open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
הרמן לנגביין

**הרמן לנגביין** (בגרמנית: **Hermann Langbein**); (1912, וינה – 1995), היה אסיר אושוויץ, היסטוריון וחסיד אומות העולם מאוסטריה.

## לפני המלחמה
לנגביין היה שחקן תיאטרון, קומוניסט בהשקפותיו ולחם כחבר בבריגדות הבינלאומיות למען הרפובליקנים ונגד פרנסיסקו פרנקו והלאומנים במלחמת האזרחים בספרד. לאחר המלחמה עבר לצרפת.

## בתקופת מלחמת העולם השנייה
עם כיבוש צרפת על ידי גרמניה במאי 1940 נשלח לנגביין למחנות ריכוז גרמניים, בהם דכאו ואושוויץ. בדכאו היה לנגביין מזכירו של רופא המחנה אדוארד וירטס והשתמש בקשריו כדי לסייע לאסירים יהודים. חלקם ניצלו מהמתה בזריקות רעל או בתאי גזים הודות לבקשתו של לנגביין. באושוויץ קיבלו מספר רופאים יהודים תפקידים בזכות התערבותו של לנגביין, תפקידים שעד אז נשמרו רק לפולנים או לגרמנים לא יהודים, מה שהציל את חייהם של חלקם. באושוויץ טען לנגביין בפני וירטס (שכעת היה הרופא באושוויץ) שרצח בתאי גזים של יהודים חולים עשוי לגרום לכך שיהודים חולים לא יתייצבו לדווח על מחלות, מחשש להירצחם, וכך יתפשטו מגפות באושוויץ גם בקרב סגל המחנה. וירטס השתכנע והמליץ בפני ארתור ליבהנשל, מפקד המחנה, לרצוח - מקרב היהודים ששרדו בסלקציות ההשמדה ונמנו כעת על סגל היהודים האסירים - רק יהודים שהם חולים אנושים.

באושוויץ וכן במחנות אחרים בהם היה כלוא, היה לנגביין בין מנהיגי המחתרת שבין חבריה היו בני לאומים שונים וכן יהודים. באוגוסט 1944 הועבר למחנה הריכוז נוינגמה.

## לאחר המלחמה
לאחר המלחמה היה לנגביין המזכיר הכללי של ארגון אושוויץ הבינלאומי  וכן מזכיר בארגון נוסף של אסירי מחנות הריכוז הנאציים. לנגביין כתב מספר ספרים על קורותיו בתקופת המלחמה. ב-1967 הכיר יד ושם בלנגביין כחסיד אומות העולם.
ממוזער|העץ שניטע ביד ושם לכבוד חסיד אומות העולם הרמן לנגביין

## קישורים חיצוניים

* 
* אודות המחתרת באושוויץ - מאמר מאת לנגביין, באתר יד ושם.
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אוסטרים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: גרמניה
קטגוריה:מצילים בשואה: פולין
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז דכאו
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז אושוויץ
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז נוינגמה
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1912
קטגוריה:נפטרים ב-1995
בלייק ריטסון

**בלייק אדם ריטסון** (באנגלית: **Blake Adam Ritson**; נולד בינואר 1978) הוא שחקן ובמאי אנגלי.

## ביוגרפיה
ריטסון נולד ב-1978 בלונדון. עד 1993 למד בבית הספר "דולפין סקול" ברדינג שבברקשייר. אחר כך בבית הספר "סט. פול" במערב לונדון. באוניברסיטת קיימברידג' (Jesus College) למד אנגלית ואיטלקית של ימי הביניים, וסיים את התואר בשנת 2000. 

## קריירה
בהיותו סטודנט הופיע על במת התיאטרון ועל מסכי הקולנוע. הוא גילם את פול אתרידג' ב-" White Chameleon", את פליאנס ב"מקבת'" ואת אוגוסטוס ב"ארקדיה" מאת טום סטופארד בהפקה של התיאטרון הלאומי בבימוים של ריצ'רד אייר וטרור נאן.

תפקידיו הידועים ביותר של ריטסון הם המלך אדוארד השלישי בסדרת הטלוויזיה "עולם ללא סוף" (2012), הדוכס מקנט במיני סדרה "על אדונים ומשרתים" (2010 - 2012), מר אלטון בעיבוד משנת 2009 של הרומן "אמה" מאת ג'יין אוסטין, ואדמונד ברטרם ב"מנספילד פארק" עיבוד נוסף לספר של אוסטן. בסדרת הטלוויזיה "כובע אדום" שיחק בתפקיד ג'יילס ויקרי, ובסדרה הבלשית "A Touch of Frost" (בכיכובו של דייוויד ג'ייסון) גילם את העוזר רוברט פרסלי. עוד שיחק בתפקיד ג'סטין בסדרה "ליגה של גברים", כאידק בסרט הטלוויזיה "אלוהים על דוכן הנאשמים", ובתפקיד הראשי בסרט הקצר "For Elsie", שהיה שותף בהפקתו. ב-2013 השתתף בסדרת הפנטזיה-ההיסטורית "הסודות של דה וינצ'י וגילם את הרוזן ריאריו.

ריטסון כותב ומביים יחד עם אחיו, דילן. סרטו האחרון של דילן "Love Hate" בכיכובם של בן וישו והיילי אטוול הושלם במאי 2009. הסרט הוצג בפסטיבלים רבים כמו פסטיבל הקולנוע של אדינבורו, פסטיבל הקולנוע של פאלם ספרינגס, פסטיבל הקולנוע BFI בלונדון, פסטיבל הקולנוע הבינלאומי בברקשייר, פסטיבל קולנוע בסופיה, ב"טופיפסט" בפולין ועוד.

הסרט הקצר הראשון של האחים היה "Out of Time" עם מארק היפ וראקל קסידי. הסרט זכה בפרס חביב הקהל בפסטיבל הסרטים CON-CAN, והיה שני בתחרות בפסטיבל הקולנוע של ברלין. עוד הוצג הסרט בפסטיבלים בלונדון בסאן פאולו ובדרזדן. בסרט השני שביימו בלייק ודילן ריטסון "More More More" שיחק מארק גאטיס והגיע שני בתחרות של Turner Classic Movies.
סרט נוסף שביימו האחים הוא "Good Boy" עם ג'סיקה היינס, ריס שירסמית, ניקולס ברנס, ג'ואנה פייג' וארוסתו של בלייק ריטסון האטי מוראהן.

בשנת 2022 החל לשחק בסדרת הדרמה התקופתית "העידן המוזהב" מבית היוצר של ג'וליאן פלוז לרשת HBO. 

### קריירה מוזיקלית
ריטסון ניגן בבנג'ולילי (banjolele) באלבום "Cowley Road Songs" של דאגלס הודג' משנת 2006. האלבום הוקלט ב"בלו מון סטודיו" במשך ארבעה ימים.

## חיים אישיים
ריטסון ואחיו דילן ריטסון כותבים ומביימים יחד. דילן אף הוא למד בקיימברידג' שם כתב וביים מחזות עבור פוטלייטס ופסטיבל אדינבורו וזכה לשבחים.

ארוסתו של ריטסון היא השחקנית האטי מוראהן. ב-2016 נולדה בתם. באחד הסרטים שביימו האחים ריטסון היא הייתה מעצבת התלבושות ומפקחת על התסריט.

## פילמוגרפיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אנגלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון אנגלים
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1978
פרסי היובל של אופ"א

**פרסי היובל של אופ"א** פורסמו בנובמבר 2003 במשרדי אופ"א בניון שבשווייץ לרגל חגיגות היובל לאיגוד, והם מציינים את בחירתן של 52 המדינות באיגוד בכדורגלן המצטיין במדינתם ב-50 השנים האחרונות (1954–2003). השחקנים הנבחרים זכו לכינוי **כדורגלני הזהב של אופ"א**. הנציג הישראלי ברשימה הוא מרדכי שפיגלר, מלך השערים לשעבר של נבחרת ישראל, תואר אותו החזיק עד שנת 2021.

## רשימת הזוכים

## קישורים חיצוניים
* רשימת הזוכים באתר אופ"א

*
מחנה HKP

שמאל|ממוזער|אנדרטה במקום בו היה מחנה HKP לזכר היהודים שנספו בווילנה
ממוזער|250px|שמאל|מפת מחנות ריכוז והשמדה באירופה <small>(לחצו להגדלה)</small>
**מחנה HKP** ("מחנה לתיקון כלי רכב צבאיים", ובגרמנית: Heereskraftfahrpark 562 Zwangsarbeitslager) היה מחנה לעבודת כפייה שהוקם בתקופת מלחמת העולם השנייה ברחוב סובוץ (Subocz, שמו הוחלף ל-Subačiaus), בעיר וילנה שבליטא על ידי האס אס אך נוהל בפועל על ידי הצבא הגרמני. מפקד המחנה בפועל היה המהנדס הגרמני רב-סרן קרל פלגה שהגן על העובדים היהודים מפני האס אס. במחנה נכלאו כ-1,250 פועלי כפייה יהודים.

## הקמת המחנה ופעולתו
מחנה HKP הוקם בחפזה בספטמבר 1943 על ידי פלגה כשזה שמע על התוכנית לחסל את גטו וילנה ואת היהודים הגרים בו. פלגה קיבל אישור להעביר את עובדיו היהודיים, שהוגדרו כעובדים החיוניים למאמץ המלחמה הגרמני, וכן את בני משפחותיהם, למחנה בפרברי וילנה. הוא טען שחיוני להעביר גם את בני משפחותיהם של העובדים כדי לשמור על המורל ולא לפגוע בתפקודם כפועלים. במחנה, ששכן בשני בתים סמוכים בווילנה, שוכנו כאלף יהודים - גברים, נשים וילדים. הודות למאמציו של פלגה היו יהודים אלה חופשיים בדרך כלל מהתעללות ומרעב. רוב אנשי יחידתו של פלגה, קצינים וחיילים, התייחסו ליהודים באופן הוגן.
לעיתים נכנסו אנשי אס אס למחנה, התעללו ביהודים וחטפו יהודים לשם שילוחם למחנות השמדה או לגיא ההריגה פונאר שליד וילנה. באקציית הילדים של 27 במרס 1944 חטף האס אס את הרוב מבין 250 הילדים שהיו במחנה, כשהוריהם היו בעבודה, ורצח אותם מחוץ למחנה.

