open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
טמוגה

**טמוגה** (במונגולית: **Тэмүгэ**; בסביבות 1168–1246) היה אחיו הצעיר של ג'ינגיס חאן, בנם הרביעי של יסוגיי והואלון.

## ראשית חייו
שמו של טמוגה, כמו שמו של אחיו ושמה של אחותו (טמוג'ין וטמולון), מגיע מהשורש temü או temür, שמשמעותו "ברזל".

ההיסטוריה הסודית של המונגולים מציינת כי "כאשר טמוג'ין היה בן תשע, טמוגה היה בן שלוש". כבן הצעיר, הוא קיבל קידומת לשם "אוצ'יגין" (צורת הקטנה של "отгон" או "אוטגון" שמשמעותה "זוטר", גם אוט (אש) טגין  ((בן זוטר במשפחת חאן) כטורקי עתיק), אשר במשפחה תמיד היה "שומר המשפחה והבית", ולכן כונה לעיתים קרובות טמוגה-אוצ'יגין או פשוט אוצ'יגין. בילדותו ובנעוריו הוא היה מפונק במידה מסוימת על ידי אמו ואחיו הגדולים, נטה למותרות, אך היה "אמיץ, חזק ומהיר בקרב", דבר שהוכר אפילו על ידי אויבי המשפחה. כאשר השמאן קוקוצ'ו (טב-טנגרי) החל לנסות ולגרור את שלטון המונגולים למשפחתו, ג'ינגיס חאן אישר לטמוגה להרוג את קוקוצ'ו בקרב היאבקות מתוזמר.

## שליט זמני
כצאצא הזכרי הצעיר ביותר, טמוגה ואמו, על פי המסורות המונגוליות, קיבלו את מירב האדמות והחסידים מג'ינגיס חאן במהלך הכתרתו. נראה שהוא היה הכי פחות לוחמני מבין האחים, וג'ינגיס חאן עצמו ביקר אותו כעצלן וחסר אחריות. עם זאת, טמוגה היה פוליטיקאי מיומן ושליט מוכשר, אשר לצד אמו הואלון, שלט בלב המונגולים בהיעדר אחיו הגדולים בזמן שהם עסקו במערכות צבאיות. נראה שהיו לו נטיות אינטלקטואליות, תחילה היה תחת השפעת תרבויות שיה וג'ין הכבושות ולאחר מכן גילה עניין פעיל בתרבויות האחרות הכללו את האימפריה המונגולית.

בשנת 1241 ניסה טמוגה להיכנס לזירה הפוליטית המרכזית לאחר מותו של אוגדיי חאן, אחיינו ובנו של ג'ינגיס חאן. באותה תקופה, בנו של אוגדיי, גויוק חאן, היה מעורב ב"מערכה המערבית" ברוסיה ובאירופה. טמוגה-אוצ'יגין ניסה לתפוס את כס המלוכה, אך טורגנה, אלמנתו של אוגדיי ואמו של גויוק, מנעה זאת. לאחר שהקורילטאי בשנת 1246 בחרו בגויוק לחאן הגדול, הוצא טמוגה להורג.

## יוחסין

## ביאורים

קטגוריה:האימפריה המונגולית
קטגוריה:נפטרים ב-1246
נוורמור: מבחני הפלאות של מוריגן קרואו

"**נוורמור: מבחני הפלאות של מוריגן קרואו**" הוא רומן מאת ג'סיקה טאונסנד, שיצא לאור על ידי הוצאת ליטל, בראון ושות'. הוא יצא לאור באנגלית ב-10 באוקטובר 2017 באוסטרליה וב-31 באוקטובר 2017 בארצות הברית. העלילה עוקבת אחר הדמות הראשית מוריגן קרואו, אשר נולדה מקוללת, ומיועדת למות בגיל 11, משום שנולדה ביום חסר מזל. לאחר הספר יצאו בסדרה – שלושה ספרי המשך. מאז יציאת הספר הראשון בסדרת "נוורמור", הסיפורים יצאו במספר שפות גם כספרי שמע, הן בתקליטור והן בפורמט שמע מקוון. במדינות דוברות אנגלית, ספרי האודיו מוקראים על ידי ג'מה וילן. בחלקו האחורי של הספר נמצאת סצנה שנמחקה בשם "הולט, הולט ודייוי". הספר בן 384 עמודים.

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרות אוסטרלית
פרבר במנטנון

**פרבר במנטנון** הוא ציור שמן על בד מאת פייר-אוגוסט רנואר משנת 1888. מידות היצירה הן 54.8 × 65.5 ס"מ. התמונה צוירה בתקופה מכרעת ביצירתו של האמן, בעת יציאתו מ"שנות היובש" אל יצירה חדשה.
## רקע

שנות השמונים של המאה ה-19 היו שנים קשות לרנואר, שנים של תמורות ומהפכים בחייו האישיים כביצירתו. רווחיו מציור דיוקנאות אפשרו לו לנסוע לאלג'יר ולאיטליה, אולם ההתבוננות בציורי אמני המופת של הרנסאנס, שאליה נלוותה אי־שביעות רצון גוברת מכיוון ההתפתחות של יצירתו, הביאוהו למסקנה שהוא איננו יודע לא לצייר ולא לרשום. תחת לבסס את עתידו על ציור דיוקנאות אופנתיים, גמר אומר לשקם את יצירתו על בסיס חדש לגמרי. הוא חש צורך לתת בציוריו דגש חזק יותר ברישום ובמבנה הקומפוזיציה.

ה"סגנון היבש", שהתפתח בשלב זה של חיבוטי נפש והתנסויות, התאפיין בדימויים מוגדרים בחדות, בקווי מתאר מודגשים ובגימור קפדני של כל הפרטים – על פי מושגי האימפרסיוניסטים. רבים מפטרוניו של האמן הגיבו על סגנון זה בחוסר אהדה גמור. כתוצאה מכך, וכן בעקבות משבר כלכלי שפקד את צרפת, חזר רנואר שוב לתקופה של עוני.

לקראת סוף שנות השמונים יצא רנואר מ"שנות היובש" שלו, וציוריו שפעו חיוניות שהתבטאה במשיכות מכחול נמרצות ובצבעוניות עשירה. הוא חדל להתעניין בנושאים מחיי היומיום המודרניים וחתר להציג תמונה על־זמנית המעוגנת בנופי כפר אידיליים, לעיתים מאוכלסים ולעיתים שוממים מאדם. על אף התסיסה הפוליטית ולמרות דאגותיו האישיות, שיקפה יצירתו הרמוניות ושלווה, ואת העונג שהוא שאף להעניק ולקבל באמצעות הציור.

בסוף אותו עשור נשא לאישה את אלין שריגו, אהובתו ואם בנו פייר, ובהמשך נולדו להם ז'אן וקלוד. בתקופה זו השתנה גם מזלו, ומאבקו הארוך לזכות בהכרה כאמן חשוב הוכתר לבסוף בהצלחה. רנואר בילה את חודש ספטמבר של 1888 בחברת ידידו גוסטב קייבוט בפטי־ז'נווילייה שליד ארז'נטיי, והגוונים הכתומים־זהובים של העלים מצביעים על ראשית הסתיו ועל האפשרות שבמהלך חודש זה ערך טיול קצר אל מנטנון.
## תיאור היצירה

במרכז התמונה מופיעה קבוצת בתים, ומשני צדיהן שתי דרכים המתחברות באמצע. על הדרכים אור שמש בהיר מתחלף בצללים עמוקים, ופה ושם נראים מבוגרים וילדים משוחחים ומטיילים. נקודת המפגש של שתי הדרכים משתרעת למלוא רוחבה של קדמת התמונה. שטח זה נתון בצל שמטיל עליו בית גדול מימין, שרק קצה גמלון גגו נראה בתמונה.

השמים והדרך מצוירים במשיכות מכחול רחבות, ואילו עלוות העצים מצוירת במגעי צבע קלים. הבית הבולט שבמישור התווך צבוע בוורוד, בזהב ובגווני ירוק, המונחים בכתמים קטנים מפזזים של צבע. ארובת הבית מחלקת את הקומפוזיציה באופן אנכי לשניים, ואילו האלכסונים החוזרים של הגגות מובילים את העין מן הפינה הימנית שלמעלה בהדרגה חזרה אל עומק התמונה.
## פרשנות

התמונה משקפת את משיכתו הגוברת של האמן אל אווירה פסטורלית. הבחירה לתאר לא את טירת מנטנון, שנבנתה למען אשתו של לואי הארבעה עשר בסוף המאה ה-17, אלא את קבוצת הבתים הצנועים הסמוכים אליה, נראית טיפוסית. על אף התסיסה הפוליטית ולמרות דאגותיו האישיות, משקפת יצירתו בתקופה זו הרמוניות ושלווה, ואת העונג שהוא שאף להעניק ולקבל באמצעות הציור.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי נוף
קטגוריה:מוזיאון ישראל: ציורים
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:פייר אוגוסט רנואר
טל בן אבן

**טל בן אבן** היא עורכת דין, לשעבר קצינה במשטרת ישראל בדרגת רב פקד אשר שירתה כראש מחלק חקירות ביחידה הארצית לחקירות הונאה. הובילה את החקירה שבסופה הורשע שמעון קופר ברצח נשותיו, על כך קיבלה את אות מצטיין הנשיא.

## ביוגרפיה
את שירותה הצבאי עשתה בן אבן בחיל המשטרה הצבאית. 

בן אבן שירתה במשך 26 שנים כקצינה במשטרת ישראל במגוון תפקידים בתחום החקירות. ב-8 השנים האחרונות לשירותה שימשה כראש מחלק חקירות יחידה הארצית לחקירות הונאה בלהב 433. במסגרת תפקידה ניהלה חקירות בתיקי שחיתות ציבורית רבים, ביניהם נגד איתמר שמעוני, פאינה קירשנבאום, שהורשעו ונגד מרים פיירברג, שבתיקה לא הוגש לבסוף כתב אישום.

בן אבן חקרה ופיענחה במסגרת תפקידה כמפקדת ההונאה במרחב שרון את תיק רצח נשותיו של שמעון קופר, שהורשע לבסוף ברצח שתי נשים. על תיק זה זכתה באות מצטיין הנשיא.

