open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מרטין הקדוש והקבצן

**הקדוש מרטין והקבצן** (באנגלית: **Saint Martin and the Beggar**) הוא ציור מאת הצייר הדומיניקני-ספרדי אל גרקו, אשר הוזמן עבור קפלת סן חוסה בטולדו על ידי מרטין רמירז, תורם לקפלה שנשא שם זהה לזה של הקדוש המתואר ביצירה. היצירה נחשבת לחלק מאחת מהיצירות המוצלחות ביותר של האמן.

## רקע היסטורי
הציור מתאר את הקדוש מרטין מטור, שחי במאה הרביעית לספירה בתקופת שלטונו של הקיסר קונסטנטינוס הגדול. מרטין שירת בפרשים הקיסריים שהיו מוצבים ליד העיר אמיֶין שבגאליה. על פי המסורת, באחד מימי החורף הקרים, נתקל מרטין בקבצן רועד מקור סמוך לשערי העיר. הוא שלף את חרבו, קרע את גלימתו לשניים, ונתן מחצית ממנה לקבצן. מאוחר יותר, כך מסופר, נגלה ישו אל מרטין בחלום ואמר לו: "מה שעשית עבור אותו עני, עשית עבורי."

## תיאור היצירה
ביצירה מציג אל גרקו את הקדוש מרטין כדמות אצילית ורמה, לבוש בשריון מעוטר בזהב ורכוב על סוס ערבי לבן. נקודת המבט הנמוכה מעניקה לדמויות מראה מונומנטלי, המתנשא מעל הנוף, שבו נראים נהר הטחו מרטין מטור והעיר טולדו. דמות הקדוש מצוירת בפרופורציות טבעיות יחסית, בניגוד לקבצן הכמעט עירום, אשר גופו המוארך והמעוות מרמז על ממד מיסטי או על טבעו החזוני של המעמד.

## טכניקה ומצב השתמרות
מבחינה טכנית, הציור דומה מאוד ליצירה נוספת של אל גרקו, "המדונה והילד עם הקדושות מרטינה ואנייס". הציור בוצע על גבי בד פשתן בעל אריג ייחודי בצורת יהלום. קצות הבד המקוריים הוסרו, אך ממדיו המקוריים נשמרו. שכבת הבסיס כוללת שכבת גבס ושתי שכבות של אימפרימטורה בגוון חום-אדמדם, אשר נותרה חשופה באזורים מסוימים, כגון ראשו וכתפיו של הקבצן ורגלו המורמת של הסוס. בדיקות מעבדה שבוצעו על ידי מחלקות המדע והשימור של הגלריה הלאומית לאמנות בארצות הברית חשפו שימוש בטכניקות ציור מגוונות, לרבות רטוב-על-רטוב וסקומבלינג (שכבות דקות של צבע חצי-אטום). מרקם עבה של צבע (אימפסטו) שימש להדגשת צווארון וחפתיו של מרטין. צילומי רנטגן גילו שינויים בהרכב היצירה: האצבע המורה של ידו השמאלית של הקדוש צוירה בתחילה נמוך יותר, ורצועת צווארו של הסוס הוצבה במיקום שונה. היצירה נותרה במצב טוב, למעט קרע קטן של כ-4 ס"מ הנמצא 15 ס"מ מהקצה התחתון ו-50 ס"מ מהקצה השמאלי. בשנת 1942 הוסר הציור ממסגרת המתיחה המקורית שלו (האלונקה שעליה היה מתוח הבד) ועבר ריפוד מחדש (*relining*), תהליך שבו הוצמד לבד נוסף מאחור כדי לחזק את הבד המקורי ולשמר את הציור.

## היסטוריית בעלות
היצירה הוזמנה ב-9 בנובמבר 1597 עבור קפלת סן חוסה בטולדו. בשנת 1906 נמכרה על ידי מנהלי הקפלה לגלריה "Boussod Valadon" בפריז, ומשם נרכשה באותה שנה על ידי פיטר א. ב. וידנר (Peter A. B. Widener) מאלקינס פארק, פנסילבניה. לאחר מותו, הציור עבר בירושה לבנו ג'וזף אי. וידנר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:סוסים בתרבות
קטגוריה:עוני בתרבות
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-16
קטגוריה:סוסים באמנות
קטגוריה:הגלריה הלאומית לאמנות וושינגטון: ציורים
איחוד בתי הכנסת הקונסרבטיביים

**איחוד בתי הכנסת הקונסרבטיביים** (באנגלית: **United Synagogue of Conservative Judaism**) הוא הארגון המרכזי של היהדות הקונסרבטיבית בצפון אמריקה, והגוף הקהילתי הגדול בעולם שלה. הארגון עובד בשיתוף פעולה הדוק עם כנסת הרבנים, הארגון הבינלאומי של הרבנים הקונסרבטיביים. הוא מרכז ומסייע לפעילויות של הקהילות החברות בו בכל הרמות.

## היסטוריה
ב-23 בפברואר 1913 נציגים של עשרים ושתיים קהילות יהודיות בצפון אמריקה נפגשו בבית המדרש לרבנים באמריקה והקימו את איחוד בתי הכנסת הקונסרבטיביים, כדי לפתח ולקדם את היהדות הקונסרבטיבית. הקבוצה בחרה את הרב שניאור זלמן שכטר כנשיא הראשון.

בישיבת המועצה הפועלת באפריל 1913, מטרות הארגון הוגדר:
* נאמנות לתורה
* לקדם את שמירת השבת ואת כשרות;
* לשמר את עברה של ישראל ולקדם את שיקומה;
* לשמור על מנהגי תפילה יהודית מסורתית בעברית;
* לקדם את היהדות המסורתית בבית; ולעודד הקמת בתי ספר יהודיים דתיים אשר הוראתם כוללת את לימוד השפה העברית וספרותה כקשר המאחד את העם היהודי ברחבי העולם.

בשנות ה-60 של המאה ה-20 החל הארגון להיות פעיל גם בישראל. במאי 1962⁩ נערך הכינוס העולמי הראשון של הארגון בבנייני האומה בירושלים. הכינוס נערך מאז בישראל כל ארבע שנים. בשנת 1967, מיד לאחר מלחמת ששת הימים הודיע הארגון כי ירחיב את פעילותו למען ישראל בתחומי עידוד העלייה, השקעות, פיתוח תיירות ומיזמים נוספים, בהם הקמת
סניף של בית המדרש לרבנים באמריקה בירושלים, שהחל לפעול תחת השם "נוה שכטר". הסניף הוקם בשכונת נווה גרנות. בשנת 2005 קיבל הסניף, שקיבל את השם מכון שכטר למדעי היהדות, הכרה מהמועצה להשכלה גבוהה לפעול כמוסד אקדמי ישראלי שמוסמך להעניק תואר שני M.A. במדעי היהדות.

החל משנות ה-70 של המאה ה-20 התיר הארגון לנשים לעלות לתורה ולהיכלל במניין, אך תחילה רק כמחצית מבתי־הבנסת הקונסרבטיביים התירו זאת בפועל. בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 התיר הארגון לנשים לשמש כרבנים. בשנת 1985 הייתה איימי איילברג לרבה הקונסרבטיבית הראשונה.

בדצמבר 2002 קראה לראשונה נשיאת איחוד בתי הכנסת הקונסרבטיביים לכנסת הרבנים לבחון מחדש את החלטות קודמות לאסור על הסמכת רבנים הומוסקסואלים ולסביות. שנים של דיונים הלכתיים הובילו ב-2006 לשני פסקי הלכה סותרים, האחד מחייב הסמכת רבנים חד מיניים, והשני שולל. שני הסמינרים להכשרת רבנים של התנועה בארצות הברית אימצו את הפסק המקל, והביאו את התנועה לסף פילוג, בעוד שהסמינרים בירושלים ובבואנוס איירס אימצו את האיסור ההלכתי. ב-2012 גם "מכון שכטר למדעי היהדות" בישראל הסכים להכשיר רבנים חד מיניים.

במאי 2012, לאחר מאבק של שנים רבות, הודיעה מדינת ישראל כי היא מוכנה להכיר בראשי קהילות רפורמיות וקונסרבטיביות כרבנים לכל דבר, ולממן את משכורותיהם. זאת בעקבות עתירה לבג"ץ, בעקבותיה הוחלט לממן באופן שוויוני את שכר הרבנים הלא-אורתודוקסיים במועצות אזוריות וישובים חקלאיים. בשלב ראשון התחיבה המדינה על מימון 15 תקנים.

## תוכניות
בארגון חברים כ-600 קהילות נכון לשנת 2017.

איחוד בתי הכנסת הקונסרבטיביים נותן חסות לתוכניות הבאות:
* United Synagogue Youth (USY) היא תנועת הנוער של הארגון. המשימה של תנועת הנוער היא להעצים בני נוער יהודים לפתח חברויות, כישורי מנהיגות, תחושת שייכות לעם היהודי, מעורבות עמוקה ואהבה לישראל, ומחויבות לחיים יהודיים מלאי השראה באמצעות חוויות משמעותיות ומהנות המבוססות על האידאולוגיה של היהדות הקונסרבטיבית.
* נתיב היא תוכנית שנת הפער האקדמית של הארגון בישראל לסטודנטים במכללות.
* הישיבה הקונסרבטיבית בירושלים היא קהילת הלומדים של הארגון בישראל.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יהדות קונסרבטיבית
אפולדה

**אפולדה** (בגרמנית: **Apolda**) היא עיר במרכז מדינת תורינגיה, גרמניה, ובירת מחוז ויימארר לנד. העיר ממוקמת במרכז המשולש שבין הערים ויימאר, יינה ונאומבורג (על נהר זאלה), היא סמוכה גם לנהר אילם, כ-15 קילומטרים מצפון-מזרח לוויימאר. תחנת הרכבת של אפולדה נמצאת על קו הרכבת האלה–בברה, אשר מהווה חלק מהמסלול הראשי המחבר בין ברלין לפרנקפורט.

