רשף (אל)

**רֶשֶף** (בפיניקית: **𐤓𐤔𐤐**, באוגריתית: **𐎗𐎌𐎔**) הוא אל שמי צפון־מערבי, האחראי על מחלות, ריפוי, הגנה ומלחמה, ונעבד במזרח הקרוב הקדום מהאלף ה־3 לפנה"ס עד האלף ה־1 לפנה"ס. מתקופת הברונזה קיימות עדויות לפולחנו באבלה, במסופוטמיה, בקרב האמורים, בפולחן ובמיתוסים הכנעניים המתועדים בכתבי אוגרית, ובמצרים, שאליה הגיע בעקבות מהגרים מכנען; בתקופת הברזל המשיך פולחנו במצרים, וכן נעבד בפיניקיה, בקוה השכנה, ובמושבות הפיניקיות מעבר לים, במיוחד בקפריסין, וכן בקרב הארמים. במסופוטמיה זוהה עם נרגל, במצרים עם , בקוה עם האל רונזס, ובקפריסין עם אפולון. מבחינה איקונוגרפית, רשף לרוב נושא מגן וכלי נשק, ומוצג לעיתים בזיקה לצבאים.

## משמעות השם ומקורו

בעברית משמשת המילה "רשף" במשמעות "להבה, ניצוצות" וכן "מגפה, דֶבֶר"; השימוש במילה "רשף" במשמעויות אלה נובעת משם האל רשף האחראי על אש ומגפות. ישנם חוקרים המקשרים את מקור השם רשף למשמעות הקשורה באש, אך אחרים סבורים שהשם קשור אטימולוגית למלה האכדית rašbu, שמשמעותה "מפחיד".

באבלאית (בתעתיק ללטינית) נקרא רשף Rašap או Rašappa, באכדית Rašpu, במצרית ršp או ršpw, באוגריתית 𐎗𐎌𐎔 (רשף), בפיניקית ובארמית 𐤓𐤔𐤐 (רשף).

## עדויות לפולחנו של רשף

### רשף בתקופת הברונזה
[ממוזער|שמאל|[חותם גליל|חותם הגליל של אדֻּמֻ מלך צידון, המציג במרכז את המלך, מימינו בעל־סת, ומשמאלו רשף, אוחז במגן האפייני לו ומניף אלה, מתוארך למאות ה־14–13 לפנה"ס (תקופת הברונזה המאוחרת)]]
[ממוזער|237x237 פיקסלים|צלמית ברונזה של רשף, [תל מגידו|מגידו, המאות ה־14–13 לפנה"ס (תקופת הברונזה המאוחרת). רשף מניף חרב בימינו ובשמאלו אוחז במגן מרובע מצרי]]
ההופעה האיקונוגרפית הקדומה ביותר של רשף בממצא ארכאולוגי היא על חרפושית מתקופת הברונזה התיכונה 2ב (סביבות 1550 לפנה"ס), שבה מופיעה אלוהות, המזוהה עם רשף, אוחזת מגן ביד אחת ומניפה נשק ביד השנייה. בתקופת הברונזה המאוחרת רשף מופיע על חותמי גליל, חרפושיות, מצבות מצריות, וצלמיות מתכת. הוא מתאפיין במגן ביד אחת ונשק מונף בידו השנייה, מוצג לעיתים עם מוטיבים הקשורים בצבאים, וכן לעיתים נושא לאוטה.

#### אבלה
העדות הקדומה ביותר לרשף נמצאה בארכיון אבלה מהמחצית השנייה של האלף ה־3 לפנה"ס. רשף היה במעמד גבוה בפנתאון האבלאי, ותפקד כאל מלחמה, אל השאול, וכן היה קשור לריפוי. כבר באבלה היה רשף מקביל לאל נרגל. מתוקף תפקידו כאל היוצר מחלות שמו שימש בקללות, אך מתוקף תפקידו כאל מגן ומרפא שמו הופיע גם כרכיב בשמות תאופוריים. ארכיון אבלה מתעד את רשף גם כאלוהות מקומית בערים שונות, כגון "רשף תוניפ". זיקות נוספות בין אבלה לרשף ניתן למצוא ברשף מקומי אחד, "רשף גֻנֻ", היה בזיקה לא ליישוב אלא למתחם בארמון המלכותי של אבלה; וכן באחד משערי העיר שנקרא על שם רשף, בשל קרבתו לאחד ממקדשי רשף בעיר. באבלה, רשף היה בן הזוג של האלה אדמּה , שתפקדה כאלה האם וכאלת פריון.

#### מסופוטמיה
עדויות לפולחן רשף באלף השלישי והשני לפנה"ס נמצאו גם באמר, תרקה, חֿנה ומָרי. במילון אמורי–אכדי המתוארך לימי רים-סין הראשון או עמורפיא (חמורבי), מובא רשף () בטור המלים האמוריות כמקביל לנרגל, אל השאול, בטור המלים האכדיות.

באחד ממכתבי אל־עמארנה שנשלחו מאלשיה מוזכרת מגפה בביטוי "יד dMAŠ.MAŠ בארצי". השומרוגרמות "dMAŠ.MAŠ" מציינות לרוב את נרגל, אך במקרה הזה הן מתייחסות ככל הנראה לרשף.

