open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אוסטאובלסט

שמאל|ממוזער|250px|אוסטאובלסטים ואוסטאוקלסטים על לסת תחתונה של עובר עגל
**אוסטאובלסט** (**Osteoblast**, מיוונית ὀστέο - עצם ו-βλαστάνω - נבט) או **תא יוצר עצם** הוא שמו של תא האחראי לבניית עצם. זהו תא חשוב במערכת של משק הסידן. אוסטאובלסטים מייצרים תערובת חלבונים שעיקרה קולגן מסוג I וגורמים למינרליזציה של התערובת ליצירת משתית העצם.

אוסטאובלסטים פועלים במקביל לאוסטאוקלסטים (תאים סופגי עצם) ומווסתים את פעילותם של האחרונים. פעולתם המשותפת של תאי עצם אלו יוצרת את המהות הדינמית של העצמות. עצמות עוברות עיצוב מחדש (remodeling) לכל אורך החיים, המאפשר תיקון נזקים זעירים וחיזוק אזורים בעצמות, הנתונים למאמצים מוגברים.

אוסטאובלסטים שנלכדו במשתית העצם מפסיקים לתפקד כאוסטאובלסטים והופכים לתאי עצם (Osteocytes). כתאי עצם הם מווסתים את פעולתם של אוסטאובלסטים דרך מנגנון פאראקריני, ככל הנראה בתפקיד של קולטנים מכניים.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מטבוליזם העצמות
פונסקה (פסל)

**פוֹנְסְקֶה** (**Fonske**; שמו הרשמי בלטינית: **Fons Sapientiae**, ומשמעותו "מעיין החוכמה", אך מוכר בשם החיבה "פונסקה") הוא פסל-מזרקה המוצב במרכז העיר האוניברסיטאית לוון שבבלגיה, בכיכר פושפליין (Fochplein).

הוא פוסל על ידי הפסל ג'ף קלארהאוט (Jef Claerhout), והוצב לרגל יובל 550 לאוניברסיטת לוון בשנת 1975. למרות מיעוט ימיו היחסי, הפך לאחד מסמליה המוכרים של העיר, יחד עם בית העירייה העתיק וסמל מבשלת הבירה סטלה ארטואה. חשיבותו מצביעה על הקשר החזק בין האוניברסיטה לעיר ומבהירה מדוע לוון נחשבת בעיקר לעיר אוניברסיטאית, אף על פי שהיא בירת ברבנט הפלמית.

הפסל בצורת סטודנט הקורא בספר, בעוד הידע נשפך אל תוך ראשו. הפסל מולבש בימי חג אגודות סטודנטים.
## גלריה

Fonske.jpg|פונסקה המולבש בטוגה של ה-ANLO וכיסוי ראש סטודנטיאלי של ה-UCL
Leuven Fonske.jpg|


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:בלגיה: מבנים
קטגוריה:בלגיה: תרבות
קטגוריה:אירופה: מזרקות
קטגוריה:לוון
אליעזר לחנה

**אליעזר לחנה** (נולד ב־29 באוגוסט 1958) הוא עיתונאי ספורט ושדרן רדיו ישראלי.

בעיתונות ערך לחנה את מדור הספורט של עיתון "חדשות" והיה סגן עורך מדור הספורט בעיתון "מעריב". מעל גלי האתר היה שותף בצוות ההקמה של תחנת רדיו ללא הפסקה ושידר תוכנית ספורט יומית במשך 12 שנים. על המרקע שידר את הליגה הלאומית בערוץ הספורט והשתייך למחלקת הספורט של ערוץ 1 (2003).

הקים את ערוץ בית"ר טי.וי - הערוץ של בית"ר ירושלים שנסגר על ידי ארקדי גאידמק בסוף 2006. ב-2007 הצטרף לתחנת רדיו ירושלים. משדר כיום ברדיו 99.

קטגוריה:סגל חדשות
קטגוריה:סגל מעריב
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון מקיף יהוד
קטגוריה:סגל רדיו ירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1958
הניסוי של רוזנהאן

**הניסוי של רוזנהאן** הוא מחקר מפורסם שבחן את תקפות האבחון הפסיכיאטרי. המחקר נערך על ידי דייוויד רוזנהאן  בשנת 1973 בארצות הברית ופורסם במגזין Science תחת הכותרת: "On being sane in insane places".. המחקר נחשב לביקורת חשובה ובעלת השפעה על מגבלות האבחנה הפסיכיאטרית.

[ממוזער|180 פיקסלים|[בית חולים פסיכיאטרי|בית החולים הפסיכיאטרי "סנט אליזבט" בוושינגטון הבירה, שהיה אחד מבתי החולים שנערך בהם הניסוי]]
המחקר כלל שני ניסויים: בראשון הגיעו שמונה מתנדבים בריאים תחת זהויות בדויות, בהם רוזנהאן עצמו, לחדרי המיון של בתי חולים פסיכיאטריים שונים עם תלונה אחידה על הזיות אודיטוריות. רוב המתנדבים אובחנו כסובלים מסכיזופרניה וכולם אושפזו לפרק זמן של 19 יום בממוצע. מרגע שאושפזו טענו כי אין הם ממשיכים לסבול מההזיות והתנהגו כרגיל, אם כי חלקם הפגינו עצבנות וחרדה משום שלא ציפו שיאושפזו ומתוך חשש שייחשפו כמתחזים. על פי דיווחי הצוותים הרפואיים, מתנדבי הניסוי "לא הפגינו כל תסמינים אבנורמליים" אולם אף מתנדב לא זוהה כמתחזה והם שוחררו תחת האבחנה של סכיזופרניה בנסיגה (לא פעילה). רוזנהאן עצמו הודה במחקרו כי הנטייה לטובת אבחון חיובי שגוי הייתה צפויה משום שבעולם הרפואה מקובל ששחרור אדם חולה מסוכן יותר מאשפוז אדם בריא, לכן השלים את המחקר בניסוי נוסף.

בניסוי השני של המחקר, פנה רוזנהאן לחברי צוות של בית חולים פסיכיאטרי שהכירו את תוצאות הניסוי הראשון ויידע אותם כי בכוונתו להפנות לבית החולים מספר מתחזים. מתוך כלל החולים שאושפזו בזמן הניסוי, חשד הצוות הפסיכיאטרי בכ-10% כמתחזים, כאשר בפועל לא הפנה רוזנהאן לבית החולים אף לא מתנדב מתחזה אחד.

רוזנהאן טען במאמרו כי "ברור שלא ניתן להבחין בין השפויים והבלתי שפויים בבתי חולים פסיכיאטריים" והצביע על הסכנות הגלומות בתיוג ודה-פרסונליזציה המתרחשות לטענתו במוסדות פסיכיאטריים. המחקר הכה גלים בעולם הפסיכיאטרי ומעבר לו, עודד את התנועה האנטי פסיכיאטרית מחד וספג ביקורת מאנשי מקצוע מאידך.

הביקורת העיקרית על שיטת הניסוי התמקדה בכך שהאבחון הפסיכיאטרי התבסס במידה רבה על דיווחי החולה עצמו אודות התסמינים מהם הוא סובל, וזיוף של דיווחים אלו אינו מעיד על בעיה באבחון הפסיכיאטרי יותר מזיוף של כל תסמין רפואי אחר.
הפסיכיאטר הבכיר רוברט שפיצר טען כי:

עם זאת, הסכים שפיצר עם העובדה ששיטות האבחון הפסיכיאטרי באותן שנים היו רחוקות מלהיות מושלמות והיה ממובילי השינויים בשיטת האבחון DSM.

## ניסויים קרובים
כבר בשנת 200 לפני הספירה כתב פלאוטוס הרומאי מחזה קומי בשם Menaechmi, בו אחת הדמויות מזייפת תסמינים של מחלת נפש, ומרמה בהצלחה רופא, שמפרש כל תגובה כתסמין של מחלה.

הפסיכולוג והסופר מוריס טמרלין חילק 25 פסיכיאטרים לשתי קבוצות ונתן להם להקשיב לשחקן אשר הציג אדם בעל בריאות נפשית תקינה. לקבוצה אחת נאמר "שהשחקן הוא אדם מאוד מעניין מכיוון שהוא נראה נוירוטי, אך הוא למעשה פסיכוטי" בעוד לקבוצה השנייה לא נאמר דבר. שישים אחוזים מהקבוצה הראשונה אבחנו פסיכוזה, לרוב סכיזופרניה, בעוד אף אחד לא אבחן פסיכוזה מקבוצת הביקורת.

## קישורים חיצוניים
* רוזנהאן מדבר על הניסוי 

## הערות שוליים

קטגוריה:פסיכיאטריה
קטגוריה:פסיכולוגיה: ניסויים
קטגוריה:היסטוריה של הפסיכולוגיה
טים אמריקה: משטרת העולם

**טים אמריקה: משטרת העולם** (באנגלית: **Team America: World Police**) הוא סרט קולנוע של יוצרי סאות' פארק טריי פארקר ומאט סטון משנת 2004. יחד עם פאם בריידי, יצרו השניים סרט סאטירי, שייחודו טמון בכך שאת כל התפקידים ממלאות מריונטות במקום שחקנים חיים. הסרט מלווה את מעלליהם של קבוצת "צוות אמריקה" הנלחמת נגד טרור ובעד החופש. הסרט הוא אמנם אנטי-מלחמתי ומתנגד למדיניותו של הנשיא האמריקאי ג'ורג' ווקר בוש, אך הוא גם מבקר את המבקרים העיקריים של מדיניות זו (Pussies, כפי שהם מכונים בסרט), בעיקר מייקל מור ושחקני קולנוע שוחרי-שלום למיניהם. הסרט משתמש בשפה גסה, סצנות פורנוגרפיות ואלימות קיצונית, כשהעובדה שמדובר בבובות יוצרת אפקט ניכור.

