open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Walk This Way

**Walk This Way** (מילולית: לך בדרך זו) הוא שיר של להקת ההארד רוק האמריקאית אירוסמית'. השיר נכתב על ידי סטיבן טיילר וג'ו פרי ויצא לראשונה כסינגל מהאלבום *[[Toys in the Attic]]* בשנת 1975. גרסת המקור של השיר הגיע עד למקום העשירי במצעד הבילבורד הוט 100 בתחילת 1977 והיה לחלק משורה של סינגלים מצליחים של הלהקה בשנות ה-70 של המאה ה-20.

שיר זה, היה לאחד מן השירים שעזרו לאירוסמית' לפרוץ לזרם המרכזי בשנות השבעים, ושנית בהמשך עם צאת גרסת הכיסוי בשיתוף הרכב ההיפ-הופ ראן די אם סי, שהצליחה אף יותר מהמקור במצעד הבילבורד הוט 100 כאשר טיפסה עד למקום הרביעי בטבלה.

גרסת הכיסוי נחשבת לאבן דרך בהגעתו של ההיפ-הופ אל המיינסטרים.

## גרסת הכיסוי בשיתוף ראן די אם סי
בשנת 1986 ביצעו צמד הלהקות, אירוסמית' וראן די אם סי גרסת כיסוי לשיר המקורי בתת-הז'אנר ראפ-רוק.

ההצלחה של השיר החזירה את אירוסמית' להכרה ולהצלחה, וסייעה להעלות אל המיינסטרים לא רק את להקת רן די אמ סי עצמה, אלא את סוגת ההיפ הופ כולה.

בשנים שלפני יציאת השיר כבר הייתה לסוגת ההיפ הופ הצלחה ראשונית אמנם, אולם מבחינת חדירה למיינסטרים עוד הייתה יחסית בחיתוליה, ונחשבה בדרך כלל כמוזיקה של קהילת שוליים מחתרתית של לייבלים עצמאיים.

על פי ג'ף אדגרס, כתב לאומנות אמריקאית של הוושינגטון פוסט השילוב של ההיפ-הופ במנגינת הרוק הפופולרית "הפכה את השיר לכזה שבטוח בעצמו להיות 'שחור' ומיינטסרים" ובזכותה השיר היה מעין "סוס טרויאני של ההיפ-הופ, שהסווה את מוזיקת ההיפ-הופ מספיק כדי לתת לשדרנים ביישנים לגיטימציה לנגן אותה". בתקופה שלאחר יציאת השיר הוקמה קבוצות שונות לקידום היפ-הופ שחיברו בין גזעים, גאוגרפיה ומעמדות כלכליים.

## השיר
השיר מתחיל במקצב תופים קצר ומחזורי של ג'ואי קרמר. מיד לאחר שני מחזורים פותח השיר בריף הגיטרה המפורסם של ג'ו פרי - המאפיין הידוע ביותר של השיר. לאחר סיום הריף, סטיבן טיילר מתחיל לשיר את הבית הראשון בליווי מקצב תופים דומה ומקצב בס של טום המילטון, ביחד עם מקצב גיטרה כפול של פרי ובראד וויטפורד.

המילים, אשר מספרות על נער מתבגר בגיל התיכון המנסה לאבד את בתוליו, מושרות בקצב מהיר עם הדגשה קלה במילים המתחרזות. כבר בגרסה המקורית של השיר סגנון השירה הזכיר במקצת את צורת השירה בראפ, עובדה אשר יכולה להסביר את ההצלחה הגדולה של גרסת הכיסוי.

בשיר פזמון חוזר אשר מכיל את המשפט האפונימי *Walk this way* בצורה חוזרת ונשנית לאורך רובו ובחלק מהפעמים נאמר *Talk this way* במקום.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שירי אירוסמית'
קטגוריה:דואטים
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי דאלאס אוסטין
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי ריק רובין
קטגוריה:וידאו קליפים שבוימו על ידי טרודי בלינגר
קטגוריה:שירים על מיניות
קטגוריה:שירי הארד רוק
קטגוריה:שירי ראפ רוק
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בניו זילנד
קטגוריה:סינגלים בהוצאת איילנד רקורדס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת גפן רקורדס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת קולומביה רקורדס
מייווד

שמאל|ממוזער|250px|מייווד ב-1870
**מייווד** (באנגלית: **Maywood**) היא עיר באילינוי, ארצות הברית, שנוסדה ב-6 באפריל 1869, ושטחה הוא כ-7 קמ"ר. נכון למפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2010, מספר תושביה היה 24,090.

מייווד ממוקמת כ-16 ק"מ מערבית לשיקגו. קיימים בה מבנים רבים בני מאה שנים ויותר, שכמעט ולא עברו שינוי מאז נבנו, 16 מהם רשומים במרשם הלאומי האמריקאי של מקומות היסטוריים. 

נכון למפקד האוכלוסין של שנת 2000, אוכלוסיית העיר הורכבה מ-7,937 משקי בית ו-6,151 משפחות. הרוב המכריע של התושבים, 82.7%, הם אפרו-אמריקאים. האוכלוסייה מורכבת בעיקר מבני מעמד הצווארון הכחול. הכנסת החציון השנתית של משפחה במייווד עומדת על 46,776 דולרים. 13.4% מאוכלוסיית העיר נמצאים מתחת לקו העוני.

במייווד קיימים שישה בתי ספר יסודיים ובית ספר תיכון אחד. כמו כן ממוקם בתחומה בית הספר לרפואה של אוניברסיטת לויולה בשיקגו, בו לומדים כ-600 סטודנטים לרפואה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אילינוי: כפרים
קטגוריה:המטרופולין של שיקגו
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1869
יעקב שילה

[שמאל|ממוזער|250 פיקסלים|יעקב שילה (מימין) מקבל מראש עיריית [חולון, מוטי ששון, את "פרס עיפרון הזהב" (2009)]]
**יעקב שילה** (נולד ב-1937 בגדרה) הוא מעצב גרפי, מתרגם, קריקטוריסט ומאייר ישראלי.

## קורות חיים
יעקב שילה נולד במושבה גדרה (1937), למד בתיכון העירוני רחובות, חניך המכבי הצעיר ובוגר "בצלאל" (1958–1962).

## דרכו האמנותית
בתחילת דרכו האמנותית צייר קריקטורות ל"פי האתון" - ביטאון אגודת הסטודנטים של האוניברסיטה העברית בירושלים. 
היה הקריקטוריסט הפוליטי של "דבר" (1966–1964),
מאייר ביקורת התיאטרון של "ידיעות אחרונות", 
צייר/כתב של "במחנה" (1972–1965), 
מאייר ביטאון חיל השריון- "בשריון" (1981–1975),
קריקטוריסט הבית של "מעריב" (2002–1981) ושל "מקור ראשון" (2003–2004). 
כיום עצמאי ומפרסם את עבודותיו באתרו הפרטי.

כשריונר בהכשרתו הצבאית (סא"ל במיל') מקדיש שילה רבים מאיוריו להצגת הווי חיל השריון.

## פרסים והצטיינויות
* הפרס הגדול (Grand Prix) בתערוכה הבינלאומית לקריקטורות, מונטריאול, קנדה, 1965.
* יו"ר ועד השופטים בתערוכת מונטריאול, 1966.
* פרס ירושלים ע"ש יוסי שטרן, 1993.
* פרס עיפרון הזהב 2009 - המוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס.

## תערוכות
* תערוכות יחיד: בית סוקולוב (1985) תיאטרון חולון (2000) תיאטרון ירושלים (2001) "יד לשריון" (2007), המוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס, חולון (2009).
* תערוכות קבוצתיות: 20 במספר, בישראל ומחוצה לה, במסגרת איגוד הקריקטוריסטים הישראלי.
* תצוגה קבועה בחו"ל: 8 קריקטורות במוזאון ההיסטורי של בון, גרמניה.

## עבודות איור
* *מכתבים לקורדליה - מיומנו של מפתה*', (מבחר התרגום: שמואל תמרי, כתב: יעקב שילה, ציור יעקב וכסלר), הוצאת עקד, תל אביב, 1961.
* "חבריה " מגזין לילדים בעריכת יוסי גמזו בתוך שבועון הקומיקס "פופאי" 
* "דורית והתנין", תרגום ועבוד נחה שנוקל, הוצאת "עקד", 1963.
* "זהירות שביר: מסעות וסיור במדינת ישראל- בחרוז, בציור ובמבט", מאת יוסי גמזו, הוצאת צ'ריקובר, 1966.
* "על אהבה", פול ז'ראלדי, הוצאת "עקד", 1968.
* "שורות אהבה", מוטי כהן, הוצאת "עקד", 1972.

## מאמרים
*

## קישורים חיצוניים
* אלי אשד, לוחם בקריקטורות – ראיון עם יעקב שילה, באתר המוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס.
*עפרון הזהב - יעקב שילה – זוכה פרס עיפרון הזהב לשנת 2009, אתר המוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס.
*אלי אשד, "יעקב שילה - הלוחם בקריקטורות", באתר היקום של אלי אשד.

קטגוריה:מאיירים ישראלים
קטגוריה:קריקטוריסטים ישראלים
קטגוריה:סגל במחנה
קטגוריה:זוכי פרס עיפרון הזהב
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת ששת הימים
קטגוריה:בוגרי בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב
קטגוריה:סגני-אלופים בצה"ל
קטגוריה:בוגרי המכבי הצעיר
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1937
מרגוליס

**מרגוליס** היא שושלת רבנים נודעת עם קשר גנאלוגי לרש"י. במאה ה-15 מוזכר לראשונה רב הנושא שם זה, הרב **יעקב מרגוליס** שהתפרסם כבקי בתלמוד. ב-1527 מינה זיגמונד הראשון, מלך פולין, את **סמואל מרגוליס** ל"סניור" של יהדות פולין.
השם הוא מטרונים הנגזר מהשם "מרגלית".

