גבול קוריאה הצפונית – רוסיה

ממוזער| מפה הכוללת את גבול ברית המועצות-קוריאה הצפונית (1954)
**[[גבול]] [[קוריאה הצפונית]] – [[רוסיה]]**, על פי ההגדרה הרוסית הרשמית, מורכב מ- של גבול יבשתי ו-22.1 ק"מ (12 מיילים ימיים) של גבול ימי. זה הגבול הקצר ביותר בגבולותיה הבין־לאומיים של רוסיה.

## תיאור
ממוזער| מפה הכוללת את גבול קוריאה הצפונית – רוסיה
הגבול היבשתי בין רוסיה וקוריאה הצפונית עובר לאורך דרך העמק של נהר טיומן ושפכו, בעוד הגבול הימי המפריד בין שתי המדינות נמצא בים יפן.

הסכם הגבול העיקרי נחתם ב־17 באפריל 1985. אמנה נפרדת, משולשת, מפרטת את עמדת משולש הגבולות סין – קוריאה הצפונית – רוסיה. גבולות שלוש המדינות נמשכים באמצע נהר טיומן, ואילו גבול סין–רוסיה נמשך מנקודת הצומת היבשתי לכיוון צפון. מכיוון שנקודת משולש הגבולות התאורטית נמצאת באמצע הנהר, ההסכם קבע ששלוש המדינות יתקינו ציוני גבול על גדת הנהר, וכי מיקום הנקודה יקבע ביחס לציונים אלו.

היחידה המינהלית בצד הרוסי של הגבול היא מחוז חאסן בפרימוריה; בצד הקוריאני, זו העיר ראסון. תחנת משמר הגבול הרוסי העיקרית ממוקמת בפשצ'אנאיה.

## היסטוריה
הגבול בין האימפריה הרוסית לשושלת צ'ינג, כולל הממלכה הקוריאנית, נקבע בהסכם פקינג בנובמבר 1860. על פי ההסכם, שושלת צ'ינג ויתרה על השטחים שממזרח לנהר אוסורי לרוסים.

קיומה של קוריאה כמדינה נפרדת לא הוזכרה בוועידת 1860 בין רוסיה לסין, אך בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה העשרים, ההשפעה היפנית גברה שם על זו הסינית. אמנת שימונוסקי בשנת 1895 סיימה את מערכת השליטה הסינית הקיסרית על קוריאה, ואמנת יפן-קוריאה בשנת 1905 הפכה את קוריאה לפרוטקטורט של יפן. אמנת יפן-קוריאה משנת 1910 סיימה את סיפוחה של קוריאה ליפן. כך נהר טיומן הפך לגבול בין האימפריה הרוסית (לימים ברית המועצות) לאימפריה היפנית; הדבר נמשך עד תום השלטון היפני בקוריאה בשנת 1945.

ללא קשר לשולט בקוריאה, רצועות החוף בשטח רוסיה וקוריאה תמיד הפרידו בין סין לים יפן.
ימין|ממוזער| מפת הגבול (1967)
בשנת 1938, כדי לפתח את משאבי הטבע של רצועת החוף שלה ולהגן על גבולותיה מפני פלישה יפנית אפשרית, ברית המועצות החלה בבניית קו רכבת מצומת בראנובסקי (הרכבת הטרנס-סיבירית) לקרסקינו. המסלול באורך  הושלם בשנת 1941.

לאחר מלחמת העולם השנייה הוא הורחב מקרסקינו לחאסאן, בגבול קוריאה, ואורכו הגיע ל-.

תחנת חאסאן נפתחה ב-28 בספטמבר 1951. זמן קצר לאחר מכן נבנה גשר עץ זמני מעבר לנהר טומן ובשנת 1952 חצתה הרכבת הראשונה מברית המועצות לקוריאה הצפונית.

האמנה הסובייטית-קוריאנית בנושא שאלות גבול, שנחתמה בשנת 1957, הרחיבה את היקפה לקטע נהר טומן מנקודת החיבור בין ברית המועצות, סין וקוריאה הצפונית ועד לשפך הנהר בים יפן, אך לא הגדירה את הקו הספציפי ששומרי הגבול משני הצדדים היו אמורים לשמור עליו.

ביוזמת ברית המועצות, נערך משא ומתן בפיונגיאנג בשנת 1984, וכתוצאה מכך הושגה הסכמה ראשונה על תוואי הגבול לאורך נהר טומן והמשכתו הטבעית - גבול הים של המדינה. ב-17 באפריל 1985 נחתמה במוסקבה האמנה בין ברית המועצות לקוריאה הצפונית על קו הגבול של המדינה, שקבעה כמקובל בפרקטיקה הבינלאומית, את עקרון יישורו לאורך אמצע הערוץ הראשי של נהר גבול שאינו ניתן לשיט. התיאור המצורף לאמנה הגדיר את הגבול הסובייטי-קוריאני כמתחיל בנקודת החיבור בין גבולות ברית המועצות, קוריאה הצפונית וסין ומשתרע עד לקצהו בשפך נהר טומן. הגבול בין המים הטריטוריאליים של שתי המדינות בים יפן נמתח מנקודת האמצע בשפך הנהר בקו ישר לנקודה על הים עם קואורדינטות גאוגרפיות ספציפיות ובמרחק בדיוק 22.2 ק"מ מקצה הגבול היבשתי.

