open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אורי (ספר)

**אוּרי **הוא ספר מאת הסופרת הישראלית אסתר שטרייט-וורצל שיצא בשנת 1976. הספר מתאר את התבגרותו של הנער אורי בן פורת, יליד מושבה עברית בארץ ישראל וסמל לדור שגדל בה.

## תקציר
אורי הוא נער הלומד בכיתה ח' במושבה עברית בארץ ישראל. הספר מלווה אותו במהלך התבגרותו. תוך כדי גם מספר את סיפורה של המושבה ואנשיה ואת סיפורה של מדינת ישראל בשנים שלפני הקמתה. הספר נפתח בגירושו של אורי מבית הספר, על לא עוול בכפו. אורי פוגש את שלמה שומסקי, מעשירי המושבה והם הופכים להיות חברים טובים. שומסקי אוהב את אורי ומנסה לעזור לו. לאחר שמתגלה שאורי אכן לא עשה דבר, בזכותו של שומסקי, אורי חוזר לבית הספר. הוא אינו תלמיד מצטיין אך לומד, תוך כדי הסיפור, להכיר בערכם של הלימודים. שומסקי נעזר באורי כדי שיסייע לירוחם, לוחם אצ"ל בן המושבה- שמוצא מקלט במושבה. אמו של אורי, אישה טובת לב ונדיבה חולה בדלקת ריאות וכמעט מתה. היא מסכימה להחביא את ירוחם התארח בביתה כאשר הבריטים מחפשים אותו תוך סיכון חייה וחיי המשפחה. בזכותה ירוחם נישא לבחירת ליבו. במהלך הספר ירוחם הופך לאב, ואז נתפס על ידי הבריטים. הוא נידון להוצאה להורג בתלייה, אך בעזרת אורי וחבריו, שנוסעים לירושלים ומדברים עם הנציב, גזר הדין מומר למאסר עולם. אורי גם עוזר לשאול, אלמן שאיבד את אשתו ובנו הקטן בשואה ושסובל ממחלת נפש. שאול ניצל מגוויעה ברעב בזכות אורי, שמוצא אותו מעולף בביתו. בזמן החלמתו אורי וחבריו מגיעים לביתו הרעוע ומשפצים אותו. שאול מחלים ואורי מסייע לו להחזיר את חייו למסלול. שאול נישא שנית ומוצא עבודה.

לאורי ידידה החולה במחלת פוליו ששמה דליה. אורי הוא היחיד שמבקר את דליה כאשר היא חולה ומרותקת לביתה, והוא למעשה חברה היחיד. בשל כך דליה ומשפחתה רוחשים לאורי חיבה גדולה. דליה טסה לארצות הברית כדי לעבור ניתוח שאמור לשפר את מצבה, אך לאחר הניתוח מצבה הורע. חנה, חברתו הראשונה של אורי נפרדת ממנו בטענה כי הוא אוהב את דליה. בהמשך מתברר כי דליה אכן אהבה את אורי והוא חלק לה רגשות מאוד עמוקים. לבסוף, לאחר מותה של דליה ותקופת האבל אורי מבין כי הוא אוהב את עפרה, בתו של שומסקי, והיא אוהבת אותו. מערכת יחסיו עם חבריו משתנה עם התבגרותו, במיוחד עם חברו הטוב עוזי. עוזי יצא עם עפרה ולאחר שנפרדה ממנו בשביל להיות עם אורי, עוזי מאשים את אורי בפרידה ומפסיק להיות חבר שלו. אורי הוא נער טוב, חזק ואהוב. ישנם נערים בכיתתו אשר רוחשים לו טינה על כך ועל הצלחתו הרומנטית עם חנה ועפרה.

הספר גם מתאר את המתרחש בארץ באותו הזמן דרך עיניו של אורי. את המאבק של ארגוני ההגנה האצ"ל והלח"י נגד הבריטים. אורי וחבריו רוצים להצטרף לשורות ההגנה, לסייע בשמירה על המושבה. אורי מצטיין בפעילותו ולבסוף אף עובד קורס מדריכי כיתות. אביו של אורי נאסר פעם אחת אך משוחרר בעזרתו של שומסקי. ראש המועצה נאסר אף הוא, ושומסקי עצמו נבגד על ידי הפועל הערבי שלו ויושב בכלא בלטרון. יחס ערביי האזור למושבה מדרדר עד שלבסוף מגיע להתקפה על המושבה. הספר מסתיים בהתנדבותו של אורי לעלות לשיירה לירושלים במלחמת העצמאות, ותפילתה של עפרה שישוב בשלום.

## קישורים חיצוניים
* 
*אסתר שטרייט-וורצל ; עיבדה לעברית קלה רות פרגאי, אורי, המחלקה לחינוך ולתרבות בגולה של ההסתדרות הציונית העולמית

קטגוריה:ספרי אסתר שטרייט-וורצל
קטגוריה:ספרי 1976
קטגוריה:ספרי הוצאת עמיחי
הקונסרבטוריון העירוני באר שבע

[260px|ממוזער|נסים אלשיך מנצח על [תזמורת כלי הנשיפה באר שבע - 2008]]
**הקונסרבטוריון העירוני באר שבע** (בשמו הרשמי: **הקונסרבטוריון והאקדמיה למוזיקה ע"ש סמואל רובין**) הוא קונסרבטוריון בבאר שבע. הוא נוסד בשנת 1961 על ידי רות הילמן ונסים אלשיך. מנהל הקונסרבטוריון הוא נועם מלכה.

## היסטוריה
ראש עיריית באר שבע דוד טוביהו פנה אל המורה רות הילמן בבקשה להקים בית ספר ללימודי מוזיקה בעיר, והילמן, עם בן-זוגה ישראל הילמן ועשרה מורים נוספים, החלו בהקמת הקונסרבטוריון, שנוסד בשנת 1961. הוא פעל בניהולה של רות הילמן עד שנת 1983. נסים אלשיך, שהיה שותף לייסוד הקונסרבטוריון וכיהן במשך שנים רבות כסגן המנהלת, החליף אותה כמנהלו עד לפרישתו לגמלאות בשנת 1993.

בראשית פעילותו פעל הקונסרבטוריון בצריפים בשכונה א'. בשנתו הראשונה למדו בו 80 תלמידים. בשנות ה-70 כבר עלה מספר תלמידיו על 1,000.
בשנת 1970 נחנך המבנה החדש של הקונסרבטוריון, בדרך המשחררים 10. המבנה, בסגנון הברוטליסטי, תוכנן על ידי האדריכלים יעקב רכטר ומשה זרחי. אולם הקונצרטים שלו, הנקרא כיום על שם רות הילמן, היווה במשך עשרות שנים משכנה של הסינפונייטה הישראלית באר שבע, שנוסדה 3 שנים לאחר מכן. רבים מבין נגני התזמורת עבדו כמורים בקונסרבטוריון. באולם זה נערכו כמעט כל האירועים התרבותיים המרכזיים של העיר.

במשך שנים רבות הייתה תזמורת כלי הנשיפה לנוער חוד החנית של הקונסרבטוריון. היא השתתפה בקונצרטים רבים ברחבי הארץ ובחו"ל.

בקונסרבטוריון התפתחה "אסכולת נגני באר שבע במנדולינה", על ידי שמחה נתנזון, בין היתר, שייסד, ניהל וניצח על תזמורת המנדולינות לנוער.

כיום לומדים בקונסרבטוריון על כל כלי הנגינה, לומדים תורת המוזיקה, ספרות המוזיקה, הלחנה ואלתור. פועלות בו שש תזמורות לנוער.

המוסד מקיים קיים מסלול לבגרות במוזיקה ועבודת גמר במוזיקה וכן הוראת טרום-כלי לגילאי חמש. ישנה בו ספרייה מוזיקלית גדולה, השוכנת בספרייה העירונית הנמצאת בסמוך.

מחלקות הדגל של הקונסרבטוריון הן מחלקת המנדולינה ומחלקת האקורדיון.

## מנהלי הקונסרבטוריון לדורותיו

## תלמידים מפורסמים
* אבי אביטל
* שמואל אלבז
* מיכה דוד
* עומר מאיר ולבר
* גבריאל חסון
* אריאל טושינסקי
* תום כהן
* זיו קוז'וקרו
* אורי קריב
* יעקב ראובן
* אתי תבל
* אייל סילברשטיין
* ירדן גלנטי

## ראו גם
* תזמורת כלי הנשיפה באר שבע
* :קטגוריה:בוגרי הקונסרבטוריון העירוני באר שבע

## לקריאה נוספת
* יהודה גרדוס ואליהו שטרן (עורכים), **ספר באר שבע**, ירושלים: כתר, 1979, עמ' 247
* **הקונסרבטוריון ע"ש רובין בבאר שבע: סיפורו של מוסד**; סיפרה רות הילמן; ראיינה וערכה: חיה לוסקי, באר שבע: אוניברסיטת בן-גוריון בנגב – הפקולטה למדעי הרוח והחברה – הארכיון לתולדות התיישבות בנגב ע"ש דוד טוביהו, תשמ"א 1981 (22 עמ')

## קישורים חיצוניים
* 
* הקונסרבטוריון העירוני ע"ש רובין - באר שבע, באתר "קונסרבטוריונים ובתי ספר למוזיקה"
* 
* מיכאל יעקובסון: סיבוב בקונסרבטוריון בבאר שבע בתכנון יעקב רכטר, באתר 'חלון אחורי', 15 בפברואר 2024

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: בתי ספר למוזיקה
קטגוריה:מוסדות מוזיקליים בישראל
קטגוריה:ישראל: אולמות קונצרטים
קטגוריה:באר שבע: מוזיקה
קטגוריה:באר שבע: מבנים
קטגוריה:ברוטליזם בישראל
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן משה זרחי
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן יעקב רכטר
קטגוריה:באר שבע: תיירות
קטגוריה:המרכז האזרחי של באר שבע
גרמניה במשחקים הפאראלימפיים

**[[גרמניה]]** שלחה משלחת לכל אחד מאירועי המשחקים הפאראלימפיים מראשיתם, הן במשחקי הקיץ, והן במשחקי החורף. המשלחת הגרמנית היא אחת המשלחות המצליחות בתולדות המשחקים. גרמניה אירחה את המשחקים הפאראלימפיים היידלברג (1972).

