open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
דרך הטבק (סרט)

**דרך הטבק** (באנגלית: **Tobacco Road**) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1941 בבימויו של ג'ון פורד.

התסריט מבוסס על המחזה "דרך הטבק" של ג'ק קירקלנד (1933) המבוסס על רומן בשם זה מאת ארסקין קולדוול (1932). המחזה מוצג בברודוויי מאז 1933 והוא במקום ה-19 ברשימת ההצגות שהוצגו לאורך זמן ובמקום שני להצגות שאינן מחזות זמר.

קולדוול נולד וגדל במזרח ג'ורג'יה וב-1930 בעת השפל הגדול חזר לביקור שם והחליט לכתוב על מצבם העגום של החקלאים המרוששים וחסרי התקווה.

הסרט הופץ בארץ ישראל המנדטורית בשם "ברחוב הטובקו".

## תקציר העלילה
משפחת לסטר יושבת כבר 100 שנים באזור כפרי במזרח ג'ורג'יה, שנקרא "דרך הטבק". בעבר האזור פרח מגידולי טבק וכותנה, ומצבם הכלכלי היה מצוין, אבל עם השנים המצב הלך והדרדר וכיום הם גרים בבית מט ליפול על אדמה שכבר אינה שלהם.

אבי המשפחה הוא ג'יטר לסטר (צ'רלי גרייפווין), אשר מתאפיין בבטלנות ואנאלפביתיות, לבוש סחבות, שמתפרנס ממכירת גזרי עצים במכונית המקרטעת שלו. הוא מסרב בעקשנות לעבור לעיר ולהיות פועל בבתי החרושת לטכסטיל. אתו גרה אשתו, עדה (אליזבת פטרסון), בנו דוד חובב המכוניות ומוגבל קצת בשכלו, בתו אלי מיי בת 23 (ג'ין טירני), שמשדרת מיניות, אבל כמעט אינה פותחת את פיה. חתנו, לאב בנסי (ווארד בון) נשוי לבתו פרל, אבל היא בורחת ממנו. כשלאב מגיע להתלונן על כך, ובידיו שק עם לפת, מתנפלים עליו הלסטרים הרעבים וחוטפים את השק כדי לאכול מיד את הלפת. לאחר שמצפונו מציק לו, הוא מבקש מחילה מהאחות בסי.

למקום מגיע טים הרמון (דיינה אנדרוז), בנו של בעל האדמות, ביחד עם הבנקאי שלו מר פיין (גרנט מיטשל). ג'יטר מבקש הלוואה אבל טים מודיע לו שהאדמה כבר בידי הבנק והבנקאי פיין מוכן להחכיר לו תמורת 100 דולר לשנה.

בבניין סמוך גרה בסי רייס (מרג'ורי רמביו), אלמנה בת 50, שמטיפה לכולם לחזור לדת ולשיר מזמורים דתיים. היא מודיעה לג'יטר כי ברצונה להינשא לדוד. ג'יטר מרוצה, מכיוון שיודע כי ברשותה כסף מהביטוח של בעלה המנוח. אולם הוא מתאכזב, כשהיא קונה לדוד מכונית חדשה בסכום של 800 דולר. דוד נוהג במכונית בפראות וגורם לה נזקים.

ג'יטר מבקש לנסוע איתם העירה לקנות עצים. הם משתכנים במלון ובלילה בורח ג'יטר עם המכונית, נתפס על ידי שוטר ומובא לחקירה, שם הוא פוגש את בסי ודוד. המכונית החדשה נראית כגרוטאה. לאב מגיע שוב לג'יטר, ובוכה על בריחת פרל, וג'יטר מציע לו את אלי מיי שהיא "רווקה זקנה" בת 23, והיא שמסכימה מיד ומצטרפת ללאב.

ג'יטר לא מצליח לגייס 100 דולר והבנק מבקש לפנותו. הם אורזים את מטלטליהם הספורים וצועדים לעבר בית מחסה אבל בדרך עוצר אותם טים, נותן לג'יטר 50 דולר לחצי שנה ו-10 דולר לקניית זרעים. ג'יטר אומר לאשתו כי יתחיל את תוכנית שיקום החווה "בהקדם".

## צוות השחקנים

## קישורים חיצוניים

* דרך הטבק, באתר TCM
* דרך הטבק - אהוד בן עזר, בפרויקט בן יהודה.
* קטעים והסבר על דרך הטבק, באתר יוטיוב
* דרך הטבק בביצוע הדודאים, באתר יוטיוב

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 1941
קטגוריה:סרטי ג'ון פורד
קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
קטגוריה:סרטי שחור-לבן אמריקאיים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים המבוססים על רומנים אמריקאים
עקומת ניקולס

ממוזער|בכחול – גרף ניקולס. במקווקו – הצגת שולי יציבות של החוג הסגור
**עקומת ניקולס** היא עקומה המשמשת בעיבוד אותות ובתורת הבקרה לתכן בקרים. קרויה על שם המהנדס האמריקאי נתנאל ב. ניקולס.

## תיאור העקומה
בהינתן פונקציית תמסורת:

 G(s) = \frac{Y(s)}{X(s)} 

אז פונקציית תמסורת בחוג סגור מוגדרת:

 M(s) = \frac{G(s)}{1+G(s)} 

גרף ניקולס מציג את התגובה בתדר של פונקציית התמסורת בחוג הפתוח. התגובה מוצגת במערכת צירים קרטזית של הגבר  20 \log_{10}(|G(s)|)  ביחידות דציבל כנגד המופע  \arg(G(s)) ביחידות של מעלה, כאשר התדר  \omega  משתנה לאורך העקומה ומהווה כפרמטר.

הסתכלות בגרף מאפשרת למתכנן לקבל מידע אודות המערכת בחוג סגור ושולי יציבות ישירות מפונקציית התמסורת בחוג הפתוח.

בבקרת מערכות הגרף משמש להערכה של יציבות ורובוסטיות של מערכות ליניאריות. הגרף מהווה חלק מרכזי בתכן בקרים לפי תורת משוב כמותית (QFT – quantitative feedback theory) של הורוביץ וסידי.

## עקומים נוספים
ניתן להשוות את עקומת ניקולס לעקומים דומים המספקים מידע על יציבות המערכות באמצעות בחינת ההגבר המופע והתדר.
למשל עקומת בודה שמכיל שני גרפים – הגבר כנגד תדר ומופע כנגד תדר.

עקומה נוספת היא עקומת נייקוויסט שמכילה גרף קרטזי במישור המרוכב בה ההגבר מחושב כמרחק מראשית הצירים והפרש המופע שווה לזווית שיוצר הווקטור המחבר בין הנקודה על הגרף לראשית הצירים עם הכיוון החיובי של ציר ה-x.

## הערות שוליים

קטגוריה:אלקטרוניקה
קטגוריה:מערכות בקרה
קטגוריה:תורת הבקרה
Ici, d'ailleurs...

ממוזער
**Ici, d'ailleurs...** (פרוש השם "פה ושם") היא חברת תקליטים צרפתית, שהוקמה בשנת 1997 בנאנסי על ידי סטפן גרגורי על בסיס החברה "Sine Terra Firma".

החברה הקודמת הוציאה יצירות ראשונות של יאן טירסן בשנת 1995 ו-1996 שזכו להצלחה. בעקבות ההוצאה של אלבומו השלישי בשנת 1998 החברה הרחיבה את פעילותה, והחלה להקליט אמנים נוספים מצרפת ומדינות נוספות.

בשנת 2002 הוקם הלייבל 0101, שמופץ בצורה מקוונת בלבד. בשנת 2004 החברה החלה להפיק אוסף חדש בשם OuMuPo (בדומה לאוליפו). 

בסוף שנת 2004 הוחלט ליצור אוסף על בסיס יצירות של הלהקה האנגלית Coil . בפרויקט זה השתתפו אמנים כמו יעל נעים, ויל אולדהם, יאן טירסן ונוספים.

בשנת 2017 החברה הוציאה אלבום חדש של וינטר פמילי.

## קישורים חיצוניים
* 
* מידע מאתר Discogs
* מידע מאתר MusicBrainz

קטגוריה:חברות תקליטים
קטגוריה:מוזיקה צרפתית
קטגוריה:חברות צרפתיות
פרד לייסט

**פרדריק ויליאם לייסט** (באנגלית: **Frederick William Leist**; 21 באוגוסט 1873 – 18 בפברואר 1945) היה אמן אוסטרלי. במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא היה אמן מלחמה רשמי עם כוחות אוסטרלים באירופה.

## ביוגרפיה
אביו אדוארד היה בנאי, במקור מלונדון. הוא החל כמעצב רהיטים אצל דייוויד ג'ונס בע"מ, אך החליט על קריירה באמנות. הוא למד במכללה הטכנית בסידני לפני שנכנס לבית הספר לאמנות של ג'וליאן אשטון ממנו למד טכניקות ציור בחוץ.

בשנות ה -90 של המאה ה-19 החל לעבוד כאמן בשחור-לבן במגזין "הבוליטין" והפך לאמן צוות ב"מייל". לאחר שנת 1900 היה גם נציג של סידני במגזין "הגרפי" של לונדון. האיורים של לייסט נכללו גם בספרים כגון ספר של חבר העמים בשנת 1902. הוא היה אחד החברים המקוריים של חברת האמנים.

בשנת 1907 הוא ואשתו עדה נסעו ללונדון, כדי שיוכל לעבוד ישירות עם המגזין "הגרפי", אך הוא היה מוצף בעבודה מכדי שיצייר, ולכן הוא הפסיק את העבודה. שלוש שנים לאחר מכן, הוא החל להציג עם האקדמיה המלכותית לאמנויות. בתחילת מלחמת העולם הראשונה הוא קיבל עבודה בעיצוב כרזות עבור משרד המלחמה. בשנת 1917 מונה לייסט לאמן מלחמה רשמי עם הכוח האוסטרלי בצרפת.