## עלילת הסרט
הסרט מתחיל בסיכול ממוקד הרסני במיוחד המתרחש בפריז, שבמהלכו נהרג אחד מחברי "צוות אמריקה" - יחידת עילית אמריקאית שמטרתה למגר את תופעת הטרור העולמית - בדיוק כשהוא מציע לליסה, אהובתו הבלונדינית והמצודדת, נישואין. האדם שנבחר להחליפו הוא שחקן ברודוויי קל-דעת בשם גארי ג'ונסטון. לאחר לבטים מחליט גארי להצטרף ליחידה המיוחדת, כשתפקידו לכבוש את מקומו בקרב קבוצת טרור הנושאת עימה נשק להשמדה המונית בעזרת כישורי המשחק שלו, ולסכל את תוכניותיהם. הוא עובר ניתוח פלסטי המקנה לפניו חזות ערבית ויוצא למשימה יחד עם שאר חברי היחידה. במהלך המשימה נחשף משולש רומנטי - שרה (הטלפתית של הקבוצה) רוצה את גארי, בעוד ג'ו רוצה את שרה. לאחר השתלשלות עניינים תמוהה במהלכה נחטף גארי על ידי קבוצת הטרוריסטים הערבית עקב עודף יכולת משחק, מחוסל תא הטרור. במהלך חגיגות המסיבה חושף גארי את סודו המצמרר - הריגתו של אחיו הגדול על ידי גורילות בגלל כישורי המשחק שלו - חושפת ליסה כי היא נמשכת אל גארי. לאחר שגארי נשבע לחיי נצח, השניים מקיימים יחסי מין סוערים ולא בטוחים. אך גם אידיליה זו עתידה להתנפץ - מתברר כי המתכנן האמיתי של הפיגוע המסוכל הוא לא אחר מקים ג'ונג-איל, נשיא קוריאה הצפונית. מכאן והלאה מסתעפת ומסתבכת העלילה, כשבסופה גארי מוכיח את נאמנותו למדינה ולחופש, כשהוא מפגין יכולות המשחק שמתעלות אפילו על אלו של אלק בולדווין.

## חברי "צוות אמריקה"
***גארי ג'ונסטון** - שחקן כל-אמריקאי, בוגר אוניברסיטת איווה, עם תואר שני בתיאטרון ושפות. היה בראש כל חוג תיאטרון שהיה בו מאז שהיה ילד. עבר חוויה נוראית המאפשרת לו לשחק עצב בצורה משכנעת.
***ג'ו** - קוורטרבק מצליח מאוניברסיטת נברסקה, מנהיג מלידה. ידידותי ותמים, מאוהב בשרה.
***שרה** - אמפאת'ית (קוראת-מחשבות) מוצלחת מבית-ספר "ברקלי" לרואי-נסתרות בסאן-פרנסיסקו. מאוהבת בגארי.
***כריס** - מומחה אמנויות לחימה מדטרויט. לא סומך על שחקנים מסיבה אפלה בעברו.
***ליסה** - מומחית לפסיכולוגיה, כשמטרתה להבין כיצד הטרוריסטים חושבים. בלונדינית מצודדת.
***ספוטסווד** - מפקד "צוות אמריקה".

## קישורים חיצוניים

* אתר הסרט הרשמי
* טריילר לסרט

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 2004
קטגוריה:סרטי סאטירה
קטגוריה:סרטי קומדיה
קטגוריה:סרטי קולנוע בכיכובן של בובות
קטגוריה:סרטי פולחן
ישיבת תורה אור

**ישיבת תורה אור** היא ישיבה ליטאית לבחורים אמריקאים. הישיבה נוסדה בארצות הברית בשנת 1961 על ידי הרב חיים פינחס שיינברג.
לאחר ייסודה עלה הרב עם ישיבתו ארצה והם השתכנו בבניין בית היתומים דיסקין. היום, הישיבה ממוקמת בשכונת מטרסדורף בירושלים.

הישיבה תוכננה ונבנתה בשנת 1982 על ידי משרד אדריכלים שנברגר קץ. 

לישיבה יש מספר מוסדות:
*ישיבה גדולה לאמריקאים "תורה אור", בה כמאה בחורים
*ישיבה קטנה "שערי תורה", בראשה עומד הרב אלכסנדר אפשטיין.
בעבר הייתה גם ישיבה גדולה לישראלים "תורה אור" שכיום קיימת במתכונת כולל אברכים, שבו לומדים כ-400 אברכים.

הרב שיינברג עמד בראש הישיבה מאז הקמתה עד לפטירתו. בראשות הישיבה האמריקאית עמד חתנו הרב חיים דוב אלטוסקי ולאחר פטירתו מונה בנו הרב מרדכי אלטוסקי. משגיח הישיבה האמריקאית הוא הרב נח אורלוויק. לאחר פטירתו של הרב שיינברג מונה בנו הרב שמחה לעמוד בראשות מוסדות הישיבה. בכל ישיבה ישנו גם כולל המשולב בה. חלק מבוגרי הישיבה ממשיכים לכולל של הישיבה.

משגיח הישיבה היה הרב זיידל אפשטיין עד לפטירתו בשנת תשס"ז. הר"מים הם הרב אליהו פרנקל, הרב ישראל גואלמן (רב בשכונת רמות א'), הרב צבי שרלין (רב בית הכנסת "בני הישיבות" בשכונת רמת אשכול) והרב אברהם נפתלי ויג (רב קהילת "מנין אברכים" בשכונת בית וגן), כולם בוגרי הישיבה.

## מבוגרי הישיבה
*אריאל אטיאס - שר הבינוי והשיכון לשעבר.
*אורי לופוליאנסקי - ראש עיריית ירושלים לשעבר.
*יהודה משי זהב - יו"ר זק"א.
*אלי פרידמן - זמר חסידי.
*הרב אלחנן פרץ.
*הרב מאיר אקער יו"ר ועד רבני זק"א.

## קישורים חיצוניים

תורה אור
תורה אור
תורה אור
קטגוריה:קריית מטרסדורף
טונג'י אווג'ובי

**טונג'י פמי אווג'ובי** (באנגלית: **Tunji Femi Awojobi**; נולד ב-30 ביוני 1973) הוא כדורסלן עבר ניגרי ששיחק במספר קבוצות בליגת העל הישראלית. גובהו 2.01 מטרים והוא משחק בעמדות הפורוורד והסנטר.

אווג'ובי החל את דרכו כמתאגרף, ואף היה חבר בנבחרת האגרוף של ניגריה. גובהו הביא אותו בסופו של דבר לכדורסל, אך בגיל מאוחר יחסית.

בין השנים 1993–1997 שיחק באוניברסיטת בוסטון בליגת ה-NCAA. מאז לא שיחק באותה קבוצה במשך יותר מעונה. הוא שיחק במספר קבוצות טורקיות קטנות, וכן בקבוצת גרנד ראפידס הופס מליגת ה-CBA, עד שבשנת 2001 הגיע לראשונה לקבוצה אירופית גדולה – ציבונה זאגרב. ב-4 שנים אלה שיחק גם בליגת הקיץ האמריקנית. אחרי עונה אחת בציבונה עבר לאולימפיה ליובליאנה הסלובנית, וגם בה שיחק עונה אחת בלבד.

בעונת  הגיע אווג'ובי לתחנתו הראשונה בישראל, עירוני רמת גן. כאשר היה אחד מהשחקנים המרכזים בקבוצה, וסייע לה במאבקי ההישרדות בליגת העל. ב-2003 עבר להפועל ירושלים, ונטל חלק חשוב בזכייתה של הקבוצה בגביע יול"ב. בסיום העונה עבר לספירו שרלרואה הבלגית, וב-2005 חזר לעונה נוספת בעירוני רמת גן. את עונת  פתח במכבי גבעת שמואל, אך לא גילה יכולת גבוהה. הוא שוחרר מהקבוצה כעבור מספר משחקים, וחתם בהפועל גלבוע/עפולה. בעונת  שיחק אווג'ובי בקבוצת אבטודור סראטוב מהליגה הרוסית השנייה עימה עלה לליגה הראשונה.

אווג'ובי שיחק עם נבחרת ניגריה באליפויות העולם שנערכו ב-1998 ביוון וב-2006 ביפן.

עוצמתו הפיזית של אווג'ובי מעניקה לו יתרון במאבקים מתחת לסלים משני צידי המגרש. יתרון זה בלט במיוחד בליגה הישראלית הנמוכה יחסית.

## קישורים חיצוניים

* טונג'י אווג'ובי באתר ספסל

קטגוריה:כדורסלני גרנד ראפידס הופס
קטגוריה:כדורסלני הפועל ירושלים
קטגוריה:כדורסלני מכבי עירוני רמת גן
קטגוריה:כדורסלני ציבונה זאגרב
קטגוריה:כדורסלני הפועל עפולה
קטגוריה:כדורסלני אולימפיה ליובליאנה
קטגוריה:כדורסלני ספירו שרלרואה
קטגוריה:כדורסלני אבטודור סראטוב
קטגוריה:כדורסלנים ניגרים
קטגוריה:כדורסלני מכבי גבעת שמואל
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת בוסטון
קטגוריה:מתאגרפים ניגרים
קטגוריה:ניגרים שנולדו ב-1973
אייר סלובקיה

**אייר סלובקיה** הייתה חברת תעופה סלובקית לטיסות שכר, אשר בסיסה בנמל התעופה בברטיסלאבה.

## תולדות החברה
החברה נוסדה בתחילת שנת 1993 לאחר פירוק צ'כוסלובקיה תחת השם טרקס סלובקיה.
החברה הוקמה בגלל שחברת התעופה הצ'כוסלובקית CSA הפכה לחברת התעופה הלאומית של צ'כיה.
טיסתה הראשונה של החברה התקיימה בינואר 1994 בין ברטיסלבה לתל אביב.
בשנת 1995 שינתה החברה את שמה לאייר סלובקיה. בסוף שנת 2008 התברר כי לחברה חובות גדולים, בין השאר לביטוח הלאומי הסלובקי. בתחילת מרץ 2010 איבדה החברה את הרישיון להפעלת טיסות בשל חובותיה, וב-25 במאי באותה שנה הודיעה על הליך פירוק  החברה.

