open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
כשל התובע

**כשל התובע** (באנגלית: prosecutor's fallacy) הוא אחד ממספר כשלים בהסקה סטטיסטית, הרווחים בטיעונים משפטיים. כשל זה מתבטא בייחוס סבירות גבוהה לטענה מסוימת על סמך ראיות שההסתברות לקבלתן היא נמוכה אם הטענה אינה נכונה.

הוא מהווה מקרה פרטי בלתי-פורמלי של כשל הסתברות קודמת.

שני מקורות של כשלים כאלה הם:
* חוסר הבנה של הסתברות מותנית: לדוגמה, תובע המגבש חומר ראיות נגד נאשם כלשהו (כגון זיהוי על פי טביעת אצבע) ומציג דעת מומחה המעידה על סיכוי נמוך לקיומן של ראיות שכאלה אם הנאשם זכאי (למשל, אם הסיכוי שלשני אנשים יש טביעות אצבע דומות הוא נמוך). הכשל יהיה להסיק כי הסבירות שהנאשם זכאי נמוכה גם היא. טענה זו נכונה רק אם הסבירויות המיוחסות מלכתחילה להיותו זכאי או אשם הן שוות. הסבירות האמיתית לזכאות תלויה בנסיבות המקרה. אם הנאשם ידוע כעבריין סדרתי, או שהוא קושר כבר קודם למקרה על ידי ראיות נוספות, הסבירות להיותו אשם גדלה. לחלופין, אם אין ראיות אחרות המקשרות את הנאשם לפרשה, הסבירות לאשמה של נאשם זה צריכה להיגזר גם מהסבירות לביצוע העברה מתוך האוכלוסייה הכללית, שיכולה להיות נמוכה מאוד.

*חוסר הבנה של רעיון הניסוי המרובה, כמו במקרה של השוואת הראיות מול מאגר נתונים גדול. ככל שהמאגר גדול יותר - הסיכוי הפוטנציאלי למצוא התאמה, גם אם מקרית בלבד, גבוה יותר. לדוגמה, ראיה על פי זיהוי DNA תקבל את מלוא עוצמתה רק כשההתאמה נעשית מול הנאשם באופן ישיר, בניגוד למציאתו בתוך מאגר בו יש סיכוי גבוה לקבל התאמה מקרית בלבד (סיכוי התאמה מקרית של בדיקה גנטית בין שני אנשים הוא כאחד למיליון). המחשה טובה של הכשל היא בהגרלת הפיס. הסיכוי של אדם מסוים לזכות הוא מאוד נמוך אך כמובן שניתן לחפש את הזוכה בדיעבד ואז סיכויי הזכייה הראשוניים כבר לא רלוונטיים אצלו.

המונחים "כשל התובע" ו"כשל הסנגור" נטבעו לראשונה על ידי ויליאם תומפסון ואדוארד שומן במאמרם הקלאסי העוסק בפרשנות ראיות סטטיסטיות במשפט הפלילי.

## ראו גם
*כשל הסתברות קודמת

## הערות שוליים

קטגוריה:כשלים לוגיים
קטגוריה:תורת ההסתברות
אל-קסר א-סע'יר

**אל-קסר א-סע'יר** (פורטוגזית: **Alcácer Ceguer**, ערבית: **القصر الصغير**, ספרדית: **Alcazarseguer** – עיר קטנה) הוא מבצר השוכן במצר גיברלטר, בין סאוטה לטנג'יר שבמרוקו.

## היסטוריה
האזור נקרא ככל הנראה על ידי הפיניקים שישבו במקום "חק ש עלשת", כלומר "הנמל של דידו". אזור אל-קסר א-סע'יר נכבש במאה הראשונה על ידי הרומאים שבנו במקום מפעל לייצור מלח. לא הייתה התיישבות באזור בימי הביניים המוקדמים. 

ב-708, נבנה במקום מבצר, קסר מסמודה, שהתקיים באותו מקום שבו נמצא המבצר הנוכחי. תחת השושלת האידריסית, האזור עבר לשליטתו של .

ההיסטוריה של המבצר הנוכחי החלה במאה ה-11. המוראביטון השתמשו במבצר (אז, עוד מבצר מסמודה) כדי להכין את הכוחות המוסלמיים לקראת המעבר לספרד. אל-מוואחידון כבשו את המקום ושינו את שמו לקסר אל-מג'אז. השושלת המרינית, תחת הסולטאן אבו יוסוף יעקוב, שינתה את שמו לקסר אל-מג'אר והשתמשו בו כבסיס לכוחותיהם לקראת המסע לאנדלוסיה. פני האזור השתנו במאה ה-15, כשהפורטוגלים נחתו במקום בשנת 1458 וכבשו את המבצר. לאחר הכיבוש הפורטוגלי, הפך המבצר למקום מפלט למוריסקוס שברחו מאנדלוסיה. משום חוסר חשיבותה האסטרטגית ובשל המשבר הכלכלי, החליט ז'ואאו השלישי לנטוש את המבצר.

## אדריכלות
העיר אל-קסר א-סע'יר נבנתה בסגנון שגרתי לבניית ערים בצפון אפריקה של ימי הביניים. העיר משתרעת על כחמישה קמ"ר, וגובהה נע בין שני מטרים לחמישה מטרים. חומות העיר מוגנות על ידי 29 מגדלים המסודרים בצורה מעגלית, ויש בהן שלושה שערים; באב אל-בחר, באב סבטה ובאב פז. לאחר הכיבוש הנוצרי בשנת 1458, עברה העיר המוסלמית בנייה מחודשת ששינתה את פניה. במהלך שינויים אלו נבנתה בעיר כנסייה גדולה בשם כנסיית סנטו סבסטיאו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מרוקו: ערים
קטגוריה:מרוקו: ערי חוף
קטגוריה:מרוקו: היסטוריה
קטגוריה:אפריקה: מושבות פורטוגזיות לשעבר
קטגוריה:פיניקים: מושבות
הסתברות מותנית

**הסתברות מותנית** היא ההסתברות של מאורע כלשהו \ A תחת ההנחה שמאורע אחר \ B קרה. הסתברות מותנית נכתבת בתור \ P(A\,|\,B) ומתוארת כ**הסתברות של <math>A</math> בהינתן <math>B</math>**. התיאור המתמטי של הסתברות מותנית נתון באמצעות הנוסחה
\ P(A\,|\,B) = \frac{P(A\cap B)}{P(B)}

ההסתברות המותנית אינה מעידה על קשר סיבתי או כרונולוגי בין המאורעות, אלא רק על תלות של המידע לגבי התרחשות המאורע A בהתרחשות המאורע B. כך למשל ייתכן כי הסתברותו של המאורע "ראובן הצליח במבחן" גדלה בהינתן המאורע "ראובן ישן היטב בלילה", אך אין זה אומר ששינה טובה גורמת להצלחה; ייתכן למשל כי במקרה של ראובן, שינה טובה מעידה על ביטחון עצמי גבוה מכיוון שראובן למד היטב, וזהו הגורם להצלחה במבחן.

ההסתברות המותנית אינה סימטרית, כלומר ההסתברות של A בהינתן B לא בהכרח שווה להסתברות B בהינתן A. עם זאת, התלות בין מאורעות היא כן סימטרית. במילים אחרות: אם ההסתברות של A בהינתן B שונה מההסתברות של A, אז גם ההסתברות של B בהינתן A שונה מההסתברות של B. כך למשל ההסתברות למאורע "קלרה דוברת אנגלית" **גדלה משמעותית** בהינתן כי "קלרה היא תושבת אנגליה", אולם ההסתברות למאורע "קלרה היא תושבת אנגליה" **גדלה במידה מסוימת אך לא באופן משמעותי** בהינתן כי "קלרה דוברת אנגלית". זאת כיוון שרוב דוברי האנגלית בעולם אינם תושבי אנגליה.

קיים קשר בין ההסתברות המותנית P(A\,|\,B) לבין ההסתברות המותנית P(B\,|\,A). קשר זה מתואר באופן מתמטי באמצעות חוק בייס.

## משתנה מקרי מותנה
אם X הוא משתנה מקרי המוגדר על מרחב \ \Omega, ו-\ A \sub \Omega הוא מאורע בעל הסתברות חיובית, אפשר להגדיר את המשתנה המותנה \ X|A, שההסתברויות שלו הן \ P(X=x\,|\,A) = \frac{P(\{X=x\}\cap A)}{P(A)}. המשתנה הזה מתקבל מצמצום ההתפלגות של המשתנה X אל המאורע A, כלומר, משינוי מרחב ההתפלגות על ידי הוספת הנחה ש-A אירע.

## דוגמה
מכונית תקועה בצד הדרך. מחצית מהאנשים העוברים בדרך **יבחינו** במכונית; מחצית מהאנשים **אכפתיים** מספיק כדי לעצור ליד המכונית; ולמחצית מהאנשים יש **ידע טכני** מספיק כדי לסייע. ידוע שאין קשר בין ידע טכני, מידת אכפתיות או הבחנה. אדם שעבר בדרך לא חילץ את המכונית. מה ההסתברות לכך שזהו אדם אכפתי?

