open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
טרי דיסינג'ר

**טרי גילברט דיסינג'ר** (באנגלית: **Terry Gilbert Dischinger**; 21 בנובמבר 1940 – 10 באוקטובר 2023) היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1962–1973. לאורך הקריירה נבחר 3 פעמים למשחק האולסטאר של ה-NBA, והעמיד ממוצעים כוללים של 13.8 נקודות, 5.6 ריבאונדים ו-1.8 אסיסטים למשחק.

## קריירת מכללות
דיסינג'ר נולד בעיר טרה הוט שבאינדיאנה, ובין השנים 1958–1962 למד באוניברסיטת פרדו אשר בלפאייט המערבית, אינדיאנה. בכל שלוש עונותיו בקבוצת האוניברסיטה הוביל את קלעי מחוז "Big Ten", עם ממוצעים של 26.3, 28.2 ו-30.3 נקודות למשחק, בהתאמה. בעונתו הראשונה נבחר לחמישייה השנייה של העונה בליגת המכללות, ובשתי העונות הבאות נבחר לחמישייה הראשונה של העונה (First-team All-American).

## נבחרת ארצות הברית
בשנת 1960, בהיותו סטודנט בפרדו, השתתף באולימפיאדת רומא כחבר נבחרת ארצות הברית. לאורך הטורניר ניצחה ארצות הברית את כל משחקיה בהפרש ממוצע של כ-42 נקודות, וזכתה במדליית הזהב. דיסינג'ר עצמו פתח בכל שמונת המשחקים וקלע 11.8 נקודות בממוצע למשחק, כקלעי הרביעי של הנבחרת אחרי אוסקר רוברטסון, ג'רי לוקאס וג'רי וסט. בשנת 2010 הוצגה נבחרת ארצות הברית באולימפיאדת רומא, בשלמותה, בהיכל התהילה של הכדורסל.

## קריירת משחק ב-NBA
[שמאל|ממוזער|320px|דיסינג'ר (מימין) לצד [גאס ג'ונסון, וולט בלאמי, צ'ארלס הארדנט ורוד ת'ורן]]
בדראפט ה-NBA 1962 נלקח דיסינג'ר בבחירה השמינית על ידי קבוצת שיקגו זפרס, לקראת עונתה השנייה ב-NBA. כבר בעונת הרוקי שלו נבחר להשתתף במשחק האולסטאר לאחר שרשם ממוצעים של 25.5 נקודות ו-8.0 ריבאונדים למשחק. כמו כן זכה דיסינג'ר בתואר רוקי העונה, ונבחר לחמישיית הרוקיז של העונה לצד ארבעת חברי היכל התהילה לעתיד ג'ון האבליצ'ק, צ'ט ווקר, דייב דבושר וזלמו בייטי. בעונתו השנייה, בה עברה קבוצתו לבולטימור, קלע 20.8 נקודות למשחק ונבחר בשנית למשחק האולסטאר, לצד חברו לקבוצה וולט בלאמי.

ביוני 1964 הועבר בטרייד לדטרויט פיסטונס, יחד עם רוד ת'ורן ודון קוג'יס, בתמורה לביילי האוול, דון אול ושלושה שחקנים נוספים. באותה עונה נבחר בפעם השלישית והאחרונה בקריירה להשתתף במשחק האולסטאר, לאחר שקלע 18.2 נקודות למשחק. בסיום עונתו הראשונה בדטרויט עזב את ה-NBA והתגייס לצבא ארצות הברית, בו שירת במשך כשנתיים.

בשנת 1967 חזר לדטרויט פיסטונס, במדיה שיחק ב-5 העונות הבאות. בעונת  העפיל עם דטרויט לשלב הפלייאוף, בפעם היחידה בקריירה, והודח כבר בסיבוב הראשון מול בוסטון סלטיקס (2–4). ביולי 1972 נשלח בטרייד לפורטלנד טרייל בלייזרס, וכשנה לאחר מכן פרש ממשחק.

נפטר ב-10 באוקטובר 2023.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי אינדיאנה
קטגוריה:טרה הוט (אינדיאנה): אישים
קטגוריה:אינדיאנה: כדורסלנים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת פרדו
קטגוריה:כדורסלני שיקגו זפרס
קטגוריה:כדורסלני בולטימור בולטס (1963–1973)
קטגוריה:כדורסלני דטרויט פיסטונס
קטגוריה:כדורסלני פורטלנד טרייל בלייזרס
קטגוריה:משתתפי משחק האולסטאר של ה-NBA
קטגוריה:כדורסלני נבחרת ארצות הברית
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:משתתפי אולימפיאדת רומא (1960)
קטגוריה:אלופים אולימפיים אמריקאים: כדורסל
קטגוריה:חברי היכל התהילה של כדורסל המכללות
קטגוריה:בחירות דראפט של שיקגו זפרס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1940
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2023
מתיאס וסינו

**מתיאס וסינו** (באנגלית: **Matías Vecino**; נולד ב-24 באוגוסט 1991) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדת הקשר בסלטה ויגו מהלה ליגה.
## קריירת מועדונים
וסינו נולד למשפחה בעלת שורשים איטלקיים, והוא מחזיק באזרחות איטלקית.

וסינו החל את קריירת הבוגרים שלו במדי סנטרל אספניול ב-2010, לפני שעבר לנסיונל לקראת עונת 2011/2012.

בינואר 2013 חתם וסינו בפיורנטינה, בחוזה ל-4 שנים תמורת 2.5 מיליון אירו על פי דיווחים. אף על פי כן, ההעברה עוכבה עד לחלון ההעברות של הקיץ באותה השנה.

ב-26 בספטמבר 2013 ערך וסינו את הופעת הבכורה שלו בליגה האיטלקית, ובקבוצה בכלל - בהפסד 1–2 לאינטר מילאנו. בסך הכחל בעונה זו צבר וסינו רק 6 הופעות, אחת בלבד בהרכב, מה שגרם לקבוצה לשלוח אותו להשאלה בת חצי שנה בקליארי, עם אופציית קנייה שלא מומשה לבסוף.

בעונה העוקבת הושאל וסינו לאמפולי. וסינו החל גם את עונת 2015/2016 באמפולי, אבל חזר לקבוצת האם שלו בינואר, שם ביסס את מעמדו בהרכב הראשון. במאי 2016 חתם וסינו על הארכת חוזה בפיורנטינה לחמש עונות נוספות.

ב-2 באוגוסט 2017 חתם וסינו באינטר מילאנו לחוזה של ארבע שנים תמורת 24 מיליון אירו ששולמו לפיורנטינה.

את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ערך מול קבוצתו הקודמת, פיורנטינה, ב-20 באוגוסט 2017. וסינו השלים 90 דקות באותו משחק בו ניצחה אינטר 0–3. במשחק אחרי, מול רומא, כבש וסינו את שערו הראשון במדי הקבוצה, בניצחון 1–3 בסטאדיו אולימפיקו, במה שהיווה את ניצחון החוץ הראשון של הנראזורי על רומא מזה 9 שנים. ב-20 במאי 2018 כבש וסינו את שער הניצחון של אינטר נגד לאציו, במשחק שנגמר בתוצאה 2–3 וקבע כי אינטר תחזור לליגת האלופות לאחר שש שנות היעדרות מהמפעל.

ב-1 באוגוסט 2022 חתם וסינו בלאציו לשלוש שנים.

## קריירה בינלאומית
וסינו שימש קפטן בנבחרת אורוגוואי עד גיל 20 באליפות אמריקה הדרומית לנבחרות צעירות ב-2011 ובמונדיאלטו באותה שנה. וסינו גם כבש את שער ההעפלה של הנבחרת למשחקים האולימפיים בלונדון ב-2012. ב-25 במרץ 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, במשחק נגד ברזיל. וסינו שיחק במדי הנבחרת גם במונדיאל 2018.

נכלל בסגל נבחרת אורוגוואי בטורניר מונדיאל 2022.

## תארים
;אינטר
* אליפות איטליה: 2020/2021
*הסופר קאפ האיטלקי: 2021
*גביע האיטלקי: 2021/2022

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים אורוגוואים
קטגוריה:קשרי כדורגל אורוגוואים
קטגוריה:כדורגלני נסיונל
קטגוריה:כדורגלני פיורנטינה
קטגוריה:כדורגלני קליארי
קטגוריה:כדורגלני אמפולי
קטגוריה:כדורגלני אינטר מילאנו
קטגוריה:כדורגלני לאציו
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2018
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 2019
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 2021
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2022
קטגוריה:אורוגוואים שנולדו ב-1991
טורופץ

**טורופץ** (ברוסית: **Торо́пец**) היא עיר באובלסט טבר שברוסיה.

## היסטוריה
טורופץ מוזכרת לראשונה בדיווחים היסטוריים בשנת 1074. באותה תקופה השתייכה העיירה לנסיכות סמולנסק והייתה השנייה בחשיבותה בנסיכות. באזור שנת 1167 ניתנה העיירה לנסיך נפרד, וכך נוצרה נסיכות טורופץ, שהייתה כפופה לנסיכות סמולנסק.

במאה ה-14 עברה העיירה לשליטת הדוכסות הגדולה של ליטא. בשנת 1503 הובסה הדוכסות בקרב, וטורופץ עברה לשליטת איוואן השלישי. בראשית המאה ה-17 נבזזה העיירה בידי צבא פולין ובשנת 1708, כחלק מהרפורמות המנהליות שביצע פיוטר הגדול, טורופץ הוכללה במחוז סנקט פטרבורג.

## היישוב היהודי בעיירה
בסוף המאה ה-19 ישבו בעיירה 570 יהודים. בראשית שנות העשרים של המאה העשרים התגוררו בטורופץ כ-1,400 יהודים, שהיוו יותר מעשירית אוכלוסייתה. בטורופץ פעלו בית ספר יהודי ומועדון פועלים יהודי.

