open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
זורק אבן למרקוליס

**זורק אבן למרקוליס** הוא פתגם תלמודי שבא לתאר מי שהתכוון לטוב ונמצא עושה רעה.
[שמאל|ממוזער|150px|[מרקוריוס (מרקוליס)]]
מרקוליס הוא הנוסח התנאי לשמו של האל הרומאי מרקוריוס, שעל-פי המשנה, דרך עבודתו הייתה הוספה לערימת האבנים שליד פסלו. זורק אבן למרקוליס הוא מי שראה את פסלו של האליל, והשליך עליו אבן לאות גנאי, מבלי לדעת שבכך הוא למעשה עובד את האליל.

מקור הביטוי הוא בתלמוד הבבלי, בסיפור על רב מנשה. דוגמה לשימוש בביטוי נמצאת בתלמוד הבבלי, מסכת חולין, בה נאמר: "כל השונה לתלמיד שאינו הגון, כזורק אבן למרקוליס". ועוד על דרך זו נאמר בתוספתא: "כשם שזורק אבן למרקוליס עובד עבודה זרה, כך כל המכבד רשע כאלו עובד עבודה זרה". 

שני הביטויים באים לתאר אדם שהתכוון לטוב, ונמצא עושה רע: השונה לתלמיד שאינו הגון התכוון לטוב, שהרי התכוון ללמדו תורה, אך נמצא עושה רע - שכן לימד תורה לאדם שישתמש בה לרעה. וכך גם המכבד רשע התכוון לטוב, שהרי התכוון לכבד אדם, אך נמצא עושה רע - שכן בכך שכיבד רשע הביא להגדלת כוחו בקרב החברה, והגדלת כוחו של רשע בקרב החברה מביאה לרעה.

לתיאור המצב ההפוך, של מי שהתכוון להרע ונמצא עושה טובה, משמש הביטוי "בא לקלל ונמצא מברך", המבוסס על סיפורו של בלעם בן בעור.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ניבים וביטויים חז"ליים
745

## אירועים

ללא תאריך מדויק:
* אירופה: פפין הגוץ מלך הפרנקים יוצא למלחמה באיטליה
* אירופה: מגפת דבר מתפרצת בקונסטנטינופול ומתפשטת בכל אירופה
* גרמניה: בוניפציוס הקדוש הופך לבישוף מיינץ, לאחר שהבישוף הקודם הורשע בנקמת דם והוסר מתפקידו
* מרכז אסיה: נפילת האימפריה הגקטורקית השנייה במרכז אסיה, לאחר הירצחו של הכגן האחרון, בומיי. במזרח צוברים האויגרים כוח, בעוד שמערב האימפריה נופל לידי הקרלוקים
* המזרח התיכון/בית אומיה: הח'ליף אבראהים מוסר מתפקידו על ידי בן דודו מרואן השני; מרוואן השני, הנלחם באויבי בית אומיה, מחליט להרוס את חומות ירושלים
*בוואריה כבשה את ממלכת קאראנאטיה והפכה אותה לרוזנות.

## נולדו

ללא תאריך מדויק: 
* אל-ואקידי, היסטוריון מוסלמי (נפטר ב-822)

## נפטרו

ללא תאריך מדויק: 
* אבראהים, ח'ליף מבית אומיה

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
בריל

[שמאל|ממוזער|250px|אקוומרין מ[ברזיל]]
**בריל** היא קבוצת מינרלים סיליקטיים של אלומיניום ובריליום. נוסחת המבנה הכימי של בריל היא Be3Al2(SiO3)6.

בסיליקטים מצוי אטום הצורן במרכזה של פירמידה בעלת ארבעה קדקודים אותם מייצגים אטומי החמצן. מבנה הקרוי טטרהדרון (ביוונית ארבעה מישורים). הקשר הכימי בין הטטרהדרונים חייב להיות בין אטום חמצן בטטרהדרון אחד לאטום חמצן בטטרהדרון אחר. קיימות כמה אפשרויות מבנה בין הטטרהדרונים כתוצאה מכלל כזה. הבריל שייך לקבוצת המינרלים הציקלוסיליקטים - (סיליקטים במבנה בצורת טבעת), והוא בנוי מטבעות משושות של סיליקטים המסודרות זו על גבי זו בעמודים כשהטבעות קשורות זו לזו מהצד על ידי אטומי האלומיניום והבריליום.

גודל הגבישים המשושים של הבריל יכול לנוע מקטן מאוד ועד כמה מטרים. גבישים בעלי קצוות מושלמים שצורתם פירמידה נדירים באופן יחסי. למינרל קשיות של 8-7.5 על פי סולם מוס ומשקל סגולי של 2.6 – 2.9 גרם לסמ"ק, ונקודת היתוכו: 1420º. בריל טהור הוא חסר צבע, אך לרוב גורמים זיהומים למגוון צבעים: ירוק, כחול, צהוב, אדום ולבן. מקור השם מיוונית, "בֶרִילוֹס", שפרושו "הצבע רב הערך הכחול-ירוק של מי הים".

## סוגים
סוגים שונים של בריל נחשבו כאבני חן מהתקופה הפרהיסטורית. בריל ירוק קרוי אזמרגד או גם ברקת, בריל אדום הוא ביקסביט או אזמרגד אדום או אזמרגד השני, בריל כחול הוא אקוומרין, בריל ורוד בשל כמויות זעירות של צזיום הוא מורגניט (על שם המיליארדר ג'יי. פי. מורגן שהיה אספן אבני-חן), בריל לבן הוא גושניט, ובריל שקוף בצבע צהוב מבריק קרוי בריל מוזהב. גוונים נוספים כגון צהוב-ירוק בשל ברזל עבור ה-הליודור וצהוב דבש גם הם נפוצים.

## תפוצה
ניתן למצוא בריל בעיקר בפגמטיטים גרניטיים, אך גם בשיסט נציצי בהרי אורל ולרוב יחד עם בצרים של המתכות בדיל וטונגסטן. בריל מצוי במדגסקר (בעיקר בצורת מורגניט) ובכמה מדינות באירופה כדוגמת אוסטריה, גרמניה ואירלנד.

המקור המפורסם ביותר בעולם לאזמרגדים הוא במוסו (Muso) וצ'יבור (Chivor) שבקולומביה שם הם מצויים באופן ייחודי באבן גיר. אזמרגדים מצויים גם בטרנסוואל שבדרום אפריקה, מינאס ז'ראיס בברזיל ובקרבת מוּרסינקה שבהרי אורל. בארצות הברית נמצאו אזמרגדים בצפון קרוליינה. בפגמטיטים של ניו אינגלנד התגלו גבישי בריל גדולים במיוחד, כולל גביש מסיבי אחד שמידותיו 5.5 על 1.2 מטר ומשקלו 18 טון. מקומות נוספים בהם מוצאים בריל בארצות הברית כוללים את דרום דקוטה, קולורדו, יוטה וקליפורניה.

## שימושים
*הבריל המסיבי מכיל 5% בריליום והוא הבצר העיקרי להפקת מתכת זו.
*בימי הביניים שימש הבריל המלוטש כתחליף לזכוכית אופטית וממנו נגזרה המילה הגרמנית למשקפיים "Brille".
*הדרואידים הקדמונים השתמשו בבריל כאמצעי להיכנס למצב של טרנס, בעוד שהסקוטים כינו אותם "אבני עוצמה". כדורי הבדולח הראשונים היו עשויים בריל, ואחר־כך הוחלפו בבדולח.

## קישורים חיצוניים
*בריל באתר מכון היהלומים הישראלי
*בריל באתר webmineral

## הערות שוליים

קטגוריה:ציקלוסיליקטים
קטגוריה:מינרלים סיליקטיים
קטגוריה:מינרלים יוצרי סלעים
קטגוריה:מינרלים
קטגוריה:אבני חן
קטגוריה:מחצבים
קטגוריה:מינרלי אלומיניום
קטגוריה:בריליום
ליגת העל הצ'כית בכדורגל

150px|ממוזער|סמליל הליגה בעבר
**ליגת העל הצ'כית** (בצ'כית: **1. česká fotbalová liga**, נקראת גם "**פורטונה ליגה**" מטעמים מסחריים) היא ליגת הכדורגל הבכירה בצ'כיה. שמה המסחרי של הליגה הוא "גמברינוס", על שם הספונסר הראשי של הליגה וגם אחד מהמלכים האגדיים בפלנדריה.

ההיסטוריה של הליגה הצ'כוסלובקית מתחילה כבר במאה ה-19, ובה שיחקו גם קבוצות מסלובקיה, כאשר שתי המדינות היו תחת צ'כוסלובקיה. לאחר הקמת צ'כיה העצמאית בשנת 1993 הוקמה ליגת העל הצ'כית.

בליגה משחקות כיום 18 קבוצות כאשר בסוף כל עונה מעפילה האלופה לשלב הפלייאוף של ליגת האלופות, ואילו הקבוצה שסיימה במקום השני מעפילה לשלב המוקדמות השני של הטורניר. שלוש קבוצות נוספות מעפילות למוקדמות הליגה האירופית.

## הקבוצות בליגה
להלן הקבוצות המתמודדות בליגת העל הצ'כית בעונת 2025/2026:

## היסטוריה
הקבוצות הצ'כיות שיחקו כבר החל מ-1925 בליגה הבכירה בגוש הישות הצ'כוסלובקית. עד 1938 בליגה סדירה, לאחר מכן בליגה שנקראה "הליגה של בוהמיה ומוראביה" והייתה תחת הכיבוש הנאצי במלחמת העולם השנייה. לאחר מכן הוקמה ליגת העל הצ'כוסלובקית מחדש והקבוצות הצ'כיות זכו להצלחה רבה בהן, בין הקבוצות הבולטות היו ספרטה פראג, סלביה פראג ודוקלה פראג שזכו ב-42 אליפויות, כאשר הקבוצות הצ'כיות היו הדומיננטיות יותר (מהסלובקיות) וזכו ב-53 אליפויות מתוך 67 עונות של הליגה הצ'כוסלובקית.

