אדמס. במאה ה-19 היה נהוג להשתמש בשם הפרטי של הבעל במקום שם האישה. בתחילת המאה ה-20, השימוש הזה היה סטנדרטי, והצורות "גברת ג'יין סמית'", "גברת מילר" (אשתו של ג'ון סמית'), או "גברת מילר-סמית'" נחשבו לא נכונות על ידי כותבי נימוסים רבים.  

פמיניסטיות רבות כמו אליזבת קאדי סטנטון, לוסי סטון ושרלוט פרקינס גילמן התנגדו, אך הן לא היו תמימות דעים בשאלה האם הבעיה היא התואר Mrs או שם הבעל או שם המשפחה של הבעל.

## שימוש מודרני
כיום, נדיר שאישה תיקרא בשם הפרטי של בעלה; עם זאת, זה עדיין קורה לעיתים כאשר פונים לזוג במשותף, כמו מר וגברת ג'ון סמית'. נשים נשואות רבות עדיין משתמשות בתואר עם שם משפחתו של בן זוגן אך שומרות על שמן הפרטי (למשל, גברת ג'יין סמית'). נשים נשואות אחרות בוחרות לא לאמץ את שם המשפחה של בן זוגן כלל.

בפנייה ישירה, ניתן לפנות לאישה בתואר גברת בצירוף שם המשפחה שלה, או במאדם, אם כי השימוש במאדם בדרך כלל לכל מופנה לאישה בוגרת, ללא קשר למעמדה המשפחתי, בשיחה מודרנית. נחשב נכון לפנות לאישה בתואר גברת בצירוף שם המשפחה שלה, ללא קשר למעמדה המשפחתי.

## ראו גם

* שם

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:פמיניזם
קטגוריה:נימוסים
קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו
יעקב נורטהויזן

רבי **יעקב נורטהויזן** (נהרג בט"ז באייר ה'ק"ט, 1349) היה מחכמי אשכנז במחצית הראשונה של המאה ה-14, ושימש ראש ישיבה בנורדהאוזן. ככל הנראה, הוא מחברם של פסקי התוספות המודפסים במהדורות התלמוד הבבלי.

על פי המשוער, היה מצעירי תלמידיו של מהר"ם מרוטנבורג, בסוף ימיו של האחרון.

תיאור מפורט של מותו על קידוש השם עם ישיבתו ובני קהילתו בגזרות ק"ט בימי המוות השחור, השתמר ונכלל בספר "מנהגות וורמייזא":

יש שהחליפו את ר"י נורטהויזן מחבר פסקי תוספות בחכם נוסף בשם זה שחי בדור שלאחריו במגנצא.

## לקריאה נוספת
* הרב ישראל אייזנשטיין, "פסקי תוספות - זהות המחבר ותוכן החיבור", **חצי גבורים – פליטת סופרים** יא (תשע"ט), עמ' א'סג-א'פא.
* ישראל יובל, **חכמים בדורם: המנהיגות הרוחנית של יהודי גרמניה בשלהי ימי הביניים**, הוצאת מאגנס תשמ"ט, עמ' 76–77.

## הערות שוליים

קטגוריה:תלמידי המהר"ם מרוטנבורג
קטגוריה:נספים בפרעות
קטגוריה:יהודי אשכנז במאה ה-14
קטגוריה:מחברי ספרי הלכה: ראשונים
קטגוריה:נפטרים ב-1349
פסגת ג׳ונג איל

**פסגת ג'ונג איל** (בקוריאנית: **정일봉**) היא אחת מפסגות הר סובאק, מדרום־מזרח להר פאקטו. גובהה של הפסגה הוא 1,798 מטרים. היא ממוקמת ליד חופו של נחל סובאק, במחוז סאמג'יון, מחוז ריאנגגאנג, קוריאה הצפונית.
## גאוגרפיה
הסלעים העיקריים של הפסגה הם טרכיט, ריוליט ובזלת. הסלע הדרומי הוא מצוק בגובה של 100 מטרים, למרגלות המצוק בשיפוע של 30-35° יש שכבה עבה של דרדרת, המחוברת לאדמה של עמק נחל סובאק. הסלע הצפוני השטוח מחובר לפסגת סאג'ה. הסלע המזרחי תלול יותר מהמערבי. בפסגת ג'ונג איל, המוקפת ביער עבות, גדלים למעלה מ-300 מיני צמחים, כולל 16 מיני עצים ו-40 מיני שיחים. סביב הפסגה צומחים אשוח מנצ'ורי, אשוחית ג'זו ואולגן, וכן אזליה מלכותית, רודודנדרון מוקרונולטום ורוואן יפנית במדרון הדרומי.

