open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ספריית זלוסקי

**ספריית זלוסקי** (בפולנית: **Biblioteka Załuskich**) הייתה הספרייה הציבורית הפולנית הראשונה ואחת מהספריות הציבוריות הראשונות באירופה. נוסדה בוורשה בשנים 1747–1759 על ידי שני הבישופים הקתולים האחים יוזף אנדז'יי זלוסקי ואנדז'יי סטניסלב זלוסקי.

לאחר מרד קושצ'ושקו (1794) חיילים רוסים, שפעלו לפי פקודות של יקטרינה השנייה, קיסרית רוסיה, העבירו אוספי זלוסקי לאוסף פרטי של הקיסרית בסנקט פטרבורג. שנה לאחר מכן הם היוו את אבן הפינה של הספרייה הציבורית הקיסרית.

בשנת 1920 הממשלה של הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית החזירה חלק מהאוספים לרפובליקה הפולנית השנייה הודות להסכם ריגה. חלק מהאוספים נהרסו בכוונה על ידי חיילים גרמנים, במשך דיכוי מרד ורשה בשנת 1944.

## היסטוריה
הספרייה הייתה הספרייה הציבורית הפולנית הראשונה ואחת מהספריות הגדולות בעולם. בכל אירופה היו רק ספריות בודדות שמנו אוסף כה גדול. הספרייה החזיקה בהתחלה כ-200,000 פריטים, אשר גדלו בסוף שנות ה-80 של המאה ה-18 לכ-400,000 פריטים מודפסים, מפות וכתבי יד. היא גם החזיקה אוספי אמנות, כלים מדעיים, דגימות צמחים ובעלי חיים.

הספרייה ביקשה מתומכיה להיות שקטים בעת השהות בספרייה ולהתפלל בעד מטרתם של האחים זלוסקי. היה אסור להוציא את הספרים מחוץ לספרייה, שכן גנבת הספרים הייתה בעיה הולכת וגוברת, עד כדי כך שהפטרונים של הבישופים החליטו לבקש מהאפיפיור עזרה. בתגובה לבקשתם, ב-1752 האפיפיור בנדיקטוס הארבעה עשר פרסם בולה אפיפיורית המאפשרת להכריז נידוי של אנשים שלוקחים את הספרים מהספרייה, אבל אפילו האיום הזה לא חיסל את הבעיה.

לאחר מותם של האחים, ועדת החינוך הלאומי לקחה את ניהול הספרייה על עצמה, ושינתה הספרייה שם ל"ספרייה של הרפובליקה של האחים זלוסקי".

עשרים שנה מאוחר יותר, בשנת 1794, בעקבות החלוקה השנייה של פולין ומרד קושצ'ושקו, אוסף זלוסקי הוחרם על ידי כוחות של יקטרינה השנייה, קיסרית רוסיה, ונשלח לסנקט פטרבורג. הספרים הפכו לחלק האוספים של הספרייה הציבורית הקיסרית. חלקי האוסף ניזוקו, נהרסו ואפילו נגנבו במהלך ההובלה לרוסיה.

חלקי האוסף זלוסקי חזרו לפולין בשני תאריכים נפרדים במאה התשע-עשרה: 1842 ו-1863. בשנות ה-20 של המאה ה-20, בעקבות המלחמה הפולנית-סובייטית והסכם ריגה, ממשלת הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית החזירה כ-50,000 פריטים מהאוסף לפולין. בשנת 1944 האוספים המיוחדים נשרפו על ידי הנאצים כחלק מדיכוי מרד ורשה. רק 1,800 כתבי יד ו-30,000 חומרים מודפסים מהספרייה המקורית שרדו את המלחמה.

היום הספרייה הלאומית של פולין (ביבליוטקה נארודובה), שנוסדה בשנת 1928, נחשבת לצאצאית של ספריית זלוסקי.

## ראו גם
* הספרייה הלאומית של פולין

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ורשה: מבנים
קטגוריה:ורשה: תרבות
זלוסקי
זלוסקי
זלוסקי
זלוסקי
אנטונובקה

**אנטונובקה** (בפולנית: **Antonówka**; ביידיש: **אַנטעניווקע**; באוקראינית: **Антонівка**, אנטוניבקה) הייתה מושבה חקלאית יהודית באמצע הדרך בין קוסטופיל וטוצ'ין, בשטח שנמצא כיום במחוז משנה קוסטופיל במחוז רובנו בחבל ווהלין באוקראינה. ערב מלחמת העולם השנייה המושבה הייתה חלק מהגמינה של טוצ'ין במחוז רובנו בפרובינציית ווהלין של הרפובליקה הפולנית השנייה. המושבה ננטשה בעקבות השואה.

## היסטוריה
היישוב הוקם ב-1833 לאחר ש-27 משפחות יהודיות קנו את הקרקעות במקום, בדומה לעוד מספר מושבות יהודיות שהוקמו באותה תקופה באזור כמו טרוכנברוד. כדי שהיישוב יצליח להתקיים, השלטון של האימפריה הרוסית העניק ליישוב פטור של 25 שנים ממס ופטור של 50 שנים מגיוס תושביו לצבא האימפריה הרוסית.

היישוב גדל עם השנים, ובמפקד אוכלוסין ב-1897 נמנו בו 620 יהודים מתוך 647 תושבים. בשנים שלאחר מכן חלק מהיהודים עזבו את המקום, בין היתר בגלל מצוקה כלכלית בימי מלחמת העולם הראשונה, וב-1921 נמנו בו 482 יהודים, שעדיין היו יותר מ-90% מהאוכלוסייה.

בעקבות הסכם ריבנטרופ–מולוטוב עברה אנטונובקה לשליטת ברית המועצות ב-1939.

### השואה
הגרמנים כבשו את המקום ב-3 ביולי 1941, והיהודים חויבו לשאת טלאי צהוב ולסמן את בתיהם. תוך זמן חודשים ספורים הגרמנים הקימו גטו פתוח והתירו ליהודים להמשיך לעבד את האדמה בפיקוח שוטרים אוקראינים, מצב שהמשיך עד קיץ 1942.

יש שתי גרסאות באשר למה שקרה ליהודי המקום לאחר מכן: לפי גרסה אחת, בקיץ 1942 הגיעו למקום סוכני אס דה וכוחות של משטרת הסדר ומשטרת העזר האוקראינית והובילו את יהודי המקום לאזור קוסטופול, שם היהודים נרצחו בשני בורות הריגה ביחד עם יהודים נוספים מקוסטופול והסביבה; ולפי גרסה שנייה, לאחר שהיהודים אספו את יבוליהם הגרמנים העבירו אותם לגטו טוצ'ין, שרוב ככל יושביו לא שרדו.

המיעוט הפולני שנותר באנטונובקה נמלט לרובנו ב-1943 בעקבות התקפה של צבא ההתקוממות האוקראיני, ארגון פרטיזני אוקראיני לאומני.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* אנטונובקה באתר האיגוד העולמי של יוצאי ווהלין בישראל
* אנטונובקה באתר מרכז מורשת יהדות פולין

## הערות שוליים

קטגוריה:מחוז רובנו: עיירות יהודיות
קטגוריה:שואת יהודי אוקראינה
קטגוריה:יישובים שננטשו
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1833
שרלוטה, רוזנת הנאו-ליכטנברג

**שרלוטה, רוזנת הנאו-ליכטנברג** (בגרמנית: **Charlotte von Hanau-Lichtenberg**; 2 במאי 1700 – 1 ביולי 1726), הייתה אשתו של לודוויג השמיני, רוזן הסן-דרמשטאדט.

## ביוגרפיה
שרלוטה נולד ב-2 במאי 1700 בבושוויילר שהשתייכה לרוזנות הנאו-ליכטנברג, ליוהאן ריינהרד השלישי, רוזן הנאו-ליכטנברג, ולדורותיאה פרדריקה מברנדנבורג-אנסבך, בתם של יוהאן פרידריך, מרקיז ברנדנבורג-אנסבך ויוהנה אליזבת מבאדן-דורלאך.

בצעירותה ביקש וילהלם, נסיך הכתר של הסן-קאסל את ידה של שרלוטה, אולם היא סירבה, וב-5 באפריל 1717 התחתנה עם לודוויג, נסיך הכתר של דרמשטאדט.

ב-1 ביולי 1726 מתה שרלוטה בדרמשטאדט, והיא בת 26 שנים בלבד. בשנת 1736 מת אביה יוהאן ריינהרד השלישי, רוזן הנאו-ליכטנברג, ובנה לודוויג התשיעי, רוזן הסן-דרמשטאדט ירש את נחלותיו. אולם חלק מהנחלות הועברו לרוזנות הסן-קאסל על פי הסכם מוקדם שהיה עמם, ובעקבות כך פרץ סכסוך בין שני הענפים של בית הסן.

## משפחתה
ב-5 באפריל 1717 התחתנה שרלוטה עם לודוויג השמיני, רוזן הסן-דרמשטאדט, ממנו נולדו לה 3 ילדים:
* לודוויג התשיעי, רוזן הסן-דרמשטאדט (1719–1790)
* גאורג וילהלם, נסיך הסן-דרמשטאדט (1722–1782)
* קרולינה לואיזה, רוזנת הסן-דרמשטאדט (1723–1783), התחתנה עם קרל פרידריך, הדוכס הגדול של באדן

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:נסיכות גרמניות
קטגוריה:ילידות 1700
קטגוריה:בית הנאו
קטגוריה:נפטרים ב-1726
אמליה, נסיכת נסאו-דיאץ

**אמליה, נסיכת נסאו-דיאץ**' (בהולנדית: **Anna Charlotte Amelia van Nassau-Dietz**;  23 באוקטובר 1710 – 18 בספטמבר 1777), הייתה אמו של קרל פרידריך, הדוכס הגדול של באדן.

