open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
חדף קצר-זנב דרומי

**חדף קצר-זנב דרומי** (שם מדעי: *Blarina carolinensis*) הוא מין של הסוג חדף קצר-זנב אמריקני שחי במזרח ארצות הברית.

## מאפיינים
החדף קצר הזנב הדרומי הוא החדף הקטן ביותר מסוגו, אורכו הכולל נע בין 7 עד 10 סנטימטרים, ומשקלו פחות מ-14 גרם. יש לו גוף כבד יחסית, עם גפיים קצרות וצוואר עבה, חוטם ארוך ומחודד ואוזניים שכמעט מוסתרות על ידי פרוותו הרכה והצפופה. כפי ששמו מרמז, הזנב השעיר שלו קצר יחסית, באורך של 1.2 עד 2.5 סנטימטרים הרגליים מתאימות לחפירה, עם חמש אצבעות המסתיימות בטפרים חדים ומעוקלים. הפרווה אפורה וחיוורת יותר בחלק התחתון.

## תפוצה ובית גידול
חדף קצר-זנב דרומי מצוי בדרום מזרח ארצות הברית, מדרום וירג'יניה ועד מזרח טקסס, עד מרכז אוקלהומה, ובעמק המיסיסיפי עד דרום אילינוי. בתוך אזור זה, הוא מצוי בעיקר ביערות אורנים. אולם, הוא חי גם בבתי גידול יבשים, רטובים ואפילו ביצתיים.

ישנם שני תת-מינים מוכרים:
* *B. c. carolinensis* – מדרום וירג'יניה עד צפון פלורידה, וממערב עד מזרח מיסיסיפי, דרום אילינוי, צפון מזרח טקסס ומרכז אוקלהומה.
* *B. c. minima* – מזרח טקסס, לואיזיאנה ועמק מיסיסיפי עד מזרח ארקנסו ומערב קנטקי הרחוק

מאובנים של המין ידועים מתקופת הפליסטוקן, שבמהלכו הם התפשטו צפונה עד דקוטה הדרומית.

## ביולוגיה והתנהגות
תזונתו של חדף קצר הזנב הדרומי מורכבת מחרקים, תולעים, פטריות, חלזונות, נדלים ועכבישים. בין טורפיו הידועים נכללים נחשים, נצים, ינשופים ושועלים. הוא ידוע באגירת חלזונות לקראת החורף. הרוק שלו ארסי ומוזרק לפצעי טרפו באמצעות השיניים. הארס שלו חזק מספיק כדי להרוג עכברים, אך אינו קטלני לבני אדם, אולם הוא גורם לכאב עז.

לחדף קצר הזנב יש חילוף חומרים גבוה ולכן הוא אוכל כמחצית ממשקל גופו ביום. הא מנווט ומאתר טרף באמצעות אקולוקציה.

החדף קצר הזנב הדרומי הוא בעל חיים חברתי; הוא חולק את מערכות המחילות שלו עם מספר פרטים. הזכר והנקבה חיים יחד במהלך עונת טרום הרבייה. המחילות בנויות בשתי שכבות, אחת קרובה לפני השטח, ואחת עמוקה יותר המחוברת מתחתיה. המחילות בנויות לעיתים קרובות מתחת לגזרי עץ, שניתן לחדור אליהם וליצור חלת דבש אם גז העץ רקוב.

### רבייה
עונת הרבייה נמשכת ממרץ עד נובמבר, והנקבות ממליטות בין פעמיים לשלושה בשנה. תקופת ההיריון נמשכת בין 21 ל-30 יום, וכל המלטה מורכבת משניים עד שישה גורים. הגורים גדלים בקינים שעשויים מעשב ועלים בקצה מנהרה המגיעה לעומק של  מתחת לאדמה, או בתוך בולי עץ רקובים. קינים המיועדים לצעירים גדולים בהרבה מקיני המנוחה של הבוגרים.

## קישורים חיצוניים

* יונקים של טקסס

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1837
קטגוריה:יונקים ארסיים
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון בקמן
קטגוריה:בעלי חיים בדרום-מזרח ארצות הברית
ריאנן איפלנד

**ריאנן איפלנד** (באנגלית: **Rhiannan Iffland**, נולדה ב-9 בספטמבר 1991) היא קופצת למים מגובה רב אוסטרלית. חמש פעמים ברציפות אלופת העולם (בודפשט 2017, קוואנגג'ו 2019, פוקואוקה 2023, דוחה 2024 וסינגפור 2025) ממקפצה של-20 מטר.

## ביוגרפיה
איפלנד נולדה בניוקאסל, ניו סאות' ויילס וגדלה בנורדס וורף, ניונ סאות' ויילס. בתיכון היא התאמנה בקפיצה על טרמפולינה. בין השנים 2001 ל-2006 התאמנה באקדמיית הצלילה האנטר יונייטד ולאחר מכן הצטרפה למכון הספורט של ניו סאות' ויילס, שם התאמנה עם האלוף האולימפי מתיו מיצ'ם וסגנית האלופה האולימפית מליסה וו.

### 2017
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ב-2017 היא זכתה במדליית זהב בקפיצה מגובה של 20 מטר בתוצאה של 320.70 נקודות, לפני אדריאנה חימנז ממקסיקו (308.90 נקודות) ויאנה נסטיארבה מבלארוס (303.95 נקודות)

### 2019
באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומית ב-2019 היא זכתה בפעם השנייה במדליית זהב בקפיצה מגובה של 20 מטר בתוצאה של 298.05 נקודות, לפני אדריאנה חימנז (297.90 נקודות) וג'סיקה מקולי מהממלכה המאוחדת (295.40 נקודות).

### 2023
באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה, יפן ב-2023 היא זכתה בפעם השלישית במדליית זהב בקפיצה מגובה של 20 מטר בתוצאה של 357.40 נקודות, לפני מולי קרלסון (322.80 נקודות) וג'סיקה מקולי (320.95 נקודות), שתיהן מקנדה.

### 2024
באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר ב-2024 היא זכתה בפעם הרביעית במדליית זהב בקפיצה מגובה של 20 מטר בתוצאה של 342.00 נקודות, לפני מולי קרלסון (320.70 נקודות) וג'סיקה מקולי (320.35 נקודות).

### 2025
באליפות העולם שנערכה בסינגפור ב-2025 היא זכתה בפעם החמישית במדליית זהב בקפיצה מגובה של 20 מטר בתוצאה של 359.25 נקודות, לפני סימון ליטהד מקנדה (314.50 נקודות) ומאיה קלי מארצות הברית (310.00 נקודות).

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלופות עולם בקפיצה למים
קטגוריה:אוסטרליות שנולדו ב-1988
חוגי נחום

**יצחק "חוגי" נחום** (נולד ב-24 בספטמבר 1979) הוא קצין בצה"ל בדרגת תת-אלוף, המשמש מפקד מרכז ההספקה המטכ"לי (מרה"ס).

בעבר כיהן כראש מחלקת תכנון ארגון ומשאבי אנוש של חיל הטכנולוגיה והאחזקה, וכמפקד טכנולוגיה ואחזקה פיקודי בפיקוד המרכז.

## ביוגרפיה
נחום גדל והתחנך בטירת כרמל, למד בתיכון שיפמן שבעיר.

נחום בעל תואר ראשון במדע המדינה, ותואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה.

נחום סיים פו"ם אפק כמצטיין קורס.

## קריירה צבאית
נחום החל את שירותו בחיל החימוש (לימים חיל הטכנולוגיה והאחזקה) וביצע שורת תפקידים ביחידות השדה, החל מקצין חימוש בחטמ"ר 417 ולאחר מכן כקצין חימוש בחטיבה 188. בשנת 2016 שימש כמפקד בית ספר לקצינים של חיל הטנ"א, בשנת 2017 מונה לראש ענף הפעלה של יחש"מ צפון ולאחר מכן כמפקד גדוד 651, ב-2018 מונה לקצין הטנ"א של אוגדה 36, ב-2020 מונה לראש ענף אחזקה והפעלה של חיל הטנ"א, ב-2021 מונה לקצין טנ"א בפיקוד המרכז, בשנת 2023 מונה לראש מחלקת התכנון, הארגון ומשאבי האנוש במפקדת קצין הטנ"א הראשי. במלחמת חרבות ברזל הועבר למספר חודשים למטה אט"ל.

ב-2025 הועלה לדרגת תת-אלוף והחל לכהן כמפקד מרכז ההספקה המטכ"לי של צה"ל במקומו של שגיב שרביט.

## חיים אישיים
נחום נשוי לענת ואב לארבעה ילדים.

## הערות שוליים

קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:קציני אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1979
מיזרה

**מיזרה** (בצרפתית: **Miserey**; הגייה: mizʁɛ) היא קומונה במחוז אר בחבל נורמנדי בצפון צרפת.

הקומונה שוכנת כ-8 ק"מ מזרחית לאוורה.

## היסטוריה
### הקרב על מיזרה במלחמת העולם השנייה
ב-23 באוגוסט 1944, יחידת הסיור הראשונה של גדוד משמידי הטנקים ה-823 של דיוויזיית הרגלים ה-30, קיבלה פקודה לסייר בכפר מיזרה. במהלך התקדמותם, גילתה היחידה כי הכפר נכבש על ידי הצבא הגרמני ולאחר קרב שבו נהרגו 20 חיילים גרמנים ונשבו 40 שבויים נכבש הכפר ובשעה 15:30התמקמה מפקדת הגדוד בטירה קטנה בכפר.

