open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
משבר המים של פלינט

ממוזער|נהר פלינט בפלינט, מישיגן
**משבר המים של פלינט** היה משבר בריאות ציבורית חמור שהתרחש בעיר פלינט שבמדינת מישיגן, ארצות הברית, בשנים 2014–2019. המשבר נגרם בעקבות שינוי מקור אספקת המים העירונית, שהוביל לחשיפה של עשרות אלפי תושבים לרמות גבוהות של עופרת ומזהמים נוספים במי השתייה.

## רקע
באפריל 2014, בעיצומו של משבר כלכלי, שינה מנהל החירום שמונה על ידי מדינת מישיגן, דארנל ארלי, את מקור המים של פלינט ממערכת המים והביוב של דטרויט (שמקורה בימת יורון ובנהר דטרויט) לנהר פלינט. תושבים התלוננו על טעם המים, ריחם ומראם. הרשויות לא יישמו מעכבי קורוזיה, דבר שהוביל לשחרור עופרת מצינורות ישנים אל מערכת המים, וחשף כ-100,000 תושבים לרמות גבוהות של עופרת. שני מחקרים מדעיים אישרו כי המים היו מזוהמים בעופרת. העיר חזרה למערכת המים של דטרויט ב-16 באוקטובר 2015. מאוחר יותר, ב-22 בנובמבר 2017, חתמה העיר על חוזה ל-30 שנה עם רשות המים של האגמים הגדולים (GLWA).

ב-5 בינואר 2016 הכריז מושל מישיגן ריק סניידר על מצב חירום במחוז ג'נסי, מישיגן, שבו פלינט היא מרכז האוכלוסייה העיקרי. זמן קצר לאחר מכן, הכריז הנשיא ברק אובמה על מצב חירום פדרלי, שאפשר סיוע נוסף מהסוכנות הפדרלית לניהול מצבי חירום ומהמחלקה לביטחון המולדת.

בין 6,000 ל-14,000 ילדים נחשפו למי שתייה עם רמות גבוהות של עופרת. ילדים נמצאים בסיכון גבוה במיוחד להשפעות ארוכות הטווח של הרעלת עופרת, הכוללות ירידה בתפקודים שכליים ומנת משכל, בעיות בריאותיות נפשיות ופיזיות, וסיכון מוגבר למחלת אלצהיימר. שינוי מקור המים נחשב כגורם אפשרי להתפרצות של מחלת הלגיונרים במחוז, שגרמה למותם של 12 אנשים ופגעה ב-87 נוספים, אך מקור החיידקים לא זוהה מעולם.

ארבעה פקידי ממשל – אחד מהעיר פלינט, שניים ממחלקת איכות הסביבה של מישיגן (MDEQ), ואחד מהסוכנות להגנת הסביבה (EPA) – התפטרו בשל טיפול לקוי במשבר, ועובד נוסף ממחלקת MDEQ פוטר. בינואר 2021 הוגשו נגד מושל מישיגן לשעבר ריק סניידר ושמונה פקידים נוספים 34 כתבי אישום פליליים ושבע עבירות קלות – 41 סעיפים בסך הכול – בשל תפקידם במשבר. שני פקידים הואשמו בהריגה בשל רשלנות. הוגשו 15 תיקים פליליים נגד פקידים מקומיים ומדינתיים, אך הושגה הרשעה מינורית אחת בלבד, וכל שאר האישומים בוטלו או נזנחו. ב-20 באוגוסט 2020 נפסק פיצוי כולל של 600 מיליון דולר לקורבנות משבר המים, כאשר 80% מהסכום הוקצו למשפחות הילדים שנפגעו מהמשבר. עד נובמבר גדל הפיצוי ל-641 מיליון דולר.

מאמץ נרחב להחלפת צינורות עופרת החל ב-2016. בתחילת 2017 טענו כמה פקידים כי איכות המים חזרה לרמות מקובלות, אך בינואר 2019 הביעו תושבים ופקידים ספקות לגבי ניקיון המים. נכון לאפריל 2019, היו עדיין כ-2,500 צינורות עופרת שלא הוחלפו. נכון ל-8 בדצמבר 2020, פחות מ-500 קווי שירות נותרו לבדיקה. עד 16 ביולי 2021, 27,133 קווי שירות נחפרו ונבדקו, והוחלפו 10,059 צינורות עופרת. לאחר השקעה של 400 מיליון דולר ממקורות מדינתיים ופדרליים, פלינט הבטיחה מקור מים נקי, חילקה מסננים לכל מי שרצה בהם והניחה צינורות נחושת מודרניים ובטוחים כמעט לכל בית בעיר. כתב העת "פוליטיקו" הכריז כי המים בפלינט הם "טובים כמו בכל עיר אחרת במישיגן".

עם זאת, מורשת של חוסר אמון נותרה, ותושבים רבים עדיין מסרבים לשתות מי ברז. לדוגמה, ב-2023, העיתונאי של *Status Coup*, ג'ורדן צ'ריטון, ראיין אישה שחורה שילדיה חלו עקב המים המזוהמים. שני ילדיה מתו במהלך השנים הבאות עקב החשיפה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ארצות הברית: אספקת מים
קטגוריה:מישיגן: היסטוריה
קטגוריה:זיהום מים
מה קורה פה?

**מה קורה פה?** הוא שעשועון טלוויזיה קומי ישראלי בהנחיית שלום אסייג, המבוסס על הפורמט האוסטרלי "Have You Been Paying Attention" . התוכנית משודרת החל מ-23 ביוני 2025 ברשת 13.

## פורמט
התוכנית תספק זווית קומית לאירועי השבוע החולף יחד עם פאנל המורכב מסטנדאפיסטים. הפאנליסטים יתחרו ביניהם במענה על שאלות בנושאי חדשות מהארץ והעולם, כאשר המטרה היא לא לענות בהכרח תשובות נכונות אלא תשובות מצחיקות.

## סקירת התוכנית

### פרקים

## פאנל התוכנית

## הפקה
ב-21 במאי 2025 פורסם על הפקת גרסה מקומית של התוכנית שאותה ינחה שלום אסייג ותצולם מדי שבוע בפני קהל.

ב-26 במאי 2025 פורסם שלינור אברג'יל ומתן פרץ ייקחו חלק בתור פנאליסטים בתוכנית.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

;ביאורים

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שעשועוני טלוויזיה
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2025
קטגוריה:רשת: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות מבוססות על פורמט אוסטרלי
קטגוריה:תוכניות שצולמו באולפני הרצליה
האסטרונום

**האסטרונום** (בהולנדית: **De astronoom**) היא יצירה שהושלמה סביב שנת 1668 בידי הצייר ההולנדי מתקופת תור הזהב של הציור ההולנדי, יוהנס ורמיר. מדובר בציור שמן על בד, שגודלו 51 ס"מ על 45 ס"מ (20 אינץ' על 18 אינץ').

## תיאור היצירה
[ממוזער|יוהנס ורמיר, "[הגאוגרף", 1668–1669, שמן על בד; מידות: 53×47 ס"מ. מוזיאון שטדל, פרנקפורט, גרמניה. בציור זה השתמש ורמיר באותו המודל ובאלמנטים נוספים שמופיעים גם ביצירה "האסטרונום".|ימין|224x224 פיקסלים]]
תיאורים של מדענים היו נושא אהוד בציור ההולנדי של המאה ה-17 ויצירתו של ורמיר כוללת הן את "האסטרונום" והן את "הגאוגרף", שנוצר מעט מאוחר יותר. מקובל להניח כי בשתי היצירות מתואר אותו אדם, אולי אנטוני ואן לוונהוק. מחקר שנערך בשנת 2017 העלה כי הבדים של שתי היצירות נחתכו מאותו גליל בד, דבר המחזק את הקשר ההדוק ביניהן.

הציור מציג אסטרונום המתבונן בגלובוס. מקצועו של האסטרונום מתבטא בגלובוס השמיימי (גרסה מאת יודוקוס הונדיוס) ובספר המונח על השולחן – מהדורת 1621 של חיבורו של אדריאן מטיוס, *Institutiones Astronomicae Geographicae*. במישור הסמלי, הספר פתוח לספר השלישי, קטע הקורא לאסטרונום לשאוב "השראה מאלוהים". התמונה התלויה על הקיר מציגה את סיפור משייתו של משה מן היאור– דמות שבמסורת נחשבת כסמל לידע ולמדע, בהיותו "מלומד בכל חכמת מצרים".

## השוואה ליצירה "הגאוגרף
שני הציורים מציגים דמות גברית בלב מרחב מחקר אישי, כשהיא מוארת באור יום החודר מהחלון השמאלי - מוטיב חוזר ביצירתו של ורמיר. עם זאת, בעוד "הגאוגרף" מתאר חקירה של העולם הפיזי באמצעות מפות וגלובוס, "האסטרונום" פונה אל תחום גרמי השמיים והידע הקוסמי, דרך ספרים ואביזרים אסטרונומיים. ההשוואה בין השניים מדגישה את השילוב ביצירתו של ורמיר בין מדע, השראה ותחושת גילוי.

## היסטוריית הבעלות
[ממוזער|[תחריט של אצטרולב שהומצא על ידי אדריאן מטיוס מופיע על הדף הפתוח של הספר המונח על השולחן בציור.|267x267 פיקסלים]]
מקור הבעלות של "האסטרונום" ניתן לאיתור החל ב-27 באפריל 1713, אז נמכר בציוד רוטרדם מתוך אוספו של אספן לא ידוע (ייתכן שאדריאן פאץ או אביו, מרוטרדם), יחד עם "הגאוגרף". הרוכש המשוער היה הנדריק סורח, שירושת אוספו נמכרה באמסטרדם ב-28 במרץ 1720 וכללה את שתי היצירות. בקטלוג המכירה תוארו הציורים כך: "*Een Astrologist: door Vermeer van Delft, extra puyk*" ("אסטרולוג מאת ורמיר מדלפט, איכותי במיוחד") ו-*Een weerga, van ditto, niet minder* ("דומה, מאותו האמן, לא פחות").