## צי המטוסים (נובמבר 2009)

## קישורים חיצוניים

* 
*צי המטוסים
*חוות דעת לקוחות

קטגוריה:סלובקיה: תחבורה
קטגוריה:חברות סלובקיות
קטגוריה:חברות תעופה שנסגרו
44 (מספר)

**44** (במילים בלשון זכר: **ארבעים וארבעה**; בלשון נקבה: **ארבעים וארבע**) הוא המספר הטבעי הבא אחרי 43, והבא לפני 45.

## במתמטיקה
* 44 הוא המספר הזוגי ה-22.
* 44 הוא מספר שמח.
* 44 הוא מספר הבלבולים של קבוצה בגודל 5.
* בהינתן פונקציית אוילר, φ(44) = 20 וגם φ(69) = 44.
* 44 הוא מספר פלינדרומי.
*טטרהקונטקייטטרגון (tetracontakaitetragon) הוא שמו של מצולע בעל 44 צלעות.
*44 הוא מספר חסר.
*44 הוא מספר נתעב (odious number).

## במדע
* 44 הוא המספר האטומי של רותניום.
* מספרו של צביר הכוורת בקטלוג מסיה הוא 44.

## בתחומים אחרים

* 44 הוא סך כל מספר הנרות שמדליקים בכל ימי החנוכה (כולל השַמָּש).
* 44 הוא שמו של הזר המסתורי ביצירה הבלתי גמורה של מארק טוויין באותו השם.
* קוטרו של הקליע 44. מגנום הוא 44 מאיות האינץ'.
* ברק אובמה ידוע גם כ"מספר 44" כיוון שהוא הנשיא ה44 של ארצות הברית.
* קידומת הטלפון הבינלאומית של בריטניה היא .
* +44 הוא שמה של להקת רוק בריטית.
* ילד 44 הוא מותחן מאת הסופר טום רוב סמית.
*44 הוא מספרו של נהג מרוצי פורמולה 1 לואיס המילטון. 
*ויומינג היא המדינה ה-44 להצטרף לארצות הברית. 

## ראו גם
*כביש 44

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מספרים טבעיים
בזיליקת סן מרקו

שמאל|ממוזער|250px|בזיליקת סן-מרקו
**[[בזיליקה|בזיליקת]] סן מרקו** היא קתדרלה בת המאה ה-9 הנמצאת בוונציה שבאיטליה. הבזיליקה היא אחת הדוגמאות החשובות ביותר של אדריכלות ביזנטית. הכנסייה צופה על כיכר סן מרקו, מרכז השלטון והמסחר העתיק של ונציה, ומחוברת בצדה הדרומי לארמון הדוג'ה של ונציה. הכנסייה אף משמשת כמקום מושבו של הפטריארך והארכיבישוף של ונציה מאז 1807, ועל פי המסורת הנוצרית קבור בה מרקוס הקדוש (ומכאן שמה). 

הבזיליקה, המכונה גם "**כנסיית הזהב**", ידועה בסגנון הביזנטי המרהיב שלה, בפסיפסים המוזהבים הרבים שבה ובאוצרות קונסטנטינופול הבזוזה המעטרים אותה, והיא מסמלת את עושרה של הרפובליקה של ונציה.

## היסטוריה
הכנסייה נבנתה לראשונה כמבנה זמני בתוך ארמון הדוג'ה בשנת 828, כאשר סוחרים ונציאנים הביאו לעיר את שרידיו של מרקוס הקדוש, מחברה של הבשורה על-פי מרקוס. ב-832 נבנתה כנסייה חדשה, בסמוך לארמון הדוג'ה, במקום בו ניצבת הבזיליקה עד היום, והועברו אליה שרידיו של מרקוס. המבנה נשרף במהלך מרד בעיר בשנת 976 ונבנה מחדש שנתיים לאחר מכן, ב-978. לאחר חורבן נוסף נבנתה הכנסייה שוב ב-1063 במבנה הבסיסי אשר שרד עד היום. הבזיליקה הורחבה במהלך השנים, ונוספו לה עיטורים אשר נבזזו מקונסטנטינופול וכן חפצי אמנות מעשי ידי אמני ונציה.
חלק מהאבנים אשר מהם נבנתה הכנסייה הובאו על ידי ספני ונציה ממסעותיהם במזרח התיכון. העמודים והכותרות הוסרו ממבנים עתיקים שקרסו בארצות המזרח ונרכשו על ידי סוחרים ונציאניים.

## מוזיקה
בזיליקת סן מרקו מילאה תפקיד חשוב מאוד במוזיקה של תקופת הרנסאנס וביצירת האסכולה הוונציאנית של תקופה זו, הודות לחללה הפנימי היחיד במינו ביציעי המקהלה שלו, המוצבים זה מול זה. האדריכלות המרווחת של הבזיליקה חייבה פיתוח סגנון מוזיקלי, שינצל את אפקט ההד בצורה הטובה ביותר, במקום לחפש דרכים לבטל אותו. כך פותח סגנון הפוליכוראליות הוונציאני, הסגנון האנטיפונאלי המפואר, המציב קבוצות זמרים ונגנים להשמיע את תפקידיהם לפעמים אלה מול אלה ולפעמים יחדיו, מאוחדים בצליל העוגב. המלחין הראשון שפרסם אפקט זה היה אדריאן וילארט, שהתמנה למאסטרו די קאפלה בסן מרקו בשנת 1527 ונשאר בתפקיד זה עד מותו בשנת 1562. ג'וזפו צארלינו, אחד הכותבים רבי ההשפעה בעולם המוזיקה של דורו, כינה את וילארט "פיתגורס החדש", והשפעתו של וילארט חדרה לעומק, לא רק כמלחין אלא גם כמורה, הואיל ורוב הוונציאנים שבאו אחריו היו תלמידיו.
ג'ובאני גבריאלי, אחיינו ותלמידו של אנדראה גבריאלי, פיתח סגנון כתיבה זה ושכלל אותו.

משנת 1669 פייטרו אנדריאה ציאני היה נגן עוגב של הבזיליקה.

## גלריית תמונות


Part of the Entrance to St Mark's Basilica in Venice.jpg|חלק מהמוזאיקה בכניסה לבזיליקה
Interior of St. Mark's Basilica in Venice 1.jpg|מבט פנימי נוסף על אחד החללים הפנימיים בבזיליקה, המעוטר מוזאיקה מוזהבת
Veneto Venezia2 tango7174.jpg|מבט מזרחה מהכיפה המרכזית
Mosaico traslazione San Marco Venezia.JPG|מוזאיקה המתארת את העברת שרידי גופו של הקדוש סן מרקו, פטרון ונציה
Veneza118.jpg|חלק מהחלל הפנימי בבזיליקה המעוטר במוזאיקה מוזהבת, מבט למזרח


## ראו גם
* סוסי מרקוס הקדוש
* פאלה ד'אורו

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:מבנים בסגנון הביזנטי בוונציה
ג'אקומו ברוג'י

ממוזער|250px|אחד מצילומיו של ברוג'י, קבצנית תשושה
**ג'אקוֹמוֹ בְּרוֹגִ'י** (באיטלקית: **Giacomo Brogi**; 6 באפריל 1822 – 29 בנובמבר 1881) צלם איטלקי בן המאה ה-19.

## ביוגרפיה
ברוג'י נולד ונפטר בפירנצה, איטליה. ברוג'י החל לצלם לראשונה בשנת 1856. בשנת 1864 פתח לראשונה סטודיו לצילום ברומא. בשנת 1868 החל לנסוע ממקום למקום ולצלם. את רוב תמונותיו צילם באיטליה ובמזרח התיכון, והיה בין הצלמים האירופאיים הראשונים שצילם בארץ ישראל, מצרים וסוריה, והותיר אחריו תיעוד מצולם ראשוני וייחודי של נופים מהמאה ה-19. 

הצילום הומצא במאה ה-19, כ-20 שנה לפני כניסתו של ברוג'י לתחום. בניגוד לצילום האינסטנט כיום, בוצע הצילום על ידי תהליך דאגרוטיפ, בעזרת  מכשירי קמרה אובסקורה. תהליך הפיתוח ארך מספר ימים ואחוזי הכישלון היו גדולים. התצלומים היו יחידאים, ללא נגטיב וללא יכולת לשחזרם. התפקיד דרש דיוק, מיומנות ועבודה קשה, ולא ניתן היה ללמוד אותו בצורה מסודרת, דבר שהביא למיעוט צלמים מקצועיים עד למחצית המאה ה-19.

הצלחתו המקצועית של ברוג'י והמוניטין שרכש אפשרו לו לפתוח סטודיו לצילום בשלוש ערים באיטליה: בפירנצה, נאפולי ורומא. לאחר מותו המשיך בנו, קארלו ברוג'י, את אמנות הצילום.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:צלמים איטלקים
קטגוריה:חלוצי הצילום
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1822
קטגוריה:נפטרים ב-1881
אורנייה מצויה

**אורנייה מצויה** (שם מדעי: *Suillus granulatus*) היא פטריית מאכל ממשפחת הגושיתיים. האורנייה גדלה ביערות אורנים ומקיימת יחסי מיקוריזה (סימביוזה בין פטרייה לשורשי צמח) עם עצי האורן. פטריית האורנייה מלווה את עצי האורן ומקיימת אתם יחסי הדדיות הדוקים. קורי האורנייה נצמדים אל שורשי האורן הצעיר, חודרים לתוכם, ומתקיימים אתם כגוף אחד. סבך הקורים המסועף של הפטרייה מצטרף לשורשי האורן וכנראה מגדיל באופן ניכר את יכולתו של האורן לקלוט מים ומינרלים מהקרקע. האורן, מצידו, חולק עם האורנייה את הסוכר שהוא מייצר. וכך הם חיים יחדיו, בשיתוף פעולה הדוק.

