הר הנגב

[ממוזער|מבט אל ראש אלות בהר הנגב הגבוה, עם פריחת [צבעוני המדבר, ומרבד של בן-שלח מנוצה על המדרון.|250x250 פיקסלים]]
**הר הנגב** (מכונה גם: **הנגב המרכזי** או **הר הנגב המרכזי**) הוא אזור הררי בנגב. שיא גובהו 1,037 מטרים בהר רמון, הפסגה הגבוהה ביותר בדרום מדינת ישראל. עליו נמצאת העיירה מצפה רמון, בגובה 850 מטרים מעל פני הים.

האקלים ששורר שם הוא חם ביום וקר מאוד בלילה (הטמפרטורות יורדות בו בחורף לעיתים קרובות אל מתחת ל-0 מעלות צלזיוס) ויבש (ממוצע המשקעים הוא 86 מילימטרים לשנה). שלג יורד בו כפעם בשנה ולעיתים אף יותר.

באזור אין נחלי איתן; נחלי האכזב הבולטים שם הם נחל צין (השני בגודלו בנחלי האכזב בארץ, שנשפך אל ים המלח), נחל רמון (המנקז את מכתש רמון ונשפך לנחל נקרות), ונחל נקרות (שנשפך לנחל הערבה). מקו פרשת המים של הר הנגב מנקזים מספר נחלים: נחל צין ונחל נקרות מנקזים את עברו המזרחי של קו פרשת המים אל דרום ים המלח והערבה, ונחל הבשור את עברו המערבי של קו פרשת המים אל הים התיכון דרך עזה.

## גאוגרפיה
ההר נמצא במרכז האזור המכונה כיום "הנגב". מיקומו מדרום לרכס חתירה ורכס חצרה שבקמרי הנגב, ממערב לבקעת הערבה, מצפון למישורי פארן, חבל ארץ מישורי וגדול המפריד אותו מהרי אילת, ממזרח לחצי האי סיני ומדרום־מזרח לחולות חלוצה, המפרידים אותו ממערב הנגב.

ההר נתחם מצפון על ידי מצוק הצינים, המפריד אותו מבקעת צין, ממזרח על ידי מצוק ההעתקים, מדרום על ידי מצוקי אוביל והר כרכום, ממערב במורדות ההרים אל תוך סיני, ומצפון־מערב על ידי חולות עגור. על פי הגדרה זו ההר מתפרס של פני 90 ק"מ רוחב ו-67 ק"מ אורך, צורתו כמעגל ושטחו כ-4,000 קמ"ר (כ-14% מכלל שטחה של ישראל). קו פרשת המים הישראלי עובר בו במרכזו, כך שחציו המערבי מנוקז אל הים התיכון דרך נחל הבשור וואדי אל-עריש, וחציו המזרחי מנוקז אל ים המלח דרך נחל הערבה.

### אזורי ההר
פסגת ההר, הר רמון (1,037 מ'), ממוקמת סמוך למרכזו הגאוגרפי. סביבה נמצאות הפסגות האחרות של אזור **ההר הגבוה**: הר לוץ (1,018 מ'), הר חריף (1,012 מ') והר רומם (1,006 מ'). פסגות גבוהות נוספות באזור זה הן הר שגיא, הר עריף והר כרכום, שנמצא בקצה ההר הדרומי. למרות מיקומו של אזור הפסגות הגבוהות ממש על גבול ישראל–מצרים, כל הפסגות נמצאות תחת שלטון ישראל.

**המורדות הצפוניים** של ההר, אלו שנקטעים באזור מצוק הצינים, מאופיינים בעיקר ברמות – נוף מישורי וגבוה מסביבתו, שנמצאת מחוץ לתחום ההר. באזור זה נמצאות רמת עבדת, רמת מטרד, רמת ברנע, רמת נפחא ונוספות. מעברן יורד תוואי השטח במערב דרך פתחת ניצנה וחולות חלוצה לכיוון מערב הנגב, ובמזרח במצוק הצינים אל בקעת צין.

במרכז ההר נמצא **[[מכתש רמון]]**. מאזורו משתפלים מזרחה ודרומה **המורדות המזרחיים והדרומיים** של ההר, לכיוון הערבה, ומנוקזים על ידי נחלי אכזב רבים, בהם נחל רמון, נחל נקרות, ונוספים, כולם נשפכים דרך נחל הערבה אל ים המלח. לכיוון דרום, בנוי ההר מצוקים הנופלים דרומה – בהם (מצפון לדרום): הקיר הדרומי של מכתש רמון, מצוקי עריף, צוקי אוביל וצוקי חדוד וצוקי פארן של מצוק ההעתקים. בין המצוקים מישורים ורמות נרחבים, בהם המישר, רמת סירה, רמת חדב ורמות עומר. שטחים אלה מנוקדים בהרים רבים דוגמת הר ילק, הר גזם, הר נקרות והר צוריעז.

