open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אריה גוראל

[שמאל|ממוזער|250px|קברו של אריה גוראל ב[מתחם בתי הקברות בחיפה#בית הקברות היהודי חוף הכרמל|בית העלמין היהודי חוף הכרמל]]
**אריה גוראל** (20 בנובמבר 1918 – 28 באוקטובר 2007) היה ראש עיריית חיפה בשנים 1978–1993. מהנדס חשמל במקצועו.

## ביוגרפיה
גוראל נולד בשנת 1918 בוורשה שבפולין למשה וצילה שהשתייכו לחסידות גור. למד בישיבת דעת משה של הרבי מפיאסצנא, שעודד אותו לעלות לארץ ישראל. כשהיה בן 14 עזב את חיי הדת והצטרף לתנועת השומר הצעיר. גוראל עלה לישראל בשנת 1935 כשהיה בן 17 והצטרף לקרובי משפחתו משפחת שפירא בכפר חסידים. בשנת 1936 הצטרף לארגון ההגנה, בתחילה היה קשר ושומר, אך התקדם ובזמן מלחמת העצמאות שירת כמפקד פלוגה בגדוד 22 והשתתף בקרבות על חיפה. לאחר מלחמת העצמאות למד הנדסת אלקטרוניקה ועבד בהקמת רשתות טלפונים. בין השנים 1959 – 1968 עבד כמהנדס שירותי רדיו במחוז חיפה ובמחוז הצפון, והיה אחראי על ניהול רשות הטלפון במחוזות אלה. בשנת 1963 הוסמך כמהנדס חשמל באנגליה. בשנים 1968–1978 כיהן כמנכ"ל משרד העבודה.

בשנת 1978 נבחר גוראל לראשות עיריית חיפה. הוא פעל להקמת רכבל חיפה וטיילת בת גלים בשכונת בת גלים. בתקופת כהונתו הוקמו תחנות לניטור זיהום האוויר, חודשה פעילות הכרמלית וכן נבנו המדרחוב ברחוב נורדאו וטיילת לואי במרכז הכרמל. ב-1986 הוענק לו אות לגיון הכבוד של ממשלת צרפת על טיפוח היחסים בין חיפה לצרפת ומרסיי.

בתקופתו של גוראל נבנה רכבל חיפה. הרכבל, שנחנך ב-1986, כונה בפי החיפאים "הביצים של גוראל" עקב צורתם הכדורית של הקרונות.

אחרי סיום כהונתו, הוגש נגדו כתב אישום על מרמה והפרת אמונים והוא זוכה מכול וכול.

גוראל פרסם מספר מאמרים בנושא קליטת גלים אלקטרומגנטיים מעבר לאופק.

אריה גוראל נפטר ב-28 באוקטובר 2007 לאחר מחלה קשה ונטמן בחלקת ראשי העיר בבית העלמין חוף הכרמל. הותיר אחריו את רעייתו מרים (לבית לוקץ', נפטרה בספטמבר 2023), ארבע בנותיו ונכדים. באוגוסט 2020 נחנכה טיילת גוראל על שמו בחוף בת גלים.

## ראו גם

* שרה ומאיר אהרוני, **אישים ומעשים בחיפה והסביבה**, 1993

## קישורים חיצוניים

* 
* הונחה אבן הפינה לשכונת רמת גוראל, 2013, באתר "חיפהחיפה"

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי עיריית חיפה מטעם מפלגת העבודה
קטגוריה:מהנדסי חשמל ישראלים
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:בוגרי השומר הצעיר
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:יוצאים בשאלה
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:מנכ"לי משרד הרווחה והעבודה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות חוף הכרמל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1918
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2007
מכון הרדג

שמאל|ממוזער|250px|החזית הצפונית של המבנה, משמש כגן ילדים
**מכון הַרְדֶג** הוא מבנה טמפלרי המצוי במושבה הגרמנית בחיפה.
המבנה, המצוי כיום ברחוב מאיר רוטברג 5–7, הוקם על ידי גיאורג דוד הרדג, מנהיג הטמפלרים ומייסד המושבה הגרמנית הראשונה בארץ (המושבה שבחיפה). הבית נבנה במטרה לשמש מוסד חינוכי של המושבה, וכבית ספר חקלאי. המבנה נבנה בשנת 1870 ושימש בתחילה כבית ספר חקלאי מקצועי, לאחר מספר חודשים הוסב כבית הדרכה למורי דרך עד שנת 1874 עת שפרש הרדג מן התנועה הטמפלרית. המבנה הושכר לנזירות גרמניות קתוליות (ממנזר האחיות הבורומאיות לפי קארלו בורומאו (גרמנית: Karl Borromäus) והבניין החל לשמש כבית חולים. לאחר 1948 המבנה הושכר לפטריארך הלטיני, ושימש כפנימייה נוצרית קתולית. כיום (2008), פועל במקום גן ילדים של מסדר הנזירות האיטלקי השייך לעדה הקתולית (לטינית) בחיפה, המפעיל גם את בית ספר נזירות כרמלית ואת המוסד החינוכי "הלב הקדוש".

המבנה בנוי בצורת צלב, ומצויים בו אולם גדול (אשר נועד לשמש חדר אוכל במבנה) וחדרי כיתות.

רחוב מאיר (רוטברג) כונה בעבר "רחוב בית החולים". שמו שונה לשמו הנוכחי בשנת 1952.

## ראו גם
* אדריכלות טמפלרית
## לקריאה נוספת

* שרה ומאיר אהרוני, **אישים ומעשים בחיפה והסביבה**, 1993.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:חיפה: מבנים
קטגוריה:המושבה הגרמנית (חיפה)
קטגוריה:טמפלרים: מבנים
קטגוריה:אתרי מורשת במחוז חיפה
האחים אריאל

**האחים אריאל** הוא צמד מוזיקלי ישראלי המורכב מבניו של הזמר מאיר אריאל, **שחר** (נולד ב-1969) ו**אהוד** (נולד ב-1977) אריאל.

## קריירה
עוד בטרם היווצרות ההרכב, הופיע אהוד מספר שנים בשירי אביו, ואילו שחר פעל כמפיק ועורך סרטים, פרסומות ווידאו קליפים. לאחר שהופיעו כצמד במשך תקופה בשירי אביהם, הוציאו האחים אריאל בשנת 2006 את אלבום הבכורה שלהם "מי יעיר את הילדים", בהפקתו המוזיקלית של מיקי שביב. האלבום כולל חומר מקורי של השניים שאותו הקליטו בין 2004–2006. הסינגל הראשון מתוך האלבום היה "הייתי עף". השיר "שוב שומע" מתוך האלבום נכתב על ידי אביהם, מאיר אריאל. הם תיארו את סגנונו של האלבום כ"עממי חדש".

השניים חזרו בתשובה. השניים טוענים שהדבר נעשה בהתאם למורשת אביהם שהלך והתקרב לדת במהלך השנים, עד לפטירתו.

ב-2009 נעצר והורשע שחר אריאל בעבירה של תיווך בסם מסוכן ונגזרו עליו 20 חודשי מאסר בפועל, אך בשל העובדה שאריאל דאג להעביר את הסם לאמו בנסיבות חריגות, התחשב בו בית המשפט ועונשו הומר לעבודות שירות לתועלת הציבור ותקופת מבחן.

בסוף שנת 2012, לקראת הבחירות לכנסת ה-19, הצטרף אהוד לרשימה של מפלגת "כולנו חברים נ נח" שהקימו קבוצת חסידי ברסלב מזרם נ-נח. הוא שובץ במקום ה-10 ברשימת המפלגה.

אהוד אריאל הוציא שני אלבומי סולו - "בכיוון ההפוך" משנת 2002 ו"סיפורו של עץ רימון" משנת 2017.

בשנת 2018 יצא לאור לראשונה אלבום בכורה מוזיקלי של שחר אריאל.

ב-17 באוגוסט 2023 יצא לאור השיר "כתונת פסים 2023" בו השתתף שחר אריאל לצד אמנים ישראלים רבים אחרים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* מירי בספמילנאה, שחר אריאל: המופע של החיים שלו, בריאיון לאתר מגזין המושבות, 26 ביוני 2009
* 
* 
* 
* 
* דודו כהן, בכיוון אחר: ריאיון עם האחים אריאל, ראיון באתר הידברות 

## הערות שוליים

קטגוריה:צמדים מוזיקליים ישראלים
האחים אריאל
קטגוריה:אמנים ישראלים שחזרו בתשובה
קטגוריה:אחאים
קטגוריה:צמד אחים זמרים
קטגוריה:צמד אחאים זמרים
הטובים לטיס

שמאל|ממוזער|190px|כרזה משנת 1960
**הַטּוֹבִים לַטַּיִס** היא סיסמה ישראלית מפורסמת המזוהה עם חיל האוויר. הסיסמה נולדה ב-1960 ונועדה להגביר את ההתנדבות לקורס טיס. הוגה הסיסמה הוא משה הדר (פומי), שערך את בטאון חיל האוויר משך שנים ארוכות. הסיסמה זכתה לפרסום בזכות השימוש השגור בה בפיו של מפקד חיל האוויר הישראלי, עזר ויצמן, ובזכות קליטוּתה וקוצרה. היא סייעה לקבע את דימויו של חיל האוויר כמקום שבו מושלים האיכות והמצוינות.

הסיסמה ספגה ביקורת נוקבת בשנים שבהם שימשה שימוש נרחב, מצד אנשי אקדמיה, שראו בשימוש בה משום עידוד למיליטריזם. בראש המקטרגים על הסיסמה עמד נתן רוטנשטרייך, רקטור האוניברסיטה העברית. אחרים מצאו בה שמץ של התנשאות. הרמטכ"ל יצחק רבין התייחס לפן המוסרי של סיסמה זו בנאום הר הצופים, אותו נשא ב-28 ביוני 1967: "כשאמרנו "הטובים לטיס", בביטוי זה שהפך למושג, לא התכוונו רק לבחינה הטכנית ולכישרון הכפיים. התכוונו שעל מנת שיהיו טייסנו מסוגלים להביס את כל חילות האויב של ארבע מדינות תוך שעות ספורות, חייבים הם להיות דבקים בערכים של טוב מוסרי, ערכים של טוב אנושי." הסיסמה זכתה מאוחר יותר להרחבה ברוח שוביניסטית – **הטובים לטיס והטובות לטייסים**. היו שייחסו גם תוספת זו לעזר ויצמן, אך לייחוס זה לא נמצאו תומכים. בשנות ה-90 של המאה ה-20, כשעתרה אליס מילר לאפשר לנשים לשרת כטייסות בחיל האוויר, סוקר מאבקה לעיתים תחת הכותרת "הטובות לטיס", כפרפרזה על האמרה.

