open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
נאוסטיגמין

**נאוסטיגמין** (באנגלית: **Neostigmine**) היא תרכובת פרסימפטומימטית הפועלת כמעכב אצטילכולין אסטרז הפיך. כיוון שמדובר באמין רבעוני (בשונה מפיזוסטיגמין שהוא אמין שלישוני), היא אינה עוברת בקלות את מחסום דם־מוח ובהתאמה כמעט ואינה גורמת לתופעות לוואי באזור זה.

התרופה מופיעה ברשימת התרופות החיוניות של ארגון WHO.

## שימושים רפואיים
התרופה משמשת לשיפור הטונוס השרירי בחולים עם מיאסטניה גראביס. כמו כן היא נמצאת לעיתים בשימוש בסוף ניתוח כדי להפוך את האפקט של מרפי שרירים נון-דיפולרים כמו רוקורוניום ווקורוניום. אינדיקציה אחרת לתרופה הוא ניהול שמרני של תסמונת אוגילבי, בה קיימת התרחבות של המעי הגס יחד עם סימנים ותסמינים של חסימת מעיים ללא סיבה מכנית לחסימה עצמה. דווח על מחקרים עם תוצאות מבטיחות על שימוש בתרופה זו לעיכוב השפעת הארס בנשיכת נחש.

## תופעות לוואי
התרופה יכולה לגרום לתופעות לוואי שונות הקשורות להפעלת המערכת הפרא-סימפטטית. הנפוצות הן כאבי ראש, ראייה מטושטשת, נמנום, שלשולים, קשיי דיבור, השתנה מרובה, הזעה מוגברת, כאב במפרקים, עוויתות שרירים וחולשה. התרופה יכולה לגרום לתגובות אלרגיות שונות. כמו כן, התרופה עלולה לגרום להאטת קצב הלב (ברדיקרדיה). מסיבה זאת בדרך כלל היא ניתנת יחד עם תרופה פרסימפטוליטית כמו אטרופין או גליקופירולט.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מעכבי אצטילכולין אסטראז
קטגוריה:תרופות לפי א'-ב'
קטגוריה:קרבמטים
סנטר בל

**סנטר בל** (בצרפתית: **Centre Bell**, באנגלית: **Bell Centre**) הוא אולם ספורט הממוקם במונטריאול. האולם מכיל מעל 20,000 מקומות והוא אולם הספורט הגדול בקנדה.

כיום משחקת בסנטר בל מונטריאול קנדיאנס עד לפני כן שיחקה במונטריאול פורום.

## גלריה

קובץ:Centre Bell (2009).jpg
קובץ:Montreal-CH-CentreBell.jpg
קובץ:MCLockerRoom.jpg
קובץ:Bell Centre Basketball Game.JPG


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קנדה: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:מונטריאול: מבנים
קטגוריה:מונטריאול: ספורט
עונת 1991 בגביע ליברטדורס

**עונת 1991 ב[[גביע ליברטדורס]]** הייתה העונה ה-32 של התחרות הדרום-אמריקאית לקבוצות כדורגל והיא אורגנה על ידי CONMEBOL. המשחק הראשון התקיים ב-20 בפברואר 1991 ותחרות הסתיימה ב-5 ביוני 1991. בתחרות השתתפו 21 קבוצות מכל מדינות חברי הארגון.

התחרות הסתיימה בניצחון של קולו-קולו בפעם הראשונה בתולדות המועדון. 

## מתכונת התחרות
בתחרות השתתפו 21 קבוצות. מנצחת של העונה הקודמת קיבלה זכות להשתתף בתחרות ישירות בשלב השני. בשלב הראשון הקבוצות חולקו ל-5 בתים, שלוש קבוצות בכל בית עלו לשלב השני. החל משלב השני הקבוצות שיחקו בשיטת נוקאאוט. 

אם מספר קבוצות בבית זכו באותו מספר נקודות ההכרעה הייתה על ידי חוק שער חוץ, אם דבר זה לא אפשר הכרעה הקבוצות ביצעו סדרת בעיטות עונשין. 

בכל השלבים נערכו משחק בית ומשחק חוץ. על הניצחון הוענקו שתי נקודות.

## השלבים המתקדמים

### סדרת הגמר

## קישורים חיצוניים

* פרטים על התחרות
* נתונים מאתר worldfootball

קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1991
קטגוריה:עונות בגביע ליברטדורס
קארל זוננפלד

ממוזער|שמאל|ד"ר קארל זוננפלד

**ד"ר קארל זוננפלד** (בצ'כית: **Karel Sonnenfeld**; נולד: 15 מרץ 1883 מת: 20 באוקטובר 1944) היה מנהיג ציוני ומשפטן במוראביה שבצ'כיה. בשנת 1911 היה ממייסדי מכבי צ'כיה ופעיל בה. הוא ייסד ושימש כיו"ר איגוד ההתעמלות (JÜDISCHE TURNVEREIN) בברנו ובין 1927 ל-1928 שימש שסגן יו"ר תנועת מכבי העולמית. ב-1935 הוא היה נושא הדגל וראש המשלחת של צ'כיה במכביה השנייה בפלסטינה. בכל אותן שנים היה גם פעיל בהסתדרות הכללית וחבר במפלגת הציונים הכלליים. בקונגרס בברנו (מרץ 1919), אישר הוועד היהודי הלאומי בצ'כיה את הקמת המועצה הלאומית היהודית של מוראביה, והעמיד בראשה את ד"ר זוננפלד. בנוסף הוא שימש גם כחבר במועצת העיר ברנו (כנציג היהודים) וחבר בדירקטוריון חברת החשמל והגז שם.

## משפחתו
קארל זוננפלד נולד בשנת 1883 בעיירה אוהרסקי ברוד במוראביה, והיה אחד מתשעה צאצאים לשמואל ושרלוט (לבית: קצלר) זוננפלד. ב-1923 נשא לאשה את אירמה (לבית לוונטל) וב-1924 נולדה בתם הבכורה. בסוף 1925 נולדו להם שתי בנות תאומות, מרגלית ורות.

ממוזער|פתיחת תחרות ההתעמלות - ברנו 1919. בתמונה יו"ר ארגון ההתעמלות של ברנו - ד"ר זוננפלד

## מלחמת העולם השנייה
ב- 15 במרץ 1939 לאחר כיבוש הרפובליקה הצ'כית על ידי גרמניה הנאצית, נעצר ד"ר זוננפלד ושהה כשבועיים במעצר, שם נתן הרצאות ליהודים שהיו איתו במעצר בנושאי יהדות, מכיוון שרבים מהם כלל לא ידעו על יהדותם. באותה תקופה הוא שימש אחד מראשי קהילת היהודים בברנו.
בקיץ 1939 הוא השתתף בקונגרס הציוני העולמי בז'נבה, הקונגרס האחרון לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה. עם פרוץ המלחמה הוא חזר לברנו (הוא חתם לגרמנים בברנו על הסכם, שאם לא יחזור יעצרו את אשתו ושלוש בנותיו).
ב-1939 הוא הצליח להשיג שני סרטיפיקטים למשלוח שתי בנותיו התאומות לארץ ישראל. רות נסעה בספטמבר לפלסטינה ומרגלית (שהסרטיפיקט שלה עוכב חצי שנה בברלין) נסעה לבדה ברכבת, במרץ 1940, לטריאסטה ומשם באניה לחיפה. ד"ר זוננפלד המשיך לנהל את קהילת היהודים בברנו עד תחילת 1942. ב-28 בינואר 1942 נשלח, עם אשתו ובתו הבכורה למחנה הריכוז טרזין, שם הוא שימש ביודנראט והצליח לשמור על קשר התכתבויות מוגבל עם קרובים בארץ ישראל. בשלב מסוים יכול היה לקבל סרטיפיקט לעצמו אך סירב ל"נטוש את הספינה הטובעת".
ב-16 באוקטובר 1944 הוא נשלח, בטרנספורט, האחד לפני אחרון, מטרזין לאושוויץ, ושם, לאחר שלושה ימים, נרצח.

## קישורים חיצוניים

* Zionists in Interwar Czechoslovakia By Tatjana Lichtenstein
* אנציקלופדיה של העיר ברנו / צ'כיה
* ארכיון יד ושם ירושלים

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים צ'כים
קטגוריה:פעילים ציונים בצ'כיה
קטגוריה:חברי הציונים הכלליים
קטגוריה:אסירים בגטו טרזיינשטט
קטגוריה:נספים במחנה ההשמדה אושוויץ
קטגוריה:צ'כים שנולדו ב-1883
קטגוריה:צ'כים שנפטרו ב-1944
אבא מרי בן יוסף

רבי **אַבָּא מָרִי בֶּן יוֹסֵף** (חי בסביבות ד'תתק"נ, 1190) היה מגדולי חכמי פרובנס במאה ה-12. נודע בשל פירושו האבוד להלכות הרי"ף.

## כתביו
רבי אבא מרי חיבר פירוש להלכות הרי"ף. חיבור זה היה בידי הראשונים ואבד ברבות הימים. הוא מצוטט למשל אצל הרשב"א (חידושי הרשב"א למסכת שבת דף קכח): "וראיתי בפירושי ההלכות לר' אבא מרי בר יוסף".

דברי תורתו מצוטטים בכתבי יד מתקופת הראשונים, למשל בכתב־יד ששון (מס. 1027), המתוארך לשנת ה'ר"נ ואשר נכתב כנראה בידי תלמיד הרשב"א. מכתב־יד זה נדפס הספר "חידושי תלמיד הרשב"א" (זכרון יעקב תשמ"ח).

