open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ספורט ימי

ממוזער|343x343 פיקסלים|סוגי ספורט ימי
[שמאל|ממוזער|250px|[גלישת עפיפונים]]
**ספורט ימי** הוא הגדרת-גג לענפי הספורט (התחרותיים והלא תחרותיים), שעיסוקם הוא בים או באגם.

מאפייניהם של עיסוקי הספורט הימי מגוונים מאוד, כאשר המשותף לכולם הוא התלות בחוקי-הטבע של המים והים והשאיפה למתוח את היכולת האנושית להם. מרביתם של הענפים עושים שימוש בציוד מיוחד כסירה או גלשן מסוגים שונים, אחרים כשחייה תובעים רק את יכולותיו הגופניות והאישיותיות של הספורטאי. יש ענפים שמתקיימים על-פני המים, ואחרים שמתחת להם, ובכל מקרה הם נבדלים מענפים תחרותיים המתנהלים בבריכת שחייה ככדורמים וקפיצה למים, ואחדים מהם נחשבים כספורט אתגרי.

## קטגוריות הספורט הימי הרווחות
[שמאל|ממוזער|250px|שיט [רפטינג]]
* שחייה במים פתוחים
* צלילה חופשית
* צלילת סקובה
* שיט
* רפטינג (שיט בנהרות)
* חתירת סירות
* טריאתלון
* גלישת גלים
* גלישת רוח
* גלישת עפיפונים (קַיְיטסרפינג)
* גלישת סאפ (SUP) - גלשן חתירה בעמידה
* סקי מים
* רכיבת אופנועי ים
* מרוץ סירות מנוע
* דיג

## בישראל

[ממוזער|250px|[דני פרידמן ואולג גונורובסקי מייצגים את ישראל בתחרות אליפות העולם בחתירה, 2015]]

בישראל פעילות הספורט הימי מצומצמת יחסית לארצות ימיות אחרות במערב, בעיקר בשל זמינות מרחבית מוגבלת ביחס לדרישות. היתרון הוא מזגו הטוב של הים כמעט לאורך כל השנה. התפרוסת שאמורה לאפשר את קיומם והתפתחותם של מספר ענפי ספורט ימי, והמשאבים הממלכתיים המופנים לאלה, קטנים ביחס למוטיבציה העזה של האינדיבידואלים העוסקים בתחום בארץ, שפעילותם מסוגרת לחופים שחלקם מזוהמים, וחלקם משמשים בסיסי צבא או מופקעים מהציבור לצרכים שונים. בשלושת אתרי הפעילות הימית בישראל, חופי הים התיכון, הכנרת והים האדום, מתקיימת פעילות סדירה ולא-סדירה של ספורט הכוללת את כל הענפים שנמנו למעלה.

על רקע הקשיים שנזכרים כאן - לצד תשומת הלב העממית הפחותה שממנה נהנה הספורט הימי ביחס למשחקי כדור בישראל - בולטת מאוד העובדה, כי מתוך שלוש עשרה מדליות אולימפיות ישראליות בסך הכל (נכון ל-2021), ארבע הן בשטחי הספורט הימי.

בארץ פועלים מועדוני חתירה גדולים כמועדון השייטים תל אביב, מועדון החתירה חיפה ומועדון השיט טבריה. כמו כן מפורסמים חופי אילת כמקום שמארח מגוון תחרויות חשובות, ביניהן אליפות המדינה בטריאתלון מדי חורף.

כחוף מרכזי עבור שלושת סוגי הגלישה הימית הידועים היום, גלישת גלים, גלישת רוח וגלישת עפיפונים, נחשב חוף בת גלים במערב חיפה, שידוע גם בשמו "חוף הגולשים", ושלי קורזיץ, אלופת העולם ב-2003, העידה כי הוא "החוף הטוב באירופה".

בכנרת ארעה הטרגדיה היותר ידועה של הספורט הימי בישראל, בשנת 1987, כשאבי רן, שהיה שוער כדורגל במכבי חיפה, נהרג מפגיעתה של סירת מרוץ בעת שרכב על אופנוע ים.

## ראו גם
* מפרשית

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
קטגוריה:רחצה בים ובגופי מים
יצחק כהן (בנקאי)

ממוזער|יצחק כהן
**יצחק כהן** (20 בספטמבר 1906 – 10 באוקטובר 1986) היה מראשוני משרד הביטחון והמנכ"ל הראשון של בנק אוצר החייל.

## תחילת דרכו
יצחק כהן נולד בעיר לודמיר (וולודימיר-וולינסקי) בחבל ווהלין, אוקראינה.

## פלוגת גדרות
כהן עלה לארץ ישראל בשנת 1924. עם עלייתו הוא הצטרף אל פלוגת העבודה גדרות (שהייתה ידועה גם בשם פלוגת ג'ידרו), שחבריה היו עולים מפולין שהגיעו במסגרת העלייה הרביעית, שם גם פגש את אשתו הראשונה ליזה צ'רקסקי. כהן שימש כמזכיר הפלוגה. פלוגת גדרות פעלה במסגרת הארגון הארצי "קיבוץ עין חרוד" בהנהגתו של יצחק טבנקין, שלימים הפך להקיבוץ המאוחד, ובהמשך הייתה לקבוצה השנייה שהצטרפה בשנת 1927 אל קבוצת "אחדות" להקמת קיבוץ אשדות יעקב כשהקיבוץ עוד ישב באזור חצר גשר הישנה ונקרא "משק גשר". כהן עזב לאחר מכן את הקיבוץ, ועבר לגור בתל אביב. בתקופת מגוריו של כהן בתל אביב הוא היה חבר בארגון ההגנה.

## הצבא הבריטי
כאשר פרצה מלחמת העולם השנייה, התגייס כהן אל הצבא הבריטי כתותחן, והשתחרר בשנת 1945 בדרגת סרג'נט מייג'ור, כרב-סמל גדודי של גדוד התותחנים של הבריגדה היהודית.

במהלך שירותו ייסד כהן את הקופה המרכזית של החיילים העבריים, שנועדה לסייע לחיילים העבריים שהתכוננו ליום שובם לחיים האזרחיים, מאחר שהמצב הכלכלי בארץ באותה התקופה לא היה טוב. כ-5,000 מתוך 20,000 חיילי הבריגדה היהודית הצטרפו לקופה. גם הצבא הבריטי נתן את ברכתו ליוזמה, וסייע בגביית כספים מתוך התשלום שהצבא הבריטי שילם לחיילים העבריים, כשגובה הניכוי נקבע כתשלום עבור יום עבודה בכל חודש.

## קופות החיילים
עם סיום מלחמת העולם השנייה, בחודש נובמבר 1946, התקיימה ועידה של קופות החיילים, והוחלט על הקמת מוסד כספי בשיתוף עם הסוכנות היהודית בשם **אוצר החייל**, וכהן נבחר לנהל את עסקי המוסד. לאורך השנים פעל כהן כדי לרתום את מערכת הביטחון כשותפים בניהול ופיתוח אוצר החייל. כהן המשיך לנהל את אוצר החייל גם בתקופה בה עבד במשרד הביטחון.

בניהולו של כהן החל אוצר החייל לתת הלוואות למשוחררי הבריגדה, ומאחר ורבים מן המתנדבים היו בני קיבוצים, קיבלו הקיבוצים הלוואות בשמם, שסייעו לפיתוח ההתיישבות. בנוסף היו מספר יישובים שהוקמו על ידי משוחררי הצבא הבריטי באמצעות הלוואות מאוצר החייל, כגון בצרה וכפר מונש.

אוצר החייל נחלץ גם לפתרון בעיות השיכון של החיילים המשוחררים באמצעות שכירת בית בן שלוש קומות ששימש למתן פתרונות לטווח קצר, ובהמשך סייע אוצר החייל להקמת שיכוני צבא הקבע בשנים 1952 ו-1953.

## משרד הביטחון
עם הקמת המדינה והקמת משרד הביטחון, מונה כהן לראש אגף בינוי ומשק במשרד הביטחון, ושימש בתפקיד זה בין השנים 1948 ל-1955. בשנת 1955 התמנה כהן לראש משלחת הרכש של משרד הביטחון בארצות הברית, והוא שירת בתפקיד זה עד שנת 1959.

## בנק אוצר החייל
בשנת 1962 מונה יצחק כהן כמנהל הכללי הראשון של בנק אוצר החייל במשרה מלאה. כהן שימש בתפקיד זה עד שפרש לגמלאות בשנת 1977.

ב-10 באוקטובר 1986 נפטר יצחק כהן, ונקבר בבית העלמין חולון.
בתו עדנה סולודר כיהנה כחברת הכנסת מטעם מפלגת המערך.

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים מווהלין
קטגוריה:ישראלים ילידי אוקראינה
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:בנקאים ישראלים
קטגוריה:לוחמי הבריגדה היהודית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:ראשי אגפים במשרד הביטחון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1906
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1986
המרכז הארצי להצלת צבי ים

[שמאל|ממוזער|250px|חוות הדגרה ב[שמורת גדור, לא הרחק מהמרכז]]
**המרכז הארצי להצלת צבי ים** הוא מרכז של רשות הטבע והגנים שהוקם ב-1999, ומטרתו היא טיפול רפואי, שיקום והצלה של אוכלוסיית צבי הים בחופי ישראל. המרכז שוכן בכפר הנוער מבואות ים, סמוך למכמורת.

נוסף על הטיפול בצבים הפגועים, פועל המרכז להעלאת המודעות בקרב הציבור הרחב וקהלי יעד. כ-30,000 מבוגרים וילדים מבקרים כל שנה במרכז ההצלה במסגרת סיורים מודרכים.

