open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
תערוכה

[שמאל|ממוזער|275px|תערוכת [פסל (יצירה)|פסלים במוזיאון הפראדו במדריד]]

**תערוכה** היא הצגה מסודרת של חפצים. בניגוד ליריד, שמטרתו המרכזית היא מסחר, התערוכה מיועדת להצגת אמנות (הנאה והערכה אסתטית), למטרות חינוכיות, תעמולתיות או לצורכי הקניית ידע. תערוכות נערכות לרוב במוזיאונים, בגלריות לאמנות ובמוסדות ציבור מרכזיים. בנוסף, תערוכה היא גם תצוגות של חברות העוסקות בתחום מקצועי מסוים למשל: תערוכת התיירות שבה מציגות מדינות, חברות תעופה, אתרי נופש מתוך מטרה לקדם את התיירות. בארגון תערוכות במוזיאונים ובגלריות, לפי רעיון מרכזי, עוסק האוצֵר. פעמים רבות מחבר האוצר את קטלוג התערוכה.

## היסטוריה
[ממוזער|275 פיקסלים|מבקרים בתערוכת ציורים במוזיאון ארמיטאז' ב[סנקט פטרבורג]]
התערוכות פרחו במלואן במאה ה-19, אולם תערוכות זמניות שונות התקיימו כבר קודם, במיוחד אלו שנועדו להציג באופן סדיר בכמה ערים גדולות את הישגיהם החדשים של האמנים.
המפורסמת שביניהן הייתה הסלון הפריזאי של האקדמיה לאמנויות היפות שתולדותיו התחילו בשנת 1667 ונפתח לקהל הרחב בשנת 1737. באמצע המאה ה-18 הסלון של פריז ומקביליו בארצות אחרות הפכו חיוניים לפיתוח ושימור המוניטין של אמנים עכשוויים. החל משנת 1769 התקיימה כל שנה בלונדון תערוכת הקיץ של האקדמיה המלכותית לאמנויות ובשנים 1805–1867, פעמיים בשנה ניהל "ה"בריטיש, אינסטיטושן" ("המוסד הבריטי לקידום האמנויות היפות בבריטניה") תערוכות זמניות, פעם אחת – תערוכת הציור הבריטי החדש ובפעם השנייה – תערוכת יצירות של הציירים הגדולים שנשאלו מהאוסף המלכותי ומהאוספים שבבתי הכפר של האריסטוקרטים. באמצע המאה ה-19 רבים מהמוזיאונים הלאומים החדשים של אירופה היו כבר על כנם והציגו תערוכות מאוספיהם הם או אוספים מושאלים, או תערובת של חפצים משני המקורות, כפי שנהוג עד לימינו.

### סוגי תערוכות
לתערוכות האמנות שלושה סוגים עיקריים: **[[תערוכת יחיד]]** – שבה מציג אמן אחד בלבד; **[[תערוכה קבוצתית]]** – שבה מציגה קבוצת אמנים שונים. כל אמן מציג בדרך כלל כמה יצירות אמנות, לפי בחירת האמנים עצמם והאוצֶר, שגם מחליט אילו אמנים ירכיבו את הקבוצה המציגה; **[[תערוכת קבע]]** – תערוכה שממוקמת בדרך כלל במרחב הציבורי (אך גם לפעמים בחללים פרטיים או עירוניים), שבו הימצאות היצירות אינה מוגבלת בזמן או מתוכננת לזמן ארוך במיוחד של כמה שנים; **[[תערוכה נודדת]]** - היא סוג של תערוכה המוצגת ביותר ממקום אחד.

## תערוכה עולמית
[ממוזער|245 פיקסלים|בניין התערוכה העולמית ב[לונדון, 1862]]

התערוכה העולמית הראשונה נערכה בשנת 1851 ב"ארמון הבדולח" בלונדון והשתתפו בה למעלה מ-13,000 מציגים. ב-1889 נערכה בפריז תערוכה עולמית לציון מאה שנה למהפכה הצרפתית, לכבוד תערוכה זו נבנה מגדל אייפל. תדירות עריכת התערוכות בעולם גדלה עם השנים ובשנת 1928 התכנסו נציגי 35 מדינות בפריז כדי לקבוע נהלים לארגון תערוכות וירידים. בעקבות התכנסות זו הוקמה הלשכה לתערוכות בין-לאומיות, שמשרדיה שוכנים בפריז, ותפקידה לקבוע נהלים בנוגע לתערוכות.

היקף המשתתפים בתערוכות עלה בצורה ניכרת עם השנים. בתערוכה הראשונה שנערכה ב"ארמון הבדולח" ביקרו כ-6 מיליון איש. בשנת 1970, נערכה ביפן תערוכת "אקספו 70'", ולקחו בה חלק 64 מיליון אנשים מ-77 מדינות שונות. כיום מספר המבקרים בתערוכות מרכזיות בעולם גדול אף יותר.

## תערוכות יוצאות דופן
* תערוכת הגוף – תערוכת גופות אדם מבותרות המוצגות לציבור הרחב לצורך המחשת נושאים באנטומיה.

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
ארבע עין

**ארבע עין** (שם מדעי: *Anableps tetrophthalmus*) הוא סוג דגים ממשפחת הארבע עיניים. דגים אלה הם הגדולים ביותר בבני סדרת הגמבוזאים ויכולים להגיע לאורך 34 ס"מ.

בסוג זה 3 מינים:
*Anableps anableps
*Anableps dowei
*Anableps microlepis

## מאפיינים
אורך הבוגרים: מגיע ל-34 ס"מ והם הגדולים ביותר בבני סדרת הגמבוזאים. הם ניזונים ממגוון יצורים קטנים החיים במים ויכולים גם להביט אל חרקים המצויים מחוץ למים בערת עיניהם המיוחדות. הם חיים בנהרות ומקווי מים כולל מים מליחים ואף לקרבת חופים טרופיים ממקסיקו עד לצפון אמריקה הדרומית.

דגים אלה קרויים כך בשל המבנה המיוחד של עיניו. העיניים ממוקמות משני צידי הראש והן בולטות וגדולות במיוחד. כל עין מחולקת על ידי קרום לשתי קרניות ושתי רשתיות, וכך יש להם מעין ארבע עיניים, שתיים עליונות ושתיים תחתונות. מבנה זה מאפשר לדג לראות את הנעשה בתוך המים ומחוץ למים, בעת שהוא שוחה סמוך לפני המים. ראשו קטן וחרטומו קצר וקהה. גופו מוארך, סנפיריו מעוגלים וצבעו ירוק-זהוב. 

מערכת המין של הדג גם היא מיוחדת במינה. הזכר מסוגל להפרות את הנקבה רק בהפריה פנימית. פתח איבר המין הנקבי נמצא רק באחד הצדדים, בצד ימין או בצד שמאל. הזכרים יכולים להחדיר את זרעם לפתחה של הנקבה רק מצד אחד, יש כאלה מצד ימין ויש כאלה מצד שמאל. לכן ההפריה מתאפשרת רק כשנקבה "ימנית" פוגשת זכר "שמאלי" או שזכר "ימני" נפגש עם נקבה "שמאלית". כמו מרבית הדגים המשריצים, גם נקבת ארבע עין מסוגלת להשריץ מספר פעמים לאחר הפריה בודדת. היא יכולה להשריץ עד 5 צאצאים בפעם בודדת.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1777
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'יובאני אנטוניו סקופולי
קטגוריה:ארבע עיניים
אמיר קרטס

**אמיר קרטס** (אפריל 1964 – 1 בינואר 2018) היה זמר, נגן וכותב שירים ישראלי.

## ביוגרפיה
בשנת 1985 הקים קרטס עם חברים את להקת "תיאטרון מקדשי האור", שניגנה מוזיקת רוק מתקדם. הלהקה ערכה מספר הופעות בקולנוע דן ואחר כך התפרקה.

בשנת 1991 הקים קרטס את להקת רעש עם עודד פרח, רע מוכיח, וג'וני שועלי. בשנת 1994 הוציאה הלהקה את אלבום הבכורה "רעש רק רעש. ק.". את מרבית השירים באלבום כתב ושר קרטס, אך השירים שהתפרסמו היו בעיקר אלה שכתב שועלי, בייחוד "לעיתים". ההשמעות הרבות של "לעיתים" לא סייעו להצלחת האלבום, ונמכרו ממנו כ־5000 עותקים בלבד, אך הוא זכה לשבחים רבים מהמבקרים ונחשב לאחד האלבומים הטובים ברוק העברי.

ב-1995 השתתף עם כל חברי להקת רעש בנגינה באלבום "האלף ואחד", אלבומו הראשון של שועלי. ב-1996 יצא האלבום השני של רעש, "תמימות", שנכתב והושר כמעט כולו על ידי קרטס. גם האלבום הזה זכה לביקורות טובות אבל למכירות מועטות ביותר. באותה שנה השתתף בנגינה באלבומה של יעל לוי "שוך הסערה".

באמצע שנות התשעים עזב קרטס את תל אביב ועבר למושב עזוז שעל גבול מצרים. בעזוז המשיך קרטס את העיסוק במוזיקה, כשהקים אולפן הקלטות, "עזוזה ספייס זלמה", והחל לתת שיעורים. במסגרת ההקלטות שנערכו באולפן שימש גם כמפיק מוזיקלי, בין השאר בהקלטות של להקת "השקרנים" ולהקת "המפשעות".

רעש וקרטס הופיעו מעט מאוד עד 2002, אך ב־1998 ניגנו כל חברי הלהקה באלבום הבכורה של זמר הרוק החסידי החוזר בתשובה עדי רן.

בשנת 2000 יצא האלבום השלישי של רעש, "אני זה לא אתה". אף שהאלבום נשמע כמו יצירה של להקה מגובשת ושוויונית, שבה ניתנה הזדמנות לכל החברים לנגן את יצירותיהם, הלהקה התפרקה עוד לפני יציאתו למדפים.