היה צורך לסמן את תוואי הגבול בשטח. לשם כך הוקמה ועדה משותפת בשנת 1986, שכללה נציגים ממשרדי החוץ, הצבא וסוכנויות הגבול של שתי המדינות. בפרק זמן קצר יחסית (1986–1990), הוועדה, לאחר שקיימה 11 מושבים וחמש פגישות עבודה, השלימה את התיחום, וסימנה את קו הגבול לאורך נהר טומן באמצעות 22 אבני גבול (כל סמן גבול מורכב משני עמודי בטון מזוין, אחד על הגדה הרוסית, השני על הגדה הקוריאנית, עם סמלי המדינה המתאימים). הגבול הימי מסומן על ידי שתי אבני גבול (קדמיות ואחוריות), המותקנות על היבשה כך שהארכת קו דמיוני המחבר ביניהן מציינת את הגבול הימי לכלי שיט ימיים. אבני הגבול מצוידות בציוד אופטי לנראות בלילה. מתוך 17 האיים בקטע הגבול של נהר טומן, 16 הועברו לצד הצפון קוריאני, בהתאם לעקרון שרטוט הגבול לאורך אמצע ערוץ הנהר הראשי. האיים בנהר קטנים ושטחם הכולל הוא 4.2 קמ"ר. גבול המדינה מתואר בפירוט בפרוטוקול הממשלתי שנחתם בפיונגיאנג ב-3 בספטמבר 1990, ומשתקף במפות בקנה מידה של 1:25,000 (הגבול לאורך נהר טומן) ו-1:100,000 (הגבול בין המים הטריטוריאליים של שתי המדינות בים יפן).

בשנת 1990, ברית המועצות וקוריאה הצפונית חתמו על הסכם הקמת גבול לאורך מסלול נהר טומן. האי לשעבר נוקוטונדו , הוכר על ידי קוריאה הצפונית כחלק מרוסיה. הסכם זה לא התקבל על ידי קוריאה הדרומית, שממשיכה לראות בנוקטונדו שטח קוריאני.

במחצית השנייה של המאה העשרים עברו אלפי פליטים ועקורים צפון קוריאנים את הגבול. צאצאיהם חיים כיום ברחבי רוסיה ובמדינות חבר העמים האחרות.

מכיוון שהצד הצפון קוריאני של הנהר הוא הררי והצד הרוסי נמוך יותר, סחיפת החוף עלולה לגרום לנהר טיומן לשנות את נתיבו בהדרגה לצד הרוסי. (תופעה דומה נראית בגבול סין-רוסיה, עם נהר האמור) כדי למנוע אובדן שטחים לאומיים ולהגן על חאסאן ותחנת משמר הגבול בפשצ'אנאיה מפני הצפות, ביצעו הרשויות הרוסיות פרויקט הגנה על גדת הנהר באמצעות מילוי סלע בשנים 2004–2008.

## מעבר גבול
[ממוזער| [גשר הידידות (קוריאה–רוסיה)|גשר הידידות המקשר בין צפון קוריאה ורוסיה.]]
ישנו מעבר אחד בגבול קוריאה הצפונית ורוסיה: גשר הידידות מעל נהר טיומן,  דרומית מערבית לתחנת הרכבת בחאסאן, רוסיה. בצד הצפון קוריאני, תחנת הרכבת נמצאת בטומנגאנג. המעבר הוא מסילת ברזל בלבד, המשמשת את רכבות המשא והנוסעים. קרשים המונחים בין אדני המסילה מאפשרים גם מעבר כלי רכב בתיאום מיוחד.

שירות רכבת הנוסעים מעל גשר הידידות כולל את קו הרכבת חאסאן-טומאנגנג, וכן קישור ישיר של הרכבת הקוריאנית בנתיב מוסקבה - פיונגיאנג, הנוסעת ממוסקבה לאוסוריסק עם מסילות המחברות בקו מוסקבה – ולדיווסטוק, לחסאן עם רכבת אוסוריסק – חאסאן, מעבר לגבול עם רכבת המעבורת חסאן – טומאנגאנג, ומשם לפיונגיאנג עם רכבת קוריאנית. באורך כולל של , זהו הקו הישיר הארוך ביותר לנוסעי רכבת בעולם.

בדרך כלל, המעבר משמש אך ורק את אזרחי רוסיה וקוריאה הצפונית ואינו פתוח לתושבי מדינות אחרות. אולם בשנת 2008 שני תיירים מערביים הצליחו להיכנס לקוריאה הצפונית מרוסיה על ידי נסיעה ברכבת מעל גשר הידידות. בשנת 2019 סוכנות נסיעות בניהול מערבי המתמחה בתיירות בקוריאה הצפונית הודיעה על סיור ברכבת מוסקבה-פיונגיאנג שתעבור גם במעבר הגבול חאסאן-טומנגאנג.

באפריל 2015 חתמו סגני שרי התחבורה של רוסיה וקוריאה הצפונית - ניקולאי אסאול וקווק איל-ריונג בהתאמה - על הסכם לפיתוח כביש בין המדינות.

ב-1 בפברואר 2025, ראש ממשלת רוסיה מיכאיל מישוסטין חתם על צו ממשלתי מס' 157 המורה על בניית גשר כביש בין שתי המדינות. צילומי לווין מספטמבר ונובמבר 2025 הראו כי בניית הכביש המחבר בין שתי המדינות, ממזרח לגשר הקיים המיועד לרכבות, נמצא בעיצומו.

## קישורים חיצוניים

* פרויקט התיעוד של נהר טיומן
* פרנק ג'ייקובס, טריוויה מנצ'ורית, 21 בפברואר 2012
* תמונה של הגבול
* מחקר גבול בינלאומי מספר 59 - 5 בדצמבר 1965, גבול קוריאה הצפונית – ברית המועצות

## הערות שוליים

*
קטגוריה:רוסיה: גבולות
קטגוריה:קוריאה הצפונית: גבולות
קטגוריה:יחסי קוריאה הצפונית – רוסיה