open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
בנדיקטוס השביעי

**האפיפיור בנדיקטוס השביעי** (בלטינית: **Benedictus VII**; מת ב-10 ביולי 983) היה האפיפיור מאוקטובר 974 עד מותו בשנת 983.

## ביוגרפיה
בנדיקט נולד ברומא, והיה בן של דויד או דודאטוס (אחיו של אלבריק השני מספולטו). תאריך הלידה שלו אינו ידוע בוודאות, אך ידוע כי הוא היה קשור לנסיך אלבריק השני ומחובר למשפחת קונטי. לפני בחירתו לאפיפיורות, הוא שימש כבישוף של סאטרי .

הוא נבחר על ידי הכמורה הרומית ואנשי רומא באוקטובר 974 תחת השפעתו של הרוזן סיקו, השליח הקיסרי של הקיסר אוטו השני. הוא ירש את האפיפיורות כמועמד פשרה להחליף את האנטי-אפיפיור בוניפקיוס השביעי. בוניפקיוס, שגרם למותו של בנדיקטוס השישי, גזל את האפיפיורות, ובמשך חודש בזז את הוותיקן על תכולתו היקרה ביותר, ואחר כך נמלט לקונסטנטינופול.

סמכותו של האפיפיור החדש הייתה נתונה להתנגדותם של בוניפקיוס השביעי ותומכיו, ואף על פי שהאנטי-אפיפיור עצמו נאלץ להימלט, מפלגתו הלכה בעקבותיו בעקשנות ואילצה את בנדיקטוס לקרוא לאוטו השני לעזרה. לאחר שהקיסר הקים את הקיסר על כס המלכות שלו, הוא הראה את עצמו מרוצה לבדוק את זרם הסימפונות המתנשא גבוה בכנסייה, ולקדם את סיבת הנזירות.

בנדיקטוס השביעי קידש את הכומר ג'יימס, שנשלח אליו על ידי אנשי קרתגו "כדי לעזור למחוז אפריקה העלוב", אשר מאז הכיבוש המוסלמי של המגרב, חלה בו ירידה תלולה במספר הבישופים. בנדיקטוס השביעי ביקר בעיר אורבייטו עם אחיינו פיליפו אלבריצ'י, שהשתקע שם מאוחר יותר והפך לקונסול העיר ב-1016. בשנת 978 הוציא בנדיקטוס בולה אפיפיורית המגדירה את גבולות הדיוקסיה של ויק עבור הבישוף פרויה, ובכך ביטל את הבולה שהוציא יוחנן השלושה עשר, שהפכה את ויק לארכיבישופות. במרץ 981 ניהל בנדיקטוס סינוד בסנט פטרוס, שאסר על סימוניה. בספטמבר 981 הוא כינס סינוד לטרני.

בנדיקטוס השביעי מת בשנת 984, ונקבר בזיליקת סנטה קרוצ'ה אין ג'רוזלמה, ובמקומו נבחר יוחנן הארבעה עשר.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אפיפיורים איטלקים
קטגוריה:אפיפיורים
קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-10
קטגוריה:נפטרים ב-983
וסלה

[ממוזער|[ا|אליף עם וסלה]]
**וַסְלַה** (בערבית: **وصلة**; "וצלה" בתעתיק מדויק) הוא אחד מסימני התשכיל. הוא מסומן כצאד מעל אליף ומסמן שהאליף אינה מבוטאת – לא בתור מאריכה לפתחה ולא בתור כיסא להמזה – במקרה זה האליף היא אות שותקת. אליף עם וסלה מכונה אליף אלְוַצְל (أَلِفُ ٱلْوَصْلِ). אליף אלוצל מופיעה בעיקר במילים המתחילות באליף כשמתווספת להן אל הידיעה. בחלק מהגופנים צורת הווסלה זהה לצורת הדמּה הכפולה, שבתנווין הדומה לאות צאד, שלפעמים נמצאת מעל האות אליף בתחילת המילה (ٱ). בדרך כלל, גם בכתיבה עם תשכיל תושמט הווסלה.

## דוגמאות
#  – בתעתיק: וַאסְמֻ אבְנַתִהִ הִנְדֻ (ושמה של בתו הוא הינד) – נהגה: וַסְמֻ בְנַתִהִ הִנְדֻ.
#  – בתעתיק: יֻרִידֻ אַנְ יַקְרַאַ לִאִחְדַא אבְנַתַיְהִ (הוא רוצה להקריא לאחת משתי בנותיו) – נהגה: יֻרִידֻ אַנְ יַקְרַאַ לִאִחְדַא בְנַתַיְהִ.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים
 

קטגוריה:תשכיל
מדינות לפי תוחלת חיים

ממוזער|תוחלת החיים הממוצעת לנשים ולגברים בעולם על פי נתוני ה- CIA Factbook, משנת 2013.
להלן רשימות נבחרות של מדינות לפי תוחלת החיים. תוחלת החיים היא אומדן למספר השנים הממוצע שבני אדם חיים במדינות מסוימות. היא הערכה לגיל הממוצע אליו יגיעו אלה שזה עתה נולדו אם שיעורי התמותה בעתיד יישארו כפי שהם. לרוב מבוצעת הערכה לתוחלת החיים של גברים ונשים בנפרד.

נתוני תוחלת החיים משקפים, בין היתר, את איכות שירותי הבריאות במדינות העולם וכן גורמים נוספים, כגון: מלחמות מתמשכות, השמנה, והידבקות ב-HIV.

על פי נתוני האו״ם, תוחלת החיים הממוצעת ברחבי העולם נכון ל-2015 הייתה 71.5 שנים (68 שנים ו-4 חודשים עבור גברים ו-72 שנים ו-8 חודשים עבור נשים). על פי נתוני ארגון הבריאות העולמי, נשים חיות בממוצע יותר מגברים בכל העולם פרט למאלי ולאסוואטיני.

המדינות בעלות תוחלת החיים הנמוכה ביותר על פי ארגון הבריאות העולמי הן סיירה לאון, הרפובליקה המרכז אפריקאית, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, גינאה ביסאו, לסוטו, סומליה, אסוואטיני, אנגולה, צ'אד, מאלי, בורונדי, קמרון ומוזמביק. מתוך אותן מדינות, רק בלסוטו, אסוואטיני ומוזמביק שיעור האיידס היה גדול מ-12% בקבוצת הגיל 15–49.

תוחלת חיים בבריאות טובה (Healthy Life Expectancy - HALE), היא שיטת מדידה של תוחלת החיים המקזזת שנים בהן סובלים ממחלה קשה או מפציעה. כלומר, מספר השנים הצפויות בלידה של חיים "בבריאות מלאה".

השוואת תוחלת החיים בין מדינות שונות עלולה להיות בעייתית, בעיקר משום שלא בכל המדינות מבוצע רישום מדויק למקרים המוות בלידה.

## תוחלת החיים במדינות העולם לפי ארגון הבריאות העולמי (2015)
מרכז|ממוזער|700x700 פיקסלים| תוחלת החיים הממוצעת במדינות העולם לפי ארגון הבריאות העולמי (2015)
נתוני תוחלת החיים לשנת 2015 הם כדלהלן:

## תוחלת החיים במדינות העולם לפי האו"ם (2015)
ביולי 2015, פרסם אגף האוכלוסין של מחלקת הכלכלה והרווחה באו"ם (UN DESA), מסמך עם נתוני תוחלת החיים במדינות העולם המבוסס על נתונים ומידע שנאספו בשנים 2010 עד 2015. הטבלה שלהלן מציגה את נתוני תוחלת החיים במדינות העולם, כפי שהוצגו במסמך.
ממוזער| תוחלת החיים של גברים ב-2009.
ממוזער| תוחלת החיים של נשים ב-2009.

## תוחלת החיים במדינות העולם לפי ה-CIA (2017)
[ממוזער| 2016 אומדני תוחלת החיים על ידי [ספר העובדות העולמי|CIA World Factbook . ]]

קטגוריה:רשימות מדינות
קטגוריה:דמוגרפיה
לאו השמיני

**האפיפיור לאו השמיני** (בלטינית: **Leo VIII**; מת ב-1 במרץ 965) היה אנטי-אפיפיור מ-23 בדצמבר 963 עד 26 בפברואר 964, ואפיפיור מ-23 ביוני 964 ועד מותו.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
לאו נולד ברומא באזור שסביב קליבוס ארג'נטאריוס, והיה בנו של ג'ובאני שהחזיק במשרת פרוטוניארי, וחבר במשפחת אצולה מפוארת. הוא היה פרוטוסקריניוס (או מפקח על בתי-הספר הציבוריים הרומאיים לסופרים) בבית-המשפט האפיפיורי בתקופת האפיפיור יוחנן השנים עשר. בשנת 963 הוא נכלל במשלחת שנשלחה על ידי יוחנן אל הקיסר הגרמני, אוטו הראשון, בעת שהוטל עליו מצור על ידי ברנגאר השני, מלך איטליה. ההוראות שלו היו להרגיע את הקיסר, ולדווח לו כי האפיפיור נחוש בדעתו לתקן את העוולות של בית האפיפיור, כמו גם מחאה על מעשיו של אוטו בדרישה כי ערים במדינות האפיפיור נשבעו לאוטו במקום לאפיפיור.

### כהונתו כאנטי-אפיפיור
הברית לא נמשכה זמן רב. כמעט ברגע שאוטו עזב את רומא, הוא הצהיר את ההכרזה הפולמוסית שלו, Ottonianum Privilegium (הפריבילגיה של אוטו), שבה ציווה שהאפיפיור חייב להישבע לציית לקיסר. יוחנן, אולי מתוך רגשות הזעם שנבעו מהיותו 'רק נתין של הקיסר החדש', תכנן לבגוד בו. הוא שלח שליחים אל אדלברט (בנו של ברנגריוס) לנסות לכרות ברית איתו. בנוסף הוא גם שלח מכתבים למנהיגים שונים ברחבי אירופה, לעודד אותם להתקומם נגד אוטו. מכתבים אלה נתפסו על ידי חייליו של אוטו. לאחר שיוחנן קיבל את אדלברט ברומא בטקס מפואר, הבישופים והאצילים ברומא שהיו נאמנים לאוטו והתנגדו להתנהגותו של יוחנן, ארגנו הפיכה נגד האפיפיור. ב-2 בנובמבר 963, כשצבאו של אוטו כמעט הגיע לרומא, יוחנן ברח, לאחר שהוא ביזה את בזיליקת פטרוס הקדוש בבזיזת כל הזהב שהוא היה יכול לשאת, וביקש מקלט בהרי קמפניה.

