מפקד האוכלוסין בארץ ישראל (1931)

**מפקד האוכלוסים בפלשתינה (א"י) לשנת 1931** (באנגלית: **1931** **Census of Palestine**) היה מפקד אוכלוסין שערכו שלטונות המנדט הבריטי בארץ ישראל. המפקד נערך ב-18 בנובמבר 1931, בניהולו של מייג'ור א' מילס (E. Mills), ונמצא בו כי אוכלוסיית ארץ ישראל מנתה אז 1,035,821 איש.

זה היה המפקד השני שערכו שלטונות המנדט בארץ ישראל, אחרי מפקד 1922. אחריו לא ערכו הבריטים מפקדים נוספים בארץ, אבל נתוני מפקד 1931 היוו בסיס לאומדני אוכלוסיית הארץ בסקר הכפרים (1945), אומדנים ששימשו את ועדת החקירה האנגלו-אמריקאית לענייני ארץ ישראל ואת ועדת אונסקו"פ אחריה. עם קום מדינת ישראל בשנת 1948 קמה גם הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, שעורכת את מפקדי האוכלוסין בישראל מאז.

המפקד נערך על ידי כ-4,000 פוקדים, רובם בני האוכלוסייה המקומית שהוכשרו לשם כך, שלכל אחד מהם הוקצו כמה עשרות בתי אב. מאחר שלא ניתן היה לפקוד את כל תושבי הארץ באותו היום, מרבית העבודה נעשתה מראש: בחודש אוקטובר הפוקדים הזינו לטפסים את נתוני התושבים שהוקצו להם, ובליל המפקד – הלילה שבין ה-18 ל-19 בנובמבר – הטפסים עודכנו, כך שאנשים שכבר לא היו נוכחים באותו הלילה (מתו או עזבו) נמחקו מהטפסים, ואנשים חדשים נוספו. בסך הכול נפקדו 969,268 איש בצורה הזו.

בעיה מיוחדת נוצרה בספירת שבטי הבדואים הנוודים, שנהגו לא לשתף פעולה עם מפקדי אוכלוסין (גם במפקד 1922 הם סירבו להתפקד). בדואים רבים לא נפקדו בשיטה המתוארת לעיל, ובמקום זאת הבריטים אמדו את נתוניהם על פי תצפיות מקומיות. כ-66,553 איש נמנו בשיטה זו.

## חלק ראשון
ביולי 1932 פורסמו התוצאות הראשונות של המפקד, בחוברת בשם **תושבי הכפרים, הערים והיחידות האדמיניסטרטיביות** (Population of Villages, Towns and Administrative Areas). החוברת כוללת נתונים גולמיים על אוכלוסיותיהם של כל יישובי הארץ, ועל התפלגות אוכלוסיות אלו לפי דת ומין.

קבוצת ה"אחרים" בטבלה זו כוללת:
* **421 [[אי-דת|חסרי דת]]**, מתוכם: 288 מתל אביב, 41 מירושלים, 15 מבנימינה, 11 מיגור, 10 מחיפה, 10 מיפו, 8 מחדרה, 5 מבית לחם, 4 ממושב שרונה, 4 מפתח תקווה, 3 מבית ג'אלא, 3 מגבת, 3 מעפולה, 3 מג'יידא, 3 באתר חברת אשלג בים המלח, 2 מבית אלפא, 1 מחפציבה, 1 מכפר ברוך, 1 מכפר סבא, 1 מכרכור, 1 ממושבת שרונה, 1 מקבוצת כנרת, 1 מרמת גן, ו-1 מא-ראס אל-אחמר .
* **350 [[הדת הבהאית|בהאים]]**, מתוכם: 196 מחיפה, 51 מעכו ועוד 35 מפרווריה, 10 מלוד, 8 מחברון, 8 ממזרעה, 7 מטבריה, 7 מירושלים, 6 מאל-נוקייב , 5 מבאר שבע, 5 מנצרת, 5 מאל-סמרא , 4 מאל-בסה, 1 מיבנא, 1 מיפו, ו-1 במשטרת ראש פינה.
* **182 [[שומרונים]]**, מתוכם: 160 משכם, 12 מטולכרם, 6 מיפו, 1 מביסאן, 1 מירושלים, 1 מכפר א-דיכ ו-1 במחנה אסירים בנפת חיפה.
המפקד הניח שכל ה"נודדים" שלא נפקדו הם מוסלמים.

חוברות אלו הודפסו בירושלים, והן היו תלת-לשוניות – באנגלית, ערבית ועברית גם יחד.

