open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ג'ואן האקט

**ג'ואן אן האקט** (באנגלית: **Joan Ann Hackett**; 1 במרץ 1934 – 8 באוקטובר 1983) הייתה שחקנית קולנוע, תיאטרון וטלוויזיה אמריקאית, זוכת פרס גלובוס הזהב ומועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1981 על הופעתה בסרט "רק כשאני צוחקת".

## ביוגרפיה
האקט נולדה בניו יורק סיטי למשפחה קתולית ולמדה במוסדות לימוד קתוליים. אמה הייתה ממוצא איטלקי ואביה היה ממוצא אירי.
החלה לשחק ב-1959 באופרת הסבון "דוקטור מאלון הצעיר", כעבור שנתיים הוכיחה את כישוריה בתור שחקנית תיאטרון כשזכתה בפרס אובי, פרס דרמה דסק, ובפרס התיאטרון העולמי על תפקידה במחזה "תקרא לי בשמי הנכון".
תפקיד טלוויזיוני נוסף בו השתתפה בתחילת שנות ה-60 היה בדרמה "הסנגורים" בדמותה של ג'ואן מילר.
ב-1962 קיבלה מועמדות לפרס אמי על הופעותיה בשני פרקים בדרמת הרפואה "בן קייסי".

הופעת הבכורה הקולנועית שלה ב-1966 הייתה בסרטו של סידני לומט "הקבוצה" עליה קיבלה האקט מועמדת לפרס באפט"א לשחקנית הזרה הטובה ביותר.
שיחקה לאחר מכן בתפקידים ראשיים במערבונים "וויל פאני" ו"כולנו איתך שריף" ובמותחן הפשע "מי רצח את שילה".
האקט זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר בשנת 1981 על תפקידה בתור טובי לנדאו בסרט "רק כשאני צוחקת", הייתה מועמדת על התפקיד לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר .

האקט הייתה נשואה במשך שמונה שנים לשחקן הקולנוע ריצ'רד מאליגן. נפטרה בשנת 1983 בהיותה בת 49 ממחלת סרטן השחלה, נקברה ב"בית הקברות הוליווד לנצח" שבלוס אנג'לס.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקניות תיאטרון אמריקאיות
קטגוריה:זוכי פרס אובי
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: שחקנית משנה
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: שחקן משנה
קטגוריה:אישים זוכי פרס דרמה דסק
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1934
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1934
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1983
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1983
הממלכה ההומו-לסבית של אי האלמוגים

**הממלכה ההומו־לסבית של אי האלמוגים** (באנגלית: **Gay and Lesbian Kingdom of the Coral Sea Islands**) הייתה מדינה לכאורה שהוקמה כמחאה פוליטית סמלית בידי קבוצה של פעילים לזכויות להט"ב. המדינה מוקמה בדרום מזרח קווינסלנד שבאוסטרליה.

## היסטוריה
ב-14 ביוני 2004, קבוצה של הומואים אוסטרלים המאוכזבים מיחסה של ממשלת אוסטרליה לזכויות להט"ב, הפליגו באונייה לה ניתן השם "פרח עליז" (GayFlower) בחיפוש אחר מקום מסביר פנים. עוד באותו יום, הקבוצה התיישבה באי הגדול ביותר בטריטוריית איי ים האלמוגים והניפה שם את דגל הגאווה. אחד מחברי הקבוצה, דייל פרקר אנדרסון הוכרז כקיסר המדינה בתור דייל ה-1. הפרישה מאוסטרליה הייתה מבוימת במחאה על החלטת הפרלמנט הפדרלי האוסטרלי לאסור נישואים חד-מיניים. 

בתגובה לחקיקה האוסטרלית בנושא זה, דייל ה־1 הצדיק את ההחלטה לעזיבת הריבונות האוסטרלית כשהכריז: 

עם החלטתם של מייסדי הממלכה לעזוב את אוסטרליה, הם ערכו טיוטה של הכרזת עצמאותם, בה נכתב, בין היתר:

בהשראת הכרזת העצמאות של ארצות הברית, הכרזת העצמאות של הממלכה ההומו־לסבית כללה את ההצהרה: 

טענות הממלכה לא היו מוכרות בידי אף מדינה, לכן טרם הוקמה בה התיישבות קבועה. בעוד שהאי העיקרי של הממלכה הורכב משלושה קילומטרים מרובעים בלבד, הארכיפלג הגדול יותר של טריטוריית איי ים האלמוגים היה מקבץ של שרטוני חול בלתי מאוכלסים המשתרעים על פני 780,000 קמ"ר – גודלן של נורווגיה ושוודיה גם יחד. גודל בירת הממלכה, Heaven Island (אי גן העדן), היה שווה בקירוב לשטחו של הסיטי של לונדון. הממלכה הנפיקה את בוליה הראשונים ביולי 2006, . 

לפי אתר הממלכה, ענפי הכלכלה היחידים היו תיירות, דייג ומכירת בולים. שחייה, הליכה על שוניות, צלילה בלגונה, צפרות, איסוף צדפות וחקירת ספינות טרופות לא היו פעילויות כלכליות. 

באופן המבוסס היסטורית ומשפטית על חוק השבות הישראלי, אדם זכה באופן אוטומטי למעמד של תושב קבע וזכאי באופן מיידי לקבלת אזרחות בממלכה ההומו-לסבית, מעצם היותו להט"ב. לא היה צורך באשרה כדי לבקר בממלכה, אך המבקרים היו צריכים להיות בעלי נטייה מינית להט"בית. ראש הממשלה, דייוויד סמית', אימץ את פתיחות המדינה כלפי להט"ב ברחבי העולם – .

ממשלת הממלכה פרסמה הצהרות רשמיות לגבי אימוץ גישתם של מספר סוגיות חברתיות ופוליטיות.

### פירוק
בסוף 2016, האתר הרשמי של "הממלכה ההומו־לסבית של אי האלמוגים" הוסיף קישור לאתר האינטרנט של The Equality Campaign, הארגון שקרא לבוחרים אוסטרלים להשתתף בסקר הדואר של חוק הנישואים, שבו הצבעת "כן" ככל הנראה תניע את הפרלמנט האוסטרלי לחוקק נישואים חד מיניים.

בעקבות ההחלטה שקיבלה ממשלת אוסטרליה לאשר נישואים חד מיניים, הממלכה פורקה ב-17 בנובמבר 2017.

## קישורים חיצוניים

* 

* אלקס קלסט, סיפורה של הממלכה ההומו-לסבית של אי האלמוגים, מאמר באנגלית הכולל גם את הבולים ואת המנון הממלכה

## הערות שוליים

קטגוריה:מדינות לכאורה
קטגוריה:להט"ב: היסטוריה
גאטנו אנטוניאצי

**גאטנו אנטוניאצי** (באיטלקית: **Gaetano Antoniazzi**; 7 באוגוסט 1825 – 1 באוגוסט 1897) היה בונה כלי קשת איטלקי.

## ביוגרפיה
אנטוניאצי נולד בקרמונה, שם למד את אומנותו בסדנה של משפחת צ'רוטי. בשנת 1870 ייסד במילאנו סדנה משלו במסורת קרמונה של מוריו, אנריקו וג'ובאני באטיסטה צ'רוטי.

כלים בחתימת גאטנו אנטוניאצי קיימים רק מן השנים שבין 1870 עד 1890. יחד עם בניו, רומיאו וריקארדו, הכשיר אנטוניאצי את ליאנדרו ביזיאק. סביבת העבודה שיצרו ביזיאק ומשפחת אנטוניאצי היא ששלטה בבניית הכינורות האיטלקית מראשית עד אמצע המאה ה-20.
 
כתוצאה ממודל העסקים הזה, שנחל הצלחה רבה, הייתה מילאנו לקרקע פורייה לצמיחת בוני כינורות מוכשרים. במערכת זו, קיבלו הרבה בוני כינורות חשובים באיטליה של המאה ה-20 את ראשית הכשרתם, בהם גאטנו זגאראבוטו, ג'וזפה אורנאטי, פרדיננדו גארימברטי, איג'ינו סדרצ'י, רוקי ססטו, צ'יפריאנו בריאני, ג'וזפה פדרצ'יני, קאמילו מנדלי, פריצ'ו ואראניולו, קאמילו קולומבו, וינצ'נצו קאוואני, פייטרו פאראוויצ'יני, אלברט מוליה, אנדריאה ביזיאק, פייטרו בורגי, מירקו טאראסקוני, ליאנדרו הבן וג'אקומו ביזיאק, איג'יניו סייגה וקארלו פראריו.

גאטנו אנטוניאצי נפטר במילאנו.

## מקור
* אריק בלוט, "אנטוניאצי" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין

## לקריאה נוספת

*La Liuteria Italiana / Italian Violin Making in the 1800s and 1900s - Umberto Azzolina
*I Maestri Del Novicento - Carlo Vettori 
*La Liuteria Lombarda del '900 - Roberto Codazzi, Cinzia Manfredini  2002
*Dictionary of 20th Century Italian Violin Makers - Marlin Brinser 1978 
* 
* 
*Walter Hamma, *Meister Italienischer Geigenbaukunst*, Wilhelmshaven 1993, 



קטגוריה:בוני כלי קשת איטלקים
קטגוריה:משפחת אנטוניאצי
קטגוריה:ילידי 1825
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1897
מלאכת מפשיט

שמאל|ממוזער|250px|הפשטת עור בעל חיים
**מְלֶאכֶת הַמַּפְשִׁיט** היא אחת מל"ט מלאכות שבת. ככל הל"ט מלאכות, אב המלאכה נלמד ממלאכת המשכן, שלצורך הכנתו היו מפשיטים את העורות מהאילים ומהתחשים.

