אידו (שפה)

**אִידוֹ** (**Ido**, באספרנטו: **צאצא**) היא שפה מתוכננת שמקורה באספרנטו, ותוכננה באופן דומה במטרה להיות שפת עזר בינלאומית לאנשים בעלי רקע מגוון. תכליתה להיות השפה השנייה של כל אדם לצד שפת האם שלו. בשביל להגיע לייעודה אידו תוכננה במיוחד כדי להיות יעילה וקלה ללימוד, היא סדירה מבחינה דקדוקית, אורתוגרפית ולקסיקוגרפית. אידו היא המוצלחת ביותר מבין השפות הרבות שנגזרו מאספרנטו, הנקראות *Esperantidoj*.

אידו נוצרה בשנת 1907 מתוך רצון לתקן פגמים באספרנטו, שפה שנוצרה עשרים שנים קודם לכן על מנת להקל על התקשורת הבינלאומית המתרחבת. שמה של השפה מקורו במילה באספרנטו *ido:* "צאצא", שכן השפה היא "צאצא" של שפת אספרנטו. לאחר היווצרותה, אידו זכתה לתמיכה מכמה אספרנטיסטים. אך פיצולים בתנועה ומלחמת העולם הראשונה הובילו לדעיכתה, ורק עם עליית האינטרנט היא חוותה פריחה מחודשת.

האלפבית של שפת אידו מורכב מאותן 26 אותיות כמו האלפבית האנגלי, ללא סימני הבחן. אידו שואבת את אוצר המילים שלה מאנגלית, צרפתית, גרמנית, איטלקית, לטינית, רוסית, ספרדית ופורטוגזית, והיא מובנת במידה רבה למי שלמד אספרנטו.

מספר יצירות ספרותיות תורגמו לאידו, ביניהן הנסיך הקטן, ספר תהילים והבשורה על-פי לוקאס. נכון לשנת 2000, היו כ-150 דוברי אידו בעולם, אם כי הערכות עדכניות יותר מציבות את מספר הדוברים קרוב יותר ל-1,000-5,000. בשנת 2020, לאידו היו 24 דוברים ילידיים בפינלנד.

## היסטוריה
הרעיון של שפת עזר בינלאומית אינו חדש, ושפות מתוכננות אינן תופעה יחידאית. השפה המתוכננת הראשונה הידועה הייתה השפה המסתורית לינגוואה איגנוטה (*Lingua ignota*) שהמציאה הנזירה הילדגרד מבינגן במאה ה-12. הרעיון לא עורר עניין רב עד שנוצרה השפה וולאפיק ב-1879. וולאפיק הייתה פופולרית במשך זמן מה וככל הנראה צברה כמה אלפי דוברים, אך אספרנטו, שנוצרה כעשור לאחר מכן, ב-1887, עקפה אותה. כמה שפות אחרות, כמו לטינו סינוס פלקסיון (*Latino sine Flexione*) ואידיום ניוטרל (*Idiom Neutral*), נוצרו גם כן באותה תקופה. לאור ריבוי השפות שתכליתן לשמש שפת עזר בינלאומית הקים המתמטיקאי הצרפתי לואי קוטוראט את המשלחת לאימוץ שפת עזר בינלאומית שתבחר מבין השפות את הטובה ביותר.
טקסט=לואי דה בופרונט, מפתחה של שפת אידו|ממוזער|לואי דה בופרונט, מפתחה של שפת אידו
משלחת זו הגישה בקשה רשמית לאיגוד האקדמיות הבינלאומי בווינה לבחור שפת עזר בינלאומית ולאשר אותה; הבקשה נדחתה במאי 1907. בעקבות זאת התכנסה המשלחת כוועדה בפריז באוקטובר 1907 כדי לדון באימוץ שפת עזר בינלאומית סטנדרטית. בין השפות שהועלו הייתה שפה חדשה שהוגשה בעילום שם ברגע האחרון (ולכן בניגוד לכללי הוועדה) תחת שם העט *ido*, המורכב מ-I.D ראשי התיבות של *Internacia Delegacio*, באספרנטו: המשלחת הבינלאומית, וסיומת שמות העצם באספרנטו: 'o'. בנוסף, משמעות המילה ido באספרנטו היא צאצא. "אידו" הציע לבצע כמה רפורמות נדרשות ומהותיות באספרנטו עד שהצעתו הפכה לשפה חדשה. בין הרפורמות: הסרת סימני ההבחן מהאותיות, ביטול הסופית "*o"* המחייבת ושינוי הסופית בלשון ברבים מ-j ל-i. הרפורמות אושרו על ידי נציגה של אספרנטו בוועדה, דה בופרונט.