בשנת 2002 חזרו רעש לבמה בהופעה החגיגית לציון שלוש-עשרה שנים ("בר מצווה") לחברת התקליטים נענע דיסק, אך הדבר לא הוביל לאיחוד הלהקה או להקלטת אלבומים חדשים בשם "רעש". עם כי באותה שנה השתתף בהקלטת האלבום של ג'וני שועלי "האיש של המסיבות".

האלבום הראשון של קרטס, "ים צהוב", יצא בשנת 2003. העבודה על האלבום החלה כבר ב-1997, כשקרטס כותב את כל השירים. בהקלטות השתתפו מוזיקאים רבים, חלקם חבריו מתל אביב כמו ג'וני שועלי ואסף אמדורסקי, וחלקם תלמידיו לשעבר, מוזיקאים צעירים מן הנגב. "אופנה זה לא דבר ששייך לחיים שלי ולמוזיקה שאני מייצר", הסביר קרטס בקומוניקט לאלבום, שהוגדר כאלבום מסע לחיפוש אחר מקורות השראה.

בתחילת 2015 השתתף שוב בסיבוב הופעות של להקת "רעש".

קרטס נפטר ב-1 בינואר 2018 ממחלת הסרטן בגיל 53. הותיר אחריו את אשתו דינה ושלושה ילדים.

## דיסקוגרפיה
* ים צהוב (2003)

## קישורים חיצוניים

* אמיר קרטס דף יוצר בבמה חדשה
**בעקבות מותו:**
* 
* 
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:חברי להקת רעש
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1964
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2018
יום שישי ה-13

ממוזער|250px|מעלית בבית מלון לונדוני, שבו אין קומה 13
על פי אמונה טפלה, **יום שישי ה-13** בלוח השנה הגרגוריאני נחשב כבעל מזל רע. אסמכתאות לקיומה של אמונה טפלה זו קיימות מאז המאה ה-19. מקור האמונה קשור כנראה לחיבור של שתי אמונות הקושרות את יום שישי כיום בעל מזל רע ואת המספר 13 כמספר בעל מזל רע. באמונה טפלה זו, כש**[[יום שישי]]** מופיע ב-13 בחודש, הוא נחשב ליום מבשר רעות. פחד מיום שישי ה-13 נקרא "פָראסְקֶבידֶקָטְריאָפוביה" (*παρασκευηδεκατριαφοβία)*.

בכל שנה יש בין פעם אחת לשלוש בהן היום ה-13 בחודש יוצא שישי. בממוצע, יום שישי ה-13 (כמו כל צירוף של יום בשבוע ויום בחודש) מופיע אחת לשבעה חודשים וליתר דיוק כל 212.35 ימים. מאפיין המקל על זיהוי חודשים בהם חל יום שישי ה-13 הוא העובדה שהיום הראשון של החודש חל ביום ראשון.

בספרד, באמריקה הלטינית וביוון, ניתנת משמעות דומה ל**[[יום שלישי]]** החל ב-13 בחודש.

## התפתחות האמונה
מקורה של האמונה נוצרי. אגדה אורבנית פופולרית קושרת אמונות אלו ביום שישי, 13 באוקטובר 1307, בו פשט מלך צרפת פיליפ היפה על כל מעוזי מסדר אבירי היכל שלמה (ה"טמפלרים") ועצר את רוב אבירי ובכירי המסדר. האבירים שנעצרו עונו קשות עד שהודו שעסקו בכפירה, מינות, הומוסקסואליות ועבודת השטן. למעשה, ביום זה בימי הביניים נפל אחד המסדרים המפוארים של אירופה. יש התולים את הפחד מהמספר 13 בנסיבות קדומות עוד יותר: בסעודה האחרונה של ישו שהתרחשה ביום חמישי בערב סעדו 13 אנשים, ישו ו-12 השליחים, יחד עם יהודה איש קריות.

בתקופה המודרנית, ההתייחסות המיוחדת ליום שישי ה-13 מצויה באגדות אורבניות, סרטי אימה ומספר וירוסי מחשב (המפורסם שבהם הוא וירוס ירושלים ההיסטורי) נכתבו כך שיפעלו ביום זה. לעִתים אף קורה שאירוע שלילי המתרחש ביום שישי ה-13 מקבל התייחסות מיוחדת בקרב חלקים מהציבור ובקרב כלי תקשורת מסוימים (לדוגמה: פיגועי נובמבר 2015 בפריז, שהתרחשו ביום שישי, 13 בנובמבר 2015 או מתקפת הפתע במסגרת מבצע עם כלביא ב-13 ביוני 2025 ).

## קישורים חיצוניים

* משמעות יום שישי ה-13 ואמונות נוספות
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמונות טפלות
קטגוריה:מועדים נוצריים
קטגוריה:יום שישי
קטגוריה:13 (מספר)
אולג סלנקו

**אולג אנטולייביץ' סלנקו** (ברוסית: **Олег Анатольевич Саленко**; נולד ב-25 באוקטובר 1969 בלנינגרד, ברית המועצות) הוא כדורגלן עבר סובייטי ורוסי, שמחזיק בשיא העולם של גביע העולם בכדורגל כשכבש חמישה שערים במשחק אחד לזכות נבחרת רוסיה נגד נבחרת קמרון ב-28 ביוני 1994. סלנקו סיים את מונדיאל 1994 עם שישה שערים וחלק את תואר נעל הזהב (מלך השערים) עם חריסטו סטויצ'קוב.

הקריירה של סלנקו עם קבוצותיו נמשכה מ-1986 עד לשנת 2000 בהן שיחק בזניט לנינגרד, דינאמו קייב, לוגרונייס, ולנסיה, גלאזגו ריינג'רס ואיסטנבולספור.

סלנקו היה שחקן הכדורגל הראשון בברית המועצות שעשה העברה ממועדון כדורגל אחד לאחר, במובן המערבי של המילה, כאשר דינמו קייב שילמה עליו לזניט 36 אלף רובל סובייטי.

באופן מפתיע, סלנקו לא כבש אף לא שער אחד מחוץ למונדיאל 1994 עם נבחרת רוסיה ושיחק רק תשעה משחקים בינלאומיים, אחד מהם בנבחרת אוקראינה בכדורגל.

## תארים
### קבוצתיים
* מקום ראשון באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19 - 1988
* אליפות ליגת העל הסובייטית בכדורגל - 1990
* הגביע הסובייטי - 1990
* אליפות ליגת העל הסקוטית - 1996

### אישיים
* מלך השערים של גביע העולם בכדורגל עד גיל 20 - 1989
* נעל הזהב - 1994

## קישורים חיצוניים

* סיפור חצי רוסי, כתבת תסקיר באתר JSport

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים סובייטים
קטגוריה:כדורגלנים רוסים
קטגוריה:חלוצי כדורגל סובייטים
קטגוריה:חלוצי כדורגל רוסים
קטגוריה:סנקט פטרבורג: כדורגלנים
קטגוריה:חלוצי כדורגל אוקראינים
קטגוריה:כדורגלנים אוקראינים
קטגוריה:כדורגלני דינמו קייב
קטגוריה:כדורגלני ולנסיה
קטגוריה:כדורגלני גלאזגו ריינג'רס
קטגוריה:כדורגלני קורדובה
קטגוריה:כדורגלני פוגון שצ'צ'ין
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אוקראינה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת רוסיה
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1994
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1969
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1969
מוזיקת דאנס אינטליגנטית

**מוזיקת דאנס אינטליגנטית** (באנגלית: **Intelligent Dance Music**; בראשי תיבות: **IDM**) הוא תת-סגנון של מוזיקה אלקטרונית המאופיין על צלילים אשר אינם אופייניים למוזיקה אלקטרונית, מקצבים שבורים ומורכבים וצליל מחוספס וקשה. המוזיקאים המובילים בתחום הם ריצ'רד די ג'יימס הידוע גם בתור אפקס טווין (Aphex Twin), סקוורפושר (Squarepusher), אוטֵקר (Autechre) ומיוזיק (µ-Ziq) וחברת התקליטורים המובילה בתחום היא ווארפ (Warp).

## היסטוריה
המושג IDM נבע לראשונה בשנת 1993 ברשימת תפוצת דואר אלקטרוני, שנועדה לדון בחברת התקליטים רפלקס (Rephlex Records), עם השנים המושג הושרש בקרב הקהילה ונהיה פופולרי מסביב לעולם. למעשה, IDM הוא לא ז'אנר מוזיקלי בפני עצמו, אלא מעין מושג כללי למגוון רחב של ז'אנרים – כמו דראם נ' בייס, אמביינט, האוס, היפ הופ ואפילו ג'אז. במהלך שנות התשעים, המושג IDM הצטמצם לסגנון יותר ספציפי של מוזיקה, בעיקר מוזיקה ניסיונית (אקספירמנטלית) שהופקה על ידי חברת התקליטים WARP ועל ידי אומנים כמו Polygon Window, Autech, LFO, B12, Seefeel ו-Black Dog Productions. רוב האומנים מקורם בבריטניה, אך עם לקראת סוף שנות התשעים שוב התרחבה הקהילה ומספר האומנים בזרם ה-IDM הלך וגדל.

השפעת ה-IDM החלה לתת את אותותיה בארצות הברית בתחילת שנות האלפיים, כאשר לייבלים עצמאיים ומסחריים (במיוחד במיאמי ושיקגו) החלו להתמקצע ולעסוק במיוחד בסגנון ה-IDM ומוזיקה אלקטרונית אקספרימנטלית באופן כללי.

מתוך קהילת ה-IDM, פותחה תוכנת שיתוף הקבצים סולסיק.

