עבדות לבנה

**עבדות לבנה** היא ביטוי ששימש בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, לתיאור סחר בנשים או ילדות (לבנות מאירופה) לצורכי זנות כפויה על ידי חטיפתן והעברתן למזרח התיכון ולצפון אפריקה. התופעה הביאה לפיתוח שיתוף הפעולה הבין לאומי במאבק בסחר בבני אדם.

## הגדרה: "עבדות לבנה"

המושג "עבדות לבנה" הופיע בעיקר בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, והוא התייחס לסחר בנשים או ילדות (לבנות מאירופה) לצורכי זנות כפויה. הביטוי נבנה כדי לעורר פאניקה מוסרית בציבור המערבי ולהבדיל בין הסבל של נשים “לבנות” לבין צורות אחרות של עבדות או ניצול. המושג החליף את דמותו של העבד השחור בדמותה של האישה הלבנה הפגומה מוסרית.

הדיון סביב ה"עבדות לבנה" צמח מתוך פטרנליזם ויקטוריאני שנועד לבקר ולשלוט בניידות נשים, על רקע החשש ממחלות מין ואיום על הסדר הקולוניאלי, למשל באזורים שבהם הייתה נוכחות בריטית. בנוסף, הנושא עורר חששות ציבוריים לנוכח התפשטות מחלות מין בקרב נשים ממגזרים שונים כולל עשירים, ולא רק בקרב נשים ונערות עניות.

ביטויי זה גם כן מופיע באמנות הבינלאומיות כגון הראשונה על כך: האמנה הבינלאומית לדיכוי עבדות לבנה בתחילת המאה ה־20. ביטויי "עבדות לבנה" מתייחס לזנות של נשים בוגרות, אך הוא כולל גם צורות שונות של עבדות וניצול נשים, ללא קשר לגילן. לצד זאת, קיימת התייחסות נפרדת ומפורטת לילדים, תוך הבחנה משפטית ברורה בינם לבין נשים בוגרות.

## ביקורת על הביטויי "עבדות לבנה"

מרי אן אירווין מציינת כי רפורמטורים כמו אלפרד דייר השתמשו במונח כדי לעורר הזדהות עם נשים לבנות, אך בכך יוצר היררכיה מוסרית לא ראויה שבה סבלן של נשים לבנות נחשב ליותר אכזרי מסבלן של עבדים שחורים.

רייצ'ל אטווד טוענת כי המונח "עבדות לבנה" הפחית את סבלם של עבדים שחורים, והתמקד רק בהשפלה של נשים לבנות "טהורות וחפות מפשע".

ז'אן אלן מתאר את המונח כ"פוגעני לחלוטין" ומבקר אותו על גזענות מתקופת הכיבוש הקולוניאלי.

מונח זה השתנה ב-1921 כאשר חבר הלאומים החליף אותו במונח "סחר בנשים וילדים" במסמכי המדיניות הבינלאומיים, שינוי שמשקף שכל אישה וכל ילד ראויים להגנה ולא רק לבנים, השינוי התגבש סופית עם הפרוטוקול הבינלאומי בשנות 2000.

## היסטוריה
### התייחסות חברתית ראשונית לעבדות לבנה
#### השערורייה בבלגיה (1880)

נושא עבדות לבנה עלה למודעות משמעותית במדינות אירופה ואף במישור הבינלאומי בעקבות שערורייה שהתפוצצה בבלגיה בשנת 1880. האירוע נחשף על ידי אלפרד דייר, ועסק בנערות קטינות מבריטניה שהובאו לזנות בבריסל באמצעות מסמכים מזויפים. הנשים והנערות הגיעו לבלגיה בהבטחות שקריות לעבודה, אך בסופו של דבר הובלו לערים שונות לצורכי זנות.

