open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
משחק מרובה משתתפים

[ממוזער|280px|[מסיבת רשת בה המשתתפים לוקחים חלק במשחק מרובה משתתפים]]
**משחק מרובה משתתפים** (באנגלית: **Multiplayer**) הוא משחק וידאו בו משתתפים מספר שחקנים בו זמנית.

היות שבמרבית המשחקים תנאי זה מתקיים, נהוג לציין משחק כמרובה משתתפים בהקשר של משחקים שעוצבו במקור לשחקן יחיד, כגון משחקי וידאו. משחקי וידאו החלו כמשחקים טקסטואליים לשחקן בודד, טרם פיתוח והפצה של טכנולוגיות רשת, ועד היום משוחקים בעיקר על ידי שחקן בודד מול הווידאו. החל בפריצתה המסחרית של טכנולוגיית ה-www כחלק מהאינטרנט (לערך 1994) החל פיתוח ושיווק של משחקי וידאו עם פן ריבוי משתתפים, שאפשרו למספר שחקנים ידוע מראש (לרוב 2–7) לשחק יחדיו על גבי שרת משחק. מאוחר יותר, עם פיתוח טכנולוגיית גלישה מהירה בפס-רחב (DSL, ISDN וכדומה) פותחו משחקי רשת המוניים, ללא הגבלה *קשה* על מספר השחקנים המקסימלי מלבד מגבלות השרת, שהועלו מדי מספר שנים. על אף שרבים מהמשחקים מערבים עבודת-צוות פשוטה ולא עוסקים בתחרות בין שחקנים, רוב המשחקים מרובי המשתתפים כיום משתייכים באופן כזה או אחר לסוגת / מצב המשחק שחקן מול שחקן (במקור מאנגלית: **PvP**).

## סוגי משחקי וידאו מרובי משתתפים
משחקי וידאו מרובי משתתפים מתחלקים למספר קטגוריות:
***משחקים לחבורת שחקנים** - משחק וידאו בו מספר שחקנים משחקים כנגד יריב משותף או למען מטרה משותפת (קואופרטיבי), או אחד נגד השאר (לא-קואופרטיבי).
***משחקים מבוססי צוות** - משחק בו מספר צוותים, המונים כל אחד מספר שחקנים ידוע מראש ומוגבל, משחקים קבוצה כנגד קבוצה. משחקים אלו יכולים לדמות מצבים מלחמתיים שונים, אך גם ספורט ושימושים דומים.
***משחקים המוניים** - משחק בו מספר גדול מאוד של שחקנים (מאות ואף אלפים בו זמנית) משחקים יחדיו, ויכול להכיל אלמנטים משתי הקטגוריות הקודמות.

## פיתוח משחקים מרובי משתתפים לפי סוגות
קיים מגוון רחב של משחקי וידאו מרובי משתתפים, רובם כוללים את פן ריבוי המשתתפים בנוסף למערכה לשחקן-יחיד, אך חלק לא מבוטל מובנה מראש לריבוי משתתפים בלבד.
***משחקי פעולה** זוכים בעיקר למשחקי חבורה ומשחקי צוותים (רובם באוריינטציה קרבית, של חיילים או כיתות מול יריבים), אך ישנם גם משחקי פעולה המוניים בודדים.
***משחקי תפקידים** זוכים לריבוי משתתפים מקטגוריית משחקי התפקידים ההמוניים (הקרויים MMORPG - Massive Multyplayer Online Role Playing Games), כמו גם משחקי חבורה, שמאפשרים ייבוא של חוויית המשחקיות המוכרת ממשחקים בנייר ועט.
***משחקי אסטרטגיה** זוכים לריבוי תפקידים שבמסגרתו כל משתתף מנהל צבא ומתמודד כנגד האחרים על אותה זירה.

## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:סוגות משחקי וידאו
קטגוריה:משחקי וידאו: מונחים
חסם פלוטקין

**חסם פלוטקין** הוא חסם על גודלו של קוד בינארי מאורך \ n ומרחק קוד  \ d המקיים \ 2d > n. חסם זה נקרא על שם מוריס פלוטקין.

במקרים בהם 2d > n, חסם זה לרוב הדוק יותר מחסם המינג הרגיל.

## טענת החסם
יהי \ C קוד מאורך \ n ובעל מרחק קוד \ d.

מספר המילים M בקוד \ C מקיים:
: M \leq 2 \left\lfloor\frac{d}{2d-n}\right\rfloor 
 
כאשר  \left\lfloor ~ \right\rfloor היא פונקציית הערך השלם.

## הוכחה
נסמן ב-\ d(x,y) את מרחק המינג בין המילים \ x,y. (כלומר, מספר המקומות בהם שונות שתי המילים) הוכחת החסם מתבססת על הערכת הסכום \sum_{x,y \in C}  d(x,y) בשתי דרכים שונות:

:מצד אחד, יש  M אפשרויות בחירה עבור המילה \ x, ו-\ M-1 אפשרויות בחירה עבור המילה \ y. לכן, קיימים \ M(M-1) צמדי מילים. מאחר שהמרחק בין כל שתי מילות קוד הוא \ d לפחות, נסיק:

 \sum_{x,y \in C} d(x,y) \geq M(M-1) d 


:מצד שני, נתבונן במטריצה \ A מגודל \ M \times n אשר שורותיה הן כל מילות הקוד של \ C. נסמן ב-s_i את מספר האפסים בעמודה ה-i של \ A. עמודה זו מכילה, אם כן, \ M-s_i אחדים. כל בחירה של 0 ושל 1 בעמודה זו תורמת 2 לסכום המרחקים הכולל. לכן:

 \sum_{x,y \in C} d(x,y) = \sum_{i=1}^n 2s_i (M-s_i)


נחלק את המשך ההוכחה לשני מקרים:

### <math>M</math> זוגי
במקרה זה, ערכו המקסימלי של כל איבר בסכום מימין מתקבל עבור s_i = M/2, ולכן:

 \sum_{x,y \in C} d(x,y) \leq \sum_{i=1}^n 2\frac{M}{2} (M-\frac{M}{2}) = \frac{1}{2} n M^2


:לכן, משילוב החסמים התחתון והעליון, נקבל:

 M(M-1) d \leq  \frac{1}{2} n M^2


:ושוויון זה שקול לאי השוויון:

 M \leq \frac{2d}{2d-n}


:ומאחר ש-M זוגי, נוכל להסיק:

 M \leq 2 \lfloor \frac{d}{2d-n} \rfloor 


### <math>M</math> אי-זוגי
במקרה זה לעומת זאת, מקבל הסכום:

\sum_{i=1}^n 2s_i (M-s_i)


:אשר ערכו מקסימלי כאשר s_i = \frac{M \pm 1}{2} לכל  \ i, ולכן:

 \sum_{x,y \in C} d(x,y) \leq \frac{1}{2} n (M^2-1)


:ושנית, באמצעות שילוב אי השוויונים מתקבל:

 M(M-1) d \leq \frac{1}{2} n (M^2-1) = \frac{1}{2} n (M-1)(M+1) 


:ומבידוד M, נקבל:

 M \leq  \frac{n}{2d-n} = \frac{2d}{2d-n} - 1


:ומאחר ש-M מספר שלם:

 M \leq \lfloor \frac{2d}{2d-n} - 1 \rfloor = \lfloor \frac{2d}{2d-n} \rfloor -1 \leq 2 \lfloor \frac{d}{2d-n} \rfloor 


בשני המקרים, קיבלנו את טענת החסם.

## ראו גם
* חסם סינגלטון
* חסם האמינג

קטגוריה:תורת הקודים
ג'בשית

**ג'בשית** (בערבית: **جبشيت**, בכתיב לטיני: Jebchit או Jibchit) היא עיירה שיעית בדרום לבנון, בנפת א-נבטיה שבמחוז א-נבטיה, כשבעה קילומטרים מהכפר א-נבטיה עצמו, בגובה 500 מטר מעל פני הים. שטחה כ-6,000 דונם, ומתגוררים בה כ-25 אלף איש. כלכלת העיר מתבססת על חקלאות, בעיקר של עצי שקד וזית, עצי נוי וטבק.

ג'בשית מוכרת כאחד ממעוזי חזבאללה, וכמה פעילים בולטים בארגון הגיעו ממנה; המפורסם שבהם הוא השייח' עבד אל-כרים עובייד.

## קישורים חיצוניים
*  

קטגוריה:לבנון: ערים
קטגוריה:נחלת שבט אשר
קטגוריה:מחוז א-נבטיה: יישובים
לימונדה

**לימונדה** היא משקה העשוי מרכז לימונים או מיץ לימון, מים ותוספת סוכר. המשקה מוגש קר, לעיתים בתוספת קוביות קרח. בדרך כלל, החברות שמוכרות לימונדה מוסיפות חומרים משמרים וצבעי מאכל. 

לימונדה עם עלי נענע זכתה לכינוי לימונענע. כינוי זה נולד כאשר פוגל-לוין, חברה לפרסום על דופנות אוטובוסים, החליטה לעורר עניין בשירותיה בקמפיין למוצר שלא היה קיים. הקמפיין זכה להצלחה ועורר דרישה למוצר, דבר שהוביל מספר חברות משקאות לאמץ את המשקה ולייצרו.

באוסטרליה, בניו זילנד ובשווייץ מוכר משקה הספרייט כלימונדה.

לימונדה מוזכרת בציטוט מפורסם מפי דייל קרנגי: "אם החיים מחלקים לך לימונים - הכן מהם לימונדה", שמשמעותו - גורל האדם בידיו וביכולתו לשפר את נסיבות החיים. ממוזער|קנקן לימונדה 

בטבלה להלן מוצגים ערכים תזונתיים של לימונדה. כל הכמויות הן ב-100 גרם של משקה.

## בתרבות
הבדרן וכוכב הילדים יובל שם טוב (יובל המבולבל) כתב והלחין שיר בשם "לימונדה". 
## קישורים חיצוניים

* מתכון להכנת לימונדה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מיצי פירות
קטגוריה:מאכלי לימון
מנזר איינזידלן

250px|ממוזער|מנזר איינזידלן
**מנזר איינזידלן** (בגרמנית: **Kloster Einsiedeln**) הוא מנזר של מסדר הבנדיקטינים בעיירה איינזידלן בקנטון שוויץ שבשווייץ. הוא הוקם בשנת 948 בעקבות נס שקרה לכאורה במקום וזכה לאשרור סופי של הכס הקדוש בשנת 1793.