בין שתי מלחמות העולם קטן מאוד מספר היהודים בעיר, ובשנת 1939 ישבו בה 500 יהודים בלבד שהיא פחות מ-4%. לאחר הפלישה הנאצית במבצע ברברוסה לברית המועצות ביוני 1941, ב-29 באוגוסט 1941 נכבשה טורופץ על ידי הנאצים. מרבית היהודים נמלטו מזרחה או גויסו לצבא האדום, אך עדיין נותרו בטורופץ כמה עשרות יהודים.

ב-20 בספטמבר 1941 רוכזו היהודים שנותרו בטורופץ, בין 60 ל-80 בני אדם, במעין גטו בבניין של מפעל הפשתן שבפרוורי העיר. הגטו חוסל בסוף שנת 1941, ותושביו הוצאו ממנו ונורו למוות בבור הריגה.

## קישורים חיצוניים

*  
* 
*
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רוסיה: ערים
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
קטגוריה:מחוז טבר
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-11
בזון

**בזון** (שם מדעי: *Microhierax*) הוא סוג של עוף דורס ממשפחת הבזיים. סוג זה נמצא בדרום מזרח אסיה. גודלם הממוצא של מיניו הוא כ-15 סנטימטרים ומשקלם הוא כ-35 גרם.

## מינים
* בזון הצווארון (*Microhierax caerulescens*)
* בזון שחור-ירך (*Microhierax fringillarius*)
* בזון בורנאו (*Microhierax latifrons*)
* בזון הפיליפינים (*Microhierax erythrogenys*)
* בזון מנומר (*Microhierax melanoleucus*)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1874
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ריצ'רד באולדר שרפ
קטגוריה:בזיים
אוניברסיטת שטוטגרט

**אוניברסיטת שטוטגרט** (בגרמנית: **Universität Stuttgart**) היא אוניברסיטה ציבורית בשטוטגרט שמדינת באדן-וירטמברג שבגרמניה. האוניברסיטה נוסדה בשנת 1829 ופועלות בה 10 פקולטות. האוניברסיטה ידועה במיוחד בשל לימודי ההנדסה והתעשייה המתקדמים שבה. מהיווסדה ועד שנת 1967 התקיימו באוניברסיטה לימודים טכניים בלבד. בשנה זו החלו ללמד באוניברסיטה גם תחומים במדעי החברה והרוח. האוניברסיטה חברה בברית TU9 ובוועידת בתי הספר האירופיים לחינוך ומחקר הנדסי מתקדם.

מבין בוגרי האוניברסיטה הידועים ניתן למנות את גוסטב באוארנפיינד, פולקר בק, גוטליב דיימלר, גרהרד ארטל וארנסט היינקל.

## פקולטות
באוניברסיטה פועלות עשר פקולטות:
* פקולטה לאדריכלות ותכנון עירוני
* פקולטה להנדסה אזרחית וסביבתית
* פקולטה לכימיה
* פקולטה להנדסת אנרגיה, תהליכים וביוטכנולוגיה
* פקולטה למדעי המחשב, הנדסת חשמל, וטכנולוגיית מידע
* פקולטה להנדסת אווירונאוטיקה וגאודזיה
* פקולטה להנדסת תכנון, הנדסת ייצור והנדסת רכב
* פקולטה למתמטיקה ופיזיקה
* פקולטה למדעי הרוח
* פקולטה לניהול, כלכלה ומדעי החברה

## דירוגים בין-לאומיים
* דירוג שאנגחאי - מקום 301–400 (2023)
* Times Higher Education - מקום 251–300 (2024)
* דירוג QS לאוניברסיטאות - מקום 312 (2024)

## קישורים חיצוניים

* 

שטוטגרט
קטגוריה:שטוטגרט: מבנים
שטוטגרט
שטוטגרט
סמיון רוזנפלד

**סמיון רוזנפלד** (10 באוקטובר 1922 – 3 ביוני 2019) היה ממשתתפי המרד בסוביבור, ומאחרוני הניצולים ממנו שנותר בחיים.

## קורות חיים

רוזנפלד נולד בטרנובקה שבאוקראינה. בילדותו למד בבית ספר יהודי ביידיש. ב-1940, במהלך מלחמת העולם השנייה, גויס לצבא האדום, ליחידת ארטילריה. ב-27 במאי 1942, בזמן שירותו, נרצחה משפחתו לצד כ-2,300 יהודים נוספים, ונקברה בקבר אחים סמוך לכפר בו גדל.

כשנה לאחר גיוסו נפצע ונפל בשבי הגרמני. הוא הופרד מהחיילים שאינם יהודים, ונשלח עם עוד 230 חיילים שבויים יהודים למחנה עבודה במינסק, שם שהה כשנתיים. בספטמבר 1943 נשלח עם עוד 80 יהודים ממינסק למחנה הריכוז וההשמדה סוביבור שבפולין. עם הגעתו למחנה טען כי הוא בעל מקצוע - נגר, וחייו ניצלו. כששאל היכן חבריו, השיב לו אחד השומרים במחנה כי עלו בעשן בארובה. הוא התקשר עם אלכסנדר פצ'רסקי, אותו הכיר עוד מהמאסר במינסק, ולקח חלק בהתקוממות האסירים במחנה ב-14 באוקטובר אותה שנה. על פי התוכנית אמור היה להרוג בגרזן את קצין ה-SS קרל פרנצל, שהיה אחד ממפקדי המחנות הפנימיים בסוביבור. הנגרייה בה עבד תוכננה להיות נקודה אסטרטגית לתחילת המרד, כיוון שצפתה לשער מחנה מספר 1. אולם פרנצל, שאמור היה להגיע לאסוף הזמנה מהנגרייה, לא הגיע לבסוף על פי התוכנית, ורוזנפלד לא הרג אותו. עם זאת, הצליחו המורדים לחסל כ-11 אנשי SS, וכ-300 אסירים הצליחו להימלט. במהלך המנוסה נפגע רוזנפלד ברגלו. ביער התפצלו הבורחים לקבוצות קטנות. לצד דב פרייברג, ברח רוזנפלד כשהוא נע ביערות לכיוון העיירה חלם, שם הצטרפו ליחידת הפרטיזנים של יוסף סרצ'וק. בשלב מסוים הסתתרה הקבוצה בסיוען של שתי נשים פולניות, עד לשחרור העיר על ידי הצבא האדום.

עם הגעת הצבא האדום, ביקש רוזנפלד להתגייס מחדש, והוצב בחטיבה 315. בינואר 1944 נפצע בקרב, אך בפברואר 1945 חזר לשירות והשתתף בקרב על ברלין. באוקטובר 1945 שב רוזנפלד לאוקראינה. רק כ-50 מבורחי המרד בסוביבור שרדו את המלחמה ורוזנפלד ביניהם. המפגש הראשון של שורדי המרד התקיים בביתו של רוזנפלד בהייבורון ב-1973, ובו פגש שוב בפצ'רסקי איתו לא התראה מאז 1943.

ב-24 במרץ 1990 עלה עם משפחתו לישראל והתיישב בתל אביב. באוקטובר 2012 הוקמה ביוזמתו אנדרטה לזכרו של פצ'רסקי סמוך לבית עמיגור לגמלאים, בדרך השלום בתל אביב, בו התגורר רוזנפלד. בטקס חנוכת האנדרטה השתתף שר העלייה והקליטה, יולי אדלשטיין.

ב-16 במאי קיבל משגריר אוקראינה בישראל, גנדי נדולנקו, אות מסדר ההצטיינות  מהדרגה השלישית.
לאורך השנים מסר מספר עדויות, ושוחח עם תלמידים על אירועי המרד.

בשנת 2013 הדליק משואה בטקס הנעילה של אירועי יום הזיכרון לשואה ולגבורה בקיבוץ לוחמי הגטאות.

אחרי מותה של סלמה אנגל-וינברג בשנת 2018 הוא היה ניצול סוביבור אחרון שנותר בחיים. ב-3 ביוני 2019 נפטר בבית החולים קפלן, ונטמן בבית העלמין בבני עי"ש.

[ממוזער|רוזנפלד עם [לזר לוברסקי וחניכי הנוער העובד והלומד לצד האנדרטה לזכר מנהיג מרד סוביבור אלכסנדר פצ'רסקי]]

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:בורחים מכליאה על ידי גרמניה הנאצית
קטגוריה:פרטיזנים יהודים מפולין
קטגוריה:ניצולי השואה: פולין
קטגוריה:ניצולי השואה: אוקראינה
קטגוריה:אסירים במחנה ההשמדה סוביבור
קטגוריה:מרד מחנה ההשמדה סוביבור
קטגוריה:יהודים אנשי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:סובייטים שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מעוטרי עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה
קטגוריה:יהודים בשואה: אוקראינה
קטגוריה:עולים בשנות ה-1990
קטגוריה:ישראלים ילידי אוקראינה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1922
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2019
היימווהר

ה**היימווהר** (גרמנית: Heimwehr, מילולית: שומרי הבית) שכונו לעיתים גם **היימטשוץ** (גרמנית: Heimatschutz, מילולית: מגונני הבית) היו קבוצה פרא-צבאית לאומנית שפעלה באוסטריה בשנות ה-20 וה-30, ודמתה בשיטותיה ובתפיסת עולמה לפרייקורפס הגרמנים. על אף התנגדותו לדמוקרטיה, שימר הארגון גם זרוע פוליטית בשם **היימטבלוק** אשר שיתף פעולה עם הממשלה השמרנית של אנגלברט דולפוס. ב-1936 התאחד הארגון אל תוך מפלגת חזית המולדת האוסטרית בהוראת קורט שושניג, והוקמה מיליציה חדשה, נאמנה למשטר, ה'פרונטמיליץ'.