החל מראשית המשחקים הפאראלימפיים, שהתקיימו ברומא 1960, התחרתה גרמניה המערבית תחת השם "גרמניה", בעוד גרמניה המזרחית לא שלחה נציגים, למעט משלחת עצמאית אחת אל המשחקים הפאראלימפיים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984). ב-1990 אוחדה גרמניה, והחל מהמשחקים הפאראלימפיים ברצלונה (1992) מיוצגת גרמניה במשלחת אחת.

גרמניה היא בין המדינות המצליחות ביותר בתולדות המשחקים הפאראלימפיים ומספר פעמים דורגה ראשונה בטבלת המדליות במשחקים. 

בין הספורטאים הבולטים במשלחת הגרמנית נמצאת ריינהילד מילר, שזכתה ב-23 מדליות פאראלימפיות, מהן 19 מדליות זהב במקצי הסקי האלפיני והאתלטיקה, השחיינית קלאודיה הנגסט שזכתה ב-25 מדליות, בהן 13 מדליות זהב וגולש הסקי האלפיני גרד שנפלדר שזכה ב-17 מדליות, בהן 12 מדליות זהב.

## היסטוריה
אל משחקי הבכורה של המשחקים הפאראלימפיים רומא (1960) שלחה מערב גרמניה משלחת של 9 ספורטאים (שבעה גברים ושתי נשים). המשלחת הגרמנית הצליחה לזכות ב-30 מדליות פאראלימפיות, מהן 15 מדליות זהב, ודורגה שלישית בטבלת המדליות, אחרי איטליה המארחת שהובילה את הטבלה, ובריטניה סגניתה. 
במשלחת בלטה צנדר שזכתה בשמונה מדליות, בארבעה ענפים שונים. היא זכתה בשלוש מדליות זהב בשחייה, בשלוש מדליות נוספות בתחרויות האתלטיקה, והוסיפה מדליית ארד בטורניר הזוגות בטניס שולחן, ומדליית ארד נוספת בקשתות.

אל המשחקים הפאראלימפיים טוקיו (1964) שלחה גרמניה המערבית עשרה ספורטאים, (שמונה גברים ושתי נשים) ושבה עם 12 מדליות פאראלימפיות, בהן 5 מדליות זהב. בשורות המשלחת בלט האתלט פרוסל שזכה בשלוש מדליות זהב (קטגוריה B) בזריקת אלה,
הטלת כידון, והוסיף מדליה נוספת בהדיפת כדור ברזל עם שיא עולם חדש של 7.69 מטרים.

גרמניה ארחה את המשחקים הפאראלימפיים היידלברג (1972), ודורגה באותו הטורניר בפעם היחידה בתולדותיה במקום הראשון בטבלת המדליות. לשיא המדליות הלאומי הגיעה המשלחת ב, בה זכתה ב-230 מדליות פאראלימפיות, בהן 79 מדליות זהב.

## מדליות לפי אולימפיאדה
### משחקי הקיץ

### משחקי החורף

## ראו גם
* גרמניה במשחקים האולימפיים
* גרמניה במשחקים האולימפיים לנוער

## קישורים חיצוניים

* גרמניה באתר הוועד הפאראלימפי הבינלאומי
* אתר הוועד הפאראלימפי הגרמני 

## ביאורים

## הערות שוליים

משחקים פאראלימפיים
קטגוריה:מדינות במשחקים הפאראלימפיים
פולאד בולבולולו

[ממוזער|בולבולולו (משמאל) עם [נשיא רוסיה, ולדימיר פוטין]]
**פולאד בולבולולו** (באזרית: **Polad Bülbüloğlu**; נולד ב-4 בפברואר 1945) הוא זמר, שחקן, מלחין, פוליטיקאי ודיפלומט אזרי. בולבולולו התפרסם בברית המועצות כשביצע שירים באזרית וברוסית, בסגנון ששילב בין ג'אז ומוזיקה אזרית מסורתית. בסוף שנות ה-80 פנה לפוליטיקה, וכיהן כשר התרבות. כיום בולבולולו הוא שגריר אזרבייג'ן ברוסיה.

## ביוגרפיה
בולבולולו נולד בבאקו בשם פולאד מורטוזה אוגלו מאמאדוב (Polad Murtuza oğlu Məmmədov). אביו, שכונה בולבול (מילולית: זמיר), היה זמר אופרה נודע בברית המועצות, ואמו, ילידת בתומי, הייתה ממוצא אזרי-גאורגי. הוא גדל בבאקו ובשושה.

הוא למד פסנתר בבית ספר למוזיקה, והופיע לראשונה בגיל 15, כשליווה את אביו בהופעה. בגיל 17 כבר הלחין מספר שירים, שבוצעו בידי זמרים מקצועיים, בהם חברו מוסלים מגומאייב. כישורי השירה של בולבולולו עצמו התגלו במהלך נסיעה עם מגומאייב למוסקבה, בה הקליט מספר שירים באזרית. בין 1963 ל-1968 למד אצל המלחין גארא גאראייב באקדמיה למוזיקה בבאקו.

סגנונו הייחודי של בולבולולו הפך אותו לזמר פופולרי בברית המועצות. שירים שכתב זכו ארבע פעמים ברציפות בפסטיבל שיר השנה (בין 1977 ל-1980), וב-1982 העניקה לו הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האזרית את תואר "אמן העם". בין האמנים שביצעו משיריו - יוסיף קובזון ולב לשצ'נקו. בנוסף, הלחין מוזיקה ללמעלה מ-20 סרטים, ואף השתתף בכמה מהם כשחקן. 

ב-1976 ניהל בולבולולו את אנסמבל הבימה האזרי, וב-1987 מונה למנהל התזמורת הפילהרמונית האזרית הלאומית. באותה שנה, ועד 1990 כיהן כחבר מועצה בעיריית באקו. ב-1988 מונה לשר התרבות בממשלת הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האזרית, וב-1995 נבחר לאספה הלאומית של אזרבייג'ן. הוא המשיך לכהן כשר התרבות גם לאחר עצמאותה של אזרבייג'ן, במשך 18 שנים, עד 2006. באותה שנה התפטר מתפקידו, והתמנה לשגריר אזרבייג'ן במוסקבה. הוא המשיך לעסוק במוזיקה גם כשגריר, ובשנת 2010 הוציא אלבום.

לבולבולולו תואר דוקטור בהיסטוריה של האמנות מהאקדמיה האזרית הלאומית לתרבות. בנו, טיימור פולאד אוגלו בולבול, יליד 1975, עוסק אף הוא במוזיקה, בתזמורת צ'ייקובסקי של רדיו מוסקבה.

בנוסף לתואר אמן העם, העניקה לו אזרבייג'ן גם את עיטור העצמאות (2005). מדינות אחרות אף הן העניקו לבולבולולו אותות הוקרה: עיטור הכבוד הגאורגי (2002), עיטור הידידות הרוסי (2005), והפרס הלאומי לשלום ולקידמה (קזחסטן, 2010).

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מלחינים אזרים
קטגוריה:מלחינים סובייטים
קטגוריה:זמרים אזרים
קטגוריה:זמרים סובייטים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אזרים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה סובייטים
קטגוריה:מעוטרי עיטור הידידות (רוסיה)
קטגוריה:מעוטרי עיטור אלכסנדר נבסקי (הפדרציה הרוסית)
קטגוריה:פוליטיקאים אזרים
קטגוריה:פוליטיקאים סובייטים
קטגוריה:שרי תרבות
קטגוריה:שגרירים ברוסיה
קטגוריה:שגרירי אזרבייג'ן
קטגוריה:באקו: אישים
קטגוריה:בוגרי האקדמיה למוזיקה של באקו
קטגוריה:אזרים שנולדו ב-1945
Lazy

**Lazy** הוא שיר בסגנון בלוז רוק מאת להקת הרוק הבריטית דיפ פרפל שיצא לאור ב-מרץ 1972, ונכלל באלבום Machine Head.

השיר נפתח בסולו של אורגן האמונד בידי ג'ון לורד, כשהוא מתחלף לסירוגין ומתמזג עם סולואי הגיטרה של ריצ'י בלקמור. בדקה ה-4:20 נכנסת שירתו של איאן גילן, כשהוא משתמש במפוחית פה. זהו השיר הארוך ביותר באלבום, ובגרסתו הידועה באלבום ההופעה Made in Japan, השיר מבוצע במשך כמעט 11 דקות. שלוש שנים לאחר הקלטת השיר, הכליל בלקמור את הריף המרכזי של השיר בשירו "Man on the Silver Mountain" שיצא באלבום "Ritchie Blackmore's Rainbow" של להקתו ריינבו.

קוראי מגזין "Guitar World" דירגו את סולו הגיטרה של השיר במקום ה-74 ברשימת "100 הסולואים הטובים בכל הזמנים".

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי דיפ פרפל
קטגוריה:שירים באנגלית
Space Truckin'

**** הוא שיר בסגנון רוק כבד מאת להקת הרוק הבריטית דיפ פרפל שיצא לאור ב-מרץ 1972, והוא השיר האחרון באלבום המפורסם Machine Head.

השיר מדבר אודות מסע בחלל, ומציג באופן בולט את יכולותיו הווקאליות של הסולן איאן גילן, ואת תיפופו העוצמתי של איאן פייס. השיר אף זכה למספר גרסאות כיסוי, ביניהם על ידי: איירון מיידן, דרים ת'יאטר (כשביצעו גרסת כיסוי לכל שירי אלבום ההופעה Made in Japan), אוברקיל, מיניסטרי, ויליאם שאטנר ועוד.