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
קטגוריה:רבנים פולנים
ישראל מרגוליס

**ישראל מרגוליס** (ברומנית: **Israel Margulies**;  1856–1923) היה רבם של יהודי בראילה בין השנים 1906–1923.

ישראל מרגוליס התפרסם במאבקו נגד שבועת היהודים וכדי להכשיל את השימוש בה ציווה על סגירת כל בתי הכנסת בבראילה על מנת שלא יוכלו לקיים שם את השבועה. הוא נקנס, אך עמד בסירובו לאפשר את טקס שבועת היהודים.

ישראל מרגוליס היה נכדו של הרב יעקב (ינקל) מרגוליס.

## לקריאה נוספת
*ברוך טרקטין, לוסיאן-זאב הרשקוביץ, **אנציקלופדיה ליהדות רומניה במאות הט"ז-כ"א**, מוסד הרב קוק, 2012.

קטגוריה:רבני ערים באירופה
קטגוריה:רבנים רומנים
קטגוריה:בראילה: אישים
יעקב (ינקל) מרגוליס

**יעקב (ינקל) מרגוליס** (ברומנית: **Iacov (Iankel) Margulies**; 1809–1871) היה הרב האורתודוקסי של יהודי בראילה במשך 44 שנים.

## חייו
מוצאו של ינקל מרגוליס מחוטין, שם כיהן אביו כרב ראשי. הוא עבר ליאשי בכוונה להיות רב בווסלוי, אך במהלך תקופת החודש שלקחו לעצמם, הוא וקהילת וסלוי, כדי להחליט סופית, הגיעה משלחת מבראילה שהזמינה אותו להיות רב הקהילה. הרבנות של אודסה, שם למד ינקל, התירה לו לעבור לבראילה והוא שימש את הקהילה היהודית של בראילה בין השנים 1827 - 1871. ביוזמתו נבנה בית תפילה במקום ששימש מאוחר יותר עבור היכל קורל של בראילה.

ב-1857 החליטו מנהיגי הקהילה היהודית של בראילה לבנות בית כנסת מודרני, היכל קורל, אך ינקל מרגוליס, בהיותו אורתודוקס נאמן, התנגד לכך והקהילה נחלקה על כך. לבסוף הוחלט על שכירת שני רבנים, ינקל מרגוליס עבור האורתודוקסים והרב אבנר קסוואן עבור המודרניים (מילת קוד ביהדות רומניה עבור בעלי נטיות רפורמיות). בין שני הרבנים לא היה שום קשר ושיתוף פעולה.

לרב יעקב (ינקל) מרגוליס היו שלושה בנים ובת אחת ובניו המשיכו בדרכו והיו רבנים. אפרים זלמן מרגוליס כיהן כרב בבוקרשט, אברהם מרגוליס כיהן כרב בגאלאץ ואהרון זיליק מרגוליס כיהן בבראילה. מאוחר יותר, נכד של ינקל שנשא את שמו, יעקב מרגוליס, כיהן כרב בבראילה.

## לקריאה נוספת
*ברוך טרקטין, לוסיאן-זאב הרשקוביץ, **אנציקלופדיה ליהדות רומניה במאות הט"ז-כ"א**, מוסד הרב קוק, 2012.

קטגוריה:רבנים רומנים
קטגוריה:רבנים אורתודוקסים
קטגוריה:בראילה: אישים
קטגוריה:יהדות חוטין
חבל גאולוגי

שמאל|ממוזער|250px|חבלים גאולוגיים בעולם:
**חבל גאולוגי** או **חבל [[גאומורפולוגיה|גאומורפולוגי]]** הוא אזור מרחבי בעל מאפיינים גאולוגיים או גאומורפולוגיים דומים. חבל גאולוגי עשוי לכלול מאפיין מבני עיקרי, כגון אגן מבני ורצועת קימוט, או מספר מאפיינים רציפים הקשורים זה לזה. חבלים סמוכים עשויים להיות דומים זה לזה במבנה אך שונים בהיסטוריה הגאולוגית שלהם.

את השימוש במונח "חבל גאולוגי" ניתן להרחיב לעידן הגאולוגי בו נוצרו סלעיו:
***ארכאי** – חבל המורכב מסלעים שנוצרו בארכאיקון וגילם עולה על 2.5 מיליארד שנה
***פרוטרי** – חבל המורכב מסלעים שנוצרו בפלאופרוטרוזואיקון, התור המוקדם ביותר בפרוטרוזואיקון, וגילם בין 2.5 ל-1.6 מיליארד שנה
***טקטוני** – חבל המורכב מסלעים שנוצרו בתורים המאוחרים של הפרוטרוזואיקון וגילם בין 1.6 מיליארד שנה ל-800 מיליון שנה

## מקור החבלים הגאולוגיים
החבלים הגאולוגיים מוגדרים על-פי התהליכים שיצרו אותם והמבנים שנוצרו בעקבותיהם:
* קראטון – תשתית סלעים קדומה המהווה בסיס ליבשות
* שילד, **מגן יבשתי** – תשתית יבשתית יציבה מבחינה טקטונית שמקורה בפרקמבריום המורכבת מסלעי יסוד וסלעים מותמרים
* משטח יבשתי, **פלטפורמה** – חלקו העליון של מגן יבשתי שעליו הורבדו סלעי משקע 
* רכס הרים – שרשרת הרים שהתרוממו בתהליך של אורוגנזה
* אגן מבני – שקע שבו שכבות רציפות של סלעים, למשל אגן אוקייני
* משטחי בזלת נרחבים – אזורים המתאפיינים בנפח גדול מאוד של סלעים געשיים מאפיים – בעיקר בזלת אך גם ריוליט – תוצאה של התפרצויות געשיות נרחבות בתקופות זמן שבין מאות אלפים למיליוני שנים
* התמשכות קרום – שכבות של סלעי משקע וסלעים געשיים המרחיבים את בסיס היבשת

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גאולוגיה
אגן מבני

[שמאל|ממוזער|300px|מפת [אגן טארים, אגן היקוות]]
**אגן** או **אגן מבני** הוא שקע גאולוגי נרחב שראשיתו בתנועת לוחות טקטוניים שיצרה קער בשכבות סלע, בו מצטברים משקעים חדשים העשויים במהלך הזמן למלא את הקער. עם זאת, פעילות טקטונית עשויה ליצור אגן לאחר תהליכי השקעה קודמים.

התבוננות במפה גאולוגית מראה כי צורתם הכללית של האגנים היא מעגלית או אליפטית, מעין קערה, ושכבות הסלע בו קונצנטריות. מאחר שהאגנים עמוקים יותר במרכזם, השכבות הנחשפות בהם צעירות יותר ככל שמתקרבים למרכז.

## מונחים
***אגן מתיחה** (pull-apart basin) – אגן הנוצר באזורים בהם התרחשה מתיחה לאורך העתק
***[[אגן היקוות]]** (drainage basin) – אזור המנקז מי נהרות
***[[אגן אוקייני]]** (oceanic basin) – הקרקעית הסלעית של אוקיינוסים וימים
***[[אגן השקעה]]** (sedimentary basin) – אגן שבו מתקיימת הרבדה של משקעים ויצירת סלעי משקע

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:גאולוגיה מבנית
קטגוריה:שקעים
ויפו הכלב המעופף

**ויפו הכלב המעופף** (באנגלית: **Vipo: Adventures of the Flying Dog**, בתרגום חופשי: "ויפו: הרפתקאות הכלב המעופף") היא סדרת אנימציה ממוחשבת ישראלית לילדים שהופקה ב-2007 על ידי אולפני האנימציה הישראליים "סנואובול וי.אפ. אקס בע"מ" ו"Crew 972". הסדרה הופצה לראשונה באנגלית, ובהמשך דובבה ליותר מעשרים וחמש שפות, ושודרה ברחבי העולם. לסדרה נלווה גם קו של מוצרי צריכה הכוללים צעצועים, תקליטי די.וי.די, פוסטרים ועוד.

מוזיקה מקורית לסדרה נכתבה ובוצעה על ידי ניר גדסי וניב גולן. 

בשנת 2011 יצאה לסדרה סדרת ספין אוף בשם "הישרדות באי הזמן עם ויפו וחבריו".

## עלילה
הסדרה מתמקדת בכלב בעל אוזניים גדולות בשם ויפו, שחלומו הוא ללמוד לעוף. בהמשך הסדרה חלומו מתגשם והוא לומד להשתמש באוזניו כדי לעופף, ויוצא להרפתקאות ברחבי העולם ביחד עם חבריו - בטי, חתולת הצעצוע, והנרי, החסידה.

## דמויות
* ויפו - הכלב המעופף 
* בטי - חתולת הצעצוע הצהובה של ויפו 
* הנרי - חסידה לבנה ממין זכר שעוזר לויפו בהרפתקאותיו

## מותק של פסטיבל
ב"הופ! מותק של פסטיבל 2 - הרפתקה בקרקס" הופיעו דמויות הסדרה לאחר שהם ברחו מקרקס בשם "קִרקָסוּם” (מילה שמורכבת מ"קרקס" ו"קסום") איים עליהם "אדון זדון" להופיע בלי רצונם. משתתפי המופע היו איתם ויחד איתם הקימו קרקס. המופע יצא בחנוכה 2009. 

## קישורים חיצוניים

* 
* VipoClub - האתר הרשמי
* Vipo Land Inc. - חברת הפצה בגרמניה
* Snowball vfx - production company - אולפני האנימציה אשר שותפים בהפקת הסדרה
* Crew 972 - animation company - אולפני האנימציה אשר שותפים בהפקת הסדרה

קטגוריה:סדרות הנפשה ישראליות
קטגוריה:ערוץ הופ!: תוכניות רכש
קטגוריה:סדרות הנפשה ממוחשבת
אנקונדה (סרט)

**אנקונדה** (באנגלית: **Anaconda**) הוא סרט אימה אמריקאי משנת 1997, שבוים על ידי לואיס לוסה ונכתב על ידי האנס בר, ג'ים קאש וג'ק אפס ג'וניור. בסרט מככבים ג'ניפר לופז, אייס קיוב וג'ון ווייט. בשנת 2004 יצא סרט המשך בשם "אנקונדה: המצוד אחר סחלב הדמים".

