Fast Times

"**Fast Times**" הוא סינגל של הזמרת-יוצרת האמריקאית סברינה קרפנטר, שיצא לאור ב-18 בפברואר 2022. השיר יצא כסינגל השני מתוך אלבום האולפן החמישי שלה, *[[Emails I Can't Send]]*, והיה לאחד מהשירים הראשונים שפרסמה תחת חברת התקליטים איילנד רקורדס. השיר סימן נקודת מפנה אמנותית משמעותית עבור קרפנטר, שכן הוא ביטא את המעבר שלה לסגנון "פופ למבוגרים" ואת התרחקותה מהתדמית המזוהה עמה מימיה בערוץ דיסני, תוך שהוא משלב הפקה בשלה עם אלמנטים של דיסקו-פופ ורוק רך.

## רקע וכתיבה
[ממוזער|הזמרת-יוצרת [ג'וליה מייקלס, שלקחה חלק בכתיבת השיר יחד עם קרפנטר]]
השיר "Fast Times" נכתב בהשראת חוויותיה של קרפנטר בראשית שנות העשרים לחייה, תקופה אותה הגדירה כסערה של רגשות ואירועים המתרחשים במהירות כה רבה, עד כי לעיתים נדרש לעבדם רק בדיעבד. מבחינה תמטית, השיר עוסק ברומנטיקה מהירה ובנכונות "לתת לחיים לנהוג", תוך התמקדות בהנאה מהרגע והתעלמות זמנית מהשלכות רגשיות עתידיות. קרפנטר ציינה בראיונות כי העיר ניו יורק, שבה בילתה עם חבריה במהלך הכתיבה, הייתה השראה מרכזית לאנרגיה ולקצב של הרצועה.

השיר נוצר בשיתוף פעולה בין קרפנטר לבין צוות כותבים ומפיקים קרובים שהיא כינתה בהומור "הוריי": ג'וליה מייקלס, ג'ייפי סאקס והמפיק ג'ון ראיין. תהליך העבודה על השיר החל בצורה אקספרימנטלית ולא שגרתית בניו יורק, כאשר הצוות החל את היצירה בדגימה של צליל נקישה על בקבוק טקילה ושימוש בעפרונות כתחליף למקלות תיפוף. קרפנטר העידה כי האווירה באולפן הייתה משוחררת ונטולת רצינות מוגזמת, דבר ששיקף את האנרגיה הסופית של השיר.

"Fast Times" מסמן מעבר של קרפנטר לסגנון "פופ למבוגרים" ומתאפיין בהפקה עשירה הכוללת אלמנטים של דיסקו-פופ, רוק קל ו-R&B. ההפקה המוזיקלית של ראיין עושה שימוש בקלידים, גיטרות ותופים, וכוללת סולו גיטרה חשמלית לקראת סופו של השיר. מבקרים ציינו כי המקצב הלא-שגרתי של הרצועה מזכיר את סגנון ההפקה של השיר "Bad Liar" של סלינה גומז. בשיר נעשה שימוש בניגודיות בין שירה רגועה ומעורפלת לבין הפקה קצבית ואנרגטית.

## הרכב מוזיקלי וסגנון
השיר מוגדר כשיר פופ המיועד לקהל מבוגר יותר ומסמן את התרחקותה של קרפנטר מהסגנון שאפיין אותה בערוץ דיסני. היצירה משלבת מספר סגנונות, בהם רוק קל מסוגנן, אלמנטים של דיסקו-פופ, פאנק ודאנס-פופ. המקצב של השיר מתואר כ"אוף-ביט" המזכיר את סגנון ההפקה של השיר "Bad Liar" של סלינה גומז.

השיר בנוי משילוב של בתים ופזמונים, כאשר הפזמון מתואר כקליט מאוד אך חוזר על עצמו. מבנה השיר כולל בתים הבנויים על בסיס קלידים, גיטרה ותופים, פזמון המשלב הרמוניות קוליות חלקות שמעניקות לשיר "מהות של דיסקו", גשר אינסטרומנטלי בעל מלודיות רגועות ונעימות, המתואר כמתאים לאווירת לאונג' ולקראת סוף השיר מופיע סולו גיטרה חשמלית המשלים את ההפקה.

ההפקה המוזיקלית של השיר, עליה אמון ג'ון ראיין, כוללת שימוש בכלי נגינה קונבנציונליים לצד אלמנטים אקספרימנטליים. כלי נגינה בולטים כוללים בייסליין חלק, גיטרה חשמלית, קלידים ותופים. תהליך היצירה כלל דגימה של בקבוק טקילה ושימוש בעפרונות כמתופפים על גבי משטחים באולפן כדי ליצור את מקצב התיפוף של השיר.

