open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
היפרמוטציה של תאי הגוף

**היפרמוטציה של תאי הגוף** (או **היפרמוטציה סומטית**; באנגלית: Somatic Hypermutation או SHM בקיצור) היא תופעה באימונולוגיה.

לאחר שתא B פוגש אנטיגן שיש לו ספציפיות כלפיו הוא מתחיל במיטוזה ומתפתח לשבט של תאים רבים שיש להם ספציפיות מסוימת כלפי אותו האנטיגן. מוטציות נקודתיות קורות באופן מוגבר (פי 105–106 יותר מהסיכוי הרגיל) במיוחד במקטע ה-"V", שהוא האזור קושר האנטיגן; חלק מהמוטציות יקנו אפיניות גבוהה יותר של הנוגדן כלפי האפיטופ; אלו הן מוטציות מועדפות, המקבלות תשדורות חיוביות על ידי ציטוקינים, ומקנות לתת השבט שבו הופיעו הישרדות מוגברת, תת-השבט עשוי להיות מבוטא יותר, ואף לקחת את מקומו של שבט האב. התוצאה היא **התבגרות של האפיניות**, שפירושה יצירה של נוגדנים בעלי אפיניות גוברת כלפי האנטיגן. 

קטגוריה:אימונולוגיה
קטגוריה:גנטיקה
קטגוריה:תא
אקסון (גנטיקה)

[שמאל|ממוזער|300px|תהליך הוצאת האינטרונים מה-[pre-mRNA (הגדיל העליון) וחיבור האקסונים האחד לשני נקרא שחבור]]
בגנטיקה, **אקסון** (באנגלית: **Exon**) הוא רצף נוקלאוטידים ב-DNA המהווה חלק מה-mRNA הבוגר לאחר ששאר חלקי הגן אשר קרויים **[[אינטרון|אינטרונים]]** מוצאים החוצה בתהליך של שחבור (splicing).

המושג נטבע על ידי וולטר גילברט ב-1978 והוא נגזר מהמילה Expressed באנגלית, "מבוטא". יחד עם זאת, לא בהכרח מתורגם כחלק מהחלבון. (ייתכן ונמצא ב-mature mRNA  בקצה 5'-UTR או 3'-UTR)

היות שאינטרונים מופיעים כמעט באופן בלעדי ביצורים איקריוטיים, הרי שבחיידקים ובנגיפים המושג "אקסון" אינו רלוונטי; לחלופין ניתן לומר כי גן שאינו מכיל אינטרונים מורכב מאקסון בודד. האקסונים מהווים חלק קטן מרוב הגנים האיקריוטיים (בין אחוז לאחוז וחצי מכלל הגנום); רוב הנוקלאוטידים בכל גן משתייכים לאינטרונים. קצוות הגן הם תמיד אקסונים; האינטרונים מופיעים בפנים הגן בלבד. לאחר תהליך השעתוק, בו נבנה גדיל mRNA לפי תבנית ה-DNA, נחתכים האינטרונים מה-mRNA והאקסונים מחוברים האחד לשני בתהליך הקרוי שחבור. לפיכך, האינטרונים אינם זוכים לצאת מגרעין התא אל הריבוזומים ולהיות מתורגמים לחומצות אמינו, אבני הבניין של החלבונים. גדיל mRNA שטרם עבר שחבור נקרא pre-mRNA או hnRNA.

בין גנים המשתייכים למשפחה מסוימת קיימת בדרך כלל זהות רבה באקסונים, זאת לעומת שוני באינטרונים. היות שהאקסונים מקודדים לחלבונים, הרי שקיים "צורך" אבולוציוני לשמר את רצף הנוקלאוטידים ככל שניתן; באינטרונים לא קיים צורך זה והם לפיכך מועדים יותר לשינוי. הדבר נכון גם לגבי גנים הומולוגיים ביצורים שונים; בדרך כלל קיימת זהות רבה באקסונים של גנים אלו, זאת לעומת אינטרונים שונים לחלוטין.

אקסון ביצורים מפותחים מקודד בממוצע לכחמישים חומצות אמינו. הגן המקודד לחלבון האנושי טיטין מכיל את מספר האקסונים הרב ביותר בטבע—178—וכן את האקסון הארוך ביותר בגנום האנושי—17,000 נוקלאוטידים. טיטין מורכב מכ-27,000 חומצות אמינו. אקסונים מקודדים לעיתים קרובות לאזורים (או "תת-יחידות") בעלי מבנה ותפקיד מוגדר בחלבון. הדוגמה הקלאסית לתופעה זו היא הגנים המקודדים לנוגדנים של מערכת החיסון. כל אזור מוגדר בנוגדן (האזור הקבוע והאזור המשתנה, למשל) מקודד על ידי אקסון נפרד.

סך כל האקסונים בגנום מסוים מכונים **[[אקסום (גנומיקה)|אקסום]]** (exome).
## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גנטיקה מולקולרית
מינור (אלגברה ליניארית)

ממוזער באלגברה ליניארית, **מינור** של מטריצה ריבועית נתונה הוא המטריצה המתקבלת ממחיקת שורות ועמודות במספר שווה. את המטריצה המתקבלת ממחיקת השורה ה-i והעמודה ה-j ב-A, מסמנים ב-A[i,j] או ב-A_{ij}. לעיתים מעדיפים להגדיר מינור דווקא כדטרמיננטה של מטריצה זו. לדוגמה, עבור המטריצה A = \begin{pmatrix} 
1 & 4 & 7 \\
3 & 0 & 5 \\
-1 & 9 & 11 \\
\end{pmatrix}, 
המינור A_{13} שווה למטריצה \begin{pmatrix}3 & 0 \\ -1 & 9 \\ \end{pmatrix}, או (לפי ההגדרה השנייה) שווה לסקלר \begin{vmatrix}3 & 0 \\ -1 & 9 \\ \end{vmatrix}=27.

אם השורות והעמודות הן בעלות אותם מספרים סידוריים, המינור הוא **מינור ראשי**, למשל עבור המטריצה A המוזכרת לעיל, המינורים הראשיים (לפי ההגדרה הראשונה) שלה הם A_{11} = \begin{pmatrix} 
0 & 5 \\
9 & 11 \\
\end{pmatrix},
\ A_{22} = \begin{pmatrix} 
1  & 7 \\
-1 &  11 \\
\end{pmatrix}
, \ A_{33} = \begin{pmatrix} 
1 & 4 \\
3 & 0 \\
\end{pmatrix}.