בין השנים 1881 ל-1888 נמכר הציור על ידי סוחר האמנות הפריזאי ליאון גושה לבנקאי ואספן האמנות אלפונס ג'יימס דה רוטשילד. לאחר מותו עבר הציור בירושה לבנו, אדוארד אלפונס ג'יימס דה רוטשילד. בשנת 1940, בעקבות הפלישה הגרמנית לצרפת, הוחרם הציור ממלון מגוריו בפריז על במבצע רוזנברג של המשטר הנאצי. בגב הציור נחתמה צלב קרס בדיו שחור. לאחר תום המלחמה הושב הציור למשפחת רוטשילד, ובשנת 1983 הועבר לבעלות המדינה הצרפתית כתשלום מס ירושה. מאז מוצג הציור במוזיאון הלובר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ביזת יצירות אמנות בידי הנאצים
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:דיוקנאות גברים
קטגוריה:גברים בציור
קטגוריה:יאן ורמיר
קטגוריה:מוזיאון הלובר: ציורים
קורייאת

**קורייאת** (בערבית: **القريات**, תעתיק מדויק: **אלקריאת**) היא עיר במחוז אל-ג'וף שבצפון-מערב ערב הסעודית. העיר שוכנת כ-1,180 ק"מ צפון-מערבית לבירה ריאד, צמוד לגבול עם ירדן. על פי מפקד האוכלוסין האחרון של ערב הסעודית משנת 2022, התגוררו בעיר 167,080 בני אדם. העיר ידועה בזיתים ובמלח שלה. 30 ק"מ מערבית לעיר שוכן , מעבר הגבול הגדול והחשוב ביותר בערב הסעודית ומהגדולים במזרח התיכון כולו.

## כלכלה
כלכלת העיר מבוססת על מספר גורמים עיקריים, המהווים את מקור פרנסתם של תושביה:
* רעיית צאן: בהתאם למקומה של העיר בתוך בקעת סירחן, מקיימים תושביה רעיית צאן במשך כל השנה.
* תעשייה: בקורייאת יושבת תעשייה המייצרת מוצרים כגון שמן זית ומלח מתוצרת חקלאית מקומית.
* סחר: בעיר יושבים סוחרים, המקיימים סחר יבשתי באזור גבול ירדן, עם צידו השני, הירדני.
* חקלאות: תושבי העיר מגדלים זיתים וגידולים המותאמים לאיכות הקרקע המקומית.

## תחבורה
קורייאת נמצאת על כביש 65 הערבי, המקשר אותה עם מרכז ערב ועם מערב המדינה וחופי ים סוף. בקצה הצפוני של העיר מתחיל כביש 85 הערבי, כביש הצפון של ערב הסעודית. כביש זה מקשר את העיר מזרחה אל מחוז הגבולות הצפוניים הסעודי.

כביש 65 ממשיך מהעיר לצפון, עובר את  ולאחר מכן מגיע לגבול ירדן, כאשר המשכו הוא כביש 30 הירדני. בנקודת הגבול נמצא מעבר הגבול אל-חדית'ה, מעבר הגבול הגדול והחשוב ביותר בערב הסעודית, ואחד הגדולים ביותר במזרח התיכון. המעבר מקשר את סעודיה ישירות לירדן, ובעקיפין לסוריה, לבנון וטורקיה, ועיקר השימוש בו הוא למעבר עולים לרגל מוסלמים בחג' למכה, וליצוא ויבוא מטענים.

בעיר קיים ענף תעופה, והוא מקושר על ידי נמל התעופה קורייאת, שנמצא כ-10 קילומטרים ממרכז העיר. חברת התעופה סעודיה מפעילה ממנו קווים לריאד ולג'דה. שדה התעופה הקרוב ביותר הוא נמל התעופה טורייף בטורייף.

העיר מקושרת תחבורתית גם על ידי שירות אוטובוסים, ונמצאת בה גם תחנת רכבת, המופעלת על ידי חברת , המחברת את קורייאת עם ריאד.

## שירותים
בקורייאת ישנם בתי ספר, והאוניברסיטה הקרובה ביותר היא .

בעיר ישנם שני בתי חולים מרכזיים קטנים: בית החולים הכללי של קורייאת ובית החולים המלך פייסל.

## ארכאולוגיה
האתר הארכאולוגי המרכזי של העיר הוא טירת קף, הממוקמת בכפר, ומהווה גם אטרקציה תיירותית שלה הסמוך לעיר. מדובר באחוזה היסטורית שנבנתה בשנת 1338 על ידי השייח' נוואף אל-שעלן, הרבה לפני שהאזור שהיה נתון לשלטון סעודי, צורתה של הטירה היא כספינת מלחמה מאבן גיר, והיא כוללת מספר חדרים למגורים ולניהול האחוזה, בנוסף למספר מחסני תחמושת, וארבעה מגדלים בכל פינה. צורת הטירה ריבועית.

בקרבת העיר, בכפר סמוך נמצאים שרידי האתר המקראי קרקור, הנזכר בספר שופטים כחלק ממלחמת מדין.

## אקלים
שיטת סיווג האקלים קפן מסווגת את האקלים בקורייאת כמדברי-חם, כאשר הטמפרטורה השנתית הממוצעת בעיר היא 20.2 מעלות צלזיוס. רוב הגשמים בקורייאת יורדים בחורף, ובממוצע יורדים בה בערך 42 מילימטרים של משקעים מדי שנה.

## הערות שוליים

קטגוריה:ערב הסעודית: ערים
קטגוריה:ואדי סירחאן
אמילי דמארי

**אמילי תהילה דמארי** (נולדה ב-10 ביוני 1996) היא אזרחית ישראלית-בריטית מקיבוץ כפר עזה, שנחטפה על ידי מחבלי חמאס במהלך מתקפת השבעה באוקטובר 2023 מכפר עזה והוחזקה בשבי ברצועת עזה במשך 471 ימים. שחרורה ותנועת ידה במהלך השחרור הפכו לסמל, והיא זכתה להערכה רבה בישראל ובעולם.

דמארי הדליקה משואה בטקס ביום העצמאות ה-77, והקדישה את המשואה לקדוש ברוך הוא, לחטופים שעדיין בשבי, לזכר חבריה שנרצחו, ולכבוד כוחות מערכת הביטחון.

250px|ממוזער|דמארי (בירוק) לאחר העברתה מהצלב האדום לידי צה"ל, ינואר 2025

## ביוגרפיה
דמארי נולדה וגדלה בקיבוץ כפר עזה, לאמנדה (מנדי) ואביחי דמארי, כבת זקונים ולה שלושה אחים גדולים. סבה היה שחקן התיאטרון והמחזאי סעדיה דמארי, אחיה של הזמרת שושנה דמארי.

בצה"ל שירתה כלוחמת מג"ב ונשארה לשירות קבע. עובדה זו היא הסתירה משוביה והותרה לפרסום רק ב-15 באוקטובר 2025, לאחר שחרור כלל החטופים החיים בעזה.

### החטיפה והשבי
בבוקר ה-7 באוקטובר 2023, במהלך מתקפת חמאס על יישובי עוטף עזה, נחטפה דמארי מביתה בשכונת "דור צעיר" בכפר עזה. במהלך החטיפה היא נורתה בידה וברגלה, איבדה שתי אצבעות בידה הימנית, וכלבתה נרצחה. 

היא הוחזקה בשבי בתנאים קשים ובמהלך שהותה בשבי עברה ניתוח בתנאים ירודים בבית החולים שיפא בעזה, ללא הרדמה מתאימה. במהלך הניתוח הוכנסה לחדר שבו הייתה גופה. רוב הזמן בשבי שהתה עם החטופה רומי גונן על פני הקרקע, ובמהלך השבי נחשפה גם לדיווחים ישראליים. במהלך שהותה בשבי, כונתה אמילי על ידי שוביה בכינויים כמו "סג'עיה" (שמשמעותו "גיבורה") ו"ג'ון סינה", בשל אומץ ליבה והתנהגותה הנחושה.

### שחרורה
ב-19 בינואר 2025, לאחר 471 ימים בשבי, שוחררה במסגרת הסכם חמאס–ישראל לחילופי שבויים. עם שובה עברה סדרת ניתוחים מורכבים לשיקום ידה ורגלה בביה"ח שיבא – תל השומר. תמונתה מחייכת ומנופפת ביד חבושה הפכה לסמל של גבורה, חוסן והתמודדות.

### לאחר שחרורה
לאחר שחרורה הפכה דמארי לדמות ציבורית בולטת ופעלה רבות למען שחרור שאר החטופים שנותרו בשבי, ביניהם שני חבריה הטובים מכפר עזה גלי ברמן וזיו ברמן. היא ביקרה בביתה בכפר עזה והביעה את מחויבותה להמשיך להיאבק עד לשובם של כל החטופים. היא הביעה ביקורת על הענקת פרס פוליצר לסופר פלסטיני מוסעב אבו תוהה, אשר הכחיש את פשעי טבח שבעה באוקטובר.

דמארי זכתה לתמיכה רחבה בישראל ובעולם. אוהדי קבוצת הכדורגל טוטנהאם הוטספר, אותה היא אוהדת, ערכו מפגן תמיכה בשחרורה, ושחקן העבר רמון וגה בירך אותה על חזרתה.

