open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
דל קרי

**וורדל סטפן "דל" קרי האב** (באנגלית: **Wardell Stephen "Dell" Curry I**; נולד ב-25 ביוני 1964) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק במשך 16 עונות בליגת ה-NBA בעמדת הקלע. מדורג במקום הראשון בתולדות קבוצת שארלוט הורנטס במספר משחקים (701), ובמקום השני במספר הנקודות (9,839), והשלשות (929) שקלע. ממוצעיו לאורך הקריירה עומדים על 11.7 נקודות, 2.4 ריבאונדים ו-1.8 אסיסטים למשחק. אביהם של שחקני ה-NBA סת' וסטפן קרי.

## תיכונים ומכללות
קרי נולד בעיר הריסונבורג שבווירג'יניה, והוביל את קבוצת התיכון בה למד לאליפות התיכונים של וירג'יניה הן בכדורסל והן בבייסבול. בעונת 1981/1982, האחרונה של קרי בתיכון, נבחר להשתתף במשחק ה"". הודות להצטיינותו כמגיש (Pitcher) בבייסבול, נבחר על ידי קבוצת ה-MLB טקסס ריינג'רס בדראפט 1982.

בתקופת המכללות למד בווירג'יניה טק ושיחק בקבוצת הכדורסל שלה במשך 4 שנים, במהלכן העמיד ממוצעים של 19.0 נקודות למשחק. בעונתו האחרונה, 1985/1986, קלע 24.1 נקודות בממוצע למשחק וזכה בתואר השחקן המצטיין של "מחוז מטרו". בתקופתו של קרי משחקי ליגת המכללות לא כללו קשת שלוש, כך שיכולת הקליעה מרחוק בה ניחן לא באה לידי ביטוי במלואה. את קריירת המכללות שלו סיים קרי כחוטף המוביל בתולדות וירג'יניה טק עם 295 חטיפות, ובמקום השני בטבלת הקלעים עם 2,389 נקודות. בסיום לימודיו נבחר קרי בשנית בדראפט ה-MLB, הפעם על ידי קבוצת בולטימור אוריולס, אך בחר להמשיך בקריירת כדורסל.

בשנת 1986 העלתה אוניברסיטת וירג'יניה טק את גופייתו של קרי, עם המספר 30, לתקרת אולם הכדורסל של הקבוצה.

## קריירה מקצועית
קרי נבחר על ידי יוטה ג'אז בבחירה ה-15 בדראפט ה-NBA לשנת 1986. בעונתו היחידה ביוטה קלע 4.9 נקודות למשחק, ובסיומה נשלח בטרייד לקליבלנד קאבלירס, יחד עם קנט בנסון, בתמורה לדריל דוקינס. בעונת  שיפר את תפוקתו תחת המאמן לני וילקינס ל-10.0 נקודות למשחק, כמחליפו של הקלע רון הארפר. לפני עונת  נבחר על ידי שארלוט הורנטס כבחירתה הראשונה בדראפט ההרחבה של שנת 1988, ובכך היה למעשה שחקנה הראשון של הקבוצה אי פעם. קרי שיחק עבור ההורנטס ב-10 העונות הבאות, עד , בעיקר כשחקן ספסל המתמחה בקליעת שלשות. בתקופה זו היה אחד משחקני הספסל הבולטים בליגה, ובעונת  אף זכה בפרס השחקן השישי של העונה לאחר שקלע 16.3 נקודות בממוצע למשחק. נכון לשנת 2018, מדורג קרי במקום השני בתולדות ההורנטס בנקודות (9,839) ושלשות (929), ובמקום הראשון במשחקים (701), סלי שדה (3,951) ועבירות (1,357).

במהלך עונת  חתם במילווקי באקס עד סיום העונה, ובשלוש העונות הבאות שיחק עבור טורונטו ראפטורס כמחליפו של וינס קרטר. בתום עונת  הודיע על פרישה ממשחק, בגיל 37. לאורך הקריירה עברה קבוצתו של קרי סיבוב פלייאוף פעמיים בלבד - ההורנטס בעונת  והראפטורס בעונת . בעת פרישתו היה הקלע המוביל בתולדות שארלוט הורנטס, וכן דורג במקום העשירי בטבלת קלעי השלשות ב-NBA, עם 1,245 בסך הכול.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי וירג'יניה
קטגוריה:פרשני כדורסל אמריקאים
קטגוריה:כדורסלני יוטה ג'אז
קטגוריה:כדורסלני קליבלנד קאבלירס
קטגוריה:כדורסלני שארלוט הורנטס
קטגוריה:כדורסלני מילווקי באקס
קטגוריה:כדורסלני טורונטו ראפטורס
קטגוריה:כדורסלני וירג'יניה טק
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:בחירות דראפט של יוטה ג'אז
קטגוריה:וירג'יניה: כדורסלנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1964
האצטדיון העירוני לוד

**אצטדיון טוטו לוד** אשר נקרא מ-2024 אצטדיון בני רגב, הוא אצטדיון כדורגל השוכן בעיר לוד ומשמש את קבוצות הכדורגל הפועל לוד מליגה א' דרום. בעבר, שימש אף את קבוצת הכדורגל הפועל בני לוד, שהתפרקה.

## היסטוריה
האצטדיון הוקם ב-1984.
בקיץ 2015 אירח האצטדיון ארבעה משחקים באליפות אירופה בכדורגל נשים עד גיל 19 שנערכה בישראל, שלושה משחקים השלב בבתים ומשחק אחד בחצי הגמר.
כחלק מההכנות לטורניר זה שופץ המגרש והוחלפו בו המושבים, נסללה חניה חדשה וכן הותקנו עמודי תאורה על מנת שיוכל האצטדיון לארח משחקים גם בשעות הערב. בסמיכות לאצטדיון מצויים שני מגרשי אימונים וכן מגרש למשחקים הכולל טריבונה ל-400 צופים, ובדרומו בנוי מבנה דו קומתי ובו חדרי הלבשה, חדר שופטים, מחסנים ומספר משרדים. מדרום למגרשי האימונים אף קיימת קריית ספורט הכוללת בריכת שחייה ציבורית ומגרשי טניס.

בעונת 2019/20 שיחקה בו באופן זמני גם מ.ס. כפר קאסם.

בסוף חודש אוגוסט 2021 אושר בוועדת השמות העירונית שהאצטדיון יקרא על שם בני רגב, לשעבר ראש עיריית לוד. בפועל שינוי השם בוצע רק באפריל 2024.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:לוד: מבנים
לוד
קטגוריה:לוד: ספורט
קווינטוס פולביוס פלאקוס (קונסול בשנת 237 לפנה"ס)

**קווינטוס פולביוס פלאקוס** (בלטינית: **Quintus Fulvius Flaccus**; ? - 205 לפנה"ס) היה מגיסטראט רומאי, בן המאה ה-3 לפנה"ס.

## ביוגרפיה
פולביוס פלאקוס היה בן למשפחת הפלביי. הוא היה בנו של מרקוס פולביוס פלאקוס (קונסול בשנת 264 לפנה"ס)  ואחיו הגדול של גנאיוס פולביוס פלאקוס.

הוא נבחר לתפקיד הקונסול בשנת 237 לפנה"ס יחד עם לוקיוס קורנליוס לנטולוס קאודינוס, ונלחם בהצלחה נגד הליגורים באיטליה. הוא נבחר לקונסול פעם שנייה בשנת 224 לפנה"ס יחד עם טיטוס מאנליוס טורקוואטוס, והשניים ניהלו בהצלחה מלחמה נגד הגאלים בצפון איטליה. טורקוואטוס ופלאקוס היו שני המצביאים הרומאיים הראשונים שחצו את הנהר פו. בשנת 216 לפנה"ס מונה לפונטיפקס, ובשנת 215 לפנה"ס לפראיטור. במסגרת תפקידו זה הוא קיבל פקודה מהסנאט הרומי להקים לגיון חדש אשר היה עתיד להישלח למערכה נגד המורדים בסרדיניה.

בשנת 214 לפנה"ס הוא נבחר שוב לפראיטור. בשנת 213 לפנה"ס מונה גאיוס קלאודיוס קאנתו לדיקטטור, והוא מינה את פלאקוס למגיסטר אקוויטום. במקביל, הגיש פלאקוס את מועמדותו לקונסול פעם שלישית, ואכן נבחר לקונסול של שנת 212 לפנה"ס יחד עם אפיוס קלאודיוס פולכר. הוא ניסה להיבחר גם לתפקיד הפונטיפקס מקסימוס, אולם נכשל.

במסגרת תפקידם, החלו הקונסולים החדשים להטיל מצור על קאפואה, ובזזו את השדות באזור. חניבעל שלח את חנו בן בומילקר כדי לדאוג לאספקת תבואה סדירה לקפואה. חנו הגיע מברוטיום ואסף תבואה מבעלות הברית הקמפניות. הוא חנה בסתר כשלושה קילומטרים מבנבנטום, ושלח משם את התבואה אל קפואה. הקונסולים קיבלו מידע על כך וחנו בבנבנטום עצמה, מרחק של יום מקפואה, במטרה לארוב לשיירת האספקה של חנו. התפתח קרב, במהלכו ספגו הקרתגים אבדות כבדות והרומאים בזזו את האספקה. חניבעל השתכנע שההגנה על קפואה חשובה, והחל לנוע אליה. הקונסולים קיבלו מידע על התקדמות מחנהו של חניבעל, ועל כן הזעיקו את הפרוקונסול טיבריוס סמפרוניוס גרקכוס, שחנה בלוקאניה. עם זאת, גרקכוס מת בדרך וצבאו התפזר. הקונסולים ניסו את כוחם בהתמודדות קצרה עם חניבעל, אולם הובסו והחליטו להתפצל. פלאקוס נסוג אל קומאי ופולכר נסוג אל לוקאניה.

