ויליאם גסטון

**ויליאם ג'. גסטון** (באנגלית: **William J. Gaston**; 19 בספטמבר 1778 – 23 בינואר 1844) היה משפטן וחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם קרוליינה הצפונית. הוא מחבר השיר הרשמי של מדינת קרוליינה הצפונית, "The Old North State". מחוז גסטון בקרוליינה הצפונית, שנוצר זמן קצר לאחר מותו, נקרא על שמו. מאוחר יותר נקראו על שמו גם העיר גסטוניה בקרוליינה הצפונית, אגם גסטון המלאכותי ואולם גסטון באוניברסיטת ג'ורג'טאון, מוסד הלימודים שבו למד.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
גסטון נולד בניו ברן שבקרוליינה הצפונית ב-19 בספטמבר 1778, והיה בנם של ד"ר אלכסנדר גסטון ומרגרט שארפ. בשנת 1791, בגיל שלוש עשרה, נכנס ללימודים באקדמיית ג'ורג'טאון, בית ספר קתולי בוושינגטון הבירה, והיה תלמידה הראשון. זמן קצר לאחר מכן חלה ונאלץ לעזוב את הלימודים, ולכן היה גם התלמיד הראשון שעזב את המוסד. לאחר לימודים נוספים בקרוליינה הצפונית למד משפטים בקולג' של ניו ג'רזי (כיום אוניברסיטת פרינסטון), והשלים את לימודיו בשנת 1796.

## קריירה
גסטון הוסמך כעורך דין בשנת 1798 והחל לעסוק במקצוע בניו ברן. בשנת 1800 כיהן כחבר האספה הכללית של קרוליינה הצפונית. בין השנים 1807–1809 כיהן בבית הנבחרים של המדינה, ואף שימש כיושב ראש הבית בשנת 1808. בשנת 1812 כיהן כחבר הסנאט של קרוליינה הצפונית.

הוא נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הפדרליסטית וכיהן במהלך הקונגרסים ה-13 וה-14 מ-4 במרץ 1813 עד 3 במרץ 1817. במהלך כהונתו בקונגרס השיג צ'רטר פדרלי למכללת ג'ורג'טאון (כיום אוניברסיטת ג'ורג'טאון). בשנת 1814 נבחר לחבר באגודה האמריקנית לעתיקות, ובשנת 1817 נבחר לחבר בחברה הפילוסופית האמריקנית.

גסטון לא התמודד לבחירה מחדש לקונגרס בשנת 1816, וחזר לכהן בסנאט של קרוליינה הצפונית בשנים 1818–1819. לאחר מכן שב לכהן בבית הנבחרים של קרוליינה הצפונית בשנים 1824, 1827, 1828, 1829 ו-1831.

בשנת 1832 נשא גסטון את נאום הסיום השנתי באוניברסיטת קרוליינה הצפונית. אף על פי שהיה בעל עבדים, נאומו כלל קריאה לביטול העבדות - האמירה הציבורית האחרונה בקרוליינה הצפונית שקראה לכך:

בשנת 1833 מונה גסטון לשופט בבית המשפט העליון של קרוליינה הצפונית. עוד בשנת 1818, כאשר היה מחוקק, הוא היה זה שהגיש את הצעת החוק שהקימה את בית המשפט כמוסד עצמאי. הוא כיהן בתפקיד עד מותו. בפסק דין שכתב הוא הגביל במידה מסוימת את השליטה של בעלי עבדים על העבדים שבבעלותם.

בשנת 1840 הוצע לו להיות מועמד לסנאט של ארצות הברית, אך הוא סירב. כמו כן דחה הצעה לשמש כתובע הכללי של ארצות הברית תחת הנשיא ויליאם הנרי הריסון.

גסטון נבחר למשרות ציבוריות במספר הזדמנויות, אף על פי שחוקת קרוליינה הצפונית לפני 1835 נראתה כאוסרת זאת, משום שהיה קתולי. הכומר אנדרו ביירן, שלימים היה בישוף דיוקסיית ליטל רוק, החלים ממחלה קשה בביתו של השופט גסטון. גסטון היה גם בין האחראים העיקריים להסרת האפליה החוקית נגד קתולים בחוקי קרוליינה הצפונית במסגרת הוועידה החוקתית של 1835.

### חיים אישיים
בשנת 1803 נשא גסטון לאישה את סוזן היי, שנפטרה בשנת 1804. בשנת 1805 נשא לאישה את האנה מקלור, שנפטרה בשנת 1813, ולשניים נולדו שלושה ילדים. בשנת 1816 נשא לאישה שלישית את אלייזה אן וורת'ינגטון, שנפטרה בשנת 1819, ולשניים נולדו שתי בנות.

גסטון נפטר במשרדו בעיר ראלי שבקרוליינה הצפונית ב-23 בינואר 1844, ונקבר בבית הקברות סידר גרוב בניו ברן. ביתו בניו ברן, Coor-Gaston House, נרשם בשנת 1972 במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים. ביתו ברָאלי, Elmwood, נרשם במרשם זה בשנת 1975.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי קרוליינה הצפונית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מקרוליינה הצפונית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הפדרליסטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1778
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1844