לסיסמה היו הדים נוספים בתרבות הפופולרית, והיא שימשה מצע לסיסמאות אחרות, ובהן "הטובים לפוליטיקה" (ובגרסה ששמה את תרבות הפוליטיקה ללעג: "הטובים לטיס – והשאר לפוליטיקה"). בהומורסקה "ניצחונו של אלעזר ויינרב או צעד גדול לקראת הסוציאליזם" של אפרים קישון מתוארים חייו העגומים של מהנדס במשרה ממשלתית, שבזכות שביתת המהנדסים יצא לחופשה בחו"ל, ושם מצא משרה מצוינת: "מוסר השכל: הטובים לטייס!". שיבוש הומוריסטי אחר בסיסמה נמצא במערכון "חִסכו ואִמצו" של הגשש החיוור, ובו נאמר "הטובים לטַיִח". עוד גרסה הומוריסטית נמצאת בשם שבחר דני סנדרסון לאלבום אוסף של שיריו מ-1992: "הטובים לטייס – נבחרת שירים". בשיר "שם צפרדע" מ-2010  של להקת אלמנה שחורה מופיעה פרפרזה על המשפט והמשכו: "איך הטובים לטיס- הפקידות למפקדים[?]"

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* ד"ר דנה אגמי מולכו, "הטובים לטיס" - האמנם?, מערכות, 25 בינואר 2025

## הערות שוליים

קטגוריה:ניבים וביטויים ישראליים
קטגוריה:חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:סיסמאות
בית קלר

שמאל|ממוזער|250px|בית האירוח של האחוזה - כיום נקרא בית קלר
ממוזער|250px|בית קלר - שלט הסבר על הבית
**בית קלר**, ברחוב קלר 2 בחיפה, הוא שריד לאחוזה הטמפלרית בפרוור הגרמני כרמלהיים שבמרכז הכרמל של ימינו בחיפה. המבנה נבנה בשנת 1887 וכלל בית אחוזה בן שתי קומות וכן קומת מרתף, מספר בתי משק וכן בתי משרתים.

## היסטוריה
עד שנת 1903 שימש הבניין למגוריה של מממנת רכישת הקרקע ממסדר הכרמליתים - האצילה הגרמנית ברטה פון בנוורט. בשנה זו חזרה לאירופה ומסרה את הבית לפרידריך (פריץ) קלר שהיה סגן הקונסול של גרמניה בחיפה ונציג הדואר האוסטרו-הונגרי בעיר, והוא שימש למגוריו ולמגורי משפחתו עד מותו בשנת 1913. הרחוב נקרא על שמו של קלר.

בשנת 1918, לאחר מותה של פון בנוורט נקנה ביתה על ידי יצחק גולדברג, הוא הרס את המבנה הישן, ובמקומו בנה בית חדש וקרא לו על שם אשתו – "בית רחל". על שמו קרוי הרחוב הסמוך - שדרות יצחק.

גם בית רחל נהרס, אולם בלחצם של ארגוני שימור הוחלט לשמר את אחד מהבתים אשר הוקמו על ידי קלר כבית המשרתים ובתקופת יצחק גולדברג שימש לאירוח מבקרים, ובמימון ממשלת גרמניה שוקם המבנה.

בית האירוח אשר קיבל בזמנו את הכינוי "בית הקיץ של הקונסול" (המכונה כיום גם "בית קלר") משמש היום את מכון גוטליב שומאכר, כארכיון למסמכים טמפלריים וכמרכז מחקר לפועלה של התנועה הטמפלרית.

ב-16 בנובמבר 2024, פגע טיל בבית טמפלרי סמוך. מההדף נפגע גם בית קלר. עקב הפגיעה נחשף הארכיון לסכנת רטיבות ופונה מידית לאחסון באוניברסיטת חיפה עד לסיום עבודות השיקום. בנוסף ב-19 בנובמבר החלה המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל בשיתוף אוניברסיטת חיפה בפעולות להגנה על המבנה מפני כניסת הגשם. המבנה נמצא בסוף תהליך השיקום שלו, הספרייה הוחזרה למבנה בסוף חודש אפריל 2025.

## תיאור בית האירוח
המבנה הוא דו-קומתי, מקורה בגג רעפים. אין לו גמלון אופייני (גמלון זה היה קיים רק בבית המגורים הראשי של האחוזה) אולם הוא כולל גרם מדרגות חיצוני עשוי עץ האופייני למבנים טמפלריים (המבנה המקורה הוא מקורי, אולם כיוון גרם המדרגות שונה בעת שיפוץ המבנה).
## גלריית תמונות

## לקריאה נוספת

* שרה אהרוני ומאיר אהרוני, **אישים ומעשים בחיפה והסביבה**, 1993.
* יעקב שורר, **לטייל בחיפה - בין כרמל לים**, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2001, עמ' 75

## קישורים חיצוניים

* הסבר על הבית באתר מכון שומאכר 
*  מקבץ תמונות בית רחל 1939, ארכיון קלרווין, הארכיון הציוני המרכזי
* בית קלר באתר המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כרמלהיים
קטגוריה:רובע כרמל
קטגוריה:טמפלרים: מבנים
קטגוריה:אתרי מורשת במחוז חיפה
קלר
קלר
בניין עיריית חיפה

**בניין עיריית חיפה** ובשמו הרשמי "**היכל העירייה**", נמצא ברחוב חסן שוקרי בשכונת הדר הכרמל שבחיפה, מול גן הזיכרון. הבניין נבנה בסגנון מנדטורי בריטי, ונחנך ב-29 ביוני 1942. הבניין תוכנן על ידי האדריכל בנימין צ'ייקין.

הבניין משמש גם בעשור השני של המאה ה-21 את עיריית חיפה. עם זאת, בשל מחסור במקום, הועברו חלק ממשרדי העירייה למבנים אחרים באזור. חלקם עברו למבנה ששימש בעבר מלון ועומד מאחורי בניין העירייה. משרדי מנהל הנדסה הועברו לבניין שנבנה על מקומו של בית ספר היסודי "עממי א'", מעברו השני של רחוב ביאליק. "מרכז שרות לתושב" נפתח בבניין ששימש קודם לכן את משרד הפנים, מעברו השני של רחוב חסן שוקרי, בצמוד לגן הזיכרון. משרד ראש העירייה ומועצת העיר נותרו בבניין המקורי.

המבנה נבנה בסגנון מונומנטלי, מצופה אבן ובצורת האות "ח" כאשר ממרכז האגף המזרחי בולט מן הבניין שער הכניסה למבנה, שגובהו ארבע קומות ומדרגות שיש מובילות אליו. מעל חזית השער המונומנטלית מופיע סמל העיר.

## היסטוריה

כשמועצת העירייה התיישבה בשטחים בסוף שנת 1923 ובתחילת שנת 1924, היא הייתה זקוקה למבנה שיימצאו בו כול משרדיה ומחלקותיה השונות. צוין כי מועצת העירייה החליטה לגשת בהקדם להקמת הבניין, בסיכון של 6,000 לירות מצריות. דווח כי העירייה החלה לנהל משא ומתן עם חברות ידועות לשם קבלת מלווה לצורך מימוש המיזם. אזי התעכב הטיפול בנושא זה במשך מספר שנים.

הנושא התעורר שוב בסוף שנות ה-20. באותה תקופה התכוון השלטון הבריטי להקים בחיפה בית משפט מחוזי על מגרש שהיה ברשותה ברחוב חסן שוקרי של היום, אלא שגודלו לא הספיק לצורך מטרה זו. בסמוך לו נמצא מגרש גדול שגבל ברחוב. המגרש היה בבעלותו של ח'אלד אל-עזם, בן למשפחה אמידה מנכבדי דמשק, ששימש בתפקיד שר במספר ממשלות בסוריה, ואף כיהן בה בתפקיד ראש הממשלה. ב-1928 נרכש השטח בידי הממשלה, וב-1931 נחנך בית המשפט המחוזי, שעד 1940 נקרא על שמו הרחוב שעבר לפתחו, "דרך בית המשפט". במקביל לרכישת השטח הנוסף, שנועד לבניית בית המשפט, החל משא ומתן ממושך שנוהל בידי חסן שוכרי, ראש העירייה, במטרה לרכוש מהממשלה את המגרש שגבל בשטח שיועד לבית המשפט והשתרע על פני חמישה דונם. באוגוסט 1932 החליטה מועצת העירייה להקצות סך של 2,500 לא"י לרכישת המגרש וב-1934 הושלמה העסקה, לא מעט בזכות תמיכתם של מושלי המחוז דאז. 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קצרמר המנדט הבריטי
קטגוריה:חיפה: מבנים
קטגוריה:חיפה: בנייני משרדים
חיפה
קטגוריה:הדר הכרמל
קטגוריה:אתרי מורשת במחוז חיפה
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן בנימין צ'ייקין
קטגוריה:בנייה ופיתוח בתקופת המנדט
אנרגיית נקודת האפס

בתורת הקוונטים, **אנרגיית נקודת האפס** היא האנרגיה הנמוכה ביותר של מערכת, והיא האנרגיה של מצב היסוד של המערכת. את מושג אנרגיית נקודת האפס הגו אלברט איינשטיין ואוטו שטרן ב-1913, כתיקון לנוסחה של מקס פלאנק עבור האנרגיה של אוסצילטור הרמוני קוונטי. מערכת בטמפרטורה של האפס המוחלט נמצאת במצב היסוד ומכאן השם שנתנו איינשטיין ושטרן לאנרגיה הזו.