## היסטוריה
האזכור ההיסטורי הראשון של אפולדה מתוארך לשנת 1119. עד 1633, הייתה העיר מקום מושבם של בני משפחת האצולה ויצטהום (Vitzthum), אשר נהנו ממידה מסוימת של עצמאות.

בין השנים 1633 למלחמת העולם הראשונה, הייתה העיר בבעלות אוניברסיטת ינה. בין 1691 ל-1809 הייתה חלק מדוכסות סקסוניה-ויימאר, ולאחר מכן עד 1918 הייתה חלק מהדוכסות הגדולה של סקסוניה-ויימאר-אייזנך.

בסביבות שנת 1700 החלה להתפתח בעיר תעשיית הסריגה, אשר הגיעה לשיאה בסוף המאה ה-19, אז הייתה אפולדה לעיר העשירה ביותר באזור. ב-12–17 ביולי 1945 הנפיקה העיר סדרת שלושה בולים משלה, שתיארו ענף חדש הצומח מתוך גדם עץ.

לאחר מלחמת העולם השנייה, הפכה תורינגיה לחלק מהרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית (מזרח גרמניה). עד איחוד גרמניה ב-1990 הייתה אפולדה ידועה בזכות תעשיית הטקסטיל שלה, אך מאז חוותה העיר שפל כלכלי ניכר.

## ראשי העיר

הבולט מבין ראשי העיר היה ארנסט שטגמן, אשר כיהן בתפקיד במשך 33 שנים (1901–1934). להלן רשימה של ראשי העיר הבולטים:

## אתרים מרכזיים
העיר מכילה מספר כנסיות ומונומנטים, בהם אנדרטה לזכרו של כריסטיאן צימרמן (1759–1842), אשר פיתח את תעשיית האריגים המקומית, ובכך הפך את אפולדה לאחת הערים החשובות בתעשייה זו בגרמניה. בשנת 1900 היו בעיר מפעלים לצביעת בדים, יציקות פעמונים, ומפעלי קטרים ומנועי קיטור. עם איחוד גרמניה, רוב המפעלים הללו נסגרו מסיבות כלכליות.

אתרי התיירות המרכזיים בעיר כוללים:
* כנסיית מרטין הקדוש (נבנתה ב-1119), משלבת סגנונות רומנסקי, גותי ובארוקי
* בית העירייה של אפולדה (נבנה ב-1558/9), בסגנון הרנסאנס
* טירת אפולדה (מהמאה ה-16/17)
* גשר הרכבת (נבנה ב-1845/46)
* מפעל צימרמן (נבנה ב-1880–1882)
* כנסיית לותר (נבנתה ב-1894)
* כנסיית בוניפציוס הקדוש (נבנתה ב-1894)
* מוזיאון הפעמונים של אפולדה
* בית פראגר (נבנה ב-1925), המשמש אתר הנצחה להשואה

הפעמון החופשי הגדול בעולם, *Decke Pitter* שבקתדרלת קלן, יוצר באפולדה.

## ערים תאומות

אפולדה היא עיר תאומה לערים הבאות:
* 
* 
* 
* 

## אישים בולטים
* קרל פרידריך לואיס דוברמן (1834–1894), מפתח גזע הדוברמן
* אוטו פרנץ גאורג שילינג (1911–1973), מתמטיקאי
* אלבר רייסנר (1922–2011), מוזיקאי ומנחה טלוויזיה
* מייק מורינג (נולד ב-1971), פוליטיקאי

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תורינגיה: ערים
צעיפיתיים

**צְעִיפִיתִיִּים** (שם מדעי: Euphaeidae) היא משפחה של שפריריות בעל-משפחה Calopterygoidea. המשפחה קטנה, ומכילה כיום כ-78 מינים בתשעה סוגים הנפוצים באזור הפלארקטי, אוסטרליה ואסיה. המשפחה מכילה שתי תת-משפחות, Euphaeinae, המכילה את כל המינים החיים וסוג מאובן בודד, ואת Eodichromatinae שנכחדה לגמרי, המכילה סוגים מאובנים מהאיאוקן ועד האוליגוקן המאוחר. המינים במשפחה גדולים יחסית ולרוב צבעם מתכתי, והם נראים דומים למיני שפריריות ממשפחת התכשיטיתיים.

בישראל נציגה אחת של המשפחה, צעיפית מזרחית. השם העברי ניתן לה בשל דמיונה לדמות נשית עטופה בצעיף סביב כתפיה, עם כנפיה המגוונות.

לפגיות שבעה זוגות של זימים משלימים לאורך הבטן בנוסף לשלושת הזימים הרגילים דמויי השק בקצה הבטן. לבוגרים יש כנפיים קדמיות ואחוריות באורך זהה, הגבעולון (petiole) קצרצר ופטרוסטיגמות (כתמי כנף בולטים הממוקמים בשולי הכנף סמוך לשפת ההתקפה) ארוכות יותר בכנף האחורית. לבוגרים יש עורקים קרובים ואנטנודלים רבים (15–38), ורובם מתרבים בנחלי יער.

## תת-משפחות, שבטים וסוגים
* † Eodichromatinae
** †Eodichromatini
*** † *Ejerslevia* Zessin, 2011
*** † *Eodichroma* Cockerell, 1923
*** † *Labandeiraia* Petrulevičius et al., 2007
*** † *Parazacallites* Nel, 1988
*** † *Republica* Archibald & Cannings, 2021
*** † *Solveigia wittecki* Zessin, 2011
*** † *Wolfgangeuphaea* Ferwer & Nel, 2020
** † Litheuphaeini
*** † *Litheuphaea* Fraser, 1955
** † *incertae sedis*
*** † *Eodysphaea* Bechly et al., 2020
* Euphaeinae
** *Anisopleura* Selys, 1853
** *Bayadera* Selys, 1853
** *Cryptophaea* Hämäläinen, 2003
** *Dysphaea* Selys, 1853
** † *Elektroeuphaea* Nel et al., 2013
** *Epallage* Charpentier, 1840 – צעיפית
** *Euphaea* Selys, 1840
** *Heterophaea* Cowley, 1934
** *Schmidtiphaea* Asahina, 1978
* *Incertae sedis*
** † *Epallagites* Cockerell

(† מסמן סוגים ממאובנים)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שפריריות
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ולנטין ביאנקי
אריה ליב פיינשטיין

**אריה ליב פיינשטיין** (ב' בשבט ה'תקפ"א, 5 בינואר 1821 – י"ט בטבת ה'תרס"ג, 18 בינואר 1903) היה מלומד יהודי מהאימפריה הרוסית, חוקר תורני וסופר שפעל בעיקר בבריסק בליטא.

## ביוגרפיה
אריה ליב נולד בדומצ'ב שבפלך גרודנו, האימפריה הרוסית (כיום בבלארוס) לאביו רבי בנימין, ולחיה, בתו של רבי יהודה ליב מלוברטוב.

בימי נעוריו בדומצ'ב, התבלט בשקדנותו ובסקרנותו. הוא למד תנ"ך עם פירושי רש"י ורד"ק, והתפרסם כעילוי, התענג על מליצות הכתיבה והתחבר לחסידים שמילאו את בית המדרש המקומי, מה שהטמיע בו חיבה לחסידות. רב חסידי ביקש לשדך לו את בתו, אך אביו, רבי בנימין, התנגד לכך בתוקף. בגיל חמש-עשרה, בה'תקצ"ו (1836), נישא לבתו של רבי מיכאל לייפסקר, סוחר נכבד מביאליסטוק, והתיישב בבית חותנו. שם העמיק במשך חמש שנים בלימוד חושן משפט ובכתבי רבי יהונתן אייבשיץ, אותם העתיק בדבקות, אם כי מאוחר יותר הודפסו על ידי אחרים ללא ציון שמו. חותנו תכנן לשלוחו לישיבת וולוז'ין, אך חסידי קוצק בביאליסטוק ניסו למשוך אותו לחסידותם. פיינשטיין בחר בדרך עצמאית, ולצד לימודי התורה רכש ידע בהנדסה ואלגברה. רכש ידע בשפות זרות והצליח להקים עסק משלו, שבו צבר הון נכבד.

בה'תר"א (1841), כאשר חותנו נקלע לקשיים כלכליים, עזב את ביאליסטוק עם אשתו וילדם הקטן ושב לדומצ'ב. בה'תר"ב (1842) פקדה את העיירה שרפה שכילתה את הבתים ואת בית המדרש. במסירות נפש יצא לאסוף תרומות לבניית בית המדרש מחדש. בה'תר"ד (1844) נפתחה בפניו הזדמנות חדשה: גביר מבריסק, קבלן ממשלתי, מינה אותו לסוכנו ורואה חשבונו. הוא עבר לבריסק, ובתוך שנה הפך לממונה על עסקי הגביר. לאחר מכן עבר עם מעסיקו לוורשה, שם ניהל את אספקת הלחם לצבא בעיר ובפלוצק. כעבור שנה, בשותפות עם אדם נוסף, לקח על עצמו את אספקת המזון לצבא ברחבי פולין. לאחר שנתיים בורשה, שב לבריסק עם משפחתו והשתקע שם.

בה'תרי"ג (1853), עם פרוץ מלחמת קרים, נקרא על ידי קבלן צבאי לקרים לנהל את אספקת המזון לחיילים. שם חלה, אך עם תום המלחמה בה'תרט"ו (1856) שב לביתו מותש. בשלוש השנים הבאות עבד כשכיר בעסקי אספקה צבאית בוורשה, לובלין וקייב, אך תקופה זו הוכתמה באבל: שתי בנותיו ובנו נפטרו ממגפת כולרה. לאחר מכן החליט לעמוד ברשות עצמו, לקח על עצמו לספק מזון לחיילים באופן עצמאי והצליח לצבור הון נכבד. במקביל פנה לכתיבה ופרסם מאמרים בכתבי עת ידועים כגון "המגיד", "הלבנון", "הכרמל" ו"דער איזראעליט", הכרם, שבהם שיתף מחשבות תורניות והגותיות. הוא שימש גם כפרנס בקהילת בריסק במשך שנים רבות, ותרם לשימור המורשת היהודית בספריו.

