open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
יואל (חברה)

** י.ו.א.ל. ירושלים אויל אקספלוריישין בע"מ** (שם החברה נגזר מראשי התבות של החברה באנגלית -** JOEL Jerusalem Oil Exploration Ltd** היא חברת החזקות ישראלית.

יואל התאגדה ביוני 1982 כחברה ציבורית  בחודש אוקטובר 1982 נרשמו לראשונה ניירות הערך של החברה למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב. בעלת השליטה בחברה היא אקויטל בע"מ שבבעלות אנשי העסקים קובי מימון וחיים צוף.

## היסטוריה
חברת יואל  הוקמה על ידי איש העסקים יוסף (ג'ו) אלמליח וארמנד האמר, מיליונר יהודי־אמריקאי שהקים את חברת אוקסידנטל פטרוליום, תחתיה הוקמה בשנת 1983 החברה הבת ישראמקו אינק, שהונפקה בבורסת נאסד"ק בארצות הברית . הקבוצה קיבלה רישיונות קידוח לחיפושי נפט בשטחים עצומים ברחבי מדינת ישראל. בין השנים 1983-1985 ביצעה ישראמקו ארבעה קידוחים בהשקעה של 8 מיליון דולר באזור ים המלח ("קידוחי גורים"). בקידוח גורים 4  התגלה נפט בעומק של כאלף מטר, בשכבה מגיל קרטיקון תחתון. 9,124 חביות נפט הופקו מגורים 4 במשך 14 חודשי הפקה, אך המשך ההפקה לא התאפשר בגלל פריצה מוקדמת של מי האקויפר הנמצאים מתחת למאגר לתוך הבאר, והקידוח הוגדר לא כלכלי. 

בשנת 1985 הקימה ישראמקו את "נגב 1 שותפות מוגבלת" בשותפות עם יואל, פספורט בע"מ (חברה נוספת בשליטת ג'ו אלמליח שהחזיקה ביואל), נפטא חברה ישראלית לנפט בע"מ, "דלק" חברת הדלק הישראלית בע"מ, דלק חיפושי נפט בע"מ (כיום דלק אנרגיה) ושותפים נוספים. עד שנת 1988 ביצעה חיפושי וקידוחי נפט בהשקעה של 19 מיליון דולר ללא הצלחה ופורקה.

בינואר 1993 רכשה חברת יואל מחצית מהזכויות בקריית שדה התעופה (שבהמשך שונה שמה ל"איירפורט סיטי"), פרויקט משרדים והיי-טק בן 385 אלף מ"ר שנבנה על הקרקעות החקלאיות של מושב ברקת, ליד נמל התעופה בן-גוריון. ב-2006 הנפקו ניירות הערך של חברת איירפורט סיטי בבורסה לניירות ערך בתל אביב והיא הפכה לזרוע הנדל"ן של החברה.

עד שנת 1993, אהוד אולמרט היה חבר דירקטוריון החברה (פרש לאחר שנבחר לראש עיריית ירושלים).

בשנות ה-90 של המאה ה-20 החזיקה ב-20% מחברת ע.ר.מ שבנתה את שכונת "לב הפארק" ברעננה, פרויקט שכלל 756 יחידות דיור ומרכז מסחרי.

## תחומי פעילות
החברה פועלת כיום כחברת החזקות ומחזיקה בחברות העוסקות בארבעה תחומי פעילות: 
* **תחום ה[[נדל"ן]] המניב**, בעיקר באמצעות החזקתה בחברת איירפורט סיטי בע"מ שהיא בעלת פארק העסקים איירפורט סיטי ובעלת השליטה בנצבא החזקות 1995 בע"מ המחזיקה בין היתר את כל תחנות האוטובוסים המרכזיות של "אגד" בישראל.
* **תחום ה[[נפט]] וה[[גז טבעי|גז הטבעי]]** בעיקר באמצעות נפטא חברה ישראלית לנפט בע"מ אשר היא בעלת השליטה בישראמקו אינק
*** תחום הבניה למגורים** בעיקר באמצעות איירפורט סיטי 
* **תחום המלונאות** בעיקר באמצעות החזקתה בנפטא חברה ישראלית לנפט בע"מ.

## מבנה החזקות
*  י.ו.א.ל. ירושלים אויל אקספלוריישין בע"מ 
** נפטא חברה ישראלית לנפט בע"מ (65.07%)
*** חנ"ל-חברת הנפט לישראל בע"מ (100%)
**** ישראמקו אויל אנד גז בע"מ (100%)
***** ישראמקו נגב 2 שותפות מוגבלת (8%)
***** חנ"ל - ים המלח שותפות מוגבלת (33%)
*** נפטא אחזקות (100%)
**** ישראמקו אינק (48.4%)
** איירפורט סיטי בע"מ (59.02%)
*** נצבא חברה להתנחלות  בע"מ (96.21%)
**** נצבא החזקות 1995  בע"מ (54.17%)
*****התחנה המרכזית של ירושלים 
*****התחנה המרכזית החדשה של תל אביב
*****התחנה המרכזית של נתניה
*****מרכזית בת גלים

## הערות שוליים

קטגוריה:תעשיית אנרגיה בישראל
קטגוריה:חברות נפט
קטגוריה:חברות דלק וגז בישראל
קטגוריה:קריית אריה: חברות
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1982
המרכז לחקירת ומניעת תאונות אוויריות (ברזיל)

שמאל|ממוזער|סמל המרכז לחקירת ומניעת תאונות אוויריות של ברזיל
**המרכז לחקירת ומניעת תאונות [[אווירונאוטיקה|אווירונאוטיות]]** (CENIPA, Centro de Investigação e Prevenção de Acidentes Aeronáuticos) היא סוכנות חקירות של חיל האוויר הברזילאי שאחראית לחקר תאונות אוויריות בברזיל, הנפקת המלצות בטיחות ובשל היותה ארגון צבאי גם בעלת סמכויות לחקור תאונות אוויריות בין מטוסים צבאיים, או מעורבות של מטוס צבאי בתאונה אזרחית. הוקמה ב-1971 וכפופה למשרד ההגנה.
## היסטוריה
הסוכנות הוקמה כחלק מהמערכת לחקירת ומניעת תאונות אוויריות (Sistema de Investigação e Prevenção de Acidentes Aeronáuticos ,SIPAER).

ב-7 ביוני 1982 צורפה למערכת גם הוועדה הלאומית למניעת תאונות אוויריות (Comitê Nacional de Prevenção de Acidentes Aeronáuticos ,CNPAA).

המרכז מנפיק דו"חות, מסקנות והמלצות למגוון רחב של ארגונים ממשלתיים בברזיל כמו חיל האוויר, הסוכנות הלאומית לתעופה אזרחית ומשרדי ממשל שונים.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קצרמר ברזיל
קטגוריה:ארגוני חקירות תעופה
קטגוריה:ברזיל: ארגונים ממשלתיים
אקווריום (להקה)

**אקווריום** (ברוסית **Аква́риум**) היא להקת רוק רוסית וסובייטית, מהמבוגרות ומהפעילות ברוסיה כיום. הרכב הלהקה השתנה בשלושים שנות פעילותה, ורק הסולן ומנהיג הלהקה בוריס גרבנשצ'יקוב נשאר בה מאז היווסדה בשנת 1972. בזמנים שונים משתתפי הלהקה היו: אנטולי גוניצקי, דיושה רומנוב, סרגיי קוריוחין, אולג סקמרוב, וסבולוד גקל ואחרים. ביחד עם זאת ניגנו עם להקה אמני מוזיקה רבים מארצות שונות.

הלהקה הוציאה מספר אלבומי אולפן וכן מספר אלבומי הופעה חיה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:להקות רוסיות
קטגוריה:להקות רוק רוסיות
קטגוריה:להקות רוק
קטגוריה:להקות פולק
קטגוריה:להקות סובייטיות
טרגובישטה (מחוז)

**מחוז ([[אובלסט]]) טרגובישטה** (בבולגרית: **Област Търговище**) הוא אחד מ-28 מחוזות בולגריה השוכן בצפון-מזרח בולגריה. שטחו מהווה כ-2 אחוזים משטח המדינה ועיר בירתו היא טרגובישטה. במחוז 5 רשויות מקומיות ו-188 יישובים שונים.

## היסטוריה
ראשית התיישבות אנושית במחוז מתוארכת לתקופת האבן החדשה והתיישבות מאורגנת של שבטים תראקים לתקופת הברונזה המאוחרת. ברחבי המחוז פזורים שרידי יישובים מהמאה ה-4 לפנה"ס, עידן הממלכה התראקית ובהם נתגלו חרסים, מטבעות וכלי עבודה עתיקים. ב-681 כבש החאן אספרוך את האזור והוא נכלל בשטחי האימפריה הבולגרית הראשונה. בהמשך הוקמו במחוז מצודות אשר שרידיהן מצויים ליד היישובים טרגובישטה, אומורטאג, אופאקה וראזדלצי. בראשית המאה ה-13 היה האזור בחזקת האימפריה הבולגרית השנייה ובמחצית השנייה של המאה ה-14 נכבש על ידי האימפריה העות'מאנית. במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) נכבשו שטחי המחוז בידי צבא האימפריה הרוסית והפכו חלק מנסיכות בולגריה מתוקף סיכומי קונגרס ברלין. שטחי המחוז גבלו עם שטחי המחוז העות'מאני האוטונומי רומליה המזרחית.

