open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ועכשיו למשהו שונה לגמרי

**ועכשיו למשהו שונה לגמרי** (באנגלית: **And Now for Something Completely Different**) הוא סרטם הראשון של חבורת מונטי פייתון שיצא לאקרנים בשנת 1971.
## הפקה
הסרט הוא אוסף של מיטב המערכונים מתוך שתי העונות הראשונות של סדרת הטלוויזיה המצליחה "הקרקס המעופף של מונטי פייתון". המשפט "ועכשיו למשהו שונה לגמרי" הוא משפט מפתח שהופיע בסדרה כמה פעמים כמו גם במהלך הסרט בקטעי קישור בין מערכונים. בקטעי קישור אלו הופיע ג'ון קליז כקריין של ה-BBC, לפעמים מאחורי ומעל לשולחן משרדי ובדרך כלל באמצע הטבע, כאשר הוא מכריז על המעבר. בסרט הוא אומר משפט זה פעם אחת כאשר הוא משופד על מוט מעל מדורה ופעם נוספת כאשר הוא לובש ביקיני ורוד. המשפט נוצר כתוצאה לדרישת הגוף המשדר לקונספט הייחודי של הסדרה והחלטת החבורה שהקונספט יהיה "אין קונספט", כלומר שלכל מערכון יהיה "קונספט" אחר. המשפט נשאר בזיכרון האומה הבריטית כמזוהה עם החבורה ואף זכה לשימוש של מרגרט תאצ'ר בנאום המפורסם שלה בפרלמנט הבריטי שהיווה פרודיה על מערכון התוכי המת, שמפלגת לייבור היריבה הוצגה בדמותו.

הסרט כולל 90 דקות של מערכונים רצופים המקושרים בדרך כלל ביניהם בצורות שונות כדי לשמור על הרציפות ועל הקצב של הסרט. בין המערכונים מופיעים גם קטעי אנימציה בהפקתו של טרי גיליאם שמשמשים קטעי קישור ומהווים קטעים קומיים מוצלחים בפני עצמם. סוג רצף מיוחד זה, המאופיין באיגיון (nonsense) קיצוני והתקיים במידה רבה גם ב"קרקס המעופף", הוא החידוש העיקרי של מונטי פייתון ותרומתם המקורית להתפתחות ז'אנר הקומדיה.

את הסרט ביים איאן מקנוטון ואת התסריט כתבו כל ששת חברי מונטי פייתון: אריק איידל, טרי ג'ונס, טרי גיליאם, מייקל פאלין, גרהאם צ'אפמן וג'ון קליז. כל השישה שיחקו בסרט יחד עם קרול קליבלנד (שותפה במערכונים רבים בקרקס המעופף), קוני בות' (ששיחקה עם בעלה, ג'ון קליז, בסדרה המלון של פולטי) והשחקנית לזלי ג'אד.

הסרט לא נחל הצלחה גדולה בקולנוע ביחס לסרטי מונטי פייתון המאוחרים יותר, בעיקר  מפני שלא סיפק חומר חדש.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטי 1971
קטגוריה:מונטי פייתון
קטגוריה:סרטי קומדיה בריטיים
קטגוריה:סרטי מונטי פייתון
אלקנטרה

**אלקנטרה** (בפורטוגזית Alcântara) היא עיר בברזיל במדינת מרניאו. בעיר אוכלוסייה של 22,000 נפשות, והיא מרוחקת 30 ק"מ מסאו לואיס, עיר הבירה של מרניאו.

## היסטוריה
העיר הוקמה על ידי חוקרים צרפתיים במאה ה-16 ונכבשה מאוחר יותר על ידי הפורטוגזים, אשר השתמשו בכפר הקטן כתחנה בדרך לכיבוש סאו לואיס מידי ההולנדים ב-1646.

העיר מוכרזת על ידי הממשל הברזילאי כמורשת היסטורית לאומית. כלכלת העיר מבוססת בעיקר על תיירות ודייג.

סוכנות החלל הברזילאית מתחזקת את מרכז החלל אלקנטרה. ב-22 באוגוסט 2003, התרחשה תאונה כאשר הרקטה VLS-1 התפוצצה ו-21 טכנאים ברזילאים נהרגו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:ברזיל: ערים
קטגוריה:ברזיל: ערי חוף
קטגוריה:מרניאו
שחמט בהתכתבות

**שחמט בהתכתבות** הוא שחמט המשוחק על ידי התכתבות בין שחקנים מרוחקים, בדרך כלל על פני תקופה ממושכת. בעבר היה כל שחקן בתורו שולח בדואר את המהלך הבא במשחק ליריבו. כיום נפוץ יותר השימוש בדואר אלקטרוני או בשרת משחק ייעודי, אך ידוע גם על משחקים ששוחקו בפקס ואפילו באמצעות יוני דואר.

ההבדל המהותי בין המשחק הסטנדרטי, המשוחק על ידי שניים היישובים ליד אותו לוח (ממשי או וירטואלי), למשחק בהתכתבות, הוא הזמן המוקצב לכל מהלך או למשחק כולו. שני יריבים המשחקים בתחרות משני עברי הלוח יסיימו על פי רוב את משחקם לאחר מספר שעות בודדות. אולם משחק בהתכתבות יאפשר לכל צד לשחק מהלך בודד בזמן של שעות עד ימים. מאחר שגם לדואר לוקח זמן מה להגיע ליעדו, משחק באורך סביר של 40–50 מהלכים לכל צד, עשוי היה בעידן שלפני המחשב והטלפון לארוך שנים. גם בעידן האינטרנט אורך משחק טיפוסי כשנה או שנתיים.

כללי המשחק מקציבים בדרך כלל בין 30 ל-60 יום לעשרה מהלכים. על פי רוב מותר לשחקנים להיוועץ בתוכנות מחשב, ספרים ובסיסי נתונים במהלך המשחק, בניגוד גמור לכללים הנהוגים בשחמט רגיל. כל שחקן רשאי לשחק יותר ממשחק אחד במקביל ולעיתים קרובות מנהלים שחקנים מומחים עשרות משחקים בו זמנית נגד יריבים שונים.

עקב כללים מיוחדים אלה קיים שוני עמוק בין הכישורים הדרושים משחקן בשחמט בהתכתבות לבין אלו של שחקן השחמט הרגיל; ורשימת אלופי העולם בהתכתבות כמעט זרה לרשימת האלופים בשחמט הרגיל. בין השחקנים המעטים שהצטיינו בשני סוגי המשחק ניתן למנות את פאול קרס האסטוני (שככל הנראה הרבה לשחק בהתכתבות בהיעדר יריבים ראויים בקרבתו), ואת אלופי העולם אלכסנדר אלכין ומקס אויבה. בימינו בולט רב-אמן אולף אנדרסון בהצטיינותו בשני סוגי השחמט.

ארוס ריצ'ו הוא שחקן מצליח בשחמט בהתכתבות ובשחמט מתקדם.

השחמטאית הישראלית לובה קריסטול היא רב-אמן בינלאומי בשחמט בהתכתבות, וזכתה פעמיים באליפות העולם בשחמט בהתכתבות , באליפות השלישית בין השנים 1984-1978 ובאליפות החמישית בין השנים 1998-1993.

הטבלה מטה מציגה את בכירי השחמטאים בכתב של ישראל. מקור הנתונים הוא אתר ICCF.

## ראו גם
* אדוארד דיקהוף

## קישורים חיצוניים

* 
* ההתאחדות הבינלאומית לשחמט בהתכתבות
* שחמט בהתכתבות באתר השחמט הישראלי

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שחמט בהתכתבות
פנחס קופל

**פנחס קופל** (15 בינואר 1918 – 5 בנובמבר 1997) היה המפקד הראשון של משמר הגבול והמפכ"ל ה-3 של משטרת ישראל, בין השנים 1964–1972.

## ביוגרפיה
קופל נולד בב' בשבט תרע"ח ליוחנן וצילה קופל בעיירה טורק (Turek) שבמרכז פולין. הוא עלה עם הוריו לארץ ישראל בשנת 1924. כבר בגיל 15 התנדב ל"הגנה", שירת בחיל הנוטרים בדרגת רב-סמל במשימות שונות באזור טירת שלום ובאזור ראש פינה, שימש כמפקד במשמר הנע ואף שירת תחת פיקודו של וינגייט.

סיים את קורס מ"מים הראשון של ההגנה ב-1939, ולאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, בשנת 1941 התנדב לצבא הבריטי ושירת בחזיתות שונות. בשנת 1946 השתחרר בדרגת רב-סמל והצטרף לקואופרטיב התחבורה "דן". הוא המשיך להיות חבר ב"הגנה" ובשנת 1947 הצטרף למנגנון הקבע של "ההגנה" ושימש כמדריך.

במלחמת העצמאות היה מפקד שיירה במבצע נחשון. הוא שירת בחטיבה 7 כסגן מפקד גדוד וכמפקד גדוד ולקח חלק בקרבות לטרון.

קופל השתחרר מצה"ל בשנת 1950, בדרגת רב-סרן ועבר לשירות הביטחון הכללי. הוא שירת כמפקד מטה 10, מחלקת המבצעים המיוחדים. בשנת 1953, עם הקמת משמר הגבול, מונה קופל למפקדו הראשון.

במאי 1964 קיבל את הפיקוד על משטרת ישראל ושימש בתפקיד המפקח הכללי של משטרת ישראל עד שנת 1972. לאחר סיום שירותו במשטרה, התיישב בכפר בן נון. לאחר פרישתו מן המשטרה הוא שימש כיושב ראש ועדת החקירה שהוקמה לבירור נסיבות טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן וכיו"ר הוועדה לבחינת מטרות המשמר האזרחי. כמו כן שימש כנשיא ההתאחדות לכדורגל.

קופל נישא להדסה לבית פליקס ולזוג נולדו שתי בנות - מיכל וענת.