## עלילה
במהלך צילום סרט דוקומנטרי על שבט אינדיאני אבוד בנהר האמזונאס, צוות צילום של "נשיונל ג'יאוגרפיק", בביומיה של טרי פלורס, אוסף בדרכו זר תימהוני, צייד נחשי אנקונדה במקצועו, פול שרון, אשר אומר להם שהוא יודע היכן למצוא את השבט האינדיאני. כאשר ד"ר סטיבן קל, אחד מאנשי הצוות נפצע, פול לוקח פיקוד על הספינה ועל אנשי הצוות, ומכריח אותם לעזור לו לצוד את נחשי האנקונדה, למרות סיכון חייהם.

## ביקורות והכנסות
הסרט זכה לביקורות שליליות מצד מבקרי הקולנוע. אתר הקולנוע "Rotten Tomatoes" העניק לסרט ציון 24%, בהתבסס על 29% ביקורות. אתר הביקורות "Metacritic" העניק לסרט ציון של 37 מתוך 100, בהתבסס על 20 ביקורות.

למרות הביקורות השליליות, הסרט זכה להצלחה מבחינה כספית. בשבוע הראשון ליציאתו, הסרט דורג במקום הראשון ברשימת שוברי הקופות, עם הכנסות של כ-16.6 מיליון דולר. עם תקציב של 45 מיליון דולר, הסרט גרף הכנסות של כ-65.8 מיליון דולר בארצות הברית, ועוד כ-71 מיליון דולר בשאר רחבי העולם. סך הכול, הסרט הכניס כ-136.8 מיליון דולר בעולם.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטי אימה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מותחן אימה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים על נחשים
קטגוריה:סרטי מפלצות
קטגוריה:ג'ניפר לופז
קטגוריה:סרטי קולומביה
קטגוריה:סרטי אימה אמריקאיים משנת 1997
ניקולא לוגרושינו

**ניקולא לוגרושינו** (באיטלקית: **Nicola Logroscino**; 1698 – סביבות 1764) היה מלחין איטלקי בתקופת הבארוק.

## חייו
לוגרושינו נולד בביטונטו (בארי) והיה תלמידו של פרנצ'סקו דוראנטה. ב-1738 עבד בצוותא עם לאונרדו לאו ואחרים בהפקה החפוזה של "דמטריו"; בסתיו של אותה שנה הפיק אופרה קומית, L'inganno per inganno, הראשונה בשורה ארוכה של אופרות קומיות, שהצלחתן זיכתה אותו בשם "אליל האופרה בופה" ("il Dio dell' opera buffa"). הוא יצא לפאלרמו, כנראה בשנת 1747, כמורה לקונטרפונקט; כמלחין אופרות הוא מוזכר בפעם האחרונה בשנת 1760 ומשערים שהלך לעולמו בסביבות 1763. 

ללוגרושינו מיוחסת המצאת הפינאלה האופראי הקונצרטי, אבל עד כמה שאפשר לראות מן הפרטיטורה של "גוברנאלורה" והקטעים הספורים שנותרו מאופרות אחרות, אין אות לכך שפרקי הפינאלה שלו מתקדמים במשהו לעומת אלה של לאו.

כהומוריסט מוזיקלי, לעומת זאת, הוא ראוי להיזכר ורשאי לתפוס את מקומו לצד רוסיני.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מלחיני אופרה איטלקים
קטגוריה:מלחינים מתקופת הבארוק
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-17
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-18
קטגוריה:מלחינים מהאסכולה הנפוליטנית
קטגוריה:ילידי 1698
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1764
אביגייל ברסלין

ממוזער|ברסלין, 2007|244x244 פיקסלים
**אביגייל קת'לין ברסלין** (באנגלית: **Abigail Kathleen Breslin**; נולדה ב-14 באפריל 1996) היא שחקנית קולנוע אמריקאית. על תפקידה בסרט "מיס סנשיין הקטנה" משנת 2006 קיבלה מועמדות לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר והפכה לאחת הצעירות שעשו זאת.

## ביוגרפיה
ברסלין נולדה בניו יורק למשפחה ממוצא בריטי בעיקרה, אם כי סבתה מצד אביה הייתה יהודייה ומכך גם אביה יהודי. אימה קים (לבית וולש), מנהלת את הקריירה של בתה ואביה מייקל ברסלין הוא איש מחשבים. לה שני אחים גדולים, ראיין וספנסר ברסלין  שגם הוא שחקן. ברסלין קרויה על שמה של אביגייל אדמס, אשתו של נשיא ארצות הברית השני ג'ון אדמס. האחים לבית ברסלין מתגוררים בבית המשפחה שבניו יורק.

אביה, מייקל, מת ב-26 בפברואר 2021 מסיבוכים הקשורים ל-COVID-19.

## קריירה
ברסלין התחילה את קריירת המשחק שלה בגיל 3 כאשר השתתפה בפרסומת לרשת הצעצועים "טויס אר אס". בגיל 6 שיחקה לראשונה בסרט קולנוע, במותחן המסתורין של מ. נייט שאמלאן "סיינס". בסרט גילמה ברסלין את בתו של הכומר גרהאם הס.

בשנת 2004 שיחקה את דמותה של שרה דייוויס בדרמה הרומנטית "המהפך של הלן" של הבמאי גארי מרשל. בשנת 2005 השתתפה בפרק של "הלוחשת לרוחות" בתור שרה, חברתה לכיתה של מלינדה והרוח הראשונה שהיא ראתה.

בשנת 2006 שיחקה ברסלין בדרמה הקומית "מיס סנשיין הקטנה", בסרט גילמה ברסלין את דמותה של אוליב הובר ילדה קטנה עם אובססיה גדולה. אוליב חולמת לזכות בתחרות הילדה החמודה ביותר בארצות הברית. על תפקידה הייתה ברסלין בת ה-10 מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר אחת השחקניות הצעירות ביותר שהיו מועמדות לפרס זה, בנוסף, הייתה ברסלין מועמדת לפרס באפט"א.

ב-2007 שיחקה ברסלין בקומדיה הרומנטית "אהבה בתפריט". ב-2008 שיחקה בקומדיה "בטוח, אולי" ובקומדיית ההרפתקאות "האי של נים".

בשנת 2009 שיחקה ברסלין בדרמה המבוססת על הרומן "שומרת אחותי", בסרט גילמה ברסלין את דמותה הספרותית של אנה פיטצג'רלד, נערה מתבגרת אשר תובעת את הוריה על מנת לקבל את הזכות לעשות בגופה כרצונה ולעזור לאחותה קייט, החולה בלוקמיה מגיל שנתיים. באותה שנה שיחקה בקומדיה השחורה "ברוכים הבאים לזומבילנד".

בשנת 2011 שיחקה ברסלין בסרט "סילבסטר בניו יורק". בשנת 2013 יצא הסרט "הקריאה" ובו שיחקה ברסלין את קייסי וולסון, נערה שנחטפת ובמהלך כל הסרט מדברת עם מוקדנית מוקד החירום ג'ורדן טרנר (האלי ברי).

בשנת 2015 שיחקה במותחן "הנערה הסופית" בתפקיד ראשי. החל מאותה שנה החלה להשתתף בסדרת האימה "מלכות הצעקה" כשחקנית ראשית בשם שאנל מספר 5, חברת אחווה KKT ושפוטה של שאנל. בנוסף, כיכבה בסרט האימה "מגי" לצד ארנולד שוורצנגר, שגילם את אביה.

## חיים אישיים
באפריל 2017, ברסלין אמרה בראיון שבן זוג לשעבר אנס אותה, ומאז היא מאובחנת בהפרעת דחק פוסט-טראומטית. היא הסבירה כי לא דיווחה על האונס באותה עת כי היא "הייתה בהלם מוחלט ובהכחשה מוחלטת" ו"חששה שלא יאמינו לה" מצד המשטרה, ושדאגה מפני פעולת נקם מצד התוקף.

ב-23 בפברואר 2022 התארסה ברסלין לאירה קוניאנסקי, בן זוגה בחמש השנים האחרונות.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

* אתר מעריצים
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון אמריקאיות
קטגוריה:שחקניות ילדות אמריקאיות
קטגוריה:מדבבות אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאים ממוצא יהודי-אוסטרי
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1996
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1996
יעקב מרגוליס

**יעקב מרגוליס** (ברומנית: **Iacov Margulies**; 1868–1962) היה רבם של יהודי גאלאץ בין השנים 1896–1962.

מרגוליס היה תלמיד של אהרן ילינק מווינה ושל הרב הראשי של יהדות צרפת, צדוק כהן מפריז. הוא היה מודרני, הושפע מהרפורמה ביהדות ונשא את דרשותיו ברומנית. הוא נהג להתהלך ברחוב ולברך ילדים יהודים שפגש.

תחילה היה הרב של היכל קורל של גאלאץ, ובהמשך היה הרב הראשי של גאלאץ וחבר במועצה הרבנית העליונה של רומניה. ב-1940, כשהיכל קורל של גאלאץ נהרס ברעידת אדמה, הוא התגורר בחצר בית הכנסת והמשיך לארגן את התפילות בביתו. במותו, לאחר 66 שנות כהונה, ספד לו הרב הראשי של יהדות רומניה באותה תקופה, דוד משה רוזן. יעקב מרגוליס היה בנו של הרב אברהם מרגוליס, שכיהן כרב בגאלאץ ונכדו של יעקב (ינקל) מרגוליס, שכיהן כרב בבראילה.

## לקריאה נוספת
*ברוך טרקטין, לוסיאן-זאב הרשקוביץ, **אנציקלופדיה ליהדות רומניה במאות הט"ז-כ"א**, מוסד הרב קוק, 2012.

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים רומנים
אאוריקה (סדרת טלוויזיה)

**אֵאוּרִיקָה** (באנגלית: **Eureka**) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוגת המדע הבדיוני שעלילתה ממוקמת בעיירה המלאה בתושבים גאונים. בישראל הסדרה שודרה בערוצים AXN, yes stars Drama, סטאר וורלד ו-HOT V.O.D.

