open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
שכרות נח

[270px|ממוזער|שמאל|[שכרותו של נח (בליני)|שכרותו של נח, ציור מאת ג'ובאני בליני, 1515 חם, שם ויפת מוצאים את אביהם שיכור ועירום.]]
[250px|ממוזער|שמאל|נח מקלל את בנו של חם כנען במקום את חם, [גוסטב דורה.]]

פרשת **שכרותו של [[נח]]** היא אחד מסיפורי המקרא בספר בראשית. הסיפור  כולל את קללת חם - שיהיה "עבד עבדים" לאחיו.

## הסיפור המקראי

לאחר שניצל נח מן המבול, נטע כרם, הפיק ממנו יין, ושתה ממנו לשוכרה. חם, בנו של נח, הבחין בנח שוכב באוהלו, כשהוא שיכור, מעורטל וערוותו חשופה. הוא סיפר על כך לשם וליפת אחיו. שם ויפת נכנסו לאוהל בהליכה אחורנית, כדי לכסות את ערוותו של נח השיכור מבלי לראות את ערוות אביהם. לאחר שהתפכח נח משכרותו, ונודע לו על שהתרחש, הטיל קללה על כנען בנו של חם, וברך את שם ויפת. קללתו של כנען היא שיהיה "עבד עבדים".

## פרשנות הסיפור
החטא שבעקבותיו הוטלה הקללה לא ברור לגמרי מתוך הכתוב, והפרשנים התחבטו בעניין. הרלב"ג כתב, שחם חטא בחוסר צניעות בכך שהסתכל על ערוות אביו. הרמב"ן כתב, שחטאו של חם היה שלא דאג לכבודו של אביו, ופעל בניגוד למצופה ממנו: לכסות בעצמו את ערוות אביו, ובוודאי שלא לספר על כך לאחרים. בחז"ל מופיעות פרשנויות חופשיות יותר לחטאו של חם, לפיהן בראותו את ערוות אביו השיכור, הוא סירס אותו או אנס אותו. 

לעומת זאת, פרשנים אחרים הצביעו על כך שנח לא קילל את חם עצמו אלא את בנו כנען. לפי פרשנים אלו, חם אכן לא חטא, וכנען הוא זה שפגע בנח. פרשנים אלו הציעו שכנען היה זה שהפשיט את נח וחשף את ערוותו, או שהוא סירס אותו, או שפרסם ברבים את קלונו, או שביצע בו מעשה מגונה כלשהו.

הרב יעקב מדן טען שחם בא על אמו אשת נח, וממנה נולד כנען.

הפרשנים שפירשו שחם הוא שחטא, התחבטו בשאלה מדוע הוטלה הקללה לא על חם עצמו אלא על בנו, כנען.  

לפי הרמב"ן כנען היה בנו הבכור של חם, והפרשיה אירעה לפני שנולדו לו בנים נוספים, ועל כן קילל נח את כנען כדי שהקללה תחול על זרעו של חם.  

לעומת זאת על פי התלמוד כנען היה דווקא בנו הרביעי של חם, ולכן הקללה הוטלה עליו משום שחם סירס את נח ומנע ממנו להוליד בן רביעי מעבר לשלושת הבנים שכבר היו לו.

לפי ספר היובלים, המעשה אירע 12 שנים אחרי המבול, באחד בחודש הראשון, שהוא תחילת שנה חדשה בלוח השנה במגילות קומראן.

## קישורים חיצוניים
איתי קגן, ארור כנען – מה היה חטאו של חם בן נח, באתר אסיף

## הערות שוליים

נח
קטגוריה:נח
קטגוריה:פרשת נח
קטגוריה:שכרות
קטגוריה:אונס בתנ"ך
נלסון אבורה

**נלסון אבורה** (בפורטוגזית: **Nelson Évora**; נולד ב-20 באפריל 1984) הוא אתלט פורטוגלי. הוא אלוף אולימפי (בייג'ינג 2008), אלוף עולם (ברלין 2009) ואלוף אירופה (ברלין 2018) בקפיצה משולשת.

## ביוגרפיה
אבורה נולד בחוף השנהב שם התגוררו הוריו לאחר שעברו מכף ורדה. הוא קיבל אזרחות של כף ורדה ובגיל חמש עבר לגור בפורטוגל, בעיר אודיבלס. בשנת 2002 קיבל אזרחות פורטוגלית ומאז הוא מייצג את פורטוגל בתחרויות בינלאומיות.

אבורה הוא בן לדת הבהאית.

### מהלך הקריירה
בשנת 2003 זכה אבורה בשתי מדליות זהב באליפות אירופה באתלטיקה לנוער לאחר שזכה בקפיצה לרוחק עם תוצאה של 7.83 מטר ובקפיצה משולשת עם תוצאה של 16.43 מטר. בשנת 2004 השתתף באולימפיאדת אתונה, אך לא הצליח להעפיל לגמר. בשנת 2005 הוא זכה במדליית ארד בקפיצה משולשת באליפות אירופה באתלטיקה עד גיל 23. באליפות העולם באולם שנערכה בשנת 2006 הוא סיים במקום השישי, ובאותה שנה סיים רביעי באליפות אירופה באתלטיקה לאחר שקבע במהלך המוקדמות 17.23 מטר ובכך שבר את השיא הפורטוגלי בקפיצה משולשת.

### אלוף עולם
שנת 2007 הייתה שנת הפריצה של אבורה, כשזכה באליפות העולם באתלטיקה באוסקה, יפן במדליית זהב בקפיצה משולשת בשיא אישי חדש של 17.74 מטר, לפני ג'אדל גרגוריו מברזיל (17.59 מטר) וולטר דייוויס מארצות הברית (17.33 מטר).

באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בוולנסיה, ספרד בשנת 2008 זכה אבורה במדליית ארד בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.27 מטר, אחרי פיליפס אידוו מבריטניה (17.75 מטר) וארני דויד גירלט מקובה (17.47 מטר)

### אלוף אולימפי
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכה אבורה במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.67 מטר, לפני פיליפס אידוו (17.62 מטר) וליוואן סנדס מאיי בהאמה (17.59 מטר).

באוניברסיאדה שנערכה בבלגרד, סרביה בשנת 2009 זכה אבורה במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.22 מטר.

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בברלין, גרמניה בשנת 2009 זכה אבורה במדליית כסף בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.55 מטר, אחרי פיליפס אידוו (17.73 מטר) ולפני אלקסי קופיו מקובה (17.36 מטר).

באוניברסיאדה שנערכה בשנג'ן, סין בשנת 2011 זכה אבורה במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.31 מטר.

בינואר 2012 עבר אבורה ניתוח ברגלו הימנית, אשר השבית אותו מפעילות למשך מספר חודשים, ועל כן נעדר מאולימפיאדת לונדון (2012).

באליפות אירופה באולם שהתקיימה במרץ 2015 זכה במדליית הזהב ואליפות העולם שנערכה בבייג'ינג, סין באוגוסט אותה שנה זכה אבורה במדליית ארד בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.52 מטר, אחרי כריסטיאן טיילור מארצות הברית שקבע את התוצאה השנייה בטיבה בכל הזמנים (18.21 מטר) ופדרו פאבלו פיצ'רדו מקובה (17.60 מטר).

## שיאים אישיים
### אצטדיון
* קפיצה משולשת: 17.74 מטר (2007)
* קפיצה לרוחק: 8.10 מטר (2007)
* קפיצה לגובה: 2.07 מטר

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בהאים
קטגוריה:אתלטים פורטוגזים
קטגוריה:קופצים לרוחק
קטגוריה:אלופים אולימפיים: קפיצה משולשת
קטגוריה:אלופי עולם באתלטיקה
קטגוריה:אלופי אירופה באתלטיקה
קטגוריה:אלופי האוניברסיאדה באתלטיקה
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:נושאי דגל פורטוגל באולימפיאדה
קטגוריה:קופצי משולשת באולימפיאדת טוקיו (2020)
קטגוריה:פורטוגזים שנולדו ב-1984
יצחק ברוידה

**יצחק דוד בְּרוֹיְדֶה** (לעיתים בכתיב יידי: **ברוידע**; בכתיב לועזי: **Isaac David Broydé**; 23 בפברואר 1867, פלך גרודנו, האימפריה הרוסית – 15 באפריל 1922, ניו יורק) היה מזרחן, ערביסט וספרן יהודי.

## קורות חיים
נולד בפּוֹרוֹזוֹבוֹ (Porozowo) שבפלך גרודנו של האימפריה הרוסית (רוסיה הלבנה) בשנת 1867. לאחר שסיים את לימודיו בגימנסיה בגרודנו, נסע ב-1883 לפריז, שם למד בסורבון, וקיבל דיפלומה מבית הספר לשפות המזרח (École spéciale des Langues orientales; אקול ספסיאל דה לאנג אוריינטאל) ב-1892, ומהמחלקה למדעי ההיסטוריה והפילולוגיה של האקול פראטיק דה אוטז אטיד (École pratique des hautes études) ב-1894. 

שימש מזכירו של המזרחן היהודי-גרמני-צרפתי יוסף דֶרֶנְבּוּרג מ-1890 ועד מותו של האחרון ב-1895, אז התמנה על ידי ועדת הפרסומים של "כל ישראל חברים" לאחד מחברי הצוות שהמשיך במלאכת ההוצאה לאור של כתבי סעדיה גאון שבה החל דרנבורג. באותה שנה התמנה לספרן ב"כל ישראל חברים", ושימש במשרה זו עד 1900. אז נסע ללונדון, ובמהלך שהותו הקצרה שם קטלג את ספרייתו של הסופר, ההיסטוריון ואוסף כתבי היד היהודי-אנגלי אלקן אדלר. בהמשך אותה שנה נסע ברוידה לניו יורק כדי להשתתף בכתיבת ועריכת האנציקלופדיה היהודית, ונשאר בארצות הברית. שם גם עבד כספרן ומקטלג במחלקה היהודית של ספריית העיר ניו יורק. כן פרסם מאמרים בכתבי העת המדעיים בנושאי יהדות *[[Revue des Études Juives]]* ו-*[[Jewish Quarterly Review]]*.

