open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
קילומבו

**קילומבו** (בפורטוגזית: **quilombo**; המקור בשפת ה-**Kimbundu** האפריקנית: **kilombo**) היה סוג יישוב בברזיל הקולוניאלית שנוסד בידי עבדים נמלטים, ולעיתים גם בידי מיעוט של פורטוגלים, אמרינדיאנים ברזילאים ואחרים אשר נדחקו לשולי החברה. 
[שמאל|300px|ממוזער|קילומבו ב[אמאפה]]

אחדים מיישובים אלו מוקמו בסמוך לנקודות יישוב פורטוגליות והיו פעילות הן בהגנה מפני משלחות ללכידת עבדים נמלטים והן בסיוע לבריחתם של עבדים נוספים. מכיוון שכך קיומם היה תמיד בצילם של מאבקים עם רשויות קולוניאליות הולנדיות, לאחר מכן פורטוגליות ולבסוף, מצד האימפריה הברזילאית ובעלי העבדים. הקילומבוס היו אחת מצורות ההתנגדות החשובות לעבדות. לעיתים נעשה ניסיון לשחזר בקילומבו מערכת חברתית אפריקאית וחזרה לחברה שבטית. המאבק המתמיד על קיומם של הקילומבוס הביא לכך שמשך קיומם של מרביתם היה קצר למדי. אולם, קיומן של אחדות מנקודות היישוב שהיו מרוחקות יותר מיישובים פורטוגליים, ומאוחר יותר מערים ברזילאיות, נסבל, והן קיימות כיום כעיירות שבהן שגורים גם ניבים של שפות אפריקאיות שונות. באמריקה הספרדית יישובים שכאלו קרויים "פלנקה" (בספרדית: palenque).

הידוע מבין הקילומבוס הברזילאיים היה הקילומבו של פלמארס (Palmares), קילומבו עצמאי ליד רסיפה שנוסד בשנת 1600. בשיאו כלל הקילומבו של פלמראס מספר יישובים ובהם מעל ל-30,000 איש, רובם עריקים ועבדים נמלטים. שני המנהיגים-לוחמים המפורסמים ביותר של הקילומבו היו גנגה זומבה (Ganga Zumba) ואחריו בן אחותו זומבי (Zumbi). בברזיל זוכים שני המנהיגים לכבוד רב והם נחשבים כסמלים ל"גאווה שחורה", חירות ודמוקרטיה גם כיום. תאריך הוצאתו להורג של זומבי, ה-20 בנובמבר, נחגג כ"יום המודעות השחורה הלאומי" החל משנת 1995, והוא מופיע על גבי בולי דואר, שטרי כסף ומטבעות.

החוקה הברזילאית של שנת 1988 העניקה לקילומבוס שעדיין היו קיימים זכות בעלות קיבוצית על הקרקע שעליה ישבו מאז התקופה הקולוניאלית. בכך הכירה החוקה בזהותם הייחודית של תושבי הקילומבוס, בדומה לזו של אמרינדיאנים ברזילאים.

בספרדית של אזור ריו דה לה פלטה התגלגלה המילה קילומבו לציון בית בושת ולאחר מכן מהומה וחוסר סדר. בספרדית ונצואלנית משמעות המילה היא כינוי מזלזל בשטח כפרי מרוחק בפנים הארץ.

## קילומבו עיקריים
* פלמארס

## ראו גם
*קפוארה
*עבדות
*ביטול העבדות בברזיל

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:ברזיל הקולוניאלית
קטגוריה:ברזיל: עבדות
קטגוריה:ברזיל: קבוצות אתניות
קטגוריה:ביטול העבדות בברזיל
סטנלי קוניץ

** סטנלי קוניץ ** (אנגלית: **Stanley Kunitz**; ), משורר יהודי-אמריקאי, מתרגם, מבקר ועורך בלשון האנגלית.

## ביוגרפיה
קוניץ  נולד בווסטר, מסצ'וסטס, ארצות הברית, למשפחה יהודית מהמעמד הבינוני, מהגרים מליטא. למד באוניברסיטת הרווארד, סיים את לימודי התואר הראשון שלו בשנת 1926, ואת לימודי המוסמך בשנת 1927. הוא ויתר על לימודי הדוקטורט שלו, כיוון שבעת לימודיו עדיין נהגה אפליה כנגד יהודים, ונאמר לו שתלמידים אמריקאים צעירים לא ישמחו ללמוד אנגלית מפיו של מורה יהודי.

קוניץ יצא לניו יורק, והחל את עבודתו כעורך וככותב ביוגרפיות. ספר שיריו הראשון, Intelectual Things, יצא לאור בשנת 1930. ספר זה התקבל בקרירות על ידי הקהל והביקורת, וחלפו עוד 14 שנה, עד שפרסם את ספר שיריו השני.

סטנלי קוניץ שירת בצבא האמריקאי בעת מלחמת העולם השנייה, ובתום המלחמה חזר לעבודתו כעורך בכיר בהוצאת ספרים, ככותב ביוגרפיות וכמרצה על שירה בקמפוסים שונים. הוא זכה בפרס פוליצר על עבודתו בשנת 1958. בגיל מבוגר מאוד, בהיותו בן 95, זכה גם לתואר "משורר החצר" האמריקאי, מעין משרת היועץ השירי של הקונגרס. קוניץ היה נשוי שלוש פעמים והיה אב לבת.  

כמתרגם לאנגלית, התמסר סטנלי קוניץ לתרגום שירתם של גדולי השירה הרוסית. הוא תרגם משיריהם של אוסיפ מנדלשטם, יבגני יבטושנקו, אנה אחמטובה, אנדריי ווזנסנסקי ובלה אחמדולינה. ספרי שירתו נתרגמו לכמה לשונות. לעברית תורגמו כמה משיריו בידי המשורר והמתרגם משה דור, שגם כינס מהם באנתולוגיה שהוציא.

הוא התפרסם בעת מלחמת וייטנאם, בעמדותיו הפציפיסטיות ובהתנגדותו למלחמה. לימים התנגד גם למעורבות אמריקאית במלחמה בעיראק ובארצות מרכז אמריקה.

לקראת יום הולדתו המאה יזמו ידידיו, משוררים ומתרגמים, מיזם רב-לשוני, שבו יתורגם אחד משיריו לאחת מתוך מאה לשונות העולם.

קוניץ  נפטר במנהטן, ניו יורק, ב-14 במאי 2006.

## שיר לדוגמה של סטנלי קוניץ

::::::::::מתוך: "עץ המבחן, 1962"

## לקריאה נוספת
* משה דור, **משוררים אינם רצים בלהקות**, שיחות עם סופרים, ספרית פועלים, תל אביב, 1985. בספר מביא משה דור מבחר ראיונות עם משוררים וסופרים מהארץ ומהעולם, ובהם גם ראיון עם סטנלי קוניץ.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:ווסטר: אישים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:משוררים אמריקאים
קטגוריה:משוררים יהודים
קטגוריה:פציפיסטים אמריקאים
קטגוריה:פציפיסטים יהודים
קטגוריה:מתרגמים אמריקאים
קטגוריה:מתרגמים יהודים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:אמריקאים ממוצא יהודי-ליטאי
קטגוריה:זוכי פרס פוליצר: שירה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1905
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2006
קטגוריה:זוכי המדליה הלאומית לאמנויות
Avant Browser

**דפדפן אוונט** (**Avant Browser**) הוא דפדפן חינמי, אשר משתמש במנוע פריסת תצוגה Trident בדומה ל-Internet Explorer. הדפדפן פועל על מערכת ההפעלה חלונות 98, ומעלה. האוונט נחשב לדפדפן קל יחסית, כזה שאינו צורך הרבה משאבי מערכת כדי לפעול, ולכן הוא גם מהיר מאוד. בגרסה 11 הוא מיישר קו מבחינה עיצובית וטכנולוגית עם השורה הראשונה של הדפדפנים הקיימים, כשיתרונו הגדול הוא העדכונים התכופים, אותם הוא עובר מדי מספר שבועות - יתרון שהיה ייחודי בזמנו, ובהמשך אומץ על ידי דפדפנים אחרים. עם זאת, בהמשך הואט קצב העדכונים לעדכונים ספורים בשנה.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:דפדפנים
קטגוריה:תוכנות שהושקו ב-2004
לחם עם עגבניות

ממוזער|לחם עם עגבניות
**לחם עם עגבניות** הוא מאכל מסורתי במספר מטבחים ים תיכוניים. בקטלוניה נקרא "**Pa amb tomàquet**", ובמיורקה נקרא **Pa amb oli** או **Pamboli** (לחם עם שמן). במלטה הוא נקרא **Ħobż biż-Żejt** (לחם בשמן).

המאכל מורכב מפרוסות לחם, לעיתים קלויות, אשר שופשפו בחצי עגבנייה בשלה למען הטעם, בתוספת שמן זית ומלח. לעיתים משופשף הלחם גם בשום לפני הוספת העגבניות.

המאכל נחשב למנת הדגל של המטבח הקטלוני ומוגש במסעדות רבות במקום הלחם הרגיל, לצד מאכלים כגון נקניקיות, גבינות, אנשובי, דגים, ירקות קלויים ועוד.

## ראו גם
* לחם שום

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:המטבח הקטלוני
קטגוריה:מתאבנים
עגבניות
קטגוריה:מאכלי עגבניות
קטגוריה:מיורקה
הר קורקובדו

**קורקובדו** (בפורטוגזית: **Corcovado**) הוא הר בגובה 710 מטרים הממוקם בעיר ריו דה ז'ניירו שבברזיל; מוכר בעיקר בשל פסל ישו הגואל אשר בראשו, וכן בשל היותו נקודת תצפית ידועה על ריו דה ז'ניירו וסביבתה.
## גאוגרפיה
מבחינה גאולוגית, הר קורקובדו עשוי מגרניט. משמעות שמו בפורטוגזית היא "הגיבֵּן", והוא נקרא כך בשל מראהו. פסגת ההר ממוקמת בקצהו של יער טיז'וקה, יער גשם המוכר כשמורת טבע. מורדותיו של ההר נושקים לשכונות בוטפוגו, לאגואה, ז'וקיי, גבאה, קוזמה וליו, אומאיטה וטיז'וקה, וניתן לראותו, במלוא עוצמתו, מרחבי העיר, כמו גם מחופיה.

