open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
שאול חיון

**שאול שמעון חיון** (נולד ב-19 באפריל 1976) הוא שחקן, זמר ובדרן חרדי ישראלי. בנובמבר 2022 גזר עליו בית המשפט עשר שנות מאסר לאחר שהורשע באונס בתו בת ה-13.

## ביוגרפיה
נולד ברמת גן ליהודה חזן, וג'וליה חיון, ילידי לוב. כשגדל עברו הוריו לבני ברק.

למד בישיבות אוהל משה, כיסא רחמים, נר ישראל, נתיבות משה וישיבת הליפתא.

בילדותו שימש (יחד עם אחיו רפאל) כחזן בשבתות שנערכו על ידי ארגון "ערכים" וארגון "נחל יהונתן".

בגיל 17 התחתן, והחל ללמוד בכולל. לאחר תקופה קצרה החל לעבוד כמנהל תחזוקה בישיבת זיכרון דוד, לאחר מכן עבד כמנהל בישיבת עטרת הלויים פתח תקווה ובארגון אשל שרה.

בשנת 1999 החל לשדר תוכנית פיוטים ברדיו "קול צופייך", ולהופיע בערבי צדקה לחולים בבתי החולים של ארגון תל"ל בראשון הרב יעקב חשין. באותה תקופה קיבל הצעה מהאחים גרובייס לשחק בסרטים שלהם: הוא שיחק בסרטים "צדקה תציל ממות" וגילם תפקידים קומיים בסרטים "דמעה של שבת" ו"נשמה של ילד".

בשנת 2006 הקים את חברת ש"ח הפקות, שהפיקה יותר מ-30 סרטים ותוכניות וידאו. בנוסף הפעיל תזמורת במגוון סגנונות, מזרחי, חסידי, ובעיקר חאפלות תוניס, לוב, וערבי.

לאחר שמכירות תקליטי הסרטים שלו כשלו, נקלע לחובות של מאות אלפי שקלים כלפי אנשים מהשוק האפור שאף איימו על חייו. לאחר שלוש שנים של עזרה מחברים ומשפחה וקיבוץ נדבות הצליח להחזיר את ההלוואות.

## חיים אישיים
בגיל 17 התחתן חיון בשידוך, והתגרש לאחר הולדת ילדם הראשון.

בשנת 2000 התחתן בשידוך עם גרושה וחוזרת בתשובה שעבדה בגן ילדים. לזוג נולדו שמונה ילדים משותפים, ולאחר שהגיעו שמועות על אלימות בבית משפחת חיון לגני הילדים ולבתי הספר שבהם למדו ילדיו, הוצא נגדו צו הרחקה מביתו לתקופה של חודשיים בעקבות התערבות של שירותי הרווחה בשנת 2013. לאחר מכן שב לבית המשפחה.

### אונס בתו בת ה-13
על פי גזר הדין, בערב יום שישי של קיץ 2017, בזמן שאשתו שהתה עם בנה בבית החולים לאחר שזה חש ברע, פגע חיון מינית בבתו בת ה-13. למחרת, לאחר שזו סירבה לישון איתו, אנס אותה חיון בכוח, במוצאי השבת סיפרה הנערה על המעשים לאמה שהתלוננה בתחנת משטרת שדרות. למחרת מסרה הנערה את עדותה לצוות משטרתי בבית החולים, ובאותו ערב חיון נעצר. שבועיים לאחר המעצר התגרשה ממנו אשתו.

ב-24 בנובמבר 2022, לאחר שבית המשפט הרשיעו באונס, נגזרו על חיון עשר שנות מאסר בניכוי ימי המעצר, שנת מאסר על תנאי ופיצוי לנאנסת בסך של 126 אלף ש"ח. השופטים ציינו כי בדבריו של חיון לא נמצאה כל הבעת חרטה או צער על מעשיו, וכי הוא הפך את בתו לחפץ מיני. ב-16 במאי 2023 התיר בית המשפט לפרסם את גזר הדין יחד עם שמו.

שאול מרצה את מאסרו בכלא מעשיהו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חרדים ישראלים
קטגוריה:מפיקים ישראלים
קטגוריה:שחקני קולנוע חרדי
קטגוריה:יוצרי קולנוע חרדי
קטגוריה:מורשעים באונס בישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1976
ולדימיר אוסצ'בסקי

**ולדימיר קירילוביץ' אוסצ'בסקי** (באנגלית: **Vladimir Kirilovitch Ussachevsky**; ברוסית: **Усачевский, Владимир Кириллович**; 3 בנובמבר 1911 - 2 בינואר 1990) היה מלחין אמריקאי ממוצא רוסי, שנודע בעיקר ביצירתו בתחום המוזיקה האלקטרונית.

## חייו

אוסצ'בסקי נולד במנצ'וריה (כיום במונגוליה הפנימית, סין) להורים רוסים. בשנת 1931 היגר לארצות הברית ולמד מוזיקה בפומונה קולג' בקלרמונט, קליפורניה, שם קיבל תואר ראשון בשנת 1935. הוא המשיך את לימודיו בבית הספר איסטמן למוזיקה ברוצ'סטר, מדינת ניו יורק, שם קיבל תואר שני ב-1936 ודוקטורט ב-1939. יצירותיו המוקדמות, הנאו-רומנטיות, נכתבו לכלים מסורתיים, אבל ב-1951 החל לחבר מוזיקה אלקטרונית. בשנים 1968 עד 1970 כיהן כנשיא "ברית מלחיני אמריקה" והיה חבר מייעץ בחברת ההקלטות CRI, שהקליטה והוציאה מספר ניכר של יצירותיו.

### קריירת הוראה

בשנת 1947, לאחר תקופת שירות במודיעין של צבא ארצות הברית ובמשרד החוץ במלחמת העולם השנייה, הצטרף אוסצ'בסקי לסגל של אוניברסיטת קולומביה, שם לימד עד לפרישתו בשנת 1980. ב-1951 החל בניסויים הראשונים באמריקה במדיום האלקטרוני וזמן קצר לאחר מכן עבד בשיתוף פעולה עם **אוטו לואנינג** (Otto Luening). זאת לפני ששמע על פעילותה של קבוצת "מוזיק קונקרט" הפריזאית, שקדמו במידת מה לאלה שלהם. בשנת 1959 ייסד עם לואנינג, בביט וסשנס את המרכז למוזיקה אלקטרונית של קולומביה-פרינסטון בניו יורק. בתפקידו כראש המרכז למוזיקה אלקטרונית, בשנת 1966, הגדיר אוסצ'בסקי את מעטפת ADSR, רכיב בסיסי של סינתיסייזרים מודרניים, מתקנים אלקטרוניים להדגמת מוזיקה וכלים אלקטרוניים. אוסצ'בסקי כיהן גם כמורה וכמלחין הבית באוניברסיטת יוטה. לאחר פרישתו הרבה להרצות על מוזיקה אלקטרונית בארצות הברית ובאירופה.

בין תלמידיו ראויים לציון צ'ארלס וואורינן, אליס שילדס, אילהאן מימארוגלו, פיי-אלן סילוורמן, צ'ארלס ל. בסטור, אינגרם מרשל, ונדי קארלוס וריצ'רד איינהורן.

## רשימת הקלטות

"יצירותיו האלקטרוניות והאקוסטיות של ולדימיר אוסצ'בסקי מן השנים 1957-1972", ניו יורק: תקליטי העולם החדש (80654-2), 2007. זו הוצאה מחודשת של אוסף הקלטות, שיצאו במקור בחברת CRI על תקליטים אריכי-נגן שונים בשנות ה-60' וה-70'.
* מטאמורפוזיס (1957) Metamorphosis
* ניגודים קוויים (1958) Linear Contrasts
* פנטזיה אלחוטית (1960) Wireless Fantasy
* מעץ וממתכת * (1965) Of Wood and Brass
* קטע למחשב מס' 1 (1968) Computer Piece No. 1
* שתי סקיצות לקטע מחשב (1971) Two Sketches for a Computer Piece
* שלוש תמונות מן "הבריאה" (1960; עיבוד 1973) Three Scenes from The Creation
* מיסה ברוויס (1972)

"ולדימיר אוסצ'בסקי: מוזיקה לסרטים", ניו יורק: תקליטי העולם החדש (80389), 1990 [3]

* סוויטה מתוך "אין יציאה" (1962) Suite from No Exit
* "קו נקודת השיא" (1967) Line of Apogee

## קישורים חיצוניים

* 


* Art of the States: Vladimir Ussachevsky
* Listen to Ussachevsky's "Incantation for Tape" (with Otto Luening) at Acousmata music blog
* CMC (previously known as the Columbia-Princeton Electronic Music Center) history page</div>.

## הערות שוליים

קטגוריה:מהגרים לארצות הברית
קטגוריה:מלחינים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי מכללת פומונה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת רוצ'סטר
קטגוריה:מלחינים מן המאה ה-20
קטגוריה:מלחיני מוזיקה אלקטרונית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1911
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1990
סן מרינו במשחקים האולימפיים

**[[סן מרינו]]** השתתפה לראשונה ב**[[המשחקים האולימפיים|משחקים האולימפיים]]** באולימפיאדת רומא (1960). היא נעדרה מאולימפיאדת טוקיו (1964), ומאז אולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) היא משתתפת במשחקים ברציפות. משלחת מטעמה השתתפה בכל אולימפיאדות החורף שנערכו מאז אולימפיאדת אינסברוק (1976), פרט לשתיים.

רוב הספורטאים שייצגו את סן מרינו לא הגיעו להישגים גבוהים, אך מספר קלעים רשמו הישגים נאים. באולימפיאדת אתונה (2004) סיימה אמנואלה פליצ'י במקום השביעי בטראפ (ענף של ירי בצלחות חרס), והפסידה את מקומה בשלב הגמר רק בשובר שוויון, ואילו פרנצ'סקו אמיצ'י סיים במקום התשיעי בתחרות המקבילה לגברים. באולימפיאדת לונדון (2012) הייתה אלסנדרה פרילי קרובה לזכייה במדליה היסטורית. פרילי הגיעה למקום השני בירי בצלחות חרס, יחד עם הסלובקית זוזאנה סטפצ'קובה והצרפתייה דלפין ראו, אך הפסידה לשתיהן בשובר שוויון וסיימה במקום הרביעי.

