open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
הגשה ללא מענה (טניס)

[שמאל|ממוזער|280px|[אנדי רודיק הידוע בהגשות ללא מענה הרבות שלו במהלך חבטת הגשה]]
בטניס, **הגשה ללא מענה** או **אייס** (באנגלית: **Ace**) היא הגשה של אחד השחקנים שנכנסה לתחום "ריבוע ההגשה" של השחקן היריב, ואותו שחקן לא הצליח אפילו לגעת עם המחבט בכדור בתגובה.

בטניס המקצועני ההגשות ללא מענה הן דבר שכיח מאוד אשר כמעט תמיד מבוצע במהלך ההגשה הראשונה של השחקן לה הוא יכול להוסיף את עוצמתו המרבית ללא חשש שיאבד את הנקודה במידה שיחטיא (מכיוון שיש לו עוד ניסיון במידה וייכשל).
רובן המוחלט של החבטות ללא מענה נחבטות בשתי צורות: הראשונה היא הגשה ישרה (אופקית) בעלת עוצמה חזקה מאוד המכוונת לנקודת האמצע של "ריבוע הגשה" (נקודת ה-T). חבטה זו מאופיינת על ידי שחקנים גבוהים אשר קל להם לחבוט אותה עם עוצמה חזקה וזווית טובה. הצורה השנייה היא הגשה מסובבת (עם חיתוך קל) אשר "דוחפת" את היריב מחוץ למגרש ובכך מקשה עליו מאוד להחזיר את הכדור או לגעת בו.

## שיאים
את ההגשות ללא מענה החלו למנות באופן רשמי רק משנת-1991; לכן, השיאים הם רק ממשחקים שנערכו רק לאחר שנה זו.

### סבב ה-ATP
השחקן המחזיק בשיא ההגשות ללא מענה במשחק אחד בסבב ה-ATP הוא ג'ון איזנר עם 113 הגשות ללא מענה. השיא הושג במשחק הארוך בתולדות הטניס, שבו שיחק נגד ניקולס מאהו באליפות וימבלדון בשנת 2010. מאהו מחזיק במקום השני עם 103 הגשות ללא מענה שהשיג באותו משחק. איסנר מחזיק גם במקום השמיני ברשימה עם 52 חבטות ללא מענה. במקום השלישי נמצא איבו קרלוביץ' הקרואטי עם 78 הגשות ללא מענה במשחק שנערך בשנת 2009; קרלוביץ' נמצא גם במקום הרביעי, השישי, השביעי והתשיעי ברשימה עם 61, 55, 53, 51 הגשות ללא מענה, בהתאמה. במקום החמישי ברשימה נמצא אלבנו אוליווטי עם 56 הגשות ללא מענה. במקומם התשיעי נמצאים יואכים יוהנסון השוודי, איבו קרלוביץ' וגילס מולר עם 51 הגשות ללא מענה במשחק.

השחקנים איבו קרלוביץ', ג'ון איסנר וגורן איוואנישביץ' הגישו מעל 1000 הגשות ללא מענה במשך עונה אחת ארבע פעמים; מילוש ראוניץ' עשה זאת פעמים.

### סבב ה-WTA
השחקנית המחזיקה בשיא ההגשות ללא מענה במשחק אחד בסבב ה-WTA היא קריסטינה פליסקובה עם 31 הגשות ללא מענה. במקום השני נמצאת סבינה ליזיקי עם 27 הגשות ללא מענה. במקום השלישי נמצאות קאיה קאנפי וסרינה ויליאמס עם 24 הגשות ללא מענה כל אחת.

## חובטי הגשות ללא מענה מצטיינים

השחקנים הקרואטים איבו קרלוביץ', איבן ליוביצ'יץ' ומאריו אנצ'יץ' הם מחובטי ההגשות ללא מענה הטובים ביותר כיום בסבב ה-ATP, בנוסף לאנדי רודיק האמריקאי.

השחקן המזוהה ביותר בתחום ההגשות ללא מענה הוא גורן איוואנישביץ', גם הוא שחקן קרואטי אשר מחזיק בשיא של כמות ההגשות ללא מענה בשנה אחת עם 1477 הגשות בשנת 1996. שחקן בולט נוסף בתחום זה הוא אנדי רודיק חייאשר מחזיק ביציבות בלתי רגילה עם נתון של בין 17 ל-26 הגשות ללא מענה בממוצע למשחק עד היום והוא גם השחקן היחידי אשר הוכר כ"שחקן אשר הצלחותיו נובעות מההגשה" לאחר תקופת איוואנישביץ'.
*  ג'ון איסנר
*  רוג'ר פדרר
*  פיט סמפראס
*  איבן ליוביצ'יץ'
*  אנדי רודיק
*  איבו קרלוביץ'
*  ג'ון מקנרו
*  גורן איוואנישביץ'
*  מאריו אנצ'יץ'
*  מילוש ראוניץ'
*  ריילי אופלקה

קטגוריה:חבטות טניס
קולאשי

**קולאשי** (בגאורגית: **კულაში**) היא עיירה קטנה בנפת סמטרדיה שבמחוז אימרתי במערב גאורגיה. העיירה ממוקמת 5 קילומטר צפונית לסמטרדיה, ואוכלוסייתה מנתה בשנת 2014 כ-1,702 איש. בכפר היו: מפעל אריגה, ציוד לייצור מוצרי בדולח, ומתפרות, שאינן מתפקדות כיום.

העיירה מופיעה לראשונה ברשומות כפייף של משפחת מיכאלדזה. בשנת 1961 היא קיבלה מעמד של עיירה (דבה).

## יהודי קולאשי

יהדות קולאשי היא במקורה אוכלוסייה יהודית מעורבת של יהודים שהגיעו מיהדות אחלציחה, יהודי לאילשי, יהודי בנדזה, יהודי סוג'ונה ואחרים, שהגיעו לקולאשי משנת 1865, לאחר ביטול האריסות בגאורגיה.

בתחילת שנות השבעים של המאה העשרים עזבו את העיירה מעל לכ-10,000 איש מיהודי גאורגיה, שהיוו את רוב תושבי היישוב, ועלו לישראל.

ערב המהפכה היו בכפר שבעה בתי כנסת. בראשית 1953 פעלו בו ארבעה בתי כנסת בלבד.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:גאורגיה: יישובים
קטגוריה:קווקז: יישובים
גאורגי לנגמק

**גאורגי אריכוביץ' לנגמק** (ברוסית: **Георгий Эрихович Лангемак**; 26 ביוני 1898 - 11 בינואר 1938) היה מדען טילים סובייטי.

## ביוגרפיה
נולד בעיר סטרובילסק (אז בתחומי האימפריה הרוסית וכיום באוקראינה) לאב ממוצא גרמני ולאם ממוצא שווייצרי. בשנת 1908 עברה המשפחה לעיר יליזבתגרד, שם סיים גאורגי את לימודיו בבית הספר התיכון. בשנת 1916 גויס לצבא ונשלח ללימודים בבית הספר לקציני הצי בסנקט-פטרבורג. בפברואר 1917 סיים את לימודיו והוסמך לקצונה. לנגמק שירת ביחידת תותחי החוף של הצי הבלטי. באביב 1918, לאחר שרוסיה יצאה מהמלחמה בעקבות חוזה ברסט-ליטובסק, עזב לנגמק את השירות וחזר ליליזבתגרד. הוא נרשם ללימודי הנדסה באוניברסיטת אודסה, אך לא הספיק ללמוד, כי גויס לצבא האדום. לאחר גיוסו מונה לפקד על אחת מסוללות של תותחי חוף בעיר קרונשטאדט. במהלך מרד קרונשטאדט נעצר ונכלא לנגמק על ידי המורדים, כי לא הסכים לקחת חלק פעיל במרד. הוא שוחרר מהכלא על ידי חיילי הצבא האדום לאחר דיכוי המרד.

לאחר המלחמה נשאר לשרת בשירות קבע. בשנת 1923 התקבל ללימודים באקדמיה הטכנית של הצבא האדום, אותם סיים בשנת 1928. החל משנת 1928 עבד לנגמק ב"מעבדת דינמיקת הגזים" הסובייטית (Soviet Gas Dynamics Laboratory) לצידם של מדעני טילים סובייטיים בולטים אחרים. יחדיו פיתחו המדענים משגרי טילים המבוססים על דלק ללא עשן. קבוצה זו מוזגה מאוחר יותר עם ארגון אחר שעסק בתכנון טילים ובייצורם ויחדיו הפכו ל"מכון המחקר להנעה סילונית" ולנגמק היה לסגן מנהל המכון. בשנת 1936 השלימו חוקרי המכון את המפרט הטכני לטיל-דאון (rocket-glider).  

בשנים 1929 עד 1933 השתתף יחד עם עמיתו סרגיי קורוליוב בתכנונו של משגר הרקטות קטיושה, בו נעשה שימוש רב במהלך מלחמת העולם השנייה.

בשנת 1937, במהלך הטיהורים הגדולים, פוטר לנגמק מתפקידו והושם במאסר יחד עם מנהל המכון, איוואן קליימיונוב ומתכנן המנועים ולנטין גלושקו על בסיס האשמות כוזבות. לנגמק וקליימנוב עברו מסכת עינויים והוצאו להורג לאחר משפט מדומה.

שמו של לנגמק הונצח בקריאת מכתש לנגמק שעל פני הירח על שמו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מדענים סובייטים
קטגוריה:מהנדסים סובייטים
קטגוריה:מהנדסי אווירונאוטיקה סובייטים
קטגוריה:תוכנית החלל הסובייטית
קטגוריה:מעוטרי גיבור העמל הסוציאליסטי
קטגוריה:מעוטרי עיטור לנין
קטגוריה:אנשי הצבא האדום במלחמת האזרחים ברוסיה
קטגוריה:אנשי צבא סובייטים
קטגוריה:קציני הצי הרוסי הקיסרי
קטגוריה:אישים שהוצאו להורג ברוסיה וברית המועצות
קטגוריה:קורבנות הטיהורים הגדולים
קטגוריה:גרמנים מרוסיה
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1898
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1938
מסיבת עיתונאים

[ממוזער|שמאל|300px|מסיבת עיתונאים משותפת של [ג'ורג' ווקר בוש|ג'ורג' בוש וג'ון הווארד בבית הלבן ב-2006]]
ממוזער|מסיבת עיתונאים משנת 2017

**מסיבת עיתונאים** היא אירוע מדיה יזום, בו מעבירים מידע לציבור באמצעות כלי תקשורת ועיתונאים שמוזמנים לאירוע, ולרוב מורשים להציג שאלות למשתתפים.