## תקציר העלילה
עלילת הסדרה מתרחשת בקהילת היי-טק הממוקמת אי שם באורגון. העיירה מאוכלסת כמעט לגמרי במדענים מבריקים העובדים על פרויקטים מדעיים עבור ממשלת ארצות הברית, אשר לעיתים קרובות נגמרים בצורה הרת אסון. העיירה מנוהלת על ידי תאגיד בשם גלובל דיינמיקס (GD), אשר נמצא תחת פיקוח של מחלקת ההגנה של ארצות הברית. קיומה של העיירה ומיקומה נשמרים בחשאיות רבה.

המרשל האמריקני ג'ק קרטר מגיע לאאוריקה במקרה בעת שהוא מוביל אסירה נמלטת, בתו המרדנית זואי, חזרה לבית אמה בלוס אנג'לס. כאשר ניסוי כושל הופך את השריף של אאוריקה לנכה, קרטר ממונה לתפקיד. על אף שאיננו גאון מבריק כמו רוב תושבי העיירה, בזכות רעיונותיו הפשוטים אך היעילים, הכישורים המעשיים שלו ומסירותו הרבה לעבודתו, הם מצילים שוב ושוב את אאוריקה, ולעיתים אף את העולם כולו מאסונות שונים.

בסוף הפרק האחרון, שריף קרטר מסיע את בתו, זואי, לשדה התעופה, ובדרך הם עוברים בחור תולעת ורואים את עצמם נכנסים לעיר, מה שזואי ראתה בפרק הראשון של הסדרה.

## דמויות
* **שריף ג'ק קרטר** (קולין פרגוסון) - מרשל אמריקאי, אשר הופך לשריף של אאוריקה.
* **דר' אליסון בלייק** (סאלי ריצ'רדסון ויטפילד) - סוכנת של מחלקת ההגנה באאוריקה, אשת קשר בין אאוריקה לפדרציה. יותר מאוחר היא עולה בדרגה למנכ"לית של 'גלובל דיינמיק' אך בעקבות עיוות הזמן שנגרם על ידי בנה קווין, הופכת לרופאה הראשית של גלובאל דיינמיק.
* **זואי קרטר** (ג'ורדן הינסון) - הבת המרדנית של ג'ק. לא כמו אביה, היא מספיק אינטליגנטית (IQ 157) כדי לעמוד בקצב של התושבים. אך יחד עם זאת, כן כמו אביה, יש בה חוכמת רחוב שחסרה למרבית התושבים.
* **ד"ר הנרי דיקן** (ג'ו מורטון) - כמו רוב התושבים, הנרי מדען גאון. יש לו הבחנה מוסרית והוא עוזר כמעט בכל אסון של העיירה.
* **ד"ר ניית'ן סטארק** (אד קווין) - מדען ראשי באאוריקה. נתן וג'ק לא כל כך מסתדרים ביניהם אך מעריכים אחד את השני. הוא היה נשוי לאליסון בזמנו. נהרג במהלך העונה השלישית.
* **סגן ג'וזפינה "ג'ו" לופו** (אריקה סרה) - לא גאונה כמו שאר תושבי אאוריקה, קשוחה, שוטרת לעניין ויש לה חולשה לכלי נשק. בעונה הרביעית הופכת למנהלת האבטחה של גלובל דיינמיק.
* **ד"ר דאגלס פארגו** (ניל גרייסטון) - מדען צעיר אשר עמיתיו לעבודה מתייחסים אליו בביטול. מוצא את עצמו מסתבך עם מאורעות העיירה. לאחר עיוות הזמן שנגרם על ידי קווין הופך למנכ"ל גלובל דיינמיקס.
* **וינסנט** (כריס גוטייה) - בעל בית הקפה בעיירה. מתפאר ביכולותיו לייצר כל מה שלקוחותיו יבקשו.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:סדרות מדע בדיוני אמריקאיות

קטגוריה:Syfy
קטגוריה:יוניברסל טלוויזיה: סדרות טלוויזיה
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 2006
קסם הבובות

שמאל|ממוזער|200px|קטלוג התערוכה
**קסם הבובות** היא תערוכה של בובות אומנותיות שנעשו ביד, בידי אומני בובות. 

התערוכה מוצגת מדי שנה משנת 2006, בסוף חודש אוגוסט, בחיפה, בבית הכט שבמרכז הכרמל. התערוכה בהפקת חברת אתו"ס (החברה לאמנות תרבות וספורט, חיפה), מטעם עיריית חיפה. בתערוכה מוצגות מאות בובות עבודת יד, ומבקרים בה מדי שנה אלפי אנשים מרחבי הארץ.  

הבובות עשויות מחומרים שונים, בגדלים ובטכניקות שונות: בובות חרסינה, מריונטות, בובות תיאטרון, בובות עיסת נייר, בובות חרוזים, בובות ספוג, בובות סרוגות, בובות טיפוליות, בובות מרשת מתכת ועוד. 
 
במדשאה הסמוכה לבית הכט מתקימות בימי התערוכה בערב, הצגות בובות לילדים ולכל המשפחה. במקום דוכני הפעלה ויריד אומנויות. לצד התערוכה מופק קטלוג צבעוני. בשנת 2009 הציגו בתערוכה כשבעים אומנים.

## הנושאים
* הנושאים המרכזיים של התערוכה בשנת 2008 היו: קוסמים וקסמים, מכשפות, לוליינים, אמני קרקס ופיות.
* הנושאים המרכזיים של התערוכה בשנת 2009 היו: סוריאליזם – בין דמיון למציאות, ונושאים חופשיים.

## קישורים חיצוניים
* קסם הבובות 2008, באתר "אסימון"
* קסם הבובות 2009, באתר "עכבר העיר"

קטגוריה:חיפה: תרבות
קטגוריה:בובות
קטגוריה:רובע כרמל
קטגוריה:חיפה: אירועים
קטגוריה:שדרות הנשיא (חיפה)
סצנת קנטרברי

**סצנת קנטרברי** הוא ז'אנר של רוק מתקדם שמקורו בעיר קנטרברי שבאנגליה בשנות ה-60 המאוחרות ובשנות ה-70 המוקדמות של המאה ה-20. הז'אנר מתבסס על ג'אז, רוק, מוזיקה קלאסית, פיוז'ן וסוגי מוזיקה עתיקים למיניהם.

## היסטוריה
בשנת 1960 הגיע ביטניק אוסטרלי בשם דייוויד אלן להתגורר באכסניה של הוריו של רוברט וויאט בעיירה לידן אשר במחוז קנט. הוא הביא איתו אוסף של אלבומי ג'אז ומתופף בשם ג'ורג' ניידורף, שלימד את וויאט כיצד לתופף. בשנת 1963 ייסדו אלן, וויאט ויו הופר בלונדון את ה"Daevid Allen Trio". כאשר אלן עבר לצרפת, הקימו וויאט והופר את הלהקה "The Wilde Flowers".
ההרכב המקורי החזיק מעמד עד 1966, אז פרשו שניים מחבריו, רוברט וויאט וקווין איירס, ופתחו הרכב משלהם בשם סופט מאשין. יחד עם דייוויד אלן ומייק רטלדג'. הסופט מאשין יצרו רוק אוונגרדי מהול בג'אז. יתר חברי להקת הוויילד פלאוורס, ריצ'רד סינקלייר, דייוויד סינקלייר ופיי הייסטינגס יצרו הרכב חדש המכונה קרוואן.

סצנת הקנטרברי ידועה גם בשל רוטציה של הנגנים בין ההרכבים השונים. לדוגמה, ריצ'רד סינקלייר ניגן בשלבים שונים של הקריירה שלו עם להקות מגוונות כגון The Wilde Flowers, קאמל, קרוואן, הטפילד אנד דה נורת' ואפילו תקופה קצרה בגילגמש. בן דודו דייב סינקלייר ניגן בקרוואן, בקאמל, במאטצ'ינג מול ובהטפילד אנד דה נורת'. רוברט וויאט ניגן עם Wilde Flowers, עם סופט מאשין, עם מאצ'ינג מול ובנוסף הוציא אלבומים רבים בקריירת סולו. דייוויד אלן הקים בנוסף את להקת גונג, גם היא מהחשובות בז'אנר.

## קישורים חיצוניים

* CALYX, האתר מרכזי בנושא סצנת הקנטרברי

קטגוריה:רוק מתקדם
קטגוריה:קנטרברי
דני אדינו אבבה

**דני אדינו אבבה** (נולד ב-1973) הוא עיתונאי ופובליציסט ישראלי, ראש אגף דוברות, תקשורת והסברה במשרד העלייה והקליטה.

## ביוגרפיה
אבבה, בנם של ידג ובאזטו אבבה, נולד בכפר באזור וגרה, שבמחוז גונדר שבאתיופיה. בילדותו גר בבקתת בוץ ללא מים וחשמל, היה רועה צאן ובגיל 9 לאחר מסע רגלי מפרך ושהות במחנה אום-רקובה בו חווה זוועות, עלה ארצה במבצע משה דרך סודאן. עם הגעתם לארץ התגורר עם משפחתו במרכז הקליטה בערד ובהמשך עברה המשפחה לירושלים. בנעוריו למד בכפר הנוער הדתי בכפר חסידים.

## קריירה מקצועית
אבבה החל את דרכו העיתונאית כאשר התגייס לצה"ל ושירת בגלי צה"ל במשך כארבע שנים, תחילה ככתב ולאחר מכן כעורך ראשי. היה ליוצא אתיופיה הראשון בגלי צה"ל ולעיתונאי הראשון מבני הקהילה. לאחר השירות שימש ככתב בידיעות אחרונות לענייני תפוצות, בית הנשיא, הסוכנות היהודית, ירושלים והסביבה עד שנת 2017, ולרוב משמש ככתב בנושאים הקשורים לקהילה.
אבבה בעל תואר ראשון בחינוך.
### שליחות בחו"ל
בשנים 2017 - 2019 היה, עם משפחתו, שליח תנועת הבונים דרור בדרום אפריקה.