במהלך קורס פו"מ של משטרת ישראל, הגישה בן אבן תלונה במח"ש על מעשה מגונה נגד רב פקד דודי הרוש בעת שהיה ראש לשכתו של מפקד מג"ב דאז קובי שבתאי
. בעקבות התלונה, הרוש הודח מהקורס והורשע בביצוע מעשה מגונה אולם חזר לשירות בתפקיד אחר. בהמשך הופסק שירותו של הרוש בעילה של קלון. לטענתה, התנהלות המשטרה והיחס כלפיה במהלך תיק זה, שכלל הרעת תנאים ופגיעה בקידומה, הובילו אותה להחלטה לסיים את שירותה במשטרה. בעקבות התנהלות זו הגישה תביעת נזיקין נגד המשטרה.

כיום בן אבן עוסקת במתן ייעוץ משפטי, הכנה לחקירה, ליווי נפגעי עבירה ומעבירה הרצאות בנושאים של שחיתות ציבורית ומניעת הטרדות מיניות במקום העבודה.

ספרה "לתפוס שחיתות - מאחורי הקלעים של חקירות להב 433" ראה אור בשנת 2025. הספר חושף פרטים אודות חקירות תיקי השחיתות ביחידת להב 433 בהן לקחה חלק.

בן אבן בוגרת תואר ראשון במשפטים מהקריה האקדמית אונו, תואר ראשון בקרימינולוגיה מאוניברסיטת בר אילן ובוגרת תואר שני במשפטים מאוניברסיטת בר אילן. היא בעלת הסמכה מלשכת עורכי הדין בישראל החל משנת 2012.

## קישורים חיצוניים
* בן אבן מתארחת בפרק "שמעון קופר" בתוכנית עובדה 
*

## הערות שוליים

קטגוריה:מעוטרי אות מצטיין הנשיא
קטגוריה:עורכות דין ישראליות
קטגוריה:שוטרות ישראליות
מעשוק

**מעשוק** (בערבית: **معشوق**) הוא פרוור מזרחי של העיר צור בדרום לבנון.

## גאוגרפיה
מעשוק ממוקם בין העיירה בורג' א-שמאלי למרכזה של העיר צור. גובהו כ-10-15 מטרים מעל פני הים.

קטגוריה:צור
ארזי (צידון)

**ארזי** (בערבית: **ارزي**; מבוטא אִרזי או אֵרזי) הוא כפר לבנוני שיעי, בנפת צידון במחוז דרום לבנון.

## אטימולוגיה
לשם המקום מספר הסברים אפשריים. אין מקור מדעי.
* מקור השם מסורית במשמעות של חלש ורזה לציון היות המקום חלש ועני.
* שיבוש של המלה רז, דהיינו סודו וקמעות ואולי קשור למקדש קדום שהיה שם, בזמן הפגאנים.

## גאוגרפיה
הכפר ארזי נמצאת כ-30 קילומטר דרומית מצידון ביירות וכ-13 קילומטר צפונית מזרחית לצור. גובהה של העיירה כ-250 מטרים מעל פני הים ומדרום לה זורם נהר הליטאני. מצפון לכפר נמצא הכפר ח'ראייב ובין שני הכפרים נמצא שטח חקלאי שצומצם עם השנים. הכפר משתרע על פני שטח המוערך בכ-250 דונם.

## דמוגרפיה
אוכלוסיית הכפר מונה כ-3,000 תושבים, מתוכם 1,200 בעלי זכות בחירה לפרלמנט הלבנוני. מספר רב של צעירי המקום היגרו במשך השנים, לאתות אחרות, בחיפוש אחר פרנסה. בין הארצות: חוף השנהב, גינאה המשוונית, גרמניה, צרפת, ברזיל.

## כלכלה
העיירה מסתמכת על חקלאות למחייתה, כאשר רוב תושביה תלויים בחקלאות, ובמיוחד בגידול טבק, שעועית, עגבניות, מלפפונים, חסה, כרוב וחצילים. בעיירה יש גם מספר מחצבות אבן, מחצבת אבן ומפעל נייר וטישו.

## מועצה
מועצת כפר בת 12 חברים, נציגי המשפחות.
## אתרים וארכאולוגיה
בכפר ובסביבותיו ישנן מספר מערות. בחלקן נמצאו סרקופגים עתיקים. לא נערכו במקום חפירות ארכאולוגיות מסודרות. בכפר הסמוך ח'ראייב ובסביבתו, נערכו ב-1946 חפירות ארכאולוגיות, בפיקוח מינהל העתיקות הלבנוני ובמהלכן נחשפו שכבות המעידות על התיישבות בתקופות שונות, החל מהתקופה הפרהיסטורית ועד לתקופה העות'מאנית. האזור היה מיושב מאז התקופה הפלאוליתית התיכונה.

## הערות שוליים

קטגוריה:מחוז דרום לבנון: יישובים
סמאעיה

**סמאעיה** (בערבית: **سماعية**) הוא כפר בנפת צור במחוז דרום לבנון.

## גאוגרפיה
סמאעיה גובל בצפון בנחל המפריד בינו לבין העיירה דיר קאנון ראס אל-עין, בדרום בעיירה אל-קליילה, במזרח בעיירות אל-מאלקיה, אל-קניסה ואל-שעיתיה, ובמערב בכביש הבין-עירוני צור-נאקורה.

גובהו כ-100 מטרים מעל גובה פני הים.

## אוכלוסייה ומשפחות
אוכלוסיית סמאעיה מונה כ-1800 איש, כאשר אחוז המהגרים עומד על כ-5%.

משפחות הכפר: פאקיח, ח'שאן, אלרעי, מדאני, סולימאן, מורתדה, בדאוי, טליה, אלשעבי, נזאל וסעד, אסכר, אחדר, איסמעיל, בורג'י, חממוד, באקיר, גאנם, רחיל, סולימאן וחוראני.

קטגוריה:מחוז דרום לבנון: יישובים
נערה ליד מכונת תפירה

**"נערה ליד מכונת תפירה"** הוא ציור שמן על בד מאת האמן האמריקאי אדוארד הופר, שבוצע בשנת 1921, וכיום מוצג במוזיאון תיסן-בורנמיסה במדריד, ספרד. הוא מתאר אישה צעירה יושבת ליד מכונת תפירה מול חלון ביום שמשי יפהפה. המיקום נראה כעיר ניו יורק כפי שניתן לראות מהלבנים הצהובות בחלון. נקודת התצפית החיצונית, אף על פי שהיא קיימת, רק מסייעת לשים את הפעילות הפנימית בפרספקטיבה. 

## תיאור היצירה
במרכז חלל פנים עירוני יושבת צעירה בעלת שיער ארוך המכסה כמעט את פניה, והיא שקועה בעבודתה על מכונת תפירה סמוך לחלון. הסצנה מתרחשת בתוך חלל ביתי, כאשר הדמות מרוכזת לחלוטין בפעולתה ואינה יוצרת קשר עם סביבתה. האור חודר דרך חלונות גבוהים אל תוך החדר, אשר מאופיין גם ברקע של קיר לבנים. הקומפוזיציה מזכירה ציורי ז'אנר של אמני האסכולה ההולנדית מן המאה ה-17.

## פרשנות

האור הוא המרכיב המרכזי בציור. הסצנה מתרחשת ביום בהיר ושמשי, וקרני האור חודרות בעוצמה אל תוך החלל ומטילות השתקפות על הקיר האחורי בגוון בשרי. השתקפות זו יוצרת אפקט גאומטרי המודגש באמצעות הצורות המרובעות של מסגרת החלון. האור גורם לדמות הלבושה בלבן לזהור בתוך חלל כהה יותר, ומדגיש את הניגוד בין פנים לחוץ, כאשר החלון מפריד בין הדמות לבין אור היום.

הציור מתאר תחושת בדידות הנובעת מהתמקדותה של הדמות בעבודתה ומהפרדה בינה לבין העולם החיצוני. הדמות נראית מבודדת, כאשר עבודתה והחלון חוצצים בינה לבין אור השמש והמרחב שמחוץ לחדר. סצנה יומיומית זו מקבלת ממד נוסף, והאישה הבודדה השקועה בעבודתה הופכת לייצוג של ניכור אנושי.

זהו אחד מ"ציורי החלונות" הראשונים מבין רבים של הופר. החלטתו החוזרת ונשנית של הופר להציב אישה צעירה מול מלאכתה נחשבת כפרשנות על בדידות.

הציור הוא ההשראה לשיר של מרי לידר באותו שם.

## השוואות
הקומפוזיציה נקשרת למסורת ציורי הפנים של אמני האסכולה ההולנדית במאה ה־17. היצירה מושווית גם לציור "פנים לאור ירח" מאותה שנה, שבו מופיעה דמות נשית נוספת בחלל פנימי אך באווירה שונה. בנוסף, היא ממשיכה את עיסוקו של הופר בדמות האישה הבודדה, נושא שהופיע גם ביצירותיו ובתחריטיו, כגון "רוח ערב".

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיאון תיסן בורנמיסה: ציורים
קטגוריה:אדוארד הופר
קטגוריה:נשים בציור
קטגוריה:ילדים בציור
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-20
קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו
האקדמיה האמריקאית הלאומית לממציאים

**האקדמיה האמריקאית הלאומית לממציאים** (באנגלית: The** National Academy of Inventors**; בראשי תיבות: **NAI**) היא ארגון אמריקאי ללא מטרות רווח המוקדש לעידוד ממציאים באקדמיה, בהתאם למודל של האקדמיות הלאומיות של ארצות הברית. הארגון נוסד באוניברסיטת דרום פלורידה בשנת 2010.

נכון למרץ 2026, ה-NAI צירף לארגון  2253 עמיתים ו-945 חברים, עשרות מהם ישראלים. עמיתים חייבים להיות רשומים כממציאים של פטנט אמריקאי אחד לפחות והם נבחרים על ידי ועדת העמיתים של ה-NAI.

ה-NAI כולל גם מכללות ואוניברסיטאות כחברים מוסדיים וכיום חברים בו מעל 300 מוסדות, כולל 30 מחוץ לארצות הברית.

