open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
יו בונוויל

**יו בונוויל** (באנגלית: **Hugh Bonneville**; נולד ב-10 בנובמבר 1963) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אנגלי.

## ביוגרפיה
נולד בלונדון בשם יו ריצ'רד בונוויל ויליאמס. למד בבית ספר בשרבורן, ואחר כך למד תאולוגיה באוניברסיטת קיימברידג'. את הכשרתו כשחקן רכש ב"אקדמית ובר דאגלס לאומנות הדרמה" שבלונדון. 

ב-1998 התחתן עם לולו אוונס, לבני הזוג בן אחד, פליקס. הם מתגוררים בסאסקס מערב.

## קריירה
הופעת הבכורה של בונוויל על הבמה הייתה בתיאטרון הפתוח ריג'ינסט פארק. בשנת 1987 הצטרף ל"התיאטרון המלכותי הלאומי" אתם הופיע במספר מחזות. ב-1991 החל לשחק ב"רויאל שייקספיר קומפני" שם גילם את דמותו של לארטס לצידו של קנת בראנה בתפקיד המלט. עוד הופיע בתיאטרון בתפקיד ולנטיין ב"שני האדונים מוורונה", ברגטו בהצגה "'Tis Pity She's a Whore", ובשני תפקידים במחזה "האלכימאי" מאת בן ג'ונסון.

הוא החל להופיע בטלוויזיה ב-1991 בשם ריצ'רד בונוויל. תפקידיו הראשונים היו של דמויות טובות-לב אך מטופשות במקצת כמו ברני בנוטינג היל ומר ראשוורת' בסרט הקולנוע "מנספילד פארק". בסדרות הטלוויזיה "Take A Girl Like You" ו"ארמדילו" הוא גילם דמויות מרושעות יותר, שהובילו לדמות השתלטנית של הנלי גרנדקורט בסדרה "דניאל דרונדה" (עיבוד לרומן באותו שם מאת ג'ורג' אליוט), ולדמות הרוצח הפסיכופת ג'יימס למפטון בסדרת המתח "The Commander".

בסרט "Love Again" גילם את דמות המשורר פיליפ לארקין. ב-2004 שיחק בדוקודרמה "האיש שבנה את בריטניה" בה גילם את הדמות הראשית של סר כריסטופר רן. אחד מהשיגיו הגדולים היו בסרט הקולנוע "אייריס וג'ון" בתפקיד ג'ון ביילי הצעיר לצידה של קייט וינסלט. הוא זכה לשבחים רבים על הופעתו, והיה מועמד לפרס באפט"א בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר.

בשנים 2011 ו-2012 כיכב בסדרה הקומית "2012" (Twenty Twelve) של ה-BBC בתפקיד איאן פלטשר, על ההכנות לאולימפיאדת לונדון. בין השנים 2010 ל-2015 הופיע בונוויל בתפקיד רוברט הרוזן מגרנטהם בסדרת הדרמה התקופתית "אחוזת דאונטון" של ITV.

ב-2014 חזר לגלם את דמותו של איאן פלטשר בסדרת ההמשך ל-"2012", הסדרה הקומית "W1A", בתפקיד מנהל מחלקה ב-BBC. הסדרה שודרה במשך שלוש עונות עד שנת 2017.

## פילמוגרפיה

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אנגלים
קטגוריה:חברי הלהקה השייקספירית המלכותית
קטגוריה:חברי התיאטרון המלכותי הלאומי
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1963
קונכט

**קונכט** (אנגלית: **Connacht**, בעבר נקראה **Connaught;** אירית: **Connachta / Cúige Chonnacht**) היא אחת מפרובינציות אירלנד.

## גאוגרפיה
קונכט שוכנת במערב האי, לחופו של האוקיינוס האטלנטי. שטחה הכולל הוא 18,810 קמ"ר. אוכלוסייתה נאמדת בכ-503,000 תושבים, ובכך היא הפרובינציה הפחות מיושבת באי. שמה האירי של הפרובינציה הוא Cúige Chonnacht, כלומר פרובינציית קונכט ; Cúige משמעותו "חמישית", ומקורו בתקופה בה היו באירלנד חמש פרובינציות. Chonnacht מקורו בשושלת קונכטה שישבה באזור לפנים.

באנגלית היה מקובל השם בעבר קונוט ("Connaught"), והמלכה ויקטוריה אף העניקה לבנה השלישי, הנסיך ארתור, את התואר דוכס קונוט וסטראת'רן.

בקונכט חמישה מחוזות:
*מחוז גולוויי: 6,148 קמ"ר, כ-231,000 תושבים (2006)
*מחוז מאיו: 5,397 קמ"ר, 126,000 תושבים
*מחוז סלייגו: 1,837 קמ"ר, 61,000 תושבים
*מחוז רוסקומון: 2,547 קמ"ר, 58,700 תושבים
*מחוז ליטרים: 1,588 קמ"ר, 29,000 תושבים

העיר הגדולה ביותר היא העיר גולוויי, ובה כ-73,000 תושבים.

בקונכט נמצא האי הגדול בחופי אירלנד, אקיל (Achill, במחוז מאיו), והאגם השני בגודלו (לוך קוריב, במחוז גולוויי). האדמה בחלק מהפרובינציה, ובפרט ליד חופי הים, אינה מתאימה לעיבוד חקלאי, אך מצטיינת בנופיה ומושכת תיירות. אזור כזה הוא קונמארה, חבל ארץ מיושב בדלילות יחסית המשתרע לצד החוף האטלנטי, העשיר בנוף הררי, באגמים, בנחלים ובביצות-כבול. מצפונו שוכן נמל קילארי שהוא פיורד טבעי - היחיד באירלנד.
יעד תיירותי נוסף הם איי אראן המשמרים במידה רבה את מסורתה ותרבותה של אירלנד ההיסטורית.

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:אירלנד: פרובינציות
חדשות בן עזר

"**חדשות בן עזר** - מכתב עיתי לֵילִי חינם מאת סופר נידח" הוא ניוזלטר בעריכתו של אהוד בן עזר, המופץ למנויים בדואר אלקטרוני פעמיים בשבוע, אור ליום שני ואור ליום חמישי.

השבועון החל לצאת לאור ב-12 בפברואר 2005, והוא כולל פובליציסטיקה (המרבה להציג עמדות ימניות), ביקורת ספרות, סיפורת ושירה. מקום נכבד מוקדש לחייה ויצירתה של דודתו של בן עזר, המשוררת אסתר ראב, ולתולדות פתח תקווה, המושבה שבה נולד. תחילה נכתב השבועון על ידי בן עזר לבדו (החותם גם בשמות העט "ס. נידח" ו"ס. גרוס"), ובמהלך הזמן הצטרפו אליו כותבים רבים, ובהם המזרחן ד"ר גיא בכור, המשוררים יוסי גמזו, עקיבא נוף, אלישע פורת וישראל הר, הסופרים יצחק אוורבוך אורפז, פוצ'ו (ישראל ויסלר) ומשה גרנות, המתרגם יהודה גור-אריה, חוקר הזמר העברי אליהו הכהן, דן אלמגור, יוסף דוריאל, אורי הייטנר ואברהם וולפנזון.

בראש כל גיליון מודפס המסר:
: אם אינך מוצא ספר לקרוא בו – כתוֹב ספר או קרא ספר ישן
:אם אינך מוצא עיתון לטעמך – עשה לך עיתון חדש
:העיתון לאנשים חושבים. לא כורתים עצים להדפיסו ואינו מצטבר כִּפסולת
:דברינו מגיעים רק לכמה אלפי קוראים אבל גם בעוד שנים רבות יקראו אותנו מאות.

לציון מלאת 10 שנים ו-1,000 גיליונות ל"חדשות בן עזר", סיפר אהוד בן עזר לקוראיו:
:בחודש פברואר 2005 נשבר לי סופית מהמגבלה של הצורך להביע את דעותיי במאמרים ובמכתבים למערכות העיתונים, ולהיות תלוי בעורכים שלא פעם סילפו את דבריי או לא פרסמו אותם. נשבר לי גם מהתלות במו"לים, במפיצים ובחנויות וברשתות הספרים, שכמעט לא הפיצו את ספריי החדשים, כי לא הייתי אז, כמו שאינני כיום, "סופר חשוב" או פרו-פלסטיני.
:במקביל נהגתי לשלוח מכתבים ומאמרים ב"תפוצת נאט"ו" לחבורה של ידידים ושל אחרים, בקובצי אי-מייל של וורד עברי, כאשר לעיתים, במכתבים האישיים, הייתי משנה את מילות הפתיחה אבל שולח את אותו המכתב או המאמר. ...
:וכך, החל מחודש פברואר 2005, שלחתי לתפוצת האי-מיילים שהיו ברשותי (רק מאות אחדות) – את "חדשות בן עזר / מכתב עיתי מאת סופר נידח".

## קישורים חיצוניים
* ארכיון חדשות בן עזר
* ארנה גולן, חג האלף ל"חדשות בן עזר", "חדשות בן עזר" 1019, 12 בפברואר 2015

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונות בעברית
קלווין קליין

**קלווין ריצ'רד קליין** (באנגלית: **Calvin Richard Klein**; נולד ב-19 בנובמבר 1942) הוא מעצב אופנה יהודי-אמריקאי. הקים את בית האופנה הנושא את שמו, "", וכן סדרות בשמים.