הוא נפטר בבריסק ב-18 בינואר 1903.

## ספריו
* 
* 
* 
* 
* 
*  שנכתב בשיתוף עם אברהם מרדכי פינקלשטיין. עם מכתבים מרבי אריה ליב ילין, רבי מאיר יונה ברנצקי, רבי מרדכי גימפל יפה, רבי יוסף לוינשטיין, רבי דוד טבלי אפרתי, רבי אליעזר ליפמן רבינוביץ ממינסק, רבי צבי יחזקאל מיכלסון, רבי רפאל נתן נטע רבינוביץ, שלמה זלמן חיים הלברשטאם, אברהם אליהו הרכבי.

## לקריאה נוספת
*
*"ימי צבאי" אוטוביוגרפיה בהספרייה הלאומית
* 

* William Zeitlin (Hrsg.), *Kiryat sefer – Bibliotheca Hebraica post-Mendelssohniana: Bibliographisches Handbuch der Neuhebraeischen litteratur, seit Beginn der Mendelssohn’schen Epoche bis zum Jahre 1890*, vol. 1, Leipzig: K.F. Koehler’s Antiquarium, 1891, pp. 83. 


## קישורים חיצוניים
* ספר "עיר תהילה" באתר גוגל ספרים
* עוד טופס של ספר "עיר תהילה" באתר גוגל ספרים
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ברסט: אישים
קטגוריה:ילידי 1821
קטגוריה:נפטרים ב-1903
קטגוריה:כותבי זיכרונות
קטגוריה:כותבי אוטוביוגרפיה
יאן לסקי

[ממוזער|[דיוקן|פורטרט של לסקי]]
**יאן לסקי** (בפולנית: **Jan Łaski**; 1499 – 8 בינואר 1560) היה רפורמטור קלוויניסט פולני. בשל עבודתו המשפיעה באנגליה (1548–1553) במהלך הרפורמציה באנגליה, הוא מוכר לעולם דובר האנגלית בשם **ג'ון א לאסקו** (או פחות נפוץ, **ג'ון לסקי**).

## ביוגרפיה
לסקי נולד בשנת 1499 כבנם השני של ירוסלב לסקי ממחוז שייראדז, וזוזאנה מ. דודו, גם הוא נקרא , היה הארכיבישוף של גנייזנו, ראש הממשלה של פולין ו, והוא היה גורם מכריע בהתפתחות הקריירה המוקדמת של אחיינו, והכווין אותו ללימודי כמורה, בהם הצליח יאן הצעיר וכבר בגיל 22 קיבל לידיו קתדרלה. הסמל של משפחת לאסקי היה .
ממוזער|אדוארד השישי מעניק ללסקי אישור להקים קהילה בלונדון. ציור של ג'ון היידט
ב-1523, לאחר נפילת משפחתו מהשלטון ואיבוד היוקרה הפוליטית, נסע לסקי, שהיה כומר מלומד, לבזל, שם הפך לידידם הקרוב של ארסמוס מרוטרדם ואולריך צווינגלי. בשנת 1542, הוא הפך לכומר של כנסייה פרוטסטנטית באמדן, פריזיה המזרחית. זמן קצר לאחר שהותו באמדן נסע לאנגליה, שם התמנה ב-1550 לתפקיד המפקח על הכנסייה שכונתה אז כנסיית  בלונדון והייתה לו השפעה מסוימת על ענייני הכנסייה בתקופת שלטונו של אדוארד השישי.

עם הכתרתה של המלכה הקתולית מרי הראשונה ביולי 1553, ברח לסקי לקופנהגן בספינה של פליטים מכנסיית הזרים שעמד בראשה. עם זאת, נמנעה מהם קבלת מקלט שם, משום שהם לא קיבלו את , הותר להם רק לשהות יומיים בנמל ולהמשיך הלאה. הם נדחו בכמה ערים נוספות, ולבסוף התיישבו מחדש בברנדנבורג. לסקי עזר גם ל ולבעלה, לאחר שגם הם עזבו את אנגליה. תמיכתו אפשרה להם לקבל מינוי מזיגיסמונד השני בליטא. לסקי היה כותב עבור , בו תמך ב, שהתעוררה סביב בגדי הדת באנגליה.

בשנת 1556 הוא הוחזר לפולין, שם הפך למזכירו של המלך זיגיסמונד השני והפך למנהיג קלוויניסטי.

תרומתו לכנסיות הקלוויניסטית הייתה הקמתו של ממשל הכנסייה בתיאוריה ובפרקטיקה, שלילה של הבחנה בין המאמינים, למעט במונחים של מי שיכול ללמד ולנהל את הסקרמנטלים. פגישה עם האנבפטיסט מנו סימונס בשנת 1544 הובילה את לסקי להמציא את המונח מנוניטים עבור חסידיו של סימונס. יש הרואים בו אחד המשפיעים ביותר על הרפורמה בכנסייה, לצד שמותיהם של מרטין לותר וז'אן קלווין.

לסקי נפטר בפינצ'וב שבפולין.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פרוטסטנטים
קטגוריה:קלוויניסטים ורפורמים
קטגוריה:ילידי 1499
קטגוריה:נפטרים ב-1560
Firefly Aerospace

**Firefly Aerospace** היא חברה אמריקאית לתעופה וחלל הממוקמת בסיידר פארק, טקסס שבארצות הברית. החברה מפתחת משגרי לוויינים וחלליות בסדרי גודל קטנים עד בינוניים, ומטיסה אותם בטיסה מסלולית למטרות מסחריות. המטרה של החברה היא לפתח את הגישה של בני האדם לחלל, בדומה לחברות פרטיות אחרות העוסקות בתחום טיסות פרטיות לחלל.

## היסטוריה
החברה הוקמה בשנת 2014 על ידי ד"ר תומאס מרקוסיק. החברה החלה את דרכה בשם Firefly Space Systems והתמקדה בפיתוח משגרי לוויינים קטנים וזולים. במהלך שנת 2016 נקלעה החברה לקשיים כלכליים, ובשנת 2017 הוקמה מחדש בשם Firefly Aerospace, בתמיכת המשקיע מקס פוליאקוב וקבוצת ההשקעות Noosphere Ventures.

בשנים שלאחר מכן, Firefly Aerospace העבירה את מרכז הפעילות שלה לסידר פארק, טקסס, והמשיכה לפתח משגרים וחלליות, אחת מהן נקראת פיירפליי אלפה, והיא נועדה לתת מענה זול לשוק הלוויינים.

בינואר 2025 נחתת Blue Ghost M1 הגיע לירח והשלימה תוכנית מחקר מתוכננת בהצלחה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות חלל
קטגוריה:מיזמי חלל פרטיים
קטגוריה:חברות אמריקאיות
קטגוריה:חברות שהוקמו בשנות ה-2010
שוסבורג

**שאשטין-סטראז'ה** ביידיש: **שוסבורג** או **סאסוואר** (בסלובקית: **Šaštín-Stráže**, בגרמנית: **Schoßberg-Strascha**, בהונגרית: **Sasvár**–**Morvaőr**) היא עיירה בנפת סניצה  שבמחוז טרנבה במערב סלובקיה, לא הרחק מהגבול הצ'כי. במקור היו במקום שני כפרים נפרדים, שאוחדו לעיירה אחת, וב-1 בספטמבר 2001 הוכרזה כעיר, והיא אחת הערים הצעירות ביותר בסלובקיה.

## גאוגרפיה
העיירה שוכנת בשפלת זאהורי , הנמצא באזור הרי הקרפטים המערביים, ברכס , כ–18 ק"מ מסניצה  ו-65 ק"מ מברטיסלאבה. נהר המיאבה  (אחד מהיובלים של המוראבה), זורם בין שני חלקי העיר.

## היסטוריה
ההתיישבות במקום החלה במחצית השנייה של המאה העשירית, אך האזכור הכתוב הראשון על שאשטין-סטראז'ה הוא משנת 1218. בעיר נבנתה טירה לשמור על נתיבי הסחר החשובים באזור. בשנת 1535 בפקודת המלך פרדיננד הראשון שופצה הטירה שהייתה בעיר, והפכה למבצר, והוקם בה חיל משמר שמנה 150 חיילים ו–30 פרשים. אף על פי ששני חלקי העיר, שאשטין (Šaštín) (: סאסוואר) וסטראז'ה נאד מייאבו (Stráže nad Myjavou) (: מורביאה) היו לאורך השנים שני כפרים נפרדים, ההיסטוריה שלהם קשורה זה בזה. הכפרים התמזגו בשנת 1961 תחת השם שאשטינסקה-סטראז'ה, ששונה בשנת 1971 לשם הנוכחי. בשנת 2001 קיבל היישוב מעמד של עיר.

הקיסר פרנץ שטפן הראשון היה הבעלים של הכפר ב, ובנה בו אחוזה.
בשנת 2018 נערכו בעיר חגיגות 800 שנה לאזכור הראשון של העיר, שאישים חשובים רבים קשורים להיסטוריה שלה.

## דמוגרפיה
בשנת 1910 התגוררו בשאשטין 2433 תושבים, ובסטראז'ה נאד מייאבו 1453 תושבים, רובם סלובקים.

בשנת 2001, מתוך 5,005 תושביה, 4777 שהם 95.44% מהתושבים היו סלובקים, 103 שהם 2.06% מהתושבים היו צוענים ו-75 שהם 1.50% מהתושבים היו צ'כים. ההרכב הדתי היה 88.45% קתולים, 7.31% ללא שיוך דתי ו-1.34% לותרנים.

בשנת 2011, מתוך 5107 תושביה, 4750 היו סלובקים, 41 צ'כים ו-24 צוענים.

