סקייליין דרייב

**סקייליין דרייב** (באנגלית: **Skyline Drive**) הוא כביש באורך 169 ק"מ אשר עובר לכל אורכו של הפארק הלאומי שננדואה של שירות הפארקים הלאומיים בהרי הבלו רידג' של מדינת וירג'יניה, בדרך כלל לאורך רכס ההרים. הקצה הצפוני של הדרייב נמצא בצומת של כביש US 340  בסמוך לעיירה פרונט רויאל, והקצה הדרומי נמצא במחלף עם US 250  ליד כביש Interstate 64  ברוקפיש גאפ , שם הכביש ממשיך דרומה ומשנה את שמו לבלו רידג' פארקווי. לכביש יש מחלפי ביניים עם US 211  ב־Thornton Gap  ו־US 33  ב־Swift Run Gap . סקייליין דרייב הוא חלק מכביש 48 של מדינת וירג'יניה , הכולל גם את החלק של וירג'יניה של הבלו רידג' פארקווי.
ימין|ממוזער|250px|תוואי סכמתי של הסקייליין דרייב, שנסלל מראפידן קמפ (בית הקיץ של הנשיא ה. הובר), צפונה לפרונט רויאל, ודרומה ל-גָ'ארמין גאפ.
סקייליין דרייב הוא כביש דו-נתיבי בעל 75 נקודות תצפית המספקות נופים של עמק שננדואה ממערב ושל מישורי הפידמונט  ממזרח. הנסיעה מספקת גישה לשבילים רבים, כולל שביל האפלצ'ים, והוא משמש גם לרכיבה על אופניים ורכיבה על סוסים. סקייליין דרייב הוא הכביש הראשי דרך הפארק הלאומי שננדואה ויש לו גישה למגרשי קמפינג, מרכזי מבקרים ואתרי נופש.

התוכניות לכביש מתוארכות לשנת 1924, כאשר תוכנן פארק לאומי בהרי בלו רידג' של וירג'יניה, והמטרה העיקרית הייתה להוות כביש "קו רקיע" לנופים שמסביב. לנשיא הרברט הובר, היה בֵּית קיץ בראפידן קמפ  - ראו סקיצת מפה משמאל, והוא קרא לסלילת הכביש. פריצת הדרך ל-סקייליין דרייב התרחשה בשנת 1931. הקטע הראשון נפתח שלוש שנים מאוחר יותר, בשנת 1934, מראפידן קאמפ עד לקו הרכס שממערב לו. הוא הוארך צפונה עד לפרונט רויאל בשנת 1936, ודרומה לגָ'ארמן גאפ  בשנת 1939. קטע הכביש בין גָ'ארמן גאפ ל-רוקפיש גאפ (תחילתו של הבלו רידג' פארקווי ושניהם סמוכים לעיר וויינסבורו ), נבנה כחלק מהבלו רידג' פארקווי בשנת 1939, ושולב ב-סקייליין דרייב בשנת 1961. לחיל השימור האזרחי היה חלק גדול בבניית סקייליין דרייב. בוצעו שיפורים בכביש מאז בנייתו. סקייליין דרייב התווסף למרשם הלאומי של מקומות היסטוריים ב-1997, הפך ל-דרך נופית לאומית  ב-2005, והוגדר כנקודת ציון היסטורית לאומית  ב-2008.

## תיאור הדרך
סקייליין דרייב מוביל בשביל מפותל מצפון לדרום לאורך פסגות ההרים של הרי בלו רידג' ממזרח לנהר שננדואה, מפרונט רויאל בצפון עד ל-Rockfish Gap בדרום. הדרך משמשת ככביש הציבורי היחיד דרך הפארק הלאומי שננדואה. ישנן ארבע נקודות כניסה לסקייליין דרייב. הן ממוקמות בנקודות המיפגש של כבישים 66  ו-340  ליד פרונט רויאל; במפגש כביש 211  עם ת'ורנט'ון גאפ ; במפגש כביש 33  עם סוויפט ראן גאפ ; ובמפגש הכבישים 250  ו־I-64  ברוקפיש גאפ . בקצה הדרומי, ברוקפיש גאפ, הוא מתחבר לקצה הצפוני של הבלו רידג' פארקווי, דרך גישה חופשית שממשיכה דרומה לאורך הרי בלו רידג'. בצד המערבי של הכביש יש עמדות מיילים, והם ממוספרים מ-0 עד 105 (מצפון לדרום), ומשמשים כנקודות התייחסות לכיוונים בכביש. יש 75 תצפיות ממוסדות לאורך כל הדרך, המספקות נופים של עמק שננדואה ממערב ושל עמק הפידמונט ממזרח.

