open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אטומיק קיטן

**אטומיק קיטן** (אנגלית: **Atomic Kitten**) היא להקת בנות אנגלית, שמקורה בליברפול. בלהקה חברות ליז מקלרנון ונטשה המילטון. עם השנים חברו לצמד ג׳ני פרוסט (בין השנים 2001-2008), אשר החליפה את חברת ההרכב המקורי קרי קטונה (אשר היוותה מבין חברות הלהקה המקוריות עד לעזיבתה הראשונה ב-2001, אך שבה לאחר האיחוד ב-2012 ועזבה שנית ב-2017). חברת הרכב אחרת, היידי ריינג', עזבה את הלהקה לטובת השוגאבייבז. אטומיק קיטן מכרו למעלה מ-12 מיליון אלבומים ושמונה מיליון סינגלים ברחבי העולם. שיריהם, בהם "Whole Again", "Eternal Flame", ו-"The Tide Is High", הצליחו להשתלב בצמרת מצעדי העולם.

## היסטוריה
אטומיק קיטן הוקמה ב-1997 על ידי אנדי מקלוסקי, חבר להקת "Orchestral Manoeuvres in the Dark" וכללה את היידי ריינג'. עם זאת, היידי עזבה את הלהקה והשתתפה רק בהקלטות הדמו. שמה המקורי של הלהקה היה "Honeyhead". שם זה שונה בהמשך ל-"Automatic Kittens", ולבסוף קוצר לשם הנוכחי.

הסינגל הראשון של הלהקה, "Right Now", יצא בדצמבר 1999 והשתלב בעשירייה הראשונה של המצעד הבריטי. לאחר הצלחה זו יצאה הלהקה לסיבוב הופעות באסיה. אלבומם הראשון, שנקרא גם הוא "Right Now", יצא ביפן במרץ 2000.

הלהקה התפרקה ב-2004 ובינואר 2008 התאחדה והוציאה את הסינגל "Anyone Who Had a Heart", גרסת כיסוי ללהיט של דיון וורוויק מ-1963; הסינגל הגיע למקום ה-77 במצעד הסינגלים הבריטי. לאחר מכן התפרקה הלהקה שוב וחזרה לפעול ב-2012 באמצעות ספיישל מיוחד אשר שודר בערוץ ITV2 ביחד עם קרי קטונה (אחת מחברות ההרכב המקורי) במקום ג׳ני פרוסט (אשר פרשה מעסקי הבידור באותה שנה). 5 שנים לאחר מכן עוזבת קטונה בשנית לאור שמועות על סכסוך עם נטשה המילטון, אך עם זאת, לא שוחררה סיבה רשמית לעזיבתה, מה שהוביל את המילטון ומקלרנון להמשיך את ההרכב כצמד.

## אלבומי הלהקה

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:להקות פופ בריטיות
קטגוריה:שלישיות מוזיקליות
קטגוריה:להקות טין פופ
קטגוריה:להקות בנות אנגליות
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1998
קטגוריה:הרכבים מוזיקליים מליברפול
דניאל טאמט

**דניאל פול טאמט** (באנגלית: **Daniel Paul Tammet**; נולד ב-31 בינואר 1979 בשם **דניאל פול קורניי**) הוא בריטי, בעל תסמונת סוואנט ותסמונת אספרגר, המצטיין בחישוב מתמטי, בזיכרון סדרתי ובלמידת שפות.

בניגוד לבעלי תסמונת סוואנט אחרים, נראה כי טאמט התגבר על לקויות רבות בכישוריו החברתיים, אם כי קבוצות אנשים גדולות גורמות לו לעצבנות. הוא מסוגל לתאר את חוויותיו ואת חישוביו המתמטיים באופן צורני, ויזואלי ורגשי, במקום בשיטות מסורתיות. חוויית המספרים כצבעים או כתחושות היא סוג מוכר של סינסתזיה, אבל טאמט טוען שלכל מספר עד 10,000 יש במוחו צבע ותחושה ייחודיים, והוא מסוגל לחוש אם מספר הוא ראשוני או פריק ולראות תוצאות חישובים בתור נופים במוחו. טאמט מחזיק בשיא האירופי של זיכרון ושחזור המספר פאי, שאותו שחזר במשך שעות אחדות עד הספרה ה-22,514 שלו.

טאמט מסוגל ללמוד שפות חדשות מהר מאוד. בעבור הסרט התיעודי עליו, הוצע לטאמט האתגר ללמוד איסלנדית בתוך שבוע ימים. לאחר שבוע, הוא דיבר איסלנדית מספיק טוב בשביל להתראיין בשידור חי בטלוויזיה, לספר על הכישורים שלו ולפטפט עם המנחים. טאמט הוא פוליגלוט הדובר 10 שפות: אנגלית, צרפתית, גרמנית, ספרדית, ליטאית, איסלנדית, פינית, אסטונית, ולשית ואספרנטו. הוא אוהב במיוחד אסטונית, כי היא מיוחדת ועשירה בתנועות. הוא החליף את שם משפחתו לטאמט, בהתבסס על המלה האסטונית טאם, שפירושה אלון. טאמט דובר שפה חדשה אשר המציא ושנקראת מנטי (Mänti). השפה קרובה ברוחה לשפה הפינית והאסטונית.

ב-2005 הוקרן סרט תיעודי בריטי על חייו, בשם "המוח הגדול". בסרט נראה טאמט משחזר מזכרונו את המספר פאי, ונפגש עם קים פיק, עליו התבסס הסרט "איש הגשם". באחד הקטעים בסרט, פיק מחבק את טאמט ואומר לו: "יום אחד תהיה גדול כמוני".

ספרו האוטוביוגרפי, "נולדתי ביום כחול", יצא לאור בשנת 2006.

בשנת 2000 החל טאמט להתגורר בקנט יחד עם מהנדס התוכנה ניל מיטשל, שעימו הקים את חברת לימודי השפות האינטרנטית Optimnem. כיום הוא מתגורר באביניון שבדרום צרפת עם בן זוגו הצלם הצרפתי ג'רום טאבט.

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר ללימוד שפות של דניאל טאמט 
* 
* ריצ'רד ג'ונסון, "גאון מסביר", הגרדיאן, 12 בפברואר 2005 
* קסנדרה ז'רדין, "חיים המתחילים להתחבר", הדיילי טלגרף, 10 ביולי 2006 
* ראיון מוקלט עם דניאל טאמט באתר הבי.בי.סי 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אוטודידקטים בריטים
קטגוריה:אוטיסטים בריטים
קטגוריה:יוצרי שפה מתוכננת
קטגוריה:כותבי אוטוביוגרפיה בריטים
קטגוריה:להט"בים בריטים
קטגוריה:מתמטיקאים להט"בים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1979
המקהלה הקאמרית רמת גן

**המקהלה הקאמרית רמת גן** הוקמה בשנת 1993 ופועלת בעיר רמת גן בתמיכת ראש העירייה והרשות לתרבות ולאמנות של העירייה. במקהלה מעל 50 זמרות וזמרים, רובם יוצאי המקהלות מקהלת רינת וזמרי קאמרן. רבים מהם סולנים, המופיעים באופן עצמאי, ויש בהם מוזיקאים מקצועיים.

## בעלי תפקידים בולטים
מייסדת המקהלה, המנהלת המוזיקלית והמנצחת של המקהלה היא זמרת האלט ובוגרת המדרשה למוזיקה, חנה צור. מנצח המשנה של המקהלה במשך שנים רבות היה ריי פרנס, חבר המקהלה כזמר בס ונגן טרומבון ישראלי בולט, אשר כיהן כטרומבוניסט ראשי בתזמורת הפילהרמונית הישראלית במשך למעלה משלושה עשורים. את המקהלה ליוותה במהלך רוב שנותיה הפסנתרנית גבי ארגוב, וכיום המלווה של המקהלה הוא המלחין והפסנתרן אייל באט. זמרת הסופרן דפנה זהבי, חברת קיבוץ נען וכלתו של המלחין דוד זהבי, היא חברה ותיקה במקהלה. מנהלים במקהלה כיום הם דוד ורון וישראל נחליאל.

## פעילות
המקהלה מופיעה בקביעות במקומות שונים בארץ, בין היתר במוזיאון תל אביב לאמנות, במשכן לאמנויות הבמה, במועדון צוותא, בקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב ובאולם הנרי קראון בירושלים. בין השאר, משתתפת המקהלה בקביעות בפסטיבל אבו גוש למוזיקה ווקאלית המתקיים פעמיים בשנה. המקהלה הופיעה גם בפסטיבל ליטורגיקה בירושלים ובפסטיבל למוזיקה ליטורגית "סאקרה" בנצרת. רבים מהקונצרטים של המקהלה הועברו בשידור חי על ידי רשות השידור הישראלית. בשנים האחרונות ערכה המקהלה סיבובי הופעות בספרד, בצרפת ובגרמניה.

## רפרטואר
המקהלה מבצעת מגוון רחב של יצירות, כולל יצירות א-קפלה ויצירות תזמורתיות של מיטב המלחינים הקלאסיים מהמאה ה-15 ועד ימינו, לצד מוזיקה ישראלית מקורית. המקהלה שרה יצירות בשפות רבות: עברית, לאדינו, לטינית, גרמנית, איטלקית, אנגלית, צ'כית ויוונית. בין היצירות הקלאסיות הבולטות שביצעה המקהלה ניתן למנות את הסימפוניה השנייה של מאהלר, שבוצעה עם התזמורת הסימפונית ירושלים ועם מקהלה יפנית בניצוח גארי ברתיני. כמו כן ביצעה את הרקוויאם הגרמני של ברהמס, את שירת המיסה בסי מינור של באך, את סימפוניה מס' 2 מאת מנדלסון, את הרקוויאם של ורדי, את הרקוויאם של מוצארט, הרקוויאם של ברוקנר, הסטאבט מאטר של היידן וכן יצירות גלוריה מאת ויוואלדי, פוצ'יני ופולנק. עוד ראויה לציון היצירה "קידוש לשבת", אחת מהיצירות האחרונות שחיבר קורט וייל.

