open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
תווכה מוכוונת מסרים

**תווכה מוכוונת מסרים** (באנגלית: **Message-oriented middleware**) היא תווכה המקשרת בין תוכניות מחשב באמצעות העברת מסרים. התוכניות עשויות להיות בתוך אותו יישום מחשב או ביישומי מחשב שונים. יישומי המחשב עשויים להתבצע במחשבים שונים בסביבות טכנולוגיות הטרוגניות. הקישור בין יישומי המחשב נעשה באמצעות העברת מסרים. 
## אופני עבודה
השימוש בתווכה מוכוונת מסרים בא להתגבר על חסרונות של Remote Procedure Call באמצעות ביטול הצימוד ההדוק בין שני היישומים המעורבים. 
אופן העבודה השכיח ביותר הוא עבודה א-סינכרונית באמצעות תורים, כלומר: יישום מחשב אחד כותב מסר לתוך תור, המנוהל על ידי תווכה מוכוונת מסרים ויישום אחר קורא את המסר בזמן כלשהו מאוחר יותר.
אופני עבודה הנתמכים על ידי תווכה מוכוונת מסרים:
* Request-Reply - שליחת מסר וקבלת תשובה ללא שימוש בתור
* Store and Forward - שליחת מסר לתור ומשם לתוכנית המקבלת באופן סינכרוני
* משלוח הודעה חד-כיוונית
אופן עבודה נוסף הוא Publish–subscribe. באופן עבודה זה נשלח מסר למספר יישומים, שנרשמו מראש כמנויים.

באופן היסטורי לא היה תקן לנושא וכל גוף פיתח ממשק תכנות יישומים לעצמו. Advanced Message Queuing Protocol קיבל הכרה מ-ISO. "HLA" קיבל הכרה מ-IEEE. פרוטוקול נוסף שנמצא בשימוש הוא Streaming Text Oriented Messaging Protocol.

## ראו גם
* תווכה
* העברת מסרים
* WebSphere MQ
* Enterprise Service Bus

## הערות שוליים

קטגוריה:הנדסת תוכנה
קטגוריה:הנדסת מערכות
קטגוריה:תווכה
הקרקס של דולי

**הקרקס של דולי** היא להקת רוק ישראלית. הלהקה הוקמה בשנת 2006 ופעילה עד היום .

## היסטוריה
סולנית הלהקה לירון רפאלי נהגה לנגן ולשיר בערבי במה פתוחה. ערב אחד, הגיעו אסף לסרי (לעתיד בסיסט הלהקה) ודרור דורינבאום (לעתיד גיטריסט הלהקה) לבלום בר, לערב במה פתוחה, שם נפגשו עם לירון. מאוחר יותר, הם נכנסו לאולפן חזרות ולאחר כמה חזרות הופיעו לראשונה על במת הבלום בר בתל אביב בנובמבר 2006.

## דיסקוגרפיה
### מראה מראה
בשנת 2010, הוציאה הלהקה את אלבומה הראשון "מראה מראה", יחד עם המתופף דרור גולן בהוצאת NMC. האלבום זכה לביקורות חיוביות רבות. השיר "שינקין", מתוך האלבום, גם כן זכה לביקורות חיוביות רבות ולהשמעות רבות ברדיו, בנוסף, השיר הופיע בפס הקול של מספר תוכניות טלוויזיה.

### ?Who Cares if You Win
ביוני 2011 הוציאה הלהקה לאור סינגל ראשון מתוך האלבום בשם הזמני "Fuck Them Up". מאוחר יותר הוציאה לאור סינגל נוסף בשם "Paralyzed Sleep". כחודשיים לפני יציאת האלבום, פרסמה הלהקה קליפ לשיר "Marry Had A Little Lamb" ביוטיוב שזכה לצפיות רבות. בנוסף פרסמה הלהקה את השיר "Psychopatic Dictator".

רק כשלושה שבועות לפני יציאת האלבום חשפה הלהקה את שם האלבום "Who Cares If You Win?". הלהקה השיקה את האלבום בתאריך 27 בספטמבר 2012. האלבום יצא בהוצאה עצמית.

## חברי הלהקה
* לירון רפאלי - שירה
* דרור דורינבאום - גיטרה
* אסף לסרי - בס
* איתי ווייס - תופים
* עמיר שרון - קלידים

### חברים לשעבר
* דרור גולן - תופים

## קישורים חיצוניים
* 

* הקרקס של דולי בפייסבוק
* 
* 

קטגוריה:להקות רוק ישראליות
עכן קטן

**עָכָן קטן** (שם מדעי: *Cerastes vipera*) הוא נחש ארסי בסוג עכן ממשפחת הצפעיים האנדמי למדבריות של צפון אפריקה, סיני וישראל. נמנה בין תשעת הנחשים הארסיים בישראל.

## תיאור
אורכו הממוצע נע בין 20–35 ס"מ, כאשר אורכו המרבי מגיע ל-50 ס"מ. הנקבות גדולות מן הזכרים.

צבע הנחש חום עד צהוב חולי עם נקודות חומות לאורך כל גופו. הגחון בצבע צהוב והזנב עשוי להיות שחור אצל הנקבות.

הראש משולש ונבדל מן הגוף, בדומה לרוב הצפעיים, וללא נקודות חומות. הגוף מוצק יחסית לאורכו.

הכשות של בני אדם על ידי מין זה אינן נפוצות וארסו אינו נחשב כקטלני לאדם.

## התנהגות ותזונה
העכן הקטן הוא נחש לילי. הוא נע בחול בתנועה צדית, כך שבכל רגע רק 2 חלקים מגופו נוגעים בקרקע, ובכך הוא לא מתחמם יתר על המידה כאשר נע על החול החם. במשך היום הוא מתחפר בחול או מסתתר במאורות מכרסמים.

כאשר הוא מרגיש מאוים הוא מחכך את קשקשיו ומשמיע קול רשרוש הדומה לזה של העכסן.

העכן מתחפר בחול כאשר רק עיניו מציצות ואורב לטרף שיעבור לידו. הוא ניזון בעיקר משנונית החולות. את טרפו הוא משיג בשני אופנים: סריקת מחילות שנונית וחדירה לתוך מחילה מאוכלסת שם השנונית ישנה בשעות הלילה שכן היא פעילה ביום. תפיסת השנונית וטריפתה. או לחילופן בדרך של מארב בוקר לשנוניות חולפות. ממחקרם של סובח וחוב' (2009) וסיוון וחוב' (2013) עולה כי עכנים קטנים צדים גם את ישימונית רביבים אך במספרים קטנים מאוד. לא נתגלה עד היום ממחקרי השדה המצוינים לעיל כי עכנים קטנים אוכלים מכרסמים או חרקים.

הנקבה משריצה בין 3 ל-5 נחשים קטנים.

## תפוצה
הוא מצוי בצפון אפריקה ב: מרוקו, מאוריטניה, מאלי, אלג'יריה, תוניסיה, לוב, ניז'ר, צ'אד ומצרים. כמו כן הוא מצוי בחצי האי סיני ובנגב, שבישראל.

## גלריה

קובץ:Viperidae- Cerastes vipera (Sahara Sand Viper).jpg|פרט בוגר בנגב
קובץ:My cerastes vipera cropped.jpg|אבקוע של עכן קטן
קובץ:Sit and wai , Cryptic appearance.jpg|מחופר במארב לטרף
קובץ:Viperidae- Cerastes vipera (Sahara Sand Viper) - burried in sand 2.jpg|רק עיניו מציצות כשהוא מחופר במארב לטרף
קובץ:Cerastes vipera in Western Sahara.jpg|מחופר, סהרה המערבית
קובץ:Cerastes vipera.ogv|סרטון התחפרות בחול, פרטים בשבי


## קריאה נוספת
* אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, **[[זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה]]**, מהדורה שלישית 2022. , עמודים: 233-235
Subach, A., Scharf, I., & Ovadia, O. (2009). Foraging behavior and predation success of the sand viper (Cerastes vipera). *Canadian journal of zoology*, *87*(6), 520-528.

עקבות בחול – מדריך לעקבות בעלי חיים בחולות \סובח עזיז\החברה להגנת הטבע ומדרשת שדה בוקר

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:צפעונים
קטגוריה:מצרים: זוחלים
קטגוריה:מרוקו: זוחלים
קטגוריה:אלג'יריה: זוחלים
קטגוריה:לוב: זוחלים
קטגוריה:מאלי: זוחלים
קטגוריה:ארץ ישראל: נחשים ארסיים
קטגוריה:תוניסיה: זוחלים
קטגוריה:הסהרה: בעלי חיים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
אלן (סדרת טלוויזיה)

**אלן** (באנגלית: **Ellen**, במקור: **These Friends of Mine** במהלך העונה הראשונה) היא סדרת קומדיית מצבים אמריקאית של רשת ABC בת 109 פרקים ששודרה מ-29 במרץ 1994 ועד ל-22 ביולי 1998. הדמות הראשית בסדרה, בגילומה של הסטנדאפיסטית אלן דג'נרס, היא אלן מורגן, נוירוטית בשנות השלושים לחייה, בעלת חנות ספרים בלוס אנג'לס.

הסדרה מתמקדת ביחסיה של אלן מורגן עם חבריה המוזרים, המשפחה שלה ובעיות של חיי היומיום. מורגן יצאה מהארון בפרק "*[[The Puppy Episode]]*" משנת 1997. אירוע זה קיבל חשיפה תקשורתית רבה והצית מחלוקת ציבורית בארצות הברית.

שיר הנושא של הסדרה (החל מעונה 3 ואילך) "*So Called Friend*" מבוצע על ידי להקה סקוטית בשם *Texas*. בדיחה חוזרת שהופיעה בעונות 3–4 היא שכתוביות הפתיחה משתנות מפרק לפרק (לעיתים קרובות, עם שירה וריקודים), כתוצאה מהחיפוש המתמשך של אלן לפתיח המושלם.