לאחר שהוא נכנס וכבש את רומא, המלך אוטו כינס "סינוד" של חמישים בישופים מאיטליה וגרמניה, וערך רשימה ארוכה של האשמות פוליטיות ואישיות נגד האפיפיור יוחנן, כולל חילול הקודש, מעילה בקודש, שבועת שקר, רצח, ניאוף וגילוי עריות. הסינוד שלח שלושה מכתבים ליוחנן, בדרישה להופיע אישית כדי להתגונן מפני ההאשמות כנגדו. יוחנן הגיב בהצהרה זועמת של נידוי (Ferendai Sententia) כלפי כמרים שהשתתפו בסינוד או ששיתפו פעולה עם אוטו למנות אפיפיור חדש. בארבעה בדצמבר 963, הסינוד של המלך אוטו הדיח את יוחנן בשל ניסיון המרידה נגד אוטו ובשל התנהגות בלתי ראויה, והמועצה החליפה את יוחנן בלאו שנבחר לאפיפיור. לקראת סוף אותה שנה, מתוך שורה של הצלחות צבאיות, המלך אוטו שלח הביתה את רוב צבאו, ויצא מרומא. זו הייתה שגיאה. רבים ברומא התמרמרו כי האפיפיור החדש, לאו, היה הדיוט ובובה על חוטים של הקיסר. יוחנן חזר לרומא עם צבאו, כבש מחדש את העיר ונקם בכמרים שהדיחו אותו: יוחנן חתך את יד ימינו של הקרדינל - דיקון ג'ון והצליף בבישוף אוטגר משפייר. בפברואר 964, יוחנן כינס סינוד חדש, ובו הוא ביטל את כל ההצהרות של הסינוד הקודם, השיב את עצמו לכס האפיפיור, והכריז על לאו כפולש.

### כהונתו כאפיפיור
במאי 964 מת יוחנן השנים עשר, ובמקומו נבחר בנדיקטוס החמישי לאפיפיור, על ידי אצילי רומא. עד מהרה כבש אוטו הראשון את רומא, והחזיר את לאו לכס האפיפיורות, תוך שבנדיקטוס החמישי הודח מכל תפקידיו, למעט מתפקיד הקרדינל. לאו תמך בקיסר אוטו הראשון, ואף הוציא בולה אפיפיורית שבה העניק לקיסרים הגרמנים את הזכות לבחור את יורשיהם בממלכת איטליה ואת הזכות למנות את האפיפיור.

ב-1 במרץ 965 מת לאו ברומא, ויוחנן השלושה עשר מונה למחליפו.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אפיפיורים איטלקים
קטגוריה:אפיפיורים
קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-10
קטגוריה:נפטרים ב-965
סוף היהדות בארצות האסלאם (ספר)

**סוף היהדות בארצות האסלאם** הוא ספר בעריכת פרופ' שמואל טריגנו העוסק בחיסול הקהילות היהודיות בארצות ערב באמצע המאה ה-20 ומורכב מ-11 מאמרים של חוקרים בתחום.

הספר יצא לאור לראשונה בצרפתית בשנת 2009 בהוצאת Denoël, פריז. בשנת 2018 יצאה לאור מהדורת הספר בעברית בהוצאת כרמל (בשיתוף עמותת דיאלוגיה) ונערך אירוע השקה בבית התפוצות

## העורכים ומאמריהם
הספר מורכב מ-11 מאמרים של חוקרים שונים, המתייחסים לכלל ההיבטים בנושא חיסול יהדות ארצות ערב והתקופה שקדמה לכך:
*פרופ' שמואל טריגנו - הפן הסמוי של הלאומנות בארצות האסלאם
*פרופ' ירון הראל
*פרופ' אסתר מאיר גליצנשטיין (פרופ' במכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות וחוקרת יהדות עיראק) - חיסול יהדות עיראק.
*ד"ר רישרד איון
*ד"ר יגאל בן-נון
*רות טולדנו-אטיאס
*ריפעת נ. באלי
*לבנה זמיר
*ג’אק טייב
*מוריס רומני
*אורלי רחמיאן

## תוכן הספר
הספר כולל מחקרים רבים על כ-900,000 יהודי ארצות ערב ב־11 מדינות מוסלמיות, נאלצו לעזוב את ארצם שלא ברצונם בשנות הארבעים והחמישים ועל התופעות שקדמו לכך, זאת לצד הגירה מרצון לארץ ישראל של מיעוט מיהודי ארצות ערב.

חלק מהמאמרים מתמקדים בתהליך ההיסטורי של הנגישה ביהודים בארצות האסלאם, חלקם מתמקדים בתקופה של אמצע המאה העשרים. המחקרים מעלים כי במחצית מהמדינות היהודים "גורשו" באופן מוחלט, אך גם במדינות הנותרות הופעלה כלפי היהודים "הדרה" ו"נידוי" שהוביל לעזיבת היהודים. במקביל המחקרים שבספר מובילים למסקנה שהנרטיב לפיו "הגירוש" הוא תוצאת של הקמת מדינת ישראל, הוא נרטיב "מופרך לחלוטין".

מאמרו של פרופ' שמואל טריגנו אשר בוחן את היחס כלפי היהודים בארצות ערב והאסלאם, מראה כי באימפריה העות'מאנית נהג "משטר הד'ימה" שראה ביהודים בני חסות הראויים להשפלה וכי היווצרות מדינות ערב העצמאיות מתוך הקולוניאליזם המערבי עוררה מחדש את האנטישמיות האסלאמית הישנה שהובילה, בין היתר, לנְהִייה הפרו-נאצית של אחדות מהתנועות הלאומיות הערביות. בהקשר של הקמת מדינת ישראל ביחס לעוינות בארצות ערב כלפי היהודים הגרים בהם, רואה טריגנו תירוץ וכלי תעמולתי יותר מאשר גורם. מאמר אחר מראה כי בחלק מארצות ערב, כגון מצריים, חיסול הקהילה היהודית בוצע באופן מתוכנן בכלים משפטיים ועל פי אמות מידה גזעניות ומפלות מוצהרות.

הספר כולל חומר גם ארכיוני רב, לדוגמה מכתב מארכיון כל ישראל חברים המתאר אירוע במרוקו בשנת 1907: "חיילי הסולטן הסתערו על המלח (הרובע היהודי) ההמון בעקבותיהם והחלו בביזה. חמשת או ששת אלפי הגברים שהמתינו בשערי העיר חדרו אל הרובע התפזרו במלח והתחילו לבזוז, לשדוד, לאנוס, לטבוח, ולשרוף ובמשך שלושה ימים עד להגעתם של הגייסות הצרפתיים. אין בית, משפחה או אדם שניצל מידם".

בין מסקנות הספר, נמתחת ביקורת על מדינת ישראל ועל התנועה הציונית ש"הדחיקו" את הנושא.

## קישורים חיצוניים
* פרופ' שמואל טריגנו המבוא לספר
* הספר המלא לקריאה ב"פסיק, הספרייה הדיגיטלית" (זמין לסטודנטים וחוקרים).
*ביקורת על הספר - **[[השילוח (כתב עת ישראלי)|השילוח]] [https://hashiloach.org.il/issues/השילוח-13/ גיליון 13]**, 24.02.2019.
* 
*איתמר מריוס ביקורת על הספר **[[שביעי]]**, 21.12.2018.
*המחבר בריאיון על הספר בגלי צה"ל
* "ספרים סופרים ומה שביניהם" - ריאיון עם המחבר על הספר

## הערות שוליים

קטגוריה:יהדות ארצות האסלאם
קטגוריה:גירוש יהודים
קטגוריה:ספרי עיון
קטגוריה:ספרי הוצאת כרמל
קטגוריה:הסכסוך הישראלי-ערבי: ספרים
ויני ג'ונסון

**וינסנט "ויני" ג'ונסון** (באנגלית: **Vincent "Vinnie" Johnson**; נולד ב-1 בספטמבר 1956) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1979–1992. מוכר בכינויו **"The Microwave"** ("המיקרוגל"), אשר ניתן לו על ידי דני איינג' במהלך פלייאוף , בשל יכולתו "להתחמם" במהירות ולקלוע כמות רבה של נקודות בזמן קצר. ממוצעיו הכוללים לאורך הקריירה הם 12.0 נקודות, 3.2 ריבאונדים ו-3.3 אסיסטים למשחק.

בשנת 1994 הופרשה גופייתו עם המספר "15" על ידי קבוצת דטרויט פיסטונס, במדיה זכה בשתי אליפויות NBA בעונות  ו-.

## קריירת מכללות
ג'ונסון נולד ברובע ברוקלין שבניו יורק, ובין השנים 1975–1977 למד ב"מכללה הקהילתית מקלנן" אשר בעיר וייקו, טקסס. בשנת 1977 עבר ללמוד באוניברסיטת ביילור הסמוכה, ובשתי עונותיו בקבוצת הכדורסל שלה רשם ממוצעים של 22.8 נקודות, 5.0 ריבאונדים ו-5.7 אסיסטים למשחק. בסיום עונתו האחרונה, 1978/1979, נבחר לחמישייה השנייה של העונה בליגת המכללות (Second-team All-American).

## קריירת משחק
בדראפט ה-NBA 1979 נלקח ג'ונסון בבחירה השביעית על ידי סיאטל סופרסוניקס, אלופת העונה הקודמת. את עונת הרוקי שלו סיימה סיאטל עם המאזן השני בטיבו באזור המערבי, והעפילה לגמר המערב, בו הפסידה מול לוס אנג'לס לייקרס (1–4).

