open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מת לחיות (סדרת סרטים)

**מת לחיות** (אנגלית: **Die Hard**) היא סדרת סרטי פעולה המבוססת על רב-המכר Nothing lasts forever מאת רודריק ת'ורפ.

גיבור הסרטים הוא ג'ון מקליין (מגולם על ידי ברוס ויליס), שוטר אמריקאי בניו יורק ולוס אנג'לס שנאלץ להתמודד עם מצבים מסכני חיים כגון מתקפות טרור, כאשר הוא התקווה היחידה להצלת המצב.

## סרטים
### מת לחיות (1988)

הסרט נפתח בערב חג המולד, כאשר ג'ון מקליין מגיע ללוס אנג'לס כדי לפגוש את פרודתו הולי (בוני בדליה). במהלך מסיבה באותו המבנה, קבוצת טרוריסטים מזרח גרמניים בהנהגתו של האנס גרובר (אלן ריקמן) משתלטים על המבנה. מקליין נמלט, מתחבא בבניין ומגלה את מטרתם האמיתית של הטרוריסטים - שוד של 640 מיליון דולר. מקליין מחסל את הטרוריסטים ומציל את המשתתפים.

### מת לחיות 2 (1990)

הסרט מתרחש שנה לאחר אירועי הסרט הראשון, בערב חג המולד. ג'ון מקליין מחכה לאשתו בנמל תעופה בוושינגטון הבירה, כאשר שכירי חרב משתלטים על מגדל הפיקוח ומסכנים את חיי הנוסעים, ביניהם אשתו של מקליין. מקליין מחסל את שכירי החרב והטיסות נוחתות בשלום.

### מת לחיות 3 (1995)

בסרט השלישי, ג'ון מקליין חוזר לניו יורק סיטי, פרוד, מושעה מהמשטרה ומכור לשתייה. טרוריסט בשם "סיימון" (ג'רמי איירונס) מאיים לפוצץ מטעני חבלה ברחבי העיר, אלא אם כן מקליין ישחק איתו גרסה מעוותת של "הרצל אמר".
זאוס קארבר (סמואל ל. ג'קסון), בעל חנות מהארלם, מציל את מקליין לאחר האתגר הראשון, וממשיך לעזור לו. ה-FBI מגלה שסיימון הוא אחיו של האנס גרובר, הטרוריסט שנהרג על ידי ג'ון מקליין בסרט הראשון. מלבד נקמה במקליין, מסתבר שסיימון משתמש באיום על מטעני חבלה כהסחה (להעסיק את כל משטרת ניו יורק) בזמן שהוא שודד בתחכום את וול סטריט. מקליין עוקב אחרי סיימון, מסכל את מזימתו ומחסל אותו.

### מת לחיות 4.0 (2007)

הסרט הרביעי מתרחש ביום העצמאות האמריקני, עשור אחרי הסרט השלישי. ג'ון מקליין גרוש ומופרד מבתו לוסי (מרי אליזבת' וינסטד). ה-FBI שולח את מקליין ללכוד את מאתיו פרל (ג'סטין לונג), האקר מחשבים. טרוריסטים קיברנטיים פורצים למחשבי ה-FBI, ומתנקשים שנשכרו על ידי תומאס גבריאל (טימותי אילופנט) מנסים להתנקש במקליין ובפרל. מקליין חושף את הטרוריסטים ומחסל אותם.

### מת לחיות ביום טוב (2013)

הסרט החמישי מתרחש חמש שנים לאחר הרביעי, בערים שונות באוקראינה. ג'ון מקליין מגלה שבנו, ג'ון "ג'ק" מקליין נעצר במוסקבה ומואשם ברצח. מקליין מגלה שג'ק הוא סוכן CIA במסווה שמרגל אחרי ויקטור צ'אגרין, בכיר רוסי. יחד הם מחסלים את ויקטור ואת בתו, אירינה.

## הכנסות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
קטגוריה:סדרות סרטי פעולה
דיווין

**דיווין** (בבלארוסית: **Дзівін**, דזיווין; ברוסית: **Дивин**; בפולנית: **Dywin**) היא עיירה במחוז ברסט שבמערב בלארוס, בתת-מחוז קוברין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.

התיעוד הראשון לעיירה הוא משנת 1466, ובאמצע המאה ה-16 קיבלה זכויות עיר. בשנת 1795 סופחה העיירה לאימפריה הרוסית, וכעבור זמן מה הועברה לבעלותו של המצביא הרוסי פיוטר רומיאנצב.

לאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה העיירה בשטח פולין.

## יהודי דיווין
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בדיווין הוא מאמצע המאה ה-16. בשנת 1878 נמנו בעיירה כ-1,000 יהודים מתוך קרוב ל-2,500 תושבים. בשריפה גדולה שפרצה בעיירה בשנת 1892, נשרפו כל בתי הכנסת בה.

בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-800 יהודים. בתקופה זו פעל בעיירה סניף של תנועת בית"ר.

בימים הראשונים למבצע ברברוסה, בסוף יוני 1941, נכנסו לעיירה הגרמנים, והקימו בה גטו פתוח. בגטו זה רוכזו כ-1,000 יהודים, ובהם תושבים מכפרי הסביבה.

בסוף קיץ 1942 נרצחו כל יהודי הגטו מחוץ לעיירה, ונקברו בקבר אחים.

## קישורים חיצוניים

* דיווין באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 
* 
* 

קטגוריה:מחוז ברסט: יישובים
קטגוריה:קהילות יהודיות בבלארוס
קטגוריה:גטאות בבלארוס
ריוגו (אסטרואיד)

[ממוזער|250px|האסטרואיד ריוגו (שמאל) לעומת האסטרואיד [איטוקאווה, אותו חקרה גשושית היאבוסה הראשונה]]
**רְיוּגוּ** (שם מלא: **ריוגו 162173**; באנגלית: **162173 Ryugu** 16px|קישור=http://he.forvo.com/word/竜宮/#ja|השמעה) הוא אסטרואיד קרוב ארץ. מרחקו הרב ביותר מהשמש במסלולו סביבה (אפהליון) הוא 1.42 יחידות אסטרונומיות, ומרחקו הקרוב ביותר אליה במסלול (פריהליון) הוא 0.96 יחידות אסטרונומיות, כלומר הוא חוצה במסלולו את מסלול כדור הארץ (שמרחקו מהשמש מוגדר כיחידה אסטרונומית אחת), ועל כן האסטרואיד מסווג כאסטרואיד אפולו. האסטרואיד התגלה במאי 1999 על ידי פרויקט LINEAR. קוטרו עומד על כ-900 מטר. הוא נחשב לאסטרואיד מסוג C, העשירים בפחמן ומכילים גם תרכובות אורגניות.

האסטרואיד נבחר על ידי סוכנות החלל היפנית ליעד המחקר של משימת **[[היאבוסה 2]]**, שהגיעה לאסטרואיד בשנת 2018, אספה ממנו מספר דגימות שחזרו לכדור הארץ לניתוח ב-5 בדצמבר 2020. הגשושית ביצעה פיצוץ מבוקר מעל האסטרואיד, כדי להדוף כלפיו קליע שיצור מכתש פגיעה מלאכותי, ממנו נלקחה דגימה של חומר תת-קרקעי. בדגימות שהגיעו לכדור הארץ נמצא חומר אורגני המכיל את כל חמשת הבסיסים המרכיבים את ה-DNA וה-RNA.

שם הקוד הראשוני שניתן לו לאחר גילויו היה **1999 JU<sub>3</sub>** עם המספר הסידורי **162173**. לאחר שנבחר כיעד למשימת היאבוסה 2, קראה בשנת 2015 סוכנות החלל היפנית לציבור הרחב להציע לו שם. באוקטובר אותה שנה פורסם שמתוך 7,336 הצעות נבחר השם **ריוגו**, ארמונו של מלך הדרקון בקרקעית הים לפי המיתולוגיה היפנית.

לפי הסיפור המיתולוגי, אוראשימה טארו , ביקר בארמון וכשרצה לחזור לביתו הוא קיבל מבתו של אל הים קופסה, תוך כדי שהיא מזהירה אותו לבל יפתח אותה. כאשר הוא חוזר לכפר שלו הוא מגלה כי עברו שלוש מאות שנים. מתוך שכחה הוא פותח את הקופסה וכאשר עשה זאת הזדקן בפתאומיות ומת. הבחירה בשם, לפי סוכנות החלל היפנית, נעשתה בשל מוטיב "החזרת האוצר" בסיפור והדמיון למשימת החזרת הדגימה של היאבוסה 2. השם הפך לרשמי לאחר אישור מהאיגוד האסטרונומי הבינלאומי.

## ראו גם
*רשימת אסטרואידים
*איטוקוואה
*בנו (אסטרואיד)

## קישורים חיצוניים

*ריוגו, במאגר הגופים הקטנים של המעבדה להנעה סילונית (JPL) של נאס"א
*ריוגו, באתר European Asteroid Research Node
*סרטון אנימציה המתאר את משימת היאבוסה 2 עם מידע ואנימציה של האסטרואיד, בערוץ סוכנות החלל היפנית ביוטיוב 
*
*

## הערות שוליים

ריוגו
ריוגו
קטגוריה:גופים קרובי ארץ
אוחילה (אלבום)

**אוחילה : שירים וניגונים לימי תשובה** הוא אלבום הבכורה של הזמרת אודהליה ברלין. האלבום הוא אלבום הופעה כפול שהוקלט בהופעה חיה לנשים, שהתקיימה בערב יום הכיפורים ה'תש"ע (26 בספטמבר 2009) בבית אבי חי בירושלים ויצא כעבור כשנה.

