open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
בית בובות (צעצוע)

שמאל|ממוזער|250px|חדר בבית בובות
**בית בובות** הוא בית מיניאטורי, בדרך כלל בקנה מידה של 1:12, ובו אביזרים ורהיטים מיניאטוריים. בתי בובות למשחק ילדים הם בדרך כלל בקנה מידה של 1:6.

בתי בובות עשויים לרוב עץ, קרטון או פלסטיק.

## אביזרים נלווים
ממוזער|250px|אביזרים נלווים לבית בובות
בית הבובות מגיע בדרך כלל יחד עם בובות ורהיטים בגודל תואם.
הוא יכול גם להכיל חפצים ביתיים ממוזערים כמו ספרים, כלי אוכל ועוד.

## היסטוריה
בית הבובות הומצא במאה ה-17 בגרמניה כמשחק לילדי עשירים היות שהוא נבנה ביד באופן קפדני ביותר, לעיתים אף כהעתק מיניאטורי של הבית בו חיה המשפחה.

## בית הבובות כתחביב

ישנם בתי בובות המגיעים אל הלקוח כשהם מוכנים ומקושטים. כמו כן, קיימת אפשרות להזמין בית בובות מותאם אישית על פי רצון הלקוח. יש גם אנשים המעצבים ובונים את בית הבובות שלהם בעצמם ברוח "עשה זאת בעצמך".
באופן דומה, גם את האביזרים הנלווים אפשר לקנות בעיצוב מוכן, להזמין באופן מותאם אישית או להכין לבד.

ישנן תערוכות בהן ניתן להציג את בתי הבובות לראווה ולהציעם למכירה. פעמים רבות תערוכות אלו כוללות שיעורים וסדנאות הקשורות להכנה של בית בבובות ואביזרים נלווים.
בנוסף קיימים אתרי אינטרנט ופורומים העוסקים בנושא. יש המפרסמים תמונות של בתי הבובות שלהם באופן מקוון.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בובות
קטגוריה:צעצועים
קטגוריה:תחביבים
עוזי ושות'

**עוזי ושות**' הוא טור סאטירי יומי שנכתב בתחילה בשם 'דעתו של עוזי' על ידי בנימין תמוז בעיתון הערב של **הארץ** "יום יום" מ-1948 עד 1949 והמשיך אותו עמוס קינן ב"הארץ" מ-1949 עד 1952 בשם 'עוזי ושות''.
לאחר קינן הפסיק לכתוב את הטור (בעקבות פרשת הנחת פצצה בביתו של שר התחבורה) כתב את הטור אריה זיו מ-1952 עד 1954. הטור נכתב מנקודת מבטו של ילד (רעיון שנלקח מהעיתון הסאטירי הגרמני "זימפליציסימוס") והיה יוצא דופן בתקופתו בשימוש בשפה צברית צעירה. 

גיבורי הטור, בנוסף לעוזי, היו ירחמיאל המפא"יניק (ממנו נוצרה כנראה מילת הגנאי 'ירחמיאליות'), אל. גאוני ממפ"ם, זרח קלונימוס הכהן ממאה שערים, ד"ר יור. פרידריך וילהלם בראונשוויגר הציוני-גרמני, נביא החורבן מחירות ועוד.

בטור הייתה בקורת רבה כלפי שלטון מפא"י ותופעות שונות בחברה הישראלית, כגון שחיתות, רדידות תרבותית ופערים חברתיים. 

שתי אסופות שיצאו של הטור:
* דעתו של עוזי (1949) מבחר מטוריו של תמוז.
* בשוטים ועקרבים (1952) מבחר מטוריו של קינן.

## קישורים חיצוניים
* הטור הראשון שפורסם ב'הארץ' 23.9.1949
* 
* צור ארליך, עמוס, עוזי ושות'

קטגוריה:עיתונות עברית: טורים ומדורים סאטיריים
ויקטור סטנקולסקו

**ויקטור אטאנאסיה סטנקולסקו** (ברומנית: **Victor Atanasie Stănculescu**; 10 במאי 1928 – 19 ביוני 2016) היה גנרל רומני בעל 4 כוכבים ומי שהיה שר בממשלת רומניה בין השנים 1989–1991.

ויקטור סטנקולסקו כיהן בממשלת רומניה כשר לכלכלה לאומית מדצמבר 1989 (הממשלה הראשונה שהוקמה לאחר המהפכה הרומנית של 1989) עד 16 בפברואר 1990 ומיום זה ואילך עד ל-29 באפריל 1991, כשר ההגנה הלאומית. מעת שסיים תפקידו כשר להגנה לאומית כיהן זמן קצר כשר התעשייה. לאחר מכן עבר לשוק הפרטי ועבד במספר תפקידים בקבוצת באלי (Balli-Group Ltd) בלונדון ובוקרשט.

לסטנקולסקו היה תפקיד מפתח בתקופת המהפכה הרומנית, הן בניסיונות להחנקתה בראשיתה בטימישוארה והן באירועי בוקרשט שם שכנע את צ'אושסקו לעזוב. בתחילת המהפכה סטנקולסקו היה סגן שר במשרד ההגנה ונשלח על ידי שר ההגנה לטימישוארה כדי לדכא את המהפכה. בשובו מטימישוארה לבוקרשט פנה למפקד בית חולים צבאי, שהיה חברו וביקש שיגבס לו רגל על מנת שיוכל להתחמק מהמתרחש. למרות הגבס, הוא התייצב לקריאתו של צ'אושסקו ולאחר מות שר ההגנה מונה לתפקיד במקום השר המת.

ויקטור סטנקולסקו הועמד לדין על חלקו באירועי טימישוארה (בתקופת המהפכה), הורשע ונידון למאסר ממושך, אך הצליח להביא לביטול הרשעתו ולאחר עיכובים ממושכים נפתח משפטו מחדש בשנת 2006 והרשעתו אושרה מחדש ב-2007. ב-2008 נדחה ערעורו והוא נשלח לרצות 15 שנות מאסר. במאי 2014, לאחר ריצוי חמש שנות מאסר, שוחרר על תנאי.

סטנקולסקו נישא לאלנה פופה (Elena Popa) ב-1952 ולזוג בת אחת. אשתו התאבדה בדצמבר 2003 ובמכתב שהשאירה האשימה את רדיפתו הלא מוצדקת לדעתה.

## ראו גם
* המהפכה הרומנית (1989)

## לקריאה נוספת

* Marquis Who's Who, 2006.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:גנרלים רומנים
קטגוריה:שרי האוצר של רומניה
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1928
קטגוריה:רומנים שנפטרו ב-2016
Rainbow (אלבום של איומי האמסאקי)

**Rainbow** הוא אלבומה השישי של הזמרת היפנית איומי האמסאקי. ארבעה סינגלים מתוכו הוצאו בשנת 2002 וכולם העפילו למקום הראשון במצעד הסינגלים השבועי ביפן. האלבום עצמו, ובו 15 שירים, הוצא לאור ב-18 בדצמבר 2002 וטיפס לראש מצעד האלבומים השבועי של "אוריקון", שם שהה 22 שבועות. סך כל מכירותיו של האלבום התקרב לשני מיליון עותקים.
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי 2001
קטגוריה:אלבומי איומי האמאסאקי
קטגוריה:אלבומים ביפנית
חאמיד כרזאי

**חאמיד כרזאי** (בפשטו: **حامد کرزي**; תעתיק מדויק: חאמִד כרזַי; נולד ב-24 בדצמבר 1957 בקנדהר) הוא פוליטיקאי אפגני, נשיא אפגניסטן בשנים 2001–2014.
בשנת 2004 היה מנהיג אפגניסטן הראשון שנבחר בבחירות נשיאותיות דמוקרטיות.

## ביוגרפיה
כרזאי נולד למשפחה פתאנית שנמנתה עם תומכיו של מוחמד זאהיר שאה, מלכה האחרון של אפגניסטן. בשנים 1979–1983 למד מדע המדינה באוניברסיטת הימאצ'ל בהימאצ'ל פרדש שבהודו, ואחר כך עבר לפקיסטן; שם עסק בגיוס כספים למוג'אהידין, שנלחמו נגד הפלישה הסובייטית.

בשנת 1992, לאחר נפילת השלטון הפרו-סובייטי, התמנה כרזאי לסגן שר החוץ בממשלתו של בורהנודין רבאני.

בתחילת דרכו של הטליבאן, בשנות ה-90 של המאה ה-20, נמנה כרזאי עם תומכיו, אך מאוחר יותר חזר בו. לאחר הדחתו של רבאני ב-1996 הציעו לו ראשי הטליבאן לשמש שגריר אפגניסטן באו"ם. כרזאי סירב ויצא לגלות בפקיסטן; שם עסק בניסיונות להחזיר את המשטר המלוכני לאפגניסטן. בהיותו בפקיסטן נישא לזינאט, גינקולוגית במקצועה. ב-14 ביולי 1999 נרצח אביו של כרזאי, כנראה בידי אנשי טליבאן, והוא נשבע לנקום ולהביא להפלת משטרם.

לאחר פיגועי 11 בספטמבר חברו נאמני כרזאי לאנשי מוג'אהידין, ובעידודה הפעיל של ארצות הברית החלו לפעול להפלת משטר הטליבאן. ב-5 בדצמבר 2001 הם חתמו על הסכם בון, המסדיר הקמת ממשל זמני בראשות כרזאי. ב-19 ביוני 2002 הוא הושבע כ"נשיא הממשל האפגני הזמני".