## דמוגרפיה
אוכלוסיית המחוז נמצאת במגמת קיטון בשל שיעור תמותה הגדול משיעור הילודה. בעשור הראשון של המאה ה-21 נרשם קיטון שנתי ממוצע של 5% באוכלוסיית המחוז. מבחינת התמהיל האתני של האוכלוסייה עולה כי 51.4% הם בולגרים, 40.9% ממוצא טורקי ו-7.2% הם צוענים. 57.3% מהאוכלוסייה מחזיקים בדת הנוצרית אורתודוקסית ו-42.7% הם מוסלמים סונים. 55.67% מהאוכלוסייה דוברים בולגרית כשפת אם, 36.86% טורקית ו-7.2% דוברים רומאני. אוכלוסיית מחוז טרגובישטה מהווה 1.8% מאוכלוסיית בולגריה. במחוז 3 בתי חולים המעניקים 49.1 מיטות ו-26.4 רופאים לכל 10,000 חולים.

## כלכלה
התוצר המקומי הגולמי במחוז נמוך מהממוצע הבולגרי, אך נמצא במגמת עלייה משמעותית. בין 2000 ל-2002 עלה תמ"ג המחוז ב-19.8%. 51.6% מהתמ"ג מגיעים ממגזר השירותים, 29.2% מחקלאות ו-19.2% מתעשייה. המחוז נודע בענבי המוסקט הגדלים בו ומשמשים לתעשיית היין. בין 1999 ל-2003 עלתה הצריכה הפרטית לנפש ב-45.3%. במחוז רשת כבישים מהירים המקשרים את יישוביו המרכזיים לערים וארנה, רוסה וראזגרד. כמו כן תוואי מסילת הרכבת בקו סופיה-גורנה אוריאחוביצה-וארנה חולף דרך המחוז. 13 ק"מ מהעיר טרגובישטה ממוקם נמל תעופה המיועד לתעבורת נוסעים וסחורות פנים בולגרית בהיקף קטן עד בינוני. בעשור השני של המאה ה-21 מתוכנן להרחיבו.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

טרגובישטה
הסוכנות הלאומית לבטיחות בתעופה

ממוזער|משרדי הסוכנות
**הסוכנות הלאומית לבטיחות בתעופה** (באיטלקית: **Agenzia Nazionale per la Sicurezza del Volo**; בראשי תיבות: **ANSV**) היא סוכנות חקירות ממשלתית באיטליה שחוקרת תאונות כלי טיס שונים. הסוכנות כפופה לנשיא מועצת השרים של איטליה ומוסרת לו את המלצותיה, מסקנותיה ודו"חות מחקירת תאונות תעופה שונות.

הסוכנות הוקמה ב-25 בפברואר 1999 ונשיא הסוכנות מתמנה לתפקיד על ידי נשיא המדינה. המזכ"ל ממונה על ידי ראש הממשלה בתיאום עם שר התשתיות והתחבורה של איטליה.

בצמוד לסוכנות זו פועלת גם הסוכנות הלאומית לבטיחות הרכבות (Agenzia Nazionale per la Sicurezza delle Ferrovie) האחראית לחקירת תאונות ותקריות על מסילות הברזל האיטלקיות.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:איטליה: תעופה
קטגוריה:ארגוני חקירות תעופה
Songs of Love and Hate

**Songs of Love and Hate** (בעברית: **שירי אהבה ושנאה**) הוא אלבומו השלישי של המשורר והזמר הקנדי לאונרד כהן. האלבום הוקלט בעיקר בקולומביה סטודיו, נאשוויל, בין ה-22 ל-26 בספטמבר 1970 ורצועה נוספת באלבום הוקלטה בפסטיבל האי וייט 1970. האלבום הגיע למקום ה-145 במצעד האמריקאי, אך במדינות אחרות האלבום הצליח יותר, והגיע למקום הרביעי בבריטניה והשמיני באוסטרליה. 

האלבום הופץ בגרסה מחודשת בשנת 1995. ב-2002 הוצאה גרסה של האלבום על תקליט ויניל, ומלבד אלבומו Ten New Songs (שהוצא בצורת תקליט בכמות מוגבלת) היה האחרון שנמכר גם בגרסת ויניל. ב-2007 הפיצה קולומביה רקורדס גרסה חדשה לאלבום, וכללה בו שיר נוסף שהוקלט ב-1968. האלבום נקרא על שם הנושאים בהם עוסקים שיריו.

## רשימת השירים
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי לאונרד כהן.

### צד ראשון

### צד שני

## קישורים חיצוניים

* מילות השירים באלבום ודגימות מהם

קטגוריה:אלבומי לאונרד כהן
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת קולומביה רקורדס
ג'רמי יששכרוף

[250px|ממוזער|שרת ההגנה הגרמנית [אנגרט קראמפ-קארנבאואר ויששכרוף בטקס במחנה הריכוז דכאו לאחר "מטס זיכרון לעתיד" הגרמני-ישראלי, אוגוסט 2020]]
**ג'רמי יששכרוף** (באנגלית: **Jeremy Issacharoff**; נולד ב-1955) הוא דיפלומט ישראלי שכיהן כשגריר ישראל בגרמניה, משנה למנכ"ל משרד החוץ והמייסד של האגף לעניינים אסטרטגיים.

## ביוגרפיה
יששכרוף נולד בלונדון בירת הממלכה המאוחדת ב-1955 להורים ישראלים ממוצא בוכרי. הוא בוגר בית הספר לכלכלה של לונדון, ובעל תואר ראשון במשפטים ותואר שני ביחסים בינלאומיים ואסטרטגיה. בשנת 1977 עלה לארץ, שירת בצה"ל והשתחרר בשנת 1980.

החל את עבודתו במשרד החוץ בשנת 1981 במחלקה המשפטית. לאורך השנים שימש בתפקידים דיפלומטיים שונים ובהם ציר-יועץ מדיני למשלחת הישראלית באו"ם, יועץ מדיני לשרי החוץ יצחק שמיר ושמעון פרס וחבר בשיחות השלום עם לבנון ובמשלחת הישראלית לוועידת מדריד (1991). בשנת 1993 מונה לציר-יועץ מדיני בשגרירות ישראל בוושינגטון.

בשנת 2001 הקים את האגף האסטרטגי במשרד החוץ ומונה לסמנכ"ל משרד החוץ וראש האגף. ב-2005 מונה לציר המדיני בוושינגטון וממלא מקום השגריר. כשחזר לישראל שימש כעמית מחקר ב. תחומי מחקרו היו גרעין ומדיניות בקרת נשק ויחסי ארצות הברית–ישראל. משנת 2010 עד שנת 2014 כיהן שוב כסמנכ"ל משרד החוץ וראש האגף לעניינים אסטרטגיים. בתפקידו כסמנכ"ל לעניינים אסטרטגיים, נשא יששכרוף באחריות המערכה המדינית מול הגרעין האיראני, בקרת נשק, ביטחון אזורי במזרח התיכון ופיקוח על הייצוא הביטחוני של מדינת ישראל.

באוקטובר 2014 מונה למשנה למנכ"ל משרד החוץ וראש המערך המולטילטרלי, התפקיד השני בחשיבותו בדרג המקצועי של המשרד.

ב-2003 מונה יששכרוף על ידי מזכ"ל האו"ם קופי ענאן לחבר בוועדת האו"ם לפירוק מנשק, UNIDIR, עד ל-2009.

ב-4 באפריל 2017 מונה לכהן כשגריר ישראל בגרמניה. ב-29 באוגוסט 2017 הגיש את כתב האמנתו לנשיא גרמניה פרנק-ואלטר שטיינמאייר.

באוגוסט 2022 סיים את תפקידו והוחלף על ידי רון פרושאור.

## חיים אישיים
יששכרוף נשוי ללורה קם, אשת יחסי ציבור, ואב לשלושה. אחד מבניו, דין, שימש דובר ארגון שוברים שתיקה וכיום משמש דוברו של יו"ר חד"ש, חבר הכנסת איימן עודה.

## קישורים חיצוניים

*  
*שגריר ישראל בגרמניה: "אנחנו לא רוצים שום קשר עם אלטרנטיבה לגרמניה. אי אפשר להיות פרו-ישראלי ואנטישמי בו-זמנית", מגזין שפיץ, יולי 2018

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי אנגליה
קטגוריה:עובדי משרד החוץ
קטגוריה:שגרירי ישראל בגרמניה
קטגוריה:בוגרי בית הספר לכלכלה של לונדון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1955
מייקל גאצו

**מייקל וינצ'נזו גַאצוֹ** (**Michael Vincenzo Gazzo**; 5 באפריל 1923 - 14 בפברואר 1995) היה מחזאי ושחקן קולנוע אמריקאי. היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר בשנת 1974 על תפקידו בתור פרנקי פנטנג'לי בסרט "הסנדק חלק שני".

## ביוגרפיה
גאצו נולד בעיירה הילסייד שבניו ג'רזי. לאחר שחרורו מחיל האוויר האמריקאי בתום מלחמת העולם השנייה למד משחק במספר מוסדות, והוא בוגר בית הספר למשחק "אולפן השחקנים".

החל את דרכו כמחזאי והיה אחראי למחזה המצליח כובע מלא גשם". פרד זינמן החליט לאמץ את תסריטו של גאצו לגרסה קולנועית מרשימה שהוציא לאקרנים ב-1957.
גאצו השתתף גם בכתיבת התסריט לסרטו של אלביס פרסלי "המלך קרלואי".

בשנת 1974 קיבל גאצו לראשונה במה ראשית להציג את יכולת המשחק שלו, בסרט "הסנדק חלק שני", ההמשך לקאלט הקולנועי של פרנסיס פורד קופולה. את התפקיד קיבל לאחר שקופולה לא להצליח להשיג סיכום כספי עם השחקן ריצ'רד קאסטלנו, השחקן שגילם את דמותו של קלמנזה בסרט הראשון. גאצו עט על המציאה והציג יכולת משחק מרשימה בדמותו פרנקי פנטנג'לי, חייל בכיר ובוגדני במשפחת קורליאונה שהחליף את הקאפו פיטר קלמנזה לאחר הירצחו. הופעתו של גאצו העניקה לו מועמדות לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר, אותו הפסיד לחברו לסט צילומי הסרט רוברט דה נירו, שגילם את דון ויטו קורליאונה בתחילת דרכו.