באולימפיאדת טוקיו (2020), זכתה אלכסנדרה פרילי במדליה הראשונה לזכות המדינה, כשסיימה שלישית בענף הירי הספורטיבי (טראפ). באותה אולימפיאדה זכתה סן מרינו גם במדליית כסף, בענף הירי הספורטיבי ובמדליית ארד בענף הההיאבקות.

## מדליות

### לפי אולימפיאדה
**באולימפיאדות הקיץ:**

### לפי ענף
**בענפי הקיץ:**

## ראו גם
* סן מרינו במשחקים הפאראלימפיים

## קישורים חיצוניים

* אתר הוועד האולימפי הלאומי הסן מרינואי 

## הערות שוליים

קטגוריה:סן מרינו: ספורט
קטגוריה:מדינות במשחקים האולימפיים
קווין ברמייסטר

**קווין ברמייסטר** (באנגלית: **Kevin Bermeister**; נולד ב-1960) הוא איש עסקים יהודי-אוסטרלי.

## קורות חיים
נולד בדרום אפריקה בשנת 1960. בשנת 1982 הקים את חברת Ozisoft אשר עסקה בפיתוח משחקי וידאו, ובשנת 1991 נמכרה החברה. בשנת 1992 הקים את Sega Ozisoft יחד עם חברת סגה. החברה נמכרה בשנת 1999 לחברת Infogrames. בשנת 1994 הוא הקים בסידני פארק שעשועים בשם סגה-וורלד, אשר נסגר עקב מחסור במבקרים בשנת 2000.

בשנת 2001 רכש את חברת קאזה אשר ייצרה תוכנת שיתוף קבצים פופולרית. החברה הפסידה במאבקיה המשפטיים בנושא זכויות יוצרים ונאלצה לשלם כ-150 מיליון דולרים. ברמייסטר היה מהמשקיעים המייסדים של סקייפ ומכר את חלקו בחברה ל-eBay.

בשנת 2011 חבר לאיש העסקים רמי לוי במטרה להציע הצעת רכישה לחלקים משכונת נוף ציון במזרח ירושלים כנגד הצעתו של איש העסקים הפלסטיני בשאר אל-מסרי. בשנת 2011 הוא הציג את תוכנית "Jerusalem 5800", שמטרתה להפוך את ירושלים למרכז תיירותי עולמי בטווח של 30 שנה.

## קישורים חיצוניים
* 
* חשבון הטויטר של ברמייסטר
* קווין ברמייסטר - בתי מלון קווין ברמייסטר - בתי מלון
* Elad Benari, Yoni Kempinski and Hezki Ezra, Australian Businessman Helps Jerusalem with 30-Year Plan , ערוץ 7
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1960
קטגוריה:יזמים יהודים
קטגוריה:אנשי עסקים יהודים אוסטרלים
משקים שנתגלו

**משקים שנתגלו** או **מים שנתגלו** הוא מושג הלכתי לפיו מים, חלב או יין ששהו **מגולים** (לא מכוסים) ללא השגחת אדם, אסורים בשימוש. 

חז"ל כתבו שטעם האיסור הוא, מחשש שנחש שתה מהם והטיל בהם ארס, ולכן משקים נאסרים רק הם היו מגולים לפחות כמשך הזמן שיכול נחש לשתות מהם. 

לדעת השולחן ערוך, דין זה אינו נוהג כיום, ומשקים מגולים מותרים בשתייה, מאחר שכיום אין נחשים מצויים בינינו.

## מקור הדין ודעות הפוסקים
**מקור הדין** הוא מהמשנה ב:  בנוסף לכך, מוזכרת הלכה זו בתלמוד במקומות רבים. בילקוט שמעוני מביא אסמכתא לאיסור משקים אלה ממדרש ילמדנו: ג' משקים אסורים משום גילוי, מים וחלב ויין. מים מנין, לרוקע הארץ על המים. חלב מנין, ותפתח את נאד החלב. יין מנין, דכתיב כל נבל ימלא יין.

לדעת בעלי התוספות, כל מה שאסרו היה רק בארץ ישראל שמצויים בה נחשים. אך בארצות אירופה הקרירות יותר, אין להנהיג הלכה זו.

אף אם שתה אדם בפנינו מן המים ולא ניזוק אין לאחרים לשתות מן הנותר, כיוון שישנם שלשה מיני ארס, ארס של נחש זקן ארסו צף על המשקה, נחש בינוני מפעפע עד חצי גובהו ונחש צעיר מפעפע ושוקע עד למטה, לכן אפילו שהראשון שתה ולא ניזוק, ייתכן שהארס שקע במשקה והשותה מכאן ואילך עלול להינזק. 

כמו כן נאסר להשתמש במים שנאסרו בגילוי לרחצה ולכיבוד הבית שמא ינזק מן הארס וכן נאסר לשפכם לרשות הרבים שמא יעבור עליהם אדם יחף וינזק. אף להשקות מהם לבהמה נאסר, הן לבהמה שלו הן לשל חבירו, כיוון שמזיקם. מותר להשקות מהמים לחתול, כיוון שאין הארס ממיתו אלא רק מכחישו לזמן מה ולאחריו הוא חוזר לאיתנו.

## להלכה
מנהג העולם להקל, על פי פסקו של השולחן ערוך, שאין דין זה נוהג בזמנינו, משום שאין נחשים מצויים בינינו. אולם, בפתחי תשובה הביא בשם השל"ה ש"שומר נפשו ירחק משתיית משקין אלו", וציין שהנהגת הגר"א הייתה להחמיר בכך ביותר כי "גם אם בטל הטעם לא בטל הדין", וישנם טעמים על פי הסוד.

יש אחרונים שחילקו בין מקומות שהנחשים מצויים גם בזמנינו למקומות שאינם מצויים כלל. וכוונתם לאסור בארצות החמות שבהן יש יותר נחשים מאשר בארצות אירופה. ידוע שהחזון איש החמיר בכך לעצמו ובעקבותיו החמיר גם הגר"ח קנייבסקי. בכף החיים הביא בשם הפוסקים שיש לחשוש גם למשקה שהיה מגולה ביום בלי שראו אותו.

בכוס של קידוש או הבדלה וכדומה כתב השולחן ערוך שיש להקפיד על משקים שנתגלו, משום הקריבהו נא לפחתך. וכתבו אחרונים שזה דווקא כאשר המשקים התגלו לזמן ממושך, אבל אם התגלו לזמן קצר, מותר לקדש עליהם.

## באילו משקים נוהג גילוי
איסור שתיית משקה מגולה, נוהג במים, יין (ואפילו מעורבים בו מים, ואפילו התחיל טעמו להשתנות לחומץ), חלב, דבש וציר; ויש אומרים שגם שום כתוש.

משקה שעיקרו מבוסס על משקאות שנוהג בהם דין גילוי, אך טעמו נשתנה, כגון קפה, דעת הגר"ח קנייבסקי שאין נוהג בו דין גילוי.

## באילו משקים אין דין גילוי
בגמרא מנו מספר משקים בהם אין נוהג דין גילוי, מאחר שאין דרכם של נחשים לשתות מאותן משקאות: 

יין תוסס עד ג' ימים, יין מבושל, משקה חם, מי כבשים, מי שלקות ותורמוסין, וכן משקים חריפים או מרים שנשתנה טעמם.

## קישורים חיצוניים

* כשרות משקים שנתגלו באתר פניני הלכה מאת הרב אליעזר מלמד
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הלכה
קטגוריה:כשרות
מנחת סוטה

**מנחת סוטה** (או **מנחת קנאות**) היא מנחת חובה אותה מביאה האישה הנחשדת כסוטה במהלך תהליך בדיקתה בבית המקדש.

## חיוב הבאת המנחה
הציווי על הבאת המנחה על ידי האישה הנחשדת כסוטה מבואר בתורה:

מנחה זו מיוחדת בכך שהיא באה מקמח שעורים במקום מקמח חיטים בניגוד לכל המנחות (למעט ממנחת העומר), ובכך שאינה באה עם שמן ולבונה (בדומה למנחת חוטא).

### ההיקש למנחת חוטא
בתורה שבעל פה ישנו היקש בין מנחת סוטה למנחת חוטא. היקש זה נלמד מהביטוי "מזכרת עוון", שדומה לביטוי המוזכר בקורבן חטאת: "ואתה נתן לכם לשאת את עוון העדה".  מהיקש זה נלמד שמנחת סוטה נחשבת לקורבן חטאת, ועל כן נוהגים במנחת סוטה שני דינים ייחודיים לחטאת:
* מחשבת שלא לשמה פוסלת את המנחה אם נחשבה באחת מפעולות החובה שיש לעשות במנחה.. 
* מותר חטאת - אם נותר עודף מהכסף שהופרש לצורך קניית מנחת סוטה, יש לתת את העודף לקופה ('שופר) מיוחדת בבית המקדש המיועדת לעודפי כספי חטאת.  

### על מי מוטלת חובת ההבאה
על פי המקרא, חובת הבאת מנחת הסוטה מוטלת על בעל האישה - "והביא את קרבנה עליה". יש מהראשונים הלומדים מביטוי זה על חיוב כללי של הבעל לתשלום עלות הקורבנות המוטלת על האישה, בעוד אחרים לומדים חיוב זה משטר הכתובה. בספרי מובאת דעת ביניים לפיה מביטוי זה ישנו חיוב רק על הבאת קורבנות שהאישה מחויבת בהם ללא תלות במעשיה, כגון קורבן זבה וקורבן יולדת, אך לא קורבנות התלויים במעשיה כגון חטאת ונזירות, שייתכן אומנם שיובאו על ידי הבעל במידה ולאישה אין יכולת להביאם, אך במקרה זה עלותם יורדת מסכום הכתובה.

