open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
לנתניד

**הלנתנידים** הם קבוצה של 15 מתכות מעבר, עם מספרים אטומיים של 57–71, מלנתן ועד לוטציום. 

אצל כל הלנתנידים חוץ מלוטציום, ענן האלקטרונים שמתמלא הוא ענן האלקטרונים f. הקבוצה קרויה על שמו של היסוד הראשון בקבוצה, לנתן. כל הלנתנידים דומים מאוד ללנתן. הם מבריקים וצבעם כסוף-לבן, והם מתכהים בחשיפה לאוויר. רבים מהם משמשים להכנת פלדה, ויש להם נקודות היתוך ורתיחה גבוהות. הם רכים באופן יחסי, אולם ככל שהמספר האטומי גדל כך גם הם פחות רכים. 

הלנתנידים ממוקמים מתחת לגוף המרכזי של הטבלה המחזורית. הם משמשים ברובם בהיקף נרחב בלייזרים.

## ראו גם
*אקטיניד
*יסודות נדירים

## קישורים חיצוניים

* 
* 

*
קטגוריה:יסודות כימיים
מבוא ביתר

**מבוא ביתר** הוא מושב שיתופי בהרי ירושלים, כ-10 ק"מ דרומית-מערבית לירושלים. מהווה אחד מיישובי המזלג. המושב נמצא על כביש 375, העובר בין צומת האלה לבין ביתר עילית, כקילומטר ממערב לקו הירוק. גובה המושב הוא כ-750 מטר מעל פני הים והוא שייך למועצה אזורית מטה יהודה.
## היסטוריה
המושב הוקם ב-24 באפריל 1950 בידי יהודים ילידי הארץ ועולים מארגנטינה, אנשי תנועת בית"ר, במסגרת התנועה המיישבת משקי חרות בית"ר. בתחילה הוא נכלל במועצה אזורית האלה, שהתמזגה בשנת 1964 לתוך מועצת מטה יהודה. עד למלחמת ששת הימים היה זה יישוב ספר הקרוב לגבול עם ירדן. במקום היו תקריות גבול עם מסתננים ובהן שישה מחברי המושב נהרגו. במושב קיימת מצבת זיכרון לנופלים בפעולת התגמול מבצע לולב, נגד מצודת המשטרה הירדנית (בניין מסוג מצודות טגארט שנהרס כליל). בניין המשטרה היה ליד הכפר הערבי הסמוך חוסאן.

מבוא ביתר היה מושב שיתופי עד המשבר הכלכלי שפקד את המגזר החקלאי בשנות ה-80. מאז, מבוא ביתר ארגן מחדש את עצמו באמצעות הרחבה פיזית ושינויי קהילה.

סביב המושב נובעים מספר מעיינות: עין יואל, עין מסלע ועין קובי.

נכון לשנת 2023 מספר התושבים עומד על 1,125.

המושב מורכב מאוכלוסייה חילונית, מסורתית ודתית.

יו"ר הוועד המקומי הוא עו"ד ערן אפלקר.

## גלריה

MevoBeitar06.jpg|בית העם
MevoBeitar05.jpg|בית הכנסת אהל השישה
MevoBeitar03.jpg|טרקטור ומחרשה ישנים בתצוגה
RasAbuAmmarJuly072023 07.jpg|עין יואל, על-שם יואל בן יהודה פוטפוביץ, חבר בגרעין שעלה למבוא ביתר, ושנרצח במעיין בשנת 1950. המעיין היה עד 1948 המעיין של הכפר 


## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1950
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:משקי חרות בית"ר
קטגוריה:יישובי המזלג
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם יישוב קדום
קטגוריה:מושבים במחוז ירושלים
סנצ'ו הראשון, מלך אראגון

ימין|ממוזער|250px
250px|ממוזער|דמותו של סנצ'ו הראשון על גבי מטבע דינרו
**סַנצ'וֹ הראשון, מלך אראגון** (1042 - 4 ביוני 1094) היה מלך אראגון (1063–1094) ונווארה (1076–1094), בה כונה סנצ'ו החמישי מנווארה.

## ביוגרפיה
סנצ'ו הראשון היה בנם של רמירו הראשון מלך אראגון (לכן כונה גם סנצ'ו רָמִירֶס), ואשתו ארמסינדה (במקור חיסברגה). הוא עלה לשלטון באראגון עם מות אביו, וב-1076, לאחר שבן דודו סנצ'ו הרביעי, מלך נווארה נרצח בידי אחיו, נבחר גם למלך נווארה.

סנצ'ו הראשון התחיל במסע דרומה לכיבוש השטחים המוסלמיים במסגרת מה שכונה הרקונקיסטה. הוא כבש את גראוס (Graus) ב-1083 ואת מונסון (Monzon) ב-1089, אך לא הצליח לכבוש את טודלה (1087). כמו כן בנה מצודות במונטאראגון (Montearagón) ובקסטייר (Castellar), והשתתף לצד אלפונסו השישי, מלך קסטיליה בקרב א-זלאקה, שבו הפסידו כוחותיהם למוראביטון המוסלמים.

הוא נישא פעמיים, מאשתו הראשונה איסבל מאורז'ל, נולד לו פרו הראשון, ומאשתו השנייה נולדו אלפונסו הראשון ורמירו השני. שלושת ילדיו היו מלכי אראגון.

ב-1094 נהרג סנצ'ו מפגיעת חץ בזמן המצור על ווסקה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:מלכי אראגון
קטגוריה:מלכי נווארה
קטגוריה:רקונקיסטה: אישים
קטגוריה:ילידי 1042
קטגוריה:נפטרים ב-1094
תחמושת

[שמאל|250px|ממוזער|סוגי תחמושת נפוצים ל[אקדח, מימין לשמאל: 0.22 אינץ', 0.32, 9 מ"מ, 0.38 סופר, 0.45, 0.38 מיוחד, 0.357 מגנום, 0.44 מגנום, 0.45 מגנום, 0.454 קסול.
שנייה משמאל – סוללת AA, לשם השוואת גדלים]]
שמאל|ממוזער|250px|ארגזי תחמושת מסוגים שונים
ממוזער|סוגים שונים של רימונים
ממוזער|סוגי תחמושת לרובה
**תחמושת** הוא כינוי כללי לקליעים הנורים מאמצעי לחימה שונים, כגון אקדחים, רובים, מקלעים ותותחים אך גם מכלי ירייה עתיקים כגון קשת או קטפולטה. במובן הכללי יותר, תחמושת מתייחסת לכל אמצעי הלחימה החד-פעמיים המתכלים עם השימוש בהם, לרבות רקטות או טילים.

התחמושת המודרנית לכלי ירייה מורכבת מקליע הנורה מנשק חם בעל קנה, באמצעות הדיפת גזים הנוצרים בעת פיצוץ חומר נפץ הודף (חנ"ה) הנמצא בתרמיל המחובר לקליע (ואז הקליע+התרמיל נקראים כדור) או מוטען בנפרד לקנה היריה. הקליעים המודרניים מיוצרים במגוון גדלים וסוגים, בהתאם לייעודם. קליעים נגד אדם מתוכננים לנוע או להתפרק בתוך גוף הנפגע, כדי לגרום לנזק מרבי. פגזים נגד אדם מתוכננים להתפוצץ באוויר, ולפזר רסיסים חדים בשטח גדול. פגזים חודרי שריון כוללים אמצעים שמקלים עליהם לחדור לכלי המשוריין. פגזי בעירה כוללים חומרי בעירה חזקים, וקליעים נותבים מסמנים באור את מסלול מעופם. קליעים שונים מכילים ראשי קרב שונים, בהם חודרן קינטי ("חץ"/"חוצצן"), נפיץ, מצרר וחלול.

היצרן העיקרי של תחמושת בישראל הוא התעשייה הצבאית (תע"ש).

צריכת התחמושת על ידי היורה נעשית בטעינה בודדת (כלומר טעינת כדור או פגז בודד לפני כל ירייה) או במחסנית ובשרשיר תחמושת, שבאמצעותם נטענים בבת אחת כדורים רבים, המאפשרים ירי בצרורות.

## סוגי תחמושת נפוצים
עם סוגי התחמושת הנפוצים ביותר בעולם נמנים:
* קליעים לנשק קל. קליברים נפוצים: בקוטר 5.56x45 מ"מ נאט"ו, 7.62 מ"מ (יש מספר סוגי כדורים בקוטר זה), 5.45 מ"מ, 9 מ"מ (נפוץ באקדחים) ו-12.7x99 מ"מ נאט"ו (0.5 אינץ'). הקליע בתוספת התרמיל ואבק השרפה נקרא כדור.
* תחמושת צליפה – כדורים המיוצרים בקפדנות ואיכות גבוהה על מנת להבטיח דיוק מרבי בעת ביצוע ירי צליפה.
* רימוני יד מסוגים שונים.
* פגזים לתותח אוטומטי בקליבר 20 מ"מ, 23 מ"מ (מזרחי), 25 מ"מ ו-30 מ"מ.
* פצצות מרגמה בקליברים של 60 מ"מ, 81 מ"מ, 120 מ"מ ו-160 מ"מ.
* כדורי טנקים בקליבר 105 מ"מ ו-120 מ"מ (מערבי) ו-125 מ"מ (מזרחי).
* פגזים לארטילריה בקליבר 155 מ"מ, 175 מ"מ ו-203 מ"מ.
* פצצות שימוש כללי המוטלות ממטוסי קרב ומפציצים.
* פצצות מונחות המוטלות ממטוסי קרב ומפציצים.
* רקטות ובהן רקטות ארטילריות ורקטות כתף.
* טילים.