השיר נכלל באלבום ההופעה המפורסם Made in Japan, בו זכה לביצוע ממושך בן עשרים דקות.

## גרסאות כיסוי
לשיר בוצעו גרסאות כיסוי רבות, ביניהן:

* Dream Theater באלבומם, *Made in Japan*.
* אוברקיל באלבום גרסאות הכיסוי שלהם, *Coverkill*.
* מיניסטרי באלבום גרסאות הכיסוי שלהם, *Cover Up*.
* ויליאם שאטנר באלבומו, *Seeking Major Tom*.
* איירון מיידן באלבום המחווה שלהם לדיפ פרפל, Re-Machined: A Tribute to Deep Purple's Machine Head.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שירי דיפ פרפל
קטגוריה:שירים על טיסה בחלל
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי רשימה
ערוץ 1+1

**1+1** הוא ערוץ טלוויזיה אוקראיני אשר החל את שידוריו ב-3 בספטמבר 1995. הערוץ נחשב לערוץ המרכזי באוקראינה. לערוץ גם מספר ערוצי בת: ערוץ 1+1 אינטרנשיונל בצפון אמריקה, וערוץ 2+2.

הערוץ מכסה בשידוריו כ-95% משטח אוקראינה. לפי אחוזיה הצפייה הוא השני באוקראינה עם יתרון קל מעל ערוץ STB.

## ראו גם
* TSN

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערוצי טלוויזיה אוקראיניים
ולדימיר שקולניק

**ולדימיר שְקוֹלניק** (נולד ב-1947) הוא מלחין, מוזיקולוג, פסנתרן ומורה למוזיקה ישראלי.

## ביוגרפיה
ולדימיר שקולניק נולד בשנת 1947 באוקראינה הסובייטית. הוא השלים לימודי קומפוזיציה באוניברסיטת בוקרשט שברומניה ב-1972. בשנת 1977 עלה לישראל. בשנת 1994 קיבל תואר דוקטור בציון מעולה (Summa Cum Laude) מהאוניברסיטה העברית בירושלים. הדיסרטציה שהגיש הייתה בנושא "ארגון גובה הצליל בקונטרפונקט אליאטורי במוזיקה של לוטוסלבסקי משנות השישים".

שקולניק משמש כדקאן הפקולטה לקומפוזיציה, ניצוח וחינוך מוזיקלי של האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים.
בשנת 2002 זכה בפרס מאוניברסיטת ניו יורק. בשנת 2004 זכה בפרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים. 
  
המוזיקה של שקולניק כוללת יצירות לתזמורת סימפונית, תזמורת קאמרית, תזמורת מיתרים, יצירות לסולן ולתזמורת ועוד. יצירותיו מבוצעות תדיר במדינות רבות בעולם.

ביצירותיו פיתח שיטות הלחנה המבוססות על שילוב מרכיבים לא סימטריים בתהליכים פלינדרומיים. כמוזיקולוג, בנה שיטת ניתוח מקורית למוזיקה בת זמננו. כמורה, פיתח שיטה לפיתוח שמיעה.

## פרסים
* 2004 - פרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים
* 2017 - פרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים

## רשימת יצירות מובחרות

*Selected Compositions - Vladimir Scolnic.pdf

## קישורים חיצוניים

* ולדימיר שקולניק, באתר האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
* ולדימיר שקולניק, באתר איגוד הקומפוזיטורים בישראל
* יוסי פלס, ולדימיר שקולניק: יצירות קאמריות ותזמורתיות מהמאה ה-21, סתיו 2003

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי אוקראינה
קטגוריה:סגל האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
קטגוריה:זוכי פרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים
קטגוריה:מלחינים ישראלים במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
שקולניק

**שקולניק** הוא שם משפחה מקורו מהמילה Schule בית ספר בהגיה גרמנית-שׁוּלֶה. השם **סקולניק** מגיע מאותו מקור.

## הערות שוליים

קטגוריה:שמות משפחה
Iconoclast

**"Iconoclast"** ("אייקונוקלאסט") הוא אלבום האולפן השמיני של להקת הפרוגרסיב מטאל האמריקאית Symphony X.

האלבום יצא לאור בשנת 2011 והוקלט במלואו בסטודיו של גיטריסט הלהקה, מייקל רומיאו. האלבום יצא לאור 4 שנים לאחר קודמו, "Lost Paradise", לאחר סיבוב הופעות של הלהקה שארך כ-3 שנים. הנושא הכללי של האלבום, לפי מייקל רומיאו שהגה אותו, הוא השתלטות המכונה והטכנולוגיה על האדם.

Iconoclast זמין כדיסק אחד, וכן מהדורה מיוחדת המכילה שני דיסקים. גיטריסט הלהקה, מייקל רומיאו, הצהיר כי המהדורה המיוחדת מכילה את רשימת השירים שנועדה לשחרר הלהקה במקור, אך חברת התקליטים שהפיצה את האלבום (Nuclear Blast) רצתה גם גרסה בעלת דיסק אחד.

## רשימת השירים
### מהדורה רגילה

### מהדורה מיוחדת

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי קונספט
קטגוריה:אלבומים באנגלית
אייר אסיה אינדונזיה

**אייר אסיה אינדונזיה** (באנגלית: **Indonesia AirAsia**) היא חברה לטיסות חסך אינדונזית, שבסיסה בנמל התעופה הבינלאומי סוקרנו האטה שבג'קרטה. החברה היא חברה-בת של אייר אסיה, והיא מפעילה טיסות בין יעדים באינדונזיה, אוסטרליה, מלזיה, סינגפור, ותאילנד.

עד יולי 2010 נאסר על החברה לטוס למדינות האיחוד האירופי, בשל בעיות בטיחות. בשנת 2011 שלטה החברה ב-41.5% משוק הטיסות הבינלאומיות באינדונזיה 
.

## תולדות החברה
החברה הוקמה בתחילה בשנת 1999 תחת השם **Awair** (**Air Wagon International**), על ידי נשיא אינדונזיה לשעבר עבד א-רחמן וחיד. בידי וחיד היו 40% ממניות החברה, אותם מכר עם בחירתו לנשיא באוקטובר 1999. החברה החלה להפעיל טיסות ב-22 ביוני 2000, באמצעות מטוסי איירבוס A300 ו-A310, ובמרץ 2002 השעתה החברה את פעילותה. Awair שבה לפעול בדצמבר 2004, כשותפה של אייר אסיה.

ב-1 בדצמבר 2005, שינתה Awair שינה את שמה לאייר אסיה אינדונזיה, והחלה להשתלב בפעילות הקבוצה. כיום מחזיקה אייר אסיה ב-49% בלבד ממניות החברה, כיוון שחוקי המדינה אוסרים על חברות זרות לשלוט בחברות תעופה מקומיות. 51% הנותרים מוחזקים בידי קבוצת ההשקעות האינדונזית Fersindo Nusaperkasa.

ב-28 בדצמבר 2014 התרסקה טיסה 8501 של החברה בדרום מצר קארימאטה. בעת האסון, שהו על סיפון המטוס 155 נוסעים ושבעה אנשי צוות.

## צי המטוסים
צי המטוסים של החברה נכון לינואר 2019:

## קישורים חיצוניים

* 
 מדיה וקבצים בנושא אייר אסיה אינדונזיה באתר Airliners.net

## הערות שוליים

אינדונזיה
קטגוריה:חברות לטיסות חסך
קטגוריה:חברות תעופה אינדונזיות
קטגוריה:חברות אינדונזיות
פטרוס קומסטור

250px|ממוזער|שמאל|פטרוס קומסטור, איור של Rambures Master למהדורה של ה-Historia Scholastica, סביב 1470
**פטרוס קומסטור** (בלטינית: **Petrus Comestor**; בצרפתית: **Pierre le Mangeur** מילולית: פטר הזולל, בהוראת "זולל ספרים", מרוב תאוותו לקריאה; מת ב-1178) היה תאולוג נוצרי יליד צרפת. חיבר את ספר הלימוד המרכזי בהיסטוריה באוניברסיטאות ימי הביניים, ה-*Historia Scholastica* ("היסטוריה לימודית"). קטעים רבים מהספר בתרגומו לצרפתית נוספו כפרשנות בשולי תרגום התנ"ך והברית החדשה לצרפתית, ה-*Bible Historiale* שחובר ב-1291 והפכו אותו לאחד הטקסטים הנפוצים לפני עידן הדפוס.

## תולדות חייו
נולד בטרואה. בשנת 1148 קיבל בנפיקיום (נחלה פיאודלית) וב-1160 התמנה לקאנצלר אוניברסיטת פריז וממונה הפקולטה לתאולוגיה באוניברסיטה זו. במכתב אל האפיפיור אלכסנדר השלישי מוזכר שמו של פטרוס כאחד משלושת המלומדים הצרפתים הגדולים של זמנו.

כינויו "הזולל" ניתן לו בימי חייו בשל תאותו הגדולה לקריאה ולימוד כ"תולעת ספרים". הוא-עצמו התייחס לכינויו באפיטף שחיבר על עצמו לקריאה לאחר מותו: "Petrus eram ... dictusque comestor, nunc comedor" (פטרוס הייתי... הזולל כינו אותי, כעת אני נזלל בעצמי).

## ''Historia Scholastica''
החיבור המרכזי עליו עמל כל חייו היה תיאור היסטורי, כרונולוגי ועקבי של העולם מבריאת העולם ועד סוף הספר מעשי השליחים, שנועד לתלמידים. הספר מחולק כרונולוגית ל-12 כרכים.

לכל אירוע המוזכר בספרים חיבר פטרוס נספח הכולל מידע גאוגרפי, קוסמולוגי, פיזיקלי, בלשני, פילוסופי ותאולוגי, אותו קיבץ, ארגן וערך ממגוון מקורות, בהם מהווים ספריו של יוספוס פלביוס מקור עיקרי. בנוסף למידע מוצק צירף פטרוס לנאמר גם אגדות ומקורות חיצוניים ומקבילים.