## חלק שני

בשנת 1933 פורסמו ממצאים נוספים מהמפקד, בתור ספר שלו שני כרכים: כרך אחד של דוח (Report, רובו פרוזה) וכרך שני של טבלאות (Tables). ממצאים אלו היו מורכבים יותר, וכללו נתונים נוספים וניתוח סטטיסטי מעמיק. ספר זה הודפס באלכסנדריה שבמצרים, והוא נכתב בשפה האנגלית בלבד.

### פרק ראשון (טבלאות I, IV ו-VI): פיזור האוכלוסייה
ממוזער|מפת ארץ ישראל ב-1933 (להמחשה)
שטחה של ארץ ישראל המנדטורית נאמד ב-25,483 קמ"ר, וצפיפות האוכלוסייה בה הייתה כ-40.65 נפש לקמ"ר. צוינו השטחים של מחוזות ונפות הארץ: הנפה הגדולה ביותר הייתה נפת באר שבע, שהיא לבדה היוותה כמעט מחצית (46.6%) משטח הארץ, ואילו נפת יפו הייתה הקטנה ביותר בשטחה (335 קמ"ר), ויחד עם זאת גם המאוכלסת ביותר.

מתוך שטח הארץ חוץ מנפת באר שבע, כ-262 קמ"ר שימשו לגידול חקלאי של צמחים (דגנים, ירקות ופירות), ועוד כ-8,230 קמ"ר שימשו את האדם בצורות אחרות: מרעה, יערות נטועים וכדומה. כ-239 קמ"ר לא היו ניתנים לשימוש אנושי (ביצות וחוליות). לגבי נפת באר שבע לא ניתנו סטטיסטיקות שכאלה.

בכל הארץ נמנו 958 כפרים (villages), שבכולם יחד נפקדו 581,977 איש, מתוכם 87% מוסלמים, 8% יהודים, 4% נוצרים ו-1% דרוזים. לעומת זאת, 23 יישובים נחשבו לערים (towns), ואלו הם (בסוגריים אוכלוסיית העיר):

בירושלים, תל אביב וטבריה היה רוב יהודי; בנצרת, בית לחם, רמאללה ובית ג'אלא היה רוב נוצרי; בחיפה ובשפרעם לאף דת לא היה רוב מוחלט (50%); ובשאר הערים היה רוב מוסלמי.

### פרק שני (טבלאות II, III ו-V): תנודות באוכלוסייה
פרק זה עוסק בהשוואה בין נתוני מפקד זה לנתוני מפקד 1922.

אוכלוסיותיהן של שלוש ערים קטנו מ-1922 עד 1931: בית ג'אלא ( 12%), עזה ( 2.5%) וח'אן יונס ( 2%). אוכלוסיות שאר הערים גדלו, והעיר שמספר תושביה גדל בקצב החד ביותר הייתה תל אביב, אשר שילשה את אוכלוסייתה (מ-15,185 ל-46,101 איש).

### פרק שלישי (טבלאות XI–XIV): מקום לידה, מקום תושבות, אזרחות ולאומיות
132,692 מכלל המתפקדים נולדו מחוץ לארץ ישראל, מתוכם 101,415 יהודים (כ-58% מכלל האוכלוסייה היהודית), 17,834 נוצרים (כ-20% מכלל האוכלוסייה הנוצרית), ו-12,506 מוסלמים (כ-2% מכלל האוכלוסייה המוסלמית). 11 איש נולדו בים. מקום לידתם של 484 מתפקדים (שנספרו בין ילידי חו"ל) לא דווח כלל.

נכללו נתונים לגבי מקום תושבות (place of residence) של המתפקדים, שכן לא כולם היו תושבי היישוב שבו התפקדו. 947,640 איש אכן היו תושבי הנפה שבה התפקדו, אבל 12,627 היו תושבי נפה אחרת בארץ ישראל, 6,791 היו תושבים בארץ אחרת, ומקום התושבות של 2,210 מתפקדים לא דווח.

ל-874,905 מהמתפקדים הייתה אזרחות ארץ-ישראלית, ועוד 8,128 איש הגישו בקשה לקבלת אזרחות ארץ-ישראלית שעדיין לא נענתה. התפקדו גם 80,355 אזרחי מדינות אחרות, ועוד 5,880 איש שהיו חסרי אזרחות או שאזרחותם לא דווחה. 

נכללו גם נתונים לגבי הלאום (nationality) של המתפקדים – ערבי, יהודי או אחר.

(הסמל – ☪ למוסלמים, ✡ ליהודים, † לנוצרים ו-X לדתות אחרות – מתייחס לדת הרוב; בתאים בהם אין סמל, הרי שאף דת לא הגיעה לרוב מוחלט, או שלא ידוע מה החלוקה לדתות)

הנתונים בפרק זה לא כללו את אוכלוסיית הנוודים שלא התפקדו. בהיותם נוודים, קשה לומר שמקום מסוים הוא "מקום התושבות" שלהם, וסביר להניח שכולם היו ערבים בעלי אזרחות ארץ-ישראלית.

