open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
סוף הסשן

**סוף הסשן** (בצרפתית: **La Fin de la Séance**) הוא ציור שמן משנת 1886 מאת האמן הצרפתי ז'אן-לאון ז'רום. היצירה נוצרה בהשראת עבודתו על הפסל אומפלה .

הציור מתאר דיוקן עצמי של ז'רום בסטודיו שלו לצד הדוגמנית אמה דופון . בסיומו של אחד מסשני הדיגמון הפיסול, נראית דופון העירומה כשהיא פורשת כיסוי מעל הפסל, במטרה להגן עליו.

מאוחר יותר הוא יצר ציורים דומים המציגים את יצירתו של הפסל *טנגרה* . כמו כן, הם מציגים את דופונט, והם מתייחסים למיתוס פיגמליון .

## פרשנות
בציור סוף הסשן מגלם ז'אן־ליאון ז'רום עיקרון רעיוני מרכזי ביצירתו, שאותו מגדיר הטקסט כ״הרגע שאחרי״. ז'רום אינו מתאר את מהלך הפעולה עצמה, אלא את סיומה, את נקודת ההשלמה שבה האירוע כבר התרחש מחוץ למסגרת הציור. במקום דרמה ישירה או תיאור מפורט של המעשה, הוא מציג את תוצאתו, ומותיר לצופה להשלים בדמיונו את שאירע. גישה זו, המאפיינת גם יצירות היסטוריות אחרות שלו, מדגישה סיום, נפילה או אפילוג, ולא את שיא ההתרחשות. באמצעות קומפוזיציה מדויקת, תשומת לב קפדנית לפרטים ואביזרים, וטוהר רישומי, הופך ז'רום את ההיסטוריה והמעשה האמנותי עצמו למעין הצגה חד־פריימית, שבה הזיכרון וההשלמה המנטלית חשובים מן האירוע הגלוי. בכך מצטייר *סוף הסשן* לא רק כתיאור של רגע בסטודיו, אלא כביטוי לתפיסה רחבה של ציור כמעשה המסכם סיפור מוכר ומעורר אצל הצופה תחושת דרמה קולנועית מרומזת.

## השוואות ליצירות אחרות
יש שהשוו את סוף הסשן ליצירות אחרות של ז'אן־ליאון ז'רום, שבהן בחר האמן לעסוק ברגע שלאחר ההתרחשות ולא במהלך הפעולה עצמה. כך הועלתה זיקה ל־הדו־קרב לאחר נשף המסכות, שבו אין מוצגת האלימות אלא תוצאתה, מותו של הפיירו לאחר סיום האירוע. בדומה לכך הוזכרה קבלת הנסיך דה קונדה בידי לואי הארבעה עשר (Réception du Grand Condé par Louis XIV), שבה מתוארת קבלת הפנים הטקסית לאחר הקרב ולא הקרב עצמו. השוואות נוספות נוגעות לסצנות הזירה הרומית, שבהן נראית עזיבת החיות מן הארנה לאחר הטבח, ול־מות קיסר (La mort de César), שבו מוצג גופו של קיסר לאחר הרצח, כשהמעשה עצמו נותר מחוץ למסגרת. באותו הקשר צוינה גם הוצאתו להורג של המרשל נה, המתמקדת בגופה המוטלת לאחר ההוצאה להורג, וכן היצירה "ירושלים", שבה נותרות רק צללי הצלבים לאחר עזיבת החיילים. יש שהעירו כי אגודל כלפי מטה (Pollice Verso) מציג רגע הקרוב לפעולה עצמה, אך גם בו עיקר הדרמה נובע מן ההשלכה הצפויה ולא מן המעשה הגלוי. השוואות אלו מדגישות את העקביות שבה ז'רום בחר לעסוק באפילוג החזותי של הסיפור, ברגע המסכם הנחרת בזיכרון הצופה.


קובץ:Gérôme--Execution of Marshall Ney--1868--Sheffield.jpg|הוצאתו להורג של המרשל נה, 1868
קובץ:Jean-Léon Gérôme - The Duel After the Masquerade - Walters 3751.jpg|הדו־קרב לאחר נשף המסכות
קובץ:Jean-Léon Gérôme - The Death of Caesar - Walters 37884.jpg|מותו של קיסר
קובץ:Jean-Léon Gérôme Consummatum est.jpg|ירושלים
קובץ:Réception du Grand Condé à Versailles (Jean-Léon Gérôme, 1878).png|קבלת הנסיך הגדול קונדה בוורסאי, 1878
קובץ:Jean-Leon Gerome Pollice Verso.jpg|אגודל למטה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:דיוקנאות עצמיים
קטגוריה:ציורי עירום
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:נשים בציור
קטגוריה:ז'אן-לאון ז'רום: ציורים
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו
התגרמות הרצועה האורכית האחורית

**התגרמות הרצועה האורכית האחורית** () היא תהליך של לייפת -פיברוזיס, הסתיידות ואוסיפיקציה (יצירת עצם שבה השקעת הסידן היא רק חלק מהתהליך הכולל) של הרצועה האורכית האחורית בעמוד השדרה. התהליך עלול לפגוע גם בדורה של עמוד השדרה. התופעה מוכרת כהפרעה אצל חולים עם מיאלופתיה.

## סיבות
קיימים גורמים גנטיים וסביבתיים הגורמים למחלה או הפתוגנזה. ד"ר ג'יימס הונג, מרצה באוניברסיטת טורונטו עם התמחות מיוחדת במיאלופתיה טוען שהתסמונת נגרמת לרוב כתוצאה מלחץ של מבנים סמוכים, בעיקר בעקבות ישיבה ממושכת. OPLL עשוי להיות קשור גם להיפרוסטוזיס שלדית אידיופטית מפושטת (Diffuse idiopathic skeletal hyperostosis) – מחלת DISH. זהו מצב כרוני, בו רצועות ושרירים בעמוד השדרה, מתקשים ומתעצים עד כדי יצירת גשרי עצם. נגרמות נוקשות בתנועות וכאב, ללא דלקת מפרקים ברורה בעיקר בחלק העליון והאמצעי של עמוד השדרה,.

## אבחון
מיאלוגרפיה בשילוב CT הוא ההדמיה היעילה ביותר לאבחון מדויק.

## טיפול
אפשרויות הטיפול הכירורגי כוללות ניתוח למינקטומיה נרחבת עם או בלי קיבוע אחורי, דקומפרסיה קדמית וארתורדזה Spinal Fusion, או למינופלסטיה צווארית אחורית. ההחלטות לסוג הטיפול תהיינה על סמך מערכת דירוג שפותחה על ידי הירבאיאשי ואחרים. ובתוספת סיווג של מיאלופתיה על פי נוריק.

## פרוגנוזה
רוב החולים סובלים מתסמינים קלים בלבד. התסמינים נמשכים בדרך כלל כ-13 חודשים. מבין החולים ללא מיאלופתיה בהתחלה, 29% יפתחו מיאלופתיה תוך 30 שנה.

## אפידמיולוגיה
טווח גילאי החולים עם OPLL נע בין 32 ל-81 שנים כשהממוצע הוא 53, עם דומיננטיות גברית. שכיחות גבוהה יותר קיימת בקרב אלו ממוצא יפני או אסייתי (2-3.5%). שכיחות גבוהה של עד 20%, קיימת בקרב חולי סכיזופרניה ביפן.

## הערות שוליים

קטגוריה:עמוד השדרה ושלד החזה
קטגוריה:ראומטולוגיה
קטגוריה:מחלות
קטגוריה:גורמים חיצוניים לתחלואה ומוות
האחות האחרת לבית בנט

**האחות האחרת לבית בנט** (באנגלית: **The Other Bennet Sister**) היא סדרת דרמה תקופתית לטלוויזיה שנוצרה בחברת ההפקה Bad Wolf עבור רשת השידור BBC One.

הסדרה נסמכת על רומן באותו שם מאת ג׳ניס האדלואו , המתבסס על דמויות שיצרה ג׳יין אוסטן. אלה ברוקולרי  מגלמת את מרי בנט.

## עלילה
החלק הראשון של הסדרה עוקב אחר אירועי גאווה ודעה קדומה מנקודת מבטה של מרי בנט. לאחר מכן העלילה מתרחקת מן הסיפור המקורי ומלווה את מרי במסעה ללונדון ולאזור האגמים בצפון-מערב אנגליה. האחות, שנדחקה לשוליים במשפחת בנט מרובת הבנות, חווה הרפתקה רומנטית באנגליה של תקופת העוצרות, תקופת שלטונם של המלך ג׳ורג׳ השלישי ושל בנו הנסיך ג׳ורג׳, לימים ג׳ורג׳ הרביעי, ששימש כעוצר הממלכה המאוחדת בשנים 1811–1820.

## צוות השחקנים
* אלה ברוקולרי  בתפקיד מרי בנט
* רות ג'ונס בתפקיד גברת בנט
* ריצ'רד אי. גרנט בתפקיד מר בנט
* אינדירה וארמה בתפקיד גברת גרדינר
* ריצ'רד קויל בתפקיד מר גרדינר
* ראיין סמפסון בתפקיד מר קולינס
* לוסי בריירס בתפקיד גב' היל
* לורי דייווידסון בתפקיד מר ריידר
* וארדה סת'ו בתפקיד אן בקסטר
* דונאל פין  בתפקיד מר הייוורד
* פופי גילברט  בתפקיד ליזי
* מולי רייט  בתפקיד קיטי
* גרייס הוג־רובינסון  בתפקיד לידיה
* טניה ריינולדס  בתפקיד קרוליין בינגלי
* רושין בהאלה בתפקיד מריאן
* רג'י אבסולום בתפקיד רבקה
* אהרון גיל בתפקיד ג׳ון ספרו
* מדי קלוז בתפקיד ג׳יין
* אנה פנטון־גארבי בתפקיד שרלוט לוקאס

## הפקה
הסדרה, בת עשרה פרקים, עובדה לטלוויזיה על ידי שרה קווינטרל על פי הרומן משנת 2020 בעל אותו שם מאת ג׳ניס האדלואו. העלילה מתמקדת בדמותה של מרי בנט מתוך הרומן גאווה ודעה קדומה מאת ג׳יין אוסטן. מאדי דאי כתבה גם אחד מפרקי הסדרה.