## שלבי ההקרבה
במקרא מובא חיוב על החזקת המנחה על ידי האישה הסוטה בעת השבעתה על ידי הכהן כי לא זנתה תחת בעלה, אך ישנה סתירה לגבי זמן הקרבת המנחה, האם היא מוקרבת על גבי המזבח לפני השקאת המים המרים או לאחריהם:

.

## הערות שוליים

קטגוריה:קורבן מנחה
קטגוריה:פרשת נשא
ג'אנלואיג'י לנטיני

**ג'אנלואיג'י לנטיני** (באיטלקית: **Gianluigi Lentini**; נולד ב-27 במרץ 1969 בקארמניולה) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדות הקיצוני השמאלי והקשר ההתקפי.

## קריירת משחק

לנטיני החל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של טורינו. הוא קודם לקבוצה הבוגרת ב-1986, ולאחר שהיה שותף במספר משחקים כמחליף הושאל בעונת  לקבוצת אנקונה. הוא חזר לטורינו כשזו שיחקה בליגת המשנה, וסייע לה להעפיל בחזרה לסרייה א' עוד באותה עונה. בשנתיים הבאות היה לנטיני שותף להפיכתה של הקבוצה לאחת מהבולטות בכדורגל האיטלקי, כשהשיא היה בעונת , עת סיימה הקבוצה במקום השלישי בליגה והעפילה לגמר גביע אופ"א, שם הפסידה לאייאקס אמסטרדם ההולנדית עקב שערי חוץ לאחר שוויון 2-2 בסיכום שני המשחקים. לנטיני שיחק לאורך כל שני משחקי הגמר. הוא הפגין מהירות רבה ויכולת כדרור מרשימה במשחקו, בנוסף לגובהו וחוסנו הפיזי. לקראת עונת  עבר לנטיני למילאן, אותה אימן אז פאביו קאפלו, תמורת 13 מיליון לירות שטרלינג, מה שהיה סכום שיא דאז עבור העברה בתולדות הכדורגל.

לנטיני זכה עם מילאן באליפות בעונתו הראשונה בקבוצה כששותף ב-30 משחקים, אך באוגוסט 1993, כשנהג ברכבו חזרה לביתו מטורניר קדם-עונה בג'נובה, עבר תאונת דרכים בעקבותיה שבר את גולגולתו ומספר מעצמותיו, ושרר בתרדמת במשך יומיים. על אף שהחלים באופן מלא, התאונה פגעה קשות בקריירה של לנטיני שלא שב להפגין את יכולתו הטובה. הוא איבד את מקומו הקבוע במדי מילאן, ובמשך שלוש העונות הבאות הוא שותף ב-33 משחקים בלבד בכל המסגרות. 

לקראת עונת  עבר לנטיני לאטאלנטה, במדיה השתקם ונהנה מתקופה מוצלחת, וכעבור שנה חזר לקבוצת נעוריו, טורינו, ששיחקה אז בליגה השנייה, תמורת שני מיליון ליש"ט. לאחר ארבע עונות בקבוצה עבר ב-2001 לקונזצה במדיה שיחק שלוש שנים, וב-2004 סיים את דרכו בכדורגל המקצועני ועבר לשחק בקבוצות חובבים בליגות הנמוכות.

לנטיני פרש סופית ממשחק בשנת 2012, כשהיה בן 43.

### נבחרת איטליה

לנטיני ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת איטליה ב-13 בפברואר 1991, במשחק ידידות ביתי מול  שהסתיים בשוויון 0-0. הוא היה לשחקן קבוע בסגל של מאמן הנבחרת דאז, אריגו סאקי, במסגרת מוקדמות מונדיאל 1994. לטורניר מונדיאל 1994 עצמו לנטיני לא זומן, וזאת עקב חוסר היציבות ביכולתו בעקבות תאונת הדרכים שעבר פחות משנה לפני הטורניר. עם זאת, הוא הוסיף לשחק במדי הנבחרת עד נובמבר 1996, אז ערך את הופעתו ה-13 והאחרונה במדיה.

## תארים

;טורינו
* גביע מיטרופה: 

;מילאן
* ליגת האלופות: 
* אליפות איטליה (3): , , 
* הסופר קאפ האירופי: 
* הסופר קאפ האיטלקי (3): , , 

## קישורים חיצוניים

* האובזרבר, The 10 biggest wastes of money in football history, 2 בספטמבר 2001

קטגוריה:קשרי כדורגל איטלקים
קטגוריה:כדורגלנים איטלקים
קטגוריה:כדורגלני טורינו
קטגוריה:כדורגלני אנקונה
קטגוריה:כדורגלני מילאן
קטגוריה:כדורגלני אטאלנטה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת איטליה
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1969
סרטוריט

**סרטוריט** הוא מינרל סולפידי נדיר מאוד המכיל עופרת וארסן בגוון אפור שחור.

## תכונות
### הרכב כימי וקריסטלוגרפיה
נוסחת המבנה הכימי של הסרטוריט היא PbAs2S4

הסרטוריט מתגבש במערכת המונוקלינית, חבורת סימטריות נקודתית "מונוקלינית רגילה" 2/m\ , וחבורת סימטריות מרחבית "\mathrm{P}2_{1}/\mathrm{n}\,\!". הפרמטרים של תא היחידה הם: Åa=19.62, b=7.89 ו-c=4.19.

### תכונות פיזיקליות
הגבישים פריזמתיים מחטיים שאורכם עד 10 ס"מ, המסתיימים בכיפה שלעיתים קרובות היא חלולה, כשפאותיהם מקווקווים באופן בולט. מקבצים עלעליים של גבישים נפוצים לעיתים קרובות בשל תופעת גבישים תאומים נפוצה על {100}. את העלעלים ניתן לראות בחתך שנעשה בגביש מלוטש כשהם מכופפים. לסרטוריט יש פצילות טובה בכיוון אחד ({100}). הקשיות של המינרל נמוכה, 3 בסולם מוס, ומשקלו הסגולי הממוצע 5.1 גרם לסמ"ק.

### תכונות אופטיות
אופטית המינרל הוא אנאיזוטרופי חלש. גבישי הסרטוריט אטומים, צבעם אפור פלדה חיוור עד שחור. גוון המינרל בחתך שעבר ליטוש הוא לבן טהור, כשלעיתים רחוקות יש השתקפויות פנימיות בגוון אדום עמוק. הברק של הסרטוריט הוא מתכתי, והשרטוט של גבישיו בגוון אדום חום. הסרטוריט ניחן בפליאוכרואיזם (עד כמה משתנה צבע המינרל בהתאם לזווית בה מסתכלים בו) חלש באוויר, אבל תכונה זו מתחזקת בנפט.

## גילוי ומקור השם
הגאולוג והמינרלוג הגרמני וולפגנג סרטוריוס פון ואלטרסהאוזן (1879-1806) מאוניברסיטת גטינגן תיאר ב-1855 לראשונה את המינרל מדגימה ממחצבת לנגנבאך (Lengenbach) בפלד (Feld) בינטל (Binntal - עמק בין) בקנטון ואלה שבדרום-מערב שווייץ. ב-1866 קרא המינרלוג האמריקני ג'יימס דווייט דיינה למינרל על שמו של ואלטרסהאוזן.

## שימושים
לסרטוריט יש ערך לאספני מינרלים בלבד.

## מקור ותפוצה
הסרטוריט נוצר כתוצאה של מתגובה של תמיסות הידרותרמיות עשיר בארסן עם המינרל גלנה (PbS). במחצבת לנגנבאך שבה נתגלה המינרל גרמה תופעה זו להיווצרות סדרה של מינרלים נדירים מאוד שבהם ריכוז הארסן הולך ועולה החל במינרל ג'ורדניט (Pb14(As,Sb)6S23) וכלה בסרטוריט המצוי בדרך כלל בתוך דולומיט.

הסרטוריט הוא מינרל נדיר ומצוי במספר מעט של מקומות בעולם ובהם מחצבת לנגנבאך (Lengenbach) בפלד (Feld) בינטל (Binntal - עמק בין) בקנטון ואלה שבדרום-מערב שווייץ (מקום בו נתגלה לראשונה) שבה זהו הסולפיד הנפוץ ביותר; בסרו רדונדו (Cerro Redondo) בפרובינציה חוחוי בארגנטינה; בנאגיבורסוני (Nagybörzsöny) בהונגריה; במחצבת השיש פיטאונה (Pitone) סמוך לסראווצה (Seravezza) בטוסקנה שבאיטליה; בטאקארדה (Takarada) ביפן; ובפאולר (Fowler) במדינת ניו יורק, שבארצות הברית.

## קישורים חיצוניים

*אתר Mineral Galleries
*אתר WebMineral
*אתר Mindat
*פרויקט rruff

## הערות שוליים

קטגוריה:מינרלים סולפידיים
קטגוריה:מינרלים
קטגוריה:עופרת
אמל מורקוס

**אמל מורקוס** (בערבית: **أمل مرقس**; נולדה ב-11 ביולי 1968) היא שחקנית וזמרת ערביה, אזרחית ישראל.

## ביוגרפיה
ממוזער|שמאל|250px|מורקוס בראיון משנת 2002 טוענת לאפליית המוזיקה הערבית בישראל.
מורקוס נולדה למשפחה נוצרית בכפר יאסיף שבגליל. היא אחת משש בנותיהם של נביהה ונימר מורקוס, ממנהיגי המפלגה הקומוניסטית הישראלית, אשר כיהן במשך 20 שנה כראש מועצת כפר יאסיף. למדה משחק בבית צבי ושיחקה בתוכניות בטלוויזיה החינוכית ובסדרה רחוב סומסום. בפסטיגל 1986 שרה עם אלון אולארצ'יק את השיר העברי-ערבי "שלום סלאם". בשנת 2003 זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר במסגרת פסטיבל תיאטרון חיפה. כמו כן היא שימשה כשופטת בתוכנית New Star, גרסה פלסטינית של "כוכב נולד".

שיחקה בסדרה שכנים, ששודרה בערוץ הראשון, בה גילמה את השכנה הערביה דינה שאמי.

מורקוס שיתפה בעבר פעולה בהופעות עם ג'ואן באאז, רוברט ואייט, מרסדס סוסה, גליקריה ועוד. בשנת 2007 הוציאה אלבום, "נענע יא נענע", שכלל גרסאות לשירי עם פלסטיניים.