הרפרטואר העברי של המקהלה כולל יצירות מלב הקאנון של הזמר העברי כגון "שיר הרעות", "הליכה לקיסריה" ו"עטור מצחך", לצד פיוטים ומזמורים מהמסורת היהודית כמו "צור משלו אכלנו" ולצד שירים אומנותיים ישראליים מודרניים, כגון "אני רוצה להיכנס לספר בראשית" – מחזור שירי תנ"ך שכתבה נאוה סמל והלחינה אלה מילך-שריף. כמו-כן מבצעת המקהלה יצירות שהולחנו או עובדו במיוחד בעבורה על ידי המלחין אייל באט, כמו שירי לאדינו שונים ושירים עבריים שונים.

המקהלה השתתפה בהקלטת הפסקול של הסרט "רשימת שינדלר" מאת סטיבן ספילברג.

## קישורים חיצוניים
* המקהלה הקאמרית רמת גן באתר עיריית רמת גן

## הערות שוליים

קאמרית רמת גן
קטגוריה:רמת גן: תרבות
חנה צור

**חנה צור** היא זמרת אלט ומנצחת מקהלות ישראלית.
## ביוגרפיה
בשנת 1993 ייסדה את המקהלה הקאמרית רמת גן, עליה היא מנצחת עד היום.

כזמרת הופיעה עם תזמורות ומנצחים מן הטובים בארץ, הייתה חברה במקהלת רינת ובחבורת רננים. היא בוגרת המדרשה הממלכתית למחנכים למוזיקה והחוג למוזיקולוגיה באוניברסיטת תל אביב.

בפסטיבל אבו גוש במתכונתו הקודמת הייתה, במשך 10 שנים, מנצחת משנה לצד זיגי שטדרמן וכיום היא המנהלת המוזיקלית של הפסטיבל בדמותו החדשה.

חנה צור מופיעה בקביעות ברביעייה קולית בשם "ארבע פלוס" בכל רחבי הארץ. היא כתבה תסריטים לטלוויזיה הלימודית בנושאי מוזיקה וקיבלה תואר "מורה מצטיינת" מטעם משרד החינוך.

היא מלמדת פיתוח קול בבית הספר לשירת מקהלה במכללת לוינסקי לחינוך. ניצחה במהלך הקריירה שלה על התזמורת הקאמרית הישראלית, תזמורת נתניה הקאמרית הקיבוצית, התזמורת הקאמרית רמת גן, האנסמבל הקאמרי הישראלי החדש בניהולו של רוברט קנטי ונגני התזמורת הפילהרמונית הישראלית.

בשנת 2018 הוענק לה תואר יקירת העיר רמת גן.

## קישורים חיצוניים

* חנה צור, באתר "הבמה"
* חנה צור, באתר bach-cantatas

## הערות שוליים

קטגוריה:מנצחות ישראליות
קטגוריה:מנצחות מקהלות ישראליות
קטגוריה:סגל מכללת לוינסקי לחינוך
קטגוריה:מורות למוזיקה בישראל
קטגוריה:מורים למוזיקה בישראל
קטגוריה:בוגרי המדרשה הממלכתית למחנכים למוזיקה
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב: מוזיקה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: מוזיקה
קטגוריה:יקירות רמת גן
קטגוריה:ישראליות שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
שלמה מונק

ממוזער|שלמה מונק; שער ספרו "פלשתינה", וילנה תרע"ג-1913**שלמה מונק** (גרמנית: **Salomon Munk**; 14 במאי 1803, גלוגאו – 5 בפברואר 1867, פריז) היה מזרחן יהודי צרפתי, חוקר הפילוסופיה הדתית של ימי הביניים, מתרגם, בלשן ועסקן.

## חייו
מונק נולד בעיר גלוגאו שבממלכת פרוסיה. למד באוניברסיטאות בברלין ובבון פילולוגיה ובלשנות שמית.

ב-1831 עבר לסורבון שבפריז, שם המשיך את מחקריו במזרחנות ונשאר בצרפת. מונק היה מזכירו של אדולף כְּרֶמְיֶה, וליווה אותו במהלך המשפט של עלילת דמשק, ושימש כמתורגמנו הצמוד.

ב-1838 מונה למקטלג כתבי היד השמיים (בין השאר – העבריים והערביים) של הספרייה הלאומית של צרפת, בפריז. הוא לימד כפרופסור לשונות שמיות בקולז' דה פראנס. רוב פעילותו הייתה בפריז, שם הוא שימש, בין השאר, כמורה פרטי בבית משפחת רוטשילד, והיה חבר באקדמיה הצרפתית לספרות (Académie des Inscriptions et Belles-Lettres).
 
ב-1846 הוכיח מונק, על ידי השוואת מקורות שנתקל בהם בספרייה הלאומית של צרפת, כי הספר *Fons Vitae* של "אביסברון" (Avicebron) או "אבנסברול" (Avencebrol), מי שנתפס במשך מאות עד אז כפילוסוף סכולסטי נוצרי, היה למעשה החיבור "מקור חיים" של המשורר הגדול מתור הזהב, המלומד היהודי שלמה אבן גבירול.

מונק תרגם את "מורה נבוכים" של הרמב"ם מערבית לצרפתית והוסיף לכך פירושים והערות.  
 
בסוף ימיו התעוור מונק, אך המשיך לעבוד ותרם משמעותית לביאור כתובת ארון אשמונעזר השני.

## מספריו
*   '''פלשתינה: תיאור גאוגרפי של הארץ לפי מצבה עד תקופת היישוב החדש של חובבי ציון, והשקפה מדעית על קדמוניותיה ותכונת האומות שישבו בה בתקופת הביבליאה**, מתורגם עברית על פי התרגום המעובד גרמנית על ידי מ"א לוי, על ידי מ’ רבינזון, וילנה: הוצאת הירחון ביבליאותיקה, תרע"ג-1913.
* **פלשתינה: תיאור גאוגרפי של הארץ, והשקפה מדעית על קדמוניותיה*' מתורגם על ידי דר’ מ’ ראבינזון, וילנה: דפוס נוביצקי, תרס"ט,-1909.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* [[אדולף ילינק|Adolf Jellinek]], *Salomon Munk, Professor am „Collège de France“. Ein Vortrag*. Selbstverlag, Wien 1865.  
* Moïse Schwab, *Salomon Munk. Membre de l'institut, professeur au collège France. Sa vie et ses œvres''. Leroux, Paris 1900.  


## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:בלשנים ולשונאים יהודים גרמנים
קטגוריה:בלשנים ולשונאים יהודים צרפתים
קטגוריה:מזרחנים יהודים צרפתים
קטגוריה:סגל קולז' דה פראנס
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1803
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1867
ועדת החירום של מדעני האטום

**ועדת החירום של מדעני האטום** (*Emergency Committee of Atomic Scientists*) נוסדה על ידי אלברט איינשטיין ולאו סילארד ב-1946. מטרתה הייתה להזהיר את הציבור מהסכנות הכרוכות בפיתוח פצצות האטום, לקדם שימוש באנרגיה אטומית שלא לצורכי לחימה ובסופו של דבר להתקדם לעבר שלום עולמי, אשר נראה בזמנו כאפשרות היחידה למנוע שימוש נוסף בפצצת אטום.
שמאל|ממוזער|150px|אלברט איינשטיין
הוועדה הוקמה לאחר שליחת "עצומת סילארד" (1945) http://www.dannen.com/decision/45-07-17.html אל נשיא ארצות הברית, הארי טרומן, שבאה לגנות שימוש בפצצת האטום על בסיס מוסר ונחתמה על ידי 68 מדענים אשר עבדו על פרויקט מנהטן. רוב המדענים אשר עבדו על הפרויקט לא ידעו, בזמנו, מה הם יוצרים.

הוועדה התבססה על שמונה חברי מנהלה אמונים, אשר היו:

*אלברט איינשטיין - **יושב ראש**
*הרולד יורי - **סגן יושב ראש**
*הנס בתה
*ט. ר. הוגנס
*פיליפ מורס
*לינוס פאולינג
* לאו סילארד
*ויקטור וייסקופף

מחצית מהחברים עבדו באופן ישיר בפרויקט מנהטן וכולם היו מעורבים בדרך זו או אחרת בפיתוח פצצת האטום הראשונה.

מספר חברים בוועדה קיימו סיבוב הרצאות להעברת מסר השלום של הוועדה.
הם יצרו חומרי פרסום, כולל את אחד מהסרטים הראשונים שדימו את עולמנו לאחר מלחמה גרעינית.
הוועדה הייתה מאוד פעילה בהשמעת קולה בהתנגדות לפיתוח פצצת המימן הראשונה.

הוועדה הייתה פעילה ארבע שנים, עד 1950. לאחר מכן ננטשה באופן מדורג, אף על פי שרוב החברים המשיכו במאבקם כדי למנוע מלחמה גרעינית והשתתפו בוועידות פגוואש בנושא מדע ועניינים בין-לאומיים.

## קישורים חיצוניים
*חלק מריאיון עם לינוס פאולינג המספר על הימים הראשונים של הוועדה.
*מכתבו של אלברט איינשטיין בבקשת העזרה והתרומה למטרות הוועדה.

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אלברט איינשטיין
קטגוריה:פרויקט מנהטן
מזכיר המדינה של ארצות הברית

**מזכיר המדינה** (באנגלית: **Secretary of State**) הוא תוארו של הממונה על מדיניות החוץ של ארצות הברית, העומד בראש מחלקת המדינה.

מחלקת המדינה היא אחת משלוש המחלקות המקוריות של ממשלת ארצות הברית, יחד עם מחלקת האוצר ומחלקת המלחמה. מזכיר המדינה נקרא במקור "המזכיר לענייני חוץ", אך ב-15 בספטמבר 1789 נוספו לו תפקידים גם בענייני הפנים של ארצות הברית, ועל כן שונה שם התפקיד והמשרד.

כיום, פרט לניהול ענייני החוץ, אחראי מזכיר המדינה על שמירת החותם של ארצות הברית, על שמירת כללי הטקס בבית הלבן, תשובות לפניות הציבור, על מינוי, התקשרות והנחיה של צירים וקונסולים של ארצות הברית ועל ניהול משא ומתן עם מדינות אחרות.

מזכיר המדינה הוא הרביעי בשרשרת הירושה של נשיאות ארצות הברית, אחרי סגן הנשיא, יושב ראש בית הנבחרים והנשיא הזמני של הסנאט. כפועל יוצא מכך, מזכיר המדינה הוא למעשה השר הבכיר ביותר בממשלתו של נשיא ארצות הברית, פרט לסגן הנשיא, אשר אינו מכהן בתפקיד שר.