## ביוגרפיה
אמליה נולדה ב-23 באוקטובר 1710 בלייוורדן, ליאן וילם פריסו, נסיך אורנז' ולמריה לואיזה, רוזנת הסן-קאסל, בתם של קרל, רוזן הסן-קאסל ומריה אמליה מקורלנד.

ב-3 ביולי 1727 התחתנה אמליה עם פרידריך, נסיך הכתר של באדן-דורלאך, ממנו נולדו לה שני בנים. אמליה הייתה מתעמרת במשרתיה ונתקפת לעיתים בהתקפי זעם, מה שעורר חשש שהיא חולה במחלת נפש. בשנת 1732 מת בעלה משחפת, אולם בהלווייתו לא הזילה אמליה דמעה כלל. לאחר מות בעלה חונכו ילדיה על ידי חמיה קרל השלישי וילהלם, מרקיז באדן-דורלאך, אולם אמליה המשיכה להתגורר בטירת קרלסבורג עד מותה ב-18 בספטמבר 1777.

## משפחתה
ב-3 ביולי 1727 התחתנה אמליה עם פרידריך, נסיך הכתר של באדן-דורלאך, ממנו נולדו לה שני בנים:
* קרל פרידריך, הדוכס הגדול של באדן (1728–1811)
* וילהלם לודוויג, נסיך באדן (1732–1788)

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בית אוראניה-נסאו
קטגוריה:ילידות 1710
קטגוריה:נפטרות ב-1777
פרידריך השישי, מרקיז באדן-דורלאך

**פרידריך השישי, מרקיז באדן-דורלאך** (בגרמנית: **Friedrich VI. von Baden-Durlach**; 16 בנובמבר 1617 - 31 בינואר 1677), היה מרקיז באדן-דורלאך בין השנים 1659–1677.

## ביוגרפיה
פרידריך נולד ב-16 בנובמבר 1617 בטירת קרלסבורג, דורלאך, לפרידריך החמישי, מרקיז באדן-דורלאך ולברברה מווירטמברג, בתם של פרידריך הראשון, דוכס וירטמברג וזיבילה מאנהלט.

בשנת 1659 מת אביו פרידריך החמישי, מרקיז באדן-דורלאך, ופרידריך עלה לשלטון במקומו. זמן קצר לאחר עלותו לשלטון קיבל פרידריך מלאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את התואר "הוד רוממותו", יחד עם דודנו וילהלם, מרקיז באדן-באדן.

במהלך המלחמה ההבסבורגית-עות'מאנית (1663–1664) פיקד פרידריך על הכוחות מבאדן, כחלק מהצבא הקיסרי, ולאחר מכן השתתף גם במלחמת צרפת-הולנד. במהלך המלחמה הטיל פרידריך מצור על העיר פיליפסבורג, ולאחר כניעתה סופחה העיר למרקיזות באדן-דורלאך.

ב-31 בינואר 1677 מת פרידריך בטירת קרלסבורג, דורלאך, ובנו פרידריך השביעי, מרקיז באדן-דורלאך עלה לשלטון במקומו.

## משפחתו
ב-30 בנובמבר 1642 התחתן פרידריך עם כריסטינה מגדלנה מפפאלץ-צווייבריקן, בתם של יוהאן קזימיר, רוזן פפאלץ-קלבורג וקתרינה משוודיה, רוזנת פפאלץ-קלבורג, ממנה נולדו לו 8 ילדים:
* פרידריך קזימיר מבאדן-דורלאך (1643–1644)
* כריסטינה מבאדן-דורלאך (1645–1705), התחתנה עם אלברכט השני, מרקיז ברנדנבורג-אנסבך, ולאחריו עם פרידריך הראשון, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג
* אלאונורה קתרינה מבאדן-דורלאך (1646)
* פרידריך השביעי, מרקיז באדן-דורלאך (1647–1709)
* קרל גוסטב מבאדן-דורלאך (1648–1703)
* קתרינה ברברה מבאדן-דורלאך (1650–1733)
* יוהנה אליזבת מבאדן-דורלאך (1654–1686), התחתנה עם יוהאן פרידריך, מרקיז ברנדנבורג-אנסבך
* פרדריקה אלאונורה מבאדן-דורלאך (1658)

לאחר מות אשתו בשנת 1662 התחתן פרידריך בנישואים מורגנטיים עם יוהנה באייר מזנדאו, ממנה נולדו לו שני בנים:
* פרידריך, ברון מינצסהיים (לא ידוע–1678)
* יוהאן ברנהרד, ברון מינצסהיים (1669–1734)

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מרקיזי באדן
קטגוריה:בית צרינגן
קטגוריה:ילידי 1617
קטגוריה:נפטרים ב-1677
כריסטינה מגדלנה מפפאלץ-צווייבריקן

**כריסטינה מגדלנה מפפאלץ-צווייבריקן** (בגרמנית: **Christine Magdalena von Pfalz-Zweibrücken-Kleeburg**; 27 במאי 1616 – 14 באוגוסט 1662), הייתה אשתו של פרידריך השישי, מרקיז באדן-דורלאך ואחותו של קרל העשירי גוסטב, מלך שוודיה.

## ביוגרפיה
כריסטינה מגדלנה נולדה ב-27 במאי 1616 בטירת נישופינג ליוהאן קזימיר, רוזן פפאלץ-קלבורג ולקתרינה משוודיה, רוזנת פפאלץ-קלבורג, בתם של קרל התשיעי, מלך שוודיה ומריה מפפאלץ-זימרן. בשנת 1618 עברה משפחתה לגרמניה, אולם בשנת 1622 חזרה לשוודיה בעקבות מלחמת שלושים השנים. כריסטינה מגדלנה תוארה כאישה "יפה מאוד", והיא הייתה חברתה של המלכה, מריה אלאונורה מברנדנבורג. כריסטינה מגדלנה ליוותה את מריה אלאונורה למלך בגרמניה בשנת 1631, וחזרה עמה לשוודיה בשנת 1633. באותה שנה עלתה הצעה שכריסטינה מגדלנה תתחתן עם ברנהרד מסקסוניה-ויימאר, אולם ההצעה לא יצאה לבסוף אל הפועל.

לאחר מותה של מריה אלאונורה מברנדנבורג הופקדה כריסטינה מגדלנה על חינוך בתה הנסיכה כריסטינה, ועשתה זאת עד לנישואיה. ב-30 בנובמבר 1642 התחתנה כריסטינה מגדלנה עם פרידריך השישי, מרקיז באדן-דורלאך, ממנו נולדו לה 8 ילדים. בעלה ביקש לקבל משרה בצבא השוודי, אך הצבא השוודי לא רצה להעסיק נסיכים זרים, ולכן עברו בני הזוג לגרמניה.

בשנת 1654 אחיה קרל גוסטב הפך להיות מלך שוודיה, ובשנת 1656 הוא העניק לה את אחוזת קוטזנהאוזן, אשר סיפקה לה הכנסה קבועה. בשנת 1659 מת חמיה פרידריך החמישי, מרקיז באדן-דורלאך, ובעלה עלה לשלטון במקומו כפרידריך השישי, מרקיז באדן-דורלאך. ב-14 באוגוסט 1662 מתה כריסטינה מגדלנה בטירת קרלסבורג, דורלאך, והיא בת 46 שנים בלבד.

## משפחתה
ב-30 בנובמבר 1642 התחתנה כריסטינה מגדלנה עם פרידריך השישי, מרקיז באדן-דורלאך, ממנו נולדו לה 8 ילדים:
* פרידריך קזימיר מבאדן-דורלאך (1643–1644)
* כריסטינה מבאדן-דורלאך (1645–1705), התחתנה עם אלברכט השני, מרקיז ברנדנבורג-אנסבך, ולאחריו עם פרידריך הראשון, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג
* אלאונורה קתרינה מבאדן-דורלאך (1646)
* פרידריך השביעי, מרקיז באדן-דורלאך (1647–1709)
* קרל גוסטב מבאדן-דורלאך (1648–1703)
* קתרינה ברברה מבאדן-דורלאך (1650–1733)
* יוהנה אליזבת מבאדן-דורלאך (1654–1686), התחתנה עם יוהאן פרידריך, מרקיז ברנדנבורג-אנסבך
* פרדריקה אלאונורה מבאדן-דורלאך (1658)

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:נסיכות גרמניות
קטגוריה:בית ויטלסבאך
קטגוריה:ילידות 1616
קטגוריה:נפטרים ב-1662
יחסי אירלנד–אסטוניה

**יחסי אירלנד–אסטוניה** הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין **[[אירלנד|הרפובליקה של אירלנד]]** לבין **[[אסטוניה|רפובליקת אסטוניה]]**. אירלנד הכירה באסטוניה ב-27 באוגוסט 1991 בשנית, התאריך להכרה הראשונה לא ידוע. שתי המדינות כוננו את יחסיהן הדיפלומטיים ב-10 בספטמבר באותה השנה. אירלנד לעולם לא הכירה בכיבוש הסובייטי באסטוניה דה פקטו או דה יורה.

## ייצוג
* אירלנד מיוצגת באסטוניה באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בטאלין, בירת המדינה.
* אסטוניה מיוצגת באירלנד באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בדבלין, בירת המדינה.

