פליטווד מק

**פליטווד מק** (באנגלית: **Fleetwood Mac**) היא להקת רוק אנגלית-אמריקאית, אשר נוסדה בלונדון בשנת 1967 על ידי הגיטריסט והזמר פיטר גרין.

הלהקה עברה גלגולים רבים במהלך תקופת פעילותה, עם תחלופה רבה של חברי להקה ושינויים משמעותיים בסגנונה המוזיקלי - מבלוז רוק שורשי בשנותיה הראשונות לפופ רוק (לאחר עזיבת פיטר גרין את הלהקה, והצטרפותם של לינדזי בקינגהאם וסטיבי ניקס), סגנון שאפיין את התקופה המצליחה ביותר של הלהקה.

בשנת 1977 הוציאה הלהקה את אלבומה המצליח ביותר *[[Rumours]]*, אשר נמכר בלמעלה מארבעים מיליון עותקים ברחבי העולם, מה שהופך אותו לאחד האלבומים הנמכרים ביותר בכל הזמנים. האלבום נשאר במקום הראשון בבילבורד 200 למשך 31 שבועות, הגיע לראשי המצעדים ברחבי העולם וזכה בפרס גראמי לאלבום השנה ב-1978.

המתופף מיק פליטווד והבסיסט ג'ון מקווי הם חברי הלהקה היחידים שנשארו לאורך כל הדרך. שותפיהם להרכב הקלאסי של הלהקה, שפעל משנות השבעים של המאה העשרים ועד העשור השני של המאה העשרים ואחת, היו כריסטין מקווי (קלידים), לינדזי בקינגהאם (גיטרות) והזמרת סטיבי ניקס. לאור מותה של כריסטין מקווי ב-2022, ניקס הצהירה ב-2024 שהלהקה לא תמשיך בלעדיה.

הלהקה נחשבת לאחת מלהקות הפופ-רוק המפורסמות והמצליחות בהיסטוריה של המוזיקה; היא מכרה 120 מיליון תקליטים ברחבי העולם, מה שהופך אותם לאחת הלהקות שיאניות המכירות. בשנת 1979 הם כובדו בכוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד. ב-1998 הם התקבלו להיכל התהילה של הרוק אנד רול וקיבלו את פרסי המוזיקה הבריטית על תרומה יוצאת מן הכלל למוזיקה. ב-2018 הם קיבלו את אות האיש של השנה של מיוזיקרז מטעם אקדמיית ההקלטות על ההישגים האומנותיים שלהם ועל פעילותם הנדבנית.

## תולדות הלהקה
### הקמה ושנותיה הראשונות (1967–1970)
הלהקה הוקמה ביולי 1967 בלונדון על ידי הגיטריסט פיטר גרין, לאחר שעזב את להקת הבלוז "ג'ון מאייל והבלוזברייקרס" בה היה חבר כמחליפו של הגיטריסט אריק קלפטון. אל "הבלוזברייקרס" הצטרף גם המתופף מיק פליטווד, איתו ניגן גרין בעבר בשתי להקות. יחד עם הבאסיסט ג'ון מקווי, חבר "הבלוזברייקרס" מאז הקמתה, הקליטו השלושה חמישה שירים בעזרת זמן הקלטה שנתן ג'ון מאייל לגרין כמתנה. השיר החמישי שהקליטו היה קטע כלי, לו נתן גרין את השם "פליטווד מק" ("מק" כקיצור לשם "מקווי"). זמן קצר לאחר מכן הציע גרין לפליטווד להקים להקה חדשה יחד, ולצרף את מקווי; הם קיוו שלקרוא ללהקה בשם "פליטווד מק" ילהיב את מקווי וישכנע אותו להצטרף, אך ג'ון חשש להסתכן ולאבד את ההכנסה. בינתיים, גרין ופליטווד גייסו את הגיטריסט ג'רמי ספנסר ואת הבאסיסט בוב בראנינג. בראנינג התקבל ללהקה "על תנאי" – עד שג'ון מקווי יסכים להצטרף, אז יוחלף.