במשך שנים נחשב תפקיד מזכיר המדינה למעין "קרש קפיצה" לנשיאות, אולם בהמשך עבר "תואר" זה לסגנות הנשיא. עם מזכירי מדינה שנבחרו לנשיאי ארצות הברית נמנים תומאס ג'פרסון, ג'יימס מדיסון, ג'יימס מונרו, ג'ון קווינסי אדמס, מרטין ואן ביורן וג'יימס ביוקנן.

האישה הראשונה שכיהנה כמזכירת המדינה היא מדליין אולברייט, ששירתה בתפקיד מ-1997 עד 2001.

מזכיר המדינה ה-72 והנוכחי של ארצות הברית הוא מרקו רוביו, חבר המפלגה הרפובליקנית, המכהן תחת הנשיא דונלד טראמפ שנכנס לתפקידו ב-21 בינואר 2025.

## מזכירי המדינה

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר מחלקת המדינה של ארצות הברית

*
*
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית
מנחם (זוגות)

**מנחם** היה תנא שחי בדור האחרון של תקופת הזוגות. הוא כיהן כאב בית הדין לצד הלל הזקן (נשיא הסנהדרין).

## זהותו
יש המזהים את מנחם שהוזכר במשנה עם מנחם מכת האיסיים עליו סיפר יוסף בן מתתיהו. על פי תיאורו של יוסף בן מתתיהו, פגש מנחם את הורדוס בילדותו וניבא לו שיהיה מלך, למרות שלא היה מבית חשמונאי ששלט אז. כאשר התמנה הורדוס למלך, הוא ביקש לדעת את מספר השנים שימלוך. מנחם סירב בתחילה, והורדוס הוסיף לשאול "האם אמלוך עשר שנים?". מנחם השיב שהורדוס ימלוך לפחות 30 שנה, אך לא נקט מספר מדויק. הורדוס היה מרוצה מתשובתו של מנחם, לחץ את ידו ושילח אותו לדרכו, ומאותו יום כיבד את כל האיסיים.

## יצא מנחם
המשנה במסכת חגיגה מציינת שמנחם היה בן זוגו של הלל הזקן ומספרת שמנחם "יצא", והוחלף על ידי שמאי הזקן:

בתלמוד הבבלי נחלקו חכמים "להיכן יצא" מנחם. אביי טוען שמנחם יצא "לעבודת המלך", ואילו רבא סובר שהביטוי 'יצא' משמש במובן רוחני "לתרבות רעה", כלומר - כפר. הגמרא מביאה ברייתא שתומכת לכאורה בדעת אביי: "יצא מנחם לעבודת המלך ויצאו עמו שמונים זוגות כהנים לובשי סורקין של זהב" (על פי רש"י: "לבוש בגדי מלכות"). גם בתלמוד הירושלמי נחלקו בנושא. ויש מי שפירשו בירושלמי שמנחם יצא לבטל גזרות שגזרו על ישראל עד "שהשחירו פניהם כשולי קדירה". 

אהרן הימן כותב שייתכן שאין מחלוקת בין אביי לרבא ושעצם ההסכמה של מנחם לשרת את הורדוס נחשבה יציאה לתרבות רעה. 

הרב ישראל ליפשיץ, מחבר "תפארת ישראל" על המשנה מפרש שבגלל נבואת מנחם להורדוס שימלוך, כשנתמנה הורדוס למלך קראו לשמש בעבודת המלך. יצחק אייזיק הלוי כותב שמנחם מונה מלכתחילה לתפקידו, למרות נטייתו לאיסיים בגלל קרבתו להורדוס, אולם לאחר שהתברר שהדבר גורם בלבול לתלמידים דאג הלל לגרום לו לעזוב. 

במדרש "שיר השירים זוטא" מופיע מעשה אודות מות אחיו של מנחם, בהקשר ל"יציאת" מנחם.

## קישורים חיצוניים
*
*
*
* הרב מרדכי הוכמן, מנהגי האבלות על תלמידי רבי עקיבא, באתר ישיבה

## הערות שוליים

קטגוריה:הזוגות
קטגוריה:תנאים
קטגוריה:אבות בתי הדין: סנהדרין
שניאור וסרמן

**שְׁנֵיאור וַסֶרמַן** (בכתיב יידי: **שניאור** (**שנייער**) **וואַסערמאַן**; בכתב לטיני: **Shneur Vaserman**; 1899, אודלדו, האימפריה הרוסית (פולין) – 19 במאי 1982, בואנוס איירס, ארגנטינה) היה משורר יידיש והומוריסטן, שכתב שירה לילדים ולקוראים מבוגרים.

## ביוגרפיה
שניאור וסרמן נולד בעיירה אודלדו (אָדאַלדאָ) שליד העיר חלם בפולין (אז באימפריה הרוסית) בשנת 1899 במשפחה ענייה של חייטים, אבל זכה לחינוך מסורתי: 'חדר', וישיבה. כבר מנעוריו המוקדמים כתב ופרסם שירים ביידיש. ואחדים מהם גם נדפסו בעיתוני הילדים בפולין. בקיץ 1924 היגר וסרמן הצעיר לארגנטינה, והשתקע בעיר הבירה בואנוס איירס.

בתחילת דרכו בארגנטינה עדיין עסק בחייטות והתפרנס מתפירת חליפות. אבל לאחר זמן קצר התמסר להוראה ולכתיבה ביידיש. הוא לימד שנים ארוכות בבית הספר ע"ש בורוכוב, ייסד וערך את עיתון הילדים "חבר'ל" ('חבר קטן'). יצירותיו כללו כתיבה לילדים, שירים, הומורוסקות, וסיפורים קצרים. בין שתי מלחמות העולם נתפרסמו יצירותיו ברחבי העולם היהודי קורא היידיש: במזרח אירופה, ארצות הברית וארגנטינה.

בבית הספרים הלאומי בירושלים נמצאים שמונה מספריו, כולם ביידיש, שירה לילדים ולמבוגרים. אחד מהם נדפס עוד בפולין, וכל השאר נדפסו בארגנטינה.
שום דבר משלו לא תורגם לעברית.

## קישורים חיצוניים
* כתביו של שניאור וסרמן ב-Open Library
* קורות חיים

קטגוריה:משוררים כותבי יידיש
קטגוריה:משוררי ילדים כותבי יידיש
קטגוריה:משוררי ילדים ארגנטינאים
קטגוריה:משוררי ילדים יהודים
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים ארגנטינאים
קטגוריה:עיתונאים יהודים ארגנטינאים
קטגוריה:הומוריסטנים יהודים
קטגוריה:עיתונאי ילדים ונוער כותבי יידיש
קטגוריה:עורכי עיתונים ביידיש
קטגוריה:יהדות בואנוס איירס
קטגוריה:מהגרים מפולין לארגנטינה
קטגוריה:ילידי 1899
קטגוריה:ארגנטינאים שנפטרו ב-1982
מיון כלי נגינה

בתקופות ובתרבויות שונות יושמו גישות מגוונות ל**מיון [[כלי נגינה]]**.  השיטה המקובלת במערב כיום מחלקת את הכלים לכלי מיתר, כלי נשיפה וכלי הקשה. עם זאת, תרבויות אחרות מקיימות שיטות אחרות.

שיטת מיון כלי הנגינה העתיקה ביותר הידועה לנו היא סינית ומקורה במאה ה-5 לפנה"ס. שיטה זו ממיינת את הכלים לפי החומר ממנו הם עשויים. כל הכלים העשויים מאבן משויכים לקבוצה אחת, כל הכלים העשויים מעץ משויכים לקבוצה שנייה, כל הכלים העשויים ממשי משויכים לקבוצה שלישית, וכן הלאה.

בדרך כלל, ממוינים כלים לפי הדרך בה מפיקים מהם צליל. מקור שיטת המיון המקובל כיום במערב, המחלקת את הכלים לכלי מיתר, כלי נשיפה וכלי הקשה, ביוון. שיטה זו הורחבה על ידי מרטין אגריקולה (Martin Agricola), שהבדיל בין כלי מיתר המנוגנים בפריטה, כמו גיטרה, לכלי מיתר המנוגנים בעזרת קשת, כמו כינור. מוזיקאים קלאסיים לא מיישמים תמיד הפרדה זו, אך מבדילים בין כלי נשיפה בעלי עלה (כלי נשיפה מעץ) לכלי נשיפה בהם מפיקות השפתיים את הצליל (כלי נשיפה ממתכת).

שיטה זו אינה נטולת חסרונות. ישנם כלים נדירים ולא-מערביים שלא נכנסים באופן נוח להגדרותיה. כלי הנגינה העתיק סרפנט, למשל, אמור להיכלל במשפחת כלי הנשיפה ממתכת, מכיוון שהשפתיים מרעידות בו את עמוד האוויר שבכלי. עם זאת, הוא נראה כמו כלי נשיפה מעץ, וקרוב יותר לקבוצה זו במובנים רבים, מכיוון שהוא משתמש בנקבים ולא בבוכנות כדי לשלוט בגובה הצליל. קיימת בעיה לקטלג גם כלי מקלדת מסוימים. לדוגמה, לפסנתר יש מיתרים, אך הם מופעלים על ידי פטישים, כך שלא ברור אם לשייך אותו לקבוצת כלי המיתר או לכלי ההקשה.

## קישורים חיצוניים

*
קואן

ממוזער|איור קואן הזן "ברווז הבר" של Baizhang Huaihai
**קואן** הוא סיפור, דיאלוג, שאלה, חידה או אמירה הנוגעת להיסטוריה או למסורת של הזן בודהיזם, וכוללת אספקטים שאינם מובנים באופן רציונלי, אלא בחשיבה אינטואיטיבית. דוגמה ידועה לקואן היא השאלה: "מהו הקול שמשמיעה מחיאת כף יד אחת?", המיוחסת להקואין אקקו (1686–1769), הנחשב למחיה מסורת הקואן ביפן.

