open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
כביש 70

שמאל|ממוזער|250px|כביש 70 וצומת יגור לפני הפיכתו למחלף, מבט מדרום
[250px|ממוזער|שמאל|כביש 70 כפי שנראה מהאתר הארכאולוגי [אושא העתיקה ליד קריית אתא]]
250px|ממוזער|שמאל|כביש 70 כפי שנראה מהכרמל
**כביש 70** הוא כביש אורך ארצי המתחיל במחלף יגור וממשיך צפונה דרך עמק זבולון למרגלות הרי הגליל המערבי, ומשמש כציר אורך מקביל לחוף הצפוני של ישראל ולכביש 4 הקרוב יותר אל החוף. אורכו של הכביש הוא 43.3 קילומטר. הכביש מסתיים בצומת חניתה שבשלומי. בין מחלף גבעות אלונים למחלף סומך, כביש 70 חולק קטע עם כביש 6, וכתוצאה מכך בקטע זה הכביש מוגדר ככביש מהיר.

## תולדות הכביש
עד לנובמבר 2018 גם כביש 67 (קטע זכרון יעקב-עין תות) היה קטע מכביש 70, אך החל מנובמבר 2018 מספר הקטע הוסב לשם 67. עד לנובמבר 2018, גם הקטע של כביש 722 באזור יקנעם-התשבי היה חלק מכביש 70, וכן הקטע של כביש 6 מתל קשיש עד העמקים, והקטע מעין תות עד יקנעם.

הקטע מזכרון יעקב לצומת העמקים היה קיים עוד בימי המנדט הבריטי.

בשנת 1935 נסלל הקטע מזכרון יעקב לבת שלמה ובשנת 1938 הוחלט על תיקונו. בשנת 1939 הוא תואר על ידי מבקר: .

בשנת 1937 נשקלה האפשרות לכלול את הדרך מזכרון יעקב ליקנעם בכביש תל אביב – חיפה, אולם לבסוף נבחרה האופציה דרך עתלית לאורך החוף. ועדת פיל סירבה לדרישת היהודים לכלול במדינה היהודית את כביש ואדי עארה בנימוק: . באוגוסט 1946 החלה אגד לקיים בכביש שירות אוטובוסים. לאורך הכביש נמצאו היישובים היהודיים שפיה, בת שלמה ועין העמק, שהקנו ביטחון מסוים לנוסעים על הציר, לעומת כביש 65 שנחשב מסוכן יותר ליהודים. במהלך מלחמת העצמאות, עד כיבוש א-טירה, עברה התנועה היהודית לחיפה בכביש 70 במקום כביש 4. בשנות ה-60, בעת הסלילה מחדש של כביש 65 בוואדי עארה, עברה התנועה לגליל דרך כביש 70. בסוף 1967 הוחלט על הרחבת הכביש. במהלך שנת 1968 נסגר החלק המערבי של הכביש לצורך העבודות. בהמשך נבנה גשר להולכי רגל מעל הכביש, בבת שלמה.

הקטע הדרומי מזכרון יעקב ליקנעם ולצומת העמקים שוקם החל מיולי 1972. פתיחת הכביש תוכננה לדצמבר 1973, אולם הוא נפתח כבר באוקטובר 1973 בעיצומה של מלחמת יום הכיפורים ושימש את צה"ל להעברת כוחות לרמת הגולן. הקטע הצפוני, מיגור לטמרה נפתח בשנת 1979.

בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 הורחב הכביש לכביש דו-מסלולי, בחלק שמצומת פוריידיס עד לטמרה, ואילו צומת בת שלמה וצומת אליקים שודרגו למחלפים. בשנת 2009 הורחב גם הקטע טמרה-צומת יבור לדו-מסלולי. קטע 18 של כביש 6, שנפתח לתנועה ב-20 ביולי 2009, מחבר את כביש 65 לכביש 70, במחלף עין תות בסמוך למחלף אליקים. ב-2011 נחנך מחלף סומך שהחליף את הצומת הקיים במפגש עם כביש 6 וכביש 79.

## פיתוח עתידי
*צומת אבליים ישודרג למחלף, ושני חלקי כביש 781 יחוברו, מועד ביצוע טרם נקבע.

* צומת זבולון ישודרג למחלף זבולון, כביש 780 יתחבר לכביש 762. מועד ביצוע טרם נקבע.

## מסלול הכביש

## אתרים לאורך הכביש
* תל רגב
*תל פר
*יער אחיהוד
*יער יחיעם

## ראו גם
*כבישי ישראל

## קישורים חיצוניים

* כביש 70 ישודרג בין מחלף יגור למחלף גבעת אלונים, באתר פורט2פורט, 31 ביולי 2025

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ישראל: כבישים
קטגוריה:יקנעם עילית: תחבורה
קטגוריה:קריית אתא: תחבורה
קטגוריה:שפרעם: תחבורה
קטגוריה:מצובה
קטגוריה:שלומי
קטגוריה:ג'דיידה-מכר
טרמינל (משחק)

"**טרמינל**" או בשמו הלועזי **NimX** הוא משחק חשיבה אלקטרוני המשווק בישראל על ידי "קודקוד". 

הטרמינל הוא לוח בגודל כף יד ובו 25 נוריות. בתחילת כל משחק נדלקות על הלוח נקודות אור. כל שחקן מתבקש לכבות בתורו מספר נקודות רציפות לאורך שורה, עמודה או אלכסון על ידי לחיצה קלה. השחקן שמכבה את הנורית האחרונה מפסיד. 

אפשר לשחק בזוג ואפשר לבד נגד המחשב. מחשב המשחק 'לומד' את המשחק יחד עם השחקן ומתאים את רמתו אליו.

## קישורים חיצוניים
* המשחק במחשב

קטגוריה:משחקי חשיבה ממוחשבים
קטגוריה:משחקי חשיבה
פעלולן

[שמאל|ממוזער|250px|פעלולן בתצוגת פעלולים ב[בלגיה]]
[שמאל|ממוזער|250px|רכיבה על גלגל אחורי היא אחד הפעלולים הבסיסיים ב[אופנועים]]
**פעלולן** הוא אדם העוסק בביצוע פעלולים, מעשי להטוט מסוכנים, לצורכי בידור. יש הרואים בכך סוג של ספורט. 

ישנם מספר סוגי פעלולנים:
* פעלולן אופניים
* פעלולן אופנועים
* פעלולן כלי רכב - מבצע פעלולים עם מגוון כלי רכב
* פעלולן אווירי - מבצע פעלולים באוויר, למשל: צניחה חופשית
* פעלולן ימי - מבצע פעלולים בתחום הימי, למשל: פעלולים על אופנוע ים
* פעלולן לחימה - מבצע פעלולי לחימה, לרוב באמנויות לחימה, ולעיתים גם משתמש בכלי נשק
* מתאבק מקצועי - מבצע פעלולי התאבקות ולחימה, לרוב בקרבות מבוימים

יש פעלולנים האוהבים לבצע את פעלוליהם במקומות מסוכנים והומי אדם. כאשר היה עדיין מותר חצו פעלולנים את מפלי הניאגרה על חביות או הלכו מעליהם על חבל. מת'יו ווב (Matthew Webb) אף ניסה לחצות אותם בשחייה ומת בניסיון זה. אחרים, כמו למשל אלן "ספיידרמן" רוברט מטפסים על מגדלים גבוהים כמגדל אייפל ומגדל סירס בידיים חשופות למרות הסכנה וההסתכנות בקנס ובמאסר. יש הצונחים או קופצים קפיצת בנג'י ממבנים גבוהים או מגשרים ואפילו ממצוקי ענק כגון מפל אנחל שגובהו כמעט קילומטר. קשת השער בסנט לואיס היא כר פורה לפעלולים מסוכנים וכמה פעלולנים קיפדו בה את חייהם.

הפעלולנים נפוצים מאוד בתעשיית הקולנוע ובמיוחד בסוגות סרטי הפעולה, הסרטי הרפתקאות וסרטי גיבורי-העל. הם משתמשים בכישוריהם, בנוסף לסיוע כבד מצד אפקטים מיוחדים כדי להציג סצנות פעולה הכוללות קרבות פנים אל-פנים, חילופי ירי, קפיצות מסוכנות, פיצוצים, מרדפי מכוניות ולעיתים אף סצנות מוות ופציעה קשות. לרוב, פניהם לא יופיעו, ובאמצעות עריכה יופיעו במקומם פניהם של השחקנים הראשיים, כדי ליצור את הרושם שהדמות שהם מגלמים היא זו שמבצעת את הפעלולים.

## קישורים חיצוניים

* 
* [[רובי מדיסון] קופץ מעל תעלת קורינתוס]

קטגוריה:מקצועות הספורט
קטגוריה:מקצועות הבידור
שחייני השנה של סווימינג וורלד

תואר **שחיין השנה של סווימינג וורלד** הוא תואר המוענק על ידי מגזין השחייה האמריקאי, סווימינג וורלד, לשחיינים מצטיינים ברחבי העולם. ישנן שבע קטגוריות של תארים: שחיין השנה בעולם, שחיין השנה באמריקה, שחיין השנה באירופה, שחיין השנה באזור האוקיינוס השקט, השחיין הנכה של השנה, שחיין השנה באפריקה ושחיין השנה במים פתוחים.