אחד השימושים העיקריים של מינורים הוא בנוסחת קרמר, המאפשרת לחשב את המטריצה ההפכית למטריצה נתונה, באופן הבא: (A^{-1})_{ij} = \frac{(-1)^{i+j}\det(A[j,i])}{\det(A)}  (נוסחה זו מתקבלת גם מן המשפט המרכזי עבור המטריצה המצורפת). שימוש נוסף הוא שיטת חישוב לדטרמיננטה הנקראת "פיתוח לפי מינורים".

## ראו גם
* דטרמיננטה
* מטריצה מצורפת

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:אלגברה
קטגוריה:אלגברה ליניארית
כלורופלסט

שמאל|ממוזער|250px|צילום של כלורופלסט במיקרוסקופ אלקטרונים
**כְּלוֹרוֹפְּלַסְט** (באנגלית: **Chloroplast**) או **פְּלַסְטִידָה יְרֻקָּה** הוא פלסטידה המצויה בתאיהם של כמעט כל הצמחים והאצות, והמשמש לביצוע פוטוסינתזה. שמו של הכלורופלסט הגיע מהכלורופיל המצוי בו.

## מבנה
לכלורופלסט צורה אליפסית. הוא בנוי משתי ממברנות עשויות שכבה כפולה של פוספוליפידים. הממברנה עוטפת נוזל צמיג הקרוי משתית (סטרומה), בתוכו יש DNA של הכלורופלסט. בסטרומה מסתעפת עוד ממברנה פנימית היוצרת מדורים רבים אשר נערמים זה על זה כצביר של דיסקיות. צבירים אלה נקראים גרנה, וביחיד **גרנום**. כל דיסקית כזו נקראת תילקואיד.

הכלורופלסט הוא פלסטידה; זהו שם כולל לקבוצה של אברונים המצויים בצמחים ובאצות והמשמשים בתהליכים מטבוליים ובאגירת אנרגיה. הכלורופלסט נמצא רק בתאי צמחים המקיימים את תהליך הפוטוסינתזה (הטמעה). בתהליך זה הכלורופלסט מרכיב גלוקוז ופחמימות אחרות, ממים ומפחמן דו-חמצני על ידי ניצול אנרגיית השמש. אנרגיית השמש נקלטת על ידי פיגמנטים (צבענים). לרוב הפיגמנט הוא כלורופיל אשר צבעו ירוק, אך לעיתים הפיגמנט הוא הפיגמנט הכתום-אדום קרוטנואיד. הכלורופיל מעניק, איפוא, לחלקיו הירוקים של הצמח את צבעם. הכלורופלסט גם מייצר חלק מתנובת ה-ATP של התא, שהוא מולקולה עתירת אנרגיה המאפשרת את התהליכים צורכי האנרגיה בתא.
הוא זה שמביא את צבעו הירוק של הצמח.

## התפתחות הכלורופלסט
על פי התאוריה האנדוסימביוטית, חיידקים אווירניים ביצעו אנדוסימביוזה של הכלורופלסט (כמו גם המיטוכונדריון), שנוצר מחיידקים קדומים פוטוסינתטיים, ולא הצליחו לעכלם; אט-אט הכלורופלסט הפך תלותי והחל לקיים אנדוסימביוזה עם הפונדקאי שלו עד שהפך לאנדוסימביונט, לכלורופלסט ה"מודרני". התאוריה נובעת מהדמיון הרב בין הכלורופלסט לבין חיידקים פוטוסינתטיים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:מטבוליזם
קטגוריה:מורפולוגיה של צמחים
קטגוריה:אברוני התא
קטגוריה:פוטוסינתזה
ציטוכרום

[שמאל|ממוזער|300px|[ציטוכרום C בירוק בעל קבוצת הם במרכזו]]
**ציטוכרום** (באנגלית: **Cytochrome**) הוא שם כולל לקבוצה של חלבונים המכילים קבוצת הם כקו-פקטור,(שמם נובע מהצבע שהם מקנים לתאים). לקבוצה זו תפקידים חשובים במטבוליזם בתאיהם של כל היצורים החיים.

## פעילות מטבולית
ציטוכרום מסוגל לעבור חמצון-חיזור (מסירה וקליטה של אלקטרונים) בעזרת אנזימים, ובכך משמש כנשא אלקטרונים בתהליך הזרחון החמצוני, השלב האחרון של הנשימה התאית. ציטוכרום משמש גם לחמצון וחיזור של חומרים שונים בכבד, בין השאר חומרים זרים המגיעים דרך המזון (אתנול, תרופות ורעלים, למשל), ובכך לניטרולם והפיכתם למזיקים פחות.

## תכונות ביוכימיות
האתר הפעיל בחלבוני הציטוכרום, אשר תמיד נמצאים כחלק אינטגרלי של ממברנה כלשהי (ביצורים איקריוטיים: ממברנת המיטוכונדריון), הוא אטום הברזל. הברזל מסוגל להימצא בשני מצבי חמצון שונים: +Fe2 (מחוזר) ו-+Fe3 (מחומצן). במצב הראשון, המחוזר, חסרים לברזל שני אלקטרונים, ולפיכך יש לו מטען חשמלי חיובי כפול, ובמצב השני, המחומצן, חסרים לו שלושה אלקטרונים והוא בעל מטען חשמלי חיובי משולש. הברזל המחומצן מסוגל לקלוט אלקטרון בודד כלומר לחמצן, ואילו הברזל המחוזר - למסור אלקטרון (לחזר); זוהי תמצית יכולתו של הציטוכרום לשמש כנשא אלקטרונים וכחומר מחזר או מחמצן.

