open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אהרן אוסטרובסקי

**אהרן אוסטרובסקי** (7 בינואר 1888 - 26 בנובמבר 1978) היה השומר הראשון במושבות כפר סבא, סופר, וחקלאי.

אוסטרובסקי נולד בבוגיסלב ועלה לארץ ישראל בשנת 1904. בשנת 1905 עבד כשומר בזכרון יעקב ובשנת 1906 היה מהמתיישבים הראשונים בכפר סבא. בשנת 1907 הוא שמר בפתח תקווה. בשנים 1909–1912 שמר בכפר סבא. בשבת נחמו של שנת תר"ע (1910), פרצו עשרות ערבים מקלקיליה לח'אן של כפר־סבא, הכו את יושביו היהודים, שברו ובזזו ציוד ולקחו בשבי את אוסטרובסקי ועוד שומר. אוסטרובסקי שוחרר למחרת.

אוסטרובסקי נאבק למען עבודה עברית והיה בין המתנגדים לעבודת ערבים בבן שמן.

בשנת 1912 נסע לצרפת ועמד בבחינות וכתיבת דיסרטציה בפילוסופיה בסורבון בפריז (1914). נסע לניו יורק במטרה להמשיך בלימודיו. לרגלי פרוץ מלחמת העולם הראשונה נאלץ להישאר שם ולמד אנגלית באוניברסיטת ניו יורק.

בשנת 1917 היה מראשוני המתנדבים לגדודים העבריים בארצות הברית. בהחלטת ועד הגדוד נסע מיד לאחר התגייסותו עם שני מתנדבים אחרים לאנגליה עם המשלוחים הצבאיים ומכתב שהסתיר בנעלו לד"ר חיים ויצמן וזאב ז'בוטינסקי בדבר יסוד הגדודים העברים. מאנגליה עבר עם גדודו למצרים ולאחר מכן לארץ ישראל.

לאחר המלחמה עבד כפקיד של ממשלת המנדט במשרד העבודות הציבוריות. במהלך עבודתו, בשנת 1928, פעל לדאוג לכך שתוואי הדרך בין תל אביב לחיפה יעבור דרך מושבות השרון היהודיות ולא דרך הכפרים הערביים, מה שסייע להגנת היישובים היהודיים, במיוחד בימי המרד הערבי הגדול. בשנת 1935 התיישב בכפר יהושע.

בשנת 1936 לקח חלק פעיל בהגנת עמק יזרעאל כחבר ההגנה. בשנת 1947 התחיל לעבוד במחלקת הקליטה של הסוכנות היהודית. בשנות ה-50 ניהל בית אבות בפרדס חנה.

בשנת 1912 נשא אוסטרובסקי את אשתו הראשונה, יהודית גריברג. בשנת 1947 אחרי שהתגרש מיהודית גריברג הוא נשא את צפורה ברייטרמן. לאהרן אוסטרובסקי היו חמישה ילדים, כולם מאשתו הראשונה- יגאל (נספה במלחמת העולם השנייה), ישעיהו יגאל, חיים יגאל, גיורא יגאל, דבורה תלמי. אחרי מות הבן הבכור שינו כל האחים את שם משפחתם ליגאל.

בשנת 1963 הוציא לאור את ספרו הראשון, "מול הניר".

## לקריאה נוספת
* יעקב שרת ונחמן תמיר, **אנשי העלייה השנייה - פרקי זכרונות - כרך א**', הוצאת המרכז לתרבות וחינוך תל אביב, 1974, עמודים 50–62

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות סגולה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פריז
קטגוריה:כפר סבא: מייסדים
קטגוריה:כפר יהושע: אישים
קטגוריה:לוחמי הגדודים העבריים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1888
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1978
קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:פקידי ממשלת המנדט
קטגוריה:לוחמי ההגנה
חבר המועצות המקומיות

**חבר המועצות המקומיות** הוקם באפריל 1938. החבר  נרשם כאגודה עות'מאנית והממשלה המנדטורית הכירה בו כגוף המייצג את השלטון המקומי. 

מטרתו הייתה להוות גוף לפעולה משותפת של המועצות מול המוסדות הלאומיים ושלטונות המנדט הבריטי. בשנת 1939 דרש החבר שחבריו ישותפו כחברים בוועד הלאומי ושהוועד הלאומי ירכז את פעילותו בשטח שיפוטן של המועצות המקומיות אך ורק דרך המועצות. הסכמה על כך הושגה בסוף 1939. פעילות זאת הייתה למורת רוח מפלגות הפועלים שראו בכך ניסיון של הארגונים האזרחיים להשיג יתרונות פוליטיים. מנהל החבר היה חיים אריאב שהיה גם מזכיר התאחדות האיכרים, דבר שהביא לבקורת מצד ארגוני הפועלים שטענו שהחבר מהווה זרוע של התאחדות האיכרים. 

בשנת 1940 היו מיוצגים בחבר היישובים העירוניים למחצה: בני ברק, רמת גן, בת ים ונתניה והמושבות הגדולות: רחובות, ראשון לציון, פתח תקווה, חדרה, הרצליה, כפר סבא ורעננה. 

החבר שימש מכשיר מרכזי להדרכה ולכיוון של המועצות המקומיות; לברר את הדרכים לקידום הפעולה המוניציפלית ולהכניס בה אחידות, תוך הבנה הדדית עם השלטונות והמוסדות הלאומיים.

מהתחלה צנועה גדל החבר והקיף כמעט את כל המועצות המקומיות העבריות- כעשרים במספר. ראשי המועצות היו בתוקף תפקידם חברי הנהלת החבר. החבר היה נציגות של המועצות העבריות שדנה בשאלות המשותפות לכולן.

החבר עסק בחינוך ותרבות, אספקה, תחבורה, רווחה ובריאות.

## הערות שוליים

קטגוריה:שלטון מקומי בישראל
אליעזר ברגמן (רופא)

**אליעזר לודוויג ברגמן** (בפולנית: **Ludwig Bregman**; 17 במרץ 1901 - 5 במרץ 1963) היה רופא ישראלי, עבד ברפואה ציבורית באבן יהודה, תל אביב וכפר סבא. כתב ופרסם מחקרים ומאמרים בכתבי העת לעבודה סוציאלית, כמו "סעד" ו"איתנים". הוא היה בין מקימי בית הספר מפת"ן.

## ביוגרפיה
### חייו בברלין
אליעזר ברגמן נולד בוורשה, פולין ובגיל 5 עבר עם משפחתו לברלין. שם זכה לחינוך. הוא סיים בברלין את לימודי הרפואה. בשנת 1925 הקים משפחה עם אשתו אלישבע כהן אלטמן מדיסלדורף, עובדת סוציאלית במקצועה ונולדו להם שתי בנות. הוא עבד בתור רופא עירוני במגדבורג והועמד בראש מערכת הבריאות בעיר. בעקבות עליית הנאצים לשלטון, ד"ר ברגמן ומשפחתו עלו לארץ ישראל בשנת 1933.

### חייו בישראל
ברגמן ומשפחתו התגוררו בצריף באבן יהודה ואחר כך בחולון. הוא עבד כרופא במשך 3 שנים באבן יהודה. בתקופה זו אבן יהודה הייתה מוקפת ביצות. הוא נתן טיפול לכולם, ליהודים ולערבים כאחד. ממרפאתו רכב על סוס או חמור כדי לחלק כינין לחולי המלריה שבסביבה.

בשנת 1936 חלה ד"ר ברגמן במחלת הפוליו. ד"ר ברגמן שכב במיטה במשך שנה, אך המשיך לטפל ממיטתו בחולים, בעזרת אשתו אלישבע. לאחר שנה קם ממיטת חוליו וחזר לעבוד, אך סימני המחלה ניכרו בהליכתו. לאחר מכן עברה המשפחה לתל אביב ושם נולדה בתם השלישית.

החל מ-1939 עבד בקופת חולים כללית. במשך כל חייו ברגמן עבד כרופא ברפואה ציבורית. הוא היה רופא בתי הספר ובגני הילדים בכפר סבא ובאזור השרון. נוסף לכך נתן ייעוץ במרפאת זמנהוף שבתל אביב. הוא היה ידוע כדיאגנוסטיקן. הוא לימד רפואה ציבורית בבתי ספר לאחיות ובסמינרים.

ברגמן האמין שאדם החולה בפוליו צריך להפעיל את השרירים באזור החולה, כדי שיהיה בתזוזה, לכן חשב, שהטיפול היעיל ביותר הוא טיפול במים. בשנת 1955, עבר עם משפחתו לגור בכפר סבא. בהיותו בכפר סבא היה פעיל בין המקימים של בית הספר "מפת"ן" בכפר סבא ועבד שם כרופא.

ד"ר ברגמן פרסם בכתב עת בינלאומי מאמר חשוב בנושא של "מחלה בעקבות אבטלה". בסוף 1962 הוציא משרד הסעד חוברת של ברגמן בו הוא המליץ לתמוך במשפחות קטנות.

בחירתו של ד"ר ברגמן לעבוד במערכת הבריאות הציבורית הייתה חלק מהשקפת עולמו הסוציאל-דמוקרטית. הוא היה איש עקרונות, רחב אופקים ושלט ב-8 שפות.

ברגמן נפטר בשנת 1963 ונקבר בבית הקברות נורדאו בכפר סבא.

## פרסים
בשנת 1951 זכה ברגמן בפרס כתב העת המדעי של רופאי קופת חולים, "דפים רפואיים" שהוענק לראשונה בתולדות כתב העת.

## הנצחה
בית הספר מפתן "השחר" ברחוב בר-אילן 37 בכפר סבא, קרוי על שמו.

## ספרו
* **תורת שמירת הבריאות**, 186 עמודים, יצא לאור על ידי הוצאת תרבות וחינוך, בשנת 1961

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* אבן יהודה בשנת 1934, באתר מוזיאון בית ראשונים, בית יחיאל, אבן יהודה

## הערות שוליים

קטגוריה:רופאים פנימיים ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הומבולדט של ברלין
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:כפר סבא: אישים
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:רופאים ביישוב
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות נורדאו כפר סבא
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1901
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1963
רון הרפר

**רונלד "רון" הרפר** (באנגלית **Ronald "Ron" Harper**; (נולד ב-20 בינואר 1964) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בארבע קבוצות בליגת ה-NBA בין השנים 1986–2001, וזכה ב-5 אליפויות. ממוצעי הקריירה שלו הם 13.8 נקודות, 4.3 ריבאונדים ו-3.9 אסיסטים למשחק. בשנים 2005–2007 שימש במשך שתי עונות כעוזר מאמן בדטרויט פיסטונס.