## ביקורים מדרג גבוה
### לאירלנד
* פברואר 2013 - שר ההגנה האסטוני
* דצמבר 2012 - שר החוץ האסטוני
* יוני 2012 - נשיא אסטוניה - ביקור רשמי
* אפריל 2012 - נשיא אסטוניה - ביקור פרטי
* נובמבר 2011 - נשיא אסטוניה - ביקור רשמי
* אפריל 2008 - נשיא אסטוניה - ביקור רשמי
* אוקטובר 2006 - שר החוץ האסטוני
* מאי 2006 - השר לתקשורת וקשרים כלכליים האסטוני
* אוקטובר 2005 - שר האוכלוסין האסטוני
* מאי 2004 - ראש ממשלת אסטוניה
* פברואר 2003 - ראש ממשלת אסטוניה
* מרץ 2001 - שר החינוך האסטוני
* מרץ 2000 - שר החוץ האסטוני

### לאסטוניה
* יוני 2015 - שר הפיתוח והמסחר האירי
* אפריל 2014 - שר התקשורת האירי
* מאי 2004 - ראש ממשלת אירלנד
* אוקטובר 2003 - שר ההגנה האירי ושר בלי תיק
* יוני 2003 - שר התקשורת וראש הממשלה האירים
* מאי 2001 - נשיאת אירלנד ושרת התרבות האירית - ביקור רשמי

## הסכמים
* הסכם פטור מויזה - 1996
* הסכם למניעת כפל מס - 1998
* הסכם לשיתוף פעולה תרבותי - 1999

## יחסים כלכליים
בשנת 2015 ייבאה אירלנד מאסטוניה סחורה בסך 39.9 מיליון דולר אמריקאי, הסחורה כללה בעיקר מוצרי טלפוניה וכימיקלים. באותה השנה אירלנד ייצאה לאסטוניה סחורה בסך 57 מיליון דולר אמריקאי, הסחורה כללה בעיקר מכוניות, בירות וציוד לאולפני טלוויזיה וקולנוע.

## קישורים חיצוניים

* Ireland-Estonia relations, Embassy Of Ireland In Estonia

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
שרה קרפ

**שרה קרפ** (10 ביוני 1909 – 15 בינואר 1998) הייתה רופאת ילדים ישראלית, רופאת ילדים בכירה בבית החולים הדסה בתל אביב, עבדה כרופאת ילדים וניהלה מרפאות עירוניות - ציבוריות באזור דרום תל אביב (1941-1979), עסקה בהדרכת סטודנטים במרפאה שניהלה בכפר שלם, ממניחי היסודות של הרפואה הציבורית בעיריית תל אביב.

## ביוגרפיה
קרפ נולדה בדרוהוביץ, גליציה, בריבונות אוסטרו-הונגריה. כשהייתה בת 6 היגרה משפחתה לווינה שם למדה בגימנסיה העברית-הריאלית ע"ש חיות. ב-1927 סיימה את הגימנסיה, ב-1934 סיימה את הלימודים בפקולטה לרפואה בווינה.

בשנת 1934 עלתה קרפ לארץ ישראל מלווה באחיה, יצחק קרפ (לימים פרקליט).

בשנת 1935 לאחר שהות של מספר חודשים בחיפה התיישבה בירושלים. קרפ החלה לעבוד בבית החולים ביקור חולים במחלקת הילדים ובמחלקת אף-אוזן-גרון (1935–1939).

בשנת 1939 נישאה קרפ לאברהם גיורא קריצ'בסקי (שינה את שם משפחתו לגיורא, היה ידוע במחתרת בכינוי "דן"), ממייסדי האצ"ל, כאשר התאחדה ההגנה עם הארגון נתמנה אברהם כסגן מפקד ההגנה של תל אביב. קריצ'בסקי נפטר ממחלה ממארת ב-29 ביוני 1943, ארבעה ימים לאחר הולדת בנם דן (היה קרוי על שם כינויו של אביו, במחתרת).

בני הזוג עברו לתל אביב, וקרפ עברה לעבוד ב"בית החולים הדסה", במחלקת הילדים בניהולו של הפרופ' לודוויג פרדיננד מאייר. קרפ עבדה גם כאסיסטנטית במרפאתו הפרטית.

בנוסף, בשנת 1941 החלה קרפ לעבוד גם בשירותי הרפואה הציבורית של עיריית תל אביב. קרפ הייתה ממניחי יסודות הרפואה הציבורית בעיריית תל אביב.
במשך כ-10 שנים עבדה קרפ בשכונת שבזי, וב-10 שנים הבאות עבדה כרופאת ילדים בשכונת התקווה.

בהמשך ניהלה קרפ את המרפאה העירונית בכפר שלם (עד שנת 1979).

בשנת 1956 יצאה קרפ להשתלמות בארצות הברית. בשובה ניהלה במשך כשנה בית מרפא לילדים חולי לב בכפר מל"ל.

לאחר יציאתה לגמלאות עבדה כרופאה מחליפה בבתי ספר, והייתה רופאת ילדים בקופת חולים לאומית בשכונת רמת אביב ג' שבתל אביב.

קרפ נפטרה ב-1998. הותירה בן, דן. הובאה למנוחות בבית העלמין פינסקר בהרצליה .

## לקריאה נוספת
* "רופאיה של ארץ-ישראל 1948-1799", נסים לוי, יעל לוי, הוצאת איתי בחור, מרץ 2012, מהדורה שנייה, ערך : קרפ, שרה, עמוד 379

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראליות ילידות האימפריה האוסטרו-הונגרית
קטגוריה:נשות העלייה החמישית
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:רופאות ביישוב
קטגוריה:רופאים ביישוב
קטגוריה:רופאות ילדים ישראליות
קטגוריה:רופאי ילדים ישראלים
קטגוריה:רופאי ילדים יהודים
קטגוריה:סגל בית החולים ביקור חולים
קטגוריה:סגל בית החולים הדסה תל אביב
קטגוריה:סגל לאומית שירותי בריאות
קטגוריה:תל אביב-יפו: רפואה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הישן בהרצליה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1909
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1909
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1998
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1998
אליפות אירופה בכדורסל נשים 1938

**[[אליפות אירופה בכדורסל נשים]] [[1938]]**, הייתה האליפות האזורית הראשונה שאורגנה על ידי פיב"א. האליפות נערכה ברומא, איטליה בין ה-12 באוקטובר ל-16 באוקטובר 1938.

נבחרת איטליה זכתה באליפות.

## דירוג סופי

דירוג הזוכות נקבע בהתאם להפרשי סלים במשחקים בין שלוש הקבוצות.

## קישורים חיצוניים
* יורובאסקט 1938 באתר פיב"א אירופה
* אליפות אירופה 1938 באתר פיב"א

1938
קטגוריה:איטליה: תחרויות כדורסל נשים
קטגוריה:1938 בספורט
נשיא בית המשפט העליון של הממלכה המאוחדת

**נשיא בית המשפט העליון של הממלכה המאוחדת** (באנגלית: **President of the Supreme Court of the United Kingdom**) הוא האדם העומד בראש מערכת בתי המשפט של בריטניה. המשרה שווה לתפקידו של סגן מנהיג בית הלורדים , הידוע גם בשם "לורדי המשפט", שהיה לבעל הדירוג הגבוה ביותר בין השופטים הרגילים (השופטים שהשתמשו בתפקידים השיפוטיים של בית הלורדים).

הנשיא הנוכחי של בית המשפט העליון של הממלכה המאוחדת הוא הברון רוברט ריד.

## היסטוריה
ב-1 באוקטובר 2009 הועברו התפקידים השיפוטיים של בית הלורדים לבית המשפט העליון החדש על פי הוראות חוק הרפורמות החוקתיות. לורד ניקולס פיליפס הפך לנשיא והלורד השני בדרגתו בחוק, לורד דייוויד הופ לסגן נשיא בית המשפט החדש. באותו יום, קבע צו המלכה מקום לנשיא בית המשפט העליון בסדר העדיפויות מיד לאחר היושב-ראש (הלורד יושב הראש).

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:בית המשפט העליון של הממלכה המאוחדת
סשה בראטיץ'

**סשה בראטיץ**' (נולד ב-29 באוגוסט 1981 ביגודינה, יוגוסלביה) הוא כדורסלן עבר סרבי בגובה 2.03 מ' ששיחק כפורוורד.

## קריירה מקצוענית

בראטיץ' גדל במועדון הכדורסל ביאווק 72 הסרבי, בו שיחק באופן מקצועני בין השנים 1997–1999. לאחר מכן עבר לקבוצת הפאר הסרבית, הכוכב האדום בלגרד, ושיחק בה בין 1999–2001 ונטל עמה חלק גם במסגרות היורוליג וגביע ספורטה. הישג השיא שלו בקבוצה היה המקום השני בליגה היוגוסלבית בכדורסל.

בעונת 2001/2002 שיחק במדי רדינצ'קי בלגרד.

בעונת 2002/2003 שיחק במדי ז'לזניק בלגרד שסיימה במקום השני בליגה הסרבית באותה העונה וזכה ביחד איתה בגביע הסרבי בכדורסל.

בעונת 2003/2004 שיחק במדי אטלס בלגרד. בעונת 2004/2005 שיחק במדי לאבובי 063 מסרביה.

בקיץ של 2005 החליט לצאת לראשונה בקריירה שלו מגבולות סרביה, ולאחר שניהל מגעים עם מועדון הכדורסל היראקלס מליגת העל היוונית בכדורסל, חתם לבסוף לשחק את עונת 2005/2006 במדי הפועל גליל עליון מליגת העל בכדורסל של המאמן עודד קטש, בעיקר כחיזוק תחת חוק בוסמן ליורוצ'לנג' ממנו הודחה קבוצתו לאחר חמישה משחקים. בתום העונה רשם 16.5 נק' עם 65.7% משתיים וקלט 5.9 רב', כאשר קבוצתו מסיימת במקום החמישי בליגת העל.

בשל היכולת הטובה שגילה הוחתם בקבוצה גם לעונת 2006/2007, אולם בשל מלחמת לבנון השנייה ניסה לעזוב את הקבוצה במהלך הקיץ בטענה שהוא חושש לחייו וחתם בקבוצת חימיק יוז'ני מאוקראינה, אולם בוררות בינו לבין הקבוצה בפיקוח פיב"א אירופה חייבה אותו למלא את התחייבותו החוזית ולשוב לישראל לקבוצתו ששיחקה ביורוקאפ צ'אלנג'. בעונתו השנייה בקבוצה קלע 16.7 נק' עם 62.1% משתיים והוסיף 4.2 ריב' ו-1.9 אס'. שיא הקריירה של בראטיץ' בליגה הישראלית עומד על 38 נק', אותן קלע מול מכבי גבעת שמואל. בסיום העונה הקבוצה העפילה לפיינל פור וסיימה במקום הרביעי.