הסדרה הופקה על ידי Bad Wolf, ודן מקאלוק הוא שפיתח את הפרויקט עבור החברה. שרה קווינטרל וג׳ניס האדלואו משמשות כמפיקות בפועל, יחד עם קייט קראותר, בקה קינדר וג׳יין טרנטר, ואילו רבקה פרגוסון משמשת כמפיקה בפועל מטעם BBC. זכויות ההפצה העולמיות נתונות בידי Sony Pictures Television. במאי 2025 פורסם כי BritBox תצטרף להפקה כמפיקה שותפה, ותשדר את הסדרה בארצות הברית ובקנדה.

הצילומים התקיימו בבריסטול ובוויילס ביוני 2025.

## שידור
הסדרה עלתה לשידור ב-15 במרץ 2026 ב־BBC One וב-BBC iPlayer.

החלק הראשון של הסדרה (חמישה פרקים) עלה לשידור בישראל בשירות VOD של YES ו-HOT ב-17 במרץ 2026.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות דרמה היסטוריות
קטגוריה:סדרות דרמה תקופתית בריטיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה המבוססות על ספרים
סופר הירו גירלס (סדרת טלוויזיה, 2015)

**סופר הירו גירלס** (באנגלית: **DC Super Hero Girls**, בתרגום חופשי: "גיבורות העל של DC") היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מונפשת מזיכיון "גיבורות העל של DC", שנוצרה ובוימה על ידי לורן פאוסט, והופקה על ידי אולפני האחים וורנר ו-DC Entertainment בעבור Cartoon Network. הסדרה שודרה במקור מאוקטובר 2015 עד דצמבר 2018. בישראל, בערוץ הילדים ובדיבוב עברי, שודרו שתי עונות של הסדרה בשנת 2017 (מפברואר עד יוני).

הסדרה זכתה לעיבוד מחודש בסדרת הטלוויזיה "סופר הירו גירלס" ששודרה בשנים 2019–2021. 

## תקציר העלילה
הסדרה עוקבת אחרי ההתבגרות של סופר הירו גירלס, ומתמקדת בבחירות ובהחלטות שלהן בנוגע לזהותן בתור גיבורות-על ולזהותן הסודית. הסדרה שמה דגש על קומדיה פיזית, קווי עלילה רגשיים ומלא נבלים.

## דמויות
### דמויות ראשיות
* **וונדר וומן** – נסיכת האמזונות בתמיסירה ומנהיגת "סופר הירו גירלס".
* **לויס ליין** – עורכת ראשית של 'Daily Planetoid' בתיכון מטרופוליס.
* **ג'גנטה** – בריונית בתיכון מטרופוליס.
* **באטגירל** – הבלשית והמומחית הטכנית של "סופר הירו גירלס", ובתו של הקומישינר גורדון.
* **הארלי קווין** – החברה הטובה ביותר של באטגירל.
* **סופרגירל** – הכוח הפיזי של "סופר הירו גירלס", ובת דודתו של סופרמן.
* **באמבלבי** – המומחית הטכנית של "סופר הירו גירלס", שיכולה להקטין את עצמה לגודל של דבורה.
* **זטאנה** – המומחית לקסם של "סופר הירו גירלס".
* **סטאר ספיר** – תלמידה בתיכון מטרופוליס.

## מדבבים
הדיבוב העברי בוים על ידי אפי בן ישראל, והופק על ידי ענבר שטגר עזרא.

## שידור

## פרקים
### עונה 1

### עונה 2

### עונה 3

### עונה 4

### עונה 5

## סרטים

### סרטים ל־DVD

## אתר
האתר הושק בתחילת יולי 2015. הדמויות שהופיעו בו עם ההשקה היו: וונדר וומן, באטגירל, סופרגירל, הארלי קווין, פויזן אייבי, קטאנה ובאמבלבי.

## הכרזה
הסדרה הוכרזה באפריל 2015. היא כוללת גם קו של רומנים גרפיים, ספרים בהוצאת "רנדום האוס", שיתופי פעולה עם לגו ודמויות פעולה מבית מטאל. קהל היעד של המותג הוא ילדות בגילאי 6–12.

## הפקה
במקור, הסדרה עלתה כסדרת אינטרנט ביוטיוב בשנת 2015. במהלך 2016, הסדרה הורחבה עם סדרת רומנים גרפיים, תכנים נוספים באנימציה ודיגיטליים, צעצועים וביגוד. דיאן נלסון, נשיאת DC והאחים וורנר לשעבר, הצהירה ב-2016: "אנחנו חושבים שסופר הירו גירלס יכול להיות מותג ששווה יותר ממיליארד דולר".

השקה מחודשת התחילה בסדרה "סופר הירו גירלס (סדרת טלוויזיה, 2019)". באותה שנה, קו הגרפיים של DC Zoom "הושק עם המשך של סדרת הרומנים הגרפיים של סופר הירו גירלס".

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:DC קומיקס
קטגוריה:ליגת הצדק
קטגוריה:סדרות הנפשה של DC קומיקס
קטגוריה:האחים וורנר הנפשה: סדרות טלוויזיה
אסטרופיה

**אסטרופיה** הוא סרט איסלנדי מ-2007. הסרט מכיל אזכורים ממספר סרטיי פנטזיה ומדע בדיוני.

## עלילה
הילדור היא בחורה יפהפייה העובדת לצד בן זוגה ג'ולי, פושע הסוחר במכוניות, לאחר מעצרו היא נאלצת לחפש עבודה חדשה, היא גם נרפת על ידי צהובונים הבאים לסקר אודותיה. בסופו של דבר היא מוצאת עבודה ב"אסטרופיה", חנות ל-DVD, אביזרי משחקי תפקידים וקומיקס, רק חנונים מגיעים אל החנות והעובדים בה חיים בעולמות משלהם, הבוס שלה, שהיה בעבר קורבן ללעג ציבורי כאשר אחת מהופעות משחקי התפקידים שלו פורסמה באינטרנט, מרחם עלייה. על מנת לשפר את כישורי המכירות שלה, הוא מאפשר לה להשתתף בקבוצת משחקי התפקידים שלו. הילדור חווה הרפתקאות מרגשות בעולם שהיה זר לה וגם פוגשת חברים חדשים. במקביל, היא מתקרבת לדגור, מתרגם רומנים רומנטיים ומורה לריקוד. בינתיים ג'ולי עובד במרץ על בריחתו.

ג'ולי נמלט עם שנים עשר מחבריו האסירים. על מנת להשלים את הבריחה הוא זקוק לפרטי חשבון הבנק שלו באיי קיימן, אותם החביא בתליון שניתן להילדור; לכן הוא מתקשר אליה. כאשר דאגור שם לב לכך, מאוחר מדי. הילדור נחטפת. הוא קורא לחבריו לעזרה. יחד הם שוקעים בעולם משחקי התפקידים שלהם ולבסוף מצליחים להכניע את החוטפים. הילדור מביסה את ג'ולי בקרב חרבות. כשהקרב מסתיים, הילדור ודאגור מתנשקים, והסצנה חוזרת למציאות. והאסירים נלקחים על ידי המשטרה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטים איסלנדים
קטגוריה:סרטי 2007
מילון ביזנטיום של אוקספורד

**מילון ביזנטיום של אוקספורד** (באנגלית: **The Oxford Dictionary of Byzantium**, ידוע בראשי תיבות: **ODB**) הוא מילון היסטורי בשלושה כרכים שיצא לאור על ידי הוצאת אוניברסיטת אוקספורד. המילון מכיל למעלה מ-5,000 ערכים וכולל מידע מקיף באנגלית על נושאים הקשורים לאימפריה הביזנטית. הוא נערך על ידי אלכסנדר קז'דאן ופורסם לראשונה בשנת 1991. קז'דאן היה פרופסור באוניברסיטת פרינסטון אשר הפך לחוקר בכיר בדמברטון אוקס שבוושינגטון די. סי., בטרם מותו. הוא תרם לרבים מהערכים במילון ותמיד חתם בראשי התיבות שלו **A.K.** בסוף הערך כדי לציין את תרומתו.

## תיאור
המילון זמין בגרסה מודפסת ובגרסת טקסט אלקטרונית לעיון דרך המאגר Oxford Reference Online. הוא מכסה את האירועים ההיסטוריים המרכזיים של ביזנטיון, כמו גם אירועים חברתיים ודתיים חשובים. כמו כן, הוא כולל ביוגרפיות של אישים בולטים בתחומי הפוליטיקה והספרות, ומתאר בפירוט נושאים דתיים, חברתיים, תרבותיים, משפטיים ופוליטיים. הנושאים התרבותיים כוללים מוזיקה, תאולוגיה ואמנויות. נושאים נוספים המכוסים במילון כוללים לוחמה, דמוגרפיה, חינוך, חקלאות, מסחר, מדע, פילוסופיה ורפואה, ומספקים תמונה כוללת של המבנים הפוליטיים והחברתיים המורכבים והמתקדמים של החברה הביזנטית.