## קריירה מקצועית
### קליבלנד קאבלירס (1986–1989)
הרפר נבחר בבחירה השמינית של דראפט 1986, על ידי קליבלנד קאבלירס. בעונת הרוקי שלו הוביל את קלעי הקאבלירס עם ממוצע של 22.9 נקודות למשחק, ולאורך 3 עונותיו המלאות בקליבלנד רשם ממוצעים של 19.4 נקודות, 5.0 אסיסטים ו-4.6 ריבאונדים למשחק.

### לוס אנג'לס קליפרס (1989–1994)
במהלך עונת , עונתו הרביעית עם קליבלנד, הועבר יחד עם 3 בחירות דראפט עתידיות לוס אנג'לס קליפרס, בתמורה לדני פרי ורג'י ויליאמס. ב-4 וחצי עונותיו בקבוצה קלע 19.3 נקודות ומסר 4.8 אסיסטים בממוצע למשחק.

### שיקגו בולס (1994–1999)
לקראת עונת  חתם הרפר על חוזה בשיקגו בולס. הוא היה שותף לעונת השיא של הקבוצה אשר סיימה עם מאזן הניצחונות הטוב בתולדות הליגה עד אז; 72 ניצחונות ו-10 הפסדים בלבד (מאז נשבר השיא על ידי גולדן סטייט ווריורס). בעונתו השנייה עם שיקגו זכה עמה באליפות ה-NBA, לאחר ניצחון בסדרת הגמר מול סיאטל סופרסוניקס, ובשתי העונות הבאות גברה הקבוצה על יוטה ג'אז בדרך לשתי זכיות נוספות באליפות הליגה. ב-5 עונותיו עם הבולס שימש כרכז הפותח של הקבוצה, והעמיד ממוצעים של 7.9 נקודות ו-2.6 אסיסטים למשחק.

### לוס אנג'לס לייקרס (1999–2001)
את הקריירה שלו סיים הרפר בקבוצת לוס אנג'לס לייקרס, בה שיחק בשנים 1999–2001. בעונות  ו- זכה בשתי אליפויות NBA כשחקן הלייקרס, אשר גברו בסדרות הגמר על אינדיאנה פייסרס ופילדלפיה 76', בהתאמה. בשנת 2001 פרש הרפר ממשחק פעיל, בתום עונתו ה-15 ב-NBA.

## חיים אישיים
מאז ילדותו סובל הרפר מגמגום.

שני בניו של הרפר הם שחקני כדורסל, בנו הבכור רון הרפר ג'וניור לא נבחר בדראפט 2022, אך שיחק בטורונטו ראפטורס על חוזה דו כיווני והוא משחק במוטור סיטי קרוז. בנו הצעיר דילן הרפר נבחר במקום השני בדראפט 2025 על ידי סן אנטוניו ספרס

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי אוהיו
קטגוריה:דייטון: אישים
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:בחירות דראפט של קליבלנד קאבלירס
קטגוריה:כדורסלני קליבלנד קאבלירס
קטגוריה:כדורסלני לוס אנג'לס קליפרס
קטגוריה:כדורסלני שיקגו בולס
קטגוריה:כדורסלני לוס אנג'לס לייקרס
קטגוריה:אוהיו: כדורסלנים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת מיאמי באוהיו
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1964
חברת מסחור ידע

**חברת מסחור ידע** או **חברת מסחור טכנולוגיה** היא חברה שמטרתה לנהל את הקניין הרוחני של גוף מחקר אליו היא קשורה, הן מבחינת רישומו והן מבחינת מסחורו.

לעיתים במהלך עבודות מחקר של חוקרים באוניברסיטה, הם ממציאים טכנולוגיות שניתן ליישם בתחומים שונים. חברת מסחור טכנולוגיה היא זרוע של האוניברסיטה אשר מזהה טכנולוגיות אלו ומביאה אותן אל החברות המסחריות. חברה כזו מלווה את התהליך החל משלב המחקר דרך רישום הפטנט ועד פיתוח עסקי על מנת למסחר את הפטנטים.

## בישראל
בישראל פועלות כמה חברות מסחור ידע דוגמת יישום - החברה לפיתוח המחקר של האוניברסיטה העברית בירושלים, ידע חברה למחקר ופתוח של מכון ויצמן למדע, רמות של אוניברסיטת תל אביב, ביראד - חברה למחקר ופיתוח של אוניברסיטת בר-אילן חברת כרמל של אוניברסיטת חיפה ו"סנה" (SNE) שנבחרה על ידי המועצה להשכלה גבוהה לשמש ספקית של שירותי מסחור קניין רוחני עבור כ-40 מכללות אקדמיות, בתי חולים ומכוני מחקר ממשלתיים.

עם המוצרים הבולטים שפותחו ומוסחרו באמצעות חברות מסחור ידע נמנים:
* התרופה קופקסון לטרשת נפוצה - שיתוף פעולה בין מכון ויצמן למדע לחברת "טבע".
* התרופה אזילקט למחלת פרקינסון - שיתוף פעולה בין הטכניון לחברת "טבע".
* התרופה רביף - שיתוף פעולה בין מכון ויצמן למדע לחברת "אינטרפארם"
* ניהול זכויות דיגיטלי (DRM) והגנה על תוכני טלוויזיה בכבלים ובלוויין מפני פיראטיות - שיתוף פעולה בין מכון ויצמן למדע לחברת NDS
* מערכת הגנה לרכב על בסיס ראייה ממוחשבת - שיתוף פעולה בין האוניברסיטה העברית לחברת מובילאיי.

## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* סקר חברות מסחור ידע שליד אוניברסיטאות המחקר 2009-2008, הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, 30 בינואר 2012
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות טכנולוגיה
קטגוריה:קניין רוחני
תחנת הרדיו הצבאית פייר-סור-אוט

ממוזער
**תחנת הרדיו הצבאית פייר-סור-אוט** (בצרפתית: **Station hertzienne militaire de Pierre-sur-Haute**) הוא מתקן קשר של חיל האוויר הצרפתי הממוקם באתר בגודל 300 דונם בחבל אוברן-רון אלפ.

בשנת 1913 נבנה טלגרף סמפור במיקומו של המתקן הצבאי הנוכחי. המבנה המקורי היה בניין אבן קטן, עם סמפור על הגג. בשנת 1961, במהלך המלחמה הקרה, נאט"ו ביקשה מהצבא הצרפתי לבנות את המתקן כחלק מרשת הקשר. ברשת זו התחנה פייר-סור-אוט (או FLYZ) שימשה ממסר בין תחנת (Lachens (FNIZ בדרום ובין תחנת (Mont-Août (FADZ בצפון המתקן של נאט"ו השתמש בציוד זירוי טרופוספירי מתוצרת ארצות הברית כדי להעביר אותות קול וטלגרף ברשת המשתרעת בין טורקיה לחוג הארקטי בנורווגיה.

## תפקידים
תחנת פייר-סור-אוט מנוהלת על ידי חיל האוויר הצרפתי. התחנה משמשת לשידורי פיקוד של יחידות מבצעיות, לרבות כחלק ממערך הנשק הגרעיני הצרפתי.

## בניינים באתר
באתר שלושה מגדלי תקשורת. הגבוה בהם הוא מגדל תקשורת אזרחי שגובהו 55 מטר. בראש מגדל תקשורת זה ממוקם מכ"ם הפועל מאז 18 באוגוסט 2009 במתחם בניינים המשמשים מוסכים, מבני מגורים, המקושרים זה לזה באמצעות מנהרות שאורכם הכולל 400 מטרים במטרה לאפשר מעבר בין הבניינים בשלג הכבד בחורף.

### מתקנים תת-קרקעיים
הבונקר התת-קרקעי של המתקן הוא בונקר אב"ך המוגן מפני פולסים אלקטרומגנטיים באמצעות כלוב פאראדיי וכולל לחץ חיובי כדי למנוע ממזהמים מלהיכנס למתקן. הבונקר משמש לפיענוח התשדורות. הוא כולל אספקת מים וחשמל עצמית.

## בקשת המחיקה מוויקיפדיה הצרפתית
באפריל 2013 פנה המינהל המרכזי למודיעין פנים של צרפת (DCRI) לקרן ויקימדיה בדרישה להסיר את הערך "תחנת הקשר הצבאית בפייר-סור-אוט" מוויקיפדיה הצרפתית בטענה שהוא חושף מידע מסווג. ראמי מאתיס (Rémi Mathis), מפעיל מערכת בוויקיפדיה בעל הרשאה למחוק ערכים זומן לחקירה, אף שלא הוא כתב את הערך, ואולץ למחוק אותו תחת האיום שייעצר אם לא יעשה זאת. הערך נמחק, אך הושב לדפי ויקיפדיה באותו היום. עם היוודע הידיעה, הפך לערך הנצפה ביותר בוויקיפדיה הצרפתית בסוף השבוע של 6–7 באפריל, עם יותר מ-120 אלף צפיות.

## ראו גם
* אפקט סטרייסנד

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:צרפת: בסיסים ומתקנים צבאיים
קטגוריה:צרפת: טלקומוניקציה
קטגוריה:אוברן-רון-אלפ
קונסול לינוקס

**קונסול לינוקס** הוא קונסול מערכת פנימי לליבת לינוקס. הוא מספק דרך לליבה ולתהליכים נוספים לשלוח פלט טקסטואלי למשתמש, ולקבל קלט טקסטואלי מהמשתמש. הכנסת קלט הטקסט מתבצעת באמצעות מקלדת וקריאתו מתבצעת על גבי צג המחשב. ליבת לינוקס תומכת בקונסולים וירטואליים, קונסולים הנפרדים באופן לוגי, אך הגישה אליהם מתבצעת באמצעות אותה חומרה של מקלדת וצג. הקונסול של לינוקס (וכן זה הווירטואלי) מנוהל על ידי תת-המערכת TV הקיימת בליבה, ואינו מסתמך כלל על תוכנות שבמרחב המשתמש. צורת מימוש זו זה מנוגדת למימוש מדמה מסוף שהוא תהליך השייך למרחב המשתמש ומדמה מסוף מחשב, ובדרך כלל מוצג בסביבת תצוגה גרפית.