## מפרסומיו
* **ספר תורות הנפש** [Les réflexions sur l’âme] לרבנו בחיי בן יוסף הדַין הספרדי, נעתק בפעם ראשונה לשפתנו מכ"י ערבי ישן נושן שנמצא בבית עקד הספרים הלאומי בפריז על ידי יצחק דוד ברוידע בהרב ר’ שלמה זלמן, פריז: דפוס לעווינזאהן, תרנ"ו.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* ערכים מאת יצחק ברוידה באנציקלופדיה היהודית 
* פרסומיו של יצחק ברוידה לצפייה ולהורדה בארכיון האינטרנט 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים בלארוסים
קטגוריה:ספרנים ומידענים יהודים
קטגוריה:אנציקלופדיסטים יהודים
קטגוריה:מזרחנים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מתרגמים יהודים אמריקאים
קטגוריה:יהודים שהיגרו מרוסיה לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1867
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1922
אנה מריה יופק

**אנה מריה יוֹפֶּק** (בפולנית **Anna Maria Jopek**; נולדה בוורשה ב-14 בדצמבר 1970) היא מוזיקאית וזמרת פולנייה. היא ייצגה את פולין באירוויזיון 1997 עם השיר "Ale jestem" ("אבל אני כן") וסיימה במקום ה-11 מתוך 25. ליופק מספר סינגלים אשר הגיעו לראש מצעד הפזמונים הפולני ו-15 מאלבומיה הגיעו למעמד זהב ופלטינה. ליופק הוענקו מספר פרסים, ובהם פרס ממישל לגראן בשנת 1994 ופרס פרדריק, המקבילה הפולנית לגראמי, על אלבום הבכורה שלה בשנת 1998.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:זמרות פולניות
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 1997
קטגוריה:נציגי פולין באירוויזיון
קטגוריה:פולניות שנולדו ב-1970
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1970
סול בלום

**סוֹל בְּלוּם** (באנגלית: **Sol Bloom**; 9 במרץ 1870 – 7 במרץ 1949) היה אמרגן, יזם, איש עסקים ופוליטיקאי יהודי-אמריקאי. ממייסדי האומות המאוחדות.

## תולדות חייו
### שנים ראשונות
בלום נולד בעיירה פקין שבאילינוי למשפחת מהגרים יהודים עניים מפולין. בהיותו ילד עברה משפחתו לסן פרנסיסקו. כנער עבד בעסקי הבידור בעיר בהפקות קטנות ובניהול דוכני ממכר כרטיסים. בהיותו בן 19 נסע לתערוכה העולמית של פריז (1889), שם התרשם במיוחד מן ה"כפר האלג'ראי" שהציג חיי רחוב אותנטיים בהשתתפות עשרות משתתפים.

### התערוכה העולמית של שיקגו
כאשר התארגנה התערוכה העולמית של שיקגו (1893) ייבא את הכפר האלג'יראי והציע אותו לפרנסי התערוכה, שקיבלו לא רק את הצעתו זו אלא אף מינו את האמרגן הצעיר למנהל הבידור והמוזיקה בפארק השעשועים של התערוכה (ה"מידוויי"). במסגרת זו התאים את ריקוד הבטן האוריינטלי לטעם הקהל, וקרא לו "הוּצִ'י-קוּצִ'י". הוא אף כתב את הלחן ה"אוריינטלי אותנטי" לריקוד, לחן זה שימש מאז פעמים רבות כלחן מזרחי וכיוון שבלום לא רשם עליו זכויות יוצרים הוא לא זכה ליהנות מתמלוגים וממזכה. הריקוד והרקדנית שנקראה "מצרים הקטנה" (Little Egypt) מוזכרים תדיר כאחת מן האטרקציות המרכזיות של התערוכה.

### בניו יורק
לאחר תום התערוכה עבר בלום משיקגו לניו יורק, בה פתח חנות לממכר כלי נגינה ותווים וכינה את עצמו "איש המוזיקה" (Sol Bloom the Music Man). הוא היה חלוץ מכירת דפי תווים בדואר ומהראשונים שמכרו את הגרמומפונים של ויקטור טוקינג משין. 

בלום הצטרף למספר אגודות סתרים בהן הבונים החופשיים ותנועת בני ברית. בשנת 1920, בגיל 50, החליט לפרוש מהעסקים ולפנות לפוליטיקה כאיש המפלגה הדמוקרטית. ב-1923 נבחר להחליף את חבר בית הנבחרים של המחוז ה-19 של מנהטן (אפר איסט סייד), סמואל מרקס, שנפטר. בלום כיהן כציר בבית הנבחרים עד מותו.

### פעילות פוליטית
בלום כיהן במספר תפקידים, בראשם יושב ראש ועדת בית הנבחרים לענייני חוץ (ב-1939). הוא היה מבין הדוברים העיקריים בעד חוק השאל-החכר ודחף את חוק הרחבת הגיוס של שנת 1941 לשם המלחמה בנאצים, חוק שעבר על חודו של קול.

בשנת 1943 היה הנציג היהודי היחיד לוועידת ברמודה האנגלו-אמריקאית שנועדה לדון בגורל הפליטים היהודים.

בין אפריל ליוני 1945 השתתף בכינוס בסן פרנסיסקו שנועד לגיבוש האומות המאוחדות. בלום התעקש שהמילים הפותחות של מגילת האומות המאוחדות יהיו "אנו **עמי** האומות המאוחדות...", ובכך יצוין שהארגון מאגד עמים ולא ממשלות. 

בינואר 1946 השתתף כנציג ארצות הברית בכינוס הראשון של האומות המאוחדות שנערך בלונדון. בעת הדיונים על תוכנית החלוקה הוא פעל להביא את נציג הפיליפינים להצביע בעד התוכנית.

## לקריאה נוספת

* Sol Bloom, 1948. The Autobiography of Sol Bloom (New York: Putnam's)


## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה באתר העוסק בהיסטוריה של האומות המאוחדות 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי אילינוי
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית ממדינת ניו יורק
קטגוריה:יהודים חברי בית הנבחרים של ארצות הברית
קטגוריה:אנשי עסקים יהודים אמריקאים
קטגוריה:יזמים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמרגנים אמריקאים
קטגוריה:אמרגנים יהודים
קטגוריה:האומות המאוחדות: אישים
קטגוריה:חברי בני ברית ישראל
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1870
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1949
שדרת הכוכבים (הונג קונג)

שמאל|ממוזער|250px|הכניסה לשדרת הכוכבים.
[שמאל|ממוזער|250px|חתימתו וחתימת ידו של הבמאי [ג'ון וו]]
שמאל|ממוזער|250px|השדרה ביום שמש. ברקע ניתן לראות את האי הונג קונג.
**שדרת הכוכבים** (באנגלית: **Avenue of Stars**; בסינית: 星光大道) היא אתר המוקדש לכוכבי הקולנוע ההונג קונגי הממוקמת לחוף נמל ויקטוריה בקצהו הדרומי של צים שא צוי בחצי האי קאולון למול האי הונג קונג שבהונג קונג.

## היסטוריה
בשנת 1982 יזמה חברת ניו וורלד דוולופמנט (New World Development Co. Ltd) הקמת טיילת בסמוך למרכז ניו וורלד שבצים שא צוי מזרח. בשנת 2003 השקיעה החברה 40 מיליון דולר הונג קונגי, בשיתוף עם מועצת התיירות של הונג קונג ובתמיכת ממשלת הונג קונג לשיקום הטיילת והפיכתה לשדרת הכוכבים, בדומה לשדרת הכוכבים שבהוליווד.

טקס חנוכת השדרה נערך ב-27 באפריל 2004 והשדרה נפתחה לציבור ב-28 באפריל 2004.

## תיאור השדרה
השדרה ממוקמת על קו החוף של צים שא צוי, בסמוך למוזיאון הונג קונג לאמנות, מוזיאון החלל של הונג קונג, ומרכז התרבות של הונג קונג, מזרחית לטיילת צים שא צוי ומגדל השעון.

הגישה לשדרה מתבצעת דרך גן סאלסברי. בכניסה לגנים פסל בגובה 4.5 מטרים בדמות הפרס הניתן בטקס פרסי הקולנוע של הונג קונג. אורכה של הטיילת 440 מטרים. בראשיתה ניצבים תשעה עמודים אדומים ועליהם תיאור של ההיסטוריה הקולנועית של הונג קונג. לאורכה של השדרה טבועים לוחות ועליהן תביעת יד וחתימת של כוכבי הקולנוע ההונג קונגי.

מהשדרה נשקף נוף של האי הונג קונג והיא מהווה אתר תיירות פופולרי בשל כך. בשעות הערב השדרה מהווה אתר צפייה בתצוגת סימפוניה של אורות.

## הכוכבים שבשדרה

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר מחלקת התיירות של הונג קונג

קטגוריה:צים שא צוי
מרוץ העצמאות

**מרוץ העצמאות** הוא מרוץ שהתקיים בשנותיה הראשונות של מדינת ישראל ביום העצמאות ונמנה בין האירועים המרכזיים ביום זה. המרוץ התקיים במתכונת של מרוץ שליחים קבוצתי ממקומות שונים בתל אביב-יפו לירושלים במקטעים, כאשר לכל מקטע הוכרזה קבוצה זוכה נפרדת. בתחילה השתתפו במרוץ ארבע קבוצות: אליצור, בית"ר, הפועל ומכבי, והחל משנת 1953 נוספה עליהם קבוצת אס"א. קבוצת הפועל זכתה באופן קבוע במרוץ, אולם גם מכבי הצליחה להגיע ראשונה בחלק מהמקטעים ובמקרה אחד אס"א הגיעו ראשונים במקטע.