מורקוס זכתה בסיקור תקשורתי רב בהשתתפותה בסינגל וקליפ החדש של להקת הראפ הערבי "דאם" הנקרא "לו יכולתי לחזור בזמן" שיצא לאור בשנת 2013 חלק מאלבום הלהקה "דבקה על הירח" (Dabke on the Moon).

מורקוס חברת המועצה הציבורית של ארגון בצלם.

מורקוס מגישה בערוץ מכאן 33 את התוכנית "שירו שיר" (غنِ لي غنّي).

בשנת 2021 זכתה מורקוס בפרס שולמית אלוני למפעל חיים.

## אלבומים
* אמל (أمل), 1998
* שווק (شوق), 2004
* נענע יא נענע (نعنع يا نعنع), 2007
* בע'ני (بغني), 2011
* פתח אל-ורד (فتح الورد), 2015

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות ערביות ישראליות
קטגוריה:שחקניות ישראליות
קטגוריה:שחקנים ערבים ישראלים
קטגוריה:זמרות ערביות ישראליות
קטגוריה:זמרים ערבים ישראלים
קטגוריה:זמרים השרים בערבית
קטגוריה:מלחינות ישראליות
קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:מנחות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:ערביות נוצריות ישראליות
קטגוריה:ערבים נוצרים ישראלים
קטגוריה:משתתפות הפסטיגל
קטגוריה:בוגרות בית צבי
קטגוריה:בוגרי בית צבי
קטגוריה:כפר יאסיף: אישים
קטגוריה:זוכי פרס שולמית אלוני
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1968
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1968
סייקו

[250px|ממוזער|שמאל|שעון סייקו [טיטניום כרונוגרף]]
250px|ממוזער|שמאל|המטה הישן של החברה ברובע גינזה, טוקיו. משמש כחנות שעונים ראשית של סייקו בעיר
**חברת ההחזקות סייקו** (ביפנית: セイコーホールディングス株式会社; באנגלית: Seiko Holdings Corporation), הידועה יותר בשם **סייקו** (Seiko) היא חברת שעונים יפנית.

## התפתחות החברה
חברת סייקו נוסדה בשנת 1881, כאשר  פתח חנות שעונים ותכשיטים בשם "ק. האטורי" ברובע גינזה בטוקיו. בשנת 1892, אחת עשרה שנים אחר כך, הוא החל לייצר שעוני קיר שנשאו את השם סייקושה. על פי ההיסטוריה הרשמית של החברה, משמעויות המילה "סייקו" ביפנית הן: מעודן, דקה, או הצלחה. בשנת 1917 התאגדה החברה לראשונה בשם "ק. האטורי ושות' בע"מ" (K. Hattori & Co. Ltd). החברה שינתה שמה בשנת 1983 ל"חברת האטורי סייקו בע"מ" (Hattori Seiko Co., Ltd) ובשנת 1990 לחברת סייקו. בתחילת המאה ה-21 עברה החברה שינוי ארגוני וחולקה לחברות בנות (כגון חברת שעוני היד סייקו וחברת שעוני הקיר סייקו) ובשנת 2001 הפכה לחברת החזקות. החל מ-1 ביולי 2007 היא פועלת תחת שמה הנוכחי.

השעונים הראשונים שיוצרו תחת השם סייקו החלו משווקים בשנת 1924. בשנת 1969 חברת סייקו הציגה את הדגם "אסטרון" (Astron), שהיה שעון היד הראשון בעולם ששווק באופן מסחרי, בעל מנגנון קוורץ. כאשר נמכר לראשונה, מחירו היה זהה למחירה של מכונית בגודל בינוני. מאוחר יותר סייקו הייתה אף הראשונה בעולם לשווק שעוני כרונוגרף המבוססים על מנגנון קוורץ. בשנת 1985 הקימו חברת סייקו וחברת השעונים אוריינט (Orient) מפעל משותף.

סייקו ידועה במיוחד בזכות שעוני היד מתוצרתה, אשר כל חלקיהם מיוצרים במפעליה. סייקו מייצרת שעוני יד בעלי מנגנון קוורץ ומנגנון מכני בטווח מחירים גדול. שעוניה הזולים של החברה נמכרים בכ-45 דולר אמריקני והשעון היקר מתוצרתה נמכר בכ-550 אלף דולר. שעוני סייקו בעלי מנגנון מכני הם פריט אספנים נחשק, החל מסדרה "5" הנפוצה ביותר (מכונה כך בזכות חמש תכונות השעון: עמידות לזעזועים, עמידות למים, אוטומטי, צג יום וצג תאריך [יום בחודש] ), סדרת הכרונומטר האוטומטי, סדרת "בל-מטיק" (Bell-Matic) וסדרות היוקרה קרדור (Credor), קינג סייקו וגרנד סייקו. שעוני סייקו קינטיים (בהם מנגנון מכני המונע בתנועות היד מספק אנרגיה חשמלית למנגנון קוורץ) מהווים חלק גדול ממכירות החברה בתחילת המאה ה-21.

סייקו אינה משווקת את אותם דגמים בכל אזורי תבל ובחלק מן האזורים בעולם נמכרים דגמים שאינם בנמצא במדינות אחרות. סייקו אף מייצרת מגוון מוצרי אלקטרוניקה אחרים. כך למשל, בשנות ה-80 של המאה ה-20 ייצרה סינתיסייזרים וכיום סייקו מייצרת מכשירי מטרונום.

## השעון הרשמי
שעוני סייקו שמשו כשעון הרשמי באירועי ספורט רבים, ביניהם:
* אולימפיאדת טוקיו (1964)
* מונדיאל 1978
* מונדיאל 1982
* מונדיאל 1986
* מונדיאל 1990
* אולימפיאדת ברצלונה (1992)
* אולימפיאדת לילהאמר (1994)
* אולימפיאדת נאגנו (1998)
* אולימפיאדת סולט לייק סיטי (2002)

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר חברת ההחזקות סייקו 
* אתר חברת שעוני היד סייקו 
* אתר חברת שעוני הקיר סייקו 

קטגוריה:יצרני שעונים יפנים
קטגוריה:חברות יפניות
קטגוריה:מותגים יפניים
אלברטו גרנאדו

שמאל|ממוזער|250px|גרנאדו (משמאל) וגווארה במהלך מסעם
**אלברטו גרנאדו** (ספרדית: **Alberto Granado**; 8 באוגוסט 1922 - 5 במרץ 2011) היה ביוכימאי ארגנטינאי-קובני, שותפו של ארנסטו צ'ה גווארה למסעו המפורסם בדרום אמריקה.
## ביוגרפיה
גרנאדו נולד בעיירה הרננדו שבפרובינציית קורדובה באזור הפמפס שבמרכז ארגנטינה. מאז היה בן 9 גדל עם סבַיו בעיר קורדובה, ולמד כימיה וביוכימיה באוניברסיטה המקומית. במקביל ללימודיו החל להיות מעורב בפעילות פוליטית. ב-1943 נטל חלק בהפגנות נגד חואן פרון ונאסר לשנה. בין 1947 ל-1951 התלמד במעבדה הקלינית של מושבת המצורעים בסן פרנסיסקו דל צ'ניאר, והשלים לימודי תואר שני בביוכימיה.

בשלהי 1951 יצא גרנאדו עם חברו ארנסטו גווארה למסע בן מספר חודשים במדינות דרום אמריקה, שיעדו היה מושבת המצורעים סן פבלו שבפרו. השניים שהו במושבה זמן מה וסייעו לטיפול בחולים. דרכיהם של השניים נפרדו בקרקאס; גרנאדו נשאר בוונצואלה והחל לעבוד במושבת מצורעים מקומית. ב-1955 קיבל מלגה ונסע ללמוד במכון הלאומי לבריאות ברומא.

ב-1960 הגיע גרנאדו לביקור בקובה, בהזמנתו של גווארה, שהיה לאחד ממנהיגיה לאחר המהפכה. שנה לאחר מכן עקר אליה עם משפחתו, ושימש כמרצה לביוכימיה בפקולטה לרפואה באוניברסיטת הוואנה. ב-1962 ייסד את הפקולטה לרפואה באוניברסיטת סנטיאגו דה קובה, שהייתה הפקולטה השנייה במדינה. בין 1970 ל-1974 שימש כמרצה בפקולטה זו, ובהמשך הוסמך כדוקטור לביולוגיה. בין 1986 ל-1990 שימש כנשיא האגודה הקובנית לגנטיקה, שנטל חלק בהקמתה. ב-1994 יצא לגמלאות.

לאורך השנים פעל גרנאדו לטיפוח מורשתו של צ'ה גווארה. ב-1978 פרסם את הספר "Con el Che por Sudamerica" ("עם צ'ה בדרום אמריקה") שתיאר את מסעם של השניים. כשהופק סרט הקולנוע "דרום אמריקה באופנוע", העוסק במסע, שימש כיועץ לבמאי ולטר סאלס, ואף הופיע בסיומו בהופעת קמאו. את דמותו בסרט גילם רודריגו דה לה סרנה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ארגנטינאים
קטגוריה:קובנים
קטגוריה:ביוכימאים
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1922
קטגוריה:ארגנטינאים שנפטרו ב-2011
דניאל קאן

**דניאל (דני) מרינוס קאן** (בהולנדית: **Daniël Kan**;  4 באוגוסט 1927, אמסטרדם – 4 באוגוסט 2013) היה מתמטיקאי הולנדי-ישראלי, מהחוקרים המובילים בתחום ההומוטופיה (טופולוגיה).

## קורות חיים
קיבל ב-1954 דוקטורט מהאוניברסיטה העברית. העבודה עסקה בהומוטופיה מופשטת ונעשתה בהנחיית אבי תורת הקטגוריות, סמואל איילנברג. בשנות החמישים, בעת שירותו הצבאי, הגה קאן את רעיון הפונקטור הצמוד, אותו פרסם במאמר בשנת 1958.

