open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
הקיסר האל של חולית

**הקיסר האל של חולית** (באנגלית: **God Emperor of Dune**) הוא ספר מדע בדיוני מאת פרנק הרברט, הספר הרביעי בסדרת חולית. הספר יצא לאור באנגלית בשנת 1981 ותורגם לעברית על ידי דורית לנדס בשנת 2003.

## תקציר העלילה
למעלה מ-3,500 שנים עברו מאז עלה לטו השני לשלטון בסוף אירועי ילדי חולית. הכוכב חולית אינו עוד מדבר אלא כוכב שופע צמחייה ומים. הזכר היחיד למדבר הכביר שכיסה פעם את כל הפלנטה הוא הסאריר, מדבר שבתוכו בנויה המצודה העצומה של לטו.

לטו כבר אינו אנושי; דגי החול שכיסו את עורו בעודו ילד הקנו לו גוף קדם-עקלתון: גופו בצורת התולעת בגובה של שבעה מטרים, רגליו הן כמו סנפירים חסרי תועלת וראשו נמצא בתוך ברדס של עור עקלתוני ורוד. הגוף הזה נתן לו לחיות במשך אלפי שנים. הוא הקיסר האל של חולית; הוא שולט על המרקוח שצומצם לכמות מזערית וכך הוא שולט בגילדת החלל, בבנות גשרית ובטליילאסו. כל התמרדות מדוכאת באמצעות צבא הנשים הפאנאטיות שלו, "דוברות הדגים", הסוגדות לו כאלוהים.

לטו מנסה בכל כוחו להגשים את שביל הזהב, אותו חזון שאפילו מואד'דיב התיירא ממנו. הוא השתלט על תוכנית הזיווגים של בנות גשרית. הוא עוקב בדקדקנות אחר כל בן ובת אטריידס שנולדים לפי תכנוניו ובוחן כל אחד מהם כדי לראות אם הם מבינים את משמעותו של שביל הזהב. לטו יודע שכל עוד הוא שולט ביקום, עתידה של האנושות מובטח. אך הוא יודע גם שזמנו מתחיל להתקצר והוא חייב להבטיח את הגשמת שביל הזהב בדרך אחרת.

היקום המוצג בספר זה שונה מזה שהוצג בקודמיו בסדרה; הכוכב אראקיס השתנה לבלי היכר והעקלתונים נכחדו כמעט לגמרי. הדררים, שבעבר היו עם אמיץ בעל מנהגים קדומים, הם כעת לא יותר ממוצגים מוזיאוניים המנסים לחקות (ללא הצלחה) את מנהגי הדררים בעבר.

העלילה, כמקובל בסדרה, נעה בין כמה דמויות ומספרת את סיפורן: פרט לסיפורו של לטו, מסופר לנו על סיונה אטריידס, צאצאית לתוכנית הזיווגים ומורדת בקיסר האל. מוניאו, אביה של סיונה ושר החצר של לטו. דנקן איידהו שהר'ולות שלו נוצרים שוב ושוב על ידי הטליילאסו ו-ווי נורי, השגרירה האייקסית החדשה.

ספר זה כתוב בצורה מורכבת ועמוסת פילוסופיה יותר מקודמיו בסדרה. רוב הציטוטים שבתחילת כל פרק לקוחים מן **היומנים הגנובים**, כינוי ליומניו של לטו. קו העלילה בספר זה פחות מוביל ואת מקומו תופסת פילוסופיה הנוגעת בתחומי חיים רבים ומגוונים.
בין השאר עוסק הספר בשאלות הנוגעות לטרגדיה שבאלמוות, שאלות של דטרמיניזם לעומת אקראיות, שאלות מגדריות ותרבותיות, ועוד.

## דמויות

### בית אטריידיס
***[[לטו אטריידיס השני|לטו השני]]**, הקיסר האל של היקום הידוע. מכונה גם "לטו העריץ" ו"התולעת".
***מוניאו**, שר החצר של לטו ואביה של סיונה. צאצא ישיר של הזיווג בין גאנימה לפאראד'ן קורינו.
***סיונה**, מורדת בלטו ובתו של מוניאו.
***דנקן איידהו**, מפקד המשמר המלכותי. ר'ולה (אדם משובט מתאי גופתו) שמשוחזר שוב ושוב בפקודת לטו.
***נאיילה**, שותפה נאמנה של סיונה. בסתר מדובבת דגים אדוקה ומרגלת בשירותו של לטו.

### בנות גשרית
***סייאקסה**, האם הראשה של בנות גשרית.
***אנטיאק**, אם נערצה ומגדת אמת.
***לוייסיאל**, אם נערצה צעירה ומגדת אמת.

### האייקסים
***מאלקי**, שגריר אייקס לשעבר באראקיס וידיד קרוב של הקיסר האל. דודה של ווי נורי.
***ווי נורי**, השגרירה האייקסית החדשה באראקיס. אחייניתו של מאלקי.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:חולית

קטגוריה:ספרי פרנק הרברט
קטגוריה:ספרי הוצאת עם עובד: מדע בדיוני
יוזף ברויר

**יוֹזֶף בְּרוֹיֶר** (בגרמנית: **Josef Breuer**; 15 בינואר 1842 – 20 ביוני 1925) היה רופא יהודי-אוסטרי. מפורסם בין היתר בזכות עבודתו המשותפת עם תלמידו זיגמונד פרויד - "מחקרים בנושא היסטריה". במחקר זה גולל את מסכת הטיפול במטופלת מפורסמת שלו בשם ברטה פפנהיים, שכונתה על ידו אנה או, כדי לשמור על פרטיותה. יש הטוענים, ביניהם פרויד עצמו, כי שיטת הטיפול החדשנית שבה השתמש ברויר, "טיפול בדיבור", הניחה את היסוד לשיטת הפסיכואנליזה. ברויר הוא אחד משני גיבורי הספר "כשניטשה בכה".

## טיפול בדיבור
פפנהיים הגיעה אל ברויר כשהיא לוקה בתסמינים שונים כשיעול טורדני, עייפות, שיתוק של הגפיים הימניות ושרירי הצוואר, מצבי רוח משתנים, הפרעות בראייה, בשמיעה ובדיבור.

כושר דיבורה התדרדר כך שבשלב מסוים עברה לדבר אנגלית בלבד. אבחונו של ברויר היה כי מדובר בהיסטריה נשית, כלומר בתסמינים פסיכוסומטיים. במהלך טיפולו של ברויר הוא שוחח ארוכות עם החולה, שיחות שבמהלכן היא תיארה בפניו את כל המתחולל במוחה (תהליך שכונה על ידה "ניקוי ארובות"). ברויר גילה כי כאשר הצליח להגיע לשורש הבעיה, כלומר הסיבה הבלתי מודעת שהביאה להתהוות סימפטום זה או אחר - השתפר מצבה של ברתה.
ימין|ממוזער|
ברויר (1905)
בשנת 1882 הפסיק ברויר את טיפולו בפפנהיים. ככל הנראה, סיבת הפסקת הטיפול הייתה יחסי משיכה שהתפתחו בין הרופא למטופלתו, שלא יכלו להגיע לידי מימוש.

הספר "כשניטשה בכה" מאת ארווין יאלום מתאר פגישות דמיוניות בין ברויר לפרידריך ניטשה, בהן הוא מתאר לפניו את פרטי המקרה באריכות.

## משפחתו
ברויר התחתן עם מתילדה אלטמן בשנת 1868, והיו להם חמישה ילדים. בתם דורה התאבדה מאוחר יותר כדי לא להיות מגורשת על ידי הנאצים. אחת מבנותיו, מרגרטה שיף, נספתה בטרזיינשטט ב-9 בספטמבר 1942, ובתה-נכדתם, חנה שיף, מתה בזמן שנאסרה על ידי הנאצים.

## לקריאה נוספת
* זיגמונד פרויד, יוזף ברויאר, **מחקרים בהיסטריה (1893–1895)** (תרגום מגרמנית: מרים קראוס; עורך: דרור גרין), צפת: ספרים, 2004.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רופאים יהודים אוסטרים
קטגוריה:מהפנטים יהודים
קטגוריה:פסיכולוגים יהודים אוסטרים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת וינה
קטגוריה:רופאים יהודים
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1842
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1925
ברכו

**ברכו** הוא קטע בתפילה היהודית, בו מכריזים **"בָּרְכוּ אֶת ה' הַמְּבֹרָךְ"** והקהל עונה:** "בָּרוּךְ ה' הַמְּבֹרָךְ לָעוֹלָם וָעֵד"**. הקטע נאמר על ידי שליח הציבור לפני ברכות קריאת שמע בתפילת שחרית וערבית, על ידי העולים לתורה בתחילת ברכות התורה, ויש הנוהגים לחזור עליה בסוף תפילות שחרית וערבית.

ברכו נחשב אחד מה'דברים שבקדושה', הנאמרים בציבור בלבד, כלומר שאין לאומרו אם אין מניין אנשים בבית הכנסת.

## רקע
התפילה מוזכרת במשנה במסכת ברכות: "אמר רבי עקיבא: מה מצינו בבית הכנסת אחד מרובין ואחד מועטין אומר: ברכו את ה'. רבי ישמעאל אומר: ברכו את ה' המבורך". למרות שבדרך כלל ההלכה נפסקת כדעת רבי עקיבא, במחלוקת זו נקבע בגמרא כדעת רבי ישמעאל. 

על פי הראב"ן, קטע זה נועד במקורו עבור שליח ציבור המברך את ברכות קריאת שמע עבור הציבור ומוציא אותם ידי חובה, ולכן קודם לכן הוא פונה אל הציבור שיסכימו וישתתפו לברכתו. גם אמירת ברכו לפני העלייה לתורה היא פניה לציבור להתכוון להשתתף עם העולה בברכותיו ובקריאתו בתורה.  הקטע דומה לברכת הזימון שנועדה במקורה למי שמברך ברכת המזון ומוציא אחרים ידי חובתם, שאומר קודם לכן: "נברך (אלוהינו) שאכלנו משלו", והם עונים "ברוך (אלהינו) שאכלנו משלו ובטובו חיינו".