עם סיום השנה הוחלט להאריך את האימפריום של השניים, והם המשיכו בהטלת מצור על קפואה. הם בנו סוללות סביב קפואה במטרה לכתר אותה ולהרעיב אותה. חניבעל הותיר בברוטיום את כל הציוד הכבד והשלל שלו, ועם חיל רגלים קל ופרשים קלים נע במהירות מטראנטום אל קפואה. הוא הסתתר מאחורי הר טיפאטה ואז תקף בהפתעה את הצרים. הרומאים הופתעו ופולכר נפצע קשה במהלך הלחימה, מה ששיבש את שרשרת הפיקוד הרומאית, אולם הרומאים החזיקו מעמד. חניבעל הבין שלא יוכל לשבור את הצרים על קפואה, והחליט לנסות לאלץ אותם לסגת על ידי איום על רומא עצמה. הניסיון נכשל, ועם סיום השנה נכבשה קפואה. פלאקוס התייחס באכזריות רבה אל תושבי העיר הכבושה.

הוא היה כעת בשיא תהילתו, עם זאת, אחיו גנאיוס פולביוס פלאקוס הובס בקרב הרדוניה בידי חניבעל, ונגזרה עליו גלות. פלאקוס סירב להתערב לטובת אחיו. לקראת סוף שנת 211 לפנה"ס חזר לרומא ומונה לדיקטטור כדי לקיים את הבחירות. הוא נבחר לקונסול פעם רביעית בשנת 209 לפנה"ס יחד עם פאביוס מאקסימוס. הוא כבש מספר ערים בלוקאניה שהחשובה שבהן הייתה וולקיי (Volceii כיום בוצ'ינו; Buccino). האימפריום שלו הוארך גם לשנת 208 לפנה"ס עם לגיון אחד תחת פיקודו. הוא נזכר לאחרונה כמפקד לגיון בשנת 207 לפנה"ס.

## לקריאה נוספת

* J. F. Lazenby, **Hannibals war**, Aris & Phillips, 1978
* .


## הערות שוליים

קטגוריה:רומאים במלחמה הפונית השנייה
קטגוריה:קונסולים ברפובליקה הרומית
קטגוריה:רומאים בתקופת הרפובליקה
פלטבוש

**פלטבוש** (באנגלית **Flatbush**) היא שכונה ברובע ברוקלין בעיר ניו יורק שבארצות הברית.  השם פלטבוש בשיחה בין יהודים נצא על כמה שכונות אחרים, כמו מידווד (Midwood), מרין פארק (Marine Park), גרייבסענד (Gravesend), וכמה שכונות אחרים. פלטבוש היא לצפון של פלטבוש יהודית על מפים של עיר נוי יורק.

בשכונה נמצא אחד הריכוזים החרדיים הגדולים בניו יורק וממוקמות בין השאר הישיבות המפורסמות מיר, תורה ודעת, חיים ברלין, וישיבות רבות נוספות. כן ממוקם בשכונה בית הספר התיכון היהודי ישיבה דפלטבוש המשויך לאורתודוקסיה המודרנית של ארצות הברית.

## אטימולוגיה
השם "פלטבוש" לקוח מהשפה ההולנדית ומשמעותו פלט - מישור, בוש - יער, והאזור נקרא כך עקב היותו מישור שטוח ומיוער.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:יהדות בברוקלין
קטגוריה:ברוקלין: שכונות
קטגוריה:קהילות יהודיות בארצות הברית
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1651
גשר מקורה

ממוזער|גשר עץ 1613
**גשר מקורה** הוא גשר עץ (או מבנה דמוי גשר) המכוסה מכל צדדיו ומלמעלה. מטרת הכיסוי היא להגן על מבנה הגשר העשוי עץ מפני פגעי מזג האוויר, בעיקר גשם ושמש. גשרי עץ שאינם מקורים שורדים בדרך כלל כ-10 עד 15 שנים. גשרים בעלי כיסוי שנועד למטרה אחרת לעיתים מכונים אף הם גשרים מקורים, המטרות האחרות עשויות להיות הגנה על האנשים ההולכים, וכן למניעת סוסים מהבהלה מהמים.

## היסטוריה והתפתחות
ממוזער|גשר באומגרדנר. בתמונה נראה השלד העשוי עץ של הגשר מוגן על ידי הכיסוי.
בעבר הכיסוי של הגשרים המקורים היה נעשה על ידי קורות שהונחו לאורך הגשר בין עמודים שהיו תקועים בקרקע הנחל או הנהר משני צידי הגשר. הבעיה בשיטה זו היא שהיא הגבילה את הרוחב המרבי של הגשר לאורך של הקורות. פיתוח מסבך העץ של הגשר פתר בעיה זו ואפשר את הרחבת הגשרים מעבר לגודל אליו היו מוגבלים בגשרים שנבנו בצורת הקורות או בצורת הקשתות. הדבר התאפשר בגשרים הבנויים מכל חומר, בין אם עץ, אבן או אחרים. גשרים אירופאים קדומים השתמשו בדרך כלל במסבך המבוסס על עמוד מלך  או עמוד מלכה . גשרים מקורים קדומים בגרמניה השתמשו לעיתים במסבך המבוסס על לוחות שהונחו על קורות שהונחו בצורה אלכסונית וחוזקו במיתרים עיליים ותחתיים מקבילים.

הגשרים המקורים הראשונים שהחלו להיבנות באמריקה הצפונית נבנו בתחילת המאה ה-19. באמצע המאה ה-19 נטו ליצוק את הגשרים מברזל ולא לבנותם מעץ, להוציא אזורים בהם יש שפע עצים.

## קישורים חיצוניים

* 

מקורה
סולידריות (גרינלנד)

**סולידריות** (בגרינלנדית: **Atassut**, תרגום מילולי: "קורת גג", מתורגם גם כ"תחושת קהילה") היא מפלגה שמרנית ליברלית יוניוניסטית גרינלנדית ושותפתה של המפלגה הליברלית הדנית (Venstre).

במקור היא הייתה אחת המפלגות הגדולות והמשפיעות בגרינלנד, והיא ירדה בעקביות מאז אמצע שנות ה-90 של המאה ה-20. בבחירות הכלליות בגרינלנד 2014, היא זכתה רק ב-2 מושבים בפרלמנט של גרינלנד, אך בהמשך שניהם עזבו למפלגת סיומוט.

## תוצאות הבחירות

## מנהיגים
* 2019– אקאלו ירימיאסן
* 2017–2019 סיוורת ק. היילמן
* 2017–2017 קולוטאנגואךּ אינוךּ ברתלסן, ממלא מקום אחרי שקנוד כריסטיאנסן עזב את המפלגה
* 2014–2017 קנוד כריסטיאנסן
* 2009–2014 גרהרדט פטרסן
* 2005–2009 פין קרלסן
* 2002–2005 אוגוסטה סאלינג 
* 1993–2002 דניאל סקיפטה
* 1989–1993 קונרד סטינהולדט
* 1985–1989 אוטו סטינהולדט
* 1979–1984 לארס קמניץ

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:יוניוניזם גרינלנדי
קטגוריה:גרינלנד: מפלגות
קטגוריה:גרינלנד: מפלגות שמרניות
קטגוריה:גרינלנד: מפלגות ליברליות
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-1976
משה נטע לוי

**משה נטע לוי** (5 באפריל 1862–1935) היה מראשוני כפר סבא וממקימי שכונת נווה שלום בתל אביב, מוכתר המושבה.

## ביוגרפיה
משה נטע לוי נולד בשנת 1862 בבריסק שבליטא בפלך גרודנה. משפחתו עלתה לארץ ישראל בהיותו בגיל 8, והשתקעה בירושלים, שם למד ב"חדר" ובישיבה, ובמקביל למד מאביו את מקצוע הסנדלרות. משה נטע לוי עבר ליפו, ושם היה ממקימי שכונת נווה שלום.

בשנת 1911 עבר לכפר סבא, רכש שתי חלקות אדמה וכרם שקדים בגודל 60 דונם. כמה שנים אחרי שהגיע לכפר סבא, גורש יחד עם משפחתו מכפר סבא ליפו בתקופה בה שלטו הטורקים בארץ.

היה נשוי לפרומה, ולשניהם היו חמישה ילדים. בשנת 1917 נפטרה אשתו.

ארבע שנים לאחר מכן חזר לכפר סבא, בתור סנדלר, ובשנת 1923 קנה קיוסק והעמיד אותו ברחוב רוטשילד. במשך שנים היה מוכתר וחבר ועד המושבה, השתתף בהקמת מוסדות ציבוריים רבים בעיר, הגדול שבהם הוא בית הכנסת "אהל משה".

משה נטע לוי נפטר בשנת 1935 ונקבר בבית הקברות גאולים בכפר סבא.

## לקריאה נוספת
* משה אנגל, *ספר כפר סבא*, עיריית כפר סבא, 1973

קטגוריה:יהודים ליטאים
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:כפר סבא: מייסדים
קטגוריה:עולים לארץ ישראל בשנים 1800–1881
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הישן של כפר סבא
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1862
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1935
יצחק שיינפיין

**יצחק שיינפיין** (1871 – 29 באוגוסט 1921) היה מומחה לנטיעות ואחד ממקימי כפר סבא.

## קורות חיים
### חייו באוקראינה
שיינפיין נולד בעיר אוסטרוה שבווהלין, מערב אוקראינה, ללוי ורבקה שיינפיין. הוא למד בבית הספר הרוסי, ובשעות הפנאי קרא את התנ"ך בתרגום לרוסית, כמו גם אחיו שמעון, שהיה סופר. שיינפיין עבד זמן מה כלבלר בבית המשפט הממשלתי וכשהבין שאין סיכוי שיעלה דרגה בקרוב עבר לעבוד כפקיד מסחרי אצל סוכן ליד תחנת הרכבת. אחרי שגמר את שירותו בצבא בהצטיינות עסק בהוראת לימודים כלליים. הוא נבחן באודסה וקיבל תעודת גמר של בית הספר הריאלי.

### חייו בישראל
#### עבודתו כשתלן
ב-1904 עלה שיינפיין לארץ ישראל ועבד בכרמי ראשון לציון. לאחר מכן, קנה אדמה בכפר סבא ונטע כרם שקדים. ייעור הסביבה היה לו חשוב מאוד. בשל כך, התיישב באורווה בשטחי כפר סבא עוד לפני שהייתה ליישוב והכין משתלה לעצי אקליפטוס. שיינפיין הביא מלוד אלפי עציצים בעזרת גמלים והכין עשרות חביות אשר היה ממלא במשך היום מים בעבודת פרך, בתנאי השאיבה הפרימיטיביים של אותה תקופה.