## לוגיסטיקה
בזמן מלחמה צריכת התחמושת מוגברת, ולשם אספקתה הסדירה נדרשת היערכות לוגיסטית נאותה. יש לתכנן את המלאי הנדרש בעת לחימה למוצב, לבסיס ולמדינה כולה, תוך התחשבות ביכולת הצפויה לשנע מלאי נוסף (ברמת המוצב והבסיס) או לייצר ולייבא מלאי נוסף. למלאי תחמושת גדול יש עלות גבוהה, ומאידך במלאי קטן מדי יש סיכון של תבוסה בקרב או במלחמה. חשש מאמברגו או מצור שיוטלו בעת מלחמה מגדיל את הנחיצות של מלאי גדול ויכולת ייצור מקומית.

כיוון שלתחמושת יש אורך חיים מוגבל על המדף, צריכתה, בפרט בעת אימונים, נעשית בשיטת נרי"ר. חרף זאת, תקופת רגיעה ממושכת מביאה לפסילתה לשימוש של תחמושת ישנה.

אחסון תחמושת כרוך בסיכון של התפוצצות התחמושת עקב תקלה. לפיכך ננקטים אמצעי זהירות, ובהם אחסון התחמושת בבונקרים המיועדים לכך.

## ראו גם
* התפתחות כלי הירי
* נשק חם
## קישורים חיצוניים

* 
* סקירה על תחמושת צלפים ושריון גוף באתר Sniper Central

*
קטגוריה:אמצעי לחימה
קטגוריה:מוצרים חד-פעמיים
מגל (קיבוץ)

250px|ממוזער|שמאל|עץ זית ליד חדר האוכל בקיבוץ מגל
**מַגָּל** הוא קיבוץ בצפון השרון, על קו התפר כ-10 ק"מ מדרום-מזרח לחדרה. היישוב הוא הדרומי ביותר מבין יישובי המועצה האזורית מנשה.

## היסטוריה
קיבוץ מגל נוסד ב-2 בנובמבר 1953 כהיאחזות נח"ל, נחלאים י"א, על גבעה הידועה ממלחמת העצמאות כ-"משלט 86" על שום גובה הגבעה מעל פני הים (86 מטר). המתיישבים הראשונים היו גדוד צופים שיועד להתיישב בגליל התחתון אך הועבר ברגע האחרון, בעקבות הצטברות של מעשי חבלה מירדן שכללו הורדת רכבת שנסעה על המסילה המזרחית ההיסטורית מהפסים, להתיישבות על גבול ירדן בשרון מול זיתא. לקיבוץ הוקצו 3,600 דונם לעיבוד חקלאי שכללו עצי זית, שקד ומשמש אשר נטעו על ידי ערבים. בשנת 1956 היה לקיבוץ דיר של 850 ראשי צאן ולול של 1,000 מטילות.  

מקור השם בסמל של הנח"ל - מגל וחרב. 

גרעיני נח"ל המשיכו להגיע אל הקיבוץ עד שנות ה-80. הקיבוץ משתייך לתנועה הקיבוצית המאוחדת (תק"ם) ונמצא בשטח המועצה אזורית מנשה, ומהווה את הגבול הדרומי שלה עם עמק חפר.

בעבר הייתה פרנסת הקיבוץ מפרדס הדרים, מטעי אבוקדו וכותנה וגידולי שדה אחרים. היום מגדל הקיבוץ זיתים, שקדים, ורימונים. בקיבוץ מייצרים ומשווקים שמן זית וכן מספקים שירותי קייטרינג לסביבה. החל משנות ה-70 התבסס הקיבוץ על מפעל "נטפים", שבשיתוף עם קיבוצים נוספים הוא תאגיד בינלאומי למוצרי השקיה וטפטוף, ונחשב למפעל הקיבוצי המצליח ביותר.
החל מסוף שנות ה-90 החלה בקיבוץ הפרטה וכיום הוא מופרט כמעט לחלוטין, ונחשב למבוסס כלכלית.

בשנת 2005 החל פרויקט הרחבה לצד הקיבוץ: תושבי הקיבוץ ביחד עם תושבי ההרחבה יהוו אגודה שיתופית, אשר תדאג לכלל הנושאים המשותפים לקיבוץ ולהרחבה. התושבים הראשונים מאכלסים את ההרחבה החל מאפריל 2009. בשנת 2010 נכנסו הדיירים הראשונים לחלקו השני של הפרויקט ובשנת 2016 נכנסו הדיירים של חלקו השלישי.

## שבט מגל
קיבוץ מגל מחזיק שבט צופים. השבט כיום מונה כ־200 חניכים ושכבה בוגרת. השבט נמצא בהנהגה חדשה שהוקמה בשנת 2016 – הנהגת החורש. צבעי השבט הם חום וכחול.

## גלריית תמונות

קובץ:Magal .jpg|נוף בקיבוץ
קובץ:Magal 2.jpg|נוף בקיבוץ
קובץ:Magal 3.jpg|נוף בקיבוץ
קובץ:Magal Harhava Project.jpg|פרויקט ההרחבה
קובץ:Magal Olive Oil.jpg|מסיק זיתים
קובץ:Magal Pipe Factory.jpg|מפעל נטפים
קובץ:Magal Public Building.jpg|מבנה ציבורי
קובץ:Magal Tractor.jpg|גל עד - טרקטור
קובץ:Magal18.JPG|חדר האוכל


## קישורים חיצוניים

*מיכאל יעקובסון: סיבוב בחדרי האוכל בקיבוצים מגל ולהבות חביבה, באתר 'חלון אחורי', 29 באפריל 2020
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1953
קטגוריה:קיבוצים
קטגוריה:היאחזויות נח"ל
קטגוריה:קיבוצים במחוז חיפה
שארל התשיעי, מלך צרפת

**שארל התשיעי, מלך צרפת** (בצרפתית: **Charles IX de France**, 27 ביוני 1550 – 30 במאי 1574), בן לשושלת ולואה, היה מלך צרפת מ-1560 עד מותו בדמי ימיו.

## חייו
שארל היה בנו של אנרי השני ואחיו של פרנסואה השני. הוא ירש את הכתר ב-5 בדצמבר 1560 לאחר מות אחיו, אך מאחר שהיה בן עשר בלבד, שימשה אימו, קטרינה דה מדיצ'י, כעוצרת בשמו. ב-15 בספטמבר 1563 הוכרז שארל כמי שהגיע לפרקו, ואימו ויתרה על התואר "עוצרת", אך למעשה המשיכה לנהל את ענייני המדינה. ב-26 בנובמבר 1570 נשא שארל לאישה את אליזבט מאוסטריה שילדה לו בת, מרי-אליזבט (27 באוקטובר 1572 – 9 באפריל 1578), אך הייתה לו גם מאהבת, מרי טושה, שילדה לו בן.

בתקופת מלכותו של שארל התשיעי החלו מלחמות הדת בצרפת בין הקתולים לבין ההוגנוטים (הפרוטסטנטים הצרפתיים מייסודו של ז'אן קלווין). כדי לשמור על כתר בנה, ניסתה קטרינה דה מדיצ'י לתמרן בין בית גיז הקתולי לבין בית בורבון שתמך בהוגנוטים. היא חששה מניצחון של אחד הצדדים שהיה מביא להשתלטותו על צרפת ועל הכתר. במלחמות דת אלה נרצחו חפים מפשע בידי שודדי דרכים שנצלו את ההזדמנות לבזוז את בתיהם של קתולים ופרוטסטנטים כאחד. שארל התשיעי היה מלך חולני שסבל מהתקפי עצבים, והיה נתון מצד אחד להשפעתם של ההוגנוטים ומצד שני להשפעת אימו הקתולית.

במלחמת הדת השלישית, הוביל האדמירל גאספאר דה קוליני השני את ההוגנוטים למתקפה על פריז. על פי הצעת אימו, חתם המלך שארל התשיעי על שלום סן ג'רמן-אן-לה (8 באוגוסט 1570), שהביא לסיומה של מלחמה זו. בספטמבר 1571 הצטרף דה קוליני לחצר המלכות בארמון בלואה, ונודעה לו השפעה רבה על המלך הצעיר. הוא הציע למלך לשלוח עזרה צבאית למורדים הפרוטסטנטים בארצות השפלה שלחמו נגד ספרד. המלך, שלא ראה בעין יפה את חיל המשלוח הספרדי שחנה בגבולה הצפוני של ממלכתו, נטה לקבל עצה זו. המלך כתב לרוזן לואי מנסאו (אחיו של הנסיך ויליאם מנסאו) כי הוא נחוש בדעתו לשחרר את ארצות השפלה מהכיבוש הספרדי. בתמורה הובטח לו לקבל לידיו את פלנדריה ואת ארטואה.

קטרינה דה מדיצ'י, שהתנגדה לתוכנית זו בכל תוקף, עשתה ככל יכולתה כדי להרחיק מעל המלך את דה קוליני, שראתה בו מתחרה מסוכן למעמדה בחצר המלכות. הקתולים הזהירו כי ההוגנוטים מתכוננים לחטוף אותה ואת בנה, ובנקודה זו היא נתנה את הסכמתה לרצח האדמירל דה קוליני.

ב-22 באוגוסט 1572 נורה דה קוליני ליד ארמון הלובר בפריז, ונפצע בידו. ההוגנטים דרשו להעניש את האשמים, ואחיו של דה קוליני חנה מחוץ לפריז בראש צבא של 4,000 איש. נפוצה שמועה שההוגנוטים מתכננים מרד. קטרינה דה מדיצ'י שחששה לחייה ולחיי בניה, החליטה על רצח מנהיגיהם. לאחר שנועצה ביועציה האיטלקים, ניסתה לשכנע את המלך הצעיר בדבר הצורך בפעולה מונעת.

