open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אחימן ששי ותלמי

**אֲחִימַן, שֵׁשַׁי וְתַלְמַי** הם דמויות מקראיות המצוינות כבני הענק אשר בחברון היא קריית ארבע.

במקרא הם מוזכרים שלוש פעמים, כולן חלק ממסורות כלב.

פעם אחת בפרשת המרגלים: .על פי הפסוק, ישבו שלושת בני הענק בחברון לפני שכבשו בני ישראל את העיר.

פעם נוספת הם מוזכרים בהקשר לכיבוש חברון:  ופעם שלישית באותו הקשר, אך שם לא מצוין את שמו של כלב אלא רק את שבט יהודה שכלב היה נשיאו .

## זיהוי ומקור הסיפור
קמפינסקי משער שהסיפור על שלושת בני הענק שבחברון הוא שריד של מסורת היסטורית קדם ישראלית שידעה לספר על השושלת הקדומה של שליטי חברון, בדומה לאגדות שנטוו סביב הדמויות ההיסטוריות של גלגמש וסרגון הגדול. לשיטתו, אפשר למצוא אחיזה למסורת מקומית זו בכך ששניים מתוך שלושת השמות של ילידי הענק ששי ותלמי הם שמות חוריים שכמותם מוצאים בתקופה הכנענית התיכונה בארץ ישראל. יתר על כן, בשם ששי נקרא אחד מחשובי המלכים של שושלת ט"ו החיקסוסית שמשל במצרים ובדרומה של ארץ ישראל.

אפשרות נוספת היא שמדובר בשם של האבות של שלוש משפחות בעיר ראשית זו שבהר יהודה.

### במסורת חז"ל ופרשנות ימי הביניים
לפי רש"י, רמב"ן, ספר הזוהר ורבי יצחק אברבנאל בני הענק הם הנפילים שנולדו מזיווגם של בני האלוהים ובנות האדם בספר בראשית פרק ו'.

## משמעויות השמות

### אחימן
משמעות היסוד של השם אחימן אינה ברורה. מרטין נות סבור שזהו קיצור או שריד של שם. אפשרות אחרת שהעלה בנימין מזר היא שבהתבסס על השם הפרטי האוגריתי אבמן, השם שֻמַנַ (זה של מַנַ, איש מַנַ) הנמצא בלוחות נוזו קדומים, ולפי השמות הפוניים (א)חמן ו(ג)רמן, אולי יש לפרשו כשם או תואר של אלהות. יחזקאל קוטשר סבר על יסוד הכתוב: העורכים לגד שלחן והממלאים למני ממסך (ישעיהו ס"ה, יא) שמדובר על אלהות הגורל הערבית מני (מנוה, כלומר : מנאת, בקראן), היא מנתו של הכתובות הנבטיות. לדעת הריס הכוונה היא לאלהות המצרית מן.

### תלמי
השם תלמי הוא שם חורי. היסוד החורי Talmi- פירושו גדול בתעודות חתיות ואכדיות מבוע'זכויי ואוגרית מצוי השם הפרטי Talmiya' ובתעודות מאוגרית מצוי גם השo התיאופורי המקוצר - Tal-ma-'i.

### ששי
גם השם ששי הוא ממקור חורי.

### על פי מסורת חז"ל
חז"ל פירשו את משמעות שמותם של שלושת בני הענק באופן דרשני: .

מסורת מדרשית נוספת נמצא בבמדבר רבה: 

## הערות שוליים

קטגוריה:כנען: אישים בתנ"ך
קטגוריה:אישים בספר במדבר
קטגוריה:אישים בספר יהושע
קטגוריה:אישים בספר שופטים
סטוויסקי

**סטוויסקי** (בפולנית: **Stawiski**; ביידיש ובעברית: סטאוויסק, סטביסק) היא עיירה במחוז קולנו שבפרובינציית פודלסיה בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

## תולדות היישוב
סטוויסקי נזכרת מראשית המאה ה-15, עת הייתה בבעלות משפחות אצולה פולניות. בשנת 1688 הוענקו ליישוב זכויות עיר. זכויות אלה ניטלו מהיישוב בשנת 1870, בעקבות מרד ינואר, והושבו לו בשנת 1921 תחת שלטון הרפובליקה הפולנית השנייה.

## יהדות סטוויסקי
ממוזער|צילום של בית הכנסת הגדול של סטוויסקי.
קהילה יהודית מאורגנת ועצמאית התקיימה בעיירה מהמאה ה-17, ובשנת 1813 נחנך בה בית כנסת חדש. בראשית המאה ה-20 נמנו בעיירה 2,554 יהודים, ובין מלחמות העולם נמנו בה 1,920 יהודים, כשני שלישים מתושביה, והתקיימה בה פעילות של המפלגות היהודיות השונות. בין רבני העיירה נודעו: הרב חיים אריה לייב מישקובסקי, שכונה על שם היישוב "ר' חיים לייב סטוויסקר", הרב אברהם יואל אבלסון הרב ראובן כץ והרב האחרון לפני המלחמה הרב נחמן שמואל וסרמן (אביו של הרב יצחק וסרמן).

בהתאם להסכם ריבנטרופ–מולוטוב הועברה העיירה לשליטה סובייטית באוקטובר 1939. עם פרוץ מבצע ברברוסה, ב-22 ביוני 1941, נמלטו מהעיירה צעירים יהודים מזרחה, ורבים מהם נהרגו כתוצאה מהפצצות הגרמנים. עד לכניסת הגרמנים לעיירה פרעו הפולנים המקומיים ביהודי היישוב, ורצחו כמה מהם.

### פוגרום סטוויסקי
עם כניסת הגרמנים לעיירה ב-27 ביוני 1941, החלו אלו בביצוע מעשי התעללות ורצח ביהודיה. בשבוע הראשון של יולי 1941, ביום שכונה **יום הדמים**, הקצו הגרמנים לפולנים המקומיים ולאיכרי הסביבה 20 שעות לערוך פוגרום ביהודי היישוב. באותו יום רצחו הפולנים בנשק קר כ-300 יהודים מהעיירה בבתיהם, ובהם זקנים וילדים, תוך התעללות פומבית ביהודי העיירה בכיכר השוק בה. עדי ראייה לטבח דיווחו על מעשי זוועה שבוצעו ביהודים, ובהם ביתור בטניהן של נשים הרות וכריתת ראשי תינוקות.

את המעשים הללו צילמו הגרמנים, ולאחר מכן הציתו את בית הכנסת המקומי, והשליכו לתוכו את רב הקהילה, הרב נחמן שמואל וסרמן. באותם ימים ביצעו הפולנים פוגרומים אכזריים גם במספר יישובים סמוכים לסטוויסקי, ובהם ידוובנה, וונסוש ורדזילוב.

### השמדת הקהילה
ב-15 באוגוסט 1941 פשטו על העיירה אנשי גסטאפו, ורצחו צעירים יהודים רבים ממנה בסמוך לכפר מנטוויצה, וכ-500 ילדים וזקנים יהודים ביער קישילניצה. לאחר האקציה, רוכזו כ-60 יהודים בעלי מקצוע ובני משפחותיהם שהושארו בעיירה בגטו בן כמה בתים שהוקם בה, אשר על יושביו הוטלו תשלומי כופר, והם הועסקו בעבודות כפייה. מעת לעת רצחו הפולנים יהודים מגטו זה.

ב-2 בנובמבר 1942 הועברו באלימות כל יושבי הגטו שבעיירה למחנה הריכוז בוגושה, בו מתו רבים מהם ברעב וממחלות. לאחר מכן, נערכה ביהודי המחנה סלקציה, בה נורו החולים, והיתר שולחו למחנות ההשמדה טרבלינקה ואושוויץ. יהודים בודדים מהעיירה שהצליחו להימלט מהאקציות הוסגרו לגרמנים בידי איכרי הסביבה.

מכ-2,000 יהודי העיירה שרדו את השואה בודדים, ואלו לא שבו להתגורר בה, לאחר שהותקפו עם שובם בידי פולנים לאומנים.

אחד השרידים  הבודדים מסטאוויסק היה הרב יצחק וסרמן מתלמידי החזו"א וראש ישיבת אהל יעקב בבני ברק- בנו של הרב נחמן שמואל וסרמן (הרב של סטאוויסק בזמן המלחמה ורבו האחרון של גטו לומזה), שנמלט ממנה עם כניסת הסובייטים לעיירה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* סטוויסקי באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:פודלסיה: יישובים
קטגוריה:פודלסיה: עיירות יהודיות
קטגוריה:גטאות בפולין
קטגוריה:פרעות ופוגרומים בשואה
רפלקס הלפיתה

ממוזער|רפלקס הלפיתה של ילד בן חמישה חודשים
**רפלקס הלפיתה** (ידוע גם בשם **רפלקס האחיזה**) הוא רפלקס מולד, המתבטא בכיווץ של כף יד התינוק, כאשר חפץ נוגע בה ולאחיזה באותו חפץ.

הרפלקס מופיע החל מהגיל העוברי של 16 שבועות ונעלם עד גיל חמישה או שישה חודשים. העדרו של הרפלקס בילוד או אי-היעלמותו לאחר גדילת התינוק עשויים להעיד על מחלה עצבית מולדת. אי היעלמות רפלקס זה מפריעה גם בתפקוד הידיים התקין לשם תמרון חפצים.