ממוזער|מצעד ראווה של ההיימווהר
ההיימווהר הוקמה על ידי חיילים אוסטרים משוחררים לאחר מלחמת העולם הראשונה כמיליציה מאורגנת באופן רופף, במטרה להגן על גבולות אוסטריה. בדומה לפרייקורפס בתחילתן, ההתארגנות נעדרה הנהגה מרכזית ופוליטית בתחילה. בקרינתיה, למשל, החלה ההתארגנות על מנת להתגונן מיחידות סלובניות ויוגוסלביות. איגנץ סייפל, פעיל המפלגה הנוצרית-סוציאלית האוסטרית ארגן את הקבוצות מחדש, ככוח נגד לשוצבונד הסוציאליסטי. ההיימווהר היו בין הגורמים לפרוץ מהומות יולי 1927, ובין הכוחות שפעלו לדכאן. תו הזיהוי של אנשי ההיימווהר היה כובע ירוק ובו נוצת תרנגול שחורה.

בשנות ה-30 התאחדו הקבוצות גם סביב בסיס שמרני לאומני אוסטרי, דחייה של הדמוקרטיה הליברלית ושל הרעיונות המרקסיסטיים, ושאיפה לשלטון אוטוקראטי. הלאומנות האוסטרית בידלה אותם מהתפיסה הפאן-גרמנית של אנשי המפלגה הנאצית האוסטרית. ההיימווהר ביקשו לשמור על אוסטריה עצמאית, ולעיתים אף נרשמו עימותים בינם לבין כוחות נאציים.
ממוזער|אנגלברט דולפוס במדי ההיימווהר, והכובע עם נוצת התרנגול.

עם זאת, לאחר שדולפוס הקים את מפלגת חזית המולדת ב-1934 הצליח לכנס תחת הנהגתו גם את ההיימווהר ואיחד אותה עם ארגונים פרא-צבאיים ימניים אחרים, בסיועו של מנהיג ההיימווהר ארנסט רודיגר סטארמברג. בתוך החזית הייתה השפעת ההיימווהר הלאומיים-אוסטרים פחותה ביחס לגישה הפאן-גרמנית השלטת. יורשו של דולפוס, קורט שושניג, הטמיע ב-1936 את שאריות המנגנונים העצמאיים של ההיימווהר בחזית. ארנסט סטארמברג נותר מחוץ לסדר השלטוני החדש, בניסיון לשים קץ ליריבויות בין צבאות פרטיים.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אוסטריה: היסטוריה
קטגוריה:צבאות לא סדירים
נקודת ווטרבואוט

**נקודת ווטרבואוט** (באנגלית: **Waterboat Point** - מילולית: נקודת הסירה; בספרדית: **Península Munita** - מילולית: חצי אי הסירה) הוא הקצה המערבי הנמוך ביותר של חצי האי המצוי בין מפרץ פאראדייס לבין מפרץ אנדרוורד בחוף המערבי של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.

הנקודה היא חצי אי בחלקה ואי בחלקה, והיא מופרדת מהיבשה רק בשעות הגאות (ובשעות השפל היא חצי אי).

הבסיס האנטארקטי הצ'יליאני גונזלס וידלה ממוקם בחצי האי.

## היסטוריה
### גילוי ומיפוי הנקודה

החוף נסקר לראשונה על ידי המשלחת האנטארקטית הבלגית בשנת 1898.

### מקור השם

שמו של חצי האי נותן לו על ידי תומאס וו. באגשווה (Thomas W. Bagshawe), ומקסים סי. לסטר (Maxime C. Lester) שהתגוררו בבקתה על האי (שנבנתה מסירה הפוכה) בין ינואר 1921 - ינואר 1922, וחקרו ומיפו את האזור.

## אתר היסטורי

שרידי הבקתה והסירה הוכרזו כאתר היסטורי במסגרת אמנת אנטארקטיקה, בעקבות הצעה של הממלכה המאוחדת וצ'ילה.

## לקריאה נוספת
• Bernard Stonehouse, **[https://www.cambridge.org/core/journals/polar-record/article/historic-hut-site-at-waterboat-point-antarctica/A316E119C040EDAA8860276D23DE0827 Historic hut site at Waterboat Point, Antarctica]**, Polar Record, Volume 27, Issue 163, https://doi.org/10.1017/S0032247400013152 Published online: 27 October 2009

## קישורים חיצוניים

* נקודת ווטרבואוט באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* נקודת ווטרבואוט באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* מידע גאוגרפי ותצלומי האתר באתר "אנטארקטיקה" של האיחוד האירופי
* ההכרזה על האתר כאתר היסטורי
* 
* 

## הערות שוליים

ווטרבואוט
ווטרבואוט
ווטרבואוט
Bionic

**Bionic** (בעברית: **בִּיוֹנִי**, מעוצב: **Bi~ΟΠ~iC**) הוא אלבום האולפן השישי של הזמרת האמריקאית כריסטינה אגילרה, אשר יצא לאור ב-4 ביוני 2010, על ידי חברת התקליטים RCA. מתוך האלבום יצאו חמשת הסינגלים; "Not Myself Tonight", "Woohoo", "You Lost Me" ו-"I Hate Boys".

האלבום עצמו נכנס אל המקום ה-1 במצעד האלבומים הבריטי.

## רקע והפקה
האלבום הופק על ידי כמה מפיקים מוזיקליים, ביניהם סיה, אסתר דין, סמואל דיקסון, ג'ון היל, קלוד קלי וכריסטופר סטיוארט. ובהתאם, מכיל שירים בסגנון רית'ם אנד בלוז, פיוצ'רפופ ואלקטרופופ.

איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי העניק לאלבום את תואר הזהב, עם מכירות של כחצי מיליון עותקים במדינה.

## רשימת רצועות

## מיקומי שיא

## נתוני מכירות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אלבומי כריסטינה אגילרה
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים בספרדית
קטגוריה:אלבומי אלקטרופופ
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי לינדה פרי
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי מקס מרטין
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי
קטגוריה:אלבומי זהב באוסטרליה
עכסן פסיפי

ממוזער|עכסן צעיר מתת-המין ''Crotalus oreganus helleri''
**עכסן פסיפי** או **עכסן מערבי** (שם מדעי: *Crotalus oreganus*) הוא מין של נחש ארסי מהסוג עכסן המצוי במערב אמריקה הצפונית, מדרום-מערב קנדה, לאורך מערב ארצות הברית ועד צפון מקסיקו בסמוך לחופי האוקיינוס השקט ומכאן שמו.

## מאפיינים
רוב העכסנים מגיעים לאורך של מטר אחד בממוצע אך הפרט הגדול ביותר מתת-המין *C. o. oreganus*, הגיע לאורך של 162.6 ס"מ. העכסן בעל קשקשים נוקשים בצבע אפור-כהה, אפרפר, חום-בהיר, צהוב, ורדרד או צהוב חיוור עם רצועות כהות יותר, בעיקר חומות, שבפרטים הצעירים יוצרת צורת פסים המובלטים בעיקר באזור העכס. ככל שהנחש מתבגר הוא נדרש פחות להבלטת העכס וצבעו הופך לצהוב-זהוב. הבטן בהירה יותר בצבע צהוב-קרם וחסרת פסים. לנחש זה חרטום רחב, נחיריים זקורות ועיניים שחורות גדולות שלאורכם עובר פס כהה עד אמצע הלחי.

הנחש מצוי לאורך מערב אמריקה מקולומביה הבריטית בקנדה, דרך ארצות הברית בוושינגטון, אורגון, דרום ומערב איידהו, קליפורניה, נבאדה, יוטה, אריזונה ובמרכז ניו מקסיקו ודרומה לצפון מקסיקו בבאחה קליפורניה ועד באחה קליפורניה הדרומית. הנחש מצוי במגוון בתי גידול, חלקם צחיחים מאוד עד גובה 2,500 מטר. הנחש גם יכול לשחות מצוין, מה שאפשר לו להגיע למספר איים באוקיינוס השקט.

עכסן זה יוצא בשעות הקרירות של בין הערביים והערב לציד ומחפש מיני עכברים, חולדות ושאר מכרסמים וגם ארנבים, מיני עופות וגוזליהם, זוחלים וכמה דו-חיים. הצעירים אוכלים גם חרקים. הנחש אורב לטרפו בעמדה פסיבית ותוקף בעזרת שיני הארס הגדולות שלו. נחש זה משריץ עד 25 צאצאים.

אם הנחש ופתע מתוקף כמו דורס הוא יכשכש בעכס שלו בפראות וינסה להרתיע אותו. אם זה לא עוזר הוא יכיש את האויב. הארס שלו מזכיר ארס של עכסן מוהאבי, הקטלני יותר והוא בעל מינון גבוה של רעלנים ובעיקר רעלני דם, הפוגעים בקרישה וכן תוקף את העצבים, מה שעלול להוביל לשיתוק. עם זאת ישנם מעט נפגעים מהעכסן עקב האזהרה שהוא נותן ועקב קבלת הנפגעים נסיוב רפואי בזמן, זאת למרות שהוא חי בחפיפה גבוהה למגורי האדם ואף נמשך אליהם אחרי המכרסמים החיים בהם.

### [[תת-מין|תת-מינים]]
לנחש זה ישנם 6 תת-מינים:
* Crotalus oreganus abyssus
* Crotalus oreganus caliginis
* Crotalus oreganus concolor
* Crotalus oreganus helleri - לעיתים מופרד למין עצמאי
* Crotalus oreganus lutosus
* Crotalus oreganus oreganus

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1840
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אדוארדס הולברוק
קטגוריה:צפעוני גומה
קטגוריה:ארצות הברית: זוחלים
קטגוריה:קליפורניה: בעלי חיים
אנה (סרט, 2019)

**אנה** (באנגלית: **Anna**) הוא סרט קולנוע צרפתי מסוגת מותחן וריגול משנת 2019. הסרט בבימויו של לוק בסון ובכיכובם של סשה לוס, הלן מירן, לוק אוונס וקיליאן מרפי.

