open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
עבדאללה שלייפר

**סולימאן עבדאללה שלייפר** (בערבית: **سليمان عبدالله شليفر**; באנגלית: **Suleiman Abdallah Schleifer**; במקור: **מרק שלייפר**; 1935 - 27 במרץ 2025) היה מומחה בולט ל, עיתונאי ומפיק, עמית בכיר ב של ארצות הברית  וב  בעמאן בירת ירדן. שלייפר היה יהודי-אמריקאי שהמיר את דתו לאסלאם ודבק בזרם הסופי.

## קורות חיים
שלייפר נולד למשפחה יהודית אמריקאית חילונית בלונג איילנד, ניו יורק. למד באוניברסיטת פנסילבניה ובשנת 1956 קיבל תואר ראשון במדעי המדינה. בתחילת דרכו כסטודנט היה פעיל בתנועות מרקסיסטיות ובשלב כלשהו גילה עניין בתרבות האיסלאמית והתאסלם, אז חבר לזרם הסופי באסלאם.

ב-1965 היה שלייפר העורך הראשון של הג'רוזלם סטאר ("The Jerusalem Star") הירדני שראה אור בשפה האנגלית (ובהמשך שינה את שמו לפלסטין ניוז. ב-1967 התמנה לעוזר המערכת של הניו יורק טיימס בירושלים ולאחר מכן לכתב המיוחד של העיתון בירושלים, ואחר כך בעמאן.

בין השנים 1968–1972 שימש כתב המזרח התיכון של מגזין החדשות הצרפתי הפאן-אפריקני "Jeune Afrique" . ב-1974 החל לנהל את לשכת NBC בקהיר תפקיד בו שירת עד 1983. בקהיר הכיר את איימן א-זוואהירי והיה לידידו. הוא הקים את מרכז כמאל עדאם באוניברסיטה האמריקאית בקהיר ושימש מנהלו הראשון בין השנים 1985–2005. מאז הוא משמש פרופסור אמריטוס ועמית בכיר במוסד.

ב-2004 היה שלייפר המפיק הבכיר של הסרט התיעודי "חדר בקרה"  העוסק בערוץ אל ג'זירה וביחסיו עם פיקוד מרכז של ארצות הברית.

ב-2006–2007 ניהל את לשכת אל ערביה בוושינגטון די. סי. מאז הוא ממשיך לפרסם טורים בתחומי התמחותו בכל גופי התקשורת בהם עבד.

## חיים אישיים
שלייפר היה נשוי לסופרת האמריקאית טייבה חסן אל-שריף , צאצאית של מוחמד אחמד (הנודע בכינויו "המהדי המשוגע"). הם התגוררו לחלופין במצרים ובאנגליה.

## לקריאה נוספת
* לורנס רייט, המגדלים הגבוהים: 11 בספטמבר, אלקאעידה וכישלון המודיעין האמריקני, כנרת זמורה ביתן, 2007. לפי אינדקס בסוף הספר

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:מתאסלמים אמריקאים
קטגוריה:יהודים שהתאסלמו
קטגוריה:מזרחנים יהודים אמריקאים
קטגוריה:עורכי עיתונים יהודים אמריקאים
קטגוריה:עיתונאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:סגל ניו יורק טיימס
קטגוריה:סגל NBC
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פנסילבניה
קטגוריה:מרקסיסטים
קטגוריה:עיתונאים יהודים מצרים
קטגוריה:יהודים בריטים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1935
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2025
האיגוד הישראלי לפסיכיאטריה ביולוגית

**האיגוד הישראלי לפסיכיאטריה ביולוגית** הוא אגודה מדעית העוסקת בפסיכיאטריה ביולוגית (Israeli Society of Biological Psychiatry). האיגוד הוקם בשנת 1995.
יושבת ראש האיגוד היא ד"ר רננה איתן.

בוועד המרכזי של האיגוד חברים נציגים מכלל בתי החולים והאוניברסיטאות בישראל. הוועד המרכזי מורכב מלפחות שמונה מחברי/ות האיגוד, בהם לפחות ארבעה רופאים/ות וארבעה חוקרים בסיסיים.
האיגוד מקיים כנסים שנתיים וימי עיון בנושאים שונים. בנוסף על כך, האיגוד מעניק פרסים למחקרים, עבודות מדעי יסוד ופרס שנתי במשותף עם המכון הלאומי לפסיכוביולוגיה בישראל (NIPI).

## מטרות האיגוד
באתר האיגוד, מוגדרות מטרותיו:
* קידום המחקר הביולוגי ויישומו הקליני בפסיכיאטרייה ובמדעי היסוד הקרובים לה.
* שילוב קלינאים וחוקרים בנושאי הנוירולוגיה והפסיכו-ביולוגיה במחקר הפסיכיאטרי והנוירופסיכיאטרי.
* יצירת קשרים בין מדענים העוסקים בשטחי התעניינות של הפסיכיאטרייה הביולוגית.
* ייזום וארגון הרצאות, סימפוזיונים, כנסים מדעיים, השתלמויות ופעולות מדעיות בשטח הפסיכיאטרייה הביולוגית, הנוירולוגיה, הפסיכו-ביולוגיה ותחומים נלווים.
* ייצוג הפסיכיאטרייה הביולוגית כלפי המוסדות הרלוונטיים בארץ ובעולם.
* טיפוח שיתוף פעולה עם חברות/אגודות ישראליות אחרות העוסקות בנושאים בעלי עניין לחברי האיגוד.

## יושבי ראש האיגוד
להלן רשימת יושבי ראש האיגוד הישראלי לפסיכיאטריה ביולוגית:
* יוסף זוהר - 1996 - 
* חיים בלמקר - 2002-2004.
* גיל זלצמן - 2005-

## פרס לחקר מחלות מוח
המכון הלאומי לפסיכוביולוגיה בישראל (NIPI) והאיגוד הישראלי לפסיכיאטריה ביולוגית מעניקים מדי שנה פרס למחקר משולב קליני ובסיסי בנושא חקר מחלות מוח:

## ראו גם
* האגודה למדעי הפסיכולוגיה

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אגודות מדעיות
קטגוריה:ישראל: אקדמיה
קטגוריה:פסיכיאטריה
קטגוריה:ישראל: מדע וטכנולוגיה
הארמייה התשיעית (האימפריה העות'מאנית)

**הארמייה התשיעית** של האימפריה העות'מאנית (בטורקית: **Dokucuncu Ordu**) הייתה ארמיית שדה של הצבא העות'מאני. היא הוקמה במהלך מלחמת העולם הראשונה.

## מלחמת העולם הראשונה
### סדר הכוחות, יוני 1918
ביוני 1918 הייתה בנויה הארמייה באופן הבא:
* הארמייה התשיעית, (מירליבה יאקאפ Şevki פאשה)
** הקורפוס הקווקזי ה-1 (מירליבה מוסה קזם קראבקיר)
*** הדיוויזיה הקווקזית ה-9, הדיוויזיה הקווקזית ה-10, הדיוויזיה ה-15
** הקורפוס ה-4 (מירליבה עלי איסאן פאשה)
*** הדיוויזיה ה-5, הדיוויזיה ה-11, הדיוויזיה ה-12
** חטיבת פרשים עצמאית

### סדר הכוחות, ספטמבר 1918
בספטמבר 1918 הייתה בנויה הארמייה באופן הבא:
* הארמייה התשיעית, (מירליבה יאקאפ Şevki פאשה)
** הדיוויזיה הקווקזית ה-9, הדיוויזיה הקווקזית ה-11, הדיוויזיה ה-12, חטיבת פרשים עצמאית

## אחרי מודרוס
### סדר הכוחות, נובמבר 1918
בנובמבר 1918 הייתה בנויה באופן הבא:
* הארמייה התשיעית, (מירליבה יאקאפ Şevki פאשה)
** הדיוויזיה הקווקזית ה-3 (אחלציחה)
** הדיוויזיה הקווקזית ה-9 (דרומית לארזינג'אן)
** הדיוויזיה הקווקזית ה-10 (באטום - מעבר לקונסטנטינופול)
** הדיוויזיה הקווקזית ה-11 (חוי)
** הדיוויזיה הקווקזית ה-36 (מהארמייה השלישית, גומרו)
** הדיוויזיה ה-12 (סרדראבאד)
** חטיבת פרשים עצמאית

### פיקוח כוחות הארמייה התשיעית, מאי 1919
באפריל 1919 קיימו Şevket Turgut Pasha, Cevat Pasha ו- Kavaklı Mustafa Fevzi Pasha פגישה חשאית בקונסטנטינופול. הם הכינו דו"ח בשם "שבועת השלישייה" ("Üçler Misâkı") והחליטו להקים את הפיקוח הצבאי להגנה על המולדת. בסוף אפריל הגיש Kavaklı Mustafa Fevzi Pasha את הדוח הזה לשר המלחמה irakir Pasha. ב-30 באפריל 1919 אישרו משרד המלחמה והסולטאן מהמט השישי את ההחלטה בדבר הקמת פקחי צבא שהתקבלו על ידי ראש המטה הכללי ולאחר מכן פיקוח כוחות הארמייה הראשונה (המוצבת בקונסטנטינופול, קוואקלי מוסטפא פווזי פאשה), קבוצת ארמיות ילדרים (שהוצבה בקוניה, מרסיני כמאל פאשה, לימים פיקוח הארמייה השנייה), פיקוח כוחות הארמייה התשיעית (המוצבת בארזורום, מוסטפא כמאל פאשה, לימים פיקוח הארמייה השלישית). בנוסף, יוקם הפיקוח על הכוחות הצבאיים ברומליה (נוראדין איברהים פאשה) והקורפוס ה-13 יהיה תחת הנהלת משרד המלחמה. במאי 1919 נבנה הפיקוח הצבאי כדלקמן:
* **פיקוח כוחות הארמייה התשיעית** ("Dokuzuncu Ordu Kıt'aatı Müfettişliği", ארזורום, מפקד: מירבלה מוסטפא כמאל פאשה, ששמה שונה כפיקוח הארמייה השלישית ב-15 ביוני 1919)
** הקורפוס ה-3 (סיוואס, Miralay Refet Bey)
*** הדיוויזיה הקווקזית ה-5
*** הדיוויזיה ה-15
** הקורפוס ה-15 (ארזורום, Mirliva מוסה קזם קראבקיר)
*** הדיוויזיה הקווקזית ה-3
*** הדיוויזיה הקווקזית ה-9
*** הדיוויזיה הקווקזית ה-11
*** הדיוויזיה ה-12

