open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
חוהלו דבורה רדיטפול

**חוהלו דבורה רדיטפול** (Khauhelo Deborah Raditapole; נולדה ב־7 באוגוסט 1938) היא שרת הבריאות ושרת המשאבים הטבעיים לשעבר בלסוטו. כיהנה גם כחברת הפרלמנט הפאן-אפריקני.

רדיטפול נולדה במסרו ב־7 באוגוסט 1938. לאחר שלמדה בברית המועצות ובארצות הברית חזרה ללסוטו בשנת 1987 על פי הזמנתו של שר הבריאות טום טבאנה. היא החלה את הקריירה הפוליטית שלה כחברה במחוז הבחירות מבוטה בשנת 1993 במפלגת הקונגרס של לסוטו (BCP). בתחילה הוסמכה לשרת הבריאות והועברה למשרד משאבי הטבע. כשהועברה שוב בשנת 1996 התפטרה מתפקידה כשרה, הראשונה מסוגה בלסוטו. כשרה, היא הגדירה את האסטרטגיה לבקרת איידס בשנת 1994 וקיבלה הכרה כאחת שהשפיעה על פרויקט אגן הירדן שהפך לפרויקט סכר מטולונג.

## ביוגרפיה
רדיטפול נולדה במסרו ב־7 באוגוסט 1938, אביה היה עובד מדינה. בזמן שסיימה את לימודיה התיכוניים בבית הספר התיכון בסוטולנד בשנת 1959 בלסוטו, אחרי סיום התיכון התחילה את תארה הראשון בברית המועצות. היא זכתה במלגה לתואר ראשון ברוקחות בבית הספר לרפואה בלבוב בין השנים 1962–1967 וסיימה את התואר השני בארצות הברית. היא לא יכלה להיכנס ללסוטו מכיוון שהופצו עליה טענות שהיא הוכשרה לייצר פצצות. יחד עם עמיתיה האחרים היא הייתה פליטה בדאר א-סלאם, טנזניה. היא שימשה כשכירה בבית חולים להוראה בטנזניה. היא הוזמנה ללסוטו על ידי שר הבריאות טום טבאנה, שהפך לראש ממשלת לסוטו. לאחר שחזרה בשנת 1981 עבדה בתאגיד תרופות בלסוטו.

## קריירה פוליטית
בתום שלטון החירום בשנת 1992, נבחרה רדיטפול לוועד הפועל הלאומי של מפלגת הקונגרס של לסוטו בקונגרס השנתי הראשון של המפלגה. היא הייתה המועמדת של מחוז הבחירה במבוטה בשנת 1993 מהמפלגה ושמרה על מקומה עד שנת 1998. היא מונתה לשרת הבריאות תחת שלטון נצו מוחלה . היא הועברה ממשרד הבריאות למשרד המשאבים הטבעיים בשנת 1995, ושימשה כראש משרד בשנת 1996. במסגרת תפקידה היא לא הייתה מרוצה מתפקוד מוחלה והתפטרה, דבר שלא היה נדיר בלסוטו. לאחר התפטרותה שאפה להיות ראש ממשלת לסוטו הבאה והראשונה, אך מפלגתה לא הצליחה לזכות בקולות הרוב בבחירות הבאות. במהלך שנת 2003 היא התעמתה בתוך המפלגה עם מנהיג המפלגה, ח'ובלה, שזכה בטענתו בבית משפט לפיה ועידת המפלגה שערכה הייתה פסולה. אף על פי כן, היא המשיכה להיות מנהיגת המפלגה בוועידה השנתית ב־28 בפברואר 2004.

## תארים בחייה
רדיטפול, כשרת הבריאות, הגדירה את האסטרטגיה לשליטה באיידס בשנת 1994, המגפה שאיימה על אזרחים רבים במדינה. 
היא זכתה להכרה בזכות מעורבותה בפרויקט אגן הירדן, שהפך לפרויקט סכר מטולונג. הפרויקט הבטיח גישה למים נקיים לתושבי לסוטו. היא כיהנה כחברת הפרלמנט הפאן-אפריקני מלסוטו בשנת 2004.

קטגוריה:שרי בריאות
קטגוריה:לסוטו: אישים
קטגוריה:לסוטו: פוליטיקה
קטגוריה:ילידי 1938
איברהימה קונטה

**איברהימה קונטה** (בצרפתית: **Ibrahima Konaté**; נולד ב-25 במאי 1999) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הבלם בליברפול מהפרמייר ליג ובנבחרת צרפת.

## קריירת מועדונים
קונטה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של סושו מהליגה השנייה בצרפת בהפסד 0–1 לאוסר ב-7 בפברואר 2017, כשהיה אז בן 17.

ב-12 ביוני 2017 חתם בר.ב. לייפציג מהבונדסליגה לחמש שנים.

ב-28 במאי 2021 חתם בליברפול מהפרמייר ליג והצטרף למועדון ב-1 ביולי בפתיחת חלון ההעברות.

ב-18 בספטמבר ערך הופעת בכורה בפרמייר ליג בניצחון 0–3 על קריסטל פאלאס. ב-5 באפריל 2022 כבש שער בכורה בניצחון 1–3 על בנפיקה ליסבון בשלב רבע הגמר של ליגת האלופות.

## קריירת נבחרות
קונטה נולד בצרפת והוא ממוצא מאלי. שיחק בכל הנבחרות הצעירות של צרפת ונכלל בסגל נבחרת צרפת עד גיל 21. ב-10 ביוני 2022 ערך את הופעתו הבכורה בנבחרת הבוגרת בתיקו 1-1 נגד .

נכלל בסגל נבחרת צרפת בטורניר מונדיאל 2022.

נכלל בסגל נבחרת צרפת לטורניר יורו 2024.

## תארים
**ליברפול**
* אליפות אנגליה: 2024/2025
* גביע אנגלי: 2021/2022
* גביע הליגה האנגלית: 2021/2022
* מגן הקהילה: 2022

## קישורים חיצוניים

* פרופיל, באתר בונדסליגה

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים צרפתים
קטגוריה:בלמי כדורגל צרפתים
קטגוריה:פריז: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני סושו
קטגוריה:כדורגלני ר.ב. לייפציג
קטגוריה:כדורגלני ליברפול
קטגוריה:כדורגלני נבחרת צרפת
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2022
קטגוריה:כדורגלני יורו 2024
קטגוריה:ספורטאים צרפתים בגרמניה
קטגוריה:ספורטאים צרפתים באנגליה
קטגוריה:צרפתים ממוצא מאלי
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1999
הוועדה המיוחדת להזדקנות של הסנאט של ארצות הברית

**הוועדה המיוחדת של הסנאט לענייני הזדקנות** (באנגלית: **United States Senate Special Committee on Aging**) היא ועדה מיוחדת בסנאט של ארצות הברית. הוועדה נוסדה לראשונה בשנת 1961 כוועדה ארעית, אך ב-1977 נקבע מעמדה כוועדה קבועה. עם זאת, כוועדה מיוחדת אין לה סמכויות חקיקתיות, אך היא חוקרת סוגיות הקשורים לאזרחים הוותיקים של ארצות הברית, לרבות מדיקר וביטוח לאומי.

טרם העברת תוכנית המדיקר בקונגרס של ארצות הברית, הוועדה התעסקה בכיסוי ביטוחי בריאות עבור האזרחים הוותיקים בארצות הברית. הוועדה מנהלת פיקוח על תוכנית מדיקר, ביטוח לאומי ו"חוק האמריקאים המבוגרים". חלק מהנושאים בהם פועלת הוועדה המיוחדת להזדקנות ניתן למנות תנאים בלתי-הולמים בבתי אבות, הגנה מפני גילנות, ותמחור תרופות מרשם.

## קישורים חיצוניים

* 

* על אודות הוועדה, באתר הרשמי של הסנאט האמריקאי

## הערות שוליים

הזדקנות
קטגוריה:ארצות הברית: חברה
קטגוריה:זקנה
ז'אן-ז'אק סמפה

**ז'אן־ז'אק סמפה** (בצרפתית: **Jean-Jacques Sempé**; 17 באוגוסט 1932 – 11 באוגוסט 2022) היה קומיקסאי, קריקטוריסט ומאייר צרפתי.

## ביוגרפיה
סמפה נולד בבורדו שבצרפת. הוא היה תלמיד גרוע למדי, ולאחר שבגיל 14 סולק מבית הספר עקב בעיות משמעת, החל לעסוק בעבודות שונות, בהן נער שליחויות עבור סוחר יין, מדריך בקייטנה ופקיד במשרד. בשנת 1950 התגייס לצבא. בעת שירותו היה נענש שוב ושוב על "ציור בזמן השמירה". ב-1951 מכר ציור ראשון לכתב העת "Sud Ouest".

לאחר שחרורו מהצבא עבר להתגורר בפריז, שם פגש את רנה גוסיני והחל לאייר את ספרו "ניקולא הקטן". ב-1956 החל לעבוד עבור כתב העת "Paris Match" וכתבי עת נוספים. בשנה זו גם נולד לו בן, ז'אן ניקולא, מאשתו הראשונה כריסטין קורטואה.

אלבום הציורים הראשון שלו התפרסם ב-1962 תחת הכותרת "rien n'est simple" (מצרפתית, דבר אינו פשוט). בהמשך הוציא לאור עוד 30 אלבומים. בין השאר יצר את דמויותיהם של מרסלן קאיו, ראול טבורן ומר למבר.

מלבד האלבומים שלו הוא אייר גם את "catherine certitude" מאת פטריק מודיאנו ואת "סיפורו של מר זומר" מאת פטריק זיסקינד.

בשנת 1968 נולדה לסמפה בת, אינגה, מאשתו השנייה, מט אייברס.