### לאחר השיבה לארץ
בפברואר 2021 מונה לראש אגף דוברות, תקשורת והסברה במשרד העלייה והקליטה

### הסרט "קוד השתיקה"
אבבה יזם והפיק את הסרט הדוקומנטרי "קוד השתיקה". דני אבבה הגדיר את מבצע עלייתם כ'מיתולוגי' ובמהלך הסרט התרכז בהתנהלות שנויה במחלוקת של כמה מחלוצי הדרך בזמן המסע לסודאן.. לא היה בסרט אזכור לעובדה שהמבצע תוכנן על ידי ארצות הברית והמטוסים נתרמו על ידי ג'ורג' גוטלמן.

## ספרו
ב-2019 הוציא לאור את ספרו "המסע לא תם", שערך יואב קרן בהוצאת ידיעות ספרים. הספר מתאר את עליית הקהילה האתיופית מנקודת מבטו האישית של הסופר וזכה לבקורות טובות ולתרגום לאנגלית. הספר, בתרגומו של אילון לוי, היה מועמד ברשימה הקצרה של פרס סמי רוהר לספרות יהודית בקטגוריית ספרי עיון.

## פרסים

* ב-2003 זכה יחד עם אורון מאירי ומירון רפופורט בפרס נאפולי לעיתונות על תחקיר שחשף מכירת עצי זית בלתי חוקית על ידי קבלנים שעבדו על גדר ההפרדה באזור קו התפר.

## חיים אישיים
דני אדינו אבבה נשוי לטג'יטו, אחות מוסמכת בבית החולים הדסה בעין כרם, ואב לארבעה ילדים.
מתגורר במבשרת ציון.

## קישורים חיצוניים
* דני אדינו אבבה, מאמרי דעות באתר ynet.
* דני אדינו אבבה, באתר חדשות מחלקה ראשונה (NFC).
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חיילי גלי צה"ל
קטגוריה:סגל ידיעות אחרונות
קטגוריה:עולים בשנות ה-1980
קטגוריה:בוגרי כפר הנוער הדתי
קטגוריה:פובליציסטים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי אתיופיה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1973
וילה ואלו

**וילה הרמאני ואלו** (בפינית: **Ville Valo**;נולד ב-22 בנובמבר 1976) הוא הסולן של להקת הרוק הפינית HIM. בעבר היה מתופף בלהקה Daniel Lioneye, שהייתה פרויקט צדדי וזמני של מרבית חברי להקת HIM. ואלו כתב והלחין את כל שירי הלהקה (למעט קאברים לשירים של להקות אחרות שהקליטה הלהקה). כמו כן, הוא יצר עבור הלהקה את סמל ההארטאגרם (Heartagram).

## ילדות ומשפחה
ואלו נולד בהלסינקי, פינלנד. עבר עם משפחתו לאונקילה (ליד הלסינקי), בה בילה את ילדותו. למד בבית ספר למוזיקה לנגן על גיטרה, גיטרה בס, תופים ופסנתר. לווילה יש אח אחד בשם ג'סי, הצעיר ממנו ב-8 שנים.

## חייו האישיים
לצד השמועות על נטיותיו המיניות ניהל וילה מערכת יחסים של מספר שנים עם הדוגמנית הפינית ג'ונה ניגרן, אך הם נפרדו בסופו של דבר בשנת 2006. עם השנים פיתח וילה התמכרות קשה לאלכוהול ונאלץ לעבור גמילה.

## קישורים חיצוניים

* 

* האתר הרשמי של להקת HIM

קטגוריה:זמרים פינים
קטגוריה:מתופפים
קטגוריה:מוזיקאי מטאל
קטגוריה:זמרים בעלי מנעד קולי של 5 אוקטבות
קטגוריה:הלסינקי: אישים
קטגוריה:צמחונים
קטגוריה:פינים שנולדו ב-1976
פסיכולוגיית האגו

**[[פסיכולוגיה|פסיכולוגיית]] האגו** או **פסיכולוגיית האני** היא גישה בתחום הפסיכואנליזה, שפותחה בסוף שנות ה-30 והתבססה על המודל הסטרוקטורלי של זיגמונד פרויד. הגישה התמקדה בתפקידו המרכזי של המבנה התאורטי הקרוי אגו בנפשו ובהתפתחותו של האדם.

בניגוד לפרויד, שראה בדחפים הביולוגיים הבסיסיים של האיד כמרכזיים בהנעת האדם, ואת האגו כמתווך בינו לבין דרישות המציאות והסביבה - אנשי פסיכולוגיית האגו ראו באגו מבנה שמתפתח באופן עצמאי מהאיד, ולו תפקיד משמעותי בהסתגלות האדם לסביבתו. הגישה התמקדה בהתפתחות הנורמלית ולא רק בפסיכופתולוגיה, וראתה במנגנוני ההגנה של האגו חשיבות גבוהה בפיתוח הסתגלות ובהגנה מפני דחפי תוקפנות, שהם הרסניים לאדם ולסביבתו.

לפיכך פיתחו אנשי פסיכולוגיית האגו תאוריות התפתחותיות בהתאם לרעיונות אלו: גישת הקווים ההתפתחותיים להתפתחות הילד על פי אנה פרויד והפיתוח הנרחב שלה לגבי מנגנוני הגנה מסתגלים; ראייתו של היינץ הרטמן את האגו כגורם המפתח קשרים חיוביים רבים החיוניים לאדם להסתגלות, כגון תפיסה, למידה, חשיבה, שפה ועוד; רעיונותיו של רנה שפיץ על "עקרונות מארגנים" בהתפתחות אגו של ילדים ועל דיכאון אנקליטי שעלול להיווצר כשהם לא מתפתחים; גישתה של מרגרט מאהלר לגבי התפתחותם הנורמלית של יחסי אם-תינוק שהביאה לייסוד תאוריית יחסי האובייקט; גישתו של אריק אריקסון על התפתחות נורמלית בהקשר החברתי שהביאה ליצירת תאוריית השלבים; ורעיונות נוספים של חוקרים כגון דייוויד רפפורט, ארנסט קריס ועוד.

## קישורים חיצוניים
* פסיכולוגיית האגו, בלקסיקון הפסיכולוגי "בטיפולנט"
* עמי ברונסקי, פסיכולוגיית האגו

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פסיכואנליזה
קתדרלת איסהאב

שמאל|ממוזער|250px|הר הויה בטרומסה
שמאל|ממוזער|250px|חזיתה המערבית של הכנסייה ליד גשר טרומסה
שמאל|ממוזער|250px|החזית המזרחית ומבט לעבר גשר טרומסה ומרכז העיר
שמאל|ממוזער|250px|חלל הכנסייה ומבט לעבר חלון הזכוכית המזרחי שמאחורי המזבח. בין לוחות הבטון שבקירות הכנסייה, נראים הרווחים דרכם חודר אור אל המבנה
**קתדרלת איסהאב** (בנורווגית: **Ishavskatedralen**; מוכרת גם כ-"קתדרלת הים הארקטי" או "הקתדרלה הארקטית") הוא שמה המקובל של כנסייה ידועה, הניצבת ברובע טרומסדאלן (Tromsdalen) בעיר טרומסה (Tromsø) שבצפון נורווגיה, ואשר שמה הרשמי הוא **כנסיית טרומסדאלן** (**Tromsdalen Kirke**).

## היסטוריה
התוכניות לבניית הכנסייה החלו בשנת 1957, והצעתו של האדריכל יאן איניה הוביד (Jan Inge Hovig), שעשה שימוש בעיקר בבטון מזוין נבחרה. ב-1960 התוכניות עובדו ושונו, וב-1962 התקבלה החלטה סופית באשר לתוכנית הכנסייה. עבודות ההקמה החלו ב-1964, והכנסייה הוקדשה ביום 19 בספטמבר 1965.

## המבנה
ימין|ממוזער|150px|קטע מהעוגב. מאחוריו החלון שבחזית המערבית, ובמרכזו נראית אחת מזרועות הצלב
צורתו הכללית של המבנה היא כשל אוהל תלול למדי שגובהו ורוחבו קטנים יותר במרכזו, דבר היוצר דימוי של מעין אוכף. תכנון המבנה הושפע מצורתו של הר הויה בטרומסה (Håja i Tromsø) שמצטיין בשתי פסגות בגבהים משתנים שביניהן אוכף. 11 משטחי בטון מצופה אלומיניום ואמייל מכסים את המבנה מחזיתו הקדמית ועד לאחורית, ולפי אחת הסברות, אלה מייצגים את 11 השליחים שנותרו לאחר בגידתו של יהודה איש קריות. משטחים אלה מגיעים עד לקרקע, וביניהם רווחים שבהם נקבעה זכוכית להחדרת אור אל חלל המבנה. בקצה המזרחי של הכנסייה קבוע חלון זכוכית צבועה ענקי המשתרע על שטח של 140 מ"ר. החלון משנת 1972, מעשה ידיו של האמן הנורווגי ויקטור ספארה (Victor Sparre), מתאר שלוש קרני אור הזורחות מידו של האל האב שבראש היצירה - המרכזית על דמותו של ישו, ושתי האחרות על דמויות גבר ואישה קטנות יותר הניצבות משני צדדיו. החזית הראשית הפונה מערבה עשויה גם היא מזכוכית, ובצידה החיצוני, לפני החלון הקבוע בה, ניצב צלב בטון לבן המתנשא לכל גובהה של החזית, המגיעה לגובה של 35 מטרים. מאחורי הצלב תולים פעמוני הכנסייה.

שטחה של הכנסייה הוא 900 מ"ר ובו 730 מקומות ישיבה. קומת המרתף גדולה מעט יותר ומשתרעת על פני שטח של 1,020 מ"ר. פנים הכנסייה מרוהט בפשטות. קירותיה לבנים, ולמעט ספסלי הישיבה, שולחן הדרשה והמזבח, תלויות בה רק נברשות תאורה. בשנת 2005, לרגל יובל הארבעים לכנסייה, הותקן בה עוגב חדש, ובו שלוש מערכות קלידים ופדלים ו-42 סטופים. בעוגב קבועים 2,940 חלילים - הארוך שבהם הוא באורך 9.6 מטר, ואורכו של הקצר ביותר הוא חצי סנטימטר בלבד.