נגדיר את A בתור המאורע "עבר אדם אכפתי", ואת B בתור המאורע "המכונית לא חולצה". המאורע A\cap B הוא "עבר אדם אכפתי, והמכונית לא חולצה". מאורע זה ניתן לפירוק לשני מאורעות משנה: עבר אדם אכפתי שלא מבחין במכונית (ההסתברות היא 1/4, שכן חצי מהאנשים אכפתיים וחצי מהם אינם מבחינים); או שעבר אדם אכפתי שהבחין במכונית אך איננו בעל כישורים טכניים (ההסתברות היא 1/8, שכן חצי מהאנשים אכפתיים, ורק רבע מהם גם מבחינים במכוניות וגם אינם בעלי כישורים טכניים). שני מאורעות המשנה לא יכולים להתרחש יחד, ולכן ההסתברות של המאורע הכולל (עבר אדם אכפתי והמכונית לא חולצה) היא סכום ההסתברויות:
\ P(A\cap B)=\frac{1}{4}+\frac{1}{8}=\frac{3}{8}
כדי לחשב את הסתברות המאורע B, נחשב ראשית את ההסתברות של המאורע המשלים – אדם שעובר יחלץ את המכונית (כלומר יבחין, יהיה אכפתי ויהיה בעל כישורים טכניים) – שהיא 1/2 \cdot 1/2 \cdot 1/2 = 1/8. מכאן, ההסתברות שאדם שעובר **לא** יחלץ את המכונית היא
\ P(B)=1-\frac{1}{8}=\frac{7}{8}
ולכן:

\ P(A\,|\,B) = \frac{P(A\cap B)}{P(B)}=\frac{\frac{3}{8}}{\frac{7}{8}}=\frac{3}{7}


## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תורת ההסתברות
קריסטלוגרפיה בקרני רנטגן

שמאל|ממוזער|250px|דוגמה לתבנית עקיפה של קרני רנטגן שעברו דרך גביש
**קריסטלוגרפיה בקרני רנטגן** (באנגלית: **X-ray crystallography**) או **עקיפה של קרני רנטגן** (באנגלית: **X-ray diffraction**) היא תחום מחקר שעוסק במציאת מבנה של גבישים, תוך שימוש במדידת התבניות שיוצרות קרני רנטגן לאחר שהן עוברות דרכם. הקרניים עוברות עקיפה בתוך הגביש כתוצאה מהאינטראקציה שלהן עם האטומים, והן משנות את כיוון תנועתן. תבנית ההתאבכות הנוצרת מרמזת על המבנה הפנימי של החומר. באופן זה, השיטה מסייעת לקביעת מבנים מולקולריים ביצורים החיים, תוך הקניית ידע מבני על אתרים פעילים של אנזימים.

קריסטלוגרפיה בקרני רנטגן, בשיטות שלא השתנו הרבה מאז תחילת המאה העשרים, מהווה עד היום כלי מרכזי במדע הקריסטלוגרפיה. השיטה אפשרה תגליות רבות ומשמעותיות, למשל גילוי מבנה ה-DNA. אחד הצילומים הידועים ביותר שנעשה בשיטה זו הוא תצלום 51, צילום של DNA שהיה הגורם המכריע בגילוי המבנה שלו ונעשה על ידי רוזלינד פרנקלין בסוף 1952. חקר מבנהו ופעולתו של הריבוזום, עליו ניתן פרס נובל לכימיה לשנת 2009 לעדה יונת, ונקטרמן רמאקרישנן ותומאס סטייץ, נעשה אף הוא באמצעות קריסטלוגרפיה בקרני רנטגן.

## קישורים חיצוניים

*מערך שיעור בנושא עקיפה של קרני רנטגן 
* 
*הפקולטה למדעי החיים ע"ש מינה ואבררד גודמן
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קריסטלוגרפיה
קטגוריה:שיטות חלבונים
מטמורפוזה של נרקיסוס

**מטמורפוזה של נרקיסוס** הוא ציור של הצייר הסוריאליסטי הספרדי סלבדור דאלי. תמונה זו היא מתקופת שיטת הפרנויה-קריטית של דאלי, אותה פיתח. לפי המיתולוגיה היוונית, נרקיסוס התאהב בבבואתו באגם. משניסה לחבק את דמותו - טבע במים, והאלים הנציחו אותו כפרח. דאלי סיים את הציור בשנת 1937, במהלך שובו לפריז מארצות הברית.

התמונה מראה את נרקיס בוהה כלפי המים, מסתכל מטה. לא רחוק ממנו ניצב סלע בדמות יד המחזיקה כדור או ביצה, ממנה נובע פרח הנרקיס. ברקע ניתן לראות קבוצה של דמויות עירומות, ובאופק יש דמות נוספת הנראית אף היא כדמות נרקיסוס.

דאלי כתב פואמה ארוכה המלווה את הציור. ביולי 1938 נטל אותו עימו למפגש עם זיגמונד פרויד, ולמחרת היום כתב פרויד לשטפן צווייג, שנכח במפגש, כי "יהיה מעניין מאוד לחקור באורח אנליטי את צמיחתה של תמונה כזו".

ציור ה"מטמורפוזה של נרקיסוס" נרכש ב-1979 על ידי גלריית טייט בלונדון מידי קרן גאלה-סלבדור דאלי .

## קישורים חיצוניים
*על "מטמורפוזה של נרקיסוס" מאת סלבדור דאלי באתר גלריית טייט, לונדון
* " Freud, Dalí and the Metamorphosis of Narcissus", תערוכה במוזיאון פרויד, לונדון, במלאת שמונים שנה למפגש שבו הציג דאלי את הציור בפני פרויד

קטגוריה:סלבדור דאלי
קטגוריה:ציורים סוריאליסטים
קטגוריה:ציורים משנות ה-1930
קטגוריה:ציורים המבוססים על מטמורפוזות
מעבדת קוונדיש

**מעבדת קוונדיש** (באנגלית: **Cavendish Laboratory**) היא המחלקה לפיזיקה בפקולטה לפיזיקה וכימיה שבבית הספר למדעי הפיזיקה של אוניברסיטת קיימברידג' שבאנגליה. המעבדה הוקמה ב-1871 כמעבדת לימודים ורק שלוש שנים מאוחר יותר כמעבדת מחקר. מיקומה ההתחלתי היה באתר המוזיאונים שבאוניברסיטה, אך בשנות ה-70 של המאה ה-20 היא הועתקה למיקומה הנוכחי, במערב קיימברידג'. ראש המעבדה הנוכחי הוא אנדי פארקר. 

בין המחקרים החשובים שנעשו במעבדות אלו ניתן למנות את גילוי האלקטרון, ופענוח מבנה הדנ"א. נכון ל-2019, 30 מהחוקרים במעבדה זכו בפרס נובל.

## היסטוריה
עד לסוף המאה ה-19 באוניברסיטת קיימברידג', שנודעה בתרומה הגדולה שלה לפיזיקה התאורטית (בזכות מדענים כמו אייזק ניוטון), לא התבצע מחקר בולט בפיזיקה נסיונית. בשנת 1868 קבע דו"ח של ועדה אוניברסיטאית שיש מקום להקים באוניברסיטה מעבדות נסיוניות. את הכסף להקמת המבנה תרם ויליאם קוונדיש, הדוכס השביעי מדבונשייר, שהיה רקטור אוניברסיטת קיימברידג', והמעבדה נקראת על שמו. עם הקמת הבסיס למעבדה, ב-1871, מונה ג'יימס קלרק מקסוול, מדען הנחשב לאחד הפיזיקאים התאורטיים החשובים בהיסטוריה של הפיזיקה, לעמוד בראש המעבדה. לאחר מותו של מקסוול בשנת 1879 מונה לתפקיד ג'ון ויליאם סטראט הידוע יותר בתור הלורד ריילי. ריילי היה אחד הניסיונאים החשובים של התקופה וחקר מגוון רחב של בעיות בעיקר באופטיקה והידרודינמיקה. הלורד ריילי צייד את המעבדה במכשירים מתקדמים, הקים בית מלאכה ודאג להתיר לנשים ללמוד במוסד (החל מ-1882). בשנת 1884 ריילי התפטר מתפקידו בצעד מפתיע, במקומו מונה פיזיקאי צעיר בשם ג'יי ג'יי תומסון. תקופת כהונתו נחשבת לתחילת תור הזהב של המעבדה, בזכות המחקרים החשובים בשפופרות קתודיות שהובילו לגילוי האלקטרון, אבל גם בזכות המספר הגדול של פיזיקאים צעירים ומוכשרים שעבדו תחתיו, הכוללים בין השאר פיזיקאי ניו זילנדי בשם ארנסט רתרפורד, לימים מנהל מעבדת קוונדיש בעצמו.

## מחקרים חשובים
### פיזיקה גרעינית
בזמן מלחמת העולם השנייה, נעשו במעבדות מחקרים בפיזיקה גרעינית עבור ועדת MAUD (פרויקט האטום הבריטי, בטרם הצטרפה בריטניה לפרויקט מנהטן האמריקאי). בין החוקרים שעסקו בכך היו ניקולס קמר, אלן נאן מיי, אנתוני פרנץ' וכן החוקרים הצרפתים לב קוברסקי והנס פון הלבן. חלק מהחוקרים עברו לקנדה ב-1943. 

בשנת 1940, שני צוותים חזו בנפרד את הפקת הפלוטוניום והנפטוניום על ידי הפגזת אורניום 238 בנייטרונים: אגון ברטשר ונורמן פידר במעבדת קוונדיש ואדווין מקמילן ופיליפ אייבלסון באוניברסיטת קליפורניה בברקלי.

### ביולוגיה
למעבדת קוונדיש הייתה השפעה חשובה במחקר ביולוגי, בעיקר בשל השימוש בקריסטלוגרפיה באמצעות קרני רנטגן במחקרים בביולוגיה מולקולרית. בין השאר הצליחו החוקרים במעבדת קוונדיש לפענח את מבנה ההמוגלובין, והמיוגלובין. גולת הכותרת של המחקר במעבדת קוונדיש הייתה פענוח מבנה ה-DNA. פרנסיס קריק וג'יימס ווטסון השיגו פריצת דרך בתחום זה בזמן עבודתם במעבדה ועל כך זכו בפרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה ב-1962 (יחד עם מוריס וילקינס מקינגס קולג' בלונדון).