הפסל הבינלאומי עאוני חלבי יצר פסל בהשראת סיפורה של אמילי, שנועד להנציח את גבורתה ואת סבלה בשבי.

ב 14 ביולי 2025, הודיעו צה"ל והשב"כ כי חיסלו את המחבל מחמד נצר עלי קניטה שהחזיק בביתו את דמארי.

ב-2026 צפויה להשתתף בעונה השתים עשרה של תוכנית המציאות התיעודית "מחוברים".

## חיים אישיים
דמארי היא לסבית מוצהרת וכשהייתה בשבי הקפידה להסתיר את זהותה המינית משוביה.  

ב-1 ביוני 2025 חשפה דמארי שהיא נמצאת בזוגיות עם משפיענית הרשת דניאל עמית. ב-22 בינואר 2026, בציון שנה לחזרתה של דמארי מהשבי השתיים התארסו.

דמארי היא חברתה הקרובה של רומי גונן, עמה היא הייתה בשבי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ניצולי טבח שבעה באוקטובר
קטגוריה:פצועי טרור ישראלים
קטגוריה:נשים במלחמת חרבות ברזל
קטגוריה:בני ערובה וחטופים בטבח שבעה באוקטובר
קטגוריה:מלחמת חרבות ברזל: אישים
קטגוריה:משיאי משואה ביום העצמאות: 2025
קטגוריה:להט"ביות ישראליות
קטגוריה:להט"בים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1996
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1996
נמל התעופה טורייף

**נמל התעופה טורייף** (בערבית: **مطار طريف المحلي**) הוא נמל תעופה המשרת את העיר טורייף, ואת האזור שסביבה במחוז הגבולות הצפוניים של ערב הסעודית. נמל התעופה החל לפעול ב-1979. שדה התעופה נמצא בגובה של 854 מטרים מעל גובה פני הים.

לנמל התעופה יש מסלול המראה אחד בלבד, שסימונו 10/28, אורכו 3,000 מטרים, ורוחבו 45 מטרים.

נמלי התעופה הקרובים ביותר הם נמל התעופה קורייאת בקורייאת ונמל התעופה ערער בערער.

## חברות תעופה ויעדים

## ראו גם
* נמל התעופה הבין-לאומי המלך עבד אל-עזיז

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

טורייף
מבצר בשטובה

**מבצר בָּשטוֹבֶה** (באלבנית: **Kalaja e Bashtovës**) הוא מבצר מימי הביניים הממוקם סמוך לשפך נהר שקומבין לים האדריאטי במרכז אלבניה. ככל הנראה מאז הכיבוש העות'מאני ננטש המבצר ושיטפונות הרסו חלקים ממנו.

ממשלת אלבניה בקשה (2017) לכלול את המבצר ברשימה אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו, אך הבקשה טרם אושרה והאתר כלול ברשימה הטנטיבית של אונסקו

## מיקום
המבצר נבנה כארבעה קילומטרים מזרחית חוף הים האדריאטי, כשני קילומטרים דרומית מערבית ליישוב Vilë-Ballaj, כ-40 קילומטרים דרומית מערבית לטיראנה, על גדת נהר שקומבין.

## היסטוריה
ימין|ממוזער|240x240 פיקסלים| מבט על פנים המבצר
אזור באשטובה שימש בימי הביניים כנמל מסחרי ומרכז לייצוא דגנים. על פי מחקר אחד המתבסס על מקורות ועל טכניקות הבנייה, המחבר (Gjerak Karaiskaj) סבור שתאריך בנייתו הוא בין השנים 1467–1478 והוא נבנה על ידי הוונציאנים, כדי להתגונן בפני פלישה טורקית, מן הים. המבצר נבנה, ככל הנראה, קרוב לים ועם השנים שקע סחף בים, והמבצר "התרחק" מהחוף.

חוקר אחר  טען כי הוונציאנים בנו את המבצר על גבי מבנה קיים, המתוארך למאה ה-6, כאשר האזור היה תחת שלטון האימפריה הביזנטית.

חומות הביצורים ניזוקו באופן משמעותי ברעידת האדמה בנובמבר 2019.

ב-2020 הציעה תוכנית "EU4Culture" של האיחוד האירופאי לשקם כמה אתרי מורשת תרבותית באלבניה וביניהם המבצר.
ממוזער|240x240 פיקסלים| מבצר בשטובה על בול אלבני, 1976

## תיאור
המצודה היא מבנה מלבני בכיוון צפון-דרום עם שלוש כניסות, מהן עדיין נותרו שרידים בחומות הצפונית, המערבית והמזרחית (הצד הדרומי פונה לאפיק הנהר). הקירות הם בגובה 9 מטרים (30 רגל) והם מקיפים שטח פנימי של כ-60 על 90 מטרים (200 על 300 רגל). בצפון ובמזרח, ניצבים מגדלים עגולים שגובה כל אחד מהם 12 מטרים (39 רגל).

בחומות הטירה ניתן להבחין בשתי טכניקות בנייה שונות, המאפיינות שתי תקופות בנייה. החומה המזרחית והדרומית, החלק הגדול ביותר של החומה הצפונית וכל המגדלים שנבנו בה, שייכים כולם לתקופה הוונציאנית ואילו החומה המערבית וכן קטע של 10 מטרים מהצפונית, נבנו מחדש על ידי הטורקים. בנוסף, נמצאים במבצר שרידי מסגד שנבנה על ידי הטורקים.

## ארכאולוגיה
כלי חרס מהתקופה ההלניסטית נמצאו קילומטר אחד מזרחית לבאשטובה.

משמאל לשער הכניסה הראשי שבצד הצפון-מערבי, היה בית קברות עתיק שבו נמצאה אבן עם גילוף מהתקופה הביזנטית וכן חלקי עמודים רבים, שככל הנראה שימשו כמצבות קבורה עתיקות. במקום נשאר עמוד אחד נעוץ אנכית באדמה.

## הערות שוליים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבניה: טירות
המורה הטוב

**המורה הטוב** (צרפתית: Pas de Vagues) הוא סרט דרמה משנת 2024 בבימויו של טדי לוסי-מודסטה, על פי תסריט שכתב יחד עם אודרי דיוואן בהשראת סיפור אמיתי שקרה לבמאי בשנת 2020. הסרט בכיכובו של פרנסואה סיביל בתור מורה בתיכון המואשם שלא בצדק בהטרדה מינית על ידי אחת מתלמידותיו, נערה מתבגרת, ועליו להילחם כדי להוכיח את חפותו. הסרט הוא הפקה משותפת בין צרפת ובלגיה והוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל רמאדאם בבלגיה ב-18 בינואר 2024. הסרט יצא לאקרנים בצרפת על ידי Ad Vitam ב-27 במרץ 2024, ובבלגיה על ידי Cinéart ב-3 באפריל 2024.

הסרט היה מועמד בשנת 2024 בפסטיבלים של DGB ו-SCORE לקולנוע.

## עלילה
ג'וליאן הוא מורה צעיר לספרות בבית ספר תיכון שמואשם שלא בצדק בהטרדה מינית על ידי אחת מתלמידותיו. זו נערה מתבגרת, ועליו להילחם כדי לטהר את שמו תוך שהוא מתמודד עם לחצים מצד אחיה הגדול של הנערה וחבריה לכיתה. ג'וליאן מחפש תמיכה בקרב עמיתיו המורים והממונים עליו, אך לנוכח הסכסוך הקשה שמתפתח, הם אינם לוקחים צד, אלא שותקים. במקביל, ג'וליאן מסתיר את ההומוסקסואליות שלו מתלמידיו ועמיתיו, עד שסרטון אינטימי שחושף את סודו מתפרסם ברשתות החברתיות בבית הספר, מה שבסופו של דבר מגביר את מעגל האלימות נגדו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטים שעלילתם מתרחשת בצרפת
קטגוריה:הומופוביה בתרבות ובאמנות
קטגוריה:סרטי להט"ב צרפתיים
קטגוריה:סרטים הומוסקסואליים
קטגוריה:סרטים על חינוך והוראה
קטגוריה:סרטי דרמה צרפתיים
קטגוריה:סרטי 2024
קטגוריה:סרטים צרפתיים משנת 2024
נמל התעופה קורייאת

**נמל התעופה קורייאת** (בערבית: **مطار القريات المحلي**) הוא נמל תעופה המשרת את העיר קורייאת, ואת המטרופולין שסביבה במחוז אל-ג'וף של ערב הסעודית. נמל התעופה החל לפעול ב-1974. כיום פועלים בו קווים לג'דה ולריאד. שדה התעופה נמצא בגובה של 510 מטרים מעל גובה פני הים.

לנמל התעופה יש מסלול המראה אחד בלבד, שסימונו 10/28, אורכו 3,050 מטרים ורוחבו 45 מטרים.

שדה התעופה הקרוב ביותר לשדה זה הוא נמל התעופה טורייף.

## חברות תעופה ויעדים

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* 

## ראו גם
* 
* נמל התעופה הבינלאומי המלך עבד אל-עזיז
* נמל התעופה טורייף

## הערות שוליים

קורייאת
ביקור הנסיך הבוחר מהסן אצל אנשל מאיר רוטשילד

**ביקור הנסיך הבוחר מהסן אצל אנשל מאיר רוטשילד** (בגרמנית: **Besuch des Kurfürsten von Hessen bei Amschel Mayer Rothschild**) הוא ציור מיניאטורי מאת מוריץ דניאל אופנהיים, שנוצר בין השנים 1825–1850. הציור מתאר אירוע היסטורי מחיי משפחת רוטשילד בפרנקפורט, בו ביקר וילהלם הראשון, הנסיך הבוחר מהסן, בבית המשפחה. היצירה מדגישה את הקשר הכלכלי בין רוטשילד לנסיך, ומטרתה לחזק את תדמיתה של המשפחה כבעלת יושרה והון לגיטימי.

