open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
פבלודר

**פבלודר** () היא עיר בצפון-מזרח קזחסטן ובירת המחוז הקרוי על שמה. העיר ממוקמת על גדות הנהר אירטיש, כ-400 ק"מ צפון-מזרחית לבירה אסטנה ובקרבת הגבול עם רוסיה. על פי אומדן רשמי מתאריך 1 בינואר 2023, אוכלוסיית העיר מנתה 367,254 בני אדם. רוב תושביה הם רוסים, וכמחצית ממספרם קזחים, בעיר קיימות קהילות קטנות יותר של אוקראינים וגרמנים ואף קהילה יהודית קטנה יותר.

## היסטוריה
שמאל|ממוזער|250px|בית הכנסת "בית רחל חב"ד ליובאוויטש" בעיר
העיר נוסדה בשנת 1720 על ידי הקוזאקים ונקראה בשם **קוריאקובסקי** על-שם האגם, שממנו הם שאבו מלח באזור. ב־1861 השם שונה לפבלודר (מתנת פבל) על שם הנסיך פבל, בנו של אלכסנדר השני, שנולד אז. בתקופה זו העיר הייתה נווה קטן במדבר, חסר חשיבות עד שב־1955 תוכנית האדמות הבתוליות של חרושצ'וב התחילה לצבור תאוצה ולמקום באו מתיישבים רבים שעזרו לפיתוחה ותיעושה של העיר. בעיר נבנו רבעים ובתי חרושת רבים, והיא הפכה לאחת הגדולות בקזחסטן. הכרזת עצמאות קזחסטן הביאה לתאוצה בהתפתחות העיר. נבנה בה בית כנסת ומקווה טהרה מתרומתו של אלכסנדר משקביץ.

## ערים תאומות
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קזחסטן: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1720
מרין אולסופ

ממוזער|מרין אולסופ (מימין)
**מרין אולסופ** (באנגלית: **Marin Alsop**; נולדה ב-16 באוקטובר 1956) היא מנצחת אמריקאית שהחל מספטמבר 2019 משמשת כמנהלת מוזיקלית של תזמורת רדיו וינה.

## קורות חייה
אולסופ נולדה במנהטן להורים מוזיקאים מקצועיים. היא החלה ללמוד באוניברסיטת ייל אך עברה לבית הספר למוזיקה ג'וליארד, שם סיימה תואר ראשון ושני, שניהם בכינור. בשנת 1989 זכתה בפרס קוסביצקי לניצוח במרכז המוזיקה טנגלווד,
שם למדה אצל ליאונרד ברנשטיין, סייג'י אוזאווה וגוסטב מאייר, בין השאר.

אולסופ מכהנת כמנהלת מוזיקלית של פסטיבל קאבריו למוזיקה בסנטה קרוז, קליפורניה מאז 1991. הפסטיבל מתמחה במוזיקה בת זמננו. היא התמנתה למנצחת ראשית של התזמורת הסימפונית של בורנמות' בסתיו 2002.
בשנת 2003 נבחרה לאמנית השנה של מגזין גרמופון ובאותה עונה זכתה בפרס המנצח של האגודה הפילהרמונית המלכותית.

ביולי 2005 נבחרה אולסופ להוביל את תזמורת בולטימור, כמחליפה למנהל המוזיקלי הנוכחי, יורי טמירקאנוב. אולסופ התחילה את כהונתה בבולטימור בעונת 2007 - 2008. הבחירה באולסופ ראויה לציון, משום שהיא המנהלת המוזיקלית הראשונה של אחת מ-25 תזמורות הצמרת של אמריקה. ההחלטה למנות את אולסופ הייתה שנויה במחלוקת כאשר התברר, שרוב גדול מחברי התזמורת מתנגדים לאופן טיפולה של ההנהלה במינוי.

משרותיה הקודמות של אולסופ כללו עשר עונות כמנהלת מוזיקלית של התזמורת הסימפונית של קולורדו וכמה עונות כמנהלת התזמורת הסימפונית של יוג'ין שבאורגון. 

אולסופ נודעת בתמיכתה ובפרשנויותיה למוזיקה אמריקאית.

## תזמורות שאולסופ ניצחה עליהן
(לפי סדר אלפביתי)
* התזמורת הסימפונית של אטלנטה
* תזמורת בולטימור
* תזמורת רדיו ברלין
* התזמורת הסימפונית של בורנמות'
* התזמורת הסימפונית של סינסינטי
* התזמורת הסימפונית של קולורדו
* התזמורת הסימפונית של דאלאס
* תזמורת רדיו וינה 
* התזמורת הפילהרמונית של לונדון
* התזמורת הסימפונית של לונדון
* התזמורת הפילהרמונית של לוס אנג'לס
* תזמורת מינסוטה
* הפילהרמונית של מינכן
* הפילהרמונית של ניו יורק
* תזמורת פילדלפיה
* התזמורת הסימפונית של פיטסבורג
* תזמורת הקונצרטחבאו המלכותית
* תזמורת סיאטל
* תזמורת סנט לואיס
* התזמורת הפילהרמונית של טוקיו

## קישורים חיצוניים

* 

* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:מנהטן: אישים
קטגוריה:מנצחים אמריקאים
קטגוריה:עמיתות מקארתור
קטגוריה:עמיתי מקארתור
קטגוריה:מנצחות אמריקאיות
קטגוריה:בוגרות בית הספר ג'וליארד
קטגוריה:בוגרי בית הספר ג'וליארד
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1956
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1956
פרנסיס פיקבייה

ימין|ממוזער|פרנסיס פיקבייה
**פרנסיס פיקבייה** (בצרפתית: **Francis-Marie Martinez Picabia**; 28 בינואר 1879 – 30 בנובמבר 1953) היה צייר ואמן צרפתי, יליד העיר פריז. אביו היה דיפלומט ספרדי-קובני בפריז ואמו צרפתייה.

פיקביה למד באקול נסיונל סופרייר דה בוזאר ובאקול נסיונל סופרייר דז אר דקורטיף. בתחילת דרכו, בין 1903 ל-1908, הוא הושפע רבות מן האימפרסיוניזם ובייחוד מאלפרד סיסלי. מ-1909 ואילך הייתה השפעת הקוביזם על יצירתו רבה יותר, והוא נהיה לחלק מקבוצת חתך הזהב .

היה שותף לפעילות תנועת הדאדא והסוריאליזם.

## ראו גם
* 391 (מגזין)

## לקריאה נוספת
* זיוה עמישי-מייזלש (ראש הצוות), **אמנות בעידן הטכנולוגי**, יחידה 9 – דאדא: היחס הדו־ערכי למכונה, האוניברסיטה הפתוחה, 1982, הפרק "פרנסיס פיקביה", עמ' 30–39

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:ציירים צרפתים
קטגוריה:אמני דאדא
קטגוריה:אמנים סוריאליסטים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות של מונמארטר
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1879
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1953
איי פניקס

**איי פניקס** (באנגלית: **Phoenix Islands**), או בשמם הרשמי **איי ראוואקי** (**Rawaki Islands**), הם שרשרת אטולים באוקיינוס השקט, אחת משלוש קבוצות איים השייכות לקיריבטי.

בשנות ה-30 של המאה ה-20 נערך באיי הפניקס ניסיון ההתיישבות הקולוניאלי האחרון של האימפריה הבריטית – במסגרת התוכנית ליישוב איי פניקס.

האיים, השוכנים מזרחית לאיי גילברט ומערבית לאיי ליין, אינם מיושבים כיום, למעט מספר משפחות המתגוררות על האי קנטון. אלה שמונת האטולים המרכיבים את האיים:

שרשרת איי הפניקס כוללת גם את שונית קרונדלט במיקום  ואת שונית וינסלו במיקום .

## אזור השימור איי פניקס
אזור השימור של האיים מקיף שטח ימי ויבשתי של 404,250 קמ"ר, והוא אזור השימור הימי הגדול בעולם. באתר השתמרה אחת מן המערכות האקולוגיות הגדולות והשמורות של שוניות אלמוגים אוקיאניות, ובשטחו 14 תילים תת-ימיים, ככל הנראה הרי געש כבויים. באיים ובשוניות מצויים כ-800 מיני בעלי חיים, הכוללים 200 מיני אלמוגים, 500 מיני דגים, 18 מיני יונקים ימיים ו-44 מיני עופות. בשנת 2010 הם הוכרזו כאתר מורשת עולמית.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:איים באוקיינוס השקט
קטגוריה:קיריבטי: אתרי מורשת עולמית
פניקס
קורט שוויטרס

[שמאל|ממוזער|150px|קברו של קורט שוויטרס ב[הנובר, גרמניה]]
**קורט שוויטרס** (בגרמנית: **Kurt Schwitters**; 20 ביוני 1887 – 8 בינואר 1948), צייר ופסל גרמני, יליד העיר הנובר. היה מראשי תנועת הדאדא בגרמניה.

## יצירתו
שוויטרס היה ידוע בקולאז'ים המורכבים מפיסות אשפת נייר שמצא, חלקי עץ מעובדים וחפצים אחרים הנושאים אופי אישי. את האסמבלאז' ראה שוויטרס כעקרון פעולה עיקרי אותו הוא כינה 'מרץ' (Merz). השם, על פי שוויטרס, לקוח מקרע נייר ועליו האותיות מתוך שמו של ה"קומרצבנק" (Commerzbank), בנק גרמני גדול.