קונסול לינוקס היה אחד מתכונות הליבה הראשונות, ונכתב במקור על ידי לינוס טורבאלדס ב-1991 (ראו ההיסטוריה של לינוקס). קיימים שני יישומים לקונסול לינוקס; framebuffer ו-מצב טקסט. היישום ב-framebuffer קיים כברירת מחדל בהפצות הלינוקס המודרניות, וביחד עם תוכנת הגדרת מצב התצוגה (Mode setting) על ידי הליבה, מסופקת תמיכה ברמת-הליבה להתקני תצוגה ותכונות נוספות, כמו הצגת גרפיקה בזמן עליית המערכת.
היישום במצב הטקסטואלי היה בשימוש במערכות תואמות IBM-PC עם כרטיסים גרפיים מהסוגים CGA, EGA, MDA ו-VGA. מערכות שאינן בנויות על פי ארכיטקטורת x86, תומכות בישום ה-framebuffer בלבד, כיוון שהן אינן מיישמות מצב טקסטואלי כלל. הקונסול של לינוקס משתמש במפת סיביות בגודל קבוע ובגופן ברוחב אחיד, אשר מוגדרים בדרך כלל כברירת מחדל, לגודל של 8x16 פיקסלים.

הקונסול לינוקס הוא אופציה בליבת הלינוקס שאינה חייבת להיות פעילה, וברוב מערכות המחשב המשובצות בלינוקס התכונה אינה פעילה. מערכות שכאלו מספקות בדרך כלל ממשק משתמש חילופי (למשל מבוסס רשת), או שהן מאותחלות היישר לתוך ממשק משתמש גרפי, ומשתמשות בו כאמצעי המרכזי לתקשר עם המשתמש. יישומים אחרים של הקונסול של לינוקס, הם הקונסול ברייל המספק תמיכה בתצוגות ברייל מתרעננות, וקונסול המחובר ליציאה טורית.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:לינוקס
מהא שיוורטרי

[225px|ממוזער|שמאל|פסל של [שיווה בעיר בנגלורו]]
[225px|ממוזער|שמאל|חגיגות מהא שיוורטרי במקדש פשופטינאט ב[נפאל (2015)]]
**מהא שיוורטרי** (הינדי: **महाशिवरात्रि**; אנגלית: **Maha Shivaratri**; בתרגום חופשי לעברית: "הלילה הגדול של שיווה") הוא אחד החגים הגדולים במסורת היוגה.

על פי המסורת ההינדית, בלילה הזה מזמנים את האנרגיה של שיווה, המהות הזיכרית בטנטרה, הסמל לתודעה והאנרגיה של ההרס בטבע, ביקום ובנו, זאת שהורסת את הישן, האנרגיות השליליות, על מנת לפנות מקום לצמיחה והתחדשות. האל הבורא, ההורס, היוגי, הסגפן והרקדן. מקובל גם לראות ביום זה את יום האיחוד של שיווה עם שאקטי, האספקט הנקבי של שיווה שהם למעשה אחד.

## מסורת
225px|שמאל|ממוזער|סדהו (כהן) במקדש במהלך מהא שיוורטרי
פסטיבל מהא שיוורטרי מתקשר להצלת היקום על ידי שיווה באמצעות שתיית רעל שיצא מה"סמודרה מנתן" (הים).

הפסטיבל קשור גם לנישואי שיווה עם שאקטי והלילה שבו ביצע את ה"טאנדבה", הריקוד הקוסמי.

האגדות מספרות שהיום הזה הוא האהוב ביותר על שיווה ושופכות אור על גדולתו של שיווה על פני כל האלים והאלות האחרות במסורת ההינדית.

על פי מסורת ה"סמודרה מנתן", שיווה הציל את העולם מהרס של רעל שיצא מהים על ידי שתיית הרעל כולו. שיווה היה יכול לעצור את הרעל בגרונו באמצעות הכוחות היוגיים שלו וכך מנע ממנו לרדת בגרונו. צווארו הפך לכחול עקב שתיית הרעל ומאז נודע ברבים כ"נילה קנטה" או ה"גרלה קנטה" (בעל הצוואר הכחול).

## מנהגים
מוקדם בבוקר, גודשים את המקדשים רבבות מאמינים, צעירים ומבוגרים, הבאים לערוך את טקסי השיוולינגה המסורתיים בתקווה לטובות מהאל שיווה. נאמנים רוחצים את עצמם עם שחר, בעדיפות לנהר הגנגס או בכל מקווה מים מקודש אחר. לטקס טיהור זה חשיבות בכל החגים ההינדיים. כשהם לבושים בבגדים נקיים, סוחבים המאמינים כדים עם מים למקדש ורוחצים את אבן השיוולינגה. נשים וגברים כאחד מתפללים לשמש, לאל וישנו ולאל שיווה. במקדש מהדהדים צלילי פעמונים וקריאות "שנקרג'י קי ג'אי" (יחי שיווה). המאמינים מקיפים את האבן שלוש או שבע פעמים ואז שופכים עליה את המים. חלק שופכים עליה חלב.

על פי השיווה פראנה, יש לבצע את התפילה שש פעמים:
* בעת שפיכת המים, החלב והדבש על אבן השיוולינגה. מסמל את טיהור הנשמה.
* בעת מריחת ששר על האבן לאחר רחיצתה. מסמל מעלה.
* בעת הבאת ביקורים של פירות. מסמל אריכות ימים וסיפוק הרצונות.
* בעת שריפת קטורת. למען עושר.
* בעת הארת המנורות. מסמל את הקניית הידע.
* בעת פיזור עלי הבטל. מסמל את הסיפוק מהנאות גשמיות.

ה"טריפונדה" מיוחס לשלושת פסי האפר הקדוש אשר מורחים מאמיני שיווה על מצחם. שלושת הפסים האלה מסמלים ידע רוחני, טוהר, ותשובה (תרגול רוחני של יוגה). הם גם כן מסמלים את שלושת עייניו של שיווה.

לבישת "מאלה" (מחרוזת תפילה), העשויה מזרעיו של עץ הרדרקשה (שעל פי המסורת צמח מדמעותיו של שיווה), בעת התפילה היא אידיאלית. זרעי הרדרקשה הם חומים אך לעיתים יכולים להיות שחורים. ייתכן ובמחרוזת יהיו גם אלמוגים, כורכום, קונקום ואפר קדוש.

## קישורים חיצוניים

*הייחוד של פסטיבל המהא שיוורטרי 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הודו: חגים ופסטיבלים
קטגוריה:הינדואיזם
קטגוריה:הודו: תרבות
קטגוריה:נפאל: תרבות
קטגוריה:נפאל: דת
עקיבא איגר (הראשון)

רבי **עקיבא איגר** מהלברשטאדט (ה'תפ"א, 1721 – ט"ו באלול ה'תקי"ח, 18 בספטמבר 1758) היה רב וראש ישיבה אשכנזי, רבן של צילץ (Zülz) ופרשבורג. סבו של רבי עקיבא איגר שנקרא על שמו.

## ביוגרפיה
נולד בהלברשטאדט לפרנס הקהילה היהודית המקומית. מגיל שש למד אצל רבי צבי הירש חריף מחבר "כוס ישועות" ו"עטרת צבי" שהגיע אז לכהן כרב העיר. בצעירותו נסע לפרנקפורט ולמד בישיבתו של רבי יעקב כ"ץ פופרש מחבר "שב יעקב". הוא נישא לייטל בתו של הרב זאבל לייטרסדורף מווינה.

לאחר נישואיו הקים בהסכמת רבו, הרב המקומי, ישיבה בהלברשטאט. הישיבה משכה אליה צעירים רבים ושמו התפרסם. בשנת ה'תק"ח, 1748, והוא בן 27 בלבד התמנה לכהן כרבה של צילץ ומדינת שלזיה. בשנת ה'תקט"ו, 1755, עבר לפרשבורג לכהן כממלא מקומו של הרב משה חריף, רב ואב"ד פרשבורג, שבשל זקנותו נבצר ממנו למלא את כל תפקידיו. הוא שימש כראש בית הדין המקומי וכראש הישיבה בעיר. לאחר פטירת הרב חריף, התמנה כרבה של פרשבורג, אך חלה מיד ונפטר לאחר 11 ימים בלבד בט"ו באלול ה'תקי"ח, 18 בספטמבר 1758 בגיל 37.

לאחר פטירתו הודפסו חלק מכתביו בספר "משנת דרבי עקיבא".

## משפחתו
אלמנתו, ייטל לבית לייטרסדורף, נישאה לאחר פטירתו לרב מאיר פישלס.

;ילדיהם
* הרב יהודה לייב איגר, כיהן כרבה של הלברשטאט בין השנים תקל"ד, 1774 - תקע"ג, 1813. בנו היה הרב פרץ זאבל איגר מבראונשווייג
* הרב בנימין וולף איגר, חתנו של רבי יצחק יוסף תאומים. עמד בראשות ישיבת ברסלאו וכיהן כרבן של צילץ, לייפציג, ולייפניק שבמוראביה. בנו היה הרב עקיבא איגר שמילא את מקום דודו ברבנות הלברשטאט משנת תקע"ד, 1814, ועד לפטירתו בשנת תקפ"ד, 1823.
* גיטל, נישאה לרב משה גינז, נכדו של רבי משה ברודא. בנם היה רבי עקיבא איגר שנקרא על שם סבו והיה מגדולי התורה הבולטים בתקופת האחרונים.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
;ספרו
* 
* 

קטגוריה:רבנים הונגרים
קטגוריה:רבנים אשכנזים
קטגוריה:רבנים: אחרונים
קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
קטגוריה:ראשי ישיבה גרמנים
קטגוריה:הלברשטאדט: רבנים
קטגוריה:צילץ: רבנים
קטגוריה:ראשי ישיבה הונגרים
עקיבא
קטגוריה:פרשבורג: רבנים
קטגוריה:ילידי 1721
קטגוריה:נפטרים ב-1758
נומרטור (תקציב)

**נומרטור** הוא כלי ישראלי חישובי למעקב אחר הוצאות עתידיות של ממשלת ישראל.

## מטרת הכלי
הנומרטור מאפשר מעקב רב-שנתי אחר כלל ההתחייבויות התקציביות של ממשלת ישראל. הוא כולל מעקב אחר הוצאות מתוכננות והכנסות חזויות, ובוחן את התאמתן לתקרות ההוצאה ולגירעון תקציבי בשלוש השנים שלאחר שנת התקציב השוטפת. תחזיות והערכות אלו מתעדכנות לפחות אחת לשנה. הכלי נועד לסייע בקבלת החלטות בעלות משמעות תקציבית תוך התחשבות בהתחייבויות עתידיות ובמקורות התקציביים הקיימים.