אטום הברזל בציטוכרום נמצא במרכזה של קבוצת הם, קבוצת אטומים. בעלת מבנה גאומטרי, המכיל ארבע טבעות מחומשות שבכל אחת מהן אטום חנקן אחד היוצר קשר קואורדינטיבי עם יון הברזל. בנוסף יוצר יון הברזל 2 קשרים נוספים עם ליגנדים שמקורם בשרשרת החלבון: אטום גפרית שמקורו בחומצת האמינו מתיונין ואטום חנקן השייך להיסטידין. כך, בניגוד להמוגלובין יון הברזל שבציטוכרום קשור ל-6 ליגנדים במבנה של אוקטהדר ואינו יכול ליצור קישורים קואורדינטיבים אחרים אלא רק להשתתף בתגובות חמצון-חיזור.

### סוגי הם
קיימים כמה סוגי הם הנבדלים בשרשראות הצדדיות המתפרשות בצדי המבנה הטבעתי של הפורפירין. הסוגים השונים מסומנים באות לטינית קטנה ומוטה (הם *a*, הם *b* וכן הלאה). הציטוכרומים השונים נבדלים, בין השאר, בסוג קבוצת ההם שהם נושאים, ואף הם מסומנים בהתאם באות לטינית קטנה.

## היסטוריה
הציטוכרומים זוהו לראשונה על ידי הרופא האירי צ'ארלס אלכסנדר מאקמון  בשנת 1884, מאקמון זיהה כי הציטוכרומים משמשים כצִבְעַנֵי נְשִׁימָה מולקולות כדוגמת המוגלובין אשר מגבירות את יכולת הנשיאה המרבית של חמצן בדם. 

בשנות העשרים האנטומולוג היהודי דוד קיילין  גילה מחדש את אותם צבעני נשימה, וקרא להם ציטוכרומים או "צבענים תאיים" (cellular pigments). 

בשנת 2018 קיבלה פרנסיס ארנולד פרס נובל לכימיה על פיתוח שיטה לייצור יעיל ומהיר של אנזימים באמצעות ברירה אבולוציונית במבחנה. באמצעות השיטה במעבדתה של ארנולד פיתחו גרסה של ציטוכרום C, המזרז יצירת קשרי פחמן-סיליקון ביעילות של פי 15 מהזרז התעשייתי לאותה ריקציה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חלבונים
קטגוריה:חלבונים בעלי קבוצת הם
אפיניות (כימיה)

ממוזער|טקסט=טבלה מאת הכימאי אטיין פרנסואה ג'פרי, 1718, המדגימה את מושג האפיניות או בעברית: זיקה (כימיה)|טבלה מאת הכימאי אטיין פרנסואה ג'פרי, 1718, המדגימה את מושג האפיניות או בעברית: זיקה (כימיה)
**אפיניות** (באנגלית: **Affinity**) או **זיקה** היא מונח בכימיה המתאר את מידת החוזק שבה מולקולה אחת קושרת מולקולה אחרת.

בפיזיקה כימית ובכימיה פיזיקלית, זיקה כימית היא התכונה האלקטרונית שבאמצעותה חומרים כימיים שונים מסוגלים ליצור תרכובות כימיות. זיקה כימית יכולה להתייחס גם לנטייה של אטום או תרכובת להתאחד על ידי תגובה כימית עם אטומים או תרכובות בהרכב שונה.

נהוג להשתמש במונח בין השאר כדי לתאר:
* קישור מולקולת נוגדן לאפיטופ (דטרמיננטה אנטיגנית).
* קישור גורם שעתוק ל-DNA.
* קישור מולקולת תרופה למטרתה.

כל האינטראקציות שאחראיות לכך הן אינטראקציות לא קוולנטיות:
*קשרים יונים דוגמת המשיכה בין חומצות אמינו בעלות מטענים מנוגדים (משיכה של מולקולה שלילית למולקולה חיובית).
*קשרי מימן
*קשרים הידרופוביים

מידת האפיניות נקבעת בהתאם לגודלו של קבוע דיסוציאציה K. לשם כך, נהוג להשתמש בטכניקה של דיאליזה בשווי משקל.

## ראו גם
* קבוע דיסוציאציה

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כימיה פיזיקלית
האיים האנטילים

השם **האיים האַנְטִילִים** משמש כיום לתיאור האיים הקריביים או איי הודו המערבית, למעט איי הבהאמה. מבחינים בין האנטילים הגדולים, הכוללים את קובה, ג'מייקה, היספניולה, ופוארטו ריקו, לבין האנטילים הקטנים (שאר האיים). בשל הדמיון בשפה בינם לבין מדינות דוברות ספרדית, קובה, הרפובליקה הדומיניקנית, ופוארטו ריקו נחשבים גם לחלק מאמריקה הלטינית. מבחינה גאוגרפית, האנטילים הם חלק מאמריקה הצפונית.

## רקע

כמו המילה "ברזיל", המילה "אנטילים" מקורה בתקופה שבטרם גילוי העולם החדש; "אַנְטְילְיָה" היה שמו של אי אגדי, "אי שבע הערים", ששכן על-פי האגדה במערב האוקיינוס האטלנטי ותואר במפות של ימי הביניים לעיתים כארכיפלג, לעיתים כיבשה רציפה, גדולה או קטנה, ששכן אי-שם בין האיים הקנריים לבין הודו המזרחית. לבסוף זוהה עם הארצות שגילה כריסטופר קולומבוס.

מאוחר יותר, כשהתחוור כי קולומבוס גילה ארכיפלג עצום המקיף את הים הקריבי ואת מפרץ מקסיקו, המילה "אנטיליה" קיבלה את צורת הרבים, "האנטילים", המשמשת באופן כולל לתיאור קבוצת האיים.

