open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ראדו יואניד

**ראדו יואניד** (ברומנית: **Radu Ioanid**) (נולד ב-11 ביוני 1953) הוא היסטוריון רומני-אמריקאי. החל ממרץ 2020 הוא מכהן כשגריר רומניה בישראל. .

## קורות חיים
ראדו יואניד נולד למשפחה יהודית בבוקרשט, רומניה, כבנם של פרופסור וירג'יל יואניד והסופרת איליאנה יואניד. הוא סיים תואר שני בסוציולוגיה ב-1976, באוניברסיטת בוקרשט, דוקטורט בפילוסופיה ב-1983, באוניברסיטת קלוז' ברומניה, ודוקטורט בהיסטוריה ב-1995, בבית הספר ללימודים גבוהים במדעי החברה, בפריז, צרפת.

יואניד עבד בשנים 1976–1986 כסוציולוג במכון לתכנון בנייה ייחודית בבוקרשט. ב-1986, לאחר שהיה נתון במעקב של הסקוריטטה, התפטר מעבודתו, כדי להימנע מהעברתו לעבודה מחוץ לבוקרשט והיגר לארצות הברית, שם קיבל מלגת Starkoff באוהיו. כיהן כמנהל מחלקת המחקר הארכיוני של מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והיה סגן יושב ראש הוועדה הבינלאומית לחקר השואה ברומניה שזימן נשיא רומניה, יון איליאסקו, בנובמבר 2004.

במרץ 2020 התמנה כשגריר רומניה בישראל.

## ספרים שחיבר
* 1978 "עיור ברומניה:השפעות חברתיות וכלכליות" (Urbanizarea în România: Implicaţii Sociale şi Economice), יצא לאור ב-Editura Ştiinţifică şi Enciclopedică, בבוקרשט.
* 1990 "חרבו של המלאך:אידאולוגיה פשיסטית ברומניה" (The Sword of the Archangel: Fascist Ideology in Romania)
* 1997 "היהודים תחת משטר אנטונסקו" (Evreii sub regimul Antonescu), הוצאת Hasefer בבוקרשט.
* 2000 "השואה ברומניה: השמדת יהודים וצוענים תחת משטר אנטונסקו, 1940-1944" (The Holocaust in Romania. The Destruction of Jews and Gypsies under the Antonescu Regime, 1940-1944)
* 2005 "פדיון היהודים. סיפור העסקאות החשאיות והלא רגילות בין רומניה וישראל" (The Ransom of the Jews. The Story of the Extraordinary Secret Bargain between Romania and Israel)
* 2013 "תיק ברוקאן" (Dosarul Brucan), יצא לאור בהוצאת Polirom, ברומנית, 792 עמודים.

## ספרים שערך
* 2000 "מיכאיל סבסטיאן, יומן 1935 - 1944. השנים הפשיסטיות" (Mihail Sebastian, Journal 1935-1944. The Fascist Years) כולל הקדמה והערות של ראדו יואניד.
* 2006 "קבוצת אנטונסקו בחקירת SMERS, מוסקבה, 1944 - 1946, מסמכים מארכיון FSB" (Lotul Antonescu in ancheta SMERS, Moscova, 1944-1946. Documente din arhiva FSB) עם הקדמה והערות של ראדו יואניד

## קישורים חיצוניים
* הדו"ח הסופי של הוועדה לחקר השואה ברומניה, 2004 באנגלית או ברומנית.
* אי אפשר להפריד את ההיסטוריה המודרנית של רומניה מאנטישמיות 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:היסטוריונים יהודים אמריקאים
קטגוריה:היסטוריונים רומנים
קטגוריה:חוקרי השואה
קטגוריה:בוקרשט: אישים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בוקרשט
קטגוריה:חוקרי יהדות רומניה
קטגוריה:היסטוריונים יהודים רומנים
קטגוריה:דיפלומטים יהודים
קטגוריה:שגרירי רומניה
קטגוריה:שגרירים בישראל
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1953
התחנה המרכזית של אילת

**התחנה המרכזית של [[אילת]]** היא מסוף האוטובוסים המרכזי של העיר, השוכן במרכז העיר בשדרות התמרים. בשל מיקומה הגאוגרפי המרוחק של אילת משאר חלקי ישראל, מהווה התחנה המרכזית צומת תחבורה חיוני המחבר את העיר הדרומית עם מרכז הארץ וצפונה. מדי יום יוצאים ממנה עשרות אוטובוסים בין-עירוניים, המשרתים מאות נוסעים, ביניהם חיילים רבים. בעונת הקיץ ובתקופת חגי ישראל פוקדים את התחנה עשרות אלפי תיירים.

## מבנה התחנה הישנה
התחנה תוכננה ב-1968 על ידי האדריכל תאודור קיסלוב שהיה אחראי על פרויקטים רבים בעיר אילת. התחנה נחנכה בסמוך לשדרות התמרים ולמרכז רכטר באוגוסט 1974 והיא הוקמה על ידי חברת סולל בונה, עבור נצבא (ראשי תיבות של נכסי צאן ברזל אגד) שכיום נמצאת בבעלות פרטית וברשותה עדיין שטחים רבים המשמשים לצרכים ציבוריים כמו חניונים ומוסכים. היא ממוקמת על שטח של 16 דונם ובנוסף לאגד, פועלים בו מספר נוסף של שוכרים.

[250px|ממוזער|התחנה המרכזית ב-[1959 צולמה במסגרת החגיגות של 10 שנים לאילת]]
התחנה המרכזית בנויה בעיקר מבטון חשוף שחלקו צבוע בצבעים צבעוניים כגון אדום, כחול וצהוב שעוזר לה להתמודד עם האקלים המדברי. בשלב השני של הפרויקט תוכנן להקים בניין משרדים וכיכר בקדמת הרחוב - תוכנית שלא יצאה מעולם לפועל.
במרץ 2026 נסגרה התחנה הישנה ופעילות התחבורה הציבורית הועברה לתחנה החדשה אשר ממוקמת במבנה חדיש ומודרני.

## שירותי התחנה
בתחנה המרכזית החדשה באילת יש כיום 10 רציפים ויוצאים ממנה קווי אוטובוס בין עירוניים לערים חדרה, ירושלים, באר שבע, ראשון לציון, חיפה ותל אביב-יפו. בנוסף יוצאים מן התחנה קווים אוטובוס עירוניים אשר מעניקים שירות בתוך העיר עצמה.

כל קווי האוטובוס העוברים בתחנה (עירוניים ובינעירוניים) מופעלים על ידי אגד פרט לקווים 22 ו-23 המופעלים על ידי מועצה אזורית אילות. ניתן לשמור מקום בכל הקווים הבינעירוניים של אגד למעט קווים 30, 31 ו-50 הנוסעים לנמל התעופה.

## סטאר אילת

ממוזער|קניון "סטאר אילת" בבנייה
ב-2024 נחשף כי קניון חדש עתיד לקום בתחנה המרכזית, בשם "**סטאר אילת**". הקניון יוקם בהשקעה של כמיליארד ש"ח ועתיד להיות הקניון הגדול ביותר הפועל באילת עם כ-30 דונם של שטחי מסחר. בנוסף, עתיד לקום במקום טרמינל נוסעים שיוכל לשרת עד כ-2 מיליון נוסעים בשנה וחניון תת-קרקעי עם כ-350 מקומות חנייה.
בסוף מרץ 2026 נפתחה התחנה המרכזית החדשה ופעילות התחנה הישנה הועברה אליה

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

אילת
קטגוריה:אילת: מבנים
קטגוריה:סולל בונה: מבנים
קטגוריה:אילת: תחבורה
קטגוריה:נצבא: נכסים
קטגוריה:אילת: מרכזי קניות
קטגוריה:ישראל: מיזמי תחבורה עתידיים
קטגוריה:ישראל: מיזמים עתידיים
קטגוריה:הנגב: תשתיות תחבורה
.ag

**.ag** היא סיומת האינטרנט (ccTLDs - Country Code Top Level Domains) הלאומית של שמות המתחם (Domain name) של אתרי אינטרנט הרשומים באנטיגואה וברבודה, החל מ-1991. הרשמות אתרי אינטרנט בסיומות אינטרנט משניות ושלישיות הם זמינות ואין הגבלות בנוגע למי ומה מיקומו של הנרשם. בסיומות אינטרנט משניות, יופיע דומיין האתר לפני .ag, בסיומות אינטרנט שלישיות יופיע דומיין האתר לפני .com.ag, .org.ag, .net.ag או .co.ag

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אנטיגואה וברבודה
ישיבה (דיון)

ממוזער|250px|ציור של ישיבה משנת 1888
**ישיבה** היא אירוע שבו שני אנשים או יותר מתכנסים לדיון בנושא אחד או יותר. על פי רוב ישיבה היא בעלת אופי רשמי. 

## אופן ההתכנסות בישיבה
ממוזער|250px|פגישות יכולות להתקיים פנים אל פנים כאשר כל המשתתפים נוכחים באותו החדר

ישיבה יכולה להתקיים פנים אל פנים, כך שכל המשתתפים נוכחים באותו מקום פיזי וגם באופן וירטואלי תוך שימוש בטכנולוגיות מידע ותקשורת. למשל, ניתן לקיים שיחת ועידה באמצעות כמו קו הטלפון. כמו כן, רשת האינטרנט מאפשרת שימוש בסקייפ וועידת וידאו.

ישיבה המתקיימת באמצעות האינטרנט מכונה ישיבה מקוונת. 
פגישות מקוונות יכולות להתקיים בין חברי צוות וירטואלי, שהוא צוות עבודה אשר חבריו ממוקמים במיקומים גאוגרפים שונים ומשתמשים בטכנולוגיות שונות לצורך ההתקשרות ביניהם. הן יכולות לאפשר גם עבודה מהבית.

