open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
המלחמה של פויל

**המלחמה של פויל** (באנגלית: **Foyle's War**) היא סדרת דרמה בלשית שמתרחשת בתקופת מלחמת העולם השנייה ואחריה. את הסדרה יצר הסופר והתסריטאי אנתוני הורוביץ, שכתב גם את הסדרה "רציחות במידסומר". הסדרה הוזמנה על ידי רשת ITV אחרי סיום הסדרה "המפקח מורס" בשנת 2000. באוקטובר 2002 החלו שידורי הסדרה. סיימון שאפס, מנהל התוכנית של ITV, ביטל את המשכה ב-2007, אבל אחרי תלונות רבות ודרישה של הקהל חידש פיטר פינצ'ם, מחליפו של שאפס, את הפקת הסדרה ששודרה ב-2008 וזכתה לאחוזי צפייה גבוהים.

ב-12 בינואר 2015 פרסמו ITV שלא יוזמנו פרקים נוספים של הסדרה בשל ההוצאות הגבוהות של ההפקה. הפרק האחרון של הסדרה שודר ב-18 בינואר 2015.

## רקע
### תיאור
שש העונות הראשונות של הסדרה התרחשו בתקופת מלחמת העולם השנייה בהייסטינגס שבסאסקס בדרום אנגליה. בלש סגן-ניצב כריסטופר פויל (מייקל קיצ'ן) מנסה ללכוד פושעים המנצלים את המהומה שנוצרה בעקבות המלחמה. הוא נעזר בנהגת שלו, סמנתה "סם" סטיוארט (האניסאקל ויקס), וסמל הבילוש פול מילנר (אנתוני האוול). בעונה השביעית פויל פורש מהמשטרה ועובד עבור MI5, ומנווט בעולם של ריגול והמלחמה הקרה.

### פויל
פויל הוא אלמן, שקט, שיטתי, נבון ישר והגון. עם זאת לרוב יריביו ממעיטים בערכו. החקירות שלו עוסקות בספסרות, בעסקים בשוק השחור, ובמקרי רצח. לעיתים קרובות פויל מתעמת עם בכירים בצבא או בשירותי המודיעין הבריטים, שהיו מעדיפים שהוא יעסוק בענייניו, אבל הוא נחוש בדעתו להשיג צדק.

בכתבה בעיתון ובראיון שנערך עם אנתוני הורוביץ הוא הסביר שהוא חיפש שם שיזכיר את תחילת שנות הארבעים של המאה העשרים. הוא חשב על חנות הספרים פוילס בדרך צ'רינג קרוס בלונדון, שהייתה ידועה בזכות מנהגיה המוזרים ובעלת החנות כריסטינה פויל. כריסטופר היה השם הגברי הקרוב ביותר לכריסטינה.

אחרי מותה של כריסטינה פויל ב-1999, החל לנהל אותה אחיינה, ששמו הוא כריסטופר פויל. בפרק "Bad Blood" הופיע כריסטופר פויל בתפקיד קמע.

### מבנה הפרקים
כל פרק הוא סיפור בפני עצמו. לאורך הסדרה יש כמה קווי עלילה שנמשכים בכמה פרקים. אחד מהם הוא הקריירה של אנדרו, בנו של פויל (בגילומו של ג'וליאן אובנדן), שהוא טייס קרבי בחיל האוויר המלכותי. גם יחסיו של פויל עם כמה דמויות בחייו מתוארים בפרקים שונים.

אורך כל פרק הוא בין 90 ל-100 דקות. בשידורי ITV הסדרה יחד עם הפרסומות שודרו ברצועת שידור של שעתיים. בערוץ PBS קיצצו דקות אחדות מהסרטים כדי שיתאימו לרצועת השידור של 90 דקות.

## פרקים

## דמויות עיקריות

## דיוק היסטורי
בסדרה הוקדשה תשומת לב רבה לדיוק בפרטים ההיסטוריים. הדרמה מתרחשת לצד האירועים ההיסטוריים של מלחמת העולם השנייה. אנתוני הורוביץ חשב שכדי לכבד את ותיקי המלחמה חשוב לדייק בפרטים. בהמשך הסדרה התעניין הורוביץ יותר ב"סיפורי הרצח" מאשר בתיאור ההיסטורי של המלחמה בעורף. עם זאת מוזיאון המלחמה האימפריאלי צוין כגוף מייעץ במספר פרקים. יוצרי הסדרה טרחו מאוד בעיצוב הסט, האביזרים והתלבושות.

## פרסים
ב-2002 הייתה הסדרה "המלחמה של פויל" מועמדת לפרס באפט"א לטלוויזיה בקטגוריית עיצוב ההפקה. ב-2003 הייתה הסדרה מועמדת לפרס בקטגוריית סדרת הדרמה הטובה ביותר.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות טלוויזיה על מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:סדרות טלוויזיה בריטיות שעלו לשידור בשנות ה-2000
התמחות (עריכת דין)

**התמחות** היא שלב בהכשרתו של עורך דין. ההתמחות מתחילה לאחר סיום לימודי משפטים, ונערכת בפיקוחו של עורך דין (במשרד עורכי דין או בפרקליטות המדינה) או בפיקוחו של שופט בבית משפט. עם סיום ההתמחות עובר המתמחה בחינה בכתב, והצלחתו בה מקנה לו את הזכות להפוך לעורך דין.

## בישראל
ההתמחות מוסדרת בישראל , וב, שהותקנו מכוח חוק זה. רשאי להתחיל בהתמחות מי שסיים לימודי משפטים לתואר ראשון, או שנותרו לו לא יותר משתי בחינות כדי להיות זכאי לתואר זה. החוק קובע כי "לא יעסיק מאמן מתמחה אלא בעבודה משפטית". בששת החודשים האחרונים לתקופת התמחותו רשאי מתמחה לייצג את שולחי מאמנו בבית משפט השלום, ובלבד שהמאמן יהיה נוכח בבית המשפט או שבית המשפט הרשהו להמשיך בייצוג אף בהיעדר המאמן.

עד שנת 1985 נמשכה ההתמחות שנתיים, כאשר בשנים 1963–1985 ניתן היה להתחיל אותה במהלך השנה האחרונה ללימודי משפטים. בשנת 1985 קוצרה ההתמחות לשנה וחצי, אך נקבע שניתן להתחיל אותה רק בסיום לימודי המשפטים. בשנת 1994 קוצרה ההתמחות לשנה אחת. ביולי 2017 אישרה הכנסת את הארכת תקופת התמחות לשנה וחצי. הארכה זו אינה חלה על:
* מי שהחל את לימודיו להשכלה משפטית לפני סוף יולי 2017, ובלבד שישלים את תקופת התמחותו בתוך שלוש שנים מיום סיום לימודיו;
* מי שסיים את לימודיו להשכלה משפטית לפני סוף יולי 2017, ובלבד שישלים את תקופת התמחותו בתוך ארבע שנים ממועד זה. החל מינואר 2026, ההתמחות קוצרה לשנה אחת כהוראת קבע. החוק אושר ביוני 2025.

בתום תקופת ההתמחות ניגש המתמחה לבחינת ההסמכה של לשכת עורכי הדין, שמעברה בהצלחה מקנה לו את הזכות להצטרף ללשכת עורכי הדין ולהפוך לעורך דין.

דינו של המתמחה, בתקופת התמחותו, כדין עובדו של המאמן לכל דבר ועניין (למעט כאשר ההתמחות נעשית בצה"ל), למעט לעניין החוקים הבאים:
: (1) חוק פיצויי פיטורים, תשכ"ג–1963;
: (2) חוק שירות התעסוקה, תשי"ט–1959;
: (3) חוק החיילים המשוחררים (החזרה לעבודה), תש"ט–1949;
: (4) ;
: (5) ;
: (6) ;
: (7) .

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* התמחות, באתר של לשכת עורכי הדין
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הכשרה מקצועית
קטגוריה:לימודי המשפט
ולף הראשון, דוכס בוואריה

**ולף הראשון, דוכס בוואריה** (בגרמנית: **Welf I von Bayern**; 1037 (בערך) – 6 בנובמבר 1101), היה דוכס בוואריה בין השנים 1070–1077 ובין השנים 1096–1101.

## ביוגרפיה
ולף נולד בשנת 1037 לאלברטו אצו השני, מרקיז מילאנו ולקוניגונדה מאלטדורף, בתם של ולף השני, רוזן שוואביה ואימיצה מלוקסמבורג. בשנת 1055 מת דודו ולף, דוכס קרינתיה, וולף ירש את נחלותיו.

אף כי אביו תמך באפיפיור במסגרת מאבק האינווסטיטורה בין מדינת האפיפיור לאימפריה הרומית הקדושה, תמך ולף שנהיה שליט בקרינתיה, בקיסר היינריך הרביעי. בשנת 1070 מרד חמיו אוטו מנורטהיים בהיינריך הרביעי, אולם ולף המשיך לתמוך בקיסר, ובתמורה קיבל את דוכסות בוואריה שנלקחה מחמיו, ולאחר מכן גירש את אשתו אתלינדה מנורטהיים בציווי הקיסר.

במהלך מאבק האינווסטיטורה שינה ולף את תמיכתו, והחל לתמוך באפיפיור גרגוריוס השביעי. בשנת 1076 השלים ולף עם הקיסר, אולם בשנה לאחר מכן התחדשה המלחמה ביניהם, ובתגובה הדיח אותו היינריך הרביעי משלטונו, אם כי ולף שנתמך על ידי אביו ואצילים בוואריים, שמר על שליטתו בבוואריה.

בשנת 1089 התחתן בנו של ולף - ולף החמישי עם מטילדה, מרקיזת טוסקנה, על מנת לחזק את היחסים עם האפיפיור אורבנוס השני, אולם בשנת 1095 התגרשו השניים, ובעקבות כך התפייס ולף עם הקיסר, אשר בתמורה החזיר אותו לשלטונו בבוואריה.

