יצחק וצלר

**יצחק וצלר** (1680 בקירוב – 1751) היה סופר ופעיל חברתי יהודי שפעל בגרמניה, אחד מהמשכילים המוקדמים.

וצלר היה איש עסקים אמיד, שהצטיין גם בהשכלה תורנית רחבה. בשנים האחרונות לחייו עסק גם בכתיבה ופרסם את כתב היד "ליבס בריב" [מכתב אהבה], שנקרא בעברית "עמודי עולם", אך נכתב במקורו ביידיש. הספר מהווה מעין ספר מוסר, מעין ביקורת פנימית על מוסדות הרבנות, על דרכי הלימוד והחינוך, על הפלפול התלמודי ועל הדרת נשים. המחבר כתב כיהודי ירא שמיים, שמתכוון לשפר את הפגמים ביהדות ונעזר בנקודת מבט מודרניסטית מוקדמת.

## קורות חייו
בנעוריו למד וצלר בישיבתו של הרב אברהם ברוידא מפראג, ומשם עבר לצאלה והפך ברבות הימים לאחד מנכבדי הקהילה. בביתו הייתה ספרייה עשירה, והוא הצטיין בהשכלה תורנית, אך גם נסע רבות בענייני עסקיו לארצות שונות באירופה והיה בקי גם בספרות המוסר ובפילוסופיה הרציונליסטית היהודית של ימי הביניים. מקור כספו של וצלר בא מנישואיו עם ברנדל בת אליעזר זוסמן, שבבעלותו היו שני מפעלים גדולים לעיבוד טבק, אחד מהם, "פורטונה" שמו, היה בניהולו של יצחק וצלר.

את ספרו "ליבס בריב" (נקרא גם: "ליבעס בריף" או "ליבס בריף") כתב וצלר ביידיש בערוב ימיו, והפיץ אותו במספר כתבי יד, אך לא התכוון להדפיס אותו. הספר הודפס לבסוף רק במחצית המאה העשרים בתרגום לאנגלית. על פי מה שכתב וצלר עצמו, מטרת הספר היא להיטיב את מצב היהודים בגולה, והוא כתב את הספר בשפה מדוברת כדי שיפנה לכלל האנשים ולא רק ללמדנים הגדולים. וצלר הדגיש גם את החשיבות של כתיבת הספר בשפה שגם נשים, שבדרך כלל לא למדו עברית, יוכלו לקרוא אותו.

## עמודי עולם (ליבס בריב)
וצלר, כותב שמואל פיינר, לא החשיב את עצמו כמשתייך למעמד האליטה הרבנית, אלא כמי שעומד וצופה מן הצד במנהגי הקהילות השונות, מחפש את האמת ומונה את הפגמים. בכוונת מכוון הוא כתב את הספר ביידיש מדוברת, כדי למצוא מסילות גם ללבן של הנשים. הוא התלונן על שפע המקובלים החדשים, על התנהגות וולגרית בבית הכנסת, הטיף להוראת העברית והתורה לנשים, התרעם על ריבוי השגיאות בעברית שהתפרסמו בספרים החדשים, הדגיש את חשיבות הוראת מדעי הטבע והמליץ על לימוד הפילוסופיה היהודית. כמו כן, הוא תקף את השחיתות של מוסד הרבנות ואת הרמה הירודה של למדני הדור. "במו אוזני שמעתי שהלומדים הם הנבלות הגדולות ביותר והם עושים את המעשים הרעים ביותר" כתב בספרו. לעומת זאת הוא כתב בשבחו של האינטלקטואל היהודי שמתפעל מיופיו של הטבע - הבריאה האלוהית.

וצלר לקח על עצמו את תפקיד המבקר והמוכיח בשער. הוא כתב בשפה המדוברת בדיווחי אמת מן השטח ומטרתו הייתה לעורר חשבון נפש ותהליך של שיפור ותיקון. הוא הזדהה עם הביקורת הרווחת אצל פשוטי העם על הלמדנים שגנבו כביכול את התורה לעצמם, וביקש בספרו לשקף אותה ואת מחדלי האליטה הלמדנית. הוא לא השלים עם הדרכים שהיו שגורות להנחלת הדת בקרב ההמון באמצעות אמונות עממיות וספרות זולה ביידיש, או לחלופין הדרכות של ספרי מוסר רבים. הוא תלה את האשמה בשכבה הלמדנית, שרמתה הייתה ירודה בעיניו ויחסה אל פשוטי העם גבלה בשחיתות ברדיפת בצע, בהונאה ובמרמה. על אף נסיונותיו לרכך את ביקורתו ניכר היה זעמו, ובאחד המקומות אף כתב: "איני רוצה לשהות זמן רב במחיצתם של רבנים בעולם הזה ואפילו פחות בעולם הבא".

הרבנים, האשים וצלר, מעוותים את התורה כשהם מתרכזים בהלכות תלמודויות לא רלוונטיות, בפלפול, או באגדות מוזרות. הם פוגעים בדימויים של היהודים בעיני מלומדים נוצריים עד כדי לעג ובוז. אין פלא שמעמדם של הרבנים בעיני העם הפך לירוד כל כך ועל כן הוא ייעץ לעקוף אותם ואת העיסוק המופרז בתלמוד ובפלפול, ולהתעמק ישירות בספרים החשובים, כמו "הלכות שולחן ערוך" מאת רבי יוסף קארו ו"חובת הלבבות" מאת רבנו בחיי אבן פקודה.