הספר מוזכר בכל קטלוג של כל ספרייה בימי הביניים והופיע בתרגומים למספר לשונות עוד לפני המאה ה-15. ב-1291 שולבו קטעים רבים ממנו כפרשנות בתרגום לצרפתית של התנ"ך והברית החדשה.

מחקר מראה שמאיירי אירועים תנ"כיים בימי הביניים ואף אחריהם שאבו את המידע לאיורים לא רק מהטקסט התנכי אלא במידה רבה גם מן ה-Historia Scholastica.

## בתרבות
בהקומדיה האלוהית מאת דנטה אליגיירי מזכיר אותו הדובר בקנטו 12 של "העדן", בונוונטורה הקדוש, כשרוי בגן העדן של התאולוגים והפילוסופים יחד עם מלומדי דורו איג מסן-ויקטור, פדרו הספרדי, אנסלם מקנטרברי, יוחנן כריסוסטומוס, יואכים מפיורה ותומאס אקווינס.

## לקריאה נוספת

* ח. מרחביה, **התלמוד בראי הנצרות**, מוסד ביאליק, ירושלים תשל"א, עמ' 167-193

## קישורים חיצוניים

* הטקסט המלא של Historia Scholastica, במיזם ויקיטקסט 
* על האיש וספרו בתערוכה בריטית וירטואלית
* ערך באנציקלופדיה הקתולית

## הערות שוליים

קטגוריה:תאולוגים נוצרים
קטגוריה:מחברי ספרי לימוד
קטגוריה:אנשי דת בימי הביניים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת פריז
קטגוריה:נפטרים ב-1179
Freebase

**Freebase** היה אתר אינטרנט ששימש כמאגר ידע שיתופי. זהו אוסף מקוון של נתונים מובנים המורכבים ממקורות מידע רבים הכוללים מידע מתוך אתרי אינטרנט אחרים כגון ויקיפדיה. מטרתו של האתר הייתה ליצור מקור ידע עולמי שמאפשר לאנשים לגשת למידע משותף בצורה יעילה, לעיתים גם על ידי קבצים. האתר פותח על ידי חברת Metaweb שנרכשה על ידי Google ב-16 ביולי 2010.

## היסטוריה
ב-3 במרץ 2007, הודיעה בפומבי חברת Metaweb על הקמת אתר Freebase שתואר על ידי החברה בשם "מסד הנתונים משותפים של הקוד הפתוח בעולם" וגם בתור "מסד הנתונים המסיבי בעריכה ושיתוף של נתונים צולבים", שלעיתים קרובות גם שימש כמודל מסד הנתונים באמצעות אתר ויקיפדיה שהפך למודל מסד נתונים או ישות יחסית.

Freebase מספק ממשק המאפשר למשתמשים שאינם מתכנתים או עוסקים בתחום המחשבים לקבל מידע מובנה, או "מטה-נתונים", מידע כללי, ולקטלג או להתחבר לפריטים או נתונים בדרכים סמנטיות.

המיזם נסגר רשמית במאי 2016.

## ראו גם
* גרף הידע
* ויקינתונים

## קישורים חיצוניים

* עמוד ראשי

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:אתרים מבוססי תוכן משתמש
קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-2007
ג'ון קאלן

**ג'ון קאלן** (באנגלית: **John Callen**; נולד ב-4 בנובמבר 1946) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה, תיאטרון ובמאי ניו זילנדי. שיחק ב"טרילוגיית ההוביט" של פיטר ג'קסון בתפקיד אויין מחבורת הגמדים.

## ביוגרפיה
קאלן החל את דרכו לקראת סוף שנות ה-80 בתעשיית הקולנוע והטלוויזיה המקומית בניו זילנד והתבלט בעיקר בסרט "לוחם הקשת בענן" לצידם של ג'ון ווייט וסם ניל.
ב-2007 שיחק בקומדיה האוסטרלית "האיש שאיבד את הראש" לצידו של הקומיקאי והשחקן הבריטי מרטין קלונס.
ב-2008 דיבב בסדרה "פאוור ריינג'רס זעם הג'ונגל" במשך ארבעה פרקים את דמותו של סונימקס.
בשנת 2011 השתתף בתפקיד קטן בקומדיה הניו זילנדית "ציפורי אהבה".
בשנת 2012 הופיע קאלן בסרט הפנטזיה המצליח "ההוביט: מסע בלתי צפוי" בתפקיד הגמד אויין. קלאן לוהק על ידי פיטר ג'קסון גם לשני סרטי ההמשך "ההוביט: ישימון סמאוג" ו"ההוביט: קרב חמשת הצבאות".

קאלן הוא משחקני התיאטרון הטובים והמוערכים ביותר בניו זילנד, הופיע בעשרות הצגות וזכה במספר פרסים מקומיים.
כבמאי ביים קאלן עשרות פרסומות ושמונה פרקים עבור סדרת הנעורים הפופולרית "השבט".

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ניו זילנדים
קטגוריה:שחקני תיאטרון ניו זילנדים
קטגוריה:במאי טלוויזיה ניו זילנדים
קטגוריה:ילידי 1946
אורי בר-נר

**אורי בר-נר** (1935–2022) היה דיפלומט ישראלי.

בר-נר מילא מספר תפקידים במשרד החוץ בהם בשגרירויות ישראל בהודו, דנמרק וארצות הברית. היה סמנכ"ל משרד החוץ והקונסול הכללי בשיקגו ובניו יורק. בין השנים 1998–2001 היה השגריר הישראלי בטורקיה.

בר-נר מונה לתפקיד בפברואר 1998, לאחר שטורקיה התנגדה למינויו ב-1997 של הפרופסור לתולדות האימפריה העות'מאנית, אהוד טולידאנו.

בר-נר בוגר תואר ראשון באמנות מהאוניברסיטה העברית ותואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת אמורי. כיום הוא יועץ לליגת הידידות ישראל-ארצות הברית ועוסק בקידום הקשרים בין המדינות, ויועצן של כמה חברות.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שגרירי ישראל בטורקיה
קטגוריה:עובדי משרד החוץ
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אמורי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1935
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2022
סנטנה דו ליברמנטו

שמאל|ממוזער|300px|הכיכר הבינלאומית ריברה ליברמנטו - הכיכר הבינלאומית היחידה בעולם
**סנטנה דו ליברמנטו** (בפורטוגזית: **Santana do Livramento**) היא עיר במדינת ריו גראנדה דו סול בברזיל. היא ממוקמת על הגבול עם אורוגוואי וצמודה לעיר ריברה מעבר לגבול, וביחד איתה יוצרת שטח עירוני רצוף של כ-200,000 בני אדם.

## גאוגרפיה
סנטה דו ליברמנטו ממוקמת בגובה של כ-210 מטרים מעל פני הים וממוקמת כ-500 קילומטרים מבירת המחוז פורטו אלגרה. האוכלוסייה בעיר מנתה בשנת 2010 כ-90,000 תושבים בשטח של כ-7,000 קילומטרים רבועים. כלכלת העיר נשענת ברובה על חקלאות הכוללת שדות חקלאיים גידול בקר, ייצור ומסחר ביין, תיירות ותעשיית מוצרי עור. העיר גם ממוקמת על קו הרוחב 31 דרום, מה שהופך אותה לאזור אידיאלי לייצור יין. אירוח כפרי הוא גם אחד ממקורות ההכנסה של העיר, והוא מהווה אפשרות פופולרית בקרב התיירים בה.

## הגבול והיחסים
הגבול בין סנטנה דו ליברמנטו לריברה נקרא **Frontera De la Paz** (בעברית: גבול השלום) הוא מעבר חופשי בו ניתן לעבור את הגבול דרך רחוב ובלי שום ביקורת, עובדה זו מושכת תיירים רבים המגיעים לעיר, בעיקר מריברה, על מנת לבקר בחנויות דיוטי פרי, שנוצרו עקב הקרבה והיחסים הטובים בין שתי הערים. עוד ביטוי של היחסים הטובים בין הערים הוא משחקי ידידות שנערכים תדיר בין קבוצות משתי הערים.

## תחבורה
בעיר יש תחנה של הרכבת הטרנס-מדינית בין אורוגוואי לברזיל. בעיר קיים שדה תעופה אבל טיסות סדירות נוחתות בדרך כלל בשדה תעופה גדול יותר בעיר הצמודה ריברה.

## היסטוריה

היישוב נוסד בתאריך 30 ביולי 1823 ובשנת 1857 הוכרז כעיר.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ריו גראנדה דו סול: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1823
אלברט אוהלן

**אלברט אוהלן** (בגרמנית: **Albert Oehlen**; נולד בקרפלד שבגרמניה ב-17 בספטמבר 1954) הוא אמן וצייר גרמני עכשווי.

אוהלן הוא בנו של אלפרד אוהלן, גרפיקאי וקריקטוריסט גרמני, והוא אחיו הבכור של הצייר מרקוס אוהלן. הוא סיים את לימודיו בבית הספר הגבוה לאמנויות בהמבורג בשנת 1978, שם למד תחת הדרכתו של זיגמאר פולקה. הוא מזוהה עם זרם אמנות ה"נוער הפראי" בגרמניה יחד עם ציירים בני תקופתו כמרטין קיפנברגר. יחד עם קיפנברגר ייסד קבוצת אמנות בשם **Lord Jim Lodge**, אשר פעלה עד שנת 2005. עבודתו של אוהלן מתמקדת בתהליך הצביעה ומתבססת על ידי אילוצים שהוא מציב לעצמו, כמו שימוש רק בצבעים מסוימים, שילוב מראות בבדים שלו, עבודה משותפת (במיוחד עם ג'ונתן מייז), והפעלת מחשבים לייצור עיצובים. 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1954
האני אבו אסעד

**האני אבו אסעד** (בערבית: **هاني أبو أسعد**; נולד ב-11 באוקטובר 1961, בנצרת, ישראל) הוא במאי קולנוע ערבי-ישראלי-הולנדי. סרטו "גן עדן עכשיו" זכה בפרס גלובוס הזהב לסרט הזר והיה מועמד לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר לשנת 2005.