בשנת 1101 יצא ולף למסע הצלב של 1101, יחד עם גיום התשיעי, דוכס אקיטן, איג דה ורמנדואה ואידה מאוסטריה, אולם הובסו על ידי קיליץ' ארסלן, הסולאטן של רום. ולף הצליח לברוח, אולם מת בדרכו לפאפוס, קפריסין, ובנו ולף השני, דוכס בוואריה עלה לשלטון במקומו.

## משפחתו
בשנת 1062 התחתן ולף עם אתלינדה מנורטהיים, בתם של אוטו מנורטהיים וריכנצה משוואביה, אך לא היו לו ילדים ממנה.

בשנת 1070 התחתן ולף עם יודית מפלנדריה בתם של בלדווין הרביעי, רוזן פלנדריה ואלינור מנורמנדי, ממנה נולדו לו 3 ילדים:
* ולף השני, דוכס בוואריה (1072–1120)
* היינריך התשיעי, דוכס בוואריה (1075–1126)
* קוניצה מבוואריה (לא ידוע–1120), התחתנה עם פרידריך רוכו, רוזן דיסן

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:דוכסי בוואריה
קטגוריה:בית אסטה
קטגוריה:בית ולף
קטגוריה:נפטרים ב-1101
וילהלם השישי, דוכס בראונשווייג-לינבורג

**וילהלם השישי, דוכס בראונשווייג-לינבורג** (בגרמנית: **Wilhelm VI, Herzog zu Braunschweig und Lüneburg**; 4 ביולי 1535 – 20 באוגוסט 1592), היה הדוכס של דוכסות בראונשווייג-לינבורג בין השנים 1559–1592.

## ביוגרפיה
וילהלם נולד ב-4 ביולי 1535, לארנסט הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג ולסופיה ממקלנבורג-שוורין, בתם של היינריך החמישי, דוכס מקלנבורג-שוורין ואורסולה מברנדנבורג.

בשנת 1546 מת אביו ארנסט הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג, ואחיו פרנץ אוטו, דוכס בראונשווייג-לינבורג ירש את נחלותיו. בשנת 1559 מת פרנץ אוטו, ווילהלם ואחיו היינריך השביעי, דוכס בראונשווייג-לינבורג ירשו את נחלותיו. בשנת 1569 מת אחיו היינריך השלישי ללא יורשים, ווילהלם שלט מעתה לבדו בדוכסות. וילהלם ערך רפורמות בדוכסות, ושיפר את המסחר ומערכת המשפט.

בסתיו 1577 החל וילהלם לסבול מהתקפים של אי-שפיות, אולם בשנת 1580 השתפר מצבו. בשנת 1582 שוב הידרדר מצבו, וכתוצאה מכך בשנת 1584 ברחה אשתו דורותיאה מדנמרק, דוכסית בראונשווייג-לינבורג מהבית מחשש לביטחונה.

ב-20 באוגוסט 1592 מת וילהלם, ובמקומו עלה לשלטון בנו ארנסט השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג.

## משפחתו
ב-12 באוקטובר 1561 התחתן וילהלם עם דורותיאה מדנמרק, דוכסית בראונשווייג-לינבורג, בתם של כריסטיאן השלישי, מלך דנמרק ודורותיאה מסקסוניה-לאוונבורג. ממנה היו לו 15 ילדים:
* סופיה מבראונשווייג-לינבורג (1563–1639), התחתנה עם גאורג פרידריך, מרקיז ברנדנבורג-אנסבך.
* ארנסט השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג (1564–1611).
* אליזבת מבראונשווייג-לינבורג (1565–1621), התחתנה עם פרידריך, רוזן הוהנלוהה-לנגנבורג.
* כריסטיאן, דוכס בראונשווייג-לינבורג (1566–1633).
* אוגוסט הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג (1568–1636).
* דורותיאה מבראונשווייג-לינבורג (1570–1649), התחתנה עם קרל הראשון, רוזן פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד.
* קלרה מבראונשווייג-לינבורג (1571–1658), התחתנה עם וילהלם הראשון, רוזן שוורצנבורג-פרנקנהאוזן.
* אנה אורסולה מבראונשווייג-לינבורג (1572–1601).
* מרגרטה מבראונשווייג-לינבורג (1573–1643), התחתנה עם יוהאן קזימיר, דוכס סקסוניה-קובורג.
* פרידריך הרביעי, דוכס בראונשווייג-לינבורג (1574–1648).
* מריה מבראונשווייג-לינבורג (1575–1610).
* מגנוס מבראונשווייג-לינבורג (1577–1632).
* גאורג, דוכס בראונשווייג-לינבורג (1682–1641).
* יוהאן מבראונשווייג-לינבורג (1583–1628).
* זיבילה מבראונשווייג-לינבורג (1584–1652), התחתנה עם יוליוס ארנסט, דוכס בראונשווייג-לינבורג.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:דוכסי בראונשווייג-לינבורג
קטגוריה:בית ולף
קטגוריה:ילידי 1535
קטגוריה:נפטרים ב-1592
מנזר סנגוב

שמאל|ממוזער|230px|מנזר סנגוב
**מנזר סנגוב** (ברומנית: **Mănăstirea Snagov**) הוא מנזר נוצרי אורתודוקסי רומני השוכן על אי באגם סנגוב, ברומניה. המנזר נוסד כנראה על ידי מירצ'אה הזקן והוא מוזכר בתעודות לראשונה ב-1408. המנזר מכונה לעיתים גם "מנזר ולאד המשפד", משום האמונה העממית שולאד המשפד קבור במנזר. בדיקה מודרנית שנערכה לעצמות הקבורות בקבר המיוחס, קבעה שהעצמות הקבורות שם הן עצמות סוס.

בסביבות שנת 1456 ולאד המשפד בנה קיר מגן, גשר בין האי ובין גדת האגם, בית סוהר לכליאת בוגדים וליסטים וגם מעבר תת-קרקעי המחבר את האי ליבשה. המנזר בנוי בסגנון ביזנטיני עם אלמנטים דקורטיביים רומנים.

המקום שימש נזירות עד 1810, כאשר הועברו למקום אחר. רעידת האדמה של 1814 גרמה לנזקים כבדים. בעת מהפכת טודור ולדימירסקו ב-1821 נשרף הגשר, העשוי עץ אלון, שחיבר את האי לגדה ואף פעם לא שוקם.

במנזר יש רק נזיר אחד המתחזק אותו. תושבי האזור מעדיפים ללכת להתפלל בכנסייה הכפרית ורק בחגים מתכנס כמניין מתפללים. המקום זוכה לביקורי 20 עד 25 תיירים בחודש.

## קישורים חיצוניים

* 
* Manastirea Snagov 
* Mănăstirea Snagov, pustnicul de pe ostrov 

קטגוריה:רומניה: מנזרים
יקותיאל גינצבורג

**יקותיאל גינצבורג** (באנגלית: **Jekuthiel Ginsburg**; ט' באלול ה'תרמ"ט, 15 באוגוסט 1889 – י"ב בתשרי ה'תשי"ח, 7 באוקטובר 1957) היה מתמטיקאי יהודי-אמריקאי בולט והיסטוריון של המתמטיקה. ראש המכון של ישיבה יוניברסיטי בניו יורק.

## קורות חיים
נולד בליפניק שבווהלין, אחיהם של הסופר והמחנך שמעון גינצבורג והמתרגם פסח גינזבורג. כמו אחיו קיבל חינוך מסורתי בחדר המתוקן של אביהם, והשלים את לימודיו כאוטודידקט. בנערותו למד לימודים תורניים ועברית. בגיל 23 היגר לארצות הברית ובה למד לימודים כלליים. הוא התפרנס כמורה לעברית ובמקביל החל לפרסם מאמרים בעיתונות העברית האמריקאית, טור קבוע שלו בעיתון הדואר בשם 'שיחות חולין מעולם המדע' שהיה שזור בפולקלור יהודי, תרם לפרסומו.

ב-1926 התמנה כפרופסור למתמטיקה באוניברסיטת קולומביה וב-1932 התמנה לתפקידו בישיבה יוניברסיטי בניו יורק. הוא יסד את הרבעון המתמטי Scripta Mathematica  והיה עורכו במשך 25 שנה. כתב עת זה נחשב בשעתו לכתב העת המתמטי היחיד בעולם שנכתב בידי מומחים עבור הדיוטות, והקנה לגינצבורג פרסום עולמי.

בראשית שנות ה-20 של המאה ה-20 חתם על חוזה ספרותי שאפשר שלו לשלב בין אהבתו לשפה העברית לעבודתו המתמטית ואהבתו להוראת המתמטיקה, הוצאת שטיבל פרסמה כי יכתוב עבורה את "תולדות המתמטיקה הכללית והיהודית" בשישה כרכים. הוא פרסם כמה פרקים לדוגמה מעבודתו זו, אך היא לא הושלמה.

פרופסור גינצבורג היה חבר האקדמיה למדעים של ניו יורק ובאגודות רבות להיסטוריה ולמתמטיקה.

הלל פורסטנברג הוא אחד מתלמידיו.

נפטר בי"ב בתשרי ה'תשי"ח, 7 באוקטובר 1957.

## כתביו
* **כתבים נבחרים** (מבחר ממאמריו על חיי מתמטיקאים יהודים), תל אביב וירושלים: מ' ניומן, 1960

* **mit David Eugene Smith**: History of Mathematics in America before 1900, MAA, Carus Mathematical Monographs, 1930, Archive
* **mit David Eugene Smith**: Numbers and Numerals, Columbia University Teacher's College 1937


## לקריאה נוספת
* יצחק גולדשלג, אזכרה: מחברים שנפטרו בשנת תשי"ח; **יקותיאל גינצבורג**, בתוך: ארשת: ספר שנה לחקר הספר העברי, כרך א, עמ' 493.