לייסט השלים למעלה מ -150 ציורים ורישומים במהלך המלחמה, ולאחר שירות המלחמה שלו תרם שני ציורי קיר גדולים לביתן אוסטרליה בתערוכת האימפריה הבריטית שהתקיימה בוומבלי בשנת 1924. באותה שנה הוא נבחר לחבר במכון המלכותי לציירי שמן.

כתוצאה מעבודות אלה גדלה הפופולריות של לייסט והוא זכה במספר עבודות מארצות הברית: הפקת ציורי קיר דומים בסנט אוגוסטין ובטמפה. הוא סייר גם בדרום מערב אמריקה וביקר בטקסס, ניו מקסיקו ואריזונה. בשובו לאוסטרליה בשנת 1926, נכנס לייסט לתפקיד ראש מחלקת הציור במכללה הטכנית במזרח סידני. הוא הציג בתערוכות רבות, והיה חבר באגודות אמנות שונות.

לייסט נפטר במוסמן, מחוץ לסידני, בפברואר 1945. הוא הותיר אחריו את אשתו עדה ובת נשואה.

לייסט מיוצג בגלריה לאמנות של ניו סאות' ויילס עם עשר עבודות וכן נציגויות בכמה אוספים פרטיים. רבים מציוריו כאמן מלחמה נמצאים באוסף אנדרטת המלחמה האוסטרלית בקנברה. חלק מדיוקנאותיו נמצאים בבית הפרלמנט בקנברה.

## גלריה

File:Leist-Shoemaker.jpg| הסנדלר
Image:The taking of Lone Pine (Fred Leist).jpg|קרבות של היחידות האוסטרליות
File:Leist-Guitar.jpg|נגן הגיטרה
File:Earle Page, 1940-1941 (Fred Leist).png|דיוקן
File:Leist-Dip.jpg|בוקר


## קישורים חיצוניים

* 
## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים אוסטרלים
קטגוריה:ילידי 1873
קטגוריה:אוסטרלים שנפטרו ב-1945
שפות קויסאן

**שפות קויסאן** הן קבוצה של שפות אפריקאיות המתאפיינות בשימוש ייחודי בעיצורי קליק ומדוברות על ידי הבושמנים, בני קויקוי, בני הדזה וקבוצות נוספות בדרום-מערב אפריקה. שפות קויסאן ידועות בעיקר בעיצורים המצוצים (קליקים) הפונמיים בהן.

במשך רוב המאה ה-20, נחשבו שפות אלו קשורות אחת לשנייה מבחינה פילוגנטית (דיאכרונית), אך תפיסה זו כבר אינה מקובלת במחקר. השפות הקויסאניות מורכבות משלוש משפחות-שפה מובחנות ומשתי שפות מבודדות. מקורן של כל השפות הקויסאניות, פרט לשתיים, בדרום אפריקה. נראה כי דוברי משפחת השפות קווה נדדו לדרום אפריקה זמן לא רב לפני הגירת דוברי שפות הבנטו לאזורים אלו.

לפני התפשטות שפות הבנטו, שפות קויסאן התפשטו ככל הנראה ברחבי אפריקה הדרומית והמזרחית. כיום הן מוגבלות לתחומי מדבר קלהארי, בעיקר בנמיביה ובוטסואנה, ולמרכז טנזניה.

מרבית שפות קויסאן נמצאות בסכנת הכחדה, וכמה מהן כבר נכחדו. רובן לא זכו לשום תיעוד כתוב. השפה בעלת מספר הדוברים הגדול ביותר במשפחה היא קויקוי (Khoekhoe, ידועה גם בשמות נאמה או דמארה, ובעבר "הוטנטוט") המדוברת בנמיביה, בבוטסואנה ובדרום אפריקה, עם רבע מיליון דוברים. שפת סנדאווה (Sandawe) בטנזניה היא השנייה בגדולה, עם כ-40,000 דוברים. שפת צְחוּן (Kung! או Xun!, כאשר "" בתחילת המילה נהגה כצקצוק "צ") בצפון הקלהארי מדוברת על ידי כ-16,000 אנשים.

## מחקר ומיון
משפחת השפות הקויסאניות הוצעה כאחת מארבע משפחות השפות האפריקאיות במיון של ג'וזף גרינברג (1949–1954, תוקן בשנת 1963), אך בלשנים אחרים חלוקים עליו.

## "שפות קליקים" אחרות
לא כל השפות המשתמשות בעיצורים מצוצים כפונמות כלולות במשפחת קויסאן, למשל חלקן הן שפות בנטו בדרום אפריקה. בשפה הכושית הדרומית , המדוברת בקניה, יש עיצורים שיניים מצוצים בכמה עשרות מילים, אך היא אינה קשורה לשפות קויסאן. כמו כן, דמינית, שהיא שפה אוסטרלית ילידית פולחנית נכחדת וככל הנראה מלאכותית, כללה עיצורים מצוצים אפיים בלבד.

## ראו גם
* משפחת שפות
* ערש המין האנושי
* היסטוריה של דרום אפריקה

## קישורים חיצוניים

* תמרה טראובמן, מחקר: האתיופים והקויסאנים – העמים העתיקים ביותר ששרדו, באתר הידען
* שפת הציפורים - מסע אל  האנשים הראשונים.
* 

קטגוריה:שפות מבודדות
קטגוריה:אפריקה: תרבות
מור לוי (רב)

**מור לוי** (בהונגרית: **Lőwy Mór**; מושדוש, מחוז שומוג', 1854 – אופטיה, 25 באפריל 1908) רבה הראשי של העיר טימישוארה, אביהם של העיתונאים ארנה לנדייל ושל לאסלו לנדייל.

## ביוגרפיה
מור לוי סיים את הגימנסיה בקאפושוואר ובאוראדיה ושם הוא למד גם פרקי תלמוד ירושלמי וגמרא בקביעות, אחר כך למד בבית המדרש לרבנים בברלין ובאוניברסיטת ברלין. הוא קיבל את הדוקטורט שלו בפילוסופיה מאוניברסיטת לייפציג. משנת 1879 ועד מותו היה רבה הראשי של מרכז העיר טימישוארה. כדרשן מצוין וכמלומד בולט נהנה מכבוד רב וזכה להישגים גדולים בקהילתו. מחקריו שעוסקים בעיקר בפילולוגיה ארמית פורסמו בכתבי עת גרמניים, בעוד עבודותיו התאולוגיות, הארכאולוגיות והפילולוגיות התפרסמו בכתבי העת:
* סקירה יהודית-הונגרית
* שנתון IMIT
* עלון ההיסטורי והארכאולוגי של טימישוארה
* Jüdisches Literaturblatt
* Monatschrift für Geschichte und Wissenschaft des Judentums
* בית הכנסת ההונגרי

מור לוי הוא הובא למנוחות בבית הקברות היהודי בטימישוארה.

## עבודותיו
* Drei Abhandlungen von Josef b. Jehuda (ibn Aknin). ברלין, 1879. (עבודת הדוקטורט)
* נאום חגיגי. המלך פרנץ יוזף הראשון לציון 50 שנה להוד מלכותו; 18 באוגוסט 1880. טימישוארה, 1880.
* נאום אבל לזכרו של המנוח יורש העצר רודולף, נישא בבית הכנסת של קהילת טימישוארה 11 בפברואר 1889.
* Skizzen zur Geschichte der Juden in Temesvár. Szegedin, 1890.
* Über das Buch Jóna. Exegetisch-kritischer Versuch U. שם, 1892. (סקירה יהודית-הונגרית)

## לקריאה נוספת
* יוז'ף סיניאי: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים. 1902
* לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. גישה מקוונת
* שמו בורובסקי: מחוזות וערים בהונגריה. מחוז שומוג'.

* פאל גויאש: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים. בודפשט, איגוד הספרנים והארכיונים ההונגרים, 1939-2002.

קטגוריה:רבנים הונגרים
קטגוריה:בוגרי בית המדרש לרבנים בברלין
קטגוריה:טימישוארה: יהודים
קטגוריה:ילידי 1854
קטגוריה:נפטרים ב-1908
מושדוש

**מושדוש** (בהונגרית: **Mosdós**) הוא כפר במחוז שומוג', בנפת קאפושוואר.

## מיקום
הכפר מושדוש נמצא כ-17 ק"מ מזרחה מקאפושוואר, על מורד המדרון של גבעות שומוג' החיצוניות, הוא שוכן לצד הכביש הראשי 61. את גבולו חוצה נחל הקאפוש (אחד הנחלים שנשפכים לנחל השיו), הנוף הוא כרי דשא, יערות וכרמים. יש לכפר קישורי אוטובוס מצוינים. אף על פי שקו הרכבת דומבובאר - ג'יקינש עובר ממש ליד היישוב, יש תחנת רכבת רק בשני הכפרים הסמוכים, באטה (Baté) ונג'ברקי (Nagyberki).

אמנם האזור לא קרוב מדי לחוף הדרומי של אגם בלטון, אך היישוב הוא עדיין חלק מאזור היין בלטונבוגלאר.

## היסטוריה
מושדוש היה מיושב מימי קדם. קביעה זו נסמכת גם על ידי היישוב הקלטי שנחפר בפאתי הכפר. ההיסטוריה של הכפר מוכרת מראשית המאה ה-16. על פי מרשם המיסים משנת 1550, הוא היה בבעלותו של יאנוש פטה באותה עת. ברישומי המיסים של האוצר הטורקי השנתי מ-1563 רשומים במקום 11 בתים ובשנת 1573–1574 תועדו 17 בתים. הכפר נהרס במאה ה-17 ועל פי מפקד 1715 "יושב רק משנה לפני כן".