הלהקה הופיעה לראשונה ב-13 באוגוסט 1967 ב"פסטיבל הג'אז והבלוז הלאומי" (גלגול מוקדם של פסטיבל רדינג), תחת השם "פליטווד מק של פיטר גרין, מציגים את ג'רמי ספנסר". לאחר מספר שבועות מקווי (שלא חיבב את כיוון הג'אז אליו הוביל מייאל) הסכים להצטרף ללהקה כבאסיסט קבוע ובראנינג הוחלף.

אלבום האולפן הראשון שלהם, *[[Fleetwood Mac (אלבום, 1968)|Fleetwood Mac]]*, יצא לאור בפברואר 1968 תחת חברת התקליטים "בלו הורייזון". רק באחד מהשירים הופיע בראנינג על הבאס, ובשאר מקווי. האלבום זכה להצלחה והגיע למקום ה־4 במצעד הבריטי; בהמשך השנה הסינגלים "Black Magic Woman" (שזכה לגרסת כיסוי מצליחה על ידי הלהקה סנטנה) ו-"Need Your Love So Bad" יצאו לאור והגיעו ל-40 המקומות הראשונים במצעד הבריטי.

אלבום האולפן השני של פליטווד מק, *[[Mr. Wonderful]]*, יצא לאור באוגסט 1968 והוקלט בהופעה חיה באולפן – גם המגברים ומערכת ההגברה הוקלטו באמצעות מיקרופונים ולא חוברו למערכת השמע. בהקלטות של אלבום זה הופיעו גם מחלקת קרנות וכריסטין פרפקט על הקלידים.

זמן קצר לאחר צאת האלבום *Mr. Wonderful* הצטרף הגיטריסט בן ה־18 דני קירוון ללהקה. גרין ופליטווד צפו בו ובלהקתו "בוילרהאוס" מתאמנים והתרשמו מהם מאוד. גרין רצה לעזור להם להפוך ללהקה מקצועית, אך שותפיו של קירוון לא היו מוכנים לכך, ופיטר החליט לראיין מועמדים שינגנו עם קירוון בצורה מקצועית. גרין לא הצליח למצוא נגנים מוכשרים מספיק, ופליטווד הזמין את דני קירוון כגיטריסט שלישי לפליטווד מק.

בנובמבר 1968, יחד עם קירוון, הוציאה הלהקה את הסינגל הראשון שלהם שהגיע למקום הראשון במצעד האירופאי, "Albatross". השיר הוא קטע כלי בו ניגנו יחד גרין וקירוון. גרין ייחס את ההצלחה של "Albatross" לקירוון, והודה כי בלעדיו לא היה השיר מגיע למקום הראשון. בינואר 1969 יצא לאור אלבום האוסף *[[English Rose]]* בארצות הברית, ובאוגוסט יצא אלבום אוסף דומה בהרכבו בממלכה המאוחדת, בשם *[[The Pious Bird of Good Omen]]*.

במהלך סבב הופעות בארצות הברית בינואר 1969, הקליטה הלהקה את אלבום האוסף *[[Fleetwood Mac in Chicago]]* (שיצא בדצמבר שלאותה שנה כתקליט כפול)יחד עם כמה אמני בלוז מוכרים משיקגו, בהם וילי דיקסון ובאדי גאי. היה זה אלבום הבלוז האחרון של פליטווד מק שהלכה והתקרבה יותר לסגנון הרוק. במהלך 1969 החליפה הלהקה חברת הקלטות, מ"בלו הורייזון" ל"אימידיאט רקורדס", והוציאה שני סינגלים מוצלחים. כשהסתבר שחברת "אימידיאט רקורדס" נמצאת במצב רע, החליטה הלהקה לעבור שוב חברה. הביטלס ביקשו מפליטווד מק לחתום בחברת אפל רקורדס, אך מנהל הלהקה בחר את רפרייז רקורדס, חברת בת של וורנר רקורדס, שנוסדה על ידי פרנק סינטרה; הלהקה נשארה עם "רפרייז רקורדס" למשך כל ימיה.