## ביוגרפיה
אבו אסעד נולד למשפחה מוסלמית עשירה בנצרת שבישראל ב-1961, והיגר להולנד ב-1980. הוא למד הנדסת אווירונאוטיקה בהארלם (הולנד), ועבד מספר שנים כמהנדס מטוסים. הוא נכנס לעולם הקולנוע והטלוויזיה בתור מפיק, וב-1990 הקים יחד עם הבמאי רשיד משהראווי את חברת הפקת הסרטים "אלול" (Ayloul).

ב-1991 ביים סרט תיעודי קצר בשם "לכל המעוניין בדבר" הבודק את הסיבות לעמדתם הפרו-עיראקית של הפלסטינים אזרחי ישראל. ב-1992 ביים סרט קצר בשם "בית נייר" על נער פלסטיני שביתו נהרס על ידי צה"ל והוא בונה במקומו בית מנייר. אך אמו כועסת עליו והורסת אותו. ב-1993 הפיק את סרטו של משהראווי, "עוצר".

ב-1998 ביים את סרטו העלילתי הראשון באורך מלא "Het 14de kippetje" לפי תסריט של ארנון גרונברג.

בשנת 2000 יצר את הסרט "נצרת 2000", אשר מתאר את פיצולה של החברה בעיר עקב חילוקי דעות בנוע לבניית מסגד סמוך. על אף שהסרט נראה כתיעודי למעשה מדובר בסרט מבוים.

סרטו "החתונה של רנא" (2002) מבוסס באופן חלקי על סיפור אוטוביוגרפי שכתבה הסופרת והקולנוענית ליאנה בדר. בסרט הגיבורה מקבלת הוראה מאביה לבחור בחתן מתאים מתוך רשימה שהכין. הגיבורה חיה בבית יפה, אך לפני החתונה היא חוטפת רגליים קרות ובורחת ממנו. כך גם אורחי החתונה נאלצים לעזוב את הבית ולעבור למחסום שם יתקיים הטקס. הבית והמרחב שמחוצה לו הם נושאים מרכזיים בסרט. הסרט צולם ברובו במזרח ירושלים וברמאללה בימי האינתיפאדה השנייה, כשהכניסה לשטחים הוגבלה, וצוות ההפקה לא הורשה להיכנס לאתרי הצילומים בכלי רכב פרטיים. סרט זה הוקרן בפסטיבל קאן בשנת 2002 במסגרת היוקרתית של ״שבוע המבקרים״. בעקבות הסרט התקבל הבמאי אבו אסעד יחד עם הבמאי הישראלי דרור שאול לסדנת בימוי יוקרתית בפסטיבל סאנדנס.

ב-2003 יצא סרטו "פורד טרנזיט", שזכה בפרס "ברוח החופש" בפסטיבל הקולנוע ירושלים. הסרט, שהוגדר כסרט דוקומנטרי, עורר דיון סוער לאחר שהתברר שסצנות רבות ממנו היו מבוימות.

ב-2005 יצא סרטו העלילתי "גן עדן עכשיו", שסיפר על שני מחבלים מתאבדים היוצאים לפיגוע בישראל. הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל ברלין זכה בפרס גלובוס הזהב לסרט הזר והיה מועמד לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר מטעם "הטריטוריות הפלסטיניות" לשנת 2005.

ב-2013 זכה סרטו "עומאר" בפרס חבר השופטים במסגרת "מבט מסוים" בפסטיבל קאן, וכן הוכרז כמועמד לפרס האוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.

ב-2017 יצא סרטו העלילתי "ההר שבינינו", בכיכובם של קייט וינסלט ואידריס אלבה.

ב-2021 היה בין מפיקי הסרט המצרי-ירדני השנוי במחלוקת "אמירה".

באוגוסט 2024 אבו אסעד, יחד עם יותר מ-300 אמנים, קרא להחרמת הסרט "למה מלחמה" של עמוס גיתאי בשל מעורבות של חברות הפקה ישראליות שנאשמות בתרומה ל"כיבוש, אפרטהייד וג'נוסייד". גיתאי ציין במסיבת עיתונאים שהסרט לא קיבל מימון מישראל, וטען כי אלו שקוראים להחרמה לא ראו את הסרט.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
*  - ריאיון

## הערות שוליים

קטגוריה:במאי קולנוע פלסטינים
קטגוריה:במאי קולנוע הולנדים
קטגוריה:ישראלים שהיגרו להולנד
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1961
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1961
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1961
פודונג

**פּוּדוֹנְג** (בסינית מפושטת: **浦东**; בסינית מסורתית: **浦東**; בפין-יין: **Pǔdōng**; מילולית: "ממזרח ל(נהר) פּוּ") הוא רובע במחוז העירוני שאנגחאי שבמזרח הרפובליקה העממית של סין. על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020, התגוררו ברובע כ-5.68 מיליון תושבים, מה שהופך אותו לרובע המאוכלס ביותר בשאנגחאי.

כיום, ברובע נמצאים המרכז הפיננסי העולמי בשאנגחאי, בניין ג'ין מאו, הבורסה לניירות ערך בשאנגחאי, מגדל שאנגחאי ומגדל פנינת המזרח יחד עם מרכזי עסקים רבים נוספים.

## גאוגרפיה
רובע פודונג משתרע על פני 1,516 קמ"ר והוא הרובע המזרחי ביותר בשאנגחאי. הרובע גובל ברבעים , , , חְוָאנְגְפּוּ, ,  ו ממערב ובים סין המזרחי משאר הכיוונים. הרובע ממוקם לאורך גדתו המזרחית של הנהר , מול המרכז ההיסטורי של העיר – הבונד, באזור  המרכזי בעיר בתוך עשורים בודדים.

## חלוקה מנהלית
רובע פודונג מחולק לשנים עשר תתי-רבעים, עשרים ושלוש עיירות ועיר מתוכננת אחת:

## גלריה

Pudong.ogv|פודונג בלילה (סרטון)
Shanghai - Pudong - Lujiazui.jpg|פודונג מהבונד
Shanghai-pudong panorama.jpg|נוף פנורמי בפודונג (מכיוון מזרח)
Shaghai Jin Mao.JPG|בניין ג'ין מאו
Shanghai skyline at night, panoramic. China, East Asia-2.jpg|קו הרקיע של פודונג מעל נהר חואנגפו
Pudong district roads traffic skyscrapers, Shanghai.JPG|אזור הכספים והמסחר של לוג'יאדזווי
Shanghaipudong.jpg|פודונג בלילה
Shanghai (Huang Pu River at Night) 046.jpg|נהר חואנגפו בלילה
Shanghai pudong.jpg|נוף של פודונג בעת לילה
Shanghai oriental pearl tower.JPG|נוף של מגדל פנינת המזרח
OrientalPearlTower feet.JPG|ספינה מול מגדל פנינת המזרח
Shanghai Oriental Pearl Tower.JPG|מגדל פנינת המזרח
Lujiazui at night, Shanghai.JPG|קו הרקיע של לוג'יאדזווי בלילה
Night view from the Bund.jpg|לוג'יאדזווי במבט מהבונד בלילה


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שאנגחאי: רבעים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1993
זהר אוריין

**זהר אוריין** (נולדה ב-19 בדצמבר 1937) היא אשת ציבור וקריינית ישראלית. הייתה קריינית בקול ישראל במשך 40 שנה.

## קורות חיים
גדלה בקיבוץ שער העמקים שם התבלטה בקטעי קריאה, בשירה ובמשחק.

בשנים 1957–1959 שירתה בלהקת הנח"ל יחד עם אורי זוהר, עליזה רוזן, יוסי פרוסט, יהורם גאון, אריק איינשטיין, עמי גלעד ועוד.

לאחר שחרורה השתתפה במקהלה שליוותה את להקת כרמון במופע של אד סאליבן באולם רדיו סיטי בניו יורק.

הייתה חלק מלהקת הנשים שהופיעו במועדון התיאטרון בחיפה יחד עם עליזה עזיקרי, מרגלית אנקורי, ברוריה אביעזר, רינה אוסצ'גה, גליה טופול ועוד.

השתתפה גם בלהקת "זרקור" יחד עם אלברט כהן, ליה דוליצקיה ויעקב בנאי.

ב-1962 החלה לעבוד בקול ישראל. במשך כ-10 שנים הגישה את התוכנית לעקרת הבית ששודרה מדי יום בשעות 10.00 - 12.00. בתוכניות אלה עסקו בבישול (רות סירקיס), טיולים (אורי דביר), נימוסים (חנה בבלי) ורופא ילדים (ד"ר פנחס שרשבסקי). היא החליפה בתפקיד זה את רבקה מיכאלי.

במשך השנים קריינה ושרה מאות פרסומות ביחד עם משה טימור ויורם ארבל.

ב-1986 החלה לקריין חדשות והמשיכה בכך עד לפרישתה בשנת 2002.

## חיים אישיים
הייתה נשואה לנחום רז, ממקימי קריית עתידים ומרכז הירידים והקונגרסים בישראל, יקיר העיר תל אביב-יפו וחבר מועצת העיר (נפטר ב-2011) ולהם שתי בנות.

