אליפות העולם בכדורעף

**אליפות העולם בכדורעף** היא תחרות כדורעף גברים לנבחרות לאומיות הנערכת על ידי הפדרציה הבין-לאומית לכדורעף (FIVB), הגוף המנהל העולמי של הענף, לקביעת אלופת העולם. האליפות הראשונה נערכה ב-1949 ונערכה מאז באופן לא סדור, אך מאז 1962 מתקיימת האליפות אחת לארבע שנים. החל מ-2025 ייערך הטורניר אחת לשנתיים.

האלופה הנוכחית היא , שזכתה בתואר בפעם החמישית בתולדותיה בטורניר 2025, לאחר שניצחה את  בגמר.

ב-21 הטורנירים שנערכו נכון ל-2025 זכו שבע נבחרות שונות:  6 פעמים,  5 פעמים,  ו 3 פעמים כל אחת,  פעמיים ו ו פעם אחת כל אחת.

## היסטוריה
ממוזער| (משמאל) מול  באליפות העולם 1952
ממוזער| (בצהוב) נגד  בחצי גמר אליפות העולם ב-2006. ברזיל זכתה בשלוש אליפויות רצופות בין 2002 ל-2010
[ממוזער|ה[גביע (פרס)|גביע שהוענק באליפות העולם 2022]]
ההיסטוריה של אליפות העולם מתחילה בראשיתו של הכדורעף כספורט מקצועי. אחד הצעדים הראשונים שננקטו על ידי הפדרציה הבין-לאומית לכדורעף לאחר הקמתה בשנת 1947 היה ייסוד תחרות בין-לאומית בהשתתפות נבחרות ממספר יבשות. שנותיה הראשונות של האליפות, כמו של הענף כולו, נשלטו על ידי נבחרות מזרח אירופה. המהדורה הראשונה נערכה ב-1949 בפראג שבצ'כוסלובקיה, אך השתתפו בה 10 נבחרות מיבשות אירופה בלבד ( הייתה אמורה להשתתף באליפות, אך פרשה).  זכתה באליפות הראשונה לאחר שסיימה במקום הראשון בבית הגמר לפני  המארחת ו.

ב-1952 נערכה במוסקבה שבברית המועצות האליפות השנייה, והפודיום נשאר כשהיה באליפות הקודמת. לראשונה השתתפו בתחרות שלוש נבחרות לא-אירופיות, כולן מאסיה: ,  ו. ב-1956 נערכה האליפות המקורה הראשונה בפריז שבצרפת, מספר המשתתפות הוגדל מ-11 ל-24 ולראשונה השתתפו בה נבחרות מאמריקה, ומחצי הכדור המערבי בכלל: ,  ו. בטורניר זכתה צ'כוסלובקיה, במקום השני סיימה  ובשלישי ברית המועצות.

ב-1960 אירחה ברזיל את אליפות העולם הראשונה מחוץ לאירופה, וברית המועצות החזירה לעצמה את התואר בטורניר שנערך לראשונה ביותר מעיר אחת: ריו דה ז'ניירו וניטרוי. מכיוון שבאולימפיאדת טוקיו (1964) נערך טורניר הכדורעף האולימפי הראשון הוקדמה האליפות ל-1962 והמארחת ברית המועצות זכתה בתואר בפעם הרביעית מתוך חמש אליפויות.

מאז 1966 התקיימה האליפות בכל ארבע שנים. ב-1970 השתתפו לראשונה נבחרות מכל חמש הקונפדרציות היבשתיות, כשנבחרות  ו מאפריקה העפילו לראשונה לתחרות. באליפות זו עלתה לראשונה לפודיום נבחרת לא-אירופית כש סיימה במקום השלישי, ונבחרת  זכתה לראשונה בתולדותיה בתחרות. כעבור ארבע שנים זכתה  גם היא באליפות הראשונה שלה.

ב-1978 נערך לראשונה שלב נוקאאוט החל מחצי הגמר במקום בית הגמר שהיה נהוג עד אז. ברית המועצות זכתה בטורניר זה ובטורניר הבא, אך ב-1986 הפסידה בגמר ל, שהפכה לנבחרת הלא-אירופית הראשונה שזוכה באליפות העולם.

בשלוש האליפויות שנערכו בשנות ה-90 של המאה ה-20 (1990, 1994 ו-1998) זכתה נבחרת איטליה בכדורעף, ובשלוש האליפויות הראשונות של המאה ה-21 (2002, 2006 ו-2010) זכתה . ב-2014 זכתה המארחת פולין באליפות העולם השנייה בתולדותיה לאחר שגברה על ברזיל בארבע מערכות, ושחזרה את ההישג מול האמריקאים גם באליפות הבאה, שנערכה לראשונה בשתי מדינות שונות (איטליה ובולגריה).