לאחר הצלחתו ב-1974 הופיע בסרטים "יום ראשון השחור" ו"תנין". את הופעתו האחרונה עשה בסרט הפעולה "אחרון גיבורי הפעולה".

גאצו נפטר משבץ בשנת 1995 בגיל 71, נקבר בבית הקברות "פארק הזיכרון וסטווד" בלוס אנג'לס.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי ניו ג'רזי
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:מחזאים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1923
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1995
Songs from a Room

**Songs from a Room** (בעברית: "**שירים מתוך חדר**") הוא אלבומו השני של המשורר והזמר הקנדי לאונרד כהן. האלבום, שיצא לאור ב-1969, הגיע למקום ה-63 במצעד המכירות האמריקאי ולמקום השני במצעד הבריטי.

כהן אמר כי בחר במפיק המוזיקלי בוב ג'ונסטון על מנת להשיג צליל פשוט, שכהן חשב שיתאים לשיריו. 

האלבום יצא לאור בגרסת הדיסק שלו בשנת 1990.

## רשימת השירים
כל השירים נכתבו על ידי לאונרד כהן, מלבד היכן שמצוין אחרת.

### צד ראשון

### צד שני

## קישורים חיצוניים

מילות שירי האלבום ודגימות מהם

קטגוריה:אלבומי לאונרד כהן
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת קולומביה רקורדס
קורט גרוט

**קורט דייוויד גרוט** (באנגלית: **Kurt David Grote**; נולד ב 3 באוגוסט 1973), הוא שחיין אמריקאי בעבר, אלוף עולם ובעל מדליית זהב אולימפית.

## ביוגרפיה
גרוט החל לשחות רק בגיל 15 בהמלצת רופאיו כסיוע למחלת האסתמה ממנה סבל. הוא שחה במועדון השחייה של סנטה קלרה. הוא דוקטור לרפואה מאוניברסיטת סטנפורד.

### אלוף אולימפי
באולימפיאדת אטלנטה (1996) זכה גרוט במדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב כששחה בשלב המוקדמות והרביעייה האמריקאית ניצחה בשלב הגמר. בנוסף, הוא סיים במקום שישי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:01.69 דקות ובמקום שמיני במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:16.05 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 2:14.63 דקות.

באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בפוקואוקה, יפן בשנת 1997 זכה גרוט ב-3 מדליות זהב במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:01.22 דקות, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:14.05 דקות ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:36.93 דקות.

### אלוף עולם
באליפות העולם בשחייה שנערכה בפרת' אוסטרליה, בשנת 1998 זכה גרוט במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:13.40 דקות, לפני ג'אן כריסטוף סארנין מצרפת (2:13.42 דקות) ונורברט רוז'ה מהונגריה (2:13.59 דקות), במדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:38.56 דקות, אחרי אוסטרליה (3:37.98 דקות) ולפני הונגריה (3:39.53 דקות) ובמדליית ארד במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:01.93 דקות, אחרי פרד דבורגרייב מבלגיה (1:01.34 דקות) וזנג קוויליאנג מסין (1:01.76 דקות).

באליפות העולם בשחייה (בריכה של 25 מטר) שנערכה בהונג קונג בשנת 1999 סיים גרוט במקום חמישי במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 27.73 שניות, במקום חמישי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:09.47 דקות ובמקום שמיני במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:00.28 דקות.

## קישורים חיצוניים

* קורט גרוט , באתר *Sports123* 

קטגוריה:אלופי עולם בשחייה
קטגוריה:שחייני חזה
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת אטלנטה (1996)
קטגוריה:אלופים אולימפיים אמריקאים: שחייה
קטגוריה:בוגרי בית הספר לרפואה באוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1973
רב יחיאל

**רב יחיאל** היה אמורא בבלי, כנראה בדור השני (המאה ה-3), חברו של רב יהודה.

רב יחיאל מוזכר פעמים מעטות בלבד, ולא ידוע דבר על מקומו ומעשיו וממי למד. רוב מאמריו הם פירושים קצרים לדברי המשנה, בעיקר פרשנות מילולית או הגדרה כמותית למושגים שהוזכרו בה. כך, למשל, הסביר ש"כיבוש ריחיים" המוזכר במשנה הוא קדיחת חור במרכז אבן הריחיים.

ממאמריו הידועים הוא: חזקת שליח עושה שליחותו.

חכם שאינו ידוע ממקור אחר, בשם רבה בר יונתן, מסר בשמו אמירה רפואית: ערסן (שעורים מבושלות היטב) יפה לחולה.

## קישורים חיצוניים

* 
*

## הערות שוליים

יחיאל
לבנטינה

מחוז **לבנטינה** (איטלקית: **Distretto di Leventina**) הוא אחד משמונה מחוזות של קנטון טיצ'ינו, הקנטון היחיד שתושביו דוברי איטלקית בשווייץ.
## גאוגרפיה
המחוז שוכן בחלקו הצפוני ביותר של הקנטון, על שטח של 479.9 קמ"ר, המתחיל במעבר סנקט גוטהרד ומסתיים בעיירה ביאסקה. במרכזו של המחוז שוכן עמק לבנטינה, שלאורכו זורם נהר טיצ'ינו והוא מהווה ציר תנועה ראשי, דרכו עוברות האוטוסטרדה ומסילת הרכבת המוליכות למרכז שווייץ ולאיטליה. 

אוכלוסיית המחוז מונה 9,834 תושבים (דצמבר 2009). בירת המחוז היא העיר פאידו (Faido) והעיר הגדולה ביותר היא אירולו (Airolo). המחוז מחולק לארבע מועצות אזוריות (באיטלקית: circoli) ול-18 מועצות מקומיות.

בהרים של מחוז לבנטינה, שהם חלק מרכס הרי האלפים, מספר אתרי סקי קטנים ומאות קילומטרים של מסלולי הליכה ואופניים. בתחומי המחוז עשרות אגמים קטנים ומספר אגמים מלאכותיים, המשמשים ליצור חשמל. אגם ריטום שמצפון לאירולו משמש לייצור חשמל למנהרות הרכבת וכלי הרכב העוברים מתחת לרכס סנט גוטהרד.

## קישורים חיצוניים

* אתר התיירות של מחוז לבנטינה
*  
ימין|ממוזער|250px|אגם ריטום בעמק פיורה מעל העיירה אירולו

קטגוריה:שווייץ: מחוזות
קטגוריה:טיצ'ינו (קנטון)
נאופרוטרוזואיקון

[ממוזער|שמאל|''[Dickinsonia costata*, צורתו של אורגניזם מסוף הנאופרוטרוזואיקון.]]
*'נֶאוֹפּרוֹטֶרוֹזואיקון''' הוא תור גאולוגי שנמשך כ-450 מיליון שנה, החל מלפני מיליארד שנה ועד לפני כ-542 מיליון שנה. זהו התור האחרון בעידן פרוטרוזואיקון, העידן האחרון שבעל-העידן של הפרקמבריון, ולקראת סופו החלו להופיע החיים הנראים לעין (רב תאיים). עידן הקרח הנרחב ביותר הידוע לגאולוגים התרחש באמצע עידן זה וייתכן גם שהגיע לאזורי קו המשווה והפך את כדור הארץ ל"כדור שלג". 

כמאה מיליון שנה לפני עידן זה התגבשה יבשת-העל רודיניה, ולפני 750 מיליון שנה החלו חלקיה להפרד, ומאוחר יותר (בערך לפני 630 מיליון שנה) התאחדו שוב כדי ליצור את פנוטיה שהתקיימה עד סוף הפרקמבריון.

בעידן הנאופרוטרוזואיקון ישנן 3 יחידות זמן:
* טוֹן  – 1000-850 מיליון שנה לפני זמננו
* קְריוֹגֶן  – 850-635 מיליון שנה לפני זמננו, בתקופה זו הגיע הקרח לשיא כל הזמנים.
* אֶדיקָר – 635-542 מיליון שנה לפני זמננו, בה הופיעו היצורים הרב תאיים הראשונים האופייניים לתקופה זו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פרקמבריון
בן ציון מילר

**בן ציון מילר** (8 בדצמבר 1947 – 3 בפברואר 2025) היה חזן אמריקאי.

## ביוגרפיה
מילר נולד במחנה עקורים בעיר פרנוואלד בגרמניה, זמן קצר לאחר מכן השתקעה משפחתו בארצות הברית. אביו, אהרן מילר שימש כבעל תפילה ובעל מנגן בחסידות באבוב, שהתמקמה בניו יורק. מילר עצמו החל לשיר בציבור כבר מגיל חמש, כשהוא מופיע בלווית אביו באירועים בחסידות. כנער למד בישיבות באבוב בניו יורק ובבת ים. את החזנות והזמרה ינק מילר מאביו, ובגיל 18 החל לשמש כחזן במרכז היהודי של הילסייד ניו ג'רזי. לאחר שמילא את תפקיד החזן בבית כנסת ברובע הברונקס, עבר מילר לקנדה, שם שימש כחזן במונטריאול ובטורונטו ובמקביל למד חזנות אצל החזן שמואל ברוך טאובה. בקנדה רכש מילר גם השכלה מוזיקלית מקצועית באקדמיה למוזיקה במונטריאול. בשנת 1981 הוצעה לו משרת חזנות יוקרתית – חזן ראשי בבית הכנסת "בית אל" בברוקלין ניו יורק, תפקיד אותו מילאו חזנים נודעים כברהלה חגי, מרדכי הרשמן, משה קוסביצקי ומשה שטרן.

