open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
בכחוס (קאראווג'ו)

**בכחוס** הוא ציור שמן של האמן האיטלקי קאראווג'ו משנת 1596 לערך. היצירה מוצגת בגלריה אופיצי בפירנצה.

ביצירה ניתן לראות את האל בכחוס השוכב וסביבו ענבים ועלי גפן, ועל שולחן אבן מולו צלחת פירות וקנקן יין אדום. בידו השמאלית בכחוס מחזיק ולכאורה מציע לצופה גביע מוזהב של יין.

היצירה צוירה זמן קצר לאחר שקאראווג'ו עבר לביתו של הפטרון הראשון שלו - הקרדינל דל מונטה, ומשקפת את תחומי העניין של חברי הקרדינל - ההומניזם והמסורת היוונית העתיקה.

הציור מציג בפועל נער שיכור הלובש סדין, וזה בניגוד למקובל באותה עת, של ציור אלים יווניים בצורה "מושלמת" של אנשים בוגרים. יש סברה כי הנער בציור הוא חברו של קאראווג'ו - מריו מיניטי.

הקנקן זכה להתעניינות רבה בשל העובדה שלאחר ניקוי הציור ניתן לראות עליו את ההשתקפות של האמן מצייר את התמונה. הפירות מייצגים את הגישה הנהנתנית המכונה "קרפה דיים" (Carpe diem) - "חייה את היום", בניגוד לציורי הממנטו מורי (Memento mori) - "זכור את יום המוות!".

חלק מהמלומדים סבורים שמאחר והדוגמן לא יכול היה להחזיק את ידו מושטת זמן ארוך מספיק על מנת שהוא יצויר, קאראווג'ו, בעת שצייר החזיק מולו מראה וצייר למעשה את ידו הימנית המשתקפת במראה (והיד השמאלית בתמונה היא למעשה יד ימנית).
[230px|ממוזער|ימין|[נער שותה,  ציור שמן מאת אניבלה קראצ'י, שצויר בסביבות השנים 1582–1583, ונחשב לאבן דרך בהתפתחות ציור הז'אנר באמנות האירופית. הציור מוצג כיום במוזיאון האמנות של קליבלנד, והוא אחד מתוך שלוש גרסאות ידועות של היצירה.]]
## השוואה ל"נער שותה" מאת אניבלה קראצ'י
ציורו של קאראווג'ו הוצג לצד ציורו של אניבלה קראצ'י נער שותה במערכת ArtCentrica, תוך הדגשת זיקת ההשפעה בין האמנים. קראצ'י היה מעריץ גדול של קאראווג'ו, והשפעתו ניכרת במיוחד בשימוש המיומן באור. עם זאת, בעוד קאראווג'ו מציג דמות מיתולוגית בעלת מטען סמלי, קראצ'י בחר בגישה שונה – ייצוג ישיר של נער שותה יין, ללא סמליות או קלאסיציזם. שני האמנים נחשבים לחלוצי סגנון הבארוק באיטליה, אך קראצ'י נבדל בגישתו הנטורליסטית, שהתמקדה בהצגה מציאותית וחסרת אידיאליזציה של חיי היום-יום.
## קישורים חיצוניים

*דיונים בתאוריות "הידע הסודי" - השימוש באמצעים אופטיים על ידי אמנים ובהם קאראווג'ו
## הערות שוליים

קטגוריה:קאראווג'ו
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציור של תקופת הבארוק
קטגוריה:אוספי גלריית אופיצי
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-16
קטגוריה:ציורי פירות
קטגוריה:ציורי מזון ומשקאות
קטגוריה:ציורים המבוססים על המיתולוגיה היוונית
דניאל דה רידר

**דניאל רובין פרדריק דה רידר** (בהולנדית: **Daniël Robin Frederick de Ridder**; נולד ב-6 במרץ 1984) הוא כדורגלן עבר הולנדי ממוצא ישראלי-יהודי, ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי.

## קריירה
דה רידר נולד באמסטרדם לאם ישראלית ולאב הולנדי. החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של אייאקס אמסטרדם. לקראת עונת  עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון וב-21 בינואר 2004 ערך את הופעת הבכורה שלו, במשחק מול רודה. את השער הראשון שלו בליגת העל ההולנדית כבש ב-16 במאי 2004, מול וילם II. בתום העונה הראשונה שלו בקבוצה הבוגרת זכה עם אייאקס באליפות.

לקראת עונת  עבר דה רידר לסלטה ויגו הספרדית, שם שיחק ב-17 משחקים בעונה הראשונה שלו במועדון ושלושה משחקים בעונה השנייה, שבסיומה ירדה הקבוצה לליגה השנייה בספרד.

דה רידר השתייך לסגל הנבחרת הצעירה של הולנד, איתה זכה באליפות אירופה לנבחרות צעירות בשנת 2006, וכן בשנת 2007. בזכייה השנייה היה דה רידר אחד השחקנים המשמעותיים בנבחרת ההולנדית ובמשחק הגמר בישל שלושה שערים בניצחון 1-4 על סרביה. מספר שנים לאחר מכן ביקש דה רידר להצטרף לסגל נבחרת ישראל, אך בקשתו לא אושרה על ידי פיפ"א מכיוון ששיחק בנבחרת הצעירה של הולנד.

לקראת עונת  עבר דה רידר לברמינגהאם מהפרמייר ליג האנגלית ולאחר עונה אחת חתם בוויגאן. בוויגאן רשם 18 הופעות בעונה הראשונה שלו בקבוצה. בתחילת העונה השנייה שלו לא נכלל דה רידר בהרכב באף משחק ולקראת חלון ההעברות של ינואר 2010 ביקש לעזוב את המועדון.

ב-20 בינואר 2010 הודיעה הנהלת הפועל תל אביב שסיכמה על השאלת דה רידר עד סוף העונה, בה נאבקה הקבוצה על האליפות. דה רידר חתם בקבוצה כעבור יומיים ובסוף העונה סייע לה לזכות בדאבל. את שער הבכורה שלו במדים האדומים כבש במחזור הראשון של הפלייאוף העליון, בניצחון 0-1 על בני יהודה, לאחר שקבוצתו נותרה בעשרה שחקנים, ובכך למעשה הציל את סיכויי קבוצתו לזכות בתואר האליפות. את שערו השני בקבוצה כבש במחזור ה-33 מול מ.ס. אשדוד.

בתום תקופת השאלתו עזב את ישראל וחזר לוויגאן, אך שוב לא קיבל שם הזדמנות לשחק ולקראת עונת  חתם בגראסהופרס ציריך מהליגה השווייצרית. בחודש נובמבר 2011 היה מועמד לתואר שחקן החודש בשווייץ.

ב-23 באוגוסט 2012 חזר להולנד אחרי שבע שנים וחתם בהירנביין. דה רידר כבש שלושה שערי ליגה, אך בינואר 2013 נפצע ולא חזר יותר לשחק, עד שבתום העונה שוחרר מהקבוצה. לאחר שנה בה לא שיחק כלל, חתם ב-21 בינואר 2014 בקבוצת וואלבייק מהליגה הבכירה בהולנד, במדיה ערך עד תום העונה עשר הופעות בהן כבש שני שערים. לקראת עונת  חתם בקבוצת קמבור מאותה הליגה, ובמדיה ערך 21 הופעות וכבש שני שערים. ביוני 2015 שוחרר מהקבוצה וביולי 2015 פרש ממשחק פעיל.

## תארים
;נבחרת הולנד הצעירה
* אליפות אירופה עד גיל 21: 2006, 2007

;אייאקס אמסטרדם
* אליפות - 2003/2004

;הפועל תל אביב
* אליפות - 2009/2010
* גביע המדינה - 2009/2010

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* רועי גלדסטון, מוויגאן להפועל תל אביב: דניאל דה רידר שלא היכרתם, באתר ONE, 6 בפברואר 2010

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים הולנדים
קטגוריה:כדורגלנים יהודים
קטגוריה:קשרי כדורגל הולנדים
קטגוריה:קשרי כדורגל יהודים
קטגוריה:אמסטרדם: כדורגלנים
קטגוריה:ספורטאים יהודים הולנדים
קטגוריה:כדורגלני אייאקס
קטגוריה:כדורגלני סלטה ויגו
קטגוריה:כדורגלני ברמינגהאם סיטי
קטגוריה:כדורגלני ויגאן את'לטיק
קטגוריה:כדורגלני הפועל תל אביב
קטגוריה:כדורגלני גראסהופרס ציריך
קטגוריה:כדורגלני הירנפיין
קטגוריה:כדורגלני ואלבייק
קטגוריה:כדורגלני קמבור
קטגוריה:ספורטאים הולנדים בספרד
קטגוריה:ספורטאים הולנדים באנגליה
קטגוריה:ספורטאים זרים בשווייץ
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1984
פונקציית אקרמן

[ממוזער|200 פיקסלים|[וילהלם אקרמן]]
**פונקציית אקרמן** היא דוגמה פשוטה לפונקציה רקורסיבית שאיננה רקורסיבית פרימיטיבית. פונקציה זו גדלה מהר יותר מכל פונקציה רקורסיבית פרימיטיבית. לשם המחשה, A(4,2), בבסיס 10, הוא מספר בן 19,729 ספרות.

הפונקציה נקראת על-שם מי שהגדיר אותה, בשנת 1928, המתמטיקאי הגרמני וילהלם אקרמן. 

## הגדרה
פונקציית אקרמן מחושבת על ידי ההגדרה הרקורסיבית הבאה:
:A(m,n)=\begin{cases}n+1&:m=0\\A(m-1,1)&:m>0,n=0\\A(m-1,A(m,n-1))&:m>0,n>0\end{cases}
עבור m,n טבעיים.