### האלופות הצ'כיות ב[[ליגת העל הצ'כוסלובקית|ליגה הצ'כוסלובקית]]

### לאחר התפרקות צ'כוסלובקיה
אחרי פירוק צ'כוסלובקיה ב-1993, הכריזה צ'כיה על עצמאותה בין היתר גם בתחום הספורט וההתאחדות הצ'כית החדשה החלה לקיים תחרות נפרדת במדינה, וליגת העל הצ'כוסלובקית למעשה פורקה ל-2 ליגות עצמאיות: ליגת העל הסלובקית וליגת העל הצ'כית.

בעונת הבכורה ניתנו 2 נקודות לניצחון, ועונה לאחר מכן הוכנסה שיטת 3 הנקודות לניצחון. הקבוצות דורגו לפני נקודות אך במקרה שוויון נקודות, מה שהיה מכריע הוא המפגשים בין הקבוצות. עד 2018, היו 16 קבוצות בליגה ששוחקה מאוגוסט עד מאי, וכל קבוצה שיחקה אחת נגד השנייה פעמיים (בבית ובחוץ), כשהליגה ארכה 30 מחזורים.

בעונת 2018/2019 הוכנס פורמט חדש, שבו לאחר הליגה הרגילה, מתחלקת הטבלה ל-3 פלייאופים: פלייאוף האליפות (6 הראשונות מתחרות על האליפות) שבו כל קבוצה משחקת אחת נגד השנייה עוד פעם אחת, פלייאוף אמצע (מקום 7–10, לתחרות על מיקומים והעפלה לתחרויות האירופיות) שבו יש שלבי נוק אאוט, ופלייאוף תחתון למלחמה על הישארות בליגה הבכירה (מקומות 11–16) שמשוחק באותו פורמט של הפלייאוף אליפות.

בעונת 2019/2020 הפלייאוף התחתון נזנח כיוון שלא היה זמן לקיימו ולא התקיים. ההתאחדות הכריזה כי לא יהיו יורדות אלא רק עולות והליגה גדלה ל-18 קבוצות לעונת 2020/2021. בסוף העונה תהיינה 3 יורדות.

## אלופות הליגה לפי עונות
* קבוצה המסומנת ב**כתב מודגש** זכתה בגביע הצ'כי באותה העונה והשלימה דאבל מקומי.

## אליפויות לפי קבוצה

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר הליגה 

צ'כיה
קטגוריה:תחרויות ספורט בצ'כיה
קטגוריה:צ'כיה: כדורגל
טרפטו

שמאל|ממוזער|250px|צמד מגדלים בשכונה
**טרפטו** (בגרמנית: Treptow) היא שכונה גדולה בדרום מזרח ברלין, בירת גרמניה. היא גובלת בקפניק (Köpenick) במזרח, נויקלן (Neukölln) במערב, קרויצברג בצפון-מערב, פרידריכסהיין בצפון, ליכטנברג בצפון מזרח ובמדינת ברנדנבורג בדרום. בשכונה מתגוררים כ-120 אלף איש.
## היסטוריה
השכונה נוצרה כתוצאה מחוק ברלין רבתי (1920), מאיחוד של מספר שכונות וכפרים אל תוך ברלין. רפורמת השכונות ב-2001 איחדה אותה יחד עם שכונה גדולה אחרת, קפניק, והיא כיום השכונה המאוחדת הגדולה ביותר בברלין. השכונה המאוחדת נקראת טרפטו-קפניק, למרות שבקרב התושבים והמבקרים נשמרים עדיין השמות הישנים.

השכונה מאופיינת ביערות ובשטחים פתוחים נרחבים רבים, בהם משובצים עשרות אגמים. הפארק הגדול, פארק טרפטו (Treptower Park), נמצא בגבולות השכונה, והוא כולל יער פראי, אגמים ונהר השפרה עובר בשטחו, ובקצהו נערך בסופי שבוע שוק הפשפשים הגדול ביותר בברלין. גם הפארק הגדול וולהיידה (Wuhlheide) נמצא בתחום השכונה, ובתוכו גם אצטדיון להופעות פתוחות גדולות, המארח להקות בינלאומיות רבות.

פארק המדע אדלרסהוף (Adlershof) הוא אחד מסימני ההיכר הנוספים של השכונה.

## ראו גם

קטגוריה:ברלין: שכונות
אוזבקית

**אוזבקית** (אלפבית לטיני: **O‘zbek tili**; אלפבית קירילי: **Ўзбек тили**), הנמנית במשפחת השפות הטורקיות, היא שפתה הרשמית של אוזבקיסטן. 21.5 מיליון דובריה הם אוזבקים באוזבקיסטן ובמדינות נוספות במרכז אסיה.

אוזבקית משתייכת לענף המזרחי של השפות הטורקיות, ולכן אוצר מילותיה קרוב במיוחד לשפה האויגורית. עם זאת, היא הושפעה מאוד מפרסית, ערבית ורוסית. לשפה האוזבקית ניבים רבים, אך כמעט כל הדוברים מבינים את השפה האוזבקית הרשמית, המשמשת בתקשורת ובמסמכים רשמיים באוזבקיסטן, יחד עם רוסית.

## הגיית השפה וכתיבתה

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אפגניסטן: שפות
קטגוריה:אוזבקיסטן: תרבות
קטגוריה:שפות טורקיות
סמל קירגיזסטן

**סמל [[קירגיזסטן]]** אומץ על ידי המדינה בעקבות התנתקותה מברית המועצות שהתפרקה ב-2 ביוני 1992.

לסמל יש צורה מעגלית ורובו כחול. מצד ימין ושמאל של הסמל, מוצגת חיטה. בחלקו העליון, מופיע שמה של המדינה בקירגיזית *Кыргыз Республикасы*.

במרכז הסמל, נמצאים הרי ההימלאיה, ומתחתיהם פרושים שדות. מאחורי נוף ההרים, זורחת שמש. מתחת לכל התמונה מופיע בז לבן הפורש את כנפיו, הדבר גורם לתמונה להיראות כאילו היא עומדת על כתפיו של הבז.

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

קירגיזסטן
קטגוריה:קירגיזסטן: סמלים לאומיים
קירגיזסטן
קטגוריה:בזיים בתרבות
מימדיון

**מימדיון** הוא פארק מים הנמצא בפארק הירקון בצפון העיר תל אביב, בסמוך לפארק השעשועים "לונה פארק תל אביב", ונחשב לאחד הגדולים בישראל. הוא משתרע על פני שטח של 40 דונם.

## היסטוריה
בשנת 1986 פרסמה החברה העירונית "גני יהושע", המפעילה את פארק הירקון מכרז להקמת פארק מים על גדות הירקון. המכרז היה בשיטת בנה-הפעל-העבר, לפיו הזכיין יקבל את הקרקע ללא עלות ובתרומה יבנה ויתפעל את האתר למשך עשר שנים, אז יעבור לידי החברה העירונית "גני יהושע". במכרז זכתה שנה אחר כך חברת "הדר טבריה", חברת בנייה ומלונאות בבעלות איש העסקים יאיר ובמן. בהמשך צרף שותפים נוספים שיחד השקיעו 18 מיליון שקל בהקמת מימדיון. הבנייה החלה בשנת 1989 והפארק נפתח לציבור בקיץ 1990.

הפארק זכה להצלחה מיד עם פתיחתו וב-1992 אף נשקלה האפשרות להנפיק את החברה המפעילה אותו בבורסה. בהמשך עבר זיכיון ההפעלה של הפארק לקיבוץ שפיים, ואחר כך לחברת "עיר השעשועים", המפעילה גם את לונה פארק תל אביב והסופרלנד בראשון לציון.

בקיץ 2002 נפתח ב"מימדיון" אזור "עולם הילד", המיועד לילדים מתחת לגיל 10 בלבד, הכולל מגלשות צבעוניות רבות ולא גבוהות במיוחד, צינורות המתיזים מים, פטריות אדומות שהן מעין מקלחות ענק, ודלי עצום המתמלא במים שנשפכים כאשר הוא עולה על גדותיו - כל זה בתוך בריכה מגודרת ונקייה של מים רדודים.

בשנת 2006 נחנכה בפארק המגלשה הגדולה בישראל (ה-Side Winder), שנמצאת בפארקים רבים ברחבי העולם.

בשנת 2014, שלוש מגלשות מטאור הישנות הוחלפו במגלשת מטאור חדשה הכוללת ארבעה מסלולי גלישה ומכונה "המטאור החדשות". גובה המגלשה הנוכחית נמוך יותר מהגובה של המגלשות הישנות.

בשנת 2016, שלוש מגלשות הסלאלום הישנות אשר כונו "מיראז'" שהיו בין הארוכות בישראל נהרסו והוחלפו בשלוש מגלשות סגורות חדשות כאשר השימוש בהן הוא עם אבוב בלבד. מגלשה אחת היא מגלשה רגילה, השנייה היא מגלשת קערה אשר כמעט ואינה כוללת פיתולים והשלישית היא מגלשת קונוסים בדומה למגלשת ה"קרייזי קונס" בפארק המים שפיים.

בפברואר 2023, אחרי שהוגשה נגד הפארק תובענה ייצוגית בטענה כי אין בו מתקני שתייה ועובדי המסעדה לא מגישים מים צוננים ללא תשלום, הצדדים הגיעו להסדר פשרה במסגרתו יחולקו הבקבוקים למבקרים עם כניסתם לפארק החל מקיץ 2023. לטענת הפארק שווי ההטבה לציבור הוא 400 אלף שקל לשנה.
## אטרקציות ומתקנים
### מתקני הפארק
#### מגלשות
* מטאור - ארבעה מגלשות בהן מצטיידים הגולשים במחצלות.
* סלאלום - שלושה מגלשות אבובים כאשר לכל מגלשה אלמנט שונה: הראשונה ללא אלמנט, השנייה כוללת קערה גדולה והשלישית היא מגלשת "קרייזי קונס" (קונוסים).
* סייד ווינדר - מגלשת אבובים בגובה 11 מטר בצורת U.