בשנת 1978 צייר סמפה את השער הראשון שלו לכתב העת ה"ניו יורקר". בשנים הבאות צייר למעלה ממאה שערים לכתב העת. כמו כן, הוא צייר עבור מוסף הספרות של "לה פיגארו".

נפטר ב-11 באוגוסט 2022.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קומיקסאים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1932
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2022
הקרב בצ'ינגודרר

**הקרב בצ'ינגודרר** היה התקפת טרור של ארגון המדינה האסלאמית בסהרה הגדולה כנגד בסיס של צבא ניז'ר שאירע ב-9 בינואר 2020. באירוע נהרגו 89 חיילים ו-77 חברי ארגון הטרור. זאת הייתה המתקפה עם מספר הנפגעים הגדול ביותר בתולדות המדינה.

## ההתקפה
האירוע התרחש ב-9 בינואר 2020 בבסיס בצ'ינגודרר שבמחוז טילברי הנמצא בצפון ניז'ר. האזור מרוחק 8 ק"מ מהגבול עם מאלי. בהתקפה נהרגו לפחות 89 חיילים ומספר נפגעים נוספים שלא דווח. ממשלת ניז'ר דיווחה שלפחות 77 מהתוקפים נהרגו במהלך האירוע.

## בעקבות האירוע
ממשלת ניז'ר הכריזה על שלושה ימי אבל בעקבות האירוע. נשיא המדינה, מהמדואו איסופו, פיטר את הגנרל אחמד מוחמד, מפקד הצבא הינז'רי, ומינה במקומו את סליפו מודי.

## הערות שוליים

קטגוריה:טרור אסלאמי
קטגוריה:ניז'ר
דאטי בוקמן

**דאטי בוקמן** (נולד בסביבות שנת 1767 ומת ב-7 בנובמבר 1791) היה המנהיג בתחילת מרד העבדים בהאיטי. הוא נולד בסנגמביה (כיום סנגל וגמביה), נחטף, שועבד ונשלח לג'מייקה. בסופו של דבר הוא הגיע להאיטי, היכן שהפך למנהיגם של המארונים (Maroons) ושל ההונגנים (כוהני הוודו). על פי מספר מקורות בני זמנו, באוגוסט 1791, בוקמן וססיל פטימן ניהלו טקס דתי בבויס קיימן ששימש זרז למרידת העבדים ב-1791, שמקובל לראות בה את הפתיחה של מרד העבדים בהאיטי. בוקמן היה מנהיג מפתח במרד העבדים בקאפ-האיסיין, בחלק הצפוני של האיטי. הוא נהרג בידי בעלי מטעים צרפתיים וחיילים קולוניאלים ב-7 בנובמבר 1791, חודשיים בלבד לאחר שהמרד התחיל. הצרפתים הציגו לראווה את ראשו של בוקמן במאמץ לפוגג את הילת הלוחם הבלתי מנוצח שיצר בוקמן סביבו. למעשה, העובדה שהצרפתים עשו זאת ממחישה את אמונתם בחשיבות של בוקמן.

## חייו
בסביבת שנת 1767, דאטי בוקמן נולד בסנגמביה, שם הוא היה עולמא. הוא נתפס בסנגמביה ונשלח לעבדות בקריביים, בהתחלה לג'מייקה, לאחר מכן לסן-דומנג (המושבה הצרפתית בהאיטי), שם הפך להונגן.בעקבות מאמציו ללמד את העבדים האחרים לקרוא, נמכר לבעל מטעים צרפתי, תפקידו היה לפקח על העבדים האחרים ולאחר מכן נהג עגלה. שמו הצרפתי בא מכינויו האנגלי, "Book Man", שהחוקרות סילוויאן דיוף וסילוויאן קמארה פירשו זאת כראיה למקורותיו האיסלמיים;  הן ציינו שהמונח "אהל אל-כתאב" הוא מילה נרדפת למוסלמים בחלקים רבים בעולם. לורן דובואה טוען יכול להיות שבוקמן מילא אחר המצוות של דת סינקרטית המשלבת דתות אפריקאניות מסורתיות וצורה של אחת מהדתות האברהימיות. בוקמן נהרג על ידי הצרפתים בנובמבר 1791. 

## הטקס בבויס קיימן
דיווחים בני התקופה ממקמים את הטקס בבויס קיימן בערך ב-14 באוגוסט 1791. בוקמן והכוהנת ססיל פטימן ניהלו את האחרון בסדרת מפגשים לארגון מרד עבדים שבועות מראש; השותפים לקשר שנכחו במפגש היו ז'אן פרנסואה, בייסו, ג'אנוט בול ואחרים. חיה נשחטה, שבועה נישאה ובוקמן נאם את הנאום הבא:

לפי האנציקלופדיה של הדת האפריקאית, "הדם של החיה שניתן לשתייה לנוכחים נועד כדי לחתום את גורלם לנאמנות לסיבת השחרור של סן-דומנג." שבוע לאחר כן, אלף שמונה מאות מטעים נהרסו ואלף בעלי עבדים נהרגו. בוקמן לא היה הראשון שניסה לארגן התקוממות של העבדים בסן-דומנג, קדמו לו אחרים, כגון פדרג'אן ב-1676 ופרנסואה מקנדל ב-1757. מידותיו הגדולות, מראה הלוחם שלו ומזגו החם הפכו אותו למנהיג יעיל ועזרו לו להצית את מרד העבדים בהאיטי. 

## מורשת ואזכורים בתרבות הפופולרית

* הלהקה בוקמן אקספיריאנס נקראה על שמו.
*ברומן בבוק, משל אנטי-קפיטליסטי על המהפכה בהאיטי מאת גאי אנדור, מופיעה דמות בדויה של בוקמן.
*אנשי האיטי חלקו לו כבוד בכך שצירפו אותו לפנתאון של לואה (רוחות מנחות).
*ההתמרדות של בוקמן ("Bouckmann") מסופרת מחדש בספר השמש השחורה מאת לאנס הורנר.
*"הבוקמן" הוא אחד ממספר דמויות עם מסכות שטניות שמופיעות בקרנבל של טרינידד וטובגו.
*הפעיל הקהילתי מהאיטי סנדה בוקמן, שנרצח על ידי מתנקש ב-9 במרץ 2012, נקרא על שם בוקמן.
*בסרט חמשת הראשונים, הדמות הראשית, אנדרה אלן (כריס רוק) הוא באמצעו של מסע מכירות לביוגרפיה של בוקמן בשם עלייה (Uprize).
*בסיפור הקצר של אדווידג' דנטיאט, A Wall of Fire Rising, הדמות של גאי הקטן לוהקה לתפקיד בוקמן בהצגה הבית סיפרית.

## הערות שוליים

קטגוריה:מורדים
קטגוריה:האיטי: היסטוריה
קטגוריה:עבדים
קטגוריה:נפטרים ב-1791
מארבי ינשוף וגירית

"**ינשוף**" ו"**גירית**" היו שמות קוד לסדרת חדירות לשטח ירדן, שבוצעו בשנים 1969–1968. במסגרת זו, ביצעו צוותי קרב חדירות תדירות ואינטנסיביות לשטח ירדן למשימות – הנחת מארבים נגד אדם ורכב, פיצוץ והריסת מבנים ששמשו את ארגוני המחבלים, איסוף מודיעין, מיקוש ומלכוד של דרכים ומעברים.

## רקע
בשנת 1968, חודשים ספורים לאחר מלחמת ששת הימים, ולאור התגברות פעילות המחבלים משטח ירדן, נערך צה"ל נערך ללחימה נגד צבא ירדן ונגד המחבלים. המטרה הצבאית והמדינית הייתה ללחוץ על המלך חוסיין על מנת להפסיק את פעילות המחבלים ולהביא לרגיעה בגבול. אחת משיטות הפעולה שנקט צה"ל הייתה להעתיק את שדה הקרב אל מעבר לגבול וכך גם תוכננו מארבי "ינשוף" ו"גירית". במסגרת זו, ביצעו צוותי קרב של פלוגות חטיבת גולני חדירות תדירות ואינטנסיביות לשטח ירדן למשימות – מארבים נגד אדם ורכב, סריקות והריסת מבנים ששמשו את ארגוני המחבלים, איסוף מודיעין, מילכוד ומיקוש מעברים, אתרים, טקטיים ואסטרטגיים. לימים הצטרפו לפעילויות אלו גם יחידות חי”ר נוספות של הצבא.

## שיטה
בכל המקרים היה הכרח לחצות את נהר הירדן, שהיווה את הגבול ובתקופת החורף והאביב היה שוצף וגבוה. המארבים כללו כמה כוחות משנה:
* כח חודר – בפיקוד מ"פ כלל כ-10–20 לוחמים נושאי מאג, ררנ"טים, מקלעונים ועוזים. לעיתים גם נשאו חומרי נפץ לפיצוץ מבנים.
* כוח אבטחה – לאבטחת אזור החצייה של הירדן.
* חפ"ק בפיקוד מג"ד
* לוחמי שייטת 13 או יחידה 707 לסיוע בחציית הירדן.
* כוח חילוץ

## תוצאות
בשנים 1968–1969 נערכו כ-400 מבצעי "ינשוף ו"גירית". רוב הפעולות נעשו מול גזרת פיקוד הצפון. במהלך פעולות אלו נהרגו 15 חיילים מצבא ירדן ו-17 מחבלים ופוצצו 71 מבנים. לצה"ל היו בפעולות אלו 9 הרוגים ו-21 פצועים.