בפסגת הקורקובדו ניצב פסל ישו הגואל, שהוא פסל בטון מרשים בגובה 38 מטר, ואחד מסמליה הידועים של ברזיל.

פסגת ההר והפסל שבראשה נחשבים אתר תיירותי מהידועים בעיר. ניתן להגיע לפסגה באמצעות רכבת היוצאת משכונת קוזמה וליו, בנסיעה של 20 דקות. מסילת הרכבת, שאורכה 3.8 קילומטרים, נבנתה כבר ב-1884, ושופצה ב-1980. כיום הרכבת יכולה להסיע עד 360 נוסעים בשעה. התחנה הסופית של הרכבת היא בקצה ההר; ממנה עולות 222 מדרגות המגיעות עד לפסגת ההר והפסל. במקום מצויה גם מעלית. דרך נוספת להגיע לראש ההר היא באמצעות נסיעה ברכב עד כקילומטר לפני הפסגה, שם ניתן להמשיך במונית עד לתחנה הסופית של הרכבת. דרך נוספת היא טיפוס ברגל, במסלול קשה המיועד למיטיבי לכת.

## גלריה

corcovado_mountain.jpg|הר קורקובדו
Rio de Janeiro Helicoptero 47 Feb 2006 (cuadrado).jpg|פסל ישו הגואל ונופה של ריו הנשקף מההר.

## קישורים חיצוניים

קורקובדו, הר
קטגוריה:ריו דה ז'ניירו: גאוגרפיה
אוניקו וילהלם ואן וסנאר

ממוזער|שמאל|אוניקו וילהלם ואן וסנאר
הרוזן **אוניקו וילהלם ואן וסנאר** (בהולנדית: **Unico Wilhelm van Wassenaer Obdam**; 2 בנובמבר 1692 – 9 בנובמבר 1766) היה דיפלומט ומלחין הולנדי.

## ביוגרפיה

ואן וסנאייר נולד בדלדן למשפחה עשירה, שופעת באנשי צבא חשובים ודיפלומטים. בשנת 1723 הוא החל ללמוד משפטים בליידן. הוא נשא לאישה את דודוניאה לוסיה ואן גוסלינגה, ונולדו להם שלושה ילדים.

## 6 קונצ'רטי ארמוניצ'י
### שאלת זהות המחבר
לא מעט מסתורין ריחף עד לאחרונה מעל ליצירתו החשובה ביותר "6 קונצ'רטי ארמוניצ'י", שהלחין בשנים 1725–1740.

וסנאר נמנע מלפרסמה בשמו בשל היותו אציל (אם כי יש האומרים שסירובו נבע מפקפוקיו שלו ליכולתו הקומפוזיטורית), והיא יוחסה לכנר האיטלקי קארלו ריצ'וטי. בשלב מאוחר יותר העלה המלחין הפולני פרנצ'ישק לסל את האפשרות שפרגולזי הלחין את היצירה מאחר שסגנון הקונצ'רטי איטלקי מאוד.

את החידה פתר לבסוף המוזיקולוג ההולנדי אלברט דונינג בשנת 1979. הוא מצא את הפרטיטורה המקורית של היצירה בארכיון טירת טוויקל (מקום הולדתו של הרוזן). בהקדמה לפרטיטורה זו, שאותה כתב וסנאר עצמו, הסביר מדוע סירב לפרסם את היצירה בשמו.

### סגנון היצירה
לקונצ'רטי ארבעה חלקים המושתתים על יסודות האופנה האיטלקית (הרומאית) האופייניים לתקופה. ואולם ניתן להבחין באצילות הצפון־אירופאית שניחנת באיזון, בהתפתחויות ההרמוניות הלא-צפויות, בחשיבה הקונטרפונקטית המורכבת וברגעי השיא.

## קישורים חיצוניים

וסנאר, אוניקו וילהלם ואן
וסנאר, אוניקו וילהלם ואן
קטגוריה:הולנדים שנולדו במאה ה-17
קטגוריה:ילידי 1692
קטגוריה:נפטרים ב-1766
אמאפה

**אמאפַּה** (בפורטוגזית: **Amapá**) היא מדינה בברזיל הממוקמת בצפון ברזיל, וגובלת בצפון עם גיאנה הצרפתית. ממזרחה משתרע האוקיינוס האטלנטי ומדרום ומערב היא גובלת במדינת פארה. לאמאפה שטח של 142,816 קמ"ר, ואוכלוסייתה מונה כ-751,000 נפש. בירתה היא מקאפה.

## גאוגרפיה
אמאפה נמצאת בפתח נהר האמזונאס ומכוסה ברובה ביערות גשם. בפנים הארץ נמצאות כמה גבעות נמוכות המהוות בסיס לקצה המזרחי של גויאנה.

המדינה כיום מייצרת ומייצאת כמות גדולה של ברזל, בוקסיט ואבני מינרלים אחרים.

## דגל
הדגל אומץ ב־23 באפריל 1984. הצבע העליון, הכחול, מסמל את שמי אמאפה ואת הצדק; הצבע הירוק במרכז מסמל את יערות הגשם; הצבע התחתון, הצהוב, מסמל את האיחוד ואת המקורות הטבעיים; הצבע השחור בפסים הצרים מהווה זיכרון למייסדי המדינה שנהרגו; והצבע הלבן מסמל את רצון המדינה לחיות בשלום וביציבות. הסמל שבחלק השמאלי מסמל את מבצר "סאו ז'וזה" אשר ממנו צמחה המדינה.

לפני 1984 היה למדינה דגל אדום-לבן-אדום הדומה מאוד לדגל פרו.

## דמוגרפיה
לפי IBGE, בשנת 2008, התגוררו באמאפה כ-668,689 תושבים כאשר הצפיפות עומדת על כ-4.3 נפש לקמ"ר. 93.7% מהתושבים מתגוררים בערים וגדילת האוכלוסייה עומדת על כ-5.7%. רוב תושבי המדינה חיים בעוני.

מבחינה אתנית, 69.4% מהתושבים הם מגזע מעורב, 24.1% לבנים, 6.5% שחורים, ו-1% אסייתים.

## כלכלה
מגזר השירותים הוא המרכיב הגדול ביותר של התוצר המקומי הגולמי - 87.6%, ולאחר מכן המגזר התעשייתי - 7.8%. החקלאות מייצגת 4.6% מהתמ"ג (נכון לשנת 2004). הייצוא של המדינה מורכב מ-75.5% עץ, 18.7% עפרה,  ו-5.5% לבבות דקל (2002). נכון לשנת 2005, אמאפה מהווה 0.2% מהכלכלה הארצית.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

*
קטגוריה:ברזיל: מדינות
קטגוריה:האזור הצפוני (ברזיל)
קמרון חבית

שמאל|ממוזער|200px|קמרון חבית

**[[קמרון (אדריכלות)|קמרון]] חבית** הוא קירוי בצורה של חצי גליל אופקי. האדריכלות הרומית הייתה הראשונה שבה השתמשו בקמרונות חבית, בדרך כלל במבני בזיליקה. קמרון החבית בנוי מסדרה ארוכה של קשתות הצמודות אחת לשנייה ויוצרות את צורת הצילינדר. קיימים גם קמרונות חבית מחודדים אשר החתך האופייני שלהם הוא קשת מחודדת. היתרון המבני של קמרון מסוג זה הוא הקטנת מאמצי הפישוק בבסיס הקשתות.

בבנייה הערבית במזרח התיכון נפוצה שיטת בנייה של קמרונות חבית המבוססת על שימוש באבנים קטנות ולא מסותתות. מכיוון שעץ הוא מצרך יקר יחסית במזרח התיכון, השתמשו בסירה קוצנית להכנת הפיגומים. את השיח הקוצני היו דוחסים לצורה של חצי גליל ומעליו מניחים יריעת בד עבה. על גבי היריעה היו מניחים אבנים קטנות שהתחברו אחת לשנייה על ידי מלט מקומי. לאחר התקשות המלט, חלקה האחורי של ערימת הסירה הקוצנית היה מועבר להמשך בניית הקמרון. באופן זה התקבל קמרון חבית מקשי ויציב ללא הצורך לסתת אבנים או לבזבז כמות גדולה של עץ לטובת הבנייה.

## ראו גם
* קשת
* קמרון צולב
* קמרון צלעות

## קישורים חיצוניים

* 

חבית
תחום טריטוריאלי

**תחום טריטוריאלי** של מדינה הוא הטריטוריה בה מוחלת ריבונותה. תחום זה כולל את השטח היבשתי של המדינה, מימיה הטריטוריאליים וכן כל המרחב האווירי שמעל ליבשה ולמים הטריטוריאליים וכל התחום התת-קרקעי שמתחתם. החלל אינו נכלל בתחום הטריטוריאלי של אף מדינה.

לרוב, כניסה בלא היתר לתחומה הטריטוריאלי של מדינה היא עבירה על חוקיה. כניסה מכוונת בלא היתר לתחומה הטריטוריאלי של מדינה מצד מדינה אחרת, או כל גורם שמייצג אותה, ובמיוחד צבא, עשויה להתפרש כניסיון לפגוע בריבונותה של הראשונה ועלולה להוות עילה למלחמה. חדירה בלתי מורשית של בודדים לתחום הטריטוריאלי אינה נחשבת לפגיעה בריבונות, אך אסורה בחוקי כל המדינות.

רצף טריטוריאלי (territorial continuity) מתקיים כששטח המדינה הוא רציף, אחיד, ואין למדינה שטחים מופרדים. ישראל היא מדינה אחידה, לעומת רוסיה וארגנטינה שהן מדינות ללא רצף טריטוריאלי.