## תדירות וחזרתיות של המפגשים
מכיוון שניתן לערוך ישיבה פעם אחת או יותר, נהוג שמארגן הישיבה מודיע מראש על התדירות והחזרתיות של המפגשים.
* הסוג הנפוץ ביותר הוא מפגש חד פעמי. 
* מפגשים חזרתיים מאפיינים פגישות המתקיימות כל תקופת זמן מסוימת, כמו ישיבות צוות שבועיות. 
* סדרת מפגשים כוללת מספר פגישות אשר כל אחת מהן מוקדשת לנושא או היבט מסוים.

## קישורים חיצוניים

* תבניות אפשריות לתיעוד דיון/ישיבה, באתר "אבני ראשה"
* 

קטגוריה:סוציולוגיה ארגונית
פליטת פרוטון

**פליטת פרוטון**, שידועה גם בשם רדיואקטיביות של פרוטון, היא סוג של תהליך רדיואקטיבי שבו פרוטון נפלט מאטום. פליטת פרוטון יכולה להתרחש כאשר גרעין האטום נמצא ברמה מעוררת גבוהה, לאחר קרינת בטא. במקרה זה, נקרא התהליך 'פליטת פוטון לאחר קרינת בטא'. כמו כן, התהליך יכול לקרות במצב מעורר רגיל, שבו האטום עשיר מאוד בפרוטונים. בכל מקרה, התהליך דומה מאוד לפליטת אלפא. כאשר פרוטון נפרד מנוקלאון, האנרגיה של פליטת הפרוטון חייבת להיות שלילית- ולכן הפרוטון לא יציב. פליטת פרוטון לא מתרחשת לעיתים קרובות באיזוטופים.  קרינת פרוטונים יכולה להיווצר דרך תגובות נוקלאריות, בדרך כלל על ידי מאיץ חלקיקים.

ב-2002, פליטת שני פרוטונים בו זמנית התרחשה בברזל-45 בניסוי בGSI ו GANIL. ב-2005, הוכח באופן מוחלט (באותם המקומות) שאבץ-54 יכול גם לפלוט שני פרוטונים בו זמנית.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:רדיואקטיביות
קטגוריה:פרוטון
גנדהארה

ממוזער|שמאל
**גנדהארה** ( (סנסקריט: गन्धार, פשטו: ګندارا, אורדו: گندھارا) ) הייתה ממלכה קדומה שהשתרעה בעמקי הנהרות סוואט וקאבול ובמישור פוטהאר, בשטח שהיום נמצא בצפון פקיסטן ובצפון-מזרח אפגניסטן, הערים המרכזיות בממלכה היו פורושפורה (פשאוור המודרנית) והעיר טקששילה (טקסילה המודרנית).

השם גנדהארה מופיע לראשונה בשירה ההודית האפית ובטקסטים ריגוודה ואטהרוודה הם מוזכרים כשבט. הצורה הפרסית של השם, Gandara, מוזכרת על ידי הרודוטוס בהקשר הסיפור של סקילקס איש קריאנדה, מגלה ארצות יווני, אשר התחיל את הפלגתו בנהר האינדוס בעיר בגנהארה. השם Gandhara כנראה נובע מהמילה הסנסקריטית gandha, שפירושה "בושם".

הממלכה התקיימה בשנים 500-1500 לפני הספירה כמרכז תרבות בודהיסטי, העיר ידועה כמקום לידתו של פדמאסמבהאבה מייסד הבודהיזם הטיבטי, העיר ידועה בסגנון האמנות המיוחד לה, Gandhara style, אשר הוא זרם באמנות הבודהיסטית שהתפתח והושפע על ידי מיזוג בין אמנות יוונית פרסית סורית והודית, זרם זה באמנות הגיע לשיאו בתקופת שלטונה של אימפריית קושאן. 

הממלכה הפסיקה להתקיים כיישות עצמאית בשנת 520 לפני הספירה, כאשר היא נכבשה על ידי האימפריה הפרסית, אך תרבותה הגיעה לשיא בתקופת אימפריית קושאן, בשנים 75-230.

בסביבות שנת 450 שטחי הממלכה נכבשו על ידי ההונים הלבנים, אשר דגלו בהינדואיזם, ותושבי האזור המירו את דתם בהדרגתיות להינדואיזם. בשנים 400, 520 ו-644 האזור תועד על ידי עולי רגל ונזירים סינים (פאשיין, שוואנדזאנג). בשנת 400 נאמר שהבודהיזם שגשג בה, בשנת 520 מתואר הרס שבוצע על ידי ההונים, ובשנת 644 מתואר שהבודהיזם היה בדעיכה, וההינדואיזם היה בעליה, כמו כן תואר שהמקדשים הבודהיסטים היו נטושים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:פקיסטן: היסטוריה
קטגוריה:הודו: היסטוריה
קטגוריה:אפגניסטן: היסטוריה
אהרן בן אליעזר

**אהרון בן אליעזר** (היה ידוע בכינוי שגיא נהור) היה משורר ליטורגי, שחי בצפת משנת 1545. הוא היה מחברו של אוסף של שירים ותפילות אשר יצא לאור בשנת  1561 במנטובה. שמו של הקובץ הוא **הספר המצנפת**. החוברת שלו מתייחסת בעיקר לתפארתה של ישראל, וכוללת מספר השירים על שלושה עשר יסודות של האמונה היהודית. 

## לקריאה נוספת
* ערכו של  אהרן בן אליעזר באנציקלופדיה היהודית

## הערות שוליים


קטגוריה:משוררים יהודים בימי הביניים
קטגוריה:רבנים בצפת במאה ה-16
.al

**al.** היא סיומת האינטרנט (ccTLDs - Country Code Top Level Domains) הלאומית של שמות ,juo של אתרי אינטרנט הרשומים באלבניה. סיומת זו נוצרה בשנת 1992. הסיומות מנוהלות על ידי רשות התקשורת והאלקטרוניקה של אלבניה (AKEP). נכון ליולי 2013, כל אחד יכול להירשם בשם תחום זה.

## סיומת אינטרנט משנית
בעבר, הרשמות ישירות של אתרי אינטרנט בסיומת האינטרנט המשנית של .al לא היו מותרות.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:אלבניה: כלכלה
חיים חייקל גרינברג

הרב **חיים חייקל גרינברג** (תרס"ט, 1909 - כ"ב בחשוון תש"ל, 3 בנובמבר 1969) היה רבה של קענע בליטא, מו"ץ וחבר ועד הרבנים בווילנה וממקורבי הרב חיים עוזר גרודזנסקי. לאחר עלותו ארצה כיהן כרבה של שכונת רסקו בצפון תל אביב. מחבר הספר "ברכת חיים".

## ביוגרפיה
נולד בסלונים, בנם של  ר' אברהם ומרים גיטל גרינברג. סבו היה רבה של דרובנין שבפולין. אחיו, הרב יעקב סנדר גרינברג, כיהן כרבה של מייצ'ט. נשא לאישה את בתו של השו"ב של סלונים, הרב אליהו אהרן ווגיניקר.

בשנות ה-30, בשנות העשרים לחייו, התמנה לכהן כרבה של קענע שליד וילנה. כמו כן כיהן כמו"ץ בווילנה והיה חבר ועד הרבנים של העיר. היה מקורב לרב חיים עוזר גרודזנסקי וביצע עבורו שליחויות שונות. שליחות בולטת הייתה בפרשת "גזירת השחיטה". הוא נשלח על ידי הרב גרודזנסקי לרב יחיאל יעקב וינברג להורות לו שלא לפרסם את קונטרסו ההלכתי שבו הוא נוקט גישה מקלה בנושא. כמו כן ביקר מספר פעמים בוורשה כשליחו של הרב גרודזנסקי בנושא. פרשה אחרת קשורה במינויו של רב משכיל באושמינה שנחשד בדעות כפרניות. הוא נשלח על ידי הרב גרודזנסקי לפעול כנגד המינוי, ולשם כך נסע לפולין להיפגש עם האדמו"ר מגור רבי אברהם מרדכי אלתר, הרב מנחם זמבה והרב מנחם מנדל אלתר. 

בשנת תרצ"ו (1936) הוציא את הקונטרס "ברכת חיים" על יורה דעה. הקונטרס זכה להסכמת הרב גרודזנסקי, הרב חנוך אייגש והרב שמחה זליג ריגר. בהמשך הוציא את ספרו במהדורה מורחבת וכן את הספר "אמרי חיים".  

לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה הצטרף לתלמידי הישיבות שנמלטו לשאנגחאי ושם שהה עד תום המלחמה. לאחר המלחמה עלה לארץ ישראל והתמנה כרב שכונת רסקו בצפון תל אביב.

פרסם מאמרי זיכרונות מליטא בבמות שונות, ובהן ב"המודיע", "דגלנו", "הפרדס" ו"המאור". מדי שנה, ביום השנה לפטירת הרב גרודזנסקי, נהג לפרסם מאמר לזכרו, חלק מהמאמרים התפרסמו בקובץ התורני "אחיעזר" שהוציא. לאחר פטירת הרב יחיאל יעקב וינברג פרסם קונטרס הספד "מגדולי הדור" ובו תיאר את שליחותו אליו בפרשת "גזירת השחיטה" בגרמניה. בשנת תשע"ד (2014) הוציא "מכון גנזי גאוני ליטא" מהדורה חדשה של ספרו "ברכת חיים" ובסופו קונטרס "מפיו אנו חיים" המרכז את זכרונותיו ומאמריו. 