הוועדה החליטה לאמץ את האספרנטו באופן עקרוני, אך עם הרפורמות שכתב "אידו". הוקמה ועדה קבועה כדי לוודא את יישום הרפורמות. "אידו" האנונימי, מחבר הצעת הרפורמה, התגלה מאוחר יותר כלא אחר מלואי דה בופרונט עצמו, נציגה של שפת האספרנטו בוועדה, שפעל בשיתוף פעולה עם לואי קוטוראט. תגלית זו הכעיסה את שאר חברי הוועדה שחשו מרומים ופגעה בלגיטימיות של ההצעה.
[ימין|ממוזער|300x300 פיקסלים| קונגרס אידו הבינלאומי ב[דסאו, גרמניה, בשנת 1922]]

ההערכה היא שכ-20% ממנהיגי האספרנטו ו-3-4% מהאספרנטיסטים הרגילים עברו לאידו בזמנו, אלא שמאז ואילך סבלה השפה משינויים מתמידים בשאיפה לשכלל ולשפר אותה, מה שבסופו של דבר גרם לדוברים לוותר על הניסיון ללמוד את השפה ולעמוד בקצב השינויים בה. למרות שיצירת אידו פיצלה את תנועת האספרנטו, הפילוג העניק לאספרנטיסטים הנותרים את החופש להתרכז בשימוש וקידום השפה שלהם כפי שהיא. במקביל, זה נתן לאידואיסטים חופש להמשיך לעבוד על השפה שלהם עוד כמה שנים לפני שהם מקדמים אותה באופן פעיל. *איגוד ידידי השפה הבינלאומית* הוקם יחד עם אקדמיית אידו כדי לעבוד על פרטי השפה החדשה.

קוטוראט, שהיה התומך המוביל של אידו, נהרג בתאונת דרכים ב-1914. תקרית זו יחד עם מלחמת העולם הראשונה, השעתה למעשה את פעילותה של אקדמיית אידו מ-1914 עד 1920. בשנת 1928 פרש התומך האינטלקטואלי הגדול של אידו, הבלשן הדני אוטו ג'ספרסן, לטובת השפה החדשה שיצר, נוביאל. תקריות אלו גרמו לנסיגה בפופולריות של השפה

## פונולוגיה
לאידו יש חמש פונמות תנועתיות. האותיות e ו-ɛ ניתנות להחלפה בהתאם להעדפת הדובר, וכך גם o ו-ɔ. הרצפים האורתוגרפיים au ו-eu מציינים דיפתונגים בשורשי מילים אך לא כשהם נוצרים על ידי הלחם.

כל המילים הרב-הברתיות מוטעמות בהברה הלפני-אחרונה למעט שמות פועל, המודגשים בהברה האחרונה, לפיכך: **sko**lo ka**fe**o ו-**ler**nas עבור "בית ספר", "קפה" ו-"לומד", אבל i**rar** sa**var** ו-drin**kar** עבור "ללכת", "לדעת" ו-"לשתות".

אם **i** או **u** קודמים לתנועה אחרת, הזוג נחשב לחלק מאותה הברה בעת החלת כלל ההטעמה – כך **ra**dio, fa**mi**lio ו-**ma**nuo עבור "משפחה" "רדיו" ו-"יד", אלא אם שתי התנועות הן היחידות במילה כמו במילה ל"יום" **di**o.