קולה של קרפנטר בשיר מתואר כ"חלומי", "ערפילי" ו"נינוח" או "עצל". הפזמון כולל שכבות של הרמוניות חלקות המוסיפות עומק להפקה. ההפקה מתוארת כקצבית ומהירה, באופן שתואם את נושא השיר העוסק במערכת יחסים אינטנסיבית ומהירה.

### מילים ותוכן
הנושא המרכזי בשיר הוא הניווט הסוער והמהיר בחיים וביחסים רומנטיים בשנות העשרים המוקדמות. קרפנטר מתארת את השיר כייצוג של הרגע שבו אדם "נותן לחיים לנהוג", תוך התמקדות בהנאה מהרגע הנוכחי והחלטה לעבד את ההשלכות הרגשיות רק בשלב מאוחר יותר. השיר מדגיש את האימפולסיביות ואת הנכונות לקחת סיכונים למען ה"נסיעה" והחוויה עצמה, גם אם הן חולפות.

מבקרים פרשנו את השיר כעדות להתאוששותה של קרפנטר מהסערה התקשורתית סביב "משולש האהבה" שבו הייתה מעורבת בשנת 2021. השיר נתפס כהצהרה על כך שהיא בוחרת לחיות בהווה ולא להניח לעבר להגדיר אותה. מעבר למערכת יחסים ספציפית, "Fast Times" נתפס כמטאפורה לקצב העבודה המטורף של קרפנטר, שעבדה במקביל על תפקידי משחק, עבודה בברודוויי והקלטת אלבומים. השיר נחשב למייצג של דור ה-Z, דרך השימוש בשפה כנה המשלבת הומור, הגזמה וחשיפה עצמית. הפרשנות המוזיקלית והוויזואלית מחזקת את התדמית של אישה חזקה השולטת בנרטיב שלה.

## וידאו קליפ
הווידאו קליפ לשיר הופץ במקביל לצאת הסינגל ב-18 בפברואר 2022. הקליפ נחשב לחלק מהותי מהתדמית החדשה של קרפנטר ומהמעבר שלה לסגנון ה"פופ למבוגרים". הקליפ בוים על ידי אמבר פארק. קרפנטר תיארה את העבודה על הקליפ כהגשמת "סרט האקשן הקטן והחלומי שלה", וציינה כי בשל הרקע שלה כשחקנית, היא נהנית להעניק לקליפים שלה נופך קולנועי.

הקליפ מהווה המשך ישיר לקליפ של הסינגל הקודם, "Skinny Dipping", ובכך מרחיב את ה"יקום הקולנועי" שקרפנטר יצרה עבור אלבומה החמישי. הקונספט הוויזואלי שואב השראה כבדה מסרטי פעולה וקולנוע של סוף שנות ה-90 ותחילת שנות ה-2000, ביניהם "המלאכיות של צ'רלי", "להרוג את ביל" וסגנונו הקולנועי של קוונטין טרנטינו. מבקרים וצופים זיהו גם מחוות לקליפים של כוכבות פופ מתקופה זו, דוגמת בריטני ספירס (מתקופת האלבום *[[In the Zone|In The Zone]]*), כריסטינה אגילרה וריהאנה. קרפנטר מגלמת דמות של פורעת חוק מתוחכמת הנמצאת במנוסה. הקליפ נפתח במרדף משטרתי בעיר אפלה וגשומה. במהלך הסרטון מופיעות שתי גרסאות של קרפנטר: אחת בעלת שיער כהה (פאה שחורה המשמשת כהסוואה) הלבושה בשחור, והשנייה בלונדינית בלבוש צבעוני. העלילה מתמקדת במרדף אחר מזוודה כסופה מסתורית. קרפנטר נראית כשהיא נלחמת בנבלים, מתחמקת מקרני לייזר ואבטחה מתקדמת בדרכה להשיג את המזוודה. סיום הקליפ, שבו היא פותחת את המזוודה ומחייכת חיוך מעורפל, הושווה לסצנה המפורסמת מהסרט "ספרות זולה".

הקליפ זכה לשבחים על איכותו ההפקתית ותואר כ"סרט קצר בן שלוש דקות ללא פגמים". הוא שימש מוקד מרכזי לתיאוריות של מעריצים, שניסו לפענח את "ביצי הפסחא" שהטמינה קרפנטר לגבי שם האלבום ותאריך יציאתו, שלפי השמועות הוסתרו בתוך המזוודה. בנוסף, הכוריאוגרפיה המבוצעת בקליפ יחד עם קבוצת נשים במוסך לתיקון מכוניות צוינה כאלמנט המדגיש עוצמה נשית.