מושג מקביל לאנרגיית נקודת האפס הוא **[[אנרגיית הריק]]** - האנרגיה ליחידת נפח שנמצאת בריק. בקוסמולוגיה, אנרגיית הוואקום נחשבת למקור של הקבוע הקוסמולוגי, אולם יש בין שני גדלים אלו הפרש של 120 סדרי גודל - אי התאמה זו זכתה לכינוי "בעיית ההיררכיה של הקבוע הקוסמולוגי".

באופן ניסיוני, אנרגיית נקודת האפס של הריק יכולה להיות האחראית לאפקט קזימיר, אשר ניתן לצפייה ולמדידה בהתקנים ננומטריים הבנויים מחומרים מוליכים. הכוח שאפקט קזימיר יכול להפעיל על התקנים ננומטריים משמעותי, והוא עשוי לגרום להם להתעקם ולהידבק.

מושג אנרגיית נקודת האפס רומז לאפשרות לשלוף אנרגיה ישירות מן הריק, והוא מושך את תשומת לבם של ממציאים ומדענים. נכון להיום, אין אפשרות לשלוף אנרגיה שימושית מן הריק, למרות שמחקרים בכיוון זה נערכים גם כיום.

## בתרבות
במדע בדיוני נעשה שימוש במקורות אנרגיה המבוססים על אנרגיית נקודת אפס. כך למשל בסדרה סטארגייט. 
## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מכניקת הקוונטים
קטגוריה:מושגים בפיזיקה
בית שמואל - מרכז שמשון

**בית שמואל - מרכז שמשון** הוא מרכז לתרבות, כנסים, אירועים והארחה הנמצא בשכונת ממילא בלב ירושלים ושייך לאיגוד העולמי ליהדות מתקדמת – ארגון הגג העולמי של קהילות היהדות הרפורמית, הפרוגרסיבית, הליברלית והרקונסטרוקטיבית. שמו של המרכז מורכב משמות שני אגפיו שנבנו בזמנים שונים, אך חוברו ליצירת קומפלקס אחד הן מבחינה אדריכלית והן מבחינה ניהולית-תפעולית. במרכז שוכנים גם משרדי האיגוד העולמי ליהדות מתקדמת, התנועה ליהדות מתקדמת בישראל ותנועת הנוער נצ"ר עולמי.

## תולדותיו
**בית שמואל** נחנך בשנת 1986, כמבנה שכלל אכסניה לאירוח קבוצות נוער של התנועה הרפורמית מחוץ לארץ, אולמות וכיתות לימוד. הכוח המניע מאחורי הקמתו היה הרב ריצ'רד הירש, מהבולטים ברבני היהדות המתקדמת, שגייס את המימון הנדרש להקמתו מקהילות רפורמיות ברחבי העולם היהודי. תכנונו נמסר לידי האדריכל הנודע משה ספדיה, שבאותה עת שקד על תכנון מתחם ממילא המתחדש, שבית שמואל ממוקם על גבולו. במקביל תכנן ספדיה גם את הרחבת בית היברו יוניון קולג' הסמוך, ליצירת קומפלקס ארכיטקטוני אחיד והרמוני של שני מוסדות המשתלבים מבנית וחזותית זה בזה, ושניהם יחד משתלבים בסגנון הכולל של מתחם ממילא המחודש.

במחצית השנייה של שנות ה-90 נתאפשר, במימון תרומות נוספות שגויסו, להקים אגף נוסף להרחבת שטחו של בית שמואל ופעילויותיו. בין היתר הוחלט שהמבנה החדש ישמש כמטה העולמי של האיגוד העולמי ליהדות מתקדמת, מתוך כוונה להדגיש את זיקתו ומחויבותו של הארגון לציונות, לישראל ולירושלים. תכנון הפרויקט נמסר שוב לידי האדריכל משה ספדיה, שתכנן את **מרכז שמשון** – מבנה המשך לבית שמואל.
המבנה החדש כולל את "תיאטרון הירש" – אודיטוריום בן 400 מקומות ישיבה, חדרי הרצאות וסמינרים, אגף הארחה עם חדרי מלון חדישים, משרדי האיגוד העולמי ליהדות מתקדמת, וגולת הכותרת – אולם אירועים בגג המבנה, שחזיתו מעוצבת כחרוט זכוכית ענק הצופה פנורמית על העיר העתיקה, ונראה למרחוק לצופים מן העיר העתיקה לחדשה. עם השלמתו בשנת 2001 של בניין מרכז שמשון הוסב שמו של המתחם החדש ל"בית שמואל - מרכז שמשון".

## תכנים ופעילות
בעת שהמרכז נפתח בשנות ה-80 של המאה ה-20 היה המקום זירה למלחמות דת בין יהודים אורתודוקסים לבין רפורמים וחילונים, אך המלחמות שככו במהרה ומתנגדיו של המוסד השלימו עם קיומו. עם הזמן הפך בית שמואל להיות מקום מרכזי בחיי התרבות של ירושלים, משום שהציע מופעי תרבות ישראלית בערבי שבת, בשעה שיתר מוסדות התרבות הירושלמיים היו סגורים. המקום זכה להצלחה בקרב הקהל החילוני של ירושלים שהיה צמא לפעילות בסוף השבוע.

המרכז מקיים כיום פעילות תרבותית מגוונת הכוללת הצגות תיאטרון, מופעי מוזיקה, מחול ובידור, סרטי קולנוע, קורסי העשרה שונים וסיורים בירושלים. המקום מארח פסטיבלים שונים, כנסים וסמינרים. מתקניו מושכרים לשימושו של כל גוף החפץ לקיים בהם פעילות, ללא הבדל דת או השקפה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ירושלים: מבנים
קטגוריה:ישראל: מבני תרבות ובידור
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן משה ספדיה
קטגוריה:יהדות רפורמית בישראל: מוסדות
קטגוריה:ממילא
סלאח א-דין (מחוז)

**מחוז סלאח א-דין** (בערבית: **محافظة صلاح الدين**) הוא מחוז בעיראק. המחוז משתרע על 24,363 קמ"ר ונכון לשנת 2003 מונה אוכלוסייתו 1,042,200. המחוז נקרא על שם אבי השושלת האיובית, צלאח א-דין, שנולד במקום.

בירת המחוז היא העיר תיכרית, עיר גדולה נוספת היא העיר סאמרא. עד 1976, המחוז היה חלק ממחוז בגדאד.

במחוז נמצא הכפר אל-עוג'ה, בו נולד סדאם חוסיין.

## קישורים חיצוניים

סלאח א-דין
קטגוריה:סלאח א-דין
מנהל אתר אינטרנט

**מנהל אתר אינטרנט** הוא אדם האחראי לעדכון ותחזוקה של אתר אינטרנט. בנוסף, הוא עשוי להיות אחראי לעיצוב, פיתוח תוכן, ושיווק של האתר.

הכשרת המנהל יכולה להשתנות מאוד; ישנם מנהלי אתרים שהוכשרו בתוכן ופועלים בעיקר כמנהלי תוכן ויש שהוסמכו כוובמאסטרים ומנהלים את האתר בעיקר מבחינת תחזוקה טכנית ופתרון בעיות; ייתכן שאדם מומחה בשני התחומים.

באתרים קטנים מנהל האתר הוא בדרך כלל בעל האתר, המעצב, המפתח או המתכנת או כותב התוכן עצמו (תלוי כמובן בהכשרותיו המקצועיות הקודמות). באתרים גדולים יותר מנהל האתר משמש כמתאם ומפקח על פעולותיהם של אנשים אחרים העובדים על האתר, והוא בדרך כלל מועסק על ידי בעלי האתר.

## פעולות ניהול נפוצות
תחומי אחריותו של מנהל האתר משתנים בהתאם לרקעו המקצועי, אך אלו הן פעולות סבירות:
*התקנה ותחזוקה של תשתית התוכנה של האתר.
*הסדרה וניהול של זכויות הגישה של משתמשים שונים באתר.
*פתרון בעיות חומרה ותוכנה.
* בקרת השינויים הנערכים באתר.
*הבטחת השימוש הטוב ביותר במשאבים הזמינים.
*תכנון ותחזוקת אתרי אינטרנט.
*יצירה, עדכון וקידום תוכן אינטרנט.
*טיפול בקמפיינים שיווקיים שונים.
* במקרים מסוימים, עדכון המידע באתר על בסיס יום-יומי (למשל עדכון אפליקציית חדשות).
* טיפול ומעקב אחר פניות ותלונות בדואר האלקטרוני אל מנהל האתר.
* מעקב אחר תקינות הקישורים באתר.
* מעקב אחר קובצי הלוג שעל השרת.
* גיבוי האתר על בסיס קבוע.
* יצירה ושליחה של עלונים למשתמשים הרשומים.

היום עם התפתחות התחום של ניהול אתרי אינטרנט, מנהלים הנדרשים לבצע את הפעולות שלעיל יכולים לעשות זאת גם דרך אפליקציות לטלפון הנייד שמתאימות לניהול ותחזוקה גם מחוץ למשרד.

## הכשרתו של מנהל אתר אינטרנט
הכשרתו הטכנית של מנהל אתרי אינטרנט יכולה להיות מגוונת ולגעת בנושאים כגון תפעול מערכות ניהול תוכן, עבודה עם קוד, עבודה עם תוכן ועוד, וטיב הניהול מושפע ישירות מכך.

ישנם אתרים המבוססים על קוד בלבד, בעוד אחרים מופעלים על גבי מערכת ניהול תוכן המטפלת בתהליכים עבור המשתמש. לכן, ההכשרה הדרושה ממנהל האתר נגזרת באופן ישיר מהתחומים עליהם הוא מופקד.

לעיתים, מנהל האתר יידרש להבין במושגים המרכיבים את תחומי "מאחורי הקלעים" של אתר האינטרנט - כלומר, תפעול השרת (על נגזרותיו), ידיעת קוד צד השרת הדרוש לתחזוקתו ועוד. במידה ומנהל האתר אמון על הזנת התכנים, יהיה עליו להכיר מושגים מתחומי השיווק והקופירייטינג - כתיבת תוכן, עריכה וכן הלאה. לעיתים אף יידרש להכיר עבודה בתוכנות לעיצוב גרפי, לצורך עיבודי התמונה הנדרשים.

