open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
גשר צ'לסי

**גשר צ'לסי** (באנגלית: **Chelsea Bridge**) הוא גשר תלוי מעל נהר התמזה במרכז לונדון. הגשר ממוקם בין גשר גרובנור וגשר אלברט.

בצידו הצפונית מהווה הגשר את קו ההפרדה בין שכונת פימליקו שברובע וסטמינסטר במזרח לבין צ'לסי במערב. בית החולים המלכותי צ'לסי מצוי צפונית לגשר.

[שמאל|ממוזער|גשר צ'לסי. מבט מהגדה הצפונית לכיוון מורד הנהר. ברקע - [גשר גרובנור, ינואר 2006]] 

בגדה הדרומית של הנהר מגיע הגשר לשכונת ניין אלמס ולבאטרסי. תחנת הכוח באטרסי נמצאת דרומית לגשר, ופארק באטרסי דרומית מערבית לו.

## היסטוריה
ההצעה הראשונה להקים גשר במיקום זה הוצעה בשנת 1851 במטרה להקל על הגישה לפארק באטרסי. ההצעה אושרה בחוק של הפרלמנט הבריטי בשנת 1846. בניית הגשר, שתוכנן על ידי תומאס פייג' (Thomas Page) החלה בשנת 1851, והגשר נפתח לציבור ב-28 במרץ 1858 כגשר אגרה. אורכו של הגשר היה 213.36 מטרים (700 רגליים) ואורך המקטע המרכזי בו היה 106.68 מטרים (350 רגליים). הגשר המשיך לפעול כגשר אגרה עד שנת 1879.

הגשר הראשון במיקום זה הוחלף בגשר חדש באורך זהה וברוחב 20 מטר, שתוכנן על ידי ג'. טופהאם פורסט (G. Topham Forest) ונפתח לציבור ב-6 במאי 1937.

גשר זה, ומזנון התה שעליו (המוצג כיום במוזיאון התחבורה של לונדון) הפך נקודת בילוי ידועה לרוקיסטים בשנות ה-60 של המאה ה-20, בשל קרבתו לפארק השעשועים באטרסי.

השיר "גשר צ'לסי" של המלחין בילי סטרייהורן קרוי על שם גשר זה.

## לקריאה נוספת
* Loobet, Patrick — *Battersea Past*, 2002, p48. Historical Publications Ltd. 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:וסטמינסטר: תחבורה
צ'לסי
צ'לסי
קטגוריה:אנגליה: מבנים רשומים דרגה II
האספה הפדרלית של אוסטריה

**האספה הלאומית של אוסטריה** (בגרמנית: **Bundesversammlung**, תעתיק לעברית: **בונדספרזמלונג**) היא אספה של שני בתי הפרלמנט האוסטרי: המועצה הפדרלית והמועצה הלאומית. נשיא המועצה הפדרלית ונשיא המועצה הלאומית ממלאים את תפקיד נשיא האספה לסירוגין.

האספה הפדרלית אינה משמשת כרשות מחוקקת, ותפקידה המרכזי של האספה כיום הוא להתכנס בטקס השבעתו של נשיא אוסטריה. באופן תאורטי, לאספה  זכויות נוספות, המתממשות בנסיבות מיוחדות: לפי בקשת הרוב במועצה הלאומית, האספה יכולה להדיח את הנשיא או לקרוא למשאל עם לפיטורו, ואפילו להכריז על מלחמה, אך למעשה אף אחת מהיכולות האלו עדיין לא הוצאו לפועל.

## קישורים חיצוניים

* 
* האספה הלאומית באתר הפרלמנט האוסטרי

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אוסטריה: פוליטיקה
סוויטות תזמורתיות של באך

**ארבע ה[[סוויטה|סוויטות]] ה[[תזמורת|תזמורתיות]], [[רי"ב]] 1066-1069** היא קבוצת יצירות מאת יוהאן סבסטיאן באך, אשר הולחנה ככל הנראה בשנת 1720 בעיירה קתן. באותה תקופה הן נקראו אוברטורות, על שם הפרק הראשון בהן, אך היום נהוג לקרוא להן בשם המודרני - סוויטות תזמורתיות. בכל הסוויטות התזמורתיות משתתפים כלי סולו: בסוויטה הראשונה שני אבובים ובסון, בשנייה טרברסו (חליל בארוק), בשלישית שני אבובים וברביעית שלושה אבובים ובסון. 

## סוויטה תזמורתית מס' 1

סולם: דו מז'ור.

תיזמור: 2 אבובים, בסון, 2 כינורות, ויולה, וקונטינואו.

פרקים:
# אוברטורה
# קוראנט
# גבוט I/II
# 
# מינואט I/II
# בורה  I/II
#  I/II

## סוויטה תזמורתית מס' 2

סולם: סי מינור.

תיזמור: חליל, 2 כינורות, ויולה, וקונטינואו.

פרקים:
# אוברטורה
# רונדו
# סרבנד
# בורה I/II
# פולונז/דובל
# מינואט
# בדינרי

מה שמייחד סוויטה זו מן האחרות הוא תפקיד הסולו, שבנגינה על חליל תקופתי (טרוורסו) נחשב לווירטואוזי. פרק ה"בדינרי" (Badinerie) הוא המפורסם ביותר, ואף משמש בשנים האחרונות כמפגן-ראווה.

## סוויטה תזמורתית מס' 3

סולם: רה מז'ור

תיזמור: 3 חצוצרות ברה, טימפני, 2 אבובים, 2 כינורות, ויולה, וקונטינואו

פרקים:
# אוברטורה 
# אריה
# גבוט I/II 
# בורה
# ג'יג

פרק ה"אריה" נחשב כיום לאחת מיצירות המוזיקה הקלאסית המפורסמות ביותר.

## סוויטה תזמורתית מס' 4

סולם: רה מז'ור

תיזמור: 3 חצוצרות ברה, טימפני, 3 אבובים, בסון, 2 כינורות, ויולה, וקונטינואו

פרקים:
# אוברטורה 
# בורה I/II 
# גבוט
# מינואט I/II 
# רג'ויסאנס (Réjouissance - שמחה)

הפתיחה של סוויטה זו מופיעה בנוסף גם בקנטטה של באך, "Unser Mund sei voll Lachens", רי"ב 110.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:יצירות מאת יוהאן סבסטיאן באך
כבל עצירה

**כֶּבֶל עצירה** הוא חלק ממערכת המיועדת לבלום כלי טיס (ובעיקר מטוסים) בזמן נחיתה על מסלולי נחיתה קצרים ובנושאות מטוסים, או לשימוש במקרי חירום.

הכבל הוא צַמת פלדה עבה וחזקה, המורכבת על קרקע מסלול הנחיתה, מחוברת לתושבת מיוחדת. מספר גלגליות הפרוסות לאורך הכבל מרימות מעט את הכבל מהקרקע על מנת לאפשר לוו העצירה להיתפס בו, ובכך להכניס לפעולה את המערכת ההידראולית הייעודית הבולמת את מתיחת הכבל ועוצרת את המטוס.

הרעיון לשימוש בכבלי עצירה נהגה לראשונה על ידי יו רובינסון, ויצא לפועל בעת הנחיתה הראשונה על סיירת משוריינת שבוצעה על ידי יוג'ין איליי  ב־11 בינואר 1911. מערכת מודרנית יותר נבחנה על סיפון אה"מ קורייג'ס ביוני 1931, ונכנסה לשימוש לראשונה בנחיתה שביצע הנרי פאנקורט.

## צורת השימוש
ישנן שתי שיטות שימוש עיקריות בכבל עצירה - בנושאת מטוסים, ובמסלולי נחיתה קצרים.

### נושאת מטוסים
שמאל|ממוזער|250px| 
בסיפון נחיתה של נושאת מטוסים מותקנים ארבעה כבלי עצירה, הממוספרים מהחלק האחורי עד לקדמי של הספינה.

בנחיתה אידיאלית על נושאת מטוסים, וו העצירה נוגע בסיפון בדיוק במרכז אזור כבלי העצירה, מחליק קדימה ונתפס בכבל השלישי. לאחר התפיסה נמתח הכבל ויוצא מתוך תושבת הבסיס, למול לחץ של מערכת הידראולית המאיטה את המטוס. הלחץ של המערכת ניתן לכיוון, ומהווה נתון חשוב בזמן הנחיתה - אם הלחץ יהיה חלש מדי, המטוס יחליק קדימה ועלול ליפול לים; כבל מתוח יגרום לנזק רב למטוס, ואף עלול לגרום לוו העצירה ובסיס התושבת שלו להקרע ממקומו. עקב כך נדרשים הטייסים לדווח על סוג המטוס ומשקל הנחיתה שלהם לפני הנחיתה על הנושאת, על מנת לאפשר לכוון את הלחץ לעוצמה הנדרשת. בתכנון מטוס קרב שמיועד לנחות על ספינה נדרש להתחשב בחוזק כני הנסע ווו העצירה, מה שמשפיע משמעותית על תכנון כלי הטיס. 

מכיוון שתמיד קיימת אפשרות שכלי הטיס יפספס את כל ארבעת הכבלים, נחיתה על נושאת מטוסים מתבצעת בכוח מנוע מלא (מצערת פתוחה, ואף עם מבער אחורי דולק). כך מתאפשר לטייס שמפספס נחיתה לאסוף גובה בחזרה וללכת סביב לגישה חוזרת.

### שדה תעופה
שדות תעופה צבאיים מציידים לעיתים קרובות את מסלולי הנחיתה שלהם בכבלי עצירה, על מנת לאפשר למטוסים כבדים או מהירים לנחות במסלולים קצרים; על מנת לתרגל טייסים צעירים בנחיתה על נושאת מטוסים; או לצורך נחיתות במצבי חירום - לדוגמה, בעת תקלה בבלמי המטוס - ובמצבים אחרים שאינם מאפשרים נחיתה רגילה.