### מפרונט רויאל ועד ת'ורנטון גאפ
הסקייליין דרייב מתחיל בצומת של US 340  דרומית לפרונט רויאל במחוז וורן, לכיוון מזרח אל יערות עבותים בפארק הלאומי שננדואה ככביש דו-נתיבי ללא הפרדה פיזית. הכביש מתעקל דרומה ועובר דרך תחנת הכניסה פרונט רויאל, בה נמצאת תחנת ריינג'רים . בשלב זה, הנסיעה מתפתלת דרומה ועולה על הרי בלו רידג'. הכביש פונה לדרום מערב ומגיע לנוף עמק שננדואה בצד המערבי של הכביש.
ממוזער|תצפית הוגבק בחורף
סקייליין דרייב מתפתל דרומה ומגיע למרכז המבקרים של "דיקי רידג'", הכולל תחנת ריינג'רים, מגרשי פיקניק ושירותים. דרומה יותר, הכביש מגיע לגבעת דיקי. הכביש ממשיך דרומה עד ל-Gooney Knob Overlook הפונה לדרום-מערב, ואז הוא פונה מזרחה ומתפתל דרך Low Gap. הנסיעה פונה מזרחה לתצפית על קומפטון גאפ , שם היא פונה דרומה לאורך שביל מפותל, על גבול המחוזות וורן  ורפאנוק , ועובר במקביל לשביל האפלצ'ים, העוקב מקרוב אחר סקייליין דרייב למשך שארית מסלולו. הכביש מתעקל לדרום מערב ומגיע לפסגת צפון מרשל. בהגיעו לנוף רכסי הפונה דרומה, הכביש פונה מערבה לאורך שביל מתפתל, לכיוון דרום-מערב. הנסיעה חולפת על פני נוף הר מרשל בצד המזרחי, ובנקודה זו הוא פונה מערבה.
[ימין|ממוזער|מבט פנורמי צפונה מתצפית הר הוגבק לאורך ה-Skyline Drive של הפארק הלאומי שננדואה במחוז וורן , [וירג'יניה.]]
סקייליין דרייב מגיע לתצפית הוֹגְבֶּק בהר הוגבק  הפונה לצפון מערב ודרומה. הכביש פונה מערבה ועובר על הגבול בין מחוזות פייג'  ורפאנוק, ומגיע אל מתיוס אָרְם, שם ממוקמים מגרש קמפינג ותחנת ריינג'רים. הנסיעה פונה דרומה ומגיעה לאלקוולו (Elkwallow), המארח שירותים, מגרשי פיקניק, חנות מחנה ושירות אוכל. הכביש ממשיך ומגיע ל-Jeremys Run Overlook בצד המערבי של הכביש לפני שהוא מתפתל מזרחה. הכביש מגיע ל-Tornton Hollow Overlook הפונה מזרחה ופונה חזרה דרומה, ומגיע לחניון Beahms Gap  בצד המערבי של הכביש. הנסיעה חוצה את הר פאס כשהיא ממשיכה דרומה. הדרך מגיעה למחלף עם כביש US 211 בתחנת הכניסה ת'ורנטון גאפ , ממזרח ללורי  וממערב לסְפֶּרִיוִויל . תחנת הריינג'רס נמצאת בתחנת הכניסה.