## מוזיקולוגיה

## ביקורת

## ראו גם
* טכנו
* Soulseek

## קישורים חיצוניים

* IDM-L – רשימת תפוצה

קטגוריה:סגנונות מוזיקליים
קטגוריה:מוזיקה אלקטרונית
גונדור

**גונדור** היא ממלכה דמיונית המתוארת בלגנדריום של ג'ון רונלד רעואל טולקין.

גונדור נמצאת בדרום הארץ התיכונה וגובלת במורדור במזרח וברוהן בצפון. בירת הממלכה הייתה אוסגיליאת ולאחר מכן הייתה זאת העיר מינס טירית ("העיר הלבנה") שנמצאת בלב מישור פלנור. גונדור היא אחת מממלכות בני האדם החזקות ביותר, ויחד עם בני הלילית הובילה את המאבק בסאורון בשנת 3,434 לעידן השני. איסילדור,  מלכה של גונדור, הוא זה שהצליח להביס את סאורון, כאשר כרת את הטבעת מידו באמצעות החרב נארסיל שנשברה.

לאחר מותו של איסילדור מלכו צאצאי אנריון אחיו על גונדור. בשנת 2,050 לעידן השלישי קרא אדון הנאזגול תיגר על המלך גונדור. בפעם הזו המלך החליט להיענות לאתגר ויצא למינאס מורגול בלווית מספר שומרי ראש. עקבותיו לא נודעו מאז. מאחר שהוא לא השאיר יורשים, מונו עוצרים על גונדור להחזיק את הממלכה עד אשר תחודש שושלת המלכים וייוולד יורש ראוי. העוצרים הצליחו לייצב את מצבה של גונדור, עד אשר סאורון התעורר בשנית בעידן השלישי.

בתקופת העידן השלישי, כאשר פרודו בגינס נשלח להשמיד את הטבעת בהר האבדון שבמורדור, בגונדור שולט העוצר דנתור בן אקת'ליון. לדנתור שני בנים, בורומיר ופאראמיר. דנתור שלח את בורומיר למועצה בריבנדל על מנת להשיג את הטבעת האחת, שלדעתו תאפשר לגונדור להביס את סאורון ולחדש את תהילת ימי קדם. בהיעדרו של בורומיר, האביר הנערץ על העם והאהוב על אביו, מתמנה פאראמיר למפקד הצבא. במהלך המסע עם אחוות הטבעת, מגלה בורומיר שישנו נצר לשושלת המלכים של נומנור והוא אראגורן בן אראתורן, סייר מבני הדונאדין שבצפון. 

אחרי מלחמת הטבעת והשמדתה הסופית בהר האבדון, מוכתר ארגורן למלכה הרשמי של גונדור, יחד עם מלכתו: עלמת העלפים ארוון אונדומיאל (בתו של אלרונד). בעזרתו של גימלי בן גלוין, המגייס את אשפי הבנייה של הגמדים, ארגורן מצליח לשקם את העיר הלבנה ואת מבצרי וערי גונדור ברחבי הממלכה.

## היסטוריה
250px|ממוזער|דגל עוצרי גונדור|ימין

כאשר טבע האי נומנור ברחו תשע ספינות של ה"נאמנים" לארץ התיכונה בפיקודם של אלנדיל ובניו איסילדור ואנריון. אלנדיל לקח לו ממלכה בצפון, ולבניו נתן את ממלכת גונדור. גונדור הוקמה בשנת 3,320 לעידן השני. בהתחלה עיר בירתה הייתה אוסגיליאת. לקראת סוף העידן השני, מעט לאחר שהקימו את הממלכות, סאורון, שליט מורדור, פתח במתקפה נגד גונדור, מלחמה שבסופה הובס סאורון. בשנת 420 לעידן השלישי שיקם המלך אוסטוהר את מינס טירית, ומאז הפכה האחרונה לבירת הממלכה. בימיו החלו לתקוף בני המזרח את גונדור. גונדור ניצחה את בני המזרח עם בנו של אוסטוהר - טרוסטר, שלקח לעצמו את השם רומנדקיל "המנצח במזרח". אולם לאחר זמן הוא מת בקרבות עם צבאות נודדים חדשים שהגיעו מהמזרח. בנו טורמבר נקם את נקמתו וכבש עוד שטחים במזרח.

## קישורים חיצוניים
* גונדור באנציקלופדיה של ארדה

קטגוריה:שר הטבעות: מקומות
קטגוריה:ממלכות הארץ התיכונה
קצאל (מטבע)

**קצאל** (בספרדית: **Quetzal**, סימון לפי תקן ISO 4217: **GTQ**) הוא ההילך החוקי של גואטמלה ונקרא על שם קצאל, הציפור הלאומית של גואטמלה. בתרבות המאיה העתיקה, נוצות זנבה של הציפור שימשו גם הן כמטבע.

הקצאל מחולק ל-100 סנטבוס. הוא נכנס לשימוש בשנת 1925, והחליף את הפסו. עד שנת 1979 הוצמד הקצאל לדולר האמריקני בסחר הפנים של גואטמלה.

במחזור קיימים מטבעות של 1, 5, 10, 25 ו-50 סנטאבו, וכן של קצאל אחד. השטרות הקיימים במחזור הם של 1, 5, 10, 20, 50, 100 ו-200 קצאל.

## קישורים חיצוניים

* עובדות על מטבע הקצאל

## הערות שוליים

קטגוריה:גואטמלה: כלכלה
קטגוריה:מטבעות
קטגוריה:מטבעות אמריקה הלטינית
יאיר פרץ

**יאיר פרץ** (נולד ב-2 במרץ 1954) הוא איש ציבור ישראלי, שכיהן כחבר הכנסת מטעם ש"ס בכנסת ה-15 וה-16.

## ביוגרפיה
פרץ נולד בשנת 1954 במרוקו ועלה לישראל ב-1961. הוא שירת בצה"ל בנח"ל, ואחר כך למד לימודי הוראה לתואר שני ולימודי עבודה סוציאלית. פרץ כיהן בין היתר כפקיד סעד.

הוא היה חבר בית הנבחרים של ההסתדרות הכללית, וחבר דירקטוריון במספר חברות ("משען", מפעלי שיקום, קרן סביל, מועצת המוסד לביטוח לאומי ועוד).

בין השנים 1993–1998 כיהן כחבר המועצה האזורית שפיר, ואף התמודד ללא הצלחה לראשות המועצה.

נבחר לראשונה לכנסת ב-1999. לאורך שנות כהונתו, שימש, בין היתר, כיו"ר סיעת ש"ס, כיו"ר ועדת העבודה והרווחה, כיו"ר הוועדה למאבק בנגע הסמים וכיו"ר הוועדה לפתרון בעיית העובדים הזרים. בכנסת ה-16 כיהן כיו"ר השדולה לקידום יחסים עם הקהילות הנוצריות בעולם וחבר בשדולה לאיכות הסביבה.

בדצמבר 2004 הסירה ועדת הכנסת את חסינותו של פרץ. ב-23 במרץ 2006 הודה פרץ בקבלת דבר במרמה, במסגרת עסקת טיעון, עקב קבלת תואר אקדמי במרמה מטעם שלוחת אוניברסיטת ברלינגטון בישראל. הוא נידון ל-12 חודשי מאסר על תנאי וקנס של 6,000 ש"ח. אחרי הרשעה זו התפטר מהכנסת, אולם היה שוב מועמד ברשימת ש"ס לכנסת ה-17 במקום ה-14 ולא נכנס לכנסת.

## חיים אישיים
נשוי ואב ל-8, גר ביישוב הקהילתי אלומה ליד קריית גת.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פוליטיקאים ישראלים שהורשעו בדין
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם ש"ס שהורשעו בדין
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם ש"ס
קטגוריה:עובדים סוציאליים ישראלים
קטגוריה:פעילי ההסתדרות הכללית
קטגוריה:ישראלים ילידי מרוקו
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:חברי הכנסת החמש עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת השש עשרה
קטגוריה:יושבי ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות
קטגוריה:יושבי ראש הוועדה למאבק בנגעי הסמים והאלכוהול
קטגוריה:יושבי ראש הוועדה המיוחדת לבעיית העובדים הזרים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1954
רון קרטר

**רונלד לוין "רון" קרטר** (באנגלית: **Ronald Levin "Ron" Carter**; נולד ב-4 במאי 1937) הוא קונטרבסיסט וצ'לן המנגן בעיקר ג'אז. הוא התפרסם בשנות ה-60, כאשר ניגן עם החמישייה הגדולה השנייה של מיילס דייוויס, מאז השתתף בהקלטת מאות תקליטים ופעיל עד ימינו.

## קורות חייו
קרטר נולד בעיר פרנדייל שבמדינת מישיגן בארצות הברית, הוא התחיל לנגן על צ'לו כשהיה בן 10, אולם כשעבר עם משפחתו לדטרויט נתקל בבעיות הנובעות מסטריאוטיפים גזעניים בנוגע לנגינה בצ'לו, ולכן החל לנגן על קונטרבס. קרטר עבר לניו יורק, שם עבד עם אריק דולפי, ת'לוניוס מונק, בובי טימונס ואחרים, ואף למד ב-Manhattan School of Music. ב-1963 הצטרף לחמישייה של מיילס דייוויס, פרט לויין שורטר בסקסופון בחטיבת הקצב ניגנו עם קרטר הרבי הנקוק וטוני ויליאמס, שלושת אלה יצרו חטיבת קצב אגדית בתחום הפרי ג'אז.

