פיט סיגר

**פיטר "פיט" סיגר** (באנגלית: **Peter "Pete" Seeger**; 3 במאי 1919 – 27 בינואר 2014) היה זמר עם אמריקאי ופעיל פוליטי. כחבר בלהקת "הוויברז" ("האורגים"), לסיגר הייתה שרשרת של להיטים, לרבות הקלטה משנת 1949 של השיר "לילה טוב איירין" (Goodnight, Irene), אשר צעד בראש מצעד הפזמונים משך 13 שבועות בשנת 1950. סיגר תרם רבות למוזיקה העממית והיה חלוץ בתחום שירי המחאה בשנות החמישים והשישים.

הוא ידוע עד היום כמחברם של השירים "איפה הפרחים כולם?" (Where Have All the Flowers Gone) (שתרגומו בוצע בעברית על ידי שלישיית גשר הירקון), "If I Had a Hammer", וכן "Turn! Turn! Turn!". שירים אלה הוקלטו על ידי אמנים רבים בתנועת שירי העם ומחוצה לה ועדיין שרים אותם ברחבי תבל. "פרחים" (Flowers) היה להיט של להקת ה"קינגסטון טריו" (Kingston Trio) בשנת 1962, אותו הקליטה גם מרלן דיטריך באנגלית, בגרמנית ובצרפתית (1962), וגם ג'וני ריברס (1965). "If I Had a Hammer" הוקלט על ידי פיטר, פול ומרי (1962) וכן על ידי טריני לופז (1963), בעוד שלהקת הבירדס (Byrds) הפכה את "Turn, Turn, Turn" ללהיט באמצע שנות השישים.

## משפחתו וחייו הפרטיים
[שמאל|ממוזער|250px|פיט סיגר שר ומנגן ב[בנג'ו, בשנת 1944]]
סיגר נולד בעיר ניו יורק. אביו צ'ארלס סיגר היה מוזיקולוג, מלחין, מורה וחוקר בתחום האתנומוזיקולוגיה. אחיו למחצה, מייק סיגר ופגי סיגר, פיתחו קריירות מוזיקליות משלהם. מייק סיגר הקים את להקת New Lost City Ramblers, אשר השפיעה על בוב דילן. דודו, אלן סיגר, היה משורר ידוע אשר נהרג במלחמת העולם הראשונה. בשנת 1936 סיגר שמע לראשונה נגינה בבנג'ו בן חמישה מיתרים בפסטיבל ריקודים ומוזיקת פולק באשוויל, צפון קרוליינה וחייו השתנו מאותה עת לעד. כנער, התחנך סיגר בפנימיה ידועה לבנים בקונטיקט ואחר כך למד עיתונות באוניברסיטת הרווארד, אך לא סיים את התואר ועזב, בשנת 1938, בשנתו השנייה. בשני המוסדות זכה למלגות לימוד.

בשנת 1943 התחתן עם טושי-אלין אוהטה, אשר לדבריו, בזכות תמיכתה הוא היה מסוגל להתוות את חייו כפי שהיתווה. לבני הזוג נולדו שלושה ילדים ושישה נכדים. אחד מנכדיו (Tao) הוא מוזיקאי פולק בזכות עצמו. סיגר התגורר בעיירה פישקיל, במדינת ניו יורק והיה פעיל מאוד בפוליטיקה של מחוז מגוריו. הוא ורעייתו רכשו את אדמתם בשנת 1949 ותחילה התגוררו עליה בקרוון, אחר כך עברו לבקתת עץ שבנו במו ידיהם ולבסוף בנו בית גדול.

## יצירתו
שמאל|ממוזער|250px|עטיפת האלבום "אנו נתגבר", הקלטת קונצרט בקרנגי הול, ניו יורק, 8 ביוני 1963
בסוף שנות השלושים ותחילת שנות הארבעים, לאחר שסיגר עזב את אוניברסיטת הרווארד, החל לעבוד בניו יורק בארכיון של המוזיקה העממית האמריקאית. בתקופת עבודתו שם פגש והושפע מרבים מזמרי העם הבולטים, כגון, וודי גאת'רי ולדבלי. הוא פגש בגאת'רי בהופעת "ענבי הזעם", קונצרט לעובדים עונתיים, ב-3 במרץ 1940, והשניים החלו מאותה עת שיתוף פעולה מוזיקלי.

בשנת 1948, סיגר כתב את גרסתו הראשונה לספרו "כיצד לנגן בבנג'ו בן חמישה מיתרים". ספר שרבים מנגני הבנג'ו קראו כספר ראשון ללימוד הכלי. הוא המציא את ה"בנג'ו ארך-צוואר" או "בנג'ו סיגר", כפי שהוא מכונה. לכלי זה שלוש מחיצות מתכת יותר על צווארו מאשר לבנג'ו הטיפוסי והוא ארוך קצת יותר מגיטרת בס עם 25 מחיצות. אף מכוונים אותו בשליש טון נמוך יותר מאשר בנג'ו בן חמישה מיתרים.