**הגדרת המלאכה** היא הפשטת עור מבעל חיים לאחר מותו.

הרמב"ם פסק כי מלאכה זו היא רק בשיעור הפשטת עור שניתן לעשות ממנו קמיע, אבל פחות מכך אין איסור כלל מהתורה, אפילו מדין חצי שיעור. הרב שמואל הלוי ואזנר מסביר, כי בניגוד לשאר המלאכות שיש חשיבות לעשייתם גם בחצי שיעור, הפשטת עור בפחות משיעור זה אינה נחשבת כלל להפשטה גם לא במובן רגיל.
## הערות שוליים

קטגוריה:ל"ט מלאכות שבת
ריאד עלי

**ריאד עלי** (בערבית: **رياض علي**; נולד ב-13 ביולי 1962) הוא עיתונאי דרוזי-ישראלי, המשמש כתב בערוץ כאן 11. קודם לתחילת שידורי תאגיד השידור הישראלי, שימש באותו תפקיד בחדשות הערוץ הראשון.

## ביוגרפיה
עלי נולד בעיר מע'אר (מראר) שבגליל.

עלי הוא גם עורך דין בהכשרתו, את לימודי התואר הראשון במשפטים הוא סיים במכללה האקדמית קריית אונו ואת התואר השני, אף הוא במשפטים, סיים באוניברסיטת חיפה. עלי גם שימש כמדריך קבוצות בכפר היהודי-ערבי, נווה שלום.

עלי החל לעבוד בערוץ הראשון בשנת 1998 ותחילה היה תחקירן בתוכנית "ערבסקה". בשנת 2000 הוא החל לשמש ככתב בשטחים במערכת החדשות, וכתבותיו שודרו ביומן ובמהדורת החדשות המרכזית. בשנת 2002 הודח מהתחנה ועבר לעבוד ברשת CNN כמפיק שטח.

ב-27 בספטמבר 2004, במהלך עבודתו העיתונאית ברצועת עזה, נחטף עלי על-ידי החמאס. בעת שנסע ברכב עם מספר אנשי צוות של CNN, הרכב נעצר ועלי נחטף לרכב אחר. עלי נחקר על ידי החוטפים בטענה שהוא קצין בשב"כ שמעביר מידע לישראל. עלי הוכה והושפל על ידי החוטפים. לאחר יממה וחצי שוחרר.

בשנת 2005 חזר לשדר ככתב הערוץ הראשון. לאחר סגירת רשות השידור עבר ריאד עלי לעבוד בתאגיד השידור הישראלי. תחומי הסיקור שלו הם כלל ישראלים בתחום הדוקומנטרי.

במאי 2020 יצר סדרת כתבות במסגרת מהדורת החדשות של כאן 11 על עבודה מהבית.

### חיים אישיים
עלי נשוי ואב לשלושה. אחד מהם הוא הזמר לואי עלי.

מתגורר בעיר מע'אר.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הערוץ הראשון: שדרנים ומנחים
קטגוריה:אישים שנחטפו
קטגוריה:סגל תאגיד השידור הישראלי - שידורי הטלוויזיה
קטגוריה:משפטנים דרוזים ישראלים
קטגוריה:מע'אר: אישים
קטגוריה:בוגרי הקריה האקדמית אונו: משפטים
קטגוריה:עיתונאים דרוזים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1962
אלברט סויסה

**אלברט סויסה** (נולד ב-2 ביוני 1959) הוא סופר, עיתונאי, אוצר אמנות ומסעדן ישראלי. ספר הביכורים שלו, "עקוד", זיכה אותו בפרס ברנשטיין לשנת 1991.

## ביוגרפיה
סויסה נולד בקזבלנקה. בשנת 1963 עלה לישראל עם משפחתו וגר בשכונת עיר גנים בירושלים. בנערותו, למד בישיבה, ואחר כך נסע לפריז ללמוד פנטומימה.

בשנת 1990 יצא לאור ספרו "עקוד" בהוצאת הספריה החדשה. לספר שלושה חלקים, שכל אחד מתמקד בנער אחר מהשכונה. כולם ילדים של משפחות מרוקאיות שעלו והתיישבו בעיר גנים. הספר מתאר את החיים באחת השכונות המוחלשות ביותר בירושלים המערבית, בזרם תודעה שמשרבב יחד שפה מליצית וסלנג של עולים. הספר זיכה את סויסה בפרס ברנשטיין לשנת 1991. באותה שנה גם פרסם את הנובלה "יתמות ברוכה" בכתב העת סימן קריאה.

בשנות ה-90 וראשית שנות ה-2000 היה כתב ובעל טור בעיתון "כל העיר". באותה תקופה הקים בית קפה בשם "זיגמונד" בשכונת רחביה בירושלים (רח' עזה פינת רח' האר"י), שאותו הוא מנהל כיום.

החל משנת 2010, כותב במגזין האמנות ערב רב. ואוצר תערוכת בבית האמנים בירושלים.
ממוזער|קפה זיגמונד (בבעלותו של אלברט סויסה)

## תערוכות שאצר
* "ניבים" (2013) - תערוכת וידאו, סאונד ומיצב שהוצגה בגלריה אגריפס 12. בתערוכה השתתפו עשרה אמנים, ובהם קבוצת סלה-מנקה, נבט יצחק ואמנית הקול ויקטוריה חנה.
* "זאבי חוצות" (2013) - תערוכה של לנה זידל, בית האמנים, ירושלים.
* "חותם נחתום" (2014)  תערוכת הדפס של מוטה ברים, בית האמנים, ירושלים.
* "בווארי אוריינטלי - האם אתה מכיר את האשה הזאת?" (2015) - תערוכה של חיים בן שטרית, בית האמנים, ירושלים. 
*  "Fête naïve" (2023) - תערוכה של הצלם יצחק ירושלמי, הגלריה של בית הספר מוסררה לאמנות, ירושלים

## חיים אישיים
בשנת 2000 פגש את המחזאית יוספה אבן-שושן ולזוג נולד בן.

## לקריאה נוספת
* קובי נסים, "הנושא שלי הוא הכתיבה עצמה: שיחה עם אלברט סויסה על כתיבתו", על המשמר, ג' בשבט תשנ"א, 18 בינואר 1991, עמ' 22.

## קישורים חיצוניים
* עקוד  באתר ספרית הפועלים
* הפיוט כצוהר תרבותי - יום עיון ר' דוד בוזגלו 2, סויסה על החיץ בין שירה לפיוט במכון ון ליר.
* אודות סויסה באתר Answers
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:סגל כל העיר
קטגוריה:זוכי פרס ברנשטיין
קטגוריה:עיר גנים (שכונה)
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:ישראלים ילידי מרוקו
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1959
צפריר קולת

**צפריר קולת** הוא אסטרופיזיקאי, מחבר ספרי מדע פופולרי, מחזאי ישראלי ויו"ר "אייר" (המכון הישראלי למחקר מתקדם במדעי הטבע).

## אודות
גדל בירושלים.
בנם של שפרה ופרופסור ישראל קולת מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
קולת עשה דוקטורט בפיזיקה אצל פרופסור אבישי דקל באוניברסיטה העברית ועשה שני פוסט דוקטורטים: באוניברסיטת הרווארד ובאוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז. זוכה מלגת Chateaubriand ו-CNRS.

בשנת 2004 יצא ספרו "אטלס השמים הישראלי" בהוצאת מפה. זהו אטלס אסטרונומי מקיף המכיל בתוכו גם ידע היסטורי, מיתולוגי, תרבותי, לשוני וספרותי. באותה שנה יצא גם ספרו "הצד האפל של היקום". הספר עוסק בסוגיית החומר האפל ביקום.

בשנת 2010 זכה בפרס ברנשטיין למחזה עברי מקורי על המחזה "יריחו". השופטים, פרופ' בן עמי פיינגולד, פרופ' דן אוריין ומירי טל, כתבו בנימוקיהם לבחירה. "המחזה מבוסס על המסופר במקרא בספר יהושע, על פרשת יריחו, רחב והמרגלים. המחזה מצטיין באפיון מאוד מרשים של הטיפוסים השונים. הן מבחינת לשון הדיאלוג והן מבחינת העיצוב הדרמטי-תיאטרלי של הדמויות והסצנות המתרחשות במקומות שונים מבחינת החלל והמרחב הבימתי".המחזמר הועלה ב"חג המחזמר" בת-ים בדצמבר 2014 עם לחניו של גיא וינגרטן.

האופרה "הינדיק משוגע" לליברית של קולת עלתה על הבמה בקיץ 2018.

בשנת 2011 יצא ספר שיריו הראשון: עתות, בהוצאת "גוונים".

עבד כמנהל תוכנית ופיתוח עסקי בחברת אפלייד ספקטרל אימג’ינג (2009 Frost & Sullivan - Innovative product of the year), בינואר 2011 התמנה למשנה למנכ"ל ואחראי על התחום הרפואי, מחקר ופיתוח, ייצור ואיכות בחברת "מדיגוס".
 משמש כיום כמנכ"ל לחברה המפתחת מכשור רפואי.