#### חיי משפחה
בקיץ 1906, התיישב עם משפחתו ברחובות ובשנת 1908 נשא לאישה את דובה ממשפחת פדובה מרחובות. יחד, עברו לגור בפתח תקווה. בשנת 1913, עברו יצחק ודובה לכפר סבא והיו לאחד משנים עשר הזוגות הראשונים שהתיישבו בכפר סבא. לזוג נולדו שני ילדים, ושמם פנינה ויוחנן, שמאוחר יותר התיישבו אף הם בכפר סבא.

#### פרעות תרפ"א
במהלך פרעות 1921, נחרבו חלק מהבתים בכפר סבא, והזוג שיינפיין נשאו בסבל חורבנה ושיקומה של כפר סבא. כשהסתיימו הפרעות שיינפיין התחיל לשקם את ביתם, אך לקה בזיהום ובעיות דם. יצחק נלקח על גמל לכיוון בית החולים ביפו, אך מספר ימים לאחר שהגיע לשם, נקבע מותו. שיינפיין נקבר בבית הקברות הישן בתל אביב.

בשנת 1953 נקרא על שמו גן ציבורי בכפר סבא, "גן יצחק שיינפיין", בו נמצאים מבנה העירייה, הח'אן, באר המים ושני עצי האקליפטוס שנטע, אשר מופיעים בסמלה של העיר.

## לקריאה נוספת
* **כפר סבא,** הוצאת עיריית כפר סבא, 1973

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כפר סבא: מייסדים
קטגוריה:יהודים רוסים
קטגוריה:יהודים מווהלין
קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:ארץ ישראל: חקלאות
קטגוריה:חקלאים ביישוב
קטגוריה:יערנים
קטגוריה:מייסדי יישובים בארץ ישראל
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1871
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1921
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות טרומפלדור
גיטה באואר

**גיטה דוברו-באואר** (בגרמנית: **Gitta Bauer**; 1919, ברלין – 1990) הייתה עיתונאית, מתנגדת הנאצים וחסידת אומות העולם גרמנית.

## לפני עליית הנאצים לשלטון בגרמניה
גיטה באואר גדלה בבית קתולי בעל השקפות ליברליות. היא הייתה פעילה בתנועת נוער קתולית וכך גם שלוש אחיותיה. בתקופת אולימפיאדת ברלין נטתה לנאציזם עקב הסובלנות היחסית שהפגינה המפלגה הנאצית בתקופה זו, אך התפכחה ועם גבור איומי המלחמה מצד הנהגת המפלגה הנאצית, אימצה גישה ביקורתית כלפי המשטר הנאצי. היא כתבה עלון שבו מתחה ביקורת על המלחמה ושלחה עלון זה לחברים בחזית. עקב כך נאסרה לתקופה קצרה.

## בתקופת השלטון הנאצי בגרמניה
בשנים 1944 ו-1945 הסתירה גיטה באואר את היהודיה למחצה אילזה באומגרט (Baumgart) במשך תשעה חודשים. באומגרט עבדה במשרד התעופה תוך הסתרת זהותה היהודית-למחצה. עקב הערות אנטי נאציות שהשמיעה לאחר קשר העשרים ביולי, הייתה בסכנת מאסר ונאלצה להימלט. היא ברחה לבית משפחת דוברו (Dubro) ברובע שפנדאו בברלין. בני משפחת דוברו היו חברים של אמה היהודיה של באומגרט. שתי האחיות לבית דוברו, גיטה ומריה, הסתירו את אילזה בבית הוריהן. הן חלקו עמה את מנות המזון המצומצמות שקיבלו עקב הקיצוב של תקופת סוף המלחמה.

עקב פעילותה בתנועת נוער קתולית הייתה גיטה באואר תחת מעקב של הגסטפו וכך הייתה חשופה לסכנת חקירות באופן מיוחד. למרות זאת המשיכה במעשה ההצלה תוך סיכון חייה, בלא שקיבלה על כך תמורה, כספית או אחרת.

## לאחר המלחמה
לאחר המלחמה התגוררה גיטה באואר במזרח ברלין. היא נישאה ללאו באואר, וב-1950 נולד בנם. היא ובעלה נאסרו על ידי המשטר הקומוניסטי בחשד שהם מרגלים אמריקאים. לאו נשלח לגולאג בסיביר. גיטה עצמה נכלאה על ידי השטאזי לתקופה של כשלוש שנים בבאוצן.

עם שחרורה נמלטה באואר למערב גרמניה, שם הפכה לאנטי-קומוניסטית. היא עבדה ברשת התקשורת של אקסל שפרינגר ובעלה לאו עבד בעיתון '''שטרן'''.

בשנת 1985 הכיר יד ושם בבאואר כחסידת אומות העולם.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:גרמניות חסידות אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: גרמניה
קטגוריה:עיתונאיות גרמניות
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1919
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1919
קטגוריה:נפטרות ב-1990
ליה מנוליו

**ליה מנוליו-רייקה** (ברומנית: **Lia Manoliu-Raica**; 25 באפריל 1932 – 9 בינואר 1998) הייתה אתלטית רומנייה ואלופה אולימפית (מקסיקו 1968) בזריקת דיסקוס. מנוליו הייתה לאתלטית הראשונה שהתחרתה בשש אולימפיאדות (1952 - 1972).

## ביוגרפיה
בתור ילדה, מנוליו שיחקה טניס, טניס שולחן, כדורעף וכדורסל לפני שפנתה לתחום זריקת הדיסקוס בגיל 16. שנתיים לאחר מכן, הייתה לרומנייה הראשונה שזרקה דיסקוס למרחק של מעל 40 מטרים (41.4 מטר, ב-22 במאי 1950). באמצע שנות החמישים סיימה את לימודיה בפוליטכניון של בוקרשט. 

באולימפיאדת הלסינקי (1952) סיימה מנוליו במקום שישי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 42.64 מטר. היא שיפרה את תוצאתה באולימפיאדת מלבורן (1956) וסיימה במקום תשיעי בתוצאה של 43.90 מטר.

באליפות אירופה שנערכה בברן, שווייץ בשנת 1954 סיימה מנוליו במקום 7 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 43.86 מטר.

באולימפיאדת רומא (1960) זכתה מנוליו במדליית ארד בזריקת דיסקוס בתוצאה של 52.36 מטר, אחרי נינה רומשקובה שקבעה שיא אולימפי חדש של 55.10 מטר וטמרה פרס (52.59 מטר), שתיהן מברית המועצות.

באליפות אירופה שנערכה בבלגרד, באותה העת יוגוסלביה בשנת 1962 סיימה מנוליו במקום 14 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 45.02 מטר.

באולימפיאדת טוקיו (1964) זכתה מנוליו פעם נוספת במדליית ארד בזריקת דיסקוס, בתוצאה של 56.96 מטר, אחרי טמרה פרס שקבעה שיא אולימפי חדש של 57.27 מטר ואינגריד לוץ מגרמניה (57.21 מטר).

באליפות אירופה שנערכה בבודפשט, הונגריה בשנת 1966 סיימה מנוליו במקום 13 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 49.44 מטר.

### אלופה אולימפית
בחורף שבין השנים 1967 - 1968 איחוד האתלטים הרומני הודיע למנוליו, אז בת 35, שהיא מבוגרת מדי ושהיא יכולה להפסיק את אימוניה. גישה זה הגבירה את נחישותה, ולאחר תקופה של אימונים אישיים היא עברה את מבחני הסף כדי להתקבל לאולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968). היא הגיעה לתחרות עם פציעה בידה ורופא המשלחת קבע חד משמעית כי ידה לא תעמוד ביותר מזריקת דיסקוס בודדת. במשחקים עצמם היא קבעה בזריקתה הראשונה שיא אולימפי חדש של 58.28 מטר שהעניקה לה את מדליית הזהב, לפני ליזל ווסטרמאן ממערב גרמניה (57.76 מטר) ויולאן קלייבר-קונצ'ק מהונגריה (54.90 מטר).

באליפות אירופה שנערכה באתונה, יוון בשנת 1969 סיימה מנוליו במקום רביעי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 57.38 מטר.

באולימפיאדת מינכן (1972) סיימה מנוליו במקום תשיעי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 58.50 מטר.

היא פרשה מהשתתפות בספורט תחרותי זמן קצר לאחר האולימפיאדה ובשנת 1974 זכתה בפרס מאונסק"ו על תמיכה בעקרונות התחרות ההוגנת.

משנות השבעים ועד למותה שימשה מנוליו כסגן-נשיאה וכנשיאת הוועד הרומני האולימפי. היא הייתה חברה בהתאחדות האתלטיקה הבינלאומית בוועדה לנשים (1976 - 1995) ובסנאט הרומני (1990–1992).

בשנת 1998 במהלך ניתוח להסרת גידול מוחי נפטרה מנוליו. היא נקברה בבית הקברות בלו.

## הנצחה
* האצטדיון הלאומי בבוקרשט נקרא על שמה עד לשנת 2012.

## תארים והישגים
* בשנת 1975 זכתה מנוליו בעיטור האולימפי מארד.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת רומא (1960)
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת טוקיו (1964)
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968)
קטגוריה:אלופות אולימפיות רומניות: אתלטיקה
קטגוריה:זוכות מדליית ארד אולימפית רומניות: אתלטיקה
קטגוריה:אלופות אולימפיות: זריקת דיסקוס
קטגוריה:רומנים מבסרביה
קטגוריה:ילידות 1932
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1932
קטגוריה:רומניות שנפטרו ב-1998
קטגוריה:רומנים שנפטרו ב-1998
רפאל מברשיד

ממוזער|מקום קברו של ר' רפאל מברשד בטראשטשע.
רבי **רְפָאֵל בֶּרְטְשְׁטֶער מִבֶּרְשִׁיד** (ה'תקי"א - ט"ו בטבת ה'תקפ"ז) היה צדיק חסידי, תלמידו של רבי פנחס מקוריץ.