## אבולוציה
על פי הדעה הרווחת בקרב חוקרי האבולוציה, רפלקס זה הוא שריד מנוון של הרפלקס, שניתן לראות בקרב חיות מפותחות ופרוותיות, כגון קופים. אצל אותן חיות, רפלקס זה הוא קריטי להשרדות, כי הוא מאפשר אחיזה בפרוות האם ומונע נפילה מגוף האם המצוי בגובה רב, או מונע אובדן של היילוד.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:רפואת ילדים
קטגוריה:רפלקסים
סטולין

**סטולין** (בבלארוסית: **Сто́лін**; בפולנית: **Stolin**) היא עיירה במחוז ברסט שבבלארוס, בסמוך לנהר הורין ולגבול אוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

## תולדות היישוב
ראשיתה של סטולין במאה ה-11, והיא נזכרת לראשונה בכתובים בשנת 1555. במאה ה-16 הועברה העיירה לבעלות משפחות אצולה פולניות.

בחלוקת פולין נכלל היישוב בתחום האימפריה הרוסית, ולאחר מלחמת העולם הראשונה נכלל בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.

## יהודי סטולין

יהודים ישבו בעיירה מהמאה ה-17, ובסוף המאה ה-18 נוסדה בה חצר חסידות קרלין-סטולין. בעיירה התגורר רבי לייב, תלמידו של רבי שלמה מקרלין. כמו כן פעל בעיירה רבי יחיאל מיכל פצ'ניק מברזנה. רבי מרדכי מלעכוויטש נפטר ונקבר בעיירה. בשנת 1898 נוסדה בעיירה אגודה ציונית ראשונה.

בזמן מלחמת העולם הראשונה הקימו יהודי העיירה קבוצת הגנה עצמית, עקב פרעות מצד האוקראינים באזור. בשנת 1917 נפתח בעיירה בית ספר עברי מרשת תרבות.

בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-3,000 יהודים, כשני שלישים מתושביה. בתקופה זו פעל בעיירה קיבוץ הכשרה, שכ-20 מחבריו עלו לארץ. פעילות זו נאסרה עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939, תוך הגליית מספר משפחות יהודיות פעילות פוליטית מהעיירה לעומק ברית המועצות.

עם נסיגת הצבא האדום מהאזור בסוף יוני 1941, תחילת מבצע ברברוסה, ניסו תושבים מקומיים לבצע פוגרום ביהודי העיירה, אך הדבר סוכל בעזרת שוחד. עם כניסת הגרמנים לעיירה, הוטלו על יהודיה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע, חובת תשלום סכומי כופר, ואיסור על יצירת קשר עם לא-יהודים. בסוף אוגוסט 1941 הגיעו לעיירה כ-1,500 נשים וילדים יהודים שגורשו מדויד הורודוק. בסוף אותו חודש רצחו הגרמנים את כל יהודי הכפר חמין, הסמוך לעיירה, בתגובה על פעילות פרטיזנים באזור, ובהשתדלות היודנרט בעיירה, נמנע טבח דומה בסטולין במועד זה.

במאי 1942 רוכזו יהודי העיירה וכפרי הסביבה בגטו שהוקם בה, אשר מספר יושביו הגיע לכ-7,000 איש, והועסקו בעבודות כפייה. ב-11 בספטמבר 1942 בוצעה בגטו שבעיירה אקציית חיסול, בה לאחר רצח חברי היודנרט, שולחו כל יהודי הגטו ליער הסמוך, ונרצחו בבורות ירי. בשעת האקציה נרצחו בגטו עצמו חולים ומסתתרים.


קובץ:Stolin, Vialikaja synagoga. Столін, Вялікая сынагога (1901-39).jpg|בית כנסת בסטולין, ראשית המאה ה-20
קובץ:Stolin-synagoga 1a.jpg|החורבות של בית הכנסת
קובץ:Ghetto Stolin 1d.jpg|אנדרטה לזכר הרוגי הגטו, במקום בו נמצאים בורות הירי
קובץ:Ghetto Stolin 1c.jpg|אנדרטה נוספת לזכר הרוגי הגטו


## קישורים חיצוניים

* 
* סטולין באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:בורות ירי בשואה
קטגוריה:מחוז ברסט: עיירות יהודיות
קטגוריה:גטאות בבלארוס
אדוארד פון בלו

**אדוארד פון בלו** (בגרמנית: **Eduard von Below**; 29 בדצמבר 1856 – 13 בינואר 1942) היה גנרל גרמני שפיקד על קורפוסים ואחר כך על פלגת ארמייה בחזית המערבית.

## ביוגרפיה
### תחילת הקריירה
פון בלו נולד ב-29 בדצמבר 1856 בזלכו שהשתייכה לממלכת פרוסיה לאדוארד פרידריך וילהלם פון בלו, ולמריה אנה פרדריקה לבית פון קוישטורפ. ב-1873 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1910 מונה למפקד החטיבה ה-17, ובשנת 1912 מונה למפקד הדיוויזיה ה-9.

### מלחמת העולם הראשונה ואחריתו
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה היה פון בלו מפקד הדיוויזיה ה-9, שהייתה חלק מהארמייה החמישית בחזית המערבית, ונטל חלק במערכה על הגבולות. ב-13 במאי 1915 מונה פון בלו למפקד זמני של הקורפוס ה-5, וב-2 בפברואר 1917 מונה למפקד הקבוע של הקורפוס ה-5. ב-9 בנובמבר 1918 מונה פון בלו למפקד פלגת הארמייה C, ופיקד עליה עד ה-19 בדצמבר 1918, ולאחר מכן פרש לביתו. על הצלחתו בקרבות קיבל פון בלו ב-18 באוגוסט 1917 את העיטור פור לה מריט.

ב-13 בינואר 1942 מת פון בלו באויטין, והוא בן 85 שנים.

## ראו גם
* הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:גנרלים בצבא הקיסרות הגרמנית
קטגוריה:החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה: אישים
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מעוטרי פור לה מריט
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי ארמיות בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1856
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1942
סוכי ענק

**סוכי ענק** (שם מדעי: *Chlamydera nuchalis*) הוא מין הסוכי הגדול ביותר, אנדמי לצפון אוסטרליה. 

## אזורי מחיה
בתי הגידול הטבעיים בהם מצוי הסוכי הם יערות, חורשות, כרמים, יערות מונסון וביצות מנגרובים. 

## תיאור
זהו המין הגדול ביותר במשפחת הסוכיים: אורכו כ-33 עד 38 ס"מ; הזכר גדול מעט מהנקבה, משקלו כ-180 עד 265 גרם, בעוד משקל הנקבה נע בין 153 ל-215 גרם. הזכר והנקבה דומים יחסית, ואצל שניהם הניצוי אפור ונוצות הכנפיים חומות ובעלות קצוות לבנים. ההבדל היחיד במראה הוא שלזכר יש ציצת נוצות ורודה על העורף.

## מזון
הסוכי הענק ניזון בעיקר מחומרים צמחיים ומחרקים, בין השאר פירות, פרחים, צוף, ירקות וזרעים.

## חיזור ורבייה
אין עונת רבייה מוגדרת והסוכי עשוי להתרבות לכל אורך השנה חוץ מבאפריל ויוני, אך המספר הגדול ביותר של ביצים בכל שנה מוטל בדרך כלל באוקטובר או בנובמבר. הנקבה מגדלת את הגוזלים לבדה, בעוד הזכר מחזר אחרי נקבות במבנה מיוחד שבנה, המכונה "סוכה". 

### סוכת חיזור
250px|ממוזער|ימין|סוכתו של הסוכי הענק
במהלך רוב השנה, הזכרים בונים, מתחזקים ומשפרים את הסוכות שלהם ומגנים עליהן ועל ה"מוצגים" שבהן מגנבה, ומעל לכל - מציגים בהן. הזכר בעל הסוכה הטובה ביותר זוכה לסיכוי הגבוה ביותר להתרבות.

הסוכה בנויה בצורת שדרה, שאורכה ורוחבה כחצי מטר וגובהה כ-45 ס"מ. בסמוך לסוכה, הסוכי מניח חפצים בצבעי ירוק ולבן - אבנים, עצמות, קונכיות ועלים כמו גם חפצים מעשה ידי אדם, כמו מוצרי פלסטיק ומכסי בקבוקים. לעיתים, בתוך הסוכה עצמה ממוקמת חתיכת זכוכית. הזכר מושך את הנקבה על ידי חיקוי קולות של עופות אחרים. כשהנקבה מגיעה, הזכר מתחיל ללכת או לרוץ בשטח הסמוך לסוכה, וקופא בתנוחות שונות. לאחר מכן, הוא לוקח במקורו אחד מהפריטים הנמצאים בכניסה לסוכתו, ומנער אותו מול עיניה. הזכר והנקבה מזדווגים בתוך הסוכה. אצל הסוכי הענק הסוכה אינה משמשת כקן, בדומה לשאר מיני הסוכיים.

בשונה משאר מיני הסוכיים, סוכיים צעירים באים לסוכה יחידה בקביעות, ו"מתאמנים" בבניית הסוכה לפני שיבנו אחת משלהם.

## קישורים חיצוניים

סוכי ענק, באתר אויסואקס-בירדס

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1830
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון פריידוקס סלבי
קטגוריה:סוכיים
קטגוריה:אוסטרליה: עופות
סטופניצה

**סטופניצה** (בפולנית: **Stopnica**, ביידיש: **סטאָבניץ**) היא עיירה במחוז בוסקו שבפרובינציית שוויינטוקז'יסקיה בפולין, כ-55 ק"מ דרומית מזרחית לקיילצה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

## תולדות היישוב
סטופניצה נוסדה במאה ה-12, ובשנת 1362 הוענקו לה זכויות עיר. במהלך פלישת האימפריה השוודית לפולין באמצע המאה ה-17 נחרבה העיירה, והיא שוקמה רק בתחילת המאה ה-18.

בחלוקת פולין בסוף המאה ה-18 נכללה העיירה בשטח אוסטריה, ובשנת 1815 נכללה בתחום פולין הקונגרסאית.