## לקריאה נוספת
* מירב הלפרין, **טורפי הלילה - סיפורה של סיירת גולני**, הוצאת ידיעות אחרונות, 2018, עמודים 49–50

## קישורים חיצוניים
* פעולת "ינשוף" 28–29 במאי 1968 – חדירה לירדן ממזרח לכפר רופין - אתר נעמוש

## הערות שוליים

קטגוריה:חטיבת גולני: קרבות ומבצעים
קטגוריה:מבצעי צה"ל במלחמת ההתשה
קטגוריה:מבצעי צה"ל ללחימה בטרור
קטגוריה:פשיטות צה"ל בירדן
קטגוריה:מלחמת ההתשה בבקעת הירדן
קטגוריה:1968 בישראל
קטגוריה:1969 בישראל
צפירה (סיפור)

**צפירה** הוא סיפור קצר מאת אתגר קרת המופיע בספר צנורות שיצא ב-1992.

## עלילה
גיבור הסיפור, והמספר, הוא תלמיד תיכון בשם אלי. בתחילת הסיפור מתואר טקס יום השואה בבית הספר. נערה בשם סיוון מתיישבת ליד אלי. הוא מאוהב בה. לאחר מכן מגיע נער בשם גלעד, החבר הכי טוב של שרון – החבר של סיוון. שרון הוא תלמיד מצטיין ומקובל, העתיד להתקבל לקומנדו הימי. גלעד מזמין אותה לשבת מאחור והיא הולכת איתו. במהלך הטקס מספר עד על חוויותיו מאושוויץ.

לאחר הטקס מבחין אלי בשולם, שרת בית הספר, היושב ובוכה. אלי שואל אותו מה קרה. שולם מספר לאלי שהוא מכיר את העד מאושוויץ, כיוון ששניהם היו יחדיו בזונדרקומנדו. אלי, שטועה לחשוב כי ה"זונדרקומנדו" היא יחידת קומנדו צבאית, תוהה כיצד אדם חלוש ושברירי כשולם הגיע אליה.

כמה ימים לאחר מכן, שומע אלי מחבריו כי שרון וגלעד גנבו את אופניו של שולם השרת וביצעו בו מעשי ונדליזם. אלי מדווח על כך למנהל בית הספר. בעקבות זאת המשטרה חוקרת את שרון וגלעד. כמה ימים לאחר מכן סיוון אומרת לאלי ששרון וגלעד גילו על ההלשנה. היא אומרת לו שהם מחכים לו בשער בית הספר ולכן כדאי לו לצאת מפתח אחורי של בית הספר. כשאלי מגיע לשם הוא מגלה את שרון וגלעד מחכים לו.

שרון וגלעד מתעמתים עם אלי. כאשר שרון שואל לפשר ההלשנה, מתלבט אלי האם להוכיח אותו על כך שגם שולם בעצמו היה ב"יחידת קומנדו" בזמן השואה, בדיוק כמו יחידת הקומנדו הימי ששרון עתיד להתקבל אליה. אך מרוב הפחד, מסתפק אלי בלהגיד לשניים ש"אין להם כבוד".

בשעה שהשניים עומדים "ללמד" את אלי "מה זה כבוד, בדרך הקשה" - כלומר, להכות אותו - נשמעת באותו הרגע צפירת יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל. שרון וגלעד נעמדים מפאת כבוד הצפירה, ואילו אלי מנצל את ההזדמנות ועוזב את המקום.

## מסר
הסיפור מעביר ביקורת על היחס השטחי של חלק מהחברה כלפי השואה וערכי מוסר. טקס השואה בבית הספר מתואר כקלישאה שאינה מעניינת את התלמידים. אלי, הדמות המוסרית בסיפור, מתעניין בשלומו של שולם, ניצול השואה. שרון וגלעד הן דמויות בלתי מוסריות, אך חשוב להם לעמוד בזמן צפירת יום הזיכרון. העמידה בצפירה, המשותפת ליום השואה ויום הזיכרון, היא טקס שחלק מהאוכלוסייה מבצע באופן אוטומטי.

כמו כן, ישנה הקבלה בין ה"זונדרקומנדו" - חוליית האסירים שטיפלה בגופות הקרבנות במחנות ההשמדה, ששולם השתייך אליה כאסיר באושוויץ - לבין יחידת הקומנדו הימי בצה"ל (שייטת 13) ששרון עתיד להתקבל אליה לאחר תום לימודיו.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:סיפורים
קטגוריה:אתגר קרת
אח"י רומח (סער 4)

**אח"י רומח** היא ספינת סער, שנבנתה במספנות ישראל כשלישית בסדרת סער 4 – תכלית, ושירתה בשייטת ספינות הטילים במרחבי הים האדום עד מכירתה לצ'ילה בשנת 1979.

## תחילת הדרך

ספינות סער 4 נבנו במטרה לשרת ב. ב-16 בספטמבר 1974 יצאה הספינה בפיקוד סא"ל יצחק קוראל אלמוג,  מנמל חיפה, להפלגת בציר ענבים. מפקד ההפלגה היה סא"ל אברהם אשור. הספינה השנייה הייתה אח"י כידון (סער 4) בפיקוד רס"ן אריה רונה.

הספינות הפליגו סביב יבשת אפריקה לשארם א-שייח'. במסלול של כ-13,000 מייל ימי במשך 30 ימים – מתוכם 23 ימי הפלגה. והגיעו ב-16 באוקטובר 1974.

בהפלגה בים סוער בדרום הים האדום נתגלו בסיפון הספינה סדקים, שנבעו מחולשה בתכנון. ספינות סער 4 שנבנו במספנות ישראל חוזקו בקורות אורך ואילו בספינות סער 4.5 יישמו את הלקחים כבר בבניית הספינות.

## בצי של צ'ילה
בשנת 1979 נמכרה הספינה לצי של צ'ילה בעסקה שכללה גם את אח"י רשף ואח"י קשת. אח"י רומח הייתה הספינה הראשונה שנמסרה לצי הצ'ילני. הצוות קיבל אותה בשארם א-שייח' שינתה את שמה LM Casma L-30 ולאחר סדרת אימונים יצאה להפלגה סביב אפריקה לצ'ילה.

## גלריה

File:KiddushINSRomach71974.jpg|קידוש ערב שבת באח"י רומח (סער 4) יולי 1974.
File:LastTidruchBAanavim1691974.jpg|מפקד חיל הים בנימין תלם ומפקד השייטת אלי רהב, בשיחת פרידה  מאנשי אח"י רומח לפני היציאה להפלגת בציר ענבים, 16 בספטמבר 1974.
File:PresidentCoral1975.jpg|נשיא המדינה אפרים קציר לוחץ את ידו של יצחק קוראל אלמוג בביקור על ספינת טילים אח"י רומח ב, 1975.
קובץ:US Navy 100315-N-4774B-200 The Chilean navy Sa'ar 4-class fast-attack craft Angamos and Casma perform tactical maneuvering exercises in the Strait Of Magellan.jpg|US Navy 100315-N-4774B-200 The Chilean navy Sa'ar 4-class fast-attack craft Angamos and Casma perform tactical maneuvering exercises in the Strait Of Magellan|ספינות הצי הצ'ילני קסמה לשעבר רומח, ואנגמוס לשעבר רשף, מתמרנות בקרבת מצר מגלן.
File:Lancha Misilera Saar 3.jpg|ספינת סער 4 בצי הצ'יליאני.


## מפקדי הספינה

## לקריאה נוספת
* דב רוזנטל, **אלבום כלי שיט חיל הים**, הוצאה לאור חילית, 1990.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

רומח (סער 4)
קלסי צ'או

**קלסי אסביל צ'או** (באנגלית: **Kelsey Asbill Chow**; נולדה ב-9 בספטמבר 1991) היא שחקנית אמריקאית, אשר מוכרת מתפקידיה בתור ג'יג'י סילברי בסדרת הדרמה "מגרש ביתי" (2005–2009), בתור מקיילה בסדרה של ערוץ דיסני, "שני מלכים" (2010–2013) ובתור טרייסי סטיוארט בסדרה "זאב צעיר" (2015–2016).

בשנים האחרונות, גילמה את הדמות הראשית של מוניקה לונג דאטון בסדרת הדרמה "ילוסטון" (2018–2024).

## ביוגרפיה
צ'או נולדה בעיר קולומביה שבמדינת קרוליינה הדרומית ב-9 בספטמבר 1991. היא הבכורה מבין שלושה אחים. יש לה אח הצעיר ממנה ב-3 שנים ואחות הצעירה ממנה ב-8 שנים. אביה, ג'ים ס. צ'או, שירת במשך יותר מ-30 שנה בחיל האוויר של ארצות הברית ובמשמר הלאומי האווירי (ANG) והגיע לדרגת בריגדיר גנרל.

צ'או היא ממוצא טייוואני, בריטי וצ'רוקי. היא אמרה ל"ניו יורק טיימס" לאחר שגילמה אישה ילידית בסרט "רוחות קרות" שזה ב"דם שלה". בתגובה, השבט המזרחי של הצ'רוקים פרסם הצהרה לפיה צ'או אינה חברה רשומה וכי לשבט אין תיעוד התומך בטענתה שהיא צאצאית שלהם.

צ'או אהבה לעסוק במשחק ובריקוד מגיל צעיר. היא למדה בבית הספר התיכון האמונד (אנ') ולאחר מכן סיימה לימודיה בחוג לזכויות אדם באוניברסיטת קולומביה בניו יורק.

## קריירה
לאחר שרכשה ניסיון בתיאטרון קהילתי, צ'או קיבלה את תפקידה הראשון בטלוויזיה בשנת 2005, שם שיחקה את התפקיד החוזר של ג'יג'י סילברי בסדרת הנוער האמריקאית "מגרש ביתי" בגיל 13 שם הופיעה בתוכנית עד 2009.