## קישורים חיצוניים
* 


* Carl B. Boyer ,"Jekuthiel Ginsburg (1889-1957)", Isis 49, no. 3 (Sep., 1958): 335-336.

* http://yleksikon.blogspot.com/2015/08/yekutiel-ginzburg-jekuthiel-ginsburg.html
* https://library.osu.edu/projects/hebrew-lexicon/03165.php

קטגוריה:יהודים מווהלין
קטגוריה:יהודים שהיגרו מרוסיה לארצות הברית
קטגוריה:סגל ישיבה יוניברסיטי
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:היסטוריונים של המתמטיקה
קטגוריה:מתמטיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:עורכי כתבי עת יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1889
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1957
כריסטיאן לודוויג, דוכס בראונשווייג-לינבורג

**כריסטיאן לודוויג, דוכס בראונשווייג-לינבורג** (בגרמנית: **Christian Ludwig, Herzog zu Braunschweig und Lüneburg**; 25 בפברואר 1622 – 15 במרץ 1665) היה דוכס דוכסות בראונשווייג-לינבורג, בנסיכות קאלנברג בין השנים 1641-1648, ובנסיכות לינבורג בין השנים 1648-1665.

## ביוגרפיה
כריסטיאן לודוויג נולד ב-25 בפברואר 1622 בהרצברג על ההארץ, לגאורג, דוכס בראונשווייג-לינבורג, ולאנה אלאונורה מהסן-דרמשטדט, בתם של לודוויג החמישי, רוזן הסן-דרמשטדט ומגדלנה מברנדנבורג.

בשנת 1641 מת אביו גאורג, דוכס בראונשווייג-לינבורג, וכריסטיאן לודוויג ירש את נסיכות קאלנברג. בשנת 1648 ירש כריסטיאן לודוויג את נסיכות לינבורג מדודו פרידריך הרביעי, דוכס בראונשווייג-לינבורג, ומסר לאחיו גאורג וילהלם, דוכס בראונשווייג-לינבורג את נסיכות קאלנברג.

בשנת 1642 הצטרף כריסטיאן לודוויג לאגודה מניבת הפירות (Fruchtbringende Gesellschaft), ובאוקטובר 1653 התחתן עם סופיה דורותיאה משלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג, בתם של פיליפ, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג וסופיה הדוויג מסקסוניה-לאוונבורג.

ב-15 במרץ 1665 מת כריסטיאן לודוויג ללא ילדים, ואחיו גאורג וילהלם, דוכס בראונשווייג-לינבורג ירש את נחלותיו. אולם, בעקבות החלטתו של גאורג וילהלם להתחתן עם אלאונור ד'אסמיר ד'אולברוז בנישואים מורגנטיים, ויתר גאורג וילהלם על נסיכות קאלנברג, ומסר זאת לאחיהם יוהאן פרידריך, דוכס בראונשווייג-לינבורג.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:דוכסי בראונשווייג-לינבורג
קטגוריה:בית הנובר
קטגוריה:ילידי 1622
קטגוריה:נפטרים ב-1665
הפיגוע במועדון השפילד קלאב בראשון לציון

206x206px|ממוזער|שמאל|אנדרטה לנרצחי הפיגוע המועדון השפילד קלאב
**הפיגוע במועדון השפילד קלאב בראשון לציון** הוא פיגוע שבוצע על ידי מחבל מתאבד ב-7 במאי 2002 במועדון הסנוקר ה"שפילד קלאב", שבאזור התעשייה החדש בראשון לציון. בפיגוע נרצחו 15 ישראלים ונפצעו כ-50. החמאס נטל את האחריות לפיגוע.

## הפיגוע
הפיגוע בוצע כחלק מפיגועי טרור פלסטיני רבים שבוצעו במהלך האינתיפאדה השנייה. מעט אחרי השעה 11 בערב נכנס מחבל אוחז במזוודה מלאה חומרי נפץ למועדון השפילד קלאב, שנמצא בקומה השלישית של בניין תעשייתי באזור התעשייה החדש, במערב ראשון לציון. המחבל פוצץ עצמו במרכז האולם, ומן הפיצוץ נהרגו 15 ישראלים, כאשר אחת ההרוגות מתה מפצעיה בבית החולים.

המקום בו בוצע הפיגוע היה מועדון סנוקר בו הוצבו מכונות מזל ששימשו להימורים. במקום לא היה מאבטח והוא נבנה בשיטת הפל קל.

## בעקבות הפיגוע
הפיגוע התרחש בעת שראש הממשלה אריאל שרון היה בביקור בארצות הברית לצורך מפגש עם הנשיא ג'ורג' ווקר בוש. בשל הפיגוע קיצר ראש הממשלה את ביקורו, והבטיח כי ישראל תגיב תגובה חריפה לפיגוע.

גדודי עז א-דין אל-קסאם של החמאס קיבלו אחריות על הפיגוע, בהודעה לסוכנות הידיעות הצרפתית.
שבועיים לאחר הפיגוע בוצע פיגוע נוסף בראשון לציון, במדרחוב שבמרכז העיר. בפיגוע זה נרצחו שני ישראלים.

בחודש אוגוסט 2002 נלכדה חוליית סילואן שהופעלה על ידי החמאס, והייתה אחראית לביצוע הפיגוע. אבראהים חאמד שהיה בין האחראים על תכנון פיגוע זה ואחרים, נתפס, הועמד לדין ונדון בשנת 2012 ל-54 מאסרי עולם.

על המדרכה סמוך למבנה בו בוצע הפיגוע, הוצבה אנדרטה לזכר הנרצחים שצורתה עוררה ביקורת בקרב משפחת הקורבנות. לבסוף הוסרה האנדרטה הראשונה ובמקומה הוקמה אנדרטה במקום בולט - בדרך משה דיין פינת יוסף לישנסקי.

## גלריה

קובץ:2002 Rishon LeZion bombing III.jpg
קובץ:2002 Rishon LeZion bombing II.jpg
קובץ:2002 Rishon LeZion bombing I.jpg


## קישורים חיצוניים

* הנרצחים בפיגוע, באתר לזכר האזרחים חללי פעולות האיבה
* 
* 

## הערות שוליים

מועדון השפילד קלאב
מועדון השפילד קלאב
קטגוריה:ראשון לציון: היסטוריה
מועדון השפילד קלאב
מועדון השפילד קלאב
מועדון השפילד קלאב
יוהאן פרידריך, דוכס בראונשווייג-לינבורג

**יוהאן פרידריך, דוכס בראונשווייג-לינבורג** (בגרמנית: **Johann Friedrich, Herzog zu Braunschweig und Lüneburg**; 25 באפריל 1625 – 18 בדצמבר 1679) היה דוכס דוכסות בראונשווייג-לינבורג בנסיכות קאלנברג בין השנים 1665-1679.

## ביוגרפיה
יוהאן פרידריך נולד ב-25 באפריל 1625 בהרצברג על ההארץ, לגאורג, דוכס בראונשווייג-לינבורג, ולאנה אלאונורה מהסן-דרמשטאדט, בתם של לודוויג החמישי, רוזן הסן-דרמשטאדט ומגדלנה מברנדנבורג. בשנת 1651 המיר יוהאן פרידריך את דתו לדת הקתולית, והיה היחיד מבני משפחתו שעשה זאת.

בשנת 1665 מת אחיו כריסטיאן לודוויג, דוכס בראונשווייג-לינבורג ללא ילדים, ואחיו גאורג וילהלם, דוכס בראונשווייג-לינבורג ירש את נחלותיו. אולם, בעקבות החלטתו של גאורג וילהלם להתחתן עם אלאונור ד'אסמיר ד'אולברוז בנישואים מורגנטיים, ויתר גאורג וילהלם על נסיכות קאלנברג, ומסר זאת ליוהאן פרידריך. בשנת 1666 בנה יוהאן פרידריך בהנובר את ארמון הרנהאוזן כחיקוי לארמון ורסאי, ואשר התפרסם מאוד בשל הגנים שהקיפו אותו. בשנת 1667 הזמין יוהאן פרידריך לעיר את האדריכל ג'רולמו סארטוריו, אשר עיצב ופיתח את העיר, ואף בנה את כנסיית "נוישטדט קירכה".

בשנת 1676 החל יוהאן פרידריך להעסיק את גוטפריד וילהלם לייבניץ, אשר שירת כיועץ לבית הנובר במשך 40 שנה. ב-18 בדצמבר 1679 מת יוהאן פרידריך באאוגסבורג, ואחיו ארנסט אוגוסט, דוכס בראונשווייג-לינבורג ירש את נחלותיו.

## משפחתו
ב-30 בנובמבר 1668 התחתן יוהאן פרידריך עם בנדיקטה הנרייטה מפפאלץ-זימרן, בתם של אדוארד, רוזן פפאלץ-זימרן ואנה גונזאגה, ממנה נולדו לו 4 בנות:
* אנה סופיה מבראונשווייג-לינבורג (1670–1672)
* שרלוטה פליציטס מבראונשווייג-לינבורג (1671–1710), התחתנה עם רינלדו השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה
* הנרייטה מריה מבראונשווייג-לינבורג (1672–1757)
* וילהלמינה אמליה מבראונשווייג-לינבורג (1673–1742), התחתנה עם יוזף הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:דוכסי בראונשווייג-לינבורג
קטגוריה:בית הנובר
קטגוריה:הנובר: אישים
קטגוריה:ילידי 1625
קטגוריה:נפטרים ב-1679
דוב שחור אוסורי

**הדוב השחור של אוסורי** (שם מדעי: *Ursus thibetanus ussuricus*), הידוע גם בשם הדוב השחור של מנצ'וריה, הוא התת-מין הגדול ביותר של הדוב השחור האסייתי. דוב זה נפוץ ברחבי המזרח הרחוק כולל חצי האי הקוריאני.