עבודתו המונומנטלית של שוויטרס הייתה ה"מרצבאו" (Merzbau). זו הייתה סביבת אסמבלאז' גדולה אשר הוקמה בביתו של שוויטרס בהנובר והתפרסה על כל ביתו. הסביבה הורכבה מחלקי עץ, קרטון וכדומה, אשר יצרו סביבה בהשפעת האמנות המופשטת והקוביסטית. סביבה זו עוצבה מחדש ועודכנה על ידי שוויטרס בהתאם להתפתחותו הסגנונית. על אף המראה המופשט של העבודה, הקדיש שוויטרס פינות שונות בה עבור נושאים ואנשים שונים. מרכזה של העבודה היה עץ מפוסל אשר כונה בשם "עמוד הייסורים הארוטיים" ("Säule des erotischen Elends"). בנוסף לכך הוכשרו פינות וגומחות בעבודה לאמנים כגון האנס ארפ, להאנה הוך, ל"מערת הרוצחים", "מערת אהבה" ועוד.

ביתו של שוויטרס על עבודת המרצבאו שבו נהרסו בהתקפה אווירית במלחמת העולם השנייה. שוויטרס עצמו, נמלט בשנת 1937 לנורווגיה, שם בנה מחדש את העבודה בעיר אוסלו. בשנת 1945 נסע לאנגליה ובנה בה את עבודת המרצבאו בשלישית, לאחר שביתו בעיר אוסלו נשרף.

## לקריאה נוספת
* זיוה עמישי-מייזלש (ראש הצוות), **אמנות בעידן הטכנולוגי**, יחידה 9 – דאדא: היחס הדו־ערכי למכונה, האוניברסיטה הפתוחה, 1982, הפרק "קורט שוויטרס", עמ' 81–87.
* קורט שוויטרס – מתוך: **'אביב התיל של פרנץ מולר**' (מגרמנית: רועי אלטר), דחק - כתב עת לספרות טובה, כרך ז', 2016.

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר על ה"מרצבאו" של קורט שוויטרס - באנגלית ובגרמנית.
* 
* מרית בן ישראל, כחול הוא צבע שערך הצהוב, בעקבות שיר אהבה של קורט שוויטרס
* מרית בן ישראל, הו אהובת עשרים ושבעת חושי, בעקבות שיר אהבה של קורט שוויטרס
* מרית בן ישראל, מאחור את ממש כמו מלפנים, בעקבות שיר אהבה של קורט שוויטרס
* מרית בן ישראל, האהובה שחבשה את כובעה על רגליה, בעקבות שיר אהבה של קורט שוויטרס
* 
* 

קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:פסלים גרמנים
קטגוריה:אמני דאדא
קטגוריה:עיצוב גרפי
קטגוריה:מונצחים בשלט כחול של ארגון המורשת האנגלית
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1887
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1948
רודולף שוורץ

**רודולף שוורץ** (בגרמנית: **Rudolf Schwarz**; 29 באפריל 1905 – 30 בינואר 1994) היה מנצח יהודי-אוסטרי.

## קורות חיים
שוורץ נולד למשפחה יהודית בווינה. החל ללמוד מוזיקה בגיל 6. הוא למד אצל המלחינים הנס גאל וריכרד שטראוס, והופיע לראשונה בניצוח בדיסלדורף שבגרמניה בשנת 1924.

בהיותו יהודי, פוטר בשל יהדותו בשנת 1933, לאחר עליית הנאצים לשלטון. הוא נכלא ולבסוף נשלח למחנה הריכוז ברגן-בלזן בשנת 1943. עם תום מלחמת העולם השנייה היגר לאנגליה, שם ניצח על התזמורת הסימפונית של בורנמות', על התזמורת הסימפונית של ברמינגהאם ועל תזמורת רשות השידור הבריטית.

נפטר בלונדון בשנת 1994, בגיל 88.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מנצחים יהודים אוסטרים
קטגוריה:מוזיקאים יהודים אוסטרים
קטגוריה:מפקדים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז ברגן-בלזן
קטגוריה:ניצולי השואה: הונגריה
קטגוריה:אנגלים ממוצא יהודי-אוסטרי
קטגוריה:מהגרים לממלכה המאוחדת
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1905
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1994
קשר קואורדינטיבי

**קשר קואורדינטיבי** הוא קשר כימי ממשפחת הקשרים הקוולנטיים.

קשר קוארדינטיבי נוצר בשני מצבים: 
#בין יון חיובי לבין זוג אלקטרונים בלתי קושר. 
#בין אלקטרונים בלתי קושרים לאלקטרונים קושרים.
המכנה המשותף לשני המקרים, המבדיל אותם מקשר קוולנטי רגיל, הוא שזוג האלקטרונים היוצר קשר נתרם על ידי אטום אחד בלבד. מכיוון שקשר זה אינו שונה בתכונותיו מקשר קוולנטי רגיל, הרי שהמינוח הוא טרמינולוגי בעיקרו.

התרכובת שיכולה לקבל זוג אלקטרונים ליצירת קשר קואורדינטיבי היא חומצת לואיס, והתרכובת שתורמת את זוג האלקטרונים לקשר הקואורדינטיבי היא בסיס לואיס.

## דוגמאות
*יון אמוניום, (+NH4), נוצר כשיון חיובי של מימן H+ (פרוטון), נקשר לזוג האלקטרונים הבלתי קושר של אטום החנקן במולקולת האמוניה.
*הגז הרעיל CO, פחמן חד-חמצני, נוצר כאשר שורפים פחמימנים ללא אספקה שוטפת של חמצן. זוג האלקטרונים הקושרים של הפחמן נקשרים לאלקטרונים הקושרים של החמצן, וזוג אלקטרונים בלתי קושרים של החמצן נקשרים קואורדינטיבית לאטום הפחמן (ובכך מקיימים את כלל האוקטט).
*יון הסולפט (2-SO4) נוצר כשלאטום הגופרית קשר קואורדינטיבי לשני אטומי חמצן ושני קשרים רגילים לשני אטומי החמצן האחרים.
* אניון בור ארבע-פלואורי (-BF4) נוצר כשמעבירים בור תלת פלואורי על תרכובת של פלואור ומתכת. אטום הבור יוצר קשר קוולנטי קואורדינטיבי עם יון פלואור ובצורה זו מגיע לאוקטט שלם (שלא קיים בבור תלת-פלואורי).

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קואורדינטיבי
התזמורת הסימפונית של בורנמות'

**התזמורת הסימפונית של בורנמות**' (אנגלית: **Bournemouth Symphony Orchestra**) היא תזמורת אנגלית שמקום מושבה הקבוע בימים אלה, על אף שמה, בעיר השכנה פול (Poole) ולא בבורנמות'. משכנה הקודם, באולם הקונצרטים של גני החורף בבורנמות', נהרס במאי 2006. התזמורת עברה זמן מה קודם למרכז האמנויות של פול, ששמו שונה לאחר מכן ל"מרכז מגדלור לאמנויות הבמה". באולם הקונצרטים של המרכז יש 1596 מושבים.

## מקורות
במקורה הייתה זו התזמורת העירונית של בורנמות', שהחלה את קיומה בשנת 1893 כקבוצה קטנה של נגני כלי נשיפה מעץ. הקבוצה התרחבה עד מהרה לתזמורת מלאה ועשתה לה שם כמעודדת ביצוע מוזיקה בריטית בת זמננו. אלגר והולסט, בין השאר, ניצחו על התזמורת בנגינת יצירותיהם.

## מנצחים ראשיים
* סר דן גודפרי (1893 - 1934)
* ריצ'רד אוסטן (1934 - 1939)
* מונטגיו בירץ' (1939 - 1947)
* רודולף שוורץ (1947 - 1951)
* סר צ'ארלס גרובס (1951 - 1961)
* קונסטנטין סילבסטרי (1962 - 1969)
* ג'ורג' הרסט (שמעולם לא מונה בפועל למנצח ראשי) (1969 - 1972)
* פאבו ברגלונד (1972 - 1979)
* אורי סגל (1980 - 1982)
* רודולף ברשאי (1982 - 1988)
* אנדרו ליטון (1988 - 1994)
* יעקב קרייצברג (2000 - 2005)
* מרין אולסופ (2001 - 2008)
* קיריל קאראביץ (2009 - 2024)
* מארק ויגלסוורת' (2024 - ממשיך)

## שלוחות
בשנת 1968 נוסדה **הסינפונייטה של בורנמות**'. על אף שבחים אמנותיים בלתי מבוטלים שזכתה להם כתזמורת קטנה, הביאו קשיי מימון לסגירתה בנובמבר 1999.

## קישורים חיצוניים
* 

בורנמות
בורנמות
קטגוריה:דורסט
קטגוריה:בורנמות'
האנה הך

[ממוזער|260px|האנה הך עם [פיט מונדריאן ונֶלי ואן דושברך  בסטודיו של תיאו ואן דושברך  בפאתי פריז, 1924]]
**אנה תרזה יוהאנה "האנה" הך** (בגרמנית: **Hannah Höch**; 1 בנובמבר 1889 – 31 במאי 1978) הייתה אמנית גרמנייה וחברה בתנועת הדאדא בגרמניה. נמנית עם האמנים הראשונים שיצרו בטכניקת הפוטומונטז'.

## קורות חייה
האנה הך נולדה בשנת 1889 בעיר גותה בגרמניה. בשנת 1912 עברה לברלין והחלה ללמוד בבית הספר לאומנות יישומית בדגש על עיצוב גרפי ואומנות הזכוכית. במהלך לימודיה עבדה בחברת פרסום ואיירה עבור עיתונים וכתבי עת. בשנת 1915 הכירה הך את האמן ראול האוסמן שהיה חבר בתנועת הדאדא ודרכו נחשפה לעולם היצירה ולחברי התנועה. הך והאוסמן היו חלוצים בזרם אמנותי שלימים יקרא פוטומונטז'. יצירותיה של הך מביעות ביקורת בנושאים כמו פוליטיקה וחוקי מגדר בתקופת רפובליקת ויימאר. בתקופת המשטר הנאצי בגרמניה, יצירותיה נחשבו ל"אומנות מודרנית מסוכנת" ולכן חדלה מעבודתה במרחב הציבורי. לאחר מלחמת העולם השנייה המשיכה הך להציג את עבודותיה בתערוכות ברחבי העולם, עד לפטירתה בשנת 1978.