הרב חיים דוב שעוועל הדפיס בכתב העת "הדרום" (יא, ניו יורק ניסן ה'תש"ך) "פירוש אחד מגדולי הראשונים [רבינו אבא מרי ב"ר יוסף?] להלכות הרי"ף ז"ל למסכת פסחים" והוסיף לו מבוא, הערות וביאורים. אולם, בגיליון הבא של כתב העת (גיליון יב, עמ' 32) פרסם שעוועל את המשך מחקרו, ולפיו ייתכן שמחבר הפירוש אינו רבי אבא מרי ב"ר יוסף אלא רבי יצחק ב"ר אברהם.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חכמי פרובנס
קטגוריה:פרשני הרי"ף
קטגוריה:יהודי פרובאנס במאה ה-12
לודוויג קרל, נסיך פרוסיה

**לודוויג קרל, נסיך פרוסיה** (; 5 בנובמבר 1773 - 28 בדצמבר 1796), היה נסיך גרמני מבית הוהנצולרן ובנו של פרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה.

## ביוגרפיה
לודוויג קרל נולד ב-5 בנובמבר 1773 בברלין לפרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה ואשתו פרדריקה לואיזה, נסיכת הסן-דרמשטדט.

ב-26 בדצמבר 1793 התחתן לודוויג קרל עם פרדריקה ממקלנבורג-שטרליץ, בתם של קרל השני, דוכס מקלנבורג-שטרליץ ופרדריקה, נסיכת הסן-דרמשטדט, בעוד אחיו פרידריך וילהלם, נסיך הכתר הפרוסי התחתן עם אחותה לואיזה ממקלנבורג-שטרליץ. נישואי השניים לא היו מאושרים, עקב בגידותיו הרבות של לודוויג קרל, ובתגובה ניהלה פרדריקה רומן עם דודו של לודוויג קרל לואי פרדיננד, נסיך פרוסיה. ב-28 בדצמבר 1796 מת לודוויג קרל, והשאיר את פרדריקה עם 3 ילדים קטנים.

לאחר מותו נישאה רעייתו לפרידריך וילהלם, נסיך זולמס-בראונפלס, ולאחר מות בעלה השני נישאה בשלישית לארנסט אוגוסטוס, דוכס קמברלנד. בשנת 1837 נהפכו השניים למלכי הנובר.

## משפחתו
בשנת 1793 התחתן לודוויג קרל עם פרדריקה ממקלנבורג-שטרליץ, בתם של קרל השני, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ ופרדריקה, נסיכת הסן-דרמשטדט, ממנה נולדו לו 3 ילדים:
* פרידריך וילהלם לודוויג, נסיך פרוסיה (1794–1863)
* פרידריך וילהלם קרל גאורג, נסיך פרוסיה (1795–1798)
* פרדריקה וילהלמינה אמליה, נסיכת פרוסיה (1796–1850), התחתנה עם לאופולד הרביעי, דוכס אנהלט

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:נסיכי פרוסיה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1773
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1796
אוגוסטה, נסיכת פרוסיה

**אוגוסטה, נסיכת פרוסיה** (; 1 במאי 1780 - 19 בפברואר 1841), הייתה אשתו של וילהלם השני, הנסיך הבוחר מהסן.

## ביוגרפיה
אוגוסטה נולדה ב-1 במאי 1780 בפוטסדאם לפרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה ואשתו פרדריקה לואיזה, נסיכת הסן-דרמשטדט. אוגוסטה הייתה ציירת מוכשרת, ואף השאירה אחריה דיוקנאות עצמיים.

ב-13 בפברואר 1797 התחתנה אוגוסטה בברלין עם וילהלם, נסיך הסן-קאסל, אולם הנישואים לא היו מוצלחים, והשניים התעמתו פעמים רבות. בשנת 1806 כבשו הצרפתים את נסיכות הבוחר מהסן, ואוגוסטה נמלטה עם ילדיה לברלין. בהמשך השנה התקדמו הצרפתים לברלין, ובעקבות כך ברחו בני משפחתה מהעיר, אולם אוגוסטה שהייתה בהריון מתקדם לא יכלה לברוח ונשארה בעיר. כשנכבשה העיר הציב נפוליאון שומרים על ביתה, ולאחר שביקשה ממנו אף העניק לה קצבה.

לאחר לידת בנה הצעיר בשנת 1806 נפרדה אוגוסטה מבעלה, והשניים חיו בנפרד. בשנת 1821 מת חמיה וילהלם הראשון, הנסיך הבוחר מהסן, ובעלה עלה לשלטון במקומו כוילהלם השני, הנסיך הבוחר מהסן. יחסו של וילהלם לאוגוסטה עורר התנגדות בקרב תושבי הנסיכות, אולם היחסים ביניהם לא השתפרו, ולאחר מותה של אוגוסטה ב-19 בפברואר 1841, התחתן וילהלם עם פילגשו אמיליה ארטלפ.

## משפחתו
בשנת 1797 התחתנה אוגוסטה בברלין עם וילהלם השני, הנסיך הבוחר מהסן, ממנו היו לה 6 ילדים:
* וילהלם (9 באפריל 1798 - 25 באוקטובר 1800).
* קרולינה (29 ביולי 1799 - 28 בנובמבר 1854).
* לואיזה (3 באפריל 1801 - 28 בספטמבר 1803).
* פרידריך וילהלם, הנסיך הבוחר מהסן (20 באוגוסט 1802 - 6 ביוני 1875), התחתן עם גרטרוד פלקנשטיין מהנאו.
* מריה פרדריקה, נסיכת הסן-קאסל (6 בספטמבר 1804 - 1 בינואר 1888), התחתנה עם ברנהרד השני, דוכס סקסוניה-מיינינגן.
* פרדיננד (9 באוקטובר 1806 - 21 בנובמבר 1806).

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:נסיכות פרוסיה
קטגוריה:ילידות 1780
קטגוריה:נפטרות ב-1841
סלילניים

**סלילניים** (שם מדעי: Climacteridae) הם משפחה של ציפורי שיר קטנות החיות באוסטרליה וגינאה החדשה.

הסלילניים מזכירים את טפסי העצים מחצי הכדור הצפוני אך כנראה שאינם קרובי משפחתם, אלא דווקא לקבוצת העופות האוסטרליים כמו העדניים, הסוכיים והנבליים. אך כמו טפסי העצים הם חיים בין ענפי העצים וצבעם חום עם בטן בהירה, מה שעוזר להם בהסוואה. הם בעלי מקור קצר יותר ופחות כפוף אך ניזונים מנמלים ועכבישים באותה שיטה ואולם כמה מינים צדים חרקים על הקרקע.

הסלילניים חיים בעיקר ביערות או באזורים של עצי אקליפטוס בהם הם חיים.

## מיון
*משפחה **סלילניים** (Climacteridae)
**Cormobates
***מין Cormobates placens
***מין Cormobates leucophaea
**סוג Climacteris
***מין Climacteris affinis
***מין Climacteris erythrops
***מין Climacteris picumnus
***מין Climacteris melanurus
***מין Climacteris rufus

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1839
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אדמון דה סליס לונשאן
קטגוריה:עורבאים
A.K.A.

**** (בעברית: **א.ק.א.**) הוא אלבום האולפן השמיני של הזמרת האמריקאית ג'ניפר לופז האלבום יצא לאור ב-13 ביוני 2014.

תאריך הסינגל הראשון מהאלבום היה ב-11 במרץ 2014, שבו יצא הסינגל: "I Luh Ya Papi".

## סינגלים
ב-11 במרץ 2014 יצא הסינגל הראשון מתוך האלבום: "I Luh Ya Papi". הסינגל הגיע רק למקום ה-77 במצעד בילבורד הוט 100. ביום שהקליפ הועלה הוא צבר למעלה משני מיליון צפיות וכיום הוא נעמד על מעל ל-100 מיליון צפיות.

ב-1 במאי 2014 יצא הסינגל השני מתוך האלבום: "First Love". הסינגל הגיע למקום נמוך מקודמו ונכנס למקום ה-87 במצעד בילבורד הוט 100. ביום שהקליפ הועלה הוא הצליח לצבור למעלה ממיליון צפיות.

ב-23 בספטמבר 2014 יצא הסינגל השלישי והאחרון מתוך האלבום: "Booty". הסינגל הגיע למקום מכובד במצעד הבילבורד הוט 100 ושם הגיע למקום ה-18. הקליפ כולל את השתתפותה של זמרת הראפ איגי אזליה. לסינגל קיימת גרסה לשיר בשיתוף פיטבול אך למרות הגרסה הראשונית של לופז ופיטבול הקליפ יצא כאשר איגי אזליה מתארחת ולא פיטבול.

מהאלבום יצאו שני הסינגלים השיווקיים, "Girls", ו-"Same Girl".

## רשימת רצועות

## מיקומי שיא
במצעדים האלבום לא נחל הצלחה רבה, והגיע למקומות נמוכים יותר מאשר אלבומיה הקודמים במצעד הבילבורד הוט 100 נכנס רק למקום השמיני.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי ג'ניפר לופז
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי הרמוני סמואלס
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי מקס מרטין
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי קורי רוני
קטגוריה:אלבומי חברת קפיטול רקורדס
נקרניים

**נקרניים** (שם מדעי: *Dendrocolaptinae*) הם עופות מסדרת ציפורי שיר החיים ביערות אמריקה הדרומית וקרובים למשפחת התנריים ולפעמים נחשבים לתת-משפחה שלהם. למרות מראם הם אינם קרובים לטפסי העצים מחצי הכדור הצפוני.

הנקרניים מכונים כך עקב דמיונם לנקרים בעמידתם האנכית על הענפים והן בגלל צורת מקורם וראשם. אורכם 15-35 ס"מ והם בעלי צבעים חומים-כתומים יחד עם פסים שונים באזור הראש או צוואר מנוקד בצהוב. הזנב שלהם נצמד לגזע והם יכולים לקפוא על מקומם כדי להסתתר בשקט מטורף. 