## האנטילים הגדולים

הרשימה ממוינת על-פי גודל האיים, מהגדול לקטן.
*קובה
*היספניולה, ובו המדינות הרפובליקה הדומיניקנית והאיטי
*ג'מייקה
*פוארטו ריקו
*איי קיימן

## האנטילים הקטנים

האיים ברשימה מסודרים על-פי סדר האלפבית. חלק מהפריטים ברשימה הן מדינות (או אוטונומיות) הכוללות קבוצת איים.
*איי הבתולה (איי הבתולה הבריטיים ואיי הבתולה האמריקאים)
*אנגווילה
*אנטיגואה וברבודה
*האנטילים ההולנדיים
*ארובה
*ברבדוס
*גוואדלופ
*גרנדה
*דומיניקה
*טרינידד וטובגו
*מונטסראט
*מרטיניק
*סנט וינסנט והגרנדינים
*סנט לוסיה
*סנט קיטס ונוויס

## קישורים חיצוניים

* לכתבה "האיים הקריביים", מתוך אתר הסוכנות Bartravel

אנטילים, האיים ה
היספניולה

**היספניולה** (בצרפתית: **Hispaniola**; בספרדית: **La Española**, לה אספניולה) הוא האי השני בגודלו בקריביים, אחרי קובה, וה-22 בגודלו בעולם. הוא שוכן דרום מזרחית לקובה. שטח האי כ-76,480 קמ"ר וחולקות אותו האיטי, בשליש המערבי של האי (27,750 קמ"ר), והרפובליקה הדומיניקנית, בשני השלישים המזרחיים (48,730 קמ"ר).

קולומבוס הגיע לאי ב-1492, וב-1493 הוקמה בו הקולוניה הספרדית הראשונה בעולם החדש. בהיספניולה הוקמה לראשונה בתולדות העולם החדש - האנקומיינדה, מוסד זה היה מערכת שלטונית אשר באמצעותו פיקחו הספרדים על האינדיאנים המקומיים. הילידים היו עובדים בשביל האדון הספרדי והוא היה מספק להם הגנה. מאוחר יותר התברר כי האינדיאנים הועבדו בפרך, דבר שגרם למותם המהיר שנגרם גם מהמחלות אותם הביאו הספרדים לאי. האנקומיינדה חדלה להתקיים בראשית המאה ה-17 באופן סופי והוחלפה כבר במאה ה-16 על ידי ה"אסיינדה".

הנקודה הגבוהה ביותר באי, שדרת דוארטה, נמצאת בגובה של מעל 3,000 מטר. לעומת זאת, נקודת הגובה הנמוכה ביותר באי היא כ-150 מתחת לפני הים. האי מציע נוף מגוון. האי הוא המקום העיקרי שבו מצויות איגואנות קרנפיות.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:איים בים הקריבי
קטגוריה:האנטילים הגדולים
קטגוריה:איים מחולקים
לוקוס (גנטיקה)

[ממוזער|מבנה הכרומוזום:1. [כרומטידה2. צנטרומר3. זרוע קצרה (p)4. זרוע ארוכה (q)]]
בגנטיקה, **לוקוס** (**לוקוסים** ברבים) הוא מיקום ספציפי וקבוע בכרומוזום שבו נמצא '''גֵּן''' מסוים או סמן גנטי. כל כרומוזום נושא גנים רבים, כאשר כל גן תופס מיקום או לוקוס אחר. בבני אדם, המספר הכולל של גנים המקודדים לחלבון בסט הפלואידי שלם של 23 כרומוזומים מוערך ב-19,000–20,000.

לגנים עשויים להיות גרסאות מרובות הידועות בשם אללים, וניתן לומר שאלל נמצא בלוקוס מסוים. תאים דיפלואידים ופוליפלואידים שלכרומוזומים שלהם יש את אותו אלל בלוקוס ספציפי נקראים הומוזיגוטים ביחס לאותו לוקוס, בעוד שתאים שיש להם אללים שונים באותו הלוקוס נקראים הטרוזיגוטים. הרשימה המסודרת של לוקוסים הידועים בגנום מסוים נקראת מפת גנים. מיפוי גנים הוא תהליך של קביעת הלוקוס או הלוקוסים הספציפיים האחראים לייצור פנוטיפ או תכונה ביולוגית מסוימת.
מיפוי אסוציאציות, הידוע גם בשם "מיפוי של תאחיזה לא שוויונית", הוא שיטה למיפוי לוקוסים של תכונות מורכבות המנצלת את ההיסטוריה של התאחיזה הלא שוויונית כדי לקשר פנוטיפים (מאפיינים הנראים כלפי חוץ) לגנוטיפים (המרכיב הגנטי של אורגניזמים), ולחשוף אסוציאציות גנטיות.

## מינוחים
ממוזער|50px| דוגמה לפס ציטוגנטי
הזרוע הקצרה של הכרומוזום נקראת זרוע p (p arm או p-arm) בעוד שהזרוע הארוכה נקראת זרוע q (q arm או q-arm). המיקום הכרומוזומלי של גן טיפוסי, למשל, עשוי להיכתב 3p22.1, שבו:
* 3 = כרומוזום 3
* p-arm = p
* 22 = אזור 2, רצועה 2 (נקרא כשתיים שתיים ולא כעשרים ושתיים)
* 1 = תת-פס 1

לפיכך הלוקוס של הדוגמה לעיל ייקרא כ-"שלוש P שתיים שתיים נקודות אחת". הרצועות הציטוגנטיות הן אזורים בכרומוזום העשירים ב-DNA משועתק (אאוכרומטין) או ב-DNA ארוז (הטרוכרומטין) הם מופיעים בצורה שונה בצביעה (לדוגמה, אאוכרומטין נראה לבן והטרוכרומטין נראה שחור בצביעת גימזה). הרצועות נספרות מהצנטרומר החוצה לכיוון הטלומרים.

טווח של לוקוסים מצוין בצורה דומה. לדוגמה, הלוקוס של הגן OCA1 עשוי להיכתב כ-"11q1.4-q2.1" כלומר הוא נמצא על הזרוע הארוכה של כרומוזום 11, איפשהו בטווח מתת פס 4 של אזור 1 ועד תת-פס 1 של אזור 2.
הקצוות של כרומוזום מסומנים ב-"pter" ו-"qter" ולכן "2qter" מתייחס לקצה הזרוע הארוכה של כרומוזום 2.

## ראו גם
* טרנסלוקציה כרומוזומלית
* קריוטיפ
* לוקוס של תכונה כמותית

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:גנטיקה
תולדות השיגעון בעידן התבונה

**תולדות השיגעון בעידן התבונה** (בצרפתית: **Folie et déraison - Histoire de la folie à l'âge classique**) הוא ספר שכתב הפילוסוף הצרפתי מישל פוקו ויצא לאור בשנת 1961.

את הספר כתב פוקו בשוודיה והוא היה תזה עבור הדוקטורט שלו. זהו הספר המלא הראשון שפרסם פוקו - גרסה מקוצרת של הספר תורגמה לעברית על ידי אהרן אמיר.