## הערות שוליים

קטגוריה:ארמיות האימפריה העות'מאנית
קרב ביטליס

**הקרב על ביטליס** מתייחס לשורה של התכתשויות בקיץ 1916 סביב העיר ביטליס ובמידה פחותה ליד מוש, בין צבא האימפריה הרוסית לצבא האימפריה העות'מאנית. העיירה הייתה המעוז האחרון של האימפריה העות'מאנית שמנעה מהרוסים להיכנס לאנטוליה ולמסופוטמיה.

העימות הצבאי הראשון בביטליס התרחש ביולי 1915, כאשר חיילים רוסים פתחו במתקפה לא מוצלחת על ביצורי העיירה. העימות השני החל בפברואר 1916 והסתיים בלכידת ביטליס על ידי קורפוס רוסי חדש, שהורכב במידה רבה מהגדוד הראשון של יחידות המתנדבים הארמנים בפיקודו של אנדרניק אוזניאן. נסיגת מדינות ההסכמה מגליפולי נתנה הזדמנות לכוחות הטורקים לפרוס מחדש כוחות באזור הקווקז. המפקד הרוסי ניקולאי יודניץ' התכוון לתקוף את הטורקים לפני שיצליחו לארגן את כוחותיהם לפתוח במתקפה. לאחר שורה של עימותים בקופרוקוי, ארזורום, מוס, כבש הקורפוס הקווקזי הרוסי ה-4 את ביטליס ב-2 במרץ.

הכוחות העות'מאניים בפיקודו של אחמד איזת פאשה הורכבו מוותיקים יוצאי מערכת גליפולי. הם היו אמורים לעקוף את הרוסים בביטליס לפני סוף מרץ, אך התקשורת הייתה איומה וחיילים נאלצו לצעוד מאנקרה במשך חודש. המתקפה (המאוחרת) של הצבא הטורקי החלה ב-2 באוגוסט 1916 והחזירה בהצלחה את ביטליס (ומוש) אך איבדה שטחים אחרים באזור הפרת בפני הרוסים. ב-24 באוגוסט כבשו הכוחות הרוסים את מוש ואת ביטליס. העות'מאנים ספגו 34,000 אבדות, כמחצית מהם שבויים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:1916 ברוסיה
ביטליס
ביטליס
בקשסנטאנדראש

**בקשסנטאנדראש** (בהונגרית: **Békésszentandrás**) הוא כפר גדול במחוז בקש, שבנפת סרווש.

## מיקום
היישוב ממוקם בשער המערבי של מחוז בקש, 5 ק"מ ממערב לעיר בת ה-15,000 תושבים סרווש. מיקומו של היישוב נקבע במידה רבה על ידי העובדה כי האגם (למעשה) החמישי בגודלו בהונגריה שנוצר מענף "מת" של הנהר שלושת הקרש נמצא כיום בשטחו של הכפר. לכן, רבים רואים בו את הכפר היפה ביותר במישור ההונגרי הגדול. יש יותר מ-500 בתי נופש של סוף שבוע ביישוב, בעיקר לאורך המים של האגם הזה שנוצר, כך שהוא מעניק אופי תיירותי רציני ליישוב. השכנים: מזטור מהצפון - סרווש מהמזרח, סנטש מהדרום. יש גם קשר קל עם הגבול האדמיניסטרטיבי שלשל קונסנטמארטון. בהונגריה, בקשסנטאנדרש הוא בין היישובים שכמות המשקעים בו הוא הקטן ביותר.

### נגישות
הכביש הראשי 44 לאורך מסלול קצ'קמט - בקשצ'אבה - גיולה עובר בכפר הגדול, ולכן זהו נתיב הגישה הברור ביותר מהערים הגדולות יותר של קצ'קמט ובקש.

## היסטוריה
### ימי הביניים
בקשסנטאנדראש בשם סנטאנדראש (Szentandrás) היה מיושב כבר בעידן ארפאד (היישוב נקרא על שם השליח אנדראס הקדוש שכנסייה הוקמה לכבודו כבר במאה ה-13. שם היישוב הוזכר לראשונה בתעודות בשנת 1297 בצורה של אנדרה (Andree) ולאחר מכן בשנת 1329 כ-Zenthonduryas, בשנת 1330 כ-Zenthandreas. בשנת 1504 הוא נכתב בשם Túr-Szentandrás.

היישוב שהיה סביב הכנסייה הפך כנראה לא מיושב במהלך הפלישה המונגולית לאירופה.

### הכיבוש הטורקי
בתקופת השלטון הטורקי בשנת 1596, יחד עם יישובים רבים אחרים במישור הגדול הדרומי, נהרסה גם סנטאנדראש. מאוחר יותר יושב מחדש, אך בשנת 1648 הוא מוזכר רק ככפר קטן.

בעל הבית הטורקי היה הסולטאן בעצמו ולכן כל האזור השתייך לאחוזות ה"האס" כביכול (בסיווג האדמות המינהלי-צבאי העות'מאני, האס היה אחוזה עם הכנסות) ולכן גורלו היה נסבל יותר מזה של הכפרים האחרים, שם בעלי הבית הטורקים השתנו לעיתים קרובות. מצד שני, גם נסיכי טרנסילבניה ההונגרים ראו בכפר את תחום סמכותם ולכן העניקו אותו לחסידיהם, מבלי לקחת בחשבון את זכויותיהם של בעלי האדמות הקודמים.

### המאות 18–19
התושבים הראשונים של הכפר השהתיישבו מחדש והגיעו לשם בשנת 1719, בעיקר מהכפר הגדול קבה. בשנת 1722 הצטרפו אליהם משפחות חדשות, אך אפילו בשנת 1725 הכפר כלל רק 25 משפחות צמיתות. הכפר הוכה שוב במגפת הדבר של 1739 כאשר 228 מתושביו מתו. בשנת 1742 התיישבו סלאבונים לותרניים בסנטאנדראש, עם אוכלוסייה מעורבת בהונגרים.

### המאה ה-20
בין שתי מלחמות העולם סיפק מפעל האריגה גאסנר עבודות למקומיים. המפעל שוכן בבניין הטירה.

### קהילה יהודית
בשנת 1880 חיו בכפר 215 יהודים שרובם עזבו ובשנת 1930 חיו בכפר רק 50. בשואה הושמדה כל האוכלוסייה היהודית הקטנה של בקשסנטאנדראש.

## אתרים בעלי חשיבות
* בית העירייה
* כנסייה קלוויניסטית
* כנסייה קתולית
* בית קברות יהודי (עם מצבות מתחילת המאה ה-19)
* אנדרטת שואה בגן החזית (1994)
* טירת לדרר
* טירת הוניאדי-רודניאנסקי

## ילידי המקום
* יאקאב פויה (במקור: יעקב פולק) דוקטור למדע המדינה, עורך דין, יהודי-הונגרי פרופסור באוניברסיטה וחבר נספח של האקדמיה ההונגרית למדעים. הוא אביו של ג'ורג' פוליה המתמטיקאי והפיזיקאי.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הונגריה: כפרים
קטגוריה:קהילות יהודיות בהונגריה
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
וילאייט ביטליס

**וילאייט ביטליס** (בטורקית עות'מאנית: **ولایت بتليس**) היה מחוז מנהלי מהרמה הראשונה (וילאייט) של האימפריה העות'מאנית. לפני המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) האזור היה חלק מווילאייט ארזורום, ולאחר המלחמה הוקם הווילאייט על ידי השער הנשגב. זה היה אחד מששת הווילאייטים הארמניים של האימפריה.

בתחילת המאה ה-20, על פי הדיווחים, כלל המחוז שטח של , בעוד שהתוצאות הראשוניות של המפקד העות'מאני הראשון של 1885 (פורסם בשנת 1908) נתנו לאוכלוסייה 388,625 נפש. דיוק נתוני האוכלוסייה נע בין "משוער" ל"סתם השערה" בהתאם לאזור שממנו נאספו.

ביטליס ומוש נכללו בעבר באיילט ארזורום. בשנת 1875 הם נותקו ויצרו וילאייט נפרדת. הסנג'ק של סירט הצטרף לווילאייט ביטליס מווילאייט דירבקיר בשנים 1883–1884.