הם ניזונים מחרקים שונים בין חורי העצים וכמה מינים מתמחים בציד של נמלי גדודים. הנקרניים מקננים בחורים שבין העצים.

## סוגים
* סוג ומין יחיד Megaxenops parnaguae
* סוג ומין יחיד Microxenops milleri
* Xenops
* סוג ומין יחיד Glyphorynchus spirurus
* Dendrocincla
* סוג ומין יחיד Deconychura longicauda
* סוג ומין יחיד Certhiasomus stictolaema
* סוג ומין יחיד Sittasomus griseicapillus
* סוג ומין יחיד Nasica longirostris
* סוג ומין יחיד Dendrexetastes rufigula
* Dendrocolaptes
* Hylexetastes
* Xiphocolaptes
* Campylorhamphus
* Dendroplex
* Xiphorhynchus
* סוג ומין יחיד Drymornis bridgesii
* Lepidocolaptes

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:דמויי-טירן
לבני-עין

ממוזער|זוג ציפורים מהמין ''Yuhina nigrimenta''
**לבני-עין** (שם מדעי: Zosteropidae) הם משפחה של עופות מסדרת ציפורי שיר החייים באזורים טרופיים באפריקה שמדרום לסהרה, מזרח אסיה ודרום-מזרח אסיה וצפון אוסטרליה. כמו כן הם חיים בכמה איים בתוך האוקיינוס ההודי.

סימן ההיכר המובהק של ציפורים אלה הוא עיניהן הבולטות המוקפות בעיגול לבן ומקורן הקצר, השקוע בין הנוצות. צבע הנוצות הוא ירוק בהיר או זהוב, כשהראש יותר בולט מאשר שאר הגוף והבטן יכולה להיות לבנה. אורכם הממוצע 15 ס"מ.

ציפורים אלה חיות בלהקות גדולות וניזונות מחרקים אך גם מפירות ומצוף של פרחים שונים. הן מקננות בעצים ומצויות בעיקר ביערות, באזורים חמימים ולחים.

## מיון
*משפחת לבני-עין (Zosteropidae)
**סוג ומין יחיד *Apalopteron familiare*
**סוג ומין יחיד *Cleptornis marchei*
**סוג *Heleia*
**סוג ומין יחיד *Hypocryptadius cinnamomeus*
**סוג *Lophozosterops*
**סוג *Megazosterops palauensis*
**סוג *Oculocincta squamifrons*
**סוג *Rukia*
**סוג *Speirops*
**סוג *Tephrozosterops stalkeri*
**סוג *Woodfordia*
**סוג *Yuhina*
**סוג *Zosterops* - הסוג הגדול במשפחה ומונה מעל 75 מינים, ביניהם לבן-עין מרוסן.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1853
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי שארל לוסיאן בונפרטה
*
גנובתניים

**גנובתניים** (שם מדעי: Aegithalidae) הם משפחה של ציפורי שיר קטנות ועדינות בעלות זנב ארוך. הם מזכירים מעט ירגזיים אך קטנים מהם ובעלי זנבות ארוכים. הם מצויים ביערות (בעיקר יערות מחטניים) וערבות ברחבי אירואסיה ומין אחד חי באמריקה הצפונית. הם מצויים גם בדרום-מזרח אסיה באזורים טרופיים.

## מיון
*משפחה **גנובתניים** (Aegithalidae)
**סוג גנובתן (Aegithalos)
***מין Aegithalos fuliginosus
***מין Aegithalos iouschistos
***מין Aegithalos bonvaloti
***מין Aegithalos leucogenys
***מין Aegithalos niveogularis
***מין גנובתן אירופי (Aegithalos caudatus)
***מין Aegithalos concinnus
***מין Aegithalos exilis
**סוג ומין יחיד גנובתן אמריקאי (Psaltriparus minimus)
**סוג Leptopoecile
***מין Leptopoecile sophiae
***מין Leptopoecile elegans

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1850
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי לודוויג רייכנבאך
מייקל סמיילי

**מייקל סמיילי** (באנגלית: **Michael Smiley**; נולד ב-29 בינואר 1963) הוא קומיקאי ושחקן צפון אירי המתגורר בלונדון.

## ביוגרפיה
סמיילי נולד ב-1963 בבלפסט וגדל בהוליווד בצפון אירלנד. כשהיה בשנות העשרים שלו עבר יחד עם אשתו לגור בלונדון. ב-1993 החל להופיע בסטנדאפ, אחרי שהסכים להתערבות במופע open-mic night. הוא עבד כשליח על אופניים (כמו הדמות שגילם בסדרה "Spaced"), וכדי ג'יי של מוזיקת אסיד האוס.

## קריירה
סמיילי זכה להכרה רחבה כשהופיע בתפקיד טיירס או'פלהרטי בשני פרקים של הסיטקום "Spaced" בערוץ 4, ובזכות הופעותיו בפסטיבל הפרינג' באדינבורו  ובפסטיבל הקומדיה במלבורן . הוא גילם את ג'ורדן, חייל לשעבר ברגימנט המוצנח של הצבא הבריטי בסרט האימה "Outpost"משנת 2008, והופיע בדמות זומבי בסרט "מת על המתים".

ב-2003 שיחק סמיילי בתפקיד אורח בדרמה "Creatures of Beauty" תסכית מסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו". ב-2004 השתתף בפרק בסדרה "הנוכלים" בדמות הזייפן מקס. עוד הופיע בתפקיד קטן בפרק בסדרה "15 Storeys High".

סמיילי הופיע בכל שלוש העונות של הסיטקום הרדיופוני "The Maltby Collection" ברדיו 4 של ה-BBC בדמות דז ויינרייט, מאבטח תמהוני שחוזר ומזכיר לאנשים שהוא היה ב-SAS. בסדרת הדרמה "לות'ר" גילם סמיילי את הדמות של בני "דדהד" סילבר.
הוא הופיע בדמות "סמיילי" בפרסומות ל-Betfair.

ב-2010 שיחק סמיילי בסרט "Burke and Hare" לצדם של סיימון פג וג'סיקה היינס כוכבי הסדרה "Spaced".
ב-2011 כיכב בסרט האימה הבריטי "רשימת חיסול". הסרט קיבל ביקורות משבחות, וזיכה את סמיילי בפרס הקולנוע הבריטי העצמאי לשחקן המשנה הטוב ביותר.

ב-2013 הופיע סמיילי בפרק בסדרה "רחובות המרטש" בדמות ג'ורג' לוסק, ושיחק בתפקיד הבלש ריינולדס בסדרה "אוטופיה" של ערוץ 4. עוד באותה שנה השתתף בתפקיד בקסטר בסדרה "מראה שחורה". סמיילי כיכב בסרט המתח "A Field in England" בדמות האנטגוניסט או'ניל, ובסדרה הקומית "דמות אב" הופיע בתפקיד רודי. בנובמבר 2013 הופיע סמיילי בפרק בקומדיה "Ambassadors" של מיטשל & וב בדמות מר ג'קסון. ב-2014 שיחק בתפקיד מיקי מארי בקומדיה "The Life of Rock with Brian Pern".

במאי 2014 השתתף סמיילי בתוכנית "Michael Smiley:Something to Ride Home About" בבימויו של ג'ורג' קיין, שהיא יומן מסע בה הוא רוכב באופניים בצפון אירלנד ופוגש אנשים מקומיים. התוכנית תוזמנה להתאים לשלב הפתיחה של המירוץ ג'ירו ד'איטליה. עונה שנייה הוזמנת ל-2015.

ב-2014 שיחק סמיילי בתפקיד קולונל מורגן בלו בפרק "Into the Dalek" של סדרת המדע בדיוני "דוקטור הו".

## חיים אישיים
סמיילי נשוי לעיתונאית והשדרנית מירנדה סויר. לבני הזוג יש בן ובת. הם חיים בהרן היל  שבלונדון.

בשנות התשעים של המאה העשרים היה סמיילי שותף לדירה עם סיימון פג וניק פרוסט.

## פילמוגרפיה
### טלוויזיה

### קולנוע

## רדיו

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה צפון אירים
קטגוריה:קומיקאים בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1963
היינריך, נסיך פרוסיה (1781–1846)

**היינריך, נסיך פרוסיה** (; 30 בדצמבר 1781 ברלין – 12 ביולי 1846 רומא), היה איש צבא ונסיך גרמני מבית הוהנצולרן.

## ביוגרפיה
היינריך נולד ב-30 בדצמבר 1781 בברלין לפרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה ואשתו פרדריקה לואיזה, נסיכת הסן-דרמשטדט. בשנת 1795 התגייס היינריך לצבא הפרוסי, והצטרף לרגימנט המשמר ה-1. בשנת 1806 לחם היינריך שהיה בדרגת אוברסט במלחמת הקואליציה האנטי-צרפתית הרביעית, ולאחר שנהרג סוסו תחתיו במהלך קרב אאורשטדט, לקח את סוסו של גרהרד פון שרנהורסט. בשנת 1807 מונה היינריך למפקד רגימנט הרגלים "פון שנינג", בשנת 1813 שירת במטהו של פטר ויטגנשטיין, וב-31 במאי 1815 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים. בנוסף, בין השנים 1800–1811 היה היינריך לורד העיר באליוויק, יחד עם דודו זקנו אוגוסט פרדיננד, נסיך פרוסיה. בשנת 1813 עוטר היינריך בעיטורי צלב הברזל, מסדר העיט השחור, עיטור אלכסנדר נבסקי, עיטור אנדריי הקדוש, מסדר גאורגי הקדוש, והצלב הגדול של מסדר ולדימיר הקדוש. בשנת 1811 הקים אחיו פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה את מסדר יוהאן הקדוש, ומינה לראש המסדר את אוגוסט פרדיננד, נסיך פרוסיה. לאחר מותו של אוגוסט פרדיננד בשנת 1813, מינה פרידריך וילהלם השלישי את היינריך לראש המסדר.