## ראו גם

* שלמות טריטוריאלית

* מים טריטוריאליים

קטגוריה:קצרמר מדע המדינה
קטגוריה:יחסים בין-לאומיים
דרך המלך הפרסית

שמאל|ממוזער|350px|מפה של האימפריה הפרסית ודרך המלך
**דרך המלך הפרסית** (בפרסית: **راه شاهی**) היא דרך עתיקה, שנסללה בתקופתו של דריווש מלך האימפריה הפרסית במאה החמישית לפנה"ס. דריווש הורה לסלול את הדרך על מנת לאפשר תקשורת מהירה בין קצות האימפריה הגדולה שלו משושן לסרדיס. הודות לדרך יכלו שליחי המלך לעבור את המרחק בן ה-2,700 הקילומטרים בשבעה ימים. ההיסטוריון היווני הרודוטוס כתב כי: "אין דבר בעולם הנוסע מהר יותר מהשליחים הפרסיים". השבחים שהעניק הרודוטוס לשליחים אלה: "לא שלג, אף לא גשם או חום, גם לא חשכת הלילה תימנע מהם להשלים את המשימה שהופקדה בידיהם במהירות הגבוהה ביותר", מהווים השראה למוטו הבלתי־רשמי של שליחי הדואר.

## נתיב
הנתיב בו עברה דרך המלך הפרסית שוחזר מתוך כתביו של הרודוטוס (ספר חמישי 52–54), מחקר ארכאולוגי ורישומים היסטוריים נוספים. הדרך החלה מערבית לסרדיס (כ-100 קילומטרים מזרחית לאיזמיר בטורקיה של ימינו), המשיכה מזרחה באזור שכיום הוא מרכז החלק הצפוני של טורקיה אל בירת אשור - נינווה (בקרבת מוסול בעיראק של ימינו), ואז פנתה דרומה לבבל (בקרבת בגדאד). סמוך לבבל התפצלה הדרך לשתיים, האחת שכיוונה צפון מערב ואז מערב דרך אקבאטאנה (כיום חמדן באיראן) ובהמשך לאורך דרך המשי, והשנייה המשיכה מזרחה דרך בירת האימפריה הפרסית לעתיד שושן (באיראן של ימינו) ואז בכיוון דרום מזרח אל פרספוליס.

## היסטוריה
מכיוון שמסלול הדרך לא היה הנתיב הקל או הקצר ביותר בין הערים החשובות של האימפריה הפרסית, מאמינים הארכאולוגים שהחלקים המערביים של הדרך נסללו כנראה במקור בהוראת מלכי אשור, כיוון שהדרך עוברת בלב האימפריה האשורית. הקטעים המזרחיים של הדרך (בצפון איראן של ימינו) מקבילים לדרך המסחר הראשית הידועה כדרך המשי.

עם זאת, דריווש הוא שאחראי לדרך המלך כפי שהיא ידועה כיום, באמצעות שיפור תשתית הדרך וחיבור כל החלקים השונים לכדי מארג שלם, בעיקר לשם דרך תקשורת מהירה תוך שימוש בשליחים של הממלכה - ה"פירדאזי".

איכות הדרך כפי שנסללה בימיו של דריווש הייתה כזו שהשימוש בה נמשך עד לתקופת האימפריה הרומית. מתקופה זו של השימוש בדרך נותר עומד על תלו גשר בדיארבקיר שבטורקיה.

## התייחסות לדרך המלך בתרבות
על אוקלידס נאמר כי ענה לתלמי מלך מצרים לאחר שהלה בקש ממנו לדעת מהי הדרך הקלה ביותר ללימוד מתמטיקה כי "אין דרך מלך לגאומטריה".

## קישורים חיצוניים

*ליוויוס: מאמרים על היסטוריה עתיקה
*דרך המלך מתוך ההיסטוריה של איראן
* 

קטגוריה:איראן: היסטוריה
קטגוריה:הממלכה האחמנית
קמרון צולב

[שמאל|ממוזער|250px|קמרון צולב בבזיליקה פלדיאנה בעיר [ויצ'נצה, איטליה]]

**[[קמרון (אדריכלות)|קמרון]] צולב** הוא סוג קירוי בצורה של שני קמרונות חבית החותכים אחד את השני בניצב. להבדיל מקמרון חבית שממוקם מעל שני קירות מקבילים, קמרון צולב נבנה מעל ארבעה עמודים במסביב לריבוע או מלבן ומאפשר מעבר בארבעה כיוונים.

פיתוח הקמרון הצולב החל באדריכלות הרומית ושימושו היה נפוץ בעיקר ברומנסק ובאדריכלות הגותית. החללים המרכזיים בכנסיות הגותיות מקורים על ידי קמרונות צולבים. בגותיקה המאוחרת נעשה שימוש בקמרונות צלעות שהם בעלי גאומטריה דומה אלא ששיטת הבנייה היא שונה. בקמרון צולב הלבנים מונחות מעל פיגומי עץ בצורת שני גלילים החותכים זה את זה ואז מתקבלים "קווי רכס" (במבט מתחת לקמרון) הנובעים מחיבור שני הגלילים. בקמרון הצלעות בונים קודם כל את הקשתות המהוות את אותם קווי רכס, ואחר כך ממלאים בלבנים נוספות ביניהן.

## ראו גם
* קשת
* קמרון חבית
* קמרון צלעות
* קמרון סקספרטייט

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
צולב
המדרגות הספרדיות

שמאל|ממוזער|280px|המדרגות הספרדיות
[ממוזער|280px|שמאל|[מזרקת הספינה (מזרקת ברקצ'יה)]]
[ממוזער|280px|ימין|כיכר אספניה (כיכר ספרד), תחריט של [ג'וזפה ואזי מהמאה ה-18. בתחריט ניתן לראות את ויה דל בבואינו המובילה אל פיאצה דל פופולו.]]
שמאל|ממוזער|280px|מבט מהמדרגות הספרדיות על פיאצה דה ספניה
**המדרגות הספרדיות** (באיטלקית: **Scalinata di Piazza di Spagna**) הן גרם מדרגות ברומא, בירת איטליה, המקשר בין ה**פיאצה די ספניה** (**Piazza di Spagna** – **כיכר ספרד**) לבין הפיאצה טריניטה דיי מונטי וכנסיית טריניטה דיי מונטי.

גרם המדרגות הכולל 136 מדרגות נבנה במימון הדיפלומט הצרפתי סטפנו גופייר, בעלות של 20,000 סקודי בין השנים 1723–1725 במטרה לקשר בין שגרירות ספרד לוותיקן עם הכנסייה (וזה מקור השם של גרם המדרגות).

המדרגות תוכננו על ידי האדריכל פרנצ'סקו דה סאנקטיס, ושופצו מספר פעמים.

## פיאצה די ספניה
במרכז הכיכר נמצא פסל הסירה של פייטרו ברניני ובנו ג'ובאני לורנצו ברניני, המכונה "מזרקת הספינה", או ה**ברקאצ'ה** (*Barcaccia* – הסירה). הרעיון של הקמת המזרקה במקום זה צץ לאחר הצפה של נהר הטיבר שהביאה לכך שסירה נסחפה בשטיפון והגיעה למקום זה. המזרקה נבנתה במימון האפיפיור אורבנוס השמיני.

לאורך ההיסטוריה הכיכר הייתה מרכז ההתכנסות והמגורים של אמנים וסופרים אירופים רבים. המשורר האנגלי ג'ון קיטס התגורר בבית הסמוך לכיכר ונפטר בו בשנת 1821, ובית זה הפך למוזיאון לזכרו.
ממוזער|עמוד האימקולטה ליד המדרגות הספרדיות.
בפינה הדרום מזרחית של הכיכר, בפיאצה קולונה (Piazza Colona) מוצב עמוד האימקולטה" (לידת הבתולין) שהוקם בשנת 1854 ולרגליו פסלים של דוד המלך, משה רבנו, יחזקאל, וישעיהו.

## אסירת ישיבה
בשנת 2019 נכנס חוק רשמי ממשטרת רומא על אסירת ישיבה או אכילה ושתייה על המדרגות מכיוון שרוצים להגן המונומנט ההיסטורי. העובר על כך ישלם קנס כספי גבוה.

## לקריאה נוספת

*Claudio Rendina, *Enciclopedia di Roma*. Newton Compton, Roma (2000).
* Carlo Alberto Ferrari di Valbona *I viventi diritti dell’Italia a palazzo Farnese alla scalinata ed alla Trinità dei Monti in Roma*. Edizioni d’Arte in Roma, Italy (1965).
* Pio Pecchiai, *Regesti dei documenti patrimoniali del Convento Romano della Trinità dei Monti*. Archivi anno XXV pagg. 406–423 (1958).


## קישורים חיצוניים

* אתר פיאצה די ספניה

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:רומא: מבנים
קטגוריה:קמפו מרציו
פיאצה די ספניה
קטגוריה:מדרגות
בזיליקה אמיליה

ממוזער|400px|תרשים משנת 1905 המנסה לשחזר את מראיה של הבזיליקה אמיליה
ה**בזיליקה אמיליה** הייתה מבנה בזיליקה ששימש למטרות מסחר ציבוריות בפורום שבעיר רומא בעת העתיקה.

כיום נותרו מן הבזיליקה שרידים מעטים.

## הקמת הבזיליקה
הבזיליקה הוקמה במיקום בו עמד במאה החמישית לפני הספירה שוק הבשר (*tabernae lanienae* - "חנויות הבשר") של רומא העתיקה, ובמאה הרביעית לפני הספירה ה-*tabernae argentariae* - שהיה המרכז הפיננסי של העיר. לאחר שרפה שאירעה במקום שונה שם הרחוב ל**טברנה נובה** (*tabarnae novae*- החנויות החדשות).

הבזיליקה הראשונה שנבנתה במקום הוקמה בין השנים 210 לפנה"ס ל-191 לפנה"ס לערך. מבנה זה כלל שלושה אולמות עיקריים והיה בנוי מאבן טופה.

בשנת 179 לפנה"ס בנה הקנסור הרומי מרקוס פולביוס נוביליור את הבזיליקה וקרא לה "**בזיליקה פולביה**" (*Basilica Fulvia*). לאחר מותו השלים עמיתו מרקוס אמיליוס לפידוס את הבזיליקה וקרא לה על שמו - הבזיליקה אמיליה.