סיגר תיאר את קולו כ"טנור חצוי" (בין אלטו לטנור). הוא היה מייסדן של שתי להקות מוזיקת פולק, "זמרי לוח השנה" (The Almanac Singers) עם וודי גאת'רי, ו"הוויברז" עם לי הייס ורוני גילברט. לאורגים היו מספר להיטים בתחילת שנות החמישים, לפני שנכנסו ל"רשימה השחורה" של ג'וזף מקארתי. ב-18 באוגוסט 1955, סיגר הוזמן בצו להעיד בפני "ועדת בית הנבחרים לפעילות אנטי אמריקאית", שם הוא סירב לנקוב בשמות עמיתים ושותפים פוליטיים בטענה שבכך יש משום הפרה של זכויותיו על פי התיקון הראשון לחוקה האמריקאית. ..."**אינני עומד לענות על כל שאלה באשר לעמיתי, לאמונותי הפילוסופיות או הדתיות, או לדרך הצבעתי בבחירות, או לכל דבר פרטי. אני חושב שאלה שאלות לא נאותות לכל אמריקאי להישאל עליהן, במיוחד תחת נסיבות כופות מעין אלה.**" סירובו של סיגר להשיב הוביל להגשת כתב אישום נגדו, ביום 26 במרץ 1957, על בזיון הקונגרס. כתוצאה מכך, במשך זמן מה, היה עליו להודיע לשלטונות כל אימת שעזב את מחוז מגוריו בדרום מדינת ניו יורק. בחודש מרץ, 1961, הוא הורשע בידי חבר מושבעים ונידון לשנת מאסר, אבל בחודש מאי, 1962, בית משפט לערעורים פסק כי העמדתו לדין הייתה פגומה והרשעתו בוטלה.

שמאל|ממוזער|250px|פיט סיגר עם להקת הוויברז, 1955
בשנת 1958 סיגר החל בקריירה של זמר סולו ונודע בזכות שיריו "איפה הפרחים כולם?", "נשיקות מתוקות מיין" If I Had a Hammer (נכתב יחד עם לי הייס) וכן Turn, Turn, Turn השואב השראתו מספר קהלת, וכן We Shall Overcome (המבוסס על שיר דתי). סיגר הפך לדמות רבת השפעה בשנות השישים עם תחיית מוזיקת העם, שהתמקדה בעיקר בגריניץ' וילג'. הוא עזר ביסודו של הירחון Broadside Magazine והרבעון Sing Out! המוקדשים למוזיקה עממית.

באמצע שנות השישים הוא הנחה תוכנית טלוויזיה אזורית על מוזיקה עממית בשם "חיפוש הקשת בענן". הוא הקליט 38 תוכניות בהן התארחו זמרי עם רבים.

למרות שתמך בבוב דילן בתחילת דרכו, סיגר הסתייג והתרגז בשל הצליל החשמלי המעוות שדילן הביא לפסטיבל הפולק של ניופורט בשנת 1965 ובמיוחד מחוסר היכולת להבין בבירור את מילות השירים. קיימות גרסאות סותרות באשר למה שהתרחש בהמשך, יש הטוענים כי סיגר ניסה לנתק את החשמל לכלי הנגינה של דילן. גרסתו של סיגר היא כי כאשר איש הסאונד סירב להפחית את עיוות הצליל כדי שהמילים תהיינה ברורות יותר, סיגר צעק: "לכל הרוחות, אם היה לי גרזן, הייתי חותך את הכבל."

ב-1969 הופיע בקטע שירה בסרט "המסעדה של אליס".

## עמדות פוליטיות לאורך השנים
סיגר היה ידוע באמונותיו הפוליטיות העזות ובמעורבותו בארגונים פוליטיים שמאלניים, ובהם המפלגה הקומוניסטית. יריביו הפוליטיים כינוהו בשמות מזלזלים כגון "ציפור השיר של סטלין". בעוד חסידיו כינו אותו בשם "קדוש עלי אדמות" ו"הקלשון של אמריקה". תקליטו האנטי-מלחמתי של סיגר "שירים לג'ון דו", פורסם בשנת 1941 ותמך בקו המתבדל של המפלגה הקומוניסטית (על רקע הסכם אי-התקפה בין אדולף היטלר ליוסיף סטלין משנת 1939). באותה תקופה סיגר גם התנגד לפרנקלין דלאנו רוזוולט, בגלל שלדעתו הנשיא לא תמך די בזכויות העובדים.