הנומרטור מנוהל על ידי אגף התקציבים במשרד האוצר הישראלי. מדובר במערכת מחשוב שאליה מוזנות כלל החלטות הממשלה שלהן השלכות תקציביות. המערכת מחשבת את העלות התקציבית של ההחלטות לשנים הבאות, תוך התחשבות בגורמים דמוגרפיים וכלכליים, כגון גידול באוכלוסיית הילדים והקשישים ובהיקף הרכב. המערכת מציגה גם תחזיות להכנסות ממסים ולהיקף הגירעון הצפוי, ומשמשת כלי עזר לניהול התקציב הממשלתי.

## היסטוריה
הנומרטור הוא כלי שפיתח אגף התקציבים במשרד האוצר הישראלי והוא נכנס לשימוש החל משנת התקציב של 2016.

הצורך בכלי נוצר כתוצאה ממעבר לתקציב דו-שנתי, שבעקבותיו החלה הממשלה לקבל החלטות שמשפיעות על השנתיים הבאות.

## השפעות
הנומרטור מאפשר לממשלה לדעת האם קיים כיסוי תקציבי להחלטות שיתקבלו. הכלי מגביר את השקיפות בקבלת החלטות שכן המידע שמופיע בו חשוף הן לפוליטיקאים והן לציבור. הכלי אמור להקטין לחצים תקציביים שכן, הוא מציג מה המחיר של כל החלטה תקציבית.

לאחר הפעלתו של הנומרטור נעשה שימוש באמצעים לצמצם את השפעתו:
* הגדרת הוראות שעה
* התחייבויות של הממשלה לקיצוצים עתידיים
* שימוש בהוצאות חוץ תקציביות כדוגמת הכנסה ממכירת קרקעות
* הנפקות של אג"ח על ידי חברות ממשלתיות כשהמדינה מתחייבת להחזר הקרן והריבית

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: תקציב המדינה
לוויניה מילושוביץ'

**לוויניה קורינה מילושוביץ**' (ברומנית: **Lavinia Corina Miloșovici**; 21 באוקטובר 1976) היא מתעמלת רומניה בעבר, היא אלופה אולימפית בעלת 6 מדליות מהן 2 זהב (ברצלונה 1992), אלופת עולם בעלת 13 מדליות מהן 5 זהב (1991 - 1995) ואלופת אירופה בעלת 7 מדליות מהן 4 זהב (סטוקהולם 1994 וברמינגהאם 1996).

## ביוגרפיה
מילושוביץ' נולדה בלוגוז', להורים ממוצא סרבי. אמה, הייתה שחקנית כדורעף ואביה היה מתאבק בנבחרת הלאומית. היא החלה להתאמן בהתעמלות בגיל 6.

### אלופת עולם
באליפות העולם שנערכה באינדיאנפוליס, אינדיאנה, ארצות הברית בשנת 1991 זכתה מילושוביץ' ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 ארד. מדליית זהב, בתרגיל קפיצות. מדליות ארד, בתחרות קבוצתית ובתרגיל קורה.

### אולימפיאדת השיא
באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכתה מילושוביץ' ב-4 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב, בתרגיל קפיצות ביחד עם הנרייטה אונודי מהונגריה בתוצאה של 9.925 נק', לפני טטיאנה ליסנקו מהמשלחת המאוחדת (9.912 נק') ובתרגיל קרקע עם הציון המושלם של 10.00 נק', לפני הנרייטה אונודי (9.950 נק') ו-3 מתעמלות שזכו כל אחת במדליית ארד, שאנון מילר מארצות הברית, טטיאנה גוצו מהמשלחת המאוחדת ובת ארצה כריסטינה בונץ (9.912 נק'). מדליית כסף, בתחרות הקבוצתית בתוצאה של 395.079 נק', אחרי המשלחת המאוחדת (395.666 נק') ולפני ארצות הברית (394.704 נק') ומדליית ארד בתחרות הקרב רב אישי בתוצאה של 39.687 נק', אחרי טטיאנה גוצו (39.737 נק') ושאנון מילר (39.725 נק'). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי בתרגיל מקבילים מדורגים (9.912 נק') ובמקום שמיני בתרגיל קורה (9.262 נק').

באולימפיאדת אטלנטה (1996) זכתה מילושוביץ' בשתי מדליות ארד, בתחרות הקבוצתית בתוצאה של 388.246 נק', אחרי ארצות הברית (389.225 נק') ורוסיה (388.404 נק') ובתחרות קרב רב אישי ביחד עם בת ארצה סימונה אמנאר בתוצאה של 39.067 נק', אחרי ליליה פודקופייבה מאוקראינה (39.255 נק') ובת ארצה ג'ינה גוג'אן (39.075 נק'). נוסף לכך היא סיימה במ'ום שמיני במקבילים מדורגים (9.750 נק').

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלופות עולם בהתעמלות
קטגוריה:אלופות אולימפיות: קפיצות
קטגוריה:אלופות אולימפיות: קרקע
קטגוריה:מתעמלות באולימפיאדת ברצלונה (1992)
קטגוריה:מתעמלות באולימפיאדת אטלנטה (1996)
קטגוריה:אלופות אולימפיות רומניות: התעמלות
קטגוריה:זוכות מדליית ארד אולימפית רומניות: התעמלות
קטגוריה:זוכות מדליית כסף אולימפית רומניות: התעמלות
קטגוריה:רומניות שנולדו ב-1976
מייקל פאלון

**מייקל קתל פאלון** (באנגלית: **Michael Cathel Fallon**; נולד ב-14 במאי 1952) הוא פוליטיקאי בריטי חבר המפלגה השמרנית, לשעבר שר ההגנה של הממלכה המאוחדת בשנים 2014–2017 וחבר במועצה לביטחון לאומי, ונציג מחוז סבנאוקס בפרלמנט הבריטי תחת ראשת ממשלת בריטניה תרזה מיי. פאלון כיהן בעבר כסגן יו"ר המפלגה השמרנית (2010–2012), השר לענייני עסקים וארגונים (2012–2014), שר המדינה לענייני אנרגיה (2013–2014), ושר המדינה לענייני פורטסמות' (2014).

ב-1 בנובמבר 2017 התפטר מתפקידו כשר הגנה בשל טענות על התנהגות מינית בלתי-הולמת ב-2002.

## ביוגרפיה
פאלון נולד בפרת' שבסקוטלנד, הוא למד בבית הספר הפרטי אפסום קולג' בסארי וסיים תואר שני בהצטיינות בלימודים קלאסיים ובלימודי העולם העתיק באוניברסיטת סנט אנדרוז.

ב-1983 נבחר לפרלמנט הבריטי כנציג מחוז דרלינגטון שבמחוז דרהאם בצפון-מזרח אנגליה. הוא שימש עוזר מצליף השמרנים וכיהן כסגן שר במשרד החינוך והמדע בשנים 1990 עד 1992. בבחירות ב-1992 הפסיד את מושבו למועמד מפלגת הלייבור אלן מירבון. הוא שימש דירקטור ברשת מכוני כושר, בתי אבות ומכוני בריאות.

ב-1997 נבחר שוב לפרלמנט הבריטי, הפעם כנציג מחוז סבנאוקס שבקנט בדרום-מזרח אנגליה. הוא שימש חבר בוועדת הכספים של הפרלמנט בשנים 1999 עד 2012 ובשנים 2010 עד 2012 שימש סגן יושב ראש המפלגה השמרנית. ב-2012 מונה לשר זוטר לענייני עסקים ויזמות, ב-2013 לשר זוטר לענייני אנרגיה.

בתחילת 2014 מונה על ידי ראש הממשלה דייוויד קמרון לשר זוטר לענייני העיר פורטסמות', זאת בעקבות משבר שפקד את העיר בשל קיצוץ נרחב בעובדים שהועסקו בבסיס הצי המלכותי בעיר. ביולי 2014 מונה לשר ההגנה וחבר קבינט ממשלת בריטניה. הוא המשיך לכהן בתפקיד זה גם תחת ראש הממשלה תרזה מיי, עד התפטרותו בנובמבר 2017 על רקע חשדות להטרדה מינית של עיתונאית ב-2002.

פאלון נשוי לוונדי ואב לשני בנים.

## קישורים חיצוניים

* 

* מייקל פאלון, באתר ממשלת בריטניה
* מייקל פאלון, באתר הפרלמנט הבריטי

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי המפלגה השמרנית (הממלכה המאוחדת)
קטגוריה:שרי ההגנה של בריטניה
קטגוריה:חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (1983–1987)
קטגוריה:חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (1987–1992)
קטגוריה:חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (1997–2001)
קטגוריה:חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (2001–2005)
קטגוריה:חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (2005–2010)
קטגוריה:חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (2010–2015)
קטגוריה:חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (2015–2017)
קטגוריה:חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (2017–2019)
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1952
מאיר פישלס

רבי **מֵאִיר פִישֶׁלְס** (~ה'תס"ג, 1713 - י"ז בכסלו ה'תק"ל, 16 בדצמבר 1769) היה רב, ראש ישיבה ודיין אשכנזי, ראב"ד פראג וראש הישיבה בה במשך ארבעים שנה. מכונה לעיתים **מהר"ם [[בומסלא]]** על שם עיר הולדתו.