טבח ליל ברתולומאוס הקדוש החל ב-24 באוגוסט 1572, לאחר שהמלך, ברגע של התמוטטות עצבים, זעק: , מה שהתפרש כצו לרצח ההוגנוטים בפריז ובערי השדה. באותו לילה נרצח דה קוליני בביתו שבפריז בידי עושי דברו של אנרי הראשון הדוכס מגיז, שהיה מנהיג הקתולים. מאורע זה סימן את תחילתו של הטבח שבו נרצחו אלפי הוגנוטים.

אחרי מאורע זה סבל שארל התשיעי מייסורי מצפון והיה שרוי בדיכאון. הוא חלה בשחפת ומת בגיל 23 מן המחלה. אחיו, אנרי, ירש את הכתר בשם אנרי השלישי.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בית ולואה
קטגוריה:דוכסי אורליאן
קטגוריה:מסדר הבירית: אבירים וגבירות זרים
קטגוריה:אבירי מסדר גיזת הזהב
קטגוריה:צרפתים שנפטרו משחפת
קטגוריה:מלכי צרפת מהמאה ה-16
קטגוריה:ילידי 1550
קטגוריה:נפטרים ב-1574
מרקוס פוריוס קאמילוס

**מרקוס פוריוס קאמילוס** (לטינית: Marcus Furius Camillus; סביבות 446 לפנה"ס - 365 לפנה"ס) מצביא רומאי מהולל והאדם שנחשב במסורת הרומית כ"מייסדה השני של רומא" וכ"רומולוס השני".

המקורות העיקריים על חייו ופועלו של קאמילוס הם טיטוס ליוויוס ופלוטרכוס. אף על פי שרבים מהפרטים המתוארים עליו נחשבים בעיני המחקר המודרני כאגדיים, הדעה הרווחת היא שהוא היה דמות היסטורית אמיתית ושהתיאור של מעשיו נכון באופן כללי.
## חייו
קאמילוס נולד למשפחה פטריקית מיוחסת. הוא היה בין הבולטים שבמנהיגי הרפובליקה הרומית במאות החמישית והרביעית לפנה"ס ובין השאר כיהן כטריבון קונסולרי שש פעמים, כדיקטטור חמש פעמים וזכה בעריכתם של שישה מצעדי ניצחון לכבודו. בשנותיה האחרונות של המלחמה בוויי פיקד קאמילוס על הצבא הרומי וניצח על כיבוש וחורבן העיר בידי הרומים בשנת 396 לפנה"ס.

לאחר שריפת רומא בידי הגאלים בשנת 387 לפנה"ס מונה קאמילוס לדיקטטור פעם נוספת. כאשר הועלתה הצעה לנטוש את רומא השרופה ולהתיישב מחדש בויי, הוביל קאמילוס את ההתנגדות למהלך זה ואת בנייתה מחדש של רומא. לפי המסורת הרומית קאמילוס אף יצא אחרי הגאלים הנסוגים מרומא, והחזיר את הזהב שניתן להם כשוחד בתמורה לנסיגתם. סיפור זה נחשב כמפוקפק בעיני המחקר המודרני. חורבנה הזמני של רומא הוביל להתמרדות כללית ברומא, בעיקר על ידי האטרוסקים, קאמילוס הצליח לדכא מרידות אלה במהירות ולהחזיר לרומא את מעמדה הקודם. בשנת 367 לפנה"ס הכה צבא בראשותו של קאמילוס את הגאלים ליד אלבה.

קאמילוס פעל רבות כדי לפשר בין הפטריקים והפלבאים ולפי המסורת הרומית אף הקים בשנת 367 מקדש לכבוד "קונקורדיה", שמשמעותה אחדות לבבות, כדי לציין את סיומו של המאבק הבין מעמדי בין הפטריקים והפלבאים.

קאמילוס מת ממחלת הדבר בשנת 365 לפנה"ס.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

פוריוס קאמילוס, מרקוס
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-4 לפנה"ס
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-5 לפנה"ס
השתנה

[ממוזער|הפסל [מאנקן פיס בבריסל הוא של ילד קטן עירום אשר משתין אל בסיס של מזרקה]]
**השתנה**, או **הטלת שתן**, הוא שחרור של שתן משלפוחית השתן דרך השופכה אל מחוץ לגוף. השתנה היא צורת ההפרשה של מערכת השתן.

עבור בני אדם בריאים (וכמו גם עבור בעלי חיים רבים אחרים) תהליך ההשתנה מבוצע תחת שליטה מלאה. אצל תינוקות, אצל חלק מאוכלוסיית הקשישים, ואצל אנשים הסובלים מפגיעה נוירולוגית, השתנה עלולה להיות מבוצעת כרפלקס באופן בלתי נשלט. מרבית בני האדם הבוגרים משתינים עד שבע פעמים במהלך היום.

עבור בעלי חיים מסוימים השתנה עשויה לשמש גם כדרך לסימון של טריטוריה. מבחינה פיזיולוגית, השתנה כוללת תיאום בין מערכת העצבים המרכזית, מערכת העצבים האוטונומית ומערכת העצבים הסומטית.

## גלריה

קובץ:Male_urination_-_on_white_-_2.jpg|איור של גבר משתין
קובץ:Lobo_marcando_su_territorio-2.jpg|זאב משתין


## ראו גם
* מערכת השתן
* שתן
* משק המים בגוף האדם

## קישורים חיצוניים
* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שתן
קטגוריה:אורולוגיה
איבר מין

ממוזער|איברי המין של אצות ירוקות. האיברים הזכריים הם אדומים ומנוקדים כמו חיפושית משה רבנו והאיברים הנקביים הם חומים
**איבר מין** הוא האיבר המעורב ברבייה מינית בבעלי חיים ובצמחים. בדרך כלל יש שתי קבוצות שונות של איברי מין – זכריים ונקביים.

## ביונקים
החלק הגלוי של איברי המין אצל יונקים זכרים מורכב משק האשכים והפין. אצל נקבות הוא מורכב מהפות והנרתיק.

אצל יונקים בעלי שליה לנקבות יש שני פתחים לאיברי המין – הנרתיק והשופכה, בעוד שלזכרים יש רק אחד – השופכה. לאיברי מין של זכרים ונקבות יש קצות עצבים רבים, וכתוצאה מכך המגע המיני הוא מהנה ורגיש. 

ברוב החברות האנושיות, ובמיוחד בחברות השמרניות יותר, חשיפת איברי המין האנושיים בציבור אסורה.

## בחיות אחרות
אצל בעלי חיים רבים אחרים, פתח אחד המכונה פתח ביב משמש כפתח היחיד עבור מערכת הרבייה, העיכול, והשתן (אם קיימים). אצל כל היצורים הדו-חיים, הציפורים, הזוחלים, כמה דגים, וכמה יונקים (יונקי הביב, טנרקיים, חפרפזיים וחפרפרות כיס) יש פתח מסוג זה.

### חרקים
איברי מין אצל חרקים מכונים איברי המין החיצוניים.

### שבלולים וחלזונות
איברי הרבייה של שבלולים וחלזונות משתנים מאוד מקבוצה אחת לאחרת.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אנטומיה
נווה מיכאל

**נווה מיכאל** הוא מושב דרומית לעיר בית שמש בחבל עדולם, השייך למועצה אזורית מטה יהודה, שנוצר מאיחוד היישובים: **נווה מיכאל** ו**רוגלית**.

המושב נמצא בעמק האלה, בסמוך למפגש נחל גדור עם נחל האלה.

## רוגלית
המושב רוגלית הוקם בשנת 1958 על ידי עולים מאיראן ועיראק שהגיעו ממעברת בנימינה ומבית שאן. אליהם הצטרפו מאוחר יותר עולים מכורדיסטן וממרוקו. המושב השתייך להתאחדות האיכרים שהייתה מזוהה עם הציונים הכלליים.

טקס העלייה על הקרקע התקיים ב-31 ביולי 1958.

הבתים היו בשטח של 45 מ"ר עם שירותים בחצר. המושב שכן בסמוך לגבול שביתת הנשק שסיימה את מלחמת השחרור וסבל מגניבות באופן קבוע וחדירות תכופות מהישובים הערבים הסמוכים. רק מחצית מהבתים היו מאוכלסים בגלל המחסור במים. בשבע השנים הראשונות קיבל המושב מים מהבאר של נתיב הל"ה ועל כן הם היו מצומצמים ולא אפשרו חקלאות. על פי התוכנית, היו אמורים התושבים להתפרנס ממרעה בקר ועבודה לקרן קיימת. התושבים התפרנסו מעבודה מחוץ למושב.
נעלמו כספי מועצה בהלוואות על חשבון המושב כך נוצרו מספר משפחות עשירות ע"ח הרבה משפחות עניות. החוב הענק לא פסח גם על יישובים אחרים שאותו המדינה החליטה לסגור על ידי חלוקת החוב לפי יכולת החזר של התושב. הפעילות החקלאית של גידול כבשים ולולים פסקה.

בשנת 1974 קבע שר האוצר שרוגלית חדלה להחשב יישוב ספר.

בשנת 2017 חיו ביישוב כ-200 משפחות, והמושב עדיין בהרחבה שעתידה לאכלס עוד משפחות.

מקור השם "רוגלית" הוא על-שם גידול ענבים הגדל קרוב לאדמה.
בתקופת המקרא ובתקופת בית המקדש, היו מכינים מגידול ענבים זה יין שהיה משמש לטקס ניסוך היין בחג שמיני עצרת (היום השמיני בחג הסוכות).

המושב רוגלית התאחד יחד עם המושב הסמוך נווה מיכאל, ובכך מותג המושב בשם זה **נווה מיכאל**.

