open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
בריכת נוי

[שמאל|ממוזער|250px|אחת מבריכות הנוי בארמון [אלהמברה המורי שבגרנדה.]]
250px|ממוזער|קאנה קורסו צופה בדגי נוי 
**בריכת נוי** היא בריכה מלאכותית, מעשי ידי אדם, המשמשת באדריכלות הנוף למספר תפקידים במקביל לשימושים פונקציונליים.

בריכות נוי קיימות מזה אלפי שנים כשהעתיקות ביותר הוקמו בערים שונות במסופוטמיה העתיקה. הבריכות בעת העתיקה שימשו לרחצת הגוף והיו אלמנטים חשובים בגינות העתיקות. הבבלים נהגו לבנות בריכות מים בחצרות ארמונות כחלק מעיצוב נופן. גופי מים בגני נוי נתפשו בעת העתיקה כ"פיסת גן עדן" עלי אדמות וסיפקו הרגשה של חיות בנוסף להיבטיה הפונקציונלים של הבריכה. בבריכות אלה שולבו בהתאם ליכולות הטכנולוגיות גם מזרקות שהדגישו את תחושת הניתוק של המקום מארציותו וחיזקו את האווירה השמימית. בריכות עתיקות אלו עוצבו לרוב בצורה של שני גופי מים אורכיים המצטלבים אחד עם השני בצורת '+'. בריכות אלה שמקורן במסופוטמיה השפיעו רבות מאוחר יותר על התהוות הגן המוסלמי שהיה נפוץ מאוד באדריכלות האיסלאמית ובו שולבו כמעט תמיד בריכות אלו. דוגמאות מופלאות לגנים אלו קיימים עד היום באיראן, הודו, דרום ספרד ורבות מארצות ערב.

בריכות נוי רבות נבנו גם על ידי היוונים והרומאים העתיקים אולם רובן שימשו גם לרחצה או נבנו כחלק מבית מרחץ שלם. הרומאים הרבו להשתמש בבריכות ששילבו נוי עם שימוש אמיתי. מרבית הווילות הרומאיות כללו במרכזן אטריום אשר תפקידו היה בין השאר אגירת מי הגשמים אל בריכה מרכזית קטנה. בריכה זו שימשה לנוי, שתייה ואף למיזוג אוויר טבעי של הבית.

ההיסטוריה של אדריכלות הנוף כוללת שימושים רבים ומגוונים נוספים בבריכות לטובת נוי. הבריכות שימשו, בדומה לגן המסופוטמי, להענקת חיות ורעננות למקום ולעיתים גם להדגשת פנים מסוימים של האדריכלות עצמה בצורה של בריכת השתקפות. הגן הצרפתי שהיה פופולרי מאוד במאות ה-17 וה-18 עשה שימוש בבריכות נוי שצורותיהם היו עיטורים בפני עצמם. הבריכות הצרפתיות נבנו כולן בצורה סימטרית, כמו שאר הגן, ולעיתים רבות בצורות רדיאליות דמויות פרח. סגנון הגן האנגלי שהתפתח כאנטיתזה לזה הצרפתי התאפיין בבריכות מים מלאכותיות שעשו בהם מאמצים רבים כדי שייתפשו כנוף טבעי קלאסי ואידיאלי. בריכות אלה מקובלות מאוד בגנים באנגליה ולהן תפקיד חשוב בתרבות הפנאי האנגלית עד היום. 

השימוש המודרני בבריכות נוי מגוון אף הוא והוא שכיח מאוד גם בעיצוב הנוף העכשווי. 

### בריכת נוי אקולוגית
בריכה אקולוגית היא מערכת מים טבעית או מעשה ידי אדם, בה לא נעשה שימוש בחומרי חיטוי רעילים כדי לפרק את החומרים האורגניים במים.  דוגמאות למערכות אקולוגיות: נחל, אגם, ביצה, שלולית חורף. באדריכלות נוף, המונח בריכת נוי אקולוגית מתייחס לבריכה מעשה ידי אדם הכוללת מגוון דגים וצמחים.  

#### סינון אקולוגי
סינון טבעי או אקולוגי נוצר על פי כלל זה: כדי לפרוק 1 ק"ג חומר אורגני (ביומסה) במים, דרוש 1 ק"ג חמצן מומס במים. ככל שהמים קרים, הם מכילים יותר חמצן, ולהפך. באזורים חמים כמו בישראל, רוב השנה יש מעט חמצן במים. פתרון לסינון יעיל באזורים חמים מורכב מהידראוליקה מוקפדת, מערכת סינון מיקרונית ומערכת המרה ביולוגית. 


תמונה:Roman Baths in Bath Spa, England - July 2006 edit3.jpg|בריכה רומית עתיקה המשמשת לרחצה בעיר האנגלית באת' (Bath) הקרויה גם על שמה.
תמונה:Reflecting pool.jpg|בריכת ההשתקפות במול של וושינגטון הבירה
קובץ:Gan-BeIvrit-001.jpg|בריכה אקולוגית בגן בעברית בראשון לציון


## ראו גם
* אלמנט מים
* בריכה
* בריכת השתקפות

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
נוי
קטגוריה:עיצוב נוף
צ'למספורד

**צ'למספורד** (באנגלית: **Chelmsford**) היא עיר במחוז אסקס שבאנגליה. בעיר גרים כ-110,000 תושבים (נכון ל-2021). היא נמצאת במרחק של כ-19 ק"מ צפונית-מזרחית מלונדון, בערך במחצית הדרך בינה לבין קולצ'סטר.
היא ממוקמת במרכז מחוז אסקס, והיא בירת המחוז, אך היא אינה העיר הגדולה ביותר או העתיקה ביותר בו. היא מהווה גם את מרכז האזור האוטונומי צ'למספורד, שהוא גדול יותר מהעיר. 
בצ'למספורד נמצאת הקתדרלה הקטנה ביותר באנגליה, קתדרלת צ'למספורד. ג'ון די, כותב הנוסח האנגלי של "אוקלידס", למד בבית הספר של הקתדרלה במאה השש עשרה. בצ'למספורד נמצאת גם האוניברסיטה הפוליטכנית של אנגליה.

## היסטוריה
היישוב קיים מהתקופה הפרה היסטורית ובתקופות מסוימות גם הרומאים חיו במקום. מקדש בעל שמונה צלעות נמצא מתחת לכיכר בשם כיכר אודן. ב-1199 נתן הבישוף של לונדון אישור לפתיחת שוק בעיר. 
במלחמת העולם השנייה נפלו מספר פצצות בעיר. הפגיעה החמורה ביותר בחיי אדם אירעה ב-19 בדצמבר 1944. רקטה נפלה ליד בית החרושת למיסבים כדוריים של הופמן (ראו פירוט בפסקת התעשייה). 39 אנשים נהרגו ו-138 נפצעו, 47 מהם קשות. בניינים רבים נהרסו ומאות נוספים נפגעו.

## תחבורה
כעשרת אלפים אנשים נוסעים מצ'למספורד ללונדון מדי יום והיא נחשבת ל"עיר שינה".
כביש A12, שהרומאים בנו לראשונה ככביש המחבר בין לונדון לקולצ'סטר, עבר דרך העיר, אך כרגע הוא "עוקף" אותה ממזרח, כך שמספר הרכבים בה הוא מועט יחסית.

## תעשייה
צ'למספורד מהווה מרכז תעשייה חשוב מאז המאה ה-19. זהו המקום הראשון בממלכה המאוחדת שבו נעשו עבודות של ההנדסה האלקטרונית (ב-1878) ונוסד בו בית החרושת הראשון למיסבים כדוריים (ב-1898). 

באותה השנה גוליילמו מרקוני, מהתורמים המרכזיים לפיתוח הרדיו, פתח את בית החרושת הראשון בעולם לרדיו ברחוב "hall street" והעסיק בו חמישים עובדים. ב-1920 בית החרושת היה מקום השידור הרשמי של שידורי הרדיו בבריטניה. ב-1922 שידורי הרדיו הסדירים הראשונים בעולם התחילו ב"מרכז מרקוני למחקר" בכפר ריטל שליד צ'למספורד.

## ערים תאומות
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אנגליה: ערים
קטגוריה:אסקס
פול אינס

**פול אמרסון קרלייל אינס** (באנגלית: **Paul Emerson Carlyle Ince**; נולד ב-21 באוקטובר 1967) הוא כדורגלן עבר המזוהה בעיקר בשל תקופתו במנצ'סטר יונייטד. אינס היה השחקן השחור הראשון שזכה לענוד את סרט הקפטן בנבחרת האנגלית.
## קריירה
במהלך קריירה שלו שיחק אינס בשבע קבוצות שונות באנגליה, בהן ליברפול, מידלסברו ווסטהאם יונייטד, ובקבוצת אינטר מילאנו שבאיטליה.

עם מנצ'סטר יונייטד, בה שיחק במשך שש שנים, זכה אינס באליפות הפרמייר ליג פעמיים, בגביע ה-FA פעמיים ובגביע המחזיקות. ב-1995 עבר ממנצ'סטר לאינטר מילאנו. באינטר שיחק שנתיים בהן לא זכתה הקבוצה באף תואר, למרות הגעה לגמר גביע אופ"א.

אינס נקרא לסגל נבחרת אנגליה פעמיים להשתתפותה באליפויות אירופה - ב-1996 וב-2000. כמו כן השתתף במונדיאל 1998.

ב-2008 אימן אינס את בלקברן רוברס וכיום הוא מאמן את קבוצת נוטס קאונטי מליגת הפוטבול ליג הראשונה.