## תקציר העלילה
בשנת 1990 במוסקבה, **אנה** היא דוגמנית יפהפייה רוסייה וצעירה שנפלה קורבן להתעללות במשפחה ותעשה הכל כדי להימלט מהחיים שבהם היא לכודה. היא נעתרת בחוסר רצון להצעה של קצין הק.ג.ב. אלכס. לאחר שנה של הכשרה, היא אמורה לעבוד כמתנקשת מטעם סוכנות הביון הסובייטית במשך ארבע שנים תחת מטפלת בשם אולגה, ולאחר מכן היא תהיה חופשית להמשיך את חייה כרצונה. ראש הקג"ב וסילייב אינו מוכן לכבד את ההסכם הזה ורומז שהדרך היחידה לצאת מהק.ג.ב. היא מוות.

היא נשלחת לעבוד בכיסוי כדוגמנית אופנה בפריז. במקביל היא משלימה משימות והתנקשויות שונות בעזרת כישורים שהופכים אותה לאחת המתנקשות המסוכנות בעולם. כדי להימנע מחשדות לגביה, יש לה מערכת יחסים רומנטית עם דוגמנית עמיתה, באישור אולגה. כאשר היא מתגלה על ידי ה-CIA, היא מסכימה לעבוד עבורם כסוכנת כפולה עם הסוכן מילר כמפעילה, בתמורה להבטחה לפרישה מיידית וחיים מוגנים בהוואי. אחר כך מילר מטיל עליה את משימת ההתנקשות בחיי ואסילייב, כשה-CIA מקווה שהיעדרו יוביל ליחסים חלקים יותר עם הק.ג.ב. אנה הורגת את וסילייב ונלחמת בדרכה החוצה מהמטה הק.ג.ב. מאוחר יותר היא קובעת פגישה עם אלכס ומילר, תוך שהיא מחליפה מידע שגנבה משתי הסוכנויות בתמורה לדחייה זמנית. כשהיא עוזבת, היא נקלעת למארב של אולגה ונורית על בגידתה. עם זאת, היא משתמשת בכפילת גופה כדי לזייף את מותה ולברוח.

מתברר שאולגה גילתה קודם לכן את הקשר של אנה עם ה-CIA ואת ההתנקשות המתוכננת של וסילייב. שתי הנשים קשרו קשר להצטרף לתוכנית של ה-CIA כדי שאולגה תוכל לרשת את וסילייב ומאוחר יותר לזייף את הוצאתה להורג של אנה כדי לשטות בשתי הסוכנויות ולשחרר את אנה לחופשי. כשאולגה עוברת למשרדו לשעבר של וסילייב, היא רואה הודעה מוקלטת שהשאירה לה אנה, שמביעה את הכרת התודה שלה לאולגה אך מגלה שהיא שמרה עדויות למעורבותה של אולגה ברצח של וסילייב למקרה שאולגה תבגוד בהסכמתם. אולגה מחייכת בהתפעלות, וממשיכה למחוק את התיק של אנה ממאגר הנתונים של הק.ג.ב.

## שחקנים ודמויות

## הפקה
עוד ב-9 באוקטובר 2017 נודע שסרטו הבא של לוק בסון ייקרא **אנה** ויככבו בו סשה לוס, הלן מירן, לוק אוונס וקיליאן מרפי. חברת EuropaCorp שבבעלותו של בסון משתפת פעולה עם Lionsgate באמצעות זרוע הפצת הסרטים שלה, Summit Entertainment.

צילומי הסרט החלו בתחילת נובמבר 2017.

## שיווק
הסרט יצא לאקרנים ב-21 ביוני 2019.
## ראו גם
* ניקיטה (סרט)

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:סרטי 2019
קטגוריה:סרטים צרפתיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:לוק בסון
קטגוריה:פריז בקולנוע
קטגוריה:מוסקבה בקולנוע
קטגוריה:סרטים ברוסית
קטגוריה:קהילת המודיעין הסובייטית בתרבות ובאמנות
קטגוריה:סרטי המלחמה הקרה
קטגוריה:קהילת המודיעין האמריקאית בתרבות ובאמנות
קטגוריה:סרטי IMAX
קטגוריה:סרטים שצולמו בבלגרד
קרייט מלאי

**קרייט מלאי** (שם מדעי: *Bungarus candidus*), הידוע גם בשם **קרייט כחול**, הוא מין של נחש ארסי בן הסוג קרייט שבמשפחת הפתניים החי לאורך דרום-מזרח אסיה בין תאילנד, קמבודיה, וייטנאם, סינגפור, מלזיה ועד לאיים סומטרה, ג'אווה ובאלי שבאינדונזיה.
## מאפיינים
קרייט זה בעל צבעי שחור, אפור כהה או כחול כהה-לבן מפוספסים כשחלק הגוף הקדמי בעל פסים כהים מעט יותר ארוכים (לרבות הראש השחור מלמעלה למעט השפתיים) והקצה התחתון בעל פסים לבנים יותר ארוכים. ישנם בערך 27–34 פסים בממוצע, כשפרטים צעירים בעלי פסים בהירים גדולים יותר. נחש זה עשוי  להגיע ל-160 ס"מ עם זנב באורך 20 ס"מ. הזכרים לרוב גדולים בקצת מטרת הצבעים היא להיות צבעי אזהרה המורים לטורפים שהנחש ארסי ביותר.

נחש זה הוא שוכן יערות וג'ונגלים בתחומי תפוצתו עד לגובה 1,200 מטרים. הוא נפוץ גם בביצות, גדות נהרות ואזורים מוצפים כמו שדות אורז או אף בחוות חקלאיות. הנחש נחבא אל הכלים ונרתע מאזורים חשופים לשמש ובדרך כלל יוצא לציד בלילה. מזונו העיקרי הוא נחשים אחרים וכן לטאות כמו חומטיים או צפרדעים. נקבת הנחש מטילה בגומות באדמה 4–10 ביצים. הצאצאים הבוקעים קטלניים כבר מהבקיעה.

הקרייט ידוע בארסו החזק שעל פי מדד LD50 על עכברים מגיע ל-0.1 מ"ג/ק"ג. הארס מורכב מרעלנים הפוגעים בקרישת הדם ובפעילות העצבים וגורם לכאבים, הזעות, שיתוקים, דימומים פנימיים ולבסוף למוות. סבירות המוות היא 60-70% מהתקריות. עם זאת לארס ישנו נסיוב היכול להציל את המוכש.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:פתניים
קטגוריה:מלזיה: זוחלים
קטגוריה:אינדונזיה: זוחלים
קטגוריה:זוחלים ביערות הגשם של דרום-מזרח אסיה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
גרמניה באירוויזיון 2001

**גרמניה באירוויזיון 2001** השתתפה עם השיר "Wer Liebe lebt" בביצוע של מישל.

## לפני האירוויזיון
### Countdown Grand Prix 2001
התחרות לבחירת נציג גרמניה לאירוויזיון 2001 נקראתה "Countdown Grand Prix 2001" ונערכה באולם "Preussag Arena" בהנובר.

התחרות נערכה בשני סבבים, בסבב הראשון הוצגו 12 שירים שמתוכם 3 עלו לסבב השני, ולאחר מכן בסיבוב השני נערכה הצבעה חוזרת לבחירת הזוכה מבין השלושה שעלו.

#### סיבוב ראשון

#### סיבוב שני

## באירוויזיון
### נקודות שהוענקו לגרמניה

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:גרמניה באירוויזיון
קטגוריה:מדינות באירוויזיון 2001
קטגוריה:2001 בגרמניה
אברהם אדגה (סופר)

**אברהם אדגה** (נולד בשנת 1965) הוא סופר, פעיל חברתי, מרצה במכללות, בתי ספר ומוסדות ציבור על מורשת העבר וההווה של יהדות אתיופיה, וכן מהנדס בניין וראש מחלקת מעבדות באגף הבינוי של הטכניון. על פועלו הספרותי זכה בפרס השר לקליטת העלייה לעולים יוצרים לשנת 2008 ע”ש יורי שטרן.

## ביוגרפיה
אדגה נולד בכפר באתיופיה. אביו היה נפח. יש לו חמישה אחים ואחיות. הוא למד בבית ספר יסודי במרחק שעת הליכה מביתו. בית הספר התיכון היה במרחק שלוש שעות הליכה מביתו, ולכן שכר דירה בעיירה. בכיתה היו גילאים מעורבים.

בגיל 17 ברח לסודאן לאחר ששמע שאנשי המוסד מארגנים נתיב עלייה למדינת ישראל. הוא הלך ברגל כ-600 ק"מ עם 15 יהודים אחרים. לאחר 38 יום נתפס בגבול בין אתיופיה לסודאן על ידי פטרול סודאני, והועבר למחנה פליטים, שם שהה כשנה. חלה במחלות טרופיות. הוא יצא בעזרת דרכון מזויף בטיסה לפריז, ובינואר 1984 הגיע לישראל. שנתיים לאחר עלייתו לארץ נוצר קשר עם הוריו.

סיים בית ספר תיכון בחיפה. סיים לימודי הנדסת בניין בטכניון.

כיהן כראש מחלקת מעבדות באגף בינוי ותחזוקה של הטכניון במשך השנים 2018-2020 וכיום מנהל את המעונות בטכניון.

### פעילות ציבורית
אדגה מרצה במכללות, בתי ספר ומוסדות ציבור על מורשת העבר וההווה של יהודי אתיופיה.

בשנת 2013 התמנה לחבר הוועדה בתחום ספרות השירה במשרד העלייה והקליטה.

אדגה מתנדב באתר ההתייעצויות של ממשלת ישראל "דרך חדשה" לגיבוש המדיניות לשילוב יוצאי אתיופיה בחברה הישראלית.

ב-28 בספטמבר 2017 הנחה אדגה, במסגרת פסטיבל הפיוט העשירי, "אירוע געגועים לירוסלם שירת הקודש של יהודי אתיופיה במפגש עם השפה העברית".