## ביוגרפיה
נולד ברובע הברונקס, ניו יורק, להורים יהודים שהיגרו לארצות הברית. הוא למד במכון הטכנולוגי לאופנה בניו יורק בין השנים 1959–1962; מאוחר יותר, ב-2003, קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מטעם מכון זה. בתקופת לימודיו במכון פגש את ג'יין סנטר, הם נישאו ב-1964 ונולדה להם בת. לפני שהחל לעבוד כמעצב עצמאי הוא עבד כשנתיים כעוזר למעצב דן מילשטיין, שם סייע בעיצוב חליפות לגברים.

ב-1968 הקים את בית האופנה הנושא את שמו, "קלווין קליין", ביחד עם שותפו וחבר ילדותו, בארי שוורץ . קליין עסק בעיצוב בחברה, ואילו שוורץ התמקד בניהול העסקי שלה. תחילה מכרה החברה מעילי נשים, בהמשך התפתחה לביגוד ספורט, ובשנות ה-70 צברה פופולריות ומכרה קולקציות הכוללות מגוון רחב של בגדי נשים. בתקופה זו השיק קליין גם את קולקציות מכנסי הג'ינס הידועות שלו, ובחר בדרכי פרסום חדשניות יחסית לשיווקן – פרסומות בעלות אופי מיני ופרקטי. ב-1982 החל לעצב תחתוני גברים ושיווק גם אותם באופן חדשני, בכך שהפך את תחתוני הגברים ממוצר פונקציונלי ופשוט למוצר אופנתי ונחשק.
[ממוזער|ימין|250px|חנות של חברת האופנה "קלווין קליין" ב[טורונטו שבקנדה]]
בשנות ה-70 וה-80 השיק קליין מספר סדרות בשמים פופולריות, בהן "Obsession", "Eternity" ו-"Escape". ב-1993 השיק את סדרת הבשמים החדשנית "cK One", בושם יוניסקס המתאים לנשים וגברים כאחד. במקביל, בשנה זו זכה קליין בפרס השנתי של מעצבי האופנה הן עבור קולקציית הנשים שלו והן עבור קולקציית הגברים, ובכך היה הראשון שזכה בשני הפרסים באותה שנה. כמו כן, משנת 2005 לערך השיק בושם פופולרי נוסף ושמו Euphoria.

קליין הרחיב את עסקיו מעבר לארצות הברית, וכיום קיימים סניפים של החברה ברחבי יבשות אמריקה, אירופה, באסיה וכן באוסטרליה. החברה כוללת שלושה ענפים: קולקציית קלווין קליין לגברים, נשים ובית; **cK** לגברים ונשים; ו"ג'ינס **cK**" לגברים, נשים וילדים. סלבריטאים הוליוודים רבים נוהגים ללבוש את עיצוביו, בהם ג'סטין ביבר ג'וליה רוברטס, גווינת' פלטרו וסנדרה בולוק.

חלק ממסעות הפרסום החדשניים של קליין עוררו ביקורת, כגון פרסומות שנויות במחלוקת מ-1993 בהן הופיעה קייט מוס בעירום בסגנון ה"הרואין שיק", שכללו ביקורת של נשיא ארצות הברית ביל קלינטון על השימוש בסגנון זה; וכן פרסומות משנת 1995 שכללו מתבגרים בסצנות מיניות שונות.

ב-1986 נישא קליין בשנית לקלי רקטור, שעבדה בחברה שלו, אולם הזוג התגרש ב-2006.

## קישורים חיצוניים

* 

* קלווין קליין, באתר bio
* קלווין קליין, באתר Fasion Informat
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:הברונקס: אישים
קטגוריה:יהודים אמריקאים
קטגוריה:מעצבי אופנה אמריקאים
קטגוריה:מעצבי אופנה יהודים
קטגוריה:בוגרי המכון הטכנולוגי לאופנה בניו יורק
קטגוריה:ביסקסואלים אמריקאים
קטגוריה:להט"בים אמריקאים
קטגוריה:להט"בים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1942
סקסטוס לוקיליוס באסוס

**סקסטוס לוקיליוס באסוס** (בלטינית: **Sextus Lucilius Bassus**) היה מפקד צבא רומאי, נציב יהודה, ומפקד הלגיון העשירי פרטנסיס בשנים 71–73. הוא כבש את הרודיון ומכוור, ונפטר בזמן שירותו בפרובינקיה.

## תולדות חייו
בשנת 69 נמנה עם תומכיו של גלבה, אך לאחר מכן עבר אל מחנהו של ויטליוס מתוך רצונו לקידום אישי מהיר יותר. הוא עלה מדרגת מפקד על גונדת פרשים לזו של מפקד הציים של רוונה ומיסנום. לוקיליוס לא נשאר זמן רב בין תומכי ויטליוס, ועד שנת 69 הוא הפך לתומכו של אספסינוס. טקיטוס ייחס עריקה זו לאכזבתו של באסוס מוויטליוס. לדברי טקיטוס שאף באסוס למשרת מפקד המשמר הפרטוריאני, וכאשר לא זכה בה, הוא הסיק את המסקנות. הוא הסית בהצלחה את חיילי הצי ברוונה לעבור לצידו של אספסינוס, אך היסוס מצידו להופיע בגלוי בראש מרידה, או בשל חוסר פופולריות, עלו לו במשרתו. חיילי הצי עצרו אותו, אולם הוא שוחרר בהתערבות של הרומוס, עבדו המשוחרר של אספסינוס.
הוא נזכר שוב כמפקד יחידת פרשים בתחילת שנת 70. במחצית הראשונה של שנת 71 הוא חזר לתפקידו הקודם כמפקד הציים של מיסנום ורוונה. ארבע תעודות שחרור של חיילי הצי בהן נזכר שמו הן מפברואר 71 ואפריל 71. חלקן מזכירות אותו כמפקד הצי של רוונה ואחרות מעידות על היותו מפקיד הצי של מיסנום. יש להניח כי קודם לבואו ליהודה הוכלל באסוס בין הפריטורים.

הוא הגיע ליהודה בין חודש יוני לחודש אוקטובר של שנת 71, ומונה לנציב יהודה ומפקד הלגיון העשירי פרטנסיס. יוסף בן מתתיהו מספר על פעולותיו בביעור קיני המרידה האחרונים של המרד הגדול. הוא כבש את הרודיון ואת מכוור והשמיד כ-3,000 קנאים ביער בשם ירדס. לוקיליוס באסוס מת ביהודה בזמן כהונתו כנציב. כמחליפו נשלח פלביוס סילבה.

## תיעוד ארכאולוגי
קוהורטה של הלגיון העשירי פרטנסיס ישבה באבו גוש הממוקמת באמצע הדרך בין ירושלים ואמאוס ניקופוליס, ושמשה כתחנת דרכים חשובה. חשיבותה של אבו גוש נקבעה לא רק בגלל מיקומה המועדף אלא גם בשל שפע המעיינות בסביבתה. כתובת הקדשה של אחת מהקוהרטות של הלגיון העשירי פרטנסיס וסקסטוס יוליוס באסוס מוכיחה כי הלגיון העשירי פרטנסיס ישב באבו גוש לכל המאוחר משנת 73.

## ראו גם
* לוקיוס פלביוס סילבה

## לקריאה נוספת

* E. Dabrowa, Sextus Lucilius Bassus, in: **Legio X Fretensis. A Prosopographical Study of its Officers (I-III c. A.D.)**, Stuttgart, 1993, pp. 28–29
* E. Mary Smallwood Sextus Lucilius Bassus, in: **The Jews under Roman rule: from Pompey to Diocletian**, 1976, p. 546
* Costel Chiriac, Lucreţiu Mihailescu-Bîrliba, Ionel Matei, *Ein neues Militärdiplom aus Moesien*, ZPE** 150 (2004), pp. 265–269
* H. Vincent, ''Eglise Byzantine et Inscription Romaine a Abou-Ghoch'', **RB** 4 (1907)m pp. 414–418
* Werner Eck, ''Sectus Lucillius Bassus, der eroberer von Herodium, in einer Bauinschrift von Abu Gosh'', **SCI** 18, 1999, pags. 109-120.
* W. Eck, [http://books.google.co.il/books?id=4eZvdVOvaU4C&lpg=PP1&pg=PA131#v=onepage&q&f=false The Language of Power: Latin Reflected in the Inscriptions of Judaea/Syria Palaestina], In: **Semitic Papyrology in Context: A Climate of Creativity**, (Ed. L.H. Schiffman) Boston, 2003, pp. 131 – 132
* M. Fischer, B. Isaac, and I. Roll, **Roman Roads in Judaea, Vol 2: The Jaffa - Jerusalem Roads''' (BAR International Series 628, Oxford 1996), p. 117, 429 pl. 94,95 


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:רומאים בתקופת הקיסרות
קטגוריה:המרד הגדול
Acoustica

**Acoustica** הוא אלבום אקוסטי של הלהקה הגרמנית סקורפיונז אשר יצא לשווקים במאי 2001.

האלבום הוקלט במהלך 3 הופעות חיות בליסבון שבפורטוגל אשר נערכו במהלך פברואר 2001. 

האלבום כולל ארבעה שירים חדשים: "Life Is Too Short", "Back To You", "I Wanted To Cry" ו- "When Love Kills Love".

האלבום מכיל גם גרסאות כיסוי לשירים כמו השיר "Drive" של להקת The Cars, השיר "Dust In The Wind" של קנזס והשיר "Love Of My Life" של להקת קווין. 