## [[אטימולוגיה]]
הדוב השחור האוסורי -כמו קרובו החום-נקרא על שם הנהר אוסורי.

## אקולוגיה
הטורפים הנפגשים לעיתים קרובות עם הדוב השחור האוסורי כוללים את הדוב החום של אוסורי ואת הטיגריס הסיבירי.

## תפוצה
תפוצת הדוב השחור האוסורי היא: דרום סיביר, צפון מזרח סין וחצי האי הקוריאני.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1901
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פייר מרי הוד
קטגוריה:דוביים

קטגוריה:קוריאה הדרומית: יונקים

קטגוריה:קוריאה הצפונית: יונקים
פורמולה 1 עונת 1952

**עונת 1952** היא העונה השלישית בה התקיימה אליפות הפורמולה 1 שאורגנה על ידי הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA). במהלך העונה התקיימו שמונה מרוצים - שבעה מרוצי פורמולה ברחבי אירופה אליהם נוסף מרוץ האינדיאנפוליס 500, שהתקיים בארצות הברית. אלברטו אסקרי ניצח שישה מתוך שמונת המרוצים בעונה וזכה לראשונה בתואר האליפות.

## המרוצים בעונה

## תקציר העונה
אלפא רומיאו לא יכלה לממן פיתוח רכב חדש ועל כן הודיעה על פרישה מהאליפות. קבוצת BRM תכננה שני רכבים חדשים המצוידים עם מנועי V16, אך החליטה לפרוש גם היא מהתחרות כחודש לפני תחילת העונה. חואן מנואל פנג'יו, הזוכה באליפות בעונה שעברה נפצע קשה ולא השתתף בעונה. בתנאים אלה נותרה פרארי הטוענת היחידה לכתר. הדבר הוביל את המארגנים לשנות את הכללים ולהתאימם לקטגוריית הפורמולה 2 בה נעשה שימוש במנועים בנפח 2 ליטרים. הדבר אפשר למגוון גדול של יצרנים וקבוצות להשתתף בתחרות, אך השליטה של פרארי הייתה מוחלטת - הקבוצה ניצחה את כל שבעת המרוצים האירופאים. 

אלברטו אסקרי נעדר ממרוץ פתיחת העונה, עקב נסיעה לארצות הברית במטרה להשתתף במרוץ האינדיאנפוליס 500, שנחשב לחלק מהאליפות. אסקרי הוא הנהג האירופאי הראשון שהשתתף במרוץ, אותו לא הצליח לסיים. הוא חזר לסבב האירופאי בגרנד פרי ניצח את כל ששת המרוצים שנתרו בעונה וזכה, לראשונה, באליפות.

## דירוג האליפות
### שיטת הניקוד
הנקודות בכל מרוץ הוענקו לנהגים שסיימו באחד מחמשת המקומות הראשונים. הניקוד ניתן בהתאם למופיע בטבלה. בנוסף, ניתנה נקודת בונוס לנהג שקבע את זמן ההקפה המהירה בכל מרוץ. נהגים שחלקו רכב במהלך מרוץ, קיבלו מחצית מהנקודות, כל אחד. בחישוב נקודות האליפות הובאו בחשבון 4 התוצאות הטובות ביותר בלבד. הנקודות המופיעות בסוגריים כוללות את סך הנקודות שהושגו בעונה.

### דירוג הנהגים
הטבלה כוללת רק נהגים שצברו נקודות במהלך העונה

## קישורים חיצוניים

* פורמולה 1 עונת 1952 באתר Oldracingcars.com
* תוצאות מרוצי העונה באתר Formula1.com.
* סיכום העונה באתר MotorSport Magazine.

קטגוריה:עונות בפורמולה 1
קטגוריה:1952 בספורט
תחמס אירופי

ממוזער|צעיר פותח פה בתנוחת איום 
**תחמס אירופי** (שם מדעי: *Caprimulgus europaeus*) הוא מין של עוף לילי ממשפחת התחמסיים החי באירופה, אסיה ואפריקה ומגיע גם לישראל.

## מאפיינים
לתחמסים אלה ולקרוביהם בסוג תחמס יש זיפים קשים סביב המקור, כנפיים ארוכות וצרות, אצבע אמצעית משוננת דמוית מסרק ודוגמת נוצות מנומרת, המסייעת להסוואה. לזכרים ולפעמים גם לנקבות יש כתמים לבנים על הכנפיים והזנב המכונים "איתותים".

תיעוד המאובנים לקוי, אך סביר להניח שתת-המינים התמיינו כאשר הטמפרטורה העולמית עלתה במהלך 10,000 השנים האחרונות.

ישנם שישה תת-מינים מוכרים, המפגינים גרדיאנט קל של שינוי: באזור המזרחי הגודל הממוצע קטן יותר, הניצוי בהיר יותר ולזכרים איתותים לבנים גדולים יותר. באזורי החפיפה בין תת-המינים קיימים מופעי ביניים.

התחמס האירופי ניזון ממגוון נרחב של חרקים מעופפים, אותם הוא תופס בשעת מעופו, לעיתים קרובות ממעוף קצר מענף. התחמס מסתמך על חוש הראייה בשעת הציד, על ידי זיהוי צל הטרף מול שמי הלילה. עיניי התחמס גדולות יחסית ובעלות שכבה מחזירת אור אשר משפרת את ראיית הלילה. נראה שהתחמס לא מסתמך על חוש השמיעה באיתור טרף ואינו משתמש באקולוקציה. התחמס שותה ומתרחץ תוך כדי תעופה.

אף על פי שהתחמס האירופי חשוף לטפילים ולטריפה, האיומים העיקריים על הישרדות המין הם אובדן בית גידול, הפרעה וירידה בכמות הטרף עקב שימוש בחומרי הדברה. על אף הירידה בכמות האוכלוסייה, מסווג המין על ידי IUCN כ"ללא חשש", בשל מספר הפריטים הגדול ואתרי רבייה נרחבים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:תחמסיים
קטגוריה:ארץ ישראל: תחמסיים
קטגוריה:גרמניה: עופות
קטגוריה:אוקראינה: עופות
קטגוריה:בולגריה: עופות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
מועדון החנונים: הסרט

**מועדון החנונים: הסרט** הוא סרט קולנוע קומי ישראלי לילדים ונוער המבוסס על הסדרה הקומית של ערוץ Zoom, "מועדון החנונים". הסרט יצא ב-3 באוגוסט 2017. בסרט מככבים חלק מן הקאסט הראשי בסדרה: יואב רוטמן, עמית פרקש, אורי בלופרב, נוה צור, יון תומרקין ושירה נאור.

## תקציר העלילה
כשתלמידי בית הספר יוצאים לחופשת הקיץ, חבורת "מועדון החנונים" **יותם** (יואב רוטמן), **דנה** (עמית פרקש), **צחי** (אורי בלופרב) ו**שוסטק** (נוה צור) מופתעים לגלות כי מלכת השכבה שלהם **היידי שמטרלינג** (שירן סנדל) מזמינה אותם למסיבת הבריכה שלה. באמצע המסיבה היהלום המפורסם "כוכב הזהב" ששייך לביתה של היידי נגנב, והחנונים הופכים לחשודים העיקרים. עכשיו, יש להם יומיים בלבד למצוא את היהלום. המשימה של החנונים הופכת לקשה יותר שהם מגלים שהם הסתבכו עם **אודליה שעשוע** (רוני הדר), ראש משפחת פשע חסרת רחמים.

## שחקנים ודמויות

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:סרטי קומדיה ישראליים
קטגוריה:סרטי נעורים ישראליים
קטגוריה:סרטי 2017
קטגוריה:סרטים מבוססי סדרות טלוויזיה
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2017
אלברטו אצו השני, מרקיז מילאנו

**אלברטו אצו השני, מרקיז מילאנו** (באיטלקית: **Alberto Azzo II d'Este**; 10 ביולי 1009 – 20 באוגוסט 1097), היה מרקיז מילאנו בין השנים 1029–1097.

## ביוגרפיה
אלברטו אצו נולד ב-10 ביולי 1009 לאלברטו אצו הראשון, מרקיז מילאנו ולאדליידה.

בשנת 1029 מת אביו אלברטו אצו הראשון, מרקיז מילאנו, ואלברטו אצו עלה לשלטון במקומו. אלברטו אצו המשיך במדיניות אביו, והרחיב את נחלותיו בצפון איטליה. בשנת 1069 מרדו התושבים ברוזנות מיין ברובר השני, דוכס נורמנדיה, ואלברטו אצו דאג שבנו יקבל את הרוזנות כאיג החמישי, רוזן מיין, מכיוון שלאשתו היה זכות ירושה על הרוזנות.

בשנת 1055 ירש בנו ולף הרביעי את קרינתיה, ובשנת 1070 הפך לדוכס בוואריה, וממנו יצאה שושלת בית ולף, אשר הייתה אחת המשפחות החזקות ביותר באימפריה הרומית הקדושה.

במהלך מאבק האינווסטיטורה ניסה אלברטו אצו לפשר בין האפיפיור גרגוריוס השביעי להיינריך הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, אולם משלא עלה הדבר בידו הצטרף למחנה האפיפיור. בשנת 1073 הקים אלברטו אצו טירה באסטה, אשר הפכה על ידי כך מכפר קטן לעיר חשובה.

ב-20 באוגוסט 1097 מת אלברטו אצו, ובנו פולקו הראשון, מרקז מילאנו ירש את נחלותיו, וממנו יצאה משפחת בית אסטה, אשר הייתה משפחה חשובה מאוד באיטליה, ואשר מאוחר יותר שלטה בדוכסות מודנה.