### מת'ורנטון גאפ לסוויפט ראן גאפ
ממוזער|מנהרת מאריס רוק.
מעבר למחלף US 211 , סקייליין דרייב ממשיך לדרום מזרח מעבר ל"פנורמה" . הדרך עוברת במנהרת סלע מאריס  מתחת לסלע מאריס  ומתפתלת דרומה. הכביש עובר ממערב לחניון Meadow Spring לפני שהוא מגיע ל-Pinnacles Overlook הפונה דרומה, שם הוא מתפתל מערבה. סקייליין דרייב מגיע ל-Jewell Hollow Overlook הפונה מערבה ופונה לדרום-מערב על גבול המחוזות פייג'  ומדיסון . הדרך חולפת על פני Pinnacles, שם ממוקמים שירותים ושטחי פיקניק, ועוברת דרך האגס ריבר  גאפ.
ממוזער|ראפידן קמפ , מעון הקיץ של הנשיא ה. הובר, שנמצא בסמוך לאזור החנייה מילם גאפ .
הנסיעה נמשכת דרומה ועוברת על פני ה-Stone Man Overlook ו־Little Stony Man חניה בצד המערבי של הכביש, שם מוביל שביל להר Stony Man. בהמשך, הכביש מתעקל מערבה לאורך קטע מפותל. סקייליין דרייב מגיע לנקודה הגבוהה ביותר שלו בגובה 1,120 מ', וממשיך לכיוון דרום-מערב. הדרך מגיעה לסקיילנד, שם ממוקם אתר הנופש סקיילנד  שמציע אוכל, לינה ושירותים. כמו כן, ממוקם בנקודה זו חניון קניון Whiteoak בצד המזרחי של הכביש. הנסיעה נמשכת דרומה וחולפת על פני חניון לימברלוסט בצד המזרחי ו-Timber Hollow Overlook הפונה מערבה. לאחר מכן הכביש מתפתל דרומה על פני Bettys Rock. רחוק יותר דרומה, Skyline Drive מגיע לחניון Hawksbill Gap, שם שביל מוביל להר Hawksbill , הפסגה הגבוהה ביותר בפארק הלאומי שננדואה בגובה 1,235 מ'. הדרך ממשיכה לאורכה ומגיעה ל-Old Rag View Overlook הפונה מזרחה, שם היא פונה מערבה ועוברת מדרום לחניון Upper Hawksbill. הנסיעה מגיעה ל-Spitler Knoll Overlook הפונה מערבה ומתעקלת דרומה. הכביש מתעקל לדרום מערב ועובר מצפון מערב לחניון Dark Hollow Falls, שם שביל מוביל למפל Dark Hollow  בגובה 21 מ' - המפל הקרוב ביותר לסקייליין דרייב. מעבר לכאן, הדרך מגיעה ל-Big Meadows , שם יש תחנת ריינג'רים, שירותים, חניון, מגרשי פיקניק, אוכל ולינה. Big Meadows הוא גם האתר של מרכז המבקרים בירד ושולי הדרך עם מסעדה, תחנת דלק, חנות מתנות וחנות מחנה.

Skyline Drive ממשיך לאורך מסלול דרומי. בחניון מילאם גאפ , שביל מוביל מזרחה למחנה רפידאן , שם היה לנשיא הרברט הובר מעון קיץ מ-1929 עד 1932 (ראו צילום משמאל). הדרך חולפת על פני Hazeltop לפני שהיא עוברת דרך Bootens Gap, שם היא עוברת על הגבול של מחוזות פייג' וגרין . הכביש חוצה את הר בוש  לפני שמגיעים לחניון הר Bearface בהר Bearface. סקייליין דרייב ממשיך דרומה עד להר לואיס , שם ממוקמים מגרש קמפינג, מגרשי פיקניק, לינה ושירותים. הדרך עוברת לאורך הגבול בין מחוזות רוקינגהאם  וגרין כשהיא עוברת דרומה. הנסיעה נמשכת לדרום-דרום מערב ומגיעה ל-South River , המהווה בית לשירותים ושטחי פיקניק. הכביש פונה לדרום מערב ומגיע למחלף עם US 33  בתחנת הכניסה Swift Run Gap, אשר ממוקמת בסוויפט ראן גאפ  מזרחית לאלקטון  וממערב לסטנרדסוויל .