בנו הוא הקשר תום אינס.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:קשרי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלני וסטהאם יונייטד
קטגוריה:כדורגלני מנצ'סטר יונייטד
קטגוריה:כדורגלני אינטר מילאנו
קטגוריה:כדורגלני ליברפול
קטגוריה:כדורגלני מידלסברו
קטגוריה:כדורגלני וולברהמפטון וונדררס
קטגוריה:כדורגלני בולטון וונדררס
קטגוריה:כדורגלני סווינדון טאון
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אנגליה
קטגוריה:לונדון: כדורגלנים
קטגוריה:מאמני כדורגל אנגלים
קטגוריה:מאמני בלקברן רוברס
קטגוריה:מאמני נוטס קאונטי
קטגוריה:מאמני בלקפול
קטגוריה:כדורגלני יורו 1996
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1998
קטגוריה:כדורגלני יורו 2000
קטגוריה:מאמני רדינג
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1967
גואש

ממוזער|בקבוקי צבעי גואש
[ממוזער|שמאל|"מסדרון בבית חולים לחולי נפש", ציור ב[גיר שחור וגואש, מאת וינסנט ואן גוך, משנת 1889]]
[ממוזער|ציור בצבעי גואש של [אוולין דה מורגן מסביבות 1885]]
**גוּאַשׁ** (מצרפתית: **Gouache**) הוא סוג של צבעי מים בעלי גוון אטום. כמו צבעי מים אחרים, צבעי גואש מורכבים מפיגמנט, חומר עיבוי (בדרך כלל גומי ערבי) ומים. לעיתים מוסף צבען גיר לעיבוי.

## אטימולוגיה
צבעי גואש קיבלו את שמם לראשונה במאה ה-18, אף על פי שהיו בשימוש החל מהמאה ה-12 בשמות אחרים. בין המאות ה-16 וה-18 הוצמד הכינוי "גואש" לשילוב של צבעי שמן וטמפרת ביצים.

מקור השם הוא מהמילה האיטלקית "גוּאָצוֹ" (Guazzo), שמשמעותה צבע התזה או צבע מים.

ישנם גם צבעי גואש המכונים "טוש טוש".

## שימושים לצבעי גואש
צבעי גואש קלים לניקוי, זולים לייצור ומדוללים במים בלבד. תכונות אלו הפכו אותם לצבעי הלימוד העיקריים בבתי-ספר לציור, וכן בכיתות נמוכות ובגני ילדים. מרבית צבעי הגואש הנמכרים כיום בקמעונאות הם בדרגה נמוכה יחסית, ומיועדים לילדים המנסים לראשונה אמנות במכחול. על בסיס צבעי הגואש המוכרים, מייצרים היום צבעי גואש בעלי ברק מתכתי, זוהר, ואף מכיל חלקיקים נוצצים המורחפים בצבע.

אף על פי שצבעי גואש היו פופולריים במאות ה-18, ה-19 ובתחילת המאה ה-20 באמנות גבוהה, בחמישים השנה האחרונות הם ירדו מגדולתם כמדיום ציור בשל עלייתם של צבע אקריליק, שהיו עמידים יותר, נוחים יותר לשימוש וזולים באותה מידה. עם זאת, גם כיום ניתן להשיג צבעי גואש באיכות גבוהה ללא הזמנה מיוחדת במרבית חנויות האמנות וכלי הכתיבה. ישנם מספר מצומצם של יצרנים בארץ של צבעי הגואש.

## בעיות עם צבעי גואש
צבעי גואש נוחים מאוד לשימוש, אך בד בבד סובלים ממספר בעיות שלא ניתן להימנע מהן. ראשית, עקב הימצאות גיר במרביתם, הגוון שלהם משתנה משמעותית לאחר הייבוש: הצבע מאבד ברק, ומשנה את בהירותו. שנית, הם אינם עמידים בלחות ורטיבות, וכמו צבעי מים ניתן להרוס ולהשחית ציור יבש על ידי הרטבתו, ולו בטעות. עם זאת, ניתן להגן על ציורי גואש מפני מים, בין השאר על ידי יישום של ספריי לכה.

## קישורים חיצוניים

*פורום גואש "ווטקנווס", פורום אמנים בולט

קטגוריה:טכניקות ציור
קטגוריה:אמנות: חומרי גלם
קטגוריה:ציורים בצבעי מים
המפלגה הדמוקרטית (טורקיה, 1946)

[שמאל|ממוזער|250px|כרזת תעמולה מ-1950: כף יד המסמנת "די", [לוגו המפלגה הדמוקרטית, והכיתוב "העם אומר מספיק!"]]
**המפלגה הדמוקרטית** (בטורקית **Demokrat Parti**) הייתה מפלגה ימנית מתונה שפעלה בטורקיה בין השנים 1946–1961. 

## היסטוריה
המפלגה נוסדה על ידי ג'לל באייר, אדנאן מנדרס ואחרים לקראת מערכת הבחירות שהתקיימה בטורקיה ב-1946, ואשר היו הבחירות הראשונות בתולדות המדינה שבהן השתתפה יותר ממפלגה אחת. המפלגה הדמוקרטית הייתה למפלגה הראשונה בתולדותיה של טורקיה אשר הוכרה כחוקית לאורך זמן ואשר היוותה משקל נגד ויריב של ממש למפלגת העם הרפובליקאית. מצע המפלגה הדמוקרטית היה מתון משל יריבתה, אך היא תמכה בעקרונות הכמליזם של חילון המדינה והפיכתה למערבית.

בבחירות שהתקיימו ב-1946 נותרה מפלגת העם הרפובליקאית בשלטון הודות לחוק הטופס הכללי, שקבע כי כל המנדטים באזור בחירה יזקפו לזכות המפלגה הזוכה ברוב הקולות באותו אזור; ארבע שנים מאוחר יותר, בבחירות שערכו ב-14 במאי 1950, הביסה המפלגה הדמוקרטית את מפלגת העם הרפובליקאית תוך שהיא זוכה ב-53.3% מסך קולות הבוחרים, ואלה תורגמו לפי החוק ל-408 מ-550 המושבים באספה הלאומית הגדולה של טורקיה. ב-22 במאי 1950 היה מנהיג המפלגה, ג'לל באייר לנשיא טורקיה ואדנאן מנדרס לראש ממשלתה.

המפלגה הדמוקרטית נותרה בשלטון במשך עשר שנים. למרות הפתיחות והסובלנות שגילה מנדרס בעניינים מסוימים, הוא לא סבל ביקורת והחמיר את מגבלות הצנזורה על העיתונות וכן התנכל ליריביו הפוליטיים. גורמים צבאיים שחששו לגורלם של עקרונות הכמליזם ולמורשת אטאטורק, תפסו את השלטון ב-27 במאי 1960. מנדרס, באייר ואחרים נעצרו והמפלגה פוזרה ב-29 בספטמבר 1960 וקיומה נאסר. 

### ממשיכות דרכה
מפלגת הצדק שקמה ב-1961 והתקיימה עד ההפיכה הצבאית השלישית במדינה, בספטמבר 1980, נחשבה לממשיכת דרכה של המפלגה הדמוקרטית. בשנת 1983 הוקמה מפלגת הדרך הנכונה שנחשבה גם היא לממשיכת המפלגה הדמוקרטית. ב-27 במאי 2007 שינתה מפלגת הדרך הנכונה את שמה ל"מפלגה הדמוקרטית".

ב-1992 יסד בנו של מנדרס, מפלגה בשם "המפלגה הדמוקרטית" שפעלה עד שהבן נפגע בתאונת דרכים שנתיים לאחר מכן. מפלגה זו לא זכתה לתמיכה של ממש בקרב הציבור. 
## ראו גם
* טורקיה בתקופה הרב-מפלגתית
* מפלגת הדרך הנכונה
* ראש ממשלת טורקיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
דמוקרטית
קטגוריה:מפלגות שמרניות
קטגוריה:מפלגות חילוניות
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-1946
האחים לב-ארי

[שמאל|ממוזער|250px|החלק הישן של העיר [אורהוס בדנמרק הוא המקום בו צולמו הסצנות בננגיאלה בסרט הקולנוע השוודי משנת 1977]]
**האחים לב ארי** (בשוודית: **Bröderna Lejonhjärta**) הוא ספר שנכתב על ידי סופרת הילדים השוודית אסטריד לינדגרן, ופורסם בשנת 1973. הספר מספר את עלילת הפנטזיה של נער צעיר, אשר חווה חיים חדשים לאחר מותו. הספר מלווה באיורים מאת אילון ויקלנד ותורגם משוודית לעברית על ידי חנה קרוגיוס.

## עלילת הספר
גיבור הספר, אשר משמש גם כדמות המספר, הוא **קרל ליאון**, ילד בן 9 הסובל ממחלות כרוניות ומבלה את ילדותו במיטת חוליו. שמו של קרל לא מוזכר כמעט לאורך כל הספר, והוא מכונה "צימוקי" - כינוי חיבה שהעניק לו אחיו. קרל, אשר מבין כי הוא עלול למות בקרוב בעקבות מחלותיו המרובות, משוחח על המוות עם אחיו הנערץ **יונתן**, וזה מספר לו על ארץ פנטזיה בשם **ננגיאלה** - אליה מגיעים לאחר המוות.

מעט מאוחר יותר, נהרג יונתן בגבורה, תוך שהוא מציל את אחיו החולה קרל משרפה שפרצה בביתם בקפיצה מהחלון. לאחר מותו, זוכה יונתן לכינוי "יונתן לב-ארי". בבוא הזמן, נפטר גם קרל ממחלתו, ומגלה את עצמו בננגיאלה. בננגיאלה הוא פוגש כמובן את אחיו הגדול, יונתן, שהגיע לשם לפניו. קרל מגלה כי הארץ השלווה אינה מושלמת כפי שתיאר אותה יונתן, וכי היא מאוימת על ידי כוחות רשע. הספר מגולל את הרפתקאות הגבורה של "צימוקי" ושל יונתן, במלחמתם כנגד אנשי רוע ומדון, בראשם **טנגיל** הרשע, וכנגד מפלצות ודרקונים. שני האחים מקריבים את עצמם בסופו של דבר על מנת להביא לשקט ולשלווה בננגיאלה, וסופו של הספר הוא פתח לעולם הרפתקאות חדש, עם מותם של שני האחים ומעברם לארץ בדיונית אחרת - **ננגילימה**.

הספר כתוב ברובו כספר ילדים, אך עם זאת הוא עוסק בנושאים מורכבים כגון ההתמודדות עם המוות ועם פחד, העולם הבא, רעות והקרבה עצמית.

## ביקורות
הספר זכה לביקורות מרובות כאשר פורסם, במיוחד בשל כך שהתרכז בנושאים מורכבים כגון ההתמודדות עם המוות ובשל כך שעסק גם בהתאבדות. אחדים אף סברו כי הספר העביר מסר כי התאבדות היא הפתרון לכל הבעיות.

## העיבוד הקולנועי
בשנת 1977 יצא לאקרנים סרט שוודי הנושא את שם הספר, אשר בוים על ידי אולה הלבום. עיבוד הספר לתסריט עבור הסרט בוצע על ידי לינדגרן עצמה. בשנת 1985 הופקה על ידי הלבום גם סדרת טלוויזיה אודות האחים לב ארי, וגם את התסריט עבורה כתבה לינדגרן.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:ספרי אסטריד לינדגרן
קטגוריה:ספרי 1973
קטגוריה:ספרי ספריית פועלים
קטגוריה:מחלוקות בספרות
ג'לל באייר

**מהמוט ג'לל באייר** (טורקית **Mahmut Celâl Bayar**;
16 במאי 1883 – 22 באוגוסט 1986) היה מדינאי וכלכלן טורקי, ראש ממשלת טורקיה מ-1937 עד 1939 ונשיאה השלישי מ-1950 עד 1960.

## ביוגרפיה
באייר נולד בכפר סמוך לבורסה ואביו היה מורה מפלובדיב בבולגריה. הוא הצטרף למועצת האיחוד והקידמה במטרה להשיב את החוקה העות'מאנית לתוקפה. הוא עבר להתגורר באיזמיר וריכז את פעילות המפלגה בעיר. עם תחילתה של מלחמת יוון–טורקיה והפלישה היוונית לאיזמיר ב-1919 הוא השתתף בארגונה של ההתנגדות ליוונים תחת השם הבדוי גליפ הוג'ה (Galip Hoca). בסוף 1919 הוא נבחר לפרלמנט העות'מאני הרביעי והאחרון, ולאחר פיזורו ב-1920 עבר לאנקרה והצטרף לתנועה הלאומית הטורקית. הוא היה חבר באספה הלאומית הגדולה של טורקיה מטעם העיר בורסה ושימש בה כשר הכלכלה. באייר היה יועץ למשלחת הטורקית בדיוני ועדת לוזאן שניסחה את הסכם לוזאן ב-1923, ולאחר מכן כיהן באספה הלאומית כנציג העיר איזמיר. באייר היה מייסדו של "בנק העבודה" הטורקי (İş Bank), הבנק הפרטי הראשון במדינה, ב-26 באוגוסט 1924, ושימש כמנכ"ל הבנק עד 1932.

ב-25 באוקטובר 1937, מונה באייר כראש ממשלת טורקיה על ידי הנשיא מוסטפא כמאל אטאטורק. באייר כיהן בשתי כהונות רצופות בתפקיד זה, אך לאור חילוקי דעות בינו לבין נשיא טורקיה השני איסמט אינני אשר תפס את מקומו של אטאטורק לאחר מותו, סיים באייר את תפקידו ב-25 בינואר 1939. ב-7 בינואר 1946 ייסדו באייר ואחרים את המפלגה הדמוקרטית (Demokrat Parti), ובאייר היה ליושב ראש המפלגה. בבחירות שנערכו ב-1950 ניצחה מפלגתו, והוא היה לנשיא טורקיה. הוא שימש כנשיא המדינה משך עשר שנים, עד שהצבא תפס את השלטון ב-27 במאי 1960. באייר, ראש ממשלתו מנדרס ואחרים נעצרו ונשפטו ב-1961. מנדרס ושני אחרים נדונו למוות והוצאו להורג. באייר נדון למאסר עולם וב-1964 הוא שוחרר מהכלא בשל בריאותו הירודה. בנובמבר 1975 הותר לבאייר לחזור לחיים הפוליטיים והוא הוזמן להיות חבר הסנאט מכוח היותו נשיא הרפובליקה לשעבר, אך הוא סירב. הוא נפטר באיסטנבול ב-1986 בגיל 103.

## קישורים חיצוניים

*  באתר נשיאי טורקיה
* 
* 

קטגוריה:ראשי ממשלת טורקיה
קטגוריה:נשיאי טורקיה
קטגוריה:שרי ממשלת טורקיה
קטגוריה:חברי האספה הלאומית הגדולה של טורקיה
קטגוריה:חברי האספה המחוקקת של האימפריה העות'מאנית
קטגוריה:מנהיגים טורקים שהודחו במהפכה
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון ההצטיינות
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:מעוטרי עיטור הכוכב של יוגוסלביה
קטגוריה:ילידי 1883
קטגוריה:נפטרים ב-1986
הלמה של גאוס (תורת המספרים)

**הלמה של גאוס** (על שם המתמטיקאי הגרמני קרל פרידריך גאוס) היא למה בתורת המספרים, המספקת תנאי למספר טבעי להיות שארית ריבועית. 

על אף שהלמה אינה יעילה ככלי חישוב, יש לה חשיבות תאורטית, כטענת עזר בהוכחות רבות של משפט ההדדיות הריבועית.

## למה
יהי p מספר ראשוני אי-זוגי, ויהי a מספר זר ל-p.

אם n מספר המספרים בקבוצה S=\left\{a,2a,\ldots,\frac{p-1}{2}a\right\} בעלי שארית גדולה מ-\frac{p}{2} בחלוקה ל-p, אזי \left(\frac{a}{p}\right)=(-1)^n, כאשר אגף שמאל הוא סימן לז'נדר. 

## הוכחה
a זר ל-p, ולכן כל \frac{p-1}{2} המספרים בקבוצה S שונים זה מזה מודולו p.
תהיינה r_1,\ldots,r_m שאריות החילוק הקטנות מ-\frac{p}{2}, ותהיינה s_1,\ldots,s_n שאריות החילוק הגדולות מ-\frac{p}{2}.
המספרים r_1,\ldots,r_m,p-s_1,\ldots,p-s_n כולם חיוביים וקטנים מ-\frac{p}{2}. יתרה מזו, אלה מספרים שונים מודולו p:
נניח בשלילה כי r_i=p-s_j. אזי קיימים 1\le k_1\ne k_2\le\frac{p-1}{2} עבורם
:\begin{align}&k_1a\equiv r_i\!\!\!\!\pmod{p}\\&k_2a\equiv s_j\!\!\!\!\pmod{p}\\&k_1a+k_2a\equiv r_i+s_j=p\equiv0\!\!\!\!\pmod{p}\\&(k_1+k_2)a\equiv0\!\!\!\!\pmod{p}\\&k_1+k_2\equiv0\!\!\!\!\pmod{p}\end{align}
אך 1. סתירה.

המספרים r_1,\ldots,r_m,s_1,\ldots,s_n שקולים כמובן לאיברים a,2a,\ldots,\frac{p-1}{2}a בסדר כלשהו.
המספרים r_1,\ldots,r_m,p-s_1,\ldots,p-s_n שווים לאיברים 1,2,\ldots,\frac{p-1}{2} בסדר כלשהו. מתקיים
:\begin{align}r_1\cdots r_m\cdot(p-s_1)\cdots(p-s_n)=\left(\frac{p-1}{2}\right)!\equiv r_1\cdots r_m\cdot(-s_1)\cdots (-s_n)\!\!\pmod{p}\\\left(\frac{p-1}{2}\right)!\equiv(-1)^na^{(p-1)/2}\left(\frac{p-1}{2}\right)!\!\!\pmod{p}\\a^{(p-1)/2}\equiv(-1)^n\!\!\!\pmod{p}\end{align}
אך לפי מבחן אוילר \left(\frac{a}{p}\right)\equiv a^{(p-1)/2}\!\!\!\pmod{p}.

## ראו גם
*משפט ההדדיות הריבועית

קטגוריה:שאריות ריבועיות
גאוס
קטגוריה:קרל פרידריך גאוס
קטגוריה:חשבון מודולרי
קונסטנטין קואנדה

**קונסטנטין קואנדה** (ברומנית: **Constantin Coandă**; 1857–1932) - גנרל ופוליטיקאי רומני, ששירת כשר החוץ וראש ממשלת רומניה למשך תקופה קצרה (24 באוקטובר - 29 בנובמבר 1918).

קונסטנטין קואנדה למד קורסים ייעודיים בבתי הספר הצבאיים בבוקרשט ויאסי (1875–1878). בשנת 1880 נשלח להשתתף בקורסי אוניברסיטה בבית הספר הפוליטכני בפריס, שם השיג תואר במתמטיקה ובבית הספר לתותחנים בפונטנבלו. בשנת 1888 נשלח רס"ן קואנדה כנספח צבאי לווינה, אחר כך לבריסל, ומשנת 1892 הפך לתומך מלכותי של יורש העצר פרדיננד הראשון.

קונסטנטין הגיע לדרגת גנרל בצבא הרומני, ולאחר מכן נהפך למורה למתמטיקה בבוקרשט. בין שבעת בניו נמנה גם אנרי קואנדה.

פעילויות אחרות:
מורה בבית הספר לגשרים וכבישים בבוקרשט.
ציר לוועידת האג הבינלאומית.
נספח צבאי ודיפלומטי לרוסיה שבשליטת הצאר ניקולאי השני (1916-1918).
שר התעשייה (20 במרץ - 14 ביולי 1926).
שר מזכיר המדינה (10 באוגוסט 1926 - 4 ביוני 1927).

ב-24 באוקטובר 1918 נבחר כראש ממשלת רומניה והשתתף בחתימת האמנה בין מדינות הסכמה של מלחמת העולם הראשונה ובין בולגריה. לאחר כהונתו הקצרה כראש ממשלה, שימש כנשיא הסנאט הרומני. ב-8 בדצמבר 1920 קונסטנטין קואנדה נפגע קשה בפיצוץ בבניין הסנאט, פיצוץ בו נהרגו שר המשפטים הרומני, דימיטריה גרצ'אנו והסנאטורים דימיטריה ראדו, הבישוף של אוראדיה וספיריה גאורגיו, נשיא מועצת הסוחרים. הפצצה שהתפוצצה בבניין הוטמנה על ידי קבוצת אנרכיסטים, קומוניסטים יהודיים ביניהם: מקס גולדשטיין, גלבר מוסקוביץ', לאון ליכטבלאו ושאול אוזיאס (יהושע).