בשנת 2021, האוכלוסייה מנתה 4979 תושבים, מתוכם 2498 גברים, ו–2481 נשים, צפיפות האוכלוסייה היא 118.69 נפשות לקילומטר רבוע. ההרכב הדתי היה 3630 קתולים, 933 חסרי דת ו-1.34% אוונגליסטים מתוך 4979 תושביה, 94% שהם 4680 נפש, היו סלובקים, 2% (96 נפש) צוענים, כ-1.4% (69 נפש) הוגדרו כלאומים אחרים, כ–2.5% (127 נפש) הוגדרו כ"לאומים לא ידועים". בנוסף, 5 הונגרים, ו–2 רותנים.

## יהודי העיר
[ממוזער|60px|ימין|הרב [מרדכי בנט]]
[ממוזער|60px|ימין|הרב [מאיר איזנשטטר]]
* בשנת תקמ"ח-תקמ"ט הרב מרדכי בנט שימש כרב העיר.
* הרב נתן נטע ברודא נולד בעיר בשנת תקל"ט, שימש כרב בנאדאש, ובהמשך התמנה לאב"ד בעיר הולדתו, בנו רבי מרדכי ברודא נולד בעיר בסביבות תקע"ח (מחבר הספר "") הוא נפטר בי"ב בתמוז תר"ט.
* בסביבות שנת תקע"ה הרב משה ויינברגר, (אביו של הרב יהושע אהרן צבי ויינברגר), שימש כאב"ד בעיר.
* הרב מאיר איזנשטטר נולד בשוסבורג.
בעיר נבנה בית כנסת בשנת 1852. לאחר המלחמה שופץ כדי לשמש כמחסן, בלי להתחשב בשימור המבנה, ועזרת הנשים שהייתה בנויה כגלריה על עמודים משלשה כיוונים, נהרסה. אך הגומחה שבא עמד ארון הקודש וכן שרידים מתקרת העץ המרופדת, נשארו. חזית בית הכנסת בולטת ובראשה קרניז כתר ייחודי ומעליו ראש משולש. תחתיהם ישנה מסגרת טיח מעוצבת שעליה הייתה כתובת ההנצחה המקורית. משני צידי הכניסה ישנם זוג חלונות עגולים עם מסגרת פרופיל. בית הכנסת כיום שומם, ומצב המבנה רעוע. בבנין מהצד הצפוני של בית הכנסת, שכן ביתו של רב העיר, ומאחוריו היה בניין התלמוד תורה.

## ערים תאומות
ממוזער|כיכר החירות בעיר
לשאשטין-סטראז'ה יש ברית ערים תאומות עם:
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סלובקיה: יישובים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-13
וולפזנגר - הזנהקה

**וולפזנגר** (בגרמנית: **Wolfsanger**) הוא מחוז בקאסל בצפון הסן מאז 1936. עד סוף המאה ה-20, חוות גדולות שלטו בנוף העירוני. מול יער ה"אינטרסנטנוולד" (Interessentenwald) נמצא מתחם הצריפים לשעבר **הזנהקה** (**Hasenhecke**), שהיה מחנה עקורים לאחר מלחמת העולם השנייה, ולאחר מכן הפך לאחד המקומות הראשונים בהם נעשתה הסבה של נכסים צבאיים בקאסל לשם מגורים. בתחילת העשור השני של המאה ה-21 פותחו מגרשים נוספים לבנייה למגורים בפאתיהם הצפונים-מזרחיים של היישוב, סביב מרכז הספורט.

## היסטוריה
וולפזנגר הוזכר לראשונה כ"וולוויזנגר" (Vulvisanger) במסמך של הקיסר קרל הגדול משנת 811, מסמך שפורסם באאכן. בתקופה זו היה זה יישוב גדול באזור הגבול של אזורי השבטים הסקסונים והפרנקים. שנתיים לאחר מכן, החבר הידוע הראשון של משפחת אסיקון (Esikonen), האציל הסקסוני הידי (Hiddi), שנאלץ לעזוב את ארצו כי היה תומך של קרל הגדול, מונה לרוזן בהסנגאו שבסקסוניה על ידי קרל הגדול, ליד וולפזנגר. וולפזנגר הוא החלק המתועד העתיק ביותר של קאסל ועתיק ב-100 שנים ומעלה מקאסל עצמה. בוולפזנגר, התיישבותם של פליטים סקסוניים הביאה לקיומו של יישוב פרנקוני-סכסוני ובו כנסיית טבילה פרנקונית ישנה המוקדשת ליוחנן המטביל. וולפזנגר היה מקום שיפוט, נקודת מושב של שופט, ומשפטים התנהלו במקום כבר משנת 1100 לערך.

ב-3 באוקטובר 1943, חג ההודיה, נהרסו קאסל, וולפזנגר וערים אחרות בסביבה, בהפצצות חיל האוויר של בעלות הברית. גם כנסיית סנט יוהאן, שנבנתה ב-1725, נשרפה כליל. רק 28 בתים מלפני מלחמת העולם השנייה עדיין עומדים. אופיו הכפרי של וולפזנגר נפגע קשות.

לאחר מלחמת העולם השנייה הייתה הזנהקה באזור הכיבוש האמריקאי בגרמניה. בהזנהקה הוקם מחנה עקורים ליהודים ניצולי השואה ובו בית ספר, בית כנסת ומוסדות תרבות. פעילי הג'וינט הגיעו להזנהקה וסייעו לניצולי השואה במקום. מחנה העקורים בהזנהקה התקיים עד שנות ה-50. רוב תושביו היגרו לארצות הברית ולארץ ישראל.

## קרגנהוף
הרובע המקומי כולל את אחוזת קרגנהוף (Kragenhof), מובלעת של קאסל, השוכנת בעיקול הנהר פולדה. הרובע שייך מבחינה מוניציפלית לעיריית שטאופנברג בסקסוניה התחתונה.

## תרבות וספורט
המועדון *VfL Wolfsanger* מארגן אירוע קרנבל שנתי באולם ארנסט-פרוידנטל-האל, שבו מתקיימות חגיגות במהלך סופי השבוע. מועדון הספורט הגדול ביותר בעיירה הוא *TSV Wolfsanger* עם 1,210 חברים (נכון ל-2024). ובו מחלקות כדורגל, כדוריד, התעמלות וג'ודו.

## אישים
* וילהלם לודוויג פון אשווגה (1777–1855), כורה, גאולוג וגאוגרף, חי בכפר משנת 1850
* ארנסט פון אשווגה (1818–1901), עורך דין ונציג האוצר, חבר הפרלמנט המוניציפלי של הסה.
* רודולף פון אשווגה (1821–1875), קצין וחבר האלקטורט (הגוף הבוחר) של הסה.
* אוגוסט כריסטיאן ריקל (1897–1967), מדען חינוכי ותסריטאי, יליד וולפזנגר.
* הולגר ברנר (1931–2006), פוליטיקאי (SPD) וראש ממשלת הסהמדינות גרמניה, יליד וולפזנגר.
* וולפגנג דקר (נולד ב-1955), פוליטיקאי הססי (SPD) וחבר לשעבר בפרלמנט הממלכתי של הסה.
* מארק סטנדרה (נולד ב-1995), שחקן כדורגל גרמני.
* קולין דיל (Diehl, נולד ב-2000), שופט כדורגל יליד וולפזנגר.

## קישורים חיצוניים
* המועצה המקומית וולפזנגר-הזנהקה באתר העיר קאסל

## הערות שוליים

קטגוריה:גרמניה: ערים
קטגוריה:מחנות עקורים
שמשון ודלילה (רמברנדט)

**שמשון ודלילה** הוא ציור שמן שצייר רמברנדט ואן ריין בשנת 1628. היצירה מתארת את בגידתה של דלילה בשמשון, לפי המסופר בספר שופטים. הציור מוצג כיום בגמלדה-גאלרי בברלין.

## תיאור היצירה
בציור מתואר הרגע הדרמטי שלפני גזיזת שערו של שמשון, אשר תוביל לאובדן כוחו העל-אנושי. שמשון מוצג ישן בחיקה של דלילה, כשגבו מופנה אל הצופה. דלילה יושבת בעמדה חזיתית, פונה לאחור אל עבר הפלישתי המתקרב, ומצביעה על שערותיו של שמשון אותן היא מחזיקה בזהירות. מאחור, בדמדומי הרקע, ניתן להבחין בלוחם נוסף האוחז בחרב שלופה, מה שמרמז על המשך העלילה – שמשון יותקף ויילקח בשבי על ידי אויביו.

## קומפוזיציה ואור ושינויים בקומפוזיציה
רמברנדט יצר יצירה רבת עוצמה ומתח, בה הדמויות מסודרות בסדר הגיוני מבחינה מרחבית, כרונולוגית ונרטיבית. התאורה בציור מדגישה את הדרמה של הרגע, תוך שימוש במשחקי אור וצל האופייניים לרמברנדט. הדמויות מוצגות במגוון תנועות המשתלבות זו בזו באופן טבעי והרמוני. רמברנדט ביצע שינויים משמעותיים בהרכב התמונה: בעוד שבגרסה הראשונית הסצנה הייתה מסודרת בצורה סטטית ומשולשת, הוא שינה את ההעמדה לדגם קומפוזיציוני דינמי יותר, הנשען על שתי אלכסוניות מצטלבות. הצטלבות זו מהווה הן את המרכז הוויזואלי של התמונה והן את מוקד הנושא שלה – שערותיו של שמשון. כך הצליח רמברנדט להעצים את הדרמה של הרגע וליצור תחושת מתח וחוסר ודאות בנוגע להמשך העלילה, תוך ויתור על ההבעה המלאכותית שהופיעה בגריזיי לטובת ייצוג מעודן של רגשות אנושיים.