במסיבת עיתונאים, יוזם הגורם המעוניין - כינוס של עיתונאים, ובו הוא מעביר להם את המידע ועונה לשאלותיהם בדרך כלל. הגורם היוזם יכול להיות מהתחום הפוליטי, המסחרי, או מכל תחום בו יכול להיות לציבור עניין במידע הנמסר. העיתונאים המשתתפים מסקרים בכלי התקשורת בו הם מועסקים, את התחום הנקשר לנושא האירוע. כך למשל באירוע ביטחוני יעביר גורם מהצבא מידע, והעיתונאים יהיו הכתבים לענייני צבא וביטחון. במסיבת עיתונאים עם בואו של כוכב קולנוע לארץ, ישתתפו הכתבים מתחום הבידור והפנאי. וכך הלאה.

מסיבת העיתונאים הרגילה נחלקת לשני חלקים: בחלק הראשון, מוסר הגורם היוזם את עיקרי דבריו, ובדרך כלל בחלק השני הוא עונה לשאלות העיתונאים. לעיתים קרובות נוסף לאירוע גם חלק נפרד בו מועבר המידע בשפה נוספת, בדרך כלל אנגלית, אם מדובר במידע המעניין גם עיתונאי חוץ. באירועים מוכנים היטב, יהיו גם עזרים טכניים כמו מצגות או סרטונים.

מסיבת עיתונאים הוא אירוע מקובל בכל העולם, והאופן בו הוא מתקיים בישראל זהה לכל מקום בו ישנם כלי תקשורת וגורמים המעבירים מידע.

## מידע חדשותי ויחסי ציבור
מסיבות העיתונאים הזוכות לסיקור תקשורתי רחב, הן אלו המתקיימות על רקע עניין חדשותי. היוזם הוא שר, חבר כנסת, נושא מישרה ציבורית וכדומה, ועל הפקת האירוע מופקד דובר מקצועי מטעמו. נושא חשוב העומד על סדר היום, בכל תחום, מהווה אטרקציה לעיתונאים המגיעים לקבל את המידע ולהעבירו לציבור.

ברבות השנים הפכו מסיבות העיתונאים חלק בלתי נפרד מעבודתו של יחצ"ן, המבקש להעביר לציבור מידע על ארגון או חברה אותם הוא מייצג. מטבע הדברים, חלק ממסיבות עיתונאים כאלה לא תמיד מגיעות אפילו לידיעת הציבור, אלא אם כן השכיל היחצ"ן להעביר מידע אטרקטיבי אשר יעניין את הציבור – פיתוח חדשני של מוצר, פעילות יוצאת דופן של ארגון, מעשה של אדם שטרם נשמע כמוהו וכיוצא בזה.

בקורסים ליחסי ציבור, נלמדות טכניקות שנועדו ליצור מסיבת עיתונאים כזו שתועיל לגורם שיזם אותה ותעביר את המסרים שרצה להעביר בדרך היעילה ביותר.

## מיקום מסיבת עיתונאים
בעבר, מסיבות עיתונאים נעשו בעיקר במקומות שהיו סביבתם הקרובה של עיתונאים ואנשי תקשורת, כמו בית סוקולוב בתל אביב, או בית אגרון בירושלים. עם השנים הפך השימוש באירוע לעניין נפוץ, וקיומו הועבר גם למקומות הנוחים לגורמים היוזמים – כמו לשכותיהם של שרים, משרדי חברות או אולמות מסחריים.

במקרים חריגים במיוחד, מתקיימות "מסיבות עיתונאים" מאולתרות. כך למשל במקום התרחשותו של פיגוע המוני, יכנס מפקד המשטרה האחראי את העיתונאים במקום, ויעביר להם את המידע על ההתרחשויות.

## ראו גם

* הודעה לעיתונות

## קישורים חיצוניים

* תכנון מסיבת עיתונאים מתוך אתר הארגון אג'נדה.
* מסיבת עיתונאים – מוסד מיותר בלוג "חורים ברשת".
*  - מסיבת עיתונאים של הנשיא קצב
* מסיבת עיתונאים של חברה פרטית
* מסיבת עיתונאים שנתית בהשתתפות גולדה מאיר, יוסף שפרינצק, משה שרת ותזמורת צה"ל. יומני כרמל אוקטובר 1949 (התחלה 4:24)

קטגוריה:עיתונות
קטגוריה:יחסי ציבור
רשימה ערבית לבדואים וכפריים

**רשימה ערבית לבדואים וכפריים** הייתה מפלגה שייצגה את הבדואים בישראל.

## היסטוריה
ב-1973 החליטו מנהגי הבדואים בישראל להקים רשימה עצמית לקראת הבחירות לכנסת השמינית, שתפעל  כמפלגת לווין של המערך. חמאד אבו רביעה נבחר לעומד בראש הרשימה.

הרשימה זכתה בבחירות במנדט אחד ואבו רביעה היה לבדואי הראשון שנבחר כחבר כנסת. אבו רביעה גר בעת שנבחר בבית אבן סמוך לתל מלחתה, לבית ולאזור כולו לא היה קווי טלפון, ולא כבישים סוללים. בעקבות דרישה של מזכירות הכנסת הותקן טלפון בביתו, בנובמבר 1974.

ב-10 במרץ 1974 הצביעה בעד הקמתה של ממשלת ישראל השש עשרה, לאחר שהצטרף למערך (ב-26 בפברואר 1974), וכעבור שלושה חודשים גם עבור ממשלת ישראל השבע עשרה (ממשלת יצחק רבין הראשונה).

בעקבות הפקעת אדמות, פרש מהמערך, יחד עם סיעת קידמה ופיתוח ב-8 ביוני 1976, והם הקימו את הרשימה הערבית המאוחדת, בה היו שלושה חברים, חמאד אבו רביעה עצמו, סיף-אלדין אל-זועבי וג'בר מועדי. בבחירות לכנסת התשיעית, במאי 1977, זכתה הרשימה הערבית המאוחדת רק במנדט אחד והוחלט לקיים רוטציה על מנת לאפשר לכל שלושת הנציגים לכהן בכנסת. אבו רביעה נכנס לכנסת במקומו של סיף-אלדין אל-זועבי, שהתפטר לאחר שתי שנות כהונה בכנסת, באפריל 1979.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: מפלגות היסטוריות
קטגוריה:מפלגות ערביות בישראל
קטגוריה:סיעות בכנסת
קטגוריה:סיעות החברות בממשלת ישראל ה-17
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-1973
אייס

**אייס** הוא התעתיק העברי למילים באנגלית Ace (קרי אֵיְיס, במשמעות אָס (הקלף)) ו-Ice (קרי אָיְיס, כלומר קֶרַח).

## הערות שוליים
הרשימה הערבית המאוחדת (הכנסת השמינית)

**הרשימה הערבית המאוחדת**, מפלגה ערבית ישראלית שנוסדה במהלך הכנסת השמינית.

## היסטוריה
המפלגה נוצרה במרץ 1977 כאיחוד בין המפלגות קידמה ופיתוח והרשימה הערבית לבדואים וכפריים.  בה היו שלושה חברים, חמאד אבו רביעה, סיף-אלדין אל-זועבי וג'בר מועדי.

בבחירות לכנסת התשיעית, במאי 1977, זכתה הרשימה הערבית המאוחדת רק במנדט אחד והוחלט לקיים רוטציה על מנת לאפשר לכל שלושת הנציגים לכהן בכנסת. תחילה כיהן סיף-אלדין אל-זועבי, אחר כך אבו רביעה נכנס לכנסת במקומו, לאחר שאל-זועבי התפטר באפריל 1979. 

במרץ 1980, דרש ג'בר מועדי מאבו רביעה להתפטר על מנת שיוכל להיכנס לכנסת במקומו, על פי הסכם הרוטציה. אבו רביעה סירב בטענה שעליו לטפל בחוק לפיצוי בעלי האדמות משבטו, ולא יוכל לעשות זאת אם יתפטר. נעשו ניסיונות לשכנעו להתפטר מתפקידו לאחר שלא התפטר, פנה מועדי לבית המשפט, אך תביעתו נדחתה מאחר שעל פי החוק התפטרות מהכנסת צריכה להיעשות מרצון חופשי, ובית המשפט לא יכול לאכוף הסכמי רוטציה.

ב-12 בינואר 1981 נרצח אבו רביעה, בעת שישב במכוניתו בכניסה למלון הולילנד בירושלים. בניו של מועדי נתפסו והודו ברצח. 

למרות הרצח, נתמנה מועדי לכנסת, והמשיך לכהן בה עד לפיזורה כעבור כארבעה חודשים.

בבחירות לכנסת העשירית קיבלה המפלגה 11,590 קולות, לא עברה את אחוז החסימה, ולא שבה עוד אל המפה הפוליטית.

## נציגי המפלגה בכנסת

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: מפלגות היסטוריות
קטגוריה:מפלגות ערביות בישראל
קטגוריה:סיעות בכנסת
קטגוריה:סיעות החברות בממשלת ישראל ה-17
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-1977
קידמה ופיתוח

**קידמה ופיתוח** הייתה מפלגת מיעוטים ששימשה כמפלגת לוויין של מפא"י והמערך.

המפלגה נבחרה לראשונה לכנסת הרביעית וזכתה לשני מנדטים. עקב קשריה למפא"י (כמו כל המפלגות הערביות באותם הימים), נכללה המפלגה בקואליציה, אך לא הייתה חברה בממשלה התשיעית. בכנסת החמישית והשישית שמרה המפלגה על כוחה, ונכללה שוב בקואליציה אך לא בממשלה.