### נחיתת כדור פורח שחצה את האוקיינוס האטלנטי
הכפר מיזרה זכה לפרסום עולמי ב-17 באוגוסט 1978, בזכות נחיתתם של פורצי הדרך בתחום הטיסה בכדור פורח, בן אברוצו (Ben Abruzzo), מקסי אנדרסון (Maxie Anderson) ולארי ניומן (Larry Newman). השלושה חצו את האוקיינוס האטלנטי בכדור הפורח דאבל איגל -2 (Double Eagle II), לאחר שיצאו מפרסק אייל (Presque Isle), מיין בארצות הברית, ונחתו במיזרה, לאחר 137 שעות ושש דקות. בכפר ניצבת אנדרטה לציון המאורע.

## דמוגרפיה
### נתוני דמוגרפיה לאורך השנים

## הערות שוליים

## קישורים חיצוניים
* 

* תצלומי הבלון והסל של הכדור פורח (באנגלית)
* תצלומים של האנדרטה בקומונה. (באנגלית)

קטגוריה:צרפת: היסטוריה צבאית
דיוקן של קרדינל (רפאל)

**דיוקן של קרדינל** (באיטלקית: **Il Cardinale**) הוא ציור שמן על לוח מאת הצייר האיטלקי רפאל, שנוצר בשנים 1510–1511 ונמצא כיום באוסף מוזיאון הפראדו במדריד.

הציור מתאר דמות של קרדינל בלתי מזוהה. במהלך השנים ניסו חוקרי אמנות לזהות את האיש המופיע בדיוקן, ובין ההשערות שהועלו נכללו הקרדינל בנדינלו סוארדי והקרדינל ג'ובאני אלידוזי, אשר דיוקנאות אחרים שלו נראים דומים במיוחד לזה שבציור. עם זאת, לא התקבלה הכרעה חד־משמעית. ייחודו של הדיוקן טמון ביכולתו של רפאל להעניק לו ממד אוניברסלי כדמות מופת של קרדינל הרנסאנס, ובה בעת לשמר את ייחודיותו האישית של המצויר. תכונה זו תוארה על ידי פייטרו במבו כיכולת "לצייר אנשים אמיתיים אף יותר מן המציאות". יכולת זו נובעת מהשפעת אמני הדיוקן הפלמיים, שהאיטלקים במחצית השנייה של המאה ה-15 למדו מהם רבות. הדבר ניכר במידול המדויק של הפנים, שבו שינה רפאל את מיקום העין השמאלית כדי להדגיש את עוצמת המבט. לצד זאת בולטת גם השפעת הציור הוונציאני, למשל בברק שעל גלימת המשי האדומה. השפעתו של לורנצו לוטו, שפעל בוותיקן ב־1509, ניכרת בקשיחות ההיראטית של הדמות ובאפשרות כי דיוקנו של ברנרדו דה רוסי שימש לרפאל מקור השראה.

תיארוך היצירה נקבע לשנים 1510–1511, בין היתר בשל דמיונה לדיוקן האפיפיור לאו העשירי שצייר רפאל בגלריה הלאומית בלונדון. בקומפוזיציה של הדיוקן ניכרת השפעתו של לאונרדו דה וינצ'י, ובעיקר של מונה ליזה, במיקום הזרוע בקדמת התמונה בניסיון לקרב את הדמות לצופה. גופו של הקרדינל מתואר בצורת פירמידה המשמשת בסיס לראש, בדומה לבסטים פלורנטיניים מן הקוואטרוצ'נטו שבהם הושמטו פרטים כמו זרועות, כדי שלא יסיחו את הדעת מהפנים. הרקע השחור מחזק את תחושת הנוכחות הממשית של הדמות והופך אותה לדיוקן בעל הדר של פסל. בדרך זו יצר רפאל דימוי שבו מתמזגים ייחודו של האדם המצויר עם דמות אידיאלית של איש כמורה בכיר.

הציור מצוי באוסף מוזיאון הפראדו, לאחר שהיה חלק מן האוסף המלכותי ונמצא בארמון אראנחואס בשנת 1818.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:דיוקנאות גברים
קטגוריה:רפאל: ציורים
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-16
קטגוריה:מוזיאון הפראדו
אלכסנדר שוורצמן

**אלכסנדר (סשה) שוורצמן** (15 בנובמבר 1982 – 26 ביולי 2006) היה חייל צה"ל שעוטר בצל"ש הרמטכ"ל לאחר נפילתו במלחמת לבנון השנייה.

## ביוגרפיה
שוורצמן נולד בוויניצה, שהייתה אז תחת שלטון ברית המועצות, כבן הזקונים של פרימה ומשה. הוא מצאצאיו של הבעל שם טוב, אבי תנועת החסידות. לו אחות בכורה.

תחילה התחנך במדינת מגוריו (אוקראינה), ולאחר שעלה לישראל עם משפחתו, ב-1993, המשיך את לימודיו בבית ספר אורט שבעכו, שם התגוררה המשפחה. לאחר מות האב משה, ב-1995, סייע אלכסנדר הצעיר לפרנס את משפחתו. את לימודיו התיכוניים עשה בבית הספר להנדסאי תעופה.

בינואר 2001 גויס לצה"ל והחל קורס טיס, אולם פרש ממנו לאחר שמונה חודשים. אחר כך גויס ליחידת אגוז.

ב-26 ביולי 2006, במהלך מלחמת לבנון השנייה, לחם שוורצמן בקרב בינת ג'בייל. הוא נהרג בעת הקרב ולאחר נפילתו עוטר בצל"ש הרמטכ"ל על חלקו בקרב:

שוורצמן נקבר בבית הקברות הצבאי בנהריה.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:חללי צה"ל במלחמת לבנון השנייה
קטגוריה:מעוטרי צל"ש הרמטכ"ל במלחמת לבנון השנייה
קטגוריה:עכו: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הצבאי בנהריה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1982
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2006
ויקטור פאראדה

**ויקטור פַּארַאדָה גונסאלס** (בספרדית: **Víctor Parada González**; נולד ב-4 באפריל 2002) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת המגן השמאלי באלאבס מהלה ליגה.

## קריירה
פאראדה נולד במדריד שבספרד, והחל לשחק כדורגל במחלקות הנוער של אתלטיקו מדריד וראיו ואייקאנו, לפני שעבר למחלקת הנוער של רד בול זלצבורג, בה שיחק בין השנים 2018 ל-2020.

ב-10 באוגוסט 2020 הוא עבר לאלאבס, שם שיחק בקבוצת הנוער לפני שערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת המילואים, אלאבס ב', ששיחקה בליגה הספרדית השלישית.

פאראדה בילה את עונת 2021/2022 בקבוצת הבת של אלאבס, סן איגנסיו, ששיחקה בליגה הספרדית הרביעית. ב-1 באוגוסט 2022 הוא הושאל לריאל אוניון מהליגה השלישית לקראת עונת 2022/2023. פאראדה חזר לאלאבס ביולי 2023 ושובץ מחדש בקבוצת המילואים, ששיחקה בליגה הרביעית.

ב-6 בדצמבר 2023, ערך פאראדה את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של אלאבס, כשפתח בהרכב בניצחון 1–0 על טרסה במסגרת גביע המלך. ב-14 בדצמבר הוא האריך את חוזהו במועדון עד 2026.

ב-12 בינואר 2024, ערך פאראדה את הופעת הבכורה שלו בלה ליגה, כשנכנס כמחליף בניצחון 3–2 על סביליה. ב-11 באוגוסט הוא הושאל למיראנדס מהליגה הספרדית השנייה לקראת עונת 2024/2025.

לאחר שקיבל דקות משחק רבות במהלך ההשאלה, חזר פאראדה לאלאבס ביולי 2025 והאריך את חוזהו במועדון עד 2029.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלני דפורטיבו אלאבס
קטגוריה:כדורגלני אתלטיקו מדריד
קטגוריה:כדורגלני ראיו ואייקאנו
קטגוריה:כדורגלני רד בול זלצבורג
קטגוריה:כדורגלני מיראנדס
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-2002
איריס אברמוביץ'

**איריס אברמוביץ** (נולדה ב-23 באוגוסט 1973) היא עיתונאית, עורכת ושחקנית ישראלית. נודעה בזכות תפקידה כשחקנית בתוכנית הסאטירה "אחורי החדשות" וכעורכת במגזינים "פנאי פלוס" ו"את". בנוסף בעלת טורים במגזינים שונים.

## ביוגרפיה
אברמוביץ' נולדה וגדלה בתל אביב. היא למדה בבית הספר לאמנויות "תלמה ילין".

היא החלה את דרכה המקצועית כשחקנית בסדרות טלוויזיה ישראליות בשנות ה-90. תפקידה הבולט ביותר היה בתוכנית הסאטירה "אחורי החדשות" בהגשת יאיר ניצני, ששודרה בערוץ 2. בתוכנית, היא גילמה את הדמות הקומית של חוה קושניר. בנוסף, הופיעה בסדרות טלוויזיה נוספות, ביניהן "הפוך", "זבנג!", "בשורות טובות" ובתוכנית מערכוני הנשים של yes "אפידורל". בסדרה "זבנג!" ששודרה בערוץ הילדים גילמה את יוספה רוזנבלום, חברתו של אשר. כן שיחקה בסרטי הקולנוע "אנחנו לא לבד", "דמיונות" ו"המוסד הסגור".

לאחר קריירת המשחק, פנתה אברמוביץ' לעולם העיתונות. היא הצטרפה למערכת המגזין "פנאי פלוס" ככתבת, משנת 2009 ועד 2017 עבדה כסגנית עורכת במגזין פנאי פלוס בו ערכה גם את מדור האופנה. החל משנת 2005 הייתה גם מבקרת המסעדות במדור האוכל של העיתון. בהמשך קודמה לתפקיד עורכת מדורים ועורכת משנה. במסגרת תפקידה, התמחתה בסיקור נושאי תרבות, בידור וחברה. מאוחר יותר שימשה כעורכת משנה במגזין הנשים "את".