מילות כל השירים מן המקורות, למעט השיר סליחות שנכתב והולחן על ידי ברלין.

## רשימת השמעה

## קרדיטים
*אודהליה ברלין - קלידים ושירה
*קרן גולן - חליל צד
*מיכל בהט - תופים ושירה (אחת שאלתי)
*הודיה בונאר - שירה (שמעתי שמעך)
*משה (מוסא) ברלין - קלרינט (הוקלט באולפן)
*ניצן פרי - הקלטה, עריכה, מיקסים ובאס
*איציק פיליבה, מאסטר דיסק - עריכה דיגיטלית
*הילה שילוני - צילומים
*יעל קבסה - עיצוב גרפי
* הקלטות נוספות ועריכה - באולפן של ניצן בגבעת ישעיהו

## בעקבות האלבום
המופע "אוחילה" התקיים בפעם השנייה בערב יום הכיפורים ה'תשע"א, סמוך ליציאת האלבום לאור, וזכה אף הוא להצלחה שהובילה להפיכת המופע לקבוע, כשמידי שנה הוא עובר לאולם גדול יותר, והחל משנת ה'תשע"ה (2014) הוא מתקיים בבנייני האומה. המופע הרביעי, שהתקיים בערב יום הכיפורים התשע"ג, יצא לאור אף הוא כאלבום הופעה תחת השם "אחלה פניו" (2013).

## מקורות
* הערות אלבום

## קישורים חיצוניים

* 
* אוחילה באתר שירת נשים
* אוחילה באתר אקו"ם

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2010
קטגוריה:אלבומי הופעה בעברית
קטגוריה:אלבומי מוזיקה יהודית
קטגוריה:אלבומי הופעה בהוצאה עצמית
יואכים למלזן

גנרל **יואכים למלזן** (בגרמנית: **Joachim Lemelsen**; 28 בספטמבר 1888 – 30 במרץ 1954) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

## ביוגרפיה
### קריירה מוקדמת
למלזן נולד ב-28 בספטמבר 1888 בברלין, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1907 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-40, ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה נשאר למלזן ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בנובמבר 1931 הועלה למלזן לדרגת אוברסט לוטננט, ובשנת 1932 מונה למפקד הגדוד ה-3 של רגימנט הארטילריה ה-5. ב-1 באפריל 1934 הועלה לדרגת אוברסט, ומונה למפקד רגימנט הארטילריה ייטרבוג. ב-1 באפריל 1935 מונה למפקד האקדמיה הצבאית בדרזדן, וב-1 באפריל 1937 הועלה לדרגת גנרל-מיור. ב-1 במרץ 1938 מונה למפקד הדיוויזיה הממונעת ה-29, וב-1 באפריל 1939 הועלה לדרגת גנרל-לויטננט.

### מלחמת העולם השנייה
עם פרוץ המלחמה היה למלזן מפקד הדיוויזיה הממונעת ה-29, ולחם עימה במהלך המערכה בפולין, כחלק מהקורפוס ה-14 במסגרת הארמייה העשירית. בתחילת המערכה על צרפת לחם למלזן עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס הממונע ה-14 במסגרת קבוצת הפאנצר קלייסט, וב-29 במאי מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-5, שהייתה חלק מהקורפוס הממונע ה-15 במסגרת הארמייה הרביעית, במקום מקס פון הרטליב-ואלספורן. ב-1 באוגוסט 1940 הועלה למלזן לדרגת גנרל חיל התותחנים (שהומרה ב-1941 לדרגת גנרל חיל השריון), וב-25 באוקטובר 1940 מונה למפקד הקורפוס הממונע ה-47. במהלך מבצע ברברוסה פיקד על הקורפוס שבפיקודו שהיה חלק מארמיית הפאנצר השנייה במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, ולחם עמו בקרב סמולנסק ובקרב על מוסקבה. ב-27 ביולי 1941 קיבל למלזן על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-21 ביוני 1942 הוסב הקורפוס ה-47 לקורפוס פאנצר, וב-15 ביולי 1942 קיבל למלזן את עיטור הצלב הגרמני בזהב. במהלך קרב קורסק לחם למלזן עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה התשיעית במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, ועל פעולותיו בקרבות קיבל ב-7 בספטמבר 1943 תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל.

ב-24 באוקטובר 1943 מונה למלזן למפקד הארמייה העשירית בחזית האיטלקית, וב-31 בדצמבר 1943 הועבר לעתודת המילואים. ב-3 במאי 1944 מונה למפקד הארמייה הראשונה בחזית המערבית, וב-5 ביוני 1944 מונה למפקד הארמייה ה-14 בחזית האיטלקית. ב-24 באוקטובר 1944 מונה שוב למפקד הארמייה העשירית, וב-22 בפברואר 1945 מונה שוב למפקד הארמייה ה-14. ב-2 במאי 1945 עם כניעת כל הכוחות הגרמניים באיטליה, נכנע למלזן בראש כוחותיו, ונלקח לשבי הבריטי.

### לאחר המלחמה
למלזן שוחרר מהשבי ב-10 באפריל 1948. לאחר שחרורו התגורר למלזן בנירנברג עד למותו ב-30 במרץ 1954.

## קישורים חיצוניים

* יואכים למלזן באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים עם עלי אלון
קטגוריה:מעוטרי הצלב הגרמני בזהב
קטגוריה:מפקדי ארמיות גרמניות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מפקדי גייסות גרמניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מפקדי הארמייה הראשונה (ורמאכט)
קטגוריה:מעוטרי עיטור בית הוהנצולרן
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים בקרב קורסק
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1888
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1954
משימה בשטח האויב

**משימה בשטח האויב** (אנגלית: Submerged) הוא סרט פעולה אמריקאי משנת 2005 שצולם ברובו בבולגריה.

הסרט נכתב ובוים על ידי , בכיכובם של סטיבן סיגל, , ויני ג'ונס ו. הסרט הופץ ישירות לספריות הווידאו ול-DVD בארצות הברית ב-31 במאי 2005.

## עלילה
כריס קודי (סטיבן סיגל) הוא שכיר חרב בכיר שלקח חלק במבצע סמוי כדי לעצור פעולת טרור גדולה על אדמת ארצות הברית. פעולת טרור שהאו"ם סירב להאמין שהיא עומדת לקרות. קודי ואנשיו שחלקם יוצאי יחידות מיוחדות בריטיות וחלקם יוצאי יחידות מיוחדות אמריקאיות נאלצו לשבור מספר חוקים כדי לבצע את תפקידם, הטביעו ספינה שנשאה חומרי נפץ, ולכן נכלאו.

שגרירת ארצות הברית במונטווידאו מתודרכת על ידי סוכנים מיוחדים שמדען בשם ליידר העביר שטיפת מוח ובאמצע התדרוך הם הורגים אותה ומתאבדים. פגישת חירום נקבעת במשרדי ה- CIA בה הדוקטור סוזאן צ'אפל (כריסטין אדמס) מעדכנת את הנוכחים כי נתיחת הגופות מעידה על שליטה במוחם של הסוכנים שהרגו.

צוות קומנדו מכוח דלתא בפיקודו של קולונל שארפ נשלח לאורוגוואי במטרה לחקור את המתרחש. אבל גם הקולונל היה תחת השפעת שטיפת המוח ולכן לא תפקד. כתוצאה מכך אנשי כוח דלתא נפלו למארב ונכנעו, נלקחו לבסיס הטרור, שם גם הם עברו שטיפת מוח.

ארצות הברית מגייסת את חבורת האסירים לחיסול המקום בו מוחזקים החיילים ולהשבתם לידי כוחות הצבא, וזאת בתמורה לביטול עונש המאסר שלהם ומענק של 100,000 דולר לכל אחד מהם. אל הקבוצה מצטרפים הסוכן פלטשר וד"ר סוזן צ'אפל והם טסים במסוק אל היעד. קודי חושד בפלטשר ולכן מדמה ירידה לקרקע ומשאיר את פלטשר שם, בזמן שההליקופטר ממשיך ליעד אחר, שם הם פוגשים את דמיטה שהביאה רכב שטח.

אחד מהצוותים של קודי משתלט על צוללת, קודי והיתר משתלטים על בסיס הטרור ושובים חלק מהחיילים שעברו שטיפת מוח, כולם נכנסים לצוללת ושם מתנהל מאבק בין אנשיו של קודי לבין החיילים שעברו שטיפת מוח, ספינה של צי ארצות הברית משגרת טיל אל הצוללת, אולם קודי ושארית אנשיו הספיקו להימלט לסירת הצלה ולא היו בצוללת שטבעה. 

קודי הצליח להשתלט על המטה של ליידר, שם פלטשר הרג את ליידר, ולחסל את המבצע של השתלטות על מוחם של אנשים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 2005
תור גלאפגוס

**תור גלאפגוס** המכונה גם **יונת גלאפגוס** (שם מדעי: *Zenaida galapagoensis*) היא מין של יונה ממשפחת היוניים, האנדמית לאיי גלאפגוס ששוכנים ממערב למדינת אקוודור והיא היונה היחידה החיה באיים בטבע. התור חי ברחבי כל האיים ונמצא בעיקר באזורים הצחיחים והמדבריות באיים. היא נפוצה בעיקר בחנובסה ואספניולה.

אורכו של התור 18-23 ס"מ ומשקלו 67-92 גרם בממוצע. זו יונה קטנה בצבע חום-זהוב בפלג הגוף העליון ובכנפיים שמנוקדות בנוצות שחורות מעט ולבנות מעט (בקדמת הכנף). החזה ורוד והעורף מפוספס בוורוד-שחור-לבן. הראש חום עם עין כחולה גדולה ופסים שחורים ולבנים משני עבריה. הרגליים קצרות ואדומות והתור לא נוהג לעופף הרבה, אף על פי שהוא יכול אם יש צורך.