## המרד הראשון
המנזר איינזידלן היה המוקד הראשון למאבק האיכרים בנושיהם בשווייץ. מקורו של המרד היה בדרישת המנזר לתשלום מיסים שלא עמד ביחס לתמורה שהשיגו בעבודה החקלאית. השטחים המעובדים המצומצמים בעמקים השווייצרים, יחד עם העונה החקלאית הקצרה בהרים, הביאה לכך שהיבולים החקלאיים יהיו דלים, עובדה אשר הביאה במשך השנים את תושבי שווייץ להזנחת העיסוק החקלאי. סירוב האיכרים לשלם מיסים למנזר איינזידלן הייתה המרידה הראשונה שהצליחה. בעקבותיה באו סדרה של מרידות נוספות נגד האצילים, עד שקמה ההתארגנות של הקנטונים להקמת שווייץ העצמאית. ב-1 באוגוסט 1291, ייסד קנטון שוויץ את האיחוד השווייצרי יחד עם הקנטונים אורי ואונטרוולדן. אחד משירי הילדים בשווייץ מבטא את רוח התקופה: "אל תפחדו מהאבירים, האל איתנו, מפני שעל ההרים יש אבנים ואותם נוכל לזרוק עליהם ואז הם יטבעו בנהרות".

## תחומי הפעולה
בשנת 1274 המנזר איינזידלן, יחד עם התחום הכפרי הרחב שהיה בבעלותו, היה לאזור בעל אוטונומיה שיפוטית בשליטת רודולף הראשון (1218-1201) מלך גרמניה. רודולף הראשון רכש שליטה על אזורים נוספים בשווייץ. עצמאותו היחסית של המנזר נשמרה עד המהפכה הצרפתית בשנת 1789. המנזר תרם רבות למסדר הבנדיקטינים בעקבות הכתיבה, הציור והמוזיקה שהתפתחו בו. בשנת 2004 היו במנזר 90 נזירים, 40 תלמידים. בצמוד לו מוסדות חינוך ל-260 תלמידים.

## אתר תיירות
250px|ממוזער|מנזר איינזידלן

מנזר איינזידלן מהווה אתר תיירות משלוש סיבות: עלייה לרגל, ארמון מרשים וברכת הסוסים. במקום הראשון עלייה לרגל. מונים אותו בנשימה אחת עם "לורד" בצרפת. המנזר מהווה אחד הדוגמאות הגדולות והנאות של אדריכלות הבארוק והרוקוקו השווייצרית. המנזר נבנה בשנים 1719-1735 על ידי האדריכל קספר מוסברוגר (Kaspar Moosbrugger). אורוות הסוסים של המנזר מהוות מוקד לפסטיבל שנתי. במהלכו מתרכזים כ-200 פרשים ונערכת ברכה מיוחדת לסוסים. מניחים כי זהו המנזר האחרון בעולם שבו עוסקים בגידול סוסים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נצרות: אתרי עלייה לרגל
קטגוריה:שווייץ: מבני דת
איינזידלן
נבחרת מונטנגרו בכדורגל

**נבחרת מונטנגרו בכדורגל** היא נבחרת הכדורגל הלאומית של מונטנגרו. נבחרת זו, אשר הייתה חלק מנבחרת סרביה ומונטנגרו, הוקמה לאחר הכרזתה של מונטנגרו על היפרדותה מסרביה.

נבחרת מונטנגרו קיימה את משחקה הבינלאומי הרשמי הראשון ב-24 במרץ 2007 נגד נבחרת הונגריה. במשחק ניצחה מונטנגרו 2:1. הטורניר הבינלאומי הראשון שבו השתתפה הנבחרת היה מוקדמות מונדיאל 2010. נבחרת סרביה לעומת זאת, השתתפה במוקדמות יורו 2008 מאחר שירשה את מקומה של נבחרת סרביה ומונטנגרו.

## כל גביעי העולם
* 1930 עד 1990 - לא נרשמה. הייתה חלק מיוגוסלביה.
* 1994 עד 2006 - לא נרשמה. הייתה חלק מסרביה ומונטנגרו
* 2010 עד 2026 - לא העפילה

## כל אליפויות אירופה
* 1960 עד 1992 - לא נרשמה. הייתה חלק מיוגוסלביה.
* 1996 עד 2004 - לא נרשמה. הייתה חלק מסרביה ומונטנגרו.
* 2008 - לא נרשמה מאחר שלא הייתה חברה באופ"א לפני תחילת המוקדמות. סרביה אשר ירשה את מקומה של סרביה ומונטנגרו השתתפה במוקדמות.
* 2012 עד 2024 - לא העפילה

## ליגת האומות של אופ"א

:*משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה

## שחקנים
### סגל הנבחרת
להלן סגל הנבחרת לקראת משחקי הידידות נגד נבחרות בוסניה וישראל ביוני 2021.

הנתונים מעודכנים נכון ל-5 ביוני 2021 לאחר המשחק נגד נבחרת ישראל.

## שחקנים מפורסמים
*מירקו ווצ'יניץ'
*סטיבן יובטיץ'
*מירקו ווקצ'ביץ'
*סטפן סאביץ'

## שיאי שחקנים
נכון ל-17 בנובמבר 2025. *לאחר המשחק מול *
: כתב **מודגש** מסמל שחקן פעיל בנבחרת.
[ממוזער|288x288 פיקסלים|'''[סטבאן יובטיץ'''' שיאן ההופעות (90) ומלך שערי נבחרת (37) מונטנגרו בכל הזמנים.]]
### שיאני ההופעות

### מלכי השערים

## מלבישות

## קישורים חיצוניים

* 
* התאחדות הכדורגל של מונטנגרו
* נבחרת מונטנגרו באתר אופ"א

## הערות שוליים

קטגוריה:מונטנגרו: כדורגל
מונטנגרו
קטגוריה:נבחרות מונטנגרו
מוזיאון בודה

[שמאל|ממוזער|250px|המוזיאון בשנת הקמתו ([1904)]]
**מוזיאון בּוֹדֶה** (בגרמנית: **Bodemuseum**) הוא אחד המוזיאונים המצויים באי המוזיאונים שבמרכז ברלין. למבנה המוזיאון חשיבות ארכיטקטונית והיסטורית, ולמוצגיו חשיבות תרבותית רבה. מסיבות אלה הוא הוכרז (יחד עם מבנים נוספים באי) כאתר מורשת עולמית על ידי ארגון אונסק"ו.

סגנוננו של המוזיאון השפיע ככל הנראה על הסגנון שקנצלר גרמניה והפיהרר אדולף היטלר תכנן למוזיאון האישי שלו, מוזיאון הפיהרר.

## היסטוריה
המבנה תוכנן על ידי האדריכל ארנסט פון אינה (Ihne) ונבנה בשנת 1904 עבור "**מוזיאון הקייזר פרידריך**" (בגרמנית: **Kaiser-Friedrich-Museum**), שנקרא על שמו של הקיסר הגרמני פרידריך השלישי. בשנת 1956 שונה שם המוזיאון וכיום הוא נקרא על שם האוצר הראשון שלו, וילהלם פון בודה.

צורתו של מבנה המוזיאון ייחודית בשל התאמתו לצורת אי המוזיאונים.

בשנת 1997 נסגר המבנה לצורך שיפוצו, וב-18 באוקטובר 2006 נפתח מחדש. כיום מוצגים שם אוסף של פסלים (פסלים דתיים של הנצרות האורתודוקסית ובעיקר פסלים קופטיים ממצרים, פסלים מימי הביניים, אמנות גותית ואמנות מראשית הרנסאנס), אמנות ביזנטית וכן מטבעות ומדליות.

בחלק מחדרי המוזיאון מוצג ה-**Münzkabinett** ("ארון המטבעות") - אוסף של מטבעות שהוצג בעבר במוזיאון פרגמון הסמוך, הכולל מטבעות מאז ראשית ההטבעה - מטבעות מהמאה השביעית לפנה"ס מאנטליה ועד מטבעות מודרניים.

## גלריה

Bode Museum P7150050.JPG|חזית המוזיאון, 2007
Bodemuseum Durchgang.jpg|אולם הכניסה
Bodemuseum Kleine Kuppelhalle 5.jpg|חדר המדרגות המפואר
The Sanguine, from the Four Humors by Gottfried Knöffler-Bode Museum.jpg|אחד מארבעה פסלי פוטו כאלגוריה לארבעת המזגים מאת יוהאן גוטפריד קנפלר בתחתית חדר המדרגות
Kleiner Kuppelsaal-Interior of the Bode-Museum.jpg|פסלי ונוס ומרקוריוס מאת ז'אן-בטיסט פיגאל לפני המדרגות 
Canova P7150049.JPG|רקדנית - פסלו של אנטוניו קנובה משנת 1809–1812
Bernini P7150044.JPG|מזרקה בצורת סטיר - פסלו של ג'ובאני לורנצו ברניני
Kern Adam und Eva Sündenfall.jpg|אדם וחוה, מעשה ידי הפסל לאונרד קרן משנת 1645
Bode P7150043.JPG|פסל אנטישמי המציג את הכנסייה המחזיקה צלב דורכת על אדם בעל מאפיינים שיוחסו על ידי אנטישמיים ליהודים
Desiderio da settignano, busto di dama detta marietta strozzi, firenze 1462 ca. 01.jpg| מריאטה סטרוצי מיוחס לדזידריו דה סטיניאנו


## קישורים חיצוניים

* 

* אוסף הפסלים והמוזיאונים לאמנות ביזנטית
* אוסף המטבעות

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ברלין: מוזיאונים לאמנות
קטגוריה:אי המוזיאונים
טרנספראז

**טרנספראז** (באנגלית: **Transferase**) הוא שם כולל לקבוצה של אנזימים המזרזים תגובות שבמהלכן עוברת קבוצה פונקציונלית ממולקולה אחת למולקולה אחרת. הטרנספראזות מהווים אחת משש הקבוצות שאליהן ממוינים כל האנזימים. קבוצת הטרנספראזות היא קבוצה מספר 2, ואנזימים המשתייכים אליה מסומנים EC 2.X.X.X.