רבים טוענים כי קרטר הוא למעשה הבסיסט המוקלט ביותר בז'אנר הג'אז ומעריכים כי השתתף בכ-2,220 הקלטות.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:צ'לנים אמריקאים
קטגוריה:נגני ג'אז: בסיסטים
קטגוריה:נגני קונטרבס
קטגוריה:נגני בי בופ
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת רוצ'סטר
קטגוריה:בוגרי בית הספר מנהטן למוזיקה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1937
ויליאם בלקסטון

סר **ויליאם בלקסטון** (באנגלית: **William Blackstone**; 10 ביולי 1723 – 14 בפברואר 1780), משפטן אנגלי, המפורסם בעיקר בזכות ספרו "פירושים על דיני אנגליה".

## ביוגרפיה
בלקסטון נולד ב־1723 בלונדון שבאנגליה. בשנת 1746 סיים את לימודיו באוקספורד וקיבל הסמכה כעורך דין. עקב אי הצלחתו בצד המעשי של עריכת דין, פנה לצדדים התאורטיים והלימודיים של המקצוע. בשנת 1758 נתמנה לפרופסור למשפט אנגלי בקתדרה על שם וינר באוקספורד, מינוי שהיה חדשני באופיו עקב העובדה שעד לתקופתו של בלקסטון המשפט לא נלמד כמקצוע מיוחד.

בלקסטון שימש כמרצה עד שנת 1766, ובשנים אלה חיבר את היסוד ליצירת המופת שלו, "**[[פירושים על דיני אנגליה]]**", שיצאה לאור בין השנים 1765 ו-1769, והתבססה על הרצאותיו.

בשנת 1766 התפטר בלקסטון ממשרתו ושב לעבוד כעורך דין מן השורה. בין השנים 1768 ו-1770 היה בלקסטון חבר הפרלמנט הבריטי ובשנת 1770 נתמנה למשרת שופט, משרה שהחזיק עד יום מותו בשנת 1780.

יצירתו של בלקסטון, "הפירושים על דיני אנגליה", מהווה פירוש של עקרונות המשפט המקובל באנגליה, מבארת את הביטויים הטכניים של החוק ומסבירה את טעמי עקרונותיו. הספרים מאופיינים בריבוי משלים וסגנון ברור וקריא, דבר שהפך אותם לספר לימוד מועדף בעבר. הספר היה בעל השפעה מרובה באנגליה ובארצות הברית עד לסוף המאה ה-19, ומשמש עד היום כאבן דרך חשובה בהבנת התפתחותה של מערכת המשפט המערבית. פסקי דיניו של בלקסטון קובצו גם הם בספר שיצא לאור לאחר מותו בשנת 1781.

בלקסטון היה איש משפט הטבע, וככזה האמין שהמשפט האנגלי אידיאלי ומושלם. חלקו עליו: ג'רמי בנת'ם, ג'ון סטיוארט מיל, וג'ון אוסטין.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:עורכי דין בריטים
קטגוריה:חוקרי משפט בריטים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת אוקספורד
קטגוריה:חברי הפרלמנט של בריטניה הגדולה
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1723
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1780
טמפל בר (דבלין)

**טמפל בר** (באירית:** Barra an Teampaill**, באנגלית: **Temple Bar**), הוא שמו של אזור בגדה הדרומית של נהר הליפי במרכז העיר דבלין, בירת אירלנד. האזור מהווה את המרכז התרבותי של דבלין, וכן רובע חיי הלילה הדבלינאים, ומוקד תיירותי.

טמפל בר, בניגוד לחלקי העיר הסובבים אותו, שמר על תבנית הרחובות מתקופת ימי הביניים והוא מתאפיין ברחובות צרים המרוצפים באבני רחוב.

## היסטוריה
בחלקו הצפוני של האזור עובר נהר הליפי, בחלקו הדרומי רחוב דיים, בחלקו המזרחי רחוב ווסטמורלנד ובחלקו המערבי רחוב פישהמבל. 
מקור השם טמפל בר כנראה בא משמה של משפחה בעלת מעמד ששכנה באזור במהלך המאה ה-17, משפחת טמפל. אבי המשפחה, סר ויליאם טמפל, שהיה אחד ממנהלי טריניטי קולג', היה בעליהם של בית וגנים באזור. הסבר נוסף לשם יכול לבוא מהשפעה של אזור טמפל בר שבלונדון. התיעוד ההיסטורי המוקדם ביותר של האזור כ"טמפל בר", הוא במפה משנת 1673. 

במהלך המאה ה-19, האזור איבד פופולריות, ובמאה ה-20 סבל מהזנחה, עם בניינים רבים נטושים. ייתכן ומצב זה הציל את האזור מהרס שעבר בשנות ה-60 על דבלין.

בשנות ה-80, חברת התחבורה הציבורית תכננה את רכישת האזור ובניית תחנה מרכזית לאוטובוסים. התוכנית בוטלה לאחר סירוב דיירי האזור ובעלי גלריות וחנויות אומנים.,
בשנת 1991 ממשלת אירלנד החליטה להקים חברה ללא מטרות רווח בשם "נכסי טמפל בר" אשר תפתח ותתחזק את האזור כרובע תרבותי של דבלין.

## האזור כיום
כיום האזור משמש כמרכז למוסדות תרבות אירים רבים, כולל את מרכז הצילום האירי (מאגד את המכון לצילום של דבלין, ארכיון הצילום הלאומי והגלריה לצילום), מרכז התרבות ילדי ארק, מכון הסרטים האירי (מאגד את ארכיון הסרטים האירי) מרכז המוזיקה טמפל בר, מרכז מולטימדיה ארטהאוס, סטודיו וגלריית טמפל בר, מרכז פרויקטי האומנות, בית הספר למשחק גייטי וכן גם את הבורסה לניירות ערך של אירלנד והבנק המרכזי של אירלנד. 
כשיורד הלילה, האזור הופך למרכז של חיי לילה, עם מועדוני לילה רבים, מסעדות וברים. הפאבים המפורסמים באזור הם "פורטרהאוס ברורי קומפני", "אוליבר סט. ג'ון גוגרטי", "טורק'ס הד", וכמובן ה-"טמפל בר".

שני רבעים שוחזרו בשנים האחרונות – "רובע מיטינגהאוס" ו"רובע טמפל בר". שוק הספרים של הטמפל בר פועל בשבתות וימי ראשון ברובע הטמפל בר.

רובע מיטינגהאוס, משמש לצילומי חוץ בחודשי הקיץ. מאז קיץ 2004, רובע מיטינגהאוס מהווה בית לפרויקט "רובע הנואמים" הדומה לפינת הנואמים בלונדון ולשוק המזון של טמפל בר כל יום ראשון.

## גלריה

Temple Bar Dublin at Night.jpg|טמפל בר - הרחוב הראשי
Gogarty.JPG|הפאב "אוליבר סנט ג'ון גוגארטי" בטמפל בר
Pub Temple Bar - Dublin.jpg|פאב הנושא את שם הרובע


## קישורים חיצוניים

* ארגון ללא מטרות רווח המייצג עסקים וסוחרים בטמפל בר
* פסטיבל התרבות והמוזיקה האירית המסורתי של הטמפל בר
* אתר נאמנות תרבות טמפל בר

## הערות שוליים

קטגוריה:דבלין
קטגוריה:אירלנד: תרבות
לארה קרופט

ממוזער|250px|אליסון קרול מגלמת את דמותה של לארה קרופט למשחק הווידאו, 2008
ממוזער|250px|התפתחות דמותה של לארה קרופט בסדרת משחקי "טומב ריידר" מהביוגרפיה הראשונה ועד השנייה.
**לארה קרופט** (באנגלית: **Lara Croft**) היא דמות בדיונית. גיבורת סדרת משחקי הווידאו "טומב ריידר" ושני סרטים בשם זה.

## ביוגרפיות בדיוניות
ללארה נכתבו שלוש ביוגרפיות שונות. הביוגרפיה הראשונה נכתבה בצאת המשחק הראשון ולפיה לארה נכון לספטמבר 2018 בת 50. הביוגרפיה השנייה נכתבה כדי להתאים את לארה למשחקים חדשים בסדרה, ובכך להפוך אותה לצעירה יותר. הביוגרפיה השלישית נכתבה כדי לתת צד חדש לדמות וכדי להצעיר אותה יותר בשביל המשחקים החדשים בסדרה.

### הביוגרפיה הראשונה
לארה קרופט (נולדה ב-14 בפברואר 1968) היא בתו של לורד הנשינגלי קרופט. היא גדלה באחוזה מפוארת השייכת למשפחתה וחונכה במוסדות לבני אצולה במעמדה. החל מגיל שלוש היא התחנכה על ידי מורה פרטית, ובגיל 11 עברה לבית הספר וימבלדון לבנות.
בגיל 16 עברה לפנימיית "גורדונ'סטאון", שם סיימה את לימודיה בגיל 18. לאחר מכן עברה לתיכון בשווייץ, וסיימה בו את לימודיה בגיל 20.

לארה למדה סקי במהלך שהותה בשווייץ; סקי הפך לספורט החביב עליה, והיא נהגה לבלות את חופשותיה בסקי בהרי ההימלאיה. באחת החופשות, מטוסם של לארה וחבריה התרסק על הר מושלג, ולארה הייתה היחידה ששרדה. כתוצאה מההתרסקות איבדה לארה את זיכרונה ונשאר לה חלקיק קטן של זיכרון מחיי האצולה שהיו לה. ההתרסקות והעובדה שהיא שרדה שינו את חייה של לארה, וכך גם ביקור שלה לאחר מכן בכפר מבודד ומרוחק. היא החליטה שנמאס לה מחיי האצולה המשעממים, ובחרה להפוך לשודדת קברים (באנגלית "טומב ריידר", כשם המשחק).

### הביוגרפיה השנייה

בביוגרפיה זו, לארה נולדה ב-14 בפברואר 1977.