## פרטים
בתפילת שחרית אומרים ברכו אחרי הקדיש שלאחר פסוקי דזמרה לפני ברכות קריאת שמע. בתפילת ערבית אומרים ברכו עם פתיחת התפילה, לפני ברכות קריאת שמע. נוהגים לומר ברכו שוב בסוף התפילה, סמוך לתפילת עלינו לשבח, עבור אלו שאיחרו לבוא לתפילה. לדעת חלק מן הפוסקים יש לנהוג כן רק אם ידוע שחלק מן המתפללים לא הספיקו לשמוע ברכו בתחילת התפילה. למנהג אשכנז, לא אומרים ברכו בסוף תפילת שחרית בימים שבהם קוראים בתורה, משום שגם המאחרים שמעו ברכו מפי העולים לתורה. לפי נוסח אשכנז המקורי, אין אומרים ברכו בסוף תפילת ערבית, וכן נוהגים עד היום ברוב קהילות אשכנז בחו"ל.

בחלק מקהילות הספרדים (בעיקר אצל יהדות בבל) נהוג להוסיף את המילה "רבנן" לפני ברכו, כלומר השליח ציבור (או העולה לתורה) אומרים "רבנן! ברכו את ה' המבורך".

בעדות רבות, נהגו שבשעה שהחזן אומר "ברכו את ה' המבורך" הקהל אומר בלחש "יתברך וישתבח ויתפאר ויתרומם ויתנשא שמו של מלך מלכי המלכים הקב"ה שהוא ראשון והוא אחרון ומבלעדיו אין אלהים סולו לרוכב בערבות ביה שמו ועלזו לפניו ושמו מרומם על כל ברכה ותהילה: ברוך שם כבוד מלכותו לעולם ועד: יהי שם ה' מבורך מעתה ועד עולם".

## קישורים חיצוניים

*
*
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ברכות
קטגוריה:תפילות ביהדות
קטגוריה:ברכות קריאת שמע
קטגוריה:קריאת התורה
כשניטשה בכה

**כשניטשה בכה** (באנגלית: **When Nietzsche Wept**) הוא רומן ריאליסטי - היסטורי, שכתב הפסיכיאטר ארווין יאלום. הספר עוסק בדמויות מציאותיות, אך עיקר העלילה היא פרי מוחו של הסופר.

הספר מתאר סדרה דמיונית של מפגשים בין הרופא ד"ר יוזף ברוייר לבין הפילוסוף פרידריך ניטשה בווינה, 1882. ד"ר ברוייר, מורו וידידו של זיגמונד פרויד, נפגש עם ניטשה ביוזמתה של לו סלומה, ידידתו של ניטשה. עוד מעורבת בסיפור המטופלת של ברוייר, ברטה פפנהיים, אותה הוא מכנה מטעמי שמירת פרטיותה אנה או. הספר יצא לאור בעברית בהוצאת עם עובד בתרגומה של כרמית גיא.

## עלילה
הסיפור נפתח בוונציה, מקום בו מקבל  ד"ר ברוייר הזמנה לפגישה עם לו סלומה. זו מתארת באוזניו את ידידה הדיכאוני, הנתון בסכנת התאבדות. פרופסור ניטשה, כפי שמתברר, סובל מתסמינים רבים ככאבי ראש, הפרעות עיכול, פגיעה בראייה, נדודי שינה ואגב כך הוא נוטל תרופות מכל הסוגים.

מוקסם מהעלמה סלומה, נוטה הדוקטור להסכים לבקשתה ולטפל בפרופסור, אלא שהדברים אינם פשוטים כל כך. התנאי של סלומה הוא שניטשה לא יידע על מעורבותה בעניין. היא מעדכנת אותו בפרטים נוספים אודות יחסיה עם ניטשה וגבר נוסף בשם פאול ריי.

השלושה התרועעו יחד במעין קומונה משולשת, עד שנפרדו, וניטשה, בעקבות הפרידה ובעידוד של אחותו, כותב ללו מכתבי שטנה. הפגישה מסתיימת בכך שסלומה משאירה לרופא שניים מספריו של ניטשה - אנושי, אנושי מדי והמדע העליז.

[ימין|ממוזער|210px|[פרידריך ניטשה|ניטשה, פאול ריי ולו סלומה, 1882]]

עתה על ד"ר ברוייר להחליט על דרך הטיפול בפציינט החדש. לו סלומה מבהירה לו שפרופסור ניטשה אינו מכיר ביאושו ואם ישכנעו אותו לבוא אליו זה יהיה אך ורק לשם טיפול בבעיות הרפואיות הגופניות שלו. לפיכך, הוא צריך למצוא דרך כיצד לטפל בבעיות הפסיכולוגיות שלו במסווה של טיפול גופני. לשם כך הוא מתייעץ עם זיגמונד פרויד. הרופא מציע לניטשה לאשפזו במרפאה פרטית למשך חודש ימים, שאז יקבל את הטיפול הדרוש לו אלא שהפילוסוף העקשן אינו יכול לעמוד בהוצאה הכבדה ואינו מוכן ליהנות מאשפוז חינם על חשבון הרופא.

הפתרון המקורי שמוצא הרופא הוא הדדיות: הוא יטפל בניטשה ובתמורה יטפל ניטשה בו, או במה שהוא מתאר כייאושו העמוק מחייו. ד"ר ברויר מקווה שתוך כדי מהלך העניינים הם יחליפו תפקידים והוא יוכל לטפל בבעיות הנפשיות של ניטשה.

במהלך הטיפול הוא מספר לניטשה  על המטופלת שלו, ברתה פפנהיים, אותה הוא מכנה, לשם הגנת פרטיותה, אנה או. ברתה, שהגיעה אליו כשהיא סובלת מתסמינים שונים כשיעול טורדני, עייפות, מצבי רוח משתנים, הפרעות בראייה, בשמיעה ובדיבור. ברוייר מאבחן כי מדובר בתסמינים פסיכוסומטיים. במהלך טיפולו של ברוייר הוא משוחח ארוכות עם החולה, שיחות שבמהלכן היא מתארת לו בגילוי לב את כל המתחולל במוחה. ברוייר מצליח בטיפול ומצבה של ברטה משתפר פלאים. אלא שאז מגלה ברוייר כי הוא נמשך למטופלת שלו, ומשיכה זאת גורמת לו לייסורים.

## הסרט
בשנת 2007 יצאה גרסה קולנועית של הספר, בבימויו של הבמאי הישראלי פנחס פרי. בין השאר משחקת בסרט השחקנית הישראלית מיכל ינאי.

## הערות שוליים

קטגוריה:רומנים (סוגה ספרותית)
קטגוריה:ספרי 1992
קטגוריה:ספרי ספריית אופקים
נשמה יתרה

**נשמה יתרה** היא מושג יהודי קבלי, לפיו בכניסת שבת נוספת כביכול באדם נשמה למשך כל השבת עד יציאתה.

לדעת רש"י בעקבות תוספת נשמה זו, האדם יכול לאכול בשבת יותר מאשר בדרך כלל, ואין נפשו קצה עליו.

בספרות הקבלה והחסידות מבואר שהנשמה היתרה גורמת להרגשת התעלות רוחנית, לשומרי השבת.

## מקור
המקור למושג נשמה יתרה נמצא בתלמוד במסכת ביצה: זמן כניסת הנשמה יתרה, כפי הנראה מדברי הפוסקים הוא משעת כניסת שבת, או משעת קבלת שבת. אך יש שכתבו שכבר מחצות יום שישי נכנסת הנשמה יתרה.

בשערי תשובה כתב בשם תלמידי האר"י .

אך המאירי מהאסכולה הרציונליסטית פירשו על דרך אחרת

## מנהגים
יש נוהגים לקבל את הנשמה היתרה במחשבה, בשלושה שלבים בלילה (בשעת אמירת בואי כלה בפיוט לכה דודי - חלק הנפש, באמירת ברכו - חלק הרוח, ובברכת השכיבנו - חלק הנשמה) ובשלושה שלבים ביום (באמירת נשמת כל חי - חלק הנפש, במילים ה' שפתי תפתח שבתחילת תפילת העמידה - חלק הרוח, ובאמירת כתר בתפילת מוסף - חלק הנשמה).

ישנם גם המסבירים את מנהג הרחת הבשמים בהבדלה, כהמשכת הנשמה היתרה אל תוך יציאת השבת ולששת ימי השבוע, על ידי נשימת ריחה וזיכרונה של הנשמה היתרה ובכך המשכת אורה, ריחה וזיכרונה אל תוך יציאת השבת וששת ימי השבוע. בדומה לכך, כך גם מנהג מזיגת יין ההבדלה אל מחוץ לגביע, וכן מנהג הארת ציפורני כפות הידיים, שהן קצוות הגוף הפונים החוצה אל מלאכת החולין בששת הימים. וכך האדם ממשיך להיות מבושם מקדושת וברכת אור הנשמה היתרה. וכך נכתב במדרש שכל טוב .

גם מנהג סעודת המלווה מלכה, שהיא הסעודה הרביעית של שבת, מוסבר על ידי כמה מהמקובלים, כסעודה אחרונה עם הנשמה היתרה, רגע לפני שהיא עוזבת את הגוף.

## ביום טוב
לדעת רשב"ם אף ביום טוב ישנה נשמה יתרה, ולכך כאשר חל יום טוב במוצאי שבת אין לברך על הבשמים, מאחר שהנשמה היתרה אינה מסתלקת במוצאי שבת, אלא רק למחרת - במוצאי יום טוב.

אך בעלי התוספות כתבו להוכיח מכך שאין מברכים על הבשמים במוצאי יום טוב - שביום טוב אין נשמה יתרה.

## קישורים חיצוניים
*יוסי אורנשטיין, נשמה יתרה, אתר ישיבת הר עציון
*הסבר על תוספת נר"ן בשבת מאת הרב יוסף אלנקווה באתר מורשת
## הערות שוליים

קטגוריה:מושגים בקבלה
קטגוריה:שבת
גוף תא עצב

**גוף התא** (באנגלית: **Soma** או **Perikaryon**) הוא חלק בתא עצב המכיל את גרעין התא.

## תפקיד
גוף תא העצב הוא החלק בו נמצא גרעין התא, המכיל את המטען התורשתי, את יצרני האנרגיה ובו מתקיים המטבוליזם של התא, כבכל תא בגוף. גוף התא מייצר את רוב המרכיבים החלבוניים הדרושים לתא העצב. 