בקיץ של 2007 חתם במדי חימיק יוז'ני האוקראינית כפי שרצה עונה קודם לכן ושיחק במועדון עד 2009. ב-2007/2008 שיחק עם חימיק ביורוקאפ והצטיין עם 15.3 נק' ו-47.6% משלוש, שהעניקו לו כרטיס למשחק האולסטאר של היורוקאפ. בעונת 2008/2009 רשם ביורוצל'נג' ממוצעים של 13.2 נקודות (47% משלוש),4.7 ריבאונדים ו-1.8 אסיסטים ב-25 דקות משחק.

ב-14 בינואר 2010 הצטרף ביחד עם אנטוניו גרייבס להפועל חולון.

ב-9 ביולי 2010, לקראת עונת 2010/2011, חתם במדי מכבי חיפה, איתה שיחק גם במסגרת היורוצל'נג', אולם שוחרר מהקבוצה ב-31 בדצמבר 2010 והמשיך את חציה השני של העונה בא.א.ק. לרנקה מקפריסין.

בעונת 2011/202 שיחק במדי רדניצ'קי קרגוייבץ מסרביה.

את עונת 2012/2013 פתח במדי פני אינדוסטריס ממקדוניה אך שוחרר במהלך העונה לפני תום 2012, ושיחק את חלקה השני של העונה במדי מוניציפל פיטשט מרומניה, עמה זכה בגביע הרומני בכדורסל, עם זאת הקבוצה סיימה במקום ה-11 בליגה ונשלחה להתמודד על ההישארות בליגה בפלייאוף התחתון, הם ניצחו 0–3 את בי.סי. פארול קונסטנצה ונשארו בליגה הרומנית הראשונה. בתום העונה פרש מכדורסל מקצועני בטרם מלאו לו 32.

## קישורים חיצוניים
* פרופילו של סשה בראטיץ' באתר "ספסל"

קטגוריה:כדורסלנים סרבים
קטגוריה:כדורסלני הכוכב האדום בלגרד
קטגוריה:כדורסלני ז'לזניק בלגרד
קטגוריה:כדורסלני הפועל גליל עליון
קטגוריה:כדורסלני חימיק פיבדנה
קטגוריה:כדורסלני הפועל חולון
קטגוריה:כדורסלני מכבי חיפה
קטגוריה:כדורסלני א.א.ק. לרנקה
קטגוריה:כדורסלני רדניצ'קי קרגוייבץ
קטגוריה:כדורסלני פני אינדוסטריס
קטגוריה:כדורסלני מוניציפל פיטשט
קטגוריה:סרבים שנולדו ב-1981
ג'אבר בן חיאן

**אבו מוסה ג'אבר בן חיאן** (ערבית: جابر بن حیان, פרסית: جابر بن حیان; ידוע גם בתעתיק הלטיני Geber) היה איש אשכולות בן המאה ה-8 הידוע בעיקר ככימאי ואלכימאי. נחשב לעיתים כאבי הכימיה המוקדמת.

## ביוגרפיה
ג'אבר נולד במאה ה-8 בטוס שבחבל ח'וראסאן שבפרס, המוכרת כיום כאיראן ונשלטה באותה תקופה על ידי הח'ליפות האומיית.
הוא מוזכר במקורות מאותה תקופה כאל-אזדי, אל-באריגי, אל-קופי, אל-טוסי או אל-סופי.

קיימות חילוקי דעות באשר למוצאו של ג'אבר, אולם רוב המקורות מתארות אותו כפרסי. במקורות אחרים הוא מתואר כסורי שהיגר לכופה שבעיראק. באחרים הוא מתואר כבנו של חיאן אל-אזדי, רוקח שהיגר מתימן לכופה, תמך במרד העבאסי נגד בית אומיה ונשלח לגייס תמיכה בח'וראסאן לשם כך. על פי הסיפור, הוא נתפס לבסוף על ידי האומאים והוצא להורג, ומשפחתו ברחה לתימן שם גדל ג'ביר ולמד את הקוראן, מתמטיקה ונושאים נוספים.

לאחר עליית העבאסים לשלטון חזר ג'ביר לקופה, שם החל לעסוק ברפואה תחת וזיר של החליף הארון א-רשיד. לאחר שהחליף ירד מהשלטון בשנת 803, ג'אבר נשאר תחת מעצר בכופה עד מותו.

## כתביו
קרוב ל-3,000 מיוחסים לג'אבר בן חיאן. המזרחן היהודי פאול קראוס הוכיח בעבודתו כי כמה מאות מהמאמרים המיוחסים לג'אבר נכתבו ככל הנראה בידי אנשים שונים. עבודות אלו מתוארכות לשלהי המאה ה-9 ולתחילת המאה ה-10, וייתכן שנכתבו על ידי תלמידיו.

היקף כתביו של ג'אבר הוא עצום ומכסה קשת רחבה של תחומי מחקר: רפואה, ביולוגיה, כימיה, גאומטריה, דקדוק, לוגיקה, אסטרולוגיה, מוזיקה, מטהפיזיקה ועוד.

עבודתו של ג'אבר נכתבה לעיתים קרובות בקודים שונים אשר היו מובנות לתלמידיו בלבד. ג'אבר כתב בספרו כי מטרתו הייתה "לבלבל את כולם מלבד אלו שהאלוהים חפץ ביקרם". מסיבה זו, יש הסוברים שמקורו של המונח "ג'יבריש" מתייחס לכתביו של ג'אבר.

כתביו של ג'אבר ידועים בעיקר בתרומתם לאלכימיה והכימיה. בכתביו הדגיש ג'אבר את חשיבותם של ניסויים והשיטה המדעית. היה בין הראשונים שפיתחו סיוג שיטתי של חומרים. מיוחסים לו המצאות של עשרים סוגים של ציוד מעבדה כגון אביק ומזקק, תיאור של תהליכים כימיים רבים כגון התגבשות ושיטות שונות לזיקוק, ותיאור של חומרים כימיים כגון חומצת לימון, חומצה אצטית, חומצה טרטרית, ארסן, אנטימון, ביסמוט, גופרית וכספית. עבודתו הניחה במידה רבה את היסודות למדע הכימיה.

## ראו גם
* אל-כנדי
* אל-ראזי

## לקריאה נוספת
* John Eberly, **Al-Kimia: The Mystical Islamic Essence of the Sacred Art of Alchemy**, Sophia Perennis, 2004.
* Paul Kraus, **Jabir ibn Hayyan: Contribution à l'histoire des idées scientifiques dans l'Islam : Jabir et la science grecque**, Les Belles Lettres, 1986.
* Henry Marshall Leicester, **The Historical Background of Chemistry**, Courier Corporation, 1971.
* Stanton J. Linden (ed.), **The Alchemy Reader: From Hermes Trismegistus to Isaac Newton**, Cambridge University Press, 2003.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מדענים מוסלמים
קטגוריה:אסטרונומים פרסים
קטגוריה:אנשי ימי הביניים
קטגוריה:מלומדי תור הזהב של האסלאם
קטגוריה:אלכימאים
קטגוריה:כימאים
קטגוריה:ילידי 721
קטגוריה:נפטרים ב-815
קביעות לכל החיים

**קביעות לכל החיים** היא תקופת כהונה של נושא משרה הנמשכת למשך תקופת החיים של בעל משרה (במקרים מסוימים כפופה לפרישה חובה בגיל מוגדר), אלא אם נושא משרה יוסר מכהונתו בנסיבות חריגות או יבחר להתפטר.

## בממשל ובאזרחות
לשופטים וחברים מסוימים בכמה חדרים עליונים (למשל, סנאטורים לכל החיים) יש קביעות חיים. המטרה העיקרית של קביעות החיים היא לבודד את בעל המשרד מלחצים חיצוניים. גם ראשי מדינות מסוימים, כגון מלכים ונשיאים לכל החיים , מקבלים קביעות חיים. לשופטים הפדרליים בארצות הברית יש קביעות החיים שנוצרת על ידי מינוי אישי של הנשיא ואישור הסנאט.

במקרים מסוימים, קביעות החיים נמשכת רק עד גיל פרישה חובה. לדוגמה, סנאטורים קנדים ממונים לכל החיים, אך נאלצים לפרוש בגיל 75. כמו כן, שופטים רבים, כולל לשופטי בית המשפט העליון של בריטניה, יש קביעות חיים אבל הם מחויבים לפרוש בגיל 70.

קביעות חיים קיימות גם בארגונים דתיים שונים. לאפיפיור, כמו הבישוף של רומא ומנהיגה של הכנסייה הקתולית העולמית, יש קביעות חיים, אבל בישופים קתולים אחרים נדרשים להגיש את התפטרותם בגיל 75.

פרופסורים בכירים במוסדות אקדמיים עשויים גם לקבל קביעות חיים, שנועדו להגן על עקרונות החופש האקדמי.

## ראו גם

* הגבלת כהונה

קטגוריה:מינהל ציבורי
קטגוריה:שירות ציבורי
קטגוריה:משרות פוליטיות
עידן כץ

**עידן כץ** (נולד בשנת 1977) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, ששימש נספח צה"ל בפולין, עד מינויו בפועל לסגן מפקד אוגדת עזה (אוגדה 143) בקיץ שנת 2024. קודם לכן שימש מפקד המרכז לאימונים באש במל"י, מפקד חטיבת אפרים, מפקד יחידת שלדג ומפקד גדוד צבר.