### הביוגרפיה השלישית

לארה קרופט נולדה ב-14 בפברואר 1992 בבריטניה ללורד ריצ'רד קרופט ואמיליה קרופט. הוריה היו רוב הזמן לא איתה. לאחר מות אמה, אביה של לארה התחיל להיות אובססיבי למיתוסים ולאחר מות אביה, לארה הפכה ליתומה. היא נותרה בחסותו של חבר של אביה, קונרד רוט שאימץ אותה כאילו הייתה ביתו. בעקבות עבודתו של רוט, לארה ברוב ילדותה נשארה לבד. בנעוריה, למדה בקולג' האוניברסיטאי של לונדון. לאחר סיום לימודיה היא חוברת לסמנתה נישימורה והופכת לחברתה הטובה ביותר. ההרפתקאה הראשונה של לארה החלה במציאת הממלכה האבודה ימטאי.

## לארה קרופט בתרבות
דמותה של לארה קרופט ניצבה במוקד ויכוח ציבורי על חוסר הפרופורציה בין גודל שדיה למותניה הדקיקות וגופה החטוב. נטען כי עיצוב זה הופך את לארה לאובייקט מיני וסמל סקס (ביקורת דומה נמתחה בעבר על בובות ברבי). עיצוב דמותה של לארה קרופט שונה החל מ-2013, כך ששדיה הוקטנו וממדי גופה הפכו למציאותיים יותר.

באפריל 2006 זכתה דמותה של לארה קרופט לתואר "גיבורת משחקי הווידאו המצליחה ביותר בהיסטוריה" בספר השיאים של גינס.

בסרטי הקולנוע גולמה לארה קרופט על ידי השחקנית המפורסמת אנג'לינה ג'ולי, דבר שהקנה לה פופולריות נוספת.

## קישורים חיצוניים

* דף הדמות בפרויקט פאנדום של טומב ריידר
* Lara Croft: 25 years of Tomb Raider and a British gaming icon, אתר ה-BBC

## הערות שוליים

*
קטגוריה:דמויות קולנועיות
קטגוריה:דמויות נשיות במשחקי וידאו
קטגוריה:דמויות פמיניסטיות בדיוניות
ארסוף

**אַרְסוּף** הוא יישוב קהילתי המשתייך למועצה אזורית חוף השרון וממוקם על מצוק כורכר בגובה 35 מטר בין כביש 2 לים התיכון, סמוך לקיבוץ שפיים. ארסוף נחשב לאחד היישובים היקרים ביותר בישראל.

## היסטוריה
שמו של היישוב נובע מקרבתו לתל ארשף הסמוך ומאזכורו בתנ"ך.

בראשית ימי המדינה נרכשו רבע מקרקעות המקום על ידי האדמו"ר רבי שמחה בונם אלתר, על מנת להקים במקום אתר קיט חרדי. הרעיון לא יצא לפועל, אך המגרשים נשארו בבעלות המשפחה.

היישוב הקיים מיועד לכלול מאה משפחות. הוא מתחלק לשתי שכונות: ארסוף ים וארסוף קדם, ומשתרע על כ-250 דונמים.

תוכנית הבנייה לארסוף אושרה בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20, והיא מחלקת את היישוב ל־85 מגרשים בשטח של 700 מ"ר או 1,400 מ"ר. השכונה המערבית הוכרה כיישוב בשם ארסוף, בעוד השכונה המזרחית נותרה במעמד של יישוב לא מוכר.

בתחומי היישוב אנדרטה בצורת ראש המתצפת על הסביבה בעזרת משקפת, לזכרו של , שהיה תצפיתן מודיעין במוצב דלעת בגזרה המזרחית בלבנון, שנפל ב-10 ביוני 1996.

## מאפייני היישוב
כיום היישוב הוא אחד היוקרתיים בישראל. מתגוררות בו 41 משפחות, ביניהן שגריר מקסיקו בישראל, עידן עופר, קובי ריכטר, בני שטיינמץ, מריוס נכט, אדם נוימן, ניר שרצקי ועמוס לוזון. כמו כן, האדמו"ר מגור מחזיק ברבע מהמגרשים ביישוב.

בתי היישוב הם כולם וילות, מלבד בניין דירות אחד (הכולל 9 דירות על פני חמישה מפלסים). ביישוב אין מבנים ציבוריים ואין אפשרות לקבל רישיון עסק. כמו כן, תחבורה ציבורית לא מגיעה ליישוב.

## חסימת החוף בפני הציבור
היישוב מוקף בגדר, ובעבר מנעו שומרים את כניסתם של מבקרים שאינם אורחי התושבים לתחומיו. כך נמנעה מהציבור גישה לחוף ארסוף, שהוא שטח ציבורי פתוח בהגדרתו. ב-2013 התקבלה עתירה שחייבה את היישוב לאפשר גישת אזרחים לחוף, אך מועצת חוף השרון סימנה את מפרץ החנייה הסמוך לחוף באדום-לבן, ואזרחים מחוץ ליישוב שביקרו בחוף נקנסו כאשר חנו שם. ב-5 בנובמבר 2018 פסק בית המשפט לעניינים מקומיים, בערעור שהגישה העיתונאית גלי גינת על דוח חנייה שקיבלה, כי הדוחות שניתנו במקום אינם חוקיים ואין כל נימוק ענייני לאיסור על החנייה בחניון.

## גלריית תמונות

תמונה:Arsuff062.jpg|בתי היישוב כפי שהם נראים מחוף הים דרך אחד הוואדיות החותכים בצוק הכורכר
תמונה:Arssuf066.jpg|רחוב הכניסה לארסוף לעת שקיעה
קובץ:Arssuf023.jpg|בתי ארסוף מצפון


## קישורים חיצוניים

* 
* ארסוף – אתר הבית של ארסוף
* ארסוף – הצצה נדירה לאחד היישובים היקרים בארץ, כתבה בערוץ 2
*  
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים במחוז המרכז
קטגוריה:ישראל: יישובים קהילתיים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1995
קטגוריה:ארסוף
קטגוריה:יישובי המועצה האזורית חוף השרון
קטגוריה:מועצה אזורית חוף השרון
סלטיק פארק

שמאל|ממוזער|300px|סלטיק פארק
**סלטיק פארק** (באנגלית: **Celtic Park**) הוא אצטדיון כדורגל באזור פארקהד, כ-3 ק"מ ממרכז העיר גלאזגו שבסקוטלנד, המשמש כמגרשה הביתי של קבוצת הכדורגל סלטיק. האצטדיון ידוע גם בשם "פארקהד" וכן "גן העדן", בידי אוהדי סלטיק. סלטיק פארק הוא האצטדיון השני בגודלו בסקוטלנד אחרי אצטדיון מאריפילד, והחמישי בגודלו מבין אצטדיוני הכדורגל בבריטניה, אחרי אצטדיון ומבלי, אולד טראפורד, אצטדיון המילניום ואצטדיון טוטנהאם הוטספר, עם תכולה מרבית של 60,355 מקומות.

## היסטוריה
סלטיק עברה מאצטדיון סלטיק פארק המקורי לנוכחי בשנת 1892. היציע המרכזי עוצב על ידי האדריכל ארצ'יבלד לייטץ' שעיצב אצטדיונים גם עבור גלאזגו ריינג'רס, הארטס, סנדרלנד ואברטון. האצטדיון עבר מספר רב של שיפוצים; ב-1988, שנת המאה של סלטיק, נוסף חיפוי הלבנים האדום בצד החיצוני של היציע המרכזי ובאמצע שנות ה-90 נערכו שדרוגים נוספים להתאמת האצטדיון לדו"ח טיילור. כיום היציעים מקיפים לחלוטין את המגרש והאצטדיון מורכב מיציע דו-שכבתי הנמשך לאורך 3/4 מהמגרש ויציע מרכזי דו-שכבתי הכולל גם את מוזיאון הקבוצה. 2 מסכים גדולים מותקנים בפנים האצטדיון לשידור מהלכים בולטים ושידורים חוזרים. ב-2004 הכריזה סלטיק על שיפורים נוספים שהם חלק מתוכנית השיפוץ הכוללת במטרה להשיג דירוג אצטדיון 5 כוכבים של אופ"א.

## היציעים
*יציע ג'וק סטיין (תכולה: 13,006 צופים) - היציע המערבי של האצטדיון.
*יציע אריות ליסבון (תכולה: 13,006 צופים) - היציע המזרחי של האצטדיון.
*היציע הצפוני (תכולה: 26,970 צופים) - מכיל לבדו יותר צופים מ-10 אצטדיונים אחרים בליגת העל הסקוטית ונכון לעונת 2006-07, יותר מ-5 אצטדיונים בפרמייר ליג של אנגליה.
*היציע המרכזי (תכולה: 7,850 צופים) - היציע הדרומי של האצטדיון.
במשחקי ליגה האצטדיון מתמלא עד אפס מקום לעיתים נדירות, בשל הצורך לחצוץ בין מחנות האוהדים.

## אירועים מיוחדים
*בשנת 1938 נרשם שיא הצופים באצטדיון כאשר 92,000 צופים הגיעו לצפות במשחק הדרבי מול ריינג'רס.
*בשנות ה-90, כאשר האצטדיון הלאומי בהאמפדן פארק עבר שיפוץ, סלטיק פארק אירח מספר גמרי גביע - האחרון מביניהם היה גמר הגביע הסקוטי ב-1998, וכן משחקים בינלאומיים של נבחרת סקוטלנד.
*בשנת 2002 זכה סלטיק פארק ב-59.9% מהקולות בסקר מתקן הספורט האהוב שנערך על ידי תחנת רדיו של ה-BBC.