## סקירת סדרה

## שחקנים

## קישורים חיצוניים

* 
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ABC: תוכניות וסדרות
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: תוכניות: תסריט לקומדיה
קטגוריה:יצירות זוכות פרס התקשורת של הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה
קטגוריה:חנויות ספרים בתרבות
קטגוריה:קומדיות מצבים אמריקאיות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה שמתרחשות בלוס אנג'לס
קטגוריה:תוכניות להט"ב אמריקאיות
קטגוריה:אולפני ABC: סדרות טלוויזיה
קטגוריה:אלן דג'נרס

קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 1994
פרס אוסקר לעריכה הטובה ביותר

**[[פרס אוסקר|פרס האוסקר]] לעריכה הטובה ביותר** (באנגלית: **Academy Award for Best Film Editing**) הוא אחד מהפרסים השנתיים של האקדמיה האמריקאית לקולנוע, אשר מוענק החל משנת 1934 על עריכה קולנועית. קיימת התאמה מסוימת בין הפרס לבין פרס האוסקר לסרט הטוב ביותר: מאז שנת 1981, כל סרט שנבחר כסרט הטוב ביותר היה מועמד גם לפרס על העריכה. בנוסף, כשני שלישים מזוכי פרס הסרט הטוב ביותר זכו גם בפרס על העריכה.

הזוכים בפרס הם רק העורכים הראשיים שמוזכרים בכתוביות הסיום, ועורכים נוספים כגון עורכי פיקוח לרוב לא זכאים לפרס. המועמדויות לפרס נקבעות על ידי הצבעה של חברי סניף העריכה של האקדמיה (שכלל 233 חברים ב-2008), בה כל חבר יכול להצביע עד לחמישה סרטים לפי העדפתו. כאמור, חמשת הסרטים המובילים בהצבעה נקבעים כמועמדים לפרס. הסרט הזוכה נבחר בהצבעה נוספת, בה משתתפים כל החברים הפעילים באקדמיה (תהליך הפוך למעשה מזה של האקדמיה הבריטית - באפט"א, עבור פרס באפט"א לקולנוע).

## היסטוריה
פרס זה ניתן לראשונה עבור סרטים שיצאו לאקרנים בשנת 1934. שמו של פרס זה משתנה מדי פעם; בשנת 2008, הוא היה רשום כפרס **האוסקר על הישג בעריכת סרטים**.

ארבעה עורכי סרטים זכו בפרס זה שלוש פעמים בקריירה שלהם:
* ראלף דוסון זכה על "חלום ליל קיץ" (1935), אנתוני אדוורס  (1936) והרפתקאות רובין הוד (1938)
* דניאל מנדל זכה על "גאוות היאנקים" (1942), על שנות חיינו היפות ביותר (1946) ועל הדירה (1960).
* מייקל קאן זכה עבור שודדי התיבה האבודה (1981), רשימת שינדלר (1993), ולהציל את טוראי ראיין (1998).
* תלמה סקונמייקר זכתה עבור השור הזועם (1980), הטייס (2004) והשתולים (2006).

עד היום זכו שני במאי קולנוע בפרס זה: ג'יימס קמרון ואלפונסו קוארון, על הסרטים טיטאניק וגרוויטי, בהתאמה. הבמאים דייוויד ליאן, סטיב ג'יימס, ג'ואל כהן ואיתן כהן (תחת הכינוי "רודריק ג'יינס"), מישל הזנוויציוס, ז'אן-מארק ואלי (תחת הכינוי "ג'ון מק מקמרפי") וקלואי ז'או היו מועמדים על עריכה משלהם. כאשר קמרון, קוארון והקואנס היו מועמדים כל אחד לפרס פעמיים, גם הסרטים שביימו היו מועמדים.

כמו כן, זוכה עריכת הסרט הטוב ביותר, וולטר מרץ', למרות שידוע בעריכת סרטים ובסאונד, ביים את המועמד לאוסקר "*Return to Oz"* , והוא, עד היום, האדם היחיד עם אוסקרים הן על עריכת סאונד והן על עריכת סרטים - בהם זכה בהם באותו זמן. באותה שנה זכה על עבודתו על הסרט הפצוע האנגלי.

בנוסף, עורכי הסרטים לשעבר רוברט וייז (מועמד לפרס על האזרח קיין), האל אשבי (זוכה על סרטו כחום הלילה), ופרנסיס די. ליון (זוכה שותף על "גוף ונפש"  ) הפכו לבמאים שסרטיהם היו מועמדים לאחר מכן לפרס הטוב ביותר, על עריכת סרטים בעצמם. הסרטים האלו כוללים, אלימות בשכונות העוני, אני רוצה לחיות!, סיפור הפרברים, *The* צלילי המוזיקה, היאנגצה הגועש ו- *The Andromeda Strain* for Wise ; *נועד לתהילה* השיבה הביתה ; ו- *Crazylegs* עבור ליון.

## שיאים

שיאים שנלקחו ממסמך שפורסם על ידי האקדמיה האמריקאית לקולנוע.

## זוכים ומועמדים
רישומים אלה מבוססים על מאגר הפרסים המתוחזק על ידי האקדמיה האמריקאית לקולנוע. ("7") ספרה בסוגריים מציינת את מספר האוסקר לאותה שנה.

### שנות ה-30

### שנות ה-40

### שנות ה-50

### שנות ה-60

### שנות ה-70

### שנות ה-80

### שנות ה-90

### שנות ה-2000

### שנות ה-2010

### שנות ה-20

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פרס אוסקר
אוסקר
סרגיי ביריוזוב

**סרגיי ביריוזוב** (ברוסית: **Сергей Семёнович Бирюзόв**; 21 באוגוסט 1904 – 19 באוקטובר 1964) היה קצין, מרשל ברית המועצות ומראשי הצבא האדום במהלך מלחמת העולם השנייה. נהרג במהלך תאונה אווירית ליד בלגרד.

## ביוגרפיה
סרגיי ביריוזוב נולד ב-21 באוגוסט 1904 למשפחת סוחרים בכפר במחוז ריאזאן. לאחר סיום בית הספר בשנת 1922 הוא התנדב לצבא האדום. במהלך שרותו הוא למד באקדמיה צבאית על שם פרונזה (סיים בשנת 1937) והתקדם בסולם הדרגות. באוגוסט 1939 הוא מונה למפקד דיוויזיה.

לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה ביריוזוב לחם עם יחידתו נגד הנאצים. הוא נפצע 5 פעמים ולאור הצלחותיו קודם לראש מטה של ארמייה. באפריל 1943 הוא קודם לראש מטה החזית תחת פיודור טולבוחין. בתפקיד זה הוא כיהן כשנה. באוקטובר 1944 ביריוזוב קודם למפקד ארמייה ומונה לפקד על הארמייה ה-37. הוא השתתף בשחרור סופיה ומונה ליועץ של צבא בולגריה. על תרומתו של שחרור בולגריה ויוגוסלביה מכיבוש גרמני הוענקו לביריוזוב עיטורים של מדינות אלו.

לאחר סיום מלחמת העולם השנייה ביריוזוב כיהן במספר תפקידי פיקוד. בשנת 1953 מונה למפקד כוח הכיבוש הסובייטי באוסטריה והונגריה. בשנת 1954 הוא קודם לסגן מפקד כוחות הגנת אוויר. בשנת 1955 לביריוזוב הוענקה דרגת מרשל ברית המועצות במעמד של סגן שר הביטחון של ברית המועצות.

בשנת 1962 קודם ביריוזוב לתפקיד מפקד חיל הטילים האסטרטגיים של ברית המועצות. בשנת 1963 הוא מונה לראש המטה הכללי ולסגן ראשון של שר הביטחון.

ב-19 באוקטובר 1964 עמד בראש משלחת צבאית לבלגרד. מטוסו התרסק במהלך ניסיון נחיתה. ביריוזוב נטמן בבית הקברות של חומת הקרמלין.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ראשי המטה הכללי של צבאות רוסיה וברית המועצות
קטגוריה:מרשלים סובייטים
קטגוריה:אנשי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות של חומת הקרמלין
קטגוריה:מעוטרי גיבור ברית המועצות
קטגוריה:מעוטרי עיטור סובורוב
קטגוריה:מעוטרי עיטור לנין
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום
קטגוריה:מעוטרי הכוכב האדום
קטגוריה:מפקדי ארמיות בצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:סובייטים שנהרגו בתאונות אוויריות
קטגוריה:מעוטרי גיבור יוגוסלביה
קטגוריה:מעוטרי עיטור כוכב הפרטיזנים
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ברית המועצות
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1904
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1964
תחנת הכוח הגרעינית בלויארסקי

**תחנת הכוח הגרעינית בלויארסקי** (ברוסית: **Белоярская АЭС ,БАЭС**) היא תחנת כוח גרעינית במחוז סברדלובסק, 50 ק"מ מזרחית לסברדלובסק, רוסיה, בעיר זרצ'ני. תחנת הכוח מורכבת מארבעה כורים גרעיניים שהראשון שבהם פעל החל מ־1964 והרביעי נמצא בבנייה. זו הייתה תחנות הכוח הגרעינית הראשונה בברית המועצות שמטרתה העיקרית הייתה ייצור חשמל בהיקף משמעותי.

החלטה על בניית תחנת כוח חדשה התקבלה ביוני 1954 ובאוגוסט 1955 החלו עבודות הבנייה. בשנת 1957 הוחלט שתחנת הכוח תהיה גרעינית, ונקבעה המתכונת הבסיסית של המתקן. הקמת הכור הראשון הסתיימה בשנת 1963, והחל מ־26 באפריל 1964 הוא מייצר חשמל לרשת החשמל הארצית. ב־27 בדצמבר 1967 הופעל הכור השני, וב־8 באפריל 1980 הופעל הכור השלישי.