## ילידי המקום
* הרב הראשי של טימישוארה, מור לוי (1854)

## אתרים בעלי חשיבות
* טירת פאלאוויצ'יני - הטירה שמחקה טירות אבירים סקוטיות הושלמה בשנת 1892. הבונה שלה, אדה פאלאויצ'יני, היה בעל הבית של הכפר, שאחוזותיו הגדולות היו בעיקר בסביבת העיר סגד, הוא יצא תחילה לאחוזתו במושדוש רק כדי לצוד. הרוזן הזקן סבל מאסתמה וחשב שהאקלים באזור מושדוש מקל על מחלתו. הטירה שימשה לבסוף כביתו עד מותו בשנת 1932. הנכס בעל הערך הגבוה, על ספרייתו בת 4,000 הכרכים ואוסף יקר של קרני צבי, הפך לנחלת בנו, ג'רג', שהפקיד את גורל הטירה בידי המנהל.הרכוש היקר נרכש בשנת 1936 על ידי המחוקק של מחוז שומוג', אז לצורך הקמת מוסד רפואי. לאחר מכן שימש כמחנה פליטים צבאי פולני בשנת 1939, כבית חולים צבאי סובייטי בדצמבר 1944. בשנת 1947 היה זה ביתם של ילדי פליטים יוונים והפך לבית החולים לחולי ריאה ולב במחוז שומוג' החל מ-16 בנובמבר 1949 בהתאם לייעודו הנוכחי.
* ציור ספרדי מהמאה ה-16, של הצייר האיטלקי סבסטיאנו דל פיומבו, הועבר ממושדוש למוזיאון לאמנוות יפה של בודפשט (זהו העתק של הפייטה של אובדה) בשנת 1994.

Mosdós, Vigadó-hegyi kápolna.jpg|הקפלה בגבעת ויגאדו
Mosdós, Vidagó-hegyi emlékmű.jpg|אנדרטה לזכר ייסוד הממלכה בגבעת ויגאדו


## לקריאה נוספת
* שמו בורובסקי : מחוז שומוג'

## קישורים חיצוניים
* 

* מושדוש באתר reisom.com
* פורטל מסלולי יין אירופיים
* מבט מהאוויר על ארמון פאלאויצ'יני
* http://www.nemzetijelkepek.hu/onkormanyzat-mosdos.shtml

קטגוריה:הונגריה: כפרים
קטגוריה:קהילות יהודיות בהונגריה
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
קטגוריה:מחוז שומוג'
פולו מורין

**לאופולדו מורין גרזה** (בספרדית: **Polo Morín** נולד ב-3 בנובמבר 1990, סלאייה, גואנחואטו, מקסיקו), הידוע יותר בשם **פולו מורין**, הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ודוגמן מקסיקני.

## ביוגרפיה
מורין נולד בסלאייה, גואנחואטו, מקסיקו ב-3 בנובמבר 1990. הוא למד כלכלה ועסקים באוניברסיטת אנאחאק. הוא למד משחק בקזאזול, קאסה דל דיזמו ובכמה סדנאות באוניברסיטת אנאחואק.

## קריירה
מורין החל את דרכו כשחקן בסדרה "La rosa de Guadalupe" בשנת 2010. בשנת 2011 הוא גילם את אוסוולדו רוצח הופיע בפרק "Cuidar el amor", בשנה שלאחר מכן זכה בפרס על הביצוע הטוב ביותר בטקס פרסי בראבו 2012. בשנת 2012 השתתף בסדרת הטלוויזיה של MTV בשם "Ultimo año", עם מרטין ברבה. בשנת 2013 הוא השתתף בסדרה "Como dice el dicho" בפרק 4 של עונה 3: "Al mal paso". באותה שנה שיחק דמות של גיי בסדרה "אחת שיודעת: אקפולקו". בשנת 2014 נבחר על ידי חואן אוסוריו לגלם את "ננדו" בטלנובלה, "Mi corazón es tuyo". בשנת 2015 הוא זכה בפרס "השחקן המועדף" בטקס פרסי הבחירה לילדים במקסיקו. מאוחר יותר בשנת 2014, הופיע לראשונה בסרט קולנוע  בשם, "Fragmented" בבימויו של דאגלס אלפורד שצולם במקסיקו בנובמבר 2013. 

בשנת 2015 הצטלם לסרט "Sobre tus huellas", שהוקרן לראשונה במקסיקו בשנת 2016. בסוף שנת 2015 נבחר שוב על ידי חואן אוסוריו להשתתף בטלנובלה "Sueño de amor", שהוקרנה לראשונה במקסיקו ב־22 בפברואר 2016, בטלנובלה  גילם מורין דמות שסבלה מסוכרת. בסוף 2016, לאחר האודישן לקראת הליהוק הסופי של הטלנובלה של "אל ביאנמדו", נבחר על ידי ניקנדרו דיאז גונזלס לגלם את דמותו של ג'ורדי דה אובנדו.

## חיים אישיים
בחודש דצמבר 2016 מורין היה מעורב בשערורייה על נטייתו המינית, בשל תמונות שפורסמו על ידי האקר. מורין אישר כי הצילומים אמיתיים.

פולו הודיע שהוא ולמבדה גרסיה היו בקשר רומנטי אבל ביולי 2019 הודיע שהם נפרדו.

## פילמוגרפיה

### תפקידי טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה מקסיקנים
קטגוריה:דוגמנים מקסיקנים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:להט"בים מקסיקנים
קטגוריה:שחקנים להט"בים
קטגוריה:מקסיקנים שנולדו ב-1990
האזורים האסורים לטיסה בעיראק

ממוזער|245x245 פיקסלים|מפה המציגה את גבולות האזורים האסורים לטיסה בשמיי עיראק
**האזורים האסורים לטיסה בעיראק** הם אזורים אסורים לטיסה שהוכרזו על ידי ארצות הברית, בריטניה, וצרפת לאחר מלחמת המפרץ שפרצה ב-1991. ארצות הברית הצהירה כי האיסור נועד להגן על המיעוט הכורדי האתני בצפון עיראק והמוסלמים השיעים בדרום שנרדף על ידי משטרתו של נשיא עיראק, סדאם חוסיין. בעקבות האיסור נאסר על ידי מטוסים עיראקים לטוס בתוך האזורים שנקבעו, האיסור נאכף על ידי מטוסים אמריקאים, בריטיים וצרפתיים (אם כי צרפת החליטה לפרוש מתפקידה ב-1996).

מ-1992 ועד פלישת הקואליציה בראשות ארצות הברית לעיראק (מלחמת עיראק) היו בעיראק שני אזורים אסורים לטיסה, הראשון הוקם לאחר מלחמת המפרץ והשתרע על כל שטחי עיראק מצפון לקו רוחב 36 צפון, באוגוסט 1992 הוקם אזור נוסף, הפעם באזור שמדרום לקו רוחב 32 צפון אך כבר ב-1996 הוחלט להרחיב אותו לכל האזור שגם מדרום לקו הרוחב 33 צפון. הכורדים בצפון המדינה זכו לאוטונומיה אפקטיבית והוגנו לאחר הזעזוע שנגרם בעקבות רצח העם באל-אנפל שבמהלכו נרצחו עשרות אלפי כורדים.

בניגוד למרבית הפעולות במלחמה, פעולות האכיפה לא אושרו על ידי האו"ם. מזכ"ל האו"ם, בוטרוס בוטרוס ראלי גינה את קביעת אזורי הטיסה האסורים ובראיון שנתן לעיתונאי ג'ון פילגר  הגדיר אותם כ"בלתי חוקיים" .

## חוקיות
ממשלת צרפת, ממשלת ארצות הברית וממשלת בריטניה השתמשו בהחלטה 688 של מועצת הביטחון של האו"ם  כדי "לאשר" את חוקיות אזורי הטיסה האסורים בעיראק, עם זאת ההחלטה עצמה לא ציינה במפורש שום סמכות ספציפית בנוגע לאזור אסור בטיסה.

## היסטוריה
עם סיום מלחמת המפרץ ולאחר הדאגה לביטחונם של הכורדים שלקח חלק בסדרת המרידות שהתרחשו ב-1991 הוחלט לפתוח ב"מבצע אספקת נוחות" שלמעשה יצר אזור שאסר על מטוסים צבאיים עיראקים לטוס בצפון עיראק, בנוסף לכך במבצע סופק סיוע הומניטרי נרחב לתושבי המדינה. מטוסים אמריקאים ובריטים אוכפו ללא הרף את אזור הטיסה ואף נאלצו לסבול מירי נ"מ שבוצע על ידי הצבא העיראקי מדי יום.

בדרום עיראק נערך מבצע "מעקב דרומי" שמטרתו להגן על האוכלוסיות השיעיות הנרדפות גם שהגיע לשיאו כאשר באוגוסט 1992 הוחלט להקים את האזור השני, שכמו בצפון נועד לצמצם את העליונות האווירית העיראקית על אותן אוכלוסיות נרדפות, כבר בדצמבר של אותה שנה ערערה עיראק על הלגיטמיות של אזור זה כאשר שני מטוסי F-16 שגרו לראשונה שני טילי AIM-120 נגד מיג-25 והפילו אותו לאחר שאותו מטוס שט באזור הדרומי.

ממרץ 2002 ועד דצמבר של אותה שנה עלה מספר הפצצות שהוטלו בשטחי האזור בכ-300%, פקידי משרד ההגנה הבריטי הודו כי עלייה זו נובעת מהעובדה שהבריטים, כמו האמריקאים ושאר המדינות ניצלו את איסורי הטיסה לא רק בשביל להגן על ערביי הביצות ועל השיעים שבעיראק אלא גם בשביל להחליש את מערכות ההגנה האווירית בעיראק כדי להקל על כוחות הקואליציה במקרה ויחליטו לפלוש למדינה.

בנובמבר 2002 הוחרפה המתיחות בין ארצות הברית לעיראק, וזאת לאחר שלדברי ארצות הברית הכוחות העיראקים הזניקו כוחות נ"מ לכיוון האזורים האסורים לטיסה.