במהלך עונת , לאחר כשנתיים וחצי בסיאטל, הועבר ג'ונסון בטרייד לדטרויט פיסטונס. לאורך תקופתו עם הפיסטונס שימש בעיקר כשחקן ספסל, כמחליפם של ג'ו דיומרס ואייזיאה תומאס בעמדות הקלע והרכז. בעונת  קלע 15.7 נקודות למשחק מהספסל, וסיים במקום השני בהצבעות לפרס השחקן השישי של העונה, אחרי הזוכה ריקי פירס. בפלייאוף  סייע לפיסטונס להעפיל לגמר ה-NBA, לראשונה מזה 32 שנים, אך קבוצתו הפסידה מול הלייקרס בתוצאה 3–4.

בסדרת הגמר של פלייאוף  שוב התמודדה דטרויט מול לוס אנג'לס לייקרס, ואף גברה עליה בתוצאה 4–0 בדרך לזכייתה הראשונה אי פעם באליפות ה-NBA. לאורך הפלייאוף שותף ג'ונסון בכל 17 משחקי קבוצתו כשחקן ספסל, והיה הקלעי השלישי הפיסטונס (אחרי תומאס ודיומרס) עם ממוצע של 14.1 נקודות למשחק. בעונה העוקבת העפילו הפיסטונס לגמר ה-NBA בפעם השלישית ברציפות, בו התמודדו מול פורטלנד טרייל בלייזרס. במשחק החמישי של סדרת הגמר, כאשר קבוצתו ביתרון 3–1, קלע ג'ונסון סל שדה כ-0.7 שניות לסיום המשחק, ובכך קבע את ניצחון דטרויט בתוצאה 92–90 וזכה עמה באליפות נוספת.

בסיום עונת  חתם ג'ונסון על חוזה בסן אנטוניו ספרס, ולאחר עונה אחת במדיה פרש ממשחק, בגיל 35.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:ברוקלין: אישים
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:ניו יורק: כדורסלנים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת ביילור
קטגוריה:בחירות דראפט של סיאטל סופרסוניקס
קטגוריה:כדורסלני סיאטל סופרסוניקס
קטגוריה:כדורסלני דטרויט פיסטונס
קטגוריה:כדורסלני סן אנטוניו ספרס
קטגוריה:כדורסלנים ב-NBA שגופייתם הופרשה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1956
נאלוקסגול

**נאלוקסגול** (**naloxegol** או **PEGylated Naloxol** הוא החומר הפעיל בתרופות בעלות השמות המסחריים **מובנטיק** (movantik) ו**מובנטיג** (moventig). נאלוקסגול הוא אנטגוניסט אופיואידי  סלקטיבי, אשר פותח על ידי חברת אסטרהזניקה, ברישיון מטעם חברת נקטר תרפיוטיקס .

התרופה מיועדת לטיפול בעצירות הנגרמת על ידי שימוש באופיואידים. התרופה אושרה בארצות הברית בשנת 2014 בחולים מבוגרים עם כאבים כרוניים שלא על רקע סרטן. מינונים של 25 מ"ג נמצאו בטוחים ונסבלו היטב במשך 52 שבועות. כאשר התרופה ניתנה במקביל עם משככי כאבים אופיואידים, היא הפחיתה תופעות לוואי הקשורות לעצירות, תוך שמירה על רמות דומות של שיכוך כאבים.

מבחינה כימית, נאלוקסגול הוא נגזרת של אלפא-נאלוקסול  שעברה פגילציה  עם פוליאתילן גליקול  (PEG). פגילציה של נאלוקוסל בשרשרת הצדדית המכילה α-hydroxyl-6, מונעת מהתרופה לעבור את מחסום דם-מוח (BBB). ככזו, זוהי יכולה להיחשב כאנטיתזה לתרופה אופיאטית הפועלת פריפרית – לופראמיד, והנמצאת בשימוש כתרופה נוגדת-שלשול, אך לא גורמת לתופעות לוואי אופיאטיות מסורתיות, בשל חוסר יכולתה להצטבר במערכת העצבים המרכזית, באנשים נורמלים.

נאלוקסגול הייתה בעבר מסווגת בארצות הברית כתרופה בפיקוח, עם פוטנציאל לשימוש לרעה, בגלל הדמיון הכימי שלה לאלקלואידים של אופיום, אך סווגה מחדש כתרופת מרשם, לאחר שמינהל המזון והבריאות האמריקאי (FDA) הגיע למסקנה כי אי-החדירות של מחסום דם-מוח לתרכובת זו, הפך אותה לתרופה שאינה ממכרת, ולכן ללא פוטנציאל לשימוש לרעה. באפן ספציפי, נאלוקסגול הוצאה מפיקוח, באופן רשמי, ב-23 בינואר 2015.

כאנטגוניסט אופיואידי טהור, נאלוקסגול אינו בעל פוטנציאל לשימוש לרעה.

## התרופה בישראל
התרופה מובנטיג מאושרת לשיווק בישראל, בצורת טבליות מצופות, ומיועדת למבוגרים, לטיפול בעצירות הנגרמת בשל טיפול במשככי כאבים מסוג אופיואידים, כאשר טיפול במשלשלים אחרים לא גרם לתגובה מספקת. התרופה אינה נכללת בסל הבריאות.

## הערות שוליים

קטגוריה:תרופות לפי א'-ב'
לאו הרביעי

**האפיפיור לאו הרביעי** (בלטינית: **Leo IV**; 790 – 17 ביולי 855) היה אפיפיור מ-10 באפריל 847 עד למותו בשנת 855. הוא זכור כמתקן הכנסיות הרומיות שנפגעו במהלך הפשיטה המוסלמית על רומא, ובניית חומה סביב גבעת הוותיקן כדי להגן על העיר. האפיפיור ליאו יזם כוח ימי משותף של ערים איטלקיות שנלחמו וניצחו בקרב הימי של אוסטיה נגד המוסלמים.

## ביוגרפיה
לאו נולד ברומא בשנת 790, וקיבל את ראשית חינוכו במנזר סנט מרטין הבנדיקטיני. הוא משך את תשומת לבו של האפיפיור גרגוריוס הרביעי, שהפך אותו לתת-דיאקון. הוא מונה לקרדינל דיאקון של סאנטי קוואטרו קורונאטי ("ארבעה הקדושים המוכתרים") על ידי האפיפיור סרגיוס השני.

באפריל 847 נבחר לאו פה אחד לאפיפיור, בעקבות מותו של סרגיוס השני. בשל ההתקפה של הסרצנים על רומא בשנת 846, אשר גרמה לאנשים לחשוש לביטחון העיר, הוא הוכתר ב-10 באפריל 847 מבלי להמתין להסכמת הקיסר. לאו החל בתיקון בזיליקת סנט פאולוס, שניזוקה בעקבות פשיטת הסרצנים על רומא. כאמצעי זהירות מפני פשיטות נוספות, הוא שיפץ באופן יסודי, ובנה מחדש לחלוטין חמישה עשר מן המגדלים הגדולים, ומאז נקראו החומה והעיר הלאונינית על שמו. במהלך שלטונו הוא היה צריך להגן על העיר רומא נגד התקפות מהמזרח. בשנת 849 זכה צבא האפיפיור לניצחון מכריע על הסרצנים בקרב הימי של אוסטיה, והדבר שכנע אותו שלא ניתן להסתמך על הגנת צי האימפריה הביזנטית וכי יש להקים כח ימי ייעודי להגנה על רומא, והוא הקים לשם כך את הצי האפיפיורי. 

ליאו הרביעי ערך שלושה סינודים, האחד בשנת 850, בנוכחות לואי השני, והשניים האחרים פחותים בחשיבותם.

ב-17 ביולי 855 מת לאו ברומא, ובמקומו נבחר בנדיקטוס השלישי.

קיימת אגדה ולפיה מת לאו בשנת 853, ולאחר מותו כיהנה האפיפיורית יוהנה עד לשנת 855.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אפיפיורים
קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-9
קטגוריה:ילידי 790
קטגוריה:נפטרים ב-855
טלטול ברשות הרבים

**טלטול ארבע אמות ברשות הרבים** הוא העברה של חפץ ברשות הרבים למרחק של ארבע אמות ומעלה . על פי ההלכה, טלטול ארבע אמות ברשות הרבים זו תולדה של מלאכת הוצאה מרשות לרשות האסורה מהתורה בשבת. מלאכה זו אסורה הן בשבת והן ביום הכיפורים, אולם מותרת במידה רבה ביום טוב שלא חל בשבת.

מלאכת הוצאה היא המלאכה היחידה מבין ל"ט המלאכות שאין בה פעולה יוצרת ממשית, אלא שינוע החפץ ממקום למקום. דיני המלאכה מפורטים במסכת עירובין ובמסכת שבת.

## מקור האיסור
מקור איסור הוצאה מרשות לרשות נלמד מהפסוק - 

משה רבנו עמד במחנה לויה (שהוא רשות הרבים) והעם הוציאו אליו (מאהליהם שהם רשות היחיד) תרומות למשכן, ובתלמוד למדו שפסוק זה, בו מצווה משה לא להביא - היה ביום השבת. בתלמוד נידון מקור איסור העברת ארבע אמות ברשות הרבים, ומסקנתו היא ש - כלומר, איסור זה הוא הלכה למשה מסיני.

## גדר האיסור

האיסור מהתורה מתקיים בעקירת החפץ ברשות הרבים, טלטולו והולכתו ארבע אמות, והנחתו בחזרה ברשות הרבים.

הראשונים דנו מה הוא גדר האיסור. לדעת הרמב"ם, האיסור הוא עצם טלטול החפץ ארבע אמות ברשות הרבים. אולם לדעת הר"ן ורבי זרחיה הלוי איסור זה הוא תולדה של איסור הוצאה מרשות לרשות, הואיל וארבע האמות הסמוכות למקום עמידת האדם מיוחסות אליו, ובאפשרותו לזכות ולקנות חפצים המונחים שם, והוצאת חפץ מארבע האמות הסמוכות לו אל מחוצה להן דומה להוצאה מרשותו לרשות הרבים.

