תצפיתנית

ממוזער|250px|שדרוג מערך ההכשרה של התצפיתניות
ממוזער|סיכת תצפיתנית
**תצפיתנית** ו**בקרית איסוף יבשתית (בקא"סית)** הם תפקידים בצה"ל שמטרתם היא למנוע ניסיונות פגיעה וניסיונות חדירה למדינת ישראל של גורמים עוינים, דרך הגבולות היבשתיים של המדינה, באמצעות שימוש במערכות מעקב ממוחשבות. התצפיתניות הן חלק ממערך האיסוף הקרבי של חיל הגנת הגבולות. הבקא"סיות והתצפיתניות מבצעות את אותו תפקיד, ההבדל בשם הוא בגלל המערכות השונות שאותן הן מפעילות. תפקידן כולל הפעלת מערכות לגילוי ולסיכול גורמים עוינים לאורך גבולות מדינת ישראל וביצוע מעקב על גדר המערכת באמצעות מכשירים טכנולוגיים שונים. התפקיד מבוצע על ידי נשים בלבד.

## רקע
250px|ממוזער|שמאל|שלט הנצחה בגבעת התצפיתניות ברחוב ארלוזורוב 30 בפתח תקווה
תצפית על האויב היא פעילות צבאית המתקיימת מאז העת העתיקה, שנעשתה תחילה באמצעות עיני הצופה בלבד, ובהמשך גם בעזרת משקפות. התצפית נעשתה בדרך כלל ממקום גבוה (גבעה, הר או מגדל תצפית), כדי לצפות על שטח רחב יותר. דוגמה לכך הן התצפיות ההדדיות של צה"ל וצבא מצרים משני עברי תעלת סואץ, בתקופה שבין מלחמת ששת הימים למלחמת יום הכיפורים. בשלהי המאה העשרים, עם התפתחות הצילום הדיגיטלי ותקשורת המחשבים, הפכו מצלמות דיגיטליות המחוברות בתקשורת למסכי מחשב, לאמצעי תצפית עיקרי. המצלמות מוקמו על עמודי תצפית או על בלוני תצפית, ואפשרו תצפית ללא סיכון ישיר של הצופה. בעקבות התפתחות טכנולוגית זו ניתן בצה"ל תפקיד זה, שבעבר נעשה על ידי לוחמים, לחיילות בלבד.

## תיאור התפקיד
ההכשרה לתפקיד תצפיתנית נערכת במחנה מגן סיירים, אורכת כחודשיים וחצי, וכוללת טירונות ברמת רובאי 02 מורחב.

במסלול זה ניתן להמשיך לקורס פיקוד על חמ"ל תצפיות בבית הספר להגנת הגבולות שאורכו כשלושה חודשים, ולקורס קצינים בבה"ד 1 במגמת "מעוז", עם השלמה חילית במגמת "חרמון" האורכת ארבעה חודשים. בוגרות קורס קציני איסוף קרבי (קקא"ס) "חרמון" מקבלות את דרגות הקצונה יחד עם מסיימי ההשלמות החיליות של לוחמי חילות היבשה ממגמת "להב", עקב אורך הקורס.

המטרה העיקרית של תפקיד התצפיתניות והבקא"סיות היא להגן על תושבי ישראל ועל כוחות צה"ל הפועלים במרחב, לסכל הסתננויות וחדירות לשטחי מדינת ישראל ופעילויות חבלניות עוינות. תחום אחריותן: סקירת סדר כוחות האויב וזיהוי ניסיונות חדירה לשטחי מדינת ישראל. הן מעבירות דיווחים שוטפים לחמ"ל ועובדות מול גורמי מודיעין שונים, תוך הקפצת כוחות כוננות במידת הצורך לטיפול באירועי חירום. משמרת מול מסך מוגבלת בשגרה לארבע שעות רצופות, שלאחריהן שמונה שעות מנוחה. את תפקיד התצפיתנית מאיישות כיום רק נשים.

שילובן של טכנולוגיות חדישות בחדרי מלחמה מבצעיים, מציב יותר ויותר נשים חיילות בתפקידים רבי השפעה. הצבתן של נשים תומכות לחימה, כמו תצפיתניות, בחדרי מלחמה אסטרטגיים, הופך רבות מהן לשותפות משמעותיות בהגנה על המדינה.

## היסטוריה
ראשית התפקיד של התצפיתניות הוא ב-2001, עם הקמת חיל מודיעין השדה, אז נוצרו תפקידי לוחמי האיסוף והתצפיתניות והם יועדו לשרת בשלושת גדודי החיל הפיקודיים.