תחת "רפרייז רקורדס" הוציאה פליטווד מק את אלבום האולפן השלישי שלה, *[[Then Play On]],* בספטמבר 1969. האלבום יצא באותה תצורה בארצות הברית ובממלכה המאוחדת, אך לאחר מספר חודשים יצא בהוצאה מחודשת בארצות הברית שהכילה גם את הסינגל המצליח Oh Well, שהיה השיר הראשון של הלהקה להגיע למצעד הבילבורד הוט 100. Oh Well נהיה מאז אחד משירי היסוד של הלהקה, והוא נוגן פעמים רבות בהופעות חיות, גם בגלגולים המאוחרים של הלהקה, על ידי סולנים שונים. הכתיבה ל-*Then Play On* אופיינה בהתרחקות מסגנון הבלוז, ונעשתה בעיקר על ידי גרין וקירוון. ג'רמי ספנסר לא תרם אף שיר לאלבום, והוציא ב-1970 אלבום סולו, שהופיעו בו גרין, פליטווד, מקווי וקירוון.

באותן שנים החל גרין בשימוש בסם LSD. ב-1969, במהלך סיבוב הופעות באירופה, הוא חווה טריפ רע בקומונה היפית במינכן. היה זה אירוע המפנה בהידרדרות הנפשית של גרין, לפי מנהל הלהקה קליפורד דייוויס. ההקלטה האחרונה של גרין עם פליטווד מק הייתה לסינגל "The Green Manalishi (With the Two Prong Crown)" ולצד ב' שלו, "World in Harmony". ההקלטה התרחשה במהלך סבב ההופעות השלישי של הלהקה בארצות הברית, באפריל 1970. הסינגל יצא לאור במאי של אותה שנה, והגיע למקום ה־10 בממלכה המאוחדת. בתקופה זו החלה בריאותו הנפשית של גרין להתערער, והוא ביקש מהלהקה לתת את כל כספיה לצדקה, מהלך ששאר חברי הלהקה סירבו לו. באפריל 1970 פרש גרין מהלהקה, והוא הפסיק לנגן איתה לקראת סוף מאי.
[ימין|ממוזער|[מיק פליטווד, 18 במרץ 1970]]
[שמאל|ממוזער|[פיטר גרין (מוזיקאי)|פיטר גרין, 18 במרץ 1970.]]

### תקופת מעבר (1970–1974)
ספסנר, פליטווד, מקווי וקירוון, החברים הנותרים, החלו לעבוד על האלבום *[[Kiln House]]*, שיצא לאור ב-1970 וקיבל ביקורות חיוביות. כריסטין פרפקט, שהתחתנה עם ג'ון מקווי ושינתה בהתאם את שם משפחתה, תרמה (ללא קרדיט) לאלבום זה, ולאחר יציאתו לאור הוזמנה להצטרף ללהקה. במהלך סבב הופעות בארצות הברית ג'רמי ספנסר נעלם, ורק לאחר חיפושים אינטנסיביים התגלה שהוא הצטרף לכת דתית. פיטר גרין וחבר נוסף שהביא הסכימו למלא את מקומו עד לסוף הסבב, ולאחר מכן החל חיפוש אחר גיטריסט קבוע. לאחר מספר מבחנים הוחלט לקבל ללהקה את הגיטריסט בוב וולץ'.

הלהקה הוציאה בשנתיים הבאות עוד שני אלבומים: *[[Future Games]]* ו-*[[Bare Trees]]*. בתקופה זו פיתח קירוון התמכרות לאכוהול ולבסוף פוטר מהלהקה לאחר שלא הסכים להופיע עימם. קירוון הוחלף על ידי הגיטריסט בוב ווסטון, שפוטר לאחר צאת האלבום *[[Penguin (אלבום של פליטווד מק)|Penguin]]* לאור. הלהקה הוציאה את אלבומם השמיני, Mystery to Me, לאור ב-1973.