מאז 2013, האקדמיה הלאומית האמריקאית לממציאים ואיגוד בעלי הקניין הרוחני מפרסמים דו"ח שנתי ובו רשימת 100 האוניברסיטאות המובילות לפי מספר הפטנטים האמריקאים. אוניברסיטת קליפורניה מובילה את הרשימה בכל שנה.

ה-NAI מקיים כנס ארצי שנתי מאז 2011.

בשנת 2017, חבר הקונגרס של ארצות הברית, דניס א. רוס, הציג הצעת החוק שתספק לאקדמיה כתב אמנה פדרלי בדומה לאלו המוחזקות על ידי אקדמיות לאומיות אחרות בארצות הברית.

## ישראלים החברים באקדמיה הלאומית לממציאים
להלן רשימת ישראלים החברים באקדמיה הלאומית לממציאים (בסוגריים שנת הבחירה).

## קישורים חיצוניים
* האתר הרשמי של האקדמיה
* 

אמריקאית
קטגוריה:ארצות הברית: ארגונים
קטגוריה:ארצות הברית: מדע וטכנולוגיה
אלכסנדר וולקוב (כדורסלן)

**אלכסנדר וולקוב** (באוקראינית: **Олександр Анатолійович Волков**; נולד ב-29 במרץ 1964) הוא כדורסלן עבר סובייטי-אוקראיני. הוא שיחק בעמדות הסנטר והפאוור פורוורד. עם נבחרת ברית המועצות בכדורסל זכה במדליית זהב באולימפיאדת סיאול 1988, וכן זכה במדליות באליפות העולם בכדורסל וביורובסקט.

בשנת 2020 נכלל בהיכל התהילה של פיב"א.

## ביוגרפיה
אלכסנדר וולקוב נולד באומסק בשנת 1964. הוא החל להתאמן בכדורסל בילדותו, ובשנת 1981 החל לשחק בקבוצת הבוגרים של בודיוולניק קייב (אז חלק מברית המועצות).

בשנים 1986–1988 שיחק בצסק"א מוסקבה וזכה פעמיים באליפות ברית המועצות. בעונת 1988/1989 נבחר ל-MVP של הליגה.

בשנת 1989 קיבל אישור משלטונות ברית המועצות לשחק מחוץ לגבולות המדינה. לאחר שנבחר בדראפט 1986 (תיקון כרונולוגי מקובל), הצטרף לאטלנטה הוקס ושיחק בה במשך שתי עונות. בהמשך הקריירה שיחק בליגות באיטליה וביוון. לקראת סיום הקריירה חזר לאוקראינה ושיחק בבי.סי. קייב. הוא פרש ממשחק בשנת 2002.

במסגרת הנבחרת הלאומית, היה חלק מהנבחרת שזכתה באליפות אירופה בכדורסל 1985. בשנת 1987 זכה במדליית כסף ובשנת 1989 במדליית ארד באליפות אירופה.

באליפות העולם בכדורסל השתתף פעמיים וזכה בשתי מדליות כסף.

באולימפיאדת סיאול 1988 זכה במדליית זהב.

לאחר פרישתו ממשחק הפך לפעיל באיגוד הכדורסל האוקראיני, ובשנת 2007 מונה ליושב ראש הארגון.

בשנת 2020 נכלל בהיכל התהילה של פיב"א.
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורסלנים אוקראינים
קטגוריה:כדורסלנים סובייטים
קטגוריה:מעוטרי עיטור הידידות (רוסיה)
קטגוריה:אלופים אולימפיים סובייטים: כדורסל
קטגוריה:כדורסלנים באולימפיאדת סיאול (1988)
קטגוריה:כדורסלני בודיוולניק קייב
קטגוריה:כדורסלני אטלנטה הוקס
קטגוריה:כדורסלני צסק"א מוסקבה
קטגוריה:כדורסלני אולימפיאקוס
קטגוריה:כדורסלני פנאתינאיקוס
קטגוריה:ילידי 1964
יקובס שימנסס

**יקוב שימנסס** (בליטאית: **Jokobas Šimensas**) היה שחקן טניס שולחן יהודי-ליטאי, פעמיים אלוף ליטא (1927 ו-1928) ביחידים (האלוף הראשון של ליטא).

## ביוגרפיה
שימנסס התאמן בקבוצת מכבי קובנה.

### 1927
באליפות ליטא הראשונה בטניס שולחן שנערכה מ-12 ועד 13 במרץ 1927 הוא זכה במדליית זהב בטורניר לגברים יחידים.

### 1928
באליפות ליטא שנערכה 1928 הוא זכה במדליית זהב בטורניר לגברים יחידים והגן על תוארו.

## קישורים חיצוניים

* Ingrida JAKUBAVIČIENĖ, Moterys Lietuvos sporto arenoje XX a. 3–4-ajame dešimtmetyje: pasirinktas ar primestas vaidmuo p.40
* [1927 03 12–13 įvyko pirmosios lietuvos stalo teNiso pirmeNybės](https://chamber.lt/wp-content/uploads/files/34908/901268/400%20ivykiu%20(1918-1940%20m.)_Istorine%20Prezidentura.pdf) p.170


קטגוריה:שחקני טניס שולחן יהודים
קטגוריה:ספורטאים יהודים ליטאים
פיליס קלברט

**פיליס קלברט** (**Phyllis Calvert**) הייתה שחקנית קולנוע, תיאטרון וטלוויזיה בריטית שהקריירה שלה נמשכה מעל 70 שנים. התפרסמה בעיקר בשנות ה-40 ושנות ה-50 של המאה ה-20.

## קורות חיים
החלה להופיע בגיל צעיר. סרטה הראשון היה הסרט האילם "The Arcadians" (1927) בו הופיעה כנערה צעירה. היא נודעה בזכות דמויותיה הנשיות החזקות והמורכבות בסרטים תקופתיים ומלודרמטיים בהפקת חברת גיינסבורו .

ב-1952 הייתה מועמדת לפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי על משחקה בסרט מנדי כאמא לילדה חרשת.

בשנותיה האחרונות הופיעה בתיאטרון ובסדרות טלוויזיה כמו "Kate" .

## פילמוגרפיה חלקית
*מר פיט הצעיר -1942
*"The Man in Grey" -  1943
*"Madonna of the Seven Moons"  1945
*מנדי - 1952
*אוסקר ויילד -1960
*חופשה בלונדון - 1958
*יצרים אפלים - 1970

## חיים אישיים
הייתה נשואה לשחקן פיליפ מארי-היל  (1908–1957) ולהם בת ובן.

## קישורים חיצוניים

*
*ביוגרפיה של פיליס קלברט, באתר יוטיוב
*סרטיה של פיליס קלברט, באתר יוטיוב

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה בריטיות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון בריטיות
פייטרו מארובי

**פייטרו מארובי** (באיטלקית: **Pietro Marubbi**; באלבנית: **Pjetër Marubi**) היה צלם, צייר ופסל איטלקי, יליד פיאצ'נצה באיטליה, ונחשב לחלוץ אמנות הצילום באלבניה. הסטודיו שהקים בעיר שקודרה, "Dritëshkroja Marubi" (בתרגום חופשי: "כתיבת האור של מארובי"), תיעד במשך עשורים את ההיסטוריה, התרבות והפולקלור של אזור הבלקן במחצית השנייה של המאה ה-19, מארובי היה במקור איטלקי, אך נמלט מאיטליה בשנת 1856 עקב השתתפותו בתנועת גריבלדי, והשתקע בשקורדה, שהייתה אז חלק מהאימפריה העות'מאנית.

## קורות חיים

#### הגעתו לאלבניה
פייטרו מארובי נולד בשנת 1832 בעיר פיאצ'נצה, שהייתה אז חלק מדוכסות פארמה. בגיל צעיר מעורב בתנועה הפוליטית והחברתית שאיחדה מדינות שונות בחצי האי האיטלקי למדינה מאוחדת אחת. ככזה, הוא נחשב לתומך במשלחת גריבלדי נגד האוסטרו-הונגרים. בשנת 1856, הוא נאלץ לעזוב את מולדתו לאחר שהואשם במעורבות ברצח הדוכס מפיאצ'נצה שהיתה בשליטה של האימפריה האוסטרו הונגרית. הוא נדד בערים שונות וחיפש מקלט מדיני ולבסוף החליט לעבור לשקודר באלבניה בה השתקע, ובה פיתח את הקריירה שלו כצלם וכאומן.

#### תחילת הקריירה
בשקודרה, הוא החליט להקדיש את עצמו לתשוקתו לצילום, ולכן החליט לפתוח סטודיו לצילום (במחצית השניה של שנות החמישים של המאה ה 19) אותו כינה "Dritëshkronja" (שמשמעותו "נכתב באור"). המקומיים כינו אותו פייטר (Pjetër), שהוא המקבילה האלבנית לשם פייטרו.

פייטרו התיידד עם איש הרים בשם רוק קודהלי (Rrok Kodheli), ולקח תחת חסותו את שני בניו, מאטי ומיקל קודהלי, כדי ללמד אותם את רזי הצילום. מאטי, נשלח ללימודי אמנות באיטליה אך לרוע המזל, מת לפתע בגיל צעיר. אחיו, מיקל קודהלי לקח על עצמו את תפקיד האסיסטנט בסטודיו לצילום. מיקל, שהיה נלהב ולהוט ללמוד, וכונה בקיצור "קל" (Kel), נשלח אף לאיטליה ללמוד אמנות. לאחר מותו של פייטרו, שנפטר ללא ילדים, שינה קל את שם משפחתו למארובי וקיבל את הבעלות על סטודיו הצילום של פייטרו.

#### קריירה וצילום
התמונה הראשונה של פייטר מארובי מתוארכת כנראה לשנת 1858, ובה צולם חמזה ביי קאזאזי, שהיה באותה תקופה מנהיג התנועה לעצמאות מהאימפריה העות'מאנית באלבניה. באותה תקופה מארובי היה רק בן 24, וכך החלה הקריירה שלו כצלם, שבה המשיך לעסוק עד ימיו האחרונים. רבות מעבודותיו המוקדמות של מארובי מציגות אירועים פוליטיים, דמויות חשובות ואירועים ששינו את ההיסטוריה של המדינה, כגון הליגה של פריזרן (1878) ומרד מירדיטה (1876-1877). במסגרת זו, מארובי צילם את המשלחת של שקודרה שהשתתפה בליגה של פריזרן, צילום אשר נחשב כיום לאחת העדויות הנדירות לפעילותו של ארגון זה.