קיימות תשע תת-קבוצות בקבוצת הטרנספראזות, לפי הקבוצה הפונקציונלית המועברת:
* **EC 2.1**: העברה של קבוצות בעלות אטום פחמן בודד (מתיל (**CH<sub>3</sub>**) וקרבוקסיל (**COOH**), למשל).
* **EC 2.2**: העברה של קבוצות אלדהיד (**CHO**) או קרבוניל (**C=O**).
* **EC 2.3**: העברה של קבוצות אציל (**R-C=O**).
* **EC 2.4**: העברה של חד-סוכרים.
* **EC 2.5**: העברה של קבוצות אריל או אלקיל (חוץ ממתיל).
* **EC 2.6**: העברה של קבוצות המכילות חנקן.
* **EC 2.7**: העברה של קבוצות המכילות זרחן.
* **EC 2.8**: העברה של קבוצות המכילות גופרית.
* **EC 2.9**: העברה של קבוצות המכילות סלניום.

שמותיהם הרשמיים של אנזימי הטרנספראז בנויים כך: **תוֹרם קבוצה-טרנספראז**. האנזים **טירוזין אמינוטרנספראז**, למשל, מעביר קבוצת אמין מחומצת האמינו טירוזין למולקולה אחרת (4-הידרוקסיפנילפירובט).

הקבוצה הידועה ביותר בקרב הטרנספראזות היא EC 2.7, הכוללת את כל הקינאזות והפולימראזות. **קינאז** הוא אנזים המעביר קבוצת זרחה בין מולקולות (בעיקר בין חלבונים); אלפי תהליכים בתא—בעיקר תהליכי בקרה ואיתות—תלויים בקינאזות. **פולימראז** הוא אנזים המצרף נוקלאוטידים האחד לשני ובונה חומצות גרעין. **[[DNA פולימראז]]** הוא האנזים האחראי לשכפול ה-DNA.  **[[RNA פולימראז]]** אחראי לתהליך השעתוק.

תת-קבוצה EC 2.3.1 כוללת את כל ה**אצטילטרנספראזות**, אנזימים המעבירים קבוצת אצטיל (**CH<sub>3</sub>C=O**). **היסטון אצטילטרנספראז** מעביר קבוצת אצטיל להיסטונים, החלבונים הבונים יחד עם ה-DNA את הכרומטין בתאים איקריוטיים. לאצטילציה של היסטונים תפקיד מכריע בבקרה על שעתוק גנים. האנזים **אצטילכולין טרנספראז** מעביר קבוצת אצטיל מקואנזים A לכולין, לקבלת המוליך העצבי אצטילכולין, החיוני במערכת העצבים של בעלי חיים. האנזים **כלורמפניקול אצטילטרנספראז** מיוצר במספר חיידקים ומקנה להם עמידות בפני התרופה האנטיביוטית כלורמפניקול; האנטיביוטיקה מנוטרלת באמצעות אצטילציה.

לקבוצה EC 2.4 שייכים גם האנזימים A-טרנספראז ו־B-טרנספראז שהם בבסיס החלוקה לקבוצות דם. שניהם שייכים לתת הקבוצה גליקוזיל-טרנספראז המעבירה מולקולת סוכר לאנטיגן-H, וכך יוצרת את אנטיגן A או אנטיגן B. הגן המקודד לאנזים מצוי בבני אדם על כרומוזום 9, ושוני ב-4 חומצות אמיניות בלבד באללים שלו קובע איזה משני האנזימים ייווצר.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אנזימים
לימונענע

**לימונענע** היא סוג של לימונדה עשויה ממיץ לימון טרי ועלי נענע. המשקה פופולרי בישראל, וגם בירדן, לבנון, מצרים וסוריה.

## מקור השם

השם לימונענע הוא הלחם של המילים לימון ונענע. 

השם נולד במסע פרסום של חברת פוגל-לוין על ידי הרעיונאי (קופירייטר) דן ריזל. מסע הפרסום נועד לקדם את מכירות שלטי האוטובוסים של חברת גלגלי זהב
ומטרת הפרסום הייתה ליצור מהומה סביב משקה שאז היה פיקטיבי על מנת להוכיח את יעילותו של פרסום המבוסס על שלטי אוטובוסים בלבד. הפרסום כלל מודעות בנוסח "גם רבינוביץ' וגם אוחנה שותים לימונענע", ורק לאחר שבועיים התבררה מטרתו האמיתית של הקמפיין. בעקבות העניין שנוצר במשקה הוא החל להיות מוגש במסעדות ונכנס לייצור מסחרי.

ייתכן שהמשקה עצמו היה קיים קודם לכן, ומקורו מהמזרח התיכון, מסוריה או מטורקיה.

## הכרה בעולם

הלימונענע מזוהה כמשקה ישראלי בפרט ומזרח תיכוני בכלל, וכמשקה מרענן במזג אוויר חם.

מחוץ למזרח התיכון המשקה מוגש בסניפי ארומה אספרסו בר בארצות הברית, קנדה, ובבתי קפה ישראלים בפולין.

## מתכונים

המתכון הבסיסי כולל מים, הרבה מיץ לימון ונענע הנותנים למשקה טעם וצבע חזקים, וסוכר. באופן ההכנה המסורתי משתמשים במיץ לימון טרי ולא ברכז לימון; את הנענע מרסקים בממחה ומגישים עם קרח. אפשר להכין לימונענע גם כברד, וכשייק. כמו כן יש משקה יוגורט בטעם לימונענע.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:המטבח הישראלי
קטגוריה:המטבח הערבי
קטגוריה:מיצי פירות
קטגוריה:המטבח המזרח-תיכוני
קטגוריה:מאכלי לימון
סיביו

**סיביו** (ברומנית: **Sibiu**, בגרמנית: **Hermannstadt**; בהונגרית: **Nagyszeben**; ביידיש: **סעבען** או **הערמאנשטאט**) היא עיר ברומניה, בעלת אוכלוסייה של כ-155,000 איש. היא אחת מהערים החשובות בטרנסילבניה, ובירת מחוז סיביו. מקור שמה של העיר הגיע בעקבות שמו הלטיני של הנהר החוצה את העיר הנקרא צ'יבין.

## היסטוריה
סיביו נוסדה בימי הביניים על ידי סקסונים טרנסילבנים, ומאוחר יותר הוקפה בחומה חזקה. היא ידועה בזכות הנקניק שיוצר בה (נקניק סיביו).

עם האתרים החשובים בעיר נמנה המוזיאון הלאומי ברוקנטל, הכולל שישה מוזיאונים באתרים שונים בעיר, כל אחד בתחום אחר (מוזיאון אמנות, ספריית ברוקנטל, מוזיאון להיסטוריה, מוזיאון לפרמקולוגיה, מוזיאון להיסטוריית הטבע ומוזיאון לכלי נשק וציד). מוזיאון ברוקנטל נפתח לקהל עוד בשנת 1817, והוא הראשון מסוגו ברומניה.

בכל שנה נערך בסיביו פסטיבל ג'אז בינלאומי. בין השאר התארחו בו גם אמנים ישראליים כמו J.Viewz והדרה לוין ארדי.

משנת 2004 ואילך, מארחת העיר ברציפות את מרוץ הראלי-אנדורו המפרך לאופנועי שטח, ה-"RedBull Romaniacs", כשמסלולי כל ארבעת ימי התחרות מתחילים ומסתיימים בשולי העיר.

העיר נבחרה לבירת התרבות של אירופה לשנת 2007, ביחד עם לוקסמבורג.
ממוזער|166px|אנדרטה לנופלים בהתקוממות בשנת 1989 בסיביו
[ימין|ממוזער|250px|[המוזיאון הלאומי ברוקנטל]]
[ימין||250px|ממוזער|[עיני סיביו, חלונות גג אופייניים לגגות העיר סיביו, הנראים כמו עיניים המביטות בך]]
שמאל|250px|ממוזער| הכנסייה הלותרנית בסיביו

## ספורט
* קבוצת הכדורגל ווינטה סיביו, משחקת בליגת העל הרומנית.
* קבוצת הכדורסל אטלסיב סיביו, משחקת בליגת העל הרומנית.

## ערים תאומות

* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

*
קטגוריה:רומניה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-12
הרכב ג'אז

**הרכב ג'אז** (או אנסמבל ג'אז) הוא הרכב מוזיקלי המנגן מוזיקת ג'אז לרוב ללא מנצח. הרכבים כאלה מכילים מחלקת קצב ומחלקת כלי נשיפה.

בתקופת פריחתם של הג'אז והסווינג באמצע המאה ה-20 הרכבי הג'אז המצליחים כללו גם כלי מיתר ואפילו נבל בהפקות גדולות, למרות שנוכחותם הייתה יותר למראית עין על הבמה מאשר מוזיקלית.

מחלקת הקצב בהרכב הג'אז מכילה כלי הקשה, גיטרה בס או קונטרבס ולפחות כלי הרמוני אחד כגון גיטרה או פסנתר.
מחלקת הקצב היא בסיסו של ההרכב. היא מחזיקה את הגרוב ושומרת על הקצב.

מחלקת כלי הנשיפה מכילה כלי נשיפה מעץ וממתכת המנגנים את המלודיה. בהרכב ביג בנד למשל, יש מחלקת כלי נשיפה גדולה המכילה 4–5 חצוצרות וסקסופונים (2-3 אלט, 2 טנור ובריטון) 3-4 טרומבונים וטרומבון בס.
לפעמים בנגינת המלודיה מחליפים זמר או זמרת את הכלים שיכולים ללוות בקולות נוספים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ג'אז
נפת גורג'אני

**נפת גורג'אני** (בגאורגית: **გურჯაანის მუნიციპალიტეტი**, גוּרג'אאניס ראיוֹני) היא נפה במרכז מחוז קאחתי שבמזרח גאורגיה. בתקופת שלטון האימפריה הרוסית בגאורגיה (מלכות המשנה של הקווקז), עד שנת 1917 נכלל ב"מזרה" של תלאווי שבפלך טביליסי. משנת 1921, לאחר פלישת הצבא האדום לגאורגיה, נכללה ב"מזרה" של תלאווי, שהוקמה במסגרת השלטון הסובייטי בגאורגיה. משנת 1930 נכללה כנפה (ראיוני) עצמאית ב"אולקה" של קאחתי. ולאחר מכן נפה נפרדת.