## אורתוגרפיה
אידו משתמשת באותן 26 אותיות כמו האלפבית האנגלי והאלפבית הלטיני הבסיסי של ISO עם שלושה דיגרפים וללא צירופי אותיות או סימני הבחן. כאשר הטבלה שלהלן מפרטת שתי הגיות, כל אחת מהן מקובלת לחלוטין.

הדיגרפים הם:

## דקדוק
מילת היידוע באידו היא *la* והיא בלתי משתנה. כל מילה באוצר המילים של אידו מורכבת משורש ומסיומת דקדוקית. מילים אחרות יכולות להיווצר מאותה מילה על ידי החלפת הסיומת הדקדוקית, או על ידי הוספת תוספות מסוימות בין השורש לסיומת הדקדוקית.

חלק מהסיומות הדקדוקיות מוגדרות כך:

רובן של הסיומות הדקדוקיות האלו זהות לאספרנטו מלבד *ir*, *i* *ar*, *or* ו-*ez*. אספרנטו מסמנת את שמות העצם ברבים בסיומת-*j* (כך ששמות רבים מסתיימים ב-*oj*), משתמשת ב-*i* עבור שמות פועל, ומשתמשת ב-*u* עבור צורת הציווי. לעומתה, באידו שמות העצם ברבים מסומנים בסיומת הקצרה יותר-*i*, ולכן שמות פועל מסומנים ב-*r* (וב-*a*, i או *o* בהתאם לנטיית הזמן), כך גם צורת הציווי מסומנת בסיומת המובחנת יותר *ez*.

לשתי השפות יש את אותם כללים דקדוקיים לגבי שמות עצם (מסתיימים ב-*o*), שמות תואר (מסתיימים ב-*a*) והיבטים רבים. בשתי השפות ניתן לראות קשר ישיר בין המילים *multa* "הרבה" ו-*multo* "רוב" דרך החלפת סיומת שמות התואר *a* ב-*o* בשביל להפוך את המילה לשם עצם, או להפך. פעלים באספרנטו ובאידו אינם משתנים בהתאם לאדם, למספר או למין; הסיומות *as,is* ו-*os* מתאימות בין אם הנושא הוא אני, אתה, הוא, היא, הם או כל דבר אחר.

כמה הבדלים מינוריים כוללים את הסרת הריבוי של התואר, ושינוי ברבים מ-*j* המוצמד אל סוף המילה להחלפה סינתטית של הסופית-*o* ב-*i*. לפיכך, באספרנטו *bela*'j** hund**oj*** ("כלבים יפים") הופך באידו ל-''bela hund'''i***', וכך נמשכת המגמה של היעדר התאם דקדוקי מחייב במשפט.

הבדלים גדולים יותר נוצרים, עם זאת, בדרך גזירתן של מילים רבות. לדוגמה, באספרנטו, שם העצם *krono* פירושו "כתר", ועל ידי החלפת ה-*o* ב-*i* גוזרים את הפועל *kroni* "להכתיר". עם זאת, אם היו מתחילים עם הפועל *kroni*, "להכתיר", ומחליפים את ה-*i* ב-*o* על מנת ליצור שם עצם, המשמעות המתקבלת לא תהיה "הכתרה", אלא ה"כתר" המקורי. הסיבה לכך היא שהשורש *kron* הוא מטבעו שם עצם. כדי לקבל את שם הפעולה, יש צורך להשתמש בסיומת המיוחדת - *ado*. אם כן, בשביל להטות נכון שורשים יש לדעת לאיזה חלק מחלקי הדיבר שייך כל שורש אספרנטו.
טקסט=לוגו של העיתון אידו: כתב עת להפצה ותרגול של השפה הבינלאומית|ממוזער|לוגו של העיתון אידו: כתב עת להפצה ותרגול של השפה הבינלאומית
אידו פתרה בעיה זו בכך שהציגה מספר סיומות בניסיון להבהיר את המורפולוגיה של מילה נתונה, כך שאין צורך לשנן את חלק הדיבר של השורש המקורי. לדוגמה במקרה של המילה *krono* "כתר", מתווספת הסיומת - *izar* "לכסות עם" כדי ליצור את הפועל *kronizar* "להכתיר". מפועל זה ניתן להסיר את הסיומת-*ar* ולהחליף אותה ב-*o*, וכך ליצור את המילה kronizo "הכתרה". על ידי חסימת האפשרות להטיה ישירה של שם עצם לפועל, כמו באספרנטו, ניתן לזהות שורשים באידו ללא צורך לשנן אותם.