## נווה מיכאל

נווה מיכאל הוקם כמרכז אזורי עבור מושבי חבל עדולם. הוקמו בו 25 בתים, אולם בתחילת 1961 שבעה-עשר מתוכם היו ריקים. השם ניתן על שם מיכאל וייס, פעיל ציוני מארצות הברית. המושב רוגלית התאחד עם מושב זה וקיבל את שמו **נווה מיכאל**.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1958
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:עמק האלה
קטגוריה:ציונות כללית
קטגוריה:חבל עדולם
קטגוריה:מושבים במחוז ירושלים
נס הרים

**נֵס-הרים** הוא מושב בהרי יהודה, בין הערים ירושלים ובית שמש, השייך למועצה אזורית מטה יהודה ומהווה חלק מיישובי המזלג. היישוב ממוקם על כביש 3866 כ-6 קילומטר מזרחית לבית שמש וכ-2 קילומטר צפונית-מערבית לבר גיורא.

## מקור השם
מקור שמו של היישוב בספר ישעיהו: "כנשא נס-הרים תראו וכתקוע שופר תשמעו", והוא הוצע על ידי זאב וילנאי.

## היסטוריה
היישוב הוקם ביום ד' חשון תשי"א, 15 באוקטובר 1950, על ידי ממשלת ישראל, ויושבו בו עולים מכורדיסטן, על אדמות הכפר הערבי בית עיטאב, שתושביו עזבוהו במהלך מלחמת העצמאות. היישוב גובל ביער אורנים שניטע על ידי מחלקת הייעור של ממשלת המנדט הבריטי. בתחילה נכלל היישוב במועצה אזורית האלה, עד שזו התמזגה המועצה לתוך מועצת מטה יהודה ב-1964. בנימין כהן, מראשוני נס הרים, היה ראש מועצת האלה ולאחר מכן ראש המועצה הראשון של מטה יהודה.

בעבר התפרנסו תושבי המושב מענף הלול וממטעים (מטעי אפרסק, תפוחים, שזיפים ועוד). האחריות על הלול ומשק הבית הייתה מוטלת על הנשים, והגברים יצאו לעבוד במטעים ובשמירה תמידית על המושב מפני גנבות של ערבים שגרים באזור. בשנות האלפיים, יש בו מספר משפחות שעדיין ממשיכות להתפרנס מענף הלול, אך רבים מהלולים הוסבו למפעלים קטנים. חלק מתושבי היישוב עוסקים במקצועות חופשיים. ביישוב יש גם שלוש רפתות, ובהן כ־100 פרות.

נס הרים היה במקור מושב מסורתי, אולם בעת ההרחבה של המושב, הוחלט על הפיכתו למושב יהודי מעורב. אזור ההרחבה מונה כמאה משפחות, שחציין מוגדרות כחילוניות או כמסורתיות, וחציין השני כדתיות-לאומיות או כחרד"ליות. כיום מונה המושב כ-300 משפחות. 

החל מספטמבר 2015 פועל במושב שבט צופים יהודי מעורב בשם שבט "איתן". חלק מהילדים הפעילים בו מגיעים מהיישובים הקרובים.

## אישים
האישים הבאים קשורים לנס הרים:

* יועז הנדל - פוליטיקאי ישראלי ששימש כשר התקשורת וכיהן כחבר כנסת. מתגורר במושב נס הרים.
* חִילִי טְרוֹפֶּר - חבר כנסת, בעבר כיהן כשר התרבות והספורט, כשר המדע והטכנולוגיה וכשר בלי תיק. מתגורר במושב נס הרים.
* רועי פולקמן - פוליטיקאי שהיה חבר כנסת. מתגורר במושב נס הרים.
* שרון גבאי - צלם ישראלי. מתגורר במושב נס הרים.
* אביטל סומפולינסקי - עורכת דין ישראלית המשמשת כמשנה ליועץ המשפטי לממשלה למשפט ציבורי־חוקתי. מתגוררת במושב נס הרים.
* בתיה כהנא דרור - עורכת דין, פובליציסטית ופעילה חברתית ישראלית. מתגוררת במושב נס הרים.
* עלמה זֹהר - זמרת, מוזיקאית, פעילה חברתית ישראלית ו"זמרת השנה" לשנת 2008. התגוררה כחמש שנים במושב נס הרים.
* ישראל דנציגר - מנכ"ל המשרד להגנת הסביבה לשעבר.  מתגורר במושב נס הרים.
* בנימין כהן - היה איש ציבור ישראלי. כיהן במגוון תפקידים ציבוריים בשלטון המקומי. היה ממקימי נס הרים והמזכיר הראשון של היישוב (בגיל 19). חי בנס הרים ונקבר שם.

800px|ממוזער|מרכז|המושב באוגוסט 2010

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1950
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:יישובי המזלג
קטגוריה:מושבים במחוז ירושלים
מטע (מושב)

**מטע** הוא מושב ליד העיר בית שמש השייך למועצה אזורית מטה יהודה ומהווה חלק מיישובי המזלג. היישוב הוקם על ידי עולים מתימן וקלט מאוחר יותר עולים מצפון אפריקה. בשנים האחרונות עבר המושב הרחבה וקלט אוכלוסייה חדשה, בעיקר ילידי הארץ בעלי מקצועות חופשיים שעובדים בערים ירושלים ובית שמש.

## היסטוריה
המושב נמצא באזור הררי מיוער, כשמונה קילומטר דרומית מזרחית לבית שמש בסמוך לכביש 375 בקטע שבין צור הדסה לבין קיבוץ נתיב הל"ה. המושב הוקם בשנת 1950 באדמות הכפר הערבי עלאר שהיה במקום עד למלחמת העצמאות. בתחילה השתייך המושב למועצה אזורית האלה, עד שזו התמזגה בשנת 1964 לתוך מועצת מטה יהודה. המושב משתייך לזרם הפועל המזרחי אך כיום רוב אוכלוסייתו חילונית. השם ניתן למושב על שם המטעים בסביבה ומבוסס על הפסוק (): "והקימותי להם מטע לשם, ולא יהיו עוד אסופי רעב בארץ ולא ישאו עוד כלימת הגויים". המושב ממוקם בגובה 625 מטר מעל פני הים, את השם הציע זאב וילנאי.

המושב הוקם על ידי עולים מתימן, אשר נטשו אותו כעבור שנתיים, וקלט מאוחר יותר עולים מצפון אפריקה. בעבר, המושב התבסס על מטעי נשירים ועל לול, אך כיום רוב תושביו אינם עוסקים בחקלאות. ביישוב פועל מאז 2002 "יקב נבו" שענביו מגודלים ביישוב.

במטע שלושה גני ילדים.

בחלקו הנמוך של מושב מטע, בלב גרעין המושב מצוי "גן המעיין" שהוקם סביב מעיין הכפר הערבי הקדום, עין עלאר. המעיין זורם במשך כול השנה לתוך בריכת בטון רדודה. יובל ראשי של נחל זנוח מתחיל כ-2.5 ק"מ מזרחית למושב מטע, עובר סמוך למעיין וממשיך בדרכו מערבה. כ-1 ק"מ ממערב למושב מטע בוקעים עוד שני מעיינות חשובים נוספים המזינים את נחל זנוח: עין מטע ועין תנור. בשני המעיינות נביעות פעילות בכל מהלך השנה, המשמשות חלק משבילי טיולים חשובים על 'שביל ישראל' העובר באזור. לא רחוק מעין מטע מצוי שביל מטיילים חשוב נוסף: דרך הקיסר, המתחיל בחורבת חנות.

באזור המושב קיים מגוון של חיות בר מקומיות כגון צבאים. נוסף עליהם, חזירי בר וצבועים יובאו לאזור מהגולן.

## לקריאה נוספת
* **[[כל מקום ואתר]]** תשל"ח - 1978, משרד הביטחון – ההוצאה לאור והוצאת כרטא, עמ' 276
* זאב וילנאי, **[[אריאל (אנציקלופדיה)|אריאל]] אנציקלופדיה לידיעת ארץ ישראל** הוצאת עם עובד 1977, עמ' 4347

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1950
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:יישובי המזלג
קטגוריה:מושבים במחוז ירושלים
יקום (קיבוץ)

ממוזער|בניית בית ביקום
**יָקוּם** הוא קיבוץ השייך לתנועת הקיבוץ הארצי ונמצא באזור השרון. הקיבוץ שוכן בין הערים הרצליה ונתניה, ושדותיו נושקים לשדות קיבוץ תל יצחק מצד מזרח. מצד מערב ממוקמים כביש החוף, קיבוץ געש ושפיים. יקום שייך למועצה אזורית חוף השרון. הקיבוץ הוקם בשנת 1947.

## היסטוריה
הקיבוץ החל את דרכו כ"קיבוץ א"י ד'", בשנת 1938, בסמוך לחדרה. המייסדים נאלצו להמתין כשמונה שנים עד שהוקצתה להם אדמה להתיישב בה בסמוך ל"ואדי פאליק". במהלך ההמתנה הצטרפו לקבוצה חברים נוספים מגרמניה, בולגריה ופולין. חברים בקבוצה נשלחו לעבוד ביישובים יהודיים מבוססים יותר, כמו בית גן בגליל. בלילה שבין 10–11 במרץ 1947, לפני קום המדינה, עלו חברי הקיבוץ לשטח שנרכש מאדמות ח'ירבת א-זבאבדה, שהיה באותה תקופה רווי בביצות ובקשיים קיומיים רבים אחרים. העולים למקום התרכזו בשפיים וממנה עלו לנקודה, הקימו מגדל מים, צריף מגורים וגדר היקפית. בעת העלייה מנה הקיבוץ 120 חברים ו-30 ילדים. למקום נקבע השם "יקום" על ידי ועדת השמות המרכזית. חברי הקיבוץ התנגדו בתחילה לשם וערערו לוועדת השמות. שמות אחרים שהוצעו על ידי החברים היו "פלגים", "אשלים", "גבעים" ו"שער-ים". מאז העלייה על הקרקע יובשו הביצות, הופרח שטח הבעל והפך לקיבוץ משגשג. בדצמבר 1949 גרמו הגשמים לנזקים כבדים לקיבוץ.