בשנת 1987 החלו עבודות של הקמת כור רביעי באתר, אך עבודות אלו לא הסתיימו עד היום ולפי התכנון המעודכן צפויות להסתיים בשנת 2014. לאור תקופת הבנייה הארוכה ביותר במהלך תקופה זו השתנה באופן מהותי תכנון הכור ועתה מתוכנן להתקין באתר כור מתכנון מתקדם.

## מבנה התחנה
שלושה כורים גרעיניים פועלים בתחנה:
* כור מס' 1 בהספק של כ-110 מגוו"ט - נבנה בשנים 1958–1964, נסגר בשנת 1983
* כור מס' 2 בהספק של כ-160 מגוו"ט - נבנה בשנים 1962–1967, נסגר בשנת 1990
* כור מס' 3 בהספק של כ-600 מגוו"ט - נבנה בשנים 1969–1980, סגירה צפויה בשנת 2025
* כור מס' 4 בהספק של כ-800 מגוו"ט - עבודות בנייה החלו בשנת 1987 וצפויות להסתיים בשנת 2014

## תקריות
* **[[30 בדצמבר]] [[1978]]** - שרפה באולם המכונות. כיבוי השרפה הסתיים לאחר 10 שעות.
* **[[1977]]** - תקלה בכור מס' 2. תיקון התקלה נמשך כשנה.
* **[[30 בנובמבר]] [[1975]]** - נפלטו חומרים רדיואקטיביים מסוכנים שהזכירו את מידת הסכנה האקולוגית בצ'רנוביל.
* **[[22 בדצמבר]] [[1992]]** -דליפה חומר רדיואקטיבי לקרקע.
* **[[6 ביוני]] [[1994]]** - שרפה במהלך שיפוץ כור מס' 2. חלק מהחומר הרדיואקטיבי נפלט לאוויר ונשקל פינוי אזרחים מסביבת התחנה. בסופו של דבר העובדים הצליחו למזער את הנזק ולמנוע צורך בפינוי אוכלוסיית האזור.

## קישורים חיצוניים

* 

בלויארסקי
קטגוריה:תוכנית הגרעין של ברית המועצות
בלויארסקי
קטגוריה:מחוז סברדלובסק
קטגוריה:מעוטרי עיטור לנין
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום של העמל
חמי קלירוהי

**חמי קלירוהי** (בלטינית: **Callirrhoe**) הם מעיינות חמים הנמצאים ליד החוף המזרחי של ים המלח, כ-2.5 ק"מ מדרום לשפכו לים של ואדי זרקא-מעין ונקראים היום עין-א-זארה. המעיינות היו מפורסמים מאוד בימי קדם, והם נזכרים בספריהם של פליניוס הזקן ויוסף בן מתתיהו, וכן מופיעים במפת מידבא. הראשון שזיהה את המעיינות בעת המודרנית בעין-א-זארה והציע את השם קלירוהי היה הנוסע הגרמני אולריך יאספר זצן ששהה באזור בין 1806 ל-1807.

## תיאורים אצל היסטוריונים מהתקופה העתיקה
יוסף בן מתתיהו כותב על המקום בהקשר עם מחלתו הקשה של הורדוס בערוב ימיו (שנת 4 לפנה"ס) יוסף מתאר כיצד הגיע הורדוס למקום בעצת רופאיו וכיצד יעצו לו הרופאים לטבול בתוך מכל שמן כדי להקל על סיבלו. בעת הטבילה איבד הורדוס את הכרתו ועבדי המלך חשבו שהוא מת. המלך התעורר מצעקות הסובבים אותו וכאות הוקרה להצלתו חילק כספים לחייליו ומפקדיהם. הטבילה בקלירוהי לא סייעה למצבו והוא מת זמן קצר לאחר מכן.

פליניוס הזקן מתאר את המקום בספרו תולדות הטבע. הוא מתאר מעיינות חמים המצוינים בתכונותיהם הרפואיות והידועים ברחבי העולם הקדמון.

## ממצאים ארכאולוגיים
האתר נחפר בשנים 1985/6. בדו"חות החפירות מתואר האתר כאזור של גנים עם מרחצאות שנבנה בצורה נרחבת בתקופת הורדוס ביחד עם הארמונות ביריחו והמבצר במכוור. באתר התגלה מעגן קטן לסירות ומדרגות המובילות למרחצאות ומבני שהייה למתרחצים. במקום הייתה וילה מפוארת בסגנון הבנייה של ארמונות הורדוס ביריחו ומבני חוות וחלקות לעיבוד חקלאי. לפי הסימנים המקום נהרס ביחד עם הרס מבצר מכוור בשנת 72 לספירה.

לאחר ההרס בתקופת המרד הגדול היה המקום שומם במשך 300 שנה. לפי השרידים הארכאולוגיים המקום היה מיושב בתקופה הביזנטית מאמצע המאה הרביעית לספירה עד המאה החמישית לספירה ושימש כמרחצאות ציבוריות. המקום נהרס סופית בתקופה הערבית.

## [[מפת מידבא]]
במפת מידבא מופיע האתר בין הנחלים ואדי זרקא מעין וואדי מוג'יב - נחל ארנון. השם שמופיע הוא חמי קלירואס (Therma Kalliroes), (ראה התמונה לעיל). באזור יש שלושה מבנים עם בריכות או מבנים מהם נובעים המעיינות. מצד שמאל יש מבנה עגול. המבנה השני מימין הוא מרובע עם קשת וממנו יוצא ערוץ מים לים המלח. המבנה השלישי נראה כאילו צמוד לצלע ההר והקשת צמודה לצד הקדמי של המבנה. לידו מימין מעבר לערוץ יש שני עצי תמר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מעיינות חמים
קטגוריה:ירדן: אתרים ארכאולוגיים
סיפיווה טשאבאלאלה

**לורנס סיפיווה טשאבאלאלה** (באנגלית: **Lawrence Siphiwe Tshabalala**; נולד ב-25 בספטמבר 1984) הוא כדורגלן עבר דרום אפריקאי ששיחק כקשר.

## קריירה
טשאבאלאלה שיחק באקדמיה של קייזר צ'יפס. בשנת 2003 עבר לאלכסנדרה יונייטד שבליגה השנייה של דרום אפריקה. לאחר שנה באלכסנדרה יונייטד חתם לשלוש שנים בפרי סטייס סטארס.

הוא התקבל לקייזר צ'יפס כחלק מפרויקט שחקנים של הקבוצה. השחקן נראה היה כאחד מבעלי ההשפעה הגדולים המקומיים שיכול להוביל את הקבוצה לניצחונות ואליפויות.

ב-28 באוגוסט 2018 טשאבאלאלה חתם בארזורומספור מליגת העל הטורקית.

באוקטובר 2020 חזר לדרום אפריקה וחתם באמאזולו.

## קריירה בנבחרת הלאומית
משחקו הראשון של טשאבאלאלה במדי נבחרת דרום אפריקה, היה במשחק ידידות נגד מצרים ב-14 בינואר 2006.

הוא היווה חלק בגביע אפריקה לאומות 2006, גביע אפריקה לאומות 2008, ובגביע הקונפדרציות 2009. ב-11 ביוני 2010, הבקיע טשאבאלאלה את השער הראשון במונדיאל 2010 נגד מקסיקו בדקה ה-55, במשחק שנגמר בשוויון 1-1. מאוחר יותר, השער הוכרז כשער השנה על ידי פיפ"א.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים דרום אפריקאים
קטגוריה:קשרי כדורגל דרום אפריקאים
קטגוריה:סווטו: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני קייזר צ'יפס
קטגוריה:כדורגלני ארזורומספור
קטגוריה:כדורגלני נבחרת דרום אפריקה
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2006
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2008
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2009
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2010
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2013
קטגוריה:דרום אפריקאים שנולדו ב-1984
אלישע בן שמואל

**אלישע בן שמואל** (מכונה "**ראגב**") היה משורר יהודי-פרסי בן המאה ה-17, יצירתו הגדולה ביותר היא "שאהזאדה וצופי" (בן המלך והצופי), עיבוד ליצירה "בן המלך והנזיר" של אברהם אבן חסדאי בן המאה ה-13.

## יצירותיו
אלישע בן שמואל חי ופעל בסמרקנד במאה ה-17. מלבד זאת לא ידועים כמעט פרטים אודות קורות חייו. הוא עסק בשירה וקיבל השראה הן מהמשוררים היהודים-פרסים שקדמו לו, ובראשם מולאנא שאהין ועמראני, והן מגדולי שירת ימי הביניים של יהדות ספרד. כמו כן בדומה לשאהין ועמראני, הוא הושפע מהתבניות ומסורות הכתיבה הספרותית הפרסית. את שירתו הוא כתב בפרסית יהודית ובעברית.

יצירתו הגדולה ביותר היא "שאהזאדה וצופי" (בן המלך והצופי) (כ-1,600 בתי שיר) בפרסית יהודית שהושלמה בשנת 1684. היצירה היא מעין עיבוד יהודי-פרסי ליצירה "בן המלך והנזיר" של אברהם אבן חסדאי הספרדי בן המאה ה-13, שהיא בעצמה עיבוד לסיפור עממי עתיק על חייו של בודהה, מייסד הבודהיזם. הגרסה הפרסית-יהודית של היצירה מעודדת עוד יותר מאחרות חיי פרישות, ושאיפה להתרחק מהגוף הארצי ולהתקרב מחדש למקור האלוהי. על פי מספרם הרב של העתקים בכתבי יד שהשתמרו מהחיבור, עולה שהיצירה זכתה לפרסום ולתפוצה רבה ברחבי הקהילות היהודיות דוברות הפרסית לאורך הדורות. בשנת תרס"ז (1907) החיבור נדפס לראשונה בירושלים על ידי הרב שמעון חכם, שכתב שבחר להדפיס אותו בזכות הפופולריות הרבה שהחיבור זכה לה בקרב הקהילות היהודיות דוברות הפרסית.