במהלך סיבוב הופעות בארצות הברית באותה שנה, נתגלה כי ווסטון קיים רומן עם אשתו של פליטווד, דבר שגרם לביטול המשך הסיבוב, ולבסוף גם להתפרקות הראשונה של הלהקה.

### מחלוקת על השם ו"פליטווד מק המזויפת" (1974)
אחרי ההתפרקות הזמנית של הלהקה, מנהל הלהקה, קילפורד דייוויס, נותר עם התחייבויות להופעות אבל ללא להקה. דייוויס, שדאג שהפרשה תהרוס את שמו הטוב, שלח ללהקה מכתב בו נזף בהם על כך ש"הוא לא השתעבד במשך שנים רק כדי שגחמותיהם של כמה מוזיקאים חסרי אחריות יורידו את עבודתו לטמיון". דייוויס טען ששם הלהקה נמצא ברשותו ושהוא יכול להרכיב את הלהקה כרצונו, ולכן הוא גייס מספר מוזיקאים תחת השם "פליטווד מק החדשה". הלהקה הופיעה מספר פעמים, עד שהתרמית נתגלתה והקהל לא הסכים להגיע להופעות. תביעה שהוגשה נגד דייוויס בהקשר של הזכויות לשם הלהקה יושבה מחוץ לבית המשפט.

### חזרת הלהקה המקורית (1974)
מגעים לחיבור הלהקה מחדש התקיימו בזמן שהלהקה המזויפת עדיין הופיעה. הלהקה המקורית הצליחה לחזור להקליט תחת שמם, והם עברו לנהל את עצמם – דבר שלא נעשה על ידי אף להקת רוק גדולה באותו הזמן. בחודש ספטמבר חתמה הלהקה על חוזה הקלטה מחודש, והציאה את האלבום התשיעי שלה – *[[Heroes Are Hard to Find]]*, כאשר לראשונה יש בלהקה גיטריסט יחיד.

### הצטרפותם של ניקס ובקינגהאם והצלחה בינלאומית (1975–1987)
חברי הלהקה היו מותשים מהעבודה הקשה שהשקיעו בלהקה, ושלפי דעתם לא קיבלה הערכה מספקת – בעיקר בהתייחס להצלחה המועטה של האלבום התשיעי. בוב וולץ' שקל לעזוב את הלהקה בשלב זה.

בעת סיור באולפנים בקליפורניה הכיר מיק פליטווד את לינדזי בקינגהאם וחברתו סטיבי ניקס. הוא התרשם מנגינת הגיטרה של לינדזי וביקש לצרפו ללהקה. בקינגהאם התנה את הצטרפותו בכך שניקס, זוגתו ושותפתו המוזיקלית, תצורף גם היא. מיק הסכים ושניהם הצטרפו בערב השנה החדשה של 1974, בעת שוולץ' גמר אומר לעזוב.

האלבום הראשון של ההרכב המחודש נקרא, כמו אלבום הבכורה של הלהקה, *[[Fleetwood Mac (אלבום, 1975)|Fleetwood Mac]]* ויצא לאור בשנת 1975. האלבום, שהיה בעל צליל יותר פופי ומלודי ודמה יותר לרוק קלאסי מאשר לבלוז רוק זכה להצלחה עצומה בארצות הברית. מתוך האלבום התפרסמו בעיקר הסינגלים "Over My Head" ו"Say You Love Me" שנכתבו על ידי כריסטין מקווי, ושירה של סטיבי ניקס "Rhiannon". שיר נוסף מהאלבום, שנכתב גם הוא על ידי ניקס – "Landslide" זכה להערכה מרובה, ובעיקר לאחר שהתפרסמה גרסה חיה שלו מתוך האלבום *[[The Dance (אלבום של פליטווד מק)|The Dance]]*.