בתלולית האקסון המחברת בין גוף התא לאקסון מתבצעת אינטגרציה של האותות העצביים שהתקבלו מהדנדריטים. יצירת דחף עצבי בתגובה למידע המגיע אל תא העצב תלויה בתוצאות האינטגרציה. תא העצב מקבל מידע מתא אחר ומעביר אותו  דרך האקסון למקום אחר רחוק יותר. לפעמים אורך האקסון יכול להגיע ליותר מ-4 מטר בבעלי חיים גדולים.

## מבנה

כיוון שיש מספר רב של סוגי תאי עצב אין מבנה ייחודי לאזור גוף התא. ישנם הבדלים גם בגודלו של גוף התא בין תאי עצב שונים. הוא יכול להיות קטן מ-5 מיקרון (אלפית המילימטר) או גדול מ-100 מיקרון.

באופן כללי גוף התא מחבר בין הדנדריטים לאקסון וצורתו כדורית. המבנה הפנימי של גוף התא:

* ממברנה - קרום התא. למעשה שכבה שומנית המהווה חוצץ בין הפנים לחוץ שהם סביבה מימית. 
* מולקולות חלבון - נמצאות בתוך גוף התא וממלאות שלל תפקידים: חלקן מפקחות על הכניסה והיציאה של יונים מן התא, חלקן מעבירות מידע, חלקן נושאות חומרים מסוימים פנימה והחוצה. 
* גרעין התא - הוא עגול ובתוכו שוכנים הגרעינון והכרומוזומים. בתוך הכרומוזומים נישא המטען הגנטי של האורגניזם.
* ציטופלזמה - חומר צמיג, נוזל למחצה, הממלא את חלל הממברנה.
* מיטוכונדריה (וביחיד מיטוכונדריון) - אחראים לניצול אנרגיה מן המזון המתפרק בתא. למיטוכונדרים יש dna משל עצמם.
* רשתית תוך-פלזמית
* אברון גולג'י - צורה מיוחדת של רשתית תוך פלזמית. 
* ליזוזום - עוטף את הפרשות התא בבועית ומוציא אותם מהתא.
* ריבוזום - "בית חרושת" לחלבונים.

## הערות שוליים

קטגוריה:מערכת העצבים
ALGOL

**ALGOL** (קיצור של **ALGO**rithmic **L**anguage) היא משפחה של שפות תכנות פרוצדורליות שפותחה החל מאמצע שנות ה-50 של המאה ה-20.

השפה כללה תכונות חשובות רבות לראשונה, ובהן:
* המושג של "בלוקים" של קוד, כולל אפשרויות לקינון של בלוקים, והגבלה של תחום ההכרה (Scope) של משתנים
* שתי דרכים שונות להעברת פרמטרים לפרוצדורה – By Value (כמו בשפת C) ו-By Name
* קריאה רקורסיבית של פרוצדורות – לראשונה בשפת תכנות אימפרטיבית ולא פונקציונלית
* מערכים בגודל משתנה שמוקצים על המחסנית

ALGOL הפכה כמעט מיד עם פרסומה לסטנדרט בפועל של תיאור אלגוריתמים, כפסאודו קוד. והשפיעה בצורה מכרעת על התחביר של רובן המוחלט של השפות האימפרטיביות שנוצרו אחריה, כדוגמת פסקל. למעשה, רוב שפות התכנות הנמצאות בשימוש נרחב כיום הן צאצאיות ישירות או עקיפות שלה. דוגמאות לצורות תחביר שנכנסו ב-ALGOL ונכנסו לשפות רבות הן סימון =: עבור פעולת השמה, והפרדה בין פקודות על ידי נקודה ופסיק.

ALGOL סבלה משימוש מועט בתעשייה, נשארה בתפוצה מוגבלת יחסית (בעיקר באירופה), והוחלפה לבסוף על ידי צאצאיותיה.
## היסטוריה
ל-ALGOL היו מספר גרסאות שזוהו על פי השנה בה נוצרו. הגרסה הראשונה, ALGOL 58 הייתה תוצאה של ועדה בינלאומית של מדענים אמריקאים ואירופאים. השפה החדשה ניסתה להתמודד עם סוגיות שעלו בשימוש בשפת פורטרן הוותיקה יותר. ALGOL 60 משנת 1960 הוכרזה שנתיים אחר כך והפכה לניב הנפוץ ביותר של ALGOL. ALGOL 60 הייתה שפת התכנות הראשונה ששימשה את המחשב הראשון שהותקן בטכניון בחיפה.

ALGOL לא הצליחה בתעשייה. בין היתר כיוון שהשפה הייתה דלה בטיפוסים ובמבני נתונים, לא אפשרה הגדרה של מבני נתונים חדשים, ולא הגדירה פקודות לכתיבה או קריאה מאמצעי קלט/פלט חיצוניים, בשל החשש שזהו תחום תלוי-חומרה מדי. מאפיין זה הקשה על כתיבת תוכניות כך שיהודרו על מערכות שונות. כמו כן, יצרני המחשבים והתכנה הבולטים באותה תקופה, ובעיקר IBM, לא השקיעו בקידומה של ALGOL, עקב ההשקעה בשפות מתחרות כמו PL/I (שנכשלה לבסוף)

בשנת 1968 פורסמה גם ALGOL 68, שתמכה בהגדרה של מבני נתונים מורכבים, שבה call-by-reference החליף את call-by-name שב ALGOL 60, ושהייתה למעשה שפה חדשה מבחינות רבות. ALGOL 68 תוכננה בצורה נוחה למשתמש, אך הייתה קשה למימוש (כתיבת מהדר) יעיל, והוצגה בפורמט לא קריא, וגם היא לא זכתה לתפוצה רחבה, אך השפיעה רבות על תכנונן של שפות תכנות שהופיעו אחריה.

## דוגמת קוד (ALGOL 60)
דוגמה לפרוצדורה בשם Absmax המחשבת את הערך המוחלט המקסימלי במטריצה a דו-ממדית בגודל n על m. הערך מוחזר במשתנה y שמיקומו במטריצה נתון על ידי המשתנים i ו-k.


 **procedure** Absmax(a) Size:(n, m) Result:(y) Subscripts:(i, k);
      **value** n, m; **array** a; **integer** n, m, i, k; **real** y;
 **comment** The absolute greatest element of the matrix a, of size n by m 
      is transferred to y, and the subscripts of this element to i and k;
 **begin** **integer** p, q;
      y := 0; i := k := 1;
      **for** p:=1 **step** 1 **until** n **do**
           **for** q:=1 **step** 1 **until** m **do**
                **if** abs(a[p, q]) > y **then**
                     **begin** y := abs(a[p, q]);
                          i := p; k := q
                     **end**
 **end** Absmax


## קישורים חיצוניים

* פיטר נאור, דו"ח על שפת התכנות האלגוריתמית ALGOL 60 
* מספר מהדרים לשפות ALGOL 60 ו-ALGOL 68
* אוסף קישורים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שפות תכנות
טעות - לעולם חוזר

**טעות – לעולם חוֹזֵר** (בראשי תיבות: **טל"ח**) הוא ביטוי שמשמעותו היא כי במקרה של טעות, רשאי השוגה לחזור בו מטעותו בכל שָלָב. מקובל לציין "טל"ח" (או "ט.ל.ח.") בשוליהם של מחירונים, דפי חשבון ומסמכים עסקיים דומים, כדי להבהיר שטעות שנפלה בהם בתום לב לא תחייב את הטועה. לביטוי זה משמעות חוזית, משום שהצגת מחירון או הגשת חשבון הן חלק מהמהלכים הכרוכים בכריתת חוזה ובמימושו, כך שטעות עלולה להפוך למחייבת ללא הסתייגות זו. השימוש בביטוי על גבי חשבונות בישראל הוא בעקבות הביטוי באנגלית, המשמש בעיקר בבריטניה ובאירלנד, Errors and Omissions Excepted שנכתבות בקיצור E&OE.

בהשאלה משמש הביטוי המשובש במכוון "**טעות לעולם חוזרת**" כדי להנהיג מידת הבנה וסלחנות כלפי טעויות, משום שהן חלק בלתי נפרד מהחיים ועל כן נסלחות.

## ביהדות
צורה דומה של הביטוי מופיעה לראשונה בתלמוד הבבלי, אך במשמעות שונה: הטועה **מחויב** לחזור ולתקן (ולכן **הטועה** הוא **החוזר**). במסגרת דיון בדיני אונאה נאמר "ואמר רב נחמן: לא שנו אלא לוקח, אבל מוכר – לעולם חוזר". הצירוף "לעולם חוזר" נפוץ מאוד בספרות התלמודית בהלכות קנייה ומכירה. הרמב"ם חזר על עיקרון זה בהלכות מכירה שבמשנה תורה, וכתב: "במה דברים אמורים, בלוקח, שהרי המקח בידו ומראהו. אבל המוכר חוזר בהוניה לעולם", וכן נפסק בשולחן ערוך: "הַמּוֹכֵר לַחֲבֵרוֹ בְּמִדָּה, בְּמִשְׁקָל אוֹ בְּמִנְיָן, וְטָעָה בְּכָלְשֶׁהוּ - חוֹזֵר לְעוֹלָם, שאין הוניה אלא בדמים; אבל בחשבון, חוזר".

נוסף על מקרי הונאה, הביטוי נקשר להלכות חזרת הש"ץ. קיים כלל האומר, שאם במהלך תפילתו טעה שליח הציבור, הוא אינו צריך לחזור ולתקן, מפני טורח הציבור, אלא אם כן מדובר בשלוש הברכות הראשונות; בלשון הרמב"ם: "שאם טעה בהם, לעולם חוזר".