משנת 2004 עד 2009 שימשה אברמוביץ' ככתבת בקבוצת ידיעות אחרונות וכן ערכה במגזין "Go Style". אברמוביץ' ממשיכה לכתוב מאמרים גם לאחר פרישתה מתפקידי העריכה.

בשנת 2014 השתתפה בתוכנית "בואו לאכול איתי".

## קישורים חיצוניים

*
*

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:סגל ידיעות אחרונות
קטגוריה:סגל את
קטגוריה:סגל פנאי פלוס
קטגוריה:עורכות כתבי עת ישראליות
קטגוריה:משתתפי בואו לאכול איתי (ישראל)
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1973
מרחב ירקון (סדרת טלוויזיה)

**מרחב ירקון** היא סדרת טלוויזיה בבימוי של חיים בוזגלו, ששודרה בשנת 1997 בערוץ 2 וכללה 5 פרקים.  הסדרה מגוללת את סיפורה של קצינת משטרה בכירה במחלק הנוער של מרחב ירקון בתל אביב, המטפלת בתיק מורכב הנוגע לנערה שנכנסה להיריון מעבריין סמים מוכר, עמו היא מתגוררת.

הסדרה זכתה בפרס אופיר לסדרת הדרמה הטובה ביותר לשנת 1997.

## שחקנים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות דרמת פשע ישראליות
קטגוריה:ערוץ 2: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 1997
ארס עקרבים

**ארס עקרבים** הוא הארס שאותו העקרבים מחדירים בשעה שהם עוקצים. הארס משמש את האדם לצורכי הדברה, חיסונים, הנדסת חלבונים, וכן לשם טיפול בחולי סרטן.

## אופן פעולת הארס
הארס מורכב מחלבונים שהשפעתם הרעילה עשויה להיות ספציפית ליונקים או לחרקים ופועלת על ידי קשירה בדרגות שונות לחברים במשפחת העל של תעלות יונים תלויות מתח. באופן ספציפי, תעלות נתרן תלויות מתח, תעלות אשלגן ממותגת מתח, וערוצי פוטנציאל קולטן חולף (TRP).

התוצאה של פעולה זו היא הפעלה או עיכוב של פעולתן של תעלות אלו במערכות העצבים והלב של הקרבן. לדוגמה, רעלי α-עקרב MeuNaTxα-12 ו-MeuNaTxα-13 מ-*Mesobuthus eupeus* הם נוירוטוקסינים המכוונים לערוצי Na+ תלויי מתח (Navs), ומעכבים אי-הפעלה מהירה. מבחני *in vivo* של השפעות MeuNaTxα-12 ו-MeuNaTxα-13 על Navs של יונקים וחרקים מראים עוצמה שונה. רקומביננטים אלה (MeuNaTxα-12 ו-MeuNaTxα-13) מפגינים זיקה מועדפת לתעלות Na+ של יונקים וחרקים באתר הפעיל של הרעלנים דמויי-α, אתר 3, על מנת להשבית את הדה-פולריזציה של קרום התא מהר יותר[6].

הרגישות המשתנה של Navs שונים ל-MeuNaTxα-12 ו-MeuNaTxα-13 עשויה להיות תלויה בהחלפה של שארית ואלין משומרת בשארית פנילאלנין במיקום 1630 של תת-היחידה LD4:S3-S4 או עקב שינויים שונים בשאריות בתת-היחידה LD4:S5-S6 של vs.

### שימוש העקרב בארס
פעולות אלו יכולות לשרת את מטרת העקרב להרחיק טורפים על ידי גרימת כאב (למשל, באמצעות הפעלת תעלות נתרן או תעלות TRP בנוירונים חושיים) או דיכוי טורפים (למשל, במקרה של עיכוב תעלות יונים לבביות).

המשפחה כוללת רעלנים קצרי שרשרת וארוכי שרשרת קשורים של עקרבים. היא מכילה גם קבוצה של מעכבי פרוטאינז מהצמחים תודרנית לבנה וכרוב.

לפתית וחרדל לבן מעכבים את הפעילות הקטליטית של בטא-טריפסין בקר ואלפא-כימוטריפסין בקר, השייכים למשפחת הפפטידאזים MEROPS S1 (InterPro).

## מבנה
ארס העקרבים מורכב מכ-66 שיירי חומצות אמינו היוצרים משטח בטא אנטי-מקביל בעל שלושה גדילים, שמעליו מונח סליל אלפא בן כשלושה פיתולים. ארבעה גשרי דיסולפיד מקשרים את מבנה הרעלים ארוכי השרשרת, בעוד שהרעלים הקצרים מכילים רק שלושה. BmKAEP, פפטיד אנטי-אפילפסיה שבודדו מארס העקרב המנצ'ורי, הראו דמיון הן לנוירוטוקסינים של עקרב והן לרעלנים אנטי-חרקיים.

## שימושים
ארס העקרבים משמש כיום לייצור קוטלי חרקים, חיסונים, ייצור נסיוב נגד ארס, ובסיס להנדסת חלבונים. הרעלנים שבארס משמשים כיום גם לטיפול בחולי סרטן על ידי הזרקת רעלן עקרב פלואורסצנטי לרקמה סרטנית כדי להראות את גבולות הגידול. גנים של רעלן עקרב משמשים גם להריגת מזיקים על ידי יצירת פטרייה היפר-אליסית בחרק באמצעות החדרת גנים.

## תת-משפחות

* נוירוטוקסין InterPro

## קישורים חיצוניים

* רעלים קצרים של עקרב ב-PROSITE
* חדשות מדע: רעלן העקרב מספר סיפור אבולוציוני

## הערות שוליים

קטגוריה:רעלים
קטגוריה:עקרבאים
אהרן דייוויד מילר

**אהרן דייוויד מילר** (נולד ב-25 במרץ 1949) הוא אנליסט, סופר ואיש משא ומתן למזרח התיכון יהודי-אמריקאי. הוא עמית בכיר בקרן קרנגי לשלום בינלאומי, המתמקד במדיניות חוץ של ארצות הברית. בעבר היה סגן נשיא ליוזמות חדשות במרכז הבינלאומי וודרו וילסון לחוקרים, וכיהן כיועץ למזכירי המדינה רפובליקנים ודמוקרטים כאחד. כיום הוא אנליסט לענייני חוץ בינלאומיים ב-CNN.

מילר עבד במחלקת המדינה של ארצות הברית במשך 24 שנים (1978–2003). בין השנים 1988 ו-2003, מילר שימש כיועץ לשישה מזכירי מדינה במשא ומתן ערבי-ישראלי, והשתתף במאמצים האמריקאים לתווך הסכמים בין ישראל, ירדן, סוריה והפלסטינים. הוא עזב את מחלקת המדינה בינואר 2003 כדי לכהן כנשיא "זרעים של שלום", ארגון נוער בינלאומי שנוסד ב-1993. בינואר 2006, מילר הצטרף למרכז הבינלאומי וודרו וילסון לחוקרים בוושינגטון הבירה, תחילה כחוקר מדיניות ציבורית, ומאוחר יותר כסגן נשיא ליוזמות חדשות. בשנת 2014 פרסם מילר את ספרו החמישי, "סוף הגדולה: מדוע אמריקה לא יכולה לקבל (ואינה רוצה) נשיא גדול נוסף".

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מחברי ספרי עיון אמריקאים
קטגוריה:יהודים אמריקאים
קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:סגל CNN
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1949
צבתן

**צבתן** (שם מדעי: **Forficula**) הוא סוג חרקים ממשפחת הצבתניים שבסדרת הצבתנאים.

הוא תואר לראשונה בשנת 1758 על ידי הביולוג השוודי קרל לינאוס במהדורה העשירית של Systema Naturae. הסוג משתרע על פני כל היבשות למעט אנטארקטיקה, והוא יליד אפרו-אירואסיה, בעיקר אירופה. המין הידוע ביותר הוא *Forficula auricularia* והוא מזיק ביתי נפוץ.

## גלריה

קובץ:Forficula-auricularia-01-fws.jpg|טקסט=Forficula auricularia| פורפיקולה אוריקולריה
קובץ:Уховертка_Forficula_smyrnensis-_Forficula_smyrnensis_-_Earwig_Forficula_smyrnensis-_Ухолазка_Forficula_smyrnensis-_Ohrwürmer_Forficula_smyrnensis_(27910667142).jpg|טקסט=Forficula smyrnensis| פורפיקולה סמירננסיס


## מינים
הסוג צבתן מכיל לפחות 68 מינים, מה שהופך אותו לסוג הגדול ביותר במשפחת הצבתניים. כמה מינים מפורטים להלן:

* *פורפיקולה אברוטיאנה*
* *פורפיקולה אטוליקה*
* *[[Forficula aeolica|פורפיקולה אאוליקה]]*
* *פורפיקולה אוריקולריה*
* *פורפיקולה אפנינה*
* *פורפיקולה דוידי*
* *פורפיקולה דציפיינס*
* *פורפיקולה דנטטה*
* *[[Forficula greeni|פורפיקולה גריני]]*
* *[[Forficula harberei|פורפיקולה הרבריי]]*
* *פורפיקולה איבריקה*
* *פורפיקולה לאוויפורפסס*
* *פורפיקולה לסני*
* *פורפיקולה לוקאסי*
* *פורפיקולה לורידה*
* *[[Forficula mediterranea|פורפיקולה ים תיכונית]]*
* *פורפיקולה מיקאדו*
* *[[Forficula planicollis|פורפיקולה פלניקוליס]]*
* *פורפיקולה פובסנס*
* *פורפיקולה ריפנסיס*
* *פורפיקולה רופיקוליס*
* *פורפיקולה סקודרי*
* *פורפיקולה סילאנה*
* *[[צבתן נקוד|פורפיקולה סמירננסיס (צבתן נקוד)]]*
* *פורפיקולה טומיס*
* *פורפיקולה ויקריה*
* *[[Forficula vilmi|פורפיקולה וילמי]]*

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:צבתניים
יצחק לכמן

**יצחק (איזאק) לכמן** (בגרמנית: **Isaak Lachmann**; 13 במאי 1838  – 15 במאי 1900) היה חזן וחוקר חזנות, מורה ומחנך יהודי שפעל בגרמניה בסוף המאה ה־19. נודע כאחד מגדולי החוקרים והאוספים בני זמנו של מסורות החזנות בגרמניה ובפולין, ובעל חיבורו "עבודת ישראל", שנדפס בחלקו בשנת 1899.