בשנת 1976 החיים האישיים של חברי הלהקה העיבו פעם נוספת על ביצועיהּ; נישואיהם של ג'ון וכריסטין התפרקו, הקשר הזוגי בין ניקס לבקינגהאם נגמר, ומיק פליטווד החל בתהליכי גירושין מאשתו כאשר בה בעת הוא מקיים רומן עם ניקס. הציפייה האדירה לאלבום להיט נוסף, בשילוב עם חייהם האישיים ועם תצרוכת גבוהה של אלכוהול וסמים גרמה למתחים אישיים גדולים בין חברי הלהקה.

#### Rumours
בשנת 1977 הוציאה הלהקה לאור את אלבומה ה-11 *[[Rumours]]*, אשר זכה בפרס גראמי לאלבום השנה. האלבום הכיל 4 להיטים שהגיעו לראשי המצעדים: "Go Your Own Way" של בקינגהאם, "Dreams" של ניקס ו-"Don't Stop" ו-"You Make Loving Fun" של קריסטין. השיר "The Chain" מתוך האלבום הוא היחיד שנכתב על ידי כל 5 חברי הלהקה. האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים האמריקאי "בילבורד 200" ושהה בו למשך 31 שבועות. בנוסף, הוא מכר 40 מיליון עותקים ברחבי העולם.

הלהקה כובדה בכוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד ב-1979.

לאור הצלחת האלבום, ביקש בקינגהאם מפליטווד שעבודתו על האלבום הבא תהיה נסיונית יותר – מה שהניב את האלבום הכפול *[[Tusk (אלבום)|Tusk]]*, עם 20 רצועות, שיצא לאור ב-1979. האלבום הניב שלושה להיטים: "Tusk" של בקינגהאם, "Think About Me" של כריסטין ו-"Sara" של סטיבי ניקס. פיטר גרין לקח חלק בהכנת האלבום, אך לא ניתן לו על כך קרדיט. פליטווד ציין את *Tusk* כאלבום האהוב עליו, והודה ללינדזי על כך שלא נתן להם לייצר "חיקוי של *[[Rumours]]*". כדי לתמוך ביציאת האלבום, יצאה הלהקה לסיבוב הופעות בכל העולם במשך כשנה, במהלכו הוקלט אלבום הלייב הראשון שלהם.

האלבום ה-13, *[[Mirage (אלבום של פליטווד מק)|Mirage]]*, יצא לאור ב-1982 לאחר שמרבית חברי הלהקה עבדו על אלבומי סולו. ההצלחה המועטה של *Tusk* הובילה לניסיון לשחזר את ההצלחה העצומה של *Rumours* ב-*Mirage*. להיטי האלבום כוללים את "Hold Me" ו-"Love in Store" של כריסטין,"Gypsy" של סטיבי ו-"Oh Diane" של בקינגהאם. האלבום קיבל עיטור פלטינום כפול בארצות הברית.

לאחר צאת האלבום, ניקס, בקינגהאם וכריסטין פנו לטפח את קריירות הסולו שלהם, וזכו להצלחה מרובה בכך. בה בעת מיק פליטווד פשט רגל, ניקס נכנסה למכון גמילה בשל בעיות ההתמכרות שלה וג'ון סבל מבעיות בריאותיות בשל התמכרויותיו שלו – כל אלו יוחסו לסגנון החיים המוחצן והמוגזם אליו התרגלו בשל הצלחתם המסחררת. בעת ההיא החלו שמועות שהלהקה התפרקה, אך בקינגהאם לא רצה שכך יסתיים סיפורם.