## ראו גם
* טעות
* טעות בחוזה (משפט עברי)
* טעות (חוזה)

## קישורים חיצוניים

* טעות - לעולם חוזר? באתר השפה העברית

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מילים וביטויים בעברית
קטגוריה:טעויות
קטגוריה:ניבים וביטויים חז"ליים
שכיבת סמיכה

שמאל|ממוזער|250px|ביצוע שכיבת סמיכה.
ממוזער|פוש-אפ הינדי, המכונה גם ״גנדרן״ או ״מתח חתול״. מהותו מעבר בין תנוחת ״כלב״ ותנוחת ״קוברה״.
[שמאל|ממוזער|250px|"חימום" באמצעות שכיבות סמיכה לפני משחק [רגבי.]]
**שְׁכִיבת סמיכה** היא תרגיל התעמלות פיזית נפוץ, המבוסס על הפעלת כוח הכובד של הגוף כולו על המרפקים ועל הרגליים. במהלך התרגיל מיושרים המרפקים תוך דחיפת הגוף כלפי מעלה. בעת ביצוע שכיבת סמיכה נסמך הגוף הישר על הזרועות ומכאן השם: "שכיבות סמיכה".

שכיבות סמיכה מיועדות בעיקר לחיזוק שרירי הידיים (שריר הזרוע התלת-ראשי), יד אחורית, הכתף (שריר הדלתא) והחזה (שריר החזה הגדול).

תרגיל זה פופולרי במיוחד היות שאפשר לבצע אותו בכל מקום וללא ציוד מיוחד. בארגונים המבוססים על משמעת (כגון בית סוהר או צבא) משמש התרגיל גם כצורת ענישה. עד לא מזמן התרגיל היווה חלק מהציון הכולל של הנבחנים בבוחן בר אור בצה"ל (ביחד עם ריצה וכפיפות בטן) והוא עדיין נכלל בבוחן לחיילים עורפיים. בנוסף שכיבות סמיכה משמשות כתרגיל בסיסי במגוון ענפי ספורט כגון: פיתוח גוף, קרוספיט, התעמלות, קליסטניקס ועוד.

התרגיל מתבצע בצורה הבאה:
* מצב התחלתי: תמיכת משקל הגוף בעזרת הזרועות והרגליים כך שנקודות המפגש עם הקרקע נמצאות בכפות הידיים ובכריות אצבעות כף הרגל.
*ירידה איטית קרובה כמה שיותר לרצפה (בדרך כלל עד גובה תפוח שמונח על הרצפה) ועלייה מהירה ללא נעילת מרפקים;
*בשלב העלייה מתרחשות התנועות הבאות: פשיטה (יישור) במפרק המרפק וכפיפה וקירוב אופקי במפרק הכתף.
* הגב מוחזק ישר לאורך ביצוע התרגיל;
* הסתכלות עם הראש כחצי מטר קדימה על מנת לאפשר זרימת אוויר טובה יותר;
* בעת העלייה יש להוציא אוויר ובעת הירידה להכניס. הדבר נובע מהעובדה שבתרגיל ספציפי זה פעולת השריר היא בעלייה (פשיטה של היד) והחזרה היא בירידה (כפיפת היד), בניגוד לעבודה עם משקוליות, לדוגמה;
* עבודה בסטים: למשל 3 סטים של 15 חזרות בכל סט;
* מנוחה של 30–60 שניות בין כל סט.

ישנם סוגים שונים ומגוונים של שכיבות סמיכה:
* שכיבות סמיכה בשיפוע חיובי - הידיים והראש גבוהים יותר מהרגליים וכך זה מקל על התרגיל. בנוסף התרגיל עובד על חלקו התחתון של החזה;
* שכיבות סמיכה בשיפוע שלילי - הידיים והראש נמוכים יותר מהרגליים וכך זה מעמיס יותר על הידיים. בנוסף התרגיל עובד על חלקו העליון של החזה;
* שכיבת סמיכה בעמידת ידיים - מאמץ בעיקר את הכתפיים והשכמות, דורש איזון ידיים טוב בעמידה;
* שכיבת סמיכה ביד אחת - מקשה על התרגיל דורש שיווי משקל וכוח רב יותר. התרגיל מאמץ בעיקר את שריר התלת ראשי ואת שרירי הכתף;
* שכיבת סמיכה בידיים קרובות (נקרא גם יהלום) - מעביר את העומס לשריר התלת ראשי ולכתף קדמית;
* שכיבת סמיכה בידיים רחוקות - מעביר את העומס לחזה.
* הפוש-אפ ההינדי, הידוע גם כטלטלה, הוא תרגיל כוח ליבה יעיל.

## ראו גם
* כושר גופני
* סמוך-קום
* עליית מקבילים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:פעילות גופנית
קטגוריה:תרגילי התעמלות
קירוב בורן-אופנהיימר

**קירוב בורן-אופנהיימר** הוא קירוב חשוב המשמש לצורך פתרון משוואת שרדינגר עבור מולקולות.
הקירוב נקרא על שם מקס בורן ורוברט אופנהיימר שהציגו אותו במאמר שפורסם בשנת 1927 תחת הכותרת Zur Quantentheorie der Molekeln (על התורה הקוונטית של מולקולות) בכתב העת Annalen der Physik.

בבסיס הקירוב ההנחה כי בשל מסתו הגבוהה של גרעין האטום יחסית לאלקטרון, ניתן להפריד את המילטוניאן האנרגיה של האלקטרון מהמילטוניאן האנרגיה הקינטית של הגרעין.
: 
H= H_\mathrm{e} + T_\mathrm{n} \,

כאשר:
: 
H_\mathrm{e}=
-\sum_{i}{\frac{1}{2}\nabla_i^2}-
\sum_{i,A}{\frac{Z_A}{r_{iA}}} + \sum_{i>j}{\frac{1}{r_{ij}}}+ \sum_{A > B}{\frac{Z_A Z_B}{R_{AB}}}
\quad\mathrm{,}\quad T_\mathrm{n}=-\sum_{A}{\frac{1}{2M_A}\nabla_A^2}.

כאשר ניתן לפתור תחילה את המשוואה האלקטרונית בנפרד:
::  H_\mathrm{e} \; \chi(\mathbf{r}) = E_\mathrm{e} \; \chi(\mathbf{r}) 

ורק לאחר מכן לפתור את המשוואה גם עבור הגרעינים:
: 
\left[ T_\mathrm{n} + E_\mathrm{e}(\mathbf{R})\right] \phi(\mathbf{R}) = E \phi(\mathbf{R}) 
לקבלת הפתרון המלא של המשוואה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מכניקת הקוונטים
קטגוריה:כימיה קוונטית
קטגוריה:מקס בורן
בנייה בלבנים

[שמאל|ממוזער|250px|קיר לבנים המחוזק עם [מלט]]
[שמאל|ממוזער|250px|סתתי אבן בתחריט מ-[1568]]
**בנייה ב[[לבנה (בנייה)|לבנים]]** היא שיטת הבנייה המסורתית והנפוצה ביותר. הבנייה בלבני אבן או אדמה התפתחה כבר במסופוטמיה ומצרים העתיקות והשימוש בשיטה זו קיים בפועל עד היום. ממחציתה השנייה של המאה ה-19 החלה הבנייה במדינות המערב לעבור בהדרגה לבנייה מלבני בטון ולבני סיליקט המשולבת באלמנטים יצוקים של בטון ופלדה (בעיקר קורות ותקרות). הבנייה בלבנים השתכללה לאורך ההיסטוריה במקביל לסגנונות האדריכלות אשר הייתה תמיד קשורה לטכנולוגיית הבנייה הקיימת.

הלבנה, היא היחידה הבסיסית אשר משמשת לבניה, היא גוש קשיח אחד אשר יכולה להיות עשויה מאבן, שיש, חומר, סיליקט או בטון. יחידה בסיסית זו נועדה לעמוד במאמצי לחיצה של המסה העצמית שלהם או של התקרות והקומות שמעליהם. במקומות בהם נדרש מִפתח היוצר מאמצי כפיפה נעשה שימוש בעבר בגושי אבן גדולים או בשילוב של קרשי עץ בין הלבנים וכיום בחגורות בטון או בקורות. שיטת הבנייה הנפוצה ביותר לבניית קירויים מלבנים מאז התקופה הרומית היא הקשת. קשת הלבנים מסוגלת ליצור מפתחים בעזרת לבנים בודדות הנשענות אחת על השנייה ומעבירות את מאמצי הלחיצה אל צידי הקשת. כל סוגי הקמרונות הקיימים הם שכלולים של שיטת בנייה זו ואפשרו עם השנים קירויים מסוגים שונים ובעלי אופי אדריכלי שונה.

טכנולוגיית הבנייה בלבנים הגיעה לשיאה כבר בסוף ימי הביניים עם האדריכלות הגותית. הבנייה הגותית יצרה מבנים מפוארים בעלי צורות מורכבות אשר בבסיסם הם בסך הכול מבני לבנים. היכולת ליצור מלבני אבן או מלבנים שרופות מבנים אשר נראים כאילו עשויים בתחרה היא אחד המאפיינים הייחודיים של האדריכלות הגותית של ימי הביניים.

## סידור לבנים
ימין|ממוזער|200px|סידורי לבנים שונים
[שמאל|ממוזער|250px|בית מלבני טיט ב[קירגיזסטן]]
שמאל|ממוזער|250px|בנאי בעבודה
בבנייה של קירות מלבנים קיימות מאות שיטות שונות לארגון הלבנים כדי להשיג קיר יציב ובעל תכונות בידוד תרמי ואקוסטי. אופן סידור הלבנים אף יוצר מראה שונה בחזית המבנה שלה גם ערך אסתטי. לרוב, מסודרות הלבנים המלבניות בתוך נפח הקיר ובכיוון הניצב לו לסירוגין. באופן כזה הקיר חזק יותר ומתפקד כיחידה מקשית אחת כנגד המאמצים הפועלים עליו. הדבקת הלבנים זו לזו על ידי מלט מאפשרת בניית קירות דקים מבלי לאבד יציבות. שורה אפקית אחת של לבנים נקראת "נדבך", מונח המשמש גם לחיפוי אבן.

כאשר בונים מלבנים בגדלים סטנדרטיים, אורך הלבנה הוא לרוב כפליים מרוחבה בתוספת המלט - כסנטימטר אחד. באופן זה ניתן להניח שורת לבנים בכיוון האורכי ומעליה שורה בכיוון הרוחבי ולשמור על משטח הקיר החיצוני שטוח. גם לבנים המסודרות לאורך הקיר בשתי שורות מקבילות מונחות בהסטה אחת יחסית לשנייה כדי לשפר את חוזק הקיר.