הציור הוא חלק מצמד מיניאטורות (מס' 421110 ו-421460), המבוססות על סצנות נרטיביות שצוירו קודם לכן בשמן על קנבס על ידי אותו אמן. אופנהיים, מהבולטים באמני יהדות גרמניה במאה ה־19, יצר את היצירות כהמחשות של רגעים מרכזיים בסיפור עלייתה של משפחת רוטשילד. הפקת המיניאטורות ושכפולן יועדו להפצה בקרב גורמים רבי השפעה וממון במטרה להציג את יושרת המשפחה בעסקיה ולבסס את הלגיטימציה לעושרה.

## תיאור היצירה
הציור מתאר את ביקורו של הנסיך הבוחר וילהלם הראשון מהסן בבית משפחת רוטשילד ברחוב היהודים בגטו פרנקפורט. בשנת 1806 סופחו אדמותיו של הנסיך על ידי כוחות נפוליאון, אך חלק ניכר מהונו הוברח מהאזור והופקד בידי משפחת רוטשילד. המשפחה ניהלה את הנכסים, השקיעה אותם והשיבה אותם לבסוף לנסיך בשלמותם, פעולה שהביאה תועלת הדדית לשני הצדדים וחיזקה את מעמדה הכלכלי של המשפחה.

במרכז הסצנה נראה אנשל מאיר רוטשילד מקבל את פני הנסיך, כשלצדו שלושת אחיו: נתן, ג'יימס (יעקב מאיר) ושלמה רוטשילד. קרל רוטשילד כורע בפינה השמאלית התחתונה ומוציא חפצי ערך מתוך תיבה, ובצד הימני של הרקע נראית אמם, גוטה רוטשילד.

## שכפול והפצה

המיניאטורות נוצרו כהעתקים מוקפדים מיצירות שמן גדולות ונועדו לשמש כאמצעי ייצוגי. באמצעותן ביקשה המשפחה להעביר מסר של יושרה, אמינות וחשיבות תרומתה הכלכלית במערכת היחסים עם בתי אצולה, כדוגמת זו של הנסיך מהסן. הפצתן בקרב גורמים משפיעים שימשה אמצעי לחיזוק מעמדה החברתי והפוליטי של המשפחה.

## פרטי המסגרת

היצירה ממוסגרת במסגרת מלבנית עשויה ברונזה מוזהבת. בגב המסגרת חקוקה כתובת הכוללת פרטים ביוגרפיים של בני משפחת רוטשילד:
אמשל מאיר רוטשילד, שנולד ב־12 ביוני 1773 ונישא לאווה הנאן; שלמה מאיר רוטשילד, שנולד ב־1774 ונישא לקרולינה שטרן; נתן מאיר רוטשילד, שנולד ב־1777 ונישא להאנה כהן; ג'יימס (יעקב מאיר) רוטשילד, שנולד ב־1792 ונישא לבטי רוטשילד; קרל מאיר רוטשילד, שנולד ב־1788 ונישא לאדלייד הרצ; והנרייטה רוטשילד, שנישאה לאברהם מונטיפיורי. כולם היו בניו ובתו של מייסד השושלת מאיר אמשל רוטשילד ורעייתו גוטה לבית שנאפר.

## היסטוריית בעלות

הציור ניתן כמתנה על ידי ליאופולד רוטשילד למלכה מרי בשנת 1910.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורים באוסף המלכותי של הממלכה המאוחדת
קטגוריה:גברים בציור
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:משפחת רוטשילד
קטגוריה:מוריץ דניאל אופנהיים: ציורים
קטגוריה:ציורי היסטוריה
מוקדמות יורו 2028

**מוקדמות יורו 2028** הוא טורניר כדורגל, ובמסגרתו יתמודדו 55 נבחרות לאומיות החברות באופ"א על 24 מקומות ליורו 2028. 20 נבחרות יעפילו ישירות לשלב הבתים, ועוד 2–4 נבחרות יעפילו משלב הפלייאוף, לעומת שנים קודמות מארחות הטורניר ישתתפו גם הם במוקדמות. שלב הפלייאוף כולל נבחרות על סמך הישגיהן בליגת האומות 2026/2027.

## נבחרות
כל 55 ההתאחדויות החברות באופ"א זכאיות להתחרות בתחרות המוקדמות, כולל ארבע המדינות המארחות.

רוסיה הושעתה מתחרויות אופ"א ב-28 בפברואר 2022 עקב הפלישה לאוקראינה. עם זאת, טרם התקבלה החלטה כיצד הדבר ישפיע על השתתפותם במוקדמות יורו 2028.

## מבנה התחרות
הנבחרות יחולקו לשנים עשר בתים, כאשר כל בית יכיל ארבע או חמש קבוצות. הגרלת שלב הבתים צפויה להתקיים לאחר סיום שלב הליגה של ליגת האומות של אופ"א 2026/2027. שלב הבתים במוקדמות ייערך בפורמט של משחקי בית וחוץ בשנת 2027. עשרים קבוצות יעפילו ישירות לטורניר הגמר: שתים עשרה הזוכות בבית, יחד עם שמונה סגניות אלופות המדורגות הכי טובות.

המדינות המארחות הן: אנגליה, אירלנד, סקוטלנד וויילס - ישתתפו בשלב הבתים של המוקדמות אך יוגרלו לבתים נפרדים. שני מקומות בטורניר הגמר שמורים לשתי המדינות המארחות בעלות הדירוג הגבוה ביותר (בהתבסס על הדירוג הכללי של שלב הבתים במוקדמות) שלא מצליחות להעפיל כמנצחות הבתים או להיות בין שמונה סגניות האלופות.

המקומות הנותרים (בין שניים לארבעה, בהתאם להעפלה למדינה המארחת) ייקבעו באמצעות משחקי פלייאוף במרץ 2028. הפלייאוף יכלול את ארבע סגניות האלופות הנותרות מהבתים שהעפילו ליגה ואת הזוכות בעלות הדירוג הגבוה ביותר של הבתים שלא העפילו מליגת האומות של אופ"א 2026–27. מבנה הפלייאוף תלוי במספר מקומות הישיבה של מדינת המארחת:
* אם שני מקומות השמורים של מדינת המארחת מנוצלים: שמונה קבוצות (ארבע עד שש דרך ליגת האומות) מתחרות בשני מסלולי פלייאוף, כל אחד עם חצי גמר וגמר, על שני מקומות בגמר הטורניר.
* אם נעשה שימוש במקום שמור אחד של המדינה המארחת: שתים עשרה קבוצות (שמונה או תשע דרך ליגת האומות) מתחרות בשלושה מסלולי פלייאוף, כל אחד עם חצי גמר וגמר, על שלושה מקומות בגמר הטורניר.
* אם לא נוצלו מקומות שמורים למדינה המארחת: שמונה קבוצות (ארבע דרך ליגת האומות) יתמודדו בארבעה משחקי פלייאוף בית וחוץ, כאשר המנצחות מעפילות לטורניר הגמר.

## הערות שוליים

קטגוריה:אליפויות אירופה בכדורגל
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-2028
נמל התעופה חאיל

**נמל התעופה חאיל** (בערבית: **مطار حائل الدولي**) הוא נמל תעופה בין-לאומי המשרת את העיר חאיל, בירת מחוז חאיל של ערב הסעודית. שדה התעופה נמצא בגובה של 1,015 מטרים מעל גובה פני הים.

לנמל התעופה יש מסלול המראה אחד בלבד, שסימונו 18/36, אורכו 3,050 מטרים ורוחבו 45 מטרים.

## חברות תעופה ויעדים

## תאונות
ב-14 בספטמבר 2000 איירבוס A300 של חברת התעופה קטר איירווייז שטס מדוחה, קטר לכיוון עמאן, ירדן, הופנה לנחיתה בנמל התעופה חאיל לאחר שנחטף על ידי מבקש מקלט מעיראק. החוטף נכנע לכוחות הסעודים מיד עם הנחיתה, והטיסה המשיכה לכיוון רבת עמון ללא פציעות או נפגעים.

## ראו גם
* נמל התעופה הבין-לאומי המלך עבד אל-עזיז

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חאיל
חאיל
מיכאל פלק

**מיכאל (אוטו) פלק** (1929–2018) היה צייר ישראלי־יהודי שפעל בעיקר באירלנד ובישראל. יצירתו משלבת סגנון נאיבי עם תוכן ביוגרפי אישי, ומתמקדת בזיכרונותיו כילד יהודי בגרמניה הנאצית וכמהגר באירלנד.

## ביוגרפיה
פלק נולד בשנת 1929 בעיירה חקלאית סמוך לגבול פולין, כיום העיר פילה שבצפון־מערב פולין. הוא היה בנו השני של פאול פלק, בעל מפעל חקלאי, ושל סוזנה לבית קוהן, אדריכלית. בשנת 1935 אולץ אביו למכור את מפעלו במסגרת תהליך ה"אריזציה" שביצעו הנאצים בעסקים יהודיים. בשנת 1936 נשלח אחיו הבכור מרטין (גדעון) לארץ ישראל במסגרת עליית הנוער. המשפחה עברה לפרנקפורט בשנת 1937 וניסתה להגר מגרמניה.

לאחר אירועי ליל הבדולח ובסיועה של עובדת סוציאלית יהודייה בשם אסתר הולנדר, נשלח באפריל 1939 במסגרת הקינדר-טרנספורט לאירלנד, שם התגורר בבית משפחת טלר בדבלין לאורך כל מלחמת העולם השנייה. בשנת 1941 הצליחו הוריו להגר לארצות הברית, וב־1946, לאחר שסיים את לימודיו במכללה הלאומית לאמנות ועיצוב בדבלין , הצטרף אליהם בניו יורק והמשיך את לימודיו האמנותיים באקדמיה לאמנות בקופר יוניון בשנים 1947–1950.