הרכב זה, של בקינגהאם, ג'ון, כריסטין, ניקס ופליטווד הקליט אלבום אחרון יחד – *[[Tango in the Night]]* ב-1987. ההקלטה החלה כאלבום סולו של בקינגהאם אך נהפכה לפרויקט של הלהקה כולה. האלבום היה למוצלח ביותר אחרי *Rumours* והכיל ארבעה להיטים: "Little Lies" ו-"Everywhere" של כריסטין, "Seven Wonders" של ניקס ו-"Big Love" של בקינגהאם.

### עזיבתם של בקינגהאם וניקס (1987–1995)
בקינגהאם סירב ברגע האחרון להופיע בסיבוב הופעות שנקבע, דבר שהוביל לוויכוחים עזים ולמתחים בין החברים – ולבסוף גם לעזיבתו של לינדזי. מיק גייס שני גיטריסטים חדשים במקומו: בילי ברנט וריק ויטו, והם יצאו לסיבוב הופעות ראשון במבנה החדש.

ב-1990 הוציאה הלהקה לאור את האלבום ה-15 *Behind the Mask*, שסימן סטייה מהכיוון האומנותי של בקינגהאם. האלבום לא הצליח כמו קודמיו, וקיבל עיטור זהב בארצות הברית. בהופעה האחרונה בסיבוב ההופעות של אלבום זה הצטרף בקינגהאם ללהקה על הבמה. כריסטין וניקס החליטו שיהיה זה סיבוב ההופעות האחרון שלהן. ב-1991 עזבו ניקס, כריסטין ווויטו את הלהקה.

ב-1992 פליטווד ארגן מארז של ארבעה דיסקים לכבוד 25 שנים להקמת הלהקה. למארז הוכנס גם השיר "Silver Springs" שהוקלט במהלך ההקלטות של *Rumours* אבל לא הוכנס לאלבום. ניקס ביקשה ממיק להשתמש בשיר זה לאוסף שהכינה לעצמה, אך הוא סירב – דבר שעורר סיקור תקשורתי ונחשב לסיבה העיקרית לעזיבתה את הלהקה. האוסף הכיל גם שני חיבורים חדשים של כריסטין, אחד של בקינגהאם ועוד אחד של ניקס ווויטו. האוסף יצא לאור יחד עם ספרון של מיק שהכיל את הערותיו על ההיסטוריה של הלהקה ותצלומים נדירים.

ההרכב הקלאסי של הלהקה התאחד בעקבות בקשת נשיא ארצות הברית, ביל קלינטון, שיופיעו בנשף ההשבעה שלו. קלינטון בחר ב"Don't Stop" של הלהקה להיות שיר הקמפיין שלו.

ב-1995 מיק, ג'ון, ברנט ושני זמרים נוספים הוציאו לאור את האלבום ה-16 *Time*, שבהקלטתו השתתפה גם כריסטין אך לא יצאה להופיע עם הלהקה. האלבום לא הצליח וכריסטין הודיעה ללהקה על עזיבתה, מה שגרם לפירוק הלהקה.

### איחוד ועזיבתה של כריסטין מקווי (1995–2007)
שבועות ספורים אחרי התפרקות הלהקה, החל מיק לעבוד עם בקינגהאם שוב וג'ון מקווי צורף גם להקלטות. באותה העת סטיבי עבדה עם בקינגהאם על פרויקט אחר. במאי 1996 הופיעו רוב חברי הלהקה, בלי בקינגהאם, במסיבה פרטית, ושבוע לאחר מכן בקינגהאם וניקס הוציאו דואט שבו הופיע גם מיק. כל האירועים הללו הובילו לאיחוד של החמישה במרץ 1997.

פליטווד מק המאוחדת הופיעה בהופעה חיה באולמות האחים וורנר בברבנק, קליפורניה. ההופעה הוקלטה וצולמה ואלו נהפכו לאלבום הלייב *[[The Dance (אלבום של פליטווד מק)|The Dance]]* שיצא לאור ב-1997. האלבום החזיר את הלהקה לראש מצעדי האלבומים והם נהנו מיחס שלא קיבלו כבר שנים רבות. הלהקה דהרה על גלי ההצלחה של האלבום והמשיכה להופיע זמן רב בתגבור של נגנים רבים. זו תהיה הפעם האחרונה למשך 16 שנים שהלהקה תופיע בהרכב זה.