## חטיבות מנהליות
הסנג'קים של וילאייט ביטליס:
# סנג'ק ביטליס (ביטליס, Ahlat, Hizan, Mutki )
# סנג'ק מוש (מוש, Bulanık, ססון, Malazgirt, Varto )
# סנג'ק סירט (סירט, Eruh, Pervari, Şirvan, Kurtalan)
# סנג'ק גנק (Genc, Çapakçur, Kulp)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

ביטליס
קטגוריה:טורקיה: היסטוריה
שמעון ליברטי

**שמעון ליברטי** (נולד בכ"ט באב ה'תשנ"ד, 5 באוגוסט 1994) הוא עיתונאי, סופר ופובליציסט חרדי-ישראלי.

## ביוגרפיה
ליברטי נולד בירושלים למאיר ושמחה. התחנך במוסדות חינוך חרדים ספרדים, ולמד בישיבות 'יקירי ירושלים' ו'באר התלמוד'.

את דרכו התקשורתית החל בשנת 2013, כשנמנה עם צוות ההקמה של אתר 'חרדים10', בו שימש ככתב מוניציפלי ובהמשך כעורך. לקראת הבחירות לכנסת העשרים, מונה לעורך משנה באתר כיכר השבת. בהמשך עבר לרשת 'קו עיתונות', וכיהן כעורך אתר 'כל הזמן' וכבעל טור במקומוני הרשת.

בשנת 2017, עם הקמת עיתון 'הדרך', ביטאון תנועת ש"ס, החל לכתוב בעיתון, ככתב ופרשן פוליטי, ובעל טור פובליציסטי קבוע בעמודי המגזין וכן בעמודי החדשות.

ליברטי פרסם במהלך השנים מספר ראיונות בלעדיים, בהם עם הרב שלום כהן נשיא מועצת חכמי התורה, זאת לצד סדרת כתבות העוסקות בתרבות המזרחית ושירת 'תור הזהב'.

בפברואר 2025 מונה לעורך הראשי של עיתון "הדרך" והחליף בתפקיד את אברהם דב גרינבוים.

לצד כתיבתו הקבועה, הוא מתארח כמגיש וכפרשן בתוכניות רדיו ובקווי חדשות במגזר החרדי, ומפרסם טורים ומאמרים בבמות שונות.

נשוי ואב לארבעה, מתגורר בירושלים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונאים חרדים ישראלים
קטגוריה:פובליציסטים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1994
שמלת השבת של חנה'לה (סרט, 2021)

**שמלת השבת של חנה'לה** הוא סרט חינוכי ומוזיקלי ישראלי לילדים המבוסס על הספר "שמלת השבת של חנה'לה" מאת יצחק דמיאל. הסרט יצא לאקרנים ב-5 באוגוסט 2021. בסרט מככבים מיכל הקטנה, שירן סנדל, נואל ברקוביץ', מיכאל גבעתי, חני נחמיאס, חיים זנאתי, דורית רנוב, יפית אטיאס ושלמה וישינסקי. את הסרט ביים רני מגר.

## עלילה
העלילה מתרחשת אי שם בכפר אבן ציורי בתקופת העלייה השנייה (ראשית המאה ה-20), מושבה חקלאית גלילית, נטולת כל סימני טכנולוגיה, קהילה חמה של עובדי אדמה יהודים חלוצים, שנאבקים להצליח ולהתפרנס ממלאכת עיבוד האדמה. לצידם של האיכרים מתגוררות גם משפחות הפקידים האמידות, בעלי האמצעים והאדמות, יהודים בורגנים, שמתייחסים לכל המעשה החלוצי כאל פרויקט כלכלי גרידא. זהו בוקר יום שישי, חנה'לה, נערה צעירה נעימה ואדיבה, ביתה של שרה'לה, הכובסת של המושבה ושל חיים, איכר חלוץ קשה יום, עוזרת להוריה בהכנות לקראת השבת. משפחתה של חנה'לה היא הענייה מכל המשפחות ולחנה'לה אין אפילו שמלת שבת לבנה. למרות כל זאת חנה'לה היא ילדה מאוד אהובה ומקובלת על חבריה ואף זוכה להתעניינות מיוחדת מצדו של יונתן, נער טוב מראה וטוב לבב שהוא גם בנה של גיטל בעלת האדמות, עשירת המושבה היהירה והחמדנית וגם אימן של צילי וגילי צמד אחיות מרושעות שלא מפספסות אף הזדמנות ללעוג לחנה'לה ולילדי האיכרים העניים.

זהו יום מיוחד, חנה'לה מקבלת מהוריה מתנה יקרה, שמלת שבת לבנה, שרה'לה תפרה אותה משמלת הכלולות שלה, חנה'לה מאושרת ולא יודעת שמצבם הכלכלי של הוריה חמור משחשבה, גיטל מבקרת בבית הוריה ומתרה שאם עד צאת השבת הם לא ישלמו את חובם, הם יפונו מביתם. לבושה בשמלת השבת החדשה יוצאת חנה'לה בשליחות אמא אל החווה של הדוד משה, יונתן, צילי וגילי מצטרפות אליה למסע, כשכל מטרתן של התאומות הוא להצליח ללכלך את השמלה הלבנה של חנהל'ה. ביחד הם עוברים שלל הרפתקאות וחוויות ולבסוף מצליחים לחזור אל המושבה ממש לפני כניסת השבת אלא שאז הם נתקלים בנחמן מוכר הפחמים, קשיש זעפן ובודד אימת ילדי המושבה, ערמת פחם קורסת על נחמן והוא זקוק לעזרה. חנה'לה מחליטה לעזור, אך המחיר כבד, שמלת השבת שלה מתלכלכת ונהרסת. בצר לה וכשהמצב נראה אבוד, פונה אליה הירח וניסים מתחילים להתרחש ועד כניסת השבת הכל בא על מקומו בשלום.

## דמויות ושחקנים

## קישורים חיצוניים

* "שמלת השבת של חנה'לה", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית

קטגוריה:סרטי ילדים ישראליים
קטגוריה:סרטי קומדיה ישראליים
קטגוריה:סרטי יונייטד קינג
קטגוריה:סרטים מוזיקליים ישראליים
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2021
מחלף כרמיאל מערב

**מחלף כרמיאל מערב** הוא מחלף המחבר את כביש 784 לכביש 85 וממוקם מערבית לעיר כרמיאל.

המחלף נבנה כדי ליצור הפרדה מפלסית בין מסילת עכו - כרמיאל לכביש 784 (מפגש מספר 300) אשר יצר פקקים רבים באזור משגב וכרמיאל ותאונות דרכים קטלניות. הקמת המחלף תוכננה לפני הקמת הרכבת, ונתקלה בהתנגדויות מצד הרשויות המקומיות בכפר בענה ובכרמיאל. במהלך תכנון המחלף, הושמעו ביקורות כי התהליך הועכב ממניעים פוליטיים. למרות זאת, המכרז לבניית המחלף פורסם ביולי 2018 והעבודות החלו בספטמבר שלאחר מכן. הבנייה הושלמה ביוני 2021 ועלתה כ-400 מיליון ש"ח.

ממוזער|מרכז|המחלף במבט מהצד, פברואר 2022

## ראו גם

* מפגשי כביש–מסילה בישראל

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כרמיאל: תחבורה
כרמיאל מערב
קטגוריה:כביש 85: צמתים ומחלפים
יפעת גדות

**יפעת גדות** (נולדה ב-1963) היא משוררת ועיתונאית ישראלית.
## ביוגרפיה
יפעת נולדה בגבעתיים. מגיל צעיר כתבה שירה. אך שיריה החלו להתפרסם רק בגיל מאוחר יותר בכתבי עת ובשלושה ספרים פרי עטה.

שיריה התפרסמו בעיתונים שונים, ביניהם עיתון הארץ, ידיעות אחרונות ומעריב, בכתבי עת רבים ובמספר אנתולוגיות. הגישה את תוכנית הרדיו "אגדות לילה" ברדיו אפילוג. שיריה הוצגו גם בכתב עת מקצועי לפסיכולוגיה ובתערוכות.

במשך כ-15 שנה סיקרה את תחום בריאות ורפואה באתר החדשות ניוז 1 וכיום משמשת בו כעורכת מאמרים וכתבות.

בעבר עסקה גם בעיצוב פנים ובשותפות עם אחותה ניהלה את "עיצוב בתקצוב", ואת "ריפרש" שעסקו בעיצוב פנים וייעוץ בתחום. בשנת 2022 הוציא המוזיקאי אילן וירצברג אלבום, שנקרא בשם ספרה "בתוך הרעש הגדול", עם שיר הנושא ושירים נוספים הכלולים בו.

גדות היא בתה של האמנית בלהה פרבר. היא חברה באגודת הסופרים, מתגוררת ברמת-גן, ואמא לשני ילדים.

## ספריה
* שלמה עם שבר, בעריכת יהודית מליק-שרון, הוצאת בת-אור, 2017
* מרחק בטוח מהחוף, בערירת דורי מנור, הוצאת פרדס, 2019
* בתוך הרעש הגדול, בעריכת דורי מנור, הוצאת קתרזיס, 2021

## קישורים חיצוניים

* שירים מאת יפעת גדות בכתב העת ליריקה
* שני שירים של יפעת גדות שהולחנו על-ידי המוזיקאי אילן וירצברג באלבום "קלים כמו ענן"
* ראיון עם דניאל דריי. רדיו תל אביב
* 
* 
*שיר מאת יפעת גדות שהולחן על-ידי דורון שור
*השיר "ילד של ילד שלי" בספר "בגדות האפשר: אנתלוגיית הריון ולידה" בהוצאת קתרזיס
* השירים "מעט יותר" ו"חשיפה" בקפסולה - אסופת שירים בנושא תשוקה

## הערות שוליים

קטגוריה:משוררות ישראליות
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:רמת גן: אישים
קטגוריה:משוררות כותבות עברית
קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1963
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1963
הר לקוונט

**הר לקוונט** או **הר לקואנט** (באנגלית: **Mount Lecointe**) הוא הר בולט ברכס המלכה אליזבת, חלק מרכס המלכה אלכסנדרה שבההרים הטראנס-אנטארקטיים, הממוקם באזור חוף שקלטון, של שטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.