לרוב מערכת זו שונה מזו שבנושאת מטוסים, כאשר המערכת מאפשרת הימתחות של הכבל על פני מאות מטרים, מה שאינו אפשרי בנושאות מטוסים.
כבל העצירה נעצר על ידי מערכת בלימה המחוברת לכבל משני צידי מסלול ההמראה. קיימים שני סוגי מערכות בלימה לכבלי עצירה:
1. Water twister מערכת בלימה המבוססת על תוף שקוע בקרקע ומצופה בטון. התוף מלא בנוזלים מסוג שמן ומים ובתוכו שבשבת המחוברת לכבל ומסתובבת עם השתלבות המטוס בכבל העצירה.
2. בלם הידראולי המאפשר לווסת בדרך כלל את עוצמת הבלימה על פי המרחק הזמין לעצירה במסלול ההמראה.

## ראו גם

* רשת עצירה
* וו עצירה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שדה תעופה צבאי
קטגוריה:נושאות מטוסים
אוטו מאן

**אוטו מאן** הוא דמות בדיונית בסדרת הטלוויזיה המצוירת האמריקנית משפחת סימפסון. אוטו מאן הוא נהג האוטובוס של בית הספר היסודי המחזיק בשיא של 15 תאונות, כולן ללא נפגעים. מלבד נהיגה באוטובוס הוא משמש כנהג של מכונית תרומות הדם, נהג הטיולים של הקשישים ומפעיל הבריכה הניידת של ספרינגפילד. 

מאן נוטה להסתבך עם החוק, אך עם הילדים הוא מוצא שפה משותפת ומסתדר איתם היטב. בעונות הראשונות מאן נהג ללא רישיון, עד שהתאומות בובייה (שעובדות במשרד התחבורה) דאגו לו לרישיון. הוא נוהג להסתובב כל היום עם הווקמן שלו ולשמוע שירים, הוא אוהב שירי רוק ורוק כבד והוא מעריץ את מטאליקה. 

קטגוריה:דמויות משפחת סימפסון
בגילגול הזה

**בגילגול הזה** הוא אלבום הסולו ה-7 של הזמר והמוזיקאי הישראלי שלום חנוך, שיצא במרץ 1991.

עם יציאתו זכה האלבום להצלחה מסחרית גדולה וכמה משיריו הפכו ללהיטים בשעתם: "ככה וככה", "בגילגול הזה" ו"בדיוק כמוך" המתייחס ליחסי ישראל והפלסטינים.
## הפקה
חנוך כתב והלחין את כל שירי האלבום, למעט שני שירים ("ויקטוריה" ו"אומרים שבלי") שנכתבו על ידי מאיר אריאל.

בקולות רקע השתתפו בנות מקהילת "העבריים מדימונה".

את עטיפת האלבום עיצב וצייר המעצב יוסי רום.

## סיבוב ההופעות
רשימה חלקית של ההופעות שנערכו בתקופה זו, לפי מודעות בעיתונים:

## שירי האלבום

## משתתפי האלבום
*שלום חנוך - שירה, גיטרות, קלידים
*רוי מרטין - תופים
*משה לוי - קלידים
*יוסי פיין - גיטרה בס
*ירוסלב יעקובוביץ - סקסופונים
*אברהם פלדר - חצוצרה
*מיכה דייוויס - טרומבון
*טיפונקו - סמפוניה (חליל)
*אלישבע בת ישראל - קולות
*שדיה בת ישראל - קולות
*שבחיה בת ישראל - קולות
*ציפורה בת ישראל - קולות
*עמיר רום - עיצוב גרפי וציור העטיפה
*יוסי רום - צילומים
*אלכס ליבק - צילום
*שמוליק בורנשטיין - מפיק
*לימור ירון - עוזרת הפקה
*זאב אולמן - מפיק אחראי מטעם חברת NMC
*יעקב מורנו - טכנאי הקלטה ומיקס
*עמי איילי - עוזר טכנאי
*הקולט באולפני "המון" 1990

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי שלום חנוך
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי משה לוי
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי שלום חנוך
קטגוריה:אלבומי חברת NMC יונייטד אנטרטיינמנט
יוונית איולית

[ימין|ממוזער|180x180 פיקסלים|חלוקת [דיאלקטים יווניים|הניבים היווניים בתקופה הקלאסית]]
**יוונית אַיולית** הוא מונח בלשני המשמש לתאר מספר ניבים יווניים עתיקים, שדוברו בעיקר בבויאוטיה, תסאליה, באי לסבוס ובמושבות יווניות אחרות.  המונח נטבע על שם השבט היווני הקדום, האיולים.

ישנה סברה לפיה דוברי האיולית מייצגים את גל העלייה היווני השני (של האכאים) ממרכז אירופה (או לפי דעות אחרות, משטח אוקראינה של ימינו). הניב האיולי עתיר ארכאיזמים בהשוואה לניבים האחרים של היוונית העתיקה, אבל גם הרבה חידושים.

שיריהם של סאפפו ואלקאיוס נכתבו באיולית. 

## קישורים חיצוניים
* 

איולית
טוליו סראפין

**טוליו סראפין** (באיטלקית: **Tullio Serafin**; 1 בספטמבר 1878 - 2 בפברואר 1968) היה מנצח אופרה איטלקי.

## ביוגרפיה
טוליו סראפין היה מנצח אופרה איטלקי מן השורה הראשונה, בעל קריירה ארוכה ורפרטואר רחב ביותר, שהשיב רבות מאופרות הבל קאנטו של המאה ה-19, פרי עטם של בליני, רוסיני ודוניצטי, אל הרפרטואר האופראי הקבוע של המאה ה-20. יצא לו שם כמאמן שאין שני לו לזמרי אופרה צעירים וכמי שניתב בהצלחה את כשרונותיה הסוערים של מריה קאלאס. 

סראפין נולד בוונציה והשתלם במוזיקה במילאנו, שם ניגן בוויולה בתזמורת של לה סקאלה, בניצוח טוסקניני. בהמשך התמנה לעוזר מנצח בלה סקאלה. כאשר טוסקניני פרש מתפקידו ועבר לניו יורק, תפס סראפין את מקומו כמנהל מוזיקלי. בתפקיד זה כיהן משנת 1909 עד 1914 ובעונת  1917-18 וחזר לתקופה קצרה אחרי מלחמת העולם השנייה, בעונת 1946-47.

סראפין הצטרף לסגל המנצחים של המטרופוליטן אופרה בשנת 1924 ונשאר שם למשך עשר שנים, שאחריהן התמנה למנהלך אמנותי של התיאטרו ריאלה ברומא. במשך הקריירה הממושכת שלו עזר לקדם את הקריירות של זמרים חשובים רבים, ביניהם רוזה פונסל וג'ואן סאת'רלנד, והרבה בהקלטות, ביניהן אחדות עם מריה קאלאס. הוא ניצח על תזמורת האופרה של רומא בהקלטה הראשונה, עתירת השבחים, של הטנור ג'ון ויקרס בתפקיד אותלו של ורדי, שהקליטה חברת RCA ויקטור בשנת 1960. סראפין מילא תפקיד חשוב בהרחבת הרפרטואר כשניצח על הצגות הבכורה באיטליה של יצירות מאת אלבן ברג, פול דיקא ובנג'מין בריטן. 

עוד ניצח סראפין על בכורות עולמיות חשובות ליצירותיהם של מלחינים איטלקיים ואמריקאים כגון פרנקו אלפאנו, איטלו מונטמצי, דימס טיילור והווארד הנסון.

הוא מת ברומא בשנת 1968.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מנצחים איטלקים
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1878
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1968
מריסקה ורס

ממוזער|250px|מריסקה ורס, 2006
**מריסקה ורס** (; 1 באוקטובר 1947 – 2 בדצמבר 2006), הייתה זמרת הולנדית אשר התפרסמה כסולנית של להקת Shocking Blue (בישראל נודעה הלהקה בשם "כחול מזעזע").

## ביוגרפיה
ורס נולדה בהאג לאב הונגרי צועני, ליוש ורס, שהיה כנר ולאם שנולדה בגרמניה להורים ממוצא צרפתי ורוסי. החלה את קריירת השירה שלה ב-1964 ובמשך ארבע שנים עברה במספר להקות אשר לא זכו להצלחה ולפרסום. ב-1968 הצטרפה ללהקת "כחול מזעזע" והחליפה את זמר הלהקה, פרד דה וילדה שהתגייס לצבא ההולנדי. מנהיג הלהקה, רובי ון לאוון, אשר גם כתב את המילים והלחנים לכל שיריה, העדיף לצרף דמות נשית דומיננטית ללהקה, בדומה לגרייס סליק מלהקת ג'פרסון איירפליין אשר זכתה באותה עת לפופולריות גדולה. בסוף 1969, כחלק מאלבומם השני "At Home" הקליטה הלהקה את השיר Venus, שהפך ללהיט בינלאומי ענק וכבש הן את רחבות הריקודים והן את פסגות המצעדים בארצות הברית ובמדינות רבות אחרות, כולל ישראל. ורס זכתה לפרסום רב הן בגלל יופייה וקולה החם והן בשל היותה סולנית לצד שלושה חברי להקה גברים. שירים נוספים של הלהקה, אשר זכו להצלחה, היו: "Long Lonesome Road" ו-"Send Me A Postcard", אשר התפרסמו לפני "ונוס" ו-Mighty Joe" ו-"Never Marry a Railroad Man" (זכה להצלחה בישראל בשם: "לעולם אל תנשאי לעובד רכבת") שהתפרסמו באלבום השלישי של הלהקה. בשנים שלאחר מכן, ראשית שנות השבעים, היו ללהקה עוד מספר שירים שזכו להצלחה.

ורס נחשבה, באותן שנים של "סקס, סמים ורוק'נ'רול", לתופעה יוצאת דופן בכך שלא עישנה והתנזרה מאלכוהול. במסעי ההופעות הרבים שערכה הלהקה ברחבי העולם, נהגה לשתות תה במהלך ההופעות.