הנפה גובלת מצפון וצפון-מזרח בנפת קווארלי, ממזרח בנפת לאגודחי, ממזרח ודרום-מזרח בנפת סיר'נאר'י, ממערב ודרום-מערב בנפת סאגרג'ו ומצפון-מערב בנפת תלאווי.

## יישובים
* ערים: 1 (גורג'אני)
* מועצות מקומיות: 8 מועצות: אראשֶנדָה (דארצֶ'תי, זיארי, כּוֹדאלוֹ), אחאשֶני (זֶגָאַני, מוּקוּזאני), באקוּרציחֶה (קוּלאגי), ואצ'נאדזיאני (קאחיפּארי), קאצ'רֶתי (מָחַרַדזֶה), צ'וּמלאקי (קיטאני), צ'אנדארי (דזירקוֹקי)וג'ימיתי (נאניאני)
* מועצות כפריות: 10 (גוּרג'אני [כפר], ואזיסאוּבּני, ואליסציחֶה, וֶג'יני, קאלאוּרי, קָרדָנַחי, מֶלאני, שאשיאני, צ'יראוּבָּני, צֶ'רֶמי)

## דמוגרפיה

## אתרים
* בזיליקת וזיסובני
* מנזר סאנאגירה
* קומפלקס ואג'יני

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:גאורגיה: נפות
קטגוריה:קאחתי
נדיז'דה מנדלשטם

**נדיז'דה יקובלבנה מנדלשטם** (רוסית **Надежда Яковлевна Мандельштам**; 31 באוקטובר 1899 – 29 בדצמבר 1980) הייתה סופרת רוסיה ואשתו של המשורר אוסיפ מנדלשטם.

מנדלשטם נולדה בשם נדיז'דה חָזִין בעיר סראטוב למשפחה יהודית ממעמד הביניים. את נעוריה עברה בעיר קייב, ולמדה אמנות לאחר שסיימה את הגימנסיה.

לאחר נישואיהם חיו אוסיפּ ונדיז'דה מנדלשטם באוקראינה, פטרוגרד, מוסקבה וגאורגיה. אוסיפּ נאסר ב-1934 בשל שיר סאטירי קצר על סטלין בשם "מכתם סטלין" שכתב ב-1933, ונשלח לגלות יחד עם נדיז'דה לצ'רדין באזור פרם ואחר־כך לוורונז'.

לאחר מאסרו השני של אוסיפּ מנדלשטם, ומותו עקב כך במחנה המעבר "וטוריה רחקה" סמוך לולדיווסטוק ב-1938, ניהלה נדיז'דה מנדלשטם אורח חיים כשל נוודת כשהיא מתחמקת ממעצרה הצפוי ומחליפה את מקום המגורים ואת מקום העבודה לעיתים קרובות. לפחות במקרה אחד, בקלינין (כיום טבר), הגיע הנ.ק.ו.ד. לאוסרה יום אחד אחרי שנמלטה.

כייעוד לחייה קבעה מנדלשטם לעצמה לשמר ולהדפיס את מורשת השירה של בעלה. היא הצליחה לשמור את רוב יצירותיו בעל פה כיוון שלא בטחה בשימור בכתב.

אחר מות סטלין בהדרכת ויקטור ז'ירמונסקי השלימה נדיז'דה מנדלשטם את התזה לתואר שלישי שלה (1956) והורשתה לחזור למוסקבה (1958).

זיכרונותיה "תקווה כנגד תקווה" ו"אובדן התקווה", שהודפסו תחילה במערב, הן ניתוח אפי של חייה וביקורת על ההתדרדרות התרבותית והמוסרית של ברית המועצות משנות ה-20 ואילך. שמות ספריה הם משחקי מילים, משום שמשמעות המילה "נדיז'דה" ברוסית היא תקווה.

ב-1979 העבירה מנדלשטם את הארכיון שלה לאוניברסיטת פרינסטון. נדיז'דה מנדלשטם מתה במוסקבה ב-1980, בהיותה בת 81.

## ספרה בעברית
***תקות השיר **, זיכרונות, תרגם מרוסית י"מ חשון, ערכה וליוותה בהערות ליאורה שגב, הוצאת עם עובד, תל אביב, תשל"ח 1977.
* תקות השיר, כריכת הספר ותקצירו

## לקריאה נוספת
* רות לבנית, "על נאדז’דה מנדלשטאם", **[[על המשמר]]**, ינואר 1981.
* **אאי: שירים ומסות**, מאת אוסיפ מנדלשטם, תרגם מרוסית פטר קריקסונוב, ספרית פועלים, תל אביב, תש"ן 1990.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מתנגדי משטר בברית המועצות
קטגוריה:סופרות יהודיות רוסיות
קטגוריה:סופרים יהודים רוסים
קטגוריה:יהודיות סובייטיות
קטגוריה:ילידות 1899
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין קונצבסקויה
קטגוריה:רוסיות שנפטרו ב-1980
אסיד ג'אז

**אסיד ג'אז** (באנגלית: **Acid jazz**) הוא סגנון מוזיקלי שהתפתח בשנות ה-80 וה-90 של המאה העשרים בדרום אנגליה ומשלב אלמנטים של מוזיקת נשמה, פאנק, דיסקו, ביטים חוזרים והרמוניה מודאלית.
באסיד ג'אז קיימת קשת רחבה של הרכבי ביצוע, החל מסמפלר ותקליטן ועד לנגנים שמנגנים חי על כלים לא אלקטרוניים ומציגים לראווה אינטרפרטציה ג'אזית.

יש הרואים בסגנון זה תחייה מחודשת של סגנונות כגון: ג'אז פאנק, מוזיקת נשמה וג'אז פיוז'ן על ידי תקליטנים מובילים כמו נורמן ג'יי, גילס פיטרסון ופטריק פורג'.

## מאפיינים
את שמו של הז'אנר טבע ג'יל פיטרסון, והמותג הוקם על ידי באנגס, אדי פילר וג'יל. השם מתייחס לז'אנר acid house, שהיה פופולרי במועדונים בבריטניה בשנות השמונים.

קטגוריה:ג'אז
קטגוריה:מוזיקה פסיכדלית
פאנוניה

ממוזער
**פאנוניה** (**Pannonia**) הוא חבל ארץ גאוגרפי-היסטורי במרכז אירופה.

המישור הפאנוני מתוחם בין הרי הקרפטים, הרי הבלקן והרי האלפים. פאנוניה השתרעה על פני שטחים השייכים היום למדינות: הונגריה, אוסטריה, צ'כיה, סלובניה, קרואטיה, סרביה ובוסניה והרצגובינה.

במישור הפאנוני הייתה פרובינקיה רומית בשם פאנוניה שגבולה הצפון-מזרחי היה על הדנובה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:טריטוריות היסטוריות
קטגוריה:אירופה
פיליפינית

**פיליפינית** (**Filipino**,  או Wikang Filipino) היא השפה הרשמית של הפיליפינים, כפי שהוגדרה בחוקה הפיליפינית משנת 1987. השפה שייכת למשפחת השפות האוסטרונזיות והיא למעשה גרסה ספרותית של שפת טאגאלוג, השפה הנפוצה ביותר בפיליפינים. עם זאת הפיליפינית נחשבת דה יורה לשפה נפרדת והיא משמשת כשפת אמצעי התקשורת והחינוך.

## היסטוריה
ב־13 בנובמבר 1936, המכון הלאומי ללשון בחר את שפת הטאגאלוג כבסיס לשפה רשמית של המדינה. הבחירה בטאגאלוג הושפעה מהגורמים הבאים:
*זוהי השפה הנפוצה ביותר ומובנת בכל רחבי הפיליפינים.
*אינה מפוצלת לניבים שונים ורחוקים זה מזה.
*לטאגאלוג יש מסורת ספרותית עשירה ומפותחת. יותר ספרים נכתבו בטאגאלוג מאשר בכל שפה אוסטרונזית אחרת.
*זו הייתה השפה המדוברת במנילה, בירתה המדינית והכלכלית של הפיליפינים.
*זו הייתה שפת המהפכה הפיליפינית והקטיפונן – שני אירועים מרכזײם בהיסטוריה של הפיליפינים.

ב־1939 השפה קיבלה את השם **Pilipino**, וזאת על מנת להפריד אותה מהקבוצה האתנית טאגאלוג ולהפוך אותה לשפת כל הפיליפינים. ב-1973 הוכרז בחוקה הפיליפינית על שפה "חדשה" בשם **Filipino** כשפה הרשמית החדשה של המדינה, ובשורות החוקה אף נרמז שלא טאגאלוג ולא פּיליפינו עומדות בבסיס השפה הלאומית החדשה. בחוקה של 1987 נכתב שהשפה מבוססת על "השפות המדוברות הקיימות בפיליפינים ועל שפות אחרות" וכך למעשה היא מפרידה בין פיליפינית לבין טאגאלוג.

## קישורים חיצוניים
* 
*מחקר על השפה הפיליפינית  
*החוקה הפיליפינית משנת 1973 
*השפה הפיליפינית באתר אתנולוג 

קטגוריה:הפיליפינים: תרבות
קטגוריה:שפות אוסטרונזיות
גדעון רקמן

**גדעון רקמן** (באנגלית: **Gideon Rachman**; ) הוא עיתונאי יהודי-בריטי, מאז יולי 2006 בעל הטור הראשי לענייני חוץ בפייננשל טיימס.

## חייו
נולד באנגליה להורים יהודים דרום אפריקאים ועבר חלק מילדותו בדרום אפריקה.

רקמן למד לתואר ראשון בהיסטוריה באוניברסיטת קיימברידג', וסיים ב-1984 בהצטיינות יתרה.