## קישורים חיצוניים

*"הילוך חוזר" עם זהר אוריין ואיתמר חובב, באתר יוטיוב

קטגוריה:קרייני חדשות ישראלים
קטגוריה:שדרניות רדיו ישראליות
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:סגל קול ישראל
קטגוריה:חברות להקת הנח"ל
קטגוריה:שער העמקים: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1937
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1937
האפלת שפה

ממוזער|השמש כפי שצולמה בעת מעבר נגה על פני השמש. ניתן להבחין בהאפלת השפה שגורמת לכך שמרכזה בהיר יותר משפתה.
ממוזער|המקור הפיזיקלי להאפלת השפה. קו הראייה אל חלקים שונים בשמש מיתרגם למבט אל עומקים שונים בשמש. אור הנפלט משכבות נמוכות יכול (A) להיפלט רק כאשר מביטים אליו ישירות על קו הראייה, מבט אל שפתה של השמש מציג אור שנפלט בשכבות יותר גבוהות. (B)

**האפלת שפה** היא תופעה פיזיקלית שבה הבהירות הנראית של פני השמש או כוכב נחלשת ממרכזה אל שפתה. מקורה של תופעה זו בכך שפני הכוכב אינם אטומים, אלא בעלי מידה מסוימת של שקיפות המאפשרת לצפות לעומק של כמה מאות קילומטרים לתוך שכבת הפוטוספירה. תופעה זו נראית באופן ברור במיוחד בשמש בזכות קרבתה לכדור הארץ ביחס לכוכבים, אולם תופעות פיזיקליות נוספות מאפשרות לצפות בהאפלת השפה גם בכוכבים מסוימים. בירח לדוגמה, לא נצפית תופעת האפלת שפה, מפני שפניו מוצקים ואטומים.

מבט אל מרכז השמש, שם בהירותה מרבית מכוון שבכיוון זה עומק החדירה מיתרגם למבט אל מרחק קטן ממרכז השמש בו הטמפרטורה גבוהה יותר. מבט אל שפת השמש, שם בהירותה נמוכה יותר, נגרם מכך שחדירה לאותו עומק אופטי מיתרגם למבט אל אזור הרחוק יותר ממרכזה. מראה האפלת שפת השמש תלוי בנקודת המבט של הצופה, וכאשר השמש סובבת סביב צירה אזורים שנעים משפתה למרכז מתבהרים ומוחשכים בהמשך הסיבוב לעבר שפתה השנייה. תופעת האפלת השפה נצפית נוסף לשמש גם בכוכבים שונים, במיוחד בכוכבים משתנים לוקים וכוכבים בעלי כוכבי לכת.

תופעת האפלת השפה נובעת משני תהליכים פיזיקליים המנוגדים זה לזה: השכבה הפנימית יותר חמה יותר ושטף הקרינה ממנה גדול יותר, אולם ההסתברות שפוטון שנפלט משכבה פנימית ייפלט מפני השמש קטנה ככל שמקורו בשכבה עמוקה יותר. במרכז השמש הטמפרטורה מגיעה לכ-15 מיליון מעלות, בעוד שבפניה הטמפרטורה היא כ-6,000 מעלות בלבד, משמעותה של ירידת טמפרטורה זו היא ירידה בעוצמת האור שנפלטת מכל שכבה בתלות בטמפרטורה כפי שמתואר על ידי חוק סטפן-בולצמן. הפוטוספירה אטומה באופן חלקי, ולכן פוטון שנפלט בתוככי השמש עשוי להיבלע לפני שיצא מן השמש, חוק בר-למברט מתאר את הירידה בהסתברות של פוטון לחצות דרך אופטית מסוימת מבלי להיבלע, ומשמעותו ששכבות שנמצאות בעומק אופטי גדול יותר יתרמו פחות להארה. השפעות פנימיות אלו לא משתנות באופן משמעותי בתוך השמש, אולם היטלן על קו ראייה של צופה המרוחק מן השמש תלוי בקו הראייה.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:אסטרופיזיקה
אנדרטה לזכר שלמה בן-יוסף

**האנדרטה לזכר שלמה בן יוסף** עולה הגרדום הראשון ניצבת לצד כביש 8900, בין ראש פינה לצפת.

## ניסיון הפגיעה באוטובוס הערבי
ב־21 באפריל 1938 הטילו שלמה בן-יוסף, אברהם שיין ושלום ז'ורבין, רימון על אוטובוס ערבי בכביש ראש פינה-צפת. הרימון נזרק כנקמה על הוצאה להורג ורצח יהודים בידי ערבים בגליל העליון ימים ספורים קודם לכן. הרימון שהוטל על האוטובוס לא התפוצץ ואיש מהנוסעים לא נפגע. השלושה הסתתרו במערה שנקראת כיום "מערת שלמה בן-יוסף" ונמצאת בה אנדרטה נוספת. משטרת המנדט תפסה את שלושתם. ז'ורבין הוכרז כלא שפוי ועל בן יוסף ושיין נגזר גזר דין מוות. בסופו של דבר גזר הדין בוצע רק על בן יוסף בשל גילו הצעיר של שיין.

## האנדרטה
האנדרטה ניצבת במקום בו זרקו בן יוסף וחבריו את הרימון לכיוון האוטובוס הערבי. היא תוכננה על ידי הפסל יצחק דנציגר ונחנכה בטקס חגיגי בשישי ליולי 1957. האנדרטה עשויה בטון ובנויה כאובליסק בגובה שבעה מטרים ששבור פעמיים בצורה זוויתית. צורת האנדרטה מזכירה גרדום וכן את פיתולי הדרך לצפת. 

בתחתית האנדרטה רשומה הכתובת:

על דופן אחרת של האנדרטה כתובה שורה משירו של זאב ז'בוטינסקי שנקבע כהמנון בית"ר: .

על פי עדותו של יגאל תומרקין, דנציגר לא אהב את העבודה שיצר; היה זה המבנה המשולש של האנדרטה שהפך אותה ללא-מוצלחת בעיני דנציגר, בעוד שילוב הנוף והטופוגרפיה כרקע לפסל היה מוצלח בעיניו.

בשנת 2013 שופצה האנדרטה והוכשרו רחבה ומקומות חנייה. בנוסף, הוצבה אבן זיכרון במצפור שמעבר לכביש.

## ראו גם
* אנדרטה לשבעה עולי הגרדום, בצפת

## לקריאה נוספת
***גלעד**- אנדרטאות לנופלים במערכות ישראל, הוצאת משרד הביטחון, 1989. עמ' 127

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הגליל העליון: אנדרטאות
קטגוריה:יצחק דנציגר
קטגוריה:אנדרטאות לזכר עולי הגרדום
קטגוריה:אצ"ל: אנדרטאות
חנן עזרן

**חנן עזרן** (5 ביוני 1950 - 25 במאי 2013) היה עיתונאי ישראלי; כתב, מגיש ותחקירן בטלוויזיה הישראלית.

## ביוגרפיה
נולד בישראל. בנעוריו היה כתב נוער בשבועון "מעריב לנוער". בשרותו הצבאי היה קצין תותחנים ובשירות המילואים, הגיע לדרגת רב-סרן.

בשנת 1976 סיים תואר ראשון באוניברסיטת תל אביב בספרות עברית קולנוע וטלוויזיה, ובשנת 2009 סיים לימודי תואר שני בתקשורת.

בשנת 1975 החל לעבוד בחטיבת החדשות בטלוויזיה הישראלית. במהלך השנים שימש בשורה של תפקידים, בהם כתב בנושאים פלילים, כתב בנושאים חברתיים וכתב בכנסת. בנוסף שימש כעורך ומגיש של מהדורות "חדשות הלילה" בערוץ. היה כתב ב"יומן" ובתוכנית מבט שני. הגיש את המגזין הפוליטי "כנסת".

ערך והגיש את תוכניות התחקיר "חשיפה", ובין השנים 2004–2009 את התוכנית "גילוי נאות". יצר גם כתבות תחקיר. בין כתבותיו הידועות היו חשיפת היומנים של מרדכי ואנונו, על סוחרי הנשק הישראליים, על התעשיות הביטחוניות הישראליות שכירי חרב ישראליים, קשרים עם איראן, ועוד. בשנת 1995 קיבל עזרן מעמותת "אמיתי" (שקדמה לעמותת אומ"ץ) עיטור מיוחד על הצטיינות בחשיפה עיתונאית לוחמת, יושר אישי ויכולת מקצועית.

יצר גם סרטים דוקומנטריים. על סרטו "מבריסק לירושלים", שעסק בחיי מנחם בגין, קיבל בשנת 1994 את פרס ראש הממשלה.

עזרן כתב כארבעה עשר מחזות בנושאים של ניכור חברתי ובדידות, חלקם הוצגו בתיאטרון "הזמן". על מחזהו "המכונה" זכה בפרס עיריית תל אביב לתרבות ואמנות. זכה גם בפרס רשות השידור לסיפור קצר שכתב.

ספריו של עזרן עוסקים בנושאי טרור בינלאומי. בראיון שנתן לעיתונאי אלי אשד בעקבות צאת ספרו "למות מפחד" ציין עזרן שהוא אוהב לעסוק בענייני הרפתקאות ביטחוניות וריגול, נושאים שזכאים לטיפול רחב יותר ממסגרת תוכניות טלוויזיה.

בשנת 2012 פרש מהערוץ הראשון במסגרת הסכם פרישה.

נפטר ב- 25 במאי 2013 ממחלה. הותיר אחריו אישה ושני ילדים.