בארץ ישראל גדלה האורנייה בשיתוף עם עצי אורן ירושלים, במיוחד עם פרטים צעירים של העץ. היא מופיעה בעיקר ביערות, אך ניתן למצוא אותה גם בגינות שבהן שתולים עצי אורן. הכובע יכול להופיע אחרי הגשמים הראשונים עד מרץ-אפריל. האורניות יכולות להופיע כבודדות או בקבוצות בנות פרטים אחדים.

צבע הכובע של האורנייה הוא חום מלמעלה וחום-צהוב מלמטה. קוטרו בין 4 ל-14 ס"מ, חלקו התחתון ספוגי ולעיתים דבוקים אליו מחטי אורן. הרגל גלילית ומנוקדת בנקודות אדמדמות-ערמוניות. גובה הרגל יכול להגיע עד 7 ס"מ. גודל הנבגים קטן מ-10 מיקרון. צורתם מוארכת וצבעם צהוב כהה.

האורנייה היא פטרייה נפוצה וקלה לזיהוי. היא נאספת בידי חובבים ונאכלת בצורות שונות. ביערות אלונים נמצאת פטריית ספוג הדומה לאורנייה, שנקראת גושית הזאב (*Boletus lupinus*). בניגוד לאורנייה, גושית הזאב רעילה למאכל. בניגוד לשאר בני משפחת הגושיתיים, אין בשר האורנייה משנה את צבעו כשהוא נחשף לאוויר. סימני זיהוי נוספים שיכולים להקל בזיהוי ודאי של אורנייה כוללים את מבנה הרגל שצורתה גלילית ולא תפוחה, והכובע הדביק, במיוחד באורניות צעירות. מצב שימור המין ללא חשש.

## קישורים חיצוניים

* האורן והחיים סביבו, הספר "רמת הנדיב הדברים הנסתרים מן העין על יחסי הגומלין בפארק הטבע" עמוד 63
* כפטריות אחרי הגשם, אתר החברה להגנת הטבע

## הערות שוליים

קטגוריה:פטריות שתוארו ב-1796
קטגוריה:פטריות בסיסה
קטגוריה:ארץ ישראל: פטריות
קטגוריה:פטריות מאכל
ואסילה לוקה

**ואסילה לוקה** (ברומנית: **Vasile Luca**); בהונגרית: **Luka László**; 8 ביוני 1898 – 23 ביולי 1963), מראשי המשטר הקומוניסטי הרומני; במקור ממוצא הונגרי סקלרי.

לוקה נולד בכפר מיושב סקלרים בשם **סנקטולנה** (Sâncatolna) בטרנסילבניה, האימפריה האוסטרו-הונגרית. אחרי מות אביו הוכנס לבית יתומים בעיר סיביו. בגיל 17 התגייס למיליציה האנטי קומוניסטית של הרוזן קארולי קראטוצ'ויל ונלחם במסגרת הגדודים הסקלריים כנגד הצבא הרומני, שפלש להונגריה כדי למגר שם את הרפובליקה הסובייטית קצרת הימים של בלה קון. בשנת 1919 עשה תפנית חדה והצטרף לתנועה הקומוניסטית הרומנית ומונה להנהיג את הסניף המקומי בעיר ברשוב, רומניה. הוא נעצר, נשפט ונכלא כמה פעמים. בשנת 1940, כאשר ניסה לעבור את הגבול לברית המועצות ביחד עם שני חברים נוספים מהנהגת המפלגה הקומוניסטית הרומנית (זיגלבוים ורוסנק), נתפס ונידון ל-8 חודשי מאסר. הוא נכלא בעיר צ'רנאוץ, בירת חבל בוקובינה, וכשהחבל עבר לידי ברית המועצות ב-1940 הוא שוחרר, והתקבל כגיבור. אז הצטרף לפעילותה של סיעת הקומוניסטים הרומנים הגולים בברית המועצות, בהנהגתה של אנה פאוקר. הוא נבחר כנציג בפרלמנט של הרפובליקה האוקראינית בברית המועצות. לימים התחתן עם אליסבטה (בטי) בירמן (Betti Birman), קומוניסטית שפעלה בעבר במנגנון הלוגיסטי של הבריגדות הבינלאומיות במלחמת האזרחים בספרד.

עם פלישת כוחות הצבא האדום לשטח רומניה ב-1944, תוך כדי דחיקת הנאצים משם, הוא שב לרומניה ביחד עם אנה פאוקר. שניהם היו חלק מההנהגה המרובעת של המפלגה הקומוניסטית שעלתה לשלטון ברומניה. 

בנובמבר 1947 התמנה לסגן ראש ממשלה ושר אוצר.

## הדחתו ומאסרו
בהמשך, תוך כדי מאבקים פנים מפלגתיים (בין קבוצת בית הסוהר שכללה את גאורגה גאורגיו-דז', יוסיף קישינבסקי, גאורגה אפוסטול ופטרה בורילה ובין קבוצת מוסקבה שכללה מלבדו את אנה פאוקר, את ואסילה לוקה ואת תאוהרי ג'אורג'סקו), הוא הואשם בכישלון הרפורמה המונטרית של שנת 1952 וכן הוטחו נגדו האשמות על קשר אנטי-מפלגתי, כולל שיתוף פעולה כביכול עם ה"סיגורנצה", משטרת הביטחון הרומנית בשנות השלושים של המאה ה-20. הוא עבר עינויים, נשבר בחקירות והסכים להודות בהאשמות השווא; כדי למצוא חן בעיני החוקרים האשים את שותפתו להנהגה, אנה פאוקר, ב"לאומנות ציונית". בעקבותיו נעצרה גם אשתו והוחזקה בבידוד כמה שנים. לשווא שלח מכתבים במשך שנים למנהיג גאורגיו-דז', בהם ביקש מחילה, אך מעולם לא נענה - עד שנפטר בכלא איוד בשנת 1963. לאחר מותו, בשנת 1968, טוהר שמו על ידי יורשו של גאורגיו דז' בהנהגת המפלגה והמדינה - צ'אושסקו.

## יחסו ליהודים
כלפי יהודי רומניה הוא נקט בעמדה אנטי-ציונית חריפה, מלווה בביטויי אנטישמיות מובהקים. לפי עדות של ליקה קיריצה בישיבת הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית ב-5 באוקטובר 1945 בנושא "הבעיה הלאומית", גינה את היהודים - ניצולי השואה - כ"מנצלים את הפועלים הרומנים", והשווה את הציונים ואת ניצולי השואה לפשיסטים. להתקפות אלה הצטרפה אליו גיזלה ואש, עסקנית יהודייה. בשנת 1947 ערך לוקה ביקור בארץ ישראל המנדטורית, ביחד עם אשתו.

## לקריאה נוספת
*Dragoș Drăgoescu, "Arma politică a reabilitărilor. Caruselul crimelor și liderii comuniști români", עמ'  20–34

## קישורים חיצוניים

*Fețe ale comunismului românesc: Vasile Luca, 16 august 2010, Laurențiu Dologa, *Ziare.com* 
(לאורנציו דולוגה - "דמויות של הקומוניזם הרומני")

קטגוריה:קומוניסטים רומנים
קטגוריה:קומוניסטים הונגרים
קטגוריה:פוליטיקאים הונגרים
קטגוריה:פוליטיקאים רומנים
קטגוריה:חברי האספה הלאומית הגדולה של רומניה
קטגוריה:סקלרים
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1898
קטגוריה:רומנים שנפטרו ב-1963
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1963
דוג'ה

שמאל|ממוזער|200px|צעדת הדוג'ה של ונציה, המאה ה-16
שמאל|ממוזער|250px|ארמון הדוג'ה בוונציה
**דוג'ה** (באיטלקית: **Doge**) הוא תואר איטלקי למנהיג, צבאי או אחר, מן המקור הלטיני DUX (שממנו צמחו גם התארים דוצ'ה ודוכס) בימי הביניים ותקופת הרנסאנס. התואר הוענק במקור למנהיגים נבחרים של מדינות במספר רפובליקות-מלוכניות באיטליה, כגון ונציה, ג'נובה, אמאלפי וסנאריקה.

עם כיבוש איטליה על ידי נפוליאון ב-1797, הופסק השימוש בתואר ונשלל מעמדו.

בעת החדשה, השתמשו פוליטיקאים איטלקים רבים, בהם בניטו מוסוליני במושג דומה מאוד בשם "דוצ'ה".

## הדוג'ה של ונציה

במשך יותר מאלף שנים שלט ברפובליקה של ונציה דוג'ה אשר נבחר לתפקיד לתקופת חיים והיה מוגדר כ"ראשון בן שווים". בדרך כלל הדוג'ה הנבחר היה ממכובדי וזקני ונציה. הדוג'ה היה השליט העליון של הצבא, הכנסייה והמדינה ברפובליקה. עם זאת הדוג'ה היה מחויב בבקרה ודיווח שוטפים על פעולותיו למועצה הגדולה של ונציה והשתכר משכורת צנועה יחסית למעמדו. כמו כן, חל איסור על הדוג'ה למנות את בני משפחתו לתפקידים לצידו או לבחור לעצמו יורש.

משרת הדוג'ה נוסדה בתחילת המאה ה-8 והחליפה את הטריבונים אשר שלטו בלגונה הוונציאנית באותה תקופה. הדוג'ה נבחר על ידי ועדה של 41 חברים שנבחרה בעצמה מתוך חברי המועצה הגדולה של ונציה בשיטה מורכבת ביותר, אשר נועדה לצמצם השפעת אינטרסים זרים על הליך הבחירה. הדוג'ה הוכתר בטקס חתונה עם הים האדריאטי על ידי השלכת טבעת זהב אל הגלים.

הדוג'ה התגורר בארמון הדוג'ה, אשר צופה על הכניסה לתעלה הגדולה של ונציה ועל כיכר סן מרקו המרכזית. הארמון היווה את המרכז המסחרי ושלטוני של הרפובליקה ובו התכנסה המועצה הגדולה של אצילי העיר, נערכו משפטים ונקבעו גזרי דין.