ב-1974 התפרקה הלהקה וורס פנתה לקריירת סולו, מוצלחת הרבה פחות. ב-1984 התאחדה "כחול מזעזע" מחדש, איחוד שנחשב כמוצלח. ב-1993 הצטרפה כסולנית להרכב הג'אז "The Shocking Jazz Quintet" במשך השנים שלאחר מכן השתתפה מדי פעם באיחודים מחדש של "כחול מזעזע".

נפטרה ב-2 בדצמבר 2006, בגיל 59, כתוצאה ממחלת הסרטן.

## קישורים חיצוניים

* אתר מעריצים של מריסקה ורס
* 
* 

קטגוריה:האג: אישים
קטגוריה:זמרות הולנדיות
קטגוריה:זמרים צוענים
קטגוריה:הולנדיות שנולדו ב-1947
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1947
קטגוריה:הולנדיות שנפטרו ב-2006
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-2006
ריצ'רד בונינג

**ריצ'רד בונינג** (Richard Bonynge, יש לבטא bonning) (נולד ב-29 בספטמבר 1930) הוא מנצח ופסנתרן אוסטרלי.

בונינג נולד בסידני. לאחר סיום לימודיו בתיכון לבנים בסידני נסע ללמוד מוזיקה בלונדון. הוא ויתר על המלגה שלו ללימודי מוזיקה, המשיך בלימודי פסנתר באופן פרטי ונעשה מדריך לזמרים. אחת הזמרות שהדריך הייתה ג'ואן סאת'רלנד, אותה ליווה באוסטרליה. השניים נישאו והיו לדואו שהופיע יחד ברסיטלים, עד שבונינג התקדם לקריירה של מנצח וניצח על רבות מהופעותיה של אשתו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מנצחים אוסטרלים
קטגוריה:פסנתרנים אוסטרלים
קטגוריה:מוזיקאים אוסטרלים
קטגוריה:מנהלי אופרה
קטגוריה:מפקדים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1930
יונתן בן-נחום

**יונתן בן נחום** (19 באוגוסט 1941 – 23 בדצמבר 2019) היה סופר ישראלי.

## חייו ופועלו
בן-נחום נולד בבית זרע שבעמק הירדן. בנו של הסופר דניאל בן נחום (פרוחובניק) ונכדו של המחנך אפרים-נחום פרחיהו (פרוחובניק). בן נחום היה חקלאי, מדריך נוער ומורה. אחיו הוא המתרגם, דוד בן-נחום, אחיו הצעיר, יזהר בן-נחום, הוא היסטוריון של תקופת היישוב. 

יונתן בן נחום כתב שני ספרים, הראשון בהם, "וידוי", הצליח מאוד, ואף עובד למחזה בשם "יהודי בחושך", בביצועו של שמואל וילוז'ני בהבימה. המחזה גם ראה אור בגרמנית בהוצאת "אויגן דיטריך".

הבמאי משה מזרחי רכש את הזכויות על הספר וידוי והפך אותו לתסריט בשפה הצרפתית, בשאיפה ליצור קו-פרודוקציה ישראלית-צרפתית-ספרדית, אך הפרויקט לא קיבל את המימון המתאים לו.

ספריו של יונתן בן נחום משלבים ידע היסטורי רב, המזכיר את ספריהם של אומברטו אקו, ונטלי זימון דייוויס, לבין כתיבה עשירה ועלילה מורכבת ועתירת רבדים.

בשנת 2001 זכה בן נחום בפרס היצירה לסופרים ומשוררים על שם לוי אשכול על ספרו "אינדיאנפוליס". היה בן זוגה של המשוררת דורין מרגלית. בן-נחום לא זכה להשלים רומן שלישי שחלקים ממנו פורסמו בה מרקר קפה ובאתר יקום תרבות

נפטר בשנת 2019.

## אודות ספריו
### וידוי
הספר "וידוי" וההצגה "יהודי בחושך" על פיו, עוסקים בחיי האנוסים בספרד הנוצרית בצל האינקוויזיציה והוא מתבסס על מחקריו של חיים ביינארט. העלילה מתרחשת בשנת 1485, שבע שנים לפני גירוש היהודים מספרד. גיבור העלילה הוא כומר בן ארבעים ושלוש, אנדרס גונסאלס, בנו של יהודי מומר, המתוודה בפני מורו וידידו הקרוב על כך שהוא גילה מחדש את יהדותו. גונזלס לא ידע שמאחורי הפרגוד בתא הווידויים ישב אינקוויזיטור ורשם את דבריו מילה במילה.

### אינדיאנפוליס
בשלהי מלחמת העולם השנייה טיבעה צוללת יפנית את סיירת הדגל האמריקאית אינדיאנאפוליס, וארבע מאות מחייליה טבעו מיד. מאות ניצולים שחו ארבעה ימים בלב האוקיינוס הסוער, בעוד השמש הקופחת מכה בהם והמים הרוחשים בכרישים המאיימים לטרפם. איש מקרב הצי האמריקני לא שת ליבו לדממת האלחוט מכיוון הספינה. ברם, המטען שפרקה האונייה ושאנשי צוותה לא היו מודעים לזהותו בטרם טובעה, טבע את חותמו בדברי המין האנושי, הייתה זו פצצת האטום אשר הוטלה על הירושימה.

הסיפור מסופר לסירוגין הן מן הצד האמריקני והן מן הצד היפני והוא מבצע קפיצות בין זמנים שונים ומובעים בו, דמויות שונות אומרות את דברן ברקע, ודיאלוגים הבאים לכלל התנגשות בין שתי התרבויות ומשולבים בו רבדים תרבותיים וציטטות מאפיקים וממקורות שונים המתהווים לכלל סינתזה הוליסטית.

## ספריו
* **וידוי**, תל אביב, זמורה ביתן, 1991
* **אינדיאנאפוליס: אפוקליפסה**, תל אביב, הוצאת הקיבוץ המאוחד, ספרי סימן קריאה, 1999

## ספרו שעובד למחזה והוצג
* **יהודי בחושך** הוא מחזה שכתב אורן נאמן על פי ספרו של בן נחום "וידוי", בוים על ידי שמואל וילוז'ני עם מוזיקה של רונן בן-דור והועלה בהבימה במרץ 1996.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* יונתן בן נחום, שיקספיר כאדם - רמזים ביצירתו, באתר כתב העת אורות
* "בלומנטריט " סיפור על הפיקוד העליון הנאצי מאת יונתן בן נחום "יקום תרבות "https://www.yekum.org/2018/10/ב%d6%bc%d6%b0לו%d6%bcמ%d6%b6נ%d6%b0ט%d6%b0ר%d6%b4יט-%e2%80%93-סיפור-על-הפיקוד-ה/

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס היצירה לסופרים ומשוררים
קטגוריה:בית זרע: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית זרע
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1941
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2019
אלייז'דיניו

שמאל|ממוזער|200px|אלייז'דיניו

**אנטוניו פרנסיסקו ליסבואה** (בפורטוגזית: Antônio Francisco Lisboa, 29 באוגוסט 1730 או 1738 – 18 בנובמבר 1814), הידוע בכינוי **אׇלֶייזׇ'דִינְיִוֹ** (Aleijadinho, מילולית: נכה קטן), פסל ואדריכל ברזילאי. נחשב לפסל ואמן הרוקוקו הגדול בברזיל בכל הזמנים.

## ביוגרפיה
אלייז'דיניו נולד בעיר וילה-ריקה, הקרויה כיום אורו פרטו, במדינת מינאס ז'ראיס שבברזיל, כבן לא-חוקי של נגר פורטוגלי שהיגר לברזיל ושפחתו. אביו של אלייז'דיניו עבד כנגר וכן עסק בתכנון כאדריכל, ממנו למד אלייז'דיניו את אמנויות הפיסול והאדריכלות. כאשר התחתן, עבר ליסבואה הצעיר להתגורר עם משפחתו החדשה.

תוך זמן קצר הפך לאדריכל ידוע, ובנוסף גילף בעץ ופיסל בסטיאטיט.

בשנות ה-40 לחייו החל גופו לעבור תהליך של עיוות, כנראה כתוצאה מצרעת או עגבת.

בשנת 1766, אחרי מות אביו, תכנן, ביצע וגילף בכנסיית סן פרנסיסקו דה אסיס באורו פרטו. החל משנת 1796 גילף על עץ ארז 66 דמויות בגודל טבעי המתארות את הפסיון של ישו בסגנון הרוקוקו. הדמויות נצבעו בידי מנואל דה קושטה אטאידה ופרנסיסקו שאבייר קרניירו, והן ניצבות בשש קפלות בחצר בזיליקת בום ז'זוס דה מטוזיניוס בעיר קונגוניאס. בין השנים 1800 -1805 פיסל אלייז'דיניו שנים-עשר נביאים בחצר הבזיליקה. כאשר נותר בלי אצבעות, המשיך לפסל בעזרת קשירת הפטיש לאמה שלו. גם רגליו נקטעו והוא נישא על ידי עבדיו.

## ספקות אודות קיומו
אי דיוקים בשם אביו בתעודת הלידה וברישום שנת לידתו של אלייז'דיניו (לפי תעודת הפטירה היה בן 76 בשנת 1814, כך ששנת לידתו הייתה 1738 במקום 1730) הולידו ספקות לגבי עצם קיומו. אחת הטענות הקשורות לחשד מצביעה על שלטונו של ז'טוליו ורגאס, דיקטטור ונשיא ברזיל, ככזה שהיה מעוניין ליצור דמות לאומית שהיא גם מולאט, וכן של בעל מוגבלות המסוגל להתגבר על קשיי מחלתו באמצעות יצירתיותו.