ניתן לבטא את פונקציית אקרמן במונחי החץ של קנות' והחץ של קונוויי. הזהויות הן (m>2,n טבעיים):
*החץ של קנות': A(m,n)=2\uparrow^{m-2}(n+3)-3
*החץ של קונוויי: A(m,n)=(2\to(n+3)\to(m-2))-3

## דוגמה
נחשב את הערך A(2,2):
:\begin{align}
A(2,2)&=A(1,A(2,1))\\
&=A(1,A(1,A(2,0)))\\
&=A(1,A(1,A(1,1)))\\
&=A(1,A(1,A(0,A(1,0))))\\
&=A(1,A(1,A(0,A(0,1))))\\
&=A(1,A(1,A(0,2)))\\
&=A(1,A(1,3))\\
&=A(1,A(0,A(1,2)))\\
&=A(1,A(0,A(0,A(1,1))))\\
&=A(1,A(0,A(0,A(0,A(1,0)))))\\
&=A(1,A(0,A(0,A(0,A(0,1)))))\\
&=A(1,A(0,A(0,A(0,2))))\\
&=A(1,A(0,A(0,3)))\\
&=A(1,A(0,4))\\
&=A(1,5)\\
&=A(0,A(1,4))\\
&=A(0,A(0,A(1,3)))\\
&=A(0,A(0,A(0,A(1,2))))\\
&=A(0,A(0,A(0,A(0,A(1,1)))))\\
&=A(0,A(0,A(0,A(0,A(0,A(1,0))))))\\
&=A(0,A(0,A(0,A(0,A(0,A(0,1))))))\\
&=A(0,A(0,A(0,A(0,A(0,2)))))\\
&=A(0,A(0,A(0,A(0,3))))\\
&=A(0,A(0,A(0,4)))\\
&=A(0,A(0,5))=A(0,6)\\
&=7
\end{align}

לעומתו, ניתן לראות כי:
:\begin{align}
A(4,3)&=A(3,A(4,2))\\
&=A(3,A(3,A(4,1)))\\
&=A(3,A(3,A(3,A(4,0))))\\
&=A(3,A(3,A(3,A(3,1))))\\
&=A(3,A(3,A(3,A(2,A(3,0)))))\\
&=A(3,A(3,A(3,A(2,A(2,1)))))\\
&=A(3,A(3,A(3,A(2,A(1,A(2,0))))))\\
&=A(3,A(3,A(3,A(2,A(1,A(1,1))))))\\
&=A(3,A(3,A(3,A(2,A(1,A(0,A(1,0)))))))\\
&=A(3,A(3,A(3,A(2,A(1,A(0,A(0,1)))))))\\
&=A(3,A(3,A(3,A(2,A(1,A(0,2))))))\\
&=A(3,A(3,A(3,A(2,A(1,3)))))\\
&=A(3,A(3,A(3,A(2,A(0,A(1,2))))))\\
&=A(3,A(3,A(3,A(2,A(0,A(0,A(1,1)))))))\\
&=A(3,A(3,A(3,A(2,A(0,A(0,A(0,A(1,0))))))))\\
&=A(3,A(3,A(3,A(2,A(0,A(0,A(0,A(0,1))))))))\\
&=A(3,A(3,A(3,A(2,A(0,A(0,A(0,2)))))))\\
&=A(3,A(3,A(3,A(2,A(0,A(0,3))))))\\
&=A(3,A(3,A(3,A(2,A(0,4)))))\\
&=A(3,A(3,A(3,A(2,5))))\\
&=\ldots\\
&=A(3,A(3,A(3,13)))\\
&=\ldots\\
&=A(3,A(3,65533))\\
&=\ldots\\
&=A(3,2^{65536}-3)\\
&=\ldots\\
&=2^{2^{65536}}-3
\end{align}
כלומר ההפרש הוא עצום.

## ראו גם
*מספרים גדולים

## קישורים חיצוניים
*
*
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רקורסיה
קטגוריה:פונקציות בעלות גידול על-מעריכי
אקרמן
אנושי, אנושי מדי

**אנושי, אנושי מדי** (בגרמנית: **Menschliches, Allzumenschliches**), בכותרת משנה **ספר לחופשיים ברוח**, הוא ספר מאת הפילוסוף פרידריך ניטשה. הספר פורסם לראשונה בשנת 1878 וחלקו השני, דעות מעורבות ופתגמים (Vermischte Meinungen und Sprüche) ב-1879. חלק אחרון בשם "הנווד והצל שלו" (Der Wanderer und sein Schatten) פורסם ב-1880. ניטשה הקדיש את המהדורה הראשונה של החלק השני לפילוסוף הצרפתי וולטר ובמקום הקדמה, החלק הראשון נפתח בציטוט של דקארט. בשנת 1886 הוציא ניטשה לאור את שלושת החלקים יחדיו במהדורת שני כרכים, בתוספת מבוא לכל כרך. הציטוט של דקארט וההקדשה לוולטר הוסרו.

את הספר תרגמו לעברית יעקב גוטשלק ואדם טננבאום, והוא יצא לאור בהוצאת מאגנס, בתוספת הקדמה של יעקב גולומב בשנת 2008.

## סגנון ומבנה
ספרו הראשון של ניטשה, הולדת הטרגדיה, כתוב בסגנון רציף וקריא. בספרו "אנושי, אנושי מדי", מציג ניטשה סגנון כתיבה חדש הבנוי כקובץ אפוריזמים (מכתמים) באורכים משתנים. ניטשה אימץ את הסגנון החדש והמשיך להשתמש בו ברבים מספריו הבאים. הסגנון מתאים את עצמו לרבים מהרעיונות המובעים בספר, חלקם בני שורה אחת ואחרים על פני מספר עמודים. ייתכן והסגנון התמציתי קשור גם להידרדרות במצבו הבריאותי של ניטשה, שבשעת כתיבת הספר כבר סבל מקשיי ראייה ומיגרנות קשות. בשנת 1879, שנה לאחר פרסום הספר, הוא נאלץ לעזוב את משרת הפרופסורה בה החזיק באוניברסיטת בזל, מפאת מצבו הבריאותי הרעוע.

הכרך הראשון של החיבור כולל הקדמה בת 8 אפוריזמים, תשעה פרקים על פי נושאים הכוללים 638 אפוריזמים, שיר קצר ואחרית דבר ("בין ידידים").
פרקי הכרך הראשון הם:
# על הדברים הראשונים והאחרונים
# לתולדות התחושות המוסריות
# החיים הדתיים
# מתוך נפשם של אמנים וסופרים
# סימנים לתרבות גבוהה וירודה
# האדם בהקשר החברתי
# אישה וילד
# מבט על המדינה
# האדם עם עצמו לבד
הכרך השני כולל שני חלקים ונחשבים לחיבורים נפרדים: "דעות ואמירות שונות" (408 אפוריזמים) ו"הנודד וצלו" (350 אפוריזמים).

## לקריאה נוספת

*
*
*
* Copleston, Frederick C. *A History of Philosophy, Volume VII: Modern Philosophy: From the Post-Kantian Idealists to Marx, Kierkegaard, and Nietzsche*. New York: Doubleday, 1994.
* Craig, Gordon A. *Germany: 1866-1945*. Oxford: Oxford University Press, 1978.
* Nietzsche, Friedrich W. *Basic Writings of Nietzsche*. Trans. Walter A. Kaufmann. New York: Modern Library, 2000.
* Nietzsche, Friedrich W. *Human, All Too Human: A Book for Free Spirits*. Trans. Marion Faber, with Stephen Lehmann. Lincoln: University of Nebraska Press, 1984.
* Nietzsche, Friedrich W. *Human, All Too Human: A Book for Free Spirits*. Trans. R. J. Hollingdale. Cambridge: Cambridge University Press, 1996.
* Nietzsche, Friedrich W. *The Portable Nietzsche*. Trans. Walter A. Kaufmann. New York: Viking Press, 1954.
* Tanner, Michael, et al. *German Philosophers: Kant, Hegel, Schopenhauer, Nietzsche*. Oxford: Oxford University Press, 1997.


## קישורים חיצוניים

* , ביקורת על התרגום לעברית
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:כתבי פרידריך ניטשה
קטגוריה:ספרי 1878
קטגוריה:ביקורת דת בספרות
קטגוריה:ספרי הוצאת מאגנס
זיגנאל אידונה פארק

ה**זִיגְנַאל אִידוּנָה פארק** (בגרמנית: **Signal Iduna Park**; נקרא באופן מסורתי: **וֵסְטְפַאלֵנְשְׁטָדיוֹן** - Westfalenstadion) הוא אצטדיון כדורגל בדורטמונד המשמש כמגרשה הביתי של קבוצת בורוסיה דורטמונד מהבונדסליגה. האצטדיון מסוגל להכיל 81,360 צופים במשחקי הבונדסליגה (כולל יציעי עמידה) וכ-65,829 במשחקים בינלאומיים כאשר הוא מכיל מקומות ישיבה בלבד.
האצטדיון הוא הגדול באצטדיוני גרמניה. בעקבות כך, זכה האצטדיון לכינוי "בית האופרה של הכדורגל הגרמני". האצטדיון מפורסם בין היתר בשל יציעו הדרומי, שזכה לכינוי "החומה הצהובה", שם נוהגים אוהדי הקבוצה המסורים להעמיד תצוגות עידוד מרהיבות.

האצטדיון כולל בתוכו את מוזיאון הקבוצה, ובסמוך אליו ממוקמת חנות המזכרות של הקבוצה.

## היסטוריה
בשנות ה־60 של המאה ה־20 החלו התוכניות הראשונות להקמת אצטדיון בעקבות הצורך ההולך וגובר של בורוסיה דורטמונד לאצטדיון חדש, צורך שגדל בעקבות זכייתה של הקבוצה בגביע המחזיקות בשנת 1966. למרות זאת, עיריית דורטמונד לא יכולה הייתה לממן את הקמת האצטדיון ולכן הקמתו נדחתה. בשנת 1971 כאשר החלה גרמניה להתכונן לאירוח מונדיאל 1974, העיר קלן נדרשה לסגת מהתוכניות שלה לאירוח משחקי המונדיאל, ובמקומה נבחרה לארח העיר דורטמונד. הכספים שהוקצבו לעיר קלן להקמת אצטדיון הועברו לדורטמונד שבה הוקם אצטדיון בעל 54,000 מקומות.