## חוקרי המעבדה שזכו בפרס נובל

## לקריאה נוספת
* Subatomic Particles / Steven Weinberg

## קישורים חיצוניים

* 
* רשימת חוקרי המעבדה שזכו בפרס נובל
* היסטוריית המעבדה, 1871–1910
* עבר, הווה, עתיד באתר cambridgephysics.org
* קוונדיש הישן - "עשר השנים הראשונות" באתר מעבדת קוונדיש
* קוונדיש הנוכחי - המעבר למערב קיימברידג' באתר מעבדת קוונדיש

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אוניברסיטת קיימברידג'
קוונדיש
הסכם ווצ'אלה

שמאל|ממוזער|225px|הסעיף 17 מעורר המחלוקת בהסכם ווצ'אלה
**הסכם ווצ'אלה** (באמהרית: **የውጫሌ ውል**, בתעתיק מדויק: הסכם ווְצַ'לֶ; באיטלקית: **Trattato di Uccialli** – הסכם אוצ'יאלי) היה הסכם שנחתם בין מנליק שהיה בזמנו מלך שוואה (ומאוחר יותר קיסר אתיופיה) לאיטליה בראשות פייטרו אנטונלי ב-2 במאי 1889 בעיירה האתיופית ווצ'אלה. מחלוקת על הפרשנות לאחד מסעיפי ההסכם הובילה למלחמת איטליה-אתיופיה הראשונה.

ההסכם "הסכם הידידות והמסחר" של ווצ'אלה כולל מספר סעיפים, בהם:

מנליק הכיר בריבונות האיטלקית על המחוזות באגוס, חמסיאן, אקלה גוזאי, סאריה, וחלקים מתיגראי (קולוניית אריתריאה).

בתמורה האיטלקים תמכו במנליק כלכלית, צבאית (אספקת נשק) ופוליטית (צידדו במנליק במאבק הירושה בין מנליק לבנו של יוהנס הרביעי הראס מנגשה).

## השלכות
ההסכם החליש את ראס מנגשה יוהנס וראס אלולה במאבק על הכתר האתיופי לאחר מות יוהנס הרביעי מכיוון שהמחוזות שניתנו לאיטלקים היו מאוכלסים בתגרים והיוו מקור תמיכה לראס מנגשה.

מחלוקת על משמעות סעיף 17 בהסכם הייתה מהסיבות לפרוץ מלחמת איטליה-אתיופיה הראשונה, שש שנים לאחר חתימת ההסכם. בנוסח האיטלקי של ההסכם נכתב שאתיופיה **חייבת** לנהל את יחסי החוץ שלה דרך איטליה, ואילו בנוסח באמהרית נכתב שאתיופיה **יכולה** לפעול כך. במלחמה ניצחה אתיופיה (קרב עדווה), ולאחריה נחתמה בין הצדדים אמנת אדיס אבבה המבטלת את הסכם ווצ'אלה.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:קצרמר איטליה
ווצ'אלה
ווצ'אלה
קטגוריה:אתיופיה: תקופת הגיבוש
ווצ'אלה
קטגוריה:אתיופיה: התקופה האיטלקית
קטגוריה:יחסי איטליה–אתיופיה
הרכבת התחתית של טביליסי

**הרכבת התחתית של טביליסי** (בגאורגית: **თბილისის მეტროპოლიტენი** - "תבּיליסיס מֶטרוֹפּוֹליטֶני") היא מערכת להסעת המונים בעיר טביליסי. הקו הראשון של הרשת נחנך בחלקו בשנת 1966, ובכך הפכה טביליסי לעיר הרביעית בברית המועצות שלה רכבת תחתית. 

## היסטוריה

הקמת הרכבת התחתית בעיר החלה בשנת 1953 וב-11 בינואר 1966 נחנכו שש התחנות הראשונות של קו 1 שהיה באורך של 6.3 ק"מ. קו 1 הוארך באופן מתמיד ונוספו לו תחנות חדשות בשנים 1967, 1971, 1985 ו-1989. חמש התחנות הראשונות של קו 2 נחנכו ב-3 בספטמבר 1979 ובשנת 2000 נוספה לו התחנה השישית. 

חלק מהתחנות זכו בשמות חדשים לאחר עצמאותה של גאורגיה, אך קשיים כלכליים גרמו להתדרדרות מצבה של הרכבת התחתית בעיר, ולחוסר סדירות בפעילותה בשל הפסקות חשמל. עוד הפכה הרכבת התחתית למוקד של פשע, ואירעו בה מספר פיגועים, בהם שוטר לשעבר שפוצץ את עצמו בתחנת דידובה ב-9 באוקטובר 1997, רימון יד שהושלך לאחת התחנות ב-14 בפברואר 2000, והרעלה כתוצאה מגז בלתי מזוהה במרץ 2004. 

מאז שנת 2004 השתפר מצב הביטחון ברכבת התחתית בשל מספר צעדים שננקטו לשם כך, ונשיא גאורגיה  מיכאיל סאקשווילי הורה ב-25 באוקטובר 2005 להתאים את הרכבת התחתית למקובל באירופה. עד סוף שנת 2007 אכן שופצו שבע תחנות ו-52 מהקרונות, אך עבודות הבנייה להוספת תחנה נוספת ליד אוניברסיטת טביליסי בקצה הדרומי של קו 2, ולהקמתן של חמש תחנות בקו 3 החדש, נמצאות במצב של קיפאון, חלקן מאז התקופה הסובייטית.

## הרשת כיום
כיום כוללת המערכת שני קווים באורך כולל של 26.3 ק"מ ולאורכם 22 תחנות, שכולן, למעט שתיים, הן תת-קרקעיות. שני הקווים נפגשים בתחנת ואגזליס מוֹאֶדָני (ვაგზლის მოედანი, כיכר וגזלי), סמוך לתחנת הרכבת של טביליסי, ובכל אחד מהם פועל דפו. רוב התחנות בנויות בעומק רב מתחת לפני הקרקע, כפי שהיה מקובל בברית המועצות. תחנת רוסתוולי שוכנת 60 מטר מתחת לפני הקרקע ודרגנועים באורך של 120 מטר מובילים אל רציפיה. הרכבות עצמן מורכבות משלושה או מארבעה קרונות, אף שרציפי התחנות באורך של 100 מטר בממוצע, מתאימים לרכבות בנות חמישה קרונות. הרשת מופעלת באמצעות 156 קרונות מסך של 199 שבבעלות החברה, המשמשים ב-705 רכבות ביום. בשנת 2006 עשו 110 מיליון נוסעים שימוש ברכבת התחתית, ובכל יום היא מובילה כ-301,000 איש בממוצע. הרכבת התחתית פועלת בין 06:00 ל-01:00 במרווחים של 2.5 עד 4 דקות בין הרכבות, ומעסיקה 2,750 עובדים. 

## קו אחמטלי-ורקתילי

קו אחמטלי-ורקתילי או בשמותיה הקודמים "קו דידובה-סאמגורי" או "קו גלאדני-ורקתילי" הוא קו שחלק ממנו היה הקו הראשון של המטרו וכיום חוצה את העיר בציר מצפון לדרום. 



## קו סבורתלו

קו סבורתלו נפתח לראשונה בשנת 1979, והורחב מאז לכיוון מערב. 

## ראו גם

* החשמלית של טביליסי
* הפוניקולר של טביליסי 
* הטרוליבוס של טביליסי

## קישורים חיצוניים

* 
* הרכבת התחתית באתר Urbanrail
* הרכבת התחתית באתר מטרו סויוזה

## הערות שוליים

טביליסי
רכבת תחתית
קטגוריה:גאורגיה: רכבות
גיא קנטור

**גיא קנטור** (נולד ב-6 בפברואר 1974 ברמת השרון) הוא כדורסלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת הרכז. משמש כיום כמאמנה של א.ס. רמת השרון מהליגה הלאומית.

## קריירה
קנטור החל לשחק כדורסל בקבוצת הנוער של א.ס. רמת השרון, אותה הוביל, יחד עם יואב בר, לגמר גביע המדינה, בו הפסידה לקבוצת הנוער של מכבי תל אביב, שבשורותיה שיחק עודד קטש.

בעונת  הצטרף קנטור לסגל הקבוצה הבוגרת של רמת השרון, ששיחקה אז בליגת העל, אך לא זכה לדקות משחק משמעותיות. בסיום העונה ירדה רמת השרון לליגה הלאומית, וקנטור המשיך לשחק בשורותיה עד 1994. באותה שנה שב לליגת העל, לקבוצת הפועל אילת תחת הדרכתו של ישראל לב. הוא שיחק שנתיים בקבוצה זו, ולאחר מכן שיחק גם בהפועל גליל עליון, ממנה שוחרר במהלך העונה, ובמכבי ראשון לציון. באף אחת משלוש הקבוצות האלה לא היה שחקן משמעותי.

המפנה בקריירה שלו הגיע בעונת , אז הצטרף לקבוצת הפועל חולון. קנטור שיחק בקבוצה זו במשך שתי עונות, בהן היה רכז הקבוצה והישראלי הבכיר בה. ב-1999 עבר למכבי רעננה, וגם בה היה שחקן מוביל. במהלך ארבע העונות ששיחק בקבוצה (גם לאחר מיזוגה עם בני הרצליה והפיכתה לבני השרון), שיחק בשורותיה גם במסגרות אירופיות שונות, ובהן הסופרוליג. בעונת  הוביל את שחקני ליגת העל באחוזי קליעה מקו העונשין (89.7%).

בעונת  שב קנטור לקבוצת נעוריו, שעלתה בינתיים בחזרה לליגת העל, כא.ס. רמת השרון. הוא היה אחד הקלעים הבולטים בקבוצה, ומשחק מוצלח בניצחונה של הקבוצה במלחה, בו קלע 22 נקודות, היה אחד הגורמים להחתמתו בהפועל ירושלים בעונה הבאה. את שיא הקריירה שלו קבע במשחק מול קבוצתו לשעבר, בני השרון, בו קלע 30 נקודות. עם סיום משחקי הליגה בישראל חתם בקבוצת לה האבר הצרפתית, ושיחק במדיה מספר משחקים.

ב-2004 עבר קנטור להפועל ירושלים. בקבוצה זו לא הצליח להציג את יכולותיו מהשנים הקודמות. אחוזי הקליעה שלו ומספר הנקודות הממוצע שלו ירדו, ועמם גם דקות המשחק שלו. גם כששב לשחק במדי מכבי ראשון לציון, בשנת 2006, לא הצליח לשחזר את יכולותיו.