## רשימת הרצועות




## צוות
*קלאוס מיינה - שירה
*מייקל שנקר - גיטרה ראשית
*רודולף שנקר - גיטרה
*וולפגנג דזיוני - תופים
*לותאר היימברג - גיטרה בס

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי וידאו מ-2001
קטגוריה:אלבומי הסקורפיונז
קטגוריה:אלבומי הופעה באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת איסט וסט רקורדס
שטייר SSG 69

רובה **SSG 69** (קיצור של **Scharfschützengewehr 69**) של שטייר מאנליכר הוא רובה צלפים בריחי המיוצר על ידי Steyr Mannlicher. הרובה משמש מספר צבאות והוא רובה הצלפים התקני של צבא אוסטריה.

הרובה אומץ בשנת 1969. הוא הקדים את זמנו בשימוש של קנים סינתטיים שחושלו בשיטת "cold-hammer" כדי להגביר את הדיוק. ה-SSG נחשב לרובה צלפים מדויק מאוד ובעל דיוק של מתחת ל-0.5 דקת קשת (MOA). הרובה שימש מספר קלעים בתחרויות קליעה בינלאומיות בהם ניצחו.

לרובה מספר גרסאות. ישנה גרסה אזרחית בשם SSG 69 PI והיא נמצאת בשימוש, בנוסף לצבאות, גם בכוחות משטרה. הגרסאות השונות נבדלות בעיקר בפרטים קוסמטיים, למעט גרסת SSG-PIV בעלת קנה קצר יותר - 409 מ"מ - עם מעלה סלילים של 1:250mm (בערך 1:10 אינץ') שתוכנן להתמודד עם תחמושת תת-קולית.

## משתמשים
*  - צבא אוסטריה ו-EKO קוברה
*  - היה בעבר בשירות הימ"מ
* 
*  - חיל הנחתים ההולנדי
* 
* 
* 
* 
* 

## גלריה

File:Steyr SSG69.jpg|רובה SSG 69 של צבא אוסטריה
File:Steyr ssg 69 verschluss.jpg|הפעולה הבריחית של ה-SSG 69
File:Steyr SSG 69 PII.jpg|גרסת  SSG 69 PII 
File:Steyr SSG 69 PIV.jpg|גרסת SSG 69 PIV 


## קישורים חיצוניים

* רובה SSG 69 באתר שטייר מאנליכר
* סקירה על הרובה ובדיקתו במטווח, Sniper Central
* רובה SSG 69 וגרסאותיו, מידע ותמונות
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רובי צלפים
קטגוריה:רובים בריחיים
קטגוריה:נשק קל אוסטרי
ארומנית

שמאל|ממוזער|250px|תפוצת הרומנים ולשונותיהם - הארומנים באדום
**ארומנית** (**Armãneashce**; רומנית **Aromână** או **Macedoromână**), הידועה גם כ**מקדו-רומנית** או **וְלאכית** היא שפה רומאנית מזרחית מקבוצת השפות הרומאניות במשפחת השפות ההודו-אירופיות.

הארומנית חולקת מאפיינים רבים עם השפה הרומנית, בהם מורפולוגיה ותחביר דומים, כמו גם אוצר מילים גדול שמקורו בשפה הלטינית. מקור השוני בין שתי השפות הוא בהשפעה של שפות אחרות. בעוד שהרומנית הושפעה משפות סלאביות ומהונגרית, הארומנית הושפעה מן השפה היוונית.

דוברי שפה זו נקראים ארומנים או ולאכים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שפות רומאניות מזרחיות
המרכז הישראלי לנפגעי כתות

**המרכז הישראלי לנפגעי כתות** הוא חברה לתועלת הציבור המסייעת לנפגעי כתות ולבני משפחותיהם. המרכז מסייע בחשיפת גופים כיתתיים הפועלים באופן פלילי.

## אודות המרכז
המרכז הוקם בשנת 2006 על ידי העיתונאית איילת קדם, שחדרה למספר כתות לצורך תחקירים עבור ידיעות אחרונות, לצד קבוצה נוספת של אישים ששמרו על עילום שם. קדם שימשה כמנכ"לית הראשונה של הארגון. בתחילה נקראה החברה "קו למסלול – חברה לתועלת הציבור בע"מ". היא שינתה את שמה ל"המרכז לנפגעי כתות בישראל" ולאחר מכן לשמה הנוכחי.

המרכז מסייע בייעוץ לבני משפחות שיקירם שוהה בכת הרסנית ויוזם פעילות קבוצתית של בני משפחה לצורך תמיכה ופעולה משותפת. המרכז מקיים ערבי עיון, אירועים והרצאות לקהל הרחב.

לעוזבי כתות מסייע המרכז בתהליך ההתנתקות מהכת ובשיקום, הכולל תמיכה, הפנייה לגורמים טיפוליים, קבוצות תמיכה, סיוע משפטי ועוד.

המרכז מספק מידע בנושא כתות, אופן פעולתן, דרכי גיוס נפוצות ועוד. אנשי המרכז מתראיינים באמצעי תקשורת במטרה לקדם את המודעות הציבורית לנושא הכתות ולפעולה נגדן.

המרכז זכה בפרס יו"ר הכנסת לאיכות חיים לשנים תשע"ב/תשע"ג (2013/2013) בתחום קידום שלטון החוק, ערכי הדמוקרטיה, שמירה על זכויות אדם. הפרס ניתן בעקבות מכתב של אם שבתה יצאה מכת שהמרכז סייע בפירוקה.

## ביקורת והליכים משפטיים
שטיפת מוח, אחד המושגים המרכזיים העומדים בבסיס ההגדרה של 'כת מסוכנת' על ידי המרכז, שנוי במחלוקת בקרב הקהילה המדעית והטיפולית העוסקת בתחום. חלק מהחוקרים מתנגדים לעצם ההגדרה 'כת', וגורסים כי מדובר בתיוג שלילי או כינוי גנאי שניתן להדביקו למיעוטים דתיים. אחרים, סבורים כי חלק מהארגונים המופיעים ברשימת הכתות של המרכז אינן עונות על ההגדרה של כת מסוכנת, ומותחים ביקורת על כך שהמרכז, גוף פרטי שאינו פועל על פי סטנדרטים אקדמיים – מצטייר כגוף ממלכתי, ואף ייעץ בשנת 2011 לוועדה ממלכתית בנושא.

על פי תחקיר 7 ימים ממרץ 2011, בשנותיו הראשונות נתמך המרכז על ידי איש העסקים החרדי רמי פלר. עוד נחשף בתחקיר כי פלר ומנכ"לית המרכז רחל ליכטנשטיין עבדו שניהם בעבר בארגון החרדי 'יד לאחים' הפועל כנגד התבוללות ומה שמוגדר על ידו כפעילות מיסיונרית בקרב יהודים. בדצמבר 2018 חשף אתר העין השביעית כי בהכנת תחקיר זה היה מעורב היחצ"ן מוטי מורל, שנשכר על ידי אחת הקבוצות שבוקרו על ידי המרכז לנפגעי כתות, במטרה לפגוע בשמו של הארגון.

לאורך השנים הותקף הארגון גם על ידי בלוגים אנונימיים, המופעלים ככל הנראה על ידי גורמים שנגדם פעל הארגון, בין היתר בטענה כי המרכז פועל מתוך מניעים חרדיים.

בשנת 2009 תבע ארגון בני ברוך - קבלה לעם את המרכז, בעקבות אמירה של המנכ"לית דאז בערוץ 2, בדבר מעשים פליליים של אנשי בני ברוך. המרכז חזר בו מאמירה זו ובמסגרת פשרה משפטית ב-2010 הסיר את הארגון מרשימת הכתות. עם זאת, באוגוסט 2017 פרסם המרכז שוב באתרו טענות כלפי הקבוצה, לאחר שלדבריו צבר מידע נוסף לגביה.

## קישורים חיצוניים
* 

*
* פרס יו"ר הכנסת לאיכות חיים

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: ארגוני עזרה
קטגוריה:ישראל: חברות לתועלת הציבור
קטגוריה:זוכי פרס יו"ר הכנסת
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-2006
התחנה המרכזית של נתניה

**התחנה המרכזית של נתניה** היא מסוף האוטובוסים המרכזי של העיר נתניה. שוכנת במרכז החלק המערבי של העיר, סמוך לרחוב הרצל בקרן הרחובות אחד העם ואלון צבי.

שמאל|ממוזער|250px|הרציפים הבין-עירוניים

## מבנה התחנה
מבנה התחנה המרכזית כולל חנויות ומשרדי חברת אגד תעבורה וחברת קווים. רציפי התחנה שוכנים לאורך עמדות חניה אלכסוניות ומקורות. התחנה הוקמה ביוזמת חברת אגד ונפתחה ב-8 במרץ 1963. התחנה הוחזקה בידי חברת נצבא ("נכסי צאן ברזל אגד"), שבשנת 2002 נמכרה לאיש העסקים קובי מימון. מימון תכנן להקים קניון בשטח התחנה, בהשקעה צפויה של כ-100 מיליון דולר. התוכנית לא יצאה לפועל במקום זאת בשנים 2009–2010 שופצה התחנה, רחבת הרציפים רוצפה בשיש והונחו ברציפים לוחות זכוכית המוליכים על מנת להוות גורם מבודד מהרעש שבחניית האוטובוסים.
במקביל נבנה מבנה משרדים חדש בן שתי קומות כשבקומתו הראשונה ישנה עמדת הנפקת לכרטיסים חכמים מסוג רב קו.