#### הקורבן הבתולי של בבל המודרנית (The Maiden Tribute of Modern Babylon)

לאחר מכן, הבהלה המוסרית סביב עבדות לבנה, במיוחד בקרב קטינים, הגיע לשיאה בבריטניה עם פרסום סדרת הכתבות The Maiden Tribute of Modern Babylon ב־Pall Mall Gazette ביולי 1885. הכתבות זעזעו את החברה הבריטית והשפיעו גם באירופה ובארצות הברית. הפרסום תיאר חטיפה, מכירה ואונס מאורגן של נערות אנגליות, והצביע על מעורבותם של גורמים רשמיים וגברים עשירים במאבק בסחר הזה.

#### הקמת אגודת NVA ב-1889

לאחר הסערה הציבורית בעקבות סדרת הכתבות של סטיד הוקם בבריטניה הארגון NVA (National Vigilance association, כלומר האגודה הלאומית לפיקוח), שנועד להילחם בעבדות לבנה ובסחר בזנות. הארגון יזם את הקמת ה-*International Guild of Service for Women*, שפעלה בתחנות רכבת ונמלים לפיקוח וסיוע לנשים וילדות זרות, וכן למעקב וחקירה של הנשים על מנת למנוע ניצול.מטרה המרכזית בהקמת הגילדה הייתה להבטיח את אכיפת חוק תיקון המשפט הפלילי (*Criminal Law Amendment Act*, 1885), אשר חיזק את החקיקה נגד זנות ועבירות מין והעלה את גיל ההסכמה, מ-13 ל-16. אף על פי שמבקרי הארגון טענו שהוא התייחס לנשים יותר כאשמות מאשר כקורבנות, הוא נחשב לצעד הראשון במאבק בניצול נשים.

ה-NVA פעל גם במישור החקיקתי: קידם את תיקון חוק העוונות (1898) שהפך את רווחי הזנות לעבירה פלילית, והשתתף בכתיבת סעיפים בחוק הזרים (Aliens Act, 1905), שאיפשר גירוש מהיר של נשים זרות שהורשעו בזנות. ארגון זה גם יזם את הקמת הלשכה הבינלאומית לדיכוי הסחר בעבדים לבנים כדי לתאם מאמצים בינלאומיים. הלשכה פעלה בגישה מדינתית, תוך שיתוף פעולה ממשלתי ואכיפת חקיקה.

#### חקיקה בנושא עבדות לבנה לפני האמנות הבינלאומיות

בתחילת המאה ה־20, לא נחקקו חוקים שמטרתם המפורשת הייתה להיאבק ב"עבדות לבנה״, משום שהמושג עצמו טרם הוגדר. החקיקה כוונה למאבק בתופעות כמו זנות בלתי חוקית, ניצול קטינים ועבירות מוסריות שונות והיווה בסיס למאבק בהמשך נגד עבדות לבנה.

חוק תיקון המשפט הפלילי נחקק בבריטניה בעקבות ההבהלה הציבורית שהתחוללה בעקבות סדרת התחקירים של סטיד. החוק הגדיר גיל הסכמה מינימלי ל-16, חיזק את החקיקה נגד זנות וכלל סעיפים להגנה מפני שידול ועבירות מין נגד נשים וקטינים. במקביל הוקמה ה־NVA כדי להבטיח את אכיפת החוק.

ב-1912 נחקק חוק הסחר בעבדים לבנים (White slave traffic act) שהרחיב את סמכויות האכיפה הפליליות: אפשר מעצר ללא צו לשדלנים חשודים, הגדיל את העונשים על בעלי בתי בושת ואישר ענישה גופנית למורשעים בשנית בהתפרנסות מרווחי זנות.

 (The Mann Act, 1910) אסר בארצות הברית על הובלת נשים או ילדות למטרות זנות או "מטרות בלתי מוסריות". החוק נחקק על רקע הבהלה הציבורית סביב מה שבהמשך הוגדר כ"עבדות לבנה", הרחיב את סמכויות הממשל הפדרלי והתמקד בניצול מיני. החוק השפיע באופן משמעותי על מדיניות הסחר בבני אדם בארצות הברית.