פנחס קופל נפטר בה' בחשוון ה'תשנ"ח ונקבר בחלקת המשטרה בהר הרצל בירושלים.

על שמו נקרא מרכז המורשת וההנצחה של משמר הגבול, בסמוך לקיבוץ ברקאי, ומטה משמר הגבול בלוד.

## קישורים חיצוניים

ממוזער|ימין|קברו של פנחס קופל בהר הרצל
שמאל|ממוזער|250px|פנחס קופל בביקור בלוד, שנות ה־50
* 
* פנחס קופל - המפכ"ל השלישי באתר משטרת ישראל

קטגוריה:רבי-סרנים בצה"ל
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:כפר בן נון: אישים
קטגוריה:אנשי השב"כ
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:מתנדבי היישוב לצבא הבריטי
קטגוריה:מפקדי גדודים במלחמת העצמאות
קטגוריה:מפכ"לי משטרת ישראל
קטגוריה:מפקדי משמר הגבול
קטגוריה:אישים הקבורים בחלקת המשטרה בהר הרצל
קטגוריה:חיילי חטיבה 7 במלחמת העצמאות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1918
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1997
רוז ויליאמס

**רוג'ר אלן פיינטר** (אנגלית: Roger Alan Painter;  6 בנובמבר 1963 - 1 באפריל 1998), שנודע בשם הבמה **רוז ויליאמס**, היה אמן מוזיקה ומפיק בתחום הדת' רוק והרוק הגותי. רוז הקים מספר להקות, ונחשב כחלוץ בתחום הדת' רוק.

## חייו
רוז נולד בפומונה, קליפורניה, למשפחה בפטיסטית דרומית אדוקה. בילדותו הושפע מאמנים כמו דייוויד בואי, טי רקס, אליס קופר, איגי פופ וניו יורק דולס. כנער, בשנות השבעים המאוחרות, הוא נמשך לתחום הפאנק רוק (Punk rock).

בגיל 16 החל לנגן בלהקות רוק שונות. את שם הבמה "רוז ויליאמס" בחר על שם מצבה שאהב בבית קברות.

ויליאמס התפרסם בעיקר בשל כתיבת שירים והקמת הלהקה "Christian Death".

ויליאמס היה נשוי לזמרת אווה אורטיז (הידועה בכינוי "Eva O"), שגם הייתה שותפתו ללהקה מאוחרת שלו, "פרויקט הצל". לזוג לא היו ילדים.

בגיל 34 נמצא ויליאמס על ידי חברו ושותפו לדירה, כשהוא תלוי בדירתם בדרום הוליווד.

## דיסקוגרפיה כאמן סולו

**Every King a Bastard Son* (Cleopatra) 1992
**The Whorse's Mouth* (Hollows Hill Sound Recordings) 1996
**Live In Berlin* (Hollows Hill Sound Recordings) 2000
**Accept The Gift of Sin (live album)* (Hollows Hill Sound Recordings) 2003
**Flowers* on Projekt’s *A Dark Cabaret* compilation album 2005


## קישורים חיצוניים
* 

* 

קטגוריה:מוזיקאים אמריקאים
קטגוריה:מתאבדים: מוזיקאים
קטגוריה:מתאבדים אמריקאים
קטגוריה:אמנים אמריקאים הידועים בשם במה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1963
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1998
האופרה הממלכתית של בוואריה

[שמאל|ממוזער|250px|[התיאטרון הלאומי של מינכן, אולם הבית של האופרה הממלכתית של בוואריה.]]
**האופרה הממלכתית של בוואריה** (בגרמנית: **Bayerische Staatsoper**) היא להקת אופרה במינכן, אחת מלהקות האופרה הראשונות במעלה בגרמניה ובעולם, הקיימת מאז 1653. התזמורת שלה היא התזמורת הממלכתית של בוואריה.

הלהקה מופיעה ב**פרינצרגנטנתיאטר**, שנבנה בראשית המאה ה-20 ומזכיר את תיאטרון ביירוית, שנבנה לפי הנחיותיו המפורטות של וגנר וב**תיאטרון קוויליה**, שנבנה בשנות ה-30' של המאה ה-18 ומתואר על ידי Beauvert כ"פנינת רוקוקו", אך בית הקבע של להקת האופרה הבווארית הוא התיאטרון הלאומי, בכיכר מקס-יוזף.

התיאטרון הראשון, שנבנה בהזמנת המלך מקסימיליאן הראשון ונפתח ב-1818 בהצגת Die Weihe מאת פרדיננד פרנצל, עלה באש בשנת 1823. הוא שוחזר ונפתח מחדש בשנת 1825. בתיאטרון זה, השני, בעיצובו של קרל פון פישר, שולבו תווים אופייניים לסגנון היווני המחודש, כפי שאפשר לראות באכסדרת העמודים ובגמלון הגג.

בשנים הבאות הועלה בתיאטרון זה מספר רב של אופרות בהצגות בכורה, ביניהן רבות משל מלחינים גרמנים. עם אלה נמנו "טריסטן ואיזולדה" (1865); "המייסטרזינגר מנירנברג" (1868); זהב הריין (1869) והוולקירה (1870). אחרי הצגות אלה בחר ריכרד וגנר לבנות תיאטרון בביירוית ולהמשיך להציג שם.

בשלהי המאה ה-19 היה זה ריכרד שטראוס שטבע את חותמו על התיאטרון, בעיר שבה נולד בשנת 1864. אחרי שקיבל עליו משרת מנצח לזמן קצר, חזר שטראוס לתיאטרון, לכהן שם כמנצח ראשי משנת 1894 עד 1898. בתקופה שלפני מלחמת העולם השנייה הועלו האופרות שלו Friedenst (בשנת 1938) ו"קפריצ'יו"
בהצגות בכורה במינכן. התיאטרון שופץ אומנם וחודש במידת מה בשנת 1930, כדי ליצור שטח במה גדול יותר עם ציוד משוכלל, אבל הוא שרד עד שנהרס בהפצצה באוקטובר 1943.

האדריכל גרהארדט גראובנר שיחזר את התיאטרון הנאו-קלאסי המקורי, על 2100 מושביו, בהתבסס על התוכניות המקוריות של קרל פון פישר. בבניין גדול קצת יותר, שרק הפואיה וגרם המעלות הראשי שלו משמרים בו את צורתם המקורית, נפתח התיאטרון ב-22 בנובמבר 1963 בהצגת "המייסטרזינגר מנירנברג" של וגנר. בתקופה שאחרי המלחמה עלו על בימתו הרבה הופעות מרשימות והצגות בכורה עולמיות.

זובין מהטה היה המנהל המוזיקלי של האופרה והתזמורת הממלכתיות של בוואריה מ-1998 עד 2006, אז החליף אותו . קיריל פטרנקו נכנס לתפקיד בשנת 2013. היום ממלא את תפקיד המנהל המוזיקלי ולדימיר יורובסקי

## מנהלים מוזיקליים ומנצחים ראשיים
* פרנץ לכנר: 1836–1867
* הנס פון בילו: 1867–1869
* פראנץ וילנר: 1870–1877
* הרמן לוי: 1872–1896
* ריכרד שטראוס: 1894–1896
* הרמן צומפה: 1901–1903
* פליקס מוטל: 1904–1911
* ברונו ולטר: 1913–1922
* הנס קנאפרטסבוש: 1922–1935
* קלמנס קראוס: 1937–1944
* גאורג שולטי: 1946–1952
* רודולף קמפה: 1952–1954
* פרנץ פריצ'אי: 1956–1958
* יוזף קיילברת: 1959–1968
* וולפגנג זאוואליש: 1971–1992
* זובין מהטה: 1998–2006
* : מ-2006
* קיריל פטרנקו: מ-2013 
* ולדמיר יורובסקי: מ-2021

## קישורים חיצוניים
* 


* Bavarian State Opera website, where photo tours are available
* History (in German)
* Short history


## הערות שוליים

בוואריה
קטגוריה:מינכן: מבנים
קטגוריה:מינכן: תרבות
לירן נדל

**לירן נדל** (נולד ב-6 בספטמבר 1972) הוא זמר, פזמונאי, מלחין ומעבד רוק ישראלי.

## ביוגרפיה
נדל גדל בפתח תקווה והיום גר ביישוב אורנית. בגיל 17 הצטרף לבית הספר למוזיקה "רימון" לאחר פעילות בלהקת הנוער "פיקוד מלאבס". במהלך שירותו הצבאי, תפקד נדל כמפיק המוזיקלי של להקת פיקוד צפון.

ב-2001, לצד העבודה על אלבום הבכורה שלו, הופיע נדל במועדוני הרוק בתל אביב. חברת התקליטים "הד ארצי" התרשמה מהחומרים של נדל והחתימה אותו על חוזה הקלטות.

"ועכשיו", אלבום הבכורה של נדל, יצא לחנויות ב-2003. שיר הנושא הפך ללהיט גדול והצליח מהאלבום.

## דיסקוגרפיה
* ועכשיו - 2003
* קרוב יותר - 2007

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1972
מחלף רבין

**מחלף רבין** (הידוע גם בשמו הקודם, מחלף שמריהו) הוא מחלף בכביש 2 (כביש החוף) הנמצא בין הרצליה פיתוח לבין כפר שמריהו.

לפני הקמתו של המחלף נודע הצומת כאחת מנקודות התורפה של התחבורה בישראל, וכונה באירוניה "הפקק של המדינה" בגלל עומסי התנועה הכבדים שבו, שלעיתים התארכו עד לנתניה.

עוד בתחילת שנות ה-80 הועלו תוכניות למחלוף הצומת, ובתחילת שנות ה-90 הקצתה מע"צ תקציב לצורך העניין והחלה בעבודות. תושבי הסביבה התנגדו למחלף, ובפרט להצעת מע"צ להקימו כגשר עילי, שייפגע בערך דירותיהם. ההתנגדות עיכבה את הפרויקט במשך שנים רבות. לאחר בוררות מקצועית הגיעו הצדדים להסכמה.