חיבור פואטי נוסף של אלישע בן שמואל הוא "חנוכה-נאמה", חיבור של שירה אפית על מאבק המכבים כנגד היוונים. החיבור מהווה המשך למסורת שבה התחילו מולאנא שאהין ועמראני (שחיבר גם הוא אפוס שעוסק במרד המכבים), לכתוב שירה אפית כמיטב המסורת הפואטית הפרסית על סיפורים מהמסורת היהודית.

בנוסף על שני חיבוריו בפרסית יהודית, הוא גם חיבר שירה עברית על פי מסורות שירת ימי הביניים של יהדות ספרד. בנוסף הוא כתב חיבור פרוזה קצר שעוסק בפרשנות של השיר "שטר עלי בעדים וקניין" של ר' שלמה אבן גבירול.

## לקריאה נוספת

*Dalia Yasharpour. **Elīša’ ben Šemūel’s Šahzādeh va Ṣūfī: The Judeo-Persian Adaptation of the Buddha Biographies**, Ph.D. diss., University of California, 2005.


## קישורים חיצוניים
* הספר שהזאדה וצופי בספרייה הלאומית
* 
* .
* מאיר בניהו, משוררים ומפזמנים בפרס ובבוכארה במאה ה"ז, סיני 87 (1980), עמ' 135–149.
* 

* Dalia Yasharpour. "Elisha ben Samuel (Rāghib)." Encyclopedia of Jews in the Islamic World. Executive Editor Norman A. Stillman. Brill Online, 2013.


## הערות שוליים

קטגוריה:משוררים יהודים פרסים
קטגוריה:יהדות בוכרה
קטגוריה:ילידי 1644
קטגוריה:רבני כאשאן
סימן טוב מלמד

רבי **סימן טוב מלמד** היה משורר ופילוסוף יהודי-פרסי-אפגני בן המאה ה-18. ידוע גם בשם העט "טוביה".

## קורות חיים
סימן טוב מלמד נולד בעיר יזד שבמרכז איראן במחצית הראשונה של המאה ה-18. כנראה בצעירותו עבר להתגורר בעיר הראת שבאפגניסטן, שם שירת כרב ודיין. בהראת חיבר את חיבורו הפילוסופי "חיאת אל-רוח" ("חיי הנפש"). בסביבות שנת 1793 היגר שוב, מהראת למשהד, ושירת במשהד כראש הקהילה היהודית וכמנהיג הרוחני שלה. ידוע שבתקופה זאת הוא נכנס לוויכוחים עם יהודים מומרי דת ומוסלמים, כדי לסכל את נסיונותיהם לשכנע יהודים נוספים להתאסלם. בעודו במשהד פגש את ר' יוסף מאמאן, שד"ר מצפת, וסייע רבות להמשך מסעותיו של ר' מאמאן לכיוון בוכרה. ככל הנראה ר' מלמד נפטר במשהד ונקבר בבית הקברות היהודי המקומי. יש שוני רב בין ההערכות על שנת פטירתו, והן נעות בין השנים 1800-1828.

ר' מלמד נזכר כאחד המשוררים והמלומדים הדתיים החשובים ביותר בקרב הקהילות היהודיות דוברות הפרסית. הוא כתב בעיקר בפרסית יהודית, אך לעיתים גם בעברית וארמית. חיבורו החשוב ביותר הוא החיבור הפילוסופי "חיאת אל-רוח" שנכתב בפרסית יהודית באלפבית עברי. החיבור כתוב ברובו כפרוזה, אך לעיתים מצוטטים פסוקי שירה של מלמד עצמו או של משוררים פרסים קלאסיים. החיבור מוקדש בעיקר לפרשנות על 13 עיקרי האמונה היהודית על פי הרמב"ם. כתיבתו של ר' מלמד הושפעה מהחיבור חובות הלבבות של אבן פקודה (1050–1156), מכתביו של ר' יוסף אלבו (1380-1444) ור' סעדיה גאון (882-942), ובאופן מוצהר גם מהשקפות עולם צופיות. הספר הוא גם חיבור דידקטי, המטיף לבני הקהילה לרכוש ידע ומעשים טובים לשם טיהור הנפש. הספר ראה לראשונה דפוס בירושלים בשנת 1898.

חיבור נוסף של ר' מלמד הוא מאמר תפסיר (פרשנות) בפרסית יהודית על פרקי אבות, שנלמד באופן נפוץ בקרב הקהילות היהודיות דוברות הפרסית. הוא גם חיבר שירה בעברית ובפרסית-יהודית על מגוון נושאים. את חלק משיריו העברים מלמד תרגם בעצמו לפרסית-יהודית, וחלק אחר משיריו היו מורכבים מעברית ופרסית-יהודית משולבות יחדיו. אנתולוגיה אחת של שיריו כללה שירי אזהרות רבים שכתב בשתי השפות.

## מספריו
*סימן טוב מלמד, חייאת אל-רוח, ירושלים, תרנ"ח (1898). (בפרסית יהודית)
*סימן טוב מלמד, ספר אזהרות, ירושלים, תרנ"ו.
## לקריאה נוספת
* ראובן קשאני, **הרב סימן טוב מלמד, משורר והוגה דעות במשהד**, באורח מדע (תשמ"ו), עמ' 365-371.
*גיורא פוזיילוב, **חכמיהם של יהודי פרס ואפגניסטן**, ירושלים: הוצאת משרד החינוך, תשנ"ו, עמ' 37-49.

*Moreen, Vera Basch. *In Queen Esther’s Garden: An Anthology of Judeo-Persian Literature*, New Haven and London: Yale University Press, 2000, pp. 260–265.

## קישורים חיצוניים
*
*
*

*David Yeroushalmi. "Melammed, Siman Ṭov." Encyclopedia of Jews in the Islamic World. Executive Editor Norman A. Stillman. Brill Online, 2013.

## הערות שוליים

קטגוריה:יהדות אפגניסטן
קטגוריה:פילוסופים יהודים איראנים ופרסים
קטגוריה:משוררים יהודים פרסים
קטגוריה:פרשני מסכת אבות
קטגוריה:רבני יזד
קטגוריה:רבנים משהדים
שלמה כדורי

**שלמה כדורי** (1909 – 8 במרץ 2005) היה צייר ישראלי.

שלמה כדורי נולד בבגדאד, עיראק בשנת 1909 תחת השם סלים חלסצ'י כ'דורי. בשנת 1934 עלה לארץ ישראל. בשנת 1938 הקים בית מלאכה קטן לציור שלטים בדרך יפו בתל אביב. לימים הפך בית מלאכה זה למפעל שלטי כדורי.

לצד עבודתו במפעל השלטים, עסק שלמה כדורי בתחביבו - ציור. הוא היה חבר באגודת הציירים והפסלים הישראלית. ברבות השנים הציג בתערוכות רבות.

בזכות המכשור הקיים במפעל, היה יכול שלמה כדורי לפתח את הטכניקה הייחודית שלו של ציור על גבי אמייל.

בשנת 1999 הוא פרסם את ספרו "בגדאד, ניו יורק, תל אביב"

בשנת 2005 נפטר שלמה כדורי.

## חיים אישיים
לשלמה ולאשתו עליזה נולדו 12 ילדים, בהם הצייר אליהו כדורי. בניו המשיכו את פועלו במפעל השלטים.

## קישורים חיצוניים
* אתר הבית של מפעל שלטי כדורי
* "מבט גן" - סרט תיעודי קצר אודות הצייר כדורי 
* אודות שלמה כדורי באתר מפעל שלטי כדורי
* אודות חייו וציוריו

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1909
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2005
Resource Access Control Facility

**Resource Access Control Facility** ובראשי תיבות RACF, הוא מוצר תוכנה של חברת IBM לאבטחת מידע במחשבי מיינפריים. המוצר פועל על מערכות ההפעלה z/OS ו-z/VM. המוצר RACF קיים משנת 1976. התפיסה היסודית שלו היא הגדרת משאבי מחשב ומשאבי מחשב לוגיים והגדרת משתמשים המורשים לגשת אליהם.
## מאפיינים
המאפיינים העיקריים של RACF הם:
* authentication - זיהוי משתמש לפי קוד משתמש (באנגלית: Userid) וסיסמה
* זיהוי וסיווג משאבי מערכת והגנה עליהם באמצעות מנגנוני הרשאות
* authorization - גישה למשאבים מתאפשרת על פי ההגדרות במנגנון ההרשאות. גישה של משתמש למשאב עשויה להיות מוגבלת, מוגבלת לקריאה בלבד מאפשרת לו שינוי תוכן המשאב או מאפשרת לו הפעלת משאב כגון: תוכנית מחשב.
* הגדרת קבוצות של משתמשים בעלי הרשאות זהות
* הוספת משאבים חדשים, שהארגון מגדיר והכלת מנגנוני הרשאות ודווח עליהם. 
* ממשק לבסיס הנתונים DB2 המאפשר ניהול הרשאות לבסיס נתונים באמצעות מנגנון ההרשאות של מערכת ההפעלה ב RACF. 
המוצר התפתח והמהדורות העדכניות שלו תומכות גם במאפיינים הבאים:
* תמיכה ב־PKI
* ממשק ל־LDAP
* הפקת תעודות דיגיטליות

## מוצרים מתחרים
שני המוצרים המתחרים העיקריים של RACF הם Top Secret ו-ACF2. שניהם מוצרים של חברת CA.
## קישורים חיצוניים

* Stephen D. Bartlett, "IBM z/OS Version 2 — Ready to Go ", July 2013, The Clipper Group>
* What is RACF?, IBM
* Resource Access Control Facility, IBM


## הערות שוליים

קטגוריה:אבטחת מידע
קטגוריה:תוכנות מבית IBM
בצלאל גבר

[ממוזער|בצלאל גבר באירוע ציבורי ב[עומר (יישוב)|עומר, 1974]]
ממוזער|בצלאל גבר נוטע את השתיל הראשון בחורשה הראשונה במבואות עומר, ט"ו בשבט תשל"ה, 1975
**בצלאל גָבֵר** (16 ביולי 1921 – 28 בפברואר 2024) היה איש ציבור ישראלי. כיהן בתפקיד ראש מועצת עומר הראשון.