## פועלה כאמנית פוטומונטז'
הך השתמשה ביצירותיה בתמונות ומשפטים מוכרים המנותקים מהקשרם, בכך היא ביקרה את רפובליקת ויימאר וביטאה רעיונות קומוניסטים ופמיניסטיים. יצירתה המוכרת ביותר, "לחתוך בסכין המטבח של הדאדא את תרבות ויימאר הדשנה האחרונה של גרמניה" (1919) מציגה את מנהיגי התקופה בפוליטיקה ובספורט, אל מול אמני דאדא ומנהיגים קומוניסטיים. בעבודה זו היא מבקרת את הדמוקרטיה ברפובליקת ויימאר ואת החברה הפטריארכלית, בה נשים אמנם קיבלו חופש פוליטי, אך שכרן לא היה שווה לשכר הגברים והיצע התעסוקה היה דל. יצירה נוספת המבקרת את מעמד הנשים בגרמניה היא "הנערה היפה" (1920). היצירה מורכבת משילוב חלקי גוף של נשים שונות ומתארת את מיתוס 'האישה החדשה', מודל היופי הנשי של התקופה. בכך, מתארת הך את אי הסדר של תרבות ברלין מנקודת מבטה הייחודית.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמני דאדא
קטגוריה:ביסקסואליות גרמניות
קטגוריה:ציירות גרמניות
קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:ילידות 1889
קטגוריה:גרמניות שנפטרו ב-1978
קטגוריה:צלמות גרמניות
קטגוריה:צלמים גרמנים
סם הינדס

**סמואל ארצ'יבלד אנתוני הינדס** (באנגלית: **Samuel Archibald Anthony Hinds**; נולד ב-27 בדצמבר 1943) הוא פוליטיקאי מגיאנה שכיהן כראש ממשלת גיאנה כמעט ברציפות בשנים 1992–2015.

## פעילות
הינדס היה ראש ממשלה תחת שלטונו של צ'די ג'אגן, שנהרג בשנת 1997. אז הוא נהפך יורשו ולנשיא בעצמו. הוא התפטר מהתפקיד בדצמבר, לטובתה של ג'נט ג'אגן, אלמנתו של צ'די ג'אגאן, שנהפכה לנשיאה ואשר במהלך כהונתה מינתה את הינדס לראש הממשלה. לפני כן עבד הינדס באלקן (חברת תעשייה מאלסקה), כראש מחלקת הנדסה כימית. הינדס הוא מהנדס כימי מורשה.

באוגוסט 1999 החליטה ג'אגאן להתפטר ואת הינדס החליף באופן זמני באותה העת בהרט ג'גדאו. לאחר התפטרותה של ג'אגן, ג'גאן לקח אוטומטית את תפקיד הנשיאות ומינה מחדש את הינדס להיות ראש הממשלה.

אחרי היבחרותה מחדש של הממשלה ב-28 באוגוסט 2006, הושבע הינדס כראש ממשלה שוב פעם בתחילת ספטמבר. הוא זכה בבחירות פעם נוספת בשנת 2006 אך הפסיד בבחירות בשנת 2011.

## קישורים חיצוניים
 

קטגוריה:נשיאי גיאנה
קטגוריה:ראשי ממשלת גיאנה
קטגוריה:ילידי 1943
A Day in the Life

**A Day in the Life** (**יום בחיים**) הוא שיר של הביטלס משנת 1967. השיר יצא באלבום Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band.

השיר הוקלט, בהפסקות, בין 19 בינואר ל-23 באפריל 1967. השיר הוא שילוב של שני שירים נפרדים, שנכתבו על ידי ג'ון לנון (בתים 1, 2 ו-4) ופול מקרטני (בית 3). מלבד הביטלס, משתתפת בנגינת השיר תזמורת בת 41 נגנים.

## הקלטת השיר
בהקלטה הראשונית (19 בינואר 1967) הוקלט רק חלקו של לנון, כאשר 24 תיבות הוקצו לחלקו של מקרטני, שתחילת הקלטתו הייתה ב-20 בינואר 1967. בהקלטה הסופית ניתן עדיין לשמוע את קולו של מל אוונס, עוזרה של הלהקה, המונה את התיבות בקול, ואת צליל השעון המעורר המסמן את סופן. לנון אימץ כאן גם את השורה I’d love to turn you on שכתב מקרטני.

אחרי ההקלטות הראשוניות, המשיכו הביטלס בהקלטת השיר ב-3 בפברואר 1967, כשמקרטני השלים את חלק השירה והוסיף את נגינת הבס ואילו רינגו סטאר ניגן מחדש, בהדרכתו של מקרטני, על התופים.

בהמשך אותו חודש, ב-10 בפברואר 1967, כונסו באולפני ההקלטה 40 נגני תזמורת. על־פי רעיונו של מקרטני, היה על הנגנים לנגן מן התו הנמוך ביותר לתו הגבוה ביותר וממהירות הנגינה הנמוכה ביותר עד לגבוהה ביותר, כדי ליצור קרשנדו באמצעו ובסופו של השיר. בניצוחם של מקרטני וג'ורג' מרטין חזרו הנגנים על הקרשנדו ארבע פעמים, לכל אחד מערוצי ההקלטה.

ההקלטות באו לסיומן ב-22 בפברואר 1967, כאשר ארבעת חברי הלהקה, יחד עם מל אבנס, ניגנו בו זמנית אקורד אחד בפסנתר (מי מז’ור) כסיום לשיר. מאוחר יותר באותו יום הוסיף ג’ורג’ מרטין גם צלילי הרמוניום והכפיל את צלילי הפסנתר המוקלטים.

השיר הוחרם על ידי ה-BBC עוד לפני צאת האלבום בגלל השורה I'd love to turn you on, שלכאורה התייחסה לשימוש בסמים.

## הצלחה
נכון לאפריל 2020, סך מצטבר ההשמעות של השיר ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי עומד על כ-62 מיליון.

## ביצוע

## מצעדים

## קישורים חיצוניים

* מילות השיר
* A Day in the Life באתר allmusic (אנגלית).

## הערות שוליים

קטגוריה:Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים בהשראת המוות
קטגוריה:בלדות רוק
קטגוריה:בלדות פופ
קטגוריה:שירי רוק פסיכדלי
קטגוריה:שירי רוק מתקדם
קטגוריה:שירים שצונזרו על ידי ה-BBC
מנרה (אי)

**האי מנרה** (באנגלית: **Manra Island**), המכונה גם **האי סידני** (**Sydney Island**) הוא אי במרכז האוקיינוס השקט המהווה חלק מאיי פניקס שבקיריבטי.

## היסטוריה
האי התגלה בשנת 1832 על ידי רב החובל אמט, אשר קרא לאי בשם "סידני". האי היה אחד מהאיים שישובם תוכנן על ידי בריטניה במסגרת תוכנית יישוב איי פניקס. בשנת 1938 הוכרז האי כשמורת טבע לציפורים ובשנת 1975 הוכרז כשמורת טבע לבעלי חיים.

## קישורים חיצוניים

* האי באתר נשיונל ג'אוגרפיק
* תיאור האי מנרה
* מאמר על האי עם תמונות לוויין

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:איי פניקס
קטגוריה:איים באוקיינוס השקט
קטגוריה:קיריבטי: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:קיריבטי: איים לא מיושבים
קטגוריה:חבלי ארץ במחלוקת לשעבר
האסכולה השאפעית

**האסכולה השאפעית** (בערבית: **المذهب الشافعي**, בתעתיק מדויק: "אלמד'הב אלשאפעי") היא אחת מארבע האסכולות ההלכתיות הקיימות במשפט המוסלמי הסוני. האסכולה קרויה על שמו של האימאם מוחמד אבן אידריס א-שאפעי אשר מת במצרים בשנת 820 לספירה. בפועל עוצבה האסכולה השאפעית על ידי שני תלמידיו של אלשאפעי, אסמאעיל אל-מזני שמת בשנת 877 ואל-רביע אל-מראדי שמת בשנת 883, אשר כתבו את הספרות המשפטית הראשונה של האסכולה אשר עיצבה את שיטת המשפט הרווחת באסכולה. 

האסכולה השאפעית נחשבת שמרנית ובמיוחד כאשר העדיפה להשתמש בחדית' כמקור עיקרי במשפט המוסלמי והגבילה את השימוש ב (היקש) ובשיקול הדעת רק לנושאים אשר החדית' לא התייחס אליהם. כמו כן, החדית' ובמיוחד בגלל כמותו הגדולה היה כלי חשוב בידי חכמי ההלכה השאפעים על מנת לבטל את תוקפם המשפטי של פסוקים מתוך הקוראן שנראו סותרים לעמדות הלכתיות שהתחברו בידי חכמי ההלכה, על רקע השינויים החברתיים וההיסטוריים אשר עברה החברה המוסלמית במהלך ימי הביניים ובעת החדשה. 

האסכולה נפוצה במדינות סוריה, ירדן, בקרב הפלסטינים וערביי ארץ ישראל, ובאזורים הצפוניים של מצרים ודרום תימן. כמו כן הצליחו סוחרים שאפעים להפיץ את האסכולה בקרב תושבי אינדונזיה ומלזיה. במקביל, איבדה האסכולה השאפעית את מעמדה הדומיננטי בערב הסעודית כאשר עלו הווהאבים לשלטון אשר ברובם השתייכו לאסכולה החנבלית, וניהלו רדיפות קשות נגד השאפעים, במיוחד באזור החג'אז. הווהאבים קשרו אותם עם תנועות סופיות שהתנגדו לשלטון הווהאבי.