## קישורים חיצוניים

* מפה זו על שום מה?, מדוע אנחנו זקוקים למפות והאם המפות מקיימות את הציפיות שתולים בהן?
* מגדל בבל
* הצד האפל של היקום הרצאת וידאו
* ראיון ב"חוצה ישראל" - וידאו
* השיר "מחילות" לזכר הדר גולדין
* מתוך המחזמר "יריחו": שיר המוכרת, שיר הגישה, חורבן ותקומה, טובי בנינו, שיר האוהבים המופרדים
* "הינדיק משוגע" - וידאו, כתבה ב"כאן 11".
* "עיר שלי" - מילים (לחן עדי כהן)
* "מסע החורף" - תרגום לביצוע אופראי (שוברט)
* מחזור שירים לקול ולפסנתר - כתיבה (מלחין - איל באט)
* 
* 
* רשימת 50 המנכ"לים המצטיינים – טכנולוגיות ברפואה - Top 50 healthcare technology CEOs

## הערות שוליים

קטגוריה:זוכי פרס ברנשטיין
קטגוריה:מחזאים ישראלים
קטגוריה:פיזיקאים ישראלים
קטגוריה:בוגרי התיכון ליד האוניברסיטה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:מחברי ספרי מדע פופולרי
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
סידופוביר

**סידופוביר** (Cidofovir) היא תרופה אנטי-ויראלית המשמשת לטיפול בדלקת רשתית הנגרמת מ-CMV בחולי איידס. סידופוביר מדכא את שכפול ה-DNA של CMV באמצעות עיכוב סלקטיבי של DNA פולימראז הנגיפי, ועל ידי כך מונע את השכפול העצמי של הנגיף. זהו נוקלאוזיד אציקלי פוספונאט ולכן לא תלוי בזרחון על ידי האנזימים הנגיפיים, בשונה למשל מאציקלוביר.

סידופוביר התגלה במכון לכימיה אורגנית וביוכימיה בפראג על ידי המדען הצ'כי אנטונין הולי (Antonín Holý), ופותחה כתרופה על ידי חברת גיליאד סיאנסז, המשווקת אותה בארצות הברית כ-Vistide. בשאר העולם משווקת התרופה על ידי פייזר. התרופה אושרה לשימוש על ידי ה-FDA ביוני 1996.

התרופה היא אנלוג מבני לנוקלאוטידים, וגורמת לעיכוב בפעילות האנזים הנגיפי DNA פולימראז.

תופעת הלוואי העיקרית של התרופה היא שהיא עלולה להיות נפרוטוקסית.

סידופוביר מסוגלת לעכב את ההתפתחות של דלקת רשתית מ-CMV, ומשמשת לטיפול בהרפס העמיד לאציקלוביר. כמו כן סידופוביר משמשת לדיכוי נגיף BKV אצל מושתלי כליות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:תרופות נוגדות נגיפים
קטגוריה:תרופות לפי א'-ב'
ציפור שותה

ממוזער|ציפור שותה של חברת ווסטמיניסטר
**ציפור שותה** היא דוגמה למשחק מדעי המאפשר להדגים עקרונות וחוקים פיזיקליים וכימיים, במקרה זה חוק הגזים האידיאליים, שיווי משקל מכני, אנתלפיית אידוי, מנוע חום ונוספים. הציפור השותה הומצאה ב-1945 ונרשמה כפטנט ב-1946, הציפור מורכבת משני כדורי זכוכית המחוברים בצינור. צד אחד של הצינור מחובר לקצה הכדור העליון וקצהו השני נמצא בתוך הכדור התחתון שקוע בנוזל. מרבית הכדור התחתון ממולא נוזל אשר נשאב אל הכדור העליון כאשר הציפור מופעלת. הכדור העליון מכוסה בד או לבד שהרטבתו משמשת כמעין דלק לתנועת הציפור.

## מהלך עבודה
שמאל|ממוזער|צמד ציפורים שותות
הנוזל שבתוך הציפור הוא לרוב דיכלורומתאן אשר אינו מהווה סכנה בתוך הכלי הסגור, אולם החומר עצמו חשוד כמסרטן וכמוטגן. בעת יצירת גוף הציפור האוויר שבה נשאב כך שהגז היחיד שבציפור הוא אדי הנוזל. דיכלורומתאן הוא חומר נדיף ביותר, כך שמעבר בין מצב צבירה נוזלי וגזי מתקיים גם בתוספת אנרגיה נמוכה למדי. כאשר ראשה של הציפור טבול במים הוא מתקרר, הגז שבו מתעבה, נפחו קטן והלחץ בצינור קטן מה שגורם לשאיבת הנוזל שבכדור התחתון מעלה.

הציפור מעוצבת כך שכאשר מרבית הנוזל בכדור התחתון היא מאוזנת, אולם כאשר הנוזל נשאב מעלה שיווי המשקל של הציפור מופר וראשה מוטה מטה. כאשר הציפור מאוזנת משתווה לחץ האדים בכדור העליון והתחתון, הנוזל זורם בחזרה לכדור התחתון והתהליך מתחיל שוב.

## תנועה נצחית
אמנם נראה כאילו מדובר במכונת תנועה נצחית שאינה דורשת אנרגיה מלבד ההפעלה הראשונית, אולם זהו מנוע חום שמקור התנועה שלו הוא הפרשי הטמפרטורה בין ראש הציפור, המתקרר עקב התאדות המים שנספגו בכיסוי הכדור העליון, לבין הכדור התחתון, לפיכך לאחר שכל המים יתאדו, התנועה תפסיק.

## לוגו הציפור השותה
המקום היחידי בארץ שהלוגו שלו כלל את ה'ציפור השותה' הוא הבר-מסעדה המיתולוגי בירושלים שנקרא 'פינק'. המקום הוקם בשנת 1932 בזמן ימי המנדט הבריטי ופעל משך 73 שנה, בניהולם של קורט (דייב) רוטשילד וחתנו שמואל (מולי) עזריאלי. 

## קישורים חיצוניים

* 
* כתבה על דרך פעולת הציפור השותה מתוך אתר סנונית.
*פינק בר-מסעדה, שנבחר לאחד מ-50 הבארים הטובים בעולם על ידי עיתון ניוזוויק

קטגוריה:צעצועי מדע
קטגוריה:תרמודינמיקה
קטגוריה:בעלי כנף בתרבות
קטגוריה:צעצועי מים
קטגוריה:צעצועים משרדיים
רומיאו אנטוניאצי

**רומיאו אנטוניאצי** (באיטלקית: **Romeo Antoniazzi**; 4 במאי 1862 – 7 במאי 1925) היה בונה כלי קשת איטלקי.
## חייו
רומיאו אנטוניאצי נולד בקרמונה, בנו השמיני של בונה כלי הקשת הנודע, גאטנו אנטוניאצי. הוא למד את אומנותו אצל אביו ובראשית דרכו עבד עמו ועם אחיו, ריקארדו, בבניית כלי קשת בשביל ליאנדרו ביזיאק. בהמשך עבד במקומות שונים, גם באופן עצמאי וגם עם אחרים.

חוסר היציבות בחייו ניכר באיכות תוצרתו, שהייתה נתונה לשינויים רבים ובולטים. כלי הנגינה המעניינים ביותר שיצר, כמו אלה של אחיו ריקארדו, נבנו בסוף המאה ה-19. הוא הכשיר למקצוע מספר רב של תלמידים. הכלים שיצר, אם גם לא היו משוכללים ומעודנים כאלה של אחיו (בייחוד בתקופה המאוחרת של עבודתו), הצטיינו באישיות ייחודית ובספונטניות, תכונות המזכות אותם כיום בהערכה רבה. הלכה שלו משתנה בצבע ובאיכות בהתאם לתקופות הייצור, החל בכתום-צהוב בהיר וכלה בחום-כתום ולעיתים חום כהה (בכלים מתקופת חייו המאוחרת הייתה הלכה מועדת לדהייה והכלים נראים לא פעם חסרי ברק ועמומי-גוון). רומיאו אנטוניאצי השתמש בתוויות שונות. בשלהי חייו השתמש בתווית שעליה המילים ‘fece in Cremona’ ושלט האצולה של קרמונה, אף כי הוא לא חזר מעולם לעבוד בעיר הולדתו (סביר להניח, שהשתמש בתווית זו מסיבות עסקיות וכדי להיבדל מאחיו).

## מקור

* אריק בלוט, "אנטוניאצי" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין

## לקריאה נוספת


*La Liuteria Italiana / Italian Violin Making in the 1800s and 1900s - Umberto Azzolina
*I Maestri Del Novecento - Carlo Vettori 
*La Liuteria Lombarda del '900 - Roberto Codazzi, Cinzia Manfredini  2002
*Dictionary of 20th Century Italian Violin Makers - Marlin Brinser 1978 
* 
* 
*Walter Hamma, *Meister Italienischer Geigenbaukunst*, Wilhelmshaven 1993, 



קטגוריה:בוני כלי קשת איטלקים
קטגוריה:משפחת אנטוניאצי

קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1862
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1925
קרטיס P-40 וורהוק

**קרטיס P-40 וורהוק** (באנגלית: **Curtiss P-40 Warhawk**) היה מטוס קרב אמריקני חד-מנועי וחד-מושבי.

שמות נוספים שניתנו למטוס, על ידי מדינות שונות ולדגמים שונים: **קרטיס P-40 טומאהוק**, **קרטיס P-40 קיטיהוק**.