## קישורים חיצוניים
* אוקספורד הפניה מקוונת

## הערות שוליים

קטגוריה:מילונים
מותו של קיסר (ז'רום)

**מות יוליוס קיסר** הוא ציור שמן על בד מאת ז'אן-לאון ז'רום, המתאר את הרגע שלאחר רצח יוליוס קיסר בשנת 44 לפנה"ס. בניגוד למסורת האמנותית שקדמה לו, בחר ז'רום שלא להציג את רגע ההתקפה עצמו, אלא את תוצאותיה המיידיות של ההתנקשות ואת היעדרותו הפתאומית של השליט מן הזירה הציבורית.

### תיאור היצירה
בקדמת הציור נראית גופתו של יוליוס קיסר מוטלת על הרצפה לצד כס מלכות שהופל, בעוד קבוצת הסנאטורים ממהרת לצאת מן האולם אל אור היום כשחרבותיהם מורמות. בצדו הימני של הציור נותר אדם יחיד בלבד, היושב ביציע ומהרהר במתרחש. השימוש באדריכלות, בתאורה ובאביזרים מדגיש את אופייה הבימתי של הסצנה ואת תחושת הריק שנוצרה לאחר מעשה הרצח.

### פרשנות ומשמעות
הציור מציג את ההתנקשות בקיסר כהתנגשות בין אידיאלים רפובליקניים לבין אלימות פוליטית. קיסר מוצג כשליט שנפל לאחר שנתפס כאיום על רצון הציבור, אך הסצנה בכללותה רוויה גם באי־סדר ובתחושת קריסה. ייצוג זה מותיר את הצופה ללא הכרעה מוסרית חד־משמעית, ומאפשר קריאה כפולה: הן כהצדקה רעיונית למעשה והן כביקורת על תוצאותיו ההרסניות. בציור נבדלת דמותו של מרקוס יוניוס ברוטוס משאר הקושרים בכך שאינו מניף את נשקו, והדבר נתפס כרמז לכך שהיה זה שהנחית את המכה הסופית ביוליוס קיסר לפני שהצטרף לאחרים.

### הקשר רעיוני
לפי אחת הקריאות המוצעות, היצירה משקפת תפיסות רפובליקניות שהיו רווחות בצרפת במאה ה־19, ולפיהן כוחו של שליט צריך לנבוע מהסכמת הציבור. עם זאת, מותו של קיסר מסמן גם את קץ הרפובליקה הרומית ואת ראשית שלטון הקיסרים, ובכך מצביע על הפער שבין כוונה אידיאלית לבין תוצאה היסטורית הפוכה.

### היבטים חזותיים
מן הבחינה האמנותית, הציור יוצר אשליה חזקה של מציאות באמצעות פרספקטיבה אדריכלית מודגשת וקיצור אנטומי מדויק של גופו של קיסר. מבטו של הצופה מובל אל עומק החלל דרך פתחים מקושתים ועמודים הנסוגים אל הצל, מה שמעצים את האפקט הדרמטי ומחזק את האופי התיאטרלי של ההתרחשות.
[240px|ממוזער|שמאל|[הדו־קרב לאחר נשף המסכות]]

## השוואה ליצירות אחרות
במחקר הושוותה יצירה זו לציורים נוספים מאת ז’אן־ליאון ז’רום, ובהם הדו־קרב לאחר נשף המסכות, בהקשר של נטיית האמן להימנע מתיאור רגע האלימות עצמו ולהתמקד בשלב שלאחריו. בדומה להדו־קרב לאחר נשף המסכות, גם מותו של קיסר מציג את תוצאות המעשה האלים ולא את שיא ההתרחשות, ובכך מדגיש את הממד הדרמטי באמצעות שקט, קיפאון וסידור מוקפד של הדמויות במרחב. גישה זו זוהתה כמאפיין עקבי ביצירתו של ז’רום, המבקש להעצים את תחושת הטרגדיה וההשלכות המוסריות של האלימות באמצעות הצגת תוצאתה ולא באמצעות המחשה ישירה של המעשה עצמו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ז'אן-לאון ז'רום: ציורים
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:יוליוס קיסר
קטגוריה:ציורי היסטוריה
קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו
יעקב גוטהרץ

**יעקב גוטהרץ** (1900–1985) היה מחלוצי העלייה הרביעית וממייסדי המושבה הרצליה (כיום העיר הרצליה). הוא נמנה עם קבוצת שבעת המתיישבים הראשונים שעלו על קרקע המושבה בערב חנוכה תרפ"ה (1924).

## קורות חיים
### הולדתו וילדותו
יעקב גוטהרץ נולד בשנת 1900 בגליציה (אז תחת שלטון האימפריה האוסטרו-הונגרית) למשפחה דתית. במהלך מלחמת העולם הראשונה עבר עם משפחתו לווינה, שם נישא לברוניה לבית ברגמן. בהשפעת אביו, שהיה בעל הכרה ציונית עמוקה, החליט יעקב לעלות לארץ ישראל במטרה להקים בה משק חקלאי.

### עלייתו לארץ
בתחילת שנת 1924 עלה לארץ והגיע ליפו. בתחילה התגורר במושבה הגרמנית שרונה, ובמקביל סייר ברחבי הארץ בחיפוש אחר מקום מתאים להתיישבות קבע. בעקבות פגישה עם יצחק בינדר, החליט להצטרף לגרעין המייסדים של המושבה החדשה באזור "ג'ליל" שבשרון, היא הרצליה.

### הקמת הרצליה
ב-1924 עלו שבעת מייסדי הרצליה, וגוטהרץ ביניהם, ליישוב והקימו את הצריף הראשון בה. בנוסף לגוטהרץ, הקבוצה כללה את שמעון זאב לוין (יוצא אמריקה), יצחק בינדר (יוצא גרמניה), יוסף דוד בוהוקוב, משה כהני, ויהושע אבני (שלושתם יוצאי ליטא), ונחמיה גינצבורג (עלה ארצה מרוסיה בילדותו). גוטהרץ היה בין הראשונים שחרשו את אדמות המושבה במחרשה. יחד עם רעייתו, הקים משק שכלל רפת, גידולי תירס ואפונה. לאורך השנים היה מעורב במפעלי בנייה ופיתוח במושבה, כולל עבודה בסלילת הכביש המחבר בין הרצליה לרמת השרון.

## משפחתו
ליעקב וברוניה נולדו שני בנים: עמוס (בכור המושבה, יליד 1926) ואורי (יליד 1929). שני הבנים היו פעילים בשורות ההגנה ומילאו תפקידי פיקוד.

## פטירתו
יעקב גוטהרץ נפטר בשנת 1985 ונטמן בהרצליה, העיר שזכה להיות בין מקימיה. על שמו ועל שם חבריו המייסדים נשמר מקום של כבוד בתולדות הקמת העיר.

## לקריאה נוספת
* מורשת העיר הרצליה – ממושבה לעיר, באתר עיריית הרצליה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:הרצליה: אישים
קטגוריה:יהודים גליציאנים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1900
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1985
הולנד (סרט)

**הולנד** (**Holland**) הוא סרט מותחן פסיכולוגי משנת 2025 בבימויה של מימי קייב, עם ניקול קידמן, מת'יו מקפדיין וגאל גרסיה ברנאל בתפקידים הראשיים.

הצילומים נערכו בעיר הולנד מישיגן  ובאי טחנת הרוח  בתחומה בו נמצאת טחנת רוח עתיקה . העיר מיושבת בצאצאים של מתיישבים הולנדים.
## תקציר העלילה
העלילה מתרחשת בשנת 2000 בעיר הולנד במישיגן. ננסי ונדרגרוט (ניקול קידמן) היא מורה לכישורי חיים, נשואה לאופטומטריסט פרד ונדרגרוט (מת'יו מקפדיין) ולהם בן, הארי (ג'וד היל) בן 13.

לכאורה משפחה רגילה אך ננסי חושדת בבעלה שנעלם לעיתים קרובות ל"כנסים" של אופטומטריסטים. היא משתפת את חשדותיה עם דייב דלגדו (גאל גרסיה ברנאל) שעובד כמורה למלאכה באותו בית ספר. הוא מסכים לשתף פעולה לאחר שהיא מתמסרת לו. בעזרתו של דייב היא פורצת למרפאתו של פרד ומוצאת בה תמונות של נשים. היא מתחילה לחקור ומגלה ששמות של תחנות ברכבת הצעצוע שבה הוא משחק עם הארי, נושאות שמות של נשים שנרצחו.

כשפרד יוצא לכינוס נוסף הם עוקבים אחריו ודייב עוקב אחריו לצריף בו ביצע כעת רצח נוסף של אישה. הוא מתעמת עם פרד. פרד נדקר ונופל למים ודייב חושב שחיסל אותו.

בעת חגיגת הצבעונים בעיר  מסתבר לננסי שפרד חזר. הוא מבקש לחזור לחיים הקודמים אך לאחר עימות פיזי היא הורגת אותו.

## צוות השחקנים

## קישורים חיצוניים

*קדימון לסרט הולנד, באתר יוטיוב
* 

קטגוריה:סרטי 2025
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטי מותחן פסיכולוגיים
קטגוריה:סרטי פשע אמריקאיים
הוצאתו להורג של המרשל נה

**הוצאתו להורג של המרשל מישל נה** הוא ציור שמן שצויר בשנת 1868 על ידי האמן הצרפתי ז'אן-לאון ז'רום. הוא מתאר את מותו של מישל נה, מגדולי מפקדי נפוליאון בונפרטה, שהוצא להורג בירייה לאחר שהואשם בבגידה על רקע חילופי השלטון בצרפת. הציור נמצא באוסף גלריית גרייבס שבשפילד, אנגליה, ומוצג לעיתים קרובות לקהל הרחב כחלק מהאוסף ההיסטורי של מוזיאוני שפילד.