חזית הבזיליקה שונתה בין השנים 55 לפנה"ס ו-34 לפנה"ס על ידי לוקיוס אמיליוס פאאולוס לפידוס. חזית זו הייתה קצרה באורכה מהחזית המקורית של המבנה.

עמודי אולם התווך של המבנה היו עשויים משיש אפריקאי, והיו בנויים בסגנון קורינתי, עמודי האולמות הצדדיים היו בנויים משיש מקומי והיו להם כותרות יוניות ולעמודים החיצוניים היו כותרות בסגנון דוריות

המבנה ניזוק בשרפה, ובעקבותיה, בשנת 14 לפנה"ס יזם הקיסר אוגוסטוס שיפוץ של המבנה שכלל שינוי חזית המבנה, ובנייה מחודשת של קומה שנייה למבנה. המבנה החדש עוטר באלמנטים של צימחייה ופסלים בעלי אופי "ברברי".

הבזיליקה שופצה בשנת 22 לספירה, במלאת מאתיים שנה לקיומה, ותוארה על ידי פליניוס הזקן כמבנה היפה ביתר בעיר רומא.

לא נותרו שרידים רבים מהמבנה, אולם ניתן לראות על מרצפות השיש של המבנה כתמי ברונזה - כתמים אלה נוצרו כאשר נמסו מטבעות בעת שנשרף המבנה בעת הביזה של רומא על ידי הויזיגותים בהנהגת אלאריק הראשון בשנת 410.

שרידי הבזיליקה נותרו עומדים עד תקופת הרנסאנס אולם אז נלקחו השרידים ונעשה בהם שימוש משני בבניית ארמון ז'ירו-טורלוניה (Giraud-Torlonia), אשר אף הוא אינו קיים בימינו.

## גלריית תמונות
שמאל|ממוזער|250px|ציור של שרידי הבזיליקה מעשי ידי הצייר האיטלקי ג'וליאנו דה סאנגאלו משנת 1480
ימין|ממוזער|250px|חזית הבזיליקה על מטבע רומי מתקופת מרקוס אמיליוס לפידוס (61 לפנה"ס)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:רומא: מבנים בתקופת רומא העתיקה
קטגוריה:פורום רומאנום
קטגוריה:רומא: בזיליקות
עין הים

**עין הים** היה קיבוץ של הקיבוץ המאוחד שהתקיים בין השנים 1936 ו-1950, ליד המושבה עתלית. את הקיבוץ הקימו עולים חדשים יוצאי ההכשרות החלוציות בפולין בליווי כמה מחברי בית השיטה שבאו בשליחות התנועה.

לאחר פרוץ המרד הערבי הגדול, עקב הפסקת ההגעה של ערבים לעבודה ביישובים היהודיים והפגיעות בתחבורה היהודית לחיפה, התגבשה החלטה בקרב אנשי הקיבוץ המאוחד להקים יישוב באזור עתלית, על מנת לכבוש את העבודה בחקלאות ובחברת המלח. היות שבאזור עתלית לא היו אדמות ליישוב החדש, התגוררו תחילה המתיישבים בצריפי הפועלים של חברת המלח, אך בהמשך קנו 10 דונם על גבעה בדרום עתלית, עליה החלו לבנות את היישוב. בשנים הראשונות התגוררו באוהלים ולאחר מכן עברו לגור בצריפים. המבנים היחידים היו בתי הילדים והמאפייה, שמתחתיה שכן הסליק שבו הוחבא הנשק הבלתי לגאלי.

חברי עין הים התפרנסו מעבודה שכירה בכריית מלח בחברת המלח בעתלית, ומעבודות-בית וחקלאות אצל איכרי עתלית, והקימו ענפי חקלאות ועזר בקיבוץ: דיג, מאפייה, צאן, רפת ופלחה.

חברי הקיבוץ היו חברים בהגנה. בין השאר עסקו בהשגה בלתי חוקית של נשק. הם היו קופצים בלילות על רכבות נשק בריטיות שעצרו בעתלית ומשליכים מהרכבת הנוסעת נשק ותחמושת לצידי המסילה. חברים אחרים היו באים בעקבותיהם עם עגלה רתומה לסוס ומעמיסים את השלל.

חבר הקיבוץ יצחק המל, אשר נרצח על ידי פורעים ערבים בעת ששמר בכרמי עתלית, היה החלל הראשון של הקיבוץ.

במלחמת העצמאות השתתפו חברי עין הים בכיבוש כפרי האזור: טירה, עין חוד, אל-מזר, ג'בע, עין ע'זאל, איג'זים, צרפנד, כופר-לם וטנטורה, על אדמותיהם קמו אחר כך בהתאמה: טירת כרמל, ניר עציון, עין הוד, גבע כרמל, עופר, עין איילה, כרם מהר"ל, צרופה, הבונים, נחשולים ודור.

בשנת 1950 הקימו חברי עין הים ביחד עם חברים יוצאי רמת רחל את קיבוץ עין כרמל, מדרום-מזרח לעתלית. עשרת הדונמים של קיבוץ עין הים הועברו לעתלית.

בשטח כיום אין זכר לקיבוץ למעט שתי עמדות שמירה, מבנה מגורים וגן הילדים (שהוסב למגורים). צריף בית הספר ששימש את ילדי הקיבוץ פורק והועבר בשעתו לקיבוץ עין כרמל כמו גם צריף חדר האוכל.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קיבוצים לשעבר
קטגוריה:יישובים בארץ ישראל טרם קום המדינה
קטגוריה:עין כרמל
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1936
פרנה (מדינה)

**פרנה** (פורטוגזית: **Paraná**) היא אחת ממדינות ברזיל. פרנה נמצאת בחלקה הדרומי של המדינה, וגובלת בפרגוואי ובארגנטינה. 

הערים העיקריות בפרנה הן: אומוארמה, גוארפואבה, לונדרינה, מרינגה, פרנגואה, פוז דו איגואסו, פונטה גרוסה, קוריטיבה וסאו ז'וזה דוס פיניאיס.

## היסטוריה
ההתיישבות האירופית בפרנה החלה במהלך המאה ה-16 והייתה בעיקר בחופי המדינה. בעבר הייתה פרנה חלק ממדינת סאו פאולו, אך הופרדה ממנה בשנת 1853, כעונש על תמיכתה המאוחרת בהתקוממות שאירעה ב-1842. בשנים שלאחר מכן התרחבה ההתיישבות בצפון המדינה.

האירופים מהווים כ-75 אחוז מהאוכלוסייה. קבוצות גדולות של ממהגרים אירופים החלו להגיע לפרנה בסוף המאה ה-19, לרוב מפורטוגל, פולין, איטליה, גרמניה ואוקראינה.

בתחילת המאה ה-20 קלטה פרנה מהגרים נוספים מיפן, לבנון וסוריה.

## פיקוח חברתי
איכות החיים בפרנה היא מהגבוהות שבמדינות ברזיל (מדורגת רביעית על פי מדד הפיתוח האנושי). באופן יחסי לשאר מדינות ברזיל, אחוזי הפשיעה בפרנה נמוכים יותר. כמו כן, ניתנת תשומת לב מיוחדת לבריאות ולחינוך.

בשנת 2001, עם בחירתו של המושל  רוברטו רקיאאו, החלה פרנה בתוכנית חינוכית גדולה בשם "פרנה דיגיטל". במסגרת התוכנית, הוקמו כ-5,000 מעבדות מחשבים המתבססות על מערכת ההפעלה גנו/לינוקס, שמשמשות את כלל תלמידי המדינה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים


תמונה:Jardim_Botânico_de_Curitiba.jpg
תמונה:Rio São Jorge.jpg
תמונה:PicoParana2006-3.jpg
תמונה:Brejatuba.JPG
תמונה:Museu Oscar Niemeyer 7 Curitiba Brasil.jpg

תמונה:VilaVelhaParanaTaca3.JPG
תמונה:Bus_Stops_3_curitiba_brasil.jpg


*
קטגוריה:ברזיל: מדינות
קורפבול

ממוזער|250px|שמאל|ניסיון קליעה ל'''קורף''' במהלך משחק קורפבול. כפי שאפשר לראות יש שחקניות ושחקנים על אותו המגרש, מה שמייחד את משחק הקורפבול משאר ענפי הספורט.
ממוזער|משחק קורפבול
**קורפבול** (בפ"א רפויה, אנגלית: Korfball) הוא משחק כדור קבוצתי. הוא נחשב (ביחד עם משחק הנט-בול) כהסתעפות של משחק הכדורסל. המשחק פותח בתחילת המאה ה-20 בהולנד, וזוכה עד היום לפופולריות רבה במדינות בנלוקס. בשנים האחרונות המשחק זוכה לפופולריות הולכת וגדלה גם בשאר העולם.

המשחק נבדל משאר ענפי הספורט הקבוצתיים היות שהוא ענף ספורט מעורב לגברים ונשים.

## מהלך המשחק
משחק קורפבול יכול להיערך במגרש פתוח או סגור. מגרש הקורפבול מחולק לשני חצאים הנקראים "אזורים", שבכל אחד מהם יש עמוד בגובה 3.5 מטר עם סל, הנקרא **קורף** (סל בהולנדית, מכאן שם המשחק) בקצהו. הסל ממוקם בשליש האזור היותר קרוב לקצה המגרש. כדור המשחק דומה בצורתו ובמשקלו לכדורגל.

במהלך המשחק שתי קבוצות, אשר מורכבות מ-4 גברים ו-4 נשים כל אחת, מנסות לקלוע לסל היריבה, וזאת רק על ידי מסירות באוויר. אסורה ההקפצה של הכדור, ריצה עם הכדור, ומגע בין שחקנים/ות. כל קבוצה מתחלקת ל-2 תת-קבוצות, אחת לכל אזור - התקפה והגנה, כשקבוצת הגנה אחת משחקת באותו אזור מול קבוצת ההתקפה של היריבה, ולהפך. כל תת-קבוצה כוללת 2 שחקנים ושתי שחקניות. אחרי 2 סלים, תת-הקבוצות מתחלפות בתפקידים, ובמחצית שתי הקבוצות מחליפות צדדים במגרש.