במסגרת מונדיאל 1974 אירח האצטדיון שלושה משחקים בשלב הבתים הראשון ועוד משחק אחד משלב בית הגמר. לאחר טורניר זה, האצטדיון עבר לרשות בורוסיה דורטמונד, שעושה בו שימוש עד היום. במאי 2001 אירח האצטדיון את גמר גביע אופ"א 2001 בין ליברפול לדפורטיבו אלאבס (5-4 לאחר הארכה). האצטדיון אף לקח חלק באירוח משחקי מונדיאל 2006 שלקראתו עבר שדרוג. במסגרת הטורניר אירח האצטדיון מספר משחקים, שהחשוב מביניהם היה משחק חצי הגמר בין איטליה לגרמניה.

## טורנירים בינלאומיים
### [[מונדיאל 1974]]

### [[מונדיאל 2006]]

### [[יורו 2024]]

## גלריה

Dortmund Signal Iduna Park 1.jpg|פנים האצטדיון, מבט לכיוון דרום
Leeres Westfalenstadion.jpg|מראה הפינה הצפון-מזרחית באצטדיון
Südtribüne Dortmund.jpg|מראה היציע הדרומי המכונה "החומה הצהובה"
Borusseum.jpg|חזית מוזיאון המועדון שנמצא בתחומי האצטדיון


## קישורים חיצוניים

* 
* זיגנאל אידונה פארק באתר הרשמי של בורוסיה דורטמונד 
* זיגנאל אידונה פארק באתר The Stadium Guide 
* זיגנאל אידונה פארק  באתר Stadionwelt 

## הערות שוליים

קטגוריה:אצטדיוני כדורגל בגרמניה
קטגוריה:נורדריין-וסטפאליה: מבנים
קטגוריה:נורדריין-וסטפאליה: ספורט
קטגוריה:בורוסיה דורטמונד
קטגוריה:אצטדיוני מונדיאל 2006
קטגוריה:דורטמונד: ספורט
אנהידריט

**אנהידריט**  הוא מינרל המורכב מסידן וסולפט (תחמוצת הגופרית) והרכבו הכימי הוא CaSO4. הרכב זה דומה להרכב המינרל גבס הנפוץ יותר, למעט המים ואכן משמעות שמו של המינרל הוא "חסר מים". בחשיפה למים האנהידריט סופח את המים והופך לגבס.

אנהידריט מצוי לעיתים קרובות במרבצי מלח יחד עם גבס. המינרל נתגלה לראשונה ב-1794 במכרה מלח בטירול. בתצורה זו העומק בו מצוי המינרל הוא קריטי מכיוון שבסמוך לפני הקרקע אנהידריט משתנה לגבס על ידי ספיחה של מי תהום. 

מתמלחת ימית שוקע סולפט הסידן בדרך כלל כגבישים של גבס, אך אם התמלחת מכילה עודף של נתרן או אשלגן כלוריד שוקע אנהידריט. זו גם אחת מהשיטות להכין את המינרל באופן מלאכותי והיא זהה לצורה בה הוא נוצר בטבע, המינרל נפוץ באגני השקעה של מלחים.

את השם אנהידריט טבע אברהם גוטלוב ורנר ב-1804, בשל המחסור במים בתהליך ההתגבשות בהשוואה לקיומם בגבס. שמות נוספים שקיבלו סוגים של אנהידריט הם מוריאסיט וקרסטניט. הראשון, שם קדום יותר ניתן תחת הרושם שהחומר הוא כלוריד (מוריאט). סוג גרגרי מתפצל של אנהידריט  מוולפינו שליד ברגאמו בלומברדיה מכונה וולפיניט. סוג זה נהוג לחתוך וללטש למטרות קישוט. אנהידריט שצבעו כחול-לילך קרוי "אנג'ליט" בשל צבעו ה"מלאכי" (אנג'ל בלועזית).

השימושים הנפוצים באנהידריט הם, כמקור לחומצה גופריתית, לדישון. כמו כן מוסיפים אנהידריט לסוגי מלט מסוימים.

מקומות ראויים לציון שבהם מצוי אנהידריט הם מקסיקו, פרו, גרמניה וניו מקסיקו. בישראל יש אנהדריט בסלעי הכיסוי של הר סדום.

## קישורים חיצוניים

*אנהידריט באתר webmineral
* 

קטגוריה:מינרלים סולפטיים
קטגוריה:מינרלים יוצרי סלעים
קטגוריה:מינרלים
המטרופולין של קנזס סיטי

**המטרופולין של קנזס סיטי** (**Kansas City Metropolitan Area**), היא מטרופולין השוכנת במערב התיכון בארצות הברית – במפגש הנהרות קנזס ומיזורי, ובגבול המדינות קנזס ומיזורי. במטרופולין אוכלוסייה של 2,035,334 תושבים (בשנת 2010), והוא ה-29 בגודלו בארצות הברית, השני בגודלו במיזורי (אחרי סנט לואיס), והגדול ביותר בקנזס (לפני ויצ'יטה). שטחו 20,596 קמ"ר, והוא כולל תשעה מחוזות במיזורי ושישה מחוזות בקנזס. 

לפי מפקד 2010, נמצאים במטרופולין 2,009,342 איש, וההערכה עבור 2014, היא שבמטרופולין נמצאים 2,071,133 איש. 
קנזס סיטי שבמיזורי היא העיר הגדולה והמרכזית במטרופולין. שטחה 823 קמ"ר, ויש בה 459,787 תושבים.

במטרופולין קרוב למאה ערים נוספות. בשמונה עשרה מהן בין 10,000 ל-100,000 תושבים, ובארבע ערים (נוסף על קנזס סיטי שבמיזורי) יש יותר מ-100,000 תושבים:
* אוברלנד פארק שבקנזס (191,278 תושבים ב-2017)
* קנזס סיטי שבקנזס (151,709 תושבים ב-2016)
* אוליית'ה שבקנזס (137,472 תושבים ב-2017)
* אינדיפנדנס שבמיזורי (117,306 תושבים ב-2017)

## קישורים חיצוניים

* מדריך למטרופולין של קנזס סיטי.
* מידע על המטרופולין באתר MARC - ארגון הרשויות המקומיות והמחוזיות במטרופולין.

## הערות שוליים

קטגוריה:קנזס: ערים
קטגוריה:מיזורי: ערים
קטגוריה:ארצות הברית: אזורי מטרופולין
ואצלב טאליך

**ואצלב טאליך** (בצ'כית: **Václav Talich**; 28 במאי 1883 – 16 במרץ 1961) היה מנצח וכנר צ'כי.

## ביוגרפיה
טאליך נולד בקְרֶמְזִיר, אוסטרו-הונגריה (כיום קרומז'יז' ברפובליקה הצ'כית), ולמד בקונסרבטוריון של פראג. היה, בין השאר, תלמידו של אוטאקאר שווצ'יק. לתקופה קצרה היה כנר ראשי של הפילהרמונית של ברלין. משנת 1919 עד 1931 ושוב מ-1933 עד 1941 שימש כמנצח ראשי של התזמורת הפילהרמונית הצ'כית. הוא רומם את התזמורת לדרגה בינלאומית מכובדת ויצא איתה למסעות קונצרטים בעולם.

בשנת 1935 התמנה למנהל אופרה ראשי של התיאטרון הלאומי הצ'כי. את משרתו זו נאלץ לעזוב כשהגרמנים סגרו את התיאטרון בשנות מלחמת העולם השנייה. טאליך חזר אל משרתו לאחר תום המלחמה, פוטר לאחר חילוקי דעות עם הממשלה, חזר אל עמדתו הקודמת זמן קצר לאחר מכן ושוב פוטר אחרי שהמפלגה הקומוניסטית השתלטה על המדינה. בהמשך היה למנצחה של התזמורת הפילהרמונית הסלובקית שאך זה קמה בברטיסלאבה; הקומוניסטים אפשרו לו לפחות להקליט בשמו הוא, שלא כמו במקרה של רפאל קובליק, שתקליטיו הוכנסו לא פעם לאריזה חדשה, שעליה התנוססו המילים "ללא מנצח".

טאליך עסק רבות בהוראה, ובין תלמידיו היה צ'ארלס מקקראס. הוא מת בברון.

טאליך נודע בעיקר בפרשנויותיו למלחינים צ'כים כמו אנטונין דבוז'אק, בדז'יך סמטנה ויוזף סוק. כמו כן עשה רבות להכנסת האופרות של לאוש יאנאצ'ק לרפרטואר הסטנדרטי.

## קישורים חיצוניים

* קורות חיים מפורטים, תמונות וצילומי תקליטים (בצרפתית)
* הקלטות של טאליך בחברת סופראפון

קטגוריה:מנצחים צ'כים
קטגוריה:כנרים צ'כים
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1883
קטגוריה:נפטרים ב-1961
אויגן יוכום

**אויגן יוכום** (בגרמנית: **Eugen Jochum**; 1 בנובמבר 1902 – 26 במרץ 1987) היה מנצח גרמני.

## ביוגרפיה
יוכום נולד בבאבנהאוזן, סמוך לאאוגסבורג, בגרמניה. הוא למד נגינה בפסנתר ובעוגב באאוגסבורג וניצוח במינכן. עבודתו הראשונה הייתה כפסנתרן חזרות באופרה של מינכן ואחר כך בקיל.

הופעתו הראשונה כמנצח הייתה עם הפילהרמונית של מינכן בשנת 1927, ובאותה שנה התמנה למנהל מוזיקלי בקיל. בתקופתו המוקדמת כמנצח הוא היה מנהל מוזיקלי בדואיסבורג, ברדיו ברלין, ומנצח באופרה של המבורג, שם ניצח על מוזיקה מאת מלחינים כמו פאול הינדמית ובלה בארטוק, שהנאצים אסרו על השמעתם בכל מקום אחר. פעילותו הסדירה במהלך תקופת השלטון הנאצי הדליקה נורה אדומה אצל שלטונות הכיבוש האמריקאים, והם עיכבו את מינויו למשרה במדינת בוואריה, שהייתה בתחום השלטון הצבאי האמריקאי. לאחר שלא נמצאה הוכחה שהייתה ליוכום זיקה כלשהי למפלגה הנאצית, ושלא נתן לשלטונות הנאצים להתערב בבחירותיו האומנותיות, הותר לו להתמנות למנצח המייסד של תזמורת רדיו בוואריה. בהמשך ניצח גם על תזמורת הקונצרטחבאו המלכותית באמסטרדם. בשנת 1975 התמנה למנצח כבוד של התזמורת הסימפונית של לונדון. הוא הרבה לנצח בפסטיבל ביירוית ובפסטיבל זלצבורג. 