## ביוגרפיה
נולד ביולי 1921 בירושלים, גדל והתחנך במושבה רחובות. הוא היה נכדו של החלוץ יצחק יעקבי, מורה ומחנך ממייסדי הסתדרות המורים.

בגיל 14 הצטרף להגנה ועסק בהדרכה בנשק, בקשר ובאיתות. בגיל 16 הצטרף לקבוצת הסוללים שהקימה את הקיבוץ כפר המכבי בעמק זבולון. כעבור שנה שב לרחובות וחזר לפעילותו בהגנה. באותה שנה (1938) התגייס למשמר הנע של משטרת היישובים העבריים.

במלחמת העולם השנייה בשנת 1941 התגייס לצבא הבריטי ושירת בו כחמש שנים. במלחמה, לחם בעיקר בחזית המזרח התיכון ובחזית צפון אפריקה. עם שחרורו מהצבא הבריטי בשנת 1946, הפך לחבר בקואופרטיב להובלה "שלב".

במלחמת העצמאות בשנים 1947–1948 היה נהג בשיירות לנגב ולירושלים הנצורה. נתקע בשיירה הגדולה בירושלים והיה נצור ממרץ ועד יוני 1948.

בשנת 1949 התגייס לצה"ל לחיל התותחנים, סיים קורס קציני תותחנים ושירת כמפקד סוללה בתותחנים. לחם במבצע קדש ובמלחמת ששת הימים כאיש מילואים.

בשנת 1960 ירד לנגב, התגורר בבאר שבע ולקח חלק בהקמת הקמ"ג, כאחראי על תחום התחבורה והתקשורת. ב-1964 החל לנהל את סניף חברת שיכון ופיתוח בנגב, שעסקה בבניית אלפי דירות ביישובים ובערים בנגב. במקביל, עסק בהתנדבות בחידוש ההתיישבות ובפיתוח היישוב עומר. משנת 1965 כיהן כיו"ר הוועד המקומי של היישוב. בשנת 1975 התמודד בבחירות הראשונות לראשות המועצה המקומית עם הקמתה, ונבחר. בבחירות 1978 התמודד שוב וזכה, והמשיך לכהן בתפקיד זה עד שפרש ב-1985 כדי לפנות את כסאו לחבר סיעתו שמואל בר, אך לאחר ויכוח סוער בישיבת המועצה, בחרה המליאה חבר אחר במפלגתו ז'ק ארז. בבחירות למועצה שנערכו ב-28 בפברואר 1989 התמודד לראשות המועצה, אך הפסיד לז'ק ארז.

בשנת 1977 הצטרף למפלגת "שלומציון" שהקים אריאל שרון ושובץ במקום הרביעי ברשימת המפלגה בבחירות לכנסת התשיעית.

בשנת 1980 הגה את הרעיון להקמת יישוב נוסף דומה לעומר בשם "מיתר" ועסק בארגון הקמתו, יחד עם יצחק לבנון, בנימין חופשי ואחרים.

בשנת 1986 יזם והקים את "גני עומר" - כפר מגורים לאוכלוסייה מבוגרת בעומר, והמשיך לנהלו עד לפרישתו לגמלאות ב-2002. בנוסף, עסק בארגון ובהקמת בתי אבות נוספים כגון בית יונה וגני יעלים.

משנת 1965 ועד למותו התגורר בעומר.

## קישורים חיצוניים
* אבני דרך, באתר המועצה המקומית עומר
* מיכל שבת, עומר 1948-1973, באתר המועצה המקומית עומר
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:אנשי משטרת היישובים העבריים
קטגוריה:מתנדבי היישוב לצבא הבריטי
קטגוריה:חיילי צה"ל במלחמת העצמאות
קטגוריה:חיילי חיל התותחנים במלחמת סיני
קטגוריה:חיילי חיל התותחנים במלחמת ששת הימים
קטגוריה:ראשי מועצת עומר
קטגוריה:ישראלים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:יהודים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:אישים הקבורים בעומר
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1921
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2024
משפט הערך הממוצע של גאוס

במתמטיקה, **משפט הערך הממוצע של גאוס** הוא שמם של שני משפטים דומים:
* משפט הערך הממוצע של גאוס באנליזה מרוכבת: הערך שפונקציה הולומורפית מקבלת בנקודה הוא ממוצע הערכים שהיא מקבלת במעגל סביב הנקודה.
* משפט הערך הממוצע של גאוס לפונקציות הרמוניות: הערך שפונקציה הרמונית מקבלת בנקודה הוא ממוצע הערכים שהיא מקבלת בספירה סביב הנקודה.

הדמיון בין המשפטים אינו מקרי. החלק הממשי והמרוכב של פונקציה הולומורפית הן פונקציות הרמוניות. 

משפט הערך הממוצע של גאוס באנליזה מרוכבת משמש ככלי מרכזי להוכחת תכונות חשובות של פונקציות הולומורפיות, כגון משפט היחידות ומשפט השאריות. בנוסף, משפט הערך הממוצע של גאוס לפונקציות הרמוניות משמש בהוכחת תכונות חשובות של פונקציות הרמוניות כמו עקרון המקסימום ההרמוני. השימוש במשפטים אלו רחב גם בתחומים אחרים של המתמטיקה והפיזיקה, במיוחד בבעיות פוטנציאל ובתורת השדות.

## פונקציות הולומורפיות
תהי f פונקציה הולומורפית, ויהי 0\le r כך שהעיגול ברדיוס r סביב נקודה z_0 מוכל בתחום של f. אזי:
:f(z_0) = {1 \over 2\pi} \int_0^{2\pi} {f(z_0+re^{i\theta})}\, d\theta 

### הוכחה
יהי C = \{z : |z-z_0|=r\}. לפי נוסחת האינטגרל של קושי:
:f(z_0) = {1 \over 2\pi i} \oint_C {f(z) \over z-z_0}\, dz 

z_0+re^{i\theta}, \theta\in [0,2\pi) היא פרמטריזציה של המעגל C. לכן:
:f(z_0) = {1 \over 2\pi i} \int_0^{2\pi} {\frac{f(z_0+re^{i\theta})}{re^{i\theta}}ire^{i\theta}}\, d\theta =  {1 \over 2\pi} \int_0^{2\pi} {f(z_0+re^{i\theta})}\, d\theta

## פונקציות הרמוניות
מהשוויון הנ"ל ניתן להסיק שוויון אנלוגי לפונקציות הרמוניות.

נניח ש-u פונקציה הרמונית בתחום פשוט קשר פתוח. לפי משפט מאנליזה מרוכבת, היא מהווה חלק ממשי של פונקציה אנליטית f על התחום. עבור f מתקיים השוויון לעיל, ולכן אם נוציא חלק ממשי נקבל (בגלל שאינטגרל על פונקציה מרוכבת בגבולות ממשיים מוגדר להיות האינטגרל על החלק הממשי שלה ואנטגרל על החלק המדומה שלה כפול i) : 

u(z_0)={1 \over 2\pi} \int_0^{2\pi} {u(z_0+re^{i\theta})}\, d\theta

תכונה זו נקראת **תכונת הערך הממוצע** לפונקציות הרמוניות. לפי משפט, פונקציה היא הרמונית אם ורק אם היא מקיימת את תכונת הערך הממוצע.

(כאשר u(z)=u(Rez,Imz)). להכללה של העקרונות הללו ראו גרעין פואסון.

## ראו גם
* עקרון המקסימום
* גרעין פואסון

## קישורים חיצוניים
*משפט הערך הממוצע של גאוס ב-Wolfram Mathworld

ערך ממוצע של גאוס
קטגוריה:קרל פרידריך גאוס
פרנץ יוזף יונג

שמאל|ממוזער|200px|יונג, 2014
**פרנץ יוזף יונג** (בגרמנית: **Franz Josef Jung**; נולד ב-5 במרץ 1949) הוא פוליטיקאי גרמני, לשעבר שר ההגנה ושר העבודה של ממשלת גרמניה מטעם המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית (CDU) תחת הקנצלרית אנגלה מרקל. באוקטובר 2009 התפטר מתפקידו כשר העבודה בעקבות התקיפה האווירית בקונדוז מתקופת כהונתו כשר ההגנה.

## קריירה פוליטית
ב-17 באוקטובר 2005 מונה לשר ההגנה על ידי ראש הממשלה אנגלה מרקל. בזמן שרותו כשר ההגנה נודע בדעותיו המחמירות כלפי פרויקט הגרעין של איראן וטען שככל שאיראן תתקדם לנשק גרעיני כך יגבר הצורך להציב עמדות הגנה גם באירופה. בדצמבר אמר בריאיון לסוכנות הידיעות רויטרס ש-"התפתחויות אלה הן בדיוק הדברים שמסבירים מהו ההיגיון במערכת הגנה שכזו יש לנקוט צעדי מניעה נגד הגידול הצפוי בטווח הטילים של מדינות בעייתיות מסוימות גם אם מדובר בעתיד הרחוק"

ב-28 באוקטובר 2009, בממשלתה השנייה של מרקל, התמנה יונג לתפקיד שר העבודה כאשר את תפקידו כשר ההגנה תפס קרל תיאודור צו גוטנברג. כחודש לאחר מינויו, ב-29 בנובמבר 2009 התפטר רמטכ"ל הבונדסוור (צבא גרמניה) וולפגנג שניידרהאן בעקבות חשיפה ביומון בילד על הפצצה של כוחות נאט"ו שיזמה גרמניה על שתי מכליות דלק באפגניסטן שבה נהרגו כ-69 אנשי טאליבאן ו-30 אזרחים, ביניהם לפחות שני ילדים. היה זה מבצע ההפצצה הגדול ביותר בהיסטוריה הצבאית של גרמניה מאז מלחמת העולם השנייה. מסמכים העידו שיונג, אז שר ההגנה, ידע על הטבח אולם טייח את הפרשה יחד עם מפקד הצבא וטען שבהפצצה נהרגו אנשי טאליבאן בלבד. בעקבות הפרשה התפטר רמטכ"ל הצבא שניידרהאן ואת מקומו החליף פולקר ויקר. יממה בלבד לאחר מכן התפטר גם יונג ואמר: "אני לוקח על עצמי את האחריות הפוליטית על נוהלי הדיווח של ההגנה". מאוחר יותר פוטר גם סגנו של יונג בשל חשד למערבותו בטיוח. את מקומו של יונג כשר העבודה תפסה אורסולה פון דר ליין.