נפטר בשנת 1969 בגיל 60. הלווייתו התקיימה בתל אביב והספידוהו ידיד נעוריו הרב צבי מרקוביץ  והרב יחיאל מיכל פיינשטיין. נקבר בבית הקברות קריית שאול.

אחיו הצעיר הוא הרב שמואל יצחק גרינברג מברוקלין, חניך ישיבת ברנוביץ' וישיבת מיר.

## חיבוריו
* ברכת חיים אתר היברובוקס.
https://tablet.otzar.org/book/book.php?book=199861&width=-17&scroll=0&udid=0 ברכת חיים הוצאה מחדש באתר אוצר החכמה

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:וילנה: רבנים
קטגוריה:תל אביב-יפו: רבני שכונות
קטגוריה:עולים לאחר מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1909
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1969
ריקה מילר פדרסן

**ריקה מילר פדרסן** (בדנית: **Rikke Møller Pedersen**; נולדה ב-9 בינואר 1989) היא שחיינית דנית, היא אלופת העולם (בריכת 25 מטר), סגנית אלופת העולם (ברצלונה 2013), אלופת אירופה (ברלין 2014) ושיאנית העולם בעבר (2013–2021) במשחה ל-200 מטר חזה.

## ביוגרפיה
פדרסן נולדה באודנסה שבדנמרק.

### שיאנית עולם וסגנית אלופת העולם
באליפות העולם שנערכה בברצלונה ספרד בשנת 2013 זכתה פדרסן במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:20.08 דקות, אחרי יוליה יפימובה מרוסיה (2:19.41 דקות) ולפני מיקה לורנס מארצות הברית (2:22.37 דקות). בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא עולם חדש של 2:19.11 דקות (הנוכחי, 2016), שיפור לשיא בן השנה של רבקה סוני מארצות הברית (2:19.59 דקות).

### אלופת אירופה
באליפות אירופה שנערכה בברלין גרמניה בשנת 2014 זכתה פדרסן ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בשיא אליפות חדש של 1:06.23 דקות, לפני יני יוהנסון משוודיה (1:07.04 דקות) ואריאנה קסטיליוני מאיטליה (1:07.36 דקות), במשחה ל-200 מטר חזה בשיא אליפות חדש נוסף של 2:19.84 דקות, לפני מולי ריינשו מבריטניה (2:23.82 דקות) וג'סיקה ול מונטרו מספרד (2:24.08 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בשיא אירופה חדש של 3:55.62 דקות, לפני שוודיה (3:56.04 דקות) ובריטניה (3:57.97 דקות).

## שיאים אישיים
### בריכה אולימפית
* 50 מטר חזה: 30.57 שניות (2013)
* 100 מטר חזה: 1:05.93 (2013)
* 200 מטר חזה: 2:19.11 דקות (2013), **שיא עולם בעבר**

### בריכת 25 מטר
* 50 מטר חזה: 29.87 שניות (2013)
* 100 מטר חזה: 1:03.74 דקות (2013)
* 200 מטר חזה: 2:15.21 דקות (2013)

## ראו גם

*התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר חזה

## קישורים חיצוניים

* 

* ריקה מילר פדרסן באתר *The-sports* 

קטגוריה:שחייניות חזה
קטגוריה:שחייניות באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:שיאניות עולם דניות: שחייה
קטגוריה:אלופות אירופה בשחייה
קטגוריה:זוכות מדליית ארד אולימפית דניות: שחייה
קטגוריה:ילידות 1989
קטגוריה:דנים שנולדו ב-1989
ג'ונתן נוט

**ג'ונתן נוט** באנגלית: **Jonathan Nott** נולד ב-25 בדצמבר 1962, סוליהול, אנגליה) הוא מנצח אנגלי.

## חייו
נוט הוא בנו של כומר בקתדרלה של ווסטר. הקשר הראשון שלו למוזיקה היה כנער סופרן במקהלת הקתדרלה. נוט היה סטודנט למוזיקה וחוקר מקהלה באוניברסיטת קיימברידג', וכן למד זמרה וחליל צד במנצ'סטר בקולג' המלכותי הצפוני למוזיקה. נוט גם למד ניצוח בלונדון. הוא עזב את בריטניה כדי לפתח את קריירת הניצוח שלו בגרמניה באמצעות מערכת הקאפלמייסטר המסורתית.

הופעת הבכורה של נוט כמנצח הייתה בשנת 1988 בפסטיבל האופרה בבאטיניאנו, איטליה. ב-1989 התמנה לקאפלמייסטר באופרה של פרנקפורט. בשנת 1991 התמנה לקאפלמייסטר ראשון בתיאטרון הממלכתי של ויסבאדן, והיה למנצח ראשי זמני לעונת 1996-1995. בהמשך היה למנהל מוזיקלי בתיאטרון של לוצרן וכיהן כמנצח ראשי של התזמורת הסימפונית של לוצרן מ-1997 עד 2002.

עם הפילהרמונית של ברלין, הקליט נוט כמה יצירות תזמורתיות של ג'רג' ליגטי כחלק מתרומת חברת טלדק למכלול יצירותיו המוקלטות של ליגטי. נוט התמנה למנהל מוזיקלי של אנסמבל אנטרקונטמפורן (EIC) בשנת 2000. הוא ויתר על משרה זו בשנת 2003 והתמנה מיד למשרת מנצח אורח ראשי של האנסמבל. ממשרתו זו פרש בשנת 2005.

בינואר 2000 התמנה נוט למנצח הראשי של התזמורת הסימפונית של במברג. הוא ייסד תחרות בינלאומית ע"ש גוסטב מאהלר, ובשנת 2004 זכה במקום הראשון גוסטבו דודאמל. הופעתו הראשונה של נוט בניו יורק הייתה עם תזמורת במברג. לאחר שהחוזה המקורי שלו, שנחתם עד 2009, הוארך תחילה עד עונת 2012-2011. בשנת 2011 לקח נוט את התזמורת לפסטיבל אדינבורו. בהמשך הסכימו נוט והתזמורת על הארכה נוספת של החוזה עד עונת 2016-2015. נוט סיים את תפקידו בבמברג בשנת 2016.

נוט ניצח לראשונה כאורח על התזמורת הסימפונית של טוקיו באוקטובר 2011. מיד לאחר הזמנה זו, הציעה לו התזמורת לכהן כמנהלה המוזיקלי, ונוט נענה מיד בחיוב. תזמורת טוקיו הודיעה רשמית על מינויו של נוט כמנהל המוזיקלי הבא שלה באוקטובר 2012, מינוי שייכנס לתוקף בעונת 2015-2014, בחוזה התחלתי לשלוש שנים של ניצוח על 8 שבועות של קונצרטים לעונה. בשנת 2015 התמנה נוט לתפקיד המנהל המוזיקלי של תזמורת שווייץ המערבית.

## קישורים חיצוניים


* CD/SACD Releases with Jonathan Nott by Tudor Recording Zurich
* Askonas Holt agency biography
* Richard Whitehouse, "Prophet Without UK Honour – Jonathan Nott Interview"
* https://www.youtube.com/watch?v=ovM9Ro3CZv0

* ניקולאס רו, הגרדיאן, ג'ונתן נוט ותזמורת במברג 12 באוגוסט 2011

## הערות שוליים

קטגוריה:מנצחים בריטים
קטגוריה:מנצחי אופרה
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1962
Dblp

**dblp** (נכתב גם DBLP) הוא אתר אינטרנט המספק מידע ביבליוגרפי במדעי המחשב. האתר מאוחסן באוניברסיטת טריר שבגרמניה, ומנהלו הוא מיכאל ליי (Michael Ley), מרצה במחלקה למדעי המחשב שם. על פעילותו בתחזוקת האתר זכה ליי בציון לשבח מטעם ה-ACM.

באוגוסט 2014 הכיל האתר מידע על יותר מ-2.6 מיליון מאמרים במדעי המחשב, מאת יותר מ-1.4 מיליון מחברים. האתר מאנדקס את כל כתבי העת החשובים במדעי המחשב, ורבים מקובצי ההרצאות של כנסים במדעי המחשב.

השם dblp היה בתחילת דרכו של האתר ראשי תיבות של  DataBase systems and Logic Programming (מערכות בסיס נתונים ותכנות לוגי) – תחומים שבהם התמקד האתר באותה עת. עם התרחבות תחומי העניין המסוקרים באתר שונה פירוש ראשי התיבות ל- Digital Bibliography & Library Project (מיזם ביבליוגרפיה וספרייה דיגיטליים), אך כיום dblp הוא פשוט שם האתר, ללא ייחוס משמעות, וכותרת האתר היא  dblp Computer Science Bibliography.

את המידע הביבליוגרפי ניתן לקבל לפי שם המחבר, לפי שם כתב עת – הצגת תוכן העניינים של כל גיליון, ולפי שם כנס – רשימת כל קובצי ההרצאות של הכנס.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שירותי אינטרנט
קטגוריה:מאגרי מידע ביבליוגרפיים
מרדכי סנדר קופשטיין

הרב **מרדכי סנדר הלוי קופשטיין** (תרל"ה, 1875 – ג' בסיוון תשי"ד, 4 ביוני 1954) היה רבה של ראדין ומראשי "התאחדות הרבנים פליטי רוסיא ושאר ארצות" בארץ ישראל.

## ביוגרפיה
נולד בליטא למשפחת רבנים. אביו הרב יעקב הלוי קופשטיין היה רבה של ניימנצין שעל יד וילנה, ומחבר הספרים "פרי יעקב", "בית לוי" ו"תורת הלויים". אמו חיה רייזל היא בתו של יהודה לייב גולדשטיין. הוא נקרא על שם סבו, הרב מרדכי סנדר הלוי קופשטיין. סבתו, אשת מרדכי סנדר, הייתה נכדת הרב אלימלך אייזנשטט, רבה של לידה.