ב-12 באוגוסט 1817 ביקר היינריך על האונייה **USS וושינגטון**, שהייתה אוניית הדגל האמריקנית בים התיכון. בשנת 1819 היה היינריך אחד מסנדקיו של ג'ורג', נסיך קמברלנד, נכדו של ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת, בטקס ההטבלה שלו בברלין.

בשנת 1819 עבר היינריך להתגורר ברומא, עקב מצב בריאותו הירוד, כשהוא מלווה על ידי פרידריך וילהלם פון לפל שכיהן כשלישו. בשנת 1845 מונה הלמוט פון מולטקה הזקן לשלישו, וב-12 ביולי 1846 מת היינריך בביתו ברומא, ונקבר בקתדרלת ברלין.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:נסיכי פרוסיה
קטגוריה:גנרלים בצבא הפרוסי
קטגוריה:מעוטרי עיטור אלכסנדר נבסקי (האימפריה הרוסית)
קטגוריה:אבירי מסדר העיט השחור
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי עיטור גיאורגי הקדוש
קטגוריה:מעוטרי עיטור אנדריי הקדוש
קטגוריה:מעוטרי עיטור ולדימיר הקדוש
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1781
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1846
טירת הוכאוסטרוויץ

300px|ממוזער|שמאל|אחד מהשערים המבוצרים של הטירה
200px|ממוזער|ימין|גן הטירה
**טירת הוכאוסטרוויץ** (גרמנית: Burg Hochosterwitz) היא טירה ימי-ביניימית באוסטריה, מאתרי התיירות הבולטים במדינת קרינתיה.

הטירה ממוקמת על גבעה בגובה של 664 מטרים מעל פני הים, ליד העיירה סנקט גאורגן אם לאנגזה (Sankt Georgen am Längsee), כ-20 קילומטרים מצפון-מזרח לעיר קלגנפורט בירת קרינתיה. הטירה הנישאה נראית עד למרחק של 30 קילומטרים ממנה.

## תולדות הטירה
הטירה נזכרת לראשונה במסמך משנת 860, שבו העניק מלך בוואריה לודוויג הגרמני כמה מנכסיו בקרנטניה (Carantania) לארכיבישופות של זלצבורג. שמה שם היה אסטארוויזה (Astarwiza), שם ממקור סלאבי. במאה ה-11 העביר הארכיבישוף גבהארד מזלצבורג את הטירה לדוכסות קרינתיה מבית שפונהיים (Sponheim) בתמורה לתמיכתה בו במהלך מאבק האינווסטיטורה. זו מסרה את הפייף למשפחת אוסטרוויץ.

במאה ה-14 צר על הטירה צבאה של הדוכסית מרגרטה מאולטש. ב-1478 נאלץ הנס לבית אוסטרוויץ, השריד האחרון למשפחתו, למסור את הטירה לקיסר פרידריך השלישי לשם תשלום חובותיו לו. בשנים הבאות ניזוקה הטירה קשות עקב התקפות טורקיות רבות. היא שופצה על ידי הבישוף של גורק (Gurk), שהטירה נמסרה לו ב-1509 על ידי הקיסר מקסימיליאן הראשון. לאחר מכן עברה הטירה לידי הקיסר פרדיננד הראשון, אשר מסר אותה בידי משפחת קוונהילר (Khevenhüller). גאורג קוונהילר ביצר את הטירה כנגד התקפות הטורקים. עד שנת 1586 נוספו לה מחסן נשק ו-14 שערים מבוצרים שונים, שיש לעבור בהם בזה אחר זה - תוספת שהייתה יוצאת דופן בתכנונן של טירות בעת ההיא.

## הטירה כאתר מבקרים
מאז המאה ה-16 לא הוכנסו שינויים של ממש בטירה. היא נשארה בבעלותה של משפחת קוונהילר, לפי בקשתו של גאורג קוונהילר, המתועדת בלוח שיש מ-1576 המוצב בטירה. חלקים מהטירה פתוחים לציבור במשך חודשים אחדים של השנה. המבקרים צועדים בנתיב באורך של 620 מטרים אל הטירה, החולף דרך 14 השערים שלה. בכל שער מוצב איור המציג את מנגנון ההגנה שהותקן בו. בחדרי הטירה מצויה תצוגה של ציורים, כלי נשק ושריונות, אחד מהם בגובה של 2.4 מטרים.

## קישורים חיצוניים

* 
** צילום פנורמי של הטירה וסביבותיה

הוכאוסטרוויץ
קטגוריה:קרינתיה
קטגוריה:אוסטריה: מוזיאונים
פרידריך לודוויג, נסיך הכתר של מקלנבורג-שוורין

**פרידריך לודוויג, נסיך הכתר של מקלנבורג-שוורין** (בגרמנית: **Luise Charlotte, Prinzessin von Mecklenburg-Schwerin**; 13 ביוני 1778 - 29 בנובמבר 1819), היה נסיך הכתר של מקלנבורג-שוורין

## ביוגרפיה
פרידריך לודוויג נולד ב-13 ביוני 1778 בשוורין שהשתייכה לדוכסות מקלנבורג-שוורין, לפרידריך פרנץ הראשון, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין ולואיזה, נסיכת סקסוניה-גותה-אלטנבורג. פרידריך לודוויג חונך בצעירותו על ידי מורים שונים, ולמד בעיקר מתמטיקה וצרפתית. בשנת 1792 החל פרידריך לודוויג את לימודיו באוניברסיטת רוסטוק, ובשנת 1795 יצא לטיול ארוך במרכז גרמניה. בשנת 1797 הצטרף פרידיך לודוויג לצבא הפרוסי בדרגת גנרל לוטננט, ומונה למפקד רגימנט הרגלים "פון פרסנטין".

בשנת 1806 נכבשה דוכסות מקלנבורג-שוורין על ידי הכוחות הצרפתים ובני המשפחה ברחו לאלטונה, ורק בשנת 1807 לאחר הצטרפות הדוכסות לקונפדרציה של הריין חזרו בני המשפחה לדוכסות. בשנת 1814 השתתף פרידריך לודוויג בקונגרס וינה, שבמהלכו קיבל אביו את התואר דוכס גדול.

ב-29 בנובמבר 1819 מת פרידריך לודוויג, ומשום כך לאחר מות אביו בשנת 1837, עלה בנו פאול פרידריך, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין לשלטון במקומו.

## משפחתו
בשנת 1799 התחתן פרידריך לודוויג עם ילנה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, בתם של פאבל הראשון, קיסר רוסיה וסופיה דורותיאה, נסיכת וירטמברג, ממנה נולדו לו שני ילדים:
* פאול פרידריך, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין (1800–1842)
* מריה לואיזה, דוכסית מקלנבורג-שוורין (1803–1862), התחתנה עם גאורג, דוכס סקסוניה-אלטנבורג

בשנת 1810 התחתן פרידריך לודוויג עם קרולינה לואיזה, נסיכת סקסוניה-ויימאר-אייזנך, בתם של קרל אוגוסט, הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך ולואיזה, נסיכת הסן-דרמשטדט, ממנה נולדו לו 3 ילדים:
* אלברט ממקלנבורג-שוורין (1812–1834)
* הלנה, דוכסית מקלנבורג-שוורין (1814–1858), התחתנה עם פרדיננד פיליפ, דוכס אורליאן
* מגנוס ממקלנבורג-שוורין (1815–1816)

בשנת 1816 התחתן פרידריך לודוויג עם אוגוסטה, רוזנת הסן-הומבורג, בתם של פרידריך החמישי, רוזן הסן-הומבורג וקרולינה, נסיכת הסן-דרמשטדט, אך לא נולדו לו ילדים ממנה.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:דוכסים גרמנים
קטגוריה:מונרכים שהיו חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1778
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1819
ילנה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה

**ילנה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה** (**Елена Павловна**, 24 בדצמבר 1784 - 24 בספטמבר 1803) הייתה בתו של הצאר הרוסי פאבל הראשון ורעייתו של פרידריך לודוויג, נסיך הכתר של מקלנבורג-שוורין.

## ביוגרפיה
ילנה פבלובנה נולדה ב-24 בדצמבר 1784 בסנט פטרבורג בירת האימפריה הרוסית, לפאבל הראשון, קיסר רוסיה ולסופיה דורותיאה, נסיכת וירטמברג. בעקבות יופייה הרב ניתן לה השם ילנה, על שם הלנה מטרויה. ילנה בילתה את ילדותה בארמונותיהם המפוארים של הוריה באזור סנט פטרבורג יחד עם תשעת אחיה ואחיותיה, ביניהם הקיסרים לעתיד אלכסנדר הראשון וניקולאי הראשון. ילנה קיבלה חינוך מעולה, שכלל בעיקר מוזיקה, ספרות ואמנות.

ב-23 באוקטובר 1799 התחתנה ילנה עם פרידריך לודוויג, נסיך הכתר של מקלנבורג-שוורין, ועברה לגור עם בעלה בשוורין. בשנת 1801 מתה אחותה האהובה של ילנה - אלכסנדרה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, וכעבור כמה ימים נרצח אביה פאבל הראשון, קיסר רוסיה.

בספטמבר 1803 חלתה ילנה אנושות, וב-24 בספטמבר מתה בלודוויגסלוסט.