על פי הערכות מסוימות, האסכולה השאפעית היא השנייה בגודלה במספר המוסלמים אשר משתייכים אליה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אסלאם סוני
שפעית, אסכולה
בהרט ג'גדאו

**בהרט ג'גדאו** (נולד ב-23 בינואר 1964) הוא פוליטיקאי ששימש כנשיא גיאנה בשנים 1999–2011.

## ביוגרפיה
קודם לתפקידו, כיהן ג'גדאו כשר בממשלת ג'נט ג'ייגן והפך לנשיא אחרי התפטרותה של ג'ייגן מסיבות בריאותיות. הוא התמנה לתפקיד בגיל 35 בלבד, מה שהפך אותו לצעיר מבין נשיאי מדינות הקהילייה הקריבית (קאריקום) ואחד מראשי המדינות הצעירים בעולם. אחרי שלמד לתואר בכלכלה במוסקבה ב-1990, חזר למדינתו ועבד ככלכלן בתוכנית הפיתוח עד אשר מפלגת העם הפרוגרסיבית של גיאנה ניצחה בבחירות ב-1992. אז מונה ליועץ שר האוצר.

ב-2001 נבחר שוב לנשיא, בבחירות שגרמו למתיחות דתית בגינאה. כרוב תושבי המדינה, גם ג'גדאו הוא הודי-גיאני, והמיעוט של האפרו-גיאנים טענו לרמאות בבחירות.

ב-28 באוגוסט 2006 נבחר לכהונה נוספת, כאשר מפלגתו גרפה 54.6 אחוז שהם 36 מושבים מתוך 65 בפרלמנט. הושבע לתפקיד ב-2 בספטמבר. לאחר שהועבר תיקון לחוקה המגביל נאת אורך כהונת הנשיא, ג'גדאו סיים את כהונתו כנשיא ב-3 בדצמבר 2011. במהלך כהונתו כנשיא חלו בגיאנה רפורמות רבות. כשסיים את נשיאותו, גיאנה הייתה בשנה חמישית ברציפות של צמיחה כלכלית מהירה. בנוסף על כך פותחה החקלאות וסוגיות הנוגעות להתחממות העולמית.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נשיאי גיאנה
קטגוריה:ראשי ממשלת גיאנה
קטגוריה:ילידי 1964
ויליאם גילברט

**ויליאם גילברט** או **גילברד** (באנגלית: **William Gilbert**; 24 במאי 1544 - 30 בנובמבר 1603) היה רופא אנגלי ופילוסוף הידוע בתגליותיו במגנטיות ובחשמל. הוא טבע את המונח האנגלי "Electricity" לציון החשמל, ויש הרואים בו את אבי הנדסת החשמל או את אבי החשמל. הוא היה רופאה של אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה.

## ביוגרפיה
ויליאם נולד בעיר קולצ'סטר שבמחוז אסקס למשפחה מקומית חשובה, למד בבי"ס מקומי וב-1558 נסע לקיימברידג' ללימודי התואר הראשון אותם השלים ב-1560. עבודתו העיקרית הייתה "על מגנטיות, גופים מגנטיים, והארץ המגנטית הגדולה", המכונה בפשטות "דה מגנטה" (De Magnete, Magneticisque Corporibus, et de Magno Magnete Tellure) שפורסמה ב-1600. זו הייתה עבודת המחקר המשמעותית הראשונה בפיזיקה שנעשתה באנגליה. בעבודה זו הוא תיאר הרבה מניסויו עם מודל כדור הארץ שלו הנקרא טֶרֵלָה. מניסויו הסיק שכדור הארץ מגנטי ועל כן המגנט מצביע צפונה. בספרו הוא גם הבחין בחשמל סטטי בשימוש בענבר. ביוון ענבר נקרא אלקטרון, ולכן הוא החליט לקרוא לתופעה זו Electric Force.

עבודתו של גילברט הייתה מקיפה ויסודית - הוא הפריך, באמצעות ניסויים, אמונות מיסטיות ישנות רבות הנוגעות למגנטיות - כמו האמונה שמחצב מגנטי טבעי יכול לרפא כאבי ראש והרעיון שאפשר לנטרל מגנט אם משפשפים אותו בשום. בין תגליותיו הגדולות היו גילוי חוקי המשיכה והדחייה המגנטיים, גילוי העובדה שכדור הארץ פועל כמו מגנט ענק והבנת ההבדל בין חשמל ובין מגנטיות.

גילברט טען נחרצות שחשמל ומגנטיות אינם צדדים שונים של אותה תופעה. בתור הוכחה הוא ציין את העובדה הלא נכונה שמשיכה חשמלית נעלמת עם חום ומשיכה מגנטית לא. יש הרואים חיוב בטעות זו, שברבות הימים הופרכה על ידי ג'יימס קלרק מקסוול, וטוענים שבהירות ההבדלים בין חשמל למגנטיות אצל גילברט אפשרה התקדמות מהירה יותר של המדע.

גילברט ידוע גם בשם גילברד, השם הרשום על המצבה שלו ושל אביו ובו נקרא בית ספר בקולצ'סטר הנקרא על שמו. על שמו של גילברד נקראה יחידה של פוטנציאל מגנטי במערכת היחידות cgs.

ויליאם גילברט נפטר בשנת 1603 כתוצאה ממחלת הדבר.

## קישורים חיצוניים

* קורות חייו של גילברט, בפרויקט גלילאו (באנגלית)
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אישים שעל שמם יחידות מידה
קטגוריה:פיזיקאים בריטים
קטגוריה:ילידי 1544
קטגוריה:נפטרים ב-1603
דני בויל

**דני בויל** (באנגלית: **Danny Boyle**; נולד ב-20 באוקטובר 1956) הוא במאי ומפיק אנגלי, זוכה פרס גלובוס הזהב ופרס האוסקר, הידוע בעיקר כבמאי של סרט הקאלט "טריינספוטינג" ושל הסרט "נער החידות ממומביי".

## ביוגרפיה
בויל נולד בפרבר של מנצ'סטר, שבאנגליה. תחילת עבודתו הייתה בתיאטרון בסטוק-און-טרנט, אנגליה. בהמשך לתיאטרון רויאל קורט, שם עבד כבמאי-משנה ובמאי אמנותי מ-1982 עד 1987. לאורך שנות ה-80 היה גם מפיק ב-BBC-צפון אירלנד.

הכרתו הבינלאומית והצלחתו הגיעו עם סרט הקולנוע הראשון שלו, "חברים לרצח", בשנת 1994. בשנת 1996 יצא הסרט המצליח, ויש אומרים הטוב ביותר, "טריינספוטינג" בבימויו, ושנה אחר כך ביים את סרטו האמריקאי הראשון, "חיים לא רגילים". בשלושת הסרטים הללו עבד בויל עם התסריטאי והמעבד ג'ון הודג' והשחקן יואן מקגרגור. סרט נוסף בו עבד בויל עם הודג' היה "החוף" משנת 2000.

ב-2002 עבד עם חברו הטוב, הסופר אלכס גרלנד, כשיצר את הסרט הפוסט-אפוקליפטי עטור השבחים, "28 יום אחרי". שנתיים לאחר מכן יצר את הסרט "מיליונים" שנבחר למקום ה-42 ברשימת "100 הסרטים הטובים ביותר" של המגזין הבריטי "אומנות ואמונה". בסרט זה השלים בויל את החסר מהסרט "טריינספוטינג" ("צפיית-רכבות") מ-1996 כאשר בסרט זה, על אף שמו, הושמט הקטע של צפיית-הרכבות, שהוא אחד מקטעי המפתח בספר שהסרט על פיו. בסרט "מיליונים" הכניס בויל את הרכבת כגורם המרכזי בסרט, ואת צפיית-הרכבות בפתיחתו.

ב-2008 ביים את הסרט "נער החידות ממומביי", שהתבסס על ספרו של הסופר ההודי ויקאס סווארופ, ובגינו זכה בפרס אוסקר, בפרס גלובוס הזהב ובפרס באפט"א לבמאי הטוב ביותר.

ב-2010 הוא ביים את הסרט "127 שעות" שהיה מועמד לשלושה פרסי גלובוס הזהב ולשישה פרסי אוסקר.

בויל ביים והפיק את טקס פתיחת המשחקים האולימפיים ב-2012 שהתקיימו בלונדון.

ב-2013 ביים את המותחן טראנס. בשנת 2015 ביים בויל את הסרט "סטיב ג'ובס", המבוסס על חייו של מייסד אפל, סטיב ג'ובס, בכיכובו של מייקל פסבנדר.

ב-2017 ביים את "טריינספוטינג 2", סרט ההמשך המצופה "לטריינספוטינג", סרטו המצליח מ-1996, בהשתתפות צוות השחקנים המקורי.

במרץ 2018 הוכרז על בימויו של הסרט הבא בסדרת ג'יימס בונד, מס' 25, בכיכובו של דניאל קרייג, שהיה מתוכנן לצאת לאקרנים בנובמבר 2019.באוגוסט 2018 פורסם שהחליט לעזוב את הפרויקט לפני תחילת ההפקה בשל "פערי תפיסה אמנותיים" בין הבמאי למפיקי ומפיקות הסרט.

ב-2018 ביים את שלושת הפרקים הראשונים בסדרת הטלוויזיה "Trust" מבית היוצר של FX Networks.

בשנת 2019 ביים את הסרט המוזיקלי "יסטרדיי".

בשנת 2022 ביים והפיק את המיני-סדרה "פיסטול" לרשת FX. בהמשך השנה, החל לעבוד על סרטו החדש "*Methuselah*" בכיכובו של מייקל בי. ג'ורדן.