בשנת 2007 הצטרף לשורותיה של מכבי הוד השרון מהליגה הלאומית. במקביל, החל לעבוד בתחום ההיי טק. לאחר עונה אחת בקבוצה זו, הצטרף לשורותיה של אליצור יבנה, אף היא מהליגה הלאומית.
## אימון

מאז 2015 מאמן קנטור את א.ס. רמת השרון מהליגה הלאומית בכדורסל.

## בנבחרות ישראל
קנטור היה חלק מהסגל הרחב של נבחרת העתודה, כשפיני גרשון אימן אותה, אך נופה ולא השתתף באליפות אירופה. הוא שולב פעמים רבות בסגל הנבחרת הבוגרת, אך שיחק בשורותיה משחק אחד בלבד.

## קישורים חיצוניים

 
* 

קטגוריה:כדורסלני נבחרת ישראל
קטגוריה:כדורסלני הפועל אילת
קטגוריה:כדורסלני בני השרון
קטגוריה:כדורסלני הפועל ירושלים
קטגוריה:כדורסלני מכבי גבעת שמואל
קטגוריה:כדורסלני הפועל גליל עליון
קטגוריה:כדורסלני מכבי ראשון לציון
קטגוריה:כדורסלני מכבי הוד השרון
קטגוריה:כדורסלני אליצור יבנה
קטגוריה:מאמני כדורסל ישראלים
קטגוריה:כדורסלני א.ס. רמת השרון
קטגוריה:כדורסלני מכבי רעננה
קטגוריה:כדורסלנים ישראלים בצרפת
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1974
זוז

**זוּז** (מכונה גם **[[דינר]]**) הוא מטבע עתיק ששימש בארץ ישראל ובסביבתה מהתקופה ההלניסטית ועד שלהי העת העתיקה.

## מקור המילה
מקור המילה באכדית, zuzu. הוא נזכר במכתבי יב, במגילות מדבר יהודה, במשנה ובתלמודים.

## ערכו
יש עדות כי ״זוז״ היה שם כללי לכמה סוגים של מטבעות, הן של כסף והן של זהב. אולם ערכו של הזוז בתקופת המשנה היה רבע השקל המקראי (הסלע מזמן המשנה) כאשר פועל היה משתכר בין 3 ל-4 זוז ביום (תלמוד בבלי בבא מציעא עו.). הזוז מופיע לעיתים קרובות במשנה. למשל במסכת כתובות נקבע ש"המשיא את בתו לא יפחות לה מחמישים זוז", ובמסכת פאה נקבע "מי שיש לו מאתיים זוז לא יטול לקט, שכחה, ופיאה, ומעשר עני". הוא היה עשוי כסף טהור. על שמו המעה נקראת בארמית "דנקא" - שישית, של הדינר.

בתלמוד הבבלי משמש הזוז לציון הדרכמה הסאסאנית. צורת הריבוי "זוזֵי" משמשת גם עבור כסף באופן כללי, לדוגמה: "רב כהנא יהב זוזי אכיתנא" (רב כהנא השקיע כסף בפשתן; בבא קמא קג ע"א).

"תרֵי זוּזֵי" - שני זוזים - הם המחיר ששילם אבא עבור הגדי בפיוט הפסח הידוע חד גדיא.

בעיבוד של "עוץ לי גוץ לי" למחזה על ידי אברהם שלונסקי, נקבע כי הטוחן חייב למלך מס בגובה של רבע זוז, ועל כן מזומן לארמון למלא את חובו. הטוחן, שחושב שהוא זומן לדבר על ביתו, משקר ואומר שביתו יכולה לטוות זוזי זהב מקש.

## הערות שוליים

()

קטגוריה:מטבעות עתיקים
קטגוריה:שיעורי חז"ל
קטגוריה:יחידות מידה: מסה
קטגוריה:תולדות עם ישראל בארץ ישראל
Gothic (אלבום)

**Gothic** הוא אלבום מטאל מסוגת הדת'-דום, של להקת פארדייז לוסט. האלבום נחשב לאחד האלבומים מהם נולד המטאל הגותי. זה היה מראשוני האלבומים בהם נעשה שימוש בשירה נשית מלודית לצד הגרואלינג הגברי ובכך פתח את הדרך לווקאליות "היפה והחיה" האופיינית למטאל הגותי. למרות היותו חלוץ במטאל הגותי רוב האלבום הוא אלבום דת'-דום.

השיר המפורסם ביותר באלבום הוא השיר הראשון, "Gothic", המשלב בין גרואלינג של דת' מטאל של ניק הולמס לשירה נשית מלודית של שרה מריון.

ב-2003 הופץ האלבום מחדש, בתוספות שני רמיקסים מהאלבום "Lost Paradise", דבר שהגדיל את אורכו ל-49 דקות ו-30 שניות. רמיקסים וגרסאות מהופעות חיות של השירים "Eternal", "Gothic" וה-"The Painless" הופיעו בגרסת 2003 של האלבום "Lost Paradise".

## שירים

## מבצעים
* ניק הולמס - שירה
* שרה מריון - שירה
* גרגור מקינטוש - גיטרה
* אהרון אאדי - גיטרה
* סטיבן אדמונדסון - גיטרה בס
* מתיו ארצ'ר - תופים

## קישורים חיצוניים

* ביקורות על האלבום
*  Paradise Lost - Gothic 2013 (חידוש לשיר Gothic, דת'-דום גותי) ,ביוטיוב (הערוץ הרשמי של Century Media Records)

קטגוריה:אלבומי מטאל גותי
אמיל אוז'ייה

**אמיל אוז'ייה** (בצרפתית: **Émile Augier**; 17 בספטמבר 1820 – 25 באוקטובר 1889) היה מחזאי צרפתי.

## קורות חיים
אמיל אוז'ייה, שהיה נכדו של הסופר גיום פיגו-לברון, נולד בעיר ואלאנס (כיום בחבל רון-אלפ בצרפת) למשפחה בורגנית. כאשר היה בן שמונה עברה משפחתו להתגורר בפריז. הוא קיבל חינוך מעולה בבית הספר אנרי הרביעי שבגדה השמאלית של העיר, התמחה כפרקליט וכתב מחזות בחרוזים.

מחזהו הראשון "כוס התרעלה" (1844) נדחה על ידי התיאטרון קומדי פראנסז, אך הוצג בהצלחה על ידי תיאטרון אודיאון בפריז. מכאן ואילך הקריירה שלו כמחזאי הוכתרה בהצלחה רבה, וב-31 במרץ 1851 נבחר כחבר האקדמיה הצרפתית. באותה שנה כתב את הליברטו לאופרה "סאפו" מאת שארל גונו.

ב-1862 כתב את המחזה "בניו של גיבייה" שבו תקף את חוגי הכנסייה הקתולית, ואשר הועלה על הבמה רק אחרי התערבותו האישית של הקיסר נפוליאון השלישי. הוא הוסיף וכתב מחזות רבים שהאחרון שבהם, "לה פורשאמבו", הוצג בפריז ב-1879.

כפי שהוא מעיד על עצמו, חייו היו חסרי מאורעות סוערים, וב-1889 הוא נפטר בביתו בפרבר של פריז קרואסי-סור-סן. ב-1897 הוצבה לזכרו בעיר מולדתו אנדרטה רחבת ממדים שנהרסה ב-1942 במלחמת העולם השנייה, והכובשים הגרמנים עשו שימוש לצורכיהם במתכת שנותרה ממנה.

## מחזותיו
חרוזיו של אמיל אוז'ייה מצטיינים בתכונות דרמטיות וכתיבתו מצטיינת בשנינות ובעוצמה. הוא עוסק בעיקר בנושאים חברתיים ופוליטיים.

"כוס התרעלה", הראשון שבמחזותיו, נכתב בתקופה שבה הייתה הדרמה הרומנטית במצב של נסיגה, ומחזהו החשוב הראשון "ההרפתקנית" (1848) כבר מצביע על התנתקותו מן האידיאלים הרומנטיים. במחזה "גבריאל" (1849) הבעל, ולא המאהב, זוכה ליחס אוהד. במחזה "נישואיה של אולימפיה" (1855), בשונה מן "האישה עם הקמליות" של הסופר אלכסנדר דיומא הבן, הפרוצה איננה זוכה לאהדה עוד.

במחזות "החצופים" (1861) ו-"בניו של גיבייה" (1862) באות על ביטוין תאוות הממון והתשוקה לעוצמה ולשלטון. במחזה "אריות ושועלים" (1869), שנכתב בשיתוף עם ז'ול סאנדו, מגיע אוז'ייה לשיא יצירתו. במחזה "ז'אן דה טומרה" (1873), שנכתב אחרי מפלת צרפת מלחמת צרפת–פרוסיה ( 1870–1871), צליליו המחודשים של הפטריוטיזם נשמעים ברמה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מחזאים צרפתים
קטגוריה:קצינים גדולים בלגיון הכבוד
קטגוריה:חברי האקדמיה הצרפתית
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1820
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1889
מבצר סן פדרו דה לה רוקה

שמאל|ממוזער|250px|
שמאל|ממוזער|250px|
**מבצר סן פדרו דה לה רוקה** (בספרדית: **Castillo de San Pedro de la Roca**) שוכן 10 ק"מ דרומית-מערבית לסנטיאגו דה קובה, בפתח המפרץ שלחופו שוכנת העיר. לעיתים מכונה המבצר גם "קאסטיו דל מורו" (Castillo del Morro), אולם שם זה, אותו הוא חולק עם מבצר אל מורו שבהוואנה, נפוץ פחות.

## היסטוריה
המפלס התחתון של המבצר הוקם בין 1590 ל-1610 על גדות המפרץ (El Morro) שהעניק למבנה כולו את אחד משמותיו. המפלסים האחרים תוכננו ב-1638 בידי המהנדס האיטלקי ג'ובאני באוטיסטה אנטונלי, לבקשתו של מושל סנטיאגו, פדרו דה לה רוקה אי בורחה (Pedro de la Roca y Borja), לאחר שהביצורים הקיימים לא הצליחו להגן על העיר מפני התקפות של שודדי ים. המבצר קרוי על שמו של אותו מושל. העבודות החלו ב-1638 ונמשכו לסירוגין עד סוף המאה ה-17. המבצר הוקם על צלעו של צוק תלול המתנשא לגובה של 60 מ' מעל המפרץ. הוא כלל ארבעה מפלסים ושלוש סוללות עליהן הוצבו תותחים. הגישה אליו הייתה רק בדרך הים.