התמונות המוקדמות של מארובי היו בשחור-לבן בפורמטים גדולים, מאוחר יותר, בעזרת חצובה חדשה ומצלמות ניידות, הוא עבר ליצור תמונות בגדלים 13x18 ס"מ ו-18x24 ס"מ. את פלטות הקולודיון בהן השתמש הוא הכין במו ידיו בסטודיו שלו. בעבודותיו הוצגו כל המעמדות החברתיים במדינה ללא הבחנה; מרועי צאן ועד פושעים, ומשחקנים מפורסמים ועד לשליטים המקומיים של האימפריה העות'מאנית.

מארובי עבד לעיתים קרובות כצלם עיתונות עבור מגזינים זרים, כגון "L'Illustration", "The Illustrated London News", וכן בעיתונים האיטלקיים "La Guerra d'Oriente" ו-"L'Illustrazione Italiana". תמונותיו פורסמו בעיתונים אלו כדי לחשוף בפני העולם את אירועי התקופה באזור.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים
מרגרטה מגנוסון

**מרגרטה אליזבת בותן מגנוסון** (בשוודית: **Margareta Elisabeth Bothén Magnusson**; 31 בדצמבר 1934 – 12 במרץ 2026) הייתה ציירת ומסאית שוודית.

## ביוגרפיה
מגנוסון נולדה בגטבורג, בתם של הגינקולוג נילס בוטן והאחות קארין לינדקוויסט. היא למדה במכללת בקמן לעיצוב (Beckmans designhögskola) בסטוקהולם, שם סיימה את לימודיה בשנת 1956. היא נודעה בעיקר בזכות הפצת המונח "ניקוי מוות שוודי", בספרה "האמנות העדינה של ניקוי מוות שוודי", מונח שמתאר מנהג שבו אנשים הקרובים למוות מפנים את בתיהם ומחלקים את חפציהם. הנוהג נעשה בעיקר כדי להציל את יקיריהם מהצורך להשתתף בניקוי, מיון וחלוקת חפצים לאחר המוות ולפטור אותם מהמצוקה הרגשית הכרוכה בכך.

ספרה של מגנוסון, "האמנות העדינה של ניקוי מוות שוודי", יצא לאור ב-2017 בהוצאת אלברט בונייר (Albert Bonniers Förlag) ופורסם ביפנית, ספרדית, איטלקית, פורטוגזית, גרמנית, הולנדית, סינית ועוד. בחלק מהשפות הפך לרב-מכר. בעקבות הצלחת הספר כתבה מגנוסון את הספר "The Swedish Art of Aging Exuberantly", ספרה השני, שיצא לאור ב-2022, והוא עוסק בגישת חיים שמחה ומעשית להזדקנות.

מגנוסון נפטרה בגטבורג ב-12 במרץ 2026, בגיל 91. בתה, ג'יין, אחת מחמשת ילדיה, אישרה שאמה השאירה את עליית הגג והמרתף שלה ריקים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים שוודים
קטגוריה:חיים פשוטים
קטגוריה:שוודים שנולדו ב-1934
קטגוריה:נפטרים ב-2026
הפיקוד האווירי המשותף

**הפיקוד האווירי המשותף** (באנגלית: **Joint Aviation Command**; בראשי תיבות **JAC**), לשעבר **פיקוד המסוקים המשותף** (JHC), היא מסגרת רב-זרועית אווירית שהוקמה ב-1999 ומורכבת מיחידות מפעילי כטב"מ ויחידות מוסקות מזרוע האוויר של הצבא, זרוע האוויר של הצי המלכותי, הצבא הבריטי וחיל האוויר הבריטי. 

הפיקוד כולל את רוב יחידיות המסוקים של הכוחות המזויינים הבריטים, מלבד מספר טייסות לוחמה ימיות ולוחמה נגד צוללות של זרוע האוויר של הצי.

## מבנה
[280px|ממוזער|מסוק [בואינג AH-64 אפאצ'י|אפאצ'י מטייסת 664 של זרוע האוויר של הצבא ומאחוריו מסוק צ'ינוק מטייסת 7 של חיל האוויר המלכותי, ממריאים מנושאת המטוסים אה"מ אילסטריוס (R06) של הצי המלכותי הבריטי, 2011.]]
זרוע האוויר של הצבא:
***מרכז האוויר של הצבא** (בסיס התעופה הצבאית מידל וולופ)
** הרגימנט (הכשרה) השני (הכשרת צוות קרקע); כולל את טייסת 668 (הכשרה) וטייסת 676.
** הרגימנט (הכשרה) השביעי (הכשרת צוות אוויר); כולל את טייסת 670, טייסת 671 וטייסת 673.
***[[החטיבה האווירית הראשונה (הממלכה המאוחדת)|החטיבה האווירית הראשונה]]**
** הרגימנט הראשון (סיור אווירי; AW159 ויילדקט); כולל את טייסת 659, טייסת 661 וטייסת 652.
** הרגימנט השלישי (תקיפה אווירית; אוגוסטה וסטלנד אפאצ'י); כולל את טייסת 662, טייסת 663 וטייסת 653.
** הרגימנט הרביעי (תקיפה אווירית; אגוסטה וסטלנד אפאצ'י); כולל את טייסת 656 וטייסת 664.
** הרגימנט החמישי (סיור אווירי; איירוספסיאל גאזל); כולל את טייסת 651 וטייסת 665.
** הרגימנט השישי (מילואים) כולל את יחידות המילואים טייסת 675, טייסת 677, טייסת 678, טייסת 679 וקבוצת האוויר המיוחדת

הצבא הבריטי:
* רגימנט 47 של רגימנט הארטילריה המלכותי - כטב"מ ווטשקיפר
* רגימנט 32 של רגימנט הארטילריה המלכותי - מערך כטב"מים קטנים (נישאים)

זרוע האוויר של הצי המלכותי:
* כוח מסוקי הקומנדו
** טייסת אוויר ימית 845 - אגוסטה וסטלנד AW101 מרלין
** טייסת אוויר ימית 846 - אגוסטה וסטלנד AW101 מרלין
** טייסת אוויר ימית 847 - אגוסטה וסטלנד AW159 ויילדקט

חיל האוויר המלכותי:
* כוח מסוקי הסיוע
** טייסת 7 - בואינג CH-47 צ'ינוק
** טייסת 18 - בואינג CH-47 צ'ינוק
** טייסת 22 - יחידת בחינה מבצעית (JAC)
** טייסת 27 - בואינג CH-47 צ'ינוק
** טייסת 28 - יחידת התאמה מבצעית (בואינג CH-47 צ'ינוק)
** טייסת סיוע המסוקים המשותף

## ראו גם
* זרוע האוויר של הצי המלכותי
* זרוע האוויר של הצבא (הממלכה המאוחדת)
* הרגימנט האווירי למבצעים מיוחדים ה-160

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:הכוחות המזוינים של בריטניה: יחידות אוויריות
אלברט בונייר

**אלברט [[משפחת בונייר|בונייר]]** (בשוודית: **Albert Bonnier**; 21 באוקטובר 1820, קופנהגן – 26 ביולי 1900, סטוקהולם) היה מו"ל ויזם שוודי.

## ביוגרפיה
בונייר היה בנם של גרהרד בונייר, סוחר יהודי ואשתו אסתר לבית אלקן. גרהרד נולד בדרזדן בשנת 1778 בשם גוטקינד הירשל ולאחר מכן היגר לקופנהגן. שם שינה את שמו לבונייר וייסד בית הוצאה לאור.

אחיו הבכור של אלברט בונייר, אדולף, עבד משנת 1827 בגטבורג כמוכר ספרים ועבר שנתיים לאחר מכן לסטוקהולם. אלברט הלך אחריו ועבד עמו בין השנים 1839 ל-1865. בנוסף ייסד בשנת 1837 בית הוצאה לאור (Förlagsbyrå), משנת 1858 בשם Albert Bonniers Förlag AB firmierte. בית ההוצאה לאור הוא כיום חלק מקבוצת Bonnier Group AB שנוצרה כתוצאה מכך. למטרות הכשרה, השתלמות ולימוד הוא נסע ב-1840 לשנתיים ללייפציג, וינה ופשט.

אלברט בונייר היה נשוי מאז 1854 לבטי רובנסון. בתה אווה בונייר הייתה ציירת. בנה קרל אוטו היה גם הוא מו"ל ועמד בראש חברת האב משנת 1914.

בונייר ערך ופרסם את העיתון "Stockholms Figaro" בין 1844 ל-1847 ואת "Sveriges Handelskalendar", מדריך עסקים שפרסומו החל ב-1859.

## ראו גם
* משפחת בונייר

## לקריאה נוספת
* בונייר, אלברט. בתוך: Herman Hofberg, Frithiof Heurlin, Viktor Millqvist, Olof Rubenson (עורך): *Svenskt biografiskt handlexikon*. מהדורה 2. כרך 1: א–ק. Albert Bonniers Verlag, סטוקהולם 1906, עמ'.&nbsp;120 (שוודית, runeberg.org).

## קישורים חיצוניים

* בונייר – היסטוריה

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים שוודים
קטגוריה:הוצאה לאור
קטגוריה:ילידי 1820
קטגוריה:נפטרים ב-1900
אווה בלתזר

**אווה בלתזר** (בקטלאנית: **Eva Baltasar i Sardà**, נולדה ב-26 באוגוסט 1978) היא משוררת וסופרת הכותבת בקטלאנית. בעלת תואר ראשון בפדגוגיה מאוניברסיטת ברצלונה.

פרסמה מעל לעשרה ספרי שירה, שזכו בפרסים ספרותיים רבים, ביניהם פרס עמותת Òmnium Cultural ופרס מטעם מועצת מיורקה. כמו כן כתבה מספר רומנים. הרומן הראשון של בלתזר, "פרמפרוסט", זכה בפרס ספרותי בקטלוניה, והרומן "בולדר" (בתרגומו לאנגלית) היה מועמד לפרס בוקר בשנת 2023.