הרעיון המקורי למחלוף היה באמצעות גשר-עילי, אולם התנגדות התושבים הובילה בסופו של דבר לבנייתו של כביש משוקע, שבו זורמת התנועה בכביש 2, ומעליו גשר, שבו זורמת התנועה מהרצליה פיתוח לכפר שמריהו ולהפך, ללא הגבהה של כביש זה. כדי למנוע בעיות של הצטברות מים במחלף, נבנתה, לראשונה בישראל, תעלת ניקוז המופעלת על ידי חמש משאבות המגובות בגנרטור חשמלי. כמו כן, לרווחת תושבי הסביבה, נסלל הכביש באספלט שקט, שמוריד את עוצמת הרעש מחיכוך המכוניות בכביש, והוקמו קירות אקוסטיים. את הפרויקט בנתה חברת סולל בונה שזכתה במכרז של מע"צ. עלות ההקמה הכוללת של הפרויקט הייתה 45 מיליון שקל.

המחלף נחנך בספטמבר 1995, בטקס חגיגי בנוכחות ראש הממשלה יצחק רבין ושר התשתיות בנימין בן-אליעזר. בדיעבד התברר כי לטקס הגיע גם יגאל עמיר, במטרה להתנקש בראש הממשלה, אך באותה הפעם החליט שלא לממש את תוכניתו (ומימש אותה כחודשיים לאחר מכן בכיכר מלכי ישראל).

ב-1996 התקבלה החלטת ממשלה לשנות את שמו של המחלף ממחלף שמריהו למחלף רבין, אולם ביצוע השינוי התעכב עד שנת 2003.

## הערות שוליים

 

רבין, מחלף
קטגוריה:הנצחת יצחק רבין
קטגוריה:סולל בונה: כבישים ומחלפים
קטגוריה:הרצליה: תחבורה
קטגוריה:כפר שמריהו: תחבורה
קטגוריה:הרצליה פיתוח
ועכשיו

**ועכשיו** הוא שמו של אלבום הבכורה של הזמר הישראלי לירן נדל. האלבום יצא לחנויות ב-2003 בחברת התקליטים "הד ארצי". שיר הנושא הפך ללהיט גדול ואחריו יצאו לאור הסינגלים: "שיהיה לך טוב" ו"חצי חיים". לשיר "חצי חיים" צולם וידאו קליפ.

## רשימת השירים באלבום
# שיהיה לך טוב (3:33)
# ועכשיו (4:03)
# איפה אנחנו (3:44)
# חצי חיים (4:49)
# כמה גדלנו (3:52)
# כל האנשים (4:03)
# תכתוב לי שיר (3:52)
# רחוב האהבה (3:30)
# בת 30 (3:24)
# בשקט (3:22)
# לכבודך (3:56)

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2003
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי רוק ישראליים
השחר

[שמאל|ממוזער|200px|[עמוד שער|עמוד השער של "השחר", מאי 1879]]
[שמאל|ממוזער|200px|תערוכת רחוב בנושא [תנועת ההשכלה היהודית על חומה בשדרות ההשכלה בתל אביב]]
**הַשַּׁחַר** היה ירחון עברי שהוציא לאור פרץ סמולנסקין בין השנים 1868–1884 (ה'תרכ"ט–ה'תרמ"ד) בווינה.

סמולנסקין יסד את הירחון כדי להפיץ את רעיונות ההשכלה בין יהודי מזרח אירופה. סמולנסקין, שהיה גם העורך, פרסם בו מאמרים שקראו להפצת העברית, ללאומיות ולשיבת ציון, ואף נתן במה לרעיונות רדיקליים וסוציאליים. הוא ביקר את הרבנים ואת היהדות הדתית, שהתאפיינה לתפיסתו בקיפאון ובבערות; מן העבר השני, ביקר גם את המשכילים שקראו להשתלבות באימפריה הרוסית. סמולנסקין פרסם בכתב העת את מאמרי הביקורת שלו על משה מנדלסון ותלמידיו, שחסרו לפי דעתו את הרוח הלאומית היהודית והביאו להתבוללות ולשמד.

הירחון הושפע מכתבי עת אירופיים – בעיקר גרמניים – בני התקופה, והכיל מלבד מאמרים גם חומר ספרותי, מאמרים מדעיים, ביוגרפיות וסקירות חדשותיות מן העולם היהודי. הוא הופץ בכל אירופה, והיה פופולרי במיוחד באימפריה הרוסית, חרף קשיי הצנזורה, וקראו בו בסתר גם חלק מתלמידי הישיבות הליטאיות. העיתון סבל מקשיים כספיים ניכרים ולעיתים אף נפסקה יציאתו הסדירה לאור. אברהם בר גוטלובר, שהתנגד לרעיונותיו של סמולנסקין, הקים את כתב העת "הבוקר אור" כמתחרה לעיתונו של סמולנסקין.

בין הכותבים בכתב העת היו מרדכי דוד ברנדשטטר, יהודה ליב גורדון, משה ליב ליליינבלום, דוד כהנא, שלמה רובין (שאף סייע לסמולנסקין בהקמת הירחון ובעריכתו), פרופ' דוד צבי מילר, יהודה ליב לוין (יהל"ל), הלל נח מגיד שטיינשניידר, שלמה מנדלקרן ומנחם מנדל דוליצקי.

בכתב העת פורסם ב-1879 גם מאמרו הראשון של אליעזר בן-יהודה, "שאלה נכבדה" (במקור "שאלה לוהטה", אך בעקבות הסתייגות של סמולנסקין שונתה הכותרת), שעסק בהתעוררות הלאומיות היהודית והזכיר בדרך אגב גם את תחיית הלשון העברית. כאן גם הופיע לראשונה שירו הידוע של יל"ג: "קוצו של יוד". השיר הארוך התפרסם בהמשכים בשנת 1876, ובגרסתו הסופית - בשנת 1878. 

בסך הכול יצאו 12 כרכים של "השחר", והוא הפסיק לצאת לאחר מותו של סמולנסקין ב-1885.

## הערות שוליים

שחר
סונאטה לפסנתר מס' 14 של בטהובן

**[[סונאטה]] ל[[פסנתר]] מס' 14, אופוס 27 מס' 2**, הידועה גם כ**סונאטת אור ירח** (בגרמנית: **Mondscheinsonate**), אשר בטהובן כינה גם **Quasi una fantasia** ("כמעט פנטזיה" באיטלקית), היא יצירה לפסנתר מאת לודוויג ואן בטהובן. היא נכתבה בשנת 1801, והוקדשה לתלמידתו בת ה-17, הרוזנת ג'ולייטה גוויצ'ארדי (Giulietta Guicciardi). כחמש שנים לאחר פטירתו של בטהובן האזין המבקר המוזיקלי לודוויג רלסטאב (Ludwig Rellstab) ליצירה וציין שהיא מזכירה לו את זוהר הירח על פני אגם לוצרן, ומכאן כינויה.

זוהי אחת מיצירותיו הידועות והפופולריות של בטהובן בפרט ובמוזיקה הקלאסית בכלל, ולעיתים תכופות מנגנים אותה ואף משמיעים אותה רבות בסרטים.

## מבנה

הסונאטה כתובה בשלושה פרקים:

#Adagio sostenuto
#Allegretto
#Presto agitato

מבנה הפרק הראשון שנוי במחלוקת. יש הגורסים כי מדובר בצורת סונאטה חריגה, ויש הטוענים כי מדובר פשוט בצורה חופשית. המנגינה מנוגנת בעיקר ביד ימין (אותה כינה הקטור ברליוז "קינה") כנגד מקצב טריולות איטי. חלק זה עשה רושם גדול על מאזינים רבים, והפרק מוכר מאוד ומזוהה עם המוזיקה של בטהובן, ולעיתים אף עם המוזיקה הקלאסית בכללה. לדוגמה, ברליוז כתב שזוהי "אחת מהפואמות שהשפה האנושית אינה יודעת להעריך." היצירה הייתה פופולרית מאוד בימיו של בטהובן, על אף ייאושו של המלחין ממנה, שכתב: "מן הסתם כתבתי דברים טובים יותר."

הפרק השני, מינואט וטריו שגרתיים יחסית, מהווה רגע של רוגע, כתוב ברה במול מז'ור. הסולם הזה אנהרמוני לדו דיאז מז'ור, ומהווה את הטוניקה המז'ורית ליצירה, הכתובה בדו דיאז מינור. הצליל המשונה מעט של שמונה התיבות הראשונות הוא התוצאה של המינואט שמתחיל בסולם ה"לא נכון", בלה במול מז'ור הוא הדומיננטה של רה במול. המוזיקה מתיישבת אל תוך רה במול רק במשפט השני, תיבות 5–8.

הפרק האחרון והסוער, Presto agitato, הכתוב בצורת הסונאטה, הוא בעל הכובד הגדול מבין השלושה, ומשקף את ההתנסות של בטהובן (המוצגת גם בסונאטה האחות לה, אופוס 27 מס' 1 ומאוחר יותר באופוס 101) בהצבתו של החלק החשוב ביותר של הסונאטה אחרון. הפרק כולל ארפג'ואים מהירים ותווים בדגשי ספורצנדו. ביצוע הפרק דורש נגינה מיומנת וראוותנית. על הפרק האחרון, כתב צ'ארלס רוזן: "[זהו] חסר הרֶסֶן ביותר בהצגת רגשות. אפילו כיום, מאתיים שנה מאוחר יותר, הפראיות שלו מדהימה". הדינמיקה המוזיקלית בפרק השלישי היא למעשה פיאנו. נראה שהשימוש המרובה של בטהובן בספורצנדו, יחד עם מספר מעברי פורטיסימו, יוצרים תחושה של צליל עוצמתי ביותר למרות הדינמיקה המוחלשת.