למעשה, האזורים חדלו להתקיים עם תחילתה של מלחמת עיראק במרץ 2003 מאחר שהקואליציה השיגה במהירות את העליונות האווירית על המדינה. האזורים הושבתו רשמית מיד לאחר תפיסתו של הנשיא העיראקי, סדאם חוסין. רק שנה לאחר השבת האזורים ובתום תקופת בת 14 שנים חברת התעופה הלאומית של עיראק, עיראקי איירווייז, החלה לחזור לפעילותה.

## הערות שוליים

קטגוריה:יחסי ארצות הברית – עיראק
קטגוריה:1991 בעיראק
קטגוריה:מלחמת עיראק
מור לוי (אסטרונום)

**מור לוי** (גם **מוריס לוי**; בהונגרית: **Lőwy Mór**; 15 באפריל 1833, באזין – 15 באוקטובר 1907, פריז) היה אסטרונום, מתמטיקאי וצלם יהודי-הונגרי-צרפתי. מנהל המצפה הלאומי בפריז.

## ביוגרפיה
מור לוי נולד במשפחה יהודית, למד בווינה, שם גם החל את דרכו האקדמית. זה בלט בעיקר בחישובי מסלולי שביטים. בשנת 1860, בהזמנתו של לבריאה (Le Verrier, Urbain Jean Joseph (Leverrier)), נסע לפריז, שם הפך לעובד של ה"Bureau des Longitudes" (המשרד הגאוגרפי). בשנת 1878 הוא היה סגן מנהל המצפה הלאומי (Observatoire National) ומ-1896 היה המנהל. הוא היה המכוון והמנהל המרכזי של עבודת מיפוי הצילומים הגדולה של השמיים. הוא הועסק במיוחד באסטרונומיה מעשית ובתצפית ותכנן כמה טלסקופים גדולים בצרפת. מה שנקרא "טלסקופ מרפק" (coudé-refraktor או בגרמנית: Coudé-Strahlengang).

מפת צילום רחבת היקף של הירח (Atlas Photographique de la Lune, 1896-1910) נעשתה על ידו בטלסקופ-מרפק גדול של מצפה הכוכבים בפריז ביחד עם עמיתו פייר אנרי פואיסו (Pierre Henry Puiseux) (1855–1925) תוך שימוש בכ-6,000 תצלומי ירח שצילמו.

## פרסים והוקרה
* מדליית זהב של החברה המלכותית לאסטרונומיה (1889)
* צלב הקצין של לגיון הכבוד הצרפתי
* על שמו נקרא אסטרואיד 12897
* מכתש על הירח נושא את שמו

## לקריאה נוספת
* זיגמונד בודק : ממציאים הונגרים I. הונגרים בתולדות הצילום, 2002
* פאל גוליאש : חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים, איגוד הספרנים והארכיונים ההונגרים, 1939-2002.

## קישורים חיצוניים

* לוח שנה של מלומדים
* באנציקלופדיה הבינלאומית
* Obituaries of M. Loewy in the Astrophysics Data System
* Atlas photographique de la Lune, on the digital library of Paris Observatory

קטגוריה:מתמטיקאים יהודים הונגרים
קטגוריה:מתמטיקאים יהודים צרפתים
קטגוריה:אסטרונומים יהודים
קטגוריה:אסטרונומים הונגרים
קטגוריה:אסטרונומים צרפתים
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:פריז: אישים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1833
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1833
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1907
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1907
משה שמואל תג'ר

הרב **משה שמואל תג'ר** (בבולגרית: **Моше Шмуел Таджер** ; 1832, סופיה, האימפריה העות'מאנית – 1913, קיוסטנדיל, ממלכת בולגריה) היה ממלא מקום הרב הראשי ליהודי בולגריה בשלהי המאה ה-19.

## קורות חייו
### בימי האימפריה העות'מאנית
משה שמואל תג'ר נולד בסופיה והוסמך לרבנות בעירו. ב-1850 נישא לבת למשפחת נוטאבלים אמידה מקיוסטנדיל ועבר להתגורר בעיר. הוא היה מקורב לאנשי תנועת התחייה הלאומית הבולגרית והושפע מהם. רכש השכלה כללית נרחבת בנוסף להשכלתו הרבנית. עמד בקשרים עם ראשי הכנסייה בעירו ובשל כך נקלע לעימות עם הפלג השמרני בקהילה, אשר קיצונים שנמנים עמו העלו באש את הספרייה שלו. תג'ר הפך לאיש ציבור המקובל על כל העדות ועל השלטונות העות'מאניים וב-1864 מונה על ידי מידהט פאשה מושל וילאייט הדנובה למנהל בנק מסחרי אזורי, ובהמשך מונה לשופט בבית המשפט האזרחי בקיוסטנדיל. עוד פעל תג'ר להקמת בית ספר מודרני לתושבי עירו. ב-1866 יזם הקמת בית ספר מודרני לקהילת קיוסטנדיל.

תג'ר תמך בסתר ועמד בקשרים עם מהפכנים בולגרים שלחמו לעצמאות בולגריה ובכללם טודור פאאב. במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) קיבל הבטחה ממפקד הכוחות הבולגריים באזור קיוסטנדיל אילייה מרקוב שהוא ערב לביטחונו וביטחון בני משפחתו ונותר להתגורר בעיר. לאחר עצמאות בולגריה כיהן כחבר מועצת העיר קיוסטנדיל.

### לאחר כינון נסיכות בולגריה
ב-1891 פוטר הרב הראשי ליהודי בולגריה סימון דנקוביץ' לאחר תקרית בפרלמנט הבולגרי והנהגת הקונסיסטוריה פנתה לתג'ר בבקשה למלא את מקומו עד למציאת רב במינוי קבע. תג'ר שהיה בעל מעמד ציבורי ומקובל בקרב השלטונות נאות לבקשה, וכך גם שר הדתות הבולגרי דימיטר גרקוב שמינה אותו בספטמבר 1891 לתפקיד. תג'ר ומילא את מקום הרב הראשי עד להגעתו של מוריץ גרינוואלד ב-1893.

ב-1898 לאחר הדחתו של יקיר בקיש כממלא מקום הרב הראשי ליהודי בולגריה, הסכים לבקשת הקונסיסטוריה היהודית ומילא את תפקידו עד להגעתו ב-1900 של הרב הראשי במינוי קבע מרקוס אהרנפרייז.

ב-1900 שב לקיוסטנדיל ובה הלך לעולמו ב-1913 והוא בן 81 שנים. נכדו היה אברהם תג'ר, קצין בכיר בצבא בולגריה וממנהיגיה הבולטים של יהדות בולגריה.

## קישורים חיצוניים
*רשימת היהודים המפורסמים ביותר בבולגריה בשנים 1900–2000 (2002)
*
*Mathilde Tagger & S. Alfassa Marks (2004 ?),’’Bulgaria Chief Rabbis’’, Fondation for the Advancement of Sephardic Studies and Culture, http://www.sephardicstudies.org/bulg-rab.html

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים ראשיים של בולגריה
קטגוריה:סופיה: רבנים
קטגוריה:בנקאים יהודים בולגרים
קטגוריה:שופטים יהודים
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים בולגרים
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים בולגרים
קטגוריה:ילידי 1832
קטגוריה:נפטרים ב-1913
טירת פן

**טירת פֶן** (בצרפתית: **Château du Faing**) נמצאת בשכונת ז'אמואן  שבעיירה שיני , מחוז לוקסמבורג בבלגיה. הטירה הוקמה בשנת 1880 על חורבות טירה שנבנתה ב על ידי ז'יל דה פן (Gilles du Faing) ונקראה על שמו.

בזמן מלחמת העולם השנייה פעל בטירה בית יתומים בו הוסתרו בזהות בדויה 87 ילדים יהודים. משנת 2012 שוכנים בטירה משרדי עיריית שיני, שמוזגה עם ז'אמואן ומספר יישובים נוספים ב-1977.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

פן
קטגוריה:ילדים בשואה: בלגיה
ויליאם ליסטר

**ויליאם ליסטר ליסטר** (באנגלית: **William Lister Lister**; 27 בדצמבר 1859 – 6 בנובמבר 1943) היה צייר אוסטרלי, שהתמחה בציור נופים. פרס ווין הוענק לו שבע פעמים. הוא גם זכה בפרס "חבר העמים" על ציורו "באתר הבירה הפדרלית בקנברה".

## ביוגרפיה
בגיל שמונה עבר עם הוריו ליורקשייר באנגליה, היכן שנולד אביו. שם הוא למד בבית הספר בדפורד, ולאחר מכן בילה שנה בפריז בלימודי אמנות. בזמן שהיה שם, אביו שינה את שם המשפחה מבוטרי לליסטר. בין השנים 1876–1880 הוא למד הנדסת מכונות במכללה למדעים ואמנויות ועבודות הנדסה פיירפילד, בגלאזגו, ולאחר מכן הפך למהנדס ספינות. תוך כדי הלימודים הצטרף למועדון האמנות סנט מונגו, שהוקם על ידי קריקטוריסט סקוטי והציג במהרה באקדמיה המלכותית הסקוטית, שהיה רק בן שבע עשרה. 

לאחר ששירת ארבע שנים בים כמהנדס ספינות, התיישב בלונדון בשנת 1884, שם החל לצייר במקצועיות וכן עסק בהוראה. במהלך שהותו בלונדון הציג בחברה המלכותית לאמנים בריטיים, במכון המלכותי לציירי שמן ועוד בכמה ארגונים אחרים.

הוא חזר לסידני בשנת 1888 שם החל להפיק את נופי הים ואת סצנות החוף הידועות ביותר. הוא הצטרף לאגודת האמנות המלכותית של ניו סאות' ויילס ונשאר בארגון זה כאשר כמה אמנים נפרדו והקימו את "אגודת האמנים, סידני" בשנת 1907. במהלך תקופה זו הוא גם הפך לנאמן של הגלריה הלאומית לאמנות של ניו סאות' ויילס ושימש כסגן נשיא משנת 1919 ועד מותו.