## שחרור המחנה
ביוני 1944 קרב הצבא האדום לווילנה, והחלה המתקפה על וילנה . פלגה נאלץ להתפנות מערבה. הוא לא יכול היה להזהיר את עובדיו היהודיים, כיוון שנפרד מהם בנוכחות אנשי אס אס, אך אמר: "כולכם יודעים עד כמה זהיר האס אס בהגנת אסיריו היהודים" ("Sie wissen alle genau, Wie sorgfältig die SS ist beim Schutz ihrer jüdischen Gefangenen"). לפי גרסה אחרת, היו דבריו: "אתם יודעים שללא ספק האס-אס הוא ארגון שמגן על פליטים." כמחצית מהעובדים הבינו את האזהרה המובלעת בדברים והסתתרו לפני הגעת יחידות הפשיטה של האס אס, ב-3 ביולי 1944.
500 אסירים שהתייצבו לקריאת האס אס נלקחו לפונאר ונרצחו שם. במהלך שלושת הימים הבאים סרקו אנשי האס אס את מחנה HKP ומצאו כמחצית מהאסירים החסרים, שהיו במקומות מסתור. יהודים אלה, כ-250 במספרם, נורו בחצר המחנה.

עם שחרור מחנה HKP על ידי הצבא האדום, נמצאו במחנה 250 ניצולים יהודים. זו הקבוצה הגדולה ביותר של ניצולים שנמצאה בווילנה בתום השואה.

## קישורים חיצוניים

* על מחנה HKP בתערוכה המוקדשת ליהודי וילנה בתקופת השואה, באתר יד ושם
* הנאצי הטוב - סרט על סיפורו של קרל פלגה ועל מחנה HKP, ערוץ כאן 11 ביוטיוב
* על מחנה HKP, באתר איגוד יוצאי וילנה בישראל

## הערות שוליים

HKP
קטגוריה:שואת יהודי ליטא
קטגוריה:וילנה: היסטוריה
קטגוריה:אתרי מסתור ומקלט ליהודים בשואה
HKP
קטגוריה:גרמניה הנאצית: תעשייה
קטגוריה:יהדות וילנה
פארמה (אוהיו)

**פארמה** (באנגלית: **Parma**) היא עיר במחוז קויאהוגה במדינת אוהיו בארצות הברית. העיר היא חלק מהמטרופולין של העיר קליבלנד. בפארמה מתגוררים 81,601 תושבים (נכון ל-2010).

## היסטוריה
בתחיל המאה ה-19 האזור נודע בשם גרינבראייר (Greenbriar), וההתיישבות בו החלה ב-1816. ב-7 במרץ 1826 האזור הפך לתת-מחוז במחוז קויאהוגה, לאחר שהתיישבו בו מספיק אנשים. השם שונה לפארמה, בהשפעת אחד התושבים ששב ממסע באיטליה והתרשם שם מהעיר פארמה.

בשנות ה-20 של המאה ה-20 האוכלוסייה בפארמה החלה לגדול באופן משמעותי והאזור הפך מכפרי לעירוני. ב-15 בדצמבר 1924 תת-המחוז קיבל מעמד של כפר, וב-1 בינואר 1931 פארמה קיבלה מעמד של עיר. עם זאת השפל הגדול באותם ימים עצר את הגדילה לחלוטין, ואף היה משאל בקרב התושבים על סיפוח פארמה לקליבלנד. במשאל הרוב המוחלט של התושבים הצביעו נגד הסיפוח, והעיר החלה להתאושש כעבור מספר שנים. לאחר מלחמת העולם השנייה פארמה שבה לגדול באופן משמעותי, בעיקר על ידי תושבים שעברו מקליבלנד.

פארמה הגיעה לשיא גודלה ב-1970 ומאז אוכלוסייתה החלה לקטון בהדרגה.

## ערים תאומות
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אוהיו: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1816
הלהיטים הגדולים של האירוויזיון

[ממוזער|שמאל|265px|[פייטרה מיידה וגראהם נורטון, המנחים של הלהיטים הגדולים של האירוויזיון.]]
**הלהיטים הגדולים של האירוויזיון** (באנגלית: **Eurovision Song Contest's Greatest Hits**, ידוע גם כ-**Eurovision's Greatest Hits**) הוא אירוע מוקלט מראש שאורגן על ידי איגוד השידור האירופי (EBU) והופק על ידי תאגיד השידור הבריטי BBC, בו הונצח יום השנה השישים של תחרות הזמר האירופאית ה**[[אירוויזיון]]** מטעם איגוד השידור האירופי (EBU). מספר מדינות אישרו כי הן ישדרו את התחרות במועד מאוחר יותר המתאים למדינה המשדרת, ביניהן אוסטרליה. רשות השידור המארחת, BBC, ורשות השידור האירית, RTÉ, שידרו את האירוע ביום שישי הטוב, ה-3 באפריל 2015. רשות השידור ההולנדית, AVROTROS, הייתה הראשונה להודיע אודות החלטתה לא לשדר את האירוע. מדינות אחרות, בנוסף להולנד, גם הודיעו אודות החלטתן לא לשדר את האירוע, ביניהן לוקסמבורג, שאחד משיריה לוקח חלק באירוע.

האירוע התקיים ב-31 במרץ 2015, בהאמרסמית', לונדון, בריטניה. פייטרה מיידה וגראהם נורטון הנחו את האירוע, גיא פרימן היה מפיקו של האירוע, סיימון פרוקטור היה המפיק הבכיר, ג'ף פוזנר היה המנהל ודייוויד הארץ' היה המנהל המוזיקלי של האירוע. ב-6 בפברואר 2015, החלו למכור כרטיסים לאירוע.

## פורמט התחרות
### ארגון התחרות
ב-22 באוקטובר 2014, דווח כי איגוד השידור האירופי (EBU) סיכם עם רשות השידור הבריטית, BBC, שיפיקו תוכנית מיוחדת לכבוד יום השנה השישים של תחרות האירוויזיון, בדומה לתוכנית "שיר היובל באירוויזיון" שהופקה לפני כעשור לכבוד יום השנה החמישים של תחרות האירוויזיון, בשנת 2005.

### המופע
האירוע הוקלט בשידור חי ב-31 במרץ 2015, באולם "האמרסמית' אפולו", לונדון, בריטניה; הקלטת האירוע בשידור חי אפשרה לכל רשות שידור המעוניינת לשדר את האירוע במדינתה לשדר את האירוע במועד הנוח והמתאים לזמני שידורה. חמישה עשר אמנים המייצגים שלוש עשרה מדינות עם כמה מהלהיטים הגדולים ביותר בתולדות תחרות האירוויזיון, לקחו חלק באירוע הנצחת יום השנה השישים של תחרות הזמר האירופאית האירוויזיון מטעם איגוד השידור האירופי (EBU).

## שדרים בינלאומיים

## המדינות המשתתפות

## ראו גם
* שיר היובל באירוויזיון
* תחרות הזמר של האירוויזיון
* אירוויזיון 2015

## הערות שוליים

* הלהיטים הגדולים של האירוויזיון
קטגוריה:2015 במוזיקה
קטגוריה:אירועי מוזיקה בלונדון
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: תרבות
קטגוריה:אנגליה: תרבות
קטגוריה:2015 בממלכה המאוחדת
יחסי ישראל–מלאווי

בין מדינת ישראל ורפובליקת מלאווי מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים.
## היסטוריה
[ממוזער|ימין|[נשיא מלאווי מבקר בהר הבית כחלק מביקור ממלכתי בישראל - מלווה באנשי משרד החוץ הישראלי. מאי 1968]]
[250px|ממוזער|שמאל|[נשיא מדינת ישראל|נשיא המדינה ראובן ריבלין מקבל את כתב האמנתה של שגרירת מלאווי הנכנסת, אגרינה מוסא, מרץ 2018]]
כבר בתחילת שנות ה-60, עוד לפני שמלאווי זכתה לעצמאות, נוצרו קשרים בין ישראל ומלאווי ושרים של ניאלסלאנד ביקרו בישראל. לקראת קבלת העצמאות, ישראל העניקה למלאווי סיוע בהקמת בית ספר לאחיות ובאימון יחידות גדנ"ע.

עם הכרזת עצמאות מלאווי, ביולי 1964, כוננו קשרים דיפלומטיים עם ישראל שבניסיון להתמודד עם השפעותיו של החרם הערבי, פעלה לייסד יחסים דיפלומטיים עם מדינות אפריקה שמדרום לסהרה. היזמה לכינון היחסים הדיפלומטיים נענתה בחיוב מצד מלאווי, שניהלה מדיניות חוץ פרו-מערבית.

כאשר קיבלה מלאווי את עצמאותה עזבו אותה כמעט כל חברי הסגל הרפואי האירופאים והייתה סכנה ששירותי הבריאות במדינה יתמוטטו. ישראל שלחה רופאים ואחיות למלאווי וקנתה בכך את ידידותו של נשיא מלאווי, הייסטינגס באנדה, שהיה רופא במקצועו.

בהמשך, חתמו שתי המדינות על הסכם סחר ושיתוף פעולה כלכלי בתאריך 31 במאי 1968, במהלך ביקור של נשיא מלאווי, באנדה, בישראל. באנדה היה ראש המדינה הראשון שביקר בישראל לאחר מלחמת ששת הימים.

לאחר מלחמת ששת הימים, ובניגוד למדינות אפריקניות אחרות שנענו ללחצי מדינות ערב, הביעה מלאווי תמיכה בעמדתה של ישראל. מלאווי התמידה בעמדה זאת ויחד עם לסוטו וסווזילנד הייתה אחת משלוש המדינות היחידות באזור שהמשיכו לקיים יחסים דיפלומטיים עם ישראל, גם לאחר מלחמת יום הכיפורים.