ועל אף כל הביקורת הזו, מסכם פיינר, אין וצלר נמנה עם ספקני הדת. הוא פשוט רצה להחליף את האליטה הרבנית בדורו באנשים ראויים יותר, ובחן אותה ואת מנהגי הדת בזמנו, מנקודת ראות מודרנית מוקדמת של יהודי "החותר לרציונליזציה של חיי הדת ולערעור סמכותה של אליטה זו".

### דיאלוג כפול
שני שמותיו של הספר "ליבס בריב" לצד "עמודי עולם" מעידים על סוג של דיאלוג כפול, גם אם סמוי, בין וצלר וקוראיו השונים: בני קהילתו היהודים יראי השמיים מצד אחד והמיסיון הפייטיסטי מצד שני. בקטלוג כתב היד ששמור בספרייה הלאומית, כתבו הספרנים את תרגום העמוד הראשון: "מכתב אהבה לאחי ואחיותי האהובים [בגלות זאת:] הרהורים על הפסוק 'ואהבת לרעך כמוך..."

החוקרת, רבקה פוס, מזהה את וצלר כאחד מתוך קבוצה של כותבי מוסר ביידיש שביקשו דיאלוג עם מיסיונרים פייטיסטים. "ליבס בריב" מחקה בבירור את הניסוח ואת הקונספט הפייטיסטי של מכתב אהבה שהוא סוגה נפוצה בשיח המיסיונרי. אין זה רק שיתוף במסרים אלא גם בהשפעה על פורמט ספרותי שלם שהתפתח בניסיונות המיסיונריים: פנייה לבבית, לפעמים גם ביידיש כדי לקרב את היהודים אליהם. פוס מתרשמת שמדובר בדיאלוג מעשי ולא רק השוואה תאורטית. זו הייתה אינטראקצה ממשית ששינתה את הדרכים שבהן וצלר והמשכילים בהשכלה המוקדמת חשבו על תיקון היהדות מבפנים. הספר משלב רעיונות משותפים כמו: תשובה, תפילה ואהבת הזולת אל הטפת המוסר של היהדות. הבחירה בשם "ליבס בריב" לשם הספר מכוונת ואינה מקרית, טוענת פוס, כביכול וצלר משיב למכתבי הפיתוי של הפייטיסטים באותו המטבע שלהם, אך משתמש במטבע לחיזוק היהדות.

השם "עמודי עולם" לעומתו, הוא מהפולקלור היהודי. "עַל שְׁלֹשָׁה דְּבָרִים הָעוֹלָם עוֹמֵד: עַל הַתּוֹרָה וְעַל הָעֲבוֹדָה, וְעַל גְּמִילוּת חֲסָדִים" אמרה המשנה הידועה. אלו הם עמודי העולם שעליהם מתבססת תורתו של הספר. "זהו החיבור הראשון שדברי התוכחה שלו ודרכי התיקון שהוא מציע מופנים אל תיקון הקהל ולא אל תיקונו של היחיד. זהו אחד מן החידושים החשובים שבחיבור זה" .

### הדרת נשים
וצלר התלונן בספרו על הזנחת חיונכן של הנשים היהודיות מתרבות העילית של הלמדנים, שכתובה רובה ככולה בלשון העברית. בבורותן בלימוד העברית נאלצות הנשים לפנות לתרבות היידיש שהיא נמוכה ומעוותת לדבריו את ערכי הדת. אין שום סיבה ששפת האם של היהודים תהיה חסומה בפני הנערות. כיצד יכירו את החומש ואת התפילות אם לא ילמדו את השפה בה נכתבו, מתלונן הסופר. נערות רבות, הזכיר וצלר, לומדות צרפתית ואיטלקית, בעוד שרשעותם ואטימותם של הלמדנים חוסמת בפניהם את לימוד העברית. "אני מאמין שנשים ניחנות בשכל להתפלל לאלוהים, לשבח ולהודות לו, בדיוק כמו הגברים, ועליהן לדעת מה שהן מתפללות. הן שומעות את החזן קורא בתורה אך אינן מבינות מה הוא קורא" לדעתו, הצאינה וראינה שהן קוראות בו ביידיש הוא תחליף גרוע ומסולף.

## ראו גם
* משכילים מוקדמים
* מעמד האישה ביהדות

## לקריאה נוספת
*  

## קישורים חיצוניים
*The Libes Briv of Isaac Wetzlar, edited and translated by Morris M. Faierstein

## הערות שוליים

קטגוריה:משכילים מוקדמים
קטגוריה:חינוך יהודי
קטגוריה:ספרי מוסר
קטגוריה:יהודים בעת החדשה
קטגוריה:חינוך לפי שיטה
קטגוריה:תרבות יהודית
קטגוריה:ספרות תורנית לפי נושא
קטגוריה:מוסר