#### מסלולי אבובים
* מעיין רוגע - מסלול אבובים איטי ומעגלי הנע סביב הפארק
* מדרון פרוע - שלושה מסלולי אבובים מהירים

#### בריכות
* בריכת גלים
* שתי בריכות מבוגרים, ובריכת פעוטות - בריכה לכל הגילאים

#### לפעוטות ולקטנים
* "עולם הילד" - מסלול עם ספינת מגלשות, דלי מים מתהפך, מזרקות ומפל.

### מתקנים נוספים
* מזנונים
* מגרשי כדורגל, כדורסל וכדורעף חופים, וכן במת בידור.
## אירועי בטיחות
* באוגוסט 1998 נפצע קשה נער בן 19 כאשר הועף אל מחוץ למגלשה, נפל ממנה מגובה של כ-15 מטר ואיבד את הכרתו, לאחר שגולש אחר פגע בגבו במהירות.
* באוגוסט 2007 טבע למוות בבריכה בפארק ילד בן 11.
* בדצמבר 2008 טבע למוות בבריכה בפארק אדם בן 51.
* ביולי 2022 גבר ואישה שבילו בפארק התנגשו זה בזו בעוצמה באחד המתקנים. הגבר שבר את עצם הבריח, והאישה את כף היד.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:תל אביב-יפו: פארקי שעשועים
קטגוריה:פארקי מים בישראל
קטגוריה:פארק הירקון
קטגוריה:עיר השעשועים
קטגוריה:שדרות רוקח
קוץ

[ממוזער|250px|[ברקן סורי]]
**קוץ** הוא הכינוי הרווח לקבוצה פוליפילטית של בעלי פרחים המאופיינת בעלים עם קצוות חדים בשוליהם, לרוב במשפחת הצמחים המורכבים.

אחד מסוגי הקוצים, הנקרא באנגלית Thistle ("דרדר"), ובעיקר המין *Onopordum acanthium* ("דרדר הכותנה" או "חוחן הבלאנש"), הוא הפרח הלאומי של סקוטלנד, והוא מאפיין ניכר בסמלים ולוגואים סקוטיים רבים.

## סוגים
בדרך כלל משפחת המורכבים מתקשרת עם המילה קוץ בשל שמותיהם הדומים לרוב. צמחים ידועים הם:
* לפה (*Arctium – Burdock*)
* קרדה (*Carduus – Thistle*)
* קיצנית (*Carlina - Carline thistle*)
* דרדר (*Centaurea – Star thistle*)
* קוצן (צמח) (*Cirsium – Thistle*)
* קרצף מבורך (*Cnicus – Blessed thistle*)
* ארטישוק (*Cynara – Artichokes, Cardoon thistle*)
* קיפודן מצוי (*Echinops – Globethistle*)
* ברקן סורי (*Notobasis – Syrian thistle*)
* חוחן (*Onopordum – Cotton thistle - Scotch thistle*)
* חוח (*Scolymus – Golden thistle - oyster thistle*)
* גדילן מצוי (*Silybum – Milk thistle*)

צמחים במשפחות אחרות מהמורכבים אשר לעיתים קרויים "קוצים":
* מלחית מבאישה (*Salsola – Saltwort - tumbleweed - Russian thistle*) ממשפחת הסלקיים (*Amaranthaceae*).

## הקוץ במקרא
במקרא נזכרו כעשרים מיני צמחים קוצניים וצמחי בר, אלא שמספרם אינו מוחלט מפני שאין ביטחון לגבי כמה מהם אם הם שמות צמחים, כמו 'אזרח', 'פרחח', 'סרבים', ו'עקרבים'.

צמחים קוצניים ועשבים רעים ממינים שונים נכללו בשם 'קוצים'. אחדים מהם הם שמות כלליים: 'קוץ', 'חוח', 'צנינים' ו'ברקנים', וחלק מהם נראה שימשו כשמות קיבוציים וגם כשמות ספציפיים. העובדה שישנם כל כך הרבה שמות של קוצים קשורה לתופעת שמות הצמחים הנרדפים שהיו נהוגים בארץ ישראל בתקופת המקרא. נראה שצמחים מסוימים נקראו בכמה שמות באזורים ובתקופות שונות. יש צמחים שנזכרו רק בספר אחד, דוגמת 'ברקנים' (שופטים), 'סלון' (יחזקאל), 'סרפד', 'נעצוץ', 'נהלולים', ו'שמיר ושית'– הנזכרים רק בספר ישעיהו. קיימת האפשרות שחלק ממיני צמחים אלה נזכרו בשאר ספרי המקרא בשמות אחרים. ניתן להניח שגם צמדי שמות הקוצים מעידים פעמים רבות על שמות נרדפים או קיבוציים, כגון: 'קוץ ודרדר' (בראשית והושע), "סלון ממאיר וקוץ מכאב" (יחזקאל כח כד), 'קמוש וחוח' (ישעיהו והושע), ו'שמיר ושית' (רק בישעיהו).

יש להעיר ששמות מיני הקוצים הידועים היום בשפה העברית המודרנית הם ברובם חסרי ביסוס.

בגלל המבנה הצפוף של מיני הקוצים והיובש שלהם בעונת הקיץ, הקוץ היה ידוע כגורם לשריפות: כִּי תֵצֵא אֵשׁ וּמָצְאָה קֹצִים וְנֶאֱכַל גָּדִישׁ אוֹ הַקָּמָה אוֹ הַשָּׂדֶה, תֵּצֵא אֵשׁ מִן הָאָטָד וְתֹאכַל אֶת אַרְזֵי הַלְּבָנוֹן.

## קישורים חיצוניים

* 
* משפחת המורכבים באתר צמחית ישראל ברשת

## הערות שוליים

קטגוריה:מורפולוגיה של צמחים
סלובן ליברץ

**סלובן ליברץ** (בצ'כית: **FC Slovan Liberec**) הוא מועדון כדורגל צ'כי, מהעיר ליברץ. המועדון זכה באליפות ליגת העל הצ'כית ב-2002, ב-2006 וב-2012, ובגביע הצ'כי, ב-2000 וב-2015. בעונת 2001/2002 המועדון הגיע לרבע גמר גביע אופ"א. בעונת 2007/2008 המועדון הגיע לגמר הגביע הצ'כי. 

נותן החסות העיקרי של המועדון היא חברת המשקפיים "Preciosa a.s". 

## שחקנים
### סגל נוכחי
; נכון ב-13 באוקטובר 2025

 
 
 
 
 

 

 

 
 (בהשאלה מספרטה פראג)

 

## קישורים חיצוניים

*  

קטגוריה:קבוצות כדורגל צ'כיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1958
דגל הוואי

ממוזער|שמאל|דגל הוואי מונף
**[[דגל]] [[מדינות ארצות הברית|מדינת]] [[הוואי]]** או **קא האה הוואי** (באנגלית: **Flag of Hawaii**) הוא הדגל הרשמי של מדינת הוואי ושל ממלכת הוואי. דגל הוואי הוא הדגל היחידי של מדינה בארצות הברית שנשאר זהה לדגל שהונף תחת ממשלים קודמים, וכן היחיד מדגלי מדינות ארצות הברית שבו מופיע היוניון ג'ק - דגל בריטניה.

## תיאור הדגל
בקנטון הדגל (הרביע העליון הקרוב לנס הדגל) נמצא היוניון ג'ק. שאר הדגל מחולק לשמונה פסים אדומים, כחולים ולבנים המסמלים את שמונת האיים העיקריים של הוואי. הפס העליון ביותר לבן, ותחתיו פס אדום וכחול, ולאחר מכן שוב לבן, אדום וכחול, לבן והפס התחתון ביותר הוא אדום.

## היסטוריה
הדגל הונף לראשונה על ידי מלך הוואי, קאמהאמהא הראשון לאות חברותו של המלך עם רב החובל הבריטי ג'ורג' ונקובר. דגל זה הוענק למלך על ידי ונקובר כמתנה ממלך הממלכה המאוחדת ג'ורג' השלישי. מאוחר יותר יועצי המלך יעצו לו להוריד את הדגל מאחר שהנפתו תציב את הוואי כתומכת בבריטניה שבאותה עת נלחמה בארצות הברית, ובעקבות המלצתו הדגל הורד. בהמשך, בעת מלחמת 1812 הונף דגל ארצות הברית על בית המלוכה - ואף זה הורד לאור מחאות קצינים בריטיים שנכחו בחצר המלוכה. כתוצאה מכך, ועל מנת למנוע טענות משני הצדדים הורה המלך בשנת 1816 על הנפת דגל המשלב בין שני הדגלים.

במקור היו בדגל שבעה פסים אדומים לבנים, אולם בשנת 1845 שונה מספר הפסים רשמית לשמונה.

## יום קה האה הוואי
בשנת 1990 הכריז מושל הוואי ג'ון ד. וייהי השלישי על 31 ביולי בכל שנה כיום הדגל או "יום קה האה הוואי".

## קישורים חיצוניים

* הוראות בחוקת הוואי הנוגעות להנפת הדגל
* 
* 

הוואי
קטגוריה:הוואי: סמלים
הוואי
הוואי
הוואי
הוואי
באניק אוסטרבה

**מועדון הכדורגל באניק אוסטרבה** (צ'כית: FC Baník Ostrava) הוא מועדון כדורגל צ'כי מן העיר אוסטרבה שבשלזיה. המועדון שנוסד ב-1922, הוא אחד מן המועדונים בעלי המסורת העשירה ביותר בתולדות הכדורגל הצ'כי, וזכה בתארים לאומיים רבים וגביעים בינלאומיים. מגרשו הביתי של המועדון הוא אצטדיון באזאלי וצבעי המועדון הם כחול ולבן. יריבתו העיקרית היא ספרטה פראג, כמו כן, לקבוצה יש שני מועדונים איתם היא נמצאת בקשר הדוק - GKS קטוביצה מפולין ו-ספרטק טרנבה מסלובקיה.

## שחקנים
; נכון ל-8 באוקטובר 2025

 (בהשאלה מדיושגיור)
 

## הישגים
### הישגים לאומיים
* **אליפות [[ליגת העל הצ'כית|צ'כיה]]/[[ליגת העל הצ'כוסלובקית|צ'כוסלובקיה]]: (4)** 1975/1976, 1979/1980, 1980/1981, 2003/2004.
* **[[הגביע הצ'כי בכדורגל|הגביע הצ'כי]]/[[הגביע הצ'כוסלובקי]]: (5)** 1972/1973, 1977/1978, 1978/1979, 1990/1991,2004/2005.