ב-9 באוקטובר 2004 נערכו הבחירות הדמוקרטיות הראשונות בתולדות אפגניסטן. כרזאי גבר על 22 מועמדים, וניצח ב-21 מתוך 34 מחוזות. היותו נשיא מכהן בפועל, המוכר בציבור הרחב, הקנתה לו יתרון בבחירות אלו, כמו גם התמיכה שקיבל מממשל בוש, שכללה גם שימוש באמצעי התחבורה של הצבא האמריקאי במהלך הקמפיין. הוא הושבע לנשיאות ב-7 בדצמבר אותה שנה, בטקס שנערך בקאבול בנוכחות זאהיר שאה ודיק צ'ייני.

### כנשיא אפגניסטן
כרזאי נהג בזהירות מאז נבחר לנשיא, ולא ערך רפורמות מרחיקות לכת. הוא החל בשיקום הצבא, והכלכלה האפגנית החלה להתאושש במהירות, אם כי היא עדיין נסמכת על סיוע חיצוני. עם זאת, שליטתו האפקטיבית של השלטון המרכזי נשארה בעיקר באזור קאבול, ובמחוזות הרחוקים הוא הורגש פחות. ארגוני זכויות אדם טענו כי במחוזות מסוימים ממשיכים לנהוג בנשים באותו האופן בו נהג בהן הטליבאן. החולשה בפריפריה היא גם אחד הגורמים לכך שממשלו של כרזאי לא נהג ביד תקיפה כנגד מגדלי האופיום, ובשנת 2004 הוא אף דחה הצעה אמריקאית לרסס את שדות הפרג במדינה.

בשנת 2009 התמודד כרזאי על כהונה שנייה כנשיא, וניצח לאחר שקיבל מעט יותר מ-50% מהקולות. זמן קצר לאחר הבחירות הועלו טענות על זיופים, ובלחץ אמריקני הסכים כרזאי לקיים בחירות חוזרות. עם זאת, ימים ספורים לפני הבחירות החוזרות החליט יריבו, עבדאללה עבדאללה, לפרוש מהמירוץ, וכרזאי הוכרז כנשיא.

בתקופה שקדמה לכהונתו כנשיא ניצל כרזאי משני ניסיונות התנקשות, ומניסיון נוסף במהלך כהונתו. ב-5 בספטמבר 2002 ירה לעברו מתנקש בעת ביקור בקנדהאר, ב-16 בספטמבר 2004 החטיא טיל את מסוקו, וב-10 ביוני 2007 ניסה הטליבאן להתנקש בו בגאזני. בעת שנשא נאום מול קהל מבוגר, נורו 12 טילים שחלקם נחתו כ-200 מטר בלבד מהקהל. כרזאי לא נפגע והוטס במהירות מהמקום לאחר שסיים את הנאום.

ב-29 בספטמבר 2014 הסתיימה כהונתו של כרזאי.

## קישורים חיצוניים

* 
* האתר הרשמי של נשיא אפגניסטן
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נשיאי אפגניסטן
קטגוריה:פשטונים
קטגוריה:ילידי 1957
פנויים פנויות

**פנויים פנויות** (פו"פ) הם גברים ונשים שאינם נשואים או שאינם נמצאים במערכת יחסים רומנטית. בדרך כלל מתלווה למונחים פנוי או פנויה הקשר של חיפוש או המתנה פאסיבית לבן או לבת זוג.

פנויים ופנויות מהווים קבוצה נרחבת באוכלוסייה, בני גילים שונים, מצבם האישי עשוי להיות רווק, גרוש או אלמן (ומקביליהם הנשיים), ולעיתים ניתן גם לכלול בהם גם נשואים הנמצאים בהליכי פרידה או גירושים (פרודים). אף על פי שאין תחום גילים מוגדר שניתן להכליל בקבוצה זו, אפשר להניח כי הפנוי או הפנויה עד אמצע שנות ה-20 לחייהם, לא ייכללו בהגדרת פנוי או פנויה, אם כי הדבר תלוי גם בקבוצת האוכלוסייה אליה הם משתייכים. כך למשל, בחברה דתית, קבוצות הפו"פ מתגבשות כבר בגיל צעיר יותר.

פנויים ופנויות המחפשים דרך להתקשר עם בני זוג, עושים זאת בדרכים שונות, ובהן: משרדי שידוכים, אתרי היכרויות באינטרנט, מדורי היכרויות בעיתונים, היכרויות אישיות יזומות. כמו כן קיימים מועדוני היכרויות המקיימים טיולים משותפים, מסיבות, וערבי מפגש חברתיים.

תופעת הפו"פ מקבלת ביטוי נרחב באמצעי התקשורת. בין היתר במדורי ייעוץ בעיתונים, בסדרות טלוויזיה כמו סקס והעיר הגדולה או בתוכניות מציאות כמו דאבל דייט, קחי אותי שרון, הרווק.

בירושלים העתיקה הייתה תקנה משנת תק"ז (1707) כי רווק מעל גיל 20 לא יגור בתוך ירושלים, אולם תקנה זו אינה נהוגה בירושלים המודרנית, גם לא בקרב דתיים.

## ראו גם
* שנג נו

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קבוצות חברתיות
קטגוריה:משפחה
קטגוריה:היכרויות
קטגוריה:רווקות
Live at the Troubadour 1969

**Live at the Troubadour 1969** הוא אלבום הופעה חיה של הזמר טים באקלי. האלבום הוקלט בזמן הופעה במועדון הטרובדור שבלוס אנג'לס ב-3 וה-4 בספטמבר, 1969.

## רשימת שירים




## משתתפים
*טים באקלי – גיטרה, שירה
*לי אנדרווד – גיטרה ראשית
*ג'ון באלקין – באס
*קארטר קולינס – תופי קונגה
*ארט טריפ – תופים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי טים באקלי
סלחרד

**סָלֶחַרְד** (ברוסית: **Салехард**, במקור **סליה-חרד**, בשפת ניינץ - "יישוב על המפרץ"), עיר בצפון-מערב סיביר שברוסיה. סלחרד היא המרכז המנהלתי של המחוז האוטונומי של ימאלו-ננץ שבמחוז טיומן. נכון לשנת 2021, מנתה אוכלוסיית העיר כ-51 אלף תושבים.

## גאוגרפיה
העיר נמצאת בחוג הקוטב הצפוני והיא ככל הנראה העיר היחידה בעולם הנמצאת בדיוק על קו רוחב זה. העיר מרוחקת כ-1982 ק"מ ממרכז החבל טיומן, וכ-2436 ק"מ מהבירה מוסקבה.

סמוך לעיר מעברו השני של הנהר יושבת העיירה Labytnangi אליה מגיע קו הרכבת ממוסקבה. נסיעה בקו זה נמשכת שלושה ימים.

## היסטוריה
העיר נוסדה ב-1595 כמבצר על נהר האוב. שמה המקורי היה **אובדורסק**, על שם הנהר. בסוף המאה ה-18 הפך המבצר ליישוב עירוני רגיל. תושבים רוסיים ראשונים החלו להגיע לעיר משנת 1820 ואילך. בשנת 1930 הפך היישוב למרכז המנהלתי של המחוז. ב-1933 שונה שם העיר לשמה הנוכחי, והיישוב הוכרז כעיר ב-1938.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:ימאלו-ננץ: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
מרדכי בשארי

**מרדכי בשארי** (נולד ב-21 ביולי 1942) הוא פיזיקאי ישראלי, ששימש כמנכ"ל ומדען ראשי במשרד התקשורת ובמשרד המדע.

## ביוגרפיה
בשארי נולד ברחובות. הוא סיים לימודי מוסמך באוניברסיטה העברית ב-1966. במהלך לימודיו הוא היה פעיל באגודת הסטודנטים של האוניברסיטה העברית.

הוא קיבל דוקטורט במכון ויצמן בשנת 1968 על מחקר בתחום פיזיקת חלקיקים. במהלך לימודיו קיבל פרס של מפעל הפיס לתלמידים מצטיינים במכון ויצמן.

### בעיריית רחובות
בבחירות לעיריית רחובות בשנת 1983, עמד בשארי בראשות רשימה מקומית בשם "ארגון שכונות רחובות" (אש"ר) שנתמכה על ידי תמ"י והתמודד לראשות העיר. רשימתו זכתה בשלושה מתוך 17 מושבים במועצת העיר והוא קיבל 22% מהקולות בסיבוב הראשון ותמך בנציג המערך לקראת הסיבוב השני. משנבחר יחזקאל הרמלך מהליכוד לראשות העירייה הוא הצטרף לקואליציה ומונה לממלא מקום ראש העיר. אולם באמצע 1984 הסתכסך בשארי עם ראש העיר לאחר שבשארי אישר שורה של העלאות דרגה של עובדי עירייה בעת שראש העיר היה בחוץ לארץ, וכשראש העיר חזר הוא סירב לאשר את העלאות הדרגה. בשארי עבר לאופוזיציה שפעלה להצר את צעדיו של ראש העיר.

### בשירות הממשלתי
בשנים 1990–1995 כיהן כמדען הראשי במשרד התקשורת. במאי 1991 ביקש השר רפאל פנחסי למנות את בשארי לחבר בדירקטוריון בזק. ביוני 1991, לאחר שמועמדו של עקיבא אטון לליו"ר דירקטוריון בזק ירדה מהפרק עלה שמו של בשארי כמועמד לתפקיד. בסוף 1991, לאחר שהמועמדות סוכלה על ידי שר האוצר יצחק מודעי, מונה בשארי לממלא מקום מנכ"ל משרד התקשורת. בנוסף, מונה בשארי בשנת 1992 לדירקטור בחברת בזק. בפברואר 1992 מונה בשארי לממלא מקום יו"ר מועצת המנהלים של רשות הדואר.