## התיישבות
ההתיישבות האנושית באזור כיום כוללת את העיירה מצפה רמון ומספר חוות בודדים. נוסף עליהן, קיימים באזור בסיסים רבים של צבא הגנה לישראל, המשמשים בעיקר לאימונים.

התחבורה האזרחית באזור נשענת בעיקר על כביש 40, עורק ראשי בנגב כולו החוצה את ההר, ומהווה את הדרך המרכזית לאילת. צה"ל משתמש גם בכביש 10, שעובר במערב ההר לאורך גבול מצרים, וחסום לתנועה אזרחית כמעט לאורך כל השנה.

בכלל, האזור נהנה מתיירות מדבר רבה, ועובר בו שביל ישראל. חלק מהמסלולים בהר עוברים בתוך שטחים צבאיים סגורים, שכן צה"ל מתאמן בו רבות, ולכן טיול בהם מצריך תיאום עם מערכת הביטחון הישראלית.

## היסטוריה
יש המזהים את הר הנגב עם הר שעיר, בו התיישב העם האדומי, צאצאי עשו, על פי התנ"ך, לאחר שגירשו ממנו את החורי. בכל מקרה, הן על פי התנ"ך והן במחקר, ידוע כי האדומים שלטו על אזור ההר עד תקופת ההתנחלות, עת נדחקו להר שעיר (המקובל כיום, ממזרח לערבה) על ידי שבט שמעון, שגם התנחל בהר זה. בין הממצאים המזוהים עם בני שבט שמעון שנמצאו באזור זה ניתן למנות בתי ארבעת המרחבים וכתובות.

בהמשך, לאחר חורבן בית ראשון והתפרקות ממלכת יהודה, התיישבו באזור זה נבטים, והאזור נהיה לחלק מהממלכה הנבטית. הנבטים פיתחו לאורך ההר את דרך הבשמים, דרך חשובה בין חצי האי ערב ונמל עזה בעזה, וסחרו לאורכה. אתרים רבים של ערים עתיקות שהתקיימו לאורך הדרך נמצאו על ההר, ביניהם: חורבת קצרה, מצד נקרות, מצד סהרונים, מצד מחמל, מצד גרפון ועבדת, העיר המרכזית בדרך הבשמים. הדרך שגשגה לאורך מאות שנים, גם כאשר הנבטים ספגו מכות בהן כיבוש עזה על ידי ממלכת החשמונאים ונפילת הממלכה הנבטית בידי האימפריה הרומית. אולם לבסוף ננטשה הדרך.

ההר ישב שומם במשך כ-1,500 שנים, וגם בתקופת היישוב קודם הקמת מדינת ישראל לא הוקמה בו התיישבות. לאחר הקמת המדינה, בשנת 1952, הוקם בפאתי ההר ומחוצה לו שדה בוקר. היישוב הראשון והיחיד בהר עד היום, העיירה מצפה רמון, הוקמה על שפת מכתש רמון בשנת 1953 כמחנה פועלים שסללו את הכביש לאילת. כביש זה, הידוע בתור כביש 40, נחנך בשנה אחר כך כשהוא חוצה את ההר, ומחבר אותו לראשונה אל שאר חלקי הארץ.

בשנת 1989 הוכרזה שמורת טבע על מרבית שטח ההר – שמורת הר הנגב. שמורה זו הורחבה מספר פעמים והייתה לשמורה הגדולה ביותר במדינת ישראל. מאז פתיחתה ענף התיירות באזור נמצא בעלייה מתמדת.

## הרים

## שמורת הר הנגב

שמורת הר הנגב היא שמורת טבע מוכרזת בנגב המהווה את שמורת הטבע הגדולה בישראל, כששטחה הוא 1,094,918 דונם. השמורה הוכרזה לראשונה ב-21 בספטמבר 1989, ועברה מספר הרחבות מאז.

## ראו גם
* הפסגות הגבוהות ביותר בישראל
* הר רמון

## לקריאה נוספת
***[[טבע וארץ]]**, כרך יח, חוברת 3- 1976 - גיליון מוקדש להר הנגב
* דני רבינוביץ, שמירת טבע בהר הנגב, החברה להגנת הטבע, תש"מ 1979

## קישורים חיצוניים

* שמורת טבע הר הנגב, באתר רשות הטבע והגנים

## הערות שוליים

הנגב
*
קטגוריה:ארץ ישראל: אזורים
קטגוריה:ישראל: רכסי הרים
קטגוריה:כביש 10