נפטר בה' בשבט ה'תשפ"ה (3 בפברואר 2025).

## קונצרטים והקלטות
מילר הופיע בקונצרטים ותפילות בכל רחבי העולם. בישראל הופיע עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הסימפונית ירושלים, התזמורת הסימפונית ראשון לציון והתזמורת הסימפונית חיפה. מילר הקליט מספר רב של תקליטי חזנות ושירה יהודית, בין היתר, תקליט בליווי חברי התזמורת הסימפונית של לונדון, ותקליט בליווי התזמורת הסימפונית של ברצלונה.
גם כן החזן בן ציון מילר הקליט מספר רב של תקליטים עם לחניו של מאסטרו אלי יפה מנצח על מקהלת בית הכנסת הגדול בירושלים,

## קולו ושירתו
מילר ניחן בקול טנור המסוגל לעלות לטונים גבוהים במיוחד, ומאופיין בוויברציה חזקה בעיקר בצלילים מתמשכים. הקולורטורה הייחודית וההבעה העזה המלווה את שירתו, הביאה לפופולריות שלו בקרב חובבי החזנות והשירה היהודית ברחבי העולם.

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה קצרה
* בן ציון מילר באתר Recorded sound archive של אונ' פלורידה
*  באתר ארכיון מילקן למוזיקה יהודית  

## הערות שוליים

קטגוריה:חזנים אמריקאים
קטגוריה:חסידי באבוב
קטגוריה:מהגרים מגרמניה לארצות הברית
קטגוריה:חזנים קנדים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1947
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2025
ולנטין קוראבלניקוב

**ולנטין ולדימירוביץ' קוראבלניקוב** (ברוסית: **Валентин Владимирович Корабельников**; נולד ב-4 בינואר 1946) היה סגן שר ההגנה הרוסי ויועצו לענייני מודיעין וביטחון מידע, תחום שנחשב למומחיותו. כיהן כראש הגה-אר-או במשך 12 שנה, מ-1997 ועד שפוטר באפריל 2009 על ידי הנשיא דמיטרי מדבדב.

## ביוגרפיה
קוראבלניקוב הוא יליד מחוז טמבוב ובוגר האקדמיה הצבאית על שם מיכאיל פרונזה והאקדמיה הדיפלומטית הצבאית של משרד ההגנה. ב-1988 סיים את לימודיו באקדמיה של המטה הכללי.

את שרותו הצבאי הוא עשה בשורות המודיעין הצבאי וקודם לראש מחלקת ביטחון מידע בגה-אר-או בשנת 1989. בין השנים 1992–1997 היה סגן ראש הגה-אר-או. במהלך מלחמת צ'צ'ניה הראשונה עמד בראש יחידה של המודיעין הצבאי שרדפה אחר מחבלים צ'צ'נים. השתתף אישית במבצעי שטח ובתקופה ההיא נקלע למארב הצ'צ'נים ונפצע קשה.

במאי 1997 התמנה לראש גה-אר-או ופעל לחידוש מבצעי הביון החשאיים. במקביל לעבודתו כראש הגה-אר-או מילא שורת תפקידים שונים: ב-20 באוגוסט 1997 הוא היה לחבר במועצת תאום שיתוף פעולה צבאי בין רוסיה למדינות זרות, הוא היה חבר המועצה המפקחת על ייצוא נשק רוסי, ב-1999 היה לחבר הוועדה הנשיאותית לענייני שיתוף פעולה צבאי טכני בין רוסיה למדינות זרות. בינואר 2001 היה לחבר במטה המבצעי לניהול מבצעי לוחמה בטרור בצפון הקווקז.

קוראבלניקוב זכה להוקרה רבה בקרב נשיאי רוסיה בוריס ילצין וולדימיר פוטין. ב-1999 הוא הניח דו"ח מודיעיני בפני הנשיא אודות המצב בקוסובו ואפשרות לפרוץ המלחמה שם. באותה שנה הוענק לו תואר גיבור הפדרציה הרוסית.

בשנת 2003 הוא קודם לדרגת גנרל הצבא (דרגה צבאית שנייה בסדר הדרגות).

כאשר מונה דמיטרי מדבדב לנשיא, הוא הביע את רצונו להחליף את ראשי ארגוני הביון, ובד בבד עם מינויו של אלכסנדר בורטניקוב לראש הפס"ב הוא החליט לפטר את קוראבלניקוב, ומינה במקומו את אלכסנדר שליאחטורוב ב-14 באפריל 2009. בין הסיבות העיקריות לצעד זה הייתה התנגדותו של קוראבלניקוב לרפורמה נרחבת בכוחות הביטחון, שהוביל שר ההגנה של רוסיה.

## קישורים חיצוניים
* פיטורי קוראבלניקוב

קטגוריה:אנשי המודיעין הצבאי הרוסי
קטגוריה:גנרלים בכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית
קטגוריה:גנרלי ארמייה (הפדרציה הרוסית)
קטגוריה:אנשי צבא סובייטים
קטגוריה:מעוטרי הכוכב האדום
קטגוריה:מעוטרי גיבור הפדרציה הרוסית
קטגוריה:מעוטרי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:בוגרי האקדמיה הצבאית של המטה הכללי
קטגוריה:מלחמת אפגניסטן (ברית המועצות): אישים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1946
עלי איתן

**עֵלִי איתן** (**ארנסט איזן**; יוני 1908 – 18 בנובמבר 1993) היה בלשן ישראלי שעסק בשפות שמיות והיסטוריון, פרופסור ללשון עברית באוניברסיטת תל אביב, חבר ועד הלשון העברית והאקדמיה ללשון העברית, ועורך "לשוננו לעם".

## תולדותיו
עלי איתן נולד במינכן שבגרמניה בשם ארנסט איזן ליעקב ושרה איזן. למד באוניברסיטאות לייפציג, מינכן ווינה. את תואר הדוקטור קיבל מאוניברסיטת לייפציג על מחקרו "התרגום והפירוש הערבי של סעדיה גאון לתהלים".

בשנת 1934 עלה לארץ ישראל, ושימש מורה לעברית ולערבית בבתי ספר תיכוניים. בשנת 1945 התמנה למזכיר המדעי של ועד הלשון העברית בלשכת תל אביב, ולאחר שהוקמה האקדמיה ללשון העברית המשיך לשמש בתפקידו עד לפרישתו. כמזכיר מדעי ערך כמה ממילוני האקדמיה ללשון העברית. במשך שנים רבות שימש יושב ראש ועד המינוח של האקדמיה ללשון העברית. במקביל שימש עורך "לשוננו לעם", ואף פרסם בו מאמרים רבים; כמו כן פרסם מאמרים ב"לשוננו", ב"תרביץ" ובכתבי עת בלשניים מרחבי העולם.

בשנת 1962 החל ללמד בחוג ללשון עברית של אוניברסיטת תל אביב, ובשנת 1971 התמנה לפרופסור. 

התגורר ברמת גן, ובה נפטר בשנת ה'תשנ"ד (נובמבר 1993). נקבר בבית העלמין הדרום.

הותיר בת אחת - עדנה גיטה (נפטרה בכ"ב סיוון תשפ"א) ושלושה נכדים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מילונאים כותבי עברית
קטגוריה:בלשנים ולשונאים ישראלים
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: לשון עברית ובלשנות שמית
קטגוריה:חברי האקדמיה ללשון העברית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת לייפציג
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1908
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1993
שבעים פנים לתורה

**שבעים פנים לתורה** הוא ביטוי של חז"ל המציג את הגיוון הרב של הדרכים שבהן ניתן לפרש את התורה. והוא משקף את הרעיון האמור בדברי חז"ל: "מה פטיש זה מתחלק לכמה ניצוצות - אף מקרא אחד יוצא לכמה טעמים".

## המקור
הביטוי מופיע לראשונה בספרות הסוד הקדומה - בספר חנוך העברי ובאותיות דרבי עקיבא, תורה בשבעים פנים של שבעים לשון, נביאים בשבעים פנים של שבעים לשון... הלכות בשבעים פנים של שבעים לשון, שמועות בשבעים פנים של שבעים לשון..." הביטוי מופיע בספר הזוהר פעמים רבות.

הביטוי מופיע גם במדרש במדבר רבה 

## ריבוי אמיתויות או מחלוקות
הפרשנות המקובלת למשפט היא שלדברי התורה יש פירושים רבים ואל כולם התכוון הכותב וכולם אמת, כך כתבו במפורש רבי מנחם ריקאנטי, ספר החינוך, ורבים אחרים.

אך רבי יעקב אנטולי חלק על הסברים אלו:  כך כתב גם רבי דוד חיים קורינאלדי.

רבי יוסף אבן כספי כתב ששבעים פנים לתורה נאמר רק "במקומות ראויים ובפרט בעניינים הסודים והדקים, היה כונת המחבר להורות הוראות רבות יחד... ומי שימשוך זה בכל הוא מכוון כוונות לא כוון בם אומרם".

## המספר שבעים
המספר "שבעים" המופיע בביטוי זה הוא מספר טיפולוגי המשקף קבוצה גדולה, למשל בביטויים "שבעים לשון" ו"שבעים תועבות בלבו".

בנוסף, במסורת היהודית, נהוג לומר כי לירושלים יש שבעים שמות שונים.

רבי יוסף אבן כספי כתב ש"שבעים מורה על ריבוי הדברים" והדגיש שזוהי הגזמה, רבי אברהם אבולעפיה כתב אף הוא "שבעים מורה על ריבוי הדברים" אך כתב שזוהי המעטה כי באמת בכל פסוק יש שבעים אלף אלפי אלפים רבבות פירושים, כדבריו כתבו גם פרשנים אחרים.

## קישורים חיצוניים

* יעקב ישראל סטל (עורך), שמואל אשכנזי, **אלפא ביתא תניתא דשמואל זעירא**, חלק ב עמ' 843 – 852.
* חננאל מאק, שבעים פנים לתורה : למהלכו של ביטוי, בתוך: מ' בר-אשר ואחרים (עורכים), **ספר היובל** **לרב מרדכי ברויאר**, ירושלים תשנ"ב, עמ' 7, 462-449

## הערות שוליים

קטגוריה:מילים וביטויים בעברית
קטגוריה:פרשנות המקרא
קטגוריה:70 (מספר)
Various Positions

**Various Positions** (בעברית: "**תנוחות שונות**") הוא אלבומו השביעי של המשורר והזמר הקנדי לאונרד כהן. האלבום, שיצא לאור ב-1984, סימן את מעברו של לאונרד כהן אל סאונד מודרני, כשבביצוע השירים נעשה שימוש בסינתיסייזר (במיוחד ברצועת הפתיחה). חברת ההקלטה של כהן, קולומביה רקורדס, סירבה להוציא לאור את הדיסק גם בארצות הברית, והוא הופץ שם תחת חברת הפצה אחרת כמה חודשים לאחר מכן.

## רשימת השירים
כל השירים נכתבו על ידי לאונרד כהן.

### צד ראשון

### צד שני

## קישורים חיצוניים

* מילות שירי האלבום ודגימות מהם

קטגוריה:אלבומי לאונרד כהן
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת קולומביה רקורדס
חנה אהרוני (זמרת)

**חנה אהרוני** (נולדה ב-10 בספטמבר 1933) היא זמרת ישראלית, המתגוררת בארצות הברית. זכתה להצלחה בינלאומית.

## ילדות ונעורים
חנה אהרוני נולדה ב-1933, באסמרה שבאריתריאה, השלישית בין שמונה אחים ואחיות. הוריה, מנצור ומזל, שניהם ילידי תימן שהיגרו לאריתריאה. בשנת 1934 עלתה עם כל משפחתה לארץ ישראל. אהרוני גדלה בשכונת כרם התימנים, ומגיל צעיר נרתמה לעזור לאביה שהחזיק דוכן ירקות בשוק הכרמל בתל אביב, כשהיא מעודדת את הקונים לבוא לדוכן בעזרת קולה המיוחד. האם מזל גידלה גם ארבע בנות משפחה יתומות.

ב-1943, בגיל 10, גילה אותה המלחין נחום נרדי שלימד אותה משיריו, והיא הופיעה לצידו בקונצרטים וברדיו. קונצרט ראשון שלה התקיים ביולי 1946, ולאחריו התקיימו הופעות רבות. בסוכות, באוקטובר 1946, התקיימו 5 הופעות. ההופעה הראשונה כללה "שירי ילדים, שירי חג, שיר רועים, שירי עם, ועוד". ההופעה האחרונה כללה: "זמירות, פזמונים, שירי חג, שירי ילדים, ועוד".

ב-1948, אחרי שלמדה ריקוד, פיתוח קול ומוזיקה, הציע לה האמרגן משה ואלין להצטרף לתיאטרון שלו, לי לה לו. שם הופיעה לצד כוכבי התקופה ושרה להיטים שחוברו במיוחד עבורה, על ידי היוצרים משה וילנסקי, נתן אלתרמן, ויעקב אורלנד, כמו: "זוהרה", "בוקר טוב", ו"זכריה בן עזרא".

את שירותה הצבאי עשתה בלהקת אילן, צוות הווי של חטיבת גולני. בתקופה זו הוכרה אהרוני כזמרת בעלת כישרון לשיר בארבע אוקטבות, ולמענה חיברה המלחינה דניאלה דור את הלהיט של אותם הימים: "שחורה אני ונאווה", שיר שניצל היטב את כשרונה המיוחד.

## קריירה ישראלית ובינלאומית
לאחר שחרורה מהצבא הצטרפה אהרוני לתקופה קצרה ללהקתו של עמנואל זמיר, בה שרה את שיריו "בפאת הכפר" ו"ערב שח". אז הציע לה משה ואלין לצאת לסיבוב הופעות בחו"ל.

באפריל 1956 יצאה להופיע בפריז, לונדון, ובמדינות אחרות באירופה. במרץ 1957 הופיעה בפני אליזבת מבוואריה, מלכת הבלגים. אהרוני המשיכה ליבשת אמריקה, וקצרה הצלחה במקסיקו. במאי 1958 שבה לישראל והופיעה בקונצרטים ובתיאטרון. בנובמבר 1958 יצאה להופעות באמריקה. בינואר 1960 הקליטה בניו יורק עבור חברת דקה תקליט להפצה בחצי מיליון עותקים. בהמשך 1960 יצאה להופיע במשך שישה שבועות בלאס וגאס. בתחילת 1962 הופיעה בתוכניתו של אד סאליבן.

בעת שהותה באמריקה הכירה את האמרגן הישראלי חיים טישמן, התחתנה עמו ועברה להתגורר בארצות הברית. בשנות ה-60 וה-70, פרחה הקריירה של אהרוני, כולל הופעות מוצלחות עם אד סאליבן ופול אנקה. בין היתר הנחתה תוכנית טלוויזיה ששודרה ממקסיקו לכל המדינות הלטיניות בדרום אמריקה, הופיעה באולמות ומועדונים, בתוכניות טלוויזיה, והפיקה תקליט ובו השיר "Eviva España" באנגלית וספרדית, בגרסאות שהפכו ללהיטים באירופה ובדרום אמריקה. ב-1981 זכתה בברזיל במדליית "זמרת החוץ הטובה ביותר של השנה".

משנות השמונים ואילך, צמצמה אהרוני את הפעילות המוזיקלית שלה, אך המשיכה להפיק תקליטים בשפות שונות, ובהן עברית. 

היא מתגוררת בניו יורק, ומגיעה לעיתים קרובות לישראל.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:חברי צוות הווי גולני
קטגוריה:זמרים בעלי מנעד קולי של 4 אוקטבות
קטגוריה:זמרים ישראלים ממוצא תימני
קטגוריה:נשות היישוב ילידות הארץ
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:מהגרות מישראל לארצות הברית
קטגוריה:אמני דקה רקורדס
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1933
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1933
פרוספר מונטאן

שמאל|ממוזער|180px|לוח קיר לזכרו
**פרוספר מונטאן** (בצרפתית: **Prosper Montagne**; 14 בנובמבר 1865 – 22 באפריל 1948) היה שף צרפתי, מחברם של ספרים ומאמרים רבים על אוכל, בישול וגסטרונומיה, שהידוע שבהם הוא לארוס גסטרונומיק.

## ביוגרפיה
פרוספר מונטאן נולד וגדל בקרקסון. לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר, שאף להיות ארכיטקט, אולם הדבר לא התממש. אביו רכש מלון ב-Quatre Saisons בטולוז ולקח אותו כשף.

הוא למד כשוליה בגראן הוטל בפריז וב-Hotel d'Angleterre בקוטרה (בראשותו של אלפונס מיון), אחרי-כן עבד במספר מסעדות בפריז וסן רמו, כמו גם באוטל דה פארי במונטה קרלו. ב-1900 הוא שב לפריז, שם נהיה שף ב-Pavillon d'Armenonville, Pavillon Ledoyen (לדואיין), ולבסוף בגראן הוטל, שם כיהן עשר שנים. אחרי כן פתח מסעדה משלו, Montagné, שהצליחה מאוד בשנות ה-20 של המאה ה-20, ויצר תבשילים חדשים, אך לבסוף סגר אותה ושימש כיועץ ל-Queen Pédauque וארגן תחרויות ותצוגות גסטרונומיות רבות. במלחמת העולם הראשונה פיקח על המטבחים של מדינות ההסכמה.

הוא כתב ספרי בישול רבים, בכללם (Le grand livre de cuisine אותו החשיב כיצירת המופת שלו), La grande cuisine illustrée ולארוס גסטרונומיק בשיתוף עם פרוספר סאל (Prosper Salles) Bonne chère, pas chère, La cuisine diétique, Les délices de la table, Le livres des cuisines militaires, Mon menu, and Le festin occitan, הוא גם כתב בעיתונים וכתבי עת רבים והיה עורכו של Revue culinaire.

באנציקלופדיה בריטניקה נכתב עליו:
"אחרי מארי-אנטואן קארם שני האנשים שלהם הייתה ככל הנראה ההשפעה הגדולה ביותר על המטבח הצרפתי, ועל המטבח העולמי בכללותו, היו פרוספר מונטאן ואוגוסט אסקופייה. מונטאן היה אחד מהשפים הצרפתים הגדולים ביותר בכל הזמנים, והבטיח לעצמו מקום בהיסטוריה של הגסטרונומיה בכך שיצר את לארוס גסטרונומיק (1938), האנציקלופדיה הבסיסית של המטבח הצרפתי. עוד בהיותו צעיר... הגיע למסקנה שיש להשיל את כל הקישוטים המוגזמים."

על שמו נקרא מועדון פרוספר מונטאן (Club Prosper Montagne), אגודה של חובבי ומקצועני המטבח הצרפתי, אותה ייסד רנה מוראן.

הוא נבחר לאביר לגיון הכבוד.