בשנת 1997 מונה למנכ"ל משרד המדע ואף למדען הראשי במשרד בפועל. בשנת 2001 מונה שוב למדען הראשי במשרד התקשורת. שימש יו"ר המועצה הלאומית לקשר ולאלקטרוניקה ועוד.

בנוסף שימש כחבר במועצה לתכנון לאומי וכלכלי.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פיזיקאים ישראלים
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:מדענים ראשיים במשרד התקשורת
קטגוריה:מדענים ראשיים במשרד המדע והטכנולוגיה
קטגוריה:מנכ"לי משרד המדע והטכנולוגיה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור ממכון ויצמן למדע
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1942
הטרילוגיה הניו-יורקית

**הטרילוגיה הניו-יורקית** (אנגלית: The New York Trilogy) הוא מקבץ של שלוש נובלות שנכתבו על ידי הסופר האמריקאי פול אוסטר: עיר מזכוכית (1985), רוחות-רפאים (1986) והחדר הנעול (1986). שלוש הנובלות קובצו מאוחר יותר לכרך אחד. הנובלה הראשונה, עיר מזכוכית, עובדה לכדי רומן גרפי – אשר יצא לאור ב-1994 ובמהדורה מחודשת בשנת 2004 (פורסם תרגום לעברית ב-2008). במהדורה המחודשת כתב ארט ספיגלמן את ההקדמה.

אף שהסיפורים נכתבו בסוגת ספרות הבלשים, לרוב משייכים אותם לזרם הפוסט מודרניסטי.

## עלילות הנובלות בקצרה
* הסיפור הראשון, "עיר הזכוכית", סובב סביב דמותו של סופר אלמן ובודד שמתחזה לבלש פרטי ועוקב אחר אב שהשתחרר מהכלא, לבקשת בנו. תוך כדי המעקב נהיה הסופר אובססיבי יותר ויותר לעבודתו ובעקבות כך הוא מאבד את כל רכושו. לבסוף מתברר לו כי האדם אשר אחריו עקב (וציפה במשך חודשים ארוכים שיופיע במקום מסוים) התאבד לפני חודשיים וגם בנו (ששכר את שירותיו) נעלם ולא נמצא בדירתו. בסוף הסיפור מתגלה כי המספר הוא איש שמצא מחברת ובה כל קורותיו של הסופר, אך כיום אין איש יודע היכן הוא נמצא. הסיפור חוקר שכבות של זהות ומציאות: פול אוסטר, המחבר של הסיפור; "המחבר" המדווח על המתרחש במציאות; "פול אוסטר הסופר" - דמות בתוך הסיפור; "פול אוסטר הבלש" - דמות שקיומה בסיפור מוטלת בספק.
* הסיפור השני, "רוחות רפאים", מתאר בלש פרטי הנקרא "כחול" שעוקב אחר אדם הנקרא "שחור" עבור מעסיקו, הקרוי "לבן". המעקב נמשך חודשים רבים שבמהלכם הולכת דעתו של הבלש ומתערערת ובהדרגה הוא מאבד כל קשר עם חייו הקודמים. אט אט מתחילה האמת מאחורי כל הפרשה להתגלות לבלש, אך רק בסופו של הסיפור מתברר כי "שחור" ו"לבן" הם אותו האדם, סופר הכותב סיפור על כך ש"כחול" צופה בו. בסוף הסיפור מתרחש גם מאבק בין הבלש ובין "שחור" ו"לבן" שבו הבלש מכה למוות את מעסיקו ומושא המעקב שלו ולאחר מכן משתחרר מכבלי הפרשה, ויוצא אל חייו החדשים. שמן כל הדמויות הראשיות בסיפור זה הם שמות צבעים שונים.
* הסיפור השלישי, "החדר הנעול", מספר על סופר שחסרה לו היצירתיות לכתוב ספר בדיוני. כשחבר קרוב מילדותו נעלם ומשאיר לו את ההחלטה האם לפרסם את כתביו (אף על פי שלא התראו שנים רבות) נסחף גיבור הסיפור אל תוך חייו הישנים של חברו ולבסוף לוקח את אשתו ובנו, וחי מכספי התמלוגים מהספרים שכתב חברו (אשר זוכים להצלחה גדולה). בהמשך הסיפור מתברר כי אותו חבר חי וכי הוא ברח מחייו הקודמים ובחר בגיבור הסיפור לאיש שיחליף אותו. תגלית זאת מערערת את הסופר ולא נותנת לו מנוח עד שהוא יוצא למסע מחקר בעקבות חברו הנעלם (לא ברור אם במטרה להרוג אותו או רק לברר למה ברח). לבסוף נפגשים השניים אך בפגישתם לא מתגלה הרבה מלבד לכך שהסופר מקבל מחברו מחברת ובה ההסבר על בריחתו ויתר מעשיו. הסופר קורא את המחברת כולה אולם הוא לא מצליח להבין דבר; אך בתמונה האחרונה של הסיפור נראה כי למרות זאת הוא יצליח להמשיך בחייו. לקראת סוף הסיפור מתגלה לקוראים כי גיבור הסיפור הוא כביכול המחבר של שלושת חלקי הטרילוגיה. בסיפור משתמש אוסטר בחלקים רבים מחייו שלו בתיאור מעשיו של החבר הנעלם. שם הסיפור הוא מחווה לתת-סוגה מפורסמת בספרות הבלשים - תעלומת החדר הנעול (לרוב מדובר בניסיון למצוא פתרון לפשע שהתרחש בחדר נעול כשאיכשהו הפושע נמלט).

## לקריאה נוספת
* , פרק י"א - דיוקנו של בלש כ"אמן התענית": "הטרילוגיה הניו-יורקית" של פול אוסטר, עמ' 270–289.

## קישורים חיצוניים

* קישורים לדיונים על הספר - באנגלית
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ספרות בלשית
קטגוריה:נובלות
קטגוריה:ספרי 1987
קטגוריה:ניו יורק בספרות
קטגוריה:ספרי הוצאת כתר
קטגוריה:פול אוסטר
ריצ'רד ריידר

**ריצ'רד הוד ג'ק דאדלי ריידר** (באנגלית: **Richard Hood Jack Dudley Ryder**; נולד ב-3 ביולי 1940) הוא פסיכולוג ופעיל לזכויות בעלי־חיים בריטי, ממובילי המאבק להגנה על בעלי־חיים באנגליה. ריידר החל למחות כנגד פגיעה בבעלי־חיים לאחר שהוא עצמו ערך ניסויים פסיכולוגיים על בעלי־חיים.

## פעילות
בשנת 1975 פרסם את הספר "קורבנות המדע" (אנגלית: *Victims of Science*), החושף בשיטתיות את המתרחש במעבדות הניסוי בבעלי-חיים. הספר עורר הדים, הן בקהילה המדעית והן בקרב הציבור הרחב. כמו כן ריידר הוא מחברם של הספרים "כאבנות: תורת־מוסר מודרנית" (אנגלית: *Painism: A Modern Morality*), ו-"להשיב את המוסריות לפוליטיקה" (אנגלית: *Putting Morality Back into Politics*). ריידר כיהן כיו"ר ארגון החברה המלכותית למניעת התאכזרות לחיות (RSPCA), בשנים 1977–1979, ולקח חלק משמעותי בשינוי שעבר הארגון.

המונח סוגנות נטבע על ידי ריידר ב-1970, אשר מבקש להדגיש כי אפליה על בסיס השתייכות למין ביולוגי מסוים, אינה פחות שרירותית מאפליה על בסיס השתייכות לגזע או למין. עוד ריידר טוען, כי כל היצורים אשר חשים כאב, זכאים לזכויות, ומכנה תפיסה זו כ"כאבנות" (Painism, מלשון Pain, כאב).

במובן מסוים, תפיסה זו מגשרת בין התפיסה התועלתנית של פיטר סינגר, לבין התפיסה הדאונטולוגית של טום ריגאן. היא משלבת בין התועלתנות, לפיה התחשבות מוסרית נובעת מהיכולת לחוש כאב, לבין הדאונטולוגיה, לפיה לכל יצור יש ערך בלתי-תלוי אשר לא משתנה בשום נסיבות, ואינו נתון לשימוש כאמצעי למטרות כלשהן.

## ראו גם
* טום ריגן
* פיטר סינגר
* מרטי קיל
* קרול אדמס
* זכויות בעלי חיים

## קישורים חיצוניים

* 

* , מאת ריצ'רד ריידר, מאתר nrg מעריב
* חיה פוליטית- סקירת פעילותו של ריצ'רד ריידר, מאתר אנימלס

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אדינבורו
קטגוריה:פסיכולוגים אנגלים
קטגוריה:פעילי זכויות בעלי חיים בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1940
כריסטופר ווקן

**כריסטופר ווֹקֶן** (באנגלית: **Christopher Walken**; נולד ב־31 במרץ 1943) הוא שחקן קולנוע אמריקאי. הוא זכה בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על תפקידו בסרט המלחמה "צייד הצבאים" בשנת 1978, ומאז קנה לו שם של שחקן אופי משובח האהוד על ידי המבקרים והקהל כאחד. בשנת 2002 קיבל מועמדות נוספת לפרס האוסקר על תפקידו בסרט "תפוס אותי אם תוכל". ווקן מופיע לרוב בתפקידי משנה בסרטי פשע ופעולה, בדרך כלל בתור הנבל או האנטי גיבור, והוא נחשב מבכירי השחקנים האמריקנים בדורו.

## ביוגרפיה
נולד בשם **רונלד ווקן** (**Ronald Walken**) בקווינס, ניו יורק  שבארצות הברית, לאב ממוצא גרמני ולאם ילידת סקוטלנד. נקרא על שם השחקן רונלד קולמן.