המטוס שימש בעיקר להפצצה ולתקיפת קרקע. טיסת הבכורה שלו התקיימה ב-1938, ובמהלך מלחמת העולם השנייה שימש בחילות האוויר של בעלות הברית ולאחריה שימש ב־28 חילות אוויר מערביים.

ייצורו הופסק בנובמבר 1944, לאחר שיוצרו 13,738 יחידות ממנו.

בימינו קיימים מספר רב של אוספי מטוסים המשמרים את המטוס בתצוגה או במצב טיסה.

## פיתוח
המטוס בוסס על ה־P-36 הוק, אך בוורהוק הוחלף המנוע ל־Pratt & Whitney R-1830. הוא תוכנן כמטוס קרב זריז ומהיר, אך אפיון זה בא לידי ביטוי בגבהים נמוכים ובינוניים בלבד, ובגובה רב לא השתוה לאויביו החזקים, כמו Bf-109 וFw-190. המטוס צויד בשלוש מקלעי 0.5 בכל כנף.

## שירות מבצעי
### צרפת
חיל האוויר הצרפתי הזמין 230 מטוסים, אך אלה לא הספיקו לעזוב את המפעל לפני שצרפת נכבשה. ולכן הועברו לבריטניה. 

### בריטניה
המטוס הופעל בבריטניה במהלך המלחמה ב־18 טייסות. מאחר שהראה ביצועים נמוכים בתנאים הנדרשים באירופה, הוצבו רוב הטייסות בצפון אפריקה.

### ארצות הברית
חיל האוויר האמריקאי הפעיל מטוס זה בכל החזיתות. בחזית באוקיינוס השקט הופעל המטוס, ובלם את תקיפות היפנים עד הגעת מטוסים מתקדמים יותר כמו המוסטנג או ההלקט.

## בתרבות
המטוס מוזכר במחזה "כולם היו בניי", מאת ארתור מילר.

המטוס מוזכר בספר על הגובה מאת מרדכי נאור, 1965

## קישורים חיצוניים
מידע על המטוס באתר National museum of the United States air force

קטגוריה:קרטיס-רייט
קטגוריה:מטוסי קרב מתוצרת ארצות הברית
קטגוריה:מטוסים אמריקאיים במלחמת העולם השנייה
יעלימיט

**יעלימיט** הוא מינרל סולפטי נדיר מאוד המכיל סידן ואלומיניום שנתגלה לראשונה בישראל.

## תכונות
### הרכב כימי וקריסטלוגרפיה
נוסחת המבנה הכימי של היעלימיט היא (Ca4Al6O12(SO<sub>4</sub>

היעלימיט מתגבש במערכת הקובייתית, חבורת סימטריות נקודתית "גירודיאלית" 432\,\!, וחבורת סימטריות מרחבית *I4<sub>1</sub>32*. הפרמטרים של תא היחידה הם: Åa=18.392.

### תכונות פיזיקליות
גבישים מיקרוסקופים עד μm15 במקבצים. הקשיות של המינרל טרם נקבעה ומשקלו הסגולי הממוצע המחושב הוא 2.61 גרם לסמ"ק. המינרל מתפרק במים לאטרינגיט ו-Al(OH)3.

### תכונות אופטיות
אופטית המינרל הוא איזוטרופי. מקדם השבירה של היעלימיט הוא: n=1.568.  גבישי היעלימיט שקופים למחצה, והם לבנים עד חסרי צבע.

## גילוי ומקור השם
היעלימיט נתגלה ב-1984 על ידי הגאולוגית שולמית גרוס בתצורת חתרורים והיא קראה לו על שם הר יעלים ונחל יעלים תוואי הנוף הבולטים בבקעת חתרורים מזרחית לערד.

## מקור ותפוצה
היעלימיט מצוי בחלוקים בתוך בפסאודו-קונגלומרטים שנוצרו בטמפרטורות גבוהות (מעל ל-900°C). המינרל נתגלה בטבע עד היום במקום אחד בעולם: בחלקה הנמוך של תצורת חתרורים, מזרחית לערד. קיימת טענה שנויה במחלוקת כי המינרל נתגלה גם במכרה ליכטנברג אבסטצר (Lichtenberg Absetzer), מרבץ רונבורג U (Ronneburg U) ליד העיר גֶרָה (Gera) במדינת תורינגיה שבגרמניה.

יעלימיט נוצר גם באופן מלאכותי בצמנט אלומו-סולפטי ולעיתים באופן אקראי גם בצמנט פורטלנד. למרכיב היעלימיט יש חשיבות גדולה. כאמור, בתוספת מים ובנוכחות יונים של סידן וסולפטים הוא מתפרק למינרל הסיבי אטרינגיט הנותן את החוזק לבטון אלומו-סולפטי. הוא נוצר בחימום בטמפרטורות סביב 1000-1100°C של כמויות מתאימות של תחמוצת אלומיניום, פחמת הסידן וסולפט הסידן טחונים דק, עדיף בנוכחות זרזים.

## לקריאה נוספת
המאמר המקורי של שולמית גרוס

* Gross, S. (1984) Occurrence of ye’elimite and ellestadite in an unusual cobble from the “pseudo-conglomerate” of the Hatrurim Basin, Israel. Geol. Surv. Israel, Current Research 1983–84, 1–4.


## קישורים חיצוניים

*אתר WebMineral
*אתר Mindat
*Handbook of mineralogy

## הערות שוליים

קטגוריה:בטון
קטגוריה:מינרלים סולפטיים
קטגוריה:מינרלים
בית הכנסת הכוראלי של ריגה

**בית הכנסת הכוראלי של [[ריגה]]** שבלטביה (בלטבית: **Rīgas Horālā sinagoga**) נבנה ברחוב גוגול מס' 25 בשנת 1871 ונשרף כליל במהלך הכיבוש הנאצי ביולי 1941.
## היסטוריה
תכנון המבנה החל עוד בשנת 1868 על ידי האדריכל פאול הארדנקס (Pauls Hardenaks), ובנייתו ושלמה ב-1871. ניכרת במבנה השפעה של מספר סגנונות אדריכליים, אך בעיקר נאו-רנסאנס. בצמוד למבנה נבנה גם מקווה.

בית הכנסת היה ידוע בחזנים שהשתתפו בתפילות שהתקיימו בו. במשך השנים שרו בה ברוך לייב רוזובסקי , הרמן ידלובקר  ונוספים. הרמן ידלובקר היה החזן הראשי במשך 10 שנים עד שעלה לארץ ישראל בשנת 1938.

בתחילת יולי 1941 כבשו הנאצים את העיר. ב-4 ביולי 1941 בית הכנסת הוצת בהתאם להוראת השלטונות. מכבי אש קבלו פקודה לא להתערב בנעשה ורק להשגיח שהאש לא תעבור למבנים הסמוכים. זה היה ערב שבת ולכן היה צפוי שבבית הכנסת היו הרבה אנשים, מצד שני הגעה בשעה כה מאוחרת הייתה בניגוד להוראות השלטונות ולכן ייתכן שמספר הקורבנות היה נמוך מהתכנון הנאצי. בהתאם למקורות מסוימים מספר הקורבנות במבנה היה כ-300, ובסך הכל באותו לילה נהרגו כ-2,000 יהודים. הגרמנים צילמו את שריפת בית הכנסת לצורכי התעמולה הנאצית. 

בשנת 1988 במקום הוקמה אנדרטה לזכר הקורבנות. בשנת 2007 הוקמה אנדרטה בקרבת מקום לזכר יאניס ליפקה, חסיד אומות העולם הלטבי.

## קישורים חיצוניים

* בית הכנסת (באנגלית)
* תיאור בית הכנסת (ברוסית)

ריגה
קטגוריה:יהדות ריגה
קטגוריה:לטביה: בתי כנסת
קטגוריה:ריגה: מבנים
סאקי (סופר)

**הקטור יו מונרו** (באנגלית: **Hector Hugh Munro**; 18 בדצמבר 1870 – 13 בנובמבר 1916), הידוע יותר בשם העט שלו "**סאקי**" (**Saki**), (בערבית: "המוזג", דמות המופיעה ברבים משירי עמר ח'יאם), היה סופר ומחזאי בריטי שנולד בבורמה.

אביו היה מפכ"ל משטרת בורמה, שאז הייתה חלק מהודו הבריטית. לאחר מות אימו נשלח מונרו בן השנתיים לאנגליה. הוא התגייס ב-1893 למשטרה ההודית האימפריאלית והוצב בבורמה, כמו אביו לפניו, אולם לאחר שנתיים חלה במלריה ונאלץ להתפטר ולשוב לבריטניה. בבריטניה החל לעבוד כעיתונאי ובין השאר כתב עבור ה"דיילי אקספרס" וה"מורנינג פוסט", עבורו פעל כמה שנים ככתב חוץ בערים אחדות באירופה. מונרו נהרג בצרפת במהלך מלחמת העולם הראשונה מירי צלף גרמני.