## יהודי סטופניצה
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא מהמאה ה-17, אז קיבלו היהודים היתר לבנות במקום בית כנסת ולקדש בית עלמין. בשנת 1754 התכנסו בעיירה נציגי גליל סנדומייז'-קרקוב של ועד ארבע הארצות.

בשנת 1919 נערך פוגרום ביהודי היישוב, בו הוכו ונשדדו יהודים רבים. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-3,300 יהודים, כשלושה רבעים מתושביה, והתקיימה בה פעילות של המפלגות היהודיות השונות.

ב-8 בספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו הציתו את בתי הרובע היהודי בה, ורצחו בה מספר יהודים. בד בבד בזזו פולנים מקומיים את חנויות ודירות היהודים ביישוב. בהמשך, הוטלו על יהודי העיירה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע וחובת תשלום סכומי כופר. בערב פסח ת"ש, אפריל 1940, רצחו הגרמנים 13 יהודים מהעיירה שהסבו לשולחן הסדר.

בתחילת 1941 רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה, בו הועסקו בעבודות כפייה. בהמשך, הובאו לגטו זה מאות פליטים יהודים מרחבי פולין, ומספר יושביו הגיע לכ-5,300 איש. כתוצאה מרעב וממגפות, מתו כ-400 מיהודי הגטו.

ב-5 בספטמבר 1942 פשטו על הגטו שבעיירה אנשי ס"ס ושוטרים פולנים ואוקראינים, ורצחו בו למחרת כ-400 יהודים, רובם קשישים. כ-1,500 יהודים שולחו למחנה עבודה בסקרז'יסקו-קמיינה, וכ-3,000 היהודים הנותרים שולחו למחנה ההשמדה טרבלינקה.

## קישורים חיצוניים

* סטופניצה באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:שוויינטוקז'יסקיה: יישובים
קטגוריה:שוויינטוקז'יסקיה: עיירות יהודיות
קטגוריה:גטאות בפולין
אריסטון (מלך ספרטה)

**אריסטון** (ביוונית: **Ἀρίστων**) היה מלך ספרטה בין השנים 550 לפנה"ס-510 לפנה"ס.

## ביוגרפיה
אריסטון היה בנו של אגסיקלס מהשושלת האאורטפונידית. הוא עלה לשלטון בשנת 550 לפנה"ס לאחר מות אביו. יחד עמו מלך אנכסנדרידס השני. מעט מאוד ידוע על חייו, הרודוטוס מספר שהוא יצא למלחמה על טיגיאה, אולם נכשל. על כן פנה אל האורקל מדלפי, בבקשה לדעת מה עליו לעשות כדי לנצח. האורקל השיבה לו שעליו להביא לקבורה את עצמות אורסטס. ולאחר שאכן הובאו העצמות לקבורה ניצח במלחמה. על פי ההשערות, סיפור המלחמה בוסס על רקע היסטורי, אולם שאר הפרטים הם אגדה.

היו לו שתי נשים, הראשונה לא ילדה לו בנים, והשנייה ילדה לו את דמרטוס. אם כי מאוחר יותר נטען שדמרטוס לא היה בנו הביולוגי, מכיוון שאריסטון נישא לאמו לאחר שהרתה לבעלה הקודם.

## הערות שוליים

קטגוריה:מלכי ספרטה
קטגוריה:יוונים בתקופה ההלנית
אנטוניוס וקלאופטרה

**אנטוניוס וקלאופטרה** (אנגלית: Antony and Cleopatra) היא טרגדיה מאת ויליאם שייקספיר, שנכתבה בערך ב-1606 והוצגה לראשונה כנראה ב-1607, המגוללת את סיפור אהבתם ומותם של מרקוס אנטוניוס וקלאופטרה מלכת מצרים. המקור העיקרי עליו התבסס הכותב היה "חיי אישים" לפלוטרכוס, וניכרת השפעה חזקה של האינאיס לוורגיליוס. קלאופטרה במחזה נחשבת לאחת הדמויות הנשיות הסבוכות והמרובדות ביותר ביצירתו של שייקספיר.

על בסיס היצירה נכתבו יצירות נוספות לרבות האופרה "קלאופטרה".
## עלילה
הטריומוויר מרקוס אנטוניוס מאוהב כליל בקלאופטרה ושוכח את חובותיו. אוקטביאנוס קורא לו חזרה לרומא כדי להילחם בשודדי הים, והוא שב למרות תחנוניה של קלאופטרה. הוא משוכנע להתחתן עם אחותו הצעירה של אוקטביאנוס, אוקטביה. מלכת מצרים זועמת אך נרגעת כשהיא מבינה שאשתו לא משתווה לה. אוקטביאנוס ולפידוס מערימים על אחד השודדים, משקים אותו בחגיגה לכבוד השלום ביניהם ורוצחים אותו. אנטוניוס נרעש מהנבלה שנעשתה. הוא שב למצרים, מכתיר עצמו לשליט מזרח הרפובליקה הרומית ומתכונן עם קלאופטרה למלחמה, אף שחוזה עתידות הזהירו שיוכה שוק על ירך אם יצא נגד אוקטביאנוס. למרות יתרון הצי של אויבו, הוא יוצא למערכה ימית. במהלך קרב אקטיום נסוגה המלכה עם ספינותיה, ואנטוניוס שט בעקבותיה ומפקיר את אנשיו לתבוסה. הוא זועם על משוגותיה של קלאופטרה אך לא מפסיק לאהוב אותה, ועודו נחוש להוסיף ולהילחם. אוקטביאנוס מביס אותו שוב, והפעם אנטוניוס מאשים את המלכה בתבוסתו. היא מחליטה לזייף את מותה ומסתגרת בחדרה, בהנחה שימהר לראותה וכך תוכל להפיס את דעתו. כשהמצביא שב ושומע על כך, הוא נופל על חרבו אך לא מת מיד. הוא מובא אל קלאופטרה ומת בזרועותיה. כשהיא שומעת שאוקטביאנוס רוצה להציגה לראווה בטריומף שלו, היא מתאבדת באמצעות נחש ארסי עם משרתותיה. שליטה החדש של רומא עומד מעל גופתה בתערובת של ניצחון ואהדה, ומורה לקבור אותה ואת אנטוניוס ביחד.

## קישורים חיצוניים

* Antony and Cleopatra בוויקיטקסט
* 
* 

קטגוריה:טרגדיות
קטגוריה:רומא העתיקה בתרבות
מרדכי פוגרמנסקי

הרב **מרדכי פוגרמנסקי** (ה'תרס"ג, 1903 - כ"ה בשבט ה'תש"י, 12 בפברואר 1950) היה דמות בולטת בישיבות ליטא, ראש ישיבה בכמה ישיבות שונות בלטביה ובלגיה.

## ביוגרפיה
[ממוזער|250px|מצבת קברו של הרב פורגמנסקי (פגרימנסקי) ב[בית הקברות שומרי שבת, זיכרון מאיר, בני ברק]]
נולד בטבריג שבליטא לאליהו פוגרמנסקי. אמו הייתה בתו של רבי חיים סגל מיאנובה. למד בגימנסיה העברית המקומית. בעקבות מפגש ברב אליהו לופיאן עבר לישיבתו בקלם. אחר כך למד בישיבת טלז, שם התפרסם כעילוי ומדקדק בהלכה. בשלב מאוחר יותר קבע את מושבו בקובנה והיה מגיע לעיתים לטלז ומעביר שם שיחות מוסר ושיעורים.

בקיץ 1932 מינה אותו הרבי יוסף יצחק שניאורסון לעמוד בראשות ישיבת תומכי תמימים שהקים אז בריגה. הישיבה נסגרה לאחר כשנה, והרב פוגרמנסקי עבר לכהן בראשות ישיבת היידה באנטוורפן, בלגיה, למשך כמה שנים. בסוף שנות ה-30 שב לקובנה, ועבר את השואה בגטו קובנה. לאחר המלחמה הגיע לצרפת, שם הקים ישיבות לבחורים מקרב שארית הפליטה. הוא הקים עם הרב אברהם אליהו מייזס ישיבה בפרבר פריזאי בשם באיי ושניהם עמדו בראשה.

לאחר נישואיו בחודש אדר ה'תש"ט, 1949, התדרדר מצבו הרפואי, הוא לקה כנראה בשחפת ונפטר בשווייץ כמעט שנה לאחר מכן, בכ"ה בשבט ה'תש"י, 12 בפברואר 1950. ארונו הועלה לקבורה בישראל והוא נקבר בבית הקברות שומרי שבת בבני ברק.

אלמנתו בלומה נישאה בשנית לרבי חנניה יום טוב ליפא טייטלבוים-מייער, האדמו"ר מסאסוב.

## ליקוטים מחידושיו
* דוד צינמון, **דרש טוב**: דברים ששמעתי מהרב שמעון סגל... ששמע מרבינו הרב מרדכי פגרמנסקי... בגיטו קאוונא... ואחר המלחמה בצרפת, ניו יורק 2011
* 

## לקריאה נוספת
* שלום רוט, '''גדולת מרדכי''': קוים לדמותו של... רבי מרדכי בן ר' אליהו פגרמנסקי, בני ברק תשנ"ב
* מיכאל יעקב ביטון, דב אליאך (עורך), **רבי מרדכי פגרמנסקי**: תולדות איש פלאי: גאון התורה, ענק המחשבה והדעת... רבי מוט'ל פגרמנסקי, כוכב שביט שהפציע בשמי ליטא, הפיץ אורו על פני ישיבות טלז והיידה, עמוד האמונה בגטו קובנה, מנהיג עולם התורה בצרפת. פריז, תשע"ג
* דוד זריצקי, **אדם שלם**, נדפס בתוך ספרו: **זכרונם לברכה: גאוני הדורות ואישי סגולה**, עמ' 56–59

## קישורים חיצוניים

* 
* '''פוגרמנסקי, ר' אברהם־מרדכי''', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), **יהדות ליטא**, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 75 (, תמונה 1273).
* 
;מכתביו
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים ליטאים
קטגוריה:בוגרי תלמוד תורה (קלם)
קטגוריה:בוגרי ישיבת טלז
קטגוריה:ראשי ישיבה ליטאים במזרח אירופה
קטגוריה:אנטוורפן: רבנים
קטגוריה:ריגה: רבנים
קטגוריה:ראשי ישיבה צרפתים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות שומרי שבת
קטגוריה:אסירים בגטו קובנה
קטגוריה:רבנים בשואה
קטגוריה:ראשי ישיבות תומכי תמימים - חב"ד
קטגוריה:ילידי 1904
קטגוריה:נפטרים ב-1949
דניאל ברן

**דניאל (דני) בְּרֶן** (נולד ב-1969) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, כיהן כראש חטיבת ההתעצמות ומפקד יחידת לוטם באגף התקשוב.