## גלריה

קובץ:Aleijadinho6.jpg|כנסית סן פרנסיסקו דה אסיס
קובץ:Aleijadinho8.jpg|פסל מסטיאטיט של  הנביא ברוך בבזיליקת בום ז'זוס דה מטוזיניוס  


## קישורים חיצוניים

* טענות בדבר המצאתו של אלייז'דיניו בידי משטר ורגס 
* מוזיאון אלייז'דיניו 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פסלים ברזילאים
קטגוריה:אדריכלים ברזילאים
קטגוריה:ברזילאים ממוצא פורטוגזי
קטגוריה:ילידי 1738
קטגוריה:נפטרים ב-1814
שורו (מוזיקה)

**שוֹרוּ** (בפורטוגזית: **Choro**; בכי) או **שוריניו** (בכי קטן) הוא ז'אנר מוזיקלי פופולרי ברזילאי שמקורו במאה ה-19.

למרות משמעות השם המרמזת על עצבות, הקצב תוסס ושמח, הדורש מיומנות טכנית ושליטה מלאה בכלי בו מנגנים, לצד יכולת אלתור.
חליל, מנדולינה וקווקיניו (כלי נגינה הדומה לגיטרה קלאסית עם חור עגול במרכזו) מבצעים את הסולו. כלי נגינה נוספים, כמו גיטרה, קלרינט ופאנדיירו מוסיפים לקצב.

כתוצאה מביטול העבדות בברזיל נוצרה אוכלוסיית נגנים חדשה שהנמנים עליה היו חסרי השכלה מוזיקלית ונהגו לנגן בצוותא. השפעת שילובם של מוזיקת הריקודים הסלוניים וכלי נגינה שהגיעו מאירופה עם בית המלוכה השפיעו על קבוצה זו והביאו להיווצרות הז'אנר.

בשנת 1870 ארגן ז'ואקים קלדו, נגן חליל, מלחין ופרופסור בקונסרבטוריון, קבוצת נגנים איכותית ובה שתי גיטרות, קווקיניו וחליל, בו נשף בעצמו. נגני כלי המיתרים ביצעו נגינה מאולתרת במתכוון, מעין דו-שיח בין נגינת הסולו לבין נגינת הלווי. מאפיינים אלה נשמרים עד היום בנגינת השורו. על אף שרק בעשור הראשון של המאה ה-20 הוכר השורו כז'אנר מוזיקלי, קלדו נחשב כאחת הדמויות החשובות בהתפתחותו.

בשנות ה-20 של המאה ה-20 הלחין הייטור וילה לובוס 16 יצירות של מוזיקה קלאסית אשר הוקדשו לשורו, בהן ניתן להתרשם מאיכות הז'אנר. 

בברזיל מציינים את "יום השורו הלאומי" ב-23 באפריל.

## קישורים חיצוניים

* Chorole - אנסמבל השורו הישראלי
* Clube do Choro de Israel - בית השׁוֹרוּ הישראלי
* Choro Ensemble - אתר ובו מוזיקת שורו

שורו
שורו
קטגוריה:מוזיקה ברזילאית
קטגוריה:אתנומוזיקולוגיה
פיטול

**פִיטוֹל** (באנגלית: **Phytol**) היא מולקולה ליניארית המשמשת לייצור ויטמינים E ו-K1 וכן חלק אינטגרלי מהכלורופיל.

מולקולה זו שומנית ומאוד הידרופובית. היא אינה מסיסה כלל במים אך מסיסה ברוב הממסים האורגניים. פיטול מקנה לכלורופיל את ההידרופוביות הרצויה על מנת להיכנס לקרום התא ולהיקשר שם לחלבונים הקשורים בתהליך הפוטוסינתטי.

קיים סוג אחד בלבד של מולקולת פיטול, הזהה בכל הסוגים השונים של מולקולת כלורופיל.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:כהלים
קטגוריה:פוטוסינתזה
תכתיב וינה

ממוזער|300px|מפת רומניה כאשר החלק שנמסר לריבונות הונגרית בתכתיב וינה מסומן בצהוב
**תכתיב וינה** המכונה גם **בוררות וינה השנייה** (בגרמנית: **Wiener Schiedsspruch**; ברומנית: **Dictatul de la Viena**; בהונגרית: **Bécsi döntések**; באיטלקית: **Secondo arbitrato di Vienna**) היה פסק בוררות בסכסוך בין רומניה להונגריה שניתן ב-30 באוגוסט 1940 על ידי גרמניה הנאצית ואיטליה הפשיסטית.

קדמו לתכתיב דיונים בין הונגריה ובין רומניה אשר התנהלו בטורנו סברין והעלו חרס. בדיונים אלה תבעו ההונגרים כ־70,000 קילומטרים רבועים משטח רומניה.

התכתיב הוצג לשתי המדינות בנפרד. על פי תכתיב וינה נקבעו מחדש הגבולות בין רומניה ובין הונגריה: חלק גדול מטרנסילבניה, 43,492 קילומטרים רבועים, יעבור לריבונות הונגרית. שינוי הגבולות העביר יותר מ־2,600,000 תושבים מריבונות אחת לריבונות שנייה.

שתי המדינות הביעו את אכזבתן מהתכתיב. בעקבות התכתיב חל שינוי שלטון ברומניה. ב-6 בספטמבר 1940 הודח קרול השני, מלך רומניה, וקם המשטר הלאומי-לגיונרי בהנהגת הגנרל יון אנטונסקו. אנטונסקו ביקש לערער על התכתיב ואמר זאת גם לאדולף היטלר, אך האחרון הסתפק בהבטחות בלתי מחייבות על אפשרות לעיון מחדש בעתיד. לאחר מלחמת העולם השנייה, בחוזה השלום שנחתם בין רומניה ובין הונגריה, בוטל התכתיב על כל סעיפיו והגבול החזר לקדמותו.

יהודי צפון טרנסילבניה, כחלק מן האוכלוסייה הכללית של החבל, עברו לריבונות הונגרית כתוצאה מפסק הבוררות. מרביתם נשלחו להשמדה במהלך 1944 לאחר שהונגריה נכבשה על ידי הגרמנים.

## ראו גם
* היסטוריה של רומניה
* היסטוריה של הונגריה: תקופת העוצרות ומלחמת העולם השנייה
## קישורים חיצוניים

* Textul “arbitrajului“ de la Viena 

קטגוריה:ממלכת רומניה: אמנות והסכמים
קטגוריה:הונגריה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:רומניה במלחמת העולם השנייה
וינה
קטגוריה:ממלכת הונגריה (1920–1946): אמנות והסכמים
קטגוריה:יחסי גרמניה–הונגריה
מרדכי אבישי

**מרדכי אבישי** (24 בספטמבר 1931 – 30 באוקטובר 2004) היה סופר עברי, מבקר, עיתונאי, מתרגם ועורך ישראלי.

## ביוגרפיה

מרדכי אבישי נולד בסתיו 1931 בימבול, שבבולגריה.
עם סיום לימודיו בבית הספר התיכון בבולגריה בשנת 1948 עלה לישראל כראש קן בשומר הצעיר, השתהה בקיבוץ בית אלפא, ויצא לשירות סדיר בצה"ל.

לאחר שחרורו עבד במשרד האוצר, והחל את כתיבתו העיתונאית בעברית, בעיתוני ישראל. הוא כתב מאמרי ביקורת על ספרים וסופרים יהודים מרחבי העולם, וכן פרסם ראיונות עם סופרים. בד בבד עם כתיבתו למבוגרים, תרגם עיבד ופרסם מעשיות עם לילדים ולנוער, מאוצר המעשיות של עמי הבלקן ואמריקה הלטינית.

מרדכי אבישי עבד שנים רבות ביומונים "מעריב" ו"על המשמר", חיבר מונוגרפיות על סופרים יהודים, וכן כתב זיכרונות ילדות ונעורים משל עצמו.

אבישי נהרג ב-30 באוקטובר 2004 בתאונת דרכים, בן 73 במותו.

## ספריו
* **משורר היחפנים: חייו ויצירתו של מאקסים גורקי**, תל אביב: עידית, תש"ך 1960.
* **בין עולמות: על סופרים וספרים**, תל אביב: עידית, תשכ"ב.
* **בדרכי יבשת: מסע באירופה**, תל אביב: אל"ף, תשכ"ו.
* **יוצרו של זורבה: [[ניקוס קאזאנצאקיס|קאזאנצאקיס]] ביצירתו ובמאבקיו**, תל אביב: אל"ף, תשכ"ז.
* **שרשים בצמרת: יוצרים בספרות העברית**, תל אביב: אל"ף, תשכ"ט.
* **קולות ושיח: יוצרים יהודים בספרות-העולם**, תל אביב: אל"ף, תשל"ז.
* **רוחות ממרחקים: פרקי עיון בספרות-העולם**, תל אביב: אל"ף, תש"ם 1980.
* **בין עכשיו ואתמול: ארצות וערים, נופי-ספרות, יהודים**, תל אביב: ספרית מעריב, תשמ"ז 1987.
* **שבילים ומרחבים: מארצות הצפון לדרום הרחוק**, תל אביב: י' גולן, תשנ"ב 1992.
* **שערים ברוח: סופרים עבריים ויהודים בספרות העולם**, תל אביב: י' גולן, 1993.
* **בין תוהו וחטא: ספרות רוסית בגלגוליה**, תל אביב: י' גולן, 1994.
* **יחיד ויחד בצבעי הזמן: סופרים וגיבוריהם**, תל אביב: י' גולן, 1995.
* **שיבה לנופים גנוזים: בין ילדות לנעורים**; איורים: ג'ורג' יונס, תל אביב: י' גולן, תשס"א 2001. (אוטוביוגרפיה)

### תרגומיו
***סיפורי עם בלקניים**; תרגם ועיבד: מרדכי אבישי; ציורים: אשר קלדרון, תל אביב: רשפים 1962. (הדפסה נוספת: תל אביב: י' גולן, 1995)
* **השמש הקונדור וגלגל הזהב: סיפורים ואגדות מאמריקה הלאטינית**; בחר ותרגם: מרדכי אבישי, תל אביב: י' גולן, 1993.

## קישורים חיצוניים
* אבישי מרדכי באתר WorldCat Identities
* 

* 
* 
* 

מפרי עטו:
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:מבקרי ספרות ישראלים
קטגוריה:מסאים ישראלים
קטגוריה:מתרגמים ישראלים
קטגוריה:סגל מעריב
קטגוריה:סגל על המשמר
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:הרוגי תאונות דרכים בישראל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראלים ילידי בולגריה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1931
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2004
סקופן

**סקופן** (בפארואזית: **Skopun**; בדנית: **Skopen** - שניהם נהגים "סקופֶן") היא עיירה בחופו הצפוני של האי סאנדוי ("אי החול") באיי פארו, והיישוב השני בגודלו באי. בסקופן מתגוררים 499 תושבים (31 בדצמבר 2002).