מקורו של הקואן באמירותיהם ובמעשיהם של נזירי ומורי הזן, ובדמויות האגדתיות במסורת הזן, בדרך כלל אלו שהוסמכו ללמד בשושלת המתחילה מבודהידרמה (המאה ה-5 – המאה ה-6 לספירה). הקואנים אמורים לייצר "ספק גדול" בלומדיהם ובכך לשקף את תהליך ההערה (ההערה כתובה ב-ע' ולא ב-א' מפני שאין מדובר בהתגלות רוחנית חדשה, אלא בהתעוררות למצב הבסיסי והאמיתי, לטבעו של עולם) של אנשים אלו, ולעיתים את עצם ההלם המביא את המוח המואר לכדי מודעות. מורי הזן לעיתים מעבירים את שיעוריהם באמצעות קואנים, וכמה מהעוסקים בזן משתמשים בקואנים לשם מדיטציה. יש נזירים שפיתחו קואנים יותר מאחרים, למשל מאסטר הקואנים המפורסם ג'ושו. 

המונח היפני "קואן" (יפנית: 公案) הוא קריאה יפנית של המילה הסינית "גונְגאָן", שמשמעותה "מקרה פומבי". 

בתרבות המערבית המושג קואן משמש לעיתים לתיאור הצהרה חסרת פשר או שאלה שאינה ניתנת לתשובה רציונלית, אך במסורת הזן הקלאסית הקואן איננו חידה או הצהרה אבסורדית, אלא שאלה שתלמיד הזן אמור להשיב עליה נכונה. דוגמה לכך הוא הנושא המרכזי של קואנים רבים, שהוא חוסר ההבדל בין הפכים.

## דוגמאות לקואנים

### האם לכלב יש טבע בודהה?
נזיר אחד שאל את ג'ושו "האם לכלב יש טבע בודהה?", ג'ושו ענה "מוּ".

משמעות המילה היפנית "מוּ" (בסינית "ווּ") היא "כלום", והפירוש המקובל לתשובה זו הוא שהיא סירוב לענות על השאלה האבסורדית מיסודה. קואן זה הוא אחד מהיסודיים בלימוד הזן, ופעמים רבות הוא הקואן הראשון המוצג לתלמידי זן חדשים.

### קול היד האחת
כאשר שתי ידיים מוחאות ויש קול, מהו קול היד האחת?

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:מונחים בבודהיזם
קטגוריה:זן
קטגוריה:חידות
איקו"ף

**איקו"ף** (לעיתים: **ייקו"ף**; ראשי תיבות ביידיש: **ייִדישער קולטור-פֿאַרבאַנד**, 'האיגוד לתרבות יהודית'; באנגלית: **Yiddisher Kultur Farband**, **YKUF**) היא הוצאת ספרים גדולה לספרי יידיש בארצות הברית, שבנוסף מהווה למעשה ארגון בינלאומי לתרבות יידיש, אשר כלל תחילה את יהדות היידיש בארצות אמריקה: ארצות הברית, קנדה וארגנטינה. נוסדה בשנת 1937; בין מייסדיה היה חיים ז'יטלובסקי.

איקו"ף הייתה בעל גוון שמאלי מובהק, עם אהדה גלויה לברית המועצות ולמשטר הקומוניסטי. מטרתהּ המוצהרת הייתה לשמור ולטפח את תרבות היידיש. מרכזהּ היה בניו יורק, אך ספריה יצאו לאור גם בבואנוס איירס, בארגנטינה, וכן בבוקרשט שברומניה.

במהלך מלחמת העולם השנייה ולאחריה הוציאה איקו"ף יצירות ספרותיות ביידיש של סופרים יהודים מברית המועצות, כדוגמת דוד הופשטיין, דער נסתר, פרץ מרקיש ואיציק פפר.

ליד איקו"ף יצא לאור עיתון יידיש ידוע, ה"יידישע קולטור" (ביידיש: "תרבות יהודית"), שמייסדו ועורכו במשך שנים רבות היה הסופר והעיתונאי נחמן מייזל. אחריו ערך את העיתון יצחק גולדברג (מתרגם יצירת יוסף אופטושו מיידיש לאנגלית).

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:ספרות יידיש
קטגוריה:יידישיזם ויידישיסטים
קטגוריה:הוצאות ספרים
קטגוריה:הוצאות ספרים בארצות הברית
סבא שלי היה רב

**"סבא שלי היה רב** – לקסיקון דתי חילוני", הוא ספר מאת העיתונאי אורי אורבך. הספר, שיצא בשנת 2002 בהוצאת "כתר", הוא מעין מילון-לקסיקון לענייני דתיים, חילונים ומה שביניהם. בסוף הספר ישנו נספח – לקסיקון לחרדים, שנכתב בשיתוף עם העיתונאי החרדי קובי אריאלי. הספר מלווה באיוריו של נעם נדב.

## ערכים בספר
נושאי הערכים בספר מחולקים לשישה:
* משפטים ששגורים בשיח הדתי-לאומי היום-יומי: "איפה זה ירושלים?", שאלה הנשאלת במטרה למצוא את הכיוון לירושלים שאליו יש להתפלל; "יש בטלוויזיה גם דברים טובים"; "באיזה שבט אתה?"; "כמה היה אתמול לעומר".
* משפטים של חילונים כלפי דתיים: "איפה הסופרים שלכם"; "למה אסור להדליק אור בשבת?"; "תפסיקו להטריד אותו" (את אלוהים).
* מושגי יסוד דתיים: "עלייה לתורה"; "ספירת העומר"; "עזרת נשים";
* מושגים דתיים-חברתיים: "מזרוחניק"; "חפיפניק"; "מניין קרליבך"; "מרכזניק"; "בני עקיבא"; "מכינה קדם צבאית".
* תרבות ותקשורת ציונית-דתית: "מעלה" (בית ספר דתי לקולנוע); "ערוץ 7"; "רינת ישראל"; "שטיינזלץ"; "חידון התנ"ך"; "יום ירושלים"; "הסדר"; "חולצה עם משבצות".
* ביטויים של דתיים כלפי חילונים: "שני ילדים וכלב"; "קיבוצניקים"; "עגיל באוזן"; "לא חשוד בדתיות".

הספר כתוב בנימה סאטירית והומוריסטית ומשרטט תמונה של תת-המגזרים בתוך הציונות הדתית, של השיח הדתי היום-יומי ושל התמודדות הדתיים מול החילונים.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
קטגוריה:ספרים בעברית
קטגוריה:ספרי סאטירה
קטגוריה:ציונות דתית
קטגוריה:הומור יהודי
קטגוריה:ספרי 2002
קטגוריה:ספרי הוצאת כתר
קטגוריה:אורי אורבך
1900 (סרט)

**1900** הוא סרט אפי איטלקי משנת 1976 בבימויו של ברנרדו ברטולוצ'י ובכיכובם של רוברט דה נירו, ז'ראר דפארדיה, דומיניק סנדה, דונלד סאת'רלנד, ברט לנקסטר, לאורה בטי ואנה מריה ג'רארדי, סטפניה סנדרלי.

זהו סרט אפי וגרנדיוזי נוסח הסרטים ההוליוודיים הגדולים, בו יוצר הבמאי חזון מרקסיסטי של החברה האיטלקית המודרנית. הסרט פונה במכוון לקהל הרחב, ולצורך הגשמת חזונו זה נעזר ברטולוצ'י באופן פרדוקסלי דווקא במימון אמריקאי, ובשחקנים הוליוודיים מפורסמים.

1900 נחשב בזמנו לסרט היקר ביותר שהופק באיטליה. הגרסה האיטלקית ארכה למעלה מ-5 שעות, וקוצרה בכשליש לצורכי הפצה מחוץ לאיטליה. למרות הקיצור הסרט עדיין מחולק ל-2 מערכות, והופץ בבתי הקולנוע בזמנו כשני סרטים נפרדים.

הסרט מציג ומנתח את ההיסטוריה של איטליה המודרנית דרך כרוניקה משפחתית. הסרט לא מתיימר להיות נאמן לעובדות ההיסטוריות, אלא מהווה מעין אוטופיה – חזון לגבי מה שאיטליה צריכה להיות.

## תקציר העלילה
עלילת הסרט מתרחשת באחוזת ברליניירי ומציגה 2 משפחות. האדונים, ומשפחת דאלקו הכפריים העובדים את אדמותיהם של משפחת ברלינגיירי.
ב-27 בינואר 1900 נולדים שני בנים. אלפרדו (רוברט דה נירו) נכדו של בעל האדמות ברלינגיירי (ברט לנקסטר), ואולמו (ז'ראר דפארדיה) נכדו הממזר של הכפרי לאו דאלקו (סטרלינג היידן).

שני הילדים גדלים ביחד אך בשני עולמות שונים לחלוטין. הסרט עוקב אחר שניהם, כשגורלותיהם חוזרים ומצטלבים מרגע הולדתם ועד זקנתם תוך נגיעה באירועים חשובים בהיסטוריה האיטלקית המודרנית: עליית הקואופרטיבים, השביתות הגדולות, מלחמת העולם הראשונה, עליית הפשיזם, מלחמת העולם השנייה, המחתרת האיטלקית, ונפילת הפשיזם.

אולמו ואלפרדו הופכים חברים אך למרות זאת תמיד קיימים ביניהם מתחים הנובעים מהפער המעמדי שאינו ניתן לגישור.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 1976
קטגוריה:סרטי ברנרדו ברטולוצ'י
קטגוריה:סרטי דרמה איטלקיים
קטגוריה:סרטי דרמה גרמניים
קטגוריה:סרטי דרמה צרפתיים
קטגוריה:סרטים באיטלקית
קטגוריה:סרטי ברט לנקסטר
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטים על קומוניזם
קטגוריה:סרטים עם מוזיקה מאת אניו מוריקונה
פנטזיה בשמים

**פנטזיה בשמים** (באנגלית: **Fantasy in the Sky**) הוא מופע זיקוקין די-נור הנערך מדי ערב בחודשי הקיץ בדיסנילנד שבפריז.

## היסטוריה
המופע הוצג בדיסנילנד שבקליפורניה מאז שנת 1958 ועד שנת 2000, ובממלכת הקסם שבדיסניוורלד מאז הקמתה ועד שנת 2003.