## תיאור היצירה
במרכז הציור נראה נה שוכב מת על האדמה, פניו מוטחות בקרקע, כובעו מונח לצידו. מאחור נראית כיתת היורים כשהיא מתרחקת, ועקבות הירי ניכרות בקיר מאחור, שעליו מתנוססת כתובת גרפיטי: "Vive l’Empereur" ("יחי הקיסר"). ז'רום בחר שלא לתאר את רגע ההוצאה להורג עצמו, אלא את השקט הכואב שאחריו, במעין עמידה של הצופה מול זירת פשע פוליטית והיסטורית.

הבחירה של ז'רום להציג את רגעי השקט שאחרי המוות משקפת את סגנונו הידוע, כפי שנראה גם ביצירות אחרות שלו כגון "מותו של קיסר". המרשל נה מוצג כאנושי, חלש, נטוש, בעוד שהמבצעים עצמם נעלמים מן הזירה. כך נוצרת סצנה טעונה רגשית, שמזמינה את הצופה להרהר על בגידה, צדק, נאמנות, וזיכרון לאומי.

## השוואות ליצירות אחרות
[250px|ממוזער|ימין|[מותו של קיסר (ז'רום)|מותו של קיסר]]
[250px|ממוזער|שמאל|[השלושה במאי 1808, גויה]]
היצירה מזכירה בצורתה את הציור "השלושה במאי 1808" של פרנסיסקו גויה, אולם בניגוד לגויה שמתאר את האקט האלים עצמו, ז'רום מתמקד בהשלכות. הציור מציב את הצופה בפני סצנה שקטה אך מצמררת, שבה האלימות כבר התרחשה והזירה נותרה ריקה פרט לגופה, מסר עוצמתי על הדרך שבה ההיסטוריה מותירה את קורבנותיה מאחור.

בדומה ליצירתו מותו של קיסר, גם בציור הוצאתו להורג של המרשל מישל נה, ז'אן-ליאון ז'רום בוחר להציג את הרגע שלאחר הרצח או ההוצאה להורג, ולא את האקט האלים עצמו. בשני הציורים, הדמות הראשית – קיסר מצד אחד, ונה מצד שני, מוטלת על הקרקע, לבדה, נטושה, כאשר המבצעים כבר נעלמו או נראים מתרחקים ברקע. התפאורה והארכיטקטורה ממלאות תפקיד דרמטי: בקיסר, הסנאט מתמלא באור בוהק, ואילו בנה קיר מחורר בכדורים נושא את זכר המעשה. בשני המקרים, ז'רום עושה שימוש מוקפד בקומפוזיציה, אור, וסצנוגרפיה כדי להעביר מסר היסטורי ורגשי, לא דרך הפעולה עצמה, אלא דרך השקט וההדהוד שלה. הבחירה הזו הפכה לסימן ההיכר של ז'רום והשפיעה על סגנון הייצוג ההיסטורי גם בקולנוע ובטלוויזיה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורי היסטוריה
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:גברים בציור
ברוקפה

**בְּרוֹקְפָּה** הם שבט עתיק,של דוברי השפות הדרדיות (Dardic languages) שבעבר הרחוק, היגרו והתיישבו באזורים המבודדים בחלק המזרחי של קשמיר.

## אטימולוגיה
ברוקפה הוא השם שניתן לשבט על ידי הלדאקים. הוא נגזר מ-drukpa, שפירושו בטיבטית:טורקי. לחלופין, ייתכן ששם עם נגזר מהמלה הטיבטית "ברוקפה" (འབྲོག་པ།)*:* נוודים רועים.

## שפה
אנשי ברוקפה מדברים שפה בשם ברוקסקת (Brokskat), שפה הודו-אירופית, הנקראת גם מינארו (Minaro).

## תפוצה גאוגרפית
רוב אנשי ברוקפה, פחות משלושת אלפים נפשות, מתגוררים בלדאק, טריטוריית איחוד השוכנת בצפון הודו, בין רכס קארקוראם להרי ההימלאיה הגבוהים. אך חלקם, כארבע מאות נפש, מתגוררים גם בבלטיסטן (Baltistan), הנמצאת תחת ניהול פקיסטן.

## דת
רוב הברוקפה במחוז לה (בירת המחוזו היא העיר לה) הם בודהיסטים (מה שלא מונע מהם להאמין ולעסוק באנימיזם), בעוד שאלו המתגוררים במחוז קרגיל (Kargil district) הם מוסלמים, ברובם. בנוסף, אחוז קטן מהעם הם הינדואיסטים. 

## מוצא
בקרב הברוקפה רווחות עיניים בצבע כחול בהיר וקיים אצלם מיתוס שהם צאצאי החיילים האריים של אלכסנדר הגדול,אך הדבר נשלל במחקרים. המיתוס הזה מוביל נשים מערביות המבקשות להרות ממקומיים, כדי ללדת ילדים ארים טהורים.

### סרט
בשנת 2007, הוציא הבמאי סנג'יב סיוון (Sanjeev Sivan) את סרטו התיעודי Achtung Baby: In Search of Purity, העוסק בתופעת הנשים הגרמניות שנוסעות לכפרים הודים בקשמיר, כדי להרות לגברים מברוקפה.

## סגנון חיים
בני הברוקפה הם אנדוגמיים (מתחתנים רק עם בני עמם) כדי לשמר את האנדוגמיה, מותרים גם פוליגמיה וגם פוליאנדריה וזוגות שלא מצליחים להביא ילד לעולם רשאים להחליף בני זוג בחופשיות.

בנוסף, הברוקפה אינם צורכים מוצרי בקר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:הודו: קבוצות אתניות
קטגוריה:לדאק
ארקין קוראי

**מוסטפא ארקין קוראי** (בטורקית: **Mustafa Erkin Koray**; 24 ביוני 1941 – 7 באוגוסט 2023) אשר כונה גם **ארקין באבא** (אבא ארקין) היה זמר טורקי וגיטריסט, ממפתחי ז'אנר הרוק האנטולי.

נולד באיסטנבול בשנת 1941 והחל לנגן בפסנתר בגיל 5 כיוון שאימו הייתה מורה לפסנתר. בנערותו החל לשמוע רוק אמריקאי ובעקבות כך החל ללמוד לנגן על גיטרה. הוא הקים להקת נוער עם חבריו בבית הספר בשם ריטימצ'ילר והופיע בסוף שנת 1957 עם גרסאות כיסוי לשירי רוק אמריקאיים. ההופעה זכתה לתשומת לב ציבורית ובעקבותיה צברה הלהקה פופולריות.

בשנים 1963–1965 שירת קוראי שירות חובה בצבא טורקיה, כסולן וגיטריסט בלהקת הג'אז של חיל האוויר. לאחר שירותו עבר לשנה אחת להתגורר בגרמניה שם נחשף ללהקות רוק אנגליות שהגיעו להופיע בהמבורג. עם חזרתו, התבלט במראה לא שגרתי בטורקיה של אותם הימים, חזות של רוקיסט עם שיער ארוך. על רקע חזותו החריגה, נדקר פעמיים ברחובות איסטנבול.

בשנת 1966 הוציא את הסינגל הראשון שלו, "Bir Eylül Aksami". בתחילת שנות ה־70 הקים את ההרכב Ter יחד עם חברים לשעבר בלהקת Bunalım. הם הקליטו סינגל אחד בלבד, "Hor Görme Garibi", לפני שהתפרקו. בשנת 1973 יצא אלבום הסולו הראשון שלו, בשם: Erkin Koray. לאחר צאת האלבום עזב את חברת התקליטים Istanbul Records, וב־1974 חתם ב־Doglan Records.

קוראי שילב ביצירתו אלמנטים של מוזיקה טורקית עם רוק פסיכדלי ופרוגרסיבי. כמו כן הושפע ממוזיקת המחאה האמריקנית, ושילב מסרים אנטי ממסדיים גם בשיריו. ז'אנר הרוק האנטולי שהיה אחד ממייסדיו, התפתח בין היתר על רקע הפתיחות היחסית של השלטון הטורקי באותה התקופה להשפעות מערביות. סך הכל הוציא קוראי 13 אלבומים בחייו שהאחרון שבהם בשנת 1999.

קוראי, לצד אורחן גֶ’נְגֶ’בַּי (Orhan Gencebay), נחשב לאחד מממציאי הבגלמה החשמלית (electro bağlama) — הגרסה החשמלית של כלי הנגינה טורקי מסורתי, הקרוב ללאוטה.

קוראי הלך לעולמו ב־7 באוגוסט 2023, בגיל 82, בעקבות מחלת ריאות, בטורונטו שבקנדה בה התגורר בשנותיו האחרונות.

להקת צלילי העוד ביססה את שירה 'עופרה' על שירו של קוראי Fesupanallah. בום פם הקליטו ב-2012 גרסת כיסוי ליצירה האינסטרומנטלית של קוראי Çiçek Dağı. להקת המטאל הישראלית אורפנד לנד שיתפה פעולה עימו והקליטה ב-2017 יחד עם קוראי גרסת כיסוי לשירו Estarabim.