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:פוליטיקאים רומנים
קטגוריה:גנרלים רומנים
קטגוריה:שרי החוץ של רומניה
קטגוריה:ראשי ממשלת רומניה
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1850
קטגוריה:רומנים שנפטרו ב-1932
השתקה של כרומוזום X

**השתקת [[כרומוזום]] המין X** (באנגלית: **X-inactivation**) הוא מנגנון המתרחש בתא המכיל שני כרומוזומי X (לרוב, בתאים נקביים נורמליים (XX), וכן במקרי מוטציות כרומוזומליות כגון תסמונת קליינפלטר (XXY) ותסמונת ה-X המשולש (XXX)). 

בשלב עוברי של התפתחות הנקבה (ביונקים), כאשר כבר יש כמה מאות תאים בעובר, מתרחש תהליך מתילציה (נוספות קבוצות מתיל ל-DNA). התהליך הוא אקראי ובלתי הפיך, ובמהלכו הכרומוזום נדחס ומנוטרל. התהליך קורה בכל תא בנפרד, ולכן בכל תא ישותק X אחד בצורה אקראית. שני הכרומוזומים עוברים את תהליך השכפול, מתבצעת פתיחת הדחיסה, ולאחר המיטוזה, הכרומוזום המושתק נדחס שוב. כיוון שהתהליך אקראי לחלוטין, בחלק מן התאים כרומוזום המין שהועבר מהאב יתבטא (וכרומוזום ה- X שהועבר מהאם יושתק), ובחלק מן התאים הכרומוזום שהועבר מהאם יתבטא (וכרומוזום ה- X שהועבר מהאב יושתק). 

חלק מהזרוע הקצרה של כרומוזום X אינו עובר השתקה וקרוי האזור הפסבדו-אוטוזומלי (PAR). זהו האזור הדומה במטענו הגנטי לאזור מקביל בזרוע הקצרה של כרומוזום Y של הזכר, והדמיון מאפשר את הצמדות כרומוזום ה-X לכרומוזום ה-Y בתהליך המיוזה.

בתאי גזע לא מתרחש תהליך ההשתקה, כיוון שמשם נוצרות בסופו של דבר הגמטות.

## מנגנון
גן RNA שאינו מקודד לחלבון (גן המקודד לncRNA) על כרומוזום X בשם X inactivation specific transcript) Xist) הוא גורם מרכזי בתהליך ההשתקה. Xist הוא גן גדול יחסית (17Kbp) המתבטא רק בכרומוזום ה-X המושתק. עותקים של Xist מכסים את הכרומוזום ומובילים להשתקתו. 

כרומוזום X שחסר את Xist לא יהיה מושתק וייווצר עודף בחומר הגנטי. לחלופין, כרומוזום אחר שיקבל את Xist בעקבות טרנסלוקציה עם כרומוזום X יהיה מושתק במקומו ועלול להיוצר חוסר בחומר הגנטי.

## דוגמאות
ממוזער|חתולה בעלת פרווה בצבע ג'ינג'י ושחור
* התבטאות צבע פרווה בחתולים: לחתול זכר (XY) יש רק כרומוזום X אחד, ולכן יהיה לו רק צבע אחד. לחתולה (XX) יש שני כרומוזומי X. במצב עוברי נקבע באקראי בכל תא איזה כרומוזום X מתבטא ואיזה מושתק ולכן בחלק מהתאים מתבטא צבע אחד, ובחלק מתבטא צבע אחר. במהלך ההתפתחות העוברית כל תא מכפיל את עצמו, ונוצרים צברים של תאים. כך נוצרות רקמות שלמות בצבע מסוים, ופרוות החתולה תיראה כבעלת טלאים.  
* תסמונת שבה בלוטות הזיעה לא מתפקדות היא תסמונת תורשתית, אך אצל האישה יתבטא רק בחלק מהאזורים בגוף. כיוון שזוהי התפתחות אקראית, האזורים בגוף בהם תתבטא התסמונת יהיו אקראיים אף הם.
*עוורון צבעים: מחלה רציסיבית המתבטאת על ידי גן הנמצא על כרומוזום X. אצל גבר המחלה תתבטא לחלוטין. אצל אישה, בחלק מתאי העין יושתק הכרומוזום הנושא את המחלה, ובחלק הכרומוזום הבריא. כיוון שרק חלק מהתאים יבטאו את הפנוטיפ של עוורון צבעים, אישה הנושאת את המחלה תוכל לראות צבעים (בין אם בצורה חלקית או מלאה).

## ראו גם
*אינטראקציות בין גנים
*החתמה גנומית
*מארי פרנסס לאיון (הגנטיקאית שגילתה את מנגנון ההשתקה)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:גנטיקה
גרש בודקר

**גרש (הרש) איצקוביץ' בודקר** (באנגלית: Gersh Itskovich Budker; ברוסית: Герш Ицкович Будкер; 1 במאי 1918 -  4 ביולי 1977) היה פיזיקאי יהודי רוסי - סובייטי (מצאצאיו של שמשון מאוסטרופולי), שעסק בפיזיקה גרעינית.

## קורות חיים
בודקר התקבל כ"חבר בהתכתבות" לסניף הסיבירי של האקדמיה הרוסית למדעים, האקדמיה הלאומית של רוסיה (אז ברית המועצות), ב-28 במרץ 1958, וב-26 ביוני 1964 קיבל תואר "אקדמאי" בלימודי פיזיקה גרעינית, לאחר שלמד בסניף האקדמיה שבסיביר.

ב-1959 הקים את המכון לפיזיקה גרעינית באקדמגורודוק (Akademgorodok) שברוסיה, והיה למנהלו הראשון של המכון. לאחר מותו, נקרא המכון על שמו, ושמו שונה ל"מכון בודקר לפיזיקה גרעינית".

בשנת 1967 זכה בפרס לנין

הוא נפטר בגיל 59 באקדמגורודוק מהתקף לב.

חייו ועבודתו המדעית הונצחו באוסף כתבים מאת עמיתיו למחקר, בהם פיוטר קאפיצה, לב לנדאו ואנדריי סחרוב, ולאלו מתווספים שני חיבורים מאת בודקר עצמו. אוסף הכתבים אודות חייו "*G. I. Budker: Reflections & Remembrances*" (ג"א בודקר: מחשבות וזיכרונות) פורסם ב-1988.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:מדענים יהודים סובייטים
קטגוריה:פיזיקאים יהודים רוסים
קטגוריה:יהודים זוכי פרס לנין
קטגוריה:מעוטרי עיטור לנין
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:סגל המכון לפיזיקה וטכנולוגיה של מוסקבה
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1918
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1977
איגוד הכדורסל הישראלי

[ממוזער|שמאל|200px|משרדי איגוד הכדורסל ב[תל אביב-יפו|תל אביב]]
**איגוד הכדורסל הישראלי** הוא עמותה ציבורית רשומה המרכזת והמייצגת את ענף הכדורסל בישראל, הליגות המקצועניות השונות (מלבד ליגת העל) ונבחרות ישראל השונות, מנערים עד נבחרת הבוגרים, גברים ונשים כאחד.
איגוד הכדורסל הוקם ב-8 באוגוסט 1966. עד אז נקרא בשם **ועדת הכדורסל** ונוהל על ידי ההתאחדות לספורט בישראל.
משרדי האיגוד ממוקמים כיום בשדרות יהודית 36, תל אביב-יפו.

## תחומי אחריות
*נבחרת ישראל בכדורסל (בוגרים)
*נבחרת העתודה של ישראל בכדורסל (נבחרת ישראל בכדורסל עד גיל 20)
*נבחרת ישראל בכדורסל נשים (בוגרות)
*נבחרת העתודה של ישראל בכדורסל נשים
*הליגה הלאומית בכדורסל
*הליגה הארצית בכדורסל
*ליגה א'
*ליגה ב'
*ליגת העל בכדורסל נשים
*הליגה הלאומית בכדורסל נשים
*גביע המדינה בכדורסל
*גביע המדינה בכדורסל נשים
*ליגת העל בכדורסל לנוער
*ליגת העל לתיכונים
*גביע האיגוד
*ליגות מחלקות הנוער של האגודות
*גביע המדינה, משחקי ידידות וגביע האיגוד של מחלקות הנוער של האגודות

## הנהלת האיגוד
חברי הנהלת האיגוד אשר נבחרה בשנת 2024 הם:
שמעון מזרחי, איריס וקנין, אורה גלזר, נטע אבוגוב, אילן בק, מנחם וידהורן, גלית מוסאי, רועי שרוני, אלדד אקוניס, סיגל אולפינר, יניב מזרחי, ערן טסל, קרין אגסי סלוניקי, כנרת צדף, נאור גלילי, זאהי ברנסי, רון סקיטל, טלי קריאף, אלי רבי, גל מקל, אורי אשכנזי, יובל רוסמן, ירון אביב, ניסים רון, תומר ברזילי, אסנת אלרואי, ניסים אטרקצ'י, יוסי מלכה.

## יושבי ראש איגוד הכדורסל

## ראו גם

* מנהלת ליגת העל בכדורסל

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: כדורסל
כדורסל
קטגוריה:התאחדויות כדורסל
Mk 2

שמאל|ממוזער|170px|רימון Mk II

**רימון ה-Mk 2** (ידוע גם בשם **Mk II**) הוא רימון רסס שהיה בשימוש כוחות צבא ארצות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה ובעימותים נוספים כולל מלחמת וייטנאם.

## תיאור
הרימון היה בעל עיצוב ייחודי עם מבנה מברזל יצוק, אשר כלל משטח מחורץ המורכב מ-40 בליטות שמחולקות לחמש שורות של שמונה עמודות. העיצוב הזה נועד לשפר את פיזור הרסיסים ולהעניק אחיזה טובה יותר בעת הזריקה. המראה של הרימון דמה לאננס, ומכאן נולד כינויו "רימון אננס". כמו כן, הרימון כונה "רימון רסס" (frag grenade) כדי להבדיל אותו מסוגים אחרים של רימונים כמו רימון היד  Mk 3, שפותח במלחמת העולם הראשונה.