המופע הוכן לבקשתו של וולט דיסני שרצה שייערך מופע זיקוקים על רקע טירת היפהפייה הנרדמת על מנת שהמבקרים יישארו בפארק עד שעות הערב המאוחרות, ועל מנת לספק להם מופע בשעות הערב. המופע הפך לפופולרי ביותר, ומרבית המבקרים נשארו עד שעות הערב על מנת לצפות במופע. כאשר נפתח הפארק השני של דיסני - ממלכת הקסם בשנת 1971, היה זה אך טבעי שייערך מופע זיקוקים גם שם. המופע שהוכן עבור ממלכת הקסם - הוא מופע מרשים יותר ותקציבו גדול יותר, בשל העובדה שיש יותר מקום למופע - הן בשל צורת הפארק, והן בשל העובדה שטירת סינדרלה גבוהה פי שלושה מהטירה שבקליפורניה.

במהלך השנים איבד המופע מפופולריותו, ובשנת 2000 הוחלף המופע, לרגל ציון 45 שנים להקמת דיסנילנד במופע חדש: "האמינו - יש קסם בין הכוכבים".

לחגים הוכן מופע מיוחד חדש שנקרא: "האמינו - בקסם החג".

בשנת 2005 הוחלף המופע במופע: "זכרו - חלומות מתגשמים" לרגל חגיגות ה-50 להקמת הפארק.

בממלכת הקסם הוחלף המופע בשנת 2003 במופע - "משאלות".

בחגים נערך מופע מיוחד הנקרא "משאלות הלווין" או "משאלות חג המולד".

המופע "פנטזיה בשמים" מופיע בפארק דיסנילנד שבפריז מאז הקמתו (1992) ועד היום.

### מופע מיוחד

בשנת 2004 ובשנת 2005 נערך המופע באופן מיוחד בדיסנילנד לרגל חגיגות 4 ביולי, וראש השנה האזרחית. בממלכת הקסם נערך המופע באופן מיוחד ב-30 וב-31 בדצמבר בכל שנה ושנה.

קטגוריה:דיסני: פארקי שעשועים
קטגוריה:דיסנילנד פריז
קטגוריה:דיסני: מופעי זיקוקים
התהלוכה החשמלית של הרחוב הראשי

**התהלוכה החשמלית של הרחוב הראשי** (באנגלית: **Main Street Electrical Parade**) - תהלוכה שנוצרה על ידי בוב ג'אני עבור פארק השעשועים של חברת וולט דיסני - דיסנילנד. התהלוכה עברה בפארק מדי לילה בחודשי הקיץ, בין השנים 1972–1996. במסגרת התהלוכה עברו ברחוב הראשי של ארצות הברית כלי רכב מוארים שתאורתם מושפעת מהמוזיקה המושמעת.

תהלוכה זהה עברה גם בממלכת הקסם שבדיסניוורלד בין השנים 1974–1991. בשנת 1991 הוחלפה התהלוכה שבממלכת הקסם בתהלוכה הנקראת "ספקטרומג'יק".
בין השנים 1999–2001 עברה התהלוכה המקורית של דיסנילנד בממלכת הקסם, ובשנת 2001 שבה לדיסנילנד למספר חודשים.

ביורודיסני שבפריז, עברה התהלוכה בחודשי הקיץ בין השנים 1992–2003. ב-2003 הוחלפה בפאנטילוז'ון, שעברה קודם לכן בדיסנילנד שבטוקיו.

התהלוכה הייתה כה פופולרית, שהמנורות שהורדו מכלי הרכב שלה נמכרו לאספנים.

בפארק ההרפתקה הקליפורנית של דיסני, החל משנת 2001 עוברת התהלוכה המקורית בשם "התהלוכה החשמלית של דיסני" (מאחר שבפארק אין את הרחוב הראשי של ארצות הברית).

הפסקול של התהלוכה מורכב משיר הנושא הקרוי "הודאון בארוק" (Baroque Hoedown) מאת אומני המוזיקה האלקטרונית פרי וקינגסלי.

## מקורות התהלוכה
לתהלוכה קדמה המיצג - "מיצג המים החשמלי" שנערך בלגונת שבעת הימים בפתח ממלכת הקסם שבדיסניוורלד. המיצג החל להופיע ב-26 באוקטובר 1971 והוא מוצג עד היום, מידי ערב, לאחר תום מופע הזיקוקים שבממלכת הקסם.

## נתוני התהלוכה
* **פתיחה:**
** דיסנילנד: 17 ביוני 1972
** ממלכת הקסם:
*# 11 ביוני 1977
*# 28 במאי 1999
** דיסנילנד טוקיו:
*# 9 במרץ 1985
*# יוני 2001 (בשם: התהלוכה החשמלית של דיסנילנד טוקיו: אורות חלום)
** דיסנילנד פאריז: 12 באפריל 1992
** ההרפתקה הקליפורנית של דיסני: 3 ביולי 2001 (בשם: התהלוכה החשמלית של דיסני)
* **סגירה:**
** דיסנילנד: 25 בנובמבר 1996
** ממלכת הקסם: 
*# 14 בספטמבר 1991
*# 1 באפריל 2001
** דיסנילנד טוקיו: 21 ביוני 1995
** דיסנילנד פאריז: 23 במרץ 2003
* **תהלוכה מחליפה (בסגנון דומה):**
** דיסנילנד: אורות הקסם (23 במאי 1997 - 8 בספטמבר 1997)
** ממלכת הקסם: ספקטרומג'יק (1 באוקטובר 1991 - 1999; 2001 - היום)
** דיסנילנד טוקיו: פאנטילוז'ון (21 ביולי 1995 - יוני 2001)
** דיסנילנד פאריז: פאנטילוז'ון (יוני 2003 - היום)

### מממנים

* דיסנילנד
** ג'נרל אלקטריק (1996)
* פארק ההרפתקאה הקליפורנית של דיסני
** סילבניה (החל מ-2006)
## ראו גם
* מסיבת ליל כל הקדושים של מיקי
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מצעדים
קטגוריה:דיסני: פארקי שעשועים
קטגוריה:דיסנילנד פריז
קטגוריה:דיסנילנד
קטגוריה:דיסניוורלד
קטגוריה:דיסנילנד טוקיו
קטגוריה:דיסני: מופעי זיקוקים
הרעב הגדול

רעב המוני הוא מחסור במזון שפוקד אוכלוסייה נרחבת. מספר מקרים של רעב המוני זכו לכינוי הרעב הגדול.
פריבור (קנטון)

**פריבור** או **פרייבורג** (צרפתית: **Fribourg**, גרמנית: **Freiburg**, ) הוא קנטון של שווייץ הממוקם במערב שווייץ. עיר הבירה, שמה כשם הקנטון, פריבור.

## היסטוריה
ישנן עדויות לפיהן לחופי אגם נשאטל ואגם מוראט התיישבו בני אדם בתקופה הפרהיסטורית.

קנטון פריבורג הצטרף לאיחוד השווייצרי ב-1481. את רוב השטח כבשה עיר הבירה פריבור. הגודל הנוכחי הושג ב-1803 לאחר כיבוש מורטן. הקנטון הצטרף לסודרבונד, ליגת הקנטונים הקתולים ב-1846. שנה לאחר מכן, כוחות הקנטון נכנעו לצבא שווייץ.

מ-1798 עד 1803 היה פריבור אחד הקנטונים ברפובליקה ההלווטית.

## גאוגרפיה
הקנטון ממוקם במערב שווייץ. בצפון מערבו גובל באגם נשאטל. ממערב ומדרום לקנטון נמצא קנטון וו. מספר מובלעות בתוך קנטון וו שייכות לשטח השיפוט של פריבור. שטח קנטון פריבור הוא 1,699 קמ"ר, כולל המובלעות.

הקנטון נמצא על רמה. במערב השטחים הם מישוריים, אך לכיוון דרום-מזרח הקנטון, מתחיל השטח להיות הררי. האזור נקרא לעיתים קרובות "פרה-אלפים". הנקודה הגבוהה ביותר בקנטון מגיעה ל-2,389 מטר.

נהר הסאנה זורם מדרום לצפון הקנטון. יחד עם שלוחותיו הוא חוצה את רוב חלקי הקנטון, ולבסוף מצטרף לנהר הארה. נהר הברויה חוצה את מערב הקנטון ונשפך לאגם מוראט. בדרום-מערב הקנטון זורם נהר הוֵוֵז (Veveyse) שנשפך לאגם ז'נבה.

## כלכלה
לחקלאות משקל רב בכלכלת פריבורג, בעיקר גידול בקר לבשר ובקר לחלב. תוצרים אחרים של חקלאות המקום הם גבינה, טבק, פירות ודגנים. החקלאות דומיננטית בעיקר בצפון הקנטון שם רוב האדמה פורייה.

קיימת תעשייה קלה מסביב לבירה פריבור. בנוסף ישנן עוד חמש ערים ברחבי הקנטון בהן מרוכזת תעשייה. בחמשת המרכזים הללו יש גם הרבה עסקים קטנים ובינוניים, רובם בתחום השירותים.

## תחבורה
קנטון פריבור מחובר לקנטונים האחרים בשווייץ דרך הכבישים המהירים A1 ו-A12 ומסילות רכבת מהירה. קווי הרכבת הראשיים בין ז'נבה ולוזאן בדרום-מערב המדינה לברן וציריך עוברים דרך פריבור.

## דמוגרפיה
רוב האוכלוסייה היא קתולית. שני שלישים מהתושבים הם דוברי צרפתית והשליש הנותר דובר גרמנית. האזורים דוברי הצרפתית ממוקמים במערב הקנטון והאזורים דוברי הגרמנית במזרח. מספר התושבים (נכון ל-2013) הוא 297,622.

## ראו גם
* האגם השחור (פריבור)
*טירת גרוייר

## קישורים חיצוניים

* 

* הסטטיסטיקה הרשמית
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:שווייץ: קנטונים
מומנט ההתמד של השטח

**מומנט ההתמד (האינרציה) של השטח** (ידוע גם כמומנט השטח מסדר שני או מומנט האינרציה מסדר שני, באנגלית: Second moment of area, Area moment of inertia) הוא תכונה של צורת השטח בדומה למומנט ראשון של שטח. 
מומנט התמד של שטח משמש לחישוב ההתנגדות לכפיפה ולחישוב תזוזות ושקיעות של חלקי מבנה או מכונה תחת עומס נתון. 

המונח מומנט ההתמד של השטח שונה מהמונח מומנט ההתמד המשמש בתאוצות זוויתיות וקשור למסה ולא לשטח. 