## דיסקוגרפיה
* *[[Erkin Koray (self titled album)|Erkin Koray]]* (1973)
* *[[Elektronik Türküler]]* (1974)
* *[[2 (Erkin Koray album)|2]]* (1976)
* *[[Erkin Koray Tutkusu]]* (1977)
* *[[Benden Sana]]* (1982)
* *[[İlla Ki]]* (1983)
* *[[Ceylan (Erkin Koray album)|Ceylan]]* (1985)
* *[[Gaddar (album)|Gaddar]]* (1986)
* *[[Çukulatam Benim]]* (1987)
* *[[Hay Yam Yam]]* (1989)
* *[[Tamam Artık]]* (1990)
* *[[Gün Ola Harman Ola]]* (1996)
* *[[Devlerin Nefesi]]* (1999)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרים טורקים
קטגוריה:גיטריסטים
קטגוריה:מוזיקאי רוק
קטגוריה:ילידי 1941
לולה שמירר רות

**לולה שמירר רות** (בלועזית: **Lola Schmierer Roth**, 16 בנובמבר 1893 – 3 באפריל 1981) הייתה ציירת ומורה לציור יהודייה רומנייה.
## קורות חייה
רות נולדה בגאלאץ, רומניה, בשם דורותיה, לאב, Ludwig Leopold Schmierer (לודוויג לאופולד שמירר) שהיה סוחר וקונסול כבוד של ארצות השפלה בגאלאץ ולאם, סילביה שמירר, נשיאת אגודה לסיוע ליתומים ואלמנות יהודים. הסב שלה מצד האם היה הימן טיקטין, חבר כבוד באקדמיה רומנית. האם ייסדה ב-1899 את בית הספר הפרטי לבנות יהודיות בגאלאץ ועמדה בראשו 47 שנים.

שמירר, יחד עם שני האחים שלה, לותר ומיכאל, חיו בבית משפחתה, בית מצטיין בסגנונו הארכיטקטוני, עם מרפסת בגובה הגג, ממנה ניתן היה להשקיף על עמק הדנובה ועל ההרים. בבית היה פסנתר, עליו ניגנו הילדים וספריה עשירה להרחבת אופקיהם ולמדו שפות, גרמנית, צרפתית ואנגלית. שמירר החלה ללמוד ציור בגיל 9 ובמהלך ילדותה ונעוריה התלוותה לא פעם למסעי הסב ברחבי אירופה, בביקורים במקומות מפורסמים, במוזיאונים ובאתרים אחרים. ביקורים אלה השאירו את רישומם על נושאיה וסגנונה העתידי.

בין 1908 - 1911 למדה שמירר במכון פיליפיאדה ועם הצייר Antonio Zumino מ-ונציה. היא הציגה ב-1914 מציוריה בתערוכה של הצייר ותלמידיו בסלון החברה לנוער שוחר אמנות. ב-1911 עברה ל-וינה לעבוד וללמוד אצל הרמן שטרוק. ב-1912 התחילה ללמוד באקדמיה ז'וליאן בפריז. במהלך אותה שנה עברה לברלין, ללימודים אצל לוביס קורינת. אחרי שובה לרומניה למדה אצל יון תאודורסקו-סיון.

לאחר מלחמת העולם הראשונה ביקרה לולה שמירר, בחברת סבא שלה, באיסטנבול, אתונה, נפולי, רומא ובשווייץ. ב-1922 הציגה בתערוכה Graphisches Kabinet, בברלין. בהמשך הפגינה נוכחות בכל התערוכות ברומניה וב-1933 קיבלה את המקום הראשון ב"Anastase Simu" עבור הציור "דיוקן עצמי". ב-1934 הציגה בסלון הרשמי לציור וחריטה בבוקרשט וב-1935 הציגה תערוכה אישית באולם "הספר" בבוקרשט. היא השתתפה בכל התערוכות השנתיות בגאלאץ בשנים 1946 - 1971. במחצית הראשונה של שנות השלושים של המאה העשרים רות למדה שנתיים בפריז, באקדמיה רנסון.

ב-1924, בגאלאץ, נישאה לולה שמירר ל-וילהלם רות (Roth). לזוג נולדו שתי בנות, רות (Ruth) ואן-לואיז. וילהלם רות, יחד עם אחיו, נתן, ניהלו בגאלאץ סוכנות מסחרית, שניהלה קשרים טובים עם הסוכנות של משפחת שמירר. ב-1928 סוכנות שמירר פשטה את הרגל ועול הפרנסה של כל המשפחה עבר לבעלה של לולה. ב-1938, אחיה, מיכאל (Miko) נרצח בליל הבדולח. לאחר 1940 החוקים המפלים את היהודים הובילו לסגירת מקור הפרנסה של משפחת רות. לולה רות התחילה ללמד ציור והיסטוריה של האומנות בבתי הספר לבנות בגאלאץ - זה מכירת חפצי ערך מביתם היה המקור היחיד לפרנסתם.

ביוני 1942 נכלא בעלה במחנה הריכוז טרגו ז'יו. ב-1943 שוחרר, אך צווה למגורים כפויים בקראיובה, הרחוקת מאוד מגאלאץ. לאחר 1948 וביטול החוקים נגד יהודים, חזרה שמירר רות להציג בתערוכות. השלטון החדש השתלט על ביתה והיא נאלצה לעבור לדירה בת שני חדרים בשיכון עובדים. היא המשיכה להציג בתערוכות וללמד בבתי הספר עד מותה. ציוריה הופיעו בתערוכות גם לאחר מותה.

## קישורים חיצוניים

* Lola Schmierer Roth. Particularitățile unei opere variate 
* Lola Schmierer Roth. O adâncă revelaţie 
* Lola Schmierer Roth - o gălăţeancă de anvergură europeană. Miercuri, vernisaj la Muzeul de Artă Vizuală 
* Lola Schmierer Roth - între expresionism şi neoumanism 

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים יהודים רומנים
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1893
קטגוריה:רומנים שנפטרו ב-1981
קרינה גרעינית מושהת

**קרינה גרעינית מושהית** היא קרינה הנפלטת מחומרים רדיואקטיביים שנוצרו כתוצאה מתגובה גרעינית, אך אינה נפלטת במועד התגובה עצמה אלא לאחר פרק זמן מסוים. בתהליכי ביקוע גרעיני, כגון אלה המתרחשים בנשק גרעיני או בכורים גרעיניים, נוצרות כמויות גדולות של גרעינים בלתי יציבים. גרעינים אלו מתפרקים בהדרגה בתהליכי דעיכה רדיואקטיבית, ופולטים קרינה מסוג אלפא, בטא וגמא לאורך זמן.

הקרינה המושהית ממשיכה להתקיים גם לאחר סיום התהליך הגרעיני. משך הזמן שבו נפלטת הקרינה תלוי באופי האיזוטופים הרדיואקטיביים שנוצרו ובזמן מחצית החיים שלהם, שעשוי לנוע משברירי שנייה ועד אלפי שנים. חומרים כגון יוד-131, צסיום-137 וסטרונציום-90 מהווים דוגמאות נפוצות לתוצרי ביקוע בעלי קרינה מושהית משמעותית.

## השלכות וסכנות
השלכות הקרינה המושהית בולטות במיוחד בכורים גרעיניים לאחר עצירת תגובת השרשרת. גם כאשר הכור מושבת לחלוטין, תוצרי הביקוע ממשיכים להתפרק ולפלוט אנרגיה וקרינה, תהליך המכונה "חום דעיכה". מסיבה זו נדרש קירור מתמשך של ליבת הכור גם לאחר כיבויו, וכשל במערכות הקירור עלול להוביל להתחממות יתר ולשחרור חומרים רדיואקטיביים לסביבה.

קרינה גרעינית קשה לנטרול. חומרים רדיואקטיביים עלולים להיספג בגוף האדם דרך נשימה, בליעה או מגע, ולהצטבר ברקמות מסוימות כגון עצמות או בלוטת התריס. חשיפה ממושכת לקרינה זו מעלה את הסיכון לפגיעות ביולוגיות ארוכות טווח, ובהן מחלות סרטניות והפרעות גנטיות.

## דוגמאות בולטות
;אסון צ'רנוביל
באסון הכור בצ'רנוביל בשנת 1986 התפזרה לסביבה כמות גדולה של תוצרי ביקוע רדיואקטיביים. לאחר הפיצוץ והשריפה הראשונית, הקרינה המושהית שנפלטה מאיזוטופים כגון יוד-131, צסיום-137 ופלוטוניום הייתה הגורם העיקרי לזיהום ארוך הטווח. הקרינה המיידית השפיעה בעיקר על עובדי הכור וכוחות החירום, אך הקרינה המושהית גרמה לפינוי אזורים נרחבים, להגבלות חקלאיות מתמשכות ולעלייה בתחלואה שנים לאחר האירוע.

;האסון הגרעיני בפוקושימה
בשנת 2011, בעקבות רעידת אדמה וצונמי, הושבתו מערכות הקירור בכור פוקושימה. גם לאחר עצירת תגובת השרשרת, המשיכו תוצרי הביקוע בליבת הכור לפלוט קרינה וחום דעיכה. הקרינה המושהית שנפלטה מהדליפות ומהפליטות המבוקרות לאוויר ולים הייתה הגורם המרכזי לזיהום הסביבתי ולפינוי אזרחים מהאזור, אף שהאירוע עצמו התרחש שעות וימים קודם לכן.