## ביוגרפיה

נולד בשנת תקי"א לרבי יעקב יאקיל ופייגל ברטשטער, התייתם מאביו ואמו בשנת ה'תקכ"ו בהיותו בן 15 בלבד, וכדי להתפרנס עזר למלמד בעיר הולדתו ברשיד. כשבגר סייעו המלמד לנסוע לברדיטשוב ללמוד שם בישיבה, ולאחר מספר שנים נישא לבתו של מלמד זה. לאחר נישואיו נסע בעצת אחד מידידיו לקוריץ שם היה לתלמידו המובהק של רבי פנחס מקוריץ יחד עם חברו רבי בנימין זאב מבאלטא.

לאחר פטירת רבי פנחס בי' באלול ה'תקנ"א סירב לשבת על כס האדמו"רות ובמקום זאת נהג לנסוע לכל צדיקי דורו ביניהם רבי זאב וולף מזיטומיר ורבי ישראל מרוז'ין, עם זאת לאחר פטירת רבו נתאגדו סביבו רבים מתלמידי רבו. נפטר בטראשטשע בט"ו בטבת ה'תקפ"ז ושם נטמן.

כרבו, הדגיש בקרב חסידיו את מידת האמת והענוה. כך נתפרסמו פתגמיו: "נשמתך תצא ושקר מפיך אל יצא"; "כשם שרוצה אדם בחיים כך עליו לרצות להיות שפל".

## צאצאיו
*רבי יאקיל ברטשטער, מתלמידי רבי פנחס מקוריץ.
*רבי יצחק ברטשטער, מתלמידי רבי פנחס מקוריץ.
*רבי לוי ברטשטער.
*חתנו וממשיך דרכו רבי יעקב וורטמן מבאסיווקא (תקנ"ה – תרל"ג) אב"ד טרנובקא

## קישורים חיצוניים
* איגוד בני חבורות ויז'ניץ, מאמר מקיף אודותיו, באתר היברובוקס

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים אוקראינים
קטגוריה:צדיקי החסידות
קטגוריה:ילידי 1751
קטגוריה:נפטרים ב-1827
דווה בוב

שמאל|ממוזער|250px|דווה בוב
**דווה בוב פוסטומה** (בהולנדית: **Douwe Bob Posthuma**; נולד ב-12 בדצמבר 1992), הידוע בשם **דווה בוב**, הוא זמר-יוצר הולנדי.

## ביוגרפיה
פוסטומה נולד באמסטרדם, בירת הולנד בשנת 1992. בגיל 6 החל לנגן בפסנתר ולאחר מכן בגיל 14 בגיטרה. כבר כיוצר-זמר כתב שירי קאנטרי ברוח שנות ה-60 וה-70.

בשנת 2012 זכה בעונה הראשונה של תחרות הכישרונות "De beste singer-songwriter van Nederland" (הזמר-יוצר הטוב ביותר בהולנד), בהנחיית יוצרה חיל ביילן (Giel Beelen) בה המתמודדים כותבים את שיריהם בעצמם, שאחריה התפרסם במדינתו לאחר ניצחונו בתחרות.

סגנונו המוזיקלי כולל מוזיקת פולק וקאנטרי. בוב הוחתם בחברת ההקלטות יוניברסל מיוזיק גרופ ובשנת 2015 הוציא את אלבומו הראשון "Pass It On". ב-22 בספטמבר הוכרז על ידי רשות השידור AVROTROS בבחירה פנימית לייצג את הולנד בתחרות האירוויזיון לשנת 2016, עם השיר "Slow Down". ב-10 במאי הוא הופיע בחצי הגמר הראשון והעפיל לגמר. בתום ההצבעה בגמר שהתקיים ב-14 במאי סיים במקום ה-11 עם 153 נקודות. באותו חודש שוחרר האלבום השני "Fool bar" שכלל את שירו לאירוויזיון.

בשנת 2016, בוב הצהיר בראיון כי הוא ביסקסואל.

## קישורים חיצוניים

* 

* גיא סולו, "אני נגד ציונות": כוכב האירוויזיון נטש הופעה באירוע יהודי והצית סערה בהולנד, EuroMix, 29 ביוני 2025

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרים הולנדים
קטגוריה:זמרים-יוצרים
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 2016
קטגוריה:נציגי הולנד באירוויזיון
קטגוריה:ביסקסואלים הולנדים
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1992
גשר דונגהאי

**גשר דונגהאי** (בסינית **东海大桥**) הוא גשר המחבר בין העיר שאנגחאי שבסין לבין נמל יאנגשאן  שבאיי נפת שנגסה  (של הנציבות העירונית  במחוז ג'ג'יאנג) מדרום-מערב לעיר. 
השם "דונגהאי" הוא שמו בסינית של ים סין המזרחי, בו ממוקם הגשר ("גשר ים סין המזרחי"). 

זהו הגשר הארוך ביותר בעולם הבנוי על פני מים. אורכו הוא כ-32.45 קילומטר ורוחבו כ-31 מטר.

בניית הגשר החלה ב-26 ביוני 2002 והסתיימה ב-10 בדצמבר 2005. 

ב-29 בינואר 2014, הודיעו הרשויות שיש לבנות גשר מקביל בשל הגידול בדרישות התחבורה.

## קישורים חיצוניים

* האתר הרשמי של הגשר (בסינית)
קטגוריה:שאנגחאי: מבנים
דונגהאי
קטגוריה:ג'ג'יאנג
אליפות העולם בראלי-קרוס

**אליפות העולם בראלי-קרוס** (באנגלית: **FIA World Rallycross Championship** או **WRX**) היא סבב מרוצים בסגנון ראלי-קרוס המאורגן על ידי הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA) ומתקיים מאז שנת 2014 ובסיומה מוכתר אלוף העולם.

## מבנה התחרות
[ממוזער|350px|שמאל|[פטר סולברג - הזוכה באליפות בשתי העונות הראשונות]]
עונת האליפות מורכבת מ-12 אירועים, כאשר כל אירוע מתפרס על פני יומיים רצופים. התחרויות מתקיימות במסלול סגור, אשר כולל נהיגה על אספלט, עפר והתמודדות עם מכשולים. כל אירוע מורכב משלושה שלבים:
***מקצי הדירוג** - בכל אירוע מתקיימים 4 מקצי דירוג. בכל מקצה נדרשים הנהגים לבצע 4 הקפות של המסלול. 4 הנהגים המהירים בכל מקצה מוכתרים כזוכים במקצה. הנהגים מדורגים בהתאם לזמנים שהשיגו, כאשר 12 הנהגים בעלי הזמן המהיר ביותר עולים לשלב חצי הגמר.
***חצי הגמר** - הנהגים שעלו לחצי הגמר מחולקים לשני מקצים נפרדים, שישה נהגים בכל מקצה. בחצי הגמר מבצעים הנהגים 6 הקפות של המסלול. שלושת הנהגים המהירים בכל מקצה עולים לשלב הגמר.
***גמר** - בדומה לחצי הגמר, גם בגמר מבצעים הנהגים 6 הקפות של המסלול. המנצח במקצה מוכרז כזוכה באירוע.

בכל תחרות ישנה הקפה המכונה "הקפת ג'וקר" (Joker lap) בה ישנה הארכה של המסלול. כל מתמודד מחויב לבצע הקפת ג'וקר אחת בכל תחרות. במידה ולא מבצע את ההקפה מתווספות 30 שניות לתוצאת המקצה של אותו נהג.

### שיטת הניקוד
הניקוד בכל שלב מוענק בהתאם לפירוט הבא:

* הנהגים הממוקמים במקומות המסומנים בצבע לא ממשיכים לשלב הבא.

## רשימת הזוכים

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תחרויות ספורט מוטורי
קטגוריה:ראלי-קרוס
ראלי-קרוס
ביבליותקה (פוטיוס)

ה**ביבליותקה** (ביוונית: **Βιβλιοθήκη**) או **מיריוביבלוס** (**Μυριόβιβλος**, "עשרת אלפים ספרים") הייתה עבודה ספרותית של פוטיוס, פטריארך קונסטנטינופול במאה ה-9. פוטיוס הקדיש את העבודה לאחיו.

## החיבור
הביבליותקה כוללת 279 ביקורות ספרים שפוטיוס קרא. החיבור לא נועד לשמש כספר עיון, אולם היה בשימוש כזה באופן נרחב במאה ה-9, ונחשב בדרך כלל כחיבור הביזנטי הראשון שניתן לקרוא לו "אנציקלופדיה". החיבורים שפוטיוס מציין הם לרוב של סופרים נוצרים ופגאניים החל מהמאה ה-5 לפנה"ס ועד לזמנו שלו במאה ה-9 לספירה. כמעט מחצית מהספרים הנזכרים על ידו לא שרדו עד ימינו. 280 הסעיפים בביבליותקה שונים באורכם, ממשפט בודד ועד מספר עמודים.

## בית עבאס
מלומדים מסוימים מהעבר שיערו שהביבליותקה קובצה בבגדאד בזמן שליחותו של פוטיוס בחצר בית עבאס, מאחר שרבים מהחיבורים המוזכרים צוטטו לעיתים נדירות בתקופה שקדמה לפוטיוס, תקופה שמכונה "תקופת החושך" הביזנטית (בסביבות השנים 630–800), ומכיוון שהיה ידוע שהעבאסים התעניינו בחיבורי מדע ופילוסופיה יווניים. אולם מומחים מודרניים של תקופה זו בהיסטוריה הביזנטית הראו שפוטיוס לא יכול היה לקבץ את הביבליותקה שלו בבגדאד, מאחר שהוא מציין בפירוש בהקדמה שלו וגם בהערה הנוספת, שלאחר שנבחר לקחת חלק במשלחת, הוא שלח לאחיו סיכום של ספרים שקרא לפני כן, "מאז הזמן בו למדתי להבין ולהעריך ספרות", כלומר מאז נערותו. קושי נוסף בהנחה שהביבליותקה חוברה בזמן שליחותו ולא לפניה, מלבד דבריו המפורשים של פוטיוס עצמו, הוא שרוב החיבורים בביבליותקה הם על תאולוגיה נוצרית כנסייתית (פאטריסטיקה), ורוב החיבורים החילוניים הם היסטוריות, חיבורים דקדוקיים או ספרותיים, במיוחד רטוריים, יותר מאשר חיבורי פילוסופיה או מדע, והעבאסים לא הראו עניין בתרגום היסטוריה יוונית או ספרות יוונית גבוהה, כגון רטוריקה, והם גם לא התעניינו בתרגום חיבורים יווניים נוצריים. התעניינותם בטקסטים יווניים הייתה מוגבלת באופן כמעט בלבדי למדע, פילוסופיה ורפואה. למעשה, אין כמעט חפיפה (מלבד קלאודיוס גלנוס, פדניוס דיוסקורידס ווינדוניוס אנטוליוס ) בין מצאי החיבורים החילוניים בביבליותקה של פוטיוס לבין אותם חיבורים שתורגמו לערבית בתקופה העבאסית.