## היסטוריה
על פי מרבית העדויות, מורה ההתעמלות ההולנדי ניקו ברקהויסן נחשב לממציא המשחק. מסופר שבשנת 1902, במהלך ביקור בשוודיה, הוא נחשף למשחק ה**[[כדור_טבעת|רינגבול]]**, ובשובו להולנד הגה את עקרונות המשחק, כשהעקרון המנחה אותו הוא שילובם של בנים ובנות באותו המגרש.

## קורפבול בעולם
בראשיתו משחק הקורפבול שוחק בהולנד ובלגיה, ונערכו משחקי הדגמה במסגרת אולימפיאדת אנטוורפן (1920) ואמסטרדם (1928).

התאחדות הקורפבול הבינ"ל נוסדה בשנת 1933, וחברות בה (נכון לפברואר 2018) 67 התאחדויות קורפבול לאומיות.
אליפות העולם נערכת משנת 1978, כשנבחרת הולנד זוכה במרבית התארים, כולל האחרון שנערך בבלגיה בשנת 2015.
אליפות אירופה האחרונה נערכה בשנת 2015 בהולנד בזכייתה של הולנד.
הקורפבול מוכר על ידי הוועד האולימפי הבינלאומי, אך עוד לא נכלל במסגרת המשחקים האולימפיים. עם זאת, נכלל הקורפבול במסגרת המשחקים העולמיים (World Games) תחרות המתקיימת בחסות הוועד האולימפי הבינ"ל כל 4 שנים וכוללת ענפי ספורט לא-אולימפיים.

## הקורפבול בישראל
בישראל נכון להיום הענף מתקיים בעיקר במסגרות שיעורי ספורט בבתי ספר יסודיים ואין לענף גוף ארגוני.

## קישורים חיצוניים

* התאחדות הקורפבול הבני"ל
* אתר עם קטעי וידאו של משחקי קורפבול
* 

קטגוריה:משחקי כדור
קטגוריה:ספורט קבוצתי
קטגוריה:הולנד: המצאות
קטגוריה:גרסאות של כדורסל
בנג'ו

**בנג'ו** הוא כלי נגינה מסוג כלי מיתר, שמקורו בתרבות האפרו-אמריקאית, בעל שורשים בכלי נגינה אפריקניים מסורתיים. ישנם סוגים שונים של בנג'ו, לרוב בני 4, 5, או 6 מיתרים. הבנג'ו מורכב מראש עגול, הכולל כיסוי דק מעל גוף חלול (כעין תוף), ומוט שעליו מורכבים המיתרים. כיסוי הראש, שבעבר היה עשוי מעור חיה, עשוי כיום בדרך כלל מפלסטיק. הבנג'ו מזוהה לרוב עם מוזיקת פולק, מוזיקת קאנטרי ובלוגראס, וכן מוזיקה אירית מסורתית, אם כי כיום נעשה בו שימוש גם בסגנונות מוזיקליים נוספים.

## סוגים עיקריים של בנג'ו
### בנג'ו 4 מיתרים
לבנג'ו 4 מיתרים שני תתי-סוגים עיקריים: בנג'ו ה- Plectrum שכיוונו בדרך כלל DGBD ומשמש לליווי כולל של להקות ג'אז מסוג דיקסי והנגינה עליו במפרט, ובנג'ו טנור, שכיוונו בדרך כלל GDAE, המשמש למוזיקה קלטית בעיקר, גם הוא מנוגן במפרט.

### בנג'ו 5 מיתרים
ממוזער|429x429px| בנג'ו טיפוסי בעל 5 מיתרים
המיתר החמישי קצר מהאחרים ולרוב בעל צליל קבוע. מכוון בדרך כלל GDGBD ומשמש לנגינת מוזיקה אמריקאית בעיקר, אם כי בעשרות השנים האחרונות שימושיו נעשו רבים ומגוונים.

שני תת-הסוגים העיקריים שלו הם ה-Openback (גב פתוח) המשמש למוזיקה עתיקה יותר (Oldtime) ולרוב סוגי מוזיקת הפולק הטהורה, והשני עם תיבת תהודה עגולה וסגורה (Resonator) שמשמש בעיקר למוזיקה מסוג בלוגראס וכן פופ, רוק, פולק לסוגיו ועוד הרבה שימושים.

לבנג'ו 5 מיתרים ישנם מספר סגנונות נגינה עיקריים: Old Time, סגנון Frailing, סגנון Clawhammer, סגנון שנקרא Scruggs Style (על שם ארל סקראגס), סגנון Reno Style (על שם דון רינו), סגנון Melodic או Chromatic והסגנון המעורב Seeger Style (על שם פיט סיגר).

לאחרונה יש נטייה לשלב בנג'ו אמריקאי בעל חמשת המיתרים גם בשירי רוק מודרניים, כולל בישראל, דבר הנותן גוון אקוסטי נוסף לעיבודים.

### בנג'ו 6 מיתרים
בנג'ו בן 6 מיתרים (ולעיתים אף 12 מיתרים), המכוון באופן דומה לגיטרה. מטרתו העיקרית היא לתת לגיטריסטים אפשרות להפיק צלילי בנג'ו מבלי ללמוד לנגן על כלי נוסף. זאת לאור העובדה שטכניקות הנגינה של הבנג'ו (4 ו-5 מיתרים) ושל הגיטרה שונות במהותן.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כלי מיתר
קטגוריה:כלי פריטה
קטגוריה:כלי נגינה
אספיריטו סאנטו

**אספיריטו סאנטו** (בפורטוגזית: **Espírito Santo**) היא מדינה בדרום מזרח ברזיל. בירתה היא ויטוריה והעיר הגדולה בה היא וילה ואלה. הילידים המקומיים מוכרים בשם "קפישאבס" (Capixabas).

## מיקום

המדינה שוכנת באזור הדרום-מזרחי של ברזיל, אשר כולל גם את המדינות סאו פאולו, מינאס ז'ראיס וריו דה ז'ניירו. היא גובלת באוקיינוס האטלנטי במזרח, בבאהיה בצפון, במינאס ז'ראיס בצפון ובמערב, ובמדינת ריו דה ז'ניירו בדרום. הערים המרכזיות של אספיריטו סאנטו (פרט למטרופולין של ויטוריה רבתי הכוללת בין השאר את וילה ואלה) הם קשואיירו דה איטפמירין, קולטינה, גוארפארי, לינהראס, ומוניס פריירי.

## גאוגרפיה

שטח המדינה הוא כ 46,180 קמ"ר והיא בעלת מגוון של בתי גידול, בין היתר, מישורי חוף, אגמים, הרים מיוערים, ואזורים של עצי מנגרובה.

האיים של טרינידד ומארטים וואז, הנמצאים במרחק 715 ק"מ מזרחית לוויטוריה באוקיינוס האטלנטי הדרומי, גם כן שייכים למדינת אספיריטו סאנטו.

## היסטוריה

## כלכלה

היבולים העיקריים של המדינה הם אורז, קפה (אחד היבולים המכניסים בברזיל), קקאו, קנה סוכר, שעועית, פירות (בעיקר בננות ופפאיות), ותירס. תעשיית משק החי היא תעשייה חשובה בכל ברזיל, היא כוללת בעיקר גידול בקר להפקת חלב ובשר. התעשייה מורכבת בעיקר משימורים, יערנות, טקסטיל, ברזל ומפעלי פלדה.  האחרון מרוכז בסביבות קריאסיקה ובית היציקה לברזל ה"וול דו ריו דוס".

ויטוריה היא נמל חשוב בשביל ייצוא ברזל ופלדה. למעשה, היא יצרן הפלדה הגדול בעולם. בסאו מתאוס נמצאו מאגרי נפט במדף היבשתי שלה, והיום הם מנוצלים באופן מסחרי. 

התיירות לוקחת חלק חשוב מאי פעם בכלכלת המדינה. בכל אופן, רוב המבקרים הם ממדינות סמוכות, ולא מארצות חוץ. היעדים הפופולריים כוללים אזורי חוף כמו גוארפארי, ג'אקראיף ומנגינהוס, אבל הרים מבודדים כמו דומינגוס מרטינס, גם פופולריים.

## דגל
המילים בקטע המרכזי של הדגל, Trabalha e Confia, מתורגמות ל"עבודה וביטחון (באלוהים)". המוטו הוא תרגום קטוע של הישועים (שהופץ על ידי חוסה דה אנצ'יטה) "עבוד כאילו הכול תלוי בך, ובטח כאילו הכול תלוי באלוהים", ונבחר על ידי ח'רונימו מונטריאו להופיע בדגל. הדגל עוצב ב-1908, עם צבעים המושפעים מאותם בגדים פורטוגזיים של האמא הקדושה של ויטוריאס (נוסה סניורה דה ויטוריה).

## קישורים חיצוניים
 
* 
* 

קטגוריה:ברזיל: מדינות
*
קטגוריה:אמריקה הדרומית: מושבות פורטוגזיות לשעבר
דראפט

**דראפט** (מאנגלית: **Draft**, גיוס) הוא תהליך שבו קבוצות ספורט מקצועניות בוחרות ספורטאים שאינם כבולים בחוזה עם מועדון אחר, בדרך כלל ממכללות, מבתי ספר תיכונים או מקבוצות לא מקצועניות. שיטת הדראפט נהוגה בענפי ספורט רבים בארצות הברית, ובהם הוקי קרח, בייסבול, פוטבול, בכדורסל וכדורגל. מחוץ לצפון אמריקה השיטה כמעט אינה נהוגה, והשחקנים מגיעים בעיקר ממחלקת הנוער ומקבוצות אחרות על ידי רכישה ישירה.

בדראפט ניתנת לכל אחת מקבוצות הליגה בתורה הזדמנות לבחור שחקן מן המועמדים לפי סדר מסוים: ככל שהקבוצה נמצאת במקום מוקדם יותר בדראפט, באפשרותה לבחור ממבחר שחקנים גדול יותר.