## קישורים חיצוניים

* סלטיק פארק ב-Stadium Guide
* סלטיק פארק ב-World Stadiums 
* [סלטיק פארק](https://web.archive.org/web/20120209162038/http://www.worldstadia.com/stadium/scotland/celtic_park_(parkhead)/209.php) ב-Worldstadia
* סלטיק פארק ב-Scottish Football Archive
* סיור וירטואלי בסלטיק פארק
* תמונת לוויין

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סקוטלנד: אצטדיוני כדורגל
קטגוריה:גלאזגו: כדורגל
קטגוריה:גלאזגו: מבנים
קטגוריה:סלטיק
כמעט חצות

**כמעט חצות** הייתה תוכנית חדשות ששודרה בסיום השידורים היומיים של הטלוויזיה הישראלית בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20. התוכנית התאפיינה בסגנון הגשה לא פורמלי ובבחירה מיוחדת של נושאים, בניגוד לטון הרשמי של מבט לחדשות ולנושאים שנבחרו בה לסיקור. התוכנית נחשבה לחדשנית ומקורית וזכתה לשיעורי צפייה גבוהים. 

היוזם והעורך הראשון של התוכנית היה יצחק רועה, אשר קידם הגשה בסגנון לא פורמלי של חדשות גם בשידורי הרדיו.

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:הערוץ הראשון: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תוכניות חדשות ואקטואליה
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-1970
יצחק רועה

**יצחק רועה** (6 ביוני 1937 – 22 ביולי 2017) היה איש רדיו וטלוויזיה שקידם הגשת חדשות בסגנון לא פורמלי. בין היתר יזם, ערך והגיש את מגזין הצהריים של רשת ב' "בחצי היום" ויזם וערך את תוכנית החדשות "כמעט חצות" בטלוויזיה הישראלית.

## ביוגרפיה
**יצחק רויך** נולד ב-1937 וגדל בקריית חיים. שירת ככתב בירחון הצבאי "במחנה נח"ל". לאחר מכן הצטרף לחברי גרעין הנח"ל בקיבוץ אלומות. ב-1965 נישא ועזב את הקיבוץ. הוא עבר לירושלים ולמד ספרות באוניברסיטה העברית.

ב-1967 התקבל לעבודה בקול ישראל. ב-1969 החל להגיש את "בחצי היום". באפריל 1971 מונה למנהל מחלקת ענייני היום בקול ישראל, אולם בסוף השנה התפטר.

בשנת 1974 נסע לארצות הברית ללמוד תקשורת באוניברסיטת קולומביה. כשחזר הגיש מספר תוכניות בטלוויזיה הישראלית. בשנת 1979 התמנה למגיש מהדורת החדשות "כמעט חצות".

רועה פרש מרשות השידור לטובת האקדמיה והחל לעסוק בחקר התקשורת באוניברסיטה העברית. ב-1982 השלים את הדוקטורט. בעבודתו האקדמית חקר את שפת החדשות ואת הזיקה המורכבת שלה למציאות שהיא מבקשת לתאר. כמו כן, חקר את ההבדלים בין סוגי העיתונות השונים.

באוקטובר 1982 שב לרדיו, להגשת "בחצי היום" שלוש פעמים בשבוע.

בינואר 1986 החליף לזמן מה את אלכס אנסקי בהגשת התוכנית "7-0-7" בגלי צה"ל. בתחילת 1987, לאחר שסורבה בקשתו להגיש בטלוויזיה, סירב להגיש את יומן היום הזה ברדיו. בעקבות זאת, הודח מהגשת "היום הזה" ברדיו. בהמשך הנחה לסירוגין את התוכנית "תיק תקשורת" בטלוויזיה החינוכית בשנותיה הראשונות.

ספרו "אחרת על תקשורת" פורסם ב-1993, בהוצאת רכס.

ב-2004 פרש מהאקדמיה. ב-2008 יצאה לכבודו אסופת המאמרים "סיקור כסיפור: מבטים על שיח התקשורת בישראל", בעריכת מוטי נייגר, מנחם בלונדהיים ותמר ליבס, בהוצאת מאגנס ומכון סמארט, האוניברסיטה העברית.

בשנים האחרונות לחייו סבל רועה ממחלה והיה מאושפז בבית החולים הצרפתי סן לואי. הוא נפטר ב-22 ביולי 2017. ב-25 ביולי 2017 נקבר בבית העלמין בקיבוץ נחשון.

היה נשוי למרים ואב לשלושה בנים. בנו, יואב, הוא מפיק קולנוע.

## קישורים חיצוניים

* 
* מוטי נייגר, מנחם בלונדהיים ותמר ליבס, "התקשורת מספרת סיפורים, יצחק רועה קורא בהם" – הקדמה לספר "סיקור כסיפור: מבטים על שיח התקשורת בישראל – לכבוד יצחק רועה, הוצאת מאגנס ומכון סמארט, האוניברסיטה העברית, 2008

**לאחר פטירתו:**
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:חוקרי תקשורת המונים ישראלים
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: תקשורת ועיתונאות
קטגוריה:סגל קול ישראל
קטגוריה:צמחונים ישראלים
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:אישים הקבורים בנחשון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1937
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2017
קטגוריה:קריית חיים: אישים
באסטד

**באסטד** (Busted) היא להקת פופ רוק בריטית שבה היו חברים ג'יימס בורן, מאט ויליס וצ'ארלי סימפסון.

## היסטוריה
הלהקה הוקמה ב־2000 על ידי מאט וג'יימס. הם נפגשו במועדון, באותה שנה לג'יימס הייתה להקה בשם "הכלב החולה" לאחר שמאט ראה אותם מופיעים הוא התלהב והציע לג'יימס להקים להקה משלהם, שקיבל את הצעתו.

אף על פי ששניהם נהנו עד מאוד לנגן יחד, הם הסכימו שלהקה לא יכולה להיות מבוססת על שני חברים בלבד. על כן הם פרסמו מודעה בעיתון "שני בחורים מוכשרים בטירוף מחפשים חבר נוסף לשלישייה." רבים נענו למודעתם אך לאחר מבחנים שערכו השניים נבחר צ'ארלי.

בתחילת הדרך הלהקה ניקראה "באסטר" רק לאחר שחברתו של מאט התקשרה ל-MTV ריקווסט שהנחתה אז ג'רי האליוול מהספייס גירלז וביקשה להעלות אותם לשידור, ג'רי קראה להם בטעות "באסטד". לכן הם החליפו את שמם. הם אהבו את התהילה מהתוכנית, והחליטו לחפש חברת תקליטים שתקבל אותם ואת סגנון המוזיקה הייחודי שלהם. בשנת 2002 באסטד הוחתמה על ידי חברת התקליטים "יוניברסל". חצי שנה לאחר מכן באסטד נכנסו לראשונה לאולפן ההקלטות להקליט את אלבומם הראשון הקרוי על שמם. השיר הראשון שהם הוציאו בספטמבר של אותה שנה היה תחת השם What I go to school for. השיר עורר סערה גדולה ברחבי בריטניה והגיע לראש המצעדים.

בשנת 2003 הוציאה באסטד לחנויות את אלבומה השני הקרוי "A Present For Everyone", לאחר צאת אלבום זה באסטד זכתה להכרה בכל העולם. הם הצליחו בכל העולם, ואף זכו להיכנס לספר השיאים של גינס בתור "הלהקה היחידה בכל העולם שהסינגל הראשון שלה היה מקום שני, השני מקום ראשון, השלישי מקום שלישי והרביעי מקום שני." העתיד נראה מזהיר בשביל באסטד, אך בשנת 2004 צ'ארלי הקים להקת רוק בשם "פייטסטאר" [Fightstar] ובאסטד הודיעו על פרוק הלהקה. "פייטסטאר", הלהקה החדשה של צ'ארלי, הוציאה 3 אלבומים, והגיעה למקום הראשון עם השיר The English Way במצעד של מיי ספייס. הלהקה מצליחה בבריטניה. באפריל 2009 יצא האלבום החדש של הלהקה - "Be Human" וזכה אף הוא להצלחה גדולה.

מאט הוציא 2 סינגלים ודיסק בתור סולן וג'יימס הקים להקה חדשה בשם "סאן אוף דורק" אשר משמרת את הסגנון הייחודי של באסטד. הלהקה הצליחה מאוד בבריטניה.

ב-2013 הלהקה "מקפליי" הזמינה את חברי הלהקה להופיע איתם בסיבוב ההופעות לכבוד 10 שנים ללהקה, אך רק מאט וג'יימס הצטרפו לסיבוב ההופעות. לאחר ההצלחה הרבה בסיבוב הופעות שתי הלהקות החליטו ליצור איחוד זמני של שתי הלהקות בשם "מקבאסטד" הכולל את חברי להקת מקפליי ובאסטד -למעט צארלי (לפי דבריו של ג'יימס, טען שיש סיכויים שחזירים יעופו לפני שצארלי יחזור לבאסטד) .מקבאסטד הוציאו אלבום בשם Mcbusted.
ב-10 בנובמבר 2015 באסטד הודיעו על איחוד וחזרתו של צארלי ללהקה, הלהקה צפויה לצאת לסיבוב הופעות במאי 2016 .

## דיסקוגרפיה
### אלבומי אולפן
* 2002: *Busted*
* 2003: *A Present For Everyone*

### אלבומים נוספים
* 2003: *Red Room Sessions*
* 2004: *A Ticket for Everyone: Busted Live*
* 2004: *Busted*

## קישורים חיצוניים

* 

* השיר הראשון של באסטד

קטגוריה:להקות רוק בריטיות
קטגוריה:להקות פופ פאנק
קטגוריה:זוכי פרס המוזיקה הבריטית
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 2000
רופרט גרינט

**רופרט אלכסנדר לויד גרינט** (באנגלית: **Rupert Alexander Lloyd Grint**; נולד ב-24 באוגוסט 1988) הוא שחקן קולנוע אנגלי שהתפרסם בזכות גילום דמותו של רון ויזלי בסדרת סרטי "הארי פוטר".