### איסורי דרבנן
גזרו חכמים מספר גזרות הנוגעות לאיסור התורה להעביר ארבע אמות ברשות הרבים:
*אסור לטלטל ארבע אמות ב'כרמלית' - איסור זה תקף גם ב'בין השמשות', משום שלא התירו איסור דרבנן ב'בין השמשות' אלא לצורך מצווה בלבד.
*אסור לטלטל פחות מארבע אמות - איסור זה תקף גם ב'בין השמשות' וגם בכרמלית. טעם הגזירה שמא ישכח ויטלטל ארבע אמות ברשות הרבים ויעבור על איסור דאורייתא.
*אסור לזרוק חפץ ארבע אמות.

## שיעור ארבע אמות
החישוב של הארבע אמות הוא: שלוש אמות לעיקר הגוף, ועוד אמה למקום הידיים כאשר הן מורמות מעל הראש. אמות אלו הן אמות אישיות, הנמדדות עבור כל אדם על פי גודל האמה שלו. מי שיש לו אמה קצרה נמדד לפי הממוצע הרגיל של בני אדם.

שיעור ארבע אמות אלו גדול יותר מהשיעור הרגיל, משום שמחשבים את השטח על ידי ריבוע ולא כעיגול, ופינות הריבוע מכילות שטח גדול יותר מארבע אמות (חמש אמות ושלשה חומשים). אם יש שני בני אדם שכל אחד הוא בד' אמות של חברו, יכולים מהתורה להעביר אחד לשני בפחות מארבע אמות, וכך ניתן לטלטל למרחקים עצומים. אם יש שלשה אנשים, שניים יכולים להעביר למי שבאמצע אך לא אחד לשני, והאמצעי יכול להעביר לכולם.
## הזורק מרשות הרבים לרשות הרבים ורשות היחיד באמצע
בגמרא מובא דין נוסף: אם העביר מרשות הרבים לרשות הרבים אחרת, ובאמצע ישנה רשות היחיד - חייב. בראשונים מובאים שני פירושים לגמרא זו:

רש"י על הגמרא, והרמב"ם כתבו שהרשויות מצטרפות אחת לשנייה, כלומר אם העביר שתי אמות ברשות הרבים אחת ועוד שתי אמות ברשות הרבים שנייה וביניהן הייתה רשות היחיד - האמות שבצדדים מצטרפות לארבע אמות. אך הרלב"ג פירש שמצרפים את רשות היחיד לארבע אמות כך שאם טלטל אמה ברשות הרבים, שתי אמות ברשות היחיד ועוד אמה ברשות הרבים שבצד השני - יעבור על המלאכה.

## קישורים חיצוניים
* הרב אליעזר מלמד, הלכות הוצאה והעברה ברשות הרבים, באתר פניני הלכה
* הרב אברהם שפירא, חילוקים בין מוציא מרשות לרשות למעביר ד"א ברשות הרבים, באתר ישיבה

## הערות שוליים

קטגוריה:הלכה
קטגוריה:הלכות שבת
קטגוריה:שבת
בנדיקטוס השלישי

**האפיפיור בנדיקטוס השלישי** (בלטינית: **Benedictus III**; מת ב-17 באפריל 858) היה אפיפיור מ-29 בספטמבר 855 למותו בשנת 858.

## ביוגרפיה
מעט מאוד ידוע על חייו של בנדיקטוס לפני האפיפיורות שלו. אביו נקרא פייטרו. בנדיקטוס היה משכיל וחי ברומא ונתמנה על ידי האפיפיור לאו הרביעי ככומר הראשי של כנסיית סן קליסטו. בנדיקטוס זכה למוניטין של לימוד ואדיקות. הוא נבחר לאפיפיור, לאחר סירובו של אדריאן, הבחירה הראשונית של אנשי דת ואנשי כמורה.

ארסניוס, הבישוף של הורטה, פגש את הנציגים שנשלחו כדי לייעץ לקיסר לגבי הבחירות ושכנע אותם לבגוד בבנדיקט ולשכנע את הקיסר להכתיר את בנו של הבישוף, אנסטסיוס. אנסטסיוס נודה קודם לכן על ידי לאו הרביעי. הנציגים חזרו עם השליחים הקיסריים, והבחירות של בנדיקטוס בוטלו, ואנסטסיוס נבחר במקומו. אנסטסיוס תפס את מקומו בלטראן ובנדיקטוס נכלא. עם זאת, דעת הקהל המקומית הייתה כה חזקה שהפרנקים הכירו בהכתרה של בנדיקטוס. בנדיקטוס התייחס אל אנסטסיוס ואל חסידיו בקלילות. הפילוג סייע להחליש את אחיזת הקיסרים באפיפיורים, בייחוד בבחירותיהם.

בנדיקטוס התערב בסכסוך בין בני לותר הראשון (לותר השני מלותרינגיה, הקיסר לודוויג השני ושארל מפרובנס) לאחר מותו. הוא כתב אל הבישופים הפרנקיים, ונזף בהם על ששתקו נוכח ההפרעה שהשפיעה על הממלכות הקרולינגיות.

אתלוולף, מלך וסקס ובנו, אלפרד הגדול, ביקרו ברומא בתקופת שלטונו של בנדיקטוס. הסקולה אנגלורום, שנהרסה על ידי שרפה בשנת 847, הוקמה מחדש על ידי בנדיקטוס.

מסורת מימי הביניים טענה שהאפיפיורית יוהנה, אישה המחופשת לגבר, הייתה קודמו של בנדיקטוס, אולם ככל הנראה זו אגדה בלבד.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אישים הקבורים בבזיליקת פטרוס הקדוש
קטגוריה:אפיפיורים
קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-9
קטגוריה:נפטרים ב-858
ג'ים לוסקוטוף

**ג'יימס "ג'ים" לוסקוטוף הבן** (באנגלית: **.James "Jim" Loscutoff Jr**; 4 בפברואר 1930 – 1 בדצמבר 2015) היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק בקבוצת בוסטון סלטיקס מליגת ה-NBA בין השנים 1955–1964. ב-7 מתוך 9 עונותיו זכה עם הסלטיקס באליפות ה-NBA, וממוצעיו הכוללים לאורך הקריירה הם 6.2 נקודות ו-5.6 ריבאונדים למשחק.

בשנת 1964 ביקשו הסלטיקס להפריש את גופייתו עם המספר "18", כהוקרה על תרומתו למועדון, אך משסירב הופרשה לבסוף גופייה עם כינויו "LOSCY".

## קריירת מכללות
לוסקוטוף נולד בסן פרנסיסקו שבקליפורניה, ובין השנים 1948–1950 למד ב"מכללה הטכנולוגית גרנט" שעל יד סקרמנטו. בשנת 1950 עבר ללמוד באוניברסיטת אורגון, אך לאחר שנה אחת התגייס לצבא ארצות הברית, במדיה שירת במשך כשלוש שנים. בשנת 1954 חזר לאוניברסיטת אורגון, וכשחקן קבוצת הכדורסל שלה קלע 19.6 והוריד 17.2 ריבאונדים בממוצע למשחק.

## קריירת משחק
בדראפט ה-NBA 1955 נלקח לוסקוטוף בבחירה השלישית, על ידי בוסטון סלטיקס. בעונתו השנייה עם הסלטיקס הוצב בחמישייה הפותחת לצד ביל ראסל, טום היינסון, ביל שרמן ובוב קוזי, ורשם שיאי קריירה של 10.6 נקודות ו-10.4 ריבאונדים בממוצע למשחק. לקראת סיום ההארכה השנייה של המשחק השביעי והמכריע בסדרת גמר פלייאוף 1957, מול סנט לואיס הוקס, קלע לוסקוטוף שתי זריקות עונשין אשר קבעו את תוצאת המשחק: 125–123 לזכות בוסטון, אשר זכתה באליפות ה-NBA הראשונה בתולדותיה.

לאורך עונת , בסיומה הפסידה בוסטון בסדרת הגמר, שותף לוסקוטוף בחמישה משחקים בלבד בשל פציעה. בין העונות – זכה עם הסלטיקס בשש אליפויות NBA רצופות, כשחקן ספסל בכיר. בקיץ 1964, לאחר 9 עונות עם הסלטיקס, פרש ממשחק.

ב-1 בדצמבר 2015 נפטר לוסקוטוף כתוצאה מסיבוך במחלת פרקינסון ודלקת ריאות, בגיל 85.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קליפורניה
קטגוריה:סן פרנסיסקו: אישים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:קליפורניה: כדורסלנים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת אורגון
קטגוריה:בחירות דראפט של בוסטון סלטיקס
קטגוריה:כדורסלני בוסטון סלטיקס
קטגוריה:כדורסלנים ב-NBA שגופייתם הופרשה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1930
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2015
אגפטוס השני

**האפיפיור אגפטוס השני** (בלטינית: **Agapetus II**; מת ב-8 בנובמבר 955) היה האפיפיור מ-10 במאי 946 עד מותו.

## ביוגרפיה
אגפיטו נולד ברומא למשפחת אצולה רומאית, אביו היה רומאי (צאצא של הקונסול אניקיוס בסיליוס) ואמו הייתה יוונית. אגפטוס נבחר לאפיפיור ב-10 במאי 946, לאחר מותו של האפיפיור מרינוס השני. באותה העת קיומה של רפובליקה עצמאית של רומא, הנשלטת על ידי אלבריק השני מספולטו, בנה של מרוזיה ו"הנסיך והסנטור של הרומאים", מנעה מאגפטוס מלהפעיל כוח זמני או חילוני ברומא ובמדינת האפיפיור, והוא היה מוגבל במידה רבה לניהול ענייני הכנסייה הפנימית. אפילו הזמנתו של אגפטוס לאוטו הראשון להתערב בעניינים האיטלקיים ב-951 נעשתה בהנחייתו של אלבריק, שחשש יותר ויותר נוכח כוחו הגובר של ברנגריוס. עם זאת, כאשר שליחי אוטו, הבישופים של מיינץ וכור, נשלחו על ידי האפיפיור לדון בקבלה של אוטו ברומא ושאלות אחרות יותר חשובות, הם נדחו על ידי אלבריק.