## היסטוריה
המרכז הוקם על ידי הרשות בשנת 1999 והוא מוקדש להצלת אוכלוסיית צבי הים בחופי ישראל, השייכים לשני מינים עיקריים - צב ים חום וצב ים ירוק. מינים אלה נמצאים בסכנת הכחדה בשל דיג, שיט, זיהום הים ופגיעה באזורי המחיה שלהם, ולכן נמצאת אוכלוסיית צבי הים בירידה מאז תחילת המאה ה-20.

מאז הקמתו טופלו במרכז ההצלה כמאות צבים – עיקרם צבי ים חומים וירוקים, אך חלקם גם צבים רכים, צבי ביצה, צבי ים גלדיים, צבי ים קרניים (אשר הגיעו מאילת) ואף מינים נוספים כמו כריש סנפירתן, כריש עפרורי ודולפין סטנלה מפוספסת. כ-70% מהם שוחררו חזרה לטבע.

ב-2025 נפתח המרכז החדש לאחר שיפוץ נרחב בהיקף של כ-30 מיליון ש"ח. המרכז החדש כולל בית חולים לצבי הים, חדרי ניתוח, אזור אקלום לצבים הפצועים, מרכז חינוכי וגרעין רבייה לצבי ים ירוקים.

## פעילות
המרכז מספק מקום מוגן לטיפול בצבי ים פגועים שנפלטו אל החוף, מאפשר רבייה ואימון לקראת שחרור אל הטבע, דואג להשבת הצבים אל הים (יותר מ-60% מהצבים המטופלים משוחררים בסופו של התהליך לחופשי), עוסק בחינוך ובהסברה ועורך מחקרים בנושא; כל זאת במטרה לייצב את אוכלוסיית צבי ים לאורך חופי הארץ. בדרך כלל מגיעים צבי ים פגועים אל המרכז בעקבות יוזמה של אזרחים, דייגים, חובבי ספורט ימי ואחרים; והטיפול בצבים נעשה על ידי מתנדבים. הצבים נבדקים ומאובחנים, טפילים ומזהמים שנדבקו אל גופם מוסרים ובמידה הצורך הם מטופלים על ידי וטרינר. לצבים מותאמת דיאטה המבוססת בעיקר על דגים, סרטנים, דיונונים וחסה.

פעילות קבועה נוספת של המרכז ושל פקחי רשות הטבע והגנים היא סריקת חופי הים והעתקת קני צבים לחוות הדגרה בשמורות טבע לאורך החוף. עם בקיעת הביצים בחווה משוחררים הצבים הצעירים לחופשי באופן מבוקר, ועד כה שוחררו בדרך זו יותר מ-50,000 פרטים. בשנת 2008 החל המרכז להצמיד משדרים לוויניים אל גופן של צבות ים, במטרה לעקוב אחר מיקומן, והתקדמותן ניתנת לצפייה באינטרנט באופן מקוון.

### שיתופי פעולה
המרכז ייבא בעבר שני צבי ים ירוקים לאקווריום ישראל, אשר עתידים להשתחרר אל הים בבגרותם.

## בתרבות
עלילת העונה השנייה של סדרת הילדים, מבצע קיפוד, עסקה במרכז וצולמה בו.

## מבחר תמונות

קובץ:Israeli Sea Turtles Rescue Center-3.jpg
קובץ:Israeli Sea Turtles Rescue Center-2.jpg
קובץ:Israeli Sea Turtles Rescue Center-5.jpg
קובץ:Israeli Sea Turtles Rescue Center-1.jpg|אזור האקלום לצבי הביצה
קובץ:Israeli Sea Turtles Rescue Center-4.jpg
קובץ:IHM צבים 1.jpeg
קובץ:PikiWiki Israel 35838 Recovering sea turtle.jpg
קובץ:PikiWiki Israel 40859 Israel seaturtle.jpg
קובץ:IHM צבים.jpeg|סיור חופי להכרת הסביבה החופי ואזורי ההטלה של צבי הים


## ראו גם

* טיפול רפואי בחיות בר בישראל

## קישורים חיצוניים

*

* המרכז הארצי להצלת צבי ים באתר רשות הטבע והגנים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שמירת הטבע בישראל
קטגוריה:צבי ים
קטגוריה:ישראל: ארגוני בעלי חיים
קטגוריה:ישראל: וטרינריה
קטגוריה:מכמורת
קטגוריה:רשות הטבע והגנים
קטגוריה:טיפול רפואי בחיות בר בישראל
נטשה פולי

**נטשה פולי** (רוסית: **Наташа Поли**; נולדה ב-12 ביולי 1985) היא דוגמנית רוסיה.

## ביוגרפיה
נטליה סרגייבנה פוליבציקובה (ברוסית: Наталья Сергеевна Полевщикова) נולדה בפרם, רוסיה והחלה לדגמן באזור מגוריה בשנת 2000. היא הופיעה לראשונה על המסלול בתצוגה של עמנואל אונגרו ב-2004. זו הייתה שנת הפריצה שלה, היא צעדה ב-54 תצוגות אופנה בין השאר במילאנו, פריז וניו יורק,

ותמונתה עיטרה את שערו של ווג הפריזאי פעמיים ברציפות.

מאז 2004 הופיעה פולי בפרסומות רבות, בכללן לגוצ'י, לאנוון, לואי ויטון, רוברטו קוואלי, H&M , סוניה ריקיאל, ניין וסט ודולצ'ה וגבאנה וצעדה בתצוגות אופנה של מותגים כמו בלנסיאגה, אלכסנדר מקווין, שאנל, גוצ'י, ורסצ'ה וויקטוריה'ס סיקרט. פולי צעדה בתצוגת האופנה השנתית של ויקטוריה'ס סיקרט פעמיים, ב-2005 וב-2006. 

פולי הופיעה במאמרי מערכת בווג הרוסי, הצרפתי, האיטלקי, הסיני, היפני והאמריקני. מגזין אמנות האופנה First Face הקדיש את גיליון סתיו 2009 לפולי וצילמו אותה Sølve Sundsbø, טרי ריצ'רדסון ו-Craig McDean. כתב העת גם הביא עבודות של ג'ף קונס, סדריק ריוורן, ריצ'רד פיליפס, Billy Sullivan, מרקו ברמבילה ושנטל ג'וף (Chantal Joffe).

היא חתומה בסוכנות הדוגמנות Women Management בניו יורק, פריז ומילאנו, בסוכנות הדוגמנות; Select Model Management בלונדון, בסוכנות Mega Model Agency בהמבורג ובסוכנות Traffic Models בברצלונה.

ווג פריז הכריז עליה כעל אחת מ-30 הדוגמניות של שנות האלפיים.

## קישורים חיצוניים

* פרטים על נטשה פולי, באתר Fashion Model Directory 
* תמונות, פרטים ביוגרפיים וקישורים חיצוניים על פולי, באתר AskMen.com
* האתר של פולי ברוסית

## הערות שוליים

קטגוריה:דוגמניות רוסיות
קטגוריה:רוסיות שנולדו ב-1985
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1985
סעיף

**סעיף** הוא חלק יסודי של מסמכים, מאמרים וספרים. למושג סעיף שתי משמעויות משנה:
* במסמכים משפטיים, כגון חוק או חוזה, סעיף הוא יחידה בסיסית של מסמך. הסעיפים ממוספרים בסדר עולה. בעת תיקון של חוק, כאשר נוסף סעיף חדש בין שני סעיפים קיימים, הוא מסומן במספר שאליו מצורפת אות.
*:בחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו, למשל, היו בעת חקיקתו (בשנת 1992) 12 סעיפים, אשר מוספרו מ-1 עד 12. בשנת 1994 תוקן החוק כך שנוסף בתחילת החוק סעיף שקיבל את המספר 1, והסעיף שקודם לכן היה 1 קיבל את המספר 1א.
:ההתייחסות לסעיף נעשית, במסמך עצמו או בהתייחסות חיצונית אליו, על פי מספרו, תוך שימוש במילה "סעיף" (למשל: "סעיף 7") או בסימן הסעיף (למשל "7§"). לעיתים מחולק הסעיף לסעיפי משנה, שכל אחד מהם קרוי **[[סעיף קטן]]**.
* במאמרים ובספרים, סעיף הוא חלק יסודי המורכב מפסקאות (אחת או יותר), העוסקות כולן ברעיון אחד, המוגדר בכותרת הסעיף. סעיפים גדולים מחולקים לעיתים לסעיפי משנה. סעיפים אחדים מקובצים לפרק. בסעיף ניתן להבחין בין סוגים אחדים של פסקאות:
** פסקה פותחת, המציגה את הנושא שבו עוסק סעיף זה,
** פסקאות (או פסקה) המרכיבות את גוף הסעיף,
** פסקה מסיימת, ובה סיכום הנושאים שהוצגו בסעיף ומסקנות הנובעות מנושאים אלה.

## קישורים חיצוניים
* דוגמה לחלוקה לסעיפים: דין השכמת הבוקר בשולחן ערוך אורח חיים באתר ויקיטקסט
קטגוריה:כתיבה
ג'ו ג'קובי

**ג'וזף ארווין ג'קובי**, (באנגלית: **Joseph Erwin Jacoby **; נולד ב-6 ביולי 1959 בלואיוויל, קנטקי) הוא שחקן פוטבול אמריקני לשעבר בליגת ה-NFL. את קריירת הפוטבול החל ג'קובי באוניברסיטת לואיוויל שם למד עד שנת 1980. לאחר שסיים את לימודיו נרשם לדראפט של שנת 1981. ג'קובי לא נבחר בדראפט וחתם על חוזה שחקן חופשי עם וושינגטון רדסקינס. ברדסקינס היה חלק מקו ההתקפה שכונה ה"חזירים". יחד עם הרדסקינס זכה ג'קובי בשלושה סופרבולים. ב-1993 פרש ג'קובי לאחר 13 עונות ברדסקינס.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קנטקי
קטגוריה:לואיוויל: אישים
קטגוריה:שחקני פוטבול אמריקאים
קטגוריה:שחקני וושינגטון קומנדרס
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת לואיוויל
קטגוריה:קנטקי: שחקני פוטבול
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1959
קלינט דידייר

**קלינט בראדלי דידייר**, (באנגלית: **Clint Bradley Didier**; נולד ב-4 באפריל 1959 בקונל, וושינגטון) הוא שחקן פוטבול אמריקני לשעבר בליגת ה-NFL.