## היסטוריה
אזור סקופן היה מיושב החל מימי הביניים אולם העיירה נוסדה רק ב-1833. תושבי העיירה התפרנסו מדייג, ועל כן בתי העיירה נבנו בסמוך לקו המים. ב-1897 נבנתה הכנסייה של העיירה מעצים שנלקחו מהכנסייה הישנה של וסטמנה. בשנת 1918 נבנתה דרך המובילה אל סקופן ומקשרת אותה אל סאנדור - דרך זו הייתה הדרך הראשונה שנבנתה באיי פארו.
נמל העיירה סקופן נבנה בשנת 1926 והורחב מספר פעמים לאחר מכן. הרחבה עיקרית בוצעה בשנת 1982.

היער בקרבת העיירה נפגע בהוריקן בשנת 1988.

## תחבורה
העיירה מקושרת במעבורת לבירת האיים טורסהאבן.

## תמונות

תמונה:Skopun (1).JPG|
תמונה:Skopun (2).JPG|
תמונה:Skopun and Hestur.JPG|מבט מכיוון סקופן לעבר הסקופנארפיורד'ור (Skopunarfjørður) והסטור.
תמונה:Skopun (5).JPG|המעבורת המקשרת את סנדוי וסטריימוי עוצרת בסקופן.


## קישורים חיצוניים

*Faroeislands.dk: Skopun מידע ותמונות.
*אתר רשמי (פרואזית) 
*מפות ומידע מזג אוויר.

קטגוריה:איי פארו: יישובים
קטגוריה:ערי חוף
סאנדור (איי פארו)

**סאנדור** (בפארואזית: **Sandur**, בדנית: **Sand** - "חוף החול") הוא כפר ורשות מקומית לחופו הדרומי של האי סאנדוי שבאיי פארו, ובו מתגוררים 599 תושבים נכון לסוף 2004. הכפר, שהוא הגדול ביישובי סאנדוי, נמצא על חצי אי בין אגם גרותוסוואטן (Gróthúsvatn) שבצפון-מערב לאגם סאנדסוואטן (Sandsvatn) בדרום-מזרח. החוף, שעל שמו נקראת העיירה, הוא החוף היחידי באיי פארו שבו יש חול.

## היסטוריה
סאנדור שימש מקום מושבה של מועצת הת'ינג שהתכנסה מדי שנה. חפירות ארכאולוגיות במקום גילו שרידים של כנסיית עץ מהמאה ה-11. בשנת 1863 בעת שהורחבה חצר הכנסייה התגלה במקום מטמון סאנדור - 98 מטבעות כסף מהמאה ה-11, מחציתם מגרמניה.

בשנת 1989 גילתה חפירה ארכאולוגית בית קברות ויקינגי ובו שלד שלם של אישה, עימה נטמנו שלושה חרוזי ענבר, חרוז מזכוכית כחולה וסכין. בית הקברות מעיד על קיומו של יישוב ויקינגי באי.

## תחבורה ותיירות
אל היישוב ניתן להגיע מהבירה טורסהאבן באמצעות מעבורת עד סאנדסוואטן ומשם בדרך מס' 30.

סאנדור מהווה מרכז לתיירים המבקרים באי, שמרביתם באים אליו לדיג ספורטיבי כמו גם לטיולי הליכה בטבע.

## ראו גם
* מטמון סאנדור

## קישורים חיצוניים

* 
* סאנדור - מידע ותמונות
* אתר רשמי של משרד התיירות
[ממוזער|ימין|250px|בתי עץ מסורתיים עם [גג קש]]

קטגוריה:איי פארו: יישובים
קטגוריה:ערי חוף
מטמון סאנדור

**מטמון סאנדור** הוא מטמון של 98 מטבעות כסף שהתגלה בעיירה סאנדור באיי פארו בשנת 1863. המטמון ככל הנראה הוטמן בין 1070 ו-1080 והוא מטמון המטבעות הגדול ביותר שהתגלה באיים.

ייחודו של המטמון לא רק בעתיקות המטבעות אלא במוצאם - שכן הוא מעיד על היקף הסחר של הוויקינגים במאה ה-11 בכלל והיקף הסחר של איי פארו בפרט.

כיום מוצג המטמון במוזיאון הלאומי הפארואזי (**Føroya Fornminnissavn**) בבירת האיים טורסהאבן.

## גילוי המטמון
המטמון התגלה בשנת 1863 על ידי קברן שחפר קבר בבית הקברות של סאנדור. הקבר היה צריך להיות עמוק במיוחד, שכן עמדו להיטמן בו שני קורבנות דבר.

הקברן גילה בחפירה את שרידי המזבח של הכנסייה הראשונה שנבנתה בסאנדור (הכנסייה השנייה שנבנתה באיים). ככל הנראה הייתה זו כנסייה פרטית של חקלאי או סוחר עשיר, וייתכן שהמטמון היה שייך לו. המספר הרב של המטבעות מגרמניה מעיד על סחר עם גרמניה (ככל הנראה סחר בצמר פרוזאי).

## פירוט המטבעות

*מטבעות מאנגליה:
**3 מטבעות שהוטבעו בימי המלך אתלרד השני (978–1013 ו-1014–1016).
**9 מטבעות שהוטבעו בימי המלך קאנוט הגדול (1016–1035), אחד מהם מטבע שזוייף באותה עת.
**3 מטבעות שהוטבעו בימי המלך הרולד קל הרגליים (1035–1040).
**8 מטבעות שהוטבעו בימי המלך אדוארד המודה (1042–1066).
**מטבע מזויף שאינו ניתן לזיהוי.
*מטבע אחד מאירלנד שאינו ניתן לתארוך מדויק. ככל הנראה משנת 1050 לערך.
*מטבעות מדנמרק:
**2 מטבעות שהוטבעו בימי הארדיקאנוט (1035–1042)
**מטבע מהתקופה שבין 1050 ו-1095.
**2 מטבעות מזויפים:
*17 מטבעות שמקורן מנורווגיה:
**מטבע מתקופת מלכותם של מגנוס הראשון והאראלד השלישי (1046–1047).
**2 מטבעות שהוטבעו בתקופת האראלד השלישי (1047 - 1066).
**4 מטבעות מתקופת מלכותם של מגנוס השני ואולף השלישי (1066–1069)
**10 מטבעות שלא ברורה תקופת הטבעתם. ייתכן שמדובר במטבעות מתקופת אולף השלישי.
*50 מטבעות שמקורם בגרמניה:
**מטבע מתקופת קונראד השני (1024–1039).
**2 מטבעות מתקופת ברונו השלישי מברנזוויק (1038–1057).
**מטבע מתקופת תאודריק מלוריין (959–1032).
**מטבע שהוטבע על ידי הבישוף אברהארד הראשון מאגוסברג (1029–1047) ועליו דמותו של קונראד השני.
**1 מטבע שהוטבע על ידי הבישוף ברנולד מאוטרכט (1027–1054).
**מטבע מאוטרכט (כיום בהולנד).
**מטבע מברייזך.
**מטבע מצלה.
**מטבע מדוונטר (כיום בהולנד).
**מטבע מדואיסבורג.
**מטבע מגוסלר.
**מטבע מהויה .
**מטבע ממגדבורג.
**מטבע מרמאגן.
**מטבע משפייר.
**מטבע מטיל (כיום בהולנד).
**מטבע מווירצבורג.
**29 מטבעות שלא זוהו.
*מטבע מהונגריה שהוטבע על ידי המלך אישטוון הראשון (997–1038).

## קישורים חיצוניים
*המוזיאון הלאומי של איי פארו  (אתר בפארואזית).

קטגוריה:איי פארו: היסטוריה
סאנדור
קטגוריה:ממצאים ארכאולוגיים ממתכת
הופעה

[ממוזער|240px|שמאל|הופעה חיה של ה[להקה "Cowboy Mouth" בשנת 2007.]]
**הופעה**, בתחום אמנויות הבמה, הוא אירוע שבו אמן (שחקן, זמר, רקדן וכדומה) או קבוצה של אמנים, מציגים יצירה (או יצירות) בפני קהל. בדרך כלל, האמנים עורכים חזרות קודם לכן. לאחר ההופעה, נהוג כי הקהל מביע את שביעות רצונו מההופעה, באמצעות מחיאות כפיים (אם כי נוהג זה הוא תלוי תרבות, ומשתנה ממקום למקום).

לפעמים הקו המפריד בין השחקן לבין הקהל עשוי להיות מטושטש, כמו למשל ביצירות שמשלבות "השתתפות קהל" שבהן צופים בקהל (חלקם או כולם) מעורבים בהפקה (לדוגמה: הופעה של קוסם, שמעלה לבמה מתנדב מהקהל או סטדנאפיסט שמקיים דיאלוג עם צופה).

הופעות תיאטרון מתקיימות, לרוב, אחת ליום, או במרווחים קבועים אחרים. הופעות יכולות להיות מוצגות בחללים המיועדים לכך (כמו אולם תיאטרון או קונצרט), או בחלל לא קונבנציונלי, כגון תחנת רכבת תחתית, ברחוב, או בבית מגורים של מישהו.

## סוגות
[ממוזער|220px|שמאל|הופעה של ה[כינור|כנר האיטלקי סלבטורה גרקו.]]
[ממוזער|220px|שמאל|הופעה של השחקנית והזמרת [קריסטין צ'נוות', מבצעת את המנון ארצות הברית בתחילת משחק בייסבול.]]
דוגמאות לסוגות של הופעות:

### ריקוד
* בלט
* מחול

### מוזיקה ותיאטרון מוזיקלי
* מופע רחוב
* קונצרט
* מחזמר
* אופרה
* אופרטה
* רסיטל

הופעות מוזיקליות, כגון קונצרט או רסיטל, מתקיימות לרוב באולמות קונצרטים או במקום פתוח, ועשויים לדרוש מהקהל לשמור על שקט במהלך ההופעה, או לחלופין - לעודד את הקהל לשיר ולרקוד ביחד עם המוזיקה.