## תהליך היצירה
מחקרים טכנולוגיים של הציור מראים כי ההרכב הנוכחי של היצירה התגבש בתהליך עבודה ממושך, שבמהלכו ביצע רמברנדט שינויים מהותיים. ההנחה היא כי נקודת המוצא של היצירה הייתה גריזיי (ציור בגווני אפור) הנמצא כיום ברייקסמוזיאום שבאמסטרדם ומיוחס לרמברנדט. בעוד שבגריזיי הסצנה נראית פחות מגובשת, מרכיבי התמונה מסודרים באופן נפרד והדרמה מודגשת בצורה חדה, הרי שביצירה הברלינאית רמברנדט שיפר את המבנה המרחבי והקומפוזיציוני ושכלל את האופן בו מועברת העלילה. בציור על מדרגה בצד שמאל, מתחת לרגלו של הפלישתי, ניתן למצוא את חתימתו של רמברנדט: RHL (מחובר) 1628.

## היסטוריית בעלות

הציור היה בתחילה באוספו הפרטי של פרדריק הנדריק, נסיך אורנז', בהאג, תחת המספר הקטלוגי 49, ונזכר לראשונה במלאי בשנת 1632. לאחר מכן עבר לאוסף הפרטי של וילם השלישי, מלך הולנד, בנאאלדוייק, הונסלרסדייק. בהמשך עבר לאוסף הפרטי של פרידריך הראשון, מלך בפרוסיה, תחת המספר הקטלוגי 39, בשנת 1707. משם עבר לברלין, לאוספו הפרטי של פרידריך השני, מלך פרוסיה, ככל הנראה החל משנת 1742. בהמשך נכלל באוסף הציורים של הארמונות המלכותיים בברלין, בארמון העיר, עד שנת 1906. לאחר מכן היה חלק מאוספו הפרטי של וילהלם השני, קיסר גרמניה, עד שנת 1906.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי התנ"ך
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:רמברנדט: ציורים
קטגוריה:שמשון בציורים
קטגוריה:גמלדה-גאלרי: ציורים
יקירתי

"**יקירתי**" הוא שיר שכתב, הלחין וביצע המוזיקאי והזמר הישראלי אסף אמדורסקי. השיר נכלל באלבום הסולו הראשון של הזמר, "אסף אמדורסקי", שיצא לאור ב־1994.

## על השיר
בשיר פונה דובר השיר לאהובתו, מתאר ניתוק זמני ממנה ומבטא את כמיהתו לשוב ולהתאחד איתה. אמדורסקי סיפר כי ההשראה לשיר הגיעה מתוך עיון במכתבים שכתב הפסיכולוג זיגמונד פרויד לאהובתו בתקופה שבה התנסה בקוקאין, כחלק ממחקריו על ההשפעות הפסיכואקטיביות של הסם, וכן מהשירים שכתב והלחין הזמר והיוצר ג'ון לנון לאהובתו יוקו אונו.

אמדורסקי ציין שהשיר אינו מכוון לאישה מסוימת וכן שלא שיקף בהכרח מצב בחייו האישיים.

אמדורסקי הוגה בשיר את המילה "יקירתי" באופן שגוי, שקרוב יותר ל"יְקירתי" (בשווא נע מתחת ליו"ד הראשונה) מאשר להגייה הנכונה, "יַקִּירָתִי". הוא סיפר שהשגיאה עיצבנה את אביו, בני אמדורסקי: אסף השמיע את האלבום באוזניות לאביו, שהיה בבית חולים, זמן קצר לפני מותו. אביו שם לב לשגיאה בהגיית המילה ואמר לו להיכנס לאולפן ולהקליט שוב את השיר. אסף עשה זאת וניסה להקליט את השיר עם ההגייה הנכונה, אך התוצאה לא מצאה חן בעיניו, והוא השאיר את השגיאה וכך הוציא את השיר.

הווידאו קליפ לשיר, בבימוי יריב הורוביץ, זכה בפרס אקו"ם.

## משתתפים
* אסף אמדורסקי – זמרה, דגימות (נשיפות), גיטרות
* ורד קלפטר – זמרת רקע
* קרני פוסטל — צ'לו
* חיים לרוז – גיטרה בס
* רע מוכיח – תופים

### הפקה
* הפקה מוזיקלית — אסף אמדורסקי
* מפיק אחראי מטעם "הד ארצי" — חיים שמש
* מיקס — דדי טל באולפני וילג' מיוזיק
* עריכה דיגיטלית – טלי כץ, S.D.L
* עוזר טכנאי — עודד לילוס
* הוקלט באולפני נויז ובאולפני וילג' מיוזיק על ידי דדי טל

## גרסאות כיסוי
לשיר בוצעו כמה גרסאות כיסוי. להקת ג'יין בורדו ביצעה את השיר בתוכניתו של מושיקו שטרן באולפן רדיוס 100FM. רות שועלי ביצעה את השיר. רן דנקר ונינט טייב ביצעו את השיר בסדרת הטלוויזיה "השיר שלנו". דנקר ביצע את השיר גם בביצועי סולו. סיון טלמור ביצעה את השיר בתוכנית "The Voice ישראל". אמיר פרישר גוטמן ורועי בר נתן ביצעו את השיר בביצוע הומוריסטי בתוכנית "ערב אדיר". ג'קו אייזנברג ביצע את השיר ב־2003.

ב־2005 הקליטה לטי גרובמן גרסת כיסוי לשיר, שנקראה "יקירי". גרובמן שמרה על מילות השיר, אבל שינתה את הלשון של הדובר לנקבה ושל האהובה לזכר, וכך יצרה שיר ששרה אוהבת לאהוב. לאמדורסקי וגרובמן הייתה מערכת יחסים בשנות ה־90. גרובמן סיימה את מערכת היחסים עקב נסיעתה ללוס אנג'לס כדי ללמוד משחק (ומאוחר יותר הפכה למפיקת סרטים מצליחה). היו שקשרו בין מילות השיר לבין מערכת היחסים הזאת ומצאו אישוש לכך בגרסת הכיסוי שהקליטה גרובמן לשיר, אך אמדורסקי לא אישר את ההשערות, ואף הצהיר שהשיר איננו מכוון לאישה מסוימת כאמור לעיל.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי אסף אמדורסקי
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:סינגלים בהוצאת הד ארצי
כל הלחנים נגמרו

"**כל הלחנים נגמרו**" הוא המיני-אלבום השני של הזמרת הישראלית אודיה, שיצא לאור ב-3 במרץ 2025, תחת הוצאת חברת התקליטים הליקון ארומה מיוזיק.

## רשימת רצועות

## משתתפים
* אודיה אזולאי – שירה (כל הרצועות), כתיבה (כל הרצועות), הלחנה (כל הרצועות)
* אבי אוחיון – כתיבה (1,3), הלחנה (1,3), כלי הקשה (1), קולות (3)
* אופיר כהן – כתיבה (3), הלחנה (3), עיבוד (3), הפקה מוזיקלית (3), קלידים (3), תכנותים (3), קולות (3), מיקס (3), מאסטרינג (3)
* אורי בנאי – כתיבה (2), הלחנה (2)
* אושר כהן – כתיבה (5), הלחנה (5), הפקה מוזיקלית (5), קלידים (5), תכנותים (5), קולות (5), מיקס (5)
* איציק פיליבה – מאסטרינג (5,6)
* איציק קדם – קלידים (1)
* אלירן אליהו – כתיבה (4), הלחנה (4), הפקה מוזיקלית (4), קלידים (4) ותכנותים (4)
* אלמוג קריאף – כתיבה (2), הלחנה (2)
* אלעד טרי – קלידים (1)
* אסף צרויה – כלי הקשה (1)
* ארן לביא – מאסטרינג (1)
* בן גיאת – עיבוד (3) והפקה מוזיקלית (3)
* בן צור – שירה (3), כתיבה (3), הלחנה (3), קלידים (3), קולות (3)
* דודו מתנה – קלידים (3)
* דין אלבז – הפקה מוזיקלית (4), קלידים (4), תכנותים (4), פסנתרים (4), סינתיסייזר (4)
* טל קסטיאל – כתיבה (6), הלחנה (6)
* יאיר אליצור – כתיבה (3), הלחנה (3)
* יאיר רוזנבלום – כתיבה (4), הלחנה (4)
* יורם טהרלב – כתיבה (4), הלחנה (4)
* מאיר משעלי – כינורות (5)
* מור אוזן – קלידים (1)
* מיקי אביעוז – גיטרות (5)
* מתן דרור – הלחנה (1), עיבוד (1), הפקה מוזיקלית (1), ביט (1), מוג (1), פסנתר (1), קלידים (1), תכנותים (1), מיקס (1)
* נדב אהרוני – כתיבה (2), הלחנה (2), עיבוד (2), הפקה מוזיקלית (2), קלידים (2), תכנותים (2), מיקס (2) ומאסטרינג (2)
* עדן אטד – הפקה מוזיקלית (6), גיטרות (6), פסנתר (6), מקלדות (6), תכנותים (6), קולות (6), מיקס (6)
* עומרי דהאן – כתיבה (4), הלחנה (4), הפקה מוזיקלית (4), קלידים (4) ותכנותים (4)
* עידן שניאור – גיטרה חשמלית (1)
* צליל קליפי – כתיבה (2), הלחנה (2)
* רונן הלל – מיקס (4), מאסטרינג (4)
* רז קופרמן – הפקה מוזיקלית (6), גיטרות (6), פסנתר (6), מקלדות (6), תכנותים (6), קולות (6), מיקס (6)
* שי ואגוס – עיבוד (3) והפקה מוזיקלית (3)
* שמעון יחיא – עיבוד (3) והפקה מוזיקלית (3), קלידים (3), תכנותים (3), גיטרות (3), כלי מיתר (3), קולות (3)

## היסטוריית יציאות לאור

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

### ביאורים

קטגוריה:אלבומי אודיה
קטגוריה:מיני-אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי רז קופרמן
קטגוריה:אלבומי חברת הליקון ארומה מיוזיק
Qwen

**Qwen** (בסינית מפושטת: **通义千问**; טונגי קיאנוון) הוא מודל שפה גדול (LLM) אשר פותח על ידי חברת Alibaba Cloud, חברה בת של קבוצת עליבאבא העוסקת במחשוב ענן. נכון ליולי 2024, Qwen דורג בתור מודל השפה השלישי עם הביצועים הטובים ביותר, אחרי קלוד ו-ChatGPT.