## משפחתה
בשנת 1799 התחתנה ילנה פבלובנה עם פרידריך לודוויג, נסיך הכתר של מקלנבורג-שוורין, ממנו היו לה שני ילדים:
* פאול פרידריך, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין (1800–1842)
* מריה לואיזה, דוכסית מקלנבורג-שוורין (1803–1862), התחתנה עם גאורג, דוכס סקסוניה-אלטנבורג

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:נסיכות רוסיות
קטגוריה:שושלת רומנוב
קטגוריה:ילידות 1784
קטגוריה:נפטרות ב-1803
בן שאן

ממוזער|240px|"משמעות הביטחון החברתי", ציור קיר, הבניין הפדרלי של ווילבור ג'וסף כהן
ממוזער|240px|"לתעסוקה מלאה אחרי המלחמה, הרשם, הצבע", פוסטר, 1944
[שמאל|ממוזער|240px|קוטפי כותנה המשתכרים 60 סנט ליום, [ארקנסו, 1935, צילום של שאן]]
** בן שאן **(אנגלית: **Ben Shahn**; 12 בספטמבר 1898 – 14 במרץ 1969), היה אמן, צייר, וצלם יהודי-אמריקאי, יליד ליטא. ידוע בשל יצירותיו בסגנון הריאליזם החברתי ובשל עמדותיו הפוליטיות השמאלניות.

## ביוגרפיה
שאן נולד בשם בנימין שאן בעיר קובנה (כיום בליטא) תחת שלטון האימפריה הרוסית למשפחה יהודית. אביו יהושע השיל נאשם בשנת 1902 בפעילות מהפכנית ונשלח לגלות בסיביר. אימו גיטל (ליברמן) שאן, עברה עם שאן ושני אחיו הצעירים לאוקמרגה באוקראינה. בשנת 1906 המשפחה היגרה לארצות הברית שם התאחדה לאחר שהאב הצליח להימלט מסיביר. הם התמקמו בשכונה ויליאמסבורג בברוקלין, ניו יורק, שם נולדו להורים עוד שני ילדים. בניו יורק החל שאן את דרכו כאמן, ראשית התמחה בליטוגרפיה ועיצוב גרפי, תחומים אשר היוו בסיס ליצירות אשר שילבו תמונות ותמליל. כמקובל בין ציירי ריאליזם חברתי, המדיום העיקרי בו יצר היה טמפרה. בניו יורק הוא השתייך לחוג של אמנים שכלל בין השאר את אלכסנדר ארכיפנקו, ז'אק ליפשיץ, חיים גרוס, דה-הירש מרגוליס, מיטשל פילדס ורפאל סויאר.

## נושאים עיקריים בציור
גישתו של בן שאן לאמנות התבססה על התפיסה הריאליסטית-חברתית, ועל בחינה של סטטוס-קוו חברתי. נושאי עבודותיו העיקריים היו החיים העירוניים המודרניים, עבודה מאורגנת, הגירה וצדק חברתי, אותם תיאר באופן רחום ואנושי. גישתו החברתית באה לידי ביטוי לא רק בנושאי העבודות אלא גם בנטייתו ליחסים אינטימיים והדדיים שבין האמן והקהל, וביקורת כלפי יומרות אמנותיות אשר מנותקות מהציבור.

## יצירות אמנות
* **ברתולומיאו וונצטי וניקולה סאקו, השומרים שלהם,**1932, אוסף מיס פטרישיה היילי אוניברסיטת ייל
* **ייסורי סאקו וונצטי, 1931-3**, מוזאון וויטני
* **ללא כותרת (רחוב יוסטון, מגרש משחקים, ניו יורק),** 1932, Fogg Art Museum
* **מצעד הנשים הנוצריות של תנועת המתינות,** 1933-4, מוזיאון העיר ניו יורק.
* **Jersey Homesteads Mural,** 1937-38, המרכז הקהילתי של הדיור הפדרלי פיתוח, רוזוולט, ניו ג' רזי
* **Still Music,** 1938, אוסף פיליפס , וושינגטון די.סי
* **כדוריד**, 1939, המוזיאון לאמנות מודרנית, ניו יורק
* **"משמעות הביטחון החברתי",** ציור קיר, הבניין הפדרלי של ווילבור ג'וסף כהן, 1940-2, וושינגטון די. סי
* **לתעסוקה מלאה אחרי המלחמה, הרשם, הצבע,** 1944, המוזיאון לאמנות מודרנית, ניו יורק
* **אלגוריה,** 1948,אוסף ביל בומר, The Modern
* **גיל של חרדה,** 1953, The Joseph H. Hirschhorn Foundation, Inc

## קישורים חיצוניים

* עבודותיו של בן שאן באתר המוזיאון לאמנות עכשוויות, ניו יורק
* Art as Activism: The Compelling Paintings of Ben Shahn, על יצירתו של בן שאן באתר Youtube
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:יהודים שהיגרו מרוסיה לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים ממוצא יהודי-ליטאי
קטגוריה:צלמים אמריקאים
קטגוריה:ציירים יהודים
קטגוריה:יהודים ליטאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:קובנה: אישים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1898
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1969
כריסטיאן לודוויג השני, דוכס מקלנבורג-שוורין

**כריסטיאן לודוויג השני, דוכס מקלנבורג-שוורין** (בגרמנית: **Christian Ludwig II, Herzog zu Mecklenburg-Schwerin**; נולד ב-15 במאי 1683 - מת ב-30 במאי 1756), היה דוכס מקלנבורג-שוורין בין השנים 1747–1756.

## ביוגרפיה
כריסטיאן לודוויג נולד ב-15 במאי 1683 בגרבוב שהשתייכה לדוכסות מקלנבורג-שוורין, לפרידריך הראשון, דוכס מקלנבורג-גרבוב ולכריסטינה וילהלמינה, רוזנת הסן-הומבורג, בתם של וילהלם כריסטוף, נסיך הסן-הומבורג וסופיה אלאונורה, רוזנת הסן-דרמשטאדט.

בשנת 1688 מת אביו פרידריך הראשון, דוכס מקלנבורג-גרבוב, ובשנת 1692 מת דודו כריסטיאן לודוויג הראשון, דוכס מקלנבורג-שוורין. מכיוון שלא היו ילדים לדודו, ירש אותו אחיו פרידריך וילהלם, דוכס מקלנבורג-שוורין, ולאחר מותו בשנת 1713 ירש אותו אחיו השני קרל לאופולד, דוכס מקלנבורג-שוורין.

בשנת 1747 מת אחיו קרל לאופולד ללא ילדים, וכריסטיאן לודוויג עלה לשלטון במקומו. ב-30 במאי 1756 מת כריסטיאן לודוויג, ובמקומו עלה לשלטון בנו פרידריך השני, דוכס מקלנבורג-שוורין.

## משפחתו
כריסטיאן לודוויג התחתן בשנת 1714 עם בת דודו גוסטבה קרולינה ממקלנבורג-שטרליץ, בתו של אדולף פרידריך השני, דוכס מקלנבורג-שטרליץ, ממנה נולדו לו  ילדים:
* פרידריך השני, דוכס מקלנבורג-שוורין (1717–1785)
* אולריקה סופיה (1719–1813)
* לודוויג, דוכס מקלנבורג-שוורין (1725–1778)
* לואיזה (1730)
* אמליה (1732–1775)

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:דוכסי מקלנבורג-שוורין
קטגוריה:ילידי 1683
קטגוריה:נפטרים ב-1756
בוטן וחמוצניק

**בוטן וחמוצניק** (באנגלית: **Pickle and Peanut**) היא סדרת טלוויזיה מונפשת אמריקאית ששודרה בערוץ דיסני XD החל מ-2 בספטמבר 2015 עד לתחילת 2018. בישראל, הסדרה עלתה בערוץ דיסני ישראל ב-11 בדצמבר 2016 והסתיימה בראשית 2017.

ב-23 ביולי 2016 הסדרה חודשה לעונה שנייה.

הסדרה מספרת על בוטן ומלפפון חמוץ שגרים ביחד ועוברים הרפתקאות כחברים הכי טובים.

## דמויות ומדבבים

## שידור

## פרקים
### עונה 1

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:דיסני: סדרות טלוויזיה
קטגוריה:סדרות הנפשה אמריקאיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 2015
אבא מרי בן קלונימוס

רבי **אַבָּא מָרִי בֶּן קָלוֹנִימוּס** היה מדקדק עברי בימי הביניים, חי כנראה בראשית המאה ה-14.

## ספר הדקדוק "לקח טוב"
תלמידו הקדיש לו את ספר דקדוק אותיות השימוש "לקח טוב", בשמו המלא: **מדרש לקח טוב: "עניין המלות המשמשות בכל המקרא"**, שבסופו שיר ארוך הפותח במילים "ארוגות למלכים הרקמות" על כללי הדקדוק והמליצה העבריים. לפי קולופון הספר, כתיבתו הושלמה בשנת ה'קי"ד (1354).

הספר עודנו בכתב־יד (כת"י פארמה 3282. מס. 791 בקטלוג דה רוסי), וצילומו מצוי במכון לתצלומי כתבי יד עבריים שבאוניברסיטה העברית בירושלים.

בעבר יוחס החיבור לאבא מרי בן קלונימוס עצמו.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
;כתב היד
* כתב היד בקטלוג הספרייה הלאומית
* עותק דיגיטלי של כתב היד לעיון

קטגוריה:מדקדקי העברית בימי הביניים
קטגוריה:יהודים במאה ה-14
פרידריך השני, דוכס מקלנבורג-שוורין

**פרידריך השני, דוכס מקלנבורג-שוורין** (בגרמנית: **Friedrich II, Herzog zu Mecklenburg-Schwerin**; נולד ב-9 בנובמבר 1717 - מת ב-21 באפריל 1785), היה דוכס מקלנבורג-שוורין בין השנים 1756–1785.

## ביוגרפיה
פרידריך נולד ב-9 בנובמבר 1717 בשוורין שהשתייכה לדוכסות מקלנבורג-שוורין, לכריסטיאן לודוויג השני, דוכס מקלנבורג-שוורין ולגוסטבה קרולינה, דוכסית מקלנבורג-שטרליץ, בתם של אדולף פרידריך השני, דוכס מקלנבורג-שטרליץ ומריה, דוכסית מקלנבורג-גיסטרוב. בצעירותו היה לדודתו אוגוסטה, דוכסית מקלנבורג-שוורין השפעה גדולה עליו, והיא תרמה רבות להתפתחותו האינטלקטואלית והרוחנית.