## ביוגרפיה

נולד לרב אפרים פישל מרגליות בבומסלא הסמוכה לפראג, ועל שמו מכונה בשם "פישלס". למד בילדותו מפי רבי שמואל קרקויער ולאחר שרבו נפטר בצעירותו היה מתלמידיו ומקורביו של רבי יהונתן אייבשיץ.

הוא היה חבר בבית הדין של רבי יחזקאל לנדא רבה של העיר. כיהן כראב"ד פראג וכראש הישיבה הגדולה בה במשך ארבעים שנה, ורבים מתלמידיו התפרסמו וכיהנו ברבנות. בין תלמידיו: רבי אלעזר פלקלס ורבי יעקב גינצבורג. לצד הרבצת תורה, עסק הרב פישלס שהיה עשיר גדול גם בצדקה; הוא פרנס משפחות רבות ותלמידי חכמים בפראג.

רוב כתביו אבדו בשריפה שפרצה בפראג בשנת 1754, חלק מכתביו נדפסו לאחר פטירתו בספר "הסברות מהר"ם בומסלא". תלמידו רבי בצלאל רנשבורג כתב בהקדמת ספרו "חכמת בצלאל - פתחי נדה" שהיה לפניו כתבי רבו.

נפטר בי"ז בכסלו ה'תק"ל, 16 בדצמבר 1769. בהלווייתו ספד לו ה"נודע ביהודה" שהקריא דברים שלדבריו נמסרו לו בחלומו בשבוע שלפני פטירת הרב פישלס, לומר בהספדו כשימות.

## משפחתו
רבי מאיר פישלס נישא לייטל בת ר' משה גינזבורג. לאחר פטירתה נישא בשנית לריצ'ל בת ר' שמעון פרנקל שפירא, ראש הקהל בפראג, שהייתה אלמנת ר' ברוך שפיץ. לאחר פטירתה נישא בשלישית לייטל לבית לייטרסדורף, אלמנת רבי עקיבא איגר מפרשבורג.

בניו היו רבי ליב פישלס שכיהן אחרי אביו בראשות הישיבה, ורבי משה פישר מחותנו של הרב שמואל לנדא, בן הנודע ביהודה, רבה של פראג. חתנו הרב ברוך בנדט דושנית, היה רבה של ניימכן שבהולנד. נכדו, דוד פישל, היה גביר מנכבדי הקהילה בפראג. נכד נוסף מרקוס פישר היה היסטוריון.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נפטרים ב-1769
קטגוריה:ילידי 1703
קטגוריה:ראשי ישיבה בוהמים
קטגוריה:פראג: ראשי בית הדין
מאיר ברבי

רבי **מאיר ברבי** (ה'תפ"ה, 1725 - ה' באב ה'תקמ"ט, 28 ביולי 1789) היה רב וראש ישיבה אשכנזי, אב"ד פרשבורג במשך עשרים ושש שנים.

## ביוגרפיה
נולד בהלברשטאדט לרב שאול. למד בצעירותו אצל רבי צבי הירש חריף מחבר "עטרת צבי", ואחר כך נסע לפרנקפורט ולמד בישיבתו של רבי יעקב כ"ץ פופרש מחבר "שב יעקב". בין השנים ה'תצ"ח, 1738 - ה'תקכ"ג, 1763, כיהן כראש ישיבה בהלברשטאט וכראש בית הדין בעיר.

בשנת ה'תקכ"ג (1763) לאחר פטירת רבי יעקב יצחק דוקלא, התמנה כרבה של פרשבורג וכראש הישיבה בעיר. בין תלמידיו מתקופה זו: רבי דניאל פרוסטיץ, רבי מרדכי בנט, והרב יהודה לייב קארלבורג. הוא נשא במשרותיו אלו במשך עשרים ושש שנים עד לפטירתו לאחר מחלה בה' באב ה'תקמ"ט, 28 ביולי 1789.

חידושי תורתו נדפסו בספר "חידושי הלכות מהר"ם ברבי".

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
;ספרו
* 

קטגוריה:ראשי ישיבה גרמנים
קטגוריה:ראשי ישיבה הונגרים
קטגוריה:רבנים אשכנזים
קטגוריה:הלברשטאדט: רבנים
קטגוריה:פרשבורג: רבנים
קטגוריה:רבנים: אחרונים
קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
קטגוריה:אבות בתי דין
נוסחת לייבניץ ל-π

200px|ממוזער|תמונתו של גוטפריד וילהלם לייבניץ
במתמטיקה, **נוסחת לייבניץ ל-π**,ידוע גם כ**נוסחת לייבניץ גרגורי** על שם גוטפריד וילהלם לייבניץ וג'יימס גרגורי, היא הנוסחה:
:1 \,-\, \frac{1}{3} \,+\, \frac{1}{5} \,-\, \frac{1}{7} \,+\, \frac{1}{9} \,-\, \cdots \;=\; \frac{\pi}{4}.\!
או ברישום מקוצר:
:\sum_{n=0}^\infty \, \frac{(-1)^n}{2n+1} \;=\; \frac{\pi}{4}.\!
## הוכחה
ניתן להוכיח טענה זו בקלות על ידי טור טיילור של פונקציה הופכית של טנגנס (נקראת טור גרגורי) שאומרת:
: \int_0^x \, \frac{du}{1+u^2} =  \arctan x = x - \frac{x^3}{3} + \frac{x^5}{5} - \frac{x^7}{7} + \cdots 
ולהציב *x* = 1 ונקבל בקלות את הנוסחה.
הנה הוכחה נוספת:
:
{\begin{align}
\frac{\pi}{4} & = \arctan(1)\;=\;\int_0^1 \frac 1{1+x^2} \, dx \\[8pt]
& = \int_0^1\left(\sum_{k=0}^n (-1)^k x^{2k}+\frac{(-1)^{n+1}\,x^{2n+2} }{1+x^2}\right) \, dx \\[8pt]
& = \sum_{k=0}^n \frac{(-1)^k}{2k+1}
+(-1)^{n+1}\int_0^1\frac{x^{2n+2}}{1+x^2} \, dx.
\end{align}}

ניתן להבין מהשורה האחרונה כי:
:0 
מכאן עבור *n* שואף לאינסוף, ניתן לראות כי:
\frac{\pi}4\;=\;\sum_{k=0}^\infty\frac{(-1)^k}{2k+1}.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:פאי
קטגוריה:הוכחות
מצעים

class=cx-linter-tag cx-linter-warn|ממוזער|250px|מצעים בחנות
[250px|ממוזער|שמאל|[פוטון (מצע)|מצעים יפניים מסורתיים, צולם לפני 1902]]
[250px|ממוזער|שמאל|מיטה ב[בית מלון בארצות הברית, מוצעת עם סדין, שמיכה וכריות מצופות, חצאית מיטה, כיסוי מיטה וכרית נוי]]
**מצעים** או **כלי מיטה **הם מוצרי טקסטיל המונחים מעל המזרן במיטה לצורכי היגיינה, חימום, הגנה על המזרן ועיצוב. מצעים ניתנים להסרה ולכביסה ומוחלפים מעת לעת על מנת לשפר את נוחות השינה, בפרט בעונות השונות.

מצעים כוללים: כיסוי מזרן, סדין המונח על כיסוי המזרן או מכסה את המזרן ישירות, שמיכה, ציפה לפוך, ציפית לכרית, כיסוי מיטה (פריט טקסטיל המכסה את המיטה גם למטרת נוי), חצאית מיטה (פריט עיצובי המונח תחת המזרן ומכסה את דפנות המיטה ורגליה). קיימים סטים של מצעים עבור מיטת יחיד או מיטה זוגית, הכוללים סדין, ציפה (או שתי ציפות) וציפית (או שתי ציפיות). גודל המצעים מותאם לממדי המיטות והמזרנים. במדינות שונות יש תקנים וטרמינולוגיה שונים לממדים אלו.

מצעים עשויים בדים כגון כותנה, סאטן, פלנל, פוליאסטר, ושילוב של כותנה ופוליאסטר. יש גם מצעי פשתן או משי. כריות ושמיכות ממולאות בחומרים סינתטיים או טבעיים, כגון כותנה, צמר או פלומת אווז וברווז, המשמשת כמילוי קל ומחמם אך יש אנשים האלרגיים לה. שמיכות עשויות אריגים או סריגים מצמר, כותנה, סיבים אקריליים (אקרילן) או מיקרופייבר.

## היסטוריה
באנגלית, כלי מיטה או מצעים נקראים גם Linen שמשמעותו גם בד פשתן, היות שכלי המיטה באירופה נוצרו באירופה, מפשתן גולמי. הפשתן הוא עמיד מאוד ונארג בשלל דוגמאות. נערות נהגו לתפור את כלי המיטה, המפות, המפיות ומגבות הכלים, כבר מגיל צעיר. לאחר אירוסיהן הן רקמו על כל פריט מונוגרמה ולעיתים אף הוסיפו רקמה קישוטית נוספת או תוספת (בעיקר בשוליים) של תחרה ארוגה, סרוגה או מצונרת כגון שרוך זיגזג. צבעי טקסטיל היו יקרים, לכן לא נהגו לבזבז אותם על כלי המיטה. אי לכך הם אף כונו "כלי לבן". החל מן המחצית השנייה של המאה ה-20 נפוצים מצעים בשלל צבעים, הדפסים ודוגמאות. בעבר מצעים גוהצו באמצעות מגהץ או מעגילה, כיום מצעים העשויים מבדי אל-קמט סינתטיים מפחיתים או מייתרים את הצורך בגיהוץ. המצאה מודרנית המקלה על הצעת המיטה היא סדינים אשר בשוליהם מושחל גומי תפירה.

בחברות מסורתיות רבות, בין השאר בקהילות יהודיות, היו מצעים חלק מהנדוניה שהוכנה עבור הכלה, לרוב על ידי הכלה ובנות משפחתה, שתפרו ורקמו את פריטי הנדוניה, לעיתים ברקמה עם ראשי התיבות של שמות החתן והכלה. הרקמה הלבנה שרקמו הכלות על גבי המצעים הלבנים כונתה "תך כלה". במשפחות אמידות הוזמנו מצעי הנדוניה מתופרות מקצועיות. בחברות שעדיין מקיימות את מנהג הנדוניה כיום, למשל בחברה החרדית, המצעים לנדוניה הם לרוב מוצר צריכה שנרכש ולא פריט בעבודת יד.
## מיחזור משביח
באשר מצעי המיטה מתבלים חלקית, אפשר לשוב ולהשתמש בחלקים מהם. בגלל גודלם לרוב נוצרים חורים או קרעים רק במקומות שעליהם ישנו -הכי הרבה באמצע או בשוליים שלעיתים נתפסים במשהו ונפרמים.