במהלך המחלוקת על משרת הארכיבישוף של ריימס בין איג מוורמנדואה לבין ארטולד מריימס בשנת 948, תמך אגפטוס ברטולד שנתמך גם על ידי לואי הרביעי, מלך צרפת. בשנת 949 כינס אגפטוס סינוד, שבמהלכו גינה את איג ואת אביו ארבר השני, רוזן ורמנדואה. בסביבות 948, אגפטוס, העניק לארכיבישוף של המבורג את הזכות לקידוש הבישופים בדנמרק ובמדינות אחרות בצפון אירופה במקום האפיפיור. האפיפיור התבקש כנראה גם על ידי המלך פרוד השישי מיוטלנד לשלוח מיסיונרים לממלכתו. אגפטוס התבקש להתערב גם בסכסוך בין הרולד, הארכיבישוף של זלצבורג וגרהרד, הבישוף של לוריאקום, ששתיהן טענו בתואר המטרופוליטני של כל פאנוניה, והוא הצליח לבסוף לפשר ביניהם.

ב-8 בנובמבר 955 מת אגפטוס ברומא, ולאחר מותו מונה אוקטביאנוס, בנו של אלבריק השני, לאפיפיור בשם יוחנן השנים עשר.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אפיפיורים איטלקים
קטגוריה:אפיפיורים
קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-10
קטגוריה:נפטרים ב-955
חשמלן פלורידה

**חשמלן פלורידה** (שם מדעי: *Torpedo andersoni*) הוא מין של בטאי ממשפחת החשמלניים המצוי בטבע במצר פלורידה, באיי סאן אנדרס, גראנד קיימן ובמערב הים הקריבי לחופי אמריקה המרכזית. הוא נפוץ באזורים טרופיים סביב שוניות אלמוגים וצולל עד לעומק 220 מטר, לאורך שולי היבשת. עם זאת הוא כמעט ולא נראה בטבע ונראה רק בשלושה אזורים שונים, בהם נתפס ברשתות.

זהו חשמלן קטן יחסית באורך של 32 ס"מ והוא בעל גוף שטוח בצבע שזוף ועליו כתמים חומים רבים. צבע זה מתאים להסוואה מתחת לחול התת-ימי. החשמלן בעל זנב קצר, סנפירי חזה מעוגלים, ראש מעוגל בעל חוטם גדול מופנה מטה ועיניים קטנות. הוא מסתתר רוב זמנו בין החוליות בקרבת אלמוגים.

החשמלן ידוע במכות החשמל שהוא ייצר כדי להרוג טרך קטן כמו דגים ודיונונים אך גם כדי להתגונן. השוק החשמלי חלש מכדי להרוג אנשים אך מכאיב.

הוא נפגע לעיתים ממכמורות ורשתות וכן מתיירות לאורך החופים. עם זאת אין מידע מדויק על מצב השימור של החשמלן.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:חשמלניים
מרינוס השני

**האפיפיור מרינוס השני** (בלטינית: **Marinus II**; נפטר במאי 946) היה האפיפיור מ-30 באוקטובר 942 עד מותו בשנת 946.

## ביוגרפיה
מרינוס נולד ברומא, ובטרם הפך לאפיפיור, הוא היה קשור לכנסיית סיריאקוס הקדוש במרחצאות דיוקלטיאנוס. נאמר שהוא נתקל בסנט אולריך בביקורו ברומא ב-909, וכנראה ניבא את מינויו של אולריך בסופו של דבר לבישוף אאוגסבורג.

מרינוס נבחר לכס האפיפיורות ב-30 באוקטובר 942 באמצעות התערבות של אלבריק השני מספולטו, נסיך הרומאים. הוא התרכז בהיבטים מנהליים של האפיפיורות, וביקש לתקן גם אנשי דת חילוניים וגם אנשי דת. הוא הרחיב את מינויו של פרידריך, הארכיבישוף של מיינץ ככומר האפיפיור וממיס דומיניקוס ברחבי גרמניה והאימפריה הפרנקית מרינוס התערב לאחר מכן כאשר הבישוף של קפואה תפס ללא אישור כנסייה שנמסרה לנזירים הבנדיקטינים המקומיים. למעשה, במשך כל תקופת כהונתו, העדיף מרינוס מנזרים שונים, והעניק להם מספר בולות אפיפיוריות.

מרינוס השתלט על הארמון שנבנה על ידי האפיפיור יוחנן השביעי על גבעת הפאלאטיום בהריסות *גיאוס דומאוס*. הוא נפטר במאי 946, ובמקומו נבחר אגפטוס השני.

## שגיאת מרינוס / מרטינוס
בגלל הדמיון של השמות מרינוס ומרטינוס, האפיפיורים מרינוס הראשון ומרינוס השני קיבלו בחלק מהמקורות, בטעות את השם מרטינוס (ונרשמו אז בהתאמה, כמרטינוס השני ומרטינוס השלישי). וכך, כאשר האפיפיור החדש ב-1281 לקח את השם מרטינוס, הוא הפך למרטינוס הרביעי, כאשר למעשה הוא היה צריך לקחת את השם מרטינוס השני.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אפיפיורים איטלקים
קטגוריה:אפיפיורים
קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-10
קטגוריה:נפטרים ב-946
לוטיין צהוב-זנב

**לוטיין צהוב-זנב** (שם מדעי: *Ocyurus chrysurus*) הוא מין יחיד בסוגו של דג גרם ממשפחת הלוטייניים המצוי במערב האוקיינוס האטלנטי לחופי אמריקה בעיקר סביב מפרץ מקסיקו והים הקריבי. למרות שלעיתים הוא נמצא גם לחופי מסצ'וסטס הטווח העיקרי שלו הוא באזורים הטרופיים בין פלורידה לברזיל, לרבות באיי הודו המערבית.

זהו לוטיין קצר יחסית שאורכו 40 ס"מ בממוצע ומשקלו עד 4.1 ק"ג. הפרטים הגדולים ביותר הגיעו לאורך 86.3 ס"מ. הלוטיין בעל צבעים כסופים-בהירים עם זנב גדול וצהוב ופס צהוב לאורכו. הראש והעיניים גדולות וסנפירי הגב והחזה קטנים יחסית.

הלוטיין נפוץ עד לעומק 180 מ' אך בעיקר סביב עומק של 10–70 מטרים סביב שוניות אלמוגים ולגונות. זהו דג מהיר הרודף אחרי דגים קטנים יותר, תולעים, דיונונים, סרטנים וחסילונים לאורך השונית. הוא ניזון בשחייה מעל האלמוגים בלהקות קטנות אשר יתפזרו ויברחו אם יתקרבו אליהם טורפים כמו כרישים או דולפינים. עם זאת בכמה אזורים צוללנים ושחיינים יכולים להתקרב אליהם.

הלוטיין נפוץ הן כדג מאכל שלעיתים מגודל בחקלאות ימית והן כדג נוי באקוורימים ציבוריים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי מרקוס אליעזר בלוך
קטגוריה:לוטייניים
קטגוריה:מקריני סנפיר יחידים בסוגם
קטגוריה:דגי הים הקריבי
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1791
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-5

**טקס [[פרס באפט"א לקולנוע|פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע]] ה-5** שמעניקה האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה, נערך בשנת 1952, בו הוענקו פרסים לסרטים הטובים ביותר של שנת 1951.

## זוכים ומועמדים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:טקסי פרס באפט"א
קטגוריה:1952 בממלכה המאוחדת
סרגיוס השני

**האפיפיור סרגיוס השני** (בלטינית: **Sergius II**; 790 – 27 בינואר 847) היה האפיפיור מינואר 844 עד מותו בשנת 847.

## ביוגרפיה
סרג'יו נולד בשנת 790 ברומא למשפחה אצילית, והתחנך בקנטורה סקולה. הוא הוסמך לקרדינל הכומר של כנסיית סנט מרטין וסילבסטר על ידי האפיפיור פסקליס הראשון. תחת גרגוריוס הרביעי, הוא הפך לכומר ראשי.

בפגישה שנערכה לייעוד יורשו של גרגוריוס הרביעי, שמו של סרגיוס הועמד על ידי האריסטוקרטיה, בעוד אנשי רומא הכריזו על הדיאקון יוחנן. האופוזיציה נדחקה, כאשר סרגיוס התערב כדי להציל את חייו של יוחנן. אבל יוחנן נסגר במנזר, וסרגיוס הוכתר כראוי, בלי לבקש אישור של בית המלוכה הפרנקי.

אבל הקיסר הגרמני לותר הראשון לא הסכים לנטישה זו של הרומאנה הקונסטרוקטיבית מ-824, שכללה חוק שאסור לקדש את האפיפיור עד לבחירתו באישור הקיסר הפרנקי. הוא שלח צבא תחת בנו לואי, המשנה למלך באיטליה, כדי להקים מחדש את סמכותו. הכנסייה והקיסר הגיעו להסכמות, וסרגיוס המליך את לואי למלך לומברדיה, אף על פי שהאפיפיור לא נענה כל הדרישות שהוטלו עליו.

סרגיוס תרם לשיפוץ עירוני ברומא, לשיפור הכנסיות, האקוודוקטים והבזיליקה הלטראנית. הוא ואחיו, בנדיקט, מימנו את תוכניות הבנייה שלהם על ידי מכירת משרות לכנסיות שונות למציע הגבוה ביותר.

במהלך כהונתו פאתי העיר רומא היו הרוסות, והכנסיות של סנט פטרוס וסנט פאולוס נהרסו על ידי הערבים, שגם התקרבו לפורטוס ואוסטיה באוגוסט 846. במהלך הפשיטה, הוא (יחד עם אנשי רומא) הביט בחוסר אונים כשהסתתר מאחורי הקירות האאורליאניים. אף על פי שהיה מודע לכוונותיהם של הפושטים, סרגיוס נראה כמי שלא פעל מספיק מספיק כדי להתכונן למה שאירע.