ב-1662 השתלטו שודדי ים אנגלים על סנטיאגו למשך שבועיים, שבמהלכם הרסו חלק מהביצורים שכבר נבנו, ובזזו את התותחים. לאחר עזיבתם הציבו הספרדים במקום כוח שמירה של 300 חיילים. שיקום המבצר נמשך עד 1669, ובמהלכו חוזקו בו יתר הביצורים. תלאותיו של המבצר נמשכו גם בהמשך המאה. ב-1678 הוא הותקף בידי צרפתים וב-1680 תקף אותו כוח של 800 שכירי חרב, אך המבצר הוכיח את יעילותו בפני התקפות אלה. בנוסף, ניזוק המבצר בשורה של שלוש רעידות אדמה בין 1675 ל-1679, אך הוא שופץ ובוצר שוב בסופה של המאה. בין 1738 ל-1740 הורחב המבצר, ולאחר רעידות אדמה נוספות, בין 1757 ל-1766, הוא שופץ שוב.

לאחר שהוסר החשש מפני התקפות שודדי ים, הוסב המבצר לבית כלא לאסירים פוליטיים ולמחנה צבאי. הוא שב ומילא את ייעודו במהלך מלחמת ארצות הברית ספרד ב-1898. במהלך המאה ה-20 ננטש המבצר, וסבל מהזנחה רבה, עד ששוקם בשנות ה-60. ב-1997 הכריז עליו אונסק"ו כאתר מורשת עולמית. בנימוקי ההכרזה צוין כי המבצר שמור באופן הטוב ביותר מבין המבצרים הספרדיים ביבשת אמריקה, וכי הוא מהווה את הדוגמה הטובה ביותר לארכיטקטורה הצבאית של הספרדים ביבשת. כיום יש במבצר מוזיאון, והוא פתוח למבקרים.

## מבנה המבצר
במבצר ארבעה מפלסים ושלוש סוללות תותחים, חלקן הרוסות - סוללת לה אסטרייה (La Esrella - "הכוכב") וסנטה קטלינה (Santa Catalina) הפונות אל המפרץ ממערב וסוללת אגואדורס (Aguadores) הפונה אל הים הקריבי מדרום. המבצר הוקם לפי כללי האדריכלות הצבאית הספרדית-אמריקאית, ועיצובו תואם את אדריכלות הרנסאנס האיטלקית. מפלסי המבצר בנויים זה מעל זה ומחוברים בגרמי מדרגות:
*המפלס הנמוך ביותר - "לה לנגואה דל אגואה רוולין" (La lengua del agua Ravelin) - הוא המוקדם והנמוך ביותר, וממוקם סמוך לקו המים. שטחו 320 מ"ר, ונוסף לסוללה התותחים הוא כולל מחסן לאבק שרפה, עמדת שמירה ומבנה פיקוד. 
*מעליו נמצאים מפלסי "אל אלחיבה" (El Aljibe) הקטן ו"סנטיסימו סקרמנטו" (Santisimo Sacramento) הגדול יותר, שהוקמו במהלך המאה ה-17. חלקו זה של המבצר קיבל את צורתו הנוכחית במאה ה-18 עת הוקמו בו מגדלי השמירה בקצה הדרומי והצפוני של המבנה.
* המפלס הגבוה ביותר - "סנטיסימה טרינידד" (Santisima Trinidad) הוקם בשנות השישים של המאה ה-17, ושוכן בו מחסן אבק שרפה גדול. מאוחר יותר הוספו לו מגדל האיתות, המגדלור וקפלת "סנטו קריסטו", שנבנו כולם בשנת 1840. שתי סוללות נוספות הוקמו במקום מבטון במהלך מלחמת ארצות הברית ספרד ב-1898. 

## קישורים חיצוניים

* סן פדרו דה לה רוקה באתר המועצה הלאומית של קובה למורשת תרבות 
* תמונות מהמבצר

קטגוריה:קובה: אתרי מורשת עולמית
סן פדרו דה לה רוקה
סהלה דנגל, קיסר אתיופיה

**סהלה דנגל** היה קיסר אתיופיה לסירוגין בין 1832 - 11 בפברואר 1855 לקראת סוף תקופת השופטים האתיופית. היה בנו של גברה מאסי צאצא של הקיסר פאסילידס.

קיסר זה היה "קיסר בובה" והאימפריה האתיופית נשלטה באופן מעשי על ידי סגן הקיסר עלי השני. החוקר הגרמני אדוארד רפאל שביקר בגונדר ב-1833 ציין ש:

כאשר סהלה דנגל הוכתק לקיסר על ידי עלי השני הכמרים אזזו התנגדו ואכן על השני הוריד את סהלה ושלח אותו לעיירה זאנגג'. על השני הכתיר במקום סהלה את גברה קראסטוס שהיה באי נידח באגם טאנה למרות כל זאת קראסטוס מת לאחר כשלושה חודשים. סהלה פגש את עלי השני בכפר טאגור ושכנע אותו להשיבו כקיסר ב-1832. במשך כהונתו השנייה נוהל כנגד סהחה מרד בראשותו של אגוולה אנבסה, מרד זה נכשל והקיסר ערף את ראשו של אנבסה ושם אותו בעץ בדבבאי.

בעקבות מותו של ראס קינפו המצביאים השונים נלחמו על אדמותיו בגוג'אם שבסופם הקיסרית מנן ליבן אמדה אשתו של הקיסר יוהנס השלישי בקרב צ'אנטי באר באוקטובר 1839 שבסופו לכדה את קרובו של ראס קינפו וולדה תקלה. לאחר מכן היא הצליחה להדיח את סהלה ב-29 באוגוסט 1840 ומינתה בחזרה את בעלה יוהנס השלישי לקיסר. יוהנס שתמך בדאג'זמץ וובה היילה מריאם של סאמיאן יריבו של עלי השני הודח שוב הפעם על ידי עלי השני והוא מינה שוב את סהלה לקיסר באוקטובר 1841. ב-1848 סהלה נתן את התואר ראס כאשר נכנס לגונדר. יוהנס השלישי איכשהו הצליח שוב להפוך לקיסר ב-1850 והודח שוב ב-1851 וסהלה שב לשלטון. יוהנס התעקש לשוב לשלטון, בתקופה זו קאסה היילו החל להביס את השליטים המקומיים ובנה לעצמו אזור שליטה רחב שלבסוף הדיח את סהלה והכתיר את עצמו לקיסר בשם תוודרוס השני ויוהנס ויתר על שאיפתו לשלטון.

## הערות שוליים

קטגוריה:אתיופיה: תקופת השופטים
קטגוריה:השושלת הגונדרית
קטגוריה:קיסרי אתיופיה
קטגוריה:מלכים אפריקאים
קטגוריה:ילידי 1778
קטגוריה:נפטרים ב-1855
גברה קראסטוס, קיסר אתיופיה

**גברה קראסטוס** (געז: **ገብረ ክሪስቶስ**; מילולית: "משרת הצלב") היה קיסר אתיופיה מה-18 במרץ 1832 עד ה-8 ביוני 1832. בנו של גברה מאסי (צאצא של פאסילידס). 

קיסר זה היה קיסר בובה, שהוכתר על ידי סגן הקיסר, ראס עלי השני מבני האורומו. זמן קצר לאחר מכן הדיח ראס עלי את הקיסר לטובת אחיו, סהלה דנגל. הכמרים של מחוז אזזו פסלו את סהלה דנגל בשל אמונתו הדתית, ושכנעו את ראס עלי לשחרר את גברה קראסטוס מהגלות באי מיטרהה שבאגם טאנה, ולמנותו כקיסר. קראסטוס היה קיסר למשך כשלושה חודשים, עד מותו, ונקבר במנזר תקלה היימנות באדבבי. ההיסטוריון וואליס באדג' כותב בספרו שקיסר זה הורעל למוות.

לאחר מותו, אחיו סהלה דנגל הוכתר מחדש לקיסר.

## הערות שוליים




קטגוריה:אתיופיה: תקופת השופטים
קטגוריה:השושלת הגונדרית
קטגוריה:קיסרי אתיופיה
קטגוריה:מלכים אפריקאים
קטגוריה:אתיופים שנפטרו ב-1832
ירקן (מקצוע)

[שמאל|ממוזער|250px|חנות ירקות ב[סקוטלנד]]
[שמאל|ממוזער|250px|חנות ירקות בשוק ב[סיאטל]]
**ירקן** הוא אדם העוסק במכירה קמעונאית של ירקות ופירות. ירקן עובד בחנות העוסקת אך ורק במכירת ירקות ופירות, או במחלקה העוסקת בכך במסגרת חנות מזון מקיפה יותר, כגון סופרמרקט. בשוק נמצאים פעמים רבות דוכנים רבים של ירקנים, מהם המוכרים מגוון רחב של ירקות ופירות, ומהם המתמחים בסוג מסוים (כגון פרי הדר או אבטיח).

לעיתים עוסק הירקן ברכישת הסחורה בשוק הסיטונאי והובלתה לחנותו, ולעיתים הוא רוכש את הסחורה מספקים המביאים אותה עד לחנותו. בשני המקרים עוסק הירקן בסידור הסחורה בחנותו, ובזריקת מוצרים שהתקלקלו. משך חיי המדף של ירקות ופירות קצר יחסית (יום אחד או ימים מעטים), ולכן על הירקן לדאוג לטריות הסחורה בחנותו ולתחלופה נאותה שלה (בדרך כלל בשיטת נכנס ראשון יוצא ראשון). כן עליו לתכנן בקפידה את רכש הסחורה לחנותו, משום שרכישת כמות גדולה מדי תביא להתקלקלות חלק ממנה, ורכישת כמות קטנה מדי תביא לחוסר יכולת להיענות לצורכי הלקוחות.