בשנת 1951 עלה לישראל והצטרף לקיבוץ גלאון. מאוחר יותר עבר עם משפחתו לשדה ורבורג, שם עסק בחקלאות. בשנת 1991, לאחר פרישתו, חזר לעסוק באמנות באופן פעיל.

## חיים אישיים
פלק נשא לאישה את ג'יין (יפה) לבית צוקרברג.

מיכאל פלק הלך לעולמו בשנת 2018.

## יצירתו
פלק השתייך לזרם הנאיבי בציור, המאופיין בצבעוניות עזה, פרספקטיבה שטוחה, אידיאליזציה של המציאות, וריבוי פרטים. הוא יצר סצנות מחיי היום־יום, מהווי הקיבוץ, וכן סצנות תנ"כיות. יצירתו מתאפיינת במראית עין נעימה ופשוטה, אך טומנת בחובה תחושות של כאב, בדידות ופגיעות.

בין השנים 1995 ל־2002 יצר סדרת ציורים ביוגרפית המציגה פרגמנטים של זיכרונות ילדותו בגרמניה ומעברו באירלנד. בין הציורים הבולטים: בפארק, פרנקפורט 1937 (1995), פשיטת גסטפו, פרנקפורט 1938 (1999), ו-לוויה של יהודים, אירלנד 1940 (1998). בסדרה זו, השפה הנאיבית משמשת להבעת טראומה באופן מרומז, כמעט אילם. פרט ליצירה האחת שתיארה אלימות באופן ישיר (פשיטת גסטפו), שאר העבודות מבטאות כאב וחרדה דרך רמיזות ויזואליות מתונות.

פלק נמנע מלדבר בפומבי על חוויותיו בתקופת השואה ולא השאיר אחריו זיכרונות כתובים. סדרת הציורים מהווה למעשה את העדות החזותית היחידה מתקופת ילדותו בגרמניה הנאצית.

ציוריו על סיפורי התנ"ך מוצגים באתר משרד החינוך, "אתר תנ"ך ממלכתי".

## תערוכות
יצירות מפי מכחולו הוצגו במוזיאון יד ושם בירושלים, אנו – מוזיאון העם היהודי ובגלריות כמו גלריה ג'ינא לאמנות נאיבית בינלאומית.

### תערוכות יחיד
* 1992 – **מיכאל פלק - דמויות מהתנ"ך - ציור נאיבי**, גלריה לאמנות שולמית, תל אביב
* 2004 – **מיכאל פלק - מתעד בציור**, גלריה ג'ינא לאמנות נאיבית בינלאומית

### תערוכות קבוצתיות
* 2003 – **אמנות נאיבית ועולם התנ"ך**, גלריה ג'ינא לאמנות נאיבית בינלאומית
* 2008 – **נאיביות: חוגגים את הסיפור האנושי**, גלריה ג'ינא לאמנות נאיבית בינלאומית
* 2011 – **להיות שמח**, אנו – מוזיאון העם היהודי
* 2012 – **תמימות ואושר ישראליים**, גלריה ג'ינא לאמנות נאיבית בינלאומית
* 2025 – **ילדות נשכחת**, מוזיאון יד ושם בירושלים

## קישורים חיצוניים

* מיכאל פלק, באתר מוזיאון ישראל, מרכז המידע
* 
* אומנות בכפר, בשדה - מגזין שדה ורבורג, יוני 2022, גיליון 11

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים גרמנים
קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:שדה ורבורג: אישים
קטגוריה:אמנות נאיבית
קטגוריה:ניצולי הקינדר-טרנספורט
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1929
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2018
איגור סורקיס

**איגור מיכאילוביץ' סורקיס** (באוקראינית: **Ігор Михайлович Суркіс**; נולד ב-22 בנובמבר 1958) הוא איש עסקים יהודי אוקראיני, עסקן כדורגל. נשיא ובעלים של קבוצת הכדורגל דינמו קייב החל משנת 2002. מחזיק בבעלות חלקית בערוץ הטלוויזיה 1+1

## קורות חיים
איגור סורקיס נולד במשפחה יהודית בקייב. אביו, ירחמיאל (בהמשך שינה את שמו למיכאל) סורקיס היה רופא צבאי. אמו ,רימה גורנשטיין, עסקה במסחר. אחיו הבכור הוא גריגורי סורקיס, איש עסקים ופוליטיקאי באוקראינה.

איגור סורקיס למד כלכלה וניהול בקייב, סיים את הלימודים בשנת 1981. בתקופת ברית המועצות עבד בתפקידים שונים באגף התשתיות של עיריית קייב. לאחר התפרקות ברית המועצות וקינון אוקראינה העצמאית, הקים חברות מסחריות בתחום אלקטרוניקה ונפט. יחד עם אחיו גריגורי רכש את קבוצת דינמו קייב.

## קישורים חיצוניים
* ביוגרפיה של איגור סורקיס 

קטגוריה:אנשי עסקים יהודים אוקראינים
קטגוריה:עסקני כדורגל יהודים
קטגוריה:אוקראינים שנולדו ב-1958
רפחא

**רפחא** (בערבית: **رفحاء**, בתעתיק מדויק: **רפחאא**') היא עיר במחוז אל-חודוד א-שמאליה שבצפון ערב הסעודית. העיר שוכנת בקרבת הגבול עם עיראק, במרחק של 780 קילומטרים מריאד ובמרחק דומה מדמאם. על פי מפקד האוכלוסין האחרון של ערב הסעודית משנת 2022, התגוררו בעיר 63,929 בני אדם.

העיר ממוקמת בדיוק באמצע הדרך בין ערער לחפר אל-באטן, על כביש 85, מרחק של 275 קילומטרים מכל אחת מהן.

## היסטוריה
רפחא ממוקמת על דרך החג' העתיקה שחיברה את בגדאד למכה, דרכו עברו מוסלמים כשעלו לרגל למכה.

בעבר רפחא הייתה כפר, והתפתחותה באה עם הנחת צינור הנפט הטרנס-ערבי בקרבתה. האחראים על הצינור החליטו בתחילה להקים לאורכו תחנות שאיבת נפט, והכפר הפך לאחת מהן. הזדמנויות התעסוקה שנוצרו בכפר משכו אליו בני אדם רבים, ובהדרגה הוא הלך והתפתח לעיר הגדולה שהוא היום.

בשנת 1991, במהלך מלחמת המפרץ, הוקם בסמוך לעיר מחנה פליטים לפליטים מעיראק. התנאים במחנה היו קשים מאוד, הוא היה מוקף בגדר תיל, ובתוכו שהו 33 אלף פליטים בתנאי מדבר ובחום כבד, ללא רפואה ראויה. רבים מתו במחנה, עד להתערבות הצלב האדום ולהעברת רוב הנותרים לאירופה ולארצות הברית. חלק מהפליטים עדיין שוהים בעיר עד היום.

## אקלים
מערכת סיווג האקלים קפן מסווגת את האקלים של רפחא כמדברי-חם, כאשר הטמפרטורה השנתית הממוצעת בה עומד על 24 מעלות צלזיוס.

להלן טבלת טמפרטורות ברפחא, במעלות צלזיוס:

## הערות שוליים

קטגוריה:ערב הסעודית: ערים
פסטיבל הקולנוע הפלסטיני

**פסטיבל הקולנוע הפלסטיני** (בערבית: **فاستيل كولونو فلسطيني**) הוא פסטיבל קולנוע הנערך באופן לא סדיר מאז 1992.
## היסטוריה
הפסטיבל נוסד ביולי 1992, ביוזמתם של האחים מישל וג'ורג' ח'לייפי. את הפסטיבל הראשון פתח הסרט "ילדי האבנים", סרט תעודה של ג'ורג' ח'לייפי, ובמהלכו הוקרן גם הסרט "חתונה בגליל" של מישל ח'לייפי. הפסטיבל היה לאירוע בו הוצגו סרטיהם הראשונים של יוצרים פלסטינים צעירים, שלימים נעשו לקולנוענים מוכרים בעולם, בהם רשיד משהראווי ואליה סולימאן.

הפסטיבל נערך במשך כמה שנים ואחר כך לא בקביעות, במקומות שונים:
* באפריל 2004 נערך פסטיבל קולנוע ברמאללה, ושוב ביולי 2004, ביולי 2005 ובנובמבר 2006. החל מ-2016 נערך שוב ברמאללה פסטיבל קולנוע בשם "Palestine Cinema Days Festival". בפסטיבל 2021, ביומו האחרון, פשט צה"ל על היכל התרבות ברמאללה ובמטרה להפסיק את פעילותו.
* ב-2013 נערך "פסטיבל הקולנוע הפלסטיני" במוזיאון תל אביב והוא נפתח עם סרטה של מייסלון חמוד "ניחוח של בוקר". באותה שנה החלה גם עמותת זוכרות לערוך את "פסטיבל הסרטים 48 מ"מ". הפסטיבל נערך בסינמטק תל אביב, אחר כך גם בסינמטק חיפה ונשה אחת גם בסינמטק ירושלים. במשך השנים חברי כנסת מהימין, שרת התרבות לימור לבנת, ואחר כך מירי רגב ניסו למנוע את קיומו. הפסטיבל לבסוף בוטל, הוא התקיים בפעם האחרונה ב-2019.
* בשנים 2016–2018 נערך בחיפה "פסטיבל הסרטים הפלסטיני העצמאי", ביוזמת חבורת פעילים פלסטינים מסצנת התרבות בחיפה. הוא נערך במשך 6 ימים והוצגו בו סרטים עצמאיים פלסטינים ומרחבי העולם, במיוחד מהעולם הערבי. בין היוצרים שסרטיהם הוקרנו בפסטיבל היו מהא חאג', אן-מרי ג'אסיר.