### מסוויפט ראן גאפ לרוקפיש גאפ
בהמשך למחלף US 33  הסקייליין דרייב פונה לדרום מערב. הכביש עובר דרך Smith Roach Gap ומגיע ל-Bacon Hollow Overlook מדרום, שם הוא מתעקל מערבה. הנסיעה עוברת דרך פאוול גאפ ומגיעה ל-Eaton Hollow Overlook הפונה מערבה, שם הוא פונה לדרום-מערב ומתפתל לאורכו. הכביש מתעקל דרומה ומגיע לתחנת ריינג'רים ב-Simmonds Gap . סקייליין דרייב ממשיך דרומה עד להר לופט בצד המזרחי, שם הוא פונה מערבה לפני היציאה לכיוון צפון מערב. לאחר מכן הכביש עושה פניית פרסה לכיוון דרום-מערב. הדרך עוברת על הגבול של מחוזות רוקינגהאם ואלבמארל  וממשיכה דרומה עד ל-Loft Mountain Wayside, שהוא אתר שירותים ושירותי אוכל. סקייליין דרייב פונה לדרום מערב ומגיעה ל-Loft Mountain, שם ממוקמים תחנת ריינג'רים, שירותים, מגרש קמפינג וחנות מחנה. הנסיעה עוברת על פני חניית בראונס גאפ לפני שהיא מגיעה לדונדו, שם ממוקמים תצפית לצפון מערב, שירותים, מגרשי פיקניק ומחנה דנדו גְרוּפ.
ממוזער|הכניסה הדרומית לסקייליין דרייב ברוקפיש גאפ - המבט צפונה.
מכאן, הכביש ממשיך לכיוון דרום מערב ועובר מערבה לחניון ג'ונס ראן, שם מוביל שביל למפלי ג'ונס ראן, לפני שהוא יוצא מזרחה לחניון פסגת בלקרוק. סקייליין דרייב מתפתל דרומה על פני בלקרוק ופונה מערבה. הכביש פונה צפונה לפני פניית פרסה דרומה ב-Blackrock Gap, שם הוא עוקב מקרוב אחר הגבול בין מחוזות אוגוסטה  ואלבמארל. דרומה יותר, סקייליין דרייב חולפת על פני אזור החניה של Wildcat Ridge לפני שמגיעים ל-Crimora Lake Overlook הפונה מערבה. הכביש ממשיך מעבר לתצפית הר טורק בצד המערבי של הכביש לפני ההגעה לחניון הגפר טורק מזרחה. הנסיעה מתפתלת דרומה דרך ג'רמן גאפ לפני שהיא מתעקלת לדרום-מערב וממשיכה לתצפית הר העגל הפונה מערבה, שם הוא פונה לדרום-מזרח. סקייליין דרייב עובר דרך ביגל גאפ, מתפתל דרומה. הכביש פונה לדרום-מערב ומערב ל-McCormick Gap Overlook הפונה צפונה, שם הוא מתעקל חזרה לדרום-מערב. הדרך ממשיכה לתחנת הכניסה ל־Rockfish Gap, שם נמצאת תחנת ריינג'רים. כאן, הכביש פונה דרומה ומגיע לגשר מעל I-64  לפני שהוא מגיע למחלף עם כביש US 250  המספק גישה ל-I-64 ב-Rockfish Gap במחוז אוגוסטה, שנמצא מזרחית לוויינסבורו  וממערב לשארלוטסוויל. במחלף זה, סקייליין דרייב מסתיים והכביש ממשיך דרומה כבלו רידג' פארקווי.