במקרים בהם מדובר בחברה מסחרית ונושא קידום האתר עומד על הפרק, מנהל האתר יידרש להכיר מושגים מתחום זה - על מנת לבנות את התכנים כך שייסרקו בצורה מיטבית על ידי מנועי החיפוש השונים.

לפעמים, עבור גודל בינוני וגודל גדול, מנהל האתר צריך לתכנן כל אסטרטגיה החל עיצוב האתר, אופטימיזציה למנועי חיפוש, טיפול רשתות חברתיות, עושה נתונים & ניתוח תובנה, יצירת תוכניות שיווק, מציאת לקוחות חדשים עבור העסק.

## ראו גם
* מנהל מערכת
* מנהל רשת
* פאנל לניהול אחסון אתרים
* Humans.txt

## הערות שוליים

קטגוריה:אתרי אינטרנט
קטגוריה:מקצועות המחשוב
מיסאן

**מחוז מיסאן** (בערבית: **محافظة ميسان**) הוא מחוז בעיראק, הנמצא במזרח המדינה ליד הגבול עם איראן. האזור הוא בית לחקלאים רבים ובירתו היא העיר עמארה שנמצאת על נהר החידקל ומהווה גם מרכז של נפת עמארה. היישוב השני בגודלו הוא מג'אר אל כביר.

שטח המחוז 16,072 קמ"ר ואוכלוסייתו נכון ל-2003 מונה 1.412.112 תושבים.

מחוז מיסאן (או "מישאן") נזכר כבר בתלמוד: "רחובות עיר זו פרת ד**מישן**". הגאוגרף יאקות אל-חמאווי כתב בספרו "מֻעגַ'ם אל-בֻלדאן" (תחילת המאה ה-13) שהעיירה "סמרה" נמצאת ב"ארץ מיסאן" ובה נמצא קבר עזרא הסופר.

במיסאן, בדומה לשאר מחוזות הדרום, חיים שיעים רבים. במהלך מלחמת איראן–עיראק המחוז היה אחד משדות הקרב הראשיים, ותושבי המחוז סבלו רבות מכך. עם קריאתו של נשיא ארצות הברית, ג'ורג' בוש בתום מלחמת המפרץ להפיל את שלטונו של סדאם חוסיין, רבים מתושבי המחוז התמרדו אך דוכאו באכזריות.

לאחר פלישת כוחות הקואליציה ב-2003, האזור נמצא באחריותם של חיילי בריטניה, שספגו במקום אבדות רבות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:עיראק: מחוזות
נופדיה

**נופדיה** (באנגלית: **Nupedia**) הייתה אנציקלופדיה אינטרנטית שפורסמו בה מאמרים בפורמט תוכן חופשי. היא הוקמה בשנת 2000 ונסגרה בשנת 2003, וידועה כיום כקודמתה של ויקיפדיה. נופדיה הוקמה על ידי ג'ימי ויילס ונתמכה על ידי בומיס – עורכה הראשי היה לארי סנגר. בניגוד לוויקיפדיה, נופדיה נכתבה על ידי מומחים בלבד ואופיינה בביקורת עמיתים נוקשה, אשר נועדה להביא את מאמריה לרמתן של אנציקלופדיות מקצועיות. לפני סגירתה ב-2003 התפרסמו בנופדיה 25 מאמרים, ו-74 נוספים היו בשלבי עריכה.

## היסטוריה
נופדיה פרסמה את מאמריה תחת רישיון חופשי. בשנתה הראשונה השתמשה האנציקלופדיה ברישיון מיוחד - Nupedia Open Content License, אולם בינואר 2001, לאחר לחץ מצד ריצ'רד סטלמן וארגון התוכנה החופשית, החליפה האנציקלופדיה את רישיונה לרישיון לשימוש חופשי במסמכים של גנו, אותו הרישיון שבו השתמשה ויקיפדיה לפני שעברה ל-CC. ריצ'רד סטלמן ייסד באותו זמן את GNUפדיה, פרויקט שהיה אמור להתחרות בנופדיה. אחת הטענות הראשיות של תומכי GNUפדיה כנגד נופדיה הייתה שביקורת העמיתים הנוקשה של נופדיה נוגדת את רוחו של ארגון התוכנה החופשית.

במהלך תקופה זו יצרה נופדיה את ויקיפדיה כפרויקט צדדי, שמטרתו לאסוף מאמרים לפני שהם עוברים את ביקורת העמיתים. פרויקט זה משך עניין משני הצדדים, שכן הוא הסיר את המחסום הבירוקרטי ואיפשר לציבור הרחב לתרום. כתוצאה מכך GNUפדיה מעולם לא התפתחה באמת, והאיום לתחרות בין שתי האנציקלופדיות נמנע. ויקיפדיה, שגדלה בינתיים בקצב מהיר יחסית ומשכה תרומות רבות, פיתחה עד מהרה חיים משלה, והחלה לפעול בנפרד מנופדיה.

חוץ מלהוביל לסופו של פרויקט GNUפדיה, ויקיפדיה אף הובילה לקריסתה ההדרגתית של נופדיה. בפברואר 2002 החליטה בומיס שאין עוד צורך בעורך ראשי בתשלום, ועד מהרה פרש סנג'ר משני הפרויקטים. עם גדילתה של ויקיפדיה הצטמקה נופדיה, וב-26 בספטמבר 2003 היא נסגרה סופית, כאשר כ-21 ממאמריה הועתקו אל ויקיפדיה.

## תהליך כתיבת המאמרים
כדי לכתוב מאמרים בנופדיה היה דרוש, חוץ מבמקרים נדירים, דוקטורט, אולם מבקרי המאמר - שכן נופדיה התבססה על ביקורת עמיתים - היו לרוב חסרי ידע מיוחד, שכן הם הזדהו בשם מסך בלבד. למרות שהייתה למבקרים אפשרות להוסיף ביוגרפיה, רבים בחרו שלא לעשות זאת, מה שהוביל למצב בו אנשים בעלי דוקטורט נאלצו לשנות את מאמריהם בהסתמך על ביקורתם של משתמשים אנונימיים ללא ידע בנושא. תהליך הכתיבה בנופדיה היה שונה מזה שבוויקיפדיה בכך שהבודקים לא היו יכולים לשנות את המאמר, אלא רק להעלות ביקורת.

## קישורים חיצוניים

* נופדיה
* גרסה מוקדמת של נופדיה
* ההיסטוריה של ויקיפדיה ונופדיה: חלק ראשון וחלק שני

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אנציקלופדיות אינטרנט
קטגוריה:תוכנה חופשית
קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-2000
קטגוריה:אתרי אינטרנט שנסגרו
קטגוריה:אנציקלופדיית ויקיפדיה
בגדאד (מחוז)

**מחוז בגדאד** (בערבית: **محافظة بغداد**) הוא מחוז בעיראק הכולל את עיר הבירה בגדאד, פרווריה כגון כאזמיה וצאדר סיטי ונפותיה סביב הערים כמו אל מחמודיה ואבו גרייב. שטחו 734 קילומטר רבוע, הקטן ביותר מבין מחוזות המדינה ומספר תושביו הוא הגדול ביותר (6,400,400).

המחוז נחשב לאחד המפותחים ביותר בעיראק, עם תשתית טובה יותר מבשאר המדינה, על אף הפגיעה הרצינית בו מאז הפלישה ב-2003, והאלימות הנמשכת כיום. אף על פי שאזור זה נחשב גם למאובטח ביותר בכל עיראק, מורדים עיראקים מבצעים פיגועי טרור נגד כוחות הקואליציה מדי יום. מחוז בגדאד גם מהווה את אחד ממוקדי הלחימה העדתית במדינה, לאור העובדה כי סונים ושיעים רבים גרים יחדיו בצפיפות בתחום המחוז.

במחוז שוכן האתר הארכאולוגי דור-כוריגלזו עיר עתיקה מהאלף השני לפנה"ס. 

## קישורים חיצוניים

* 

בגדאד
ית"ד - ילדי תסמונת דאון

**ית"ד** היא עמותה של הורים לילדים עם תסמונת דאון. העמותה הוקמה ביוזמתם של הורים ב-1981, והתבססה על פעולות ארגונים דומים ברחבי העולם. העמותה הוקמה מתוך צורך במתן תמיכה ומידע למשפחות שלהן ילדים עם תסמונת דאון. 

מטרת העמותה היא לתרום להבנת התסמונת, להביא לקבלה גבוהה יותר שלה בקרב בני המשפחה ובחברה, ולהגביר את התמיכה והעזרה כלפי הילדים ומשפחותיהם.

## פעילות
פעילות העמותה מתמקדת בשלושה תחומים:

* פעילות בקרב המשפחה - הפעלת מרכז ייעוץ והדרכה להורים, קבוצות תמיכה, תוכניות חונכות הכוללת ליווי ילדים עם תסמונת דאון לחוגים ולפעילויות חברתיות על ידי בני נוער, ארגון כנסים, נופשונים וימי עיון, ופעילות חברתית לבוגרים לשם הקלה על הבדידות החברתית.
* סינגור וקידום בקהילה - פעילות הסברה, הרצאות ושכנוע בבתי חולים, מכללות להכשרת מורים, משרדי ממשלה, בקרב אישי ציבור, אנשי מקצוע, חברי כנסת ואמצעי התקשורת. מטרת הפעילות היא לקדם שינוי עמדות ותדמית שליליים של התסמונת בחברה, למנוע נטישת תינוקות שנולדים עם תסמונת דאון, לסייע למימוש זכויותיהם של ילדים ובוגרים עם תסמונת זו, לתרום לשילובם בקהילה ועוד. 
: ב-1988 תרמה פעילות העמותה להעברת חוק החינוך המיוחד בכנסת באמצעות ח"כ אמירה סרטני. בעקבות פעילות לוביסטית בכנסת ב-1991 החלו ילדים עם תסמונת דאון לקבל גמלת נכות מהמוסד לביטוח לאומי. באוגוסט 2002 זכתה ית"ד בעתירה לבג"ץ, בה חויב משרד החינוך לממן שירותים מיוחדים גם לילדי תסמונת דאון המשולבים במערכת החינוך הרגילה. 
: העמותה הקימה ב-2004 בבית החולים הדסה הר הצופים בירושלים (בשיתוף ויצו-הדסה, משרד הבריאות ומשרד הרווחה), מרכז מידע ארצי ללוקים בתסמונת דאון ובני משפחותיהם, המעניק גם טיפולים ומעקב רפואי. העמותה מפעילה גם מרכז לקידום החינוך והשילוב בגבעת שמואל.
* מידע - העמותה מספקת מידע נרחב, מעודכן ומבוסס מחקרית על התסמונת, עבור הציבור הרחב, סטודנטים, חוקרים, מרצים וגופים שונים. בנוסף העמותה מוציאה לאור ספרים, כתבי עת, חוברות, קלטות, דפי מידע וחומרי הדרכה.