הספר מציב גישה ביקורתית כלפי רעיון השיגעון בתרבות המערבית וכלפי הפרקטיקות, המוסדות והתרבות הקשורים אליו. הספר זכה למעמד מכונן ומשפיע בתחומים נרחבים במדעי החברה ובעיקר בסוציולוגיה, פילוסופיה ובהיסטוריה של הרעיונות. הספר היווה מקור השראה לתנועה האנטי פסיכיאטרית אשר החלה בשנות ה-60 וה-70. בספר פוקו מבקר גם את המבט הרומנטי, זה הרואה במשוגע גאון. הוא מבקש לחקור איך השיגעון יכול לתפקד כאובייקט לחקירה מצד אחד, וכמטרה להתערבות של כוח ספציפי: הצייתנות של מוסד המשוגעים, מצד שני.

פוקו מתחיל את הסקירה ההיסטורית שלו בימי הביניים, וברעיון של המצורע, אשר הופרד, חברתית ופיזית, מהשאר (ראו: מושבת מצורעים). לדידו, עם היעלמות הצרעת, תפס השיגעון את מקומה. ספינת המשוגעים היא דוגמה לפרקטיקה של הפרדה והדרה מימי הביניים, ובה גורשו המשוגעים בספינות. ברנסאנס, נתפש השיגעון כתופעה שנוגעת לכלל האנשים מפני חוסר יכולתם להתקרב לתבונה האלוהית. בדון קיחוטה של סרוונטס כל האנשים חלשים בפני התשוקה וההתחזות. לפיכך, המשוגעים הובנו כאלו שהתקרבו יתר על המידה אל תבונתו של האלוהים ולכן זכו למקום בלב החברה. רק במאה ה-17 החלה התנועה שאותה פוקו מכנה "הכליאה הגדולה". תנועה בה "חסרי הדעת" נכלאו והוכנסו למוסדות באופן מערכתי.

במאה ה-18 החברה החלה לתפוש את המשוגעים כהיפוך התבונה. הם נתפשו כחייתיים וזכו ליחס לא אנושי, מכיוון שחסר להם, כך על פי רוח התקופה, המרכיב שהופך את האדם לאנושי. במאה ה-19 הופיע הרעיון לפיו השיגעון הוא מחלה, ולפיכך יש לשאוף לרפאה (פיליפ פינל).

פוקו טוען עוד, כי ברנסאנס לשיגעון הייתה יכולת ציון והענקת משמעות החורגת ממגבלות הסדר החברתי, יכולת להצביע על אמת עמוקה יותר. יכולת זו הושתקה עם הופעתה של התבונה בנאורות. פוקו בוחן גם את הופעתן של שיטות טיפול מודרניות ו"הומניות" במשוגעים ומציין את פיליפ פינל וסמואל טיוק (Samuel Tuke) בפרט. הוא טוען שטיפולים אלה היוו פרקטיקות של שליטה לא פחות מהטיפולים שקדמו להם. שיטתו של טיוק הושתתה על הענשת המשוגעים עד שוויתרו על המחויבות שלהם אל השיגעון, וטיפולו של פינל היה טיפול בדחייה שכלל מקלחות קרח וקשירה. להשקפתו של פוקו, הטיפול דגל בברוטאליות חוזרת ונשנית עד שתבנית השיפוט והענישה הופנמה על ידי המטופל.

גישתו של פוקו היא ביקורתית, הוא בוחר בתיאור גנאלוגי כדי להציג גרסה שונה מזו המקובלת, המציגה את הנאורות כמגלה אמת ומובילה בהכרח לעולם הומאני וטוב יותר. הוא מבקש להציג צד אחר בו ישנה השתקה והדרה של אנשים מהחברה וישנן פרקטיקות של שליטה ושל ענישה. את ההשתקה הזו מבקש פוקו לשבור, הוא מבקש להיות קולו של המשוגע (שאיפה אותה ביקר מאוחר יותר תלמידו ז'אק דרידה).

התיאור ההיסטורי של פוקו מבקש להתמקד לא בשינויים בסדר החברתי או בתאוריות הטיפוליות, אלא בהיסטוריה של הקו המבחין בין שיגעון ובין שפיות. לשיטתו לידע ולשיח יש תפקיד מרכזי בעיצובו של השיגעון, אותו השיגעון אותו הם מתיימרים לחקור כאובייקט נפרד.

## ראו גם
* גישת הקונפליקט החברתי
* השיגעון באמנות ימי הביניים

קטגוריה:מישל פוקו
קטגוריה:חיבורים פילוסופיים
קטגוריה:ספרי 1961
קטגוריה:פסיכיאטריה
קטגוריה:ספרי הוצאת כתר
סולם מז'ורי

**סולם מז'ורי** (בעברית: **סולם רביב**) הוא אחד הסולמות הדיאטוניים המשמשים במוזיקה מערבית. הסולם המז'ורי הוא המודוס היווני, שהשתמר מתקופת יוון העתיקה. הסולם בנוי משבעה תווים על המרווחים הבאים מצליל היסוד (שנותן לסולם את שמו): פרימה זכה, סקונדה גדולה, טרצה גדולה, קוורטה זכה, קווינטה זכה, סקסטה גדולה, ספטימה גדולה, ואוקטבה זכה (שהיא צליל היסוד של האוקטבה הגבוהה יותר). אפשר לקצר זאת בהופעת כל המרווחים הלא זכים בצורה גדולה. המאפיין העיקרי של הסולם המז'ורי לעומת המינורי הוא הטרצה הגדולה. מבחינה טכנית ניתן לראות את הסולם כבנוי מזוג טטרקורדים עוקבים שכל אחד בנוי כך: טון, טון, חצי-טון. אם מסתכלים בפסנתר על הסולם המז'ורי, ומתחילים מדו, אז כל הצלילים יהיו על הקלידים הלבנים: דו, רה, מי, פה, סול, לה, סי ודו.
ממוזער|שמאל|300px|סולם דו מז'ור

## מבנה

לבניית סולם מז'ורי יש להתחיל מצליל הבסיס (לדוגמה דו) ולהמשיך ברצף המרווחים **טון**, **טון**, **חצי טון**, **טון**, **טון**, **טון**, **חצי טון**.
ניתן גם להתייחס למבנה הסולם כשני טטרקורדים, שסדר המרווחים בין הצלילים הוא **טון, טון, חצי טון**, ובין שני הטטרקורדים המרווח הוא **טון**.