כיסויי המיטות שהם צבעוניים ולעיתים תכופות גם בעלי שוליים יצירתיים, הופכים לעיתים לשמלות וחצאיות מקוריות. שמיכות שהן חמות הופכות לעיתים לגלימות או מעילים.
## ראו גם
*מיחזור משביח לבגדים
*שימוש משני

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
המוזיאון ליהדות דוברת גרמנית

**המוזיאון ליהדות דוברת גרמנית - מרכז מורשת הייקים** היה מוזיאון שהוקם בשנת 1968 ומציג את התרבות של היהודים דוברי הגרמנית באירופה עד מלחמת העולם השנייה וכן את תרומתם לחברה ולתרבות בישראל לאחריה. המוזיאון היווה אחד ממכלול של ארבעה מוזיאונים שבגן התעשייה מגדל תפן שבגליל ונסגר בשנת 2021.

בשנת 2025 ניפתח מחדש האגף ליהודת דוברת גרמנית ("מוזיאון הייקים") במוזיאון הכט באוניברסיטת חיפה. האגף החדש הוקם בשיתוף פעולה של ארגון יוצאי מרכז אירופה יחד עם מוזיאון הכט, שגרירות גרמניה, שגרירות אוסטריה, קרן הכט ואוניברסיטת חיפה.

## היסטוריה
החל מסתיו 1942 ובמהלך שנות ה-40, התקיים במוזיאון הקטן של נהריה במגדל המים, תערוכה לזכר יהדות מרכז אירופה. בתחילת 1944 פורסמה תוכנית להקים אתר הנצחה וזיכרון ליהדות גרמניה בנהריה.

המוזיאון נוסד ב-1968 על ידי ישראל שילוני ונפתח לקהל בשנת 1971 בבית עיריית נהריה, עיר אליה הגיעה קבוצה גדולה של יהודי גרמניה במהלך העלייה החמישית.

ב-1996 עבר המוזיאון לגן התעשייה מגדל תפן.

ב-2005 נפתח המוזיאון מחדש כשיתוף פעולה בין המוזיאון לבין הנהלת ארגון יוצאי מרכז אירופה. המוזיאון הקיף שטח של כ-400 מ"ר והציג תצוגת קבע כרונולוגית של יהדות גרמניה לצד תערוכות מתחלפת. בין תצוגות הקבע בולטת תצוגת יצירות וחפצים מעיזבונו של הרמן שטרוק, תצוגת "הייקים בחינוך: ערכים אחרי 70 שנה", צריף מגורים מראשית ימי נהריה ועוד. המוזיאון עוצב על ידי המעצב דודיק גל.

ב-2021 נסגר המוזיאון ובשנת 2025 ניפתח האגף שוב במוזיאון הכט באוניברסיטת חיפה וזאת תוך שיתוף פעולה של ארגון יוצאי מרכז אירופה יחד עם מוזיאון הכט, שגרירות גרמניה, שגרירות אוסטריה, קרן הכט ואוניברסיטת חיפה.

## קישורים חיצוניים

* מיכאל יעקובסון: היקים שבנו את המדינה, Xnet, 5 בספטמבר 2011
* ארכיון המוזיאון ליהדות דוברת גרמנית - המרכז למורשת היקים באתר "אז - רשת ארכיוני ישראל" של הספרייה הלאומית
*
*
* חגית הורנשטיין, וויר סינד אנגקומן: בקרוב ייחנך מוזיאון הייקים באוניברסיטת חיפה, באתר רדיו חיפה, 12 ביוני 2025

## הערות שוליים

יהדות
גרמנית
מוזיאון
גרמניה
מוזיאון
יהדות
קטגוריה:אוניברסיטת חיפה
אמנדין אנרי

**אמנדין שאנטל אנרי** (בצרפתית: **Amandine Henry**; נולדה ב-28 בספטמבר 1989) היא כדורגלנית צרפתייה המשחקת כקשרית אחורית.

## קריירה
אנרי נולדה בספטמבר 1989 בעיר ליל שבצפון צרפת. כשהייתה בת 16 היא החלה לשחק בקבוצת הכדורגל של הנין בומונט, ושנה אחר כך הצטרפה לאקדמיית הכדורגל של קליירפונטיין. היא שיחקה בקבוצת האקדמיה במשך שתי עונות, וב-32 משחקים כבשה 22 שערים. לקראת עונת 2007/2008, היא חתמה באולימפיק ליון, שבדיוק זכתה באליפות ראשונה מזה תשע שנים. בעונותיה הראשונות בקבוצה, שימשה אנרי בעיקר כשחקנית ספסל, אך ככל שעברו השנים מעמדה התחזק.

באפריל 2009 ערכה אנרי את הופעת הבכורה שלה בנבחרת צרפת הבוגרת. מספר חודשים לאחר מכן, היא זומנה לסגל הנבחרת שהשתתף באליפות אירופה שנערכה בפינלנד. באליפות עצמה, שובצה צרפת ל"בית המוות" ביחד עם אלופת העולם, נבחרת  וביחד עם הסקנדינביות,  ו. למרות התחזיות המוקדמות, העפילה צרפת בפעם הראשונה בתולדותיה לרבע הגמר, שם הפסידה בדו-קרב פנדלים ל. אנרי שיחקה רק במשחק רבע הגמר, ואף כבשה את הפנדל השלישי של הצרפתיות בדו-קרב.

ב-2011 ו-2012 זכתה אנרי פעמיים ברציפות בליגת האלופות עם ליון, לאחר ניצחונות בגמרים על טורבינה פוטסדאם ופרנקפורט, בהתאמה. למרות הצלחתה הרבה בליון, אנרי כמעט ולא זומנה לסגל הנבחרת, ושיחקה רק שני משחקים בינלאומיים בין 2011 ל-2013. אף על פי כן, לאחר החלפתו של מאמן הנבחרת, ברונו ביני בספטמבר 2013, היא כבר תפסה מקום קבוע בהרכב הראשון של הנבחרת.

אל גביע העולם שנערך בקנדה ב-2015 הגיעה צרפת כאחת הפייבוריטיות לזכייה בטורניר. בשלב הבתים של הגביע, הייתה אנרי אחת מהשחקניות הבולטות בנבחרת, ואף נבחרה למצטיינת משחק הניצחון על , בו היא כבשה את השער האחרון. לאחר שעברו את קוריאה הדרומית בשלב שמינית הגמר, הודחו הצרפתיות ברבע הגמר על ידי גרמניה. בסיום הטורניר ולמרות הדחתה המוקדמת יחסית, זכתה אנרי בפרס כדור הכסף, המוענק לשחקנית השנייה בטיבה במונדיאל ואף נבחרת להרכב הטורניר.

זמן קצר לאחר תחרות גביע העולם, נכללה אנרי ברשימת שלוש המועמדות הסופיות לפרס כדורגלנית השנה של אופ"א, לצידן של סליה סאסיץ' וג'ניפר מרוז'אן הגרמניות. בעקבות מועמדותה היא הפכה לכדורגלנית הצרפתייה הראשונה אי פעם שמגיעה לשלב שלוש האחרונות בפרס זה. למרות זאת, סיימה אנרי רק במקום השני, לאחר שקיבלה ארבע נקודות בהצבעה הסופית.

## תארים
### תארים קבוצתיים
;אולימפיק ליון
* ליגת העל הצרפתית (8): , , , , , , , 
* הגביע הצרפתי (4): , , , 
* ליגת האלופות לנשים (2): , 

### תארים אישיים
* כדור הכסף של הגביע העולמי: 2015
* נבחרת הטורניר של הגביע העולמי: 2015

## קישורים חיצוניים

* רשומת משחקיה הבינלאומיים באתר פיפ"א

קטגוריה:כדורגלניות צרפתיות
קטגוריה:קשריות כדורגל צרפתיות
קטגוריה:קשרי כדורגל צרפתים
קטגוריה:כדורגלניות אולימפיק ליון
קטגוריה:כדורגלניות פריז סן-ז'רמן
קטגוריה:כדורגלניות צרפתיות באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:כדורגלניות באולימפיאדת פריז (2024)
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1989
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1989
המפלגה הלאומית היהודית

**המפלגה הלאומית היהודית** (בגרמנית: **Jüdischnationale Partei**) הייתה מפלגה פוליטית אוסטרית של המיעוט היהודי.
## היסטוריה
המפלגה נוסדה ב-1892 בלבוב, אז עיר הבירה של הממלכה של גליציה ולודומריה, כחלק מהתנועה הציונית באימפריה האוסטרו-הונגרית. היא לקחה חלק בבחירות בדיאט של גליציה ולודומריה ובבחירות למועצה הקיסרית של אוסטריה ב-1907, שם הם זכו בארבעה מושבים:
*בנו שטראוכר
*אדולף שטנד
*ארתור מאהלר
*היינריך גבל

רק שטראוכר נבחר שוב בבחירות למועצה ב-1911.

המפלגה הלאומית היהודית לקחה חלק בבחירות שנערכו ב-16 בפברואר 1919 וקיבלה 7,760 קולות (0.26%). נבחרה היחידי היה רוברט שטריקר חבר מועצת קהילת הישראליטים בווינה ('ישראליטים' היה מושג-נרדף ל'יהודים' ובמאה ה-19 הוא הועדף על ידי יהודים ולא-יהודים תומכי אמנציפציה, כדי להבחין בינו לבין 'יהודים' שנשא קונוטציה של ימי הביניים). בבחירות הבאות ב-17 באוקטובר 1920 שינוי בחוק הבחירות העלה את אחוז החסימה ופעל נגד המפלגות הקטנות בפרלמנט, כולל "המפלגה הלאומית היהודית" שלא קיבלה מספיק קולות. גם בבחירות הבאות ב-23 באוקטובר 1923 מפלגות יהודיות חדשות נוספות לא הצליחו לקבל ייצוג בפרלמנט.