#### מצרים
[שמאל|ממוזער|250px|[מצבה מצרית המציגה במרכז את האלה קדש עומדת על אריה, מימין נראה האל רשף, ומשמאל האל האל מין]]
שמאל|ממוזער|250px|שבר מצבה מצרית המוקדשת לרשף, המוצג בה אוחז במגן וחנית, מניף אלה, וחובש את כתר ה
כמו כמה אלים כנעניים אחרים, גם רשף נקלט בתקופת הברונזה המאוחרת לתוך הפנתאון המצרי. בתחילה הוא תפקד כאל מלחמה וכמקבילו של האל . אמנחותפ השני ראה בו האל המגן האישי שלו. בימי פרעה חרמחב, לאחר מסע הניצחון שלו מגבל לכרכמיש, קצין האורוות סן־נפר העיד בכתובת הקדשה שנתן מנחות: למלך, לפתח "מדרום לחומתו" אדון החיים ושתי הארצות (מצרים העליונה והתחתונה), לעשתרת גבירת השמים, לענת בתו של פתח אדון האמת, לרשף אדון השמים, ולקדש גבירת כוכבי השמים; אלי הלבנט, עשתרת, ענת ורשף, מחזיקים ביכולות צבאיות, ובו־בזמן היו אלי כנען הנלחמים בצד המצרים, ושילובם של האלים – במיוחד עשתרת אלת הסוסים – נועדו להבטיח את השלטון הצבאי המצרי בכנען. בתקופת השושלת ה־19 של מצרים נפוץ הפולחן של רשף במצרים גם בקרב המוני העם, לעיתים קרובות על מצבות לצד האלה השמית קדש והאל המצרי מין, וכן בתפקיד מרפא, נלחם במחלות ומגן מפני שדים. פולחנו של רשף במצרים המשיך גם באלף ה־1 לפנה"ס. האיקונוגרפיה של רשף במצרים כוללת עיטור ראש בצורת כתר , כתר  או ראש צבי, כלי נשק ומגן בידו, וסמלי ענח'.

#### אוגרית
באוגרית מופיע רשף כאל במעמד נמוך יחסית בפנתאון. בפתח עלילת כרת, בין גורמים המתוארים למותם של צאצאי כרת, מוזכר ש"רשף אסף אותם". בהמשך, "רשף זבל" (רשף השר, הנסיך) נמנה בין האלים הנמצאים באספה שמנסה לשכנע את אל לברך את כרת. בלחש עלילת האלים הנאבקים בנחש, הדמות המרכזית "אם פחל" קוראת לאמה, הדמות המרכזית השנייה, שמש, להוביל קול אל אלים שונים במעונותיהם, כדי להודיעם לחש קסם נגד נשיכת נחשים. לכל קריאה לאל מוקדש קטע ביצירה, כאשר ההבדל בין הקטעים הוא רק בשם האל ומעונו; לרשף מוקדש הקטע השישי מבין קטעים אלה, ומעונו הנזכר בלוח הוא "בבת", הנזכר גם במקום אחר כמקום המשויך לרשף. בלוח הממשיך את הלוח הזה, בשל ערפל שכיסה את הארץ גברה "חמה" (ארס), ובין האלים הרבים שנזכרו (רובם בזוגות) כאוספי ה"חמה" מוזכר רשף, הפעם יחד עם ירח.

רשף מוזכר גם בכתבי אוגרית שאינם עלילתיים. רשימות אלים מאוגרית מראות שגם שם נחשב מקביל לנרגל. בלוח אחד נמצא לחש ותוכנו מתפרש כמינוי האל בעל להילחם נגד חציו של רשף. בשני לוחות מתואר טקס פולחני ובו מלך אוגרית מתייצב לפני רשף־חגב ומגיש לו מנחות. בלוח פולחני אחר נזכרים "רשפים" (ברבים) בבית המלך, דבר המצביע על כך שהוצבו כמה פסלים של רשף בארמון המלכותי. רשף מופיע גם ברשימות קרבנות וטקסטים המתארים טקסים פולחניים, לעיתים עם אפיתטים כגון "רשף בבת", "רשף מהבן", "רשף מלך", "רשף אִדרף" ו"רשף אִנשת". רשף אף מופיע בלוח המתאר תוצאות קריאה בכבד (ובו רשף ככל הנראה מתואר כשומר שערי השאול), בלוח בסגנון , ובהמנון חורי.

בלוח מנהלי אחד שעיקרו משלוחי יין שנמכרו למקדשים ולאנשים פרטיים, מוזכר "[ב]ת רשף גן", כלומר מקדש האל רשף־גן שהתקיים בתחומי ממלכת אוגרית. ברשימה מנהלית אחרת המפרטת מנות מזון לְחיות מוזכרים סוסי רשף, וכן סוסי האלוהות מלך־עשתרת. ברשימות מנהליות באוגריתית מופיע "רשף" כרכיב תאופורי בשמות פרטיים. אף נמצא ריטון בצורת ראש אריה ועליו הקדשה ל"רשף גן".