## עבודותיו

* **The feast Occitan**, Villelongue d'Aude: Atelier du Gue, 1980. (OCLC 20904650)
* **Larousse Gastronomique**, Paris: Larousse, 1938. (OCLC 248141300)
* **The Treasure of the Mediterranean cuisine, with 70 doctors of France**. Paris: Éditions de la Tournelle 1938. (OCLC 18127289)
* **The delights of the table, or, The Four Seasons Gourmet**; Paris: Flammarion 1931. (OCLC 38944023)
* **The ledger of kitchen**, Paris, E. Flammarion 1929. (OCLC 6987071)
* **Cheap good food without meat**, Paris: Pierre Lafitte, 1918. (OCLC 46814054)


## מקורות

* Prosper Montagne, **a great leader disappears** in Joan B. Barondeau, CURNONSKY gastronomic memories ... Verlag Curnonski ()
* Roger Lamoise, **The life and work of Prosper Montagne: master chef and culinary writer**, 1865-1948Malakoff J. Lanore, LT, 1995. ()
* **Larousse Gastronomique**, Clarkson Potters Publishers, New York, 2001, p. 756.


## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה של פרוספר מונטאן, באתר מועדון פרוספר מונטאן

## הערות שוליים

קטגוריה:שפים צרפתים
קטגוריה:מחברי ספרי בישול צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1865
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1948
ג'סטין קירק

**ג'סטין קירק** (באנגלית: **Justin Kirk**; נולד ב-28 במאי 1969) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון יהודי-אמריקאי. הוא ידוע בשל גילום דמותו של פריור וולטר במיני-סדרה "מלאכים באמריקה" המבוססת על מחזה בעל אותו שם; תפקידו בסדרה העניק לו מועמדות לפרס אמי לשחקן המשנה הטוב ביותר. קירק ידוע גם בזכות משחקו בסדרה הדרמה קומית המצליחה של Showtime, "העשב של השכן" בתור אנדי בוטווין; עבורו קיבל מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר.

## ביוגרפיה
קירק נולד בסיילם שבאורגון. אמו ממשפחה יהודית ממוצא רוסי, בעוד שאביו ממשפחה נוצרית. הוא גדל בקהילה קטנה שבמדינת וושינגטון, שם למד בבית ספר יסודי בשמורה אינדיאנית, עד שמשפחתו עברה למיניאפוליס, מינסוטה, כשהיה בן 12. הוא למד שם בתיכון והופיע במרכז תיאטרון לילדים. הוא עבר לניו יורק לאחר שסיים את לימודיו. 

הוא בוגר לימודי משחק בתוכנית קונסרבטוריונית בבית הספר לתיאטרון Circle in the Square Theatre School.

## קריירה
תפקידו הראשון בברודוויי היה במחזות "בכל יום נתון" ו"אהבה! אומץ! חמלה!" בשניהם גם על מסך וגם על במה, עבורם זכה בפרס אובי עבור "הופעה נכבדת" כחלק מהאנסמבל. בנוסף, זכה קירק בפרס בק סטייג' להופעתו המצטיינת במחזה "שירים ישנים מרושעים" שהוצג בניו יורק. קירק הופיע לראשונה בטלוויזיה בסדרת הקומדיה "ג'ק וג'יל" בשנים 1999–2001.

בשנת 2003 גילם את פריור במיני סדרת הטלוויזיה "מלאכים באמריקה", המבוססת על מחזה בעל אותו השם. בשנים 2005–2012 כיכב בסדרת הדרמה "העשב של השכן" לצד מרי-לואיז פרקר, איתה שיחק גם ב"מלאכים באמריקה". היה מועמד לפרס גלובוס הזהב בשנת 2007 על תפקידו בסדרה.

בשנת 2014 גילם את ג'ון טאקר, שגריר ארצות הברית, בסדרת הדרמה הפוליטית "הרודן" שיצר גידי רף לרשת FX Networks. שנה לאחר מכן שיחק בדרמה הקומית "וולטר" בכיכובם של נב קמפבל ומיילו ונטימיליה.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמריקאים ילידי אורגון
קטגוריה:סיילם (אורגון): אישים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:שחקני תיאטרון יהודים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי Circle in the Square Theatre School
קטגוריה:זוכי פרס אובי
קטגוריה:אמריקאים ממוצא רוסי-יהודי
קטגוריה:אמריקאים ממוצא דני
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אנגלי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1969
לארוס גסטרונומיק

**לארוס גסטרונומיק** (בצרפתית: **Larousse Gastronomique**) הוא אנציקלופדיה לגסטרונומיה. רוב הספר עוסק במטבח הצרפתי, והוא מכיל מתכונים של תבשילים צרפתיים וטכניקות בישול. הרבה מהתבשילים וחומרי הגלם הלא-צרפתיים מוזכרים במהדורות המאוחרות, והם מתרבים במספרם ממהדורה למהדורה.
הספר יצא לאור בידי הוצאת לארוס, המו"ל הצרפתי המוביל של מילונים ואנציקלופדיות.

## רקע
המהדורה הראשונה (1938) אותה ערך פרוספר מונטאן חבקה 1087 עמודים, על החלק המדעי היה אחראי דר' גוטשאלק, את המבוא כתבו ז'ורז' אוגוסט אסקופייה ופיליאס ז'ילבר. ז'ילבר חבר למונטאן בכתיבתו של ספר זה, כמו גם היה עמיתו של אסקופייה בכתיבת ספרו Le Guide Culinaire, כתוצאה מכך היה דמיון רב בין שני הספרים. הדבר גרם לאסקופייה לציין כשהוא נתבקש לכתוב מבוא שהוא יכול "לראות במו עיני", ו"מונטאן לא יכול להסתיר ממני את העובדה שהוא השתמש ב־Le Guide כבסיס לספרו החדש, ובוודאי השתמש במתכונים רבים."

Robert J. Courtine עמד בראש המהדורות של 1960, 1967, 1984.

;תרגומים ומהדורות אחרות:
*הספר תורגם לאנגלית לראשונה ב-1961.
*המהדורה החמישית (2000) שמשתרעת על פני 1350 עמודים עודכנה ונוסף לה חומר על מטבחים אחרים. היא הופיעה במהדורה מקוצרת (2003) ומהדורה מתוקנת ראתה אור ב-13 באוקטובר 2009 ופורסמה בידי Hamlyn בבריטניה. בראש הוועדה הגסטרונומית המפקחת על שתי המהדורות האחרונות עמד ז'ואל רובישון. במועצה השתתפו בין השאר מישל גראר, פייר טרואגרו, ז'אן דלאווין ופייר הרמה.

## ביבליוגרפיה

* Montagné, Prosper. Larousse Gastronomique: The Encyclopedia of Food, Wine, and Cookery. Edited by Charlotte Turgeon and Nina Froud. New York: Crown, 1961. First English edition.
* Montagné, Prosper. Larousse Gastronomique: The New American Edition of the World's Greatest Culinary Encyclopedia. Edited by Jennifer Harvey Lang. New York: Crown, 1988. Second English edition.
* Montagné, Prosper. Larousse Gastronomique: The World's Greatest Culinary Encyclopedia. Edited by Jennifer Harvey Lang. New York: Clarkson Potter, 2001. Third English edition.


## עבודות מצוטטות

* James, Kenneth. Escoffier: The King of Chefs. Hambledon and London: Cambridge University Press, 2002.
* Larousse Gastronomique, Prosper Montagné, maître cuisinier, avec la collaboration du docteur Gottschalk, Paris, Editions Larousse, 1938.
* Larousse gastronomique: the encyclopedia of food, wine & cookery, Ed. Charlotte Turgeon and Nina Froud. New York, Crown Publishers, 1961. The English translation of the 1938 edition. 
* 2001 2nd edition, , with assistance from a gastronomic committee chaired by Joël Robuchon
* English translation of 2nd edition, 
* English translation of 3rd edition, 


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אנציקלופדיות בשפה הצרפתית
קטגוריה:ספרי בישול
ראדומיר

**ראדומיר** (בבולגרית: **Радомир**) היא עיר במערב בולגריה, השנייה בגודלה מבחינת כמות אוכלוסין במחוז פרניק, השוכנת 13 ק"מ מבירת המחוז פרניק ו-33 קילומטרים דרומית מערבית לבירה סופיה.

## היסטוריה
### תולדות היישוב
היישוב מוזכר לראשונה בשמו המודרני בתעודות עות'מאנית מ-1488 ואוזכר ככפר בשם **אוראדמור** בראשית המאה ה-15. לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) הפך היישוב חלק מנסיכות בולגריה, מתוקף סיכומי קונגרס ברלין. במהלך מלחמת העולם הראשונה לחמה הארמייה הבולגרית ה-1 בפיקודו של סטפן נרזוב בחזית המקדונית, תחת פיקוד גרמני כולל על החזית. ב-17 בספטמבר 1918 הבקיעו כוחות סרבים וצרפתים את קווי הבולגרים בקרב דוברו פולה במקדוניה. האוגדות השנייה והשלישית של הצבא הבולגרי, אשר היו מסופחות לארמייה ה-11 הגרמנית קרסו ויחידות מתוכן נטשו את החזית ונסוגו לראדומיר הסמוכה לגבול הסרבי. 

בראדומיר הכריזו החיילים על מרד כנגד המלך פרדיננד הראשון ועל הקמת "הרפובליקה של ראדומיר" בראשות ראיקו דאסקלוב ממנהיגי מפלגת האיכרים. הכוחות נעו אל עבר הבירה סופיה, שם נתקלו ביחידות צבא גרמניות ובצוערי האקדמיה הצבאית הבולגרית, אשר עשרות מהם נפלו בקרב על הגנת המלוכה, תוך שהם מצליחים לבלום את המורדים. אירועים אילו הולידו תגובת שרשרת שהובילה לכניעת הממלכה,.