גובהו של ההר 3,620 מטרים מעל פני הים; הר לקוונט הוא ההר ה-81 בגובהו באנטארקטיקה.

ההר הוא האמצעי מבין שלושה הקרם סמוכים, במרחק של 83.3 קילומטרים ממדף הקרח רוס. 

ההר ממוקם 5 קילומטרים צפונית להר רבוט; ההר ממוקם 50 קילומטרים דרומית - דרום-מזרחית מהר מרקהאם.

## היסטוריה
### גילוי ומיפוי ההר

ההר התגלה על ידי המשלחת הבריטית לאנטארקטיקה (משלחת נמרוד), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1907 – 1909.

### מקור השם

שמו של ההר ניתן לו על ידי משלחת נמרוד.

ההר נקרא על שמו של לוטננט ז'ורז' לקוונט (Georges Lecointe), שהיה סגן מפקד המשלחת האנטארקטית הבלגית (אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1897 – 1899) בפיקודו של אדריאן דה ז'רלאש.

## קישורים חיצוניים

* הר לקוונט באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* הר לקוונט באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* הר לקוונט באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* הר לקוונט באתר peakbagger
* הר לקוונט באתר mountainplanet
* הר לקוונט באתר peakery (מרחקים לאתרים סמוכים)

## הערות שוליים

לקוונט
לקוונט
לקוונט
איילט ארזורום

**איילט ארזורום** (בטורקית עות'מאנית: **ایالت ارضروم**) היה איילט של האימפריה העות'מאנית. הוא הוקם לאחר כיבוש ארמניה המערבית על ידי האימפריה העות'מאנית. שטחו המדווח במאה ה-19 היה .

## היסטוריה
האיילט הוקם בשנת 1533. בתחילת המאה ה-17, האיילט אויים על ידי איראן והמרד של ידי מושל המחוז אבאזה מהמט פאשה. מרד זה היה משולב עם מרד ג'ללי (מרד המוסקטרים הפרובינציאליים שנקראו צלאלי), שנתמך על ידי איראן ונמשך עד 1628.

האיילט היה אחד הפרובינציות העות'מאניות הראשונות שהפכו לווילאייט לאחר רפורמה אדמיניסטרטיבית בשנת 1865, ובשנת 1867 הוא שונה לווילאייט ארזורום.

## חטיבות מנהליות

## הערות שוליים

קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: איילטים
קטגוריה:טורקיה: היסטוריה
Südwestrundfunk

250px|ממוזער|שמאל|משרדי ההנהלה והאולפנים במיינץ
250px|ממוזער|שמאל|משרדי ההנהלה בשטוטגרט

**Südwestrundfunk** (בראשי תיבות: **SWR**) היא רשות שידור ציבורי בדרום-מערב גרמניה (מדינות באדן-וירטמברג וריינלנד-פפאלץ) הכוללת שני ערוצי טלוויזיה ושישה ערוצי רדיו. משרדי הנהלת הרשות נמצאים בשטוטגרט, משרדי הנהלה ואולפני שידור ראשיים נמצאים גם במיינץ ובבאדן-באדן. הגוף המפקח על הרשות הוא ARD (קונסורציום תאגידי השידור הציבורי של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה). זוהי רשות השידור הציבורית השנייה בגדלה בגרמניה לאחר Westdeutscher Rundfunk (WDR) שמרכזה בקלן.

## היסטוריה
הרשות נוצרה ב-1998 כתוצאה מאיחודן של (Süddeutscher Rundfunk (SDR (רשות השידור של דרום גרמניה, שנוסדה ב-1949 באזור הכיבוש האמריקאי) משטוטגרט ו-(Südwestfunk (SWF (רדיו דרום-מערב גרמניה, שנוסד ב-1946 באזור הכיבוש הצרפתי) שמרכזו היה בבאדן-באדן.

## ערוצי טלוויזיה
* SWR Fernsehen BW - ערוץ הטלוויזיה האזורי של באדן-וירטמברג
* SWR Fernsehen RP - ערוץ הטלוויזיה האזורי של ריינלנד-פפאלץ
* EinsPlus - ערוץ שהתקיים בין השנים 1997–2016
* לפי הסכם שידור בסינדיקציה
** Das Erste - "הערוץ הראשון" הממלכתי של הטלוויזיה הגרמנית
** Phoenix
** ערוץ הילדים KiKa (**Ki**nder**Ka**nal)
** Arte
** 3sat

## תחנות רדיו
הרדיו משדר ב-FM וב-DAB וכל תחנותיו זמינות באינטרנט.
* SWR1 - מוזיקת פופ ורוק קלאסי לגילאי 30–55
* SWR2 - "רדיו תרבות", תוכניות תיעוד וראיונות עם אנשי תרבות, תסכיתים, הקראה אמנותית, מוזיקה קלאסית וג'אז
* SWR3 - רדיו לצעירים (גילאי 14–39). להיטים, מוזיקה עכשווית ותוכניות
* SWR4 - "רדיו הבית", רדיו אזורי נפרד לשתי המדינות. בכל אחת מהן מיוחד שידור אזורי לתתי-אזורים במדינה. הקו המוזיקלי הוא שירים ישנים.
* DASDING - רדיו צעירים נטול-פרסומות. משדר מוזיקה אלטרנטיבית ואינדי
* SWR Aktuell - חדשות, תוכניות אקטואליה, שיחות בענייני השעה

## תזמורות הרדיו
עד שנת 2016 קיימה הרשות שתי תזמורות סימפוניות, שהוקמו עוד בשנות הארבעים
* **[[תזמורת רדיו שטוטגרט]]** - התזמורת המקורית של רשת SDR
* **[[תזמורת הרדיו של דרום-מערב גרמניה]]** - התזמורת המקורית של רשת SWF
ב-2016 מוזגו שתי התזמורות ליצירת **[[התזמורת הסימפונית של SWR]]**.

כן מקיימת הרשת הרכב קולי (SWR Vocal Ensemble Stuttgart), ביג בנד, תזמורת "קלאסית קלה" (Radio Orchestra Kaiserslautern) ושתי להקות בהן מנגנים עובדי תחנות הרדיו.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערוצי טלוויזיה גרמניים
קטגוריה:באדן-וירטמברג: תרבות
קטגוריה:ריינלנד-פפאלץ
ברונו מונטלאונה

**ברונו מונטליאונה** (בפורטוגזית: **Bruno Montaleone**; נולד ב-19 ביוני 1996) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה ברזילאי.

## ביוגרפיה
מונטלאונה נולד בעיר ריו דה ז'ניירו. כאשר למד תיאטרון, עבד כדוגמן. ברונו למד שני סמסטרים בבית ספר למשפטים אך בסופו של דבר נשר מהמכללה כדי להתמסר למשחק.

## קריירה
בתחילת 2015 נבחן לתפקיד בסדרת הטלוויזיה "Malhação." בשנת 2017 הופיע בסדרת הטלוויזיה "Os Dias Eram Assim", ובשנת 2018 שיחק את ג'וני בסדרת הטלוויזיה  "O Outros Lado do Paraíso" ובנטו בבסדרת הטלוויזיה "O Tempo Não Para", דמות שמתחזה למשורר מרדן ומהפכני. בשנת 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בתפקיד ראשי בסרט, "יומנה הסודי של סטודנטית זרה" מבית נטפליקס, לצד לריסה מנואלה, טאטי לופס ודוד ג'יימס.

## חיים אישיים
בין 2017 ל-2019 יצא עם הסטייליסטית סשה מנגל.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ברזילאים
קטגוריה:דוגמנים ברזילאים
קטגוריה:מתחרי רוקדים עם כוכבים
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1996
וילאייט ארזורום

**וילאייט ארזורום** (בטורקית עות'מאנית: **ولايت ارضروم**) היה מחוז מנהלי ברמה הראשונה (וילאייט) של האימפריה העות'מאנית.

וילאייט ארזורום גבל עם ממלכת פרס והאימפריה הרוסית במזרח ובצפון-מזרח, בצפון עם וילאייט טרבזון, במערב עם וילאייט סיווס, ובדרום עם הווילאייטים ביטליס, מאמורט אול עזיז וואן.

בתחילת המאה ה-20, על פי הדיווחים, היה שטח המחוז , בעוד שהתוצאות הראשוניות של המפקד העות'מאני הראשון של 1885 (פורסם בשנת 1908) נתנו לאוכלוסייה 645,702 נפשות. דיוק נתוני האוכלוסייה נע בין "משוער" ל"סתם השערה" בהתאם לאזור שממנו נאספו. זה היה אחד מששת הווילאייטים הארמנם בחלק המזרחי של אנטוליה, ולפני מלחמת העולם הראשונה חיו שם ארמנים רבים וכן גאורגים, יוונים פונטים וקווקזים, וקבוצות אתניות אחרות, מוסלמיות וגם נוצריות [בעיקר יווניות אורתודוקסיות] וארמניות אפוסטוליות (אורתודוקסי/גרגוריאני)].

