קנצלר גרמניה

**קַנְצְלֶר הפדרלי של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה** (בגרמנית: **Bundeskanzler**) עומד בראש הממשל הפדרלי של גרמניה. הקנצלר הוא ראש הרשות המבצעת, יושב-ראש הקבינט הפדרלי ומנהיג את עבודת הממשלה.

הקנצלר נבחר על ידי הבונדסטאג לפי הצעת הנשיא הפדרלי, וללא דיון מוקדם, בהתאם לסעיף 63 לחוק היסוד של גרמניה (Grundgesetz). עם הכרזת מצב הגנה על ידי הבונדסטאג, מקבל הקנצלר לידיו גם את תפקיד המפקד העליון של הבונדסוור (הצבא הפדרלי הגרמני).

קנצלר גרמניה הנוכחי הוא פרידריך מרץ והוא מכהן בתפקיד החל מ-6 במאי 2025.

## היסטוריה
לפני מלחמת העולם הראשונה נקראה משרת ראש ממשלת גרמניה בשם "רייכסקנצלר", שמשמעותו היא "קנצלר קיסרי" או "קנצלר של הרייך". ב של 1871, הרייכסקנצלר לא נבחר על ידי הפרלמנט (הרייכסטאג), ולא נשא באחריות כלפיו. במקום זאת, הוא מונה על ידי הקיסר. בשל כך לא ניתן לקרוא לאימפריה הגרמנית דמוקרטיה, גם אם הרייכסטאג היה פרלמנט נבחר.

מצב עניינים זה השתנה רק ב-29 באוקטובר 1918 בתיקון שהוכנס לחוקת 1871. עם זאת, השינוי לא יכול היה למנוע את התפרצותה של מהפכה כמה ימים לאחר מכן.

על פי החוקה החדשה של רפובליקת ויימאר ב-1919, הרייכסקנצלר אמור להיבחר על ידי הנשיא, אך לפרלמנט הזכות לפטר את הקנצלר, או את כל אחד מן השרים שלו. למעשה, רוב הממשלות של רפובליקת ויימאר נשענו בצורה חזקה על שיתוף פעולה עם הנשיא, בשל חוסר היציבות שבפרלמנט. הרייכסקנצלר האחרון בסדרת הקנצלרים של רפובליקת ויימאר היה אדולף היטלר, שמונה ב-30 בינואר 1933.

המשותף לכל הרייכסקנצלרים שכיהנו עד נפילת הקיסרות הוא השתייכותם למעמד האצולה. דבר זה השתנה עם הקמת רפובליקת ויימאר, לקראת מעבר לשיטת משאר פרלמנטרית ודמוקרטית יותר.

בתקופת רפובליקת ויימאר כיהן הקנצלר (Reichskanzler) כראש ממשלת הרייך ומונה בידי נשיא הרייך, אך נדרש ליהנות גם מאמון הרייכסטאג. החוקה אפשרה לפרלמנט להפילו בהצבעת אי-אמון רגילה, דבר שתרם לחוסר יציבות פוליטית ולתחלופה גבוהה של ממשלות. סעיף 48 לחוקת ויימאר העניק לנשיא סמכויות חירום נרחבות, ובתחילת שנות ה-30 התבססו ממשלות שנשענו בעיקר על צווים נשיאותיים ולא על רוב פרלמנטרי. בינואר 1933 מונה אדולף היטלר לקנצלר, ולאחר חקיקת חוק ההסמכה רוכזו בידיו סמכויות רחבות, מהלך שסימן את קץ המשטר הדמוקרטי.

בין השנים 1933–1945 חדל תפקיד הקנצלר מלתפקד במסגרת משטר פרלמנטרי. לאחר מינויו של אדולף היטלר לקנצלר בינואר 1933 וחוק ההסמכה ממרץ אותה שנה, רוכזו בידיו סמכויות חקיקה וממשל רחבות, והרייכסטאג איבד את כוחו בפועל. עם מות הנשיא פאול פון הינדנבורג באוגוסט 1934 איחד היטלר את תפקידי הנשיא והקנצלר תחת התואר "פיהרר וקנצלר הרייך", ובכך בוטלה למעשה ההפרדה בין הרשויות.