## קריירה
החל את דרכו בתיאטרון כרקדן במחזות זמר בשנות השישים. לאחר מכן הפך לשחקן וכיכב במעל ל-100 הצגות תיאטרון ואף היה חלק מצוות השחקנים המקורי של ההצגה "אריה בחורף" (1966). מהתיאטרון הגיע לקולנוע, בו כיכב לראשונה ב-1969 בסרט זניח בשם "אני ואחי". סרטו המשמעותי הראשון היה בתפקיד משני בסרט הפשע של סידני לומט "תיקי אנדרסון" (1971), בו כיכב לצד שון קונרי.

ברזומה שלו רשומים מעל ל-100 סרטי קולנוע וטלוויזיה בהם השתתף, ביניהם "הרומן שלי עם אנני" (1977), "צייד הצבאים" (1978), עליו זכה בפרס האוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר, "שערי החופש" (1980) שביים מייקל צ'ימינו, שהיה כישלון אדיר בקופות, "האזור המת" (1983) של דייוויד קרוננברג, "רצח בעיניים" (1985), סרט הג'יימס בונד ה-14, בו גילם את הנבל, "באטמן חוזר" (1992), "רומן על אמת" (1993), "ספרות זולה" (1994), "הנבואה" (1995), "סליפי הולו" (1999) ו"תפוס אותי אם תוכל" של סטיבן ספילברג, עליו קיבל ווקן מועמדות לפרס האוסקר.

ווקן הופיע בווידאו קליפ של מדונה "Bad Girl", כמו גם בווידאו קליפ של פטבוי סלים, "Weapon of Choice" משנת 2001, שביים ספייק ג'ונז. כמו כן כיכב בהצגה "השחף", מאת אנטון צ'כוב, בבימויו של מייק ניקולס, לצד מריל סטריפ, קווין קליין, פיליפ סימור הופמן ונטלי פורטמן, בין ה-24 ביולי - 26 באוגוסט 2001 בתיאטרון דלקורט שבסנטרל פארק, ניו יורק.

בשנת 2016 שיחק בסרט הקומי "מר תשע נשמות" לצידם של קווין ספייסי, ג'ניפר גארנר, ורובי אמל.

בשנת 2022 כיכב בסדרת הדרמה ״ניתוק״ מבית אפל TV, בבימויו של בן סטילר.

## חיים אישיים
ב-1963 החל בזוגיות עם ג'ורג'יאן ת'ון, אותה פגש לראשונה במהלך סיבוב הופעות של המחזמר "סיפור הפרברים". השניים נישאו בינואר 1969 ואין להם ילדים. לדברי ווקן, עובדה זו היא אחת הסיבות להצלחתו כשחקן.

## פילמוגרפיה חלקית
**קולנוע וסרטים**
### שנות השישים
*"יחף באתונה" (1966)
* "אני ואחי" (1969)

### שנות השבעים
* "תיקי אנדרסון" (1971)
* "התחנה הבאה גריניץ' וילג'" (1976)
* "הרומן שלי עם אנני" (1977)
* "צייד הצבאים" (1978)
* "חיבוק קטלני" (1979)

### שנות השמונים
* "שערי החופש" (1980)
* "כלבי המלחמה" (1980)
* "פרוטות משמיים" (1981)
* "סערת מוחין" (1983)
* "האזור המת" (1983)
* "רצח בעיניים" (1985)
* "בטווח קצר" (1986)
* "לבנון לנצח" (1987)
* "טירונות" (1988)
* "חתול במגפיים" (1988)
* "ההתקשרות" (1989)

### שנות התשעים

### שנות האלפיים
חולית: חלק שני (2024)

### טלוויזיה וסדרות
* פורעי חוק (אנ') (2021-הווה)
* ניתוק (2022-הווה)

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:קווינס: אישים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:זוכי אוסקר: שחקן המשנה הטוב
קטגוריה:זוכי פרס גילדת שחקני המסך - שחקנים
קטגוריה:אל-הוריים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס גות'הם: שחקנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1943
תימול

ממוזער|209x209 פיקסלים|מבנה מולקולת התימול
**תימול** (באנגלית: **Thymol**) הוא נגזרת מונו-טרפנית פנולית של צימן, C10H13OH, איזומרי עם קרבקרול . הוא מצוי בעיקר בשמן הקורנית והוא ממוצה כחומר גבישי לבן ריחני בעל כושר חיטוי גבוה. הוא מסיס בכהלים, בשומן ובשמן, ואך במידה מועטת במים.
השימוש בתימול נעשה בעיקר עבור תכונותיו האנטיספטיות, אנטיבקטריאליות ואנטי-פטרייתיות. משתמשים בו כחומר מחטא בשטיפות פה מסוימות, לריסון אקרית הוורואה בכוורות הדבורים, להשמדת נבגי פטריות בספרים בעלי נזקי עובש לפני כריכתם המחודשת, ועוד.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תרכובות ביוכימיות
אלפרד וצלר

250px|ממוזער|שמאל|טלגרם פנימי של האס אס על בריחת השניים מאושוויץ
**אלפרד וצלר** (בסלובקית: **Alfréd Wetzler**; 10 במאי 1918 - 8 בפברואר 1988), אשר מאוחר יותר כתב תחת השם **יוסף לאניק**, היה יהודי סלובקי ואחד מהמעטים עליהם ידוע כי הצליחו לברוח ממחנה ההשמדה אושוויץ במהלך השואה.

## קורות חיים
וצלר נולד בטרנבה למשפחת פועלים יהודית. בין השנים 1936-1940 עבד כפועל בטרנבה. הוא נעצר בגין חבלה ב-1941 ונכלא לארבעה חודשים בברטיסלאבה. לאחר מכן נשלח למחנה הריכוז סרד, ממנו נשלח ב-13 באפריל 1942 לאושוויץ-בירקנאו. שם שימש כמוביל גופות ונשלח לקבוצת עבודה שעסקה בעבודות עפר מחוץ למחנה. בערב פסח, 7 באפריל 1944, נכנסו וצלר וחברו רודולף ורבה (אסיר מספר 44070) למקום מסתור, שהיה למעשה חלל בערימת עצים. ורבה ווצלר נכנסו לחלל כששני אסירים פולנים סוגרים מעליהם את מקום המסתור בקורות עצים. ורבה הניח בחריצים שבין קורות העץ טבק רוסי שנטבל בנפט, פתרון נגד כלבי הגישוש של הנאצים בהם נעזרו בחיפושיהם אחר הנמלטים. ורבה וחברו ידעו כי הנאצים מחפשים את הנעדרים כשלושה ימים בתחום המחנה, ולאחר מכן מעבירים את האחריות לרשויות שמחוץ למחנה, ואכן לאחר שלושה ימים, ב-10 באפריל, יצאו השניים ממקום מחבואם בשעות הערב ונמלטו אל החופש.

כעבור שבועיים של נדודים הגיעו השניים לעיירה הסלובקית ז'ילינה (Zillina).
וצלר נודע בזכות "דו"ח ורבה-וצלר" (מוכר גם כ"דו"ח אושוויץ") שחיברו השניים אודות המתרחש במחנה.
הדו"ח מונה כ-32 עמודים, והיה המסמך המפורט הראשון אודות אושוויץ אשר הגיע לידי בעלות הברית והוכתר כאמין.
הדו"ח נכלל גם ב"הפרוטוקולים של אושוויץ".
בשנת 1945 פרסם בקושיצה תחת שם העט "יוסף לאניק" את קורותיו במחנה תחת השם "אושוויץ, בית קברות לארבעה מיליון אנשים".

בשנים 1945-1950 עבד כעורך, בשנים 1950-1955 היה פועל בברטיסלבה, בשנים 1955-1970 עבד במחלקת המסחר.
בשנת 1964 פרסם תחת אותו שם עט תיאור ספרותי בשם "מה טחו עיניו של דנטה מראות".

אלפרד וצלר נפטר בברטיסלבה בשנת 1988, שם הוא גם קבור.

## לקריאה נוספת
* אלפרד וצלר, **בריחה מן הגיהנום - מאושוויץ אל החופש: סיפור של הצלה ושליחות**, הוצאת יד ושם, 2013.
** Linn, R.(2004). *E[http://www.amazon.com/Escaping-Auschwitz-Culture-Forgetting-Psychoanalysis/dp/B005SNIUUQ/ref=sr_1_1?s=books&ie=UTF8&qid=1340256931&sr=1-1&keywords=Escaping+Auschwitz:+A+culture+of+forgetting scaping Auschwitz: A Culture of Forgetting]*. Ithaca, New York: Cornell University Press.

## קישורים חיצוניים
* רות לין, הבריחה מאושוויץ: מדוע לא סיפרו לנו על כך בבית הספר, **[[תיאוריה וביקורת]]** 24, 24, אביב 2004, עמ' 163–184
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז אושוויץ
קטגוריה:יהודים בשואה: סלובקיה
קטגוריה:יהודים סלובקים
קטגוריה:ניצולי השואה: סלובקיה
קטגוריה:בורחים מכליאה על ידי גרמניה הנאצית
קטגוריה:יהודים אוסטרו-הונגרים
קטגוריה:ילידי 1918
קטגוריה:נפטרים ב-1988
אורי אברהמי

**אורי אברהמי** (נולד ב-23 באוקטובר 1949) הוא שחקן תיאטרון ישראלי.

## ביוגרפיה
נולד בקריית חיים להורים יוצאי בולגריה. לאחר שירותו הצבאי החל ללמוד בבית הספר למשחק "בית צבי". במלחמת יום הכיפורים גויס ונפצע קשה כאשר הטנק שלו נפגע בחזית רמת הגולן. אברהמי סבל מכוויות בכל גופו ושכב חודשיים בבית החולים רמב"ם. כשהחלים השלים את לימודי המשחק (1974).