דידייר החל את קריירת הפוטבול אוניברסיטת המדינה של פורטלנד, שם למד עד שנת 1980. לאחר שסיים את לימודיו נבחר בדראפט של שנת 1981 על ידי וושינגטון רדסקינס. יחד עם הרדסקינס זכה דידייר בשני סופרבולים. ב-1988 עבר לשחק עבור גרין ביי פאקרס, שם שיחק עד שפרש ב-1989.

ב-2010 התמודד דידייר בבחירות לסנאט של ארצות הברית כמועמד המייצג את מדינת וושינגטון.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת וושינגטון
קטגוריה:שחקני פוטבול אמריקאים
קטגוריה:שחקני וושינגטון קומנדרס
קטגוריה:שחקני גרין ביי פאקרס
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של פורטלנד
קטגוריה:מדינת וושינגטון: שחקני פוטבול
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1959
איזברבאש

**אִיזְבֶּרְבָּאש** (ברוסית: **Избербаш**, באווארית: **Избербаш**, בדרגינית: **Избербаш**) היא עיר ברפובליקה דאגסטן שבדרום הפדרציה הרוסית. קיבלה סטטוס של עיר משנת 1949, וכיום היא השביעית בגודלה בדאגסטן.
בעיר יש רוב של דרגינים, המהווים 64% אחוז מכלל האוכלוסייה; אחריהם הקומיקים - 14% אחוז; רוסים - 5%; אווארים, המהוים פחות מ-3%; ועוד עמים דאגסטנים שונים. העיר ממוקמת על החוף המערבי של הים הכספי, כמו בירת הרפובליקה מחצ'קלה. המרחק בין הערים הוא כ-56 ק"מ. חופי העיר איזברבאש זכו להיות הראשונים שקדחו בהם נפט ממעמקי הים.

סמוך לעיר נמצא הר בשם פושקין טאו, על שמו של הסופר הרוסי פושקין, מכיוון שצורת ההר מזכירה את צדודיתו.
כלכלת העיר נסובה בעיקר על מפעלי נפט, מפעלים קונדיטוריים ומפעלי שתייה חריפה. בעיר מיוצר הקוניאק המפורסם ברוסיה, איזברבאשסקי קוניאק.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:דגסטן: ערים
קטגוריה:קווקז: יישובים
קטגוריה:הים הכספי: יישובים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1932
ריפבליק אוויאיישן F-84 ת'אנדרג'ט

**ריפבליק אוויאיישן F-84 ת'אנדרג'ט** (באנגלית: **Thunderjet**; מילולית: "סילון רעם") הוא מטוס קרב מתוצרת חברת ריפבליק אוויאיישן. נכנס לשירות בחיל האוויר האמריקאי ב-1947. היה מטוס חד מושבי, בעל כנף ישרה עם מנוע טורבו סילון בעל מהירות מקסימלית תת-קולית.

במהלך מלחמת קוריאה שימש כמטוס התקיפה המוביל. בסך הכל בוצעו במטוס מדגם זה 86,408 גיחות, ו-60% מהמטרות שהושמדו על הקרקע נזקפו לזכותו.

## פיתוח
בשנת 1944 החל המעצב הראשי של חברת ריפבליק אוויאיישן לפתח מטוס קרב שיחליף את מטוס ה-P-47 ת'נדרבולט. הניסיונות הראשונים היו לשרטט מחדש את ה-P-47, כדי להתאים לו מנוע טורבו סילון ולשפר ביצועיו, אולם ניסיונות אלה עלו בתוהו.

ב-11 בספטמבר 1944, פרסם צבא ארצות הברית את המאפיינים הנדרשים למטוס קרב סילוני. המפרט כלל מהירות של יותר מ-966 קמ"ש, בטווח מינימלי של 1135 ק"מ, וחימוש של 6 מקלעים בקוטר 12.7 מילימטר או 4 מקלעים בקוטר 15.2 מילימטר. כמו כן נדרש להשתמש במנוע טורבו סילון של ג'נרל אלקטריק, מסוג TG-180 צירי, שיוצר בהתחלה כאליסון J-35.

באותה שנה (1944) הוזמנו 3 אבות טיפוס. אב הטיפוס היה בעל ביצועים משופרים כך שטיסות הניסוי התקדמו מהר מאוד וחיל האוויר האמריקאי הזמין מטוסים 25 מטוסי טרום-ייצור ו-75 מטוסים מדגם B. כאשר מנהל התעופה הפדרלי ביצע ניסויים במנהרת רוח, הוא גילה שהמטוס נכנס לאי יציבות, בשל מנועו החלש. ניסוי זה גרם לשנות את המנוע במטוס למנוע חזק יותר מסוג J35-GE-15 עם דחף של 4,000 ליברות (17.8 קילוניוטון).

## היסטוריית שימוש
ה־F-84 תנדרג'ט נמנה עם הדור הראשון של מטוסי קרב סילונים שנקלטו בחיל האוויר האמריקאי. הוא נכנס לשירות לאחר ה-F-80 והיה למפציץ הקרב ישר הכנף האחרון בשירות מבצעי.

מטוסי ה־F-84 נשלחו לקוריאה בדצמבר 1950 וטסו כליווי למפציצי ה־B-29 ולאחר מכן שימשו בתפקידי סיוע אווירי קרוב

דגם G הותאם לנשיאת פצצה גרעינית וכ-1936 מטוסים מדגם זה וכ-100 מטוסים מדגם E הותאמו לשימוש בחזית אירופה בתקופת המלחמה הקרה ושימש ככוח מרתיע במערב אירופה בשנים 1951–1957.

במבצע קדש פעלו מישראל מטוסי קרב-הפצצה של חיל האוויר הצרפתי אשר תקפו והשמידו את מפציצי ה־IL-28 המצרים שסיכנו את ישראל.

## דגמים
F-84F תנדרסטייק הוא תכנון בעל כנפיים רחבות ומשוכות לאחור שפותח על בסיס ה-F-84 הראשונים בעלי הכנפיים הישרות. מנועו היה חזק יותר והוא השיג ביצועים עבר-קוליים. מתוך 2,713 מטוסים שנבנו, 450 נמסרו לחיל האוויר הגרמני שהוקם מחדש ועוד 900 למדינות אחרות באירופה.

## מאפיינים טכניים
### ממדים
* **צוות**: 1
* **אורך**: 13.22 מטר
* **מוטת כנפיים**: 10.24 מטר
* **גובה**: 4 מטר (12 רגל)
* **שטח כנף**: 24 מ"ר (260 רגל²)
* **משקל ריק**: 5,500 ק"ג (11,470 ליברות)
* **משקל טעון**: 9,100 ק"ג (18,080 ליברות)
* **משקל המראה מרבי**: 12,300 ק"ג (23,340 ליברות)
* **הנעה**: מנוע אחד מסוג אליסון J-35-A-29 טורבו סילון עם דחף של 24.7 קילוניוטון (5,560 ליברות)

### ביצועים
* **מהירות מרבית**: 1000 קמ"ש
* **מהירות שיוט**: 800 קמ"ש
* **טווח**: 1500 ק"מ (1000 מייל)
* **טווח עם מכלי דלק נתיקים** : 3,000 ק"מ (2,000 מייל)
* **[[סייג רום]]**: 15,000 מטר (45,000 רגל)
* **קצב טיפוס**: 19.1 מטר לשנייה (3,765 רגל לדקה)
* **עומס כנף**: 340 ק"ג / מ"ר

### חימוש
* 6 מקלעים M3 בראונינג בקוטר של 12.7 מילימטר
* עד 2,720 ק"ג (4,450 ליברות) של פצצות, הכולל את הפצצה הגרעינית סימן 7

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מטוסי קרב מתוצרת ארצות הברית
קטגוריה:מטוסי קרב סילוניים
קטגוריה:ארצות הברית: היסטוריה צבאית במלחמת קוריאה
נורת' אמריקן F-100 סופר סייבר

**נורת' אמריקן F-100 סופר סייבר** (באנגלית: **North American F-100 Super Sabre**; אנגלית: "חרב-סיף אדירה") הוא מטוס קרב סילוני על-קולי מתוצרת חברת נורת' אמריקן אוויאיישן. היה בשירות חיל האוויר האמריקאי ומשמר החופים הלאומי בשנים 1954–1971. מטוס זה היה מראשוני סדרת המאה וממטוסי הקרב של הדור השני.

במלחמת וייטנאם פעלו דגמי העליונות אווירית כליווי למפציצי הקרב F-105 ת'נדרצ'יף ודגמי מפציצי הקרב שימשו כמטוס סיוע אווירי קרוב לכוחות הקרקע עד שהוחלפו במטוס התקיפה ווט A-7 קורסייר II.

## פיתוח
בינואר 1951 שלחה חברת נורת אמריקן לחיל האוויר האמריקאי מספר הצעות למטוס קרב יום על-קולי. המטוס כונה סייבר 45, משום שהכנפיים היו בזווית של 45 מעלות. המוקאפ הוצג ונבחן ב-7 ביולי 1951 ולאחר שינויים רבים המטוס אושר לטיסה ב-30 בנובמבר 1951. טיטאניום שולב בצורה נרחבת במבנה המטוס כדי להקל על המשקל ולשפר את הביצועים.