## קישורים חיצוניים
* פוטיוס, **[http://khazarzar.skeptik.net/pgm/PG_Migne/Photius%20of%20Constantinople_PG%20101-104/Bibliotheca.pdf ביבליותקה]** - טקסט המקור 
* פוטיוס, **ביבליותקה** - רשימת 280 קודקסים 
* פוטיוס, **ביבליותקה**, קודקסים 165-1; קודקסים 185-166; קודקסים 222-186; קודקסים 229-223; קודקסים 241-230; קודקסים 280-257. 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ספרי המאה ה-9
קטגוריה:ספרות ביזנטית
קטגוריה:ספרות בשפה היוונית
אופנטו

**אופנטו** () הוא נהר במחוז פוליה בדרום-מזרח איטליה. אורכו של הנהר הוא 170 ק"מ.

## גאוגרפיה
מוצא הנהר הוא במישור אירפיניה (Irpinia) 715 מ' מעל פני הים, ליד העיר נוסקו (Nusco) בנפת אבלינו. הנהר זורם מזרחה ליד ליוני (Lioni), דרך אגם קונצה ויוצר את הגבול הטבעי בין הנפות אבלינו ופוטנצה, למעט בליטה קטנה של אבלינו ליד קליטרי (Calitri). הוא נשפך אל מפרץ מנפרדוניה.

בחורף נהר אופנטו זורם בעוצמה רבה שמגיעה לעיתים עד כדי שיטפונות. אולם בקיץ זרימתו קלילה להפליא. למרות אורכו ניכר והיקף האגן שלו, הזרימה הממוצעת של המים בשפך הנהר היא נמוכה למדי, פחות מ-15 מטרים מעוקבים לשנייה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:איטליה: נהרות
לוקאניה

[ממוזער|מפת לוקאניה. מתוך "האטלס ההיסטורי" של ויליאם שפרד ([1911).]]
ממוזער|נוף בלוקאניה
**לוקאניה** (ביוונית: **Λευκανία** בלטינית: **Lucania**) הוא מחוז עתיק בדרום איטליה באזור בזיליקטה של ימינו.

## אטימולוגיה
ישנן מספר השערות בנוגע למקור השם "לוקאניה" שעל שמו נקראו תושבי המקום "לוקאנים". זה יכול להתפרש כ-leukos (ביוונית: λευκός) היינו "לבן". על פי השערה אחרת השם נגזר מהמילה הלטינית Lucus כלומר "עץ מקודש". ייתכן גם שהשם הגיע מהמילה היוונית "לוקוס" (λύκος) שמשמעותה זאב.

## היסטוריה
המחוז נכבש בידי הלוקאנים בסביבות המאה ה-5 לפנה"ס. לפני כן יושב החבל בידי עם שכונה "אונוטריאנים", שנטען כי מוצאם מהפלופונסוס. מקומיים אלו נדחקו בהדרגה בידי היוונים שהקימו את מושבותיהם באזור, והגעתם של הלוקאנים זירזה את הכחדתם. הלוקאנים התיישבו בעיקר באזור המרכז, משום שהיוונים השתלטו על החופים. 

הלוקאנים הנהיגו משטר דמוקרטי בעריהם, ובזמן מלחמה היו בוחרים דיקטטור. בשנת 298 לפנה"ס הם כרתו ברית עם רומא, והיו פעילים לטובת שני הצדדים במהלך המלחמות הסאמניטיות. בשנת 281 לפנה"ס, נחת פירוס מלך אפירוס באיטליה, והלוקאנים היו מהראשונים לתמוך בו. לפיכך, הם סבלו מנקמה קשה מצד הרומאים לאחר שהסתיימה מלחמת פירוס. בשנת 272 לפנה"ס הם השתעבדו כליל לרומאים. בשנת 216 לפנה"ס, במהלך המלחמה הפונית השנייה, נכבשה איטליה בידי המצביא הקרתגי חניבעל. לוקאנים רבים תמכו בחניבעל, בעוד אחרים התנגדו לו. כתוצאה מכך, הארץ נקרעה נהרסה ונבזזה בידי שני הצבאות, ומעולם לא התאוששה מהמלחמה.

במלחמת בעלות הברית בשנים 90 -89 לפנה"ס שוב חברו הלוקאנים לאויבי רומא, ולחמו ברומא לצד שבטים אחרים, כמו הסאמניטים, ועד מהרה הוכרעו.
לוקאניה בעקבות המלחמה, נטשו היוונים את מושבותיהם, והמלריה אשר החלה פושטת בדרום איטליה, והביאה את המחוז לשפל כלכלי ותרבותי והפכה חלקים גדולים ממנו ליער. בתקופת האימפריה הרומית, אוחד המחוז מבחינה מנהלית עם ברוטיום.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:איטליה: היסטוריה
ביבליותקה

**ביבליותקה** (Βιβλιοθήκη) היא מילה יוונית שמשמעותה "ספרייה".
אינגריד אוליבר

**אינגריד אוליבר** (באנגלית: **Ingrid Oliver**) היא שחקנית וקומיקאית אנגלייה. היא ידועה מהופעותיה בסדרה "ווטסון ואוליבר" לצדה של לורנה ווטסון, ומתפקיד המשנה בסדרת הטלוויזיה של ה-BBC "דוקטור הו" כפטרונלה אוסגוד.

## ביוגרפיה
אוליבר נולדה בלונדון. היא והשותפה שלה לורנה ווטסון הכירו בבית הספר לבנות "טיפין" בקינגסטון אפון תיימס. בספטמבר 2005 הופיעו השתיים בפעם הראשונה ביחד בתיאטרון קנל קפה  בלונדון. מאז הן השתתפו במופעים בפסטיבל הפרינג' באדינבורו בשנים 2006 וב-2007.

אוליבר הופיעה בתוכניות רדיו וטלוויזיה שונות בהן בסדרת הטלוויזיה "דוק מרטין" בכיכובו של מרטין קלונס, סדרת המערכונים "The Penny Dreadfuls Present... The Brothers Faversham" ברדיו, ובסדרת הרדיו "Another Case of Milton Jones". היא שיחקה בתפקיד נטלי בסדרה "פיפ שואו" בערוץ 4.

היא השתתפה בסרט "Angus, Thongs and Perfect Snogging" בתפקיד מיס סטאמפ, וב-2009 הופיעה בסיטקום "Plus One" של ערוץ 4.
ב-2010 שיחקה אוליבר בתפקיד מימי תרוקמורטן בסדרת הטלוויזיה "Material Girl" של BBC1 לצדן של לנורה קריצ'לו ודרבלה קירוואן.

ב-2012 הופיעה אוליבר יחד עם שותפתה למופעים קומיים בתוכנית "Let's Dance For Sport Relief", בריקוד בולרו המפורסם בביצועם של טורוויל ודין .

ב-2013 הופיעה בפרק הראשון בתוכנית הבישול "The Great Comic Relief Bake Off".

בנובמבר 2013 השתתפה אוליבר ב"יומו של הדוקטור", פרק הספיישל לציון 50 שנה לסדרת המדע הבדיוני "דוקטור הו", בתפקיד אוסגוד. היא לבשה את הצעיף הצבעוני שהיה אופייני לדמותו של הדוקטור הרביעי (טום בייקר). בנובמבר 2014 הופיעה שוב בתפקיד אוסגוד בפרקים האחרונים של הסדרה בעונה הראשונה של פיטר קפלדי כשהיא לבושה בדמות הדוקטור. כשהפעם היא מחקה את הדוקטור ה-11 (מאט סמית) בלבוש של חולצה ועניבת פרפר אדומה, וגם את הדוקטור ה-10 (דייוויד טננט) במכנסיים כחולים ונעלי אולסטאר אדומות. כשהן נתקלות בסייברמן מיסי מעלימה אותה.
בסתיו 2015 חזרה להופיע בתפקיד אוסגוד בסיפור בן שני חלקים בהשתתפות זייגונים. הפרקים בהם הופיעה היו "פלישת הזייגונים" ו"מהפך הזייגונים".

## פילמוגרפיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אנגליות
קטגוריה:קומיקאיות בריטיות
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1977
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1977
נועם גלאי

**נועם גלאי** (נולד ב-9 בספטמבר 1984 בירושלים) הוא צלם תרבות ישראלי המתגורר בניו יורק. גלאי התפרסם בשל תמונת הצעקה שאותה צילם, שהפכה במהלך השנים לדוגמה בתחום זכויות היוצרים מסביב לעולם.

## קורות חיים
נועם גלאי נולד בירושלים (1984). הוא בנו של הפרופסור למימון דן גלאי. לנועם שלושה אחים: ירון, איתן ואורי.

הוא החל לצלם בעת שירותו בצה"ל, ולקראת שחרורו החל לצלם עבור קבוצת מכבי תל אביב בכדורסל. בינואר 2006 היגר גלאי לניו יורק והחל לצלם עבור ליגת ה-NBA וליגת ה-WNBA במקביל לצילום משחקי יורוליג שאליהם טס מדי מספר חודשים. לאחר מספר שנים שבו התמקד בצילום ספורט, החל גלאי לצלם מוזיקאים ושחקני קולנוע עבור גטי אימג'ס ולקוחות כמו דיסני, אן-בי-סי וסרטי פרמאונט.