אזכור ידוע לדוג'ה ולתפקידו כשופט העליון ברפובליקה הוונציאנית, מופיע במחזהו של שייקספיר, "הסוחר מוונציה". במחזה זה משמש הדוג'ה כשופט בסצנת השיא במחזה ובורר במחלוקת בין שתי הדמויות המרכזיות - אנטוניו, הסוחר הוונציאני, ושיילוק, המלווה בריבית היהודי.

## הדוג'ה של ג'נובה
בג'נובה נוסד מוסד הדוג'ה לראשונה בשנת 1339 עם מינויו של סימון בוקנגרה לתפקיד. חייו של בוקנגרה אף הונצחו במחזהו של ורדי, הנקרא על שמו. בדומה לוונציה, גם בג'נובה נבחר הדוג'ה בשיטה מורכבת על ידי חברי המועצה הגדולה של הרפובליקה. אולם סמכויותיו של הדוג'ה בג'נובה היו מוגבלות יותר והחל משנת 1528 אף קוצרה כהונת הדוג'ה לשנתיים בלבד. עם זאת התפקיד משך מאבקי כוח רבים בין משפחות האצולה בעיר, אשר לעיתים אף הסלימו לגילויי אלימות ואף לקרבות של ממש.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:איטליה: היסטוריה
קטגוריה:איטליה: תרבות
קטגוריה:תוארי אצולה
1997–1999

***1997–1999*** הוא אוסף הדמואים של להקות הפולק/ויקינג הפינית אנסיפרום, האלבום נמכר דרך אתר האינטרנט של הלהקה ובקונצרטים.

## רשימת שירים

# Frost - 5:10
# Old Man (Väinämöinen) - 6:31
# Knighthood - 5:32
# Dreamer's Prelude - 0:45
# Little Dreamer (Väinämöinen part II) - 4:50
# Warrior's Quest - 5:20
# White Storm - 5:10
# Intro - 1:01
# Hero in a Dream - 3:41
# Eternal Wait - 5:21
# Battle Song - 3:36
# Guardians of Fate - 3:26

## קרדיטים

### שירים 1–3
* Jari Mäenpää - גיטרה, שירה
* Markus Toivonen - גיטרה
* Sauli Savolainen - באס
* Kimmo Miettinen - תופים

### שירים 4–12
* Jari Mäenpää – גיטרה, שירה
* Markus Toivonen – גיטרה
* Jukka-Pekka Miettinen – גיטרה באס
* Oliver Fokin – תופים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי 2005
קטגוריה:אלבומי פולק מטאל
קטגוריה:אלבומי מטאל
סם (כללי)

[שמאל|ממוזער|250px|כדורי הסם [אקסטזי]]
[שמאל|ממוזער|250px|[משקה אלכוהולי|משקאות אלכוהוליים]]
**סם** הוא חומר שנטילתו משפיעה על גוף האדם, כדוגמה סם פסיכואקטיבי, משכר או ממכר, שהשימוש בו נועד לגרום הנאה, שינוי במצב תודעתי, ושינויים במצב-רוח.

## שימושים וחקיקה
קיים מגוון רחב של סמים. מיעוט מהסמים, המשמשים כתרופות או במטרה טיפולית ניתנות לנטילה בפיקוח של מוסדות רפואיים ובתי מרקחת הממונים בנושא. כך למשך הטיפול בקנאביס רפואי, באסקטמין ובתרופות אופיאוידיות משככות כאבים.

סמי ספורט הם תרופות או חומרים כימיים לרוב סינתטיים, הניתנים לא לצורך טיפולי, אלא על מנת להשיג שיפור בהישגים ספורטיביים. למשל, על ידי השפעה על הערנות, הגדלת מסת השרירים, חמצון הדם. לחלקם, כמו סטרואידים אנבוליים או אפדרין, יש גם השפעה פסיכואקטיבית.

חלקם האחר אסורים לחלוטין לשימוש כפי שמופיעים ב"פקודת הסמים המסוכנים" ולעיתים מכונים "סמי רחוב". הם מיוצרים ממקור צמחי או סינתטי ולרב אינם מיוצרים בתנאי בקרה ופיקוח כך שאין שליטה או מינון על הכמויות המסופקות מהן.

במדינות שונות קיימים מספר סמים בעלי מקובלות חברתית רחבה, למשל הטבק, אם כי בארצות רבות נלקחו צעדים להגביל את שיווקם ואת שימושם לרעה עקב מסוכנותם הבריאותית.

במדינות רבות הם נפוצים וניתנים לרכישה בחנויות השונות, למשל משקאות אלכוהליים. השימוש בקפה ובתה ובמשקאות אנרגיה וממתקים הכוללים כמויות מסוימות של קפאין ושיווקם אינו מוגבל חוקית.

## לקריאה נוספת
* א. אליצור, ש. טיאנו, ח. מוניץ, מ. נוימן, **פרקים נבחרים בפסיכיאטריה** – מהדורה מחודשת ומתוקנת, הוצאת פפירוס, בית ההוצאה של אוניברסיטת תל אביב, 1990

## קישורים חיצוניים

* רופאים, דוקטרינות ותרופות בזמנים הקדומים - סקירה היסטורית מאת אתל תומפסון,. בביטאון איגוד הספריות הרפואיות באתר הספרייה הרפואית הלאומית של ארצות הברית
* פקודת הרוקחים , התשמ"א-1981 (פקודת הרוקחים בישראל)
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:רפואה
ארמאוויה

**ארמאוויה** (ארמנית: **Արմավիա**) הייתה חברת התעופה הלאומית של ארמניה, ובסיסה שכן בנמל התעופה הבינלאומי בירוואן.

## תולדות החברה
ארמאוויה נוסדה בשנת 1996 אבל החלה לטוס רק בשנת 2001 ליעדים ברוסיה וטורקיה. בשנת 2002 רכשה החברה הרוסית "S7 איירליינס" את רוב מניותיה של ארמאוויה אך בשנת 2005 מכרה את מניותיה למשקיעים פרטיים. החברה הכריזה על הליך פירוק ב-29 במרץ 2013 והשעתה את כל טיסותיה.

## צי המטוסים (אוקטובר 2009)

## קישורים חיצוניים

* אלכס לוין, טיסת בכורה ארמניה ישראל, 16.1.2006, קקטוס - פורטל נתניה והסביבה
* דודי שחם, , 13.1.2006, nrg
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:חברות תעופה שנסגרו
קטגוריה:חברות תעופה לאומיות
קטגוריה:ארמניה: תחבורה
קטגוריה:חברות ארמניות
נמל התעופה הבין-לאומי אל-עריש

**נמל התעופה הבין-לאומי אל-עריש** (בערבית: **مطار العريش الدولي**) הוא נמל תעופה הממוקם כחמישה ק"מ דרומית לאל-עריש, בסיני שבמצרים. 

נמל תעופה זה הוא הקרוב ביותר לרצועת עזה, והפך לנמל התעופה העיקרי של רצועת עזה לאחר שצה"ל הרס את נמל התעופה הבין-לאומי יאסר ערפאת. הנמל משמש בעיקר פלסטינים מרצועת עזה שטסים לג'דה בדרכם לחג' במכה.

## חברות תעופה הפעילות בנמל
* רויאל ג'ורדניאן (עמאן)
* בעבר: פלסטיניאן איירליינס (עמאן)

## היסטוריה
עם התחלת מבצע יואב ב־15 באוקטובר 1948 תקף חיל האוויר הישראלי את שדה התעופה. בתקיפה השתתפו שלושה מטוסי ספיטפייר מטייסת 101 שבהרצליה ושני מטוסי בופייטר טייסת 103 בבסיס רמת דוד. השדה הותקף פעם נוספת ב־16 באוקטובר על ידי שלושה B-17 ושני ספיטפייר, התקפה שנקטעה באמצעה עקב הופעת ספיטפייר מצרי. התקפה נוספת נערכה ב־19 באוקטובר על ידי שלושה B-17, ב־20 באוקטובר על ידי שני ספיטפייר ושלושה B-17, וב־21 באוקטובר על ידי דקוטה ו־3 B-17. על פי הערכת חיל האוויר נהרסו בתקיפות ארבעה מטוסי ספיפייר מצרים ואחרים נפגעו, לצד גרימת נזק למוסך השדה והשבתה זמנית של מסלול ההמראה.

השדה הותקף פעם נוספת על ידי חיל האוויר הישראלי עם פתיחת מבצע חורב ב־22 בדצמבר 1948. שני מטוסי B-17 של טייסת 69 תקפו את השדה, כחלק מפעולת הטעיה שנועדה להסיח את דעת הפיקוד המצרי מהמאמץ העיקרי באזור עוג'ה אל-חפיר. ב־24 בדצמבר הפציצו שלושה B-17 את השדה, וב־26 בדצמבר הוא הופץ על ידי שני B-17. בשלב זה דווח כי לא נראו מטוסים מצרים בשדה וכי הוא נראה נטוש. הפצצות נוספות על ידי B-17 בוצעו ב־29 בדצמבר, ב־2 בינואר 1949 וב־5 בינואר.

במאי 1950 אישר הסנאט המצרי תקציב לשם הגדלת שדה התעופה.

במהלך מלחמת סיני בנובמבר 1956 נכבש השדה על ידי חטיבה 27. השדה הוחזר למצרים בינואר 1957 בעקבות נסיגת צה"ל מסיני ומעזה לאחר המלחמה.

השדה שימש את חיל האוויר המצרי ומוספר 259. הבסיס הותקף במהלך מבצע מוקד בתחילת מלחמת ששת הימים ביוני 1967, אך מסלוליו לא ניזוקו ומסוקי ומטוסי תובלה ישראליים הנחיתו בו כוחות שסייעו בטיהורו מהכוחות המצריים. לאחר המלחמה הושמש הבסיס בידי חיל האוויר הישראלי, בהליך שלקח 18 חודש, והפך לבח"א 5.