בינואר 1952 המריא אב הטיפוס לטיסת הבכורה, ובאותו חודש הזמין חיל האוויר האמריקאי 25 מטוסי טרום-ייצור ועוד 250 מטוסים סדרתיים.

## ראו גם
*סדרת המאה

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מטוסי קרב מתוצרת ארצות הברית
קטגוריה:מטוסי קרב סילוניים
בזיליקת נוטרדאם (מונטריאול)

שמאל|ממוזער|250px| בזיליקת נוטרדאם במונטריאול
ממוזער|250px|פנים הבזיליקה
**בזיליקת נוטרדאם** (בצרפתית: Basilique Notre-Dame de Montréal) היא בזיליקה ברובע ההיסטורי של מונטריאול העתיקה במונטריאול, קוויבק, קנדה. הכנסייה נמצאת ברחוב 110 Notre-Dame, בפינת רחוב סן סולפיס. הוא ממוקם ליד סמינר סן סולפיס ולפני כיכר Place d'Armes. הבזיליקה בנויה בסגנון התחייה הגותית.

אדריכלות הפנים של הבזיליקה היא מבין הדרמטיות ביותר בעולם; הפנים שלה הוא גדול וצבעוני, ותקרתו בצבע כחול עמוק, מעוטר כוכבים זהובים, והשאר הקדש הוא בצבעים כחולים, אדומים, סגולים, כסף וזהב. כמו כן, היא מלאה במאות גילופי עץ מורכב פסלים דתיים שונים. בכנסייה חלונות ויטראז לאורך קירות המקדש, שאינם מתארים סצנות תנ"כיות, אלא סצנות מההיסטוריה הדתית של מונטריאול. כמו כן, יש עוגב Frères Casavant, אשר כולל ארבע מקלדות, 97 תחנות, מעל 9,000 צינורות בודדים ודוושת לוח.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מונטריאול: מבנים
נוטרדאם (מונטריאול)
קטגוריה:מבני התחייה הגותית
קטגוריה:קנדה: כנסיות
קטגוריה:אמריקה הצפונית: כנסיות
יובל (נהר)

[ממוזער|272x272 פיקסלים|יובל ב[חלוקה מנהלית של אנגליה#מחוזות אנגליה|מחוז נורת'מברלנד, צפון-מזרח אנגליה, בריטניה]]
**יוּבַל** הוא ערוץ מים טבעי, ששופך את מימיו לנחל או נהר, ומהווה חלק מאגן הניקוז של הנהר.

היובל הארוך ביותר בעולם הוא מדיירה - אחד היובלים של האמזונאס.  אורכו 3,380 ק"מ וספיקתו 15 אלף קוב לשנייה. הוא מתחיל בגבול ברזיל–בוליביה, בנקודת המפגש בין נהר בני לבין נהר ממורה, ונשפך לאמזונאס 160 ק"מ מזרחית למנאוס.

## ראו גם
*נחל
*נהר
*ערוץ
*אפיק

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:הידרולוגיה
קטגוריה:גאוגרפיה
קטגוריה:גופי מים
קטגוריה:גאומורפולוגיה
קרפטי לבוב

150px|ממוזער|הלוגו הישן
**קרפטי לבוב** (באוקראינית: **Футбольний клуб «Карпати» Львів**) היא קבוצת כדורגל מהעיר לבוב, אוקראינה.נכון לעונת 2024/2025 הקבוצה משחקת בליגת העל האוקראינית והישג השיא שלה עד היום הוא הגעה למקום השלישי בליגת העל האוקראינית (פעם אחת) וזכייה בגביע הסובייטי (פעם אחת). בעונת 1999/2000 הקבוצה שיחקה בפעם הראשונה במפעלים האירופאים. הקבוצה שיחקה בסיבוב הראשון של גביע אופ"א, הפסידה לקבוצת הלסינבורג משוודיה והודחה מהטורניר.

לאורך השנים, שיחקה הקבוצה באצטדיון אוקראינה המכיל 28,015 מקומות. ב-10 בדצמבר 2011 עברה הקבוצה לארנה לבוב, אשר נבנה לקראת טורניר יורו 2012, ומכיל 34,915 מקומות ישיבה. זמן קצר לאחר מכן שבה הקבוצה לאצטדיונה הישן, עקב עלות שכירות גבוהה מדי של האצטדיון החדש.

באוגוסט 2020 הקבוצה איבדה את זכויותיה על הסמל הישן של הקבוצה מהזכויות עליו עברו לידי האוהדים שיזמו באוקטובר 2020 הקמת מועדון כדורגל חדש בעיר לבוב **ב[[קרפטי לבוב (2020)|אותו שם]]**.

## תארים והישגים
* הגביע הסובייטי - **1** (1968/69) - באותה שנה הקבוצה שיחקה בליגה השנייה.
* סגנית מחזיקת הגביע האוקראיני - **2** (1992/93), (1998/99)

## שחקנים בולטים בעבר
* אנדריי באל
* ואדים טישנקו
* ואסילי רץ
* דימיטרו צ'יגרינסקי
* איוון גצקו
* אולג לוז'ני
* וסילי קרדש
* אנדריי גוסין
* לוקאס פרס

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל אוקראיניות
קטגוריה:קבוצות כדורגל סובייטיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1963
קטגוריה:קבוצות כדורגל ששיחקו בליגה הבכירה באוקראינה
קטגוריה:קבוצות כדורגל ששיחקו בליגה הבכירה בברית המועצות
מרה פיליון

**מרה פיליון** (באפריקנס: **Marais Viljoen**; 2 בדצמבר 1915 – 4 בינואר 2007) היה נשיא דרום אפריקה החמישי וכיהן בתפקיד זה בין 4 ביוני 1979 ל-4 בספטמבר 1984, וכמו כן כיהן עוד קודם לכך לזמן קצר כנשיא-בפועל, בין 21 באוגוסט ל-10 באוקטובר 1978.

פיליון היה המנהיג האחרון שנשא בתואר "הנשיא המדינתי של דרום-אפריקה" (Staatspresident van Suid-Afrika) בגרסתו הטקסית, כלומר, נשיא נטול-כוח; מוסד שהתקיים מאז כינון הרפובליקה ב-1961 ועד שבוטל במתכונתו הפורמלית-הטקסית ב-1984 והפך למשרה ביצועית.

עוד קודם לכן שימש פיליון כראש הבית העליון של הפרלמנט הדרום אפריקני בין 22 בינואר 1976 ו-19 ביוני 1979 (מוסד שבוטל גם הוא בינתיים).

שם משפחתו הוא הטיה לאפריקנס של שם הוגנוטי צרפתי שעימו מזוהים כל צאצאי בית פרנסואה ויליון מקלרמונט (Villion), חלוץ שהתיישב בכף התקווה הטובה במאה ה-17.

פיליון, שטרם כניסתו לחיים הפוליטיים עבד בסניף דואר - ובהמשך בעיתון אפריקנרי בעריכתו של הנדריק פרוורד, נבחר ב-1953 לבית התחתון של בית המחוקקים כנציגה של העיירה אלברטון שבפרוורי יוהנסבורג, ובהמשך כנשיא הבית העליון (הסנאט) וכממלא-מקום נשיא-הרפובליקה, ונחשב מתון יחסית בין חברי המפלגה הלאומית שכוננה את האפרטהייד.

לפרקי זמן של שנים אחדות הוא שימש כשר העבודה והמכרות; שר הדואר והתקשורת, ושר לענייני צבעונים.

לאחר התפטרותו של ג'ון פורסטר ממשרת הנשיא ב-1979 נכנס מרה פיליון למשרה הלא-ביצועית, שבה החזיק עד לפרישתו ב-1984, כשבשנה קודם לכך תיקנה החוקה את הגדרת תפקיד הנשיאות לתפקיד מנהלי עם יותר סמכויות. עם החלפתו בידי פיטר בותה עזב פיליון את החיים הציבוריים אולם שמר על עניין בפוליטיקה.

הוא נפטר בראשית 2007 כתוצאה מכשל בלב, ונטמן בבלומפונטיין לאחר טקס הלוויה ממלכתי שנערך בפרטוריה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:נשיאי דרום אפריקה
קטגוריה:אפריקאנרים
קטגוריה:אנשי מנגנון האפרטהייד
קטגוריה:דרום אפריקאים שנולדו ב-1915
קטגוריה:דרום אפריקאים שנפטרו ב-2007
מארק ג'קסון

**מארק אנתוני ג'קסון** (באנגלית: **Mark Anthony Jackson**; נולד ב-23 ביולי 1963 בשיקגו, אילינוי) הוא שחקן פוטבול אמריקני לשעבר בליגת ה-NFL. את קריירת הפוטבול החל ג'קסון באוניברסיטת פרדו. לאחר שסיים את לימודיו נבחר בדראפט של שנת 1986 על ידי דנוור ברונקוס. עם הברונקוס שיחק בשלושה סופרבולים. ב-1993 עבר לשחק עבור ניו יורק ג'איינטס. ב-1994, עונתו האחרונה של ג'קסון, שיחק באינדיאנפוליס קולטס. לאחר פרישתו עבר ג'קסון לגור בעיר דנוור, בה שיחק ברוב הקריירה שלו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמריקאים ילידי אילינוי
קטגוריה:שיקגו: אישים
קטגוריה:שחקני פוטבול אמריקאים
קטגוריה:שחקני פוטבול: תופסים
קטגוריה:שחקני ניו יורק ג'איינטס
קטגוריה:שחקני דנוור ברונקוס
קטגוריה:שחקני אינדיאנפוליס קולטס
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פרדו
קטגוריה:אילינוי: שחקני פוטבול
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1963
מארק היינס