### פרק רביעי (טבלה VII): דת

פרק זה עוסק בזרמים הדתיים בקרב אוכלוסיית הארץ.
* דת הרוב בארץ ישראל הייתה האסלאם. 755,612 איש היו מוסלמים סונים, ורובם השתייכו לאסכולה השאפעית. נפקדו גם 4,100 מוסלמים שיעים, בני העדה המתואלית, רובם תושבי הגליל העליון (נפות צפת ועכו).
* היהדות הייתה הדת השנייה בגודלה. התפקדו 174,608 יהודים רבניים, ורק 2 יהודים קראים (שניהם גברים).
* הנצרות הייתה הדת השלישית בגודלה. היא כללה זרמים רבים, כפי שניתן לראות בתרשים העוגה המצורף.
* הדת השומרונית הייתה הקטנה ביותר מבין הדתות שנמצאו במפקד, אבל היא זכתה לתשומת לב מיוחדת בשל היותה דת עתיקה שקיימת אך ורק בארץ ישראל. נמצא שמקרב השומרונים התפקדו 32 זוגות נשואים, 57 רווקים, 36 רווקות, 20 אלמנות, 4 אלמנים, ואישה גרושה אחת – בסך הכול 182 איש.

### פרק חמישי (טבלה VIII): גיל
פרק זה עוסק בהתפלגות האוכלוסייה לפי גיל:

התפלגות הגילאים לא הייתה זהה בקרב כל העדות הדתיות בארץ:
* ליהודים היה ייצוג־יתר בחתך הגיל 15–35 שנים, כנראה בשל העולים הרבים שרבים מהם באו בגילאים האלה
* לנוצרים היה ייצוג־חסר בחתך הגיל 0–10, כנראה משום שחלק ניכר מהנוצרים בארץ השתייכו למגזרים שממעטים להתרבות, כגון נזירים או חיילים
* האוכלוסייה המוסלמית הייתה הצעירה ביותר, והיא כמעט שלא הושפעה מהגירה
בסך הכול ממוצע הגילאים היה 25.1 שנים.

נתונים אלו התבססו על הצהרות המתפקדים, ולפיכך אמינותם נמוכה יחסית. קשה עוד יותר היה להעריך את גילאי הנוודים שלא התפקדו, אבל נכתב שכ-44% מהם (29,558 נפש) היו ילדים מתחת לגיל 13.

### פרק שישי (טבלה VIII): מין
### פרק שביעי (טבלה VIII): מצב משפחתי
### פרק שמיני (טבלה IX): חינוך
### פרק תשיעי (טבלה X): שפה
### פרק עשירי (טבלה XV): נכויות
### פרק אחד עשר (טבלאות XVI–XXI): עיסוק ותעשייה מאורגנת
### פרק שנים עשר: נוודים

## ביקורת
[ממוזער|[אב"א אחימאיר עומד על יד גרפיטי הקורא לא להשתתף במפקד האוכלוסין]]
ב-1946 הגיש דוד בן-גוריון מסמך של ישראל טריווש, תחת הכותרת "אין רוב ערבי בארץ", לוועדת החקירה האנגלו-אמריקאית לענייני ארץ ישראל. במסמך נטען שיש שגיאות שורשיות במפקדי האוכלוסין הבריטים מ-1922 ו-1931, שלדבריו נועדו להרתיע את הציונות המדינית.

לדוגמה, טופסי המפקד מולאו על ידי ראשי חמולות הרואים בניפוח נתונים דמוגרפים מכשיר לשדרוג מעמדם הפוליטי, הכלכלי והחברתי; טופסי ההתפקדות הערבית עברו בדיקה חפוזה; ומספרי המתפקדים הבדואים נופחו בשיטתיות. הדיווח על פטירות במגזר הערבי היה מצומצם ביותר ורבים מהמהגרים הערבים מהכפר אל העיר נספרו פעמיים, כולל תושבי חו"ל ערבים שנכללו במפקד האוכלוסין.

לדברי החוקר גדי גילבר, להבדיל ממפקד 1922 ש"אינו חף מפגמים", מפקד 1931 "מקובל על החוקרים כמהימן, נקי מטעויות משמעותיות".

## קישורים חיצוניים

*Census of Palestine, 1931
*Census of Palestine 1931. Population of villages, towns and administrative areas
*The Statesman's year-book, Volume 81, 1944, p. 197

## הערות שוליים

קטגוריה:ארץ ישראל: מפקדי אוכלוסין
קטגוריה:המנדט הבריטי: ממשל
קטגוריה:1931 בארץ ישראל
קטגוריה:המנדט הבריטי: היסטוריה