דניאל הלוי (היסטוריון)

**דניאל הלוי** (בצרפתית:**Daniel Halévy** , בצרפתית מבטאים "אלווי")
12 בדצמבר 1872  - 4 בפברואר 1962) היה היסטוריון 
ומסאי צרפתי עם שורשים יהודיים.

## קורות חייו
### ילדות וצעירות
דניאל הלוי נולד ב-1872 ברובע התשיעי של פריז כבנם של לודוביק הלוי, סופר ולבריתן, שנבחר ב-1884  באקדמיה הצרפתית, ושל לואיז ברגה, בת לשושלת השענים פרוטסטנטים. מצד אביו היה צאצא לשושלת של אנשי ספרות ממוצא יהודי-גרמני. 
סבא רבא שלו, **אלי חלפון הלוי,** יליד בוואריה היגר לפריז בסוף המאה ה-18 והיה לחזן של בית הכנסת ברחוב סנט אבואה, מורה ופובליציסט שהטיף להתבוללות. 
דניאל הלוי הוטבל וגדל באמונה הנוצרית הפרוטסטנטית. כמו אחיו הבכור, אלי הלוי, למד בתיכון קונדורסה בפריז. הוא התיידד שם עם חבר לכיתה, מרסל פרוסט,  גם הוא בן למשפחה מעורבת יהודית-צרפתית. . עמיתים אחרים שלו בבית הספר היו אנרי ברביס ולאון בלום.
ידיד אחר משותף שלו ושל פרוסט היה ז'אק ביזה , בנו של המלחין ז'ורז' ביזה ושל בת דודתו של אביו,  ז'נבייב הלוי ביזה , לפי שם נשואיה השני-  שטראוס. 
הלוי הצעיר הפך לאחד האורחים הקבועים בסלון האליטיסטי של ז'נבייב שטראוס שבו התחכך עם אריסטוקרטים, בני הבורגנות הגבוהה ואמנים ואנשי רוח כמו פרוסט .
בהמשך למד הלוי למשך שלוש שנים בבית הספר לשפות מזרחיות וסיים תואר ראשון בשפה הערבית 
### התחלת דרכו כהיסטוריון ופובליציסט
בהתחלה התלהב מרעיונות אנרכיסטים וכתב בכתב העת "La Revolte" ("המרד"), קרא בשקיקה מכתבי איפוליט טן, ארנסט רנאן ופרידריך ניטשה.
בהמשך התקרב לתנועה הסוציאליסטית, שבראשות ז'אן ז'ורס, כתב בעיתון ל'הומניטה ופרט לכמה ניסיונות לכתוב שירה בהשפעת סטפן מלרמה שהיה מורו לאנגלית בתיכון, כתב שתי מסות -  "מסה על תנועת הפועלים בצרפת" ו"ביקור אצל איכרי המרכז".

הלוי לקח צד הנאשם בפרשת דרייפוס שהשפיעה עמוקות על חיי צרפת. ב-15 בינואר 1898 העיתון "Le Temps" פרסם עצומה, עליה חתם גם הלוי, ושבה נדרש חידוש המשפט של דרייפוס מאחר והוא הואשם האשמות שווא ונענש שלא בצדק .
עצומה זו זכתה בתמיכת אמיל זולה, אנטול פראנס ואישים אחרים במדינה. הציבור הצרפתי התפצל אז לשניים למחנה ליברלי-רפובליקני בעד דרייפוס ומחנה שמרני ולאומני נגדו. 
יחד עם אנדרה ספיר שאותו פגש בכתב העת La Coopération des idées
הקים "אוניברסיטה עממית".
הלוי היה מקורב לז'ורז' סורל והודות לשכנועיו החליט סורל לקבץ בספר את הגיגיו המפורסמים על האלימות - Réflexions sur la violence (1908).
ב-1909-1901 הוא כתב גם בכתב העת "Pages libres" לצד שארל גיאס. 
בדומה לפגי וסורל גינה את מדיניותם של גוש השמאל וממשלת אמיל קומב ואת מה שראה כניצול  המאבק הצודק בפרשת דרייפוס לצורך אג'נדה מפלגתית, ערעור השלטון, השפלת הצבא והחלשת המולדת.

