open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
יצחק דה לנגה

**יצחק דה לנגה** (נולד ב-20 במרץ 1951) הוא צייר ישראלי. דה לנגה גדל והתחנך בתל אביב, למשפחה שמוצאה מגרמניה ומהולנד. בין 1975 ל-1977 למד אמנות, תוך התמחות בסדנאות רישום, ציור והדפס באקדמיית Vrij Academie שבהאג. לאחר מכן המשיך בלימודים לתואר שני ב-Gerrit Rietveld Academie שבאמסטרדם, אותם החל ב-1977 וסיים בשנת 1982. לאחר סיום לימודיו שב לישראל, ומאז הוא אמן פעיל, עוסק בהוראה ובהנחיית אמנות קהילתית.

דה לנגה לימד במכללת תל-חי, מכללת עמק הירדן, מכללת צפת, מכללת הגליל המערבי, המכללה האקדמית אורנים. כן לימד בטכניון בפקולטה לארכיטקטורה.

בין 1987 ל-1995 יזם, הקים וניהל את "סדנא בנוף" ביער ביריה. לאחר מכן הקים בשנת 1995 סטודיו לאמנות בנהריה. ב-2006 הקים את "הקצה - מרכז לאמנות, תרבות וחברה בגליל", אשר הפעילה גלריה ופרויקטים חברתיים בתחומי האמנות, התרבות והחינוך, עד לסגירתו בסוף 2017. בשנת 2006 ייסד את עמותת "מרכז הקצה", בה חברים אנשי אמנות, תרבות, חינוך וחברה.

דה לנגה הציג את עבודותיו בתערוכות יחיד ותערוכות קבוצתיות. בין היתר הוצגו תמונותיו במוזיאון ישראל בירושלים (בתערוכה "תמונות מחיי משפחה" ב-2009) במוזיאון חיפה לאמנות ובמוזיאון ינקו דאדא בעין הוד, מוזיאון פתח תקווה לאמנות ומוזיאון "Amstelle Museum" בעיר אמסטלפיין בהולנד, וכן בגלריות לאמנות בישראל, הולנד וגרמניה. עבודותיו נרכשו ונמצאו במוזיאונים בישראל ובאוספים פרטיים ברחבי העולם.

עבודותיו של דה לנגה עוסקות בחיפושיו אחר השורשים, בגורלם של בני משפחתו שנספו בשואה, בחיי משפחה על רקע אסון ממשמש לבוא, בעבר או אף בהווה, ולאחרונה במבט נוקב אל הנוף האורבאני הישראלי בסדרת הציורים "הנפילים" העוסקת במתחמי הבניה החדשים בגוש דן ובירושלים, המסמנים בנייה בנוף מתעמת, שנוי במחלוקת, אפוקליפטי כמעט.

דה לנגה נשוי לאמנית לי רמון, שותפתו להקמת והפעלת "מרכז הקצה", ואב לשניים.

## תערוכות

***"מקודשת", חתונה - אמנות ואתנוגרפיה**, תערוכה קבוצתית במוזיאון בר-דוד לאמנות ויודאיקה בקיבוץ ברעם. אוצרות: חנה הרמן וסול לנזיני, יוני 2013
***הנפילים - Mont Fort**, בגלריית סינמטק ירושלים, אוצר: פרופ' חיים מאור. פברואר 2013, ובבית האמנים ע"ש יוסף זריצקי, תל אביב, נובמבר 2012
*" הנפילים" בית האמנים תל אביב, 2012

## קישורים חיצוניים

* אתר הבית של יצחק דה לנגה
* 

קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:סגל המכללה האקדמית צפת
קטגוריה:נהריה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
אד'אן

ה**אַדָ'אן** (בערבית: **أذان**), או **אזאן** (בפרסית: **اذان**, בטורקית: **Ezan**), היא הקריאה המוסלמית לתפילה. היא נאמרת לפני כל אחת מחמש התפילות היומיות הקבועות. הקריאה כוללת נוסח קבוע המורכב ממספר חזרות על השהאדה, על התכביר ועל מילות זירוז למתפללים כגון حيّ على الصلاة ("מהרו לתפילה"). בשעות הבוקר נוספת השורה: الصلاة خير من النوم ("התפילה טובה משינה"). את האד'אן קורא המואזין מצריח המסגד.

לפי השיעה, הושמטה מקריאת האד'אן האמרה "حيّ على خير العمل" ("מהרו אל העשייה הטובה ביותר") בידי הח'ליף עומר בן אל-ח'טאב משום ששימשה תירוץ למתפללים להשתמט מחובת הג'יהאד.

לאד'אן נוסח קבוע בערבית הנהוג בכל מקום. עם זאת, בטורקיה בין 1932 ו-1950 האד'אן נקרא בטורקית.

## מילות האד'אן
השורות המסומנות ב נאמרות על ידי הסונים בלבד.

השורות המסומנות ב נאמרות על ידי השיעים בלבד.

## בישראל

בשנת 2016 הועלתה הצעת חוק בכנסת שנקראה "חוק המואזין" ומטרתה הייתה להגביל את עוצמת הקול של האד'אן בין השעות 23:00–06:00. הצעת החוק עברה בקריאה טרומית ב-8 במרץ 2017. האגודה לזכויות האזרח בישראל הביעה את התנגדותה לחוק וטענה כי זהו חוק "פוגעני ומפלה המדיר ציבור שלם... מהמרחב הציבור במדינה, ומעמיק את תחושת ההפליה ואי השוויון אצל בנות ובני החברה הערבית בישראל".

## בעולם הערבי
במהלך המאה ה-20 נכנסו רמקולים רבי עוצמה לשימוש רווח במסגדים רבים ברחבי העולם להעצמת קול המואזין. בעקבות זאת עלו תלונות על מפגע רעש מהמסגדים. הבעיה עולה במיוחד במקומות בהם יש מספר מסגדים סמוכים אלו לאלו ואין תיאום ביניהם ומכאן זמן קריאתם ארוך יותר.

במדינות שונות ברחבי העולם נקבעו תקנות וחוקים המגבילים (ובמקרים מסוימים אף אוסרים) את השימוש ברמקולים לקריאת המואזין.

בסעודיה נחקקו חוקים אשר נועדו הן להגביל את עוצמת המואזין והן להפחית את מספר המואזינים במקומות מסוימים. גם בירדן נחקקו חוקים להסדרה ואחידות של המואזינים בערים השונות. תקנות וחוקים דומים בווריאציות שונות נחקקו גם בערים מסוימות בסוריה, במרוקו, ברמאללה ועוד.

### במצרים
בקהיר שבמצרים נאסר השימוש בכריזה עצמאית ברמקולים מהמואזינים השונים הפזורים בעיר, ובמקומם (עד לספטמבר 2016) הייתה משודרת קריאה אחת ואחידה מאולפן ממשלתי למקלטים המפוזרים ברחבי העיר במימון ממשלתי. בספטמבר 2016 הודיעו שלטונות מצרים על איסור שימוש ברמקולים להגברת קול המואזין במסגדים במדינה, עקב "פגיעה באיכות החיים". במאי 2017 חוקק שר ההקדשים המצרי חוק האוסר על שימוש ברמקולים עבור תפילת התַרָאוִיח הנאמרת בחודש הרמדאן לאחר התפילה החמישית. חוק זה עורר זעם בקרב חוגים אסלאמיים אדוקים.

## בטורקיה ובאיראן
במסגרת רפורמות אטאטורק שהונהגו בטורקיה, יצאה ההוראה לכל המסגדים במדינה לקרוא לתפילה בטורקית במקום בערבית. לשם כך תורגם הטקסט הערבי של האד'אן לטורקית. הנוסח הטורקי היה בשימוש בין השנים 1932–1950, אז בוטלה ההוראה בידי ממשלתו של אדנאן מנדרס.

בטהראן שבאיראן נחקקו תקנות המגבילות את עוצמת המואזין.

## ראו גם

* נזקי רעש

## קישורים חיצוניים

* חאתם מחאמיד וחיים נסים, הקריאה לתפילה באסלאם והשפעתה על המרחב הציבורי, רוח מזרחית, גיליון מספר 15, תשפ״ד 2024, עמודים 24–27
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מושגים באסלאם
קטגוריה:צלאה
יהודה בכר (ניצב)

**יהודה בכר** (ספטמבר 1948 – 6 במרץ 2018) היה ניצב במשטרת ישראל.

## ביוגרפיה
בכר נולד וגדל בפתח תקווה.

בשנת 1966 התגייס לשירות חובה בנח"ל, סיים קורס קציני חי"ר ושירת בצה"ל עד לשחרורו בדרגת רב-סרן.

בשנת 1978 התנדב למשמר האזרחי והיה מפקד רובע ג' בפתח תקווה.

בשנת 1981 התגייס למשטרת ישראל. שימש סגן מפקד משטרת נתב"ג ומפקד תחנת כפר סבא. בשנת 1994 היה סגן ראש אגף מבצעים ובאותה שנה מונה לסגן מפקד מחוז מרכז.

בשנת 1997 עלה לדרגת ניצב ומונה לראש אגף המבצעים במטה הארצי, בתפקידו עסק בהערכות המשטרה לבאג 2000, ארגון ביקור האפיפיור יוחנן פאולוס השני בישראל והערכות למלחמת עיראק. בתחילת 2001 מונה למפקד מחוז מרכז.

בשנת 2003 פרש בכר מהמשטרה והציג את מועמדותו לראשות עיריית הוד השרון מטעם הליכוד, ובסוף כיהן כחבר מועצת העיר.

לאחר מכן עבר למגזר הפרטי, עד מינויו ליו"ר המנהלה לתיאום פעולות הממשלה במגזר הבדואי בנגב.