## סימליות
בשל צורתו הייחודית של מבנה הכנסייה, הוא הפך, יחד עם גשר טרומסה הסמוך לו, המקשר בין רובע טרומסלאדן, אל האי שעליו שוכן מרכזה של העיר, לאחד מסמליה המוכרים ביותר של העיר. השימוש בבטון לבן וחלק הוליד את הדמיון לקרחון ואת הדימויים הארקטיים. שילוב הבטון והזכוכית במבנה שניצב סמוך לקו המים, העניק לו את הכינוי "בית האופרה של נורווגיה", בניסיון לבסס דמיון בין הכנסייה לבית האופרה של סידני. כינויים אחרים הם "בית הספינה" שכן המבנה נראה כספינה הפוכה, או האוהל.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נורווגיה: כנסיות
קטגוריה:טרומסה
נבחרת ישראל בכדורגל עד גיל 17

**נבחרת ישראל בכדורגל עד גיל 17** (נקראת "**נבחרת הנערים**", ונקראת על ידי ההתאחדות גם בשם **נבחרת נערים א**') מייצגת את ישראל בטורנירי כדורגל בינלאומיים לשחקנים **עד גיל 17**. הנבחרת מנוהלת על ידי ההתאחדות לכדורגל בישראל ומשתייכת לאופ"א ולפיפ"א, ובמסגרת זו מתחרה בקביעות במוקדמות אליפות אירופה עד גיל 17. עד שנת 2001 הנבחרת העיקרית הייתה נבחרת ישראל עד גיל 16.

מאז 2002, עת הפכה הנבחרת עד גיל 17 לנבחרת המשתתפת בטורנירים הבינלאומיים הבכירים, השתתפה הנבחרת ארבע פעמים בטורניר הגמר של אליפות אירופה בכדורגל (היורו) עד גיל 17 (ב-2003, ב-2005, ב-2018, וב-2022 בישראל), ובכולן סיימה במקום השלישי בשלב הבתים.

## היסטוריה
נבחרת ישראל עד גיל 17, הוקמה עוד בשנים מוקדמות. בשנת 1990 קיימה הנבחרת לגיל זה את משחקה הראשון במסגרת סדרת משחקי ידידות. המשחק היה נגד נבחרת טורקיה, משחק שהסתיים בתוצאה 1-1.
ב-2002 הפכה אליפות אירופה עד גיל 16 להיות אליפות אירופה עד גיל 17. באליפות הראשונה שנערכה לגיל זה פגשה ישראל בטורניר המוקדמות את גאורגיה ובוסניה והרצגובינה. גאורגיה גברה בקלות על ישראל ובוסניה, והעפילה לטורניר הגמר עם 5 נקודות יותר משתיהן.

באליפות של 2003 השתנה פורמט האליפות: טורניר הגמר כלל 8 נבחרות במקום 16, ובמשחקי המוקדמות נוסף גם "שלב העלית" לאחר טורניר המוקדמות הרגיל, שכעת כלל ארבע נבחרות בכל בית. באליפות הראשונה בפורמט החדש ישראל פגשה את שווייץ, איסלנד וארמניה בטורניר המוקדמות, וסיימה ראשונה בבית עם 7 נקודות. בשלב העלית היא סיימה גם כן במקום הראשון בביתה. בטורניר הגמר, ישראל הוגרלה לבית קשה מול ספרד, אנגליה ואיטליה, וסיימה במקום האחרון בלי אף נקודה. ב-2004 הנבחרת העפילה שוב לשלב העלית, אך כשלה בו והפסידה בכל משחקיה. באליפות אירופה של 2005, לעומת זאת, היא הצליחה להעפיל לטורניר הגמר.

באליפויות אירופה לנערים של 2006 ושל 2008 הצליחה נבחרת ישראל להעפיל לשלב העלית, כשב-2008 אף זכתה במקום הראשון בביתה בטורניר המוקדמות, אך בשתי פעמים אלו לא העפילה לטורניר הגמר. באליפות אירופה של 2009 היא לא הצליחה לעבור את טורניר המוקדמות.
ב-2011 לא העפילה הנבחרת לשלב העילית של מוקדמות אליפות אירופה, לאחר שסיימה את שלב המוקדמות עם ניצחון אחד ושני הפסדים.

ב-28 במרץ 2018 העפילה לאליפות אירופה לראשונה מאז 2005 אחרי שניצחה 0–1 את נבחרת הונגריה עד גיל 17.

את טורניר 2022 של אליפות אירופה (היורו) עד גיל 17, נקבע שישראל תארח (ולכן העפילה אוטומטית), החל מ-16 במאי 2022, והיא הוגרלה לבית א' ביחד עם נבחרות גרמניה, איטליה ולוקסמבורג. נבחרת הנערים עד גיל 17 של ישראל סיימה לבסוף בשלב הבתים של היורו במקום השלישי (בפעם הרביעית בתולדותיה), לאחר ניצחון מול לוקסמבורג (3-0), הפסד מול איטליה (0–1) והפסד מול גרמניה (0–3).

## שחקנים בולטים

## ראו גם
* נבחרת ישראל בכדורגל (נבחרת הגברים בגיל בוגרים)
* הנבחרת הצעירה של ישראל בכדורגל (נבחרת הגברים עד גיל 21 – נקראת גם "הנבחרת האולימפית" עד גיל 23)
* נבחרת ישראל בכדורגל עד גיל 20 
* נבחרת ישראל בכדורגל עד גיל 19 (נבחרת נוער א' של ישראל)
* נבחרת ישראל בכדורגל עד גיל 18 (נבחרת נוער ב' של ישראל)
* נבחרת ישראל בכדורגל עד גיל 16 (נבחרת נערים ב' של ישראל)

## קישורים חיצוניים
* 
* נבחרת ישראל עד גיל 17, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל

## הערות שוליים

*
כדורגל ג
קטגוריה:נבחרות כדורגל לנוער וצעירים
קטגוריה:ישראל: ספורט לנוער וצעירים
נבחרת צ'כיה בכדורסל נשים

**נבחרת צ'כיה בכדורסל נשים** היא קבוצת כדורסל הנשים הלאומית של צ'כיה. הישגי השיא של הנבחרת הם זכייתה במדליית הזהב ב-2005 ובמדליית הכסף ב-2003 באליפות אירופה. כמו כן הגיעה הנבחרת למקום השני באליפות העולם 2010.

האנה הוראקובה הייתה בסגל הנבחרת והיא נכללה בהיכל התהילה של פיב"א.

## הישגי הנבחרת
### משחקים אולימפיים
* 2004 - מקום 5
* 2008 - מקום 7
* 2012 - מקום 7

### אליפות העולם
* 2006 : מקום 7
* 2010 : מקום 2
* 2014 : 20px

### אליפות אירופה בכדורסל

## קישורים חיצוניים

* 
* נתונים מאתר פיב"א

## הערות שוליים

צ'כיה
קטגוריה:צ'כיה: כדורסל
קטגוריה:נבחרות צ'כיה
קטגוריה:צ'כיה: ספורט נשים
האחים אזולאי

**האחים אזולאי** מאיר, יצחק (ג'קי), דוד וניסים הקימו את חברת התקליטים "האחים אזולאי" בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20. פעילותם תרמה רבות להתפתחותה ושימורה של המוזיקה המזרחית בשנותיה הראשונות של מדינת ישראל.

## קורות חיים
האחים אזולאי הגיעו לארץ ממרוקו בשנת 1948 והתגוררו ביפו העתיקה. אביהם, רפאל אזולאי, עבד לפרנסתו כפועל בניין. בתחילת שנות ה-50 החליט אזולאי האבא לפתוח חנות בשוק הפשפשים ביפו ביחד עם בנו הבכור, ג'קי, שעסקה בעיקר בקנייה ומכירה של פטיפונים. באותה תקופה הופקו והופצו בארץ תקליטים עם מוזיקה של הזרם המרכזי על ידי חברות תקליטים שהזניחו את הז'אנרים שכללו מוזיקה ערבית, מוזיקה מזרחית ומוזיקה של עדות המזרח. עובדה זו והאהבה העזה למוזיקה שינק מביתו, גרמה לג'קי לפנות לתחום ההפקה של מוזיקה מזרחית ולגרור אחריו את אֶחָיו.

השיר הראשון שהאחים הפיקו היה שיר הודי בשם "איצ'יקידנה" שבוצע על ידי הזמר והמלחין נעים רג'ואן. מרגע יציאתו, הפך השיר ללהיט גדול בארץ. הצלחתו של השיר עודדה את האחים להמשיך את עבודתם בתחום ולתת מענה מוזיקלי לציבור המאזינים המזרחי שהלך וגדל לנוכח העלייה הגדולה מארצות ערב באותן השנים. האחים החלו לגייס אמנים מתחילים, בעיקר מתחום הזמר המזרחי, כאשר אחד מאמנים אלו היה יוסף (ג'ו) עמר, שהפך עם השנים לטרובדור הגדול של הז'אנר המזרחי. הצלחותיו של עמר עם שני שיריו הראשונים: "שיר השיכור" ו- "שלום לבן דודי", הקנו לאחים אזולאי הצלחה רבה.

בתחילת שנות ה-60 החליטו האחים אזולאי להקים חברת תקליטים מקצועית שנקראה בפשטות - "האחים אזולאי". החברה הקליטה, הפיקה והפיצה מוזיקה בסגנונות מזרחיים מגוונים: ערבי, תימני, מרוקאי, טריפוליטאי, יווני וישראלי. כחלק מפעילותם, האחים עבדו עם אמנים כגון: אריס סאן, טריפונס, גאולה ברדה, דוד נידם, יוסף "מנגו" בוארון, ויטו ג'רבי, לויטרוס, סופה כחלון, זוהרה אלפסיה, גבי שושן, בני אלבז, אהובה עוזרי, סמיר שוקרי, שייך מואיז'ו, עופר לוי, צביקה פיק ועוזי פוקס.