מלבד הווידאו קליפ הרשמי, הופצה גרסה רשמית של "סרטון מילים" הכוללת את מילות השיר לקידום הסינגל.

## קבלה ביקורתית
[ממוזער|המבקרים השוו את המקצב הלא-שגרתי של השיר לסגנון ההפקה של [סלינה גומז (בתמונה) בשירה "Bad Liar"]]
השיר זכה לביקורות מעורבות אך נוטות לחיוב בקרב מבקרי המוזיקה, שראו בו סימן מובהק למעברה של קרפנטר לסגנון ה"פופ למבוגרים".

רבים מהמבקרים שיבחו את ההפקה המוזיקלית ואת האנרגיה של השיר - במגזין *The Edge* זכה השיר לציון של 96%, כשהמבקרת מציינת לשבח את ההפקה והמלודיות שקיבלו ציון מושלם (10/10). המבקר תומאס בליץ' תיאר את השיר כ"טעון חשמלית" ושיבח את שילוב ההרמוניות החלקות המעניקות לשיר נופך של דיסקו, בצירוף סולו הגיטרה החשמלית. מבקרים ציינו כי השיר מציג את צמיחתה של קרפנטר כיוצרת ואת יכולתה לספר סיפור כנה על חוויותיה בשנות העשרים לחייה. בביקורת ב-*The Indiependent* תואר השיר כ"המשך מידבק" לסינגל הקודם, המציג גישה ניסיונית יותר למוזיקה. השיר הושווה על ידי מספר מבקרים לסגנון ה"אוף-ביט" של השיר "Bad Liar" של סלינה גומז. אחרים זיהו בו השפעות של מוזיקת פופ מתחילת שנות ה-2000, המזכירות את בריטני ספירס וכריסטינה אגילרה.

לצד השבחים, עלו מספר נקודות ביקורת לגבי המבנה והביצוע הקולי. במגזין *The Edge* צוין כי הפזמון סובל מחזרתיות מסוימת, ונטען כי בהתחשב בצוות הכותבים המנוסה, ניתן היה לצפות ליותר מורכבות ושינוי בין הפזמונים השונים בשיר. המבקר סיראז' חאן מתח ביקורת על הביצוע, וטען כי קרפנטר מתקשה לעמוד בקצב המהיר של השיר, דבר שמוביל לחוסר בהירות בהגיית המילים. מאזינים תיארו את השירה כ"מונוטונית" או "עצלה", וטענו כי קיים חוסר התאמה בין השירה הרגועה לבין הקצב המוזיקלי האנרגטי והשם "Fast Times". חלק מהמאזינים והמבקרים חשו כי השיר אינו משתלב בצורה חלקה עם האווירה הכללית של האלבום *Emails I Can't Send*, וראו בו בחירה פחות מוצלחת כסינגל בהשוואה לרצועות אחרות.

## הופעות
השיר "Fast Times" הפך לחלק מרכזי ברפרטואר ההופעות של קרפנטר עם צאתו. השיר נכלל ברשימת השירים הקבועה של סיבוב ההופעות הבינלאומי Emails I Can't Send Tour. בהופעתה באולם ה-Barrowland שבגלאזגו, תואר השיר כנקודת השיא של המופע. הביצוע לווה בלהקת ליווי בת ארבעה נגנים שהדגישה את מקצב התופים המהיר ואת סולו הגיטרה, כאשר קרפנטר שילבה בו ריקוד תחת תאורה סגולה. השיר בוצע בשידור חי במסגרת אירועי קידום מכירות של האלבום, דוגמת הקונצרט "Samsung Summer of Galaxy" שנערך בלוס אנג'לס ביולי 2022.

## מיקומי שיא

## נתוני מכירות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 2022
קטגוריה:סינגלים מ-2022
קטגוריה:שירי סברינה קרפנטר
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי פופ
קטגוריה:שירי רוק קל
קטגוריה:שירי דיסקו אמריקאיים
קטגוריה:שירי פאנק (Funk)
קטגוריה:שירי דאנס-פופ
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי סברינה קרפנטר
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי ג'ייפי סאקס
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי ג'ון ראיין
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי ג'וליה מייקלס
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי ג'ון ראיין
קטגוריה:שירי זהב באוסטרליה
קטגוריה:שירי זהב בארצות הברית
קטגוריה:שירי זהב בברזיל
קטגוריה:סינגלים בהוצאת איילנד רקורדס