## יצירתו
סיפוריו השנונים, ולעיתים אף מקבריים, של סאקי תיארו באופן סאטירי את התקופה האדוארדית ותרבותה. סאקי ידוע בעיקר בשל סיפוריו הקצרים, בזכותם הושווה לעיתים לאו. הנרי ולדורותי פארקר. בכתיבתו, הושפע רבות מאוסקר ויילד, לואיס קרול וקיפלינג, והשפיע בעצמו על אלן אלכסנדר מילן ופ. ג. וודהאוס. הנושא העיקרי ביצירתו היה החברה הבריטית הגבוהה, על שלל טיפוסיה המוזרים, המבלים את רוב זמנם במסיבות ובמסעות. נושא מרכזי אחר ביצירתו הוא היחסים בין בני האדם לבעלי החיים, בעיקר ניסיונו הכושל של האדם לשלוט בחיות אחרות, אפילו בחיות הבית שלו. תחום זה הוא תיאר הן בהומור, כגון ב"טוברמורי", והן בשילוב של הומור ואימה, כגון ב"גבריאל-ארנסט" וב"סרדני וואשטאר". כמו מקור ההשראה שלו, אוסקר ויילד, גם סאקי היה הומוסקסואל. ייתכן שבשל כך גם הוא תיאר בעוקצנות צינית את מוסד המשפחה המסורתית, ובעיקר שלל את האמונה ב"תמימותם" וב"טוב ליבם" של ילדים (למשל בסיפור "צעצועי שלום", המתאר ניסיון כושל לחנך את הילדים לשחק בצעצועים שאינם צעצועי מלחמה).

בנוסף לסיפוריו הקצרים חיבר מונרו מחזה באורך מלא (עם צ'ארלס מוד), שני מחזות במערכה אחת, מאמר היסטורי בשם "עלייתה של האימפריה הרוסית" (חיבורו היחיד שפורסם בשמו האמיתי), רומן קצר, ועוד כמה חיבורים.

## יצירותיו שתורגמו לעברית
* **בחיוך קל**, סיפורים קצרים, תרגמה חמדה אלון, הוצאת כרמי, תל אביב, 1957
* **[[החלון הפתוח]]**, סיפורים קצרים, תרגם שחר סימנטוב, הוצאת זיקית, ירושלים, 2014
* **סרדני וואשטאר וסיפורים אחרים**, תרגם צבי חזנוב, הוצאה עצמית, 2021

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:סופרים בריטים
קטגוריה:סופרים בריטים הידועים בשם עט
קטגוריה:אנשי צבא בריטים שנהרגו במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:סופרים להט"בים
קטגוריה:מונצחים בשלט כחול של ארגון המורשת האנגלית
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1870
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1916
כתובות נבחרות בלטינית

**כתובות נבחרות בלטינית**  (בלטינית: *Inscriptiones Latinae Selectae*, בקיצור: **ILS**) הוא  אוסף כתובות בלטינית בעל שלושה כרכים שנערך על ידי הרמן דסאו. העבודה פורסמה בשלושה חלקים בשנים 1892-1916, כל הספרים וההערות נרשמו בלטינית. כל כתובת זוהתה במספר, ולכן חוקרים רבים רושמים את הקיצור ILS בצירוף מספר כהתייחסות לכתובת מסוימת בלטינית כמו באוסף הכתובות הלאטיניות (CIL).

לדוגמה: הכתובת בשער טיטוס בקירקוס מקסימוס, מסומת באוסף הכתובות הלאטיניות  כ-CIL VI 944  בעוד שבכתובת נבחרות בלטינית היא מסומנת כ-ILS 264.

ILS מצוטט גם כ-Dessau או D.

## לקריאה נוספת

* F. Haverfield, *Reviewed work(s): Inscriptiones Latinae Selectae by H. Dessau; Berolini; Weidmannos*, **The Journal of Roman Studies** 7, (1917), pp. 139-140 

## קישורים חיצוניים

* H. Dessau, Inscriptiones Latinae Selectae,3 Vols, Berolini; Weidmannos, 1892-1916


*
קטגוריה:היסטוריוגרפיה
קטגוריה:ספרי ארכאולוגיה
קניון בת ים

שמאל|ממוזער|250px|חזית הקניון עם הלוגו הישן
**ביג פאשן בת ים** (לשעבר: **קניון בת ים**) הוא מרכז קניות מקורה אשר נמצא ברחוב יוספטל בבת ים קרוב לגבולה עם חולון ולכביש איילון (20). נפתח ב-15 במרץ 1993.

הקניון בנוי על שטח של כ-70,000 מ"ר. שטחו המסחרי מורכב מ-3 קומות מסחר על שטח של 17,000 מטרים רבועים שבו נמצאות 140 חנויות. האזור המסחרי של הקניון כולל בין היתר סניף של בנק אוצר החייל, מכון כושר, סופרמרקט ואזור שעשועים לילדים.

בשנת 2010 הוא נהנה מתפוסה מלאה שהניבה דמי שכירות של 34 מיליון שקל בשנה ושוויו הוערך ב-420 מיליון שקל.

## היסטוריה
בשנים הראשונות לקיומו היה צמוד לקניון סניף של רשת השיווק שקם אשר נסגר עם פירוקה של הרשת ועל חלק משטח החנות נבנה אגף חדש לקניון.

בשנת 2007 הקניון נרכש בידי חברת "אשטרום" מידי חברת "שופרסל" ב-120 מיליון שקל. לאחר הרכישה נבנה בקניון מכון כושר על שטח של 1,700 מ"ר ושטחי המסחר הורחבו.

בשנת 2009 אישרה העירייה בנייה של מגדל בן 40 קומות בגובה 158 מטרים מעל החלק הצפון מערבי של קניון בת ים אשר יקרא "מגדל ליברטי" ויכלול שטחי משרדים מגורים ומסחר מופרדים וכן הרחבה של שטחי המסחר והחניה בקניון והקמת פארק ציבורי. בשנת 2023 החלה הבנייה של פרויקט OLIO ובו 160 דירות לצד בניין משרדים בן 20 קומות.

לקניון צמוד חניון מקורה גדול בן 6 קומות בן 1300 מקומות חניה. בנוסף היה מבנה חנייה נוסף בן 4 קומות שנהרס בתחילת 2022 אשר שימש את חנות השקם. על חורבות מבנה החנייה שנהרס הוקם פרויקט OLIO.

בשנת 2018 רכשה ביג מרכזי קניות 50% מהקניון מאשטרום, לפי שווי של 555 מיליון ש"ח. ניהול הקניון עבר לחברת BIG ושם הקניון שונה ל-BIG Fashion בת ים.

בשנת 2024 הקניון שופץ חיצונית ופנימית.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בת ים: מבנים
בת ים
קטגוריה:בת ים: כלכלה
שטרסבורג (כדורגל)

**ראסינג שטרסבורג** (בצרפתית: Racing Club de Strasbourg) או בקיצור שטרסבורג, היא קבוצת כדורגל צרפתית מהעיר שטרסבורג שבחבל גראנד אסט (לשעבר בחבל אלזס) המשחקת בליגת העל הצרפתית. המועדון הוקם בשנת 1906.

בשנת 1979 זכתה הקבוצה באליפות צרפת בפעם ראשונה והיחידה בתולדותיה. שטרסבורג היא אחת משש הקבוצות היחידות שזכו בכל שלושת התארים החשובים בצרפת: אליפות הליגה, הגביע הצרפתי וגביע הליגה, כשעשתה זאת בשנת 1979.

בעונת 2009/2010 סיימה הקבוצה במקום ה-19 והלפני אחרון בליגה השנייה וירדה לליגה השלישית. אף על פי שסיימה את עונת 2010/2011 במקום הרביעי, הורדה הקבוצה לליגה החמישית עקב בעיות פיננסיות. בסיום עונת 2015/2016 הקבוצה העפילה לליגה הצרפתית השנייה. בעונה הבאה סיימה במקום הראשון ושבה לליגה הבכירה.

אצטדיונה הביתי של הקבוצה הוא סטאד דה לה מנו (Stade de la Meinau), בו היא משחקת מאז 1914.

## סגל הקבוצה
נכון ל-6 בפברואר 2026 

 

 (בהשאלה מצ'לסי)

 

 (בהשאלה מצ'לסי)

 

 

 (בהשאלה מצ'לסי)

 (בהשאלה מבנפיקה ליסבון)

## תארים
;ליגה
***[[ליגת העל הצרפתית בכדורגל|אליפויות]] (1)**:
**1979
***אליפות [[אלזס]] (3)**:
**1923, 1924, 1926

;גביע
***[[הגביע הצרפתי]] (3)**:
**1951, 1966, 2001
***גביע הליגה הצרפתי (4)**: (שיא משותף)
**1964, 1997, 2005, 2019
***[[גביע האינטרטוטו]] (1)**:
**1995

## ראו גם
* אגודת הספורט של האס-אס בשטרסבורג

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל צרפתיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1906
קטגוריה:גראנד אסט: ספורט
קטגוריה:שטרסבורג: ארגונים
קטגוריה:שטרסבורג: ספורט
קורפוס הכתובות הלטיניות

[שמאל|ממוזער|250px|כתובת של [הלגיון העשירי פרטנסיס שהתגלתה בירושלים, מסומנת: CIL III 6641 = CIL III 12080a]]
**קורפוס הכתובות הלטיניות** (בלטינית: **Corpus Inscriptionum Latinarum**, בקיצור CIL) הוא אוסף רב כרכים שהחל לצאת לאור בגרמניה בשנת 1853 בעריכת תאודור מומזן. האוסף מכיל את כל הכתובות הלטיניות הידועות ומקבצן לעבודה אחת. נכון ל-2011, יצאו לאור במסגרת האוסף כ-20 כרכים, המכילים כ-180,000 כתובות מעובדות, מנותחות ומתורגמות. האוסף נכתב בלטינית.