לתווים השונים בסולם המז'ורי ישנם שמות ייעודיים, הנקבעים לפי מיקומם:
* טוניקה – התו הבסיסי בסולם. בסולם דו מז'ור – התו דו.
* סופרטוניקה – התו השני בסולם. בסולם דו מז'ור – התו רה.
* מדיאנטה – התו השלישי בסולם. בסולם דו מז'ור – התו מי.
* סובדומיננטה – התו הרביעי בסולם. בסולם דו מז'ור – התו פה.
* דומיננטה – התו החמישי בסולם. בסולם דו מז'ור – התו סול.
* סובמדיאנטה – התו השישי בסולם. בסולם דו מז'ור – התו לה.
* טון מוביל – התו השביעי והאחרון בסולם. בסולם דו מז'ור – התו סי.

מבחינה היסטורית, במערב הסולם המז'ורי מזוהה כ"שמח", לעומת הסולם המינורי, למשל, המזוהה כ"עצוב".

סולם זה מקביל חלקית למקאם עג'ם במוזיקה הערבית, ולנובה מזמום במוזיקה האנדלוסית.

## ראו גם
*מרווח
*אוקטבה

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:הרמוניה
קטגוריה:סולמות במוזיקה
אולפני אבי רוד

**אולפני אבי רוד** (באנגלית: **Abbey Road Studios**) הם אולפני הקלטות בלונדון שבאנגליה, הידועים כאולפני ההקלטה של אמנים בולטים כגון הביטלס, קווין, פינק פלויד, קליף ריצ'רד והצלליות.

## היסטוריה
האולפנים הוקמו בנובמבר 1931 על ידי חברת EMI ונקראו בתחילה **אולפני EMI** (או **EMI Recording Studios**). בשנת 1969 יצא האלבום של להקת הביטלס, "Abbey Road", שהוקלט באולפנים אלו ונקרא על שם הרחוב בו הם שוכנים. גם עטיפתו המפורסמת של האלבום צולמה במעבר החצייה באותו הרחוב, בסמוך לאולפנים. בעקבות ההצלחה הגדולה של האלבום, שונה ב-1970 שם האולפנים ל"אולפני אבי רוד".

אולפן מספר 2 באולפני EMI הפך למרכזה של מוזיקת הרוק בשנת 1958, כאשר קליף ריצ'רד והדייגים (מאוחר יותר שינו את שמם לקליף ריצ'רד והצלליות) הקליטו באולפן זה את מה שנחשב לסינגל הרוקנרול האירופי הראשון. דבר זה בישר גם את העברת השרביט מהרוק אנד רול לרוק המוכר של שנות ה־60. בתקופה שבין 1958 ל-1963 קליף ריצ'רד והצלליות החיו את האולפנים, הנהיגו מקצה הקלטות של לילה אחד, והכניסו לאולפן טכניקות הקלטה חדשות. בהקלטותיה, הלהקה פתחה את הדרך למוזיקה כבדה ורועשת יותר, עם צלילי גיטרה רועשים ונועזים יותר, וסללה את הדרך הבטוחה לצלילי הבכורה של להקת הביטלס. גם הביטלס זכו להצלחה רבה עם הקלטותיה באולפן מספר 2, ובמהלך החצי הראשון של שנות ה-60, הביטלס וקליף ריצ'רד ולהקתו הפכו מעשית לבעלים של האולפנים, תוך שהם נאבקים על זמן הקלטה יקר באולפן זה.

בסטודיו מספר 2 הוקלט גם האלבום המפורסם ביותר של להקת פינק פלויד - The Dark Side of the Moon (כמו כן הקליטה הלהקה עוד מספר אלבומים באולפנים אלה). בין האמנים הנוספים שהקליטו באולפנים אלה נמנים ההוליס, פלאסידו דומינגו, מנפרד מן, דוראן דוראן, ג'רי והפייסמייקרס, הלן שפירו, איירון מיידן רדיוהד המארס ולטה ואחרים.

באולפן מספר 1 הוקלטו רבים מהפסקולים של סרטי קולנוע ידועים כולל "מלחמת הכוכבים - פרק 6: שובו של הג'די", "הארי פוטר ואבן החכמים", "שר הטבעות", "שרק", ו"לב אמיץ". הביטלס נהגו להקליט באולפן זה מקצי הקלטות גדולים כמו רצועות תזמורת ב-A Day In The Life.

טכנאי ההקלטה הבולט ביותר בשנות הזוהר של האולפן, הוא אלן פרסונס, שעבד על אלבומים כגון Abbey Road, The Dark Side of the Moon ו-Year of the Cat של אל סטיוארט.

בפברואר 2010 הודיעה חברת EMI שבכוונתה למכור את האולפנים, אולם עקב פעולה ציבורית נמרצת שהתנגדה לצעד זה מתוך חשש כי הרוכש יהרוס את האולפנים הוכרז לבסוף הבניין כבניין רשום לשימור.

הגדר ליד האולפנים מלאה בכתובות שכותבים מעריצים רבים של הביטלס, והגדר נצבעת מחדש 6 פעמים בשנה.