לפני חנוכת התחנה במיקומה הנוכחי, שכנה התחנה המרכזית של נתניה בכיכר ציון שבעיר.

## שירותי התחנה
תחנת האוטובוס המרכזית של נתניה היא תחנת האוטובוסים הגדולה והחשובה בצפון ומרכז השרון. בתחנה עוברים מדי יום אלפי נוסעים במאות אוטובוסים, הן בקווים העירוניים בתוך העיר והן בקווים הבינעירוניים. עם זאת, מיקום התחנה הסמוך לרחוב הרצל הראשי מעכב קווים העוברים בה כתחנת ביניים, ועל כן קווים העוברים בכביש החוף אינם נכנסים לתחנה, אלא עוצרים במחלף נתניה.

### קווים עירוניים
קווי האוטובוס הפנימיים בנתניה מופעלים על ידי חברת אקסטרה תחבורה ציבורית.
* מקרא סימנים:
* ♿ - אוטובוס עירוני נגיש
* 🔄 - קו סיבובי (מעגלי)
* ממוזער|הרציפים במרכזית 02/26⬅️ - קו חד כיווני



### קווים אזוריים ובינעירוניים

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

נתניה
קטגוריה:נתניה: מבנים
קטגוריה:נתניה: תחבורה
קטגוריה:נצבא: נכסים
ג'אמפאולו פאציני

**ג'אמפאולו פאציני** (מאיטלקית: **Giampaolo Pazzini**; נולד ב-2 באוגוסט 1984) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת החלוץ.

## קריירה
### קריירת מועדונים
בינואר 2005 עבר פאציני לקבוצת פיורנטינה מאטאלנטה תמורת סכום משוער של כ-6.5 מיליון אירו. בעונתו הראשונה בקבוצה לא זכה לדקות משחק רבות, מאחר שמאמן הקבוצה בעדיף על פניו את לוקה טוני, והותיר אותו להילחם על תפקיד החלוץ השני עם ואלרי בוז'ינוב. לאחר עזיבתו של טוני, הפך פאציני לשחקן הרכב קבוע, ובעונת 2007/2008 כבש 9 שערים במסגרת הליגה.

לאחר הצטרפותו לקבוצה של אלברטו ג'ילארדינו, העדיף מאמן הקבוצה לפתוח בהרכב עם ג'ילארגינו ואדריאן מוטו, ומשום שהפך לשחקן ספסל בשנית, עבר פאציני לסמפדוריה.

פאציני הצטרף לקבוצת סמפדוריה בינואר 2009. משחק הבכורה שלו היה נגד פלרמו. שערו הראשון במדי הקבוצה היה במשחקו השני במדיה נגד אודינזה במסגרת הקופה איטליה.

ב-28 בינואר 2011 עבר פאציני רשמית לאינטר מילאנו תמורת סכום המוערך ב-12 מיליון אירו ותמורת העברתו של ג'ונתן ביאביאני לסמפדוריה. במשחק הבכורה שלו נגד פלרמו, הוא כבש צמד וסחט פנדל.
ב-22 באוגוסט 2012 עבר פאציני ליריבה העירונית מילאן בעסקת חילופי שחקנים שבמקביל אנטוניו קסאנו עבר לאינטר.

בקיץ 2015 חתם בהלאס ורונה. ב-31 בינואר 2018 הושאל פאציני ללבאנטה עד לסוף העונה. ב--22 בנובמבר 2020 הודיע על פרישה ממשחק פעיל.

### נבחרת לאומית
פאציני קיבל את זימונו הראשון לנבחרת איטליה ב-28 במרץ 2009, לקראת משחקה של הנבחרת מול מונטנגרו במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010, ואף כבש באותו משחק. לאחר ארבעה ימים פאציני כבר פתח בהרכב הנבחרת במשחקה מול אירלנד, אך הורחק כעבור שתי דקות בלבד לאחר שפגע בג'ון אושיי.

## תארים
### קבוצתיים
;אינטר מילאנו
* קופה איטליה: 2010/2011

### בינלאומיים
;נבחרת איטליה
* אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19: 2003

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:חלוצי כדורגל איטלקים
קטגוריה:כדורגלנים איטלקים
קטגוריה:כדורגלני פיורנטינה
קטגוריה:כדורגלני סמפדוריה
קטגוריה:כדורגלני אטאלנטה
קטגוריה:כדורגלני אינטר מילאנו
קטגוריה:כדורגלני מילאן
קטגוריה:כדורגלני הלאס ורונה
קטגוריה:כדורגלני לבאנטה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת איטליה
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2010
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1984
מנגנון היגס

**מנגנון [[בוזון היגס|היגס]]** הוא מודל תאורטי בפיזיקת חלקיקים, המסביר את קיומה של מסת חלקיקי היסוד השונים במסגרת המודל הסטנדרטי. המנגנון מסביר את מסת הפרמיונים ואת מסת בוזוני W ו-Z בעזרת שבירת סימטריה ספונטנית של הכוח האלקטרו-חלש עקב קיומו ותכונותיו של חלקיק הנקרא בוזון היגס. החלקיק והמודל נקראים על שם הפיזיקאי הבריטי פיטר היגס, שחזה את קיומו. את המודל פיתחו בו-זמנית ובאופן בלתי-תלוי גם הפיזיקאים היהודים רוברט בראוט ופרנסואה אנגלר מבלגיה. על תגלית זאת, שאושרה בניסוי במאיץ החלקיקים ב-CERN זכו פיטר היגס ופרנסואה אנגלר בפרס נובל לפיזיקה ב-2013.

מנגנון היגס הוא דוגמה למנגנון שבירת סימטריה ספונטנית, אשר קיים גם במערכות נוספות, כמו במוליכי-על ובחומרים מגנטיים.

## מנגנון היגס במודל הסטנדרטי
במסגרת המודל הסטנדרטי, בוזוני ה-W,Z, הגלואונים והפוטון ההתחלתיים מתוארים כבוזוני כיול חסרי מסה, שקיומם נדרש כדי להבטיח שימור של סימטריות הכיול:
:\ SU(3)_C \times SU(2)_L \times U(1)_Y.

מנגנון היגס מניח את קיומו של חלקיק בעל ספין 0 - בוזון היגס. חלקיק זה מקיים אינטראקציות חלשות עם חלקיקי "החומר" - הפרמיונים, שעקב האינטראקציה מקבלים מסה במודל הסטנדרטי.

בניגוד לשאר חלקיקי המודל הסטנדרטי, לחלקיק זה יש ערך תצפית שונה מאפס במצב היסוד שלו.
המשמעות היא שלבוזון היגס יש ערכים נמדדים שונים מאפס בריק - כלומר המרחב מלא ברקע של שדה היגס גם בריק מוחלט. האינטראקציה בין שדה הרקע של בוזון ההיגס לבין חלקיקי המודל הסטנדרטי שוברת את הסימטריה
\ SU(2)_L \times U(1)_Y, כך שנוצרות מסות לבוזוני הכיול W ו-Z, ובנוסף נוצרות האינטראקציות המאפשרות מסה לפרמיונים.
ההיגס אינו משתתף באינטראקציה האלקטרו-מגנטית ולא באינטראקציה החזקה, ולכן הוא לא שובר אותן ולא משפיע על מסת הפוטון והגלואונים הנושאים כוחות אלו.

## ניתוח
[שמאל|ממוזער|200px|גרף המציג את [אנרגיה פוטנציאלית|פוטנציאל ההיגס]]
פוטנציאל ההיגס מכיל איבר מהצורה λφ4+μφ2 (כאשר φ הוא שדה ההיגס, 0<μ<0, λ) הכולל אינטראקציות בין שדה ההיגס לבין עצמו. בשלושה ממדים, נראה גרף הפוטנציאל כסומבררו בעל שוליים גבוהים (ראו תמונה) המקבל מקסימום מקומי בראשית הצירים (השקולה לריק) ומינימום גלובלי על מעגל המקיף את הראשית.
באנרגיות נמוכות מאנרגיית ה-0 ההיגס לא יכול לקבל את כל הערכים סביב המרכז, והוא מתרכז באזור המינימום שאיננו בראשית, ולכן כולל ערך תצפית שונה מאפס.
ניתוח של המערכת סביב המינימום מראה כי חלק מבוזוני הכיול והחלקיקים הופכים למאסיביים כתוצאה משבירת הסימטריה.

ב-4 ביולי 2012 דיווחו שתי קבוצות מחקר נפרדות במרכז המחקר ב-CERN כי צפו בחלקיק בעל מאפיינים דומים לבוזון היגס וב-14 במרץ 2013 הודיעו הפיזיקאים במאיץ כי הם משוכנעים שהחלקיק אותו הם גילו הוא אכן בוזון היגס.

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סימטריה בפיזיקה
קטגוריה:פיזיקת חלקיקים
קטגוריה:תורת השדות הקוונטית
האקדמיה הצבאית המלכותית בווליץ'

**האקדמיה הצבאית המלכותית** (באנגלית: **Royal Military Academy** המוכרת גם בראשי התיבות **RMA**) בווליץ', בדרום-מזרח לונדון הייתה אקדמיה צבאית של הצבא הבריטי שנועדה להכשיר קצינים עבור חיל התותחנים המלכותי וחיל ההנדסה המלכותי. בשלב מאוחר יותר הכשירה האקדמיה קצינים עבור חיל הקשר המלכותי וחילות טכניים אחרים.