### כישלון גירוש יהודי "בולגריה הישנה"

ממלכת בולגריה הייתה בעלת בריתה של גרמניה הנאצית במרבית שלבי מלחמת העולם השנייה. ב-22 בפברואר 1943 חתם אלכסנדר בלב ראש הקומיסריון לשאלות יהודיות, הסכם בשם ממלכת בולגריה עם תיאודור דנקר בשם גרמניה הנאצית על העברתם של 20,000 יהודים המצויים בחזקת הבולגרים לידי הגרמנים בשטחי פולין. הוחלט להקים 3 מחנות מעצר מרכזיים, האחד בראדומיר והאחרים בדופניצה ובלגואבגרד. מחנה ראדומיר יועד לכליאת 3,000 מגורשים מקרב יהודי "בולגריה הישנה", מהערים סופיה, קיוסטנדיל וסמוקוב, אשר גירושם תוכנן להתחיל ב-10 במרץ. המחנות בדופניצה ובלגואבגרד יועדו לכליאת מגורשי תראקיה היוונית. תוכנית גירוש יהודי "בולגריה הישנה" לא יצאה אל הפועל בשל מאבקם של פוליטיקאים ואנשי כנסייה, שהביאו לביטול צו הגירוש.

## כלכלה ותחבורה
בשטח הרשות המקומית קיימים מפעלים לעיבוד מתכות וייצור חלקי מכונות, לתרופות ומוצרי קוסמטיקה ומפעלי טקסטיל. בראשית המאה ה-21 ממצבת עצמה העיר גם כיעד תיירותי ובשטח הרשות המקומית קיים בית מלון ומספר בתי הארחה. בראדומיר מבקרים 10,244 תיירים בממוצע לשנה. בשטח הרשות המקומית 244 עסקים פעילים, מרביתם בגודל בינוני-קטן. 56% מכוח העבודה הם שכירים המועסקים במגזר הפרטי. 20.3% מכוח העבודה מועסקים במגזר החקלאות, 21.7% במגזר התעשייה ו-12% במגזר השירותים. העיר מקושרת באמצעות כביש מהיר ומסילת רכבת לבירה סופיה וכן לעורקי התחבורה מספר 4 ו-8 של נתיבי התעבורה הפאן-אירופיים.

## דמוגרפיה
אוכלוסיית ראדומיר מצויה במגמת קיטון בשל שיעור תמותה העולה על שיעור הילודה. 6.2% מהאוכלוסייה הם בעלי השכלה על תיכונית. מרבית אוכלוסיית העיר ממוצא בולגרי ומיעוטה צוענים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערי מחוז פרניק
המנון לסוטו

**לסוטו, ארץ אבותינו** (בססוטו: **Lesōthō fatše la bo ntat'a rōna**) הוא **[[המנון לאומי|ההמנון הלאומי]] של [[לסוטו]]**. הוא נכתב בידי פרנסואה קואייאר והולחן על ידי פרדיננד-סמואל לור. הוא משמש המנון לאומי מאז 1967.

## מילות השיר

## ראו גם
* דגל לסוטו
* סמל לסוטו

## קישורים חיצוניים
* המנון לסוטו באתר nationalanthems.

לסוטו
קטגוריה:לסוטו: סמלים לאומיים
New Skin for the Old Ceremony

**New Skin for the Old Ceremony** (בעברית: "**עור חדש לטקס הישן**") הוא אלבומו הרביעי של המשורר והזמר הקנדי לאונרד כהן. באלבום שיצא לאור ב-1974 התחיל כהן להתרחק מהצליל ה"גולמי" והפשוט שליווה את אלבומיו הקודמים, ושירי האלבום מלווים במגוון כלי נגינה, דבר שהופך את האלבום למוזיקלי הרבה יותר. האלבום הגיע למעמד אלבום כסף בבריטניה, אך לא הצליח כלל בארצות הברית.

## רשימת השירים

כל השירים נכתבו והולחנו על ידי לאונרד כהן.

### צד ראשון

### צד שני

## קישורים חיצוניים

* מילות שירי האלבום ודגימות מהם
* פול נלסון, New Skin For The Old Ceremony, באתר רולינג סטון, 26 בפברואר 1975 

קטגוריה:אלבומי חברת קולומביה רקורדס
קטגוריה:אלבומי לאונרד כהן
קטגוריה:אלבומים באנגלית
BM-25 מוסודאן

**BM-25** המוכר גם בכינוי **מוסודאן** (בקוריאנית: **무수단**, על שם אתר הניסויים והשיגורים בצפון קוריאה) או **הוואסונג-10** (בקוריאנית: **《화성-10》형**) הוא טיל בליסטי מתוצרת צפון קוריאה. הטיל מבוסס על הטיל הבליסטי הסובייטי R-27, ששוגר במקור מצוללות. לטיל טווח משוער של 3,000 עד 4,000 ק"מ. הטיל הוצג לראשונה במצעד הצבאי שקיימה צפון קוריאה לציון 65 שנים לייסוד המפלגה הקומוניסטית של מדינה זו. צפון קוריאה מכרה 19 טילים מסוג זה לאיראן, שם שימשו רכיבים שלו לפיתוח משגר הלוויינים האיראני סאפיר.

## נתונים טכניים
הנתונים הטכניים של הטיל **משוערים** מכיוון שצפון קוריאה לא פרסמה נתונים רשמיים.

* אורך: 12 מטרים
* קוטר: 1.5 מטר
* משקל הראש הקרבי: 1,000 ק"ג
* סוג הראש הקרבי: גרעיני או קונבנציונלי
* ניווט: אינרציאלי
* דלק: דלק ומחמצן נוזליים
* משקל כולל בשיגור: כ-20,000 ק"ג
* טווח: 3,000–4,000 ק"מ
* רכב נשיאה, הזקפה ושיגור: משאית 12 אופנית המבוססת על המשאית הכבדה מתוצרת רוסיה MAZ-547

## פיתוח הטיל
עם קריסתה של ברית המועצות, החלה צפון קוריאה במבצע נרחב לגיוס מהנדסי טילים סובייטים - על מנת לפתח את תוכניותיה הטיליות. קבוצת מהנדסים ומומחי הנעה ממשרד התכנון מקייב הגיעו לצפון קוריאה בראשית שנות התשעים של המאה העשרים. משרד תכנון זה היה אחראי לפיתוח הטיל הבליסטי המשוגר מצוללת R-27, ששימש כבסיס לפיתוח הטיל BM-25 מוסודאן. במשך שנים לא היה ידוע מה השינויים שהוכנסו על ידי צפון קוריאה בטיל המקורי, עד להצגת הטיל במצעד ב-2010. לאחר הצגתו בפומבי ניתן היה לקבוע כי הטיל הצפון קוריאני ארוך יותר מהמקור הרוסי, וטווחו הוגדל משמעותית.

## ח'וראמשהר
ממוזער|טיל ה"ח'וראמשהר"
במשך שנים נטען במקורות מגוונים כי איראן השיגה מספר לא ידוע של טילים אלה, ואף שילבה את המנועים שלו במשגר הלוויינים מפיתוחה. מסמכים שהודלפו על ידי ויקיליקס, מעידים כי 19 טילים מסוג זה הועברו על ידי קוריאה הצפונית לאיראן. 

בספטמבר 2017 הציגה איראן את הגרסה שלה לטיל, הקרויה על שם העיר ח'וראמשהר.. הוא יכול לשאת ראש קרב במשקל 1,800 ק"ג ולהגיע לטווח של 2,000 ק"מ.

## קישורים חיצוניים

* ניתוח הטיל ומשמעותו באתר גלובאל סקיוריטי
* דיון בטיל בבלוג Arms Control Wonk
* דיווח על הטיל האיראני, בסוכנות הידיעות "תסנים"

## הערות שוליים

קטגוריה:טילים בליסטיים איראניים
קטגוריה:טילי קרקע-קרקע
קטגוריה:תוכנית הגרעין של קוריאה הצפונית
קטגוריה:טילים בליסטיים צפון-קוריאניים
כריסטיאן לה סקר

ממוזער|כריסטיאן לה סקר

**כריסטיאן לה סקר** (בצרפתית: ** Christian Le Squer**) (נולד ב-30 בספטמבר 1962) הוא שף צרפתי שמסעדתו "לדואיין" בשאנז אליזה ברובע השמיני של פריז מחזיקה בשלושה כוכבים במדריך מישלן האדום החל משנת 2002 (נכון לשנת 2011).

## ביוגרפיה
הוא נולד במורביאן בברטאן, בן לאם שלא ידעה לבשל. הוא גדל כילד בלוריאן, בגיל 8 רצה להיות דייג, בגיל 14 נעדר מבית הספר כדי להצטרף לספינת דיג במשך חמישה עשר ימים, כאשר מלח הציג בפניו את נפלאות הבישול הוא גילה את תשוקתו לכך. הוא נשלח לעבוד במאפייה בפריז עם חברים של המשפחה. הוא החל ללמוד בבית ספר למלונאות ואחר-כך עבד במסעדות ידועות כמו "לה דיוולק", "לוקא קרטון" של אלן סנדרנס, "טיוואן", "מלון ריץ", "אופרה". 

ב-1999 הוא נעשה לשף המסעדה המפורסמת "לדואיין" שבשאנז אליזה וב-2002 זכה בשלושה כוכבים במדריך מישלן האדום. המסעדה מחזיקה היום (2011) בשלושה כוכבי מישלן. המסעדה נכללת במדריך השולחנות הגדולים בעולם.
 הוא עזב את המסעדה בשנת 2014 ובמקומו הגיע יאניק אלנו שאיתו המסעדה קיבלה כוכבים במדריך מישלן האדום נוספים.