## קישורים חיצוניים

* 
* 


## הערות שוליים

קטגוריה:רדיואקטיביות
שמן צ'ילי

**שמן צ'ילי** הוא רוטב ומטבל אדום עתיר שומן, המורכב משמן צמחי, לרוב שמן סויה או שמן שומשום, שהושרה בפלפל צ'ילי. קיימות גרסאות נוספות שבהן נעשה שימוש בשמנים אחרים, כגון שמן תירס, שמן בוטנים, שמן זית, שמן קנולה ושמן אבוקדו.  סוג השמן, זן הצ'ילי, טמפרטורת החימום ומשך ההשריה של הצ'ילי משפיעים על צבע השמן, עוצמת החריפות והפרופיל הארומטי של השמן. כמו כן, שמן הצ'ילי לעיתים מכיל תבלינים ומרכיבים נוספים, ובהם פלפל סצ'ואן, שום, פפריקה, מים, חומץ, רוטב סויה, שומשום, בוטנים וסוכר.

השימוש בשמן צ'ילי החל במטבח הסיני בסוף המאה ה-18, כחלק משיטות תיבול ושימור, ובהמשך התפשט למטבחים נוספים ברחבי העולם. כיום, הרוטב נפוץ במטבח הסיני, במיוחד באזורי סצ'ואן, חונאן, גוויג'ואו, שאאנשי ומערב סין, וכן במטבח המקסיקני (בעיקר במדינת וראקרוס, בגרסה הידועה בשם Salsa macha), במטבחים אסייתיים נוספים ובמטבח האיטלקי (במיוחד בקלבריה, בגרסה הידועה בשם Olio di Peperoncino).

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:המטבח הסיני: רטבים
קטגוריה:המטבח היפני
קטגוריה:המטבח המקסיקני: רטבים
קטגוריה:המטבח האסייתי
קטגוריה:המטבח האיטלקי: רטבים
קטגוריה:שמנים צמחיים
ג'ון למברט (פוליטיקאי מניו ג'רזי)

**ג'ון למברט** (באנגלית: **John Lambert**; 24 בפברואר 1746 – 4 בפברואר 1823) היה פוליטיקאי אמריקאי ממדינת ניו ג'רזי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית, כסנאטור וכמושל ניו ג'רזי בפועל.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
למברט נולד ב-24 בפברואר 1746 בעיירה אמוואל שבפרובינציית ניו ג'רזי (באזור המוכר כיום כעיר למברטוויל, ניו ג'רזי). הוא רכש השכלה כללית ועסק בחקלאות.

### קריירה פוליטית
למברט היה חבר האספה הכללית של ניו ג'רזי בשנים 1780–1785 וכן בשנת 1788. לאחר מכן כיהן כחבר המועצה המחוקקת של ניו ג'רזי בין השנים 1790–1804, ושימש כסגן נשיא המועצה בשנים 1801–1804.

בשנים 1802 ו־1803 כיהן כמושל ניו ג'רזי בפועל. בשנת 1802 מילא את התפקיד בעקבות תיקו בהצבעה בבחירות למושל.

למברט נבחר מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית לקונגרסים התשיעי והעשירי, וכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מ־4 במרץ 1805 ועד 3 במרץ 1809. לאחר מכן נבחר לסנאט של ארצות הברית וכיהן בו כהונה אחת, מ־4 במרץ 1809 ועד 3 במרץ 1815. ב־17 ביוני 1812 הצביע נגד הכרזת מלחמה על בריטניה.

העיר למברטוויל שבניו ג'רזי נקראה על שמו בשנת 1814, עם הקמת סניף הדואר הראשון של היישוב.

### תחומי עניין ואישיות
למברט היה בעל מטעים וניהל אותו בעצמו. הוא היה חובב קריאה מושבע, ונודע כבעל אחת הספריות המכובדות ביותר במחוז האנטרדון.

### מותו
למברט נפטר ב-4 בפברואר 1823 סמוך ללמברטוויל שבניו ג'רזי ונקבר בבית העלמין Barber's Burying Ground שבדלאוור טאונשיפ, מחוז האנטרדון, ניו ג'רזי.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי ניו ג'רזי
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:מושלי ניו ג'רזי
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מניו ג'רזי
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מניו ג'רזי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1746
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1823
ג'יימס ג'פרסון וילסון

**ג'יימס ג'פרסון וילסון** (באנגלית: **James Jefferson Wilson**; 1775 – 28 ביולי 1824) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת ניו ג'רזי בשנים 1815–1821.

## ביוגרפיה
וילסון נולד ב-1775 במחוז אסקס שבניו ג'רזי, שם למד בבתי הספר הציבוריים. בשנים 1801–1824 שימש כעורך וכמוציא לאור של העיתון True American בעיר טרנטון, ניו ג'רזי.

בשנת 1804 שימש כמזכיר האספה הכללית של ניו ג'רזי. בשנת 1806 כיהן כתובע צבאי וכקפטן בבריגדת האנטרדון של מיליציית ניו ג'רזי. בשנת 1808 מונה לנציג משפטי של מחוז האנטרדון. בין השנים 1809–1811 היה חבר האספה הכללית של ניו ג'רזי.

וילסון החזיק בתפקידים בכירים במיליציה של ניו ג'רזי: שימש כבריגדיר גנרל וכשליש הכללי של המדינה בשנים 1810–1812, ומונה מחדש לתפקיד זה בשנת 1814. בשנת 1814 שימש גם כקפטן ברגימנט השלישי של בריגדת האנטרדון וכקפטן במיליציה של ניו ג'רזי. בין השנים 1821–1824 כיהן כבריגדיר גנרל וכקצין האפסנאות הכללי של ניו ג'רזי.

וילסון נבחר לסנאט של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית וכיהן מ־4 במרץ 1815 ועד 8 בינואר 1821, אז התפטר מתפקידו. ניסיונו להיבחר מחדש לא צלח. במהלך כהונתו שימש כיו"ר ועדת הדואר והדרכים (בקונגרסים ה־14 וה־15) וכיו"ר ועדת התביעות בקונגרס ה־16.

לאחר פרישתו מן הסנאט מונה בשנת 1821 למנהל הדואר של טרנטון, תפקיד שבו כיהן עד מותו בעיר זו.

וילסון נפטר ב־28 ביולי 1824 ונקבר בבית העלמין של הכנסייה הבפטיסטית הראשונה בטרנטון.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי ניו ג'רזי
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מניו ג'רזי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1775
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1824
דניאל קלי

**דניאל קלי** (באנגלית: **Daniel Jerome Kelly**; 11 באוקטובר 1930 – 5 באוגוסט 2002), המכונה לעיתים "פאפא קלי" היה מוזיקאי אמריקאי-ספרדי, אביה ומייסדה של להקת משפחת קלי.

## קורות חייו
נולד ב-1930 באירי (Erie), פנסילבניה, לזוג מהגרים אירים קתולים, ג'ון וקרוליין קלי. למד מתמטיקה ופילוסופיה והפך למורה בבית ספר תיכון במישיגן ובמקביל למד גם מדע הדתות מתוך כוונה להיות כומר. ב-1957 נישא לראשונה, לג'אניס מ. "ג'ואן" (לבית קווינט) (1935–2018) ולשניים נולדו ארבעה ילדים, לימים, לפחות שלושה מתוכם היו חברי ההרכב הראשון של להקת "ילדי קלי": דניאל ג'וניור, קרוליין, קתלין ופול.

ב-1965 היגרה המשפחה למחוז טולדו, מרכז ספרד, שם פתח האב חנות עתיקות ובהמשך פאב אירי. כעבור פחות משנתיים נפרדו בני הזוג, ג'ואן חזרה לארצות הברית עם דניאל ג'וניור ואילו דניאל האב נאלץ לקחת אומנת לשלושת ילדיו הקטנים שנשארו עימו. האומנת הייתה ברברה אן (לבית סואוקו) (1946–1982), לשעבר רקדנית בלט אמריקאית ממוצא אוסטרי ופיני, בתם של ויקטור וברברה אן (לבית ביילי) סואוקו. השניים נישאו ב-1970 ונולדו להם 8 ילדים. שני הראשונים, ג'ון (1967) ופטרישיה (1969) נולדו עוד לפני נישואיהם ואילו ששת הבאים, אחרי כן, ג'ימי, ג'ואי, ברבי, פדי, מייט ועד השמיני, אנג'לו ב-1981.

כשלוש שנים לאחר הנישואין לברברה עברה המשפחה לפמפלונה שבצפון ספרד ודניאל וברברה הקימו שם, ב-1974 את להקת "ילדי קלי". תחילה השתתפו בהרכב זה רק הילדים היותר גדולים, אך בהמשך הצטרפו גם ילדיה של ברברה, עם התבגרותם. בשנותיה הראשונות של להקת "ילדי קלי", גם שני בני הזוג, ההורים המייסדים השתתפו בהופעות הלהקה, אשר שינתה את שמה בהתאם לכך, ל"משפחת קלי". תחילה היו כל מופעיה מופעי רחוב, אך מהר מאוד היא זכתה להצלחה, עד כי כבר ב-1975 הופיעה בטלוויזיה הספרדית.

ב-1981, ברברה אן חלתה בסרטן שד. היא מתה כעבור שנה, בת 36 בלבד. רבים משירי "משפחת קלי" בשנים שלאחר מכן סבו סביב דמותה של "מאמא קלי". דניאל המשיך לנהל את הלהקה ואף להופיע במסגרתה במשך עוד כמעט עשור, עד שב-1990 לקה בשבץ מוחי. הוא הצליח להתגבר על האירוע במידה רבה וחזר ב-1994 להופיע במסגרתה ולנהל אותה, אך ב-2001 קיבל שבץ מוח שני וב-2002 מת.