החל את הקריירה שלו בשירות העולמי של הבי-בי-סי (1984–1987). במהלך התקופה 1987–1988 זכה למלגת פולברייט והיה לעמית מחקר בבית הספר וודרו וילסון באוניברסיטת פרינסטון. במהלך השנתיים הבאות היה כתב ה-סאנדיי קורספונדנט בוושינגטון.

הוא הועסק במשך חמש-עשרה שנה בשבועון האקונומיסט, תחילה כעורך לענייני ארצות הברית, לאחר מכן ככתב בדרום-מזרח אסיה, מוצב בבנגקוק. הוא חזר ללונדון כעורך לענייני אנגליה באקונומיסט (1997–2000). שימש כבעל הטור *Charlemagne*, הדן בנושאי האיחוד האירופי, מוצב בבריסל, ובתפקידו האחרון כעורך מדורי העסקים ואסיה.

כעורך בפיינשל טיימס, תחומי העניין העיקריים שלו הם: מדיניות חוץ אמריקאית, האיחוד האירופי וגלובליזציה.

בעבר כתב מאמרים כפרילאנסר עבור מגזין פרוספקט והיה עורך משנה בוואשינגטון קוורטרלי (1996–2006). הוא גם הופיע באופן סדיר בתוכניות טלוויזיה ורדיו והרצה בכנסים ואירועים אקדמיים ועסקיים.

גדעון רקמן מנהל בלוג באתר FT.com.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים




קטגוריה:עיתונאים בריטים
קטגוריה:יהודים בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1963
ציון (כתב עת)

**ציון** הוא כתב עת העוסק בתולדות עם ישראל, למן תקופת המקרא ועד לעת החדשה, שיוצא לאור בירושלים בהוצאת החברה ההיסטורית הישראלית ומרכז שזר. כתב העת יוצא לאור 4 פעמים בשנה מאז שנת ה'תרצ"ו (1935). לפני כן הופיעו שישה כרכים של "ציון" בראשית שנות ה-20 (מהדורה מחודשת של ששת הכרכים הללו ראתה אור בהוצאת החברה ההיסטורית הישראלית בשנות ה-70).

את כתב העת ייסדו ההיסטוריונים פרופ' בן-ציון דינור ופרופ' יצחק בער. עורכיו כיום הם הפרופסורים שמואל פיינר, יונתן פרייס ומרים פרנקל. בעבר ערכו את כתב העת הפרופסורים חיים הלל בן-ששון, שמואל אטינגר, מנחם שטרן, אהרן אופנהיימר, עמנואל אטקס, מיכאל טוך, נדב נאמן, ורד נעם, אלברט באומגרטן, ג'רמי כהן ואחרים.

בכתב העת מופיעים מאמרים של חברי החברה ההיסטורית הישראלית בלבד.

בשנות השישים של המאה ה-19, באודסה, הופיע שבועון יהודי רוסי בעל שם זהה.

## לקריאה נוספת
* "מגמתנו", **ציון** א/א, תשרי תרצ"ו. 
* שמואל אטינגר, "'ציון' והמחקר ההיסטורי היהודי בזמננו", **ציון** נ, תשמ"ה-1985. 
* משה רוסמן, "'ציון': סיפור מתח בהמשכים", **ציון** עה/ד, 2010. 
* יעקב ברנאי, בתקופה שנעשית היסטוריה: החברה ההיסטורית הישראלית (1924–2024), אדרא 2024.

## קישורים חיצוניים
* ציון, באתר "החברה ההיסטורית הישראלית"
* 

קטגוריה:תולדות עם ישראל
קטגוריה:ישראל: כתבי עת מדעיים
קטגוריה:ישראל: כתבי עת להיסטוריה
קטגוריה:ישראל: כתבי עת למדעי היהדות
ולדימיר סטאסוב

**ולדימיר ואסילייביץ' סטאסוב** (ברוסית: **Владимир Васильевич Стасов**; 14 בינואר 1824 - 24 באוקטובר 1906), מבקר אמנות רוסי, מהידועים ומהמוערכים בזמנו.

ב-1859 הצטרף לאקדמיה האימפריאלית לאמנויות. ב-1900 התקבל כחבר כבוד לאקדמיה הרוסית למדעים, יחד עם חברו לב טולסטוי.

בנו של הארכיטקט הרוסי ואסילי פטרוביץ' סטאסוב.

## פועלו
סטאסוב ליווה את קבוצת המלחינים הרוסים המכונה "החמישה", שם שהוא עצמו טבע, ואף קידם חלק מפעולותיהם. כך, למשל, חיבר בין המלחין מודסט מוסורגסקי לבין הצייר ויקטור הרטמן, ולאחר מותו של האחרון ארגן בשנת 1874 תערוכת תמונות של הרטמן באקדמיה לאמנויות היפות בסנקט פטרבורג, כמחווה לצייר המת. תערוכה זו הייתה הבסיס ליצירתו של מוסורגסקי "תמונות בתערוכה".

על פי אחת הגרסאות, היה זה סטאסוב ששכנע את אלכסנדר בורודין לכתוב את האופרה "הנסיך איגור" על פי האפוס "מסע המלחמה של איגור (Слово о полку Игореве)", ואף נטל חלק בכתיבת הליברית.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:מבקרי אמנות
קטגוריה:החמישה
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ברית המועצות
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1824
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1906
דוד (ורוקיו)

הפסל **דוד** פוסל על ידי הפסל האיטלקי אנדראה דל ורוקיו, ככל הנראה בין השנים 1473–1475. הפסל, אשר הוזמן על ידי משפחת מדיצ'י המפורסמת מאיטליה, עשוי מברונזה וגובהו 125 ס"מ. על פי מספר טענות, ורוקיו השתמש כמודל לפסל בלאונרדו דה וינצ'י, אשר היה תלמיד בסדנה שלו באותה העת. הפסל מציג את המלך דוד בצעירותו, עומד בתנוחת ניצחון מעל ראשו הכרות של גָּלְיָת. הפסל הוצב לראשונה בארמון פאלאצו וקיו שבפירנצה בשנת 1476.

## תיאור היצירה
[ממוזער|200px|שמאל|העתק של הפסל, המוצב ב[מוזיאון מגדל דוד. בהעתק זה, ראשו של גוליית ממוקם בין רגליו של דוד]]
הפסל מתאר את דוד באופן ריאליסטי כנער צעיר, והוא קטן מגודל טבעי. מבעד לשריון שעוטה הדמות מסתמן מבנה הגוף ובולטים הצלעות ושרירי החזה. למרות הדגשת השרירים, דמותו של דוד לא נראית כגיבור חסון אלא כנער צעיר במבנהו. הידיים והרגליים מעוצבות בתנוחת קונטראפוסטו - יד אחת רפויה ויד אחת מתוחה, ומולן בהצלבה רגל אחת מתוחה ורגל אחת רפויה. עיצוב זה יוצר תחושה נינוחה, ומושפע מהפיסול הקלאסי. ורוקיו עיבד בדיוק רב את קישוטי החזה, הכתפיות והחגורה, וייתכן כי הושפע בכך מעיסוקו כצורף.

## הוויכוח אודות מיקום ראשו של גוליית
מיקום ראשו של גוליית היווה מקור לוויכוח בקרב היסטוריונים של האמנות. כאשר הפסל הוצג בגלריה הלאומית האיטלקית לאמנות עתיקה, וכן כאשר הוצג בברג'לו (מקומו הקבוע), מוקם הראש בין רגליו של דוד. עם זאת, מספר היסטוריונים טענו כי הפסל ורוקיו התכוון למקם את ראשו של גוליית לימינו של דוד, ותרצו זאת בקומפוזיציה האלכסונית שמיקום זה יוצר.

## הקשר הרעיוני בין הפסל לבין העיר פירנצה
נהוג להתייחס לפסל כאל דימוי לעיר פירנצה עצמה, כיוון ששניהם חזקים יותר מכפי שהם נראים, וכיוון שפירנצה - כמו הנער הצעיר שהפך למלך - מייצגת כוח עולה.

## קישורים חיצוניים

* הפסל "דוד" של ורוקיו באתר של High Museum of Art

## הערות שוליים

קטגוריה:אנדראה דל ורוקיו
קטגוריה:פיסול של תקופת הרנסאנס
קטגוריה:פירנצה: פסלים
קטגוריה:המוזיאון הלאומי ברג'לו
קטגוריה:דוד בפיסול
בוריטו

[שמאל|ממוזער|250px|הבוריטו האמריקאי שצידו יש [קולה (משקה)|קולה.]]
**בוּרִיטוֹ** (ספרדית: **Burrito**) הוא מאכל מהמטבח המקסיקני. המאכל מורכב מטורטיית קמח הממולאת בדרך כלל בבשר. הטורטייה מגולגלת ומקופלת בקצה אחד או בשני הקצוות. המאכל המסורתי כולל בדרך כלל רק מילוי של בשר מפורק והבוריטו מתקבל דק מאוד.

בארצות הברית לעומת זאת, המאכל מכיל בדרך כלל מרכיבים אחרים כמו אורז, שעועית, חסה, עגבניות, רוטב סלסה, גואקמולה, שמנת חמוצה ולכן התוצר הסופי עבה במידה רבה יותר.

## קישורים חיצוניים

* Flex Mex - הכנה של בוריטו בצורת פלקסגון 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:המטבח המקסיקני
פלפל ממולא

**פִּלְפֵּל מְמֻלָּא** הוא מאכל הנפוץ במטבחי עמים שונים, שבסיסו פלפל הממולא במרכיבים שונים כגון בשר, אורז, ירקות או גבינה. לרוב מבשלים או אופים את הפלפלים עם המילוי.