**מארק היינס** (באנגלית: **Mark Haynes**; נולד ב-6 בנובמבר 1958, קנזס סיטי, קנזס) הוא שחקן פוטבול אמריקני לשעבר בליגת ה-NFL. את קריירת הפוטבול החל היינס באוניברסיטת קולורדו. לאחר שסיים את לימודיו נבחר בדראפט של שנת 1980 על ידי ניו יורק ג'איינטס בסיבוב הראשון כבחירה התשיעית בסך הכל. בשנים 1982, 1983, 1984 נבחר לשחק במשחק הפרובול. ב-1986 עבר לשחק בדנוור ברונקוס שם שיחק עד שפרש ב-1989.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קנזס
קטגוריה:קנזס סיטי (קנזס): אישים
קטגוריה:שחקני פוטבול אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולורדו בולדר
קטגוריה:שחקני ניו יורק ג'איינטס
קטגוריה:שחקני דנוור ברונקוס
קטגוריה:קנזס: שחקני פוטבול
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1958
אריאנה נתיבי אוויר אפגנים

[שמאל|ממוזער|250px|[בואינג 737|בואינג 737-400 של החברה]]
**אריאנה נתיבי אוויר אפגנים** (בפשטו: **آريانا افغان هوايي شرکت**; באנגלית: **Ariana Afghan Airlines**) היא חברת התעופה הלאומית של אפגניסטן, והיא כיום חברת התעופה הגדולה במדינה. חברת התעופה מפעילה טיסות פנימיות ובינלאומיות ובסיסה בנמל התעופה הבינלאומי של קאבול. החברה בבעלות מלאה של הממשלה האפגנית.

## היסטוריה
אריאנה נוסדה ב-27 בינואר 1955. עד שנת 1970 החזיקה חברת פאן אמריקן ב-49% ממניות החברה, ו-51% הנותרים היו בידי הממשלה האפגנית. באותה תקופה היו בצי החברה מטוסי בואינג 707, בואינג 727 ו-DC-10.

בשנת 1996 השתלטו אנשי הטליבאן על המדינה, בעקבות זאת התכנסה מועצת הביטחון של האו"ם ובהחלטה 1267 שלה, אילצה את החברה להשעות את פעילותה בחו"ל.

לאחר הפלת שלטון הטליבאן בשנת 2001, וכמחווה של רצון טוב לקראת פיתוח יחסי החוץ עם אפגניסטן, חודשו הטיסות ליעדים הבינלאומיים.

בשנת 2006 ערכו שלטונות גרמניה בדיקות למטוסי החברה, במטוסי החברה נמצאו מספר ליקויים. החברה לא הגיבה באופן הולם ובמועד לחקירה בדבר ההיבטים הבטיחותיים של פעילותה, לפיכך החליטה הוועדה לאסור את פעילותה במדינות האיחוד האירופי.

## תאונות
*ב-21 בנובמבר 1959 התרסקה טיסה מספר 202 מביירות, 24 מתוך 27 הנוסעים נהרגו.
*ב-5 בינואר 1969 התרסקה טיסה מספר 701 לתוך בית, סמוך לנמל התעופה לונדון גטוויק בלונדון, 50 מתוך 66 הנוסעים נהרגו, זוג נשוי בתוך הבית נהרג, אך תינוק ששהה בו ניצל.
*ב-10 בדצמבר 1988 הופל מטוס אנטונוב An-26 על ידי צבא פקיסטן. כל 25 הנוסעים ואנשי הצוות נהרגו.
*ב-18 ביוני 1989 התרסק מטוס אנטונוב An-24. שישה בני אדם נהרגו.
*ב-6 בפברואר 2000 חטפו תשעה אנשי טליבאן מטוס בואינג מדגם 727 ובו כ-180 נוסעים, המטוס הוטס דרך טשקנט ומוסקבה, לנמל התעופה סטנסטד צפונית ללונדון. החוטפים נכנעו כעבור ארבעה ימים וקיבלו מקלט מדיני בבריטניה.
*באוקטובר 2001, נהרסו כליל 7 ממטוסי החברה בהפצצות שביצע צבא ארצות הברית בקאבול. לא היו אבדות בנפש.
*ב-23 במרץ 2007, החליק מטוס החברה מסוג איירבוס A300B4-200 ממסלול הנחיתה בנמל התעופה הבינלאומי איסטנבול אטאטורק. לא היו נפגעים בתאונה.
*ב-8 במאי 2014, החליק מטוס החברה מדגם בואינג 737-400 ממסלול הנחיתה בנמל התעופה הבינלאומי של קאבול. לא היו נפגעים בתאונה.

## צי המטוסים
צי המטוסים של החברה נכון לדצמבר 2018:

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות תעופה לאומיות
קטגוריה:אפגניסטן: תחבורה
קטגוריה:חברות אפגניות
קטגוריה:אסיה: חברות תעופה
ג'ין לאנג

**ג'ין אריק לאנג**, (באנגלית: **Gene Eric Lang**; נולד ב-15 במרץ 1962 בפאס כריסטיאן, מיסיסיפי) הוא שחקן פוטבול אמריקני לשעבר בליגת ה-NFL. את קריירת הפוטבול החל לאנג באוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה. לאחר שסיים את לימודיו נבחר בדראפט של שנת 1984 על ידי דנוור ברונקוס. ב-1988 עבר לשחק באטלנטה פלקונס שם שיחק עד שפרש ב-1990.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מיסיסיפי
קטגוריה:שחקני פוטבול אמריקאים
קטגוריה:שחקני פוטבול: רצים אחוריים
קטגוריה:שחקני אטלנטה פלקונס
קטגוריה:שחקני דנוור ברונקוס
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה
קטגוריה:מיסיסיפי: שחקני פוטבול
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1962
גד ליאור

**גד ליאור** (נולד באפריל 1953) הוא עיתונאי כלכלי בישראל. משמש ראש המערכת של "ידיעות אחרונות" בירושלים.

## ביוגרפיה
ליאור נולד בירושלים כגד ליכטנשטיין. הוא החל את דרכו העיתונאית בעיתוני נוער. בגיל 16 עבד במעריב וסיקר תחרויות ספורט. בהיותו בן 18 סיקר את ועדת עציוני לבדיקת השחיתויות בכדורגל בישראל.

בהשפעת מות רבים ממשפחתו שנספו בשואה בגרמניה, הוא עסק בקידום יחסי התרבות וההבנה בין ישראלים וגרמנים, כשהַחל משנות השישים נמנה עם מקימי התנועה שהייתה לחלוצה בחילופי-הנוער עם גרמניה. פועלו זה ניבט בהמשך דרך שותפות בכינונה של אגודת הידידות הצעירה ישראל-גרמניה ב-1987, שבמסגרתה מתקיימים חילופי משלחות חינוכיות, קבוצות השתלמות וסטודנטים בין המדינות, כשבהובלת ליאור מתקיימות הרצאות לקבוצות נוער אורחות, עיתונאים ומתנדבים.

לאחר שירות קרבי בחיל התותחנים, חזר ליאור לעסוק בכתיבה עיתונאית ועד סוף שנות השבעים שימש ככתב סוכנות עתי"ם ו"מעריב", וחקר במשך שנתיים לצד פרופסור דן כספי את התהוות המקומונים בערים בישראל. בד בבד, ב-1979, החל לשמש כמרצה בנושאי תקשורת ותקשורת המונים במספר מוסדות בארץ, וייסד את הקורס "תקשורת כלכלית" באוניברסיטה הפתוחה שם הוא מלמד עד היום.

ל"ידיעות אחרונות" הגיע בשנת 1979 והיה כתב לענייני פלילים ובהמשך כתב מדיני. הוא נכנס בעובי הקורה של סיקור מהלכי הכלכלה המוסדית והשלטונית, ומקץ עשור מונה ככתב הכלכלי הראשי של העיתון. במקביל נהיה ליו"ר תא הכתבים הכלכליים באגודת העיתונאים בבירה. תחת ידיעות אחרונות היה ליאור לעיתונאי הישראלי הראשון שנכנס לארצות שעד אז אסור היה להיכנס אליהן, כערב הסעודית ואיחוד האמירויות. מאז 1995 הוא משמש כראש המערכת הירושלמית של העיתון, וחולק עם סבר פלוצקר את כתיבת מאמרי המערכת במגזין "ממון".

בין פרסומיו, עריכת הספר "דיר בלאק, לוסי!" (הוצאת "גשרים"), ומגזין המנהלים "OpenU" של האוניברסיטה הפתוחה; כתב ופרסם את הלקסיקון לאירועי כלכלת ישראל ב-60 שנותיה, בהוצאת מיקסם, וראיונות בלעדיים, בין היתר עם חוסיין, מלך ירדן וגולדה מאיר.

ליאור, שנחשב כ"סקופר", הוכתר כעיתונאי מצטיין לשנת 2009. כמו כן בראשית 2010 הוענק לו פרס התקשורת הכלכלית של "האגודה לזכות הציבור לדעת".
ממוזער

ב-18 בנובמבר 2024, בכנס אילת לעיתונות ה-16 של אגודת העיתונאים תל אביב, הוענק לגד פרס מפעל חיים לעיתונאים ותיקים ופעילים. במעמד מתן הפרס, אמר עליו העורך הראשי של "ידיעות אחרונות", אבי משולם: "גד ליאור סיקר כ-19 שרי אוצר ושבעה נגידי בנק ישראל – כולם חשו על בשרם את מחויבותו חסרת הפשרות לאמת העיתונאית ולהנגשת ידע ומידע".

הוא נשוי ואב לשלושה ומתגורר במבשרת ציון, בנו, אילן, עשה את שירותו הצבאי בגלי צה"ל ולאחר מכן, החל לשמש כתב ב"הארץ".