### הישגים בינלאומיים
* **[[גביע מיטרופה]]**: 1989.
* **רבע גמר [[ליגת האלופות]]**: 1980.
* **חצי גמר [[גביע אירופה למחזיקות גביע]]**: 1978.
* **רבע גמר [[גביע אופ"א]]**: 1974.

## מאמני עבר
*ולאסטימיל פטרז'לה

## שחקני עבר
*אבז'ן האדמצ'יק
*רוטיסלאב וויאצ'ק
*וורנר ליקה
*ליבור ראדימץ
*ואצלב דאנק
*לודק מיקלושקו
*תומאס פוספיחל
*מילאן בארוש
*תומאש גאלאשק
*תומאס רפקה
*מארק יאנקולובסקי
*יז'י קריצ'אק
*פראניצק שומקר
*מירוסלב ויצ'ק
*פטר סאמק
*מיכל פאפאדופולוס

## קישורים חיצוניים

* 

* האתר הרשמי 

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל צ'כיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1922
קטגוריה:אוסטרבה: ספורט
פארימרז'אן נגי

**פארימרז'אן נגי** (באנגלית: **Parimarjan Negi**; נולד ב-9 בפברואר 1993 בהודו) הוא שחמטאי הודי בדרגת רב-אמן. את התואר קיבל ביוני 2006, כשהיה בן 13 שנים, 4 חודשים ו-22 ימים, הגיל החמישי הצעיר ביותר בכל הזמנים (הקדים בחמישה ימים את מגנוס קרלסן). וישאל סארין היה בין המאמניו הראשונים.

נגי זכה פעמיים בגביע פוליטיקן בקופנהגן: בשנים 2009 (בהקדימו בהתרת שוויון נקודות את בוריס אברוך) וב-2013.

החל מפברואר 2019 הוא אינו פעיל.

## פארימרז'אן נגי ב[[אולימפיאדת השחמט]]
בין השנים 2012 ל-2014 השתתף פארימרז'אן נגי ב-2 אולימפיאדות שחמט:

## קישורים חיצוניים

* אתר גביע פוליטיקן בו זכה פעמיים
* ריאיון עם פארימרז'אן נגי

## הערות שוליים

קטגוריה:רבי-אמנים הודים
קטגוריה:ילדי פלא בשחמט
קטגוריה:הודים שנולדו ב-1993
ויגו

**ויגו** (בגליסית: **Vigo**, הגייה:  או ) היא העיר הגדולה ביותר בקהילה האוטונומית גליסיה שבצפון-מערב ספרד. נכון לשנת 2005, מנתה אוכלוסיית העיר 293,725 תושבים ואוכלוסיית המטרופולין כולה, ה-14 בגודלה בספרד, מנתה 420,672 תושבים. העיר ידועה בתעשיית הדיג הענפה שבה, בחיי הלילה והתרבות שלה ובקבוצת הכדורגל שלה, סלטה ויגו. העיר נמצאת לחופי האוקיינוס האטלנטי, 20 קילומטרים מצפון לגבול עם פורטוגל ומרחק זהה מדרום מערב לעיר פונטבדרה.

## היסטוריה
באזור ויגו היו קיימות בעבר מושבות קלטיות ורומיות. למעשה, ההנחה המקובלת היא שהשם ויגו בא מהמילה הלטינית Vicus. בימי הביניים נשלטה ויגו (שהייתה אז כפר קטן) בידי ערים שכנות, בעיקר טוי, וסבלה מהתקפות הוויקינגים. מספר התושבים היה קטן, ולכן לא נחשבה ויגו לעיר עד המאה ה-15; בסוף המאה ה-16 חיו בה 868 תושבים.

במאות ה-16 וה-17 הותקפה העיר מספר פעמים. ב-1585 וב-1589 פשט פרנסיס דרייק על העיר וכבש אותה לזמן קצר. כשעזב השאיר מאחריו מבנים שרופים רבים. מספר עשורים מאוחר יותר ניסה צי טורקי לתקוף את העיר. כתוצאה מניסיון התקיפה, בנה המלך פליפה החמישי מספרד את חומות העיר, שחלקים מהן נשתמרו עד ימינו. במקביל, למרות ההתקפות החוזרות ונשנות, פיתחה ויגו לראשונה קשרי מסחר עצמאיים וקיבלה ממלכי ספרד זכויות ממשל עצמי מסוימות.

ב-1702 נערך בעיר קרב מפרץ ויגו, בין צבא אנגלי-הולנדי לצבא צרפתי-ספרדי. ב-1719 ניסה צי ספרדי שיצא מוויגו לפלוש לסקוטלנד, מה שהוביל למצור בריטי על העיר.

ב-1808 סיפח הגרנד ארמה את ספרד לאימפריה הצרפתית הראשונה, ויגו נכבשה בינואר 1809. ויגו הייתה העיר הראשונה בגליסיה שהשתחררה מהכיבוש הצרפתי, ומאז נחגג בעיר מדי 28 במרץ "יום הכיבוש מחדש" (Reconquista).

במאה ה-19 ובמאה ה-20 גדלה ויגו במהירות, וכתוצאה מכך נעשו בעיר שינויים אורבניים תכופים, כך שהיא מתוכננת פחות מערים אחרות בגליסיה. בתחילת המאה ה-20 הפליגו מנמל העיר תושבים רבים שהיגרו לארצות הברית.

## כלכלה
בוויגו מצוי אזור התעשייה הגדול ביותר בגליסיה, הכולל בעיקר בתי חרושת למכוניות ומספנות. בעיר ממוקם גם מפעל של פג'ו-סיטרואן שבשנת 2003 ייצר 473,000 מכוניות (יותר מ-88% מהן יוצאו אל מחוץ לספרד).

נמל ויגו הוא נמל הדיג הגדול באירופה ובעיר ממוקמים משרדי חברת הדיג הגדולה בעולם. החל מיולי 2008 ממוקמת בעיר מנהלת סוכנות פיקוח הדיג האירופית .

## דמוגרפיה

## ערים תאומות
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## ראו גם
* סלטה ויגו

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר התיירות של מחוז גליסיה
* מידע נוסף על ויגו
* תמונות של ויגו
* אוניברסיטת ויגו
* 

*
קטגוריה:ספרד: ערי חוף
קטגוריה:ספרד: ערי נמל
קטגוריה:גליסיה: ערים
קטגוריה:האוקיינוס האטלנטי: ערי נמל
סרגיי קריאקין

**סרגיי קריאקין** (ברוסית: **Серге́й Каря́кин**; נולד ב-12 בינואר 1990) הוא שחמטאי ממוצא רוסי בדרגת רב-אמן, סגן אלוף העולם בשחמט לשנת 2016 ואלוף העולם בשח מהיר בשנת 2012.

השיג דרגת רב-אמן בגיל 12 ושבעה חודשים והיה בכך לרב-האמן הצעיר ביותר בכל הזמנים, שיא שנשבר לאחר מכן על ידי אבהימניו מישרה.

## ביוגרפיה

סרגיי קריאקין נולד בסימפרופול שבחצי האי קרים. החל לשחק שחמט בגיל 5. ביולי 2009 עבר מאוקראינה לרוסיה, קיבל את אזרחותה והצטרף לנבחרת הרוסית. היה נשוי לרב-אמן יקטרינה דולז'יקובה. הם התגרשו לאחר מספר שנים. הוא התחתן בשנית ובשנת 2015 נולד לו בן.

בגביע העולם בשחמט 2007 הוא הודח בחצי הגמר. בגביע העולם בשחמט 2009 הוא הודח בחצי הגמר.

ב-2010 הוא ניצח בתחרות השחמט לזכר טל (קטגוריה 21) ביחד עם לבון ארוניאן.

בשנת 2013 וב-2014 הוא ניצח בתחרות העל בנורווגיה.

בתחרות המועמדים 2014 סרגיי קריאקין סיים במקום השני.

בגביע העולם בשחמט בשנת 2015 הוא ניצח והעפיל לתחרות המועמדים 2016.

במרץ 2016 קריאקין ניצח בתחרות המועמדים של פיד"ה במוסקבה, בתוצאה של ½8 מ-14 נקודות אפשריות (1- 9= 4+). בנובמבר 2016 הפסיד בדו-קרב על אליפות העולם מול מגנוס קרלסן בשובר שוויון שהתקיים בקצב מהיר. בדצמבר 2016 זכה באליפות העולם לשחמט בזק.

בגביע העולם 2021 הגיע למקום השני, והעפיל לתחרות המועמדים 2022.

בעקבות תמיכתו בפלישה הרוסית לאוקראינה, הורחק מתחרויות פיד"ה ל-6 חודשים.

## הופעותיו באולימפיאדות
קריאקין השתתף שמונה פעמים באולימפיאדות השחמט: שלוש פעמים ייצג את אוקראינה וחמש פעמים את רוסיה.

## מבחר תחרויות בהן השתתף
* אליפות העולם בשנים: 2012 (שח מהיר, מקום ראשון) ו-2016
* תחרות העל בבילבאו בשנים: 2012 ו-2016
* תחרות העל טאטא סטיל בשנים: 2009 (מקום ראשון), 2013, 2016, 2017 ו-2018
* תחרות המועמדים בשנים: 2014, 2016 ו-2018
* תחרות העל בבאקו 2014
* אליפות האמנים של קטר בשחמט 2015
* גביע העולם בשחמט בשנים: 2015 (מקום ראשון), 2017, 2021, 2022
* גביע סינקפילד 2017

## קישורים חיצוניים

* 

* 35 עמדות מתוך משחקיו של סרגיי קריאקין 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחמטאים אוקראינים
קטגוריה:ילדי פלא בשחמט
קטגוריה:שחמטאים שהשתתפו באולימפיאדת השחמט
קטגוריה:רבי-אמנים רוסים
קטגוריה:אלופי עולם בשחמט מהיר
קטגוריה:אלופי עולם בשחמט בזק
קטגוריה:אלופי אירופה עד גיל 10 בשחמט
קטגוריה:אוקראינים שנולדו ב-1990
פרדסטינציה

**פרדסטינציה** (תורת הגזירה הקדומה) היא מונח בתאולוגיה הנוצרית שפירושו חריצת גורלה של הנפש לגיהנום או לגן עדן, לפי החלטה מראש של האל ללא תלות במעשיו של האדם. הפרדסטינציה מהווה פרדיגמה מרכזית בתורתו של מרטין לותר, וזכתה לפרשנויות שונות בנצרות הקלוויניסטית והלותרנית. האמונה בפרדסטינציה מערערת למעשה את אחד היסודות המרכזיים בכנסייה הרומית-קתולית, משום שהיא שוללת ביסודה את האמונה שמעשיו של האדם בעולם הזה הם אשר יקבעו את חריצת דינו של האדם בידי האל ביום הדין.