בשנת 2011 נבחרה תמונתו של גלאי של ניו יורק בערב ה-11 בספטמבר 2011 לאחת מתמונות השנה במגזין LIFE. במרץ 2016 נועם צילם את דונלד טראמפ לשער של מגזין טיים.

בין רשימת המצולמים של גלאי אפשר למצוא את ביונסה, שון מנדס, טיילור סוויפט, ג'רי סיינפלד ולברון ג'יימס. כמו כן צילם גלאי רשימה של ידוענים ישראלים כגון עומרי כספי, עודד קטש, מיקי חיימוביץ' ופיני גרשון.

### הצעקה הגנובה
ב-17 בפברואר 2006 צילם גלאי סדרה של פורטרטים עצמיים המראים אותו צועק. לאחר שהעלה את התמונות לאתר שיתוף התמונות פליקר, אחת מהתמונות החלה לשמש בעבודות גרפיות ללא ידיעתו של גלאי, והפכה לסמל של מספר רב של הפגנות ומהפיכות אזרחיות במדינות כמו מצריים, איראן, עיראק, ארגנטינה, הונדורס וספרד. בנוסף, התמונה שימשה חברות לצרכים מסחריים כגון כריכות ספרים, עטיפות אלבומים מוזיקליים וחולצות. הסיפור של גלאי נידון בתקשורת האמריקאית בכל הקשור לזכויות יוצרים, ואף נכנס לתוכנית הלימוד בקולג'ים בארצות הברית.

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר הצעקה הגנובה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:צלמים ישראלים
קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:צלמי דיוקן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1984
מהאבאד

ממוזער|מהאבאד (1959)
**מהאבאד** (בכורדית: ***Mahābād***, בפרסית: **مهاباد**, נקראה בעבר "סַאווג'-בּולאק") היא עיר הבירה של מחוז מהאבאד שבפרובינציית מערב אזרבייג'ן, באזור כורדיסטן האיראנית שבצפון-מערב איראן.

העיר קיבלה את שמה הנוכחי בתקופת שלטונו של מוחמד שאה פהלווי. לפני כן היא נקראה "סַאווג'-בּולאק", שהוא צורה פרסית משובשת של השם soghuq bulaq, שפירושו "אביב קר".
אוכלוסיית העיר, המונה (נכון ל-2012) מעל 12,000 תושבים היא כורדית. העיר שוכנת דרומית לימת אורמיה בעמק צר ומוארך בגובה 1,300 מטרים מעל פני הים.

מהאבאד הייתה לתקופה קצרה עיר הבירה של "הרפובליקה של מהאבאד" שהכריזה עצמאות בינואר 1946 תחת הנהגתו של הלאומן הכורדי קאזי מוחמד. הרפובליקה קיבלה תמיכה מהסובייטים ששלטו באזור באותו זמן, והיא כללה את בּוכּאן, פּיראנְשהר, סרדאשת ואושנוויאה.

## אקלים

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:איראן: ערים
קטגוריה:כורדיסטן האיראנית
קטגוריה:כורדיסטן: ערים
קטגוריה:מערב אזרבייג'ן: יישובים
סטפן דה מיסטורה

**סטפן דה מיסטורה** (**Staffan de Mistura**; נולד ב-25 בינואר 1947) הוא מדינאי ודיפלומט איטלקי אשר כיהן במספר רב של תפקידים בינלאומיים מטעם האו"ם וארגוניו. כיום (2017) הוא משמש כשליח מיוחד מטעם מזכ"ל האו"ם והליגה הערבית לסוריה.

## ביוגרפיה
דה מיסטורה נולד בשוודיה, בן לאם שוודית ולאב איטלקי. משפחת האב נמלטה מדלמטיה בשלהי מלחמת העולם השנייה.

ב-1971 החל דה מיסטורה לעבוד בשירות ארגון האו"ם. בתחילת דרכו שם היה עד למותו של ילד שנורה על ידי צלף בקפריסין המחולקת. חוויה טראומטית זו הניעה אותו לדבריו להקדיש את חייו לניסיון להביא לסיום קונפליקטים בדרכי שלום.

עד 1987 עבד דה מיסטורה בארגון האו"ם למזון וחקלאות ומילא שליחויות הומניטריות ביוגוסלביה, סודאן, צ'אד, אתיופיה, וייטנאם ולאוס. בהמשך היה מנהל הפעולות של ארגון המזון והחקלאות. מ-1988 עד 1991 שימש בתפקיד בכיר במשרד התיאום של האו"ם באפגניסטן. בהמשך שימש כמנהל אגף יחסי הציבור של ארגון יוניצף ושימש כנציג הארגון בסומליה. ב-1997 שימש תקופה קצרה כמתאם ההומניטרי של האו"ם בעיראק. ב-1999 שימש כיועץ מיוחד לנציב האו"ם לפליטים בקוסובו. לאחר מכן ניהל את פעולות האו"ם באזור מיטרוביצה בקוסובו. לאחר מכן שימש עד 2001 כמנהל מרכז המידע של האו"ם ברומא.

מ-2001 עד 2004 שימש כשליח מיוחד מטעם מזכ"ל האו"ם בדרום לבנון, שם ניהל בהצלחה מבצע לפינוי מוקשים. לאחר מכן שימש כסגן השליח המיוחד של מזכ"ל האו"ם בעיראק וב-2007 מונה לשליח המיוחד בעיראק (לאחר שניהל את מכללת המטה של האו"ם בטורינו שבאיטליה) וכיהן בתפקיד עד 2009. אחר כך מונה לסגן מנהל קשרי החוץ של תוכנית המזון של האו"ם. ב-2010 מונה לשליחו המיוחד של מזכ"ל האו"ם באפגניסטן ולראש משלחת הסיוע של האו"ם במדינה.

ב-2011 מונה דה מיסטורה לתת-שר החוץ של איטליה בממשלתו של מריו מונטי. במסגרת זאת הופקד ב-2012 על יישוב סכסוך שפרץ בין איטליה לבין הודו, לאחר ששני חיילים איטלקים שהוצבו על סיפון אוניית סוחר איטלקית במשימה נגד פיראטים ירו למוות בשני דייגים הודים בקרבת חופי הודו.

במאי 2014 מונה ליושב-ראש חבר הנאמנים של המכון האירופי לשלום בבריסל. סמוך לאחר מכן, ביולי 2014, מינה אותו מזכ"ל האו"ם באן קי-מון לשליח מיוחד מטעמו ומטעם הליגה הערבית בסוריה, בניסיון להביא לסיום מלחמת האזרחים שם.

דה מיסטורה הוא בעל אזרחות איטלקית ושוודית, ותואר מרקיז. הוא נשוי, ואב לשתי בנות. הוא דובר שבע שפות: איטלקית, שוודית, אנגלית, צרפתית, גרמנית, ספרדית וערבית.

בספטמבר 2021 הסכימה מרוקו למינויו של סטפן דה מיסטורה, שליח אישי של האו"ם לסהרה המערבית.

## קישורים חיצוניים

* ההודעה על מינוי דה מיסטורה לשליחו המיוחד של מזכ"ל האו"ם בסוריה, באתר החדשות של האו"ם

קטגוריה:דיפלומטים
קטגוריה:בוגרי ספיינצה – אוניברסיטת רומא
קטגוריה:פוליטיקאים איטלקים
קטגוריה:האומות המאוחדות: אישים
קטגוריה:מלחמת עיראק
קטגוריה:מלחמת אפגניסטן (2001–2021): אישים
קטגוריה:מלחמת האזרחים בסוריה: אישים
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1947
ישיבה דפלטבוש

**ישיבה דפלטבוש** (באנגלית: **Yeshivah of Flatbush**) הוא מוסד חינוכי יהודי דתי הממוקם בברוקלין ואשר מקיף מסגרות חינוך מגילאי גן ילדים ועד סוף תיכון. המוסד משויך רעיונית לזרם האורתודוקסיה המודרנית של ארצות הברית.
ממוזער|מבנה בית הספר היסודי

## היסטוריה
המוסד הוקם בשנת 1927 על ידי ד"ר יואל ברוורמן ואחרים. בתחילה היה המוסד מבוסס על כיתות לגילאים הנמוכים ולחטיבת הביניים, וב-1950 נוסד בית הספר התיכון, אשר עבר בהמשך לבניין נפרד ברחוב אחר.

המוסד משלב לימודי יהדות בשילוב עם לימודי חול, לתלמידים ותלמידות ביחד.

בעבר היו רוב תלמידי המוסד בנים למשפחות מהגרים מארצות אירופה. בשנים האחרונות, עם המעבר של חלק גדול מהאוכלוסייה המבוססת לפרברי ניו יורק, ופתיחת מוסדות דומים נוספים, נמנים רוב תלמידי המוסד עם בני עדות המזרח, בעיקר מקהילות יוצאי סוריה ואיראן שהתיישבו בברוקלין.

## עקרונות
המוסד מציין במטרותיו שני עקרונות: "אם אין קמח אין תורה" ו"חתירה להצטיינות" (“The Standard of Excellence").

אחד מעקרונות המוסד הוא "עברית בעברית" שבו נמסרים כל שיעורי היהדות העוסקים בטקסטים עבריים (תנ"ך, תלמוד), בשפה העברית. עיקרון זה מנחיל שליטה בשפה העברית לבוגרי המוסד. עקב זאת לימדו ומלמדים במוסד מורים ישראלים רבים, ובהם אפרים שך, יוסף שפירא, טובה קלמן ואחרים. ד"ר דוד אליאך (נכדו של ר' שלמה יוסף אליאך) יליד ירושלים, שימש כמנהל המוסד במשך 43 שנים.

## ראו גם
* רשימה של בוגרי הישיבה

## קישורים חיצוניים

* 
* 

דפלטבוש
דפלטבוש
קטגוריה:בתי ספר יהודיים בתפוצות
דפלטבוש
אלכסנדרה לוקש

**אלכסנדרה לוּקָש** (נולדה ב-27 בפברואר 1987) היא קריינית, מנחת טלוויזיה וכתבת ישראלית ילידת-מולדובה הסובייטית.

## ביוגרפיה

לוקש נולדה בקישינב שבמולדובה הסובייטית שבברית המועצות לשעבר. בהיותה בת שלוש, בשנת 1990, משפחתה עלתה עמה לישראל. התחנכה בבית ספר תיכון מקיף ג' שבאשדוד.