ספריה תורגמו לשפות רבות, בהן ספרדית, אנגלית, איטלקית ועברית.

## יצירתה
הרומנים "פרמפרוסט", "בולדר" ו"ממותה" מהווים סוג של טרילוגיה או טריפטיכון, המסופרים מפי גיבורה שהיא "אאוטסיידרית מושלמת", לסבית, תמהונית ובעלת עוררות מינית גבוהה. שלושת הספרים עוסקים בהולדה, כל אחד מהם בזווית אחרת.
 
בביקורת על "בולדר" נכתב שהוא "מתפקע מברק וממקוריות", וכי "מטורף שספר עדיין יכול להפתיע ככה".

## ביבליוגרפיה
;רומנים:
* **נתיב הפרחים**, 2012
* **פרמפרוסט**, 2018
* **בולדר**, 2020, ראה אור בעברית בלוקוס הוצאת ספרים
* **ממותה**, 2022, ראה אור בעברית בלוקוס הוצאת ספרים
* **שקיעה והתלהבות**, 2024
* **דגים**, 2026

בנוסף לרומנים פרסמה בלתזר 11 ספרי שירה בקטלאנית.

## קישורים חיצוניים

 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרות קטלאניות
קטגוריה:משוררות קטלאניות
אנדרטה לזכר קורבנות אי-הצדק של השואה

ממוזער|האנדרטה, משמאל לימין ומלמעלה למטה: עמוד האנדרטה, לוחית הקדשה, תמונת האנדרטה (תמונה אווירית של אושוויץ), עמוד האנדרטה מקרוב
**אנדרטה לזכר קורבנות אי-הצדק של השואה** (באנגלית: **Memorial to Victims of the Injustice of the Holocaust**) היא אנדרטת פסל לזכר השואה אשר עוצבה על ידי האמנית היהודייה-אמריקאית הרייט פייגנבאום בשנות ה-80. האנדרטה שוכנת בסמוך לבית המשפט לערעורים של מדינת ניו יורק בשדרות מדיסון, ניו יורק, ארצות הברית.

## רקע
[ממוזער|תמונה אווירית של מחנה הריכוז וההשמדה [אושוויץ אשר נמצאת על גבי האנדרטה]]
במהלך שנות ה-80, נשיא בית המשפט פרנסיס ט. ופקיד בית המשפט הרולד ג'. ריינולדס קידמו את הרעיון של הקמת אנדרטת זיכרון לשואה בסמוך לבית המשפט לערעורים של מדינת ניו יורק. השופטים האמינו שהאנדרטה יכולה לקדם מודעות למעשי השואה ולהוריד את האדישות לאירועים היסטוריים אלו. בעקבות כך, ועדה פרטית של עורכי דין גייסה 200,000 דולר למימון האנדרטה. בשנת 1988, האמנית פייגנבאום זכתה בתחרות לעיצוב האנדרטה, הצעתה הייתה להוסיף תמונה אווירית של מחנה הריכוז וההשמדה אושוויץ מ-25 באוגוסט 1944.

## האנדרטה
האנדרטה מחולקת ל-5 צדדים המתנשאים לגובה של 8.2 מטרים וגובה כלל האנדרטה הוא 11.5 מטרים. גילופי להבות נראים בצדדי האנדרטה כתזכורת ללהבות בתאי הגזים במחנה ההשמדה אושוויץ. הלהבות נושבות לכיוון סמל בית המשפט. על הבסיס שמתחת לתבליט יש להבה ענקית המשתרעת מתחת לפני הקרקע כתזכורת אחרונה לקברי המתים באושוויץ. המילים "אדישות לעוול היא השער לגיהנום" חרוטות סביב האנדרטה.

## התמונה
פייגנבאום צירפה תמונה של מחנה הריכוז וההשמדה אושוויץ מ-25 באוגוסט 1944 ובשנות ה-90 אמר בראיון לניו יורקר: "כיהודיה שחי בזמן הזה, בזמן שיש עוד שורדי שואה, לעשות אמנות שואה זה קשה. (...) העבודה הזאת נעשתה על ידי מישהי שלא הייתה בשואה, אני צריכה להיות נאמנה לזה, אבל אז ראיתי את התמונה של המחנה מ-1944 והחלטתי שאני משתמשת בה. יש בה מסתוריות מסוימת, הצילום האווירי גורם לתמונה להיראות מעורפלת. אם הייתי שם, והייתי רואה את המחנה הזה כמו שהוא היום, אולי המסתוריות הזאת הייתה נעלמת".

## הערות שוליים

קטגוריה:מנהטן: פסלים
קטגוריה:ניו יורק: פסלים
קטגוריה:זיכרון השואה
סרגיי טראקנוב

**סרגיי טראקנוב** (ברוסית: **Сергей Николаевич Тараканов**; נולד ב-25 באפריל 1958) הוא כדורסלן עבר סובייטי. הוא שיחק בעמדות הסמול פורוורד והפאוור פורוורד. עם נבחרת ברית המועצות בכדורסל זכה במדליית זהב באולימפיאדת סיאול 1988, וכן זכה במדליות באליפות העולם בכדורסל וביורובסקט.

בשנת 2021 נכלל בהיכל התהילה של פיב"א.

## ביוגרפיה
סרגיי טראקנוב נולד בעיר לודיינוי פולה שבמחוז לנינגרד בשנת 1958. בשנת 1963 המשפחה עברה לקרסנויארסק. בעיר זו הוא התחיל להתאמן בכדורסל. לאור היכולתו ילד הועבר לפנימיה לקשרונות צעירים בלנינגרד.

בשנת 1975 הוא התחיל לשחק בקבוצת בוגרים של ספרטק לנינגרד. במקביל החל ללמוד הנדסה, אך כעבור שנתיים עבר למכון לספורט אותו סיים בשנת 1979 עם הסכמה למאמן.

בשנים 1979-1990 טראקנוב שיחק בצסק"א מוסקבה. בתקופה זו הוא זכה באליפות הליגה שבע פעמים.

בשנת 1990 קיבל אישור משלטונות ברית המועצות לשחק מחוץ לגבולות המדינה. הוא שיחק בריזן לודוויגסבורג ובלייז' באסקט. פרש ממשחק בשנת 1992.

במסגרת נבחרת ברית המועצות בכדורסל, היה חלק מהנבחרת שזכתה באליפות אירופה בכדורסל 1979, אליפות אירופה בכדורסל 1981 ואליפות אירופה בכדורסל 1985.
באליפות העולם בכדורסל השתתף פעמיים וזכה בשתי מדליות כסף.

באולימפיאדת סיאול 1988 זכה במדליית זהב זאת בנוסף למדליית ארד שקיבל מוסקבה 1980

טראקנוב היה חבר בסגל הנבחרת באליפות העולם בכדורסל 1982 וזכה במדליית זהב. בשנת 1986 זכה במדליית כסף.

טראקנוב שיחק במדי הנבחרת 424 משחקים.

לאחר פרישתו ממשחק הוא נותר בבלגיה ונכנס לעסקיםץ הוא חזר לרוסיה בשנת 2002. טראקנות המשיך בעסקים, היה סוכן שחקנים ופרשן ספורט.

בשנת 2021 נכלל בהיכל התהילה של פיב"א.

הטקסט שכתבת טוב מאוד, אבל יש בו כמה שגיאות ניסוח, כפילויות וטעויות קטנות. הנה פירוט ההבדלים והתיקונים המרכזיים:

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה 
* נתונים מאתר תהילה של פיב"א

קטגוריה:כדורסלנים סובייטים
קטגוריה:מעוטרי עיטור הידידות (רוסיה)
קטגוריה:מעוטרי עיטור הידידות בין העמים
קטגוריה:אלופים אולימפיים סובייטים: כדורסל
קטגוריה:כדורסלנים באולימפיאדת סיאול (1988)
קטגוריה:כדורסלנים באולימפיאדת מוסקבה (1980)
קטגוריה:כדורסלני צסק"א מוסקבה
קטגוריה:כדורסלני ספרטק סנקט פטרבורג
קטגוריה:כדורסלני פנאתינאיקוס
קטגוריה:עיתוני ספורט
קטגוריה:ילידי 1958
אנדרטת השואה של נברסקה

**אנדרטת השואה של נברסקה** (באנגלית: **Nebraska Holocaust Memorial**) נמצאת בבית הקברות ויוקה בלינקולן שבנברסקה, ארצות הברית. היא נחנכה ב-15 באפריל 2007 ומשמשת לזיכרון ולחינוך. אנדרטה זו מוקדשת לגברים, לנשים ולילדים שנרצחו בשואה על ידי גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה. האנדרטה חולקת כבוד גם לניצולי השואה ולמשחררי המחנות.

האנדרטה לא עשתה שימוש בכספי מדינה להקמתה. כמעט 1,000 תורמים תרמו להקמת האנדרטה ולתוכניות החינוך.

בתוך האנדרטה ישנו מערך של אבנים המקיפות את מונומנט "כוכב הזיכרון" (באנגלית: Star of Remembrance). אבנים אלו מייצגות את 11 מיליון האנשים שנרצחו על ידי הנאצים ובעלי בריתם. בתוך "ים האבנים" (באנגלית: Sea of Stones) ישנן לבנים שעליהן חרוטים שמותיהם של אנשים שנרצחו בשואה. חלקים אחרים של האנדרטה כוללים את קיר הזיכרון עם תמונות מתקופת השואה, וגן פרפרים לזכר מיליון וחצי הילדים שנרצחו בשואה.

נברסקה בחרה למקם את האנדרטה בבית הקברות הזה משום שהוא בית הקברות המדינתי היחיד בארצות הברית, ועל אף שהוא ממוקם בלינקולן, נברסקה, הוא מייצג את המדינה כולה. עשירים, עניים, מפורסמים וידועים לשמצה שנהרגו בכל מלחמות האומה (כולל מלחמת האזרחים האמריקנית), כמו גם עבדים משוחררים, קבורים בויוקה.

## כוכב הזיכרון
מונומנט כוכב הזיכרון מתנשא לגובה של 16 רגל (4.9 מטרים) ומורכב משתי מסגרות משולשות היוצרות כוכב תלת-ממדי. התמונות המופיעות עליו מייצגות בידוד, גירוש והשמדה - שלושת השלבים של מלחמת הנאצים נגד האנושות.