בשנת 1898 זכה להצגה מוצלחת בתערוכת האמנות האוסטרלית בגלריות גרפטון, לונדון. באותה שנה הוא קיבל את פרס וויין הראשון.

בשנת 1899 הוא התחתן עם בסי ג'נקינס. הוא היה מציג קבוע בגלריה לאמנות של אנתוני הורדרן בשנים 1919–1940.

הוא היה ידוע בהעדפתו בדים גדולים מאוד.

מונית במוסמן פגעה בו, הוא סבל מפגיעות קשות בראש שמהן נפטר כעבור כמה שעות. 

הוא הותיר אחריו בת. אשתו נפטרה לפניו בשנת 1935.

## גלריה

File:Lister-Blue.jpg|ההרים הכחולים
File:Lister-Schenk.jpg|חצי האי מורנינגטון
File:W Lister Lister Federal Capital Site.jpg|מקום הבירה הפדרלית
File:Lister-River.jpg|דמדומים
File:Lister-Timber.jpg|חורש
File:Lister Lister Narrabeen Lake farewell album pre circa 1897.jpg|אגם נראבין


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים אוסטרלים
קטגוריה:ילידי 1859
קטגוריה:אוסטרלים שנפטרו ב-1943
תלמה דרייק

**תלמה דיי דרייק** (באנגלית: **Thelma Day Drake**; נולדה ב-20 בנובמבר 1949) היא פוליטיקאית אמריקאית, שכיהנה כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השני של קהיליית וירג'יניה בשנים 2005–2009. דרייק, חברת המפלגה הרפובליקנית, כיהנה טרם היבחרה אל הקונגרס של ארצות הברית כחברת בית הנבחרים המדינתי של ויר'גיניה.

## ביוגרפיה
דרייק נולדה בשם **תלמה מרי דיי** בעיר אלירייה (Elyria) שבאוהיו, שם למדה גם בבית הספר התיכון הקתולי של העיר. בגיל 17 עזבה את אוהיו ועברה לנורפוק שבווירג'יניה, שם הוצב בעלה במסגרת שירותו בצי ארצות הברית. בהמשך למדה באוניברסיטת אולד דומיניון השוכנת בנורפוק. בשנת 1995 נהפכה דרייק לאדם השני מהמפלגה הרפובליקנית שייצג ת העיר נורפוק בבית הנבחרים המדינתי של וירג'יניה, מאז תקופת השיקום. במשך תשע שנים ייצגה את מחוז הבחירה ה-87 בבית תחתון זה של בית המחוקקים. בין היתר הייתה דרייק יושבת ראש ועדת השיכון של וירג'יניה וחברה בנציבות מפרץ צ'ספיק.

בבחירות 2004 נבחרה דרייק אל בית הנבחרים של ארצות הברית, כנציגת מחוז הקונגרס השני של וירג'יניה, אשר שוכן במזרח וירג'יניה ובתוכו נמצאות הערים וירג'יניה ביץ', ויליאמסבורג וחלקים מנורפוק. דרייק נכנסה למירוץ על בית הנבחרים לאחר שנציג המחוז המכהן, אד שרוק, פרש מהחיים הפוליטיים וקטע את מסע הבחירות שלו לתקופת כהונה נוספת. ביום הבחירות הכלליות גברה על דייוויד אש, מועמד המפלגה הדמוקרטית, והייתה לאישה השלישית שייצגה את וירג'יניה בקונגרס אחרי לזלי בירן  וג'ו אן דייוויס . בבית הנבחרים הייתה תומכת נלהבת של מדיניות הפנים ומדיניות החוץ של ממשל ג'ורג' ווקר בוש, והתנגדה לסיום מלחמת עיראק.

בבחירות אמצע הכהונה של 2006 נבחרה דרייק מחדש לתקופת כהונה שנייה ברוב דחוק, עם 51% מקולות הבוחרים לעומת 49 האחוזים שגרף יריבה הדמוקרטי פיליפ קלם. עם זאת, בשנת 2008 הובסה דרייק על ידי גלן ניי, וכהונתה תמה בראשית ינואר 2009.

לאחר שעזבה את הקונגרס מונתה דרייק למנהלת מחלקת הרכבות והתחבורה הציבורית בווירג'יניה על ידי מושל וירג'יניה בוב מקדונל, ובהמשך הפך לעוזרת מנהל אגף התחבורה הציבורית בעיריית נורפוק. לזמן מה אף התמקצעה בעולם הנדל"ן. ב-15 בפברואר 2018 הועמדה דרייק בידי נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ לניהול מנהל התעבורה הפדרלי (FTA). ב-3 בינואר 2019, בעקבות התכנסות הקונגרס ה-116 של ארצות הברית, פג המינוי. ב-16 בינואר 2019 הועמדה דרייק מחדש למשרה. עם זאת, שוב המינוי לא קרם עור וגידים וב-3 בינואר 2020 תהליך המינוי נקטע.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי אוהיו
קטגוריה:חברי האספה הכללית של וירג'יניה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מווירג'יניה
קטגוריה:חברות בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אולד דומיניון
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1949
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1949
סידני לונג

**סידני לונג** (באנגלית: **Sydney Long**; 20 באוגוסט 1871 – 23 בינואר 1955) היה אמן אוסטרלי, שחי תקופות ארוכות בלונדון.

## ביוגרפיה

### ראשית חייו
נולד ב-20 באוגוסט 1871 באיפילד, גולבורן, ניו סאות' ויילס, סידני לונג החל בשיעורי אמנות פורמליים בחברה לאמנות בניו סאות' ויילס בשנת 1890. בשנת 1894 ציורו בהשפעת אסכולת היידלברג, "מים שקטים" גרם לשערורייה קטנה, אך נרכש על ידי הגלריה לאמנות של ניו סאות' ויילס.

### קריירה
המכירה הביאה את שמו של לונג לידיעתו של ג'וליאן אשטון, נאמן הגלריה ומייסד בית הספר לאמנות ג'וליאן אשטון (שנקרא באותה תקופה בית הספר לאמנות בסידני), ובשנת 1907 הוא הפך למורה בבית הספר. בשנת 1898 הוא התארס לזמן קצר עם תיאה פרוקטור.

בשנת 1910 עבר ללונדון, שם למד תחריט והפך לעמית של החברה המלכותית של ציירים, תחריטאים וחרטים. הוא חזר לאוסטרליה בשנת 1921 ועזר בהקמת אגודת הציירים והחרטים האוסטרלים. הוא התגורר באנגליה בתקופה 1922–1925, ואז חזר פעם נוספת לאוסטרליה, והיה לנשיא האגודה. בין השנים 1933 ל-1949 הוא היה נאמן של הגלריה לאמנות של ניו סאות' ויילס.

הוא זכה פעמיים בפרס וויין. בשנת 1938 עבור "הסערה המתקרבת", ובשנת 1940 עבור ה"אגם נרביין". הוא נשאר מנהל האגודה במשך שנים רבות, וכן מורה פעיל לאמנות. בשנת 1952 שב שוב לאנגליה.

## סגנון
בעודו מושפע מאסכולת היידלברג, הציור המוצלח הראשון של לונג, מציג מעורבות שונה במידה ניכרת את מהות הנוף האוסטרלית: אמני היידלברג כמו ארתור סטריטון ופרדריק מק'קבין הראו את "הערבה" כמקום עבודה ומאבק (ומדי פעם רגשנות), ציורו של לונג של מתרחצים עירומים צעירים הוא ציור של נהנתנות וטעון באירוטיות נמוכה - האירוטיות, ולא העירום כשלעצמה, הייתה הגורם לשערורייה.

אחרי שנת 1895 לונג התרחק עוד יותר מגישתה של אסכולת היידלברג לנוף האוסטרלי (שילוב של ציור ז'אנר ויקטוריאני וריאליזם בלתי פורמלי דמוי ברביזון), וביקש במקום זאת להשיג "חינניות של רוח הארץ". בפועל הסגנון יצר אסכולה חדשה של פגאניות אוסטרלית, שבאה לידי ביטוי בספרות התקופה באותה מידה כמו באמנות, כפי שביטאו אותה ליונל לינדזי ואחיו נורמן.

הניצחון הגדול ביותר של לונג בסגנון זה היה הציור "רוח המישורים" (1897), תוך שימוש בדפוסים הזורמים ובצבעי הפסטל של ארט נובו כדי ליצור חזון פיוטי של הבוש האוסטרלי. "סינתזה של צורה חזותית מנצנצת, נושא מיתולוגי ורמיזה מוזיקלית, ביססו את חזונו של הנוף כניסוח חלומי ופואטי." דוגמה נוספת לסגנון זה היא יצירתו המתארת את האל המיתולוגי פן (1898) אשר נרכש על ידי הגלריה לאמנות של ניו סאות' ויילס.

עבודות אלה שצוירו לאחר 1897 היו פופולריות ביותר וסיפקו את הכסף כדי לאפשר לו להגשים את חלומו ללמוד בלונדון לאחר שנת 1910. הוא למד הדפסה בבית הספר המרכזי לאומנויות ומלאכות ולמד תחריט אצל פרנק עמנואל ומלקולם אוסבורן. עבודתו שלאחר שנת 1910 שמרה רק על הדים קלושים ביותר לנופים הפואטיים האוסטרלים הקודמים.

תערוכה גדולה של עבודותיו של לונג נערכה על ידי הגלריה הלאומית באוסטרליה בין התאריכים 17 באוגוסט עד 11 בנובמבר 2012.