## ראו גם
* לודוויג ואן בטהובן
## קישורים חיצוניים

*הפרטיטורה של הסונאטה לאור ירח מופצת על ידי כריס סוור כחלק מפרויקט מוטופיה.
*כתב היד של בטהובן לסונאטה יחד עם תווי היצירה וביצועים חופשיים בספריה הבינלאומית לתווים
* 
* Mondscheinsonate

## הערות שוליים

14
קטגוריה:יצירות לפסנתר
קטגוריה:יצירות קאמריות
פשוט וטוב

"**פשוט וטוב**" הוא שם אלבומה השישי של הזמרת מיקה קרני. האלבום יצא לחנויות ב-2006 בהוצאה עצמאית, והוא ממשיך את הקו האלקטרוני של "מגדלור", אלבומה החמישי של קרני.
שיר הנושא, "פשוט וטוב", זכה להצלחה. סינגלים נוספים מהאלבום: "שניים בעולם", "רומיאו". לשלושת השירים הנ"ל צולמו קליפים מושקעים. באלבום מחדשת קרני את "סוף המאה העשרים", משיריה הישנים.

## רשימת השירים באלבום
# פשוט וטוב (3:41)
# לרדת מעץ (3:58)
# אבודים בטוקיו (2:43)
# אהובה (3:29)
# רומיאו (3:40)
# שניים בעולם (2:45)
# סוף המאה העשרים (3:37)
# בוא אליי (2:55)
# אח יקר (3:32)

## סינגלים

## קישורים חיצוניים

* שיר הנושא "פשוט וטוב" ביוטיוב

קטגוריה:אלבומי מיקה קרני
קטגוריה:אלבומים בעברית
אלישע גלזר

**אלישע גלזר** (22 באוקטובר 1912 - 22 ביולי 2004) היה סופר ישראלי, ספורטאי המכביה הראשונה ומראשוני רחובות.

## תולדות חייו
נולד ברחובות כבן הזקונים למשפחה בת תשעה ילדים. בגיל שלוש למד בחדר ואחרי כן למד בבית הספר העממי (סמילנסקי) עד שנת 1927.
עקב המצב הכלכלי הקשה ששרר בבית נאלץ לצאת לעבודה בגיל 15. גלזר עבד אצל גיסו, אשר אבסיאן, שגם הדריך ולימד אותו את עבודת המכונאות - השניים עבדו בהתקנת משאבות מים בבארות. בעבודה זו נפצע גלזר - אצבע בידו השמאלית נכרתה לאחר שנפל עליה צינור מגובה 40 מטר אל תוך הבאר בה עבד.

אלישע היה ספורטאי מנעוריו, בתחומי אתלטיקה מגוונים: הדיפת כדור ברזל, זריקת דיסקוס, קפיצה במוט וריצות למרחקים קצרים (עד 400 מטר). אלישע השתתף במכביה הראשונה, בה ייצג את "מכבי רחובות".

מצעירותו אהב גלזר לכתוב סיפורים והוציא לאור ספרי ילדים ומבוגרים, ביניהם הסדרה "הרפתקאות רפי בצוללת" ו-"קפטן דייוויס הבוקניר היהודי".

בשנת 1935 ביום הולדתו נשא לאישה את יהודית - ספורטאית חלוצה שעלתה לארץ ב-1934 מפולין במסגרת עליית גורדוניה. נולדו להם בן ובת, עדה וארנון.
בתקופת שלטון הבריטים עבד במכונאות במחנות הצבא ואחר בתור מכבשן בכבישים. לאחר מכן עבד עד ליציאתו לגמלאות בתור עובד צה"ל כמומחה בהתקנת גנרטורים בבונקרים.
אלישע המשיך לכתוב ספרים - בין השאר באמצעות מחשב, בו למד להשתמש כשהיה מעל לגיל 85. אלישע כתב עד יום חייו האחרון.

## יצירותיו
ספריו של אלישע גלזר - בעיקר ספרי המבוגרים ובמידה מסוימת גם ספרי הילדים - מתאפיינים בהתרחשות במקום ובזמן המובאים בפירוט רב בספרים - בעיקר לאורך המאה ה-20 וכן בימי בית ראשון ושני (זמנים בהיסטוריית העם היהודי בהם התעניין).

## מספריו
### ספרי ילדים
***הרפתקאות רפי בצוללת** (הרפתקאות)
***הרפתקאות רפי בצוללת מנוע** (הרפתקאות)
***הרפתקאות רפי באוקיינוס האטלנטי** (הרפתקאות)
***הרפתקאות רפי באוקיינוס השקט** (הרפתקאות)
***קפטן דייוויס הבוקניר היהודי** (רומן היסטורי)
***מסע הפלאים בין הכוכבים** (מדע בדיוני)
***דודו ודיקלה בשבי המיצרי** (הרפתקאות)
***מריוס ובר-כוכבא** (רומן היסטורי)

### ספרי מבוגרים
***ימי אטלנטיס האחרונים** (בדיוני)

## קישורים חיצוניים

* דף על אלישע גלזר באתר משפחות ותיקי רחובות
* היכל התהילה של המדע הבדיוני הישראלי 
* יהודים בחלל: מקורותיה של הספרות הספקולטיבית העברית המקורית באתר בלי פאניקה
* פיראטים של מאלטה הקטנה / אורי קציר
* שודדי שבעת הימים :סקירה של אלי אשד על ספרות היסטורית בנושא פיראטים
* 

קטגוריה:סופרי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:בוגרי בית הספר סמילנסקי (רחובות)
קטגוריה:רחובות: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים ברחובות
קטגוריה:אתלטים ארץ-ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1912
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2004
משאית גז

[שמאל|ממוזער|300px|משאית גז במחנה [חלמנו]]
**משאיות גז** (בגרמנית: **Gaswagen**) היו אחד מאמצעי ההשמדה של היהודים על ידי הנאצים במסגרת "הפתרון הסופי".

## היסטוריה
השמדת היהודים בשואה בוצעה במספר שלבים: תחילה, בהרג של בודדים (בתליה, בירי, בהכאה, בהרעבה ובדרכים נוספות); לאחר מכן בעיקר בבורות ירי; בהמשך בעיקר על ידי משאיות גז ותאי גזים המופעלים בפחמן חד-חמצני, ולבסוף, בעיקר על ידי תאי גזים (רצח בגז ציקלון בה).

הרציחות בבורות הירי התגלו כבעייתיות, בעיקר עקב ההשפעה על המבצעים והיותן אמצעי גלוי מדי. לכן, הגרמנים המציאו שיטת השמדה באמצעות משאיות גז.

בהתחלה, במהלך מבצע הרצח שלהם במזרח אירופה, האיינזצגרופן (עוצבות המבצע של האס דה), דחסו את היהודים לתאי מטען של משאיות. תאי המטען נאטמו ואליהם חובר צינור המפלט של המנוע. כאשר החלה המשאית לנסוע, הוזרם גז הפליטה של המנוע אל התא בו נכלאו היהודים והם מתו מהרעלת פחמן חד-חמצני. בתום הנסיעה נפתחו תאי המטען והגופות הושלכו לקברי המונים שהוכנו מראש.

בהמשך, הוקם המחנה הראשון בו נעשה שימוש המוני במשאיות גז הוא מחנה חלמנו שבמערב פולין. אלה שלא מתו במהלך הנסיעה (לרוב, תינוקות), נוֹרוּ בהגיעם לקבר ההמוני שהיה במרחק נסיעה משם באזור היערות.

לשיטה זו היו שתי מגבלות עיקריות מבחינת הגרמנים: למשאית אחת היה אפשר לדחוס כ-70 בני אדם - כמות מוגבלת יחסית לרצון ההשמדה, ולמפנים את הגופות היה קשה להתמודד עם המטלה. מגבלות אלו תרמו להקמת מחנות השמדה עם תאי גזים יעילים יותר לצורך רצח המוני.

משאיות גז שימשו גם במסגרת המבצע להריגת נכים וחולי נפש במסגרת תוכנית T4, ולהריגת שבויים סובייטים בזקסנהאוזן ב-1941.

ההערכה היא שברחבי שטחי הכיבוש של הנאצים נרצחו כ-700,000 יהודים באמצעות כ-120 משאיות גז.

## ראו גם
* בור ירי
* הפתרון הסופי

## קישורים חיצוניים

* משאיות גז, באתר יד ושם
* The Development of the Gas-Van in the Murdering of the Jews, באתר Jewish Virtual Library 
* Rob Arndt, Nazi Gas Vans  - כולל תמונות

*
קטגוריה:שיטות הוצאה להורג
קטגוריה:איינזצגרופן
קטגוריה:גרמניה הנאצית: פשעים, רדיפות והשמדה
מגדלור (אלבום)

"**מגדלור**" הוא שם האלבום החמישי של הזמרת מיקה קרני. האלבום יצא לחנויות ב-2004 בחברת התקליטים NMC. הקו האלקטרוני שלט באלבום, בניגוד לאלבומיה הקודמים של קרני, שהתאפיינו בביצועים אקוסטיים שקטים.

שיר הנושא, "מגדלור", המספר את סיפורה של אחותה הקטנה שהתמכרה לסמים, זכה להצלחה גדולה. סינגלים נוספים מהאלבום: "שיר מספר אחת", "מלחמות כאילו", "קח". לשירים "מגדלור" ו"מלחמות כאילו" צולמו קליפים מושקעים. באלבום מחדשת קרני את שירו של אריק איינשטיין, "סע לאט".