לפני ההתנתקות שירתו תצפיתניות גם בתוך רצועת עזה. בהן סמל שרית שניאור, שנרצחה על ידי מחבל בנצרים ב-2003.

ב-2009 השתנה שם החיל לחיל האיסוף הקרבי.

ב-2011 דווח כי במשך שנתיים התרכזו אצל נציב קבילות החיילים יצחק בריק, תלונות של תצפיתניות על מחסור בשעות שינה, שגרת תורנויות מתישה ושוחקת, אי מימוש חופשות, עיכובים בקבלת טיפול רפואי ואי מימוש המלצות רפואיות.

ב-2011 התצפיתניות חולקו לשלושה גדודים: גדוד "שחף" בגזרת לבנון-סוריה, גדוד "ניצן" בגזרת יו"ש ובקעת הירדן וגדוד "נשר" בגזרת עזה וגבול מצרים.

ב-2013 בעקבות התקדמות טכנולוגית, התאפשרה הפעלת מערכות תצפית ומכ"ם משולבות שהביאה להגדרת המקצוע הצבאי החדש הקרוי בקרית איסוף יבשתית.

ב-2020 עבר התפקיד תחת חיל הגנת הגבולות.

ב-2023 תצפיתניות משולבות בחמישה גדודי איסוף קרבי הפרוסים בכל הארץ: יחידת "שחף" (869) בגבול לבנון, גדוד "עיט" (595) ברמת הגולן וגבול סוריה, יחידת "ניצן" (636) באיו"ש ובקעת הירדן, יחידת "נשר" (414) בגבול רצועת עזה וגבול מצרים וגדוד "איתם" בגבול ירדן וגבול מצרים.

בתחילת 2023 דווח כי יותר מ-50 חיילות נשלחו לבתי כלא צבאיים כי סירבו לשרת כתצפיתניות. עוד דווח כי תצפיתניות העידו על מצוקה, ניסיונות התאבדות, מחסור במזון וענישה מחמירה.

## תצפיתניות בטבח שבעה באוקטובר
### לפני המתקפה
[ממוזער|[גרפיטי בקריית המלאכה בתל אביב המותח ביקורת על ההתעלמות מאזהרות התצפיתניות טרם מתקפת 7 באוקטובר.]]
[ממוזער|כתובת הוֹדָיָה של תצפיתניות חמ"ל [קרב מוצב כיסופים|כיסופים למציליהן ב-7 באוקטובר]]

עד לפני טבח שבעה באוקטובר נתפס תפקידן בצה"ל לעיתים כנחות מבחינה מודיעינית. יש הסבורים כי נתונים ותובנות מודיעיניות שהופקו על ידי התצפיתניות לא קיבלו את המשקל וההתייחסות המתאימה. מעדויות שהצטברו, התצפיתניות התריעו מספר רב של פעמים אך המפקדים לא התייחסו לכך כאל מתקפה בסדר גודל כפי שאכן עמדה להתרחש. בנוסף, הקונספציה של צה"ל הייתה כי קיימים אמצעים לאיתור ומניעת חדירות של מחבלים דרך הגדר והחיילות מוגנות, כך שתצפיתניות הוצבו בחלק מהעמדות הקרובות לגבול ישראל – רצועת עזה, ללא נשק או מיגון. בשבועות ובחודשים שלפני מתקפת הפתע הצטברו עדויות רבות לכך שמשהו חריג ומדאיג מאוד מתרחש על גבול רצועת עזה. התצפיתניות דיווחו כי הן ראו שיירות טנדרים, אימונים, תרגול השתלטות על טנק, ופיצוץ מטענים קרוב מאוד לגדר.

### במהלך מתקפת הפתע
צה"ל הציב לאורך קו הגבול שורה של מצלמות מעקב שחוברו למרכז בקרה ושליטה שבו פעלו התצפיתניות. עם תחילת המתקפה ירו מחבלי החמאס במצלמות בטילים נגד טנקים, כבשו את בסיס התצפיתניות במוצב נחל עוז והחזיקו בו במשך שבע שעות, עד לשחרורו בידי סיירת צנחנים. מספר תצפיתניות ננעלו בחמ"ל והמשיכו כל העת לתפעל את האירוע.

14 תצפיתניות ובקריות איסוף יבשתי מגדוד 414 נרצחו במוצב נחל עוז ב-7 באוקטובר. שבע נחטפו לרצועת עזה, ושתיים נפצעו וניצלו.