## פילמוגרפיה

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:במאי קולנוע בריטים
קטגוריה:מפיקי קולנוע בריטים
קטגוריה:במאי טלוויזיה בריטים
קטגוריה:מפיקי טלוויזיה בריטים
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: במאים
קטגוריה:זוכי פרס באפט"א לבמאי הטוב ביותר
קטגוריה:זוכי אוסקר: הבימוי הטוב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בנגור
קטגוריה:אנגלים ממוצא אירי
קטגוריה:אתאיסטים בריטים
קטגוריה:זוכי פרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי לבמאי הטוב ביותר
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1956
OpenCV

**OpenCV** (ראשי תיבות של **Open Source Computer Vision**) היא חבילת תוכנה שנועדה לעזור למתכנתים לפתח יישומים של ראייה ממוחשבת. OpenCV פתוחה לשימוש מחקרי ומסחרי כאחד (תחת רישיון BSD). הספרייה תואמת android, windows, לינוקס ו-MacOS. הספרייה מוכוונת בעיקר עבור יישומי ראייה ממוחשבת בזמן אמת.

## היסטוריה
התוכנה פותחה במקור על ידי אינטל, ועם השנים הפכה לתוכנה חופשית הנתמכת על ידי קהילת קוד פתוח גדולה.

## פונקציות עיקריות
* יכולת לבצע מניפולציות מגוונות על תמונות (עיבוד תמונה).
* זיהוי אובייקטים בתמונה (בעיקר פרצופים לפי אלגוריתם Viola Jones  משופר)
* מעקב אחרי תנועה
* זיהוי חיוויים אנושיים

## סביבות עבודה
הקוד הוא חוצה-פלטפורמות ולכן הוא עובד על לינוקס, חלונות ו־macOS, וכן על GCC וסביבות Visual למיניהן כולל .NET.

## קישורים חיצוניים

* 
* OpenCV on SourceForge
* OpenCV Documentation Wiki
* פרויקט קוד פתוח לכתיבת Wrapper ל-OpenCV עבור סביבת DotNet

קטגוריה:ספריות תוכנה
קטגוריה:תוכנה חופשית
קטגוריה:ראייה ממוחשבת
מרכז אירופה

ממוזער|אזורי אירופה
**מרכז אירופה** הוא כינוי קיבוצי לקבוצת מדינות באירופה, השוכנות בין מזרח אירופה למערב אירופה. במהלך המלחמה הקרה, שחילקה את אירופה למזרח ולמערב, חולק מרכז אירופה לשני צידי מסך הברזל.

מדינות מרכז אירופה הן:
*
*
*
*
*
*
*
*
*

סה"כ מספר התושבים במדינות מרכז אירופה הוא כ-160 מיליון איש. השטח של האזור הוא למעלה ממיליון קמ"ר.

## ראו גם
* מזרח אירופה
* מערב אירופה
* צפון אירופה
* דרום אירופה

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:אירופה: אזורים
טיילור היקס

**טיילור רובן היקס** (באנגלית: Taylor Reuben Hicks; נולד ב-7 באוקטובר 1976) זמר מוזיקת נשמה, מוזיקאי אמריקני. זוכה העונה החמישית של אמריקן איידול.

היקס נולד בברמינגהאם, אלבמה. הוא נולד עם שיער בלונדיני, לאחר מכן שיערו השתנה לחום כהה/שחור, וכשהיה בן 13 שיערו הפך לאפור. ב-1995 נרשם היקס לבית ספר למוזיקה והתחיל להוציא דיסקים עצמאיים לבדו.

היקס השתתף בעונתה ה-5 של אמריקן איידול לאחר שעבר את האודישנים בלאס וגאס. במהלך העונה שר היקס שירים רבים אשר התאפיינו בסגנונו המיוחד.

לבסוף, ב-24 במאי 2006, גבר היקס על המתמודדת נגדו, קתרין מקפי עם יותר מ-63.4 מיליון קולות, והפך לזוכה אמריקן איידול המבוגר ביותר.

מיד לאחר הניצחון בתוכנית, הוציא היקס את הסינגל הראשון שלו "Do I Make You Proud", אשר זינק מיידית למקום הראשון במצעד הסינגלים בארצות הברית. אלבום הבכורה שלו יצא ב-12 בדצמבר 2006, זמן מה לאחר שחרור הסינגל הראשון מתוכו. כחודש לאחר יצא האלבום, הוא זכה למעמד של דיסק זהב לאחר שמכר מעל חצי מיליון עותקים בארצות הברית לבדה. בינואר 2008 הודיעה חברת תקליטי RCA כי היקס שוחרר מההסכם להפקת תקליטים עם החברה.

ביוני 2008, חתם היקס על חוזה בחברת התקליטים "ונגאורד". ב-12 באוגוסט הוא הוציא אלבום אוסף בשם "Early Works".
ב-10 במרץ 2009, יצא אלבומו השני "The Distance".

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר מעריצים רשמי

קטגוריה:אמריקאים ילידי אלבמה
קטגוריה:ברמינגהאם: אישים
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:זוכי אמריקן איידול
קטגוריה:אמני אריסטה רקורדס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1976
ויקימינים

**ויקימינים** הוא מיזם-אחות של ויקיפדיה, המנוהל על ידי קרן ויקימדיה. ויקימינים הוא מדריך חופשי המתמחה בתחום מיון עולם הטבע. המיזם משתמש בשמות המדעיים לטיניים של טקסונים ותרגום של שם ניתן בשפות רבות אחרות. נכון לינואר 2022 יש במיזם כ-785,000 ערכים. המיזם מוגש תחת רישיון CC-BY-SA. ויקימינים בעברית, ובשאר השפות השונות (שאינן אנגלית) - אינו קיים לעצמו, אלא מפנה לערך המקביל בוויקיפדיה.

## הישגים
* ב-10 באוקטובר 2006 הפרויקט הגיע ל-75,000 ערכים.
* ב-20 במאי 2007 הפרויקט הגיע ל-100,000 ערכים.
* ב-8 בספטמבר 2008 הפרויקט הגיע ל-150,000 ערכים.
* ב-23 באוקטובר 2011 הפרויקט הגיע ל-300,000 ערכים.
* ב-16 ביוני 2014 הפרויקט הגיע ל-400,000 ערכים.
* ב-7 בינואר 2017 הפרויקט הגיע ל-500,000 ערכים.
* ב-30 באוקטובר 2018 הפרויקט הגיע ל-600,000 ערכים, ו-1.12 מיליון דפים בסך הכל.
* ב-8 בדצמבר 2019 הפרויקט הגיע ל-700,000 ערכים, ו-1.33 מיליון דפים בסך הכל.
* ב-8 בינואר 2021 הפרויקט הגיע ל-750,000 ערכים, ו-1.5 מיליון דפים בסך הכל.
## ראו גם
* Tree of Life Web Project

## קישורים חיצוניים

* 

* ויקימינים בעברית
* ויקימינים באנגלית

מינים 

קטגוריה:מיון עולם הטבע
קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-2004
שרפה (עם)

ממוזער|שמאל|250px|נפאלי בן השרפה
[שמאל|ממוזער|250px|בן שרפה נושא עצים ליד ה[אוורסט]]
**שֶׁרְפָּה** היא קבוצה אתנית החיה במרומי רכס ההימלאיה בנפאל. מקור השם הוא במילה הטיבטית ཤར་པ། ("שר") שפירושה הוא "מזרח", ובמילה "פה" שפירושה הוא "אנשים".

בני השרפה היו נוודים שהתיישבו לראשונה במחוז סולוכומבו (חומבו), נפאל. על פי המסורת של בני השרפה, ארבע קבוצות נדדו מ בטיבט  לסולוכומבו שבנפאל בזמנים שונים, מה שהוליד את ארבעת השבטים: מיניאגפה, תימי, סרטאווה וצ'אווה. ארבעת השבטים התפצלו בהדרגה ליותר מ-20 תתי-שבט שונים הקיימים כיום. ייתכן שסכסוכים על רקע דתי תרמו להגירה מטיבט במאות ה-13 וה-14 לאזור סולוכומבו שבנפאל.

בני השרפה היגרו ממזרח טיבט לנפאל ב-300–400 השנים האחרונות. כיום חיים כ-150,000 בני שרפה, רובם בנפאל, אך חלקם בטיבט ובהודו (בעיקר בערים דרג'ילינג וקלימפונג במערב בנגל). 93% מהם משתייכים לדת הבודהיסטית. שפת בני השרפה דומה במידה רבה לטיבטית.

## השרפה וטיפוס הרים
בני השרפה סייעו רבות לחוקרים האירופאים הראשונים של אזור ההימלאיה. רבים מהם שימשו להם כמורי דרך וכסבלים בתנאים הקיצוניים של הפסגות והשבילים הגבוהים של האזור. כיום המושג 'שרפה' הפך שם נרדף של כמעט כל מדריך או סבל המועסק על ידי משלחת טיפוס בהימלאיה. השרפה הנפאלים נוטים להדגיש את ההבדל בינם לבין סבלים שאינם בני עמם. השרפה בדרך כלל מועסקים בתפקידי הדרכה ופיקוד, ומקבלים על כך תשלום וכבוד רב יותר מהאחרים המשמשים כנשאים, סבלים ובתפקידים שונים פחותי אחריות.

בן השרפה הידוע ביותר הוא מטפס ההרים טנזינג נורגיי, שהיה הראשון שהגיע לפסגת האוורסט, יחד עם שותפו הניו זילנדי אדמונד הילרי. גם באבו צ'ירי שרפה ידוע כמטפס מוכשר.