## מודלים
עליבאבא הוציאה את המודל הראשון של Qwen באפריל 2023 תחת השם "טונגי קיאנוון". המודל יצא לאור באופן רשמי בספטמבר 2023 לאחר אישורה של הממשלה הסינית. בדצמבר 2023, עליבאבא הוציאו את המודלים 72B ו-1.8B תחת קוד פתוח.

ביוני 2024 הוציאה עליבאבא את המודל Qwen 2 ובספטמבר היא פרסמה את חלק מהמודלים שלה בקוד פתוח, אך המודלים האיכותיים של החברה לא הופצו בקוד פתוח.

בנובמבר 2024, עליבאבא הוציאה את המודל QwQ-32B-Preview, שניסה לחקות את פונקציית ההנמקה (reasoning) של OpenAI o1. המודל יצא תחת רישיון אפאצ'י 2.0 בגרסה חלקית. במספר תחומים, המודל QwQ-32B-Preview הראה ביצועים טובים יותר מהמתחרה, OpenAI o1.

ה-Qwen-VI הוא המודל הוויזואלי של Qwen, והוא משלב Vision transformer, טרנספורמר המיועד למשימות עיבוד ראייה כגון זיהוי תמונה. המודל Qwen-VL2 מחזיק ב-2 עד 7 מיליארד פרמטרים.

בינואר 2025, עליבאבא הוציאה את המודל Qwen 2.5-Max, שעל פי פוסט של החברה, בעל ביצועים טובים יותר מאשר מתחרים כגון GPT-4o, DeepSeek-V3 ו-Llama-3.1-405B, באמות מידה (benchmarks) עיקריות.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קבוצת עליבאבא
קטגוריה:תוכנות בינה מלאכותית
קטגוריה:מודלי שפה גדולים
פרנטישק אנגל

**פרנטישק אנגל** (בצ'כית: **František Engel**; 8 במרץ 1909 – 16 ביולי 1972) היה רופא יהודי-צ'כוסלובקי, גנרל בחיל הרפואה של צבא צ'כוסלובקיה.
## ביוגרפיה
פרנטישק אנגל נולד בעייר קרז'מורוק שליד פרשוב (אז בתחומי האימפריה האוסטרו-הונגרית וכיום בסלובקיה) במשפחה יהודית. לאחר סיום בית הספר התיכון בעיר הולדתו, למד רפואה באוניברסיטת קארל בפראג. בתום הלימודים, עשה שירות חובה בצבא צ'כוסלובקיה בשנים 1934–1936. לאחר סיום השירות עבד כרופא מנתח בבית חולים בעיר רחיב שבזקרפטיה (אז חלק מצ'כוסלובקיה). בשנת 1938, בעקבות המתיחות עם גרמניה גויס לשירות מילואים בצבא צ'כוסלובקיה. לאחר הכיבוש הגרמני של צ'כוסלובקיה במרץ 1939, הוא נמלט לפולין, שם חבר ללגיון הצ'כי והסלובקי. לאחר נפילת פולין הוא עבר לברית המועצות. עבד כרופא מנתח בבית חולים בוהלין. לאחר הפלישה הנאצית לברית המועצות התפנה אנגל עם בית החולים מזרחה. הוא הגיע עד לעיר אקטובינסק במחוז אסטרחן, שם המשיך לעבוד כרופא. בפברואר 1942 התנדב לשרת בגדוד צ'כוסלובקי, שהוקם בעיר בוזולוק. הוא מונה למפקד מחלקת הרפואה של הגדוד והועלה לדרגת לוטננט. בינואר 1943 מונה לרופא ראשי של הגדוד. פרנטישק אנגל השתתף בכל הקרבות של היחידה במהלך המלחמה. ביולי 1943 עם הקמת החטיבה הצ'כוסלובקית הראשונה ומנה למפקד פלוגת הרואה של החטיבה והועלה לדרגת קפיטן. בינואר 1945 הוא מונה לקצין רפואה ראשי של הקורפוס הצ'כוסלובקי הראשון והועלה לדרגת מאיור.

עם סיום המלחמה, נשאר בשירות הצבאי. הוא הועלה לדרגת לוטננט קולונל ומונה לקצין רפואה ראשי של המחוז הצבאי ה-1. במאי 1946 הועלה לדרגת קולונל ומונה לראש מחלקה באגף הרפואה של משרד ההגנה של צ'כוסלובקיה. בשנים 1949–1950 למד באקדמיה לרפואה צבאית בלנינגרד. בשובו מברית המועצות הועלה לדרגת גנרל מיור. בסוף 1950 הוא הודח מתפקידו, במהלך הטיהורים הסטליניסטיים בצבא. הוא לא נאסר, אך נשלח להיות רופא של אסירים שהועסקו בבניית מאגר מים ותחנת כוח הידרואלקטרית. בשנת 1956 ההאשמות נגדו בוטלו, שמו טוהר והוא הוחזר לשירות הצבאי. בשנים 1956 -1959 היה פרנטישק אנגל סגן מפק חיל הרפואה של צבא צ'כוסלובקיה. בשנת 1959 הוא מונה למנהל בית החולים הצבאי המרכזי בפראג. בהנהלתו התרחב בית החולים, נבנו מחלקות חדשות והוא הפך לבית חולים הכי טוב והכי משוכלל בצ'כוסלובקיה. בשנת 1966 הועלה פרנטישק אנגל לדרגת לוטננט גנרל. פרנטישק אנגל תמך באביב של פראג ולאחר פלישת כוחות ברית ורשה לצ'כוסלובקיה הביע לא פעם בפומבי את התנגדותו למהלך. בשל דעותיו הוחלט לשחררו מן השירות הצבאי. לאחר השחרור מן הצבא עבד אנגל בבית חולים בעיר בנשוב שבבוהמיה המרכזית. פרנטישק אנגל נפטר ב-16 ביולי 1972 מהלך נופש בכפר ראבינה בוהמיה המרכזית. הוא נטמן בבית העלמין בפראג.

פרנטישק אנגל היה נשוי לגרטרודה פרנקנשטיין (1910–2003), רופאה יהודייה. הם הכירו בעת שירותם המשותף בקורפוס הצ'כוסלובקי במהלך המלחמה. לבני הזוג היה בן אחד - וויטך אנגל (1949–2023). בשנת 1979 היגר בנם עם משפחתו למערב גרמניה.

## קישורים חיצוניים
* ביוגרפיה של פרנטישק אנגל 
* פרנטישק אנגל באתר valka

קטגוריה:גנרלים צ'כוסלובקים
קטגוריה:אנשי צבא צ'כוסלובקים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:יהודים בצבא הצ'כוסלובקי
קטגוריה:גנרלים יהודים
קטגוריה:רופאים צבאיים יהודים
קטגוריה:חיילים יהודים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מעוטרי הכוכב האדום
קטגוריה:מעוטרי עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה
קטגוריה:מעוטרי צלב גרונוולד
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קארל בפראג
קטגוריה:צ'כוסלובקים שנולדו ב-1909
קטגוריה:נפטרים ב-1972
ישעיה בן מישאל

רבי **ישעיה בן מישאל** הלוי (המאה ה-12) היה רב בית הכנסת העתיק בדמוה שבמצרים, מחסידי מצרים. גיסו של הרמב"ם.
## ביוגרפיה
שמו נודע לראשונה על ידי נפתלי הירשפלד שפרסם מאמר של רבי ישעיה בן מישאל בשם "על הנפש". מכתב היד מתברר שהוא שימש כראש בית הכנסת בדמוה שבמצרים . בית הכנסת שימש על פי האגדה את משה רבנו להתבודדות, והיווה מוקד לעליה לרגל בז' באדר. רבי ישעיה קנה את הקרקעות שמסביב לבית הכנסת (אשר כללו באר ועצי פרי) והפך את המקום למרכז הרוחני של חסידי מצרים, שם נהגו להתבודד, ללמוד ולהתפלל.

אחותו נישאה לרמב"ם בסביבות 1170. היא מתוארת במכתב כבת "אלשיך אלתקה (=הזקן הנאמן) ר' מישאל הלוי". לפי עדותו של אבן אלקיפטי  גם אחיו אבו אלמעאלי נישא לאחותו של הרמב"ם.

רבי ישעיה מתואר במכתב כ"כבוד גדולת קדושת מרנו ורבנו זקננו וגדולנו, ישעיהו הלוי החכם הנבון בר כבוד גדולת קדושת שרינו וגדולינו חשובינו מישאל החכם והנבון זכר צדיק לברכה". מ"ע פרידמן שיער על סמך המילה "שרנו" שאביו היה בעל תפקיד ממשלתי. כתב יד אחר מתאר אותו כבעל חסד, מפרנס עניים ותלמידי חכמים.

שמואל פוזננסקי טען שייתכן מאוד שמחבר מאמר "על הנפש" הוא סבו שגם נקרא בשם זה. חוקר הגניזה יהודה זייבלד הוכיח שבעל כתב היד הוא ר' ישעיה השני, זאת מפני שבמאמר שלו הוא מצטט את רבי משה אבן עזרא בן דורו של הסב, ולא סביר שכתביו של רמב"ע הגיעו למצרים בעודו חי.

מכתביו נדפסו מאמר על הנפש ומאמר על היין.

## לקריאה נוספת
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חסידי מצרים
קטגוריה:משפחת הרמב"ם
קטגוריה:ראשוני מצרים
קטגוריה:יהודי מצרים במאה ה-12
בנות כמונו

**בנות כמונו** הוא סרט דרמה ישראלי בבימויה של לי גילת שיצא בשנת 2024.

## הפקה
את הסרט ביימה לי גילת לפי תסריט של בת אל מוסרי, הכולל חלקים ביוגרפיים. הליהוק לסרט ארך כשנה עקב הרצון למצוא שחקניות לא מקצועיות למרבית התפקידים. צילומי הסרט נמשכו 13 יום.
## עלילה
שחר היא נערה מבית הרוס הלומדת "בית גילה" יחד עם נערות נוספות הסובלות מבעיות שונות. למסגרת מגיעה פרי, מורה חיילת בעלת מוטיבציה וכריזמה כשהמפגש ביניהן מוביל בתחילה לעימותים ובהמשך לחברות שמובילה אותן לשינויים בחייהן.