בשנים 1910-1903 כתב  הלוי בכתב העת של שארל פגי - "Cahiers de la Quinzaine" בו פרסם את מסתו "Apologie pour notre passé" (התנצלות על העבר שלנו) שבה, להבדיל מפגי, הביע צער על השקעתו במחנה למען דרייפוס.

### המשך פעילותו כהיסטוריון ומסאי והתפתחות דעותיו הפוליטיות
במהלך הזמן פנה באופן מובהק למחנה הימני.
עם זאת במסתו, *Pour l'étude de la Troisième République* (לחקר הרפובליקה השלישית), עדיין הטיל דניאל הלוי ספק במה שהוגדר בקשרים המסוניים של המשטר הרפובליקני, וטען כי פעילויות נסתרות, מעצם הגדרתן לא מתועדות, ואז הן מעבר לניתוחו של ההיסטוריון. 

בספרו *Apologie pour notre passé* (התנצלות על עברנו), הוא הציע ניתוח מחדש של המאה שבין 1789 ל-1881, סוגייה שלא ניתן לצמצמה בפשטות למאבק בין המשטר הישן (Ancien Régime) למהפכה. הוא הראה שהמהפכה הצרפתית ייסדה מסורת רפובליקנית וסדר חדש שהידרדרו לאי-סדר תחת שלטון הדירקטורט; הפיכת 18 בברימר  הייתה בעיניו רסטורציה שהייתה מונרכיסטית ורפובליקנית באופן בלתי נפרד; מהפכת יולי 1830 והמהפכה הצרפתית של 1848 היו מבחינתו רסטורציות רפובליקניות. 

דניאל הלוי גם התלונן על כך שבשנת 1898 בגד הימין בממשלת מלין, ובכך איבד "הזדמנות לעשיית סדר": 
. 

בתקופה שבין המלחמות,  מתוך אכזבה מהליברלים ודאגה לעתיד הציוויליזציה האירופית, הוא התקרב באופן משמעותי לימין שבראשות שארל מוראס
הלוי נודע בספרי עיון שכתב על פרידריך ניטשה, שארל פכי, ז'ול מישלה, פרודון ועל וובאן
 
הלוי כתב, בין השאר, את הספרים "La Fin des notables" (קץ הנכבדים), Décadence de la liberté (הדקדנס של החירות)  (1931), ו-
La République des ducs (רפובליקת הדוכסים) (1937),
ב-1937-1921 ניהל את סדרת "המחברות הירוקות" Cahiers verts בהוצאה לאור גראסה.
אחרי המשבר של 6 בפברואר 1934 כשדוכאו הפגנות הימין והתפטר מפקח המשטרה שהיה אוהד ימין, איבד הלוי את האימון המוסדות הפרלמנטריים.
הוא הצהיר בפומבי שהפך ל"חסיד הימין הקיצוני". הרדיקליזציה של דעותיו גברה אחרי ניצחון החזית העממית ב-1936 ומלחמת האזרחים בספרד.

### בימי משטר וישי
אף על פי שסלד מהפאשיזם האיטלקי ומהנציונל-סוציאליזם הגרמני, תמך הלוי במשטר וישי של המרשל פיליפ פטן.
בזמן הכיבוש הנאצי הוא כתב מאמרים לעיתונות המוראסיית האנטישמית.
בחיבורו, *שלושה ניסיונות: 1814, 1871, 1940* (פריז, פלון, 1941),  נטה הלוי לתמוך ברפורמות הראשונות של ממשלת וישי .

### אחרי 1945
פהילותו זו הובילה לסוג של נידוי זמני כלפי אחרי המלחמה. 
הוא  פרסם את  Essai sur l'accélération de l'histoire (מסה על האצת ההיסטוריה) (1948)  וכן ספרי עיון על ניטשה, פגי, ז'ול מישלה, פרודון  וובאן
ב-1950-1948 פרסם מדי פעם ב"קורייה פראנסה" (Courrier français) ושיתף פעולה עם La Nation française ("האומה הצרפתית"), כתב עת מיסודו של פייר בוטאן (Boutang).
ב-1949 נבחר כחבר באקדמיה למדעי המוסר והמדינה. 
היה חבר באגודה להגנת זיכרונו של המרשל פטן וחבר בוועד המנהל של איגוד הדיור המוגן של מנזר רואיומון.