תחילה נקראה הפסגה צ'אנגסו. בשנים 1930–1940 התקיים למרגלות הפסגה מחנה סודי של לוחמי גרילה אנטי-יפניים תחת שליטת הכוחות המזוינים העממיים של קוריאה הצפונית. לפי ההיסטוריוגרפיה הרשמית של צפון קוריאה, קים ג'ונג איל נולד במחנה הזה. ב-1988 שונה שמה של הפסגה לכבודו. בשטח המחנה לשעבר הוקם "אתר היסטורי מהפכני". על הסלע הדרומי נבנו שלושה לוחות גרניט עם שם הפסגה, חצובים באותיות אדומות. בשנת 1992, לרגל יום השנה ה-50 של קים ג'ונג איל, הוצב ליד המחנה לוח זיכרון עם אודת ברכה "לכוכב הזוהר" מאת קים איל סונג.

פסגת ג'ונג איל היא אחד האתרים החשובים ביותר של הר פאקטו. מאז 1988, 200,000 צפון קוריאנים ביקרו בפסגה מדי שנה "כדי לשיר את שבועת הנאמנות לקים ג'ונג איל". יש הרבה יצירות ספרותיות בצפון קוריאה העוסקות בפסגת ג'ונג איל. כמו כן, הולחנו שירים רבים על הפסגה. או יונג ג'ה כתב על הפסגה בפרק השישי של "בני העם" (1991). "הו, פסגת ג'ונג איל" מאת צ'ון ביונג גו (1989) ו"רעם על פסגת ג'ונג איל" מאת אן ג'ונג-הו. יצירות אלה מוקדשות לגדולתו של ההר. ההרכב האלקטרוני של פוצ'ונבו הוציא גם את השיר "סופת שלג על פסגת ג'ונג איל" ב-1998.
## ראו גם

## הערות שוליים

קטגוריה:קוריאה הצפונית: הרים
לאדו גודיאשווילי

**לַאדוֹ גוּדִיאשְׁווִילִי** (בגאורגית: **ლადო გუდიაშვილი**  30 במרץ 1896 - 20 ביולי 1980) היה אמן גאורגי.

## ביוגרפיה
גודיאשווילי נולד בטביליסי למשפחה של עובד רכבת. הוא למד בבית הספר לפיסול ואמנות טביליסי (1910–1914), שם פגש את האמן הארמני אלכסנדר בז'בוק-מליקיאן, ולאחר מכן באקדמיה הפרטית של רונסון בפריז (1919–1926). במשך זמן מה, גודיאשווילי השתייך לקבוצת משוררים גאורגים בשם "הקרניים הכחולות"  (1914–1918), שניסו לחבר באופן אורגני את הסגנון הלאומי הגאורגי עם המבנה היצירתי של הסמליות הצרפתית. בפריז הוא היה במושבה של ציירים שבה פגש את איגנסיו זולואגה, אמדאו מודיליאני, נטליה גונצ'רובה ומיכאיל לריאונוב. יצירתו של גודיאשווילי הושפעה מאוד מניקו פירוסמני.

### יצירה
יצירותיו מלאות בקסם החיים הגאורגי. עבודותיו המוקדמות משלבות גרוטסקה דרמטית עם קסם המסתורין הפואטי. הקרבה למסורות של האמנות הקווקזית והפרסית הקדומות, הוגברה עם שובו לגאורגיה ב-1926. צבעיו של גודיאשווילי נעשו חמימים יותר, ותפיסת העולם שלו - כתיאטרון, התחזקה. כמו בני ארצו (גריגול רובאכידזה , קונסטנטין גמסחורדיה ), גודיאשווילי השתמש בחופשיות באלגוריות מיתולוגיות כמו בציור שבו אישה יפהפייה מייצגת את "אלת האדמה" המסתורית.

גודיאשווילי עבד גם כמונומנטליסט, וצייר מחדש את כנסיית כשוותי בטביליסי ב-1946, שבגינה גורש מהמפלגה הקומוניסטית ופוטר מהאקדמיה לאמנויות יפות בטביליסי, שם לימד מאז 1926.

ב"מחזור האנטי-פשיסטי" הנרחב של רישומי הדיו שלו, הפך גודיאשווילי למעין "גויה גאורגי": מפלצות דמויות חיות הקיפו את חורבות האמנות ו"אלות" עירומות העבירו את רעיונות מותה של התרבות.

גודיאשווילי עבד גם כמאייר ספרים, תפאורה ועיצוב תיאטרון.

הוא מת ב-20 ביולי 1980 בטביליסי.

## גלריה

 File:The Khan Thrown in the River' Kura by Lado Gudiashvili (1938) by Lado Gudiashvili Georgian State Museum of Theatre, Music, Film and Choreography - Art Palace.jpg
File:Почтовая марка СССР № 5248. 1981. Живопись Грузии.jpg
File:Stamp of Georgia - 1993 - Colnect 90700 - Three women - reproduction of picture of Lado Gudiashvili.jpeg


## קישורים חיצוניים
* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:גרפיקאים
קטגוריה:ציירים גאורגים
קטגוריה:ילידי 1896
קטגוריה:נפטרים ב-1980