מחירי הירקות והפירות דינמיים ביותר, ונקבעים על ידי הירקן מדי יום, בעיקר כפונקציה של המחיר שהוא שילם תמורתם לסיטונאי. איכות הפירות משפיעה גם היא על מחירם, ומחירם של מוצרים הקרבים לסוף חיי המדף שלהם יורד, לפי שיקול דעתו של הירקן. בישראל מחיר הירקות והפירות הנרכשים נקבע בדרך כלל על-פי משקלם, ולמדידת המשקל משמשים מאזניים הנמצאים בחנות הירקות. לעיתים נקבע מחיר ליחידה (כגון ראש חסה) או לצרור (כגון צרור בצל ירוק), ללא שקילה.

רכישת פירות וירקות אצל הירקן נעשית בדרך כלל באמצעות ביקור בחנותו, ביקור המאפשר לקונה לבחור את המוצרים הנאים בעיניו ומתאימים לצרכיו. בדומה לחנויות מזון אחרות, מאפשרים גם חלק מהירקנים הזמנה של מוצרים בתקשורת (בטלפון,ובאינטרנט), אך הזמנה כזו אצל ירקן מצריכה יחסי אמון מיוחדים בין הלקוח לירקן - בעוד שבמוצרי מזון תעשייתיים אין הבדל בין שני מוצרים מאותו סוג, הרי בין ירקות יש הבדלים מבחינת איכות, גודל וטריות, כך שעל הלקוח לבטוח בירקן שיספק לו סחורה נאותה.

לעיתים מגדיל הירקן את מגוון המוצרים בחנותו, ובנוסף לירקות ופירות טריים הוא מוכר גם פירות יבשים, שימורי ירקות ופירות ותבלינים.

רכישת מקצוע זה נעשית בדרך כלל בשיטה של הכשרה תוך כדי עבודה.

## בישראל
ממוזער|ירקן בישראל
[שמאל|ממוזער|250px|דוכן ירקות. חלק מהמוצרים מסומנים ב"היתר" כלומר כשרים על פי [היתר מכירה]]
על ירקות ופירות טריים חל בישראל מע"מ בשיעור 0%, אך ירקות ופירות מעובדים חייבים במע"מ בשיעור הרגיל. על הירקן להבדיל בין שני סוגי מוצרים אלה (כאשר הוא מוכר את שני הסוגים), כדי לשלם מע"מ כחוק.

בשנת שמיטה נדרש ירקן ישראלי, המוכר לאוכלוסייה שומרת מצוות, גם למחלוקת ההלכתית בעניין מכירת ירקות ופירות בשנה זו, ולהחליט האם למכור רק תוצרת מיבול חו"ל ויבול שנה שישית, או למכור גם תוצרת על פי היתר מכירה. בהתאם להחלטתו, עליו להציג ללקוחות את המידע על התוצרת הנמכרת ואת ההכשרים המתאימים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מקצועות המסחר
קטגוריה:מסחר במזון
עדים במדים

[שמאל|ממוזער|250px|משלחת עדים במדים בכניסה למחנה הריכוז [אושוויץ I|אושוויץ II]]
שמאל|ממוזער|250px|טקס של משלחת שנת תש"ע ברחבת הטקסים באושוויץ
[ממוזער|250px|סיכת עדים במדים על רקע שער הכניסה למחנה [בירקנאו|טקסט=]]
[ממוזער|עקבות של עדים במדים ב[טרבלינקה, 2016]]
**עדים במדים** הוא הכינוי למשלחות של צה"ל ומשטרת ישראל לפולין ולארצות נוספות, בעקבות אירועי השואה. מטרת המשלחות היא העמקה ולימוד אישי-ראשוני של האירועים בתקופת השואה. את התוכנית יזמו אמיר השכל ואלעזר שטרן בן לניצולי שואה, לאחר ביקור שערך עם הוריו באושוויץ.

## תכנים ומטרות
החיילים במשלחות לומדים להכיר את:
* עושרם הרוחני והתרבותי של החיים היהודיים לפני מלחמת העולם השנייה
* האידאולוגיה הנאצית והנסיבות שהביאו לעלייתה לשלטון
* התפתחות הפתרון הסופי כפי שהתווה המשטר הנאצי
* יוזמות התגובה וההתנגדות היהודית בשואה
לאורך המסע החיילים מבקרים באתרים רבים הקשורים לקהילות היהודיות השונות, בבתי כנסת ובבתי קברות יהודיים, וגם בשרידי גטאות, מחנות עבודה, מחנות ריכוז ומחנות השמדה. בחלק מהמקומות החיילים מקיימים טקסי זיכרון צבאיים, ואף פעולות ניקיון ותחזוקה.

קרה ובמסגרת המסע הוצגה לחיילים דילמה לפיה ייתכן והם ייהפכו בעצם לנאצים. בעקבות חשיפת ארגון תורת לחימה תוחקרו הדברים וטופלו באופן אישי על ידי קצין חינוך ראשי תא"ל צבי פייראיזן.

הארצות שאליהן יצאו משלחות "עדים במדים" הן פולין, הונגריה, אוסטריה, ליטא, אוקראינה, בולגריה וגרמניה.

## הרכב המשלחות
150px|ממוזער|שמאל|תג משלחת עדים במדים
בכל משלחת משתתף ניצול שואה (עד המשלחת), שנותן הסברים על המקומות והאירועים מנקודת המבט האישית שלו. המשלחות מורכבות ממשרתי קבע, אזרחים עובדי צה"ל, חניכי קורסים בצה"ל, אנשי מילואים, חצוצרן מתזמורת צה"ל, 2 צלמים מטעם יחידת ההסרטה של חיל החינוך והנוער ונציגי משפחות שכולות. מפקד המשלחת הוא קצין בדרגת תא"ל לפחות. ההשתתפות במשלחת היא חובה עבור חניכי קורס מפקדי פלוגות המשרתים בשירות סדיר. החיילים המשתתפים במשלחת עונדים על כתפיהם תג ובו דגל ישראל (במקום תג היחידה של כל חייל וחייל). לכל חייל שהשתתף במשלחת מוענקת סיכת 'עדים במדים'.

## ראו גם
* זיכרון השואה בישראל
* מסעות בני נוער לפולין ומצעד החיים
* פרח לניצול
* תזמורת צה"ל
* מצעד הגבורה

## קישורים חיצוניים

* [ממוזער|[רב ניצב|רב-ניצב קובי שבתאי עם ניצול השואה מרדכי צ'כנובר ב"עדים במדים", 2019]]עדים במדים, באתר צה"ל

## הערות שוליים

קטגוריה:מסעות בעקבות השואה
קטגוריה:שירות בצה"ל
קטגוריה:יחסי ישראל–פולין
קטגוריה:זיכרון שואת יהודי פולין
מאמודזו

**מאמודזו** (בצרפתית: **Mamoudzou**) היא בירת מיוט שבמצר מוזמביק השייכת לצרפת.

מאמודזו היא העיר המאוכלסת ביותר במיוט, והיא ממוקמת על הגרנד טר, האי המרכזי במיוט. עיר הבירה הקודמת של מיוט, הייתה דזאודזי, עיר השוכנת על אי קטן יותר במיוט, הנקרא "פטיט-טר", אך מאמודזו נבחרה להחליף את דזאודזי כבירת מיוט ב-1977. האי עליו שוכנת העיר ממוקם בין מוזמביק לאי מדגסקר.

תרשים אוכלוסיית מאמודזו לפי שנים:

## אדמיניסטרציה
אוכלוסיית מאמודזו מצויה בשישה כפרים שונים, הנקראים: קוואני, מטספרה, פסאמייניטי, והיבה, ועוד שני כפרים נפרדים בעל שם זהה; צונדזו. ששת הכפרים מחולקים לשלושה מחוזות.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אפריקה: ערי בירה
קטגוריה:מיוט: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-2011
קית' מיטשל

**קית' קלאודיוס מיטשל** (באנגלית: **Keith Claudius Mitchell**; נולד ב-12 בנובמבר 1946) הוא פוליטיקאי גרנדי שכיהן כראש ממשלת גרנדה בשנים 1995–2008 ובשנית בשנים 2013–2022.

## ביוגרפיה
מיטשל נולד בהאפי היל שבגרנדה והתחנך בבתי ספר קתולים מקומיים. בנעוריו הוא שיחק קריקט והיה חבר נבחרת הקריקט הלאומית (1964–1966) וקפטן הנבחרת (1973).

מיטשל למד לימודי תואר ראשון במתמטיקה ובכימיה באוניברסיטת איי הודו המערבית (1967–1971), תואר שני במתמטיקה מאוניברסיטת הווארד (1973–1975) ודוקטורט במתמטיקה וסטטיסטיקה מהאוניברסיטה האמריקאית (1975–1979). במקביל ללימודיו האקדמיים, בשנים 1972–1973 לימד מיטשל בבית ספר תיכון בגרנדה ובשנים 1977–1983 שימש פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת הווארד. כמו כן, הוא עסק בייעוץ מדעי ומקצועי לחברות עסקיות ומשרדים ממשלתיים.

בשנת 1983 שב מיטשל לגרנדה וכעבור שנה נבחר לראשונה לבית הנבחרים. כהונתו בבית הנבחרים נמשכת ברציפות מאז היבחרו ונכון לשנת 2008 הוא חבר הבית הוותיק ביותר. בשנת 1988 הוא מונה לראשונה לחבר הממשלה וכיהן כשר לענייני תקשורת, עבודה, פיתוח, תשתיות, נשים ותעופה אזרחית. כהונתו כשר נמשכה שנה אחת, לאחריה הוא נותר באופוזיציה עד לשנת 1995. בסמוך לסיום כהונתו בממשלה נבחר מיטשל ליושב ראש המפלגה הלאומית החדשה, בראשה עמד עת ניצחה בבחירות בשנת 1995.