## משפחתו
בשנת 1036 התחתן אלברטו אצו עם קוניגונדה מאלטדורף, בתם של ולף השני, רוזן שוואביה ואימיצה מלוקסמבורג, ממנה נולד לו בן אחד:
* ולף הראשון, דוכס בוואריה (1037–1101)

בשנת 1070 התחתן אלברטו אצו עם גארסנדה ממיין, בתו של ארבר הראשון, רוזן מיין, ממנה נולדו לו שני ילדים:
* פולקו הראשון, מרקז מילאנו (לא ידוע–1128)
* איג החמישי, רוזן מיין (לא ידוע–1131)

בנוסף היו לו גם ילדים מחוץ לנישואין.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בית אסטה
קטגוריה:ילידי 1009
קטגוריה:נפטרים ב-1097
כיסא מסתובב

ממוזער|כיסא מסתובב עם משאבה המאפשרת העלאת והורדת המושב
**כיסא מסתובב** הוא כיסא עם רגל אחת מרכזית המאפשרת למושב להסתובב 360 מעלות ימינה או שמאלה. הכיסא המסתובב הראשון הומצא על ידי תומאס ג'פרסון, והוא היה לכיסא שעליו ניסח את הכרזת העצמאות של ארצות הברית בשנת 1776.

## סוגים
לעיתים כולל הכיסא המסתובב גלגלים בבסיס המקלים והמאפשרים למשתמש להזיז אותו סביב אזור עבודתו ללא מאמץ. סוג זה נפוץ בעידן המודרני של המשרדים. לפיכך, לעיתים קרובות מכונה הכיסא המסתובב גם "כיסא משרדי". בדרך כלל, בכיסאות המשמשים במשרדים משולבת משאבת גז כדי להתאים את גובהו של המושב ליושב בו.

כיסאו של שרטטן הוא כיסא מסתובב ללא גלגלים ובדרך כלל גבוה יותר מאשר הכיסא המשרדי, לשימוש מול לוח שרטוטים. לרוב, כיסאות מסוג זה כוללים גם טבעת רגל כדי לתמוך ברגליים כאשר לא ניתן להגיע לקרקע.

כאשר הכיסא המסתובב מותקן בכלי טיס, כלי רכב או על מדרגות והוא לא יכול לזוז באופן עצמאי כיוון שמונח על בסיס קבוע, הוא נקרא **מושב מסתובב**.

## ראו גם
* כיסא משרדי

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ארצות הברית: המצאות
מסתובב
קטגוריה:תומאס ג'פרסון
קטגוריה:ארגונומיה
יובל זוסמן

**יוֹבֵל זוסמן** (נולד ב-12 במאי 1998) הוא כדורסלן ישראלי המשחק בעמדת הסווינגמן בקבוצת הפועל ירושלים בכדורסל מליגת ווינר סל והיורוקאפ, וכן בנבחרת ישראל.

## ביוגרפיה
יובל זוסמן גדל והתחנך בעיר נתניה, בן לאביגל וליריב זוסמן. שמו של יובל נבחר מכיוון שנולד בתאריך סמוך ליום העצמאות ה-50 למדינת ישראל, ולכן הוא מקפיד לשחק בכל המסגרות עם חולצה מספר 50.

התחנך ולמד בבית הספר היסודי "בארי" ע"ש ברל כצנלסון. אביו שימש כמאמן כדורסל וכמורה לחינוך גופני, ואימן את יובל באופן אישי לאורך השנים.

בשנים 2015–2017 התאמן ושיחק זוסמן במסגרת האקדמיה של מכבי תל אביב.

בעונת 2015/2016 הוא הוביל את קבוצת הנוער של מכבי תל אביב לעונה מושלמת עם זכייה בדאבל, וכן הרשים מאוד בטורניר מוקדמות הנוער של היורוליג שנערך בברצלונה ונבחר לחמישייה המצטיינת של הטורניר עם ממוצעים של 18.0 נק', 7.5 ריב', 5.2 חט' ו-2.7 אס' למשחק. במקביל שיחק זוסמן גם בקבוצה הבוגרת של מכבי תל אביב.

בעונת 2016/2017 הושאל למכבי עירוני רעננה, שסיימה במקום הראשון בסיום העונה הסדירה בליגה הלאומית, וסיים עם ממוצעים של 11.7 נק' עם 41 אחוז ל-3, 3.6 ריב', 2.3 אס' ו-1.8 חטיפות.

ב-27 ביולי 2017 חתם זוסמן על חוזה חדש במכבי תל אביב ל-4 עונות. בעונתו הראשונה בקבוצה נבחר לתגלית העונה בליגת העל בכדורסל. ב-11 בינואר 2019, במחזור ה-18 של עונת 2018/2019 ביורוליג, הוביל זוסמן את מכבי לניצחון חוץ ראשון על צסק"א מוסקבה לאחר 15 שנים כאשר סיים את המשחק עם 15 נקודות, שיא קריירה אישי ביורוליג, ונבחר ל-MVP של המשחק. בסיום העונה זכה עם מכבי באליפות המדינה כשחקן משמעותי, והעמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA, אך לא נבחר לבסוף. בקיץ של אותה השנה שיחק במדי קליבלנד קאבלירס בליגת הקיץ של ה-NBA.

במהלך חודש פברואר 2020 הוכרז כאחד המועמדים לתואר שחקן ההגנה של היורוליג לעונת 2019/2020.

### קריירה בינלאומית
זוסמן חבר קבע בנבחרות הצעירות של ישראל. בקיץ 2014 עלה עם הקדטים לדרג א' ובקיץ 2015 חווה הישג זהה עם נבחרת הנוער. בקיץ 2016 השתתף באליפות אירופה עד גיל 18 וסיפק ממוצעים של 15.5 נק' (תשיעי בטורניר), 8.8 ריב' (שמיני בטורניר), 3.8 חט' (שני בטורניר) ו-3.2 אס' למשחק.

בקיץ 2017 היה אחד מכוכביה של נבחרת העתודה באליפות אירופה, כשסיים עם ממוצעים של 16.3 נק' (שישי בטורניר) ב-42.5% מחוץ לקשת, 5.7 ריב' ו-1.9 חט' (חמישי בטורניר). במשחק הגמר מול יוון, בו הפסידה ישראל 56:65, היה המצטיין בשורות ישראל עם 23 נק' (5 שלשות) ו-7 ריב'.

בקיץ 2018 זוסמן הוביל את נבחרת העתודה לזכייה היסטורית באליפות אירופה לאחר ניצחון 66–80 בגמר על נבחרת קרואטיה. הוא סיים את האליפות עם ממוצע של 14.4 נק', 4.7 ריב' ו-3.6 אס' ב-28.3 דק' למשחק. זוסמן נבחר לחמישיית הטורניר ול-MVP של הטורניר. באותו הקיץ, הוא זומן לנבחרת הבוגרת על ידי עודד קטש.

## תארים

; מכבי תל אביב

* אליפויות (4): 2017/2018, 2018/2019, 2019/2020, 2020/2021
* גביע המדינה: (1): 2021

; אלבה ברלין
אליפות הבונדסליגה (1) 2022
* הגביע הגרמני (1): 2022

; הפועל ירושלים

* גביע המדינה: 2023/2024

## קישורים חיצוניים

* פרופיל השחקן באתר מנהלת הליגה
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורסלנים ישראלים
קטגוריה:כדורסלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורסלני מכבי רעננה
קטגוריה:נתניה: כדורסלנים
קטגוריה:פורבס 30Under30: ישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1998
קטגוריה:זוכי תגלית העונה בליגת העל בכדורסל
אלברטו אצו הראשון, מרקיז מילאנו

**אלברטו אצו הראשון, מרקיז מילאנו** (באיטלקית: **Alberto Azzo I d'Este**; 970 – 1029), היה מרקיז מילאנו בין השנים 1017–1029.

## ביוגרפיה
אלברטו אצו נולד בשנת 970 לאוברטו השני, מרקיז מילאנו ולריילנד. אלברטו אצו מופיע ברשומות ההיסטוריות לראשונה בשנת 1011, וב-10 במאי 1013 מונה אלברטו אצו למפקח מטעם הקיסר על נחלותיו באיטליה. אחותו ברטה, מלכת איטליה התחתנה עם ארדואינו מאיבראה, ואילו אחות נוספת ברטה ממילאנו התחתנה עם אולדריקו מנפרדי השני, רוזן טורינו.

בתחילה סייעו אלברטו אצו ואחיו לגיסו ארדואינו מאיבראה, שהכריז על עצמו כמלך איטליה, אולם בשנת 1014 הם לא התנגדו להכתרתו של היינריך השני, מלך גרמניה לקיסר האימפריה הרומית הקדושה. לאחר שעזב היינריך השני את איטליה שוב מרדו בו האחים, ואף תקפו ערים שהיו נאמנות לו.

בשנת 1017 מת אביו אוברטו השני, מרקיז מילאנו, ואלברטו אצו עלה לשלטון במקומו יחד עם אחיו אוגו. בשנת 1019 השלים אלברטו אצו עם היינריך השני, אולם בשנת 1022 נלכדו אלברטו אצו ואחיו על ידי היינריך השני והועמדו לדין. בשנת 1026 סייע אלברטו אצו לגיסו אולדריקו מנפרדי השני, רוזן טורינו להגן על פאביה, נגד כוחותיו של קונרד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.

בשנת 1029 מת אלברטו אצו, ובנו אלברטו אצו השני, מרקיז מילאנו ירש את נחלותיו.