בני השרפה ידועים לשבח בקרב קהילת המטפסים העולמית, בזכות קשיחותם, מקצועיותם וניסיונם הרב בגבהים. למרות החשיבות הגדולה של עבודתם, התשלום המועט שניתן להם אינו מאפשר להם אפילו לקנות ציוד טיפוס כשל מעסיקיהם המערביים. 

מחקרים הראו כי השרפה עמידים בפני מחלת גבהים יותר מכל קבוצה אתנית אחרת בעולם גם אם לא ביקרו מעולם בהימלאיה. וישנם מספר מחקרים גנטיים הטוענים כי מקור של מאפיין זה של השרפה הוא תורשתי ותוצר של התאמה רב דורית לסביבות דלות בחמצן. מחקרים אלו מצאו מבנה המוגלובין היעיל יותר בהולכת חמצן ויצור כמעט כפול של חנקן חמצני, כמו גם העדר בצקת ריאות כתוצאה משהיה בסביבות ממועטות חמצן.

## קישורים חיצוניים

* Everything about himali Sherpa Culture
* Tapting Sherpa Kyidug – a Sherpa community group in Kathmandu
* Sherpa in Nepal: History, Culture, Religion, Language
* Sherpa dictionary
* Gaiety of Spirit:  The Sherpas of Khumbu
* Beyul Khumbu: The Sherpa and Sagarmatha (Mount Everest National Park and Buffer Zone, Nepal
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עמי אסיה
קטגוריה:נפאל: דמוגרפיה
ברבו איסקובסקו

ממוזער|200px| אברם ינקו - פורטרט שצייר ברבו איסקובסקו

**ברבו איסקובסקו** (רומנית: **Barbu Iscovescu**; 24 בנובמבר 1816 – 24 באוקטובר 1854) היה צייר, גרפיקאי ומהפכן יהודי-רומני.

## קורות חיים
ברבו נולד בבוקרשט בשם **ברוך יהודה** (Baruh Iehuda) כבנו של חיים איסקובסקו, המכונה "זוגרבו", צייר איקונינים. הוא יצא ללמוד ציור בווינה ולמד שם בין השנים 1835–1847. הוא למד יחד עם מישל מרטין דרולינג (Michel Martin Drolling), פרנסואה פיקו (Francois Picot) וקארול ואלנשטיין (Carol Wallenstein). מווינה יצא להמשך לימודיו בפריז, שם התחבר עם צעירים רומנים בעלי נטיות מהפכניות, ביניהם גם הצייר היהודי קונסטנטין דניאל רוזנטל והבנקאי היהודי הילל מנוח. הם שבו לרומניה ולקחו חלק במהפכת 1848 ברומניה. ברבו היה בקבוצה המנהיגה את המהפכה בבוקרשט והיה אחד משלושת השליחים שיצאו אל השליט, גאורגה ביבסקו, עם דרישות המהפכנים. על ברבו הוטל להכין את דגל המהפכה, דגל שלושת הצבעים עם הסיסמאות של המהפכנים "צדק, אחווה".
[ימין|ממוזער|200px|ציור של קוסטקה פטרסקו, ברבו איסקובסקו נושא את הדגל במהפכת [1848 בוולאכיה. על הדגל מופיעות המילים: **צדק – אחווה**, כשהן כתובות באותיות האלפבית הקירילי הרומני]]
הצבא הרוסי שדיכא את המהפכה, אילץ אותו לצאת לגלות, כמו חבריו למהפכה. יצא תחילה לפריז, עם שהות קצרה בסרביה, אך בסופו של דבר הגיע בשנת 1850 לקונסטנטינופול, שם נפטר כעבור כמה שנים ונקבר, על פי דרישתו, ליד חבריו המהפכנים, יון נגוליצ'י והכומר אטאנאסיה לוזין, בבית הקברות הנוצרי. המשורר הרומני קונסטנטין אריצ'סקו כינה את השלושה "שלישיית מרטירי החירות" ומשורר אחר, דימיטריה בולינטינאנו, כתב שיר הספד לאיסקובסקו, שיר שנחרט על מצבתו.

ברבו איסקובסקו היה מציירי הנופים הראשונים של רומניה. הוא צייר כמה פורטרטים מפורסמים ובהם אברם ינקו, מיכאי האמיץ, מאתיי בסאראב, קונסטנטין שרבאן ועוד. גם ציורי הנופים פרי מכחולו מפארים מוזיאונים רבים ובהם המוזיאונים הלאומיים לאמנות בבוקרשט ובקלוז'-נפוקה.

## ציור הדגל הרומני
אין מסמכים המעידים על השתייכותו של איסקובסקו לקבוצה הסודית האחווה, אולם מעצם היותה קבוצה סודית היא נמנעה משמירת רשימות חברים. יונל ז'יאנו (Ionel Jianu), שכתב ספר ביוגרפי על ברבו איסקובסקו, סבר שאיסקובסקו היה חבר האחווה, לכן הוטל עליו לצייר את דגל המהפכה עם הסיסמה Dreptate - Frăție (צדק - אחווה), דגל שאיסקובסקו עצמו נשא בעת שההמון הקיף את ארמון השליט ביבסקו ב-11 ביולי 1848.

## קישורים חיצוניים

* מאמר על הציירים היהודים ברומניה 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים רומנים
קטגוריה:ציירים יהודים רומנים
קטגוריה:מהפכנים רומנים
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי רומניה
קטגוריה:מהפכנים יהודים
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1816
קטגוריה:רומנים שנפטרו ב-1854
אברם ינקו

ממוזער|הפסל לזכרו בקלוז'-נאפוקה
**אברם ינקו** (ברומנית: **Avram Iancu**; 1824 – 10 בספטמבר 1872) היה מהפכן, מראשי מהפיכת 1848 במחוז טרנסילבניה שברומניה. כמנהיג מיליציה של איכרים רומנים מהרי הקרפטים המערביים הוא התעמת עם "הצבא המהפכני ההונגרי" והיה לבן ברית של הכוחות האימפריאליים האוסטרים, מתוך תקווה להשיג שוויון זכויות לבני עמו הרומנים.

## חייו
ינקו נולד בכפר קטן בהרי הקרפטים המערביים למשפחה של צמיתים משוחררים. אביו היה יערן ואחר כך בעל תפקיד שיפוטי. ינקו החל ללמוד משפטים בקלוז' בשנת 1844. מ-1846 שימש כפקיד בטרגו מורש. בשנת 1848 עמד בהצלחה במבחנים והיה לעורך דין.

ינקו היה מראשי האינטלקטואלים בטרנסילבניה שנאבקו למען קידום חברתי ושחרור לאומי של הרומנים. הוא היה מיוזמי ומארגני האספה של בלאז', כמנהיג חבורות חמושות של איכרים וכורים בקרפטים המערביים. בתור שכזה הוא זכה לאהדה עממית רחבה וכונה "נסיך ההרים".

הוא נעצר לראשונה בדצמבר 1849, אך שוחרר במהרה עקב מחאות של האוכלוסייה הרומנית. לאחר שחרורו הוגבלה פעילותו, ספרייתו הוחרמה, והוא הושם תחת פיקוח. בפעם השנייה נעצר ב-1852, אחרי שנחשד בהסתה לפעילות לאומנית כנגד השלטונות האוסטריים. קצת לאחר שחרורו, ביקר ינקו בווינה שם ניסה להגיש עתירה לקיסר, אך המשטרה מנעה זאת ממנו, ועקב כך הוא סבל מהתמוטטות עצבים, ממנה לא התאושש עד מותו.

ב-10 בספטמבר 1872 נמצא ינקו מת בכפר באיה קרישולוי (Baia Crișului) ונטמן כגיבור לאומי בבית הקברות בצבאה (Țebea).

## הנצחתו
* בשנת 1924, במלאת מאה שנים להולדתו, שונה שם כפר הולדתו לשמו.
* ב-1992 הופיע דיוקנו על שטר בערך של 5,000 לאי.
* בעיר קלוז'-נאפוקה ברומניה הוצב פסל בדמותו. כמו כן מוצב פסל בדמותו גם בעיר סאטו מארה שבמחוז טרנסילבניה.
* שדה התעופה של קלוז'-נאפוקה נקרא על שמו.

## קישורים חיצוניים

* אברם ינקו - היסטוריה  

קטגוריה:מהפכנים רומנים
קטגוריה:רומניה: היסטוריה
קטגוריה:אביב העמים: אישים
קטגוריה:רומנים מטרנסילבניה
קטגוריה:אישים שהונצחו בשטרות כסף רומנים
קטגוריה:ילידי 1824
קטגוריה:רומנים שנפטרו ב-1872
תקנון הכנסת

**תקנון הכנסת** הוא מסמך המנסח את סדרי העבודה של הכנסת. תקנון הכנסת הוא קובץ תקנות, כללים והוראות שגיבשה הכנסת במהלך השנים, המסדיר את נוהלי עבודתה. ועדת הכנסת היא הוועדה המוסמכת לגבש תקנון לכנסת ולהכניס בו שינויים באישור מליאת הכנסת. ב-30 במאי 2012, לאחר עבודה שנמשכה שלוש שנים בוועדת הכנסת, אישרה מליאת הכנסת תקנון חדש.

בתקנון החדש נעשו שינויים מהותיים המתאימים את עבודת הכנסת לעידן הנוכחי, והוא ערוך באופן התואם את מהלך העבודה במליאת הכנסת ובוועדות. עוגנו בו נהגים רבים שהתבססו בעבודת הכנסת ולא הופיעו בתקנון הקודם, וכן חוות דעת והנחיות של היועץ המשפטי לכנסת שניתנו בעשרות השנים האחרונות. התקנון עוסק בפרטי הפרטים של נוהלי עבודת הכנסת ומקבץ את כולם במסמך מנחה אחד.