שדה התעופה היה מוגבל ופרמיטיבי ולכן שימש כשדה תעופה למטוסים קלים ומסוקים. ב־1968 החל בית הספר לטיסה לבצע פריסות לבסיס לצורך אימון טייסת ראשוני. הבסיס שימש כבסיס האם של גדוד נ"מ מתנייע 66 במשך כשמונה שנים.

בהסכם השלום בין ישראל למצרים ב־1979 הוסכם על פינוי כוחות צה"ל מסיני והשבתו לידי מצרים. בעקבות כך נסגר הבסיס ב־23 במאי 1979, וב־25 במאי 1979 הועבר לידי מצרים.

## הערות שוליים

קטגוריה:סיני
אל-עריש
בראסלס איירליינס

[ממוזער|250x250 פיקסלים|[איירבוס A330-300 של החברה]]
[ממוזער|250x250 פיקסלים|[סוחוי סופרג'ט 100 של החברה]]
**בראסלס איירליינס** (באנגלית: **Brussels Airlines**), המוכרת בישראל גם בשם "בריסל איירליינס", היא חברת הדגל של בלגיה שנוסדה בסוף שנת 2006 כתוצאה מאיחודן של החברות וירג'ין אקספרס ו-SN בראסלס איירליינס (SNBA). בסיסה של החברה נמצא בנמל התעופה של בריסל.

## תולדות החברה
החברה נוסדה ב-2006 מאיחודן של החברות וירג'ין אקספרס ו-SN בראסלס איירליינס. בנובמבר 2006 החלה החברה לטוס תחת השם בראסלס איירליינס. במרץ 2007 הסתיים המיזוג והחברה החלה לפעול רשמית תחת שמה החדש.

בספטמבר 2008 רכשה חברת התעופה הגרמנית לופטהנזה 45% ממניות החברה וכן קיבלה אופציה לרכישת שאר המניות משנת 2011. כחלק מהסכם זה הוחלט כי בראסלס איירליינס תצטרף לברית חברות התעופה סטאר אלייאנס, עוד לא נקבע תאריך להצטרפות. בסוף מרס 2009 הצטרפה החברה לתוכנית הנוסע המתמיד Miles&More בחסות לופטהנזה.

החברה מפעילה מספר טיסות רב ליעדים באפריקה ולמעשה היא החברה המובילה בטיסות לאפריקה.

בשנת 2012 חידשה את המחלקות במטוסים. השינוי כלל מחלקת עסקים חדשה במטוסי האיירבוס A330-300 עם מושבים שיכולים להיפתח בלחיצת כפתור למיטה שטוחה. כמו כן החברה חידשה את תוכני הבידור והתקינה מסכי צפייה אישיים לכל נוסע במטוסי האיירבוס A330-300, גם במחלקות התיירים.

במטוסי האיירבוס A319 ובמטוסי האיירבוס A320 התקינה החברה כיסאות דקים העשויים מעור בדומה לכיסאות שבחברות לופטהנזה, סוויס וכו'.

### פעילות החברה בישראל
החברה מפעילה שתי טיסות יומיות בין נמל התעופה של בריסל לנמל התעופה בן-גוריון. הטיסות מבוצעת במטוסי איירבוס A320.

החל מחודש יולי 2018 מפעילה החברה 17 טיסות שבועיות בין היעדים.

## צי המטוסים
צי המטוסים של החברה, נכון לדצמבר 2021

## קישורים חיצוניים

* 

* 
 מדיה וקבצים בנושא בראסלס איירליינס באתר Airliners.net
* אתר החברה בישראל

## הערות שוליים

קטגוריה:סטאר אלייאנס
קטגוריה:בלגיה: תעופה
קטגוריה:חברות בלגיות
קטגוריה:קבוצת לופטהנזה
קטגוריה:אירופה: חברות תעופה
חוואסה

היישוב **חוואסה** הוקם בשנת 1938. במקורו תוכנן להיות שכונה של העיר חיפה. היישוב  שכן ממערב לכפר בלד א-שיח' סמוך לצומת הצ'ק פוסט, במקום בו שוכנת היום שכונת בן דור בעיר נשר. שמה של השכונה ניתן לה על שם ואדי "אל-חוואסה" שגבל בצידה המערבי.

## היוזמה להקמת השכונה
את הקמת היישוב יזמו הממשל הבריטי ועיריית חיפה כחלק מיוזמתם לפנות את שכונת הצריפים "ארד אל-רמל" ששכנה בחוף שמן ליד בית החרושת "שמן" ומתן פתרון מתאים לאוכלוסייה הערבית ששכנה במקום, ובשנים 1934-1935 מנתה כ-1,700 תושבים. מקור האוכלוסייה בשכונה היה כפריים שהגיעו מכפרי הגליל והשומרון וחלקם מהגרי עבודה מחורן שבסוריה. ההחלטה מתחילת מאי 1936 להעביר את תושבי ארד אל-רמל לשטח שהיום שוכנת בו שכונת נווה יוסף נתקלה בהתנגדות תושבי נווה שאנן. אי לכך אותר שטח חלופי גדול יותר ובעל שיפועים נוחים יותר, ליד בלד א-שיח'. השטח לא נכלל בשטח השיפוט של העיר חיפה, וכוונת השלטונות הייתה לספח אותו לעיר. בעקבות ההחלטה הוכשר השטח על ידי מחלקת עבודות ציבוריות. הכשרת השטח הסתיימה ב-1938. במקביל לסיום הכנת השטח נהרסו בארד אל-רמל צריפים רבים. בדוח העירייה נכתב שרוב האוכלוסייה הערבית לא אהד את הפתרון שהוצע להם. 140 משפחות עברו לחוואסה, חלק עבר לבלד א-שיח' וחלקם חזרו לכפרים מהם היגרו לחיפה. המפונים שעברו לשטח החדש הקימו לעצמם צריפים מפח ומעץ בלי שהתחשבו בסימון החלקות שנעשה על ידי המחלקה לעבודות ציבוריות. בעקבות כישלון תוכנית הדיור, הותיר הממשל הבריטי את השכונה ללא תוכנית מאושרת. בשנת 1944 בחרו תושביה ועד לניהול ענייני השכונה. במהלך 1946 נעשה ניסיון נוסף, הסתיימה תוכנית הדיור, נקבעו גבולות לשכונה והוחלט להרחיב את שטח השיפוט של העיר חיפה כך שיכלול את שטח השכונה. גם תוכנית זאת לא צלחה בעקבות התנגדות הערבים שהושפעה מהסלמת הסכסוך היהודי-ערבי. ב-1946 התגוררו בשכונה כ-450 משפחות, רובם בצריפים ומיעוטם, כ-25 משפחות, במבני אבן ובלוקים

## מלחמת העצמאות
תושבי הכפר היו בעלי תודעה פוליטית מפותחת. במהלך המרד הערבי בשנות ה-30 ביצעו הבריטים מספר פעולות בתחומי הכפר ואף תכננו להרסו, אך ללא הצלחה, הכפר נשאר עומד עד מלחמת העצמאות.

ב-30 בדצמבר 1947 זרקו לוחמי האצ"ל פצצות לעבר ריכוז של פועלים ערבים בשער בתי הזיקוק, פעולה בה נהרגו שישה מבין הפועלים הערבים ועשרות נפצעו. כתגובה לכך רצחו פועלים ערבים בבתי הזיקוק 39 פועלים יהודים מבין חבריהם לעבודה. באותו יום שלח ארגון ההגנה ארבע מחלקות מהגדוד הראשון של הפלמ"ח ושתי מחלקות מחי"ש חיפה לתקוף את הכפרים בלד א-שיח' וחוואסה, בהם התגוררו פועלים רבים מבתי הזיקוק. מפקד הכוח היה חיים אבינועם. לדברי בני מוריס נהרגו בחוואסה 16 גברים ונפצעו 19. לדברי יואב גלבר בשני הכפרים נהרגו בין 15 ל-20 מתושבי בהם גם נשים וילדים ונפצעו נוספים. הוא ציין כי הידיעות שנקבו במספרים גבוהים יותר היו ככל הנראה "מופרזות מאוד". בפעולה נהרגו גם 3 מאנשי "ההגנה", ביניהם מפקד הפלוגה, חנן זלינגר.
בעקבות המתקפה עזבו ב-7 בינואר 1948 חלק מתושבי שני הכפרים, ואת מקומם תפסו מתנדבים ערבים שהגיעו מחוץ לחיפה כדי להגן על הכפר.

במלחמת העצמאות פגעו תושבי הכפר בתחבורה שעברה בכביש הראשי הסמוך אליהם.
בתחילת אפריל 1948, עזבה יחידה של הלגיון הערבי שחנתה במקום. עזיבתה הביאה לעזיבת רוב תושבי חוואסה את בתיהם.
מוריס העריך כי נפילת חיפה הערבית והידיעות על יציאת תושביה הן שגרמו לתושבי הכפר להתפנות.

## קישורים חיצוניים
*פרטים על הכפר חוואסה  באתר נשר - המרכז לחקר היישוב ומורשתו 

## הערות שוליים

קטגוריה:קהילות ויישובים ערביים שנחרבו במלחמת העצמאות
קטגוריה:נשר (עיר): היסטוריה
קטגוריה:עמק זבולון
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1938
קריאה צמודה

ממוזער
**קריאה צמודה** היא טכניקה בביקורת הספרות, המתארת פרשנות מעמיקה של קטע קצר. קריאה כזו נותנת משקל רב יותר לפרטי על חשבון הכללי. הקריאה הצמודה מקדישה תשומת לב רבה למילים, לתחביר ולסדר שבו נפרשים משפטים ורעיונות בזמן הקריאה.

הטכניקה נכנסה לשימוש בתורת הספרות לראשונה על ידי אנשי אסכולת הביקורת החדשה במחצית הראשונה של המאה העשרים, ונמצאת בשימוש נרחב.