## קריירה בתיאטרון
בתיאטרון החאן שיחק בשנים 1973–1975 בהצגה משרתם של שני אדונים.

בתיאטרון הקאמרי שיחק בשנים 1975–1977, בהצגות: "ראש משוגע" ו"ילדי הירח".

בתיאטרון הבימה שיחק בהצגות: "בגדי המלך" לפי מחזהו של יעקב שבתאי, "כתר בראש" של יעקב שבתאי, "מבקר המדינה" לפי "רביזור" של גוגול, "טירונות", "סנג'ר", "ציד המכשפות", "ההולכים בחושך" על פי חנוך לוין, "כי בנו בחרת" של יוכי ברנדס, "החולה ההודי" מאת רשף לוי, "לבד בברלין" על פי הנס פאלאדה ו"קח את אבא שלך ולך לעזאזל" מאת רמי ורד.

בתיאטרון בית ליסין שיחק ב: "אחד משלנו", "נומה עמק".

בתיאטרון באר שבע: "מהומה רבה על לא מהומה" מחזהו של שייקספיר, "בית ספר למוקיונים", "אצבע אלוהים", "שם המשחק", "קומדיה של טעויות" מחזהו של שייקספיר, "דון ג'ואן".

בתיאטרון לילדים ונוער שיחק ב: "וסרמן" עיבוד לרומן של יורם קניוק, "שמריהו" ו"אהבה במצור" אותו גם ביים.

בתיאטרון קרוב שיחק בקומדיה "שד היער" של צ'כוב.

שיחק גם בהצגה "חופשה בפראג" ב"צוותא" ובתיאטרון גבעתיים.

בתיאטרון תמונע שיחק בהצגת היחיד, אשר אותה גם כתב: "ציפרלקס 20 מ"ג" (בשנים 2011–2012); וכן בהצגה "חופרים" שכתב, בבימוי אלדד זיו, יחד עם השחקנים אבי פניני ודני מוג'ה (מספטמבר 2012).

## קריירה בקולנוע
שיחק בסרטים רשימת שינדלר מ-1993 של סטיבן ספילברג, "עץ הדומים תפוס" מ-1994 על פי ספרה של גילה אלמגור ובבימויו של אלי כהן, בסרטים "המהפכה" מ-1995 ו"המהפכה 2" מ-1996 - שניהם בבימויו של רוברט מקארלי, "חובו של אהרון כהן" בבימויה של עמליה מרגולין מ-1999, "כפות רגליה" מ-1999 סרטו של חורחה גורביץ'. ב-2001 שיחק בסרט "אסקימו לימון 9 - החגיגה נמשכת" בבימויו של צבי שיסל, וכן שיחק ב-"אלנבי רומאנס" סרטם מ-2005 של יוני זיכהולץ וינאי גוז ובסרט "כבוד" (2010).

## קריירה בטלוויזיה
בטלוויזיה השתתף בשנות השבעים בסדרת תוכניות בטלוויזיה החינוכית בשם "סופרים מספרים" בהנחיית רוני תורן, והיה בעל פינה קבועה בתוכנית זהו זה! בשם "סערה בכוס תה" בין השנים 1984–1986 על עלילות פקידים במשרד ציבורי. ב-1999 השתתף בסרט "חובו של אהרון כהן". ב"הבורר" גילם את עג'מי - עבריין זקן שעבר עבד אצל ברוך אסולין בוגד בו לטובת האחים קובלובה ושימש הקלף מיקוח בהפעלת קזינו. גילם את הרב פרומר הרב של בית חב"ד העירוני ומאמן קבוצת הכדורגל "אליצור חב"ד". בסדרה הקומית של שלום אסייג "שנות ה-80".

## חיים פרטיים
היה נשוי לשחקנית תחיה דנון. לאחר מכן היה נשוי למחזאית סמדר אמיתי עד פטירתה, ולהם בת, הבמאית עידית אברהמי, ובן, יונתן.

## קישורים חיצוניים

* אורי אברהמי באתר "הבמה"
* הבלוג של אורי אברהמי, Mouse Cafe
* 
* 

קטגוריה:קריית חיים: אישים
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:בוגרי בית צבי
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949
הוויקינגים

**הוויקינגים** (באנגלית: **The Lost Vikings**) הוא משחק וידאו שיוצר על ידי חברת בליזארד (שנקראה אז "Silicon and Synapse") והופץ על ידי חברת אינטרפליי.   המשחק הופץ למחשב האישי, ולקונסלות סופר נינטנדו ולסגה מגה דרייב. הוא הופץ גם לקונסולה הניידת GBA.

ייחודו של המשחק בכך שהשחקן שולט בשלוש דמויות שונות, ועליו להשתמש ביכולות המיוחדות של כל דמות על מנת לפתור חידות ולהגיע לסוף השלב. בנוסף, ביכולתה של כל דמות לשאת עמה ארבעה חפצים, אשר יכלו לשמש לפתרון חידון, לריפוי הדמויות (לכל דמות היו שלוש נקודות פגיעה, ויכלה להגיע לכל היותר לארבע נקודות פגיעה) וכן לפגיעה באויבים. לא ניתן לשמור את המשחק, אך לכל שלב קוד אותו יכול השחקן להכניס, וכך להגיע לשלב מסוים.

## דמויות המשחק
במשחק יש שלוש דמויות ולכל אחת יש כישורים משלה, הדמויות הן:
* אריק המהיר (Erik the Swift) - נע במהירות גבוהה יותר מחבריו. בנוסף, הוא היחיד בעל היכולת לקפוץ. אם יש לו מספיק תנופה, הוא יכול להשתמש בראשו הקשה להיכנס בקיר ולהרוס אותו אם הקיר חלש מספיק.
* באלוג האמיץ (Baleog the Fierce) - הלוחם בחבורה. הוא מצויד בחרב ובחץ וקשת, אשר יכולה גם לפגוע במתגים שונים. ניתן לשדרג את הקשת עם חצים בוערים, אך רק במהלך השלב (חלק מהאויבים חסינים לחצים רגילים).
* אולף היציב (Olaf the Stout) - אולף השמנמן מצויד במגן. הוא יכול להשתמש במגן כדי להגן ממתקפות, אם כי לא מכולן. בעת נפילה ממקום גבוה, הוא יכול להשתמש במגן כבדאון.
בנוסף יכול אולף לאפשר לחבריו לעבור מקומות גבוהים בעזרת המגן שמשמש כמדרגה.

## עלילת המשחק
לאחר ציד שגרתי בו מפגינים הגיבורים את יכולותיהם, הם הולכים לישון. במהלך הלילה חוטף אותם טומאטור (Tomator) על מנת לכלוא אותם בגן החיות האינטר-גלקטי שלו. כאשר מתעוררים השלושה, הם מוצאים עצמם על ספינת החלל של טומאטור. ההחלטה גומלת בלבם, לחזור לביתם.

במהלך המשחק, הדמויות נתקלות במכונת זמן, השולחת אותם לכל מיני מקומות, ולמעשה מחלקת את המשחק לעולמות שונים:
* החללית של טומאטור
* פרהיסטוריה
* מצרים העתיקה (בעולם זה מומיות העלולות להפוך את הוויקינגים בעצמם למומיות)
* סדנת עבודה
* עולם משוגע
* חזרה לחללית

בסוף כל שלב הגיבורים משוחחים אחד עם השני, בדרך כלל שיחה הומוריסטית. הם גם משוחחים בכל עת שהם מגיעים לעולם חדש. בנוסף, יש מספר דמויות איתן ניתן לדבר במספר מהשלבים.

למשחק יצא המשך בשם "The Lost Vikings 2" אשר לא שווק בארץ באופן רשמי עבור המחשב האישי. במשחק זה הוויקינגים נכלאו שוב על ידי טומאטור ובזמן הפסקת חשמל הם תקפו את הרובוט הסוהר וקיבלו שדרוגים ונוספו גם שתי דמויות נוספות: סקורץ' הדרקון ופנג איש-הזאב.

## ראו גם
כמה משחקי תפקידים נוספים
*קומנדוס (סדרת משחקים)
*גובלינים (סדרת משחקים)
*Heroes of Might and Magic

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:בליזארד
קטגוריה:משחקי פלטפורמות ממוחשבים
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 1992
קטגוריה:משחקי DOS
קטגוריה:משחקי סופר נינטנדו
קטגוריה:משחקי בליזארד
קטגוריה:משחקי וידאו קואופרטיבים
קטגוריה:משחקי וידאו שפותחו בארצות הברית
רוברט בנטון

**רוברט בנטון** (באנגלית: **Robert Benton**; 29 בספטמבר 1932 – 11 במאי 2025) היה במאי ותסריטאי אמריקאי, זוכה שלושה פרסי אוסקר ופרס גלובוס הזהב.

## ביוגרפיה
בנטון נולד בדאלאס, ומשפחתו עברה לאחר מכן לווקסהאצ'י, טקסס . למד לתואר ראשון באוניברסיטת טקסס באוסטין, ולאחר מכן עבר לניו יורק והחל ללמוד לתואר שני באוניברסיטת קולומביה, אך לאחר סמסטר עזב את הלימודים וגויס לצבא.

הוא החל את דרכו בתעשיית הקולנוע כתסריטאי של הלהיט הקופתי "בוני וקלייד" (1967), סרט שקיבל עשרה מועמדויות לפרס האוסקר, כולל לתסריט המקורי של בנטון. לאחר מכן, כתב בנטון את התסריט לסרטו של ג'וזף ל. מנקייביץ' "איש נוכל היה", בו כיכבו קירק דאגלס והנרי פונדה ולקומדיה "מה נשמע, דוק?", בכיכובה של ברברה סטרייסנד. לאחריהם פנה לבימוי.