יונג הוא קתולי, נשוי לביאטה ואב לארבעה ילדים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פוליטיקאים גרמנים
קטגוריה:שרי העבודה של גרמניה
קטגוריה:שרי ההגנה של גרמניה
קטגוריה:חברי המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית
קטגוריה:חברי הבונדסטאג
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מיינץ
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1949
ירוחם גורליק

הרב **ירוחם גורליק** (תרע"א, 1911 - ג' בתשרי תשמ"ג, 20 בספטמבר 1982) היה ראש ישיבה ליטאי-אמריקאי. כיהן כראש ישיבה בישיבת רבנו יצחק אלחנן שליד ישיבה יוניברסיטי.

## ביוגרפיה
נולד בסלוצק לרבי אברהם משה, רבן של מספר עיירות בפולין. אמו רבקה מרים הייתה בתו של רבי ירוחם, רבה של דוברוב שכונה "ר' ירוחם חריף", ומקורבו של רבי יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק, ה"בית הלוי".

בשנת תרפ"ז משפחתו היגרה לארצות הברית אך הוא נשאר בליטא ולמד בישיבת לומז'ה, ולאחר מכן למד 10 שנים בישיבת ראדין. לאחר מכן למד שנים בבריסק אצל רבי יצחק זאב סולובייצ'יק. בשנת תרצ"ח נישא לבתו של ר' שמואל יהודה בלקיס, מראשי הקהילה בבריסק. 

בפרוץ המלחמה, נמלט לווילנה, שם המשיך ללמוד אצל הרב מבריסק. נמלט מווילנה ליפן והגיע לארצות הברית בחורף תש"ב.

בבואו לאמריקה מונה לר"מ במתיבתא תפארת ירושלים בניו יורק, ועסק בפעולות ההצלה של יהודי מזרח אירופה. כשנה לאחר מכן, מונה לראש ישיבה בישיבה יוניברסיטי, וכיהן בתפקיד זה כארבעים שנה.

כמו כן הקים את ישיבת זיכרון משה ברובע הברונקס (ובהמשך בסאוט פלסבורג), בית ספר בית יעקב, "בית מרים" בהברונקס ו"ישיבה למצוינים" בסאוט פלסבורג.

## משפחה
מבניו: 

* הרב צבי אבא, כיהן כראש ישיבה ומשגיח בזיכרון משה עד לפטירתו. 
* הרב חיים עוזר, כיהן בישיבה בסאוט פלסבורג, ופילדלפיה, וכיום ר"מ בישיבת בית מדרש עליון. 
* רבי איסר גורליק, חתנו של הרב אליהו שווי, ר"מ בישיבת זיכרון משה בסאות' פולסברג. 
* הרב מרדכי לייב, חתן רבי דוד הלר משווייץ. כיהן כראש ישיבת אלכסנדר בבורו פארק.
* בתו, שרה, היא גרושתו של הרב ברוך שמואל דויטש

גיסו היה הרב יהודה אלטוסקי רב בקווינס ואביו של הרב חיים דוב אלטוסקי.

## קישורים חיצוניים

* 
* הרב ירוחם גורליק באתר ישיבה יוניברסיטי (כולל קישורים למידע נוסף) 

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים שהיגרו מרוסיה לארצות הברית
קטגוריה:ראשי ישיבה בישיבה יוניברסיטי
קטגוריה:רבנים חרדים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי ישיבת לומז'ה
קטגוריה:בוגרי ישיבת ראדין
קטגוריה:תלמידי רבי יצחק זאב סולובייצ'יק
קטגוריה:סלוצק: אישים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1911
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1982
מלון עץ הזית

**מלון עץ הזית** הוא מלון בירושלים המעוצב בקונספט של עץ זית.

## היסטוריה
מלון עץ הזית הוקם ב-1999 לקראת שנת המילניום ויועד בעיקרו לשרת את אוכלוסיית הצליינים המגיעה לישראל. המלון ממוקם בשטח שהיה שטח הפקר עד 1967, קו התפר בין מדינת ישראל ובין הממלכה הירדנית. לצידו הוקמו שני בתי מלון נוספים המשרתים גם הם בעיקר את התיירות הצליינית.

בית המלון מעוצב סביב רעיון עץ הזית ומרכיבים אופייניים לבנייה בירושלים. על עיצוב הפנים הופקדה מעצבת הפנים ריקי גדרון ויחד איתה עבדו על פרטים שונים במלון אמנים ישראלים ומהעולם.

## קישורים חיצוניים

* 
* מלון עץ הזית, באתר התאחדות המלונות בישראל

עץ הזית
שלמה גפשטיין

**שלמה** (**סולומון קלמנטיביץ**') **גֶפְּשטיין** (ברוסית: **Шломо** (**Соломон Клементьевич**) **Гепштейн**; 2 במאי 1882 – 13 בספטמבר 1961) היה אדריכל, עיתונאי וסופר, תכנן בתים רבים בתל אביב. היה נשיא מכון ז'בוטינסקי וידידו האישי, כן היה העורך הראשי של כתב העת היהודי בשפה הרוסית "ראזסווייט".

## קורות חיים
גפשטיין נולד בעיר אודסה שבדרום-מערב רוסיה, בנם של יוכבד, בת ליצרן משקאות מחצי האי קרים, וקלמן עורך דין, מסימפרופול. כאשר היה בן כחצי שנה, חזרה המשפחה לגור בקרים, בה חלפו עליו נעוריו. עד בר המצווה שלו, קיבל חינוך יהודי, ב"חדר" וממורים פרטיים. לאחר מכן למד בבית ספר ריאלי ממשלתי באודסה, ובאקדמיה לאמנות ואדריכלות בבירה סנקט פטרבורג. בשנת 1912, הוסמך לאדריכל, ועבד במקצוע זה בפטרבורג. עוד בזמן לימודיו, החל לעסוק בכתיבה עיתונאית, ובטרם מלאו לו 17 שנים, כבר כתב בעיתון הרוסי "קרים", ובעיתונים ציוניים ברוסית.

התמחה בהוצאה לאור, ועם תום מהפכת אוקטובר, מונה כ"מנהל הוצאת ספרי החוקים, מטעם הקומיסריון למשפטים במוסקבה". באותם ימים אף נישא למרגלית, אחותם של יוליוס ברוצקוס ובוריס דב ברוצקוס.

### בארץ ישראל
כאדריכל התמחה בתכנון בתי דירות בתל אביב, תחום בו עסק עד לשנת 1950. הבניינים הרבים שתכנן בתל אביב בלטו הודות לאיכותם העיצובית. לבד מבתי מגורים תכנן את "המרכז המסחרי החדש" שהוקם בסמיכות לתחנה המרכזית הישנה וכן תכנן את בניין קולנוע אלנבי. בשלב מאוחר פרש מהמקצוע והתמסר לכתיבה. בשנת 1952 התאלמן מאשתו מרגלית. גפשטיין נפטר בתל אביב ב-1961, ונקבר בבית הקברות נחלת יצחק.

## מבנים נבחרים בתכנונו
* קולנוע אלנבי, תל אביב.
* בית גולדשטיין, החזית הפונה לרחוב אידלסון.
* בית בלילובסקי, בן יהודה 85 פינת גורדון 22.
* בית חביב, רחוב שלמה המלך 31–33.
* המרכז המסחרי החדש, ארבעה בלוקים של מסחר ברחובות הגליל והשרון.


gepshtishlomo.JPG|כניסה לבניין מגורים ברחוב שלמה המלך


## אילן יוחסין

## לקריאה נוספת
* 'גפשטיין, שלמה', בתוך: דוד קלעי, **ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי**, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 139. 

## קישורים חיצוניים

* שלמה גפשטיין באתר WorldCat Identities
* 
* שלמה גפשטיין, באנציקלופדיה לתולדות יהודי רוסיה 
* אדריכל שלמה גפשטיין, באתר "פרויקט תל אביב"
* , 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אדריכלים יהודים רוסים
קטגוריה:אדריכלים ביישוב
קטגוריה:אדריכלים ישראלים
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:עיתונאים יהודים אוקראינים
קטגוריה:עיתונאים יהודים רוסים
קטגוריה:סגל ראזסווייט
קטגוריה:סגל העם
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:העיר הלבנה: אישים
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות נחלת יצחק
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1882
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1961
יגאל פזי

ממוזער|סיאול 1988. מדליית כסף לנבחרת ישראל במשחקים הפאראלימפיים
**יגאל פזי** (נולד ב-31 בדצמבר 1939) הוא מדליסט פאראלימפי ישראלי, חבר נבחרת ישראל בכדורעף נכים בשנים 1973–1990. זכה בארבע מדליות אולימפיות (3 זהב, 1 כסף), ארבע מדליות באליפות העולם (2 זהב, 2 כסף) וארבע מדליות באליפות אירופה (1 זהב, 3 ארד).