עד שנת 1964 התפרנס הקיבוץ בעיקר מחקלאות. בשנה זו רכש הקיבוץ מפעל פלסטיק והחל לעסוק גם בתעשייה. בשנת 2003 עבר קיבוץ יקום תהליך שינוי והפרטה כחלק מתהליכי ההפרטה המואצים של הקיבוצים בישראל.

במאה ה-21 נהנה יקום מצמיחה דמוגרפית קבועה, הודות למענה תעסוקתי רחב, קרבה לערים במרכז ומתן אפשרות לבני הקיבוץ, החברים בו, לבנות את ביתם בקיבוץ.

## ענפי המשק
פרט לחקלאות, המתאפיינת בגידולי שדה ובמטעים, מתפרנסים חברי הקיבוץ מתעשייה ומשירותים. מפעל "פלסטיב", המפעל הגדול בישראל לייצור מכלי פלסטיק, נמצא בבעלות הקיבוץ ומניב חלק מהכנסותיו של הקיבוץ. בשנת 2008 נחתמה עסקה למכירת מחצית מאחזקות הקיבוץ במפעל לשותף אסטרטגי מתחום הפלסטיק. לאחר מספר שנים המפעל נמכר לקבוצת "שלם פתרונות אריזה".

ברשות הקיבוץ מבני תעשייה, מסחר ומשרדים המנוהלים על ידי הקיבוץ. חלק מהכנסות הקיבוץ מתקבל מהפעלת מרכז מסחרי ותחנת דלק בכניסה לקיבוץ וכן, פארק תעשיות היי-טק בשם "גרין פארק" המאכלס מספר חברות ידועות כגון פז, דור אלון, סמסונג, HOT, אינטל ודלק. כתוצאה מהתנהלות פיננסית מבוקרת והשקעות נבונות, יחד עם מיקומו הגאוגרפי, נחשב הקיבוץ לאחד האמידים בישראל.


קובץ:"יקום" - ביום העליה-JNF036128.jpeg|הקמת הקיבוץ, 11 במרץ 1947
קובץ:Yaqumd.JPG|חזית חדר האוכל בתכנונו של האדריכל שמואל מסטצ'קין, נובמבר 2009
קובץ:Yakum.jpg|EuroPark - הכניסה לפארק התעשייה של הקיבוץ
קובץ:Yakum Business Park.jpg|פארק התעשייה ביקום, מאי 2008
קובץ:Yaqumbeer.JPG|בית התרבות בתכנון האדריכל מנחם באר


## קישורים חיצוניים

* 
* יקום, באתר המועצה האזורית חוף השרון
* 
* מיכאל יעקובסון: סיבוב בחדר האוכל ואולם התרבות בקיבוץ יקום, באתר 'חלון אחורי, 19 באוגוסט 2017
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1947
קטגוריה:קיבוצים
קטגוריה:קיבוצים במחוז המרכז
קטגוריה:קיבוצי הקיבוץ הארצי
קטגוריה:יישובי המועצה האזורית חוף השרון
קטגוריה:שביל ישראל
נווה הדסה

[שמאל|ממוזער|250px|בני נוער בנווה הדסה, [1950]]
**נְוֵה הֲדַסָּה** הוא כפר נוער באזור השרון ליד נתניה, צמוד לקיבוץ תל יצחק, בתחום המועצה האזורית חוף השרון.
## היסטוריה
המוסד הוקם בשנת 1949 על ידי הארגונים "עליית הנוער", "ארגון נשות הדסה", קיבוץ תל יצחק וארגון "יסודות". הוא נועד לקלוט את הנוער והילדים שבאו עם שארית הפליטה מאירופה לאחר מלחמת העולם השנייה.

הכפר כולל פנימייה ובית ספר לנוער בכיתות ז'-י"ב. בשלב מאוחר יותר החלה גם קליטת חניכים עולים ממדינות אמריקה הלטינית כגון פרו, ארגנטינה וקובה, מחבר המדינות ומצרפת. בעבר עבדו תלמידי התיכון בענפי המשק השונים, בקיבוץ תל יצחק.

## קישורים חיצוניים

* נווה הדסה באתר המועצה האזורית חוף השרון
* 

קטגוריה:יישובים במחוז המרכז
קטגוריה:כפרי נוער
קטגוריה:עליית הנוער
קטגוריה:תל יצחק
קטגוריה:מועצה אזורית חוף השרון
חרוצים

שמאל|ממוזער|250px|בתי היישוב מצפון
**חָרוּצִים** הוא יישוב קהילתי באזור השרון, כ-4.5 ק"מ מצפון לרעננה, וממערב לכביש 4. היישוב שייך לתחום מועצה אזורית חוף השרון.

## היסטוריה
בשנת 1949 הוקמה מעברת עולים במקום, המעברה הוקמה בסמוך יישוב בני ציון. העולים עבדו בפרדסים ובמשקי המושבים הסובבים את המעברה. כשנתיים לאחר הקמת המעברה, בשנת 1951, נתרמו מספר בתים והיישוב החל להיבנות. במקור נקרא המקום "גן חנה לאה רוז", על שם תורמת אמריקאית, אך הוא הוחלף בהמשך ל"כפר חרוצים". בשנת 1957 החלה בניית בתי השיכון ועולים רבים הועברו ממבני המעברה שנותרו על בתים אשר נרכשו על ידם. במקביל החלו להתפתח משקים חקלאיים ביישוב החדש.

כיום רבים מהתושבים עזבו את מקצועות החקלאות ורובם בעלי מקצועות חופשיים. חלק משמעותי מהשירותים ניתנים בשיתוף עם היישובים הסמוכים בצרה ובני ציון. בעבר התפרנסו תושבי המקום בעיקר מעבודה חקלאית, כיום מתפרנסים מרבית התושבים במקצועות חופשיים מחוץ ליישוב.

## מקומות מרכזיים ביישוב
* **שמורת רכס חרוצים** - שמורת טבע הגובלת ביישוב חרוצים בעלת מאפייני חמרה וכורכר השמורה נמצאת 400 מטרים מערבית לבית הספר חוב"ב (חרוצים, בצרה ובני ציון).
* **מגרש הכדורגל חרוצים** - מגרש כדורגל המשמש את ישובי האזור ונמצא בצמוד לנקודות מצפה בקצה היישוב.
* **מצפה עידו** - מצפה שהוקם לזכרו של רס"ן עידו ישראל שני אשר נפל בקרבות ה-7 באוקטובר בהגנה על ישובי עוטף עזה. המצפה המשקיף אל השטחים הפתוחים המקיפים את היישוב.

## קישורים חיצוניים

*אתר חרוצים
*חרוצים באתר המועצה האזורית חוף השרון
* 

## הערות שוליים

[350px|ממוזער|ימין|[צילום אוויר של חרוצים, מימין (מצפון) לבני ציון]]

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1951
קטגוריה:ישראל: יישובים קהילתיים
קטגוריה:יישובי המועצה האזורית חוף השרון
יסודות (מושב)

**יְסוֹדוֹת** הוא מושב שיתופי חרדי באזור השפלה, ליד טל שחר, השייך למועצה אזורית נחל שורק.

## היסטוריה
### הקמת היישוב
היישוב הוקם כקיבוץ בשנת 1946 על ידי ניצולי שואה מגרמניה, הונגריה, צרפת והולנד, חברי תנועת פועלי אגודת ישראל. גרעין המקימים שכן תחילה במגדיאל שבשרון, אחר כך עבר הכשרה בקיבוץ חפץ חיים הסמוך. במהלך מלחמת העצמאות, באוגוסט 1948, קיבלו אנשי הגרעין את הקרקע, כדי להוות נקודת שליטה על כביש הגבורה ו"כביש לטרון" (כביש 3). תחילה שכן הקיבוץ בסמוך לצומת של כביש הגבורה וכביש לטרון, ובדצמבר 1949 עבר לנקודת הקבע, על גבעה כקילומטר וחצי מדרום, סמוך לקיבוץ חולדה, שסייע לו בשנים הראשונות. במרץ 1951 הושלמה סלילת כביש הגישה לקיבוץ.

בשנת 1953, פקד את הקיבוץ אסון. שרפה ניצתה בחדר האוכל מאש הפרימוס שנאחזה בשמלת אחת מחברות המושב תוך כדי בישול. שלוש נערות בודדות ניצולות שואה, נספו בשרפה. באותה שנה הפך הקיבוץ למושב שיתופי. במקום נקלטו פליטים דתיים וחרדים מעליית הנוער שהשתלבו בעבודות החקלאיות: פאלחה, ירקות ורפת. היה ענף לולים מפותח מאוד, פרות לחליבה, דיר כבשים, וכרמי ענבים מכל הזנים שסיפקו לכרמל מזרחי את התוצרת שלהם. במושב חיי חברה ותרבות שכללו הצגות של החברים והחברות במועדון, הקרנות של מרכז ההסברה, טיולים מאורגנים ונסיעות לים.

### פיתוח היישוב
נכון לשנת 2017, גרות ביישוב מעל 100 משפחות. בתחילת שנות ה-2000 עובר המושב תהליך הפרטה ממושב שיתופי למושב שיתופי מופרט, ז"א שענפי היצור שיכיים לאגודה ולחברים זכות לעבוד בכל עבודה כשהשכר הוא אישי, אך קיימת רשת הגנה כלכלית שכל חבר עובד משלם אחוז מסוים מהכנסתו לטובת רשת ההגנה.. עובדה זו הביאה להתרחבות ולהצטרפות משפחות.

המושב בנוי בצורת עיגולים, כאשר במרכז נמצא בית הכנסת, וסביבו שלושה מעגלים, במעגל הקיצוני שוכן אזור התעשייה. מחוץ למושב נמצא בית העלמין האזורי.