ב-1998 התקבלה הלהקה להיכל התהילה של הרוק אנד רול. החברים שהתקבלו הם פיטר גרין, ג'רמי ספנסר, מיק פליטווד, דני קירוון וג'ון מקווי מההרכב הישן וכריסטין מקווי, סטיבי ניקס ולינדזי בקינגהאם מההרכב החדש. בוב וולץ' לא התקבל למרות חלקו הגדול בהיסטוריה של הלהקה. בטקס הקבלה הופיע ההרכב החדש. פיטר גרין הופיע בנפרד עם חברי להקת סנטנה שהתקבלו להיכל התהילה באותו לילה.

ב-2002 הוציאה הלהקה את האוסף *The Very Best of Fleetwood Mac*. ב-2003 הוציאו בקינגהאם וניקס את האלבום ה-17 והאחרון של הלהקה, *[[Say You Will]]*, בו השתתפה כריסטין כאורחת אף על פי שעזבה את הלהקה. האלבום הגיע למקום השלישי במצעד בילבורד 200, והביא את הלהקה לצאת לסיבוב הופעות שנמשך רוב שנת 2004.

בתקופה זו החלו שמועות על איחוד ההרכב המקורי של הלהקה, דבר שחלק מחברי ההרכב תמכו בו אך לא קרה בסופו של דבר.

### סיבובי הופעות (2008–2013)
במרץ 2009 החלה הלהקה להופיע יחד בסיבוב הופעות, בלי כריסטין מקווי. באותה שנה שודר סרט דוקומנטרי על הלהקה שהכיל ראיונות עם כל החברים בהווה, בו סיפרה ניקס על היחסים הקרים בינה לבין בקינגהאם. בהופעה האחרונה באירופה בסבב זה הופיע הלהקה באצטדיון ומבלי, שם נכחה כריסטין בקהל. ניקס התייחסה לכריסטין והקהל כולו נעמד לכבודה. הביצוע של "Landslide" הוקדש לכריסטין. ההופעות האחרונות בסבב זה מכרו את כל הכרטיסים בדקות בודדות.

ב-2011 שודר פרק בסדרה Glee שנקרא "Rumours" ובו והופיעו שישה שירים מהאלבום של פליטווד מק. הפרק הצית עניין חדש באלבום והוא חזר למקום 11 במצעד בילבורד 200.

בראיון ב-2012 אישרה ניקס שהלהקה תתאחד לסיבוב הופעות ב-2013.

הבסיסט לשעבר בוב ברונינג, מת ב-18 באוקטובר 2011. בוב ווסטון, הגיטריסט והזמן לשעבר נמצא מת ב-3 בינואר 2012. בוב וולץ' התאבד ב-7 ביוני 2012.

סיבוב ההופעות החל ב-2013 באוהיו. באותה שנה הוציאה הלהקה את המיני-אלבום *Extended Play* שזכה להצלחה מוגבלת. כריסטין הצטרפה לשתי הופעות של הלהקה, לשיר "Don't Stop". בקינגהאם כעס על כך שכריסטין "באה והולכת", והוא לא רצה שכל הפוקוס ילך אל השיר היחיד שביצעה במקום הסט שעליו הם התאמנו חודשים.

בסוף שנת 2013 ביטלה הלהקה את ההופעות שלהם בניו זילנד ובאוסטרליה לאחר שג'ון מקווי אובחן עם סרטן והיה זקוק לטיפול. כריסטין מקווי הביעה רצון לחזור לפליטווד מק ואישרה שמצבו של ג'ון טוב מאוד.