ב-2007 מונה למנכ"ל הרשות להסדרת ההתיישבות הבדואית בנגב במסגרת משרד הבינוי והשיכון, ובתחילת שנת 2016 סיים את תפקידו.

בכר היה בעל תואר ראשון במדע המדינה ותואר שני בקרימינולוגיה מאוניברסיטת חיפה.

בכר היה נשוי לציפי ואב לשלוש בנות. בתו הבכורה הילה, ששירתה במשטרה בדרגת מפקח משנה, נרצחה ב-23 באוקטובר 2008 עם שני ילדיה על ידי בעלה מייקל פישר שהתאבד לאחר הרצח.

ב-6 במרץ 2018 נפטר בכר לאחר מאבק במחלת הסרטן, ונטמן בבית העלמין נווה הדר בהוד השרון.

## הערות שוליים

קטגוריה:ניצבי משטרת ישראל
קטגוריה:ראשי אגף שיטור וביטחון
קטגוריה:מפקדי מחוז המרכז במשטרת ישראל
קטגוריה:עובדי משרד הבינוי והשיכון
קטגוריה:פעילי הליכוד
קטגוריה:אבות שכולים: חללי מערכות ישראל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:אישים הקבורים בהוד השרון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2018
ידידיה דינרי

**ידידיה אַלטֶר דינרי** (1930 – 2007) היה חוקר יהדות ופרופסור באוניברסיטת תל אביב.

## אודות
דינרי נולד ב-1930. הוא סיים עבודת דוקטור ב-1968 באוניברסיטה העברית, בנושא "חכמי ההלכה באשכנז במאה ה-15 וחיבוריהם: מהרי"ל, מהרי"ו, ומהרא"י" (לימים ראתה הדיסרטציה אור כספר).
בשנת תשמ"ה, זכה בפרס שזר לחקר תולדות ישראל הראשון.

היה נשוי לדבורה. התגורר בבני ברק. היה אב לשלושה, רות, אסתר ולשמואל אבא דינרי.

## מספריו
* **חכמי אשכנז בשלהי ימי-הביניים: דרכיהם וכתביהם בהלכה**, ירושלים: מוסד ביאליק, תשמ"ד 1984.

## קישורים חיצוניים
* 
* בבני ברק הלך לעולמו בערב החג פרופ' ידידיה אלתר

קטגוריה:חוקרי יהדות ישראלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: מדעי הרוח
קטגוריה:זוכי פרס שזר
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1930
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2007
בלקלאווה (בגד)

**בלקלאווה** (הקרויה גם "**מסכת סקי**") היא כיסוי ראש המכסה את כל הראש ומותיר רק חלק מהפנים חשוף. מקורו של השם הוא בעיירה בלקלאווה שבחצי האי קרים. במלחמת קרים הוענקו לחיילים הבריטים בלקלאוות סרוגות כדי להגן עליהם מפני הקור העז. הבלקלאוות הוכנו בדרך כלל מצמר, וניתן היה לגלגלן לצורה דמוית כובע כדי שרק החלק העליון של הראש יהיה מכוסה.

בלקלאוות מודרניות מיוצרות ממספר חומרים, כגון משי, כותנה, פוליפרופילן, נאופרן, צמר, סיבים אקריליים או פליס. הן מצויות בשימוש בענפי ספורט חורף כגון סקי, גלישת שלג, גלישה במזחלות, ריצה או רכיבת אופניים בחורף. מטרתן במקרים אלו היא להגן על הפנים מפני הרוח החורפית ולשמור על חום הגוף. רוכבי אופנועים נוהגים לחבוש בלקלאווה כשכבה נוספת מתחת לקסדת הבטיחות שלהם. הבלקלאוות עוזרות במניעת הידבקות לכלוך לצד הפנימי של הקסדה.

מומחים סבורים כי בלקלאוות מסייעות לאתלטים להימנע מאסתמה מושרית הנובעת מפעילות גופנית נמרצת, באמצעות מיחזור של הלחות הנפלטת מגוף האדם, ובהתאמה לתאוריה שלפיה אוויר יבש, ולא טמפרטורה, עשוי לגרום לסוגים מסוימים של אסתמה.

לפי התקנות, נהגי מרוצים חייבים ללבוש מתחת לקסדה בלקלאוות העשויות מחומר חסין אש, על מנת להגן על ראשיהם במקרה שתפרוץ שרפה בעקבות תאונה. בדרך כלל מכסה הבלקלאווה את האף והפה של הנהג, על מנת למנוע שאיפה של עשן ואדים.
[ממוזער|לוחמי [יהל"ם עם בלקלאווה, מבצע מגן צפוני]]
לעיתים משמשת הבלקווה גם למטרות פליליות, כגון פושעים המבצעים שוד. מנגד, הבלקלאווה מצויה גם בשימושם של יחידות המשטרה המיוחדת SWAT או כוחות מיוחדים, הרוצים להימנע מחשיפת מראה הפנים של אנשיהם. חברים בארגוני אוהדים המכונים אולטראס משתמשים גם הם בבלקלאווה, במיוחד בצעדות למשחקים ובמופעי פירוטכניקה, על מנת להימנע מזיהוי וכן ממעצר על ידי המשטרה וזרועותיה או כוחות ביטחון אחרים הנוכחים באצטדיון ומחוצה לו.
כוחות גרילה, כגון מחבלי חמאס, מרבים להשתמש בבלקלאווה מסיבות דומות.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כיסויי ראש
בלנדסטון

שמאל|ממוזער|250px|מגפיים תוצרת החברה
**בלנדסטון** (באנגלית: **Blundstone Footwear**) היא חברת הנעלה אוסטרלית. מוכרת בעיקר בזכות מגפי העבודה מבוססות העור שלה, בשל גמישותם ועמידותם. 

החברה הוקמה במאה ה-19 על ידי מתיישבים שהגיעו מאנגליה לאי טסמניה שלחופי אוסטרליה. בשנת 1853 האחים ג'יימס ותומס קטברסטון הגיעו מאנגליה להובארט שבטסמניה שם הקימו עסק לייצור ולייבוא נעליים. באותה תקופה ג'ון ואליזה בלנדסטון ייסדו בהוברט את חברת בלנדסטון. בשנת 1932 רכשה חברת ההנעלה בבעלות משפחת קטברסטון את בלנדסטון ואיחדה את החברות תחת השם "בלנדסטון".

בשנת 2007 הודיעה החברה על העתקת חלק מפעילותה ממפעליה בניו זילנד ואוסטרליה לתאילנד ולהודו. כתוצאה מכך, 360 משרות אמורות היו להיות מבוטלות. בעקבות לחץ מצד האיגודים המקצועיים, שהודיעו כי יחרימו את תוצרת החברה, התוכניות בוטלו.

בישראל מיובא המותג על ידי חברת "קולנוע חדש", בעלת רשת החנויות Weshoes.

## ראו גם
* מגפי צ'לסי

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:מותגי הנעלה
קטגוריה:חברות אוסטרליות
קטגוריה:חברות אופנה אוסטרליות
מצעד הקדמה

שמאל|ממוזער|350px|גרסה מוקטנת ומופשטת של האיור
**מצעד הקדמה** (באנגלית: **March of Progress**) הוא איור המתאר את האבולוציה של האדם, הנחשב לאחד האיורים המדעיים המפורסמים והמוכרים ביותר שנוצרו. האיור מציג בצורה מתומצתת 25 מיליון שנים של אבולוציית האדם, ומתאר 15 שלבים באבולוציה בצורה של אנשים הצועדים במצעד בזה אחר זה משמאל לימין.

האיור נוצר על ידי הצייר רודולף זלינגר, והופיע לראשונה בספרו של האנתרופולוג פרנסיס קלארק האוול, "Early Man" ("האדם הקדמון"), משנת 1965. מאז הועתק, שונה וזכה לפארודיות פעמים רבות. לאחר שהפופולריות של האיור גדלה והוא זכה למעמד של אייקון תרבות, הוצמד לו השם "מצעד הקדמה".

## ביקורת

האיור ספג ביקורת על כך שהוא מטעה ומציג את ההיסטוריה כהתקדמות ליניארית ובלתי נמנעת, בעוד שמדענים קבעו, שהאבולוציה האנושית בראשיתה לא התקדמה באופן ליניארי, רציף והמשכי, וכן כי היא לא צעדה בדרך אידיאלית שנקבעה מראש.

המבקר הבולט ביותר של האיור היה המדען ומחבר ספרי המדע הפופולרי סטיבן ג'יי גולד, שגינה את מעמדו האייקוניסטי של האיור, והקדיש לו מספר עמודים בספרו משנת 1989 "חיים מופלאים", בו כתב בין היתר:

 

הבריאתנים הוקיעו את האיור, בטענה שהוא מייצג תעמולה אבולוציונית גסה.

בהתייחסו למוניטין השלילי שנוצר לאיור, ציין האוול, מחבר הספר שבו הופיע האיור לראשונה: "האמן לא התכוון לצמצם את האבולוציה של האדם לרצף ליניארי אחד, אבל כך תפסו זאת הצופים... האיור האפיל על הטקסט. הוא היה מאוד עוצמתי ואמוציונלי".