המרוץ הראשון התקיים ביום העצמאות של 1950. המרוץ יצא מיפו ועבר בתחנות רמלה, ביל"ו, חולדה, שער הגיא וקריית ענבים לירושלים, מרחק של 83 קילומטרים אותם עברו 75 רצים מכל קבוצה.

המרוץ השני התקיים בשנת 1951 ועבר בתחנות פתח תקווה, בית דגן, רחובות, חולדה, שער הגיא וקריית ענבים לירושלים, מרחק של 104 קילומטר אותם עברו מטעם כל קבוצה 100 רצים. בכל תחנה נתקבלו הרצים על ידי אישיות שנתנה לזוכים פרס סמלי המייצג את האזור, כמו "דגל אם המושבות", "דגל הקסטל", וספר רחובות. לקבוצת הפועל שזכתה במרוץ הוענק על ידי שר החינוך מגן העצמאות.

במרוץ הרביעי שהתקיים בשנת 1953 היו בכל קבוצה 90 רצים. המרוץ השישי יצא מכיכר הבימה ועבר במסלול דומה לקודמיו. טקס חלוקת הפרסים התקיים ליד משרד החינוך ברחוב הנביאים בירושלים.

על המרוץ הראשון כתב פ. פינצ'ובר בעיתון דבר:

אולם ההתלהבות הראשונית דעכה ואגודות הספורט החלו לאבד עניין במרוץ שהיה למעמסה תקציבית. בשנת 1955 הודיעה בית"ר שלא תשתתף בגלל העלויות שבריכוז מאה רצים מרחבי הארץ. בשנת 1956 עוד השתתפו במרוץ הפועל, בית"ר ואליצור לאחר שהמדינה הקציבה כספים למימון ההשתתפות, אולם בשנת 1957 לא התקיים המרוץ, לאחר שכל ארגוני הספורט למעט הפועל הודיעו שלא ישתתפו. במקום מרוץ ארצי התקיימו במקומות שונים מרוצים אזוריים. בשנת 1959 הופיעה בין ההודעות על חגיגות יום העצמאות ידיעה על מרוץ שליחים בגבעתיים ובשנת 1960 התקיים מרוץ באזור עמק הירדן, מרוץ אשר התקיים תחת הכותרת "מרוץ העצמאות" בפעם ה־25 בשנת 2010. מסורת של מרוצי עצמאות התקיימה גם בבית שמש. בשנת 1968 התקיימו מרוצים מקומיים באשדוד וביהוד.

בשנת 1968, לכבוד 20 למדינה, תוכנן לחדש את המרוץ בחול המועד פסח, במסלול שיעבור מבניין הכנסת בתל אביב לכנסת בירושלים, אולם בסופו של דבר המרוץ התקיים מחולדה לירושלים ביוני 1968. בשנת 1986 התקיים מרוץ עצמאות בירושלים.

## הערות שוליים

קטגוריה:יום העצמאות
עצמאות
קטגוריה:ישראל: אירועי ספורט עממי
חיי נצח

[שמאל|ממוזער|200px|סמל ה[ענח' אשר סימל חיי נצח בתרבות מצרים הקדומה]]

**חיי נצח** (או **אלמוות**) הוא הרעיון של חיים בצורה גופנית, נפשית או רוחנית לאורך זמן אינסופי, ללא מוות.

## בהיסטוריה ובתרבות
הרעיון של חיי נצח הלהיב דורות רבים בתולדות האנושות. גיבור המחפש חיי נצח הוא הנושא המרכזי של עלילות גילגמש (מהמאה ה-22 לפנה"ס לכל הפחות), וזהו נושאן של יצירות רבות בכל התקופות. במיתולוגיה היוונית האלים האולימפיים שומרים על חיי נצח בעזרת מזון האלים – האמברוסיה ומשקה האלים – הנקטר.

האפשרות של חיי נצח היא נושא מרכזי בדתות ובפילוסופיות רבות, שחלקן, על בסיס ההבחנה בין גוף ונפש, פיתחו את הרעיון של חיי נצח רוחניים – חיים אחרי המוות.

ביהדות, מופיעה ההבטחה לחיי נצח בפרשנות חז"ל לנבואות הגאולה. כך למשל דברי ישעיהו: "בִּלַּע הַמָּוֶת לָנֶצַח" – מפורשים כהעלמות המוות מן העולם.
כמו כן הוא מופיע בספר בראשית: "פן ישלח ידו ולקח גם מעץ החיים ואכל וחי לעולם" ().

## היתכנות מדעית
בתולדות המדע והפסבדו-מדע חיי הנצח היוו נושא מרכזי לחיפוש וחקר. אחת ממטרותיהם של האלכימאים הייתה מציאת תרופה לכל מחלה באמצעות האלכימיה, ובכך להביא לחיי נצח. בשלב מסוים חיפוש חיי נצח נחשב לנושא מוקצה ולא-מדעי, אך כיום עם התפתחות הגרונטולוגיה חוזר הוויכוח המדעי וניעור, כאשר המדענים כיום חלוקים בשאלה האם חיי נצח פיזיים הם שאיפה בת-הישג או לא.

לעיתים מחשיבים את המדוזה Turritopsis nutricula לבת אלמוות. זאת משום שהיא בעל החיים היחיד הידוע, המסוגל להתגלגל אחורה מהשלב הבוגר שלו, חזרה לשלב הפוליפ. לא ידועה מגבלה על התהליך ולכאורה היצור מסוגל להמשיך ולהתגלגל אחורה לנצח ולדחות את המוות עד אין קץ. בפועל, ה-Turritopsis nutricula אינה בת אלמוות ותוחלת החיים שלה קצרה. זאת משום שלרוב היא מתה מגורמים סביבתיים עוד בטרם הגיעה לבגרות. גם לובסטרים נחשבים לבעלי חיים בעלי פוטנציאל לחיי נצח, עקב קיומו של טלומראז בכל תאיהם. אצל יסעורון אטלנטי, הטלומרים מתארכים עם הגיל במקום להתקצר, תופעה שלא נצפתה באף בעל חיים אחר ומייחסים לה את אריכות ימיו של העוף הקטן הזה.

## ראו גם

## לקריאה נוספת
* עדי פרוש, **פילוסופיה, ספרות ומה שביניהן**, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן והוצאת כרמל, 2018, הפרק "חיים ללא מוות – האם הם רצויים? היחס לחיים ללא מוות בשתי יצירות ספרות ובשתי תאוריות פילוסופיות", עמ' 63–99.

## קישורים חיצוניים

* 'אנשים לעולם' - אתר ישראלי העוסק בחיי נצח, יחד לעולם, התעוררות לחיים, 5 באוקטובר 2015
* דף פייסבוק - חיי נצח חיים לעולם, חיי אין סוף
* 
* 
* 
* 
* 
*"האם נוכל לעצור את ההזדקנות?", רשומה בבלוג "גם מעץ החיים"
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:מוות: היבטים דתיים ופסיכולוגיים
קטגוריה:רוחניות ואמונה
גביע הערוץ הראשון בהוקי קרח (רוסיה)

[ממוזער|שחקני [נבחרת רוסיה בהוקי קרח, לאחר הניצחון על נבחרת קנדה בהוקי קרח. דצמבר 2017]]
**גביע [[הערוץ הראשון (רוסיה)|הערוץ הראשון הרוסי]] ב[[הוקי קרח]]** (ברוסית: **Кубок Первого канала по хоккею**) הוא טורניר הוקי קרח המהווה חלק מהכנות לאליפות האירופית בהוקי קרח.

ב־1967, עת הוקם נערך הטורניר במוסקבה. ב-1992, לאחר חידוש הטורניר הוא נערך בסנקט פטרבורג (למעט בשנים 2013 ו-2014 כשהוא נערך בסוצ'י). החל משנת 1996 מהווה חלק של סדרת התחרויות שנערכות במספר מדינות אירופה לקראת אליפות העולם, במסגרת Euro Hockey Tour.

מנוהל על ידי פדרציית ההוקי הרוסית בחסות הערוץ הראשון הרוסי.
## שמות הטורניר
*1967 — הטורניר לחגיגות 50 שנה למהפכת אוקטובר;
*1968 — הטורניר הבינלאומי;
*1969—1996 — טורניר איזבסטיה;
*1997—2002 — גביע בלטיקה;
*2003 — הטורניר הבינלאומי המוסקבאי;
*2004—2005 — גביע רוסנו;
*2006—ואילך — גביע הערוץ הראשון.
## היסטוריה
הגביע הוקם ב-1967 בשם "הטורניר לכבוד יובל למהפכת אוקטובר". בהמשך הוחלט לערוך אותו כל שנה. מ-1969 עד 1996 נקרא בשם גביע איזבסטיה בחסות העיתון רב-התפוצה. ב-1997 הגביע נקרא גביע "בלטיקה" על שם מבשלת הבירה הפטרבורגית, בעלת אותו השם. ב-2003 הטורניר נקרא בשם טורניר מוסקבה הבינלאומי, בשנים 2004-2005 נקרא בשם "גביע רוסנו" על שם חברת ביטוח והחל משנת 2005 הטורניר נערך בחסות הערוץ הראשון הרוסי.

הטורניר נערך ברציפות מאז 1967, למעט שנת 1991 שאז בוטל בשל התפרקות ברית המועצות.

על פי רוב משתתפות 4 נבחרות: עד 2022 אלה היו רוסיה (ברית המועצות), צ'כיה (צ'כוסלובקיה), פינלנד ושוודיה, אך בחלק מהתחרויות השתתפו נבחרות נוספות כמו קנדה, פולין, קוריאה הדרומית ואחרות. בשנת 2022 משתתפות בה רוסיה, קזחסטן ובלארוס. בשנת 2023 השתתפו נבחרות לאומיות של קזחסטן ובלרוס בתוספת 2 נבחרות מרוסיה.