## דמויות

## פרסים ומועמדויות
הסרט זכה בשלושה פרסי אופיר: שחקן המשנה (יעקב זדה דניאל), שחקנית המשנה (בת אל מוסרי) והליהוק (חלי מון סונגו), והיה מועמד בקטגוריות הסרט הטוב ביותר, הבימוי והתסריט.

היאלי יוסף זאדה זכתה פרס המשחק בסרט עלילתי בפסטיבל חיפה.

הסרט זכה בפרס חבר השופטים של פסטיבל וייל בלוך.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 2024
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:סרטי התבגרות
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2024
ג'ון קיו

**ג'ון קיו** (באנגלית: **John Q**) הוא סרט דרמה ומתח אמריקאי משנת 2002, בבימויו של ניק קסאווטס ותסריט מאת ג'יימס קירנס. בסרט מככב דנזל וושינגטון בתפקיד הראשי, לצד שחקנים כמו רוברט דובאל, ג'יימס וודס, אן הייש וריי ליוטה. הסרט עוסק באב שנקלע למצוקה כלכלית ונאלץ לנקוט בצעדים קיצוניים כדי להציל את חיי בנו החולה. הסרט הופק בתקציב של כ-36 מיליון דולר והכניס למעלה מ-102 מיליון דולר ברחבי העולם.

## עלילה
ג'ון קיו ארצ'יבלד (דנזל וושינגטון) הוא עובד מפעל המתמודד עם קשיים כלכליים. כאשר בנו הצעיר, מייקל, מתמוטט במהלך משחק בייסבול, מתברר שהוא זקוק בדחיפות להשתלת לב. הביטוח הרפואי של המשפחה אינו מכסה את עלות הניתוח, ובית החולים מסרב להכניס את מייקל לרשימת ההמתנה להשתלה. בייאושו, ג'ון מחליט להשתלט על חדר המיון של בית החולים, לוקח בני ערובה ודורש לבצע את הניתוח להצלת בנו. האירועים המתפתחים מעמידים במבחן את מערכת הבריאות, התקשורת והחברה כולה.

## צוות השחקנים
* **[[דנזל וושינגטון]]** – ג'ון קיו ארצ'יבלד, אב מסור הנאבק להציל את חיי בנו.
* **קימברלי אליס** – דניס ארצ'יבלד, אשתו התומכת של ג'ון.
* **[[דניאל סמית']]** – מייקל ארצ'יבלד, בנם החולה של ג'ון ודניס.
* **[[ג'יימס וודס]]** – ד"ר ריימונד טרנר, מנתח לב בכיר בבית החולים.
* **[[אן הייש]]** – רבקה פיין, מנהלת בית החולים הקשוחה.
* **[[רוברט דובאל]]** – לוטננט פרנק גריימס, מפקד המשטרה המנהל את המשא ומתן עם ג'ון.
* **[[ריי ליוטה]]** – מפקד המשטרה גאס מונרו, המעורב בניהול המשבר.
* **אדי גריפין** – לסטר מתיוס, אחד מבני הערובה בחדר המיון.
* **[[שון האטסי]]** – מיץ' קוויגלי, בן ערובה נוסף.

## ביקורות
הסרט "ג'ון קיו" קיבל ביקורות מעורבות. באתר Rotten Tomatoes, הוא זכה לציון של 23% המבוסס על 132 ביקורות, עם הקונצנזוס: "הסרט מנסה לעורר רגשות, אך נופל לקלישאות ומניפולציות רגשיות." באתר Metacritic, הסרט קיבל ציון ממוצע של 30 מתוך 100, המבוסס על 33 ביקורות, המעיד על "ביקורות שליליות בדרך כלל". בישראל, הסרט עורר דיון על מערכת הבריאות והפערים החברתיים. באתר "כיפה" נכתב: "הסרט מעלה דילמה מוסרית 'מטרה' מול 'אמצעים', ערכים וממון כגורמים המכריעים החלטות בעולמנו."

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי ניו ליין סינמה
קטגוריה:סרטים על רפואה
קטגוריה:סרטים על בני ערובה
קטגוריה:סרטי בתי חולים
קטגוריה:סרטים שצולמו באלברטה
קטגוריה:סרטי 2002
קטגוריה:שיקגו בקולנוע
שני אבירים ערבים

**שני אבירים ערבים** (באנגלית: **Two Arabian Knights**) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1927, בבימויו של לואיס מיילסטון. הסרט עוקב אחר שני חיילים אמריקאים במלחמת העולם הראשונה, הנופלים בשבי הגרמני ומצליחים להימלט, כשהם מתחזים לערבים.

הסרט זכה בפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר בקטגוריית קומדיה בטקס פרסי האוסקר הראשון. בשנה שלאחר מכן, האקדמיה האמריקאית לקולנוע מיזגה את הקטגוריות הבמאי הטוב ביותר של סרט קומדיה והבמאי הטוב ביותר של סרט דרמטי כדי ליצור את הקטגוריה פרס האוסקר לבמאי הטוב ביותר .

## עלילה
ממוזער|311x311 פיקסלים| מרי אסטור ולואי וולהיים במהלך הסרט
הסרט מתמקד בשני חיילים אמריקאים במלחמת העולם הראשונה, הנופלים בשבי הגרמני. לאחר שהם מצליחים להימלט, הם מתחזים לערבים ומוצאים את עצמם בהרפתקאות שונות במזרח התיכון.

## צוות השחקנים
* **ויליאם בויד** – אחד משני החיילים האמריקאים.
* **לואי וולדהיים** – החייל השני.
* **מרי אסטור** – דמות נשית מרכזית בעלילה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי יונייטד ארטיסטס
קטגוריה:סרטי שחור-לבן אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 1927
Poison Cake

"**Poison Cake**" (בעברית: "**עוגת רעל**") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הבוסני-קרואטי מרקו בושניאק. הוא יצא לאור ב-10 בינואר 2025 דרך חברת התקליטים אקוואריוס רקורדס, ונכתב על ידי בושניאק, בן פיין, אמה גייל, פיליפ מיידאק ובאס ויסינק. לאחר זכייתו ב-*Dora 2025* נבחר לייצג את  באירוויזיון 2025, שהתקיים בבזל שבשווייץ.

## רקע
"Poison Cake" הוא נכתב והולחן על ידי בושניאק, בן פיין, אמה גייל, פיליפ מיידאק ובאס ויסינק, שגם הפיק אותו מוזיקלי. הוא נוצר בהשראת אגדות ופולקלורים שונים, דוגמת שלגיה ועמי ותמי, וכן גם בהשראת הסרט "העזרה". הוא מאופיין ברגשות נקמניים, כעס ורצון לעשיית צדק. 

בושניאק ציין כי "Poison Cake" הוא יצירה חדשנית עבורו ואמר: .

## ביקורות
הזמרת הסרבית מיליצה פבלוביץ' ציינה בראיון לאתר החדשות הקרואטי "Index.hr" כי אהבה את השיר, את ההופעה הבימתית בקדם הארצי, ואת הרב-גוניות של בושניאק. לעומתה, הכותב יוסיפ בושניאק, מאותה פלטפורמה, מטען כי השיר "שואף ליותר מדי, אך תוצאתו בינונית". הוא השווה זאת להעתקה מ-"Bohemian Rhapsody" של קווין.

## תחרות הזמר של האירוויזיון
### ''Dora 2025''
*Dora 2025*' הייתה תחרות הקדם הקרואטית, שאורגנה על ידי תאגיד השידור הקרואטי HRT לבחירת נציג קרואטיה לאירוויזיון 2025. התחרות כללה 24 שירים שהתמודדו בשני חצאי גמר, שנערכו ב-27 וב-28 בפברואר 2025, ובגמר שהתקיים ב-2 במרץ. העולים לגמר מכל שלב נקבעו בהצבעה ציבורית בלבד, כאשר שמונה השירים המובילים מכל חצי גמר העפילו לשלב הסופי. בגמר, הזוכה נקבע על ידי שילוב של 50% הצבעת חבר שופטים ו-50% הצבעת הקהל באמצעות הצבעה טלפונית.

ב-5 בדצמבר 2024 הוכרז בושניאק רשמית האחד המועמדים בתחרות. "Poison Cake" שובץ להופיע בחצי הגמר השני, והעפיל לגמר לאחר שנבחר כאחד משמונת השירים המובילים. בגמר הופיע כשיר ה-13 בסדר ההופעות, ודורג במקום הראשון לאחר שקיבל 83 נקודות מהשופטים ו-47 נקודות מהצבעת הקהל.

### באירוויזיון
 קרואטיה שובצה להתחרות בחלקו השני של חצי הגמר הראשון, שהתקיים ב-13 במאי.

לאחר שפורסמו כל השירים המתחרים לתחרות של 2025 הוחלט סדר השירים לחצי הגמר על ידי מפיקי התוכנית ולא באמצעות הגרלה נוספת, כך ששירים דומים לא הוצבו זה ליד זה. קרואטיה הופיעה כמדינה ה-14, אחרי  ולפני . בסוף הערב הוכרזה קרואטיה כאחת מחמש המדינות שלא העפילו לשלב הגמר. מאוחר יותר התברר כי קרואטיה הגיעה למקום ה-12 עם 28 נקודות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי אירוויזיון
קטגוריה:שירי אירוויזיון 2025
אלכס הופמן

**אלכס הופמן** הוא יזם ומשקיע גרמני-אמריקאי, הנשיא לשעבר של מיוזיקלי בצפון אמריקה, והמייסד של חברת הטכנולוגיה 9count, המחזיקה באפליקציות מדיה חברתית בולטות כמו Summer (לשעבר Spark) ו-Wink.