## שחיינית ושחיין השנה בעולם
שחייני ארצות הברית זכו בתואר העולמי 58 פעמים, כשאחריהם אוסטרליה (16 פעמים) ומזרח גרמניה (11 פעמים, כולן נפסלו על עבירות סמים).
***[[מייקל פלפס]]** () מחזיק בשיא הזכיות עם 8 זכיות (2003, 2004, 2006, 2007, 2008, 2009, 2012 ו-2016) אחריו עם 4 זכיות **[[איאן ת'ורפ]]** (; 1998, 1999, 2001 ו-2002).
***[[קייטי לדקי]]** () מחזיקה בשיא הזכיות לנשים עם 5 זכיות (2013–2016 ו-2018). אחריה שלוש שחייניות עם 3 זכיות: **[[דבי מאייר]]** (; 1967–1969) **[[קריסטינה אגרסגי]]** (; 1991, 1992 ו-1995), ו**[[ג'נט אוונס]]** (; 1987, 1989 ו-1990).
*פרנציסקה ואן אלמסיק () היא הזוכה הצעירה ביותר בתואר, כאשר זכתה בגיל 15 ואיאן ת'ורפ () הוא הזוכה הצעיר ביותר בתואר, כאשר זכה בגיל 16.
*אינגה דה ברוין () היא הזוכה המבוגרת ביותר בתואר, כאשר זכתה בגיל 28, ומייקל פלפס () הוא הזוכה המבוגר ביותר בתואר, כאשר זכה בו בגיל 31.

 מסמן שהתואר נשלל עקב בעיות שימוש בסמים, לאחר שנים רבות.

## שחיינית ושחיין השנה באמריקה
כל הזוכות והזוכים הם מארצות הברית פרט לפעמיים בהם זכו שחיינים מקנדה

## שחיינית ושחיין השנה באירופה
 מסמן שהתואר נשלל עקב בעיות שימוש בסמים, לאחר שנים רבות.

## שחיינית ושחיין השנה באזור האוקיינוס השקט
פרס שחיין השנה באזור האוקיינוס השקט חולק לראשונה ב-1995, שנה לאחר ששני שחיינים אוסטרלים (קירן פרקינס וסמנתה ריילי) זכו בפרס שחיין ושחיינית השנה בעולם. השחיינים האוסטרלים שולטים בפרס זה. איאן ת'ורפ הוא השחיין בעל מספר הזכיות הגבוה ביותר (שש זכיות, חמש מתוכן ברציפות) וסוזי אוניל היא השחיינית עם מספר הזכיות הגבוה ביותר (ארבע זכיות, שלוש מתוכן ברציפות). ת'ורפ ולייזל ג'ונס הם הזוכים הצעירים ביותר בפרס, כאשר ת'ורפ זכה בגיל 16 וג'ונס בגיל 18. גרנט האקט ואוניל הם הזוכים המבוגרים ביותר בפרס, כאשר האקט זכה בגיל 15 ואוניל בגיל 27.

## שחיינית ושחיין השנה באפריקה
פרס שחיין השנה באפריקה חולק לראשונה ב-2004, שנה בה זכתה נבחרת השחייה של דרום אפריקה במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי לגברים באולימפיאדה, זה היה הניצחון הראשון של דרום אפריקה במשחה שליחים.

## שחיינית ושחיין השנה במים פתוחים
פרס שחיין השנה במים פתוחים חולק לראשונה ב-2005, שנה בה החליט ההוועד האולימפי הבינלאומי להכניס את מקצוע השחייה במים פתוחים לאולימפיאדת בייג'ינג (2008).

## שחיינית ושחיין הנכה של השנה
פרס השחיין הנכה של השנה חולק לראשונה בשנת 2003, אבל בשנת 2004 לא חולק.

## שחקנית ושחקן הכדורמים הטוב של השנה

## קישורים חיצוניים
*רשימת הזוכים באתר הרשמי של סווימינג וורלד מגזין

קטגוריה:שחייה
שחייני
שחייני
קטגוריה:פרסים לפי מגזינים
סרג'יו צ'ליבידאקה

[טקסט=Photographie en noir et blanc dun homme assis aux cheveux blancs, ayant le le bras droit levé.|ממוזער| סרגיו צליבידאקה בשנת 1984, צולם במהלך מפגש הוראה ב[מכון קרטיס למוזיקה בפילדלפיה]]
**סרג'יו צ'ליבידאקה** (ברומנית: **Sergiu Celibidache** (IPA-ro|ˈserd͡ʒju t͡ʃelibiˈdake) ; 28 ביוני 1912, רומאן, רומניה – נפטר ב-14 באוגוסט 1996, נמור, צרפת) היה מנצח רומני ממוצא יווני.

## קורות חייו
צ'ליבידאקה החל את לימודי המוזיקה שלו בנגינה בפסנתר. בהמשך למד מוזיקה, פילוסופיה ומתמטיקה בבוקרשט ובפריז. הוא הושפע עמוקות מהיכרותו עם מרטין שטיינקה, שבהיותו בקיא בבודהיזם הטביע את חותמו באופן ברור על השקפת עולמו של צ'ליבידאקה לשארית חייו.

הוא למד בברלין. משנת 1945 עד 1952 היה מנצח ראשי של הפילהרמונית של ברלין. אחר כך עבד עם שורה של תזמורות רדיו בסטוקהולם, שטוטגרט ופריז. משנת 1979 עד מותו היה מנצח ראשי של הפילהרמונית של מינכן, ומשנת 1983 לימד במכון קרטיס למוזיקה בפילדלפיה, פנסילבניה.

צ'ליבידאקה סלד מהקלטות והעדיף את המגע הבלתי-אמצעי של קונצרטים חיים. כתוצאה מכך, מספר זעום של הקלטות בניצוחו אושרו רשמית להפצה במהלך חייו, ואלה שהופצו מאז מותו הן בעיקר של קונצרטים משודרים.

תקליטים ראויים להיזכר הם ביצועיו במינכן לבטהובן, ברהמס, ברוקנר, שומאן, באך, פורה וסדרת הקלטות מקונצרטים חיים עם התזמורת הסימפונית של לונדון. הוא השתדל לכלול לפחות יצירה מודרנית אחת בכל תוכנית, אבל היו מלחינים שלא היה מוכן לנצח על יצירותיהם: רגר, שנברג, דיליוס, אלגר. לדבריו, אם היו מאלצים אותו לנצח אך ורק על באך ומוצרט, לא היה מצטער.

צ'יליבידאקה פעל וסייע למנצחת זאהיה זיואני, (Zahia Ziouani) שגדלה בפרבר סן דני בצרפת, למדה אצלו ניצוח והקימה את התזמורת הסימפונית דיברטימנטו. התזמורת פעילה גם היום. הסרט "המנצחת" Divertimento" - (2022)" - מספר את הסיפור. את המנצח צ'יליבידאקה מגלם השחקן נילס ארסטרופ.

## לקריאה נוספת
* נתן דונביץ, **מאסטרו - גדולי המנצחים בכל הזמנים**, הוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר, 2006, הפרק "סרג'יו צ'ליבידאקה - שיגעון הגדלות של גאון רומני", עמ' 371–390.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מנצחים רומנים
קטגוריה:סגל מכון קרטיס למוזיקה
קטגוריה:מינכן: אישים
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:זוכי פרס לאוני סונינג למוזיקה
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1912
קטגוריה:רומנים שנפטרו ב-1996
כביש 10

**כביש 10** הוא אחד הכבישים הארוכים במדינת ישראל והוא נמשך לאורך 182 ק"מ, כמעט לכל אורכו של גבול ישראל עם מצרים, מרצועת עזה בצפון ועד צומת סיירים בדרום.

## תולדות הכביש
הכביש נסלל בראשית שנות השמונים לקראת השלמת נסיגת ישראל מסיני, ונפתח לתנועה בשנת 1986. התנועה בכביש הותרה רק ביום. הכביש נסלל בפיקוח צמוד של פקחי רשות שמורות הטבע כדי למנוע פגיעה בנוף.

ועדת השמות הממשלתית קבעה לכביש בשנת 1979 את השם "דרך אילתה".

במהלך השנים האחרונות קטע הכביש שמפתחת ניצנה צפונה נסגר לתנועה על ידי צה"ל, ומשמש כיום דרך ביטחון שהשימוש בה היה מותר רק לכוחות הביטחון. באוגוסט 2011, בעקבות מתקפת הטרור בכביש 12 ובכביש 10 וההתערערות הביטחונית בסיני, נסגר כביש 10 לכל אורכו לתנועת אזרחים. כביש חדש החל להסלל והוא יחבר בין יישובי חלוצית לבין יישובי רמת נגב. בתחילת 2013 הנחה הרמטכ"ל על סגירת כביש 10 לכל אורכו לתנועת אזרחים, למשך כל שנת 2013, עד סיום בניית גדר הגבול החדשה.

הכביש נפתח בחלק מהחגים לתנועת מטיילים, וחלקו פתוח בכל ימות השנה.

על-פי תוכנית משרד התחבורה לעדכון המספור של רבים מכבישי ישראל שפורסמה בסוף שנת 2018, צפוי כביש 10 לעבור שינוי במספור: למספר 110.

## תוואי הכביש
הכביש, במסלולו הנוכחי, מתחיל בדרום בנקודת המפגש עם כביש 12 בצומת מחנה סיירים, ממשיך דרך הר חריף, ניצנה, עתיקות ניצנה ומעבר ניצנה, ומסתיים בצפון ביישובי חבל אשכול המערביים הקרובים לסיני. המשכו של הכביש צפונה ברצועת עזה הגיע בעבר עד לחוף הים התיכון, מול מוצב אלוף, ויותר מאוחר נודע כ"ציר פילדלפי". התנועה על הציר הייתה סגורה לאזרחים.

במקביל לכביש הוקמה גדר גבול והוצבו אבני גבול לאורך חלק ניכר מהכביש, אך הגדר לא תוחזקה ועם השנים נסחפה או כוסתה בעפר. בשנת 2013 הוקמה גדר חדשה בגובה של חמישה מטרים כדי למנוע מעבר מסתננים מאפריקה לישראל. לאורך הגדר נסלל כביש ביטחון צבאי.

הכביש הוא דרך נוף המאפשרת תצפית אל עבר מרחבי חצי האי סיני ולהרי הנגב המרכזי. דרך עזה הקדומה (דרב אל-עזה) מקבילה לכביש מצידו הדרום-מערבי, בתוך חצי האי סיני, וזו שמשה למסחר ולתנועת עולי רגל בין מפרץ אילת לעזה. מקטע הכביש שבין ניצנה לבין הר חריף נקרא דרך יאיר על שם סרן יאיר פלד מפקד סיירת הצנחנים שנהרג סמוך לתוואי בשנת 1959.