ב-2022 זכתה איטליה באליפות הרביעית שלה לאחר שניצחה בגמר את המארחת פולין. ב-15 באוקטובר 2022 הודיעה FIVB על הרחבת האליפות מ-24 ל-32 נבחרות ועל שינויים בפורמט התחרות, שנכנסו לתוקף במהדורת 2025. בטורניר זה זכתה איטליה באליפות שנייה ברציפות לאחר שגברה בגמר על בולגריה 3–1, והוכרז כי מעתה תתקיים אליפות העולם אחת לשנתיים.

## פורמט התחרות
החל מ-2025 מעפילות לאליפות העולם 32 נבחרות: האלופה המכהנת והמארחת מעפילות אוטומטית, ומכל קונפדרציה (CAVB – אפריקה, AVC – אסיה ואוקיאניה, CEV – אירופה, NORCECA – אמריקה הצפונית, אמריקה המרכזית והקריביים ו-CSV – אמריקה הדרומית) מעפילות 3 הנבחרות הראשונות באליפות האזורית. 15 המקומות הנותרים מוענקים ל-15 הנבחרות שלא העפילו ומדורגות ראשונות ב. עד 2022 הייתה הקצאת המקומות דומה, אך העפילו 2 נבחרות מכל קונפדרציה ו-12 הנבחרות הבאות בדירוג העולמי.

הטורניר עצמו מתקיים בפורמט דומה לזה של גביע העולם בכדורגל עד מונדיאל 2022: שלב בתים של שמונה בתים בני ארבע נבחרות כל אחד. כל נבחרת משחקת משחק אחד מול שלוש הנבחרות האחרות בבית. שתי הנבחרות הראשונות בכל בית מעפילות לשלב הנוקאאוט, המתקיים בשיטת גביע (המפסידה מודחת).

עד 2022 חולקו 24 הנבחרות לשישה בתים של ארבע נבחרות. שתי הנבחרות הראשונות בכל בית, יחד עם ארבע הסגניות הטובות ביותר, העפילו לשלב הנוקאאוט.

## תוצאות

## טבלת מדליות

## השחקן המצטיין
*1949–1966: לא הוענק
*1970:  רודי שומאן
*1974:  סטניסלב גושצ'יניאק
*1978: לא הוענק
*1982:  ויאצ'סלב זייצב
*1986:  פיליפ בלן
*1990:  אנדראה לוקטה
*1994:  לורנצו ברנרדי
*1998:  רפאל פסקואל
*2002:  מרקוס מילינקוביץ'
*2006:  ז'ילברטו גודוי פיליו
*2010:  מורילו אנדרס
*2014:  מריוש ולאזלי
*2018:  ברטוש קורק
*2022:  סימונה ג'אנלי
*2025:  אלסנדרו מיכאלטו

## ישראל בתחרות
[ממוזער|[נבחרת ישראל בכדורעף בטקס הפתיחה של אליפות העולם 1952, מוסקבה]]
נבחרת ישראל בכדורעף השתתפה באליפות העולם ארבע פעמים: ב-1952, 1956, 1962 ו-1970.

ישראל הייתה אמורה להשתתף כבר באליפות הראשונה שנערכה בצ'כוסלובקיה ב-1949, אך בשל איחור בקבלת האשרות בוטלה השתתפותה. לבסוף הופיעה הנבחרת באליפות שנערכה במוסקבה שבברית המועצות ב-1952. בבית המוקדם סיימה ישראל במקום השלישי עם שני הפסדים ל ו וניצחון על , ובמשחקי הדירוג של הבית התחתון 7–11 סיימה במקום העשירי והלפני אחרון לאחר הפסדים ללבנון,  ו וניצחון על .

באליפות העולם 1956 שהתקיימה בפריז סיימה ישראל במקום ה-16 מתוך 24 נבחרות, לאחר שבבית המוקדם הפסידה ל וניצחה את , ובמשחקי הדירוג 11–20 סיימה עם 5 הפסדים (ל, , ,  ו) ו-4 ניצחונות (על , ,  ו).

ב-1960 לא השתתפה ישראל בתחרות אך ב-1962 חזרה וסיימה במקום ה-15. לאחר שסיימה במקום הרביעי והאחרון בבית המוקדם אחרי הפסדים ל,  ו השתתפה הנבחרת במשחקי הדירוג 11–20 וסיימה עם חמישה ניצחונות (על , , , אוסטריה ואיטליה) ושלושה הפסדים (לגרמניה המזרחית,  והולנד).

גם ב-1966 לא השתתפה ישראל באליפות העולם, ורשמה את הופעתה האחרונה התחרות, נכון ל-2025, בטורניר שנערך בבולגריה ב-1970. לאחר שסיימה במקום החמישי בבית המוקדם עם ארבע הפסדים לבלגיה, , איטליה ו וניצחון בודד על , סיימה ישראל במקום ה-19 לאחר שבמשחקי הדירוג הפסידה לפינלנד,  וצרפת אך גברה על ,  ותוניסיה.

## ראו גם
*הפדרציה הבין-לאומית לכדורעף
*כדורעף במשחקים האולימפיים
*אליפות העולם בכדורעף נשים
*ליגת הכדורעף העולמית
*ליגת האומות לגברים בכדורעף

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

כדורעף
קטגוריה:תחרויות כדורעף