## מספריו
* "המסע אל החלום" - הוצאת המחבר, שנת 2000
* "עם הפנים קדימה" - הוצאת צ'ירקובר, שנת 2002

### ממאמריו
* "4000 יהודים שמקום קבורתם לא נודע"
* "מכתב אל הנספים בסודאן בדרכם לישראל"
* "סיפור"
* "הסיגד שלי"
* "הגדה של מסע" - פרויקט סיפור עלייתה של יהדות אתיופיה דרך סודאן", בהוצאת מרכז ההיגוי לעולי אתיופיה במערכת החינוך, 2003
* "זיכרונות אבודים" (אגודת יהודי אתיופיה, קטגוריה: תרבות ומורשת כתבות, 8 במאי 2008)
* "ליל הסדר: הזדמנות פז ל-והגדת לבניך ובנותיך על יציאת אתיופיה" (אגודת יהודי אתיופיה, קטגוריה: תרבות ומורשת כתבות, 8 באפריל 2008)

## קישורים חיצוניים
* 
* "זו הייתה יציאת מצרים הפרטית שלי" (כל הזמן - חדשות הציבור החרדי מסביב לשעון, איתמר כצנלסון, 25 באפריל 2016)
*  (ערוץ הכנסת - היו ימים עם אברהם אדגה 12 ביוני 2018)
*  (ערוץ הכנסת - מחוץ לזמן - אברהם אדגה מתארח אצל אהרון ברנע 1 ביולי 2018)
*  (אברהם אדגה, פרסם ספר ראשון "המסע אל החלום")

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי אתיופיה
קטגוריה:עולים בשנות ה-1980
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:מהנדסים אזרחיים ישראלים
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:פעילים חברתיים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1965
מקס ואן דאם

**מקס ואן דאם** (בהולנדית: **Max van Dam**; 19 במרץ 1910 – 20 בספטמבר 1943) היה אמן יהודי-הולנדי. נספה במחנה ההשמדה סוביבור.

## ביוגרפיה
### נעוריו
ואן דאם היה בנם של ארון וג'ואנה ואן דאם. הוא נולד ב-19 במרץ 1910 בעיר וינטרסויק, עיירה הולנדית על גבול גרמניה למשפחה יהודית סוציאליסטית. כבר בילדותו הפגין כישרון רב בציור דיוקנאות ונופים. על אף שאביו לא תמך במקצוע הציור, הוא סיפק לבנו מקס את הכלים הדרושים לציור. ואן דאם הושפע מהאמנים וינסנט ואן גוך וקיוט הקולויץ. כישרונו ושאפתנותו עניינו את דוקטור ג'ייקוב המרליק ששכנע את אביו של ואן דאם לאפשר לבנו ללמוד אומנות ולפתח את הפוטנציאל שלו.

### לימודי אמנות (1931–1937)
על מנת להמשיך את לימודיו כמורה לציור בבית ספר, הוא היגר לאמסטרדם. אך בסיום לימודיו סירב לקבל תפקיד כמורה ובחר להמשיך את הכשרתו באקדמיה המלכותית לאמנויות באנטוורפן, שם למד במשך ארבע שנים, בין השנים 1933–1937. הוא התמחה בציור דיוקנים ולמד אצל איזודור אופסומר. בשנים אלו התחילה להתפתח התנועה הנאצית שבגרמניה שהפגינה אנטישמיות כלפי יהודים. ואן דאם התגורר בעיקר באנטוורפן, אך נדד גם בין הולנד לבלגיה וביקר באיטליה ובצרפת על מנת לפתח את כישורי הציור שלו ולשפר את המודעות החברתית שלו. בשנת 1932 עיצב ואם דאם חלון ויטראז' עבור דה דאגראד. העבודה הסתיימה בשנת 1934. באותה השנה עיצב גם פוסטר ל"הפגנה למען סוציאליזם ודמוקרטיה", שאורגנה ב־16.9 על ידי ה־SDAP– האיגוד ההולנדי של המקצוענים. בשנת 1936 ובשנת 1937 היה אורח קבוע של יאפה מלרייק ומשפחתו בברגן שבצפון הולנד, שם פגש את פרדריקה כהן שהייתה אמנית גרפיקאית והציירים ליאו גסטל צ'ארלי טולופ ומתיו ויגמן הקשורים לבית הספר בברגן. התעניינותו בציונות גברה והוא קיבל עמלה כדי לצייר את דיוקנו של תיאודור הרצל. למרות ההכרה הגוברת והשקעתו של ואן דאם, הוא התקשה להתפרנס מעבודותיו.

## קריירה אומנותית
בשנת 1938 עבר ואם דאם להתגורר באמסטרדם על מנת להכין את עצמו לקראת תחרות פרס רומא. בתחרות זכה במקום השני בזכות ציור השמן שלו "הגר וישמעאל". בשנה זו לא הוענק הפרס הראשון. הוא זכה בפרס יוקרתי נוסף, בתחרות הנקראת "אומנות וידידות". בשנת 1939 הציג את אחת מהתערוכות שלו במוזיאון "ריקסמוזיאום" שבאמסטרדם.

## בזמן המלחמה ומותו
ואן דאם חי תקופה מסוימת בהיחבא בברגן שבצפון-מערב גרמניה. בעודו מקבל סיוע מחברו ד"ר המלריק כאשר הולנד נכבשה על ידי הגרמנים. בשנת 1942 ניסה לברוח לשווייץ עם אליס דה יונג ובתה הקטנה, ז'קלין בת השנתיים וחצי. הוא נתפס ליד הגבול הצרפתי במונטליר ונשלח למחנה הצרפתי דראנסי. משם הועבר למחנה ההשמדה סוביבור שבפולין. בסוביבור גויס ואן דאם על ידיי קציני האס אס ליצור דיוקנאות שלהם לצד נופים. ככל הנראה בסיום עבודתו האחרונה נשלח ואן דאם אל מותו.

## הנצחה
לאחר המלחמה הוצגו יצירותיו בהולנד בתערוכות קבוצתיות וכן בתערוכות יחיד. כל משפחתו של ואן דאם נספתה בזמן המלחמה למעט אחותו רוז'י ששרדה.

זכרו הונצח בעיר הולדתו ברחוב הנושא את שמו. חלק מיצירותיו מתקופת חייו במסתור נמסרו לאוסף לבית לוחמי הגטאות והובאו על ידי האוצרת הראשונה ומייסדת האוסף, מרים נוביץ'.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמנים יהודים הולנדים
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1910
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-1943
Burlesque (פסקול)

***Burlesque: Original Motion Picture Soundtrack*** (בעברית: **בורלסק**) הוא פסקול משותף של הזמרות האמריקאיות כריסטינה אגילרה ושר מתוך הסרט "בורלסק" (2010). הוא יצא לאור ב-19 בנובמבר 2010, בהוצאת חברת התקליטים RCA רקורדס, במקביל לעליית הסרט לאקרנים.

זהו האלבום הראשון של שר שמכיל מוזיקה מקורית, כמעט עשור לאחר אלבומה האחרון  (2001).

הפסקול שואב רבות מסגנון הג'אז שהיה אופייני במופעי בורלסק ומכיל בעיקר שירים של אגילרה שמזכירים את הסגנון של אלבומה המצליח  (2006), ושונים לחלוטין מהשירים באלבומה  (2010) שהופץ במקביל באותם הימים של "בורלסק".

הפסקול הגיע למקום הראשון במצעד הפסקולים.

## רשימת רצועות

## מיקומי שיא

## נתוני מכירות

## היסטוריית יציאות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:פסקולים מ-2010
קטגוריה:אלבומי כריסטינה אגילרה
קטגוריה:אלבומי שר
קטגוריה:אלבומים משותפים
קטגוריה:פסקולי סרטים
קטגוריה:פסקולים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי מקס מרטין
קטגוריה:אלבומי זהב באוסטרליה
קטגוריה:אלבומי חברת RCA רקורדס
גומצן האבו

**גומצן האבו** (שם מדעי: *Protobothrops flavoviridis*) הוא מין של נחש ארסי מתת-המשפחה צפעוני גומה שבמשפחת הצפעיים, המצוי אך ורק באיי ריוקיו שביפן.

מין נחש זה מגיע לאורך 120-150 ס"מ כשהשיא מגיע לאורך 240 ס"מ. הוא בעל קשקשים בצבע צהוב עד ירוק-זית עם רצועות אפורות, דמויות טבעות מעליהם. הראש רחב, בהיר ובעל עיניים כתומות בולטות והלסתות לבנות. נחש זה בדומה למרבית הגומצנים בעל גומות בקרבת עיניו העוזרות לו לחוש בטרף בעל חום גוף קבוע.

הנחש מצוי רק באיי ריוקיו, לרבות באוקינאווה ובאי אממי  וגם על כמה איים וולקניים קטנים. הנחש חי בעיקר ביערות דקלים ובין שדות חקלאיות. הוא מצוי גם על קירות סלעיים שונים ובמערות. זהו מין קרקעי, אף שהוא יכול גם לטפס והוא פעיל בלילה, אז הוא יוצא לצוד מכרסמים וזוחלים קטנים יותר ממארב. הגומצן בשונה ממינים אחרים של גומצנים איננו משריץ ולדות אלא מטיל בעונת הרבייה עד 18 ביצים באדמה.

אוכלוסיית הגומצן אולי פחתה מעט עקב הבאה של נמיות אסיתיות כדי לצמצם את אולוסייתו. כמו כן פרטי גומצנים נתפסים כדי להתאכסן ביין נחשים, הנחשב לבעל תכונות מרפא.

גומצן זה נמצא בקרבה רבה לאדם, בעיקר באיי אממי, שם הסיכוי להכשה הוא 2 ל-1,000. עם זאת אחוז המוכשים למוות הוא פחות מ-1%. הארס של נחש זה פועל בעוצמה גבוהה ויכול לגרום לכאבי בטן, בחילות, הקאות, לחץ דם גבוה, דופק מואץ ולעיתים גם למוות. עם זאת ברוב המקרים הקורבן מקבל טיפול רפואי בזמן. אף על פי כן הקורבן עלול להיוותר נכה וללא האיברים שהוכשו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1861
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אדוארד הלוול
קטגוריה:צפעוני גומה
קטגוריה:יפן: מינים אנדמיים
קטגוריה:יפן: זוחלים
עליונות שחורה

**עליונות שחורה** (באנגלית: **Black Supremacy**) היא כינוי לתורה גזענית המאמינה בעליונות הגזע השחור על פני שאר הגזעים. ארגון המרכז המשפטי לדרום העני השתמש במושג הזה כדי לאפיין קבוצות בארצות הברית שמאמינות בתורה גזענית זו.