בדראפט ה-NFL, שהחלו להשתמש בו בשנת 1936, סדר הקבוצות שבוחרות בדראפט הוא הפוך מהישגי הקבוצה בעונה הקודמת: הקבוצה שסיימה עם המאזנים הגרועים ביותר בוחרת ראשונה בדראפט, והזוכה בסופרבול בוחרת אחרונה.

בדראפט ה-NHL ובדראפט הידוע ביותר, דראפט ה-NBA, השיטה הנהוגה דומה לשיטת ה-NFL, אך נערכת הגרלה משוקללת. הסיבה להנהגת ההגרלה היא סברה שלפיה קבוצות שאיבדו את סיכוייהן לעלות לפלייאוף מפסידות לכאורה משחקים בכוונה לקראת סיום העונה כדי לסיים במקום נמוך יותר בליגה ועל ידי כך לזכות במקום גבוה יותר בדראפט; שיטת ההגרלה המשוקללת מפחיתה משמעותית את התמריץ לעשות כך, כיוון שהמיקום בדראפט יכול להשתנות בעקבות ההגרלה.

## שיטת הדראפט ב-NBA

הדראפט של ה-NBA הוא אירוע שנתי המתקיים בארצות הברית. בכל שנה האירוע נערך בעיר מסוימת שקובעת הנהלת הליגה. באירוע שלושים קבוצות ה-NBA יכולות לבחור שחקנים צעירים וחופשיים מחוזה שרוצים להצטרף לליגה. לאחר חקיקת החוק המחייב המתנה בת שנה לפחות בין סיום התיכון לכניסה לדראפט החלו רוב השחקנים לשחק במכללות. לכן ברוב המקרים כיום השחקנים מגיעים מן המכללות, אולם ישנם גם שחקנים שמגיעים מארצות שונות.

הדרך היחידה שבה שחקן עד גיל 22 יכול לשחק ב-NBA היא על ידי בחירתו בדראפט. שחקנים אחרי גיל 22 כבר אינם נבחרים בדראפט (אלא אם כן השחקן באותו מחזור של בני 22), וקבוצות ה-NBA יכולות פשוט להחתים שחקנים מרחבי העולם ולקנות אותם בכסף (על שחקנים מן ה-NBA ניתן לעשות טרייד או להחתימם על חוזה לאחר סיום החוזה שלהם).

## דראפט התרחבות

**דראפט התרחבות** (באנגלית: **Expansion draft**) הוא דראפט מיוחד שנערך בליגות המקצועניות בצפון אמריקה בשנה של התרחבות בליגה – כלומר, כשמצורפות אליה קבוצות חדשות ומספר הקבוצות בליגה גדל.

הקבוצות הקיימות מקבלות אפשרות להגן על מספר מסוים של שחקנים מהסגלים שלהן ולשמור אותם אצלן בכל מקרה. השחקנים שהקבוצות הקיימות בחרו שלא להגן עליהם עומדים לבחירה בדראפט ההתרחבות, ומהם יכולות הקבוצות החדשות לבחור שחקנים בהליך דראפט ולאייש את הסגלים שלהן, לפי סדר שמוגרל מראש.

## ראו גם
* דראפט ה-NHL
* דראפט ה-NFL
* דראפט ה-KHL
* טנקינג

## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:מונחים בספורט
שילר (פירושונים)

**שילר** הוא שם משפחה ממקור גרמני. השם מקורו ב-Schilcher בגרמנית של ימי הביניים, שפירושו "הפוזל".

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
קטגוריה:שמות משפחה גרמניים
צופית

קטגוריה:שמות פרטיים עבריים לנשים
קטגוריה:שמות פרטיים שמקורם בבעלי חיים
אדובי אילוסטרייטור

**אדובי אילוסטרייטור** (באנגלית: **Adobe Illustrator**) היא תוכנת גרפיקה וקטורית שפותחה על ידי חברת אדובי.

התוכנה פותחה בשנת 1986 עבור מערכת ההפעלה macOS שפועלת על מקינטוש, ופותחה מאוחר יותר גם בגרסת Windows. גרפיקאים רבים משתמשים בתוכנה, כיוון שבעזרתה ניתן לעצב כמעט כל דבר ללא צורך בשילוב תוכנות אחרות בעבודה. התוכנה משמשת לעיצוב גרפים, סמלילים, תלת-ממד ועוד. כמו כן קובצי התוכנה נתמכים גם בתוכנות תלת-ממד מתקדמות כגון , ו-MAYA, של חברת אוטודסק.

התוכנה משתמשת בשיטה הווקטורית והתמונות אינן מורכבות מפיקסלים. לכן ניתן ליצור אובייקט קטן ולהגדיל אותו עשרות מונים בלי לפגוע בחדות התמונה, כלומר בלי שהאובייקט ימרח והתמונה תהיה מטושטשת.

הגרסה העדכנית, נכון לשנת 2024, היא Illustrator CC 2024, שהיא הגרסה ה-28 של התוכנה, והיא עובדת בשיתוף פעולה עם שאר התוכנות של אדובי, כגון אדובי אינדיזיין ופוטושופ.

התוכנה משמשת לייצור פוסטרים, סמלילים ועוד.

## תכונות
### כלים
חלונית הכלים שבצד שמאל של התוכנה מציעה למשתמש מגוון כלים המשמשים ליצירה, עריכה ובחירה של עצמים גרפיים. כלי התוכנה מחולקים לכמה סוגים: כלי ציור, כלי צביעה, כלי שינוי ועריכת צורות, כלים לעריכת טקסט, לחיתוך וגזירה, כלי זום והזזה ואף כלים ליצירת תרשימים וגרפים. כמקובל בתוכנות אחרות של אדובי, לחלק מהכלים יש מספר מצבי עבודה; כלים כאלו מסומנים בחלונית הכלים על ידי משולש קטן בפינה הימנית התחתונה של הכלי וניתן לגשת למצבים אלו על ידי לחיצה ממושכת על סמל הכלי.

מאז גרסת 2023 התווספו לתוכנה כלים מבוססי בינה מלאכותית יוצרת המאפשרים למלא עצמים גרפיים ואף ליצור איורים וקטוריים על בסיס שאילתות טקסטואליות.
### פורמטים לשמירה
הפורמט ה"טבעי" של התוכנה הוא פורמט Adobe Illustrator Artwork. זהו פורמט קנייני של אדובי המאפשר לשמור גרפיקה וקטורית על בסיס פורמט EPS (פוסטסקריפט) או PDF. קבצים אלו נשמרים עם הסיומת .ai .

כמו כן התוכנה תומכת בפתיחה ושמירה של קבצים שנשמרו בפורמט הפתוח SVG ובפורמטי גרפיקה דו-ממדית שנוצרו בתוכנות אוטוקאד (.dwg ו-.dxf), ויכולה לפתוח ולייבא אליה מגוון סוגי קבצים כמו קובצי תמונת מפת סיביות (JPG, PNG, BMP), קובצי גרפיקה וקטורית שנוצרו בפריהנד הישנה יותר (.fh10, .fh11 ועוד), קבצים שנוצרו בתוכנות גרפיות אחרות (פוטושופ או CorelDRAW) ועוד.

התוכנה תומכת בפתיחת קובצי SVG שנוצרו בתוכנה החופשית Inkscape, אך התאימות אינה מלאה כיוון ששתי התוכנות מיישמות מימוש אחר של הפורמט. Inkscape תומכת בייצוא לפורמט פוסטסקריפט (EPS) ופורמט PDF, שאלה שני פורמטים שאילוסטרייטור יודעת לעבוד איתם.

## היסטוריית גרסאות
שמאל|ממוזער|270px|גרסת CS4 על מקינטוש (Mac OS X)

## קישורים חיצוניים

* 

* האתר הרשמי של illustrator
* קורס אילוסטרייטור בבצלאל, לימודי חוץ והמשך
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:תוכנות לעיבוד תמונה וקטורית
אילוסטרייטור
קטגוריה:תוכנות גרפיות
קטגוריה:תוכנות שהושקו ב-1987
מחלף השבעה

**מחלף השבעה** (מכונה גם "**מחלף המטאורולוגית**" על שם מרכז השירות המטאורולוגי הממוקם בסמוך) הוא מחלף שבו נפגשים כביש 4 וכביש 44 (כביש רמלה – תל אביב-יפו) הנקרא באותו קטע "דרך השבעה".
## היסטוריה
בשנות ה-50 וה-60 נודע הצומת כ"צומת אזור" והוא היווה עד 1959 את הקצה הדרומי של כביש גהה. בראשית שנות ה-60 הותקנו בצומת רמזורים. המחלף נבנה באמצע שנות ה-70 בידי סולל בונה. גשר המחלף נחנך בינואר 1978 והלולאה הדרום מערבית נפתחה ביולי 1979.

המחלף, ודרך השבעה היוצאת ממנו, קרויים לזכרם של שבעת הנוטרים שנפלו במלחמת העצמאות סמוך למיקומו של המחלף.

המחלף מאפשר נסיעה רציפה ללא צמתים או רמזורים בכביש 4 בלבד, והיא עוברת בגשר מעל כביש 44.