### השנים האחרונות (2014–2022)
בתחילת 2014 אישר מיק פליטווד שכריסטין תחזור ללהקה. מאוחר יותר השנה הם החלו סיבוב הופעות בצפון אמריקה. ההופעות הגדולות מכרו את כל הכרטיסים תוך דקות אחדות, והביקוש הגדול גרם להגדלת הסיבוב. במהלך שנת 2015 ציין בקינגהאם שהלהקה עובדת על אלבום וסיבוב הופעות אחרונים. פליטווד אמר שייקח כמה קנים ליצור אלבום חדש, ושחברי הלהקה מחכים שסטיבי ניקס גם תתרום את חלקה, ושהיא לא הראתה רצון להתחייב לאלבום נוסף.

באוגוסט 2016 אמר פליטווד שללהקה יש חומר רב מוקלט אך שניקס אינה מופיעה בו. ניקס הסבירה שהיא אינה רוצה להקליט עם הלהקה מכיוון שהדבר יגרור ריבים רבים שרק יגרמו לעוד ריחוק ביניהם ולקושי לעבוד יחד ולהופיע יחד. החומר שהקליטה הלהקה הפך לאלבום משותף לבקינגהאם ולכריסטין.

באפריל 2018 נפרד בקינגהאם מהלהקה שוב, ולפי דיווחים הוא פוטר בשל אי הסכמות לגבי הכנסת חומרים חדשים לסיבוב ההופעות שתוכנן. פליטווד נמנע מלהצהיר שבקינגהאם פוטר ואמר שהוא לא יצטרף לסיבוב ההופעות המתוכנן. בקינגהאם תבע את הלהקה בגין הפרת חובת נאמנות, הפרת חוזה בעל פה והתערבות מכוונת למטרת יתרון כלכלי, ולאחר מכן הגיע איתם לפשרה. לפי דבריו, הוא פוטר בשל דבריה של ניקס נגד גישתו אליה במהלך אחת ההופעות, ובשל אולטימטום שהציבה: או שהוא יפוטר או שהיא תעזוב.

מיק קמפבל וניל פין מילאו את מקומו של לינדזי ויצאו לסיבוב הופעות, והלהקה תכננה להקליט גם חומר חדש בעתיד.

ב-8 ביוני 2018 הגיטריסט לשעבר דני קירוון מת בהוסטל לחסרי בית ואלכוהוליסטים. ניל פין, ניקס, קמפבל ומקווי הוציאו לאור שיר בשביל בית מחסה לחסרי בית.

פיטר גרין, מייסד הלהקה, מת ב-25 ביולי 2020.

ב-20 בנובמבר 2022 מתה כריסטין מקווי בגיל 79. פליטווד ציין שכרגע חברי הלהקה מעסיקים את עצמם בפרויקטים מוזיקליים עצמאיים ושהם אינם חושבים לאחד את הלהקה. ניקס ציינה גם היא שהיא לא רואה סיבה להמשיך את הלהקה לאחר מותה של כריסטין, דבר שחזרה וציינה ב-2024.

### לאחר סיום הפעילות
ב-19 בנובמבר 2024 הכריזה הלהקה רשמית על הפקת סרט דוקומנטרי שישודר בשירות אפל TV פלוס.

באוקטובר 2025 דווח כי לקראת שנת 2027, שבה ימלאו 50 שנה לאלבום Rumours, חברי הלהקה שוקלים ליצור גרסה חדשה לאלבום, וגם הופעה.

## דיסקוגרפיה
### אלבומים

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:להקות רוק אמריקאיות
קטגוריה:להקות רוק בריטיות
קטגוריה:להקות פופ אמריקניות
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:זוכי פרס המוזיקה הבריטית
קטגוריה:זוכי פרס המוזיקה האמריקאית
קטגוריה:להקות פופ בריטיות
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הרוק אנד רול
קטגוריה:הרכבים ולהקות שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד
קטגוריה:שישיות מוזיקליות
קטגוריה:רביעיות מוזיקליות
קטגוריה:אמני וורנר רקורדס
קטגוריה:אמני אפיק רקורדס
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1967