## צמתים עיקריים לאורך הכביש

## גלריית תמונות

## ראו גם
* כבישי ישראל
* ציר ה-ח'

## קישורים חיצוניים

* 
* דובי זכאי, כביש 10, מאילת לכרם שלום – ynet תיירות
* 
* אביעד אברהמי, דרך במבחן: כביש 10, אתר "פול גז", 21 באוקטובר 2016
* 
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ישראל: כבישים
קטגוריה:הנגב: כבישים
קטגוריה:עוטף עזה: תחבורה
קטגוריה:גבול ישראל–מצרים
קטגוריה:אזור ניצנה
קטגוריה:כבישים בישראל הסמוכים לגבול
מטבחון

[ממוזער|דוגמה למטבחון הממוקם בדירת סטודיו קטנה בשרברוק, [קוויבק, קנדה]]

**מטבחון** הוא אזור בישול קטן, שבדרך כלל יש בו מקרר ומיקרוגל, אך עשויים להיות בו מכשירים אחרים. בחדרי מוטל ומלון, דירות קטנות, מעונות או בנייני משרדים, המטבחון מורכב ממקרר קטן, מיקרוגל ולפעמים מכיור. קוד הבנייה של העיר ניו יורק מגדיר מטבחון כמטבח בגודל של פחות מ-7.4 מ"ר של שטח הרצפה.

## בבתי מלון ומוטלים
מטבחונים נפוצים בחדרי אירוח במלונות ומוטלים ולעיתים קרובות מכילים מכונת קפה, מקרר קטן, המכונה בדרך כלל . בחלק ממטבחוני המלון יש מקררים עם חיישן פנימי, המשמש את הנהלת המלון בניטור השימוש של האורחים בתכולת המקרר, וכך בגביית תשלום בעבור המזון הנצרך, הכולל בדרך כלל סודה, בירה ומשקאות חריפים.

## בבריטניה
באנגלית בריטית, המונח מטבחון מתייחס גם למטבח משני קטן בבית. לעיתים קרובות הוא נמצא באותה הקומה של חדרי השינה של הילדים, ומשמש את האומנת או האו-פר להכנת ארוחות לילדים; מטבחונים אלו ניתן למצוא גם במספר בתי מלון בלונדון.

## בישראל
בישראל משמשים המונחים "המטבח" ו"המטבחון" גם לתיאור פורום מצומצם של בכירים בממשלה או בדרגות ניהוליות. השימוש במונח מגיע לרוב בהקשרים שליליים, המתארים תופעה בה מיעוט בעל כוח בגוף ניהולי משתמש בסמכויותיו לעקיפת שאר הגורמים המכריעים.

## סגנון דירה קטנה
המילה מטבחון (*kitchenette*) שימשה גם לתיאור סוג של דירה קטנה שרווחה בקהילות אפרו-אמריקאיות בשיקגו ובניו יורק במהלך אמצע המאה ה-20. בעלי דירות חילקו פעמים רבות בתים צמודי קרקע או דירות גדולות ליחידות קטנות יותר כדי לאכלס יותר משפחות. תנאי המגורים במטבחונים הללו היו לרוב דלים; הסופר ריצ'רד רייט תיאר אותם כ-"הכלא שלנו, גזר דין המוות שלנו ללא משפט מקדים".

בברזיל, מטבחון (בפורטוגזית ברזליאית: quitinete) היא דירה קטנה מאוד. היא מורכבת מחדר אחד, חדר רחצה ומטבח, שלעיתים קרובות נמצא בחלל החדר. בדומה לדירת סטודיו בתרבות האמריקאית או בדסיט  בהממלכה המאוחדת ואירלנד.

## קישורים חיצוניים

* הגדרת המטבחון, באתר האקדמיה ללשון העברית

## הערות שוליים

קטגוריה:מטבח
משלים שועליים

**משלים שועליים** היא סדרת אנימציית סטופ מושן בפלסטלינה בת 13 פרקים. הסדרה הופקה לטלוויזיה הישראלית על ידי האנימטור רוני אורן ושודרה בערוץ הראשון בשנת 1989.
את שיר הפתיחה בעברית ביצעה עידית הלוי.

עלילת הסדרה התבססה על מעשיות מאת איזופוס, ז'אן דה לה פונטן ואחרים. הסיפורים הומחשו בעזרת חיות היער, כאשר לרוב, העלילה התמקדה בבעל חיים אחד חלש יחסית שמצליח להערים על בעל חיים חזק יותר שמתעמר בו. לכל פרק היה מוסר השכל ייחודי שהופיע בסיומו. באנגלית מרב השמות השתנו. "זריזי" למשל הפך ל"בריקסטון" ו"פריכיהו" ל"קריספין".

## הפרקים
# השועל והחסידה
# פיתויו של תיאודור התיש
# הסתננות שועלית
# נקודת הצחוק של זריזי הארנב
# מסכת הזפת של נחמן
# השועל והעורב
# השועל והדובדבנים
# השועל והעוגה
# הארוחה המלכותית של אלביס
# השועל והארנב
# תאוות הדבש של זריזי הארנב
# השלל של אלביס האריה
# בחירת חיית השנה

## הדמויות
* דינג הכלב
* החסידה (באנגלית החסידה נקראת "פרנסין")
* השועל- משמש כפרוטגוניסט של הסדרה. 
* זריזי הארנב
* נחמן הדב
* עדינה הפרה
* פגניני החזיר
* פריכיהו החתול
* צביקה הצב
* קווקר הצפרדע
* קרקפתא העורב
* אלביס האריה
* תיאודור התיש
* ירמיהו התן
* קישקע התרנגולת (באנגלית היא תרנגול ממין זכר בשם "ג'יבּלט")
* נוריס בן האדם
* כבשים 
* אשתו ובנו של נחמן הדובים.
* השמש

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סדרות הנפשה בסטופ-מושן
קטגוריה:סדרות הנפשה ישראליות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 1989
קטגוריה:משלים
לואי שברולה

**לואי-ג'וזף שברולה** (בצרפתית: **Louis-Joseph Chevrolet**; 25 בדצמבר 1878 - 6 ביוני 1941) היה נהג מרוצים ומייסדה של חברת המכוניות "שברולט", כיום המותג המפורסם ביותר של ג'נרל מוטורס.

## חייו
נולד בעיר לה שו-דה-פון בקנטון נשאטל שבשווייץ. ב-1886 היגרה משפחתו לצרפת. שם פיתח שברולה את יכולותיו המכניות והתעניינותו במרוצי מכוניות. הוא עבד בחנות במכניקה "רובלין" בין השנים 1895 ו-1899 בזמן ששהה בפריז. ב-1900 עבר למונטריאול שבקוויבק, קנדה. שנה לאחר מכן, עבר לניו יורק שם שכרה אותו חברת פיאט.

בזמן שעבד בחברת המכוניות ביואיק למד עיצוב מכוניות והחל לעצב מנוע משלו למכונית חדשה ב-1909. זמן קצר לאחר מכן הצטרף אליו ויליאם דוראנט והם הקימו את חברת "שברולט" בדטרויט, מישיגן. לשברולה ודוראנט היו חילוקי דעות על העיצובים וב-1915 מכר דוראנט את חלקו בחברה. כעבור שנה, מוזגה החברה לתוך ג'נרל מוטורס של דוראנט.

חוץ מהיותו גאון מכני ללא כל חינוך רשמי, לואי היה אחיו הגדול של גסטון שברולה, שזכה באינדיאנפוליס 500 של שנת 1920 במכונית שבנה לואי, שבעצמו התחרה במירוץ ארבע פעמים, כשב-1919 הגיע למקום השביעי. אחיו הגדול, ארתור שברולה, התחרה גם הוא פעמיים.

לואי שברולה קבור בבית הקברות "ג'וזף הקדוש" באינדיאנפוליס, אינדיאנה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:חלוצי תעשיית הרכב
קטגוריה:תעשיינים אמריקאים
קטגוריה:נהגי מכוניות מרוץ שווייצרים
קטגוריה:מהגרים משווייץ לארצות הברית
קטגוריה:שווייצרים שנולדו ב-1878
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1941
הונדה S2000

**הונדה S2000** היא מכונית רודסטר מבית הונדה. S2000 הוצגה לראשונה כמכונית קונספט בתצוגת מכוניות בטוקיו בשנת 1995. ייצורה הסדרתי החל באפריל 1999 לרגל חגיגות החמישים של הונדה, ומאז עברה המכונית מספר מתיחות פנים מינוריות. ה-S2000 נקראה כך עקב נפח מנוע של 2,000 סמ"ק, כהמשך למסורת רבת שנים של הונדה ושהתחילה מהונדה S500 רודסטר בעלת נפח מנוע של 500 סמ"ק ובהתאם הונדה S600 והונדה S800. ל-S2000 היו מספר דגמים ובהם שינויים קוסמטיים ומכניים.

ייצור ה-S2000 נפסק ביוני 2009.

## הדור הראשון

לדגם הקונספט התווספה מסגרת X-bone כדי לחזק את קשיחות הגוף, יחד עם חלוקת משקל של 50:50 לשיפור האחיזה.

הדגם הראשון של S2000 נקרא AP1 והוא היה בעל מנוע אטמוספירי קדמי עם 4 צילינדרים ובנפח 2000 סמ״ק, הנעה אחורית, גל זיזים כפול ומערכת VTEC. הספק המנוע היה 237 כ"ס ו-21 קג"מ ב-8,800–9,000 סל״ד. המנוע שודך לתיבת הילוכים בעלת 6 הילוכים ודפרנציאל מוגבל החלקה. המנוע הפיק כ-120 כ"ס לליטר שהיווה נתון מרשים בעת ההיא. המנוע ישב אחרי המתלה הקדמי, מה שתרם לחלוקת משקל של 50:50 ורדיוס סיבוב קטן יותר.

המרכב היה בעל מתלה עצה כפולה (Double wishbone), הגה כוח מתוגבר חשמלית ושתי משענות התהפכות.