היונה חיה רוב הזמן על הקרקע ומחפשת מזון. היא אוכלת זרעים שונים, פירות של קקטוסים הנפוצים באיים כמו קקטוסי Opuntia וחרקים קטנים. היונה חיה עם בן זוג כמו רוב היונים והרבייה מתרחשת במשך כל השנה כשהם מקננים ודוגרים על הביצים בקן בין ענפי הקקטוסים.

ליונה אין טורפים יבשתיים אף על פי שעקב הגלאפגוס, עופות הפרגטה וינשופים עלולים לטרוף את גוזליה. בנוסף היא מאוימת מחיות פולשות שהאדם הביא לאיים ועלולים לפשוט על קנים או לטרוף יונים משוטטות.

## קישורים חיצוניים

* תור גלאפגוס בnatur.bildene

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1839
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון גולד
קטגוריה:יוניים
קטגוריה:איי גלאפגוס: עופות אנדמיים
שחף לבה

[ממוזער|שחף לבה בין הסלעים ב[סנטה קרוס (גלאפגוס)|סנטה קרוס.]]
**שחף לבה** או **שחף מקפץ** (שם מדעי: *Leucophaeus fulginosus*) הוא מין שחף שחור האנדמי לאיי גלאפגוס.
## מאפיינים
השחף מזכיר בצבעיו את צבעי הלבה המכסה את האיים, ומכאן שמו. כנפיו אפורות עם פס לבן באמצען, בטנו אפורה בהירה ורגליו שחורות. הראש שחור, העיניים גדולות ובעלות קו שחור מעליהן ומתחתן. המקור ארוך עם תוך אדמדם. השחפים הצעירים בצבעים חומים יותר.

שחף זה חי בחופי איי גלאפגוס באיים: סנטה קרוס, איסבלה, סן קריסטובל וחנובסה והוא אחד ממיני השחפים הנדירים ביותר: אוכלוסייתו מונה 300-600 זוגות בוגרים בלבד. 

שחף זה, שלא כמו שאר מיני השחפים, אינו נוהג להתלהק אלא חי בזוגות. כמו רוב העופות טרופיים אין לו עונת הזדווגות קבועה במחזור השנה. הקן מוטל על הקרקע ובו 2-3 ביצים מוסוות בצבע חום-זית. הגוזלים חשופים לסכנה מצד טורפים כמו ינשופים, פריגטות, שחפים אחרים וגם יונקים שפלשו לאיים כמו עכברים וחתולים.

הוא עצמו צד דגים, סרטנים, גוזלים של עופות אחרים וחיות יבשה קטנות כמו צבי ים צעירים ואיגואנות צעירות. הוא גם חוטף ואוכל ביצים של עופות אחרים.

## קישורים חיצוניים

* שחף לבה, באתר-birdsoftheworld

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1841
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון גולד
קטגוריה:שחפיים
קטגוריה:איי גלאפגוס: עופות אנדמיים
ורמיליון

**ורמיליון** (שם מדעי: *Pyrocephalus rubinus*) היא ציפור שיר טיפוסית ממשפחת הטירניים בעלת צבע אדום החיה בטבע במגוון מקומות מחיה לאורך יבשת אמריקה כולל באיי גלאפגוס. צבעוניים ורבגוניים הרבה יותר מקרוביהם למשפחה.

## מאפיינים
הוורמיליון היא ציפור קטנה שאורכה 13-14 ס"מ ומשקלה 11-14 גרם. הזכרים אדמים עזים עם נוצות עליונות חומות כהות וציצה לראשם. הנקבות חומות ודהויות יותר עם לחיים לבנים. לשני המינים מקור חזק ובולט.

הוורמיליון חי באתרים פתוחים ברחבי אמריקה משיחים, סוואנות ויערות נשירים לשדות חקלאיים, ביצות, חופים ואף למדבר, אף ששם הם לא נפוצות. תפוצתם משתרעת מקנדה עד למרכז ארגנטינה, אבל בעיקר באמריקה המרכזית ומקסיקו. הם הצליחו להגיע אפילו לאיי גלאפגוס הנמצאים במרחק רב מהיבשת.

הציפור אוכלת כל וניזונה כמו אחיותיה לסוג בעיקר מחרקים כמו זבובים, חיפושיות וחגבים, אותם הם תופסים מצלילה מתואמת על החרק המופתע, וגם מזרעים. הם יאכלו גם מזונות קטנים אחרים שימצאו כמו יצורים מתים ביצים ואפילו יצללו לצוד דגים.

הנקבות בונות קן גדול על העץ עשוי מקורי עכביש, משי ועלים, בתוכו הנקבה מטילה 2-3 ביצים לבנות עליהם היא דוגרת בלי עזרת הזכר. לעיתים נטפלות למין שחרוריות חומות-ראש. הגוזלים גם עלולים להיטרף על ידי טורפים שונים כמו עורבים, נחשים, סנאים ורקונים ועופות אחרים כמו אני רחב-מקור יהרגו את הגוזלים בלי לאכול אותם.

## מיון
ישנם 12 תת-מינים הנבדלים בעיקר בצבע הנוצות והפסים על הראש:
**P. r. ardens*
**P. r. blatteus*
**P. r. cocachacrae*
**P. r. dubius*
**P. r. flammeus*
**P. r. mexicanus*
**P. r. nanus*
**P. r. obscurus*
**P. r. pinicola*
**P. r. piurae*
**P. r. rubinus*
**P. r. saturatus*

הורמילונים אינם בסכנת הכחדה, אך מאוימים באזורים מקומיים ואוכלוסיות מסוימות נמצאות בירידה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1783
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פיטר בודארט
קטגוריה:טירניים
קטגוריה:בוליביה: עופות
קטגוריה:ברזיל: עופות
קטגוריה:אקוודור: עופות
חקיין אספניולה

**חקיין אספניולה** (שם מדעי: *Mimus macdonaldi*) היא ציפור שיר השייכת למשפחת החקייניים, אנדמית לאיי גלאפאגוס.

החקיין בעל נוצות בצבע אפור-חום מנוקד והבטן לבנה. העיניים צהובות ובולטות והמקור שחור וארוך מעט. הזנב והרגליים גם ארוכים יותר מציפור שיר טיפוסית ואורכו הכללי הוא 28 ס"מ בממוצע.

החקיין אנדמי לאי אספניולה ונפוץ ביערות טרופיים ויבשים בעיקר, אך גם בחופי הים ובמנגרובים. עופות אלו אינם חוששים מבני-אדם המתקרבים אליהם ואף עשויים לחטוף להם חפצים, כמו בקבוקים, מהיד.
החקיינים הם אוכלי כל הניזונים מזרעים, פירות, חסרי חוליות שונים וגם מביצים של צבי ים, ביצי עופות אחרים, שליות של אריות ים ונבלות, בעיקר שאריות טרף של עקבי גלאפגוס. הם גם מוצצים דם מפצעיהם של עופות ים גדולים.

החקיינים נמצאים בסכנה בטבע עקב הפגיעה באיזון האקולוגי באיי גלאפאגוס והכנסת יצורים טורפים למערכת.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1890
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי רוברט ריג'ווי
קטגוריה:חקייניים
קטגוריה:איי גלאפגוס: עופות אנדמיים
חקיין גלאפגוס

**חקיין גלאפגוס** (שם מדעי: *Mimus parvulus*) היא ציפור שיר גדולה החיה ואנדמית לאיי גלאפגוס ושייכת למשפחת החקייניים החיים ברחבי אמריקה.

## מאפיינים
חקיין גלאפגוס מגיע לאורך 25–26 ס"מ ומגיע משקל 50 גרם. הוא בעל נוצות אפורות עם מקור שחור וארוך ועיניים בולטות וצהובות עם "מסיכה" שחורה בין העיניים. זנבו חום וארוך יחסית וגם הרגליים ארוכות מעט.
החקיין נפוץ רק באיי גלאפגוס לאורך מגוון טווחי בתי גידול ממדבריות קקטוסים ועד חופים געשיים. הוא מקנן בעיקר באזורים של עצי קקטוס. הוא הנפוץ ביותר מבין 4 מיני החקיינים האנדמיים לגלאפגוס.
החקיין הוא אוכל-כול הניזון מזרעים, פרחים וחרקים כמו רוב הציפורים אך גם מביצי צבי ים, שליות של אריות ים ואף תוקף עופות ים גדולים ומוצץ את דמם כמו הפרוש הערפדי. הוא גם מפיץ זרעים של פירות פולשים לאיים.

## תת-מינים
**M. p. barringtoni.*
**M. p. bauri.*
**M. p. hulli.*
**M. p. parvulus.*
**M. p. personatus.*
**M. p. wenmani*

מצב שימורו הוא ללא חשש, אבל כמו רוב החיות של גלאפגוס הוא מאוים מהשינויים שהאדם יצר באיים, בין השאר הבאת חתולים וכלבים שעלולים לטרוף גוזלים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1837
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון גולד
קטגוריה:חקייניים
קטגוריה:איי גלאפגוס: עופות אנדמיים
קתרטס יערות

**קתרטס יערות** (שם מדעי: *Cathartes melambrotus*) הוא מין עוף דורס ממשפחת הקונדוריים (נשרי העולם החדש) החיים באמריקה. הקתרטס הוא עוף גדול ושחור עם פנים ורודות וחשופות מנוצות והוא קרובם של המינים קתרטס תרנגולי וקתרטס סוואנה.
## מאפיינים
דורס זה מצוי בטבע באמריקה הדרומית ביערות גשם לחים ואזורים טרופיים דומים. הוא גדול מאוד ומוטת כנפיו מגיעה ל-166–178 סנטימטרים בממוצע, אורכו 64–75 סנטימטרים ומשקלו 1.65 קילוגרם בממוצע. הוא בעל נוצות שחורות על גופו וכנפיו למעט רגליו הבהירות והראש הצהוב בעל המקור המכופף והוורוד שמסתיים בקצה לבן. 