נישא לאסתר, בתו של הרב זכריה מנדל כ"ץ, רבה של ראדין. היא נפטרה כבת 22, בשנת תרס"ד, והוא נישא בשנית לבת אחיה הרב יוסף יוזפא כגן, פנינה-פרל, אחותו הבכורה של "הרב הנזיר" דוד כהן. שלימים סיפר: "סיפר לי גיסי הרה"ג הצדיק ר' מרדכי סנדר הלוי קופשטיין, שהיה אב"ד ראדין כשלשים שנה שמעולם לא דן דין תורה אלא היה עושה פשרה תמיד" בארץ עבדה רעייתו כמנהלת המשק של בית החולים ביקור חולים, ושימשה כנשיאה של ארגוני חסד כגון "עזר יולדות", "חונן דל" ועוד. היא נודעה כאישה מרשימה בהופעתה ובעלת השכלה בולטת, ובייחוד נודעה בבקיאותה במקרא. היא נפטרה בשנת תשכ"ח.

לאחר פטירת חותנו, בשנת תרנ"ז (1897) התמנה תחתיו כרבה של ראדין. ביתו היה מול ביתו של החפץ חיים. הם היו מיודדים ופעלו יחדיו בענייניה הדתיים של העיר. הוא החזיק בתפקידו עד עלותו ארצה.

בשנת תרפ"ד (1924) עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים. בשנות ה-30 היה ממייסדי "התאחדות הרבנים פליטי רוסיא" והוא עמד בראשה, לצדם של הרב יהושע צימבליסט ("ר' יהושע מהורודנה") והרב שמואל קיפניס. בהמשך נקרא הארגון התאחדות הרבנים פליטי רוסיה ושאר ארצות.

בנו חיים מנדל נפטר בשנת 1934 ונקבר בבית הקברות נחלת יצחק. בנו, אלימלך-מילטון, למד בישיבת מרכז הרב והיה רב בארצות הברית (נפ' בתשמ"ו). בתו הייתה נשואה ליהודה גולן, איש משרד החוץ. הרב קופשטיין נפטר ביוני 1954 ונקבר בירושלים. אחיו הרב יהודה קופשטיין היה רב בקנטון, אוהיו. בן אחותו היה הרב מרדכי רוגוב, מחבר הספר "עטרת מרדכי".

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:ירושלים: רבנים
קטגוריה:משפחת כ"ץ-כהן
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:יהודים הקבורים בבית הקברות סנהדריה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1875
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1954
הצילו! אני לא יודע לבשל

**הצילו! אני לא יודע לבשל** היא תוכנית מציאות ישראלית ששודרה מ-13 בספטמבר 2014 עד 2 בדצמבר 2014 במסגרת שידורי קשת של ערוץ 2. פרק הבכורה של התוכנית זכה לרייטינג של 30.8%, ופרק הסיום השיג 25.5% אחוזי צפייה.

## רקע
עשרה ידוענים שכישורי הבישול שלהם לוקים בחסר נכנסים יחד לבית ספר לבשלנים מתחילים ולומדים כיצד לבשל. הידוענים יגורו יחד במשך 21 ימים במלון כרמים בסמוך לירושלים, ומדי יום ילמדו את רזי הבישול בהדרכתו של השף ניצן רז יחד עם מנהל מטבח בית הספר, פוטיל'ה. בסוף כל שיעור מתאספים הידוענים בחדר הטעימות ובוחרים את המנה הטובה ביותר. התלמיד שהכין אותה יקבל כוכב, והמנה שלו תיבחר למנה המצטיינת. במקרה של תיקו בהצבעות, השף ניצן רז שובר את השוויון ובוחר את המנה המצטיינת, מבין המנות שקיבלו אותו מספר קולות ועמדו בראש הטבלה של אותו היום. התלמיד שלאורך התוכנית יצבור הכי הרבה כוכבים יוכרז כזוכה.

## המשתתפים

## פרקים

## קישורים חיצוניים

**מידע וכתבות:**

**ביקורות:**
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:תוכניות מציאות ישראליות
קטגוריה:תוכניות מציאות ישראליות: בישול
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2014
קטגוריה:ערוץ 2: תוכניות וסדרות
קטגוריה:קשת: תוכניות וסדרות
החלפה (תורת החוגים)

בתורת החוגים, **תכונת ההחלפה** היא תכונה של מודולים, הנלמדת בקשר לפירוק לסכום ישר (כגון במשפט קרול-שמידט) והרמה של אידמפונטים.

## הגדרה

למודול A יש **תכונת ההחלפה הסופית** אם בכל מקרה בו A הוא מחובר ישר בסכום ישר M = M_1\oplus M_2, יש פירוק M = A \oplus (M_1' \oplus M_2') שבו M_1' \sub M_1, M_2, \sub M_2 (נובע מכאן שכל M_i' הוא מחובר ישר של M_i). 

באופן כללי יותר, עבור מונה \alpha, למודול A יש **תכונת ההחלפה ה-<math>\alpha</math>** אם בכל מקרה בו A הוא מחובר ישר בסכום ישר 
M = \bigoplus_{i \in \alpha} M_i, יש פירוק M = A \oplus \bigoplus_{i\in \alpha} M_i' שבו M_i' \sub M_i לכל i (וגם כאן נובע שכל M_i' הוא מחובר ישר של M_i). התכונה נעשית חזקה יותר ככל שהמונה \alpha גדול יותר. אם A מקיים את התנאי לכל \alpha, אומרים שיש לו **תכונת ההחלפה** (הכללית). כל תכונות ההחלפה הסופיות (ל-2\leq \alpha ) שקולות זו לזו.

תכונת ההחלפה הסופית גוררת את תכונת ההחלפה הכללית אם המודול נוצר סופית, או אם הוא סכום ישר של מודולים אי-פרידים; במקרה הכללי זוהי בעיה פתוחה. מודול פרויקטיבי עם תכונת ההחלפה הבת-מניה מקיים את תכונת ההחלפה הכללית.

לכל מודול איג'קטיבי יש תכונת ההחלפה.

## תכונת ההחלפה וסכומים ישרים

תכונת ההחלפה ה-\alpha עוברת ממודול למחובר ישר שלו, ואם היא נכונה לשני מודולים היא נכונה גם לסכום הישר שלהם.

יהי A מודול אי-פריד (כזה שאינו סכום ישר). אז הוא מקיים את תכונת ההחלפה, אם ורק אם הוא מקיים את תכונת ההחלפה הסופית, אם ורק אם הוא "אי-פריד בחזקה" (כלומר, חוג האנדומורפיזמים שלו הוא מקומי). בפרט, אם המודול אי-פריד, תכונת ההחלפה הסופית גוררת את תכונת ההצבה (שהיא גרסה חזקה של תכונת הצמצום). 

## תכונת ההחלפה של חוגים

אומרים שלחוג R יש תכונת ההחלפה, אם הוא מקיים את תכונת ההחלפה כמודול מעל עצמו. למודול M מעל R יש תכונת ההחלפה הסופית אם ורק אם לחוג האנדומורפיזמים \operatorname{End}({}_RM) יש תכונת ההחלפה. חוג R מקיים את תכונת ההחלפה אם ורק אם אפשר להרים בו אידמפוטנטים מודולו כל אידיאל שמאלי או ימני, אם ורק אם אפשר להרים אידמפוטנטים מודולו רדיקל ג'ייקובסון \operatorname{Jac}(R) והחוג R/\operatorname{Jac}(R) מקיים את תכונת ההחלפה
.

## מקורות

* A. A. Tuganbaev, Rings and modules with exchange properties, J. Math. Sci. 110(1) (2002), 2348–2421.

## הערות שוליים

קטגוריה:תורת המודולים
קטגוריה:סכום ישר
מאיר סטולביץ

הרב **מאיר סטולביץ** (בכתיב יידי: **סטאלעוויץ**; ח' בכסלו תר"ל, 1870 – ל' בשבט תש"ט, 1 במרץ 1949) היה רבה האחרון של חסלביץ שבבלארוס, ולאחר עלותו לארץ ישראל כיהן כרבה של שכונת זיכרון משה בירושלים.

## תולדותיו
נולד באיישישוק לר' אברהם סטולביץ. למד בווילנה ולאחר נישואיו היה תלמיד הרב אלכסנדר משה לפידות בעיר ראסיין, אצלו למד תשע שנים. נישא לרחל לאה בת שמואל ויינר מראסיין (נפטרה בערך בשנת תרע"ב) ולהם בן אחד. בתחילת דרכו ברבנות כיהן כרבה של גירטיגלה, בתפקיד זה החזיק כ-15 שנה. באותן שנים חיבר את החלק הראשון של ספרו "מבית מאיר". בהמשך נתמנה לרב בקפצווא שבפלך סובאלק, אולם כעבור כחצי שנה, עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, הוא ברח מעירו, נדד באוקראינה וכיהן בה ברבנות. לאחר מלחמת העולם מונה לרב בעיר שביז שבמחוז ויטבסק. לאחר כשש שנים החל לשמש ברבנות העיר חסלביץ והיה רבה האחרון של העיר. 