## זוכות הגביע
### גביע הערוץ הראשון

### גביע רוסנו

### הטורניר הבינלאומי המוסקבאי

### גביע בלטיקה

### טורניר איזבסטיה

### טורניר בינלאומי

### טורניר במלאת 50 שנה למהפכת אוקטובר

## סטטיסטיקה
### כוללת

### במסגרת Euro Hockey Tour (מאז 1996)

## ראו גם
* טורניר הערוץ הראשון הרוסי

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערוץ 1 הרוסי: פרויקטים
קטגוריה:הוקי קרח סובייטי
קטגוריה:תחרויות הוקי קרח
קטגוריה:תחרויות הוקי קרח ברוסיה
מארי בראון

**מריה "מארי" יוהנה פיליפסן-בראון** (בהולנדית: **Maria "Marie" Johanna Philipsen-Braun **;  22 ביוני 1911 – 23 ביוני 1982) הייתה שחיינית הולנדית. היא אלופה אולימפית בעלת שתי מדליות אולימפיות מהן אחת זהב, אלופת אירופה בעלת 6 מדליות, מהם 4 זהב ושיאנית עולם. 

בראון, הייתה לשחיינית ההולנדית הראשונה שזכתה במדליית זהב באולימפיאדה.

## ביוגרפיה
בראון נולדה ברוטרדם. אמה, מה בראון (1881 – 1956) הייתה המאמנת הלאומית של נבחרת הולנד בשחייה ב-5 אולימפיאדות שונות (1928, 1932, 1936, 1948 ו-1952).

באליפות אירופה בשחייה שנערכה בבולוניה, איטליה בשנת 1927 זכתה בראון במדליית זהב במשחה ל-400 מטר חופשי (6:11.8 דקות) ובשתי מדליות כסף במשחה ל-100 מטר גב (1:26.2 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי (5:11.6 דקות).

באולימפיאדת אמסטרדם (1928) זכתה בראון בשתי מדליות, אחת זהב ואחת כסף. מדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:22.0 דקות, לפני אלן קינג (1:22.2 דקות) וג'ויס קופר (1:22.8 דקות) שתיהן מבריטניה, בשלב המוקדמות היא קבעה שיא עולם חדש של 1:21.6 דקות. מדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:57.8 דקות, אחרי מרתה נורליוס שקבעה שיא עולם חדש של 5:42.8 דקות ולפני ג'וזפין מקים (6:00.2 דקות) שתיהן מארצות הברית. בשלב המוקדמות היא קבע תוצאה של 5:53.8 דקות. בנוסף, היא השתתפה במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי, אך הרביעייה ההולנדית פסלה בשלב הגמר, בשלב המוקדמות הן קבעו תוצאה של 5:08.8 דקות, תוצאה שהייתה מספיקה למדליית ארד.

באליפות אירופה השלישית בשחייה שנערכה בפריז, צרפת בשנת 1931 זכתה בראון ב-3 מדליית זהב והייתה לשחיינית המצטיינת של האליפות. מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי (5:42.0 דקות), במשחה ל-100 מטר גב (1:22.8 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי (4:55.0 דקות).

לאולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) הגיעה בראון כמועמדת עיקרית לניצחון. היא עלתה לשלב הגמר בשני המשחים בהם השתתפה, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:23.8 דקות ובמשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:50.5 דקות, אך היא לא הצליחה להגן על תוארה משום שלקתה בחום כבד כתוצאה מעקיצת חרק ונלקחה לבית החולים. לאחר מכן, פרשה משחייה תחרותית.

## השגים ותארים
*בראון קבעה 6 שיאי עולם, 10 שיאי אירופה ו-25 שיאי הולנד חדשים. 
*בשנת 1980 זכתה בראון להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.

## ראו גם

*התפתחות שיא העולם במשחה ל-100 מטר גב

## קישורים חיצוניים

* מארי בראון, *Sports123* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחייניות גב
קטגוריה:אלופות אירופה בשחייה
קטגוריה:שחייניות באולימפיאדת אמסטרדם (1928)
קטגוריה:שחייניות באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932)
קטגוריה:אלופות אולימפיות הולנדיות: שחייה
קטגוריה:שחייניות חופשי הולנדיות
קטגוריה:זוכות מדליית כסף אולימפית הולנדיות: שחייה
קטגוריה:הולנדיות שנולדו ב-1911
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1911
קטגוריה:נפטרות ב-1982
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-1982
DNA אנוכיי

**DNA אנוכיי** הוא רצף DNA בגנום של אורגניזם המשתכפל ומפיץ את עצמו יחד עם גנום האורגניזם, אך הוא אינו מועיל בשום צורה שהיא לאורגניזם הנושא אותו.

DNA אנוכיי נחשב לסוג של טפיל גנטי המנצל את נושאו כדי להתרבות אף על פי שהוא אינו מועיל ואף עשוי להזיק. קיומו נחזה על ידי הגישה של אבולוציה מונחית גנים. לפי גישה זו הגנים הם מושאי הברירה הטבעית והאבולוציה פועלת להפצתם, גם במחיר של נזק לאורגניזם הנושא אותם. בעוד גנים המועילים לאורגניזם פועלים בשיטה של שיפור האורגניזם כדי שיוכל להפיצם בצורה מוצלחת, DNA אנוכיי מנצל את ההצלחה של גנים מועילים ומתפשט יחד עמם.

יש דמיון רב בין DNA אנוכיי לבין נגיפים שגם הם מנצלים את הגנום של האורגניזם אותו הם תוקפים כדי להתרבות. אולם לנגיפים יש עצמאות רבה יותר מל-DNA אנוכיי. יש להם קיום עצמאי גם מחוץ לגנום ויש להם מבנה הכולל מלבד חומר תורשתי גם מעטפת חלבונית המאפשרים להם להפיץ עצמם בין גופים שלא בדרך הרבייה. משערים שמוצאם של מקטעי DNA אנוכיי רבים הוא בנגיפים שהתנוונו ואיבדו את עצמאותם. ייתכן שגם להפך, שמקורם של הנגיפים הוא במקטעי DNA אנוכיי שפיתחו עצמאות.

רעיון ה-DNA האנוכיי הועלה ללא פיתוח מעמיק בספר "הגן האנוכיי" מאת ריצ'רד דוקינס, וזכה להרחבה ניכרת בשנות השמונים.

הדוגמה המוכרת והנפוצה ביותר ל-DNA אנוכיי היא טרנספוזונים, "גנים קופצים". אלו הם גנים חסרי שימוש המהווים חלק ניכר מהגנום של כלל היצורים החיים והם מסוגלים להעתיק את עצמם ממקום למקום בתוך הגנום. טרנספוזונים הם מוטגנים מזיקים המסוגלים להשבית גנים מועילים (על ידי העתקת עצמם לתוך הרצף גנטי של הגן) והם יכולים גם לפגוע בתהליך המיטוזה. דוגמה נוספת ל-DNA אנוכיי הם רטרוטרנספוזונים חסרי תועלת שגם הם נפוצים בגנום של כלל היצורים החיים. נוסף לאלו, ישנם אינטאנים שהם קטעי DNA אנוכיים החודרים למסגרות קריאה פתוחות (ORF's) של גנים שמורים ביותר, ולאחר תרגומם לחלבון יחד עם רצף הגן המאכסן, הם חותכים את עצמם מן החלבון של רצף המטרה וכך נוצר לחץ סלקטיבי חזק לשימור פעילותם האוטו־קטליטית.

מכיוון ש-DNA אנוכיי יכול להזיק ישנם אמצעים רבים ביצורים שונים שמטרתם להיפטר ממנו או לדכא אותו, כמו למשל RNAi.

## ראו גם
* DNA זבל

## לקריאה נוספת

* Dawkins, Richard R. (1976). The Selfish Gene. New York: Oxford University Press

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:DNA
קטגוריה:אבולוציה
גן פסגת ויקטוריה

שמאל|ממוזער|250px|גן פסגת ויקטוריה
**גן פסגת ויקטוריה** (באנגלית: **Victoria Peak Garden**; בסינית: 山頂公園) הוא גן סיני הממוקם בראש פסגת ויקטוריה באי הונג קונג שבהונג קונג. הגן ממוקם באתר ששימש את גני בית הנופש של מושל הונג קונג. מבנה מגורי המושל עצמו נהרס, אולם הגן נותר במקום ונפתח לציבור. הגן מנוהל כיום על ידי מחלקת הפנאי והתרבות של ממשלת הונג קונג.

מהגן ניתן לצפות על נוף מרהיב של נמל ויקטוריה, האי הונג קונג מעברו האחד של הנמל, ועל חצי האי קאולון מעברו השני.

בשל נוף זה הגן מהווה אתר תיירות.

## קישורים חיצוניים

* תוכנית ממשלת הונג קונג לשיפוץ הגן

קטגוריה:פסגת ויקטוריה
קטגוריה:הונג קונג: פארקים וגנים
פסגת ויקטוריה (בליז)

**פסגת ויקטוריה** (באנגלית: **Victoria Peak**) היא ההר השני בגובהו בבליז. הפסגה ממוקמת ברכס הרי מאיה, וגובהה 1,120 מטרים. פסגת ויקטוריה נמוכה בארבעה מטרים בלבד מהר דוילז דלייט, הפסגה הגבוהה ביותר בבליז.

פסגת ויקטוריה ממוקמת בתוך שמורת הטבע אגן קוקסקומב. מורדות ההר מכוסים יערות גשם טרופיים.

אזור הפסגה נחקר לראשונה על ידי מגלי ארצות בריטיים בין השנים 1888–1889 ובמהלך מסע מחקר זה ניתן לה שמה, על שם מלכת בריטניה באותה עת ויקטוריה.
## עולם החי והצומח
רבים מצמחים ביער זה משמשמים לרפואה. עצים רבים גדלים על מורדות ההרים.יש בפארק 300 מינים של עופות, 100 מיני יונקים,זוחלים,דו-חיים וחרקים רבים.  