## גלריה

File:Long Pan 1898 2000x2000.jpg|פן

File:Spirit of the Plains 1897 Sydney Long IMG 20201007 075638.jpg|רוח המישורים

File:Sydney Long - Fantasy 02.jpg|פנטזיה

File:Sydney Long - Narrabeen Lakes.jpg|אגם נרביין

File:Sydney Long. The music lesson (1904).jpg|שעור נגינה
File:Sydney Long By tranquil waters 1894 01.jpg|מים שקטים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים אוסטרלים
קטגוריה:ילידי 1871
קטגוריה:נפטרים ב-1955
סיאם דבדהירג'

**פרא' סיאם דבדהיראג**' (בתאית: **พระสยามเทวาธิราช,** בתעתיק אנגלי: **Siam Devadhiraj**) הוא האל הפטרון המגלם את ההגנה העל טבעית על מדינת תאילנד. הוא מיוצג על ידי פסל יצוק מזהב הנמצא בהיכל הכס של פייזאן תאקסין בארמון הגדול. הפסל, שגובהו כעשרים סנטימטרים, הוזמן על ידי המלך מונגקוט (ראמה הרביעי), ככל הנראה בסביבות השנים 1859–1860. 

הפסל מציג את הדבה בלבוש מלכותי, אוחז בחרב בידו הימנית, וידו השמאלית מורמת לגובה החזה בתנועת ברכה. התאילנדים סוגדים לדבדהיראג' בטקס פרטי שנתי בירח השעווה הראשון של חודש הירח התאילנדי החמישי, המייצג את השנה החדשה המסורתית בלוח השנה התאילנדי.

## אטימולוגיה
"דבא" היא מילה שמקורה בסנסקריט, שמשמעה "אל" או "מלאך", וסיאם הוא שמה של תאילנד בתאית.

## ראו גם
* סמל תאילנד
* דגל תאילנד

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:תאילנד: סמלים לאומיים
אישטוואן אנטל

**אישטוואן אנטל** (בהונגרית: **Antal István**; בודפשט, 27 בינואר 1909 – בודפשט, 25 בספטמבר 1978) היה פסנתרן ומורה למוזיקה יהודי-הונגרי.

## קורות חיים
אישטוואן אנטל נולד במשפחה יהודית כבנם של המתמטיקאי מרק אנטל ושל סרנה וינטרניץ ואחיו הצעיר של המשורר יאנוש אנטל. הוא הופיע לראשונה בציבור בנגינה על פסנתר ביולי 1922 בקלוז'. למד באוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה של וינה בשנת 1925 ולאחר שסיים את לימודיו שם נסע לברלין. שם סיים את לימודי האמן שלו כתלמידו של לאוניד קרויצר. במרץ 1936 ערך את קונצרט הבכורה שלו בבודפשט בוויגאדו (ויגאדו מתורגם בדרך כלל כ"מקום לשמחה"), בשנה שלאחר מכן התיישב בבירת הונגריה. הוא למד ניתוח צורות והרכבה אצל אישטוואן שטראסר ולאו ויינר.

משנת 1945 היה מורה ב"בית הספר הלאומי למוזיקה" ומשנת 1948 באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט. מיד לאחר סיום מלחמת העולם השנייה הצטרף לחיי הקונצרטים המקומיים והבינלאומיים. בשנת 1948 נסע לשוודיה במלגת לימודים. הוא המשיך באמנויות הבמה ובפעילויות ההוראה שלו עד מותו. הקונצרט האחרון שלו היה ב-12 ביוני 1978.

הרפרטואר שלו כלל יצירות מאת באך, בטהובן, שוברט, פרנץ ליסט, בלה ברטוק ופסנתרנים הונגריים בני התקופה. הוא הציג את הסוויטה של אנטל מולנאר שמונה היצירות לפסנתר של ג'רג' קורטג, את סונטינה של אנדרה סרבנסקי, את הקונצ'רטו לפסנתר מס' 3 של פאל קדושה, את הסונטה לכינור ולפסנתר של רז'ה שוגאר ואת הקונצ'רטו לפסנתר של זולטאן הורושינצקי.

הוא היה בחבר השופטים בכמה תחרויות מוזיקה בינלאומיות והיה חבר מייסד של אגודת ליסט בבודפשט וחבר אגודת שופן בווינה ובוורשה. נגינתו האמנותית נשמרה במספר תקליטים. אשתו, דורה סוקולאי (אנטל), הייתה מנהלת המוזיקה של חברת התקליטים ההונגרית. בנם הוא המנצח והחלילן מתיאש אנטל.

## פרסים והוקרה
* צלב האבירים של פולוניה רסטיטוטה (1946)
* פרס פרנץ ליסט (1954)
* פרס האמן המצטיין (1955)

## קישורים חיצוניים

* אימרב הרגיטאי: הפסנתרן אישטוואן אנטל, פרופסור של האקדמיה למוזיקה תיזת DLA
* אישטוואן אנטל, באתר האקדמיה למוזיקה
* Nevpont.hu
* אילדיקו להוטקה: חמש עשרה שנה בראש המקהלה הלאומית (הממלכתית) - מתיאש אנטל
* http://hazaiporta.hu/index.php?url=uriakartya.php&ther_id=2640
* BaCi: רגעים שקטים מהתקופה הסוערת של ספרות הפסנתר (אישטוואן אנטל מנגן את ליסט) = קפה מומוש 24 באפריל 2009
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מורים למוזיקה בהונגריה
קטגוריה:מורים למוזיקה יהודים
קטגוריה:מוזיקאים יהודים הונגרים
קטגוריה:משפחת אנטל
קטגוריה:ניצולי השואה: הונגריה
קטגוריה:פסנתרנים יהודים הונגרים
קטגוריה:בודפשט: אישים
קטגוריה:יהדות בודפשט
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1909
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1978
Dance Like There's No Tomorrow

**Dance Like There's No Tomorrow** (בעברית: **תרקוד כאילו אין מחר**) הוא שיר דאנס-פופ של הזמרת והרקדנית פאולה עבדול ושל הזמר רנדי ג'קסון אשר יצא ב-18 בינואר 2008 כחלק מאלבומו של ג'קסון *Randy Jackson's Music Club, Vol. 1*. זה גם היה לסינגל הראשון של עבדול מזה קרוב ל-12 שנים.

השיר נכתב על ידי אדווין סרנו, שי פטריק סקינר ואריצה לאוס והופק על ידי דיקיי וג'קסון עצמו.

## רקע והפצה
השיר נכתב על ידי ליל אדי, שי פטריק סקינר ואריצה לאוס והופק על ידי דיקיי וג'קסון עצמו. בנוסף הוא גם מכיל קולות רקע של המפיק אוליבר ליבר שעבד עם עבדול בעבר. מבחינה מוזיקלית השיר הוא שיר אפ-טמפו עם צלילים אלקטרונים כאשר נשימותיה של עבדול נשמעות בכבודת בשיר.

השיר נשלח לתחנות הרדיו כסינגל הראשון מאלבומו של ג'קסון ב-18 בינואר 2008 ולאחר 4 ימים הוא הופץ גם להורדה דיגיטלית.

## הופעות חיות
עבדול וג'קסון הופיעו עם השיר כמופע מקדים למשחק הסופרבול ה-42. אף על פי שעבדול הופיעה עם ליפ סינק עדיין הביקורות על ההופעה החיו חיוביות. בנוסף הם הופיעו עם השיר גם בתוכנית הטלוויזיה האמריקאית "אמריקן איידול".

## מיקומי שיא

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 2007
קטגוריה:שירי פאולה עבדול
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים על ריקודים
I'm Just Here for the Music

"**I'm Just Here for the Music**" (בעברית: "**אני כאן בשביל המוזיקה**") הוא שיר של הזמרת והרקדנית פאולה עבדול, אשר יצא ב-5 במאי 2009 כסינגל שלא מתוך אלבום. זוהי הייתה הפעם הראשונה מזה 13 שנה שהזמרת הוציאה שיר סולו. השיר יצא על ידי חברת פילמנט אנטרטיינמנט גרופ והופק על ידי אוליבר ליבר אשר היה המפיק העיקרי של אלבום הבכורה שלה.

"I'm Just Here for the Music" דוגם את השיר "Last Night a D.J. Saved My Life" של להקת אינדיפ.

## הפצה
עבדול חשפה לראשונה של השיר ביום יציאתו בתוכנית הרדיו של ראיין סיקרסט וכ-3 ימים לאחר מכן הוא היה זמין גם להורדה דיגיטלית.

## הופעות חיות
עבדול הופיעה עם השיר בתוכנית "אמריקן איידול" ובכך זו הייתה הפעם הראשונה מזה שמונה שנים שהזמרת הופיעה לבדה בתוכנית.

## מיקומי שיא

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי פאולה עבדול
קטגוריה:שירי קיילי מינוג
קטגוריה:שירים באנגלית
סצנת ראונדהיי גארדן

**סצנת ראונדהיי גארדן** (באנגלית: **Roundhay Garden Scene**) הוא סרט אילם, קצר ותיעודי משנת 1888 שהוקלט על ידי הממציא הצרפתי לואי לה פרינס. הוא צולם באוקווד גריינג' בראונדהיי, לידס בצפון אנגליה ב-14 באוקטובר 1888, ומאמינים שזהו הסרט העתיק ביותר ששרד.

המצלמה בה נעשה שימוש נרשמה כפטנט בבריטניה ב-16 בנובמבר 1888.

## סקירה כללית
על פי בנו של לה פרינס, אדולף, הסרט צולם באוקווד גריינג', ביתם של ג'וזף ושרה וויטלי, בראונדהיי, לידס, ווסט ריידינג אוף יורקשייר, אנגליה ב-14 באוקטובר 1888. בצילומים מופיעים בנו של לואי, אדולף לה פרינס, חמותו, שרה וויטלי (לבית רובינסון, 1816 – 24 באוקטובר 1888), חותנו, ג'וזף וויטלי (1817 – 12 בינואר 1891), ואנני הרטלי בגן של אוקווד גריינג', מסתובבים בנחת בגן. שרה נראית הולכת – או רוקדת – לאחור כשהיא מסתובבת, וזנבי המעיל של יוסף נראים עפים כשהוא מסתובב. ג'וזף ושרה וויטלי היו הוריה של אשתו של לה פרינס, אליזבת. מאמינים כי אנני הרטלי הייתה חברה של לה פרינס ואשתו. שרה וויטלי נפטרה עשרה ימים לאחר צילום הסצנה. אוקווד גריינג' נהרס בשנת 1972 ופותח מחדש עם דיור מודרני; השרידים היחידים הם קירות הגן בקצה שביל אוקווד גריינג'.