מאכל זה קיים בגרסאות שונות ברחבי העולם:
* **ארדיי אוּמפּלוּץ** (ברומנית: Ardei umpluţi - הפירוש המילולי הוא "פלפלים ממולאים") – מאכל מהמטבח הרומני המבוסס על פלפלים הממולאים לרוב בבשר טחון, אורז, בצל וירקות ותבלינים נוספים.
* **טולטוט פפריקה** בהונגרית: Töltött Paprika - הפירוש המילולי הוא "פלפלים ממולאים" - בדומה לגרסה הרומנית- הפלפלים ממולאים בבשר טחון עם אורז ומבושלים ברוטב עגבניות. תבשיל מסורתי לחג הפורים בקרב יהדות הונגריה .
* **פלפל מַחְשִי** (בערבית: فلفل محشي – הפירוש המילולי הוא "פלפל ממולא") – מאכל ערבי המהווה חלק מקבוצה גדולה יותר של ירקות שונים ממולאים בבשר (כבש או עגל) ואורז. בין הירקות נמנים קישוא, ארטישוק וחציל, ולכולם מתווסף התואר "מחשי" (ממולא).
* **יֶמיסטָה** (ביוונית: γεμιστά - ירקות ממולאים) - מאכל יווני הכולל בדרך כלל עגבניות ופלפלים ממולאים באורז ועשבי תיבול, הנאפים בתנור עם תפוחי אדמה.

## ראו גם
* כוסא מחשי
* סרמאלה

## קישורים חיצוניים

* פלפלים ממולאים, מתכון מאתר Cooks
* מאיר בולקה, פלפלים ממולאים בסיר בישול איטי, באתר "חיים טוב"
* פלפל מחשי – פלפלים ירוקים ממולאים בסגנון מצרי 

קטגוריה:ממולאים
קטגוריה:המטבח הרומני
קטגוריה:המטבח היווני
קטגוריה:המטבח האלבני
קטגוריה:המטבח הערבי
קטגוריה:המטבח האמריקאי
קטגוריה:המטבח הישראלי
ממולא
קטגוריה:המטבח המזרח-תיכוני
קטגוריה:המטבח הערבי: ממולאים
אנצ'ילדה

**אנצ'ילדה** (בספרדית: **Enchilada**) הוא מאכל מהמטבח המקסיקני. המאכל מורכב מטורטיית תירס מגולגלת ובתוכה מילוי במִגוון טעמים וסגנונות, כל גרסה ומרכיביה השונים. המילוי יכול להיות מורכב מבשר בקר, בשר עוף, גבינה, שעועית מטוגנת, מאכלי ים וירקות שונים.

הטורטייה הממולאת נטבלת או מכוסה ברוטב. מעליה נהוג לפזר, בתור קישוט או להוספת טעם, שלל תוספות כגון גבינה, עירית קצוצה, בצל קצוץ, פלפל צ'ילי גרוס, כוסברה קצוצה וזיתים.

לפי האקדמיה המלכותית ללשון הספרדית, אנצ'ילדה היא טורטיית תירס מגולגלת, ממולאת בבשר ומכוסה ברוטב עגבניות וצ'ילי. המילה אנצ'ילדה היא צורת בינוני העבר של הפועל "enchilar" בספרדית מקסיקנית, "להוסיף פלפל צ'ילי, לתבל בצ'ילי".

## היסטוריה

מקור האנצ'ילדה במקסיקו, שם המנהג של גלגול ומילוי טורטייה קיים לפחות מאז התקופה האצטקית. האנשים שחיו בסביבת האגם בעמק מקסיקו אכלו טורטיות תירס מקופלות או מגולגלות במילוי דגים קטנים. ברנאן דיאז דל קסטיליו סיפר על סעודה בהשתתפות אירופאים באירוח הרנאן קורטס בעיר קויואקאן, שבה הוגשו טורטיות תירס במילוי מאכלים. סופרת הבישול המקסיקני דיאנה קנדי ציינה דיווח של נוסע אמריקאי מ-1883: "אנצ'ילדות, כריך טורטייה שומני במילוי צ'ילי, מספר מרכיבים בלתי-מזמינים ושאר עיסות לא נעימות נמכרות בכל מקום, וממלאות את האוויר בניחוח חריף ומבחיל". דיאנה המשיכה וכתבה שהיא לחלוטין לא מסכימה עם הציטוט, שלדעתה נובע כנראה מהלם תרבות.

## גרסאות שונות

## ראו גם
* המטבח המקסיקני

## קישורים חיצוניים

* אנצ'ילדה במילוי עוף ופטריות – באתר "טעימאוד".
* מתכוני אנצ'ילדה – באתר allrecipes. 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:המטבח המקסיקני
פולו

[ממוזער|נבחרת [אוניברסיטת קיימברידג'|קיימברידג' מול נבחרת אוקספורד בפולו, 2013]]
[ממוזער|שחקני פולו במועדונם ב[כלכתה, 1875]]
[ממוזער|פרש משחֵק פולו; קערת [פליז מרוקע בשיבוצי כסף, אמצע המאה ה-13]]
**פּוֹלוֹ** הוא משחק ספורט קבוצתי המתקיים תוך כדי רכיבה על סוסים. המשחק הומצא באיראן ומשם נפוץ לכל יבשת אסיה. מטרת המשחק היא להבקיע שערים נגד הקבוצה היריבה. הרוכבים מבקיעים שער כאשר הם חובטים את הכדור לרשת בעזרת מחבט מעץ. במשחק הפולו השערים תקפים אך ורק כל עוד מי שכבש את השער עשה זאת בזמן שהיה רכוב על סוס. לפי מסורת המשחק, משחקים נערכים בשטח פתוח וכל קבוצה מורכבת מארבעה רוכבים. בזמן המשחק נועלים הרוכבים מגפיים מיוחדים בגובה הקרסול הנקראים צ'וקה (chukka).

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משחקי כדור
קטגוריה:רכיבה
קטגוריה:משחקי מחבט
קטגוריה:ספורט קבוצתי
קטגוריה:ספורט אולימפי לשעבר
תסמונת ברוגדה

שמאל|ממוזער|250px|שלושה תרשימי א.ק.ג. המאפיינים חולים הלוקים בתסמונת ברוגדה
**תסמונת ברוגדה** (באנגלית: **Brugada Syndrome**) היא מחלה גנטית המאופיינת בתרשים אק"ג לא תקין ורמת סיכון גבוהה למוות כתוצאה מפרפור חדרים (הפרעת קצב קטלנית). התסמונת מזוהה במקרים רבים עם תסמונת המוות הפתאומי הבלתי-מוסבר (Sudden unexplained death syndrome - SUDS). המחלה זוהתה בשנת 1992 על ידי הקרדיולוגים הקטלאנים האחים פדרו וז'וזפ ברוגדה .

כ-20% מהמקרים של תסמונת ברוגדה קשורים למוטציה בגן המקודד ליצירת תעלת יונים לנתרן בקרום התא של תאי השריר בלב. גן זה קרוי SCNA5A. למעלה מ-160 מוטציות בגן זה זוהו עד כה. משערים שמוטציות בגנים אחרים המקודדים לתעלות יונים בתאי הלב אחראיות למקרים אחרים של תסמונת ברוגדה. את המוטציות השונות הגורמות לתסמונת ברוגדה ניתן לזהות באמצעות בדיקות גנטיות.

בחלק מהמקרים ניתן לזהות את התסמונת בעזרת בדיקת תרשים האלקטרוקרדיוגרם. קיימות שלוש צורות שונות של תרשים אק"ג. המאפיינות את תסמונת ברוגדה.

טיפול בתסמונת ברוגדה מסובך משום שפרפור החדרים עלול להופיע ללא אזהרה מוקדמת. הטיפול המקובל מבוסס על הפסקת הפרעת הקצב בשלב מוקדם של התרחשותה. הדבר יכול להיעשות באמצעות השתלת דפיברילטור שמנטר את פעולת הלב באופן קבוע ומבצע דפיברילציה במקרה הצורך. טיפול תרופתי באמצעות קינידין (quinidine) יכול להפחית את מספר אירועי פרפור החדרים אצל החולה. דרך טיפול נוספת היא אבלציה (צריבה) של הלב בשכבות האפיקרד או האנדוקרד, אשר פותרת כ-60% מהמקרים ועשויה למנוע פרפור חדרים חוזר.

## קישורים חיצוניים

* 
* GeneReviews: Brugada syndrome
* The Ramon Brugada Senior Foundation 

## הערות שוליים

קטגוריה:הפרעות קצב
שיפר

**שיפר** (Schiffer או Schipper) הוא שם משפחה ממקור גרמני שמשמעותו ספן.

## הערות שוליים

קטגוריה:שמות משפחה גרמניים
קטגוריה:שמות משפחה לפי עיסוק
טאקו

[שמאל|ממוזער|250px|הטאקו ה[ארצות הברית|אמריקאי]]

**טאקו** (בספרדית: **Taco**) הוא מאכל מהמטבח המקסיקני. המאכל מורכב מטורטיית תירס הממולאת בדרך כלל בבשר בקר ובמרכיבים נוספים. בארצות הברית קיימות גרסאות שונות למאכל זה, כאשר הגרסה הפופולרית ביותר מוגשת בטורטיית תירס קשה מקופלת במרכזה, ומכילה מלבד בשר טחון מרכיבים אחרים כגון גבינה מגורדת, חסה ולעיתים עגבניות ושעועית. לעיתים משמש אבוקדו מטוגן כמרכיב מרכזי במנת טאקו.

## היסטוריה
קיים ויכוח משמעותי על מקורות הטאקו במקסיקו, ויש הטוענים שהטאקו קדם להגעתם של הספרדים למקסיקו, שכן ישנן עדויות אנתרופולוגיות לכך שהאנשים הילידים שחיים באזור האגמים של עמק מקסיקו אכלו באופן מסורתי טאקו מלא בדגים קטנים. ברנל דיאז דל קסטילו כתב בתקופת הכובשים הספרדים, על סעודת הטאקו הראשונה ממנה נהנו האירופאים, ארוחה שהרנן קורטס סידר לקברניטים שלו. אחרים טוענים כי הופעת הטאקו היא הרבה יותר עדכנית, כאשר אחת התיאוריות הפופולריות יותר היא שהטאקו הומצא על ידי כורי כסף במאה ה-18.

אחד האזכורים העתיקים ביותר של טאקו מגיע מספר בישול משנת 1836, מאת אנטוניה קאריו; במתכון של חלצית חזיר מגולגלת (lomo de cerdo enrollado), המתכון מורה לקוראים לגלגל את החלציים כמו טאקו.

מקרים אלה קודמים לתיאוריה לפיה האזכור הראשון של המילה "טאקו" במקסיקו היה ברומן Los bandidos de Río Frío משנת 1891 מאת מנואל פיינו.