## קישורים חיצוניים
*  הפסגה באתר peakbagger
* טיפוס על פסגת ויקטוריה
* 

קטגוריה:בליז: גאוגרפיה
ויקטוריה
קטגוריה:יערות הגשם של אמריקה המרכזית
פסגת ויקטוריה (קולומביה הבריטית)

**פסגת ויקטוריה** (באנגלית: **Victoria Peak**) היא הר המהווה חלק מרכס סאטון הממוקם באי ונקובר, בקולומביה הבריטית שבקנדה. גובה הפסגה 2,163 מטרים והיא הפסגה השלישית בגובהה באי ונקובר.

פסגת וורדן ממוקמת בסמוך לפסגת ויקטוריה ומצפון לה. שתי פסגות אלה הם שרידים של הר געש קדום. הפסגות עשויות בזלת והן שריד לתוכו של הר הגעש, כאשר מורדותיו נשחקו במהלך השנים.

שמה של הפסגה ניתן לה לראשונה בשנת 1864 במפה של רוברט בראון בעת שחקר את האי ונקובר. בשנת 1865 הופיעה הפסגה בשם זה במפה של הצי המלכותי הבריטי. בשנת 1887 במפה של דוסון (G.M. Dawson) נקראת הפסגה בשם "הר ויקטוריה" (Mt. Victoria) והיא מסומנת כנקודה הגבוהה ביותר באי (טעות הן בעובדה זו והן בשם הפסגה). שם הפסגה נקבע רשמית ב-9 בינואר 1934.

## קישורים חיצוניים

* תיאור הפסגה
* פסגת ויקטוריה באנציקלופדיית ההרים הקנדית
ויקטוריה
פאלם ביץ'

**פאלם ביץ**' (באנגלית: **Palm Beach**, בתרגום מילולי: חוף דקל) היא עיירה במחוז פאלם ביץ' במדינת פלורידה בארצות הברית, כ-150 ק"מ צפונית למיאמי.

## היסטוריה
העיר נקראת לעיתים "האי פאלם ביץ'" (Palm Beach Island), על מנת להבחין בינה לבין המחוז בעל השם הזהה. גודל האוכלוסייה בעיר, שנחשבת לעיר קיט יוקרתית, נע בין 9,860 תושבים ל-30,000 בשיא עונת התיירות (על פי נתוני 2004 של המשרד למפקד אוכלוסין של ארצות הברית). נתיב המים התוך-חופי מפריד את פאלם ביץ' מן הערים הסמוכות, וסט פאלם ביץ' ולייק וורת'. שטח העיר הוא 27 קמ"ר, כאשר 62.45% מן השטח הוא שטחי מים. 

פאלם ביץ' הוקמה כאתר קיט על ידי איש העסקים הנרי מוריסון פלאגלר בסוף המאה ה-19. פלאגלר היה ממייסדי חברת סטנדרד אויל ומקים מסילת הברזל של מזרח פלורידה שחיברה בין היבשה לאיים האטלנטיים בפלורידה. פלאגלר הקים במקום שני מלונות יוקרה - Royal Poinciana Hotel ו-Breakers Hotel (שקיים עד היום). באותו זמן הקים פלאגלר את ווסט פאלם ביץ', בתור עיר לאנשי השירותים העובדים באתר הקיט.

בשנת 2019, העיירה פאלם ביץ וגוש צחר שבגליל העליון בישראל, הוכרזו כערים תאומות וחתמו על שיתופי פעולה והסכמים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:פלורידה: יישובים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1911
ודאנגה

שש ה**וודאנגות** (vedāṅga; מילולית: אברי הוודות) הן כלי עזר מסורתיים המשמשים ללימוד הוודות ולהבנתן, ומפרטים גם את הדרך שבה יש לדעת את הוודות, לשמרן ולהשתמש בהן. כלים אלו פותחו במאה ה-6 לפנה"ס (סוף העידן הוודי) והם משלבים פילוסופיה בכלים מדעיים.

***שיקשה** (śikṣā) – עוסקת בפונולוגיה ובפונטיקה. מתמקדת בלימוד ההגייה הראויה של טקסט ונוגעת בתופעות כגון סנדהי (זיקה הקיימת בין קבוצות מילים) והידמות. אופן לימוד זה מסייע ללומד לזכור את הוודות.
***קאלפה** (kalpa) – מנתחת את הפולחן, עוסקת בקשר שבין הוודה למנטרה, קובעת מי ישתתף בטקס ואילו עזרים נדרשים לביצועו.
***ויאקארנה** (vyākaraṇa) – עוסקת בחוקי הדקדוק, בניתוח שורשי המילים והיחס שבין מילים, שמות וצורות.
***נירוקטה** (nirukta) – עוסקת באטימולוגיה, במשמעות המילים ובניתוח ההברות.
***צ'נדס** (chandas) – עוסקת במשקל השיר ובמקצבו. למשל, על פי הצ'נדס, גאיטרי מורכב משלושה פסוקים (פאדות pāda) בני 8 הברות כל אחד, היוצרים יחד הרמוניה.
***ג'יוטישה** (jyotiṣa) – עוסקת באסטרונומיה. הטקסט ההודי המוקדם ביותר המוקדש לאסטרונומיה הוא "Vedānga Jyotiṣa", שפורסם בסביבות 1200 לפנה"ס. הטקסט מתאר את תנועת הכוכבים לצרכים דתיים ואסטרולוגיים.

הוודאנגות שימשו גם לניתוח טקסטים שאינם ודות.

## ראו גם
*ודאנטה – אסכולה פילוסופית העוסקת בטבע המציאות

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:הודו: תרבות
קטגוריה:הודו: דת ופילוסופיה
פסגת ויקטוריה

[שמאל|ממוזער|250px|מבט על [נמל ויקטוריה, על אזור סנטרל באי הונג קונג ועל קאולון מראש פסגת ויקטוריה.]]
[שמאל|ממוזער|250px|[רכבל הפסגה בהתקרבו אל מגדל הפסגה.]]
[שמאל|ממוזער|250px|[מגדל הפסגה, מבט מדרך הפסגה.]]
**פסגת ויקטוריה** (באנגלית: **Victoria Peak**; בסינית: 太平山) המכונה גם **הר אוסטין** (**Mount Austin**) או "**הפסגה**" (**The Peak**) היא הר הממוקם במערבו של האי הונג קונג שבהונג קונג. גובהה של הפסגה 552 מטרים והיא הנקודה הגבוהה ביותר באי (אך לא הנקודה הגבוהה ביותר בהונג קונג).

בראש הפסגה ניצבות מספר רב של אנטנות תקשורת והפסגה עצמה סגורה לציבור. סביב הפסגה מצויות שכונות יוקרה, גנים, אזורים ירוקים, מצפורים ומרכז קניות המכונה "הפסגה" המהווה אתר תיירות מרכזי באי.

## היסטוריה
כבר במהלך המאה ה-19 שימשה הפסגה אתר מגורים ונופש פופולרי בשל הנוף המרהיב הנשקף ממנה לעבר המושבה, בשל האקלים הנוח יותר (הממוזג) ביחס לאקלים הסובטרופי של חלקי האי הנמוכים יותר, ובשל המרחק מהרעש והריחות של נמל ויקטוריה. בשנת 1868 הורה מושל הונג קונג השישי, סר ריצ'רד מקדונל על הקמת מעון קיץ על הפסגה, ובעקבותיו בנו עשירי האי מעונות קיץ על הפסגה. באותה עת הדרך היחידה להגיע אל הפסגה הייתה באמצעות כיסא הנישא על ידי משרתים במעלה השביל הצר.

שנת 1888 היוותה נקודת מפנה בפיתוחה של הפסגה עם הקמת הפוניקולר "רכבל הפסגה".

בניית הרכבל אפשרה גישה קלה ומהירה לפסגה ויצרה ביקוש רב למגורים על הפסגה. בין השנים 1904–1930 הוקמה על הפסגה שכונת מגורים אקסקלוסיבית יקרה, אשר נועדה לאוכלוסייה מערבית בלבד. השימוש ברכבל הפסגה הותר בשעות השיא למערביים בלבד, וסינים לא הורשו להשתמש בה.

גם כיום מהווה השכונה שכונת מגורים יוקרתית.

## תיירות
הפסגה מהווה אחד מאתרי התיירות העיקריים של הונג קונג בשל הנוף הנשקף ממנה. מספר המבקרים המשוער בפסגה מדי שנה עולה על 7 מיליון. בראש הפסגה הוקמו שני מרכזי קניות: מגדל הפסגה וגאלריית הפסגה הממוקמים בסמוך לרכבל הפסגה. במגדל הפסגה ממוקם מוזיאון השעווה מאדאם טוסו הונג קונג, סניף של רשת מוזיאוני מאדאם טוסו.

על הפסגה ממוקם גן פסגת ויקטוריה, באתר בו ניצב בעבר בית מגורי המושל, והוא הנקודה הגבוהה ביותר שאליה יכול להגיע הציבור הרחב.

על הפסגה משתרע שביל הפסגה המקיף אותה, ומהפסגה לכיוון דרום משתרע שביל הונג קונג.

## קישורים חיצוניים

* אתר מגדל הפסגה
* תצלומי הפסגה
* הפסגה באתר משרד התיירות של הונג קונג

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:הונג קונג: גאוגרפיה
ויסנטה פוקס

**ויסנטה פוקס קסדה** (בספרדית: **Vicente Fox Quesada**; נולד ב-2 ביולי 1942) הוא היה נשיא מקסיקו בין השנים 2000 ל-2006 מטעם מפלגת הפעולה הלאומית (PAN). הוא נבחר לתפקיד נשיא מקסיקו ב-2 ביולי 2000 ועלה לכס הנשיאות ב-1 בדצמבר של אותה שנה, בכך חתם תקופת שלטון בת כ-70 שנה של המפלגה המהפכנית הממוסדת (PRI). בדצמבר 2006 הוחלף על ידי פליפה קלדרון.