## ספריו
***[http://simania.co.il/bookdetails.php?item_id=1085 ממתקים ומעט בגדים - מסע נורא לשום מקום]**, בהוצאת ידיעות אחרונות, שנת 1999. הספר עוסק בילדה שנקלעה לסמים, כאישה הפכה לבלדרית ולבסוף הצליחה להיגמל ולשנות את מסלול חייה.
***[http://simania.co.il/bookdetails.php?item_id=41755 חוד החנית] - סיפורו של קולונל קליין, שכיר - חרב ישראלי**, הוצאת תמוז, שנת 2003. הספר עוסק ביאיר קליין שהיה מפקד סיירת חרוב, קצין מוערך בצה"ל שהפך לשכיר חרב והיה מבוקש על ידי הסי.אי.אי בחשד לקשרים עם ברוני הסמים בקולומביה.
***תעלומה בנתיב ההתרסקות**, בהוצאת תמוז, שנת 2005. הספר עוסק בהפלת מטוס אל על בשמי בולגריה בשנת 1955
***נשק יום הדין: מחוללי המוות בשירות הטרור**, בהוצאת קו-וואדיס, שנת 2006
***למות מפחד: 'הפצצה המלוכלכת' - תרחישי אימה**, בהוצאת קו-וואדיס, שנת 2006. הספר עוסק ביכולות ההרסניות של ארגוני הטרור ובמיוחד ארגוני הטרור האיסלמיים, כולל יכולות כלי נשק ביולוגיים וגרעיניים.

## קישורים חיצוניים

*  
* חנן עזרן בעקבות הטרור הבינלאומי, בבלוג "המולטי יקום של אלי אשד"
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:הערוץ הראשון: שדרנים ומנחים
קטגוריה:תחקירנים ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: קולנוע וטלוויזיה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2013
פרידריך כריסטוף דאלהמן

**פרידריך כריסטוף דאלהמן** (גרמנית: **Friedrich Christoph Dahlmann**; 13 במאי 1785, ויסמר, שוודיה (כיום במקלנבורג-מערב פומרניה שבגרמניה) - 5 בדצמבר 1860, בון) היה היסטוריון ופוליטיקאי גרמני ומנהיג שביעיית גטינגן.

דאלהמן, בן למשפחה מבוססת וחשובה, יועד על ידי אביו ללימודי תאולוגיה, אך העדיף ללמוד פילולוגיה באוניברסיטת קופנהגן ובאוניברסיטת האלה-ויטנברג ושוב בקופנהגן בין השנים 1802-1806.

בשנת 1809, עם פרוץ הקרבות באוסטריה הצטרף דאלהמן, יחד עם חברו המשורר היינריך פון קלייסט, אותו הכיר בדרזדן, אל כוחות צבא האימפריה האוסטרית.

ב-1812 התמנה כממלא מקומו של ההיסטוריון דיטריך הרמן האגוויש באוניברסיטת קיל, למרות שעד כה עיקר עיסוקו לא היה בהיסטוריה כי אם בספרות. הוראת ההיסטוריה הכניסה אותו לראשונה גם לפוליטיקה, דבר שעתיד להשפיע על עתידו רבות.

ב-1815 מונה לתפקיד מזכיר המשלחת הקבועה של מדינת שלזוויג-הולשטיין, בתפקיד זה החל בתביעת בעלות על דוכסות האלבה מדנמרק. דרישה שבסופו של תהליך, תגרום לפרוץ מלחמת שלזוויג השנייה בשנת 1864.

## שביעיית גטינגן

בשנת 1829, הוא עבר ללמד באוניברסיטת גטינגן, אז בממלכת הנובר. בשנת 1833 היה שותף לכתיבת החוקה החדשה של הממלכה, שנכתבה ברוח מהפכת יולי 1830. עם עלייתו לשלטון של המלך ארנסט אוגוסט הראשון, מלך הנובר והכרזתו על החוקה כבלתי-תקפה, ארגן דאלהמן קבוצה של אנשי מדע ורוח מן האוניברסיטה, למה שיכונה אחר-כך שביעיית גטינגן, ובמחאה על צעד זה התפטרו מתפקידם. צעד זה עורר סערה ברחבי גרמניה כולה והיווה זרז רב-השפעה על הקמת הקונפדרציה הגרמנית והקיסרות הגרמנית.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:היסטוריונים גרמנים
קטגוריה:חברי האספה הלאומית של פרנקפורט
קטגוריה:סגל אוניברסיטת גטינגן
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1785
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1860
ארגנטוויס

**ארגנטוויס** (שם מדעי: *Argentavis*; מילולית: "עוף יפה ארגנטינאי") הוא עוף דורס נכחד שהתקיים בהרי האנדים בתקופת המיוקן שלפני 9 עד 6.8 מיליון שנה מזמננו. הוא התגלה בממצאים במרכז וצפון-מערב ארגנטינה ותואר ב-1980. בסוג זה נכלל מין יחיד - *Argentavis magnificens*.

הארגנטווי, הקרוב לקונדוריים של ימינו, היה העוף המעופף הגדול מעולם, כנראה לצד הפלאגורניס, ומוטת כנפיו הגיעה לשבעה מטרים. בהשוואה לכך, מוטת כנפיו של אלבטרוס נודד, העוף בעל מוטת הכנפיים הגדול ביותר החי כיום, היא 3.65 מטרים ושל קונדור האנדים כ-3.2 מטרים. משקלו הגיע ל-70–78 ק"ג ואורכו 1.26 מטרים.

בדומה לדורסים המודרניים הארגנטוויס נהג לדאות על זרמי אוויר שהעלו אותו לגובה רב, שם היה יכול לדאות ולחפש נבלות וחיות טורפות כמו התילקוסמילוס (Thylacosmilus) שאת טרפם נהג לאכול.
תוחלת החיים של הארגנטוויס הגיעה ל-50–100 שנים, אף יותר מהיען המודרני שתוחלת חייו היא בין 60–70 בלבד.

## בתרבות
עוף זה הופיע בסדרה פלאווורלד.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:טרטורניסים
קטגוריה:מגה-פאונה של הנאוגן באמריקה הדרומית
קטגוריה:עופות שחיו במיוקן באמריקה הדרומית
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-1980
מולי

**מוֹלִי** (שם מדעי: *Poecilia*; נקרא גם **גּוֹנוּנִית**) הוא סוג של דג גרם ממשפחת הגמבוזיים. נפוץ במים מתוקים ומלוחים באמריקה המרכזית בטמפרטורה של בין 25°C ל-28°C.

זהו דג אוכל כל, הניזון בעיקר מאצות וידוע אף בהסתגלותו המהירה במעבר ממים מתוקים למלוחים. המולי הוא דג קטן ויפה, ומינים רבים ממנו משמשים כדגי נוי בשל מזגם הנוח וקלות גידולם.

מקור השם הוא מיוונית ποικίλος שפירושו מגוון, עקב מגוון הצבעים של דגים אלו.

## מינים

בסוג זה מעל 40 מינים שונים כאשר מספר מינים נמצא בסכנת הכחדה חמורה כמו מולי גופרית:

## קישורים חיצוניים

* 
* מולי באתר animal diversity web
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:גמבוזיים
קטגוריה:דגי נוי
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן גוטלוב שניידר
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי מרקוס אליעזר בלוך
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1801
דוסה ג'וניור

**עומאר הסאמו ג'וניור דוסה מומאדה** (בפורטוגזית: **Omar Hassamo Júnior Dossa Momade**; נולד ב-27 באוגוסט 1986 בליסבון שבפורטוגל), הידוע כ**דוסה ג'וניור**, הוא כדורגלן עבר פורטוגלי-קפריסאי ששיחק בעמדת הבלם.
## קריירה
ג'וניור התחיל את הקריירה שלו באימורטל מהליגה השלישית בפורטוגל. בקיץ 2006 עבר לדיגאניס אקריטאס מורפו איתה ירד ליגה בסיום העונה. בהמשך הגיע לקפריסין ושיחק שנתיים בא.א.פ. פאפוס. בשנת 2009 עבר לא.א.ל. לימסול, ועמה זכה באליפות קפריסין בעונת , לראשונה מזה 44 שנים.

בקיץ 2013 חתם בלגיה ורשה הפולנית. ב-10 ביוני 2015 חתם בקוניאספור.

בזכות יכולתו הגבוהה, זימן המאמן ניקוס ניקופילאס את ג'וניור לסגל נבחרת קפריסין, לאחר שקיבל אזרחות קפריסאית, ובשנת 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת. ב-12 ביוני 2015 הבקיע שער עצמי במשחק נגד  במסגרת מוקדמות יורו 2016, אבל קפריסין ניצחה במשחק 1-3. ב-9 באוקטובר 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-2 נגד  באצטדיון טדי.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים פורטוגזים
קטגוריה:כדורגלנים קפריסאים
קטגוריה:בלמי כדורגל פורטוגזים
קטגוריה:בלמי כדורגל קפריסאים
קטגוריה:ליסבון: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני א.א.פ. פאפוס
קטגוריה:כדורגלני א.א.ל. לימסול
קטגוריה:כדורגלני לגיה ורשה
קטגוריה:כדורגלני קוניאספור
קטגוריה:כדורגלני אסקישהירספור
קטגוריה:כדורגלני נבחרת קפריסין
קטגוריה:פורטוגזים שנולדו ב-1986
קטגוריה:קפריסאים שנולדו ב-1986
בין העיר לכפר

**בין העיר לכפר** הוא האלבום השלישי של הזמרת היוצרת קרן פלס. האלבום יצא לאור ב-31 באוגוסט 2010, על ידי חברת התקליטים הד ארצי. את האלבום הפיקה הזמרת יהודית רביץ. מן האלבום יצאו לאור הסינגלים "שיר לאסף", "הצפון הפורח", "כל היתר חולף" ו"תקליט שרוט" לרדיו. האלבום קיבל מעמד זהב.

## סינגלים
*כל היתר חולף (28 בפברואר 2010)
*שיר לאסף (22 באפריל 2010)
*הצפון הפורח (12 ביוני 2010)
*תקליט שרוט (10 ביולי 2010)

מתוך ארבעת הסינגלים יצאו קליפים לסיגנלים "שיר לאסף", "הצפון הפורח" ו"כל היתר חולף".