הגרסה של ה-Mk 2 שהייתה בשימוש סביב 1969 שקלה 595 גרם והכילה 57 גרם של חומר נפץ מסוג TNT. הרימון יכול היה להיזרק למרחק של לפחות 30 מטר, והמרחק האפקטיבי לגרימת נזק נרשם כ-10 מטרים.

הרימון  הוחלף בהדרגה על ידי רימונים מסדרת M26 (M26/M61/M57) שהוכנסו לשירות במהלך מלחמת קוריאה, ולאחר מכן הוחלף לחלוטין ברימון מסדרת M33 (M33/M67). על אף הייצור ההמוני של ה-Mk 2 במלחמת העולם השנייה, הוא נותר בשירות מוגבל גם בשנות ה-50 וה-60, במיוחד אצל הצי האמריקני, עד שהוצא משירות בשנת 1969.

## גלריה

קובץ:MkII 06.JPG|טקסט=Post World War II-era Mk 2|Mk 2 שלאחר מלחמת העולם השנייה
קובץ:MkII 05.JPG|טקסט=Bottom of a 1920–1942 baseplugged Mk 2|תחתית של Mk 2 משנת 1920–1942
קובץ:Mk2-HE.jpg|טקסט=HE variant of the Mk 2|גרסה של Mk 2
קובץ:M21-RFX.jpg|טקסט=M21 practice variant designed for training|גרסת תרגול M21 המיועדת לאימון
קובץ:MK2 grenade DoD.jpg|טקסט=A Vietnam War era Mk 2 grenade|רימון Mk 2 מתקופת מלחמת וייטנאם
קובץ:MkII 03.JPG|טקסט=M10A3 series fuse assemblies on a Mk 2A1 grenade, dating from 1942|מכלול נתיכים מסדרת M10A3 על רימון Mk 2A1, משנת 1942
קובץ:Hand grenades US - Battle of the Bulge.jpg|טקסט=Early Mk 2 grenade (with baseplug) with M1 grenade adapter (first from left) and Mk 2A1 HE grenade (without baseplug) warhead on the M17 rifle grenade (third from left)|רימון Mk 2  מתאם רימון M1 (ראשון משמאל)
קובץ:Mk 2 handgrenade.JPG|טקסט=A World War II era Mk 2 grenade recovered in Opheusden, The Netherlands, in 2008|רימון Mk 2 מתקופת מלחמת העולם השנייה שנתפס באופיוזדן, הולנד, בשנת 2008
קובץ:M10A3 Mk 2 A1 defensive hand grenade..JPG|טקסט=World War II era Mk 2 grenade in restoration recovered in Rio de Janeiro, Brazil in 2013
קובץ:U.S. M10A3 Mk-2 A1 defensive hand grenade 1945 Lot World War II era Mk2 grenade in restoration recovered in Brazil RJ in 2013..JPG|טקסט=World War II era Mk2 grenade in restoration recovered in Rio de Janeiro, Brazil in 2013|רימון Mk2 מתקופת מלחמת העולם השנייה ריו דה ז'נרו, ברזיל בשנת 2013


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:רימוני יד
תוססס

**תוססס** הוא מגזין שבועי לנוער אשר שודר בישראל בין השנים 1988–1994 בערוץ הראשון. התוכנית עסקה בנושאים המעסיקים בני־נוער, דוגמת אהבה, מוזיקה, קולנוע, ספורט ומחשבים. בנוסף, התוכנית כללה מערכונים וקטעים הומוריסטיים בין הפינות השונות.

התוכנית זכתה להצלחה גדולה יחסית בקרב הנוער הישראלי. מנחיה שעסקו בבעיות הנוער והגישו פינות על מוזיקה וסרטים זכו לפופולריות רבה בעידן הטרום אינטרנטי, טרום MTV וטרם הגעת הטלוויזיה הרב ערוצית לישראל, בו לערוץ הראשון היה המונופול על תוכני הטלוויזיה בישראל. חלק ממנחי התוכנית נחשבו לאלילי נוער בזמנו והצליחו למנף קריירות מצליחות בעקבות החשיפה בתוכנית.

ב-1991 זכתה התוכנית במקום השלישי בקטגוריית "תוכניות הילדים והנוער" בפרס "תפוח הזהב" של רשות השידור.
## המנחים
מנחי התוכנית מסוף 1988 ועד 1990:
*יעל אלמוג
*רוית פררה
*תמיר קמחי (רפיק)

מנחי התוכנית מסוף 1990 ועד 1994:
*יעל אלמוג
*אקי אבני
*אמנון פישר
*ירדן בר-כוכבא
*איתי שגב
*אלינור אהרון
*אורי בנאי
*קרן סנדר
*יורם ישמעאל

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 1988
קטגוריה:תוכניות אירוח ישראליות
קטגוריה:תוכניות נוער ישראליות
קטגוריה:הערוץ הראשון: תוכניות וסדרות
קורטס

**קורטס** הוא התעתיק העברי ל-**Cortes** או **Cortés** בספרדית ובפורטוגזית. לעיתים גם השם **Cortez** מתועתק כך.

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה ספרדיים
בית אליעזר ותלמה ילין

250px|ממוזער|שמאל|הבית בשנת 1937
שמאל|250px|ממוזער|בניית בית אליעזר ותלמה ילין, 1924

**בית אליעזר ותלמה ילין** הוא המבנה הראשון שנבנה בשכונת רחביה בירושלים. המבנה תוכנן על ידי האדריכלים אליעזר ילין ושותפו וילהלם הקר ובנייתו הושלמה בשנת 1924. בבניין התגוררו אליעזר ותלמה ילין עד 1936, ובתקופה זו הוא היה מרכז תרבותי וחברתי בשכונת רחביה, ובירושלים כולה.
המבנה נמצא ברחוב רמב"ן מס' 14, בפינת רחוב אלחריזי, והוא האחרון מבין הבתים שהקר וילין תכננו ברחביה ששמר על צורתו המקורית.

## המבנה
הבית נבנה בשילוב של אלמנטים מסגנון הבינלאומי - המבנה קובייתי בצורתו, ומורכב מארבע "קוביות" בגבהים שונים, עם אפיונים מקומיים - קשתות באכסדרת העמודים שבכניסת המבנה וכן אלמנטים דמויי אדריכלות המזרח הקדום - כותרות עמודים בסגנון אשורי.

אלמנט מיוחד בחזית הקדמית של הבית הוא מבנה מלבני שבולט ממנה (bay window). בתוך הבית אלמנט זה הוא גומחה שיוצאת מחדר המוגרים ונבנתה כבמה עליה הופיעה תלמה ילין בנגינה בצ'לו, לבדה או בהרכבים קאמריים. רובו של הבית בנוי מאבנים בסיתות טובוזה והפתחים בו מרובעים, ורק אכסדרת העמודים והמבנה הבולט עשויים מאבן בסיתות תלטיש עדין יותר, ובהם נמצאות הקשתות והכותרות בסגנון האשורי. בעיצוב הפנים בולט אלמנט אר דקו של פינות קטומות בחלונות ודלתות עץ,

## היסטוריה
את הבניין תכננו אליעזר ילין ושותפו וילהלם הקר. במכתב שכתבה תלמה ילין לאחת מאחיותיה היא מספרת: "בנייה היא עיסוק מרגש ביותר, ברגע שניגשים למלאכה. מעודי לא ראיתי קודם לכן את אליעזר כה נרגש ונלהב". אביה של תלמה, הרברט בנטוויץ', סייע כספית לבניית הבית. הבית נבנה בשנת 1924.

בקומת הקרקע היו חדר מגורים (סלון) גדול, חדר עבודה, חדר אוכל ומטבח, וכן יחידת מגורים עבור הרברט בנטוויץ', ששהה בה כמה חודשים בשנה כשביקר בארץ. בקומה העליונה היו חדרי השינה והשירותים. במשך כמה שנים הפעילה תלמה ביחידת הדיור של אביה, בזמן שהוא לא היה בארץ, את גן הילדים הראשון של השכונה.

הבית הפך למרכז חברתי ואומנותי בו ביקרו שמנה וסלתה של ירושלים המנדטורית - נציבים עליונים, אנשי ממשל בריטי ובכירים ביישוב העברי, פרופסורים מהאוניברסיטה העברית ומוזיקאים מכל העולם בהם ארתור שנאבל, ברוניסלב הוברמן ואמיל האוזר. בסלון נערכו קונצרטים בהם ניגנו תלמה והרכבים קאמריים בהם השתתפה. מרג'רי בנטוויץ', אחותה של תלמה, תיארה את הבית:

בשנת 1936 נאלצה משפחת ילין למכור את הבית בשל קשיים כלכליים אליהם נקלע משרד האדריכלים הקר-ילין. ב-1950 קנו אותו ד"ר עדיה קוניקוב ורעייתו כרמל, בתו של יצחק עבאדי, שהיה ידידם ומבאי ביתם של משפחת ילין. הם הקפידו על שימור הבית הן מבחוץ והן מבפנים, כולל דלתות העץ והמדרגות.

ב-2015 קנה את הבית תושב חוץ, שהגיש בקשה להוספת שתי קומות במסגרת תמ"א 38, תוך הריסת רוב הבית והשארת חזיתו. אף על פי שהבית כלול בתוכנית לשימור אתרים של ירושלים כבית "לשימור מחמיר", הוועדה המקומית אישרה את הבקשה. הדבר עורר מאבק של המועצה לשימור אתרים, של בני משפחת ילין ושל תושבים בשכונה.

## לקריאה נוספת
* דוד קרויאנקר, **אדריכלות המדינה שבדרך, בראי יצירתם של הקר-ילין**, כתר, ירושלים, 2006. עמ 75 - 86
* אמנון רמון, **"דוקטור מול דוקטור גר" שכונת רחביה בירושלים**, הוצאת יד בן צבי, ירושלים 2006
* דוד קרויאנקר, **ירושלים - מבט ארכיטקטוני**, כתר הוצאה לאור, 1996.