בכנסת השביעית הצטרפה לראשונה המפלגה לממשלה, עם מינויו של ג'בר מועדי לסגן שר התקשורת. בכנסת השמינית הצטרפה המפלגה למערך ומועדי מונה שוב לסגן שר התקשורת. לאחר מכן מונה לסגן שר החקלאות ובתפקיד זה כיהן במשך יתרת כהונת הממשלה. ביוני 1976 נפרדה המפלגה מהמערך, ובמרץ 1977 התאחדה עם הרשימה הערבית לבדואים ולכפריים והקימה את הרשימה הערבית המאוחדת.

## נציגי המפלגה בכנסת

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:ישראל: מפלגות היסטוריות
קטגוריה:סיעות בכנסת
קטגוריה:מפלגות ערביות בישראל
קטגוריה:סיעות החברות בממשלת ישראל ה-9
קטגוריה:סיעות החברות בממשלת ישראל ה-10
קטגוריה:סיעות החברות בממשלת ישראל ה-11
קטגוריה:סיעות החברות בממשלת ישראל ה-12
קטגוריה:סיעות החברות בממשלת ישראל ה-13
קטגוריה:סיעות החברות בממשלת ישראל ה-14
קטגוריה:סיעות החברות בממשלת ישראל ה-15
קטגוריה:סיעות החברות בממשלת ישראל ה-17
טריבוניאנוס

**טריבוניאנוס** (ביוונית: Τριβωνιανός; בקירוב 485 – 542) היה משפטן בזמן שלטונו של הקיסר הביזנטי יוסטיניאנוס הראשון. הוא נחשב כמי שכתב את הקורפוס יוריס סיוויליס – הקוד המשוכתב של המשפט הרומי, אשר מהווה את הבסיס למשפט הקונטיננטלי, אחת משתי השיטות המשפטיות הנפוצות ביותר בעולם כיום.

טריבוניאנוס נולד בפמפיליה בסביבות שנת 500. הוא נעשה עורך דין מצליח בקונסטנטינופול, ומונה על ידי יוסטיניאנוס ב-528 לאחד המפקחים שיועדו להכין את הקוד המשפטי הקיסרי החדש, הקורפוס יוריס סיוויליס, אשר פורסם בשנת 529. בשנת 530 הוא נעשה קוואיסטור והעורך הראשי של הפרשנויות על הקוד המשפטי הרומאי הישן.

הגרסה המקוצרת של הקוד החדש, שנודעה בשם "דיגסטה", פורסמה ב-533. בשעה שעבד עליה, המשתתפים במהומות ניקה ב-532 קראו להדחתו בשל שחיתות. הוא הודח זמנית על ידי יוסטיניאנוס, עד שהמהומות דוכאו.

ב-534 פורסם מלוא ה"קודקס יוסטיניאנוס", יחד עם אוסף חוקים של יוסטיניאנוס, ה"נובלות".

בכתביו של פרוקופיוס מוזכרים חיי טריבוניאנוס.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עורכי דין
קטגוריה:האימפריה הביזנטית
פרדיננד מריאן

**פרדיננד מריאן** (בגרמנית: **Ferdinand Marian**; 14 באוגוסט 1902 – 7 באוגוסט 1946) היה שחקן קולנוע אוסטרי.

## ביוגרפיה
נולד בשם פרדיננד היינריך יוהאן השקובץ (Ferdinand Heinrich Johann Haschkowetz) בווינה בשנת 1902. אמו הייתה זמרת ואביו נגן. את שמו האמנותי נטל מאביו. בבגרותו למד משחק באוניברסיטת וינה. לאחר מלחמת העולם הראשונה מריאן החל לשחק בתיאטרון העירוני של גראץ, מאוחר יותר שיחק בתיאטרון הקאמרי של מינכן וב"דויטשה תיאטר" בברלין. במקביל החל בשנת 1933 לשחק גם בקולנוע, בעיקר תפקידים של נבל. בשנת 1936 נישא בהמבורג לשחקנית מריה ביק.

בשנת 1940, לאחר האנשלוס בין גרמניה ואוסטריה, בחר בו הבמאי הגרמני פייט הרלן להשתתף בסרט האנטישמי "היהודי זיס", שנועד להזהיר את העם הגרמני מפני היהודי המתבולל. מריאן ניסה לסרב, אך אולץ לשחק על ידי גבלס. הסרט היה לשובר קופות בגרמניה ומריאן המשיך לככב בסרטים גרמנים רבים. לאחר מלחמת העולם השנייה הוא התיישב בברלין המערבית ונהרג בתאונת דרכים בשנת 1946. הוא נקבר בבית העלמין הצפוני של מינכן.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אוסטרים
קטגוריה:פעילי התעמולה הנאצית
קטגוריה:הרוגי תאונות דרכים בגרמניה
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1902
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1946
רעם כחול

**רעם כחול** (באנגלית: **Blue Thunder**) הוא סרט קולנוע משנת 1983 שמציג מסוק מתקדם שנקרא "רעם כחול". את הסרט ביים ג'ון בדהאם וכיכב בו רוי שיידר. סדרת טלוויזיה המהווה ספין אוף שודרה ברשת ABC בשנת 1984, בהם כיכבו ג'יימס פרנטינו  ודיינה קארווי בתפקידים הראשיים, אך היא בוטלה לאחר 11 פרקים בלבד.

ב-17 במרץ 2015 נודע כי סרטי סוני מתכננים להפיק רימייק לסרט, תוך התמקדות בטכנולוגיית מזל"טים.

## עלילה
פרנק מרפי (רוי שיידר), טייס מסוקים במשטרת לוס אנג'לס יוצא מלחמת וייטנאם, נבחר להטיס את המסוק המתקדם "רעם כחול" למשימות משטרתיות הדורשות השלטת סדר באזורים הומי אדם. כאשר מתברר כי מותה של חברת הסנאט דיאנה מקנילי אינה הריגה בשוגג, מרפי מתחיל בחקירה משלו. הוא מגלה כי תנועה חתרנית בשם "ת'ור" (THOR, Tactical Helicopter Offensive Response) - ששמה לעצמה מטרה להשליט סדר בהמונים דרך השימוש במסוקים צבאיים - מתכוונת להשתמש ב"רעם כחול" כדי להפטר מכמה פוליטיקאים לא רצויים. מרפי מגלה כי אויבו מזמן מלחמת ווייטנאם, לויטננט קולונל קוקראן (מלקולם מקדואל), שלמעשה היה אמור להיות טייס הניסוי ל"רעם כחול", מסתיר משהו.

כאשר מרפי עוקב אחר קוקראן ומשתמש בטכנולוגיה שבתוך המסוק "רעם כחול" כדי להקליט פגישה בין חברי התנועה, מרפי חייב להביא את הקלטת שעליה מוקלטת הפגישה לתחנת הטלוויזיה לצורך פרסומה, בשעה שחברי התנועה רודפים אחריו ואחרי שותפו.

בקרב אווירי מעל שמי לוס אנג'לס בין מרפי, שמטיס את "רעם כחול" לבין קוקראן, שמטיס מסוק צבאי, ולאחר שנאלץ ליירט שני מטוסי F-16, מרפי מצליח לבצע היפוך באוויר ולירט את מסוקו של קוקראן. לבסוף, מרפי מטיס את "רעם כחול" לפני רכבת משא שועטת ומצליח להימלט לפני שזו משמידה את המסוק.

## שחקנים ראשיים
*רוי שיידר - פרנק מרפי
*מלקולם מקדואל - לויטננט קולונל קוקראן
*וורן אואטס - קפטן ג'ק בראדוק
*קנדי קלארק - קייט
*דניאל שטרן - השוטר ריצ'רד ליימנגוד

## המסוק
"רעם כחול" הוא למעשה מסוק של חברת "Aerospatiale" מדגם "גאזל SA-341G" עם חופה מותאמת אישית בדומה למסוק AH-64 אפאצ'י. התאמות מסוג זה גרמו למסוק להיות כבד ביותר, וטכניקות מיוחדות (כולל שימוש במודל מוקטן) שימשו כדי לשוות לו מראה קל תנועה בסרט. 

המסוק "רעם כחול" מצויד במערכת הכוונת ירי שעוצבה בהשראת מסוק ה-AH-64 אפאצ'י, שבו קיימת מערכת מובנית בין קסדת הטייס לכוונון הירי. המערכת, צריח ירי הנושא מקלע כבד, ממוקמת בחזית המסוק. בנוסף למערכת הנשק, המסוק מצויד בטכנולוגיות מעקב (תת-אדום, מיקרופונים ומצלמות וידאו טייפ) וחמקנות, שנועד במקור להיות נשק אווירי להשלטת סדר במקומות הומי אדם.

## ראו גם
*זאב מעופף

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 1983
קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי תעופה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קולומביה
קטגוריה:סרטים שצולמו בקליפורניה
קטגוריה:סרטי ג'ון בדהאם
מפלגת לוויין

בפוליטיקה, **מפלגת לוויין** היא מפלגה המקיימת ברית הדוקה עם מפלגת אם גדולה ממנה, ולעיתים אף נשלטת על ידיה.

במשטרים בעלי חופש פוליטי מוגבל, עשוי להיות שימוש במפלגות לוויין על מנת להציג חזות של בחירות דמוקרטיות, בעוד שבפועל מתקיים למעשה משטר חד מפלגתי. כך לדוגמה בגרמניה המזרחית המפלגה הליברלית דמוקרטית של גרמניה והמפלגה הלאומית דמוקרטית של גרמניה שהתחרו לכאורה במפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה השלטת, שימשו למעשה כלי משחק בידיה ולא התנגדו לשלטונה הקומוניסטי-אבסולוטי. גם ברוסיה כיום ישנן טענות בדבר היותן של המפלגות רוסיה הוגנת והמפלגה הליברל דמוקרטית של רוסיה מפלגות לוויין למפלגת רוסיה המאוחדת, עקב תמיכתן בשלטונו של ולדימיר פוטין. 