## ביוגרפיה
ברן הוא בן להורים ניצולי השואה שעלו בשנות השישים מרומניה. למד בעתודה הטכנולוגית והחל את שירותו הצבאי ביחידה 8200 של אגף המודיעין. לאחר מכן עבר למצו"ב ושירת בתפקידי פיקוד ביחידות המחשוב השונות של אגף התקשוב. ב-2010 מונה למפקד מעו"ף, מחלקת המערכות והפרויקטים של יחידת לוטם. הוא ייסד את מחלקת הגנה בסייבר באגף התקשוב ועמד בראשה. במרץ 2013 מונה למפקד יחידת לוטם. בנובמבר 2015 מונה לראש חטיבת ההתעצמות, חטיבה חדשה שהוקמה באגף התקשוב ובאחריותה יחידת לוטם, מנהלת מעבר צה"ל דרומה ומחלקת אמצעי הלחימה של האגף. שירת בתפקיד עד יוני 2016. בדצמבר 2016 קיבל את פרס הרמטכ"ל לכתיבה צבאית על מאמרו "כך נהגנו תמיד- תובנות אישיות מתהליכי השתנות והסתגלות", שפורסם בכתב העת בין הקטבים בהוצאת מרכז דדו לחשיבה צבאית בינתחומית.

ב-2017 הקים ברן, ביחד עם שלושה שותפים נוספים, את "אוטוריו" (באנגלית: OTORIO), חברת אבטחת מידע המספקת שירותי הגנת סייבר לתשתיות קריטיות, בה הוא משמש כמנכ"ל. במרץ 2025 נמכרה החברה לחברת ארמיס סקיוריטי הישראלית תמורת כ-120 מיליון דולר.

ברן בוגר תואר שני בטכניון, נשוי ואב לשלושה.

## לקריאה נוספת
*רביד חרובי ויוני שנפלד, במחנה, **מגלי עתידות**, גיליון 22, 13 ביוני 2013

## קישורים חיצוניים
*
*עמי רוחקס דומבה, "בעידן הקיברנטי, הצפנה היא מרכיב אסטרטגי", אתר ישראל דיפנס, 10 בדצמבר 2013
**מכתביו**
* דניאל ברן ויוסי לוי, תופעת סייבר המדינה האסלאמית – מה המערב לא מבין?, בין הקטבים 3, דצמבר 2014, עמ' 111–138
* "כך נהגנו תמיד..." – תובנות אישיות מתהליכי השתנות והסתגלות, בין הקטבים 8, אוגוסט 2016, עמ' 31–74

## הערות שוליים

קטגוריה:מפקדי יחידת לוטם
קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:מנכ"לים יוצאי שירות קבע בצה"ל
קטגוריה:מומחי אבטחת מידע ישראלים
קטגוריה:מייסדי חברות טכנולוגיה ישראלים
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
ציר זמן מאוחד לתקופת הרייך השלישי ומלחמת העולם השנייה

**ציר זמן מאוחד** לתקופת **[[הרייך השלישי]], [[מלחמת העולם השנייה]] ו[[השואה]]** מעליית הנאצים לשלטון בגרמניה (1933) ועד פתיחת משפטי נירנברג (1945), כולל אירועים בארץ ישראל, במזרח הרחוק, האוקיינוס השקט ואירועים קשורים בעולם באותה תקופה.

## ראו גם
* מלחמת העולם השנייה לפי מדינה

## קישורים חיצוניים
* השואה: ציר זמן, באתר יד ושם
* 

קטגוריה:מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מלחמת העולם השנייה לפי שנים
קטגוריה:השואה
קטגוריה:כרונולוגיה של השואה
קטגוריה:כרונולוגיות
קטגוריה:צירי זמן
שמורת הטבע רונדווליי

**רונדווליי** (באנגלית: **Rondevlei**) היא שמורת טבע בתחום השיפוט של העיר קייפטאון בדרום אפריקה, דרומית-מזרחית למרכז העיר. השמורה משתרעת על פני 29 דונם, מאופיינת בסביבה ביצתית וכוללת גם לגונה של מים מליחים.
## היסטוריה
השמורה הוכרזה ב-1952 באזור ששימש עד אז לרעיית סוסים ובקר ולכריתת עצים. בתחילה כללה השמורה רק את הלגונה ושטח של כקילומטר רבוע אחד מסביבה. היא הורחבה בהדרגה ב-1963 וב-1987. כדי לשמור על מפלס המים, הוקם סכר בצדה הדרום-מזרחי.

בשמורה מצויים 230 מיני עופות בהם שקנאים מצויים, אגמיות מצויצות ומגלנים קדושים אפריקניים. היונקים המצויים בשמורה כוללים קרקלים, דרבנים, שועלי כף, סטינבוקים ונמיות מצויות. בשנת 1981 הובאה לשמורה קבוצה של היפופוטמים.

לאורך הלגונה מסלול הליכה באורך של כקילומטר ולאורכו שישה מסתורים לצפייה בציפורים ושני מגדלי תצפית. כן פועלים במקום מוזיאון קטן ומרכז הדרכה.

## קישורים חיצוניים

* שמורת הטבע רונדווליי באתר לשכת התיירות של קייפטאון

קטגוריה:קייפטאון
רונדווליי
קטגוריה:הכף המערבי: גאוגרפיה
קטגוריה:ביצות באפריקה
אנתוני מייסון

**אנתוני ג'ורג' דאגלס מייסון** (באנגלית: **Anthony George Douglas Mason**; 14 בדצמבר 1966 - 28 בפברואר 2015) היה כדורסלן אמריקאי ששיחק במשך 13 עונות בליגת ה-NBA מעמדות הפאוור פורוורד והסמול פורוורד. ממוצעיו של מייסון לאורך קריירת ה-NBA עומדים על 10.9 נקודות, 8.3 ריבאונדים ו-3.4 אסיסטים למשחק.

## קריירה מקצועית
מייסון נבחר בבחירה ה-53 בדראפט ה-NBA לשנת 1988 על ידי פורטלנד טרייל בלייזרס. עם זאת, החליט מייסון להתחיל את קריירת המשחק שלו באפס פילזן הטורקית בה שיחק עונה אחת. בסיום עונת 1988/1989 ויתרו הטרייל בלייזרס על זכויות השחקן, ששיחק בשנתיים הבאות בניו ג'רזי נטס ודנוור נאגטס מליגת ה-NBA, "טולסה פאסט ברייקרס" מליגת ה-CBA ו-"רינוס דה אוריינטה" הונצואלנית. בעונותיו בניו ג'רזי ודנוור מיעט מייסון לקבל דקות משחק והעמיד ממוצעים צנועים של 2 נקודות ו-1.6 ריבאונדים ב-24 משחקים בסך הכול.

עונת הפריצה של מייסון הגיעה בעונת  לאחר שחתם בשורות ניו יורק ניקס על חוזה לשתי עונות. תחת המאמן פט ריילי הפך מייסון לשחקן רוטציה קבוע, ויחד עם פטריק יואינג, צ'ארלס אוקלי וצ'ארלס סמית' הרכיב קו קדמי חזק במיוחד. בחמש עונותיו בניקס תפקד מייסון בעיקר כשחקן ספסל, והעמיד ממוצעים של 9.9 נקודות, 7.7 ריבאונדים, ו-2.6 אסיסטים למשחק. בעונת 
 הגיעו הניקס לגמר ה-NBA, לראשונה מאז עונת , אך נכנעו ליוסטון רוקטס בתוצאה 4-3. בעונת  זכה מייסון בתואר השחקן השישי של העונה ב-NBA, ובסיום עונת  נשלח בטרייד לשארלוט הורנטס בתמורה ללארי ג'ונסון. בעונתו הראשונה בשארלוט רשם מייסון ממוצעי שיא של 16.2 נקודות, 11.4 ריבאונדים ו-5.7 אסיסטים למשחק, ובסיום העונה נכלל לראשונה בחמישייה השלישית של העונה וכן בחמישיית ההגנה השנייה. בעונת  קרע מייסון את שריר הזרוע הדו-ראשי ונאלץ להחמיץ את כל העונה הסדירה.

בסוף עונת  הועבר בטרייד למיאמי היט, יחד עם אדי ג'ונס, ריקי דייוויס ודייל אליס, בתמורה לפי ג'יי בראון, ג'מאל משבורן, טים ג'יימס, רודני ביופורד ואוטיס ת'ורפ. מייסון הובא למיאמי כשחקן משלים, אך לאחר שאובחן כוכב הקבוצה אלונזו מורנינג כלוקה במחלת כליות נדירה ונאלץ להחמיץ את מרבית העונה, ניצל מייסון את ההזדמנות והפך לשחקן מפתח בקבוצה. בעונתו היחידה בקבוצה קלע מייסון 16.1 נקודות בממוצע למשחק ונבחר להשתתף במשחק האולסטאר.