## ראו גם
* משפחת קלי

## קישורים חיצוניים

* "The man who turned his musical children into recording sensations", באתר אייריש טיימס, 10 באוגוסט 2002
* תמונות מחיי דניאל קלי, סרטון בן 6.44 דקות בביצוע משפחת קלי, יוטיוב

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:זמרים ספרדים
קטגוריה:נגנים אמריקאים
קטגוריה:ילידי 1930
קטגוריה:נפטרים ב-2002
פנינים וחזירים

**פנינים וחזירים** (בפינית: **Helmiä ja sikoja**) הוא סרט פיני משנת 2007.

## עלילה
כשאביהם של ארבעת האחים לבית הירבונן נכנס לכלא עקב הברחת אלכוהול, בניו זקוקים לכסף על מנת לשלם את החובות לנוכלים מקומיים, בנוסף נכנסת לחייהם בת משפחה חדשה כאשר אחותם החורגת שרה עוברת לגור איתם.

הם מגלים שלשרה יש קול שירה יוצא דופן והם מעלים רעיון לשלוח אותה לתחרות כוכבי ילדים. על מנת לאמן אותה, הם שוכרים כוכבת ילדים לשעבר.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטים פיניים
קטגוריה:סרטי 2007
החלטת ממשלה (ישראל)

**החלטת ממשלה** בישראל היא הליך במשפט החוקתי במסגרתו ממשלת ישראל מאמצת החלטות המהוות התוצר הכתוב הבסיסי והעיקרי של הממשלה בדבר מדיניות ויעדים שהיא מבקשת להחיל ולקדם.

היוזמה להביא להצבעה על החלטת ממשלה יכולה להגיע מראש הממשלה, משרי הממשלה ולעיתים מהדרגים המקצועיים במשרדי הממשלה. לאחר מכן דנה הממשלה בהצעת ההחלטה (נקראת לעיתים גם "הצעת מחליטים") ומצביעה האם לאשר את ההחלטה בנוסח המוצע או עם שינויים שהוכנסו במהלך הדיון. במקרים נדירים, אם מסתמן שהצעת החלטה לא תזכה לרוב בממשלה, ההצבעה נדחית למועד אחר כדי שניתן יהיה עד אז להגיע להסכמות. בניגוד לחקיקה ממשלתית שעוברת ניסוח ועיבוד במשרד המשפטים, ניסוחן של החלטות הממשלה מגיע ממשרדי הממשלה השונים, במקרים רבים לשכות המנהל הכללי והמחלקה המשפטית של משרד ממשלתי נתון. עקב כך אין דפוסי ניסוח אחידים ברמה מוקפדת, מלבד מזכירות הממשלה שמפעילה בקרת איכות מסוימת על הצעות להחלטה מטעם השרים. מעבר לכך, הליך קבלתה של החלטת ממשלה בנושא מסוים הוא מהיר יותר מאשר חוק ולכן לממשלה אין זמן להשהות החלטות עד שהנוסח יהיה מושלם ומוקפד משל היה זה חוק, בייחוד כאשר החלטת ממשלה אמורה לתת מענה למצוקה או צורך דחוף.

עד סוף שנות ה-70 היה נהוג להקפיד על כתיבת התאריך העברי לצד התאריך הגרגוריאני, כאשר צוין תאריך בנוסח ההחלטה. ברבות השנים הנחיה זו, המופיעה בתקנון שירות המדינה, נזנחה.

על פי תקנון הממשלה הנוסח שמציע השר היוזם את ההחלטה יוכן על ידו לפני הדיון. לאחר שהצעת ההחלטה מאושרת היא נהפכת להחלטה. מזכיר הממשלה, שעליו מוטלת האחריות לסכם את הישיבה ולכתוב את ההחלטות, נוטל את הצעת ההחלטה והופך אותה להחלטה בהתאמות הנדרשות. במידה ומתפתח דיון שלא עמד מלכתחילה על סדר היום ולא הוכנה עבורו מראש הצעת החלטה, על מזכיר הממשלה לנסח תוך כדי הישיבה את דברי הסיכום וההחלטה, דבר המורכב הרבה יותר גם מפאת קוצר הזמן לניסוח ההחלטה לאור הפער בין חילופי דברים מילוליים לבין סיכומים כתובים ובכלל זה את הסיכום המילולי עוטפת עמימות גם אם רוחו מובנת לנוכחים, כיוון שלעיתים קשה לתרגם הבנות ערטילאיות לנוסח כתוב, בייחוד בנושאים רגישים.

החל מאמצע שנות ה-90 החלטות הממשלה התארכו, בין היתר הודות להכנסת המחשב בראשית שנות ה-80 ויצירת תשתית תקשורתית בין לשכות השרים לבין מזכירות הממשלה כמו גם מעורבות גוברת של היועצים המשפטיים בניסוח ההחלטות.

החלטות הממשלה מודפסות במלואן מלבד כאלה העוסקות בנושאים הקשורים בענייני ביטחון, מדיניות חוץ או עניינים רגישים אחרים. אז רשאי מזכיר הממשלה לקבוע כי החלטה כלשהי לא תופיע בנוסחה המלא בפרוטוקול ההחלטות ותישמר במזכירות הממשלה. החלטות של ועדות השרים נקראות "החלטות מצורפות" וכשמן כן הן מצורפות בהליך טכני לפרוטוקול החלטות הממשלה ובכך מקבלות תוקף של החלטת ממשלה ללא צורך בדיון ואישור נוסף.

פרוטוקול ההחלטות או בקיצור "הפרוטוקול" הינו התוצר המרכזי של ישיבות הממשלה או ישיבות ועדת השרים. הפרוטוקול (בניגוד לסטנוגרמה שהינה תמליל הדיון) משקף את סדר הדיון, מציין את שמות הנוכחים והנעדרים, מונה את הנושאים שעלו בישיבה ומפרט את ההחלטות שהתקבלו במהלכה. הסטנוגרמה נשארת גנוזה במזכירות הממשלה ואינה מופצת בעוד שהפרוטוקול מופץ לכל השרים וכיום אינו מסווג כלל. ראשי המדינה בתחילתה ביקשו לעברת את המילה פרוטוקול שמקורה ביוונית ועל כן ניתן למצוא בתקנות לעבודת הממשלה ובמסמכים רבים אחרים את המונח "פרטי-כל" – לעיתים כצמד מילים ולעיתים כמילה אחת "פרטיכל". במרוצת השנים נזנח המונח העברי ואומץ המונח פרוטוקול.

## לקריאה נוספת
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ממשלת ישראל
קטגוריה:ישראל: משפט חוקתי
המכון הלאומי לאגירת אנרגיה

**המכון הלאומי לאגירת אנרגיה** הוא מכון מחקר ממשלתי ישראלי הפועל באוניברסיטת בר-אילן. המכון מתמקד במחקר ובפיתוח של טכנולוגיות אגירת אנרגיה, והוא הוקם כשיתוף פעולה אקדמי בין אוניברסיטת בר-אילן והטכניון, בחסות משרד האנרגיה והתשתיות, אליו הוא מסונף.

המכון נפתח ב-3 ביוני 2025.

## היסטוריה
### הקמת המכון
ב-2 בינואר 2023 פרסם משרד האנרגיה והתשתיות כי אוניברסיטת בר-אילן והטכניון זכו במכרז להקמה מיידית של מכון לאומי לאגירת אנרגיה, שמטרותיו תהיינה חיזוק מעמדה של ישראל בתחום, הכשרת כוח אדם שיתמחה בתחומי ידע הנוגעים לאגירת אנרגיה, וכן תמיכה בהעברת טכנולוגיות בתחום מהאקדמיה לתעשייה. המכון נועד לעסוק בכל שלבי שרשרת הפיתוח הטכנולוגי, ממחקר דרך פיתוח אבות טיפוס וכן שיתוף פעולה מסחרי. זאת, כחלק מתוכנית משרד האנרגיה והתשתיות להגעה לנטו אפס פליטות עד שנת 2050, שפורסמה באוגוסט 2024 ושמה דגש על אגירה מבוזרת ועל אנרגיות מתחדשות.

לשם הקמת המכון הוקצה תקציב של 130 מיליון ש"ח ל-5 שנים – 100 מיליון ש"ח במימון משרד האנרגיה והתשתיות, והיתר במימון המוסדות השותפים. התקציב יועד למחקר, רכישת ציוד ושדרוג מעבדות קיימות.

המכון נחנך ב-3 ביוני 2025, בטקס שנערך במרכז האנרגיה שהוקם באוניברסיטת בר-אילן. במועד פתיחתו כבר פעלו במתחם שש חברות טכנולוגיה פרטיות. באותו מעמד הושקו מעבדות אבות הטיפוס במכון שהוקמו בסיוע קרן הלמסלי, והוכרזו 6 הצעות המחקר הראשונות שזכו למימון מטעם המכון.

## מבנה ופעילות
המכון פועל לקידום מחקרים מדעיים ויישומיים בתחומי המרת ואגירת אנרגיה באמצעות פרסום קולות קוראים ופרסום מאמרים בכתבי עת מדעיים.

סגל המכון משותף לאוניברסיטת בר-אילן והטכניון. הוועדה המדעית וועדת ההיגוי, המובילה את המכון, כוללות גם חוקרים ממוסדות אקדמיים נוספים, ובהם אוניברסיטת תל אביב, האוניברסיטה העברית בירושלים, אוניברסיטת אריאל בשומרון, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, אוניברסיטת רייכמן ומכון ויצמן למדע.