סרגיוס מת ב-27 בינואר 847, תוך כדי משא ומתן עם שני פטריארכים, ובמקומו נבחר האפיפיור לאו הרביעי.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אפיפיורים
קטגוריה:אפיפיורים איטלקים
קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-9
קטגוריה:ילידי 790
קטגוריה:נפטרים ב-847
סטפנוס השמיני

**האפיפיור סטפנוס השמיני** (בלטינית: **Stephanus VIII**; נפטר באוקטובר 942) היה האפיפיור מ-14 ביולי 939 עד מותו בשנת 942. לעיתים מכונה **סטפנוס התשיעי**, בשל הבלבול שנוצר עם החישוב של האפיפיור הנבחר סטפנוס.

## ביוגרפיה
סטפנוס נולד ברומא, וכנראה היה הכומר הראשי של סאנטי סילבסטרו א מרטינו איי מונטי. בחירתו כאפיפיור התקיימה בהשפעת הנסיך הרומאי אלבריק השני מספולטו, והוא היה האפיפיור השני, שחייב את בחירתו להתערבותו של הנסיך הזה. בגלל התלות שניתנה לו, הוא שלט על מדינת האפיפיור רק באופן פורמלי. מתקופת שלטונו ידועים רק כמה אירועים. סטפנוס אמר כי הוא תומך יחד עם אלבריק ברפורמות של נזירי קלוני וגם ראש המנזר, אודו מקלוני קיבלו. בסכסוך הצרפתי, הוא עמד לצידו של לואי הרביעי, מלך צרפת.

לדברי מקורות מאוחרים היה סטפנוס השמיני מעורב בקרבות בין אלבריק להוגו מפרובאנס, ולקח חלק במרד נגד אלבריק. כתוצאה מכך, הוא נכלא ונענש על ידי אלבריק בהטלת מום ונפטר באוקטובר 942. ובמקומו נבחר מרינוס השני.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אפיפיורים איטלקים
קטגוריה:אפיפיורים
קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-10
קטגוריה:נפטרים ב-942
לאו השביעי

**האפיפיור לאו השביעי** (בלטינית: **Leo VII**; מת ב-13 ביולי 939) היה האפיפיור מ-3 בינואר 936 עד מותו בשנת 939.

## ביוגרפיה
בחירתו של לאו השביעי לאפיפיורות הובטחה על ידי אלבריק השני מספולטו, שליט רומא באותה עת, לאחר מותו של האפיפיור יוחנן האחד עשר. אלבריק רצה לבחור את האפיפיור, כדי שהאפיפיורות תמשיך להיכנע לסמכותו. לאו היה הכומר של כנסיית סיקסטוס הקדוש ברומא, ונחשב לנזיר בנדיקטיני. הייתה לו שאיפה קטנה כלפי האפיפיורות, אבל הסכים תחת לחץ לקבל אותה.

לאו השביעי שלט שלוש שנים בלבד. רוב הבולות האפיפיוריות שלו היו מענקי פריבילגיה למנזרים, ובייחוד למנזר קלוני. לאו קרא לאודו מקלוני לתווך בין אלבריק להוגו מפרובאנס, אביו החורג של אלבריק, מלך איטליה. אודו הצליח במשא ומתן על הפסקת אש לאחר שהסדיר נישואים בין בתו של הוגו, אלדה לאלבריק. לאו השביעי מינה גם את פרידריך, הארכיבישוף של מיינץ, כמתקן בגרמניה. לאו אפשר לפרידריך לגרש יהודים שסירבו להיטבל, אך הוא לא אישר את הטבלתם הכפויה של היהודים.

ב-13 ביולי 939 מת לאו ברומא, ובמקומו נבחר לאפיפיור סטפנוס השמיני.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אפיפיורים
קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-10
קטגוריה:נפטרים ב-939
לאו השישי

**האפיפיור לאו השישי** (בלטינית: **Leo VI**; 880 – 12 בפברואר 929) היה האפיפיור במשך שבעה חודשים בלבד, מ-9 ביוני 928 ועד מותו בפברואר 929. תקופת שלטונו הייתה בתקופה הידועה בשם "האובסקורום".

## ביוגרפיה
לאו השישי נולד בשנת 880 למשפחה רומאית, ואביו היה כריסטופורוס, שהיה פרימיצ'ריוס תחת האפיפיור יוחנן השמיני בסביבות שנת 876. המסורת מספרת שהוא היה בן למשפחת סנגויני. מיד לפני בחירתו לאפיפיור, לאו שימש כקרדינל-כומר של כנסיית סנטה סוזאנה.

ליאו נבחר לאפיפיור בסביבות יוני 928, בתקופה של אנרכיה. הוא נבחר על ידי *הסנטריקס* מרוזיה, שהשתלטה על רומא באמצעות שליטתו של בעלה גידו, מרקיז טוסקנה, והורתה על כליאתו וקודמו של קודמו של לאו, האפיפיור יוחנן העשירי.

במהלך שלטונו הקצר, לאו אישר את החלטות הסינוד של ספליט. הוא השלים את חקירות קודמו על המצב הכנסייתי בדלמטיה, והחל לתת את הפליום ליוחנן, הארכיבישוף של סאלונה, וציווה על כל הבישופים של דלמטיה לציית לו. הוא גם ציווה על ההגמון של נונה ואחרים להגביל את עצמם לשטח הדיוקסיה שלהם. לאחר מכן הוא הוציא איסור על קסטרטו להיכנס לאיחוד הנישואין. הוא גם פנה לעזרה נגד הפושטים הערבים שאיימו על רומא, וקבע כי "מי שמת נאמן במאבק הזה לא יראה את עצמו מסורב להיכנס לממלכה השמימית".

לאו נפטר ב-12 בפברואר 929, ונקבר בבזיליקת פטרוס הקדוש, והאפיפיור סטפנוס השביעי נבחר במקומו.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אפיפיורים איטלקים
קטגוריה:אפיפיורים
קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-10
קטגוריה:ילידי 880
קטגוריה:נפטרים ב-929
גייגן

**גייגן** (ביפנית: **ガイガン**, באנגלית: **Gigan**) הוא יצור-ענק קיברנטי חייזרי המופיע בסדרת סרטי גודזילה. גייגן נחשב לאויבו המושבע של אנגירוס, משום שהוא נלחם נגדו בסדרת סרטי שווה. דמותו של גייגן הופיעה לראשונה במהלך 12 במרץ 1972, בסרט גודזילה נגד גייגן, מבית היוצר של טוהו ונוצרה על ידי ג׳ון פוקודה וטאקשי קימורה. דמותו של גייגן מדורגת במקום החמישי ברשימת 10 מפלצות-הענק היפניות הגדולות ביותר בכל הזמנים, לפי אתר IGN.

## עיצוב
גייגן מתואר כמפלץ מוזר לחלוטין, בעל מסור עגול בחזהו, קרסים גדולים מעוקלים בידיים, דוקרנים שעוברים לאורך זנבו, 3 סנפירי גב על גבו ועין קיברנטית אדומה.

הוא נושא גם מאפייני עופות, כמו ציצית מעוקלת ומקור מתכתיים. בסדרת סרטי שווה, עורו של גייגן היה בצבע ירוק כהה בעל קשקשים זהובים בחלק מגופו. בגודזילה: המלחמות הסופיות, מראהו של גייגן שונה כדי להיראות יותר קיברנטי. בנוסף, בסרט זה, עורו של גייגן בצבע כחול כהה, גופו הרבה יותר דק ויעיל וישנם גם מבנים דמויי חוט העוברים על גופו.

כשגייגן עובר שדרוג, ידי הקרס המעוקלים המפורסמים שלו מוחלפים בצמד מסורים כפולים וצווארו משוריין יותר. עיצוב זה זכה לשבחים רבים ודורג בידי המעריצים כאחד העיצובים המוצלחים ביותר שיכלו להיעשות אי פעם לכל קאייג'ו.

## סדרת סרטי [[תקופת שווה|שווה]]
בסדרת סרטי שווה, גייגן מופיע כיצור חוצני העוזר לגידורה להשמיד את כדור הארץ. שם חוצנים בצורת תיקנאים שולטים בו ובגידורה על מנת להרוס את הכוכב אך גודזילה ואנגירוס הורסים להם את התוכניות. מאז גודזילה נגד מגאלון גייגן כבר אינו מופיע יותר בסדרת סרטי שווה.

סדרת סרטי שווה:
* **גודזילה נגד גייגן**
* **גודזילה נגד מגאלון**

## סדרת סרטי מילניום
בסדרת סרטי מילניום, גייגן הוא ישות חוצנית קדומה שנשלחה לכדור הארץ בתקופת האבן ונלחם במות'רה אך הובס. 12,000 שנה לאחר מכן, גופתו החנוטה מתגלה באגם בהוקאידו ומתגלה גם כנשק ששימש עבור גזע חוצני אלים בשם האקסיליאן. גייגן מתעורר וגורם למסע של חורבן ורצח ברחבי יפן, אך בעיקר מגיע להשמיד את צוללת הגוטנגו, בתקווה שגודזילה לא יתעורר. למרות שגייגן מצליח לחרב את צוללת הגוטנגו, גודזילה מתעורר ומחסל את גייגן על ידי פיצוץ ראשו באמצעות הקרן האטומית שלו. במהלך הקרב של גודזילה נגד קייזר גידורה, מות'רה מנסה לסייע לגודזילה אך נלכדת על ידי גייגן (לאחר ששודרג) ונלחמת נגדו עד שמתנגשת בו עם צורתה הבוערת והשניים מתפוצצים למוות.

סדרת סרטי מילניום:
* **גודזילה: המלחמות הסופיות**

## קישורים חיצוניים

* התפתחותו של גייגן לאורך הסרטים וסדרות הטלוויזיה

קטגוריה:גודזילה: דמויות
הר פארי (אנטארקטיקה)

**הר פארי** (באנגלית: **Mount Parry**)  הוא הר בהרי סטריבוג, באי בראבנט בארכיפלג פאלמר, לחופי חצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה. 