## ההתייחסות הבינלאומית לעבדות לבנה והבחנה בין קורבנות בגירים וילדים
### הקונגרס הבינלאומי לסחר בעבדות לבנה (1889)
קונגרס זה אורגן על-ידי ה-NVA ועסק בדרישה לחקיקת חוקים שיטפלו בתופעת העבדות הלבנה, בעיקר בכל הנוגע לנערות ולנשים צעירות. הבעיה המרכזית שזוהתה הייתה היעדר חקיקה מסודרת והיעדר סנקציות כלפי העוסקים בתופעה. במסגרת הקונגרס צרפת נבחרה להוביל את המהלך, והוחלט לקיים ועידה ייעודית בנושא בשנת 1902. כמו כן הוחלט לבחון עם מדינות שונות אילו חוקים פליליים ניתן לאמץ במטרה לעקוב אחר כניסת אנשים למדינות ויציאתם, ולזהות גורמים המעורבים בפעולות אסורות. כבר בקונגרס זה נעשתה הבחנה בין נערות קטינות לבין נשים בגירות: כאשר מדובר בילדים, הוסכם שאין צורך להוכיח אלימות או איום לצורך הטלת עונש, אם כי קיומם של אלימות או איומים עשוי להוביל להחמרת הענישה.

### הוועידה הבינלאומית לסחר בעבדות לבנה
הוועידה הבינלאומית לסחר בעבדות לבנה (1902): מטרת הוועידה הייתה ליצור מסגרת קונקרטית של חקיקה ברורה, שתתקבל ותאומץ על ידי מדינות שונות. הקושי העיקרי היה התנגדותן של כמה מדינות לכפיית חקיקה ולכן לא תמיד כל מדינה הסכימה לחתום על הסכמי הבינלאומיים של הוועדה. במסגרת הוועידה גובשה לראשונה הגדרה מוסכמת למונח "עבדות לבנה", שלפיה מדובר "במעשה הנעשה על-ידי כל אדם אשר, לשם סיפוק תאוותיו של אחר, מגייס, מפתה או מסיט מדרכו אישה או נערה, מתוך כוונה בלתי מוסרית".

בנוסף, התקיימה מחלוקת חשובה, שזוהתה על ידי ז'אן אלן, שנגעה לפירוש ההבחנה בין בגירות לקטינות בסעיפים 1 ו-2 של האמנה הבינלאומית מ-1902. הוויכוח נסב סביב השאלה אם הביטוי "אישה או נערה מתחת לגיל" מתייחס רק לקטינות או גם לבגירות. מדינות כמו איטליה רצו להחיל איסור גם על בגירות, בעוד שרוב המדינות ביקשו לשמור על ההבחנה. לבסוף, הוסכם הסכמת קטינה אינה רלוונטית, אך סחר בבגירות ייאסר רק אם נעשה בכפייה. הפירוש שאומץ בפרוטוקול הסופי צמצם את הסעיף לקטינות בלבד, כדי לאפשר ענישה מינימלית מבלי להתערב במדיניות הזנות במדינות החברות.

האמנה הבינלאומית, ההסכם מ-1904, קבעה מספר הוראות מרכזיות: הקמת רשויות מרכזיות בכל מדינה שתיאסף ותתאם מידע על גיוס נשים וקטינות למטרות בלתי מוסריות, פיקוח על תחנות רכבת ונמלים לאיתור סוחרים, והחובה לאסוף מידע על זונות זרות ולארגן את חזרתן למדינת המוצא.

לאחר הוועדה והקונגרס, נקבע כי מדובר בעבירה בעלת אופי בינלאומי, וכי גם כאשר ביצוע העבירה מתפרס על פני מספר מדינות, המעשה נותר אסור.