עבור המילה השימושית "להיות", שמוצבת לפני כל תואר, אידו מאפשרת או *esas* או קיצור נוח של המילה, *es* בזמן הווה; עם זאת, יש להשתמש בצורות המלאות לזמן עבר *esis* וזמן עתיד *esos*. שמות תואר מושווים באידו באמצעות המילים *plu* = יותר, *maxim* = הכי הרבה, *min* = פחות, *miniim* = הכי פחות, *kam* = מאשר/כמו.

קיימות באידו שלוש קטגוריות של תואר הפועל: הפשוט, הנגזר והמורכב. תוארי הפועל הפשוטים אינם צריכים סיומות מיוחדות, למשל: *tre* = מאוד, *tro* = יותר מידי, *olim* = קודם, *nun* = עכשיו, *nur* = רק. לתוארי הפועל הנגזרים והמורכבים, שאינם במקור כאלה אלא נגזרים משמות עצם, תארים ופעלים, יש את הסיומת **-e**.

אספרנטו מושפעת מסמנטיקה ופונולוגיה סלאבית, ואילו אידו תואמת יותר ממנה לשפות הרומאניות.

### תחביר
סדר המילים של אידו זהה ברובו לעברית (נושא–נשוא–מושא), ולכן המשפט *Me iras al la skolo* זהה למשפט "אני הולך לבית הספר", הן במשמעות והן בסדר המילים. עם זאת, ישנם כמה הבדלים אחרים:
* שמות תואר יכולים לעקוב אחר שם העצם כמו בעברית, או להקדים את שם העצם כמו באנגלית. לפיכך, *Me havas la libro blua* ו-*Me havas la blua libro* אומר אותו דבר, "יש לי ספר כחול".
* לאידו יש את הסיומת *-n*. בניגוד לאספרנטו, סיומת זו נדרשת רק כאשר מושא המשפט אינו ברור, למשל כאשר לא עוקבים אחר סדר המילים נושא-נשוא-מושא. לפיכך, *גם La blua libro*'n** me havas'' אומר אותו דבר.

בדומה לעברית, לעומת אנגלית, ה[[שלילה]] באידו מתבצעת פשוט על ידי הוספת ''ne'' לפני הפועל: ''Me ne iras al la skolo'' פירושו "אני לא הולך לבית הספר", ואופן ביצוע השלילה לא משתנה בהתאם לגופו של הנושא או בהתאם לנטיית הזמן של הפועל.

=== כינויי גוף ===
[[כינוי גוף|כינויי הגוף]] של אידו תוקנו כדי שיהיו קלים יותר להבחנה בשמיעה מאלו של אספרנטו, בה כולם מסתיימים ב-''i''. במיוחד כינויי הגוף בגוף ראשון יחיד ורבים ''mi'' ו-''ni'' עשויים להישמע דומה, אז לאידו יש ''me (מֵה)'' ו-''ni'' במקום זאת. אידו גם מבחינה בין כינויים [[הבחנה בטלוויזיה|אינטימיים (''tu'') לפורמליים (''vu'')]] בגוף שני יחיד. יתר על כן, לאידו יש כינוי גוף שלישי פאן-מגדרי, ''lu'' (שיכול לשמש כ"הוא", "היא", או "זה", בהתאם להקשר) בנוסף לזכר ''il'', נקבה ''el'', וכינוי גוף שלישי נייטרלי ''ol''.