גובהו של ההר 2,520 מטרים מעל פני הים, והוא הנקודה הגבוהה באי בראבנט. 

ההר, המתנשא לגובה 2,520 מטרים מעל סביבתו, הוא ההר השמיני בהתנשאותו באנטארקטיקה.

ההר פארי ממוקם ממזרח לנקודת מינוט. 

מדרונותיו הצפוניים והמערביים תלולים מאוד, וחשופים מקרח. 

ההר מתנשא מעל קרחון דז'ראסי שמצפון - צפון מערב לו, מעל קרחון מקנזי שממזרח לו, מעל קרחון באלאנסטרה שמדרום - דרום מזרח לו, ומעל קרחון פירוגוב שמדרום מערב להר.

## היסטוריה
### גילוי ההר
ההר מופה לראשונה על ידי  קפטן הנרי פוסטר, מהצי המלכותי, בשנת 1829

### מקור השם
שמה של הפסגה ניתן לה על ידי פוסטר.

ההר נקרא על שם אדמירל סר ויליאם פארי (William Edward Parry), חוקר אנטארקטיקה בריטי.

### הטיפוס על ההר
הראשונים שטיפסו על ההר היו אנשי משלחת היחידות המשותפות של בריטניה (British Joint Services Expedition) בראשות ג'ון פארס (John Furse) ב-30 באוקטובר 1984.  

[מרכז|ממוזער|700x500 פיקסלים|[בראבנט (אי, אנטארקטיקה)|האי בראבאנט, מבט מכיוון צפון מזרח לעבר האי. מימין ניתן לראות את האי אונוור, וברקע את חצי האי האנטארקטי; את הרי סולוואי, ניתן לראות משמאל, בצד הרחוק של האי.]]

## לקריאה נוספת
• Damien Gildea, **[https://books.google.co.il/books?id=mLHtBgAAQBAJ&pg=PT33&lpg=PT33&dq=%22Mount+Parry%22&source=bl&ots=8IDjUJv1Pk&sig=ACfU3U2SgzdenEij6xy7Fz8tBng-3lK4Tg&hl=en&sa=X&ved=2ahUKEwjS38TU3PjiAhVNZ1AKHaE9Ay44ChDoATAAegQICRAB#v=onepage&q=%22Mount%20Parry%22&f=false Antarctic Peninsula - Mountaineering in Antarctica: Travel Guide]**

• William James Mills, **[https://books.google.co.il/books?id=Y6cY5OFeVa4C&pg=PA17&lpg=PA17&dq=%22Hazelton+Mountains%22&source=bl&ots=lmTdrHyWOV&sig=44iMyZBVtBFC_2BnPwq7SBADHYo&hl=en&sa=X&ved=0ahUKEwjy1JP1hr_ZAhVBKVAKHZsAApE4ChDoAQg9MAY#v=onepage&q=%22Hazelton%20Mountains%22&f=false Exploring Polar Frontiers: A Historical Encyclopedia]**, P 99 

## קישורים חיצוניים
* הר פארי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* הר פארי באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* מפת אזור הר פארי
* הר פארי באתר peakbagger
* מידע על הר פארי באתר mountain-forecast
* 

## הערות שוליים

פארי
קרחון מקנזי

**קרחון מקנזי** (באנגלית: **Mackenzie Glacier**) הוא קרחון יובלי ארוך, בחוף המזרחי של האי בראבנט, בארכיפלג פאלמר, לחוף חצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה. 

אורכו של הקרחון 7 קילומטרים. גובהו של הקרחון 1,032 מטרים מעל פני הים.

הקרחון זורם לכיוון מזרח מהר פארי, ונשפך אל קרחון מאלפיגי. 

## היסטוריה
### גילוי הקרחון

הקרחון מופה לראשונה, בתרשים גס, על ידי המשלחת האנטארקטית הבלגית, שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1899–1897, תחת פיקודו של אדריאן דה ז'רלאש. 

האי צולם מן האוויר על ידי האנטיג אירוסרוויירס בע"מ בשנים 1957- 1956, ומופה מתצלומים אלה בשנת 1959.

### מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה. 

הקרחון נקרא על שמו של הרופא האנגלי סר ג'יימס מקנזי, חלוץ בחקר מחלות לב.

[מרכז|ממוזער|700x500 פיקסלים|[בראבנט (אי, אנטארקטיקה)|האי בראבאנט, מבט מכיוון צפון מזרח לעבר האי. מימין ניתן לראות את האי אונוור, וברקע את חצי האי האנטארקטי; את הרי סולוואי, ניתן לראות משמאל, בצד הרחוק של האי.]]

## קישורים חיצוניים
* קרחון מקנזי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* קרחון מקנזי באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* מפת אזור קרחון מקנזי

## הערות שוליים

מקנזי
קטגוריה:הממלכה המאוחדת והאזור האנטארקטי
ליגת העל הבלארוסית בכדורסל

**אליפות בלארוס בכדורסל גברים** היא אליפות המדינה בכדורסל גברים והיא הליגה הגבוהה מבין ליגות הכדורסל בבלארוס. הליגה מכילה 11 קבוצות. הליגה משחקת תחת חוקי הכדורסל של פיב"א.

בעקבות פלישת רוסיה לאוקראינה החל משנת 2022 קבוצות מבלארוס לא יכולים להשתתף בתחרויות אירופאיות. בעבר קבוצת צמוקי מינסק שיחקה בליגת VTB.

צמוקי מינסק זכתה במרב תוארי אליפות בלארוס כשבאמתחתה 15 זכיות באליפות מאז 1992. במקום השני נמצאת גרודנו-93 שזכתה ב-9 אליפויות.

## אלופות

## קישורים חיצוניים
* 

* נתונים מאתר יורובסקט

בלארוס
קטגוריה:תחרויות כדורסל באירופה
קטגוריה:בלארוס: כדורסל
קטגוריה:תחרויות ספורט בבלארוס
עיט ספרדי

**עיט ספרדי** (שם מדעי: *Aquila adalberti*) הוא מין של עיט ממשפחת הנציים האנדמי לספרד ופורטוגל. במראהו הוא קרוב לעיט השמש ובעבר נחשב לתת-מין שלו.

העיט הספרדי מגיע לאורך 74–85 ס"מ, מוטת כנפיים של 177–220 ס"מ ומשקל של 2.5-4.8 ק"ג. בדומה למרבית העיטים הנקבה כבדה יותר מהזכר. העיט דומה לעיט שמש או לעיט זהוב בנוצותיו החומות-זהובות ובמקורו האפור הבולט. הוא בעל כנפיים רחבות, בהירות מבפנים ובעלות קצוות כהים.

העיט שוכן באזורי ההרים והאדמות החקלאיות של הדהסה (Dehesa) של ספרד ופורטוגל ולעיתים הוא מגיע גם למרוקו, אם כי הוא לא נודד דרך קבע. העיטים פועלים בזוגות ומחפשים מעל הקרקע טרף כמו ארנבונים, מכרסמים שונים כמו עכברים, נברנים וסנאיים, טורפים קטנים ומיני עופות קרקע או יונים. העיט יכול להרוג גם טרף גדול כמו אווז אפור או חסידה לבנה ואף שועל. הוא עט על טרפו ונועץ בו במהירות את  טפריו  הגדולים, וכך הורגו.

העיטים נוטים לקנן על עצי אלון השעם או אורנים בקן גדול ולהטיל בו 2–3 ביצים. שני בני הזוג מטפלים בגוזלים הגדלים.

בשנות ה-60 של המאה ה-20 הגיע העיט הספרדי למצב של סכנת הכחדה כאשר נותרו בספרד רק כמה עשרות זוגות. מאמצי שימור אינטנסיביים הביאו לשיקום אוכלוסיית המין, וגם לחזרת אוכלוסייה קטנה בפורטוגל לאחר 20 שנה של הכחדה גמורה. ב-2011 דווח על 324 זוגות, רובם המכריע בספרד ומיעוטם בפורטוגל. כיום מוגדר מצב השימור של עיט זה כפגיע.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1861
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי כריסטיאן לודוויג ברם
קטגוריה:עיט (סוג)
קטגוריה:ספרד: עופות
קטגוריה:פורטוגל: עופות
קטגוריה:ספרד: בעלי חיים אנדמיים
קטגוריה:בעלי חיים בהרי הפירנאים
ליגת העל הבלארוסית בהוקי קרח

ממוזער|סמל הליגה הישן
**ליגת העל הבלארוסית בהוקי קרח** או בכינויה **האקסטרה ליגה הבלארוסית** (בבלארוסית: **Беларуская экстраліга**) היא הליגה הבכירה והראשונה בחשיבותה בהוקי קרח בבלארוס.
## תארים לפי קבוצה

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:תחרויות הוקי קרח באירופה
קטגוריה:תחרויות ספורט בבלארוס
לנדו

**לנדו** (הידוע גם בשם **לנדוס**, בלטינית: **Lando**; מת במרץ 914) היה אפיפיור החל מיולי או אוגוסט 913 עד מותו במרץ 914. כהונתו הקצרה כאפיפיור הייתה במהלך תקופה נשכחת בהיסטוריה האפיפיורית והרומית המכונה "ססקולום אובסקורום"  (התקופה האפלה), שבין השנים 904–964. הוא היה האפיפיור האחרון שהשתמש בשם אפיפיורי שלא היה בשימוש קודם לכן, (במקרה שלו, שם הולדתו), עד לבחירתו של האפיפיור פרנציסקוס בשנת 2013.