## פארודיות ואזכורים תרבותיים אחרים

האיור זכה במהלך השנים לעשרות ציטוטים, העתקים, פארודיות ואזכורים תרבותיים, ביניהם:
* הלוגו של המוזיאונים הלאומיים של קניה בניירובי מתבסס על איורו של זלינגר.
* הלוגו של אתרי ערש המין האנושי אף הוא מתבסס על צללית של האיור, וכן הלוגו של קרן ליקי למימון מחקר בתחום האבולוציה של האדם.
* עיצוב השער של ספרים רבים בנושאי אבולוציה התבסס על האיור, ובכלל זה לפחות תרגום אחד לספר של סטיבן ג'יי גולד עצמו. בביקורת שמתח על מצעד הקדמה הוא הראה שער זה באירוניה, והתנצל שאין לו שליטה על העיצוב של תרגומי ספריו לשפות אחרות.
* כרזת סרט הקולנוע "העולם על פי קליפורניה מן" מ-1992 מציגה איור של קוף המתפתח לאדם הגולש על סקייטבורד, בפארודיה על האיור המפורסם.
* בגיליון של ה"טיים מגזין" מה-3 במרץ 1994 הופיע איור שנקרא "המצעד הארוך של האנושות", שהיווה בעצם גרסה מורכבת וגרפית יותר של "מצעד הקדמה".
* בגיליון של ה"רולינג סטון" מ-1998 הופיעה תמונה של השחקן בן סטילר, כשהוא הופך בשלבים מקוף שעיר לשחקן ערום.
* עטיפת אלבומה של להקת סופרטרמפ מ-1985, "Brother Where You Bound", מחקה את "מצעד הקדמה".
* בחוברות הקומיקס אקס-מן, ציידי המוטאנטים הידועים כזקיפי סנטינל זכו לאיור עטיפה המזכיר את מצעד הקדמה, בחוברת *X-Men Gold Vol.2 #6*.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אבולוציית האדם
קטגוריה:ציורים
פיליפ סארד

**פיליפ סארד** (צרפתית: **Philippe Sarde**; נולד ב-21 ביוני 1945) הוא מלחין צרפתי. מרבה להלחין פסי-קול לסרטים. סארד זכה להערכה על עבודתו והיה אף מועמד לפרס אוסקר על מוזיקה מקורית בעבור הסרט "טס", זכה בפרס סזאר בעבור המוזיקה שחיבר לסרט Barocco והיה מועמד 9 פעמים נוספות לפרס.

## קורות חיים
נולד בנאויי סור סיין בצרפת. הוא אחיו של השחקן והמפיק אלאן סארד. משנת 1988 הוא חבר בוועדת השיפוט בפסטיבל הקולנוע בקאן.

סארד עבד מספר פעמים עם יוצרים ישראלים. הוא הלחין פסקול בעבור הסרט “כל החיים לפניו” של הבמאי משה מזרחי אשר זכה באוסקר לסרט הזר ב-1977. בשנת 2010 הלחין את הפסקול בעבור “פעם הייתי”, סרטו של הבמאי הישראלי אבי נשר.

## פילמוגרפיה חלקית


** (1972) [[סזאר ורוזלי]]
**Touche pas à la femme blanche* (*Don't Touch The White Woman!*) (1974)
**Lancelot du Lac* (*Lancelot of the Lake*) (1974)
**Barocco* (1976)
**The Tenant* (1976)
**Tess* (1979) [[טס (סרט)|טס]]
**Ghost Story* (1981)
**Quest for Fire (La Guerre du feu)* (1981) -  [[ניצוץ החיים (סרט)|ניצוץ החיים]]
**Harem* (1985)
**Joshua Then and Now* (1985)
**Mon beau-frère a tué ma soeur* (1986)
**Pirates* (1986) 
**The Manhattan Project* (1986)
**The Bear (L'Ours)* (1988)
**Music Box* (1989)
** (1990) בעל זבוב
**Eve of Destruction* (1991)
**Ponette* (1996)
**Le Bossu* (1997)
**Les témoins* (2007)


## קישורים חיצוניים

* 

* 

קטגוריה:זוכי פרס סזאר
קטגוריה:מלחיני קולנוע צרפתים
קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-20
קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-21
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1945
אסגר אובו

**אסגר אובו** (אנגלית: **Asger Hartvig Aaboe**; 26 באפריל 1922 - 19 בינואר 2007) היה פרופסור להיסטוריה של המדע, המתמטיקה, שפות המזרח הקדום, וספרות באוניברסיטת ייל.

## ביוגרפיה
אובו נולד בקופנהגן בשנת 1922. אביו היה קצין בצבא הדני. הוא למד בבית ספר תיכון והחל ללמוד באוניברסיטת קופנהגן בשנת 1940, שם למד מתמטיקה, אסטרונומיה, פיזיקה וכימיה. בשנת 1947 סיים תואר המקביל לתואר שני. בשנת 1955 החל בלימודי דוקטורט באוניברסיטת בראון. סיים את הדוקטורט בשנת 1957 בהנחיית פרופסור אוטו נויגבאואר. נושא עבודתו היה "התאוריות האסטרונומיות של הבבלים" (On Babylonian planetary theories). 

בשנת 1964 הוענקה לו מלגת גוגנהיים. בשנת 1959 נעשה לפרופסור חבר באוניברסיטת טאפס. בשנת 1961 הוזמן כפרופסור אורח לאוניברסיטת ייל, ובשנת 1967 נעשה לפרופסור מן המניין באוניברסיטת ייל. בשנת 1992 פרש לגמלאות.

אשתו הראשונה ג'ואן נפטרה בשנת 1990. הוא היה אב לארבעה ילדים מנישואיו לה. בשנת 2006 נישא בשנית לאיזבלה זביקווסקה, אשורולוגית.

הלך לעולמו ב-19 בינואר 2007, בן 84 במותו.

## מספריו

* **Episodes from the early history of mathematics**, MAA, 1997
* **Episodes from the early history of astronomy**, Springer, 2001
* **Contributions to the study of Babylonian lunar theory**, Munksgaard, 1979


## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה
* In memoriam. Asger Hartvig Aaboe. (26 April 1922--19 January 2007), John P. Britton
* 

קטגוריה:מהגרים מדנמרק לארצות הברית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קופנהגן
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת בראון
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ייל
קטגוריה:היסטוריונים של המדע
קטגוריה:היסטוריונים אמריקאים
קטגוריה:קופנהגן: אישים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1922
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2007
ארגון הביון הלאומי (טורקיה)

**ארגון הביון הלאומי** של טורקיה (בטורקית: **Milli İstihbarat Teşkilatı - MİT**) הוא סוכנות הביון הממשלתית של טורקיה. הארגון משתף פעולה עם סוכנויות ביון מערביות במאבק בטרור. לארגון גם סמכויות שיטור ומשום כך נחשב הארגון למשטרה חשאית.

הארגון נוסד ב-1965 כארגון שהחליף ארגון קודם, בשם "שירות הביטחון הלאומי" (טורקית: Milli Emniyet Hizmeti - MAH) שהוקם ב-6 בינואר 1926. בעבר, כמחצית מאנשי הארגון היו אנשי צבא ונכרה בו השפעה צבאית משמעותית. אולם, עם הזמן כמותם פחתה ונכון לשנת 2009, אנשי הצבא שבו מונים פחות מחמישה אחוזים מעובדיו.

## ראשי הביון הטורקי

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ארגוני ביון
קטגוריה:טורקיה: צבא וביטחון
Pello Joxepe

**Pello Joxepe** (נהגה: פיו חושפה) הוא שיר עם בסקי פופולרי בארץ הבסקים, המשמש כשיר ערש. "Pello Joxepe" הוא שם בסקי המקביל ל"פטר יוסף". 

לחנו של השיר היווה מקור השראה לנעמי שמר ללחן השיר "ירושלים של זהב". במאי 2005 פרסם העיתון "הארץ" כי שמר הודתה במכתב לגיל אלדמע, זמן קצר לפני מותה, כי שמעה את השיר לראשונה בשנת 1965 כאשר הזמר הבסקי פאקו איבנז הופיע בישראל, והושפעה ממנו באופן לא מודע בעת כתיבת הלחן ל"ירושלים של זהב". איבנז גילה זאת שנים רבות לפני כן, אולם הוא לא התרעם על כך, אלא קיבל זאת באהבה.

## מילות השיר
Pello Joxepe tabernan dela
haurra jaio da Larraulen.
Etxera joan ta esan omen du
ez da nerea izanen,
ama horrek berak topa dezala
haur horrek aita non duen.

Ai, hau pena ta pesadumbrea
senarrak haurra ukatu.
Haur honentzako beste jaberik
ezin nezake topatu.
Pello Josepe, bihotz nerea,
haur herrek aita zu zaitu.

Fortunosoa nintzela baina
ni naiz fortuna gabea.
Abade batek eraman ditu
umea eta andrea.
Aita berea bazuen ere
Andrea nuen nerea
## קישורים חיצוניים

* 
* 	

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים עממיים
שירות הביון הלאומי היווני

**שירות הביון הלאומי היווני** (יוונית: Εθνική Υπηρεσία Πληροφοριών, ΕΥΠ, תעתיק אנגלי: Ethniki Ypiresia Pliroforion, EYP) הוא סוכנות הביון הממשלתית של יוון שהוקמה ב-9 במאי 1953 בשם שירות הביון המרכזי. ב-27 באוגוסט 1986, שירות הביון המרכזי הפך לשירות הביון הלאומי היווני, על פי צו מיניסטריאלי מאותה שנה.

השירות כפוף למשרד ההגנה האזרחית של יוון. לא ידוע מהו מספרם המדויק של סוכני הארגון, אך לעיתים התקשורת היוונית מציינת כי מספרם הוא כ-3,000 איש.

## היסטוריה
המודיעין הלאומי היווני הוקם ב-7 במאי 1953 כ**שירות הביון המרכזי של יוון** (ביוונית: **Κεντρική Υπηρεσία Πληροφοριών, ΚΥΠ**). ב-27 באוגוסט 1986, הפך לשירות הביון הלאומי.

שירות הביון המרכזי של יוון הוקם על ידי סוכני CIA ממוצא יווני, שהנודע שבהם הוא תומאס קראמסינס, סגן מנהל המבצעים של ה-CIA, שהיה מעורב עמוקות במבצעי ביון כנגד נשיא צ'ילה הסוציאליסט סלבדור איינדה, בשנות ה-50 וה-60.