## משפחתו
אלברטו אצו היה נשוי לאדליידה, ממנה נולד לו בן אחד:
* אלברטו אצו השני, מרקיז מילאנו (1009–1097)

## קישורים חיצוניים
* [אלברטו אצו הראשון, מרקיז מילאנו](http://www.treccani.it/enciclopedia/alberto-azzo_res-f80d1700-87e5-11dc-8e9d-0016357eee51_(Dizionario_Biografico)/) המילון הביוגרפי האיטלקי

## הערות שוליים

קטגוריה:בית אסטה
קטגוריה:נפטרים ב-1029
Joon (חברת תעופה)

[ממוזער|שמאל|250px|[איירבוס A340|איירבוס A340-300 של החברה]]
**JOON** הייתה חברת תעופה צרפתית אשר בסיסה היה בנמל התעופה שארל דה גול בפריז. החברה הייתה חברת בת של אייר פראנס וקהל היעד של החברה היה בעיקרו אוכלוסייה צעירה. טיסותיה בוצעו במודל של טיסת חסך.

חברת התעופה החלה את טיסותיה ב-1 בדצמבר 2017, לטווחים קצרים ובינוניים בשלל יעדים בתוך אירופה. טיסות ליעדים באמריקה והמפרץ הפרסי נוספו בקיץ 2018.

בתחילת פעילותה עשתה JOON שימוש בשבעה מטוסי איירבוס A320s המיועדים לטיסות קצרות טווח. לאחר מכן החלה החברה להפעיל מטוסים רחבי-גוף מהדגמים איירבוס A340-300.

בינואר 2019 הודיעה אייר פראנס על ביטול המותג JOON. החברה חדלה להתקיים ביוני 2019.

## צי המטוסים
צי המטוסים של החברה נכון לדצמבר 2018:

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:אייר פראנס-KLM
קטגוריה:חברות תעופה צרפתיות
מרים טל

**מרים טל** (כ"ב בסיוון ה'תר"ע, 29 ביוני 1910 – י' באדר א' ה'תשמ"א, 14 בפברואר 1981) הייתה מבקרת אמנות ישראלית.

## ביוגרפיה
מרים טל נולדה בשנת 1910 בסמולנסק, האימפריה הרוסית (כיום רוסיה), בתם של חנה (בת נחמן קרפילוב) וד"ר אברהם רוזנטל. בשנת 1920, אחרי לימודים במוסקבה, החלה ללמוד בגימנסיה בברלין ואחר כך בגימנסיה בבריסל. באותה תקופה הייתה פעילה בתנועת נוער ציונית. בין השנים 1930-1927 בקירוב למדה באוניברסיטה בברלין. הוריה עלו לארץ ישראל כבר בשנת 1924, אולם טל עלתה רק בשנת 1930, כנראה בשל לימודיה.

לאחר עלייתה התגוררה בירושלים ולמדה ספרות עברית באוניברסיטה העברית. לפרנסתה עבדה בתור פקידה ומתרגמת. בשנת 1937 פרסמה רומן בשם "מזייפי החיים" בהוצאת יהושע צ'צ'יק. בשנת 1943 שירתה ב'חיל העזר לנשים' של הצבא הבריטי ובמלחמת העצמאות שירתה חלקית ב'ש"י'. בין השנים 1940–1950 הייתה נשואה לפסל דוד מלכין. בין השנים 1953–1955 שימשה מזכירה בשגרירות ישראל בבריסל. באותה עת למדה תולדות האמנות. בשנת 1964 פרסמה ספר שירים פרי עטה בשם "קו לקו". שימשה מבקרת אמנות בעיתונים כגון "הבוקר", "על המשמר" ו-"ידיעות אחרונות", וכן בכתבי עת כגון "אריאל" ו"גזית". בנוסף אצרה כמה תערוכות ובהן תערוכת היחיד הראשונה של פנחס בורשטיין- מריאן (צייר) בשנת 1950 ותערוכה למרדכי מורה בגלריה ספראי (1970).
בשנת 1977 הייתה חברה בוועדת פרס ישראל לאמנות. בפברואר 1982 הוצגה בבית האמנים בירושלים בירושלים תערוכת זיכרון לכבודה.

למרים הייתה בת בשם רמה מלכין. נפטרה בשנות ה-20 לחייה.

מרים טל נפטרה בירושלים בי' באדר א' תשמ"א, 14 בפברואר 1981 ונטמנה בהר המנוחות בירושלים.

## לקריאה נוספת
### פעילות ספרותית
*מרים טל, **מזיפי החיים: רומן**, מצפה, תל אביב, תרצ"ז
*מרים טל, **קו לקו: שירים, מעוטרים במגזרות נייר מאת [[משה רייפר]]**, עקד, תשכ"ד
*
*

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מבקרות אמנות ישראליות
קטגוריה:מבקרי אמנות ישראלים
קטגוריה:ישראליות ילידות האימפריה הרוסית
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:נשות העלייה הרביעית
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:מתנדבות היישוב
קטגוריה:מתנדבי היישוב
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1910
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1910
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1981
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1981
אוברטו השני, מרקיז מילאנו

**אוברטו השני, מרקיז מילאנו** (באיטלקית: **Oberto II d'Este**; 940 – 1017), היה מרקיז מילאנו בין השנים 975–1017.

## ביוגרפיה
אוברטו נולד בשנת 940 לאוברטו הראשון, מרקיז מילאנו ולגוליה די בוניפאציו. בשנת 975 מת אביו אוברטו הראשון, ואוברטו ירש את נחלותיו, יחד עם אחיו אדלברטו הראשון, מרקיז מילאנו. בשנת 997 מת אחיו אדלברט, ואוברטו נשאר כשליט יחיד בנחלות.

בשנת 1002 תמך אוברטו בארדואינו מאיבראה, שהכריז על עצמו כמלך איטליה, והצטרף למרד נגד היינריך השני, מלך גרמניה.

בשנת 1017 מת אוברטו, ובניו אוגו, מרקיז מילאנו ואלברטו אצו הראשון, מרקיז מילאנו ירשו את נחלותיו.

## משפחתו
אוברטו היה נשוי לריילנד, ממנה נולדו לו 6 ילדים:
* אוגו, מרקיז מילאנו
* אלברטו אצו הראשון, מרקיז מילאנו
* ברטה ממילאנו
* אדלברט הרביעי
* גואידו
* אוברטו השלישי, מרקיז ליגוריה המזרחית

קטגוריה:בית אסטה
קטגוריה:נפטרים ב-1014
אוברטו הראשון, מרקיז מילאנו

**אוברטו הראשון, מרקיז מילאנו** (באיטלקית: **Oberto I d'Este**; 912 – 975) היה מרקיז מילאנו בין השנים 951–975 ופלטין של איטליה.

## ביוגרפיה
אוברטו נולד בשנת 912 לאדלברטו, מרקיז איטליה. בשנת 951 מסר ברנגר השני, מלך איטליה, לאוברטו את השטחים מדרום לנהר הפו, ואוברטו חילק אותם לשלוש מרקיזויות. בשנת 960 הסתכסך אוברטו עם ברנגר השני, ובעקבות כך ברח לגרמניה. בשנת 962 פנה האפיפיור יוחנן השנים עשר לאוטו הראשון, מלך גרמניה, שיבוא לסייע לו כנגד ברנגר השני, ואכן אוטו פלש לאיטליה, והחזיר את אוברטו לשלטונו.

בשנת 975 מת אוברטו, ובניו אדלברטו הראשון, מרקיז מילאנו ואוברטו השני, מרקיז מילאנו ירשו את נחלותיו. מצאצאיו יצאו בית אסטה ובית ולף, שממנו יצא בית הנובר.

## משפחתו
אוברטו התחתן עם גוליה די בוניפאציו, ממנה נולדו לו 7 ילדים:
* אדלברטו הראשון, מרקיז מילאנו
* אדלברטו
* אוברטו השני, מרקיז מילאנו
* אנסלמו
* ג'וליילמו, מרקיז קורטונה
* ברטה
* אוברטו אוביצו

## קישורים חיצוניים
* היסטוריה של בית אוברטנגי  
* 

קטגוריה:בית אסטה
קטגוריה:נפטרים ב-975
משה שטרנברג

הרב **משה שלמה שטרנברג** (נולד ב-28 במרץ 1901, נפטר בט"ו בשבט ה'תשי"ח, 5 בפברואר 1958) היה רב באוקראינה, ובסוף ימיו מרבני הציונות הדתית בארץ ישראל בתקופת הקמת המדינה וממניחי היסוד לרבנות במושבי העובדים הדתיים בישראל, רבו הראשון של כפר פינס.

## ביוגרפיה
נולד באלכסנדריה שבמחוז רובנו באוקראינה לברכה ולרב חיים מרדכי שטרנברג שכיהן כרב העיירה והיה צאצא למשפחת רבנים ותיקה בפולין. למד ב'חדר' המקומי ואחר כך מפי אביו, ובמקביל למד לימודים כלליים אצל מורה פרטי, נסע ללמוד בישיבות הגדולות בפולין והצטיין בלימודיו. לאחר מלחמת העולם הראשונה נפטרו הוריו מטיפוס והותירו אותו עם אח ואחות צעירים, אנשי העיירה שהכירו בידיעותיו התורניות מינו אותו כרב במקום אביו אף על פי שלא הייתה לו סמיכה לרבנות רשמית. זמן קצר אחר כך נבחן וקיבל תעודת בגרות ובמקביל נסמך לרבנות לאחר שעמד בבחינות בפני קבוצת רבנים בראשות הרב שמחה מה יפית מרובנו.

בהשקפתו היה נאמן לציונות הדתית, הצטרף לשורות החלוצים הדתיים ועסק בחינוך, הוא שוחרר משירות בצבא פולין כדי לאפשר לו ללמד תלמוד בכיתות הגבוהות בבית הספר היהודי באלכסנדריה.