## שימור
רצף הפריימים המקורי הוקלט בסרט צילום מבוסס-נייר של איסטמן קודאק באמצעות מצלמת העדשה היחידה של לואי לה פרינס. בשנות השלושים של המאה העשרים ייצר המוזיאון הלאומי למדע בלונדון עותק צלחות זכוכית מצולם של 20 פריימים ששרדו מהנגטיב המקורי, לפני שאבד. המסגרות שהועתקו הושלמו מאוחר יותר לסרט של 35 מ"מ. אדולף לה פרינס הצהיר כי הרצף של ראונדהיי גארדן צולם ב-12 פריימים לשנייה, וסרט שני, תנועה חוצה את גשר לידס, ב-20 פריימים לשנייה; עם זאת, הדבר אינו מתבטא בניתוח הרצפים, מה שמצביע על קצב פריימים של 7 פריימים לשנייה לשניהם, שהייתה מהירות ההעתקה ששימשה בסרט התיעודי משנת 2015 על לה פרינס, The First Film.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* מרכז לואי לה פרינס לקולנוע, צילום וטלוויזיה אוניברסיטת לידס. (האוניברסיטה קרובה לאתר בית המלאכה לשעבר של לה פרינס, שהיה ממוקם בצומת וודהאוס ליין ובלקמן ליין).

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטים צרפתיים
קטגוריה:סרטים בריטיים
קטגוריה:סרטי שחור-לבן בריטיים
קטגוריה:סרטי 1888
קטגוריה:סרטים קצרים
קטגוריה:לידס
קטגוריה:סרטי ריקודים
ג'יאני דיצ'נזו

**ג'יאני דיצ'נזו** (באנגלית: **Gianni DeCenzo**; נולד ב-27 באוקטובר 2001) הוא שחקן אמריקאי, שנודע בעיקר בזכות תפקידו בתור דימיטרי אלקסופולוס בסדרת הטלוויזיה "קוברה קאי" (2018–הווה).

## ביוגרפיה
דיצ'נזו נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה ב-27 באוקטובר 2001. יש לו אח צעיר בשם אנתוני.  

הוא מתאמן באמנות הלחימה הישראלית, קרב מגע.   

## קריירה
החל משנת 2011 הוא הופיע בכמה פרסומות טלוויזיה וסרטים קצרים. דיצ'נזו שיחק בתפקידי אורח בסדרות טלוויזיה בהן "Dark Wall", "מקום טוב באמצע", "Eagleheart" ו-"Back in the Game". 

בשנת 2015 שיחק בתפקיד ארתור פיקוויקל בסדרת הנעורים, "100 דברים להספיק לפני התיכון" ובשנת 2019 שיחק את כיילב וויליגר במשך שישה פרקים בסדרה "קופ וקאמי שואלים את העולם" בערוץ דיסני.

בשנת 2018 לוהק לתפקיד ראשי בסדרה "קוברה קאי", סדרה המבוססת על הסרט "קראטה קיד" משנת 1984, אשר שודרה תחילה ביוטיוב פרימיום ולאחר מכן בנטפליקס. בסדרה הוא מגלם את דמיטרי אלקספולוס, צעיר הסובל מבריונות בבית ספרו ונכנס לבית ספר לקראטה כדי ללמוד להגן על עצמו.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקנים ילדים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-2001
ג'ודידה (כפר)

**אל-גֻ'דידה** (בערבית: **الجديدة**) הוא כפר פלסטיני בנפת ג'נין שבשומרון, הממוקם כ-14 קילומטרים מדרום לג'נין. בפי התושבים המקום נקרא: **גֻ'דידה**.

הכפר נמצא בקצה הדרום מזרחי של עמק סאנור על ראש גבעה קטנה בגובה של כ-425 מטר מעל פני הים. הגרעין הישן של אל-ג'ודיידה נמצא במרכז הכפר והוא מתפרס על שטח של 14 דונם. יש בו סמטאות צרות שנפגשות בכיכר במרכז הכפר הישן. היישובים הקרובים ביותר הם סיריס מדרום-מערב, מיית׳לון מצפון-מערב, ציר מצפון, עקאבה מצפון-מזרח וטובאס ממזרח.

## מקור השם
בערבית: המשמעות של המלה גֻ'דידה (جديده) היא: חדשה. על פי וילנאי, שם כזה מופיע ביישובים שנוסדו על ידי תושבי ישוב קיים שנאלצו לעזוב את מקום מגוריהם ולהקים ישוב חדש.

## היסטוריה
ג'ודיידה הוא כפר עתיק, ובו נמצאו קרמיקה ביזנטית. בנוסף על כך, בג׳ודידה נמצאו חרסים מתקופות ימי הביניים והעות'מאניות. בתקופת השלטון הצלבני, בשנת 1168 תועדה אחוזה בשם "גידידה".

בסוף המאה ה-16 התגוררו בג׳ודידה כ-10 משפחות. התושבים שילמו שיעור מס קבוע של 33.3% על תוצרת חקלאית שכללה חיטה, שעורה, גידולי קיץ, עצי זית, עזים וכוורות, בנוסף לעל הכנסות מזדמנות. בסך הכל התושבים שילמו כ־3,500 אקצ׳ות.

מרבית הבניינים בגרעין הישן של הכפר מתוארכים למאה ה-16 וה-17.

בשנת 1838 ציין אדוארד רובינסון שהכפר גובל במארג' סאנור הפורה ביותר. הוא רשם את ג׳דידה כחלק ממחוז *הריתה*, צפונית לשכם.

## אוכלוסייה

## אדמות, חקלאות ומים
במפת הקרן לחקר ארץ ישראל שפורסמה ב-1882 הכפר מתואר כ"כפר טוב בגודל על קרקע שטוחה, עם כמה עצי זיתים".

בשנת 1870 ויקטור גרן הצרפתי ביקר באל-ג'דיידה ותיאר "גנים של עצי תאנה, רימונים וזיתים. נראה שזהו אתר קדום בגלל בורות המים החצובים הרבים והאבנים המעוצבות היטב הכלולות בקירות של 35 בתים."

בסקר הכפרים של 1945 היה שטח הכפר 6,360 דונם. מהם 2,211 דונם שימשו למטעים וקרקע להשקיה, 2,850 דונם לגידול דגנים, ו-20 דונם היו שטחים בנויים.

מתוך שטח הכפר 6,360 דונם, 5,799 דונם הם בבעלות פרטית ו-561 דונם הם מושע.

## אישים
עבד אל-פתאח אל-קלקילי (عبد الفتاح القلقيلي) – סופר (סאטיריקן) ידוע במרחב בפלסטיני.

## הערות שוליים

קטגוריה:נפת ג'נין
יונדאי פליסייד

**יונדאי פליסייד** (באנגלית: **Hyundai Palisade**) היא מכונית במרכב קרוסאובר בעלת שבעה או שמונה מקומות, שמיוצרת על ידי יונדאי מוטור משנת 2018. היא הוצגה בשנת 2018 והגיעה לישראל בדצמבר 2020.

## מפרט טכני
יחידת ההנעה הבלעדית של הפליסייד כוללת מנוע בנזין V6 בנפח 3.8 ליטרים המספק כ-291 כוחות סוס ב-6,000 סיבובים לדקה. תיבת ההילוכים אוטומטית בעלת שמונה הילוכים.

נתון התאוצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה עומד על 7.7 שניות למהירות מרבית של 210 קילומטרים לשעה.

אבזור הבטיחות כולל 7 כריות אוויר ומגוון רחב של מערכות בטיחות מתקדמות.

## מתיחת פנים שנת 2022
בתערוכת הרכב הבינלאומית של ניו יורק ב-13 באפריל 2022 חשפה יונדאי את מתיחת הפנים לפליסייד. יונדאי עיצבה מחדש את חזיתו של הפליסייד בסגנון המיישר קו עם שפת העיצוב של הטוסון החדש.

בנוסף, קיבל הפליסייד עיצוב חדש לחישוקי הגלגלים, עיצוב חדש לפגוש האחורי ויחידות תאורה חדשות.

תא הנוסעים גם עבר שיפורים, עם גלגל הגה חדש שנלקח מדגם הטוסון, חומרי דיפון איכותיים יותר, תיפורים חדשים לריפודי המושבים והדלתות, עיצוב חדש של חלקו המרכזי של הדשבורד עם פס דקורטיבי המשולב עם פתחי המיזוג, לוח מחוונים דיגיטלי בקוטר 12.3 אינץ' כסטנדרט, מערכת מולטימדיה מעודכנת עם מסך 12.3 אינץ' במקום 10.1 אינץ', ואופציה למראה מרכזית מבוססת מצלמה.

בתחום הבטיחות נוספו שתי כריות אוויר לכדי סה"כ תשעה כריות אוויר, בקרת שיוט אדפטיבית משודרגת עם שמירה על מרכז נתיב.

יחידת ההנעה נותרה ללא שינוי.

## גלריה

קובץ:Hyundai Palisade rear.jpg|מבט לצד
קובץ:2020 Hyundai Palisade SE HTrac, rear (2) 8.18.19.jpg|מבט לאחור
קובץ:2021 Hyundai Palisade Calligraphy, front view (United States).jpg|מבט לקדימה


## קישורים חיצוניים

* 
*קיילב קוק, 2021 יונדאי פליסייד סקירה, באתר גלגל החדשות, 20 במאי 2021
*יובל בנר, יונדאי פליסייד 2021 במבחן דרכים, באתר פורטל הרכב גיר, 10 ביוני 2021

## הערות שוליים

פליסייד
קטגוריה:קרוסאובר
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים ברוסיה
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-2018
We Are (שיר של אנה יונסון)

"**We Are**" הוא סינגל של זמרת הרוק השוודית אנה יונסון, לאלבומה *[[The Way I Am (אלבום של אנה יונסון)|The Way I Am]]* . השיר ידוע בכך שהוא נכלל בפסקול של הסרט ספיידרמן 2. "We Are" הוא הסינגל הנמכר ביותר של אנה.