### משחק ותיאטרון
* מחזה
* פנטומימה
* סטנד-אפ
* להטוטנות

### שונות
* קרקס
* מיצג
* מופע קסמים

## הופעות חיות
[ממוזער|220px|הופעה חיה של ה[להקה מוניקה סקס.]]
בהופעות חיות (מוזיקה, תיאטרון, מחול, אופרה ועוד) מקובל להשתמש בציוד ובשירותים שונים, כגון: תפאורה, תאורה, הגברה, וידאו, אפקטים מיוחדים, תחבורה, תלבושות, איפור ועוד, על מנת לשכנע את היושבים בקהל שאין שום מקום אחר, בו היו מעדיפים להיות באותו הרגע. להופעות חיות יש היסטוריה ארוכה של שימוש בתאורה, הגברה, תלבושות ועוד, ולאורך השנים נעשו שימושים בטכניקות ובטכנולוגיות שונות, הקשורים והתלויים זה בזה, על מנת להעצים את האפקט של ההופעה החיה.

## ביבליוגרפיה

## ראו גם
* בידור
* אלבום הופעה

## לקריאה נוספת

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אמנות הבמה
קטגוריה:בידור
קטגוריה:חיי לילה
קטגוריה:וידאו
קטגוריה:מונחים מוזיקליים
קטגוריה:סוגות בימתיות
קטגוריה:אירועים
קטגוריה:מונחים בטלוויזיה
יושקר-אולה

**יושקר-אולה** (ברוסית ומארי: **Йошкар-Ола**, בתרגום ממארי: **העיר האדומה**) היא עיר ברוסיה, בירת רפובליקת מארי אל. נמצאת על הנהר קוקשגה הקטנה, יובלו של הוולגה השמאלי. אוכלוסיית העיר מונה כ-285 אלף תושבים (2025).

## היסטוריה
לפני יסוד העיר התגוררו באזור שבטי מארי שישבו בכפרים קטנים, שנקראו בשם אילמים. העיר מוזכרת לראשונה ב-1584 כמבצר שבנתה הממשלה הצארית על האדמות החדשות שצורפו מחאנת קאזאן שנכבשה. שמה הראשון היה **צארב גורוד** (עיר הצאר) ובמארי **צ'אר אולה**, או **צ'רלה**, אך בגלל שהיו מקומות נוספים שנקראו כך, שמה שונה ל**צרבוקוקשאיסק** (עיר הצאר על גדות הקוקשגה). ב-1709 העיר צורפה לגוברניית קאזאן בחלוקה החדשה של פטר הגדול. ב-1719 גוברניית קאזאן חולקה לפרובינציות וצרבוקוקשייסק נהייתה חלק מפרובינציית סבייז'.

בפברואר 1919 שם העיר שונה ל**קרסנוקוקשייסק** (העיר האדומה על הקוקשגה) כסמל לשינוי השלטון. ב-1920 העיר הוכרזה בירת החבל האוטונומי של מארי. ב-1927 קושרה העיר באמצעות מסילת ברזל לקאזאן ולמוסקבה. ב-1928 שם שונה העיר לשם בשפת מארי "יושקר אולה". ב-1936 החבל האוטונומי הוכרז כרפובליקה אוטונומית.

בתקופת מלחמת העולם השנייה הועברו לעיר בתי חרושת שונים ממוסקבה, לנינגרד ואודסה. בין הגדולים: בית החרושת לייצור משקולות, בית החרושת המוסקבאי לאופטיקה ומכניקה ובית החרושת לכלים לתעשיית הקולנוע שהועבר מאודסה. בית החרושת לאופטיקה ומכניקה אף זכה בפרס הסובייטי לחיזוק כוחות ההגנה. ב-17 בדצמבר 1984 העיר זכתה ב"מדליון העבודה האדומה" כאות הוקרה המוענק על ידי והוועידה העליונה של המפלגה הקומוניסטית "על ההשגים של העיר בתחום המשק והתרבות ולאור 400 שנה מיום הקמת העיר".

ב-1990 העיר הפכה לבירת רפובליקת מארי אל, והיא הוכרזה כאחת הערים ההיסטוריות ברוסיה. בשנים אלה מעמד העיר כבירת התרבות הפינו-אוגורית התחזק. העיר גם קשרה קשרי גומלין עם העיר ההונגרית סומבטהי.
## אוכלוסייה
מספר התושבים לפי שנים:

חלוקת האוכלוסיה לפי קבוצות אתניות (לפי מרשם האוכלוסין ברוסיה שנערך בשנת 2020):

## גאוגרפיה
### אקלים



## קישורים חיצוניים

* 
* אתר למידע על רפובליקת מארי 
* 

קטגוריה:רוסיה: ערים
קטגוריה:רפובליקות של רוסיה: ערי בירה
קטגוריה:ערי בירה של יחידות מנהליות
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
כליל זיסאפל

**כליל זיסאפל** (נולדה ב-1976) היא סופרת ישראלית.

נולדה בתל אביב. בתם של זהר זיסאפל, מבעלי קבוצת רד-בינת והילה זיסאפל, עורכת דין. גדלה ברמת אפעל. בעת שירותה הצבאי הייתה כתבת ועורכת בעיתון במחנה. זיסאפל הייתה בת זוגו של גיל קופטש.

## פעילות פוליטית
בשנת 2010 נטלה חלק ביוזמה של אילנה המרמן להסיע נשים וילדים פלסטינים לטיול בחוף הים ללא אישור, וזאת במחאה על חוק הכניסה לישראל, כי לדבריה: "יש בזה התרסה שמטרתה להראות את האבסורדיות של המצב הזה, של החוק הזה ומה שהוא מצליח לעשות. החומה והמחסומים אינם חוסמים כניסה של שוהים בלתי חוקיים, וודאי שלא כניסה של מחבלים לישראל."

## פעילות ספרותית
ספריה מתארים את הסצנה התל אביבית הצפונית בקרב צעירים בשנות העשרים לחייהם.

**תקצירי ספריה**
* **מלאך בשר ודם**. שלושה צעירים תלושים בתל אביב של שנות התשעים. אורי בחורה עצמאית ופרועה, פוגשת בשינאן העובדת בלילות בפיצוצייה והשתיים הופכות לחברות. לאורי מערכות יחסים מורכבות ומתוסבכות ובהן רגשותיה העזים כלפי אחיה בעוד לשינאן בן זוג יציב שעם התקדמות הסיפור נפרשים בפניה סודותיו.
* **בטבעת זו**. סיפור אהבתן של דני ועמית, שתי נשים הטרוסקסואליות באמצע שנות העשרים לחייהן. עמית המספרת היא סטודנטית לביולוגיה, המפלסת דרכה בנועם לחיים בורגניים ביחד עם חברה מתקופת התיכון יובל. עמית יוצאת למסע בעקבות דני. מסע שמתחיל בבתי הקפה של תל אביב ונמשך בצפון הודו. יחסים שבהם הרבה מן המשיכה והרתיעה גם יחד. העלילה מובילה מאירוע דרמטי אחד למשנהו: בגידות, שימוש בסמים קשים, ניסיון התאבדות, היריון והפלה.

## ספריה
* **מלאך בשר ודם**. תל אביב, כתר, 1998.
* **בטבעת זו**. תל אביב, כתר, 2000.
בתרגום לגרמנית Meine Schwester, meine Braut : Roman / aus dem Hebräischen von Stefan Siebers (Berlin : Aufbau-Verlag, 2001)
בתרגום להולנדית Mijn zusje, mijn bruid / vertaald [uit het Hebreeuws] Hilde Pach (Amsterdam : Cargo, 2002)
* **אגלי זיעה ודמע**. תל אביב, כתר, 2000. (נובלה).
* **הקומדיה הציונית: התֹפת**. עם עובד, 2012.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* כליל זיסאפל, יש ראפרים שמדברים עברית, מט"ח
* 
* 
* רוני צירינסקי, הקומדיה הציונית: התֹפת, 7 באוקטובר 2012
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:סגל במחנה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1976
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1976
פלויד קרוסבי

**פלויד דלפילד קרוסבי** (באנגלית: **Floyd Delafield Crosby**; 12 בדצמבר 1899 – 30 בספטמבר 1985) היה צלם קולנוע אמריקני, זוכה פרס האוסקר. צילם את הסרט הישראלי "סאלח שבתי".

## ביוגרפיה
קרוסבי נולד בפילדלפיה. סרטו הראשון כצלם קולנוע היה הדרמה הרומנטית של במאי הראינוע פרידריך וילהלם מורנאו, "טאבו: סיפורי הימים הדרומיים" (1931). הסרט צולם כולו בפולינזיה הצרפתית וקרוסבי קיבל על עבודתו את פרס האוסקר כצלם הטוב ביותר. במהלך העשור ובתחילת שנות הארבעים צילם בעיקר סרטים קצרים. בעת מלחמת העולם השנייה שימש כצלם מטעם חיל האוויר האמריקני וצילם סרטי אימונים ותדמית, עליהם לא קיבל קרדיט. סרטו הראשון באורך מלא לאחר המלחמה היה הסרט התיעודי "בית אבי (1947)" של הבמאי הרברט קליין, שהיה קופרודוקציה ישראלית-אמריקנית. הסרט עסק במאמציו של ילד פליט שואה לחפש אחר הוריו בישראל. הסרט זכה להצלחה בקרב יהודי ארצות הברית והביא לתנופה מסוימת בתעשיית הקולנוע הישראלית. ב-1949 שב לצלם סרטים אמריקניים באורך מלא.