בספרד, ניתן להשתמש במילה "טאקו" גם בהקשר של טאקו דה חמון, אלו הן חתיכות חזיר חתוכות לקוביות, או לפעמים חתיכות ושבבים של שאריות חזיר. אפשר להגיש אותם לבד כטאפאסים או אוכל רחוב, או שאפשר להוסיף אותם למנות אחרות כמו סלמורג'ו, חביתות, תבשילים, אמפנדס ועוד.

על פי תיאוריה אטימולוגית אחת, מקורו הקולינרי של המונח "טאקו" במקסיקו יכול להיות עקב העסקתו, בקרב כורי כסף מקסיקנים, כמונח המסמל "תקע". הכורים השתמשו במטענים בצורת תקע, המורכבים מעטיפת נייר ומילוי אבק שריפה.

מוצעים גם מקורות ילידיים. אפשרות אחת היא שהמילה נגזרת מהמילה Nahuatl tlahco, שמשמעותה "חצי" או "באמצע", במובן זה שאוכל יונח באמצע הטורטייה. יתר על כן, ידוע כי מנות מקבילות לטאקו היו קיימות בחברה הפרה-קולומביאנית – למשל, המילה Nahuatl tlaxcalli (סוג של טורטיית תירס).

## ראו גם
* טאקו בל
* טאקו אורז
* מרק טאקו

## קישורים חיצוניים
* רועי ירושלמי, טאקו דג - פיש טאקו: מתכון ומדריך, באתר רקס, 1 במרץ 2025

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:המטבח המקסיקני
קטגוריה:אוכל רחוב
קטגוריה:מאכלי בשר
קטגוריה:מאכלי תירס
חבילת הרחבה

**חבילת הרחבה** היא תוסף למשחק מחשב, משחק לוח, משחק קלפים או משחק תפקידים אשר מרחיבה את חוויית המשחקיות של משחק קיים. חבילת הרחבה מבוססת על הטכנולוגיה, החוקים, הקלפים או החלקים של המשחק אותו היא מרחיבה, ומוסיפה לו תוכן ויכולות כגון אזורי משחק, נשק, חפצים, דמויות וקווי עלילה חדשים. לעיתים, חבילת ההרחבה מוסיפה אפשרות לעוד שחקנים לשחק. כמו למשל במשחק הפופולרי המתיישבים של קטאן, בו יש אפשרות להרחיב את מס' המשתתפים מ - 4 ל - 6.

רוב חבילות ההרחבה מתומחרות במחיר מופחת לעומת משחק מלא, מכילות פחות תוכן ממנו, ולרוב גם דורשות את קיומו של המשחק המקורי כדי להשתמש בהרחבה.

## היסטוריה
חבילות הרחבה החלו במשחקי פעולה מבוססי שלבים, כגון טומב ריידר, בהם כל חבילה הוסיפה מספר שלבים נוספים למשחק המקורי. מאוחר יותר התרבו חבילות ההרחבה במשחקי תפקידים, בהם נוספו לעיתים דמויות, אזורי חקירה ואף מערכות שלמות למשחק המקורי. אחד ממשחקי הניהול הפופולריים בעשור האחרון הוא הסימס, בו השחקן ניהל חיי פרברים למספר דמויות. המשחק זכה למספר גדול במיוחד של חבילות הרחבה, כל אחת הוסיפה תוכן מצומצם יחסית של מקצועות ורכוש לדמויות המנוהלות.

## תגובות הקהל לחבילות ההרחבה
אף על פי שחבילות ההרחבה זולות לעומת ייצור משחק חדש, בהסתמכן על טכנולוגיה מוכחת, פעמים רבות הן סבלו ממכירות נמוכות יחסית למשחק המקור בשל תגובות קהל ומבקרים. עיקר הביקורת הופנה לכמות התוכן לעומת מחיר, אך גם להתיישנות מנועים גרפיים וטכנולוגיית משחק.

עם זאת, מספר מצומצם של חבילות הרחבה התקבלו בברכה על ידי הקהל ויצרו חוויית משחק שנחשבה בידי מבקרים כטובה מהמקור. דוגמה אחת לחבילת הרחבה כזו היא Hordes of the Underdark, של המשחק נוורווינטר נייטס, שתיקנה באגים רבים ושיפרה משמעותית את מנוע המשחק, והכילה מערכה לשחקן-יחיד שנחשבה טובה ומקיפה יותר מזו של משחק המקור. דוגמה אחרת היא חבילת ההרחבה למשחק דאנג'ן סיג', שהכילה תוכן ברמה של משחק עצמאי, לא דרשה את המשחק המקורי כדרישת-קדם להפעלה, וצורף לה המשחק המקורי במבצע אחד+אחד. כמו כן, גם למשחק The Witcher 3: Wild Hunt יצאו שתי חבילות הרחבה, Hearts of Stone ו-Blood and Wine, אשר הוסיפו יחד עשרות שעות משחק, הרחיבו באופן משמעותי את מפת המשחק והוסיפו סיפורים מקוריים, ועל כן התקבלו באהדה רבה. Blood and Wine אף זכה בתואר "משחק התפקידים הטוב ביותר לשנת 2016" של The Game Awards.

## הערות שוליים

*
*
*
קטגוריה:משחקי וידאו: מונחים
הגלריה הלאומית הישנה (ברלין)

ממוזער|300px|אכסנדרת העמודים המרכזית בגלריה.
**הגלריה הלאומית הישנה** (בגרמנית: **Alte Nationalgalerie**) היא מוזיאון לאמנות הנמצא באי המוזיאונים שבמרכז ברלין. הגלריה מציגה אמנות מהמאה ה-19 ומנוהלת על ידי קרן המורשת התרבותית הפרוסית.

## היסטוריה
הגלריה הלאומית של פרוסיה נוסדה בשנת 1861 בעקבות תרומה של 262 תמונות שנתרמו על ידי הבנקאי יואכים היינריך ואגנר. האוסף הוצג באקדמי דר קונסט. המבנה הנוכחי, שצורתו כצורת מקדש רומי נבנה על פי תוכניות של האדריכל פרידריך אוגוסט שטילר בשנת 1865 בהתבסס על תוכנית ראשונית שהכין מלך פרוסיה פרידריך וילהלם הרביעי. המבנה הוקם בין השנים 1869–1876 בפיקוחו של היינריך שטראק.

המבנה ניזוק באופן קשה בהפצצות האוויר במלחמת העולם השנייה. חלקי המבנה שלא ניזוקו נפתחו לציבור בשנית בשנת 1949 אולם שיקום המבנה נמשך עד שנת 1969 בשל קשיים למצוא תקציבים לשיקום. בין השנים 1998–2001 שופץ המבנה בשנית, ונוספו אולמות תצוגה בקומתו העליונה של המבנה בהם מוצגים ציורים בסגנון רומנטי.

## אוספי המוזיאון
אוספי המוזיאון כוללים יצירות בסגנון קלסי ורומנטי (ובהן יצירות של קספר דויד פרידריך, קארל פרידריך שינקל וקארל בלכן), יצירות אמפרסיוניסטיות מצרפת (ובהן יצירות של אדואר מאנה וקלוד מונה) וכן אמנות מראשית המאה ה-20 בסגנון מודרני (יצירות של אדולף פון מנזל ומקס ליברמן).

## ראו גם

*הגלריה הלאומית החדשה (ברלין)

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* הגלריה הלאומית הישנה
* 360° תצלום פנורמה של המבנה

ממוזער|ימין|300px|הגלריה הלאומית הישנה וקתדרלת ברלין.

קטגוריה:ברלין: מוזיאונים לאמנות
קטגוריה:אי המוזיאונים
קטגוריה:ציורים בגלריה הלאומית הישנה
רמבוטן

**רמבוטן** (שם מדעי: *Nephelium lappaceum*) הוא עץ פרי טרופי בינוני בגודלו, המצוי באופן טבעי בדרום-מזרח אסיה. הרמבוטן משתייך למשפחת הסבונניים, וקרוב למספר פירות-טרופיים נוספים דוגמת הליצ'י, הלונגן והגוארנה. נראה שמקורו של הרמבוטן בארכיפלג המלאי, ובשפת המלאית פירוש המילה *rambut* שממנה הגיעה השם "רמבוטן" הוא "שעיר" - תיאור הולם לקליפת הפרי. אף על פי כן, לא ברור בוודאות היכן היה מצוי הרמבוטן באופן טבעי, ולאן הובא על ידי האדם.

## מראה
עץ הרמבוטן הוא ירוק-עד, והוא מתנשא לגובה של 10 עד 20 מטרים. העלים מנוצים, ואורכם מגיע ל-10 עד 30 סנטימטרים. ולעיתים יוצאים מהם בין 3 ל-11 עלעלים קטנים שרוחבם 3 עד 11 סנטימטרים ואורכם מגיע ל-5 עד 15 סנטימטרים. הפרחים עגולים וקטנים, אורכם נע בין 2.5 ל-5 מילימטרים, והם חסרי עלי כותרת, ובעונה המתאימה הם מוציאים אשכולות פירות שאורכם נע בין 15 ל-30 סנטימטרים. עצי הרמבוטן יכולים להיות זכריים, נקביים או דו-מיניים. העצים הזכריים מפיקים רק פרחים-אבקניים ולכן אינם מניבים פירות, העצים הנקביים מוציאים פרחים שמתפקדים כנקביים והעצים הדו-מיניים מוציאים פרחים נקביים ומעט פרחים זכריים.

## פרי הרמבוטן
פרי הרמבוטן עגול או אליפטי ובעל-גרעין. הוא קטן יחסית: אורכו נע בין 3 ל-8 סנטימטרים ורוחבו בין 3 ל-4 סנטימטרים. קליפת הפרי אדומה (ולעיתים נדירות - צהובה או כתומה), ומכוסה בקוצים בשרניים וגמישים. בשר הפרי שקוף-למחצה, ולבנבן בצבעו, וטעמו מתוק ומעט חמוץ. בכל פרי גרעין יחיד שצבעו חום-מבריק, אורכו 2 עד 3.5 סנטימטרים והוא רעיל למאכל (הממדים משתנים בין הזנים ותת-המינים השונים).