## ביוגרפיה
על פי הליבר פונטיפיקליס, לנדו נולד בסבינה , ואביו היה רוזן לומברדי עשיר בשם טאינו מפורנובו. ב*ליבר פונטיפיקליס* נטען גם כי תקופת האפיפיורות שלו נמשכה רק ארבעה חודשים ועשרים ושניים יום. בקטלוג שונה של אפיפיורים המצורפת כהמשך של ה*ליבר פונטיפיקליס* במנזר פרפה ודווח על ידי גרגורי מקטינו  ב-*Chronicon Farfense* (הכרוניקה של פרפה) שנכתב במאה השתים עשרה, נכתב כי כהונתו של לנדו נמשכה שישה חודשים ועשרים ושישה ימים. זה תואם יותר להגדרת תקופה של שישה חודשים ועשרה ימים שהוצע על ידי פלודוארד מריימס  מהמאה העשירית. ניתן לקבוע שכהונתו הסתיימה בין 5 בפברואר 914, אז הוא עדיין מוזכר במסמך מהעיר רוונה, לבין סוף מרץ או תחילת אפריל, כאשר יורשו יוחנן העשירי נבחר.

לנדו נחשב למועמדו של תיאופילקט הראשון, רוזן טוסקולום  ואשתו תיאודורה, שהיו האנשים החזקים ביותר ברומא באותה העת. התיאופילקטים שלטו על כספי האפיפיור באמצעות המונופול שלהם על המשרד הוסטריוס , וגם שלטו על המיליציה הרומית והסנאט הרומי. במהלך שלטונו של לנדו פושטים ערביים  שפעלו מהמעוז שלהם על נהר הגריליאנו, הרסו את הקתדרלה של סן סלווטורה בווסקוביו  בבישופות מולדתו . שום מסמך מלשכתו של לנדו לא שרד. המעשה היחיד של שלטונו אשר נרשם, הוא תרומה למחוז שבהנהגתה הרוחנית של בישופות סבינה, המוזכרת במסמך שיפוטי משנת 1431, לנדו נתן אז מתנה אישית גדולה כדי לשחזר את הקתדרלה של סן סלוואטורה, כך שאנשי דת ששהו בטופיה  יוכלו לחזור אליה. 

לאחר מותו בשנת 914, נבחר יוחנן העשירי כמחליפו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אפיפיורים איטלקים
קטגוריה:אפיפיורים
קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-10
קטגוריה:נפטרים ב-914
אנסטסיוס השלישי

**האפיפיור אנסטסיוס השלישי** (בלטינית: **Anastasius III**; 865 בערך – יוני 913) היה האפיפיור מאפריל 911 עד מותו בשנת 913.

## ביוגרפיה
אנסטסיוס נולד ברומא, ולפי מקורות אחדים, האציל הרומאי, לוסיאן, מוכר לפעמים כאביו, אם כי מקורות אחרים טוענים כי הוא היה בנו הבלתי לגיטימי של קודמו סרגיוס השלישי. כמעט שום דבר לא נרשם על ידי האפיפיור אנסטסיוס השלישי, תקופת שלטונו הייתה בתקופה שבה רומא והאפיפיורות היו בידי תיאופילקט הראשון, רוזן טוסקולום, ואשתו תיאודורה, שאישרה את מועמדותו של אנסטסיוס השלישי. תחת שלטונו היו הנורמנים של רולו מנורמנדי.

האפיפיורות שלו התמודדה עם איומים מחודשים של הסרצנים, לאחר שהם התבססו על נהר גריליאנו. אנסטסיוס מת ביוני 913 ונקבר בבזיליקת פטרוס הקדוש, וכמחליפו נבחר לנדו.

הוא נקבר בבזיליקת פטרוס הקדוש.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-10
קטגוריה:אישים הקבורים בבזיליקת פטרוס הקדוש
קטגוריה:נפטרים ב-913
קטגוריה:ילידי המאה ה-9
קטגוריה:אפיפיורים איטלקים
קטגוריה:אפיפיורים
סטפנוס השביעי

**האפיפיור סטפנוס השביעי** (בלטינית: **Stephanus VII**; מת ב-15 במרץ 931) היה האפיפיור מפברואר 929 עד מותו ב-931. לעיתים מכונה **סטפנוס השמיני**, בשל הבלבול שנוצר עם החישוב של האפיפיור הנבחר סטפנוס.

## ביוגרפיה
סטפנוס היה רומאי, בנו של תאודמונדוס. הוא נבחר על ידי מרוזיה ממשפחת טוסקולאני, כעמדת ביניים עד שבנה ג'ובאני יהיה מוכן לשבת על כסאו של פטרוס הקדוש. לקראת הבחירות שלו, סטפנוס היה הקרדינל-הכומר של סנט אנסטסיה ברומא.

מעט מאוד ידוע על כהונתו של סטפנוס. במהלך שנתיים כאפיפיור, סטפנוס אישר את הזכויות של כמה מוסדות דתיים בצרפת ואיטליה. כתגמול על סיוע לסטפנוס להשתחרר מהדיכוי של הוגו מפרובאנס, הוא העניק לקנטה די גבריאלי את משרת המושל של גוביו, ושליטה על מספר מצודות מפתח. סטפנוס גם התייחס מאוד בחומרה לעמדה המוסרית של אנשי הכנסייה. הוא גם היה, ככל הנראה, על פי מקור יווני עוין מהמאה ה-12, האפיפיור הראשון שהלך מגולח בזמן שלטונו.

סטפנוס נפטר ב-15 במרץ 931, ובמקומו נבחר האפיפיור יוחנן האחד עשר.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אפיפיורים איטלקים
קטגוריה:אפיפיורים
קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-10
קטגוריה:נפטרים ב-931
ליגת העל הבלארוסית בכדורגל נשים

**ליגת העל הבלארוסית ב[[כדורגל נשים]]** הוא כינויה של **ליגת העל לנשים** המהווה את הליגה הבכירה ביותר בענף בבלארוס ונערכת בחסות התאחדות הכדורגל הבלארוסית.
## אלופות

### סטטיסטיקה

## ראו גם
*ליגת העל הבלארוסית
*אליפות רוסיה בכדורגל נשים
## קישורים חיצוניים
*

קטגוריה:תחרויות כדורגל בבלארוס
בלארוס
קטגוריה:תחרויות כדורגל נשים באירופה
ויאוונטור

**ויאוונטור** (שם מדעי: *Viavenator*) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת האבליזאוריים אשר חי בתור הקרטיקון לפני 83–86 מיליון שנה מזמננו בארגנטינה. מאובניו התגלו רק ב-2016 בתצורות באחה דה לה קרפה (Bajo de la Carpa Formation), שם הוא נמצא לצד הדינוזאור טרטייניה (Tratayenia) ממשפחת המגרפטוריים.

טורף זה דמה במראהו לקרנוטאורוס בעל "קרני הפר" או לאוקזאורוס והוא היה בעל לסתות קצרות וחזקות, רגליים קדמיות קצרות כמעט ללא אצבעות ורגליים אחוריות חזקות. הוא הגיע לאורך של 5.6 מטר אך היה נמוך יחסית. מבנה הלסתות נועד לנשוך נשיכה חזקה שיכולה לשבור עצמות, מה שמרמז שהיה ניזון מנבלות. מבדיקות של מבנה הראש והמוח נראה שהיה לו אוזן פנימית, אשר שימשה לשיווי משקל ועזרה לו לנוע במהירות קדימה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אבליזאוריים
קטגוריה:דינוזאורים שחיו בקרטיקון עליון באמריקה הדרומית
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-2016
סביין לילאיי

**סביין לילאיי** (באלבנית: **Sabien Lilaj**; נולד ב-10 בפברואר 1989) הוא כדורגלן עבר אלבני ששיחק בעמדת הקשר. לילאיי זכה בליגת העל האלבנית ב-6 אליפויות, 3 גביעי סופר קאפ ושני גביעי ליגה. הוא זכה גם בגביע הליגה האזרית. הוא גם זכה פעמיים בתואר "שחקן השנה של ליגת העל האלבנית".

## קריירה
ב-16 ביוני 2018 חתם בגבאלה מליגת העל האזרית תמורת 500,000 אירו על חוזה לשנה עם אופציה לשנה נוספת. ב-4 ביוני 2019 הודיע כי לא יישאר לעונה נוספת.

ב-20 ביוני 2019 סיכם על חוזה לעונה אחת ואופציה לעונה נוספת בסקציה נס ציונה, שעלתה מהליגה הלאומית לליגת העל בסוף עונת 2018/2019. ב-14 ביולי חתם בקבוצה באופן רשמי. הוא כבש את שערו הראשון בקבוצה ב-28 ביולי 2019, בהפסד קבוצתו 1–2 לבית"ר ירושלים במסגרת משחקי המחזור הראשון של גביע הטוטו.

ב-28 באוגוסט 2020, לילאיי חתם בפרישטינה מליגת העל הקוסוברית בכדורגל.

## תארים
### קבוצתיים
;קיי אף טירנה
* אליפות אלבניה: 2008/2009
* הסופר קאפ האלבני: 2009
* הגביע האלבני: 2010/2011

;סקנדרבו קורצ'ה
* אליפות אלבניה (5): 2012/2013, 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016, 2017/2018
* הסופר קאפ האלבני (2): 2013, 2014
* הגביע האלבני: 2017/2018

;גבאלה
* הגביע האזרי: 2018/2019

### אישיים
* השחקן המצטיין של החודש בליגת העל האלבנית (2): אוקטובר 2012, ספטמבר 2017
* שחקן השנה של ליגת העל האלבנית (2): 2015, 2017
* השחקן ההוגן של השנה בליגת העל האלבנית (1): 2015/2016

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים אלבנים
קטגוריה:קשרי כדורגל אלבנים
קטגוריה:כדורגלני קיי אף טירנה
קטגוריה:כדורגלני לוקומוטיבה זאגרב
קטגוריה:כדורגלני סקנדרבו קורצ'ה
קטגוריה:כדורגלני גבאלה
קטגוריה:כדורגלני סקציה נס ציונה
קטגוריה:כדורגלני פרישטינה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אלבניה
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים זרים בקרואטיה
קטגוריה:ספורטאים זרים באזרבייג'ן
קטגוריה:ספורטאים אלבנים בישראל
קטגוריה:ספורטאים זרים בקוסובו
קטגוריה:אלבנים שנולדו ב-1989