## מכון אבי רוד
במרץ 2015 נוסד "מכון אבי רוד" כבית ספר להפקת מוזיקה ולהנדסת סאונד. בנוסף למיקום בלונדון, המכון מציע לימודים ברחבי העולם, עם סניפים באמסטרדם, פרנקפורט, יוהנסבורג, מיאמי, פריז וסידני. בכל הקמפוסים נלמד אותו קורס – "דיפלומה מתקדמת בהפקת מוזיקה והנדסת סאונד" – אשר פותח בשיתוף עם מובילי התעשייה ועם צוות אולפני אבי רוד. בחלק מהקמפוסים מוצעים גם קורסים קצרים נוספים, בהם: הכנת תיק עבודות, סדנת אמן בהפקת שירים, ויסודות תיאוריה מוזיקלית למפיקים, בין היתר. באפריל 2021 הודיע המכון בלונדון על התרחבותו ועל מעברו לאולפני Angel Recording Studios, שנסגרו באותה תקופה, במהלך קיץ 2021. למכון יש שיעור השמה של מעל 90%.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אולפני הקלטות
קטגוריה:הביטלס
קטגוריה:לונדון: מבנים רשומים דרגה II
קטגוריה:וסטמינסטר
חוק הפילוג

במתמטיקה (אלגברה), **חוק הפילוג** הוא חוק המקשר בין שתי פעולות בינאריות. דוגמה ידועה היא חוק הפילוג של פעולת הכפל (המסומנת ב־\cdot) מעל פעולת החיבור (המסומנת ב־+), או כי הכפל דיסטריבוטיבי מעל החיבור: a\cdot(b+c)=(a\cdot b)+(a\cdot c).

שמאל|250px
ניתן לראות דוגמה לתכונה זו במשוואה הבאה:
:4\cdot(2+3)=(4\cdot 2)+(4\cdot 3)

כאן באגף שמאל של המשוואה, 4 מוכפל בסכום של שני מספרים, 3 ו-2. לעומת זאת, בצד ימין 4 מוכפל בכל אחד מהאיברים בנפרד, ואת התוצאות מחברים. מכיוון שבשתי הדרכים מתקבלת אותה התוצאה, ולא משנה איזה מספרים יוצבו במשוואה, אומרים במקרה זה כי **חוק הפילוג** תקף, או כי הכפל **דיסטריבוטיבי** מעל החיבור.

נשים לב שהדבר אינו תמיד נכון לכל שתי פעולות בינאריות, למשל:
:4+(2\cdot 3)\ne(4+2)\cdot(4+3).

כאן באגף שמאל התוצאה המתקבלת היא 10, ואילו באגף ימין מתקבל 42. על כן החיבור אינו דיסטריבוטיבי מעל הכפל.

## הגדרה פורמלית
תהא S קבוצה ותהיינה *,+ שתי פעולות בינאריות המוגדרות עליה. נאמר כי:
* * הוא דיסטריבוטיבי משמאל מעל + אם לכל x,y,z\isin S מתקיים x*(y+z)=(x*y)+(x*z).
* * הוא דיסטריבוטיבי מימין מעל + אם לכל x,y,z\isin S מתקיים (y+z)*x=(y*x)+(z*x).
** הוא דיסטריבוטיבי מעל + אם הוא דיסטריבוטיבי מימין ומשמאל מעליו.

אם * היא פעולה קומוטטיבית הרי ששלושת התנאים הללו שקולים.

## דוגמאות
* הכפל מתפלג מעל החיבור, וכן מעל החיסור. החילוק מתפלג מעל שתי הפעולות הנ"ל מימין.
* החזקה מתפלגת משמאל מעל הכפל.
* האיחוד והחיתוך מתפלגים זה מעל זה.
* באלגברה בוליאנית, פעולות ה"וגם" וה"או" מתפלגות זו מעל זו.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:אלגברה בסיסית
*1
ליצ'י

שמאל|ממוזער|250px|ענפי פרי ליצ'י
ה**ליצ'י** (שם מדעי: *Litchi chinensis*; בסינית: **荔枝**) הוא עץ פרי טרופי, הגדל במקור בדרום סין. זהו עץ ירוק עד בגודל בינוני, המגיע לגובה של 15 - 20 מטר. ניצני עליו הם תחילה אדמדמים ולבסוף מתפתחים לעלים ירוקים באורך 15 - 25 ס"מ. פרחי הליצ'י הם קטנים בצבע לבן-ירקרק או לבן-צהבהב. הפרי, בקוטר של כ-3 ס"מ. הוא לבן, בשרני ומתוק, בעל קליפה מחוספסת בגוון אדום, שאינה אכילה אך ניתנת להסרה בקלות. הליצ'י עתיר בוויטמין C, בזרחן ובוויטמינים מקבוצת B. אורך גלעין הליצ'י הוא 2 ס"מ וקוטרו 1 - 1.5 ס"מ. גלעין הליצ'י רעיל במידת-מה. הליצ'י מבשיל בין יולי לאוקטובר, כ-100 ימים לאחר הפריחה.
ליצ'י גדל למכביר בדרום סין, ארץ מוצאו, וכמו כן, בדרום-מזרח אסיה ובהודו, בדרום יפן, ולאחרונה גם בפלורידה, בהוואי ובמזרח אוסטרליה.

האקלים הדרוש לגידול הליצ'י הוא טרופי-חם, כפורי-חורף מועטים ולא מתחת למינוס 4 מעלות צלזיוס, קיץ חם, גשמים ולחות. מצע הגדילה הטוב ביותר הוא אדמה מעט חומצית ועשירה בחומר אורגני.

## ליצ'י במזרח הרחוק
ליצ'י נמכר טרי בשווקים סיניים ובקופסאות שימורים לאורך כל השנה. הקליפה האדומה של הליצ'י מקבלת צבע חום כהה בהקפאה, אך הטעם לא משתנה.

בהודו אכילה מרובה של פרי בוסר של עץ הליצ'י על בטן ריקה גרמה למוות של ילדים רבים, שסבלו מתת תזונה, בשל רעלן MCPG שיש בפרי.

הליצ'י קרוב למספר פירות-טרופיים נוספים דוגמת הרמבוטן, הלונגן והגוארנה.

## ליצ'י בישראל
בסין מצויים מאות זני ליצ'י, ולעומת זאת בישראל, מגדלים ליצ'י מאוריציאני, שמוצאו מהאי מאוריציוס, וליצ'י פלורידאני, שמוצאו מפלורידה בדרום ארצות הברית. שני הזנים דומים מאוד. בשנים האחרונות נכנס לגידול מסחרי גם הזן הונג-לונג, שפריו גדול יותר ובעל נראות יפה יותר משני הזנים האחרים.