## הערות שוליים

קטגוריה:יהדות אוסטריה
קטגוריה:אוסטריה: מפלגות היסטוריות
קטגוריה:ציונות באוסטריה
יהושע זליג תרשיש

ממוזער|קברו בהר הזיתים
הרב **יהושע זליג תרשיש סג"ל** מקלם (**ר' זעליג'ל קֶלְמֶר**; ~ה'תרכ"ב, 1862 - ט"ז בתשרי ה'ת"ש, 29 בספטמבר 1939) היה רב וראש ישיבה, למדן ודרשן ליטאי שהתפרסם בקרב יהודי ליטא כצדיק ופרוש.

## ביוגרפיה
יהושע זליג, לעיתים זליק, נולד בקובנה לרב ישעיה בינוש הלוי תרשיש. הוא נישא למרים בת של רבי שלמה זלמן זיו-הורביץ רבה של קורטביאן, גיסו הסבא מנובהרדוק בחר בו כחתן לאחותו היתומה והוא שימש בתקופת נישואיו הראשונה כרבה של קורטביאן על מקומו של חמיו כתשע שנים. הוא כיהן כרב בעיירות קטנות נוספות, אך בשלב מסוים בחר לעזוב את הרבנות.

ב-1890 נשלח ביוזמת גיסו על ידי רבי יצחק אלחנן ספקטור לייסד ישיבה בעיר ברדיצ'ב ולעמוד בראשה. פתיחת הישיבה, לימים אחד הסניפים הגדולים של ישיבת נובהרדוק, זכתה לתמיכתם ולסיועם של הדיינים המקומיים ר' יוזפא אפרתי ור' דוד אורטנברג.

התפרסם ביושרו המוסרי, וביחסו הלבבי לכל אדם, אלו הקנו לו בקרב האוכלוסייה היהודית והגויית בסביבת מגוריו שם של קדוש. בראשית דרכו התלהב מרעיונות חיבת ציון ונהג לעבור בין בתי הכנסת ולנאום למען הרעיון הציוני, בשלב מסוים למד כי הציונות מכילה גם תפיסת עולם תרבותית רחבה יותר מרעיון השיבה לארץ ישראל עצמו, והשתכנע מדעתם של רבנים חרדים נגד הציונות, הוא החל לנאום נגד התנועה הציונית. נראה כי בשבתו מאוחר יותר בקלם (אחרי 1894) שב ונעשה מתומכי הציונות ואף תרם מכספו לקק"ל.

בשנת ה'תרצ"ג, 1933, עלה לארץ ישראל עם משפחתו, והתגורר בשכונת אחווה בירושלים עד פטירתו ביומו השני של חג הסוכות ה'ת"ש, 29 בספטמבר 1939. נקבר בבית הקברות היהודי בהר הזיתים.

## משפחתו
* בנו ר' אליעזר יהודה לייב היה רב בגרמניה בבחרותו ונמלט לאנגליה לפני מלחמת העולם השנייה, אחר כך היגר לארצות הברית וכיהן כדיין בקהילת הרב ברויאר בוושינגטון הייטס
* בנו ר' פרץ היה נכה כל ימיו ומרותק לכסאו, למרות נכותו עסק בתורה וחידש חידושים ורעיונות. הוא נפטר בירושלים בשנת ה'תשי"ד.
* בנו משה צבי תרשיש נפטר בט' בסיוון ה'תשמ"ד ונקבר בבית הקברות היהודי בהר הזיתים.
* חתנו, הרב יעקב אבלסון רבה של לאצקאווע, נספה בשואה.
* בתו בתיה נישאה לרב אפרים מיכאל גרבר, רבה של ארזווילקי. הוא עלה לארץ ישראל, התגורר בכרם אברהם בירושלים והיה חבר מכון הרי פישל בעיר. הוא חיבר את הספר "הגיון התלמוד". בסוף ימיו התגורר בקריית ישיבת פוניבז' בבני ברק, טבע למוות בזיכרון מאיר בשנת ה'תש"ד. בתיה עסקה במכירת יין.
* בתו חנה פעשא (נפטרה ה'תשנ"ח) עלתה בבחרותה לארץ ישראל, נישאה לרב אברהם דוב אברמסון (נפטר ה'תשל"ז, 1977), תלמיד ישיבת נובהרדוק שהמשיך את לימודיו בישיבת 'בית יוסף' בתל אביב. בשנת ה'תרצ"ט ירדו לארצות הברית. הם חזרו לישראל כעבור שנים, בעקבות ילדיהם.

## כתביו
* 
* 
* 

## לקריאה נוספת
* ישראל מינצר, **ר' זעליג'ל קעלמער, חייו ומשפחתו**, ברוקלין תשמ"ה

## קישורים חיצוניים
* 'תרשיש, ר' זליג', בתוך: דב ליפץ ונתן גורן (עורכים), **יהדות ליטא**, כרך ג, ספר א (תשכ"ז), עמ' 104 טור 2 (, תמונה 1302)
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:רבנים אוקראינים
קטגוריה:ראשי ישיבות נובהרדוק
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:ירושלים: רבנים
קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקות החסידים
ת'ורסטיין פאלסון

**ת'ורסטיין פאלסון** (באיסלנדית: **Þorsteinn Pálsson**; נולד ב-29 באוקטובר 1947) היה ראש ממשלת איסלנד בין יולי 1987 לספטמבר 1988. בשנים 1991-1983 הוא כיהן גם כיו"ר מפלגת העצמאות (מפלגת ימין). פאלסון נשוי למשפטנית ואב לשלושה.

## ביוגרפיה
פאלסון למד במכללה המסחרית של איסלנד (גימנסיה פרטית) ובהמשך קיבל השכלה משפטית באוניברסיטת איסלנד. עוד לפני סיום לימודיו האקדמאיים ב-1974, הוא עבד ככתב בעיתון השמרני "מורגונבלאדיד", ואילו אחר כך היה העורך הראשי של העיתון "ויסיר". בשנים 1987-1979 פאלסון עמד בראש התאחדות אנשי העסקים של איסלנד.

בבחירות הכלליות שנערכו באפריל 1983, פאלסון נבחר לראשונה לאלת'ינגי (פרלמנט) מטעם מפלגת העצמאות הימנית במחוז הדרום (אחד מששת מחוזות הבחירה במדינה). למרות שמפלגתו הייתה הגדולה ביותר בבית הנבחרים, הוא לא נבחר לראש הממשלה, אך מפלגת העצמאות נכנסה לממשלתו הראשונה של סטינגרימור הרמנסון — יו"ר המפלגה הפרוגרסיבית (מרכז-ימין). פאלסון לא כיהן כשר בממשלה עד 1985. בנובמבר 1983 הוא נבחר לתפקיד יו"ר מפלגת העצמאות.

בשנים 1987-1985 פאלסון היה שר האוצר ושר רשות הסטטיסטיקה בממשלתו של הרמאנסון. בחודשים האחרונים לכהונתה של ממשלה זו ב-1987, פאלסון כיהן במקביל גם כשר התעשייה.

מיולי 1987 עד ספטמבר 1988 פאלסון כיהן כראש הממשלה, אחרי שבבחירות שנערכו באפריל 1987 מפלגתו נותרה הגדולה ביותר באלת'ינגי. עם זאת, מפלגת העצמאות איבדה שלושה מושבים ופאלסון הקים קואליציה רחבה, שכללה שלוש מפלגות נוספות — שתיים מהן מהשמאל.

בספטמבר 1988 שותפותיה הקואליציוניות של מפלגת העצמאות הפילו את ממשלתו של פאלסון ומנהיג הפרוגרסיבים, הרמאנסון, הקים ממשלת שמאל-מרכז בלי השותפה הימנית הבכירה. מפלגתו של פאלסון נותרה גם מחוץ לממשלתו השלישית של הרמאנסון, שהוקמה עם צירופה של מפלגת האזרחים הימנית-פופוליסטית לקואליציית השמאל-מרכז ב-1989.

במרץ 1991 פאלסון הפסיד את תפקיד יו"ר מפלגת העצמאות למי שכיהן כסגנו והיה גם ראש עיריית רייקיאוויק — דוד אודסון. בבחירות הכלליות שנערכו באפריל של אותה שנה, מפלגת העצמאות הגדילה את כוחה באלת'ינגי. בשנים 1999-1991 פאלסון כיהן כשר הדיג ושר המשפטים והכנסייה בשתי ממשלותיו הראשונות (מתוך ארבע) של אודסון.

במאי 1999 פאלסון סיים את הקריירה הפוליטית שלו. בהמשך הוא מונה לשגרירהּ של איסלנד בבריטניה, ואילו מאוחר יותר בדנמרק. בשנים 2009-2006 פאלסון היה העורך הראשי של העיתון הנפוץ ביותר באיסלנד — החינמון "פרטאבלאדיד".

## קישורים חיצוניים

* מידע אודותיו באתר האלת'ינגי (הפרלמנט האיסלנדי) 

קטגוריה:ראשי ממשלת איסלנד
קטגוריה:שגרירי איסלנד בדנמרק
קטגוריה:שגרירים בממלכה המאוחדת
קטגוריה:איסלנדים שנולדו ב-1947
קווינטוס פאביוס מקסימוס (קונסול בשנת 213 לפנה"ס)

**גנאיוס פולביוס פלאקוס** (בלטינית: **Quintus Fabius Maximus**; המאה ה-3 לפנה"ס) היה מגיסטראט רומאי, אשר לקח חלק פעיל במלחמה הפונית השנייה. בנו של פאביוס מאקסימוס, אשר התפרסם כאבי האסטרטגיה הפביאנית.

## ביוגרפיה
הוא נזכר לראשונה בשנת 217 לפנה"ס, בהקשר לעסקת חילופי שבויים שערך אביו, הדיקטטור פאביוס מאקסימוס, עם מפקד צבא קרתגו, חניבעל. על פי ההסכם, כנגד כל שבוי רומאי יקבל חניבעל שבוי קרתגי, ואם יהיו לצד מסוים יותר שבויים מלצד השני אז כנגד כל שבוי ישלם הצד השני 250 דינרים. לחניבעל היו 240 שבויים יותר מלפאביוס, אולם הסנאט הרומי, שכעס על ההסכם, סירב לשלוח את הסכום לפדיונם. בלית ברירה שלח פאביוס את בנו לרומא כדי שימכור את קרקעותיו ובכסף הזה פדה את השבויים. אם כי שמו של אותו בן אינו נזכר במקורות, ולפיכך ייתכן שאין מדובר בקווינטוס אלא בבן אחר. 