מול הפרהדסטינציה ניצבת הבחירה החופשית.

יש סתירה בין האמונה בגזירה הקדומה לבין הצורך לחזור בתשובה או הצורך ברכישת שטר מחילה.

הסוציולוג מקס ובר ואחרים טענו כי הבניית יסוד רעיוני זה בתוך הפרוטסטנטיזם, כללה יסוד רעיוני משלים, על פיו ניתן לדעת מה מידת אהבתו של האל לאדם עוד בחייו על פי מצבו החומרי. על כן, ובר מייחס לפרדסטינציה את אחת המוטיבציות המרכזיות לעלייה והתבססות של הסדר הקפיטליסטי בקרב נוצרים פרוטסטנטים וקלוויניסטים במערב אירופה החל מהמאה ה-16 ואילך. צבירת הון ונכסים, שהם אחד מסימניה של התקופה המודרנית, נתפסו על ידי תושבי האזורים המפותחים כלכלית באירופה שקיבלו את הנצרות הקלוויניסטית והפרוטסטנטית כעדות לבחירתו של האל. דהיינו, הצלחתו של האדם מבחינה חומרית היא סימן ואות לכך כי הוא נמנה עם "הנבחרים" של האל. כך נוצרה מוטיבציה להצלחה חומרית מתמשכת וצבירת הון בקרב מאמינים נוצריים שהשתייכו לזרמים אלו.

## ביהדות
אחת הפרשנויות למימרה "הַכּל צָפוּי וְהָרְשׁוּת נְתוּנָה" () אומרת שאלוהים יודע את כל העתיד לקרות ולמרות זאת הבחירה כיצד לפעול נמצאת בידי האדם.

מצדו השני של המתרס נמצא כתוב "הכל בידי שמים חוץ מיראת שמים" (), אולם הרמב"ם שולל את עקרון הפרדסטינציה ומסביר את המשפט בצורה אחרת.

לפי יוסף בן מתתיהו, האיסיים האמינו בפרדסטינציה (הגזירה היא לאדם הכול, ואין דבר שלא יקרה את בני-האדם לפי גורלם) הצדוקים כפרו לחלוטין בפרדסטינציה והפרושים אמרו שהטוב בידי אלוהים והרע בידי אדם. חיזוק לדבריו בנוגע לאיסיים נמצא בסרך היחד במגילות מדבר יהודה: "מגילת שתי הרוחות" בדפים 3–4 מלמדת על תפיסה בה החזיקו אנשי כת הקומראן (המזוהים עם האיסיים) לפיה גורלו של האדם ללכת ב"דרך האמת" או ב"דרך העול" נקבע מראש.

החוקר יהודה ליבס, סקר השקפה חרדית-מתבדלת קיצונית המאמינה בפרדסטינציה, המנוסחת בכתביו של ישעיה אשר זליג מרגליות. הדהודים של גישה זו (בעיקר בהסתמך על האמור בכמה מקומות בספרות הזוהר על 'ערב רב', המתחזה לישראל אך אינו כזה באמת, וזאת משום ששורשו אינו מישראל) נשמעים מעת-לעת באפולוגטיקה החרדית, ולעיתים גם בזו הדתית-לאומית (יותר בפובלציסטיקה, ופחות בכתיבה עיונית הלכתית). אמירות ברוח זו נשמעות מעת לעת בקשר להתנהלות של המנהיגות הפוליטית-חילונית, או בקשר להתבטאויות של אישי ציבור חילוניים, אך כמעט ולא בקשר להתנהלותם של יחידים, הנידונים כ'תינוקות שנשבו'. ההתכחשות לאחווה היהודית - כפי שזו באה לידי ביטוי לדעת הדוברים בהתנהלות כזו או אחרת מצד מתנגדיהם - מהווה הוכחה לכך ש'באמת אין הם יהודים', וממילא אין לצפות מהם להתנהגות אחרת. במגזר הדתי לאומי אמירות כאלו נשמעות כנגד עמדות שלדעת מתנגדיהן פוגעות בשורשי האחווה הלאומית היהודית (החזרת שטחים, פינוי יישובים וכיוצא בזה), בעוד שבעיתונות החרדית טענות המשקפות פרדסטינציה עולות גם בקשר לעבירות אחרות, כדוגמת חילול שבת, ובפרט אם ההתנהלות נתפסת כ'החטאת הרבים', או כמערערת על הקיום החרדי המתבדל (למשל אגב כתיבה פובלציסטית נגד 'גזירת הגיוס' או 'מצעדי גאווה').

## ראו גם
*95 התזות
*פטליזם
## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תאולוגיה נוצרית
קמרון צלעות

[שמאל|ממוזער|200px|קמרונות צלעות ב[קתדרלת סולסברי, אנגליה]]
שמאל|ממוזער|200px|המבנה הגאומטרי של הקמרון
**[[קמרון (אדריכלות)|קמרון]] צלעות** הוא שכלול מהתקופה הגותית של קמרון צולב קלאסי. הגאומטריה המרחבית הבסיסית דומה מאוד לזו של הקמרון הצולב, צורת החיתוך המתקבלת משני קמרונות חבית החותכים אחד את השני בניצב. להבדיל מקמרון צולב קלאסי בו נבנית הצורה מלבנים, בקמרון צלעות נבנות קודם כל הקשתות הצידיות והאלכסוניות היוצרות את "קווי הרכס" הנראים בתקרה. בדומה לקמרון צולב, קמרון צלעות נבנה בדרך כלל מעל ארבעה עמודים מסביב לריבוע או מלבן ומאפשר מעבר בארבעה כיוונים. בנקודת המפגש בין שתי הצלעות הצולבות ממוקמת אבן ראשה שהיא הנקודה החשובה ביותר בקמרון מבחינה מבנית ולרוב גם מבחינה אסתטית. אבנים ראשות בקמרונות רבים זוכות לעיטורים המדגישים אותן והופכים אותן לקישוט בולט בתקרה.

בקמרונות הצולבים הרגילים שני קמרונות החבית אשר חתכו זה את זה היו בצורה של חצי מעגל ולכן צורת הקשת שהתקבלה בעקיפין באלכסון הקמרון הייתה בצורת אליפסה. בקמרונות הצלעות, מכיוון שנבנות קודם כל שתי הקשתות האלכסונית בצורה של חצי מעגל, ארבע הקשתות ההיקפיות הן בצורה של קשת מחודדת הבנויה משני חצאי קשתות בעלות רדיוס זהה אך מרכז אחר. במקרים רבים מרכז כל קשת היה בבסיס הקשת השנייה.

קמרון הצלעות החל להופיע בקתדרלות הגותיות בתקופת הגותיקה המוקדמת. עד אז נבנו קמרונות צולבים או קמרונות חבית פשוטים. מאוחר יותר התפתחו בעיקר באנגליה סוגי קמרונות נוספים שהם שכלולים עיטוריים של קמרונות הצלעות. הידוע ביניהם הוא קמרון מניפה שהוא יישום הרעיון של בניית הקשתות המדגישות את צורת התקרה אלא בכיוונים רבים היוצרים צורה המזכירה מניפה או עצי דקל.

## קמרון סקספרטיט
[ימין|ממוזער|250px|קמרון צלעות ב[קתדרלת סן ז'אן בליון, צרפת]]
קמרון סקסטפרטיט הוא סוג של קמרון צלעות אשר נפוץ בבנייה של קתדרלות מהתקופה הרומנסקית המאוחרת והגותיקה המוקדמת. בנוסף לשתי הצלעות האלכסוניות בנויה צלע נוספת לרוחב הקמרון (יחסית לכיוון הספינה הראשית). סוג קמרון זה הוא שלב בהתפתחות של קמרון הצלעות הגותי במעבר מקמרונות הצלב שהיו נפוצים ברומנסק. בקמרון הסקספרטיט מתקבלים שני "קווי רכס" נוספים המחלקים בקטע הקמרון את קומת התאורה לשניים ויוצרים שני חלונות בכל צד בעוד בכיוון השני הגדרת החלל של הספינה הראשית נשמרת. קמרונות מסוג זה קיימים בטרנספט ובנרתקס של קתדרלת נוטרדאם שבפריז, בקתדרלת לאן, סן ז'אן, נואיון, בטרנספט של קתדרלת לינקולן ובעוד קתדרלות נוספות.

## ראו גם
* קשת
* קמרון (אדריכלות)
* קמרון חבית
* קמרון צולב
* קמרון נובי

## קישורים חיצוניים

* 

צלעות
קטגוריה:אדריכלות גותית
ויטוריו אמנואלה השני, מלך איטליה

**ויטוריו אמנואלה השני, מלך איטליה** (באיטלקית: **Vittorio Emanuele II**, 14 במרץ 1820 – 9 בינואר 1878) היה מלך ממלכת סרדיניה ופיימונטה בין השנים 1849–1861. במהלך שנים אלו היה משתתף משמעותי בתנועה לאיחוד איטליה. בשנת 1861 הכריז עליו פרלמנט כלל-איטלקי כעל מלכהּ הראשון של ממלכת איטליה המאוחדת, תואר שבו נשא עד מותו.