הוא לימד שלושים ושלוש שנים ב-MIT. בין תלמידיו עמנואל פרג'ון ודוד בלנק.

בשנת 1983 הוא מונה לחבר מן החוץ באקדמיה למדע של הולנד.

## קישורים חיצוניים

* דף אישי באתר האוניברסיטה 
* מונוגרפיה לזכרו

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי הולנד
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:סגל המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
קטגוריה:טופולוגים יהודים
קטגוריה:מתמטיקאים ישראלים
קטגוריה:מתמטיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1927
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2013
תוכנה לטובת הציבור

**תוכנה לטובת הציבור** (**Software in the Public Interest**; בראשי תיבות: **SPI**) היא מוסד ללא כוונת רווח אשר מספק תשתית ארגונית למספר מיזמי תוכנה חופשית, כגון הפצת הלינוקס דביאן ומערכת ניהול התוכן דרופל. המוסד מאפשר למיזמים, בין השאר, לקבל תרומות. עבור חלקם הוא גם מחזיק נכסים (כגון שמות מתחם).

הוא נוסד בשנת 1997 עבור דביאן, אולם התברר שמוסד כזה יכול לעזור גם למיזמים אחרים. עד היום רוב מנהליו הם מפתחי דביאן.

## מיזמים
המיזמים החברים במוסד:
* aptosid (הפצת לינוקס)
* דביאן
* דרופל
* freedesktop.org - מרכז לתאום פיתוח סביבות שולחן העבודה בלינוקס
* Fresco - ניסיון לפתח סביבה חלופית ל־X11.
* Gallery - תוכנה להצגה וטיפול בתמונות דרך ממשק Web.
* GNUstep - מימוש של סטנדרט ה־OpenStep (במקור ממערכת NeXTStep, השפיע גם על Mac OSX).
* GNU TeXmacs - מערכת הוצאה לאור שולחנית
* ליברה אופיס
* madwifi.org - מיזם להנדוס לאחור ומימוש מחדש של דרייברים למתאמי Wi-Fi של חברת Atheros.
* OFTC - רשת IRC.
* OpenOffice
* OpenVAS - תוכנה לסריקת חורי אבטחה ברשת מקומית
* Open Voting Foundation - מוסד למעקב אחרי יישום נכון ופגום של הצבעות אוטומטיות
* OpenWrt - מספק קושחה חופשית למספר נתבים ביתיים
* OSUNIX - גרסה של סולריס
* Path64 - מהדרים לארכיטקטורת X86-64.
* PostgreSQL - מסד נתונים יחסי מתקדם.
* Privoxy - שרת פרוקסי אשר עוזר להשיג גלישה פרטית.
* The HeliOS Project - מיזם לשימוש מחדש במחשבים משומשים.
* Yafaray - תוכנה לגרפיקה בעזרת מעקב קרניים.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:תוכנה חופשית
עוינות

ממוזער|גבר ואישה מתווכחים
בפסיכולוגיה, **עוינות** (או אויבות) היא מילה המתארת ביטוי של כעס פנימי חזק, הגורם לדחייה ותיעוב כלפי ישות מסוימת או דבר מה אחר. בשפת היום-יום היא משמשת לעיתים רבות כמקבילה למילים "כעס" או "אגרסיביות".

עוינות היא חלק ממבנה האישיות שפיתח הפסיכולוג ג'ורג' קלי. במונחים פסיכולוגיים, הגדיר קלי עוינות כרצון אקטיבי המסרב להכיר בתפיסת עולמו של האחר (אשר עמו נוצר העימות) כלגיטימית. במקום לעצור ולשקול, יעדיף האדם העוין להילחם בכל תוקף בניצב מולו אפילו שאין לו יותר מצל של תקווה כי הצדק עמו. וזאת על אף שלעיתים עלול הוא לשלם על כך ביוקר.

על אף שבמצב תקין, הכישלון וההכרה בו היא חלק בלתי נפרד מדרך הלימוד וההתקדמות של האדם, במקרה של עוינות לא יילקח שום משגה בחשבון, ולפעמים יימחק מתודעתו של האדם כליל.

ההגדרה התמציתית של עוינות היא: רגש בלתי נשלט, המונע את השפעתו של דיסוננס רגשי בלתי רצוי, בכך שאינו מאפשר שיקול משני בנוגע לטיב האדם המצוי בקונפליקט, עם האדם החווה אותו.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:רגשות
ג'אמבטיסטה נולי

[ממוזער|מפת נולי של אזור [פיאצה דל פופולו]]
[ממוזער|250px|קטע ממפת נולי המראה את [טירת סנטאנג'לו הסמוכה לקריית הוותיקן]]
**ג'אמבטיסטה נולי** (באיטלקית: **Giovanni Battista Nolli**; וכן **ג'ובאני בטיסטה** - **Giovanni Battista**; 9 באפריל 1701 – 1 ביולי 1756) היה אדריכל ומודד איטלקי שיצר את מפת רומא ("**מפת נולי**" מ-1748) שהציגה מרחבים בנויים ופתוחים, ציבוריים ופרטיים.

## קורות חייו ופועלו
נולי נולד בעיר קומו באיטליה ולאחר מכן עבר לרומא הודות לחסותן של משפחות האצולה אלבאני וקורסיני. הוא ידוע בעיקר בזכות תוכנית המיפוי של רומא (Pianta Grande di Roma). הסקר והמדידות החלו בשנת 1736 והמיפוי הושלם ופורסם ב-1748. המפה שנוצרה, שנודעה בשם "מפת נולי", מורכבת מ-12 תחריטים המצטרפים יחד למפה שגודלה הוא 176x208 סנטימטר. עיקר התמיכה במיפוי הגיעה מהאפיפיור בנדיקטוס הארבעה עשר שביקש לקבע ולהבהיר את גבולות 14 הרבעים של העיר. האפיפיור הוא שהתיר את הכניסה למתחמים סגורים, כנסיות, ארמונות ומנזרים, והמפה הוקדשה לו. הדפסת קטעי המפה, כולל האיורים המעטרים אותה, נעשתה בעזרת האדריכל ואמן ההדפסים פיראנזי.

**מפת נולי** מסתמכת על מפות קודמות, בהן זו של בופליני (Bufalini)  משנת 1551, אך תוך חידושים חשובים. נולי ערך את המפה בהכוונה לצפון, ולא למזרח כפי שהיה מקובל עד זמנו, בהסתמכותו על מצפן כדי להבין את הטופוגרפיה של העיר. גם נולי, בדומה לבופליני, יצר את המפה באמצעות ייצוג שטחים בנויים עם רחובות ובניינים מוצללים, אך יצר הבחנה בולטת לעין בין שטחים בנויים ופתוחים, הן במרחב העירוני והן בתוך גבולות מבנים פרטיים. מפת נולי מציגה בשחור את המבנים, ובלבן – את המרחב הציבורי של העיר. וכך המבנים מגדירים את המרחב הפתוח, והמרחב הפתוח – את המבנים. כמו כן סימן פרטים משניים בשטחים ציבוריים פתוחים, כגון העמודים בכיכר פטרוס הקדוש בוותיקן ובקדמת הפנתיאון ברומא, ואף חללים קטורים בתוככי מבנים סגורים. המפה בדיוקיה השיגה שיפור משמעותי בהצגת פרטים, דוגמת חוסר הסימטריה של המדרגות הספרדיות.

בעקבות מפת נולי נוצרו והוצבו לוחות חרותים לציון שמות רחובות ואתרים, ויש מהם שהשתמרו לדורות. המפה שימשה בתכנון הממשלה האיטלקית של העיר רומא וכן כבסיס למיפוי העיר עד שנת 1970.

## ראו גם
* מפת טורגו

## קישורים חיצוניים

* [ג'מבטיסטה נולי במילון ביוגרפי של אישים איטלקים](https://www.treccani.it/enciclopedia/giovanni-battista-nolli_(Dizionario-Biografico)/), הוצאת אנצ'יקלופדיה טרקאני, כרך 78, 2013 (באיטלקית)
* מפת נולי של רומא ב-1748 באתר אוניברסיטת אורגון
*  אתר מפות נולי של אוניברסיטת ברקלי
* רומא של ג'מבטיסטה נולי באתר אוניברסיטת סטנפורד

[מרכז|ממוזער|250px|מפת נולי של אזור [הפנתיאון ברומא]]

קטגוריה:גאוגרפיה עירונית
קטגוריה:תכנון עירוני
קטגוריה:אדריכלים איטלקים במאה ה-18
קטגוריה:ילידי 1692
קטגוריה:נפטרים ב-1756
אטיפטה יאהיאגה

שמאל|ממוזער|200px|
**אטיפטה יאהיאגה** (באלבנית: **Atifete Jahjaga**; נולדה ב-20 באפריל 1975) היא פוליטיקאית קוסובורית, שכיהנה כנשיאת קוסובו בשנים 2011–2017.

## ביוגרפיה
יאהיאגה, ילידת ג'קובה, למדה משפטים באוניברסיטת פרישטינה, ולאחר מכן למדה קרימינולוגיה בבריטניה. משנת 2006 עד 2007 למדה בתוכנית לתואר שני בניהול המשטרה ודיני עונשין באוניברסיטת לסטר שבבריטניה וקיבלה הסמכה לתואר שני במדעי פשע מאוניברסיטת וירג'יניה בארצות הברית. לאחר סיומה של מלחמת קוסובו שימשה מתורגמנית עבור כוח השלום של האו"ם. לאחר מכן התגייסה למשטרה, והתקדמה עד לתפקיד סגנית מפקד משטרת קוסובו.

ב-7 באפריל 2011 נבחרה יאהיאגה לנשיאת קוסובו כמועמדת מוסכמת של המפלגה הדמוקרטית, של הליגה הדמוקרטית ושל הברית הקוסוברית החדשה. זאת, שבוע לאחר שבית המשפט לחוקה פסק כי בחירתו של הנשיא הקודם, בחג'ט פצולי, הייתה בניגוד לחוקה, וכי עליו לעזוב מיד את תפקידו. עם בחירתה כנשיאה הרביעית של קוסובו, הייתה יאהיאגה לאישה הראשונה המכהנת בתפקיד, ולאדם הצעיר ביותר שנבחר לתפקיד.