## ביוגרפיה
כץ גדל במושב תלמי אליהו.

התגייס לצה"ל בנובמבר 1995, והתנדב ליחידת שלדג. לאחר מסלול הכשרה שירת כלוחם ביחידה. לאחר תקופה קצרה בקבע השתחרר מצה"ל, וחזר למושבו שם עסק בחקלאות. לאחר זמן מה חזר ליחידה כמפקד צוות לוחמים. הוא מילא את התפקיד במשך כשנה, תוך התחייבות לצאת לקורס קציני חי"ר בגמר התפקיד. בסיום הקורס עבר לשרת בחטיבת הצנחנים שם מונה לסגן מפקד פלוגת מסלול בגדוד 202. לאחר מכן שימש כמפקד פלוגת המסלול בגדוד 202. בהמשך חזר לשלדג ומונה למפקד פלגת לוחמים ביחידה. בשנת 2005 עבר לחטיבת גבעתי ומונה למפקד פלס"ר גבעתי, תפקיד אותו מילא עד שנת 2006. לאחר מכן מונה לסגן מפקד גדוד שקד בין השנים 2009–2010.

בשנת 2011 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד צבר, ושימש בתפקיד עד שנת 2013. בהמשך שימש ראש ענף לחימה אורבנית במל"י בין השנים 2013–2014. לאחר מכן שירת כראש ענף מבצעים במפקדת כוחות אוויר מיוחדים בין השנים 2014–2015. ב-24 ביוני 2015 מונה למפקד יחידת שלדג, ושימש בתפקיד עד יולי 2017. ב-16 באוגוסט 2017 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת אפרים, ושירת בתפקיד זה עד 14 באוגוסט 2019. לאחר מכן היה חניך במכללה לביטחון לאומי במחזור מ"ז (2019–2020). בשנת 2020 מונה למפקד המרכז לאימונים באש במל"י, ושירת בתפקיד עד שנת 2021. בשנת 2021 מונה לנספח צה"ל בפולין.

במרץ 2024 אושר מינויו לסגן מפקד אוגדת עזה (אוגדה 143).

## חיים אישיים
כץ נשוי ואב לארבעה. בעל תואר ראשון במשפטים ובמנהל עסקים מהמרכז הבינתחומי הרצליה.

## גלריה
;טקס מינויו למפקד חטיבת אפרים, אוגוסט 2017

קובץ:Ephraim Territorial Brigade change of command ceremony.jpg|רוני נומה עונד לכץ את תג החטיבה
קובץ:Ephraim Territorial Brigade change of command ceremony. II (cropped).jpg|מימין עידן כץ, ליאור כרמלי ורועי שטרית


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:מפקדי סיירת גבעתי
קטגוריה:מפקדי גדוד צבר
קטגוריה:מפקדי יחידת שלדג
קטגוריה:מפקדי חטיבת אפרים
קטגוריה:מפקדי המרכז לאימונים באש
קטגוריה:נספחים צבאיים ישראלים בפולין
קטגוריה:סגני מפקד אוגדת עזה
קטגוריה:בוגרי המכללה לביטחון לאומי
קטגוריה:בוגרי המרכז הבינתחומי הרצליה: משפטים
קטגוריה:תלמי אליהו: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1977
אפיתט

**אפיתט** (מיוונית: **ἐπίθετον**, **epitheton**, הטיה של **ἐπίθετος**, **epithetos**, "לייחס, להוסיף") הוא שם תואר או ביטוי תיאורי המתלווה לעיתים תכופות לשמו של אדם, של מקום, או של דבר, או מופיע במקומו. דוגמאות: אלפרד הגדול, סולימאן המפואר, אכילס קל הרגל, אדוארד המודה, מרי העקובה מדם. אפיתט יכול גם להתלוות לשם של דמות בדויה, ושל אל.

יש המשתמשים במילה "אפיתט" כלשון נקייה לציון מילה או ביטוי מעליבים, משמיצים או מזלזלים. מספר מתקני לשון הסתייגו מהשימוש הזה במילה "אפיתט" ומתחו עליו ביקורת. המילונאי ה. ו. פאולר  העיר ב-1926: .

## בבלשנות
בבלשנות, אפיתט יכול להיות רק מטפורה, שבמהותה מצומצמת ודחוסה לכדי תמורה. אפיתט לפעמים קשור בשמו של אדם או מופיע במקום שמו, בתור מה שיכול להיות מתואר ככינוי או שם חיבה. הקישור בין אפיתט לבין שם העצם שלו מחייב שימוש רב-שנים וזיהוי תרבותי מבוסס. לא כל תואר הוא אפיתט. אפיתט מזוהה בעיקר כאשר תפקידו הוא דקורטיבי בעיקרו, כגון השימוש באפיתט "זאוס מקבץ העננים" עבור זאוס, לא בהקשר של יצירת סערה על ידי זאוס אלא ככינוי המוצמד אל שמו אוטומטית, גם מחוץ להקשר. כך גם אצל אתנה, המכונה "האלה אפורת העיניים", וכן לגבי אלים וגיבורים אחרים בסיפורי האיליאדה של הומרוס, נעשה שימוש באפיתט כדי למלא משקלים.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אונומסטיקה
קטגוריה:תארים
קטגוריה:בלשנות
אליפות אירופה בכדורסל נשים 1950

**[[אליפות אירופה בכדורסל נשים]] [[1950]]**, הייתה האליפות האזורית השנייה שאורגנה על ידי פיב"א אירופה. האליפות נערכה בבודפשט, הונגריה בין ה-14 במאי ל-20 במאי 1950.

ברית המועצות זכתה באליפות ובכך החלה תקופת שליטה הכדורסל הסובייטי בכדורסל אירופאי. עד לשנת 1991 נבחרת ברית המועצות ניצחה בכל האליפויות למעט אליפות שנערכה בשנת 1958.

## מתכונת האליפות
בתחרות השתתפו 12 נבחרות. הם חולקו ל-3 בתים. הקבוצה המנצחת וסגניתה בכל בית המשיכו התמודדות על המדליות. יתר הקבוצות התמודדו על מקומות 7-12.

## בית הגמר

## הדירוג הסופי

## נבחרת ישראל באליפות
הנבחרת הגיעה לאליפות כמעט ללא הכנה מקדימה. ההרכב נוצר על פי שיקולים פוליטיים של חלוקת נציגות ההרכב בין מכבי להפועל. השחקניות מהאיגודים השונים לא התאמנו כמעט יחד. 

נבחרת ישראל כללה את השחקניות הבאות:
* '''דבורה רוף קמינר''' -44, 6.3 נקודות למשחק
* '''מילכה שוורץ  עמישב''' - 6, 1.2 נקודות למשחק
***[https://www.anatdraigor.com/21-4-hof-wbi יהודית צביבל שמבן]**
*'''רעיה ברונשטיין''' -23, 3.8 נקודות למשחק
*'''ציונה גלעדי ז"ל''' - 3, 0.6 נקודות למשחק
*'''אורה נודל''' -20, 2.9 נקודות למשחק
*'''מיה קרפ רשף''' -20, 2.9 נקודות למשחק
*'''טובה בורנשטיין אפשטיין''' - 21, 3.0 נקודות למשחק
*'''תמר מטל שומכר''' -10, 2.0 נקודות למשחק
*'''צילה אופנטיר אופיר ז"ל''' -בסגל
* לאה דטויניק ז"ל - 4, 0.8 נקודות למשחק
* אמירה הדרה ז"ל - 2, 0.1 נקודות למשחק
*דליה הפנר -1, 0.3 נקודות למשחק
*אביבה זילברשטיין ז"ל - בסגל

**מאמן הנבחרת - [https://www.anatdraigor.com/102-hof-wbi דולק (אהרון) אומשוויף עמישב] ז"ל**

בתחילת האליפות הנבחרת שיחקה בבית ב' והפסידה בכל המשחקים:
* נגד אוסטריה 12:32
* נגד הונגריה 13:95
* נגד פולין 19:44

בהמשך היא התמודדה על מקומות 7-12:
* נגד שווייץ 21:28 - הפסד
* נגד רומניה 21:41 - הפסד
* נגד בלגיה 28:50 - הפסד
* נגד הולנד 28:21 - **ניצחון**

הנבחרת סיימה את האליפות במקום ה-11. 

במשך 18 שנה לאחר מכן לא נשלחה נבחרת כדורסל נשים ישראלית לאליפויות בינלאומיות. 

ב-2019 כדורסלניות נבחרת ישראל הראשונה 1950 נכנסו להיכל התהילה של כדורסל נשים ישראל.

## קישורים חיצוניים
* יורם אהרוני, נבחרת ישראל בכדורסל באליפות אירופה לנשים, 1950, באתר המכללה האקדמית בווינגייט
* נבחרת ישראל ראשונה באליפות אירופה 1950, באתר של ענת דרייגור
* נבחרת הנשים - היסטוריה באליפות אירופה, באתר "ספסל" - הבית של הכדורסל הישראלי
*יורובאסקט 1950 באתר פיב"א אירופה
* אליפות אירופה 1950 באתר פיב"א

## הערות שוליים

1950
קטגוריה:1950 בספורט
קטגוריה:תחרויות ספורט בהונגריה
מחוז דן לירי-ראת'דאון

**מחוז דן לירי-ראת'דאון** (באנגלית: **County Dún Laoghaire–Rathdown**, באירית: **Contae Dún Laoghaire–Ráth an Dúin**) הוא מחוז משנה באירלנד, חלק ממחוז דבלין. המחוז ממוקם בפרובינציית לנסטר, ובירת המחוז היא העיר דן לירי, על שמה הוא נקרא, כמו גם על שם הברונות האירית ראת'דאון. לפי מפקד אוכלוסין משנת 2016, מתגוררים במחוז כ-217,274 תושבים. המחוז גובל במחוז ויקלו מדרום, במחוז דרום דבלין ממערב, בעיר דבלין מצפון ובים האירי ממזרח. 