## הערות שוליים

קטגוריה:רחביה: מבנים
קטגוריה:ירושלים: מבנים לשימור
אליעזר ותלמה ילין
קטגוריה:הסגנון הבין-לאומי בארץ ישראל
בית מולכו

**בית מולכו** הידוע גם כ**"קפה רחביה"** הוא מבנה בשכונת רחביה בירושלים השוכן ברחוב רמב"ן 20, בפינת רחוב אבן גבירול 22.

## היסטוריה
בית מולכו נבנה במגרש שנחשב לאחד הטובים במגרשי השכונה, וזאת בשל מיקומו ברחוב ראשי ובסמוך למגרש הטניס השכונתי (כיום גן ציבורי, גן אליעזר ילין), וסומן כ"מגרש מס' 1" במפות חברת הכשרת היישוב אשר הקימה את השכונה. השכונה כולה נרכשה בשלושה-ארבעה שלבים שונים, החל מראשית שנות ה-20 של המאה ה-20, על ידי הסוחר ואיש העסקים יצחק יהודה כהן עבור המוסדות הלאומיים, ביחד עם שלושה מחבריו האמידים: חכמישווילי, שלוש וקארסו **כאנשי-קש**. לאחר פרסלציה הוגרלו החלקות בין הנרשמים לשכונה.

אבן הפינה של בית מולכו הונחה בשנת 1929, במקום צריף עץ מבודד שהקים יצחק רפאל מולכו בתחילת העשור לאחסון סרטי ראינוע וקולנוע דליקים, בהם סחר, כולל סרטי MGM, GAUMONT. עם הקמת המבנה בן הקומה האחת, התגוררו בו שמחה ויצחק רפאל מולכו ומשפחתם, בקומה הכוללת גם את משרדי החברה להפצת סרטים וגם את הנהלת שכונת רחביה, בהיות יצחק רפאל מולכו מוכתר השכונה לאורך תקופת המנדט הבריטי. כן שכנה בקומה זו ספרייתו הענפה, המצויה כיום בסמוך לבית, ביד בן-צבי. ב-1935 נבנתה קומה שנייה ששימשה מאז כמגורי משפחת מולכו, ספרייתה ומשרדיה. במשך השנים היה תלוי שלט מסחרי גדול, במרפסת הקומה השנייה מעל הכניסה לבית.

בחדרי הכביסה הקטנים מעל לקומה ב', התגורר הקונדיטור של "קפה רחביה", "העובד הזר" ההונגרי, פטר, שלימים היה בעליו של קפה פטר ברחוב כרמייה 4, במושבה הגרמנית, ליד קולנוע סמדר.

בשנות ה-30 של המאה ה-20 פעל בקומה הראשונה של המבנה **"קפה רחביה",** שהיה אחד מראשוני בתי הקפה המודרניים של ירושלים ואתר מפגש חברתי עבור תושבי שכונות ירושלים שמחוץ לחומות - ותיקים ועולים. בבית הקפה, שנודע באיכות עוגותיו הווינאיות, נהגו להיפגש אנשי רוח ירושלמים, אנשי תרבות וכן קציני צבא בריטים ופקידי המנדט הבריטי, כמו גם פקידי הסוכנות היהודית. המקום נודע באירועי המוזיקה, נשפי הריקודים ובתזמורתו של יעקב (ג'ק) שמיר שניגנה בו. אלה עוררו לעיתים את חמתם של שכנים אדוקים מתנועת עזרא הסמוכה, משנערכו גם ביום השבת. מול הקפה נערכו הפגנות נגד חילול השבת. בית הקפה נסגר בשנות ה-50, וכן נבנתה קומה נוספת, במקום חדרי הכביסה, למגורי משפחת מולכו המתרחבת.

הבניין אכלס סופרמרקט בקומת הקרקע, ושתי דירות, אחת בכל קומה.

## במאה ה-21: בנייה מחדש, הרחבה, והקמת מלון רמב"ן
בשנת 2024 הורחב בית מולכו הוותיק (שהיה מבנה לשימור) והוקם בו מלון בוטיק חדש בן 5 קומות ו-22 חדרים. בהרחבה שומרו חזיתות המבנה הקיים, לאורך רחובות רמב"ן ואבן גבירול, והוספו קומות חדשות. קומת הקרקע וקומת המרתף תוכננו כקפה-מסעדה המשרת את השכונה, ומנסה להוות מחווה ל'קפה רחביה', ששכן במקום כמה עשרות שנים קודם לכן.

בעלי מסעדת מחניודה, אסף גרניט ואורי נבון, הם היזמים של המלון החדש, והם שנתנו לו את השם 'מלון רמב"ן'. המלון כולל בית קפה ומסעדה חלבית (קפה רמב"ן), מסעדה בשרית ובר על הגג.

## גלריית תמונות


תמונה:Beit Molcho - Ramban Hotel - Rehavia - Photo No. 1.jpg|בית מולכו/מלון רמב"ן - מבט מכיוון רחוב אבן גבירול
תמונה:Beit Molcho - Ramban Hotel - Rehavia - Photo No. 2.jpg|בית מולכו/מלון רמב"ן - מבט מכיוון רחוב רמב"ן



## לקריאה נוספת
* אמנון רמון, **"דוקטור מול דוקטור גר": שכונת רחביה בירושלים**, הוצאת יד בן צבי, ירושלים, 2006
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רחביה: מבנים
קטגוריה:ירושלים: בתי מלון
קטגוריה:ירושלים: בתי קפה ומסעדות
בית השמשוני

**בית שמשוני**, או **בית [[יד הנדיב]]**, הוא מבנה בשכונת רחביה בירושלים המצוי ברחוב אבן גבירול 16, בפינת רחוב אברבנאל.

## היסטוריה
בית שמשוני נבנה עבור דוד שמשוני, פקיד בכיר בממשלת המנדט הבריטי בין השנים 1931–1932. המבנה תוכנן על ידי האדריכל ריכרד קאופמן בסגנון הבינלאומי. בית שמשוני נחשב לאחד הבתים היפים שנבנו בשכונת רחביה בשנות הקמתה הראשונות.

המבנה בנוי בטון ומצופה אבן וכלל מאפיינים רבים של הסגנון הבינלאומי - מרפסת קמורה גדולה, מרפסת קמורה קטנה יותר מעליה (אלמנטים דמויי ספינה), תקרות הצלה מעל המרפסת, חלונות אופקיים צרים בחדר המדרגות של המבנה המאווררים את חדר המדרגות ומונעים את חימומו על ידי אור רב מדי.

בראשית שנות ה-80 של המאה ה-20 נרכש המבנה על ידי יד הנדיב (קרן רוטשילד). המבנה שופץ בפיקוח משרד האדריכלים ספקטור עמישר, אשר הוסיפו קומה נוספת למבנה (תוך שמירה על צביונו המקורי). לחזית המבנה הוסף שלט האצולה של משפחת רוטשילד.

## גלריית תמונות

Beit Hashimshony P8020009.jpg|חלונות צרים המאירים את חדר המדרגות במבנה
Symbol- Beit Hashimshony.jpg|סמל בית משפחת רוטשילד
BeitHashimshony.jpg|חזית המבנה


## לקריאה נוספת
* אמנון רמון, **"דוקטור מול דוקטור גר" שכונת רחביה בירושלים**, הוצאת יד בן צבי, ירושלים 2006
* דוד קרויאנקר, **ירושלים - מבט ארכיטקטוני**, כתר הוצאה לאור, 1996.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:רחביה: מבנים
קטגוריה:הסגנון הבין-לאומי בארץ ישראל
השמשוני
השמשוני
צ'ארלס סימיק

**צ'ארלס סימיק** (**Charles Simic**; 9 במאי 1938 – 9 בינואר 2023) היה משורר אמריקאי ממוצא יוגוסלבי, מסאי ומתרגם, חתן פרס פוליצר בשירה (1990).

## ביוגרפיה
נולד כדושאן סימיץ' בבלגרד שביוגוסלביה. ילדותו עברה בצל אסונות מלחמת העולם השנייה. בשנת 1953 היגר עם אמו ואחיו לפריז וכעבור שנה הצטרפו אל אבי המשפחה בניו יורק. כעבור זמן קצר עברו להתגורר בפרבר של שיקגו, שם סיים את לימודי התיכון. לימודיו באוניברסיטת שיקגו נקטעו עקב גיוסו לצבא ב-1961. לאחר שחרורו ב-1963 למד לתואר בוגר באוניברסיטת ניו-יורק.

### משורר
צ'ארלס סימיק פרסם יותר מעשרים כרכים של שירה, מסות ותרגומי שירה. שיריו הראשונים נדפסו בכתב העת היוקרתי לשירה, "שיקגו רוויו". ספרו הראשון יצא לאור בשנת 1966.

סימיק תרגם לאנגלית מלשונות הבלקן, מסרבית-קרואטית, מקדונית, סלובנית וגם מצרפתית.

### מורה ומרצה
משנת 1973 קבע את מושבו בניו המפשייר, וכיהן שנים רבות כמורה ומרצה פרופסור לספרות באוניברסיטת ניו המפשייר, ואף ניהל את החוגים לכתיבה יוצרת.

## פרסים והוקרה
* פרס פוליצר על שירתו בשנת 1990, כשכינס את שיריו בספר "העולם אינו נגמר". הספר יצא גם בתרגום עברי, בהוצאת "קשב לשירה".
* ב-2007 הוכרז כמשורר הלאומי של ארצות הברית, והוא המשורר ה-15 הנושא בתואר הנכבד הזה,
* חתן פרס המשוררים גם ב-2008.

## חיים אישיים
ב-1964 נשא לאישה את הלן דובין - מעצבת אופנה, ולזוג שני ילדים.

## שיר לדוגמה של צ'ארלס סימיק
**אקלים קשה**, תרגמה מאנגלית אורה סגל

## ספריו בעברית
* **איפה פפה?**, לילדים, תרגם יונתן ניראד, עריכה – דלית לב, עם עובד, תל אביב, 2001.
* **העולם אינו נגמר**, שירים בפרוזה, מאנגלית – משה דור, קשב לשירה, תל אביב, 2004.
* **מה אמרו הצוענים לסבתי**, תרגם מאנגלית – משה דור. הוצאת כרמל, 2010.