מטרת הקורפוס היא לאסוף את כל הכתובות בלטינית שנכתבו בתקופת האימפריה הרומית, תוך סידורן בסדר גאוגרפי ומערכתי. הכרכים הראשונים אספו את כל הכתובות הידועות בזמנן. התיאור כולל תמונה של הכתובת אם זמינה, איורים המראים את האותיות בגודל המקורי ובמיקום שלהן, ורקונסטרוקציה פרשנית של הכתובת, על פי עקרונות אפיגרפיים ופלאוגרפיים, כמו שחזור קיצורים ומילים חסרות, לצד דיון בסוגיות ובעיות אפשריות בשחזור. 

תאודור מומזן (שכתב חלק מהכרכים) הוביל את המאמץ לאיסוף וכתיבת האוסף. הספר הראשון נכתב בשנת 1853. אוסף הכתובות הלטיניות כולל 17 כרכים ב-70 חלקים ומכיל כ-180,000 כתובות. 13 כרכי השלמות יצאו במהלך השנים. הכרך הראשון, בשני חלקים, מכסה כתובות ישנות עד לסוף הרפובליקה הרומית. כרכים 2 עד 14 מחולקים גאוגרפית, בהתאם לאזור שבו הם נמצאו. שאר הכרכים מכסים נושאים נקודתיים. כרך 16 מכסה דיפלומות צבאיות רומאיות וכרך 17 מכסה אבני מיל. כרך 18 מתוכנן כולל כתובות בלטינית על גבי קרמיקה.

## ראו גם

* קורפוס הכתובות של יודיאה-פלשתינה (CIIP)
* קורפוס הכתובות השמיות (CIS)

## קישורים חיצוניים


* Corpus Inscriptionum Latinarum, **Berlin-Brandenburg Academy of Sciences and Humanities**
* CIL volumes **Berlin-Brandenburg Academy of Sciences and Humanities**


קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
*
קטגוריה:היסטוריוגרפיה
קטגוריה:ספרי ארכאולוגיה
אדולף סיזר

**אדולף סיזר** (באנגלית: **Adolph Caesar**; 5 בדצמבר 1933 – 6 במרץ 1986) היה שחקן קולנוע ותיאטרון אמריקאי מועמד פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ופרס גלובוס הזהב לשנת 1984 על הופעתו בסרט "סיפורו של חייל".

## ביוגרפיה
סיזר נולד בשכונת הארלם שבניו יורק, התגייס לחיל הים האמריקאי ולאחר שירותו הצבאי למד דרמה ב"אוניברסיטת ניו יורק".
שיחק לראשונה ב-1969 בסרט "צה!" בתפקיד קטן.
השתתף ב-1980 בסרט אמנויות הלחימה של ברוס לי "אגרוף הפחד, מגע המוות".

ב-1984 היה סיזר מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ולפרס גלובוס הזהב על תפקידו בדרמת המלחמה הגזענית "סיפורו של חייל" בתור סמל וויטרס, סמל מאוס על יחידת חיילים שחורים שנרצח באופן מסתורי. סיזר גילם את התפקיד גם על בימות התיאטרון וזכה על הופעתו בפרס דרמה דסק.
שיחק לאחר מכן בדרמה של סטיבן ספילברג "הצבע ארגמן" בדמותו של גבר זקן, סרטו האחרון של סיזר היה הקומדיה "מועדון גן עדן".

סיזר נפטר בשנת 1986 מהתקף לב על סט צילומי הסרט "בחורים קשוחים". סיזר נקבר בבית הקברות פרנקליף שבעיירה גרינבורג', ניו יורק. השאיר אחריו אישה דיאן, שתי בנות ובן אחד.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:מנהטן: אישים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקני תיאטרון אמריקאים
קטגוריה:אישים זוכי פרס דרמה דסק
קטגוריה:אישים זוכי פרסי איגוד מבקרי הקולנוע של לוס אנג'לס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1933
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1986
אלקה דה לוי

**אלקה דה לוי** (בהולנדית: **Elka de Levie**; 21 בנובמבר 1905 – 29 בדצמבר 1979) הייתה מתעמלת אולימפית יהודייה-הולנדית, אלופה אולימפית (אמסטרדם 1928) בהתעמלות קבוצתית לנשים. היהודיה היחידה בנבחרת ההתעמלות האולימפית ההולנדית, ששרדה את השואה.

## ביוגרפיה
דה לוי נולדה באמסטרדם ב-1905. היא הייתה חברה בנבחרת ההולנדית להתעמלות נשים, שזכתה במדליית הזהב האולימפית באולימפיאדת אמסטרדם, במדליית כסף זכתה נבחרת איטליה ובמדליית ארד נבחרת בריטניה. הנבחרת כללה 5 נשים יהודיות (סטלה בליץ-אחסטריבה, אנה דרזדן-פולק, יודיק טיימנס-סימונס והלנה קלוט-נורדהיים), ואף המאמן חריט קלירקופר היה יהודי. אולימפיאדת אמסטרדם הייתה הראשונה בה נכלל מקצוע התעמלות הנשים. התחרות הייתה לקבוצות, ומדליות אישיות לא חולקו. דה לוי זכתה במדליית הזהב ביחד עם קבוצתה.

מבין חמש החברות היהודיות בנבחרת התעמלות הנשים של הולנד, הייתה דה לוי ניצולת השואה היחידה. שלוש מתעמלות נספו במחנה סוביבור (קלוט-נורדהיים, דרזדן-פולק ותמנס-סימונס), וכן המאמן קלירקופר בסוביבור. בליץ-אחסטריבה נספתה באושוויץ. בשנת 1997 הונצחו בנות הנבחרת ומאמנן קלירקופר ביד לאיש הספורט היהודי, במכון וינגייט.

ב-1929 התחתנה עם אנדראס אברהם בואז ונולדו להם שתי בנות. הזוג התגרש בשנת 1943. אלקה דה לוי ובנותיה שרדו את השואה לאחר ששהו במחבוא במהלך המלחמה. היא נפטרה באלמוניות בשנת 1979 באמסטרדם.

## קישורים חיצוניים

* דף הנצחה ליהודיות מבין נבחרת המתעמלות ההולנדית ב-1928 באתר יד לאיש הספורט היהודי.
* תמונה של אלקה דה לוי ושל ישראל ויינסחנק. דה לוי הייתה השורדת היחידה מבין כל המתעמלים היהודים ההולנדים שהשתתפו באולימפיאדת אמסטרדם (1928) 
* אלקה דה לוי באתר יד ושם

קטגוריה:ספורטאים יהודים הולנדים
קטגוריה:מתעמלות יהודיות
קטגוריה:אלופים אולימפיים יהודים
קטגוריה:ספורטאיות אולימפיות יהודיות
קטגוריה:ספורטאים יהודים בשואה
קטגוריה:יהודים בשואה: הולנד
קטגוריה:מתעמלות באולימפיאדת אמסטרדם (1928)
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת אמסטרדם (1928)
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הספורטאים היהודים: הולנדים
קטגוריה:אלופות אולימפיות הולנדיות: התעמלות
קטגוריה:ניצולות השואה: הולנד
קטגוריה:ניצולי השואה: הולנד
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1905
קטגוריה:נפטרות ב-1979
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-1979
עליזה גבאי

**עליזה גבאי** (31 בדצמבר 1933 - 14 בדצמבר 2010) הייתה זמרת ישראלית, אשר התפרסמה בעיקר בארצות דוברות גרמנית.

## ביוגרפיה
בשנת 1933 נולדה בתל אביב עליזה לחנה שליט ומאיר הורנשטיין, שעלו לישראל מרוסיה. אביה נפטר בילדותה ואמה עסקה כזמרת אופרה. לימים גם אחותה הגדולה, יעל, הפכה לזמרת אופרה.

בשנת 1951 התגייסה לצה"ל ומיד עם שחרורה מהצבא ב-1953 התחתנה עם המפיק והמוזיקאי רפי גבאי. בשנת 1955 הוציאה את התקליטון הראשון שלה, שהכיל שירי ילדים. בשנות ה-50 הופיעה גבאי במועדונים והקליטה תקליטים שכללו בעיקר גרסאות כיסוי לקלאסיקות ישראליות.

אלבום הבכורה שלה "במקצבים חדשים" היה גם הראשון והיחיד שיצא בישראל. הוא הודפס על תקליט ב-20 בדצמבר 1965, הקדים את זמנו ונחשב כיום לפורץ-דרך. שני שירים מתוכו - "זרם המעין" ו"ממגדל שלום" הפכו ללהיטי רדיו. באותה תקופה החלה גבאי להופיע במועדון לילה בשווייץ ומאוחר יותר השתקעה בגרמניה, שם הפך שירה "חורף בקנדה" (1966) ללהיט. להיט נוסף שלה היה "Nur Wenn Du Bei Mir Bist" (הופיע בגרסה עברית בשם "אל תגלה מתי" על תקליטון ב-1966). בגרמניה נפרדה מבעלה והוציאה עוד שני אלבומים ומספר תקליטונים.

גבאי התחתנה בשנית ב-1971 עם מוזיקאי יהודי יוגוסלבי ורקדן בלט בשם ניקו אנדוקיק. בשנת 1975 נולדה בתם דפנה בהמבורג. ב-1978 עברה המשפחה לניו יורק בארצות הברית.