## היסטוריה
איילט ארזורום היה אחד הפרובינציות העות'מאניות הראשונות שהפכו לווילאייט לאחר רפורמה אדמיניסטרטיבית בשנת 1865, ובשנת 1867 הוא שונה לווילאייט ארזורום.

בשנת 1875 הוא חולק לשישה וילאייטים: ארזורום, ואן, האקארי, ביטליס, הוזאט (Dersim) וקארס-צ'ילדיר. בשנת 1888 בצו קיסרי צורפו וילאייט האקארי לווילאייט ואן ווילאייט הוזאט לווילאייט מאמורט אול-עזיז.

אזורי קארס וצ'ילדיר אבדו במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) ונמסרו לאימפריה הרוסית, אשר ניהלה אותם כמחוז קארס עד 1917.

## חטיבות מנהליות
סנג'קים של הווילאייט:
# סנג'ק ארזורום (ארזורום, Pasinler, Bayburt, איספיר, Tercan, Tortum, Yusufeli, Kiğı, Narman, Hınıs)
# סנג'אק ארזינג'אן (ארזינג'אן, Pülümür, Refahiye, İliç, Kemah)
# סנג'ק בייזיד (Beyazit, Eleşkirt, Diyadin, Tutak, Ağrı)

## דמוגרפיה
בשנת 1893 היו סך הכל 19 קאזות (מחוזות). בכל הקאזות המוסלמים (סונים ולוי) היו הרוב. האחוז הנמוך ביותר של המוסלמים (64%) היה בקאזה של היניס. רוב הפרוטסטנטים והקתולים היו ארמנים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

ארזורום
קטגוריה:טורקיה: היסטוריה
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1867
ויל היקוק לאו

**ויל היקוק לאו** (באנגלית: **Will Hicok Low**; 31 במרץ 1853 – 27 בנובמבר 1932) היה אמן אמריקאי. הוא צייר ציורי קיר, מאייר וכתב בנושאי אמנות.

## ביוגרפיה
נולד באולבני, ניו יורק. בהיותו בן 20 בשנת 1873 נכנס לאטלייה של ז'אן-לאון ז'רום באקדמיה לאמנות בפריז, ולאחר מכן הצטרף לשיעוריו של קרולוס-דוראן, איתו נשאר עד 1877. הוא חזר לניו יורק, והיה חבר באגודה האמנים האמריקאית בשנת 1878 והאקדמיה הלאומית לעיצוב בשנת 1890. תמונותיו של אזור ניו אינגלנד ואיורים של ג'ון קיטס הביאו לפרסומו.

הוא התחתן עם ברטה ז'וליין בצרפת בשנת 1878.

לאחר מכן, פנה עם יצירתו לקישוט, והכין לוחות ומדליונים למלון וולדורף אסטוריה בניו יורק, פאנל לבית המשפט של מחוז אסקס בניוארק, ניו ג'רזי וכן לוחות רבים למגורים פרטיים וחלונות ויטראז' לכנסיות שונות, כולל הכנסייה האפיסקופלית המתודיסטית של סנט פול, ניוארק.

הוא היה מדריך בבתי הספר של קופר יוניון, ניו יורק, בשנים 1882 עד 1885, ובבית הספר של האקדמיה הלאומית לעיצוב בשנים 1889 עד 1892. לאו, שהיה מוכר בציבור כידידו של ר.ל סטיבנסון, ופרסם כמה ספרי זכרונות (1908).

בשנת 1909 אייר את הספר "In Arcady" מאת המילטון רייט מיי. הסגנון הושפע מתנועת הארט נובו.

לאחר מותה של אשתו ברטה, בשנת 1909 נישא למרי פיירצ'יילד, אשתו לשעבר של הפסל פרידריק ויליאם מקמוני.

הוא צייר סדרת ציורי קיר במחלקת החינוך של מדינת ניו יורק ברוטונדה באולבני, ניו יורק. באמצעות דמויות וסמלים מהמיתולוגיה הרומית והיוונית בשילוב עם בניינים ונופים בניו יורק, האמן מפרט סימני דרך מרכזיים בהתקדמות האנושית - מבחינת אמנות, מדע, טכנולוגיה, מודרניזציה, חירות, דמוקרטיה ואיכות חיים.

הלוחות המוקדמים ביותר, היו בנושאים כמו אדריכלות, אסטרונומיה, גאוגרפיה, רפואה וכימיה, משלבים תיאוריה ומיומנויות מעשיות. עוד שמונה לוחות מציגים המצאות מודרניות כדי להראות עד כמה התקדמה האנושות בתחילת המאה ה-20.

הציורים האחרונים משקפים נושאים פטריוטיים, עם נושאים כמו האקדמיה הצבאית של ארצות הברית. ציורים המקוריים האלה - היו בכניסה לחדר הקריאה הראשי של ספריית המדינה, ספריית המשפטים וספריית כתבי העת - והם משלימים את העיצוב האדריכלי של הרוטונדה ואת ההילה של ההארה האינטלקטואלית.

## גלריה

קובץ:Brooklyn Museum - Love Disarmed - Will Hicock Low - overall.jpg
קובץ:Will H. Low - Christmas Morn - 1909.7.41 - Smithsonian American Art Museum.jpg
קובץ:Paintings by Will Hicock Low on doors of 1882 cabinet, High Museum.jpg
קובץ:Q93728221-PG61989-title-1.jpg
קובץ:Q93728221-PG61989-ill pg 004 lg.jpg
קובץ:Q93728221-PG61989-ill pg 061 lg.jpg
קובץ:Q93728221-PG61989-LOW-ill pg 073 lg.jpg


## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:אולבני: אישים
קטגוריה:ציירים אמריקאים
קטגוריה:מאיירים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1853
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1932
בעיית ההתרה

שמאל|ממוזער|165x165 פיקסלים| שתי דוגמאות פשוטות למצב "מותר"
שמאל|ממוזער| דיאגרמה מורכבת ומעט מבלבלת שכן היא נראית כקשר אך בפועל אין קשר ממשי, אלא המצב הוא "מותר" מאת מורוון ת'יסטלת'וייט
**בעיית ההתרה** (באנגלית: **Unknotting problem**) במתמטיקה היא הבעיה של מציאת אלגוריתם שבהינתן מערכת שהיא ייצוג כלשהו של קשר, למשל, בתרשים קשר, ידע לזהות מצב שבו אין בפועל "קשר", הוא המצב שנקרא "מותר" (באנגלית unknot).

ישנם מספר סוגים של אלגוריתמי התרה. אולם רמת הסיבוכיות של אלגוריתם התרה היא שאלה פתוחה במתמטיקה מפני שלא ידוע אם ניתן לייצר אלגוריתם כזה בסיבוכיות זמן פולינומית, במילים אחרות, לא ידוע (נכון ל-2021) אם הפתרון של בעיית ההתרה שייך למחלקה P.

## סיבוכיות חישובית
צעדים ראשונים לקראת קביעת סיבוכיות בוצעו להוכיח שהבעיה היא במחלקות סיבוכיות מסדר גבוה, אשר מכילות את P. באמצעות משטחים רגילים לתאר את משטחי זייפרט של קשר נתון, הראו האס, לגריאס ופיפנגר (Hass, Lagarias & Pippenger) בשנת 1999 כי בעיית ההתרה שייכת למחלקת הסיבוכיות NP. בשנת 2005 טענו הרה טאני וימאמוטו (Hara, Tani & Yamamoto) כי בעיית ההתרה שייכת ל-AM &#x2229; co-AM, אולם מאוחר יותר הם חזרו בהם מטענה זו. בשנת 2011, גרג קופרברג הוכיח כי (בהנחת נכונות של השערת רימן הכללית) בעיית ההתרה היא ב-co-NP, ובשנת 2016, מארק לקנבי סיפק הוכחה ללא תנאי לחברות ב-co-NP.

לבעיית ההתרה יש את אותה סיבוכיות חישובית כמו בדיקה אם הטמעה של גרף לא מכוון במרחב האוקלידי הוא חסר קישורים.

אחד מהקשרים של אוצ'יאיי הכולל 139 קודקודים, למשל, במקור "הותר" על ידי תוכנת מחשב תוך 108 שעות, אך הזמן הזה צומצם במחקרים עדכניים יותר ל-10 דקות.

## אלגוריתמי התרה

## לקריאה נוספת
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בעיות חישוביות
קטגוריה:תורת הקשרים
התרה
איילט טרבזון

**איילט טרבזון** (בטורקית עות'מאנית: **ایالت طربزون**) היה איילט של האימפריה העות'מאנית.

האיילט הוקם בשנת 1598, והוא נשאר אזור נוצרי בעיקר עד המאה ה-17, הרבה לאחר ששאר אנטוליה הוסבה לאסלאם. השטח המדווח שלו במאה ה-19 היה . 

## חטיבות מנהליות

## הערות שוליים

קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: איילטים
קטגוריה:טורקיה: היסטוריה
מרי פיירצ'יילד מקמוני לאו

**מרי פיירצ'יילד מקמוני לאו** (באנגלית: **Mary Fairchild MacMonnies Low**; 1858-1946), ילידת ניו הייבן, קונטיקט הייתה ציירת אמריקאית שהתמחתה בנופים, ציורי ז'אנר ודיוקנאות.

## ביוגרפיה
מרי פיירצ'יילד למדה בבית הספר לאמנויות יפות בסנט לואיס, שם זכתה במלגה לשלוש שנים ללמודים בפריז באקדמיה ז'וליאן. היה לה סטודיו משלה בפריז.