## ביוגרפיה
### ילדות ונעורים
רופרט גרינט נולד בעיירה הארלו , במחוז אסקס, אנגליה. אמו, ג'ואנה לבית פרסונס, היא עקרת בית, ואביו, נייג'ל, הוא סוחר מזכרות. גרינט הוא הבכור מבין חמישה אחים.

הוא גדל בהרטפורדשייר שם הוא למד בבית הספר היסודי הקתולי "סנט ג'וזף", שם גם החל להתעניין לראשונה בתיאטרון. הוא הופיע בהפקות בית הספר והצטרף לקבוצות תיאטרון מקומיות. הוא המשיך להופיע בהצגות בבית הספר גם אחרי שעבר לבית הספר "ריצ'רד הייל" בעיירה הרטפורד . עם זאת, גרינט מעולם לא שיחק באופן מקצועי לפני סדרת "הארי פוטר". בגיל 16 הוא עזב את בית הספר, על מנת להתמקד בקריירת המשחק.

## קריירה

### הארי פוטר
בגיל 11 נבחר גרינט באודישנים לסרט "הארי פוטר ואבן החכמים" לתפקיד רון ויזלי. השיקולים לבחירתו לתפקיד כוללים את העובדה שיש לו שיער ג'ינג'י. כמו לדמותו של ויזלי, גם לגרינט יש פחד מעכבישים. גרינט טען שהיו לו יותר סיכויים לזכות בתפקיד כיוון שעוד לפני שפנו אליו להיבחן לתפקיד, הוא נהג לקרוא את ספרי "הארי פוטר" ומאוד נהנה מהם.
הוא שיחק בתפקיד רון ויזלי בכל שמונת סרטי "הארי פוטר". האחרונים שבהם היו שני חלקיו של הסרט "הארי פוטר ואוצרות המוות", שיצאו לאקרנים בנובמבר 2010 וביולי 2011.

### אחרי "הארי פוטר"
בשנת 2002, שיחק גרינט את דמותו של אלן בסרט "מכנסי הרעם".

בשנת 2005, דיבב גרינט את דמותו של פיטר פן בתוכנית הדוקומנטרית "מזל טוב, פיטר פן".

בשנת 2006, שיחק גרינט בסרט "שיעורי נהיגה" עם ג'ולי וולטרס ולורה ליני את דמותו של בן מרשל.

בשנת 2010, שיחק גרינט בסרט "מטרה פראית" את דמותו של טוני, לצד השחקנים ביל ניי ואמילי בלאנט.

בשנת 2011, שיחק גרינט בסרט "פיצוץ מתוק" את דמותו של מלאצ'י.

בשנת 2011 השתתף בווידאו קליפ לשיר "Lego House" של אד שירן.

בשנת 2014 דיבב את ג'וש בסרט "יצאת כוכב".

בשנת 2017 החל לשחק בסדרה "סנאץ'", בתפקיד צ'ארלי קוונדיש-סקוט.

בשנת 2019 החל לשחק בסדרת הטלוויזיה "סרבנט" בשירות הזרמת המדיה Apple TV, בתור ג'וליאן פירס, אחיה של דורות'י אותה מגלמת לורן אמברוז. הסדרה סיימה את שידוריה ב-2024 לאחר ארבע עונות.

## חיים אישיים
גרינט נמצא במערכת יחסים עם השחקנית ג'ורג'יה גרום  מאז 2011. יש להם בת, שנולדה במאי 2020. הוא הצטרף לאינסטגרם בנובמבר 2020, ופרסם תמונה שלו מחזיק את בתו שזה עתה נולדה. באפריל 2025 נולדה לזוג בת נוספת.

הוא הגיע למיליון עוקבים תוך ארבע שעות ודקה אחת מיצירת החשבון שלו, ושבר את תואר שיא גינס הקודם עבור הזמן המהיר ביותר להגיע למיליון עוקבים בפלטפורמה.

גרינט פעיל בתחום הצדקה, הוא תרם פריטים כגון בגדים למכירות פומביות למטרת צדקה והשתתף בעצרות וקמפיינים למטרות צדקה.

## פילמוגרפיה

### קולנוע

### טלוויזיה

### תיאטרון

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אנגלים
קטגוריה:שחקנים ילדים אנגלים
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1988
תל פולג

[שמאל|ממוזער|250px|הנוף מהתל מערבה אל שמורת שער פולג ו[מכון וינגייט]]
**תל פּוֹלֵג** הוא תל עתיק בקרבת אודים, בתחומי שמורת שער פולג, דרומית לשפך נחל פולג. הוא נמצא כ-6 ק"מ דרומית לנתניה וממוקם על גבעת כורכר ברום של 25 מטרים מעל פני הים.

## המיקום הגאוגרפי
האתר ממוקם בסמוך לדרך הים (וִיָה מַארִיס) העתיקה, דבר אשר תרם רבות ליישוב מבחינה כלכלית. תל פולג לא היה התל היחיד במקום אלא חלק מגוש של ארבעה יישובים אשר כולם הוקמו בתקופת הברונזה. שלושת היישובים הנוספים הוקמו מערבה לתל פולג כיישובי-בת: ח'רבת חילפים, ח'רבת פלגית (בשפך נחל פולג) ותל עשיר. יישובים אלו נחשפו בתחומי מכון וינגייט לספורט.
יישוב נוסף התגלה 3.5 ק"מ מדרום-מזרח לתל פולג: תל זוריקיה.

## ההתיישבות באתר
תל פולג היה מיושב ברצף החל מתקופת הברונזה התיכונה ועד לתקופה הרומית.

במהלך תקופת הברונזה התיכונה עברה פולג תהליך משמעותי של ביצור, שבמסגרתו נבנתה בה מצודה מוקפת חפיר בצִדה הצפוני של העיר. מצודה זו היוותה חלק ממערך הגנת הגבול הצפוני של ממלכת אפק הקדומה.

החל מתקופת הברונזה המאוחרת, דרך התקופה הישראלית ועד לתקופה הפרסית התקיים במקום יישוב פרזות (יישוב שאינו מוקף בחומה).

בתקופה הרומית החל לפעול במקום מפעל ייבוש הביצות של אגן נחל פולג; בעקבות זאת הועמק החפיר הכנעני בצידה הצפונה של פולג והחל לשמש בתור תעלת ניקוז, שאת שרידיה ניתן לראות עד היום בתחומי האתר.

מפעל ייבוש הביצות המשיך לפעול בפולג עד לתקופה הערבית הקדומה, עת נסתמה תעלת הניקוז והוזנחה. כתוצאה מכך, חזרו הביצות לאגן הפולג, מה שגרם לנטישת יישובי האזור.

בתקופה העות'מאנית התקיים במקום יישוב ערבי קטן בשם ח'רבת אלפאליק ומדרום לו יישוב נוסף בשם ח'רבת א-זבאבידה.

## גילוי האתר וחקירתו
בשנות ה-50 של המאה ה-20 התבצעה בתל חציבת כורכר גדולה, אשר פגעה בו קשות. בעקבות החציבה התגלו שרידי היישוב הראשונים במקום. בשנות השבעים נערכו במקום מספר עונות חפירה קצרות בראשות פרופ' רם גופנא ואיתן איילון, אשר חשפו ממצאים ארכאולוגיים רבים, בהם מגדל שמירה גדול מתקופת הברונזה, תעלת הניקוז, החפיר ומספר יסודות של בתים ובורות מהתקופה הישראלית.

## קישורים חיצוניים
* נחל פולג - שמורת טבע שער פולג ושמורת טבע נחל פולג, באתר רשות הטבע והגנים

## הערות שוליים

קטגוריה:השרון: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:אתרים ארכאולוגיים כנעניים בארץ ישראל
קטגוריה:אודים
תל זוריקיה

**תל זוּרֵיקִיָה** הוא אתר ארכאולוגי באגן נחל פולג, מדרום לקיבוץ תל יצחק. גובהו 25 מטר מעל פני הים והוא נחלק לשני חלקים, צפוני ודרומי. 

**בחלק הצפוני** של האתר נמצאו שרידי בנייה מהתקופה הפרסית וחרסים רבים. במקום זה התקיים במאה ה-19 יישוב ערבי קטן בשם ח'ירבת א-זוריקיה. 

**בחלק הדרומי** נערכו חפירות בין השנים 1978-1979 בהנהלת רם גופנא, בהן נחשפו שרידי מצודה מתקופת הברונזה: חומות, מבנים ומגדל. מצודה זו היוותה חלק ממערך ההגנה של ממלכת אפק הכנענית, בדומה לתל פולג הסמוך.    

האתר ממוקם באופן אסטרטגי לצד מעברה קדומה בביצות הפולג ובקרבתו נובע המעיין עין א-זוריקיה. בימי מלחמת העולם הראשונה נערך במקום קרב בין הטורקים והגרמנים לבין הבריטים לאחר צליחת הירקון. במפות בנות התקופה כונה המקום Zerkiye Crossing.

## קישורים חיצוניים

ימין|ממוזער|230px|אגן נחל פולג במפה בריטית מ-1918, ותל זוריקיה במרכזו

זוריקיה
קטגוריה:ישראל: גאוגרפיה
קטגוריה:תל יצחק
כינין

שמאל|ממוזער|250px|נוסחת המבנה של כינין
**כִינִין** (נכתב גם **חינין**; בספרדית: **Quinina**) הוא תרכובת ארומטית המשמשת בעיקר כתרופה לטיפול בקדחת הביצות (מלריה).

הכינין מופק מקליפת עץ מהסוג צינכונה, עץ הכינין ממשפחת הפואתיים, שמקורו באמריקה הדרומית; ומכאן שמו: בלשון קצ'ואה המילה kina פירושה "קליפה". הראשונים להשתמש בכינין כתרופה היו האינקה. תרופה זאת הייתה מוּכּרת לרפואה האירופית כבר בשנת 1630, והיא נמכרה לראשונה באנגליה ב-1658.