לאחר כניעת גרמניה במאי 1945 חדל להתקיים שלטון גרמני מרכזי. בעלות הברית נטלו לידיהן את הסמכות השלטונית באמצעות מועצת הבקרה של בעלות הברית, וגרמניה חולקה לאזורי כיבוש. רק עם הקמת הרפובליקה הפדרלית של גרמניה במאי 1949 חודש תפקיד הקנצלר במסגרת חוקתית דמוקרטית חדשה מכוח חוק היסוד.

**הרפובליקה הפדרלית של גרמניה**

החוקה המערב גרמנית של 1949, חוקת גרמניה (בגרמנית: Grundgesetz; מילולית: חוק בסיסי), מעניקה לקנצלר, שנקרא מעתה **בונדסקנצלר**, סמכויות ביצוע מרכזיות. מסיבה זו, יש המתייחסים למערכת הפוליטית הגרמנית כ"דמוקרטיית קנצלר". הממשלה הפדרלית של גרמניה (בגרמנית: Bundesregierung) מורכבת מהקנצלר ושרי הקבינט שלו או שלה. (מנהיג גרמניה המזרחית נשא בתואר "מזכיר המועצה המדינית של הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית", ולא בתואר קנצלר).

## סמכויות הקנצלר
סעיף 65 של החוקה מגדיר כיצד על הרשות המבצעת לתפקד ואת סמכויות בקאנצלר באמצעות, "עקרון הקנצלר": הקובע כי:
* להציע לנשיא את המועמדים לתפקיד שר, כלומר חברי הקבינט הפדרלי. ניתן לפטר שרים לפי אותו הליך. הקנצלר הוא החבר היחיד בממשלה שממונה על ידי הבונדסטאג. השרים נבחרים על ידי הקנצלר בעצמו (וממונים רשמית על ידי הנשיא).
* עומד בראש הקבינט הפדרלי ומנהל את ישיבות הקבינט.
* מנהל את כל הממשל הפדרלי בהתאם לכללי הנוהל שאומצו על ידי הקבינט הפדרלי ואושרו על ידי הנשיא הפדרלי.
* אחראי בפני הבונדסטאג בכל הנוגע לפעולת הממשלה.
* בעתות חירום, מקבל לידיו את הסמכות הפיקוד על הכוחות המזוינים ומשמש כמפקד העליון (סעיף 115ב לחוק היסוד).
* רשאי להעלות הצבעת האמון כדי לוודא שהבונדסטאג תומך במדיניות ממשלתו. אם ההצעה לא נתמכת על ידי רוב חברי הבונדסטאג, הנשיא הפדרלי, על פי הצעת הקנצלר הפדרלי, רשאי לפזר את הפרלמנט (סעיף 68 לחוק היסוד).
* משמש כיושב ראש מועצת הביטחון הפדרלית.

## הדרישות לתפקיד
חוק היסוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (Grundgesetz) אינו קובע תנאי סף ייחודיים ומפורטים לתפקיד הקנצלר, אך מהוראותיו ומדיני הבחירות נגזרות מספר דרישות עיקריות:

# **אזרחות גרמנית** – הקנצלר חייב להיות אזרח גרמני.
# **כשירות להיבחר לבונדסטאג** – על המועמד להיות בעל הזכות להיבחר לבית הנבחרים הפדרלי (בונדסטאג), כלומר לעמוד בתנאי הגיל (לפחות 18) ובתנאי הכשירות האזרחית והמשפטית.
# **בחירה בידי הבונדסטאג** – הקנצלר נבחר ברוב מוחלט של חברי הבונדסטאג, לפי הצעת הנשיא הפדרלי (סעיף 63 לחוק היסוד).