בשנת 1994 פוצל מחוז דבלין לארבעה מחוזות משנה:
*שטח העיר דבלין, בירת אירלנד
*מחוז פינגל
*מחוז דרום דבלין
***מחוז דן לירי-ראת'דאון**

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:לנסטר
דן לירי-ראת'דאון
Je l'aime à mourir

**Je l'aime à mourir** (באנגלית: **I Love Her to Death**, ובעברית: **אני אוהב אותה עד המוות**) הוא שיר בסגנון צרפתי של הזמר הצרפתי פרנסיס קברל. השיר הפך לשיר המוכר ביותר של קברל כיוון שהוקלטו לו גרסאות כיסוי רבות. בנוסף לגרסאות הכיסוי הרבות, יצא לשיר מגוון של רמיקסים, סימפולים, וקאברים שונים.

השיר זכה להצלחה הרבה ביותר בעיקר ברחבי צרפת, שם נכון להיום מכר השיר למעלה מ-500,000 עותקים. השיר הוא השיר הנמכר ביותר של קברל בצרפת, ואחד מהשירים הנמכרים ביותר בכל הקריירה שלו. בשנת 1980 קברל הוציא גרסה נוספת לשיר והכריז כי הגרסה תצא כסינגל רשמי, אך לא תתווסף לאף אלבום אולפן חדש, או גרסה מחודשת לאלבום אולפן ישן.

בשנת 1998, להקת "סגסוגת" הקליטה את השיר מחדש, והוא התווסף אל אלבום האולפן שלהם "Musics". גרסת הכיסוי של הלהקה זכתה לאהדה רבה מצד המבקרים ומצד מעריצי הלהקה. לגרסה שלהם לא יצא וידאו קליפ, אך בשנת 2016 הועלתה ליוטיוב גרסה של מתופף המנגן את השיר לצלילי הגרסה של הלהקה.

## רשימת השמעה
הבי-סייד המקורי שהיה עם השיר הוא שירו השני של קברל "Les chemins de traverse".
* (Je l'aime à mourir (2:42"
* (Les chemins de traverse" (3:00"

## גרסת הכיסוי של שאקירה
**Je l'aime à mourir** הוקלט בתור הסינגל הראשון והיחיד מתוך אלבום ההופעה הרביעי של שאקירה, Live from Paris. האלבום מאגד כמה וכמה הופעות של הזמרת אשר התקיימו בעיר פריז שבצרפת. גרסתה של שאקירה יצאה לאור ב-29 בנובמבר 2011. שאקירה הודיעה ברשתות החברתיות כי עתיד לצאת אלבום הופעה נוסף, וכי עתיד לצאת סינגל שהוא בעצם גרסת קאבר לשיר ישן. בנוסף, פרסמה שאקירה את עטיפת הגרסה שלה בפייסבוק.

גרסת הכיסוי של שאקירה זכתה להצלחה עולמית כאשר בשיאה הצליחה להגיע לצמרות שני מצעדים, ובנוסף להיכנס לעשיריות פותחות נוספות. ההצלחה הרבה שזכתה לה שאקירה עם השיר התרכזה בעיקר בצרפת עצמה, שם הגיע השיר עד מהרה למקום הראשון. דבר זה הפך אותה לאחד האמנים הלטיניים היחידים שהצליחו להביא שיר בצרפת למקום הראשון.

## וידאו קליפ
ב-22 בדצמבר 2011, לקראת סוף אותה שנה העלתה שאקירה לערוץ ה-Vevo שלה את הווידאו קליפ שיצא לשיר. הווידאו קליפ הוא בעצם קטע של הופעה מתוך "Live from Paris", בהופעה היה ניתן לראות את שאקירה שרה את השיר, ביחד עם הקהל, כשהיא לובשת שמלה כחולה ארוכה שמשתרעת על הבמה. ההופעה שהעלתה שאקירה לערוצה במהרה זכתה לאהדה רבה מצד מעריציה ומבקריה ונכון ל-13 ביולי 2018, היא צברה למעלה מ-28 מיליון צפיות.

## מיקומי שיא
השיר זכה להצלחה רבה במצעדים, ואף הצליח להגיע למקום ה-1 בצרפת, ובולוניה.

## נתוני מכירות

## היסטוריית יציאות לאור

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי שאקירה
קטגוריה:שירים בצרפתית
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי שאקירה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים של SNEP
קטגוריה:סינגלים בהוצאת CBS רקורדס
זוזו פטס

**זוזו פטס** (באנגלית: **The ZhuZhus**; בעבר נקראה **Polly and the ZhuZhu Pets**) היא סדרת אנימציה קנדית-אמריקאית המבוססת על זיכיון הצעצועים האמריקאי "אוגרי הזוזו". הסדרה מתמקדת בפרנקי פאמפלמוס, ילדה בת 8 בעלת ארבעה אוגרים מדברים: פיפסקוויק, מר סקוויגלס, צ'אנק ונאם נאמס, שהופיעו לראשונה בסרט Quest for Zhu משנת 2011. הסדרה החלה להיות משודרת בערוץ דיסני החל מה-12 בספטמבר 2016 בארצות הברית, ובהמשך בערוץ YTV בקנדה. בישראל, הסדרה דובבה לעברית, ושודרה בערוץ זום החל מה-13 באוגוסט 2017, והסתיימה ב-29 באוגוסט של אותה השנה.

## דמויות
### דמויות ראשיות
***פרנקי פאמפלמוס** (נקראה בעבר **פולי פאמפלמוס**) - ילדה בת 8 המשמשת בתור הבעלים של ה"זוזו פטס". חובבת ספורט, בעיקר בייסבול ורכיבה על סקייטבורד. 
***פיפסקוויק** - אוגרת בצבע צהוב המשמשת בתור המנהיגה הלא רשמית של ה"זוזו פטס". פיפסקוויק הייתה ה"זוזו" הראשון של פרנקי. סימן הלידה שלה, שנמצא על גבם של ה"זוזו פטס", הוא כוכב נופל.
***מר סקוויגלס** - אוגר בצבע כתום, ה"זוזו" הכי מבוגר בחבורה. ממציא ואוהב מדע; המצאותיו לרוב עוזרות לחבורה, אם כי הוא לא בודק אותן. סימן הלידה שלו הוא ספירלה.
***נאם נאמס** - אוגרת בצבע סגול. חובבת סריגה. סימן הלידה שלה הוא לב.
***צ'אנק** - אוגר בצבע כחול בהיר. כמו שמו, צ'אנק הוא שמנמן, ומשמש בעיקר לאתנחתא קומית. סימן הלידה שלו הוא שמש.
***הלן פאמפלמוס** - אמה של פרנקי.
***סטנלי פאמפלמוס** - אביה של פרנקי.

## מדבבים
במאי הדיבוב בעברית היו מייה קדוש, יונתן רוכמן וקוקי סלינס, והוא הופק על ידי גל לוי. הדיבוב לעברית הופק באולפני NDG Studios.

## שידור

### פרקים

#### עונה 1

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות הנפשה אמריקאיות
קטגוריה:ערוץ דיסני: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 2016
הרשות לאכיפה במקרקעין

**הרשות לאכיפה במקרקעין** היא זרוע אכיפה של ממשלת ישראל, הפועלת תחת המשרד לביטחון לאומי, בעיקר בתחום בלימת ומניעת בנייה בלתי חוקית.

## היסטוריה
הרשות הוקמה בשנת 1988 במסגרת משרד הפנים תחת השם "היחידה הארצית לפיקוח על הבניה".

עד להקמת היחידה פעלו בכל הארץ 10 מפקחי בנייה בלבד, שהיו חלק אורגני של לשכות התכנון המחוזיות ב-6 מחוזות משרד הפנים.

### תחת משרד האוצר
בחודש יולי 2015 אישרה הממשלה את הצעת שר האוצר, משה כחלון, לתיקון חוק התכנון והבנייה, ולהעברת מינהל התכנון ולשכות התכנון המחוזיות ממשרד הפנים למשרד האוצר, לרבות העברה לשר האוצר של סמכויות שר הפנים לפי חוק התכנון והבנייה. 

ביוני 2016 החליטה הממשלה על הרחבת סמכויותיה של היחידה. החלטה זו מומשה בתיקון מס' 116 לחוק התכנון והבנייה.

### תחת המשרד לביטחון לאומי
ביולי 2024 אישרה מליאת הכנסת את העברת הרשות לסמכות המשרד לביטחון לאומי.

כיום פועלת היחידה כגוף אוטונומי, בכפיפות למנכ"ל משרד האוצר, בפריסה ארצית הכוללת 4 יחידות פיקוח מחוזיות וכן גוף מטה שממוקם בבית ההבדל בירושלים ומהווה את הנהלת היחידה. חלקם הגדול של עובדי היחידה הם עובדי פיקוח מקצועיים הפועלים בשטח,ומחצית העובדים הם עובדי מטה עובדי משרד (מזכירות ומרשם פלילי מודיעין וכדומה).

עבודת המפקחים כוללת איתור עבירות בנייה ונקיטת פעולות אכיפה, תוך כניסה למקרקעין, איסוף ראיות ועיבודן ובכלל זה תיעוד בשטח, חקירה  באזהרה וגביית עדויות מחשודים בביצוע עבירות בנייה, לצורך מיגור עבירות הבנייה ולמיצוי הדין עם עברייני הבנייה. זאת, באמצעות נקיטה בהליכים מנהליים ומשפטיים שונים, כגון: הכנת תיקי תביעה ומסירת הודעת קנס ו/או העברתם לתובע לצורך הגשת כתבי אישום, הוצאת צווים מינהליים ושיפוטיים (הפסקה, הריסה וכו') והריסת הבנייה הבלתי חוקית.