בין הקבוצות שסווגו כתומכות בעליונות שחורה על ידי הארגון ועל ידי גורמים אחרים:
* אומת האסלאם – תחת הנהגתו של לואיס פרחאן הארגון מסית ולהשמיץ את כל מי שאינו שחור, ובפרט יהודים (הארגון סווג כאנטישמי).
* **הכנסייה הישראלית של האלוהים שבישו המשיח**  – פלג קיצוני שהתפלג מהעבריים השחורים, מאמין כי 12 שבטי ישראל הם אבותיהם של השחורים באפריקה והאינדיאנים באמריקה, ושהם נבחרו על ידי האל כדי לשעבד את ה"אֱדוֹמִים", דהיינו הלבנים. בנוסף הם מאמינים שיהודים לבנים הם מתחזים.
* **בית הספר הישראלי לידע פרקטי ואוניברסלי**  - קבוצה שמרכזה בפילדלפיה שבארצות הברית והתפצלה בעצמה מקבוצת "הכנסייה הישראלית של האלוהים וישוע המשיח" שהוזכרה לעיל. נודעת בדעותיה הגזעניות כלפי לבנים, וכן באנטישמיות דתית, בהומופוביה, טרנספוביה ומיזוגיניה.
* **אומת יָהוֶה**  – קבוצה נוספת שפרשה מהעבריים השחורים. מרכזה במיאמי שבפלורידה. המייסד שלה כינה את עצמו בשם "יָהוֶה בן יָהוֶה" (מבוטא ונכתב Yahwe, הגיה משוערת של השם המפורש בתקופת המקרא), והורשע במעשי אלימות ורצח. תומכי הקבוצה מאמינים כי יָהוֶה הוא המשיח. יָהוֶה נפטר ב-2007 מסרטן הערמונית.
* **האומה הנוואבית המאוחדת של ה[[מורים]]**  – קבוצה גזענית שמאמינה בנחיתות האדם הלבן, ומערבבת גזענות שחורה יחד עם יסוד חזק של עבודת אלילים מצרית, אמונה בקיומם של חוצנים, ובתאוריות קשר על האילומינטי. על פי אמונתם, הלבנים הם יצירי כפיו של השטן, משוללי לב ונשמה, ושהצבע הלבן הוא תוצאה של צרעת ושל נחיתות גנטית. הקבוצה מתנהגת ככת, ומלבד מרכזי תפילה יש למאמיניה גם שפה משלהם עם מערכת כתב משלהם ופרשנות שונה למלים אנגליות נפוצות.

חלק מתומכי העליונות השחורה מאמינים ב, תאוריה פסאודו-מדעית שלפיה אצל האדם השחור התפתחו כוחות נפשיים, כוחות פיזיים וכוחות על-טבעיים גבוהים במיוחד בזכות רמות גבוהות של מלנין, פיגמנט העור העיקרי בבני האדם.

## ראו גם
* עליונות לבנה
* גזענות

## הערות שוליים

קטגוריה:גזענות
קטגוריה:ארצות הברית: גזענות
קטגוריה:אפרו-אמריקאים
יו'שיונ'ג

**יוּ'שְׂיונְ'ג** (בסינית מסורתית ומפושטת: 鬻熊, בפין-יין: Yùxióng. המאה ה-11 לפנה"ס) הידוע גם בכינוי **יוּ' דְזְה** או **מאסטר יוּ**' (鬻子,
בפין-יין: Yùzǐ) היה שליט קדום של המדינה הסינית העתיקה שנקראה מאוחר יותר צ'וּ. הוא היה בן ברית ומורה למלך ון מג'ואו, המלך הראשון בשושלת ג'ואו. בפיסות הבמבוק של צִ'ינְגְחְווָה נכתב שמו "שׂוֵּ'שְׂיונְ'ג" (穴熊, בפין-יין: *Xuéxióng* מילולית: "דב מערות").

יוּ'שְׂיונְ'ג השתייך לשבט מִי (芈). בנו ויורשו שְׂיונְ'ג לִי אימץ את הסימן השני בשמו של אביו, שְׂיונְ'ג, כשמה של השושלת המלכותית בצ'ו. כיום שם משפחה זה ניצב במקום ה-72 ברשימת שמות המשפחה הנפוצים בסין.

## ייחוס
על פי האגדות שתועדו ברשומות ההיסטוריון של סה-מה צ'יין, יוּ'שְׂיונְ'ג היה צאצא של הקיסר הצהוב ושל נכדו ויורשו ג'וואנש'ו. ווּחְווֵי, נינו של ג'וואנש'ו מונה לאחראי על האש בממשלו של הקיסר קוּ, וקיבל את התואר ג'וּז'ונְג - ניצב האש. לבנו של ווּחְווֵי, לוּג'ונְג (陸終), היו שישה בנים שכולם נולדו בניתוח קיסרי. הצעיר מביניהם, גִ'ילְייֵן (季連), אימץ את שם המשפחה מִי והיה לו בן בשם פֿוּג'וּ' (附沮). שׂוֵּ'שְׂיונְ'ג היה בנו של פֿוּג'וּ'.

סה-מה צ'יין טען כי יוּ'שְׂיונְ'ג היה צאצא של שׂוֵּ'שְׂיונְ'ג, ולא מדובר באותו אדם, אולם מפיסות הבמבוק של צִ'ינְגְחְווָה עולה כי אלו שני שמות לאותו אדם.

## ספרו
ליוּ'שְׂיונְ'ג מיוחס הספר "יוּ' דְזְה" (鬻子), ספר מדיני-פילוסופי קדום המסווג בדרך כלל תחת הקטגוריה "דאואיזם" או תחת "אסכולת הזוטות", אם כי תוכנו מעיד כי הוא לא בהכרח מתאים לחלוקה הרעיונית של מאה האסכולות. נראה שהספר עבר תהפוכות רבות, חלקים נרחבים ממנו אבדו והוא התפזר וסודר מחדש עד שהגיע למצבו כיום: מגילה אחת בת 14 פרקים (מתוך 22 במקור), המכילה פסקאות בודדות לפרק, כאשר כותרת הפרק לא תמיד קשורה לתוכנו.

הספר נשמר בעיקר הודות לפרשן היחיד שלו בהיסטוריה, הנזיר פאנג שינגגווי מתקופת שושלת טאנג. מלבד פרשנות זו זכה הספר להתעלמות של המלומדים בהיסטוריה הסינית, ואזכוריו מופיעים בעיקר בקטלוגים כגון אלו הנמצאים בספר האן. הוא נחשד לעיתים כזיוף, בעיקר על רקע ציטוטים מאוד שונים שהובאו לכאורה מתוכו בתקופות שונות, אולם היו גם מי שייחסו זאת לכמה ספרים שקיבלו את הכינוי "יוּ' דְזְה".

הספר תורגם לעברית בידי עופר ולדמן בשנת 2018, וחלקים מן התרגום זמינים ברשת. לא ידוע על תרגום שלו לשפות אחרות.

## קבלת תואר אצולה
יוּ'שְׂיונְ'ג נפטר במהלך שלטונו של המלך ון מג'ואו, ואת מקומו ירש בנו, שְׂיונְ'ג לִי. לאחר ששושלת ג'ואו הדיחה את שושלת שאנג, העניק המלך צ'נג (שלט בשנים 1021-1042 לפנה"ס), נכדו של המלך ון, את תואר האצולה "דְזְה" (子) לשְׂיונְ'ג יִי נינו של יוּ'שְׂיונְ'ג. בנוסף לתואר הוענקה לו גם נחלת צ'ו, שבדורות הבאים התפתחה לאחת הממלכות החזקות ביותר בתקופת האביב והסתיו.

## הערות שוליים

קטגוריה:פילוסופים סינים
יוסף חרמץ

**יוסף חרמץ** (23 בינואר 1925 – 22 בספטמבר 2016) היה פרטיזן יהודי במלחמת העולם השנייה, כיהן כמנכ"ל רשת אורט ישראל בין השנים 1967–1979.

## קורות חיים
חרמץ נולד למשפחה יהודית מבוססת בעיירה רוקישקיס שבליטא. הוא הועבר לגטו וילנה ביחד עם משפחתו אחרי כיבוש ליטא על ידי גרמניה הנאצית. אחיו הצעיר, סביו וסבתותיו נרצחו. אחיו הגדול נהרג במהלך פעילות צבאית. אביו בצר לו שם קץ לחייו. חרמץ שנותר בגיל 16 לבד עם אמו, ברח מן הגטו דרך הביוב, ולאחר מכן הצטרף לקבוצת פרטיזנים שנלחמו נגד הנאצים.

## קבוצת "נקם"
אחרי המלחמה חרמץ הפך לחלק מ"נקם" (מלשון נקמה), קבוצה של 50 לוחמי מחתרת לשעבר, ובראשם עמד מנהיג הפרטיזנים, אבא קובנר, שהקדיש את חייו למאמץ לנקום את מותם של ששת מיליוני הקורבנות היהודיים שנרצחו על ידי הנאצים. חרמץ סיפר לעיתון Observer ב-1998 שמטרתו של הארגון הייתה "מותם של גרמנים רבים ככל האפשר, כאשר הקבוצה מתכוונת להרוג שישה מיליון גרמנים, אחד לכל יהודי שנרצח על ידי הגרמנים". הוא אף הודה כי "המאמץ די פשוט. האם אנו לא ראויים לנקום את נקמתנו?".