## רשימת השירים באלבום
# שיר מספר אחת (3:08)
# מגדלור (4:00)
# מלחמות כאילו (3:08)
# קח (3:42)
# כמו פעם (3:28)
# אם אתה רוצה (3:08)
# בוא נשקוט (2:25)
# סע לאט (3:20)
# כוכבי (2:50)
# בונוס (רמיקס לשיר "קח")

## סינגלים

קטגוריה:אלבומי מיקה קרני
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי חברת NMC יונייטד אנטרטיינמנט
אלכסנדרה

השם **אלכסנדרה** הוא הגרסה הנשית לשם , המהווה צורה לטינית לשם היווני **אלכסנדרוס** (Αλέξανδρος). מבחינה אטימולוגית, השם מורכב משם הפועל היווני "אלכסיין" (ἀλέξειν), שמשמעו "להגן", ומשם העצם אנדרוס (ἀνδρός), שמשמעו "של אדם". כך יכול השם להיות מתורגם כ"מגן האדם".

השימוש הראשון הידוע של השם אלכסנדרה היה בשפה המיקנית בתקופת הברונזה המאוחרת. השם היה גם אחד מהכינויים של האלה הרה.

קטגוריה:שמות פרטיים לנשים
נמל חלל

[250px|ממוזער|שמאל|[נמל החלל קייפ קנוורל בכף קנוורל, פלורידה.]]
**נמל חלל** או **קוסמודרום** הוא אתר לשיגור (ולנחיתת) חלליות. שמו בא לו מההיקש עם נמל תעופה למטוסים ונמל ימי לאוניות. באופן מסורתי, המושג "נמל חלל" משמש לתיאור אתרים מהם שוגר רכב חלל למסלול סביב כדור הארץ, אך לעיתים גם אתרים המשמשים רק לשיגור טיסות תת-מסלוליות נקראים כך. תחנות חלל נקראות גם הן לעיתים בשם "נמל חלל".

המונח **אתר שיגור** משמש לתיאור כל אתר ממנו ניתן לשגר טילים או רקטות. האתר עשוי לכלול כן שיגור יחיד או יותר, או מתאים לכני שיגור מתניידים. נמל החלל מוקף בדרך כלל בשטח בטיחות רחב, הנקרא **מטווח טילים** או **מטווח רקטות**. המטווח כולל את כל האזור שמעל לנמל, בו צפויה הרקטה לעוף, ואזורים נוספים בהם חלקי הרקטה עשויים לנחות. תחנות עיקוב, כלי רכב וכלי טיס נמצאים בדרך כלל במטווח ועוקבים אחר התקדמות השיגור. כמו כן האתר בדרך כלל גדול מספיק, כדי שאם הטיל יתפוצץ, פגיעתו תהיה מינימלית.

נמלי חלל גדולים כוללים יותר מ**אזור שיגור** (Launch Complex - LC) אחד, היכולים להיות אתרי שיגור רקטות, המותאמים למשגרים מסוגים שונים. אזורי השיגור בדרך כלל מרוחקים אחד מהשני כאמצעי בטיחות. באזורי השיגור מהם משוגרים משגרים הפועלים על דלק נוזלי נמצאים בדרך כללי גם מכלי אחסון לדלק. אזור שיגור יכול לכלול מספר כני שיגור.

נמלי חלל עשויים לכלול גם מסלול טיסה לשימוש מטוסי מטען הנושאים חלקי משגרים וחלליות, וכן לנחיתת חלליות הדורשות מסלול נחיתה (כגון מעבורת החלל).

ישנה עדיפות לשיגורים מאזור קו המשווה לכיוון מזרח, מכיוון שהם מאפשרים שימוש מרבי במהירות הסיבוב של כדור הארץ ואוריינטציה טובה להגיע למסלול גיאוסטציונרי. הסיבוב מגדיל את כמות המסה שיכולה להתרומם ונותן חיסכון בדלק. היבט זה לא חל על מסלול קוטבי או מסלול אליפטי מאוד (מולנייה).

## נמלי חלל מהם שוגרו משימות מאוישות
להלן טבלה של נמלי חלל ואזורי שיגור עבור משגרים אנכיים עם שיגורים מתועדים של בני אדם לחלל (מעל 100 ק"מ גובה). סדר המיון לפי זמן השיגור המאויש הראשון:

## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:האדם בחלל
הנס פון בילו

**הנס גידו פון בילו** (בגרמנית: **Hans Guido von Bülow**; 8 בינואר 1830 – 12 בפברואר 1894) היה מנצח, פסנתרן וירטואוז ומלחין גרמני מן התקופה הרומנטית. מן המנצחים המפורסמים ביותר במאה ה-19. פעילותו הייתה חיונית לביסוס הצלחותיהם של כמה מלחינים גדולים בני זמנו, בהם ריכרד וגנר.

## ביוגרפיה
פון בילו נולד בדרזדן, סקסוניה. מגיל 9 היה תלמידו של פרידריך ויק (אביה של קלרה שומאן), אבל הוריו עמדו על כך שילמד משפטים במקום מוזיקה ושלחו אותו ללייפציג.

בלייפציג פגש את פרנץ ליסט, וכאשר שמע מוזיקה משל ריכרד וגנר - בייחוד הצגת הבכורה של "לוהנגרין" בשנת 1850 - החליט להתעלם מתכתיבי הוריו ולחתור לקריירה במוזיקה. הוא השיג את משרת הניצוח הראשונה שלו בציריך, בהמלצת וגנר, בשנת 1850.

פון בילו נודע בחוסר הטקט שלו והרחיק מעליו מוזיקאים רבים שעמם עבד. מסיבה זו פוטר מעבודתו בציריך, אך במועד זה כבר החל לעשות לעצמו שם הודות ליכולתו לנצח על יצירות חדשות ומורכבות ללא פרטיטורה. בשנת 1851 נעשה תלמידו של פרנץ ליסט, ובשנת 1857 נשא לאישה את בתו של ליסט, קוזימה. במהלך שנות ה-50 וראשית ה-60 של המאה ה-19 היה פעיל כפסנתרן רסיטלים, מנצח וסופר, ושמו נודע לא רק ברחבי גרמניה אלא גם ברוסיה.

בשנת 1864 התמנה למנצח אופרת החצר של מינכן, ובמשרה זו השיג את פרסומו העיקרי. הוא ניצח על הצגות הבכורה של שתי אופרות של וגנר, "טריסטן ואיזולדה" ו"אמני השירה מנירנברג", בשנים 1865 ו-1868; שתי האופרות זכו בהצלחה עצומה. אלא שאז קמה אשתו קוזימה, שניהלה רומן עם ריכרד וגנר מזה זמן, עזבה אותו עם שתיים מארבע בנותיהם - השתיים שווגנר היה אביהן - ובשנת 1870 התגרשה מפון בילו. אף על פי כן, פון בילו נשאר חסיד של וגנר ומעולם לא ניכר בו שהוא נוטר לו טינה; אדרבא, הוא התאבל על מות וגנר והמשיך לנצח על יצירותיו.

נוסף לתמיכתו במוזיקה של וגנר, עודד פון בילו את המוזיקה של ברהמס ושל צ'ייקובסקי. הוא ניצח על ביצוע הבכורה של הסימפוניה הרביעית של ברהמס עם התזמורת שלו עצמו בשנת 1885 וניגן בביצוע בכורה עולמי את הקונצ'רטו הראשון לפסנתר של צ'ייקובסקי בבוסטון בשנת 1875, אירוע סוער, משובש שריקות בוז, קריאות ביניים ועלבונות. את ברהמס אף כלל בשלושת ה-B - שלושת המלחינים הגדולים בהיסטוריה לדעת רבים, במקום הקטור ברליוז.
ממוזער|התזמורת והתזמורת הצבאית של הנס פון בילו
משנת 1878 עד 1880 היה הופקאפלמייסטר בהאנובר, אבל נאלץ לעזוב לאחר ריב עם הטנור, ששר את תפקיד "אביר הברבור" ב"לוהנגרין" (פון בילו קרא לו "האביר המברבר"). בשנת 1880 עבר למיינינגן, שם קיבל משרה מקבילה לקודמתה ובנה את התזמורת לאחת המעולות בגרמניה; בין שאר תביעותיו, עמד על כך שהנגנים ילמדו לנגן את כל תפקידיהם בעל פה. כמה מחידושיו התזמורתיים כללו הוספת קונטרבס בן חמישה מיתרים וטימפני בעל דוושות; הטימפני עם הדוושות נעשה מאז לכלי תקני בתזמורת הסימפונית.

בסוף שנות ה-80 השתקע בהמבורג אבל המשיך לצאת לסיורי קונצרטים, הן בניצוח והן בנגינה בפסנתר. בראשית שנות ה-90 החלה בריאותו הנפשית והגופנית להתערער והוא חיפש אקלים חמים ויבש יותר להחלים בו. לבסוף הלך לעולמו בבית מלון בקהיר, מצרים.

## לקריאה נוספת


*
*
*
*
*


## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מנצחים גרמנים
קטגוריה:פסנתרנים גרמנים
קטגוריה:מלחינים גרמנים
קטגוריה:כותבי מכתבים
קטגוריה:ריכרד וגנר
קטגוריה:נוצרים רומים-קתולים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1830
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1894
זכויות עובדים

**זכויות עובדים** הן זכויות הניתנות לעובדים באמצעות דיני העבודה, בהסכמים קיבוציים ובכלים נוספים להסדרת יחסי העבודה. זכויות העובדים הושגו בעיקר עקב מאבקיהן של תנועות סוציאליסטיות החל מהמאה ה-19, מאבקים שנועדו למנוע העסקת קטינים, להגביל את שעות העבודה היומיות, לקבוע שכר מינימום ועוד.

היקף הזכויות שיש להעניק לעובדים, אל מול זכויות המעסיק הכוללות את זכות הקניין של המעסיק והזכות של אדם לנהל את עסקו כראות עיניו, הם חלק מהמחלוקת הפוליטית בין השמאל לימין. דוגמה לפולמוס זה היא הדיון אודות שכר המינימום.