באוקטובר 2001 חתם מייסון על חוזה בקבוצת מילווקי באקס, במדיה שיחק במשך שנתיים. בסיום עונת  הודיע על פרישה ממשחק, בגיל 36.

ב-12 בפברואר 2015 סבל מייסון מהתקף לב ואובחן כלוקה באי-ספיקת לב. כשבועיים לאחר מכן, ב-28 בפברואר, נכנע מייסון למחלה ונפטר בגיל 48.

## קישורים חיצוניים

* דף השחקן, באתר nba.com
* סטטיסטיקות הקריירה ב-NBA, באתר Basketball-reference.com
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי פלורידה
קטגוריה:מיאמי: אישים
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת המדינה של טנסי
קטגוריה:כדורסלני אנאדולו אפס
קטגוריה:כדורסלני ניו ג'רזי נטס
קטגוריה:כדורסלני דנוור נאגטס
קטגוריה:כדורסלני ניו יורק ניקס
קטגוריה:כדורסלני שארלוט הורנטס
קטגוריה:כדורסלני מיאמי היט
קטגוריה:כדורסלני מילווקי באקס
קטגוריה:משתתפי משחק האולסטאר של ה-NBA
קטגוריה:בחירות דראפט של פורטלנד טרייל בלייזרס
קטגוריה:פלורידה: כדורסלנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1966
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2015
לאוטיכידס השני

**לאוטיכידס השני** (ביוונית: **Λεωτυχίδας**) היה מלך ספרטה בין השנים 491 לפנה"ס-469 לפנה"ס. נודע בין היתר כמנצח בקרב מיקאלה.

## ביוגרפיה
לאוטיכידס היה צאצא רחוק של בית המלוכה האֵירוּפּוֹנְטִידִי, ולכן לא היה לו סיכוי רב לרשת את הכתר ביום מן הימים. אולם כאשר הסתכסך המלך האַגִיאַדִי (בספרטה היו תמיד שני מלכים משני בתי מלוכה) קלאומנס הראשון עם המלך האירופונטידי דמרטוס השתנה המצב. קלאומנס תכנן להדיח את דמרטוס, אך היה זקוק למלך אירופונטידי חדש, על כן כרת ברית עם לאוטיכידס, והשניים הדיחו את דמרטוס בטענה שהוא אינו בנו של המלך אריסטון. 

בשנת 479 לפנה"ס יצא העוצר האגיאדי פאוסניאס לקרב מול הפרסים שנותרו על אדמת יוון אחרי קרב סלמיס, במקביל הפליג לאוטיכידס עם הצי הספרטני אל חופי אסיה הקטנה, והתנגש שם עם הצי הפרסי בקרב מיקאלה. לפני הקרב לאוטיכידס נשא נאום מפורסם בפני החיילים האיונים שלחמו בצבא הפרסי:

הפרסים, שחשדו כי לאוטיכידס מנסה לגרום לעריקה בשורותיהם, פרקו בתגובה את בני סאמוס מנשקם, ושלחו את המיליטים לשמור על העורף ודרכי המילוט. לאחר המלחמה נשלח להעניש מספר שבטים מתסליה שסייעו לפרסים, אולם קיבל מהם שוחד ונטש את המערכה. הדבר התגלה, והוא נאלץ להימלט לטיגיאה שם מת. את מקומו ירש נכדו ארכידמוס השני.

הוא נישא בחייו לשתי נשים, הראשונה ילדה לו בן בשם זאבכסידימוס, שמת והותיר אחריו בן בשם ארכידמוס השני שירש את לאוטיכידס. מהאישה השנייה נולדה לו בת שנישאה לארכידמוס.

## לאוטיכידס בתרבות
לאוטיכידס נזכר בספרו של קרולין דל סנידקר "הספרטאי". וכן בסרט "300 הספרטנים".

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מלכי ספרטה
קטגוריה:יוונים בתקופה ההלנית
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-5 לפנה"ס
אליהו ראם

הרב **אליהו רָאם** (מבוטא: **רוֹם**; ה'תרל"ב, 1872 - ליל שבת ז' בסיוון ה'תשי"ט, 12 ביוני 1959) היה רב ודיין, ממייסדי מערכת הכשרות של בית הדין האשכנזי בירושלים בראשית המאה ה-20, ובסוף ימיו ראב"ד בית דין צדק אשכנזים פרושים בירושלים.

## קורות חיים
נולד בבירז', ליטא לרב שלמה ראם. אחיו הגדול היה הרב יונה ראם. בילדותו (1884) עלתה המשפחה לארץ ישראל והשתקעה בירושלים. הוא למד בישיבת עץ חיים ועם הקמת ישיבת תורת חיים עבר ללמוד בה. הוא היה תלמידו של רבי שמואל סלנט וקיבל תורה גם מפי רבי משה יהושע יהודה לייב דיסקין "הרב מבריסק".

בראשית המאה ה-20 הצטרף לצוות השחיטה שע"י בית הדין האשכנזי הירושלמי, ובשנת ה'תרפ"ז, 1927, התמנה כראש השוחטים ומורה ההוראה של בית המטבחיים הירושלמי. לאחר פטירת אחיו הגדול, הרב יונה ראם, התמנה במקומו כחבר "בית הדין לכל מקהלות האשכנזים בירושלים" ששכן בחורבת רבי יהודה החסיד, ובמקביל שימש כרב ומו"צ שכונת כרם (אין לבלבל עם שכונת "כרם אברהם" הסמוכה לה) בירושלים, תפקיד אותו ממלאים צאצאיו עד עצם היום הזה.

בשנת ה'תשי"ח, 1958, התמנה כמחליפו של הרב צבי פסח פרנק בראשות "בית דין צדק אשכנזים פרושים בירושלים". הוא נפטר במוצאי חג השבועות, ליל שבת ז' בסיוון ה'תשי"ט, 12 ביוני 1959 ונקבר בחלקת הרבנים בהר המנוחות בירושלים.

## לקריאה נוספת
* דוד זריצקי, **ירושלים באבלה**, נדפס בשנית בתוך ספרו: **זכרונם לברכה: גאוני הדורות ואישי סגולה**, עמ' 111–113

## קישורים חיצוניים
* 
* הרב שבתי דוב רוזנטל, **[https://www.otzar.org/wotzar/book.aspx?154463 תועפות ראם: תולדות חייו ופעולותיו של ... רבי אליהו ראם זצ"ל ראב"ד ירושלים]**, מכון הרב פרנק, ירושלים תשס"ו
* 'הרבנית ר. ראם ע"ה', שערים, 30 ביולי 1958, עמ' 4
* 'הגאון רבי א. ראם זצ"ל', שערים, 14 ביוני 1959, עמ' 1
* הרב יעקב מן רקובסקי, 'הרב ר' אליהו ראם ז"ל - שלושים לפטירתו', הצופה, 14 ביולי 1959, עמ' 3
* הרב ירמיהו רלבג, 'הגאון רבי אליהו ראם זצ"ל - שנה לפטירתו', שערים, 2 ביוני 1960, עמ' 3
* הרב ש. דביר, 'דמות תורנית גדולה', שערים, 2 ביוני 1960, עמ' 3
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים ליטאים
קטגוריה:אנשי העלייה הראשונה
קטגוריה:בוגרי ישיבת עץ חיים
קטגוריה:בוגרי ישיבת תורת חיים
קטגוריה:רבנים ביישוב
קטגוריה:מקור ברוך: אישים
קטגוריה:אבות בית דין צדק אשכנזים פרושים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1872
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1959
ארמיית הדרום (האימפריה הגרמנית)

**ארמיית הדרום** הייתה ארמייה גרמנית שפעלה במלחמת העולם הראשונה בחזית המזרחית.

## היסטוריה
ארמיית הדרום הוקמה ב-11 בינואר 1915 על בסיס הקורפוס ה-2, ולמפקדה מונה גנרל אלכסנדר פון לינסינגן. הארמייה השתתפה במתקפת גורליצה-טרנוב, ובקרבות הנסיגה הגדולה. ב-8 ביולי 1915 הוקמה על בסיס הארמייה ארמיית הבוג, אך הארמייה המשיכה לפעול על בסיס קורפוס המילואים הבווארי ה-2 בפיקודו של גנרל פליקס פון בותמר, והשתתפה בבלימת מתקפת ברוסילוב, ובבלימת מתקפת קרנסקי.

לאחר חתימת הסכם ברסט-ליטובסק פורקה הארמייה ב-25 בינואר 1918.

## סדר הכוחות
### 1 במאי 1915
בעת מתקפת גורליצה-טרנוב, כללה הארמייה את היחידות הבאות:

### 4 ביוני 1916
בעת מתקפת ברוסילוב, כללה הארמייה את היחידות הבאות:

## מפקדים
* אלכסנדר פון לינסינגן (11 בינואר 1915 - 8 ביולי 1915)
* פליקס פון בותמר (8 ביולי 1915 - 25 בינואר 1918)

## ראו גם
* החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה

## קישורים חיצוניים

* ''Die höchsten Kommandostellen des Heeres.'' אתר בגרמנית על צבא גרמניה במלחמת העולם הראשונה

קטגוריה:ארמיות גרמניות במלחמת העולם הראשונה
עורק הכסל הפנימי

ממוזער
**עוֹרֵק הַכֶּסֶל הַפְּנִימִי** (TA: arteria ilica interna), נקרא בעבר גם **עוֹרֵק שִׁפּוּלֵי הַבֶּטֶן** (arteria hypogastrica), הוא עורק באגן המתפצל מעורק הכסל המשותף ומספק דם לאיברי האגן.