## ראו גם
* בנייה באדמה
* בנייה ירוקה
*קשת (מבנה)
*אבן ראשה ואבן פינה - שתי לבנים סמליות במסורת הבנייה מלבנים
*אדריכלות אשורית

## קישורים חיצוניים

* 
* 

לבנים
שער השלשלת

שמאל|ממוזער|150 פיקסלים|שער השלשלת (צולם ב-2007)
[שמאל|ממוזער|150 פיקסלים|תוואי רחוב השלשלת והשער להר הבית ב[כתב יד (מקור)|כתב יד מצויר מהמאה ה-13]]
**שער השלשלת** (בערבית: **باب السلسلة**, נהגה: באב א-סִלסִלה) נמצא בכותל המערבי של הר הבית, בין שער המוגרבים ושער הטהרה, ומורכב משני שערים - "שער השלשלת" ו"שער השכינה". מול השער נמצא סביל מפואר מהתקופה הממלוכית.

שני השערים צמודים זה לזה ומשקוף רחב מחבר ביניהם. עיקר הכניסה והיציאה הוא דרך שער השלשלת והשער השני סגור ברוב הזמן. 

נקרא כך על שם שרשרת ברזל שהייתה תלויה בתקרה בקירוב לשער זה. ומסורת הייתה בקרב יהודי ירושלים שעד לאותה שרשרת מותרת הגישה. 

בתיאורים בני המאה העשירית לספירה מכונה "שער דוד". כי הרחוב משער השלשלת עד שער יפו נקרא קו דוד מפני שהייתה מחילה מתחת לאדמה משער השלשלת עד מגדל דוד.. וכן נקרא בימי הביניים שער "שער השכינה" בגלל המסורת שבמקום זה התפללו היהודים.

במסורת האסלאמית, השער נקרא על שם שלשלת שהייתה תלויה בפתחו, לה יוחסו סגולות של עשיית צדק ומשפט: הצדדים במשפט היו מגיעים בפני השלשלת ומנסים לאחוז בה. הצודק בדין הצליח, ואילו החייב בדין נכשל, שכן השלשלת הייתה מתחמקת ממנו.
בנוסף לכך שער השלשלת הוא השער ליציאת יהודים הכי קרוב לכותל המערבי.

## תולדותיו
בשער השלשלת מסתיים תוואי נחל צולב, שעליו נבנה בתקופה הרומית הדקומנוס, רחוב הבנוי ממערב למזרח, עקרון אדריכלי שעל פיו נבנו ערים רומיות מתוכננות, ובכלל זאת איליה קפיטולינה בתקופה הרומית. השער וקטע הרחוב הקרוב אליו בנוי על גבי קשת וילסון. בתקופה הצלבנית נבנה השער בפאר רב על ידי האיובים. עד התקופה העות'מאנית ובעיצומה התמלא הדקומנוס הרומאי במבנים ורוחבו הוצר, והוא חולק לשני רחובות שהובילו משער יפו אל **שער השלשלת** והר הבית: רחוב דוד (המערבי) ורחוב השלשלת (המזרחי) הסמוך לשער. בתקופה העות'מאנית, הוא היה בעל חשיבות בשל קרבתו לשער 'המחכמה', מרכז השלטון העות'מאני, שהנתינים הגיעו אליו מרחבי הארץ.

נכון לשנת 2013 השער נחשב לכניסה ראשית למתפללים מוסלמים בלבד המגיעים להר הבית. אף על פי שבדומה למרבית השערים בהר הבית (למעט שער הלל) הוא משמש כשער כניסה למוסלמים בלבד, השער משמש ליציאה של יהודים העולים להר הבית. 

בסמוך לשער מן הצד הימני לעולים להר הבית, נמצאת הכניסה לבית מידות מהתקופה הממלוכית, שנקרא מחכמה או 'תכנזיה', (וכיום שוכן בו בסיס משמר הגבול).

ב-21 בנובמבר 2021 התרחש פיגוע ירי סמוך לשער בו נרצח יהודי.

## לקריאה נוספת
* יהושע בן-אריה, **[[עיר בראי תקופה]], א**, ירושלים: הוצאת יד יצחק בן-צבי, תשל"ט-1979. 

## קישורים חיצוניים

*  על שער השלשלת, באתר עיריית ירושלים
* (על שער השלשלת), באתר הוועד הציבורי למניעת הרס העתיקות בהר הבית

## הערות שוליים

קטגוריה:שערי הר הבית והמקדש
קטגוריה:הרובע המוסלמי
המנון קוריאה הצפונית

**אאגוקגה** הוא שם ההמנון הלאומי של צפון קוריאה. הוא גם מכונה "תנו לבוקר להאיר" על פי הבית הראשון.

לפני שנוסדה קוריאה הצפונית היה לחלק הצפוני של קוריאה המנון זהה להמנון של הדרום. קוריאה הצפונית אימצה לחיקה את ההמנון החדש בשנת 1947. המילים נכתבו על ידי פאק סייונג והמנגינה הולחנה על ידי קים וונגיון.

## מילים

## קישורים חיצוניים

* המנון קוריאה הצפונית, באתר YouTube

קוריאה הצפונית
קטגוריה:קוריאה הצפונית: סמלים לאומיים
בריסטול פייטר

**בריסטול פייטר** (אנגלית: **Bristol Fighter**) היא מכונית-על אקסקלוסיבית בריטית המיוצרת במספרים מזעריים על ידי יצרנית הרכב חברת בריסטול מאז שנת 2004.

מבנה הקופה בעל דלתות הכנף עוצב על ידי מקס בוקסטורם ומקנה למכונית את היכולת להגיע למהירות מרבית של 337 קילומטר לשעה. בבריסטול פייטר הבסיסית מותקן מנוע V-10 בנפח שמונה ליטרים המבוסס על מנוע משודרג של דודג' וייפר שהספקו 525 כוחות סוס ב-5,600 סיבובים לדקה. בנוסף לדגם הבסיסי, מייצרת בריסטול את ה**פייטר S**, דגם משופר של הפייטר הבסיסית בו המנוע הוא בעל 612 כוחות סוס. תיבת ההילוכים מגיעה בשתי תצורות שונות לבחירת הלקוח. שישה הילוכים ידנית או ארבעה הילוכים אוטומטית. המכונית מאיצה מ-0 ל-60 מייל לשעה (כ-97 קילומטר לשעה) ב-4 שניות. משקל המכונית הוא 1,475 קילוגרם.

מחיר המכונית היה בשנת 2005 229,125 לירות שטרלינג או 256,150 עבור הפייטר S.

## פייטר T
בשנת 2006 הכריזה בריסטול על יצור **פייטר-T**, גרסה משודרגת לפייטר-S. הפייטר-T היא בעלת מנוע V10 מוגדש טורבו המסוגל להפיק 1,012 כוח סוס. היצרן טוען כי מהירותה המרבית היא "מעל ל-430 קמ"ש" אולם היא מוגבלת אלקטרונית ל-362 קילומטר לשעה. הפייטר-T הראשונה נמסרה בספטמבר 2007. הספק מנועה היה גבוה מהבוגאטי ויירון שהחזיקה בשיא של 1,001 כוח סוס מ-2005, אך נמוך מהספק המנוע של ה"שלבי סופר-קאר איירו TT" האמריקנית, שהספקה בשנת 2007 עמד על 1,182 כוח סוס, והיא אף החזיקה בשיא המהירות למכוניות סדרתיות (נמדדו 412 קמ"ש רשמית על ידי גינס ב-2007. ב-2010 השיא חזר לגרסה משופרת של הויירון).

## ראו גם
* בריסטול 400
* בריסטול 401
* בריסטול 402
* בריסטול 403
* בריסטול 404
* בריסטול 405
* בריסטול 406
* בריסטול 407
* בריסטול 408
* בריסטול 409
* בריסטול 410
* בריסטול 411
* בריסטול 412
* בריסטול 603

## קישורים חיצוניים

* הכרזת הפייטר T

קטגוריה:מכוניות ספורט
קטגוריה:מכוניות על
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-2004
פייטר
קטגוריה:מכוניות בריטיות
ינישים

שמאל|ממוזער| ינישי (הזיהוי לא ודאי) במאה ה-15
שמאל|ממוזער|משפחת ינישים שווייצרית ב-1928
ה**ינישים** (בגרמנית: **Jenische**, בלוקסמבורגית: **Jéinechen**, באנגלית: **Yenish**, בצרפתית: **Yéniche**, ברומנית: **Ienişi**), המכונים גם **גַבּוֹרים** (Gabori) או **צוענים לבנים** הם קבוצה אתנית אירופאית של נוודים נוצרים החיים בארצות אירופאיות שונות.

הינישים נחשבים לצוענים ונבדלים מהם בגוון עורם הבהיר יותר. מוצא הינישים לא ידוע, אך משערים שהוא אירופאי. הינישים עצמם מייחסים את מוצאם לקלטים. בשפת הינישים יש גם מספר מילים לקוחות מעברית ומיידיש ובנוסף לכך, לבושם דומה ללבוש היהודים החרדים, יש קבוצה השומרת שבת כיום המנוחה ויש המגדלים זקנים ופאות, לכן היו שהעלו את ההשערה שמוצאם מהסוחרים היהודים הנוודים, אך השערה זו אינה זוכה לתמיכה רבה. ההיסטוריונים מעלים את האפשרויות שמוצא הינישים בעריקים שווייצרים ממלחמת שלושים השנים (1618-1648) או ממלחמת האיכרים הגרמנית (1524-1526).