## ביוגרפיה
לכמן נולד בשנת 1838 בעיר דובנו, ליהושע והדוויג לכמן. בהיותו בן 11 התייתם מאביו ומאמו, וגדל בבית דודו.

בילדותו נודע כבעל קול סופרן מרשים. כאשר עבר בעירו החזן המפורסם "זלמן אומאנער", שמע את קולו, והצרפו מיד כמשורר במקהלתו. בהמשך שימש כמשורר אצל החזן פיצ'י אברס, ונסע עמו ברחבי רוסיה ופולין.

לאחר מכן המשיך לשמש כמשורר אצל החזן בצלאל שולזינגר. וממנו נסע לגרמניה כדי ללמוד נגינה בצורה מסודרת. בזמן שהותו שם נישא, ומאוחר יותר התקבל לשמש כחזן בעיר "בערנט". לאחר מכן כיהן כחזן בעיר סטולפ שבפומרניה (כיום סלופסק, פולין), שם למד גם את השפה הגרמנית.

כעבור ארבע שנים, נתקבל כחזן בעיר לויענברג, ושימש שם עד שנת 1873. באותה שנה עבר לעיר הירבן (כיום חלק מקרומבאך, בוואריה), שם השתקע ונותר עד סוף חייו. בהירבן שימש כחזן וכמורה לדת בקהילה המקומית, ועסק בחינוך והוראת הדת ובפיתוח ובשימור מסורת החזנות האשכנזית.

במהלך השנים פרסם מאמרים בעיתוני חזנות ויהדות, בהם "אידישער קאנטאר" ו־"עסטרייכישער אונגארישער קאנטאר".

## יצירתו
לכמן היה חוקר נלהב ואספן של מסורות חזנות, במיוחד ממזרח אירופה (בעיקר סביב דובנה) ודרום גרמניה (בעיקר סביב הירבן). הוא ראה בנוסחים אלו כמדויקים והאותנטיים ביותר, ופעל לשימורם באמצעות מחקר, כתיבה, הוראה וליקוט ניגונים.

חיבורו העיקרי "עבודת ישראל" (גרמנית: "Awodath Jisroel") ביקש לשמר את מסורות החזנות של אשכנז, בעיקר אלו של מזרח אירופה (סביב דובנה) ודרום גרמניה (סביב הירבן), אותן ראה כנוסחים המדויקים ביותר. חלק ראשון של החיבור, שהוקדש לתפילות ימי החול, נדפס בשנת 1899 בהירבן.

התכתב עם הרב מרדכי הורוויץ.

## משפחתו
לכמן נשא לאישה את וילהלמינה ("מינה") ווהלגמוט, ונולדו להם שמונה ילדים, ומהם:
* הדוויג לכמן, משוררת ומתרגמת, רעייתו של הפילוסוף והוגה הדעות האנרכיסט גוסטב לנדאואר.

## לקריאה נוספת
* אליהו זאלודקאווסקי, סקירה על לכמן – "קולטור-טרעגער פון דער ידישער ליטורגיע" (1930) 

## קישורים חיצוניים
* עבודת ישראל בהספרייה הלאומית
* 

קטגוריה:חזנים אוקראינים
קטגוריה:ילידי 1838
קטגוריה:נפטרים ב-1900
קטגוריה:חזנים פולנים
גוטה (פירושונים)

קטגוריה:שמות חיבה
קטגוריה:שמות פרטיים
קטגוריה:שמות משפחה
דיוקן ריצ'רד השלישי

**דיוקן ריצ'רד השלישי** (באנגלית: **Portrait of King Richard III**) הוא ציור שמן על לוח עץ שנעשה בידי אמן אלמוני בסוף המאה ה-16. הדיוקן נמצא באוסף הגלריה הלאומית לדיוקנאות בלונדון.

## תיאור היצירה
הדיוקן מציג את ריצ'רד השלישי, מלך אנגליה כשהוא נראה כמי שמניח טבעת על אצבע הזרת בידו הימנית. תנועת היד פורשה בידי חוקרים אחדים כביטוי לאכזריותו של המלך, ואחרים ראו בה עדות לאנושיותו. היצירה נחשבת לדוגמה משובחת של טיפוס דיוקן סטנדרטי של ריצ'רד השלישי, שממנו קיימות גרסאות נוספות. ייתכן שדיוקנאות אלו הועתקו מדיוקן מקורי של המלך שנעשה עוד בחייו ואבד מאז.

## תולדות היצירה
הציור צויר בשמן על לוח אלון בסוף המאה ה־16. ניתוח טבעות עץ (דנדרוכרונולוגיה) גילה שהעץ ממנו נעשה הלוח נכרת לאחר שנת 1577. עצים מאותו מקור שימשו גם לדיוקן של הנרי השישי, מלך אנגליה שבאוסף חברת ה־Leathersellers בלונדון, מה שמרמז שהדיוקן נוצר כחלק מסדרת דיוקנאות מלכותיים.

## הקשר היסטורי ותרבותי
ריצ'רד השלישי (1452–1485), אחיו של אדוארד הרביעי, עלה לשלטון בשנת 1483 לאחר שערער על חוקיות יורשיו. שני אחייניו – המלך אדוארד החמישי וריצ'רד משרוסברי, דוכס יורק – נעלמו לאחר שהוחזקו במצודת לונדון. דמותו שלאחר מותו עוצבה בעיקר בידי בית טיודור, תחילה ב"חיי ריצ'רד השלישי" מאת תומאס מור ובהמשך בדמות הספרותית של ויליאם שייקספיר, שתיארה אותו כשליט ערמומי ותאב כוח.

הדיוקן מילא תפקיד חשוב גם בעת החדשה. בשנת 1951 העניקה הסופרת ג'וזפין טיי לדיוקן מקום מרכזי ברומן הבלשי שלה "The Daughter of Time". בספרה נטען כי הבעת פניו מצביעה על חפותו מרצח "הנסיכים במצודה". הרומן עורר עניין ציבורי רחב והוביל לבחינה מחודשת של דמותו ההיסטורית של ריצ'רד.

## מאפיינים נוספים
כל הדיוקנאות הידועים של ריצ'רד השלישי נעשו לאחר מותו. אחד מהם, המתוארך לסביבות 1510, נחשב כקרוב ביותר לדמותו בחייו והוא שמור באגודת העתיקות בלונדון. מחקר גנטי שבוצע בעצמותיו על ידי החוקרת טורי קינג הראה כי הייתה לו סבירות גבוהה לעיניים כחולות ושיער בלונדיני בילדותו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:דיוקנאות של משפחת המלוכה הבריטית
קטגוריה:דיוקנאות גברים
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-16
רדיקל (הוצאת ספרים)

**רדיקל** היא הוצאה לאור ללא כוונת רווח הפועלת בתל אביב-יפו, כחלק מ־בית רדיקל – מרכז תרבותי רעיוני. המקום משלב בין ספרות, הרצאות, סרטים, סדנאות וקהילה מתוך מטרה לקדם רעיונות משפיעים שישנו את המציאות לעתיד טוב יותר. ההוצאה פועלת משנת 2021.

ההוצאה מתמקדת בהוצאה לאור של כותרים בנושא פוליטיקה, חברה ותאוריה שיש להם ראיית עולם שמאלית-ליברלית ביקורתית ומוגדרים על ידה כ"משני תודעה". ההוצאה שמה דגש על הפצת ידע שחורג מהשיח המרכזי בישראל, ומבקשת לערער על מוסכמות חברתיות, פוליטיות וכלכליות באמצעות תרגום, פרסום והנגשה של ספרים ומאמרים שלא תמיד זוכים לבמה בישראל.

## פעילות
בנוסף להוצאת הספרים, רדיקל מפעילה סדרת פודקאסטים, בהם ההסכת ״הרדיקל״ בהנחיית ג׳רמי פוגל (עונה ראשונה) ואלי קוק (עונה שנייה). כמו כן מפעילה רדיקל את עמוד האינסטגרם ״מתחת לרדאר״, שמתמקד בחדשות מזווית צעירה.
## ספרים
ההוצאה פרסמה מספר ספרים במגוון נושאים:
* על פני האדמה (ספר), דייוויד אטנבורו (תרגום 2022) – עדות אישית על משבר הסביבה והאקלים וקריאה לפעולה.
* זן ואמנות הצלת הפלנטה, טיק ניאט האן (2021, תרגום 2022) – חיבור בין תרגול רוחני בודהיסטי לפעילות סביבתית.
* פחות זה יותר, ג'ייסון היקל (2021, תרגום 2022) – טיעון בעד כלכלה של פשטות מרצון כדי להתקדם לחברה שמאפשרת שגשוג בלי להרוס את העולם.
* כלכלת הדונאט, קייט ריוורת' (2017, תרגום ב-2023) – מודל כלכלי חדש המאזן בין צורכי האדם לגבולות הפלנטה.
* השחר של הכול, דייוויד גרייבר ודייוויד ונגרו (2021, תרגום 2022) – נרטיב חדש להתפתחות החברות האנושיות מראשיתן.
* איך הדמוקרטיה תנצח, יאשה מונק (2023) – דיון באיומים על דמוקרטיות ליברליות והצעות לחיזוקן.
* הפוליטיקה של האוכל, אורי מאיר צ'יזיק (2024) – עוסק בקשר בין מזון, בריאות הציבור, חקלאות ופוליטיקה וכיצד מספר קטן של תאגידים מעצבים את המזון שמגיע לציבור הישראלי.
* איך רודנים נופלים, מרסל דירסוס (הוצאה - 2025) – ניתוח של משטרים סמכותניים, הגורמים לנפילתם וכיצד לנסות למנוע מרודנים להתחזק.
* פילוסופים נגד אלוהים, מאת הפילוסוף הישראלי ג'רמי פוגל (2025) – אוסף מאמרים הפותחים דיון על תפקיד הדת והאמונה בעולם מודרני.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הוצאות ספרים בישראל
מינרווה נלחמת במרס

**מינרווה נלחמת במרס** (בצרפתית: Combat de Minerve **contre Mars**) הוא ציור שמן על בד מאת הצייר הצרפתי ז'אק-לואי דויד, שנוצר בשנת 1771. היצירה שייכת לאסכולה הצרפתית של המאה ה-18 והיא שמורה במחלקת הציורים של מוזיאון הלובר בפריז.