כמו כן הגג היה עשוי מבד סינתטי (ויניל) קשיח, אולם היה ניתן לקנות גם גג מתפרק עשוי אלומיניום.

ב-2001 נוסף מגן רוח בין שני המושבים.

ב-2002 חלון הפלסטיק האחורי הוחלף בחלון זכוכית עם מפשיר אדים. באותה שונה נעשו שינויים קוסמטיים כמו מסגרות כרום בפנסים האחוריים וידית הילוכים מעור.

AP1 יוצר עד שנת 2003 במפעל טאקאנזבה ביפן.

ביפן הוצא גם דגם ייחודי בשם TYPE V שהציע מספר שינויים, בניהם הגה בעל התנגדות משתנה כיחס ישיר למהירות, סיבוב ההגה קוצר מ-2.4 סיבובים מקצה לקצה ל-1.4, כמו כן נוספו שיפורים לבולמי זעזועים ומתלים. נוסף גם סמל VGS מאחור.

## הדור השני
גרסת המשך לגרסה ראשונה עברה שינויים משמעותיים, היצור עבר אל מפעל בעיר סוזוקה.

קוטר הג'אנט הוגדל ל-17 אינץ' ומערכת הבולמים שונתה כדי למנוע תופעות של היגוי יתר, מתחי הקפיצים הותאמו כדי לאפשר כניסות מדויקות יותר לסיבובים. השלדה שונתה במעט כדי להשיג מקדם קשיחות יותר גבוה, טבעות סינכרון בתוך הגיר הוחלפו מתרכובת פליז לטבעות עשויות חומר מרוכב (פולימרי).

כמו כן בוצעו שינויים קוסמטיים לפגושים והורכבו פנסי לד יחד עם סופיות אגזוז אובליות.

המנוע נשאר כמו בגרסת המקור F20C, לשוק האמריקאי נפח המנוע הוגדל ל-2.2 ליטר F22C1.

השינוי נעשה על ידי הקטנת הטלטלים ועל ידי כך הגדלת אורך המהלך, הסל״ד ירד מ-8800 ו-9000 ל-8000 ו-8200 בהתאמה, הייתה עלייה של 6% במומנט סופי ל-220 Nm, ההספק נשאר זהה 237 כ״ס. כמו כן בגרסה האמריקאית ההילוך החמישי קוצר והשישי הוארך.

ב-2006 F21C1 הוצג גם לשוק היפני וההספק היה מעט גבוה יותר 239 כ״ס ומומנט של 221 Nm. בדגם זה נוספה בקרת יציבות ומצערת אלקטרונית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

S2000
קטגוריה:מכוניות ספורט
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1999
קטגוריה:כלי רכב יפניים
אנדרו קרנגי

**אנדרו קרנגי** (באנגלית: **Andrew Carnegie**; 25 בנובמבר 1835 - 11 באוגוסט 1919) היה איש עסקים ונדבן אמריקאי.

## ביוגרפיה

קרנגי נולד בסקוטלנד משפחתו עסקה באריגה. בגיל 12 בערך, עזב את סקוטלנד יחד עם הוריו בעקבות קשיים כלכליים של המשפחה ועבר לארצות הברית שבאותן שנים פתחה את שעריה למהגרים מרחבי העולם. הוא התחיל את חייו כנער חסר כל כשעבד במפעל טקסטיל בפנסילבניה כ'נער סלילים' והרוויח כ-20 סנט ליום. הוא התקדם בזכות חריצותו ולאחר שעבד במפעל פלדה רכש את המפעל והיה לאחד מראשוני תעשייני הפלדה.

בדומה לאיל הנפט ג'ון ד. רוקפלר והבנקאי ג'יי. פי. מורגן היה קרנגי תעשיין רב עוצמה ששלט על תעשיית ייצור הפלדה, החל מכרייתה (כברזל גולמי) ובדרכי הובלתה למפעליו ועד לייצור. בשלב מסוים שלט קרגני ברוב מפעלי הפלדה בארצות הברית. בשנת 1900 ייצרו מפעליו כמות פלדה גדולה יותר ממה שיוצר בבריטניה כולה.

קרנגי מימן את בניין בניין האיחוד הפאן אמריקאי, ובנייתו נשלמה בשנת 1910.

קרנגי מימן גם את בניית ארמון השלום בהאג, המשמש מקום מושבו של בית הדין הבינלאומי לצדק, וקרן קרנגי נחשבת בעלת המבנה עד היום.

לעת זקנותו נקלע לסכסוך עם שותפו הנרי פריק בעקבות סכסוך חריג עם איגוד עובדים של מפעל פלדה שניהל פריק שהוביל למותם של פועלים ומאבטחים, לפריק היה מניות בחברה. הדבר הוביל שהוא העדיף למכור את החברה. כמה שנים לאחר מכן הוא מכר את חברת הענק שלו 'קרנגי סטיל' בכחצי מיליארד דולרים לבנקאי ג'יי. פי. מורגן והקדיש את רוב הונו לפעילות פילנתרופית והיה לאחד הנדבנים הגדולים בארצות הברית. הוא תרם כספים לבניית אוניברסיטת קרנגי מלון, מכון קרנגי למדע אולם הקונצרטים קרנגי הול וכן ספריות ציבוריות, בתמורה להתחייבות הרשות המקומית לממן את תחזוקתן. בדרך זו הוקמו בזכותו כ-1,600 ספריות.

קרנגי היה חבר קרוב של מתיו ארנולד. הוא דבק באמונה שלמה בשיפור החינוך, והקדיש חלק ניכר מהונו הפרטי להפצת משנתו של ארנולד בארצות-הברית.

האסטרואיד 671 קרנגיה אשר התגלה ב-21 בספטמבר 1908 על ידי האסטרונום האוסטרי יוהאן פאליזה נקרא על שמו של אנדרו.

## כתביו שתורגמו לעברית
*'עושר', תרגם יניב פרקש, בתוך **חקירות ודרישות: מאמרי מופת על חברה, אמונה ומצב האדם**, ערך אסף שגיב, כנרת זמורה-ביתן דביר ומרכז שלם, 2011.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* פודקאסט 'כשבגרוש היה חור' על דמותו ועל התקופה

קטגוריה:דאיסטים
קטגוריה:מהגרים מסקוטלנד לארצות הברית
קטגוריה:אנשי עסקים אמריקאים
קטגוריה:נדבנים אמריקאים
קטגוריה:מיליארדרים אמריקאים
קטגוריה:פטרוני אמנות אמריקאים
קטגוריה:ברונים שודדים
קטגוריה:אישים שעל שמם פרס ספרותי
קטגוריה:חברי היכל התהילה לאמריקאים הגדולים
קטגוריה:אישים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1835
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1919
שאול ויוהאנה

**שאול ויוהנה** הוא טרילוגיה אפית, רומן בן שלושה חלקים, שכתבה הסופרת נעמי פרנקל, המתאר את יהדות גרמניה ערב עליית הנאציזם. חלקו הראשון של הספר יצא לאור בשנת 1956, וחלקו השלישי בשנת 1967.

הרומן הוא דגם מובהק של "הסיפורת ההיסטורית" בנושא השואה. היצירה מושתתת על רצף כרונולוגי, כאשר ליחידות הזמן בו יש סימוכין היסטוריים.

הספר נכנס לפנתיאון התרבות הישראלית, הביא לזכיית המחברת בפרס רופין ובפרס אוסישקין, וכלול בתוכנית הלימודים לבגרות בספרות של בתי הספר בישראל.

## סיפור העלילה
הרומן מתאר את השנים 1933 - 1930 בברלין בירת גרמניה. זהו סיום תקופתה של רפובליקת ויימאר, שבסיומה עלתה המפלגה הנאצית לשלטון.

במרכז הרומן עומדות שלוש דמויות השייכות למשפחה יהודית אחת, משפחה חילונית, אמידה ומתבוללת. שלוש הדמויות שונות זו מזו, ומייצגות תפיסות עולם שונות:
* **הסב** הוא אדם קשיש, שנולד באמצע המאה ה-19, וליווה את המהפכה התעשייתית ואת הפיכת העולם האירופי המערבי למתועש ומודרני.
* **האב** הוא אדם משכיל ודעתן. הוא נלחם למען גרמניה במלחמת העולם הראשונה, שהסתיימה לפני מספר שנים, ואף מחזיק בעיטורי הוקרה על שירותו. הוא מעריץ את התרבות הגרמנית, ודמות המופת שלו היא גתה.
* **הבת**, יוהנה, צעירה אידיאליסטית, הנמשכת אל הציונות ואל ארץ ישראל, דבר שאינו מובן למבוגרים יותר במשפחתה.

במקביל מיוצגת התפיסה הנאצית בספר בדמותו של קצין המשטרה הגרמני, שהיה בתחילת הספר ידיד המשפחה ומאהבה של אדית היפה, אחותה הגדולה של יוהאנה. במהלך הרומן הוא נחשף לרעיונות הנאציים ומאמץ אותם אל ליבו מתוך שכנוע. חשיפת זהותו הנאצית מקבילה בטרילוגיה ליציאת הנאצים מן המחתרת ועלייתם לשלטון.

בספר לא מתוארים השמדת היהודים, מחנות ריכוז ומוות, שעדיין לא היו קיימים בשנים שבהם מתרחש הרומן. עם זאת הרומן מתאר שלוש שנים בחייה של משפחה שבה פערי דורות ופערי תפיסות במציאות המבשרת את הנורא מכל, שאינה יודעת זאת.

## פרשנות
הטרילוגיה כתובה במסורת רומן המשפחה הגדול של המאה התשע-עשרה. עם זאת, בציר הזמן מכסה הרומן תקופה של שנים ספורות בלבד, כך שהשפע האפי של היצירה ניכר לא במשך הזמן אלא ברוחב היריעה, הכוללת דמויות מרקעים שונים ומגוונים, ומשתרעת על פני פרשיות סבוכות שונות המשתלבות האחת ברעותה.