# ''ci'', למרות שמבחינה טכנית הצורה המוכרת של המילה "אתה" באספרנטו, משמשת לעיתים רחוקות. ממציא האספרנטו עצמו לא כלל את הכינוי בספר הראשון על אספרנטו ורק אחר כך בעל כורחו; מאוחר יותר הוא המליץ לא להשתמש ב-''ci'' מכיוון שלתרבויות שונות יש מסורות סותרות לגבי השימוש בצורות המוכרות והצורניות של "אתה".
# ''ri'', ''iŝi'', ''iĝi'' ובהרחבה ''iri'' הם ניאולוגים מוצעים והם נדירים, אך עדיין משתמשים בהם אם כי לעיתים רחוקות.

''כינוי הגוף ol'', כמו ''it'' באנגלית ו-''ĝi'' באספרנטו, אינו מוגבל לחפצים דוממים בעברית, אלא ניתן להשתמש בו "עבור ישויות שהמין שלהן אינו מוגדר: ''תינוקות, ילדים, בני אדם, נוער, זקנים, אנשים, יחידים, בהמות, חתולים,'' וכדומה."

=== מילות שאלה ===
באידו [[מילת שאלה|מילות השאלה]] היחס והתשובה קשורות זו לזו כדי שיהיה קל לזכור אותן, הן נוצרות באמצעות שילוב מילים שלימות והחלפת הסיומת של המילה באופן הנדרש, עם כמה אי סדרים כדי ליצור הבחנה.


# ניתן להשמיט את ה-''i'' התחילית: ''ta'', ''to'', ''ti'', ''ta''.
# אפשר להשמיט את ''הa'' האמצעית: ''ultempe'', ''nultempe'', ''ulspeca'', ''nulspeca'', ''ulmaniere'', ''nulmaniere''.
# ''omnatempe'' נכון ושמיש, אבל ''semper'' היא המילה בפועל.
# במקום ''irga quanto'', ''nula quanto'' ו-''la totala quanto'' אומרים בדרך כלל ''irgo'', ''nulo'' ו-''omno''.

[[שאלת כן–לא|שאלות כן/לא]] נוצרות על ידי הוספת המילית ''ka'' בתחילת השאלה. "אני הולך לבית הספר" ''Me iras al la skolo'' הופך ל-Ka me iras al la skolo? "האם אני הולך לבית הספר?. ניתן להציב ''ka'' גם לפני שם עצם ללא פועל כדי ליצור שאלה פשוטה, ''ka mark?'' יכול לבטא, "אתה מארק?", "זה מארק?", "האם אתה מתכוון למארק?" בהתאם להקשר.

=== יצירת הלחמים ===
יצירת הלחמים באידו כפופה לכללים נוקשים יותר מאשר באספרנטו, במיוחד ביצירת שמות עצם, תארים ופעלים משורש [[חלקי הדיבר|מחלק דיבר]] אחר. עקרון ההפיכות מניח שלכל הלחם, תקף כלל הפירוק המתאים.

לפיכך, בעוד באספרנטו שם תואר, למשל **', שנוצר באמצעות שם העצם **', יכול לבטא גם תכונה ('' "''אנציקלופדיה עשויה מנייר") וגם יחס (**' "מפעל לייצור נייר"), אידו תבחין בתכונה **' ("מנייר") ו-**' ("ייצור נייר").