יוכום זכור בעיקר בפרשנויותיו לאנטון ברוקנר. גם אחיו הצעיר, גיאורג לודוויג יוכום, היה מנצח.

## קישורים חיצוניים

* Tribute page, including a complete discography
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מנצחים גרמנים
קטגוריה:נגני עוגב גרמנים
קטגוריה:פסנתרנים גרמנים
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1902
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1987
בת-שבע שריף

250px|ממוזער|שמאל|לוחית הנצחה לנעם ובת שבע שריף בתל אביב
**בת-שבע שריף** (28 ביוני 1937 – 14 ביולי 2009) הייתה משוררת ישראלית.

## ביוגרפיה

שריף נולדה בתל אביב. בוגרת בית החינוך, הגימנסיה העברית "הרצליה" והפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטה העברית.
לימדה ספרות בבתי ספר, ואחר כך שימשה כמפקחת ללימודי הספרות במשרד החינוך. במהלך חייה פרסמה 18 ספרי שירה.

שריף יזמה את "פרויקט שריף" שנקרא על שמה, בו הוקמה מסגרת העשרה ותרבות לעיירות פיתוח ושכונות מצוקה, שכללה ערבים ספרותיים עם סופרים ישראלים ביישובים אלו, ועוד.

שריף הייתה חברה בהנהלת אגודת הסופרים העבריים, באקדמיה העולמית לספרות, במועצה לתרבות ואמנות, במועצת האגודה למען החייל, במועצת העיתונות, ובוועד רשות השידור.

שריף הייתה המשוררת הישראלית הראשונה שספריה תורגמו לסינית.

שריף הייתה אחותו של המוזיקאי נעם שריף. נישאה למרדוך סגל, ממגיני יד מרדכי, ולהם שני ילדים.

נפטרה בגיל 72 בביתה בירושלים, ונקברה בבית העלמין הר המנוחות שבעיר.

עיריית תל אביב קבעה לוחית הנצחה בכניסה לבית בו גדלה עם אחיה נעם, ברחוב העבודה 28.

## יצירותיה
### ספרי שירה בעברית
* "שירים" (הוצאת אופיר, תשכ"א)
* "לא כל הנחלים" (הוצאת אופיר, תשכ"ח 1968)
* "ביצוע שירי אהבה" (הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשל"ב 1972)
* "מלות כיבושין" (הקיבוץ המאוחד, תשל"ה 1974)
* "אדם ביקר" (הקיבוץ המאוחד, תשל"ט 1978)
* "אקח מועד" (הקיבוץ המאוחד, תשמ"א 1981)
* "אפר כלחם" (תשמ"ג 1982)ממוזער|בת שבע שריף בשנת 1962
* "החובה והזכות" (הדר, 1986)
* "אנשים ישנים" (ענבר-אופיר, תשס"ב 2002)
* "אדם הוא הנפש" (סקורפיו 88, תשס"ד 2003)
* "מדבר אחים" (א.ע.א., תשס"ד 2004)
* "בין זמן הכנרת לזמן ירושלים" (א.ע.א., תשס"ו, 2006)
* "נכתב השנה" (א.ע.א., 2008)
* "שיחות" (א.ע.א., 2009)
* "שירים נבחרים" (מוסד ביאליק, תשע"ג, 2013)

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:משוררות ישראליות
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:משוררות כותבות עברית
קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:חברי מועצת העיתונות בישראל
קטגוריה:בוגרות בית החינוך ע"ש א"ד גורדון
קטגוריה:בוגרי בית החינוך ע"ש א"ד גורדון
קטגוריה:בוגרות גימנסיה הרצליה
קטגוריה:בוגרי גימנסיה הרצליה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1937
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1937
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2009
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2009
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
הרמס קונרד

**הרמס קונרד** הוא דמות בסדרת ההנפשה פיוצ'רמה. הרמס הוא ביורוקרט ממוצא ג'מייקני ובעל אמונה ראסטאפרית ותסרוקת ראסטות בהתאם. דמותו מדובבת על ידי הקומיקאי פיל לאמר. 

הרמס נקרא על שם מכונת הכתיבה של יוצר הסדרה, מאט גריינינג, אשר נקראה "הרמס רוקט". בנוסף, הרמס הוא שמו של האל היווני האחראי על משלוחים, מידות וספורט - בדיוק כמו התמחויותיו של מקבילו המצויר. 

## דמותו

הרמס הוא בירוקרט מדרגה 36 (ויותר מאוחר 37) העובד ב"פלנט אקספרס", חברת משלוחים פיקטיבית בסדרה פיוצ'רמה. במסגרת תפקידו הוא ממלא כמויות אדירות של טפסים, חותם על היתרים משפטיים ומודיע בשורות איוב לקרובי משפחה. בניגוד מוחלט לתדמית הראסטאפרית והג'מייקנית המקובלת, הרמס מכור לעבודתו באופן כמעט מוחלט ואף גוער תדירות בשאר הצוות על עצלנותם (בייחוד בדוקטור זוידברג). למרות היותו מכור לעבודה ואיש משפחה למופת, נרמז מספר פעמים בסדרה שהרמס, בדומה לרוב הרסטאפארים, משתמש קבוע במריחואנה.

### הקריירה הספורטיבית
במהלך הסדרה מתגלה כי הרמס היה בעברו ספורטאי אולימפי המתמחה בלימבו. הוא אף השתתף באולימפיאדה בשנת 2980 כשילד קטן רץ למגרש, צעק: "אני רוצה להיות כמו הרמס" ושבר את גבו במהלך ניסיון לבצע תרגיל לימבו. האירוע השפיע באופן טראומטי על הרמס והוא זנח את אימוניו ונשבע לא להשתמש בכישורי הלימבו שלו לעולם. במהלך אחד מפרקי הסדרה נאלץ הרמס להשתמש בכישורים אלו על מנת להציל את חבריו, דבר הגרם לו לשקם את ביטחונו העצמי ולהתחרות באולימפיאדת 3004 מטעם ג'מייקה. 

בסרט "פיוצ'רמה: בנדר מצליח בגדול" משתמש הרמס שוב ביכולות הלימבו שלו, אך האירוע מתגלגל לפגיעה חמורה בגופו.

קטגוריה:דמויות פיוצ'רמה
40 אקרים ופרד

**40 אקרים ופרד** (באנגלית: **Forty Acres and a Mule**) היו ההבטחה או הביטוי המילולי של הפיצויים שאותם היו אמורים לקבל העבדים האמריקאים המשוחררים לאחר מלחמת האזרחים האמריקנית. הפיצויים היו צריכים לכלול 40 אקר אדמה בשביל חקלאות, וכן פרד שבעזרתו ניתן יהיה לחרוש ולעבד את הקרקע.

האזכור הראשוני לרעיון הסיוע לעבדים משוחררים הופיע בהצהרתו של נשיא ארצות הברית אברהם לינקולן בספטמבר 1863. במרץ 1865, הקים לינקולן את "הלשכה לעבדים משוחררים"  במטרה מוצהרת לסייע לעבדים משוחררים במזון, דיור, חינוך, בריאות ותעסוקה. כמספר חודשים לפני כן, ב-16 בינואר 1865, יצאה פקודת השדה המיוחדת מס' 15 של הגנרל האמריקאי ויליאם שרמן. הפקודה התייחסה למשפחות השחורות שחיו ליד החופים של קרוליינה הדרומית, ג'ורג'יה ופלורידה. השטח אליו התייחסה הפקודה הוא "האיים דרומית לצ'ארלסטון, שדות האורז העזובים שלאורך הנהרות ונמצאים עד 30 מייל מקו החוף וחבל הארץ שגובל בנהר סנט ג'ונס בפלורידה". מרבית מהקרקעות שנידונו למסירה כבר ננטשו על ידי בעליהן הלבנים ומחזיקי עבדים בפרוץ מלחמת האזרחים. הקרקעות נמסרו לפי הפקודה לראשי משק הבית. בפקודה של שרמן לא היה אזכור לפרדות, אם כי ייתכן שהצבא חילק אותן בכל זאת. עד ליוני 1865, יושבו כ-40,000 עבדים משוחררים על שטח של 400,000 אקר (1,600 קמ"ר) בג'ורג'יה וקרוליינה הדרומית.

לאחר ההתנקשות באברהם לינקולן, ביטל יורשו בתפקיד הנשיא, אנדרו ג'ונסון, את הפקודה. ג'ונסון החליט להעניק חנינה לתומכי וחיילי הקונפדרציה לשעבר והחזיר את הקרקעות לבעליהן מלפני פרוץ המלחמה. במקביל, ג'ונסון הטיל וטו על הצעת חוק שהסדירה סוגיות משפטיות לעבדים לשעבר והוגשה על ידי "הלשכה לעבדים משוחררים". ההצעה כלל לא הזכירה מענקי אדמה או פרדות ועברה בגרסה מרוככת, לאחר שהוטו של הנשיא ג'ונסון נעקף בקונגרס.

בעקבות הכישלון שנחלה ההבטחה, הביטוי "40 אקרים ופרד" הפך עם השנים למייצג הכישלון של תהליך הרקונסטרוקציה ושל המדיניות הנוגעת למעבר של אפרו-אמריקאים מעבדות לחירות.

## הערות שוליים

ארבעים אקרים
קטגוריה:ארצות הברית: עבדות
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
נבואה המזימה את עצמה

**נבואה המזימה את עצמה** היא מושג מתחום הפסיכולוגיה החברתית המתאר מקרה אמונה המביאה להתנהגות השוללת אותה באמצעות תהליך חברתי. בכך, היא מהווה את ההפך מנבואה המגשימה את עצמה.