צלע 1 מתארת אנשים מכל קבוצות הגיל והמעמדות החברתיים ברחבי אירופה, ומייצגת את התקופה שלפני השואה. צלע 2 מציגה תמונות של מספר אנשים ההולכות ודוהות, כייצוג ללקיחתם בכוח מחיי היומיום שלהם. צלע 3 מתארת את דהייתן של כל התמונות, ומייצגת את אובדן חייהם של מעל ל-11 מיליון בני אדם.

## גן הפרפרים
הלבנים בגן הפרפרים ובחזית טריבונות הבטון שעליהן חרוטים שמות, מייצגות את שמות התורמים שתרמו לפחות 100 דולר לאנדרטה ולתוכניות החינוך הקשורות אליה. בתי ספר רבים מבקרים באנדרטה וחלקם רכשו לבנים. התקווה היא שכל חטיבות הביניים ובתי הספר התיכוניים בנברסקה ירכשו בסופו של דבר לבנים בגן כדי להפגין תמיכה.

## פרסים
בשנת 2011 קיבל מוזיאון השואה של נברסקה את פרס הכוכב העולה מטעם קרן הקרקעות של נברסקה ביום הזיכרון לשואה ולגבורה, שחל בארצות הברית ב-1 במאי.

## גלריה

קובץ:Nebraska_Holocaust_MemorialMemorial.jpg|טקסט=Wall of Remembrance| קיר הזיכרון
קובץ:Nebraska_Holocaust_Memorial_3.jpg|טקסט=Initial Donors| התורמים הראשוניים
קובץ:Nebraska_Holocaust_Memorial,_Sea_of_Stones.jpg|טקסט=Sea of Stones| ים האבנים


## קישורים חיצוניים


* 


## הערות שוליים

קטגוריה:זיכרון השואה
קטגוריה:נברסקה: היסטוריה
קטגוריה:ארצות הברית: אנדרטאות להנצחת השואה
ניקוי מוות שוודי

ממוזער|ניקוי מוות שוודי
**ניקוי מוות שוודי** (בשוודית: **döstädning**) היא שיטת פינוי וחיטוי המקובלת באופן היסטורי בשוודיה. זוהי פרקטיקה המשתייכת לנוהגי החיים הפשוטים, והיא מעודדת אנשים להיפטר מחפצים לפני המוות כדי לחסוך מיקיריהם את הצורך לנהל את פינוים. הפרקטיקה פופולרית בארצות הברית, וזכתה לשבחים כמעשית ומספקת, אך גם לביקורת.

המונח זכה לפופולריות בזכות הספר "האמנות העדינה של ניקוי מוות שוודי", מאת הסופרת השוודית מרגרטה מגנוסון (Margareta Magnusson). מגנוסון, שמתה ב-12 במרץ 2026, תיארה את הפרקטיקה הזו של סידור וסילוק כמשהו שצריך לעשות "כאשר אתה חושב שהזמן מתקרב עבורך לעזוב את כדור הארץ".

## קישורים חיצוניים
* כתבה על ניקוי מוות שוודי ב-ynet, מאת לימור גל, 30.03.26

## הערות שוליים

קטגוריה:המוות בתרבות ובאמנות
קטגוריה:חיים פשוטים
איגוד ההיאבקות העולמי

**איגוד ההיאבקות העולמי** (באנגלית: **United World Wrestling**; בקיצור: **UWW**) הוא גוף ספורט מנהלי בין-לאומי האחראי על פעילויות ספורט בתחום ההיאבקות. הגוף מפקח על אליפות העולם בהיאבקות  ובמשחקים האולימפיים. הגוף אחראי על פעילויות היאבקות בסגנון גרקו-רומני, פריסטייל, גראפלינג ועוד. האירוע העיקרי שהאיגוד מפקח עליו הוא אליפות העולם בהיאבקות. האיגוד מנהל תתי ארגונים במעל ל-150 מדינות בעולם. מטה הארגון שוכן בקורסייה-סור-ואווה  שבסמוך ללוזאן, שווייץ.

## היסטוריה
איגוד ההיאבקות העולמי הוקם בסטוקהולם, שוודיה, ב-1921 תחת השם התאחדות ההיאבקות החובבנית הבינלאומית (באנגלית: International Amateur Wrestling Federation, בקיצור: IAWF). השם הנוכחי של הארגון נקבע בספטמבר 2014.

## דיסציפלינות
נכון לשנת 2016, איגוד ההיאבקות העולמי מקיים פעילויות היאבקות בכמה דיסציפלינות שונות:

סגנונות אולימפיים:
* היאבקות גרקו-רומנית
* היאבקות פריסטייל

סגנונות נוספים:
* גראפלינג
* היאבקות חוף
* פאנקרטיון

סגנונות מסורתיים:
* היאבקות סנגלית
* היאבקות חגורות
* היאבקות פהלוונית

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ארגוני ספורט בין-לאומיים
קטגוריה:פדרציות ספורט
אוניברסיטת דרום פלורידה

**אוניברסיטת דרום פלורידה** (באנגלית: **University of South Florida**; בקיצור: **USF**) היא אוניברסיטת מחקר ציבורית השוכנת בטמפה, פלורידה, ארצות הברית, אך גם מנהלת קמפוסים נוספים בערים סרסוטה וסיינט פיטרסברג שבפלורידה. האוניברסיטה היא אחת מ-12 האוניברסיטאות של מערכת אוניברסיטת המדינה של פלורידה  (SUSF). באוניברסיטה 14 מכללות ולמעלה מ-240 מסלולים לתואר ראשון, לתואר שני ולתואר דוקטור. אוניברסיטת דרום פלורידה מוגדרת כאוניברסיטת R1 בעלת "פעילות מחקרית גבוהה מאוד" והיא מוכרת על ידי איגוד המכללות ובתי ספר הדרומיים  (SACS). האוניברסיטה חברה באיגוד האוניברסיטאות האמריקניות (AAU), ארגון אוניברסיטאות מחקר מובילות בארצות הברית וקנדה.

אוניברסיטת דרום פלורידה היא האוניברסיטה הרביעית בגודלה בפלורידה מבחינת כמות סטודנטים. נכון לשנים 2023–2024, 48,732 סטודנטים לומדים באוניברסיטה ו-2,301 אנשי צוות מלמדים בה. נכון לשנים 2025–2026, האוניברסיטה קיבלה תקציב של 2.80 מיליארד דולר. על פי הקרן הלאומית למדע של ארצות הברית, האוניברסיטה השקיעה 578 מיליון דולר על מחקר ופיתוח ב-2019. אוניברסיטת מרכז פלורידה היא האוניברסיטה השלישית בגודלה מבחינת תקציב בפלורידה והאוניברסיטה הראשונה בפלורידה מבחינת כמות ייצור פטנטים.

## היסטוריה
האוניברסיטה הוקמה ב-18 בדצמבר 1956 אך קיבלה את שמה רק ב-1960. ב-16 ביולי 1957, האוניברסיטה החלה להיבנות באזור שבו שכן שדה התעופה הצבאי הילסבורו  במהלך מלחמת העולם השנייה. תחילה האוניברסיטה הייתה לכניסה של לבנים בלבד. הסטודנט האפרו-אמריקאי הראשון שלמד באוניברסיטה היה ארנסט בוגר ב-1961.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

דרום פלורידה
דרום פלורידה
קרן דותן

**קרן דותן** (נולדה ב-1976) היא מבקרת ספרות וחוקרת ספרות ישראלית.

## ביוגרפיה
דותן נולדה בשנת 1976 בבאר שבע. היא נינתו של הרב והמקובל ציון ביתאן.

דותן קיבלה את תואר הדוקטור מאוניברסיטת ניו יורק. עבודת הדוקטורט שלה עסקה בספרות עברית מזרחית בארץ-ישראל בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20. היא לימדה באוניברסיטת תל אביב, אוניברסיטת ניו יורק, מכללת ספיר, האוניברסיטה הפתוחה ועוד, השתתפה כעמיתת פוסט-דוקטורט בתוכנית של המרכז למחקרי יהדות מתקדמים בפילדלפיה ושימשה עורכת בכתב העת "מטעם" ובסדרת העיון של הוצאת הקיבוץ המאוחד.

מאז שנת 2006 היא מפרסמת ביקורות ספרות, מסות ומאמרים בתחום הספרות והתרבות ב"הארץ", "ישראל היום", "ynet", "הזמן הזה", "גרנטה בעברית", "שיחה מקומית" ועוד.

דותן היא אם לשתי בנות, מתגוררת בתל אביב.

## ספריה
* **צורה עושה צורה: סופרים מזרחים בספרות העברית בארץ-ישראל במפנה המאה ה-20**, הוצאת פרדס ומשגב ירושלים, 2022
* חן שטרס וקרן דותן (עורכות), **יופיים של המנוצחים: ביקורת ומחקר על יצירתו של יהושע קנז**, הוצאת עם עובד, 2017

## קישורים חיצוניים
* הבלוג של קרן דותן
* רשימות של קרן דותן בהארץ
* רשימות של קרן דותן בישראל היום
* מידע על קרן דותן בספריה הלאומית

### ממאמריה
* על הכלכלה של כתיבת ביקורות הספרים, תלם
* ומה אם ביקורת לא תהיה, כתב העת פנס, גליון 50
* שנאה עצמית 2.0, הזמן הזה
* אשמה קולקטיבית היא הרסנית. אז מה עושים עם רגשי האשמה? שיחה מקומית
* על אוטופיקשן: אוטוביוגרפיה בעידן של פוסט אמת, תיאוריה וביקורת, מכון ון ליר

### על כתיבתה
* יותם ראובני, הניצחון הגדול של יהושע קנז, הארץ, 22 במרץ 2017
* מיה סלע ויובל אביבי, תוכנית לא-סיכום לסיכום העשור בביקורת, ראיון בתוכנית ״מה שכרוך״, כאן תרבות, 31 בדצמבר 2019
* רן יגיל, יצירות שכוחות ששווה תמיד לחזור אליהן, באתר סלונט, 9 במאי 2023
* ישראל ברטל, השכלה עברית בחברון והקול המזרחי, הארץ, 26 בנובמבר 2025
* צליל אברהם, על כלכלת ביקורת הספרים, ראיון בתוכנית ״יום יום״, כאן 11, 24 בנובמבר 2025

## הערות שוליים

קטגוריה:מבקרי ספרות ישראליםקטגוריה:מבקרי ספרות
קטגוריה:חוקרי ספרות ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1976
יונתן הולנדר

**יונתן הולנדר** (נולד ב-18 באוגוסט 2004) הידוע בשם ערוץ היוטיוב שלו **יונתן פריזי** (**Freezy**), הוא יוטיובר, גיימר, יוצר תוכן, ואושיית רשת ישראלי. נכון למרץ 2026 יש לשני ערוצי היוטיוב שלו 610 אלף רשומים ולחשבון הטיקטוק כ-119 אלף עוקבים. ב-2020 הגיע למאה אלף מנויים ביוטיוב וקיבל את כפתור הכסף של יוטיוב.