קסדה היה נשיא קוקה קולה מקסיקו בטרם כניסתו לפוליטיקה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:פוליטיקאים מקסיקנים
קטגוריה:נשיאי מקסיקו
קטגוריה:חברת קוקה-קולה: אישים
קטגוריה:מקבלי עיטור מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של פולין
קטגוריה:מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש: גבירות ואבירי הצלב הגדול
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:ילידי 1942
אלינור הולם

**אלינור ג'י. הולם** (באנגלית: **Eleanor G. Holm**;  6 בדצמבר 1913 – 31 בינואר 2004) הייתה שחיינית אמריקאית. היא אלופה אולימפית (לוס אנג'לס 1932) במשחה ל-100 מטר גב ושיאנית עולם. 

הולם, שיחקה את ג'יין בסרט "נקמת טרזן" לצידו של גלן מוריס.

## ביוגרפיה
הולם נולדה בברוקלין, ניו יורק, אביה היה כבאי. היא החלה לשחות בגיל צעיר מאוד וכבר בגיל 13 זכתה בתואר אליפות ארצות הברית הראשון שלה.

באולימפיאדת אמסטרדם (1928) סיימה הולם במקום חמישי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:24.4 דקות, המנצחת במשחה זה הייתה מארי בראון מהולנד (1:22.0 דקות), בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 1:23.6 דקות.

### אלופה אולימפית
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) זכתה הולם במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:19.4 דקות, לפני בוני מילינג מאוסטרליה (1:21.3 דקות) וואלרי דייוויס מבריטניה (1:22.5 דקות). בשלב המוקדמות היא קבעה שיא אולימפי חדש של 1:18.3 דקות. 

אותה שנה נבחרה הולם לאחת מ-13 כוכבות הקולנוע המבטיחות ביותר של WAMPAS Baby Star  (Western Association of Motion Picture Advertisers ), לצידן של ג'ינג'ר רוג'רס וגלוריה סטיוארט.

אל אולימפיאדת ברלין (1936) הגיעה הולם כמועמדת לניצחון וכאישה נשואה משנת 1933 לארט ג'ארט (זמר ומנהל להקת "קוקונט גרוב"), אך היא הושעתה מנבחרת ארצות הברית לאחר שהשתתפה במסיבת קוקטייל ושתתה שמפניה בספינה בדרך לגרמניה. למרות זאת היא נישארה בברלין ועבדה בשרות הידיעות הבינלאומי בדיווח על המשחקים האולימפיים. לאחר חזרתה היא הפכה למקצוענית. 

לצד הקריירה הספורטיבית שלה היא שיחקה בשנת 1938 בסרט הקולנוע ניקמת טרזן לצידו של גלן מוריס אלוף אולימפי בקרב עשר. בנוסף היא השתתפה ב-4 סרטי קולנוע שבהם גילמה את עצמה.

בשנת 1939 הולם התחתנה עם בילי רוז, לאחר שהתגרשה שנה קודם לכן מג'ארט שטען שהיא הביכה אותו במסע לברלין. היא נתנה 39 הופעות במשך כשבוע במופע של בעלה רוז, אקוואקייד (מופע של מוזיקה ריקודים ושחייה), לצידם של ג'וני וייסמילר, באסטר קראב (אלופים אולימפיים ושחקני קולנוע) ואסתר ויליאמס.

בשנת 1954, התגרשה הולם מרוז וקיבלה מזונות על סך 30,000 דולר בשנה, בסכום כולל של 200,000 דולר, ששולמו ב 10 תשלומים לשנה, על פי הניו יורק טיימס. מספר חודשים מאוחר יותר היא נישאה לתומאס וואלן, מנהל קידוחי נפט.

הולם ניפטרה במיאמי ממחלת כליות בגיל 90.

## השגים ותארים
* הולם קבעה 7 שיאי עולם בסגנון הגב וזכתה ב-29 תוארי אליפות ארצות הברית, מהם 9 בסגנון מעורב אישי.
*בשנת 1966 זכתה הולם להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.

## ראו גם
*התפתחות שיא העולם במשחה ל-100 מטר גב (ויקיפדיה הגרמנית)

## קישורים חיצוניים

* אלינור הולם , באתר *Sports123* 
* 
*  אלינור הולם במשחה ראווה, אפריל 1937, ארכיון הסרטונים של AP

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:ברוקלין: אישים
קטגוריה:שחייניות גב
קטגוריה:שחייניות גב אמריקאיות
קטגוריה:שחייני גב אמריקאים
קטגוריה:שחייניות מעורב אישי
קטגוריה:שחייניות באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932)
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אלופות אולימפיות אמריקאיות: שחייה
קטגוריה:מדינת ניו יורק: שחיינים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1913
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1913
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2004
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2004
צדק שווה תחת החוק

[שמאל|ממוזער|250px|הכניסה ל[בניין בית המשפט העליון של ארצות הברית והביטוי "צדק שווה תחת החוק" החקוק עליו]]
**צדק שווה תחת החוק** (באנגלית: **Equal justice under law**) הוא ביטוי שחקוק בכניסה לבניין בית המשפט העליון של ארצות הברית בעיר וושינגטון הבירה. ככל הנראה הביטוי נכתב לראשונה בשנת 1932 על ידי חברת האדריכלות בראשותו של קאס גילברט שעיצבה את הבניין. נשיא בית המשפט העליון של ארצות הברית צ'ארלס אוונס יוז וועדת בניין בית המשפט העליון שיוז עמד בראשה, אישרו את חקיקת הביטוי על הבניין.

לפי אחת ההשערות הנפוצות, המילים "צדק שווה תחת החוק" הם פרפרזה של ביטוי מוקדם יותר שנטבע על ידי מלוויל פולר, נשיא בית המשפט בין השנים 1888 ל-1910.  בעת שמיעת התיק "קלדוול נגד טקסס" ב-1891, כתב פולר על התיקון ה-14 לחוקת ארצות הברית כך:

המשפט השלם לא התאים לגמלון או לארכיטרב של הבניין, עובדה שמסבירה (אם ההשערה בדבר מקור המשפט אכן נכונה) למה האדריכלים קיצרו אותו. שנים מספר לאחר שפולר כתב מילים אלה, החליט בית המשפט העליון של ארצות שהתיקון ה-14 לחוקת ארצות הברית, ובמיוחד הזכות להליך הוגן, כן מגבילים את סמכותן של המדינה בטיפול בפשיעה.

## ראו גם
* הזכות לשוויון במדינות דמוקרטיות
* אכיפה בררנית

## הערות שוליים

קטגוריה:מוטואים
קטגוריה:חוקת ארצות הברית
קטגוריה:ארצות הברית: היסטוריה של המשפט
הטלוויזיה המרכזית של ברית המועצות

**הטלוויזיה המרכזית של ברית המועצות** (ברוסית: **Центральное телевидение Гостелерадио СССР ,ЦТ СССР**) היה הארגון האחראי על טלוויזיה הממלכתית הכלל ארצית ברית המועצות ובחלקו גם על הטלוויזיה האזורית. הארגון היה בשליטת המדינה, באמצעות הוועדה הממלכתית לשידורי רדיו וטלוויזיה (Государственный комитет СССР по телевидению и радиовещанию). הטלוויזיה המרכזית התקיימה מ-1951 עד 1991 עת התפרקה המדינה והטלוויזיה המרכזית פוצלה למספר רב של ערוצי טלוויזיה עצמאיים.

ב-22 במרץ 1951 הוקם אולפן הטלוויזיה המרכזית (Центральная студия телевидения) ששידר תוכניות רבות ומגוונות מדי שבוע, החל מה-1 בינואר 1955 הטלוויזיה החלה לשדר באופן יומיומי ומאז לא חדלה לשדר. ב-4 בנובמבר 1967 הטלוויזיה כבר שידרה בכל תחומי ברית המועצות וב-1 בינואר 1977 החלה לשדר בצבע ולא בשחור-לבן. ערוץ זה הוקרן ברחבי ברית המועצות. הוקרנו בו מספר סדרות טלוויזיה שזגו להצלחה גדולה וחלקם מוקרנים בשידורים חוזירם גם כיום. תוכנית הומור "בית קפה 13 כסאות" הוקרנה משנת 1966 ועד לשנת 1980. הוקרנו 133 פרקים.

התוכנית השנייה (המוסקבאית) של הטלוויזיה המרכזית (Вторая (московская) программа ЦТ)  יצאה לדרך ב-14 בפברואר 1956, והחלה לשדר בצבעוני ב-14 בינואר 1960.

ב-29 במרץ 1965 יצא לדרך ערוץ הטלוויזיה השלישי של ברית המועצות שהיה ערוץ לימודי בעיקרו, בדומה לטלוויזיה החינוכית הישראלית. ב-4 בנובמבר 1967 יצא לדרך הערוץ הרביעי. בטלוויזיה הסובייטית לא הוצגה אף פרסומת, מאחר היה זה סממן קפיטליסטי בעיקרו, אולם ב-1988 - עם היכנסו לתוקף של חוק הקואופרטיבים שהתיר עסקים פרטיים בברית המועצות - הוצגה לראשונה פרסומת של פפסי, בהופעת הזמר מייקל ג'קסון. ב-2 בנובמבר 1989 יצא לדרך ערוץ הטלוויזיה המסחרי הסובייטי הראשון, ערוץ 2×2.