## היסטוריה
ממוזער|אנשי חיל השימור האזרחי (ה-CCC), בעבודה על הסקייליין דרייב
בשנת 1924, ועדת הפארק הלאומי הדרומי של האפלצ'ים חיפשה אתר לפארק לאומי בהרי בלו רידג' של וירג'יניה, שיהיה נגיש בקלות מערים מרכזיות בחוף המזרחי של ארצות הברית כמו וושינגטון הבירה. אחת מההמלצות הייתה שהפארק יאפשר נסיעת "קו רקיע" (Skyline Drive) שתספק נופים של עמק שננדואה ממערב ושל מישוריט הפידמונט ממזרח. בשנת 1929, הנשיא הרברט הובר, שהקים בית קיץ באזור, קרא לבנות את הכביש לאורך הרי בלו רידג'. הכביש הוצע להיקרא Hoover Highway, אך במקום זאת זכה לכינוי Skyline Drive והתמקם באתר הנוכחי של הפארק הלאומי שננדואה.

סקר שטח עבור הכביש החל בינואר 1931. ב-18 ביולי של אותה שנה, התקיימה פריצת דרך רשמית עבור Skyline Drive. הקטע הראשון של הכביש היה אמור להיבנות ממחנה רפידן לאתר הנופש סקיילנד, אך הוא הורחב מ-Swift Run Gap ל-Thornton Gap. הכספים לקטע הראשון של הנסיעה הגיעו מהמינהל הפדרלי לסיוע בבצורת, והעסיקו חקלאים מקומיים וקוטפי תפוחים שסבלו מבצורת קשה ב-1930. בחלק המאוחר של 1932, הקונגרס אישר מיליון דולר (שווה ערך ל-18.2 מיליון דולר ב-2023) בכספים להרחבת סקייליין דרייב ל-Swift Ran Gap. חיל השימור האזרחי (CCC) הוקם ב-1933 והייתה לו תרומה משמעותית בבניית הסקייליין דרייב. הנשיא פרנקלין ד' רוזוולט התרשם מהנוף של ההרים והקים את מחנות ה-CCC הראשונים לאורך סקייליין דרייב.
[ממוזער|מפת הסקייליין דרייב עם התוספת מדרום של חלקו הצפוני של ה[בלו רידג' פארקווי, שהתווסף לפארק הלאומי שננדואה בשנת 1961.]]
ה-CCC דירג את המדרונות משני צידי הכביש, בנה מעקות בטיחות וקירות אבן, בנה תצפיות, ושתל אלפי עצים ושיחים לאורך הכביש. שלוש חברות שונות זכו להתקשרות לשטח ביטומני של הכביש. הקטע של Skyline Drive בין Thornton Gap ל־Swift Run Gap נפתח באמצע שנת 1934 ועלה 1,570,479 דולר (שווה ערך ל-28 מיליון דולר ב-2023). קטע זה של הכביש כלל את מנהרת סלע Marys. המנהרה הוצעה גם כדי לאתגר את אדריכלי הנוף של הלשכה לדרכים ציבוריות ושירותי הפארקים הלאומיים. עם הקמתו הרשמית של הפארק הלאומי שננדואה ב-1935, ה-CCC שכרה 300 גברים, כדי להמשיך ולבנות את סקייליין דרייב. ב-1 באוקטובר 1936 הושלם הכביש בין פרונט רויאל לת'ורנטון גאפ בעלות של 1,235,177 דולר (שווה ערך ל-21.3 מיליון דולר ב-2023). החלק של הסקייליין דרייב מ-Swift Run Gap ל-Jarman Gap נפתח לתנועה ב-29 באוגוסט 1939, בעלות של 1,666,528 דולר (שווה ערך ל-28.7 מיליון דולר ב-2023). הכביש בין Jarman Gap ל-Rockfish Gap נבנה כחלק מבלו רידג' פארקווי והושלם ב-11 באוגוסט 1939, בעלות של 358,636 דולר (שווה ערך ל-6.17 מיליון דולר ב-2023). קטע זה של הבלו רידג' פארקווי ניתן לפארק הלאומי שננדואה ב-1961 והפך לחלק הדרומי ביותר של סקייליין דרייב. יצירת הפארק ובניית סקייליין דרייב הביאו לכך שאנשים רבים איבדו את בתיהם מרצונם או בכוח; כמה בתים בתוך הפארק של היום נהרסו.

## קישורים חיצוניים
* 

## ביאורים

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ארצות הברית: רכסי הרים