הוא ניזון מיצורים מתים ונבלות של טורפים גדולים כמו היגואר, וניזון גם מחרקים ומחיות קטנות כמו לטאות. רוב זמנו הוא מעופף בזרמי אוויר חם ודואה עליהם ללא מאמץ בחיפוש אחר פגרים. הוא מסוגל גם לעוף בים העצים והכנפיים שלו מעוגלות מספיק לשם כך. הוא גם צריך לשתות ולשם כך שותה מהאוויר מבריכות או נחלים ביער. כשחם מאוד הוא מתקרר בדרך ייחודית - הוא מטיל מים על רגליו.

הקתרטס נמצא באזור אגן האמזונאס במדינות: דרום מזרח קולומביה, דרום מזרח ונצואלה, גיאנה, גיאנה הצרפתית, סורינאם, צפון ומערב ברזיל, צפון בוליביה, מזרח פרו ומזרח אקוודור. הוא מצוי באוכלוסיות גדולות בין 100,000 ל-1,000,000 פרטים, ואיננו נמצא בסכנת הכחדה למרות כריתת היערות באזורו.

## קישורים חיצוניים

* קתרטס יערות, באתר neotropical.birds

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אלכסנדר ווטמור
קטגוריה:קונדוריים
קטגוריה:ברזיל: עופות
קטגוריה:עופות יער האמזונאס
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1964
שחף אמריקני

**שחף אמריקני** (שם מדעי: *Leucophaeus*) הוא סוג במשפחת השחפיים החיים בעולם החדש ביבשת אמריקה, שלשעבר סווגו בסוג שחף (*Larus*).
## מאפיינים
אלו שחפים בינוניים בגודלם עם נוצות כהות, ראשים שחורים ועיניים בולטות בדרך כלל. השחפים האמריקאים חיים לאורך החופים של אמריקה, בעיקר אמריקה הדרומית וגם בכמה איים כולל באיי גלאפגוס ואיי פוקלנד והם מסתגלים למגוון תנאי אקלים.

## מינים
ישנם חמישה מינים בסוג:
*שחף דולפין (*Leucophaeus scoresbii*)
*שחף גריי (*Leucophaeus modestus*)
*שחף לבה (*Leucophaeus fuliginosus*) - שוכן באיי גלאפגוס ומצוי בסכנת הכחדה בטבע 
*שחף צוחק (*Leucophaeus atricilla*)
*שחף אפור-זנב (*Leucophaeus pipixcan*)

## גלריה

Lava gull pair.jpg
20090102-IMG 0098 (15907074950).jpg
Larus pipixcan (8396070520).jpg

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1853
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קרל פרידריך ברוך
קטגוריה:שחפיים
יסעורון גלאפגוס

ממוזער|להקת יסעורוני גלאפגוס
**יסעורון גלאפגוס** (שם מדעי: *Oceanites gracilis*) הוא מין של עוף ים קטן מהמשפחה יסעורונים דרומיים ולשעבר במשפחת היסעורוניים שבסדרת היסעוראים. יסעורון זה נמצא בימים של מערב האוקיינוס השקט בסמוך לחופי דרום אמריקה. יש לו 2 תת-מינים שהם גם שני סוגי אוכלוסיות:
*O. g. gracilis - הנפוץ בחופי פרו וצ'ילה באזור זרם הומבולדט.
*O. g. galapagoensis - המצוי באיי גלאפגוס ומכאן שמו.

יסעורים אלה שחורים וקטנים עם אזור שת לבן, מקור היסעורון מעוגל מעט והוא בעל חוש ריח. הם מתקבצים בלהקות באוקיינוס או באיי גלאפגוס ליד החופים וניזונים מיצורי פלנקטון קטנים. הם מעופפים ממש מעל המים עם רגליים מושטות קדימה, ומריחים את היצורים הקטנים שמרכיבים את הפלנקטון וחוטפים אותם מן המים. הם יכולים לעופף גם בשעות החשיכה ולא נרתעים גם ממים סוערים. הם יודעים גם לצלול אבל משיגים את המזון בדרך כלל מפני המים, לעיתים נדירות גם יצללו כדי לתפוס דג קטן או רכיכה.

הם מעופפים טובים אך בחוזרם ליבשה הם מגושמים מאוד בהליכה. הם נחים בנקרות צוקים במושבות או בחפירות של ארנבונים. בשל גודלם הקטן הם עלולים להיטרף על ידי עופות ים טורפי כמו שחפים, פריגטות, עקבי גלאפגוס, חמסנים וינשופים.

הם נצפים לעיתים קרובות אך לא ברור מה מצב הרבייה שלהם. נמצא רק קן אחד ששייך ליסעורון זה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1859
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי דניאל אליוט
קטגוריה:יסעורונים דרומיים
קתרטס סוואנה

**קתרטס סוואנה** (שם מדעי: *Cathartes burrovianus*) הוא מין עוף דורס ממשפחת הקונדוריים. אוכל נבלות המצוי באמריקה המרכזית והדרומית החי בטבע בביצות, ערבות ויערות גשם שונים. 

זהו עוף גדול מאוד, שאורכו 53–56 סנטימטרים ואורך מוטת כנפיו 150–165 סנטימטרים. המשקל מגיע ל-1.95-0.95 קילוגרם. הוא מזכיר את הקתרטס התרנגולי, וכמוהו בעל עור חשוף עם גוף גדול בצבע שחור. על הכנפיים סימנים לבנים גדולים והעור החשוף בצבע צהוב ולא לבן כמו קרובו. המקור מוארך ואדמדם והקתרטס בעל חוש ריח מצוין בניגוד לרוב העופות, מה שעוזר לו להריח את הנבלות שהוא ניזון מהם ולאתר אותם בתוך היער הסבוך. כדי למצוא אותם הוא דואה באוויר חם ופורש את כנפיו במאמץ מזערי ותוך כדי מחפש או מרחרח אחרי קורבנות של טורפים גדולים כמו היגואר. כאשר הקתרטס מוצא טרף הוא מתקהל ויכול לסיים ארוחה כזו במהירות.

הם מקננים בחללי עצים או בנקרות ומערות טבעיים והנקבות מטילות 2 ביצים בצבע קרם ועם כתמים. האפרוחים מצמיחים נוצות חודשיים עד שלושה חודשים מבקיעתם.

הקתרטס אינו נמצא בסכנת הכחדה כלשהי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1845
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון קסין
קטגוריה:קונדוריים
קטגוריה:ברזיל: עופות
קטגוריה:מקסיקו: עופות
קטגוריה:בעלי חיים בסראדו
קרקרה מפוספסת

**קרקרה מפוספסת** (שם מדעי: *Phalcoboenus australis*) היא מין של עוף דורס ממשפחת הבזיים החי בטבע בקצוות הדרומיים של אמריקה הדרומית ובעיקר באיי פוקלנד.

הקרקרה היא בין העופות הגדולים במשפחת הבזיים. אורכה 40–60 ס"מ ומשקלה 1,300-1,700 גרם. צבעה שחור, עם  חזה חום־כתום מנומר באפור. נוצות הראש והעורף מסולסלות ופרועות מעט, העיניים גדולות והמקור הצהוב חד ביותר.

## מאפיינים

### תפוצה
קרקרות אלה נפוצות בעיקר באיי פוקלנד שליד ארגנטינה (ובשליטת בריטניה) וכן באזור ארץ האש. הן נפוצות לאורך כל האי אבל בולטות ליד מושבות רבייה של עופות ים. הן מותאמות גם לתנאים הרריים.

### תזונה
הן אוכלות בשר, נבלות, שאריות מזון פזורות ומסוגלות גם לחפור בקרקע כדי למצוא חרקים או תולעים. בנוסף הן ציידות עופות ים חסרי אונים כמו אפרוחי פינגווינים ואלבטרוסים ועופות חלשים. הן עלולות אפילו לתקוף כבשים חולות או צעירות, דבר שגורם לחקלאים לרדוף אותן. הן צדות בלהקות. להקה גדולה יכולה להתמודד עם גור אריה ים צעיר.

### שימור
ערך 500 פרטים בוגרים של הקרקרה. הקרקרות לא מפחדות מאנשים ואף עלולים לחטוף להם מזון או ממחטות מהיד. הם גם גורמים נזקים למגדלי כבשים שצדו אותם דלדלו את מספרם, אבל כיום הציד שלהם אסור.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

## גלריה

קובץ:Phalcoboenus australis 01.jpg
קובץ:SJM 1580 (15908695607).jpg
קובץ:Phalcoboenus July 2015-1.jpg
קובץ:20090105-IMG 0659 (15908702037).jpg
קובץ:Striatedcaracara2.jpg


קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1788
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן פרידריך גמלין
קטגוריה:קרקרים
קטגוריה:איי פוקלנד: עופות
בז צוחק

**בז צוחק** (שם מדעי: *Herpetotheres cachinnans*) הוא עוף דורס טרופי ממשפחת הבזיים החי ביערות הגשם של אמריקה הדרומית, באמריקה המרכזית ובמקסיקו, והוא המין היחיד בסוגו. הוא ניזון בטבע ממגוון בעלי חיים אך בעיקר מנחשים ומכאן שמו השני **בז הנחשים**.
## מאפיינים
בז צוחק שונה טקסונומית מרוב מיני הבזים שמצויים בסוג בז ומהווה מין ביניים בין בזים לקרקרות - עופות אוכלי נבלות, בעלי מקור גדול ואדום. הוא קרוב בעיקר לסוג בז יערות (Micrastur), שגם חיים באותו אזור באמריקה.