ב-7 במרץ 1991 בהתאם להחלטת הממשלה נוסדה החברה הממלכתית לטלוויזיה ורדיו ( Всесоюзная Государственная Телевизионная и Радиовещательная Компания) בקבלה את הערוצים הארציים של הטלוויזיה המרכזי. באוגוסט 1991 הערוץ הרביעי ששידר רק בערבים, התחיל לשדר במשך כל היום. ב-16 בספטמבר 1991 הערוץ השני חדל לשדר ואת שידוריו מחליף ערוץ מקומי של הרפובליקה הסובייטית הרוסית, באוקטובר אותה שנה הערוץ המוסקבאי (התוכנית הראשונה של הטלוויזיה המרכזית) חדל לשדר ואת מקומו יורש ערוץ טלוויזיה מוסקבאי.

החברה הממלכתית לטלוויזיה ורדיו הפסיקה פעילותה ב-27 בדצמבר 1991. בהתאם לכך הערוץ הראשון, השני, הערוץ המוסקבאי, הערוץ הרביעי, הערוץ הלנינגרדי והערוץ השישי בוטלו והוחלפו בערוצים אחרים: ערוץ 1 אוסטנקינו, ערוץ הטלוויזיה הרוסית, הערוץ הרביעי של אוסטנקינו, פטרבורג - הערוץ החמישי והערוץ הטכני.

## ראו גם
*הערוץ הראשון (רוסיה)

## קישורים חיצוניים

*אתר המוקדש לטלוויזיה המרכזית של ברית המועצות

קטגוריה:ברית המועצות: טלוויזיה
שביל הונג קונג

[שמאל|ממוזער|250px|ראשיתו של שביל הונג קונג ב[פסגת ויקטוריה.]]
**שביל הונג קונג** (באנגלית: **Hong Kong Trail**; בסינית: 港島徑) הוא שביל הליכה שנפתח בשנת 1985 ומקשר בין פסגת ויקטוריה לבין מפרץ ביג וייב שבאי הונג קונג.

אורכו של שביל ההליכה 50 קילומטרים, והוא עובר דרך חמישה פארקים באי. המרחק בין שתי נקודות הקצה של השביל, בקו אווירי הוא 11 קילומטרים, והשביל מפותל ביותר.

## מהלך השביל
השביל מחולק לשמונה מקטעים:

## קישורים חיצוניים

* 
* מפת המקטע הראשון של שביל הונג קונג באתר alltrails
* מפת שביל הונג קונג באתר הממשלתי של הונג קונג

קטגוריה:הונג קונג
צבי הירש דרנבורג

**צבי הירש** (**הַארְטְוִויג**) **דֶרֶנְבּוּרג** (לעיתים נכתב **דירינבורג**; בתעתיק של זמנו: **דערנבורג**) היה סופר עברי שפעל במאה ה-18. נודע בשל הקומדיה שחיבר – **יושבי תבל**, שראתה אור בשנת תקמ"ט (1789) באוֹפֶנְבַּך.

ידוע שמוצאה של המשפחה בעיירה דֶרֶנְבּוּרג שליד הלברשטאדט, בסקסוניה, ושמשם נדדו לאופנבך, לפרנקפורט ולבסוף הגיעו למיינץ. מההקדמה לספר, שבה מעיד על עצמו המחבר , עולה כי בעת פרסום החיבור כבר ישב דרנבורג במיינץ.
צבי הירש בן יעקב דרנבורג נקבר במיינץ; על מצבתו לא מצוינת שנת פטירתו.

## "יושבי תבל: ויכוח במליצה בין בעלי מִדות טובות ורעות"
דרנבורג מבקש לציין , שבביתו בפרנקפורט גר דרנבורג ולימד את בנו, והמחזה מוקדש .

המחזה מחקה את "לישרים תהילה" למשה חיים לוצאטו (רמח"ל), ודרנבורג מעיד בהקדמה: .

בעמוד השער מסופר:

המחזה בנוי מדיאלוג בין שמונה דמויות, שכל אחת מהן מייצגת מידה רעה או חטא, ש"רודף שלום", המייצג את המנהיג הרוחני של הקהילה, מגנה.
דרנבורג נמנע מלציין שמות, ומסתפק בכינויים גנריים ("הכילי", "שונא בצע", "מחרחר ריב") – כפי שעשה גתה, למשל, במחזה "הבת הטבעית" (*Die natürliche Tochter*; 1803); אך כמו במקרה של גתה, הדמויות המציאותיות שמסתתרות מאחורי האנונימיות של הדמויות שעל הבמה ניתנות לזיהוי, כך שבני זמנו של דרנבורג ודאי זיהו במחזה את חברי הקהילה היהודית של מיינץ הזוכים לתוכחה מפי "רודף שלום" (ר' נח חיים הירש).

המחזה "יושבי תבל" הוא היצירה היחידה שפרסם דרנבורג.

## משפחתו
צאצאיו של צבי הירש היו:
* בכורו של צבי היה **יעקב** דרנבורג (נולד ב-1794 במיינץ - 1878, דרמשטאדט), עורך דין. (ראה להלן)
* בן זקוניו של צבי היה יוסף נפתלי דרנבורג (1811-1895) שהיה מזרחן.
:* בנו של יוסף נפתלי דרנבורג היה צבי הארטוויג דרנבורג  (1844–1908) שאף הוא היה מזרחן.

למשפחת דרנבורג ממיינץ היה ענף של יהודים מתנצרים בגרמניה שכלל את:
* יעקב הרטויג דרנבורג (1794 - 1878) - שימש כפרופסור למשפטים. התנצר ב-1841.
:* היינריך דרנבורג  (1829-1907) - בנו של יעקב הרטויג, שימש כמשפטן בברלין
:* פרידריך דרנבורג (1833-1911) בנו של יעקב הרטויג, שימש כמשפטן, עיתונאי ועסקן.
::* ברנרד דרנבורג  (1860-1937) בנו של פרידריך דרנבורג, שימש ככלכלן, בנקאי ומדינאי

## קישורים חיצוניים
* 
* איסידור זינגר, צבי הארטוויג דרנבורג, 

קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:מחזאים כותבי עברית
קטגוריה:יהודים גרמנים
קטגוריה:ספרים בעברית
קטגוריה:מחזות מהמאה ה-18
פרוויס שורט

**פרוויס שורט** (באנגלית: **Purvis Short**; נולד ב-2 ביולי 1957) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בליגת ה-NBA ובהפועל תל אביב מליגת העל הישראלית. גובהו 2.01 מטר.

## ראשית הקריירה
שורט נולד בהטיסבורג, מיסיסיפי בארצות הברית והחל את קריירת הכדורסל שלו בתיכון בלייר. בגיל 18 הצטרף למכללת ג'קסון סטייט בשורותיה שיחק 4 עונות והעמיד ממוצע של 23.4 נקודות למשחק כאשר בעונתו האחרונה במכללה הגיע שורט לממוצע נקודות של 29.5 למשחק ויותר מ-10 ריבאונדים. נתונים אלו איפשרו לשורט להיבחר במקום ה-5 בדראפט ה-NBA על ידי קבוצת גולדן סטייט ווריורס וזאת על אף שקבוצתו מעולם לא העפילה לטורניר המכללות הארצי (NCAA).

## קריירת ה-NBA
בגולדן סטייט שיחק פרוויס שורט במשך 9 עונות ובסופן הועבר בטרייד לקבוצת יוסטון רוקטס בה שיחק במשך שנתיים בעונות 1987-1989. בעונת 1989-1990 שיחק שורט בקבוצת ניו ג'רזי נטס. שורט, אשר שיחק במהלך הקריירה בעמדת הסמול פורוורד, נחשב לקלעי מצוין אשר העמיד במהלך הקריירה ממוצע של 17.3 נקודות למשחק, במשך 12 עונות בהן שיחק ב-NBA. לשיאו הגיע שורט בעונת 1984-1985 בה רשם ממוצעים מרשימים מאוד של 28.4 למשחק אשר היוו את הממוצע הרביעי בטבלת מלך הסלים ב-NBA באותה העונה. ב-17 בנובמבר 1984 קבע שורט את שיא הנקודות בקריירה שלו כאשר קלע 59 נק' במשחק נגד הניו-ג'רזי נטס.  

שורט נחשב גם שחקן הגנה מצוין ואת משחק השיא שלו בתחום רשם בשנת 1981 כאשר הצליח לעצור את כוכב ה-NBA לארי בירד על 0 נקודות במשחק. הישג אותו לא השווה איש מעולם. בנוסף העמיד שורט ממוצע קריירה של 4.3 ריבאונדים ו-2.5 אסיסטים למשחק. על-אף הצטיינותו לא נבחר שורט מעולם למשחק האולסטאר של ה-NBA.

סה"כ השתתף שורט ב-NBA ב-842 משחקי עונה סדירה וב-18 משחקי פלייאוף, וקלע 14,792 נקודות.

## קריירה בישראל
לאחר עונת מנוחה (1990-1991) חזר פרוויס שורט למגרשים במדי הפועל תל אביב מהליגה הישראלית, אשר החתימה אותו ואת השחקן האמריקאי דייוויד ת'רדקיל כמחליפים של ויין קמפבל וגוראן גרבוביץ', אשר לא הרשימו במשחקי ההכנה לעונת 1991-1992. שורט הוביל את הפועל תל אביב לגמר הפלייאוף הישראלי שם הפסידה הקבוצה ליריבתה העירונית מכבי תל אביב. סך-הכל שיחק שורט 18 משחקים במדי הפועל תל אביב (15 בליגה ו-3 משחקים בגביע קוראץ' האירופאי) בהם רשם ממוצעים של 24.4 נקודות בליגה, 4.6 ריבאונדים ו-4 אסיסטים למשחק. שורט נחשב לאחד משחקני ה-NBA הגדולים שנחתו בישראל עד היום. בסיום העונה בהפועל תל אביב פרש שורט מכדורסל פעיל.