## אנטומיה
עורק הכסל הפנימי מספק דם לדופן האגן, לאיברים הפנימיים בו, לעכוז, למערכת הרבייה ולמדור התיכון של הירך. זהו עורק קצר ועבה הקטן מעורק הכסל החיצון ואורכו 3–4 ס"מ.

### מהלך
ראשיתו של העורק בנקודת הפיצול של עורק הכסל המשותף מול מפרק העצה והכסל. הוא יורד מטה אל השוליים העליונים של נקב השת הגדול ומתפצל לשני גזעים גדולים: קדמי ואחורי.

העורק נמצא מאחורי השופכן, קדמי לווריד הכסל הפנימי, גזע המותניים והעצה והשריר האגסי. סמוך לראשיתו הוא תיכון לווריד הכסל החיצון הנמצא בינו לבין שריר המותניים הגדול. מתחתיו העצב הסותם.

### סעיפים
ממוזער
סדרם המדויק של ענפי עורק הכסל הפנימי משתנה מאדם לאדם. באופן כללי, העורק מתפצל לחטיבה קדמית וחטיבה אחורית, כאשר מהאחורית מסתעפים עורק העכוז העליון, עורק הכסל והמותניים ועורקי העצה הצדיים, ומהקדמית מסתעפים יתר העורקים.

### בעובר
בעובר עורק הכסל הפנימי גדול כפליים מעורק הכסל החיצון והוא למעשה המשכו הישיר של עורק הכסל המשותף.

### שונות באוכלוסייה
עורק הכסל הפנימי יכול לצאת בגבהים שונים מעורק הכסל המשותף, דבר המשפיע על אורכו. אף שאורכו הממוצע נע סביב 3 ס"מ, הוא יכול להגיע עד ל-7 ס"מ או להיות קצר עד כדי סנטימטר אחד. מקום הפיצול של העורק משתנה גם הוא ויכול לנוע בין הגבול העליון של עצם העצה לבין הגבול העליון של נקב השת הגדול.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:עורקי הבטן והאגן
ארמיית הצפון (האימפריה הגרמנית)

**ארמיית הצפון** הייתה ארמייה גרמנית שפעלה בתחילת מלחמת העולם הראשונה ונועדה להגן על חופי גרמניה מפני פלישה בריטית.

## היסטוריה
ארמיית הצפון הוקמה ב-2 באוגוסט 1914 על בסיס קורפוס המילואים ה-9 ולמפקדה מונה גנרל מקס פון בהן. הארמייה כללה את קורפוס המילואים ה-9, דיוויזיית הלאנדווהר ה-1 ועוד יחידות לאנדווהר וארטילריה שונים. בסוף אוגוסט 1914 פורקה הארמייה, קורפוס המילואים ה-9 נשלח להשתתף במצור על אנטוורפן ואילו דיוויזיית הלאנדווהר ה-1 נשלחה לחזית המזרחית.

## ראו גם
* סדר הכוחות הגרמניים בפרוץ מלחמת העולם הראשונה

## קישורים חיצוניים
* ''Die höchsten Kommandostellen des Heeres.'' אתר בגרמנית על צבא גרמניה במלחמת העולם הראשונה

קטגוריה:ארמיות גרמניות במלחמת העולם הראשונה
המרכז לטניס בישראל - אופקים

**מרכז הטניס והחינוך אופקים** הוא אחד המרכזים של מרכזי הטניס והחינוך בישראל השוכן באופקים. המרכז נמצא מדרום מערב לכיכר השחפים, המסמנת את קצהו הדרומי של הרחוב הראשי בעיר, שדרות הרצל.

## היסטוריה
המרכז נפתח ב-1990 עם טקס פתיחה  שכלל משחק ראווה של שחקנים מישראל ומחו"ל, כאשר מאות ילדים הגיעו בשבועות הראשונים למרכז הטניס הראשון בעיר. המטרה הייתה להקים מרכז טניס בפריפריה ולתת נגישות לאוכלוסייה הקרובה בעלת המצב הסוציו אקונומי הקשה, על מנת שהילדים יוכלו ליהנות ממשחק הטניס ששוחק ברובו במרכז הארץ. המרכז הוקם הודות לתרומות של יהדות בריטניה ודרום אפריקה יחד עם הסוכנות היהודית וקרן קנדי לי מאנגליה.

## הפעילות במרכז
במרכז שמונה מגרשי טניס, קיר אימונים מקורה, כיתת לימוד, ממ״דים וגישה לנכים. המרכז מקיים תוכניות מגוונות לילדים, נוער ומבוגרים: תוכנית פיתוח מוטורי לגילאי 4-6, תוכנית מיני טניס לגילאי 6-8, תוכניות טניס לגילאי 8-18 ותוכנית תחרותית למצטיינים המשלבת אימוני כושר. לגילאי 18 ומעלה מתקיימים חוגי טניס למתחילים ומתקדמים. את מרכז הטניס מייצגות 5 קבוצות בליגה: שתיים בגילאי הנוער ושלוש קבוצות בוגרים. המרכז מארח שלוש תחרויות אזוריות במהלך השנה: בפורים, בסוכות ובחנוכה.

המרכז באופקים מקיים תוכניות רבות למען הקהילה: תוכנית לנוער בסיכון בשיתוף עם עיריית אופקים, תוכנית לילדים בעלי צרכים מיוחדים, תוכנית לעולים חדשים ותוכנית חדשה ללימוד אנגלית. רוב התוכניות ממומנות על ידי תורמים  מחו"ל. 

מנהל המרכז הראשון היה שעיה עזר ואחריו ניהלו משה חכמון, משה וקנין (בוגו), אילן ממן, בני שוורץ, חיים ציון, אלכס חנקין ועוזי שעיה. משנת 2021 מנהל את המרכז נדב אברהם.

## קישורים חיצוניים
* 
* המרכז לטניס בישראל - אופקים, באתר **המרכז לטניס בישראל**
קטגוריה:אופקים: מבנים
קטגוריה:מרכזי הטניס והחינוך בישראל
ריטה וולק

**ריטה וולק** (באנגלית: **Rita Volk**; נולדה ב-3 בספטמבר 1990) היא שחקנית אוזבקית-אמריקאית, המוכרת בעיקר מתפקידה בתור איימי רודנפלד בסדרת הקומדיה הרומנטית "מעמידות פנים" (2014–2016) ברשת MTV. 

## ביוגרפיה
נולדה בשם *מרגריטה וולקובינסקאיה* (*Margarita Volkovinskaya*)  בטשקנט, אוזבקיסטן (אז חלק מברית המועצות). היא היגרה עם משפחתה לסן פרנסיסקו, קליפורניה כשהייתה בת שש. בהמשך, סוכנת דוגמניות פנתה אליה ושלחה אותה לאודישנים בלוס אנג'לס. לאחר אודישן לפרסומת החליטה וולק שהיא רוצה להמשיך לעסוק במשחק.

וולק למדה בתיכון לוואל בסן פרנסיסקו. במהלך התיכון, היא שיחקה בהצגות בית ספר וחקרה עוד יותר את אהבתה המתפתחת למשחק שלטענתה עזרה לה ולמשפחתה להתאקלם לשפה האנגלית ולתרבות האמריקאית. בשנת 2005, היא זכתה בפרס המשורר בתיכון. לאחר מכן, וולק למדה באוניברסיטת דיוק בדרהאם, קרוליינה הצפונית, שם סיימה תואר ראשון בפסיכולוגיה במסלול קדם-רפואי. במהלך הקולג', היא שיחקה בסרטי סטודנטים והייתה חברה בלהקת Inside Joke, להקת קומדיית המערכונים של דיוק.

## קריירה
בשנת 2012 שיחקה בתפקיד אורח בסדרת הדרמה "ריזולי ואיילס" ברשת TNT.

בשנת 2013 שיחקה בתפקיד אורח בסדרת הדרמה המשטרתית של רשת TNT, "המפענחת: פשעים חמורים", בתפקיד בריאנה בתחילת העונה השנייה.

בשנת 2014 קיבלה את תפקידה הבולט ביותר בתור איימי רדנפלד בסדרת הנוער "מעמידות פנים" אשר שודרה במשך 3 עונות בערוץ MTV. הפרק האחרון שודר ב-17 במאי 2016. באותה שנה שיחקה בסרט הפארודי "משחקי ההנגאובר", בתור קטניפ הוורלין, אשר מגלמת באופן פרודי את דמותה של קטניס אוורדין.

בשנת 2016 שיחקה בסדרת רשת בשם "Relationship Status", שם שיחקה בין התפקידים הראשיים. באותה שנה שיחקה בדרמה הקומית "כמעט חברים" לצד פרדי היימור ואודיה רש.

בשנת 2018 שיחקה בסרטו של אדוארד ברנס, "*Summer Days, Summer Nights"* בתפקיד וינקי. 

בשנת 2020 הצטרפה לקאסט העונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "קונדור". בהמשך, שיחקה בסרט הקולנוע "We Still Say Grace" בתפקיד שרה. 

בשנת 2023 שיחקה בדמותה של יוליה טוליק בעונה השנייה של סדרת הפשע-אמיתי "ד"ר מוות" (אנ') בשירות הסטרימינג של Peacock. 

## פילמוגרפיה

### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אוזבקיות
קטגוריה:מהגרים מאוזבקיסטן
קטגוריה:מהגרות לארצות הברית
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת דיוק
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1990
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1990
קבוצת ארמיות אוברריין

**קבוצת ארמיות אוברריין** (בגרמנית: **Heeresgruppe Oberrhein**) היה שמה של קבוצת ארמיות קצרת ימים של הוורמאכט בחזית המערבית במהלך מלחמת העולם השנייה.