## תהליך ההזמה
בעל האמונה מתנהג בהתאם לאמונה שלו, הסביבה החברתית מגיבה בהתאם להתנהגות בעל האמונה אשר גורמת להזמת האמונה.

לדוגמה: מורה עשוי לחזות שתלמיד מסוים יצטיין במהלך שנת הלימודים ולכן ידחק בו יתר על המידה. התלמיד, כתוצאה מהלחץ, הציפיות ושלל גורמים נוספים, לא יצליח לעמוד בתחזיות אלא ייכשל — תוצאה שלא הייתה מתרחשת לולא הייתה האמונה קיימת אצל המורה.

או בהיקף רחב יותר: תחזיות המנבאות קריסה של משק או אסון כלכלי קרב ובא, למשל, גורמות מעצם פרסומן לשינוי התנהגות בקרב המשקיעים, סוחרים או צרכנים שנחשפו לנבואה, ובכך עשויות לגרום לבסוף להזמתן.

## תימוכין אמפיריים
במסגרת מחקר שערכו בנושא, חילקו החוקרים בושמן  באומיסטר  וסטאק (1999) אוכלוסיית נבדקים לשתי קבוצות: קבוצה 1, שחבריה נחשפו לטענה פרו-קתרטית המעודדת פעולות אגרסיביות לפורקן כעסים (קתרזיס) מפני ש"פעולה אגרסיבית היא דרך טובה להירגע ולהפחית כעסים" (מרכיב הנבואה), ובשלב הבא ניתנה להם אפשרות לבצע פעולה אגרסיבית (להכות בשק אִגרוף הנמצא במעבדה), הביעו לאחר מכן רמות גבוהות יותר של כעס (שנמדדו ובאו לידי ביטוי בהתנהגות עוינת כלפי הנסיין ו/או אנשים אחרים בסביבה) — בהשוואה לחברי קבוצה 2, ששאר תנאיה היו זהים לקבוצה הראשונה, אך בניגוד אליה נחשפו חבריה בתחילה למסר אנטי-קתרטי (כזה שאינו מנבא שביצוע פעולה אגרסיבית יפחית כעסים באמצעות תהליך של קתרזיס).

העובדה שחברי קבוצה 1 התנהגו באופן הפוך למה שהנבואה ניבאה עבורם (דהיינו, בדוגמה זאת: אמונתם שלפעולה שעשו ישנה אפקט מרגיע של שיכוך כעסים), היא דוגמה למקרה בו עצם החשיפה לנבואה גורם למעשה להזמתה (מפני שלולא החזיקו באמונה זו – כפי שהתברר – היו הם כעוסים פחות ורגועים יותר בתום הפעילות).

## ראו גם
* נבואה המגשימה את עצמה
* אפקט הנס החכם
* אפקט פלצבו
* אפקט הות'ורן

## הערות שוליים

קטגוריה:כלכלה התנהגותית
קטגוריה:פסיכולוגיה חינוכית
קטגוריה:פסיכולוגיה חברתית
למידה ספירלית

ממוזער|התקדמות ספירלית
**למידה ספירלית** היא למידה שבה התלמיד נפגש עם ידיעות ומושגים ברמה בסיסית, מעבד את החומר הנלמד, ומבסס אותו, ובהמשך חוזר ופוגש את המושגים הקודמים בהקשרים חדשים, או ברמת עומק או פרוט גדולה יותר. כך בין מחזורי הלימוד, התלמיד מבסס את אותו ידע נלמד, המשמש גם כקונטקסט משותף, החיוני לצורך ההתקדמות ורכישת הידע החדש.

הסכמה הספירלית מתארת את התהליך הזה, משום שלאורך הספירלה ישנה מצד אחד התקדמות עקבית בכיוון אחד, ומצד שני התקדמות מעגלית מחזורית.

בהתאם לכך, הוראה ספירלית היא כזו שעושה שימוש בחזרה לנושאים שנלמדו בעבר לאורך תהליך הלימוד, כאשר בכל פעם הלימוד הופך מעמיק יותר. מורים שמתכננים שיעורים באופן זה נדרשים לעשות זאת כך שכל שיעור מעלה את רמת המורכבות, ומתחיל בנקודה שבה השיעור הקודם הסתיים תוך התבססות על החומר שנלמד באותו שיעור. תלמידים שלומדים באופן זה עוסקים מספר פעמים בנושא נלמד מסוים, מה שתורם לביסוס שלו בזיכרון לאורך זמן.

למידה ספירלית מהווה מרכיב בהתנהלות מערכת החינוך הישראלית ובתכנון הלימודים במערכת זו. אחד העקרונות המקובלים במערכת החינוך הוא כי למידה ספירלית חשובה לא רק לתלמידים, אלא יש ליישם אותה במרחבים נוספים כגון ברמת צוותי המורים וברמת הצוות הניהולי. כחלק מתפיסה זו יש צורך בלמידה פנים-בית ספרית מתמשכת.

## ראו גם
* למידה
* תורת ההוראה
* הוראה מתקנת
## הערות שוליים

ספירלית
שפת הבי"ת

**שפת הבי"ת** היא שפה מוצפנת בה משלבים אחרי כל תנועה את העיצור /b/ ואחריו את אותה התנועה. לדוגמה, במקום לומר "אני רוצֶה ספר", אומרים: אַבַּנִיבִּי רוֹבּוֹצֶבֶּה סֵבֵּפֶבֶּר. דוגמה נוספת, במקום לומר "אני שר", אומרים: אַבַּנִיבִּי שַׁבַּר.
ניתן להשתמש בכל אות, לאו דווקא באות ב' (שפת הגימל עם האות ג', וכו') ולאו דווקא באות אחת (דוגמת שפת הריש-גימל), אך השימוש באות ב' הוא הנפוץ ביותר.

השפה משמשת ילדים כשפת סתרים, וזאת בדיבור בלבד – לא נהוג להשתמש בה בכתב. שימוש נוסף הוא כמשחק מיומנות דיבור – מי שמתבלבל מפסיד במשחק.

השיר "אבניבי" בביצוע יזהר כהן, ששורת הפזמון שלו נכתבה בשפת הבית: "אבניבי אובוהבב אובותבך", זכה באירוויזיון 1978. עשור קודם לכן נעשה שימוש בשפה בשירה של להקת הנח"ל "רכלניות", שאת מילותיו כתב דוד עתיד.

## ראו גם
* Pig Latin

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משחקי ילדים
קטגוריה:משחקי מיומנות דיבור
קטגוריה:הצפנה
רמשטיין (בסיס)

[שמאל|ממוזער|[בואינג C-17 גלובמאסטר III בבסיס רמשטיין]]
**בסיס רמשטיין** (באנגלית: **Ramstein Air Base**) הוא בסיס של חיל האוויר האמריקני ונאט"ו, ליד העיר רמשטיין שבמערב גרמניה. בבסיס פועלת מפקדת כוחות האוויר של ארצות הברית באירופה ובאפריקה, והוא הבסיס המרכזי באזור קייזרסלאוטרן, בו גרים כ-40 אלף אמריקנים. מרבית הטייסות שמוצבות בו הן טייסות תובלה.
## היסטוריה
בניית הבסיס, בשטח שהיה בשליטה צרפתית אחרי מלחמת העולם השנייה, החלה בשנת 1951 והושלמה בשנת 1953. הבסיס הורחב לבסיס של ברית נאט"ו בשנת 1957. בשנים 1953–1994 הוצבו בבסיס טייסות קרב, משנת 1971 מוצבות בו טייסות תובלה, ומשנת 1972 פועלת בו מפקדת חיל האוויר האמריקני באירופה. מטעם נאט"ו מוצבים בבסיס כוחות מקנדה, גרמניה, בריטניה, צרפת, בלגיה, פולין, צ'כיה, נורווגיה, דנמרק והולנד.

ב-28 באוגוסט 1988, במהלך תצוגה אווירית שנערכה בבסיס, שלושה מטוסי אארמקי MB-339 של הפרצ'ה טריקולורי, הצוות האירובטי של חיל האוויר האיטלקי, התנגשו וגרמו למותם של 67 צופים ושלושה טייסים.

הבסיס הוא שער אווירי להובלת פצועים אמריקאים לטיפול בבית החולים הצבאי האמריקאי לנדשטול, הנמצא בקרבתו.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בסיסי חיל האוויר של ארצות הברית
קטגוריה:אירופה: שדות תעופה צבאיים
קטגוריה:גרמניה: שדות תעופה
קטגוריה:ריינלנד-פפאלץ
קטגוריה:יחסי ארצות הברית – גרמניה
קטגוריה:גרמניה: בסיסים ומתקנים צבאיים
הקטאר

שמאל|ממוזער|250px|פסל החירות בניו יורק ניצב על כן החסום בריבוע ששטחו הקטאר אחד**הקטאר** (סמל: **ha**) הוא יחידת מידה השווה ל-10,000 מטר רבוע ומשמשת למדידת שטח של משטח כלשהו, לרוב קרקע. השם "הקטאר" הוא הלחם של הקידומת "הקטה" המשמשת להגדלה פי מאה (בעקבות המילה היוונית ἑκατόν - מאה) עם יחידת השטח אר. בשנת 1795, עם הצגתה של השיטה המטרית, נקבעה בה יחידת השטח **אר**, השווה למאה מ"ר, וממנה נגזרה יחידת השטח הקטאר, שהיא מאה אר. בשנת 1960, עם קביעתה של מערכת היחידות הבין-לאומית, האר וההקטאר לא נכללו בה. הלשכה הבינלאומית למידות ולמשקלות כוללת את ההקטאר ברשימה של יחידות מידה לא סטנדרטיות שניתן להשתמש בהן עם מערכת היחידות הבין-לאומית.

הקטאר אחד שווה ל:
* 10,000 מ"ר
* 0.01 קמ"ר
* 10 דונם.

## יחידות שטח המבוססות על אר
* סנטיאר: מאית אר = מטר רבוע (מ"ר) אחד.
* אר: 100 מ"ר
* דקאר: 10 אר = 1,000 מ"ר = דונם אחד. יחידת השטח דונם מקובלת במדינות האימפריה העות'מאנית לשעבר (טורקיה, ישראל, ירדן, לבנון וסוריה). בשם דקאר היא מקובלת בנורווגיה, וביוון היא קרויה סטרמה.
* הקטאר: 100 אר = 10,000 מ"ר = 10 דקאר = 10 דונם. יחידת שטח זו נמצאת בשימוש נרחב בעולם. במדינות האיחוד האירופי זו יחידת המידה הרשמית לציון שטחי קרקע.