## ראו גם
* קולנוע פלסטיני

## קישורים חיצוניים
* אתר "Palestine Cinema Days Festival"

## הערות שוליים

קטגוריה:הרשות הפלסטינית: תרבות
קטגוריה:פסטיבלי קולנוע ישראליים
קטגוריה:אסיה: פסטיבלי קולנוע
קטגוריה:קולנוע פלסטיני
גשם (שיר של אושר כהן)

"**גשם**" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמר הישראלי אושר כהן. הוא יצא לאור ב-9 באפריל 2025 דרך חברת התקליטים הליקון ארומה מיוזיק יחד עם שאר רצועות המיני-אלבום השישי של כהן, "אושר כהן".

## רקע
המיני-אלבום יצא לאור לקראת חג הפסח, כאשר כהן ציין כי העבודה עליו נעשתה בלוח זמנים צפוף, מתוך רצון לפרסם מוזיקה חדשה לפני החג. כהן כתב ברשתות החברתיות: .

## ביקורות והצלחה מסחרית
בסקירה על המיני-אלבום כתב מבקר המוזיקה הישראלי יוסי חרסונסקי על השיר: .

בביקורת שפרסם בן שלו בעיתון "הארץ" על המיני-אלבום החדש של כהן, ציין המבקר כי חרף הצלחתו המסתמנת של השיר "גשם", הכולל מהלך הרמוני לא שגרתי (מודולוציה מוקדמת מהבית לפזמון), המכלול בו מעורר הסתייגות. שלו תיאר את הטקסטים כ"בנאליים מאוד" ואת הלחנים כ"סבירים אך חסרי מעוף", בהשוואה ללהיטיו הקודמים של כהן. עם זאת, הוא עמד על כמה אלמנטים מוזיקליים חריגים בלהיטי פופ בני זמננו – בהם קטע אינסטרומנטלי בסיום השיר ומהלכים הרמוניים המזכירים בלדות אמריקאיות משנות ה-80 של המאה ה-20. בסיום הביקורת הביע שלו הערכה להשפעתו של כהן על צעירים, וציין כי בניגוד לרבים ממקביליו בז'אנר, הוא מעורר בדור הצעיר רצון לנגן וליצור מוזיקה.

"גשם" הפך ללהיט ברחבי ישראל, והגיע בשיאו למקום התשיעי במצעד "היטליסט".

## מיקומי שיא

### מצעדי סוף שנה

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי אושר כהן
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי אושר כהן
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי אושר כהן
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי אושר כהן
עמרי מיכאלי

**עמרי מיכאלי** (18 במרץ 1988 – 7 באוקטובר 2023) היה חייל צה"ל שעוטר בצל"ש הרמטכ"ל לאחר לחימתו במבצע צוק איתן. נפל בקרב במהלך טבח שבעה באוקטובר כמשרת מילואים.

## ביוגרפיה
מיכאלי נולד, גדל והתחנך בקיבוץ כפר רופין לרינה ולמיקי. לו שני אחים גדולים ואח קטן. ב-2006 התגייס לצה"ל ושובץ, לבקשתו, ביחידת דובדבן. לאחר שחרורו סיים לימודי תואר ראשון ביחסים בין-לאומיים ב והקים חברת סייבר. במסגרת עבודתו עבר להתגורר באפריקה ב-2013, אולם עם פרוץ מבצע צוק איתן, ביולי 2014, שב לישראל.

במהלך המבצע נפצע מרימון רסס שהוטל לעברו, אך בעת זריקת הרימון החליט מיכאלי להגן על לוחם שהיה לצידו. תמונתו של מיכאלי עטוף בדגל ישראל על אלונקה לבית החולים סורוקה זכתה לפרסום רב. על תפקודו במבצע עוטר בצל"ש הרמטכ"ל:

לאחר פציעתו שב לשירות המילואים, השתתף במבצע בית וגן בג'נין ונפצע שוב, אך באורח קל.

ב-7 באוקטובר 2023 פתחו חמאס, הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני וארגוני טרור פלסטיני נוספים מרצועת עזה במתקפת פתע טרוריסטית רחבת-היקף על ישראל בה נטבחו למעלה מאלף ישראלים ומעל 250 נחטפו לרצועת עזה, ובעקבות המתקפה נפתחה מלחמת חרבות ברזל. באותו היום לחם מיכאלי עם חבריו ליחידה במוקדים שונים בעוטף עזה, בהם כפר עזה. כשהכוח שבראשו עמד הגיע לאחד מבתי הקיבוץ נורה מיכאלי מספר פעמים, פונה לבית החולים ושם מת מפצעיו. הוא הובא לקבורה בבית הקברות הצבאי בנס ציונה.

לזכרו נפתח ב-2025 בית קפה בחוף הים של תל אביב.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חללי צה"ל בטבח שבעה באוקטובר
קטגוריה:חללי הטבח בכפר עזה
קטגוריה:מעוטרי צל"ש הרמטכ"ל במבצע צוק איתן
קטגוריה:כפר רופין: אישים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה הפתוחה
קטגוריה:אישים הקבורים בנס ציונה
קטגוריה:אישים הקבורים בבתי קברות צבאיים ישראליים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1988
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2023
כלניות לפני הגשם

**כלניות לפני הגשם** הוא מיזם שיתופי ארצי פרי יוזמתן של האומנית יפה סלומון מהיישוב מיתר וחברותיה שלומית חפר, ורדה הר צבי ועינבר עזרן. מטרת המיזם היא ליצור מרבדים אדומים המדמים את מרבדי הכלניות של יישובי עוטף עזה ואזור הדרום, לזכר הנרצחים בטבח שבעה באוקטובר, אך גם כסמל לפריחה ותקומה.

## אודות המיזם
במיזם זה שותפים מאות אומני קרמיקה שפתחו את הסטודיו שלהם לפני הציבור הרחב ומבוגרים וילדים שהצטרפו לסדנאות יצירה במרכזים קהילתיים, בבתי ספר ובמסגרות אחרות, דוגמת הצוות והמטופלים בבית הלוחם בחיפה. חזון המיזם הוא להגיע ל-100,000 כלניות עבודת יד, שתשמשנה להקמת מיצגים שיוצבו בבתי עלמין, בבתי חולים, בתחנות משטרה, בתחנות מגן דוד אדום, ביישובים בעוטף עזה ובנקודות נבחרות בכל רשות מקומית שתבחר להשתתף במיזם.

עד חודש מרץ 2024 נתרמו למיזם 60,000 כלניות, מתוכן 45,000 כלניות כבר הוצבו במיצגים במאות נקודות בארץ. בנוסף לכך התקבלו פניות מקהילות יהודיות בדרום אמריקה, ארצות הברית, בריטניה, יוון, ועוד. הפרויקט תורגם למספר שפות וההוראות להקמת המיצגים הופצו בכל העולם דרך הרשתות החברתיות.

רוב המיצגים הם קבועים, אך קיים גם מיצג נודד, הכולל 1,400 כלניות, כמספר הנרצחים ב-7 באוקטובר 2023, וביניהן כלנית צהובה אחת לזכר החטופים, העובר כל חודש למקום אחר בארץ. המיצג מוקם על ידי יפה סלומון למספר ימים ולאחר מכן נאסף ומועבר למקום אחר. בחודש השני למלחמה הוקם המיצג בים המלח, לזכרו של אופיר ליבשטיין, ראש המועצה האזורית שער הנגב ואחד מיוזמי פסטיבל דרום אדום, שנרצח בכפר עזה. בדצמבר 2023 הוקם המיצג בקיבוץ בארי, בין השאריות המפויחות של צריף חדר האוכל הישן של הקיבוץ, בו שכנו הגלריה, הקניון והמתפרה. בחודש מאי 2024, הוקם מיצג ליד הגלעד לזכר חללי מערכות ישראל בכניסה למשכן הכנסת. על חלק מהכלניות נרשמו שמות הנרצחים ותאריך פטירתם וסמלים שונים הקשורים למלחמה.
[ממוזער|כלניות לפני הגשם ב[אנדרטת נרצחי פסטיבל נובה|אתר ההנצחה ביער רעים.]]

בינואר 2024 הוצבו בכיכר העירייה ובכיכר ספר בחיפה שני מיצגים, כאשר אחד מהם כולל גם כלניות בכחול-לבן. מיצב נוסף הוצב בכיכר גיורא פישר שבקריית חיים.

באפריל 2024, הוקם בראשון לציון, על ידי תלמידי הגימנסיה הריאלית מקיף א', אזרחיות ואזרחים ותיקים וצוות אגף הנוער והצעירים, בסמוך לאנדרטה לזכר בני ראשון לציון שנפלו במערכות ישראל, מיצג "כלניות לפני הגשם" המורכב מ-1,468 פרחים.

ב-7 באוקטובר 2024 הוקם בחניון יער רעים, בסמוך לאנדרטת נרצחי פסטיבל הנובה, שדה רחב ידיים בו עשרות אלפי כלניות קרמיקה אדומות שהוכנו על ידי מתנדבים מכל הארץ. במרכז השדה מוצב מגן דוד ובמרכזו כלניות שחורות. בבניית המיצג נכללו גם כלניות שהוכנו על ידי מתנדבות מקרית ביאליק.