בשנת 2008 היא התארחה בפרק של "החיים היפים של זאק וקודי". בשנת 2010 היא כיכבה בסרט המקורי של ערוץ דיסני "מדריך בהפרעה" לצד ג'י הנליוס ודייוויד למברט.

בין השנים 2010 ל-2013 כיכבה בתפקיד מקיילה בשלוש עונותיה של הסיטקום "שני מלכים" בערוץ דיסני XD לצד מיטשל מוסו ודוק שואו.

בשנת 2012 הופיעה בתפקיד קטן בסרט גיבורי העל "ספיידרמן המופלא" המבוסס על סדרת הקומיקס "ספיידרמן" מבית מארוול קומיקס.

בשנת 2015 גילמה את טרייסי סטיוארט בעונה החמישית של סדרת הנוער "זאב צעיר".

בשנת 2017, שיחקה צ'או בסרט הפשע "רוחות קרות" שביים וכתב טיילור שרידן (אנ'), המגולל תעלומת רצח בשמורת אינדיאנים בויומינג. שרידן אמר שהוא יצר את הסרט כדי להעלות את המודעות למספר הגבוה של נשים ילידיות שנאנסות ונרצחות, הן בשמורות והן מחוץ לה. הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים סאנדנס 2017 ויצא לאקרנים בארצות הברית ב-4 באוגוסט 2017. הסרט קיבל ביקורות חיוביות מהמבקרים וזכה להצלחה קופתית, כשהכניס 45 מיליון דולר מול תקציב של 11 מיליון דולר.

בשנת 2020, שיחקה בעונתה הרביעית של סדרת דרמת הפשע עטורת השבחים "פארגו" בתור סוואני קאפס, שיצר נואה האולי עבור רשת "FX Networks".

בשנת 2024, גילמה את איריס בסרט המותחן של נטפליקס, "לא לזוז" (אנ').

## חיים אישיים
צ'או הייתה בזוגיות עם השחקן האנגלי ויליאם מוזלי בין השנים 2012 ל-2018.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

### וידאו קליפים

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קרוליינה הדרומית
קטגוריה:קולומביה (קרוליינה הדרומית): אישים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקניות ילדות אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאיות ממוצא טאיוואני
קטגוריה:אמריקאיות ממוצא אנגלי
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1991
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1991
אלבין אגר-לינץ

**אלבין אגר-לינץ** (בגרמנית: **Albin Egger-Lienz**; 29 בינואר 1868 – 4 בנובמבר 1926) היה צייר אוסטרי, חבר הזצסיון הווינאי. נודע במיוחד בז'אנרים כפריים וציורים היסטוריים.

## קריירה
אגר-לינץ נולד בדולסאך-סטריבאך ליד לינץ, במחוז טירול. הוא היה בנם של מריה טרוגר, בת איכרים, וגיאורג אגר, צייר כנסיות. כבוגר הוא השתמש בשם המשפחה של אביו בשילוב שם מקום הולדתו. הוא עבר את הכשרתו האמנותית הראשונה אצל אביו, ולאחר מכן למד באקדמיה במינכן שם הושפע מפרנץ פון דפרגר והצייר הצרפתי ז'אן-פרנסואה מילה.

בין השנים 1893–1899 עבד במינכן, שם הצטרף לאגודה האמנותית המקומית. הוא הציג מאמצע 1890. עבודותיו המוקדמות תיארו סצנות של חיי איכרים וסצנות היסטוריות מהמרד הטירולי משנת 1809.

בשנת 1899 התחתן עם לורה מולוואלד, שאיתה נולדו לו שלושה ילדים, ועבר לווינה שם עבד בנפרד מהסביבה האמנותית המקומית. הוא ניסה לשווא להשיג מישרת מורה באקדמיה לאמנויות יפות בווינה. בשנת 1900 השתתף בתערוכה העולמית בפריז וקיבל את מדליית הארד על ציור.

במהלך העשור הראשון של המאה ה-20 לעיתים קרובות הוא נסע ועבד בטירול, במיוחד בעמק אוץ. בשנת 1909 הצטרף לזצסיון הווינאי. בהשפעתו של פרדיננד הודלר, פיתח אגר-לינץ שפה רשמית של אקספרסיביות מונומנטלית, שהראתה העדפה לדמויות הרואיות הסגורות במרחבים דמויי במה. צורות מסיביות המתוארות היטב נצבעו באמצעות לוח צבעים כמעט מונוכרומטי של צבעי אדמה.

בשנת 1910 נדחתה שוב בקשתו לפרופסורה באקדמיה בווינה, בשל התנגדותו של יורש העצר, הארכידוכס פרנץ פרדיננד.

בשנת 1911 עבר מווינה להול ליד אינסברוק. בשנים 1911 ו-1912 הוא היה פרופסור בבית הספר לאמנות בויימאר. הוא ביקר בהולנד, שם למד את המאסטרים הוותיקים.

בספטמבר 1913 עבר עם משפחתו לסנטה ג'וסטינה, ליד בולצנו, איטליה.

הוא זומן לשירות צבאי בשנת 1915 והיה צייר מלחמה בבגדים אזרחיים בחזית דרום אוסטריה בשנת 1916. לאחר תום המלחמה הוא נשאר בדרום טירול. בשנת 1919 דחה מישרת פרופסור בווינה.

הוא חזר לצייר סצנות איכרים, אך עם תוכן דתי, כמו תחייתו של ישו. הוא זכה להצלחה בעבודות שצוירו באיטליה, שהוצגו ברומא ובוונציה ובווינה, בשנת 1925, בווינר קונסטלרהאוס. הוא קיבל הצעה מחודשת ללמד באקדמיה לאמנויות יישומיות בווינה, אך סירב שוב.

בשנותיו האחרונות צייר סדרת ציורים וציורי קיר עבור קפלת הזיכרון לנופלים במלחמה בלינץ.

אגר-לינץ נפטר מדלקת ריאות ב-4 בנובמבר 1926.

## גלריה

File:"Sämann" Albin Egger-Lienz.jpg

File:Egger-Lienz - Der Sämann -1903.jpg

File:Egger-Lienz - Auf dem Kirchenchor der Lienzer Pfarrkirche St. Andrä - 1890.jpeg
קובץ:Albin Egger-Lienz Bergmäher.jpg|הקוצרים בהרים
File:AEL Das Kreuz.jpg

File:Albin Egger-Lienz - Lunch (The Soup, Version II) - Google Art Project.jpg

File:Albin Egger-Lienz Kaiserschütze c1916.jpg

File:Albin Egger-Lienz-Nordfrankreich-1917.jpg

File:AEL Christi Auferstehung.jpg


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי הזצסיון הווינאי
קטגוריה:ציירים אוסטרים
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1868
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1926
תרזה פרקרובה

**תרזה פרקרובה** (דוברסקה) (בפולנית: **Teresa Prekerowa**, z d. Dobrska; 30 בדצמבר 1921 – 19 במאי 1998) הייתה היסטוריונית פולנייה. כתבה מאמר על ארגון ז'גוטה. הוכרה כחסידת אומות עולם על הצלת יהודים בתקופת השואה.

## ביוגרפיה
תרזה נולדה בכפר הפולני זאפוסטה שממזרח לשיינו, למשפחה מקומית בעלת קרקעות וגדלה בסביבה כפרית. בזמן מלחמת העולם השנייה, שהתה עם משפחתה בוורשה הכבושה.

### פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
ב-1940 פגשה תרזה את אלינה וולמן. שתיהן הפכו לחברות קרובות מאוד. לאחר שמשפחת וולמן עברה לגטו ורשה, תרזה הבריחה מזון לגטו עבורם. בשלב מוקדם יחסית, היא שכנעה את אלינה לברוח לצד הארי של העיר וארגנה לה עבודה ומקום מגורים. בתחילת האקציה הגדולה תרזה סייעה להבריח את משפחתה של אלינה מהגטו.

בספטמבר 1941, תרזה מצאה ילדה יהודייה עזובה בוכה על מפתן ביתה. היא אספה אותה וטיפלה בה בבית הוריה. היא דאגה ללבושה ולימדה אותה להתנהג כמו פולנייה והביאה אותה למנזר. במהלך המלחמה תרזה נישאה ועברה לגור מחוץ לורשה, שם הסתירה יהודי בשם יאן זילינסקי מינואר עד אוגוסט 1943.

### לאחר המלחמה
לאחר המלחמה החלה תרזה לעבוד בהוצאת ספרים מדעית  (Wydawnictwo Naukowe PWN). בשנות ה-70 עברה לעבוד בהוצאת הספרים הלאומית של פולין  (State Publishing Institute PI) והתמחתה בספרות קומוניסטית, היסטוריה ופילוסופיה. ב-1973 השלימה את לימודיה באוניברסיטת ורשה, וכתבה את התזה שלה על ארגון ז'גוטה, בהנחיית ולדיסלב ברטושבסקי, שסיפק חומר עזר לכתיבה.

היא חקרה אודות הצלת יהודים על ידי פולנים במהלך השואה, ופרסמה את תוצאות מחקריה בין השאר בספר שהוצא לאור על ידי יד ושם (לקריאה נוספת).

## הכרה והנצחה
תרזה הוכרה כחסידת אומות העולם ב-4 במרץ 1985 על ידי יד ושם. היא ביקרה בישראל ב-2 באוקטובר 1985 והשתתפה בטקס נטיעת עץ והענקת מדליה. שמה נחקק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם. ב-1995 זכתה בפרס מטעם ארגון הסופרים הבינלאומי על כתביה.