## וידאו קליפ
הקליפ צולם בלוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית בבניין , ובוים על ידי אנטי ג'וקינן . הווידאו קליפ מכיל קטעים מהסרט ספיידרמן 2, עם תרחיש רומנטי בו מעורבים הזמרת ואיש מהדירה הסמוכה. כדי להעביר את עוצמת ההופעה של יונסון, המפיק יצר אפקטים מיוחדים, שבו נראה שעוצמת המוזיקה גורמת לריהוט שבדירתו של האיש להחליק על הרצפה.

## מיקומי שיא

## נתוני מכירות

## היסטוריית יציאות לאור

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי פופ רוק
פיליס לאטור

**פיליס "פיפה" לאטור** MBE (באנגלית: **Phyllis "Pippa" Latour**; 8 באפריל 1921 – 7 באוקטובר 2023) הייתה סוכנת חשאית במנהלת המבצעים המיוחדים של בריטניה (SOE) במהלך מלחמת העולם השנייה בצרפת. מטרת ה-SOE הייתה ריגול, חבלה וסיור במדינות שנכבשו על ידי מעצמות הציר, בעיקר בגרמניה הנאצית. סוכני SOE פעלו עם קבוצות התנגדות וסיפקו להם כלי נשק וציוד שהוצנח על ידי האנגלים.

## ביוגרפיה
### ראשית חיים
אביה של לאטור, פיליפ, היה רופא צרפתי שהתחתן עם לואיז, אזרחית בריטית שהתגוררה בדרום אפריקה, ב-1921 נולדה פיליס לאטור. אביה נפטר שלושה חודשים לאחר לידתה באפריקה המשוונית הצרפתית (AEF) ואמה נישאה בשנית שלוש שנים מאוחר יותר. אביה החורג היה נהג מרוצים, ונתן גם לאשתו להתחרות עם מכוניותיו. במהלך מרוץ אחד כזה אירעה תקלה מכנית ואמה של לאטור נהרגה כאשר המכונית התנגשה במחסום. לאחר מכן עברה לאטור להתגורר אצל בן דוד של אביה באפריקה המשוונית הצרפתית. בהמשך חזרה לדרום אפריקה.

### WAAF ומנהלת המבצעים מיוחדים
בנובמבר 1941 עברה לאטור מדרום אפריקה לאנגליה והצטרפה לחיל העזר האווירי לנשים (WAAF) כמכונאית טיסה. היא קיבלה מספר שירות 718483. בגלל הצרפתית הרהוטה שלה, התבקשה מיד על ידי SOE להפוך לסוכנת חשאית, עברה אימונים נפשיים ופיזיים. היא הצטרפה ל-SOE כנקמה על רצח קרוביה על ידי הנאצים. ב-1 בנובמבר 1943 הצטרפה רשמית ומונתה כקצינת מדור.

ב-1 במאי 1944 צנחה באורנה, נורמנדי כדי לפעול כחלק מה-, תוך שימוש בשם הקוד "Genevieve" כדי לעבוד כמפעילת אלחוט עם קלוד דה בייסק, אחותו ליס ושותפיהם.

לאטור התחזתה לנערה בגיל תיכון שמשפחתה עברה לאזור כדי להימלט מהפצצות של בעלות הברית. היא רכבה על אופניים ברחבי האזור, מכרה סבון ושוחחה עם חיילים גרמנים. כשקיבלה מודיעין צבאי קידדה אותו באמצעות סריגה בקודים חד פעמיים שהוסתרו על פיסת משי בה השתמשה לקשור את שערה, ולאחר מכן תרגמה אותם באמצעות ציוד מורס. בשלב מסוים הובאה לחקירה, אך הרשויות הגרמניות לא חשבו לבחון את המטפחת שקשרה והיא שוחררה.

### לאחר מלחמת העולם השנייה
לאחר מלחמת העולם השנייה התחתנה לאטור, ועברה להתגורר בקניה, פיג'י ואוסטרליה. לפני מותה התגוררה באוקלנד שבניו זילנד. באפריל 2021 חגגה את יום הולדתה המאה, והייתה הסוכנת האחרונה של ה-SOE מתוך ארבעים הנשים שפעלו בצרפת במהלך מלחמת העולם השנייה שהייתה בחיים באותה עת. ילדיה לא ידעו על עברה במלחמה עד שנתקלו בכך במקרה באינטרנט בשנת 2000.

הלכה לעולמה ב-7 באוקטובר 2023, בגיל 102.

### אותות
לאטור מונתה לשבלייה (אביר) של לגיון הכבוד על ידי ממשלת צרפת ב-29 בנובמבר 2014, כחלק מאירועי 70 שנה לקרב נורמנדי.

## לקריאה נוספת
* מנהיג הטייסת, בריל א' אסקוט, "משימה בלתי סבירה: הצדעה לנשות ה-RAF של SOE בצרפת המלחמה", לונדון, פטריק סטיבנס בע"מ, 1991.
* ליאן ג'ונס, "אומץ שקט: נשים סוכנות בהתנגדות הצרפתית", לונדון, Transworld Publishers Ltd, 1990.

## קישורים חיצוניים
* רוס דיקס-פיק, נערה דרום אפריקאית בהנהלת המבצעים המיוחדים

## הערות שוליים

קטגוריה:חברים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:מרגלות שפעלו נגד גרמניה הנאצית
קטגוריה:אנשי מנהלת המבצעים המיוחדים
קטגוריה:בריטים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:מעוטרי צלב המלחמה
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1921
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1921
קטגוריה:בריטיות שנפטרו ב-2023
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2023
בית קאד

**בית קאד** (בערבית: **بيت قاد**) הוא כפר פלסטיני בנפת ג'נין ביהודה ושומרון. הכפר ממוקם כחמישה קילומטרים מהעיר ג'נין ולפי הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה (PCBS) בשנת 2016 התגוררו בו כ-1,799 תושבים.

הכפר משויך על ידי כמה חוקרים ליישוב מקראי בממלכת ישראל, הממוקם בין תל יזרעאל לבירת הממלכה שומרון. יש המשערים כי זה הוא בֵּית-עֵקֶד הָרֹעִים המוזכר בספר מלכים. במקום זה שחט יהוא מלך ישראל את 42 קרובי משפחתו של אחזיה מלך יהודה. הכפר מצוין גם בגאזטיר של גם עם כפר המוזכרים של אוסביוס מקיסריה.

בכפר ניתן למצוא כמה מבנים רומיים וקרמיקה מהאימפריה הביזנטית. בסוף המאה ה-16 התקיימו בבית קאד כ-20 משקי בית, כולם של מוסלמים. תושבי הכפר שילמו לשלטון העות׳מאני שיעור מס קבוע של 25% על מוצרים חקלאיים שכללו חיטה, שעורה, יבולי קיץ, עצי זית, עזים וכוורות, בנוסף על הכנסות מזדמנות. בסך הכל התושבים שילמו כ-9,500 אקצ'ות.

בשנת 1838 צוין בית קאד כאחד ממגוון הכפרים באזור בנוסף על דיר אבו דעיף, פקועה, דיר ע'זאלה ועראנה. בשנת 1870 ויקטור גרן תיאר 200 תושבים בכפר. במפת הקרן לחקר ארץ ישראל שפורסמה ב-1882 בית קאד תואר כ"כפר קטן על סף המישור. יש בו בור מים גדול ממלט שכעת שבור. הבתים הם מאבן ומבוץ."

במפקד האוכלוסין של ארץ ישראל משנת 1922 מנתה אוכלוסיית הכפר 199 מוסלמים. מספר זה ירד במעט במפקד 1931 ל-185 תושבים ב-35 משקי בית. בסקר הכפרים של 1944/5, האוכלוסייה מנתה 290 תושבים. שטח הכפר התפרס על 8,915 דונם. מתוך שטח זה 608 דונם שימשו למטעים וקרקע להשקיה, 6,976 דונם לגידול דגנים, ואילו 10 דונם היו אדמות בנויות.

בשנת 1948 פליטים פלסטינים מהר הגלבוע נקלטו בכפר ונשארו בו. לפליטים שהגיעו לבית קאד הייתה הזדמנות להתיישב מחדש בכפר במקום לעבור למחנות פליטים. בשנת 1951 הם הקימו בעזרת ממשלת ירדן כפר חקלאי נוסף, שנמצא כ-2 ק"מ צפונית לבית קאד, אשר נקרא "משרוע בית קאד" שמשמעותו "פרויקט בית קאד" מפקד האוכלוסין הירדני שנערך בשנת 1961 תיעד 247 נפשות בבית קאד ו-197 נפש במשרוע בית קאד.

במפקד ישראלי מ-1967 דווח כי בבית קאד יש 223 תושבים, בהשוואה ל-216 תושבים במשרוע בית קאד.

במרץ 1989, במהלך האינתיפאדה הראשונה נורה למוות תושב הכפר, אנג'אד האשם נאצר, בן 4. בדיווחים לעיתונות נאמר כי היורה היה שוטר ישראלי וכי צה"ל פתח בחקירה. כעבור חמישה חודשים שר הביטחון, יצחק רבין, שלח מכתב לחבר הכנסת יאיר צבן בו נכתב כי כוח משטרת ישראל נמצא באזור, ולכן "האירוע נחקר על ידי המשטרה".

## גאוגרפיה
הכפר ממוקם צפונית לדיר אבו דעיף. הכפר מחולק לשני חלקים: הדרום והצפון (שנקרא משרוע בית קאד) והוא מוקף בשדות. בכפר יש מסגד עתיק הבנוי מאבני בניין עתיקות ומקאם ערבי ישן.

## הערות שוליים

קטגוריה:נפת ג'נין