זהו בז בינוני בגודלו ואורכו מגיע ל-46–56 ס"מ, מוטת כנפיו 79–94 ס"מ ומשקלו 600–800 גרם. הנקבות גדולות מהזכרים.

הבז הצוחק הוא גוף צהוב-בהיר עם כנפיים שחורות ו"מסיכה" לאורך הפנים משני צידי העיינים. מעל הראש הלבן ציצה לבנה עם פסים שחורים דקים והמקור הצהוב חזק ומעוקל, טוב בשביל להרוג יצורים קטנים במהירות. הזנב ארוך ומפוספס מעט והרגליים הקטלניות צהובות. הכנפיים של הבז רחבות מאוד וכשהוא עף צורתו מזכירה נץ ולאו דווקא בז. הקולות הייחודיים שלו שהקנו לו את השם צוחק הם קולות חברתיים בסגנון "האהאהא" שחוזר על עצמו בעיקר בעת מלחמה עם יריב או קריאת הזדווגות של הבזים. יש להם גם קריאות דומות לתקשורת בין שני המינים.

הוא חי בטבע ממקסיקו עד פרגוואי וצפון ארגנטינה בעיקר ביערות גשם טרופיים או בסוואנות לחות. עם זאת הוא נמנע מיערות סגורים וסבוכים.

הבז ניזון מהחיות הקטנות שהוא מוצא ביער ובעיקר מנחשים, כולל ארסיים כגון פתן אלמוגים, וכן לטאות, ובנוסף יאכל גם יונקים קטנים שונים, עטלפים ופרוקי-רגליים. בעת שהוא לא מחפש טרף הוא יצור שקט ביותר שכמעט ולא נע ובניגוד לרוב הבזים לא יפגע בעופות קטנים יותר.

בדומה לרוב הבזים, בעונת הרבייה יגן זוג הבזים על הטריטוריה מפני כל בז מסיג גבול.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:בזיים
קטגוריה:עופות יחידים בסוגם
קטגוריה:ברזיל: עופות
קטגוריה:מקסיקו: עופות
קטגוריה:קוסטה ריקה: עופות
קטגוריה:גואטמלה: עופות
קטגוריה:עופות יער האמזונאס
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
קרקרה אדומת-גרון

**קרקרה אדומת-גרון** (שם מדעי: *Ibycter americanus*) הוא מין של עוף דורס ממשפחת הבזיים והוא המין היחיד בסוגו. הקרקרה חיה בטבע ביערות של מרכז אמריקה ודרום אמריקה. בניגוד לרוב העופות הדורסים היא מעדיפה לחיות בלהקות קטנות.

תפוצתה בטבע במדינות הטרופיות של אמריקה, מדרום מקסיקו לוונצואלה, ובעיקר באמריקה המרכזית והדרומית. היא חיה ביערות טרופיים ויערות הרריים טרופיים וסובטרופיים ונמצאות רוב הזמן על העצים.

## מאפיינים
אורכן של הקרקרות 51 ס"מ בממוצע אצל זכרים ו-56 ס"מ אצל נקבות. אלה עופות שחורים עם פנים וגרון אדומים (ומכאן שמם) ומקור צהוב, למעט פיסה תכלת בקדמתו, גדול ומעוקל. הרגליים אדומות והזנב ארוך. כנפי הקרקרות נועדו כדי לעוף בין עצי היערות והן מעוגלות ומזכירות כנפי נץ.

הקרקרות ניזונות בעיקר מזחלי דבורים וצרעות, לעיתים גם מדבורים בוגרות, וגם מפירות. יצורים בעלי חוליות מאוד נדירים בתפריטן, ונאכלים רק בעתות של מחסור במזון. הן צדות בלהקות,  תוקפות ב"הפצצות" מהאוויר קנים של דבורים וצרעות  במטרה להפיל אותם מהעץ, ואז בורחות מהנחיל הזועם שלהן. הן קורעות חלקים מהקן הנופל ומתבייתות על השלל הרצוי -  הזחלים. הן אינן מראות רגישות לעקיצות דבורים וצרעות אבל לא ברור האם הן חסינות לגמרי לארס. 
כריתת היערות באזור חיותן מצמצמת את כמות הקנים הנחוצים לתזונת הקרקרות, אך בינתיים 
מצב השימור של קרקרה זו הוא ללא חשש.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1783
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פיטר בודארט
קטגוריה:קרקרים
קטגוריה:עופות יחידים בסוגם
קטגוריה:מקסיקו: עופות
קטגוריה:פנמה: עופות
קטגוריה:ונצואלה: עופות
אולף הראשון, מלך דנמרק

**אולף הראשון** (בדנית: **Oluf I**; 1050 לערך – 18 באוגוסט 1095) היה מלך דנמרק מ-1086 ועד מותו. הוא עלה לכס המלכות לאחר מותו של אחיו קנוט הרביעי ("הקדוש") והיה בנו של סוון השני והשלישי מבין בניו שעלה על כס המלכות. אולף נשא לאישה את אינגגרד, בתו של האראלד השלישי, מלך נורווגיה. לאחר מותו ירש אותו אחיו אריק הראשון.

## ראשית חייו
אולף נולד בשנת 1050 לערך למלך סוון השני ולפילגשו ששמה לא ידוע. במהלך תקופת מלכותו של אחיו הגדול, קנוט הרביעי, כיהן אולף לכאורה כדוכס שלזוויג. ב-1085, נקרא אולף להתגייס למערכה כנגד אנגליה. קנוט לא היה יכול להצטרף למערכה ולאחר שהצי שגויס עייף מלהמתין לו, הפך אולף להיות דוברם של אנשי הצי. קנוט חשש מתמיכה שהייתה לאולף בקרב האצולה, בעוד שלאולף היו חששות בנוגע לתוכניות הירושה של קנוט והוא ראה באחיינו, שארל הטוב, כמתחרה בפוטנציה. קנוט ראה באולף כמעורר מהומות והוא נאסר על ידי אחיו אריק, לימים אריק הראשון. אולף גורש לפלנדריה ושם הושם תחת פיקודו של רובר, רוזן פלנדריה.

## מלך
ביולי 1086 נרצח קנוט הרביעי במנזר סנט אלבן באודנסה, במהלך מרד שהתחולל בצפון יוטלנד. אולף הוכרז כמלך באספה שהתכנסה בוויבורג, למרות שהוא שהה עדיין בפלנדריה. על פי ההסדר הוחלף אולף באחיו הצעיר נילס, כדי לאפשר לו לשוב לדנמרק. עם שובו של אולף, נמלט אריק לסקונה. אולף היה השלישי מבניו של סוון השני שעלה על כס המלכות הדני.

תקופת מלכותו של אולף עמדה בסימן של כמה שנים רצופות של בצורת ורעב. על פי ההיסטוריון הדני, ארליד הויטפלדט, הייתה עונת האביב בשנים אלה כה יבשה, עד כי השדות נראו כאילו אירעו בהן שריפות ובעונת הסתיו ירדו גשמים כה חזקים לעיתים תכופות, עד שהאנשים שטו על גבי גזעי עצים כדי לקצור את שיבולי החיטה שבצבצו על פני מי השיטפונות. הרעב התגבר עד אשר האנשים חפרו באדמה כדי ללקט שורשים. רבים מעשירי דנמרק ירדו מנכסיהם והעניים מתו מרעב. בניסיונות הראשונים להקדיש את קנוט הרביעי, כונה אולף "הרעב" (Hunger), כדי לפאר את שמו של קנוט. באותה עת נטען שהרעב היה עונש משמיים על רציחתו של קנוט. הכרוניקן סקסו גרמטיקוס תיאר את הרעב כתופעה דנית ייחודית, למרות שמאוחר יותר התברר כי התופעה הייתה מנת חלקן של ארצות רבות באירופה באותה תקופה.

אולף ניתק ככל הנראה את קשריה של דנמרק עם הרפורמה הגרגוריאנית ותחת זאת תמך באנטי-אפיפיור קלמנט השלישי. במהלך תקופת מלכותו בוטלו כמה מהחוקים שחוקק קנוט וכוחן של הכמורה ושל המלוכה נחלש לטובת האצולה. כאשר ביקש סקילם היבידה לקבל את תמיכתו של אולף לפעולת נקמה על מותו של אחיו באמצעות מערכה צבאית כנגד הונדים, לא יכול היה אולף לגייס את הכוח הדרוש לכך. האצולה הפכה להיות יותר מעורבת בפעולתה של הכנסייה והאציל מיוטלנד, אסר סוונדסן מונה ב-1089 על ידי אולף להיות הארכיבישוף של לונד.