האקדמיה נוסדה ב-1741. מטרתה הייתה לספק השכלה ולייצר "קצינים טובים עבור הארטילריה ומהנדסים צבאיים מושלמים".

בין המורים הידועים שלימדו במוסד פרדריק אייבל, פיטר בארלו (Peter Barlow), סמואל הנטר כריסטי (Samuel Hunter Christie), אדאיר קראופורד (Adair Crawford), ג'ורג' גרינהיל (George Greenhill), פרסי אלכסנדר מקמהון (Percy Alexander MacMahon), פול סנדביי, (Paul Sandby) וג'יימס ג'וזף סילבסטר. האקדמיה הייתה ידועה בכינוי "בית המלאכה" משום שהמבנה הראשון שלה היה בית מלאכה של הרויאל ארסנל שעבר הסבה.

אקדמיה צבאית נוספת, הידועה כקולג' הצבאי המלכותי (Royal Military College או RMC) הוקמה בסנדהרסט שבברקשייר ב-1799 על מנת להכשיר קצינים עבור חיל הרגלים וחיל הפרשים.

שתי האקדמיות נסגרו בתחילת מלחמת העולם השנייה ב-1939. האקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט נפתחה ב-1947 כאיחוד בין שני המוסדות. נכון ל-2008 עברו המבנים הישנים של האקדמיה הסבה והרחבה לבנייני מגורים יוקרתיים.

אוסף האקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט מכיל תצוגות של ההיסטוריה של האקדמיה הצבאית המלכותית בווליץ', הקולג' הצבאי המלכותי והאקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט. האוסף כולל את יומני הרישום של הסטודנטים, ארכיונים היסטוריים, מדים, ציורים, תצלומים וחפצים נוספים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:האקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט
אקדמיה הצבאית המלכותית בווליץ'
קטגוריה:לונדון: היסטוריה
קטגוריה:בסיסי הצבא הבריטי
קטגוריה:לונדון: בסיסי צבא
דימה לייפמן

**דימה לייפמן** (נולד ב-12 באפריל 1985) הוא שופט טניס בינלאומי, בעל תואר ראשון בכלכלה וניהול ובעל שני תארים שניים ב-Sport Management ו-Global Management באוניברסיטת IE Business School שבמדריד (אחד ממוסדות החינוך המובילים בעולם בתחום בניהול והפיננסיים). הוא שופט הטניס הבכיר בישראל בעל תג זהב (התג הגבוה ביותר לשופט בינלאומי) דימה נכלל גם בין השופטים הבכירים בעולם .

## ביוגרפיה
לייפמן יליד קורוסטן, עלה לישראל מברית המועצות בשנת 1991 עם משפחתו וגדל והתחנך באשקלון. עוד מגיל צעיר החל לשחק טניס בעידוד הוריו והתאמן במרכז הטניס אשקלון.

בשנת 1997 בגיל 12, עבר לייפמן קורס קוונים לאומי והחל לעבוד כקוון בתחרויות בינלאומיות שהתקיימו אז ברחבי הארץ. בשנת 2003 נבחר לייפמן על ידי ועדת שיפוט לייצג את ישראל במסגרת קורס שופטים בינלאומי שהתקיים בווילניוס שבליטא, בסיומו של קורס מוצלח קיבל דימה תג לבן בינלאומי (תג בינלאומי בסיסי), והפך לאחד התגים הלבנים הצעירים בעולם (כשהוא עוד לא בן 18), בשנת 2008 לאחר שצבר ניסיון רב במסגרת הבינלאומית, כולל השתתפות בשלוש תחרויות ווימבלדון 2006-2008 נבחר דימה לקורס המתקדם של איגוד הטניס הבינלאומי שהתקיים בפריז. את הקורס סיים בהצלחה והוענק לו תג ארד בינלאומי בכיר.
במהלך 2008–2012 שפט לייפמן חמש פעמים ברציפות בגמר אליפות ישראל בוגרים לעיני למעלה מ-2000 צופים נלהבים במועדון הטניס שברעננה. כמו כן יצג לייפמן את ישראל במפגשי גביע הדייוויס בקפריסין, יוון ומונקו בהם שימש כשופט כיסא נייטרלי.
במהלך השנים הללו שפט לייפמן וייצג את מדינת ישראל במספר בלתי מבוטל של תחרויות טניס בינלאומיות ברחבי העולם: בפינלנד, רומניה, הולנד, יוון, קפריסין, סרביה, שווייץ, איטליה, אוקראינה, רוסיה, ליטא, לטביה, מקסיקו, אנגליה, גאורגיה, ארמניה ועוד.

בנובמבר 2010 נבחר לייפמן לייצג את ישראל בקורס בינלאומי נוסף, הפעם לשופטים הראשיים שהתקיים בווימבלדון שבלונדון, את הקורס סיים לייפמן בהצלחה והפך לשופט ראשי בעל תג כסף הצעיר ביותר בעולם.

בנובמבר 2011 נבחר לייפמן לייצג את ישראל במשחקים האולימפיים שבלונדון (קיץ 2012), לייפמן היה השופט הישראלי היחיד בתחרות יוקרתית זו. ב-2013 ייצג לייפמן את ישראל בתחרות Mone Carlo מסדרת מסטרס 1000. משנת 2013- 2018 התמקד לייפמן בעבודת השופט הראשי וייצג את ישראל באין ספור תחרויות גדולות ברחבי העולם (סין, תאילנד, סלובניה, דרום אפריקה, אירלנד, פורטוגל, שוודיה, טורקיה, בולגריה, קזחסטן, רוסיה, אוקראינה, בלרוס, לטביה). בשנת 2015 נכנס לייפמן לקבוצת פיתוח של גביע דייוויס / גביע פדרציה (מועדון שמשתייכים אליו מספר מצומצם של שופטים).

בדצמבר 2018 קודם לייפמן על ידי איגוד הטניס הבינלאומי לתג זהב היוקרתי (התג הגבוה ביותר לשופט טניס) והפך לשופט הטניס הבכיר ביותר בתולדות מדינת ישראל (בעידן המודרני).

בתחילת 2019 שובץ לייפמן לשמש כאחד מתוך צוות מצומצם של שופטים ראשיים שינהלו את המשחקים הפארלימפיים - Tokyo 2020 - התפקיד הבכיר ביותר לשופט טניס ישראלי אי פעם.

'''לייפמן משתייך גם למספר ועדות:
* יור' ועדת שיפוט - תחת איגוד הטניס בישראל
* חבר ועדת הטניס - ההתאחדות הישראלית לספורט נכים
* חבר ועדת טניס לכיסאות גלגלים - איגוד הטניס בישראל.
* חבר ועדת נוער - TennisEurope (איגוד הטניס האירופאי)

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: טניס
קטגוריה:ישראלים ילידי ברית המועצות
קטגוריה:עולים בשנות ה-1990
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1985
הוגו אלמיידה

**הוגו מיגל פריירה דה אלמיידה** (בפורטוגזית: **Hugo Miguel Pereira de Almeida**; נולד ב-23 במאי 1984 בפיגיירה-דה-פוז, פורטוגל) הוא כדורגלן עבר פורטוגלי ששיחק בעמדת החלוץ.

## קריירה
אלמיידה הצטרף לקבוצת הנוער של פורטו בשנת 2000, את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת ערך ב-21 בספטמבר 2003 בניצחון הבייתי על בנפיקה ליסבון, כאשר שותף בשלוש הדקות האחרונות. אך לאחר שלא הצליח להשתלב בהרכב הקבוצה, יצא אלמיידה לשחק בהשאלה באוניאו דשפורטיבה דה לייריה ובקבוצת בואבישטה.

בעונת 2005/2006 חזר אלמיידה לפורטו והפך לבורג חשוב בקבוצה, ואף זכה איתה באליפות פורטוגל. באותה העונה הוא אף כבש במסגרת ליגת האלופות שער בבעיטה חופשית מטווח של 35 מטרים, בהפסד קבוצתו לאינטר מילאנו באצטדיון הסן סירו.

בעונת 2006/2007 עבר אלמיידה בהשאלה לקבוצת ורדר ברמן, וכבש 10 שערים ב-41 משחקים בכל המסגרות באותה העונה. באוגוסט 2007, עם הצטרפות החלוצים אדגר ברונו דה סילבה וארנסטו פאריאס לפורטו, החליט אלמיידה לקבל את הצעתה של ורדר ברמן להצטרף לשורותיה באופן קבוע, וחתם על חוזה לארבע שנים תמורת כ-4 מיליון אירו. עם עזיבתו של מירוסלב קלוזה, קיבל אלמיידה את הזדמנותו להפוך לשחקן הרכב. ב-12 המשחקים הראשונים של העונה הוא כבש 7 שערים, ואת העונה הוא סיים עם 16 שערים. שני בקבוצתו רק לדייגו אשר כבש באותה העונה 17 שערים.

את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פורטוגל ערך אלמיידה נגד אזרבייג'ן במסגרת מוקדמות יורו 2008 ואף כבש באותו המשחק. גם במשחקו השני בנבחרת כבש, בניצחון 1-0 על ארמניה. מאוחר יותר התברר כי שערים אלו היו חיוניים להעפלתה של פורטוגל לטורניר.