הוא שימש כטריבון צבאי בשנת 216 לפנה"ס, והיה אחד מהניצולים המעטים מקרב קאנאי. הוא נסוג עם הכוחות שבפיקודו אל קנוסיום (Canusium), והוא ועוד שלושה טריבונים צבאיים אחרים בחרו בפובליוס קורנליוס סקיפיו (לימים אפריקנוס) כמפקדם. בשנת 215 לפנה"ס נבחר לתפקיד איידיל קוריולי. בשנת 214 לפנה"ס הוא נבחר לפראיטור וקיבל פיקוד על שני לגיונות שחנו בפוליה. במסגרת תפקידו זה, הוא כבש באותה שנה את העיר אקואה (Accua).

בשנת 213 לפנה"ס נבחר לתפקיד הקונסול יחד עם טיבריוס סמפרוניוס גרקכוס. ידועה אנדקוטה על פיה אביו, שרצה לנסותו או שהתקשה ללכת מחמת גילו, הגיע לבקרו במחנהו כשהוא רכוב על סוסו. מה שלא היה מקובל לעשות בפני קונסול. על פי המסופר קווינטוס שלח ליקטור אל אביו וציווה עליו לרדת מסוסו ולבוא אל הקונסול ברגל. אביו שמח על כך, ושיבח את בנו על תבונתו. במסגרת תפקידו כקונסול, הוא קיבל פיקוד על הצבא של אביו בפוליה וכבש את העיר ארפי (Arpi). אצל סיליוס איטליקוס נרמז שהוא נשאר בארפי במהלך שנת 212 לפנה"ס.

בשנת 210 לפנה"ס הותקף הפרוקונסול גנאיוס פולביוס קנטומלוס בקרב הרדוניה. הקרב הסתיים בתבוסה רומאית מוחצת. בשנת 209 לפנה"ס נבחר אביו לקונסול פעם חמישית, והוא הורה לבנו לאתר את שרידי הצבא של קנטומלוס ולהוביל אותם אל סיציליה. בשנת 208 לפנה"ס הוא נזכר כאחד מהשליחים ששלח הסנאט אל הקונסול הפצוע טיטוס קווינטיוס קריספינוס שחנה ב-ונוסיה. הוא נזכר פעם אחרונה בשנת 207 לפנה"ס כשליחו של מרקוס ליוויוס סלינטור אל הסנאט. אם כי פרידריך מינצר סבור שאין ודאות שאכן מדובר באותו אדם, וייתכן שזהו בנו של קווינטוס.

הוא מת על פי ההערכות באזור שנת 203 לפנה"ס. אביו נשא נאום הספד בו שיבח את בנו, ועל פי עדות פלוטרכוס העלה את הנאום על הכתב ופרסם אותו. הנאום לא שרד עד ימינו, אולם הוא היה זמין בידי קיקרו.

## הערות שוליים

קטגוריה:רומאים במלחמה הפונית השנייה 
קטגוריה:רומאים בתקופת הרפובליקה
קטגוריה:קונסולים ברפובליקה הרומית
הופבורג

ממוזער|250x250 פיקסלים|ארמון הופבורג, מואר בלילה
**ארמון הופבורג** (בגרמנית: **Hofburg**) הוא ארמון הממוקם במרכזה של וינה. היה משכנם של בית הבסבורג שליטי האימפריה הרומית הקדושה ומאוחר יותר שליטי האימפריה האוסטרית והאימפריה האוסטרו-הונגרית בתקופת החורף, ואילו בתקופת הקיץ הם שכנו בארמון שנברון. כיום חלק מהקומפלקס משמש בתור משכנו של נשיא אוסטריה. בארמון כ-2,600 חדרים ואולמות. כיום ממוקמים בארמון שלושה מוזאונים שבהם מבקרים כ-600,000 איש מדי שנה והספרייה הלאומית של אוסטריה.

בארמון נמצאת נשקיית הופבורג, ארסנל ומוזיאון צבאי גדול המכיל את אחד האוספים הגדולים של כלי נשק ושריון מימי הביניים והרנסאנס.

## היסטוריה
בין השנים 1438–1583 ושוב בין השנים 1612–1806 שימש הארמון בתור משכנם של שליטי האימפריה הרומית הקדושה.

בניית הארמון החלה עוד בתקופת שלטונו של לאופולד השישי. שליטים מבית הבסבורג המשיכו להרחיב את הקומפלקס של הופבורג.

כיום משמש הארמון, בין השאר, כמקום משכנו של נשיא אוסטריה.

## תוכנית הארמון
ממוזער|ימין|שלבי הבנייה ההיסטוריים בצבעים:
[שמאל|ממוזער|250px|אחד מאגפיו החדשים של ארמון הופבורג (Neue Burg) ופסלו של [הארכידוכס קרל, דוכס טשן כפי שנראה מכיכר הגיבורים (Heldenplatz)]]
1 האגף השווייצרי; 2a הכנסייה האוגוסטינית; 2b המנזר האוגוסטיני; 3 סטאלבורג; 4 אמלינבורג; 5 אגף לאופולדן; 6 אגף רדוטנסלה (אולמות ריקודים); 7 בית ספר החורף לרכיבה; 8 הספרייה הקיסרית; 9 האגף האוגוסטיני; 10 ארמון ארכידוכס אלברכט (ארמון טארוקה דה סילבה לשעבר); 11 אגף ראש הממשלה הקיסרי; 12 אולם הנשפים – אגף אולם הפסטיבלים; 13 אגף מיכאל הקדוש; 14 אגף הטירה החדש; 15 בית המגורים; 16 בית הדקלים או בית הפרפרים;
A כיכר הטירה הפנימי

B כיכר בית הנשפים

C כיכר מיכאל הקדוש

D החצר השווייצרית

E כיכר יוזף

F כיכר אלברטינה

G גן הטירה

H כיכר הגיבורים (כיכר הטירה החיצוני לשעבר). 

## קישורים חיצוניים

* 

* מידע על הופבורג 
* מידע על ארמון הופבורג 
*  צחי אבנור,  הנשקיה ואוסף השריונות של הופבורג, פליקר

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:וינה: מבנים
קטגוריה:וינה: מוזיאונים
הופבורג
קטגוריה:אינרה שטאדט
גאווה ודעה קדומה (סדרה, 1967)

**גאווה ודעה קדומה** (באנגלית: **Pride and Prejudice**) היא סדרת טלוויזיה של ה-BBC משנת 1967, עיבוד לרומן באותו שם מאת ג'יין אוסטן שיצא לאור לראשונה בשנת 1813.

הפקת גרסה זו נעשתה לציון 150 שנה למותה של ג'יין אוסטן. את הסדרה ביימה ג'ואן קראפט וכיכבו בה סיליה בנרמן ולואיס פיאנדר בתפקידים הראשיים כאליזבת בנט ומר דארסי.

## צוות השחקנים
* סיליה בנרמן - אליזבת בנט
* לואיס פיאנדר - מר דארסי
* מייקל גוף - מר בנט
* ויוויאן פיקלס - גברת בנט
* לוסי פלמינג - לידיה בנט
* שרה טונטון - קיטי בנט
* פולי אדמס - ג'יין בנט
* דיאנה קינג - ליידי לוקאס
* קרין מקרתי - לואיזה הרסט
* דייוויד סאביל - מר בינגלי
* ג'ורג'ינה וארד - קרוליין בינגלי
* רוברט דורנינג - סר ויליאם לוקאס
* ריצ'רד המפטון - מר ויקהם
* ויוויאן ג'יימס - מר הרסט
* סילביה קולרידג' - ליידי קתרין דה ברג
* יו קרוס - מר גרדינר
* איית'ן דאן - גברת גרדינר
* קייט לנסברי - שארלוט לוקאס
* ג'וליאן קארי - מר קולינס
* סטיבן גרייבס - אדוארד לוקאס
* מוריס קוויק - משרת
* רובין צ'דוויק - קולונל פיצוויליאם
* יוברט היל - משרת
* ראלף קאטרנס - משרת
* ג'נו לג - מיס אן דה ברג
* טסה וייאט - ג'ורג'ינה דארסי

בגרסה זו השמיטו את דמותה של מרי, הבת האמצעית במשפחת בנט.

## פרקים
תאריכי השידור המקוריים
# שכנים" - 10 בספטמבר 1967
# "גאווה" - 17 בספטמבר 1967
# "הצעת נישואים" - 24 בספטמבר 1967
# "דעה קדומה" - 1 באוקטובר 1967
# "בריחה" - 8 באוקטובר 1967
# "גורל" - 15 באוקטובר 1967

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סדרות דרמה בריטיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה בריטיות שעלו לשידור בשנות ה-1960
קטגוריה:סרטים לפי ספרי ג'יין אוסטן
כוח החולות

**כוח החולות** (שם מדעי: *Varanus gouldii*) הוא מין של לטאת כוח גדולה החיה במערב אוסטרליה המותאמת לסביבת חולות ומדבריות.
## מאפיינים
כוח זה קצר יותר מהכוח אוסטרלי ומכוח התחרה. אורכו 140 ס"מ בלבד והוא בעל זנב שרירי גדול ביותר ובעל טפרים גדולים המסייעים לו לטפס על עצים וכן להרוג את טרפו. צבעו כתום בהיר, ראשו אפור וזנבו מפוספס.

הם לעיתים מצויים בערבות או ביערות פתוחים אך מצויים גם בחולות ובמדבריות של מרכז היבשת החמה. הכוח מחפש למאכל יצורים קטנים כמו חרקים, זוחלים שונים כולל נחשים ארסיים (הנפוצים מאוד באוסטרליה) ולטאות, עכברים ועופות קטנים וכן גם נבלות.

את ביציהם לטאות הכוח מטילים בקיני טרמיטים ואחר כך הם עוזבים את הביצים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1838
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אדוארד גריי
קטגוריה:כוחיים
קטגוריה:אוסטרליה: זוחלים
קטגוריה:זוחלים: טורפי-על