ב-2005 נפטר אנדוקיק. חמש שנים אחריו נפטרה עליזה ב-14 בדצמבר 2010 בלוס אנג'לס. הותירה בת אחת, דפנה דב , זמרת בארצות הברית.

## דיסקוגרפיה
* "במקצבים חדשים"

* A: Winter in Canada B: Nach Tahiti, Hawaii und Jamaica (1966)
* A: Vorbei sind die Tränen B: Was bin ich ohne dich (1966)
* A: Nur wenn du bei mir bist B: Die Liebe ist ein Lied (1966)
* A: Zwei wie wir B: Berge und Täler (1967)
* A: Mama B: Meine kleine Minka (1967)
* A: Ein langes Leben lang B: Tam-Tam-Tambourin (1967)
* 1967:My World Of Songs (LP, Hansa)
* 1967: From Israel: The New Beat. Monitor Presents Elisa Gabbai (LP, Monitor)
* A: Gar kein Problem B: Laß die Träume (1968)


## קישורים חיצוניים

* על אלבומה הראשון באתר "זה מסתובב"

קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:זמרות ג'אז ישראליות
קטגוריה:מהגרות מישראל לארצות הברית
קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1933
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1933
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2010
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2010
Roman Military Diplomas

שמאל|ממוזער|250px|דיפלומה צבאית רומית משנת 160 לספירה, מהפרובינקיה סוריה-פלשתינה, שתפורסם בכרך השישי של דיפלומות צבאיות רומאיות
**דיפלומות צבאיות רומאיות** (באנגלית: **Roman Military Diplomas**, קיצור: **RMD**) הוא אוסף של דיפלומות צבאיות רומאיות, הכולל את כל הדיפלומות צבאיות רומאיות שפורסמו משנת 1955. עד היום פורסמו 5 כרכים בעריכת מרגרט רוקסן ופול הולדר, הכוללים למעלה מ-470 דיפלומות.

## פרסומים

הדיפלומות הצבאיות הרומאיות פורסמו לראשונה בכרך הארבעה עשר (XIV) של אוסף הכתובות הלאטיניות, שפורסם בשני חלקים בשנים 1935 ו-1955. לאחר מכן הדיפלומות נאספו על ידי מרגרט רוקסן בשלושה ספרים בשם *דיפלומות צבאיות רומאיות*. הכרך הרביעי נערך על ידי מרגרט רוקסן ופאול הולדר ויצא לאור ב-2003. באותה שנה נפטרה רוקסן. הכרך החמישי יצא לאור בשנת 2006 על ידי פול הולדר. דיפלומות צבאיות רבות נקנו על ידי המוזיאון הרומאי-גרמני במינכן, ופורסמו בשנת 2004 (ידועות בקיצור **RGZM**). מספר התעודות הידועות הכולל עומד, נכון לתחילת 2010, על 881 יחידות. בשני העשורים האחרונים התגלו מספר רב של דיפלומות. רובן הגיעו מחפירות לא מסודרות שנערכו באזור הבלקן, בעיקר בשטחים שהיו שייכים לפרובינקיות מואסיה העליונה ותרקיה.

## ראו גם
* אוסף הכתובות הלאטיניות

## לקריאה נוספת

* Margaret Roxan, Roman Military Diplomas (RMD) I - 1954-1977, London, 1978 
* Margaret Roxan, **Roman Military Diplomas (RMD) II - 1978-1984**, London, 1985
* Margaret Roxan, Roman Military Diplomas (RMD) III - 1985-1993, London, 1994
* Margaret Roxan, Paul Holder, **Roman Military Diplomas (RMD) IV**, London, 2003
* Paul Holder, **Roman Military Diplomas (RMD) V**, London, 2006

## הערות שוליים




*
קטגוריה:היסטוריוגרפיה
ז'ראר בליץ

**ז'ראר בליץ** (בהולנדית: **Gérard Blitz**; 1 באוגוסט 1901 – 8 במרץ 1979) היה שחיין ושחקן כדורמים יהודי בלגי. בעל 4 מדליות אולימפיות מ-4 אולימפיאדות שונות, בשחייה ובכדורמים ושיאן עולם בשחייה.

## קורות חיים
בליץ נולד באמסטרדם. הוא אחיו הצעיר של השחיין שחקן הכדורמים והמדליסט האולימפי מוריס בליץ. בנוסף הוא דודו של ז'ראר בליץ מייסד קלאב מד.

באולימפיאדת אנטוורפן (1920) זכה ז'ראר בליץ בשתי מדליות, (אחת כסף ואחת ארד) בשני ענפי ספורט שונים. מדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:19.0 דקות, אחרי וורן קילואה (1:15.2 דקות) וריימונד קג'ריס (1:16.8 דקות), שניהם מארצות הברית, בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 1:18.6 דקות. בנוסף, הוא השתתף במשחה ל-100 מטר חופשי וסיים במקום שישי במשחה שליחים 4x200 מטר בתוצאה של 11:12.2 דקות. הוא זכה במדליית כסף במשחק כדורמים. במשחק הגמר הפסידה נבחרתו, בלגיה לנבחרת בריטניה שזכתה במדליית זהב (3-2). במשחק על מדליית הכסף ניצחה נבחרתו את נבחרת ארצות הברית (2-7) ובמשחק על מדליית הארד ניצחה נבחרת שוודיה את נבחרת ארצות הברית (0-5).

### שיאן עולם
ב-16 בספטמבר 1921 קבע בליץ במשחה ל-400 מטר חזה שיא עולם חדש של 5:59.2 דקות. שיא זה נשבר על ידי ג'ורג' קוז'אק בשנת 1927.

באולימפיאדת פריז (1924) זכה בליץ במדליית כסף בכדורמים, לאחר שנבחרתו בלגיה הפסידה במשחק הגמר לנבחרת צרפת (3-0). במשחק על מדליית הכסף ניצחה נבחרתו את נבחרת ארצות הברית (1-2) ובמשחק על מדליית הארד ניצחה נבחרת ארצות הברית את נבחרת שוודיה (2-3). בנוסף הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:19.6 דקות, בשלבים המוקדמים הוא קבע פעמיים תוצאה של 1:19.0 דקות.

באולימפיאדת אמסטרדם (1928) סיים בליץ במקום חמישי במשחק כדורמים. בנוסף, הוא סיים במקום 11 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:18.8 דקות ובמקום 11 במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי.

לאחר 12 שנים, באולימפיאדת ברלין (1936), היה מהיהודים הבודדים שהשתתפו במשחקים האולימפיים. הוא זכה שוב במדליה אולימפית, מדליית ארד במשחק כדורמים, לאחר ניצחון על נבחרת צרפת בבית הגמר (1-3). במדליית זהב זכתה נבחרת הונגריה ובמדליית כסף זכתה נבחרת גרמניה הנאצית, שתיהן ניצחו את בלגיה וצרפת והמשחק ביניהן הסתיים בתוצאת תיקו (2-2). הכרעה התבצעה על סמך מספר השערים שספגה כל נבחרת. הונגריה שספגה פחות שערים הוכתרה כאלופה האולימפית.

## תארים
* בשנת 1990 זכה בליץ להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.

## קישורים חיצוניים

* sports123.com

## הערות שוליים

קטגוריה:ספורטאים יהודים בלגים
קטגוריה:שחיינים בלגים
קטגוריה:שיאני עולם בשחייה
קטגוריה:שיאני עולם יהודים
קטגוריה:שחייני גב
קטגוריה:שחקני כדורמים בלגים
קטגוריה:שחיינים יהודים
קטגוריה:שחקני כדורמים יהודים
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת אנטוורפן (1920)
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת פריז (1924)
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת אמסטרדם (1928)
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת אנטוורפן (1920)
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת פריז (1924)
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת אמסטרדם (1928)
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת ברלין (1936)
קטגוריה:שיאני עולם בלגים
קטגוריה:בלגים שנולדו ב-1901
קטגוריה:בלגים שנפטרו ב-1979
השנה האפיגרפית

[שמאל|ממוזער|180px|כתובת קבורה של חייל מ[הלגיון החמישי מקדוניקה שהתגלתה בשכם. מסומנת: AE 1927, 146]]
**השנה האפיגרפית** (בצרפתית: *L'Année épigraphique*, או בקיצור: AE) הוא פרסום צרפתי אפיגרפי. הפרסום התחיל בשנת 1888 על ידי רנה קוגנט שעמד בראש המחלקה ל"אפיגרפיה ועתיקות רומא" בקולז' דה פראנס, וז'אן-גיום פיניון, סגן אפיגרף. האוסף כולל את כל הכתובות המתגלות באותה שנה ברחבי העולם וקשורים לרומא העתיקה, לרוב בלטינית או ביוונית, תוך חלוקה לתקופות.

## קישורים חיצוניים

* 
* L'Année épigraphique באתר **JSTOR**

קטגוריה:אפיגרפיה
קטגוריה:היסטוריוגרפיה
קטגוריה:כתבי עת לארכאולוגיה
המוסד האקדמי נצרת

**המוסד האקדמי נצרת** הייתה מכללה ישראלית שפעלה בנצרת.

## היסטוריה
בין השנים 2003–2006 פעלה המכללה מתוך מוסדות מאר אליאס בכפר אעבלין, כשלוחה אקדמית של אוניברסיטת אינדיאנפוליס בארצות הברית, ברישיון המועצה להשכלה גבוהה בישראל. בתקופה זו העמיד המוסד כ-228 בוגרים בתחומי כימיה, תקשורת ומדעי המחשב שקיבלו תעודה ממוסד אקדמי שאינו ישראלי. בשנת 2009 העניקה המועצה להשכלה גבוהה למוסד האקדמי היתר לפתוח מוסד עצמאי להשכלה גבוהה והמכללה עברה לקמפוס בנצרת. במכללה פעלו שני מסלולים, בכימיה ובתקשורת, וכן מכינה קדם-אקדמית לתלמידים המעוניינים להשלים את תנאי הקבלה ללימודים במוסד האקדמי.