במלאת שנה למלחמה, ב-7 באוקטובר 2024, הוצב באוניברסיטת רייכמן מיצג בו 5,000 כלניות אדומות וכלנית אחת צהובה, שנבנה תוך שיתוף פעולה בין אומנים רבים.
[ממוזער|כלניות לפני הגשם ב[קיר המכוניות|קיר המכוניות השרופות]]
250px|ממוזער|שמאל|כלניות לפני הגשם עם שלט של הפרויקט, על גבי גזע עץ יבש, באתר ההנצחה של פסטיבל נובה
מיצג "כלניות לפני הגשם" הוקם בשנת 2024 על קיר המכוניות השרופות שנבנה ליד מושב תקומה, מקום אליו פונו המכוניות השרופות מכביש 232 וממקומות נוספים בעוטף עזה לאחר מתקפת הטרור של חמאס ב-7 באוקטובר 2023 ובכלל זה מכוניותיהם של הנרצחים בטבח בפסטיבל נובה.

## ראו גם
* מיצב הכיסא הצהוב הריק

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמנות רחוב
קטגוריה:אנדרטאות טבח שבעה באוקטובר
קלאסיקה ספרותית

**"קלאסיקה ספרותית"** הוא מונח המתאר בדרך כלל יצירות ספרות שנחשבות בעלות ערך תרבותי, אמנותי או היסטורי מתמשך, ואשר זכו להכרה רחבה לאורך זמן. מדובר בטקסטים שממשיכים להיקרא, להילמד ולהתפרש גם זמן רב לאחר פרסומם, לעיתים במשך מאות שנים.

## מאפיינים
המאפיינים העיקריים של יצירות הנחשבות לקלאסיקה ספרותית הם:
* ערך אוניברסלי – עיסוק בנושאים כלל אנושיים כגון זהות, מוסר, חירות, אהבה, גבורה, צדק וכדומה.
* השפעה היסטורית – יצירות שהשפיעו על סופרים, תרבויות או זרמים ספרותיים שבאו אחריהן.
* איכות סגנונית – לשון עשירה, מבנה מוקפד ויכולת אמנותית גבוהה.
* ריבוי פרשנויות – יצירה שניתן להבין בדרכים שונות ושנשארת רלוונטית בתקופות שונות.
* מעמד קנוני – נכללת לעיתים קרובות בתוכניות לימודים, ברשימות קריאה ובאוספים נבחרים.

## ראו גם
* יצירת מופת

## קישורים חיצוניים
* מהי קלאסיקה ספרותית והאם בכלל כדאי לקרוא אותה?, באתר "פסיכולוגיקל"

קטגוריה:ספרות
סאקאי הואיצו

**סאקאי הוֹאִיצוּ** (ביפנית: **酒井 抱一**, באנגלית:**Sakai Hōitsu**; 1 באוגוסט 1761 – 4 בינואר 1829) היה צייר יפני מאסכולת רינפה. הוא ידוע בכך ששיחזר את הסגנון של אוגטה קורין, ויצר רפרודוקציות של עבודותיו.

## ביוגרפיה
הואיצו נולד ב-1 באוגוסט 1761 באדו  אביו היה האדון של טירת הימג'י במחוז חרימה.

הואיצו עבר לקיוטו והחל את לימודי האמנות שלו בבית הספר קאנו, לפני שעבר ללמוד אצל אוטגאווה טויוהארו, שעבד בסגנון אוקיו-אה. בהמשך למד בבתי ספר שונים ולבסוף הצטרף לאסכולת רינפה.

הואיצו הפך לכומר בודהיסטי בשנת 1797, ובילה את 21 השנים האחרונות לחייו בבידוד. במהלך תקופה זו, חקר בהרחבה את עבודתו של אוגטה קורין, כמו גם את זו של אחיו של קורין, אוגטה קנזאן, ויצר מספר רפרודוקציות של עבודותיהם של האחים. הוא נפטר בגיל 66, ב-4 בינואר 1829, באדו.

## סגנון
סגנונו של הואיצו מציג אלמנטים אופייינים לריאליזם של האוקיו-אה, אך דומה במיוחד לסגנון הדקורטיבי של אוגטה קורין.

לדברי המבקר רוברט יוז, ההישג המרכזי בציור בתקופת אדו היה עבודתם העדינה של אמני הרינפה, על המסך המתקפל של הואיצו, פרחים ועשבים של קיץ וסתיו, הוא אמר, "כמעט אפשר להרגיש את הרוח מכופפת את התבנית הקצבית של הגבעולים והעלים כנגד הקרקע הכסופה שלהם." על מסך אחר, *צמחים פורחים של קיץ,* יוז הציע כי להואיצו "יש כוחות אפיגרמטיים של התבוננות".

## עבודות
### פרחים ועשבים של קיץ וסתיו
זוג מסכים מתקפלים מסוג ביובו , מקופלים פעמיים, עשויים דיו וצבע על נייר מצופה כסף וזהב. היצירה מתארת צמחים ופרחים מעונות הסתיו והקיץ, והיא נחשבת לאחד מציוריו הטובים ביותר.

צויר על גב מסכי הציור אל הרוח ואל הרעם של קורין, שהיו בבעלות משפחתו של הואיצו. מסכי הביובו הדו-צדדיים המונומנטליים הפכו לסמל של מסורת הרינפה, אך שני צידי המסכים הופרדו מאז כדי להגן עליהם. מידות המסכים הן 164.5 על 181.8 סנטימטרים כל אחד. כיום הם חלק מאוסף המוזיאון הלאומי של טוקיו, שם הם מוצגים מדי פעם. הם מוגדרים כנכס תרבותי חשוב.
קובץ:Summer_and_Autumn_Flower_Plants_(left).jpg
קובץ:Summer_and_Autumn_Flower_Plants_(right).jpg


### אל הרוח ואל הים
זוג מסכים מתקפלים כפולים, עשויים דיו וצבע על נייר מצופה זהב. הם מהווים מחווה הן לציור המקורי של טוואראיה סוטאצו והן להעתק המאוחר יותר של קורין. המסכים מתארים את ראייג'ין, אל הברקים, הרעם והסערות בדת השינטו ובמיתולוגיה היפנית, ואת פוג'ין, אל הרוח. שלוש הגרסאות של היצירה הוצגו יחד לראשונה בשנת 2015, בתערוכה "רינפה: האסתטיקה של הבירה" במוזיאון הלאומי של קיוטו. המסכים שייכים כעת למוזיאון אידמיטסו לאמנויות בטוקיו.
מרכז|לא ממוסגר|405x405 פיקסלים|Wind God and Thunder God by Sakai Hōitsu

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אסכולת רינפה
קטגוריה:נפטרים ב-1829
קטגוריה:ילידי 1761
קטגוריה:אמנים יפנים
קייסומה

**קייסומה** (בערבית: **القيصومة**, תעתיק מדויק: **אלקיצומה**) היא עיר במחוז א-שרקייה שבמזרח ערב הסעודית. בסמוך לעיר נמצא נמל התעופה חפר אל-באטן, המשרת את תושבי מטרופולין חפר אל-באטן. העיר ממוקמת 363 מטרים מעל גובה פני הים, ואוכלוסייתה מוערכת בכ-27,307 איש על פי מפקד אוכלוסין משנת 2022.

## מקור השם
קייסומה נכונה על שם צמח האכילאה (בערבית: **قيصوم**, תעתיק: קיצום), הנפוץ באזור.

## היסטוריה
קייסומה נוסדה בעקבות כריית הנפט במחוז א-שרקייה, ובפרט כאשר הוארך צינור הנפט הטרנס-ערבי דרך האזור אל המפרץ הפרסי. בתקופת הקמת הצינור צצו תחנות שאיבת נפט רבות עבורו במוקדים רבים לאורך הקו, ועמן קמו ערים רבות, שאחת מהן היא עיר זו.

## תחבורה
קייסומה נמצאת על כביש 85, כביש הצפון הערבי, המקשר אותה אל העיר חפר אל-באטן, מערבה משם, ומזרחה על ערי המפרץ הפרסי ובראשן דמאם.

ענף התעופה בעיר פועל דרך נמל התעופה חפר אל-באטן, המקשר אותה לג'דה, ריאד, חאיל ודובאי.

## שירותים
במרכז העיר נמצאים מספר מתקנים ומתקנים ממשלתיים, ביניהם:
* עיריית קייסומה
* מטה הסהר האדום הסעודי
* מטה ההגנה האזרחית

בנוסף נמצאים בעיר בתי ספר לבנים ולבנות לכל הגילאים, בית חולים, שני מרכזי בריאות, ושני סניפים של בנקים. מוסדות האסלאם בעיר כוללים שישה מסגדים, וקומפלקס שינון קוראן לגברים וקומפלקס שינון קוראן לנשים.

## אקלים
האקלים בקייסומה מסווג על פי מערכת סיווג האקלים קפן כאקלים מדברי-חם, וגשמים יורדים בעיר בכמות של 5 עד 10 מילימטרים בשנה. הטמפרטורות בקיץ נעות בין 45 ל-51 מעלות צלזיוס, ובחורף הן עלולות לרדת מתחת לנקודת הקיפאון.

להלן טבלת טמפרטורות בעיר, במעלות צלזיוס, לפי חודשי השנה הלועזיים:

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערב הסעודית: ערים
חיפשתי שירים לצאת לעולם

"**חיפשתי שירים לצאת לעולם**" הוא אלבום הבכורה של הזמר שימי תבורי, שיצא ב-1976. חלק גדול משירי האלבום הולחנו על ידי עוזי חיטמן שגם כתב את המילים לחלקם. הלהיט הגדול של האלבום היה: "אין לי אהבה". גם השיר "הלנה", שהוקלט מוקדם יותר ויצא לאור על גבי תקליטון ב-1974 (ללא הצלחה), הפך ללהיט עם צאתו לאור באלבום. סגנון רוב השירים באלבום היה שילוב של מוזיקה מזרחית עם מוזיקת פופ ונטען כי הושפע מסגנון שירי פסטיבל סן רמו. האלבום הצליח והיווה את הפריצה של שימי תבורי, שנחשב עד אותה עת לזמר מועדונים, לתודעת הציבור הרחב.