## ביוגרפיה
יגאל פזי נולד בקיבוץ אושה, בן לרחל (רושקה) ושמואל פזי. בשירותו הצבאי היה בגולני.

במלחמת ששת הימים שירת בפלס"ר 78 של חטיבת המילואים אלכסנדרוני, אשר לחמה בקרבות ההבקעה במרכז רמת הגולן. באחר הצהריים של יום שישי, 9 ביוני 1967, נפגע פזי ממוקש נעל, בעליית הפלס"ר לדרבשייה.

פזי, אשר איבד באירוע את רגלו הימנית מתחת לברך, אושפז בבית חולים רמב"ם בחיפה, שם טופל על ידי מי שלימים תהיה אשתו, האחות יהודית כהן-אלורו. השניים נישאו ב-5 בנובמבר 1967.

## שחקן נבחרת כדורעף נכים
פזי שיחק כדורעף עוד טרם פציעתו והיה חבר קבוצת זבולון.

כשנתיים לאחר שיקומו שב פזי למגרש הכדורעף, במסגרת כדורעף נכים שהחלה להתגבש בחיפה. הקבוצה שיחקה בליגה למקומות עבודה כנגד קבוצות "רגילות".

פזי שיחק בנבחרת ישראל בכדורעף נכים החל מהקמתה ב-1973 ועד 1990 בעמדת מנחית. הרכב הנבחרת עם הקמתה כלל מלבד פזי את חגי זמיר, אהרון דנציגר, שלמה אשכול, רוני פרדקין, משה ברבלט, גדי לנצר, דני גלעדי ואליעזר קלינה ששימש כמאמן-שחקן.

עם הקמת בית הלוחם תל אביב ב-1974, תפס ספורט הנכים בישראל תאוצה, ובפרט נבחרת הכדורעף אשר הגיעה להישגים חסרי תקדים.

כמו כן, שיחקה הנבחרת כל השנים גם בליגה ה"רגילה" לכדורעף בארץ בהצלחה מרובה.

## קישורים חיצוניים

* פירוט השתתפותו בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים באתר הרשמי של IPC 
* חטיבת אלכסנדרוני במלחמת ששת הימים, מתוך אתר החטיבה.
* 

קטגוריה:אלופים פאראלימפיים ישראלים
קטגוריה:זוכי מדליית כסף פאראלימפית מישראל
קטגוריה:שחקני כדורעף נכים ישראלים
קטגוריה:שחקני כדורעף פאראלימפיים ישראלים
קטגוריה:שחיינים פאראלימפיים ישראלים
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976)
קטגוריה:שחקני כדורעף במשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976)
קטגוריה:שחיינים במשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976)
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים ארנהם (1980)
קטגוריה:שחקני כדורעף במשחקים הפאראלימפיים ארנהם (1980)
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984)
קטגוריה:שחקני כדורעף במשחקים הפאראלימפיים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984)
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988)
קטגוריה:שחקני כדורעף במשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988)
קטגוריה:ספורטאים נכי צה"ל
קטגוריה:אושה (קיבוץ): אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1939
מדולה

בלטינית **Medulla** היא החלק המרכזי, הליבה, בדרך כלל כמונח אנטומי.
גנאיוס קורנליוס לנטולוס מרקלינוס

**גנאיוס קורנליוס לנטולוס מרקלינוס** (לטינית: Gnaeus Cornelius Lentulus Marcellinus; סביבות 90 לפנה"ס - 48 לפנה"ס) היה פוליטיקאי רומי. נבחר לקונסול בשנת 56 לפנה"ס.
## חייו
מרקלינוס היה שייך לענף הלטונולים במשפחת הקורנליים האצילה. בשנת 75 או 76 לפנה"ס שהה בחצי האי האיברי והיה אחראי על המכרה. בשנת 67 שירת בדרגת לגאטוס בצבאו של פומפיוס בעת מאבקו בשודדי הים הקיליקיים. בשנת 60 נבחר לפראיטור ובין 59 ל-58 שירת כנציב בסוריה בדרגת פרו-פראיטור. בשנת 56 נבחר לקונסול ביחד עם לוקיוס מרקיוס פיליפוס. במסגרת תפקידו עמד לצד האופטימטים והתנגדותם למסע הכיבושים של יוליוס קיסר במהלך מלחמת גאליה. המהלך הפוליטי כשל אודות לברית החזקה של יוליוס קיסר עם גנאיוס פומפיוס מגנוס ומרקוס ליקיניוס קראסוס הידועה בשם הטריומווירט הראשון. לאחר סיום כהונתו כקונסול פרש מפוליטיקה.

בנו, לנטולוס מרקלינוס שירת תחת קיסר ואילו אשתו, סקריבוניה התחתנה בסופו של דבר עם אוגוסטוס.

מרקלינוס
מרקלינוס
לוקיוס מארקיוס פיליפוס (קונסול 56 לפנה"ס)

**לוקיוס מארקיוס פיליפוס** (לטינית: Lucius Marcius Philippus; סביב 102 לפנה"ס - אחרי 43 לפנה"ס) היה פוליטיקאי רומאי בשלהי תקופת הרפובליקה הרומית. מצאצאי המלך הרומי אנקוס מארקיוס ובן למשפחה סנטורית מכובדת. אביו, מארקיוס לוקיוס פיליפוס היה קונסול בשנת 91 לפנה"ס. 

פיליפוס נבחר לפראיטור בשנת 60 ושירת כפרו-פראיטור בסוריה בשנת 59 או בשנת 61. התחתן עם אטיה באלבה קייסוניה, אחייניתו של יוליוס קיסר. מנישואיו הקודמים היו לו בן ובת, שהתחתנה עם מרקוס פורקיוס קאטו אוטיקנסיס. 

למרות הקשרים המשפחתיים עם קיסר, צידד באופטימאטים וניסה להצר את צעדיו של קיסר בעת מלחמת גאליה, אך כשל במאמציו אודות לברית הטריומווירט הראשון שקיסר היה חלק ממנה. כתוצאה מכך בגלל התנגדות הטריאומווירט, לאחר סיום כהונתו כקונסול לא קיבל לידיו פרובינקיה.

בעת מלחמת האזרחים של יוליוס קיסר לא נקט עמדה ולא צידד באף צד. בהמשך, הפגין נאמנות למשטרו של אוגוסטוס ומת בשיבה טובה. 

## קישורים חיצוניים

פיליפוס
פיליפוס
ביטוריגים

שמאל|ממוזער|250px|ארצם של הביטוריגים
שמאל|ממוזער|250px|השבטים בגאליה
**ביטוריגים** או **ביטוריגים קובים** (Bituriges Cubii) היו שבט גאלי ממרכז גאליה בעמק הלואר. האופידום החשוב ביותר בשטחם היה אווריקום (בורז' המודרנית).

היות שלגאלים לא היה כתב משלהם, הם לא הותירו מסמכים כתובים אודותם. לכן, מעט מאוד ידוע על הביטוריגים בתקופה שקדמה למלחמת גאליה (58 - 50 לפנה"ס). חפירות ארכאולוגיות גילו ישוב גדול ממאה ה-5 לפנה"ס בבורז', המיוחס להם. נראה שהביטוריגים היו בני חסות של האיידואים והורכבו משתי חמולות גדולות. השפעתם לא הייתה גדולה, אך היו מרכז חשוב של הדת הקלטית עם מרכזי פולחן דרואידים חשובים.

בעת מלחמת גאליה התנגדו בעוז ליוליוס קיסר, במיוחד בעת מרד ורקינגטוריקס. המשיכו במאבק גם אחרי תבוסתו של ורקינגטוריקס במצור על אלסיה והוכרעו סופית רק בחורף 51 לפנה"ס, כמה חודשים לאחר תום המצור על אלסיה. לאחר כיבוש גאליה שמרו על נאמנות לרומא והשתלבו היטב באימפריה.

ארצם הייתה עשירה בשדות טובים והם גידלו בעיקר שעורה וחזירים. כמו כן הייתה עשירה בעפרות ברזל. ארגנטומאגוס (Argentomagus) הייתה מרכז ביטוריגי לעבודות המתכת. חפירות גילו כלי ברזל נאים רבים מאיכות טובה בשטחם.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:שבטים גאלים
קטגוריה:מלחמת גאליה
ועידת לוקה

**ועידת לוקה** הייתה כינוס של חברי הברית הפוליטית הידועה בשם הטריומווירט הראשון: גאיוס יוליוס קיסר, גנאיוס פומפיוס ומרקוס ליקיניוס קראסוס בלוקה בשנת 56 לפנה"ס. בתקופה זו, קיסר היה שקוע במלחמת גאליה ותוכנית הפלישה לאי הבריטי. קראסוס שאף להגדיל את יוקרתו הפוליטית וחיפש דרכים למימוש חזונו. גם פומפיוס רצה את חלקו. הברית היציבה בין שלושת הפוליטיקאים הבכירים נכרתה עוד בשנת 60 לפנה"ס. הם חברו יחד כדי לשלב את עוצמתם הפוליטית וכך לזכות בנתח שליטה גדול מאוד בפוליטיקה ברפובליקה הרומית. 

הפוליטיקה הרומאית בשלהי תקופת הרפובליקה הייתה בתוהו ובוהו מוחלט. שוחד בעת בחירות ניתן לכל, אלימות ברחובות שגלשה לכדי תגרות בין קבוצות של גלדיאטורים מזוינים, שנכשרו על ידי פוליטיקאים שונים, הייתה מחזה נפוץ. 

האירועים ערערו במידת מה את הברית ההדוקה בין השלישייה. הכינוס נועד לחזק את הקשרים ביניהם ימי הברית כקדם. במהלך הכינוס הוחלט שקראסוס ופומפיוס ירוצו לכהונת הקונסול בשנת 55. עוד הוחלט להאריך את הפרוקונסולט של קיסר בחמש שנים נוספות וכך לאפשר לו להשלים את כיבושה של גאליה.