ד"ר מירי טלמונד עמדה בראש החוג לתקשורת ופרופסור יעקב כתריאל שימש כדיקן הפקולטה למדעים וראש החוג לכימיה. נשיא המכללה היה פרופסור ג'ורג' קנאזע וסגן הנשיא האקדמי היה ראיד מועלם. כ-40% מצוות המרצים במוסד האקדמי נצרת היו יהודים וכן כמחצית מ-24 חברי "המועצה האקדמית העליונה".

הייתה זו המכללה האקדמית הראשונה שלא ללימודי הוראה, שפעלה ביישוב ערבי בישראל. בנובמבר 2014, המועצה להשכלה גבוהה אישרה החלטה להקים מכללה ציבורית ראשונה בעיר ערבית בישראל, בחסות אקדמית של אוניברסיטת חיפה, על בסיס המוסד האקדמי נצרת. עד אז המכללה לא הייתה מתוקצבת ונלחמה מספר שנים לקבלת הכרה, כך ששכר הלימוד לסטודנטים יהיה בר השגה. ביוני 2015, ביטלה המועצה להשכלה גבוהה את ההכרה במוסד, מאחר שלטענתה אוניברסיטת חיפה לא עמדה בתנאים להכרה. זמן קצר אחר נסגרה המכללה עקב בעיות תקציב.

## קישורים חיצוניים
* 
* פרוטוקול מס' 112 מישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט, באתר "כנסת פתוחה", 28 בדצמבר 2015

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
נצרת
קטגוריה:נצרת: חינוך
קטגוריה:תרבות ערבית בישראל
ראם סמואל

**ראם סמואל** (נולד ב־20 בספטמבר 1964) הוא נהג מרוצי מכוניות ישראלי ומנטור. פעמיים אלוף צרפת במסגרת הליגה האירופית של מרוצי ראלי (1994 ו-1997).

ראם מומחה בפיתוח הדרכות לנהיגה נכונה ובטוחה ולאחרונה פיתח הדרכה ייחודית לנהגים צעירים שמשפרת את הנהיגה של הנהג הצעיר ומגבירה בעשרות אחוזים את יכולתו להימנע מתאונה.

## ביוגרפיה
בנעוריו חלה סמואל בסוכרת נעורים, והוא נהג המרוצים הסוכרתי הראשון בעולם במסגרת הפדרציה הבינלאומית לרכב. סמואל התחרה בארץ ובאירופה בשנים 1991–2000 וזכה פעמיים באליפות צרפת במרוצי ראלי, כאשר השתתף גם במרוצים במסגרת אליפות אירופה בראלי (1994 ו-1997) ובהמשך אימן במספר בתי ספר לנהיגה מתקדמת בעולם.

בשנת 1996 הקים סמואל בית ספר ישראלי לנהיגה מתקדמת בשם "מסלולים". בשנת 2013 רכשה קבוצת "רוביקון ביזנס גרופ", בראשות איש העסקים אמיר ברמלי, 50% מחברת "מסלולים". באפריל 2015 הודיע על מכירת חלקו בחברת מסלולים. היה מהמקימים והבעלים של חברת "פרודרייב", שנותנת שירותים מקצועיים בתחום נהיגה והדרכה בנהיגה מתקדמת וספורטיבית. בראשית שנת 2024, מכר ראם את חלקו בחברת פרודרייב ופנה להתמחות בהדרכה והנחיה לנהגים צעירים.

סמואל הוא מנטור בתחום הנהיגה והעצמה אישית ומפתח תכנים בלימוד נהיגה בטוחה, נכונה, מתקדמת וספורטיבית. בנוסף מרצה בנושאי הגשמה ופיתוח עצמי לקבוצות שונות; פרסם מאמרים בנושא נהיגה נכונה בעיתונות ובאתרי אינטרנט; הנחה הדרכות נהיגה נכונה בטלוויזיה. ומשמש כיועץ בתחום הנהיגה בירחוני רכב ובתוכניות טלוויזיה שונות.

## חיים אישיים
סמואל נשוי לאיילת ואב לבן ולבת, מתגורר בגני תקווה.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* MERC: Reem Samuel profile, Motorsport Network, 2 במאי 2001 

## הערות שוליים

קטגוריה:נהגי מכוניות מרוץ ישראלים
קטגוריה:גני תקווה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1964
ג'ובאני בטיסטה צ'רוטי

**ג'ובאני באטיסטה צ'רוטי** (באיטלקית: **Giovanni Battista Ceruti**  1756–1817) היה בונה כינורות איטלקי. השפעתו על התחום הייתה רבה והוא נחשב לחוליה ישירה אל המסורת המפוארת של בוני כלי הקשת במאה ה-18 בקרמונה.

דור לאחר זמנם של אנטוניו סטרדיווארי וגוארנרי, ללא קשר ישיר אל המסורת הדגולה, התחדשה באורח בלתי מוסבר בניית הכינורות בקרמונה, באמצעות לורנצו סטוריוני ושני ממשיכי דרכו, ג'ובאני רוטה וג'ובאני באטיסטה צ'רוטי.

צ'רוטי נולד בעיבורי קרמונה והגיע לבניית כינורות רק בגיל 40, אחרי שנים של עבודה כאורג. לדברי **פיליפ קאס** (Philip Kas), נהנה צ'רוטי מתמיכתו של פטרון אציל, למורת רוחו של הסוחר והאספן הנודע, הרוזן קוזיו די סאלאבואה, שקידם בוני כלי קשת אחרים, בהם גואדניני וריבולטה ממילאנו. לפי רשימות של קוזיו משנת 1804, למד צ'רוטי את אומנות בניית הכינורות מן הרוזן אלסנדרו מאגי, אספן ובונה כינורות חובב. אחרי שסטוריוני עזב את קרמונה בשנת 1802, השיג צ'רוטי עמדת עליונות במסחר בכלי קשת בעיר והעיב כליל על בן תקופתו, **קארלו ברגונצי**. בנו של צ'רוטי, ג'וזפה ונכדו, אנריקו, המשיכו בדרכו של אבי המשפחה כבוני הכינורות העיקריים בקרמונה עד למות אנריקו בשנת 1883.

סגנונו של צ'רטי איננו מעיד על כבוד רב לרבי האמנים שקדמו לו בקרמונה, אף כי עבודתו נקייה וקפדנית מזו של סטוריוני. כמעט כל הכלים שבנה מתוארכים לשנים 1800-15. בשלוש שנות חייו האחרונות עבד צ'רוטי בקונטראדה קולטלאי, רובע בוני הכינורות במסורת של קרמונה.

צ'רוטי מת בשנת 1817, ייתכן שבמגפת הטיפוס שפרצה בקרמונה באותה שנה.

## לקריאה נוספת

*The Late Cremonese - by Erin Shrader STRINGS magazine
* Four Centuries of Violin Making - Tim Ingles
* The Late Cremonese Makers - Dmitry Gindin
* 
* 
*Walter Hamma, *Meister Italienischer Geigenbaukunst*, Wilhelmshaven 1993, 
*http://www.cozio.com/Luthier.aspx?id=30


## הערות שוליים

קטגוריה:בוני כלי קשת איטלקים
קטגוריה:ילידי 1756
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1817
המטבח הבלארוסי

ממוזער|חביתיות תפוחי אדמה
**המטבח הבלארוסי** (בבלארוסית: **Беларуская кухня, Biełaruskaja Kuchnia**) קרוב באופיו למטבחים של המדינות הקרובות גאוגרפית לבלארוס ובראשם המטבחים הסלאביים והבלטיים. המטבח הבלארוסי מתאפיין בשימוש נרחב בתפוחי אדמה הזמינים לאור האקלים הקר והיבש של בלארוס, כמו גם שימוש במגוון של דגנים ופטריות.

## סלטים
מרכיבים נפוצים בסלט הבלארוסי כוללים שילובים של בשר מבושל או עוף, תפוחי אדמה, סלק, גזר, דג מלוח, גבינה החתוכה לקוביות, אפונת ים, תירס, שימורי דגים, "אצבעות סרטן", בצל ופטריות, המתובלים בנדיבות עם מיונז או שמן חמניות. סלט אופייני הוא "בייליה וז'ה", סלט (הקרוי על שמו של יער בשם זה), המשלב בשר עוף מבושל עם פטריות בצל מטוגן ומלפפון חמוץ מעורבב עם מיונז וביצים.

## מוצרי חלב
מוצרי החלב העיקריים כוללים סוג של גבינה לבנה טרייה (בלארוסית: тварог, tvaroh) ושמנת חמוצה (בלארוסית: смятана, śmiatana), המשמשת בבישול וגם בתור קישוט. חמאה חמוצה ממחוז דסיזנה לשעבר יוצאה לאנגליה עד מלחמת העולם הראשונה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בלארוס: תרבות
קטגוריה:המטבח הבלארוסי