שירתה בגלי צה"ל כקריינית חדשות וכן כשדרנית בגלגלצ.

ב-2013 החלה להגיש את הפינה "בלוגוס" של אתר ynet (מבית "קבוצת ידיעות אחרונות"). ב-2014 החלה לשמש גם ככתבת שטח במגזין האוכל של ynet, וב-2015 החלה להגיש את הפינה הכלכלית "כסף עולמי".

בשנים 2014–2015 הגישה את תוכנית האקטואליה "בשמונה" של ערוץ 20.

## חיים אישיים
לוקש היא בוגרת האוניברסיטה העברית מהתוכנית המשולבת: פילוסופיה, כלכלה ומדע המדינה (פכ"מ).

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מנחות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שדרניות רדיו ישראליות
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:סגל ynet
קטגוריה:חיילי גלי צה"ל
קטגוריה:כתבים צבאיים ישראלים
קטגוריה:עולות בשנות ה-1990
קטגוריה:עולים בשנות ה-1990
קטגוריה:ישראליות ילידות מולדובה
קטגוריה:ישראלים ילידי מולדובה
קטגוריה:בוגרי מקיף ג' אשדוד
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:מנחי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:מגישי פודקאסטים ישראלים
קטגוריה:מגישות פודקאסטים ישראליות
קטגוריה:בוגרות מקיף ג' אשדוד
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1987
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1987
לאוקדיה ירומירסקה

**לאוקדיה ירומירסקה** (בפולנית: **Leokadia Jaromirska**; 1907 – 1979), הייתה מתנגדת לנאצים וחסידת אומות העולם מפולין.

## פעילותה בתקופת השואה
לאוקדיה ירומירסקה התגוררה בביאלולקה (Bialoleka), פרבר של העיר ורשה. לא היו לה ילדים ובעלה נאסר ב-1940 כאסיר פוליטי.

באחד הבקרים באוקטובר 1942, בדרכה לעבודתה, שמעה בכי, והבחינה בילדה ובתינוקת בת 8 חודשים שננטשו ליד גדר של מנזר. שנים רבות אחר כך סיפרה כיצד היא וחברתה אספו את הילדות. האישה השנייה לקחה את הילדה אל ביתה ולאוקדיה אספה את התינוקת. בסיום יום העבודה מיהרה אל ביתה של האישה וגילתה שזו נבהלה ולקחה את הילדה אל תחנת המשטרה. לאוקדיה אימצה את התינוקת וקראה לה בשם בוגומיליה (מתנת האל) או בשם החיבה - "בוגושיה". בקושי רב הצליחה למצוא דרך לפרנס את התינוקת ואת עצמה, ואפילו לשלוח חבילות לבעלה שהיה כלוא כל אותה העת באושוויץ.

כאשר הרוסים התקרבו, נאלצה להתפנות מביתה ונדדה עם הילדה ממקום למקום בחיפוש אחר מזון ומקום לינה. למרות התנאים הקשים, טיפלה ירומירסקה בילדה במסירות לאורך כל המלחמה, הגנה עליה והעניקה לה חום ואהבה.

## לאחר השואה
בתום המלחמה חזר בולק, בעלה של ירומירסקה, מאושוויץ תשוש וחלש. הזוג חזר לחיות בביאלולקה בבית הרוס וניסה לשוב למסלול של חיים תקינים עם הילדה.

אבי התינוקת, גניוק (גרשון) יוניש, שרד את המלחמה והמחנות. אשתו נרצחה בשואה. הוא חזר לפולין בחיפוש אחר בתו התינוקת אותה השאירו הוא ואשתו ליד מנזר בתקווה שתינצל. יוניש הגיע לביתה של ירומירסקה לקחת את בתו חזרה. הוא זיהה את הילדה בזכות כתם לידה שהיה לה.

למרות תחנוניה של לאוקדיה שישאיר את הילדה אצלה, נאלצה בצער רב להשיבה לאביה.

בוגושיה ששמה האמיתי היה שפרה יוניש עלתה לארץ יחד עם אביה. לימים הפכה לחברה בקיבוץ שער הגולן, נישאה ליורם קוצר, ולבני הזוג נולדו 3 ילדים. 11 שנים לאחר פרידתן בפולין, החלה שפרה לכתוב מכתבים ללאוקידה. מכיוון שמעולם לא למדה קרוא וכתוב בפולנית, נעזרה בחבר קיבוץ שהיה דובר השפה. יורם בעלה של שפרה היה זה שעודד את הקשר וכתב ללאוקידה בקשה למלא את המידע החסר בזיכרונות הילדות של אשתו. בזכות התיווך של הבעל סיפרה לאוקדיה את סיפור התקופה שעברו שתיהן ביחד במלחמה.

בנובמבר 1968 הוכרה ירומירסקה על ידי מוסד יד ושם בתור חסידת אומות העולם.

יורם הזמין את ירומירסקה לבקר אותם בישראל, הם לא זכו להיפגש: לפני שהגיעה ירומירסקה לישראל ב-1969, נהרג יורם בנובמבר 1967 בעת שירות המילואים. לאוקדיה הגיעה לישראל ונשארה במשך שישה שבועות עם שפרה ומשפחתה. השתיים נטעו עץ לכבוד לאוקדיה בשדרת חסידי אומות העולם ביד ושם.

## קישורים חיצוניים
* לאוקדיה ירומירסקה - דף חסידת אומות העולם אתר "יד ושם"
* מכתבים מלאוקדיה" סיפורה של שפרה עברי - סרטון

## הערות שוליים

קטגוריה:פולניות חסידות אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: פולין
קטגוריה:ילידות 1907
קטגוריה:נפטרות ב-1979
אסטורה מאייר

ד"ר **אסטורה מאייר** (באיטלקית: **Astorre Mayer**; 12 במרץ 1906 – 23 באוגוסט 1977) היה מהנדס, תעשיין ונדבן יהודי-איטלקי שכיהן כקונסול כבוד של מדינת ישראל במילאנו בשנותיה הראשונות של מדינת ישראל. במשרדיו במרכז העיר היו משרדי הקונסוליה הישראלית שבמילאנו.

## פעילות תעשייתית
שמאל|ממוזער|250px|מפעל ויטה מאייר הנטוש בקאירטה
[שמאל|ממוזער|250px|שלט רחוב אסטורה (על שם אסטורה מאייר) ב[נווה יעקב בירושלים]]
נולד לסאלי מאייר, פעיל ציוני איטלקי ולמטילדה ויטה, בתו של אסטורה ויטה שהיה תעשיין בולט בצפון איטליה. למד הנדסת מכונות במילאנו והשתלב בעבודה בחברת תעשיית הנייר המשפחתית בקאירטה  שבין מילאנו ווארזה שנקראה ויטה-מאייר . ב-1953, לאחר מות אביו, עבר לנהל את החברה ששגשגה בשנות ה-50 וה-60, פעלה בשישה אתרים, והעסיקה כ-2,500 עובדים. ב-1966 הוענק לו על ידי נשיא איטליה עיטור "אביר מסדר העבודה" . בשנות ה-70 נקלעה החברה באיטליה לקשיים וב-1977, בסמוך לפטירתו של מאייר, הגיעה לפשיטת רגל ומפעליה נסגרו.

## פעילות יהודית וציונית
ב-1950 מונה מאייר לקונסול כבוד של ישראל בצפון איטליה. הוא פעל רבות למען ענייני ישראל באיטליה; גם בצורה גלויה, בתמיכה במשלחת ארכאולוגית איטלקית לחפירות בקיסריה (בראשות אנטוניו פרובה ), ובהקמת אגודת ידידי האוניברסיטה העברית, וגם ביצירת קשרים עם האישים המשפיעים ביותר באיטליה. סרג'יו יצחק מינרבי טען כי מאייר קשר קשרים עם הקרדינל של ונציה, ג'וזפה רונקלי, בטרם זה הפך לאפיפיור יוחנן ה-23 וקשרי ידידות עם הקרדינל ג'ובאני מונטיני, שהפך ב-1963 לאפיפיור פאולוס השישי.

בשנת 1953 יזם מאייר את הקמת מפעלי נייר חדרה והיה שותף בחברה. הוא נמנה עם המייסדים של החברה לישראל אשר הוקמה בשנת 1968, בעקבות הוועידה הכלכלית הראשונה שהתקיימה בירושלים. יחד עמו היו משקיעים מוכרים כמו: בנו גיטר, ויקטור קרטר, הברון אדמונד דה רוטשילד, סר זיגמונד ורבורג ושאול אייזנברג. בשנות ה-60 שימש כיושב ראש הכינוס של הקהילות באירופה לשירותי יהדות (Standing Conference on European Jewish Community Services) שפעל בעזרת תרומות של הג'וינט והמגבית היהודית להקמה מחודשת של מוסדות יהודיים שנהרסו במלחמת העולם השנייה, כגון בתי ספר, בתי כנסת, בתי אבות ומרכזים קהילתיים. פעולתו העיקרית כנשיא הקהילה היהודית במילאנו, הייתה הקמת בית ספר יהודי חדש וגדול בחלקה המערבי של העיר (אבן הפינה הונחה ב-via Sally Mayer ב-1960), ולאחריו מוסדות יהודים נוספים, שהפכו את האזור למרכז יהודי.

מאייר נודע בישראל כנדבן שקידם בעיקר נושאי חינוך, תרבות ואמנות.

## הנצחה
מאייר נפטר ב-23 באוגוסט 1977 בביתו במילאנו, כתוצאה מהתקף לב. בשנת 1980 נקרא על שמו רחוב בירושלים בשכונת נווה יעקב.