בשנת 1756 מת אביו כריסטיאן לודוויג השני, דוכס מקלנבורג-שוורין, ופרידריך עלה לשלטון במקומו, וזמן קצר לאחר מכן היה מעורב  במלחמת שבע השנים. פרידריך שיפר את מערכת החינוך, קידם את ייצור הטקסטיל וביטל את העינויים. בשנת 1764 העתיק פרידריך את מקום מגוריו משוורין לארמון לודוויגסלוסט, ובשנת 1765 הורה על בניית הכנסייה הקיסרית בעיר (שהושלמה בשנת 1770).
באפריל 1772 קיבל את עצת מורו לשפות אולוף גרהרד טיכסן והוציא צו שהורה לבטל את מנהג היהודים שלא להלין את המתים לפני הקבורה, מחשש שמנהג זה מביא לקבורת אנשים בעודם חיים. בצו נאסר על יהודי מקלנבורג-שוורין לקבור את מתיהם לפני שעברו שלושה ימים משעת המוות. ההוראה עוררה פולמוס בקהילות היהודיות באירופה, ובין השאר פעלו בנושא גם יעקב עמדין ומשה מנדלסון. בין השנים 1772–1776, הרחיב פרידריך את ארמון לודוויגסלוסט.

ב-21 באפריל 1785 מת פרידריך, ומכיוון שלא היו לו ילדים, עלה לשלטון במקומו אחיינו פרידריך פרנץ הראשון, דוכס מקלנבורג-שוורין.

## משפחתו
פרידריך התחתן ב-2 במרץ 1746 עם לואיזה פרדריקה, דוכסית וירטמברג, שהייתה בתו של פרידריך לודוויג, נסיך הכתר של וירטמברג. לזוג נולדו 4 ילדים, אך כולם מתו בצעירותם.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:דוכסי מקלנבורג-שוורין
קטגוריה:מלחמת שבע השנים: אישים
קטגוריה:אבירי מסדר הפיל
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1717
קטגוריה:נפטרים ב-1785
קרל לאופולד, דוכס מקלנבורג-שוורין

**קרל לאופולד, דוכס מקלנבורג-שוורין** (בגרמנית: **Karl Leopold, Herzog zu Mecklenburg-Schwerin**; 26 בנובמבר 1678 – 28 בנובמבר 1747), היה דוכס מקלנבורג-שוורין בין השנים 1713–1747.

## ביוגרפיה
קרל לאופולד נולד ב-26 בנובמבר 1678 בגרבוב שהשתייכה לדוכסות מקלנבורג-שוורין, לפרידריך הראשון, דוכס מקלנבורג-גרבוב ולכריסטינה וילהלמינה, רוזנת הסן-הומבורג, בתם של וילהלם כריסטוף, נסיך הסן-הומבורג וסופיה אלאונורה, רוזנת הסן-דרמשטדט. קרל לאופולד לחם בצבא השוודי במערכותיו של קרל השנים עשר, מלך שוודיה, שאותו מאוד העריץ, והיה עבורו מודל לחיקוי.

בשנת 1688 מת אביו פרידריך הראשון, דוכס מקלנבורג-גרבוב, ובשנת 1692 מת דודו כריסטיאן לודוויג הראשון, דוכס מקלנבורג-שוורין. מכיוון שלא היו ילדים לדודו, ירש אותו אחיו פרידריך וילהלם, דוכס מקלנבורג-שוורין. בשנת 1713 מת אחיו פרידריך וילהלם, וקרל לאופולד עלה לשלטון במקומו. עם עלותו לשלטון חיזק קרל לאופולד את שליטתו בדוכסות, והחל לשקם אותה מתלאות מלחמת שלושים השנים ומלחמת הצפון הגדולה. בשל שאיפותיו הגדולות הסתכסך קרל לאופולד עם קרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, והלה הטיל על גאורג לודוויג, הנסיך הבוחר מהנובר לפקח על האינטרסים של הקיסרות בדוכסות. בשנת 1719 שילם קרל לאופולד את חובותיו לקרל השישי, ולאחר תקופה ארוכה של דיונים שניהל אחיו כריסטיאן לודוויג, יושב הסכסוך לבסוף בשנת 1728.

ב-28 בנובמבר 1747 מת קרל לאופולד ללא בנים, ובמקומו עלה לשלטון אחיו כריסטיאן לודוויג השני, דוכס מקלנבורג-שוורין.

## משפחתו
בשנת 1709 התחתן קרל לאופולד עם סופיה הדוויג מנסאו-דיאץ, בתם של היינריך קזימיר השני, נסיך נסאו-דיאץ והנרייטה אמליה מאנהלט-דסאו, אך התגרש ממנה כעבור שנה ללא ילדים.

בשנת 1710 התחתן קרל לאופולד עם כריסטינה מלפל, בתם של ניקולאס פרידריך פון לפל ולבקה פון פלסן, אך גם ממנה התגרש ממנה כעבור שנה וחצי.

בשנת 1716 התחתן קרל לאופולד עם יקטרינה איוואנובה מרוסיה, בתם של איוואן החמישי, הצאר של רוסיה ופראסקוביה סאלטיקובה, ממנה נולדה לו בת אחת:
* קתרינה כריסטינה, נסיכת מקלנבורג-שוורין, התחתנה עם אנטון אולריך, דוכס בראונשווייג

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:דוכסי מקלנבורג-שוורין
קטגוריה:ילידי 1678
קטגוריה:נפטרים ב-1747
פרידריך וילהלם, דוכס מקלנבורג-שוורין

**פרידריך וילהלם, דוכס מקלנבורג-שוורין** (בגרמנית: **Friedrich Wilhelm, Herzog zu Mecklenburg-Schwerin**; נולד ב-28 במרץ 1675 - מת ב-31 ביולי 1713), היה דוכס מקלנבורג-שוורין בין השנים 1692–1713.

## ביוגרפיה
פרידריך וילהלם נולד ב-28 במרץ 1675 בגרבוב שהשתייכה לדוכסות מקלנבורג-שוורין, לפרידריך הראשון, דוכס מקלנבורג-גרבוב ולכריסטינה וילהלמינה, רוזנת הסן-הומבורג, בתם של וילהלם כריסטוף, נסיך הסן-הומבורג וסופיה אלאונורה, רוזנת הסן-דרמשטדט.

בשנת 1688 מת אביו פרידריך הראשון, דוכס מקלנבורג-גרבוב, ופרידריך וילהלם מונה לנסיך הכתר של מקלנבורג-שוורין. בשנת 1692 מת דודו כריסטיאן לודוויג הראשון, דוכס מקלנבורג-שוורין ללא ילדים, ופרידריך וילהלם עלה לשלטון במקומו. בשנת 1695 מת גוסטב אדולף, דוכס מקלנבורג-גיסטרוב, ובעקבות כך פרץ סכסוך ירושה בין פרידריך וילהלם לדודו אדולף פרידריך השני, דוכס מקלנבורג-שטרליץ. לאחר מאבק ירושה למעלה מ-5 שנים, הגיעו השניים בשנת 1701 להסכם; אדולף פרידריך ייסד את דוכסות מקלנבורג-שטרליץ, ואילו פרידריך וילהלם קיבל את דוכסות מקלנבורג-שוורין.

על מנת לשקם את הדוכסות מתלאות מלחמת שלושים השנים ומלחמת הצפון הגדולה, העביר פרידריך וילהלם חוק שמטיל מס על האצולה, ובנוסף שחרר את הצמיתים, שמכאן ואילך יכלו לחכור קרקעות, ובכך להוסיף רווח נוסף לקופת המדינה, אך בעקבות כך הסתכסך פרידריך וילהלם עם האצולה.

ב-31 ביולי 1713 מת פרידריך וילהלם ללא בנים, ובמקומו עלה לשלטון אחיו קרל לאופולד, דוכס מקלנבורג-שוורין.

## משפחתו
בשנת 1704 התחתן פרידריך וילהלם עם סופיה שרלוטה מהסן-קאסל, בתם של קרל, רוזן הסן-קאסל ומריה אמליה מקורלנד, אך לא היו להם ילדים.

בנוסף היו לפרידריך וילהלם פילגשים רבות, שמהם היו לו לפחות 9 ילדים.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:דוכסי מקלנבורג-שוורין
קטגוריה:ילידי 1675
קטגוריה:נפטרים ב-1713
מרים רום

**מרים רום** (נולדה ב-30 בנובמבר 1944) היא יזמת, אשת עסקים, סופרת וחוקרת שואה ישראלית.

## ביוגרפיה
מרים רום נולדה בכפר לובלה שבסלובקיה להורים שנמלטו מגטו בוכניה שבפולין. כשאמה, לאה לבית הבר, הייתה בשלבי היריון מתקדמים, נתפס אביה, משה ישראל גריובר, על ידי שוטרים סלובקיים והועבר לנאצים, ומאז נעלמו עקבותיו. האם הצטרפה לפרטיזנים, ולקראת הלידה נמצא עבורה מחסה אצל משפחה נוצרית, שם נולדה רום בשם הבדוי, מריה-חדויגה גייבסקה, והוטבלה לנצרות בכנסייה שבכפר. לימים, עמלה למען הכרתה של המשפחה שהסתירה אותה ואת אמה כחסידי אומות העולם.

בשנת 1949 עלו רום ואמה ממרסיי שבצרפת לישראל באונייה. לאחר שהייה במעברת "שער העלייה", התיישבו בתל אביב, שם נישאה האם שנית.

רום היא בוגרת המחזור הראשון בתיכון עירוני י' (אליאנס) ברמת אביב.