## חינוך ודת
רב המושב במשך שישים שנה היה הרב דוד בן ציון קליין, עד לפטירתו בשנת תשס"ט, ומאז ממלא את המקומו בנו הרב יעקב חיים קליין.

במהלך השנים ניטשו ויכוחים רבים בין החברים על דרך החינוך ביישוב. כיום החינוך הוא בחסות החינוך העצמאי.

במקום תלמוד תורה שאליו מגיעים תלמידים מכל האזור ובית ספר יסודי בית יעקב שאליו מגיעות תלמידות גם מיישובי הסביבה. במקום גם ישיבה קטנה לצעירים בראשות הרב יהודה כהן שקיימת כבר כמעט 30 שנה.

בשנת ה'תשס"ח פתח הרב יהודה זיאת במושב את ישיבת משכן ידידיה - ישיבה גדולה ספרדית, המכונה בקיצור על שם המושב "ישיבת יסודות".

## ענפי התעסוקה
חקלאות - כ-5,000 דונם מתוכם 4,000 דונם של גידולי שדה ומטעים אבוקדו אתרוגים והדרים, 350 דונם של פרדסים והשאר כרם יין שייחודו ברמה הגבוהה מאוד וביבולים הגדולים יחסית לשטח.

בנוסף לחקלאות פועלים במשק רפת חלב המייצרת מעל 3 מיליון ליטר בשנה, לולים, מצבעה תעשייתית בתחום המתכת ומפעל לאביזרי מיזוג אוויר כמו כן מרלוג וחוות סולריות.
## גלריה

## לקריאה נוספת
* עזריאל מ. שוורץ, **ואלה דברי ימי יסודות**, הוצאה פרטית, תשע"ג.

## קישורים חיצוניים

* יסודות באתר המועצה האזורית נחל שורק
* יסודות באתר ההתיישבות הכפרית
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מושבים
קטגוריה:יישובים דתיים בישראל
קטגוריה:יישובים חרדיים בישראל
קטגוריה:יישובי פועלי אגודת ישראל
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1948
קטגוריה:מושבים במחוז המרכז
מועצה אזורית נחל שורק

**מוֹעָצָה אֲזוֹרִית נַחַל שׂוֹרֵק** היא מועצה אזורית באזור השפלה, באזור המושבה גדרה. משתרעת על שטח של כ-28,000 דונם. המועצה הוכרה על ידי משרד הפנים בחודש אדר תש"י, נובמבר 1950 והייתה למועצה האזורית השלישית שהוכרזה במדינת ישראל החדשה. יישובי המועצה הוקמו על ידי התנועה המיישבת פועלי אגודת ישראל והם יישובים כולם דתיים-חרדים. לאחר הפינוי מגוש קטיף הוקמו בשטח המועצה שני יישובים חדשים למפונים: גני טל ונצר חזני. המועצה כונתה על ידי המייסדים בשם "מדינת התורה בזעיר אנפין".

## מאפייני המועצה האזורית
[130px|ממוזער|ימין|[סמלילה של המועצה שהיה בשימוש עד אמצע העשור השני של המאה ה-21]]
המועצה גובלת בצפון במועצה אזורית ברנר, במזכרת בתיה ובגדרה, במזרח במועצה אזורית גזר ובמועצה אזורית מטה יהודה, בדרום במועצה אזורית מטה יהודה ובמועצה אזורית יואב ובמערב במועצה אזורית באר טוביה.

שמה של המועצה הוא כשם נחל שורק הזורם בשטחה.

יישובי המועצה הם יישובים בעלי אופי דתי או חרדי. בתחומי המועצה פועלות מספר ישיבות נודעות: ישיבת שערי שמועות – ישיבה גדולה ליטאית; ישיבת תורת החיים – ישיבה חרד"לית בראשות הרב שמואל טל; ישיבת משכן ידידיה (נקראת גם ישיבת יסודות) – ישיבה גדולה ספרדית, כיום בראשות הרב ויזמן; ישיבת צביה קטיף – ישיבה תיכונית; ישיבת בני ראם – ליטאית; ישיבת בעלזא – ישיבה קטנה חסידית.

משנת 1957 עד 1962 נכלל בתחומי המועצה גם היישוב בני עי"ש שאף הוא הוקם על ידי פועלי אגודת ישראל, אז הוא עבר לתחומי מועצה אזורית חבל יבנה ובהמשך זכה למעמד של מועצה מקומית.

## ראשי המועצה
*יצחק גרוס מחפץ חיים (1950–1985)
*מרדכי הוניג מחפץ חיים (1985–1999)
*אלי אסקוזידו מבני ראם (1999–2021)
*שי רייכנר מיד בנימין (2021–)

## יישובי המועצה

## ראו גם
*נחל שורק

## קישורים חיצוניים

* 
* 
*  

## הערות שוליים

*
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1950
קטגוריה:מישור החוף הדרומי: מועצות אזוריות
גן הדרום

**גַּן הַדָּרוֹם** הוא מושב חקלאי באזור מישור החוף, ליד העיר אשדוד, הדרומי והמערבי ביותר מבין יישובי המועצה אזורית גדרות.

## הקמת המושב
המושב הוקם בשנת 1951 על ידי עולים מעיראק שהגיעו לישראל במסגרת מבצע עזרא ונחמיה. המתיישבים הראשונים בגן הדרום שוכנו במעברה בגן יבנה הסמוכה עד השלמת בתי המגורים במושב. לפני עלייתם לארץ היו המתיישבים במושב בני המעמד הבינוני-גבוה, רובם עסקו במסחר ומיעוטם במקצועות חופשיים. לאחר המעבר למושב עסקו המתיישבים בחקלאות, בהתאם להכוונה של הסוכנות היהודית. בשנים 1957–1958 נבנו בכפר 20 בתים נוספים בהם התיישבו 15 משפחות עולים שבאו מפולין, חלקם עזבו במהלך השנים, במשך השנים הצטרפו למושב משפחות מרקעים מגוונים.

## החיים במושב כיום
בימינו מתפרנסים רוב התושבים מעבודה בערים הסמוכות (אשדוד, יבנה) והמיעוט אשר מתפרנס מחקלאות מתרכז בעיקר בענפי הלול, ההדר, האבוקדו, כמו גם גידולים חקלאיים נוספים.

במושב מתגורר אושיית הרשת דילן דרור. למשך כשנתיים התגוררה בגן הדרום גם הזמרת נסרין קדרי.

## מקור שם המושב
בעת הקמת המושב נציגי רשויות השלטון הציעו את השם "משולם", המתיישבים התנגדו והציעו את השם הנוכחי משום היותם ממוקמים בין היישובים גן יבנה ובני דרום.

בדיעבד ניתן לפרש את שם היישוב בשתי דרכים:
#ג"ן בגימטריה שווה 53 - על שם גדוד 53 של חטיבת גבעתי שישב במקום במלחמת העצמאות.
#חכמי בבל אמרו כי החוכמה תינתן למדרים כי שם היו מרכזי החוכמה ("הרוצה להעשיר יצפין והרוצה להחכים - ידרים").

## קישורים חיצוניים

* גן הדרום, באתר מועצה אזורית גדרות
* גן הדרום, באתר הישן של מועצה אזורית גדרות
* גן הדרום, באתר הבית

## הערות שוליים

קטגוריה:מושבים
קטגוריה:יישובי האיחוד החקלאי
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1951
קטגוריה:מושבים במחוז המרכז
קטגוריה:מישור החוף הדרומי: מושבים
מישר

**מֵישָׁר** הוא מושב באזור מישור החוף הדרומי, ליד גדרה, השייך למועצה אזורית גדרות.
## היסטוריה
את היישוב הקימו עולים מגרמניה ומפולין בשנת 1950.

כיום רוב תושבי הכפר מוצאים פרנסתם מחוץ לכפר וחלק מועט עדיין עוסק בחקלאות הכוללת בעיקר מטעים ולולים.
 
במישר פועל יקב מישר.
במושב מייצרים שמן זית נדיר מזן קורנייקי עם חמיצות 0.2 בלבד - "שמן ירדן"

במושב אחד מהלולים הגדולים בישראל בבעלותה של חברת "גליקסמן שיווק ביצים" בהם מוחזקות 260 אלף תרנגולות. בצמוד ללולים מכון אוטומטי למיון ביצים.

על תושבי היישוב נמנה, מאז שנת 1989, המשורר והסופר זאב סמילנסקי, שבבעלות משפחתו נמצא יקב מישר. 

## קישורים חיצוניים

* מישר באתר המועצה האזורית גדרות
* יקב מישר
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1950
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:יישובי האיחוד החקלאי
קטגוריה:מושבים במחוז המרכז
קטגוריה:מישור החוף הדרומי: מושבים
משגב דב

**מִשְׂגַּב דֹּב** הוא מושב באזור מישור החוף הדרומי, בסמוך למועצה מקומית גדרה, השייך למועצה אזורית גדרות. המושב נקרא על שם דב גרונר. 
## היסטוריה
היישוב הוקם בשנת 1950 על ידי חברי תנועת החרות מסניף חיפה, שבקשו בתחילה להקים משקי עזר באזור חיפה, אך בהמשך החליטו לצאת להתיישבות. מכיוון שרובם היו מבוגרים יחסית, החליטו להקים יישוב של בני המעמד הבינוני המחייב השתתפות כספית של המתיישבים, ובתמורה מאפשר להם לבחור את מקום ההתיישבות. לצורך הקמת היישוב חתמו על חוזים עם רסקו. המקימים היו בעלי משפחות, ארצישראליים ויוצאי רומניה ואוסטרליה, חברי גרעין 14 במאי, שנקרא כך על שם היום האחרון של המנדט הבריטי על ארץ ישראל. במאי 1949 התיישבו חברים מהגרעין באופן זמני בפנסיון מאיר בגדרה וקיימו בו משק שיתופי. באביב 1950 עברו לנקודת הקבע בכפר בשית,  באוגוסט 1950 התקיים ביישוב הכנסת ספר תורה, בספטמבר 1950 עלו לנקודת הקבע כ-20 משפחות ובאוקטובר של אותה שנה התקיים טקס הנחת אבן פינה. בין המתיישבים היו גם חברי הכנסת של חירות, יעקב מרידור ואריה בן-אליעזר. התנועה המיישבת הייתה משקי חרות בית"ר. 
עם השנים הצטרפו ליישוב עולים מפולין, מרוסיה, מתימן ומעיראק. בתחילה נודע היישוב בשם **זכר דב**. עם השנים נתקבע השם **משגב דב**.