מרבית פעילות העמותה אינה ממומנת על ידי הממשלה (מלבד מימון נופשון קיץ למשפחות), אלא נשענת על תרומות. מרבית פעילי העמותה עובדים בהתנדבות, ומיעוטם אנשי מקצוע המועסקים בשכר, לרוב לריכוז פרויקטים והדרכת הורים.

מרכז העמותה הוא בירושלים, ומתנדבי העמותה מפעילים סניפים בערים נוספות ברחבי הארץ.

## ראו גם
* בג"ץ ית"ד

## קישורים חיצוניים
* 
*  
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: ארגוני בריאות ורפואה
קטגוריה:מוגבלות שכלית התפתחותית: מוסדות
קטגוריה:ישראל: עמותות
קטגוריה:ישראל: ארגוני בריאות נפשית
Zabriskie Point (אלבום)

**Zabriskie Point** הוא פסקול לסרט באותו שם שיצא לאור בשנת 1970 והורכב משירים של יוצרים שונים. המפורסמים מביניהם הם: פינק פלויד, ג'רי גרסייה וגרייטפול דד.

## רשימת רצועות
* פינק  פלויד - "Heart Beat, Pig Meat" 
* The Kaleidoscope – "Brother Mary" 
* גרייטפול דד - Dark Star (קטע)
* פינק פלויד - "Crumbling Land" 
* פטי פייג' - "Tennessee Waltz"
* The Youngbloods – "Sugar Babe"
* ג'רי גרסייה - "Love Scene"
*רוסקו הולקומב - "I Wish I Was A Single Girl Again" 
* The Kaleidoscope – "Mickey's Tune"
* ג'ון פהי - "Dance of Death"
* פינק פלויד - "Come In Number 51, Your Time Is Up" (הקלטה מחודשת של "Careful with That Axe, Eugene").

רצועות נוספות, בגרסאות שונות של הדיסק, הן: "Country Song", "Unknown Song", "Love Scene Version 6", "Love Scene Version 4" - של פינק פלויד ו-4 רצועות נוספות של ג'רי גרסייה בשם "Love Scene Improvisation" גרסאות 1 עד 4. היצירות של גרסייה הן גיטרה ללא ליווי.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי פינק פלויד
ג'יימס רייצ'לס

**ג'יימס רייצ'לס** (באנגלית: **James Rachels**; 30 במאי 1941 – 5 בספטמבר 2003) היה פילוסוף אמריקאי אשר התמחה באתיקה. עסק בהמתת חסד, זכויות בעלי חיים וצמחונות. בשלב מאוחר יותר תפס עצמו כתועלתן.

רייצ'לס נולד בשנת 1941 בקולומבוס ג'ורג'יה. הוא בעל תואר ראשון מאוניברסיטת מרסר (1962) ותואר דוקטור מאוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל (1967) בהנחיית וו. ד. פאלק וא. מ. אדמס. רייצ'לס לימד באוניברסיטת ריצ'מונד, אוניברסיטת ניו יורק, אוניברסיטת מיאמי, אוניברסיטת דיוק ואוניברסיטת אלבמה בברמינגהאם.

בעבודותיו העדיף לזנוח את העיסוק במטא-אתיקה לטובת דיון בבעיות מוסריות קונקרטיות. במאמר *Active and Passive Euthanasia* ("המתת חסד פסיבית ואקטיבית") (פורסם ב-1975) טען שלהבחנה החוקית בין הריגה לבין להניח לחולה למות אין בסיס רציונלי. רעיונות אלו הורחבו ב-*The End of Life* (פורסם ב-1986). בחיבור *Created from Animals* (פורסם ב-1990) טען רייצ'לס שלהשקפת העולם הדארווינאית ישנן השלכות על הדרך שבה אנחנו נוהגים בבעלי חיים.

## ראו גם
* פיטר סינגר
* טום רייגן
* קרול אדמס
* מרטי קיל

## לקריאה נוספת

* *The Elements of Moral Philosophy*, Random House, Subsequent editions by McGraw-Hill, 1986
* *Created From Animals*, 1990
* *The Moral Implications of Darwinism*, Oxford University Press


## קישורים חיצוניים
* ג'יימס רייצ'לס - אתר הבית 
* Active and Passive Euthanasia 

קטגוריה:אמריקאים ילידי ג'ורג'יה
קטגוריה:קולומבוס (ג'ורג'יה): אישים
קטגוריה:פילוסופים אמריקאים
קטגוריה:פילוסופים של המאה ה-20
קטגוריה:פילוסופים של המוסר
קטגוריה:צמחונים אמריקאים
קטגוריה:אתאיסטים אמריקאים
קטגוריה:פילוסופים אתאיסטים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מרסר
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1941
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2003
פלך (בית ספר)

**פלך** הוא שם של מספר בתי ספר תיכוניים תורניים־ניסויים בישראל בעלי חזון אידאולוגי משותף. בית הספר הראשון הוקם בירושלים. 

## היסטוריה
בית הספר בירושלים נוסד בשנת תשכ"ו–1966 בירושלים על ידי בני הזוג פנינה והרב שלום רוזנבליט, שחיפשו מסגרת לימודית מתאימה לבתם. בבית הספר למדו לקראת תעודת בגרות והלימודים כללו גם לימודי גמרא ואנגלית.

בתחילה בית הספר פעל בדירת מגורים קטנה בשכונת בית וגן. לאחר מלחמת ששת הימים עבר להר ציון, ולאחר זמן מה השתקע בשכונת בקעה, ברחוב גדעון 14. בשנת 1995 עבר בית הספר למקום משכנו הנוכחי, ברחוב יהודה 31.

הזוג רוזנבליט ניהלו את בית הספר במשך שבע שנים, מהקמתו בפועל ב-1967 ועד 1974. ב־1975 התנדבה פרופסור אליס שלוי, לנהל את בית הספר שהיה בסכנת סגירה והמשיכה בתפקיד 15 שנה. כניסתה של שלוי לתפקיד הביא לשינוי באוכלוסיית התלמידות. בתקופתה החלו לפנות לבית הספר תלמידות מהחינוך הממלכתי דתי. שלוי הביאה להכרה בפלך כבית ספר ניסויי. משנת 1990 ניהלה את בית הספר שירה ברויאר, ממייסדות "קולך". בתקופתה התמנתה אישה לתפקיד רב בית הספר. בשנת 2011 הפך בית הספר מתיכון ארבע־שנתי לבית ספר שש־שנתי, ורחל צור, בוגרת פלך בעצמה, התמנתה למנהלת חטיבת הביניים. בסוף 2015, מונתה סופי פפר, בוגרת אף היא, למנהלת בית הספר, לאחר שלימדה בפלך שנים רבות.

## תוכנית הלימודים
תוכניות הלימודים הן במקצועות תנ"ך, גמרא, מדעי הרוח, מדעי הטבע, מדעי המחשב, שפות (ערבית, צרפתית ויידיש), תולדות האמנות, ואמנות פלסטית. לצידם ישנה פעילות בלתי-פורמלית ובה אירועי תרבות, ספורט, טיולי טבע וסיורים לימודיים.

## בתי ספר ״פלך״ נוספים
בשנת 2000 הקימו הורים מרחובות את עמותת ״אולפנית רחובות״. העמותה הקימה את בית הספר פלך ע״ש רות קורמן בקריית עקרון, והיא הבעלים של בית הספר עד היום. מורות ומנהלות רבות הן בוגרות פלך ירושלים. בעבר ניהלו את בית הספר עדינה שוורץ, יונית יעקובוביץ וחגית ברנע. בשנת הלימודים תשע"ט ניהלה שרית תורג'מן יפה את בית הספר, ובשנת הלימודים תש"פ חזרה לתפקיד סנדרין אלבאום בוחניק. בשנת תשס"ט נפתח בית ספר ״פלך״ נוסף במתכונת זו בזכרון יעקב, בהנהלת ברכה דביר.

בשנת 2016 נוסדה בירושלים שלוחה לבנים, בשיתוף עמותת פלך ורשת אורט, בניהולו של שלום וייל. מקצועות הלימוד מחולקים לשלושה אשכולות: לימודי קודש, טכנולוגיה והומניסטיקה. בשנת הלימודים תשע"ה (2014), הוקם פלך תל אביב, בשיתוף פעולה של המוסדות פלך ירושלים והישיבה לאמנויות ולמדעים בר-אילן. בראש בית הספר עומדות הבוגרות ד"ר חנה פרידמן וד"ר רוני רצ'קובסקי.