סמוך מאוד לגבולו הצפוני של מחלף השבעה ממוקם מחלף גנות, ועל כן ניתן בנקל לבלבל בין השניים. חלק מהשיפורים שעבר מחלף השבעה במהלך השנים בוצעו במקביל לעדכונים במחלף גנות. כך למשל, בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 נבנה במחלף השבעה גשר נוסף שאפשר יצירת נתיב בלעדי לנוסעים לכיוון כביש 1 דרך מחלף גנות. הפונים מכביש 44 לכיוון כביש 4 צפון עוברים מתחת לגשר זה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

שבעה, מחלף ה-
קטגוריה:סולל בונה: כבישים ומחלפים
השבעה
צומת בית דגן

**צומת בית-דגן** הוא מפגשם של כביש 44 (כביש רמלה - תל אביב) וכביש 412, הנקרא בקטע זה "דרך המכבים". הצומת סמוך מאוד למחלף השבעה ונמצא דרומית-מזרחית לו. הצומת נקרא על שם היישוב בית דגן הסמוך לו, ומשמש כאחת היציאות הראשיות של ראשון לציון ושל היישובים בסביבה.
## מבנה
הצומת הוא אחד הצמתים המורכבים בארץ שטרם הפך למחלף. במרכז הצומת 12 מעברי חצייה להולכי רגל ומסלולים רבים שאינם אופייניים לצומת רגיל. כך למשל, כלי רכב המגיע מכיוון תל אביב ומעוניין לפנות לכיוון יהוד (שמאלה) צריך לצאת לקשת הימנית ומשם לפנות שמאלה, דבר המבלבל נהגים רבים. מזה זמן רב מתכוונת החברה הלאומית לדרכים לבנות במקום מחלף, אך טרם קודמה תוכנית מעשית כלשהי בנושא. סביב הצומת פזורות מספר תחנות אוטובוס, בהן עוברים קווי אוטובוס רבים, בייחוד הקווים מראשון לציון, רמלה ולוד לתל אביב. אחת התחנות נמצאת על אי תנועה גדול בלב הצומת. ב-2013 נוספו שני נתיבים, האחד להולכי רגל, השני לרוכבי אופניים באזור הצומת.
## היסטוריה
הצומת ממוקם על הדרך ההיסטורית בין יפו וירושלים. הוא הפך לצומת חשוב עם סלילת כביש 412, בין רחובות וראשון לציון לכביש יפו-ירושלים שהושלם בתחילת שנות ה-30 של המאה ה-20. עד 1962 הצומת הייתה מעגל תנועה, אך הוחלט להסירו עם הגידול בנפח התנועה.

סמוך לצומת נמצאת תחנה של משטרת התנועה הארצית. התחנה נחנכה במקור בפברואר 1941, בתקופת המנדט, כמצודת טגארט. בינואר 1949 הוקם בסמוך מחנה בית דגן שנסגר בשנת 2001.

בין השנים 1956–1959 פעל בקרבת הצומת מתחם מגרשי התערוכה בבית דגן.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: צמתים ומחלפים
קטגוריה:ראשון לציון: צמתים ומחלפים
קטגוריה:בית דגן: תחבורה
בית דגן
הרלי דייווידסון ואיש המרלבורו

**הרלי דייווידסון ואיש המרלברו** הוא סרט פעולה משנת 1991 בכיכובם של מיקי רורק ודון ג'ונסון. הסרט נכתב על ידי דון מייקל פאול ובוים על ידי סיימון וינסר. הסרט נחל כישלון ביקורתי וכלכלי; הוא ספג ביקורות שליליות רבות והכניס סכום של כ-7 מיליון דולר בלבד. עלות ההפקה מוערכת בכ-23 מיליון דולר.

## עלילה
בתחילת הסרט נראה הרלי דייווידסון (מיקי רורק) מקשיב לשדרן רדיו המספר על סם חדש בשם "חלום גבישי". חשיבות הסם מוסברת רק בהמשך הסרט. הרלי פוגש חבר, בוקר בשם "איש המרלבורו" (דון ג'ונסון), יחד הם מחליטים לשדוד בנק כדי לעזור לידידם להציל את הבר שלו שעומד בפני סכנת סגירה. הם שודדים רכב משוריין השייך לבנק כלשהו ומגלים כי במקום כסף, גנבו את הסם מהסוג החדש, עליו דיבר שדרן הרדיו. צ'אנס ווילדר (טום סיזמור), נשיא הבנק המעורב בעסקאות סמים, דורש את הסם חזרה. בשאר הסרט בורחים השניים מחברי כנופיית הסמים המזוינים.

## צוות השחקנים
* מיקי רורק - הרלי דייווידסון
* דון ג'ונסון - איש המרלברו
* צ'ילסי פילד - ורג'יניה סלים
* טיה קררה - קימיקו
* טום סיזמור - צ'אנס ווילדר
* דניאל בולדווין - אלכסנדר

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטי 1991
קטגוריה:סרטי מטרו גולדווין מאייר
קטגוריה:סרטי סמים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
ליס מלר

[שמאל|ממוזער|250px|מצבת קברה של ליס מלר בבית הקברות של [עין החורש]]
**ליס מלר** (**Lies Moeller**; 22 במאי 1906 – 26 בנובמבר 1976) הייתה משוררת גרמנייה-ישראלית, ספרנית ומתרגמת.

## ביוגרפיה
ליס מלר נולדה בשנת 1906 בבזל, בת לתאולוג פרוטסטנטי גרמני. במשפחה בת שלושה ילדים. גדלה בשווייץ ובהמבורג.
לימים, אחותה הייתה פסנתרנית מצליחה בשווייץ ואחיה כומר-מיסיונר שפעל שנים רבות באפריקה.
מלר עבדה בברלין בחנות הספרים הגדולה של שלמה זלמן שוקן. שם התקרבה ליהדות, ולמדה אצל הרב הברלינאי הנודע יואכים פרינץ. בשנת 1933 אף החליטה להתגייר.
עם עליית הנאצים לשלטון, עודד אותה אביה, שהיה ממתנגדי המשטר הנאצי לעלות לארץ ישראל ולהצטרף לבוניה.
היא עלתה לארץ בשנת 1935, ואחרי ניסיונות שלא הצליחו לחיות בקיבוץ עין החורש, התיישבה בחיפה, ועבדה שנים רבות כמוכרת ראשית בחנות הספרים "רינגרט" בעיר עד לסגירתה ב-1964.
לאחר מכן הייתה ממייסדות הספרייה העירונית של חיפה, ולימים מן הספרנים הראשונים בספריית אוניברסיטת חיפה, שם שימשה למעלה מעשור כמנהלת מחלקת הרכש של הספרייה.
בשנת 1972 פרשה לגמלאות והמשיכה לעבוד בהתנדבות בכמה ספריות בחיפה.

היו לה קשרים הדוקים עם משוררי חיפה, אך גם עם משוררים יודעי גרמנית בכל הארץ, למשל הצייר צבי מאירוביץ ואשתו הסופרת יהודית הנדל.
היא כתבה גרמנית, אך שיריה תורגמו לעברית בידי משוררים שונים.

מלר הייתה מיודדת עם הצייר יעקב וכסלר, שאף אייר את ספריה, בגרמנית ובעברית.
את בת זוגה, גרדה פוקס, חברת קיבוץ עין החורש, ספרנית במקצועה, הכירה בחיפה.
לפני פטירתה הביעה את רצונה להיקבר בקיבוץ עין החורש, שבו עשתה את צעדיה הראשונים בארץ, ושהיו לה בו ידידים נאמנים.
ליס מלר נפטרה בשנת 1976 ונקברה לפי בקשתה. גרדה פוקס נפטרה באותה שנה, אולם, ציוותה את גופתה למדע, לכן שוכן לוח אבן עם שמה על מצבתה של מלר.

היום קרוי על שמה פרס ספרותי, שמעניקה אוניברסיטת חיפה.

## שיר לדוגמה של ליס מלר
::::**שלי**

:::::פֶּרֶג סָגֹל וְאָדֹם
:::::מֻנָּח בְּמִדְרוֹנֵי הָהָר.
:::::יִפְרְחוּ נַרְקִיסִים
:::::תַּחַת אִילָנוֹת דַּקִּים.

:::::שֶלִּי הֵם הַפְּרָחִים בָּהָר
:::::לוּ גַּם אֲחֵרִים יִקְטְפוּם
:::::אוֹ עֲלֵיהֶם יִפְסָחוּ.

:::::שֶׁלִּי הֵן הַגְּבָעוֹת,
:::::הַיָּם וְהָאוֹר,
:::::לֵילְכֶם וְיוֹמְכֶם!

:::::שׁוֹתָה אֲנִי הָאֲוִיר
:::::וְנוֹשֶׁמֶת הַזְּמַן
:::::כִּי עָלַי פּוּרוֹ הֻפַּל
:::::וּפְגָעַנִי בַּלֵב.

:תרגם מגרמנית: עזרא זוסמן:

## ספרי שירתה בעברית
***סהר צעיר**, שירים, תרגמו כמה מתרגמים, יעקב אורלנד, לאה גולדברג, אפרים גילאי, עזרא זוסמן, שלמה טנאי, טוביה ריבנר, ישראל רינג, ש. שלום, יהושע צ'צ'יק, תל אביב, 1958.
***שירים** בחר ותרגם מנפרד וינקלר, תל אביב, עקד, 1979.

## קישורים חיצוניים
* אלישע פורת, שיעור מולדת: גם במותן לא נפרדו (כולל דיוקנה), באתר "חדשות בן עזר"
* הספרייה והמשוררת ליס מלר, "מידע במידה" בלוג ספריית אוניברסיטת חיפה
## הערות שוליים

קטגוריה:משוררות ישראליות
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:מתרגמות ישראליות
קטגוריה:מתרגמים ישראלים
קטגוריה:גרות
קטגוריה:ספרניות ומידעניות ישראליות
קטגוריה:ספרנים ומידענים ישראלים
קטגוריה:אישים שעל שמם פרס ספרותי
קטגוריה:פליטות רדיפות הנאצים
קטגוריה:ספרני ספריית אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:משוררות גרמניות
קטגוריה:ישראליות ילידות שווייץ
קטגוריה:ישראלים ילידי שווייץ
קטגוריה:נשות העלייה החמישית
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:אישים הקבורים בעין החורש
קטגוריה:משוררות לסביות ישראליות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1906
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1906
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1976
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1976
גלגלת

שמאל|ממוזער|350px| <br>'''ציור 1'''. ארבע גלגלות: המתיחות בחבל היא רבע מהמשקולת, התזוזה בחבל פי ארבעה מתזוזת המשקולת.<br>'''ציור 2'''. שתי גלגלות: המתיחות בחבל היא מחצית מהמשקולת, התזוזה בחבל כפולה מתזוזת המשקולת.
שמאל|ממוזער|180px|מערכת גלגלות מאפשרת להרים 25 קילוגרמים במשיכה קלה
**גלגלת** היא מכונה פשוטה המורכבת מגלגל בעל דפנות משני צדדיו המקנות אחיזה לחבל. 