## פעילות הקבוצה
חרמץ ומקורביו התמקדו ב"Stalag XIII-D", מחנה שבויים שנבנה על מה שהיה בעבר שטח המפלגה הנאצית בנירנברג. השטח שימש להתמחותם ולהכשרתם של 12,000 אנשי אס-אס, שרבים מהם היו מעורבים בניהול מחנות הריכוז ובמציאת הפתרון הסופי, מדיניות ההשמדה המכוונת והשיטתית של גרמניה הנאצית ברחבי אירופה הכבושה בידי הגרמנים. באפריל 1946 חבר מהקבוצה קיבל עבודה כאופה והשתמש ברעל הארסן כדי להרעיל 3,000 כיכרות לחם שהיו מיועדות לאסירים. כ-2,000 אסירים חלו בשל כך. הם תוארו בעיתון הניו יורק טיימס כ"חולים אנושות", אם כי הרשויות האמריקאיות חשבו שרעל הארסן נמצא על קרום הלחם בטעות, והשתמשו בו כחומר קוטל חרקים. חוקרי צבא ארצות הברית גילו מספיק ארסן שיכול היה להרוג 60,000 בני אדם, ואילו ארגון "נקם" טען שכמות הארסן יכולה הייתה להרוג רק כמה מאות אנשים. במסמכים שקיבלו Associated Press בשנת 2016 נאמר כי לא היו נפגעים.

## פעילותו בישראל ברשת אורט
בין השנים 1967–1979 כיהן כמנהל הכללי של רשת אורט ישראל. הרשת שנוסדה כחלק מארגון אורט העולמי, כללה עם הקמתה שני בתי ספר בסך הכול: הראשון הוא בית הספר ביפו, והשני הוא בית הספר המקצועי בירושלים ברחוב הנביאים. תודות לפועלו הנמרץ של חרמץ התפתחה הרשת מהתחלה צנועה זו לרשת החינוך הגדולה בישראל, המהווה מודל חיקוי בעולם ליוזמות חינוכיות חדשות. בסוף שנות ה-60 פנה חרמץ אל ארגונים חברתיים בבקשה לתרום מחשב מרכזי לאורט, תרומה שהזניקה את בתי הספר של אורט לעבר העידן הממוחשב הרבה לפני יציאת המחשב האישי הראשון לשוק. ראייה לעתיד של ימים מיקמה את הרשת בחזית החינוך הטכנולוגי. בימיו של חרמץ הוקם המרכז הפדגוגי על שם מושינסקי, שהפך לדגם עבור מרכזי הכשרה וידע אחרים בכל העולם, הוקמו מכללת הרמלין ומכללת אורט בירושלים.

בין השנים 1979–1993 כיהן בתפקיד מנכ"ל אורט העולמי.

בזמן תקופתו של כמנכ"ל אורט, הייתה הפריחה הגדולה של רשת אורט. בעקבות העלייה הגדולה, מ-12,000–13,000 תלמידים בהתחלה, הגיעו בתקופת ההנהלה של חרמץ ל-70,000 תלמידים. עבורו נתון זה נחשב להישג עצום.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים ליטאים
קטגוריה:חברי קבוצות הנוקמים
קטגוריה:אורט ישראל: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1925
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2016
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות בכפר שמריהו
ז'ורז' פוליצר

**ז'ורז' פוליצר** (בהונגרית: **Politzer György**; בצרפתית: **Georges Politzer**; 3 במאי 1903 – 23 במאי 1942) היה פילוסוף צרפתי ותאורטיקן מרקסיסטי ממוצא יהודי הונגרי, נקרא בחיבה "הפילוסוף הג'ינג'י".

## ביוגרפיה
### חייו האישיים
נולד בעיר אוראדיה ברומניה (בעבר נגיוורד, הונגריה).

בשנת 1919 תמך במהפכה בהונגריה. כאשר היה בן 17, הודחה הרפובליקה הסובייטית-הונגרית אשר הייתה בראשות בלה קון.

פוליצר עזב את ארץ מולדתו לאחר ההפסד של מפלגתו הסובייטית של בלה קון ולפני הקמת ממשלת הימים תחת שלטונו של מיקלוש הורטי. פוליצר התיישב בצרפת בשנת 1921 וקיבל אזרחות צרפתית בסוף שנת 1924.

בשנת 1923 נישא לראשונה לאשתו קמיל, אחת מהסטודנטיות שלו, ולהם 2 ילדים. בשנת 1929 נפגש ברכבת עם אשתו השנייה מארי (מאי), אשר הייתה מיילדת. בשנת 1931 התגרש מאשתו הראשונה (קמיל) ונישא למארי, ולהם בן ושמו מישל.

### פעילותו האקדמית
פוליצר למד באוניברסיטת פריז במשך 5 שנים ושם קיבל את כל תוארי האקדמיה שלו עד התואר - פילוסוף. במהלך טיוליו פגש את פרויד ואת שנדור פרנצי בווינה, עיסוקו והתעניינותו בפסיכולוגיה הובילו לפרסומו של ספרו בשנת 1928 :(“*Critique des fondements de la psychologie*”) (אנגלית: "Critique Of The Foundations Of Psychology"). עבודה זו הייתה הראשונה בתחומה שהציגה את התאוריה החומרית בפסיכולוגיה החברתית והייתה אחת המשפיעות על לב ויגוצקי בשנות ה-20 של המאה ה-20. בצרפת הוא לימד בערים מולן, אוורה, וסן מור דה פוסה, ובאותו הזמן היה פעיל ב"איחוד המורים". הקורסים שלו בין השנים 1935-1936 באוניברסיטת העובדים פורסמו לאחר מותו כ-"עקרונות היסוד של הפילוסופיה" (צרפתית: *Principesélémentaires de philosophie)*. פוליצר גם זכור על היותו כאדם הראשון שחשב על תאוריית המפץ הגדול.

### פעילותו במפלגה הקומוניסטית
בין השנים 1929-1931 (מקורות המפלגה מאזכרים את הצטרפותו בניסיונו השני להצטרף למפלגה) הצטרף למפלגה הצרפתית-הקומוניסטית עד לפירוקה בעקבות הגירוש הגרמני בשנת 1939. במפלגה היה אחראי על הוועדה הכלכלית של הוועד המרכזי. הוא לימד באופן עקבי גם באוניברסיטת העובדים ובבית הספר המרכזי של המפלגה הקומוניסטית הצרפתית.

### פעילותו נגד השלטון הנאצי
בספטמבר 1940 עם כיבוש צרפת הוא הצטרף ללחימה נגד הנאצים והוציא לאור שני עיתונים חשאיים: *L’UniversitéLibreו-La PenséeLibre (עברית: "האוניברסיטה החופשית"*, "מחשבה חופשית" בהתאמה) אותם כתב תחת שם העט: " "Rameau (עברית: "ראמו"). במאמריו בעיתונים אלה הועלתה על הכתב גם התקיפה המפורסמת שלו כלפי אלפרד רוסנברג: “*L’Obscurantisme au XXesiecle*” (אנגלית:*Obscurantism in the 20th Century*. עברית:"התנגדות לקדמה במאה ה-20"). יחד עם אשתו מאי (אנגלית: Mai), גם היא לוחמת התנגדות קומוניסטית, נעצרו בפברואר 1942 על הפרת החוק האוסר על המפלגה הקומוניסטית להתקיים. בזמן שהיה בכלא סנטא (צרפתית: La Santé Prison, תרגום ישיר: כלא הבריאות) בפריז הוא היה בתא הצמוד לתא של הקומוניסטית המפורסמת, מארי-קלוד ואיילאנט-קוטוטייר. בעדותה במשפטי נירנברג דיברה ואיילנט-קוטוטייר על השהות שלו בכלא: "ז'ורז' פוליצר סיפר לי שבזמן חקירתו, אחרי שהכו אותו נמרצות, הוא נשאל האם הוא רוצה לכתוב חוברת על התאוריה של הסוציאליזם-הלאומי. כאשר הוא סירב, הם אמרו לו שיישלח ברכבת הראשונה של האסירים להוצאה להורג." ב-20 במרץ 1942 נשלח פוליצר אל הנאצים, כפי שאיימו עליו. הוא הוצא להורג עם קבוצה של אסירים נוספים ב-23 במאי 1942. אשתו הועברה לאושוויץ, ושם נהרגה במרץ 1943.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:פילוסופים צרפתים
קטגוריה:יהודים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1903
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1942
אברהם ברלין

**אברהם ברלין** (באוקראינית: **Абрахам Берліне**; 5 באוקטובר 1894–1942) היה אמן יהודי שחי בצרפת.
ממוזער|אברהם יוסף ברלין, שבויים במחנה, 1942, פסטל. בית לוחמי הגטאות, ישראל. מתוך הספר: "art of the holocaust"

## קורות חייו
אברהם ברלין נולד בעיר נייז'ין באימפריה הרוסית, כיום באוקראינה, ללייב ברלין וחנה קגאנוב.

## עבודתו כאומן
בגיל 19 היגר לפריז ובה למד ב"אקדמיה לאומנויות יפות". אברהם ברלין השתייך לקבוצת אמנים יהודיים של אסכולת פריז. עבודותיו זכו להערכה רבה והוצגה בסלונים הפריזיים היוקרתיים ביותר, כגון: סלון ד'אומנה, סלון אינדפנדנס, סלון דה טילרי, גלריה פול אפל וגלריות פרטיות. עבודותיו של ברלין נכללו במוזיאון ההיסטורי "פריז" ובאוסף האומנות של המוזיאון "בית לוחמי הגטאות". הן פורסמו באלבומים, בספרים ובמחקרים רבים.

## קורותיו במלחמת העולם השנייה
בעת מלחמת העולם השנייה, עם פלישת צרפת, הצטרף ברלין למחתרת, אך במאי 1941 נעצר במבצע בילט ורט (Billet vert). כיהודי ממוצא רוסי הוא נכלא במחנה הריכוז קומפיין שנמצא ליד העיר קומפיין בצרפת. לאחר 7 חודשים הועבר למחנה המעצר דראנסי (Drancy), מחנה ריכוז שהוקם בעיר דראנסי שמצפון לפריז, ובשנת 1942 הועבר למחנה אושוויץ. שם נרצחו אברהם ברלין ואשתו צאצ'יה.