## קישורים חיצוניים
* "Per ricostruire e ricostruirsi. Astorre Mayer e la rinascita ebraica tra Italia e Israele" 
* Astorre Mayer, il coraggio di ricostruire, באתר הקהילה היהודית במילאנו, 2 באפריל 2007 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי עסקים יהודים איטלקים
קטגוריה:תעשיינים יהודים
קטגוריה:תעשיינים איטלקים
קטגוריה:פעילים ציונים באיטליה
קטגוריה:קונסולים של כבוד מטעם מדינת ישראל
גשר אדם (הודו)

ממוזער|שמאל|250px|גשר אדם במבט מלמעלה
**גשר אדם** (בטמילית: **ஆதாம் பாலம்**; בתעתיק לטיני: **āthām pālam**; נקרא גם: גשר **ראמה** או **סטובנדה**; בטמילית: **இராமர் பாலம்**; בתעתיק לטיני: **irāmar pālam**; בסנסקריט: **रामसेतु**) הוא ארכיפלג שנוצר משרטונים. הגשר נפרש בין הודו לסרי לנקה ומפריד בין מפרץ מנאר למצר פלק. אורך הגשר 48 קילומטרים.

## גאוגרפיה
גשר אדם מורכב משרשרת של שרטונים ומשתרע על 30 קילומטרים בין דרום מזרח הודו וצפון מערב סרי לנקה, באוקיינוס ההודי. ליתר דיוק, הארכיפלג מחבר בין האי ההודי פמבן מול חוף קורומנדל לאי הסרי לנקי של מנאר. הארכיפלג מחולק בין הודו וסרי לנקה, בין מחוז ראמנטאפורם של מדינת טמיל נאדו ומחוז מנאר של פרובינציית הצפון של סרי לנקה (בהתאמה).

גשר אדם מפריד בין מפרץ מנאר בדרום למצר פלק בַצפון, והשרטונים בו מונעים מהסירות בעלות שׁוֹקַע לעבור. עומק המים אינו עולה על 1.2 מטרים בזמן הגאות, למעט שלושה ערוצים הקשים למעבר.

## היסטוריה
[שמאל|ממוזער|הגשרים (משמאל) וגשר מסילת ברזל (מימין) המחברים את ה[אי ההודי של פמבן ליבשת. גשר המסילה נבנה בשנת 1914]]
על פי עדויות גאולוגיות וטקסטים עתיקים, סופה גדולה שהתרחשה בשנת 1480 הרסה את גשר אדם שהיה מצר יבשה וכך נוצרו האיים של השרטונים השונים. בראמאיאנה השרטון, הנקרא **גשר ראמאינה,** נבנה על ידי ראמה שרצה לכבוש את האי לנקה בו הוחזקה אשתו סיטה  על ידי המלך-שד ראוואנה.

עם כיבוש הראג' הבריטי וסרי לנקה על ידי האימפריה הבריטית, התבצעו עבודות בנייה בגשר אדם בראשית שנת 1838 ובתחילת המאה ה-20 על מנת לשפר את הניווט בין השרטונים ובמטרה ליצור חיבור יבשתי קבוע בין סרי לנקה לבין היבשת. חברת הרכבות רכבות דרום הודו ניסתה לבנות מסילת רכבת על ידי גשר, אך הדבר לא התממש. לעומת זאת, מסילת הברזל של הינדו-ציילן אקספרס פעלה עד לשנת 1965. מסילת רכבת זו קישרה בין שאנגחאי לקולומבו כשבאחד החלקים הייתה מעבורת בין הקצה המזרחי של האי ההודי פמבן והקצה המערבי של האי הסרי לנקי של מאנר.

בשנת 2001, הממשלה ההודית אישרה את פרויקט Sethusamudram  על מנת ליצור תעלה שתשמש לספינות וסירות וכך להימנע מלהקיף את סרי לנקה ולחסוך הפלגה של 400 קילומטרים. פרויקט זה דומה לזה שהוצע בפעם הראשונה על ידי המפקד א.ד. טיילור של המארינס ההודי בשנת 1860.

## ראו גם
* מצר פלק
* שרטון

## קישורים חיצוניים

* האגדה על היווצרות גשר אדם, באתר למטייל

קטגוריה:אסיה: ארכיפלגים
קטגוריה:האוקיינוס ההודי
קטגוריה:טמיל נאדו
קטגוריה:הודו: גאוגרפיה
קטגוריה:סרי לנקה: גאוגרפיה
שוויון פרסבל

**שוויון פָּרְסֶבַל** הוא זהות מתמטית אשר מקשרת בין מקדמי טור פורייה לבין הפונקציה היוצרת אותם. שוויון זה, אשר נכתב על ידי מארק אנטואן פרסבל, משמש ככלי חשוב באנליזה הרמונית. בהנדסה, בתחומי התקשורת ועיבוד האותות מייחסים לשוויון את הקשר בין שימור האנרגיה של האות במרחב התדר למרחב הזמן.

## הגדרה מתמטית
כל פונקציה מחזורית בקטע [ -\pi , \pi ] אשר מקיימת תנאים מסוימים (תנאי דיריכלה), ניתנת לייצוג כטור פונקציות אינסופי של "הפונקציות ההרמוניות" היסודיות באופן הבא:
: f(x) = \sum_{n \in \mathbb{Z}} c_n e^{i n x} = \sum_{n = - \infty}^{+\infty} c_n e^{i n x} 

הזהות מציגה את הקשר בין הנורמה של הפונקציה למקדמי טור פורייה שלה באופן הבא: סכום ריבועי הערכים המוחלטים של מקדמי טור פורייה של הפונקציה (בצד שמאל) שווה לאינטגרל (המנורמל) על הפונקציה היוצרת בערך מוחלט בריבוע (בצד ימין). בנוסחה:
:\sum_{n=-\infty}^\infty |c_n|^2 = \frac{1}{2\pi}\int_{-\pi}^\pi |f(x)|^2 \, dx
כאשר c_n הוא מקדם טור פורייה (המרוכב) של הפונקציה f ונתון על ידי
: c_n = \frac{1}{2\pi}\int_{-\pi}^{\pi} f(x) \mathrm{e}^{-inx} \, dx

זהות זו היא מקרה פרטי של זהות פלנשרל  וניתן להוכיחה באמצעות אורתוגונליות.

תנאים מספיקים לקיום השוויון, כלומר סוג של תנאי דיריכלה:
# הנגזרת החד צדדית של הפונקציה, הימנית והשמאלית, קיימת בכל נקודה. בנוסף, קיימת נגזרת שמאלית בנקודת סוף המחזור ונגזרת ימנית בתחילת המחזור.
# הפונקציה רציפה בכל נקודה.
# ובנוסף ערך הפונקציה בתחילת המחזור שווה לערכה בסוף המחזור (כלומר רציפות על פני המחזורים).

## הגדרה הנדסית
האנרגיה של האות במרחב הזמן נשמרת וזהה גם בהצגה של האות העובר התמרת פורייה למרחב התדר f:
:E=\int_{-\infty}^{+\infty} |x(t)|^2~\mathrm dt =\int_{-\infty}^{+\infty} |X(f)|^2~\mathrm df
כאשר בצד שמאל האות במרחב הזמן ובצד ימין האות עובר התמרת פורייה ובמרחב התדר. בהצגה של האות במרחב התדר כתלות בתדירות הזוויתית \omega להוסיף נרמול בגורם של 2\pi.

:E=\int_{-\infty}^{+\infty} |x(t)|^2~\mathrm dt = \frac{1}{2\pi}\int_{-\infty}^{+\infty} |X(\omega)|^2~\mathrm d\omega

## צורות כתיבה נוספות
# **שוויון פרסבל המוכלל**: \frac{a_0^2}{2} + \sum_{n=1}^\infty \left( a_n^2 + b_n^2 \right) = \frac{1}{\pi} \int_{-\pi}^\pi f(x)^2 dx כאשר *a**0,* *a**n* ו־*b**n* הם מקדמי טור פורייה של הפונקציה f.
# עבור מערכת אורתונורמלית שלמה \left\{u_i\right\}_{i\in n} במרחב הילברט H, אם x\isin H איבר כלשהו, אז ניתן להציג את x, y כך: x=\sum_{i\in n}\langle x,u_i\rangle u_i. ומתקיימות שתי הזהויות הבאות:
# **שוויון פרסבל עם [[מכפלה פנימית]]**: \sum_{i\in n}\left|\langle x,u_i\rangle\right|^2=\|x\|^2.
# **שוויון פרסבל המוכלל עם מכפלה פנימית**: \sum_{i\in n}\langle x,u_i\rangle\overline{\langle y,u_i\rangle}=\langle x,y\rangle.

## ראו גם
* טור פורייה
* התמרת פורייה הרציפה
* מכפלה פנימית
* מערכת אורתונורמלית שלמה

## לקריאה נוספת
* סמי זעפרני, אלן פנקוס, **טורי פוריה והתמרות אינטגרליות**, 1997, הוצאת הטכניון.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:אנליזה הרמונית
קטגוריה:אנליזה פונקציונלית
קטגוריה:זהויות במתמטיקה
אורז שחור

**אורז שחור**, המכונה גם **אורז סגול** או **אורז אסור**, הוא סוג של אורז. הוא מתאפיין בקליפה שחורה או כהה ובטעם עשיר ומעט מתוק המזכיר טעם אגוזים ולחם חם. מקורו של אורז זה באסיה, והוא נחשב למעדן במטבחים מסורתיים רבים, במיוחד בסין ובתאילנד. 

לאורז השחור יתרונות תזונתיים רבים, הודות לעושרו בפיגמנטים אנתוציאנינים מה שנותן לו את צבעו הסגול כהה והופך אותו למקור עשיר של אנטי-אוקסידנטים. בנוסף, הוא מכיל סיבים תזונתיים, ויטמינים, ברזל ומינרלים נוספים, וכמו רוב סוגי האורז מכיל כמה חומצות אמינו.

האורז התגלה בסין ונחשב למאכל שמור לקיסר סין ולמשפחת המלוכה בלבד ונאסר לנתיניו, ולכן כונה אורז אסור. זה היה בשל האמונה שהוא מציע יתרונות בריאותיים ואריכות חיים. בימינו, אורז שחור זמין ברחבי העולם ונפוץ במטבחים מודרניים ובמסעדות גורמה, כאשר הוא מוגש כמנה עיקרית, תוספת או חלק ממנות קינוח.

כיום האורז מיוצר גם בצפון איטליה שם נקרא "Riso Venere".

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אורז
קטגוריה:המטבח הסיני