## תולדות היצירה
הציור הוצג על ידי דויד בתחרות "הפרס הגדול" של האקדמיה המלכותית לציור ופיסול בשנת 1771, וזכה במקום השני. לאחר מכן נכלל באוסף האקדמיה המלכותית, שהוצג בארמון הלובר עד פירוקה ב־1793. ב־9 בדצמבר 1793 נרשם הציור על ידי נציגי הקונבנט הלאומי במסגרת החרמת אוספי האקדמיה והועבר ל"מחסן הרהיטים השני". בהמשך הופיע ברשימות המלאי של הלובר בשנים 1818, 1823 ו־1824 תחת מספר MR 1441, ונשמר באוספי המוזיאונים המלכותיים. בין השנים 1852 ל־1860 קיבל הציור את מספר המלאי הנוכחי INV 3695 על ידי האוצר פרדריק ויו. כיום הציור נמצא במחסני מוזיאון הלובר ואינו מוצג לציבור.

## תיאור היצירה
הציור מתאר את מינרווה, אלת החכמה והאמנויות, ואת מרס, אל המלחמה, בעיצומו של עימות. סביבם מופיעים קורבנות אנושיים, המעידים על השלכות הקרב האלוהי על חיי בני האדם. הקומפוזיציה מדגישה את עליונותה של מינרווה, הנראית גוברת על מרס. דרך ייצוג זה מציג דויד את עוצמתם של כוחות על־טבעיים ואת השפעתם על גורל האנושות.

## פרשנות
הציור הושפע מהתקופה ההיסטורית ביוון, שבה נחשבו המלחמות להפגנת כוח ועוצמה. באמצעות עימות מיתולוגי בין מינרווה למרס, מבטא דויד את הרעיון שכוחות על־טבעיים משפיעים על חיי בני האדם. ייצוג זה מדגיש את הרלוונטיות הרגשית של הנושא ומציב את החכמה כגורם עליון ביחס למלחמה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ז'אק לואי דויד
קטגוריה:מלאכים באמנות
קטגוריה:ציורים המבוססים על המיתולוגיה היוונית
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-18
בין הרגליים

**בין הרגליים**, הידוע גם בעשרות שמות נוספים במקומות שונים, הוא מיומנות המשמשת בעיקר בכדורגל, אך גם בהוקי שדה, הוקי קרח וכדורסל. המטרה היא לבעוט, לכדרר, לזרוק או לדחוף את הכדור (או הדיסקית) בין רגליו של היריב, מה שמאפשר לעקוף את שחקן הגנה או להכניע את השוער.

## דוגמאות בכדורגל
[שמאל|ממוזער|[ציור קיר של רונאלדו מעביר בין רגלי שחקן יריב, עם הכיתוב "Joga bonito" (משחק יפהפה) בתחתית. הציור בברלין הוזמן על ידי נייקי לקראת מונדיאל 2006 בגרמניה.]]
בעיטת הכדור דרך רגליו של היריב במטרה להעביר את הכדור מעבר לו וחזרה לשחקן המקורי היא מיומנות כדרור הנפוצה בקרב שחקני כדורגל. בשל יעילותה והוויזואלית המרשימה שלה, היא פופולרית מאוד ומיושמת הן ידי שחקן בודד והן מספר שחקנים. בין המשתמשים הבולטים ביותר נמנים ריקלמה, רונאלדו, רונאלדיניו, רוביניו, כריסטיאנו רונאלדו, ניימאר, לואיס סוארס, ליונל מסי ואדן הזאר . סוארס בפרט ידוע בחיבה שלו לטכניקה, מה שהוביל לכתובת "סוארס יכול להעביר בין הרגליים גם לבתולת ים" בתקופתו בליברפול.
שחקן ישראלי שהתבלט בשימוש בטכניקה זו הוא אייל ברקוביץ.

### כדורגל רחוב
פאנה (שער בסרנית טונגו) הוא משחק כדורגל רחוב, שמקורו בהולנד ומתבסס על שימוש בטכניקה זו.

בצרפת ובאזורים דוברי צרפתית אחרים, משחק ילדים בשם "טבח הגשר הקטן" ו"קרב הגשר הקטן"  (מקביל ל-nutmeg slaughter ו-nutmeg rumble באנגלית או string-a-kick בג'מייקה). במהלך משחק זה, שחקן שהכדור מועבר בין רגליו הופך למטרה, והשחקנים האחרים מורשים לבעוט בו, עד שהוא נוגע בחפץ מוגדר באזור המשחק. אלימות המשחק יצרה הד תקשורתי במהלך שנות ה-2000, לאחר שילדים אושפזו בגללו. משחקים דומים קיימים בבריטניה - "nutmeg rush", ובהולנד "PannaKnockout".

בסטנגה העברת הכדור דרך רגלי היריב מקנה ניקוד גבוה.

## מקור שם האנגלי Nutmeg
שימוש מוקדם במונח נמצא ברומן "גורל רע" מאת בריאן גלנוויל (1977). על פי ספרו של אלכס לית', "מעל הירח, בריאן - שפת הכדורגל", "אגוזים מתייחסים לאשכים של השחקן שדרכו הועבר הכדור ואגוז מוסקט הוא רק התפתחות של זה". השימוש במילה "Nutmeg" במשמעות רגל, בסלנג החריזה הקוקני, הוצע גם הוא כהסבר.

תיאוריה נוספת, הנתמכת על ידי המילון האנגלי של אוקספורד, הועלתה על ידי פיטר סדון בספרו, "שיחות כדורגל - השפה והפולקלור של המשחק הגדול בעולם". לטענתו המילה נוצרה עקב נוהג בייצוא אגוז מוסקט במאה ה-19 מצפון אמריקה לאנגליה. אגוזי מוסקט היו סחורה יקרה, וסוחרים רמאים ערבבו את האגוזים עם פיסות עץ. סדון טוען שהמונח תפס במהרה פופולריות בכדורגל, ומרמז שהשחקן שבין רגליו הועבר הכדור, רומה, או nutmegged.

## בענפי ספורט נוספים
ב-NBA, מאנו ג'ינובילי וג'מאל טינסלי משתמשים בגרסה של מסירה בין הרגליים. פרשנים מסוימים משתמשים גם במונח "החור החמישי" כאשר זה קורה; המונח נוצר בהוקי קרח כאשר הדיסקית עוברת בין רגלי השוער אל תוך השער.

בקריקט, נאט סקיבר נחשבת לממציאת חבטת הנאטמג לאחר שהכתה כדור קריקט דרך רגליה במהלך משחק.

## בשפות שונות
*אנגלית בריטית Nutmeg (אגוז מוסקט)
*גרמנית Tunnel (תעלה) Beinschuss, Beini, (בעיטת רגל)
*יפנית 股抜き Mata nuki (מסירה דרך המפשעה)
*ספרדית "caño" (צינור) "túnel" (תעלה) horqueta" (קלשון)  cocina" (מטבח)
*עברית לצד השימוש במונח "בין הרגליים" בכדורגל רחוב משתמשים גם ב"השחלה" ו-"וריש"
*ערבית كوبري (גשר)
*פורטוגזית janelinha (חלון קטן) "rolinho" (גלגול קטן) ovinho (ביצה קטנה)
*צרפתית petit pont (גשר קטן))
*קוריאנית Alggagi 알 까기  הטלת ביצה

## ראו גם
* כדרור

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מושגים בכדורגל
הנרי קורבט

**הנרי וינסלו קורבט** (באנגלית: **Henry Winslow Corbett**; 18 בפברואר 1827 – 31 במרץ 1903) היה פוליטיקאי אמריקאי. בין השנים 1867–1873 ייצג את מדינת אורגון כחבר הסנאט של ארצות הברית.

## ביוגרפיה
קורבט נולד ב-18 בפברואר 1827 בווסטבורו שבמסצ'וסטס, והיה ילדם החמישי מבין שמונה של אלייז'ה ומלינדה קורבט, משפחה ממוצא אנגלי שהתיישבה במסצ'וסטס במהלך המאה ה-17.

בשנת 1831 עבר עם הוריו לעיירה וייט קריק שבמחוז וושינגטון במדינת ניו יורק, שם למד בבתי הספר הציבוריים. בשנת 1840 נרשם לאקדמיית קיימברידג' אף היא במדינת ניו יורק. בעיר קיימברידג’ עבד גם במסחר. בשנת 1843 עבר לעיר ניו יורק, שם עסק במסחר עד 1851. באותה שנה הפליג באונייה לפורטלנד שבטריטוריית אורגון. בביתו החדש זכה במהרה להצלחה גדולה: הוא ביסס את מעמדו במסחר והתרחב לענפים נוספים – בהם בנקאות, פיננסים וביטוח, ספנות נהרות, קווי כרכרות, מסילות ברזל, חברות טלגרף ותעשיית הברזל והפלדה. במקביל החל בקריירה פוליטית כחבר המפלגה הרפובליקנית: הוא כיהן כגזבר העיר פורטלנד וכחבר מועצת העיר, ואף נבחר ליו״ר המפלגה הרפובליקנית במדינת אורגון.