## דוגמאות
*שטחה של כיכר טרפלגר בלונדון הוא כהקטאר אחד, הקטאר הוא גם שטח הדשא (שמסביבו מסלולי הריצה) באצטדיון אתלטיקה תקני.
* הכן עליו ניצב פסל החירות בניו יורק חסום בריבוע שאורך צלעו 100 מטר ושטחו, לכן, הקטאר אחד בדיוק.
* שטחו של האי סנטה קרוז דל איסלוטה הוא כהקטאר אחד.
## קישורים חיצוניים

*המרה של יחידות שטח בריטיות ואמריקאיות ליחידות מטריות
*מחשבון להמרה של יחידות שטח
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יחידות מידה: שטח
משבר הספוטניק

**משבר הספוטניק** היה נקודת מפנה במלחמה הקרה שהחל ב-4 באוקטובר 1957, עם שיגור הלוויין ספוטניק 1 על ידי ברית המועצות. למרות כישלונם של שני שיגורים אמריקאיים, ארצות הברית האמינה שהיא המובילה בתחום פיתוח הטילים וטכנולוגיית החלל, אך שיגור הספוטניק על ידי ברית המועצות הוכיח שהיא טעתה. אחרי משבר זה החל המירוץ לחלל, שהוביל לתוכנית אפולו ולנחיתה על הירח.

לאחר פרוץ המשבר, ארצות הברית יזמה מגוון פעולות, בעיקר על ידי משרד ההגנה, כולל חישוב מהיר של מסלול הספוטניק, הקמת נאס"א, הגדלת תקציב המחקר הממשלתי, ובניית 1,000 טילים בליסטיים בין-יבשתיים. בנוסף, בציבור האמריקני התעורר חשש שלימודי המדעים במערכת החינוך של ברית המועצות מתקדמים מאלו שבארצות הברית. כתוצאה מכך, בשנת 1958 יזם הנשיא דווייט אייזנהאואר את "חוק ההגנה הלאומית לחינוך" (), באמצעו השקיע למעלה ממיליארד דולר בלימודי מדעים במערכת החינוך האמריקאית.

## ראו גם
* המירוץ לחלל
* תוכנית ספוטניק

## קישורים חיצוניים

* התייחסות אמריקאית לאירוע

קטגוריה:תוכנית החלל הסובייטית
קטגוריה:המלחמה הקרה
קטגוריה:יחסי ארצות הברית – ברית המועצות
קטגוריה:1957
קטגוריה:1957 בפוליטיקה
משבר איראן (1946)

**משבר איראן** היה משבר בין-לאומי ב-1946 סביב ניסיון להרחבת הכיבוש של איראן על ידי ברית המועצות תחת שלטונו של סטלין, שסוכל על ידי ארצות הברית. במסגרת המשבר הוכרזו בשטחה של איראן שתי מדינות בדלניות בחסותה של ברית המועצות – מדינה כורדית () במערב איראן ומדינה אזרית () בצפונה, אך אלה הובסו ופורקו במהירות.

## מהלך המאורעות
בעקבות הכרזת השאה רזה פהלווי על הזדהותו עם היטלר, שלחו בריטניה וברית המועצות כוחות לאיראן, בפעולה שהסתיימה בשליחת השאה לגלות באיי מאוריציוס. בנו של השאה, מוחמד רזה פהלווי, מונה למלך החדש על ידי הכוחות הכובשים. ב-1941 נכבשו חלקים מאיראן על ידי כוחות בריטיים, והצבא האדום כבש את החלקים הצפוניים של המדינה. דרך איראן עבר חלק משמעותי של הסיוע שהועבר מארצות הברית לברית המועצות במהלך המלחמה עם גרמניה הנאצית. במרץ 1945 החלו כוחות בריטניה החלו לעזוב את שטחי איראן. בהתאם להסכם שגובש, גם הצבא האדום היה צריך לחזור לתחומי ברית המועצות. במקום זאת, סטלין ניסה להרחיב את שטח ההשפעה הסובייטי על ידי עזרה בבניית מדינות עצמאיות חדשות. במסגרת זו, סייעה ברית המועצות בהקמת הרפובליקה הכורדית, תחת שלטונו של קאזי מוחמד. הנושא היה במרכזה של החלטה 2, החלטה 3 והחלטה 5 של מועצת הביטחון של האו"ם. לאחר שברית המועצות נאלצה לעזוב את איראן עקב לחצים אמריקאיים, כבש הצבא האיראני, בסיוע כוחות שכנים, את מהאבאד, הבירה הכורדית. מנהיגי הרפובליקה הכורדית נתלו בכיכר המרכזית של מהאבאד ב-1947.

הסכסוך היה לאחד הגורמים בהתפתחות ההבדלים ביחסים פוליטיים בין ארצות הברית וברית המועצות. הסכסוך גם היה חלק משלביה הראשונים של המלחמה הקרה.

## לקריאה נוספת

* André Fontaine, *La guerre froide 1917-1991*, Editions de la Martinière, 2004,  (צרפתית)
* George Lenczowski, "The Communist Movement in Iran", *Middle East Journal, no. 1* (January 1947) pp. 29-45 
* Archie Roosevelt, Jr., "The Kurdish Republic of Mahabad", *Middle East Journal, no. 1* (July 1947), pp. 247-69

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:המלחמה הקרה
קטגוריה:איראן בימי שלטון שושלת פהלווי
קטגוריה:1946 בברית המועצות
קטגוריה:כורדיסטן: היסטוריה
קטגוריה:כורדיסטן האיראנית
קטגוריה:יחסי ארצות הברית – ברית המועצות
קטגוריה:יחסי אזרבייג'ן–איראן
קטגוריה:1946 בפוליטיקה
בית דין של מעלה

ביהדות, **בית דין של מעלה** הוא מושג המייצג את ההתייחסות האלוהית הביקורתית לעניינים שונים ובכלל את הדין בו נידון העולם והאדם בידי שמיים. המושג מופיע בדרך כלל ביחס להחלטות בעלות השפעה לאומית שהתקבלו על ידי נציגי העם, ולפעמים ביחס לשאלות בהן אין ביד בית דין של מטה יכולת או סמכות להכריע בהן.

המקורות הראשונים המציינים את קיומו של בית הדין מצויים כבר במקרא, אולם עיקר העיסוק בו בא לידי ביטוי בספרות חז"ל ובתורת הסוד הקדומה והמאוחרת (הקבלה והחסידות).

## תולדות המושג

## אופן פעולה
באופן בסיסי, בית הדין של מעלה מחליט את כלל ההחלטות שנוגעות לדין האדם והעולם בידי שמיים, וקובע את גורלם בהתאם לטיב מעשיהם.

ישנה מחלוקת בין התנאים ביחס לשאלה מתי מכריע בית הדין ביחס לכל גזר דין. תנא קמא סובר שהעולם נידון כל שנה בארבעה זמנים, בפסח על התבואה, בשבועות על הפירות, בסוכות על המים והגשם, ובראש השנה על כל הנושאים האחרים. רבי יהודה סובר שהאדם נידון בראש השנה על כל מעשיו, וגזר הדין שלו רק נגזר במועדים הללו, וביום כיפור על כל השאר. רבי מאיר סובר שהאדם נידון בראש השנה, וגזר דינו על כל מעשיו נגזר ביום כיפור. רבי יוסי אומר שהאדם נידון בכל יום מחדש, ורבי נתן סובר שאדם נידון על מעשיו בכל שעה.

## היחס בין בתי הדין של מעלה ושל מטה
בדרך כלל, פעולת בית הדין של מעלה מתוארת כפעילות עצמאית, עליונה להחלטות הארציות, אך לעיתים מובאות התייחסויות לניסיונות של בני אדם להשפיע על החלטות בית הדין. תיאורים מהסוג הזה נמצאים כבר במדרשים המתארים את פעולותיו של משה מול בית דין זה, ומופיעים רבות בסיפורים אודות מקובלים וצדיקים מתנועת החסידות המתייצבים לפני בית הדין ושוטחים את טענותיהם בשביל לפעול למען יחידים או למען הכלל.

אף על פי שבדרך כלל בית דין של מעלה מתואר כסמכות גבוהה וחשובה יותר מבית דין של מטה, שבסמכותה לאשר או לדחות את החלטות בית דין של מטה, בעניינים מסוימים מתיישר בית דין של מעלה על פי החלטת בית הדין הארצי, כמו בעניין קידוש החודש וקביעת השנה.

## הערות שוליים

קטגוריה:מיתולוגיה יהודית
פיירלואיג'י קולינה

**פיירלואיג'י קולינה** (באיטלקית: **Pierluigi Collina**; נולד ב-13 בפברואר 1960) הוא שופט כדורגל איטלקי לשעבר, הנחשב לאחד משופטי הכדורגל הטובים בכל הזמנים.

## ביוגרפיה
קולינה נולד בבולוניה, ובשנות העשרה לחייו שיחק כמגן בקבוצת כדורגל מקומית אך משנת 1977, בהיותו בן 17 ובעצת חברו, פנה לשיפוט משחקי כדורגל והפגין כישרון ויכולת רבה בתפקיד. 

בד בבד עם תחילת קריירת השיפוט שלו סיים קולינה תואר בכלכלה באוניברסיטת בולוניה ואף שירת בצבא. עם סיום שירותו הצבאי בשנת 1988 החל קולינה לשפוט בליגה האיטלקית השלישית ולאחר 3 עונות קודם למשחקי הליגה השנייה והראשונה (סריה A).

בשנת 1995 נכנס קולינה לרשימת השופטים של פיפ"א ובשנת 1996 שפט ב-5 משחקים באולימפיאדת אטלנטה, בהם הגמר בין ניגריה לארגנטינה.
קולינה שפט בשני משחקי בית מוקדם במונדיאל 1998, במשחק גמר ליגת האלופות בין באיירן מינכן למנצ'סטר יונייטד וב-3 משחקים ביורו 2000. 