## לקריאה נוספת

* Teresa Prekerowa, The “Just” and the "Passive" in Yad Vashem Studies, Volume XIX


## הערות שוליים

קטגוריה:פולניות חסידות אומות העולם
קטגוריה:היסטוריוניות פולניות
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ורשה
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת ורשה
קטגוריה:פולניות שנולדו ב-1921
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1921
קטגוריה:נפטרות ב-1998
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1998
הר קסיוס

**הר קסיוס** (נקרא גם **ראס קורון**) הוא דיונה לחוף ימת ברדוויל בסיני. למרות גובהו הנמוך (רק כ-60 מטר) ההר בולט בנוף השטוח.

הגאוגרף סטרבון מתאר את יהודה בה שוכנים היהודאים וכותב כי קצוותיה המערביים של יהודה לכיוון הר-קסיוס מיושבים באידומים וחסומים בידי אגם. סטרבו מוסיף כי אדומים אלה לאחר שמרדו בנבטים גורשו והצטרפו ליהודים וחלקו איתם את אותם מנהגים. על ההר נמצאו שרידי יישוב רומי.

## בסיס דפנה

בסיס דפנה היה בסיס קדמי של חיל הים, שפעל בתקופת מלחמת ההתשה, מלחמת יום הכיפורים והשנים שלאחריה בהר קסיוס, תחת אחריות בסיס אשדוד. כתוצאה מכיבוש חצי האי סיני ורצועת עזה, במלחמת ששת הימים התארך מאוד חוף הים התיכון של מדינת ישראל. פיקוד חיל הים הגיע למסקנה שקיים צורך בבקרה רצופה על הגבול המערבי של סיני, קו הפסקת האש ומבואות פורט סעיד וזאת מכיוון שלא ניתן היה להסתפק במידע שהתקבל לסירוגין מסיורי כלי שיט. הבסיס הוקם ביוני 1970 מייד לאחר האירוע של טיבוע ספינת הדיג אורית ופורק במסגרת הסכם השלום בין ישראל למצרים בשנת 1979.

## הערות שוליים

קסיוס
Yellow Hearts

**Yellow Hearts** (בעברית: **לבבות צהובים**) הוא סינגל של זמר הפופ האמריקאי אנט סונדרס, שיצא לאור באופן עצמאי ב-18 ביוני 2019, ויצא בהוצאה מחודשת בנובמבר 2019 על ידי אריסטה רקורדס. השיר זכה לפופולריות בפלטפורמת שיתוף הווידאו טיקטוק, מה שהוביל אותו לצבור מעל ל-100 מיליון השמעות בכל הפלטפורמות יחד.

## רקע
סונדרס אמר על השיר "הרבה אנשים חושבים שזה שיר אהבה, וזה ממש לא", אומר סונדרס. "הוא מדבר על בחורה שהייתה מעוניינת בהתחלה, אבל עם הזמן לא יכולתי לספר יותר. בכל פעם שהייתי מחמיא לה, היא הייתה מגיבה עם לבבות צהובים. בדקתי את זה, והם מסמלים ידידות, אך מכיוון שלא כולם הולכים לפי הפירושים האלה, העובדה שלא הייתי בטוח נעשתה ממש מלחיצה."

## ביקורות
באתר TotalNtertainment כתבו על השיר "הביצוע האותנטי באופן שובה לב של סונדרס לשיר "Yellow Hearts" מתרגם רגש אנושי אוניברסלי באמצעות מטפורה פשוטה, כמעט מקרית.

## קליפ
סונדרס פרסם את הקליפ לשיר ב-10 בדצמבר 2019. הקליפ בוים על ידי אידי האוס. הקליפ צולם בעיר הולדתו, וודברי הייטס  שבניו ג'רזי. בסרטון, שצולם במצלמת 16 מ"מ, מופיע סונדרס יחד עם חבריו, כשהם מבלים יחד בשכונתם ובמקום הבילוי הרגיל שלהם, על פסי הרכבת ליד ביתו של אנט. חלק מהסצנות מתרחשות בבית ילדותו של סונדרס, וכן בכיתה בבית הספר התיכון בו למד, שם כתב את השיר. באתר TotalNtertainment כתבו על הקליפ "משרה אווירה נוסטלגית ואינטימית".

## קרדיטים וצוות
הקרדיטים לקוחים מאתר טיידל.
* אנתוני סונדרס – שירה, כתיבה, הפקה

**גרסתה של אודרי מיקה**
* אנתוני סונדרס – שירה, כתיבה, הפקה
* אודרי מיקה ארמקוסט – שירה, כתיבה
* אמישה מליק סארקאר – כתיבה
* נתנאל אלפורד – הפקה ווקאלית
* דייל בקר – מאסטרינג
* ארמין לופז – עוזר טכנאי

## מיקומי שיא

## נתוני מכירות

## היסטוריית יציאות לאור

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 2019
קטגוריה:סינגלי בכורה מ-2019
קטגוריה:שירים באנגלית
מלווין והווארד

**מלווין והווארד** (באנגלית: **Melvin and Howard**) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת דרמה קומית משנת 1980, בבימויו של ג'ונתן דמי, עם פול לה מאט, מרי סטינבורגן וג'ייסון רוברדס בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס באופן חופשי על סיפורו האמיתי של מלווין דומר  שלדבריו פגש במדבר נבדה אדם שהזדהה כהווארד יוז ועזר לו להגיע ללאס ווגאס. בצוואה ש"כתב" יוז, הוא השאיר לו כסף בסך 156 מיליון דולר אך בית המשפט קבע שהצוואה מזויפת.

## תקציר העלילה
הווארד יוז (ג'ייסון רוברדס) רוכב על אופנוע במהירות גבוהה באחד המדבריות ליד לאס ווגאס, מאבד שליטה ונזרק לצד הדרך ומאבד את הכרתו.

בלילה עוצר במקום דומאר (פול לה מאט) כדי לרוקן את שלפוחית השתן שלו ומבחין באדם מבוגר שרוע על הארץ. הוא תומך בו, מכניס אותו לטנדר שלו ורוצה לקחת אותו לבית חולים אך זה מסרב. הזר אומר לו שהוא הווארד יוז ומלווין לא מאמין לו. הם מזמרים ביחד את השיר "Bye Bye Blackbird" ומלווין נפרד ממנו בלאס ווגאס.

מלווין גר עם אשתו לינדה (מרי סטינבורגן) ובתו בקרוואן. הוא פועל בבית חרושת ושקוע בחובות. לינדה לא מסוגלת לחיות כך וכאשר מעקלים לו את מכוניתו היא נוטשת אותו, מתגרשת ועוברת לרינו שם היא מופיעה במועדון סטריפטיז. מלווין נוסע לשם עם חברו "רד הקטן" (מייקל ג'יי פולארד) ומסתבך שם בקטטה.

כאשר לינדה מגלה שהיא בהיריון ממלווין, היא מתקשרת אליו והם מחליטים להתחתן בפעם השנייה ונולד להם בן.

לינדה מתקבלת לתוכנית הטלוויזיה "עשינו עסק", רוקדת סטפס ובוחרת בווילון שמקנה לה ריהוט, פסנתר ופרס בסך 10,000 דולר. מלווין מבזבז את הכסף בקניית סירת מרוץ ומכונית קדילק מפוארת. על כך פורץ ביניהם ריב והיא עוזבת אותו בפעם השנייה ומתגרשת ממנו.

מלווין מתקבל לעבוד כמחלק חלב במחלבה גדולה, שם הוא מכיר את בוני (פמלה ריד), גרושה עם שני ילדים והיא לוחצת עליו להתחתן ולעבור ליוטה שם ינהלו תחנת דלק השייכת למשפחתה.

יום אחד נכנס לקוח לתחנה ומשאיר שם מכתב עליו כתוב שזו הצוואה של הווארד יוז. מלוין הנפחד לוקח את המכתב ומטמין אותו במשרד של כנסיית ישוע המשיח של קדושי אחרית הימים בסולט לייק סיטי. תוך זמן קצר הוא הופך לידוען) שהווארד יוז הוריש לו 156 מיליון דולר.

מתנהל נגדו משפט בחשד לזיוף והשופט (דבני קולמן) לא מאמין לעדותו של מלווין. המשפט נדחה עד להבאה עדות של מומחה גרפולוגיה. מלווין חוזר לביתו ובדמיונו הוא רואה את הווארד יוז נוהג במכוניתו והם שרים יחד "Bye Bye Blackbird".

לבסוף מופיעה כתובית שמספרת שהמשפט נערך ב-1976 וב-1978 קבע בית המשפט שמדובר בזיוף וביטל את הצוואה.

## צוות השחקנים

## פרסים
* מרי סטינבורגן זכתה בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ובפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע.
* בו גולדמן זכה בפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר בפרס גילדת הכותבים של אמריקה.
* ג'ייסון רוברדס היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ולפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר - סרט קולנוע.
* פול לה מאט היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי.
* הסרט היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי.

## קישורים חיצוניים

* מלווין והווארד באתר TCM
* קדימון למלווין והווארד, באתר יוטיוב
* מלווין והווארד שרים, באתר יוטיוב
קטגוריה:סרטי 1980
קטגוריה:סרטי אולפני יוניברסל
קטגוריה:סרטי דרמה קומית
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים המבוססים על סיפור אמיתי
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי ג'ונתן דמי
אין בעל הנס מכיר בנסו

**אין בעל הנס מכיר בניסו** הוא ביטוי עברי, שמקורו בתלמוד. משמעותו המקורית היא שהאדם אינו מודע לניסים שה' עושה איתו.
## מקור ופרשנות
### מקור הביטוי
מקור הביטוי בדברי רבי אלעזר, שלמד מלשון הפסוק: **בָּרוּךְ ה'... עֹשֵׂה נִפְלָאוֹת לְבַדּוֹ**, משמע שהוא לבדו יודע על קיומם של הנפלאות, ומכאן הסיק רבי אלעזר: 

התלמוד קושר את דברי רבי אלעזר לדברי רב יוסף. רב יוסף מביא מעשה הממחיש את ראייתו החלקית של האדם, שלפעמים רק אחרי זמן רב מגלה האדם שדברים שגרמו לו צער נעשו לטובתו:

### פרשנות הביטוי ושימוש בו
הראשונים קושרים את הרעיון שבביטוי זה למושג ההשגחה, שמרביתה נעשית על ידי ניסים נסתרים. כך כותב רבנו בחיי: 

לפי הרמב"ם ההשגחה האלוהית בדרך השכר והעונש פועלת בשיטה זו: "כי טביעת הספינה בכל מי שבה... וכריעת התקרה על מי שהיה בבית, אם היה זה במקרה המוחלט, הרי אין כניסת אותם האנשים לאותה הספינה וישיבת האחרים בבית במקרה לפי השקפתנו אלא בחפץ אלוקי כפי הראוי במשפטו...".