## תולדות חייו
נולד בטורינו ב-14 במרץ 1820, כבנם הבכור של קרלו אלברטו, נסיך קריניאנו, ושל מריה תרזה מאוסטריה. אביו היה למלך סרדיניה בשנת 1831. בצעירותו חי שנים מספר עם אביו בפירנצה, והתעניין בפוליטיקה, בצבא ובספורט. לפני שהומלך על סרדיניה היה תוארו דוכס סבויה.

ויטוריו אמנואלה השתתף במלחמת העצמאות האיטלקית הראשונה, ולחם בקו הקדמי בקרבות פסטרנגו (**'), סנטה לוצ'יה (**'), ג'ויטו () וקוסטוצה (**).

בשנת 1849 ויתר אביו על כס המלוכה בעקבות הפסד לאוסטרים בקרב נובארה  במלחמת העצמאות, ובנו החליפו בתור מלך סרדיניה. באותה שנה הוא הצליח להשיג הסכם שביתת נשק נוח עם האוסטרים. בית הנבחרים של פיימונטה לא אישר את ההסכם והוא פיטר את ראש ממשלתו. לאחר שערך בחירות חדשות, אושר ההסכם עם אוסטריה על ידי בית הנבחרים החדש. ויטוריו אמנואלה השני דיכא באכזריות מרד שפרץ בעיר ג'נובה וכינה את המורדים: "שפלים וגזע מזוהם של פחדנים". בשנת 1852 הוא מינה לראש ממשלה את קמילו דה קאבור, מדינאי נבון אשר תרם רבות לאיחוד איטליה, וכך הפך ויטוריו אמנואלה השני במהרה לסמל התנועה לאיחוד איטליה. הוא היה פופולרי במיוחד בממלכת סרדיניה בשל החוקה החדשה שהעניק ובזכות הרפורמות הליברליות שהנהיג.

## משפחתו
250px|ימין
ב-1842 נישא לבת דודתו - אדלהייד מאוסטריה מהענף האוסטרי של בית הבסבורג, בתו של ריינר יוזף, ארכידוכס אוסטריה בנו של לאופולד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ונינתו של קרלוס השלישי, מלך ספרד לבית בורבון. נולדו להם 8 צאצאים:
* מריה קלוטילדה, נסיכת סבויה (1843–1911), התחתנה עם הנסיך נפוליאון בונפרטה
* אומברטו הראשון, מלך איטליה (1844–1900)
* אמדאו הראשון, מלך ספרד (1845–1890)
* הנסיך אודונה, דוכס מונטפראט (1846–1866)
* מריה פיה, נסיכת סבויה (1847–1911), התחתנה עם לואיש הראשון, מלך פורטוגל
* קרלו אלברטו, נסיך סבויה (1851–1854)
* ויטוריו אמנואלה, נסיך סבויה (1852)
* ויטוריו אמנואלה, רוזן ג'נובה (1855)

ב-1869 נישא בנישואים מורגנטיים לפילגשו, היו להם שני צאצאים. בנוסף על כך נולדו לו ילדים ממספר פילגשים.

## הנצחה
לאחר מותו הוקמה ברומא אנדרטה לכבודו בפיאצה ונציה, שבה מוקמה מצבת החייל האלמוני. כמו כן, במרכז מילאנו הוקמה מספר שנים לאחר מותו גלריה ויטוריו אמנואלה השני שהייתה אחד ממרכזי הקניות העירוניים הראשונים בהיסטוריה.

## אילן יוחסין

שמאל|ממוזער|האנדרטה לכבודו, שהוקמה ברומא בשנים 1895 - 1911
שמאל|ממוזער|שלט המציין את מקום הולדתו בטורינו, ארמון קריניאנו (CARIGNANO)
## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:אבירי מסדר גיזת הזהב
קטגוריה:פוליטיקאים איטלקים
קטגוריה:מלכי איטליה
קטגוריה:בית סבויה
קטגוריה:מלכי סרדיניה
קטגוריה:אנשים שנודו על ידי הכנסייה הקתולית
קטגוריה:אבירי מסדר הפיל
קטגוריה:מסדר הבירית: אבירים וגבירות זרים
קטגוריה:מעוטרי עיטור אנדריי הקדוש
קטגוריה:גנרלים איטלקים
קטגוריה:מלחמת קרים: אישים
קטגוריה:אביב העמים: אישים
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1820
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1878
בירית

שמאל|ממוזער|250px|בירית בתוך מחזיק מפלסטיק
**בירית** היא פריט לבוש שתפקידו החזקת גרב על הרגל, לבל יפול בהשפעת הכבידה. כיום היא משמשת כאביזר אופנה נשי בעיקר, למרות שבעבר הייתה הבירית הן אביזר גברי והן נשי.

## היסטוריה
[ממוזער|אישה ב[שמלת כלה הלובשת בירית על רגלה]]
[ממוזער|[לואי החמישה עשר, מלך צרפת עם בירית כחולה על רגלו]]
בעבר היו ביריות עשויות בדרך כלל מרצועת עור שנרכסו עם אבזמים, או שהיו עשויות מסרטי בד.
ממוזער|ביריות מהמאה ה-18
במאות ה-18 עד ה-20 נרכסו הביריות באמצעות סרטים אלו בדרך כלל, מתחת לברך, שם היקף הרגל הוא הקטן ביותר, במקרה של נשים עובדות. נשים אמידות נהגו לקשור אותן מעל הברך, והביריות היו לרוב מקושטות בתחרה וברקמה. באותה תקופה הם שימשו גם גברים, שהשתמשו בהם להחזקת גרביים המגיעים עד הברך. עם המצאתם של חומרים אלסטיים איבדו הביריות את תפקידן התועלתי, והפכו לפריט אופנה בלבד.

כיום נחשבות הביריות לפריט לבוש נשי ארוטי, ומשמשות להחזקת גרבי ניילון המגיעים עד אמצע הירך. הן עשויות מחגורה דקורטיבית וארבע רצועות אלסטיות אשר בקצותיהן מנגנון חיבור לגרביים בשיטה המזכירה כפתור שדה. ביריות וגרבי ניילון משחקים תפקיד במופעי בורלסקה ובסצנות ארוטיות, דוגמה לכך בסצנת מופע החשפנות ב"מופע הקולנוע של רוקי".

## ראו גם
* כתפות
* מסדר הבירית

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:הלבשה תחתונה לנשים
סנטיאגו דה קובה

**סנטיאגו דה קובה** (בספרדית: **Santiago de Cuba**) היא עיר נמל ובירת המחוז הנושא אותו שם בקובה. היא נחשבת למרכז של המחצית המזרחית של קובה. העיר מכונה בקובה הקומוניסטית בשם "עיר הגיבורים של הרפובליקה הקובנית" בזכות תמיכת אוכלוסייתה בפידל קסטרו ומהפכתו. זו הייתה בירת קובה במשך תקופה מסוימת, המקום בו המציאו משפחת בקארדי את מותג הרום שלהם, ומקום הולדתה של תנועת המורדים שהפכה למהפכה הקובנית והממשלה הקובנית במשך למעלה מחצי מאה.
## גאוגרפיה
סנטיאגו דה קובה משתרעת על פני 704 קילומטרים רבועים, יש לה אוכלוסייה של כ-445,000 תושבים (נכון לשנת 2010) והיא העיר השנייה בגודלה בקובה. העיר נוסדה, במרחק של כמה קילומטרים ממיקומה הנוכחי, בשנת 1514, על ידי הקונקיסטאדור הספרדי דייגו ולאסקס דה קואיאר. אל המיקום הנוכחי הועברה בשנת 1522. בין השנים 1515–1607 שימשה סנטיאגו דה קובה כבירת קובה. ראש העירייה הראשון של סנטיאגו דה קובה היה הרנאן קורטס.

האטרקציה היוקרתית ביותר של סנטיאגו, המצודה הספרדית קסטילו דל מורו סן פדרו דה לה רוקה היא ביקור חובה, מעט מחוץ לעיר על ראש גבעה בפתח מפרץ סנטיאגו. מקומות אחרים הראויים לביקור הם מוזיאון בקארדי, בלקון דה ולזקז, שכונת אל טבעולי, ופלאזה מארטה.

העיר נשדדה בשנת 1553 על ידי שודד הים הצרפתי ז'אק דה סור ובשנת 1662 על ידי שודד הים האנגלי הנרי מורגן. בשנים 1675, 1852 ו-1932 סבלה העיר מרעידות אדמה קשות שהרסו חלק גדול ממנה.

בין האישים שנולדו בעיר זו מונים את הגנרל המולאטי אנטוניו מאסאו.

נמל התעופה **אנטוניו מאסאו** נמצא במרחק 7 קילומטרים מהעיר ויש ממנו טיסות בינלאומיות.

## אישים
* אמיליו קוריאה (1953-), מתאגרף, אלוף אולימפי ב-1972, נולד בסנטיאגו דה קובה.
* דניאל נונייז (1958-), מרים משקולות, אלוף אולימפי ב-1980.
* מרקו מישיאנה (1984-), כנר איטלקי, קיבל את התואר 'המבקר המכובד של העיר סנטיאגו דה קובה'.

## ערים תאומות
* 

## קישורים חיצוניים

*אודות סנטיאגו דה קובה
*אתר הבית של סנטיאגו דה קובה
*אתר עירית סנטיאגו דה קובה 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:קובה: ערים
קטגוריה:קובה: ערי נמל
קטגוריה:קובה: ערי חוף
קטגוריה:אמריקה הצפונית: ערי בירה לשעבר
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
פגית

[שמאל|ממוזער|230px|פגית של [דג.]]
[ממוזער|230px|[זחל אמיתי|זחלי פרפרים הם בין הפגיות הידועות ביותר. בתמונה זחל של פרפר *Arcte coerula*]]
**פגית** או **זחל** (בלטינית: **larva**, תעתיק: **לָארְוָה**) הוא שלב התפתחותי מוקדם במחזור חייהם של מספר בעלי חיים פרימיטיביים. הפגית היא השלב שבין העובר לבוגר, המתרחש לפני הבגרות המינית. מקור השם פגית הוא מהמילה פגה שמשמעותה פרי לא בשל וממנה נגזר גם השם פג.