## קישורים חיצוניים
* 
* אתר פלך ירושלים
* אתר פלך ע״ש רות קורמן קריית עקרון
* אתר פלך זכרון יעקב
* אתר פלך בנים
* אתר פלך תל אביב
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בתי ספר תיכוניים בישראל
קטגוריה:ירושלים: בתי ספר
קטגוריה:פמיניזם דתי (יהדות)
קטגוריה:פמיניזם בישראל
קטגוריה:בקעה
קטגוריה:ירושלים: תיכונים
קטגוריה:מוסדות חינוך לנשים בישראל
פול רובינסון

**פול ויליאם רובינסון** (אנגלית: Paul William Robinson; נולד ב-15 באוקטובר 1979 בבוורלי, מזרח יורקשייר, אנגליה) הוא שוער עבר אנגלי.
## קריירה
בעבר היה שוער לידס יונייטד שם התפתח, אך כשלידס ירדה לליגה השנייה עבר לטוטנהאם הוטספר. בתום ארבע שנים בקבוצה, עבר לבלקבורן בשנת 2008. ב-26 בינואר 2016 חתם בברנלי עד לסוף העונה. ב-17 ביולי] 2017 הודיע על פרישה ממשחק. רובינסון הופיע 41 פעמים בנבחרת אנגליה.

רובינסון הבקיע שני שערים בקריירה. הראשון נכבש בנגיחה בניצחון של לידס על סווינדון טאון בגביע הליגה. אותו משחק הוכרע בפנדלים, שם רובינסון עצר 2 פנדלים ולידס עלתה לשלב הבא. השני נכבש בבעיטה חופשית מהקצה השני של המגרש, בניצחון 3-1 של טוטנהאם על ווטפורד בפרמייר ליג.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שוערי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלני יורק סיטי
קטגוריה:כדורגלני לידס יונייטד
קטגוריה:כדורגלני טוטנהאם הוטספר
קטגוריה:כדורגלני בלקברן רוברס
קטגוריה:כדורגלני ברנלי
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אנגליה
קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:כדורגלני יורו 2004
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2006
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1979
רבינא האחרון

**רבינא האחרון**, או בשמו המלא **רב אבינא בר רב הונא** (נפטר י"ג בכסלו ד'ר"ס, 499) הוא חכם בבלי מהדור השמיני והאחרון של תקופת האמוראים. התמנה לאחר רבו, רבה תוספאה, להיות ראש ישיבת סורא במתא מחסיא, פרברה של העיר הבבלית סורא. שם פעל להשלמת עבודת רבותיו, רבינא הראשון ורב אשי, בעריכת התלמוד הבבלי וחתימת דברי החכמים של הדורות שלפניו. הוא השלים מלאכה זו זמן קצר לפני מותו.

מותו ציין את סיום תקופת האמוראים, שהם בעלי סמכות הוראה. האמור ב: "רב אשי ורבינא סוף הוראה", מיוחס על ידי רב שרירא גאון באיגרתו, לרב אשי מן הדור השישי, עורך התלמוד ורבינא דנן, אשר חתם אותו.

החכמים שלאחריו, חלקם מתלמידיו, הסבירו את הגמרא ונקראו סבוראים.

## נעוריו

רבינא האחרון היה ככל הנראה בן אחיו של רבינא הראשון. אביו של רבינא נפטר כשהלה היה תינוק, ולכן אימו הייתה זו שהכירה לו את מנהגי המשפחה. אף מרימר, מורו (חברו של רב אשי), שימר את תורת אביו אצלו. בהתבגרותו, הלך ללמוד בישיבתו של רב אשי במתא מחסיא, שבה התקבצו רוב אמוראי אותו הדור כדי להמשיך את עבודת העריכה של התלמוד, שבה פתחו רבינא הראשון ורב אשי.

## דיין וראש ישיבה

רבינא התמנה לדיין בישיבה, והיה עוסק בעיקר בדיני ממונות. אחר פטירתם של מר בר רב אשי ורבה תוספאה, שהיו לפניו ראשי ישיבת סורא, התמנה (בשנת 474) לראש הישיבה במתא מחסיא ושם כיהן בעשרים ושש השנים האחרונות לחייו. הוא פעל לסיום מלאכת עריכת התלמוד הבבלי וחתימתו. במקביל אליו, ברוב התקופה, היה רבה יוסי ראש ישיבת פומבדיתא.

תקופתו הייתה קשה ליהודים שבבל. הם סבלו לרוב מרדיפותיהם של האמגושים, כוהני הדת הפרסית, ומהגיבוי שהללו קיבלו ממלכי שושלת בית ססן הפרסיים, בהם פירוז הראשון, שנקרא בפי היהודים "פירוז רשיעא" (=הרשע), אשר בין גזירותיו גזר על חטיפת ילדים מבית הוריהם וחינוכם כגויים. הרדיפות וההרעה במצב היהודים הביאו בסופו של דבר למרד יהודי כנגד השלטון הסאסאני, בראשותו של מר זוטרא, ראש הגולה.

## פטירתו
לפי איגרת רב שרירא גאון, רבינא נפטר בישיבתו בי"ג בכסלו ד'ר"ס, שנת 499. תאריך זה אינו מוסכם, ולפי ראב"ד ב"ספר הקבלה" נפטר באותה שנה שבה נתמנה לראש ישיבה - זמן מה אחר פטירתו של רבה תוספאה, בשנת ד'רל"ד (474). הרב יצחק אייזיק הלוי, בספרו "דורות הראשונים", מגיה את הנאמר באיגרת רב שרירא גאון כדי שיתאים לדברי הראב"ד, שלדעתו מסתברים יותר. החוקרים שאחרי הלוי ציינו שהתאריך שמופיע באיגרת רב שרירא גאון מופיע גם בהקדמת רב ניסים גאון למסכת ברכות. בנוסף לכך, התאריך המדויק שמופיע באיגרת ״ברביעי דשבת י״ג בכסלו״, לפי הלוח העברי, יכול לחול רק בשנת ד׳ר״ס ולא ייתכן בכל הטווח של 25 שנים שקודם לשנה זו.

מותו ציין את קץ תקופת האמוראים ותחילת תקופה חדשה, תקופת הסבוראים. החכמים בדורות לאחריו, אשר חלק ניכר מהם היו מתלמידיו, נקראו "רבנן סבוראי", ביארו והסבירו את התלמוד לפשוטי העם ודייקו לגבי הלכות למעשה. התלמוד אשר ערך רבינא הוא, עד ימינו, עמוד התווך של ההלכה היהודית.

## ראו גם
* אמוראים
* רבינא
* רב אשי
* ישיבת סורא
* תלמוד בבלי

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
## לקריאה נוספת
*אבינועם כהן, רבינא וחכמי דורו : עיונים בסדר הזמנים של אמוראים אחרונים בבבל, רמת גן תשס"א 2001

## הערות שוליים

קטגוריה:הדור השמיני לאמוראי בבל
קטגוריה:ראשי ישיבת סורא
קטגוריה:נפטרים ב-499
ב-72 לא הייתה מלחמה

**ב-72 לא הייתה מלחמה** הוא סרט ישראלי אוטוביוגרפי משנת 1995 המבוסס על סיפור ילדותו של הבמאי והתסריטאי דוד קריינר שעלילתו מתרחשת בשנת 1972, שנה לפני פרוץ מלחמת יום הכיפורים.

שיר הנושא של הסרט, "אבא תרנגול", נכתב על ידי יהונתן גפן והולחן ומבוצע על ידי בנו, אביב גפן.

## עלילה
הסרט מתחיל בפורים 1968, שנה לאחר האופוריה שבה היו יוני בן ה-10, שני אחיו הקטנים והוריהם אחרי הניצחון על הערבים ושחרור ירושלים והכותל המערבי במלחמת ששת הימים.

הסרט קופץ ארבע שנים לאחר מכן, בפסח 1972. כעת, יוני הוא נער מתבגר בודד בן 14 הלכוד בבית בעייתי. כשהוא נקרע בין אמו המתוסכלת ואביו האלים, איש עסקים במקצועו, הוא יוצא נגד סמכות מוריו. כשהתנהגותו המרדנית וציוניו השליליים מביאים לסילוקו מבית הספר, הוריו נוקטים עמדה קשה: הם יחליטו על הדרך הנכונה בשבילו.

אביו של יוני מכה אותו ולמורת רוח האם, מכריח אותו לצאת לעבוד כדי לחנכו. האם מחפשת בתי ספר אחרים עבור בנה, אך אף אחד מהם לא מסכים לקבלו. הוא מחפש מקלט במוזיקה, במיקי חברו הטוב ביותר ובשכנתו רותי ההופכת לאהבתו הראשונה.

כשהם מחפשים תשובות בכיוונים שונים, ההורים מתמודדים עם הקונפליקטים בין עצמם ומתאחדים בפשרה מחרידה יותר ממה שיוני יכול היה לדמיין. הם מסכימים לשלוח את יוני לפנימייה צבאית בראשון לציון כדי לטפל במרדנות שלו, אך יוני רואה זאת כדבר גרוע יותר מגלות.

יוני מגלה שאמו בוגדת באביו עם גבר אחר והוא מלשין עליה לאביו. הוא נאלץ לעזוב את הילדות שלו מאחור ולוותר על כל מה שחשוב לו, כולל המוזיקה שבלעדיה הוא לא יכול לחיות.

לאחר שיוני מגיע לפנימייה, הוא מבקש מאביו כסף כדי לקנות משהו, ולאחר שאביו נוסע, הוא בורח לכפר נוער.

כעבור שנה ב-1973 האופוריה נהרסת כשישראל מופתעת מפריצת מלחמת יום הכיפורים.

## שחקנים

## קישורים חיצוניים

* "ב-72 לא הייתה מלחמה" באתר "קרן הקולנוע הישראלי"

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 1995
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:סרטי התבגרות
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1995
1575

## אירועים

## נולדו
* 26 באפריל – מארי דה מדיצ'י, אשתו של אנרי הרביעי ואמו של לואי השלושה עשר.

## נפטרו

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
סלבקוב

**סלבקוב או ברנא** (בצ'כית: **Slavkov u Brna**, בגרמנית: **Austerlitz**, קרי **אוסטרליץ**) - עיירה הנמצאת מזרחית לברנו במחוז דרום מוראביה שבצ'כיה. בעיירה מתגוררים כ-7,000 תושבים, והיא ידועה משום שקרב אוסטרליץ נערך כמה קילומטרים מערבית לה.