במכתב בנושא קריאה לציבור לה' על היחלשות נגיף הקורונה בישראל כותבים הרב גרשון אדלשטיין והרב חיים קניבסקי: 

## קישורים חיצוניים
* הרב אהרן איזנטל, אין בעל הנס מכיר בניסו

## הערות שוליים

קטגוריה:ניבים וביטויים חז"ליים
קטגוריה:נסים ביהדות
האדונית והרוכל (סרט)

**האדונית והרוכל** הוא סרט טלוויזיה משנת 1989, המבוסס על סיפורו של ש"י עגנון הנושא את אותו השם. את הסרט ביים חיים גיל וכיכבו בו לאורה ריבלין ושלמה תרשיש.

## עלילה
יוסף הוא רוכל יהודי המהלך ביער, במטרה למכור חפצים אותם הוא נושא על גבו. הוא מגיע לביתה של לני, אדונית נוצרייה שקונה ממנו סכין ציידים, אך מסרבת לתת לו מחסה ומגרשת אותו. כשסערה פורצת והוא מוצא עצמו בלב יער הוא חוזר לבית האדונית כדי לבקש שוב מחסה, והאדונית נענית לו ונותנת לו לישון ברפת. בבוקר מגלה האדונית כי יש חור בגג ביתה ומציעה לרוכל שיתקן את הגג ובתמורה היא תאפשר לו להישאר יום נוסף בביתה. בימים שלאחר מכן הוא ממשיך לבצע עבודות ותיקונים בביתה, עד שהופך לבן בית. לאט לאט נוצר קשר בין האדונית והרוכל, קשר שהופך לקשר רומנטי. תוך כדי הקשר הרוכל עובר מהרפת למחסן, לחדר בבית ולבסוף למיטת האדונית. עם חיזוק הקשר הרומנטי והתשוקה שבין הסוחר לאדונית, הסוחר מפסיק את עבודותיו בבית ונשאר כבן זוג לאדונית ללא מחויבות.

לאחר זמן מה שהאדונית והרוכל בקשר, הרוכל מוצא את עצמו כלא יודע דבר על עברה של האדונית ועל כך שהיא איננה אוכלת, והוא שואל אותה על כך. היא עונה לו לאחר מה כי היו לה שישה בעלים שונים ושאכלה כל אחד מהם ושהיא אוכלת רק בשר ודם אדם. הרוכל המבולבל והלא מבין אם האדונית צחקה או דיברה ברצינות מחליט להתעלם ולהמשיך בקשר עם האדונית למרות הדאגות והסיוטים שפוקדים את חלומו. לאחר כמה חלומות וסיוטים הוא מחליט כי יעזוב עם שחר את בית האדונית וימשיך לדרכו. לפניי עוזבו חש חרטה על הזנחת עבודת ה' מצידו ויוצא ליער להתפלל ולומר קריאת שמע.

כשחוזר הסוחר מהיער אל בית האדונית, הוא מוצא אותה שרועה על מיטתה לצד הסכין שמכר לה בתחילת הסרט ומתבוססת בדמה, כשהיא רואה אותו מגיע היא אוזרת כוחות ומנסה לנשוך אותו בצווארו כדי לאוכלו. מזה אנו מבינים את אי אוכלה במשך כל הסיפור ואת תשוקתה לבשר אדם. האדונית איננה מצליחה לטרוף את הרוכל ומתה בידיו. לאחר מכן יוצא הרוכל וקובר אותה באדמת ביתה, לוקח את חפציו וממשיך במסעו ביער.

## קישורים חיצוניים

* האדונית והרוכל, הסרט המלא בערוץ יוטיוב של כאן 11
* 

קטגוריה:סרטים ישראליים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטי 1989
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1989
קטגוריה:סרטי טלוויזיה ישראליים
קטגוריה:סרטי חיים גיל
קטגוריה:ש"י עגנון
העיטור האוסטרי למדע ואמנות

**העיטור האוסטרי למדע ואמנות** (בגרמנית: **Österreichisches Ehrenzeichen für Wissenschaft und Kunst**) הוא עיטור מטעם המדינה של הרפובליקה של אוסטריה ומהווה חלק ממערכת הכיבודים של מדינה זו.

## היסטוריה
"העיטור האוסטרי למדע ואמנות" נוסד על ידי המועצה הלאומית של אוסטריה כהוקרה על הישגים מדעיים או אמנותיים באמצעות חוק פדרלי ממאי 1955 (כתב העת החוק הפדרלי מס '96/1955, כפי שתוקן BGBl I מס' 128/2001). במקביל, הקימה המועצה הלאומית גם את "צלב הכבוד האוסטרי למדע ואמנות", המוענק כ"צלב של כבוד, מחלקה ראשונה "(גרמנית: Ehrenkreuz 1. Klasse) ו"צלב של כבוד" (גרמנית: Ehrenkreuz). אף על פי שהם לא נחשבים טכנית כמעמדות נמוכים יותר של העיטור למדע ואמנות, צלבים אלו קשורים אליו בכל זאת.

## חלוקות
### העיטור למדע ואמנות
מספר המקבלים של עיטור המדע והאמנות מוגבל לכל היותר ל־72 אנשים חיים בכל פעם (36 מקבלים עיטור למדע ו-36 לאומנויות). בכל אחת משתי הקבוצות הללו יש 18 אזרחים אוסטרים ו-18 אזרחים זרים.

### צלב של כבוד למדע ואמנות, מחלקה ראשונה
אין מגבלה על מספר המקבלים.

### צלב של כבוד למדע ואמנות
אין מגבלה על מספר המקבלים.

## קדימויות



## קישורים חיצוניים

* 

*Decoration of Honour, Federal President of the Republic of Austria
*Photos of the Medal


## הערות שוליים

קטגוריה:פרסים אוסטריים
קטגוריה:אוסטריה: סמלים לאומיים
אנורתוזיט

[ממוזער|250px|אנורתוזיט מדרום [פינלנד שמכיל בעיקר גבישים גדולים של לברדוריט]]

**אנורתוזיט** הוא סלע יסוד פלוטוני מאפי המורכב כולו, או כמעט כולו מפלגיוקלז.

בדרך כלל צבעו בהיר, שקוף ונוטה לכסוף. הוא מצוי בסביבה קראטונית מתקופת הארכאיקון וכן מופיע בצורת מחדרים מגמטיים בתקופת הפרוטרוזואיקון. כמו כן ניתן למצוא אנורתוזיט בצורת קסנוליתים, בתוך סלעים געשיים.

האנורתוזיט מצוי בפלוטונים עתיקים בעלי מאפיינים אולטרה-מאפיים, בצד סלעים אולטרה-מאפיים אחרים כמו הגברו והגרנודיוריט, אבל לעיתים נדירות הוא מהווה את הסלע העיקרי בפלוטון.

את שם הסלע קבע הכימאי האמריקאי תומאס סטררי האנט, על שם המינרל אנורתיט, שהוא פלגיוקלז בעל תכולת סידן מרבית.

סלעי אנורתוזיט מאפיינים את התקופות העתיקות ביותר של היווצרות כדור הארץ. גיל הסלעים נע בין 3.75 ל-1.7 מיליארד שנים. סלעי אנורתוזיט נמצאו גם על ידי אסטרונאוטים על הירח.

בגלל גילו המופלג של הסלע, הוא מתאפיין בגבישים ענקיים שמגיעים לגודל סנטימטרים שלמים, וזאת בגלל העובדה שתהליך הגיבוש של המינרלים בסלע (שהם בדרך כלל אנדסין) התבצע בטמפרטורות גבוהות מאוד ובאופן איטי ביותר.
[ממוזער|מחיצות עשויות מאנורתוזיט מלוטש בתחנת דלק [ויניצה (מחוז)|מחוז ויניצה באוקראינה]]
מטבע הדברים, סוגי הפלגיוקלז הם המינרלים הבהירים הדומיננטיים בסלע, אבל לעיתים מופיעים בו מינרלים אולטרה-מאפיים כהים כמו דיופסיד או פורסטריט, גם הם בגבישים גדולים מאוד, והם יוצרים עליו לפעמים כתמים אדמדמים או אפורים.

למרות נדירותו היחסית של האנורתוזיט, הוא נכרה באופן מסחרי באותם מקומות בהם הוא מופיע בכמויות גדולות כמו באי דיסקו  במערב גרינלנד. את האנורתוזיט טוחנים לסיבים ומשתמשים בהם לייצור פיברגלס אקולוגי, כיוון שהשימוש בסיבי אנורתוזיט פוגע פחות באיכות הסביבה מאשר ייצור סיבי זכוכית. האנותרוזיט הגרינלנדי גם נחשב כמקור לאלומיניום, אלא שטענה זו מסתמכת על ההרכב הספציפי של האנורתוזיט בגרינלנד, וסלעים בעלי תכולת מילנוקריטים גבוהה, עשויים להכיל אלומיניום בריכוז נמוך יותר.