בשלב הפגית, בעל החיים נמצא במצב ירוד מבחינה התפתחותית וחסר מאפיינים ואיברים שונים הנמצאים בפרט הבוגר. לרוב הפגית שונה מהותית מבחינת המראה החיצוני ואורח חייה מהפרט הבוגר, כשמספר פגיות ימיות שקופות צפות כפלנקטון עד לבגרותם.

לא כל חיה עוברת תהליך פגית, כשאחרות בעלות עובר שמזכיר בצורתו את הבוגר. הפגית מתפקדת באופן עצמאי ולא נזקקת לסיוע ההורה (אם כי כמה מינים עוזרים לגונן גם על פגיותיהם). הפגית לרוב עסוקה בעיקר באכילה של מזון רב שנועדה לאפשר את המעבר לבוגר. מספר חיות כמו פרפרים עוברות תהליך התגלמות בין הפגית (זחל) לבין הבוגר.

## דוגמאות
שמות סוגי פגיות שונות:

## קישורים חיצוניים

* Evolution of the insect larva מאת Sicien Chen
* עמיר ויינשטיין, בין תולעת לזחל, באתר "חרקים - עולם קטן בגדול"
* 
* 

קטגוריה:רבייה בבעלי חיים
קטגוריה:ביולוגיה התפתחותית
קטגוריה:אנטומולוגיה
עבאס מוסאווי

**עבאס מוסאווי** (בערבית: **عباس الموسوي**; 26 באוקטובר 1952 – 16 בפברואר 1992) היה איש דת מוסלמי שיעי לבנוני רב השפעה. מוסאווי היה המזכיר הכללי של ארגון הטרור חזבאללה בשנים 1991–1992. נהרג בסיכול ממוקד במבצע שעת לילה על ידי ישראל.

## ביוגרפיה
[ממוזער|הרפובליקה האסלאמית של איראן: בול דואר משנת 1988 לכבוד [האינתיפאדה הראשונה, המכונה "התקוממות העם המוסלמי של פלסטין". סביב דמותו של עבאס מוסאווי משורטט מגן דוד מתיל דוקרני, המציג את מדינת ישראל כישות מדכאת.]]

מוסאווי נולד בכפר א-נבי שית שבבקעת הלבנון. הוא למד במדרשה אסלאמית בנג'ף שבעיראק. בשנת 1978 חזר ללבנון. בשנת 1991 נבחר מוסאווי כמזכיר הכללי של חזבאללה, לאחר הדחת איש הקו הנוקשה סובחי א-טופיילי.

### מבצע שעת לילה
ממוזער|סרטון תיעודי איראני על מוסאווי
לאחר נפילת הנווט רון ארד בשבי ארגון המחבלים "ההתנגדות המאמינה", הזרוע הצבאית של תנועת "אמל" בלבנון, הורה ראש אמ"ן, האלוף אורי שגיא, על תכנון מבצע לחטיפת מוסאווי, כדי להשתמש בו כקלף מיקוח בהסכמי חילופי שבויים עתידיים. סיירת מטכ"ל ושייטת 13 החלו בהכנות למבצע החטיפה שכונה "**שעת לילה**". המבצע נועד לצאת לפועל ב-16 בפברואר 1992, אולם ביום המבצע התברר כי מוסאווי מצוי בסביבת קהל גדול מדי מכדי שניתן יהיה לחוטפו. באגף המודיעין התגבשה ההמלצה להסב את המבצע למבצע סיכול ממוקד. לאחר שראש אמ"ן, שגיא, והרמטכ"ל, אהוד ברק, השיגו את אישור הדרג המדיני, תקפו מסוקים של ישראל שיירת מכוניות בדרום לבנון. בתקיפה נהרגו מוסאווי, אשתו, בנו בן החמש וארבעה אנשים נוספים. ישראל הצהירה כי ההתקפה הייתה התנקשות מתוכננת.

### לאחר מותו
את עבאס מוסאווי החליף חסן נסראללה כמזכיר הכללי של ארגון חזבאללה.

בתגובה להריגו של מוסאווי ביצעה קבוצה המכנה עצמה "ארגון הג'יהאד האסלאמי", הפיגוע בשגרירות ישראל בארגנטינה, ב-17 במרץ 1992, שהביא למותם של 29 ישראלים וארגנטינאים. במרץ 1992 נהרג אהוד סדן, קצין הביטחון של שגרירות ישראל באנקרה, בהתפוצצות מטען חבלה תחת מכוניתו. ארגון קש, שנודע ככיסוי לחזבאללה, קיבל עליו את האחריות לפיגוע, כנקמה על הריגת עבאס מוסאווי. פיגוע תגובה נוסף בוצע ב-18 ביולי 1994, בבניין הקהילה היהודית בבואנוס איירס והביא למותם של 85 בני אדם. בעקבות זאת אמר ראש אמ״ן באותה תקופה, אלוף אורי שגיא, כי לו הייתה מודעות מספקת על היכולת של הארגון להגיב היה שוקל בשנית את הוצאת המבצע לפועל.

### עמדות
הוא הושפע עמוקות מהאידאולוגיה של האייתוללות הרדיקליים מוחמד באקר א-סדר ורוחאללה ח'ומייני.

מוסאווי נחשב למתון יחסית לחברים אחרים בארגון. על אף מתינותו היחסית, עבאס מוסאווי כינה את ישראל "הסרטן של המזרח התיכון" והבטיח כי חזבאללה "ימחק כל זכר לישראל בפלסטין" ו"יגביר את פעילותו הצבאית, המדינית והעממית על מנת לפגוע בשיחות השלום".

## לקריאה נוספת
* רונן ברגמן, "**מדינת ישראל תעשה הכל**", הוצאת כנרת זמורה ביתן, 2009, עמודים 348–367

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי דת לבנונים
קטגוריה:אישים שנהרגו בתקיפות אוויריות ישראליות
קטגוריה:ראשי ארגוני טרור אסלאמי
קטגוריה:פעילי חזבאללה שנהרגו בידי ישראל
קטגוריה:ביירות: אישים
קטגוריה:לבנונים שנולדו ב-1952
קטגוריה:לבנונים שנפטרו ב-1992
ויטפילד דיפי

דוקטור **ביילי וויטפילד (ויט) דיפי** (אנגלית: **Bailey Whitfield Diffi**; נולד ב-5 ביוני 1944 בקווינס שבניו יורק), קריפטוגרף אמריקאי, מחלוצי הצפנת מפתח פומבי. חתן פרס טיורינג לשנת 2015.

## ביוגרפיה
את התואר הראשון שלו במתמטיקה רכש במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס ב-1965.

דיפי מפורסם בעיקר בשל המצאת רעיון הצפנת המפתח הפומבי בשנת 1975. מאמרם של ויטפילד דיפי ומרטין הלמן, **"כיוונים חדשים בהצפנה"** (פורסם לראשונה ב-1976), הציג שיטה חדשה לחלוטין להעברת מפתח הצפנה, שהרחיקה לכת עד כדי פתרון אחת הבעיות היסודיות בהצפנה - בעיית הפצת מפתחות - והתפרסמה לאחר מכן כשיטת דיפי הלמן. נראה שמאמרם היה זה שהמריץ והוביל כמעט, לפיתוח סוג חדש של אלגוריתמים להצפנה, הצפנת מפתח אסימטרי.

עד שנת 1978 ניהל דיפי את מחלקת מחקר מערכות האבטחה בחברת הטלפונים הקנדית נורטל, שם פיתח ארכיטקטורת ניהול מפתחות עבור מערכות אבטחה PDSO ברשתות NT הנקרא X.25. 

בשנת 1991 הצטרף דיפי למעבדות סאן מיקרוסיסטמס (במנלו פארק שבקליפורניה) כמהנדס מוערך, שם העביר את מרבית שנות התשעים, בעיקר בפיתוח רעיון המפתח הפומבי והיבטיו השונים.

בשנת 1992 הוענק לו דוקטורט במדעים טכניים על ידי המוסד הפדרלי לטכנולוגיה של שווייץ (ETH). הוא גם עמית בקרן מרקוני וזכה בפרסים רבים, כמו פרס Donald McGannon על מחקרו בהקשר החברתי-מוסרי של מדיניות התקשורת, פרס IEEE-USA בשל תרומתו בפיתוח מדע הקריפטוגרפיה בכתבי העת שפרסם ופרסים נוספים מארגונים שונים כגון NSA, קרן Electronic Frontiers, מכון פרנקלין ועוד.

דיפי נשא דברים מספר פעמים בפני הקונגרס של ארצות הברית והביע את התנגדותו להגבלת השימוש באמצעים קריפטוגרפיים במגזר הפרטי והעסקי.

כיום משמש דיפי בתפקיד קצין אבטחה בכיר בסאן, סגן נשיא ועמית. כמו כן, הוא משמש כפרשן בכיר לחזון מדיניות האבטחה של סאן ואחראי לפיתוח האסטרטגיה של סאן למימוש החזון.

בשנת 1998 התפרסם ספרם של דיפי וסוזן לנדאו **Privacy on the Line**, העוסק בפוליטיקה של האזנות סתר והצפנה.

ב-2017 אשתו מרי פישר נפטרה .



## קישורים חיצוניים
 

* חוזה הפרטיות - על התנגדותו של דיפי להגבלת השימוש באמצעים קריפטוגרפיים ב-Wired Magazine
* "כיוונים חדשים בהצפנה", ויטפילד דיפי ומרטין הלמן, אוניברסיטת סטנפורד, קליפורניה (1976) 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מתמטיקאים אמריקאים
קטגוריה:קריפטוגרפים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
קטגוריה:זוכי מדליית ריצ'רד המינג
קטגוריה:זוכי פרס טיורינג
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1944
רישומי מלחמה

**רישומי מלחמה** הם ציורים ורישומים שנעשו בזמן מלחמה או קרוב אליה ובאים לתאר את מאורעות המלחמה. בין ציורי המלחמה המפורסמים: יצירתו של פרנסיסקו דה גויה בימי מלחמת נפוליאון בספרד, ציוריהם של אוטו דיקס וג'ורג' גרוס בגרמניה לאחר מלחמת העולם הראשונה, ציורי ג'ון פיפר והנרי מור באנגליה על מלחמת העולם השנייה ורישומי שמואל בק על מלחמת ששת הימים. ישנם גם ציורי מלחמה אצל ילדים.