ככלל, המחברת נוקטת בגישה ההיסטורית-חברתית ומבקשת להתחקות אחר התהליכים שהביאו לעליית הנאצים לשלטון בגרמניה. היצירה מסתיימת רק זמן קצר לאחר עליית היטלר לשלטון, כלומר – כאשר הסיוט ההיסטורי טרם הגיע לשיאו והעתיד הנורא אינו ידוע לגיבורי הסיפור, אך כבר מטיל את צילו המאיים עליהם. מבקרת הספרות גיטה אבינור, אגב התייחסות לנתונים אלה, תיארה את גישתה המיוחדת של המחברת באופן הבא:

## לקריאה נוספת
שירב פנינה,"דרך האם : יחסי בת-אם ביצירת נעמי פרנקל, עמליה כהנא-כרמון ורות אלמוג", **עלי-שיח**, 34 (תשנד), עמ' 69-82.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

קטגוריה:רומנים היסטוריים
קטגוריה:רומנים בעברית
קטגוריה:ספרי 1957
אגדות המלך שלמה

**אגדות המלך שלמה** היא סדרת אנימציית פלסטלינה ישראלית שהופקה לטלוויזיה על ידי האנימטור רוני אורן ושודרה בערוץ הראשון בין השנים 1992–1993. בשנת 2006 פרקי הסדרה יצאו במארז DVD על ידי גלובוס יונייטד.

עלילת הסדרה התבססה על סיפורי שלמה המלך, כפי שהן מופיעות בספרו של חיים נחמן ביאליק, "ויהי היום". לסוף כל פרק היה מוסר השכל ייחודי.

## פרקים

## קישורים חיצוניים

* 
*  

קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות לילדים
קטגוריה:סדרות הנפשה ישראליות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 1992
קטגוריה:סדרות הנפשה בסטופ-מושן
קטגוריה:הערוץ הראשון: תוכניות וסדרות
קטגוריה:כאן חינוכית: תוכניות וסדרות
קטגוריה:אגדות שלמה המלך
O2 ארנה (פראג)

**O<sub>2</sub> ארנה** (**O<sub>2</sub> Arena**) הוא היכל ספורט רב תכליתי הממוקם ברובע ליבן שבפראג. הוא אחד מהיכלי הספורט המודרניים ביותר באירופה שיכולים להתאים למספר סוגי ספורט. האולם נבנה כ**סאזקה ארנה** לקראת אליפות העולם בהוקי קרח שנערכה בשנת 2004. הוא מכיל 18,000 מקומות ישיבה, אשר הופכים אותו לאחד ההיכלים הגדולים ביותר באירופה, וגם לאחד היחידים שמתאימים ברמתם לליגות ההוקי קרח והכדורסל של צפון אמריקה (בעיקר ארצות הברית).

בשנת 2006, O2 ארנה אירח את הפיינל פור של היורוליג, התחרות הנחשבת ביותר בקרב הכדורסל האירופי.
בשנת 2008 שמו של האולם שונה ל-**O<sub>2</sub> ארנה** עקב הסכם מסחרי עם חברת הטלפוניה O2.

בנובמבר 2021 באולם נערכו תחרויות משחקי הגמר של גביע בילי ג'ין קינג 2020-21.
## היסטוריה
הרעיון של בניית היכל חדש בפראג הגיע בעקבות עידן הזהב של ההוקי קרח בצ'כיה - שזכתה בארבע מדליות זהב רצופות באליפות העולם. ההיכל היה אמור להיבנות בזמן ולארח את אליפות העולם של שנת 2003 בהוקי קרח, אך בעקבות סיבוכים לא צפויים בהנהלת הפרויקט והמשקיעים, התאחדות ההוקי החליטה להעביר את המשחקים לפינלנד. המשקיעה העיקרית של ההיכל הייתה חברת ההימורים סאזקה הצ'כית. בניית ההיכל החלה בשנת 2002 והושלמה בשנת 2004, לקראת אליפות העולם.

## נתונים טכניים

400px|שמאל|ממוזער|O<sub>2</sub> ארנה - מבט מבחוץ

* קומות: 6
* שטח רצפה: 35,000 מטר מרובע
* תכולה: 18,000 צופים
* מקומות לחברי המועדון ומיוחדים: 2,460
* תאי צופים: 66
* תאי צפייה מיוחדים: 4
* מקומות בברים, מסעדות ובתי קפה: 2,900
* מקומות חנייה: 280
* אוכלוסיית האזור שבו נמצא: 15-18 מיליון תושבים

## קישורים חיצוניים

* O<sub>2</sub> ארנה, האתר הרשמי
* O<sub>2</sub> ארנה, המכבי דוט קום
* O<sub>2</sub> ארנה ב-WorldStadiums

קטגוריה:אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:אולמות כדורסל
קטגוריה:פראג: מבנים
קטגוריה:פראג: ספורט
קטגוריה:אצטדיונים ומתקני ספורט לאומיים
קטגוריה:צ'כיה: הוקי קרח
פלפליים

ה**פלפליים** (שם מדעי: Piperaceae) היא משפחה של צמחים בעלי פרחים, אשר כוללת  בערך 3,600 מינים מקובלים כיום ב-5 סוגים. ניתן למצוא את הרוב המכריע של המינים בתוך שני הסוגים העיקריים: פפרומיה (מעל 1,400 מינים), ופלפל  (2,171 מינים). אחד המינים המוכרים בכל שולחן, הוא התבלין פלפל שחור. (Piper nigrum). 

אין כל קשר בין המשפחה לבין הסוג פלפלת ממשפחת הסולניים.

## קישורים חיצוניים

* 
* משפחת הפלפליים, באתר צמח ישראלי

*
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1792
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פאול דיטריך גיסקה
קטגוריה:משפחות צמחים
קלולס

**קלולס** (נקרא בהפצה המקורית בארץ **קלולס - "מרחפת" בבוורלי הילס**, באנגלית: **Clueless**) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1995, שבויים בידי איימי הקרלינג. הסרט זכה להצלחה רבה ברחבי העולם ולסדרת-בת ששודרה בין השאר בישראל בערוץ הילדים.

## עלילה
הסרט, שעלילתו מבוססת באופן חלקי על עלילת הספר אמה של ג'יין אוסטן, מספר את סיפורה של נערה עשירה מבוורלי הילס בשם שר הורוביץ, שמה שמעסיק אותה לרוב אלו נושאי בגדים ואופנה. על אף שהיא מרוצה מחייה, שר מעוניינת להציג את עצמה גם כעוזרת לזולת וכבעלת אינטלקט. ביחד עם חברתה הטובה, דיון מארי דוונפורט, המכונה בקצרה "די", היא מחליטה לעשות "מייקאובר" לטאי פרייז'ר, נערה חדשה שמגיעה ללמוד בבית הספר שלהן. שר מחליטה גם לשדך בין שניים מהמורים בבית ספרה.

## צוות השחקנים

* אליסיה סילברסטון בתפקיד שר הורוביץ.
* סטייסי דאש בתפקיד  דיון מארי דוונפורט (די).
* בריטני מרפי בתפקיד טאי פרייז'ר.
* דן הדייה בתפקיד מל הורוביץ, אביה של שר.
* דונלד פייז'ון בתפקיד ורי לורנס דובאל, בן זוגה של די.
* אליסה דונובן בתפקיד אמבר פרינסס מריינס, יריבתה של שר.
* פול ראד בתפקיד ג׳וש לוקאש, אחיה-החורג-לשעבר של שר.
* וולאס שון בתפקיד מר הול, המורה של שר במועדון הדיבייט.
* טווינק קפלן בתפקיד גברת גייסט, המורה להיסטוריה.

## בתרבות
בקליפ "Fancy" של איגי אזליה היא עושה אזכורים רבים לסרט.

בשנת 2019 עלה לבמות אוף ברודוויי מחזמר המבוסס על הסרט, בכיכובה של דאב קמרון בתפקיד שר הורוביץ.

את ספר ההצגה כתבה איימי הקלרינג ובוים על ידי קריסטין האנגי.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
*  
* 
* 	
* 
* 
* 

קטגוריה:סרטי 1995
קטגוריה:סרטי נעורים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:בוורלי הילס בקולנוע
קטגוריה:סרטי פולחן
קטגוריה:סרטים לפי ספרי ג'יין אוסטן
קטגוריה:סרטים שצולמו בלוס אנג'לס
קטגוריה:סרטי איימי הקרלינג
דביבוני היער הירוק

**דביבוני היער הירוק** (באנגלית: **The Raccoons**) היא סדרת טלוויזיה מונפשת קנדית בת 60 פרקים, שהופקה לטלוויזיה בין השנים 1985 ל-1992. הסדרה שודרה בערוץ הראשון ב-1990 וגם בערוץ הילדים. לקראת סוף שנות התשעים הוא שודר בערוץ 2 זכיינית רשת, כששם שודרה גם העונה הראשונה של הסדרה. בשנת 2012 הסדרה דובבה מחדש ושודרה בערוץ ג'וניור.

שיר הפתיחה העברי של הסדרה נכתב על ידי זיו סידי, שרון מלמד ולימור חביב, הולחן על ידי זיו סידי ואבנר חודורוב ובוצע על ידי שיר גוטליב.

## תקציר העלילה
הסדרה עקבה אחר עלילותיהם של און הדביבון וחבריו ביער הירוק, אשר נאלצים להגן היער ולסכל את מזימותיו של איש העסקים מר מלכישוע ושלושת עוזריו החזירונים.