מפלגות לוויין עשויות לקום גם על מנת לאפשר למיעוט שאינו נהנה מזכויות אזרח מלאות לזכות בייצוג פוליטי מסוים, או כדרך לרשימה מאוחדת גדולה לזכות בתמיכה נוספת מצד ציבורים התומכים בחלק ממצעה, אך אינם יכולים להזדהות עם הקונצנזוס המפלגתי השורר בה. כך למשל עד לביטול הממשל הצבאי על ערביי ישראל ב-1966, ואף מספר שנים לאחר מכן, היו כלל המפלגות הערביות בישראל מפלגות לוויין של מפא"י והמערך. על מפלגות אלו נמנו רשימה דמוקרטית של נצרת, חקלאות ופיתוח, קידמה ועבודה, רשימה דמוקרטית לערביי ישראל ועוד.

גם מפלגות קטנות שנוסדו שלא ברצון אחת המפלגות הגדולות, ומתוך מטרה להוות אלטרנטיבה להן, נחשבות לעיתים מפלגות לוויין בשל הזדהותן המובהקת עם אחד הגושים הפוליטיים.

במשמעות מודרנית עשוי המושג מפלגת לוויין לשמש כביטוי גנאי למפלגה שאינה עומדת על עקרונותיה ונראית כמשרתת את מטרותיה של מפלגה גדולה ממנה. כך לדוגמה עם ההידרדרות בכוחה של העבודה החל מהכנסת ה-15, וחברותה בקואליציות בראשות הליכוד וקדימה, נשמעים מפעם לפעם קולות המאשימים אותה בהיותה מפלגת לוויין המשרתת את צורכי המפלגות השולטות.

## ראו גם
*מדינת לוויין

## קישורים חיצוניים
*  - דיווח לפיו במפלגת קדימה שוקלים הקמת מפלגות לוויין רוסיות בבחירות המוניציפליות

## הערות שוליים

קטגוריה:מפלגות
קטגוריה:פוליטיקה
מעבר חום

**מעבר חום** הוא מעבר של אנרגיית חום מגוף בטמפרטורה גבוהה לגוף בטמפרטורה נמוכה. מעבר החום מתבצע בשלוש דרכים: **[[#הולכת חום|הולכה]]**, **[[#הסעת חום|הסעה]]** ו**[[#קרינת חום|קרינה]]**.

## הולכת חום

הולכת חום היא העברה של חום בעזרת מגע בין שני גופים, או בתוך גוף מוליך. הפיזיקאי הצרפתי ז'וזף פורייה קבע ב**חוק פורייה** כי הולכת חום בין שני גופים פרופורציונית להפרש הטמפרטורות ביניהם ביחס ישר, ולמרחק ביניהם ביחס הפוך, או מתמטית:

: \ J = \lambda \Delta T

כאשר \ J זרם החום שעובר, \ \Delta T הפרש הטמפרטורות בין שני הגופים, ו-\ \lambda הוא מקדם הולכת החום במעבר.

להולכה בתוך גוף מחלקים את הגוף לחלקים קטנים, וביניהם יעבור חום לפי מקדם הולכת החום של החומר. מתוך שימור אנרגיה בבעיה מגיעים ל**[[משוואת הולכת החום]]**:

: {\partial u\over \partial t} =
k \left({\partial^2 u\over \partial x^2 } +
{\partial^2 u\over \partial y^2 } +
{\partial^2 u\over \partial z^2 }\right)
 = k \nabla^2 u \quad 

כאשר \ u=u(x,y,z,t) היא פונקציית הטמפרטורה בזמן ובמרחב, והמקדם \ k (לפעמים \ \kappa) הוא מקדם הולכת החום של **הגוף**, למשל במוט מוליך מקדם ההולכה הוא

:k = \frac{\lambda}{\rho c A}

כאשר \ \lambda מקדם הולכת החום של החומר, \ \rho צפיפות המסה של החומר, \ c קיבול החום הסגולי של החומר, ו-\ A שטח החתך של המוט.

לפתרונות המשוואה והמחשה ראו הערך **[[משוואת הולכת החום]]**.

## הסעת חום

**הסעת חום** היא העברה פיזית של חום, כלומר תנועה של גוף כלשהו שמכיל חום, ממקום אחד למקום אחר. לרוב מתבטאת הסעה בזורמים, כאשר זרם כלשהו של חומר מחליף חומר קר בחומר חם. פעמים רבות אפשר לתאר את תנועת החומר, ואי לכך גם את תנועת החום, באמצעות **[[פעפוע]]**.

גוף שספח חום- נפחו גדל. הדבר זניח במוצק אך ניכר בנוזל ובעיקר בגז; עם העלייה בנפח צפיפותו קטנה (מסה ליחידת נפח). כאשר הנוזל או הגז מצויים בהשפעת כוח משיכה האזור הצפוף יותר ישאף לשקוע (יש בו יותר מסה ליחידת נפח) ואילו הפחות צפוף יעלה כלפי מעלה; תנועה זו יוצרת זרמים המסיעים את הנוזל או הגז החם.
       

הסעת חום נפוצה מאוד בטבע. הסעת חום באטמוספירה משפיעה על מטאורולוגיה והיווצרות סופות; וזרימה באוקיינוסים מושפעת גם היא רבות.

משוואת ההסעה הכללית :

: \, Q = hA \Delta T
כאשר Q הוא שטף החום "הנלקח" בהסעה. h - מייצג את מקדם ההסעה אשר מתחלקת ל-2 מקרים : הסעה חופשית והסעה מאולצת, A - מייצג את שטח המעטפת החשוף להסעה ו-T∆ מייצג את הפרש הטמפרטורה בין הסביבה לגוף.

## קרינת חום

גופים חמים פולטים קרינה, שגורמת לקירורם. **[[חוק סטפן-בולצמן]]** קובע כי זרם האנרגיה הנפלט מגוף פרופורציוני לטמפרטורה שלו ברביעית. מתמטית:

: j^{\star} = \epsilon\sigma T^{4}

כאשר \ j^{\star} הוא זרם האנרגיה, ביחידות של ואט למטר רבוע, \ \epsilon היא אמיסיביות הגוף - 1 לגוף שחור לחלוטין או פחות מזה לגופים אחרים, \ \sigma הוא קבוע סטפן-בולצמן ו-\ T היא טמפרטורת הגוף.

## ראו גם
* משוואה דיפרנציאלית
* קרינת גוף שחור
* חוק הקירור של ניוטון
* אפקט מפמבה

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:חום (פיזיקה)
גיל (פירושונים)

קטגוריה:שמות משפחה עבריים
קטגוריה:שמות פרטיים עבריים לגברים ולנשים
עצב התווך

שמאל|ממוזער|250px|עצבי הגפה העליונה השמאלית במבט קדמי. עצב התווך נע בסמוך לקו האמצע של הזרוע ושל האמה.
**עצב התווך** או **העצב המדיאני** (TA: Nervus medianus) הוא אחד מהעצבים העיקריים של הגפה העליונה. עצב התווך קיבל את שמו בזכות מהלכו בגפה העליונה לאורך קו האמצע שלה. הוא מעצבב את מרבית השרירים במדור הכופפים (במדור הקדמי) של האמה ואת חלק מהשרירים בכף היד.

## מהלך
תחילתו של עצב התווך באיחוד התפצלויות מהכבל הצידי ומהכבל התיכון של מקלעת הזרוע. העצב נע לאורך הזרוע כשהוא סמוך לעורק הזרוע, בין שריר הזרוע הדו ראשי לשריר הזרוע, ועובר יחד עם עורק הזרוע דרך גומץ המרפק ונכנס לאמה.

העצב נכנס לאמה כשהוא חולף בין שני ראשיו של השריר הכפן העגול. באמה נע העצב בין השריר כופף האצבעות השטחי לשריר כופף האצבעות העמוק עד הגיעו בסמוך לשורש כף היד. מהלכו לתוך כף היד נעשה דרך תעלת שורש כף היד.

## ענפים ועצבוב
### שרירים
עצב התווך מעצבב את שריר הזרוע תוך כדי מהלכו, אך הוא חסר ענפים בזרוע.

במהלכו דרך האמה, הוא מעצבב את כל השרירים השטחיים והביניימים שבמדור הקדמי של האמה (למעט השריר כופף שורש היד הגומדי המעוצבב על ידי עצב הגומד). העצב הבין גרמי הקדמי (Nervus interosseus antebrachii anterior) שמתפצל מעצב התווך בסמוך למרפק מעצבב את כל השרירים העמוקים של המדור הקדמי (למעט מחצית מהשריר כופף האצבעות העמוק המעוצבב גם הוא על ידי עצב הגומד).

בתוך כף היד הוא מעצבב את שרירי בליטת כף היד המניעים את האגודל ואת השרירים התולעיים הצידיים. יתר השרירים האינטרינסים של כף היד מעוצבבים על ידי הגומד.

### עור
בסמוך לשורש כף היד מתפצל מעצב התווך ענף כף היד (Ramus palmaris nervus interossei antebrachii anterior). האחרון נכנס לכף היד כשהוא שטחי יותר מרצועת שורש היד הרוחבית (המגדירה את תעלת שורש כף היד) ומעצבב את העור בחלקה הצידי של כף היד (ללא האצבעות).

החלק הראשי של עצב התווך שנמצא בכף היד מעצבב את עורן של האצבעות התיכונות.

## פגיעות נפוצות
* תסמונת מנהרת שורש כף היד - ליקויים המקטינים את מפתח תעלת שורש כף היד עשויים להפעיל לחץ על עצב התווך ולגרום להופעת תסמינים נוירולוגים. ביניהם תחושות נימול באצבעות או תחושה לקויה ואף פגיעה בכוחו ובתנועתו של האגודל.

## תמונות נוספות

## ראו גם
* עורק התווך

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
תווך
רוברטו איוונש

**רוברטו איוונש** (בפורטוגזית: **Roberto Ivens**; 12 ביוני 1850 - 28 בינואר 1898) היה מגלה ארצות פורטוגלי.

## ביוגרפיה
איוונש נולד בפונטה דלגדה שבאיים האזוריים. בגיל 11 נשלח ללמוד בבית הספר הימי בליסבון, וב-1870 הצטרף לחיל הים הפורטוגלי. ב-1871 נשלח להודו וב-1872 לאנגולה. בראשית 1875 שב לליסבון, ולאחר שקיבל דרגת סגן, הוצב בספינה שהפליגה לסאו טומה ופרינסיפה ולדרום אמריקה. כעבור שנה יצא למסע נוסף, במסגרתו הביא מוצרים פורטוגליים לתערוכה העולמית שנערכה בפילדלפיה.