## פעילות כיום
החנות המקורית של האחים אזולאי עדיין קיימת ביפו – ברחוב רזיאל מול מגדל השעון. בחנות עצמה ניתן למצוא בעיקר תקליטים של מוזיקה יהודית-דתית, תחום בו האחים מתרכזים בימים אלו.

יצחק (ג'קי) אזולאי, הבכור מבין האחים אזולאי, נפטר בנובמבר 2023.

## ראו גם
*קוליפון

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:הוצאה לאור
קטגוריה:חברות תקליטים ישראליות
קטגוריה:ישראלים ילידי מרוקו
קטגוריה:אחאים
מפרץ בלמונט

**מפרץ בלמונט** (באנגלית: **Belmont Bay**) הוא מפרץ הממוקם לחוף האוקיינוס האטלנטי בשפך נהר אוקוקוון, במדינת וירג'יניה שבארצות הברית.

המפרץ ממוקם בין מחוז פיירפקס, ומחוז הנסיך ויליאם. 

לחופי המפרץ מצויים שמורת הטבע הלאומית אליזבת הרטוול מייסון נק, והפארק המדינתי מייסון נק שבמחוז פיירפקס, ושמורת הטבע הלאומית נהר אוקוקוון שבמחוז הנסיך ויליאם.

המפרץ נקרא על שם מבנה בשם זהה שנבנה במקום בשנת 1730 על ידי קטסבי קוק - אשר כיהן כפקיד המחוזי של בית המשפט של מחוז הנסיך ויליאם באותה עת.

## קישורים חיצוניים

* אתר רשמי של שמורת הטבע הלאומית אליזבת הרטוול מייסון נק
* אתר רשמי של שמורת הטבע הלאומית נהר אוקוקוון

קטגוריה:וירג'יניה: מפרצים
קטגוריה:מפרצים באוקיינוס האטלנטי
כריסס

**כריסס** (ביוונית: **Χρύσης**) הוא דמות במיתולוגיה היוונית, כהן בכיר לאפולו בעיר כריסה, אשר ממוקמת בסמוך לעיר טרויה.

## דמותו
בסיפור מלחמת טרויה נלקחה בתו של כריסס, כריסאיס, בשבי בעת שהחיילים היוונים פשטו על עירה והיא ניתנת למלך אגממנון כשפחה. האיליאדה להומרוס נפתחת כאשר כריסס מתחנן לרגליי אגממנון כי ישיב לו את בתו בתמורה לכופר רב. אגממנון מצידו מסרב להצעה, בתגובה לכך כריסס מתפלל לאלוהיו, הלא הוא אפולו, כי ינקום את נקמתו באגממנון. אפולו נעתר לעזרת כוהנו ומשלח ביוונים מגפה אשר קוטלת ביוונים ומאלצת את בכירי מנהיגי יוון לכנס אספת חירום. באספה מנהיגי היוונים, ובראשם אכילס, מבקשים מאגממנון להחזיר לכריסס את בתו ולהוסיף עליה הקטומבה (זבח של מאה פרים), אגממנון מסכים להחזיר את כריסיאדה אך מתרה באכילס כי לקיחתה תגרור את לקיחת השפחה שניתנה לו, בריסאיס, בתו של בריסס.

היוונים שולחים משלחת אוניות, אשר בראשה עומד אודיסאוס, ובה כריסיאדה בת הכהן והזבח לאפולו, וכאשר מגיעה המשלחת לכריסס מתוארת העלאת הזבח לאל אפולון, שמחת האל ותפילתו של כריסס כי האל יטה אוזן גם הפעם ויגמול ליוונים כפי שהענישם.

על פי מקורות שונים כריסס ובריסס הם אחים, בנים לאדם בשם ארדיס.

כוכב הלכת המינורי 4707 Khryses נקרא על שמו.

## קישורים חיצוניים

* הומרוס הספר הראשון של האיליאדה בתרגום דוד פרישמן

## הערות שוליים

קטגוריה:מלחמת טרויה
קטגוריה:דמויות מהמיתולוגיה היוונית
קטגוריה:דמויות מהמיתולוגיה שעל שמן כוכב לכת מינורי
ספינת השעשועים

שמאל|ממוזער|250px|כריכה מקורית של חוברת התווים של ''Ol' Man River'' מ-1927
**ספינת השעשועים** (באנגלית: **Show Boat**) הוא מחזמר אמריקאי מאת ג'רום קרן (מוזיקה) ואוסקר המרשטיין (ליברית) ונחשב למחזמר החשוב, המצליח ופורץ הדרך ביותר בברודוויי בשנים שלפני השפל הגדול. המחזמר הוא עיבוד לרומן מאת עדנה פרבר (Edna Ferber;  1926), שהופק והועלה לראשונה על הבמה ב-1927 על ידי פלורנץ זיגפלד, בהמשך הופקו שתי גרסאות לקולנוע (ב-1936 וב-1951). ההפקה המקורית "רצה" באופן חסר תקדים, במשך שנה וחצי ברציפות, בתיאטרון זיגפלד. לאחר מכן הועלה המחזמר שוב בשנים 1932, 1946–1948, 1983 ו-1994–1997, הפקה שזכתה בפרס טוני. כמו כן הועלה המחזה בלונדון ב-1928 וגם שם זכה למספר הפקות (ב-1971, 1989 ו-1998).

המחזמר מגולל את סיפורה של להקת בידור על סיפונה של ספינה בשם "פריחת הכותנה" (*Cotton Blossom*), שנעה במעלה הנהר מיסיסיפי מאזור ניו אורלינס לשיקגו בין השנים 1880 ועד 1926, שנה בה שקעה צורת בידור זו. מלבד שירים וריקודים שובי לב ולהיטים כגון *Ol' Man River* (שהושמע לראשונה בהפקה הלונדונית מפיו של הזמר פול רובסון והפך לאחד מביצועיו המפורסמים), מטפל המחזה בנושא הגזענות. צוות המחזמר הוא ברובו אפרו-אמריקאי, המופיע בפני קהל לבן בעיקרו (הן בהצגה והן במציאות). המחברים הכניסו לעלילה ולתמליל לא מעט ביטויים ואירועים גזעניים, במטרה להציג את הצד השני של המטבע לקהל הלבן. עם זאת, קשה כיום לקבל רבים מהביטויים והדיאלוגים במחזה הכוללים ביטויי גזענות גסה.

## לקריאה נוספת

* The Cambridge companion to the musical by William A. Everett, Paul R. Laird chap. 4 - Images of African Americans: African-American Musical Theater, ''Show Boat'' and ''Porgy and Bess''


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:מחזות זמר מבוססי ספרים
קטגוריה:זוכי פרס טוני לחידוש הטוב ביותר למחזמר
קטגוריה:מחזות זמר
אנסטסיוס השני, קיסר האימפריה הביזנטית

**ארטמיוס אנסטסיוס** (מת ב-719 או 720, ביוונית:** Αρτέμιος Ἀναστάσιος Β**), המכונה גם **אנסטסיוס השני** היה קיסר האימפריה הביזנטית בין השנים 713 ל-715.

ארטימיוס היה מזכירו הצבאי של הקיסר פיליפיקוס ורדאניס. ב-3 ביוני 713 חוללו קציניו של פיליפיקוס מן הצבא בתראקיה הפיכה צבאית נגדו ולמחרת מינו את ארטימיוס לקיסר תחת השם אנסטסיוס השני. מעט אחרי עלייתו לשלטון, הוציא אנסטסיוס להורג את הקצינים שהיו מעורבים בהפיכה נגד קודמו והחל בביצוע רפורמות במבנה הצבא והצי ובהגנת הבירה.

ב-715 נפל אנסטסיוס למזימה מן הסוג שהוביל בעצמו, כשכוח צבא מרודוס ביצע הפיכה והעלה את תאודוסיוס השלישי לשלטון. באוגוסט 715, לאחר שישה חודשים של מצור על קונסטנטינופול, נמלט אנסטסיוס למנזר בתסליה. ב-719 שב בראש כוח צבא של בולגרים, בניסיון לכבוש את ביזנטיון מידי הקיסר לאו השלישי. הבולגרים מסרו את אנסטסיוס לידי לאו השלישי, והוא הוצא להורג על ידי הקיסר בקונסטנטינופול ב-719 או בתחילת 720.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

אנסטסיוס השני
קטגוריה:נפטרים ב-719
גשר טרומסה

שמאל|ממוזער|250px|תצפית אל הגשר. מימין נראית קתדרלת איסהאב
שמאל|ממוזער|250px|מראה הגשר בחורף מכיוון טרומסלאדן. הגדרות הגבוהות משני צדדיו נועדו למנוע מעשי התאבדות
**גשר טרומסה** (בנורווגית: **Tromsøbrua**) הוא גשר זיזים עשוי בטון מזוין בצפון נורווגיה, המחבר בין רובע טרומסלאדן (Tromsdalen) לבין מרכזה של העיר טרומסה (Tromsø) השוכן על אי (Tromsøya). הגשר חוצה את מצר טרומסייסונדט (Tromsøysundet) בנקודה הצרה ביותר שלו, ואורכו 1,036 מטרים. לאורכו 58 מפתחים, רוחבו של המפתח הגדול ביותר הוא 80 מטרים, וגובהו מעל פני המים הוא 36 מטרים. הגשר שרוחבו 8.3 מטרים, נושא על גבו את כביש 862, ובו נתיב תנועה בודד לכל כיוון וכן מדרכות משני צדדי הכביש. 

בניית הגשר החלה בשנת 1958 והוא נפתח לתנועה שנתיים לאחר מכן. עלות בנייתו הייתה 14.5 מיליון קרונה נורווגית, והוא החליף שירות מעבורות שפעל בין שני צדדי המצר עד חנוכתו. הגשר עודד את התפתחותה של העיר, ובשנות ה-90 של המאה ה-20 נחפרה מנהרת טרומסייסונדט (Tromsøysund) מתחת למי המצר, כשלושה ק"מ צפונית לגשר. 

מאז שנחנך, היה הגשר, יחד עם קתדרלת איסהאב הסמוכה לקצהו המזרחי, לאחר מסימני ההיכר של טרומסה, ובשנת 2002 הוא הוכר כמבנה לשימור. הגשר הפך ליעד פופולרי למתאבדים, ובשנת 2005 נאלצו הרשויות להגביה את הגדרות לאורכו כדי להילחם בתופעה.