בקיץ שנת תרפ"ט נישא בשנית לחיה גיטל, בתו של הרב יצחק יוספזון מהעיר איווה שבפלך וילנה. השלטונות הרוסים הערימו קשיים וצרות על מורי הוראה בארצו והחל משנת תר"ץ פתח במאמצים לעלות ארצה. בשנת תרצ"ב (1932) עלה לארץ ישראל עם אשתו בסיועו של הראי"ה קוק, והיה לידידו של האחרון. בשנת תרצ"ד התמנה לרבה של שכונת זיכרון משה בירושלים, וכעבור מספר שנים נתמנה ליו"ר אגודת הרבנים ומורי הוראה בעיר. כן מסר שיעורים בישיבת עץ חיים והיה מחברי המועצה הדתית בעיר. היה מראשי "התאחדות הרבנים פליטי רוסיא ושאר ארצות". בשנת תרצ"ח הוציא לאור בירושלים את החלק השני של ספרו "מבית מאיר". 

חיבר את סדרת ספרי השו"ת "מבית מאיר" הכוללת שלושה כרכים.

נפטר ביום ל' בשבט תש"ט, 1 במרץ 1949.

## לקריאה נוספת

* **אגרות לראי"ה**, ירושלים תש"ן, סי' רנט, עמ' שעה-שעז - באיגרת מפרט הרב סטולביץ קורות חייו, תוך בקשה מהראי"ה קוק לסייע לו לעלות ארצה

## קישורים חיצוניים
* 'סטולביץ, ר' מאיר', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), **יהדות ליטא**, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 73 (, תמונה 1271).
* הרב כתריאל פישל טכורש, "שאלות ותשובות", הצופה, 17 במרץ 1939, עמ' 8
* 

כתביו:
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים בלארוסים
קטגוריה:חיסלוויצ'י: רבנים
קטגוריה:ישראלים ילידי ליטא
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:ירושלים: רבני שכונות
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:זיכרון משה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1870
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1949
קטינה פקסינו

**קטינה פקסינו** (ביוונית: ** Κατίνα Παξινού**; 17 בדצמבר 1900 – 22 בפברואר 1973) הייתה שחקנית קולנוע ותיאטרון יווניה זוכת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ופרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1943 על הופעתה בסרט "למי צלצלו הפעמונים".
פקסינו הייתה לשחקנית היווניה היחידה בהיסטוריה שזכתה בפרס האוסקר.

## ביוגרפיה
פקסינו נולדה בשם אקטריני קונסטנטופולו בעיר פיראוס, יוון. החלה את דרכה בתחום הבידור כזמרת אופרה, היא הופיעה לצידו של המנצח הנודע דימיטרי מיטרופולוס. עשתה הסבה לתחום המשחק ולמדה את המקצוע ב"תיאטרון הלאומי של יוון" שבאתונה. היא הייתה לשחקנית התיאטרון המצליחה ביותר ביוון עם הופעות מרשימות בהצגות "הדוד וניה" ו"האב". על מנת לקדם את עצמה מקצועית נסעה פקסינו להופיע בבמות התיאטרון הנחשבות בלונדון. היא לא יכלה לחזור למולדתה בפרוץ מלחמת העולם השנייה לכן בחרה להגר לארצות הברית. 

בשנת 1943 נבחרה פקסינו על ידי במאי הקולנוע המצליח סם ווד לשחק בדרמה הקולנועית "למי צלצלו הפעמונים" המבוססת על רומן בשם זה. הופעה זו בתפקיד פילאר מגלת העתידות הייתה הופעת הבכורה של פקסינו בהוליווד. בעבורה זכתה פקסינו בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר (הייתה לזוכה הראשונה בתולדות הפרס) ובפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר. פקסינו היא השחקנית היווניה היחידה עד היום שזכתה בפרס האוסקר.

פקסינו בחרה לשחק בהצגות בברודוויי ולא פיתחה קריירת משחק הוליוודית ענפה. היא מיעטה להופיע בסרטים והתפרסמה רק בדרמות " האבל יאה לאלקטרה" של דאדלי ניקולס בתפקיד כריסטינה לצידה של רוזלינד ראסל ו"נסיך השועלים" של הנרי קינג בתפקיד מונה קוסטנזה אמו של אנדראה אורסיני (טיירון פאוור).

פקסינו הופיעה בהפקות הקולנוע האירופאיות "רוקו ואחיו" של לוקינו ויסקונטי בתפקיד רוסריה אלמנת משפחת פרדוני ו"מר ארקדין" של אורסון וולס.

פקסינו הייתה אמא לשני ילדים מנישואיה הראשונים ביוון ללואניס פקסינוס. בעלה השני עד למותה היה השחקן היווני אלכס מינוטיס.

פקסינו נפטרה באתונה ממחלת הסרטן ב-22 בפברואר 1973 בגיל 72. נקברה ב"בית הקברות הראשון של אתונה".

## פילמוגרפיה נבחרת
* למי צלצלו הפעמונים (1943)
* בני ערובה (1943)
* (1945) Confidential Agent
* דוד סיילאס (1947)
* נסיך השועלים (1949)
* מר ארקדין (1955)
* רוקו ואחיו (1960)

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה יווניות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון יווניות
קטגוריה:זוכי אוסקר: שחקנית המשנה הטובה
קטגוריה:זוכי אוסקר: שחקן המשנה הטוב
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: שחקנית משנה
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: שחקן משנה
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: קולנוע
קטגוריה:ילידות 1900
קטגוריה:נפטרות ב-1973
בור-לה-רן

**בור-לה-רן** (בצרפתית: **Bourg-la-Reine**, מילולית: כפר המלכה) היא קומונה וכן קנטון בדרום פרברי פריז, במרחק 9.1 ק"מ ממרכז פריז. הקומונה נמצאת במחוז רמות הסן בחבל איל-דה-פראנס.

## היסטוריה
היישוב נמצא על מסלול הדרך הרומית העתיקה המובילה בין העיר קלן לספרד וחוצה את גאליה מצפון לדרום. שם היישוב מוזכר לראשונה בתחילת המאה ה-12 בגרסאות שונות, כשזהות המלכה אודותיה נקרא הכפר אינה ברורה. היו שזיהו את המלכה בבלנקה, נסיכת קסטיליה, אולם שם היישוב קדם לה בכמאה שנים. שם היישוב שונה במהלך המהפכה הצרפתית, שבמהלכה נקרא "Bourg-Égalité" (כפר השוויון, על שם אחד משלושת ערכי המהפכה), והושב לקדמותו רק ב-1812.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:או-דה-סן: ערים
מאיר מארים שאפיט

רבי **מאיר מארים** (קרי: מיירים) **שאפיט** (תק"ס, 1800? - י' בחשוון תרל"ג, 11 בנובמבר 1872), היה רב ודיין. שימש כרבן של מייצ'יט, וישנבה, יאקובשטאט, שווינציאן וקוברין. נודע כגאון וחסיד, וכפרשן התלמוד הירושלמי, מחבר הספרים "ניר" ו"לולאות".

## תולדות חייו
נולד בסביבות שנת תק"ס, בעיירה ניי מוש () ליד ברנוביץ', ליטא. בגיל חמש-עשרה התמנה כרבה של העיירה מייצ'ט, ובכך היה לאחד הרבנים הצעירים ביותר מעולם. אחרי מייצ'ט שימש ברבנות העיירות והערים וישנבה; יאקובשטאט, לטביה; שווינציאן, שליד וילנה; עד למינויו כרבה של קוברין, משרה בה החזיק עד פטירתו בשנת תרל"ג.

רבי מאיר מארים נטה כבר בצעירותו לחסידות והיה חסידם של רבי נח מלעכוויטש, ושל רבי משה מקוברין. כרבים מחסידיו של רבי משה מקוברין, דבק לאחר פטירתו ברבי אברהם וינברג (ה"יסוד העבודה"), האדמו"ר הראשון מסלונים, ונעשה לחסיד סלונים.

רבי מאיר מארים היה אישיות נערצה ומקובלת הן בעולמם של החסידים והן בעולמם של המתנגדים. כך, לדוגמה, רבי יהושע יצחק שפירא (ר' אייזל חריף) נהג בו כבוד בשל צדיקותו וחיבורו על התלמוד הירושלמי, והיה מכנה אותו "תנא ירושלמאה" (תנא ירושלמי), זאת למרות התנגדותו של ר' אייזל לחסידות, ודרכו למתוח ביקורת נוקבת אף על רבנים ידועי שם.

## משפחתו
לרבי מאיר מארים שאפיט היו שני בנים: רבי בצלאל חיים, רב בוויאזין; ורבי אהרן יהושע שהיה עסקן ציבורי בקוברין, ובשנותיו האחרונות בטבריה. חתנו היה הרב יצחק מתתיהו סנדברג, נכד רבו ה"יסוד העבודה", וממנהיגי חסידות סלונים בטבריה. חתניו של הרב סנדברג היו הרב אשר זאב ורנר רבה של טבריה והרב פנחס מנחם ישעיה מינצברג מחבר ספר מרגניתא דר' מאיר ומוציא לאור של ספר הניר על סדר נשים (ורשה תרצ"ב).

## מתלמידיו

* הרידב"ז
* הרב אברהם אהרן יודלביץ
* הרב זלמן סנדר כהנא שפירא

## ספריו
* **לולאות** (וילנה תרכ"ו) - ספרו הראשון, היחיד שיצא לאור בחייו, כולל מראי מקומות שנועדו להקביל בין סוגיות בתלמוד הבבלי והירושלמי, וגם בין קישורים פנימיים בתוך הירושלמי.
* **ספר ניר** (תרל"ה, תר"נ, תרצ"ב) - יצא לאור על ידי בניו לאחר פטירתו. צאצאו הרב עדין אבן ישראל הוציא בשנת תשל"ט במסגרת המכון הישראלי לפרסומים תלמודיים, חלקים מהחיבור שנותרו בכתב יד. ספרו על מסכת שביעית יצא גם על ידי הוצאת פלדהיים בני ברק תשי"ט (דפוס "קולמוס", גבעתיים). על מסכת נדרים הודפס על ידי נכדו מתתיהו ליפשיץ, בתוך הספר "רבי מאיר מארים אב"ד קוברין", בשנת תשע"ד.