רום שרתה בצבא הגנה לישראל בתפקיד צפנית בחיל האוויר. למדה הנדסאות בניין במסגרת הטכניון, והיא בעלת תואר בבלשנות, בספרות צרפתית ובספרות אנגלית מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב.

בשנת 1994, בעת ששהתה בארצות הברית מתוקף תפקידו של בעלה, האלוף גיורא רום, שהיה נספח צה"ל בארצות הברית ובקנדה, ייסדה את חוג ידידי בית החולים בילינסון שלימים נקרא "המרכז הרפואי רבין".

בין השנים 1997–2000 עסקה רום בפיתוח עסקי בתחום האינטרנט והביאה את הבעלים של אנציקלופדיה בריטניקה להשקיע בישראל בחברות הייטק ולמידה מרחוק.

בשנת 2000 החלה במחקר מקיף על אודות אביה ומשפחתה שנספו בשואה, מחקר שהניב בשנת 2007 את הרומן הביוגרפי שכתבה "נוצת יען", שאף תורגם לאנגלית ולפולנית. מאז פעילה רום בהנצחתה של הקהילה היהודית באזור קרקוב ובוכניה שבפולין. 

בשנת 2020 ראה אור ספרה השני, "הילדה מגוטליב 17", תיאור חיי ילדים ונוער, דור שני לשואה, בתל אביב של שנות ה-50 וה-60.

### משפחתה
הייתה נשואה לאלוף גיורא רום עד לפטירתו ב-11 באוגוסט 2023, ולהם שלושה ילדים ועשרה נכדים. בתה נטע גורביץ' הייתה העורכת הראשית של ידיעות ספרים עד 2015.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:נשות עסקים ישראליות
קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:ישראליות ילידות סלובקיה
קטגוריה:ישראלים ילידי סלובקיה
קטגוריה:בוגרות תיכון אליאנס (תל אביב)
קטגוריה:בוגרות הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
קטגוריה:יזמות ישראליות
קטגוריה:יזמים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון אליאנס (תל אביב)
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1944
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
אבו אהרן בן שמואל הנשיא

**אַבּוּ אַהֲרֹן בֶּן שְׁמוּאֵל הַנָּשִׂיא** (חי במאה ה-9, סביבות שנת ד'תר"ם) היה מקובל בתקופת הגאונים, מוכר כמי שהעלה מבבל ללומברדיה את סודות הקבלה שעמדו בבסיס תורת הסוד האשכנזית של חסידי אשכנז.

## קורות חיים
רבי אהרן בן שמואל הנשיא, המכונה "אבו אהרן" היה חכם ומקובל בבלי שנאלץ להגר ללומברדיה והתיישב בלוקה. בלוקה מצא אוזן קשבת לרעיונות הסוד שהביא עמו, ונאמר כי מצא את רבי משה בן קלונימוס, בן למשפחת קלונימוס רבת ההשפעה באזור זה ומחבר הקרובה לשביעי של פסח הפותחת במילים "אימת נוראותיך", והקנה לו את תורת הסוד. בני המשפחה העבירו לארצות אשכנז את תורת הסוד שקיבלו מאבו אהרן בעת שעברו מאיטליה, והיא הבסיס לתורת הסוד האשכנזית.

רבי אלעזר מוורמייזא, מחבר ספר "הרוקח", מתאר כיצד קיבלו חסידי אשכנז את תורת הסוד: .

## במגילת אחימעץ
בשמו נקשרו סיפורי מופת אחדים וקורותיו מתוארים בהרחבה ב"מגילת אחימעץ" (1050). לפי המסופר הוא גר בבבל ולאחר שרתם אריה לטחנת קמח אילץ אותו אביו לצאת לגלות.

בסיפורים שבמגילה הוא מתגלה כבבעל ידע וכוחות שאפשרו לו לשלוט בחיות רעות, לדעת את הנסתר, להתגבר על כשפים, לזהות מת חי, להשביעו כדי להכריחו להזדהות ולסלקו מן הקהילה, לשלוט באניות בלב ים ולשלוט במלך.

לפי ראובן בונפיל הסיפורים הם ביטוי לתהליך קבלת ההגמוניה הבבלית, תחת זו הארץ ישראלית, באיטליה במאה התשיעית.

## לקריאה נוספת
* ישראל וינשטוק, גילוי עזבון הסודות של אבו אהרן הבבלי, **[[תרביץ]]**, כרך לב (תשכ"ג), ע' 153–159
** 
** 
* ישראל וינשטוק, דמות אבו אהרן הבבלי במגילת אחימעץ, **שנה בשנה** (תשכ"ד), ע' 242–265

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:דור הביניים בין הגאונים לראשונים
קטגוריה:רבנים איטלקים
קטגוריה:מקובלים
קטגוריה:מגילת אחימעץ
קטגוריה:יהודי איטליה במאה ה-9
קטגוריה:יהודי בבל במאה ה-9
כריסטיאן לודוויג הראשון, דוכס מקלנבורג-שוורין

**כריסטיאן לודוויג הראשון, דוכס מקלנבורג-שוורין** (בגרמנית: **Friedrich Wilhelm, Herzog zu Mecklenburg-Schwerin**; 1 בדצמבר 1623 – 21 ביוני 1692), היה דוכס מקלנבורג-שוורין בין השנים 1658–1692.

## ביוגרפיה
כריסטיאן לודוויג נולד ב-1 בדצמבר 1623 בשוורין שהשתייכה לדוכסות מקלנבורג-שוורין, לאדולף פרידריך הראשון, דוכס מקלנבורג-שוורין ולמריה אנה מפריזיה המזרחית, בתם של אנו השלישי, רוזן פריזיה המזרחית ואנה מהולשטיין-גוטורפ. בהיותו ילד קטן ייעד אותו אביו לבישוף שוורין, אך המינוי לבסוף לא יצא אל הפועל, משום שלאחר מות הבישוף אולריך מדנמרק בשנת 1633, צורפה הבישופות לדוכסות מקלנבורג-שוורין.

בשנת 1658 מת אביו אדולף פרידריך הראשון, דוכס מקלנבורג-שוורין, וכריסטיאן לודוויג עלה לשלטון במקומו. בשנת 1660 בנה כריסטיאן לודוויג את ארמון לוסט על יד ראצברג, ובשנת 1662 נסע לפריז לבית המלוכה הצרפתי. ב-29 בספטמבר 1663 המיר כריסטיאן לודוויג את דתו לקתולית, כשלואי הארבעה עשר, מלך צרפת משמש כסנדקו, ואז ניתן לו השם לודוויג.

ב-21 ביוני 1692 מת כריסטיאן לודוויג בהאג ללא בנים, ובמקומו עלה לשלטון אחיינו פרידריך וילהלם, דוכס מקלנבורג-שוורין. גופתו של כריסטיאן לודוויג הושטה דרך הים לדמיץ, ומשם הועברה לשוורין ואחר כך לדובראן שם היא נקברה.

## משפחתו
בשנת 1640 התחתן כריסטיאן לודוויג עם כריסטינה מרגרטה ממקלנבורג-גיסטרוב, בתם של יוהאן אלברכט השני, דוכס מקלנבורג-גיסטרוב ומרגרטה אליזבת ממקלנבורג, אך התגרש ממנה בשנת 1660 ללא שהיו להם ילדים.

בשנת 1664 התחתן כריסטיאן לודוויג עם אליזבת אנז'ליק דה מונמורנסי, אך גם ממנה לא היו לו ילדים.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:דוכסי מקלנבורג-שוורין
קטגוריה:ילידי 1623
קטגוריה:נפטרים ב-1692
אתרי אולימפיאדת טוקיו (2020)

אתרי אולימפיאדת טוקיו (2020) 

## אתרי אולימפיאדת טוקיו
**[[טוקיו#23 רובעי טוקיו|23 הרבעים של טוקיו]]**

**[[מטרופולין טוקיו]]**

## קישורים חיצוניים

*
מרינה חינסטה

**מרינה חינסטה אי קולומה** (29 בינואר 1919 – 6 בינואר 2014) הייתה לוחמת במלחמת האזרחים הספרדית, וחברה באיחוד הנוער הסוציאליסטי. היא התפרסמה בשל תמונה שצולמה על ידי חואן גוסמן על הגג של מלון קולון בברצלונה ביולי 1936, בזמן ההתקוממות הצבאית בעיר. הצילום הפך לאחד הדימויים האיקוניים של מלחמת האזרחים הספרדית.

## חייה
חינסטה נולדה בטולוז, שבצרפת, ב-29 בינואר 1919, למשפחה ספרדית שהיגרה לשם לצורך עבודה. משפחתה הייתה חלק מתנועות השמאל של מעמד הפועלים. שני הוריה היו חייטים: אמה - אמפרו קולומה צ'למטה, מוולנסיה, ואביה - ברונו ז'ינסטה מנובנס, ממנרסה. היא עברה לברצלונה עם הוריה בגיל 11. מאוחר יותר, חינסטה הצטרפה למפלגה הסוציאליסטית המאוחדת של קטלוניה. כשפרצה המלחמה, היא עבדה כעיתונאית וכמתורגמנית של מיכאיל קוצוב, כתב העיתון פרבדה. במהלך המלחמה, חינסטה נפצעה, ופונתה לבית חולים במונפלייה. מכיוון שצרפת הייתה תחת כיבוש הנאצים, היא ברחה לרפובליקה הדומיניקנית. בשנת 1946 היא נאלצה לעזוב את המדינה בגלל הרדיפות של הדיקטטור רפאל טרוחיו. ב-1952 חינסטה נישאה לדיפלומט בלגי וחזרה לברצלונה. היא עברה לפריז בתחילת שנות ה-70, ונשארה שם עוד מותה בגיל 94 בינואר 2014.