ב-11 במאי 1877 יצא איוונש בראש משלחת שסיירה במחוזותיהן של המושבות הפורטוגליות באנגולה ובמוזמביק, והתמקדה באגן הניקוז של נהר הזמבזי. ב-21 ביוני 1885, בעקבות ועידת ברלין, יצא בהוראתו של לואיש הראשון למסע נוסף, שכונה "קוֹנְטְרָקוֹסְטָה" ("מחוף לחוף"), במסגרתו סייר לאורך כ-8,300 ק"מ בין אנגולה למוזמביק.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מגלי ארצות פורטוגזים
קטגוריה:ילידי 1850
קטגוריה:נפטרים ב-1898
בריאן סקינר

**בריאן סקינר** (באנגלית: **Brian Skinner**; נולד ב-19 במאי 1976) הוא שחקן כדורסל עבר אמריקאי. כשחקן מוביל באוניברסיטת ביילור, נבחר סקינר על ידי לוס אנג'לס קליפרס בסיבוב הראשון (בחירה 22) בדראפט של 1998. מאז הספיק לשחקן בקליבלנד קאבלירס, בפילדלפיה 76', במילווקי באקס, בסקרמנטו קינגס ובפורטלנד טרייל בלייזרס, כשהוא קולע 5.1 נקודות בממוצע למשחק.

בפגרת המשחקים של 2001, הועבר סקינר גם לשיקגו בולס ולאחר מכן לטורונטו ראפטורס אך לא השתתף במשחק עם אף אחת מהן.

כחלק מהטרייד שהעביר את כריס ובר לפילדלפיה, עבר סקינר יחד עם קני טומאס וקורליס ויליאמסון לסקרמנטו. במשך אותה עונה העביר סקינר את אחת העונות הטובות בקריירה שלו כשרשם 7.4 נקודות ב-55.4 אחוזים מהשדה, 8.7 ריבאונדים ו-1.7 חסימות בממוצע למשחק.

באמצע עונת 2005/06, הועבר השחקן לפורטלנד טרייל בלייזרס, אשר בסוף אותה עונה שלחה אותו בחזרה למילווקי באקס, יחד עם סטיב בלייק והא סאונג-ג'ין, בתמורה לג'מאל מגלור. בעונת 2006/07 השיג סקינר 4.4 נקודות ו-5.7 ריבאונדים ב-22.7 דקות בממוצע למשחק.

סקינר והפיניקס סאנס הגיעו להסכם בנוגע לחוזה חד-שנתי בספטמבר 2007.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמריקאים ילידי טקסס
קטגוריה:כדורסלני לוס אנג'לס קליפרס
קטגוריה:כדורסלני קליבלנד קאבלירס
קטגוריה:כדורסלני פילדלפיה 76'
קטגוריה:כדורסלני מילווקי באקס
קטגוריה:כדורסלני סקרמנטו קינגס
קטגוריה:כדורסלני פורטלנד טרייל בלייזרס
קטגוריה:כדורסלני פיניקס סאנס
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת ביילור
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:בחירות דראפט של לוס אנג'לס קליפרס
קטגוריה:טקסס: כדורסלנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1976
הקסאן

שמאל|ממוזער|250px|דגם של מולקולת הקסאן. כדורים שחורים מסמלים אטומי פחמן וכדורים לבנים אטומי מימן
**הקסאן** הוא פחמימן אלקאני עם 6 אטומי פחמן. רוב האיזומרים של הקסאן אינם פעילים. הם משמשים לעיתים קרובות כממסים אינרטים בתגובות של חומרים אורגניים היות שהם מאוד לא קוטביים. כמו כן הם מצויים בבנזין ובדבקים המיועדים לנעלים, מוצרי עור וגגות. בנוסף, משתמשים בהקסאן כדי למצות שמנים לבישול וכחומר לניקוי נעליים, רהיטים וטקסטיל. הקסאן מיוצר על ידי זיקוק נפט.

להקסאן חמישה איזומרים:
* הקסאן, CH3CH2CH2CH2CH2CH3, שרשרת ישרה של שישה אטומי פחמן.
* 2-מתיל פנטאן (נקרא גם איזוהקסאן), CH3CH(CH3)CH2CH2CH3, שרשרת של חמישה פחמנים בעלת קבוצת מתיל בפחמן השני.
* 3-מתיל פנטאן, CH3CH2CH(CH3)CH2CH3, שרשרת של חמישה פחמנים בעלת קבוצת מתיל בפחמן השלישי
* 2,3-דימתיל בוטאן, CH3CH(CH3)CH(CH3)CH3, שרשרת של ארבעה פחמנים עם שתי קבוצות מתיל, אחת בפחמן השני ואחת בשלישי.
* 2,2-דימתילבוטאן, CH3C(CH3)2CH2CH3, שרשרת של ארבעה פחמנים, עם שתי קבוצות מתיל בפחמן השני.

רעילותו האקוטית של ההקסאן נמוכה יחסית, אך הוא מהווה חומר מרדים חלש. שאיפת ריכוזים גדולים מביאה למצב של אופוריה חלשה, ולאחריה רצון עז לישון, כאבי ראש, ובחילות.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אלקאנים
קטגוריה:ממסים אפרוטיים
קסטוריה

**קַסְטוֹרְיָה** (ביוונית: **Καστοριά**) היא עיר לחופו של אגם אורסטיאדה במחוז מערב מקדוניה שביוון. בשנת 2011 התגוררו בה כ-16,958 תושבים. העיר מהווה מרכז לתעשיית פרוות.

## היסטוריה
במאה החמישית לפני הספירה הייתה העיר בירתם של מלכי מוקדון (ונקראה קילטרון). היא נחרבה ככל הנראה בסוף המאה השנייה, ובמאה השלישית הוקמה מחדש. במהלך המאה ה-13 ניהלו האימפריה הביזנטית ונסיכות אפירוס מאבקי שליטה על העיר, וב-1331 היא הייתה לחלק מהאימפריה הסרבית. בסביבות 1385 כבשה אותה האימפריה העות'מאנית, שהחזיקה בה עד מלחמת הבלקן הראשונה (1912), אז יוון תפסה את השליטה בה. במהלך מלחמת העולם השנייה ומלחמת האזרחים היוונית ניזוקה העיר קשות.

## יהודי קסטוריה

בקסטוריה חיה קהילה יהודית, שרובה הגיעה מאיטליה במהלך המאה ה-17 וה-18. ב-1944 גירשו הנאצים את יהודי קסטוריה למחנה ההשמדה בירקנאו, ארבעה חודשים בלבד לפני שבעלות הברית שחררו את העיר. רק 38 מיהודי העיר שרדו את השואה.
[ימין|ממוזער|250px|[אנדרטה לזכר יהודי קסטוריה, בבית הקברות בקריית שאול]]

## קישורים חיצוניים

* 
*  
* 
* 

קטגוריה:יוון: ערים
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
מבצע יהונתן (1956)

**מבצע יהונתן** הוא שם הקוד לפעולת תגמול שביצע גדוד צנחנים ב-11 בספטמבר 1956, כאשר פשט על בניין המשטרה הירדנית בא-רהווה, בדרום הר חברון על כביש חברון-באר שבע ליד הקו הירוק פרסומה של הפעולה בא מאירוע הצלת חייו של מאיר הר-ציון, אז מפקד סיירת הצנחנים, על ידי הרופא הגדודי, סגן ד"ר משה אגמון (מוריס אנקלביץ') אשר ביצע בו ניתוח פיום קנה בתנאי שטח. על מעשהו זכה ד"ר אגמון לעיטור העוז.

## הרקע

פעולת התגמול באה כתגובה על תקרית דווימה - התקפה מתוכננת של חיילי הלגיון על חיילי צה"ל שהיו באימונים באזור בית גוברין בה נרצחו 6 חיילי מילואים, חלקם עתודאים. תחילה הוחלט לתקוף את הכפר אידנא שמדרום-מערב לחברון. כאשר כוחות הצנחנים הגיעו לשטח הכינוס ליד אמציה, שונתה התוכנית ונקבעה פשיטה על בניין המשטרה הירדנית בא-רהווה.

## כוחות
**כוח א**': לוחמים בפיקודו של דוד (טרזן) בן עוזיאל, היו אחראים על פריצה וטיהור תעלות הקשר בחיפוי פלוגה ג' בפיקודו של אלישע שלם.

**כוח ב**': הסיירת בפיקודו של מאיר הר-ציון וסגנו מיכה בן ארי (קפוסטה) היו אחראים על ניווט הכוחות.

**כוח ג**': כוחות חבלה בפיקודם של מרסל טוביאס וירמי ברדנוב, היו אחראים על פינויהשלל ופיצוץ בניין המשטרה

**כוח ד**': לוחמי פלוגה ד' מגדוד 88 של הנח"ל המוצנח בפיקודו של זאב וקס (וקסי) עם סגנו יאיר לין, היו אחראים על כיבוש הבית הבודד של מגורי החיילים מול המשטרה.

**כוח ה**': בפיקודם של אריה בירו, עובד לדיז'ינסקי ועמוס נאמן היו אחראים על חסימות כוחות תגבור המגיעים מצפון.

## הפשיטה
בבניין המשטרה הייתה פלוגת חיילי משמר של הלגיון. אריק שרון אמר בתדרוך למפקדי הכוחות: "המשימה היא פריצה לתוך הבניין המבצר ופיצוצו על כל יושביו. לא יישאר חדר או אבן", וכן הוסיף: "אם לא מוצאים את המשטרה לא חוזרים לישראל".

הייתה התלבטות איך לפרוץ למשטרה. מאיר הר ציון, ממפקדי הפעולה, הכריע: "פשוט להיכנס דרך השער". במקביל ירה כוח חיפוי על המשטרה בררנט"ים ובבזוקות.