## לדואיין
המבנה בו שכנה מסעדת לדואיין היה במקור בית שתייה צנוע בשם Le Dauphine ושכן בכיכר הקונקורד. ב-1792 שכר אותו אנטואן-ניקולה דואיין, בין באי המקום הקבועים היו פול בארא, מקסימיליאן רובספייר, נפוליאון בונפרטה. ב-1848 עברה המסעדה למקומה הנוכחי, היא נקראה "דואיין", על שם אנטואן-ניקולה דואיין, היא הוקמה בקומה הראשונה של בית אחוזה יפהפה על שדרות שאנז אליזה. המבנה מעוצב בסגנון הקיסרות השנייה, המשקיף על גני שאנז אליזה.

## לקריאה נוספת
**על מסעדת לדואיין**


* **Larousse Gastronomique**, Clarkson Potters Publishers, New York, 2001, p. 677.


## קישורים חיצוניים

* מסעדת לדואיין באתר dininginfrance
* אתר מסעדת לדואיין
* תמונות המסעדה

## הערות שוליים

קטגוריה:שפים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1962
אל-אשרף סיף אל-דין קאיתבאי

[שמאל|ממוזער|250px|סביל קאיתבאי, [הר הבית, ירושלים]]
**אל-מלכ אל-אשרף סיף אל-דין קאיתבאי** (בערבית: **الأشرف سيف الدين قايت باي**) (נודע גם בשם **קאיתבֵּאי**) היה הסולטאן הממלוכי ה-17 בשושלת הבורג'ית, מושבו היה בקהיר, מצרים, משם שלט גם על ארץ ישראל בשנים 1468–1496. הוא נחשב לגדול הסולטאנים הממלוכים. הוא שם קץ לנסיכות הטורקמנית התקיפה של שושלת ד'ו-אל-קדר בדרומה של אסיה, ולחם בהצלחה בעות'מאנים. אולם מלחמותיו דילדלו את אוצר הממלכה. קאיתביי היה שליט חזק שגילה עניין רב בנושאי דת ומדע וחי בהתנזרות מהבלי העולם. במוצאו היה צ'רקסי והובא למצרים כעבד. הסולטאן אל-אשרף סיף אל-דין ברסבאי  רכש אותו בגלל מיומנותו בירי חץ וקשת, והוא הפך  לאחד מחברי משמר ארמון המלוכה. הסולטאן אל-ט'אהר סיף אל-דין ג'קמק  שהכיר ביכולותיו הוציא אותו לחופשי והוא קיבל תפקיד בכיר בארמון. תחת שלטונם של הסולטאנים הבאים אל-אשרף סיף אל-דין אינאל אל-עילאא'י , אל-ט'אהר סיף אל-דין ח'שקדם  ואל-ט'אהר סיף אל-דין בלבאי אל-מאיّדי  התקדם קאיתבאי בסולם הדרגות, והפך עד מהרה להיות מפקד הצבא הממלוכי. כאשר הסולטאן תמרבע'א  הודח, עלה קאיתבאי על כס הסולטנות. הוא זכור בעיקר בשל  מיזמי הבנייה המרהיבים שמימן, וחותמו האדריכלי שהשאיר על מכה, אל-מדינה, ירושלים, דמשק, חלב, אלכסנדריה, וכל רובעיה של קהיר.

## בנייה בירושלים
קאיתבאי היה בעל טעם בארכיטקטורה, והשאיר את חותמו בכל הערים בתחום ממלכתו בהם ביקר. בירושלים בה ביקר בשנת 1480 נותרו מבנים רבים שנבנו ביוזמתו ובמימונו, 2 היפים שבהם הנמצאים במערב הר הבית הם סביל קאיתבאי, ומדרסת אשרפייה. 

**סביל קאיתבאי** נבנה עוד בשנת 1455 על ידי הסולטאן **בלבאי אל-מאיّדי**, ושופץ על ידי קאיתבאי בשנת 1482. הוא נבנה בסגנון של מאוזוליאומים מהתקופה הממלוכית במצרים, עם כיפה המעוטרת בערבסקות מעולם החי. הסביל נמצא במרחק 30 מטר דרומית מזרחית לשער מוכרי הכותנה, בחזיתו המזרחית, 4 מדרגות המובילות אל פתח הכניסה, ובשאר החזיתות חלונות מסורגים. בסביל, מאגר מים עם ברזי שתייה. המים מגיעים באמצעות אמת מים המגיעה מבריכות שלמה שבהרי חברון ונכנסת לעיר דרך שער השלשלת. 

**[[מדרסת אשרפיה]]** נבנתה גם היא קודם לכן בשנת 1465, על ידי המשגיח על הר הבית ומערת המכפלה. אך בשנת 1482 ציווה קאיתבאי להורסה ולבנותה מחדש. המדרסה ממוקמת בשטח שבין שער השלשלת לבין שער מוכרי הכותנה, מערבית לסביל. מבנה המדרסה מפואר מאוד והוא עתיר עיטורים, המאפיינים את שיא האדריכלות הממלוכית כגון: קשתות, כרכובים, לולאות, סורגים ותשליבים גאומטריים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ממלוכים
קטגוריה:סולטאנים ממלוכים
קטגוריה:סולטאנים בורג'ים
קטגוריה:מצרים: היסטוריה
קטגוריה:צ'רקסים
חרות צמח

**חרות צמח** (20 במרץ 1928 - 2 באוקטובר 2010) היה אלוף-משנה בחיל הים הישראלי, מייסד תחום הלוחמה האלקטרונית בחיל, פעילות שזיכתה אותו פעמיים בפרס ביטחון ישראל.

## קורות חיים
חרות צמח נולד בירושלים בשנת 1928 לשמעון והלה צמח, רופאי שיניים במקצועם, אביו היה חבר מועצת העיר מטעם סיעת העובד הדתי. כתינוק ניצל ממוות בעת מאורעות תרפ"ט, כשהוחבא בעליית הגג. לצמח שני אחים עדי צמח ומאיר. צמח למד בטכניון הנדסת אלקטרוניקה (שנקראה אז "הנדסת חשמל זרם חלש"). במלחמת העצמאות השתתף בקרב בבלד א-שיח'. עבר לשרת בחיל הקשר, ועם סיום לימודיו עבר לחיל הים. בתחילת שנות ה-60 השתתף בצוות הפיתוח של טיל ים-ים "גבריאל".

## לוחמה אלקטרונית
ב-1964 הטיל עליו ראש מחלקת ים בחיל הים, אל"ם שלמה אראל, להקים את תחום הלוחמה האלקטרונית בחיל והוא מונה לראש ענף ציוד 7, אמצעים מיוחדים, בדרגת סא"ל. צמח פיתח מגלה שידורי מכ"ם (מגל"ם) בשם "בת קול", ופיתוח מתקדם יותר בשם "שלדג" שהותקן בספינות חיל הים לשם זיהוי טילי "סטיקס" שהיו בשימוש ציי מצרים וסוריה, וקיבל על כך את פרס ביטחון ישראל לשנת 1968.

השתתף ביחד עם צוות מרפא"ל בפיתוח שתי מערכות לוחמה אלקטרונית ימית, לשיבוש פעולתם של טילי ים-ים, בהן מערכות רקטות מוץ מסוג "אבשלום" ומסוג "אמנון". פעילות זו הוכיחה עצמה בזירה הימית במלחמת יום הכיפורים, שבה נורו כ-50 טילים לעבר ספינות חיל הים, וכולם החטיאו. על פיתוח זה זכה בפרס ביטחון ישראל לשנת 1974.

### באזרחות
לאחר יציאתו לגמלאות עבד צמח בחברת "תדיראן" שם ניהל את תחום המוצר הצבאי.

## משפחה
צמח היה נשוי פעמיים. מאשתו הראשונה חוה לבית הכט נולד לו בן. רעייתו השנייה היא האמנית חביבה צמח.

חרות צמח נפטר ב-2010 ונטמן בבית הקברות מורשה ברמת השרון.

## גלריה

קובץ:TsemachBarak1968.jpg|סא"ל חרות צמח פקידת הענף פנינה וסרן אלימלך ברק באירוע חגיגי של ענף ציוד 7, 1968.
קובץ:TsemachPagiShapira1970.jpg|חרות צמח ועקיבא פגי בהענקת דרגת סרן לאהרון שפירא 1970.
קובץ:TsemachYakirIN10042006.jpg|תעודת הוקרה לאל"ם מיל חרות צמח ממפקד חיל הים אלוף דוד בן בעשט, 10 באפריל 2006.
קובץ:DuduBBTsemach2006.jpg|חרות צמח מקבל את כתב יקיר חיל הים ממפקד החיל דוד בן בעשט, אפריל 2006.
קובץ:TemachBotserChaviva2006.jpg|מפקד חיל הים לשעבר אלוף דימ' אברהם בוצר מברך את חרות צמח לרגל קבלת תעודת יקיר חיל הים.


## ראו גם
* מספן ציוד
* מספנת חיל הים

## לקריאה נוספת
* עמוס דגן, "**סיפורה של הלוחמה האלקטרונית**", **בין גלים**, אפריל 2002.
* אברהם רבינוביץ, **"ספינות שרבורג",** הוצאת אפי מלצר בע"מ, 2001 ע' 158–162, 164, 173, 183-184,193, 206, 207, 231, 247.
* אמוץ שורק, **"תלם בים",** אחוה הוצאה לאור, 2009, ע' 214.

## קישורים חיצוניים

* חרות צמח, אמצעי גילוי בציי העולם, "מערכות ים", 101, דצמבר 1970, עמ' 18.
* עמוס דגן, '''ראיון עם חרות צמח''' מוסד הרצל לחקר הציונות, 1999.
* 
* קרב לטקיה באתר עושים היסטוריה חלק א' ו-חלק ב'.

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:זוכי פרס ביטחון ישראל: חיילי צה"ל
קטגוריה:מהנדסי חשמל ישראלים
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל: הנדסת חשמל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות מורשה
קטגוריה:אלופי-משנה בחיל הים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1928
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2010