יאהיאגה אירחה בשנת 2012 את פסגת הנשים הבינלאומית "שותפות לשינוי - העצמת נשים", בה השתתפו 200 מנהיגים מקוסובו, אירופה, צפון אמריקה, אפריקה והמזרח התיכון. הדיונים הובילו לאימוץ עקרונות פריסטינה המאשרים את זכויות הנשים להשתתפות וייצוג פוליטי, משאבים כלכליים וגישה לביטחון וצדק וקוראים לפעולות להגשמת עקרונות אלה.

עם היבחרה הודיעה כי תפעל לצירופה של קוסובו לאיחוד האירופי. את תפקידה סיימה ב-7 באפריל 2017.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נשיאי קוסובו
קטגוריה:נשיאות
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת לסטר
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת וירג'יניה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וירג'יניה
קטגוריה:ילידות 1975
קטגוריה:ילידי 1975
לישמניה

**לישמניה** (שם מדעי: *Leishmania*) הוא טפיל חד-תאי הגורם למחלה המוכרת כ"שושנת יריחו" (Leishmaniasis). לישמניה משתייך למשפחת טפילים בעלי שוטון בודד (flagellates). קיימים מינים רבים של לישמניה, כאשר החלוקה הבסיסית היא בין cutaneous leishamnia ל-visceral leishmania.

## מורפולוגיה
מבחינה מורפולוגית, אין הבדל בין הטפיל הגורם ל-cutaneous Leishmaniasis לבין visceral Leishmaniasis. ההבדל הוא בפרופיל האנזימים. בגוף האדם הטפיל מופיע כ-amastigote. במצב זה הוא בתוך המקרופאג, גודלו 2–4 מיקרומטר, מחוספס, וניתן להבחין בשני חלקי כרומטין נפרדים, כאשר הגדול הוא הגרעין, והקטן ה-kynetoplast. בצורה זאת הוא מופיע בכל החולייתנים.

בזבוב החול הטפיל מופיע כ-promastigote, צורתו מאורכת והוא בעל שוטון יחיד בקדמת הגוף. הצורה בעלת הגרעין הבודד וה-kynetoplast היא הצורה בה הטפיל יופיע בחסרי חוליות ובתרבית.

## מחזור חיים
זבוב החול עוקץ אדם ומעביר לו את הטפיל בצורת ה-proamastigote. באזור העקיצה מתחיל תהליך דלקתי. נויטרופילים, המשמשים כחלק מקו ההגנה הראשון של הגוף, בולעים את הטפיל אך לא הורגים אותו. לטפיל יש יכולת להאריך את חיי הנויטרופיל מ-8–10 שעות למספר ימים. לאחר שהנויטרופיל עובר אפופטוזה נבלע הטפיל על ידי מונוציט או מקרופאג. בתוך המקרופאג, מתחברת הבועית המכילה את הטפיל עם ליזוזום, על מנת לעכל את הטפיל. אולם, זוהי הסביבה לה זקוק ה-proamastigote כדי להתרבות. הוא מתפתח לצורת ה-amastigote ומתרבה בתוך המקרופאג. זבוב חול עוקץ את האדם הנגוע ונהפך להיות נשא/וקטור של הטפיל. במערכת העיכול של זבוב החול חוזר הטפיל לצורת proamastigote.

מרכז|ממוזער|450px|מחזור החיים של לישמניה

## ראו גם
*Visceral leishmaniasis

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:פרוטיסטים שתוארו ב-1903
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי רונלד רוס
קטגוריה:פרוטיסטה
*
גינזה

[250px|ממוזער|שמאל|מטה [סייקו בגינזה]]
**גינזה** (ביפנית: 銀座) היא שכונה ברובע צ'ואו בטוקיו הידועה כאזור יוקרתי של העיר ומפורסמת בזכות ריכוז של חנויות כלבו, חנויות אופנה, מסעדות ובתי קפה. גינזה מוכרת כאחד מאזורי הקניות היוקרתיים ביותר בעולם. רבים מבתי האופנה הבולטים מפעילים בגינזה חנויות גדולות ובמקום הריכוז הגדול ביותר של חנויות מותגים מערביות ביפן. בין המותגים הבינלאומיים להם סניף בגינזה (רשימה חלקית ביותר): שאנל, גוצ'י, כריסטיאן דיור, לואי ויטון ורבות נוספות. בגינזה אף חנויות ענק של חברות אלקטרוניקה, בהן סוני ואפל.

## היסטוריה
125px|ממוזער|שמאל|רחוב בגינזה לעת ערב
גינזה קרויה על שמה של מטבעת כסף שנוסדה במקום בשנת 1612, בתקופת אדו. לאחר ששריפת ענק כילתה כליל את אזור צוקיג'י (היום שוק הדגים צוקיג'י) בשנת 1872 החליטה ממשלת יפן להפוך את אזור גינזה לדגם של בניה מודרנית. על פי התכנון הממשלתי נבנו במקום מבנים מלבנים עמידות לאש, רחובות רחבים, תחנת הרכבת שימבשי נבנתה בסמוך וכן נבנה באזור ריכוז של משרדי ממשלה. את התכנון העירוני של גינזה יצר אדריכל ממוצא אירי, תומאס ווטרס, ועל הבניה הייתה מופקדת לשכת הבינוי של משרד האוצר. כבר בשנת 1873 הושלמה שדרת חנויות בסגנון מערבי ברחוב היוצא מגשר שימבשי לגשר קיובשי בדרום-מערב רובע צ'ו, שלאורכה בנייני לבנים בני 2–3 קומות בסגנון ג'ורג'יאני.

בשלב ראשון הוצעו בתי הלבנים למכירה ומאוחר יותר הוחכרו, אולם שכר הדירה הגבוה שנקבע הותיר רבים מהם ללא דיירים. למרות זאת החל האזור לשגשג כסמל של "תרבות ונאורות", כיוון שבתי הוצאה לאור של עיתונים וירחונים קבעו מושבן במקום ותרמו לבולטותו של האזור. האזור אף התפרסם בזכות חלונות הראווה של חנויותיו, שהיוו דגם לשיטות שיווק מערביות.

במהלך הפצצת טוקיו במלחמת העולם השנייה נהרסו רוב המבנים בגינזה, אולם מספר מבנים שרדו עד ימנו, הבולט שבהם הוא מבנה וואקו, עליו מגדל שעון גדול, בו שכן מטה חברת השעונים סייקו. השעון נבנה על ידי קינטרו האטורי, מייסדה של חברת סייקו. החל מן המחצית השנייה של המאה ה-20 גינזה הפכה לריכוז בולט של חנויות השייכות למותגי יוקרה מערביים. גינזה היא יעד תיירות פנימית בולט בסופי השבוע, עת שנתיב התנועה הראשי צפון-דרום סגור לתנועת כלי רכב והופך למדרחוב, יוזמה שהחלה בשנות ה-60.

## קישורים חיצוניים

* 

*  
* 

קטגוריה:טוקיו: גאוגרפיה
קטגוריה:LVMH
שמריהו יוסף קרליץ

הרב **שמריהו יוסף קרליץ** (תרי"ב, 1852 – כ"א באייר תרע"ו, 24 במאי 1916) היה רבה של קוסובה במשך שלושים וארבע שנים; אביו של החזון איש ואבי משפחת קרליץ משפחת רבנים וגדולי תורה ידועים.

## ביוגרפיה
נולד בקוסובה שבאימפריה הרוסית (בתחומי בלארוס של ימינו), שם התגורר אביו הרב שמשון קרליץ, וכן כמה מצאצאי הרב אריה לייב הלוי אפשטיין, בעל "הפרדס", שהיה מאבות משפחתו. בשנת תרל"ד (1874) נישא לראשה-לאה, בתו הבכורה של קרוב משפחתו הרב שאול קצנלנבוגן, רבה של קוסובה. בשנת תרמ"ב (1882) עזב חותנו את הרבנות בקוסובה לטובת הרבנות בקוברין, והרב קרליץ התמנה תחתיו כרבה של קוסובה. נהג להשיב על שאלות בהלכה שהופנו אליו על ידי יהודי האזור, אך בענוותנותו הקפיד להוסיף בסופן כי "הלכה למעשה יש לשאול בזה את פי גדולי הדור". הוא וחותנו ניהלו מאבק בהשפעה החילונית, ובין היתר נהגו לאסוף ספרות חילונית ולשרפה.

הקים בקוסובה ישיבה לצעירים בראשותו, ובין תלמידיו היה בנו אברהם ישעיהו. בשנת תרע"א (1911), כחמש שנים לפני פטירת הרב שמריהו יוסף קרליץ, יצא לאור ספרו הראשון של בנו אברהם ישעיהו שנשא את השם "חזון איש". הספר יצא בעילום שם, אולם האב היה מהיחידים שידעו את זהות המחבר.

הרב שמריהו יוסף קרליץ הנהיג את קהילתו עד לפטירתו בשנת תרע"ו. בנו החזון איש גלה למינסק באותם ימים בגלל מלחמת העולם הראשונה ולא השתתף בהלווית אביו. אשתו, ראשה לאה קרליץ, עלתה בשנות ה-30 לארץ ישראל. נפטרה בי"ט בחשוון תש"א (1940) ונקברה בבית הקברות בהר הזיתים.

## חיים אישיים

היה נשוי לראשה-לאה, ולזוג נולדו חמישה עשר ילדים, שישה מהם לא האריכו ימים ונפטרו בחייו. בניו וחתניו התפרסמו כגדולי תורה בליטא ובארץ ישראל:
* הרב מאיר – רבה של לכוביץ', מראשי ועד הישיבות בפולין ובארץ ישראל, וחבר מועצת גדולי התורה.
* הרב אברהם ישעיהו – "החזון איש".
* הרב יצחק (איצ'לה) – רב בקוסובה. נספה בשואה.
* הרב משה – היה דיין ומו"ץ בווילנה, עורך הירחון התורני "כנסת ישראל". נספה בשואה.
* בדאנה - אשת הרב שמואל אליהו קהאן, רב בעיירה אורצ'ה בבלארוס. נספה בשואה.
* צביה - אשת הרב שמואל גריינימן, רב בליטא, ממקורבי החפץ חיים, והמוציא לאור של ספריו.
* בתיה - אשת הרב נחום מאיר קרליץ, רבה של מיישָגולה (מיישעגאָלע) שליד וילנה, ובארץ עמד בראשות כולל חזון איש בבני ברק.
* הניה חיה - אשת הרב אבא סוויאטיצקי, אב"ד קוסובה וטיקטין. נספה בשואה.
* פעשא מרים - אשת הרב יעקב ישראל קניבסקי ה"סטייפלר". בעל ה"קהלות יעקב".