הגלגלת תוארה לראשונה על ידי ארכימדס שחי בין השנים 287 – 212 לפנה"ס. הגלגלת היא אחת משש המכונות הפשוטות (לצד המישור המשופע, הגלגל, המנוף, הטריז והבורג). 

הגלגלת מאפשרת, בעזרת חבל והפעלת כוח, להרים משאות שונים. שימוש אחד של הגלגלת הוא לשנות את כיוון התנועה של המשא. למשל, כאשר אדם ימשוך חבל כלפי מטה, המשא יעלה למעלה. שימוש חשוב של הגלגלת הוא הפחתת הכוח הדרוש להרמת המשא - באמצעות עיקרון היתרון המכני.

## הגלגלת כמפחיתת כוח
כאשר מחברים גלגלת אחת או יותר באופן בו הגלגלת משנה את גובהה, הכוח שיידרש להרמת המשא יקטן, אך יידרש להימשך אורך חבל גדול יותר. כאשר במתקן נעה גלגלת אחת, הכוח שיידרש להנפת המשא יקטן בחצי, אך אורך החוט שיימשך יוכפל בשתיים. בצורה דומה, כאשר במתקן ינועו שתי גלגלות, הכוח שיידרש להנפת המשא יקטן פי 4, אך החבל אותו יש למשוך גדל פי 4. עם זאת, כאשר ישתמשו בכמות גדולה של גלגלות במתקן אחד, החיכוך הרב שיוצר בין החלקים השונים יפחית מיעילות המערכת. מניחים לצורך החישוב שהגלגלת חסרת משקל ושאין כוחות חיכוך ומתקיים הכלל של שימור האנרגיה לפיו המתיחות בחבל כפול התזוזה של המשקולת היא ערך קבוע.

## מיון
ניתן למיין את הגלגלות לשלוש קבוצות:
* **גלגלת קבועה** -הגלגלת קבועה ורק החבל נע
* **גלגלת נעה** - החבל קבוע בקצה אחד והגלגלת נעה
* **גלגלת מרכבת** - שילוב של גלגלת קבועה עם גלגלות נעות

## תמונות

## ראו גם
* כננת
* גלגלת נקבים

## קישורים חיצוניים

* מכונות פשוטות - גלגלת
* מערכת גלגלות 
* חישוב הכח בגלגלת, באנגלית
* חישוב הכוחות ומבנה מערכות רווחי כוח (יתרון מכני) באנציקלופדיית הטיפוס, בעברית
* גלגלת ב"אנציקלופדיה דוט קום", באנגלית
* גלגלת, און ליין אנציקלופדיה באנגלית
* 

קטגוריה:הנדסת מכונות
קטגוריה:מכונות פשוטות
מולאטים

שמאל|ממוזער|250px|מצג של מולאטים באמריקה הלטינית בתקופה הקולוניאלית (מצב בו האב היה אפריקאי והאם אירופאית היה נדיר ביותר)
ה**מולאטים**, או ביחיד **מולאט**/**מולאטו**/**מולאטה** (בפורטוגזית ובספרדית: **Mulatto**) הם מונחים המציינים באמריקה הלטינית צאצאים מעורבים של אירופאים ואפריקאים. כיום, חלק ניכר מאוכלוסיית אמריקה מזהים עצמם כמולאטים. המונח היה בשימוש גם בסביבות קולוניאליות נוספות.

בתקופה הקולוניאלית שימש המונח במקורו לצאצא של הורה אירופי והורה אפריקאי, או לצאצא של שני הורים מולאטים בעצמם. זיווגים אלו היו לרוב תוצאה של שימוש בשפחות אפריקאיות כאובייקט מיני בידי אדוניהן האירופאיים. במהלך אותה התקופה נעשה שימוש במספר מונחים נוספים שציינו יחסים שונים של "דם אירופאי" ו"דם שחור", כגון quadroon, שציין אדם שרבע ממוצאו הוא אפריקאי, ו־octoroon, שציין אדם ששמינית ממוצאו היא אפריקאית. כיום משמש המושג בעיקר באמריקה הלטינית לכל מי שניתן להבחין בו שהוא ממוצא מעורב של אירופאים ואפריקאים.

מקור המונח בספרדית ומשמעותו "פרד קטן" (פרד = mulo), מקור הכינוי נובע מהיותו של הפרד בן-כלאיים (צאצא של סוס וחמור). תחילה שימש המושג לציון כל סוג שהוא של היברידיות בין שני מינים ומכיוון שכך יש הרואים במונח זה כיום כמזלזל, בעוד שאחרים מעדיפים את שימור תחושת ההמשכיות ההיסטורית של המושג. אטימולוגיה חילופית מזהה את מקור המונח בשפה הערבית, בה משמשת המילה مُوَلَّد muwallad לציון אדם ממוצא מעורב. השערה זו איננה מבוססת והיא צופנת בחובה בעיות תיארוך קשות המערערות על תקפותה.

גודלה של קבוצה חברתית זו באמריקה הלטינית מושפע באופן ישיר מגודל אוכלוסיית העבדים האפריקאים שהובאו לכל אזור ואזור במרוצת התקופה הקולוניאלית ושנות קיומה של העבדות. משום כך, המולאטים מהווים רוב ברבות מהחברות הקריביות, ומספרם ניכר משמעותית בוונצואלה ובברזיל.

## ראו גם
* צבעוניים - המונח המקביל בדרום אפריקה
* מסטיסים
* קריאולים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קאסטות באמריקה הלטינית
קטגוריה:ארצות הברית: קבוצות אתניות
מחלף קסם

**מחלף קֶסֶם** הוא אחד המחלפים הגדולים בישראל. הוא נמצא מצפון-מערב לראש העין. המחלף הוא מפגשם של כביש 5 (חוצה שומרון), כביש 6 (חוצה ישראל) וכביש 444. נקרא על שם היישוב הסמוך כפר קַאסֵם.

## היסטוריה
מיקום המחלף נקבע בתמ"א 3 (תוכנית מתאר ארצית לדרכים), שנערכה ב-1976, כחלק מתכנון כביש 6 וכביש 5. התכנון המפורט של המחלף בוצע על ידי חברת כביש חוצה ישראל בתחילת שנות ה-90. החברה גם ניהלה את הפקעת הקרקעות להקמת המחלף. עד הקמת המחלף היה במקום צומת, בשם "צומת קסם", בין כביש 444 לכביש 5. הצומת נחנך ב-6 באוגוסט 1987, עם השלמת סלילת קטע כביש 5 ממחלף מורשה עד לצומת זה.

הקמת המחלף החלה על ידי חברת סולל בונה בשנת 1996, כהכנה לסלילת כביש 6. קטע קטן של המחלף נפתח לתנועה באוגוסט 1998. ב-22 בדצמבר 1998 נפתח שלב א' של המחלף שכלל העברת כביש 5 ב-5 גשרים, באורך כולל של כ-1,500 מטרים, ובהם הגשר הארוך ביותר במדינה, שאורכו כ-740 מטר. זאת לטובת פינוי התוואי מתחת לכביש 5 לטובת סלילת כביש 6. הקמת הגשר ערכה כשנה והוא נבנה בשיטת המקטעים, המוכנים מראש, המודבקים אחד לשני באמצעות מנוף מיוחד המתקדם על פני הגשר עם הקמתו. הגשר נחנך תחילה חלקית כשהתנועה לשני הכיוונים התנהלה על נתיבי תנועה באותו מסלול. חלקו השני של הגשר נחנך במרץ 2001.

ביולי 2002, נפתח גשר נוסף במחלף שהעתיק את התנועה של כביש 444 אל מעל כביש 6, וכן תוואי חדש של כביש 444 באורך 1 ק"מ.

באוקטובר 2002 הושלם מבנהו הנוכחי של המחלף עם פתיחתו לתנועה של כביש 6.

באפריל 2024 נחנכה פנייה ישירה מכביש 6 דרום לכביש 5 מערב, במקום הפנייה דרך צומת מרומזר במפגש עם כביש 444.

## מבנה
ייחודו של המחלף הוא שהתנועה בשני הכבישים הראשיים העוברים בו, כביש 5 וכביש 6, מתנהלת ברציפות ללא רמזורים, בדומה למחלף גנות בו יש תנועה רציפה בכביש 1 ובכביש 4, אך בשונה ממנו, חלק מהמעבר בין הכבישים הללו, וכן המעבר אל ומכביש 444 מתבצע באמצעות רמזורים. במחלף מספר גשרים שאחד מהם (בתוואי כביש 5) הוא באורך 740 מטר, והיה הארוך ביותר בישראל עד שנת 2008, עת הסתיימה הקמתו של גשר הרכבת מעל עמק איילון שהפך לגשר הארוך ביותר במדינה, שאורכו כ-1.2 קילומטרים.

מחלף קסם הוא אחד המחלפים הבודדים בישראל בהם קיים בנוסף למפגש כבישים בין עירוניים גם מפגש של מסילות רכבת: במחלף נפגשות המסילה המזרחית ומסילת הירקון, שגם מסתיימת במחלף. כמו כן, בסמוך למחלף נמצאות שתי תחנות רכבת: ראש העין – צפון, הפעילה מאז 2003, וראש העין דרום, שאינה פעילה כתחנת נוסעים מאז 2003 ותשוב לפעול בשנת 2026, עם חידוש שירות הנוסעים במסילה המזרחית.
ממוזער|מרכז|250px|מחלף קסם, מבט מכביש 444 לכיוון צפון. כביש 5 על הגשר.

## קישורים חיצוניים

* הנריק רוסטוביץ ובתיה שורר, הקסם של מחלף קסם – Arnona מגזין נדל"ן ומיסוי

## הערות שוליים

קטגוריה:כביש 5: מחלפים
קטגוריה:כביש 6: מחלפים
קטגוריה:כביש 444: מחלפים
מחלף קסם
קטגוריה:ראש העין: תחבורה
קטגוריה:ישראל: מחלפים וצמתים מסילתיים