## עיגון התקנון בחוק

רוב תקנון הכנסת איננו מעוגן בחוק. סעיף 19 לחוק יסוד: הכנסת, קובע:

לפיכך, תקנון הכנסת, הגם שאיננו מעוגן בחוק, מחייב את חברי הכנסת ואת מוסדותיה השונים בעבודתם.
העובדה שבספר החוקים הישראלי לא קיים חוק הקובע את סדרי העבודה של הכנסת, מתפרשת על ידי רבים כפגם. זאת משום שמבחינה תהליכית, ייתכן והתוקף של החוקים שמחוקקת הכנסת מכוח התקנון, הוא מוגבל.

חלק א' של התקנון, מעוגן בחוק יסוד: הכנסת. מנסח אך ורק את התהליכים הקשורים בהיבחרם של חברי הכנסת ושל בעלי תפקידים נבחרים שונים בכנסת.
חלקו השני של התקנון, העוסק בעבודת הכנסת, איננו מעוגן בשום חוק. פעמים מספר הועלתה על שולחן הכנסת הצעת חוק יסוד: החקיקה, אשר אמורה הייתה לעגן את תהליכי העבודה של הכנסת, אולם זו מעולם לא צלחה.

## ועדת התקנון
עם התכנסות האספה המכוננת כוננה ועדת תקנון בת 18 חברים שתפקידה היה לגבש תקנון מעבר להתנהלות הכנסת. למעשה, לא גובש תקנון ותקנון מועצת המדינה הזמנית המשיך לשמש את הכנסת. לאחר הקמת ועדת הכנסת, שבין תפקידיה היה קביעת תקנון לכנסת, הוקמה ועדת תקנון כוועדת משנה שלה. ועדת משנה לענייני תקנון המשיכה להתקיים בכנסות הבאות.

ב-14 ביולי 1949 אישרה מליאת הכנסת תקנון מעבר שהיה מבוסס על תקנון מועצת המדינה הזמנית.

## לקריאה נוספת
*
## קישורים חיצוניים

*תקנון הכנסת, באתר הכנסת

## הערות שוליים

קטגוריה:הכנסת
קידוד לגסי

**קידוד לגסי** הוא כינוי לכל קידוד תווים אשר אין בו ייצוג לכל התווים ביוניקוד. לרוב, קידודי לגסי מתרכזים בייצוג אותיות של שפה אחת או שתיים בלבד. קידודי לגסי היו בשימוש נרחב בעבר, וכיום משמשים בעיקר מטעמי תאימות.

קידודי לגסי רבים נוצרו לפני המצאת היוניקוד, אחרים הם חידושים של קידודים ישנים יותר שמטרתם הוספת תווים חדשים שחשיבותם רבה, כמו למשל סימן היורו (€), או סיפוק מדינות שחשו ששפתן מוזנחת בקידודים הקיימים. הקידוד המוכר ביותר מסוג זה הוא כנראה קידוד ה-ISO-8859-15.

קיימים מספר קידודי לגסי, העיקריים בהם מצויים בקבוצות הבאות:

* משפחת הקידודים ISO 8859 המשתמשת בבית יחיד לייצוג תו.
* סדרת OEM של דפי קוד של חלונות / יבמ / DOS המשתמשים בבית בודד לייצוג תו (437, 850 ואחרים).
* דפי הקוד "ANSI" של חלונות, המשתמשים בבית יחיד לייצוג תו (125x).
* דפי הקוד של חלונות המשתמשים במספר בתים לייצוג תו, בהם משתמשת חלונות הן כדפי קוד ל-ANSI ול-OEM עבור סינית, יפנית וקוריאנית (בקיצור באנגלית: CJK - Chinese, Japanese, and Korean).
* קידודים שונים אחרים לסינית, יפנית וקוריאנית המשתמשים במספר בתים לייצוג תו, לדוגמה ISO-2022 ו-EUC.

קטגוריה:קידוד נתונים
מולדן (אי)

**מולדן** (באנגלית: **Malden Island**; במפות בעברית גם "מאלדן" ו"מלדן") הוא אי צחיח בלתי מיושב הנמצא במרכז האוקיינוס השקט. שטחו של האי 39 קמ"ר והוא אחד מאיי ליין הנמצאים בשליטת קיריבטי.

האי ידוע בשרידים הפרהיסטוריים שהתגלו בו (שמקורם במתיישבים פולינזים), במרבצי הגואנו שהיו בו בעבר, ובשימוש שנעשה בו כאתר ניסויים בנשק גרעיני. כיום מהווה האי שמורת טבע מוגנת בשל מיני ציפורי הים הרבים המקננים בו.

## גאוגרפיה
האי מולדן ממוקם 447 ק"מ (242 מילים ימיים) דרומית לקו המשווה, 2,840 ק"מ (1,530 מילים ימיים) דרומית להונולולו.

האי הסמוך ביותר הוא האי סטרבק הבלתי מיושב, 204 ק"מ (110 מילים ימיים) דרומית מערבית מהאי. האי המיושב הקרוב ביותר הוא האי טונגרבה, 450 ק"מ (243 מילים ימיים) דרומית מערבית לאי.

צורתו של האי משולש שווה-שוקיים שכל אחת מצלעותיו כ-8 ק"מ. האי נוטה לכיוון צפון מערב. במרכז האי מצויה לגונה רדודה ובה מספר איונים. הלגונה מוקפת כולה על ידי האטול, למעט מעברי מים רדודים וצרים בצד הצפוני והמזרחי. רוב שטח האי מצוי דרומית ומערבית ללגונה. שטח האטול 39.3 קמ"ר.

פני האטול נמוכים. גובהו המרבי של האטול - 10 מטרים מעל פני הים. בקרבת חופי האטול החיצוניים האטול גבוה יותר מאשר במרכזו, ופני האטול משתפלים מטה מחופי האוקיינוס לעבר הלגונה שבמרכזו, כך שבאמצע האטול לא ניתן לראות את האוקיינוס.

## היסטוריה
האי מולדן התגלה ב-30 ביולי 1825 על ידי רב החובל לורד ג'ורג' אנסון ביירון, מפקד הספינה הבריטית: "אוניית הוד מלכותה בלונד" בשובה לבריטניה מהונולולו. האי נקרא על שם צ'ארלס רוברט מולדן (Charles Robert Malden), נווט הספינה, שמיפה את האטול. בעת גילויו, היה האטול בלתי מיושב, אולם התגלו בו שרידים של מקדשים ושרידי מבנים המעידים על כך שהיה מיושב. סברות רבות הועלו באשר למקימי מבנים אלה - החל משודדי ים, וכלה בנווטי אינקה או נווטים סיניים. בשנת 1924 חקר את השרידים הארכאולוג ק. פ. אמורי (K.P. Emory) מ שבהונולולו והסיק כי הם נבנו על ידי תושבים פולינזים שהתגוררו באי.

במחצית הראשונה של המאה ה-19 עצרו באטול, מספר פעמים, ספינות ציד לווייתנים אמריקאיות. 

בשל מרבצי הגואנו באטול, הוכרז האטול על ידי ארצות הברית כשטח אמריקאי מכוח חוק איי הגואנו משנת 1856, אולם בטרם החלה חברת הגואנו האמריקאית לכרות באטול, השתלטה על האי חברה אוסטרלית על פי רישיון בריטי, שכרתה גואנו באטול החל משנות ה-60 של המאה ה-19 ועד 1927. 

בשנת 1957 ערכה בריטניה באי ניסויים בנשק גרעיני.

ארצות הברית התנגדה לטענת בריטניה לשליטה באי, וטענה לריבונות באי עד שקיריבטי קיבלה עצמאות ביולי 1979. ב-20 בספטמבר 1979 נפגשו נציגי ארצות הברית וקיריבטי באטול טאראווה שבאיי גילברט וחתמו על חוזה טאראווה 1979 לפיו ארצות הברית הכירה בשלטון קיריבטי על האי מולדן (ו-13 איים נוספים). החוזה נכנס לתוקפו ב-23 בספטמבר 1983.

## כלכלה
חשיבותו הכלכלית של האי בכך שבהתאם לחוק הבינלאומי, מי האוקיינוס ברדיוס של 200 מילים ימיים סביב האי נחשבים שטח כלכלי של קיריבטי. שטח זה עשיר בדגי הטונה שבו. כמו כן על האי התגלו מרבצי גבס, אולם אלה אינם נכרים בשל עלויות התחבורה הגבוהות (בשל מרחקו של האי מכל מקום מיושב אחר). 

האי הוכרז שמורת טבע ב-29 במאי 1975 במטרה להגן על ציפורי הים המקננות באי.

## קישורים חיצוניים

*אטול מולדן מהחלל
* 

קטגוריה:איים באוקיינוס השקט
קטגוריה:קיריבטי: איים לא מיושבים
קטגוריה:איי ליין (קיריבטי)
קטגוריה:חבלי ארץ במחלוקת
טאבו פלוס

**יוסי שמריך** (נולד ב-23 בדצמבר 1980), ידוע בשם הבמה **טאבו פלוס** (בעבר: **סגול טאבו פלוס**) הוא ראפר ומוזיקאי ישראלי.

## קריירה
בשנת 2004 השיק אלבום בכורה בשם "החיים עושים אנשים קשים, רוצה להרגיש?" בלייבל (שאינו קיים עוד) "אודיו קולאז'", חברת בת של NMC.

האלבום, שאת עטיפתו עיצב שמריך עצמו, הכיל שירי היפ הופ בעלי אופי אלטרנטיבי, עם עיבודים שחלשו על מגוון סגנונות ביניהם ג'אז, פאנק ורוק, וטקסטים שעסקו בין השאר בנושאים בעלי משמעות פילוסופית וקיומית. בהפקת האלבום השתתפו מספר מפיקים, ביניהם די.ג'י קארס, נועם וואהל ושמריך עצמו.