עד שנות ה-80, שירות הביון המרכזי היה סוכנות הביון העיקרית במדינה והייתה כפופה לצבא, ב-1986 - עם הקמת שירות הביון הלאומי - הוא הפך לסוכנות ביון אזרחית.

החל מסוף שנות ה-90 - כמרבית סוכנויות הביון האירופיות - עוסק הארגון בסיכול טרור ובמאבק בתאי טרור רדומים. עבודתו מתמקדת בעיקר במאבק כנגד מרגלים טורקיים ובדלנים מקפריסין הצפונית.

## מחלוקות
### הפלישה הטורקית לקפריסין
בשנת 2021, קצין מודיעין לשעבר שהיה אחראי על אגף קירניה בשירות הביון הלאומי הודה שיוון והחונטה של דימיטריוס יואנידיס, ידעו על הפלישה הטורקית לקפריסין עוד מאפריל 1974. הוא טען כי מנהיגות המדינה יכלה להצב נזקים לטורקים וכי כל הראיות לכך נמסרו לידי הפרלמנט היווני. אך החקירה בנושא הושתקה.

### פרשת ההאזנות
בסוף יולי 2022 נודע כי ממשלת יוון באמצעות שירות הביון הלאומי פרצה לטלפון הנייד של ראש האופוזיציה ניקוס אנדרולאקיס והעיתונאי החוקר תנאסיס קוקאקיס, שחקר בעבר את קשריו העסקיים של ראש ממשלת יוון, קיריאקוס מיצוטאקיס. הפרשה עוררה סערה פוליטית רבה במדינה, שהייתה בעבר תחת משטר של חונטה צבאית שבה האזנות סתר היו דבר שבשגרה. בעקבות הפרשה, ראש השירות פנאגיוטיס קונטולאון, התפטר יחד עם מזכיר הממשלה היוונית.

## קישורים חיצוניים
* 
* האתר הרשמי של הארגון

קטגוריה:ארגוני ביון
קטגוריה:יוון: צבא וביטחון
שירות הביון הביטחוני הקנדי

**שירות הביון הביטחוני הקנדי** (באנגלית: **Canadian Security Intelligence Service**; בצרפתית: **Service canadien du renseignement de sécurité**, בראשי תיבות: **CSIS** או **SCRS**) הוא סוכנות הביון הממשלתית של קנדה, שהוקמה ב-21 ביוני 1984, כיורשת לשירות הביטחון של המשטרה הרכובה המלכותית של קנדה ומהווה הן כגוף מודיעיני לאומי והן כשירות ביטחון הפנים.

הארגון כפוף למשרד לבטיחות הציבור בקבינט הקנדי ומפוקח על ידי מערכת המשפט הפדרלית, מפכ"ל הארגון והוועדה הפרלמנטרית לפיקוח על המודיעין והביטחון.
## היסטוריה
הארגון הוקם ב-21 ביוני 1984 מתוך שירות הביטחון של משטרת הפרשים המלכותית של קנדה, שעסקה בריגול וסיכול ריגול החל מסוף שנות ה-50 ועד שנות ה-80.

הארגון הוקם כיישום המלצותיה של ועדת מק'דונלד שבחנה את פעילויות הביון של קנדה והמליצה להקים סוכנות ביון נפרדת וכך הוקם שירות הביון הביטחוני של קנדה, ששמו מתורגם לעיתים גם כשירות הביון והביטחון של קנדה.

בנושא של מודיעין פיננסי הם נעזרים בשירותים של המרכז לניתוח דיווחים ועסקאות פיננסיות.

הארגון משתף פעולה עם סוכנויות ביון זרות, בעיקר ASIS, MI6 וה-CIA.

הארגון היה קשור לפרשת ואישום של ג'פרי דלייל בריגול.

## ראו גם
* המשטרה הרכובה המלכותית של קנדה
## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ארגוני ביון
קטגוריה:קהילת המודיעין הקנדית
חיים קליין

**חיים קליין** (נולד ב-30 ביוני 1949) הוא ניצב בדימוס במשטרת ישראל. שימש מנכ"ל המשרד לביטחון פנים וכיום דירקטור ויועץ ביטחוני.

## ביוגרפיה
קליין נולד בחיפה להוריו חווה וסנדר, וגדל בקריית אתא. היה חבר תנועת הנוער השומר הצעיר, שירת בצה"ל בנח"ל בגרעין אל הר להראל, והשתחרר בשנת 1975 בדרגת סרן. לאחר מכן התגייס למשטרה ומילא שורת תפקידים בכירים: מפקד היחידה המרכזית במרחב מרכז, מפקד תחנת רחובות, קצין חקירות מרחב שפלה, ראש ענף חקירות מחוז מרכז, סגן מפקד מרחב השרון, סגן מפקד מרחב השפלה, מפקד מרחב השפלה, סגן ראש המשמר האזרחי, ראש המשמר האזרחי (1996–1998) וראש אגף מודיעין. בשנת 2002 שוחרר במטרה להתמנות למנכ"ל המשרד לביטחון פנים, בראשו עמד כשנתיים.

בסיום תפקידיו במערכת הביטחון עבר לשמש מנכ"ל החברה לפיתוח של עיריית פתח תקווה. בשנת 2006 מונה לחבר במועצת הנפט ובשנת 2007 לדירקטור בחברת "מנופים פיננסים". עד 2009 שימש יועץ ביטחון לחברה מקבוצת איי די בי. שר התקשורת משה כחלון הציג מועמדותו ליו"ר חברת דואר ישראל, גם בה משמש קליין דירקטור.

בוגר קורס פיקוד ומטה במכללה לביטחון לאומי, בוגר החוג לקרימינולוגיה באוניברסיטת בר-אילן ובעל תואר שני במדע המדינה וביטחון לאומי מאוניברסיטת חיפה.

נשוי ואב לשניים. כלתו, טופז אבן-חן קליין (בתו של ניצב בדימוס זאב אבן-חן), נספתה בשרפה בכרמל.

## הערות שוליים

קטגוריה:ניצבי משטרת ישראל
קטגוריה:ראשי אגף החקירות והמודיעין
קטגוריה:מפקדי המשמר האזרחי
קטגוריה:מנכ"לי המשרד לביטחון הפנים
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:בוגרי השומר הצעיר
קטגוריה:חברי גרעיני נח"ל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949
הסוכנות לתיאום ביון לאומי (הפיליפינים)

**הסוכנות לתיאום ביון לאומי** של הפיליפינים (פיליפינית: **Pambansang Sangay para sa Pagsasamang Kaalaman**, בראשי תיבות PSPK) הוקמה ב-1949 כזרוע עיקרית של ממשלת הפיליפינים האחראית לאיסוף מודיעין וניתוח והיא מופקדת על מבצעים חשאיים. מוטו הארגון הוא: "ידע הוא ביטחון" (פיליפינית: Ang Karunungan ay Kaligtasan).

הארגון כפוף למשרד הנשיא של הפיליפינים והוא יורש הרשות למודיעין ולביטחון לאומי. בראש הארגון עומד מנכ"ל הממונה ישירות על ידי נשיא הפיליפינים.

## היסטוריה
הארגון הוקם ב-1949 על ידי נשיא הפיליפינים, אלפידיו קירינו, כארגון ביון לאומי. בספטמבר 1972, הנשיא פרדיננד מרקוס החליף את הארגון בארגון אחר, רשות המודיעין והביטחון הלאומית (NISA). הארגון תמך בנשיא מרקוס ופעל כנגד מתנגדיו, לאחר יציאת הנשיא מרקוס לגלות, הואשם הארגון בהפרת זכויות אדם.

ב-1987 הארגון הפך לסוכנות לתיאום ביון לאומי והתמזג עם הסוכנות לביטחון ומודיעין אזרחי.

ב-1990 ליועץ הנשיאותי לביטחון לאומי הוענקו סמכויות פיקוח על קהילת המודיעין של הפיליפינים, בין השאר על הסוכנות לתיאום ביון לאומי, והסוכנות מחויבת לדווח למועצה הנשיאותית לביטחון לאומי. 

ב-2006 הוקם המרכז הלאומי לסיור ופיקוח אווירי וימי (National Maritime Aerial Reconnaissance and Surveillance Center) והארגון החל להתמקד במאבק בטרור, סוכני הארגון נטלו חלק בלכידת מחבלי אל-קאעידה מתאי טרור מקומיים ולוחמי אבו סיאף. הסוכנות היא חברה פעילה במועצה למלחמה בטרור, שהוקמה ב-2007 על בסיס החוק לביטחון אנוש, שנחתם על ידי הנשיאה גלוריה מסאפאגאל ארויו.

## מבנה
*משרד המנכ"ל
**מינהל המבצעים
**מינהל התפוקה (אחראי להנפקת דו"חות מודיעיניים)
**מינהל האדמיניסטרציה
**משרד התכנון והניהול
ב-2005 הוקמו מחלקת המודיעין הכלכלי והמחלקה לסיכול ריגול וחתרנות

## מנכ"לים נודעים
פביאן וֵר היה ראש רשות המודיעין והביטחון הלאומית, בתקופת הנשיא מרקוס והוא הואשם בהפרת זכויות אדם, כשהנהיג את הרשות כסוכנות משטרה חשאית שביצעה מעקבים כנגד מתנגדי המשטר. 

אלפרדו פילַר, היה מנכ"ל הארגון ולאחר מכן מונה לסגן הרמטכ"ל.

ויסנטה יוּמוּל, שהיה מנכ"ל ב-1986, לאחר פיטורי פביאן ור, פוטר אף הוא על ידי הנשיא הנכנס קורי אקינו.