## היסטוריה
קבוצת ארמיות אוברריין ("הריין העליון") נוסדה ב-26 בנובמבר 1944. בעקבות התקדמותן המהירה של בעלות הברית בחזית המערבית. היטלר, הורה לאגד את כל היחידות הגרמניות באזור נהר הריין העליון לקבוצת ארמיות, שכמפקד שלה מינה את שר הפנים היינריך הימלר. היטלר סבר שנוכחותו של הימלר תעודד את החיילים, אולם בפועל נוכחותו רק הפכה את קבוצת ארמיות אוברריין לגוף נפרד בפני עצמו שאינו כפוף לאוברבפסלהאבר ווסט, היינו המפקד העליון של אזור המערב. 

בעקבות הקרב על הבליטה, העבירו בעלות הברית כוחות רבים מאזור גבול צרפת-גרמניה אל ארצות השפלה, מה שהותיר את הכוחות באזור הריין מדולדלים מעט. הימלר סבר שזוהי שעת כושר שאסור להחמיצה, והורה על פתיחת מבצע נורדווינד - מתקפת הנגד הגרמנית האחרונה בחזית המערבית, שנועדה לכבוש מחדש את אלזס. ב-5 בינואר 1945 תקפו הכוחות של קבוצת הארמיות אוברריין, והצליחו לכבוש מספר ערים, אולם בעלות הברית הגנו על שטרסבורג היטב, והגרמנים נסוגו. בעקבות הכישלון אוחדה קבוצת ארמיות אוברריין עם קבוצת ארמיות G.  

## קישורים חיצוניים
* Höheres Kommando Oberrhein באתר lexikon-der-wehrmacht 
* Höheres Kommando Oberrhein, באתר Axis History 

קטגוריה:זירת מערב אירופה במלחמת העולם השנייה
אוברריין
שמואל וילנסקי

הרב **שמואל וילנסקי** שנודע בכינויו **ר' שמואל חרקובר** (~ה'תר"ע, 1910 - י' בכסלו ה'תש"ך, 11 בדצמבר 1959) היה ראש ישיבת "בית התלמוד" בארצות הברית.

## ביוגרפיה
נולד בחרקוב לרב נחום מאיר הלוי וילנסקי. למד בישיבת שער התורה אצל הרב שמעון שקופ. למד כמה שנים בישיבת ראדין והיה לתלמיד מובהק של הרב נפתלי טרופ. למד זמן קצר בישיבת סלובודקה וסמוך לפרוץ מלחמת העולם השנייה עבר ללמוד בישיבת מיר שבה התרכזו אז בחורים מבוגרים רבים ששמם התפרסם בעולם הישיבות בליטא. כמו כמה מחבריו היה מעביר שיעורים לבחורי הישיבה הצעירים.

עם תחילת השואה, נמלט מווילנה יחד עם רבים מתלמידי הישיבה ברכבת הטרנס-סיבירית לאורכה של ברית המועצות לולדיווסטוק, ממנה לקובה שביפן ומשם לשאנגחאי באמצעות אשרות הכניסה שהנפיק הקונסול היפני בקובנה חסיד אומות העולם צ'יאונה סוגיהארה. בהמשך הגיע לארצות הברית.

הוא יסד יחד עם רבי אריה לייב מאלין, רבי לוי קרופני ורבי חיים ויסוקר, ידידיו מישיבת מיר, את ישיבת "בית התלמוד" בברוקלין, בראשה עמד עד פטירתו ביום י' בכסלו ה'תש"ך, 11 בדצמבר 1959. ארונו הועלה לקבורה בישראל ונקבר בהר המנוחות בירושלים.

עשור לאחר פטירתו לוקטו כמה עשרות משיעוריו לספר **נר שמואל**

## לקריאה נוספת
* דוד זריצקי, **הניגון הערירי (דמעה על קברו)**, נדפס בשנית בתוך ספרו: **זכרונם לברכה: גאוני הדורות ואישי סגולה**, עמ' 140–145

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים ליטאים
קטגוריה:ראשי ישיבה ליטאים בארצות הברית
קטגוריה:בוגרי ישיבת שער התורה-גרודנה
קטגוריה:בוגרי ישיבת ראדין
קטגוריה:בוגרי ישיבת כנסת ישראל (סלבודקה)
קטגוריה:בוגרי ישיבת מיר (בלארוס)
קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
קטגוריה:יהודים שהוצלו בשואה על ידי חסידי אומות עולם
אנתוני דואר

**אנתוני דוֹאֶר** (באנגלית: **Anthony Doerr**; נולד ב-1973) הוא סופר אמריקני זוכה פרס פוליצר.

## ביוגרפיה

דואר נולד בקליבלנד, אוהיו וגדל בעיירה נובלטי שבמדינה. הוא בוגר בודין קולג' שבמיין ואוניברסיטת בולינג גרין סטייט שבמדינת הולדתו. הוא סיים את לימודיו בתואר שני באמנויות יפות (MFA) מאוניברסיטת באולינג גרין.

דואר חיבר שני קובצי סיפורים, ממואר, ושני רומנים. סיפורו הקצר הראשון שפורסם לראשונה הופיע במגזין אטלנטיק בשנת 2001. לדבריו, ההשפעות הגדולות ביותר שלו הן הסופרות אן קרסון וקורמאק מקארתי. אוסף הסיפורים הקצרים שפורסם לראשונה היה ספר בשם "אספן הקליפות" (2003), והרומן הראשון שלו, אודות חסד, ראה אור בשנת 2004. ספר הזיכרונות שלו, כשנה בילה ברומא עם משפחתו, ראה אור בשנת 2007.

הרומן השני שלו, **[[כל האור שאיננו רואים]]** (*All the Light We Cannot See*) פורסם בשנת 2014 וזיכה אותו בפרס פוליצר ובמדליית קרנגי לשנת 2015. הספר תורגם לעברית על ידי שאול לוין ויצא לאור בהוצאת מודן.

מלבד כתיבת ספרים והוצאתם לאור, דואר עבד כפרופסור בתוכנית MFA של אוניברסיטת המדינה של בויסי בכתיבה יוצרת, והוא כותב טור בספרי מדע עבור הבוסטון גלוב. הוא גם כותב לפרסום מקוון בשם "חדשות הבוקר".

במרץ 2019 פורסם כי נטפליקס תפיק את סדרת הטלוויזיה כל האור שאיננו רואים המבוססת על ספרו זוכה פרס הפוליצר, בבימויו של שון לוי.

## חיים אישיים
דואר מתגורר עם אשתו ושני בניו התאומים בבויזי, איידהו.

## קישורים חיצוניים

* 

* על "כל האור שאיננו רואים", אריק גלסנר, פורסם במקור במדור לספרות במוסף "7 לילות" של "ידיעות אחרונות"
* כל האור שלא נראה, עמיה ליבליך, באתר פסיכולוגיה עברית
* 
* 
* אריק גלסנר, על "כל האור שאיננו רואים", המדור לספרות ב"7 לילות" של "ידיעות אחרונות", 9 באוקטובר 2015

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי מכללת בואודין
קטגוריה:זוכי מדליית קרנגי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של באולינג גרין
קטגוריה:זוכי פרס פוליצר: סיפורת
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1973
אנדר ארמור

**אנדר ארמור** (באנגלית: ****) היא חברת ביגוד ספורט אמריקאית שנוסדה ב-1996. בשנת 2005 הפכה לחברה ציבורית שמניותיה נסחרות בבורסה לניירות ערך בניו יורק.

## היסטוריה
החברה נוסדה על ידי קווין פלאנק, שחקן פוטבול לשעבר באוניברסיטת מרילנד. הוא שאף לייצר חולצות מבדים סינתטיים שינדפו זיעה. בשנת 1995 מצא פלאנק בחנות בדים בד סינתטי והחל לייצר ממנו חולצות דוחות זיעה. בשנת 1996, בהשקעה של 40 אלף דולר הקים את החברה במרתף בית סבתו. פלאנק נסע במשאית בין אוניברסיטאות ושיווק את הבגדים שייצר. באותה שנה הסתכמו מכירות החולצות ב-17 אלף דולר. ב-1997 התרחב קו המוצרים של החברה וכלל גם חולצות המתאימות לחורף, מצחיות וכובעים וזכה להזמנות ב-100 אלף דולר, בעזרתן הקים את המפעל הראשון של החברה באוהיו. בשנת 1998 זכתה אנדר ארמור בחוזה עם ליגת הפוטבול האירופאית. ב-1999 נתנה החברה חסות לסרט הקולנוע "יום ראשון הגדול", בו לבשו שחקני הפוטבול את בגדי החברה. הצעד הגדיל משמעותית את חשיפת החברה. בשנים הבאות יצרה החברה קשרים עם קבוצות ספורט בענפים שונים. ב-2003 העלתה החברה לראשונה קמפיין פרסומות טלוויזיוני וכן פיתחה קו מוצרים לנשים ושנה לאחר מכן לילדים. ב-2005 הונפקה החברה בבורסה לניירות ערך בניו יורק. ב-2014 עקפה החברה את אדידס והפכה לחברת ביגוד הספורט השנייה בגודלה בארצות הברית.

## חסויות ושיווק
בשנת 2010 החתימה החברה את כוכב הפוטבול טום בריידי, שהיה חתום על חוזה חסות עם נייקי. על פי הדיווחים, מלבד תשלום כספי קיבל השחקן גם מניות בחברה. במרץ 2011 חתמה החברה על חוזה חסות ראשון עם קבוצת כדורגל בליגה בכירה כשחתמה עם קבוצת טוטנהאם המשחקת בפרמייר ליג באנגליה.

ב-2011 חתמה החברה חוזה עם כדורסלן סטף קרי מליגת ה-NBA ויצרה מותג על שמו "Curry One" ובהמשך "Curry Two".