מומנטי ההתמד של שטחים ידועים נפוצים נתונים בטבלאות טכניות. העברת מומנט השטח מהציר הנייטרלי לציר אחר נתון המרוחק ממנו, ניתן על ידי כלל הצירים המקבילים (משפט שטיינר).

## הגדרה
:I_x = \int y^2 dA

*I_x - מומנט ההתמד של השטח סביב ציר ה-*x*
*dA - יחידת שטח קטנה
*y - המרחק האנכי של יחידת השטח מציר ה-*x*

## כלל הצירים המקבילים
ממוזער

כלל הצירים המקבילים קובע כי
I_z = I_{CG}+Ad^2 ,
כאשר
*I_z – מומנט ההתמד של השטח ביחס לציר המרוחק
*I_{CG} – מומנט ההתמד של השטח ביחס לציר הנייטרלי
*A – השטח
*d – המרחק האנכי בין הצירים

## מומנטי התמד לדוגמה
מרכז|ממוזער|750px|דוגמאות ל'''מומנטי התמד של השטח'''

## ראו גם
*מומנט ראשון של שטח
*מומנט כפיפה
*כפיפה

## לקריאה נוספת

*Timoshenko S., **Strength of Materials**, 3rd edition, Krieger Publishing Company, 1976, 
*Shames I.H., Cozzarelli F.A., **Elastic and inelastic stress analysis**, Prentice-Hall, 1991, 


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:הנדסה אזרחית
קטגוריה:הנדסת מכונות
קטגוריה:סטטיקה
מדעי המידע

**מדע המידע** (באנגלית: **Information science**), נקרא בישראל גם **מדעי המידע ויישומי בינה מלאכותית** או **מדעי המידע וטכנולוגיות אינטרנט**, או **מדעי נתונים ומידע**, הם תחום אקדמי וקבוצת תחומי ידע, שב מקבוצים תחת שם זה באוניברסיטאות שונות. בתחום זה, לצד התמחות בניהול מידע, לומדים גם שפות תכנות, מחשב ו-Web שונות כדי להביא רעיונות לידי ביטוי. במדעי המידע ישנם שני תחומים עיקריים: מדעי המידע האקדמיים-תאורטיים ומדעי המידע העסקיים-ארגוניים, תחומים ההולכים וגדלים, במיוחד בענף ההיי-טק בימינו.

העוסק במקצוע זה מכונה "מהנדס מידע", "אנליסט מידע" או, לחלופין, "מדען נתונים ומידע". עיקר עבודתו הוא כמומחה שתפקידו לאסוף, לנתח, לעבד ולפרש מידע באופן מקצועי, וכיום בפרט, בנושאים ותחומים המתקשרים לטכנולוגיות מתקדמות. פעמים רבות, הוא מתאפיין בהבנה מעמיקה וייחודית של תחום מדע ממוקד כזה או אחר.

מדעי המידע הארגוניים כוללים קבוצה של מתודולוגיות וכלים כמו: ניהול ידע, ניהול תובנות מתוך מידע, בינה עסקית (Business Intelligence), ניהול תוכן דיגיטלי, ניהול ואופטימיזציה אלגוריתמית של פורטלים באינטרנט, מחקר מידעני, דיגיטציה מתקדמת ועוד. ניהול ידע מתבסס גם על פילוח ביומטרי המבוסס בתורו על מאפיינים קוגניטיביים של האדם. ניהול תובנות מתוך מידע מתמקד במידע מובנה בבסיסי נתונים ארגוניים. ניהול תוכן מתמקד בידע מפורש הנמצא בטקסטים, הקלטות אודיו והקלטות וידאו. ניהול פורטלים מתמקד בהצגת ידע, מידע ותוכן ביישומי רשת ובאתרי אינטרנט, כך שכל הנתונים ובפרט הדאטה בייס יהיו נגישים ועדכניים בכל פלטפורמת מחשוב דיגיטלית.

בוגרי תואר ראשון במדעי המידע וטכנולוגיות אינטרנט, ובפרט אלה במסלול המורחב, צוברים ידע מתמטי-אלגוריתמי ייעודי לצד ידע בשפות תכנות, מחשב ו-Web שונות, כגון: C#, HTML5 (Meta-data, Visual Studio), CSS, Python (Pandas, NumPy, SKLearn), JAVA (Android Studio), JavaScript (Framework JS1, Visual Studio Code, DOM), TypeScript, Angular (MVC, JSON), Node.js (JS2, npm), phpMyAdmin (MySQL, MariaDB), SQLite, NoSQL, SQL, Access, PHP, Apache (XAMPP, NetBeans, Perl), ASP.NET (MVC), WordPress, Web analytics, Facebook Analytics, SPSS, Excel (Pivot tables), VBA, Axure, Data Science, Anaconda (Jupyter Notebook), Weka, Spark, MLBase, ויישומים בביג דאטה: MongoDB (MongoDB Compass), Cloudera Hadoop, Hive, HBase, Redis. אלה הממשיכים לתואר שני במגמת **[[טכנולוגיות מידע]]** ילמדו בנוסף: jQuery, Machine Learning, Supervised Learning, Tableau, DFD, CASE, ArcGIS, Python (Matplotlib, Seaborn). קיים גם תואר שלישי (דוקטורט) לתחום אקדמי זה.

מדעי המידע התאורטיים כוללים קבוצה של תאוריות וטכנולוגיות יסוד כמו תורת המידענות, תורת המיון (תזאורוסים וטקסונומיות), התנהגות מידע אנושית, פסיכולוגיית האינטרנט, בינה מלאכותית (AI), רשתות סמנטיות, סטטיסטיקה וסייבר.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:מידע
קטגוריה:ניהול ידע
קטגוריה:תחומי מחקר מדעיים
קטגוריה:מדע וטכנולוגיה
אדריכלות נאו-קלאסית

[ממוזער|250px|ה"פדרל הול" ב[וול סטריט, ניו יורק, מהווה דוגמה לאדריכלות נאו-קלאציסיסטית]]
**נאו-קלאסיציזם** באדריכלות הוא סגנון אדריכלי המבוסס על שאיפה למסורת האדריכלית ההיסטורית או לגישות אסתטיקה המבוטאות באמנות יוון ורומא בעת העתיקה. בהקשר המסורתי, המושג "קלאסיקה" מתייחס לכל אמנות מתקופת העת העתיקה או מתקופה עוקבת ומאוחרת ממנה, אשר הושפעה במישרין מאידיאל התקופה הקלאסית.

הנאו-קלאסיקה מתייחסת **תמיד** לאמנות ולאדריכלות מתקופות מאוחרת מזו הקלאסית, בהן ניכרת רק השפעה מעקרונות התקופה הקלאסית. בהתאם לכן ניתן לומר כי המונחים קלאסיקה ונאו-קלאסיציזם הם משלימים ואף חופפים לעיתים.
החזרה ל"קלאסיקה" אשר שגשגה באמנות ובאדריכלות בתקופה שבין 1750 ל-1830 זוכה לכינוי "נאו-קלאסיקה", וזאת בעיקר על מנת להבדיל אותה מן האדריכלות ה"קלאסית" של רומא העתיקה ושל תקופת הרנסאנס המוקדם. (אותה אדריכלות אליה מנסים לחזור בתקופה הנאו-קלאסיציסטית).

בגרמנית ושפות אירופאיות רבות נוספות, מקובלת ההגדרה KLASSIZISMUS כמתארת התקופה בין 1750 ל-1830, באמנות ובאדריכלות.

כאמור, **האדריכלות הנאו-קלאסית** החלה דרכה באמצע המאה ה-18, וזאת כתנועת ריאקציה כנגד שרידי תקופת אדריכלות הבארוק והרוקוקו, וכשאיפה לחזור אל מה שנתפש כ"טוהר" של אמנות האימפריה הרומית, יוון העתיקה, וכן במידה אל "קלאסיקת" הרנסאנס, אשר חרת על דגלו את החייאת תקופות אלה.

האדריכלות הנאו-קלאסית זכתה לדריסת רגלה הראשונה בלונדון, באמצעות דוגמאות אדריכליות של סר ויליאם צ'מברס (אשר רכש מיומנותיו האדריכליות בפריז), וג'יימס סטוארט, ובפריז, באמצעות דור אמנים צרפתים אשר חונכו באקדמיה הצרפתית ברומא, והושפעו עמוקות על ידי נוכחותו של שארל-לואי קלאריסו, וכתביו של יוהאן יוהכים וינקלמאן.
הסגנון תפס עד מהרה ואומץ גם על ידי חוגים מתקדמים בשוודיה.

## נאו-קלאסיציזם בישראל

בתקופה בה הגיעה האדריכלות הנאו-קלאסית לשיאה בעולם, בארץ ישראל שלטה אדריכלות מקומית שאפיינה את הבנייה הערבית במזרח התיכון. הבנייה האירופית באזור, הייתה אף היא בעלת אופי מקומי ולא התקרבה לסגנון הנאו-קלאסי. הדוגמאות הטובות ביותר לאדריכלות נאו-קלאסית בישראל הם המבנים שבמרכז הבהאי העולמי (הגנים הבהאיים) שבחיפה אשר נבנו כולם במחצית השנייה של המאה ה-20 אך מבנים אלו הם יוצאי דופן בנוף האדריכלי של ישראל והם אינם מייצגים סגנון מקומי כלשהו.

ניתן למצוא במשכן הכנסת בתכנונו של האדריכל יוסף קלארווין את הבניין הנאו-קלאסי המובהק ביותר בישראל. על אף שמשכן הכנסת תוכנן ונבנה עשרות שנים לאחר שיאה של התקופה הנאו-קלאסית, ובעוד הסגנון הברוטליסטי היה השליט בארץ, הרי שבניין זה, שכבר מעצם כינויו "משכן" ועד לתוכנית הבניין המקורית ולחזיתות המבנה המוגמר, הרי שאלמנטים נאו-קלאסיים שולטים בסגנון הבניין.