## הפקה
שימי תבורי היה זמר מועדונים שהאחים ראובני החתימו אותו לאחר ששמעו אותו במועדון כריש ברמלה. הם הפיקו לו קסטות אותן הפיצו בחנויות קסטות שהתמקדו במוזיקה מזרחית. ההתקדמות המשמעותית בקריירה של תבורי החלה רק לאחר שהפזמונאי דוד חלפון שמע אותו, בחתונה שבה הופיע, מבצע את השיר "אשליות", שאותו כתב חלפון לניסים סרוסי. חלפון שידך בין תבורי לבין עוזי חיטמן, שעשה אז את צעדיו הראשונים ככותב וכמלחין צעיר לאחר שחרורו מצה"ל בה היה בלהקת פיקוד מרכז. ב־1976 הוליד שיתוף הפעולה עם עוזי חיטמן את אלבום הבכורה של תבורי.

הפקת התקליט נעשתה על ידי חברת גל-טון ואילו ההפצה נעשתה על ידי חברת גל־רון.

### השירים
השיר הראשון שחיבר עוזי חיטמן עבור תבורי היה "**יש לי תמונה**" שיצא על תקליטון יחד עם "הלנה", גם הוא ללא הצלחה, אך הוא צורף לאלבום.
שיר הנושא, "**חיפשתי שירים לצאת לעולם**" נכתב על ידי חיטמן (מילים ולחן) בתגובה ישירה למפגש עם תבורי שביקש שיר קליט שיפרוץ עבורו את הדרך לכוכבות. השיר הוצג במצעד הפזמונים ב"פינה לשיפוטכם" בספטמבר 1976, אך לא הצליח להיכנס למצעד.
השיר "**תני לי רגע**", למילים של איתן מסורי וללחן של עוזי חיטמן, נכנס למצעד הפזמונים בינואר 1977. הוא שעה במצעד ששה שבועות ובשיאו הגיע למקום ה-16.
השיר "לילה בלי כוכב" נכתב על ידי יואל ריפל כשהיה בבית חולים שדה בזמן מלחמת יום כיפור, כשהתאושש מזעזוע מוח לאחר שנפצע כטנקיסט בקרבות בסיני, והיה עצוב מכך שאישה שבה היה מאוהב התרחקה ממנו. בהמשך, כשהיה כבר בביתו, עוזי חיטמן ביקר אותו לקראת מופע משותף וריפל נתן לו את השיר. חיטמן הלחין את "לילה בלי כוכב" ונתן אותו לשימי תבורי השיר נכנס למצעד הפזמונים ביולי 1977 וצעד בו במשך 14 שבועות, כשבשיאו הגיע למקום השלישי. סיבה מרכזית להצלחתו הייתה הופעתו של תבורי עם השיר בתוכנית הבידור הטלוויזיונית, "עוד להיט, לאחר לחצים רבים של אמרגנו של תבורי, אשר ראובני, על רקע טענתו לקיפוח זמרים מזרחיים ברשות השידור ובגלי צה"ל.
השיר "**הלנה**" נקרא במקור "אלנה" ובגלל טעות התפרסם בשם הלנה. תבורי הקליט אותו על תקליטון לאחר שפנה למלחין אלי קניאל, אביו של נועם קניאל שבנו נועם שר את הלהיט "גלי" שהתפרסם באותה עת. את התקליטון מימן מעסיקה של אחותו.

### עטיפת התקליט
עטיפת התקליט צולמה על ידי יעקב אגור. לאחר צאת האלבום התעוררה סערה כאשר התברר שעל העטיפה הופיע תבורי ולצידו בחורה עירומה מן הגב. עקב זאת נגנזה העטיפה וצונזרה בכל מקום, והוחלפה באחרת.

## רשימת הקטעים

## משתתפים
* שירה - שימי תבורי
* ליווי קולי - ריקי מנור, רחל אביב, עוזי חיטמן
* גיטרה חשמלית - חיים רומנו
* גיטרה אקוסטית - יגאל חרד
* גיטרה בס - קרלוס בן ארי, איזי גדאל
* פסנתר - איתן מסורי
* פנדר - איתן מסורי
* סינתיסייזר - איתן מסורי
* תופים - וכלי הקשה מאיר ישראל
* אורגן וקבוצת מיתרים - עוזי חיטמן
* צילום עטיפה - יעקב אגור

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* חיפשתי שירים לצאת לעולם, באתר Discogs

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי 1976
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי פופ
נמל התעופה חפר אל-באטן

**נמל התעופה חפר אל-באטן** (בערבית: **مطار حفر الباطن**) או **נמל התעופה קייסומה** (בערבית: **مطار القيصومة**) הוא נמל תעופה המשרת את הערים חפר אל-באטן וקייסומה, ואת המטרופולין שסביב חפר, בערב הסעודית. נמל התעופה החל לפעול ב-1962 כנמל תעופה עבור מטוסי דקוטה ששינעו את עובדי עראמקו הסעודית באזור מחוז הגבולות הצפוניים.

כיום, לנמל התעופה יש מסלול המראה שכיוונו המגנטי 16/34 ואורכו 3,000 מטרים, אשר מסוגל לקלוט מטוסי בואינג 737. השדה מתפרס כולל בנוסף טרמינל נוסעים אזרחי, מערכות ניקוז ומים, ותחנת כוח המשמשת אותו.

נמל התעופה נמצא בגובה של 358 מטרים מעל גובה פני הים.

## חברות תעופה ויעדים

## ראו גם
* נמל התעופה הבין-לאומי המלך עבד אל-עזיז

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

חפר
דיגר (סרט, 2026)

**דיגר** (באנגלית: **Digger**) הוא סרט קומדיה אמריקאי עתידי בבימויו של אלחנדרו גונסלס איניאריטו שגם משתתף בהפקה וכתב את התסריט יחד עם סבינה ברמן, אלכסנדר דינלריס ג'וניור וניקולס ג'יאקובון. מככבים בו טום קרוז, ג'סי פלמונס, סנדרה הולר, סופי ווילד, ריז אחמד, אמה ד'ארסי, מייקל סטולברג וג'ון גודמן.

הסרט עתיד לעלות לאקרנים בהפצת האחים וורנר ב-2 באוקטובר 2026.

## רקע עלילתי
האדם החזק ביותר בעולם יוצא למשימה קדחתנית שמטרתה להוכיח שהוא מושיע האנושות, לפני שהאסון שחולל יהרוס הכל.

## שחקנים

* טום קרוז
* ג'סי פלמונס
* סנדרה הולר
* סופי ווילד
* ריז אחמד
* אמה ד'ארסי
* מייקל סטולברג
* ג'ון גודמן
* פיפ טורנס
* קורי ג'ונסון
* דני קירן

## הפקה
בפברואר 2024 דווח כי אלחנדרו גונסלס איניאריטו עובד על סרט חדש אותו יביים על פי תסריט שכתב במהלך 2023 יחד עם סבינה ברמן, אלכסנדר דינלריס ג'וניור וניקולס ג'יאקובון, שותפיו לכתיבת התסריט לסרטו בירדמן. הסרט יהיה בשפה האנגלית לאחר שסרטו הקודם של הבמאי, בארדו, היה ברובו בספרדית. נודע גם כי טום קרוז לוהק לככב בסרט מיד לאחר פגישה שקיים עם במאי. אולפני האחים וורנר ואולפני לג'נדרי הוכרזו כמפיקי הסרט. באוגוסט הצטרפו לצוות השחקנים ג'סי פלמונס, סנדרה הולר, סופי ווילד, ריז אחמד, אמה ד'ארסי, מייקל סטולברג וג'ון גודמן.

צילומי הסרט העיקריים החלו בנובמבר 2024 באולפני פיינווד בבריטניה. עמנואל לובצקי שימש כצלם הקולנוע לאחר שעבד עם איניאריטו על "בירדמן" ו"האיש שנולד מחדש" אך לא צילם את סרטו הקודם, "בארדו". הצילומים הופסקו למשך יומיים במרץ 2025 כאשר ג'ון גודמן סבל מפציעה קלה בירך שבגללה אושפז בבית חולים. למרות שתוכננו במקור להימשך ארבעה וחצי חודשים, הצילומים התארכו והסתיימו במאי 2025.

ב-20 במאי 2025 במהלך פסטיבל קאן באותו החודש תיאר איניאריטו בראיון את הסרט "קומדיה פרועה בעלת פרופורציות קטסטרופליות". הוא הביע התפעלות טווח המשחק שקרוז גילה במהלך עבודתו על הסרט, וסיפר כי עריכת הסרט תחל בשבוע שלאחר מכן.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 2026
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 2026
נמל התעופה אל-ג'וף

**נמל התעופה אל-ג'וף** (בערבית: **مطار الجوف الأقليمي**) הוא נמל תעופה בין-לאומי המשרת את העיר סכאכא, בירת מחוז אל-ג'וף של ערב הסעודית. שדה התעופה נמצא בגובה של 689 מטרים מעל גובה פני הים.

לנמל התעופה יש מסלול המראה אחד שסימונו 10/28, אורכו 3,661 מטרים ורוחבו 45 מטרים.

## חברות תעופה ויעדים

## ראו גם
* נמל התעופה הבין-לאומי המלך עבד אל-עזיז

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 

ערער