בדצמבר 2010 חתם על חוזה לשחק 3 שנים בקבוצת בשיקטש הטורקית. ב-7 באוקטובר 2014 חתם בצ'זנה האיטלקית, לאחר מאבקים עם הקבוצה חתם בינואר 2015 בקובאן קרסנודאר הרוסית. ב-9 ביולי 2015 חתם באנז'י מחצ'קלה העולה החדשה לליגת הרוסית. ב-13 בינואר עזב את אנז'י כשחקן חופשי. ב-16 בינואר חתם לשנה וחצי בהנובר 96. ב-18 ביולי 2016 חתם בא.א.ק. אתונה. ב-30 באוגוסט 2017 חתם אלמיידה בהיידוק ספליט שם שיחק עד תום העונה. לאחר מכן חתם באקדמיקה דה קוימברה שם שיחק עד לפרישתו ממשחק פעיל בפברואר 2020.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:כדורגלנים פורטוגזים
קטגוריה:חלוצי כדורגל פורטוגזים
קטגוריה:כדורגלני פורטו
קטגוריה:כדורגלני אוניאו דשפורטיבה דה לייריה
קטגוריה:כדורגלני בואבישטה
קטגוריה:כדורגלני ורדר ברמן
קטגוריה:כדורגלני בשיקטש
קטגוריה:כדורגלני צ'זנה
קטגוריה:כדורגלני קובאן קרסנודאר
קטגוריה:כדורגלני אנז'י מחצ'קלה
קטגוריה:כדורגלני הנובר 96
קטגוריה:כדורגלני א.א.ק. אתונה
קטגוריה:כדורגלני היידוק ספליט
קטגוריה:כדורגלני אקדמיקה דה קוימברה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת פורטוגל
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:כדורגלני יורו 2008
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2010
קטגוריה:כדורגלני יורו 2012
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2014
קטגוריה:ספורטאים זרים בגרמניה
קטגוריה:ספורטאים פורטוגזים בטורקיה
קטגוריה:ספורטאים פורטוגזים באיטליה
קטגוריה:ספורטאים זרים ברוסיה
קטגוריה:ספורטאים פורטוגזים ביוון
קטגוריה:ספורטאים זרים בקרואטיה
קטגוריה:פורטוגזים שנולדו ב-1984
פארואזית

ממוזער|451x451px|ניבי הפארואזית
**פארואזית** (**Føroyskt**) היא שפה צפון-גרמאנית אינסולרית מקבוצת השפות הגרמאניות של משפחת השפות ההודו-אירופאיות המדוברת באיי פארו, וגם במדינות נוספות כגון דנמרק ונורווגיה.

השפה התפתחה מן הניב המערבי של השפה הנורדית העתיקה יחד עם הנורווגית, האיסלנדית והשפה הנכחדת הנקראת נורן. השפה החיה הקרובה אליה ביותר היא האיסלנדית.

## הגיית השפה וכתיבתה
### עיצורים

### תנועות

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:שפות גרמאניות צפוניות
קטגוריה:איי פארו
רב ירמיה בר אבא

**רב ירמיה בר אבא** היה אמורא מהדור השני לאמוראי בבל (אמצע המאה ה-3 לערך). היה מתלמידיו של האמורא המפורסם רב. מופיע פעמים רבות גם בתלמוד הירושלמי, ושם הוא נקרא **רב ירמיה** סתם, בלא שם אביו. יש אומרים שנקרא גם **רבי ירמיה רבה** (הגדול).

## רבותיו
כאמור, היה רב ירמיה בר אבא בעיקר תלמידו של רב, והיה נוהג בדרך כלל על פי פסקיו. עם זאת, נחשב כתלמיד חבר שלו, והיה פונה אליו בגוף שני, ולא בגוף שלישי כמקובל בין תלמיד לרבו.

רב ירמיה נושא ונותן עם חכמי דורו הידועים: רב הונא, רב יהודה, ועוד. רב נחמן, שהיה דיין מפורסם, הפנה אליו פעם דין תורה. רוב אזכוריו בתלמוד הם הלכות שמסר בשם חכמי הדור הבולטים: רב, שמואל ורבי יוחנן. מספר פעמים מסר על שאלות שנשלחו מבית מדרשו של רב לשמואל ("שלחו ליה מבי רב לשמואל"), המשויכות לתקופה שאחרי פטירתו של רב.

## משפחתו וחבריו
על משפחתו ידוע מעט: אביו  היה שמו "אבא", והיה בעל תשובה מפורסם בדורו. (לגרסה אחרת: אחי אביו, ושמו "אחא" הוא היה הבעל תשובה) רב הונא בר חייא היה חתנו, וגם בנו רב הונא בריה דרב ירמיה בר אבא ונכדו מרי מוזכרים כחכמים.. לפי דעת היימן, בנו הוא רבה בר ירמיה.

זמן מסוים התגורר במקום בשם "שום טמיא", שאינו ידוע ממקורות אחרים.

כאמור, יש מזהים את רב ירמיה בר אבא עם "רבי ירמיה רבה" שמוזכר פעם אחת בלבד. כחכם בעיר בצרה. על פי זה גר גם בבצרה.

## ממאמריו
העוסק בצרכי ציבור - נחשב כעוסק בתורה. עבד רשאי לעלות לתורה כאחד משבעת העולים בשבת. קובץ מאמרותיו באגדה מסר רב חסדא, ביניהן: 

## רב ירמיה בר אבא השני
יש אומרים שהיו שני חכמים בשם 'ירמיה בר אבא'; האחד בדור השני, והשני בדור השלישי, וזאת על סמך דברי עולא, שרב ירמיה בר אבא הוא תלמידו של רב הונא, תלמיד רב. על פי דעה זו, דבריו של רבי ירמיה בר אבא בשם רבי יוחנן שייכים למאוחר שבהם.

## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים

*
*
*ירמיה בר אבא באנציקלופדיה יהודית דעת

## הערות שוליים

קטגוריה:הדור השני לאמוראי בבל
קטגוריה:משפחת רב ירמיה בר אבא
קטגוריה:תלמידי רב
קטגוריה:תלמידי רבי יוחנן
קטגוריה:תלמידי שמואל
פומפיוס לונגינוס

**פומפיוס לונגינוס** (שמו המלא: **גנאיוס פינריוס אמיליוס קיקטריקולה פומפיוס לונגינוס**, לטינית: **Gnaius Pompeius Longinus**) היה איש צבא רומאי, ומשנת 86 עד 90 לספירה שימש כנציב יהודה ומפקד הלגיון העשירי פרטנסיס. בשנת 90 נתמנה לתפקיד של קונסול.

## תולדות חייו
אביו הביולוגי של לונגינוס נשא את השם פומפיוס לונגינוס ושימש טריבון אצל הפריטורינים בשנת 69, ואילו אביו המאמץ היה גנאיוס פינריוס אמליוס קיקטריקולה, אשר שימש כקונסול בשנת 79 או 80. פומפיוס לונגינוס מוזכר בשלוש דיפלומות צבאיות רומיות מהפרובינקיה יהודה מהתאריך 13 במאי 86, וכן בשלוש דיפלומות צבאיות רומיות משנת 87. באוקטובר 90 הוא כבר שימש כקונסול מוסף. לאחר הקונסולוט היה לונגינוס נציב קונסולרי של הפרובינקיה מואסיה העליונה בשנת 94, ושל פאנוניה בשנת 98. ייתכן כי "לונגינוס" שהנהיג את הצבא הרומאי בדאקיה בשנת 105, נפל בשבי והתאבד, הוא גנאיוס פומפיוס לונגינוס.

## לקריאה נוספת

* E. Dabrowa, Gnaius Pompeius Longinus, in: **Legio X Fretensis. A Prosopographical Study of its Officers (I-III c. A.D.)**, Stuttgart, 1993, pp. 32–33
* E. Mary Smallwood Gnaius Pompeius Longinus, in: **The Jews under Roman rule: from Pompey to Diocletian**, 1976, p. 547
* AE 2005, 1731 = Eck W. and Pangerl A., *Neue Militardiplome für die Provinzen Syria und Iudaea/Syria Palaestina*, **SCI** 24, 2005, pp. 106–108
* W. Eck, **Senatoren von Vespasian bis Hadrian**, München 1970, p. 243
* W. Eck and P. Weiß, *Eine Konstitution für die Truppen Iudaeas aus dem Jahr 87*, **ZPE** 170, 2009, pp. 201–206.
* W. Eck ,A Second Constitution for the Auxiliary Troops in Judaea in 86 AD, **SCI** 29, 2010, pp. 21–32
* Werner Eck, Andread Pangerl, Ein Diplom für die Truppen Judäas aus dem Jahr 87und die Frage nach der Gleichförmigkeit römischer Militäradministration, **SCI** 31, 2012, pp. 53–64


[שמאל|ממוזער|150px|[דיפלומה צבאית רומית משנת 86 לספירה המזכירה את פומפיוס לונגינוס כמושל פרובינקית יהודה]]

## הערות שוליים

קטגוריה:רומאים בתקופת הקיסרות
קטגוריה:נציבי רומא ביהודה
קטגוריה:נפטרים ב-106
נורן

ממוזער|טקסט=מפה המתארת את מרחב התפוצה ההיסטורי של שפת הנורן (Norn), שכיום מוגדרת כשפה נכחדת|מפה המתארת את מרחב התפוצה ההיסטורי של שפת הנורן (Norn), שכיום מוגדרת כשפה נכחדת
**נוֹרְן** (**Norn**) היא שפה נכחדת מקבוצת השפות הגרמאניות של משפחת השפות ההודו-אירופיות, אשר הייתה מדוברת באיי שטלנד, באיי אורקני ובקייטנס שבסקוטלנד.