## מותו
אולף הראשון מת ב-18 באוגוסט 1095 בנסיבות מסתורית. קיימות השערות שהוא שלח יד בנפשו או שהוא הקריב את עצמו לטובת עמו חסר המזל. סקסו גרמטיקוס כתב שהוא "מרצונו הקריב את עצמו כדי לשחרר את ממלכתו ממזלה הרע והתחנן שכל אשמתו תחול רק על ראשו". אולף הוא המלך הדני היחידי שמקום קבורתו לא נודע. ההנחה היא שגופתו בותרה וחולקה בין אזורי דנמרק השונים כסוג של כפרה על חטאיה של דנמרק ולהשבת מזלה הטוב. לאחר מותו עלה לכס המלוכה אחיו אריק הראשון.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מלכי דנמרק
קטגוריה:ילידי 1050
קטגוריה:נפטרים ב-1095
Manspreading

ממוזער|250px|"פישוק רגליים גברי" בתחבורה ציבורית
**Manspreading** (בתרגום חופשי לעברית: **פישוק רגליים גברי**) הוא ביטוי לתנוחת ישיבה בתחבורה ציבורית או במרחב ציבורי אחר, כאשר הרגליים פשוקות באופן שעלול לגרום לאדם הפושק אותן להיצמד לשכניו באופן לא נעים או אף לשבת על יותר ממושב אחד ולדחוק את שכניו ממושביהם. פרקטיקה זו נפוצה בעיקר אצל גברים. הן היישום שלה והן הפרקטיקה עצמה זכו לביקורת וגרמו למחלוקות אינטרנטיות במקומות שונים בעולם.

המונח הופיע לראשונה במסגרת קמפיין פמיניסטי נגד פישוק גברי שהתחיל בטאמבלר ב-2013. בינואר 2015 השיקה רשות התחבורה העירונית בניו יורק  קמפיין נגד התופעה. ישיבה באופן שתופס יותר ממושב אחד ומפריע לנוסעים אסורה לפי כללי רשות התחבורה העירונית בניו יורק, ואף מהווה עבירה על החוק שבגינה ניתן להטיל תשלום קנס ואף מאסר. משטרת ניו יורק עצרה מספר נוסעים בגין תפיסת יותר ממושב אחד כשישבו בפישוק רגליים.

## אטימולוגיה
המילה "manspreading" היא הלחם של המילים "גבר" ו"פישוק". המילה כלולה באתר הרשמי של מילון אוקספורד מאז אוגוסט 2015.

## תגובות של רשויות תחבורה
רשות התחבורה בניו יורק (Metropolitan Transportation Authority – MTA) וכן הרשות האזורית בסיאטל ערכו קמפיינים להעלאת מודעות לנושא. בקמפיין בניו יורק הפוסטרים נושאים סלוגנים כגון "אחי, הפסק לפשק, בבקשה". ביוני 2017 השיקה רשות התחבורה של מדריד קמפיין נגד manspreading, והתקינו שלטים שמזהירים נגד התנהגות זו בכל אמצעי התחבורה הציבוריים. אקטיביזם למיגור פרקטיקת הפישוק כולל צילום גברים בתחבורה הציבורית והעלאת התמונות לאינטרנט. דוגמה לאקטיביזם כזה בישראל הוא בדף "גברים באוטובוסים" בפייסבוק, אשר מפרסם תמונות שנשים שולחות של גברים שהפישוק שלהם מפריע להן בעת נסיעתן.

## מחלוקת
בעת שמתנגדי הפישוק הגברי מציינים את חוסר הנימוס ואפילו האגרסיביות שבהתנהגות הזו, מבקרי הקמפיינים טוענים שהמתנגדים מתמקדים רק בגברים ומתעלמים מנשים שנוקטות בפרקטיקה זהה. גם פרקטיקת השיימינג של העלאת תמונות זוכה לביקורת, במיוחד כשאלה מציגות מצב של גבר שתופס מקום באוטובוס או רכבת בהם ישנו הרבה מקום פנוי. בין הטענות של המתנגדים למונח – הטענה שלגברים אין ברירה אלא לשבת ברגליים פשוקות מסיבות פיזיולוגיות. יש אף מי שכינו את הפרקטיקה של נשים לתפוס מקום נוסף עבור תיקיהן "womanspreading". באשר לפרקטיקה הזו של נשים, פעילות פמיניסטיות מציינות שזוהי אכן פרקטיקה קיימת, שנובעת מניסיון לשמור מפני הטרדות מיניות, אך אינן מתייחסות לקיום התופעה בכללותה.

## ראו גם
* הסגברה

## קישורים חיצוניים

* How to Prevent Manspreading, פרויקט במטרו בסיאול למניעת Manspreading
* 1918 PSA Proves Manspreading Has Been An Issue For Nearly 100 Years, כתבה עם קריקטורה משנת 1918 שמתייחסת לתופעה.

## הערות שוליים

קטגוריה:תחבורה ציבורית
קטגוריה:אפליה מינית
קטגוריה:ישיבה (תנוחה)
קטגוריה:בלשנות חברתית
קטגוריה:מונחים ומושגים בפמיניזם
עיט נצי אורמטי

**עיט נצי אורמטי** (שם מדעי: *Spizaetus ornatus*) הוא מין של עיט גדול החי בטבע ביערות הגשם הטרופיים של אמריקה הדרומית. מצבו של עיט זה עלול להידרדר עקב כריתת היערות שהוא חי בהם וכן עקב ציד לא חוקי. הוא בעל ציצה מרשימה וצבעים בולטים יחסית לעיט.

## תיאור
אורכו של העיט 56–68 ס"מ, מוטת כנפיו 117–142 ס"מ ומשקלו 960–1,650 גרם. הוא בעל ציצה שחורה ובולטת על הראש, זנב ארוך וכנפיים מעוגלות וקטנות יחסית. העיט שחור ברוב גופו, אך צידי הצוואר והחזה בצבע ערמון עז והחזה והבטן מנוקדים בנקודות לבנות, שגולשות כלפי מטה עד נוצות הרגליים. הכנפיים חומות-כהות מנוקדות מעט בלבן, והזנב לבן ומפוספס בשחור. הראש לבן עם קו שחור מתחת לעיניים. בשונה מן הבוגרים, הצעירים הם בעלי גוף לבן עם ציצה קטנה אפורה, חזה וגב חומים מעט ופסים על הרגליים ועל הזנב.

העיט חי ביערות הגשם ממרכז מקסיקו וחצי האי יוקטן עד לפרו וארגנטינה. הוא מותאם לגמרי לחיים ביער. אינו פעיל מאוד בזמן שאינו צד. הוא חי בדרך כלל בגפו.

הוא צד יצורים קטנים שונים כמו יונקים קטנים, זוחלי יער כמו נחשים ולטאות, ועופות – בעיקר עופות גדולים כמו אנפות, תוכים, ברווזים ותרנגולים. מבין היונקים הוא צד עטלפים, עכברים, קופים, אגוטים ואף דורבנים צעירים.

העיטים נמצאים בזוגות בעונת הרבייה ובונים קן ענקי מענפים ובוץ על העץ שיכול להגיע לעומק 1 מ'.

## קישורים חיצוניים

* עיט נצי אורמטי בneotropical.birds

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פרנסואה מארי דודין
קטגוריה:עיטים
קטגוריה:מקסיקו: עופות
קטגוריה:ניקרגואה: עופות
קטגוריה:גואטמלה: עופות
קטגוריה:אקוודור: עופות
קטגוריה:עופות יער האמזונאס
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1800
קטגוריה:ברזיל: עופות
עקב לבן

**עקב לבן** (שם מדעי: *Pseudastur albicollis*) הוא מין של עוף טרופי המשתייך למשפחת הנציים ורוב גופו לבן. הוא חי בטבע באמריקה הצפונית, המרכזית והדרומית.

## מאפיינים
אורכו של העקב 46–56 ס"מ ומשקלו 650 גרם אצלך זכרים ו-840 גרם אצל הנקבות. כשמו, כל גופו לבן, למעט "מסיכת העיניים" השחורה, הזנב הארוך וקצוות הכנפיים הגדולות והמעוגלות. לעקב ראייה רחבה ומקור חד וקטלני. חזהו מעט מפוספס אבל לא בולט.

הנץ חי בטבע ביערות שממקסיקו עד לפרו, בוליביה וברזיל בעיקר ביערות הגשם הטרופיים. הוא יכול להימצא גם בקרבה לנהרות, חופים ואדמות חקלאיות ולעיתים גם באזורים הרריים. העקב עלול להיות מאוים מעט מכריתת היערות בהם הוא חי אך כרגע מצבו הוא "ללא חשש".

ניזון בעיקר מזוחלים וגם מחרקים ומיונקים קטנים ביער בין הענפים. הוא צולל אל טרפו ומפתיע אותו ואז הורגו במהירות עם הטפרים החזקים. הוא יכול לתפוס גם טרף גדול כמו קופי קפוצ'ין או חוטמנים.

## מיון
לעקב הלבן ארבעה תת-מינים:
**Pseudastur albicollis ghiesbreghti*
**Pseudastur albicollis costaricensis*
**Pseudastur albicollis williaminae*
**Pseudastur albicollis albicollis
*

## קישורים חיצוניים

ימין|ממוזער|300px|עקב לבן בתעופה.
* עקב לבן בglobalraptors

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1790
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון לאת'אם
קטגוריה:עקבים
קטגוריה:ברזיל: עופות
קטגוריה:ונצואלה: עופות
קטגוריה:פנמה: עופות
קטגוריה:גואטמלה: עופות
נטע שילר

הרב **נטע שילר** (הגייה יידית: **נָטֶע**; באנגלית: **Nota Schiller**; 1937 – 8 במרץ 2025) היה ראש ישיבת אור שמח וממייסדיה.

## ביוגרפיה
נולד וגדל בברוקלין שבניו יורק. למד בישיבת רבי חיים ברלין וישיבת נר ישראל בבולטימור. בראשית שנות ה-70 של המאה ה-20 חבר לרבנים נח וינברג ומנדל וינבך בהקמת ישיבת "שמע ישראל" לחוזרים בתשובה, שלימים שינתה את שמה ל"אור שמח".