במהלך חודש ספטמבר 2014 הגיע סגן נשיא מלאווי לישראל, לפגישה עם נשיא המדינה ראובן ריבלין. במהלך הפגישה, ציין הנשיא כי "אנו זוכרים לטובה כי מלאווי הייתה בין המדינות הבודדות באפריקה שלא ניתקו את היחסים עם ישראל ב-1973. המדינות, מלאווי וישראל ביחסים טובים עוד מאז הכרזת העצמאות של מלאווי בשנת 1964, ועוד מנאומו של הנשיא בנדה הראשון בכנסת ישראל".

בשנת 2015 נבחר דוד ביסנובטי כחבר הפרלמנט הישראלי-יהודי הראשון במלאווי.

בשנת 2020 מונה ניר גז לקונסול של כבוד של מלאווי בישראל.

בספטמבר 2020 הודיע נשיא מלאווי לזרוס צ'אקוורה על כוונת המדינה לפתוח שגרירות בירושלים. בהמשך ציינו במדינה כי בכוונתם לפתוח את השגרירות עד קיץ 2021.

ב-29 בנובמבר 2023 הודיעה מלוואי כי נשלחו מעל 200 עובדי חקלאות בעקבות המחסור בידיים עובדות לאחר טבח 7 באוקטובר.

ב-27 בדצמבר 2023 נפתחה שגרירות מלאווי בישראל בביתו של הדיפלומט דוד ביסנובטי במושב בן שמן

## קישורים חיצוניים

* הרפובליקה של מלאווי, באתר משרד החוץ
* נאום נשיא מלאווי בכנסת, 27 במאי 1968

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
קטגוריה:יחסי אפריקה–ישראל לפי מדינה
אלכסנדר דוידוב

**אלכסנדר דוידוב** (בסרבית: **Александар Давидов**; נולד ב-7 באוקטובר 1983) הוא כדורגלן עבר סרבי ששיחק בעמדת הקשר.

## קריירה
דוידוב התחיל את הקריירה שלו בהיידוק קולה בה שיחק במשך עשור, למעט עונת  בה הושאל לקסטילאק ITES אודז'צי, בהם הוא רשם 154 משחקי ליגה והבקיע 20 שערים. בקיץ  חתם בפרטיזן בלגרד עימה זכה באליפות.

בקיץ  הושאל להפועל עכו. ב-12 בספטמבר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בעכו בניצחון 0-2 נגד הפועל באר שבע. ב-22 באוקטובר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה בניצחון 0-3 נגד הפועל ראשון לציון. בקיץ  הושאל לבני סכנין. ב-2 בפברואר 2013 נפצע בניצחון 1-3 נגד הפועל חיפה ומאז שותף רק בשני המשחקים האחרונים של המועדון.

ב-13 ביוני 2013 שוחרר בפרטיזן וחתם במ.ס. אשדוד. בסיום עונת  שוחרר ממ.ס אשדוד שנשרה לליגה הלאומית על אף שהיה אחד מהשחקנים המצטיינים בעונה זו ולאחר כחודש ב-11 ביולי 2015 חתם בעולה החדשה הפועל כפר סבא. ב-16 ביולי 2015 שוחרר מכפר סבא לאחר שנכשל בבדיקות הרפואיות עקב פגיעה בברכו.

ב-6 בינואר 2016 חתם באגרוטיקוס אסטרס מהליגה השנייה ביוון. בקיץ  חתם בצ'לארבו מליגת העל הסרבית.

דוידוב ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סרביה בניצחון 0-3 נגד .

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים סרבים
קטגוריה:קשרי כדורגל סרבים
קטגוריה:נובי סאד: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני פרטיזן בלגרד
קטגוריה:כדורגלני הפועל עכו
קטגוריה:כדורגלני בני סכנין
קטגוריה:כדורגלני מועדון ספורט אשדוד
קטגוריה:כדורגלני באצ'קה טופולה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת סרביה
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים סרבים בישראל
קטגוריה:ספורטאים סרבים ביוון
קטגוריה:סרבים שנולדו ב-1983
אסעיד בלכלאם

**אסעיד בלכלאם** (בערבית: **إسعيد بلكلام**; נולד ב-1 בינואר 1989) הוא כדורגלן עבר אלג'ירי ששיחק בעמדת הבלם.

## קריירת מועדונים
בלכלאם התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של קבילייה ובשנת  עלה לקבוצה הבוגרת. ב-18 ביולי 2010 הבקיע את שער הניצחון עבור קבוצתו נגד איסמעילי.

ביוני  חתם בגרנדה הספרדית ל-5 שנים, אליה עבר בחינם לאחר שהחוזה שלו בקבילייה הסתיים. ב-12 באוגוסט 2013 הושאל לווטפורד עד לסיום העונה עם אופציה לרכוש את כרטיס השחקן שלו בתום העונה. ב-28 באוגוסט 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בווטפורד בניצחון 0–2 נגד בורנמות'. ביוני  ווטפורד מימשה את הזכות ורכשה את כרטיס השחקן שלו.

במהלך הקיץ הושאל לטרבזונספור. ב-19 באוקטובר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–3 נגד מרסין אידמניורדו שהיה גם שער הבכורה שלו בקבוצה אירופית. בתום העונה חזר לווטפורד שעלתה לפרמייר ליג וכעבור חודש הושאל לטרבזונספור מליגת העל הטורקית עד לסיום העונה.

ב-6 בספטמבר 2016 חתם באורליאן עד סיום העונה.

את עונת  התחיל כשחקן חופשי ובינואר 2018 חזר לקבילייה.

## קריירה בינלאומית
בצעירותו, בלכלאם שיחק בכל הנבחרות הצעירות של אלג'יריה. בשנת  זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת לקראת המשחק נגד  אך לא שותף בו. ב-9 בספטמבר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–1 נגד  במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2013. ב-31 במאי 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1–3 נגד . בלכלאם נכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2014 והיה שותף להעפלה שלה לשמינית הגמר.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים אלג'יראים
קטגוריה:בלמי כדורגל אלג'יראים
קטגוריה:כדורגלני גרנדה
קטגוריה:כדורגלני ווטפורד
קטגוריה:כדורגלני טרבזונספור
קטגוריה:כדורגלני אורליאן
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אלג'יריה
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2013
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2014
קטגוריה:ספורטאים זרים בספרד
קטגוריה:ספורטאים אלג'יראים באנגליה
קטגוריה:ספורטאים זרים בטורקיה
קטגוריה:ספורטאים זרים בצרפת
קטגוריה:אלג'יראים שנולדו ב-1989
סוליה (מדינה)

**סוליה** (בספרדית: **Zulia**) היא אחת מ-23 המדינות המרכיבות את ונצואלה. המדינה בנויה משני חלקים משני צדדיו של אגם מרקאיבו במערב ונצואלה - החלק המערבי הגדול יותר, הגובל במפרץ ונצואלה בצפון, בקולומביה במערב, בטאצ'ירה ובמרידה בדרום ובטרוחיו בדרום-מזרח, וכולל גם מובלעת בין טרוחיו ומרידה על חוף האגם, והחלק המזרחי, הגובל בפלקון ובלרה במערב ובטרוחיו בדרום. החלקים מקושרים זה לזה על ידי גשר חנרל רפאל אורדנטה בצפון האגם.

המדינה משתרעת על שטח של 63,100 קילומטרים רבועים. במדינה מתגוררים 3,704,404 תושבים (נכון ל-2011), והיא המדינה המאוכלסת ביותר בוונצואלה. בירתה והעיר הגדולה ביותר בה היא מרקאיבו.

## היסטוריה
האירופאים הראשונים שהגיעו לאזור סוליה היו אלונסו דה אוחדה הספרדי והמשלחת שלו ב-1499. בהמשך האזור נכבש על ידי הספרדים ונותר בשליטתם עד המאה ה-19. לאזור הוענק השם סוליה על שמו של נהר סוליה הזורם בו.

ב-28 בינואר 1821 סוליה הכריזה על עצמאות מספרד. בהמשך היא צורפה לרפובליקת קולומביה הגדולה והפכה למחוז במדינה החדשה. כשרפובליקת קולומביה הגדולה התפרקה ב-1830 סוליה צורפה לוונצואלה. ונצואלה חולקה לפרובינציות ומחוז סוליה הפך לפרובינציית מרקאיבו.

ב-22 באפריל 1864 ונצואלה הפכה למדינה פדרלית והפרובינציה הפכה למדינת מרקאיבו. בהמשך אותה שנה שם המדינה שונה לסוליה, אך השינוי שרד רק מספר חודשים. ב-1874 השם שונה סופית לסוליה.

ב-1881 סוליה אוחדה עם מדינת פלקון למדינת "פלקון סוליה", אך ב-1 באפריל 1890 הוחלט לפרק את המדינה לשתי מרכיבותיה.

## כלכלה
כלכלת סוליה מתבססת בעיקר על הפקת נפט וגז טבעי. בנוסף הכלכלה מסתמכת על גידול מקנה, דיג וחקלאות, הכוללת בין היתר גידול כותנה, בננות, קוקוס, מלונים ודורה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:ונצואלה: מדינות
סוקולוב מאלופולסקי

**סוקולוב מאלופולסקי** (בפולנית: **Sokołów Małopolski**) היא עיירה בדרום מזרח פולין, 24 ק"מ מצפון לז'שוב, 11 ק"מ מנמל התעופה הבינלאומי ז'שוב-יאשונקה. בעיירה ישנם בית קברות יהודי מהמאה ה-17 וכן כנסייה מתחילת המאה ה-20.