## לקריאה נוספת
* **שיחה עם צ'ארלס סימיק** (מראיינים: יהודה ויזן, ערן הדס); צ'ארלס סימיק – **שיר הפרוזה: שירתם של שוטי הכפר** (מאנגלית: יהודה ויזן); צ'ארלס סימיק – **אני אחרון...** (מאנגלית: משה רון), דחק - כתב עת לספרות טובה, כרך ו', 2016.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* ההכרזה על מינויו של סימיק למשורר הלאומי, אתר ספריית הקונגרס
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משוררים אמריקאים
קטגוריה:עמיתי מקארתור
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:מהגרים מיוגוסלביה לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים ממוצא סרבי
קטגוריה:זוכי פרס פוליצר: שירה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1938
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2023
שמן המשחה

**שֶׁמֶן הַמִּשְׁחָה** הוא שמן שנעשה משמן זית, מור, קינמון, קידה וקנה בושם, אשר איתו היו מושחים כהנים גדולים, מלכים ואת כלי המקדש הראשונים כדי שיוכלו לכהן בתפקידם. שמן המשחה הוכן רק פעם אחת, בתקופת משה.

## מקור המצווה
מקור המצווה מופיע בפרשת כי תשא שבחומש שמות:

## דינים
אסור לעשות את שמן המשחה כדי ש"זרים" ימשחו בו. אם בטעות עשה זאת בשוגג - יביא קרבן חטאת, אך אם במזיד - חייב כרת.

את המלכים משחו ליד מעיין, אך לא כאלה שהם בנים של מלך. אך במצב שבו יש מחלוקת מיהו המלך, מותר למשוח בני מלך כדי להודיע שהם המלכים הנבחרים.

## טעמי המצווה
טעם עשיית השמן הוא מפני שה' רצה שנעשה פעולה בנפשותינו ביום שבו נתחנך בעבודתו. טעם איסור משיחת השמן ל"זרים" ועשייתו לשימוש אישי, הוא מפני שלא נאה שאנשים פשוטים ישתמשו בשמן מכובד.

## גניזת שמן המשחה
לקראת חורבן בית ראשון ציווה יאשיהו מלך יהודה שיניחו את ארון הברית, מטה אהרן, צנצנת המן ושמן המשחה במקום מיוחד שחפר שלמה המלך, וזאת, כדי שהם לא יתגלו. מאז לא היה שימוש בשמן המשחה.

## הכנת שמן המשחה
לשיטתו של רבי יהודה השמן הוכן באמצעות שליקת החומרים בשמן, ואילו לשיטת רבי יוסי היו שמים את החומרים במים, על גבי המים היו שופכים את השמן שהיה סופח את התמציות ומעבירים אותו לכלי אחר. אם כי, אפשר לראות לפי הירושלמי שרבי יהודה הוא שסובר שהיו שורים את הבשמים במים ואחרי זה שופכים עליהם שמן שהיה מקבל את ריח הבשמים ומוציאים את המים בשונה מהבבלי שנראה בו שרבי יהודה סובר כדעת רבי מאיר בירושלמי (שם).

## ניסים שנעשו בשמן המשחה
רבי יהודה מונה מספר ניסים שנעשו בשמן. כמות השמן שנוצרה הייתה 12 לוגין, אבל הוא הספיק למשיחה של המשכן כולו, כליו, אהרן ובניו, כל שבעת ימי המלואים וכן כהנים גדולים ומלכים. בנוסף, השמן עתיד להספיק לעתיד לבוא שנאמר: "שמן משחת קדש יהיה זה לי לדורותיכם".

## ראו גם
* קטורת הסמים
* בית המקדש
* כהן גדול

## קישורים חיצוניים
* 
* מצוות שמן המשחה, באתר ויקיהדות
* 
* שמן המשחה - שחזור מרקחת בשמים קדומה בראי המקורות הבתר-מקראיים. פרופ' זהר עמר ואלרון זבטני, באתר academia.edu

## הערות שוליים

קטגוריה:בית המקדש
קטגוריה:תרי"ג מצוות
קטגוריה:מצוות הנעשות על ידי כהן
קטגוריה:כהונה
קטגוריה:פרשת כי תשא
קטגוריה:מצוות בית המקדש
נימפאה לבנה

**הנימפאה הלבנה** (שם מדעי: *Nymphaea alba*) הוא צמח מים רב-שנתי ממשפחת הנופריים.
## מאפיינים
בהיקף הפרח ארבעה עלי-גביע ירוקים, צורתם אזמלית, והם נשירים. הפרח גדול מאוד (קוטרו עד 20 ס"מ), מרנין-עין, עם עשרות עלי-כותרת ערוכים בדורים אחדים, צבעם לבן צחור עם ברק כחלחל קל. במרכז הפרח אבקנים צהובים רבים וגדולים, המשווים לפרח מראה דו-גוני. המעבר מעלי כותרת לאבקנים הוא הדרגתי: בחוץ עלי כותרת רחבים, פנימה להם עלי כותרת צרים יותר ויותר, פנימה להם אבקנים רחבים, ובמרכז אבקנים צרים. ההאבקה מתבצעת על ידי חיפושיות.

מקנה השורש הפיקו גם חומרי-צבע ותרופות. הוא מכיל טאנינים וחומצה גאלית.
הנימפאה הלבנה נפוצה באירופה ובצפון אסיה. כן נצפו בעבר פריטים בישראל. סיבות מגוונות כייבוש אגם החולה, הביאו לירידה בתפוצתו בישראל, והצמח נדיר ביותר כיום.

הנימפאה הלבנה גדלה לצד הנופר הצהוב והנימפאה התכולה. כשאר צמחי המים בארץ, הפריחה באביב ובקיץ.

## קישורים חיצוניים

* נימפאה, באתר הגן הבוטני בירושלים

## הערות שוליים

300px|ממוזער|מרכז|פרחי נימפיאה באגם בשוודיה.

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:נופריים
קטגוריה:צמחי בר בסכנת הכחדה בישראל
קטגוריה:צמחי בר שנכחדו בישראל
קטגוריה:ערכי טבע מוגנים בישראל: צמחים
קטגוריה:פרחים לבנים בארץ ישראל
קטגוריה:פרחים לבנים-צהובים בארץ ישראל
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
פלקטה

שמאל|ממוזער|250px|חרב הפלקטה מהמאה ה-4 לפנה"ס
**פלקטה** (Falcata) היא חרב שהייתה בשימוש השבטים האיברים בעת העתיקה. הייתה בשימוש נרחב עד הכיבוש הרומי.

## מקור השם
המושג "פלקטה" איננו עתיק: נראה שהמונח הומצא על ידי פרננדו פולגוסיו בשנת 1872. מקור השם הוא ככל הנראה בביטוי הלטיני *ensis falcatus*, כלומר "חרב מגל". הוא בחר בשם "פלקטה" ולא "פלקטוס" כי חרב בספרדית היא בלשון נקבה ואילו "פלקטוס" היא בזכר. אף שמקור השם אינו בעת העתיקה הוא אומץ על ידי הקהילה המדעית.

## היסטוריה וצורה
מקור הפלקטה דומה למקור רוב החרבות העתיקות בעלות צורה זו. פלקטה כמו חרבות מגל אחרות הגיעה מסכין-מגל שמקורו בחקלאות בתקופת הברזל. עם הזמן הסכין התארכה עד כדי כך שאפשר היה להשתמש בה בתור חרב. חרב זו דומה לחרבות אחרות מהצורה הזאת כמו למשל הח'ופש המצרי והקופיס היווני.

פלקטה היא חרב בעלת להב אחד שהולך ומתרחב לקראת השליש האחרון של הלהב ואז חוזר ומתעקל בכיוון הנגדי על מנת ליצור את החוד. כך נוצרת חרב קמורה קמעה הטובה בעיקר לשיסוף, אך גם לדקירה. הידית מעוצבת בצורת וו ולעיתים קרובות נוספה שרשרת לידית על מנת לאפשר אחיזה טובה יותר של החרב. אף שפלקטה היא בעיקרה חרב בעלת להב אחד בלבד, נמצאו פלקטות עם שני להבים מחודדים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:חרבות
זגורי (יוון)

שמאל|ממוזער|250px|קניון ויקוס בחבל זגורי
**זגוֹרי** (ביוונית: **Ζαγόρι**) הוא חבל ארץ בהרי פינדוס בצפון-מערב יוון, קרוב לגבול עם אלבניה. שטחו כ-1,000 קמ"ר, מספר התושבים הוא כ-3,700 בלבד והם מפוזרים ב-46 כפרים קטנים. העיר הקרובה ביותר היא יואנינה.

ב-2023 החבל הוכרז כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו.

פירוש השם "זגורי" הוא "מעבר להרים", המעיד על ייחודו של החבל מבחינת הטבע הפראי הכולל הרים גבוהים המושלגים בחורף ונהרות שוצפים. בחבל יערות גדולים של עצי מחט שונים ושפע של בעלי חיים כמו זאבים, דובים וחיות אחרות הנמצאות בסכנת הכחדה.

כפרי האזור שמרו עד היום על צביונם העתיק ובנויים מאבנים לא מסותתות. הגגות בנויים מרעפים של אבני לווחה. בשל ריחוקם ובידודים שמרו התושבים על אוטונומיה מסוימת בתקופת השלטון הטורקי.

את הנחלים חוצים גשרי גבנון מקושתים כפי שהיה מקובל באימפריה העות'מאנית. רק בשנים האחרונות, עם שיפור תשתית הכבישים והנגישות לאזור, החלו תיירים לפקוד חבל ארץ זה.

## קניון ויקוס

קניון ויקוס הוא תופעת טבע ייחודית ביוון. בשנת 1997 הוא הוכר ונכלל בספר השיאים של גינס כקניון העמוק הצר ביותר בעולם. אמנם הגרנד קניון בארצות הברית עמוק ממנו אך קניון ויקוס צר ממנו. המקום מהווה פארק לאומי ומשמש מקום מפלט לבעלי חיים רבים המצויים בסכנת הכחדה, וכלולים בו מסלולי טיול רבים.