## רשימת רצועות

## הפקה

## קישורים חיצוניים

* פלייליסט האלבום ביוטיוב, פורסם על ידי קרן פלס
*  
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי קרן פלס
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי יהודית רביץ
קטגוריה:אלבומי זהב בישראל
קטגוריה:אלבומי חברת הד ארצי
המכון להיסטוריה ופילוסופיה של המדעים והרעיונות ע"ש כהן

**המכון להיסטוריה ופילוסופיה של המדעים והרעיונות ע"ש כהן** הוא מכון מחקר ולימודים מתקדמים במסגרת הפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת תל אביב. המכון הוקם בשנת 1983 על ידי יהודה אלקנה ועמוס פונקנשטיין.

זהו המכון הגדול והפעיל ביותר בתחומי ההיסטוריה והסוציולוגיה של המדעים והרעיונות בישראל ואחד מששת המכונים המובילים בעולם בתחומו.

## תחומי מחקר
המכון עוסק בהיסטוריה של המדע והיסטוריה אינטלקטואלית, בעיקר אירופאית; פילוסופיה של המדע, בדגש על התקופות שלאחר המהפכה המדעית; אנתרופולוגיה של הידע; היסטוריה ופילוסופיה של הביולוגיה; היסטוריה של הטכנולוגיה; היסטוריה ופילוסופיה של המתמטיקה מהעת העתיקה ועד למודרנה; לימודי תרבות, בדגש על היבטים ביקורתיים של תרבות המערב; הסתכלות ביקורתית על מדע ויהדות, כולל בהקשר של החברה בישראל.

מדי שנה מקיים המכון בשיתוף עם מרכז אדלשטיין באוניברסיטה העברית ומכון ון ליר סדרת מפגשים שמוקדשים לנושאים שונים מתחומי ההיסטוריה והפילוסופיה של המדעים. הקולוקוויום הוא על שם פילוסוף המדע יהושע בר-הלל.

בשנת 1999 ייסד המכון, בשיתוף עם בית הספר להיסטוריה, את הענקת "פרס פונקנשטיין" לזכרו של עמוס פונקנשטיין, ממייסדי המכון. מדי שנה מוענק הפרס, בסך 10,000 שקלים, לעבודת מחקר מצטיינת (תזה או דוקטורט) שהוגשה לשיפוט במהלך השנה האקדמית שחלפה. הפרס ניתן לעבודות העוסקות בתחומים המשיקים לתחומי מחקרו של פרופ' פונקנשטיין.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

היסטוריה
קטגוריה:אוניברסיטת תל אביב: הפקולטה למדעי הרוח
שכונת המשולשים

ממוזער|שכונת המשולשים, 2011
ממוזער|בית בשכונת המשולשים
**שכונת המשולשים**, הידועה גם בשם "**חוף הזהב**", היא שכונה בקיסריה, סמוך לקיבוץ שדות ים ולתחנת הכוח של חדרה. בעבר הוקמו בשכונה בתי קיט שגגותיהם גבוהים ומשולשים בצורתם. בתים אלו הפכו לאורך השנים לוילות נופש בעלות גגות מרובעים, וכיום נותרו בתים משולשים ספורים שעדיין מאוכלסים על ידי תושבי קבע. 

המשולשים נוצרו באמצעות לוחות בטון שהונחו זה על זה בצורת אות A. בכל בית משולש שני מפלסים, המחוברים ביניהם במדרגות. שטחו הכולל של כל בית כ-40 מטר. לכל בית חצר צמודה של כ-300–400 מטר. 

## היסטוריה
השכונה נבנתה בראשית שנות ה-70 על ידי חברת "דיור לעולה", על האדמות השייכות לברון רוטשילד, ולפיכך הן מנוהלות על ידי החברה לפיתוח קיסריה ולא המועצה האזורית. שמה הרשמי של השכונה היה "קייט ושייט", בהקשר לקרבה למועדון השייט של קיבוץ שדות ים. הבתים נרכשו בתקופה זו ברובם על ידי רופאים, עורכי דין ופרופסורים מהמעמד הגבוה בירושלים, כבתי נופש הסמוכים לים. 

ב-2008 קיבלו בעלי הבתים אישור להרוס את הבתים המשולשים, בעקבות השימוש שהיה בעבר בבניית הבתים באזבסט כחומר חיפוי. במקומם הותר לבנות בתים נמוכים בעלי גג שטוח, בשטח מקסימלי של 80 מטר מרובע.

## גלריה

בית משולש הישן ליד מרובע החדש.jpg|בית משולש לצד וילות חדשות בשכונה
נוף על השכונה.jpg|מראה שכונת המשולשים מחוף הים


## קישורים חיצוניים
* יוסי מטלון, משולשים, באתר עמותת אדריכלים מאוחדים בישראל
* 
* 

קטגוריה:קיסריה
קטגוריה:ישראל: שכונות
קרב אגם חאסאן

**קרב אגם חאסאן** היה התנגשות צבאית, מוגבלת בהיקף ובזמן, שאירעה בקיץ 1938, בין ברית המועצות לבין הקיסרות היפנית באזור המזרח הרחוק, על רקע סכסוך גבולות שפרץ בין שני הצדדים. הקרב הסתיים בניצחון סובייטי ובנסיגת הכוחות היפניים.

## רקע
בשנת 1932 השלימה יפן את כיבוש מנצ'וריה והקימה בשטחה מדינת חסות בשם מנצ'וקוו. כיבוש מנצ'וריה גרם לכך, שהקיסרות היפנית גבלה בשטח ברית המועצות במזרח הרחוק. בשנת 1934 החלו באזור תקריות גבול בין הצבא היפני במנצ'וריה (צבא קוואנטונג) לבין הצבא הסובייטי, שנמשכו עד לשנת 1938 אך לא התפתחו לכלל קרבות משמעותיים. ההתנגשויות המקומיות בין שני הצדדים הסתיימו בדרך כלל בנסיגת הצבא היפני מהשטח הסובייטי. בסך הכול דיווחו הסובייטים על מאות חדירות יפניות מעבר לקו הגבול המשותף, שלעיתים התפתחו לכדי קרבות מקומיים.

ב-14 ביוני 1938 ערק בכיר בנ.ק.וו.ד, בשם גנריך סמוילוביץ' ליושקוב, מברית המועצות. הוא ביקש מקלט מדיני ביפן והעביר ליפנים מידע על פריסת הצבא האדום באזור הגבול ועל השפעת הטיהורים הגדולים, במהלכם הוצאו להורג קצינים רבים של הכוחות הסובייטיים שהוצבו באזור הגבול, על מידת המוכנות הקרבית שלהם.

ב-12 ביולי נכנסו כוחות של הצבא האדום לאזור גבעת "זאוזיאורנאיה" והתמקמו בו. אזור זה היה אמנם בצד הסובייטי של הגבול, אך במשך שנים לא הייתה בו נוכחות צבאית. ממשלת מנצ'וקוו ראתה בכך הפרה של הסטטוס קוו באזור הגבול, וב-15 ביולי 1938 דרש שגריר יפן במוסקבה מממשלת ברית המועצות להסיג את כוחותיה מהאזור שבמחלוקת. בתגובה הציגו נציגי משרד החוץ הסובייטי מפות של הסכם משנת 1886 לפיהן האזור נמצא בתוך שטח ברית המועצות.

לאור המצב המתוח, המשיך הצבא האדום לתגבר את כוחותיו באזור המריבה. בעיות תחבורה והעדר רשת כבישים מפותחת באזור היקשו על מאמצי התגבור.

## מהלך הקרב
ב-29 ביולי יחידות יפניות שכללו כ-150 חיילים עברו את הגבול הסובייטי וכבשו את אחת הגבעות באזור, אך לקראת הערב נסוגו לאחר קרב. למחרת היה ניסיון נוסף לכבוש את הגבעה, אך שוב ללא הצלחה.

ב-31 ביולי היפנים הצליחו לכבוש את כל הגבעות באזור והחלו בהקמת ביצורים על הגבעות. ניסיון של הצבא האדום להביא לנסיגה של היפנים לא צלח. ב-1 באוגוסט נערכה שיחת טלפון בין יוסיף סטלין לבין ואסילי בליוכר על המצב במערכה. סטלין מתח ביקורת על ניהול המשבר.

ב-2 באוגוסט הסובייטים החלו במתקפת נגד. במהלך המתקפה הסובייטים הצליחו לעבור את קו הביצורים הראשון אך לא מעבר לכך.

ב-4 באוגוסט גריגורי שטרן נתן פקודה להתחיל במתקפה כוללת באזור ולהגיע לגבול. ב-6 באוגוסט החלה הפצצה אווירית של הביצורים היפנים. בשעה חמש בערב החלה גם מתקפה יבשתית.

במהלך 8-9 באוגוסט הצבא האדום הצליח לכבוש את כל הגבעות ולהביא לנסיגה יפנית מעבר לקו הגבול.

ב-10 באוגוסט החלו שיחות פיוס במוסקבה במהלכם סוכם על כיבוד מפה משנת 1886 על ידי כל הצדדים.

במהלך המתקפה היה שימוש רחב בחיל האוויר הסובייטי, מטוסים יפנים לא היו באזור.

## לאחר הקרבות
בעקבות הקרבות ל-26 לוחמים הוענק עיטור גיבור ברית המועצות (9 מהם נהרגו במהלך הקרבות) ו-95 קיבלו עיטור לנין. מספר רב של לוחמים נוספים קיבלבו עיטורים שונים ולכולם הוענק אות המערכה.

לואסילי בליוכר לא הוענק עיטור והוא הואשם בהכנה לקויה למערכה. בסתיו הוא נעצר והוצא להורג באשמת בגידה (בשנות ה-50 נוקה מכל אשמה).

קנטקי אואדה שהיה מפקד צבא קוואנטונג היפנית והוביל קו להתמודדות מול ברית המועצות המשיך את מדיניותו בחימום הגבול. בשנת 1939 הוא ספג מכה קשה בקרב חלקין גול ופוטר מהצבא כמו רנסוקה איסוגאי שהיה ראש המטה שלו.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:1938 בברית המועצות
קטגוריה:ברית המועצות: קרבות
קטגוריה:יפן: קרבות