## היסטוריה
ראשיתה של העיירה היא בכפר, שעל פי תיעוד היה קיים במאה ה-14. בשנת 1569 קיבלה סוקולוב מאלופולסקי זכויות עיר. רחובותיה תוכננו בסגנון הרנסאנס ובמרכזה הוקמה כיכר שוק. בשנת 1608 נפגעה ונבזזה העיירה על ידי אציל פולני, אך לאחר האירוע נמשך שגשוגה של העיירה. היא הוקפה בחומה ובחפיר. 

בשנת 1657, בעת פלישת האימפריה השוודית לפולין, נהרסה העיירה על ידי צבאו של הנסיך הטרנסילבני ג'רג' ראקוצי השני. עם חלוקת פולין הראשונה בשנת 1772 סופחה העיירה לממלכת הבסבורג האוסטרו-הונגרית ונשארה בחבל גליציה האוסטרי עד 1918. בשתי שרפות שפרצו ב-1864 וב-1904 עלו רוב בתי העיירה באש. בתקופת הרפובליקה הפולנית השנייה השתייכה העיירה למחוז לבוב. למרות שהייתה ממוקמת בלב אזור תעשייתי, לא שבה העיירה לשגשג, לא נפתחו בה מפעלים ולא הונחה בה מסילת ברזל.

## יהודי סוקולוב מאלופולסקי
בין מלחמות העולם היו בעיירה כ-1,350 יהודים מתוך כ-4,000 תושבים. הג'וינט סייע ליהודי העיירה, ואלה קיימו חיי תרבות וציונות תוססים.

בספטמבר 1939 כבשה ברית המועצות את העיירה, שהוקצתה לה בנספח הסודי להסכם ריבנטרופ–מולוטוב עם גרמניה הנאצית. בקיץ 1941 כבשה גרמניה את העיירה, בשלבים הראשונים של מבצע ברברוסה, ובעיירה הוקם גטו בו רוכזו גם יהודים מיישובים סמוכים, כ-3,000 בסך הכל. 

ביוני 1942 נרצחו עשרות יהודים בגטו על ידי המשטרה הגרמנית. ביולי גורשו יהודי העיירה למחנה ההשמדה בלז'ץ.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* סוקולוב מלופולסקי באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 
* 

קטגוריה:פודקרפצקיה: ערים
קטגוריה:קהילות יהודיות בפולין
קטגוריה:גטאות בפולין
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
הקאן צ'להאנולו

**הקאן צָ'לְהַאנוֹלוּ** (בטורקית: **Hakan Çalhanoğlu**, נולד ב-8 בפברואר 1994) הוא כדורגלן טורקי-גרמני המשחק בעמדת הקשר באינטר מילאנו מהסרייה א' ובנבחרת טורקיה, בה הוא גם משמש כקפטן.

## קריירה
צ'להאנולו נולד במנהיים שבגרמניה למשפחה טורקית. כילד שיחק במחלקת הנוער של וולדהוף מנהיים, לפני שהצטרף לזו של קרלסרוהה, שם גם עשה את צעדיו המקצועיים הראשונים. ב-14 באוגוסט 2012 חתם לארבע שנים בהמבורג תמורת 2.5 מיליון אירו ויומיים למחרת הושאל לקרלסרוהה עד לסיום העונה. בסיום העונה סייע לקבוצה לחזור לליגת המשנה בגרמניה ואף נבחר לשחקן העונה בליגה. כשחקן המבורג, הבקיע בעיטה חופשית ממרחק של 37 מטרים במשחק מול בורוסיה דורטמונד.

ב-4 ביולי 2014 חתם בבאייר לברקוזן תמורת 14.5 מיליון אירו. ב-25 בפברואר 2015 הבקיע את שער הניצחון נגד אתלטיקו מדריד במשחק הראשון במסגרת שמינית גמר ליגת האלופות. בפברואר 2017 הוענש צ'להאונולו על ידי פיפ"א בהרחקה לארבעה חודשים בגין הפרת חוזה. בשנת 2011 חתם צ'להאונולו בקבוצת טרבזונספור הטורקית אך לא רשם הופעה במדיה, ובמקביל חתם בקבוצת המבורג הגרמנית, תוך שהוא תחת חוזה בטרבזונספור.

ב-3 ביולי 2017 חתם במילאן לארבע שנים עבור 25 מיליון אירו. בעונתו הראשונה במילאן הוא רשם 45 הופעות וכבש שמונה שערים.

ב-22 ביוני 2021 חתם באינטר לשלוש שנים. ב-21 באוגוסט, בהופעת הבכורה בליגה כבש גם שער בכורה בניצחון 0–4 על גנואה.

## קריירה בינלאומית
אף על פי שנולד, גדל וחי כל חייו בגרמניה, צ'להאנולו בחר לייצג דווקא את טורקיה בשל מוצאם של הוריו. אחרי ששיחק בכל הנבחרות הצעירות של טורקיה, ב-31 באוגוסט 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הטורקית הבוגרת נגד . נכלל בסגל נבחרת טורקיה ליורו 2016. נכלל בסגל נבחרת טורקיה ליורו 2020. נכלל בסגל נבחרת טורקיה ליורו 2024.

## חיים אישיים
בשנת 2014, לאחר משחק של נבחרת טורקיה במוקדמות גביע העולם של אותה שנה, צ'להאנולו וחברו לנבחרת עומאר טופראק שהו בחדרם במלון באיסטנבול, כאשר שני אנשים פרצו לחדרם עם אקדחים ואיימו על חייהם. אחד מהם היה לא אחר מכדורגלן בשיקטאש וחברם לנבחרת גוקאן טורה. הסיבה להתפרצות זו נבעה מכך שטורה שמע שטופראק יוצא עם חברתו לשעבר, מה שגרם לו לתחושת בגידה וזעם.

## תארים

### קבוצתיים

#### [[אינטר מילאנו]]
* אליפות: 2023/2024
* הגביע האיטלקי: 2021/2022, 2022/2023
* הסופרקאפ האיטלקי: 2021, 2022, 2023

### אישיים

* כדורגלן השנה בליגה הגרמנית השלישית: 2011/2012
* כדורגלן השנה בטורקיה: 2021
* שחקן החודש בסרייה א': דצמבר 2020, נובמבר 2021
* נבחרת העונה בסרייה א': 2022/2023
* קשר העונה בסרייה א': 2023/2024

## סטטיסטיקות קריירה
### מועדונים
מעודכן ל-31 במאי 2024

### נבחרת
מעודכן ל-10 ביוני 2024

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים טורקים
קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:קשרי כדורגל טורקים
קטגוריה:קשרי כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלני קרלסרוהה
קטגוריה:כדורגלני המבורג
קטגוריה:כדורגלני באייר לברקוזן
קטגוריה:כדורגלני מילאן
קטגוריה:כדורגלני אינטר מילאנו
קטגוריה:כדורגלני נבחרת טורקיה
קטגוריה:גרמנים ממוצא טורקי
קטגוריה:כדורגלני יורו 2016
קטגוריה:כדורגלני יורו 2020
קטגוריה:כדורגלני יורו 2024
קטגוריה:ספורטאים זרים באיטליה
קטגוריה:טורקים שנולדו ב-1994
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1994
פלקון (ונצואלה)

**פלקון** (בספרדית: **Falcón**) היא אחת מ-23 המדינות המרכיבות את ונצואלה. המדינה, הנמצאת בצפון-מערב ונצואלה, גובלת בים הקריבי במזרח ובצפון, במפרץ ונצואלה בצפון, בסוליה במערב ובלרה ויארקוי בדרום.

המדינה משתרעת על שטח של 24,800 קילומטרים רבועים. במדינה מתגוררים 902,847 תושבים (נכון ל-2011). בירתה של המדינה היא קורו והעיר הגדולה ביותר בה היא פונטו פיחו.

## היסטוריה
האירופאים הראשונים שהגיעו לאזור סוליה היו אלונסו דה אוחדה הספרדי והמשלחת שלו ב-1499. בהמשך האזור נכבש על ידי הספרדים ונותר בשליטתם עד המאה ה-19.

בתחילת מלחמת העצמאות של ונצואלה האזור נותר נאמן לכתר הספרדי, אך המורדים כבשו אותו ב-1821. בהמשך האזור צורף לרפובליקת קולומביה הגדולה ונכלל במחוז סוליה. כשרפובליקת קולומביה הגדולה התפרקה ב-1830 האזור צורף לוונצואלה. ונצואלה חולקה לפרובינציות ובמקום נוצרה פרובינציית קורו.

ב-20 בפברואר 1859, במהלך המלחמה הפדרלית, הכריזה קורו על עצמאותה. לאחר ניצחונם של הפדרליסטים במלחמה ב-1864 והפיכת ונצואלה למדינה פדרלית, קורו שבה להיות חלק מוונצואלה והיא הפכה להיות מדינה פדרלית בה. ב-1872 שם המדינה שונה לפלקון על שמו של חואן קריסוסטומו פלקון, שהיה ממנהיגי הפדרליסטים במלחמה וגם נשיא ונצואלה.

ב-1881 אוחדה פלקון עם מדינת סוליה למדינת "פלקון סוליה", אך ב-1 באפריל 1890 הוחלט לפרק את המדינה לשתי מרכיבותיה. ב-1899 שם המדינה שונה בחזרה לקורו, אך השינוי בוטל ב-1901.

## כלכלה
כלכלת פלקון מסתמכת על חקלאות, הכוללת בין היתר גידול קוקוס, בצלים, תירס, עגבניות, אבטיחים, מלונים, קפה ואלוורה, דיג, הפקת נפט (בעיקר בחצי האי פרגואנה) וכרייה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:ונצואלה: מדינות
אריאל ורומן

**אריאל ורומן** (נולד ב-14 בפברואר 1973) הוא במאי ותסריטאי קולנוע ישראלי, מוכר בעיקר בשל סרטיו ההוליוודים "אייסמן" (2012), "קרימינל" (2016) ו-"המלאך" (2018).