באוגוסט 2014 ניסתה החברה להחתים את קווין דוראנט שעמד לסיים את החוזה שלו עם נייקי. אנדר ארמור הציעה לדוראנט סכום שבין 265 ל-285 מיליון דולר, אך בסופו של דבר הדבר לא יצא לפועל והשחקן האריך את החוזה עם נייקי. בדצמבר 2014 החתימה החברה את הטניסאי אנדי מארי, שסיים את ההתקשרות שלו עם חברת אדידס על חוזה ל-4 שנים תמורת 15 מיליון לירות שטרלינג לשנה.

ביוני 2011 חתמה החברה על חוזה חסות עם קבוצת מכבי תל אביב בכדורגל תמורת סכום של 4 מיליון ש"ח בשנה. החוזה נמשך במשך שתי עונות, לאחריו סיימה הקבוצה את ההתקשרות עם החברה.

החברה החתימה את המתאבק המקצועי וכוכב הקולנוע דוויין ג'ונסון "דה רוק" בפרויקט שנקרא פרויקט רוק (Project Rock).

## קישורים חיצוניים

* 

* Under Armour gets serious, אתר פורצ'ן
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות הנסחרות בבורסה לניירות ערך בניו יורק
קטגוריה:חברות ביגוד אמריקאיות
קטגוריה:מותגי הנעלה
קטגוריה:חברות אופנה אמריקאיות
הבחירות הכלליות במיאנמר 2015

ב-8 בנובמבר נערכו **בחירות כלליות ב[[מיאנמר]]** (לשעבר ***בורמה***). הצבעות נערכו עבור הגופים הפרלמנטריים, להוציא מושבים שמורים לאנשי צבא, כדי למנות חברים לבית העליון, "בית הלאומים", לבית התחתון של אספת האיגוד ("בית הנבחרים"), וכן למוסדות המחוזיים.

הבחירות היו הבחירות החופשיות הראשונות מזה 25 שנה. כ-91 מפלגות התמודדו בבחירות אלו.

במיאנמר היו כ-30 מיליון בעלי זכות הצבעה. כאשר חלק מהתושבים בני הרוהינגיה המוסלמיים, נחשבים כזרים ולכן אינם מורשים להצביע.

המועמדים המובילים היו תיין סיין, נשיא מיאנמר החל ממרץ 2011, ראש ה-USDP  ומנהיגת האופוזיציה אונג סן סו צ'י שהובילה את הליגה הלאומית לדמוקרטיה לניצחון מוחץ במערכת הבחירות. למרות הניצחון הסוחף, אונג סן סו צ'י הייתה חסומה מהמינוי לנשיאות, בגלל שבעלה מחזיק באזרחות זרה.

תיין סיין הכריז כי הוא מכבד את התוצאות ומוכן להעברת השלטון בשלום.

## תוצאות
### הבית העליון (Amyotha Hluttaw)

### הבית התחתון (Pyithu Hluttaw)

## הערות שוליים

קטגוריה:מיאנמר: פוליטיקה
קטגוריה:2015 בפוליטיקה
קטגוריה:מערכות בחירות פרלמנטריות באסיה
קטגוריה:2015 באסיה
חייקל מילצקי

הרב **חיים חייקל זאב מילצקי** (ה'תר"ס, 1900 - ליל שבת כ"ה בשבט ה'תשכ"ד, 7 בפברואר 1964) היה רב ומחנך, דמות בולטת בפלג הנובהרדוקאי של תנועת המוסר. ראש ישיבת חיי עולם.

## קורות חיים
נולד בסלובודקה פרבר קובנה שבליטא בסביבות שנת 1900. למד בצעירותו בישיבת סלובודקה, וכשהתבגר נשלח בידי הסבא מסלובודקה ללמוד אצל הרב אלתר שמואלביץ, חתנו של הסבא מנובהרדוק בישיבת סטוצ'ין, בה התקרב למשגיח הרב לייב חסמן. בראשית מלחמת העולם הראשונה נסגרה הישיבה, והוא נשאר ללמוד במקום.

לאחר המלחמה, במהלך המהפכה הבולשביקית ומלחמת האזרחים ברוסיה נותר ברוסיה כשליח נובהרדוק ופעל במחתרת להפצת תורה לבחורים שהתפזרו מישיבות רבות שנסגרו. הוא הקים ישיבה בקרמנצ'וג ובלובני, בעקבות פעילותו זו נידון למוות אך שוחרר. סיפורי מופת אודות פעילותו בשנים אלו נפוצו בישיבות ליטא בין מלחמות העולם והקנו לו הילה של גיבור תרבות-תורנית.

בשנת 1923 עלה לארץ ישראל והתגורר לצד אישים אחרים מתנועת המוסר בחצר שטרויס הירושלמית. זמן מה כיהן כר"מ בישיבת תפארת ישראל בחיפה, ובהמשך כר"מ וראש ישיבה בישיבת חיי עולם בירושלים במשך עשרים שנה.

בעשרות שנותיו האחרונות היה אדם חולני, ונחשב כ"בעל ייסורים", עובדה שבצירוף סיפורי מסירות הנפש שלו בפעילותו ברוסיה הסובייטית, פרסמה אותו מאד.

הוא נפטר בליל שבת כ"ה בשבט ה'תשכ"ד, 7 בפברואר 1964 ונקבר בהר המנוחות.

הכיתוב על גבי מצבת קברו נוסח על ידו בצוואתו, אינו כולל תארים רבניים ונחשב חריג בפשטותו וענוותנותו: .

הותיר אחריו ארבעה בנים ובת. אחד מבניו היה הדיין הירושלמי הרב משה יוסף מילצקי (נפטר ה'תש"ע), ונכדו הקרוי על שמו הוא הרב חייקל מילצקי, מחנך לנוער בסיכון וראש ישיבת רש"י בירושלים.

## לקריאה נוספת
* דוד זריצקי, **בעל הייסורים**, נדפס בשנית בתוך ספרו: **זכרונם לברכה: גאוני הדורות ואישי סגולה**, עמ' 185–188

## קישורים חיצוניים
* 
* 
*סיפור עם הרב חיים חייקל מילצקי זצ"ל ר"י חיי עולם

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים ליטאים
קטגוריה:בוגרי ישיבת כנסת ישראל (סלבודקה)
קטגוריה:תנועת המוסר: אישים
קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:חצר שטרויס: רבנים
קטגוריה:רבנים ביישוב
קטגוריה:רבני ישיבת תפארת ישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1900
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1964
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
ויקטור בודסון

250px|ממוזער|שמאל|ויקטור בודסון (מימין).
**ויקטור ניקולס בודסון** (בצרפתית: **Victor Bodson**, 24 במרץ 1902 – 29 ביוני 1984) היה פוליטיקאי לוקסמבורגי ועורך דין ששימש כשר המשפטים של לוקסמבורג. הוכר על ידי יד ושם כחסיד אומות העולם על פעולותיו להצלת יהודים בלוקסמבורג הכבושה מידי גרמניה הנאצית במהלך השואה.

## נעוריו ובחרותו
בודסון היה עורך דין בלוקסמבורג, אלוף לוקסמבורג ברכיבה על אופנועים בשנת 1926 ושחיין. לתקופה קצרה היה יושב ראש ארגון המתאגרפים של מדינתו. בשנת 1930 הפך לחבר מפלגת הפועלים הסוציאליסטית של לוקסמבורג (LSAP) . בשנת 1934 נבחר לבית הנבחרים של לוקסמבורג (Chamber of Deputies) ובשנת 1935 הפך לחבר במועצת העיר לוקסמבורג. הוא פעל למען זכויותיהם של תושבי לוקסמבורג שהתנדבו לשרת בשורות הרפובליקנים במלחמת האזרחים בספרד ופעל נגד חוק משנת 1937 לשמירה על הסדר החברתי, שכינויו בפי מתנגדיו היה Maulkuerfgesetz (חוק סתימת הפיות) .

## בשנות עליית הנאציזם ומלחמת העולם השנייה
בודסון התגורר ביישוב על גבול גרמניה-לוקסמבורג, לחופי הנהר סורה , יובל של הנהר מוזל. החל משנת 1933 הוא הציע מחסה בביתו ליהודים גרמנים שנמלטו מגרמניה. הוא הציל באופן אישי, לעיתים על ידי הסעה במכוניתו, כמאה יהודים שביקשו לברוח מגרמניה.

ב-6 באפריל 1940 מונה בודסון לשר המשפטים, העבודות הציבוריות והתחבורה בממשלת לוקסמבורג. עם פלישת גרמניה הנאצית ללוקסמבורג ב-10 במאי 1940 נמלט בודסון ממדינתו לצרפת.

## לאחר מלחמת העולם השנייה
לאחר שחרור לוקסמבורג שב בודסון ללוקסמבורג. הוא שב לתפקידיו הקודמים בממשלת לוקסמבורג והיה אחראי באופן חלקי לתהליך הדה-נאציפיקציה במדינתו. בשנים 1948 ו-1951 נבחר שוב לבית הנבחרים של לוקסמבורג. הוא נבחר פעם נוספת ב-1964 ומונה לנשיא בית הנבחרים. בשנת 1967 מונה בודסון לחבר הנציבות האירופית מטעם מדינתו.

## הנצחה
חברת עורכי הדין שייסד בשנת 1923 קיימת עד היום, בשם "Wildgen". גשר ויקטור בודסון, בדרום לוקסמבורג, קרוי על שמו.
בשנת 1966 הוענק לבודסון אות חסידי אומות העולם על ידי יד ושם.

## ראו גם
* הצלת יהודים במהלך השואה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קצרמר פוליטיקאים
קטגוריה:שרי ממשלת לוקסמבורג
קטגוריה:חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה
קטגוריה:ילידי 1902
קטגוריה:נפטרים ב-1984