הגרסה המודרנית של כינין נקראת כּינידין או כּינידוּראן (שם מסחרי). הכינידין היא נגזרת של הכינין והיא נמצאת בשימוש משנות ה-20 של המאה ה-20.

## שימושים
שימושה העיקרי כיום בשמירת קצב לב סדיר באנשים הסובלים מפרפורי פרוזדורים, ומניעת הפרעות קצב בחדרי הלב. בנוסף, משמש הכינין כחומר טעם בתעשיית המזון, בעיקר במשקאות מרירים, כגון ביטר למון ומי טוניק.

הכינין במינונים גבוהים שימש בעבר כטיפול למלריה. בשל תופעות הלוואי שלו, השימוש בו פחת עם גילוייהן של תרופות חדשות למלריה. במינונים נמוכים הכינין משמש למניעת התכווצויות שרירים. במקרים רבים די בשתיית "מי טוניק" כדי להשיג הקלה משמעותית. במינונים הנמוכים לא צפויות תופעות לוואי.

רק במקרים נדירים התרופה עלולה לגרום לדימום תת-עורי, בגלל ירידה במספר טסיות הדם. מנהל המזון והתרופות האמריקאי, ה-FDA, הגביל את כמות הכינין במשקה שאינו למטרות רפואיות ל-83 מיליגרם לליטר, כמות המהווה בין רבע לחצי כמות לעומת המינון הרפואי המקובל. כיום כמות הכינין במשקה קטנה בהרבה ועומדת על כ-60–70 מיליגרם לליטר, ונועדה רק להקנות מרירות למשקה הקל והממותק.
במינון גבוה כינין גורם להפלות, כינין נחשב גם לחומר טרטוגני, כלומר גורם לעיוותים בעובר. כמו כן, הכינין גורם לתופעות לוואי נוספות: בחילות, כאבי ראש, חירשות, עיוורון, ובמקרים נדירים אפילו למוות.

## היסטוריה
התיאור הראשון של טיפול בעזרת הכינין כתרופה למלריה, בשנת 1633, מיוחס לאנטוניו דה לה קלנצ'ה. לדבריו, מיסיונרים ישועים בפרו למדו איך לטפל במלריה בעזרת חומר אבקתי בצבע קינמון שהופק מקליפת העץ נקרא בספרדית El árbol de la calentura – עץ בצבע קינמון , המופיע בסמל פרו. האבקה שקיבלה את השם "קליפת הישועים" ניתנה במשקה והקלה על החום ועשתה ניסים נגד המלריה.

הבריטים תושבי הקולוניות באזורים מוכי מחלת המלריה, נהגו לערבב את מי הטוניק במשקה האלכוהולי ג'ין, וצרכו אותו באופן שוטף כתרופה מונעת בעלת טעם סביר.
בארצות הברית משתמשים בתחליף של כינין הנקרא quinidine.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תרופות אנטי-אריתמיות
קטגוריה:תרופות לפי א'-ב'
קטגוריה:אלקלואידים
קטגוריה:תרופות לטיפול במלריה
וקטור (ביולוגיה)

[ממוזער|250px|קובץ המציג את העברת המחלות של [יתושים בקדחת דנגי וקדחת הנילוס המערבית.]]
**וקטור פתוגני** או **מעבירן** הוא אורגניזם אשר לא גורם למחלות, אלא מעביר אותן. הווקטור משמש בתור פונדקאי של הפתוגן. לדוגמה, זני יתושים מסוימים מעבירים מחלות כמו קדחת מערב הנילוס. היתוש עצמו לא חולה בקדחת, אך הוא מעביר לאורגניזם אחר וכך מדביק אותו. וקטורים נפוצים הם אקריות, חרקים וקרציות.

**[[נשא (ביולוגיה מולקולרית)|וקטור גנטי]]** הוא מקטע של DNA המתוכנן לשאת עליו גנים שונים, על פי הצורך, ומשמש בהנדסה גנטית כדי להעביר תכונות מסוימות לאורגניזם כלשהו.

בניגוד לווקטור שהוא אורגניזם חי, גם עצמים דוממים, המכונים פומיט מסוגלים להוות סוכן המעביר את הזיהום הפתוגני.

## ראו גם
*וירוזום

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:רפואה
קטגוריה:מחלות זיהומיות וטפיליות
יוסף בן טוביה

**יוסף בן טוביה**, מבית טוביה, משפחה עשירה ומיוחסת מעבר הירדן, שימש כגובה כספים עבור בית תלמי ביהודה בזמן השלטון התלמיי בארץ ישראל (המאה ה-3 לפנה"ס) בתקופה ההלניסטית.
בתקופתו של יוסף הגיע בית טוביה לשיא השפעתו. על עלייתו ידוע רק מתוך ספרו של יוסף בן מתתיהו, "קדמוניות היהודים", שם הוא מוצג ברוח אוהדת.
מנחם שטרן קובע את תחילת עלייתו לסביבות שנת 240 לפנה"ס.

## ביוגרפיה
אמו של יוסף הייתה בתו של הכהן הגדול שמעון הראשון ואחותו של הכהן הגדול חוניו השני. ליוסף היו שבעה בנים מאישה אחת, ומבתו של סולימיוס (בתרגום שליט: שלום), אחיו, נולד לו בנו הצעיר הורקנוס.

יוסף בן טוביה השכיל לנצל את המצב הפוליטי בארץ ישראל באותה תקופה על מנת להגיע לעמדת כוח בחצר בית תלמי ולמעשה הפך לנציגו בארץ ישראל. באותה תקופה החל המצב בין ההנהגה היהודית בארץ ישראל לבין תלמי השלישי אורגטס להתדרדר. אפשר שגרם לכך עול המיסים שהכביד עליהם, או הפיתויים המרובים שבאו מכיוון מלכי בית סלאוקוס, שבקשו למשוך את היהודים לצדם. יצוין כי באותם הימים, המחצית השנייה של המאה ה-3 לפנה"ס, התחוללה המלחמה הסורית השלישית בין בית תלמי לבין בית סלאוקוס. את המצב המסובך והמורכב הזה ביקש לנצל, ממניעים פוליטיים ואישיים, חוניו השני, הכהן הגדול בירושלים, שתמך בבית סלאוקוס והאמין כי בית תלמי יינגף לפני בית סלאוקוס, סירב להעלות את כספי המיסים למלך תלמי השלישי, וסיכן בכך את מעמדה של יהודה. בתגובה, תלמי השלישי שיגר ליהודה נציג מטעמו שדרש את תשלום המיסים באופן מידי, ולא, יחולקו אדמות יהודה בין שרי המלך המצרי.
 
מצב זה, של התקררות היחסים בין יהודה לממלכת בית תלמי, נוצל על ידי בן אחותו של הכהן הגדול, יוסף בן טוביה, איש פיקח ונמרץ, שהבין כי יוכל לנצל את המצב לתועלתו. בהיוודע דבר ניצחונם המזהיר של התלמיים על בית סלאוקוס, כינס יוסף בן טוביה את אספת העם בירושלים וקיבל ממנה ייפוי כוח להגיע לאלכסנדריה ולפייס את המלך הרוגז. יצוין כי תפקיד הייצוג של יהודה כלפי המלכות, שהיה מסור לכהן הגדול, עבר, בהסכמת העם, לידי יוסף בן טוביה. במתנות ובדברי חנופה עלה בידי יוסף בן טוביה לקנות את לב שליחו של תלמי השלישי, וכך סלל לעצמו דרך לחצר המלך במצרים. יוסף הצליח לקנות את לב המלך, כשהוא מבטיח לו להכפיל את מכסת המיסים של יהודה, אם תימסר לידיו חכירת המיסים של "סוריה ופויניקיה", שיהודה שייכת להן. המלך נעתר לבקשתו ואף צייד אותו באלפיים לוחמים כדי שיוכל לגבות את המיסים ללא התנגדות, וכך אכן קרה, ולא בלי גבייה מתאכזרת. במשך עשרים ושתיים שנה היה יוסף בן טוביה חוכר מסי המלך, והמכה שניחתה על הכהונה הגדולה במישור האישי ובמישור הממלכתי הייתה קשה. התוצאות בהמשך, בדבר המריבה בין שני הכוחות, הזיקו מאוד ליהודה.

## לקריאה נוספת
*מנחם שטרן, **ההיסטוריה של ארץ-ישראל**, כרך 3: התקופה ההלניסטית ומדינת החשמונאים, הוצאת יד בן צבי, 1981: יוסף בן טוביה, עמ' 112–113
* מנחם שטרן, **מחקרים בתולדות ישראל בימי הבית השני**, הערות לסיפור יוסף בן טוביה, עמ' 22–34

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודי תקופת בית שני
קטגוריה:בית טוביה
קטגוריה:יהודי המאה השלישית לפנה"ס
לגל דה קרמר

**לגל דה קרמר** (; 4 בספטמבר 1702 – 1792) היה שחמטאי צרפתי.

דה קרמר יחד עם שחקנים מפורסמים אחרים, שיחק בקפה דה לה רגנס שבפריז, והיה בין השחקנים החזקים בעולם בסביבות שנות השלושים של המאה ה-18. דה קרמר לימד שחמט את פרנסואה אנדרה פילידור.

לגל הוא זה אשר על שמו נקרא מט לגל (מהלך בשחמט המוביל לניצחון) שנמצא במשחקו היחיד אשר תיעודו קיים עד היום; לגל נגד סט. ברי, פריז, 1750.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחמטאים צרפתים
קטגוריה:מחברי ספרי שחמט
קטגוריה:צרפתים שנולדו במאה ה-18
קטגוריה:נפטרים ב-1792