## חיים וקריירה
ורומן גדל ברמת אביב והתחיל להתנסות בקולנוע בגיל 12 עם מצלמת 8 מ"מ שהוריו קנו לו. כנער נהג לצלם יחד עם קבוצת חברים סרטים קצרים במצלמה זו ולערוך אותם בעצמו. בריאיון לעיתון הארץ אמר "זו הייתה אובססיה שלי, צילמתי יותר מ-40 סרטים כאלה - על שוטרים, פושעים, אפילו איזה חייזר שמגיע לכדור הארץ והורג את כל הגברים". ורומן העביר את שירותו הצבאי ביחידת 669. בסיום שירותו הצבאי החל ללמוד משפטים באנגליה. בזמן שהותו באירופה עסק בין היתר גם בתקליטנות והפך לתקליטן טראנס. בגיל 28, הוא יצא ללמוד קולנוע בניו יורק.

בשנת 2001 כתב וביים את הסרט הקצר "Jewel of the Sahara" בכיכובו של שחקן לא מוכר באותה תקופה, ג'רארד באטלר. סרט זה זכה להצלחה והוקרן במספר פסטיבלים. במהלך הסרט, מתמחה ממשפחה אמידה התלווה עם ורומן על מנת ללמוד את המקצוע ובסוף עבודתו על הסרט קיבל ורומן מאותו מתמחה המחאה בסך 900 אלף דולר ואמר לו "הנה המימון לסרט הראשון שלך". תקציב זה אפשר לו לצלם את המותחן "Rx", מיד לאחריו קיבל הצעה לביים סרט נוסף בשם "Danika".

על סרטו הבולט ביותר עד כה, אייסמן, החל ורומן לעבוד כבר בשנת 2005 כאשר צפה בסרט תיעודי של רשת HBO על הרוצח השכיר ריצ'רד קוקלינסקי שעבד בשירות המאפיה משנות ה-60 ועד שנות ה-80 ולפי הערכות רצח במשך השנים יותר מ-125 בני אדם. ורומן ושותפו לכתיבה, מורגן לאנד, עברו ביחד על תיקיו הפליליים של קוקלינסקי וקראו יותר מ-1,000 עמודים של תמלול הדיונים שהתנהלו בבית המשפט בעניינו של הרוצח. באוגוסט 2012, הוקרן הסרט בפסטיבל הסרטים של ונציה ובמאי 2013 יצא לאקרנים ברחבי העולם.

## פילמוגרפיה
* 2001 - Jewel of the Sahara (סרט קצר)
* 2005 - Rx
* 2006 - דאניקה (אנ')
*2011 - סקפטי - סרט דוקומנטרי (בשלבי הפקה)
* 2012 - אייסמן
* 2016 - קרימינל
*2018 - המלאך
*TBA - *April 29, 1992*

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:לוחמי יחידת החילוץ והפינוי בהיטס (669)
קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטאות ומכללות בממלכה המאוחדת
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1973
פילומנוס

המרטיר **פילומנוס (סופוקלס הסאפיס) מבאר יעקב** (ביוונית גם Φιλούμενος Χασάπης; Φιλούμενος ο Κύπριος; או Φιλούμενος Ορουντιώτης; 15 באוקטובר 1913 – 29 בנובמבר 1979) היה נזיר וארכימנדריט במנזר באר יעקב בשכם, אשר נרצח על ידי יהודי לוקה בנפשו בשם אשר רבי ב-29 בנובמבר 1979. ב-2009, שלושים שנה לאחר הרצח, הועלה פילומנוס למדרגת קדוש על ידי הפטריארכיה היוונית-אורתודוקסית של ירושלים. יום חגו נקבע כ-29 בנובמבר בלוח השנה היוליאני (16 בנובמבר בלוח השנה הגרגוריאני) ומקום פולחנו במנזר באר יעקב בשכם.

## ביוגרפיה
נולד בשם סופוקלס הסאפיס בכפר אורונטה במרכז קפריסין. בגיל 14 עזב את ביתו יחד עם אחיו, אלפידיוס, למנזר סטרובוני, שם שהו שש שנים לפני שהמשיכו לארץ ישראל. פילומנוס הוכשר לכמורה והוסמך על ידי הפטריארכיה היוונית-אורתודוקסית של ירושלים ככומר וכארכימנדריט. ב-1979 מונה לאחראי על מנזר באר יעקב בשכם.

פילומנוס היה דובר יוונית, אנגלית, ערבית ועברית.

### הרצח
אשר רבי, חוזר בתשובה מעורער בנפשו מתל אביב, הרבה לשוטט באזור ולבקר בבאר יעקב. באחד הימים טיפס על חומת המנזר וכשהבחין בפילומנוס זרק לעברו רימון יד. לאחר מכן, על מנת לוודא הריגה, רוצץ את גולגולתו בגרזן. לאחר מכן נמלט רבי מהמקום, כיוון ששבר את רגלו הובא על ידי נהג מונית ערבי לבית חולים תל השומר. לפני כן, באפריל, ידה רימון יד לעבר קבוצת צליינים במקום ופצע נזירה. גם אז הצליח להימלט להר גריזים, שם קרא בתורה במשך יומיים. רבי נתפס על ידי משטרת ישראל ב-1982 באשמת רצח הגינקולוג דוד קוגן והודה ברצח פילומנוס במהלך חקירתו. רבי תירץ את מעשיו בכך שפעל לפי "צו אלוהי" ונשלח לאשפוז בבית חולים פסיכיאטרי.

### פולחנו כקדוש
בשנת 2009, לרגל 30 שנה למותו, הועלה פילומנוס למעלת קדוש ומרטיר של הכנסייה היוונית אורתודוקסית. ב-5 במרץ 2010 הוכר כקדוש גם על ידי הסינוד של הכנסייה הרוסית הפרבוסלבית. פולחנו, המתרכז במתחם מנזר באר יעקב (וכן בכנסייה שבכפר הולדתו בקפריסין), מעלה על נס את מותו על מזבח ההתנגדות ללאומנות הציונית. לפי הנרטיב המקובל בכנסייה ומוצג בשלטים במתחם המנזר, קבוצת המתנחלים עינתה ורצחה את פילומנוס. זאת, על אף שלא הוכח כל קשר בין העימותים עם המתנחלים לבין הרצח. גולגולתו המנותצת מוצגת בכנסייה כשרידי קדושים. באופן יוצא דופן מוקירים גם מוסלמים מקומיים את הקדוש ועולים לרגל למנזר.

## קישורים חיצוניים
*  - סרט המספר את סיפורו, לפי הנרטיב המקובל
* דה שגב, מה חושף ציור אנטישמי אחד, אתר אסימון, 20 במאי 2008
* אבי דוידוביץ. "אשר רבי – פרופיל של רוצח סדרתי" / "הכומר והנזירה" (4 באוגוסט 2017)
* דוד גורביץ' ויסכה הרני: Philoumenos of Jacob’s Well: A Birth of a Contemporary Ritual Murder Narrative. In Israel Studies, Vol. 22, No. 2, Indiana University Press 2017.

## הערות שוליים

קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:קורבנות רצח בישראל
קטגוריה:שכם
קטגוריה:נזירים נוצרים בארץ ישראל
קטגוריה:קורבנות פיגועים ביהודה ושומרון
קטגוריה:ילידי 1913
קטגוריה:נפטרים ב-1979
לרה (ונצואלה)

**לרה** (בספרדית: **Lara**) היא אחת מ-23 המדינות המרכיבות את ונצואלה. המדינה, הנמצאת בצפון-מערב ונצואלה, גובלת בפלקון בצפון, בסוליה במערב, בטרוחיו ובפורטוגסה בדרום ובקוחדס וביארקוי במזרח.

המדינה משתרעת על שטח של 19,800 קילומטרים רבועים. במדינה מתגוררים 1,774,867 תושבים (נכון ל-2011). בירתה והעיר הגדולה ביותר בה היא ברקיסימטו.

## היסטוריה
ב-1528 קרלוס הראשון, מלך ספרד, מסר חלקים נרחבים מוונצואלה של היום לידי משפחת ולזר (Welser), משפחת סוחרים גרמנית מאאוגסבורג. מאז ועד שנות ה-40 של המאה ה-16 הוולזרים שלחו אל האזור משלחות שטבחו במרבית הילידים ושיעבדו את היתר. האזור הוחזר לידי הספרדים ב-1556 והם שלטו בו עד המאה ה-19.

ב-1824 האזור צורף לרפובליקת קולומביה הגדולה. לאחר שרפובליקת קולומביה הגדולה התפרקה ב-1830 האזור צורף לוונצואלה. ונצואלה חולקה לפרובינציות והאזור הפך לפרובינציית ברקיסימטו, שכללה גם את שטחי מדינת יארקוי של היום. ב-1856 שטחי מדינת יארקוי של היום פוצלו לפרובינציית יארקוי.

ב-1864 ונצואלה הפכה למדינה פדרלית והפרובינציה הפכה למדינת ברקיסימטו. ב-1881 מדינות ברקיסימטו ויארקוי אוחדו למדינת נורטה דה אוקסידנטה, ובהמשך אותה שנה השם שונה ללרה על שמו של חסינטו לרה, גיבור מלחמה במלחמת העצמאות של ונצואלה. ב-1899 המדינה פורקה למרכיביה, כששטחי מדינת ברקיסימטו המשיכו להיקרא מדינת לרה.

## כלכלה
כלכלת לרה מתבססת על תעשייה, בעיקר תעשיות טקסטיל ועיבוד מתכות, גידול מקנה וחקלאות, הכוללת בין היתר גידול קנה סוכר, קפה, תפוחי אדמה, עגבניות, תירס, בננות ושעועית מצויה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ונצואלה: מדינות
קרב ארזינג'אן

**קרב ארזינג'אן** (בטורקית: **Erzincan Muharebesi**, ברוסית: **Эрзинджанское сражение**), היה ניצחון רוסי על הצבא העות'אמני במערכה בקווקז במלחמת העולם הראשונה.