לטענת כמה חוקרים, מקורם של עמים יינים אינו ברור, אך הוא יהיה קשור להתרבות הדרגתית במשך מאות שנים בין גרמנים קתוליים נודדים ועם יהודי אשכנז, ולאחר מכן שילובם של חברים מסוימים בקהילות הצועניות: אכן, לפי ירון מטראס מאוניברסיטת מנצ'סטר, הקהילה הינית שילבה, לאורך מאות קהילות של צוענים, קהילות של צוענים ועם קהילות כמו צוענים. מסיבה זו או אחרת, עזבו את הקהילות שלהם. השערה זו שותפה לרמי ולשינגר, המפרט כי בשל המלחמות השונות והמחסור הרב במזון, נאלצו יהודים ויינים לחיות באופן שולי על ידי עיסוק במקצועות שדרשו ניידות רבה וששני העמים הצליחו להתיישב ושפותיהם להתערבב. בהשערה זו, השפה הינית תבוא בעיקר מהתערובת של רוטוולש, שפת השוליים ממוצא גרמני, ויידיש ועברית, שפות היהודים האשכנזים, כאשר האוכלוסיות הגרמניות הנודדות העניות והשוליות קלטו, בעיקר באמצעות איגודים מעורבים, היהודים דחו אותם בדרכים, בעקבות הרדיפות שבוצעו בזמנו. לפי סנדרין שוורק מעלה גם את ההשערה שהייניים הם, לפחות עבור משפחות מסוימות, צאצאים של יהודים קריפטו אשכנזים 

## תפוצת הינישים
בגרמניה חיים כ-200,000 ינישים, בעיקר בדרום מערב וכ-29,000 ממשיכים בחיי הנוודות בעזרת קרונות הנגררים על ידי מכוניות. בשווייץ חיים כ-50,000 ינישים ורק כ-3,500 ממשיכים בחיי הנוודות. בשווייץ הם הוכרו כמיעוט לאומי. באוסטריה חיים כ-35,000 ומתוכם רק 10% ממשיכים בחיי נוודות. בהונגריה יש 60,000 ובבלארוס 11,000, אך במדינות אלה לא ידועה החלוקה בין הנוודים למי שהתיישבו ישיבת קבע. בבלגיה נספרו בשנת 1990 7000 נוודים. בצרפת, הולנד ולוקסמבורג מספרם אינו ידוע. ברומניה יש כ-800,000 צוענים, אך אין נתונים על גודל הקבוצות השונות.

## קישורים חיצוניים

* Jenische 

## הערות שוליים

קטגוריה:גרמניה: דמוגרפיה
קטגוריה:אוסטריה: דמוגרפיה
קטגוריה:שווייץ: דמוגרפיה
קטגוריה:הונגריה: דמוגרפיה
קטגוריה:רומניה: קבוצות אתניות
קטגוריה:עמים גרמאניים
קטגוריה:צוענים
קטגוריה:בלארוס: קבוצות אתניות
המנון קוריאה הדרומית

**אאגוקגה** הוא ההמנון הלאומי של קוריאה הדרומית, על אף שאין הוא מוכר ככזה מבחינה חוקית. משמעות השם היא "השיר הפטריוטי".

על פי הדעה הרווחת המילים נכתבו בשנת 1896 על ידי יון חיהו, פוליטיקאי או על ידי אן צ'אנג-הו, מחנך ומנהיג שדגל בחירות. במקור, מנגינת ההמנון הייתה שיר עם סקוטי בשם "אולד לנג סיין" שהגיע לקוריאה הדרומית על ידי מיסיונרים אמריקנים. בעת טקס ליסוד קוריאה הדרומית ב-15 באוגוסט 1948, בדיוק שלוש שנים לאחר השחרור מהשלטון היפני, הוחלפה המנגינה הסקוטית על ידי הסיום של קוריאה פנטסיה שהולחן בשנת 1935 על ידי אהן אאק-טאה. ההמנון החדש אומץ מאוחר יותר על ידי הנשיא סינגמן רי בשנת 1948.

## מילים

## בעיות זכויות יוצרים
מאז מות המלחין אהן אאק-טאה בשנת 1965, זכויות היוצרים של המנגינה נשמרו עד שנת 2015. שתי קבוצות כדורגל מקצועיות נתבעו על ידי בעלי זכויות היוצרים בשל השמעה צבורית של השיר בשנת 2003.
. 
המילים שנכתבו במאה ה-19 נמצאות ברשות הציבור.

## קישורים חיצוניים

* הסמלים הלאומיים, באתר נשיא קוריאה הדרומית 
* 
* היסטוריה של ההמנון שנכתבה על ידי הממשל הדרום קוריאנית

## הערות שוליים

קוריאה הדרומית
קטגוריה:קוריאה הדרומית: סמלים לאומיים
קטגוריה:שירים בקוריאנית
ביורן אולבאוס

**ביורן אולבאוס** (בשוודית: **Björn Kristian Ulvaeus**, נהגה "**בְּייֶן**"; נולד ב-25 באפריל 1945) הוא מוזיקאי שוודי, מחברי להקת הפופ השוודית אבבא.

## קורות חייו
אולבאוס נולד בעיר גטבורג, אך את ילדותו עבר בוסטרוויק. עם תום שירותו הצבאי ניגש ללימודים אקדמיים באוניברסיטת לונד, שם למד מנהל עסקים ומשפטים.

את דרכו המוזיקלית החל אולבאוס בשנת 1966, עת הצטרף להרכב **הוטנני סינגרס**, שם גם הכיר את שותפו המוזיקלי לעתיד בני אנדרסון, ששימש כקלידן ההרכב. בעת צילומי תוכנית טלוויזיה הכיר אולבאוס את אנייטה פלטסקוג, לימים אשתו, שהייתה אז בת 19. זמן קצר לאחר מכן, הכיר אנדרסון את אנני-פריד לינגסטד - הצלע הרביעית באבבא.

בשנת 1969 החלה אבבא לפעול ולהצליח בעולם כולו. אולבאוס ואנדרסון שימשו בלהקה כנגנים, כמלחיני השירים וככותביהם, בעוד שנשותיהם משמשות כזמרות. עם פירוק הלהקה המשיכו השניים לעבוד יחדיו ופנו ליצירת מחזות זמר. השניים כתבו שלושה מחזות: "שח-מט" (1984), "כריסטינה מדובמולה" (1995) ו"מאמה מיה!" (2003). אולבאוס אף הקים את להקת המחווה ביורן אגיין בשנת 1988.

בשנת 1971 נשא אולבאוס את פלטסקוג לאישה, ובהמשך נולדו לשניים שני ילדים. בשנת 1980 הצמד התגרש, על אף שהסכים להמשיך ולשתף פעולה במסגרת הלהקה. בהמשך, בשנת 1981, נשא אולבאוס את מבקרת המוזיקה לנה שלרכה (Källersjö), ולשניים נולדו שתי בנות.

אולבאוס הוא חבר פעיל ובולט בסניף השוודי של האיגוד ההומניסטי והאתי הבין-לאומי, ותיאר את עצמו כ"אגנוסטי נוטה לאתאיזם".

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חברי להקת אבבא
קטגוריה:נציגי שוודיה באירוויזיון
קטגוריה:זוכי האירוויזיון: שוודיה
קטגוריה:זוכי האירוויזיון
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 1974
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הרוק אנד רול
קטגוריה:זמרים שוודים
קטגוריה:שוודים שנולדו ב-1945
עדה טל

ממוזער|טקסט=עדה טל, 1962|עדה טל, 1962
**עדה טל** (26 באוקטובר 1921 – 1 במאי 2010) הייתה שחקנית תיאטרון ישראלית.

## ביוגרפיה
טל נולדה בעיר האוקריאינת מיקולאייב ועלתה לארץ ישראל בשנת 1925. טל בוגרת בית הספר היסודי "בלפור" בתל אביב. טל הייתה חניכת תנועת הנוער המחנות העולים, אך בשל מחלה לא יצאה להגשמה חקלאית לאחר סיום לימודיה בתיכון. בגיל 19, בשנת 1940, התגלתה על ידי איש "הבימה" צבי פרידלנד, התקבלה ל"הבימה" ובהדרכתו הפכה לשחקנית מן השורה. היא השתלמה בלימודי המשחק אצל רוברט דונט בבריטניה ובארצות הברית אצל לי שטרסברג.

בזמן מלחמת העצמאות הייתה חברה בצוות הווי ובידור ביחד עם השחקן אברהם ניניו, והופיעה בשירה ובמשחק מול חיילים באזורי הקרבות ובאזורי הספר.

קומתה הנמוכה וגיזרתה הנערית הביאו לכך ששיחקה במיוחד תפקידי נערות בתחילת הקריירה שלה, ואף מאוחר יותר. בהיותה באמצע שנות השלושים לחייה, שיחקה את אנה פרנק בת ה-13 במחזה "יומנה של אנה פרנק", כאשר זה הועלה בתיאטרון הבימה לראשונה בשנת 1957. זהו אחד מתפקידיה הזכורים ביותר.

טל הופיעה במשך 25 שנה יחד עם השחקן שמואל סגל כצמד קומי במחזות ובתסכיתים.

את עיקר תפקידיה עשתה במסגרת תיאטרון "הבימה", במשך כחמישים שנה הן לפני צאתה לגמלאות והן לאחר מכן, כאשר הייתה חלק מדור השחקנים שחוו את מלחמת העצמאות, ושיחקה בהצגות כ"בערבות הנגב". עם זאת שיחקה גם בתיאטרון הקאמרי בהצגה "בית ברנרדה אלבה".
בשנת 1981 יצאה לגמלאות, אבל המשיכה לשחק.

שיחקה בסרטו של חורחה גורביץ' (1997) "המקלחת" העוסק בהתמודדות עם ההזדקנות.

משחקה זיכה אותה בפרסים רבים כגון: פרס גנסין על משחקה ב"אנה פרנק" ב-1957, פרס אקו"ם (פרס אשמן) על איכות משחקה ב-1982 ופרס רוזנבלום מטעם עיריית תל אביב על משחק לאורך 50 שנה ב"הבימה" ב-1996. בשנת 1998 זכתה בתואר "יקירת תל אביב". בנוסף, השתתפה בתפקיד אורח בתוכנית הילדים "פרפר נחמד".

בשנת 1996 הפסיקה להופיע בעקבות מחלת פרקינסון.

עדה טל נפטרה ב-1 במאי 2010 בגיל 88, ונקברה בבית העלמין מורשה ברמת השרון.