קריאה צמודה של פואמה בת כ-200 מילים יכולה להתפרש על פני אלפי מילים ועדיין לא לנצל את כל האפשרויות והאבחנות. דוגמה קיצונית לכך נמצאת במאמר של דרידה *Ulysses Gramophone*, שג'וזף היליס-מילר (J. Hillis Miller) תיאר כ"התפוצצות היפרבולית ואקסטרווגנטית של טכניקת הקריאה הצמודה". המאמר מקדיש יותר משמונים עמודים לפרשנות המילה 'כן' החותמת את הרומן המפורסם 'יוליסס' של ג'יימס ג'ויס.

לקריאה הצמודה בספרות יש היסטוריה בפרשנות של כתבים דתיים. לדוגמה, ה-Pazand, ז'אנר מהספרות הפרסית אמצעית, עוסק בטקסטים של Zend (מילולית: פרשנות או תרגום) שמציעים הסבר וקריאה צמודה של האווסטה, הכתבים המקודשים לזרתוסטראים. הפרשנויות המקראיות בתלמוד מהוות גם הן דוגמה מוקדמת לקריאה צמודה. בתקופת האסלאם, הקריאה הצמודה של הקוראן זכתה לפריחה ויצרה קורפוס רחב.

המבשר ההיסטורי העיקרי של הקריאה הצמודה הוא עליית הביקורת ההיסטורית (Higher criticism) והתפתחות ביקורת המקרא בגרמניה בסוף המאה ה-18.

## קישורים חיצוניים
* דב לנדאו, פרשנות של הקריאה הצמודה, אתר דעת

קטגוריה:תורת הספרות
קטגוריה:ביקורת ספרותית
קטגוריה:קצרמר ספרות
המאוזוליאום של תאודוריקוס

**ה[[מאוזוליאום]] של תאודוריקוס** (באיטלקית **Mausoleo di Teodorico**) הוא מבנה אבן, אשר נבנה מחוץ לעיר רוונה. המבנה הוקם בשנת 520 לספירה כקברו העתידי של המלך האריאני תיאודריך הגדול (Theoderic the Great). בשנת 526 מת תיאודריך ונקבר שם. שנים לאחר מכן הוצאו עצמותיו מהמאוזוליאום ופוזרו.

מבנה המאוזוליאום נבנה כשני מבנים דמויי גליל, המונחים האחד בתוך השני. המבנה הנמוך יותר מעוטר בסדרה של קשתות הנשענות על זוויות המבנה המתומן. גג המבנה, אשר קוטרו הוא כ-10 מטרים, עשוי מאבן יחידה השוקלת כ-300 טון.

מדרגות מובילות אל הקומה העליונה של המבנה, אשר במרכזה מוקמה מעין "אמבטיה" גדולה עשויה אבן פורפיר, אשר שימש כסרקופג של תאודוריק. שרידיו של המלך הוצאו מן המבנה במהלך התקופה הביזנטית, לאחר הפיכתה של העיר מעיר אריאנית לנצרות הקתולית. המבנה הוכר כאתר מורשת עולמית של ארגון אונסק"ו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמנות ביזנטית
קטגוריה:רוונה: מבנים
תאודוריקוס
מאוזוליאום תאודוריקוס
הבשורה של רבולה

ממוזער|שמאל|200px|צליבת ישו
ממוזער|שמאל|200px|ישו עולה לשמים
[ממוזער|שמאל|200px|לוח קאנוני עם דמויות [מתי ויוחנן]]
**הבשורה של רבולה** (באנגלית: Rabula Gospels) היא כתב יד הכתוב בסורית ומאויר מן המאה ה-6 לספירה. כתב היד מציג את הבשורות הנוצריות ונחשב לדוגמה טובה לאמנות הציור בחלקים המזרחיים של האימפריה הביזנטית.

כתב היד מציג את "מַפַּקְתָא פְּשִיטְתָא" (בסורית: ܡܦܩܬܐ ܦܫܝܛܬܐ), "הגרסה הפשוטה", תרגום לסורית של כתבי הבשורה הנוצרית. הוא הושלם בשנת 586 במנזר יוחנן הקדוש מזגבה (Zagba), אשר במסופוטמיה. הוא נושא את חתימתו של רבולה (Rabula; Rabbula), אשר היה כנראה נזיר שאין אנו יודעים עליו דבר. דפי הקובץ נכרכו כנראה מספר פעמים. גודלם הנוכחי הוא 34 ס"מ על 27 ס"מ והטקסט שבהם כתוב בדיו בצבע חום-כהה או שחור, בשני טורים. בתחתית כמה מן הדפים מופיעות הערות הכתובות בדיו אדום.

בסוף המאה ה-13 או בתחילת המאה ה-14 הגיע כתב היד למנזר קאנובין בלבנון. עד המאה ה-16 הגיע כתב היד אל ספריית מדיצ'י בבזיליקת סן לורנצו (Biblioteca Mediceo Laurenziana) שבפירנצה, שם הוא נמצא עד היום.

האיורים המופיעים בכתב היד מוגבלים ל-14 הדפים (פוליו) הראשונים של הקודקס. נושאי האיורים בכתב היד הם:
: עמוד 1: מתי והשליחים המופיעים ללא יהודה איש קריות, המדונה והילד ממוסגרים על ידי קשת.
: עמוד 2: אוזביוס ואדם נוסף; מכתב של אוזביוס בנושא הקאנון של הכנסייה (ממשיך גם בעמוד 3).
: עמוד 3-12: לוחות קאנוניים.
: עמוד 13: סצנת צליבה וסצנת תחייה; עליית ישו לשמים.
: עמוד 14: ישו מוכתר על ידי ארבעה נזירים; ירידת רוח הקודש על השליחים.

בכתב היד מופיעים "לוחות קאנוניים". אלו הם לוחות אשר ניסוחם הראשון היה בידי אוזביוס מקיסריה ושימשו כקונקורדנציה המשווה בין הגרסאות השונות של חיי ישו בספרי הבשורות. דפי הלוחות מעוצבים כמבנה אדריכלי של קשתות דקורטיביות הנשענות על עמודים. המבנה משתנה בין מבנה של ארבעה חללים מקבילים בתחילת הלוחות, המשווים בין ארבעת האוונגליונים, עד למבנה בעל חלל אחד בלבד, לאירועים הופיעים בגרסה אחת בלבד. לצד המבנים מופיעים עיטורים ובהם סצנות מינאטוריות הרשומות בקונטור של דיו כהה וצבועות בדיו צבעונית. במראן הן משלבות את מסורת האמנות ההלניסטית עם השפעות הציור המזרחי, המתבטאת בעיצוב עיניים גדולות ובסטאטיות של הדמויות. גם עיטור הקשתות בדגמים דקורטיביים ועשירים מצביע על ההשפעה של האמנות המזרחית הסאסאנית. בנוסף לקשתות מופיעים בכל דף גם תיאורים של נביאי הברית הישנה אשר צופים את אירועי הברית החדשה במסורת הפרה-פיגורציה. שני דפים נוספים בלוחות מציגים את דמויותיהם של האוונגליסטים.

בתיאור הצליבה של ישו, ישו מתואר כלובש בגד טוניקה ארוך (Collobium) בצבעי סגול וזהב וסביב ראשו הילה. בפרשנות של עיצוב הבגד הזה מוצאו חוקרים את ההשפעה של האיקונוגרפיה המזרחית, באופן הדומה לתיאור ישו על גבי אמפולות מאוסף מונזה-בוביו. משני עבריו של ישו מופיעים שני הגנבים אשר נצלבו עמו. לצד ראשו מופיעים דימויים אסכטולוגיים של שמש וירח, המוזכרים גם בשפרי הבשורה. זהו אחד מן הייצוגים המוקדמים ביותר של ישו הצלוב. תיאור זה שם את הדגש על הצגתו של ישו בכבוד, דבר המתבטא בבגד המפואר. מתחת לתיאור, באותו דף, הופיע גם תיאור של הקבר הריק של ישו.

## קישורים חיצוניים

* הלוחות הקאנוניים בבשורה של רבולה, אתר הכנסייה הסורית האורתודוקסית 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמנות ביזנטית
קטגוריה:כתבי יד
קטגוריה:כתבי קודש נוצריים
קטגוריה:כתבי יד מן התקופה הביזנטית
קטגוריה:ספרי המאה ה-6
לאופר תעופה ג.ה.י

ממוזער|270px|שמאל|רכב סיוע לנוסעים עם מוגבלויות ניידות של החברה, בנמל התעופה בן-גוריון
**לאופר תעופה - GHI בע"מ (Laufer Aviation-GHI)** היא חברה ישראלית העוסקת במתן שירותי קרקע לחברות תעופה הפועלות בישראל. השירותים מסופקים למגוון חברות התעופה והטיסות - טיסות נוסעים (סדיר ושכר), טיסות מטען, טיסות / מטוסים פרטיים, טיסות צבאיות, טיסות דיפלומטיות. לאופר תעופה ג.ה.י היא חברת בת של חברת ממן - מסופי מטען וניטול.

החברה מספקת שירותיי קרקע לחברות תעופה בכל נמלי התעופה בישראל. עיקר פעילות החברה מתבצע בנמל התעופה בן-גוריון. ובנמל התעופה רמון הנמצא בדרום ישראל.

החברה מספקת את השירותים הבאים:

* שירותי מבצעים ופיקוח על נותני שירותים אחרים בזמן המצאות מטוס על הקרקע
* מחלקת כירטוס
* מחלקת שירות לנוסע המספקת בין היתר שירותים לנוסעים נעזרים, מסורבים ובעלי צרכים מיוחדים
* מחלקת איתור כבודה
* מחלקה טכנית לביצוע / אספקת ציוד קרקע למטוסים (גנראטור, מתנעה אוויר, מזגן, רכב ייעודי לגרירה ודחיפת מטוסים ועוד)
* מחלקת טיסות מנהלים אשר מספקת שירותי קרקע למטוסי מנהלים
* מחלקת שירות לאח"מים – אשר מספקת שירותי הסעות וVIP בשדה התעופה
* מחלקת קונסיירג' אשר מתמחה בתחומי פעילות מגוונים, חכירת מטוסים פרטיים, הפקת אירועים מיוחדים בישראל ומחוצה לה

בשדה התעופה רמון, החברה מספקת בנוסף לרשימה מעלה גם ציוד קרקע לטיפול במטוסים כגון מדרגות, רכבי פריקה/ העמסה, רכבי ניקיון שירותים ומיי שתייה). הציוד הנוסף משמש למתן שירותיי פריקה/ העמסה, ניקיון תא הנוסעים והצוות, טיפול בכבודת הנוסעים ומיונם.