## הצילום המפורסם
התמונה המפורסמת צולמה ב-21 ביולי 1936. בצילום, נערה בת 17 עם הרובה על גג בית המלון Hotel Colón. מכיוון שעבדה כעיתונאית, זו בעצם הייתה הפעם היחידה שחינסטה נשאה נשק. התמונה הופיעה על עטיפת הספר *Las Trece Rosas* (13 השושנים) מאת קרלוס פונסקה, שסיפר על לכידתן והוצאתן להורג של 13 נשים צעירות על ידי כוחותיו של פרנקו במהלך מסע הטיהור שערך ואשר נקרא “saca de agosto” - איסוף אוגוסט.

המלון נהרס לאחר המלחמה, ובמקומו הוקם הבניין שבו שוכן הבנק Banco Español de Credito.

עד כמה שהתמונה נהייתה מפורסמת, האישה שמופיעה בה לא ידעה על קיומה עד שנות חייה המאוחרות, וגם הציבור לא ידע מי בתמונה. לעיתים קרובות התמונה מתויגת בשוגג כתמונתה של לוחמת המהפכה הספרדית לוסיה סאנצ'ס סאורניל. היה זה רק בשנת 2006 שחוקרת בסוכנות חדשות זיהתה אותה בתמונה כשבחנה ארכיב היסטורי של המלחמה וראתה שזו אותה אישה שמופיעה בתמונה נוספת שהייתה זמינה הודות להיכללותה בספר הזכרונות של מיכאיל קוצוב. כשמצאו את חינסטה והראו לה את התמונה, היא אמרה, "התמונה אכן מייצגת את הרגשתנו באותו רגע. הגיע זמנו של הסוציאליזם, ואורחי המלון עזבו. היינו באופוריה."

## הערות שוליים

קטגוריה:סוציאליסטיות
קטגוריה:סוציאליסטים צרפתים
קטגוריה:תצלומי מלחמה
קטגוריה:אמנות פוליטית
קטגוריה:צרפתים במלחמת האזרחים בספרד
קטגוריה:חיילות
קטגוריה:תצלומי נשים
קטגוריה:צרפתים ממוצא קטלאני
קטגוריה:נשים במלחמת האזרחים בספרד
קטגוריה:פמיניסטיות צרפתיות
קטגוריה:פמיניסטיות ספרדיות
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1919
קטגוריה:צרפתיות שנפטרו ב-2014
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2014
X-פטנט

"**X-פטנט**" הוא שם כולל לפטנטים משוחזרים שהוענקו על ידי משרד הפטנטים וסימני המסחר של ארצות הברית בין התאריכים יולי 1790 (כשניתן פטנט אמריקאי ראשון) ליולי 1836, ושוחזרו בעקבות שרפה שכילתה את ארכיון הפטנטים. המספר המדויק של הפטנטים שניתנו בתקופה זו אינו ידוע, אך ההערכה היא שישנם 9,957 פטנטים.

## שריפת 1836
ב-15 בדצמבר 1836 ארעה שרפה במשרד הפטנטים. אשר במהלכה נשרפו אלפי פטנטים רשומים. על אף שתחנת כיבוי האש הייתה בקרבת מקום, אך הצינורות והמשאבות בתחנה היו קפואים כנזכר שהאירוע קרה בחודש דצמבר הקר ולמכבי האש לא הייתה אפשרות למנוע את האובדן בזמן זה, כל הפטנטים נשמרו באחסון זמני עד בנייתו של בניין חדש וחסין יותר לאש. בשנים ההם הממשלה טרם שמרה עותקי גיבוי או רישומים נוספים, לכן הדרך היחידה לשחזור הפטנטים היא על ידי העותקים שנשארו בידי הממציאים.

## שחזור X-פטנטים
הקונגרס של ארצות הברית העביר מיד חוק המסייע בשחזור הפטנטים שנמצאו בבניין ונשרפו באש. כ-2800 פטנטים שוחזרו, ו-1989 מתוכם ניתנים כיום לצפייה מקוונת.

לאחר שרפת 1836 הוכנסה מערכת מספור שמשמשת עד היום. כאשר פטנט שוחזר וניתנה לו תעודת פטנט, משרד הפטנטים נתן לו מספר פטנט כמספר מעורב (למשל, 2960 \frac{1}{2} x, 8736 \frac{3}{4} x) על מנת לשמור על סדר נכון. רוב הפטנטים שהם בעלי מספר מעורב מוגדרים כ-X-פטנטים, אך לא כולם.

לפני קרות השרפה, פטנטים היו מזוהים בשם ובתאריך רישום. מאז, כל הפטנטים שניתנים מקבלים מספר החל מ-1. אמנם, גם הפטנטים ששוחזרו ממוספרים מ-1, אך מספר הפטנט כולל את האות "X". בדרך כלל, ה-"X" הוסף בסוף המספר, מלבד בפטנט הראשון שבו ה-"X" נוסף קודם למספר. כך נוצר השם X-פטנט.

הפטנטים האחרונים ששוחזרו עד היום (נכון לשנת 2019), שוחזרו בשנת 2004 מהארכיון של דרטמות' קולג'. מתוך 14 פטנטים ששוחזרו בשנה זו, עשרה שייכים לסמואל מורי, כולל פטנט, שהוא הפטנט הידוע הראשון למנוע בעירה פנימית.

## רשימה חלקית של X-פטנטים

## ציטוטים

# Great Patent Fire of 1836", The United States Patent and Trademark Office, Retrieved 2007-11-23
# Riordan, Teresa, "Lawyers Unearth Early Patents", New York Times
# Riordan, Teresa (August 9, 2004), "Lawyers Unearth Early Patents", *New York Times*, Archived from the original on May 9, 2013, Retrieved 2009-07-18


## הערות שוליים


קטגוריה:רישומים
קטגוריה:פטנטים
מגררה

[ממוזער|מגררה רתומה ל[סקי|גולש]]
**מִגרָרָה**, (מפינית *Pulkka*) היא כלי תובלה נורדי קצר, נמוך וקטן הנמשך על ידי כלב, גולש, או איילים בלפלנד.

המגררה יכולה לשמש לשם גרירת ציוד כגון אוהל או מזון או ככלי תחבורה לילד או לאדם נוסף. בנורווגיה, מגררות משמשות לעיתים קרובות בטיולי סקי להובלת ילדים (הילדים הקטנים נמשכים על ידי ההורים). בפינלנד ושוודיה, משחקים במגררות בעיקר ילדים. המגררות שפעם נבנו מעץ ועורות עשויות היום פלסטיק, מה שהופך אותם לזולות מאוד.

מגררות גדולות יותר, המיועדות להובלת כמויות גדולות יותר של סחורות, נקראות *Ahkio*  בפינית. מילה זו משמשת היום בצבא ארצות הברית לתיאור מזחלת שלג רתומה לאדם.

## ראו גם
* מזחלת

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סקי למרחקים
בארוקדה

250px|ממוזער|אנסמבל בארוקדה בקונצרט בקתדרלת אליהו הנביא בחיפה ב-13 בנובמבר 2021
**בָּארוֹקַדָה** הוא אנסמבל שהוקם בשנת 2007 על ידי קבוצה של נגנים סולנים שהשתלמו באקדמיות יוקרתיות למוזיקה עתיקה בחו"ל ושבו לישראל כדי להקים תזמורת בארוק אותנטית בישראל. עם נגני בארוקדה נמנים בוני כלים המתמחים בבניית כלים תקופתיים ואף בנו את כלי הקשת המשמשים את נגני ההרכב.

המנהל המוזיקלי של הבארוקדה הוא עמית טיפנברון והמנכ"לית של הבארוקדה היא שלומית סיוון רוזן.

לבארוקדה קבוצת באסו קונטינואו גדולה ומגוונת, שמעניקה מצע עשיר ותומך לכלי הסופרן ולזמרים, ומצלול מיוחד וצבעוני להרכב כולו. כפי שהיה נהוג בתקופת הבארוק, ההרכב פועל ללא מנצח. לכל נגן יש קול משלו, והמוזיקה היא תוצר אורגני של דיאלוג מפרה בין הנגנים.

בדומה לאופן שבו התזמורת פועלת ללא מנצח, בארוקדה מתנהלת כקולקטיב: כל ההחלטות, מוזיקליות ואדמיניסטרטיביות, מתקבלות על ידי חבריה.

בארוקדה אינה מגבילה את עצמה לביצוע מוזיקה מתקופות הבארוק והרנסאנס, ומתנסה במוזיקה מתקופות שונות. אחת ממטרותיה היא להפיל את המחיצות המקטלגות ומפרידות בין המוזיקה הקלאסית לבין סגנונות אחרים, מתוך תפיסה ש"קלאסיקה" היא תו היכר של איכות שחוצה גבולות גאוגרפיים, תקופות ותרבויות.

לבארוקדה סדרות מנויים במוזיאון תל אביב לאמנות, פסטיבל אבו גוש, מרכז וייל כפר שמריהו והחוג למוזיקה קאמרית בחיפה.

## חברי הבארוקדה
* יעלה אביטל – סופרן 
* שלומית סיוון רוזן – כינור בארוק
* דפנה רביד – כינור בארוק
* רחל רינגלשטיין – כינור בארוק
* איתן הופר – כינור, לאוטה, תיאורבו
* טלי גולדברג – כינור בארוק
* יעל פטיש – ויולה 
* ג'נבייב בלאנשארד – חליל טרברסו 
* יובל שפירא – חצוצרת בארוק 
* שי קריבוס – אבוב בארוק
* ענבר נבות – בסון בארוק
* אופיר בן ציון – קונטרבס 
* יזהר קרשון – עוגב, צ'מבלו 
* עמית טיפנברון – כינור בס, ויולה דה גמבה 
* אופירה זכאי – לאוטה, תיאורבו

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:תזמורות קאמריות בישראל
קטגוריה:תזמורות ישראליות
קטגוריה:מבצעים בכלים אותנטיים
קטגוריה:הרכבים בכלים אותנטיים