הרב שילר סבר שגם בישיבה לחוזרים בתשובה יש לשים את הדגש בעיסוק בטקסטים רבניים קלאסיים, ובעיקר בתלמוד הבבלי, ובהתאם לכך הנהיג את ישיבתו.

בנו הרב נחשון שילר הוא ראש ישיבת אור שמואל בירושלים.

## קישורים חיצוניים

* הרצאות של הרב שילר באתר "אור שמח"

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:ברוקלין: אישים
קטגוריה:בוגרי ישיבת נר ישראל-בולטימור
קטגוריה:בוגרי ישיבת רבי חיים ברלין
קטגוריה:רבני ישיבת אור שמח
קטגוריה:ראשי ישיבה ישראלים
קטגוריה:ראשי ישיבות לחוזרים בתשובה
קטגוריה:אמריקאים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1937
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1937
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2025
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2025
עקב האריס

**עקב האריס** (שם מדעי: *Parabuteo unicinctus*) הוא מין של עקב בינוני החי בטבע באמריקה הצפונית והדרומית ממערב ארצות הברית ועד לצ'ילה במגוון בתי גידול אבל בעיקר במדבריות ואזורים צחיחים והוא המין היחיד בסוגו.
## מאפיינים
גודלו של העקב 46–59 ס"מ ומוטת הכנפיים 103–120 ס"מ והנקבות גדולות וחזקות בכמעט 25% יותר מהזכרים. הזכרים שוקלים 580–850 גרם והנקבות הגדולות 766-1,600 גרם. הם עופות חומים שמזכירים מעט עיט זהוב עם כתפיים ערמוניים, ראש מעוגל יותר מאשר עיט וזנב ארוך ולבן מלמטה. הרגליים ארוכות מעט והעקב מומחה בתעופה ויכול להגיע למהירויות מרשימות בצלילה אחרי טרף.

העקב שונה מרוב הדורסים בכך שהוא צד בלהקות שמתבססות על היררכיה בין הפרטים ביניהם ובראשם נקבה חזקה. הם ניזונים מלטאות, עופות ויונקים קטנים. הם יכולים לטרוף גם חיות גדולות יחסית, כגון אנפות, תרנגולי הודו וארנבות. כשעקב אחד מוצא טרף הוא פולט קריאה שמזמינה את שאר העקבים אחריו ומנסים להתיש את הטרף הניצוד ואם הוא בורח למסתור כמו אל מתחת קקטוס הם ירוצו אחריו ויחכו שהוא ייצא. לעיתים הם גם יטרפו מינים מבויתים כמו תרנגולות.

## תת-מינים
**P. u. superior *- מצוי מבאחה קליפורניה עד סינלואה
**P. u. harrisi* - מצוי מטקסס עד למרכז אמריקה
**P. u. unicinctus* - מצוי בעיקר באמריקה הדרומית והוא הקטן מבין התת-מינים.

## גלריה

Harris's Hawk (Parabuteo unicinctus) 1 of 4 in set.jpg
Bussard in der Eifel.jpg
Myszołów Harrisa 2.jpg
Harris' Hawk (Parabuteo unicinctus) (10684271643).jpg


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1824
קטגוריה:עקבים
קטגוריה:עופות יחידים בסוגם
קטגוריה:ארצות הברית: עופות
קטגוריה:קולומביה: עופות
קטגוריה:אקוודור: עופות
קטגוריה:מקסיקו: עופות
קטגוריה:עופות: טורפי-על
קטגוריה:בעלי חיים מדבריים באמריקה הצפונית
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קונרד יאקוב טמינק
עיט גואני מצויץ

**עיט גואני מצויץ** (שם מדעי: *Morphnus guianensis*) הוא מין יחיד בסוגו של עיט גדול החי ביערות הגשם של אמריקה הדרומית והמרכזית. הוא קרוב משפחתה של עיט ההרפיה הענקי.
## מאפיינים
העיט חי בטבע ביערות מצפון גואטמלה לבליז, הונדורס, ניקרגואה, קוסטה ריקה, פנמה, קולומביה, צפון ונצואלה, גיאנה, סורינאם, גיאנה הצרפתית, ברזיל (שם הוא נמצא בסכנה עקב כריתת היערות), מזרח אקוודור, דרום פרו, פרגוואי, בוליביה ועד לצפון ארגנטינה המזרחית. הם חיים ברחבי היערות הלחים והטרופיים אך גם בהרים עד גובה 1,600 מ' בערך.

העיט הוא עוף גדול עם אורך 71–89 ס"מ, מוטת כנפיים של 138–179 ס"מ ומשקל 1.3-3 ק"ג. הנקבות כבדות יותר מהזכרים. הגוף בצבע אפור-בהיר עד חום כשהצוואר והחזה לבנים והראש בעל ציצה שחורה ו"מסיכה" בן העיניים. הכנפיים החומות ומנוקדות מעט, קטנות יחסית ומעוגלות כדי לעוף בתוך היער והזנב ארוך. 

עיט זה הוא קרוב רחוק של עיט הרפיה, אך הוא רזה ממנו וחזהו לא שחור כמו שלה וכמובן הוא גם קטן יותר ובשל כך הוא מוותר על טרפו כשההרפיה מוצאת אותו עם מזון. הם לא מין חברתי אבל מדי פעם ישנם זוגות שקוראים אחד לשני בקולות גבוהים.

הוא טורף וניזון מיצורים קטנים בתוך היער כמו קופים, עכברים, סנאים, עופות שונים וגם מתבסס על זוחלים כמו נחשים, צבים ולטאות. הוא הורג את טרפו על ידי החדרת הטופר הקטלני בין חוליות הצוואר שלו.

העיט מאוים בשל צמצום בתי-הגידול שלו עקב כריתת היערות באזורו.

## קישורים חיצוניים

* עיט גואני מצויץ, ב-neotropical.birds

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1800
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פרנסואה מארי דודין
קטגוריה:עופות יחידים בסוגם
קטגוריה:ברזיל: עופות
קטגוריה:בוליביה: עופות
קטגוריה:גואטמלה: עופות
קטגוריה:קוסטה ריקה: עופות
קטגוריה:עופות יער האמזונאס
קטגוריה:עופות יערות הגשם של אמריקה המרכזית
דלאטין

**דלאטין** (באוקראינית: **Делятин**, דליאטין; בפולנית: **Delatyn**; ביידיש: **דעלאטין**) היא עיירה במחוז איוואנו-פרנקיבסק שבמערב אוקראינה, לצד נהר פרוט ולמרגלות הקרפטים, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

עד המאה ה-18 הייתה דלאטין כפר חקלאי, ומהמאה ה-19 החלה להתפתח, וקיבלה מעמד עירוני. עם גילוי מעיינות מרפא בסביבת העיירה, הפך היישוב למרכז קיט אזורי בראשית המאה ה-20. לאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה העיירה בשטח פולין.

## יהודי דלאטין
עד המאה ה-18 השתייכו יהודי העיירה לקהילת נדבורנה הסמוכה, ולאחר מכן קיימו קהילה עצמאית. במהלך מלחמת העולם הראשונה נהרסה העיירה, ורבים מיהודיה עזבו אותה, ומצבם הכלכלי של הנותרים בה הורע.

בין מלחמות העולם התקיימה בעיירה פעילות ציונית ענפה, ובמסגרתה פעלו במקום קיבוצי הכשרה של תנועות נוער. כמו כן, פעלו בעיירה בית ספר עברי ומוסדות דת, תרבות וספורט יהודיים. בתקופה זו נמנו בעיירה קרוב ל-1,600 יהודים, למעלה מרבע מתושביה.

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, הגיעו לעיירה פליטים יהודים ממערב פולין. עד כניסת הצבא האדום ליישוב, סבלו יהודיו מהתנכלויות מצד שכניהם האוקראינים. בתקופה הסובייטית הולאמו המפעלים בעיירה, וקבוצת פליטים יהודים בה גורשה לפנים ברית המועצות.

### בשואה
ב-1 ביולי 1941 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ובו ביום החלו אוקראינים להתעלל ביהודי המקום. עד מהרה הוטלו על יהודי העיירה גזירות שונות, ובהן הגבלות תנועה, חובת ענידת סרט זרוע וחובת ביצוע עבודות כפייה.

בראש היודנרט שהוקם בעיירה מונה מרדכי טירקל. הלה נזכר כמי שלא ציית לכל דרישות הגרמנים, ובשלב מסוים אף נמלט מהעיירה. עבור החזרתו, אסרו הגרמנים כ-600 יהודים בעיירה כבני ערובה, וכשנתפס, נרצח במקום, ובמקומו מונה יעקב ולדהורן. מסתיו 1941 העבירו הגרמנים יהודים מהעיירה למחנות עבודה בסביבתה.

ב-16 באוקטובר 1941 הוצאו יהודי העיירה מבתיהם, וכ-1,950 מהם נרצחו בבורות בקרבת היישוב. מקרב היהודים שנותרו בעיירה, היו שניסו להימלט ממנה לעבר הונגריה, אך רובם נתפסו, ונרצחו. מספטמבר 1942 ועד ראשית 1943 הועברו אחרוני היהודים בעיירה לאיוונו-פרנקיבסק, שם נרצחו באתר טחנת רודולף.

## קישורים חיצוניים

* דלאטין באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 
* 

קטגוריה:מחוז איוואנו-פרנקיבסק: יישובים
קטגוריה:קהילות יהודיות באוקראינה
קטגוריה:שואת יהודי אוקראינה
קטגוריה:בורות ירי בשואה
צב אראו

**צב אראו** (שם מדעי: *Podocnemis expansa*) הוא מין של צב ביצות גדול החי באזור האמזונאס באמריקה הדרומית. הוא נמנה בין צבי המים הגדולים ביותר והוא הגדול ביותר בתת-סדרת צבים מצדדי-צוואר (Pleurodira).