סרטו הראשון כבמאי היה המערבון "חבר מרעים" (1972), בכיכובו של ג'ף ברידג'ס. הסרט קיבל ביקורות פושרות, אך זו הייתה הפתיחה לקריירת בימוי מוצלחת ביותר. חמש שנים אחר כך ביים את סרט הפשע "הלייט שואו", עליו היה מועמד לאוסקר על התסריט. ב-1979 ביים את סרטו הידוע מכל, "קרמר נגד קרמר", דרמה משפחתית שעסקה באב חד הורי, אותו גילם דסטין הופמן, הנאלץ לגדל את בנו בן השש לאחר שאשתו (מריל סטריפ) נטשה אותו. הסרט זכה להצלחה קופתית וביקורתית רבה, והיה חלק מהגל השני של הפמיניזם. הסרט זכה בחמישה פרסי אוסקר, בהם שניים לבנטון עצמו - בימוי ותסריט. סרטו הבא היה המותחן "ליל הדממה" (1982) בו כיכבה פעם נוספת מריל סטריפ.

שנתיים אחר כך ביים את הדרמה "מקום בלב", עליה זכה בפרס האוסקר על התסריט. בסרט, בנטון העלה זכרונות מילדותו בטקסס בימי השפל הכלכלי של שנות השלושים, ובו גילמה סאלי פילד אישה המתייצבת באומץ נגד המצוקות הכלכליות. סרט זה המשיך את הקו הפמיניסטי בו נקט בנטון ב"קרמר נגד קרמר". לאחר מכן ביים את הקומדיות "נאדין", שהתרחשה אף היא בטקסס, ולא פראייר של אף אחד, בה כיכב פול ניומן, ועליה קיבל מועמדות לאוסקר לתסריט המעובד. כמו כן ביים שתי דרמות פשע: "בילי בתגייט", בה עסק במעלליו של גנגסטר ידוע לשמצה ו"סודות אפלים", שהייתה מחווה לסרטי הבילוש הקלאסיים ולפילם נואר. ב-2003 ביים את דרמת המתח "הכתם האנושי", עיבוד לרומן של פיליפ רות.

נפטר בניו יורק ב-11 במאי 2025.

## קישורים חיצוניים

* Movies - New York Times
* רוברט בנטון, באתר hollywood.com
* רוברט בנטון, answers.com
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:במאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:זוכי אוסקר: הבימוי הטוב
קטגוריה:זוכי אוסקר: התסריט המעובד הטוב
קטגוריה:זוכי אוסקר: התסריט המקורי הטוב
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב - התסריט הטוב
קטגוריה:זוכי פרס אדגר
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:זוכי פרס גילדת הכותבים של אמריקה: מפעל חיים: פרס לורל להישג תסריטאי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1932
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2025
גלריית דגלי אסיה

רשימה זו כוללת את הדגלים שבהם נעשה שימוש באסיה לפי קטגוריות ולפי סדר הא'-ב':

## דגלים בינלאומיים

### דגלי לאומים וקבוצות אתניות

## דגלי מדינות עצמאיות

### דגלי טריטוריות

### דגלי מדינות מוכרות חלקית או שאינן מוכרות

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

*
* אסיה
יבגני שפובלוב

**יבגני שפובלוב** (ברוסית: **Евгений Шаповалов**; פברואר 1968 – 26 בפברואר 2022) היה זמר טנור ישראלי ממוצא בלארוסי, שר בסגנונות שונים – החל ממוזיקה קלאסית ובמיוחד אופרה, דרך מוזיקה פופולרית וכלה במוזיקה עממית.

## ביוגרפיה
יבגני שפובלוב נולד בברנוביץ' שבבלארוס, אז בברית המועצות. מגיל 7 היה סולן במקהלות. בגיל 17 הקים עם עוד שלושה חברים להקת רוק ופופ שנקראה "ספטמבר". לאחר כן, התגייס לצבא הרוסי ושירת בחיל הים בים הבלטי.

שפובלוב, שלא היה יהודי, הכיר את אשתו הראשונה בבלארוס והם הגיעו לארץ ב-1991 בגל העלייה בשנות ה-90, והזוג התגורר במושב מעלה גמלא שברמת הגולן. הופעתו הראשונה של שפובלוב בארץ הייתה במסגרת מועדון הזמר של שרהל'ה שרון בעמק הירדן. לאחר מכן התגרשו בני הזוג, ושפובלוב הכיר את אשתו השנייה. לזוג נולדו שתי בנות. לאחר 13 שנים ביחד, התגרש שפובלוב מאשתו השנייה.

ב-1993 החל שפובלוב ללמוד באקדמיה למוזיקה באוניברסיטת תל אביב. באותה שנה הזמינה אותו להקת אתניקס להקליט איתה את השיר "ג'סיקה", ששולב באלבומה "אדם ונחש", והשיר הפך ללהיט גדול. ב-1995 השתתף במופע "שלושת הטנורים" עם גבי שדה ודודו פישר ובמאי 1999 התארח בקונצרט של גליקריה עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית.

בשנת 2001 יצא שפובלוב במופע משותף עם שלומית אהרון, שנקרא "דואט" וב-2003 יצא אלבום המופע דואט - בהופעה חיה. באותה שנה השתתף שפובלוב במופע של שירי מחזות זמר.

ב-2007, יצא שפובלוב במופע בשם "שלושת הטנורים" ביחד עם ודיסלאב גוראי ופליקס ליפשיץ. ב-2008 יצא במופע בשם "יבגני שפובלוב 60/40: המדינה חוגגת 60 ויבגני חוגג 40".

שפובלוב הוציא יותר מעשרה דיסקים.

שפובלוב היה גם חובב בישול מושבע, והוציא ספר בישול.

בשנת 2009 נמלט שפובלוב מישראל, לאחר ששקע בחובות כבדים, ועבר להתגורר בניו יורק. הוא השתתף בקונצרטים בצפון ובדרום אמריקה, קנדה ואירופה. כמו גם ברוסיה וברפובליקה של בלארוס. ברוסיה הוא הופיע על במות אולמות הקונצרטים היוקרתיים ביותר, כולל ארמון הקרמלין ובאצטדיון לוז'ניקי (שניהם במוסקבה).

שפובלוב נפטר ב-26 בפברואר 2022 מאירוע לבבי.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1990
קטגוריה:עולים לא-יהודים
קטגוריה:בלארוסים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1968
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2022
דגל חבר העמים הבריטי

**[[דגל]] [[חבר העמים הבריטי]]** (באנגלית: **The flag of the Commonwealth of Nations**) כולל את סמל חבר העמים הבריטי בצבע זהב על רקע כחול.

מקורו של הדגל בדיגלונים למכוניות שיוצרו לראשונה באוטווה שבקנדה במהלך כנס של ראשי חבר העמים בשנת 1973.

הדגל מונף מעל בית מארלבורו שבלונדון - מושב מזכירות חבר העמים הבריטי, וכן במקומות בהם נערכים אירועים של חבר העמים הבריטי או מפגשים של מנהיגי מדינות חבר העמים הבריטי.

החניתות המקיפות את הגלובוס במרכז הסמל יוצרות את האות האנגלית "C" - האות הראשונה במילה "Commonwealth".

## קישורים חיצוניים

* 

חבר העמים הבריטי
קטגוריה:חבר העמים הבריטי
דיון תומאס

**דיון תומאס** (באנגלית: **Deon Thomas**; נולד ב-24 בפברואר 1971 בשיקגו) הוא כדורסלן עבר אמריקאי המחזיק באזרחות ישראלית, ששיחק בתפקיד הפאוור פורוורד. גובהו 2.03 מטרים.

תומאס שיחק 4 שנים באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין ובסופם נבחר במקום ה-28 בדראפט ה-NBA על ידי דאלאס מאבריקס. למרות שנבחר בדראפט, לא שיחק תומאס ב-NBA והצטרף בעונת 94/5 למנרסה מהליגה הספרדית. הוא שיחק במספר קבוצות ספרדיות כמו ז'ירונה, אוניקאחה מאלגה וקאחה סן פרננדו שממנה שוחרר עקב פציעה. בנובמבר 1998 הצטרף תומאס למכבי ראשון לציון. בתקופה זו הכיר תומאס את אשתו לעתיד, דפנה. בעונת  חזר לספרד, לקבוצת גראן קנריה שבה שיחק שנתיים. בעונת  שיחק בקסראס הספרדית ובאמצע עונת  עזב לטורק טלקום אנקרה הטורקית.

בעונת  הגיע דיון תומאס למכבי תל אביב ואיתה זכה בשתי אליפויות אירופה. בפיינל פור 2005 לא טס עם מכבי למוסקבה מכיוון ששבר את רגלו. זוהי גם הסיבה ששוחרר ממכבי בסוף העונה. בעונת  שיחק בלאריסה היוונית. את עונת  בילה תומאס בצסק"א סופיה הבולגרית ממנה שוחרר וחתם במכבי גבעת שמואל הישראלית, ובעונת  שיחק תומאס במכבי חיפה מהליגה הלאומית, עימה הוא עלה לליגת העל.
כיום משמש כעוזר מאמן באוניברסיטת אילינוי-שיקגו.

## תארים
* זכה פעמיים באליפות ישראל עם מכבי תל אביב.
* זכה פעמיים בגביע המדינה עם מכבי תל אביב.
* זכה פעמיים בגביע היורוליג עם מכבי תל אביב.