### רשף בתקופת הברזל
באלף ה־1 לפנה"ס ירדה הפופולריות של רשף ביחס לתקופות קודמות. תפוצתו בקרב ההמונים ירדה משמעותית, והוא נעשה נדיר כרכיב תאופורי בשמות פרטיים; הוא נותר בעל תפוצה מעט יותר רחבה בפולחנים רשמיים. מבחינה איקונוגרפית, הופעתם של רשף ובעל־סת (שהופיעו יחד לעיתים עוד בתקופת הברונזה המאוחרת) ביחד הפכה למוטיב נפוץ. רשף מלווה לרוב בצבי. המגן שאפיין את רשף בתקופת הברונזה פחות נפוץ בתקופת הברזל.

#### בקרב הפיניקים
בפיניקיה עצמה נמצאה עדות אפשרית אחת לפולחן רשף: בכתובות בדעשתרת שנחקקו על ידי בדעשתרת מלך צידון, ככל הנראה במאה ה־5 לפנה"ס, מוזכר המושג "ארץ רשפם" – הכוונה היא ככל הנראה לאזור בעיר צידון שנקרא על שם מקדש רשף שעמד בו. בנוסף, העיר אפולוניה שהוקמה בשרון בתקופה הפרסית נקראה על שם האל רשף, כפי שמשתקף בשמה כפי שהשתמר בערבית – ארסוף, וכן בשמה ההלניסטי "אפולוניה" על שם האל אפולון, מקבילו של רשף.

[שמאל|ממוזער|250px|[הכתובת הדו-לשונית מאידליון|הכתובת הדו־לשונית מאדיל, כתובת פיניקית־יוונית שהקדישה פסל לרשף (בפיניקית) או אפולון (ביוונית), ונמצאה במקדש רשף באדיל (אידליון) שבקפריסין]]
בכתובת אזתוד הדו־לשונית פיניקית־לווית מופיע שם האל עם אפיתט: "רשף צפרם" (רשף ), ומקביל לאל הלוּוִי רונזס.

גם בקפריסין רשף נעבד בקרב הפיניקים, כפי שמתעדות כתובות מהאי: בכמה כתובות מאדיל (כתובות מקדש אדיל) שבהן הוא מוכר באפיתט "רשף מכל", המקביל ל־Ἀπόλλονι Ἀμύκλοι ביוונית; בכתובות הדו־לשוניות מתמש, בשני אפיתטים: "רשף אליית", הוא  – אפולון מביצות העשב; ו"רשף אלהיתס", הוא  – אפולון האלשייתי; ובכתובת מכתי שהוקדשה ל"רשף חץ" על ידי " כהן רשף חץ". הזיהוי  בין רשף לאפולון בקפריסין הוא ככל הנראה תוצאה של האופי הדומה שלהם כאלים מבאי מחלות ומרפאים, ובהקשר זה ניתן לציין גם את הקשר בין אפולון לחצים כפי שמופיע בשיר הראשון של האיליאדה.

כתובת נדר אחת מקרתחדשת ושני כתובות פיניקיות מאבידוס שבמצרים מזכירות אישים בשם "עבדרשף". בכתובת אחרת מקרתגו מוזכר אדם בשם "עבדארש[ף]", ובכתובת נוספת מוזכר " ארש[ף]", בשניהם השם רשף מובא עם אל"ף פרוסתטית; בדומה, גם כתובת על פסלון ברונזה מאיבשם מקדישה מקדש ל"ארשף מלקרת".

בקרתחדשת ובאוטיקה עמדו מקדשים לאפולון, וחלק מהחוקרים סבורים שהפיניקים עבדו שם את מקבילו רשף (חוקרים אחרים סבורים שהפיניקים עבדו במקדשים אלה את האל אשמון).

#### בכתובות ארמיות
ב מממלכת שמאל, מוזכר רשף בין אלי הממלכה שמעניקים את חוטר השלטון למלך פנמו; פנמו אף מדגיש את התמיכה שרשף העניק לו. בהמשך הכתובת מוזכר האל רשף בצורה "ארקרשף". רשף מוזכר בכתובת ארמית נוספת שנמצאה ב, אך מצב שימורה הגרוע של הכתובת לא מאפשר לחלץ ממנה מידע נוסף על רשף.

כתובת תדמורית  אחת משנת 6 לפנה"ס כוללת הקדשה לאלים חרתא, נני ורשף.

#### "רשף" במקרא
התיבה "רשף" (, , , ), וכן "רשפים" (, ובסמיכות  ו), מופיעות במקרא כמה פעמים. המילה מקורה בשם האלוהות הכנענית רשף, אך הוראותיה המדויקות במקרא נתונות במחלוקת בין החוקרים. נראה שבחלק מהמקרים מדובר בשם עצם שמצביע על פורענות, בהתאם לתפקידו של האל רשף כמביא מחלות, ובחלק אחר מהמקרים רשף הוא ישות המשנית לאל יהוה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

* Izak Cornelius, Reschef, WiBiLex 


## הערות שוליים

קטגוריה:אלים כנעניים
קטגוריה:אלי מלחמה