לפי קלוד פירון, כמה שינויים שהביאה אידו הם בפועל בלתי אפשריים לשימוש והורסים את התבטאות הספונטנית:

## אוצר מילים
אוצר המילים של אידו נגזר מצרפתית, איטלקית, ספרדית, אנגלית, גרמנית ורוסית. ביסוס אוצר המילים על שפות נרחבות ושונות נועד לעשות את אידו קלה ככל האפשר ללימוד בשביל המספר הגדול ביותר של אנשים. בשלב מוקדם, נותחו 5,371 שורשי מילות האידו הראשונות בהשוואה לאוצר המילים של שש שפות המקור, ונמצאה התוצאה הבאה:
* 2024 שורשים (38%) משותפים ל-6 שפות
* 942 שורשים (17%) משותפים ל-5 שפות
* 1111 שורשים (21%) משותפים ל-4 שפות
* 585 שורשים (11%) משותפים ל-3 שפות
* 454 שורשים (8%) משותפים ל-2 שפות
* 255 שורשים (5%) משותפים לשפה אחת

ניתוח אחר הראה כי:
* 4880 שורשים (91%) נמצאים בצרפתית
* 4454 שורשים (83%) נמצאים באיטלקית
* 4237 שורשים (79%) נמצאים בספרדית
* 4219 שורשים (79%) נמצאים באנגלית
* 3302 שורשים (61%) נמצאים בגרמנית
* 2821 שורשים (52%) נמצאים ברוסית

טבלת השוואה לדוגמה בין אוצר המילים של אידו לשש שפות המקור שלה, בנוסף לאספרנטו ולטינית:

אוצר המילים של אידו נוצר לרוב באמצעות מספר תחיליות וסיומות רשמיות שמשנות את משמעות המילה. דבר זה מאפשר למשתמש לקחת מילים קיימות ולשנות אותן ליצירת תחדישים בעת הצורך, ומאפשר טווח רחב של ביטוי ללא צורך בלימוד אוצר מילים חדש. למרות שמספרן של התחיליות והסיומות גדול מכדי להיכלל במאמר אחד, הנה כמה דוגמאות כוללות:
* סיומת ההקטנה *et. כך domo*(בית) הופך ל-*dometo* (בקתה), ו-*libro* (ספר) הופך ל-*libreto* (סיפור קצר).
* סיומת ההנמכה - *ach*. כך *domo* הופך ל-*domacho* (חורבה), ו-*libro* הופך ל-*libracho* (ספרות זבל)
* תחילית ההיפוך *retro*. כך *Irar* (ללכת) הופך ל-*retroirar* (ללכת אחורנית) ו-*venar* (לבוא) הופך ל-*retrovenar* (לחזור).

מילה חדשה יכולה גם להיווצר דרך שאילה משש שפות המקור. אך אם ניתן ליצור את המילה, תוך הוספת מוספיות, באמצעות אוצר המילים שכבר קיים בשפה אז היא תאומץ בדרך כלל ללא צורך ביבוא שורש זר חדש. כגון *wikipedio* עבור ויקיפדיה, המורכבת מ-*wiki* + *enciklopedio* עבור אנציקלופדיה. המילה *alternatoro* (גנרטור) למשל אומצה ב-1926, ככל הנראה בגלל שחמש מתוך שש שפות המקור השתמשו ברובן באותו כתיב עבור המילה, ומכיוון שהיא הייתה ארוכה מספיק כדי להימנע מהתנגשות במילים אחרות באוצר המילים הקיים. אימוץ מילה נעשה בהסכמה, ולאחר מכן המילה תהפוך לרשמית על ידי האיגוד. יש להקפיד גם להימנע ממילים הומונימיות במידת האפשר, ובדרך כלל מילה חדשה עוברת דיון כלשהו לפני שהיא מאומצת. מילים זרות בעלות משמעות מוגבלת שספק אם ישמשו אי פעם בחיי היומיום (כגון *intifada* (אינתיפאדה), המתייחסת לסכסוך הישראלי-פלסטיני בלבד) נותרות לרוב בלי מוספיות ונכתבות בכתב נטוי.