## קישורים חיצוניים

* דיון תומאס באתר הלב הצהוב.
* גלריית התמונות של דיון תומאס באתר הלב הצהוב.
* דף השחקן של דיון תומאס באתר של מכבי חיפה.
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי אילינוי
קטגוריה:שיקגו: אישים
קטגוריה:כדורסלנים ישראלים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין
קטגוריה:כדורסלני אוניקאחה מאלגה
קטגוריה:כדורסלני ז'ירונה
קטגוריה:כדורסלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורסלני מכבי ראשון לציון
קטגוריה:כדורסלני גראן קנריה
קטגוריה:כדורסלני מכבי חיפה
קטגוריה:כדורסלני מכבי גבעת שמואל
קטגוריה:כדורסלני אסטודיאנטס מדריד
קטגוריה:כדורסלני מנרסה
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים ישראלים בספרד
קטגוריה:כדורסלנים ישראלים ביוון
קטגוריה:בחירות דראפט של דאלאס מאבריקס
קטגוריה:שיקגו: כדורסלנים
קטגוריה:כדורסלנים ישראלים בליגת המכללות בארצות הברית
קטגוריה:כדורסלנים ישראלים בטורקיה
קטגוריה:כדורסלנים ישראלים בבולגריה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1971
בית מרלבורו

**בית מרלבורו** (באנגלית: **Marlborough House**) הוא בית אחוזה בווסטמינסטר שבלונדון, אנגליה. המבנה ממוקם במאל, ממזרח לארמון סנט ג'יימס.

## היסטוריה
[ממוזער|250px|לאחר הקמתו היו לבית מרלבורו שתי קומות בלבד, כפי שניתן לראות מאיור זה משנת [1750 לערך.]]
[ממוזער|250px|איור של חזית המבנה שפורסם בשנת [1850. איור זה קודם להוספת קומה נוספת לאגפי המבנה.]]
המבנה הוקם עבור שרה צ'רצ'יל, דוכסית מרלבורו, שהייתה ידידתה הקרובה ואשת סודה של המלכה אן, על ידי האדריכל כריסטופר רן בשנת 1711. המבנה שימש את הדוכסים ממרלבורו בעת ששהו בלונדון.

בשנת 1817 עבר המבנה לידי בית המלוכה הבריטי. בשנות ה-20 של המאה ה-19 נערכו תוכניות להריסת המבנה ולבנות במקום מבנה טרסות בדומה לטרסת בית קרלטון, אולם התוכנית לא יצאה אל הפועל.

המבנה הורחב בשנים 1861–1863 לבקשת הנסיך מוויילס, על פי תוכניות של האדריכל סר ג'יימס פנתרון.

בין השנים 1863–1901 התגורר במבנה הנסיך מוויילס, לימים המלך אדוארד השביעי. בתקופה זו הפך המבנה למרכז חיי החברה הגבוהה של לונדון.

בשנת 1936 עברה להתגורר במבנה המלכה האם מרי מטק, אלמנתו של המלך ג'ורג' החמישי. לאחר מותה, בשנת 1953 תרמה המלכה אליזבת השנייה את המבנה למזכירות חבר העמים הבריטי, המשתמשת בו כיום.

## קישורים חיצוניים

* 
* מזכירות חבר העמים הבריטי 

מרלבורו, בית
מרלבורו, בית
קטגוריה:וסטמינסטר: מבנים
קטגוריה:חבר העמים הבריטי
קטגוריה:לונדון: מבנים רשומים דרגה I
יופי של צרות!

**יופי של צרות!** (נקרא במקור: **איזה יופי של צרות)** הוא סרט ישראלי בבימויו של אסי דיין שיצא בשנת 1976.

## תקציר העלילה
הסרט מתאר את חייה של בחורה בשם עופרה (יונה אליאן) שבורחת מחתונתה לאחר שהוריה כפו עליה להתחתן עם גבר שהיא לא אוהבת, ולא רצתה להינשא לו. היא שוכרת דירה ברמת גן, שם גר גם ארמונד (זאב רווח), ג'יגולו מקומי ובעל מספרה שמעוניין בדירה אותה שכרה עופרה, ובעל הדירה המשונה (טוביה צפיר) שמשכיר לשניהם את הדירה ומתגורר בצמוד. הקשר בין השניים מתחמם ומתקרר לסירוגין, ובמקביל משפחתה של עופרה שולחת חוקר (גבי עמרני) על מנת לנסות לאתר אותה, החוקר מתבלבל ועוקב בטעות אחר חברתה של עופרה (טליה שפירא), מה שגורם לקומדיית טעויות. לבסוף לאחר מספר פגישות של עופרה עם גברים, היא נענת לחיזוריו של ארמונד, והם הופכים לזוג אוהבים.

## שחקנים

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:סרטי 1976
קטגוריה:סרטי אסי דיין
קטגוריה:סרטי קומדיה ישראליים
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1976
ניוון (פיזיקה)

בפיזיקה קוונטית, **נִוּוּן** הוא מקרה שבו למערכת קוונטית מסוימת יש מספר מצבים עצמיים שונים, שלכולם ערך שווה של אופרטור מסוים. אותם המצבים נקראים **מצבים מנוונים**. למשל, אם למערכת יש את אותה האנרגיה במצבים שונים, רמת האנרגיה היא **מנוונת**, ודרגת הניוון שווה למספר המצבים בעלי אותה האנרגיה.

קיום ניוון נובע  ככלל מסימטריה כלשהי של המערכת הפיזיקלית. לדוגמה, ברמות האנרגיה של מערכת בעלת סימטריה לסיבובים, יש ניוון הנובע מכך שאם נסובב את המערכת הדבר לא ישפיע על האנרגיה שלה. עקב כך קיימים מספר מצבים בעלי אותה אנרגיה (ניתן להראות כי דרגת הניוון במקרה זה היא (לפחות)  2l+1, כאשר  l הוא המספר הקוונטי המתאים לתנע הזוויתי).

## ראו גם
*ניוון באטום המימן

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מכניקת הקוונטים
דגל הליגה הערבית

**דגל הליגה הערבית** הוא דגל ירוק שבמרכזו חותם הליגה הערבית וכן שרשרת זהב בת 22
חוליות המסמלות את 22 חברות הליגה בעת אימוץ הדגל. במרכז הסמל - שם הארגון בערבית. הדגל אומץ ב-8 במרץ 1945. דגלו של נשיא הליגה הערבית דומה לדגל הליגה אולם רקעו של הדגל לבן.

## ראו גם

*צבעי הלאומיות הכלל ערבית

## קישורים חיצוניים

* 

*
הליגה הערבית
קטגוריה:הליגה הערבית
יעל דן

**יעל דן** (נולדה ב-27 באוגוסט 1952) היא עיתונאית, שדרנית ואשת תקשורת ישראלית.

## ביוגרפיה
יעל דן נולדה בשם יעל הורוביץ וגדלה בקיבוץ דן. אביה, אלימלך הורוביץ, היה מייסד מוזיאון בית אוסישקין בקיבוץ. היא התחנכה בקיבוץ עד שעזבה אותו ב-1970 לאחר גיוסה לצה"ל. את שירותה הצבאי עשתה בגלי צה"ל.

במהלך השנים הגישה דן תוכניות רבות במגוון אמצעי התקשורת הישראליים. את דרכה הטלוויזיונית החלה בערוץ הראשון, שם הגישה את התוכנית "תצפית", שבה הייתה דן המנחה הראשונה שבנוסף להגשה, יצאה לשטח והכינה את הכתבות אותן הגישה לאחר מכן. בהמשך הגישה בערוץ את "סיפור אישי" ו"יומן תרבות". בערוץ 10 הגישה את "שטח פרטי", "בין החדשות" עם בן כספית ועמנואל רוזן ובערוץ 2 הגישה את "כנגד כל הסיכויים".

במהלך השנים הגישה דן מגזינים ותוכניות בערוץ 8 ובטלוויזיה החינוכית, וכן קריינה בפרסומות בטלוויזיה המסחרית.

בין שיאי הקריירה התקשורתית שלה ניתן למנות את הראיון הבלעדי עם אורי זוהר ב-1997 במסגרת התוכנית "סיפור אישי", 20 שנים לאחר שזוהר פרש מתחום הבידור; את הראיון הסנסציוני עם שרה נתניהו, אשת ראש הממשלה, בנימין נתניהו, גם כן במסגרת "סיפור אישי", ראיון אותו קטעה נתניהו בזעם לאחר סדרת שאלות שהביכו אותה, ואת הראיון הראשון במסגרת הערוץ הראשון עם סוהא ויאסר ערפאת, במהלכו הרגיעה דן את בתם התינוקת.

החל משנת 1998 הגישה דן את מגזין החדשות "עושים צהריים" בגלי צה"ל. בתוכנית זאת הביאה לקדמת הבמה, בין היתר, נפגעות ונפגעי טראומה מינית, וליוותה אותם לאורך השנים. בפברואר 2025 החליט מפקד גלי צה"ל, טל לב רם, שביולי 2025 יסתיים שידור התוכנית. ב-30 ביוני 2025 הגישה את השידור האחרון של "עושים צהריים".

בנובמבר 2018 התקבל בכנסת שינוי חוק שיזמה במסגרת התוכנית, המאפשר לנפגעי ונפגעות תקיפה מינית להיחשף בכלי תקשורת ללא אישור של שופט.

ב-2019 זכתה דן בפרס סוקולוב לתקשורת האלקטרונית ובפרס על מפעל חיים.

דן שיחקה בשני סרטים: "ג'ירפות" (2001), בתפקיד מראיינת, ובסרט סטודנטים של בנה אלון מיטלפונקט, שנקרא "בשידור חי" (2009), בתפקיד כוכי.

## חיים אישיים
דן נשואה למחזאי ובמאי התיאטרון הלל מיטלפונקט, ולהם שני ילדים, אלון מיטלפונקט כתב חדשות 13 בעבר, והשחקנית והמדבבת מאיה מיטלפונקט.