במאי 1916 יזם שר המלחמה הטורקי אנוור פאשה מתקפה טורקית שנועדה להשיג השתלטות מחדש על שטחים שנכבשו על ידי כוחותיו של הגנרל הרוסי ניקולאי יודניץ' בקרבות הקודמים. בפברואר-אפריל הצליח יודניץ' לכבוש את הערים ארזורום וטרבזון ואת כל ארמניה העות'מאנית. טרבזון היה נמל חשוב שהשליטה בו אפשרה לרוסים אספקה והבאת תגבורות בחזית הקווקזית. אנוור פאשה הורה על הארמייה העות'מאנית השלישית בפיקוד והיפ פאשה לכבוש מחדש את טרבזון, אולם המתקפה הטורקית נכשלה וב-2 ביולי 1916 יודניץ' התחיל מתקפת-נגד.
בעיר ארזינג'אן נמצאו, פרט לבתי מלאכה למוצרים אזרחיים, גם מטה הארמייה השלישית העות'מאנית, אז בפיקודו של והיפ פאשה, עם קסרקטינים ומפעלים לציוד צבאי.
ב-12 ביולי 1916 כבשו הרוסים את היישוב מאמה חטון. הכוחות הרוסים השתלטו על רמות נגליקה וכבשו עמדה טורקית סמוכה לנהר דורום דאראסי. כמו כן הפרשים הרוסים פרצו את הקו הטורקי בוז-טפה-מטרקלי.

ב-25-26 ביולי כבשו הרוסים את ארזינג'אן. הם תקפו במפתיע במרכז הפיקוד והתקשורת של והיפ פאשה ואילצו את הכוחות העות'מאנים לסגת. חיילים עות'מאנים רבים נפלו בשבי. העיר עצמה לא סבלה הרבה נזקים. הצבא הרוסי מצא בה כמויות גדולות של אספקה וציוד. כתוצאה מהנסיגה הוצאה הארמייה העות'מאנית השלישית מזירת הלחימה עד סוף אותה שנה. הכוחות הועברו לסיוואס ולמוסול. בעקבות הניצחון התקדמו הרוסים עוד 80 קילומטר לתוך אנטוליה ותפסו עמדה נוחה יותר למתקפות עתידיות אפשריות בכיוון סיווס, אנקרה ואיסטנבול. הם יכלו כבר לאיים על נמל אדנה ועל קשרי המסחר של טורקיה עם ארצות אירופה. בהגעתם לארזינג'אן הרוסים מצאו עדויות לרצח העם הארמני, שגרם גם להשמדת בני המיעוט הארמני החשוב בארזינג'אן. הגנרל יודניץ' המשיך בפעילות התקפית נגד הטורקים עד חודש אוגוסט. התבוסות של רוסיה בחזית מזרח אירופה והחלשת הצבא הטורקי בחזית הקווקזית הביאה להעברת כוחות רוסים מהמזרח התיכון לרוסיה.

## לקריאה נוספת
*Anthony J.Schmaus art. **Battle of Erzincan** in Spencer C.Tucker, Priscilla Mary Roberts (ed) *Encyclopedia of World War I :A Political,Social And Military History* ABC-Clio Santa Barbara,CA, 2005

## הערות שוליים

קטגוריה:מלחמת העולם הראשונה: קרבות
ארזינג'אן
נבחרת אוגנדה בכדורסל

**נבחרת אוגנדה בכדורסל** היא נבחרת הכדורסל הלאומית של אוגנדה. 

נבחרת אוגנדה השתתפה ארבע פעמים באליפות אפריקה בכדורסל והישג השיא שלה הוא המקום השישי, בו סיימה בשנת 2021.

נבחרת אוגנדה מעולם לא העפילה למשחקים האולימפיים או לאליפות העולם בכדורסל.

## כל אליפויות אפריקה

## הערות שוליים

אוגנדה
קטגוריה:אוגנדה: כדורסל
T-35

**T-35** היה טנק סובייטי כבד בעל חמישה צריחים. הטנק תוכנן בתחילת שנות ה-30 ויוצר באופן סדרתי בשנים 1932 - 1939. הטנקים השתתפו בשלבים הראשונים של מלחמת העולם השנייה. מרבית הטנקים אבדו בחודשים יוני - יולי 1941.

## פיתוח וייצור
הפיתוח של הטנק הכבד החל בשנת 1930 במשרדי התכנון בעיר לנינגרד. המטרה הייתה פיתוח של טנק כבד לפריצת קווי ביצורים, לשם כך הגדירו אנשי חיל השריון הסובייטי למתכננים את הדרישות לחימוש הטנק: 2 תותחים ולפחות 6 מקלעים. התוצאה הייתה טנק במשקל של כ-50 טון בעל 5 צריחים. הצריחים מוקמו בשני מפלסים. במפלס עליון מוקם צריח ובו תותח בקוטר 76.2 מ"מ בעל קנה קצר. התותח יועד לירי פגזים נפיצים בלבד כנגד מטרות חי"ר וארטילריה. במפלס התחתון מוקמו 4 צריחים. צריח אחד/שניים עם תותח בקוטר 45 מ"מ (התותח יועד לירי פגזי חודרי שריון כנגד מטרות משוריינות) ושלושה/שניים (תלויה בגרסה) צריחים עם מקלעי DT.

הטנק צויד במנוע בנזין בעל 12 צילינדרים מדגם M17. היה זה למעשה הגרסה המשופרת של המנוע הגרמני BMW VI, אשר יוצר בברית המועצות ברישיון. הספק של המנוע היה 500 כוח סוס.

הייצור של טנקי T-35 החל בנובמבר 1933 במפעל על שם קומינטרן בחרקוב. T-35 יוצר בסדרות קטנות עד לשנת 1939, אז הופסק ייצורו. בסך הכל יוצרו 59 טנקי T-35.

## שירות קרבי
בקיץ 1941 מרבית טנקי T-35 (51 מתוך 59) היוצבו בגדוד הראשון של דיוויזיית טנקים מס' 34. הדיוויזיה מוקמה באזור העיר רווה-רוסקה. בימים הראשונים של מבצע ברברוסה איבדה הדיוויזיה את כל טנקי T-35 שלה - רובם ללא קרב. הם נעזבו בשל תקלות טכניות, במהלך התמרון של הדיוויזיה. כמחצית מהטנקים פוצצו על ידי אנשי הצוות שלהם, כאשר התברר שלא ניתן לתקנם בתנאי שדה. 2 טנקים נתקעו בביצות ושניים נוספים נפלו מן הגשר לתוך הנהר וטבעו. רק 7 מתוך 51 הטנקים השתתפו בלוחמה של ממש, כולם הושמדו באש תותח נ"ט של הגרמנים. 

טנקי T-35 הנותרים (אלה שלא הוצבו בדיוויזיה ה-34) נטלו חלק בקרב על מוסקבה בחורף 1941-42. לאחר מכן לא ידוע על שימוש כלשהו בטנקים אלו.

## קישורים חיצוניים

* תיאור של הטנק, באתר the russian battlefield 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טנקים סובייטיים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:טנקים כבדים
ארטזוסטרה

**ארטזוסטרה**,  (המאה ה-5 לפנה"ס) הייתה נסיכה פרסית. בתו של דריווש הראשון, אחותו של חשיארש הראשון, ואשתו של המצביא המפורסם מרדוניוס.

דריווש הראשון מלך פרס נישא לבתו של גובריאס, אציל פרסי חשוב. גובריאס עצמו נישא לאחותו של דריווש וממנה נולד לו מרדוניוס. דריווש השיא את מרדוניוס שהיה עוד צעיר יחסית לבתו ארטזוסטרה. כך לפחות על פי הרודוטוס. גם בכתובת שנמצאה בפרספוליס נכתב שמרדוניוס נישא לבתו של דריווש. אם כי נכתב שם ששמה "Ardušnamuya". אם כי ייתכן ש-"Artozostre" הוא שיבוש יווני של השם.

ידוע על בן אחד שנולד למרדוניוס וארטזוסטרה. המצביא הפרסי אורטנטס.

## לקריאה נוספת
*הרודוטוס, **היסטוריה**, תרגמו וכתבו מבואות: בנימין שימרון ורחל צלניק-אברמוביץ, פפירוס, בית ההוצאה - אוניברסיטת תל אביב, 1998
* **כתבי הירודוטוס**. מתורגמים מיוונית עם מבוא והערות מאת ד"ר אלכסנדר שור. ירושלים, הוצאת ראובן מס, תרצ"ה. העתק דיגיטלי באתר "דעת".

## הערות שוליים

קטגוריה:הממלכה האחמנית
קטגוריה:נסיכות פרסיות
קטגוריה:נסיכות בעת העתיקה
קטגוריה:נשים במאה ה-5 לפנה"ס
אביבעל

**אביבעל** (בתעתיק ליוונית: **Ἀβιβάλου**, משמעות בכנענית: "הבעל הוא אבי"; מת ב־980 לפנה"ס לערך) היה מלך צור ואביו של חירם הראשון. הוא נזכר אצל דיוס ומנאנדרוס מאפסוס, שכתביהם לא שרדו, אך מצוטטים בספרי יוסף בן מתתיהו, נגד אפיון וקדמוניות היהודים. מלבד העובדה שהיה אביו של חירם לא ידוע עליו דבר.

## הערות שוליים

קטגוריה:צור
קטגוריה:מלכים פיניקים
מרי בארה

**מרי תרזה בארה** (באנגלית: **Mary Teresa Barra**; נולדה ב-24 בדצמבר 1961) היא מנכ"לית חברת הרכב "ג'נרל מוטורס" שבסיסה בארצות הברית. היא מונתה לתפקיד זה ב-15 בינואר 2014, ובכך הייתה לאישה הראשונה בעולם שמונתה למנכ"לית של יצרנית כלי רכב. לפני כן כיהנה כסמנכ"לית פיתוח המוצרים, הרכש ושרשרת האספקה הבינלאומיים של החברה.

באפריל 2014 צוינה ברשימת "100 האנשים המשפיעים בעולם" של מגזין טיים.