בשנת 1866 בחרה בו האספה המחוקקת של אורגון כנציג המפלגה הרפובליקנית לסנאט של ארצות הברית, וב־4 במרץ 1867 נכנס לתפקידו כיורשו של ג'יימס נסמית'. הוא כיהן בסנאט עד 3 במרץ 1873, כהונה בת שש שנים. משנת 1865 עמד הקונגרס בצילה של יריבות חריפה בין המפלגה הרפובליקנית לבין הנשיא אנדרו ג'ונסון, יריבות שהגיעה לשיאה בניסיון כושל להדיח את הנשיא. בתקופת כהונתו של קורבט אושרו התיקונים ה־14 וה־15 לחוקה. בתום כהונתו ויתר על התמודדות נוספת, ושב לפעילותו העסקית הענפה.

בשנת 1897 לא הצליחה האספה המחוקקת של אורגון להגיע להסכמה על מינוי סנאטור בקבוצה 3. בעקבות כך מינה אותו מושל אורגון כסנאטור זמני. אולם הסנאט הפדרלי דחה את המינוי ולא אישר לו לשבת בו. המושב נותר פנוי עד שנבחר אליו ג'וזף סיימון בשנת 1898. כעבור שלוש שנים, בשנת 1901, ניסה קורבט לשוב לסנאט אך נכשל. הוא נפטר ב־31 במרץ 1903 בפורטלנד שבאורגון.

## קישורים חיצוניים

*
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מאורגון
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1827
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1903
ג'יימס סלייטר

**ג'יימס הארווי סלייטר** (באנגלית: **James Harvey Slater**; 28 בדצמבר 1826 – 28 בינואר 1899) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי בן המאה ה-19, שכיהן הן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית והן כסנאטור מטעם מדינת אורגון. סלייטר כיהן גם בבית המחוקקים של טריטוריית אורגון, ולאחר מכן בבית המחוקקים של מדינת אורגון, וכן היה הבעלים של עיתון Corvallis Union.

## ביוגרפיה
סלייטר נולד ב-28 בדצמבר 1826 ליד ספרינגפילד שבאילינוי, ולמד בבתי הספר המקומיים. בשנת 1849 עבר לקליפורניה, ובשנה שלאחר מכן השתקע בטריטוריית אורגון בעיר קורבאליס. שם למד משפטים, וב־1854 התקבל ללשכת עורכי הדין.

בקורבאליס שימש פקיד בית המשפט המחוזי של טריטוריית אורגון במחוז בנטון בשנים 1853–1856. הוא נבחר לאספה הטריטוריאלית בשנים 1857–1858, ולאחר מכן היה חבר בבית הנבחרים של אורגון בשנים 1859–1860.

בין 1858 ל־1861 הוציא לאור וערך את העיתון Corvallis Union שהיה בבעלותו. במקביל שימש כמנהל הדואר של קורבאליס בשנים 1859–1860, ולאחר מכן עסק בעריכת דין עד 1863, אז עבר לוואלה וואלה שבוושינגטון.

בהמשך עבר לעיר אוברן שבאורגון, ובשנת 1866 השתקע בעיר לה גרנד שבמזרח אורגון. שם מונה בשנת 1868 לתובע מחוזי של המחוז השיפוטי החמישי של אורגון, וכן היה אלקטור לנשיאות מטעם המפלגה הדמוקרטית.

בשנת 1870 נבחר סלייטר לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית, וכיהן בקונגרס ה־42, בין 4 במרץ 1871 ל-3 במרץ 1873. לאחר מכן שב לעסוק בעריכת דין בלה גרנד. בשנת 1878 חזר לפוליטיקה ונבחר לסנאט של ארצות הברית, בו כיהן בין 4 במרץ 1879 ל־3 במרץ 1885.

לאחר כהונתו בסנאט שב לעיסוקו בעריכת דין בלה גרנד, ובשנים 1889–1891 היה חבר בוועדת הרכבות המדינתית. בשנת 1854 נשא לאישה את אליזבת (אדנה) גריי, עמה הוליד עשרה ילדים, ובהם וודסון ט. סלייטר, שלימים היה שופט בבית המשפט העליון של אורגון.

סלייטר נפטר בלה גרנד ב-28 בינואר 1899 ונקבר בבית העלמין המאסוני בעיר.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי אילינוי
קטגוריה:ספרינגפילד (אילינוי): אישים
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מאורגון
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מאורגון
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1826
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1899
בורג' אל-בראג'נה

**בורג' אל-בראג'נה** היא שכונה הממוקמת בפרוורים הדרומיים של ביירות בלבנון. היא שוכנת בין נמל התעופה הבינלאומי ביירות-רפיק חרירי לבין העיירה חראח חריכ.

בבחירות לפרלמנט בלבנון שנערכו ב-2009, נכללה בורג' אל-בראג'נה במחוז הבחירות של בעבדא.

אוכלוסייתה מורכבת בעיקר ממוסלמים שיעיים, אך הודות לדיור הזול במקום, צברה אוכלוסייה גדולה של מוסלמים סונים וכן נוצרים מארונים בשל קרבתה לעיירה חראת חריכ. בשכונה מתגוררים גם אוכלוסיות פליטים כמו כורדים, עיראקים (כולל אשורים עיראקים ) ואוכלוסיות פליטים אחרות כמו פליטים סורים שהגיעו בעקבות מלחמת האזרחים בסוריה, המתגוררים בעיקר במחנה הפליטים הפלסטיני המקומי וסביבו - מחנה בורג' אל-בראג'נה .  העיירה נוסדה על ידי מתיישבים ערבים. היא ידועה בשם בראג'נה על שם מורד שהרג עבד של פח'ר א-דין השני (1590–1635).

ב-2006 במהלך מלחמת לבנון השנייה וב-2024 במהלך מלחמת חרבות ברזל הפציץ חיל האוויר הישראלי במקום.

## מחנה פליטים
שמאל|ממוזער|מחנה הפליטים בורג' אל-בראג'נה בסביבות 1967
מחנה הפליטים בורג' אל-בראג'נה ממוקם בפאתי העיירה.

באוקטובר 1948 החלו להגיע משפחות מתרשיחא לביירות זמן קצר לאחר כיבוש כפרם בגליל המערבי על ידי צבא ההגנה לישראל. בתחילה גרו משפחות בחדרים שכורים סביב בורג' אל-בראג'נה. כמחצית מ-3,000 תושבי הכפר מתרשיחא שהגיעו ללבנון התיישבו שם במה שהפך למחנה הפליטים בורג' אל-בראג'נה, שהוקם על ידי ליגת אגודות הצלב האדום. תושבי הכפר שלא הצליחו להגיע לביירות בשנת 1948 נעצרו ונשלחו ברכבת לחלב, שם הפכו לקבוצה הגדולה ביותר במחנה אל-נירב. תושבי תרשיחא לקחו על עצמם את רוב תפקידי ההנהגה ונשארו רוב אוכלוסיית מחנה בורג' אל-בראג'נה במשך שנים רבות.

בשנת 1981 הוערך כי 4-5,000 תושבי תרשיחא חיו במחנה. במהלך 1982, לאחר שישראל פלשה ללבנון מוקדם יותר באותה שנה במסגרת מלחמת לבנון הראשונה, הוטל על המחנה מצור ידי ישראל ופלנגות נוצריות לבנוניות. בין היתר פעלה במקום חטיבת הנח"ל. מצור עליו (ועל מחנות פלסטיניים אחרים) הוטל גם הוא על ידי מיליציית אמל מפברואר 1984 עד פברואר 1987 כדי לשלוט במערב ביירות במסגרת מלחמת המחנות.

על פי אונר"א, יותר מ-20,000 פליטים פלסטינים חיים במחנה, אם כי במקור יועד האתר ששטחו קילומטר רבוע אחד למגורים של רק 10,000 איש. לאחר פרוץ מלחמת האזרחים בסוריה, פליטים סורים רבים עברו למחנה, מה שהגדיל באופן דרמטי את אוכלוסייתו. מדי שנה נרשמים מקרי מוות רבים כתוצאה מהתחשמלות ומקריסת מבנים.

באוגוסט 2025 החל צבא לבנון בהוראת ממשלת נוואף סלאם לאסוף נשק במחנה הפליטים.

## פיגועי נובמבר 2015
ב-12 בנובמבר 2015, אירעו בבורג' אל-בראג'נה שני פיגועי התאבדות. לפחות 37 בני אדם נהרגו ויותר מ-180 נפצעו. עאדל טרמוס, אב לשניים, השליך את עצמו על המחבל השני והציל רבים במחיר חייו.

## דמוגרפיה
בשנת 2014, מוסלמים היוו 98.18% ונוצרים היוו 1.32% מהמצביעים הרשומים בבורג' אל-בראג'נה. 88.41% מהמצביעים היו מוסלמים שיעים ו-9.76% היו מוסלמים סונים .

## קישורים חיצוניים

* בורג' בראג'נה, מאמרים מ־UNWRA
* מחנה בורג' אל-בראג'נה: מאמר מצולם . מרכז התקשורת האלטרנטיבית של קוויבק (CMAQ), 7 בנובמבר 2005.

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1948
קטגוריה:לבנון: יחסי חוץ
קטגוריה:מלחמת האזרחים בלבנון
קטגוריה:ביירות: שכונות ופרוורים
הקטור (ז'אק-לואי דויד)

**הקטור** (בצרפתית: **Hector**) הוא ציור שמן על בד מאת הצייר הצרפתי ז'אק-לואי דויד, שהושלם בשנת 1778. היצירה נוצרה כתרגיל אקדמי במהלך שהותו של דויד ברומא, ונשלחה לאקדמיה המלכותית לציור ופיסול בפריז. הציור נמצא כיום במוזיאון פברה במונפלייה, צרפת.