## מנהלי המכון

## ראו גם

* אנרגיה מתחדשת בישראל
* המכון למחקר ביולוגי בישראל

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:ישראל: ארגונים ממשלתיים
קטגוריה:רמת גן: מבנים
קטגוריה:משרד התשתיות הלאומיות, האנרגיה והמים
קטגוריה:ישראל: אנרגיה מתחדשת
איתן מאירי

**איתן מאירי** (נולד ב־15 ביוני 1951) הוא פסיכולוג תעסוקתי וארגוני ישראלי, העוסק בטיפול, מחקר וייעוץ בתחום ההתעמרות בעבודה. מאירי היה הראשון בישראל שפעל לעיסוק מקצועי וציבורי שיטתי בתופעה, כתב שני ספרים בנושא והיה מעורב ביוזמות מחקריות, מקצועיות וחקיקתיות שנועדו לבחון את היקפה והשלכותיה.

## ביוגרפיה
איתן מאירי נולד בפרדס חנה למשפחת חקלאים. שירת בצה"ל כקצין קשר. בשנת 1974 קיבל תואר ראשון בפילוסופיה ופסיכולוגיה, ובשנת 1978 קיבל תואר שני בפסיכולוגיה תעסוקתית עם התמחות באבחון ובתורת המבחנים, שניהם מאוניברסיטת תל אביב.

## פעילות מקצועית
בשנים 1975–1980 שירת במשטרת ישראל כקצין באגף משאבי אנוש, ועסק בניהול משאבי אנוש ובתפקידי ניהול בכירים בארגונים שונים. בהמשך התמקד בעבודה טיפולית וייעוצית עם נפגעי התעמרות בעבודה, בליווי עובדים ומנהלים בהתמודדות עם סביבות עבודה פוגעניות, ובייעוץ לארגונים בתחום מניעת התעמרות. עוסק גם בגישור ובבוררות בסכסוכי עבודה, בהרצאות ובהכשרה מקצועית של ממונים פנים־ארגוניים בנושא התעמרות בעבודה. הוא יזם והוביל כנסים מקצועיים ארציים בתחום, ונטל חלק בעבודת מטה מקצועית לקראת הצעת החוק למניעת התעמרות בעבודה בשנת 2015.

חבר בהסתדרות הפסיכולוגים בישראל ובאגודה ישראלית להיפנוזה.

## פעילות מחקרית
בשנים 2011–2012 שיתף פעולה עם מנהל המחקר של התמ"ת (כיום - משרד הכלכלה והתעשייה) לביצוע סקר מקיף בנושא התעמרות בעבודה. ממצאי הסקר פורסמו בינואר 2013 בספר "המגפה השקטה במקומות העבודה". והיוו מיפוי ראשוני של היקף התופעה בישראל והשלכותיה הבריאותיות והתעסוקתיות.

בשנת 2014 ערך סקר בשיתוף בית הספר לבריאות הציבור באוניברסיטת חיפה בנושא התעמרות בקרב רופאים ואנשי סגל רפואי. בשנת 2017 התקיים סקר נוסף בנושא בקרב עובדים סוציאליים. בשנת 2020 השתתף כסמכות מקצועית במחקר על התעמרות באקדמיה.

## פרסומים
* **המגפה השקטה במקומות העבודה – התעמרות, הצקה, התנכלות, התעללות פסיכולוגית: להכיר, לדעת, להתמודד**, הוצאת ניהול אפקטיבי, 2013.
* **התעמרות בעבודה - הצקה, התנכלת, התעללות פסיכולוגית**, הוצאת ניב, 2022. מהדורה חדשה ומורחבת עם פרקים חדשים של הספר "המגפה השקטה במקומות העבודה".https://www.nihul.org/%d7%94%d7%a1%d7%a4%d7%a8-%d7%94%d7%aa%d7%a2%d7%9e%d7%a8%d7%95%d7%aa-%d7%91%d7%a2%d7%91%d7%95%d7%93%d7%94/

## קישורים חיצוניים
* 

* מיכל אריאלי, איתן מאירי: "התעמרות בעבודה הורסת חיים, אל תהפכו לקורבנות שלה", באתר "הידברות", 5 בפברואר 2025
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פסיכולוגים ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
חזי צדיק

**חזי צדיק** (נולד ב-10 באוגוסט 1939) הוא שחקן ישראלי.

## ביוגרפיה

צדיק נולד בעיראק, ועלה ארצה בגיל 12. הוא למד משחק בניסן נתיב. צדיק הוא אביה של השחקנית שרון צדיק ספקטור. ב-1968 שיחק בהצגה "ארבע עונות".

## פילמוגרפיה
### טלוויזיה

### קולנוע

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקנים ישראלים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי עיראק
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1939
ברידג'ווטר הול

**ברידג'ווטר הול** (באנגלית: **The Bridgewater Hall**) הוא אולם קונצרטים במרכז העיר מנצ'סטר, אנגליה. בנייתו בשנות התשעים עלתה כ-42 מיליון ליש"ט, והוא מארח מעל 250 הופעות בשנה. באולם זה פועלות תזמורת האלה, הקאמרטה של מנצ'סטר והפילהרמונית של ה-BBC.

המבנה ניצב על מצע של 280 קפיצים שנועדו לבודד אותו מרעשים חיצוניים. האולם נקרא על שם הדוכס השלישי מברידג'ווטר, אשר הזמין את בניית תעלת ברידג'ווטר הנושאת את שמו וחוצה את מנצ'סטר, אף על פי שהאולם וחזית גדת המים שלו ממוקמים על שלוחה שנבנתה במיוחד של תעלת רוצ'דייל.

## היסטוריה
הצעות להחלפת אולם הקונצרטים ב"פרי טרייד הול" עלו לאחר שניזוק במלחמת העולם השנייה, אך האולם, ששימש כביתה של תזמורת האלה, תוקן ושופץ בשנות החמישים. למרות היותו מקום פופולרי, ל"פרי טרייד הול", שנבנה בשנות ה-50 של המאה ה-19, הייתה אקוסטיקה ירודה ומתקנים מיושנים לקהל. לאורך שנות ה-70 וה-80 נשקלו מספר תוכניות להחלפתו, אך הפרויקט הפך לסביר יותר ב-1988 לאחר הקמת התאגיד לפיתוח מרכז מנצ'סטר.

בשנות התשעים, שטח ממזרח לרחוב לוואר מוסלי ומצפון לרחוב גרייט ברידג'ווטר, בצמוד למרכז התערוכות G-Mex, אשר היה מאוכלס על ידי תחנת אוטובוס וחניון לשעבר ליד תעלת רוצ'דייל, זוהה כאתר עבור האולם החדש. הושקה תחרות שהזמינה אדריכלים להציג תוכניות עבור אולם הקונצרטים החדש, ונבחרה הצעה של משרד האדריכלים רנטון האוורד ווד לוין. הפיתוח כלל בניית אגן על שלוחה קצרה שנבנתה במיוחד של תעלת רוצ'דייל וחלק מתעלת מנצ'סטר וסלפורד ג'נקשן, מה שיצר סביבת גדת מים עבור האולם.

הברידג'ווטר הול אירח את הקונצרט הראשון שלו ב-11 בספטמבר 1996 ונפתח רשמית ב-4 בדצמבר על ידי המלכה אליזבת השנייה והדוכס מאדינבורו. אולם הקונצרטים היה אחד ממספר מבנים שנבנו בשנות התשעים שסימלו את המעבר למנצ'סטר חדשה ומודרנית, בעקבות תהליך הדה-תיעוש וההפצצה של 1996.

הברידג'ווטר התקבל היטב וזכה במספר פרסים. בנובמבר 1996, חודשים ספורים בלבד לאחר פתיחתו, זכה אולם הקונצרטים בפרס ה-RIBA צפון מערב. בשנת 1998 זכה האולם בפרס המיוחד של ה-Civic Trust, המוענק לבניין ששיפר את חזות מרכז העיר.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מנצ'סטר: מבנים
קטגוריה:אנגליה: אולמות קונצרטים
שמואל גרונם אסתרמן

רבי **שמואל גרונם אסתרמן** היה משפיע ישיבת תומכי תמימים בלובביץ'.

## ביוגרפיה
ר' גרונם נולד בשנת ה'תר"ך או בשנת ה'תרי"ג לאביו ר' יעקב בעיירה זמבין (זשעבין) שבפלך מינסק. בצעירותו למד אצל רב העיר ומורה ההוראה הגאון רבי אברהם לנדא ממנו קיבל את דרכי החסידות ואת רוב תורתו.

לאחר נישואיו בגיל צעיר היה ר' גרונם עני ואת פרנסתו מצא משמירה על הגינות והפרדסים שבסביבה ועל בית הרחיים העירונים ובתקופה מסוימת עסק במסחר עצים. לאחר 15 שנות נישואין בהם לא נפקדו בילדים גירש את אשתו הראשונה, לאחר מכן נישא בשנית ואז נולדו ילדיו ומאז עסק כמלמד בעיירה זמבין.

עם פתיחת ישיבת תומכי תמימים בלובביץ' הוקם סניף בעיירה זמבין ובין השנים ה'תרנ"ח-ה'תרס"ה עמד ר' גרונם בראשה, לאחר פטירת המשפיע הרשב"ץ נקרא ר' גרונם לתפוס את מקומו.

נפטר בשל הרעב בחורף, ה'תרפ"א בקרעמענטשוג.

## חיבורו
* **ביאור על תניא** – ביאור על ספר התניא
* **רמ"ח אותיות** – סיפורי חסידים, שמועות ואמרות בעיקר ממה ששמע מרבי הלל מפאריטש

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* ר' גרונם באתר הספרייה הלאומית
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חסידי אדמו"ר הרש"ב
קטגוריה:משפיעים חב"דים
קטגוריה:חסידי חב"ד
קטגוריה:ישיבת תומכי תמימים בלובביץ'
קטגוריה:מבארי ספר התניא
קטגוריה:ראשי ישיבות תומכי תמימים - חב"ד