בשנת 2002 נבחר קולינה לשפוט בגמר המונדיאל, משחק המהווה את שיא הקריירה שלו.

הוא שפט גם במשחק גמר גביע אופ"א 2004 בין אולימפיק מרסיי לוולנסיה ובטורניר יורו 2004 שהיה הטורניר האחרון הרשמי שלו לפני שפרש בשנת 2005 בהגיעו לגיל 45 - גיל הפרישה המתחייב לשופטי כדורגל. למעשה פיפ"א העלתה את גיל הפרישה ל-46, על מנת לאפשר לו לשפוט עוד עונה, אך חוזה פרסום, שחתם באוגוסט 2005 עם חברת אופל, גרם לסכסוך בינו לבין פיפ"א, שראתה בכך ניגוד אינטרסים (אופל היא הספונסרית של מילאן).

לאחר הפרישה פנה קולינה לשמש כיועץ פיננסי ועובד גם כמשבץ שופטים באופ"א.

## חיים אישיים
קולינה נשוי ואב לשתי בנות. הוא מתגורר בויארג'ו, עיירת חוף בטוסקנה. הוא נחשב לאוהד מסור של קבוצת הכדורסל פורטיטודו בולוניה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שופטי כדורגל איטלקים
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הכדורגל האיטלקי
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1960
קואורדינציה

**קוֹאוֹרְדִּינַצְיָה** היא תיאום ושיתוף פעולה – ויסות של אלמנטים שונים לכדי פעולה משולבת והרמונית אחת, או תיאום בין חלקים שונים של מנגנון כלשהו לצורך השגת מטרה משותפת ביעילות מרבית ושיווי משקל.

## קואורדינציה מוטורית
[ממוזער|250px|נגינה ב[גיטרה מצריכה קואורדינציה בין שתי הידיים.]]
ממוזער|250px|שימוש בשתי הידיים לאגירת מים.

בהקשר של תנועת הגוף, קואורדינציה מושגת על ידי תיאום עצבי-שרירי – תיאום בין החושים לבין פעולה שרירית מתוכננת. כאשר המוח קולט מידע מסוים הוא מעבד אותו לכדי פעולה מסוימת, כך נוצרת הפעולה המתבקשת.

הקואורדינציה באה לידי ביטוי במספר יכולות:
* תיאום עין-יד - למשל בעת חבטה בכדור במחבט בייסבול, אז נדרש תיאום בין העין הרואה את הכדור לבין היד האוחזת במחבט.
* יכולת השילוב של מספר תנועות פשוטות לתנועה מורכבת - כמו בריקוד. 
* שיווי משקל – שמירה על מרכז הכובד המשתנה ביחס לתנועות הגוף במרחב. 
* עיתוי תזמון תנועתי (דיוק או כושר תנועתי) - היכולת לבקר ולשלוט על ביצוע התנועות לעבר גורם חיצוני. 
* יכולת התמצאות במרחב - היכולת לנוע במרחב מסוים בהתאם לתנאים ולמטרות. לדוגמה: משחקי כדור על ידי קווים מוגדרים.
* יכולת חמקנות - היכולת לאפשר תנועה טובה יותר ממצב של ערנות מוגברת שבאה לידי ביטוי בתרגילים שונים. לדוגמה: משחק תופסת.

## התפתחות הקואורדינציה
הקואורדינציה מתפתחת במהלך ההתפתחות הגופנית.

בגילאי הילדות המשחק מעודד אימון ותרגול מיומנויות גופניות, תוך שיפור השליטה המוטורית והקואורדינציה. 

הקואורדינציה תתפתח באופן מיטבי עד לגיל ההתבגרות ההורמונלית ולאחר מכן ניתן יהיה לפתחה באופן מרבי אך בצורה מתונה יותר. 

## פגיעה בקואורדינציה
הקואורדינציה עלולה להיפגע כתוצאה מגורמים מגוונים. הנמכה ביכולת הקואורדינציה יכולה להיווצר גם משילוב של גורמים שונים.

שימוש בחומרים כימיים מסוימים כמו אלכוהול עלול לפגוע בקואורדינציה. מסיבה זו נהיגה בשכרות עלולה להיות מסוכנת ולהוביל לתאונת דרכים.

טראומה גופנית חמורה עלולה ליצור פגיעה בקואורדינציה.

ישנן לקויות (למשל אבזיה) ונכויות שונות המאופינות בפגיעה בקואורדינציה.

## ראו גם
* המערכת המוטורית
* אמבידקסטריות
* סנכרון

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פיזיולוגיה
קטגוריה:שליטה מוטורית
לואיזה אדמס

**לואיזה קת'רין אדמס** (באנגלית: **Louisa Catherine Adams**; 12 בפברואר 1775 – 15 במאי 1852) הייתה אשתו של נשיא ארצות הברית ג'ון קווינסי אדמס, והגברת הראשונה של ארצות הברית בין השנים 1825–1829.

## ביוגרפיה
לואיזה נולדה בלונדון לקת'רין נות' ג'ונסון (Catherine Nuth Johnson), שהייתה אנגלייה ולג'ושוע ג'ונסון (Joshua Johnson), סוחר אמריקאי שהיה לקונסול ארצות הברית בלונדון החל משנת 1790 (אף שהתגוררו בעיר קודם לכן). בהיותה בת שלוש עברה משפחתה לנאנט שבצרפת עקב תמיכתה במהפכה האמריקאית.

ג'ון קווינסי אדמס פגש את לואיזה בלונדון בשנת 1794, בהיותו דיפלומט מטעם ארצות הברית בהולנד. הם נישאו שלוש שנים מאוחר יותר בכנסיית כל הקדושים שליד המצודה. באותה עת היה אבי בעלה ג'ון אדמס נשיא ארצות הברית. בני הזוג עברו לגור בברלין שבפרוסיה בשל תפקידו הדיפלומטי של בעלה כשגריר שם. אדמס הגיעה לראשונה לארצות הברית בשנת 1801. לאחר הגעתה לארצות הברית התגוררו בני הזוג בביתם בקווינסי שבמדינת מסצ'וסטס, בביתם שבבוסטון ובביתם אשר בוושינגטון.

כאשר ג'ון קווינסי אדמס מונה כשגריר ארצות הברית הראשון ברוסיה ב-1809 עברה עם בעלה, ועם בנם בן השנתיים צ'ארלס פרנסיס אדמס (Charles Francis Adams) לסנקט פטרבורג. שני בניהם הגדולים נשארו בבוסטון להמשיך בלימודיהם.

אדמס התקשתה להסתגל למנהגים הזרים ברוסיה. בתם נפטרה זמן קצר לאחר לידתה בשנת 1811.

בשנת 1814 במסגרת שיחות השלום בין בריטניה וארצות הברית עברו בני הזוג לגנט (מה שהוביל להסכם גנט). ולאחר מכן מונה בעלה לשגריר בממלכה המאוחדת (תפקיד אותו נשא אף אביו) ובני הזוג עברו ללונדון במאי 1815, שם נשארו להתגורר כשנתיים. הם גרו באילינג, שהיה אז כפר מחוץ ללונדון כדי לחסוך בהוצאותיהם. 

עם מינויו של ג'ון קווינסי אדמס לתפקיד מזכיר המדינה של ארצות הברית בממשלת ג'יימס מונרו בשנת 1817 עברו בני הזוג לוושינגטון.

אדמס הפכה חלק מהחברה הגבוהה של וושינגטון והייתה ידועה במסיבות שארגנה לאנשי הסגל הדיפלומטי, ומסיבות התיאטרון שלה.

בבחירות לנשיאות ארצות הברית 1824 ניצח בעלה לאחר מאבק מתיש שהוכרע על ידי בית הנבחרים של ארצות הברית. בשנת 1825 עברו בני הזוג לבית הלבן, שם לקתה בדיכאון לאחר מסע הבחירות הקשה של בעלה, וצימצמה את כמות המסיבות והאירועים בהם לקחה חלק למינימום ההכרחי.

לאחר הפסדו של בעלה בבחירות לנשיאות ארצות הברית 1828, חשבה אדמס כי ישובו לביתם בבוסטון, אולם בעלה התמודד ונבחר לקונגרס בשנת 1831 והזוג נשאר בוושינגטון הבירה.

ג'ון קווינסי אדמס נפטר בשנת 1848 בהיותו בבניין הקפיטול. לואיזה נשארה לגור בוושינגטון ונפטרה בשנת 1852 בהיותה בת 77.

לואיזה נקברה לצד בעלה, וכן לצד חמיה ג'ון אדמס ואשתו אביגייל אדמס בכנסייה הקהילתית המאוחדת הראשונה (United First Parish Church) המכונה "כנסיית הנשיאים" (**Church of the Presidents**) בקווינסי שבמסצ'וסטס.

עד לכהונתה של מלניה טראמפ כגברת ראשונה, לואיזה אדמס הייתה היחידה מבין הגברות הראשונות של ארצות הברית שנולדה מחוץ לשטח ארצות הברית (או שלוש עשרה המושבות שהיו לארצות הברית).

## לקריאה נוספת

*Allgor, Catherine. *Parlor Politics: In Which the Ladies of Washington Help Build a City and a Government.* Charlottesville: University Press of Virginia, 2000.


## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה באתר הבית הלבן.
* לואיזה אדמס בספריית הגברות הראשונות
* 
* 

קטגוריה:בוסטון: אישים
קטגוריה:הגברות הראשונות של ארצות הברית
קטגוריה:ג'ון קווינסי אדמס
לואיזה אדמס
קטגוריה:ילידות 1775
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1775
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1852
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1852
סגר (רפואת שיניים)

**סגר**, או **תורת הסגר** (Occlusion), היא תורה ברפואת שיניים העוסקת במיקום השיניים בלסתות, עמידתן זו מול זו, תנועותיהן וסגירתן, במצבים נורמליים ופתולוגיים.
שמאל|300px|ממוזער|מבט על מערכת השיניים מתוך חלל הפה.
## השיניים ותפקידיהן
לאדם יש שתי מערכות שיניים - השיניים הנשירות, המונות 20 שיניים, והשיניים הקבועות, המונות 32 שיניים. במערכת הקבועה, בכל רביע פה ישנן שלוש שיניים קדמיות (חותכות וניב) וחמש שיניים אחוריות (מלתעות וטוחנות). תפקידי השיניים האחוריות הם שמירת הסגר התקין והלעיסה, בעוד שהשיניים הקדמיות אחראיות לחיתוך המזון, האסתטיקה והפונטיקה.