## לקריאה נוספת


* A. W. Lintott, Lucan and the History of the Civil War, The Classical Quarterly, New Series, Vol. 21, No. 2 (Nov., 1971), pp. 488-505
* Colm Luibheid, The Luca Conference, Classical Philology, Vol. 65, No. 2 (Apr., 1970), pp. 88-94


קטגוריה:הרפובליקה הרומית
לוקיוס קלפורניוס פיסו קייסונינוס (קונסול 58 לפנה"ס)

**לוקיוס קלפורניוס פיסו קייסונינוס** (בלטינית: **Lucius Calpurnius Piso Caesoninus**) היה פוליטיקאי רומאי חשוב שפעל בשלהי הרפובליקה הרומית. הוא היה חותנו של יוליוס קיסר דרך נישואיה של בתו, קלפורניה פיסוניס, לקיסר. נבחר לקונסול בשנת 58 לפנה"ס.

ידוע בשל יריבות מרה עם מרקוס טוליוס קיקרו. קייסונינוס יצר ברית עם פובליוס קלודיוס פולכר כדי לסלק את קיקרו מדרכו. מזימתו הצליחה באופן חלקי, כאשר הצליח לגרום לחזרתו של קיקרו מן הפרובינקיה מוקדון, שאותה ניהל במסגרת הפרו-קונסולט שלו (לאחר סיום כהונתו של מגיסטראט רומי, נהוג היה לתת לו לנהל פרובינקיה כלשהי כהמשך לשירותיו, כאן בתואר פרו-קונסול). למרות הצלחה זו, התקפותיו של קיקרו לא פסקו.

במהלך מלחמת האזרחים של יוליוס קיסר לא צידד ביוליוס קיסר אף על פי שהיה בן משפחתו, ונותר נייטרלי. נטען גם שהיו לו קשרים סודיים עם גנאיוס פומפיוס, יריבו של קיסר בעת מלחמת האזרחים. בהמשך הוא צידד באוגוסטוס במאבקו במרקוס אנטוניוס.

## קישורים חיצוניים

קייסונינוס
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-1 לפנה"ס
מרקוס ולריוס מסלה רופוס

**מרקוס ולריוס מסלה רופוס** (בלטינית: **Marcus Valerius Messalla Rufus**; סביב 104 או 103 לפנה"ס – 26 לפנה"ס) היה פוליטיקאי רומאי חשוב.

נבחר ככל הנראה לכהונת הפראיטור בשנת 62 לפנה"ס. נבחר לקונסול בשנת 53 לפנה"ס, אך כניסתו לתפקיד התעכבה בגלל אלימות קשה בין תומכיהם של פובליוס קלודיוס פולכר וטיטוט אניוס מילו. בעקבות המהומות כניסתו לתפקיד התאפשרה רק ביולי 53. צידד בקיסר במהלך מלחמת האזרחים שפרצה אחרי חציית הרוביקון על ידי יוליוס קיסר לאחר סיום מלחמת גאליה. שירת בדרגת לגאטוס בצבאו של קיסר במהלך המלחמה. נשלח בראש לגיון אחד לכבוש את סרדיניה מידי האופטימאטים כדי להבטיח את הספקת הדגן לרומא. אין ידיעות על חייו לאחר המלחמה, מלבד שנת מותו.

רופוס
מרקוס קלפורניוס ביבולוס

**מרקוס קלפוריוס ביבולוס** (בלטינית Marcus Calpurnius Bibulus  סביב 102 לפנה"ס - 48 לפנה"ס) היה פוליטיקאי בולט בשלהי הרפובליקה הרומית. היה אופטימט מושבע. נודע כיריבו המר של יוליוס קיסר ואף נלחם נגדו במהלך מלחמת האזרחים. היה נשוי לפורקיה קאטוניס, בתו של קאטו הצעיר, יריב עיקש נוסף של קיסר. בדומה לאופטימטים אחרים, התנגד בתוקף לכל רפורמה בממשל הרומי, שקיסר היה בין מצדדיה.

## קריירה מוקדמת וכהונה כקונסול
ביבולוס היה שייך למשפחת הקלפוריניים החשובה מקרב הפלבס הרומאי. בשנת 65 לפנה"ס נבחר לכהונת האיידיל הקורילי לצדו של יוליוס קיסר, שהאפיל על ביבולוס. ביבולוס נתקל שוב בקיסר בשנת 62 לפנה"ס, עת שניהם כיהנו כפראיטורים. היריבות ביניהם הייתה מרה והם התנגחו ללא הפסקה האחד בשני. במהלך כהונותו כפראיטור נקרא לטפל בקשר קאטילינה.

כשקיסר הכריז על מועמדותו לבחירות למשרת הקונסול, בתמיכת הטריומווירט הראשון, האופטימטים העניקו את תמיכתם לביבולוס שנבחר לקונסול ביחד עם קיסר והיה שותפו בתפקיד. היריבות בין האישים המשיכה ואף התגברה. לרוע מזלו של ביבולוס, הוא לא היה מסוגל לעמוד בקצב ויוליוס קיסר האפיל עליו לחלוטין.

בתחילת כהונתם המשותפת, ניסה להתנגד לחוק שקיסר ביקש להעביר למען הסדרת הענקת האדמות לחייליו המשוחררים של גנאיוס פומפיוס, שותפו לברית הטריאומווירט. כוחו של ביבולוס לא עמד לו ולמרות טריקים פוליטיים שניסה להפעיל, החוק עבר. לאחר כישלונו, הסתגר בביתו ולא השתתף יותר בישיבות הסנאט וכך נותר קיסר קונסול יחיד הלכה למעשה. המעשה הפוליטי היחיד שהיה בעל משמעות כלשהי מצדו של ביבולוס היה ניסיונו להתנגד למינוי של קיסר לפרו-קונסול בגאליה ובאיליריה לחמש שנים. גם ניסיון זה כשל וקיסר התמנה לתפקיד שחפץ בו.

## מלחמת האזרחים
במהלך שנות ה-50 בעוד קיסר שקוע במלחמת גאליה תקף ביבולוס את פומפיוס והאשים אותו באלימות בין תומכיהם של טיטוס אניוס מילו ופובליוס קלודיוס פולכר בשנת 56. בסוף שנות ה-50 כשהאופטימטים אימצו את פומפיוס שאותו תקפו בשצף רק כמה שנים לפני כן כדי שיעמוד בראש צבאם במלחמת האזרחים וביבולוס יישר איתם קו.

בשנת 51 לפנה"ס התמנה לנציב סוריה וניכס לעצמו את ניצחונו של גאיוס קאסיוס לונגינוס על האימפריה הפרתית. על כך נחגגו לכבודו חגיגות במשך 20 יום ברומא. כמו כן, שלח את שני בניו למצרים כדי להזעיק את החיילים הרומאים שניצבו שם, אך החיילים סירבו לציית להוראות ואף רצחו את בניו.

כשסיים את כהונתו וחזר לרומא, גילה כי פרצה מלחמה בין קיסר לפומפיוס. ביבולוס צידד בפומפיוס וקיבל את האחריות על הצי בים האדריאטי. ניסיונו למנוע מקיסר את הפלישה הימית ליוון כשלה, אחרי שקיסר בחר לצאת לים בסוף הסתיו, כהים גועש ומזג אוויר איננו נח לשיט. יחד עם זאת, ביבולוס הצליח למנוע את הגעת התגבורות לקיסר, אך אספקתו אזלה. הוא התעקש ונותר בעמדתו ולא נטש אותה, למרות קשיי האספקה. בסופו של דבר חלה ומת בתחילת שנת 48 לפני הספירה.

## קישורים חיצוניים

* 

ביבולוס
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-1 לפנה"ס
יוליוס השלישי

**האפיפיור יוליוס השלישי** (בלטינית: **Iulius III**; 10 בספטמבר 1487 – 23 במרץ 1555) היה אפיפיור ומנהיג הכנסייה הקתולית מ-1550 עד שנת 1555, היא שנת מותו. שמו של יוליוס נקשר בפרשת יחסיו השערורייתיים עם אחיינו המאומץ.

## קורות חיים
יוליוס השלישי נולד בשם ג'ובאני מריה דל מונטה צ'וקי (Ciocchi) ברומא בספטמבר 1487, חונך על ידי ההומניסט רפאלו ברנדוליני ליפו ולמד בפרוג׳ה ובסיינה.
האפיפיור פאולוס השלישי הפך אותו לקרדינל-בישוף של פלסטרינה ב-1536. לאחר בחירתו ניסה לקדם רפורמות ולכנס מחדש את ועידת טרנטו, המועצה האקומנית של הכנסייה הקתולית. בהמשך חייו לא היה מעורב פוליטית והרבה לפרוש לווילה ג׳וליה, שיוליוס הורה על בנייתה ב-1551. 

הוא הוציא צו לשריפת התלמוד בראש השנה שנת ה'שי"ד (1553).

## בחירתו
באותה תקופה, לאחר מותו של פאולוס השלישי, היו שלוש קבוצות פוליטיות בקונקלווה, האימפריאליסטים, הצרפתים ותומכיו של הקרדינל אלסנדרו פרנזה בטענתו לדוכסות פארמה. תחילה, האימפריאליסטים כרתו ברית עם תומכי פרנזה אבל כנגדם התייצבו הצרפתים וגרמו לתיקו בבחירות לאפיפיור. רק כאשר ג'ובאני מריה הבטיח לפרנזה את דוכסות פארמה אז הצרפתים ותומכי פרנזה הצטרפו כדי לבחור ביוליוס, כפשרה.
יוליוס נבחר לאפיפיור ב-7 בפברואר 1550.

## קישורים חיצוניים

* יוליוס השלישי באנציקלופדיה הקתולית
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אפיפיורים איטלקים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סיינה
קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-16
קטגוריה:ילידי 1487
קטגוריה:נפטרים ב-1555