## במחנות הריכוז
במחנה הריכוז הוא המשיך לעסוק באמנות ודרכה ניסה להתעלות מעל חוויית המחנה. הוא צייר בעיקר את הטבע ואת הנופים של הסביבה, אך גם תיאר את הרחובות ואת האנשים במחנה. הציורים של ברלין הוצגו במחנה יחד עם יצירות של אמנים אחרים. אברהם ברלין היה אחד האמנים שהיו אסירים במחנות הנאצים והצליחו לתאר ביצירותיהם את המציאות הקשה ואת פרטי החיים של האסירים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1894
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1942
משה ויזגאן

הרב **משה ויזגאן** (שבט ה'תרס"ד, 1904 – ז' בשבט ה'תשנ"ו, ינואר 1996) היה רב ודיין באסואירה (מוגדור), אב בית הדין ורבה של מרקש שבמרוקו במחצית השנייה של המאה העשרים.

## תולדות חייו
נולד באסואירה (מוגדור) שבמרוקו לחנניה הויזגאן, סוחר. אביו לא רצה שבניו ילמדו בבית הספר של אליאנס בעיר, ושכר להם מורה פרטי. כשהיה בן 11 נפטר אביו ולא היה מי שישלם למורה הפרטי, ולשם כך הקים שכנו הרב נסים אסבאג את ישיבת עץ חיים בעיר, שם למד (כתלמיד יחיד, בתחילה) אצל רבי שמעון אביקציץ, ובהמשך, אצל הרב דוד עטר. באלול ה'תרפ"ז נשא את אסתר, בתו של רבי מרדכי לחמי ממקנס. לאחר נישואיו למד בישיבתו של הרב יצחק סבאג במקנס, שם נקשרו קשרי ידידות בנו לבין הרב שלום משאש. לימד בישיבה הקטנה במקנס ובצפרו וכן בתלמוד תורה של הרב משאש במקנס. בחודש שבט ה'תש"ו (ינואר 1946) התמנה לדיין שלישי בבית דינו של הרב אהרן בן חסין באסואירה. החל משנת ה'תש"ך, משנותר דיין לבדו בעיר, שימש בפועל גם כרבה הראשי. בשנת ה'תשכ"ו, כשעלה לישראל הרב מכלוף אבוחצירא, ביקש מהרב ויזגאן להחליפו כרב ראשי ואב בית הדין במרקש. בתפקיד זה כיהן עד שנת ה'תשמ"ג, אז עלה לישראל והתיישב בשכונת רמות בירושלים. בירושלים החל ללמוד בישיבת המקובלים "נחלת יצחק", אצל הרבנים יצחק כדורי ושמואל דרזי. התכתב בהלכה עם חכמי מרוקו בדורו, ובראשם הרב שלום משאש והרב יהושע מאמאן

נפטר בירושלים בז' בשבט ה'תשנ"ו, ונקבר בהר המנוחות.

## ספרו
בשנת ה'תשמ"ה הדפיס בנו הרב חנניה את תשובותיו בשם "**ויגד משה**". בסוף הספר נספחו שני מאמרים: **ייחוס עי"ת מראקש** על הקהילה היהודית במרקש ו**יחוס עי"ת אצווירא** על הקהילה היהודית באסואירה.

בספר "מטה אהרן" מאת ר' אהרן בן חסין הובאו כמה פסקי דין ממנו בהיותו דיין באסואירה.

## משפחתו
* בנו הרב חנניה ויזגן, מחבר הספר "אמרי חן" על התורה.
** נכדו הרב יהושע ויזגן - ראש ישיבת אור יעקב, רב קהילת "חניכי הישיבות" ומחבר הספר "בחגוי הסלע".
* חתנו הרב שלמה טולידנו כיהן כרבה של מקנס.
** נכדו הרב יוסף טולידנו - ר"מ בישיבת חזון ברוך בגני, צרפת.
** נכדו הרב אברהם טולידנו - רב קהילה בפריז.
* נכדו הגאון הרב ימין טולידאנו שליט״א מראשי הכולל של סלבודקא ודיין של סלבודקא

## לקריאה נוספת
* הרב חנניה ויזגן, **והאיש משה: תולדותיו והנהגותיו של אאמו"ר הרה"ג הרב משה ויזאן זצ"ל**, מכון גנזי המלך, ירושלים ה'תשנ"ח

## הערות שוליים

קטגוריה:אסואירה: רבנים
קטגוריה:מרקש: רבנים
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:עולים בשנות ה-1980
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים ילידי מרוקו
קטגוריה:ילידי 1904
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1996
יומנו של פטר גינז

ממוזער
**יומנו של פטר גינז** (1928-1944) הוא ספר המבוסס על יומנים שכתב נער יהודי, פטר גינז, ובהם תיעד את עירו הכבושה בידי הנאצים.

## גילוי היומן
הספר יצא לאור בעקבות צירוף מקרים טראגי אשר הביא לגילויו של היומן, כשישים שנה לאחר שנכתב בין השנים 1941-1942. שבועות ספורים לאחר התפוצצות "קולומביה" פנה תושב פראג, שנחשף לסיפורו של פטר לאחר האסון, אל מוזיאון יד ושם וסיפר על שש מחברות גדושות בכתביו של פטר ובציוריו שנמצאו בבית ישן שקנה בפרברי פראג. בין הפריטים שהתגלו - היו שני יומנים קטנים וסיפורים שכתב פטר.

הספר, יצא לאור בעריכת אחותו חוה פרסבורגר אשר נולדה כאווה גינז ובתוספת הקדמה מאת הסופר ג'ונתן ספרן פויר, תורגם ל־11 שפות והיה מועמד לפרס ספר הנוער הטוב ביותר בגרמניה לשנת 2007.

## עלילת הספר
הספר, יומנו של צעיר יהודי צ'כי שנספה בשואה, מתאר את השנתיים האחרונות בגטו בפראג לפני שגורש לטרזיינשטט ואחר כך לאושוויץ. בחלק המרכזי של הספר, הכולל את היומן, מתוארים הימים בשפה לקונית, חסכנית, מאופקת מאוד. הנער בן ה-14 מבקש לתעד ביומן את המציאות כמו שהיא, להכניס בה סדר. בעיניו הנלהבות של הילד על האבסורד והמציאות הטרגית, היומן חושף גם את צדדיו הפזיזים ואת תצפיותיו על ההתנגדות נגד הכובשים הגרמנים ומעשי הגמול הפראי שלהם.

היומן מסתיים בגירושו של פטר עצמו לטרנזינשטט, שם הפך לכוח המניע מאחורי העיתון הסודי "ודם" ("אנו מובילים"), ושם המשיך לצייר, לכתוב ולקרוא, ולחנך את עצמו בזיעת אפיים על עתיד שלא יראה לעולם. יומנו שהתגלה כ-60 שנים לאחר שנכתב, הוא בבחינת עדות הרואה את הנולד של צופה שהתבונן במציאות לפרטיה.

## ביקורת על הספר
רבים אמרו על הספר שהוא מרגש ומעורר השראה. יש החושבים שנקודת מבטו של פטר רק מחזקת את הבנת המציאות הלא פשוטה שנער היה צריך לחוות בזמן מלחמת העולם השנייה. עיתונים נכבדים ברחבי העולם סיקרו את הספר והציגו אותו כיצירת עדות כואבת של נער צעיר מוכשר ואמיץ. היו אף שאמרו שהספר אינו פחות חשוב מיומנה של אנה פרנק, ובזכות מילותיו חסרות התקדים הוא ברא שפה וחיים חדשים.

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי 2007
קטגוריה:ספרים על השואה
קטגוריה:ספרי ילדים ונוער על השואה
עמי רדיאן

**עמי רדיאן** (14 בנובמבר 1934 – 7 באפריל 2021) היה קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף. פיקד על חטיבה 14. מעוטר עיטור העוז.

## ביוגרפיה
רדיאן נולד וגדל במשמר השרון, התגייס לצה"ל בשנת 1953 ושובץ בנח"ל. הוא עבר הכשרה כלוחם, קורס מ"כים וקורס קציני חי"ר והוצב ביחידת סיור של הנח"ל, שאבטחה שיירות לאילת. בשנת 1954 הותקף הרכב בו נסע יחד עם נהג ושני אזרחים בידי פעילי פדאיון, נהג הרכב נפצע מאש המחבלים. רדיאן בלם את המחבלים לבדו עד אשר הגיעה תגבורת. בשל כך עוטר בצל"ש הרמטכ"ל שהומר לעיטור העוז.

לאחר שחרורו שירת במילואים ביחידת סיור ובהמשך עבר לחיל השריון ושב לשירות קבע. הוא שימש כמפקד פלוגה, סמג"ד וכמפקד גדוד 89 - גדוד שריון במילואים, שהשתייך לחטיבה 8. רדיאן פיקד על גדודו במלחמת ששת הימים בחזית הדרום. לאחר מכן מונה למפקד קורס קציני שריון, אך באוקטובר 1968 נפצע באורח קשה לאחר שרכבו עלה על מוקש בקרבת בארותיים.

בהמשך שימש כראש תורת חיל השריון בגייסות השריון ובמלחמת יום הכיפורים שימש כראש מטה עוצבת הפלדה. בשנים 1974–1975 פיקד על חטיבה 14. רדיאן נשפט והורשע בעקבות תלונה על "שימוש בציוד צבאי לצרכים פרטיים" שהגיש נגדו קצין האג"ם שלו, רמי מתן.

נפטר ב-7 באפריל 2021.

## קישורים חיצוניים
* 
* עמי רדיאן באתר "50 שנה למלחמת יום הכיפורים" של ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון, יולי 2024

## הערות שוליים

קטגוריה:חיילי צה"ל במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מפקדי גדודים בחיל השריון
קטגוריה:מפקדי חטיבה 14
קטגוריה:מעוטרי עיטור העוז
קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:משמר השרון: אישים
קטגוריה:מפקדי גדודים במלחמת ששת הימים
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת ששת הימים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1934
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2021