## זכויות עובדים בחוק הישראלי

בישראל, מערכת יחסי העבודה בין עובד ומעביד כפופה לרגולציה אשר מחייבת כל מעסיק לתת זכויות מינימליות לעובדיו, חוקי מגן מונעים ממנו לפגוע בזכויות אלה אפילו אם ויתר עליהן העובד בכתב. כך למשל חייב מעסיק בתשלום שכר שלא יפחת משכר המינימום ולשלם גמול שעות נוספות, דמי מחלה וחופשה שנתית. קיימת חובה על כל מעסיק לספק לכל עובד הודעה בכתב המפרטת את זכויותיו. הודעת פיטורים או התפטרות חייבת גם היא להיעשות בכתב. על העובדים במגזרים השונים במשק חלות גם הוראות צווי הרחבה של משרד העבודה והרווחה, אשר מוסיפות על הזכויות המוקנות בהתאם לחוקי העבודה.

עובד שזכויותיו נפגעו יכול להגיש תביעה לבית הדין לעבודה או להגיש תלונה ליחידת האכיפה של חוקי העבודה שבמשרד הכלכלה.

## זכות ההתאגדות
זכות ההתאגדות היא זכות דמוקרטית בסיסית והיא מגובה באמנות בינלאומיות שישראל חתומה עליהם. הבולטת באמנות אלה היא אמנת היסוד של האומות המאוחדות, ההכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם, הקובעת בפיסקה כ"ג(4): "כל אדם זכאי לאגד אגודות מקצועיות ולהצטרף לאגודות כדי להגן על ענייניו." הזכות להתארגנות איננה מוסדרת בחוק ספציפי, אלא היא מופיעה בכמה חוקים - כגון חוק הסכמים קיבוציים וחוק יישוב סכסוכי עבודה, כמו גם היא מוזכרת בפסיקה. על פי חוק הסכמים קיבוציים אסור למעביד להפלות עובד, לפטרו או להרע את תנאיו מכיוון שהוא החל במהלך של התארגנות עובדים. בעקבות מהלך התאגדות עובדי חברת "פלאפון תקשורת", בית המשפט בישראל אף קבע בפסק דין פלאפון כי אסור למעסיק להתערב בדרך כלשהי במהלך ההתארגנות של עובדיו. הרציונל העומד בבסיס ההתארגנות עובדים הוא שכוחו של המעסיק מול השכיר רב יותר והדרך שבה העובדים יכולים לשמור על זכויותיהם מולו ולהיאבק עבור שיפור בתנאי העבודה ובשכרם הוא דרך התארגנות עובדים.

בישראל פועלים מספר ארגונים המסייעים לעובדים להתאגד ולהגן על זכויותיהם, כגון ההסתדרות הכללית, הסתדרות העובדים הלאומית והקליניקה המשפטית באוניברסיטת תל אביב, כוח לעובדים ארגון עובדים דמוקרטי, מען ותנועת הנוער העובד והלומד.

## ביהדות
זכותו של העובד לקבל את שכרו במועד, ללא הלנת שכר, נקבעה בתורה במצוות עשה - , ובמצוות לא תעשה - .

## קישורים חיצוניים
*כוח לעובדים - ארגון עובדים דמוקרטי
* 
*קו לעובד
*מיכל תג'ר, לעבוד בלי כבוד: זכויות עובדים והפרתן, דו"ח מקיף שפרסמה האגודה לזכויות האזרח בדצמבר 2006
*עו"ד מור סטולר, זכויות עובדים לפי החוק הישראלי, המכללה החברתית כלכלית, הטלוויזיה החברתית באינטרנט
* 
*זכויות עובדים באתר משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים - זרוע עבודה
*להתפתחות ההלכה בתחום יחסי עובד מעביד: בנימין בראון, "הלנת שכר בפסיקת החפץ חיים - לקראת מודרניזציה של דיני העבודה ההלכתיים?"
*מתן סטמרי "'העובד אינו זמין כעת' – על זכותם של עובדים להתנתק מהעבודה" **אתר משפט ועסקים** (2018)
*נעה זקין, איזון בין זכויות בשוק העבודה הפרטי – מודל מוצע, **[[משפט וממשל]]** כח, 2024
*פעולות המדינה להגנה על זכויותיהם של עובדים בשכר נמוך, משרד הכלכלה, 2015
* 

## הערות שוליים

*
אגודת ניצן

**אגודת ניצן** היא עמותה ישראלית שהוקמה בשנת 1964 על ידי הורים ומתנדבים, במטרה לאתר, לאבחן, לטפל ולשקם בילדים ובוגרים עם ליקוי למידה, קשיי הסתגלות ותפקוד.

האגודה מנוהלת על ידי יו"ר וחברי ועד, הכולל נציגי סניפים ואנשי ציבור מתנדבים. לכל סניף ועד מנהל, הפועל בהתנדבות, ובראשו יו"ר וכן מנהל/ת סניף ואנשי מקצוע מתחום לקויות הלמידה, האבחון, הטיפול והסיוע להורים.

## רקע
הרקע להקמת האגודה היה חוסר מודעות של החברה לנושא לקויות הלמידה. מערכת החינוך, באותה עת, לא הכירה בצורכיהם המיוחדים של תלמידים עם ליקויי למידה ולא הקצתה משאבים מתאימים לסייע להם. צוות בית הספר גם הוא לא היה ערוך להעניק סיוע מותאם בתחומי הלמידה, ולרבים מהילדים יוחסו בטעות 'עצלות' ולעיתים אף 'פיגור'. כדי לענות על צרכים אלה, פיתחה אגודת ניצן את כלי האבחון הראשוניים בארץ לאיתור לקויות למידה וכן שיטות להוראה מתקנת, ובכלל זה, גם הכשרת מורים למקצועות האבחון והטיפול בכל הארץ, ושילובם במערכת החינוך.

## סניפים

לאגודה 38 סניפים בישראל.

אגודת ניצן פועלת באמצעות 38 סניפים בכל רחבי הארץ, בהם מטופלים מדי שנה אלפי ילדים ובוגרים עם ליקויי למידה, קשיי הסתגלות ותפקוד. הם זוכים למענה לצורכיהם הייחודיים בכל שלבי החיים באמצעות שירותים שונים: אבחונים דידקטיים ופסיכולוגיים, טיפולים פסיכולוגיים, טיפולים פרא-רפואיים, שיקום לקראת חיים עצמאיים בתחום החברה והתעסוקה ועוד.

סניפי האגודה: אונים, אופקים, אילת, אשדוד, אשקלון, באר-שבע, בית שאן, דימונה, הרצליה, ניצן הורים הרצליה, חדרה, חיפה, טבריה, יהוד, ירוחם, כפר-סבא, ניצן הורים כרמיאל, מגדל העמק, מודיעין, דיור מודיעין, משגב, נהריה, נס-ציונה, נצרת עילית, נתניה, עומר, עפולה, ערד, פתח-תקווה, קריות, ראש העין, ראשון לציון, ניצן הורים ראשון לציון, רחובות, רמת גן, רעננה, תל אביב והמרכז הארצי.

נכון ל-2017, יושבת ראש העמותה היא עפרה אלול ובתפקיד המנהלת הכללית משמשת ד"ר מלי דנינו. בשנת 2008 היה מחזור הפעילות של האגודה 21 מיליון שקל, מתוכם גויסו כתרומות, הקצבות ותמיכות 11 מיליון שקל.

## קישורים חיצוניים
* 

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תל אביב-יפו: עמותות
קטגוריה:ישראל: ארגוני חינוך
תרגיל עוקץ

**תרגיל עוקץ** הוא ניסיון מכוון להוליך שולל אדם או קבוצת אנשים (הקורבן או היעד), לרוב על מנת לגזול את כספם בדרך של יצירת אשליה לפיה הם עשויים להרוויח אם יבחר בדרך שמתווים לו מבצעי העוקץ.

הנוכל או הרמאי עובדים לעיתים עם משתפי פעולה המנסים לעודד את יעד ההונאה להאמין במבצעי התרגיל. בחלק מתרגילי העוקץ, הקורבן מאמין שהוא ירוויח כסף על ידי ניסיון לרמות צד שלישי, ונדהם לגלות שהניסיון להפיל בפח את הצד השלישי נכשל, והוא עצמו הפסיד את הכסף.

רוב תרגילי העוקץ מנצלים את היות הקורבנות תאבי בצע וחסרי הגינות. פעמים רבות הקורבן מנסה לרמות בעצמו את הנוכל, רק כדי לגלות שזאת הייתה מטרת הנוכל מלכתחילה. עובדה זו היא בסיסית כל כך בתרגילי עוקץ שצמח לו הביטוי בין הנוכלים ש"אי אפשר לרמות אדם ישר".

## תרגילי עוקץ מפורסמים
* טריק שלושת הקלפים בו הרמאי מראה לקורבן שלושה קלפים, אחד מהם הוא המלכה. לאחר מכן הוא מערבב את שלושת הקלפים והקורבן צריך להצביע על המלכה. תחילה הקהל סקפטי, אך שותפו של הרמאי משחק מספר פעמים ו"זוכה" וכך גורם לאדם מהקהל לשחק ולהפסיד את כספו.
* העוקץ הספרדי והגרסה המודרנית שלו, העוקץ הניגרי, אשר מנצלים את תאוות הבצע של הקורבן.
* תרמית זכייה בפרס

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* עקוצים – שמים קץ לעקיצות הפיננסיות באמצעות שיתוף במידע
* 

קטגוריה:תרמיות
קטגוריה:פשעים כלכליים
מיכאל כספי

**מיכאל כספי** (1914 - 13 ביוני 2006) היה עורך דין ישראלי, מייסד משרד עורכי הדין כספי ושות'.

## ביוגרפיה
כספי נולד בירושלים לרבקה ומרדכי כספי ולמד משפטים בלונדון. הוא התמחה בעריכת דין במשרדו של דב יוסף. פעמים רבות הופיע במשפטים בעלי פרופיל ציבורי גבוה: הוא ייצג את עמוס בן-גוריון בתביעת הדיבה שהגיש כנגד שורת המתנדבים, כמו גם את אביו, דוד בן-גוריון ב"משפט החברים" שנערך לו במפא"י. כמו כן ייצג את ישראל קסטנר.