## לקריאה נוספת
* משה צינוביץ, רבני מייטשעט ולמדניה - ב, בתוך: בן ציון חיים אַיָלון-ברניק (עורך), **ספר זיכרון לקהילת מייטשעט**, תל אביב: ארגון יוצאי מייטשעט בישראל ובחוץ לארץ, תשל"ג. עמ' 113–116.
* הרב עדין אבן ישראל (שטיינזלץ), תולדות המחבר, בתוך: **ספר ניר**: פירוש על תלמוד ירושלמי מסכתות יבמות כתובות וסוטה, ירושלים: המכון הישראלי לפרסומים תלמודיים, תשל"ט
* אהרן סורסקי, **מרביצי תורה מעולם החסידות**, חלק א, בני ברק, תשמ"ו, עמ' צו-קיד
* אליהו סופר, הגאון רבי מאיר מארים ויצירתו על הירושלמי, בתוך: נר מערבי - שנה ג, גיליון א, ירושלים, תשנ"ב, עמ' פה-צב.
*הלל רוטנברג, "רבי מאיר מארים אב"ד קוברין", נר שילה, תשע"ד.
* 

## קישורים חיצוניים
* , ועוד סריקה אחרת באתר ספרים אונליין
* 
* 
* 
* ערכו בשם הגדולים השלישי (אות ק"ח, פורום אוצר החכמה

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים בלארוסים
קטגוריה:קוברין: רבנים
קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:רבנים לטבים
קטגוריה:רבני סלונים
קטגוריה:שווינציאן: רבנים
קטגוריה:פרשני התלמוד הירושלמי
קטגוריה:יקבפילס: רבנים
בודווה

**בודווה** (במונטנגרית: **Будва**) היא עיר במונטנגרו לחוף הים האדריאטי בין בר לקוטור בת 18.000 תושבים (2011), מרכז תיירות במונטנגרו עם רצועת חוף באורך 35 ק"מ הנקראת הריביירה של בודווה (במונטנגרית - Будванска Ривијера, Budvanska Rivijera).

## היסטוריה
עדויות ארכאולוגיות מעידות על תחילת התיישבות במקום במאה ה-5 לפנה"ס, העתיקה ביותר לחוף הים האדריאטי. היא הייתה בתחום האימפריה הרומית ונקראה אז Budua וזה היה שמה גם בתקופת שלטון הרפובליקה של ונציה במשך כ-400 שנים (1420–1797).

האימפריה האוסטרו הונגרית שלטה בעיר בשנים 1814–1918. לאחר מלחמת העולם הראשונה סופחה בודווה לממלכת יוגוסלביה ובמלחמת העולם השנייה נכבשה על ידי הצבא הגרמני ונמסרה לאיטליה הפשיסטית. העיר שוחררה ב-22 בנובמבר 1944 וסופחה ליוגוסלביה וב-2006 למונטנגרו העצמאית.

ברעידת אדמה שפקדה את מונטנגרו ואלבניה ב-15 באפריל 1979 נפגעו 400 מבנים בעיר העתיקה וגם החומות ניזוקו. לאחר שיקום ושחזור קפדני במשך שמונה שנים, אין כיום סימן לנזק.

## תיירות
בודווה היא מרכז התיירות במונטנגרו. העיר העתיקה בנויה על חצי אי ומוקפת בחומה. בתים, חלונות ומרפסות בנוסח ונציאני. רחובות צרים וסימטאות ציוריות. חופים חוליים ואקלים ים תיכוני נוח. 

ווילות מפוארות של מיליונרים, בעיקר מרוסיה, איטליה ואוסטריה מחליפות את הבתים הישנים. בודווה מכונה "כווית של מונטנגרו". יאכטות מפוארות עוגנות במרינה.

**סווטי סטפן** (סטפן הקדוש, בסרבית - Свети Стефан), הוא אי כ-6 ק"מ דרומית לבודווה. בעבר הוא היה כפר דייגים. טיטו פינה את הדייגים והפך את המקום למלון יוקרתי בו התאכסנו שחקני קולנוע מפורסמים כמו אליזבת טיילור, סופיה לורן, אורסון וולס ועוד. האי מחובר לחוף בסוללה.

**סווטי ניקולא** (ניקולא הקדוש, בסרבית - Острво Свети Никола, Ostrvo Sveti Nikola) נמצא כקילומטר מבודווה העתיקה. אי המתנשא בצורת כף לגובה 121 מטר מעל הים עם חופים חוליים. מכונה אצל המקומיים בשם "הוואי".

**פסל הרקדנית** – על סלעי החוף מול מבצר בודווה. את הפסל פיסל האמן גרדימיר אלכסיץ (Gradimir Aleksic), והוא מהווה אטרקציה תיירותית בבודווה בדומה לפסל בת הים הקטנה בקופנהגן.
ממוזער|228x228 פיקסלים|הפעמון הגדול הצמוד לחומות בודווה
**הפעמון** - בצמוד לחומת העיר העתיקה מוצב פעמון גדול מאד ומרשים, המהווה יעד לתיירים. לפעמון אין רקע היסטורי, הוא הוצב והושאר במקום על ידי צוות צילום של  הסרט ההוליוודי "הספינות הארוכות" (באנגלית "The Long Ships"), 1964, בהשתתפות ריצ'רד וידמארק, סידני פואטייה, ראס טמבלין ורוזנה שיאפינו, בבימוי ג'ק קארדיף.
## הקהילה היהודית
במאי 2023 נפתח לראשונה בית חב"ד על ידי הרב אריה איידלקופ שליח ראשי למדינת מונטנגרו, שליח חב"ד בבודווה הוא הרב אליעזר ארנפלד שמשרת את הקהילה היהודית המקומית, תיירים ואנשי עסקים.

## ערים תאומות

* 
* 
## גלריה

File:Entrance to old Budva.JPG|הכניסה לעיר העתיקה עם סמל האריה הוונציאני
File:Budva city wall (1).JPG|חומת בודווה
File:Sveti Stefan (1).JPG|סווטי סטפן
File:Old Budva.JPG|רחוב בבודווה העתיקה
File:Sveti Nicola island on Budva beach.JPG|האי סווטי ניקולא מול מבצר בודווה
File:Budva Dancer (1).JPG|תיירים מול פסל הרקדנית בבודווה
File:Budva Dancer (2).JPG|פסל הרקדנית, על סלע בחוף בודווה
File:Budva's Marina.JPG|יאכטות במרינה של בודווה


## קישורים חיצוניים

* 
* המדריך המלא לעיירת החוף בודווה - מונטנגרו שלי 
*  

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מונטנגרו: ערים
קטגוריה:אירופה: ערי נמל
קטגוריה:ערי חוף
הכוח החמישי: סוד הרשתות שמשנות את העולם

**הכוח החמישי: סוד הרשתות שמשנות את העולם**, הוא ספר מאת ד"ר אשר עידן, בהוצאת ידיעות ספרים (2014). בספר 12 פרקים: רשתות חברתיות, רשתות ארגוניות וניהוליות, רשתות מדעיות-מחקריות, רשתות נוירונים במוח, רשתות שפה, רשתות למידה, רשתות פיזיקליות, רשתות ביולוגיות, רשתות פסיכולוגיות, רשתות מלאכותיות ומחשוב דמוי מוח, עתיד הרשתות, הכוח החמישי הוא הכוח האינפו-סוציאלי (המידעי-חברתי).

## סקירה כללית
הספר טוען כי לכל סוגי הרשתות יש אותם חוקי יסוד. כך למשל, נחילי דבורים, רשתות נוירונים במוח ורשתות חברתיות של בני אדם פועלים לפי ארבעה חוקי יסוד:
#חוק מטקלף על אודות העלייה החזקתית של כוח הרשת לא לפי מספר המשתמשים בה, אלא לפי מספר הקשרים שבה.
#חוק שירקי על ירידת העלויות של התקשורת בין החברים-נקודות ברשת, יחסית לעלויות הארגון.
#חוק אקסלרוד אודות חיזוק האמון כפונקציה של מספר ותדירות סבבי התקשורת בין החברים ברשת.
#חוק מקלוהן אודות התרמודינמיקה של הרשתות. אמצעי התקשורת לפי מקלוהן יכולים לקרר או לחמם ארגונים וחברות. במצב הצבירה המוצק, כולם מלוכדים ולכן קשה לעשות שינוי. במצב גזי כולם מפוזרים ואי אפשר להתחיל שינוי. במצב נוזלי קל לעשות שינוי.