## קישורים חיצוניים
*  
* מיכאל נחמן, אחד על אחד עם גד ליאור, "זמן מבשרת", 27 במאי 2010
*  אסף יערי, העיתונאים של המדינה: גד ליאור, באתר YouTube, 5 במאי 2025

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל האוניברסיטה הפתוחה
קטגוריה:בעלי טור ישראלים
קטגוריה:סגל ידיעות אחרונות
קטגוריה:פובליציסטים ישראלים
קטגוריה:פרשנים כלכליים ישראלים
קטגוריה:זוכי הפרס לתקשורת כלכלית איכותית
קטגוריה:כתבים מדיניים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1953
הרפרס בזאר

[שמאל|ממוזער|200px|שערו של המגזין ב-[3 באוקטובר 1868]]
**הארפרס בזאר** (באנגלית: **Harper's Bazaar**) ולעיתים רק "**בזאר**" (Bazaar) הוא כתב עת אמריקאי לענייני אופנה. כתב העת נוסד ב-1867 והיה באותה העת מגזין האופנה הראשון בארצות הברית. כתב העת היה עם הזמן למוביל בעולם האופנה ובשורות כתביו וצלמיו מנה בין השאר את אנדי וורהול, דיאנה פרילנד, דיאן ארבוס, פטריק דמרשלייה וריצ'רד אבדון. כתב העת היה לאחד ממגזיני האופנה הוותיקים והבולטים בעולם, יחדיו עם ווג ו-Elle.

במהלך המאה ה-19 הארפרס בזאר היה שבועון אשר יצא תחת בית ההוצאה לאור "הרפר" (Harper), אך החל מ-1901 הפך לירחון. ב-1913 נמכר כתב העת לידי איש העסקים ויליאם רנדולף הרסט, אשר לבסוף העביר השליטה לידי חברת ההוצאה לאור שבבעלותו - הירסט (Hearst). שינוי הבעלות גרר גם לעיתים שינוי בשם - אשר קוצר ל"בזאר" בלבד, אך כתב העת עדיין מוכר בשמו המקורי אשר למותג.

בעקבות הצלחתו נוסדו לו גרסאות בינלאומיות, בין השאר באוסטרליה, רוסיה ובבריטניה (שם יצא גם תחת השם Harpers & Queen בעקבות איחוד עם המגזין קווין), אשר היה לתחילת דרכה של עורכת האופנה הנודעת אנה וינטור.

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר כתב העת
* ארכיון שערי כתב העת באתר MagazineArt

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מגזיני אופנה
קטגוריה:עיתונים בין-לאומיים
קטגוריה:מגזיני נשים אמריקאיים
קטגוריה:כתבי עת באנגלית
טאצ'בק

[שמאל|ממוזער|250px|מגרש פוטבול, בקצותיו האנכיים ממוקמים ה[פוטבול#המגרש והשחקנים|אנד זונים]]
**טאצ'בק** (באנגלית: **Touchback**) הוא מצב במשחק פוטבול בו הכדור יוצא מהאנד זון אל מחוץ למגרש כשהכדור לא בשליטת אחד השחקנים. אחרי טאצ'בק, הקבוצה שבאנד זון שלה התרחש הטאצ'בק מקבלת את הכדור בקו ה-20 יארד שלה. 

מהלך ייחשב לטאצ'בק במקרים הבאים:
* בעיטת פתיחה או בעיטת הרחקה נכנסת לאנד זון ויוצאת מחוץ לקווי המגרש.
* בעיטת פתיחה או בעיטת הרחקה נכנסת לאנד זון ונשארת בו או נתפסת על ידי שחקן שלא מחזיר את הכדור ונשאר באנד זאון.
* חטיפת מסירה על ידי שחקן הגנה באנד זון של הקבוצה שלו, שהופל באנד זון או לא התקדם מהאנד זון.

קטגוריה:מונחים בפוטבול
יוסי יסעור

**יוסי (יוסף) יסעור** (נולד ב-6 בינואר 1944) הוא פרופסור למנהל עסקים המתמחה בתחום של תורת ההחלטות.

## אודות
סיים תואר ראשון בחקלאות מהאוניברסיטה העברית בשנת 1967, תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב בשנת 1972 ודוקטורט במנהל עסקים מאוניברסיטת הרווארד בשנת 1979. בהרווארד למד אצל פרופסור הווארד רייפא ובכך התוודע לתחום תורת ההחלטות.

עד לשנת 2025 לימד קבלת החלטות במרכז האקדמי רופין. משנת 2025 החל ללמד במכללה האקדמית נתניה.

יסעור השתתף בשנת 2017 כמומחה בתוכנית הטלוויזיה "ההחלטה" ששודרה בערוץ עשר.

נשוי לנעמי ואב לשלוש בנות ומתגורר בכפר ויתקין.

## ספריו
* **תחום המושב**, ספר על קבלת החלטות במושב העובדים בישראל, הוצאת רמות - אוניברסיטת תל אביב, 1990
* **ההחלטה לרצוח**, ספר על תהליכים המובילים לרצח, הוצאת רמות - אוניברסיטת תל אביב, 1995
* **אשליית האפס**, רומן על פשע ועל החלטות, הוצאת זמורה ביתן, 2000
* **היגיון ורגש בקבלת החלטות ובלקיחת סיכונים**, הוצאת רמות - אוניברסיטת תל אביב, 2005
* **גם לכם לא היו מים חמים? מדריך למניעת כשלים בקבלת החלטות**, מטר, 2010
* **פיצות, איקאה ודילמת האיש השמן**, הוצאת מטר, 2019
* **החלטות משנות חיים ומוות**, הוצאת מטר, 2024

## קישורים חיצוניים
* 

* 
## הערות שוליים

קטגוריה:מחברי ספרי עיון ישראלים
קטגוריה:חוקרי ניהול
קטגוריה:בוגרי בית הספר כדורי
קטגוריה:מנרה: אישים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: חקלאות
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:כפר ויתקין: אישים
קטגוריה:סגל המרכז האקדמי רופין
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
אריק הופר

**אריק הופר** (באנגלית: **Eric Hoffer**; 25 ביולי 1902 − 21 במאי 1983) היה פילוסוף אמריקאי שעסק בכתיבה בתחומים חברתיים. הוא כתב עשרה ספרים וקיבל את מדליית החירות הנשיאותית. ספרו "המאמין האמיתי" (1951), נחשב בעיני רבים כאחת מיצירות המופת הספרותיות.

## ביוגרפיה
הופר נולד ברובע הברונקס שבעיר ניו יורק ב-25 ביולי 1902 (יש טוענים שנולד ב-1898) למהגרים גרמנים, אלזה וקנוט הופר. הוריו היו אנשים פשוטים, אך הם דאגו ללמד אותו קרוא-וכתוב באנגלית ובגרמנית טרם הגיעו לגיל 5. כשהיה בגיל 5 אימו נפלה במדרגות כאשר אחזה את הופר בידיה, ונפטרה זמן קצר לאחר מכן. בגיל שבע הופר התעוור מסיבות לא ידועות, ומאוחר יותר הוא אמר כי ייתכן שהעיוורון נגרם בשל הטראומה; בגיל 15 חזרה ראייתו. אביו נפטר כאשר היה בן 15, והוא נותר יתום, ללא השכלה פורמלית וללא הכשרה מקצועית. תקופת העיוורון עודדה אותו לקרוא משום שחשש לאבד את מאור עיניו בשנית.

ב-1920 עבר הופר לקליפורניה והפך לפועל נודד, ולבסוף הוא השתקע בסן פרנסיסקו בשנת 1941, שם עבד כסוור בנמל המקומי עד לפרישתו בשנת 1963.

## כתיבתו
בספרו "המאמין האמיתי", כמו בשאר כתביו, כתב הופר בעיקר על המניעים של אנשים להצטרפות לתנועות המוניות, ובעקבות כך הוא פיתח מספר תאוריות על התנהגות אנושית. השערתו העיקרית הייתה שכל התנועות ההמוניות הן בנות המרה, ומאמינים של תנועה המונית אחת ניתנים לגיוס לתנועה המונית אחרת. השערה נוספת שלו הייתה שהמונים מתנגדים למשטרים מדכאים רק כאשר ישנה תקווה לעתיד טוב יותר.

ספרו "המאמין האמיתי" כולל התייחסות לעם היהודי ולציונות כתנועה המונית. הוא ראה בציונות כלי לקידום ארץ ישראל והפיכת יהודים מחנוונים ובעלי מקצועות חופשיים לחקלאים, פועלים וחיילים. לטענת הופר, עד העת החדשה העם היהודי היה עמיד בפני תנועות המוניות בשל המבנה של הקהילה היהודית, ורק האמנציפציה אשר פרצה את גבולות הגטו גרמה ליהודים להצטרף לתנועות המוניות. הופר מציע הסבר יוצא דופן לניצחון התנועה הציונית במלחמת העצמאות: לטענתו, התנועה הציונית ניצחה משום שהיא הציעה תקווה לעם היושב בציון; נתינים יהודים תחת המנדט הבריטי זכו לראות את האפשרויות הטמונות בריבונות יהודית, ולכן תקווה זאת עודדה אותם להגן על הקיים.

לטענת הופר, היכולת להתנגד לכפייה נובעת בחלקה מהזדהות הפרט עם קבוצה. האנשים אשר היטיבו להתמודד במחנות הריכוז שהקימו הנאצים היו אלה אשר חשו עצמם כשייכים לקבוצה מגובשת כגון הקומוניסטים, קבוצה של הכנסייה, כגון כמרים וכוהני-דת, או חלק מקבוצה לאומית מגובשת. פרטים, ללא תלות בלאום המקור, קרסו. בהתאם לכך, לדבריו, יהודי מערב אירופה התבררו כפרטים חסרי הגנה יותר מכולם. ללא הקשרים החיוניים לקהילה היהודית, התמודד כל יהודי עם מְעניו לבדו. הופר הסיק כי הגטו של ימי הביניים היה בשביל היהודים יותר מבצר מאשר כלא.