כספי לא היה רק עורך דינו של בן-גוריון, אלא גם שותפו לדרך הפוליטית. ב-1965 פרש יחד עמו לרפ"י ובשנים שלאחר מכן כיהן מטעם רפ"י כסגן ראש עיריית תל אביב, אולם נאלץ לפרוש מהתפקיד בינואר 1969, בעקבות הנחיה של לשכת עורכי הדין, שעורכי דין לא יוכלו לייצג מוסדות ציבור אם הם ממלאים תפקיד ציבורי.

בשנת 1973 עמד בראש ועדת חקירה, מטעם ההתאחדות לכדורגל, שבדקה חשד לשוחד במשחק בין הקבוצות בני-יהודה והפועל חדרה.

## חיים אישיים
מיכאל כספי היה נשוי לעדה ואב לשלושה ילדים: עורך הדין רם כספי, עורך הדין אסף כספי ועורכת הדין רנה איזמן כספי. מיכאל כספי ייצג את בנו רם בפרשת הפגישה הלילית, בה הורשע על ידי בית משפט בהטרדת עד בנסיבות מחמירות, ונגזרו עליו שמונה חודשי מאסר על תנאי.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עורכי דין ישראלים במאה ה-20
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטאות ומכללות בממלכה המאוחדת
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת קהילת ירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1914
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2006
גרייס קולידג'

שמאל|250px|ממוזער|דיוקן רשמי
**גרייס אן גודיו קולידג**' (באנגלית: **Grace Anna Goodhue Coolidge**; 3 בינואר 1879 – 8 ביולי 1957) הייתה הגברת הראשונה של ארצות הברית בין השנים 1923–1929. היא הייתה רעייתו של נשיא ארצות הברית קלווין קולידג'.

## ביוגרפיה
גרייס אן גודיו נולדה בברלינגטון שבמדינת ורמונט לאנדרו א. גודיו (Andrew I. Goodhue) ולמירה (Lemira B. Goodhue) כבתם היחידה. עוד בהיותה ילדה שמעה על בית הספר לחירשים ששכן בנורת'האמפטון שבמסצ'וסטס והחליטה שייעודה בחיים הוא לסייע לילדים חירשים. לאחר שסיימה את לימודיה באוניברסיטת ורמונט בשנת 1902 החלה ללמד בבית הספר לחירשים על שם קלארק (Clarke School for the Deaf) שבנורת'האמפטון. בעת מגוריה בנורת'האמפטון פגשה את קלווין קולידג', והם נישאו באוקטובר 1905 בבית הוריה.

קולידג', שהיה עורך דין בעיירה קטנה, התקשה להתפרנס, והמשפחה חיה בצמצום. זמן קצר לאחר נישואיהם נולד בנם הראשון ג'ון קולידג'.

גרייס הייתה פעילה חברתית בעיירה הקטנה, יזמה פעילויות כנסייתיות, ובזכות פתיחותה והיכולת שלה להתחבר לאנשים בני הזוג התגברו על הביישנות הטבעית של קולידג', ולמעשה הייתה זו גרייס שהביאה אותו לעסוק בפוליטיקה.

לאחר הולדת בנם השני, קלווין הבן, בשנת 1908, גידלה גרייס את הילדים, בעת שבעלה הפך פוליטיקאי ונבחר למושל.

בשנת 1921 עם בחירתו של קלווין קולידג' לסגן נשיא ארצות הברית עברה המשפחה לוושינגטון, וגרייס הפכה לאחת מנשות החברה הפופולריות ביותר בעיר.

לאחר מותו של וורן הרדינג הפך קולידג' לנשיא ארצות הברית, וגרייס החלה בפעילותה של הגברת הראשונה, ונחשבה אחת המארחות הפופולריות ביותר שהתגוררו בבית הלבן. בעקבות פעילותה היא קיבלה בשנת 1929 מדליית זהב מהמכון הלאומי למדעי החברה, ובשנת 1931, בסקר שנערך, היא נבחרה כאחת מ-12 הנשים הגדולות של האומה החיות באותה עת.

בתום כהונתו עברה המשפחה לבית פרטי בנורת'האמפטון שנקרא "החופים", שם נפטר קולידג' בשנת 1933. לאחר מותו מכרה גרייס את ביתם ועברה להתגורר בבית מגורים קטן באזור, ואף שנסעה לטייל באירופה לראשונה בחייה, המשיכה לעבוד בבית הספר לחירשים שבו עבדה בצעירותה. בשנת 1957 נפטרה גרייס בגיל 78.

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה באתר הבית הלבן.
* ביוגרפיה באתר הספרייה של הגברות הראשונות
* 
* גרייס קולידג' - הגברת הראשונה של הבייסבול
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי ורמונט
קטגוריה:ברלינגטון (ורמונט): אישים
קטגוריה:חברות המפלגה הרפובליקנית (ארצות הברית)
קטגוריה:חברי המפלגה הרפובליקנית (ארצות הברית)
קטגוריה:הגברות הראשונות של ארצות הברית
קטגוריה:הגברות השניות של ארצות הברית
קטגוריה:בני זוגם של סגני נשיא ארצות הברית
קטגוריה:קלווין קולידג'
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת ורמונט
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ורמונט
קטגוריה:בני זוג של מושלי מדינות ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1879
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1879
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1957
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1957
לו הובר

**לואיז "לו" הנרי הובר** (באנגלית: **Louise "Lou" Henry Hoover**; 29 במרץ 1874 – 7 בינואר 1944) הייתה אשת נשיא ארצות הברית הרברט הובר והגברת הראשונה של ארצות הברית.

## ביוגרפיה
לואיז הובר נולדה בוטרלו שבמדינת איווה, לצ'ארלס דלנו הנרי, בנקאי, ופלורנס אידה לבית וויד (Weed). כשהייתה בת 10, ב-1884, עברה המשפחה לויטייר שבקליפורניה, בשל בריאותה הרופפת של אמה. היא נהגה לצאת עם אביה למסעות בגבעות קליפורניה, והייתה רוכבת סוסים מיומנת. היא ידעה לצוד ולפחלץ בעלי חיים, וגילתה עניין רב במינרלים, בסלעים ובכרייה.

לאחר התיכון היא למדה הוראה, וקיבלה תעודה הוראה מאוניברסיטת המדינה של סן חוזה, ובשנת 1894 התקבלה לאוניברסיטת סטנפורד. הובר פגשה את בעלה, הרברט במעבדת גאולוגיה של האוניברסיטה בעת שלמדו שניהם באוניברסיטה. היא הייתה אז בשנה הראשונה ללימודיה, והרברט בשנה האחרונה. בני הזוג נישאו ב-1899.

בעלה, שהיה מהנדס במקצועו, עבד ברחבי העולם (בסין, ציילון, בורמה, סיביר, אוסטרליה, מצרים, יפן וארצות שונות באירופה) והיא נסעה עמו.

לזוג נולדו שני בנים, הרברט צ'ארלס (4 באוגוסט 1903–9 ביולי 1969) ואלן הנרי (17 ביולי 1907–4 בנובמבר 1993).

במהלך מלחמת העולם הראשונה שהתה הובר עם בניה בקליפורניה, עת בעלה ניהל את מערך הסיוע של ארצות הברית לארצות אחרות. בשנת 1919 טיפלה הובר בבניית ביתם המשותף בפאלו אלטו שבקליפורניה, מבנה שתוכנן על ידי שני בני הזוג.

בשנת 1921 מונה הרברט הובר לשר המסחר של ארצות הברית, והמשפחה עברה לוושינגטון. בהיותה וושינגטון היו ללו הובר חיי חברה פעילים וכן פעלה בתנועת הצופות של ארצות הברית ואף הייתה נשיאת הארגון.

עם בחירתו של בעלה לנשיא, עברו בני הזוג לבית הלבן בשנת 1929. לו הייתה המארחת של הבית הלבן במהלך כהונת בעלה, אולם בשל נהגם של בני הזוג לנסוע לחופשה לרגל ראש השנה האזרחית, פסק המנהג לפיו הנשיא ואשתו פגשו את הציבור בבית הלבן בבוקר השנה החדשה.

לו הובר שילמה מכספה עבור שיפוץ רהיטי הבית הלבן (רהיטים שנרכשו על ידי ג'יימס מונרו), וכן עבור שיפוץ חדרו של אברהם לינקולן עבור בעלה.

בשנת 1933 עם סיום כהונתו של בעלה עברו בני הזוג לפאלו אלטו.

הובר נפטרה ב-7 בינואר 1944, זמן קצר לפני יום הולדתה ה-70 מהתקף לב. היא נקברה בפאלו אלטו, אולם לאחר מות בעלה נקברו השניים יחד בווסט באנץ' שבאיווה.

ביתם של בני הזוג בפאלו אלטו משמש כיום ביתו הרשמי של נשיא אוניברסיטת סטנפורד, והוא נמצא בקרבת מגדל הובר, משכנו של מכון הובר. הבית הוא בניין היסטורי לאומי.

על שמה של לו הובר נקרא בית הספר היסודי של ויטייר (בית הספר נבנה ב-1938, ולא היה בית הספר בו למדה), וכן פסלה הועמד במקום בו היה בית ילדותה בווטרלו שבאיווה.