## ראו גם
*לשכת החקירות הלאומית (הפיליפינים)

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:הפיליפינים: ארגונים ממשלתיים
קטגוריה:ארגוני ביון
קטגוריה:הפיליפינים: צבא וביטחון
MUSE

שמאל|ממוזער|250px|הסמליל של Project MUSE
**MUSE** הוא מסד נתונים מקוון שהוקם בשנת 1993, המאפשר גישה לגרסאות אלקטרוניות של כתבי עת מדעיים רבים, בעיקר תחומי החברה, האמנויות והרוח. האתר מופעל על ידי הוצאת הספרים של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס האמריקאית. נכון לחודש נובמבר 2009, נכללו באתר כ-158,450 מאמרים מכ-427 כתבי עת שונים.

בניגוד למתחרהו העיקרי, JSTOR, באתר אין מדיניות של פרסום מאמרים לאחר תקופת צינון מסוימת, כלומר, גם מאמרים מהגיליון העדכני ביותר של כתב העת מתפרסמים בו.

## קישורים חיצוניים

* 

* מדריך התחברות באתר אוניברסיטת בר-אילן

קטגוריה:ספריות דיגיטליות
קטגוריה:מאגרי מידע ביבליוגרפיים
הקרן הלאומית למדעי הרוח

**הקרן הלאומית למדעי הרוח** (אנגלית: The **National Endowment for the Humanities**; בראשי תיבות: **NEH**) היא סוכנות ממשלתית עצמאית בארצות הברית אשר הוקמה בשנת 1965 במטרה לתמוך במחקר ולעודד חינוך ותוכניות ציבוריות במדעי הרוח. משרדי הקרן נמצאים בבירת ארצות הברית, וושינגטון די. סי.

## אודות
הסוכנות הוקמה מכוח חוק National Foundation on the Arts and the Humanities Act ב-29 בספטמבר 1965. הקרן נותנת מענקים למגוון מוסדות אשר עוסקים בהנגשה ומחקר במדעי הרוח, כמו ספריות, מוזיאונים, ארכיונים, קולג'ים, אוניברסיטאות, תחנות טלוויזיה ציבוריות. כמו כן מעניקה הקרן מענקים ומלגות לחוקרים אינדיבידואלים. תקציבה בשנת 2020 עמד על 162.25 מיליון דולר.

נשיא הסוכנות נבחר ישירות על ידי נשיא ארצות הברית לתקופה של ארבע שנים, והבחירה עומדת להצבעה על ידי הסנאט. המועצה של הקרן מונה 26 חברים, אשר גם מתמנים על ידי הנשיא והסנאט, לכהונה של שש שנים. 

הקרן מוציאה לאור מגזין בשם "Humanities Magazine". הקרן מעניקה מדי שנה את המדליה הלאומית למדעי הרוח ואת הזכות לשאת את הרצאת ג'פרסון.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

קטגוריה:ארצות הברית: ארגונים ממשלתיים
קטגוריה:קרנות למחקר מדעי
המדליה הלאומית למדעי הרוח

[שמאל|ממוזער|250px|ה[סופר|סופרת היהודיה ג'ודית מרטין (במרכז) עונדת את המדליה שקבלה ב-2005 מהנשיא ג'ורג' בוש]]
**המדליה הלאומית למדעי הרוח** (באנגלית: **National Humanities Medal**) היא מדליית הוקרה אמריקאית המוענקת החל משנת 1997 מדי שנה, למספר אנשים או קבוצות או ארגונים אשר תרמו תרומה יוצאת דופן להפצת הידע במדעי הרוח בקרב הציבור האמריקאי.

המדליה מוענקת על ידי הקרן הלאומית למדעי הרוח של ארצות הברית. היא נוסדה בשנת 1988 כמדליית צ'ארלס פרנקל, ובשנת 1997 שונה שמה למדליה הלאומית למדעי הרוח. לזוכים מוענקת מדליית ארד, שעוצבה על ידי דייוויד מקולי, בעצמו אחד ממקבלי המדליה עוד ב-1995, בשמה הראשון עדיין.

עם הזוכים במדליה נמנים ברנרד לואיס, אלי ויזל, גרטרוד הימלפרב, ריצ'רד פייפס, מידג' דקטר, ג'ויס קרול אוטס, האל הולברוק, ג'ון אפדייק, טום וולף, קווינסי ג'ונס, טוני מוריסון, גאריסון קילר, ג'ון רולס, סטיבן ספילברג, פיליפ רות, מוזיאון נורמן רוקוול, דניאל הארון, פואד עג'מי, אלטון ג'ון ועוד.

## ראו גם
* הרצאת ג'פרסון
* המדליה הלאומית לאמנויות
* המדליה הלאומית לטכנולוגיה וחדשנות
* המדליה הלאומית למדעים

## קישורים חיצוניים

* 
* רשימת הזוכים באתר הקרן הלאומית למדעי הרוח

## הערות שוליים

*
מדעי הרוח
בד"ד

[שמאל|ממוזער|250px|עטיפת צדו האנגלי של כתב העת בד"ד. העטיפה ממחישה את השילוב בין תורה ומדע, שביסוד כתב העת: מוצגים בה [ספר תורה (כמנהג עדות המזרח) ועצמים מדעיים מגוונים.]]
**בד"ד** (ראשי תיבות של **בכל דרכיך דעהו**) הוא כתב עת מדעי תורני לענייני תורה ומדע היוצא לאור על ידי אוניברסיטת בר-אילן אחת לכמה חודשים החל משנת 1995. נכון לתשפ"ג, יצאו לאור 36 גליונות. בכל גיליון שני חלקים: חלק עיקרי בעברית וחלק נוסף באנגלית. עורך כתב העת מראשיתו היה פרופ' יחיאל דומב, ובשנת 2007 החליפו פרופ' עלי מרצבך. 

כתב העת עוסק בנקודות המפגש של תחומי המדע המודרני והשכלה הכללית לבין מחשבה והגות יהודית אורתודוקסית, ובהתמודדות הדת עם אתגרי המדע וההשכלה. לפי הצהרת המערכת, "כתב העת בד"ד נועד בראש ובראשונה לאנשים שומרי מצוות, הפתוחים לתחומי ההשכלה הכללית ומעוניינים בהגות ובמחקר של העולם המודרני... כמו כן נועד כתב העת לשמש צוהר לאדם המשכיל שאינו שומר מצוות לראות ולהבין באמצעותו את דרכם של שומרי מצוות בהתמודדותם עם האתגרים שהמדע וההשכלה הכללית מציבים בפניהם בעידן המודרני". בפתח הגיליון הראשון כתב רקטור אוניברסיטת בר-אילן, פרופ' משה קווה: "בד"ד הוא ביטוי מובהק לאוניברסיטה הדוגלת בשילוב של תורה ומדע, שילוב המתבטא בסמלה: ספר תורה ומיקרוסקופ אחוזים זה בזה". 

כתב העת מקיף מגוון רחב של תחומים, בהם: מדעים מדויקים (מתמטיקה, פיזיקה וכימיה), מדעי החיים (ביולוגיה ורפואה), מדעי החברה (כלכלה, סוציולוגיה ופסיכולוגיה) ומדעי הרוח (פילוסופיה, היסטוריה, ארכאולוגיה, משפטים וספרות). המאמרים מוגשים למערכת ועוברים שיפוט אקדמי.

כתב העת "הגיון", כתב עת מדעי שעסק בדרכי החשיבה של חז"ל, אוחד ב-2002 לתוך בד"ד.

## קישורים חיצוניים
* קטלוג החוברות , באתר הוצאת אוניברסיטת בר-אילן
* מאמרי כתב העת בד"ד, גליונות 30-1, באתר ספריית אסיף

## הערות שוליים

קטגוריה:אוניברסיטת בר-אילן: כתבי עת
קטגוריה:תורה ומדע
קטגוריה:ישראל: כתבי עת תורניים
Journal of Modern History

**Journal of Modern History** או בקיצור **JMH**, הוא כתב עת מדעי העוסק בהיסטוריה תרבותית, אינטלקטואלית ופוליטית של אירופה. הוא יוצא לאור כ-4 פעמים בשנה בהוצאת אוניברסיטת שיקגו, בשיתוף עם המדור להיסטוריה אירופאית מודרנית באגודה האמריקאית להיסטוריה. כתב העת מתמקדת בהיסטוריה של אירופה לאחר המאה ה-16, בשטחה של אירופה, רוסיה, בריטניה והבלקן. הוא התחיל להתפרסם בשנת 1929.

עורכי כתב העת הם הפרופסורים ג'ון בויאר ויאן גולדשטיין מאוניברסיטת שיקגו, ועוד עשרה חברים משמשים בוועדת העריכה שלו.

## קישורים חיצוניים
* 
* אתר הבית של כתב העת

קטגוריה:כתבי עת להיסטוריה
קטגוריה:אוניברסיטת שיקגו
אודיסאה (כתב עת)

**אודיסיאה** היה כתב עת ישראלי שעסק ב"במחשבות, רעיונות, דילמות וויכוחים המתקיימים בחזית העשייה המדעית והפילוסופית העכשווית", כהגדרתו. כתב העת, בעריכת העיתונאי שמואל שם-טוב ובהוצאת האוניברסיטה העברית בירושלים וחברת טבע, החל לצאת באוקטובר 2008 והופיע ארבע פעמים בשנה עד אוקטובר 2015, אז ראה אור הגיליון ה-29 והאחרון.

בגיליונות המגזין ניתן היה למצוא כתבות מפרי עטם של בכירי אנשי האקדמיה, ההגות והמדע בישראל.