אין דרישה מפורשת שהקנצלר יהיה חבר בונדסטאג בעת הבחירה, אך בפועל כל הקנצלרים שכיהנו מאז 1949 היו חברי פרלמנט בעת בחירתם. לא קיימות מגבלות כהונה (כגון מספר קדנציות מרבי), ואין דרישה לניסיון מקצועי מסוים, ותק פוליטי או גיל מינימלי מעבר לדרישת הסף להיבחרות לפרלמנט.

## תהליך הבחירה
בכל ארבע שנים, לאחר בחירות ארציות ותחילת כהונתם של חברי הבונדסטאג החדשים, נבחר הקנצלר בעזרת רוב קולות חברי הבונדסטאג, לאחר שהוצע כקנצלר על ידי נשיא גרמניה (בגרמנית: Bundespräsident). הצבעה זו היא אחד המקרים היחידים שבו יש להשיג רוב קולות מתוך כל חברי הבונדסטאג, בניגוד לרוב יחסי של המצביעים. הצבעה זו נקראת "קנצלרמרהייט" (בגרמנית: Kanzlermehrheit), ובשלה אף אולצו להגיע לפרלמנט בעבר חברי פרלמנט חולים (או בהיריון) כאשר הרוב המפלגתי היה קטן מדי.

אם מועמד הנשיא לא נבחר, יכול הבונדסטאג לבחור מועמד משלו תוך 14 יום. אם איש לא נבחר במהלך תקופה זו, הבונדסטאג יכול להכריז על בחירות חדשות למשרת הקנצלר. אם לאדם שקיבל את מספר הקולות הרב ביותר יש רוב, הנשיא מחויב למנותו. אם לאדם שקיבל את המספר הרב ביותר של הקולות אין רוב בבונדסטאג, יכול הנשיא למנות אותו או לקרוא לבחירות חדשות.

## משך כהונה
משך כהונתו של הקנצלר הפדרלי של גרמניה (Bundeskanzler) אינו מוגבל בזמן קצוב אישי, אלא נגזר מתקופת כהונתו של הבונדסטאג.

הקנצלר נבחר בידי הבונדסטאג ומכהן כל עוד הוא נהנה מאמון רוב חברי הבית. תקופת כהונתו הרגילה חופפת לתקופת כהונת הבונדסטאג, העומדת כיום על ארבע שנים. עם התכנסות בונדסטאג חדש לאחר בחירות כלליות, מסתיימת כהונת הקנצלר, אך הוא ממשיך לכהן כממלא מקום (geschäftsführend) עד לבחירת קנצלר חדש.

החוקה אינה מגבילה את מספר הקדנציות, ולכן ניתן להיבחר לתפקיד ללא הגבלת כהונות. בפועל, קנצלרים אחדים כיהנו תקופות ממושכות, בהתאם ליכולתם לשמור על רוב פרלמנטרי.

הפסקת כהונה יכולה להתרחש גם במהלך הקדנציה באמצעות הצבעת אי-אמון קונסטרוקטיבית, שבה הבונדסטאג בוחר קנצלר חדש ברוב מוחלט.

שלא כמו בפרלמנטים אחרים, הבונדסטאג לא יכול להפיל את הקנצלר בהצבעת אי אמון פשוטה, מאחר שברפובליקת ויימאר נוצלה אפשרות זו לרעה על ידי שני הקצוות הפוליטיים, במטרה לחתור תחת הקנצלר ותחת ההליך הדמוקרטי. במקום זאת, החלפתו המוקדמת של הקנצלר יכולה להעשות רק אם מוסכם על יורש. כדי לצבור תמיכה מהבונדסטאג, יכול הקנצלר לקרוא להצבעת אמון, שניתן לשלבה בהצעת חוק כלשהי. אם הוא לא מצליח להגיע לרוב בהצבעה מסוג זה, יכול הנשיא לפזר את הבונדסטאג.

## משכן הקנצלר, שכרו ותנאים נלווים
מעונו הרשמי של קנצלר גרמניה הוא בניין הקנצלריה הפדרלית (Bundeskanzleramt), השוכן ברובע הממשלתי בברלין, בסמוך לבניין הרייכסטאג. לצד הקנצלריה עומדת לרשות הקנצלר דירת שירות רשמית בברלין, המשמשת למגורים ולצרכים ייצוגיים.