## קישורים חיצוניים

* אודות הגשר

טרומסה, גשר
קטגוריה:טרומסה
אריה בז'רנו

**אריה בז'רנו** (נולד ב-14 בינואר 1951) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת השוער ומזוהה בעיקר עם הפועל תל אביב.

## קריירה
בז'רנו נולד במושב גינתון למשפחה ממוצא בולגרי. הוא למד בכפר הנוער בן שמן, ובהמשך עבר להתגורר עם משפחתו בבת ים. הוא גדל בקבוצת הנוער של הפועל תל אביב. בשנת 1968, כשהיה בן 17, נפצעו שני שועריה הבכירים של הקבוצה ובז'רנו הועלה לקבוצה הבוגרת. באותה עונה זכה עם הקבוצה באליפות. בז'רנו שיחק במשך 17 שנים כשוער הראשון של הפועל תל אביב, והוא השחקן היחיד שהיה שותף לאליפות בשנת 1969, שזכה גם באליפות בשנת 1981 אחרי 12 שנים בהן הקבוצה לא הצליחה לזכות בתואר האליפות. בז'רנו שיחק לצידם של שייע פייגנבוים ויחזקאל חזום בסוף שנות השישים, וכן לצידם של רפעת טורק ומשה סיני בתחילת שנות השמונים. בז'רנו גם זכה עם הפועל תל אביב בשני גביעי מדינה (בשנים 1972 ו-1983).

בשנת 1985 עזב בז'רנו את הפועל תל אביב לאחר שרשם 430 הופעות בליגה הבכירה במדי הקבוצה, והוא מדורג במקום השני בטבלת שיאני ההופעות של הקבוצה בכל הזמנים, אחרי יעקב אקהויז. בז'רנו עבר לשחק בהפועל ירושלים ולאחר שנה פרש ממשחק פעיל.

בשנת 2012 מונה למאמן השוערים הראשי בקבוצת הנוער של הפועל תל אביב.

## תארים
;הפועל תל אביב
* אליפויות: 1968/1969, 1980/1981
* גביע המדינה: 1971/1972, 1982/1983

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מאמני כדורגל ישראלים
קטגוריה:שוערי כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני הפועל תל אביב
קטגוריה:כדורגלני הפועל ירושלים
קטגוריה:מאמני הפועל תל אביב
קטגוריה:בת ים: כדורגלנים
קטגוריה:בוגרי כפר הנוער בן שמן
קטגוריה:גינתון: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
משפט וממשל

**משפט וממשל** הוא אחד משלושה כתבי-עת משפטיים היוצאים לאור מטעם הפקולטה למשפטים באוניברסיטת חיפה ואחד מכתבי-העת המשפטיים המובילים בישראל. כתב העת "משפט וממשל" יוצא לאור פעמיים בשנה, ועוסק בסוגיות הקשורות במשפט ציבורי ובנושאי מדיניות ציבורית. המערכת שלו מורכבת מעורך מסגל הפקולטה, ומחברי מערכת שנבחרים מקרב הסטודנטים המצטיינים.

כתב העת יצא לאור לראשונה ב-1992, זמן קצר לאחר הקמת הפקולטה, ומייסדו הוא דקאן הפקולטה פרופ' יצחק זמיר. זמיר ערך את שלושת הגליונות הראשונים, ובהמשך שימשו כעורכים אריאל בנדור, שהיה סגן העורך בשלושת הגיליונות הראשונים, שולמית אלמוג, שהייתה סגנית עורך בשלושת הגיליונות הקודמים, עלי זלצברגר, נויה רימלט, סנדי קדר, גיא דוידוב, עילי אהרנסון וקארין כרמית יפת. כיום עורך את כתב העת ד"ר אילן סבן.

בכתב העת פורסמו מאמרים של הוגים ואקדמאים בולטים בישראל, הן מתחום המשפטים והן מתחומים המשיקים לו, כגון אהרן ברק, טובה שטרסברג-כהן, עלי זלצברגר, דורון מנשה, שניאור זלמן פלר, גבריאלה שלו, אריאל בנדור, זאב סגל, יוסף אדרעי, דפנה ברק-ארז, רות גביזון, נויה רימלט, מרדכי קרמניצר, דוד אנוך, גיא דוידוב, מנחם מאוטנר, נטע זיו, מיכאיל קרייני והלל סומר.

המאמר הראשון בכתב העת נכתב על ידי נשיא בית המשפט העליון אהרן ברק, ובו פרש את משנתו לגבי המהפכה החוקתית.

## קישורים חיצוניים
* "משפט וממשל", אתר הבית של כתב העת
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אוניברסיטת חיפה: כתבי עת משפטיים
CAPM

[שמאל|ממוזער|250px|מודל CAPM ל-30 המניות ב[מדד דאו ג'ונס]]
**מודל לתמחור נכסי הון** (באנגלית: **Capital Asset Pricing Model**, או בראשי תיבות: **CAPM**) הוא מודל כלכלי שעוסק בהערכת שווי מניות, נגזרות המניות, ביטחונות ונכסים על ידי השוואה בין הסיכון הכרוך בהם כנגד התשואה הצפויה. המודל מבוסס על הרעיון שמשקיעים ידרשו תשואה נוספת (שנקראת פרמיית סיכון) עבור נטילת סיכון נוסף.

על-פי המודל, התשואה שהמשקיעים ידרשו תהיה שווה לסכום של שני גורמים: שיעור התשואה מהשקעה חסרת סיכון ופרמיית הסיכון. במקרה והתשואה הצפויה מההשקעה לא עוברת את סף המינימום (סכום שני הגורמים), ההשקעה אינה כדאית.

המודל פותח על ידי שורה של כלכלנים, בהם ויליאם שארפ, והתבסס על התאוריה המודרנית של תיקי השקעות. שארפ זכה בפרס נובל בשנת 1990 בשל פיתוח המודל. 

המודל מבוסס על שתי משוואות מרכזיות. האחת, משוואת קו השוק (באנגלית: Capital Market Line או בראשי תיבות: **CML**), מציגה את הקשר בין מידת התשואה העודפת הצפויה של תיק השקעות, הנובעת מחלוקת ההשקעות בין נכס חסר סיכון (למשל איגרות חוב ממשלתיות) לבין תיק השקעות בעלות סיכון (למשל מניות), לבין הסיכון של התיק כפי שמתבטא בסטיית התקן שלו:
 E(r_p) = r_f + \sigma_p/\sigma_m\cdot [E(r_m) - r_f]

השנייה, משוואת קו הנכסים (באנגלית: Security Market Line או בראשי תיבות: **SML**), מציגה את הקשר בין התשואה הצפויה של נכס מסוכן, למדד התנודתיות שלו עם תיק השוק (המכונה גם בטא):
 E(r_i) = r_f + \beta_i\cdot [E(r_m) - r_f]

כאשר הבטא מחושבת כך: \beta \ = \frac{Cov(r_a,r_m)}{Var(r_m)}  או באמצעות הנוסחה:  \beta = \rho_{a,b}\frac{\sigma_a}{\sigma_b}.

נוסחה זו לחישוב התשואה הצפויה, משמשת לקביעת מקדם ההיוון של ההשקעה במניה או בהון העצמי של החברה, ולפיכך משמשת לתמחור שווי חברות.

**CAPM מורחב**

במציאות, ריבית חסרת הסיכון להשקעה נמוכה מריבית חסרת סיכון להלוואה ולכן, משוואת ה־SML של מודל ה־CAPM המורחב היא:  E(r_i) = r_z + \beta\cdot [E(r_m) - r_z] כשאר  r_z הוא ערך מסוים בין ריבית חסרת סיכון להשקעה לריבית חסרת סיכון להלוואה.

## קישורים חיצוניים

* הסבר מפורט באנגלית - באתר value based management
* 
* מודל לתמחור נכסי הון CAPM באתר אלמביר סקירות כלכליות
## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מימון
קטגוריה:שוק ההון
מארק-אנדרה רפלוביץ'

ממוזער|שמאל|250px|מארק-אנדרה רפלוביץ'
**מארק-אנדרה רפלוביץ**' (בצרפתית: **Marc-André Raffalovich**; 11 בספטמבר 1864 – 14 בפברואר 1934), היה סופר ומשורר צרפתי ממוצא יהודי-אוקראיני שפעל רוב חייו באנגליה. הוא ידוע היום בעיקר בשל חברותו ולאחר מכן יריבותו עם אוסקר ויילד, וכן בזוגיותו עם המשורר והכומר ג'ון גריי.

## ביוגרפיה
רפלוביץ' נולד בפריז למשפחת מהגרים יהודית שהגיעה שנה לפני כן מאודסה שבאוקראינה. הוא למד שנה אחת באוקספורד (1882), ולאחר מכן הושעה משם.

בשל עושרו הרב, פתח סלון בלונדון בו היו חיי חברה נודעים. בין האורחים שבאו אליו היה גם המשורר הצעיר ג'ון גריי, שסיים בתקופה זו את מערכת היחסים הזוגית שלו עם אוסקר ויילד. דרך ויילד שהיה ידיד משותף, הכיר רפלוביץ' את גריי, והם החלו ברומן סוער שנמשך שנים ארוכות. ויילד לא סלח על כך, ומאז נעו יחסיהם בין קרירות לבין עוינות גלויה. בין השאר כתב רפלוביץ' סיפור קצר, ובו שם ללעג את ויילד ואשתו קונסטאנס לויד.

ב-1896, בעקבות השפעתו של גריי, המיר רפלוביץ' את דתו לקתוליות.

ב-1934, מת רפלוביץ' והוא בן 70.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סופרים יהודים בריטים
קטגוריה:להט"בים בריטים
קטגוריה:פעילים למען זכויות להט"ב בבריטניה
קטגוריה:אוסקר ויילד
קטגוריה:להט"בים יהודים
קטגוריה:סופרים יהודים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1864
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1864
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1934