## היסטוריה
בראשית המאה ה-13 בנה המסדר הטבטוני מנזר במקום בו נמצא כיום ארמון אוסטרליץ. המנזר מוזכר לראשונה בתעודות משנת 1237.
השם הגרמני "אוסטרליץ" מקורו כנראה בתעתיק שגוי של המילה הצ'כית *Novosedlice* שמשמעה "בסיס חדש".
לאחר ביטול המסדר הפך המנזר לאחוזה של אציל מקומי. בשנת 1509 רכשה משפחת האצולה קאוניץ (Kaunitz) שליטה באזור ושלטה עליו במשך כ-400 שנה.

### אתרים בעלי חשיבות
* **[[ארמון אוסטרליץ]]** בן 115 החדרים והגנים הצרפתיים תוכנן על ידי האדריכל האיטלקי דומניקו מארטינלי (Domenico Martinelli). בארמון זה נחתם הסכם הפסקת אש בין אוסטריה וצרפת לאחר קרב אוסטרליץ, ב-4 בדצמבר 1805.
* **כנסיית התחייה של אדוננו** שנבנתה בסגנון קלאסי בין השנים 1786–1789 על ידי האדריכל הוינאי יוהאן פרדינד הטזנדורף וון הוהנברג.
* **כנסיית סנט אורבנוס** שנבנתה בשנת 1712, ניזוקה בקרב אוסטרליץ ונבנתה מחדש בין 1858 - 1861.
* **המוזיאון היהודי** - שרידי בית הכנסת שנבנה בשנת 1858 והמהווה שריד יחידי לגטו העיירה. בסמוך לו נמצא בית קברות יהודי.

### אנדרטאות קרב אוסטרליץ
קרב אוסטרליץ נערך מספר קילומטרים מערבית לעיירה.
במקום בו עמדה מפקדתו של נפוליון ניצב עמוד גרניט, וכן במקום מספר קברי אחים של חייליו. **אנדרטת השלום** (*Mohyla míru*) הניצבת על גבעת פרצה תוכננה על ידי יוזף פאנטה בין 1910–1912 ונבנתה לאחר מלחמת העולם הראשונה, בשנת 1923. גובה האנדרטה 26 מטרים ובה ארבעה פסלים המייצגים את צרפת, אוסטריה, רוסיה ומוראביה. במקום "הכרמים הישנים" (*Staré vinohrady*) בו נערכו חלק מהקרבות בין החיילים הצרפתיים לרוסיים נמצאת כיום **אנדרטת שלושת הקיסרים**.


תמונה:Santon.jpg |גבעת סנטון (יום ציון 200 שנה לקרב)
תמונה:Frieden Austerlitz Monument.jpg |אנדרטת השלום
תמונה:Frieden Austerlitz Kuppel.jpg |אנדרטת השלום
תמונה:Frieden Austerlitz Innen.jpg |אנדרטת השלום (מבט מבפנים)
תמונה:Dreikaisermonument.jpg |אנדרטת שלושת הקיסרים
תמונה:Slavkov Nacht.jpg |ארמון אוסטרליץ בערב.


## הנצחה
שם העיירה והניצחון הצרפתי מונצחים בתחנת הרכבת גאר ד'אוסטרליץ שבפריז ורציף אוסטרליץ על גדת נהר הסן.

## קישורים חיצוניים

* 
* מידע על סלבקוב
* אתר הכולל תמונות של העיירה
* אתר רשמי של טירת אוסטרליץ
* העיירה באנציקלופדיה היהודית
* 

קטגוריה:צ'כיה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-13
סן לורנסו

**קלוב אתלטיקו סן לורנסו דה אלמרגו** (בספרדית: **Club Atlético San Lorenzo de Almagro**) היא קבוצת כדורגל ארגנטינאית, הנחשבת לאחת מחמש הקבוצות הגדולות של ארגנטינה לצד בוקה ג'וניורס, ריבר פלייט, אינדפנדיינטה וראסינג קלוב.

## היסטוריה
מועדון סן לורנסו נוסד ב-1 באפריל 1908, על ידי קבוצה של צעירים, בעזרת הכומר "פדרה" לורנסו מצה ונקראת על שם לאורנטיוס מרומא.
צבעי המועדון הם הכחול, אשר מסמל את האידיאל, והאדום, המסמל את הלחימה.

משחק הקלאסיקו שלה מתקיים מול קבוצת הורקאן, שמתחילת שנות התשעים שהתה לסירוגין שלוש עשרה שנים בליגה השנייה.

סן לורנסו מייצגת בעיקר את השכונות בואדו, אלמגרו, פומפייה ובחו פלורס, שבבירה בואנוס איירס, אבל בפועל אוהדיה הרבים מפוזרים בכל ארגנטינה וגם מחוצה לה.

בעידן החובבני זכתה הקבוצה בשלוש **[[ליגת העל הארגנטינאית|אליפויות ארגנטינה]]** (1923, 1924, 1927). האליפות הראשונה בעידן המקצועני בה זכה המועדון הייתה ב-1933 (היה זה הטורניר השלישי שהתקיים בעידן המקצועני), ולאחר מכן זכה באחת עשרה אליפויות נוספות (האחרונה שבהן ב-2013). תארים נוספים ברמה הלאומית בהם זכתה הקבוצה הם הגביע הלאומי "קופה דה לה רפובליקה" (1943) והסופר קאפ הארגנטינאי (2016).

עוד זכתה הקבוצה בשלושה **גביעים בינלאומיים**: בגביע ליברטדורס בעונת 2014 (בגמר היא גברה על נסיונל אסונסיון הפרגוואית), בגביע מרקוסור (2001) ובגביע סודאמריקנה (2002). גביעים אלו מצטרפים לגביעי עבר בינלאומיים בהן זכתה - קופה קמפאונטו ריו דה לה פלאטה (1923) וגביע אלדאו (1927), שהפגישו את אלופות ארגנטינה ואורוגוואי.

המועדון ידוע בזכות מחלקת הנוער שלו ורבים משחקני הקבוצה ייצגו את הנבחרות הצעירות של ארגנטינה בגביעי העולם, במונדיאל הנוער האחרון שנערך בהולנד 2005 שימש פבלו זבאלטה, אז שחקן הקבוצה, כקפטן הנבחרת. פרננדו מסה הצעיר שימש כקפטן הנבחרת עד גיל 17 באליפות דרום אמריקה בכדורגל עד גיל 17 האחרונה שהתקיימה במרץ 2007 באקוודור.

## אוהדי הקבוצה
אוהדי הקבוצה מכונים "קוארווס" (עורבים) בגלל צבע הביגוד השחור של הכמרים. הם ידועים כקנאים ביותר לקבוצתם. האפיפיור פרנציסקוס שנולד בבואנוס איירס היה ידוע כאוהד הקבוצה. 
בשנת 1999 נעשה ניסיון להפוך את המועדון לחברה פרטית על ידי קבוצה של משקיעים. האוהדים הפגינו והתעמתו עם כוחות המשטרה, והצליחו למנוע את המהלך.

## אצטדיון
הקבוצה משחקת באצטדיון פדרו בידגאין המכונה בפי אוהדי הקבוצה ובארגנטינה "נואבו גסומטרו" (גסומטרו החדש). האצטדיון נחנך בשנת 1993 ומכיל 47,964 מקומות.
שמאל|ממוזער|200px|הנואבו גסומטרו
שמאל|ממוזער|200px|

## שחקנים בולטים
* חוסה סנפיליפו (1953-1962; 1972)
* אסקיאל לאבסי (2004-07)
* פבלו סבאלטה (2002-05)
* קלאודיו מורל רודריגס (1998-04)
* איוואן קורדובה (1998-00)
* סבסטיאן אבראו (1996-97; 2000-01)
* פרננדו אדגר גאלטו (1994-99)
* אוסקר רוג'רי (1994-97)
* אנחל קוריאה (2013-14)
* איקר מוניאין (2024)

## כדורסל
במועדון מחלקת כדורסל שהשיגה תארים רבים, בעיקר בטורנירים של בואנוס איירס, בין שנות הארבעים ועד לראשית שנות השבעים. המועדון זכה בליגת העל הארגנטינאית בכדורסל בעונות 1958, 2015/16 (כשבשורותיה משחק כדורסלן ה-NBA בעבר ולטר הרמן), 2016/17, 2017/18 ו-2018/19, ובליגת האמריקות של פיב"א בעונות 2018 ו-2019.

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר אוהדים

## הערות שוליים

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל ארגנטינאיות
קטגוריה:בואנוס איירס: מועדוני ספורט
קטגוריה:בואנוס איירס: מועדוני כדורגל
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1908
שפה שסועה

**שפה שסועה** היא מצב רפואי שבו נולד תינוק עם שסע אנכי בפילטרום, האזור בין האף והשפה העליונה. השפה השסועה עשויה לנבוע ממכשל באיחוי של הרקמה אצל העובר, וקשור לעיתים קרובות לחך שסוע ולמומים נוספים. אבחון שפה שסועה בבדיקת אולטרסאונד במהלך ההריון מהווה אינדיקציה לחיפוש מומים אחרים, ולרוב תופנה האישה לבדיקת אקו-לב עובר ולבדיקת מי שפיר.
מעבר לקושי הנובע ממראה אסתטי לא נעים, עשויים להתקיים אצל התינוק הלוקה בשפה שסועה, קשיים בלעיסה, בשתיית נוזלים ובבליעה, ולעיתים אף בנשימה ובדיבור. 

שפה שסועה יכולה להיגרם כתוצאה ממחלות ותסמונות שונות, כמו תסמונת אורשקוג-סקוט, תסמונת קבוקי, תסמונת אדוארדס. 

הסיכוי ללידת ילד בעל "שפה שסועה" הוא אחד ל-600-800 ילדים.
טכניקות כירורגיה פלסטית מודרניות מסוגלות בדרך כלל לתקן את התופעה ולתת מראה אסתטי לשפה.