## לקריאה נוספת

* The True Believer: Thoughts On The Nature Of Mass Movements, 1951, 


## קישורים חיצוניים

* 
* 
* Thomas Sowell, The legacy of Eric Hoffer
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:הברונקס: אישים
קטגוריה:מעוטרי מדליית החירות הנשיאותית
קטגוריה:פילוסופים אמריקאים
קטגוריה:פילוסופים של המאה ה-20
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1902
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1983
אידה רובינשטיין

**אידה לבובנה רובינשטיין** (ברוסית: **Ида Львовна Рубинштейн**, 5 באוקטובר 1885 (או 1883) – 20 בספטמבר 1960) הייתה בלרינה רוסייה, שחקנית, אישיות בל אפוק ומצנטית ידועה.

## ביוגרפיה
רובינשטיין נולדה בחרקוב (ייתכן שנולדה בסנקט פטרבורג) ב-1883 למשפחה יהודית עשירה, והיא התייתמה בגיל 9 לאחר שהוריה מתו במגפה. לאחר מות הוריה נשלחה רובינשטיין יחד עם אחותה לבית דודתן בסנקט פטרבורג, שם קיבלה חינוך הומניסטי ונחשפה לחיי התרבות של העיר. במונחים של בלט רוסי, היא קיבלה מעט מאוד הדרכה בצעירותה. כתלמידה של מיכאיל פוקין, היא ערכה את הופעת הבכורה שלה בשנת 1908, בחלק מהמחזה "שלומית" (בצרפתית: Salomé) של אוסקר ויילד.

סרגיי דיאגילב צירף את רובינשטיין ללהקת המחול הצרפתית בלט רוס, במסגרתה רקדה את התפקיד הראשי ב-"Cléopâtre" שהוצג בפריז בשנת 1909, וב-"שחרזאדה" שהוצג שנה לאחר מכן, שם רקדה לצד ואצלב ניז'ינסקי. את הכוראוגרפיה לשניהם יצר פוקין, והם עוצבו על ידי ליאון באקסט. רובינשטיין עזבה את בלט רוס בשנת 1911.

ציירים רבים נהגו לצייר אותה, ודיוקן שלה מאת ולנטין סרוב משנת 1910 נחשב כמייצג סגנונו האומנותי. אמן האר דקו דמטרה שיפארוס (Demetre Chiparus) הכין פסל בדמותה, והיא צוירה גם על ידי אנטוניו דה לה גנדרה (Antonio de La Gandara) הצרפתי.

רובינשטיין הייתה ביסקסואלית, ובשנת 1911 החלה רומן בן שלוש שנים עם הציירת רומיין ברוקס אשר ציירה דיוקנאות רבים שלה, ואף השתמשה בה כמודל עירום לציורה את ונוס.

אחרי שעזבה את בלט רוס, הקימה רובינשטיין להקת ריקוד עצמאית, והשיקה כמה הפקות גדולות משל עצמה. בשנת 1911 הופיעה ביצירה המוזיקלית "Le martyre de Saint Sébastien" מאת קלוד דביסי. הצוות האומנותי כלל את מיכאיל פוקין (כריאוגרפיה), באקסט (עיצוב), גבריאלה ד'אנונציו (כתיבה), ופַּרְטִיטוּרָה מאת דביסי עצמו. הפקה זו הייתה גם ניצחון למודרניזם המסוגנן שבה, וגם שערורייה: הארכיבישוף של פריז פנה לנוצרים הקתוליים בקריאה שלא להגיע להפקה, שכן סבסטיאן הקדוש מגולם בה על ידי אישה יהודייה.

כשפרצה מלחמת העולם הראשונה ביקרה רובינשטיין חיילים ברחבי צרפת ודיקלמה באוזניהם ממכתבי מונטסקיה. לאחר המלחמה זכתה על כך באות לגיון הכבוד.

ב-1928 כתב מוריס ראוול את יצירתו בולרו לבלט שהעלתה רובינשטיין בכוראוגרפיה של ברוניסלבה ניז'ינסקה. ראוול כתב את היצירה בהזמנתה וביוזמתה של רובינשטיין. רובינשטיין סגרה את להקתה ב-1935, וקיימה את הופעתה האחרונה ב-1939. בשנת 1936 המירה את דתה לנצרות.

בשנת 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה נמלטה דרך אלג'יריה ומרוקו לבריטניה, שם עסקה בעזרה לחיילים פצועים של צרפת החופשית. הלורד מוין, שהיה מאהבה, תמך בה כלכלית ושכר עבורה חדר במלון ריץ היוקרתי בלונדון. אחרי המלחמה חזרה לצרפת אולם עזבה את פאריס, חיה חיי פרישות בעיר ונס שבדרום־צרפת ונהגה להסתגר מדי פעם במנזר. היא מתה ב-20.9.1960.

## תמונות

קובץ:Portrait of Ida Rubenstein1.jpg|רובינשטיין בתפקידה ב"שלומית". ציור מאת ולנטין סרוב, 1910
קובץ:Bakst - Ida Rubinstein (1885-1960) comme Helene de Sparte, 1912.jpg|עיצוב של ליאון באקסט לדמותה של רובינשטיין במחזה "הלני אשת ספרטה", 1912
קובץ:Bakst, Léon - bozz x St. Sébastien di Debussy - 1911.jpg| עיצוב של ליאון באקסט לרובינשטיין כסבסטיאן הקדוש עבור מחזה מאת גבריאלה ד'אנונציו, 1912


## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רקדניות יהודיות
קטגוריה:יהודיות רוסיות
קטגוריה:להט"בים יהודים
קטגוריה:ביסקסואליות רוסיות
קטגוריה:רקדניות בלט
קטגוריה:רקדניות רוסיות
קטגוריה:מהגרים מרוסיה לצרפת
קטגוריה:יהודיות שהתנצרו
קטגוריה:ילידות 1883
קטגוריה:נפטרות ב-1960
דאצ'יה ספרותית

**דאצ'יה ספרותית** (ברומנית: **Dacia literară**) הוא שמו של כתב עת ספרותי שהחל להופיע ביאשי, נסיכות מולדובה, ב-30 בינואר 1840, בעריכתו של מיכאיל קוגלניצ'אנו.
## היסטוריה
כתב העת נוסד על ידי מיכאיל קוגלניצ'אנו, וסילה אלכסנדרי וקוסטקה נגרוצי והם גם פרסמו בו מיצירותיהם. בגיליון הראשון פורסם המצע של כתב העת ונקבע שיפורסמו בעיקר יצירות מקוריות ופחות תרגומים, הסופרים הוכוונו למצוא את השראתם בהיסטוריה הלאומית, במעשי גבורה, ביופי הטבע ובפנטזיה. הובעה תקווה לכך שכתב העת יתרום להיווצרותה של אורתוגרפיה אחידה ונקבע שהביקורת תהיה רק על יצירות ולא על היוצרים.

לאחר יציאת הגיליון השלישי השליט של נסיכות מולדובה אסר את המשך הופעתו של כתב העת. ההופעה התחדשה בשנת 1859, בהוצאה החדשה.

## קישורים חיצוניים

* Dacia literară 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:כתבי עת ספרותיים
קטגוריה:ספרות רומנית
קטגוריה:רומניה: כתבי עת
קטגוריה:וסילה אלכסנדרי
גדעון אוברזון

ממוזער|שמלה בעיצובו של אוברזון משנות השישים
**גדעון אוברזון** (נולד ב-1943) הוא מעצב אופנה ישראלי.

## ביוגרפיה
אוברזון נולד באיטליה. בסוף מלחמת העולם השנייה עבר ליוגוסלביה כתינוק, ובגיל 6 עלה עם הוריו לישראל וגדל בתל אביב.

למד לרקוד בלט וכבר בגיל צעיר התעניין באופנה. הוא נסע לפריז ללמוד בלט, אך עבר ללמוד עיצוב אופנה בבית הספר של איגוד האופנה העילית בפריז. כשחזר לארץ פתח
בשנת 1968 את הסטודיו לאופנה, "הבית העגול". הוא הביא לארץ סגנון עיצוב מודרני, שונה לחלוטין מהסגנון התנכ"י והחלוצי הצנוע ששלט עד אז בתחום האופנה בארץ. לאחר ביקור של אשת נשיא חוף השנהב בסטודיו שלו, זכה לפרסום בעיתונות. באותה שנה עיצב את התלבושות לסרט "איריס".

בשנת 1987 זכה קמפיין פרסום רחב היקף של אוברזון, בו מופיעה הדוגמנית פזית כהן, בתנוחה פרובוקטיבית בבגד ים, להדים רבים בישראל. כתוצאה מהקמפיין פעלו חברי כנסת דתיים להעברת חוק האוסר לפרסם גוף אדם בבגד-ים על גבי שלטי חוצות. אוברזון איבד את מקום עבודתו כמעצב במפעל "שטיחי כרמל", שהיה בבעלות חבר הכנסת החרדי אברהם שפירא, מפני שסירב לוותר על הקמפיין.

גדעון אוברזון נחשב לאחד משני המותגים היוקרתיים בישראל בתחום בגדי הים.

בין השנים 2002 ל-2009 היה המעצב הראשי של גוטקס ועיצב בין היתר את השמלות למתמודדות בתחרות מלכת היופי.

אוברזון נהג לעבוד עם אשתו ועם בתם קארן. בת נוספת של אוברזון היא האדריכלית דנה אוברזון.

בדצמבר 2018 סגר אוברזון את בית האופנה הנקרא על שמו ואת החנות בתל אביב..