במסגרת הפשיטה בוצע טיהור העמדות שהיו מחוברות בתעלות קשר, טיהור פנים בניין המשטרה, הופעלו חסימות כנגד תגבורת ירדנית שהגיעה מכוון דאהרייה, נאסף שלל מסמכים והבניין פוצץ.

כעבור כמחצית השעה הושגו כל המטרות: בניין המשטרה פוצץ, תגבורת הלגיון נבלמה ונגרמו לה אבדות כבדות.

## עיטור העוז
הרמטכ"ל משה דיין החליט להעניק את צל"ש הרמטכ"ל, וזה היה נוסח הצל"ש:

הייתה זו פעם ראשונה בצה"ל בה נפרשה ערכת ניתוח שדה ובוצע ניתוח בשדה הקרב ובכך נצלו חיים. ד"ר אגמון הבחין כי הר ציון חסר הכרה וכמעט לא נושם, הוא החליט לבצע פיום קנה ללא הרדמה. בכך הציל את הר ציון מחנק. מיד לאחר מכן פונה לבית חולים בבאר שבע. הניתוח, שארך 5 דקות, הציל את חייו של הלוחם שמשה דיין כינה "הלוחם הגדול ביותר שקם לעם היהודי".

ב-1973 הומר צל"ש הרמטכ"ל שהוענק לאגמון בעיטור העוז, על פי חוק העיטורים בצבא הגנה לישראל שהתקבל באותה שנה.

## התגובות לפעולה
המבצע עורר סערה בירדן ותגובות חריפות בקהילה הבינלאומית. ועדת שביתת הנשק יצאה בהצהרה בה נאמר כי:.

## הנצחה
במקום הפעולה הוקם בשנת 2024 מצפה בשם משטרת רווה, לזכר רס"ן איתן נאמן, שנפל במלחמת חרבות ברזל.

## לקריאה נוספת
* עזרי רקנטי, "גיבור ישראל מאיר הר ציון נפצע אנושות בגרונו בהר חברון", עלון **דרומא**, דצמבר 2007

## קישורים חיצוניים
* אריה גילאי, פעולות התגמול - פעולת א-רהווה - מבצע יהונתן ; 11/09/1956, פעולות הצנחנים - העשור הראשון - 1956
* 
* 

## הערות שוליים

יהונתן, מבצע
קטגוריה:יהודה
קטגוריה:1956 בישראל
קטגוריה:פעולות התגמול: ירדן
מריה ולדימירובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה

**מריה ולדימירובנה רומנובה** (ברוסית: **Мари́я Влади́мировна Рома́нова**, נולדה ב-13 בדצמבר 1953), מוכרת בידי חלק מהחוקרים כראש משפחת המלוכה הרוסית, וכטוענת לכתר קיסרות האימפריה הרוסית מאז 1992. היא משתמשת בתואר **הוד רוממותה הדוכסית הגדולה מריה ולדימירובנה רומנובה**.

## ביוגרפיה
מריה נולדה במדריד ב-13 בדצמבר 1953, כבתו היחידה של ולדימיר קירילוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה, הנחשב על ידי רוב החוקרים לראש בית רומנוב לאחר מות אביו קיריל ולדימירוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה, נכדו של אלכסנדר השני, קיסר רוסיה, והדוכסית לאונידה גאורגייבנה. למדה את הלשון הרוסית ואת ההיסטוריה של רוסיה באוניברסיטת אוקספורד. התגוררה לפרקים בצרפת ובספרד.

ב-22 בספטמבר 1976, נישאה רומנובה לפרנץ וילהלם, נסיך פרוסיה, ואביה העניק לו את התואר הוד רוממותו הדוכס הגדול של רוסיה. ב-1981 נולד להם בן, גאורגי מיכאילוביץ'. הזוג נפרד בשנת 1982; ב-19 ביוני 1985 הם התגרשו באופן רשמי ופרנץ חזר לתוארו הפרוסי.

לאחר שממשלת רוסיה פרסמה כי נמצאו שאריות גופתו של הצאר ניקולאי השני ומשפחתו, רומנובה הבהירה שהיא אינה מקבלת את מהימנותם של הממצאים, וסרבה להגיע לטקס הקבורה מחדש ב-1998.

במרץ 2020 דווח כי חלתה במחלת נגיף קורונה 2019, שממנה החלימה כבר באפריל.

## מחלוקת הירושה
אביה של רומנובה, ולדימיר קירילוביץ', נחשב בעיני רבים כנצר הזכרי האחרון של שושלת רומנוב. השאלה האם בתו מריה היא ראש השושלת מאז שאביה נפטר ב-1992, תלויה בתוקף נישואי הוריה. חוקי הירושה קובעים שמי שנולד מנישואים של חבר בית המלוכה עם מי שאינו חבר בבית מלוכה כלשהו (נישואים מורגנטיים) - אינו יכול לרשת את הכתר. לדעת המתנגדים, נישואי אביה של מריה עם אמה אינם עומדים בכללים, מכיוון שהיא לא הייתה נסיכה, אלא רק מצאצאי משפחת המלוכה של גאורגיה, שכבר אינה בשלטון מאז המאה ה-16.

ב-23 בדצמבר 1969 הכריז אביה של רומנובה כי בתו היא יורשתו החוקית. לכך היו התנגדויות רבות בעיקר מהצד הגברי של המשפחה, ושאלת יורש העצר נשארת פתוחה. המתמודד העיקרי מולה היה ניקולאי רומנוביץ' רומנוב, שגם כלפיו נטען שאבד את זכותו כי נישואי אביו היו נישואים מורגנטיים, אך לאחר שהוא ואחיו דמיטרי מתו ללא בנים זכרים, נותרה מריה הטוענת היחידה לכתר הצאר הרוסי. מריה טוענת לזכותה החוקית לכתר, והיא דורשת מכל בני משפחת האצולה לכבד זאת.

אחת הבעיות המרכזיות היא הפילוג במשפחת המלוכה, אחד מבני המשפחה אמר: "לומר שהמשפחה הזאת מפולגת זאת המעטה, המשפחה מטורפת!". מריה הבהירה שתשמח לאחות את הקרעים במשפחה, אך תשתף פעולה רק עם מי שמכיר בזכותה הטבעית לכתר.

בנוסף, נכון ל-2011, רומנובה היא במקום ה-117 בסדר הירושה לכתר הבריטי, מכיוון שהיא חימשה של המלכה ויקטוריה.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 
* "האתר הרשמי של בית המלוכה הרוסי" בראשות מריה ולדימירובנה
* The Russian Imperial Succession, Brien Purcell Horan

## הערות שוליים

קטגוריה:נסיכות רוסיות
מריה ולדימירובנה
קטגוריה:ספרדים ממוצא גרמני
קטגוריה:ילידות 1953
סוורינוס

שמאל|ממוזער|250px
**סוורינוס** (בלטינית: **Severinus**; מת ב־2 באוגוסט 640) היה יורשו של הונוריוס הראשון על כס האפיפיור, וכיהן בתפקידו זה במשך כחודשיים במהלך שנת 640.

סוורינוס נולד ברומא לפלוני בשם אביינוס (Abienus), שם שמרמז על מוצא מחברי הסנאט הרומי. הוא נבחר ביום השלישי לאחר מות קודמו בתפקיד, בשנת 638. מיד עם היבחרו נשלחו שליחים לקונסטנטינופול על מנת לקבל אישור למינוי, אולם הקיסר הרקליוס סירב להעניק את האישור הנדרש לפני שסוורינוס יחתום על 'אקתסיס' (כתב הודאה בדבר נכונות הדוקטרינה הנוצרית המונותליטית). סוורינוס סירב לחתום על כתב ההודאה, ועל כן עוכב מינויו למשך כשנתיים. במהלך תקופה זו שדד הקיסר הרקליוס את ארמון הלטראנו ברומא, אשר היה בשליטת הכנסייה. לבסוף, ב־28 במאי 640, נכנס מינויו לתוקף, אך הוא נפטר זמן קצר לאחר מכן, ב־2 באוגוסט.

חוקרים מצאו כתבים לטיניים במערת הקבורה שלו, אשר ייתכן ומצביעים על כך שסוורינוס היה יהודי אשר הסתיר את זהותו הדתית.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אפיפיורים בימי הביניים
קטגוריה:אפיפיורים איטלקים
קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-7
קטגוריה:נפטרים ב-640
עישייה

**עַישייה** (בערבית: **عيشية**, בתעתיק מדויק: **עישיה**) הוא כפר נוצרי בלבנון, ששייך לנפת ג'זין במחוז הדרום בלבנון. בכפר כ-3,000 תושבים נוצרים מרונים. זהו כפר מרוני בודד באזור בדרום לבנון שבו רוב התושבים מוסלמים. בין תושבי הכפר לשכניהם המוסלמים התפתחו תקריות אלימות, שהגיעו לשיאן בטבח שאירע בכפר.

הכפר מרוחק כ-85 קילומטרים מביירות בירת לבנון, וכ-17 קילומטרים מהעיירה הנוצרית ג'זין. הוא משתרע על מורדותיו של ג'בל ריחן, כ-750 מטרים מעל פני הים, קרוב לזרימת נהר הליטאני. בקרבת הכפר נמצאת שמורת טבע של עצי אלון ואורן, שנפגעה בתקופת מלחמת האזרחים הלבנונית ומלחמת לבנון, ונעשים מאמצים רבים לשקמה.

הכפר נודע בגלל הטבח שאירע בו בתקופת מלחמת האזרחים השנייה בלבנון, כאשר כוחות חמושים מוסלמים מא-סאעקה ואש"ף פשטו על הכפר ב-19 באוקטובר 1976, ובסיוע המון מוסלמי טבחו בתושבים. אומדן הנפגעים עומד על יותר מ-70 נרצחים ויותר מ-100 פצועים קשה. לאחר מכן עזבו הכוחות מוסלמים את הכפר. בעקבות הטבח נמלטו מהכפר המוני תושבים למוקדים נוצריים באזור (בעיקר לעיירה ג'זין), אך רובם שבו אליו לאחר כניסת ישראל ללבנון ב-1982, וחלקם התגייסו לצבא דרום לבנון. בתחילת 1977 נכנסו כוחות סוריים לכפר, אך בלחץ של ארצות הברית הם נסוגו. בחסות הסורים ששבו והתמקמו באזור, התמקמו מחבלים בכפר וירו ממנו קטיושות לכיוון ישראל. בינואר 1979 פשט כוח של גולני על הכפר ופוצץ מבנים של מחבלים בכפר וסביבתו. במאי 1979 הפגיזה ישראל מטרות מחבלים בכפר. 

