עיונים שלא בעיתם

**עיונים שלא בעיתם** או **עיונים שלא בזמנם** (במקור בגרמנית: **Unzeitgemässe Betrachtungen**; מתורגם לאנגלית: **Untimely Meditations** או **Unfashionable Observations** או **Thoughts Out of Season**) הוא חיבור פילוסופי המורכב מארבעה מאמרים של הפילוסוף פרידריך ניטשה, שנכתבו בין השנים 1873–1876. ארבעת המאמרים נוגעים למצבה המודרני של התרבות המערבית, ובייחוד לתרבות הגרמנית. מאמר חמישי, שפורסם לאחר מותו, זכה לכותרת "אנו הפילולוגים" (*Wir Philologen*). במאמרים המופיעים בקובץ ניטשה החל לדון במגבלות הידע האנושי, ומשלב את תובנתיו המוקדמות שעלו בספרו הראשון "הולדת הטרגדיה" עם סגנונו הפולמוסי הבוגר יותר.

## תולדות הפרסום
במחברותיו של ניטשה נמצאות תוכניות רבות ושונות לסדרת המאמרים, רובן מציגות בסך הכול שלושה-עשר מאמרים. הכותרות והנושאים משתנים עם כל ערך, ופרויקט אמור היה להימשך כשש שנים (חיבור אחד בכל חצי שנה). מתווה שכתב בסתיו 1873 כלל את הנושאים הבאים:

ניטשה נטש את הפרויקט לאחר שסיים ארבעה מאמרים בלבד, ונראה כי הוא מאבד עניין לאחר פרסום השלישי.

## המאמרים
### דוד שטראוס: המתוודה והסופר
[ממוזער|[דוד שטראוס|100px|ימין]]

"דוד שטראוס: המתוודה והסופר" (*David Strauss: der Bekenner und der Schriftsteller*) משנת 1873 מבקר בחריפות את ספרו האחרון של התאולוג וההגליאן השמאלי, דוד שטראוס, שפורסם בשנת 1872 "האמונה הישנה והחדשה: וידוי" (*Der alte und der neue Glaube: Ein Bekenntniss*). ניטשה רואה בחיבור דוגמה למחשבה הגרמנית האופיינית לתקופתו. הוא מצייר את "האמונה החדשה" שמציג שטראוס – מנגנון אוניברסלי שנקבע מדעית המבוסס על התקדמות ההיסטוריה – כקריאה וולגרית של ההיסטוריה בשירות תרבות מנוונת (דקדנסית). הפולמוס של ניטשה מופנה כנגד מה שנראה עבורו כמקרה מיצג של פליסטיניזם ושל פסודו-תרבות.

### כיצד מועילה ומזיקה ההיסטוריה לחיים

ממוזער|100px|טיוטת הפרק הראשון למאמר
"כיצד מועילה ומזיקה ההיסטוריה לחיים" (*Vom Nutzen und Nachteil der Historie für das Leben*) משנת 1874 מציע חלופה להשקפה הרווחת של צבירת הידע ההיסטורי כמטרה כשלעצמה. ניטשה מציע דרך חלופית לקריאת ההיסטוריה, כזו שבה החיים הופכים למוקד העיניים, וגורס כי גישה זו עשויה לשפר את "בריאותה" של החברה. החיבור גם תוקף את המימרות הבסיסיות של ההומניזם הקלאסי. במאמר זה ניטשה תוקף הן את ההיסטוריציזם של האדם (הרעיון שהאדם נוצר באמצעות ההיסטוריה) והן את הרעיון שאפשר לקבל מושג אובייקטיבי של האדם, שכן היבט מרכזי של האדם שוכן בסובייקטיביות שלו.

בפתח־הדבר של המסה ניטשה מתייחס לכותרת "עיונים שלא בעיתם" ולמטרת החיבור הנוכחי:

### שופנהאואר כמחנך

[ממוזער|[שופנהאואר מאת וילהלם בוש|ימין|100px]]
"שופנהאואר כמחנך" (*Schopenhauer als Erzieher*) משנת 1874, מתאר כיצד הגאונות הפילוסופית של שופנהאואר עשויה להביא לתחייה של התרבות הגרמנית. ניטשה מקדיש תשומת לב מיוחדת לאינדיבידואליזם, ליושר ולעמידה האיתנה של שופנהאואר, כמו גם לעליזותו, למרות הפסימיות של שופנהאואר (ראו: מחלוקת הפסימיזם).

הפילוסוף ולטר קאופמן, חוקרו ומתרגמו של ניטשה לאנגלית, טען כי "שופנהאואר כמחנך" מכיל את תמצית הפילוסופיה הניטשאנית המוקדמת.

### ריכרד וגנר בביירוית
[שמאל|ממוזער|150px|ה"[פסטיבל ביירוית|פסטשפילהאוס"]]
"ריכרד וגנר בביירוית" (*Richard Wagner in Bayreuth*) משנת 1876, חוקר את המוזיקה, הדרמה והאישיות של ריכרד וגנר באופן פחות מחמיא מבעבר. הטיוטה המקורית הייתה למעשה ביקורתית יותר מהגרסה הסופית. הרקע לחיבור הוא כישלון תוכניותיו של וגנר לקיים את פסטיבל ביירוית ב-1874, והגרסה הראשונה של החיבור דנה בנסיבות האפשריות לכישלון. ניטשה שקל לא לפרסם אותו בגלל עמדותיו המשתנות כלפי וגנר ואמנותו. הוא שוכנע לשרטט מחדש את המאמר על ידי חברו, הנלהב וגנריאן פיטר גאסט, שעזר לו להכין גרסה פחות שנויה במחלוקת.

כתיבתו הפולמוסית כנגד וגנר התבטאה בהמשך בחיבוריו "אנושי, אנושי מדי", "פרשת וגנר" ו"ניטשה נגד וגנר".

## לקריאות נוספות
### תרגומים לעברית
* **[[כיצד מועילה ומזיקה ההיסטוריה לחיים]]**, ירושלים ות"א: הוצאת שוקן, מגרמנית ישראל אלדד, 1968.
* "שופנהאואר כמחנך", בתוך: **מסות על חינוך לתרבות**, ירושלים: הוצאת מאגנס, מגרמנית יעקב גולומב, 1988.

### תרגומים לאנגלית

* Friedrich Nietzsche, tr. Richard T. Grey, *Unfashionable Observations*, Stanford, 1995 
* Friedrich Nietzsche, tr. Anthony M. Ludovici, *Thoughts Out Of Season*, Edinburgh: The Edinburgh Press, 1909

#### ספרות משנית
* ג'ורג'ו אגמבן, "בן הזמן", תרגום מאיטלקית: מאיה קציר, **מפתח**, 2010

* Barbara Neymeyr: Kommentar zu Nietzsches Unzeitgemässen Betrachtungen. I. David Strauss der Bekenner und der Schriftsteller. II. Vom Nutzen und Nachtheil der Historie für das Leben (= Historischer und kritischer Kommentar zu Friedrich Nietzsches Werken. Bd. 1/2). De Gruyter, Berlin/Boston 2020, 
* 


## קישורים חיצוניים

* הטקסט המקורי 
* דיון מעמיק במאמר "דוד שטראוס, איש האמונה והמחבר" בפודקאסט "מקרל".

## הערות שוליים

קטגוריה:כתבי פרידריך ניטשה