## תיאור היצירה
הציור מתאר גוף צעיר ודקיק של גבר מת השרוע על הקרקע. פיסת בד קטנה מכסה את עירומו, ובד חום משתרג בסצנה בעוד יתר חלקי הקומפוזיציה נותרים מוחשכים. האור ממוקד בדמות ויוצר ניגוד חד עם הרקע הכהה, אפקט המזכיר את ציוריו של קרוואג'ו, בהם יהודית והולופרנס וצליבתו של פטרוס הקדוש. אף שהכותרת מתייחסת למיתוס הטרויאני ולמותו של הקטור מידי אכילס, דויד השמיט כל סימן היסטורי או עלילתי, לרבות המרכבה שרמסה את הגיבור, והתמקד בייצוג הגוף העירום עצמו. הוא הדגיש את מרקם הבשר הקטיפתי בניגוד לבד המכסה חלק ממנו, תוך שימוש בתאורה דרמטית שהעצימה את הממד הטראגי של הסצנה.

## פרשנות וסמליות
הציור מציב במרכזו את דמותו של הקטור, נסיך טרויאני מהמיתולוגיות היוונית והרומית, אשר נודע כלוחם אצילי ומיומן שנהרג לבסוף בידי אכילס. בניגוד לייצוגים מקובלים שהדגישו את עוצמתו, דויד מציג אותו כדמות שברירית וחסרת אונים, ובכך מדגיש את נפילתו מחסד. תפיסה זו של "נפילה" הופיעה גם בציורו של דויד את בליסאריוס כמצביא לשעבר שהפך לעיוור וקבצן. האמן התמקד ברעיון ההשפעה של כוחות על־טבעיים ושל דמויות מיתולוגיות על חיי בני האדם, ובחר להבליט את הממד הרגשי והדרמטי של הסצנה. האור והצל ביצירה אינם רק אמצעי טכני אלא גם כלי להעצמת עוצמתה הסמלית של הדמות, ולהמחשת המעבר מהאצילות אל חוסר האונים.

## השוואה ליצירות אחרות
הנושא של מות הקטור חזר אצל דויד גם ביצירה אחרת, אנדרומאכה מתאבלת על הקטור, שבה מוצגת תגובתה של אנדרומאכה רעייתו של הגיבור. דמותו של הקטור, שהייתה בדרך כלל מתוארת ביצירות אמנות אחרות כגיבור חזק ואצילי, מופיעה אצל דויד באופן הפוך – דמות חלשה, פגיעה וחסרת אונים. גישה זו מקבילה לאופן שבו תיאר דויד את בליסאריוס כמצביא לשעבר, שבזקנתו הוצג כאדם עיוור וקבצן ביצירה בליסאריוס מקבץ נדבות  לאחר ששנות תהילתו חלפו.

בנוסף, שנה לאחר השלמת הקטור, בשנת 1779, יצר דויד את "פאטרוקלוס" (המוצג במוזיאון שרבור), שגם בו בחן את אותו רעיון אמנותי ואת אותם מקורות השראה, תוך התמקדות בייצוג עירום גברי כמוקד מרכזי. בציורים אלו ניכרת השפעתם של קאראווג'ו ותלמידיו: האור והצל מודגשים ליצירת ניגוד דרמטי חריף, שמעניק לגופים תחושת משקל וצפיפות ומדגיש את עוצמתם הרגשית. הקטור ופאטרוקלוס נחשבים אפוא לתרגילים מוקדמים שבהם עיצב דויד את דרכו האמנותית, ויצרו בסיס לדיוקנאות ההרואיים המאוחרים שלו, כגון מות מארה ומות בארה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-18
קטגוריה:ציורי עירום
קטגוריה:ציורים המבוססים על המיתולוגיה היוונית
קטגוריה:גברים בציור
קטגוריה:ז'אק לואי דויד
קטגוריה:ציורים המבוססים על האיליאדה
ג'ון גירין

**ג'ון מקדרמיד גירין** (באנגלית: **John McDermeid Gearin**; 15 באוגוסט 1851 – 12 בנובמבר 1930) היה פוליטיקאי ועורך דין אמריקאי ממדינת אורגון. יליד מזרח המדינה, ייצג את פורטלנד שבמערבה בבית הנבחרים של אורגון. בתחילה היה פוליטיקאי עצמאי, ולאחר מכן הצטרף למפלגה הדמוקרטית. הוא הפסיד בבחירות לבית הנבחרים של ארצות הברית, אך בשנת 1905 מונה לסנאטור. בנוסף כיהן כיועץ המשפטי של עיריית פורטלנד וכתובע מחוזי.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
גירין נולד ב־15 באוגוסט 1851 ליד פנדלטון שבמזרח טריטוריית אורגון. הוריו, ג'ון ואלן ברנס גירין, היגרו מאירלנד. לאחר שלמד בבתי הספר הציבוריים המקומיים, למד בין השנים 1863–1867 בקולג' סנט מרי שבסן פרנסיסקו. בשנת 1871 סיים לימודי משפטים באוניברסיטת נוטרדאם. בשנת 1873 התקבל ללשכת עורכי הדין של אורגון, ופתח משרד לעריכת דין בפורטלנד, במשרד שהפך לימים לחברת Miller Nash Graham & Dunn LLP. ב־28 ביוני 1878 נישא למטילדה ריילי, ונולדו להם שלושה ילדים.

### קריירה פוליטית
בשנת 1874 נבחר לבית הנבחרים של אורגון וכיהן במושב המחוקק של אותה שנה. בשנה שלאחר מכן כיהן כיועץ המשפטי של עיריית פורטלנד. בשנת 1878 התמודד ללא הצלחה מטעם המפלגה הדמוקרטית לבית הנבחרים של ארצות הברית. בשנים 1884–1886 כיהן כתובע המחוזי של מחוז מולטנומה.

בשנת 1893 מינה אותו נשיא ארצות הברית גרובר קליבלנד לתובע מיוחד של הממשלה בפרשות הונאת אופיום. בשנת 1905 מינה אותו מושל אורגון ג'ורג' ארל צ'מברלין לחבר הסנאט של ארצות הברית, כדי למלא את מקומו של הסנאטור המכהן ג'ון היפל מיטשל שנפטר. גירין כיהן בסנאט מ־13 בדצמבר 1905 ועד 23 בינואר 1907, אך לא היה מועמד לבחירות באותה שנה להמשך כהונתו.

### שנותיו המאוחרות
לאחר שעזב את הסנאט שב לעסוק בעריכת דין בפורטלנד. הוא נפטר בעיר ב־12 בנובמבר 1930, בגיל 79, ונקבר בבית העלמין מאונט קלברי. הוא היה חבר במסדר אבירי קולומבוס (Knights of Columbus).

## קישורים חיצוניים
*
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי אורגון
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מאורגון
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת נוטרדאם
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1851
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1930
מארי מבראבנט, מלכת צרפת

**מארי מבראבנט** (בצרפתית: **Marie of Brabant**; 13 במאי 1254 – 12 בינואר 1322) הייתה מלכת צרפת משנת 1274 עד 1285 כרעייתו השנייה של פיליפ השלישי, מלך צרפת.

## ביוגרפיה
מארי נולדה ב-13 במאי 1254  בלוון, בראבנט, והייתה בתם של הנדריק השלישי, דוכס בראבנט ואדלייד מבורגונדי.

### מלכה
ממוזער|סמל מארי כמלכת צרפת
מארי נישאה לאלמן פיליפ השלישי, מלך צרפת ב-21 באוגוסט 1274. רעייתו הראשונה של פיליפ, איזבלה מאראגון, כבר ילדה שלושה בנים ששרדו: לואי, פיליפ ושארל.

פיליפ היה תחת השפעה חזקה של אמו, מרגריט מפרובאנס, ושל משרתו, המנתח והחשמונאי (Chambellan) פייר דה לה ברוס. למרות שלא הייתה צרפתייה, מארי בלטה בחצר הצרפתית. ב-1276, בנה החורג של מארי, לואי, מת בנסיבות חשודות. מארי חשודה שהורה להרעיל אותו. לה ברוס, שהיה גם הוא חשוד, נכלא ובהמשך הוצא להורג בגין הרצח.

### מלכה אלמנה
לאחר מותו של פיליפ השלישי ב-1285, מארי איבדה חלק מהשפעתה הפוליטית, והקדישה את חייה לשלושת ילדיהם: לואי (מאי 1276 – 19 במאי 1319), בלנש (1278 – 19 במרץ 1305) ומרגריט (מתה ב-1318). בנה החורג פיליפ הרביעי מונה למלך צרפת ב-6 בינואר 1286 בריימס.

יחד עם ז'אן הראשונה, מלכת נווארה ובלנש מארטואה, היא ניהלה משא ומתן לשלום ב-1294 בין אנגליה לצרפת עם אדמונד קראוצ'בק, אחיו הצעיר של אדוארד הראשון, מלך אנגליה.