היחידה פועלת בעצמה באיתור, במניעת עבירות ובאכיפת החוק בשטחים גליליים ופתוחים, בד בבד עם הפיקוח על פעילות האכיפה של הוועדות המקומיות בתחום שיפוטן (לעיתים: תוך פעולה עצמית במקומן), במקרים בהם נמנעות הוועדות המקומיות מלנקוט בפעולות אכיפה מספקות המתחייבות מהחוק, או שהן מתקשות (או מתרשלות) בביצוען.

משימות הפיקוח והאכיפה מבוצעות בשיתוף פעולה עם משטרת ישראל ועם גורמי אכיפה אחרים.

## ראו גם
* רשות מקרקעי ישראל

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משרד האוצר
קטגוריה:ישראל: תכנון ובנייה
קטגוריה:המשרד לביטחון הפנים
מחוז דרום דבלין

**מחוז דרום דבלין** (באנגלית: **County South Dublin**, באירית: **Contae Baile Átha Cliath Theas**) הוא מחוז משנה באירלנד, חלק ממחוז דבלין. המחוז ממוקם בפרובינציית לנסטר, ובירת המחוז היא העיר טלאט, בו היא העיר הגדולה ביותר. לפי מפקד אוכלוסין משנת 2016, מתגוררים במחוז כ-265,205 תושבים, והוא המחוז הרביעי בגודלו מבחינת אוכלוסייה באירלנד כולה. המחוז גובל במחוז ויקלו מדרום, במחוז קילדייר מדרום מערב, בעיר דבלין ממזרח, במחוז דן-לירי-ראת'דאון מדרום מזרח ובמחוז פינגל מצפון מזרח (ביניהם מפריד נהר הליפי). בשנת 1994, פוצל מחוז דבלין לארבעה מחוזות משנה:
*שטח העיר דבלין, בירת אירלנד
*מחוז פינגל
*מחוז דרום דבלין
*מחוז דן-לירי-ראת'דאון

ערים גדולות נוספות במחוז הן לוקאן וקלונדלקין. רובו של המחוז מעויר מאוד, אך חלקים קטנים במערבו ובדרומו נשארו כפריים. לרובע ברנט בעיר לונדון ולמחוז דרום דבלין קשרי ערים תאומות.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:לנסטר
דרום דבלין
מחוז פינגל

**מחוז פינגל** (באנגלית: **County Fingal**, באירית: **Contae Fine Gall**) הוא מחוז משנה באירלנד, חלק ממחוז דבלין. המחוז ממוקם בפרובינציית לנסטר, ובירת המחוז היא העיר סוורדס. לפי מפקד אוכלוסין משנת 2016, מתגוררים במחוז כ-296,214 תושבים, והוא המחוז השלישי בגודלו מבחינת אוכלוסייה באירלנד כולה. המחוז גובל במחוז מית' ממערב ומצפון, במחוז דרום דבלין מדרום מערב (ביניהם מפריד נהר הליפי), בעיר דבלין מדרום ובים האירי ממזרח. בשנת 1994, פוצל מחוז דבלין לארבעה מחוזות משנה:
*שטח העיר דבלין, בירת אירלנד
*מחוז פינגל
*מחוז דרום דבלין
*מחוז דן-לירי-ראת'דאון

שם המחוז נגזר מהביטוי האירי *Fine Gall*, שמשמעו ״שבט זר״, כך כינו האירים המקומיים את שטח האזור שבו התיישבו הוויקינגים בעבר. מחוז פינגל היה חלק מממלכת דבלין הוויקינגית בין השנים 841 ו-1169, אז נכבשה בידי ממלכת אנגליה. במחוז הייתה מדוברת עד אמצע המאה ה-19 השפה הפינגלית שנכחדה, שפת כלאיים של אנגלית עתיקה, אנגלית תיכונה, נורדית עתיקה ואירית. בשנת 1628 העניק צ'ארלס הראשון, מלך אנגליה את התואר רוזן פינגל, תואר אשר בוטל בשנת 1984.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:לנסטר
פינגל
גיל אגינסקי

**גיל אגינסקי-פרץ** הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, בתפקידו האחרון כיהן כמפקד בסיס חיפה של חיל הים.

## ביוגרפיה
אגינסקי התגייס לצה"ל ב-1988 ועשה את מרבית שירותו בחיל הים בשייטת הצוללות, כחייל וכקצין בצוללות מסדרת גל ומסדרת דולפין. פיקד על הצוללת אח"י תקומה. בשנים 2011 עד מאי 2015 פיקד על שייטת הצוללות. בתקופת כהונתו הוכנסה לשירות הצוללת הראשונה מסדרת דולפין AIP "אח"י תנין". בתפקידו הבא שירת כנספח חיל הים בארצות הברית. באוגוסט 2017 קודם לדרגת תת-אלוף ומונה למפקד בסיס חיפה. ביולי 2020 סיים את תפקידו בצה"ל.

באפריל 2022 הצטרף לחברת טורבוג'ן, העוסקת בפיתוח מיקרו-טורבינה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מפקדי שייטת הצוללות
קטגוריה:מפקדי בסיס חיפה
קטגוריה:נספחי חיל הים בארצות הברית
קטגוריה:בוגרי קורס חובלים
קטגוריה:תתי-אלופים בחיל הים
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
מכנסונים

ממוזער|250px|אישה לבושה במכנסונים
**מכנסונים** (באנגלית: **Hotpants**) הם גרסה קצרה יותר של מכנסיים קצרים הנלבשים על ידי נשים ובמידה פחותה יותר גם על ידי גברים. אין הגדרה ברורה המבדילה בין מכנסיים קצרים למכנסונים, והגדרה זו השתנתה לאורך השנים, אך לרוב משתמשים במונח מכנסונים לתיאור מכנסיים קצרים במיוחד, צמודים ושאורכם אינו ארוך בהרבה מקו הישבן, ולפעמים אפילו קצר ממנו. שמם נוצר מהלחם של המילה מכנסיים וקטנים.

מכנסונים נלבשו עוד מ-1930, אך היו מוגבלים לאירועי ספורט, חוף הים או מכנסי נוחות ביתיים.

בשנות ה-60 ניסו בתי אופנה רבים למצוא תחליף לחצאיות המיני הפופולריות לתקופה בעזרת משחקים עם הפרופורציות והאורך של פרטי לבוש נשי.

ב-1970 פרסם בית אופנה צרפתי WWD מכנסונים כפריט יוקרה, עשויים מסטן וקטיפה. בתי אופנה רבים אחרים אימצו את הרעיון והחלו לשווק מכנסונים זולים בכל הגזרות והבדים שהפכו במהרה לפריט אופנה פופולרי. הם החלו להופיע כמדים של מעודדות, בגדי יציאה למועדוני ריקודים ובגדי הופעה בעולם הבידור.

אחד הטיעונים לפופולריות הגואה של המכנסונים היה רצון הנשים להביע את חירותן בעקבות ההצלחות של התנועה לשחרור האישה. ההיסטוריונית ואלרי סטיל מסבירה בספרה שהמכנסונים הפכו מיד לפריט לבוש המזוהה עם מיניות, ומאמצע שנות ה-70 הפכו ללבוש של יצאניות. דוגמה לכך אפשר לראות בסרט נהג מונית בו ג'ודי פוסטר לובשת מכנסונים כשהיא מגלמת יצאנית. אימוץ המכנסונים בידי תעשיית המין פגעה בפופולריות שלהם והם נשארו פופולריים בעיקר בעולם הבידור.

משנות ה-2000 זמרות פופ רבות כגון בריטני ספירס וקיילי מינוג נהגו להופיע עם מכנסונים קצרים צמודים, ותרמו לעליה חדשה בפופולריות של המכנסונים שנמשכת על ימינו. כבגדי רחוב הם נפוצים בעיקר בקרב מתבגרות ונשים צעירות שאימצו אותם כפריט לבוש יום יומי.

## סוגי מכנסונים

קובץ:Wonderworld lean.jpg|מיילי סיירוס לובשת מכנסונים בהופעה 
קובץ:Dallas Cowboys Cheerleaders - Series 02 - 009.jpg|מדי מעודדת של הדאלאס קאובויס
קובץ:Vancouver Pride 2008 (30).jpg|מכנסוני ספורט


## ראו גם
*מכנסיים קצרים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מכנסיים
שלמה צופיוף

**שלמה צופיוף** (1876–1936) היה סוחר ואיש ציבור, ממנהיגי ומנכבדי העדה הבוכרית בירושלים, מייסד "בית צופיוף" בשכונת הבוכרים בעיר ומו"ל ספרי יהדות.

## קורות חיים
נולד בבוכרה שבאוזבקיסטן בחודש אפריל 1876 (ניסן ה'תרל"ו) לדוד צופיוף. בצעירותו למד בתלמוד תורה ובבית ספר מקומי, ובסיום לימודיו החל לעסוק במסחר.

בשנת 1902 (ה'תרס"ב) ערך ביקור בן מספר חודשים בארץ ישראל, וייסד בירושלים יחד עם אביו מבנה הקדש לבני עדתו. בשנת 1904 (ה'תרס"ד) ביקר שוב בירושלים, לפני פטירת אביו, ושהה בעיר תקופה ממושכת. בתקופה זו ייסד בירושלים ישיבה על שם אביו, והקים בה ספרייה גדולה שרכש.

בקיץ של שנת 1906 (ה'תרס"ו) חזר לבוכרה, והתיישב בסמרקנד. בתקופת שהותו שם נחשב לאחד מסוחרי האריגים הגדולים בחבל טורקסטן. כן בנה בעיר מקווה ובית כנסת גדול, וייסד חברות ואגודות למען רווחת הציבור. כאות הוקרה על פעילותו, קיבל מספר אותות כבוד מהממשל הרוסי בשם הצאר ניקולאי השני.

בשל המהפכה הרוסית, נשללו ממנו על ידי ממשל ברית המועצות נכסיו, שכללו מבני פאר, בתי חרושת ומבנים ששימשו כמשכן לאגודות ציבוריות.