## הדמויות הראשיות
* **און דביבון** (Bert Raccoon) - און הוא דביבון שמח, אנרגטי ובר מזל. בעל ביטחון עצמי מופרז ביכולות של עצמו. ביטחון היתר הזה לפעמים מכניס אותו למצבים בעיתיים. הוא מתנהג בצורה ילדותית יותר מחבריו, ומביא עימו אנרגיה צעירה. לעיתים הוא גם יכול להיות נמהר מאוד; בדרך כלל און הוא חסר סבלנות בביצוע תוכניות או בהסדרת הצדק ביער הירוק. למרות חסרונותיו, און נאמן מאוד לחבריו, וחברו הטוב ביותר הוא בן חדק החידקון.
* **טלי וראלף דביבון** (Ralph and Melissa Raccoon) - זוג דביבונים. ראלף וטלי הם זוג נשוי צעיר, מהדמויות הנבונות והבוגרות יותר בסדרה. הם גדלו יחד, והם ידידים מהילדות של און דביבון. הם עובדים בעיתון המקומי בו ראלף הוא העורך וטלי היא הצלמת.
* **מר מלכישוע** (מכונה גם **אב חדק החידקון**) (Cyril Sneer) - אוכל נמלים ואיש עסקים אכזרי שלא יתן לאף אחד לעמוד בדרכו להרוויח כסף. דמות הנבל הראשית בסדרה. כל תוכניותיו מטורפדות לבסוף על ידי הדביבונים, ומפעם לפעם אפילו על ידי בנו אף חדק חידקון. מגדל את בנו לבד מאז מות רעייתו. 
* **בן חדק החידקון** (Cedric Sneer) - בן חדק חידקון הוא הניגוד המושלם לאביו מר מלכישוע, הוא חנון, ביישן וחלש אופי.
* **שלושת החזירונים** (Lloyd, Boyd, and Floyd) - עוזריו של מר חדק החידקון. הופיעו לראשונה בעולם המגביל כשאליו שייפר הגיע לשם במטוס. תוך ביצוע משימותיו הם מקווים להערכה או לשכר. בפרק שבו עשו למר חידקון "חיים שכאלה",כשבפורמט עצמו כל אורח שואל את האורח שאלה, שאלו החזירונים את מעסיקם לגבי קבלת משכורתם, והוא ענה שאף פעם. 
* **שייפר** (Schaefer) - כלב רועים. הכלב שייך לשומר היערות, משמש ביער כברמן. שימש כדמות הראשית בעונה הראשונה של הסדרה. 
* **שחורי** (Broo) - כלב רועים אשר שייך גם לאון דביבון בחלק מהפרקים ובחלק אחר, גם לשומר היערות ושני ילדיו. הופיע לראשונה ככלבה של סופי בעולם המקביל שאליו הגיע שייפר באמצעות מטוס. 
* **סופי** (Sophia Tutu) - חברתו של בן חדק חידקון. הופיעה לראשונה בעולם המקביל שאליו הגיע שייפר עם מטוס.
* **הדובים** (The Bears) - העובדים של מר חידקון. 
* **מר נוקס** (Mr. Knox) - תנין שמשמש כחברו/יריבו של מר חידקון. באחד הפרקים צוין שמר חדק חידקון והוא חברים מילדות. נשוי לגברת ביידן-ביידן . 
* **גברת ביידן-ביידן** (Lady Baden-Baden) - תרנגולת המשמשת כרעייתו של מיסטר נוקס וכיועצת המיסטית שלו. חדק חידקון ומיסטר נוקס התחרו על ליבה, ולבסוף היא בחרה במיסטר נוקס בתור בעלה.  
* **בני דביבון** (Bently Racoon) - אחיינם של מלי וראלף. משמש כחברם של און דביבון ומר חידקון.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סדרות הנפשה קנדיות
קטגוריה:הערוץ הראשון - תוכניות רכש
קטגוריה:ערוץ הילדים: תוכניות רכש
קטגוריה:ערוץ ג'וניור: תוכניות רכש
קטגוריה:דביבונים בתרבות
הצצקנים

**הצצקנים** היא סדרת טלוויזיה לילדים שהופקה ב-1989. לסדרה שישה פרקים והיא שודרה בערוץ הראשון כסדרת ספיישל במסגרת מחלקת התוכניות לילדים ונוער.

הסדרה מתמקדת בהרפתקאותיה של חבורת חייזרים מגלקסיה אחרת שמקבלת משימה משליטי הכוכב לחקור את כדור הארץ. הצצקנים יכלו להמיר את צורתם החייזרית לצורה אנושית, לצורך הסוואה וחקירת הכוכב. בנוסף לחלליתם המרשימה, התהדרו גם ברכב שטח משוכלל ואמצעי תקשורת ניידים.

הפרקים דיברו בעיקר על חברות ושיתוף פעולה, עזרה לזולת, קבלת השונה, ובעיקר טיפוח ושימור נופי הארץ.

המקומות בהם ביקרו הצצקנים הם חמת גדר (פרק כפול), יפו, הספארי ברמת גן, ים המלח וזכרון יעקב.

בסרטון הפתיחה השתמשה הסדרה בחלק מאנימציית הלוגו של זכיינית הטלוויזיה הבריטית "STV".

שיר הפתיחה והסיום של הסדרה בוצע על ידי אורנה ומשה דץ.

## שחקנים
### דמויות קבועות
צוות החללית כלל את:
***צדק** (אדי ג'ייקובס): מפקד המשימה. בפרקים של הספארי וזכרון יעקב השתתף בקטעי השירה והריקוד. 
***אלישמש** (אלי יצפאן): טכנאי החללית. מתקשר יותר עם ילדים. בכל הפעמים שהם מסתווים, חושף כמעט את הזהות הסודית שלהם.
***נגה** (שרית סרי): הקצינה הראשונה. בעלת כוחות קסם שונים, כשיש להן מספר מגבלות כגון: שהשימוש בהם מותר כל-עוד הוא אינו לצורכי לחימה בין כוכבית, וכן שהכוחות שלה פועלים אך ורק על פני הקרקע ולא מתחתיה.
***קוסמולינו** (דנה יקל): חייזר גדול, ירוק ומגושם. נוצר על ידי אלישמש כדי שישמש כחיית השעשועים שלהם. הופיע באחד הפרקים של "הופה היי" ששודר בתעשייה האווירית, כשהחללית שלו נתקעה במוזיאון המטוסים שם והשלישייה הייתה צריכה לסייע לו עם החללית לפני שיגלו אותו. בעל אנטנה נשלפת בצורת חייזר קטן.

### שחקנים אורחים
במהלך פרקי הסדרה השתתפו שחקנים שונים בתפקידי אורח והם: ציפי שביט, משה איבגי, אורי גבריאל, מאיר סוויסה (בשלושה פרקים), גבי עמרני, ישה גילנסקי, מושון אלבוכר, רולנדה שגרן (בשני פרקים), עזרא דגן, עירית שלג, רוני בליץ וציפי מור.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות לילדים
קטגוריה:הערוץ הראשון: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תוכניות וסדרות טלוויזיה ישראליות בכיכובן של בובות
קטגוריה:כאן חינוכית: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 1989
האריה מנמאה

לפי המיתולוגיה היוונית, **האריה מנמאה** הוא אריה מפלצתי ששכן בנמאה, מצפון לארגוס.
באשר להוריו של האריה מנמאה יש גרסאות שונות:
* על פי התאוגוניה של הסיודוס, אלו הם אכידנה יחד עם אורתוס.
* האריה והספינקס הם בניהם של כימרה ואורתוס.
* האריה והספינקס היו צאצאיהם של טיפון ואכידנה.
* האריה הוא בנם של זאוס וסלנה.

האריה מנמאה היה מגיח ממערה בעלת שני פתחים ומשמיד כל מי שמצא בדרכו.

עורו היה חסין לכל כלי נשק מכל סוג שהוא. רק ציפורניו של האריה יכלו להוריד את הפרווה מעל גופו.

## הרקולס והאריה מנמאה
המשימה הראשונה שהוטלה על הרקולס הייתה להביא לאוריסתאוס את עור האריה. לכך יש קשר מסוים עם משימתו השנייה, כי ההידרה מלארנה הייתה צאצא של האריה.

הרקולס טיפס על ההר, פילס דרך בסבך השיחים, ולפנות ערב הבחין באריה הענק וירה בו חץ. אלא שעורו של האריה היה חסין בפני כלי נשק, והחץ החליק מעליו בלא שיעורר את תשומת לבו. החץ השני פגע בחזהו של האריה, אך גם הוא לא חדר אל תוך גופו אלא צנח בין רגליו. אז הבחין האריה בהרקולס וזינק לעברו. הרקולס הלם באלה על ראש האריה, אך האלה, שהייתה עשויה מענף עץ זית, נשברה. האריה לא נפגע, רק עיניו התערפלו והוא נסוג למאורתו. הרקולס חסם את מבואה האחורי של המאורה ופרץ מפתחה הקדמי. ומכיוון שהבין שנשק לא יועיל לו, החליט להיאבק באריה בידיים חשופות. הוא תפס את האריה מגבו כדי לא להיפגע מציפורניו ולפת בעוצמה את צווארו. וכך, בעודו דורך בכפות רגליו על בהונותיו של האריה ומחשק בירכיו את צלעותיו, חנק אותו הרקולס למוות.

האריה מת, אך מכיוון שעורו היה חסין בפני כלי נשק, אי אפשר היה לחתוך אותו בסכין כדי להפשיטו, ולכן הרקולס השתמש בציפורני האריה כדי לחתוך את העור. מאז נהג הרקולס להתעטף בעור הזה כשריון, וראש האריה שימש לו כקסדה. כשהופיע כך במיקנה נבהל אוריסתאוס ומאז אסר עליו להיכנס העירה עם שללו.

על מנת לשבח את ניצחונו של הרקולס נקבעו "המשחקים הנמאים" ביוון.

## בתרבות פופולרית
בספר "פרסי ג'קסון וקללת הטיטאן" פרסי מצליח להביס את האריה מנמאה על ידי הלעטתו במזון לאסטרונאוטים, שממנו הוא נחנק. עורו של האריה הפך למעיל פרווה חסין כדורים. פרסי מעניק את המעיל כמנחה לאביו בתמורה להגנה על גרובר והאופיאוטאורוס במסעם לאולימפוס.