## מאפיינים
אורכו של פרט בוגר יכול להגיע למטר ומשקלו יכול להגיע עד 90 ק"ג. הוא בעל שריון כדורי גדול בצבע חום דהוי. עיניו גדולות ובולטות, אפו צינורי עם נחיריים ולסתותיו גדולות. צבים אלה נצפים בגדות נהר האמאזונאס בפרו, בקולומביה, בוונצואלה, בברזיל ובעוד מדינות באמזונאס.

הוא נמצא רוב זמנו בתוך הנהר וניזון מצמחים הגדלים במים, ולעיתים גם מנבלות. למרות שהוא צב ביצות, הוא מזכיר בהרגליו צבי ים כיוון שהוא חי כמעט לגמרי בתוך המים (אם כי רק במים מתוקים) ורק הנקבות עולות בקבוצות גדולות, לגדות הנהר על מנת להטיל את ביציהן (90–100 במספר). הן מכסות אותן בתוך גומה וחוזרות לנהר. הצעירים שאורכם רק 5 ס"מ נוהרים למים אך רבים מהם נטרפים על ידי טורפים כמו חוטמנים, חתולים, עיטים, בזים, אנפות, קופים, שועלים, סמורים, נחשים, טגואיים וקיימנים. 

רק 5% מהביצים מגיעים לבגרות, דבר שפוגע בהתרבות האוכלוסייה. כמו כן מאוים הצב מכריתת היערות באמזונאס, מציד לא חוקי ומזיהום הנהר. אך ניתן לגדלו בשבי, בייחוד עם זוחלים אחרים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

## גלריה

קובץ:Podocnemis expansa captive Belo Horizonte.jpg
קובץ:Podocnemis expansa 2zz.jpg
קובץ:Tortuga-arrau.jpg
קובץ:Podocnemis expansa INPA.jpg


קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1812
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אוגוסט פרידריך שוויגר
קטגוריה:פודוקנמיים
קטגוריה:מגה-פאונה של אמריקה הדרומית
קטגוריה:ברזיל: זוחלים
קטגוריה:בעלי חיים בנהר האמזונאס
תנין מורלט

**תנין מורלט** או **תנין מקסיקני** (שם מדעי: *Crocodylus moreletii*) הוא מין של תנין הנפוץ בעיקר במקסיקו ומעט גם בבליז ובגואטמלה בנהרות וביצות טרופיים. הוא אחד מארבעת התנינים החיים באמריקה.

התנין התגלה בטבע ב-1850 במקסיקו ונחשב בעבר לסוג של תנין אורינוקו, עקב הדמיון הרב ביניהם. הם פוצלו למינים נפרדים ב-1920.
## מאפיינים
גודלו של תנין זה קטן יחסית ומגיע לאורך  ומשקלו 35–58 ק"ג. לעיתים נצפים זכרים גדולים באורך מעל שלושה מטרים. הוא בעל שיניים רבות שבולטות מעבר לפה וחרטום מחודד וצבעו כהה יותר משאר התנינים, אם כי צבעם של הצעירים נוטה לצהוב. זנבו הארוך מסייע לו בשחייה ולמרות רגליו הקצרות הוא מסוגל לרוץ על היבשה במהירות.

תחום מחייתו באגמים של מים מתוקים במקסיקו דרומה לאורך צפון אמריקה המרכזית ועד למפרץ מקסיקו. הם חיים גם באזורי סוואנות לחות בחצי האי יוקטן ואף במים מליחים לאורך החופים. הם בדרך כלל נכנסים לשם בעונה הגשומה, אז קל להם לחזור לביצות ואגמים מתוקים יותר בעת הצורך. הם חיים בחבורות גדולות העוזרות להגן על הצעירים מטורפים.

התנין צד במארב, מתחת למים או על ידי התחזות לבול עץ בשילוב ההסוואה שלו ותופס חיות קטנות שמגיעות לשתות. הוא מצליח יותר בתכסיס זה בעיקר בעונה היבשה אז החיות צמאות מאוד. הקטנים ניזונים מדגים, חרקים וסרטנים אבל הגדולים יטרפו יונקים קטנים, עופות מים, נחשים, לטאות, צבים ואף תנינים קטנים יותר. הם טורפים גם חיות מבויתות כולל כלבים גדולים ועזים ובמקרה אחד ייתכן שגבר על טפיר ברזילאי, אם כי ייתכן שהיה זה טרפו של יגואר. התנין גם מסוגל לגבור ולטרוף אדם בקלות ויוחסו ארבע טריפות לתנין זה.

התנינים מתרבים בין אפריל ליוני ובונים לביציהם קן מעשבים ובוץ. בתוכו הנקבה מטילה 20–45 ביצים ושני בני הזוג מגוננים עליו עד שהצאצאים בוקעים. הם מאוד אגרסיביים ויתקפו כל מסיג גבול לרבות אנשים. כאשר הצעירים בוקעים הם מובלים בפיהם של ההורים לעבר המים ושם הם מתפקדים עצמאית. הצעירים חשופים לטריפה על ידי חיות רבות באזור זה.

מצב אוכלוסיות התנינים נמצא בירידה עקב ציד לא חוקי ועקב פגיעה בבית גידולם. ציידים צדים את התנינים בשביל עורם שאפשר להכין ממנו ארנקים, מעילים משובחים ומגפיים. קבוצת מומחי התנינאים CSG בארגון השימור IUCN החלה להסדיר את הציד הלא חוקי והציד פחת בהרבה, כך שמצב התנינים מוגדר כיום כ"ללא חשש".

## ראו גם
*תנין אמריקאי
*תנין אורינוקו
*תנין קובני
*אליגטור אמריקני

## קישורים חיצוניים

## גלריה

קובץ:Crocodile de Morelet.jpeg
קובץ:Morelet's Crocodile.jpg
קובץ:Belize Crocodile.jpg
קובץ:Morelets Crocodile.jpg
קובץ:Crocodylus moreletii - 6 month old.JPG


## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1851
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי גבריאל ביברון
קטגוריה:תניניים
קטגוריה:מקסיקו: זוחלים
קטגוריה:מגה-פאונה של אמריקה הצפונית
קטגוריה:פאונת מים מתוקים באמריקה המרכזית
דמידיבקה

**דמידיבקה** (באוקראינית: **Демидівка**; בפולנית: **Demidówka**) היא עיירה במחוז רובנו שבמערב אוקראינה, כ-20 ק"מ צפונית מזרחית לברסטצ'קה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.

דמידיבקה נזכרת לראשונה במאה ה-16, ועד סוף המאה ה-19 הייתה עיירה נידחת ודלה. בשנת 1795 סופחה העיירה לאימפריה הרוסית, ולאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה בשטח פולין. בשנת 1939, בעקבות הסכם ריבנטרופ–מולוטוב סופחה לברית המועצות.

בתקופת אוקראינה הסובייטית העיירה הייתה מרכז של "ראיון דמידובקה" עד לשנת 1962 כאשר הוא סופח לראיון שמרכזו במלינוב. בשנת 1965 הראיון הוקם מחדש.

## יהודי דמידיבקה
בסוף המאה ה-19 רובם המוחלט של תושבי דמידיבקה היו יהודים. בין מלחמות העולם הצטמצמה הקהילה, והגיעה לכ-600 יהודים, כמחצית מתושבי המקום. בתקופה זו פעלו בעיירה מפלגות ותנועות נוער ציוניות.

עם פרוץ מבצע ברברוסה, בסוף יוני 1941, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ועד מהרה החלו הגרמנים ואוקראינים מקומיים לבצע מעשי שוד והתעללות ביהודי העיירה, ולקחת אותם לעבודות כפייה. במקרה אחד, נמרט באלימות זקנו של רב הקהילה, דוד הלפרסון, ובמקרה אחר, הוצאו להורג 7 צעירים יהודים שהואשמו בקומוניזם. בד בבד, הוטלו על יהודי העיירה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת אות מזהה, והוקם בעיירה יודנרט, בראשות אליהו טייטלבוים, אשר נצטווה לספק לגרמנים ולאוקראינים כוח אדם לעבודות כפייה באזור העיירה, ולהעביר להם סכומי כופר וחפצי ערך.

בסוף שנת 1941 רוכזו יהודי העיירה בגטו קטן, שהוקף בגדר תיל, בו נרצחו מעת לעת יהודים. בתחילת אוקטובר 1942 רוכזו יהודי הגטו במגרש, בו הוחזקו ללא מזון מספר ימים. משם הועברו ביום 8 באוקטובר 1942 במשאיות לבורות ירי, ובהם נרצחו. מספר יהודים שהצליחו להימלט ממחנות העבודה שבסביבת העיירה לפני האקציה, הצטרפו ליחידת פרטיזנים מקומית, שביצעה פעולות חבלה בתשתיות הגרמנים, ורובם נהרגו בקרב.

העיירה שוחררה בידי הצבא האדום ב-12 במרץ 1944. מיהודיה שרדו את השואה כ-30 איש.

## קישורים חיצוניים
* דמידיבקה באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 
* 

קטגוריה:בורות ירי בשואה
קטגוריה:גטאות באוקראינה
קטגוריה:מחוז רובנו: עיירות יהודיות
ארצ'ר

**ארצ'ר** (Archer) הוא שם משפחה אנגלי שמשמעותו קשת.

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות פרטיים לגברים