לאחר שנורווגיה העבירה את השליטה על האיים לידי סקוטלנד במאה ה-15, הוחלפה הנורן בהדרגה על ידי הסקוטית.

## היסטוריה
התיישבות נורדית באיים החלה כנראה בתחילת המאה התשיעית לספירה. הסברה היא שאותם מתיישבים הגיעו בכמויות גדולות מאוד, ככל הנראה מהחוף המערבי של נורווגיה. השם "שטלנד" מגיע מנורדית עתיקה ומזכיר בצורתו שמות של מקומות בצפון-מערב נורווגיה. לעומת זאת, מרמז אוצר המילים הנורני על קשרים עם המחוזות הדרומיים יותר של נורווגיה.

אורקני ושטלנד נשבעו אמונים למלך ג'יימס השלישי בשנים 1468 ו-1469, בהתאמה, וההחלפה של נורן בסקוטית מיוחסת בעיקר לשבועות האמונים הללו. עם זאת, שקיעתה של הנורן באורקני החלה ככל הנראה ב-1379, כשרוזנות אורקני הועברה לידיו של שבט סינקלייר. בשטלנד השינוי החל מאוחר יותר, אבל עד סוף המאה ה-15 היו שני האיים דו-לשוניים. עם זאת, התהליך שבו עקפה הסקוטית את הנורן בתור השפה המדוברת הראשית באיים לא היה מהיר, ורוב הילידים באורקני ושטלנד דיברו כנראה נורן כשפה ראשונה עד סוף המאה ה-16 ותחילת המאה ה-17, בהתאמה.

קטגוריה:שפות נכחדות
קטגוריה:שפות גרמאניות צפוניות
קטגוריה:סקוטלנד: שפות
קאלו

קטגוריה:שמות משפחה איטלקיים
קטגוריה:שמות משפחה ביהדות איטליה
בארט ואן מרוויק

**למברטוס "בארט" ואן מרוויק** (בהולנדית: **Bert van Marwijk**; נולד ב-19 במאי 1952, בדוונטר, אוברייסל) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל הולנדי.
## קריירה
כשחקן ואן מרוויק שיחק 393 משחקים במסגרת ליגת העל ההולנדית, ואף הופיע פעם אחת במדי נבחרת הולנד.

כמאמן הצליח ואן מרוויק להביא את פורטונה סיטארד עד לגמר הגביע ההולנדי בשנת 1999. בשנת 2002 הוליך את פיינורד לזכייה בגביע אופ"א, לאחר ניצחון במשחק הגמר, 3-2 על בורוסיה דורטמונד. ביולי 2004 התמנה למאמנה של דורטמונד, והוחלף בפיינורד על ידי רוד חוליט. בדצמבר 2006 לאחר דשדוש של שנתיים במרכז טבלת הבונדסליגה פוטר ואן מרוויק מאימון הקבוצה.

ביוני 2007 חזר ואן מרוויק לפיינורד במטרה להחזיר אותה לצמרת הליגה. לצורך כך החזיר לקבוצה את ג'ובאני ואן ברונקהורסט ורכש את רוי מקאיי וטים דה קלר. חזרתו לקבוצה הייתה מוצלחת, מכיוון שעוד באותה העונה זכה ואן מרוויק עם פיינורד בגביע ההולנדי, אך קצרה. עוד לפני שתמה עונת 2007/2008 הוכרז כי ואן מרוויק יירש את מקומו של מרקו ואן באסטן כמאמן נבחרת הולנד בתום טורניר יורו 2008.

ואן מרוויק הדריך את נבחרת הולנד בטורניר גביע העולם 2010, בו הפסידה לנבחרת ספרד בגמר, 1-0 בהארכה משער של אנדרס אינייסטה.

הוביל את הנבחרת לטורניר מוקדמות יורו 2012 מוצלח, בו ניצחה הנבחרת ההולנדית את כל משחקיה והעפילה ליורו 2012 בפולין ואוקראינה.

ביורו עצמו הנבחרת נכשלה והפסידה את כל שלושת משחקיה, לגרמניה, דנמרק ופורטוגל, מה שהוביל את ואן מרוויק ב-28 ביוני 2012, להתפטר.

ב-24 בספטמבר 2013 מונה ואן מרוייק למאמן המבורג הגרמנית. הוא אימן במועדון ב-17 משחקים בלבד, ובפברואר 2014 פוטר לאחר רצף של שבעה הפסדי ליגה.

באוגוסט 2015 מונה למאמן  כמאמן נבחרת ערב הסעודית הצליח ואן מרוויק להוביל את הנבחרת למונדיאל. הוא עזב את הנבחרת אחרי קמפיין מוקדמות המונדיאל .ב-25 בינואר 2018 מונה למאמן נבחרת אוסטרליה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קשרי כדורגל הולנדים
קטגוריה:כדורגלנים הולנדים
קטגוריה:כדורגלני גו אהד איגלס
קטגוריה:כדורגלני א.ז. אלקמאר
קטגוריה:כדורגלני פורטונה סיטארד
קטגוריה:כדורגלני מאסטריכט
קטגוריה:מאמני כדורגל הולנדים
קטגוריה:מאמני פיינורד
קטגוריה:מאמני בורוסיה דורטמונד
קטגוריה:מאמני נבחרת הולנד בכדורגל
קטגוריה:מאמני המבורג
קטגוריה:מאמני נבחרת ערב הסעודית בכדורגל
קטגוריה:מאמני נבחרת אוסטרליה בכדורגל
קטגוריה:מאמני נבחרת איחוד האמירויות הערביות בכדורגל
קטגוריה:מאמני מונדיאל 2010
קטגוריה:מאמני מונדיאל 2018
קטגוריה:מאמני יורו 2012
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1952
חתול פאלאס

**חתול פאלאס** או **מָנוּל** (שם מדעי: *Otocolobus manul*) הוא מין חתול יחיד בסוגו, המצוי במרכז אסיה. שמו ניתן בשנת 1888 על ידי חוקר הטבע ויליאם תומאס בלנפורד**,** על שם הזואולוג הגרמני פטר סימון פאלאס שתיעד את החתול לראשונה בשנת 1776.

## מאפיינים
גודלו הוא כגודל חתול בית, כ-60 ס"מ, ומשקלו בממוצע 3.6 ק"ג. ישנם מספר מאפיינים המבדילים אותו מיתר המינים בסוג חתול: אישוני עיניו עגולים יותר מאשר אלה של שאר החתולים, רגליו קצרות יחסית, פרוותו ארוכה ועבה, וחתולי פאלאס גדלים מהר יותר משאר מיני החתולים.

## תזונה
חתול פאלאס הוא קרניבור, ואוכל בעיקר מכרסמים קטנים כמו גרבילים, נברנים, אוגרים, פיקתיים ומרמיטות. לעיתים נצפה אוכל לטאות וציפורים, ובמקרים נדירים אפילו כבשים קטנות. חתול פאלאס צד בעיקר בשעות החשיכה, כדי להימנע מנשרים ושועלים, שמהווים טורפיו הטבעיים.

## מחיה
אזורי המחיה של חתול פאלאס הם במרכז אסיה, עד לגבהים של 5,050 מטר מעל פני הים ברמה הטיבטית. בנוסף, הם מאכלסים חלקים ממונגוליה, טג'יקיסטן, קירגיזסטן, הודו, קזחסטן, פקיסטן וחלקים ממערב סין, כמו גם בחלקי רוסיה (נדיר למצוא אותם ברוסיה) שמעבר לימת באיקל.

מאורות נחשבות קריטיות להישרדותו של חתול פאלאס, שמשתמש בהן לצורכי הגנה, רבייה, גידול גורים ווויסות טמפרטורת הגוף בחורף. המאורות שבהן הוא משתמש הן בדרך כלל מחילות מרמיטות או סדקי סלעים. באיראן נצפה החתול משתמש בחורים בתוך עץ ערער ברושי כמאורות רבייה.

## התנהגות
בניגוד לחתולים ביתיים, חתול פאלאס אינו מיילל. לצורך תקשורת הוא משמיע קולות כמו צפצוף, נהמה וציוץ. כאשר הוא נרגש או מפוחד, הוא ישמיע קול שדומה יותר ליבבה של כלב קטן מאשר לקול אופייני של חתול.

בטמפרטורות נמוכות חתול פאלאס נוהג לחמם את כפותיו בכך שהוא יושב על זנבו.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פטר סימון פאלאס
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1776
קטגוריה:חתולים קטנים
קטגוריה:יונקים יחידים בסוגם
קטגוריה:בעלי חיים בערבה האירואסייתית
קטגוריה:סין: יונקים
קטגוריה:רוסיה: יונקים
קטגוריה:פקיסטן: יונקים
קטגוריה:איראן: יונקים
קטגוריה:ארמניה: יונקים
סקסטוס הרמטידיוס קמפנוס

**סקסטוס הרמטידיוס קמפנוס** (לטינית: **Sextus Hermetidius Campanus**) היה איש צבא רומאי, ומשנת 93 עד 96 לספירה שימש כנציב יהודה וכמפקד הלגיון העשירי פרטנסיס. בשנת 97 התמנה לקונסול.