משנת 1995 ועד 2008 עמד מיטשל בראשות ממשלת גרנדה, בעקבות ניצחונות נוספים בבחירות שנערכו בשנים 1999 ו-2003. בין השנים 1995–1999 הוא החזיק בתיקים שונים בממשלתו, ובהם: השר לביטחון לאומי, שר החוץ, שר האוצר, שר המסחר ותעשייה, שר לענייני הסברה והשר לענייני האיים קאריקו ופטיט מרטיניק. ברבים מתפקידים אלו הוא נותר בכהונתו לאחר ניצחון המפלגה בשנת 1999 בכל 15 מחוזות הבחירה. ניצחון סוחף זה היה היחיד מסוגו מאז עצמאותה של גרנדה והביא לראשונה בתולדות המדינה לבחירה מחדש של ראש ממשלה מכהן.

ב-2003 ניצחה שוב המפלגה הלאומית החדשה, אך הפעם ברוב דחוק של 8 מ-15 מחוזות בחירה. בכהונתו השלישית בתפקיד הוסיף מיטשל לעמוד בראש מספר משרדים בממשלתו.

מלבד תפקידיו הממלכתיים, מיטשל נבחר במהלך השנים למגוון תפקידים ובשנים 1998 ו-2004 הוא נבחר ליושב ראש הקהילייה הקריבית. במסגרת הארגון הוא משמש משנת 1995 כאחראי על תחומי המדע, הטכנולוגיה והפיתוח. כמו כן הוא ייסד במסגרתו את ועדת המשנה לראשי ממשלה לקידום ספורט הקריקט, בראשה הוא עומד.

תפקידים נוספים בהם החזיק מיטשל כוללים את היותו יושב ראש מועצת השרים של איגוד המדינות הקריביות (1996–1997), יושב ראש מועצת המנהלים של הבנק הקריבי לפיתוח (1997–1998), וכן יושב ראש ארגון המדינות הקריביות המזרחיות (2000–2002). בשנת 2004 מונה מיטשל למועצה המייעצת למלכת בריטניה.

בבחירות שנערכו ב-8 ביולי 2008 הובסה מפלגתו של מיטשל על ידי מפלגת האופוזיציה הראשית, המפלגה הלאומית-דמוקרטית, ולמחרת הוחלף בתפקידו כראש ממשלה על ידי טילמן תומאס. מיטשל המשיך בתפקידו כמחוקק, ועמד בראש האופוזיציה.

ב-20 בפברואר 2013 שב מיטשל לכהן כראש ממשלה עד לסיום תפקידו ב-24 ביוני 2022, אז הוחלף בדיקון מיטשל.

מיטשל נשוי ואב לבן.

## קישורים חיצוניים

* קורות חייו, באתר הרשמי של משלחת גרנדה לארגון האומות המאוחדות

קטגוריה:בוגרי אמריקן יוניברסיטי
קטגוריה:ראשי ממשלות
קטגוריה:פוליטיקאים גרנדים
קטגוריה:שרי חוץ
קטגוריה:שרי אוצר
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת איי הודו המערבית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הווארד
קטגוריה:ילידי 1946
יוהאן באייר

[ממוזער|[אוריון (קבוצת כוכבים)|אוריון באורנומטריה של באייר]]
**יוהאן באייר** (גרמנית: **Johann Bayer**;  1572 – 7 במאי 1625) היה אסטרונום ועורך דין גרמני.

## ביוגרפיה
יוהאן באייר נולד בריין, בוואריה. בשנת 1592 החל את לימודי הפילוסופיה באינגולשטאדט. מאוחר יותר עבר לאאוגסבורג כדי להתחיל את עבודתו כעורך דין, עד שבסוף הפך להיות היועץ המשפטי של העיר, תפקיד שהחזיק בו עד מותו.

התעניינותו באסטרונומיה החלה בזמן שהותו באאוגסבורג. הוא מפורסם בעיקר בזכות אטלס הכוכבים שלו, "אורנומטריה", אשר פורסם ב-1603, והיה האטלס הראשון לכסות את כל השמיים. מלבד זאת, באייר הכניס לשימוש מערכת חדשה של שמות כוכבים, אשר הפכה להיות מוכרת כ"ציון באייר", וכן הגדיר חלק מקבוצות הכוכבים המודרניות.

מכתש באייר על הירח קרוי על שמו.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אסטרונומים גרמנים
קטגוריה:עורכי דין גרמנים
קטגוריה:ילידי 1572
קטגוריה:נפטרים ב-1625
יהודית אורנשטיין

[250px|ממוזער|שמאל|[אהרן אלקינד מרים את יהודית אורנשטיין בחוף תל אביב, 1923]]
שמאל|ממוזער|250px|תמונה לכבוד הצגת הבכורה של האופרה "תאיס" בתל אביב במאי 1948. אורנשטיין בשורה הראשונה משמאל
**יהודית אורנשטיין** (11 בדצמבר 1911 - 12 באפריל 2008) הייתה רקדנית, כוריאוגרפית, מבקרת מחול ומורה למחול ישראלית.

## ביוגרפיה
אורנשטיין נולדה ליעקב אורנשטיין, אדריכל, ולמרגלית לבית אופנהיימר, כוריאוגרפית, באינסברוק שבאוסטריה. ליהודית הייתה אחות תאומה, שושנה.
אביה גויס לצבא האוסטרי ושירת כקצין, אמה, מרגלית, עברה עם בנותיה לבית הוריה בווינה בה הייתה להם חנות אופטיקה מפוארת. בגיל שש נולד האח הצעיר דוד.
האב עלה לבדו לארץ ישראל בשנת 1920 ושכנע את האם להצטרף אליו.
המשפחה עלתה לארץ ישראל בשנת 1921. מרגלית אורנשטיין פתחה את הסטודיו הראשון למחול מודרני ישראל בארץ ישראל ב-1922 ברחוב אחד העם 42 בתל אביב ובו לימדו האחיות.
מאוחר יותר נפתחו גם סניפים גם בחיפה ובירושלים.
יהודית ושושנה הופיעו כצמד "האחיות אורנשטיין" בהצלחה רבה. יהודית הקימה להקת מחול עם המפיקה עליזה טרי ויהודית הרמן ומאוחר יותר הצטרף אליהן עודד טירם.
אורנשטיין חיברה כוריאוגרפיות לאופרה הישראלית, עסקה בחקר המחול, כתבה ביקורות על הופעות מחול בעיתונים "דבר" ו"הארץ" ועסקה בהוראה. היא הקימה את הסמינר הראשון למורות בתל אביב וניהלה את מגמת המחול בבית הספר לאמנויות רננים. כן הייתה חברה במועצה הראשונה לתרבות.

כמורה ידעה אורנשטיין לקרב למחול גם מי שלא היו תלמידי מחול ולא ראו בו מקצוע לעתיד. גישתה להוראת מחול לחובבים הייתה מקורית וייחודית; שיעוריה בסטודיו ברחוב אחד העם בתל אביב היו שילוב של יסודות הבלט הקלאסי, תנועה חופשית ומחול יוצר ומשכו אליהם אנשים שונים, צעירים ומבוגרים. 

בין תלמידיה הרבים נמנים הפנטומימאים הידועים סמי מולכו וחנוך רוזן.

אורנשטיין הייתה נשואה שלוש פעמים. בעלה הראשון, בשנים 1932-1939, היה יוסף פולן, שחקן תיאטרון האהל לשעבר, שהגיע מתל אביב לקיבוץ משמר העמק, שם שימשה כמורה למחול. בעלה השני, שלמה בן דוד, היה גרפיקאי וצלם, ולשניים נולדו נעמי בן דוד, רקדנית ומשוררת והאמן ארנון בן דוד. אורנשטיין היא דודתה של מבקרת המחול גבי אלדור.
לאחר נישואיה לכנר סמואל פבזנר עברה להתגורר בניו יורק.

יהודית אורנשטיין נפטרה בגיל 96 בביתה בניו יורק.

## לקריאה נוספת
* גבי אלדור, ואיך רוקד גמל? תל אביב: רסלינג, 2011.

## קישורים חיצוניים

* גבי אלדור, 
* 
* 
* 

קטגוריה:נשות העלייה השלישית
קטגוריה:כוריאוגרפיות ישראליות
קטגוריה:מבקרי מחול ישראלים
קטגוריה:רקדניות ישראליות
קטגוריה:מהגרות מישראל לארצות הברית
קטגוריה:ישראליות ילידות האימפריה האוסטרו-הונגרית
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1911
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2008
אנדרטת ויטוריו אמנואלה השני

ממוזער|250px|אנדרטת ויטוריו אמנואלה השני
ממוזער
**האנדרטה הלאומית לוויטוריו אמנואלה השני** (באיטלקית: **Monumento Nazionale a Vittorio Emanuele II**) המכונה גם **מזבח המולדת** (**Altare della Patria** - "אלטארה דלה פאטריה") או "**הוויטוריאנו**" (**"Il Vittoriano"** - "איל ויטוריאנו") היא אנדרטה הממוקמת במרכז העיר רומא בירת איטליה לכבודו של מלכה הראשון של איטליה המאוחדת - ויטוריו אמנואלה השני.

האנדרטה, הממוקמת בין כיכר ונציה לגבעת הקפיטולין, תוכננה על ידי ג'וזפה סאקוני, ופסליה נבנו על ידי פסלים מכל רחבי איטליה. אבן הפינה הונחה בשנת 1885 והאנדרטה הושלמה בשנת 1925.

האנדרטה בנויה שיש לבן שהובא מבוטיצ'ינו שבברשה, וכוללת גרם מדרגות רחב המוביל לראש האנדרטה, בה מבנה המוקף עמודים מהסדר הקורינתי ופסלים רבים. במרכז גרם המדרגות של האנדרטה פסל רכוב של ויטוריו אמנואלה, ובשני צדדי המבנה שני פסלים של האלה ויקטוריה בראש שתי קוודריגות.

רוחבו של המבנה 135 מטרים, גובה המבנה עצמו 70 מטרים, וגובהו הכולל של המבנה עד לראש פסלי האלה ויקטוריה - 81 מטרים.