## גלריה

אבישי טייכר 065.jpg|קניון ויקוס
אבישי טייכר 069.jpg|קניון ויקוס
אבישי טייכר 066.jpg|קניון ויקוס - שיא גינס כקניון העמוק הצר ביותר בעולם
אבישי טייכר 071.jpg|קניון ויקוס
אבישי טייכר 068.jpg|גשר עתיק בזגורי
אבישי טייכר 067.jpg|בית עם רעפי צפחת אבנים בכפר ויצה


## קישורים חיצוניים

* 
* הנוף התרבותי של זגורי באתר אונסק"ו 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יוון: גאוגרפיה
יסו"ד

**חוג יסו"ד** (ישראל סוציאל-דמוקרטית) היה התארגנות פעילי שמאל-חברתי אשר הוקמה בשנת 2000.
## אודות התנועה
על פי אתר האינטרנט של התנועה, "מטרתה לקדם את הדיון הציבורי בשאלות חברתיות-כלכליות ופוליטיות-תרבותיות פנימיות. יסו"ד חותרת להבהיר את הסכנות הממשיות הנובעות מהמהלך הנאו-ליברלי הנוכחי; להצביע על היתרונות הכלכליים של בלימת מגמת ההפרטה; ולהראות לאן ניתן להגיע חברתית, כלכלית ופוליטית מנקיטת מדיניות ציבורית סוציאל-דמוקרטית".

יסו"ד הוציאה לאור את כתב העת 'חברה' – כתב עת סוציאליסטי שנכתב בהתנדבות ועסק בענייני חברה, כלכלה, פוליטיקה ותרבות.

בין חברי יסו"ד נמנו: פרופ' דני גוטוויין, ד"ר עמי וטורי, שי כהן, יפתח גולדמן, פעילים נוספים מקבוצות שיתופיות, מהקיבוץ העירוני בבית שמש (תמוז), ואחרים.

ב-1 במאי 2001 ערכה התנועה מפגש בסמינר אפעל, שמטרתו הייתה יצירת קואליציה של כל הארגונים החברתיים החדשים בישראל.

ב-31 בינואר 2011 השתתפו נציגי יסו"ד בכנס "בונים סוציאל-דמוקרטיה" שנערך בסמינר הקיבוצים. כנס זה אורגן על ידי מס"ד (המטה הסוציאל-דמוקרטי) ויסו"ד. השתתפו בכנס פוליטיקאים ממפלגת העבודה, בהם עמיר פרץ, מזכירת המשמרת הצעירה ויו"ר מחוז ירושלים, אילן גילאון ונציגים נוספים ממרצ, אנשי התנועה הירוקה, שרון קטרון מוועד מרצי האוניברסיטה הפתוחה ועוד כ-200 פעילים. מטרת הכנס, שהתכנס כתגובה לקריאתו של דני גוטווין הייתה בניית כוח פוליטי המורכב ממפלגות שמאל שונות, התומך בערכים סוציאל-דמוקרטיים.

## ראו גם
* סוציאל-דמוקרטיה
* מדינת רווחה

## קישורים חיצוניים
* אתר הבית של יסו"ד

## הערות שוליים

קטגוריה:ארגוני שמאל בישראל

קטגוריה:סוציאל-דמוקרטים
אירשאד מנג'י

**אירשאד מנג'י** (נולדה ב-1968) היא עיתונאית, סופרת ופעילה פוליטית קנדית פמיניסטית. מנג'י היא מוסלמית ולסבית מוצהרת, הקוראת לקריאה ביקורתית של האסלאם והפרשנות האורתודוקסית של הקוראן. היא משמשת כמנהלת של ה-Moral Courage Project באוניברסיטת ניו יורק שבארצות הברית, הפועל במסורת ליברלית ומבקש לפתח מנהיגים המערערים על תפיסות פוליטיות קונפורמיסטיות.

במקביל לפעילותה הפוליטית, הפיקה והנחתה כמה תוכניות טלוויזיה בנושאי מדיניות ציבורית, והיא משמשת כחוקרת ומרצה אורחת בכמה אוניברסיטאות מובילות בארצות הברית ובאירופה. עיקר פרסומה הגיע מהספר פרי עטה "הצרה עם האסלאם".

## ביוגרפיה
מנג'י נולדה באוגנדה תחת משטרו של אידי אמין. הוריה, ממוצא מצרי והודי, היגרו לוונקובר שבקנדה כשהייתה בת 4. בקנדה למדה מנג'י במדרסה. למרות שהצטיינה בלימודיה, היא סולקה מהמדרסה, לדבריה משום ששאלה יותר מדי שאלות חתרניות. עם זאת, מנג'י המשיכה ללמוד אסלאם בספריות ציבוריות ואצל מורים ערביים.

## פוליטיקה ועיתונות
לאחר סיום לימודיה האקדמיים, עסקה מנג'י כיועצת לחבר פרלמנט, ואחר כך כמזכירת העיתונות של השר של אונטריו לענייני נשים וככותבת נאומים למפלגה הדמוקרטית החדשה. בשנת 1992, בהיותה בת 24, החלה לכתוב מאמרי מערכת למגזין "אוטווה סיטיזן". בכך הייתה לאדם הצעיר ביותר שמונה כחבר במערכת יומון קנדי כלשהו. את תפקידה עזבה כשחזרה לקריירה פוליטית כאישה הראשונה שהנהיגה מפלגה קנדית. אז כתבה את ספרה הראשון "לסכן אוטופיה: על סף דמוקרטיה חדשה" שיצא לאור ב-1997.

## סוגיות מגדר
מנג'י הנחתה מספר תוכניות טלוויזיה, ביניהם "קוויר טלוויז'ן" של הטלוויזיה הקנדית "סיטי T.V", בה היא ראיינה מוסלמים ומוסלמיות בעלי נטייה הומוסקסואלית. כאורחת הופיעה בתוכניות טלוויזיה ברשתות אמריקאיות רבות, והיא נפגשת עם אנשים שונים ומרצה בקמפוסים שונים.

## אסלאם מודרני
עיקר פרסומה הוא בשל ספרה **הצרה עם האסלאם - קול קורא לדיבור גלוי,** אשר פורסם בלמעלה מ-30 מדינות ושפות. ספר זה, המפנה אצבע מאשימה כלפי המוסלמים בבעיות שהאסלאם מציב, נוצר לטענתה במתכונת של מכתב פתוח ממנג'י, הרואה עצמה כקול שינוי מוסלמי לאזרחי העולם.

בספר היא קוראת למוסלמים ולא מוסלמים כאחד לעזור במבצע האג'תהאד, ומעודדת נוער מוסלמי לבחון פירושים אורתודוקסיים ואחרים של האסלאם וליצור רשת של מוסלמים המעוניינים בתיקון ליברלי של האסלאם. מנג'י מיודדת עם הסופר סלמאן רושדי, כמוהו קיבלה מכתבי איומים רבים.

## ראו גם
*אייאן חירסי עלי
*להט"ב ואסלאם

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* אירשאד מנג'י בשיחה על תוכן ספרה "הצרה עם האסלאם", אל ג'זירה

## הערות שוליים

קטגוריה:להט"בים קנדים
קטגוריה:פעילות למען זכויות להט"ב
קטגוריה:פמיניזם דתי
קטגוריה:פעילים פוליטיים אסלאמיים
קטגוריה:מהגרים לקנדה
קטגוריה:עיתונאים להט"בים
קטגוריה:סופרות קנדיות
קטגוריה:סופרים קנדים
קטגוריה:מוסלמים קנדים
קטגוריה:עיתונאיות קנדיות
קטגוריה:קנדיות שנולדו ב-1968
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1968
גלאוודיוס, קיסר אתיופיה

**גלאוודיוס** (געז: "ግላዉደዎስ", גרסה אתיופית של השם "קלאודיוס") היה קיסר האימפריה האתיופית בתחילת תקופת השפל האתיופית. גלאוודיוס היה בנו השני של הקיסר דווית השני מאשתו הקיסרית וונג מוגסה. הוכרז כקיסר אתיופיה ב-12 בספטמבר 1540 כאשר אביו נפטר, הוכתר בשם "אצנף סגד" ("לו הפסגות סוגדות").  

תקופת שלטונו התאפיינה במאבק עם האימאם אחמד אבן איברהים אל-גאזי במלחמת אתיופיה-אדאל ועד לתבוסתו של אל-גאזי ומותו בקרב ווינה דגה ב-21 בפברואר 1543 בעזרת סיוע פורטוגזי. לאחר מותו של אחמד גראן כל האיחוד האיסלאמי שהיה תלוי באישיותו הכריזמטית התפורר, וגלאוודיוס גירש  את המוסלמים חסרי המנהיג מהרמה האתיופית. אולם כשהיה במסע צבאי נגד האגאווים באגאו מדר וגוג'אם, פלש אמיר הרר נור איבן מוג'יהד לאתיופיה. גלאוודיוס הגיב מיד בתפיסת העיר הרר היכן שהסולטאן בראקאת איבן עומר דין מנהיג סולטנות אדאל נהרג. והיה האחרון בשושלת וולאשמה ששלטה באדאל.

מיסיונרים ישועים הגיעו בתקופתו לאתיופיה וניסו להעביר את תושבי אתיופיה הנוצרים אורתודוקסים לנצרות קתולית. בתגובה לניסיון זה הוא כתב את הצהרת גלאוודיוס שבה הגן על הדוקטרינה המונופיזיטית של הכנסייה האתיופית.

גישת אתיופיה לעולם דרך הים האדום שובשה מספר פעמיים בתקופת שלטונו ב-1557 כאשר האימפריה העות'מאנית כבשה את מסוואה. כיבוש מסוואה מנע יבוא של נשק חם לאתיופיה והחלה את מלחמת טורקיה-אתיופיה.

גלאוודיוס נהרג בלחימה מול סולטאן הרר נור אבן מוג'היד בפטגר ב-12 במרץ 1559 ביום שישי הטוב, נקבר בכנסיית מריאם שבטדבה.

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קיסרי אתיופיה
קטגוריה:השושלת הסולומונית
קטגוריה:תקופת השפל האתיופית
קטגוריה:מלכים אפריקאים
קטגוריה:ילידי 1523
קטגוריה:נפטרים ב-1559