## ביוגרפיה
נולדה בשם מרי תרזה מקלה. הוריה ממוצא פיני. אביה עבד בחברת המכוניות פונטיאק. היא החלה לעבוד בג'נרל מוטורס בגיל 18 כסטודנטית, ב-1980. למדה הנדסת אלקטרוניקה בבית הספר של ג'נרל מוטורס (כיום אוניברסיטת קטרינג) במישיגן, וקיבלה תואר ראשון במדעים. היא קיבלה מלגה של ג'נרל מוטורס ללימודי תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת סטנפורד, אותו סיימה ב-1990.

בארה עבדה בג'נרל מוטורס במגוון תפקידי הנדסה ואדמיניסטרציה. ב-2008 מונתה לסמנכ"לית הנדסת הייצור הבינלאומית, וב-2009 עברה לתפקיד סמנכ"לית משאבי האנוש הבינלאומית. החל מ-2011 שונה תפקידה לסמנכ"לית פיתוח המוצרים. במסגרת תפקידה פעלה לייעול ארגוני באמצעות הפחתת פלטפורמות ייצור כלי הרכב בחברה והקטנת הביורוקרטיה הארגונית באמצעות השטחה של המבנה הארגוני. ב-2013 הורחבו הסמכויות בתפקידה, והיא הפכה לאחראית גם על הרכש ושרשרת האספקה הבינלאומיים.

ב-2014 מונתה למחליפתו של דן אקרסון בתפקיד מנכ"לית החברה. במהלך השנה הראשונה לכהונתה, נאלצה החברה להוציא 84 אזהרות בטיחות עבור כ-30 מיליון מכוניות שייצרה, ובארה נקראה להעיד בפני הסנאט של ארצות הברית על אזהרות אלו ומספר מקרי מוות שיוחסו למתג הצתה פגום ברכביה.

ב-2014 דורגה בארה במקום השביעי ברשימת "100 הנשים החזקות בעולם" של פורבס. באותה שנה קיבלה תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת מישיגן.

נשואה לטוני בארה, אותו פגשה כסטודנטית באוניברסיטת קטרינג, ולהם שני ילדים. הם מתגוררים בנורת'וויל, פרבר של דטרויט.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
* סיכום 2014: ג'נרל מוטורס: השיא של מרי בארה - 30 מיליון ריקולס, באתר "אוטוניוז"

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מנכ"ליות אמריקאיות
קטגוריה:מנכ"לים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1961
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1961
קטגוריה:בוגרי בית הספר לעסקים של אוניברסיטת סטנפורד
התנועה לזכויות הגבר

**התנועה לזכויות הגבר** (באנגלית: **Men's Rights Movement** - **MRM**) היא תנועה חברתית עולמית המהווה את אחד החלקים הגדולים ביותר והמוכרים ביותר בתנועת הגברים. מטרת התנועה היא פעילות למען זכויות המגדר הגברי בעידן המודרני.

עיקר העיסוק של התנועה כיום הוא מאבק למען שוויון בדיני גירושין, אך קבוצות רבות המזדהות עם התנועה עוסקות גם במאבק למען הוצאת מילת זכרים אל מחוץ לחוק, בהחלת גיוס חובה לנשים לצבאות של מדינות בהן קיים גיוס חובה לגברים, השוואת גיל הפרישה במדינות בהן גיל הפרישה של נשים נמוך יותר (לדוגמה ישראל), מאבק באפליית גברים בקבלה למקומות עבודה ובנושאים נוספים הקשורים לזכויות המין הגברי.

מרבית הקבוצות והארגונים המזוהים עם תנועה זו מגדירים עצמם או מוגדרים על ידי מתנגדיהם כאנטי-פמיניסטים. הארגון המוכר ביותר במדינת ישראל המזהה עצמו עם מטרות התנועה הוא מפלגת רע"ש - זכויות הגבר במשפחה.

## ראו גם
* תנועת הגברים
* יום הגבר הבינלאומי
* הגלולה האדומה - סרט תיעודי בבימויה קאסי ג'יי 2016
* א' זה אבא - תנועה ישראלית למען שוויון זכויות לאבות בהליכי גירושין ובהורות
* וורן פארל - מאבותיה של תנועת הגברים
* אפליית גברים
* MGTOW

## קישורים חיצוניים
* 
*הגלולה האדומה - הקדימון המורחב לסרט התיעודי על התנועה לזכויות הגברים, בבימויה של קאסי ג'איי, 2016, באתר יוטיוב

קטגוריה:תנועות חברתיות
קטגוריה:ארגוני גברים
מרידה (מדינה)

**מרידה** (בספרדית: **Mérida**) היא אחת מ-23 המדינות המרכיבות את ונצואלה. המדינה, הנמצאת במערב ונצואלה, גובלת בטרוחיו, במובלעת של סוליה, באגם מרקאיבו ובסוליה עצמה בצפון, בטאצ'ירה במערב ובדרום ובברינס בדרום ובמזרח.

המדינה משתרעת על שטח של 11,300 קילומטרים רבועים. במדינה מתגוררים 828,592 תושבים (נכון ל-2011). בירתה והעיר הגדולה ביותר בה היא מרידה.

## היסטוריה
הספרדים הגיעו לאזור במאה ה-16, כבשו אותו והוא נותר בשליטתם עד המאה ה-19.

בשנות ה-20 של המאה ה-19 האזור צורף לרפובליקת קולומביה הגדולה ולאחר שזו התפרקה ב-1830 האזור הועבר לוונצואלה. ונצואלה חולקה לפרובינציות והאזור הפך לפרובינציית מרידה.

ב-1864 ונצואלה הפכה למדינה פדרלית והפרובינציה הפכה למדינת מרידה. ב-1874 שם המדינה שונה לגוסמאן בלנקו, על שמו של נשיא ונצואלה באותו זמן אנטוניו גוסמאן בלנקו. ב-1881 מרידה אוחדה עם טאצ'ירה וטרוחיו למדינת לוס אנדס, אך המדינה פורקה ב-1899 בחזרה למרכיבותיה. ב-1909 השם "מרידה" הושב למדינה.

## כלכלה
כלכלת המדינה מתבססת על חקלאות, הכוללת בין היתר גידול סלרי, תפוחי אדמה, כרובית, חסה, גזרים, שום, כרוב הגינה וסלק, גידול מקנה, תיירות, דיג ותעשייה, בעיקר טקסטיל.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ונצואלה: מדינות
היימפסל הראשון

**היימפסל הראשון** (בלטינית: **Iempsale**; המאה ה-2 לפנה"ס) היה נסיך נומידי. בנו של מיקיפסה, אחיו של אדהרבעל, ובן דודו של יוגורתה.

## ביוגרפיה
למסיניסה מלך נומידיה היו שלושה בנים, גולוסה, מסטנבל , ומיקיפסה. לגולוסה נולד בן בשם מסיווה, למסטנבל היה בן בשם יוגורתה, ובן נוסף חולני מטבעו בשם גאודה, ולמיקיפסה היו שני בנים אדהרבעל, והיימפסל. גולוסה ומסטנבל מתו ככל הנראה ממגפה, על כן הפך מיקיפסה למלך, ואימץ את אחיינו יוגורתה. 

לפני מותו קרא מיקיפסה לבניו וליוגורתה, וביקש מהם לשלוט בממלכה יחד באופן הוגן. השלושה הבטיחו, אולם מיד לאחר מותו של מיקיפסה פרצו הסכסוכים. כאשר הגיעו אדהרבעל, יוגורתה, והיימפסל, לדון בענייני המדינה, מיהר היימפסל והתיישב ליד אדהרבעל, כך שיוגורתה לא יכל לשבת באמצע. על פי מנהגי הנומידיים המבוגר ביותר זכאי לשבת באמצע והיימפסל היה הצעיר ביותר מבין השלושה. אדהרבעל הפציר בהיימפסל לוותר משום שיוגורתה מבוגר יותר, בסופו של דבר הסכים היימפסל לוותר. אולם כאשר המשיכו לדון בענייני המדינה הציע יוגורתה לבטל את כל החוקים שחוקק מיקיפסה בחמש השנים האחרונות לחייו כיוון שאז היה חולה ודעתו לא הייתה צלולה. היימפסל השיב בלעג שלדעתו זהו רעיון טוב מאוד כיוון שאז אומץ יוגורתה והפך למלך. יוגורתה נעלב והחל מחפש דרכים כיצד להיפטר מהיימפסל.

השלושה לא הצליחו להסתדר ועל כן החליטו לחלק את הממלכה ביניהם. היימפסל הפזיז התארח בערך בשנת 117 לפנה"ס בעיר תירמידה בביתו של אחד מידידי יוגורתה. אותו ידיד נתן ליוגורתה העתק של מפתחות הבית. יוגורתה שלח לשם קבוצה של נאמניו שהחלו סורקים את הבית בחיפוש אחר היימפסל. זה האחרון נמלט אל ביתה של משרתת שם התחבא עד שחיילי יוגורתה איתרו אותו, ערפו את ראשו, והביאו אותו ליוגורתה.

יוגורתה לא הסתדר גם עם אדהרבעל. מה שגרר לבסוף את מלחמת יוגורתה.
## לקריאה נוספת
* סאלוסטיוס קריספוס, **קאטילינא-יוגורתה - קטעים מדברי הימים**, ירושלים, 1968, תרגמה שרה דבורצקי.
## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מלכים נומידים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-2 לפנה"ס
הכוחות המזוינים הלאומיים של לטביה

**הכוחות המזוינים הלאומיים של [[לטביה]]** (בלטבית: **Nacionālie Bruņotie Spēki**) מורכבים מצבא לטביה (כוחות היבשה, חיל הים וחיל האוויר), המשמר הלאומי, משמר החופים ועוד. תפישת ההגנה של הכוחות מתבסס על כוחות מקצועיים בעלי יכולת תגובה מהירה ועל כוחות מילואים היכולים להיות מגיוסים תוך התראה קצרה.
ממוזער|160x160 פיקסלים|רונדל חיל האוויר של לטביה
צבא לטביה מבוסס החל מ-1 בינואר 2007 על חיילים מקצועיים בלבד, גיוס החובה בוטל ומחזור החובה האחרון היה ב-2005.