היא נישאה לפסל פרדריק ויליאם מקמוני בשנת 1888, וגרה איתו בז'יברני, היא ביצעה איתו מספר עבודות, אבל נישואיהם התפרקו. לאחר שהתגרשה ממנו בשנת 1909 היא התחתנה עם הצייר ויל היקוק לאו, שהתאלמן מאשתו.

## ציור קיר בשיקגו
בבניין האישה בתערוכה הקולומביאנית העולמית 1893 היא ציירה ציור קיר בנושא "אישה פרימטיבית".

באפריל 1892 פנתה מרי לואו (אז מקמוני) לאוצרת שרה טייסון האלוול, שהובילה את עיצוב בניין האישה בתערוכת הקולומביאנית העולמית, שיקגו, 1893. היא ביקשה לצייר את אחת משתי היצירות מעל הכניסה המתוכננות לבניין. הדמות השנייה הייתה "אישה מודרנית", מאת מארי קאסאט. לפי כל הדעות בזמנו, הציור של מרי מקמוני לאו היה המוצלח מבין השניים. היא הציגה גם את עבודותיה בארמון לאמנויות יפות בתערוכת 1893.

היא הציגה במוזיאון רואן שבצרפת, שם זכתה במדליית זהב בשנת 1903 ושוב בשנת 1911. היא זכתה גם במדליית זהב בדרזדן בשנת 1902, במרסיי בשנת 1905, ובפרס ג'וליה שאו של אגודת האמנים האמריקאים בשנת 1902.

היא הפכה לעמית של האקדמיה הלאומית לעיצוב.

## גלריה

File:Dance Interlude by Mary MacMonnies Low .jpg|רקדנית במנוחה

File:Mary Fairchild - Blossoming Time in Normandy.jpg|פריחה בנורמנדי

File:Mary Fairchild - Garden in Giverny.jpg| גן בז'יברני

File:Mary Fairchild - Winter Garden of Giverny.jpg|ז'יברני - גן בחורף

File:Mary Fairchild MacMonnies - Primitive Woman - Decoration for the Woman's Building at the World's Columbian Exposition 1893.jpg|ציור הקיר בכניסה לבניין האישה

## קישורים חיצוניים

* 
## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קונטיקט
קטגוריה:ניו הייבן: אישים
קטגוריה:ציירות אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1858
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1858
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1946
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1946
ZDF

(**2DF**, **ZDF**) **Zweites Deutsches Fernsehen** (מילולית: "הערוץ השני של הטלוויזיה הגרמנית") הוא ערוץ טלוויזיה גרמני בשידור ציבורי ללא מטרות רווח הממומן באמצעות אגרת טלוויזיה ותשדירי שירות. משרדי הנהלת הערוץ נמצאים בעיר מיינץ. בין תוכניות הדגל שלו, תוכנית האקטואליה *heute* ("היום") המשודרת מאז הקמת הערוץ 1963 והשעשועון ** ששודר בין 1981 ל-2014. הערוץ משודר דרך אנטנות UHF וכן בכבלים ובלוויין ושייך לקונסורציום ARD.

## היסטוריה
כבר ב-1959 קבעה ממשלת מערב-גרמניה שיש להקים ערוץ טלוויזיה יתחרה בערוץ הטלוויזיה היחיד באותה עת, Das Erste של רשות ARD. כך העניק קונראד אדנאואר ב-1960 רישיון הפעלה לחברת Freies Fernsehen Gesellschaft ("חברת הטלוויזיה החופשית") במטרה שזו תיצור ערוץ טלוויזיה מתחרה ועצמאי. במקביל סיפקה הממשלה תשתית UHF לשידורים בכיסוי ארצי.

החברה החלה לשדר מפרנקפורט ב-1 באפריל 1963. ב-1967 שידרה לראשונה בצבע. ב-1974 העבירה את מרכז פעילותה למיינץ. החל מ-1996 הערוץ משדר 24 שעות ברציפות.

## ערוצי-בת ושיתופי פעולה
לערוץ שני ערוצים המשודרים בכבלים, בלוויין ובאינטרנט: ZDFneo (מיועד לבני 18–45, קהל צעיר יותר מחתך הגיל האופייני של ZDF) ו- ZDFinfo (לסרטים תיעודיים).

הערוץ מייצר שיתופי פעולה עם רשתות השידור 3sat, Arte ו-Phoenix.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ערוצי טלוויזיה גרמניים
אופססס! 2: ההרפתקה ממשיכה...

**אופססס! 2: ההרפתקה ממשיכה...** (באנגלית: **...Ooops! The adventure continues**, ידוע גם בשם: !**Two by Two: Overboard**) הוא סרט קומדיה והרפתקאות בהנפשה ממוחשבת אירלנדי-לוקסמבורגי משנת 2020, אשר משמש כסרט המשך לסרט "אופססס! בול הגיע המבול...".

הסרט הוקרן בבכורה במקור ב-24 בספטמבר 2020. בישראל הסרט הוקרן בבכורה בדיבוב עברי ב-5 באוגוסט 2021.

## עלילה
לאחר שהוסר איום המבול הגדול, שטה תיבת נוח בים בחיפושים אחר אדמה. ההרמוניה בין בעלי החיים, שנמצאים בה, מתחילה להיסדק ככל שעוברים הימים בתיבה הצפופה, כשברקע מלאי האוכל, המצומצם ממילא, מתחיל להיגמר. בין דיירי התיבה נמצאים החברים הטובים פיני, יצור פרוותי מתוק, וליאה, גורה ממשפחת חתולי בר, שרואים במקום מגרש משחקים גדול וממלאים את ימיהם בצחוק ובהנאה. יום אחד, בעקבות שרשרת של טעויות, הם מוצאים עצמם מחוץ לתיבה, יחד עם שארית המזון, ששוקעת בקרקעית הים. ואם זה לא מספיק, אז השניים מופרדים ונסחפים, כל אחד למקום אחר. אך פה ההרפתקה האמיתית של שניהם רק מתחילה. ליאה יחד עם חברתם ג'לי המדוזה נסחפת לאי נידח, ואילו פיני מתעורר לצד יצורים ידידותיים, בני מינו,נאסטריאנים החיים במושבה,של המלכה פאץ' שנגד החיות כשהר  געש  מאיים לפרוץ ולסכן את כולם. במרוץ סוחף נגד הזמן מתאחדים האינטרסים של הגיבורים, בניסיון להצלה הדדית של בעלי החיים באשר הם ולאיחוד עם כל החברים והמשפחה, שנותרו מאחור.בסוף  רואים את התיבה גרסה 2

## מדבבים בעברית
הדיבוב העברי בוים על ידי אלדד ירון.
* **[[אריאל לינדזן]]** - פיני
* **מיה אלון** - ליאה
* **אלין ספיר** - ג'לי
* **[[גדי לוי]]** - דייב
* **[[שרון שחל]]** - הייזל
* **ירמי רייך** - לאונרד
* **[[טליה ברקאי]]** - פאץ'
* **צחי כהן** - צ'יף קלייד
* **[[סער בדישי]]** - צדפה / שימפנזה / דמויות שונות
* **[[דדי זהר]]** - שומר נסטריאני / דמויות שונות
* **[[רוית יעקב]]** - שומרת נסטריאנית / דמויות שונות
* **אלונה אלכסנדר** - ברדיג'ט / כרוז / דמויות שונות
* **אלרועי ספיר**
* **מיכאל ספיר**
* **שירן ספיר**
* **אלדד ירון**
* **גיא גולדברג**
* **מאיה כפרי**

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:סרטי 2020
קטגוריה:סרטי המשך
רוטה (עיירה)

**רוטה** (בספרדית: **Rota**) היא עיירה הנמצאת במחוז קדיס שבקהילה האוטונומית אנדלוסיה שבדרום ספרד. ליד העיירה שוכן בסיס צבאי של צי ארצות הברית בשם בסיס הצי רוטה, שבו נמל ושדה תעופה. העיירה היא מוקד תיירות מקומי.

## היסטוריה
על פי ממצאים ארכאולוגיים, ייתכן שסביבותיה של העיר רוטה היו מיושבים עוד בתקופת הברונזה. ב-1217, במהלך מסע הצלב החמישי, תקפו צלבנים מפריזיה את רוטה.

