מערך קו

[שמאל|ממוזער|400x400 פיקסלים|[חיל רגלים פרוסי תוקף במערך קו במהלך קרב הוהנפרידברג.]]
**מערך קו** (באנגלית: **Line formation**) היה מערך טקטי סטנדרטי אשר היה בשימוש כחלק מהטקטיקה והאסטרטגיה האירופית בעת החדשה. הוא המשיך את מערך הפלנקס או את חומת מגנים של חיל רגלים החמוש בנשק מוט שהיו בשימוש בעת העתיקה ובימי הביניים.

מערך הקו סיפק את החזית הטובה ביותר עבור מטח אש, תוך הקרבת יכולת התמרון וההגנה מפני פרשים. הוא הגיע לקדמת הבמה במהלך עידן הנאורות, כאשר נעשה בו שימוש יעיל ביותר על ידי פרידריך השני, מלך פרוסיה, ואויביו במהלך מלחמת שבע השנים. השימוש המוצלח הראשון במערך הקו בשילוב כוחות משולבים נעשה במלחמת שלושים השנים על ידי גוסטב השני אדולף, מלך שוודיה, בקרב ברייטנפלד.

גדוד חי"ר היה מסתדר ב"קו" על ידי הצבת כוחות במספר שורות, שנעו בין שתיים לחמש, כאשר שלוש שורות היו הסידור הנפוץ ביותר. המרחק בין כל שורה היה כחצי מטר, והחיילים בשורה הוצבו קרוב זה לזה (בדרך כלל במרחק זרוע), עם מספיק מקום רק כדי להציג את נשקם, לירות ולטעון מחדש. מערך הקו דרש שהכוחות יהיו מתורגלים היטב ומפוקחים ללא הרף על ידי קצינים ומש"קים.

בצבאות אירופיים במאות ה-17 וה-18, מש"קים הוצבו בחלק האחורי של הקו. הם היו מצוידים בנשקי מוט ארוכים, שבהם השתמשו כדי "ליישר" או לסדר את השורות, פרקטיקה שכללה דחיפה מטה של נשקו של כל חייל שכיוון גבוה מדי, כמו גם הבטחה שהשורה תישאר מאורגנת היטב וממוקמת נכון. התנועה במערך קו הייתה איטית מאוד, ואלא אם הגדוד היה מאומן להפליא, שבירת הלכידות הייתה מובטחת כמעט בוודאות, במיוחד בכל סוג של שטח לא ישר או מיוער. כתוצאה מכך, הקו שימש בעיקר כמערך נייח, כאשר כוחות נעו בשדרות ולאחר מכן נפרסו לקו ביעדם.

מערכים קווים תוכננו לעמוד בפני פרשים, בדומה לריבועי רומח בלוחמה בעת החדשה המוקדמת. פרשים יכלו לשבור קו, אך רק אם הלכידות של הקו כבר נשברה חלקית על ידי אש אויב או אמצעים אחרים. מערך הריבוע היה אמצעי מאוחר יותר להדיפת פרשים בצורה יעילה יותר, במקביל לשימוש הגובר בפרשים כבדים (נושאי רומח וקירסירים). הדבר נעשה על ידי סידור יחידה גדולה יותר של חי"ר (בדרך כלל בגודל גדוד) בריבוע חלול עם שתיים או שלוש שורות, כאשר החיילים מרכיבים כידונים, והשורה הקדמית כורעת ברך תוך החזקת המוסקטים החוצה ליצירת "קיר" של פלדה. השורה האחורית יכלה אז לירות מעל ראשי האנשים מלפנים, ובכך לעצור את הפרשים מלהקיף את הריבוע ולהפוך אותו לנייח.

במהלך המלחמות הנפוליאוניות, הצבא הבריטי השתמש באופן מפורסם ונפוץ במערך קו דק של שתי שורות. זאת בעיקר כדי לפצות על המחסור שלהם בכוח אדם ואולי כדי למקסם את דיוק האש שלהם. בניגוד לאמונה הרווחת, זו לא הייתה מדיניות דוקטרינרית, אלא תוצאה של התנאים החומריים שעמם התמודדו לעיתים קרובות. חי"ר בריטי עדיין היה מסתדר בשלוש או ארבע שורות אם המצב דרש זאת ומספרם אפשר זאת.

"הקו האדום הדק" של הרגימנט ה-93 (היילנד) בקרב בלקלווה, שהחזיק מעמד בהצלחה נגד הסתערות פרשים רוסים, הוא דוגמה מפורסמת למערך קווי, אף על פי שהישגיהם לא היו אירוע נדיר ויוצא דופן, וניתן לייחס את פרסומם דווקא לעליית העיתונות במהלך מלחמת קרים, וכך לחשיפת הציבור למציאות של סכסוך צבאי.

מערך קו רופף הנקרא קו התכתשות (באנגלית: skirmish line) נמצא בשימוש על ידי כוחות מודרניים רבים במהלך תקיפות, שכן הוא מאפשר לכוון כוח אש מרבי לכיוון אחד בו-זמנית, דבר שימושי בעת תקיפת עמדת אויב. הוא גם מאפשר שימוש באש ותנועה.

בצבא הבריטי, השם "קווים" (באנגלית: lines) משמש לעיתים להתייחסות לבסיס או למגורים, במיוחד עבור הארטילריה הרכובה המלכותית, שבסיסה כיום ב"קווי המלך ג'ורג' השישי" בווליץ'.

## מערך הקו ופרשים
שמאל|ממוזער|400x400 פיקסלים|ז'נדרמים צרפתיים
מערך הקו היה בשימוש גם על ידי סוגים מסוימים של פרשים.

הפרסים הסאסאניים, הממלוכים ופרשים מוסלמים בהודו השתמשו לעיתים קרובות בטקטיקות שנקראו "ירי מטר". הדבר כלל קו של פרשים משוריינים למדי (לעיתים קרובות על סוסים משוריינים) העומדים בקו נייח ומרוכז או מתקדמים במערך מסודר בהליכה תוך כדי שילוח חיציהם במהירות האפשרית על ידי הפחתת אורך המתיחה שלהם.

במאה ה-16, הפרשים הכבדים (ז'נדרמים, רייטרים וקירסירים) תקפו לעיתים קרובות במערך קו. מאוחר יותר, דראגונים החלו להשתמש בטקטיקות קוויות, בהיותם רגליים בהגנה. בהתאם לכך, השם "פרשי קו" עבר מפרשים כבדים לדראגונים. הוסארים במאות ה-15–17 לבשו שריון, ולעיתים קרובות תקפו במערך קו צפוף, אך מאוחר יותר הוסארים הפכו לפרשים קלים והפסיקו להשתמש בטקטיקות קוויות. קוזאקים מעולם לא השתמשו בטקטיקות קוויות.

## ראו גם
* מערך טורי
* שדרה (טקטיקה)

## הערות שוליים

קטגוריה:מערכים צבאיים
קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו