איסימנגליסו

**פארק אזור הביצות איסימנגליסו** (באנגלית: **iSimangaliso Wetland Park**) אשר בעבר היה ידוע בתור **פארק הביצות הגדול של סנט לוסיה**, הוא אתר מורשת עולמית. הפארק ממוקם על החוף המזרחי של קוואזולו-נטאל, דרום אפריקה, כ-235 ק"מ צפונית לדרבן. זהו האזור המוגן השלישי בגודלו בדרום אפריקה, המשתרע על פני 280 קילומטרים של קו חוף, מגבול מוזמביק בצפון עד מפלן מדרום. הפארק מורכב ממערכות אקולוגיות רבות בשטח של 3,280 קמ"ר.

הפארק כולל בתוכו את:
* אגם סנט לוסיה
* מפרץ קוסי
* פארק מפרץ פולס
* שמורת טבע אגם אטזה
* אגם סיבאיי
* הפארק הלאומי במפרץ סודואנה
* שמורת טבע מפלן
* קייפ וידאל

## היסטוריה
ימין|ממוזער|250px|מלכודות דגים במפרץ קוסי
עד 1895, המפרץ שימש ביתם של בני ה ושל מלכודת הדגים שלהם. זהו ביתם המקורי והטבעי של בני הצונגה שחיו כאן למעלה מ-1000 שנים. רשומות של ימאים פורטוגזים קדומים מצביעות נכונה על אזור זה, כמו גם על אזורים דרומיים יותר, כמאוכלסים על ידי בני הצונגה. האזור היה ידוע גם בשמות טמבלאנד או ת'ונגאלאנד, אך השמות יצאו משימוש בסביבות תחילת המאה ה-20.

האזור נשלט על ידי ענף ה"ווהלנגאנו" (Vahlanganu, ידועים גם בשם "טמבה", Tembe) של הצונגה. המיסיונר השווייצרי, הכומר  (הידוע כ-H.A. Junod), ערך מחקר מדעי ואתנוגרפי על בני הצונגה בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-19 והכין מפה מפורטת, המציגה את התיישבות בני הצונגה טמבה במפרץ. ז'ונו הראה במפתו שהאזור היה ידוע כטמבלאנד וכי עיר הבירה של הטמבה הייתה ממוקמת במפרץ סנט לוסיה, וכי עד 1906, בני הצונגה אכלסו את האדמה מסנט לוסיה ועד  במחוז ספלנקון שבפרובינציית טרנסוואל, הידועה כיום כפרובינציית לימפופו.

מפרץ סנט לוסיה ו הם יחידה יבשתית אחת והם שייכים לבני הצונגה; כפרי צונגה נבנו ממפרץ סנט לוסיה ועד מפוטו ולא הופרדו על ידי שום חלוקה טבעית. סביב סנט לוסיה, הצ'יף השליט היה ממשפחת המלוכה טמבה, ואילו סביב מפוטו, המעמד השליט היה משפחת המלוכה מפוטו, כולם מענף הווהלנגאנו של בני הצונגה. בתוך וסביב מפוטו ומפרץ סנט לוסיה (טמבלאנד), השפה המדוברת היא , אשר לפי המיסיונר השווייצרי, הכומר ז'ונו, אינה שפה עצמאית אלא ניב של  בשל דמיונה אליה.

סנט לוסיה נקראה לראשונה בשנת 1554 בשם ריו דוס מדוס דו אורו (Rio dos Medos do Ouro, לחלופין Rio dos Médãos do Ouro – "נהר דיונות הזהב") על ידי ניצולי הספינה הפורטוגלית "סאו בנטו" ("São Bento"). בשלב זה, רק שפך נהר ה היה ידוע כסנט לוסיה. מאוחר יותר, בשנת 1575, נהר הטוגלה קיבל את שמו. ב-13 בדצמבר 1575, יום חג הקדושה לוצ'יה, מנואל פרסטרלו (Manuel Peresterello) שינה את שם אזור השפך לסנטה לוסיה (Santa Luzia).

בשנת 1822, הוכרזה סנט לוסיה כעיירה על ידי הבריטים. בשנת 1895, הוכרזה שמורת הציד סנט לוסיה (St. Lucia Game Reserve), השוכנת 30 ק"מ צפונית לעיירה. בשנת 1971, אגם סנט לוסיה וחופי הצבים ושוניות האלמוגים של  נוספו לרשימה שתחת אמנת רמסר (אמנה על מקווי מים בעלי חשיבות בינלאומית, במיוחד כבתי גידול לעופות מים).

בדצמבר 1999, הפארק הוכרז כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו בטקס חשיפה, שבו נלסון מנדלה היה אורח הכבוד. בשנת 2025, השטח הכלול בהגדרת אתר המורשת הורחב לכלול את הפארק הלאומי מפוטו שבמוזמביק השכנה.

## פארקים מעבר לגבול
הפארק הוא חלק משמורת טבע מימית החוצה את הגבולות בין דרום אפריקה, מוזמביק ואסוואטיני. בצד של מוזמביק ישנו הפארק הלאומי מפוטו.
שמאל|ממוזער|תמונת לוויין של הפארק, עם גבולותיהם של כמה אזורי שימור המתוארים בצהוב.

## אקולוגיה
[ממוזער|היפופוטם בפארק החיות איסימנגליסו, [קוואזולו-נטאל]]
הפארק הוכרז כאתר מורשת עולמית בשל הקריטריונים (9) ו-(10): בפארק מגוון ביולוגי עשיר ומערכות אקולוגיות ייחודיות. הסיבה למגוון הביולוגי העצום בחי ובצומח היא המגוון הגדול של מערכות אקולוגיות שונות בפארק: משוניות אלמוגים, יערות, דיונות, סובטרופיות, סוואנות וביצות. בפארק פילי סוואנה אפריקאים, נמרים אפריקאים, קרנפים רחבי שפה דרומיים, קרנפים צר-שפה דרום-מרכזי, תאו אפריקני, לווייתנים, דולפינים וצבי ים.

בפארק חיים גם 1,200 תנינים ו-800 היפופוטמים.

בדצמבר 2013, לאחר 44 שנות היעדרות, הוכנסו מחדש אריות אפריקאים לפארק.

השוניות בחלק הימי של השמורה מאוכלסות בתמנונאים ודיונונים. מדי פעם ניתן לראות כרישי לוויתן ענקיים שוחים באזור זה.

על פי תצפיות שנערכו באגם לוסיה, המהווה חלק גדול מהפארק, באגם עשרים וארבעה מינים של רכיכות.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אתרי רמסר