## דמוגרפיה
ב-2020 חיו ברוטה כשלושים אלף איש.


ImageSize = width:690 height:340
PlotArea = left:70 right:40 top:20 bottom:20
TimeAxis = orientation:vertical
AlignBars = justify
Colors =
 id:gray1 value:gray(0.9)
DateFormat = yyyy
Period = from:0 till:30000
ScaleMajor = unit:year increment:5000 start:0 gridcolor:gray1
PlotData =
 bar:1900 color:gray1 width:1
 from:0 till:7471 width:15 text:7,471 textcolor:red fontsize:8px
 bar:1910 color:gray1 width:1
 from:0 till:7996 width:15 text:7,996 textcolor:red fontsize:8px
 bar:1920 color:gray1 width:1
 from:0 till:8572 width:15 text:8,572 textcolor:red fontsize:8px
 bar:1930 color:gray1 width:1
 from:0 till:9331 width:15 text:9,331 textcolor:red fontsize:8px
 bar:1940 color:gray1 width:1
 from:0 till:10958 width:15 text:10,958 textcolor:red fontsize:8px
 bar:1950 color:gray1 width:1
 from:0 till:10193 width:15 text:10,193 textcolor:red fontsize:8px
 bar:1960 color:gray1 width:1
 from:0 till:16856 width:15 text:16,856 textcolor:red fontsize:8px
 bar:1970 color:gray1 width:1
 from:0 till:23885 width:15 text:23,885 textcolor:red fontsize:8px
 bar:1981 color:gray1 width:1
 from:0 till:25291 width:15 text:25,291 textcolor:red fontsize:8px
 bar:1991 color:gray1 width:1
 from:0 till:27139 width:15 text:27,139 textcolor:red fontsize:8px
 bar:2001 color:gray1 width:1
 from:0 till:25919 width:15 text:25,919 textcolor:red fontsize:8px
 bar:2011 color:gray1 width:1
 from:0 till:29125 width:15 text:29,125 textcolor:red fontsize:8px
 bar:2020 color:gray1 width:1
 from:0 till:29282 width:15 text:29,282 textcolor:red fontsize:8px


## בתרבות
שם המשפחה "ארואטי" מתייחס לאדם שמוצא אבותיו ברוטה, או שאלה עברו במקום לשם מסחר או מגורים ארעיים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנדלוסיה: רשויות מקומיות
וילאייט טרבזון

**וילאייט טרבזון** (בטורקית עות'מאנית: **ولايت طربزون**) היה מחוז מנהלי ברמה הראשונה (וילאייט) בחלק הצפון-מזרחי של האימפריה העות'מאנית וכלל את האזור לאורך קו החוף המזרחי של הים השחור ואת אזור ההר הפנימי של הרי הפונטוס. האזור אוכלס בעיקר על ידי טורקים אתניים במחצית המערבית ומוסלמים דוברי לאז במחצית המזרחית, ולאורך תקופת השלטון העות'מאני הייתה היסטוריה של המרה לאסלאם של יוונים פונטים רבים מהאזור - כאשר אף גולבהאר האטון, אמו של הסולטן סלים הראשון הייתה ממוצא יווני פונטי.

בתחילת המאה ה-20 היה שטח המחוז על פי הדיווחים , בעוד שהתוצאות הראשוניות של המפקד העות'מאני הראשון של 1885 (פורסם בשנת 1908) נתנו לאוכלוסייה 1,047,700 תושבים. דיוק נתוני האוכלוסייה נע בין "משוער" ל"סתם השערה" בהתאם לאזור שממנו נאספו.

לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878), הוקם סנג'ק לאזיסטן. ריזה הפכה למרכז המחוז בשל מסירת בתומי, מרכז הסנג'ק לשעבר, לרוסיה. הווילאייט גם כלל אוכלוסייה יוונית ניכרת.

## חטיבות מנהליות
הווילאייט כלל שלושה סנג'קים (ארבעה אחרי 1889) ו-22 קאזות. הסנג'קים של הווילאייט:
# סנג'ק טרבזון (טרבזון, Ordu, גירסון, Tirebolu, Görele, Vakfıkebir, Sürmene, Of, Akçaabat, מאקה)
# סנג'ק גומוהאן (גומוהאן, Kelkit, Şiran, Torul)
# סנג'ק לאזיסטן (ובמרכזה בתומי בהתחלה עד 1878, לאחר מכן ריזה אחרי 1878) (Rize, Pazar, ארטווין; לפעמים נכללה גם העיר Of)
# סנג'ק קאניק (ובמרכזה סמסון אחרי 1889) (סמסון, Bafra, Ünye, Fatsa, Çarşamba, טרמה)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

טרבזון
קטגוריה:טורקיה: היסטוריה
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1867
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהתפרקו ב-1922
הנעלמים (מיני-סדרה)

**הנעלמים** (בצרפתית: **Disparu à jamais**) היא מיני-סדרת מתח צרפתית שנוצרה על ידי דייוויד אלקיים ווינסנט פוימירו, המבוססת על ספרו של הרלן קובן באותו השם.

מיני-הסדרה עלתה לשידור ב-13 באוגוסט 2021 בשירות הזרמת המדיה "נטפליקס".

## תקציר העלילה
לפני עשור, גיום לוצ'סי איבד שני אנשים שהיו קרובים אליו. בהווה, לאחר שבת זוגו נעלמת, גיום נשאב לתעלומה שמערערת את כל מה שידע על הסובבים אותו.

## צוות השחקנים והדמויות
* פינגן אולדפילד – **גיום לוצ'סי**
* ניקולא דובושל – **פרד**
* גיום גואי- **דה קוסטה**
* גרנס מריליה – **סוניה**
* נייליה הרזון – **ז'ודית**
* גרגור קולין - **קסלר**
* תומאס למרקיס - **אוסטרטאג**

## הפצה
ב-21 ביולי 2021, חשפה נטפליקס טריילר רשמי למיני-הסדרה, בו נחשף כי המיני-סדרה תעלה לשידור ב-13 באוגוסט 2021.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מיני-סדרות טלוויזיה
קטגוריה:סדרות טלוויזיה צרפתיות
קטגוריה:סדרות מתח
קטגוריה:סדרות טלוויזיה המבוססות על ספרים
קטגוריה:נטפליקס: תוכניות וסדרות
וילאייט חלב

**וילאייט חלב** (בטורקית עות'מאנית: **ولايت حلب**; בערבית: **ولاية حلب**) היה מחוז מנהלי ברמה הראשונה (וילאייט) של האימפריה העות'מאנית, שבמרכזו העיר חלב.

## היסטוריה
הווילאייט הוקם במרץ 1866. הגבולות החדשים של חלב נמתחו צפונה וכללו את הערים דוברות הטורקית קהרמאנמרש, עינתאב ואורפה, והעניקו למחוז מספר שווה של דוברי ערבית וטורקית, כמו גם מיעוט גדול דובר ארמנית.

הודות למיקומה הגאוגרפי האסטרטגי בנתיב הסחר בין אנטוליה למזרח, חלב עלתה לגדולה בעידן העות'מאני, בשלב מסוים הייתה השנייה רק לקונסטנטינופול באימפריה. עם זאת, כלכלת חלב נפגעה קשות מפתיחת תעלת סואץ בשנת 1869, ומאז עלתה דמשק כמתחרה רצינית מול חלב על תואר בירת סוריה.

מבחינה היסטורית, חלב הייתה מאוחדת יותר בכלכלה ובתרבות עם הערים האנטוליות מאשר עם דמשק. עובדה זו מופיעה עד היום עם ההבדלים התרבותיים הייחודיים בין חלב לדמשק.

בתום מלחמת העולם הראשונה, הסכם סוור הפך את רוב וילאייט חלב לחלק מהאומה הסורית שהוקמה באותה העת, בעוד שקיליקיה הובטחה על ידי צרפת להפוך למדינה ארמנית. עם זאת, מוסטפא כמאל אטאטורק סיפח את רוב מחוז חלב כמו גם את קיליקיה לטורקיה במלחמת העצמאות הטורקית. התושבים הערבים במחוז (כמו גם הכורדים) תמכו בטורקים במלחמה זו נגד הצרפתים, דוגמה בולטת לכך היא איברהים חאננו שתיאם ישירות עם אטאטורק וקיבל ממנו נשק. התוצאה, לעומת זאת, הייתה הרת אסון עבור חלב, מכיוון שעל פי הסכם לוזאן, רוב מחוז חלב היה חלק מטורקיה למעט חלב ואלכסנדרטה; לפיכך, חלב נותקה מהלוויינים הצפוניים שלה ומהערים האנטוליות שבהן הייתה תלויה חלב במידה רבה במסחר. יתר על כן, הסכם סייקס–פיקו במזרח הקרוב הפריד בין חלב לרוב מסופוטמיה, מה שפגע גם בכלכלת חלב. המצב החמיר עוד יותר בשנת 1939 כאשר אלכסנדרטה סופחה לטורקיה, ובכך שללה מחלב את הנמל הראשי שלה איסכנדרון והותירה אותה בבידוד מוחלט בתוך סוריה.

## דמוגרפיה
בתחילת המאה ה-20 היה שטח המחוז על פי הדיווחים , בעוד שהתוצאות הראשוניות של המפקד העות'מאני הראשון של 1885 (שפורסם בשנת 1908) נתנו לאוכלוסייה 1,500,000 נפש. דיוק נתוני האוכלוסייה נע בין "משוער" ל"סתם השערה" בהתאם לאזור שממנו נאספו.

## חטיבות מנהליות
ממוזער|חטיבות הווילאייט
הסנג'קים של הווילאייט, בערך 1876
# סנג'ק חלב (בשנת 1908 הצטרפו קאזה עינתאב עם קאזה פזארצ'ק מסנג'ק מאראש) (חלב, איסכנדרון, אנטקיה, בלן, אידליב, אל באב, ג'סר א-שורור)
# סנג'ק עינתאב (עינתאב, קיליס, Rumkale)
# סנג'ק ג'בליסמאן (ג'בליסמאן, מערת א-נועמאן, Manbij)
# סנג'ק מאראש (קהרמאנמרש, Pazarcık, אלביסטן, Süleymanlı, Göksun)
# סנג'ק אורפה (אורפה, Birecik, Nizip, Suruç, חרן, א-רקה)
# סנג'ק זור (לימים הפך לסנג'ק עצמאי) (דיר א-זור, ראס אל-עין)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

חלב
קטגוריה:חלב (עיר): היסטוריה
קטגוריה:סוריה: היסטוריה
קטגוריה:טורקיה: היסטוריה
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהתפרקו ב-1918
ג'נג'שפטה

**ג'נג'שפטה** (בהונגרית: **Gyöngyöspata**) היא עיר במחוז הבש בנפת ג'נג'ש. זוהי אחת הערים הקטנות ביותר בהונגריה.

## מיקום
ג'נג'שפטה שוכנת בשלוחה הדרומית-מערבית של הרי מאטרה 11 ק"מ מערבה מג'נג'ש, בצומת מפגש הכבישים 2402 ו-2406.

## היסטוריה
ימין|ממוזער|250x250 פיקסלים|הגבעה של הטירה לשעבר של ג'נג'שפטה
ימין|ממוזער|250x250 פיקסלים|ג'נג'שפטה - מבט אווירי של הטירה
אזור זה כבר היה מיושב לפני הגעת ההונגרים. נחפרו קברים מתקופת הברזל, מתקופת האוורים ומתקופת הכיבוש ההונגרי (התיישבות המדיארים במרכז אירופה). בזמן הכיבוש האזור ניתן שייך לשבט אבא (אחד משבעת השבטים ההונגרים). טירה נבנתה ביישוב כבר במאה העשירית (טירת פטה). לפי כתביו של אנונימוס ארפאד עצמו העניק את האדמות לשבט. החפירות העלו כי הטירה התנשאה מעל ג'נג'שפטה.