הוא השיא את אחותו רחל לבחור תורני והדריך את גיסו לקראת קבלת רבנות העיירה אלכסנדריה, לו עצמו הוצע להתמודד על רבנות בדנציג ובריגה, אך הוא נענה להצעת רבנות בקוסטופיל וכיהן כרב העיר עד עלייתו לארץ ישראל בשנת ה'תרצ"ה, 1935.

בשנת ה'ת"ש, 1940, התמנה כרבו של היישוב המתהווה כפר פינס שבו שימש כרב (לצד אברהם הלל גולדברג) במשך שמונה עשרה שנה עד לפטירתו.

במקביל לתפקידו הרבני בכפר פינס, ראה הרב שטרנברג בעצמו "חלוץ התורה בשדה העבודה", הוא סייר בהתיישבות העובדת ודאג למינוי רבנים ולפעילות תורנית ביישובי המזרחי והפועל המזרחי במסגרת תפקידו בחבר הרבנים של תנועות אלו. כן היה חבר בוועדת החינוך של הרבנות הראשית לישראל ובוועדה למען מצוות התלויות בארץ. לקראת שנת השמיטה ה'תש"ה (1944–1945) השתתף בוועדה הרבנית לענייני שמיטה שקבעה את נוהלי הרבנות הראשית לישראל ליישום מעשי של הלכות השמיטה, יחד עמו היו חברים בוועדה: הרב דוד סלומון מכפר אברהם והרב דוד אוקס, בראש הוועדה ישב הרב שאול ישראלי.

חלק מחידושי תורתו ומחקריו בהלכה התפרסם בגיליונות כתב העת "התורה והמדינה", ורבים מכתביו לא נדפסו.

הרב שטרנברג נפטר בפתאומיות ממחלה בט"ו בשבט ה'תשי"ח, 5 בפברואר 1958. הוא הובא למנוחות בבית העלמין האזורי המשותף לכרכור, כפר פינס ועין עירון . הותיר אחריו את אלמנתו רבקה (נפטרה בתשע"ח) וארבעה ילדים. שנים מהם, תאומים שהיו בני תשע עם פטירתו, הם הרבנים מרדכי ועמיאל שטרנברג, ראשי ישיבת הר המור ומן הרבנים הבולטים בציונות הדתית בישראל בראשית המאה ה-21. שתי בנותיו, חווה וברכה, נשואות לרבנים עודד ולנסקי ויעקב לבנון, בהתאמה, גם הם ממקימי ישיבת הר המור.

## אילן יוחסין

## לקריאה נוספת
* יצחק גולדשלג, אזכרה: מחברים שנפטרו בשנת תשי"ח; הרב משה שטרנברג, בתוך: **[[ארשת: ספר שנה לחקר הספר העברי]]**, כרך א, עמ' 501.
* הרב משה שטרנברג - לזכרו, **פנקס אלכסנדריא**, תל אביב תשל"ב, עמ' 105–126.

## קישורים חיצוניים

* הרב שאול ישראלי, הרב כתריאל פישל טכורש ואחרים, '''לקט אמרים לזכר הרב הגאון ר' משה שלמה שטרנברג זצ"ל''', התורה והמדינה ט-י (תשי"ט) עמ' תרסט-תרפג
* יחזקאל לוי, '''הרב משה שטרנברג ז"ל: חמש שנים לפטירתו''', הצופה, 10 בפברואר 1963, עמ' 3

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים מווהלין
קטגוריה:רבנים אוקראינים
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:רבני מושבים
קטגוריה:ציונות דתית: אנשי חינוך
קטגוריה:רבני הציונות הדתית בישראל
קטגוריה:כפר פינס: אישים
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1958
קטגוריה:אישים הקבורים במושבים
אדלברטו, מרקיז איטליה

**אדלברטו, מרקיז איטליה** (באיטלקית: **Adalberto**; לא ידוע – 951) היה מרקיז טוסקנה בין השנים 915–929, ומרקיז איטליה עד בין השנים 940–951.

## ביוגרפיה
לא ידועים על אדלברטו פרטים רבים. בשנת 915 הוא מונה למרקיז טוסקנה ולמושל לוקה, וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 929. בשנת 940 הוא קיבל את התואר מרקיז איטליה, ושלט בליגוריה, בלומברדיה ובמילאנו. בשנת 951 מת אדלברטו, ובנו אוברטו הראשון, מרקיז מילאנו, ירש את נחלותיו. מצאצאיו יצאו בית אסטה ובית ולף, שממנו יצא בית הנובר.

## משפחתו
לאדלברטו היו שני ילדים:
* אוברטו הראשון, מרקיז מילאנו
* אמברוזו, בישוף קורסיקה

קטגוריה:בית אסטה
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-10
שוקולד שווייצרי

ממוזער|שוקולד שווייצרי 
**שוקולד שווייצרי** הוא שוקולד המיוצר בשווייץ. השוקולד השווייצרי הוא בעל מוניטין בינלאומי וידוע באיכותו הגבוהה ובמסורות הייצור המקומיות. 

הביטוי "שוקולד שווייצרי" מוגן בחוק. על אף שפולי קקאו וחומרי גלם אחרים מגיעים מארצות אחרות, כדי להיחשב ולהימכר תחת התווית "שוקולד שווייצרי" חייב ייצור השוקולד להיות בשווייץ.

## היסטוריה
ממוזער|שוקולד שווייצרי מתוצרת שוקולד דה ווילארס
המאה ה-17 הייתה תחילת דרכו של השוקולד השווייצרי המעובד. במאה ה-18 יוצר השוקולד רק במספר אזורים, למשל, בקנטון טיצ'ינו.

במאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 הוקמו מפעלי השוקולד הבאים:
* 1819 - מפעל קיילר בווה (כיום נסטלה).
* 1826 - מפעל פברגר בורסואה, קנטון ז'נבה,
* 1826 - מפעל סושרד בסריירס (כיום קראפט).
* 1830 - מפעל קוהלר בלוזאן (כיום נסטלה).
* 1836 - מפעל שפרינגלי בציריך, החברה פוצלה ל"קונפיסרי שפרינגלי" ו"לינדט ושפרינגלי" ב-1892.
* 1852 - מיסטרני בלוצרן (כיום פלאוויל)
* 1862 - קלאוס בלה לוקל
* 1867 - מפעל פיטר בלוזאן (כיום נסטלה)
* 1879 - לינדט בברן (כיום לינדט ושפרינגלי)
* 1887 - פריי באראו (כיום מיגרוס)
* 1899 - טובלר בברן (כיום קראפט)
* 1901 - שוקולד דה ווילארס בווילאר סור גלאן
* 1908 - פלצ'לין בעיירה 
* 1928 - סטלה S.A בלוגאנו (ג'וביאסקו מאז 1987)
* 1929 - קמיל בלוך בקורטלארי
* 1932 - טאושר בעיירה קטנה באלפים השווייצרים.
* 1932 - מפעל ברנריין בקרויצלינגן
* 1933 - שוקולד חלבה (קופ) בווליסלן
* 1934 - מפעל קאגי בטוגנברג

במחצית השנייה של המאה ה-19 החלה הפצתו של השוקולד השווייצרי מחוץ לשווייץ. מהמאה ה-19 עד מלחמת העולם הראשונה ולאורך מלחמת העולם השנייה התמקדה תעשיית השוקולד השווייצרי ביצוא. לאחר מלחמת העולם השנייה, החלה  התעשייה להשתמש במיקור חוץ, בשל מגבלות מסחריות.

## היקף

כיום רוב השוקולד השווייצרי נצרך על ידי השווייצרים עצמם (54% בשנת 2000). שווייץ מחזיקה בצריכת שוקולד הגבוהה ביותר בעולם לנפש (11.6 ק"ג לנפש לשנה).

בשנת 2004 יוצרו בשווייץ 148,270 טונות שוקולד. 53% מהם היו לייצוא (20% גרמניה, 11% צרפת, בריטניה ו-13% ל-צפון אמריקה). ההכנסות של תעשיית השוקולד השווייצרי בשנת 2004 היו 1.37 מיליארד פרנקים שווייצרים  (814 מיליון מהשוק המקומי, 551 מיליון מייצוא), כ-0.3% מהתל"ג באותה שנה.

## ראו גם
* המטבח השווייצרי

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:המטבח השווייצרי
קטגוריה:שוקולד
קראז

**קְרָאז** או **β בעורב** הוא הכוכב השני בבהירותו בקבוצת הכוכבים עורב עם בהירות נראית מדרגה 2.64. מקור שמו לא ידוע והוא ככל הנראה ניתן לו רק במאה ה-20. כ-3.5 מעלות מדרום-דרום-מזרח לכוכב נמצא הצביר הכדורי M68.

## תכונות
קראז הוא ענק צהוב מסוג ספקטרלי G5 II-III שנמצא במרחק של כ-146 שנות אור ממערכת השמש. מסתו כ-3.7 מסות שמש, רדיוסו פי 16 מרדיוס השמש, טמפרטורת פניו כ-5,100 קלווין והוא מאיר בעוצמה של פי 150 מעוצמת ההארה של השמש. בעבר דווח שבהירותו של הכוכב משתנה באופן ניכר, אך בקטלוג הכוכבים המשתנים הוא מופיע רק כחשוד כמשתנה, עם השתנות של מספר מאיות של דרגת בהירות. גילו של קראז מוערך בכ-200 מיליון שנים, כך שהוא כבר סיים להתיך מימן להליום בליבתו וההיתוך עבר לשכבות חיצוניות יותר, מה שגורם להתנפחות והתקררות של פני הכוכב. בשל מסתו, הוא צפוי בעתיד, כשיגמר המימן בשכבות המקיפות את הליבה, להתכווץ ולהתחמם יותר עד שיתחיל להתיך את ההליום שבליבתו לפחמן. כשגם ההליום בליבה ייגמר הוא צפוי להפוך לענק אדום ולאחר מכן לננס לבן.