## ביוגרפיה
הולנדר נולד וגדל ברמת גן, והתחנך בתיכון בליך שבעיר. הולנדר החל את פעילותו ביוטיוב ב-19 באוקטובר 2013, ופתח את הערוץ שלו בשם "Freezy" (פריזי). מקור הכינוי כאשר בהיותו תלמיד, הולנדר כתב במחברתו צירופי אותיות שונים במטרה למצוא כינוי לפעילותו. לאחר שבחר ב-FRZ הוסיף להם סיומת קולית שהפכה לשם המזוהה איתו.

עיקר הסרטונים שהעלה לערוץ בתחילת דרכו עסקו במשחקי הווידאו קלאש רויאל, בשנת 2018, החל להעלות בערוצו ולוגים שעסקו במשחק הווידאו, פורטנייט.

במהלך שנות פעילות הערוץ, החליט הולנדר על שינוי סגנון תוכן שהעלה. מתוך שאיפה לצמצם את התלות במגמות חולפות בעולם הגיימינג, החל הולנדר ליצור תוכן וולוגים (vlogs) בידורי לצד סרטוני הגיימינג.

ב-2021 היה הולנדר מועמד פרסי נבחרי השנה של פרוגי לקטגוריית גיימר השנה.

ב-2022 השתתף הולנדר במופע הפורטנייט הראשון בישראל שהתקיים בהיכל הטוטו חולון לצד גיימרים ויוטיוברים נוספים.

באפריל 2023 התגייס הולנדר לצה״ל ושובץ בחיל משאבי האנוש. במסגרת תפקידו עסק ביצירת תוכן דיגיטלי, ויצר סרטונים עבור ערוצי הטיקטוק והאינסטגרם הרשמיים של החיל. בדצמבר 2025 סיים את שירותו והשתחרר מצה״ל.

עם התרחבות קהל היעד והיווצרות קהלים בעלי תחומי עניין שונים, החליט הולנדר לפתוח ערוץ יוטיוב ייעודי נוסף תחת השם ״פריזי״ המקודש באופן בלעדי לתחום הגיימינג, במטרה להפריד בין התוכן הבידורי לתוכן הגיימינג.

ב-2024 השתתף הולנדר בפרויקט של יוטיוב ישראל "זיכרון ביחד ביוטיוב". במסגרת הפרויקט, הוא נפגש עם שורד שואה במטרה להנגיש את זיכרון השואה לדור צעיר. בפרויקט הוא לימד שורד השואה לשחק ברול סטארס, תוך כדי שהוא מספר את הסיפור שלו.

באותו שנה, בנוסף לפעילותו כיוטיובר ויוצר תוכן, הולנדר הוזמן להרצות בכנס השיווק לנוער ״הדור הנכון״ מטעם איגוד השיווק הישראלי על ניהול מותג אישי ובבניית קהילת יוטיוב .

בדצמבר 2024, השתתף הולנדר באליפות ישראל הראשונה ב-ROBLOX, אירוע גיימינג שנערך בהיכל מנורה מבטחים. במסגרת האירוע, במסגרת האירוע, הופיע הולנדר לצד דה כהן ויוצרי תוכן נוספים בקהילת הגיימינג, שהיתחרו זה בזה מול אלפי צופים בזמן אמת במשחקים הפופולריים ביותר בפלטפורמה.

ביולי 2025, הנחה הולנדר לצד היוצר נועם פירוז את מופע הגיימינג ShowDown, בהיכל מנורה מבטחים. במסגרת האירוע, התחרו שלוש נבחרות של משחקי וידיאו הפופולריים: פורטנייט, ברואל סטארס ומיינקראפט מול צופים רבים.

בפברואר 2026, השתתף הולנדר בקמפיין משרד החינוך לקידום לקידום מקצועות ה-STEM והבינה המלאכותית ״ישראל ריאלית״ בבתי הספר אותה הציג בסרטון בערוצו.

במרץ 2026, דורג הולנדר בנבחרת 21 הצעירים המשפיעים בישראל עד גיל 21 של "מעריב לנוער".

באפריל 2026, הולנדר ישתתף במופע הגיימינג "מנורה באטל" בהנחייתו של היוטיובר ויוצר התוכן עידן תלם בו יתחרו נבחרות של שלושה משחקי מחשב מובילים וזאת מול אלפי צופים.

## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יוטיוברים ישראלים
קטגוריה:כוכבי רשת ישראלים
קטגוריה:רמת גן: אישים
קטגוריה:בוגרי תיכון בליך
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-2004
כאזרון

**כאזרון** (בפרסית: **كازرون**) היא עיר בצפון מערב פרובינציית פארס באיראן ומרכז מחוז כאזרון. לעיר היסטוריה עתיקה, מונומנטים עתיקים והיסטוריים, ואתרי תיירות רבים. קאזרון היא העיר הגדולה והמאוכלסת ביותר במערב פרובינציית פארס.

במפקד האוכלוסין והדיור הכללי בשנת 2016, מנתה אוכלוסיית העיר כאזרון, ללא פרווריה, 96,683 איש, ואוכלוסיית מחוז כאזרון מנתה 211,341 איש.

## היסטוריה

לפני האסלאם, העיר בישאפור הייתה אחת מבירות האימפריה הסאסאנית ומרכז האזור הנוכחי של כאזרון. כאשר היא נהרסה על ידי הפולשים הערבים המוסלמים, תושביה הפרסיים היגרו לעיר כאזרון.

המיתולוגיה הפרסית מייחסת את ייסוד העיר כאזרון לשושלת פישדד ולתחמורים, לפני יותר מ-7,500 שנה. תיאורים היסטוריים מספרים גם על התרחבות העיר על ידי שאפור הראשון וקבאד הראשון, שני מלכים סאסניים.

תושבי אזורי כאזרון ושאפור מרדו בח'ליפות ראשידון והכריזו על עצמאותם לאחר הכיבוש הערבי של האזור. המרד, בראשות אציל סאסאני, דוכא בקשיחות.

העיר העתיקה בישאפור, טאנג-א צ'וגאן ומערת שאפור שליד כאזרון, נמנים עם אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו. בנוסף, אזור המוגן ארז'אן ופרישאן ליד כאזרון נרשם כאחד מאתרי המורשת הטבעית של איראן ברשימת המורשת העולמית של אונסק"ו.

תושבי כאזרון נותרו מאמינים בדת הזורואסטרית עד המאה ה-10. עם זאת, לאחר ייסוד הסופיזם כאזרון (מורשדייה) על ידי אבו אסחאק מכאזרון, רוב תושבי העיר התאסלמו.

הסופיזם הכאזרון, שמרכזו בעיר כאזרון, התפשט למדינות כמו הודו, סין והאימפריה העות'מאנית במאות שלאחר מכן, והביא לעיר תהילה ושגשוג כלכלי.

עיר זו הייתה מקום הולדתם של מדענים פרסיים רבים, משוררים, סופים, סוחרים ודמויות פרסיות גדולות אחרות, והיא זכורה כאחד ממרכזי הציוויליזציה, התרבות והידע הפרסיים.

שפתם של תושבי כאזרון היא פרסית עם דיאלקט כאזרוני.

כלכלת כאזרון מבוססת על מסחר, תחבורה, מקצועות שירות, חקלאות ותעשייה.

## גלריית תמונות

Tomb_of_Abu_Ishaq_Kazeruni_2.jpg|ממוזער|קבר אבו אסחאק מכאזרון
Tahmurath-Lawrie-Highsmith.jpeg|ממוזער|192x192 פיקסלים|תבליט טהמוראס בספרייה הלאומית של אמריקה – וושינגטון די.סי.
Omar_bin_Ahmad_Al_Kazaruni's_Tomb_in_the_Jami_Masjid,_Khambhat_(Cambay).jpg|שמאל|ממוזער|204x204 פיקסלים|קברו של עומר כאזרוני, אחד הסופים של כאזרונייה סופיזם, אשר נבנה עבורו על ידי מוחמד בן טוגלוק, סולטן דלהי במאה ה-14 לספירה


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו
קטגוריה:איראן: ערים
לא לריב (סדרת טלוויזיה)

"**לא לריב**" היא סדרת דרמה-קומית ישראלית שנוצרה על ידי התסריטאים והיוצרים גור קורן וארז דריגס עבור תאגיד השידור הישראלי כאן 11. הסדרה, שצילומיה החלו בקיץ 2025, מתמקדת במערכות יחסים בין-אישיות מורכבות על רקע תהליכים חברתיים וכלכליים בישראל המודרנית.

הסדרה מבוססת על ההצגה המקורית שכתבו השניים "לא לריב" (ההצגה) שהוצגה במהלך הקורונה בתיאטרון הקאמרי בתל אביב.

## רקע והפקה
הסדרה ממשיכה את הקו האמנותי של גור קורן, המשלב כתיבה שנונה עם עיסוק בנושאים חברתיים רגישים. התסריט נכתב בשיתוף עם ארז דריגס (יוצר "חזרות"), והוא בוחן את הניסיונות של גיבוריו לשמר קשרים אנושיים בתוך מציאות מאתגרת ורוויית קונפליקטים.

## עלילה
העלילה עוקבת אחר קבוצת דמויות המנווטות בין משברים אישיים, זוגיים וכלכליים. הסדרה משלבת הומור יומיומי עם רגעי דרמה נוקבים, ומציבה את הדמויות בפני דילמות מוסריות וחברתיות המאפיינות את התקופה.