פטה הייתה קשורה בקרבה משפחתית למשפחת הדוכס הגדול ארפאד. מערכת יחסים חדשה נוצרה ביניהם כאשר יורשו המאוחר, שמואל אבא, מלך הונגריה, התחתן עם בתו של הנסיך גזה, שליט הונגריה בסביבות 1010. בתקופת המלוכה של שמואל אבא נבנתה בסמוך לטירה כנסיית הדקאן, על שם פטרוס הקדוש.

כאן נמצא הקודקס מהמאה ה-16 המכונה Patai graduále, שנמצא בשנת 1886, ובו מזמורים גרגוריאנים והונגרים.

בשנת 1965, במהלך החפירות נתגלתה מצודת אבן שנבנתה ממנות אדמה ועץ שרופים בתנור בחלקים המזרחיים של המצודה.

על פי הצעת שר המינהל הציבורי והמשפטים ההונגרי, הוענק ליישוב מעמד של עיר ב-15 ביולי 2013.

## ילידי המקום
* **[[יוסף פטאי]]** בשם לידתו הוא יוז'ף קליין, בשמו הספרותי הבדוי: **סקונדוס** נולד בשנת 1882 ונפטר בתל אביב ב-1953 היה סופר, משורר, מתרגם ופולקלוריסט יהודי-הונגרי שעלה לארץ ישראל בשנת 1940 בגיל 58.

## אתרים בעלי חשיבות
* כנסיית הגבירה, שנבנתה במאה ה-12 והתרחבה ללא הרף לאורך זמן, היא האטרקציה העיקרית של היישוב, כמו גם מזבח העץ המציג את אילן המשפחה של ישו, אוצר אמנות ייחודי באירופה.
* גשר האבן בסגנון הבארוק המוגן כאתר לאומי שנבנה במאה ה-18 ועליו פסל של הקדוש יאן מנפומוק.
* השרידים ההרוסים של טירת ג'נג'שפטה ממוקמים על גבעת הטירה שמעל הכפר.
* הריסות הכנסייה.

## לקריאה נוספת
* טיבור גרביץ: Die romanische Denkmäler Ungarns. (הוצאת האוניברסיטה, בודפשט, 1938)
* גאבור הרסטי (עורך): ג'נג'שפטה: כנסיית הקהילה (2008) מהדורה 7. 

## קישורים חיצוניים

* 
* ג'נג'שפטה, באתר Falvak.hu
* ג'נג'שפטה, באתר travel.com
* יוסף פטאי: השער האמצעי. חייו של ילד קטן וספר גדול; הערות לאסלו יולס; עבר ועתיד, ניו יורק - בודפשט - ירושלים, 1997

## הערות שוליים

קטגוריה:הונגריה: ערים
קטגוריה:קהילות יהודיות בהונגריה
קטגוריה:שואת יהודי הונגריה
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
הפדרציה הסורית

**הפדרציה הסורית** (בערבית: **الاتحاد السوري**; בצרפתית: **Fédération Syrienne**), רשמית **הפדרציה של המדינות האוטונומיות של סוריה** (בצרפתית: **Fédération des États Autonomes de Syrie**), נוסדה ב-28 ביוני 1922 על ידי הנציב העליון גורו. היא כללה את מדינות חלב, דמשק ושל העלווים, והשתרעה על שטח של 190,000 עד 200,000 קמ"ר (46,000 מ"ר).

בראש הפדרציה הועמדה "מועצה פדרלית" בת 45 חברים, שהורכבה מנציגי המועצות המינהליות של שלוש המדינות, 15 איש מכל "מדינה". המועצה הפדרלית הורשתה לבחור נשיא, ובישיבתה הראשונה ביולי 1922 היא בחרה את סובחי ברכאת, מחלב לנשיאה. באפריל 1923 נקבע כי דמשק תהיה מקום מושבה הקבוע של המועצה. המפגשים הפדרליים שימשו רקע להתקרבות בין ראשי חלב ודמשק.

הפדרציה פורקה רשמית בצו מ-5 בדצמבר 1924, שנכנס לתוקף החל מ-1 בינואר 1925.
ימין|ממוזער|150px

## לקריאה נוספת

* 
* 
* 
* 
* 
* 


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סוריה: היסטוריה
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1922
קטגוריה:המנדט הצרפתי בסוריה ובלבנון
אית'ן היצ'קוק

**אית'ן אלן היצ'קוק** (באנגלית: **Ethan Allen Hitchcock**; 19 בספטמבר 1835 – 9 באפריל 1909) היה איש עסקים אמריקאי, שכיהן כמזכיר הפנים של ארצות הברית בשנים 1899–1907 בממשלי הנשיאים ויליאם מקינלי ותיאודור רוזוולט.

## ביוגרפיה
היצ'קוק נולד בספטמבר 1835 במוביל שבאלבמה, בנם של הנרי היצ'קוק (1791–1839), שופט בבית המשפט העליון של אלבמה, ואן ארווין היצ'קוק. הוא היה אחיו של הנרי היצ'קוק, עורך דין שפעל נגד העבדות בארצות הברית; אחיינו של מייג'ור גנרל אית'ן אלן היצ'קוק, נכדו של השופט והתובע הכללי הראשון של ורמונט סמואל היצ'קוק; ונינו של אית'ן אלן , גיבור מלחמת העצמאות של ארצות הברית.

מ-1855 עד 1860 עסק היצ'קוק בפעילויות מסחריות בסנט לואיס, ולאחר מכן נסע לסין כדי להצטרף לחברת סחר שפעלה תחת שושלת צ'ינג, בה הפך לשותף בשנת 1866. ב-20 במרץ 1869 נישא היצ'קוק למרגרט דווייט קולייר, והזוג חבק שלוש בנות. בשנת 1872 פרש מהעסקים. כעבור שנתיים שב אל ארצות הברית, ובשנים 1874–1879 היה נשיא של ארגונים אחדים בתעשיות הכרייה ומסילות הברזל. בנוסף, היה חבר ב"אגודת בני המהפכה" (Sons of the Revolution) של מיזורי.

היצ'קוק היה בשנות השישים לחייו כאשר נשיא ארצות הברית ויליאם מקינלי מינה אותו לשליח מיוחד ולציר בכיר באימפריה הרוסית בשנת 1897. בפברואר 1898 הועלה לדרג דיפלומטי של שגריר וציר בעל סמכויות ביצועיות, והיה השגריר הראשון שהוסמך מארצות הברית אל חצרו של הצאר. במהלך אותה שנה מונה למזכיר מחלקת הפנים של ארצות הברית ב, וגם לאחר רצח מקינלי הוסיף לשרת בתפקיד תחת יורשו, תיאודור רוזוולט. כמזכיר הפנים פעל היצ'קוק לשימור משאבי הטבע של ארצות הברית וארגן מחדש את ניהול ענייני העמים ילידים בארצות הברית.

היצ'קוק נפטר ב-9 באפריל 1909 בוושינגטון הבירה, בגיל 73. היצ'קוק נטמן בבית העלמין בלפונטיין השוכן בסנט לואיס.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי אלבמה
קטגוריה:מוביל (אלבמה): אישים
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אנשי עסקים אמריקאים
קטגוריה:שגרירי ארצות הברית ברוסיה
קטגוריה:מזכירי הפנים של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל ויליאם מקינלי
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל תאודור רוזוולט
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1835
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1909
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1909
איילט דולקדיר

**איילט דולקדיר** (בטורקית עות'מאנית: **ایالت ذو القادریه / دولقادر**) או **איילט מאראש** היה איילט של האימפריה העות'מאנית. שטחו המדווח במאה ה-19 היה .

## היסטוריה
נסיכות דולקדיר הייתה האחרונה מבין האמירויות האנטוליות שנכנעה לעות'מאנים, והצליחה להישאר עצמאית עד 1521, ולא שולבה במלואה באימפריה עד 1530. האיילט הוקם בשנת 1522. לאחר פירוקו בשנת 1864 אוחדו שטחיו עם איילט חלב ודיארבקיר.

## חטיבות מנהליות
איילט מאראש כלל ארבעה סנג'קים בין השנים 1700–1740 כדלקמן:
# סנג'ק מאראש (*Paşa Sancağı,* קהרמאנמרש)
# סנג'ק מלטיה (מלטיה)
# סנג'ק עינתאב (*Ayıntab Sansağı*, גזיאנטפ)
# סנג'ק קארס אי מאראש (Kadirli)

## הערות שוליים

קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: איילטים
קטגוריה:טורקיה: היסטוריה