### שיניים קדמיות
המשטחים הפנימיים של השיניים הקדמיות העליונות קובעים גם את ההדרכה הקדמית. הטיית שיניים אלה מנחה את תנועת הלסת התחתונה קדימה, ואת גובה ההפרדה שנוצרת תוך כדי תנועה זו בשיניים האחוריות.
Over Bite - מידת החפיפה בין חותכת עליונה ותחתונה במישור האנכי במצב של סגירה. מידת החפיפה הנורמלית היא 2-4 מ"מ.
Over Jet - מידת החפיפה בין חותכת עליונה ותחתונה במישור ההוריזונטלי במצב של סגירה. מידת החפיפה הנורמלית היא כ-3 מ"מ.

### שיניים אחוריות
השיניים האחוריות לועסות וטוחנות את המזון. המגעים ביניהן גדלים בזמן בליעה. הן גם אחראיות לשמירה על גובה תקין של הסגר והפה.

## הטיית השיניים
לשיניים בתוך כל קשת שיניים יש הטיה טבעית. הטיה זו נקבעת על ידי הקשת ע"ש ספי - קשת קעורה הנוצרת על ידי קצות תלוליות השיניים האחוריות בלסת התחתונה, והקשת ע"ש וילסון - קשת הנוצרת על ידי חיבור תלוליות של שיניים מקבילות בשני צדי הלסת.

ההטיה הטבעית מתאימה לשיניים הסמוכות, לשיניים בלסת הנגדית וכן למצב הכללי בפה.

## מגעים בין השיניים
בסגר אידיאלי, כל שן באה במגע עם שתי שיניים, וזאת פרט לחותכות התחתונות המרכזיות והטוחנות העליונות האחרונות. 

כל שן תחתונה ממוקמת קרוב יותר למרכז הפה מאשר אחותה העליונה, ופנימית יותר ממנה. כל שן תחתונה באה במגע עם אחותה העליונה ועם השן הקרובה יותר למרכז הפה (לדוגמה, שן תחתונה מס' 4 תיגע בשיניים 4 ו-3 עליונות).

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:רפואת שיניים: אביזרים, מכשירים ותרופות
גרין ורדימן בלאק

**גרין ורדימן בלאק** שכונה **ג'.ו. בלאק** (באנגלית: **Greene Vardiman Black**; ) ידוע כ"אבי רפואת השיניים המודרנית".

## חייו
את ילדותו בחווה במדינת אילינוי בילה בהתעניינות בלתי פוסקת בעולם החי. בגיל 17 החל ללמוד רפואה, וב-1857 עבר התמחות ברפואת שיניים.

בלאק חקר תחומים רבים ברפואת שיניים שיקומית, ביניהם את הסיבות לעששת, את הרכבי האמלגם הדנטלי ואת הסיבות לפלואורוזיס של השיניים. כמו כן, העקרונות שפיתח בלאק לביצוע שמרני של חללים בשיניים ושחזורים (סתימות) משמשים עד היום כאורים והתומים של רופאי השיניים בעולם. ד"ר בלאק הנהיג את המושג "הרחבה לצורך מניעה", אשר תכליתו - ביצוע של חללים נכונים בגודלם, גם אם במהלכם נפגע חומר שן בריא ולא רק פגוע, עשוי לשפר את איכות השחזור ולפיכך את איכות חיי המתרפא.

## סיווג החללים העששתיים ברפואת שיניים לפי בלאק
* **חלל סוג I** - חלל המופיע בחריצים במשטח הלעיסי של השיניים הטוחנות.
* **חלל סוג II** - חלל המופיע בחריצים במשטח הלעיסי ומערב את אחת מדפנות השן, הבאות במגע עם שן סמוכה.
* **חלל סוג III** - חלל המופיע בדפנות שיניים קדמיות חותכות, אשר אינו מערב את קצה הלהב.
* **חלל סוג IV** - חלל המופיע בשיניים קדמיות חותכות ומערב את קצה הלהב.
* **חלל סוג V** - עששת צווארית, המופיעה בחלק התחתון של כותרת השן ובחלק העליון של שורש השן.
* **חלל סוג VI** - עששת המופיעה בקצוות של תלוליות לעיסיות בשיניים הטוחנות האחוריות.

מעבר למחקרו ברפואת השיניים השיקומית, פיתח ד"ר בלאק גם מקדחה לשימוש דנטלי, המונעת על ידי הרגל.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי אילינוי
קטגוריה:סגל אוניברסיטת נורת'ווסטרן
קטגוריה:רופאי שיניים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1836
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1915
מפרץ סן פרנסיסקו

**מפרץ סן פרנסיסקו** (באנגלית: **San Francisco Bay**) הוא מפרץ גדול בקליפורניה שבארצות הברית. הוא נפתח לאוקיינוס השקט, ואליו עצמו זורמים הנהרות סקרמנטו וסן חואקין מהרי סיירה נבדה. למעשה, נהר סקרמנטו זורם למפרץ סויזן, אשר זורם דרך מצר קרקינז כדי להגיע לנפת הנהר בכניסה למפרץ סן פבלו, אשר מחובר בדרומו למפרץ סן פרנסיסקו. בנוסף, קבוצה של מפרצים מחוברים למפרץ סן פרנסיסקו מכונים לעיתים כ"מפרץ סן פרנסיסקו". ב-2013 הוכר המפרץ כ"אתר ראמסאר" בהתאם לאמנת ראמסאר.

## ממדים
שטח המפרץ הוא בין 1,040 ל-4,160 קילומטר רבוע, תלוי אלו תת-מפרצים ולשונות ים נכללים בחישוב. חלקו העיקרי של המפרץ הוא ברוחב (ממערב למזרח) של 5 עד 20 קילומטרים ובאורך (מצפון לדרום) של 77 עד 97 קילומטרים. אחד הקשיים במדידה מדויקת של שטח המפרץ הוא העובדה שלשונות ים קטנות ואדמות ביצה הוצפו במתכוון ובהדרגתיות לאורך השנים, וכך הגדילו את המפרץ ביותר משליש מאז אמצע המאה ה-19. בנוסף, מספר אזורים שהוצפו יובשו משלהי המאה ה-20, מה שמגדיל אף יותר את הבעיתיות בחישוב שטחו המדויק של המפרץ.

למרות ערכו הרב של המפרץ כנמל טבעי, אלפי הדונמים של אדמות הביצה אשר יוצרות את גבול המפרץ נחשבו לשטח מבוזבז במשך שנים רבות. כתוצאה מכך, אדמה שנחפרה לבניית בניינים או הוצאה מתעלות נזרקה לעיתים קרובות לאזור אדמות הביצה ולאזורים אחרים במפרץ. מאמצע המאה ה-19 ועד תחילת המאה ה-20 מולא באדמה יותר משליש מהמפרץ המקורי. בשנות התשעים נמל התעופה הבינלאומי של סן פרנסיסקו הציע למלא עוד כמה מאות דונמים כדי להאריך את מסלולי הנחיתה וההמראה העמוסים שלו, ובתמורה יקנה אזורים אחרים במפרץ ויהפוך אותם בחזרה לאדמות ביצה. הרעיון היה, ונותר, שנוי במחלוקת.

## תפקיד ביישוב קליפורניה
הגילוי הראשון של מפרץ סן פרנסיסקו על ידי אירופי היה ב-4 בנובמבר 1769, כאשר מגלה הארצות הספרדי גספר דה פורטולה, שלא הצליח למצוא את נמל מונטריי, עיגן את ספינתו קרוב למקום שבו שוכנת כיום פסיפיקה. בשל מחסור במים ובמזון יצאו פורטולה וצוותו בן 63 אנשים ו-200 סוסים למסע יבשתי שהביאם לפסגת רכס הסוויני, משם ראו את מפרץ סן פרנסיסקו.

הארופאי הראשון שנכנס למפרץ היה כנראה מגלה הארצות הספרדי חואן דה איילה, שעבר בו ב-5 באוגוסט 1775 בספינתו, ה"סן קרלוס", ועגן במפרץ באי המלאך.

## אזור המפרץ
שמאל|ממוזער|150px|חלוקת אזור המפרץ למחוזות
האזור שמסביב למפרץ מכונה "אזור מפרץ סן פרנסיסקו" (The San Francisco Bay Area). האזור נמצא בשטח שיפוטן של סן פרנסיסקו, אוקלנד, סן חוזה, שהיא העיר הגדולה ביותר באזור, ועוד 101 יישובים וערים. האזור מכיל תשעה מחוזות, והאוכלוסייה בו מונה 7.4 מיליון תושבים בקירוב.

במפרץ גריזלי המהווה חלק של מפרץ סן פרנסיסקו עוגנות אוניות מילואים של הצי החמישי האמריקאי.

### גשרים באזור המפרץ
שמאל|ממוזער|200px|הגשרים באזור מפרץ סן פרנסיסקו
את המפרץ חוצים מספר גשרים המאפשרים תנועת כלי רכב אל המפרץ ומחוצה לו. בין הגשרים הראשיים יותר נמנים:
* גשר שער הזהב - הגשר המפורסם ביותר בארצות הברית.
* גשר סן פרנסיסקו-אוקלנד
* גשר סן מטאו-היווארד
* גשר ריצ'מונד-סן רפאל
* גשר דומברטון

## ראו גם
* עמק הסיליקון

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סן פרנסיסקו: גאוגרפיה
סן פרנסיסקו
סן פרנסיסקו
קטגוריה:אזור מפרץ סן פרנסיסקו
לה פאס (מחוז בהונדורס)

**לה פאס** (בספרדית: **La Paz**) הוא אחד מ-18 המחוזות במדינת הונדורס.

בירת המחוז היא העיר לה פאס. המחוז מכסה שטח של 2,331 קמ"ר וב-2015 נאמדה אוכלוסייתו ב-206,065 נפשות.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:הונדורס: מחוזות