מגזין "אודיסאה" קיבל את השראתו מכתב העת "מחשבות", שיצא על ידי חברת IBM בעריכת צבי ינאי. שמואל שם-טוב ומנהלת התקשורת הגלובלית של טבע, אילה מילר, שכנעו את המנכ"ל שלמה ינאי ואת מנחם מגידור, נשיא האוניברסיטה העברית בירושלים להוציא את העיתון לפועל, והוא יצא כמיזם משותף לשני הגופים.

## קישורים חיצוניים

* כל גליונות אודיסאה, בארכיון האינטרנט
* 
* 
* 

קטגוריה:ישראל: כתבי עת למדע פופולרי
צ'ארלס אנתון

**צ'ארלס אנתון** (באנגלית: **Charles Anthon**; 19 בנובמבר 1797 – 29 ביולי 1867) היה חוקר אמריקאי ללימודים קלאסיים.

## ביוגרפיה
אנתון נולד בניו יורק. אחרי שסיים בהצטיינות את קולומביה קולג' של אוניברסיטת קולומביה, הוא למד משפטים וקיבל הסמכה לעריכת דין, אבל מעולם לא עסק במקצוע. ב־1820 הוא מונה לתפקיד פרופסור עוזר ליוונית ולטינית בקולג' שבו למד. לאחר עשר שנים מונה לפרופסור מן המניין. הוא שימש גם מנהל בית ספר לדקדוק ליד הקולג'. בשני התפקידים החזיק עד שנת 1864.

אנתון פרסם מהדורות לימודיות של יצירות יווניות ולטיניות של הורטיוס, הומרוס, יוליוס קיסר, ורגיליוס ויוצרים אחרים וכן ספרי לימוד ליוונית ולטינית ואת *Classical Dictionary* – אנציקלופדיה לנושאי הלימודים הקלאסיים. ספריו זכו לתפוצה רבה ואומצו אף באוניברסיטאות יוקרתיות, בהן אוקספורד וקיימברידג', אם כי הם גם ספגו ביקורת – לדעת מלומדים אחדים הפירושים שאנתון כתב הקלו על התלמידים יותר מדי. למשל, בשנת 1828 העורך הספרותי יו סווינטון ליגרי, (לימים התובע הכללי של ארצות הברית), אמר עליהם: "מי יכול להעריך את הנזק שיעשה ללימודים הקלאסיים השימוש במהדורות של אנתון? ללא ספק הם יגרמו להיווצרותם של מלומדים מלאכותיים." ההתנגדות לשיטתו של אנתון – ולסגנון ההוראה הנהוג בצפון ארצות הברית – היא שהניעה את בסיל לנו גילדרסליב הדרומי לחבר סדרה חדשה של ספרים ללימוד לטינית ויוונית, שהתמקדה בהבנה מעמיקה של דקדוק.

אנתון מת בניו יורק ב־1867.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:לימודים קלאסיים
קטגוריה:אנשי חינוך אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1797
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1867
פנצרייגר

[שמאל|ממוזער|250px|פנצרייגר [מארדר 1]]
[שמאל|ממוזער|250px|פנצרייגר [מארדר 3]]

**פָּנְצֵרְיֵיגר ** (**Panzerjäger**), גרמנית: **צייד טנקים**, הוא אחד משני טיפוסים של משחיתי טנקים אשר יוצרו בגרמניה הנאצית במהלך מלחמת העולם השנייה. משחיתי טנקים מטיפוס פנצרייגר היו הדור הראשון של משחיתי הטנקים הגרמנים, והם התאפיינו בהיותם חסרי צריח ובעלי גוף מחופה למחצה וכן בעצם היותם הסבות של תובות קיימות של טנקים שהתיישנו.

## פיתוח
הפנצרייגר היה משחית טנקים שנבנה על ידי הסרת הצריח מתובת טנק שהתיישן והחלפתו בתותח נגד טנקים. התותחים שהורכבו היו למעשה תותחים נגררים שהוסרו, יחד עם לוח מגן החזית שלהם, מהעגלה הנגררת, והרכבתם, כמו שהם, על התובה, על מנת לאפשר להם ניידות טובה יותר.

פיתוח הפנצרייגרים החל לפני תחילת מלחמת העולם השנייה ונמשך עד לשנת 1943, עת שמשחיתי הטנקים הכבדים והמוגנים יותר מטיפוס יאגדפנצר (Jagdpanzer, מגרמנית: טנק צייד) תפסו את מקומם. פנצרייגרים המשיכו לשרת עד תום המלחמה.

התובות ששימשו להרכבת הפנצרייגרים היו בעיקר תובות של טנקים מיושנים ושל טנקים שנתפסו שלל, מה שהוזיל את עלויות הבנייה שלהם ואפשר להשמיש ציוד מיושן שהיה חסר ערך לכלי לחימה אפקטיבי. למרות מספר חסרונות שנבעו ממדיניות זו, דוגמת שריון קל מידי וצדודית גבוהה, הוכיחו הפנצרייגרים את עצמם מוצלחים במשימה עבורה תוכננו.

## פעילות מבצעית
פנצרייגרים הופעלו בדרך כלל במסגרת גדודית כחלק מדיוויזיית פנצרים או חיל רגלים משוריין (חרמ"ש), במטרה להתמודד עם העדיפות המספרית הגבוהה של טנקי בעלות הברית.

## דגמים
דוגמאות למשחיתי טנקים מטיפוס פנצרייגר:
*פנצרייגר 1 - תותח נגד טנקים 47 מ"מ על תובת פנצר 1
*מארדר 1 - תותח 75 מ"מ על תובת טנק שלל צרפתי מסוג לוריאן 37L
*מארדר 2 - תותח 75 מ"מ על תובת פנצר 2
*מארדר 3 - תותח 75 מ"מ על תובת טנק צ'כי מסוג פאנצר 38(t)
*נאזהורן - תותח 88 מ"מ על תובה שהורכבה מחלקים של טנקי פנצר 3 ופנצר 4

## ראו גם
*משחית טנקים
*יאגדפנצר

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:משחיתי טנקים גרמניים במלחמת העולם השנייה
שם טוב אבן שם טוב (השני)

הרב **שם טוב בן יוסף אבן שם טוב** (השני) (נולד בספרד, בגירוש ספרד גלה לפורטוגל ובה נפטר בשנת ה'רנ"ג, 1493) היה דרשן, פילוסוף יהודי ומפרש הספר "מורה נבוכים" של הרמב"ם. היה תלמידו בתלמוד של ר' יצחק קנפנטון.

## קורות חיים

היה נכדו של רבי שם טוב אבן שם טוב, מחבר "ספר האמונות", שהיה מגדולי מתנגדי הרמב"ם והפילוסופים היהודיים, ובנו של רבי יוסף אבן שם טוב, שהיה מתומכיו של הרמב"ם. הערצתו לרמב"ם הייתה מופלגת, ואמר שהלומד את הספר "מורה נבוכים" אהוב בעיני אלוהים ואדם ומובטח לו שהוא בן עולם הבא.

### חיבוריו
מחיבוריו נשתמרו בידנו פירושו למורה נבוכים, שנדפס במהדורות הקלאסיות של הספר לצד פירושיהם של החכמים האפודי, קרשקש ואברבנאל, וספר **דרשות התורה** שנדפס לראשונה בשלוניקי בשנת ה'רפ"ה.

## הפירוש למורה נבוכים
את הפירוש למורה נבוכים חיבר אבן שם טוב בשנת ה'רמ"ח (1488). הפירוש הופיע לראשונה בוונציה בשנת ה'שי"א (1551), ומאז הפך לפירוש קלאסי של ה"מורה", והוא זה שהקנה לאבן שם טוב את פרסומו.

מטרתו בפירוש הייתה לפענח את סתרי הספר בפני מעייני זמנו, מתוך נאמנות לדעתו של הרמב"ם. לצורך עבודתו נעזר בפרשנים שקדמו לו, החכמים אפודי, יוסף אבן כספי ומשה נרבוני. הוא מצטט גם את הרמב"ן מספר פעמים, ובכולן הוא חולק עליו. מבין פרשני המקרא בספרד הוא מצטט מתוך הסכמה רק את רבי אברהם אבן עזרא.

צבי גרץ טען כי אבן שם טוב לא העמיק לחקור בפירושיו וחיבוריו ולא היה הוגה מקורי; אך חוקרים אחרים טענו שגרץ חרץ את משפטו של אבן שם טוב שלא כדין, והרב יוסף שלמה דלמדיגו אמר על אבן שם טוב ש"הוא איש ישר ונאמן בפירושו, וראוי לסמוך עליו יותר מכ"ד פירושים שראיתי על ספר המורה".

רבי עזריה מן האדומים ייחס, בטעות, את הפירוש שעל ה"מורה נבוכים" לרבי שם טוב בן יוסף אבן שם טוב הראשון, מחבר "ספר האמונות" והמתנגד לפילוסופיה. במחצית הראשונה של המאה ה-19 פקפק רבי יצחק שמואל רג'יו על יחוס זה, וטען שמחברו של הפירוש הוא הרב שם טוב בן יוסף אבן פלקירה. כיום מנוי וגמור שמחבר הפירוש הוא רבי שם טוב בן יוסף אבן שם טוב השני, נכדו של מחבר "ספר האמונות", ואילו פירושו של רבי שם טוב בן יוסף אבן פלקירה למורה הנבוכים הוא פירוש אחר, שנדפס בנפרד בשם "מורה המורה". מסקנה זו הוכחה במחקריהם של יצחק בר לווינזון ורבי מתתיהו שטרשון.

## לקריאה נוספת

* J.Guttman, Die Familie Schemtob in ihren Beziehungen zur Philosophie, *Monatsschrift für Geschichte und Wissenschaft des Judentums*, LVII [57] (1913), 447-451.