## ראו גם

* חך שסוע

## קישורים חיצוניים

* 

* על חך ושפה שסועים - מתוך אתר בית החולים סורסקי, ת"א
* על חך ושפה שסועים - מתוך familydoctor.org (באנגלית)


קובץ:13900470 3PREOPERATION0.jpg|תינוקת בת 6 חודשים שנולדה עם שסע חד צידי מלא בשפה
File:10-month-old_girl_showing_scar_from_facial_reconstruction_surgery_for_cleft_lip.jpg|התינוקת, חודש לאחר הניתוח
File:8-year-old_girl_showing_scar_from_infantile_facial_reconstruction_surgery.jpg|אותה ילדה, בגיל 8


קטגוריה:מומים מולדים ומחלות כרומוזומליות
קטגוריה:מומים מולדים בעיניים, באוזניים, בפנים ובצוואר
קטגוריה:שפתיים
משפט חוצה הזווית

בגאומטריה, **משפט חוצה הזווית** קובע שחוצה זווית במשולש (זווית פנימית או זווית חיצונית), מחלק את הצלע בה הוא פוגע (או המשכה) ביחס שווה ליחס בין שוקי הזווית.

למשל, בתמונה שבצד, AD חוצה את זווית \angle A וחותך את BC ב-D, ולכן, \frac{AB}{AC}=\frac{BD}{CD}

המשפט מכליל את הטענה שחוצה זווית במשולש שווה-שוקיים הוא תיכון.

המשפט ההפוך נכון גם הוא: אם ישר יוצא מקודקוד של משולש לעבר הצלע ממול ומחלק אותה ביחס שווה ליחס בין הצלעות, אז אותו ישר הוא חוצה זווית.

## הוכחות למשפט

### באמצעות [[משפט תאלס]]
שמאל|200 פיקסלים|ממוזער|הוכחת המשפט
נסמן באותיות יווניות את שני חלקי הזווית החצויה: ב-\ \alpha את החלק הקרוב לישר AB וב-\ \beta את החלק הקרוב לישר AC.

נסמן נקודה K על AB (או על המשכה), כך ש-CK\|AD

נקבל, על פי משפט תאלס, \frac{BA}{AK}=\frac{BD}{DC}

מכיוון ש-CK\|AD, נקבל \angle AKC=\alpha (כי זוויות מתאימות בין מקבילים שוות זו לזו) וגם \angle ACK=\beta (כי זוויות מתחלפות בין מקבילים שוות זו לזו)

מכיוון ש-\ \alpha=\beta (כי AD חוצה זווית), נקבל, על פי כלל המעבר, \angle ACK=\angle AKC

מכיוון שבמשולש, מול זוויות שוות נמצאות צלעות שוות, AK=AC

נציב תוצאה זו, ונקבל \frac{BA}{AC}=\frac{BD}{DC}

### באמצעות שטחים
ממוזער|398x398px|הוכחת המשפט

חוצה זווית הוא המקום הגיאומטר של הנקודות במרחק שווה מהצלעות לכן DE=DF

מכיוון של-,ABD ו-ADC יש גובה משותף מA ל BC

\frac{BD}{DC}=\frac{S_{BDA}}{S_{DCA}}=\frac{\frac{AB \cdot DE}2}{\frac{AC \cdot DF}2}=\frac{AB}{AC}

## קישורים חיצוניים

* 
* Angle Bisector Theorem, באתר CUEMATH
* Angle Bisector Theorem באתר AoPS

חוצה הזווית
קטגוריה:משולש
קטגוריה:זוויות
מופלטה

250px|ממוזער|הכנת מופלטה
**מוּפְלֵטָה** היא סוג של לחם דק, מטוגן ומתוק מהמטבח המרוקאי, המאפיין בעיקר את חגיגות המימונה. המופלטה עשויה מבצק שאותו מכינים במהירות במוצאי חג הפסח. צבעה של המופלטה הוא בדרך כלל צהבהב-בהיר, ונוטה לחום בהיר. נהוג לאכול את המופלטה כשהיא חמה, עם חמאה וממרחים מתוקים כדוגמת דבש, ריבה או ממרח שוקולד.

## היסטוריה
על פי הלן חווארה פינייר, חוקרת המטבח היהודי בספרד בימי הביניים, ניתן למצוא גרסה מוקדמת של מופלטה ב"כּתאב אל־טַבּיח'", ספר בישול שחובר בספרד במאות ה-12–13. הספר כולל מאכל מתוק בשם "מורַכַּבַּה", שבו אופים פנקייקים דקים מצד אחד בלבד, עורמים אותם לערימה ומזליפים מעליה חמאה מומסת ודבש.

## הכנה
בצק המופלטה מכיל מים, קמח, שמן ומעט סוכר, מלח ושמרים. בתהליך ההכנה יש המוסיפים מעט שמן למופלטות.

לאחר כחצי שעה של התפחת הבצק הוא מחולק לכדורים, אשר נמתחים על גבי משטח משומן באמצעות ידיים משומנות או לחלופין המרודדים באמצעות מערוך.

עלי הבצק המרודדים מטוגנים במחבת ייעודית. טכניקת הטיגון של מופלטות מבוססת על הנחת עיגולי הבצק במחבת חמה המשומנת קלות, בשיטת שכבות. כל עיגול בצק נוסף מונח על קודמו כאשר זה עדיין במחבת, והערימה נהפכת, כך שהשכבה החדשה ביותר תמיד באה במגע ישיר עם תחתית המחבת, כלומר שכל מופלטה נוגעת ישירות במחבת רק מצידה האחד (למעט הראשונה). בצורה זו מטוגנות 10–15 מופלטות עד להגשתן. הטיגון בשכבות תורם למרקם הרך והגמיש, תוך יצירת קצוות פריכים מעט, טעם עשיר מהשמן, ושמירה על חומן של המופלטות עד להגשתן.

היעדר הצורך בהתפחה ארוכה, וזמן ההכנה הקצר מאפשרים את הכנת המופלטות מייד עם צאת חג הפסח, ללא צורך בעיסוק בחמץ במהלך החג, הפכו את המופלטות למאכל המסורתי בחגיגות המימונה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:המטבח התוניסאי
קטגוריה:יהדות תוניסיה
קטגוריה:המטבח המרוקאי
קטגוריה:המטבח היהודי המרוקאי
קטגוריה:קינוחים
קטגוריה:המטבח הלובי
קטגוריה:יהדות לוב
קטגוריה:יהדות: מאכלי חגים
קטגוריה:המטבח היהודי ספרדי
קטגוריה:המטבח היהודי: קינוחים
קטגוריה:מימונה
קטגוריה:מאכלי מימונה
אצטדיון לויטה

**אצטדיון לויטה** (ובשמו המלא "**אצטדיון עירוני כפר סבא על שם יאיר לויטה**"), הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בעיר כפר סבא, ומשמש כמגרשן הביתי של הפועל כפר סבא ובית"ר כפר סבא. האצטדיון ממוקם ברחוב בן יהודה במזרח העיר, בסמוך לאזור התעשייה ופארק כפר סבא, ומכיל כ-5,800 מקומות ישיבה. עם עלייתה של הפועל כפר סבא לליגת העל בשנת 2019 לא אושר האצטדיון לליגה הבכירה, והיא משחקת באופן זמני באצטדיון המושבה בפתח תקווה.

## היסטוריה
תכנונים לבניית האצטדיון החלו בשנת 1966, עת שיחקה הפועל כפר סבא במגרש הפרדסים ברחוב טשרניחובסקי בעיר, בסמוך לבית החולים מאיר. מספר שנים לאחר מכן אישרה העירייה את התוכנית לבנייתו. בניית האצטדיון נדחתה בשל קשיים בגיוס ממון להקמתו. חומות האצטדיון הוקמו בשנת 1976, ובניית היציעים החלה כשלוש שנים לאחר מכן. לאחר זמן מה הופסקו העבודות למספר שנים בשל קשיים תקציביים, ובנייתו הסתיימה בשנת 1986.

האצטדיון נחנך ב-11 באוקטובר 1986 במשחק ליגה בין הפועל כפר סבא לבין הפועל תל אביב שהסתיים בתוצאה 0-0. ב-26 באוקטובר נכבש השער הראשון באצטדיון על ידי שחקנה של הפועל כפר סבא, מאיר נזהר, אשר כבש בניצחונה של קבוצתו בתוצאה 0–2 על מכבי נתניה. שיא הצופים באצטדיון נקבע ב-18 באפריל 1987 כש-9,000 צופים חזו בניצחונה של בית"ר ירושלים, שזכתה באותה העונה באליפות המדינה, על הפועל כפר סבא בתוצאה 2–3. 2,000 מן הצופים שחזו במשחק הועברו לסוללת עפר בצדו המזרחי של המגרש לאחר שהיציע המערבי התמלא לחלוטין.

בשנת 2000 הוחלט לקרוא לאצטדיון על שמו של יאיר לויטה, אשר היה במשך 30 שנים יושב ראש הפועל כפר סבא. בצעירותו שימש לויטה, בין היתר, בתור שוערה של הפועל ומכבי כפר סבא.

בשנת 2006 הסתיימו שיפוצים נרחבים באזור האצטדיון שכללו בניית מגרש חניה מסודר בתחום האצטדיון, שיפור דרכי ההגעה אליו ושיפוץ חדרי ההלבשה וחדרי השופטים. בסמוך לשערי הכניסה לאצטדיון ממוקמת חנות המזכרות של אוהדי הקבוצה.

בעונת 2009/2010 ערכה הפועל רעננה את משחקיה הביתיים באצטדיון, לאחר שמגרשה הביתי לא עמד בתקנים של ליגת העל.

בעונת 2019/2020 עברה הפועל כפר סבא לאצטדיון המושבה בפתח תקווה, לאחר שעלתה לליגת העל ואצטדיון לויטה לא אושר לליגה הבכירה. במהלך תקופת מגפת הקורונה נערכו במתחם האצטדיון בדיקות קורונה.

## מבנה האצטדיון
* שערים 2–3: שערי הקבוצה הביתית הכוללים גם חלק עליון ותחתון ואת תא הכבוד, סך הכול 3,900 מקומות.
* שער 4: שער קבוצת האורחים בו יש חלק עליון וחלק תחתון המכילים כ-1,900 מקומות.

## קישורים חיצוניים

*

## הערות שוליים

לויטה
קטגוריה:כפר סבא: ספורט
קטגוריה:כפר סבא: מבנים
קטגוריה:הפועל כפר סבא