על פי אחת הסברות מוצאו של קמפנוס היה מיוון או מהמזרח ההלניסטי. הוא החל את הקריירה שלו כאיש צבא בחיל המזרחי של אספסינוס בשנת 59, ונכנס למעמד הפרשים באותה השנה באמצעות אדלקטיו. לפי סברה אחרת מוצאו היה איטלקי.

קמפנוס מתועד כנציב יהודה בתעודת שחרור ללגיונרים מיום 28 בדצמבר 93. לוחית עץ זו מתעדת הענקת אזרחות רומית לחייל, ומזכירה כדרך אגב: "חיילים ששירתו בירושלים בלגיון העשירי פרטנסיס" (*milites qui militaverunt Hierosolymnis in legion x frerense*).

## לקריאה נוספת

* E. Dabrowa, Sextus Hermetidius Campanus, in: **Legio X Fretensis. A Prosopographical Study of its Officers (I-III c. A.D.)**, Stuttgart, 1993, pp. 33–34
* E. Mary Smallwood Sextus Hermetidius Campanus, in: **The Jews under Roman rule: from Pompey to Diocletian**, 1976, p. 548


קטגוריה:רומאים בתקופת הקיסרות
קמע גביע העולם בכדורגל

לכל טורניר **[[גביע העולם בכדורגל]]** מאז 1966 יש **[[קמע (אדם או בעל חיים)|קמע]]**. גביע העולם וילי (World Cup Willie), הקמע של המונדיאל באותה שנה, היה אחד הראשונים שהיו קשורים לתחרות ספורט גדולה. לרוב, עיצובו של הקמע כולל תכונות אופייניות (לבוש, פלורה, פאונה וכדומה) של המדינה המארחת. אחת המטרות העיקריות של הקמע היא לייצר הכנסות על ידי מכירת מזכרות וצעצועי ילדים כגון קלפי משחק ובובות בדמות הקמע.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:גביע העולם בכדורגל
קטגוריה:תרבות ספורט
קטגוריה:רשימות בנושא ספורט
גאיוס יוליוס קוודראטוס באסוס

**גאיוס יוליוס קוודראטוס באסוס** (בלטינית: **C. Iulius Quadratus Bassus**) היה איש צבא רומאי ומשנת 102 עד 105 לספירה שימש כנציב יהודה ומפקד הלגיון העשירי פרטנסיס. קיבל את העיטור אות הטריומף על לחימתו במלחמה הדאקית הראשונה, בשנת 105 לספירה התמנה לקונסול.

## תולדות חייו
גאיוס יוליוס קוודראטוס באסוס היה יליד פרגמון ובן למשפחה מלכותית. הוא נולד בפרגמון בשנת 67 לספירה, והיה חלק מהמעמד החברתי השולט של העיר והפרובינקיה. הוא היה הבן של גאיוס יוליוס באסוס, פרו-קונסול של ביתיניה בשנת 98. הוא התחתן עם נסיכה מקיליקיה, יוליה (בשנת 80 לספירה), הבת של המלך גאיוס יוליוס אלכסנדר.

הכתובות המזכירה את נציבותו ביהודה כוללת תפקידים רבים, כמעט ללא תקדים, בשירות האימפריה הרומית. התפקידים הרבים אותם מילא מביאים להנחה שלא היה כמעט רווח זמן בין תפקיד לתפקיד. בתחילת הקריירה שלו שירת כטריבון צבאי של הלגיון השלושה עשר גמינה (בשנים 87–89), אחראי על המטבעות ברומא (שנת 90), קוואסטור של הפרוקונסול בפרובינקיה כרתים וקירנאיקה (שנים 92–95), אידיל (שנת 95), ופראייטור, בשנת 98. תפקידו הראשון כפרו-פרייטור היה מפקד הלגיון האחד-עשר קלאודיה בשנים 99–101, במלחמה הדאקית הראשונה 101–102, הוא שירת כמפקד בלגיון הרביעי סיקיתה, הלגיון השנים עשר פולמינטה, ולגיון נוסף לא ידוע, על שירותו במלחמה קיבל מטראיאנוס את אות הטריומף.

משנת 102 עד 105 לספירה שימש כנציב יהודה ומפקד הלגיון העשירי פרטנסיס. בשנת 105 לספירה התמנה לקונסול. לאחר הקונסולאט מונה לתפקיד פונטיפקס, מושל הפרובינקיה קפדוקיה-גלטיה, במלחמות הפרתיות של טראיאנוס פיקד על יחידות מהלגיונות: הלגיון השלישי גאליקה, הלגיון הארבעה עשר גמינה ועוד 2 לגיונות לא ידועים במלחמות הפרתיות של טראיאנוס. הוא היה מושל פרובינקיית סוריה בשנים 114–117, ומושל פרובינקיה דאקיה בשנת 117. מינויו כנציב דאקיה לאחר היותו נציב סוריה מהווה צעד יוצא דופן, המציין את חשיבותו והכרת יכולתו הצבאית על ידי טראיאנוס. הוא מצא את מותו בדאקיה בזמן כהונתו כנציב, לאחר מותו נישא על ידי חייליו לפרגמון ושם נקבר.

## לקריאה נוספת

* E. Dabrowa, Gaius Iulius Quadratus Bassus, in: **Legio X Fretensis. A Prosopographical Study of its Officers (I–III c. A.D.)**, Stuttgart, 1993, pp. 33–34
* E. Mary Smallwood C. Iulius Quadratus Bassus, in: **The Jews under Roman rule: from Pompey to Diocletian**, 1976, p. 548–549
* Gian Luca Gregori, *La provincia di "Iudaea" in un inedito "cursus" senatorio di Roma*, **SCI 22**, (2003), pp. 203–214
* Gian Luca Gregori, Un anonimo governatore della provincia di Iudaea, in **un inedito frammento romano 2007 in Acta XII congressus *internationalis epigraphiae Graecae et Latinae**, Barcelona, pp. 655–660
* E. Dabrowa, **The Governors of Roman Syria from Augustus to Septimius Severus**, Bonn 1998, pp. 85–88
* A. N. Sherwin-White, **A Historical and Social Commentary. The Letters of Pliny**, Oxford 1966, pp. 274–279
* A. R. Birley, **Onomasticon to the Younger Pliny. Letters and Panegyric**, München, Leipzig 2000, pp. 63–64.


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:רומאים בתקופת הקיסרות
קטגוריה:ילידי 60
קטגוריה:נפטרים ב-118
ואנג בי

**ואנג בי** (בסינית: **王弼**; 226–249), או בשמו הספרותי **פוּ-סֶה** (辅嗣), היה חכם סיני, מחשובי חכמי זמנו, שצירפו מטאפיזיקה טאואיסטית עם מוסר חברתי ופוליטי קונפוציאני, חכמים המכונים על ידי מלומדים מודרניים "זרם הניאוטאואיזם בפילוסופיה הסינית". ואנג בי חיבר פירושים ל"ספר הדרך והסגולה", לספר "האי צ'ינג", ולספר "המאמרות".  פירושיו נלמדו בדורות הבאים על ידי כל אסכולות החכמה הסינית (קונפוציאניזם, טאואיזם, וצ'אן-בודהיזם). אף על שלא האריך ימים ומת בגיל עשרים ושלוש ממגפה, הוא אחד מהחכמים הסינים החשובים והמוכרים ביותר בסין ובמערב.

פירושו ל"ספר הדרך והסגולה" הוא הפירוש העתיק ביותר, הפילוסופי ביותר, נקי מהאמונות הטפלות של הדת הטאואיסטית. פירושו סלל את הדרך למטאפיזיקה הסינית בכללותה (על פי וינג-ציט צ'אן). 

## לקריאה נוספת
*ספר הדאו: לאו דזה, או, ספר הדרך והסגולה. ואנג בי: כוונתו הנעלמה של הלאו דזה: המעשה הפנימי, האחד הגדול לרדת אל מקור הדרך / תרגמו מן המקורות הסיניים, העירו והוסיפו מבוא ונספחים דן דאור ויואב אריאל (תל אביב: עם עובד, תשס"ז 2007)

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:פילוסופים סינים
קטגוריה:ילידי 226
קטגוריה:נפטרים ב-249
רומאני (שפה)

**רומאני** (**Romani chib**), או **[[צוענית]]**, היא שפתם של חלק מהצוענים (בני-רומה), והיא למעשה גם שם כולל לשפות המדוברות על ידי הצוענים השייכות לענף ההודו-ארי של קבוצת השפות ההודו-איראניות במשפחת השפות ההודו-אירופיות.

השפה אינה-מוכרת כשפה רשמית באף מדינה, אם כי היא מוכרת כשפת מיעוט באופן רשמי ב-11 מדינות אירופאיות, שמונה מהן חברות האיחוד האירופי, ובמדינה אחת באמריקה הדרומית. 

לשפה מספר רב של ניבים באזורים שונים באירופה, וישנם אף מספר שפות קריאוליות שהתפתחו ממנה ומשפות אירופיות שונות. גאורגה סאראו פיתח שיטה לסטנדרטיזציה של השפה.

## ראו גם

* בני רומה
* הצוענים בישראל

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:צוענים
קטגוריה:שפות הודו-איראניות