* אברהם מטרוטייאל, השלמת ספר הקבלה, בתוך: **שתי כרוניקות עבריות מדור גירוש ספרד**, ירושלים: ה'תשנ"א, עמ' 39.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פילוסופים יהודים ספרדים
קטגוריה:מגורשי ספרד ופורטוגל
קטגוריה:יהודי ספרד במאה ה-15
קטגוריה:נפטרים ב-1493
מחוז קרי

**קרי** (באנגלית: **County Kerry**; באירית: **Contae Chiarraí**) הוא אחד ממחוזות אירלנד. המחוז ממוקם בדרום מערב אירלנד, בפרובינציית מנסטר.

שטחו של מחוז קרי הוא 4,746 קמ"ר ואוכלוסייתו מונה כ-139,000 נפש. המחוז גובל במחוז לימריק במזרח ובמחוז קורק בדרום-מזרח. במערבו שוכן מחוז קרי לחוף האוקיינוס האטלנטי, ובצפונו שפך הנהר שאנון. בקרי שניים משלושת ההרים הגבוהים ביותר באירלנד, ובהם - הגבוה ביותר - קרנטול (1038 מטרים מעל פני הים).

עיר המחוז היא טרלי (Tralee), שאוכלוסייתה מונה כ-20,000 תושבים, ועיירה בולטת אחרת היא קילרני (Killarney), שלידה שוכן הפארק הלאומי קילרני.

קילרני מפורסמת באגמיה ונופיה המושכים תיירים רבים, וכן היא משמשת כנקודת מוצא לטיולים בטבעת קרי, מסלול מעגלי בן כ-180 ק"מ לאורך חצי האי איוורה, בו נוסעים לצד חופים מפורצים, כפרי דייגים, טירות ואיים. יעד תיירותי מבוקש נוסף הוא המסלול בחצי האי דינגל, במערב חצי האי שוכנת Dunmore Head, הנקודה המערבית ביותר באירלנד (למעט איים).

כלכלת קרי מבוססת בעיקר על חקלאות ותיירות. האדמה משמשת למרעה לבקר ולכבשים, ודיג הוא ענף כלכלי מפותח. למרות התקדמות רבה בשנים האחרונות, קרי עדיין נחשב לאחד האזורים העניים באי.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

[מרכז|ממוזער|750px|תמונה פנורמית של [חצי האי דינגל]]

קטגוריה:אירלנד: מחוזות
מחוז קרי
חומר מווסת חומציות

**חומר מווסת חומציות** או **מווסת [[ערך הגבה]]** (**acidity regulator** או **pH control agent**) הם תוספי מזון המוספים למוצרי מזון וכן מרכיבים במוצרי רחצה ותרופות המשמשים לשליטה בערך הגבה של חומר ולוויסותו (בין אם הוא חומצי ובין אם הוא בסיסי).

חומרים אלה כוללים חומצות אורגניות או חומצות מינרליות וכן בסיסים וחומרי ניטרול, או חומרי הפרדה.

בתעשיית המזון נהוג לסמן חומרים אלה באמצעות מספרי E, כאשר תחום המספרים 300 - 400 משמש לרוב לחומרים מסוג זה.

החומרים הנפוצים ביותר בתעשיית המזון לוויסות חומציות הם חומצה ציטרית, חומצה אצטית וחומצה לקטית.

## קישורים חיצוניים
* תפקידי תוספי מזון על פי מספרי E אתר משרד הבריאות
* תוספי מזון מותרים, על פי מספרי E אתר המשרד להגנת הסביבה (שמות התוספים בעברית)
*  תוספי מזון המותרים בשימוש באיחוד האירופי
*  אתר ממשלת בריטניה - תוספי מזון המותרים בשימוש

*
קטגוריה:תוספי מזון
קטגוריה:חומצות מאכל
וירג'יניה דייר

[ממוזער|הטבלתה של וירג'יניה דייר, [הדפס אבן, 1880]]
ממוזער|שמאל|כנסיית סנט ברידג' ברחוב פליט, המקום בו הוריה של וירג'יניה דייר התחתנו
**וירג'יניה דייר** (אנגלית: **Virginia Dare**; 18 באוגוסט 1587, מושבת רואנוק - תאריך לא ידוע, מושבת רואנוק) הייתה הילדה הראשונה שנולדה למתיישבים אנגליים ביבשת אמריקה. ב-400 השנים לאחר מותה, וירג'יניה הפכה לדמות מרכזית בפולקלור ובמיתולוגיה האמריקאית.

מה בדיוק עלה בגורלה של וירג'יניה איננו ידוע, וכן לא ידוע גורלם של שאר מתיישבי "המושבה האבודה". בשנת 1591, כשחזר המושל וייט למושבת רואנוק, לא מצא זכר למתיישביה.

יום הולדתה של וירג'יניה נחגג בצפון קרוליינה.

## ביוגרפיה
מעט ידוע על חייה של וירג'יניה דייר, שהיו קצרים כנראה, מכיוון שמושבת רואנוק לא התקיימה זמן רב.

וירג'יניה דייר נולדה במושבת רואנוק (צפון קרוליינה של ימינו) ב-18 אוגוסט 1587, הילדה הראשונה של הורים אנגליים שנולדה בעולם החדש.

אמה של וירג'יניה, אלינור וייט, הייתה בתו של ג'ון וייט, המושל של "המושבה האבודה". אביה, אננאיס, היה עוזרו של המושל וייט. וירג'יניה נולדה כשלושה חודשים לאחר שהגיעו המתיישבים למושבה. הילדה הייתה בריאה והוטבלה שם ביום ראשון, ומכיוון שהייתה הילדה הראשונה שנולדה בווירג'יניה, שמה היה וירג'יניה.

מעט ידוע על חייהם של הוריה. אמה, אלינור, נולדה בלונדון בסביבות השנה 1563. אלינור נישאה לאננאיס דייר (שנולד בשנת 1560), רעף ובנאי לונדוני שהיה גם הוא חלק ממשלחת רואנוק, בכנסיית סנט ברידג' ברחוב פליט בעיר לונדון. וירג'יניה דייר הייתה אחת משני התינוקות שנולדו למתיישבים ב-1587 והתינוקת הנקבה היחידה שנולדה למתיישבים. תשעה ימים לאחר היוולדה יצא וייט לאנגליה במטרה להשיג סיוע למושבה. בגלל מלחמתה של אנגליה בספרד, והצורך בספינות שיגנו נגד הארמדה הספרדית, הוא לא היה יכול לחזור לרואנוק עד ה-18 באוגוסט 1590, יום הולדתה השלישי של וירג'יניה דייר. כאשר חזר גילה שהיישוב ננטש כבר מזמן. הבניינים קרסו והבתים פורקו. וייט לא מצא זכר לבתו או נכדתו, או אפילו זכר למישהו מ-80 הגברים, 17 הנשים ואחד עשר הילדים שמנתה ה"מושבה האבודה".

## בתרבות
דמותה של וירג'יניה דייר מוזכרת בסדרת הספרים "הסודות של ניקולס פלמל בן האלמוות" כבת אלמוות בעלת כוחת מאגיים. דמותה מופיעה בספרים הרביעי, החמישי והשישי, ומוצגת בהם כקטלנית ושואפת לשליטה.

## קישורים חיצוניים

* אודותיה, באתר ההיסטורי של צפון קרולינה
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פולקלור אמריקאי
קטגוריה:ילדים שנעלמו
קטגוריה:נשים אנגליות במאה ה-16
קטגוריה:ילידי 1587
קטגוריה:נפטרות במאה ה-17
רפאל ולדן

**רפאל (רפי) ולדן** (נולד ב-15 באפריל 1942) הוא רופא ישראלי, פרופסור לרפואה בפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב, לשעבר סגן מנהל בית החולים שיבא, מומחה בכירורגיה כללית וכלי דם, פעיל חברתי.

## ביוגרפיה
הוריו של ולדן הגרו מוורשה לצרפת, לאחר שמדיניות הנומרוס קלאוזוס מנעה מהם לימודים גבוהים במולדתם. אמו רינה הייתה רופאה ואביו יוסף אגרונום. ולדן נולד ב-1942 בכפר קטן במחוז דורדון, שם שהתה משפחתו בזהות בדויה במהלך מלחמת העולם השנייה. בתום המלחמה חזרה משפחתו לפריז. בגיל 9 עלתה משפחתו לישראל, והתגוררו בתל אביב.

למד בבית הספר התיכון הדתי צייטלין; כיהן כיו"ר ארגון "נוער לנוער".

בהמשך למד בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים במסגרת העתודה האקדמית. במהלך לימודיו נבחר פעמיים כנשיא הארגון הבינלאומי של סטודנטים לרפואה. בתום לימודיו שירת כרופא בחטיבת הצנחנים והגיע לדרגת סגן-אלוף. ולדן התמחה בכירורגיה כללית וכירורגיית כלי דם במחלקתו של פרופ' מרק מוזס. שימש כמנהל אגף הכירורגיה ומנהל יחידת כירורגיית כלי דם בבית החולים שיבא.

ולדן הוא נשיא עמותת "רופאים לזכויות אדם", המעניקה טיפול רפואי לפלסטינים, לפליטים ולמבקשי מקלט בישראל; כך הוא פועל ברוח דברי אביו, שכתב ב-1938 על הפליטים המגיעים לצרפת: "לא ייתכן להרחיק אנשים שברחו מארצות מוצאם בגלל רדיפות פוליטיות או כלכליות, ואין להם מנוס"). הוא זכה באות לגיון הכבוד הצרפתי (Légion d'Honneur) של ממשלת צרפת בזכות פעילותו במסגרת "רופאים לזכויות אדם" לקידום שיתוף הפעולה בין פלסטינים לישראלים. האות הוענק לו בידי שר החוץ של צרפת, ברנאר קושנר, בטקס בשגרירות צרפת בתל אביב. ולדן חבר גם בהנהלת "ארגון לתת".