## ביוגרפיה
הופמן נולד וגדל בגרמניה. בעבר עבד בחברת SAP, וכיהן כמנהל השיווק וניהול המוצר במשרדי החברה בסן פרנסיסקו.

במאי 2015 הצטרף הופמן למיוזיקלי כנשיא הראשון של החברה בצפון אמריקה, ובמהלך כהונתו גדל בסיס המשתמשים העולמי של האפליקציה ליותר מ-215 מיליון והיא הפכה לרשת הפופולרית בקרב משתמשי דור ה-Z.

ב-10 בנובמבר 2017 נרכשה מיוזיקלי על ידי ByteDance תמורת מיליארד דולר, וב-2 באוגוסט 2018 מיזגה אותה לתוך TikTok. בעקבות הרכישה פרסם הופמן ב-8 בינואר 2018 בפרופיל הלינקדאין שלו כי הוא מתפטר מתפקידו במיוזיקלי.

### 9count
ב-2019 הקים הופמן עם ג'ו ויולה בקליפורניה את 9count. מאז הקמתה השיקה 9count שורה של אפליקציות חברתיות ביניהן אפליקציית ההיכרויות Summer (לשעבר Spark), Wink ו-Popstream, Juju ו-Everland.

בספטמבר 2022 פורסם כי 9count גייסה 6 מיליון דולר ממשקיעים, וסך ההשקעות בה עמד על 27.5 מיליון דולר. ב-2023 דורגה 9count כאחד מ-50 הסטארטאפים המובילים בעולם על ידי מגזין The Information.

## פרסים והכרה
הופמן נכלל ברשימת המשפיעים הדיגיטליים של מגזין בילבורד לשנת 2017, מתוך הכרה בהשפעתו על תעשיות המוזיקה והטכנולוגיה. באותה שנה הוא זכה גם בפרס WSJ Innovator על תרומתו לחדשנות במדיה החברתית.

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי עסקים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא גרמני
קטגוריה:מדיה חברתית
קטגוריה:מנכ"לים אמריקאים
סיסאל (זמרת)

**סיסאל יוהאנה נורדברג ניקלסן** (בדנית: **Sissal Jóhanna Norðberg Niclasen**; נולדה במרץ 1995), הידועה בשמה הפרטי בלבד, היא זמרת פארואזית. ייצגה את  באירוויזיון 2025, שהתקיים בבזל שבשווייץ, עם השיר "Hallucination".

## ביוגרפיה
סיסאל נולדה בטורסהאבן, בירת איי פארו. היא בתה של האמנית מיקלינה נורדברג.

בשנת 2005 זכתה בתחרות השירה הלאומית לילדים באיי פארו עם השיר "Summarið er komið". בשנת 2010 זכתה בתחרות הזמר השנתית Ársins Songrødd.

### אירוויזיון 2025
בשנת 2025 הוציאה את המיני-אלבום הראשון שלה, *Hear Me Now*. בפברואר נודע כי היא תשתתף בקדם הדני לאירוויזיון 2025, *Dansk Melodi Grand Prix*, עם השיר "Hallucination". בשלב הגמר דורגה במקום הראשון, לאחר שניצחה הן בין השופטים והן בהצבעת הקהל. היא האמנית השנייה מאיי פארו שמייצג את דנמרק באירוויזיון, לאחר ריילי באירוויזיון 2023. היא התחרתה בתחרות בחצי הגמר השני והצליחה להעפיל לגמר. מאוחר יותר התברר שהיא הגיעה למקום ה-8 עם 61 נקודות. היא האמנית הראשונה מאיי פארו שהעפילה לגמר האירוויזיון. בגמר, הופעתה הייתה ההופעה ה-22. היא הגיעה למקום 23 עם 47 נקודות, כאשר 45 נקודות הגיעו מהשופטים ושתי נקודות הגיעו מהקהל.

## חיים אישיים
סיסאל מתגוררת בקופנהגן עם שתי בנותיה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרות דניות
קטגוריה:פארואזים
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 2025
קטגוריה:נציגי דנמרק באירוויזיון
קטגוריה:דניות שנולדו ב-1995
מרקו בושניאק

**מרקו בוֹשניאק** (בקרואטית: **Marko Bošnjak**, ב-IPA: ; נולד ב-10 בינואר 2004) הוא זמר-יוצר בוסני-קרואטי. זכה בעונה השנייה של תחרות הכישרונות הסרבית "Pinkove Zvezdice", וייצג את  באירוויזיון 2025, שהתקיים בבזל שבשווייץ, עם השיר "Poison Cake".

## קריירה
החל מ-4 בספטמבר 2015 השתתף בושניאק בעונה השנייה של תחרות הכישרונות *Pinkove Zvezdice*. במבחן הבד שלו ביצע את "One Night Only" של ג'ניפר הדסון. כל חמשת השופטים – מילאן סטנקוביץ', ילנה טומאשביץ', גוצה טרז'ן, חארי וארשנוביץ' ולאונטינה ווקומנוביץ' – העבירו אותו לשלב הבא של התחרות. במהלך העונה ביצע מגוון שירים, דוגמת "Don't You Remember" של אדל ו-"Kao moja mati" של זדרבקו צ'וליץ'. בגמר שר את "Što te nema", שבוצע במקור על ידי יאדרנקה סטויאקוביץ', ודורג במקום הראשון.

ב-17 בדצמבר 2021 חשף תאגיד השידור הקרואטי HRT כי בושניאק עתיד להשתתף בקדם הלאומי לאירוויזיון 2022, *Dora*, עם השיר "Moli za nas". בתום ההצבעה דורג במקום השני עם 179 נקודות.

ביוני 2024 הופיע במצעד הגאווה בזאגרב. בספטמבר הופיע במופע צדקה למען רצועת עזה במהלך מלחמת חרבות ברזל. הכנסות האירוע נתרמו לאונר"א.

ב-5 בדצמבר הוכרז בושניאק כאחד המשתתפים בקדם הלאומי לאירוויזיון 2025 עם השיר "Poison Cake". הוא זכה בתחרות, וייצג את קרואטיה באירוויזיון, שנערך בבזל שבשווייץ, אך לא הצליח להעפיל לשלב הגמר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרים קרואטים
קטגוריה:נציגי קרואטיה באירוויזיון
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 2025
קטגוריה:מוזיקאים להט"בים
קטגוריה:זמרים להט"בים
קטגוריה:קרואטים שנולדו ב-2004
מרוץ קטלני

**מרוץ קטלני** (באנגלית: **Death Race**) הוא סרט פעולה דיסטופי אמריקאי משנת 2008, בבימויו של פול וו.ס. אנדרסון, שגם כתב את התסריט. הסרט מהווה חידוש לסרט הפולחן "Death Race 2000" משנת 1975. בסרט מככבים ג'ייסון סטיית'האם, טייריס גיבסון, איאן מקשיין וג'ואן אלן. העלילה מתרחשת בעתיד הקרוב, בו אסירים נאלצים להשתתף במרוצי מכוניות קטלניים המשודרים לציבור הרחב, במטרה לזכות בחירותם. הסרט הופק בתקציב של 45–65 מיליון דולר והכניס כ-76 מיליון דולר ברחבי העולם.

הסרט זכה להמשכים, בהם "מרוץ קטלני 2" (2010), "מרוץ קטלני 3: גיהנום" (2013) ו"מרוץ קטלני 4: מעבר לאנרכיה" (2018), שהופצו ישירות לווידאו.
## עלילה
בעתיד הקרוב, הכלכלה האמריקאית קורסת ושיעור הפשיעה עולה, מה שמוביל להפרטת בתי הכלא. בכלא "טרמינל איילנד", הסוהרת קלייר הנסי מארגנת את "מרוץ המוות" – סדרת מרוצים קטלניים בין אסירים המשודרת לציבור הרחב. ג'נסן איימס, נהג מרוצים לשעבר שהופלל ברצח אשתו, נאלץ להשתתף במרוץ בתמורה לחירותו. במהלך המרוץ, איימס מגלה את האמת מאחורי הפללתו ונאבק לשרוד מול יריבים אכזריים, תוך שהוא מתמודד עם דילמות מוסריות וניסיונות לחסלו.

## צוות השחקנים
* **[[ג'ייסון סטיית'האם]]** – ג'נסן איימס, נהג מרוצים לשעבר שהופלל ברצח אשתו.
* **[[ג'אן אלן]]** – קלייר הנסי, סוהרת כלא "טרמינל איילנד" ומארגנת "מרוץ המוות".
* **[[איאן מקשיין]]** – קואץ', ראש צוות המכונאים של איימס ואסיר ותיק.
* **[[טייריס גיבסון]]** – מכונת ירייה ג'ו מייסון, יריבו העיקרי של איימס במרוץ.
* **[[נטלי מרטינז]]** – אליזבת' קייס, נווטת המרוץ של איימס.
* **[[מקס ריאן]]** – פאצ'נקו, אסיר ונהג יריב במרוץ.
* **[[ג'ייסון קלארק]]** – אולריך, סגן הסוהרת הנסי.
* **[[פרדריק קוהלר]]** – ליסטס, חבר בצוות המכונאים של איימס ואסיר עם ידע נרחב.
* **[[ג'ייקוב ורגס]]** – גונר, מכונאי בצוות של איימס.

## ביקורות
הסרט "מרוץ קטלני" קיבל ביקורות מעורבות. באתר Rotten Tomatoes, הוא זכה לציון של 42% המבוסס על 160 ביקורות, עם הקונצנזוס: "סרט פעולה מהיר ואלים, אך חסר עומק עלילתי." באתר Metacritic, הסרט קיבל ציון ממוצע של 43 מתוך 100, המבוסס על 23 ביקורות, המעיד על "ביקורות מעורבות או ממוצעות".

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:סרטי אולפני יוניברסל
קטגוריה:סרטי אתחול
קטגוריה:סרטי מסע אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 2008