## טענות הספר
#קיומם של חוקים משותפים לכל סוגי הרשתות.
#קיומו של כוח חמישי בטבע, בנוסף ל-4 הכוחות הידועים: כוח הגרביטציה, הכוח האלקטרומגנטי, הכוח הגרעיני החזק והכוח הגרעיני החלש. הכוח החמישי הוא הכוח האינפו-סוציאלי, או הכוח המידעי-חברתי. כוח זה פועל ברשתות החברתיות באופן דומה לפעולת הכוח האלקטרומגנטי ברשתות החשמל. כמו שבכוח האלקטרומגנטי תנועת אלקטרונים בתיל המקיף מסמר הופכת את המסמר למגנט, כך בכוח האינפו-סוציאלי תנועת מידע סביב אדם הופכת אותו למנהיג או סלב.
#אתרי רשתות חברתיות מקוונות כמו פייסבוק, גוגל+ וטוויטר, הן הטלסקופ והמיקרוסקופ של החברה. כפי שהטלסקופ אפשר את הרחבת הידע על הכוכבים וניסוח חוקי האסטרונומיה, כך הניטור שמתקיים באתרים באמצעות כלים כמו PageRank של גוגל ו-EdgeRank של פייסבוק, מאפשרים את הרחבת הידע על החברה וניסוח חוקים חדשים בתחום הסוציולוגיה, הכלכלה, הפוליטיקה, ועוד. הרשתות החברתיות מהוות כלי משמעותי לחברה האזרחית ולקבוצות אינטרס הפועלות בה, כדי לשנות הסדרים חברתיים.
#הרחבה זו של ידע, מאפשרת את גילויו של "הכוח האפל" של מדעי החברה והאדם. דבר זה מוביל למהפכה קופרניקאית שלפיה ההמון חכם מהגאון, וההמון חזק מהשלטון. לא מנהיגים וגאונים עומדים במרכז ההיסטוריה (תפישה אגו-צנטרית), אלא ההמון (תפישה דמו-צנטרית).
#האינטליגנציה המלאכותית המבוססת על מחשוב לפי מודל טיורינג ופון-נוימן (מעבד-זיכרון מרכזיים), נכשלת כבר 60 שנה, משום שהיא אינה פועלת כמו המוח. לכן המודל המבטיח החדש שבו ממשלת ארצות הברית והשוק האירופי המשותף משקיעות 2 מיליארד דולר בעשור הקרוב, דרך פרויקט המוח האנושי, הוא מודל המחשב, הנוירו-מורפי.
#האינטליגנציה המלאכותית שמבוססת על הלוגיקה של אריסטו, אינה מספיקה לפיתוח אינטליגנציה מלאכותית. זו מבוססת על כתב יד, אולם לבני אדם שאינם כותבים, יש אינטליגנציה שונה. יש לבנות רשתות נוירונים שמקודדות דיבור, כתנאי קודם לאינטליגנציה מלאכותית. זו תהיה אינטליגנציה מלאכותית רשתית.

## קישורים חיצוניים

*קרן נויבך, על כוחן של הרשתות שמשנות את העולם עם ד"ר אשר עידן, "סדר יום עם קרן נויבך", באתר יוטיוב, 22 באוקטובר 2014 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי 2014
קטגוריה:ספרי מדע פופולרי
קטגוריה:ספרי ידיעות ספרים
נבואת הלבנה

**נבואת הלְבֵנָה** היא נבואה המופיעה בספר יחזקאל, ובה מצטווה יחזקאל לקחת לבנה, ולבצע בהקשר אליה פעולות שונות המסמלות את חורבן היישוב היהודי הקרב בארץ ישראל.
## התיאור בתנ"ך
יחזקאל מתנבא כי עליו לקחת לבנה ולחקוק עליה ציור של ירושלים. סביב הלבנה עליו לבנות דייק, סוללה, ולצייר מחנות אויב הצרים על העיר. בהמשך עליו לקחת מחבת ברזל ולהניחה בינו לבין הלבנה. בסיום התיאור נכתב בתנ"ך כי פעולות אלו הם אות לכך, שבאופן זה תבוא ירושלים במצור.

בהמשך מצטווה יחזקאל לשכב לשמאלו לכיוון העיר שומרון 390 יום, ולאחר מכן לשכב עוד 40 יום על ימינו לכיוון יהודה. בשתי השכיבות עליו להניח את הלבנה אל מול פניו, כשזרועו חשופה.

בימים אלו עליו לשתות שישית הין מים, לאכול מלחם אשר הבצק שלו הורכב ממרכיבים שונים, במשקל מדויק של 20 שקלים (כ-300 גרם) ליום, וכן מאפה גחלים העשוי משעורים שנילוש בגללי בקר.

האזכור הבא ללבנה הוא כאשר יחזקאל מצטווה לגזור את זקנו ולחלקו במשקל ל-3 שלישים. שליש מזקנו עליו לשרוף על הלבנה, כדי לסמל את מתי הרעב שימותו בתוך ירושלים בתקופת המצור עליה, שליש עליו להכות בחרב מסביב ללבנה, כדי לסמל את הנסים מהעיר שילכדו על ידי הכשדים וימותו, ואת השליש האחרון עליו לפזר ברוח לסמל את גולי מצרים שיהרגו אף הם על ידי נבוכדנצר.
### פרשנות חז"ל
התלמוד מפרש את פעולת המחבת, כדימוי למחיצה שעתידה להתהוות בין עם ישראל ל"אביהם שבשמים", לאחר חורבן הבית.

בנוסף קיימת התייחסות בתלמוד לשאלת הגיחוך שבמעשי יחזקאל, ומסופר כי מין הקניט את רבי אבהו, ואמר לו בהתבסס על נבואה זו, שה' משחק עם נביאיו. תשובתו של רב אבהו הייתה שאין מדובר במשחק אלא במעשים האמורים לכפר על חטאי כלל העם. במדרש מובאת סיבה נוספת לצער יחזקאל, משום שכל זמן שישראל בצער, גם צדיקיהם שרויים בצער.

## קישורים חיצוניים
*ירון בן דוד- עונשו של יחזקאל
*גדעון אפרת - מיצגי נבואה

## הערות שוליים

קטגוריה:יחזקאל
קטגוריה:משלים בתנ"ך
נחום רז

**נחום רז (בריזמן)** (1936 - 16 בפברואר 2011) היה יקיר העיר תל אביב וחבר מועצת העיר תל אביב-יפו. היה מעורב בפרויקטים רבים בעיר, ביניהם הקמת קריית עתידים בתל אביב.

## ביוגרפיה
נחום רז נולד בזמברוב שבפולין. בגיל שלושה חודשים עלה לארץ ישראל עם משפחתו והם השתקעו בעיר תל אביב. למד בבית הספר היסודי ביל"ו ובתיכון מקס פיין. בשנות נעוריו התקבל כחניך למשרד הביטחון, שם החלה היכרותו הקרובה עם שר הביטחון וראש הממשלה דוד בן-גוריון ששירת בשתי התפקידים במקביל. לאחר ששירת בצבא בחטיבת גבעתי, חזר למשרד הביטחון.

בשנות השלושים לחייו החל לעסוק בפעילות ציבורית הן ברמה הארצית והן בעירו, תל אביב. בשנת 1959 שימש ראש אגף הצעירים של מפא"י במחוז תל אביב. 

הוא הוקיר מאוד את יחסי הידידות שלו עם דוד בן-גוריון ושמר במשך כל השנים על תחלופת מכתבים ביניהם, שנגעו בנושאים פוליטיים, אידאולוגיים ועוד. ב-1968 התחתן עם זהר אוריין קריינית קול ישראל.   
הוא שימש עוזר למנכ"ל מפעלי נייר חדרה, וב-1969 היה יו"ר מועצת המנהלים של היכל הספורט ביד אליהו. בעקבות "נס בדאלונה" של ראשית 1967, שבו השיגה מכבי תל אביב ניצחון על יריבתה הספרדית, גבר באחת העניין בכדורסל, והוחלט לשדרג את האולם ביד אליהו (שנקרא אז על שם יוסף בורשטיין, וכיום היכל מנורה מבטחים). בהובלתו של רז, ובתכנונם של האדריכל זאב פורת ואינג'ינר אשר מילשטיין, הוגדל המקום וקורה בתקרת מתכת, והפך לאולם כדורסל בינלאומי.

ב-1973 הוא התמנה למנכ"ל מרכז הספורט הלאומי ת"א שהקים וניהל את אצטדיון האתלטיקה ואת מגרשי הטניס בהדר יוסף וב 1974 ביקש ממנו ראש העיר יהושע רבינוביץ' לנהל - גם את חברת "עתידים".

בהנהלתו של רז נבנתה קריית עתידים ברמת החיל, המשותפת לעירייה ולאוניברסיטת תל אביב, שנועדה לפתח מקורות תעסוקה ולהשביח את צפון מזרחה של תל אביב. הוא שימש כמנכ"ל "עתידים" עד לפרישתו ב-2003.
בין היתר, כיהן גם כיו"ר ועדת הכספים של חברת "אתרים", ופעל להחזרת המרינה לרשות החברה; וכיו"ר האגודה לתרבות הדיור, הקים את סניף תל אביב.

בראשית שנות ה-80, קרא ראש העיר דאז, שלמה להט, לרז לנהל את "מרכז הירידים" שהיה שרוי אז במצב כלכלי קשה, רז הצליח לייצב את המרכז, להפריד בו עסקים מפוליטיקה ולמסור אותו כשהוא שוב איתן למחליפו. 

תוך כדי כך תרם תרומה נוספת לתל אביב, כשב-1985 גילה יצירה אבודה של נחום גוטמן. רז גילה כי "ימים ראשונים", יצירה ענקית שצייר גוטמן לתערוכת היובל של תל אביב, מוטלת באחד המחסנים, מפורקת ומוזנחת, וחלקים ממנה אפילו נוסרו. היצירה הועברה למוזיאון תל אביב, שם שקד המשחזר דורון לוריא להחזיר עטרה לישנה, בסיוע חמי גוטמן, בנו של הצייר. 

נחום רז נפטר ב-2011, הותיר אישה, קריינית קול ישראל לשעבר, זהר אוריין, שתי בנות ו-6 נכדים.