## השימוש ברמבוטן
הרמבוטן משמש כעץ-גינה פופולרי במזרח-אסיה והוא מגודל באופן מסחרי במטעים קטנים. הפרי זכה לפופולריות רבה במזרח אסיה ולאחר מכן גם בעולם המערבי, והוא מגודל גם באזורים אחרים בעולם בעלי אקלים טרופי, דוגמת אפריקה, קמבודיה, האיים הקאריביים, מרכז אמריקה, הודו, אינדונזיה, מלזיה, הפיליפינים וסרי לנקה. תאילנד היא יצרנית הרמבוטן הגדולה בעולם (והפרי נקרא נגו NGO). הפירות נמכרים גם משומרים, אך בדרך כלל הם נמכרים טריים, אז ניתן לאוכלם כמו שהם או להכין מהם ריבה, ג'לי ומאכלים אחרים. הרמבוטן רגיל לאקלים חם, והוא רגיש לטמפרטורות שמתחת ל-10 מעלות. כשהוא מגודל על ידי האדם הוא מורבה על ידי הרכבה, הברכת ענפים והנצה. כיום יש למעלה מ-200 תת-מינים וזנים של רמבוטן שנוצרו במהלך ברירה מלאכותית על ידי האדם, והם שונים מעט זה מזה בתכונותיהם.

## קישורים חיצוניים

* 
* רמבוטן באתר אוניברסיטת פרדו

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:פירות טרופיים
קטגוריה:סבונניים
קטגוריה:סין: עצים
קטגוריה:אינדונזיה: עצים
קטגוריה:עצים ביערות גשם טרופיים בדרום-מזרח אסיה
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1767
הגלריה הלאומית החדשה (ברלין)

[שמאל|ממוזער|פנים מבנה הגלריה הלאומית החדשה. ניתן לראות את קירות הזכוכית של המבנה, את רצפת המבנה המשקפת את האור מן החלונות, ואת תאורת ה[LCD האדומה בתקרת המבנה.]]
**הגלריה הלאומית החדשה** (בגרמנית: **נויה נאציונלגאלרי** - **Neue Nationalgalerie**) של גרמניה, ממוקמת באזור הקולטורפורום שבמרכז ברלין. בשל חלוקת ברלין, ובשל הימצאותה של הגלריה הלאומית הישנה במזרח העיר נבנתה בשנת 1968 גלריה חדשה על פי תכנונו של האדריכל לודוויג מיס ון דר רוהה. המבנה משמש להצגת תערוכות מתחלפות של אמנות מודרנית ואמנות המאה ה-20.

## תיאור המבנה
כל שטחי התצוגה של המוזיאונים נמצאים מתחת לפני הקרקע. מעל לפני הקרקע נמצאת קומת הכניסה של המוזיאון המשמשת אך ורק כאולם כניסה. קופות מכירת הכרטיסים נמצאות בביתן שנמצא בסמוך למבנה.
אולם המבואה הוא המרשים שבאולמות המבנה. כל קירות האולם עשויות זכוכית, והאור החודר דרך קירות אלה משתקף מהרצפה המבריקה והשחורה של המבנה. תקרת המבנה עשויה ממוטות מתכת שחורה המעוטרות בתאורת LCD אדומה - התאורה היחידה באולם הכניסה.

האולם עצמו לא נועד להציג יצירות אמנות (אף שלעיתים מוצגים בו פסלים), והוא משמש בעצמו יצירת אמנות אדריכלית שנועדה להפתיע את המתבונן (המצפה למבנה מסוג אחר בבואו למוזיאון) בהיעדר הקירות, המוצגים, ואמצעי התאורה.

## גלריה

תמונה:Neue nationalgalerie treppen.jpg|מימין, אולם התצוגה התת-קרקעי. מעליו, מבנה הכנסייה לגלריה
תמונה:Neue Nationalgalerie P7130064.JPG|פסל בחזית המבנה
תמונה:Neue Nationalgalerie P7130065.JPG|מבט מחוץ למבנה, דרך החלונות השקופים של מבואת הגלריה


## ראו גם
*הגלריה הלאומית הישנה

## קישורים חיצוניים

 
* 
* 
* אתר רשמי של הקולטופורום 
* מיכאל יעקובסון: סקירה על הגלריה הלאומית החדשה בברלין, העבודה האחרונה שמיס השלים בחייו, באתר 'חלון אחורי', 2013.
* 

קטגוריה:מבנים שתכנן לודוויג מיס ון דר רוהה
קטגוריה:ברלין: מוזיאונים לאמנות
קטגוריה:אדריכלות מודרנית
הלקט

[שמאל|ממוזער|250px|פריחה והלקט [פרג האופיום]]
**הֶלְקֵט** הוא פרי יבש המשמש מעין קופסה המכילה את הזרעים. ההלקט מורכב משתי שחלות או יותר הצמודות טרם ההבשלה ונפתח כאשר הפרי מבשיל. כאשר ההלקט מבשיל, השחלות המופרדות בתוכו נקראות **[[קשווה|קְשָׂווֹת]]** (ביחיד **קַשְׂוָה**), וכל אחת מהן מכילה זרע אחד או יותר.

קיימים שלושה סוגי הלקטים: האחד נופל לקרקע והקשוות נפרדות זו מזו; במקרה אחר הקשוות מתבקעות ומפזרות את הזרעים; ובמקרה שלישי נוצרים נקבים או חורים בהלקט המאפשרים את יציאת הזרעים. 

ההלקט אינו אגוז משום שהוא משחרר את הזרעים עם ההבשלה, ואילו האגוז הוא שחלה מורכבת המכילה זרע יחיד ואת מעטפת הפרי.

ישנם מינים רבים היוצרים הלקט. בין המוכרים הם נופר, פרג, כותנה, ערבה, רקפת ומיני הסחלבים השונים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מורפולוגיה של צמחים
קטגוריה:מורפולוגיה של פירות
צ'ילואה

**צ'ילואה**, הידוע גם בשם **האי הגדול של צ'ילואה** (בספרדית: **Isla Grande de Chiloé**), הוא אי באוקיינוס השקט בסמוך לאמריקה הדרומית, אל מול חופי צ'ילה. האי הוא האי המרכזי בארכיפלג צ'ילואה, והוא שייך למחוז לוס לאגוס. מתגוררים בו, נכון ל-2002, כ-155,000 תושבים.

אורכו של האי צ'ילואה הוא 190 ק"מ מצפון לדרום, ורוחבו נע בין 55 ל-65 ק"מ ממזרח למערב. שטחו משתרע על פני 8,394 קמ"ר והוא האי השני בגודלו בצ'ילה, אחרי ארץ האש, והחמישי בגודלו בדרום אמריקה. האי נפרד מהיבשת בתעלת צ'קאו (Canal de Chacao) בצפון, במפרץ אנקוד (Golfo de Ancud) ומפרץ הקורקובדו (Golfo de Corcovado) במזרח ובארכיפלגו דה לוס צ'ונוס (Archipiélago de los Chonos) בדרום.

בירת האי היא העיר קסטרו, הנמצאת במזרח האי; העיר השנייה בגודלה בו היא אנקוד, הנמצאת בפינתו הצפון מערבית; כן נמצאים באי מספר כפרים ועיירות נמל קטנות יותר, כגון קייון (Quellón), דלקאווה (Dalcahue), וצ'ונצ'י (Chonchi).

## ראו גם
* כנסיות צ'ילואה

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:צ'ילה: איים
קטגוריה:לוס לאגוס
מלחמת האראוקו

[שמאל|ממוזער|250px|עמוד השער של המהדורה הראשונה ([1568) של האפוס לה ארוקאנה, פרי עטו של אלונסו דה ארסייה, המתארת את השלב הראשון במלחמת האראוקו, ואשר היה לה תפקיד חשוב בגיבוש הזהות הלאומית הצ'יליאנית המודרנית.]]
**מלחמת האראוקו** (בספרדית: **Guerra de Arauco**) הוא שמו של עימות ממושך, שנמשך כ-350 שנה בדרגות שונות של אינטנסיביות, בין הכובשים הספרדיים ובני הרפובליקה של צ'ילה אחריהם, לבין בני המפוצ'ה (אותם כינו הספרדים "אראוקנים") בדרום צ'ילה.

נהוג לציין את תחילתה של מלחמת האראקו בקרב רינוגוואלן (Reynogüelén), שהתחולל בשנת 1536 בקרבת מפגש הנהרות ניובלה (Ñuble) ואיטאטה (Itata), בין המשלחת של דייגו דה אלמגרו (Diego de Almagro) לבין לוחמים מאורגנים היטב מבני המפוצ'ה. החל משנת 1609 ערכו מושלי צ'ילה "פרלמנטים" (Parlamentos) עם ראשי שבטי המפוצ'ה, בהם דנו על תנאי שימור הסטטוס קוו בין הצדדים, אולם תקופות שלום אלו הופרעו לעיתים קרובות בידי שני הצדדים. רק בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-19, השלימה המדינה הצ'יליאנית המודרנית את התהליך שנודע כהרגעת אראוקניה (Pacificación de la Araucanía), שסיים את מלחמת האראוקו ארוכת השנים.

מלחמת האראוקו הייתה גורם מעצב חשוב בהיסטוריה של צ'ילה ותרמה ליצירתה של חברה מיוחדת בדרום הקולוניה, והמדינה אחריה. המלחמה סיפקה גם אחדים מהמיתוסים המכוננים של צ'ילה, החל באפוס מסוף המאה ה-16, לה ארוקאנה (La Araucana), פרי עטו של אלונסו דה ארסייה, המתאר את השלב הראשון במלחמת האראוקו, וכלה באחדים מהמנהיגים הצבאיים של המפוצ'ה, הטוקיס (toqui) לאוטארו וקאופוליקאן.

## הכיבוש הספרדי
הדעה הרווחת היא שהקונפליקט החל ב-1536 עם קרב ריינוגיואלן (Reynogüelén). הקרב נערך ליד מפגש נהרות הניובל והאיטטה.
*לאוטארו
*קאופוליקאן
*גלווארינו

## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:מלחמות צ'ילה
קטגוריה:פטגוניה
קטגוריה:מלחמות ספרד
קטגוריה:אמריקה הדרומית: היסטוריה