טל הייתה נערצת על ידי השחקנית הטרנסג'נדרית בעלת השם הדומה עדה ואלרי טל. לאחר שזו עברה את הליך ההתאמה המגדרית שלה, היא בחרה לאמץ שם זה כשילוב של שם המשפחה המקורי שלה מלידה, ואלרי, יחד עם שמה של עדה טל, כמחווה לה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* צבי גורן, השחקנית עדה טל הלכה לעולמה, באתר הבמה, 3 במאי 2012

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראליות ילידות אוקראינה
קטגוריה:נשות העלייה הרביעית
קטגוריה:יהודיות אוקראיניות
קטגוריה:בוגרות המחנות העולים
קטגוריה:בוגרי המחנות העולים
קטגוריה:בוגרות בית הספר בלפור (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי בית הספר בלפור (תל אביב)
קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון הבימה
קטגוריה:שחקני תיאטרון ביישוב
קטגוריה:זוכי פרס פינקל
קטגוריה:זוכי פרס רוזנבלום
קטגוריה:זוכות פרס רוזנבלום
קטגוריה:יקירות תל אביב-יפו לשנת 1998
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות מורשה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1921
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1921
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2010
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2010
פסיכולוג (משחק חברה)

**פסיכולוג** הוא משחק חברה המשוחק בנסיבות חברתיות כגון מדורות, פעולות של תנועות נוער ומסיבות, בעיקר על ידי ילדים בגילאי העשרה המאוחרים.

## מהלך המשחק
מבין חברי הקבוצה נבחר "פסיכולוג" והוא עוזב את הקבוצה למספר דקות, עד שיקראו לו לשוב. כאשר מוודאים שהפסיכולוג לא יכול לשמוע את השיחה, בוחרים חברי הקבוצה "הפרעה נפשית" שמשותפת לכולם: כל אחד חושב שהוא האדם שלימינו, כולם חושבים שהם דמויות מהתנ"ך, או דמויות מתוכניות טלוויזיה או כל התנהגות משותפת אחרת כיד הדמיון הטובה על חברי הקבוצה. לפעמים נבחרת גם התנהגות משותפת או קודי התנהגות מסוימים (לדוגמה, אם חברי הקבוצה משחקים איש את רעהו ונאמר פרט לא נכון, האדם שעליו הוא נאמר אומר מילה מסוימת ומחליפים מקומות ישיבה).

כאשר נקבעה ההפרעה, קוראים לפסיכולוג והוא חוזר לקבוצה. בשלב זה הפסיכולוג "מתחקר" את חברי הקבוצה ומנסה לגלות מהי ההפרעה. המשחק נגמר בניצחון של הפסיכולוג אם הוא מגלה מהי ההפרעה, ובניצחון של הקבוצה אם הוא מתייאש.

ניתן לשחק את המשחק בצורה נוספת. במקום להגדיר הפרעה נפשית, אפשר להגדיר חוקיות לתשובות. לדוגמה: כל תשובה מתחילה באות של הא-ב ע"פ הסדר. (תשובה ראשונה בא' תשובה שנייה ב' וכו'). או ע"פ סדר האותיות בשם המשפחה של הפסיכולוג. לדוגמה, אם שם ה"פסיכולוג" ירחמיאל אקרשטיין, והוא שואל את האדם הראשון "מה צבע הכיסא?", התשובה תתחיל באות א', כגון "אם אני לא טועה – ירוק". המשתתף השני יענה לשאלה "מי היה האדם הראשון על הירח?" – "קוראים לו ניל ארמסטרונג", וכך הלאה.

## הערות שוליים

קטגוריה:משחקי חברה
למאטיס יש את השמש בבטן

**למאטיס יש את השמש בבטן** הוא רומן שנכתב על ידי הסופרת הישראלית יהודית קציר. הספר מגולל את סיפור האהבה בין ריבי שנהר ליגאל ליברמן, שאינם יכולים להתחתן זה עם זה. כרקע לקו הסיפור העיקרי מרבית דמויות המשנה בספר מאוהבות במי שאינן יכולות להינשא לו או נישאות למי שאינן יכולות להתאהב בו.

## עלילה

ריבי, סטודנטית בת 23 שזה עתה עברה מחיפה, עיר ילדותה, אל תל אביב הגדולה והסוערת, מתאהבת ביגאל. יגאל הוא גבר נשוי שגילו כפול מגילה של ריבי, מרצה למתמטיקה בטכניון, שגר בתל אביב וחי את חייה הסוערים. יגאל מחזר בעקשנות אחרי הצעירה הלא שגרתית שצדה את עינו. סיפור האהבה שלהם הולך ומתעצם ומסופר על רקע היחסים הטעונים בין ריבי לאמה הביקורתית והיפהפייה, ובין ריבי לאביה שנטש את משפחתו בהיותה בת 13. אט אט נחשף סיפור חייה המורכב של ריבי, עד מות האם והפרידה הבלתי נמנעת מיגאל.

## סגנון
הספר גדוש בתיאורים ציוריים של תל אביב ושל חיפה, העיר האהובה על הסופרת אשר מופיעה ברוב ספריה. הקורא נחשף דרך הדמויות לדמויות מרכזיות הפועלות בשדות האמנות, הקולנוע, הספרות והשירה, אשר מהווים חלק בלתי נפרד משיחותיהן, מחשבותיהן ואורח חייהן של הדמויות. הספר עשיר בתיאורים חושניים של אוכל ושתייה, ובתיאורי טיולים בפריז, רומא, ברצלונה ומצרים.

הסגנון הדקדוקי בו הספר הוא עובר מדי פעם מהדקדוק התקני לדקדוק שגוי המקובל בסלנג. לבד משמו של הספר, המכיל את הביטוי הסלנגי "יש את", ניתן למצוא בספר ביטויים כמו "ישבו בשולחן" במקום "ישבו ליד השולחן".

קציר פרסמה ספר עוקב בשם "הנה אני מתחילה" המגולל את תקופת נעוריה של ריבי לפני שפגשה את יגאל. הספרים לא חופפים בפרטיהם, (לדוגמה, המקצוע של האב הביולוגי של ריבי הוא רופא ב"מאטיס.." ומרצה באוניברסיטה ב"הנה אני מתחילה"). שינויים אלה נעשו במתכוון בידי הסופרת.

## קישורים חיצוניים
*
* 
* 
* הספר "למאטיס יש את השמש בבטן", באתר הקטלוג המאוחד של הספריות בישראל

קטגוריה:ספרי 1995
קטגוריה:ספרי הספריה החדשה
קטגוריה:רומנים בעברית
קטגוריה:חיפה בספרות
איזידור קסלר

**איזידור קסלר** (1 באפריל 1926 – 13 במרץ 2007) היה אבי כירורגיה של היד בישראל.

## ביוגרפיה
נולד בבולגריה ליצחק קסלר. עלה לישראל ב-1952, בוגר אוניברסיטת סופיה והשתלם בפינלנד וארצות הברית.

ענף הכירורגיה של היד הוקם לראשונה בארץ בשנת 1973 על ידי פרופסור קסלר, זאת לאחר שבמלחמת יום הכיפורים נתגלה הצורך בהתמחות זאת. המחלקה לכירורגיה של היד הוקמה לראשונה במרכז רפואי קפלן. פרופסור קסלר ראה בענף זה את אחד האתגרים הגדולים של הכירורגיה המודרנית.
על שמו גם קרוי המכשיר "דגם קסלר" אותו המציא - מכשיר מתיחה, שהיווה פריצת דרך, להארכת חלקי יד חסרים בו נעשה שימוש ברחבי העולם, שיפור למכשיר קודם שנבנה על ידי ד"ר מטב מבולגריה. אחד מהקשרים החזקים לתפירת גידים הומצאו על ידו ונושא את שמו, Kessler's Grasping Suture.

פרופסור קסלר היה בעל שם עולמי בתחום הכירורגיה של היד, וגם לאחר פרישתו לגמלאות המשיך בהרצאות בתחום ברחבי העולם.

הותיר אישה, שני ילדים ונכדים.

## הערות שוליים

קטגוריה:כירורגים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי בולגריה
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:סגל מרכז רפואי קפלן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1926
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2007
נחל זוויתן

ממוזער|משושי הבזלת בנחל זוויתן
**נַחַל זָוִיתָן** (בערבית: **ואדי זוואתין** (נחל הזוויות) או **וואדי זוויתניין** (נחל הזווית הכפולה)) הוא נחל איתן באזור רמת הגולן שאורכו כ־26 ק"מ. מקור השם של הנחל הוא בתפניות החדות במסלול עמק הנחל. הנחל ניזון ממעיינות קטנים שזורמים לאפיקו בחלקו העליון ומתחיל ברכס בשנית באוכף שבין הר חוזק לבין הר קורטם. לכל אורכו מפלים קטנים ובריכות מים. מבריכת מים בראש מפל הזוויתן, בריכה שבה משושים גדולים. הנחל נשפך בסופו לנחל משושים.

לנחל מסלול מטויל המחולק לחלק עילי שאורכו כ-8 ק"מ ולחלק תחתי שאורכו כ-6 ק"מ. בראשית המסלול המטויל שתי בריכות ענק בגובה של כ-8 מטר שתיהן, ולאחר כמה מאות מטרים נופלים מימי הזוויתן מגובה של כ־25 מטרים לבריכת מים נוספת עמוקה יותר. לאחר מכן מתחתר הנחל בקניון עמוק, הקרוי **"הנקיק השחור"** ובו חובבי הסנפלינג גולשים. בתחתיתו ממשיך הנחל עם מספר בריכות עד לחיבורו עם נחל משושים, בחלקו האחרון והמתון יותר של הנחל ישנו מעיין שכבה הקרוי **"עין נטף"** על שם שמימיו מטפטפים ויורדים בצורת חצי גורן, ומהם נשרכות שערות שולמית ועוד.

המצולעים האופייניים נוצרו תוך כדי התקררות זרמי לבה לאחר התפרצות געשית. צורת המצולע המשוכלל מתקבלת כאשר פני הלבה מתקררים ומתכווצים, לעומת פנים הלבה אשר עודו לוהט ומוסיף לנוע. הבדלי הטמפרטורה בין החלק החיצוני והפנימי של הלבה גורמים לסידוק המעטה החיצוני. בהמשך, מהתפתחות סידוק זה נוצרת צורת המצולעים המשוכללים הנחשפים בערוצי הנחלים. גובה העמודים מגיע לכ־5 מטרים, כאשר רובם בעלי חמש, שש, ולעיתים אף שבע צלעות. קוטרו של כל עמוד בין 30 ל־40 ס"מ.