## חייו הפרטיים
דניאל הלוי היה חמיו של הפוליטיקאי לואי ז'וקס וסבו של הפוליטיקאי פייר ז'וקס וכן דודו של ההוגה והפעיל המרקסיסטי הליברטרי והביסקסואל דניאל גרן.

## הוקרה
*1924 - פרס טרואן של האקדמיה הצרפתית - על הספר "וובן"

## כתביו
 
*1930  **La Fin des notables**  (קץ הנכבדים)
1930 " Lettres du Périgord " illustrées de bois en couleurs par Jacques Beltrand, aux dépens de la Société de la Gravure sur   1930 (מכתבים מפריגור- עם איורים צבעוניים על אבן מאת ז'אק בלטראן) 
***Décadence de la liberté**  1931  הדקדנס של החירות
*1932 -  Pays parisiens (חבלי ארץ פריזאים) - כתבים אוטוביוגרפיים על נעוריו
*1934 -   La République des Comités-   essai d'Histoire contemporaine (1895-1934)   (רפובליקת הוועדים - מסה להיסטוריה עכשווית 1934-1895)
*1935 Visites aux paysans du Centre - -ביקורים אצל איכרי המרכז)  
*1937 - **La République des Ducs** - רפובליקת הדוכסים  
*1937 - Pour l'étude de la Troisième République - לחקר הרפובליקה השלישית  
*Trois épreuves : 1814 - 1871 - 1940     1941 .
(שלושה מבחנים:1940-1871-1814)
*1948    **Éssai sur l'accélération de l'histoire**   מסה על האצת ההיסטוריה 
***Vauban**  1923 זכה ב-1924 בפרס טרואן האקדמיה הצרפתית,    
*1928 -  **Jules Michelet**  .
*1932  **Charles Péguy et les Cahiers   de la Quinzaine**   
*1901  -Essai sur le mouvement ouvrier en France    .(מסה על תנועת הפועלים בצרפת)
*1903   Histoire de quatre ans, 1997-2001 *("היסטוריה של ארבע שנים 2001-1997 , רומן עתידני   
*1909 - *'La Vie de  Friedrich Nietzsche** (חיי פרידריך ניטשה)  
*1912 **LApologie pour notre passé - Luttes et problemes*  התנצלות על העבר שלנו - מאבקים ובעיות  
*1912 -  *'La Jeunesse de  Pierre-Joseph Proudhon*'  - צעירותו של פייר-ז'וזף פרודון    
*1914 -  Quelques nouveaux Maîtres  - כמה מורים חדשים     .
*1918 -   Le Président Wilson Étude sur la démocratie américaine  - הנשיא וילסון . עיון על דמוקרטיה האמריקאית 
* *Histoire d'une histoire esquissée pour le troisième Cinquantenaire de la Révolution française*, 1939 
(תולדות של  רשימות היסטוריה על ההיובל השלישי של המהפיכה הצרפתית  
*1945  *Nouveau discours sur l'histoire universelle,*   שיח חדש על ההיסטוריה העולמית  
*1960 - Degas parle....(דגה מדבר....) 
* *Essai sur l'accélération de l'histoire, suivi de À propos de    Leibniz et l’Europe*, textes rassemblés par Jean-Pierre Halévy,   2026  מסה על האצת ההיסטוריה, ואחריה - על לייבניץ ואירופה - נערך על ידי ז'אן-פייר הלוי
===תרגומים===
*פרשת וגנר - מאת ניטשה - מגרמנית

==קישורים חיצוניים==


*[https://www.jstor.org/stable/384696 Robert T. Denommé Review about Daniel Halévy and His Times Alain Silvera The French Review
*[/https://www.arllfb.be/ebibliotheque/communications/trousson111097.pdf
Raymond Trousson *Daniel Halévy et l’Histoire de quatre ans''
Bruxelles, Académie royale de langue et de littérature françaises de   
Belgique, 1997.Vol. 40, No. 5 Apr., pp. 714-716]

## הערות שוליים

*מאמר הספד בעיתון "לה מונד" 6 בפברואר 1962   

קטגוריה:היסטוריונים צרפתים
קטגוריה:מסאים צרפתים
קטגוריה:פובליציסטים צרפתים
קטגוריה:צרפתים במאה ה-20
קטגוריה:משפחת הלוי
קטגוריה:פרוטסטנטים צרפתים
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:פריז: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות של מונמארטר