## מבנים נאו-קלאסיציסטים מפורסמים
*הקפיטול, וושינגטון הבירה
*הבית הלבן, וושינגטון הבירה
*אנדרטת לינקולן, וושינגטון הבירה
*אנדרטת ג'פרסון, וושינגטון הבירה
*מוזיאון המטרופוליטן לאמנות, ניו יורק
*"הפדרל הול" בוול סטריט, ניו יורק
*הפנתאון של פריז
* כנסיית מדלן, פריז
[שמאל|ממוזער|100px|[אנדרטת ג'פרסון שנבנתה בשנות ה-30 של המאה ה-20 נראית כאילו נבנתה ביוון העתיקה]]

## ראו גם

* נאו קלאסיציזם
* התחייה הגותית
* אדריכלות פלדיאנית
* אדריכלות בארצות הברית

## קישורים חיצוניים
* 

*
נאו-קלאסיציזם
פיליפ השני, דוכס בורגונדיה

**פיליפ השני "האמיץ"** (בצרפתית: **Philippe le Hardi**; 15 בינואר 1342 - 27 באפריל 1404), דוכס בורגונדיה מ-1363 עד מותו.

## ביוגרפיה
פיליפ נולד ב-15 בינואר 1342, לז'אן השני, מלך צרפת ולבון מלוקסמבורג, בתו של מלך בוהמיה. בשנת 1356, בגיל 14 שנה בלבד, לחם בגבורה בקרב פואטייה (שבו נפל אביו בשבי האנגלים) ועל כך זכה בכינוי "האמיץ", ובשנת 1360 זכה בתואר דוכס טורן. בשנת 1361 נפטר פיליפ דה רובְר דוכס בורגונדיה מבלי להשאיר אחריו יורש, ובשנת 1363 ז'אן השני, מלך צרפת מינה את פיליפ לדוכס בורגונדיה כתמורה על אומץ לבו בקרב. ב-19 ביוני 1369 פיליפ נשא לאישה את אלמנתו של פיליפ דה רובר, מרגריט השלישית, רוזנת פלנדריה לעתיד, שהייתה בתו של לואי השני, רוזן פלנדריה המכונה לואי דה מאל. מרגריט ילדה לו 8 ילדים, ובהם את בנו בכורו ז'אן שירש את דוכסות בורגונדיה אחרי מותו ב-1404.

בשנת 1384 מת לואי דה מאל, ופיליפ ירש את רוזנות פלנדריה. בשנת 1385 חתם פיליפ על "שלום טורנה" עם הפלמים אנשי העיר גנט שמרדו בלואי דה מאל ב-1379. בשנת 1385 השיא את בנו בכורו ז'אן למרגרטה מבוואריה, שהייתה בתו של אלברט הראשון, רוזן אֵנו (כיום פרובינציה בדרום בלגיה) והולנד, ואת בתו מרגריט לווילם הרביעי, בנו ויורשו של אלברט.

החל משנת 1380 שימש פיליפ כעוצר ממלכת צרפת (יחד עם אחיו לואי הראשון מאנז'ו מלך נאפולי וז'אן, דוכס ברי) בשם אחיינו שארל השישי, מלך צרפת שהיה בן 12 שנה בלבד. ניהול ענייני המדינה נפל בעיקר על פיליפ, היות שאחיו לואי הראשון היה עסוק באיטליה ואחיו ז'אן דוכס ברי עסק בענייני חבל לאנגדוק שבדרום צרפת. ב-1388 נטל המלך שארל השישי את השלטון לידיו, אך ב-1392 הוא לקה במחלת נפש ופיליפ חזר לשמש כעוצר בשמו. אולם, לואי הראשון דוכס אורליאן, שהיה אחיו של המלך שארל השישי, טען לזכותו לשמש כעוצר במקום פיליפ. התפתחה ביניהם יריבות שגרמה למעשי איבה בין בית אורליאן לבין בית בורגונדיה.

ב-15 באוגוסט 1393 השיא פיליפ את בתו קתרין ללאופולד הרביעי, דוכס אוסטריה ובשנת 1401 את בתו מארי לאמדאו השמיני, דוכס סבויה. כאשר פיליפ נפטר ב-27 באפריל 1404, דוכסות בורגונדיה שלטה באֵיְנו, פלנדריה, ארטואה (כיום בצפון צרפת) ופראנש-קונטה (כיום במזרח צרפת) והפכה, למעשה, למדינה עצמאית שהתעשרה מן המסחר ומן התעשייה של נחלותיה.

## משפחתו
ב-19 ביוני 1369 התחתן פיליפ עם מרגריט השלישית, רוזנת פלנדריה, בתם של לואי השני, רוזן פלנדריה ומרגרט מבראבאנט, רוזנת פלנדריה, ממנה נולדו לו 9 ילדים:
* ז'אן הראשון, דוכס בורגונדיה (1371–1419)
* שארל (1372–1373)
* מרגריט מבורגונדי, דוכסית בוואריה (1374–1441), התחתנה עם וילהלם השני, דוכס בוואריה
* לואי (1377–1378)
* קתרין מבורגונדי (1378–1425), התחתנה עם לאופולד הרביעי, דוכס אוסטריה
* בון (1379–1399) הייתה מאורסת לז'אן הראשון, דוכס בורבון
* אנטואן, דוכס בראבנט (1384–1415)
* מארי מבורגונדי, דוכסית סבויה (1386–1422), התחתנה עם אמדאו השמיני, דוכס סבויה
* פיליפ השני, רוזן נבר (1389–1415)

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:דוכסי בורגונדיה

קטגוריה:ילידי 1342
קטגוריה:נפטרים ב-1404
התזמורת הקאמרית הישראלית

250px|ממוזער|שמאל|סמליל קודם של התזמורת הקאמרית הישראלית
[250px|ממוזער|שמאל|אודיטוריום רקנאטי ב[מוזיאון תל אביב לאמנות משמש כאולם הבית של התזמורת]]
**התזמורת הקאמרית הישראלית** היא תזמורת ישראלית אשר נוסדה בשנת 1965 כ**אנסמבל הקאמרי הישראלי** על ידי גארי ברתיני, אשר שימש כמנהלה המוזיקלי ומנצחה במשך 10 שנים.

בשנים שלאחר מכן שמשו בתפקיד זה: לוצ'אנו בריו, רודולף ברשאי, אורי סגל, יואב תלמי, שלמה מינץ, פיליפ אנטרמון, סלבדור מאס קונדה, נעם שריף, גיל שוחט, רוברטו פטרנוסטרו ואריאל צוקרמן. בשנת 2024 התמנה המנצח הארמני רובן גזריאן לתפקיד המנהל המוזיקלי החדש של התזמורת.

המנצח האורח הראשי של התזמורת הוא כריסטוף פופן ומנצח הבית הוא ניתאי ראך.

אודיטוריום רקנאטי במוזיאון תל אביב לאמנות משמש כאולם הבית של התזמורת.

במשך שנות קיומה הופיעו עם התזמורת מנצחים ואמנים ידועי שם כמו אייזק שטרן, מסטיסלב רוסטרופוביץ', ולדימיר אשכנזי, יצחק פרלמן, פנחס צוקרמן, יפים ברונפמן, יוסף קליכשטיין, קשישטוף פנדרצקי, ז'אן-פייר רמפל, דוד שלון וטביאה צימרמן.

התזמורת הופיעה עם מקהלות מפורסמות רבות מהארץ ומחו"ל בשפע תוכניות ווקאליות, החביבות על הקהל לאורך כל השנים.

בנוסף להופעותיה הקבועות בתל אביב, מוזמנת התזמורת להופיע בתוכניות מגוונות בכל רחבי הארץ ובפסטיבלי מוזיקה שונים בארץ, בהם: פסטיבל קלאסיקאמרי בשיתוף עם רשת מלונות ישרוטל, פסטיבל אבו גוש, פסטיבל קול המוסיקה בגליל העליון, פסטיבל צלילים במדבר ועוד. כמו כן, עורכת התזמורת בקביעות סיורי קונצרטים בחו"ל: ברחבי אירופה, ארצות הברית, קנדה, דרום אמריקה והמזרח הרחוק. התזמורת משתתפת בפסטיבלים יוקרתיים, בהם: זלצבורג, הלסינקי, איסטנבול, אתונה, מרכז אירופה והונג קונג.

התזמורת הקליטה עבור החברות צ'אנדוס, נקסוס, מוזיק מאסטרכט, קוץ', הוצאת המוזיקה הישראלית וטלדק.

התזמורת הקאמרית הישראלית נתמכת על ידי משרד התרבות והספורט - מינהל התרבות ועל ידי עיריית תל אביב-יפו.

## מנהלים מוזיקליים

* גארי ברתיני (1965 - 1969) 
* לוצ'אנו בריו (1969 - 1975)
* רודולף ברשאי (1976 - 1981)
* אורי סגל (1981 - 1984)
* יואב תלמי (1984 - 1988)
* שלמה מינץ (1989 - 1993)
* פיליפ אנטרמון (1995 - 1998)
* סלבדור מאס קונדה (1998 - 2002)
* נעם שריף (2002 - 2005)
* גיל שוחט (2005 - 2009)
* רוברטו פטרנוסטרו (2010 - 2013)
* יואב תלמי (2013 - 2014)
* אריאל צוקרמן (2015 - 2023)
* רובן גזריאן (2024 - ממשיך)

## קישורים חיצוניים

* 

* , ריאיון עם רוברטו פטרנוסטרו בעקבות נגינת וגנר בביירוית
* 
* 

קאמרית ישראלית
קטגוריה:תל אביב-יפו: מוזיקה
קטגוריה:הרכבים מוזיקליים מתל אביב
המוזיאון הישן (ברלין)

[שמאל|ממוזער|250px|המוזיאון הישן בברלין עם [דגל אוקראינה מונף מעליו לאות סולידריות]]

250px|ממוזער|הריסות המוזיאון לאחר מלחמת העולם השנייה
**המוזיאון הישן** (בגרמנית: **Altes Museum**; אלטס מוזאום) הוא מוזיאון באי המוזיאונים בברלין אשר נבנה במקורו עבור משפחת המלוכה הפרוסית כמקום הצגה ואחסון של אוסף האמנות המשפחתי.

## היסטוריה
המבנה, אשר מצוין לרוב בה"א הידיעה כדוגמה לאדריכלות נאו-קלאסיציסטית, תוכנן ונבנה בין השנים 1823 ו-1830 על ידי האדריכל קארל פרידריך שינקל.