ב-1952 צילם את סרטו המפורסם ביותר, "בצהרי היום", המערבון זוכה ארבעת פרסי האוסקר, בכיכובו של גרי קופר. למרות הביקורות המצוינות וההצלחה הקופתית המרשימה, קרוסבי לא קיבל מועמדות לפרס האוסקר, אך זכה בפרס גלובוס הזהב. הוא גם היה שותף לצילום (לצד בורנט גופי) בסרט זוכה האוסקר "מעתה ועד עולם", אולם לא קיבל על כך קרדיט, וגופי הוא שזכה בפרס האוסקר. בהמשך ביים עשרות סרטים, רובם 'B movies', ושיתף פעולה עם הבמאי רוג'ר קורמן ב-22 סרטים בין השנים 1955 - 1963. כמו כן ביים את הסרטים "אוקלהומה!" (1955), של פרד זינמן, "הזקן והים" (1955), בכיכובו של ספנסר טרייסי ואת סרטו הראשון של השחקן ג'ק ניקולסון, "The Cry Baby Killer", מאותה השנה.

ב-1964 הגיע לישראל, על ידי המפיק מנחם גולן, כדי לצלם את סרט הבכורה של אפרים קישון "סאלח שבתי". קישון טען שמכיוון שאינו מבין דבר בקולנוע החליט להשתמש באנשים המנוסים ביותר שיכול היה למצוא.

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה ורשימת כל סרטיו
*  Movies - New York Times

קטגוריה:אמריקאים ילידי פנסילבניה
קטגוריה:פילדלפיה: אישים
קטגוריה:צלמי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:זוכי אוסקר: הצלם הטוב
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1899
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1985
לואיס סאהה

**לואיס לורן סאהה** (בצרפתית: **Louis Laurent Saha**; נולד ב-8 באוגוסט 1978) הוא כדורגלן עבר צרפתי ששיחק בעמדת החלוץ.

## קריירה
סאהה נולד בפריז למשפחה ממוצא גוואדלופי. את הקריירה שלו החל בקבוצת מץ ב-1997. בינואר 1999 הושאל לניוקאסל האנגלית, אך נפצע ורשם בקבוצה זו רק 11 הופעות ושער אחד. הוא חזר למץ, ובשנת 2000 עבר לפולהאם, ששיחקה אז בליגה האנגלית השנייה, בעסקה בשווי 2.1 מיליון ליש"ט.

עונתו הראשונה של סאהה בפולהאם הייתה עונת הפריצה שלו. הוא כבש במדיה 32 שערים, שסייעו לקבוצה לעלות לפרמייר ליג. גם את עונתו השנייה בקבוצה פתח היטב, כולל משחק שבו הבקיע שני שערים לרשתה של מנצ'סטר יונייטד, אך לאחר מכן נפצע שוב, והושבת למשך כל העונה כמעט. הוא שב מהפציעה במשחק הגביע מול ברמינגהאם סיטי, ולאחר מכן כבש עוד ארבעה שערים.

בעונת 2003/2004 חזר לכושר מלא, והבקיע 15 שערים במדי הקבוצה. יכולותיו צדו את עיניו של אלכס פרגוסון. ב-23 בינואר 2004 חתם סאהה במנצ'סטר יונייטד תמורת 12.825 מיליון ליש"ט. הוא כבש שער בבעיטה חופשית כבר במשחק הבכורה שלו ביונייטד, מול סאותהמפטון, ועד סוף העונה הבקיע שישה שערים נוספים.

בעונת 2004/2005 הגיעו לקבוצה אלן סמית' וויין רוני, ומעמדו של סאהה ירד. פציעה נוספת שוב מנעה ממנו להביא לידי ביטוי את כישוריו, ובעונה כולה הבקיע שני שערים בלבד. בסיום העונה נסבו שמועות על כך שיעזוב את יונייטד, אך הוא התגבר על הפציעה וחזר לכושר מלא, התעלה על עצמו, ואף תפס את מקומו של רוד ואן ניסטלרוי בהרכב. עם עזיבתו של ואן ניסטלרוי בעונת 2006/2007 הפך סאהה לאחד השחקנים המשמעותיים בקבוצה.

בשנת 2008 עבר לאברטון.

ב-31 בינואר 2012 עבר לטוטנהאם הוטספר בהעברה חופשית, וחתם על חוזה עד סוף העונה.

בקיץ 2012 עבר לסנדרלנד מהפרמיירליג, אך כחצי שנה מאוחר יותר, במועד העברות של החורף, חתם בלאציו מהליגה האיטלקית.

ב-8 באוגוסט 2013, ביום הולדתו השלושים וחמש, הודיע על פרישה ממשחק פעיל.

### נבחרת צרפת
סאהה זומן לראשונה לסגל נבחרת צרפת בפברואר 2004. את שערו הראשון הבקיע כבר בהופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת, במשחק ידידות מול נבחרת בלגיה. במונדיאל 2006 השתתף בשלושה משחקים, אך החמיץ את משחק הגמר בשל צבירת כרטיסים צהובים. בסך הכל נטל חלק ב-20 משחקים של הנבחרת, והבקיע במדיה ארבעה שערים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:חלוצי כדורגל צרפתים
קטגוריה:כדורגלנים צרפתים
קטגוריה:כדורגלני מץ
קטגוריה:כדורגלני ניוקאסל יונייטד
קטגוריה:כדורגלני פולהאם
קטגוריה:כדורגלני מנצ'סטר יונייטד
קטגוריה:כדורגלני אברטון
קטגוריה:כדורגלני טוטנהאם הוטספר
קטגוריה:כדורגלני סנדרלנד
קטגוריה:כדורגלני לאציו
קטגוריה:כדורגלני נבחרת צרפת
קטגוריה:פריז: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני יורו 2004
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2006
קטגוריה:צרפתים ממוצא גוואדלופי
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1978
ארקדו-קיפרית

**ארְקדוֹ-קִיפְּרִית** הוא כינוי מודרני לניב יווני עתיק שדובר באזור ארקאדיה וקפריסין ("קיפרוס"), בין המאה ה-7 וה-4 לפנה"ס. ניב זה התפתח ישירות מהשפה המיקנית, ודובר באזורים שאליהם האוכלוסייה המיקנית נסוגה מפני הפלישה הדורית. הניב ידוע רק מכתובות שנמצאו באזור. בקפריסין, הניב נכתב בעזרת כתב הברות קפריסאי (כתב קיפרי הברתי). באות סאן השתמשו רק בארקאדיה עד למאה ה-7 לפנה"ס. 

הארקדו-קיפרית שמרה על מאפיינים של השפה המיקנית, שנעלמו בניבים הקלאסיים האחרים של יוון, כגון האות דיגמא.

לאות  קסי (Ξ) ולשלוש האותיות שלא הגיעו מהאלפבית הפיניקי ומופיעות לפני Ω – Φ, Χ ו־Ψ – היו ערכים שונים במקומות שונים. באלפביתים היווניים של אובויה, בויוטיה, ארקדיה ולקוניה, Φ ייצגה ph, Χ ייצגה ks, Ψ ייצגה kh, האות Ξ לא התקיימה, והצירוף ps יוצג על ידי האותיות ΦΣ.

## הערות שוליים

קטגוריה:יוונית
קטגוריה:ניבי היוונית העתיקה
יוונית איונית

[ממוזער|250x250 פיקסלים|חלוקת [דיאלקטים יווניים|הניבים היווניים בתקופה הקלאסית]]
**יוונית אִיוֹנִית** (או **יוֹנִית**) היא ניב יווני עתיק (ראו ניבים יווניים), על שם השבט היווני העתיק, האיונים.

הניב האיוני התפשט מיוון היבשתית אל האיים שבים האגאי, בזמן הפלישה הדורית, בערך במאה ה-11 לפני הספירה.

בסוף תקופת המעבר היוונית במאה השמינית לפנה"ס, מרכז החוף המערבי של אסיה הקטנה, כולל האיים כיוס וסאמוס, כונו איוניה. הניב האיוני דובר גם באיים שבמרכז הים האגאי ובאי אֶוּבּוֹיָה, שמצפון לאתונה. בעקבות התיישבות האיונים בשטחים נוספים, התפשט הניב במהרה לצפון הים האגאי, לאזור הים השחור, ולמערב הים התיכון. 

הניב האיוני מחולק לשתי תקופות: **איונית עתיקה** ו**איונית חדשה**. המעבר המדויק בין שתי התקופות אינו ידוע, אך משוער כי הוא התרחש בסביבות שנת 600 לפנה"ס.

יצירות הומרוס (האיליאדה, האודיסאה, וההמנונים ההומריים) והסיודוס נכתבו בניב ספרותי מלאכותי (שלא שימש ניב מדובר בשום תקופה) שמכונה במחקר יוונית אפית או הומרית, אשר ברובו מבוסס על איונית עתיקה, עם השפעה איולית. המשורר ארכילוכוס כתב באיונית עתיקה.

המחברים הבולטים ביותר שכתבו באיונית חדשה הם הרודוטוס והיפוקרטס.

לאות Ξ ולשלוש האותיות שלא הגיעו מהאלפבית הפיניקי ומופיעות לפני Ω – Φ, Χ ו־Ψ – היו ערכים שונים במקומות שונים. האלפביתים היווניים האטיים והאיוניים התשמשו כולם ב־Φ לייצוג ph וב־Χ לייצוג kh, אך באטיקה ובחלק מהאיים האגאיים האיוניים לא התקיימו Ξ ו־Ψ (הצירופים ks ו־ps יוצגו על ידי ΚΣ ו־ΦΣ בהתאמה), בעוד באלפביתים של , חלק מהאיים האגאיים האיוניים, קורינתיה וארגוס שימשה Ξ ל־ks ו־Ψ ל־ps, מה שהפך בסוף לאלפבית האטי הקלאסי. בעוד שבחלק מהניבים הקדומים שימשה האות Ο לתנועות ŏ/ō, באלפבית של איוניה, , פארוס ומלוס האות Ω נוצרה לייצוג התנועה ō (להבדיל מ־ŏ), והופעתה בסוף סדר האלפבית מצביעה על היותה המצאה מאוחרת, כנראה וריאציה נוספת של האות הפיניקית ע, מהמאה ה־7 לפנה"ס.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

איונית
ברוך גיגי

[ממוזער|[שיעור כללי של הרב ברוך גיגי, שבט תשע"ז]]
**הרב ברוך גיגי** (נולד בז' באייר ה'תשי"ז, 8 במאי 1957) הוא אחד מראשי ישיבת הר עציון, רב בית הכנסת הספרדי באלון שבות ומראשי פורום תקנה.