## קישורים חיצוניים

* ארכיון האופנה והטקסטיל ע"ש רוז, שנקר, אוסף גדעון אוברזון, באתר ארכיון האופנה והטקסטיל ע"ש רוז בשנקר
* 
* יורם יובל, שיחת נפש עם גדעון ודנה אוברזון, הטלוויזיה החינוכית, 23 בדצמבר 2014
* 
* קארן אוברזון, בתו של גדעון אוברזון, מתארחת בתעשיית האופנה - מגזין אופנה שבועי בהגשת טל דקל ואיתי גורביץ'
* דליה בן ארי, גדעון אוברזון: "הפרישה שלי תהיה בקול תרועה", באתר את, 25 בדצמבר 2018
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מעצבי אופנה ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי איטליה
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1943
רוקוול B-1 לנסר

**רוקוול B-1 לנסר** הוא מפציץ אסטרטגי סילוני על קולי בעל ארבעה מנועים וכנף בעלת גאומטריה משתנה מתוצרת חברת רוקוול אינטרנשיונל.

פיתוח המטוס החל ב-1960 עבור הדרישות של חיל האוויר האמריקאי למפציץ על קולי שיאחד ויחליף את ה-B-52 וה-B-58. בשל דרישה זו, המטוס מגיע למהירות של כשני מאך. כמו כן, הוא בעל יכולת אדירה של נשיאת חימוש, הכוללת יכולת לשאת עד 34 טון חימוש כולל מספר פצצות גרעיניות (למרות שאלו כבר לא נישאות עליו כי אם על ה-B-2).

פיתוח המטוס התעכב מסיבות שונות. אב הטיפוס המריא לטיסת הבכורה ב-1974. בהמשך נשיא ארצות הברית, ג'ימי קרטר, ביטל את המיזם בטענה שמדובר במיזם שאפתני ויקר מדי. רונלד רייגן חידש את המיזם ואישר בנייה של עוד 100 יחידות. בסך הכול יוצרו 104 יחידות: ארבעה מדגם B-1A ו-100 מדגם B-1B.

ב-1985 נכנס ה-B-1, באיחור רב, לשירות בחיל האוויר האמריקאי - עשרים וחמש שנים אחרי שהוזמן. הוא היה המפציץ המתקדם ביותר בחיל כעשר שנים בלבד, עד שבאמצע שנות ה-90 הופיעו המפציצים החמקניים מסוג B-2 ספיריט שהצטרפו אליו. השימוש הראשון במטוס זה היה במהלך מבצע "סופה במדבר" במסגרת מלחמת המפרץ הראשונה, ובהמשך שימש גם במלחמת עיראק ובמלחמת אפגניסטן (2001–2014).

במרץ 2026 השתתפו שלושה מטוסי B-1 במבצע שאגת הארי.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
** 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מפציצים אמריקאיים
קטגוריה:מטוסים בעלי כנף בעלת גאומטריה משתנה
בארי וילבורן

**בארי טוד וילבורן** (באנגלית: **Barry Todd Wilburn**; 9 בדצמבר 1963 - 6 בפברואר 2026) היה שחקן פוטבול אמריקני בליגות ה-NFL וה-CFL.

נולד בממפיס, טנסי. את קריירת הפוטבול החל וילבורן באוניברסיטת מיסיסיפי. לאחר שסיים את לימודיו נבחר בדראפט של שנת 1985 על ידי וושינגטון רדסקינס שם שיחק עד שנת 1989. ב-1992 עבר לשחק בקליבלנד בראונס בה שיחק עונה אחת. ב-1995 החל לשחק בפילדלפיה איגלס שם שיחק שתי עונות. ב-1997 עבר לשחק בליגת ה-CFL.

נפטר ב-6 בפברואר 2026.

קטגוריה:אמריקאים ילידי טנסי
קטגוריה:ממפיס: אישים
קטגוריה:שחקני פוטבול אמריקאים
קטגוריה:שחקני וושינגטון קומנדרס
קטגוריה:שחקני פילדלפיה איגלס
קטגוריה:שחקני קליבלנד בראונס
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מיסיסיפי
קטגוריה:טנסי: שחקני פוטבול
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1963
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2026
רבי לוי

**רבי לוי** היה אמורא בדור השני והשלישי לאמוראי ארץ ישראל. התפרסם כדרשן וכבעל אגדה.

רבי לוי שימש כדרשן בבית מדרשו של רבי יוחנן במשך 22 שנה. בני דורו החשיבו מאוד את דרשותיו. רבי זירא שלח את תלמידיו כדי שישמעו את דרשותיו של רבי לוי. רבי אבא בר כהנא חיבבו ואף נשקו על ראשו בשמעו אחת מדרשותיו, אף על פי שפעם אחת התנגד במילים חריפות לאחד מפירושיו של רבי לוי.

רבי לוי העיד על טיב דרשותיו "אית דידע למחרוז ולא ידע למקדח, ואית דידע למקדח ולא ידע למיחרוז, ברם אנא הוינא חרוזא ואנא הוינא קדוחא". כלומר, שמלבד הבנתו הרבה בעומקן של הפסוקים (למקדח) הוא גם יודע לחבר היטב פסוקים ומקראות הקשורים זה לזה (למיחרוז).

רבי לוי הרבה למסור מאמרים מחכמי דורות קודמים, בייחוד הרבה למסור בשם רבי חמא בר חנינא (הראשון) (בנו של רבי חנינא בר חמא) ורבי שמואל בר נחמן. בשמו מסרו כמה מדרשני הדור הרביעי ובייחוד רבי יהושע דסכנין שמסר משמו יותר ממאה דרשות.

נראה ששהה תקופה מסוימת ב"ערביא". הידיעות שהביא משם שימשו אותו בפירוש מקראות שונים.

## מאמרותיו
* .
* .

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הדור השני לאמוראי ארץ ישראל
קטגוריה:הדור השלישי לאמוראי ארץ ישראל
קטגוריה:תלמידי רבי יוחנן
קלווין בראיינט

**קלווין לירוי בראיינט** (באנגלית: **Kelvin LeRoy Bryant**; נולד ב-26 בדצמבר 1960 בטארבורו, קרוליינה הצפונית) הוא שחקן פוטבול אמריקני לשעבר בליגות ה-NFL וה-USFL. את קריירת הפוטבול החל בראיינט באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל. לאחר שסיים את לימודיו נבחר בדראפט של שנת 1983 על ידי וושינגטון רדסקינס. למרות זאת הרדסקינס בחרו שלא לכלול אותו בהרכב הקבוצה והוא נאלץ לעבור לשחק בליגת ה-USFL. ב-1986 החתימו אותו הרדסקינס שם שיחק עד שפרש ב-1990. יחד עם הרדסקינס זכה בראיינט בסופרבול XXII.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קרוליינה הצפונית
קטגוריה:שחקני פוטבול אמריקאים
קטגוריה:שחקני וושינגטון קומנדרס
קטגוריה:שחקני פוטבול: רצים אחוריים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל
קטגוריה:קרוליינה הצפונית: שחקני פוטבול
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1960
ציר אופטי

ממוזער|300px|הציר האופטי הראשי מתלכד עם הקרן האדומה, וזוגות קרניים (בירוק ובכחול, בשתי עדשות שונות) הסימטריות ביחס אליו.
**ציר אופטי** הוא ציר המקיים סימטריית סיבוב בדרגה כלשהי במערכת אופטית, דוגמת מערכת העדשות של מצלמה, מיקרוסקופ, ועוד.

הציר האופטי הוא קו דמיוני המגדיר את הכיוון בו מתקדם האור במערכת האופטית. במערכות המורכבות מעדשות ומראות פשוטות, נוח להגדיר ציר עובר דרך מרכז העיקום של כל אחד ממשטחי הגבול של העדשה או המראה, והוא מתלכד עם ציר הסיבוב של כל אחת מהן. במקרה כזה הציר נחשב **ציר אופטי ראשי**. במקרים מיוחדים, כמו עבור אלומות אור המגיעות לעדשה או למראה שלא בכיוון ציר הסימטריה שלהן, כיוון התקדמותן יוגדר כ**ציר אופטי משני**.

במקרה של סיב אופטי, הציר האופטי איננו בהכרח קו ישר, אלא מוגדר לאורך מרכז ליבתו של הסיב, והוא מכונה **ציר הסיב**.

במכשירים אופטיים רבים, כדוגמת מיקרוסקופ וטלסקופ יש לכוונן את הרכיבים האופטיים השונים כך שהציר האופטי של כולם יתלכד. פעולת הכוונון קרויה קוֹלימַציה ומכשיר עזר לשם כך קרוי קוֹלימַטור.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:אופטיקה
השושלת האיח'שידית

**השושלת האיח'שידית** (בערבית: **اخشيد** 935–969), הייתה שושלת שליטים מוסלמים סונים, ממוצא טורקי, ששלטה במצרים ובסוריה. מקים השושלת היה מוחמד אִבּן טוּגג', עבד-חייל, שקודם לדרגת מושל. הוא היה אהוד על הח'ליפה הבגדאדי וזה העניק לו את התואר הפרסי **"איח'שיד"**. מאז נקרא מוחמד אל-איח'שיד. האיח'שידים שלטו כ- 35 שנה עד שבשנת 969 השתלטו הפאטמים על מצרים.

## אמירי השושלת
* מוחמד בן טוגג' אל-איחשיד. 935–946
* אבו אל-קאסם אונגור אבן אל-איח'שיד . 946–961
* אבו אל-חסן עלי אבן אל-איח'שיד . 961–966
* אבו אל-מיסכ כאפור (עבד-אתיופי). 966–968
* אבו אלפארס אחמד אבן אל-איח'שיד  968–969

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שליטי ארצות
קטגוריה:היסטוריה אסלאמית
קטגוריה:שושלות מוסלמיות
קטגוריה:שושלות טורקיות
איח'שידית