## בני הזוג בראונר והילדים במלחמת האזרחים בספרד
המושג **ציורי מלחמה של ילדים** נולד במלחמת האזרחים בספרד (1936–1939). בני הזוג בראונר (Brauner) יצאו בהתנדבות לספרד לעזור לרפובליקה הספרדית. האישה פרנסואה הייתה רופאת ילדים ובעלה אלברט היה ד"ר לספרות ומחנך מומחה לבעיות ילדים. הם לקחו על עצמם לטפל בילדים – פליטים ויתומים שברחו מאזורי הקרבות. אלברט הצליח ליצור קשר טוב עם הילדים והוברר לו שציור הוא הדרך הטובה ביותר לתרפיה ויציאה מהפחד. הוא פנה לילדים וביקש מהם לצייר את החיים שלהם לפני המלחמה, את החיים שלהם בזמן המלחמה ואת החיים שלהם אחרי המלחמה. כך נוצר אוסף רישומי מלחמה של ילדים לדורות הבאים.

## שמואל בק
הצייר שמואל בק מוכר לקהל הישראלי כאמן הנוטה אל התחום שבין הסוריאליזם ובין הריאליזם הפנטסטי. כשהתבקש על ידי צה"ל לצייר את המלחמה במהלך שירות מילואים פעיל. 

כמה ימים אחרי המלחמה סייר בק בשדות הקרב, אך את רישומי הפחם שלו עיבד על פי צילומים. הכול נרשם בצילום עד הפרטים הקטנים ביותר. בק תרגם את הצילומים והעניק להם מידה גדולה של אובייקטיביות, סילק את הספציפי ונתן למקומות ולדמויות צורה אוניברסלית יותר. הוא הצליח להביא תעתיק נאמן של מראות וחזיונות מלחמת ששת הימים .

## ציורים ורישומי מלחמה אצל ילדים יהודים וערבים
ד"ר תמר ורטה-זהבי ממכללת דוד ילין בירושלים הציגה ציורי מלחמה שצוירו על ידי ילדים יהודים וערבים שנאספו בחודשים מאי–יוני 2002. הציורים חושפים את תפישת הילדים, חוויותיהם, תחושתם ופחדיהם מהמלחמה. בציורים מופיעים מוות והרג, אלימות ודם. המסרים שהתקבלו: "הבנתי שאף אחד לא יכול לשמור עלי", "ביתי כבר איננו מבצרי" וכו'. רוב הציורים מבטאים חוסר אונים מוחלט (מלבד ציורי ילדים ערבים שמגלים בהם גם התנגדות ושימוש במיתוס ה"אבן": מעין דוד וגוליית). בולטת החוויה של תוהו ובוהו, שבו אין דבר בטוח ואין דבר ברור.

## ראו גם
לאופולד גוטליב

## קישורים חיצוניים
*רישומי מלחמה ממלחמת העולם הראשונה
* בני הזוג בראונר והילדים במלחמת האזרחים בספרד.

קטגוריה:ציור
קטגוריה:לחימה
אברהם נגב

**אברהם נגב** (1923 – 2004) היה ארכאולוג ישראלי, מומחה בנושא ההתיישבות במדבר והנבטים.

## ביוגרפיה
**אברהם נגב** (**אייזנברג**) נולד בשנת 1923 בעיר פינסק שבפולין (כיום בבלארוס), ועלה לארץ ישראל בשנת 1934. בשנים הראשונות חי בתל אביב ובקיבוץ גבעת השלושה ובסיום לימודיו התיכוניים בגימנסיה שלווה הצטרף לקיבוץ רביבים והיה בין העולים לנגב בשנת 1943. כבר אז נהג לבקר בחלוצה הסמוכה. ב-1947 נישא למשוררת רחל נגב. נולדו להם שתי בנות: אילת וענת.

הוא נפצע ביוני 1948 במסגרת תפקידו ב"הגנה", ואיבד את ידו הימנית. לאחר מכן נשלח בשליחות חינוכית לדרום אמריקה. בשנת 1953 החל ללמוד ארכאולוגיה וגאוגרפיה באוניברסיטה העברית בירושלים, והוסמך לארכאולוגיה ולימודים קלאסיים, ובהמשך קיבל תואר דוקטור. הוא נתמנה למרצה לארכאולוגיה קלאסית בשנת 1963 ובהמשך התמנה לפרופסור חבר.

בשנים 1959–1961 ניהל חפירות נרחבות בעבדת ושחזור המקום, ולאחר מכן בקיסריה, ממשית, וחלוצה.

הוא נקבר בקיבוץ רביבים, שבו חי עד 1948.

## מחיבוריו
* אברהם נגב, **ערי הנבטים בנגב**, אריאל כתב עת לידיעת ארץ-ישראל, 1988.
* אברהם נגב, **אדוני המדבר**, תולדות הנבטים וממלכתם, כתר, 1983.
* אברהם נגב, **ארכאולוגיה של ארץ ישראל**, הספרייה לחינוך חברתי, משרד החינוך, תשכ"ח-1968.
* **מדריך יום-יום באתרים ובשמורות - 365 אתרים ארכאולוגיים ושמורות טבע בישראל**, הוצאת בית ההוצאה הירושלמי.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* יהודה קורן, דני הרמן, אילת נגב, "חוקר הנבטים בנגב - פרופ' אברהם נגב", בתוך: **הנבטים בנגב** בעריכת רנטה רוזנטל-הגינבוטום, חיפה: מוזיאון ראובן ועדית הכט - אוניברסיטת חיפה, תשס"ד 2003. עמודים 79–84. 
* אברהם נגב, "ממשית: עיר האוניברסיטה הנבטית בנגב"
* אברהם נגב, מעבר הנבטים מחברה שבטית לממלכה (הרצאה)
* 
* פרופ' אברהם נגב בריאיון עם יהודה קורן, רשת א' של קול ישראל, 1984, סרטון יו-טיוב

## הערות שוליים

קטגוריה:ארכאולוגים ישראלים
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: ארכאולוגיה והמזרח הקרוב הקדום
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:בוגרי גימנסיה שלווה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:רביבים: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים ברביבים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1923
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2004
קליימקס

**קליימקס** (מאנגלית: **Climax**) הוא מצב בו כלל האורגניזמים בבית גידול מסוים נמצא בשיווי משקל, כך שכל אורגניזם שמת מוחלף באורגניזם דומה. המונח תואר לראשונה על ידי פרדריק קלמנס.

בבית גידול ריק מתפתחים החיים בדרך כלל באופן הנקרא סוקצסיה. באופן זה, כל חברת אורגניזמים משנה מעט את תנאי בית הגידול, ומאפשרת את כניסתה של החברה הבאה. בשלב האחרון מגיעה המערכת לשיווי משקל, בו אין עוד שינוי בתנאים, והחברה לא משתנה עוד. חברה זו נקראת חברת קלימקס, או חברת שיא.

מבחינים בין שני סוגי קליימקס. **קלימקס אקלימי**, הוא מצב בו חברת האורגניזמים הקיימת נקבעת בראש ובראשונה על ידי האקלים באזור. לעומתו, קיים גם **קליימקס אדפי**, בו נקבע אופי החברה בעיקר על ידי תנאי הקרקע, המגבילים את כניסת החברה הבאה בטור הסוקצסיוני, על אף שהאקלים מאפשר זאת.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אקולוגיה
קפוסטין יאר

ממוזער
**קפוסטין יאר** (רוסית: **Капустин Яр**; כיום Знаменск/**זנאמנסק**) או קפ יאר (Кап Яр), הוא אתר פיתוח ושיגור טילים רוסי במחוז אסטרחן, בין וולגוגרד לאסטרחן. חלק משטח האתר נמצא כיום בקזחסטן. האתר הוקם ב-13 במאי 1946 ובתחילת דרכו נעשה באתר שימוש בטכנולוגיה, חומר ותמיכה מדעית מגרמניה המובסת. הטיל הראשון שוגר ממנו ב-18 באוקטובר 1947. היה זה אחד משבעת טילי ה-A-4 (טיל ה-V-2) שנפל בידי הסובייטים. באתר בוצעו גם שיגורים של מספר טילי ניסוי עבור צבא ברית המועצות, לוויינים וטילי מחקר. עד לשנת 1957 זה היה אתר ניסוי ושיגור יחיד בברית המועצות. נוסף על כך, בוצעו באתר ניסויים גרעיניים

עם התפתחותו וצמיחתו של האתר, הוא הפך לקוסמודרום ותפקד כקוסמודרום פעיל מ-1966 ועד 2008 כאשר בוצע שיגור אחרון עם משגר קוסמוס 3M.

יישוב חדש, זנאמנסק, הוקם כדי לתמוך במדענים העובדים במתקנים, במשפחותיהם ובאנשי הצוות. בתחילה הייתה עיר סגורה, היא לא הופיעה במפה ולא הייתה נגישה לזרים.

מידע על חשיבות קפוסטין יאר הושג על ידי המודיעין במערב מתחקורים של מדענים גרמנים שחזרו מברית המועצות לגרמניה ומטיסות ריגול. טיסת הריגול הראשונה בוצעה ב-1953 באמצעות מטוס של חיל האוויר המלכותי שטס בגובה רב.

באזור היו מספר תצפיות בעב"מים, אך נראה שהדיווחים קשורים בניסויי טילים שבוצעו באתר. האתר משמש כאתר ניסויי לשיגור טילים בליסטיים או רכיבי חלל צבאיים עבור חיל הטילים האסטרטגיים וחיל החלל הרוסי. בהתאם להודות בתקשורת הרוסית מתכנן לפרק מתקני שיגור במתחם.

## קישורים חיצוניים

* 
* קפוסטין יאר באתר רוסקוסמוס
* קפוסטין יאר באתר משרד ההגנה של רוסיה

## הערות שוליים

קטגוריה:תוכנית החלל הסובייטית
קטגוריה:תוכנית החלל הרוסית
קטגוריה:נמלי חלל רוסיים
קטגוריה:מחוז אסטרחן