[ממוזער|ימין|צוקי אנורתוזיט בנורווגיה כשבתוכם [דייקים של שרנוקיט]]
[ממוזער|מרכז|250px|מצבה מאנורתוזיט בבית העלמין של [זלטופול, באוקראינה]]

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סלעי יסוד
קטגוריה:סלעים פלוטוניים
קטגוריה:סלעים
קטגוריה:פטרולוגיה
זלקינד הורוויץ

**זלקינד הורוויץ** (1751–1812) היה פעיל פוליטי, חבר תנועת ההשכלה, עיתונאי וסופר יהודי יליד פולין. לקח חלק בדיונים הפוליטיים בתקופת המהפכה הצרפתית.

### חייו
כאיש צעיר עזב הורוויץ את כפר הולדתו ליד לובלין והיגר לברלין, ולאחר מכן למץ בצרפת. ב-1774 הגיע לפריז. עד שנת 1788 התפרסם בבירה, לאחר שקיבל עם שני זוכים נוספים את פרס האקדמיה של מץ למאמר הטוב ביותר אודות שיפור התנאים ליהודים בצרפת. חיבורו אפולוגיית היהודים ("Apologie des Juifs") שפורסם באפריל 1789 זכה לביקורות ארוכות ומשבחות, ומילא תפקיד חשוב במסגור הדיון על הענקת שוויון זכויות ליהודים.  

"A*pologie des juifs"*, ענה על שאלת האקדמיה המלכותית לאמנויות ומדעים בעיר מץ: "האם יש דרכים להפוך יהודים למאושרים יותר ויעילים יותר בצרפת?". 

תמצית מתוך הדיסרטציה של זלקינד הורוויץ: באפולגיאת היהודים דורש הורוויץ את הענקת מלוא הזכויות לאזרחים יהודים, כולל בעלות על קרקעות, חופש תעסוקתי וחינוך. עם זאת, כתומך באידיאלים של הנאורות, הוא גם מבקר את הכוח שיש למנהיגים היהודים בקהילה ודורש "איסור מוחלט לרבנים ולמנהיגים לתבוע כל סמכות על חברי קהילת המאמינים מחוץ לענייני בית הכנסת".

## כרונולוגית הורוויץ בעת [[המהפכה הצרפתית]]
* אוגוסט 1788 - הורוויץ עם קלוד אנטואן טיירי (Claude Antoine Thiery) והכומר גרגואר (Abbé Grégoire), זכו בתחרות האקדמיה המלכותית של מץ
* מרץ 1789 - פרסום אפולגיאת היהודים
* מאי 1789 - הורוויץ מונה למזכיר-מתורגמן של ספריית המלך
* ספטמבר 1789 העיתון- Le *Journal de Paris* מציג סקירה ארוכה על אפולגיאת היהודים
* אוקטובר 1789 - הורוויץ תורם רבע משכרו נטו למהפכה הצרפתית
* פברואר 1790 - קומונת פריז מאמצת פה אחד החלטה המבקשת מהאסיפה הלאומית להכיר ביהודים כאזרחים
* יוני 1790 - הורוויץ מופיע בפני האספה הלאומית כחלק מ"משלחת זרים"
* אוקטובר 1792 - הורוויץ מפוטר מתפקידו בספרייה הלאומית עם 11 אחרים
* ינואר 1793 - הורוויץ מצהיר בפומבי שהוא נגד הוצאתו להורג של המלך
* דצמבר 1793 - ינואר 1794 - הורוויץ מופיע בפני הוועדה המהפכנית של מדור ראוניון
* אפריל 1794 - הורוויץ מבקש מסנט-ג'וסט (Saint-Just) "הסבר" על הצו האוסר על זרים להתגורר בפריז או בנמלים.

## הערות שוליים

### ספרות
* זלקינד הורוויץ מופיע ברומן מאת דניאל גולדנברג (Daniel Goldenberg), "היהודי במהפכה" (Calmann-Lévy, 2009)
* הורוויץ הוא אחת הדמויות הראשיות, יחד עם הכומר גרגואר (l'Abbé Grégoire), ברומן של אן וילמין סישרמן (Anne Villemin Sicherman) "l'Abbé Grégoire s'en mêle", שפורסם בשנת 2019 באוסף "les grands Détectives " למוציא לאור 10/18
* עוזי אלידע, ״זלקינד הורביץ ועיתונות המהפכה הצרפתית״, קשר, מס׳ 5, מאי 1989, עמ׳ 54-60.

קטגוריה:ילידי 1751
קטגוריה:נפטרים ב-1812
ברונה ווה

**ברונה ווה** (באנגלית: **Bronagh Waugh**; נולדה ב-6 באוקטובר 1982) היא שחקנית צפון אירית.

## ביוגרפיה
ווה נולדה בקולריין שבצפון אירלנד. היא ידועה מהופעתה בתפקיד שריל בריידי באופרת הסבון "הוליאוקס" של ערוץ 4. היא הופיעה במופע השנתי "T4 On The Beach".

ב-2010 הייתה ווה מועמדת לפרס הסבון הבריטי בקטגוריות השחקנית החדשה הטובה ביותר, השחקנית הטובה ביותר וההופעה הקומית הטובה ביותר. עוד הייתה מועמדת לשני פרסי הטלוויזיה הלאומית על תפקידה בדמות שריל.

### חיים אישיים
אביה של ווה הוא קנדי, ולה יש אזרחות קנדית. ווה תמכה בנישואים של בני-זוג מאותו המין בצפון אירלנד.

## פילמוגרפיה
### טלוויזיה

### קולנוע

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה צפון איריות
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1982
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1982
H&O

150px|ממוזער|שמאל|הסמליל הקודם של הרשת
**אייץ' אנד או אופנה בע"מ** (הפועלת תחת שם המותג **H&O**) היא רשת אופנה ישראלית, המוכרת בגדים לגברים, לנשים ולילדים. הרשת גם מוכרת מגוון רחב של נעליים, כלי בית, מצעים, מגבות ומוצרי טואלטיקה. החברה נמצאת בבעלות משפחת לבנת (בעלי קבוצת תעבורה).
## היסטוריה
### הקמת החברה
החברה הוקמה באוקטובר 1992 בשם "המשביר מחסני מכר בע"מ" כחברת בת של האגודה השיתופית המשביר המרכזי, במטרה למכור עודפים סיטונאים של ביגוד ששיווק המשביר המרכזי ישירות לצרכנים. החברה שינתה את שמה ל"משביר מחסני אופנה בע"מ" במאי 1994, במסגרת תוכנית ארגון מחדש שבצעה המשביר המרכזי במסגרתו ריכזה במשביר מחסני אופנה את כל הפעילויות הצרכנית שלה בתחומי: מוצרי ההלבשה, מוצרי טקסטיל ובדים, מוצרי הנעלה, צעצועים, כלי בית, מכשירי כתיבה, טיפוח ונקיון.

באוגוסט 1997 נרשמו מניות החברה למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב.

ב-1999 רכשו בשותפות גאון אחזקות וקבוצת תעבורה, את השליטה בחברת "המשביר השקעות" מידי המשביר המרכזי. באותה עת הייתה ל"משביר השקעות" החזקה במספר חברות בת, ביניהן המשביר מחסני אופנה.
### מיתוג מחדש כ-H&O
על רקע הגברת התחרותיות בענף מכירת מוצרי האופנה ועל רקע התפתחותן של רשתות מתחרות למכירת מוצרי אופנה, וכניסת רשתות זרות לישראל אשר התאפיינו בעיצוב ואופנתיות ברמה גבוהה, החלה החברה במהלך שנת 2001 בתהליך של שינוי אסטרטגי. השינוי האסטרטגי כלל שינוי סגנון עיצוב החנויות, אופן הפעלתן והפיכתן ממחסני מכר לחנויות המעוצבות ומתופעלות כחנויות אופנה בעיצוב אופנתי ועדכני. כחלק מהתהליך, החלה החברה לפעול תחת המותג H&O. במקביל החלה במגעים להכנסת רשת H&M השוודית כשותפה לחברה, אך הרשת לא הייתה מעוניינת אז להיכנס לשוק הישראלי.

החל משנת 2003, זכתה H&O במכרז של משטרת ישראל למיקור חוץ של אספקת ציוד אישי, ציוד ספורט ומדים באמצעות נקודות לאנשי המשטרה ושירות בתי הסוהר. החוזה עם משטרת ישראל חודש מאז מספר פעמים.

בעקבות ההשקעות הכבדות במיתוג מחדש, פעלה הרשת בהפסד במשך מספר שנים, אך חזרה להיות רווחית בסוף 2004 ופתחה חנויות נוספות.

במשך כ-9 שנים, בין 2001 ל-2009, שימשה הדוגמנית גלית גוטמן כפרזנטורית של הרשת, שמתוכם במקביל שימש במשך 4 שנים הדוגמן לירון לבו כפרזנטור לאופנת הגברים. הם הוחלפו על ידי הילה נחשון ויונתן כהן.

בשנת 2007, רכשה את רשת TAG WOMAN תמורת 14.5 מיליון שקל, אולם כעבור מספר שנים סגרה את רוב סניפי הרשת, והמותג נמכר בתוך הסניפים הקיימים של H&O.

### שינוי בעלות
במהלך 2009 נמחקו מניות החברה מהמסחר בבורסה של תל אביב, בנוסף רכשה משפחת לבנת את חלקה של גאון אחזקות.

בשנת 2010, החלה הרשת למכור גם כלי בית.