במסע הבחירות לכנסת ה-20 מוקם במקום ה-98 הסמלי ברשימת מרצ.

ביום העצמאות של שנת 2020 הדליק רפי ולדן משואה בטקס הדלקת משואות אלטרנטיבי.
### משפחתו
באוקטובר 1973 נישא לבלשנית צביה פרס, בתו של שמעון פרס. הם מתגוררים בכפר אז"ר ולהם שלושה ילדים. בתם הבכורה היא העיתונאית והשחקנית מיקה אלמוג. בנם אסף, סופר, משורר ומוזיקאי נפטר בגיל 35. ולדן שימש גם רופאו האישי של חמיו, שמעון פרס.

## קישורים חיצוניים

* דף אישי באתר בית החולים שיבא.
* 
* 

**ממאמריו**:
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מנתחי כלי דם ישראלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: רפואה
קטגוריה:סגל המרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא - תל השומר
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
רפאל
קטגוריה:ישראלים ילידי צרפת
קטגוריה:ילדים בשואה: צרפת
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:פעילי מרצ
קטגוריה:כפר אז"ר: אישים
קטגוריה:בוגרי העתודה האקדמית
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור לרפואה מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי בית הספר צייטלין
קטגוריה:פעילי רופאים לזכויות אדם
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1942
פול זוקופסקי

**פול זוּקוֹפְסקי** (באנגלית: **Paul Zukofsky**; ) היה כנר ומנצח יהודי-אמריקאי, שמתמחה במוזיקה קלאסית בת זמננו.

## קורות חיים
זוקופסקי נולד בברוקלין בשנת 1943. אביו הוא המשורר לואיס זוקופסקי, ואמו סיסיליה ת'או היא מוזיקאית ומלחינה. החל לנגן בגיל ארבע, וכשהיה בן שבע החל ללמוד כינור אצל איוואן גלאמיאן. בשנת 1956 הופיע לראשונה כסולן בקרנגי הול בניו יורק.

זוקופסקי ניגן, הקליט וניצח על יצירות של מלחינים מודרניים, בהם מילטון בביט, ג'ון קייג', אליוט קרטר, ג'ורג' קראמב, מורטון פלדמן, פיליפ גלאס, פטר מנין, וולטר פיסטון, ארתור שנאבל ואחרים. הוא הופיע בדמותו של אלברט איינשטיין באופרה "איינשטיין על החוף" מאת פיליפ גלאס.

לימד במחלקה למוזיקה בבית הספר ג'וליארד.

ספרו של אביו, "Little", משנת 1970, מתאר את הקריירה של בנו.

## קישורים חיצוניים

* מהקלטותיו

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:ברוקלין: אישים
קטגוריה:כנרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מנצחים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מוזיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1943
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2017
חומר מונע התגיישות

**חומר מונע התגיישות** (**anticaking agent**) הוא תוסף מזון המשמש בתעשיית המזון כחומר המוסף למוצרי מזון ומונע התגיישות (היווצרות גושים) תוך שמירה על מרקם אחיד של המזון, ובכך משמר את הערכים האסתטיים של המוצר, ומקל על אריזתו והובלתו של המוצר.

## מוצרים בהם נעשה שימוש בחומרי התגיישות
חומרים מונעי התגיישות מוספים בעיקר למוצרים אבקתיים כגון אבקת מרק, אבקת חלב, תערובות מוכנות (כגון אבקות להכנת מאפים ביתיים), סוכר וממתיקים אחרים, וקמח. 

חומרים אלה מסיסים במים או באלכוהול ומונעים התגיישות בכך שהם סופחים לחות או שמן החודרים אל המוצר (לדוגמה, סידן צורני). סוג אחר של חומרים מונעי התגיישות יוצר שכבת הגנה הדוחה מים סביב רכיבי המוצר.

חומרים מונעי התגיישות משמשים גם בתעשיית הקוסמטיקה, בחומרי ניקוי ואף במלחי דרכים.

בתעשיית המזון נהוג לסמן תוספי מזון אלה באמצעות מספרי E בתחום שבין 500 - 599.

## רשימת חומרי התגיישות
חומרים מונעי התגיישות נפוצים:

* E341 חד סידן זרחתי, דו סידן זרחתי, תלת סידן זרחתי
* E500 קרבונטים של נתרן
* E535 נתרן פרוציאניד - נפוץ במוצרי מלח שולחני, חלב מיובש, קמח, סוכר ומוצרי אבקות לאפיה
* E536 אשלגן פרוציאניד - נפוץ במוצרי במלח שולחני
* E538 סידן פרוציאניד
* E542 סידן זרחתי
* E550 נתרן צורני
* E551 צורן דו-חמצני
* E552 סידן צורני
* E553a מגנזיום צורני
* E553b טלק
* E554 נתרן אלומיניום צורני
* E555 אשלגן אלומיניום צורני
* E556 סידן אלומיניום צורני
* E558 בנטוניט
* E559 אלומיניום צורני
* E570 חומצה סטארית

## ראו גם
*הסתיידות

## קישורים חיצוניים
*  תוספי מזון המותרים בשימוש באיחוד האירופי
*  אתר ממשלת בריטניה - תוספי מזון המותרים בשימוש

קטגוריה:תוספי מזון
ערפילית טלף החתול

**ערפילית טלף החתול** המכונה גם **NGC 6334** היא ערפילית פליטה הממוקמת בקבוצת הכוכבים עקרב.

הערפילית התגלתה על ידי ג'ון הרשל בשנת 1837 בתצפית שערך בכף התקווה הטובה שבדרום אפריקה.

צבעה של הערפילית נגרם על ידי שפע של אטומי מימן מיוננים המצויים בה.

## קישורים חיצוניים

* ערפילית טלף החתול באתר NASA
* מידע על הערפילית
* 

קטגוריה:ערפיליות פליטה
קטגוריה:קבוצת הכוכבים עקרב
גז אריזה

**גז אריזה** או **גז אחסון** (**packaging gas**) הוא גז המשמש ליצירת סביבה של אטמוספירה המאפשרת שמירה על מוצרי מזון, קוסמטיקה, ותרופות. גזים אלה הם לרוב גזים אינרטיים שאינם פוגעים במוצר עצמו, אך מבודדים אותו מהסביבה ובכך מונעים את קלקולו של המוצר. 

גזים אלה יכולים גם לשמש כגזי הדף במוצרי מזון (לדוגמה בקצפת המאוכסנת במכל תרסיס).

כאשר הגזים משמשים לאריזת מוצרי מזון, הם מסומנים במספרי E: 
* ארגון (E938), משמש בקופסאות שימורים
* מימן (E939), משמש בקופסאות שימורים
* חנקן (E941)
* חמצן (E948), משמש בעיקר באריזות ירקות ופירות
* מימן (E949)
גזי אריזה המשמשים בעיקר כחומרי הדף במכלי תרסיס (אירוסול):
* פחמן דו-חמצני (E290), משמש בעיקר כחומר הדף.
* די-כלורו-די-פלואורו-מתאן הידוע בכינוייו CFC (והמסומן E940), שימש בעבר בתרסיסים שונים, אולם השימוש בו הופחת בשל פגיעתו הרבה בשכבת האוזון. 
* בוטאן (E943a)
* איזובוטאן (E943b)
* פרופאן (E944)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

אריזה
קטגוריה:תוספי מזון
קטגוריה:כימיה של מזון: חומרים
קטגוריה:אריזה
פרס מקס בורן

**פרס מקס בורן** (באנגלית: **Max Born prize**) הוא פרס המוענק מדי שנה על ידי האגודה הגרמנית לפיזיקה (DPG) והמכון לפיזיקה (IOP), לזכרו של הפיזיקאי מקס בורן. הוא נוסד בשנת 1972, והוענק לראשונה בשנת 1973. הפרס ניתן בעבור תרומה יוצאת דופן לפיזיקה. הפרס מוענק שנה אחת לזוכה בריטי או אירי ובשנה שלאחריה לזוכה גרמני. יחד עם הפרס מוענקת מדליית כסף בקוטר כ-6 ס"מ ובעובי 0.5 ס"מ, אשר בצד אחד מציגה את הפרופיל של מקס בורן, שמו ותאריכיו, ובצד האחר את המשוואה pq - qp = h/2πi, ואת שמות שני הארגונים המעניקים את הפרס. שמו המלא של המקבל ושנת הענקת הפרס חקוקים מסביב. המדליה מלווה ב-3,000 אירו.

בשנת 1981 זכה הפיזיקאי, יחיאל דומב בפרס. לאחר מכן עלה לישראל.

## קישורים חיצוניים
* אודות הפרס באתר המכון לפיזיקה

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
מקס בורן
קטגוריה:מקס בורן
חומצה מינרלית

**חומצה מינרלית** או **חומצה אנאורגנית** או **חומצה אי-אורגנית** היא חומצה שמקורה בתרכובת אנאורגנית. המשותף לחומצות אלה הוא שחרור יון מימן בהתמוססותן במים. כמו כן חומצות אלה מסיסות ביותר במים אך אינן מסיסות לרוב במסיסים אורגניים.

בין חומצות אלה נמנות החומצה הגופרתית, חומצת המלח והחומצה החנקתית.

עוצמת החומציות של החומצות המינרליות נע בין חומצות חזקות (בעלי ערך הגבה נמוך) כגון חומצה גופרתית, לבין חומצות חלשות (בעלי ערך הגבה גבוה) כגון חומצה בורית.

לחומצות אלה שימושים רבים בתעשיות הכימיות, הן ליצירת חומרי מזון לבעלי חיים, והן בתעשיות הדשנים.

## קישורים חיצוניים
* שימושים של חומצות מינרליות באתר משרד החקלאות של ממשלת ארצות הברית

*
קטגוריה:חומצות