הבניין טוען לשימוש השראתי הלקוח מן הפרתנון באתונה, לא רק באמצעות כיבוד ושימוש בסדר היוני. כמו כן מנסה הבניין להמיר את מיקום הפרתנון על האקרופוליס באתונה, בהעמדת הבניין על פודסט. הכיפה המקורית של הבניין (אשר לא נראתה מבחוץ), הייתה חצי-ספירה מושלמת, מתוכננת בהשראת הכיפה של הפנתאון ברומא.
הבניין נפתח לציבור ב-1830 והפך בכך לבניין הציבורי הראשון והגדול ביותר בברלין.

בתקופת הנאצים שימש מוזיאון את הנאצים למטרות הפצת והצגת התעמולה הנאצית. המוזיאון הישן נפגע קשות במהלך מלחמת העולם השנייה, ולאחר השיפוץ ב-1966 נבנתה לבניין כיפה חדשה, שונה מזו המקורית, בצורת חצי אליפסה.

כיום הבניין משמש כחלל תצוגה לאוסף פרטי עתיקות קלאסיים מיוון ורומא.

## קישורים חיצוניים

* 

* המוזיאון הישן באתר GreatBuildings.com

קטגוריה:ברלין: מוזיאונים לאמנות
קטגוריה:אי המוזיאונים
ישן (ברלין)
קטגוריה:מבנים נאו-קלאסיציסטים
קטגוריה:מבנים שתכנן קארל פרידריך שינקל
שיפה

שמאל|ממוזער|250px|חתך רוחב בגזע עץ. השיפה מסומנת במספר-4
**שִׁיפָה** (באנגלית: **Phloem**) היא רקמה בצמחים וסקולאריים המעבירה בעיקר סוכרים, הנוצרים בתהליך הפוטוסינתזה, לכל חלקי הצמח. לכן, באופן כללי, התנועה בה היא מלמעלה, מאזור העלים, כלפי מטה, אל אזור השורש.

השיפה מורכבת משני סוגי תאים:
# תאי כברה (בחשופי זרע) או חוליות כברה (במכוסי זרע) (Sieve Tubes Members) - תאים נטולי גרעין שדרכם עוברים החומרים המומסים הנוצרים בפוטוסינתזה. התאים מחוברים זה לזה ויוצרים צינור הנקרא צינור כברה.
# תאי לוואי (Companion Cells) - תאי פרנכימה המבקרים את תנועת החומרים דרך צינור הכברה ועוזרים בתפקודו של צינור זה.

בחלק מהצמחים צינורות השיפה בנויים מתאים ארוכים מרובים הנקראים תאי הכברה. אלה תאים חיים נטולי גרעין, והם מכילים ציטופלזמה, מיטוכונדריה ופלסטידות. בתאי הכברה אין לוחות כברה בדפנות הרוחב, אלא רק באזורי החפיפה המוארכים של שני תאים שכנים, לאורכו של הצינור. לעומת זאת, בצינורות שיפה הבנויים מחוליות הכברה, קיימת התפתחות נוספת. בדפנות הרוחב של התאים הללו יש שטחים מיוחדים, הנקראים לוחות כברה. שטחים אלה מלאים נקבוביות זעירות, דרכן עוברים חוטים מקשרים, המחברים בין שני תאים שכנים. ייתכן שתפקידן להאט את זרימת המומסים דרך תאי הכברה ובכך לשמור על מפל לחצים בין אזור מקור החומר (source) למבלע, (sink) שהוא המקום בו החומר נאגר. לשני סוגי תאים אלה צמודים תאי לוואי שתפקידם לווסת את תנועת המומסים בצינור. כאן נתיחס לשני סוגי התאים בשם כולל "תאי שיפה".

כיוון זרימת הסוכרים בתאי השיפה מושפע הן מכוח הכובד, והן ממפל הריכוזים והלחצים. בנוסף, הארה ישירה על מקום מסוים בצמח מגבירה את זרימת הסוכרים לכיוון החלק המואר. עדיין אין תשובות מספקות לשאלה איך מתנהל מנגנון הזרימה בצינורות השיפה. שאלה זו עדיין בגדר מחקר, אך יש תאוריות שונות. התאוריה המרכזית שלפיה מסבירים את מנגנון ההובלה בשיפה נקראת תיאורית הזרימה בלחץ, שפותחה על ידי מונק בשנת 1926. על פי תאוריה זו, הסוכרים המומסים נקלטים בתאי הכברה של השיפה בתהליך בררני הדורש השקעת אנרגיה. תהליך זה מכונה "העמסה".

בתהליך ההעמסה, הסוכרים נקלטים בתאי הלוואי של הכברה תוך השקעת אנרגיה. מתאי הלוואי, הסוכרים עוברים דרך הנקבוביות הזעירות אל תאי צינורות הכברה הסמוכים. תהליך זה מעלה את ריכוז המומסים בתא השיפה ולכן עולה בו הלחץ האוסמוטי. פוטנציאל המים יורד בעקבות עליית הלחץ האוסמוטי, ולכן מים נכנסים לתא השיפה. נפח תמיסת הסוכר בתא עולה ומעלה את הלחץ על דפנות התא. הלחץ על דופן התא גורם לתמיסה לצאת מתוכו לכיוון התא הסמוך אליו, אשר בו יש לחץ נמוך יותר. כך תמיסת הסוכרים עוברת מתא שיפה אחד למשנהו, עד שהיא מגיעה למבלע. שם מתבצעת פריקת הסוכר. תהליך הפריקה הוא הפוך מתהליך ההעמסה. גם תהליך זה מתבצע תוך השקעת אנרגיה. סוכרים יוצאים מתאי השיפה אל תאי המבלע, ובעקבות כך גם מים יוצאים, ויורד הלחץ על דפנות התא.

## חיגור
צינורות השיפה ממוקמים בחלק החיצוני של גזע העצים. עובדה זו משמשת בסיס לפעולת החגור לעץ. הסרת רצועה היקפית מהשיפה מונעת מהסוכרים לרדת מתחת לנקודת החיגור. השיטה מקובלת בחקלאות ומטרתה להעלות את כמות הפרי ואת איכותו. עובי רצועת החיגור נע בין מילימטר אחד למספר סנטימטרים, בהתאם למין העץ. בפעולה זו יש גם סיכון למות העץ, מאחר שנפסקת אספקת חומרים חיוניים לחלקים שמתחת לגובה החיגור עד הצמחת שיפה חדשה.

## ראו גם
* עצה
## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מורפולוגיה של צמחים
ביוטיט

**ביוטיט** – מינרל סיליקטי נפוץ המורכב מאשלגן, מגנזיום, ברזל ואלומיניום. הוא מכונה לעיתים "נציץ ברזל" ומצוי בסלע היסוד גרניט ובסלעים המותמרים גנייס ושיסט. כמו מינרלי נציץ אחרים הוא מתקלף בקלות לפתיתים אלסטיים. לעיתים מוצאים יריעות גדולות של ביוטיט במיוחד בעורקים בתוך פגמטיטים. גבישים קטנים של ביוטיט שעברו בליה מקבלים גוון זהוב מנצנץ ולכן הם אחד מסוגי זהב השוטים שהטעה רבים.

הביוטיט הוא חלק ממשפחה של מינרלים סיליקטיים במבנה תלת־ממדי הקרוי פילוסיליקטים - (סיליקטים במבנה בצורת לוחיות) הבנוי מטטרהדרונים של SiO4. במשפחה זו הטטרהדרונים מחוברים במעגלים ויוצרים משטחים שהקשרים ביניהם רופפים דבר המסביר את נטיית המינרל להתפצל לפתיתים.

המינרל קרוי על שמו של הפיזיקאי הצרפתי ז'אן-בטיסט ביו.

ניתן למצוא את הביוטיט בלבה של הר הוזוב ובמקומות נוספים באירופה כדוגמת סיציליה ורוסיה. כמו כן אפשר למצוא ביוטיט במחוז אונטריו שבקנדה ובסלעי הגרניט של פסגת פייק שבקולורדו.

## קישורים חיצוניים

* ביוטיט באתר webmineral
* 

קטגוריה:קבוצת הנציצים
קטגוריה:פילוסיליקטים
קטגוריה:מינרלים סיליקטיים
קטגוריה:מינרלים יוצרי סלעים
קטגוריה:מינרלי מגנזיום
קטגוריה:מינרלים
לגונת שבעת הימים

**לגונת שבעת הימים** (באנגלית: **The Seven Seas Lagoon**) היא אגם הממוקם דרומית לפארק הנושא ממלכת הקסם בדיסניוורלד שבפלורידה. האגם מפריד בין הפארק למגרש החניה שלו ומחובר לאגם ביי לייק הסמוך. האגם הוא מלאכותי ועומקו כארבעה מטרים בלבד.

סביב האגם בנוי קו הרכבת העילית של ממלכת הקסם ועוברות בו סירות תחבורה ונופש. הרכבת והסירות מחברות בין מרכז התחבורה והכרטוס (החניון), פארק ממלכת הקסם ו-3 מלונות: אתר הנופש העכשווי של דיסני, אתר הנופש הפלורידיאני הגדול של דיסני ואתר הנופש הפולינזי של דיסני.

על מנת לאפשר דיג באגם למבקרים המתגוררים במלונות שעל חופיו, הוכנסו אליו מספר סוגי דגי מים מתוקים בעת הקמת האגם, בשנת 1973. רק בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 הותר הדיג באגם בשל התרבות הדגים בו. 

האגם נבנה משתי סיבות, האחת פונקציונלית - בשל העובדה שהאזור ביצתי מאפשר האגם ניקוז מימי המעיינות בסביבה מחד, ומילוי הקרקע בין מבני ממלכת הקסם מאידך. מסדרונות השירות של ממלכת הקסם, שהיו אמורים להיות תת-קרקעיים, נבנו מעל הקרקע בשל ביצתיותה. האדמה בין המסדרונות מולאה באדמה שנחפרה מהאגם, ופארק השעשועים הפתוח לציבור נמצא למעשה בקומה השנייה. הסיבה השנייה היא ספרותית - דיסני שאף לנתק את ממלכת הקסם ממגרשי החנייה, וסבר כי מסע אל מעבר לאגם אל הממלכה (מסע המופיע בספרות ובאגדות עם) תואם יותר את האופי האגדתי שרצה לשוות לפארק השעשועים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:דיסני: פארקי שעשועים
קטגוריה:דיסניוורלד