מתוך 7 החטופות, הצליחו צה"ל והשב"כ לשחרר, לאחר שלושה שבועות, במבצע ראשית האור, את אורי מגידיש, אחת התצפיתניות שנחטפה. נועה מרציאנו, אחת מהתצפיתניות שנחטפו, נרצחה בשבי. שתי תצפיתניות שנחשבו כנעדרות זוהו לאחר כחודש כנרצחות:  ו. בשבת 25 בינואר 2025 שוחררו לאחר 477 ימים בשבי חמאס ארבעת התצפיתניות החטופות מאז ה-7 באוקטובר 2023: לירי אלבג, נעמה לוי, קרינה ארייב ודניאלה גלבוע. חמישה ימים אחר כך ב-30 בינואר 2025 שוחררה משבי חמאס התצפיתנית החטופה אגם ברגר.

### לאחר המתקפה
[ממוזער|'לא עוצמות עיניים עד שכולן בבית'; [מיצג לזכר 16 התצפיתניות שנרצחו, ובזעקה להשבתן של חמש שנחטפו: נעמה לוי, קרינה ארייב, אגם ברגר, דניאלה גלבוע ולירי אלבג]]
[ממוזער|'מצפה התצפיתניות'; יד לזכר התצפיתניות מ[קרב מוצב נחל עוז|מוצב נחל עוז שנפלו חלל בשבעה באוקטובר 2023]]
ממוזער|מיצב בכיכר ספר בחיפה עם תמונות של התצפיתניות
ממוזער|כרזה למען שחרור התצפיתניות בכיכר החטופים של רחובות

לאחר המתקפה על ישראל נשמעו טענות כי התצפיתניות סבלו מיחס מזלזל, בין היתר בשל מיקום תפקיד התצפיתנית בשרשרת הכוחות בצה"ל ומגדרן. נטען כי אם היו מקשיבים לתצפיתניות היה נמנע אסון. מעט התצפיתניות שנותרו בחיים נדרשו תוך שלושה ימים לחזור לתפקידן באיום של נפקדות ו-10 שנות מאסר. חודש אחרי הטבח, נחנך חמ"ל התצפיתניות החדש של גזרת נחל עוז במחנה רעים. אך, למרות ההתחייבות של צה"ל לשנות את תנאי המיגון וההגנה על התצפיתניות כגון לצייד אותן בכלי נשק, חשף הכתב הצבאי כי למרות הטבח תצפיתניות בחמ"ל עזה לא יקבלו נשק.

#### סיקור מיוחד בתקשורת
העיתונאית קרן נויבך הקדישה בתוכנית סדר יום (תוכנית רדיו) ראיון לכל אחד ואחת מהורי התצפיתניות שנרצחו בשבעה באוקטובר.

בערב יום הזיכרון 2024, שבעה חודשים לאחר מתקפת 7 באוקטובר, שודר סרט תעודה "חיילות של אף אחד". הסרט מלווה שלוש משפחות של הורי התצפיתניות ממוצב נחל עוז, שנרצחו במתקפת אוקטובר, במסעם מה-7.10 ועד הבאתן לקבורה. בין גיבורות הסרט: גילי לייבשור, אמא של יעל, הוריה של רוני אשל והוריה של נועה מרציאנו.

ב-7 בינואר 2025 נחנך אתר הזיכרון "גבעת התצפיתניות" ברחוב ארלוזורוב 30 בפתח תקווה.

ב-27 ביולי 2024 הוקם מצפה התצפיתניות. המצפה ממוקם בין מוצב נחל עוז ליישובי עוטף עזה, הערים שדרות ונתיבות, ונועד להמחיש את תפקידן החיוני של התצפיתניות בהגנה על גבולות מדינת ישראל.

## ראו גם
* שירות נשים בצה"ל
* נשים במלחמת חרבות ברזל
* קרב מוצב נחל עוז
* חיל האיסוף הקרבי

## קישורים חיצוניים

* תצפיתניות ובקא"סיות, באתר מתגייסים
* על תפקיד התצפיתנית, באתר חיילים מצייצים
* 
* אופיר אוחיון, "אתגרים מנטליים וכושר נפשי בקרב תצפיתניות בצה"ל", עיתון הרפואה הצבאית, 2018
* 
* רס"ן אופיר אוחיון, סא"ל יואב לוינשטיין, ד"ר אבישי אנטונובסקי, תרומת האימון הקשבי לכושר הנפשי של תצפיתניות בצה"ל, הוצאת מערכות, 26 בנובמבר 2021
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נשים בצה"ל
קטגוריה:מקצועות צבאיים
קטגוריה:תצפית