מתגוררת במרכז תל אביב.

## קישורים חיצוניים

* 
* איילה הורוביץ, מדן ועד גל"צ, ב"פרספקטיבי" - עיתון הסטודנטים של החוג לתקשורת באוניברסיטת חיפה, גיליון 17, יוני 2003
* 
* יורם יובל בשיחת נפש עם יעל דן, טלוויזיה חינוכית, 10 באוקטובר 2012
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:דן (קיבוץ): אישים
קטגוריה:שדרניות רדיו ישראליות
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:מנחות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:חיילי גלי צה"ל
קטגוריה:הערוץ הראשון: שדרניות ומנחות
קטגוריה:ערוץ עשר: שדרניות, שחקניות ומנחות
קטגוריה:משפחת מיטלפונקט
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1952
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
כתיבת ערבית בצ'אט

**כתיבת ערבית בצ'אט** (או **ערביזי**; בערבית: **عربيزي**) הוא ליטון מודרני שהתפתח בקרב גולשי אינטרנט דוברי ערבית. זאת שיטת כתיבה של ערבית באותיות לטיניות, המכונה בערבית גם "**ערביית א-דרדשה**" (عربية الدردشة), כלומר "ערבית של צ'אט". ייחודה של השיטה שהיא משתמשת רק בסימנים המופיעים על מקלדת QWERTY סטנדרטית. השיטה מערבת אותיות לטיניות, מספרים וסימנים אחרים, והיא משמשת לכתיבה בניבים שונים של ערבית. כיום השיטה נפוצה גם בסימוס מסרונים (הודעות SMS) בטלפונים סלולריים.

## רקע
שימוש בשפה הערבית בצ'אט בדואר אלקטרוני או במסרונים (הודעות SMS) יוצר כמה בעיות למשתמשים:
#במקרים רבים אין אפשרות טכנית להקליד באותיות ערביות, בפרט במקומות מחוץ לארצות ערב או למדינות שמשתמשות בכתב הערבי (כמו איראן ופקיסטן). גם כשקיימת אפשרות להקליד בערבית, המשתמש לא תמיד יכול לדעת אם לנמען יש אפשרות לקלוט הודעות הכתובות באותיות ערביות.
#הכתיב הערבי התקני קיים רק לגבי השפה הערבית הספרותית (ראו: דיגלוסיה). לעשרות הניבים הערביים המשמשים בחיי היומיום אין כתיב אחיד. בעיה זו התעוררה גם בכתיבת מחזות, תסריטים לטלוויזיה ולקולנוע וכיוצא באלה, אולם היא נעשתה בולטת במיוחד עם התפשטות השימוש באינטרנט ובהודעות טקסט בטלפונים סלולריים, שכן בהם השפה העיקרית היא השפה היומיומית המדוברת.

## מאפיינים
במהלך 20 השנים האחרונות התפתח בקרב דוברי ערבית תעתיק מקובל לאותיות לטיניות. התעתיק הזה קיים בכמה גרסאות, והוא נעשה נפוץ מאוד בצ'אטים, בהודעות דואר אלקטרוני ובמסרונים. התעתיק משלב אותיות, מספרים וסימני פיסוק. האותיות מסמנות הגאים שקיימים הן בשפות אירופיות והן בערבית, בעוד המספרים מסמנים הגאים מיוחדים לערבית. בחלק מהגרסאות נעשה שימוש בגרש, בסימן "גג" (^), ובחלק יש הבחנה בין אותיות גדולות לקטנות (case sensitivity). בערבית מכנים את התעתיק הזה **عربية الدردشة** ("ערביית א-דרדשה" - "ערבית של צ'אט"), אבל יש לה גם כינויים באנגלית כגון: Arabish, Arablish או Franco-Arab. פעמים רבות משולבות מילים באנגלית, בפרט מילים מהסלנג האופייני לאינטרנט, בתוך הטקסט הערבי המתועתק. במקרים כאלה המילה האנגלית מופיעה בדרך כלל בכתיב המקורי שלה.

### דוגמאות
הדוגמאות שלהלן נלקחו מהערך המקביל בוויקיפדיה הערבית, או נמצאו באקראי בפורומים באינטרנט. היות שלערבית מדוברת אין כתיב תקני אחיד, הכתיב הערבי המשוחזר מבטא אפשרות אחת מבין כמה אפשרויות נפוצות.

*.**hi 7bibi, kifak? wenak? ma 3m nshufk, CU man**
**כתיב ערבי: **هاي حبيبي, كيفك? وينك? ما عم نشوفك, سي يو مان**
**תרגום: "היי חביבי, מה נשמע? איפה אתה? לא רואים אותך. סי יו מאן.
**הערה: הצורה 3m nshufk (عم نشوفك) אופיינית לערבית לבנטינית.
*.**Mar7aba shabab, Ana taleb fe kolet 6eb al asnan fe soria**
**כתיב ערבי: **مرحبا شباب، أنا طالب في كلية طب الأسنان في سوريا.**
**תרגום: שלום חברים, אני סטודנט בפקולטה לרפואת שיניים בסוריה.
**הערה: המילה taleb נכתבה כך, ולא: 6aleb. ייתכן שמדובר בטעות, וייתכן שהדבר משקף את ההגייה של המילה בניב המקומי.
*???**ana sme3et ono canada qwese, sa7e7 hal 7ake wla sho**
**כתיב ערבי: **أنا سمعت أنه كندا كويسة، صحيح هال حكي ولا شو؟**
**תרגום: "שמעתי שקנדה טובה, זה נכון או מה?".
**הערה: המילה "קנדה" נכתבה בכתיב המקורי (ולא: kanada), המילה qwese נכתבת בדרך כלל ב"כאף" (כלומר ב-k), והכתיב כאן משקף כנראה הגייה מקומית.

## ראו גם
* סלנג באינטרנט
* ליטון של עברית

## הערות שוליים

קטגוריה:ערבית
קטגוריה:תרבות אינטרנט
קטגוריה:ליטון שפות
הבית הרוקד

שמאל|ממוזער|220px|מבט מהגשר
שמאל|ממוזער|220px|הבית הרוקד עומד לצדם של מבנים מסורתיים יותר
**הבית הרוקד** (בצ'כית: **Tančící dům**) הוא הכינוי שניתן לבניין משרדים השוכן בעיר פראג אשר בצ'כיה. המבנה תוכנן בשיתוף פעולה בין האדריכל הצ'כי יליד קרואטיה ולאדו מילוניץ', והאדריכל הקנדי-אמריקני פרנק גרי. המבנה נבנה בסגנון הדה-קונסטרוקטיביזם אשר גרי הוא אחד האדריכלים הבולטים ביותר בו.

## הקמה
הבניין נבנה על חלקת אדמה פנויה בצומת מרכזי, בפינת הרחובות רָשִינוֹבוֹ נָאבְּזֶ'זִ'י (Rašinovo nábřeži) ורסלובה (Resslova), בסמוך לנהר הוולטאבה. במקום עמד בניין אחר בעבר, מבנה בסגנון נאו-רנסאנס אשר נבנה במאה ה-19. מבנה זה נהרס על ידי פצצה אמריקנית תועה, לקראת סיומה של מלחמת העולם השנייה. שרידיו פונו לבסוף ב-1960.

בניית המבנה המיוחד הייתה יוזמתו של ואצלב האוול. האוול, באותם ימים נשיאה של הרפובליקה הצ'כית, התגורר בשכנות לאתר מאז ילדותו. האוול ביקש להקים מבנה יוצא דופן בתכנונו, אשר ישמש כמרכז לפעילות תרבותית. הוא גייס את האדריכל ולאדו מילוניץ' לתכנון המבנה. חברת ההשקעות ההולנדית ING הסכימה לממן את הפרויקט, אך הציבה תנאי אחד: מילוניץ', האדריכל האלמוני, ייאלץ לצרף למיזם אדריכל בעל שם עולמי. מילוניץ' פנה לאדריכל הצרפתי ז'אן נובל, אך זה דחה את ההצעה בשל גודלו הקטן של השטח המיועד לבנייה. לאחר מכן הוא פנה לאדריכל המפורסם פרנק גרי, וזה נענה לבקשתו. תוכניתם של צמד האדריכלים הייתה להקים מבנה שונה ומיוחד בעיצובו, אשר יעמוד לצדם של בנייניה המסורתיים של העיר פראג. תוכנית זו הייתה שנויה במחלוקת, אך בזכות השפעתו של הנשיא האוול, בניית המבנה הססגוני יצאה אל הפועל. היא החלה ב-1994 והסתיימה ב-1996. התוכניות להקים בו מרכז תרבות לא התממשו לבסוף.

מקור ההשראה של האדריכל היה צמד הרקדנים המפורסמים ג'ינג'ר רוג'רס ופרד אסטר, ועל כן הוא נקרא במקור "בניין ג'ינג'ר ופרד". המבנה הדה-קונסטרוקטיביסטי עומד לצדם של מבנים בסגנונות נאו-בארוק, נאו-גותיקה ואר נובו, סגנונות שהעיר פראג ידועה בהם.

בבית הרוקד שוכנים משרדיהן של מספר חברות בינלאומיות. על גג הבניין שוכנת מסעדה צרפתית הצופה אל נופיה המרשימים של העיר.

## קישורים חיצוניים

* 
* הבית הרוקד מאת פרנק גרי 
* מאמר של רדיו פראג עם האדריכל ולאדו מילוניץ' 
* בניינים יוצאי דופן נוספים 

## הערות שוליים

קטגוריה:פראג: מבנים
קטגוריה:דה-קונסטרוקטיביזם
קטגוריה:מבנים שתכנן פרנק גרי