## קישורים חיצוניים
* קראז באתר של ג'ים קלר
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ענקים מסוג G
קטגוריה:קבוצת הכוכבים עורב
הפיגוע באוטובוס בקו 18 בירושלים (1983)

**הפיגוע באוטובוס בקו 18 בירושלים** התרחש ב-6 בדצמבר 1983. מטען חבלה התפוצץ באוטובוס אגד שנסע בשדרות הרצל בעיר. בפיגוע זה נרצחו שישה אנשים ונפצעו 44.

מחבל הטמין מטען חבלה בחלקו האחורי של האוטובוס לפני שיצא לדרכו, או במהלך הנסיעה. המשטרה הפריכה חשד ראשוני שהפיגוע היה פיגוע התאבדות.

המטען התפוצץ בשעה 12:50, בעת שהאוטובוס נמצא בצומת שדרות הרצל ורחוב יפה נוף (בצד אתר בית יד שרה, שנבנה שם לאחר שנים), כשפניו אל הר הרצל. מעוצמת ההתפוצצות נפגע האוטובוס קשה. גגו הועף למרחק של עשרה מטרים. בור נפער בכביש שמתחתיו ורסיסי זכוכית מחלונותיו הועפו למרחק של עשרות מטרים.

ארבעה מנוסעי האוטובוס - שני גברים ושתי נערות (שתי אחיותיו של פעיל כ"ך, טירן פולק) - נהרגו במקום. 46 נפצעו. כמה מהפצועים נפגעו בתוך אוטובוס בקו 21, שנסע מאחורי האוטובוס שבו הונח המטען. אישה ונערה נוספת שנפצעו בפיגוע נפטרו מפצעיהן לאחר מספר ימים.

הפצועים הובלו במכוניות פרטיות ובאמבולנסים לבית החולים שערי צדק, שנמצא בסמוך למקום הפיגוע. כמה מהם הועברו משם לבית החולים הדסה עין כרם. הרופאים שטיפלו בפצועים מצאו עדויות לכך שהמטען היה עטוף במסמרים.

## קישורים חיצוניים
* ידיעות מעיתון דבר באתר עיתונות יהודית היסטורית:
** טובה צימוקי, דוד ארליך ואהרן גבע, ייתכן שמניח המטען עלה לאוטובוס במהלך נסיעתו, 7 בדצמבר 1983
** ; 
** מתה עוד פצועה מהפיגוע באוטובוס, 20 בדצמבר 1983

קטגוריה:1983 בישראל
קטגוריה:בית הכרם
18
קו 18
קו 18
קו 18
קו 18
אולד ניו המפשייר

**אולד ניו המפשייר** או **ניו המפשייר הישנה** (באנגלית: **Old New Hampshire**) הוא ההמנון (official state song) של מדינת ניו המפשייר שבארצות הברית. מילותיו נכתבו על ידי דר' ג'ון אף. הולמס והולחנו על ידי מוריס הופמן ב-1926. אולד ניו המפשייר נבחר לשמש כשירה הרשמי של המדינה ב-1949, ולאחר מכן אושררה ההחלטה בנובמבר 1977 על ידי "ועדת בחירת השיר הלאומי". לניו המפשייר יש שמונה שירים נוספים "לשם-כבוד" ("honorary" state songs) אולם אולד ניו המפשייר הוא ההמנון היחיד.

## מילות השיר

## קישורים חיצוניים
אתר האינטרנט הרשמי של מדינת ניו המפשייר 
קטגוריה:המנונים
קטגוריה:ארצות הברית: היסטוריה
קטגוריה:ארצות הברית: תרבות
קטגוריה:שירים עממיים
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים על ניו המפשייר
קטגוריה:שירים פטריוטיים
קביעות

**קביעוּת** (באנגלית: **Tenure**) היא מעמד של שכיר שהעסקתו היא בחוזה שאינו מוגבל בזמן, ואשר ניתן לבטלו רק בהינתן תנאים יוצאי דופן כגון התנהגות שלילית במיוחד של העובד, מצב חירום כלכלי או הפסקת פעילות כוללת של המעסיק.

## בארצות הברית
מאז 1915 פיתחה האגודה האמריקאית של פרופסורים באוניברסיטאות  (AAUP) סטנדרטים להדריך מוסדות להשכלה גבוהה "לטובת הכלל". מקור התפיסה המודרנית של קביעות בהשכלה הגבוהה בארצות הברית ב"הצהרת עקרונות על החופש האקדמי ועל קביעות" של ה-AAUP. שגובשו במשותף ואושר על ידי AAUP והאגודה האמריקאית למכללות ואוניברסיטאות (AAC&U), הצהרה זו אומצה על ידי יותר מ-250 מוסדות אקדמיים והוכנסה לתוך ספרי הדרכה והסכמי משא ומתן קיבוציים בכל רחבי ארצות הברית. הצהרה זו גורסת כי "טובת הכלל תלויה בחופש חיפוש האמת והצגתה".

לעומת זאת, יש שיצאו בביקורת קשה על כך שהקביעות המודרנית לא רק שאינה משיגה מטרה זו, אלא שלפעמים אף מפחיתה את החופש האקדמי ומכריחה את אלו השואפים לקביעות להביע עמדות קונפורמיסטיות לאופנה האקדמית של אותו המוסד באותה העת. לדוגמה, הפיזיקאי לי סמולין טען כי "לפיזיקאי תאורטי צעיר תהיה זו התאבדות מבחינת הקריירה לא לעסוק בתחום של תורת המיתרים."
בחלק ממדינות ארצות הברית קיים דיון ער בנוגע לאפשרות לבטל את הקביעות באוניברסיטאות ציבוריות.

עם זאת, רבים טוענים, בין היתר, כי הביטחון התעסוקתי שניתן על ידי קביעות נדרש כדי לגייס אנשים מוכשרים ומבוקשים כמרצה, כי בתחומים רבים התעשייה הפרטית יכולה לשלם יותר באופן משמעותי. הכלכלן סטיבן לוויט הציע שאם תוסר הקביעות, אוניברסיטאות יצטרכו לשלם משכורות גבוהות יותר כדי לפצות על אובדן הביטחון התעסוקתי. אולם הוא גם קובע כי הדבר ימשוך את אלה אשר מלמדים מאהבת הלימוד על חשבון אלו המעוניינים לפרוש.

## בישראל
בישראל נהוגה קביעות במגזר הציבורי, ובכלל זה שירות המדינה, הרשויות המקומיות, התעשייה האווירית, אוניברסיטאות, ולפעמים גם בארגונים ממשלתיים שהופרטו, כגון אל-על. קביעות מתקיימת גם במגזר הפרטי, במקומות עבודה שבהם פועל ועד עובדים חזק. מושג הקביעות אינו קיים בחוק הישראלי אלא מופיע רק בהסכמי עבודה מפעליים ובתקנות השירות של עובדי המדינה (תקשי"ר).

קביעות ניתנת לעובד לאחר שעבר בהצלחה תקופת ניסיון.

דרך מקובלת להימנעות ממתן קביעות במקומות עבודה שבהם היא נהוגה, היא העסקה דרך קבלן כוח אדם.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יחסי עבודה
וילהלם, הלורד של לינבורג

**וילהלם, הלורד של לינבורג** (בגרמנית: **Wilhelm von Lüneburg**, 11 באפריל 1184 - 12 בדצמבר 1213), היה בנו של היינריך הארי, דוכס סקסוניה ובוואריה, ואבי השושלת של דוכסות בראונשווייג-לינבורג, שממנה יצא גם בית הנובר.

## ביוגרפיה
וילהלם נולד ב-11 באפריל 1184 בוינצ'סטר שבאנגליה, להיינריך הארי, דוכס סקסוניה ובוואריה ולמתילדה, נסיכת אנגליה, בתם של הנרי השני, מלך אנגליה ואלינור, דוכסית אקוויטניה. וילהלם נולד במהלך גלותו של אביו, לאחר שהודח משלטונו על ידי פרידריך הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ואף לאחר חזרתו של אביו לגרמניה נשאר וילהלם באנגליה בחצר דודו ריצ'רד הראשון, מלך אנגליה.

בשנת 1193 נפל דודו ריצ'רד הראשון, מלך אנגליה בשבי אצל לאופולד החמישי, דוכס אוסטריה והועבר לידי היינריך השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, שהסכים לשחררו תמורת כופר, ועד לתשלום הכופר נשלחו וילהלם ואחיו אוטו ללאופולד מאוסטריה כבני ערובה.

בשנת 1195 מת אביו היינריך הארי, דוכס סקסוניה ובוואריה, ווילהלם ירש אותו יחד עם אחיו היינריך ואוטו. לאחר מכן הגיעו האחים להסכם עם אדולף מאלטונה, ארכיבישוף קלן, ובשנת 1198 הכתיר אדולף את אוטו לקיסר האימפריה הרומית הקדושה. בשנת 1199 מת דודם ריצ'רד הראשון, מלך אנגליה, ווילהלם והיינריך נסעו לאנגליה לדרוש את ירושתו, אולם דודם ג'ון ירש אותו.

במאי 1202 חילקו ביניהם האחים את נחלות אביהם, ווילהלם קיבל את הנחלות באזור בראונשווייג ולינבורג. ב-12 בדצמבר 1213 מת וילהלם בלינבורג, ובנו אוטו ירש את נחלותיו. בשנת 1235 הפך בנו לדוכס בראונשווייג, ומצאציו יצא בית הנובר.

## משפחתו
בקיץ 1202 התחתן וילהלם עם הלנה מדנמרק, בתם של ולדמר הראשון, מלך דנמרק וסופיה ממינסק, ממנה נולד לו בן אחד:
* אוטו הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג (1204–1252)

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בית ולף
קטגוריה:ילידי 1184
קטגוריה:נפטרים ב-1213