מארי חיה לאורך תקופת שלטונו של פיליפ הרביעי והיא נפטרה כאשר כל ילדיה נפטרו לפני כן. היא מתה ב-1322, בגיל 67, במנזר בלס מירו, ליד מלן, שם נסוגה ב-1316. מארי לא נקברה בנקרופוליס המלכותי של בזיליקת סן-דני, אלא במנזר הקורדלייר, בפריז. הכנסייה, שהושמדה בשרפה ב-1580, שוקמה בשנים שלאחר מכן.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים
### הערות שוליים

### ביבליוגרפיה
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:צרפתים במאה ה-14
קטגוריה:צרפתים במאה ה-13
קטגוריה:נשות מלכים צרפתים
קטגוריה:ילידי 1254
קטגוריה:נפטרים ב-1322
היגו (פרובינציה)

**פרובינציית היגו** (ביפנית: **肥後国**) הייתה פרובינציה היסטורית ביפן, בשטח המקביל כיום למחוז קוממוטו שבאי קיושו. לעיתים נקראה גם **היישו** (肥州), יחד עם פרובינציית היזן. היגו גבלה בצ'יקוגו, בונגו, היוגה, אוסומי וסצומה.

## היסטוריה
ממוזער|פסלו של הוסוקאווה טאדאטושי בסואיזנג'י ג'וג'ואן
[ממוזער|[מון (כתר)|מוֹנוֹ מיאמוטו מוסאשי, שנולד באוהרה-צ'ו שבפרובינציית מימאסקה]]
עיר המצודה המרכזית של היגו הייתה בדרך־כלל קוממוטו. בתקופת אשיקאגה שלט באזור שבט קיקוצ'י, אך בתקופת סנגוקו הודח השבט והאזור הוחזק על־ידי אדונים שכנים, בהם שבט שימאזו מסצומה, עד שטויוטומי הידיושי פלש לקיושו והעניק את היגו תחילה לסאסה נארימסה ולאחר מכן לקאטו קיומסה. זמן קצר אחר כך נשללו אדמות משפחת קאטו, והאזור הועבר לידי שבט הוסוקאווה.

במהלך תקופת סנגוקו הייתה היגו מרכז חשוב לנצרות ביפן. כאן גם שהה מיאמוטו מוסאשי—הוגה דעות, אמן וסייף—בהזמנתו של הדאימיו הוסוקאווה טאדאטושי, האדון השלישי של קוממוטו, בעת שסיים את חיבורו *[[ספר חמש הטבעות]]*.

בתקופת מייג'י הומרה שיטת הפרובינציות למחוזות, ומפות יפן והיגו עברו רפורמה בשנות ה־70 של המאה ה־19. עם זאת, לשם צרכים מסוימים המשיכה הפרובינציה להופיע במסמכים רשמיים; למשל, היגו נזכרת במפורש ב-1894 באמנות עם ארצות הברית ועם הממלכה המאוחדת.

## מקדשים ומקדשים
**אסו-ג'ינג'ה** היה המקדש שינטו הראשי (איצ'ינומיה) של היגו.

## רבעים היסטוריים
* מחוז קומאטו
** מחוז אקיטה (飽田郡) - התמזג עם מחוז טאקומה והפך למחוז הוטאקו (飽託郡) ב-1 באפריל 1896
** מחוז אמקושה (天草郡)
** מחוז אשיקיטה (葦北郡)
** מחוז אסו (阿蘇郡)
** מחוז גושי (合志郡) - התמזג למחוז קיקוצ'י ב-1 באפריל 1896
** מחוז קיקוצ'י (菊池郡) - מחוז גושי נקלט ב-1 באפריל 1896
** מחוז קומה (球磨郡)
** מחוז מאשיקי (益城郡)
*** מחוז קמימאשיקי (上益城郡)
*** מחוז שימומאשיקי (下益城郡)
** מחוז טאקומה (託麻郡) – התמזג עם מחוז אקיטה והפך למחוז הוטאקו ב-1 באפריל 1896.
** מחוז טמנה (玉名郡)
** מחוז אוטו (宇土郡) - מומס
** מחוז יאמאגה (山鹿郡) - התמזג עם מחוז יאמאמוטו והפך למחוז קמוטו (鹿本郡) ב-1 באפריל 1896
** מחוז יאמאמוטו (山本郡) - התמזג עם מחוז יאמאגה והפך למחוז קמוטו ב-1 באפריל 1896
** מחוז יאצושירו (八代郡)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:יפן: מחוזות לשעבר
משאל העם על הגנת בעלי החיים בשווייץ

משאל עם בנושא הגנת בעלי חיים התקיים בשווייץ ב-20 באוגוסט 1893. הבוחרים נשאלו אם הם תומכים באיסור טבח ללא הרדמת בעלי החיים מראש, ובכך לאסור על השחיטה הכשרה. ההצעה אושרה ב-60.1% מהקולות וברוב צר של קנטונים.

## רקע

ב-1866 נאסרה השחיטה היהודית בקנטון שוויץ, ושנה אחר כך התקבל האיסור בקנטון גרמני-פרוטסטנטי ובקנטון ברן. מאוחר יותר מחו היהודים נגד האיסור בקנטון ארגאו, כשהם מסתמכים על סעיף 50 של החוקה השווייצרית מ-1874, המעניקה חופש דת. הממשלה הפדרלית של שווייץ קיבלה את טענת היהודים, וב-17 במרץ 1890 קבעה כי השחיטה היא מצווה דתית יהודית, ועל כן היא מוגנת מכוח סעיף 50 לחוקה. בנוסף, הממשלה הסיקה אחרי בירור וחקירה שאין השחיטה נחשבת לאכזריות.

הקנטון ארגאו אסר בכל זאת על השחיטה היהודית בהחלטה של מועצת הקנטון ב-1891. בנוסף, ארגנו מתנגדי השחיטה היהודית עצומה חתומה על ידי 88,000 איש ובה ביקשו להעביר משאל עם על תיקון בחוקה. המשאל היה יוזמה עממית פדרלית, שהתאפשרה בעקבות איסוף 88,000 חתימות. משום שהיוזמה כללה שינוי בחוקה, נדרש רוב כפול הן בקולות והן בקנטונים כדי שההצעה תאושר.

## המשאל
ב-20 באוגוסט 1893 התקיים המשאל, והתיקון לחוקה התקבל ברוב של 191,257 קולות נגד 127,101, למרות קריאה רשמית מהשלטון בשווייץ שקראה לאזרחים להצביע נגד התיקון. התיקון לחוקה אמר:

### תוצאות

## אחרית דבר
בשווייץ קיים האיסור עד היום, תוך מספר הקלות שהוכנסו. בית המשפט פירש את התיקון לחוקה שאינו חל על עופות אלא רק על בהמות, ובנוסף קבעה החלטת אספת הברית ב-1 ביוני 1898 שהאיסור חל רק בגבולות שווייץ, ולכן ייבוא בשר כשר מותר. כשהיו קשיים בשנים שמיד אחרי מלחמת העולם הראשונה לייבא בשר כשר התירה אספת הברית באופן זמני את השחיטה בקנטונים לוצרן ווו. היתרים כאלה ניתנו בין השנים 1918–1920.

## הערות שוליים

קטגוריה:אירופה: משאלי עם
קטגוריה:שווייץ: פוליטיקה
קטגוריה:בעלי חיים בחוק
קטגוריה:1893
המוזיאון להיסטוריה ותרבות יהודית בבלארוס

**מוזיאון להיסטוריה ותרבות יהודית בבלארוס** (בבלארוסית: **Музей гісторыі і культуры яўрэяў Беларусі**) הוא מוזיאון קטן במינסק, בלארוס. הוא הוקם ב-2002 על ידי ההיסטוריונית אינה גרסימובה בשיתוף עם הג'וינט. הוועד המשותף ממשיך לתמוך בו כלכלית יחד עם הקהילה היהודית המקומית בבלארוס. משרדים לשירותי קהילה יהודית מקומיים ממוקמים באותו בניין, בקמפוס היהודי של מינסק.

המוזיאון, למרות היעדר אישור רשמי וועדה מייעצת, עדיין פועל לשימור זיכרון הקהילות היהודיות המוקדמות במינסק ולסיפור סיפורן במהלך מלחמת העולם השנייה. בנוסף לתצוגות, צוות המוזיאון מקיים גם תוכניות חינוך והגברת מודעות, כגון פורומים ציבוריים ותוכנית "חסידי אומות העולם" (המוקירה לא-יהודים שעזרו לקהילה היהודית). בקרבת המוזיאון נמצא אנדרטת זסלאוסקי, אתר שבו התרחש לפחות רצח המוני אחד של אזרחים יהודים.

## היסטוריה
ב-1998, אינה גרסימובה יצרה את התצוגה הראשונה והחלה לאסוף חומרים לתצוגות קבועות עתידיות. כשהתפטרה ב-2012, היא אספה כמות גדולה של חפצים וחפצי אמנות יהודיים, כולל תמונות, כלי בית או פריטים יומיומיים, מסמכים וספרים דתיים. ב-2012, ואדים אקופיאן מונה למנהל המוזיאון. בזכות תרומות המתנדבים, נאספו למעלה מ-10,000 חפצים. רוב החפצים הם פריטים יומיומיים; למשל, מאחר שרבים מהיהודים שחיו בעבר בבלארוס היו אומנים במקצועם, מכונות תפירה ואמצעי מחיה אחרים מוצגים בתצוגה. לרבים מהם יש סיפורים הקשורים לאופן שבו הגיעו למוזיאון, כפי שקרה עם בקבוק שבור שהכיל פעם הודעה מפרטיזנים יהודים במהלך המלחמה.

## תצוגות
למוזיאון יש מספר תצוגות קבועות המתמקדות בהצגת ההיסטוריה של יהודים בבלארוס, במיוחד במהלך השואה. התצוגות המרכזיות מלוות בתצוגות עונתיות או מתחלפות העוסקות בנושאים מאדריכלות בתי כנסת בלארוסיים לחיי היומיום של יהודים ופרטיזנים יהודים במלחמת העולם השנייה. סיור וירטואלי במוזיאון זמין ברוסית ובאנגלית.

## קישורים חיצוניים
* 

## ראו גם
* שואת יהודי בלארוס

## הערות שוליים

קטגוריה:יהדות מינסק
בלארוס
בלארוס
קטגוריה:מינסק: מבנים