## ראו גם
* אן בייזר אלן וג'ון ל. וקלין "**אישה עצמאית: חייה של לו הנרי הובר**" הוצאת גרינווד, 2000.

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה באתר הבית הלבן.
* ביוגרפיה באתר הספרייה של הגברות הראשונות
* מוזיאון וספריית הרברט הובר
* 
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי איווה
קטגוריה:ווטרלו (איווה): אישים
קטגוריה:חברות המפלגה הרפובליקנית (ארצות הברית)
קטגוריה:חברי המפלגה הרפובליקנית (ארצות הברית)
קטגוריה:הגברות הראשונות של ארצות הברית
קטגוריה:הרברט הובר
קטגוריה:גאולוגיות אמריקאיות
קטגוריה:גאולוגים אמריקאים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת המדינה של קליפורניה בסן חוזה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של קליפורניה בסן חוזה
קטגוריה:תנועת הצופים: אישים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1874
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1874
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1944
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1944
אורהוס

**אוֹרהוס** (בדנית: **Århus** ) היא העיר השנייה בגודלה בדנמרק ונמלה הראשי. בעיר נמצא מושב עיריית אורהוס ומחוז מיטיולן. היא נקראת באופן לא רשמי "בירת יוטלנד".

## גאוגרפיה
העיר נמצאת במזרח חצי האי יוטלנד, על שפת מפרץ אורהוס , ומרוחקת כ-175 קילומטר מהבירה קופנהגן. אוכלוסייתה מונה כ-269,022 תושבים (נכון ל-2017). העיר משמשת מרכז תעשייתי ומסחרי, ומייצאת תוצרת חקלאית. מרכז חברת ארלה פודס, אחת החברות הגדולות בדנמרק, נמצא בעיר.

בעיר ישנה קתדרלה שהוקמה בראשית המאה ה-13, ואוניברסיטת אורהוס שהוקמה ב-1928.

עמנואל, אוניית הצי העברי הראשונה שהפליגה תחת דגל עברי בעת החדשה, יצאה מנמל אורהוס בחודש ספטמבר 1933.

## ערים תאומות
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* אתר התיירות של אורהוס   
* 
* 

קטגוריה:דנמרק: ערים
קטגוריה:ערי חוף
קטגוריה:דנמרק: ערי נמל
קטגוריה:יוטלנד: ערים
*
1862 במדע

## אסטרונומיה
* 31 בינואר – אלבן קלרק גילה את סיריוס B, ננס לבן.
* 16 ביולי – גילוי כוכב שביט 109P/Swift–Tuttle

## ביולוגיה
* 15 במאי – צ'ארלס דרווין פרסם עבודה נוספת בהקשר לאבולוציה.
* הנרי בייטס פרסם את מחקרו על פרוקי רגליי באזור האמזונאס.

## כימיה
* אלכסנדר בורודין פרסם את מחקרו על התמרה נוקלאופילית.

## טכנולוגיה
* חברת Brown & Sharpe הפעילה כרסמת ראשונה.
* פרסום שיטה ראשונה להשוואת חוזק מתכות.
* 5 בספטמבר – צוות בכדור פורח מגיע לגובה של 9,000 מ'.

## רפואה
* הרמן שלן הציע טבלה אחידה לבדיקת עיניים. הטבלה בשימוש עד היום.

## נולדו
* 23 בינואר – דוד גילברט, מתמטיקאי גרמני (נפטר ב-1943)
* 2 ביולי – ויליאם הנרי בראג, פיזיקאי וכימאי אנגלי, חתן פרס נובל (נפטר ב-1942)
* 12 באוקטובר – תאודור בוברי, ביולוג גרמני (נפטר ב-1915)
* 19 באוקטובר – אוגוסט לומייר, ממציא צרפתי, מחלוצי הקולנוע (נפטר ב-1954)

## נפטרו
* 1 בינואר – מיכאיל אוסטרוגרדסקי, מתמטיקאי רוסי (נולד ב-1801)
* 10 בינואר – סמואל קולט, ממציא אמריקאי (נולד ב-1814)
* 3 בפברואר – ז'אן-בטיסט ביו, פיזיקאי צרפתי (נולד ב-1774)
* 7 בפברואר – פרוספר מנייה, רופא צרפתי (נולד ב-1799)
* 1 במרץ – פיטר ברלואו, פיזיקאי אנגלי (נולד ב-1776)
* 3 באפריל – ג'יימס קלארק רוס, מגלה ארצות בריטי (נולד ב-1800)
* 21 באוקטובר – בנז'מן ברודי, פיזיולוג אנגלי (נולד ב-1783)

## קישורים חיצוניים
1887 במדע

## אסטרונומיה
* תאודור פון טופולצר פרסם מועדים של 8000 ליקויי חמה ו-5200 ליקויי ירח שהתרחשו החל מ-1200 לפנה"ס.

## ביולוגיה
* סרגיי וינוגרדסקי לראשונה גילה יצורים חיים שמתבססים על תהליכים לא-אורגניים.

## בלשנות
* 26 ביולי – אליעזר לודוויג זמנהוף פרסם את ספרו Lingvo internacia תחת שם עט "דוקטור אספרנטו"

## טכנולוגיה
* 8 ביוני – הרמן הולרית' קיבל פטנט על כרטיס מנוקב.
* 19 ביולי – הוצאת פטנט על קומפטומטר.

## פיזיקה
* ביצוע ניסוי מייקלסון-מורלי
* גילוי האפקט הפוטואלקטרי על ידי היינריך הרץ.

## רפואה
* 11 בינואר – לואי פסטר הציג את החיסון נגד כלבת.

## נולדו
* 22 ביוני – ג'וליאן האקסלי, ביולוג בריטי (נפטר ב-1975)
* 12 באוגוסט – ארווין שרדינגר, פיזיקאי אוסטרי, חתן פרס נובל (נפטר ב-1961)
* 26 בספטמבר – ברנס ואלס, ממציא אנגלי (נפטר ב-1979)
* 19 בנובמבר – ג'יימס סאמנר, כימאי אמריקאי חתן פרס נובל לכימיה (נפטר ב-1955)
* 23 בנובמבר – הנרי מוזלי, פיזיקאי אנגלי (נפטר ב-1915)
* 13 בדצמבר – ג'ורג' פוליה, מתמטיקאי הונגרי (נפטר ב-1985)
* 22 בדצמבר – סריניוואסה רמנוג'אן, מתמטיקאי הודי (נפטר ב-1920)

## נפטרו
* 22 בינואר – ג'וזף ויטוורט, ממציא אנגלי (נולד ב-1803)
* 11 במאי – ז'אן בטיסט בוסנגו, כימאי צרפתי (נולד ב-1802)
* 19 באוגוסט – ספנסר באיירד, זואולוג אמריקאי (נולד ב-1823)
* 17 באוקטובר – גוסטב קירכהוף, ממציא גרמני (נולד ב-1824)
* 18 בנובמבר – גוסטב פכנר, פסיכולוג גרמני (נולד ב-1801)

## קישורים חיצוניים

*
2003 במדע

בערך זה מצוינים אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 2003 ונוגעים לעולם המדע.

## ביולוגיה
* 14 באפריל – פרסום תוצאות ראשונות של פרויקט גנום האדם.

## חקר החלל
[ממוזער|[אילן רמון, בתמונה מימין לצד עמיתיו למשימה STS-107 על סיפונה של מעבורת החלל קולומביה, הוא האסטרונאוט הישראלי הראשון בחלל]]
* 1 בפברואר – אסון הקולומביה
* 2 ביוני – שיגור מארס אקספרס - חללית של סוכנות החלל האירופית וסוכנות החלל האיטלקית.
* 27 בספטמבר – שיגור סמארט-1 - חללית של סוכנות החלל האירופית.
* 15 באוקטובר – שיגור שנג'ואו 5 - החללית הסינית המאוישת הראשונה בחלל.
* 14 בנובמבר – גילוי סדנה - עצם טבעי הרחוק ביותר במערכת השמש.

## כימיה
* אוגוסט - גילוי ניהוניום, יסוד כימי 113.

## טכנולוגיה
* 24 באוקטובר – טיסה אחרונה של קונקורד.
* 30 בנובמבר – הפסקת ייצור של מכונית מדגם חיפושית במפעל במקסיקו.

## מתמטיקה
* גריגורי פרלמן מציג הוכחה של השערת פואנקרה

## פרסים
* פרס נובל:
**פרס נובל לפיזיקה – אלכסיי אבריקוסוב (רוסיה), ויטאלי גינזבורג (רוסיה), אנתוני לגט, (ארצות הברית) - על תרומה חלוצית לתאוריה של מוליכי על ונוזלי על.
** פרס נובל לכימיה – פיטר אגרה, רודריק מק'קינון (ארצות הברית), על תגליות בעניין תעלות בקרומי תאים.
** פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה – פול לוטרבור (ארצות הברית), סר פיטר מנספילד (בריטניה), על תגליותיהם ביחס ל-MRI.
** פרס נובל לכלכלה
*** רוברט אנגל (ארצות הברית) על שיטות לניתוח סדרות עתיות כלכליות עם תנודתיות משתנה בזמן (ARCH). 
*** קלייב גריינג'ר (ארצות הברית) על שיטות לניתוח סדרות עתיות כלכליות עם מגמות משותפות (קואינטגרציה).  
* פרס אבל מוענק לראשונה לז'אן-פייר סר מצרפת עבור תפקיד המפתח שמילא בעיצובם המודרני של תחומים רבים במתמטיקה, לרבות טופולוגיה, גאומטריה אלגברית ותורת המספרים
*פרס טיורינג - אלן קיי (ארצות הברית) על תרומתו למחשוב אישי, תכנות מונחה-עצמים ופיתוח שפת התכנות Smalltalk.

## נפטרו
* 15 בינואר – רוברט ג'ון בריידווד, ארכאולוג אמריקאי.
* 28 במאי – איליה פריגוז'ין, פיזיקאי בלגי/רוסי, חתן פרס נובל.
* 9 בספטמבר – אדוארד טלר, פיזיקאי אמריקאי ממוצא יהודי-הונגרי, שעסק בפיזיקה גרעינית (נולד ב-1908).
* 13 באוקטובר – ברטרם ברוקהאוז, פיזיקאי קנדי, חתן פרס נובל, (נולד ב-1918).

## קישורים חיצוניים

*