קטגוריה:חברי מועצת העיר תל אביב-יפו
קטגוריה:יקירי תל אביב-יפו לשנת 2007
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:בוגרי בית הספר ביל"ו (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי התיכון המקצועי ע"ש מקס פיין
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1936
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2011
דייוויד פיטרסון

**דייוויד פיטרסון** (באנגלית: **David J. Peterson**; נולד ב-20 בינואר 1981) הוא בַּלְשָׁן ומתכנן שפות אמריקאי.
## ביוגרפיה
פיטרסון למד אנגלית ובלשנות לתואר .B.A באוניברסיטת קליפורניה בברקלי בין השנים 1999–2003. כמו כן בוגר תואר .M.A בבלשנות מאוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו בה למד בין השנים 2003–2006.

פיטרסון התפרסם בעיקר כיוצר השפה הדות'ראקית והשפה הוולריאנית בעבור סדרת הטלוויזיה משחקי הכס (משנת 2009) של רשת הטלוויזיה האמריקאית HBO.

פיטרסון תכנת את השפה הקסטיטנית והשפה האירת'יאנית המיועדות לתוכנית הטלוויזיה Defiance ("התנגדות") עבור ערוץ Syfy האמריקאי (משנת 2011).

כמו כן, בעבור הסרט תור: העולם האפל (משנת 2013) פיטרסון תכנת את השפה בה מדברים האלפים האפלים.

בשנת 2007, יחד עם עוד 9 מתכנתי שפות, יִסֵּד את "החברה ליצירת שפות" (באנגלית: The Language Creation Society), ארגון ללא מטרות רווח שתכליתו קידום תכנות השפות וכמו כן איגוד ותמיכה במתכנתי שפות. היה לנשיא הארגון בין השנים 2012–2014.

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר מעריצים לא רשמי של השפה הדות'ראקית והולריאנית 

קטגוריה:בלשנים ולשונאים אמריקאים
קטגוריה:יוצרי שפה מתוכננת
קטגוריה:משחקי הכס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1981
פרס יצחק שדה לספרות צבאית

**פרס יצחק שדה לספרות צבאית** הוא פרס המוענק ליצירה מקורית-ישראלית בשפה העברית בתחום הספרות הצבאית.

הפרס מוענק מדי שנה על ידי העמותה להענקת פרס לספרות צבאית ע"ש יצחק שדה ליצירה שראתה אור לראשונה במהלך השנה הקודמת למתן הפרס ועוסק באחד מהתחומים הנ"ל:
*מורשת משנתו הביטחונית של יצחק שדה
*תאוריה, מחקר והגות צבאית
*היסטוריה צבאית-יהודית
*תולדות ההתגוננות היהודית בארץ או בגולה
*זיכרונות מן השירות בכוחות המגן או בצה"ל
*יצירה על אישיות צבאית יהודית, או אישיות הקשורה לעימות הישראלי-ערבי

## זוכי הפרס

## קישורים חיצוניים
* 
* פרס יצחק שדה באתר הפלמ"ח

*
קטגוריה:הנצחת יצחק שדה
יצחק שדה לספרות צבאית
קטגוריה:ישראל: היסטוריה צבאית
סקילקס איש קריאנדה

ממוזער|טקסט=מגלה הארצות והסופר היווני, סקילקס איש קריאנדה|מגלה הארצות והסופר היווני, סקילקס איש קריאנדה
**סקילקס איש קריאנדה** (ביוונית: **Σκύλαξ ο Καρυανδεύς**) היה מגלה ארצות וסופר יווני שחי מסוף המאה ה-6 עד לתחילת המאה ה-5 לפני הספירה. כתביו אבדו עם הזמן, אך צוטטו על ידי סופרים יוונים ורומאים בזמן מאוחר יותר.
הוא תועד על ידי הרודוטוס (המאה ה-5 לפנה"ס) וסיפור מסעותיו נכתב בשנת 330 לפני הספירה על ידי אדם לא ידוע.

בסביבות שנת 515 לפני הספירה, המלך הפרסי דריווש הראשון שלח את סקילקס לחקור את נתיב נהר האינדוס ולגלות היכן הנהר נשפך לאוקיינוס ההודי, על מנת שיוכל להשתמש במידע זה בכיבושיו העתידיים בעמק האינדוס. סקילקס ומשלחתו יצאו לדרכם מהעיר קספטירוס שבממלכת גנדהארה, והפליגו במורד נהר האינדוס עד שהגיעו לאוקיינוס ההודי. משם הפליג לים האדום וסיים את מסעו בסואץ. מסעו ארך כשנתיים וחצי.

כתב יד מימי הביניים של פריפלוס (מדריך ניווט לשייטים) עתיק, מציין את שמו של המחבר כ"סקילקס", אולם חוקרים הוכיחו שיש להתייחס לייחוס זה כאל מה שמכונה "פנייה פסאודפיגראפית לסמכות": פרטים רבים ביצירה זו משקפים את הידע של המאה ה-4 לפנה"ס, ולכן בדרך כלל מכונה מחבר היצירה "פסאודו-סקילקס".

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים יוונים
קטגוריה:מגלי ארצות יוונים
הרמיוני גינגולד

** הרמיוני פרדיננדה גינגולד** (באנגלית: ** Hermione Ferdinanda Gingold**; 9 בדצמבר 1897 – 24 במאי 1987) הייתה שחקנית קולנוע ותיאטרון יהודיה-בריטית זוכת פרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1958 על הופעתה בסרט "ז'יז'י".

## ביוגרפיה
גינגולד נולדה בקרלטון היל שבפדינגטון, מערב לונדון. בתם של קייט וג'יימס גינגולד, סוחר יהודי בבורסה. על אף שלא הייתה דתייה, גינגולד חונכה וגדלה על פי המסורת היהודית.

גינגולד החלה לשחק במופיעים בגיל בצעיר מאוד והיא נחשבה לילדת פלא עם יכולות משחק מגוונות. היא הופיעה על במות התיאטרון הגדולות אולד ויק וסט אנד תחת הרברט בירבוהם טרי וויליאם פואל וישתפה פעולה עם שחקניות כדוגמת אדית אוונס ואלן טרי .

## קריירה
גינגולד הופיעה לראשונה על מסך הקולנוע בקומדיות הבריטיות "מסמכי פיקוויק" בתפקיד מיס תומפקינס ו"מסביב לעולם בשמונים יום". בשנת 1958 זכתה גינגולד בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר על הופעתה הראשונה בסרט אמריקאי, הקומדיה המוזיקלית של וינסנט מינלי "ז'יז'י". בסרט גינגולד שרה ושיחקה בתפקיד מאדאם אלווארז סבתה של ז'יז'י (לסלי קארון). בשנה זו השתתפה גם בקומדיה "כישופי אהבה" בתור המכשפה ביאנקה דה פס.

גינגולד הופיעה בשנת 1962 בקומדיה המוזיקלית "איש המוזיקה" בתפקיד יוליילי אשתו של ראש העיר ג'ורג' שהין (פול פורד), הייתה זו הופעה מוזיקלית מוצלחת נוספת עליה הועמדה גינגולד לפרס גלובוס זהב שני לתפקיד המשנה הטוב ביותר.

ב-1964 שיחקה בקומדיה הרומנטית "הכלה העשירה ביותר בעולם" לצידו של מוריס שבלייה.

בשנת 1973 הועמדה גינגולד לפרס טוני על הופעתה במחזמר של סטיבן סונדהיים "מוזיקת לילה זעירה" בתור מאדאם ארמפלדט. ב-1975 דיבבה בסרט "טאבי הטובה". בשנת 1977 הופיעה בגרסה הקולנועית למחזמר באותו התפקיד לצידה של אליזבת טיילור.

על אף גילה המופלג ובעיות בריאותיות מהן סבלה התנסתה גינגולד באופרה במופע שנערך בבניין האופרה של סן פרנסיסקו.
גינגולד שהייתה גם זמרת מחוננת זכתה בשנת 1977 בפרס גראמי לאלבום הילדים הטוב ביותר, פרס אותו חלקה עם המנצח האוסטרי קרל בהם.

## חיים אישיים
לגינגולד היו שני ילדים – לסלי ג'וזף ובמאי התיאטרון סטיבן ג'וזף – מבעלה הראשון, הסופר האנגלי מייקל ג'וזף, ממנו התגרשה לאחר 8 שנות נישואים. בעלה השני היה התסריטאי והמפיק האנגלי אריק מוסקוביץ', לו הייתה נשואה במשך כ-20 שנה עד לגירושיהם.

גינגולד נפטרה ב-24 במאי 1987 בניו יורק מבעיית לב כשהיא בת 89.

## פילמוגרפיה נבחרת
* מסמכי פיקוויק (1952)
* קוש בוי (1952)
* מסביב לעולם בשמונים יום (1956)
* ז'יז'י (1958)
* כישופי אהבה (Bell, Book, Candle, בתרגום מילולי "פעמון, ספר ונר") (1958)
* הלהב העירום (1961)
* איש המוזיקה (1962)
* פריז העליזה (Gay Purr-ee) (1962)
* הכלה העשירה ביותר בעולם (1964)
* הבטח לה כל דבר (1965)
* מונסטר, לך הביתה! (1966)
* הטיל של ז'ול ורן לירח (1967)
* מוזיקת לילה זעירה (1977)
* גרבו מדברת (1984)

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה יהודיות בריטיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים בריטים
קטגוריה:שחקניות תיאטרון יהודיות בריטיות
קטגוריה:שחקני תיאטרון יהודים בריטים
קטגוריה:זוכות פרס גראמי
קטגוריה:יהודים זוכי פרס גראמי
קטגוריה:מהגרים מבריטניה לארצות הברית
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: שחקנית משנה
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: שחקן משנה
קטגוריה:זוכי פרס דונלדסון
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1897
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1897
קטגוריה:בריטיות שנפטרו ב-1987
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1987