## קישורים חיצוניים

* משגב דב באתר המועצה האזורית גדרות
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1950
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:משקי חרות בית"ר
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
קטגוריה:הנצחת עולי הגרדום
קטגוריה:יישובים הקרויים על שם חללי מערכות ישראל
קטגוריה:מושבים במחוז המרכז
קטגוריה:מישור החוף הדרומי: מושבים
מעגל מאגי

[שמאל|ממוזער|250px|מעגל מאגי בציור מאת [ג'ון ויליאם וואטרהאוס (1986)]]
במיתולוגיה של הויקה ובדתות נוספות, **מעגל מאגי** הוא מעגל המפריד בין שני עולמות, עולם הרוחניות ועולם בני האדם.

חלק מהמאמינים בדתות פאגאניות נוהגים לסמן מעגל מאגי כדי לתחום מרחב שהם מאמינים שהוא קדוש ומכיל אנרגיה מקודשת, או שבמרחב זה יוכלו לחוש מוגנים יותר. המעגל מסומן פיזית באמצעות ציור בגיר או במלח למשל, או שהוא מסומן באופן דמיוני.

## ביהדות
חוני המעגל עג עוגה ועמד בתוכה להתפלל.
*ר' מנחם ציוני כתב בספרו **ציוני**, פרשת ויחי:

* ר' נפתלי הירץ טריוויש דיין וש"ץ בפרנקפורט כתב בהקדמתו השנייה לסידורו הנקרא "סידור רבי הירץ", שנדפס ב בשנת ה'ש"כ (1560) (לאחר ברכת ישתבח) "זכורני כי ראיתי כתב יד הגאון מ"ה אלופי מהרר"מ ז"ל בקש מטו לתלמידו החסיד אלופי ומיודעי מהר"ר מאיר ירשלר ז"ל להכניסו בצירוף תפילתו תפילת ימים הנוראים על אשר נדד מקנו ושנתו נהית' עליו לגלגול סבת זמן, גירוש קהלת נורבורג, **עג עוגה** ועמד בהפצר רב בתפילתו לכלול בכמה מעלות טובות כוונותיו למקום עלינו לשבח לאדון הכל".
*ר' שמעון לביא מביא בספרו כתם פז,

*ר' אברהם אזולאי, בפירושו על ספר הזוהר **אור החמה**, כתב בשם ר' חיים ויטאל.

### יולדות
דוגמאות למנהגים יהודיים שמשתמשים במעגל קסמים נמצאות בטקסי שמירה ליולדות בדרום-מרכז גרמניה והאזורים הסובבים אותה.
*ר' אליהו בחור מביא בספרו **ספר התשבי** שנדפס באיזנא ה'ש"א (1541), ערך לילית

*ר' נפתלי הירץ טריוויש מפרנקפורט כתב בספרו שנדפס בהידרנום  הקרובה לפרנקפורט "סמנים על חידושי הבחיי" (נפתולי אלהים נפתלתי, הידרנום, שנת ה'ש"ו, 1546).

*ר' חיים בן בצלאל, אחי המהר"ל (שהיה מתגורר בפרנקפורט, ובפרידברג  הקרובה לפרנקפורט), כתב בספרו **ספר החיים**, קראקא ה'שנ"ג.

*ר' אליהו לואנץ, (ר' אליהו בעל שם) (1564-1636) שנולד בפרנקפורט כתב בספרו **תולדות אדם**, זולקבה ה'ת"ף.

*אחריהם כתב השמש בקהלות וורמייזא, ר' יוזפא שמש. בספרו **מנהגים דק"ק וורמיישא**.

## הערות שוליים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מיתולוגיה
רשפון

**רִשְׁפּוֹן** הוא מושב עובדים באזור השרון, המשתייך למועצה אזורית חוף השרון. היישוב גובל בכפר שמריהו בדרום, ברעננה במזרח, בשפיים בצפון ובהרצליה במערב.

## היסטוריה
המושב הוקם בשנת 1936 בימי העלייה החמישית. ועדת השמות קראה ליישוב תחילה "רשפונה", על שם עיר נמל עתיקה שהייתה באזור בסוף ימי ממלכת ישראל, ושהיא עצמה נקראה על שמו של האל רשף מהמיתולוגיה הכנענית, שנתן גם את שמו ליישוב 'ארסוף'. התושבים בחרו לבסוף את השם "רשפון".

בשלהי מלחמת העצמאות המושב היה קרבן להתקפות מסתננים פלסטינים. ב-4 בנובמבר 1948 חדרו מסתננים לביתה של משפחת וייס, רצחו את הבעל אליעזר וייס וחטפו את אשתו אסתר (אטקה). לאחר חטיפתה היא הועברה לירדן והייתה מספר שבועות במחנה השבויים אום אל ג'מאל. ב-25 בדצמבר 1948 חדרו שוב מסתננים לרשפון ורצחו את אלימלך זלצהנדלר. שניהם היו הראשונים שנקברו בבית הקברות ברשפון.

ילדי המושב לומדים בבית הספר היסודי גש"ר בכפר שמריהו, המשותף לתלמידים מכפר שמריהו, גליל ים ורשפון.

## ראו גם
* הסליק ברשפון
* רצח אליעזר וייס

## קישורים חיצוניים

*אתר מושב רשפון
*תמונות עדכניות של בית העם ברשימה העוסקת ברשפון, 5/09
*
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רשפון
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:יישובי התיישבות האלף
קטגוריה:יישובי המועצה האזורית חוף השרון
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1936
קטגוריה:מושבים במחוז המרכז
בית חלקיה

250px|ממוזער|ישיבת בעלז לצעירים במושב
**בֵּית חִלְקִיָּה** הוא מושב חרדי של פועלי אגודת ישראל במישור החוף הדרומי, בתחומי המועצה האזורית נחל שורק ליד המועצה המקומית גדרה. בית חלקיה נמצא כ-75 מטר מעל פני הים.

היישוב משלב בין אורח חיים חרדי לאורח חיים חקלאי. בנושא השמיטה קיבל היישוב על עצמו את הוראות החזון איש.

## הקמת היישוב
היישוב הוקם ביום י"ט טבת בשנת ה'תשי"ג, (6 בינואר 1953) על ידי עולים מהונגריה ורומניה. חלקם התגוררו באופן זמני במעברות וחלקם מירושלים. 

שם היישוב נגזר מהפסוק: "חֶלְקִי ה' אָמַרְתִּי לִשְׁמֹר דְּבָרֶיךָ" (). לפי זאב וילנאי השם חלקיה, המובא במקרא כשם פרטי, מסמל את שאיפת המייסדים לחלקה במולדת בעזרת יה.

## דת ביישוב
רב  ומייסד היישוב היה הרב יוסף הלוי צימרמן (יחד עם חברי אגודת נחליאל ביניהם הרב קלמן שינדלר, אשר היה אף ממייסדיו של שיכון פאג"י בירושלים), בשנת ה'תשע"ו נקראה הכיכר המרכזית במושב על שמו של הרב צימרמן. לאחר פטירתו בשנת ה'תשכ"ג, נערכו בחירות בהשתתפות חברי המושב לתפקיד רב המושב ובהן נבחר הרב שלמה פולק, תלמידו של החזון איש, בוגר ישיבת פוניבז', וחתנו של הרב יהושע סג"ל דייטש. בסוף שנת תשע"ח הוכתר בנו של הרב שלמה פולק, הרב דוד פולק לכהן כרב לצידו.

לאחר הקמת ישיבת שערי שמועות במושב קבעו אף ראשי ורבני הישיבה את מושבם ביישוב.

בית חלקיה נחשב לאחד ממעוזי הנופש החרדי, ורבנים רבים נוהגים לנפוש במקום בחודשי הקיץ.

## מוסדות לימוד
בתי הספר ותלמודי התורה בהם מתחנכים ילדי המושב נמצאים ביישוב הסמוך יסודות.

ביישוב ישנם מעונות לגיל הרך וגני ילדים ובנוסף מס' מוסדות לימוד נוספים:

* ישיבת שערי שמועות - ישיבה גדולה ליטאית המונה כ-550 תלמידים.
* ישיבה לצעירים של חסידות בעלז המונה כ-140 תלמידים, בראשות הרב יוסף צבי ברייער.
* ישיבת 'שערי יצחק' המונה כ-80 תלמידים, בראשות הרב ישראל קלירס.
*כולל אברכים (בעבר השתייך לרשת 'עטרת שלמה', נפרד ממנה וכעת בראשות רב המושב הצעיר הרב דוד פולק).

## ענפי פרנסה עיקריים
בעבר התבססה כלכלת המושב על חקלאות ומשק. כיום, רוב התושבים עובדים מחוץ למושב ומיעוטם בחקלאות. בתחום החקלאות מקפידים בשמירה על מצוות התלויות בארץ, בכלל זה שמיטה, כלאיים, ערלה. במושב ישנן רפתות וכוורות שהוקמו בשנותיה הראשונות של המועצה. במושב מתגוררים גם אברכים אשר תורתם אומנותם.

במושב שוכן המטה של חברת הקמעונאות החרדית משנת יוסף, וכן המשחטה ממנה משווקת החברה את מוצרי הבשר.