אידו, בניגוד לאספרנטו, איננה מניחה את המין הזכרי כברירת מחדל. לדוגמה, אידו אינה גוזרת את המילה ל"מלצרית" על ידי הוספת סיומת נקבה ל"מלצר", כפי שעושה אספרנטו. במקום זאת, כל המילים באידו מוגדרות כנייטרליות דקדוקית, ושתי סיומות שונות גוזרות מילים זכר ונקבה מהשורש, לפיכך: **' למלצר משני המינים, **' למלצר זכר, **' למלצרית. לכלל זה יש רק שני חריגים: ראשית, **' עבור "אבא", **' עבור "אמא", **' עבור "הורה". ושנית, **' עבור "איש", **' עבור "אישה", **' עבור "מבוגר".

== דגימות ==
[[קובץ:Padrenuestro.ogg|ממוזער|[[תפילת האדון]] באידו]]
[[תפילת האדון|תפי]][[תפילת האדון|לת האדון]] :


== תנועת אידו ==
=== ספרות ופרסומים ===
לאידו יש מספר פרסומים שניתן להירשם אליהם או להוריד בחינם ברוב המקרים. **' הוא מגזין המופק בצרפת מדי כמה חודשים עם מגוון נושאים. **' הוא מגזין המופק על ידי אגודת אידו הספרדית מדי חודשיים ובו מגוון נושאים, וכן כמה עשרות עמודי תרגול מתורגמים משפות אחרות. **' הוא הביטאון הרשמי של תנועת אידו וקיים מאז הקמת התנועה ב-1908. ניתן למצוא אתרים נוספים עם סיפורים, אגדות או פתגמים שונים יחד עם מספר ספרי תנ"ך שתורגמו לאידו בקנה מידה קטן יותר. באתר **' יש כמה [[פודקאסט|הסכתים]] באידו יחד עם שירים שונים וחומרים מוקלטים אחרים.

[[ויקיפדיה]] כוללת [http://io.wikipedia.org/ מהדורה בשפת אידו] (המכונה באידו בשם **'); בינואר 2012 זו הייתה הוויקיפדיה ה-81 בדירוג הפופולריות.

### סמלים
ממוזער| Ido-Stelo
כוכב אידו או כוכב ז'נקו הוא הסמל העיקרי של אידו. זהו כוכב בעל שש קצוות, כאשר הנקודות מייצגות את שש שפות המקור של אידו: אנגלית, צרפתית, איטלקית, גרמנית, ספרדית ורוסית. לחלופין, שש הנקודות מייצגות את שש היבשות (למעט אנטארקטיקה). הסמל היה במקור כוכב לבן בעל שש קצוות על רקע כחול עגול, המורכב משני משולשים שווי צלעות קונצנטריים, כאשר אחד מתהפך אנכית. עם זאת, זה השתנה עד מהרה בשל הדמיון למגן דוד, שכן על שפת עזר בינלאומית להיות נייטרלית מבחינה דתית.

לאחר חיפוש אחר סמל חדש מתאים, החליטו באקדמיה של אידו על הסמל הנוכחי, שנוצר על ידי המזכיר שלהם, פול פון ז'נקו (ומכאן השם החלופי כוכב ינקו). כוכב-אידו הנוכחי הוא משושה איזוטוקסלי קעור, עם משולש שווה-צלעות מתהפך במאונך מעליו.

### כנסים בינלאומיים
ULI מארגנת כנסים של אידו מדי שנה, בעיקר במדינות אירופה, הכנסים כוללים שילוב של תיירות עבודה ולמידה.

## קישורים חיצוניים

* 
* השפה הבינלאומית אידו
* איגוד השפה הבינלאומית אידו (באידו)
* אידו: שפה מודרנית
* קרן IDO לחקר השפה לזכרו של Hellmut Röhnish
* ההיסטוריה של אידו על ידי אוטו ג'ספרסן
* תולדות אידו על ידי הנרי ג'ייקוב
* אידו לכולם – קורס אנגלית ללימוד אידו
* ספריית אידו מקוונת (באידו)
* דוגמאות לביטויים באידו

## הערות שוליים

קטגוריה:שפות מתוכננות