## ייעוד
תפקיד הכוחות המזוינים הלאומיים של לטביה הוא להגן על הריבונות והשטחים של המדינה, ולהגן על האוכלוסייה מפני מתקפה של כוחות זרים.
ממוזער|חייל לטבי במהלך אימון
על מנת לעמוד במשימות הכוחות מספקים הגנה למרחב האווירי והמים הטריטוריאליים של המדינה, משתתפים בפעולות במזמן משבר לאומי, מבצעים פעולות הצלה ומשתתפים במשימות כוחות בינלאומיים לשמירה על השלום.

## היסטוריה
הכוחות המזוינים הלאומיים של לטביה הוקמו לראשונה לאחר הכרזת העצמאות של המדינה בסיום מלחמת העולם הראשונה. בסוף מלחמת העצמאות של לטביה בשנים 1918-1920, הכיל צבא לטביה כ-70 אלף איש.

לאחר פלישת הסובייטים ביוני 1940 וכיבוש לטביה, החל פירוק הצבא הלטבי. שם הצבא שונה ל"צבא העם", לתקופה בספטמבר-נובמבר 1940 שונה ל"החיל הטריטוריאלי ה-24 של הצבא האדום". בספטמבר 1940 שירתו בחיל 24,416 חיילים, אך בסתיו יותר מ-800 קצינים ו-10,000 חיילים סולקו ממנו. חלק מהחיילים הלטביים ממחזור גיוס 1939 הוחלפו על ידי 4,000 חיילים רוסים. ב-10 ביוני נשלחו הקצינים הבכירים של החיל למוסקבה שם נעצרו ורובם נורו. ב-14 ביוני 430 קצינים לפחות נעצרו ונשלחו למחנות גולאג.

לאחר התקיפה הגרמנית על סובייטים, יותר מ-2,080 חיילים לטביים שוחררו משירות, מכיוון שהסובייטים חששו שהם יפנו את הנשק נגד הקומיסרים והקצינים הסובייטים. במקביל רבים מהחיילים ערקו מהשירות, כאשר החיל חצה את גבולות לטביה הוא הכיל בערך 3,000 חיילים בלבד.
ממוזער|מבנה הכוחות המזוינים של לטביה

## מבנה

מבנה הכוחות המזוינים הלאומיים של לטביה:
* מטה משותף לכוחות המזוינים
* מטה כוח אדם
* כוחות היבשה
* חיל האוויר
* חיל הים
* המשמר הלאומי
* היחידה למשימות מיוחדות
* המשטרה הצבאית
* מפקדת אימונים ותורת לחימה
* מפקדה לגוסיטית
* גדוד כוחות מזוינים

## כוח אדם
ישנם 4,700 אנשים בשירות פעיל, 971 חיילים בכוחות היבשה, 552 בחיל הים, 251 בחיל האוויר והשאר בפיקודים השונים. בנוסף יש 10,642 מתנדבים במשמר הלאומי ו-1,288 אזרחים העובדים בכוחות המזוינים.

## שיתוף פעולה
לטביה משתפת פעולה עם ליטא ואסטוניה בגדוד חי"ר משותף (BALTBAT) ושייטת משותפת (BALTRON) המשמשים במשימות לשמירה על השלום. 

נאט"ו מבצעת סיורים והגנה על המרחב האווירי של לטביה מכיוון שלצבא לטביה אין את האמצעים לבצע משימה כזאת. לטובת העניין הקצו בנאט"ו 4 מטוסי קרב המגיעים ממדינות שונות וכל 2-3 חודשים מוחלפת המדינה שמבצעת את הסיור האווירי.

## ראו גם
* הרובאים הלטביים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:צבאות
קטגוריה:צבאות מודרניים
קטגוריה:לטביה: צבא וביטחון
קרבובו

**קרבובו** (בספרדית: **Carabobo**) היא אחת מ-23 המדינות המרכיבות את ונצואלה. המדינה, הנמצאת בצפון ונצואלה, גובלת בים הקריבי בצפון, ביארקוי במערב, בקוחדס ובגואריקו בדרום ובארגואה במזרח.

המדינה משתרעת על שטח של 4,650 קילומטרים רבועים. במדינה מתגוררים 2,245,744 תושבים (נכון ל-2011). בירתה והעיר הגדולה ביותר בה היא ולנסיה.

## היסטוריה
האזור בו נמצאת כיום קרבובו היה מיושב במשך מאות שנים על ידי ילידים, בעיקר באזור אגם ולנסיה.

הספרדים הגיעו לאזור במאה ה-16 וכבשו אותו. בשארית המאה ה-16 ובמאה ה-17 היישובים שהקימו הספרדים באזור, בהם ולנסיה שהוקמה ב-1555, סבלו מהתקפות חוזרות ונשנות של שבטי ילידים מחד ושודדי ים אנגלים וצרפתים מאידך, ובחלק מהמקרים היישובים ננטשו עקב כך.

באזור קרבובו התרחשו מספר קרבות מכריעים במהלך מלחמת העצמאות של ונצואלה במאה ה-19. החשוב שבהם היה קרב קרבובו ב-24 ביוני 1821 בו ניצחו סימון בוליבר וכוחותיו את כוחות הספרדים. לאחר הקרב הספרדים נסוגו מהאזור, למעט חיל מצב שהשאירו בפוארטו קבייו עד 1823.

לאחר הניצחון במלחמה האזור צורף לרפובליקת קולומביה הגדולה, ולאחר שזו התפרקה ב-1830 ולנסיה נהפכה זמנית לבירת ונצואלה, עד שהתואר הועבר לקראקס. עם הקמתה ונצואלה חולקה לפרובינציות והאזור הפך לפרובינציית קרבובו. כעבור זמן קצר הופרדה ממנה פרובינציית ברקיסימטו, שכללה את שטחי מדינות לרה ויארקוי של היום.

ב-1864 ונצואלה הפכה להיות מדינה פדרלית ובחלקים מפרובינציית קרבובו הוקמה מדינת קרבובו.

## כלכלה
כלכלת קרבובו מתבססת בעיקר על תעשייה, בעיקר עיבוד מזון וטקסטיל, זיקוק נפט, תיירות, דיג וחקלאות, הכוללת בין היתר גידול תירס, קקאו, כותנה, קנה סוכר וקוקוס.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ונצואלה: מדינות
בי סי פלייס

[שמאל|ממוזער|250px|בי סי פלייס ביום פתיחתו, [30 בספטמבר 2011]]
ה**בי. סי. פלייס** (באנגלית: **BC Place**) הוא אצטדיון הנמצא בוונקובר שבקולומביה הבריטית הנמצאת בקנדה. הוא מארח משחקים בכדורגל ופוטבול. ב-2010 אירח הבי.סי. את משחקי החורף האולימפיים של שנת 2010 שהתרחשו בוונקובר, קנדה. אצטדיון זה אירח גם את גמר גביע העולם בכדורגל לנשים לשנת 2015. והוא צפוי להיות אחד מהאצטדיונים שיארחו את מונדיאל 2026. האצטדיון משמש כמגרש ביתי לקבוצת הכדורגל ונקובר וייטקאפס מליגת ה-MLS ולקבוצת הפוטבול BC ליונס מליגת ה-CFL. 

## מונדיאל 2026
בי סי פלייס הוא אחד משני אצטדיונים בקנדה ו-16 אצטדיונים בסך הכול הצפויים לארח את מונדיאל 2026, והוא יארח שבעה משחקים, חמישה בשלב הבתים של הטורניר כולל שני משחקים של נבחרת קנדה, משחק אחד בשלב 32 האחרונות ומשחק אחד בשלב שמינית הגמר.

## קישורים חיצוניים

* 
## הערות שוליים

קטגוריה:קנדה: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:אצטדיוני פוטבול
קטגוריה:אצטדיוני כדורגל בקנדה
קטגוריה:אצטדיוני גביע העולם בכדורגל נשים
קטגוריה:ונקובר: ספורט
קטגוריה:אצטדיוני מונדיאל 2026
קטגוריה:קצרמר קנדה
קטגוריה:קצרמר פוטבול
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
הסצנה האמריקאית

**הסצנה האמריקאית** (באנגלית: **The American Scene**) הוא ספר מסע המתאר את מסעו של הסופר הנרי ג'יימס בארצות הברית בשנים 1904–1905. עשרה מתוך ארבעה עשר פרקי הספר פורסמו במגזינים, North American Review, Harper's Magazine ו-The Fortnightly Review, בשנים 1905–1906. המהדורה הראשונה של הספר יצאה לאור ב-30 בינואר 1907 באנגליה ושמונה ימים לאחר מכן (7 בפברואר) בארצות הברית. ישנם שינויים משמעותיים בין שתי המהדורות.

ספר נסיעותיו של ג'יימס, הסצנה האמריקנית, תקף בחריפות את "החומרנות המשתוללת", כפי שכינה אותה ג'יימס, והמבנה החברתי של אמריקה. הספר עורר מחלוקת לגבי התייחסות החברה האמריקנית לקבוצות אתניות שונות ונושאים פוליטיים. הספר עדיין רלוונטי לגבי מספר סוגיות שוטפות, כגון מדיניות ההגירה, איכות ושמירה על סביבה, צמיחה כלכלית, ומתחים גזעיים.

## מראי מקום

**Thinking in Henry James* by Sharon Cameron (Chicago: U Chicago P 1989)
**Henry James Collected Travel Writings - Great Britain and America - English Hours, The American Scene, Other Travels* edited by Richard Howard (New York: Library of America 1993)  
* *A Henry James Encyclopedia* by Robert L. Gale (New York: Greenwood Press 1989) 


## קישורים חיצוניים

* Note on the texts of The American Scene at the Library of America web site


קטגוריה:ספרי הנרי ג'יימס
קטגוריה:ספרי 1907