## קישורים חיצוניים
### חיבוריו
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:קוסובה: רבנים
קטגוריה:ילידי 1852
קטגוריה:נפטרים ב-1916
רבא בריה דרבה

**רבא בריה דרבה** הוא אמורא בבלי, בדור הרביעי לאמוראי בבל.
## תולדות חייו
רבא נולד לרבה בר נחמני, ששימש כראש ישיבת פומבדיתא. 

אף על פי שלאביו רבה, היו כמה בנים שהיו אמוראים, הרי שהוא הבולט מביניהם. מאמריו ופסקיו מוזכרים פעמים רבות בתלמוד, אנו מוצאים אותו מתכתב עם רב יוסף, מי שמילא את תפקיד ראש ישיבת פומבדיתא לאחר פטירת אביו, כשהוא כותב אליו "ילמדנו רבינו" בלשון כבוד, ודן בהלכה עם אמוראים רבים אחרים.

גם העובדה הבאה תוכיח שהוא היה הבולט מבין בניו של רבה (אף על פי שגם אחיו רב חייא היה אמורא). רבא בר מרי דרש בבית המדרש את הפסוק "ומי אוהב בהמון - לו תבואה", פשוטו של הפסוק הוא "כל האוהב בהמון" מי שאוהב הרבה כסף "לו תבואה" יש לו הרבה כסף, ומשמעו שאדם שאוהב תלמידי חכמים, גם בניו תלמידי חכמים, כי התורה מחזרת עליו ועל זרעו. כאשר אמר זאת רבא בר מרי, הופנו עיני חכמי בית המדרש לעבר רבא בריה דרבה, שאביו רבה היה ידוע כאוהב תלמידי חכמים ולומדי תורה, וככל הנראה לכן זכה לבן תלמיד חכם כרבא.

## קישורים חיצוניים
* 
## הערות שוליים

רבא בריה
קטגוריה:אמוראים ממשפחת עלי הכהן
קטגוריה:תלמידי רבה
קנזינגטון (ניו סאות' ויילס)

**קנזינגטון** (באנגלית: **Kensington**) הוא פרוור בסידני, המנוהל על ידי עיריית רנדוויק (City of Randwick).

## גאוגרפיה
קנזינגטון ממוקם כ-6 ק"מ דרום-מזרחית למרכז העסקים הראשי של סידני. הוא מהפרוורים המערביים ביותר מבין אזור הפרוורים המזרחיים, וגובל בשלושה כיוונים בפרוורי סידני העיר. מדרום הוא גובל בקינגספורד, בצפון במור פארק וסנטניאל פארק, במערב ברוסברי, זטלנד וביקונספילד ובמזרח ברנדוויק. הדרך הראשית החוצה את הפרוור מצפון לדרום היא שדירת אנזאק.

## היסטוריה
הפרוור הוקצה לראשונה למגורים בשנות השמונים של המאה ה-19, אז נקרא בשמו החדש, קנזינגטון. בעבר היו מספר אחוזות ונחלות בפרוור, החל מ-1819, אז סמואל טרי, שהיה פושע במושבת העונשין והפך למיליונר הראשון של היבשת החדשה, קנה במקום את הנחלה הראשונה. אחריו הגיעו מספר מתיישבים ויזמים נוספים, כגון דניאל קופר וסיימון לוי. בשנת 1893 הוקם בפרוור מסלול מרוצי סוסים, אך זה נסגר לאחר שלא הצליח להתחרות במסלול המרוצים ברנדוויק הסמוך. כיום אוניברסיטת ניו סאות' ויילס בנתה קמפוס על האתר.

בשנת 1895 נבנה על הגבעה בקנזינגטון מנזר הלב הקדוש, שמנהל את מיסיוני הלב הקדוש ברחבי אוסטרליה.

## תרבות
קנזינגטון מחולק תרבותית מחד סביב אזור אוניברסיטת ניו סאות' ויילס, על מעונותיה וחיי הסטודנטים, ומאידך סביב מסלולי המרוץ ברנדוויק הסמוך.

לאורך שדירת אנזאק פזורים מספר רב של חנויות, בין השאר חנות הקמעונאות Peter of Kensington.

## קישורים חיצוניים

* קנזינגטון באתר "Dictionary of Sydney"
* קנזינגטון באתר "Sydney Suburbs" 

## הערות שוליים

קטגוריה:פרוורי סידני
מדינה מתפתחת

ממוזער|350x350 פיקסלים|מפה המציגה את רמת הפיתוח בכל מדינה. ככל שהצבע של המדינה כהה יותר, כך רמת הפיתוח בה גבוהה יותר.
המונח **מדינה מתפתחת** מציין באופן כללי, מדינה שבה קיימת רמה נמוכה של רווחה חומרית לתושביה, כגון של תשתיות, טכנולוגיה, השכלה, כלכלה, בריאות ושירותים. עם זאת, אין הגדרה יחידה המקובלת בכל העולם למונח מדינה מתפתחת, ולפיכך קיימות מדינות מתפתחות שבהן רמת הרווחה החומרית נמוכה ביותר לעומת אחרות בהן רמה זו גבוהה עד מאוד.

מדינות אלה שוכנות בעיקר באמריקה הדרומית והמרכזית, באפריקה, במרבית אסיה וגם באירופה. תושביה סובלים לרוב ממצוקות רבות כגון אבטלה, מצוקת דיור, תנאי תברואה ירודים, עוני ורעב. רוב התושבים הם כפריים אשר מקור פרנסתם העיקרי הוא חקלאות. שיטות העבודה במדינות אלו הן לרוב מסורתיות (לא מודרניות וללא מכונות תעשייתיות) ומספקות תוצרת מועטה.

מדינות אלה מהוות כחמש-שישיות ממדינות העולם.

נהוג להגדיר את מדינות העולם השלישי כמדינות מתפתחות. לעומת זאת, נהוג להגדיר כמדינות מפותחות את אלה החברות למשל בארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי (OECD), אשר קבע קריטריונים כלכליים, משפטיים וחברתיים, שבהם חייבות לעמוד מדינות המעוניינות להצטרף לשורותיו. מדינות שכלכלתן מתקדמת יותר מאשר כלכלת מדינות מתפתחות אך שאינן עומדות במלוא הקריטריונים של מדינה בעלת כלכלה מפותחת, נכללות לרוב תחת ההגדרה של "מדינות שנעשו-מתועשות לאחרונה".

## הגירה
הפערים בין המדינות המתפתחות למדינות המפותחות יוצרים גלי הגירה. מהגרים רבים עוזבים את המדינות המתפתחות ועוברים למדינות המפותחות בחיפוש אחר פרנסה ושיפור ברמת חייהם. בדרך כלל מהגרים אלה הם אנשים צעירים ומשכילים, שאילו היו נשארים במדינות המוצא שלהם היו יכולים לחזק אותן ולסייע במעבר ממדינה מתפתחת למדינה מפותחת.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מדע המדינה
קטגוריה:כלכלה
קטגוריה:סוציולוגיה
קטגוריה:גלובליזציה
קטגוריה:גלובליזציה כלכלית
בניין עיריית יפו

250px|שמאל|ממוזער
**בניין עיריית יפו** בפינת הרחובות שדרות ירושלים 45 והתקומה נבנה בשנת 1935 על ידי עאסם בק סעיד, ראש עיריית יפו בשנים 1918–1938 לאחר שעבר אליו מבית הסראייה ששכן בכיכר השעון. כיום משמש כבניין מגורים.
## היסטוריה
בשנת 1934 פרסמו הבריטים את פקודת העיריות לפיה הוכרזה תל אביב כעיר עצמאית שאינה תלויה בשכנתה יפו. בעקבות החלטה זו החליטו השלטונות הבריטים לתכנן את העיר מחדש "במטרה למחוק את הזהות המזרחית" ולהשליט בה סגנון מערבי. שנה לאחר מכן הקים ראש העיר "**בק סעיד**", בניין בולט בסגנון הבינלאומי בן שלוש קומות בכיכר עיריית יפו על צומת הדרכים הראשיות: שדרות ירושלים (נקרא אז **שדרות המלך ג'ורג**) ודרך בן צבי (נקרא אז בשם: **דרך ירושלים**) על הכביש הישן אל ירושלים. שתי הקומות העליונות שימשו למגורים למשפחת סעיד והקומה הראשונה הושכרה לעיריית יפו. בקומת הקרקע של המבנה נפתחו חנויות ובית קפה. בסמוך הוקמה כיכר מטופחת שנקראה כיכר העירייה, זכתה לכינוי 'כיכר המנהלה' והייתה לכיכר הומה. בשנת 1948 עם כיבושה של העיר יפו ננטש הבניין והפך למשרד האפוטרופוס לנכסי נפקדים ביפו ולמשרדי חברת עמידר. הכיכר שהייתה במרכז השדרה נהרסה והמזרקה הועברה לרחבה ממול. לצדה עומד כיום המרכז הקהילתי הרפורמי משכנות רות דניאל.

## ראו גם
* בית הסראייה הישן (יפו)
* בית הסראייה (יפו)
* שדרות ירושלים

## קישורים חיצוניים

* מאמר אדריכלי-היסטורי על בניין עיריית יפו באתר "השדרה הראשונה"
* תצלום של בניין עיריית יפו לפני קום המדינה באתר "וואלה"
* בניין עיריית יפו באתר ZOOMAP
*השדרה - שדרות ירושלים בעיני הצלמים, הוצאת ורד נבון, מהדורה שנייה, אוגוסט 2021, עמ׳ 145-142.