הסדרה החדשה מתמקדת בשלושה אחים באמצע החיים, שנאלצים להתמודד עם צוואה מפתיעה במיוחד אביהם המנוח הוריש את דירתו לנערת ליווי. מאבק ירושה, מתחים משפחתיים והרבה דרמה עם הומור שחור צפויים ללוות את הסיפור.

## צוות השחקנים
הסדרה כוללת צוות שחקנים המשלב דמויות בולטות בתרבות הישראלית לצד כישרונות צעירים:
* עפר שכטר
* שי אביבי
* יעל שרוני
* נטע אורבך
* אורי דרוקמן
* נועם קודינסקי
* טלאור זיידל
* דוריס נמני
* כינרת לימוני
* גור קורן

## לקריאה נוספת
* מערכת כאן, **לוח שידורי הדרמה לשנת 2025-2026**, הוצאת תאגיד השידור הישראלי, 2025

## הערות שוליים

2026 מרץ
קטגוריה:כאן 11: תוכניות וסדרות
חרב סטלינגרד

ממוזער|חרב סטילנגרד בתצוגה מוזיאונית

**חרב סטלינגרד** (ברוסית: **Меч Сталингра́да**) היא חרב טקסית ארוכת מצופה בתכשיטים שעוצבה במיוחד בהוראתו של ג'ורג' השישי, מלך הממלכה המאוחדת כאות הוקרה מהעם הבריטי למגינים הסובייטים של העיר במהלך קרב סטלינגרד. ב-29 בנובמבר 1943, החרב ניתנה לשליט ברית המועצות, יוסיף סטלין על ידי ראש ממשלת בריטניה, וינסטון צ'רצ'יל בטקס במהלך ועידת טהראן, בנוכחות נשיא ארצות הברית, פרנקלין דלאנו רוזוולט.

## תיאור וייצור
החרב היא חרב דו-ידנית באורך של כארבעה מטרים בצבע כסף מלא. הכתובת החרוטה בחומצה ברוסית ובאנגלית נכתבת:[

ידית האחיזה כרוכה בחוט זהב 18 קראט, ובראשה הייתה פומל עשויה מקוורץ. כל אחד מקצוות המגן שאורכו כ-25 ס"מ עוצב בצורת ראש נמר ומעוטר בציפוי זהב חלקי. הלהב הדו־צדדי שהיה באורך של למעלה מ-90 ס"מ היה בעל חתך עדשתי ונחשל בעבודת יד מפלדה. הנדן יוצר מעור כבש פרסי צבוע בצבע ארגמן והיה בעל ציפוי כסף מוזהב, עם חמישה עיטורי כסף ושלושה אודמים המשובצים בכוכבי זהב.

העיצוב של החרב נענשה על ידי מכון לאמנויות יפות שפעל תחת אוניברסיטת אוקספורד, ואושר על ידי המלך ג'ורג' השישי עצמו. ועדה של תשעה אומנים מומחים פיקחה על ביצוע העבודות. הנוסח ברוסית אושר תחת פיקוחו של אליס מינס. חברת וילקינסון סורד הייתה מעורבת בייצור החרב.

## הצגת החרב
[ממוזער|הצגת החרב בפני מנהיג [ברית המועצות, יוסיף סטלין במהלך ועידת טהראן]]
ההצגה הרשמית של החרב נעשתה בזמן ששלושת המנהיגים של בעלות הברית נפגשו באיראן כחלק מוועידת טהרן בנובמבר 1943, שם נקבעו התוכניות הסופיות לפלישה לנורמנדי.

לאחר עיכוב של שלוש שעות התכנסו המנהיגים והמשלחות שלהם בחדר הישיבות הגדול של השגרירות כשמשמר כבוד בריטי וסובייטי משני צידי האולם. וינסטון צ'רצ'יל נכנס כשהוא לבוש במדי הקומודור הכחולים של חיל האוויר המלכותי שלו, ולהקה צבאית סובייטית ניגנה את המנוני המדינות - "אלוהים נצור את המלך" ו"האינטרנציונל". צ'רצ'יל לקח את החרב מקצין בריטי, פנה אל סטלין והכריז: "אני מתכבד להציג את חרב הכבוד הזו כאות הוקרה לעם הבריטי". סטלין נישק את הנדן והודה בשקט לבריטים. לאחר מכן הציע האחרון את החרב לעיונו של נשיא ארצות הברית, פרנקלין דלאנו רוזוולט, שישב בסמוך אליהם. רוזוולט שלף את הלהב, הרים אותו ואמר על תושבי העיר סטלינגרד: "באמת היו להם לבבות מפלדה" (ברוסית, שמו של סטלין דומה ל"איש הפלדה"). החרב הוחזרה לנדן על ידי צ'רצ'יל או סטלין. בסיום הטקס, סטלין מסר אותה במפתיע לאחד מעמיתיו הוותיקים והנאמנים, המרשל קלימנט וורושילוב. נראה כי וורושילוב הופתע, החזיק את החרב בצורה לא נכונה, והיא החליקה ונפלה. יש מחלוקת בין העדים אם החרב פגעה ברגלו של וורושילוב, נקשה על הרצפה, או שנתפסה בזמן והוחזרה לנדן בצורה מיומנת.
## קישורים חיצונים

## הערות שוליים

קטגוריה:קרב סטלינגרד
קטגוריה:יחסי ברית המועצות – הממלכה המאוחדת
הגדת סינסינטי השנייה

**הגדת סינסינטי השנייה** (באנגלית: **The Second Cincinnati Haggadah**) היא הגדה של פסח מאוירת, שנכתבה ואוירה בשנת ה'תע"ז (1716–1717) על ידי הסופר והאמן משה לייב בן וולף מטרביטש (במחוז מוראביה, כיום בצ'כיה). היא נחשבת לאחת הדוגמאות הבולטות של "תחיית כתבי היד" בקרב יהדות מרכז אירופה במאה ה-18, ושמורה כיום באוסף ההיברו יוניון קולג' בסינסינטי.

## רקע היסטורי
ההגדה היא כתב יד מקורי, בתקופה שבה הדפוס כבר היה קיים, והגדות מודפסות כבר היו זמינות. בניגוד להגדות מודפסות אלה, הגדת סינסינטי השנייה היא יצירה חד פעמית, המעידה על המשך קיומה של מסורת כתבי יד יוקרתיים גם בעידן הדפוס. ההגדה, שהוזמנה על ידי משפחה יהודית אמידה, נכתבה בכתב יד ייחודי ואויירה על ידי האמן משה לייב מטרביטש, מחשובי הסופרים-אמנים היהודיים של התקופה.

בקהילות אשכנז ומרכז אירופה בתקופה זו התקיימה שכבה של יהודים משכילים ואמידים יחסית, אשר ביקשו לשלב בין מסורת דתית לבין אסתטיקה תרבותית אירופית. הזמנת הגדה מאוירת ומפוארת, בכתב יד מקורי על גבי קלף, שימשה לא רק לצורכי פולחן, אלא גם כסמל סטטוס וכביטוי לזהות תרבותית. ההגדה נועדה ככל הנראה לשימוש במסגרת סדר פסח משפחתי, ולא לצרכים ציבוריים (כגון בית כנסת). האיורים הרבים מצביעים גם על תפקיד חינוכי, סיוע בהעברת סיפור יציאת מצרים לדורות הצעירים. בדומה להגדות מאוירות אחרות, ניתן להניח כי השימוש בה היה גם טקסי וגם ייצוגי. כלומר, היא שימשה הן לקריאה בפועל והן כאובייקט יוקרתי המוצג בפני אורחים.

ההגדה הייתה במשך זמן רב באוסף פרטי, עד שנתרמה לאוסף סיפריית היברו יוניון קולג' בעיר סינסינטי, ארצות הברית. שמה ניתן לה על ידי החוקר פרנץ לנדסברגר (Franz Landsberger) במחצית המאה ה-20, כדי להבחין בינה לבין הגדת סינסינטי הראשונה מהמאה ה-15. השמורה באותו אוסף.

## מאפיינים אמנותיים
האיורים בהגדה משולבים בין קטעי הטקסט ולעיתים בשולי הדפים, בהתאם למסורת ההגדות המאוירות בכתב יד באירופה.

האיורים מושפעים באופן מובהק מתחריטי הנחושת של הגדת אמסטרדם (1712), שהייתה המודל הוויזואלי המוביל באותה עת. עם זאת, משה לייב הוסיף להם נופך אישי, צבעוניות עזה ופרטים מחיי היומיום של יהודי התקופה. ההגדה כוללת מערך עשיר של איורים מיניאטוריים המלווים את הטקסט לכל אורכו. האיורים מתארים סצנות מרכזיות מסיפור יציאת מצרים ומרכיבי הסדר.

ייחודה של ההגדה הוא בשימוש בטכניקת ציור בלתי רגילה יחסית לכתבי־יד יהודיים, יצירת מיניאטורות צבעוניות תוך שילוב של דיו לכתיבה, ושל צבעי שמן וצבעים אטומים לאיור. הטכניקה מצביעה על היכרות עם מסורות אמנותיות אירופיות רחבות יותר, מעבר למסגרת היהודית המקומית. הדמויות בהגדה אינן לבושות לפי הדימוי המקראי, אלא מאוירות בלבוש מקומי של יהדות מרכז אירופה במאה ה-18.

בין הסצנות המאוירות:
* שעבוד בני ישראל במצרים 
* משה לפני פרעה 
* עשר המכות
* יציאת מצרים וקריעת ים סוף
* ארבעת הבנים
* סעודת הסדר

האיורים משקפים שילוב בין מסורת יהודית לבין השפעות אירופיות, ובמיוחד סגנון הבארוק המאוחר. הדמויות מתוארות בלבוש אירופי בן התקופה ולא בלבוש מקראי.

## קישורים חיצוניים
* כתב היד המקוריה, בספריית היברו יוניון קולג', סינסינטי
* מאמר של פרנץ לנדברגר על הגדת סינסינטי השנייה

## הערות שוליים

סינסינטי השנייה
קטגוריה:ספרי המאה ה-18
קטגוריה:היברו יוניון קולג'