בין השנים 1906–1921, למרות שהתגורר בסמרקנד, ביקר לעיתים בירושלים, ולאחר מלחמת העולם הראשונה פעל לשקם את שכונת רחובות הבוכרים.

בשנת 1921 (ה'תרפ"א) עלה סופית לארץ ישראל והשתכן בירושלים. עם בואו שימש כאפוטרופוס הכללי של הקדשות העדה הבוכרית בעיר, ולאחר פטירת הרב שלמה מוסיוף בשנת 1922 (ה'תרפ"ב), מונה לשמש כראש קהילת יוצאי בוכרה בירושלים, וכל צורכי העדה נוהלו על ידו.

בירושלים ייסד בתי הקדש לעניים, ובתים נוספים בשכונת רחובות הבוכרים. כן ייסד במבנה שהקים ישיבה בשם "מדרש שלמה", בה למדו חכמי הבוכרים מדי יום זוהר, ספרי מוסר ועוד. במבנה הישיבה, המכונה כיום "בית צופיוף", שכנה ישיבת פורת יוסף לאחר נפילת הרובע היהודי בשנת 1948, וכיום פועלים במבנה שלושה בתי כנסת.

שימש כחבר "ועד העזרה לפליטים הבוכרים בירושלים", שהעלה עשרות משפחות מפליטי בוכרה ארצה. לצידו שימשו כחברי הוועד ארי ברוכוף, הרב אברהם אמינוף, הרב משה יצחקוף הכהן ועוד.

הלך לעולמו ב-30 באוגוסט 1936 (י"ב באלול ה'תרצ"ו).

### ספרים שהוציא לאור
בשנת 1905 (ה'תרס"ה) לקח חלק בהוצאת תרגום התנ"ך לפרסית. בשנת 1912 (ה'תרע"ב) הדפיס ספר תהילים ייחודי למקובלים. בשנת 1919 (ה'תרע"ט) השתתף בהוצאת ספר חק לישראל, וגולת הכותרת של הוצאותיו הוא סידור התפילה "בית דוד ושלמה" שהוציא לאור בשנת 1934 (ה'תרצ"ד).

## קישורים חיצוניים
* **[https://archive.org/details/siddur-beit-david-u-shelomoh-jerusalem-1934-images/page/n3/mode/2up סידור בית דוד ושלמה]** בארכיון האינטרנט (סריקה מלאה)
* 
* 

קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:סוחרים
קטגוריה:אנשי עסקים יהודים אוזבקים
קטגוריה:יהודים בוכרים
קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:שכונת הבוכרים: אישים
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1876
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1936
ג'יי סילבריה

**ג'יי סילבריה** (באנגלית: **Jay B. Silveria**) הוא קצין בדימוס בדרגת לוטננט גנרל, שירת כמפקד אקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית.
## ביוגרפיה
סילבריה סיים ב-1985 את לימודיו באקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית. עבר קורס טיס בבסיס ויליאמס באריזונה והוכשר כטייס קרב.

שירת כמדריך טיסה של מטוסי T-37. עבר הכשרה בטייס F-15E ושירת כמדריך טיסה בטייסת 334. בשנים 1995–1995 הוצב באנגליה כטייס F-15E בכנף 48. בתפקידו הבא שירת כעוזרו של מפקד כוחות נאט"ו ומפקד פיקוד אירופה של ארצות הברית. לאחר לימודים במכללה לפיקוד ומטה של חיל האוויר חזר לאנגליה ושירת בטייסת הקרב 492 ובכנף 48.

ביוני 2005 קודם לדרגת קולונל ומונה למפקד מרכז מבצעי האוויר והחלל בבסיס רמשטיין שבגרמניה. בינואר 2006 מונה לסגן מפקד כנף 48. ביולי 2007 מונה לעוזר מפקד פיקוד אירופה. באוגוסט 2008 מונה למפקד כנף 48.

ביולי 2010 מונה למפקח הכללי של חיל האוויר וקודם לדרגת בריגדיר גנרל. באפריל 2013 מונה לסגן מפקד חיל האוויר ה-14 הפועל במסגרת פיקוד החלל של חיל האוויר.

בפברואר 2014 מונה למפקד מרכז הלוחמה של חיל האוויר ובתפקיד זה קודם לדרגת מייג'ור גנרל. באפריל 2016 מונה לסגן מפקד פיקוד כוחות האוויר של פיקוד המרכז.

באוגוסט 2017 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה למפקד אקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית. הוא פרש מהשירות בספטמבר 2020.

במהלך שירותו צבר סילבריה למעלה מ-3,900 שעות טיסה, על מטוסי T-37 טוויט, T-38 טאלון, F-15 איגל, F-15E, F-35 לייטנינג II ומסוקי סיקורסקי HH-60.

סילבריה בעל תואר שני במדעי החברה מאוניברסיטת סירקיוז, בוגר המכללה הלאומית למלחמה של חיל האוויר, בוגר קורס בכירים באוניברסיטת הרווארד וקורס נשיאי מוסדות חינוך בהרווארד.

## קישורים חיצוניים

*ביוגרפיה באתר אקדמיית חיל האוויר

קטגוריה:גנרלים בחיל האוויר של ארצות הברית
קטגוריה:מעוטרי מדליית השירות המצוין של חיל האוויר
קטגוריה:אמריקאים מעוטרי אות לגיון ההצטיינות
קטגוריה:מעוטרי מדליית האוויר
קטגוריה:טייסי חיל האוויר של ארצות הברית
קטגוריה:מעוטרי כוכב הארד
קטגוריה:נשיאי אקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי אקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סירקיוז
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1949
מרגרט מארי

**מרגרט אליס מארי** (באנגלית: **Margaret Alice Murray**; 13 ביולי 1863 – 13 בנובמבר 1963) הייתה אגיפטולוגית, ארכאולוגית, אנתרופולוגית, והיסטוריונית אנגלית. האישה הראשונה שמונתה לתפקיד מרצה לארכאולוגיה בממלכה המאוחדת, היא עבדה בקולג' האוניברסיטאי של לונדון (UCL) מ-1898 עד 1935. היא שימשה כנשיאת אגודת הפולקלור מ-1953 עד 1955.

היא נולדה למשפחה אנגלית ממעמד כלכלי בינוני-עשיר בכלכותה, בהודו הבריטית. בנעוריה היא עברה בין הודו, בריטניה, וגרמניה. היא קיבלה הכשרה גם כאחות וגם כעובדת סוציאלית. בשנת 1894 היא עברה ללונדון והחלה ללמוד אגיפטולוגיה ב-UCL. התפתחה ידידות בינה לבין ראש המחלקה פלינדרס פיטרי, אשר עודד את הפרסומים האקדמאיים המוקדמים שלה ומינה אותה למרצה בכירה (Junior Professor) בשנת 1898. ב-1902–1903 היא לקחה חלק בחפירות של פיטרי באבידוס שבמצרים, שם גלתה את המקדש של אוסיריון, וחקרה את בית הקברות סקארה. בנוסף לעבודה שלה ב-UCL, היא גם העבירה שיעורים והרצאות במוזיאון הבריטי ובמוזיאון מנצ'סטר, שם בשנת 1908 היא הובילה את ההתרה של המומיה של Khnum-nakht, אחד מהמומיות שנמצאו בקבר של שני האחים – הפעם הראשונה שאישה פתחה מומיה בפומבי. היא גם כתבה מספר ספרים על אגיפטולוגיה המיועדים לקהל הרחב.

מארי הייתה מאוד מעורבת בתנועת הגל הראשון של הפמיניזם. היא הצטרפה לאיחוד הנשים הפוליטי והחברתי והקדישה זמן רב בשיפור מעמד נשים ב-UCL. כשלא יכלה לחזור למצרים בשל מלחמת העולם הראשונה, היא ריכזה את המחקר שלה על השערת כת-המכשפות, תאוריה שציד המכשפות בעידן המודרני-מוקדם של הנצרות היה ניסיון לכיבוי שרידים של דת פגנית קדם-נוצרית. למרות שמאוחר יותר התאוריה נשללה מבחינה אקדמית, היא צברה תשומת לב נרחבת, והייתה לה השפעה משמעותית על התנועה הדתית ויקה.

משנת 1921 עד שנת 1931 מארי התעסקה בחפירות של אתרים פרהיסטוריים במלטה ובמנורקה, ופיתחה את העניין שלה בפולקלור. היא קיבלה תואר דוקטור לשם כבוד בשנת 1927, ומונתה כפרופסור-חבר בשנת 1928, ופרשה מן UCL ב-1935. באותה שנה היא הגיעה לארץ ישראל כדי לסייע לפיטרי בחפירת תל אל-עג'ול ובשנת 1937 היא הובילה חפירה קטנה ליד פטרה בירדן. בתור נשיאת אגודת הפולקלור היא הרצתה במוסדות כמו אוניברסיטת קיימברידג', והמשיכה לפרסם באופן עצמאי עד יום מותה.

העבודה של מארי באגיפטולוגיה וארכאולוגיה זכתה לשבחים וזיכתה אותה בכינוי "הזקנה המכובדת של האגיפטולוגיה". לעומת זאת, העבודה שלה בהיסטוריה של הכישוף והפולקלור קיבלה ביקורת קשה בעולם האקדמי. היא ידועה גם בכינוי "הסבתא של הוויקה".

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אנתרופולוגים בריטים
קטגוריה:פמיניסטיות בריטיות
קטגוריה:ארכאולוגיות בריטיות
קטגוריה:ארכאולוגים בריטים
קטגוריה:אגיפטולוגיות
קטגוריה:אגיפטולוגים
קטגוריה:סופרות אנגליות
קטגוריה:היסטוריוניות בריטיות
קטגוריה:בריטיות שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1863
קטגוריה:בריטיות שנפטרו ב-1963
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1963