בבעלות החברה, מספר חברות בת:

* מרחבים טל - המתפעלת את חניוניי הרכבים בשדות התעופה בן-גוריון ורמון.
* לה פרינה אלטליו - המפעילה 2 מסעדות איטלקיות בטרמינל הנוסעים בנתב"ג.

## היסטוריה
החברה הוקמה בשנת 1975 על מנת לספק שירותי קרקע ישראלים לחברות תעופה זרות אשר נוחתות בנמל התעופה בן-גוריון. בשנה זו חברת לאופר סיפקה שירותים לכ־200 טיסות באמצעות שבעה עובדים.

בשנת 2004 חברת לאופר חתמה הסכם עם חברת ממן - מסופי מטען וניטול למיזוג פעילות בתחום שירותי הקרקע עם חברת GHI, כאשר כל אחת מהחברות תחזיק מחצית ממניותיה.

בשנת 2007 התמזגה לאופר עם חברת GHI ליצירת חברת Laufer Aviation-GHI.

בשנת 2011 החברה זכתה בהסמכת איגוד חברות התעופה - יאטא בתקן הבטיחות ISAGO. לאופר תעופה הייתה הראשונה בישראל בקבלת הסמכה זו שמבוקרת ונבחנת כל שנתיים מחדש.

בשנת 2019 החברה שירתה יותר מ־7 מיליון נוסעים בשנה היוצאים את ישראל באמצעות כ־26,000 טיסות בחברות תעופה המיוצגות על ידי לאופר תעופה בכל נמלי התעופה הבינלאומיים הפועלים בישראל.

## ראו גם
* שירותי קרקע למטוס נוסעים

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות שירותי תעופה
קטגוריה:חברות ישראליות
קטגוריה:ישראל: תעופה
קברי המהנדסים בשער יפו

[שמאל|ממוזער|250px|מפת פרנס הוגנברג משנת [1572. הקבר בפתח שער יפו מודגש בצהוב]]
שמאל|ממוזער|250px|אחד משני הקברים ליד שער יפו, ערב השימור. ניתן לראות את עץ התאנה, פסולת רבה וצנרת מודרנית
**קברי המהנדסים בשער יפו** הם שני קברים טורקיים, הצמודים לשער יפו מצדה הפנימי של החומה. קברים אלה מיוחסים למהנדסיו של הסולטאן סולימאן הראשון, שעל פי האגדה הירושלמית בנו את חומת העיר.

## תיאור
הקברים נמצאים בשטח מוגבה בגודל של כ-3 על 3 מטרים בין החנויות במרחק של מטרים אחדים משער יפו. בשטח קטן זה צמחו (עד 2008) עצי תאנה וברוש שהתנשאו לגובה רב, ולמרגלותיהם שני קברים. העצים נעקרו כיוון שהיוו סכנה לציבור ולקברים. מצב השימור של הקבר השמאלי טוב פחות מהימני, שהשתמר במלואו. גודל הקברים הוא כמטר אורך וכחצי מטר רוחב כל אחד. הם עשויים אבן, ולראשם עיטור מסוגנן של טורבן - כובע בד טורקי. הטורבן על הקבר השמאלי לא השתמר, אך עדויות של עולי רגל במאות השנים האחרונות מלמדות על קיומו.

בינואר 2019 הפילה סופה את אחד מעצי הברוש שבמתחם הקברים על הקבר השלם, וראשו "נערף".

## תארוך
על פי סגנונם מתוארכים הקברים לתקופה העות'מאנית והם שייכים לגברים. עד ימינו מקובל בחלקיה המסורתיים של טורקיה לעצב בראש מצבות גברים כובעים וטורבנים (בעוד אצל נשים ייראה זר פרחים או עציץ).

## זיהוי
ב-1572, כלומר כשלושים שנה אחרי בניית חומת ירושלים העות'מאנית, ביקר הכרטוגרף הפלמי פרנס הוגנברג בעיר ובמפת ירושלים ששרטט בעקבות ביקורו, הוא הציג שטח ריק למדי המפריד בין שער יפו לבתי העיר, ובו קבר שייח'. אם הזיהוי נכון, הרי שיש להסיק כי הקברים היו נתונים בעבר במבנה מאוזוליאום שחרב ברבות השנים.

המקור היחיד השופך אור כלשהו על הקברים אותר על ידי הארכאולוג של הווקף הירושלמי, ד"ר יוסף אל-נתשה. על פי עדותו, ישנו מסמך אחד המתייחס לקברים אלה אשר מזהה אותם עם בני משפחה מוסלמית שהגיעה מהעיר צפת במאה ה-16, ומכאן שם משפחתם: א-ספדי, שהשטח הזה הוא וקף שלהם.

למרות זאת, מסורת שמקורה וזמנה לא ידועים מספרת כי זהו קברם של שני המנהדסים שבנו את חומת ירושלים עבור הסולטן סולימאן המפואר. על פי מסורת זו, ערף הסולטאן את ראשיהם של זוג המהנדסים מסיבות שונות: יש הטוענים שהיה זה בשל חששו שמא יגלו את סודותיה של החומה לאויב; אחרים טוענים כי החשש היה שמא יבנו חומה דומה לאויבים; דעה נוספת גורסת כי היה זה בשל זעמו על כי הותירו את הר ציון הסמוך והחולש מגבוה על העיר כולה מחוץ לחומה - דבר אשר נותן לאויב יתרון משמעותי בשעת מצור. מובן שלכל אלה אין כל ביסוס היסטורי, וספק שאכן קברים אלה קשורים בצורה כלשהי למהנדסי החומה, אך הכינוי "קברי המהנדסים" דבק בהם והם נקראים כך במדריכי טיולים רבים בכל השפות, מה שמעיד עד כמה חזקה מסורת זו.

## קישורים חיצוניים

*אבי משיח, יובל אברהם, אייל כחו, מאיר (מארק) אברהמי ואריאל יוגב, פרויקטים, העיר העתיקה, רחבת שער יפו- שימור קברי המהנדסים, מינהל שימור, 2008

## הערות שוליים

קטגוריה:העיר העתיקה
קטגוריה:ירושלים: קברים ובתי קברות
קטגוריה:שער יפו
התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית

**התאחדות האתלטיקה הבין־לאומית** (באנגלית: **World Athletics**, נודעה בעבר בראשי התיבות **IAAF**) היא הפדרציה הבין־לאומית של ענף האתלטיקה הקלה. ההתאחדות נוסדה ב-17 ביולי 1912 במהלך הקונגרס הראשון של הארגון שנערך בסטוקהולם שבשוודיה על ידי נציגים משבעה עשר ארגוני אתלטיקה לאומיים. שמה הראשון היה "הפדרציה הבין־לאומית לאתלטיקה חובבנית" (International Amateur Athletic Federation). בשנת 2001 הוחלט להשמיט את המילה חובבני מהשם ולשנותו ל-"International Association of Athletics Federations", וראשי התיבות נותרו זהים. שם זה הוחלף בשנת 2019 לשם הנוכחי.

אחד מתחומי אחריותה של התאחדות האתלטיקה הבין־לאומית הוא האחדת שיטות מדידת הזמנים והמרחקים. תחום נוסף הוא אישור השיאים העולמיים באתלטיקה. ההתאחדות מארגנת תחרויות אתלטיקה עולמיות גדולות, ובהן אליפות העולם באתלטיקה, ליגת היהלום, ובעבר ליגת הזהב.

בקונגרס שנערך בברלין ב-1913 נבחר זיגפריד אדסטרום להיות נשיאה הראשון של ההתאחדות, בקונגרס זה נרשמו 34 התאחדויות אתלטיקה לאומיות כחברות בהתאחדות. נכון ל-2024 חברים בהתאחדות 214 ארגוני אתלטיקה לאומיים.

החל משנת 1982, אישרה ההתאחדות מספר שינויים בתקנונה, שאפשרו לאתלטים לקבל תמורה כספית עבור השתתפותם בתחרויות אתלטיקה בין־לאומיות. 

לאמין דיאק מסנגל התמנה לנשיא בפועל סמוך לאחר פטירתו של הנשיא הקודם, פרימו נביולו מאיטליה, ב-8 בנובמבר 1999. הוא נבחר כנשיא קבע של ההתאחדות בקונגרס 2001 וכיהן בתפקיד עד לשנת 2015.

ב-19 באוגוסט 2015 נבחר לתפקיד נשיא התאחדות האתלטיקה הבין־לאומית הלורד סבסטיאן קו, אלוף אולימפי, אלוף אירופה ושיאן עולם. הוא גבר בהתמודדות על סרגיי בובקה מאוקראינה בבחירות שנערכו בבייג'ינג.

מטה ההתאחדות שוכן במונקו מאז שנת 1993 (לפני כן שכן בשוודיה ובאנגליה).

## איגודים אזוריים
400px|ממוזער|מפת העולם עם שש איגודים אזוריים
להתאחדות האתלטיקה הבין-לאומית יש בסך הכול 214 פדרציות חברות המאוגדות בשש איגודים אזוריים:
* 
*    
*    
*  
*  
*  

## נשיאים
מאז יסודה, עמדו בראש ההתאחדות שישה נשיאים:

## קישורים חיצוניים

* 

* האתר הרשמי של ההתאחדות
* 

## הערות שוליים

אתלטיקה
קטגוריה:אתלטיקה
קטגוריה:1912 בשוודיה