## קישורים חיצוניים

*בית חלקיה באתר המועצה האזורית נחל שורק
*  

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1953
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:יישובים חרדיים בישראל
קטגוריה:יישובי פועלי אגודת ישראל
קטגוריה:מושבים במחוז המרכז
קטגוריה:מישור החוף הדרומי: מושבים
כפר מרדכי

**כְּפַר מָרְדֳּכַי** הוא מושב באזור מישור החוף הדרומי, ליד המועצה המקומית גדרה, השייך למועצה אזורית גדרות. המושב נקרא על שם מרדכי עליאש, הציר הראשון של מדינת ישראל בבריטניה.

## היסטוריה
את היישוב הקימו עולים מאנגליה, מסקוטלנד ומדרום אפריקה, בשנת 1950, על אדמות של הכפר הערבי בשית שנחרב במלחמת העצמאות. אבן פינה למושב הונחה בנובמבר 1950.

המושב משויך לתנועת האיחוד החקלאי.

בשנות החמישים עסקו חברי הכפר בחקלאות וגידולי שדה. בשנות השישים נשתלו פרדסים ומטעים רבים וחלק קטן מהתושבים מצא פרנסתו מחוץ לכפר.
 
בשנת 1959 הוקמה בכפר מרדכי בריכת השחייה הראשונה באזור השפלה. בריכה זו היוותה אטרקציה עבור כל יישובי וערי הסביבה. 
על מנת להגדיל את מקורות ההכנסה, פתחו חברי הכפר קייטנה ללימוד אנגלית בחודשי הקיץ. ילדי הקייטנה התארחו בבתי התושבים בשעות הערב.

כיום הכפר מונה כ 56 משקים חקלאיים ועוד כ-150 בתים פרטיים. חלק מועט מתושבי הכפר עדיין עוסק בחקלאות הכוללת בעיקר מטעים ולולים. רוב התושבים מוצאים פרנסתם מחוץ לכפר.


Kfarmordehai2.jpg|רחוב אופייני בכפר
kfarmsp.JPG|בריכת שחייה נטושה במרכז המושב


## קישורים חיצוניים

* כפר מרדכי באתר המועצה האזורית גדרות
* מיכאל יעקובסון: סיבוב בבריכה הנטושה בכפר מרדכי, באתר 'חלון אחורי', 5 באוגוסט 2020
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1950
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:יישובי האיחוד החקלאי
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
קטגוריה:מושבים במחוז המרכז
קטגוריה:מישור החוף הדרומי: מושבים
עשרת

**עֲשֶׂרֶת** הוא יישוב קהילתי באזור מישור החוף הדרומי ליד המועצה המקומית גדרה, השייך למועצה אזורית גדרות. היישוב נקרא על שם עשרת חברי ביל"ו שהקימו את גדרה.

## היסטוריה
היישוב הוקם ב-1954 כמרכז כפרי ליישובי המועצה האזורית גדרות, ומתפקד כך גם כיום. בתחילה נודע המקום גם בשם הכפר בשית, שעל חורבותיו הוקם, והיה נקרא גם "מרכז גדרות".

עשרת משמש כמרכז של שישה כפרים: מישר, משגב דב, כפר אביב, כפר מרדכי, שדמה וגן הדרום, המכונים "יישובי גדרות". בעשרת נמצאים המוסדות המוניציפליים הנותנים שירותים ליישובי המועצה האזורית "גדרות", כגון: בניין המועצה, בית הספר היסודי, גני הילדים, מעונות, המתנ"ס ובריכת השחייה, המרפאה, מועדון הוותיקים, הספרייה, בית הדואר, בית כנסת, שבט צופי "גדרות", מכון תערובת המשמש את לולי הסביבה, מרכז מסחרי, מפעל הנייר והדפוס "אניה" וגן דוד, שבו אנדרטה לזכר בני האזור שנפלו במלחמות ישראל ובעת מילוי תפקידם. 

עשרת בנוי במקום בו שכנו בתי הכפר הערבי בשית ("בית שת") שבמהלך מבצע ברק נמלטו תושביו ולא הורשו לשוב. מסגד הכפר שרד חלקית ונמצא בשטח היישוב. לאחר הקמת המדינה הוכרזו אדמותיהם של ערביי בשית כנכסי נפקדים וסופחו לשטח היישוב כמו גם לשטחי יישובים סמוכים. בשטח היישוב נמצא קבר עתיק שיש המייחסים אותו לשת, בנו השלישי של אדם.

## קישורים חיצוניים

* עשרת, באתר המועצה האזורית גדרות
*  מיכאל יעקובסון, נכבה 2009: שרידי הכפר בשית שבלב היישוב עשרת - סרטון המציג את מסגד הכפר בשית שנותר בלב עשרת], באתר YouTube, 15 בספטמבר 2009
* מיכאל יעקובסון, סיבוב בעשרת / מכירת חיסול של הנכבה והציונות - על בית העם הנטוש ושרידי הכפר הערבי בלב היישוב, בבלוג "חלון אחורי", 15 בספטמבר 2009
* 

## הערות שוליים

ימין|ממוזער|250px|מסגד בשית במושב עשרת

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1954
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:מרכזים אזוריים
קטגוריה:מושבים במחוז המרכז
קטגוריה:מישור החוף הדרומי: יישובים קהילתיים
שדמה (מושב)

**שְׁדֵמָה** הוא מושב באזור מישור החוף הדרומי ליד גדרה השייך למועצה אזורית גדרות.
## היסטוריה
היישוב הוקם בשנת 1954 לקליטת עולים מאיראן. לאחר שאלו לא הסכימו להתגורר במקום, אוכלס היישוב על ידי תושבים מהערים שבחרו לעבור לאורח חיים חקלאי והגיעו במסגרת תנועת "מן העיר אל הכפר".

## 
פירוש שם היישוב "שְׁדֵמָה" הוא "שדה מעובד" או "שדה תבואה". שמו הראשון של המושב היה "יפה ענף". עם זאת, קיימים מקורות שמייחסים לו את השם "יפה נוף" או "שדה נוף".

שמואל פרסטר היה מזכיר המושב הראשון.

## קישורים חיצוניים

* שדמה באתר המועצה האזורית גדרות
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1954
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:יישובי האיחוד החקלאי
קטגוריה:מושבים במחוז המרכז
קטגוריה:מישור החוף הדרומי: מושבים
דרמשטאדטיום

**דַּרְמְשְטָאדטְיוּם** (**Darmstadtium**) הוא יסוד מלאכותי רדיואקטיבי מקבוצת מתכות המעבר, שסמלו הכימי Ds ומספרו האטומי 110. יסוד זה הוא השביעי בסדרת היסודות העל-כבדים וה-18 בסדרת היסודות הטרנס-אורניים.

## היסטוריה
הדרמשטאדטיום התגלה ב-9 בנובמבר 1994 על ידי זיגורד הופמן, פטר ארמברוסטר, גוטפריד מינצנברג וצוות המדענים שעבדו במרכז הלמהולץ למחקר יונים כבדים שבדרמשטאדט, גרמניה. המדענים הפציצו אטומי עופרת ביוני ניקל במאיץ חלקיקים קווי. לאחר שבוע שלם בו ספגה מטרת העופרת יותר מ-1018 יוני ניקל, נוצרו כמה אטומי **<sup>269</sup>Ds**.

ניתן להפיק 269Ds ונייטרון חופשי על ידי הפצצת <sup>208</sup>Pd ב-<sup>62</sup>Ni. תהליך כזה עשוי להביא ליצירת אטומים בודדים של היסוד. האיזוטופ מאריך-החיים ביותר, דרמשטאדטיום-281, הוא בעל זמן מחצית חיים של כ-12.7 שניות.

בתחילה הוצע לקרוא ליסוד **פוליציום**, מהמילה **Polizei** ("משטרה") בגרמנית, שכן מספרו האטומי הוא גם מספר הטלפון של המשטרה בגרמניה. שמו הנוכחי ניתן לו ב-2003, תשע שנים לאחר גילויו, על שם העיר דרמשטאדט שבה נתגלה. עד אז נקרא **אונוניליום** (**Ununnilium**), השם המערכתי של IUPAC עבור היסוד שמספרו 110.

עקב זמן מחצית החיים הקצר שלו, לדרמשטאדטיום אין שימוש פרט לצורכי מחקר מדעי.

## איזוטופים של דרמשטאדטיום

ערכים המסומנים ב-# לא מחושבים ממדידות, אלא לפחות בחלקם ממגמות שיטתיות. ספינים המוקפים בסוגריים הם כאלה שהטיעונים בעדם חלשים.

## קישורים חיצוניים

*

קטגוריה:יסודות כימיים
מתכות מעבר
קטגוריה:יסודות טרנס-אורניים
קטגוריה:יסודות על-כבדים
קטגוריה:דרמשטאדט
פדיה

**פְּדָיָה** הוא מושב באזור השפלה, משתייך לתנועת המושבים ושייך למועצה האזורית גזר. המושב נמצא כ-6 קילומטר דרומית מזרחית לרמלה בין כביש 6 (הנמצא ממערב לישוב) וכביש 44 (הנמצא ממזרח לישוב). מצפון לפדיה המושב פתחיה ומדרום לו הקיבוץ חולדה.

## מקור השם
השם פדיה נלקח מספר מלכים ב , שם הוא מופיע כשם פרטי: "בן עשרים וחמש שנה יהויקים במלכו ואחת עשרה שנה מלך בירושלם ושם אמו זבידה [זבודה] בת **פדיה** מן רומה".

## היסטוריה
היישוב הוקם בשנת 1951 על אדמות שנרכשו על ידי קק"ל ויושב על ידי עולים מעיראק.

## קישורים חיצוניים

*מושב פדיה, ב"אתר הבית"

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1951
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:מועצה אזורית גזר
קטגוריה:מושבים במחוז המרכז