בתקופת רצועת הביטחון היה בקרבת הכפר מוצב של צה"ל באותו שם, מוצב עיישייה. המוצב היה מעט דרומית למוצב ריחן, הצפוני ביותר ברצועת הביטחון.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:רצועת הביטחון
קטגוריה:מחוז דרום לבנון: יישובים
אלכסנדר (בית הורדוס)

**אלכסנדר** (36 לפנה"ס - 7 לפנה"ס) היה נסיך יהודי מבית הורדוס, ומצד אימו השתייך לשושלת החשמונאים.

## ביוגרפיה
אלכסנדר נולד בממלכת יהודה והיה בנו של המלך הורדוס ממרים החשמונאית, ונקרא כנראה על שם סבו אלכסנדר השני. בהיותו בערך בן שלוש עשרה הוא נשלח ביחד עם אחיו הצעיר אריסטובולוס להתחנך ברומא בביתו של הסנאטור גאיוס אסיניוס פוליו, כיורשי העצר הפוטנציאליים.

בסתיו של שנת 16/17 לפנה"ס  חזר לארץ. עם חזרתו של אלכסנדר ליהודה יחד עם אחיו אריסטובולוס, החלו כמה גורמים בבית הורדוס, ובראשם דודתם שלומית (אחות הורדוס), להוציא את דיבתם רעה בפני המלך, ואף להאשים אותם במזימה להתנקש בו. הורדוס שהחל אט-אט להאמין בדברים, החליט למנות גם את בנו אנטיפטרוס כיורש עצר (בנוסף לאלכסנדר ואריסטובולוס), כדי לגרום להם להיות זהירים יותר בהתנהגותם, אך הם ראו בכך פגיעה קשה במעמדם. מהלך זה גם גרם לאנטיפטרוס לפעול כנגדם בעקיפין, כדי לשפר את מעמדו ולהפוך ליורש העצר היחיד. התנהגותם של אריסטובולוס ואלכסנדר וגינוים הפומבי לעונש המוות שגזר הורדוס על אמם, החמירה את מצבם וסיפקה לאויביהם תחמושת כנגדם. הורדוס האשים אותם בפני אוגוסטוס במזימה לרוצחו, אולם הקיסר הצליח להשכין שלום בין האב לבנים.

אלא שלמרות הפיוס, החשדנות ההדדית לא פגה. אלכסנדר ואחיו הואשמו שנית במזימה לרצוח את הורדוס. כאשר הבין אלכסנדר שאביו לא משנה את דעתו, החליט לחבר 4 מגילות ובהן הודה אמנם בקשירת קשר, אבל טען כי היו לו שותפים למזימה: פירורא ושלומית, אֶחָיו של הורדוס. בין האשמותיו החמורות, הוא אף טען כי דודתו שלומית "נכנסה בכוח לילה אחד לחדרו ואילצה אותו לשכב עמה". בסופו של דבר ניצלו אלכסנדר ואחיו, הודות לתושייתו של חמיו ארכלאוס , מלך קפדוקיה.

לאחר זמן מה, חנפן בשם איריקלס שנשלח על ידי אנטיפטרוס, הצליח להסית את הורדוס כנגד הבנים. הורדוס קיבל רשות מאוגוסטוס להעמידם למשפט, שבו הם נמצאו אשמים ונגזר עליהם מוות. מסופר שבעקבות רצח הבנים, אמר אוגוסטוס, כי "מוטב להיות חזירו של הורדוס מלהיות בנו".

לאחר הוצאתו להורג, גלפירה, אלמנתו של אלכסנדר, וילדהם חזרו לקפדוקיה וילדיו איבדו כל קשר עם היהדות. בנו ונכדו כיהנו לזמן קצר כמלכי ארמניה. אחד מצאצאיו, אווידיוס קסיוס, מרד בשנת 175 בקיסר מרקוס אורליוס.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בית הורדוס
קטגוריה:יהודי תקופת בית שני
קטגוריה:אישים שהוצאו להורג בארץ ישראל
קטגוריה:יהודים שהוצאו להורג
אריסטובולוס (בית הורדוס)

**אריסטובולוס** (34/35 לפנה"ס - 7 לפנה"ס) היה נסיך יהודי מבית הורדוס.
## חייו
אריסטובולוס (הרביעי) היה בנם של הורדוס מלך יהודה ומרים החשמונאית, ונקרא ככל הנראה על שם דודו המנוח אריסטובולוס השלישי. בגיל שלוש עשרה בערך, נשלחו הוא ואחיו הגדול אלכסנדר להתחנך ברומא בביתו של הסנאטור גאיוס אסיניוס פוליו, כיורשי העצר הפוטנציאליים.

אריסטובולוס נישא בשנת 16 לפנה"ס לבת דודתו ברניקי, שהייתה בתם של שלומית אחות הורדוס וקוסגבר מושל אדום. לזוג נולדו חמישה צאצאים: הורדוס, אגריפס הראשון, אריסטובולוס, הרודיאס ומרים. הורדוס היה גדול מאגריפס בשנים, נראה שגם הרודיאס נולדה לפני אגריפס, וסביר שאריסטובולוס היה צעיר מהם.

עם שובו של אריסטובולוס ליהודה יחד עם אחיו אלכסנדר, החלו כמה גורמים בבית הורדוס ובראשם דודתם שלומית, חותנתו של אריסטובולוס, להאשימם בפני אביהם במזימה להתנקש בו. הורדוס שהחל לאט-לאט להאמין בדברים, החליט למנות גם את בנו אנטיפטרוס כיורש עצר (במקביל לאריסטובולוס ואלכסנדר), כדי לגרום להם להיות זהירים יותר בהתנהגותם, אך הם ראו בכך פגיעה קשה במעמדם. מהלך זה גם גרם לאנטיפטרוס לפעול כנגדם בעקיפין, כדי לשפר את מעמדו ולהפוך ליורש העצר היחיד. התנהגותם של אריסטובולוס ואלכסנדר וגינוים הפומבי לעונש המוות שגזר הורדוס על אמם החמירה את מצבם וסיפקה לאויביהם תחמושת כנגדם. הורדוס האשים אותם לפני אוגוסטוס במזימה לרוצחו אולם הקיסר השכין שלום בין האב לבנים. אריסטובולוס ואחיו הואשמו שנית במזימה לרצוח את הורדוס אולם הם ניצלו הודות לתושייתו של ארכלאוס , מלך קפדוקיה, אביה של גלפירה אשת אלכסנדר.

בסופו של דבר אדם בשם איריקלס שנשלח על ידי אנטיפטרוס הצליח להסית את הורדוס כנגד הבנים. הורדוס קיבל רשות מאוגוסטוס להעמידם למשפט, שבו נמצאו אשמים ונגזר עליהם מוות.
מסופר שבעקבות רצח הבנים, אמר אוגוסטוס, כי "מוטב להיות חזירו של הורדוס מלהיות בנו".

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בית הורדוס
קטגוריה:יהודי תקופת בית שני
קטגוריה:יהודים שהוצאו להורג בארץ ישראל
קטגוריה:יהודי המאה הראשונה לפנה"ס
חטיבה מרחבית

שמאל|ממוזער|250px|מוצב של חטמ"ר גולן
**חטיבה מרחבית** (**חטמ"ר**) היא הגדרה לסוג חטיבה במבנה צה"ל. על פי ההיררכיה היחידתית בצה"ל, לצד החטיבות הלוחמות קיימות גם החטיבות המרחביות, שתפקידן הוא לספק תשתית לוגיסטית לאזור או למרחב שבו מתבצעות פעולות בט"ש, לחימה או שמירה. החטיבות המרחביות כפופות לאוגדות (לעיתים אוגדות מרחביות כגון אוגדת איו"ש) או ישירות לפיקוד מרחבי.

חלק מהחטיבות המרחביות מחזיקות בכוחות סדירים, בעיקר מחיל הגנת הגבולות, וחלקם הן בעלות כוחות מילואים המופעלות בשגרה על ידי כוחות לא־אורגניים.

## תפקיד החטיבה המרחבית
בזמן שחטיבה לוחמת תכלול בין שניים לחמישה גדודים, שמחולקים לפלוגות לוחמות ומשמשים כמוצבים ביחס לבסיסיים, חטיבה מרחבית תכלול מספר רב יחסית פלוגות "מקצועיות", כגון פלוגת קשר, פלוגת חימוש ופלוגת רפואה והאחריות של החטיבה המרחבית תהיה לכל הצרכים הלוגיסטיים של הגזרה לה היא שייכת.
לדוגמה: פלוגת הקשר, תספק מענה לחוסרי ציוד קשר וטיפול במכשירי הקשר לאורך מוצבי הגזרה, וכלי הרכב המשרתים בה. לעיתים, תיווצר חפיפה בין התמיכה הלוגיסטית של החטיבה הלוחמת המבצעת קו בט"ש בגזרה, לבין החטיבה המרחבית אשר אחראית לאותה גזרה. בשעת מלחמה, תהיה החטיבה המרחבית אחראית גם על התשתיות האזרחיות ועבודה מול היחידות הלוחמות שמנהלות לחימה בגזרה שלה.

## היסטוריה
במסגרת התארגנות שירות המילואים בישראל וצה"ל בכללותו לאחר מלחמת העצמאות, נקבע באוגוסט 1949 שבמסגרת שלושת הפיקודים מרחביים יופעלו שמונה מחוזות הממונים על ההגנה המרחבית ועל המשמעת, מנהלה וביטחון במרחבם. לכל מחוז הוקצתה חטיבת עתודה (הכינוי לשירות המילואים) שברגיעה תפעל כחטיבת־מחוז, אך בחירום תתפצל ממנה לחטיבה מוגברת ניידת שתוכל לפעול בגזרות שונות, בעוד שהמחוז ינוהל בידי סגן מפקד החטיבה וחלק מקציני המטה.