## גלריה


Lansdowne Herakles Getty Museum.jpg|הרקולס מלנסדאון האוחז באריה מנמאה
Mosaico Trabajos Hércules (M.A.N. Madrid) 01.jpg|הרקולס נאבק באריה מנמאה, קטע מפסיפס רומאי בספרד
Herkules mit dem Nemeïschen Löwen (Max Klein).jpg|הרקולס והאריה הנימאי. פסל של מקס קליין (1879) באי המוזיאונים בברלין
Heracles Slaying the Lion of Nemea-Hermitage.jpg|הרקולס והאריה הנימאי. העתק רומאי אחרי ליסיפוס בארמיטאז'.
Group of Heracles and Cerberus.jpg|הרקולס עטוף בעור האריה מנמאה וראש האריה משמש לו כקסדה מעלה את קרברוס מהשאול במוזיאון הוותיקן


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:יצורים מהמיתולוגיה היוונית
קטגוריה:אריות בתרבות
אוריאל רינגולד

** אוריאל רַינגולד (ריינגולד)** (1 באוקטובר 1935 – 10 ביולי 2008) היה סופר עברי, עורך ועיתונאי ישראלי.

## ביוגרפיה

רינגולד נולד בראשון לציון למשפחה של פועלים, בעלי זיקה הדוקה לארגון ההגנה, הוא הוכנס על ידי הוריו לקיבוץ גבת, שם למד והתחנך, וסיים את לימודיו, ואף היה חבר בקיבוץ כמה שנים.

אוריאל התחתן עם נגה לבית קלעי ולשניים נולדו שתי בנות, כליל ואילת, ובן אחד, רודד. השניים התגרשו בהמשך.

רינגולד למד הוראה בסמינר - לימים מכללת - "אורנים". ועלה לירושלים להשלמת לימודיו בהיסטוריה וכלכלה באוניברסיטה העברית. בשנת
1968 הצטרף למערכת עיתון הילדים "הארץ שלנו", תחילה היה סגן העורך של השבועון, ומשנת 1974 הפך לעורך השבועון עד סגירתו בשנת 1985.

הוא פרסם ב"הארץ שלנו" מאות סיפורים, רשימות עורך וכתבות. רינגולד היה גם בין יוזמי הפרס לסיפור הילדים הקצר על שמו של יעקב אשמן. בשנת 1956, בעת "מבצע קדש", היה בין לוחמי חטיבה תשע ולימים, בשנת 1966, הוציא את ספרו "המסע אל שארם-א-שייך", המספר בהומור ובלבביות את סיפור מסעה הקשה של החטיבה מאילת לקצה חצי האי סיני.

במהלך שנות ה-90 הכיר את רותי וסרמן, לה נישא בשנת 2008, כשבועיים לפני פטירתו ממחלת הסרטן, בה לקה שנתיים קודם לכן.

## ספריו
***הריינגולדים** והאברונינים מצ’נסטוחוב ומלודז’, דורות אחרונים, רעננה, 2000.
***המסע אל [[שארם א שייח]]**, עם חטיבה תשע במערכת סיני, מעריב, תל אביב, 1966.
***יום הזיכרון לחללי צה"ל**, ליקטו וערכו אוריאל ריינגולד ואורה לימור, משרד הביטחון, 1978.

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:עורכי עיתונים ישראלים
קטגוריה:עיתונאים כותבי עברית
קטגוריה:גבת: אישים
קטגוריה:בוגרי אורנים - המכללה האקדמית לחינוך
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות כפר נחמן
קטגוריה:ישראלים שנפטרו מסרטן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1935
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2008
הרוזן דאקולה

**הרוזן דאקולה** (אנגלית: **Count Duckula**) היא סדרת אנימציה בריטית בת 65 פרקים שהופקה לטלוויזיה בין השנים 1988 ל-1993. הסדרה שודרה במקור בערוץ ITV בבריטניה ובישראל היא שודרה בערוץ הראשון בסוף שנות השמונים ובתחילת שנות התשעים. היא מאותה יוצרים של הסדרה הפופולרית דיינג'רמאוס. רוזן דאקולה הופיע לראשונה בתור אחד נבלים בסדרה "דיינג'רמאוס", לאחר מכן המפיקים החליטו להחזיר את דמותו ולעשות סדרה משלו שגם הפכה להצלחה. הסדרה היא פרודיה על הרוזן דרקולה וסרטי אימה.

הסדרה מספרת את עלילותיו של דמות בדיונית בשם הרוזן דאקולה שהוא ערפד ברווז צמחוני שמתגורר בטרנסלווניה ביחד עם איגור המשרת הקפדן ונני מטפלת עוזרת הבית הטיפשה של דאקולה.

## הדמויות
### ה"טובים"
* **רוזן דאקולה** - ברווז ערפד צמחוני וחביב שאוהב שוקו ורוצה להיות עשיר ומפורסם. דובב על ידי דייוויד ג'ייסון.
* **איגור** - משרת נשר הקפדן של דאקולה, הוא היה משרת ערפדים למשך מאות שנים. תמיד מנסה להחזיר את דאקולה למוטבו ומשכנע אותו לשתות דם ולהפחיד אנשים אבל תמיד כושל. דובב על ידי ג'ק מאי.
* **נני** - תרנגולת עוזרת הבית המגושמת והטיפשה של דאקולה. חובשת גבס תמידי על יד ימינה מסיבה לא ידועה ותמיד "מפשלת" במטלות שלה וגורמת נזק. דובב על ידי בריאן טרומן.

### ה"רעים"
* **ד"ר וון גוס-ווינגוס** - הוא פארודיה של צייד הערפדים "ואן הלסינג". הוא צייד ערפדים אווז עם מבטא גרמני שרוצה להפטר מכל הערפדים בעולם והוא הארכי-אויב של דאקולה. דובב על ידי ג'ימי היברט.
* **אחים קרו** - ארבעה אחים עורבים (ריפלס, ברט, ג'וניור ואחד בלי שם) שרוצים לגנוב חפצי ערך מטירתו של דאקולה אבל תמיד נכשלים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סדרות הנפשה בריטיות
קטגוריה:ערפדים בתרבות ובאמנות
קטגוריה:דרקולה
קטגוריה:ITV: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות ספין-אוף
קטגוריה:הערוץ הראשון - תוכניות רכש
קטגוריה:סדרות טלוויזיה בריטיות שעלו לשידור בשנות ה-1980
קטגוריה:ברווזים בדיוניים
קטגוריה:סדרות טלוויזיה בריטיות לילדים
קטגוריה:סדרות פנטזיה בריטיות
פוליטביורו

**פּוֹלִיטְבִּיוּרוֹ** (ברוסית: **Политбюро**) הוא מונח המהווה קיצור של "פוליטיצ'סקויה ביורו" (ברוסית: Политическое Бюро, "משרד פוליטי", בעברית נקרא "לשכה פוליטית"). בשם זה כונה הגוף המבצע במספר מפלגות קומוניסטיות, בהווה ובעבר, כשהבולטת בהן הייתה הפוליטביורו של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. כיום מצוי פוליטביורו בחמש מדינות: סין, קוריאה הצפונית, לאוס, וייטנאם וקובה.

במדינות בעלות משטר מרקסיסטי-לניניסטי, המפלגה נתפסת כמייצגת העם ומגינתו, ולכן בידיה הכוח המוחלט לשלוט במדינה. חברי הפוליטביורו, הגוף המבצע במפלגה, מחזיקים בידיהם כוח ביצועי רב, בדומה לממשלה במדינות דמוקרטיות פרלמנטריות.

בברית המועצות, לדוגמה, מזכ"ל המפלגה הקומוניסטית לא היה בעל תיק בממשלה. חברי מפלגה נאמנים וותיקים הם שמונו כחברים בפוליטביורו והחזיקו בתיקים הביצועיים. במקרים אחרים, היה המזכ"ל מקבל לידיו גם תיק בכיר בפוליטביורו, לאחר שנים של הנהגת המפלגה.

מיכאיל גורבצ'וב, למשל, לא היה בתחילה נשיא ברית המועצות. תואר זה ניתן כתואר כבוד לשר החוץ לשעבר אנדריי גרומיקו. סטלין היה מנהיג המפלגה הקומוניסטית למעלה מעשור שנים בטרם נטל לעצמו באופן רשמי את תפקיד ראש ממשלת ברית המועצות במהלך מלחמת העולם השנייה.

דה יורה, קונגרס המפלגה היה בוחר את הוועד המרכזי, וזה בחר את המזכיר הכללי של המפלגה ואת חברי הפוליטביורו. דה פקטו, הבחירות במדינות קומוניסטיות התבצעו בסדר הפוך: מזכ"ל המפלגה היה ממנה את הפוליטביורו ואת הוועד המרכזי בעצמו. בזמנים אחרים הושפע הרכב הפוליטביורו גם על ידי גורמים אחרים: סיעות ומאבקי כוח במפלגה, מידת כוחו של המזכ"ל, מידת האהדה בקרב חברי המפלגה או הסכמים בין קבוצות כוח בה.

גורם חשוב יותר לגבי חברי הנהגה במדינות הקומינטרן היה מידת האהדה שרחשה להם מוסקבה. מידת הרצון של ברית המועצות לקדם או להדיח מנהיגים בגוש הקומוניסטי (במיוחד בשנות ה-30 וה-40) הייתה מכריעה במיוחד. הקו שהוכתב ממוסקבה היה נתון לשינויים, לעיתים חדים למדי, מה שדרש מהמנהיגים להתיישר במהירות עם ההכתבות החדשות.

בין השנים 1952–1966 נודע הפוליטביורו של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות בשם "פרזידיום" (נשיאות). בכל תקופת קיומה של ברית המועצות מונתה רק אישה אחת (יקטרינה פורצבה) כחברה בפוליטביורו. אומנם בשנת 1990 מינה מיכאיל גורבצ'וב אישה למוסד זה, אך זמן קצר אחר כך התפרקה ברית המועצות.