## אחרי הפרישה
לאחר פרישתו בגיל 35 מכדורסל פעיל עבד שורט עבור ארגון שחקני ה-NBA ושימש כמנהל פיתוח וקידום שחקנים בארגון.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורסלני הפועל תל אביב
קטגוריה:כדורסלני גולדן סטייט ווריורס
קטגוריה:כדורסלני יוסטון רוקטס
קטגוריה:כדורסלני ניו ג'רזי נטס
קטגוריה:בחירות דראפט של גולדן סטייט ווריורס
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטאות ומכללות בארצות הברית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של ג'קסון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1957
שווינואוישצ'ה

**שווינואוישצ'ה** (בפולנית **Świnoujście** , בגרמנית **Swinemünde**, **סווינמינדה**) היא עיר נמל לחופי הים הבלטי ולגונת שצ'צין בפינה הצפונית מערבית של פולין. שווינואוישצ'ה ממוקמת בעיקר על האיים אוזדום ווולין, אך היא מתפרשת על פני איים נוספים. העיר שוכנת בחבל ההיסטורי של פומרניה ושייכת למחוז פומרניה המערבית. נכון ל-2006 חיים בה כ-40,000 איש.

## היסטוריה
השטח בו שוכנת העיר היה חלק מפומרניה השוודית והוא הועבר לשליטת ממלכת פרוסיה בשנת 1720. תחת פרוסיה העיר שימשה כנמל החיצוני של שטטין (כיום שצ'צ'ין). לאחר איחוד גרמניה ב-1871 העיר היוותה חלק מהאימפריה הגרמנית. במהלך מלחמת העולם השנייה, ב-12 במרץ 1945, הותקפה העיר על ידי חילות האוויר של צבא ארצות הברית ונהרגו בה בין 23,000 ל-25,000 איש, על פי הערכות שונות. באותה שנה הועברה העיר לשליטת פולין, תושביה הגרמנים גורשו ובמקומם יושבו פליטים פולנים משטחי פולין שסופחו לברית המועצות בתום המלחמה. הצבא האדום שכן בעיר עד ל-1957 ונוכחות הצי הסובייטי הסתיימה ב-1990.

## הקהילה היהודית

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:פולין: ערי נמל
קטגוריה:פומרניה המערבית: ערים
קטגוריה:ערים גרמניות לשעבר
קטגוריה:הים הבלטי: ערי נמל
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1765
גוסטב וגנר

**גוסטב פרנץ וגנר** (בגרמנית: **Gustav Franz Wagner**; 12 במאי 1910 – 3 באוקטובר 1980) היה פושע מלחמה נאצי ששימש כסגן מפקד מחנה ההשמדה סוביבור שבפולין.

## ביוגרפיה
וגנר נולד וגדל בווינה שבאוסטריה. בשנת 1931 נאסר על היותו חבר המפלגה הנאצית בווינה ועל מנת להתחמק ממאסר נוסף עבור ציור גרפיטי של צלב קרס, עבר בשנת 1934 לגרמניה. בגרמניה היה חבר האס אה ולאחר מכן הוא הצטרף לאס אס. בשנת 1940 פעל במרכז ההרג הנאצי בטירת הרטהיים (NS-Tötungsanstalt Hartheim) סמוך ללינץ, שם נרצחו אנשים בעלי מוגבלויות במסגרת תוכנית T4 - אותנסיה.

בשל ניסיונו בטירת הרטהיים, מונה וגנר בשנת 1942 לסגנו של פרנץ שטנגל במחנה ההשמדה סוביבור. במסגרת תפקידו הוא עמד על הרמפה ברציף הרכבת וקבע מי מהבאים דינו לעבודה ומי למוות. בין האסירים הוא נחשב סדיסט ונהג להכות אסירים יהודים עד שנפחו את נשמתם. היה ידוע גם תחת השמות "החיה" "התליין של סוביבור", "הקצב" ו"חיוך של מלאך המוות".

אחד האסירים תיאר אותו כך:

בסוביבור הומתו בגז מעל ל-250,000 איש. עבור עבודתו זו, העניק לו היינריך הימלר את צלב הברזל ותיאר אותו כאחד מהראויים ביותר בקרב אנשי הביצוע של מבצע ריינהרד. לאחר המרד בסוביבור באוקטובר 1943 הורה לסגור את המחנה ווגנר נשלח לאיטליה.

לאחר מלחמת העולם השנייה, נידון וגנר למוות שלא בפניו במשפטי נירנברג. הוא חי בשם בדוי בעיר גראץ ועבד כפועל בניין. בעזרת הגמון מהוותיקן בשם אלויס הודאל, הצליחו וגנר ושטנגל לברוח יחד לברזיל (זאת יחד עם פושעי מלחמה נאצים נוספים שברחו כחלק מרשת הברחה שזכתה לשם "נתיבי העכברושים"), שם קיבל ב-1950 אישור לישיבת קבע וחי באין מפריע תחת השם גינתר מנדל.

### המאמצים לתפיסתו ומותו
וגנר נתגלה לבסוף בברזיל ב-30 במאי 1978 הודות למאמציו של צייד הנאצים שמעון ויזנטל. לאחר שהביא לתפיסתו של שטנגל, ראה ויזנטל ראיון שהעניק שטנגל ממקום כלאו, בו אמר שסגנו וגנר מתגורר בברזיל. על מנת למצוא אותו הפיץ ויזנטל לעיתונים תמונה מפוברקת של וגנר וטען שזוהי תמונה מעודכנת מסאן פאולו שם הוא מסתתר, על מנת שהוא ייבהל ויסגיר את עצמו וכך באמת קרה. וגנר הסגיר את עצמו, ובקשות להסגרתו הוגשו על ידי ישראל, מערב גרמניה, אוסטריה ופולין. ישראל שלחה לברזיל את פרקליט המדינה, גבריאל בך, לקראת הדיון בהסגרה ושלטונות ברזיל העניקו לו מעמד של משקיף בדיון בהסגרה. התובע הכללי של ברזיל תמך בהסגרה למערב גרמניה והתנגד להסגרה לאוסטריה, מכיוון שוגנר איבד את אזרחותו האוסטרית ולישראל, מכיוון שלא הייתה קיימת בעת ביצוע הפשעים. ביוני 1979 דחה בית המשפט העליון בברזיל את בקשת ההסגרה של גרמניה המערבית בנימוק טכני והוא שוחרר לביתו.

בריאיון ל-BBC בשנת 1979, לא הביע וגנר חרטה על פשעיו ואמר "לא הייתה לי שום תחושה לגבי זה... זה היה סתם עוד עבודה בשבילי. לאחר שעות העבודה, אף פעם לא דיברנו על העבודה שלנו אלא שתינו ושיחקנו קלפים".

באוקטובר 1980 נמצא וגנר מת בסאו פאולו כשסכין תקועה בחזהו. לדברי עורך דינו, מדובר היה בהתאבדות (הוא גם ניסה להתאבד פעמיים בהיותו במעצר), אך יש הטוענים כי נדקר למוות, בעיקר בגלל הקושי בביצוע התאבדות בדרך זו. מותו נרשם תחת סעיף התאבדות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:פושעי מלחמה נאצים
קטגוריה:פושעי מלחמה נאצים שנמלטו לאמריקה הדרומית
קטגוריה:סגל מחנה סוביבור
קטגוריה:מתאבדים: נאצים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1911
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1980
אייסטולף

**אייסטולף** (בכתיב לטיני: **Aistulf**, מת ב-756) היה דוכס פריולי משנת 744, הפך למלך הלומברדים בשנת 749, והחל משנת 751 נשא גם בתואר דוכס ספולטו. אייסטולף היה בנו של פמו שהיה הדוקס (Dux) של פריולי.

אחרי שפמו, אביו של אייסטולף, כלא את הפטריארך קליקסטוס ב-731, ציווה מלך לומברדיה ליותפראנד על החלפתו בבנו הבכור, רטכיס. רטכיס ואיילסטולף השתתפו שניהם בקרבותיו של ליותפראנד נגד הדוקס המורד של ספולטו, טרנסמונד השני. לאחר תקופה קצרה שבה מלך הילדפראנד, עלה רטכיס לכס המלוכה. אייסטולף אם כן ירש בהדרגה בתפקידיו את אחיו, רטכיס (ולא את אביו, שנמלט על נפשו עד שרטכיס הצליח לשכך את זעמו של ליותפראנד). אחרי שרטכיס הפך למלך לומברדיה, ירש אייסטולף את תואר הדוקס. ב-749 החליט רטכיס לפרוש למנזר ואייסטולף הפך למלך. אייסטולף המשיך את מדיניות אחיו, של התפשטות ומתקפות נגד הכס הקדוש ונגד האקסרכיה של רוונה מטעם האימפריה הביזנטית. ב-751 הוא הצליח לכבוש את העיר רוונה ואיים על רומא, תוך שהוא דורש מס גולגולת. באותה שנה הצליח גם לכבוש את איסטריה מידי הביזנטים.

האפיפיורים התקשו להתמודד עם הסכנה ועם חוסר האונים של הקיסר הביזנטי, ופנו לבקשת עזרה למאיורדומוס מן השושלת הקרולינגית של ארמון אוסטרזיה, שמלכו בפועל על ממלכת הפרנקים. בשנת 741 ביקש גרגוריוס השלישי סיוע מקרל מרטל, אבל הלה היה עסוק בלחימה באזורים אחרים. ב-753 ביקר האפיפיור סטפנוס השני את בנו של מרטל, פפין הגוץ, שהכריז על עצמו כמלך הפרנקים תוך הסכמה של האפיפיור זכריה. כאות תודה לתמיכת הכס הקדוש בהמלכתו, חצה פפין את הרי האלפים והביס את אייסטולף (ראו מתת פפין). השטחים שאייסטולף כבש באזור אמיליה-רומאניה ופנטפוליס ניתנו לאפיפיור.

אייסטולף מת בתאונת ציד ב-756 ודזידריוס  ירש את כס המלוכה של לומברדיה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מלכי הלומברדים
קטגוריה:נפטרים ב-756