קטגוריה:תל אביב-יפו: בנייני משרדים
קטגוריה:יפו: מבנים
קטגוריה:תל אביב-יפו: בתי מגורים
קטגוריה:שדרות ירושלים
קטגוריה:הסגנון הבין-לאומי בארץ ישראל
בדפורדשייר

**בדפורדשייר** (באנגלית: **Bedfordshire**) הוא אחד ממחוזות אנגליה, הנמצא במזרח אנגליה שבממלכה המאוחדת. המחוז נחשב לאחד המחוזות המסורתיים של אנגליה, וגובל במחוזות קיימברידג'שייר, נורת'האמפטונשייר, בקינגהאמשייר והרטפורדשייר. העיר בדפורד משמשת כבירת המחוז, אך העיר המשמעותית והגדולה ביותר במחוז היא לוטון.

התיעוד הראשון לשימוש בשם "בדפורדשייר" הוא משנת 1011.

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:אנגליה: מחוזות
קרבות האוויר של 8 ביולי 1969

**קרבות האוויר של 8 ביולי 1969** היו סדרה מתמשכת של קרבות אוויר שהתקיימו מעל המרחב שבין רמת הגולן לבין דמשק בתקופת מלחמת ההתשה שבמהלכן הופלו 7 מטוסי מיג סוריים.

## רקע
ב-8 ביולי בשעה 13:00 יצאו שלושה מטוסי מיראז' 3 מטייסת 119 למשימת צילום בשטח סוריה מעל חזית רמת הגולן ועד לדמשק. שני מטוסים צילמו והשלישי שימש לליווי.
בשל החשש שהסורים יזניקו מטוסי ירוט כנגד המיראז'ים פיטרלו בשטח ישראל רביעיית מטוסי מיראז' מטייסת 117 חמושים בטילי אוויר-אוויר ובנוסף המתינו בכוננות הזנקה מיידית מטוסי מיראז' נוספים מטייסת 101.
במהלך הצילום הזניקו הסורים רביעיית מטוסי מיג שהתקרבו אל מטוסי הצילום הישראלים באופן שסיכן אותם. מפקד חיל האוויר מוטי הוד שפיקד על המבצע הורה להחזיר את מטוסי הצילום ולהפנות את ארבעת המיראז'ים לתקיפת רביעיית המיגים.

## קרב האוויר
עם תחילת הקרב הפיל אורי אבן ניר שהיה באותה העת מפקד טיסת 117 מיג 21 בעזרת טיל שפריר 2. לאחר מכן הפיל שלמה ויינטרוב מיג נוסף גם הוא בעזרת טיל שפריר. בשלב זה פנו שני המיגים הנותרים מזרחה וניסו לנתק מגע. בעודם מתרחקים רדף אחריהם מטוס מיראז' נוסף שהוטס על ידי קובי ריכטר שבצרור תותחים הפיל את המיג השלישי.

בינתיים, סמוך לשעה 13:00 הוזנקו לאזור הקרב זוג המיראז'ים מטייסת 101 שהיו בכוננות והרביעייה מטייסת 117 הוחזרה מערבה לנחיתה בישראל. במקביל הזניקו גם הסורים רביעיית מיג 21. בקרב שהתפתח שיגר אחד המיגים לעבר מיראז' שהוטס על ידי סרן איתן בן-אליהו טיל אוויר אוויר מסוג אטול. הטיל התפוצץ בקרבת מטוסו של בן אליהו וכנף מטוסו נפגעה מרסיסים. לאחר הפגיעה הצליח בן אליהו לפגוע בצרור תותח להפיל מיג שטייסו נטש וצנח. בהמשך הקרב הצליח בן זוגו רס״ן גיורא פורמן להפיל שני מיגים נוספים האחד בתותח והשני בטיל.

בשלב זה הזניקו הישראלים וגם הסורים מבנים נוספים לאזור הקרבות. בקרבות נוספים שהתחוללו הופל מיג נוסף על ידי הטייס רן גורן.

## תוצאות הקרב
שבעה מטוסי מיג סוריים הופלו.
לצה"ל לא היו נפגעים.
דובר צבא סוריה הודיע לאחר הקרב כי נערכו קרבות אוויר כנגד מטוסים ישראלים שניסו לחדור למרחב האווירי הסורי שבהם הופלו 3 מטוסים סוריים ו- 4 מטוסים ישראליים.

## לקריאה נוספת
* רוח רפאים מעל קהיר חלק א' - חיל האוויר הישראלי במלחמת ההתשה (1967-1970), דני שלום עמ' 316 - 319 

קטגוריה:חיל האוויר הישראלי: קרבות ומבצעים במלחמת ההתשה
קטגוריה:חיל האוויר הישראלי: קרבות אוויר
קטגוריה:חיל האוויר הסורי: קרבות אוויר
קטגוריה:תקיפות ישראליות בסוריה
קטגוריה:1969 בישראל
מוטיב יהודי

"**מוטיב יהודי**" (1961) הוא ציור מאת הצייר הישראלי אריה ארוך.

הציור הוא חלק מסדרה של עבודות, אותן יצר ארוך בשנים 1961-1966, המבוססות על דימויים מתוך "הגדת סראייבו", מן המאה ה-14. בציור מתוארת צורה אובאלית כפולה, המאזכרת את הדימוי של לוחות הברית. הצורה מתוארת על רקע מוזהב כשמעליה מרחפת קשת אפורה. צורות אלו מלאות בשרבוטים וחריטות בעיפרון בדרגות שונות של כהות. סביב המלבן המוזהב מופיעה מעין מסגרת של מרובעים.

גדעון עפרת פירש את האיקונוגרפיה של הציור ואת הדימוי המרכזי שבו כלוחות הברית וסביבם מוטבים נוספים בעלי משמעות מאטפיזית:

דוד שפרבר מצא כי המוטיב קשת מעל ריבוע נמצא בדגמים עתיקים יותר כסמל של שער השמיים והוא מופיע למשל על מטבעות מתקופת מרד בר כוכבא ועל קיר בית הכנסת בדורה אירופוס כתיאור של עקדת יצחק.

## הערות שוליים

קטגוריה:אריה ארוך
קטגוריה:ציורים
קטגוריה:ציור ישראלי
קטגוריה:ציורים בעלי מוטיב יהודי
קטגוריה:ציורים משנות ה-1960
מירה ארויו

**מירה ארויו** (בבולגרית: **Мира Аройо**; נולדה ב-1977), היא זמרת גל חדש וסינת'פופ בולגרית-ישראלית, סולנית להקת ליידיטרון הבריטית.

## ילדות
ארויו היא בת למשפחה בולגרית יהודית מרקע ספרדי. ב-1987, בהיותה בת 10, עלתה עם משפחתה לישראל. היא מנגנת באקורדיון מילדות.

## ליידיטרון
בבגרותה ולאחר המעבר ללונדון החלה לתקלט. הכרותה עם דניאל האנט נעשתה בידי חבר משותף, והשניים הבחינו כי טעמם המוזיקלי דומה. מאוחר יותר הצטרפה ארויו להרכב של דניאל, ליידיטרון, שהוקם בליברפול בקיץ 1999. מירה היא החברה היחידה בלהקה שלא נולדה בליברפול. את השירים שהיא כותבת ללהקה, היא כותבת גם בשפת האם שלה, בולגרית ובאנגלית. תפקידיה בלהקה הם שירה, נגינה בכלי מקלדת אלקטרוניים וכתיבת טקסטים.

## חיים אישיים
מלבד עיסוקיה המוזיקליים, ארויו היא בעלת תואר בגנטיקה, מהמחלקה לביוכימיה באוניברסיטת אוקספורד. נשואה ואם לילדה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אמני מוזיקה אלקטרונית 
קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת אוקספורד
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אוקספורד
קטגוריה:אישים פסקטריאנים
קטגוריה:עולות בשנות ה-1990
קטגוריה:עולים בשנות ה-1990
קטגוריה:ישראליות ילידות בולגריה
קטגוריה:ישראלים ילידי בולגריה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1977
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1977
וודג' זבדיה

250px|ממוזער|וודג' זבדיה באימון
**וודג' זבדיה** (נולד ב-7 בספטמבר 1973 באי נקאש, אתיופיה) הוא רץ ישראלי למרחקים ארוכים.

כיום הוא מורה לספורט בבית הספר שיבולים בנס ציונה שהוא בית ספר אנתרופוסופי

## ביוגרפיה

בן למשפחה שעסקה בחקלאות ואח לתשעה. כילד, גדל אצל סבו בעיר אמבובר וכשהגיע לגיל 12, עבר לאדיס אבבה וקיבל אשרת עלייה לישראל. בגיל 16 הגיע עם אביו ואחיו לאשדוד ונשלח לכפר הנוער נווה עמיאל, שם החל בקריירת הריצה, ואחר כך המשיך את לימודיו כעתודאי במכללת וינגייט.

שיאו האישי של זבדיה במרתון עומד על 2:16:04 שעות והושג במרתון טבריה בשנת 2004. בחצי מרתון עומד שיאו האישי על 1:04:30 שעות (בייג'ינג, 2001), ובריצת 10,000 מטר על 29:38.88 דקות (תל אביב, 1996).

במרתון טבריה בשנת 2009 הגיע זבדיה למקום הראשון מבין הישראלים.

באליפות העולם באתלטיקה 2009 בברלין סיים במקום ה-64 מתוך 91, בזמן של 2:34:58 שעות. באליפות אירופה באתלטיקה בברצלונה בשנת 2010 הגיע למקום ה-22 בזמן של 2:24.39 שעות.

זבדיה שייך למועדון הפועל חולון.

נשוי לצהיינש ואב לשלושה בנים ובת אחת.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אלופי ישראל בריצה
קטגוריה:ישראלים ילידי אתיופיה
קטגוריה:עולים בשנות ה-1980
קטגוריה:רצי מרתון ישראלים
קטגוריה:בוגרי המכללה האקדמית בווינגייט
קטגוריה:בוגרי העתודה האקדמית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1973