### האמנה הבינלאומית בדבר דיכוי הסחר בנשים לבנות (1910)
האמנה הבינלאומית בדבר דיכוי הסחר בנשים לבנות (1910): בעוד שהסכם 1904 היווה מסגרת מנהלית לפיקוח ותיאום מידע, האמנה של 1910 יצרה לראשונה מסגרת חוקית-פלילית בינלאומית, שהגדירה והענישה את עבירות הסחר בנשים וקטינות.

הוועידה הבינלאומית בפריז (1912) השלימה את המשא ומתן שהחל ב-1902 ואיפשרה לאמנה לדיכוי הסחר בנשים לבנות להיכנס לתוקף. האמנה קבעה מסגרת משפטית ברורה תוך הבחנה בין נשים מבוגרות לבין קטינות (שהוגדרו כבנות פחות מ-20). לגבי נשים מבוגרות נקבע שפיתויין או שכנוען ל"מטרות בלתי מוסריות" הוא עבירה פלילית רק אם נעשה שימוש ב"אמצעי כפייה" כגון אלימות, איומים, מרמה או ניצול סמכות, כלומר ללא הסכמה. לגבי קטינות (מתחת לגיל 20) העבירה לא הותנתה בשימוש באמצעי כפייה, מתוך תפיסה שהסכמה אינה מכשירה את המעשה.

### האמנה הבינלאומית לדיכוי הסחר בנשים וילדים (1920)
האמנה הבינלאומית לדיכוי הסחר בנשים וילדים (1920) האמנה ביטלה את המונח "עבדות לבנה" וחיזקה את ההסכמים הקודמים משנות 1904 ו-1910. זו הייתה האמנה הבינלאומית הראשונה שכללה הוראה ספציפית נגד סחר בילדים, וחייבה את המדינות החתומות להעניש עבריינים המעורבים בסחר ב"ילדים משני המינים". האמנה הניחה את הבסיס המשפטי להגנה על קורבנות סחר בבני אדם, כפי שהוא מוכר.

בכך ניתן לראות נקודת מעבר: המושג ההיסטורי של "עבדות לבנה" הסתיים, ומתחילה המסגרת המשפטית המודרנית המתמקדת בסחר בבני אדם.

המשך המאה ה־20 ובתחילת המאה ה-21 נחתמו אמנות ופרוטוקולים נוספים, אשר הרחיבו את המסגרת הנורמטיבית מעבר למושג ההיסטורי של "עבדות לבנה". הסכמים אלה הניחו את היסוד לדינים מודרניים העוסקים בסחר בבני אדם ובצורות שונות של עבדות וניצול, ללא הבחנה גזעית או מגדרית. המרכזי שבהם הוא הפרוטוקול הבינלאומי משנות 2000, אשר עיצב את הבסיס למשפט הבינלאומי העכשווי בתחום. הפרוטוקול מציג הרחבה מודרנית של המאבק ההיסטורי ב“עבדות הלבנה”, ומחליף אותו במסגרת בינלאומית רחבה ומדויקת יותר נגד סחר בבני אדם.

## ראו גם
* סחר העבדים האטלנטי
* אוריינטליזם
* התנועה לביטול העבדות
* סחר בבני אדם

## לקריאה נוספת

* Trevor Buck and Andrea Nicholson, "Child Slavery: Constructing the International Legal Framework" (Nottingham: Nottingham Trent University, 2010).
* Judy Fudge, "From White Slavery to Human Trafficking," in ''Constructing Modern Slavery'' (Cambridge: Cambridge University Press, 2018)
* Abraham Flexner, ''Prostitution in Europe'' (New York: The Century Co., 1914)
* ''Records of the International Bureau for the Suppression of Traffic in Persons'', London School of Economics Archives, London School of Economics and Political Science,
* ''Final Protocol to the Convention for the Suppression of the Traffic in Persons and of the Exploitation of the Prostitution of Others'', arts. 6, 17–18, Lake Success, New York, 1950.



## הערות שוליים

*
קטגוריה:פגיעה בזכויות האדם
קטגוריה:עבדות
קטגוריה:העת החדשה המוקדמת
קטגוריה:התנועה לביטול העבדות