במדרונות נחל זוויתן צומחים אלון תבור, אלה אטלנטית, אשחר רחב-עלים, דנדנה רפואית, הרדוף הנחלים, חשפונית עדינה, לבנה רפואי, עבקנה שכיח, שיח-אברהם, שערות שולמית, שקד קטן-עלים, שרכרך ריחני ותאנה.

בסמוך לאפיק הנחל אותרו שרידים רבים של בתי כנסת מתקופת התלמוד, בין היתר בחורבת זוויתן, בחורבת זמימרה, בחורבת עסליה ובחורבת קצביה.

נחל זוויתן הוא חלק משמורת הטבע יער יהודיה. השמורה הוקמה בשנת 2006. בתאריך 2 ביוני 2024 במהלך מלחמת חרבות ברזל, פרצו שרפות בשמורה בעקבות ירי מלבנון לאזור קצרין, בהן עלו באש כ-10,000 דונם בערך ביהודיה ובזוויתן. השריפה חוללה נזק משמעותי לשמורת הטבע יער יהודיה כולל חלק מערוץ הזוויתן, זוויתן עליון, חלק מהנקיק השחור ועוד שטחים של מישורי עשב ומסלולי טיול.

## ראו גם
* נחל משושים
* שמורת יער יהודיה
* נחל יוסיפון

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יובלי הירדן
קטגוריה:רמת הגולן: נחלים
Haskell

**Haskell** (**הסקל**) היא שפת תכנות פונקציונלית טהורה, ובעלת טיפוסיות חזקה. היא אחת משפות התכנות הפונקציונליות הפופולריות ביותר, והשפה הפונקציונלית העצלה (דחיית החישוב עד לרגע שהתוצאה של החישוב חיונית) בה מרבית המחקר בתחום מדעי המחשב מתבצע. השפה קרויה על שם הלוגיקן הסקל קורי.

## היסטוריה
בעקבות הפרסום של שפת התכנות מירנדה ב-1985, התרבו שפות התכנות הפונקציונליות. ב-1987, כבר היו למעלה מתריסר שפות תכנות פונקציונליות טהורות, לא-דקדקניות (non-strict) שהתחרו זו בזו. בכנס לשפות תכנות פונקציונליות וארכיטקטורת מחשבים (FPCA '87) בפורטלנד, אורגון, נערכה ישיבה בה הייתה הסכמה רחבה של המשתתפים שיש לערוך ועדה כדי להגדיר תקן פתוח לשפות כאלה.

כיום ל-Haskell יש שלושה מהדרים נפוצים:

* GHC - המהדר המומלץ לפיתוח תוכנה, יכול לעבוד הן כמפרש אינטראקטיבי (בשם GHCi) והן כמהדר שיוצר קובץ ריצה בינארי.
* Hugs - סביבת עבודה עם מפרש אינטראקטיבי, מומלצת לניסוי מודולים וללימוד השפה.
* NHC - מהדר נסיוני יותר ששם דגש על הודעות שגיאה ברורות יותר מהמקובל ב-Haskell.

ישנם גם מספר מהדרים אשר מבוססים על שלושת המהדרים האלה. כל המהדרים מופצים כתוכנה חופשית. כמו כן קיים שיתוף פעולה בין הצוותים השונים שמפתחים אותם.

בשפה זו נכתבו ספריית קוד פתוח Hasura וחבילה Nextcloud.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:שפות תכנות
קטגוריה:שפות תכנות פונקציונליות
יומן נעורים

**יומן נעורים** (באנגלית: **The Basketball Diaries**) הוא סרט אמריקאי משנת 1995. הסרט מבוסס על יומניו של ג'ים קארול (אשר משחק בסרט דמות של נרקומן), אותם כתב במשך שלוש שנים (מגיל 13). ביומנים מתואר כיצד הוא מאבד את תמימותו ונחשף לעולם הפשע והסמים.

## עלילת הסרט
ג'ים קארול (לאונרדו דיקפריו) הוא שחקן בקבוצת הכדורסל של התיכון. חייו ממוקדים בכדורסל, וחלומו הוא להפוך לשחקן כדורסל מפורסם. מדי פעם בפעם הוא משתמש בסמים עם חבריו, ובהדרגה נופל לעולם החשוך של הפשע והסמים. כשאימו מגלה כי התמכר לסמים היא מגרשת אותו מן הבית. ג'ים נאלץ לנדוד ברחובות ניו יורק ביחד עם חבריו אשר צורכים סמים, גונבים, שודדים ואף רוצחים. ככל שעובר הזמן מצבו של ג'ים נעשה גרוע יותר, ונראה כי לעולם לא יוכל להיגמל מהתמכרותו. לקראת סוף הסרט ג'ים נכנס לכלא על פריצה ובכלא הוא עובר הליך גמילה. לאחר מספר חודשים הוא משתחרר והוא נקי מסמים.

## הסרט כשנוי במחלוקת
כאשר יצא הסרט לאקרנים הוא הוביל למחלוקת כבדה, עקב תיאורי ההתמכרות לסמים, הזנות ועוד מספר נושאים השנויים במחלוקת. בהקרנת הסרט הורדו מספר קטעים ובקוריאה הדרומית הסרט אף הוחרם. מאוחר יותר יצאה הגרסה המלאה ב-DVD.

המחלוקת התעוררה שוב בעקבות הטבח בתיכון קולומביין ב-20 באפריל 1999. בסרט ישנה סצנת חלום שבה ג'ים נכנס לבית הספר לבוש במעיל גשם שחור ויורה במספר תלמידים ומורים ברובה ציד, תוך כדי עידוד של חבריו.

## צוות שחקנים
* ג'ים קארול – לאונרדו דיקפריו
* אמו של ג'ים – לוריין בראקו
* פדרו – ג'יימס מדיו
* נורטון – פטריק מקגאו
* מיקי – מארק וולברג
* סוויפטי – ברונו קירבי
* איגי – ג'ימי פאפיריס
* רג'י – ארני הדסון
* בובו – אלכסנדר צ'אפלין
* טומי – בן ג'ורגנסן
* דיאנה – ג'ולייט לואיס
* בובי – מייקל אימפריולי
* ווינקי – סינתיה דניאל
* בלינקי – בריטני דניאל

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1995
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי נעורים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי סמים אמריקאיים
קטגוריה:זנות בקולנוע
קטגוריה:סרטים שצולמו בניו ג'רזי
מיינדזיז'ץ פודלסקי

**מיינדזיז'ץ פודלסקי** (ביידיש: **מעזריטש**, בפולנית: **Międzyrzec Podlaski**) היא עיר השוכנת במחוז ביאלסקי (בפולנית: Powiat Bialski) שבפרובינציית לובלין (בפולנית: Województwo lubelskie), פולין. בפי היהודים כונתה **מזריטש דליטא**, כדי להבדילה מערים אחרות באותו שם.

## היסטוריה
שמאל|ממוזער|250px|אנדרטת גיבורי העיר מיינדזיז'ץ פודלסקי
[שמאל|ממוזער|250px|[אנדרטה לזכר יהודי מזריץ' פודלסקי שנספו בשואה, בבית העלמין בחולון]]
מיינדזיז'ץ פודלסקי הוכרה רשמית כעיר ב-1477. החל מהמאה ה-16 התקיימה בה אוכלוסייה יהודית גדולה.

בשנת 1795 נכבשה העיר על ידי אוסטריה. העיר הייתה חלק מדוכסות ורשה מ-1809 עד 1815, ואז הפכה לחלק מפולין הקונגרסאית. ב-1867 מוקמה העיר על מסילת הרכבת של פולין.

## הקהילה היהודית

במהלך המאה ה-19 פעל בעיר הרב אפרים אליעזר צבי הירש חרלפ.

בין מלחמות העולם נמנו בעיר כ-20,000 יהודים, כ-80% מתושביה. בסוף שנות השלושים של המאה העשרים מנו היהודים כשלושה רבעים מתושבי העיר, כ-12,000 איש.

בסוף ספטמבר 1939 כבש הצבא האדום את העיר, אולם בתחילת אוקטובר מסרה ברית המועצות את העיר לגרמניה כחלק מן הסכם ריבנטרופ–מולוטוב. בעקבות הסגרתה של העיר לגרמנים, עזבו את העיר כ-2,000 מיהודיה, ועברו לתחום הכיבוש הסובייטי. בתקופה הראשונה לכיבוש רצחו הגרמנים עשרות יהודים בעיר, תוך שוד דירותיהם, והטלת גזירות שונות עליהם. כמו כן לעיר הובאו יהודים מקומארובקה פודלאסקה.

בסוף אוגוסט 1942 רצחו שוטרים גרמנים, פולנים ומתנדבי טרווניקי אוקראינים כ-3,000 מיהודי העיר, ובהם קשישים ותינוקות, ושילחו כ-11,000 מיהודי העיר הנותרים למחנה ההשמדה טרבלינקה בקרונות משא, שבהם מתו רוב היהודים עוד טרם הגעתם למחנה.

לאחר האקציה, ריכזו הגרמנים את יהודי העיר הנותרים בגטו מיינדזיז'ץ פודלסקי בו הוחזקו למעלה מ-17,000 יהודים, רובם מיישובי הסביבה כגון פישצ'ץ וקודן, וחלקם מסלובקיה. עד 17 ביולי 1943 חוסל גטו זה במספר אקציות. כ-160–200 יושביו האחרונים נורו, והעיר הוכרזה רשמית כנקייה מיהודים. פחות מאחוז אחד מן האוכלוסייה היהודית בעיר שרדו את הכיבוש הנאצי.

## ערים תאומות
* 

## ראו גם
*בית הקברות היהודי במיינדזיז'ץ פודלסקי
*מזריטש - עיר במערב אוקראינה
*גטו מיינדזיז'ץ פודלסקי
*בית הכנסת החדש במיינדזיז'ץ פודלסקי
*בית הכנסת הישן במיינדזיז'ץ פודלסקי

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 
* אתר התאחדות יוצאי מזריץ' דפודלסיה
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:לובלין (פרובינציה): ערים
קטגוריה:לובלין (פרובינציה): עיירות יהודיות
קטגוריה:קהילות יהודיות שמונצחות בבית העלמין הדרום
קטגוריה:שואת יהודי פולין: קהילות
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-12