## קבר החייל האלמוני
ממוזער
באנדרטה נמצא קבר החייל האלמוני של איטליה וכן אש תמיד. הקבר הוצב באנדרטה בעקבות החללים הרבים של מלחמת העולם הראשונה בהצעתו של הגנרל ג'וליו דוהט. באנדרטה נטמנה גופתו של חייל אלמוני, שנבחרה על ידי מריה ברגאמאס, אם שכולה מגררדיסקה ד'איסונזו מבין 11 גופות של חיילים אלמונים. גופת בנה היחיד של מריה, שנפל במלחמה, מעולם לא נמצאה, ומריה נבחרה לייצג את האמהות השכולות של איטליה בבחירת החלל. בטקס שנערך בנובמבר 1921 הובאה הגופה מאקוויליה ונטמנה באנדרטה.

## מחלוקות סביב הקמת האנדרטה
הקמת האנדרטה עוררה מחלוקת ציבורית באיטליה, מאחר שלצורך הקמת האנדרטה נערכה חפירה נרחבת בגבעת הקפיטולין שהקטינה את שטח הגבעה, וכמו כן נהרס רובע שלם של העיר שנבנה בימי הביניים על מנת לפנות מקום לאנדרטה. 
מבנה האנדרטה הבולט עורר בעצמו ביקורת, בטענה שהוא פוגם באופייה של העיר רומא ובנופה (ניתן לראות את האנדרטה מכל רחבי העיר, הן בשל גודלו, והן בשל צבעו הלבן הבולט. תושבי רומא נוהגים לקרוא לאנדרטה, בשל צורתה בשם "זופה אינגלז" (מרק אנגלי), "עוגת החתונה" או "השן התותבת". חיילים אמריקאים אשר שחררו את העיר בשנת 1944 כינו את האנדרטה "מכונת הכתיבה". 

על אף הביקורת הרבה סביב צורתה, הפכה האנדרטה לאתר תיירות פופולרי.

## גלריה

קובץ:RomaAltarePatriaTramonto.jpg
קובץ:Veup(1).jpg|דגם גבס של הקוודריגה, מעשה ידי קרלו פונטנה ופאולו ברטוליני
קובץ:Monument to Vittorio Emanuele II-2.jpg|פסל ארד של ויטוריו אמנואלה השני


## קישורים חיצוניים

* 
* תצלום אוויר של האנדרטה, באתר גוגל מפות
* תצלומי האנדרטה

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
ויטוריו אמנואלה השני
קטגוריה:איטליה: סמלים לאומיים
קטגוריה:קמפיטלי
ואן דר ואלס

* יוהנס דידריק ואן דר ואלס היה פיזיקאי הולנדי וחתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 1910, שעסק בתחום התרמודינמיקה. על שמו קרויים מספר מונחים פיזיקליים.
אהרון קלוג

**אהרון קלוג** (באנגלית: **Aaron Klug**; 11 באוגוסט 1926 – 20 בנובמבר 2018) היה כימאי וביופיזיקאי יהודי בריטי יליד ליטא, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1982 על פיתוח מיקרוסקופ האלקטרונים הקריסטלוגרפי.

## קורות חיים
אהרון קלוג נולד בליטא לשני הורים יהודיים, לזאר ובלה. בשנת 1928 עבר עם הוריו לדרבן שבדרום אפריקה, שם גדל. בהמשך, למד קלוג באוניברסיטאות ביוהנסבורג ובקייפטאון והחל את לימודיו ברפואה, אך עבר לכימיה ומשם ללימודי פיזיקה ומתמטיקה, וסיים תואר במדעים. מאוחר יותר למד באוניברסיטת קייפטאון קריסטלוגרפיה. לאחר סיום לימודיו, נשאר עוד וניתח תוצאות של קריסטלוגרפיה באמצעות קרני X של תרכובות אורגניות.

בין 1949 ל-1953 הוא השלים דוקטורט, בטריניטי קולג' שבאוניברסיטת קיימברידג'. תחילה ניסה להתקבל למעבדת MRC לביולוגיה מולקולרית של מקס פרוץ וג'ון קנדרו, אולם לא היה שם מקום. על כן למד במעבדה של דאגלס הארטרי (Douglas Hartree). עם סיום הדוקטורט הוא עבר לקולג' בירקבק שבאוניברסיטת לונדון, לעבוד במעבדה של ג'ון דזמונד ברנל יחד עם רוזלינד פרנקלין, עמה עבד על וירוס מוזאיקת הטבק. בעבודות על הווירוס, חקר מבנים שקשורים ל-RNA ול-DNA והיה מהראשונים ששילבו שימוש בקרני X ובמיקרוסקופ אלקטרונים קריסטלוגרפי כדי לפענח מאקרומולקולות. קלוג מצא כיצד המולקולות מתגבשות וכן כיצד בנוי הכרומטין, כולל הנוקלאוזומים הקשורים אליו. בעזרת מחקריו, עזר קלוג לפתח את הביולוגיה המבנית.

ב-1962 עבר קלוג למבנה החדש של מעבדת MRC לביולוגיה מולקולרית בקיימברידג', אותו ניהל בשנים 1986–1996.
לאורך השנים, השתמש קלוג בשיטות שונות, בהן קריסטלוגרפיה בקרני רנטגן, מיקרוסקופיה והדמיה מבנית, לצורך פיתוח מיקרוסקופ אלקטרונים קריסטלוגרפי, הישג עליו זכה בפרס נובל לכימיה. מיקרוסקופ אלקטרונים קריסטלוגרפי בונה מאוסף של תמונות דו-ממדיות של גביש, המצולמות מכיוונים שונים, תמונה תלת-ממדית שלו.

ב-1988, קיבל תואר אבירות, וב-1995 הצטרף כחבר במסדר ההצטיינות הבריטי. בשנים 1995–2000 נבחר להיות נשיא החברה המלכותית.

בישראל קרויים על שמו רחוב אהרון קלוג בראשון לציון, ומרכז אהרון קלוג למחקר משולב של המבנה הביומולקולרי ותפקודו באוניברסיטת בן-גוריון.

נפטר בקיימברידג' ב-20 בנובמבר 2018. היה נשוי לליבה בוברו (Liebe Bobrow) ולהם שני בנים.

## קישורים חיצוניים

* אהרון קלוג, אנשי סגולה - יהודים זוכי פרס נובל, באתר בית התפוצות
* אהרון קלוג מספר את סיפור חייו ב-Web of Stories 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זוכי פרס נובל יהודים בריטים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לכימיה
קטגוריה:כימאים יהודים בריטים
קטגוריה:נשיאי החברה המלכותית
קטגוריה:זוכי מדליית קופלי
קטגוריה:בריטים חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:סגל אוניברסיטת לונדון
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה הצרפתית למדעים
קטגוריה:חברים במסדר ההצטיינות
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:מהגרים לממלכה המאוחדת
קטגוריה:אבירים בריטים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ויטווטרסראנד
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קייפטאון
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קיימברידג'
קטגוריה:חברי האקדמיה אירופיאה
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1926
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2018
כיכר ונציה

[ממוזער|שמאל|פיאצה ונציה, מבט מ[אנדרטת ויטוריו אמנואלה השני|הויטוריאנו. ארמון ונציה בשמאל התמונה.]]
שמאל|ממוזער|250px|המון עם צופה במוסוליני בכיכר ונציה כאשר הכריז שאתיופיה היא איטלקית.
**כיכר ונציה** או **פיאצה ונציה** (באיטלקית: **Piazza Venezia**) היא כיכר במרכז רומא, הקרויה על שם ארמון ונציה הסמוך לה.

הכיכר נמצאת לרגלי גבעת הקפיטולין בסמוך לפורום רומאנום, ולאנדרטת ויטוריו אמנואלה השני (ה"ויטוריאנו").
## מבנה הכיכר
הכיכר מהווה למעשה את הכיכר המרכזית של רומא כיום ונמצאת באזור בו היה ממוקם בעת העתיקה שדה מרס. היא מקושרת בויה דל קורסו לפיאצה דל פופולו, בויה דיי פורי אימפריאלי לקולוסיאום ובויה דל פלבישי למרכז רומא.

על אף מיקום הכיכר במרכז צירי תחבורה ראשיים (מפגש הויה דל קורסו עם הויה דיי פורי אימפריאלי בכיכר אין רמזורים. אמנם התחבורה הפרטית מוגבלת באזור אך כאשר נדרשת ניתוב התנועה עולה על דוכן במרכז הכיכר שוטר המכוון את התנועה ועושה זאת בתנועות ידיים אופייניות, המושכות את ציבור התיירים לצלם את עבודתו המקצועית בתור מנצח לכאורה על תנועת כלי הרכב. 

הכיכר שימשה מוקד לאסיפות עם בימי שלטונו של בניטו מוסוליני אשר קבע בארמון ונציה את מקום מושבו. נאומיו בפני ההמונים בכיכר הועברו לכל רחבי איטליה באמצעות הרדיו הציבורי ושודרו באמצעות רמקולים חזקים בכיכרות האחרים לתרועות ההמונים ובארגון חברי המפלגה הפשיסטית. היה זה אחד האירועים החשובים אשר השפיעו על דעת הקהל באיטליה לקראת היציאה לכיבושים של אתיופיה ולכניסה למלחמת העולם השנייה.

## קישורים חיצוניים

ונציה
אבלינו (נפה)

**נפת אבלינו** (באיטלקית: **Provincia di Avellino**) היא נפה במזרחו של מחוז קמפאניה שבדרום איטליה. הנפה משתרעת על שטח של 2,791 קמ"ר, ובשנת 2007 התגוררו בה 438,006 נפש. בירתה של הנפה בעיר אבלינו. 

הנפה גובלת בנפת בנוונטו בצפון-מערב, בנפת פוג'יה במחוז פוליה בצפון-מזרח, בנפת פוטנצה במחוז בזיליקטה בדרום-מזרח, בנפת סלרנו במחוז קמפאניה בדרום, ובנפת נאפולי במחוז קמפאניה במערב.

## ראו גם

* צונגולי

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קמפניה: נפות