החל משנת 2015 שינתה הרשת את המיקוד העסקי, החלה להתמקד ברכישת זיכיונות וייבוא של מותגים בינלאומיים, סגרה חלק מהחניות שהחזיקה בקניונים ומעבר למרכזי קניות פתוחים.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות אופנה ישראליות
קטגוריה:ישראל: תעשיית טקסטיל
קטגוריה:רשתות שיווק בישראל
קטגוריה:חברות שנסחרו בבורסה לניירות ערך בתל אביב
קטגוריה:רשתות אופנה
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1992
הר מקינטוש (ארץ ויקטוריה)

**הר מקינטוש** (באנגלית: **Mount Mackintosh**) הוא הר בהרי הנסיך אלברט, באזור חוף סקוט של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.

ההר הוא הפסגה הצפונית ביותר בהרי הנסיך אלברט (המהווים חלק מההרים הטראנס-אנטארקטיים).

ההר מתנשא מעל רכס סקינר, והוא ממוקם 3.7 קילומטרים דרומית-מערבית להר פנטון.

ההר ממוקם ממערב להר בקסטר, ומזרח לקרחון ריווס.

גובהו של ההר 2,300 מטרים מעל פני הים; הר מקינטוש הוא ההר ה-1,104 בגובהו באנטארקטיקה.

## היסטוריה
### גילוי ומיפוי הר מקינטוש

רכס הרי הנסיך אלברט התגלה על ידי סר ג'יימס קלארק רוס ב-17 בפברואר 1841, אולם הם לא נחקרו ונסקרו עד שנת 1900 (העידן ההרואי של חקר אנטארקטיקה). בשנת 1900 הגיעו לרכס הרי הנסיך אלברט קרטוגרפים בריטים.

הרי הנסיך אלברט נסקרו ומופו ביסודיות על ידי חוקרים מארצות הברית ומניו זילנד בשנות ה-50 ובשנות ה-60 של המאה ה-20.

הר מקינטוש מופה לראשונה על ידי המשלחת הבריטית לאנטארקטיקה (משלחת נמרוד), בפיקודו של ארנסט שקלטון, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1907–1910.

### מקור השם

הר מקינטוש נקרא על שמו של אניאס מקינטוש, יליד סקוטלנד שפיקד על קבוצת ים רוס שהייתה חלק מהמשלחת הטראנס-אנטארקטית האימפריאלית בפיקודו של ארנסט שקלטון, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1907–1909.

מקינטוש היה סגן רב החובל של האונייה "נמרוד" אשר הובילה את משלחת נמרוד.

מקינטוש נעלם ב־8 במאי 1916 עת שהלך על הקרח המכסה את מצר מקמרדו, בין האט פוינט לכף אוונס.

## לקריאה נוספת

• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, **[https://books.google.co.il/books?id=XS0ibKr4FU0C&pg=PA233&lpg=PA233&dq=%22Mount+Mackintosh%22+Antarctica&source=bl&ots=6UMgOHJe5H&sig=ACfU3U10DALdNMtaakIs-D0KR_U1z0NFcw&hl=en&sa=X&ved=2ahUKEwjWoY7Wo-DuAhXhsnEKHaqdBvo4ChDoATAIegQICBAC#v=onepage&q&f=false Sailing Directions for Antarctica: Includes Islands South of Latitude 60°]**, P 233

• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, **[https://books.google.co.il/books?id=gooNAQAAIAAJ&pg=PA193&lpg=PA193&dq=%22Mount+Mackintosh%22+Antarctica&source=bl&ots=h8npG6eg2U&sig=ACfU3U3RRLN5Yc3pS6XpEiCimnFyuumVuA&hl=en&sa=X&ved=2ahUKEwiWjpjpo-DuAhUOQxUIHUj6DCc4FBDoATAFegQICBAC#v=onepage&q=%22Mount%20Mackintosh%22%20Antarctica&f=false Sailing Directions for Antarctica: Including the Off-lying Islands South of Latitude 60°]**, P 193

## קישורים חיצוניים
* הר מקינטוש באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* הר מקינטוש באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד
* הר מקינטוש באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* הר מקינטוש באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* 
* הר מקינטוש באתר peakery (מרחקים לאתרים סמוכים)

## הערות שוליים

מקינטוש
מקינטוש
מקינטוש
קוזבאס קמרובו (בנדי)

**מועדון הוקי "קוזבאס קמרובו"** (ברוסית: **Хоккейный клуб "Кузбасс"**) הוא מועדון בנדי מהעיר קמרובו, רוסיה, שהוקם בשנת 1948. מתמודד בליגת העל הרוסית בבנדי. המשחקים הביתיים נערכים באצטדיון חימיק בקמרובו. צבעי המועדון כתומים כהים, לבן ושחור. היא הוקמה בשנת 1948 כמועדון **שחטיור** ושיחקה בחטיבה העליונה משנת 1955. המועדון שינה את שמו לקוזבאס בשנת 1972.
## תארים
* **אליפות רוסיה:**
** **סגנות (4):** 2004, 2005, 2006, 2009
* **גביע רוסיה:**
** **זכייה (3):** 2001, 2003, 2007
## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קבוצות בנדי רוסיות
קטגוריה:1948 בברית המועצות
קטגוריה:קמרובו
הר בלינגסהאוזן

**הר בלינגסהאוזן** (באנגלית: **Mount Bellingshausen**) הוא הר בהרי הנסיך אלברט (המהווים חלק מההרים הטרנס-אנטארקטיים). הר בלינגסהאוזן ממוקם באזור חוף סקוט של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.

להר צורת חרוט, והוא בולט בסביבתו.

גובהו של ההר 1,380 מטרים מעל פני הים; והוא מתנשא לגובה של 154 מטרים מעל סביבתו.

ההר ממוקם 9 קילומטרים צפונית-מזרחית להר פריסטלי, בין קרחון לארסן וקרחון דייוויד.

## היסטוריה
### גילוי ההר

ההר התגלה על ידי המשלחת הבריטית האנטארקטית (משלחת דיסקברי), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1901–1904 בפיקודו של רוברט סקוט.

### מקור השם

סקוט נתן להר את שמו.

סקוט קרא להר על שם האדמירל תדיאוס בלינגסהאוזן, מנהיג המשלחת הרוסית בין השנים 1819– 1821.

## לקריאה נוספת

• Defense Mapping Agency 1992, **[https://books.google.co.il/books?id=sgSnbMOD_VsC&pg=PA400&lpg=PA400&dq=%22Mount+Bellingshausen%22&source=bl&ots=qcPEzwMey6&sig=ACfU3U350mXIRlQ-DvgHgcMyJg9-78HJrA&hl=en&sa=X&ved=2ahUKEwjpr6LtneDuAhX0RhUIHbKMAjM4HhDoATAEegQIBRAC#v=onepage&q=%22Mount%20Bellingshausen%22&f=false Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica]**, P 400

• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, **[https://books.google.co.il/books?id=gooNAQAAIAAJ&pg=PA194&lpg=PA194&dq=%22Mount+Bellingshausen%22&source=bl&ots=h8npG6ck2S&sig=ACfU3U1uO5PQpG1ghRr1ptiB14qZmZHHJw&hl=en&sa=X&ved=2ahUKEwjpr6LtneDuAhX0RhUIHbKMAjM4HhDoATAJegQIChAC#v=onepage&q=%22Mount%20Bellingshausen%22&f=false Sailing Directions for Antarctica: Including the Off-lying Islands South of Latitude 60°]**, P 194

## קישורים חיצוניים
* הר בלינגסהאוזן באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* הר בלינגסהאוזן באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* הר בלינגסהאוזן באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* הר בלינגסהאוזן באתר peakbagger
* הר בלינגסהאוזן באתר peakery (מרחקים לאתרים סמוכים)
* מזג אוויר נוכחי עדכני באי סמית'
** תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור האי סמית'
** נתוני מזג אוויר היסטוריים עבור האי סמית'
** סטטיסטיקות מזג אוויר עבור האי סמית'

## הערות שוליים

בלינגסהאוזן
בלינגסהאוזן
הר מקינטוש (האי רוס)

**הר מקינטוש** (באנגלית: **Mount McIntosh**) הוא הר נישא בחלק המערבי של רכס ההרים גבעות קייל, באי רוס, שבאנטארקטיקה.

הר מקינטוש הוא הגבוה בהרי רכס גבעות קייל - גובהו של הר מקינטוש 2,600 מטרים מעל פני הים; הר מקינטוש הוא ההר ה-632 בגובהו באנטארקטיקה.

ההר ממוקם בקצה הצפון - מערבי של קרחון טיילת לופטי; 3 קילומטרים ממזרח לפסגת הר הטרור.

ההר בולט למרחוק מאחר שעל המדרון הצפוני שלו יש רצועות אלכסוניות של סלעים ושל קרח.

## היסטוריה
### מקור השם

שמו של ההר ניתן לו בשנת 2000 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.

הוועדה התבססה בבחירת השם על הצעתו של פיליפ ר. קייל (Philip R. Kyle).

קייל הציע לקרוא להר על שמו של הגאולוג ויליאם סי. מקינטוש (William C. McIntosh), מהמכון לכרייה וטכנולוגיה של ניו מקסיקו. מקינטוש עבד רבות באנטארקטיקה במסגרת התוכנית האנטארקטית של ארצות הברית. מקינטוש תמך במחקרים של קייל שנערכו בהר ארבוס. מקינטוש ביקר בהר ארבוס בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1977–1978, ו-15 פעמים לאחר מכן, עד שנת 1999.

## קישורים חיצוניים
* הר מקינטוש באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* הר מקינטוש באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* הר מקינטוש באתר peakery (מרחקים לאתרים סמוכים)

## הערות שוליים

מקינטוש