## קורות חייו
נולד ב־1957 למשפחת רבנים במקנס שבמרוקו, סבו היה רבי ברוך אברהם טולדנו. הוא עלה ארצה בגיל 11, למד בישיבת בני עקיבא פרחי אהרון שבשכונת קריית שמואל בחיפה, ובישיבת הר עציון. שירת בשריון כתותחן. 

הוסמך לרבנות בישיבה, וכן על חלק יורה דעה בידי הרב שלמה פישר ועל הלכות נידה בידי הרב אהרן ליכטנשטיין, וסיים תואר B.Ed במכללת הרצוג להכשרת מורים. 

בשנים תשמ"ג–תשמ"ח שימש ר"מ וראש הכולל בישיבת ההסדר מעלות, ובשנת תשמ"ח חזר לישיבת הר עציון והחל לשמש בה כר"מ. בהמשך הפך לאחד מראשי הישיבה, לצידם של הרב יעקב מדן והרב משה ליכטנשטיין. במקביל משמש רב בית הכנסת הספרדי באלון שבות ומלמד במדרשת לינדנבאום (מדרשת ברוריה בשמה הקודם), בבית המדרש לנשים שבמגדל עוז ובמכון להכשרת טוענות בית דין שעל ידי מוסדות אור תורה סטון.

בשנת תשע"ב יצא לאור הכרך הראשון של ספרו 'טללי שבת -  עיונים ביסודות מלאכות שבת'. על 11 המלאכות הראשונות מתוך ל"ט מלאכות שבת - מזורע עד אופה (מלאכות 'סידורא דפת'). בשנת תשע"ט יצא לאור הכרך השני, על 13 מלאכות נוספות - מגוזז עד קורע. מוטיבים שחוזרים רבות בספריו: עמידה על החילוקים העקרוניים שבין צמדי מלאכות דומות כמו זורה ודש, תופר ואורג, כותב וצובע, ועוד; עיון מקיף גם במלאכות שלא מקובל לעסוק בהן בלימוד עיון בישיבות, כמו מנפץ ועושה שני בתי נירין; ושילוב בין הגדרות ויסודות למדניים ובין פסיקת הלכה - דבר המתבטא בכך שרוב פרקי הספרים מסתיימים במסקנות הלכתיות ובהתייחסות לשאלות אקטואליות.

רבותיו הם הרב יהודה עמיטל והרב אהרן ליכטנשטיין, ששיטת לימודו של הרב גיגי הושפעה בעיקר ממנו. תומך בעליית יהודים להר הבית.

## קישורים חיצוניים

* מקור ראשון, נמסרה לבשר ודם, ריאיון עם הרב גיגי, ג' בסיון ה'תשס"ח
* נעים להכיר: הרב ברוך גיגי / עמית פרסיקו, דעות 20
* מידע על הרב גיגי באתר ישיבת הר עציון
* 
* 
* 
* 
* 
* כתבות וראיונות - הרב ברוך גיגי, באתר ערוץ 7

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי ישיבת הר עציון
קטגוריה:בוגרי ישיבת הר עציון
קטגוריה:בוגרי ישיבת פרחי אהרון
קטגוריה:תלמידי הרב אהרן ליכטנשטיין
קטגוריה:אלון שבות: אישים
קטגוריה:רבנים מרוקאים ישראלים
קטגוריה:בוגרי המכללה האקדמית הרצוג
קטגוריה:ישיבת מעלות ושלוחותיה
קטגוריה:ישראלים ילידי מרוקו
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:רבנים ספרדיים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1957
אובליסק תאודוסיוס

"**אובליסק תאודיסיוס**" או "**עמוד תאודוסיוס**" הוא אובליסק מצרי של תחותמס השלישי במקדש כרנכ, שהועבר להיפודרום קונסטנטינופול בידי הקיסר תאודוסיוס הראשון בשנת 390 לספירה.
## היסטוריה
האובליסק העשוי אבן גרניט ורודה, נבנה עבור המקדש בכרנך בלוקסור בתקופת מלכותו של פרעה תחותמס השלישי. במקור היה גובהו כ־30 מטרים לפחות, אך בשלב מסוים, אולי לאחר הגעתו לקונסטנטינופול, נחתך, וכיום רק חלקו העליון (בגובה של כ־19 מטרים) שרד. האובליסק המקורי מתאר את צליחת הפרת והבסת מיתני (במצרית 𓈖𓉔𓂋𓈖𓈉 – נהרנ). האובליסק מוצב על בסיס אבן שעליו תבליטים המתארים את הקיסר ומלויו יושבים בתא בהיפודרום כשהם מוקפים בדמויות של שומרים וצופים.

הקומפוזיציה של התבליטים היא סימטרית. סימטריה זו באה לביטוי בהפניית ראשי הדמויות למרכז התבליט וסימטריה פנימית של כל פנל בנפרד, וגם ביחס שבין אורכו של הבסיס לרוחבו. בנוסף, הפנלים מחולקים לשתי רצועות אורך רגיסטרים  אותן אפשר לפרש הן כמיקום הגבוה ביותר בהיפודרום והן כראשיתה של קונבנציית התיאור הביזנטית של תיאור היררכי.

למרות קווי דמיון משותפים כגון אופי הדמויות והעובדה כי קיים "חלל" אשר בתוכו מתוארות הדמויות תוך תיאור חלקים ארכיטקטוניים רומיים, אופי תיאור הדמויות כבר שונה מרחק רב מן התיאור הרווח באמנות הרומית ממנו מושפעת האמנות הביזנטית. הדמויות הן שטוחות ועיצובן אינו יוצר עומק אלה דווקא תיאור שטוח ובעל נטייה לסמליות. מורגש בעיצוב התבליט נטייתו של היוצר לדקורטיביות ולהדגשה של מרקמים. נטייה זו תוארה לעיתים כיוצרת תחושה של תבליט העשוי מעץ.

## תבליטים בבסיס האבן עם תיאור היררכי וחלוקה סימטרית של מיקום הפנלים

Istanbul.Hippodrome007.jpg|הצד הדרומי - המתאר את תאודוסיוס עם משפחתו, תבליט סימטרי ובו ראשי הדמויות מופנות למרכז התבליט
Istambul cokol2RB.JPG|הצד הצפוני - הקיסר וחצרו
Obelisk of Theodosius lower base northeast side (1991).jpg|תחתית הצד הצפוני המתאר את העברת האובליסק
South face - Chariot race (Obelisk of Theodosius).jpg|תחתית הצד הדרומי - המתאר מרוץ סוסים בהיפודרום
Base of Theodosius obelisk 2.jpg|הצד המערבי - כניעת הברברים
Istambul cokol1RB.JPG|הצד המזרחי - הקיסר מציע את זר הדפנה של הניצחון


## קישורים חיצוניים

## לקריאה נוספת

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אמנות ביזנטית
קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:פיסול ביזנטי
קטגוריה:תבליטים
קטגוריה:איסטנבול: מבנים
תאודוסיוס
קטגוריה:מצרים העתיקה
קטגוריה:קונסטנטינופול
אמנות גאומטרית

**אמנות גאומטרית** היא כינוי לתקופה באמנות יוון העתיקה, המאופיינת בעיקר על ידי מוטיבים גאומטריים וקווים ישרים בציור (בעיקר על אגרטלים). מוטיב שהחל באתונה, והתפזר בין ערי המסחר של הים האגאי. תקופה זו, בסביבות 900 לפנה"ס עד 700 לפנה"ס, הייתה שלהי תקופת המעבר ביוון.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:יוון העתיקה: תרבות
ARP spoofing

[שמאל|ממוזער|300px|מסגרת [Ethernet אופיינית. מסגרת הנמצאת תחת האזנה יכולה להכיל כתובות MAC ממקור שגוי כדי לרמות התקנים ברשת.]]

**ARP spoofing** הידוע גם בשם **ARP poisoning**, היא שיטה לפריצה של רשתות Ethernet שמאפשרת לפורץ לנטר את הנתונים העוברים ברשת המקומית או לעצור את התעבורה כליל.

העיקרון של השיטה הוא שליחת הודעות ARP מזויפות ברשת המקומית המכילות כתובות MAC שקריות ובכך מטעה משאבי רשת (כגון רכזת או אף מחשב קצה) וגורם לתעבורת המידע לעבור בתצורה שונה מהמקור. לדוגמה ניתן לזייף את כתובת הGateway שהמחשב פונה אליה, וכך לגרום למחשב הקצה לשלוח את התעבורה היוצאת אל המחשב בעל הכתובת המזויפת, וכך לנטר את הרשת ולחשוף מידע העובר בתצורה בלתי מוצפנת ברשת. העמדה המזויפת יכולה לאחר מכן להעביר את התקשורת אל היעד האמיתי וכך להטמיע את עצמה בצורה שקופה למשתמש, או לחלופין לגרום לכלל התעבורה להינתב למיקום רשת אחד ובכך להעמיס על משאביו ולגרום לקריסתו בהתקפת מניעת שירות.

שימוש ברשומות ARP סטטיות יכולות להוות שיטות יעילות להגנה מפני תקיפות ARP spoofing. ישנם גם מספר כלים זמינים המנטרים את מטמון ה-ARP המקומי ומדווחים למנהל הרשת אם משהו חריג מתרחש.

## ראו גם
* MAC flooding, הונאת DHCP - שתי שיטות נוספות המאפשרות הסנפת תעבורה של מחשב אחר ברשת מקומית.

## קישורים חיצוניים
* NetCut - ניהול רשת עם פרוטוקול ARP
* האזנה ברשת ממותגת

קטגוריה:סוגי התקפות קיברנטיות