## ראו גם

* הפוליטביורו של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות
* הפוליטביורו של המפלגה הקומוניסטית הסינית

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ברית המועצות: פוליטיקה
קטגוריה:קומוניזם: מונחים ומושגים
ביואיק לה קרוס

**ביואיק לה קרוס** היא מכונית סדאן מבית ביואיק. תחת המותג ביואיק לה-קרוס הוצגו במשך השנים ארבעה דורות.

## דור ראשון (2005)
הלה-קרוס הוצגה בתערוכת שיקגו בשנת 2004 כמחליפת הסנצ'ורי והריגל. היא סימלה את המהפך של ביואיק, למרות הממדים הסאלוניים (כ-5 מטר אורך  ו-2.8 מטר בין הסרנים), מדובר במכונית הבסיסית בהיצע של ביואיק. היצע המנועים של הלה-קרוס כולל V6 בנפח 3.8 ליטר (200 כ"ס, 31.8 קג"מ) ו-V6 בנפח 3.6 ליטר (240 כ"ס, 31 קג"מ). דווקא המנוע הקטן יותר יקר יותר ממקבילו בשל היותו מודרני יותר. 

המכונית היא בעלת הנעה קדמית ומבוססת על פלטפורמת W של ג'נרל מוטורס בשיפורים קלים, כמו השברולט אימפלה ופונטיאק גרנד פרי.

## דור שני (2010)
הדור השני של הלה קרוס הושק בשנת 2009 בתערוכת הרכב הבין-לאומית של אמריקה הצפונית שנערכה בדיטריוט. תוכננה מחדש והפכה למכונית יוקרה ולספינת הדגל של מכוניות הנוסעים של ביואיק.

## דור שלישי (2017)
הדור השלישי הוצג לראשונה תערוכת הרכב של לוס אנג'לס, בשנת 2015 כמודל המיועד ל-2017.

## דור רביעי (2023)
בשנת 2023 הציגה ביואיק  את הדור הרביעי של הלה קרוס.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

לה קרוס
קטגוריה:מכוניות סלון
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-2004
קטגוריה:מכוניות אמריקאיות
פרנסואה בושה

[ממוזער|250px|שמאל|[מאדאם דה פומפדור, ציור משנת 1750]]
**פְרַנְסוּאָה בּוּשֶׁה** (בצרפתית: **François Boucher**; 29 בספטמבר 1703 – 30 במאי 1770) היה צייר צרפתי.

## ביוגרפיה
פרנסואה בושה נולד בפריז לניקולא בושה, שהיה דקורטור ובעל חנות לממכר חפצי אמנות ליד ארמון הלובר, ולמד מאביו את יסודות הציור והפיסול. ב-1720 שימש כשוליה אצל הצייר ז'אן פרנסואה למואן ואצל התחריטן לורן קאר.

בושה הוכיח את כישרונותיו והתקדם מהר מאוד, וב-1723 זכה בפרס רומא. ב-1727 נסע לרומא, שם התחקה אחרי ציוריהם של רפאל ומיכלאנג'לו, אך התרשם בעיקר מציוריו של ג'ובאני בטיסטה טייפולו, שעבד באיטליה באותה תקופה. ב-1731 שב לפריז, וב־1733 נשא לאישה את ז'אן בוסו, ששימשה כמודל בסטודיו שלו.

בושה השתמש בנושאים מהמיתולוגיה יוונית ומהמיתולוגיה רומית, וב-1734 זיכה אותו הציור "רינאלדו וארמידה" בחברות באקדמיה המלכותית לציור ולפיסול. ב-1737, עם פתיחתו מחדש של הסלון בפריז, זכו ציוריו של בושה לפרסומת רבה. הוא הצטיין ברישומים ובציורי עירום שנקנו על ידי אנשי האצולה על מנת לקשט את חדרי המיטות שלהם. ב-1742 צייר את "דיאנה מתרחצת" וב-1749 צייר ציורי סתיו וקיץ פסטורלי שבהם עצים, שדות, נחלים ושמים כחולים משמשים כרקע לדמויותיו המתוארות בצבעי פסטל בהירים. ציוריו התקבלו בביקורת נוקבת מצדו של הסופר והפילוסוף דני דידרו, שהיה גם מבקר אמנות נודע.

בושה עסק גם בדקורציה, בקישוט אולמות אופרה ותיאטרון, ובעיצוב דגמים של שטיחי קיר. ב-1755 מינה אותו המלך לואי החמישה עשר למנהל מפעל "גובלן" בפריז לייצור שטיחי קיר, שהיה בבעלות המדינה. בושה היה בן חסותה של מאדאם דה פומפדור, המאהבת והיועצת הראשית של המלך לואי החמישה עשר, שנודעה כפטרונית האמנות של תקופתה, ובמיוחד של סגנון הרוקוקו, אשר בושה היה אחד ממייצגיו הבולטים. ב-1750- 1759 צייר בושה את דיוקנותיה של מאדאם דה פומפדור כשהיא לבושה בשמלות צבעוניות אופנתיות. היא העמידה לרשותו דירה בארמון הלובר, קיבלה ממנו שיעורים בחריטה, והתייעצה איתו בענייני הדקורציה של טירותיה ובנושאים הקשורים בעידוד האמנות. בושה קישט את ארמונות בית המלכות בוורסאי, בפונטנבלו ובשואזי, התעשר אך המשיך לצייר. ב-1765 התמנה לצייר הראשי של המלך לואי החמישה עשר.

בושה נפטר ב-1770 בסטודיו שלו בפריז, בעת שעסק בציור. משנודע לדידרו על מותו של בושה אמר הפילוסוף: "דיברתי בו סרה יתר על המידה. אני חוזר בי."

## מציוריו החשובים

* רינאלדו וארמידה (1734)
* דיאנה מתרחצת (1742)
* סתיו פסטוראלי (1749)
* רועים ליד מזרקה (1749)
* מארי לואיז או'מרפי (1752)
* זריחת השמש (1753)
* מאדאם דה פומפאדור (1750 - 1759)

## קישורים חיצוניים

* 
* ביוגרפיה באתר Web Gallery of Art
* פרנסואה בושה באתר מוזיאון המטרופוליטן לאמנות

קטגוריה:ציירים צרפתים
קטגוריה:זוכי פרס רומא
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1703
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1770
ביואיק לה סייבר

**ביואיק לה סייבר** (**Buick Le Sabre**) היא מכונית גדולה (גודל המכונה בארצות הברית "גודל מלא" - full size) שיוצרה במספר דגמים בידי חטיבת ביואיק של יצרנית המכוניות האמריקנית ג'נרל מוטורס.

## פרטי המכונית
*נפח מנוע: 3791 סמ"ק
*הספק: 205 כ"ס ב-5200 סל"ד
*מומנט: 31.8 קג"מ ב-4000 סל"ד
*תיבת הילוכים: אוטומטית
*מספר דלתות: 4
*קבוצת שיוך: סאלון בגודל מלא

## קישורים חיצוניים

לה סייבר
קטגוריה:מכוניות אמריקאיות
קטגוריה:מכוניות סלון
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1959
תורת יוקאווה

**תורת יוקאווה** (**Yukawa interaction theory**) היא התורה שפיתח הידקי יוקאווה המסבירה, כקירוב, את הכוח הגרעיני הפועל בין באריונים (למשל בין פרוטונים ובין ניטרונים בגרעין). מלבד ההאדרונים, החלקיקים בתורת יוקאווה הם פאיונים (או כל סוג אחר של מזון שהוא בעל ספין אפס), הנושאים את הכוח הגרעיני. תורה זו היא קירוב בלבד, בעיקר בגלל שהכוח הגרעיני הוא הכוח השיורי (residual) של הכוח הגרעיני החזק, שנושאיו התגלו מאוחר יותר כבוזונים מסוג גלואונים. לפיכך, תיאור שלם של הכוח הגרעיני מצריך עיסוק בקווארקים, שהם מרכיבי ההאדרונים (שם כולל לבאריונים ומזונים). גם בתור קירוב יש בעיה עם המודל הזה, מכיוון שגם למזונים אחרים יש את היכולת לשמש בתפקיד נושאי הכוח הגרעיני, כאשר הפאיון הוא רק החשוב שבהם. גם מזוני רו ואומגה נושאים את הכוח הגרעיני.

התיאור השלם של הכוח הגרעיני החזק ושל הכוח הגרעיני ניתן, כנראה, על ידי כרומודינמיקה קוונטית (QCD).

קטגוריה:פיזיקה גרעינית
קטגוריה:הכוח החזק
קטגוריה:תורת השדות הקוונטית
אפקט כדור השלג

**אפקט כדור השלג** הוא ביטוי שמתאר תהליך המתחיל בהיקף קטן והמתרחב במהירות לממדי ענק.

מקור הביטוי הוא בתופעת טבע שמתרחשת לכאורה כאשר כדור שלג קטן ניתק ממקומו ובהשפעת כוח המשיכה של כדור הארץ מתחיל להתגלגל במדרון. במהלך התגלגלותו, גוש השלג סופח כמויות נוספות של שלג מנתיבו וגדל במהירות רבה.

במדעי החברה משתמשים במטפורת כדור השלג כדי לציין שיטה מתודולוגית של ראיונות עומק. חוקרים העוברים ממרואיין אחד למשנהו, בצורה של "חבר מביא חבר", ובכך משתמשים ברשתות החברתיות של המרואיינים, מציינים במחקר כי השתמשו בשיטת "כדור השלג".

## בטבע
[ממוזער|גלילי שלג ב[הפארק הלאומי הרי הרוקי|פארק הלאומי הרי הרוקי]]

כדורי שלג מופיעים באופן טבעי לעיתים רחוקות. במציאות, קיימת תופעה דומה בשם "גליל שלג"  בה שלג המתגלגל במדרון יוצר מין גלילים מוצקים. לרוב הגלילים קטנים למדי (גדול של כדור טניס), אך קיימים דיווחים על גלילים גדולים בהרבה. היווצרות הגלילים דורשת תנאי רוח, תוואי שטח וטמפרטורה מיוחדים.

## ראו גם
* מדרון חלקלק
* אפקט הפרפר
* אפקט הדומינו

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ביטויים
קטגוריה:מכניקה
קטגוריה:שלג