## מיקום החטיבה המרחבית בצה"ל
מדינת ישראל מחולקת לארבעה פיקודים, צפון, מרכז, דרום ופיקוד העורף. פיקוד העורף כשלעצמו משמש יחידה מרחבית, אשר מטפלת בעורף האזרחי. שלושת הפיקודים האחרים מחלקים את האזורים היותר פריפריים של המדינה ביניהם, כל פיקוד מפקד על אוגדות לוחמות, אך גם אחראי על נתח מהמדינה, שטח זה מחולק לחטיבות המרחביות.

## קישורים חיצוניים

* 
## הערות שוליים

*
קטגוריה:מרכיבי סדר הכוחות
קליפורד סימאק

**קליפורד דונלד סימאק** (; 3 באוגוסט 1904 - 25 באפריל 1988) היה סופר מדע בדיוני אמריקאי מוביל, זוכה שלושה פרסי הוגו. ב-1977 היה הסופר השלישי שזכה בפרס ה"גרנד מאסטר" (הקרוי החל מ-2002 "פרס דיימון נייט"), פרס מפעל חיים המחולק לסופר מדע בדיוני אחד, פעם בשנה, לצדו של טקס חלוקת פרס נבולה.

## קורות חיים
סימאק נולד במילוויל, ויסקונסין, להוריו ג'ון לואיס ומרגרט. הוא נישא לאגנס קוכנברג ב-13 באפריל 1929. לזוג שני ילדים, סקוט ושלי. את לימודיו האקדמיים השלים באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון ולאחר סיום לימודיו עבד בכמה עיתונים באזור המערב התיכון בארצות הברית. ב-1939 התחיל לעבוד בעיתון "מיניאפוליס סטאר טריביון", ואף הפך לעורך החדשות של העיתון ב-1949. הוא מילא תפקידים מרכזיים נוספים בעיתון עד פרישתו ב-1976.

## קריירת הכתיבה
סימאק החל להתעניין במדע בדיוני לאחר שקרא את ספריו של ה. ג'. ולס כילד. הוא החל לכתוב סיפורים קצרים למגזינים זולים ב-1931 אך התמיד בכך למשך שנתיים בלבד. עד 1937 פרסם סיפור אחד בלבד, *The Creator*. במשך התקופה המכונה "תור הזהב" של המדע הבדיוני (1938–1950) היה סימאק כותב קבוע במגזיני מדע בדיוני. הידוע בספריו מתקופה זו הוא "**עיר**" (City), הכתוב כאוסף סיפורים קצרים המתארים את קץ התרבות האנושית על פני כדור הארץ.

במהלך שנות החמישים והשישים כתב סימאק מספר ספרים שהניבו לו מועמדויות לפרסים. בשנות השבעים התרופפה בריאותו, והספרים שכתב בתקופה זו מוערכים פחות, אך הסיפורים הקצרים עדיין נחשבו למוערכים ביותר. בשנות השמונים המשיך לכתוב כשהוא נעזר בחבר בשל בריאותו ואף פנה לתחום חדש - הפנטזיה.

סימאק זכה בשלושה פרסי הוגו: פרס הנובלה הטובה ביותר לשנת 1959 עבור **The Big Front Yard**, פרס הרומן הטוב ביותר לשנת 1964 עבור **תחנת מעבר**, ופרס הסיפור הקצר הטוב ביותר לשנת 1981 עבור
**Grotto of the Dancing Deer**. האחרון זכה גם בפרס נבולה באותה השנה. סימאק אף זכה במספר פרסים ספרותיים נוספים נחשבים פחות.

## ספריו שתורגמו לעברית
* עיר, 1952, יצא בישראל בהוצאת עם עובד, 1976, בתרגומו של יוסף עוזיאל (2 מהדורות נוספות ב-1977 ו-1978). כמו כן יצא בהוצאת ינשוף, 2007
* טבעת סביב השמש, 1952, יצא בישראל בהוצאת אודיסיאה, 2004
* תחנת דרכים, 1963
* ושוב הזמן, יצא בישראל בהוצאת אודיסאה, 2004
* כוכב הלכת של שייקספיר, 1976, יצא בישראל בהוצאת כתר, 1983
* העולם שהיה לבית עלמין, 1973, יצא בישראל בהוצאת "רמדור - אורי שלגי", 1980

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי ויסקונסין
קטגוריה:סופרים ויוצרים זוכי פרס הוגו
קטגוריה:סופרי מדע בדיוני אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס דיימון נייט
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון
קטגוריה:סופרים ויוצרים זוכי פרס נבולה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1904
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1988
אדמון

**אדמון בן גדאי** (או בקיצור: **אדמון**) היה תנא, דיין מדייני הגזרות שבירושלים בסוף ימי בית שני, בסוף תקופת הזוגות ותחילת תקופת התנאים. שבע מחלוקות שלו עם חכמים נזכרו במשנה.

## מדייני הגזירות
המשנה במסכת כתובות מציינת:

בירושלים שלפני חורבן בית שני היו מצויים בתי מדרשות רבים: "אמר רבי פינחס אמר רבי אושעיא: שלש מאות ותשעים וארבעה בתי דינין היו בירושלים, כנגדן בתי כנסיות, וכנגדן בתי מדרשות, וכנגדן בתי סופרים". בין הדיינים הרבים שבירושלים מיוחדים היו דייני הגזירות, שנקראו גם "דייני גזילות", ובתפקידם היה קביעת קנסות ותקנות על מקרי גזל, סמכות מורחבת שלא ניתנה לשאר הדיינים. הייתה להם הסמכות לקצוב קנסות גם מעבר לשורת הדין. לפי המשנה, דייני הגזירות היו שניים במספר - אדמון וחנן בן אבישלום. לדעתו של התנא רבי נתן היו שלושה, שהיה עימם נחום המדי. דעה אחרת בברייתא מונה את חנן המצרי בין דייני הגזירות. החשוב שבדיינים היה אדמון.

לדייני הגזירות מיוחס המאמר הבא, שעוסק בבהמה של אדם שנכנסה לרשות חברו והזיקה שם לעצים. הדיינים קצבו את התשלום: "קיטמה (שברה) נטיעה - רבי יוסי אומר: גוזרי גזירות שבירושלים אומרים: נטיעה בת שנתה - שתי כסף, בת שתי שנים - ארבע כסף".

שמו המלא, לפי ברייתא שמופיעה בתלמוד, היה **אדמון בן גדאי**. ב"אנציקלופדיה לתארי כבוד בישראל" (מאת הרב אברהם אורנשטיין), בערך אדמון בן גדאי: יש סבורים ששני השמות, אדמון וגדאי, הם כינויים של חשיבותו ומעלתו של הדיין הזה, שנחשב בברייתא הראשון בין שלושה הדיינים. 'אדמון' - הוראתו ביוונית יודע ומנוסה. 'בן גדאי' פירושו ביוונית זקן ונכבד, זקן שקנה חכמה.

### התקופה
בספר יוחסין השלם וב"סדר הדורות" נאמר שדייני הגזירות פעלו בתקופתם של שמעיה ואבטליון, הזוג הרביעי של תקופת הזוגות, כ-120 שנה לפני חורבן בית שני.

הרב זאב יעבץ ("תולדות ישראל") כתב שאדמון חי בזמנו של רבן גמליאל הזקן, בדור הראשון לתנאים, סמוך לחורבן בית המקדש. לדעתו, אי אפשר להקדים את זמנם של דייני הגזירות יותר מזה. כיוון שבתלמוד מוזכרת דעתו של רבי נתן שגם נחום המדי היה מדייני הגזירות, ומכך משתמע שנחום חי בזמנו של אדמון, ובמקום אחר מסופר שנחום המדי חי בזמן חורבן בית שני.

## מתורתו
במשנה, בפרק האחרון של מסכת כתובות, מובאות שבע מחלוקות בין אדמון לבין חכמים בדיני ממונות. בחלק מהן הצטרף רבן גמליאל דיבנה, מאוחר יותר, לדעתו של אדמון. באחת המחלוקות התנסח אדמון במשפט שהפך לאמרה: "בשביל שאני זכר הפסדתי?!". מובאות מדבריו של אדמון מופיעות במקומות נוספים בשני התלמודים.

דיון בדברי אדמון ביחס להלכה נמשך גם בתקופת האמוראים, ובשני התלמודים התייחסו לדברי רבן גמליאל.
:אמר רבי יצחק בן אלעזר משמיה דחזקיה: כל מקום שאמר רבן גמליאל 'רואה אני את דברי אדמון' - הלכה כמותו.
:אמר רבי זירא אמר רבה בר ירמיה... שבעה דברים שאמר אדמון - יש מהן שהלכה כמותו וכיוצא בו, ויש מהן שאין הלכה כמותו אלא כיוצא בו: בכל מקום שאמר רבן גמליאל רואה אני את דברי אדמון - הלכה כמותו, אינך (=אחרת) - לא.

בין הגאונים הייתה מחלוקת אם לפסוק הלכה כאדמון היכן שרבן גמליאל תמך בשיטתו. רב שמואל גאון בר חפני כתב שבשתי מחלוקות הלכה כאדמון. רב נטרונאי גאון, לעומתו, סבר שאין לפסוק הלכה כאדמון באף אחת מן המחלוקות. גאונים נוספים נחלקו בכך. הרמב"ם והשולחן ערוך פסקו כאדמון רק במחלוקת השנייה והשלישית, אך בשאר המחלוקות ההלכה היא כדעת חכמים.

ציון קבר המיוחס לאדמון מצוי דרומית לעיר צפת, סמוך לחורבות הכפר עוקיבה. על ידו קבר עקביא בן מהללאל.

## קישורים חיצוניים

* 
* אדמון, באנציקלופדיה "דעת"
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הדור הראשון לתנאים