מיד לאחר שגרמניה הפרה את ההסכם ופלשה לברית המועצות, הפך התקליט הפציפיסטי של סיגר חסר רלוונטיות, נעלם מן החנויות והמלאי הושמד. רק עותקים ספורים מן התקליט נותרו עד היום. לאחר פלישת גרמניה לברית המועצות, שינה סיגר את טעמו והחל תומך במלחמה נגד גרמניה.

סיגר גויס לצבא ארצות הברית ושירת כמוזיקאי במלחמת העולם השנייה בחזית האוקיינוס השקט. הוא לא השתתף בקרבות ותפקידו היה לבדר את הכוחות הלוחמים. כאשר שאלו אותו, לאחר שהשתחרר, מה עשה במלחמה, הוא ענה: "פרטתי על בנג'ו." סיגר עזב את המפלגה הקומוניסטית בשנת 1950, חמש שנים בטרם התפרסם הנאום הסודי של ניקיטה חרושצ'וב אשר חשף את פשעיו של סטלין והוביל לעזיבה המונית של המפלגה. הוא אמר: "הבנתי כי אוכל להמשיך ולשיר את אותם שירים ששרתי, בין אם אשתייך למפלגה הקומוניסטית ובין אם לאו, ומעולם לא אהבתי את הרעיון של השתייכות לארגון סודי." הוא הפך אנטי-סטליניסטי בדעותיו, אולם המשיך להאמין בסוציאליזם. סיגר לקח חלק בתנועת ההתנגדות למלחמת וייטנאם. בהפגנת הענק שהתקיימה ב-15 בנובמבר 1969, בה השתתפו כ־500,000 מפגינים סיגר שר את שירו של ג'ון לנון Give Peace a Chance תוך שהוא משלב בשיר קריאה לראשי הממשל: האם אתה מקשיב ניקסון? האם אתה מקשיב ספירו אגניו? כל מה שאנחנו רוצים זה שלום. בשנת 1978 הוא השתתף בהופעה לטובת שביתת פועלי המכרות בניו יורק ביחד עם זמרים נוספים כמו ברברה דיין.

בשנת 2008 נערך ניסיון להריץ אותו לקבלת פרס נובל לשלום על פעולותיו הפוליטיות, ללא הצלחה.

## בישראל
ממוזער|פיט סיגר מופיע בפני חיילי צה"ל בעת ביקור בישראל בשנת 1964
שיריו של פיט סיגר בביצועו ובביצוע להקת הוויברז היו אהובים למדי בישראל, בעיקר בשנות החמישים והשישים של המאה העשרים, בייחוד בקרב חניכי תנועות הנוער. כמו כן ביצע בהופעות את השיר של חיים חפר "היי דרומה לאילת", אותו שר בעברית בליווי בנג'ו. הוא ביקר בישראל פעמיים, בינואר 1964 ובמאי 1967.

בשנת 2009 סיגר הורה לתרום 45% מתמלוגי השיר Turn! Turn! Turn! עבור הוועד הישראלי נגד הריסת בתים כי לשיטתו מן הראוי שהתמלוגים על הטקסט התנכ"י יגיעו לארץ. סיגר שמר לעצמו 50% עבור הלחן ועוד 5% עבור המילים שהוסיף. לדבריו, החליט לתרום לוועד "בגלל שהם, נגד כל הסיכויים, מנסים לשכנע את הפלסטינים להכיר בכך שלא כל הישראלים-יהודים הם רעים".

## הכרה ופרסים
סיגר קיבל במהלך השנים פרסים ואותות הכרה רבים:
* המדליה הלאומית לאומנות מן הקרן הלאומית לאומנויות (1994)
* אות הכרה על הישגי חיים ממרכז קנדי (1994)
* מדליית האומנויות של הרווארד (1996)
* הוכנס להיכל התהילה של הרוק אנד רול (1996)
* פרס גראמי על אלבום הפולק המסורתי הטוב ביותר לשנת 1996, על התקליט "פיט" (1997)
* מדליית פליקס ורלה, עיטור הכבוד הגבוה ביותר של קובה (1999)

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* אתר הערכה לפיט סיגר כולל תולדות חייו, רשימת תקליטיו, ספריו ועוד.
* ראיון מוקלט עם פיט סיגר, משנת 2004.
* 
* 
* על תרומתו של פיט סיגר לקידום החינוך המדעי, באתר המרכז הלאומי לחינוך מדעי 
* 

;**עם מותו**
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* דוד שפיר, קופסת הקסמים של פיט סיגר, באתר הארץ, 11 בפברואר 2014

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:זמרי פולק אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הרוק אנד רול
קטגוריה:קומוניסטים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס מרכז קנדי
קטגוריה:אישים המופיעים ברשימה השחורה של הוליווד
קטגוריה:זוכי המדליה הלאומית לאמנויות
קטגוריה:זוכי פרס דורותי וליליאן גיש
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1919
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2014