בשנת 2007, לאחר שנה של עבודה משותפת עם ההרכב 51% (שמריך, צ'ה, אבי אשכנזי, אבי גולצמן, ג'וזף ושי פישמן), הוציאו 51% את אלבום הבכורה שלהם שנקרא "עוברים לגור לכם באוזן".

בשנת 2008 הוציא טאבו פלוס את אלבום הסולו השני שלו "מיתרים", אלבום קונספט שהופק מוזיקלית על ידי יוסי "ג'וזף" כהן (באלבום התארחו האמנים נועה פארן, אבי אשכנזי ואבי גולצמן). האלבום יצא כחלק מפרויקט הגמר של טאבו בלימודי עיצוב תקשורת חזותית ב-HIT מכון טכנולוגי חולון, הפרויקט כלל גם את עטיפת האלבום ואת הקליפ לשיר הנושא, קליפ המשלב כמה טכניקות אנימציה (רוטוסקופ ואנימציית סריגה). הקליפ הוצג בתערוכות עיצוב ואנימציה ובלוגים ברחבי העולם.

בשנת 2009 הוציא טאבו פלוס את הפרויקט "מילה מדוברת", אלבום שעסק בז'אנר הספוקן וורד, בו אירח אמנים שונים על ההפקות שלו (נועה פארן, נועם וואהל, אבי אשכנזי ואבי גולצמן). באותה שנה הוציא עם הרכב 51% את אלבומם השני "שירים מהבוידעם". ב-2011 המשיך הפרויקט בשם "מילה מדוברת 2.0".

ב-2010 הוציא עם ההרכב 51% את אלבומם השלישי "זהו".

ב-2011 התארח באלבום "סנדוויץ' פועלים" של אורטגה בשיר "דף ריק".

בין השנים 2010–2014 היה שותף בהרכבי המוזיקה האלקטרונית MASSS ו-HTTP Beats ביחד עם המפיק יוסי ״ג׳וזף״ כהן.

ב-2013 התארח באלבום "חלומות״ של המפיק עידו מימון בשיר ״אבוד״

בין השנים 2014–2019 יצר בעיקר למגירה אשר בענן, מלבד שירים בודדים שיצאו דרך ערוץ היוטיוב שלו.

בסוף 2019 חזר להוציא שירים באופן רשמי ועקבי. סינגלים ששוחררו בין 2019 ל-2023 הפכו לאלבום הסולו השלישי שלו ״עיצות מאיש זקן״ (2023).

## דיסקוגרפיה
### אלבומי סולו
* החיים עושים אנשים קשים, רוצה להרגיש? (2004)
* מיתרים (2008)
* עיצות מאיש זקן (2023)

### עם 51%
* עוברים לגור לכם באוזן (2007)
* שירים מהבוידעם (2009)
* זהו (2010)

### אלבומי ספוקן וורד
* מילה מדוברת (2009)
* מילה מדוברת 2.0 (2011)

## קישורים חיצוניים
* טאבו פלוס, ברשת החברתית פייסבוק
* טאבו פלוס, ברשת החברתית אינסטגרם
* טאבו פלוס, סרטונים בערוץ יוטיוב
* טאבו פלוס, באתר iTunes
* טאבו פלוס, באתר Spotify
* טאבו פלוס, באתר בנדקמפ

האתר הרשמי: tabooplus.com

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1980
קטגוריה:מוזיקאים ישראלים
קטגוריה:אמנים ישראלים הידועים בשם במה
קטגוריה:ראפרים ישראלים
שימקנט

[250px|שמאל|ממוזער|[מסגד בעיר]]
**שימקנט** (; באוזבקית: **Чимкент**/**Chimkent** - **צ'ימקנט**) היא עיר בדרום קזחסטן. העיר מרוחקת כ-610 ק"מ דרום-מערבית לעיר אלמטי וכ-120 ק"מ צפון-מזרחית לטשקנט בירת אוזבקיסטן. על פי אומדן רשמי מתאריך 1 בינואר 2023, אוכלוסיית העיר מנתה כ-1.19 מיליון בני אדם, מה שהופך אותה לעיר השלישית בגודלה בקזחסטן, אחרי אלמטי ואסטנה. רוב תושבי העיר הם אוזבקים (המהווים 65% מהאוכלוסייה), קזחים ורוסים.

## היסטוריה

העיר נוסדה ב כתחנה בדרך המשי מאירופה לסין. עם הזמן העיר ידעה תקופות של פריחה ולעומתן פעמים בהן נחרבה על ידי הכובשים השונים. עד 1810 נשלטה על ידי ח'אנות קוקנד, ואחר כך עברה לאמירות בוכרה. ב־1864 הגיעו הרוסים לאזור וכבשו את העיר בצרפם אותה לחבל טורקסטן. ב־1814 שם העיר שונה ל**צ'רנייב**, וב־1924 שמה הישן הוחזר. ב־1993 שונה שם העיר בתעודות רשמיות ל"שימקנט", על־פי הכתיב הקזחי.

בינואר 2015, פקידי שימקנט שלחו בקשה לאונסק"ו לקבל הכרה כעיר עתיקה.

עד 2018, שימקנט הייתה המרכז האדמיניסטרטיבי של מחוז דרום קזחסטן. ב־19 ביוני 2018 היא הוצאה ממחוז דרום קזחסטן והוכפפה ישירות לממשלת קזחסטן. כתוצאה מכך, המרכז האדמיניסטרטיבי של המחוז הועבר לטורקיסטן, ושם המחוז שונה למחוז טורקיסטן.

## כלכלה

## חלוקה מנהלית
העיר שימקנט מחולקת לארבעה רבעים:

## ספורט
בענף הכדורגל מייצגת את העיר קבוצת אורדבסי שימקנט המשתתפת בליגת העל הקזחית. בתחילת עונת 2015/16 נפגשה קבוצה זו מול קבוצת בית"ר ירושלים בשלב הראשון במסגרת הליגה האירופית והפסידה 2-1 בסיכום שני מפגשים.

## ערים תאומות
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קזחסטן: ערים
סטארבק (אי)

**האי סטארבק** (באנגלית: **Starbuck Island**) המכונה גם **האי וולנטיר** (באנגלית: **Volunteer Island** - אי המתנדב) הוא אטול בלתי מיושב במרכז האוקיינוס השקט המהווה חלק מאיי ליין הדרומיים. האטול מצוי בשליטת קיריבטי.

רוחבו של האטול 8.9 ק"מ ממזרח למערב ו-3.5 ק"מ מצפון לדרום.

## היסטוריה
האטול התגלה לראשונה בשנת 1823 על ידי ולנטין סטארבק, רב חובל של ספינת צייד לווייתנים בריטית, ונקרא על שמו. האי הוכרז בשנת 1866 על ידי ארצות הברית כשטח בריבונותה מכוח חוק איי הגואנו משנת 1856 אולם בפועל השתלטו הבריטים על האי וכרו בו את מרבצי הגואנו בין השנים 1870–1893.

בשל גובהו הנמוך (בשיאו גובה האי הוא 5 מטרים) ובשל השוניות הרבות המקיפות אותו, אזור האי מסוכן בניווט, וספינות רבות טבעו לחופיו.

האי הוכרז על ידי ארגון האומות המאוחדות כשמורת טבע בשל מושבת השחפית הכהה המצוייה עליו.

## קישורים חיצוניים

*האי סטארבק
* 

קטגוריה:איים באוקיינוס השקט
קטגוריה:קיריבטי: איים לא מיושבים
קטגוריה:איי ליין (קיריבטי)
קטגוריה:חבלי ארץ במחלוקת לשעבר
אהרן סורסקי

**אהרן סורסקי** (נולד בכ' בניסן ה'ת"ש, 28 באפריל 1940) הוא סופר חרדי בולט, בעיקר בתחום הספרות ההגיוגרפית-היסטורית. החל משנות השישים פרסם עשרות רבות של ספרי ביוגרפיה ומבואות על רבנים מהדורות האחרונים.
## חייו
את קריירת הכתיבה החל כעיתונאי בעיתון "המודיע" בשנות העשרים לחייו. את התנסותו העיקרית קיבל בעבודתו בהוצאת הספרים החרדית "נצח". באותה הוצאה עבד גם חמיו הראשון משה שנפלד. באותה תקופה היה שותף פעיל בעריכתה של סדרת הספרים "פאר הדור", על תולדות החזון איש. עם השנים קנה סורסקי את ידענותו בהיסטוריה של יהדות מזרח אירופה, בעיקר בזרם החסידי שלה. את רוב המבואות לספרים שיצאו במסגרת הוצאת "נצח" כתב סורסקי. רבים מאותם מבואות שימשוהו בעתיד ונכללו כפרקים בתוך סדרת ספריו הפופולרית "מרביצי תורה ומוסר" ו"מרביצי תורה מעולם החסידות".

סורסקי הוא חסיד סלונים. חצרות חסידיות רבות שוכרות את שירותיו לכתיבת ביוגרפיה על האדמו"רים שלהן.

סגנון כתיבתו משלב בין הסגנון הספרותי-מליצי הישן לבין הכתיבה העכשווית. רבים ממטבעות הלשון שאובים מן המקורות המקראיים, התלמודיים והמדרשיים.

בחלק מכתביו עשה סורסקי שימוש בפסבדונים **א. ספרן**.

## מספריו

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ביוגרפים ישראלים
קטגוריה:סופרים חרדים ישראלים
קטגוריה:מחברי ספרי עיון ישראלים
קטגוריה:חסידי סלונים
קטגוריה:סגל המודיע
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1940