לקנצלר אין מעון נופש רשמי קבוע, אולם לצורכי אירוח רשמי ופגישות מדיניות עושה הממשלה הפדרלית שימוש בבתי הארחה ממלכתיים ובמתחמים ייעודיים בגרמניה, בהתאם לצורכי הייצוג והביטחון.

שכרו ותנאיו של קנצלר גרמניה (Bundeskanzler) מוסדרים בחוק השרים הפדרליים (Bundesministergesetz) ובדיני השכר של נושאי משרה פדרליים. שכר היסוד של הקנצלר נקבע על בסיס דרגת שכר ייחודית הגבוהה מזו של שר פדרלי, והוא כולל שכר בסיס חודשי ברוטו, תוספת ייצוגית ותשלומים נלווים בהתאם לדין.

לרשות הקנצלר עומד אמצעי תחבורה רשמיים במסגרת סידורי האבטחה והייצוג של המדינה. הרכב הרשמי מסופק על ידי שירותי המדינה ומופעל באמצעות הנהגים של הקנצלריה הפדרלית (Bundeskanzleramt), תוך תיאום עם מערך האבטחה של משטרת הפלילים הפדרלית (Bundeskriminalamt). בדרך כלל מדובר ברכב שרד מדגם יוקרתי מתוצרת גרמנית, לרוב מתוצרת מרצדס-בנץ או ב.מ.וו, המצויד באמצעי מיגון מתקדמים בהתאם לסטנדרטים ביטחוניים גבוהים. כלי הרכב הם משוריינים, מותאמים לאיומים ביטחוניים, וכוללים מערכות תקשורת מאובטחות.

לצורך נסיעות בין־לאומיות ונסיעות רשמיות למרחקים ארוכים עושה הקנצלר שימוש במטוסי קונרד אדנאואר, המופעלים על ידי כנף המשימות האוויריות המיוחדות. צי המטוסים הממשלתי כולל מטוסי איירבוס ארוכי טווח המותאמים לשימוש ממשלתי, ובהם מערכות תקשורת מאובטחות, אזורי עבודה וישיבות ותשתיות המאפשרות לקנצלר להמשיך בעבודתו במהלך הטיסה.

הקנצלר מבוטח במסגרת הביטוח הסוציאלי הפדרלי, ותנאי הפרישה שלו נקבעים אף הם בחוק. לאחר סיום כהונתו זכאי קנצלר לשעבר לגמלה חודשית בהתאם לוותק כהונתו, וכן למשרד, לצוות מצומצם ולסידורי אבטחה, ככל שנקבעו על ידי הרשויות המוסמכות.

גובה השכר והתנאים הנלווים מתעדכנים מעת לעת בהתאם להחלטות הבונדסטאג ולשינויים כלליים במערכת השכר הציבורית בגרמניה.
קובץ:Konrad Adenauer 10+01.jpg|קונרד אדנאואר - המטוס הממשלתי של קנצלר גרמניה
קובץ:IAA Summit 2023, Munich (P1110894).jpg|רכב השרד של קנצלר גרמניה מסוג מרצדס-בנץ S-קלאס
קובץ:Bundeskanzleramt Berlin 2012.jpg|בניין הקנצלריה הפדרלית - המעון הרשמי ומקום העבודה העיקרי של קנצלר גרמניה


## רשימת קנצלרי גרמניה

### הקיסרות הגרמנית (1871 - 1918)

### רפובליקת ויימאר (1919 - 1934)

### גרמניה הנאצית (1934 - 1945)

### הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (1949 - היום)

## ראו גם
* קנצלר אוסטריה
* פוליטיקה של גרמניה
* היסטוריה של גרמניה
* נשיא גרמניה

## קישורים חיצוניים

* 
* בונדסקנצלר - האתר הרשמי

## הערות שוליים

*
קטגוריה:גרמניה: פוליטיקה
קטגוריה:ממשלת גרמניה
קטגוריה:גרמניה: ממשל