אף על פי שמוצא העץ הוא אולי מאזורים טרופיים, ניתן לגדלו גם בתנאי הארץ, שהם תנאים סוב-טרופיים. עצים ראשונים ניטעו בארץ כבר בשנות השלושים של המאה העשרים. חלקות התצפית הראשונות ניטעו בראשית שנות השישים, והחל מסוף שנות השבעים הוחל בארץ בנטיעה נרחבת למדי של ליצ'י, ומאז הוא מצוי בשפע בשווקים. רוב מטעי הליצ'י מצויים באזור החוף, אך גם בבקעת הירדן, בדרום רמת הגולן, בעמק הירדן, בבקעת ארבל ובאצבע הגליל. ובאזורים חמים נוספים. 

עופות התוכי הירוק, הדררה, שהתפשטו מאוד בארץ בשנים האחרונות, מסבים ליבול הליצ'י נזקים רבים.

## קישורים חיצוניים

* 

* פירות לאקלים חמים: ליצ'י 
* עובדות על פרי הליצ'י 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1782
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פייר סונרט
קטגוריה:סבונניים
קטגוריה:פירות טרופיים
קטגוריה:צמחים יחידים בסוגם
מוטגנזה מכוונת

**מוטגנזה מכוונת** היא טכניקה בביולוגיה מולקולרית שבה מוטציה נגרמת באתר מוגדר במולקולת DNA.

כשמשתמשים במוטגנזה מכוונת המידע הגנטי יכול לעבור שינויים. באופן כזה ניתן ליצור חלבון עם שינוי ברצף חומצות האמינו. באופן כללי, מוטגנזה מכוונת דורשת ידיעה של רצף ה**גן** בזן הבר. בהתאם לכך, מסנתזים כימית גדיל משלים לאתר בגנום שבו רוצים ליצור מוטציה. גדיל שנושא מוטציה. הגדיל מתחבר בעזרת זיווג בסיסים לגן המקורי. את המולקולה שנוצרת בתהליך מכניסים לתא חי, שיתחיל לבטא חלבון מוטנטי.

מאז 2013 התפתחות טכנולוגיית CRISPR-Cas9 מאפשרת החדרת סוגים שונים של מוטציות לגנום של מגוון רחב של אורגניזמים. השיטה אינה מצריכה אתר להכנסת טרנספוזון, אינה משאירה סמן, והיעילות והפשטות שלה הפכו אותה לשיטה המועדפת לעריכת הגנום.

## שימושים

#ניתן ללמוד את פעולתו של חלבון על סמך השוואה בין זן הבר לבין התבטאות החלבון המוטנטי.
#בדרך זו ניתן להנדס חלבונים. לדוגמה, להעלות את יכולת הצמח לקבע פחמן דו-חמצני בעזרת מוטציות מכוונות בחלבוני צמחים.

בשנת 1993 זכה מייקל סמית' בפרס נובל לכימיה על המצאת המוטגנזה המכוונת.

## ראו גם
* מוטגנזה מכוונת למיקום מדויק

## קישורים חיצוניים

*איור של התהליך כפי שהוצג בפוסטר במעמד קבלת פרס נובל
*

## הערות שוליים

קטגוריה:ביולוגיה: שיטות ומכשור
דגל אריתריאה

**דגל אריתריאה** הוא דגלה הלאומי של אריתריאה. הדגל הנוכחי אומץ רשמית ב-5 בדצמבר 1995. דגל זה דומה מאוד לדגל החזית העממית לשחרור אריתריאה, כאשר לדגל החזית העממית נוסף הזר וענף עץ הזית שהופיע גם בדגל המדינה משנת 1952.

במרכז הדגל מופיע משולש אדום שבסיסו בדופן הדגל הקרובה לניצב, וקדקודו בדופן הנגדית של הדגל. מעל המשולש האדום ישנו משולש ירוק, ומתחתיו משולש כחול. הירוק מסמל את פוריות הארץ ואת החקלאות, והכחול את האוקיינוס ההודי. האדום מסמל את הדם שנשפך במאבק המדינה לעצמאותה ולמען החופש של אזרחיה. הזר הצהוב כולל שני ענפי עץ זית ומקיף ענף עץ זית. זר זה מקורו בדגל המדינה משנת 1952 והוא מחליף את הכוכב הצהוב שהופיע בדגל החזית העממית לשחרור אריתריאה.

כיוון המשולש האדום ההולך וצר מהניצב אל הקצה הנגדי של הדגל בא לסמל את השאיפה לעתיד בו שפיכות הדמים תפחת עד שתעלם ובכך מסמל הדגל תקווה לשלום.

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

*
* 

קטגוריה:אריתריאה: סמלים לאומיים
אריתריאה
אריתריאה
אריתריאה
שבע אבנים

**שבע אבנים** הוא משחק ילדים שמקורו בהודו הכולל כדור משחק וערימת אבנים. המשחק משוחק בין שתי קבוצות, לרוב באזור פתוח גדול.

בתחילת המשחק בונים מגדל משבע אבנים שטוחות, בדרך כלל שברי מרצפות, שיש או אבנים מסותתות. בפתיחת המשחק שחקן מקבוצה א' זורק כדור (לרוב כדור טניס) על המגדל, ומטרתו להפיל כמה שפחות אבנים. קבוצה א' עכשיו מנסה לבנות את המגדל מחדש, אם הם הצליחו - הקבוצה ניצחה. באותו זמן קבוצה ב' מנסה לפסול ("לשרוף") את שחקני קבוצה א' על ידי פגיעה בהם עם הכדור. אם קבוצה ב' פסלה את כל שחקני קבוצה א' היא מנצחת.

## שמות נוספים

המשחק נקרא בצורה שונה בכל מדינה, אך רוח המשחק נשארת זהה.
*Haft Sang (איראן)
*Sat Chara (בנגלדש)
*Pitho Garam, Pitthu Garam, Pitthu Gol Garam, Pittu Garam, Pittu Gol Garam (פקיסטן)
*Cantracon (אפגניסטן)

### בהודו
[ממוזער|Olapanthu - כדור שעשוי עלי קוקוס, איתו משחקים את המשחק ב[קרלה]]
למשחק יש שמות רבים בהודו, שם המשחק נפוץ במיוחד.
*pithu garam (פנג'אב, הימאצ'ל פרדש)
*Lagori (קרנאטקה, מהאראשטרה)
*Lingoj (טלנגאנה)
*Lingorcha, Seven Tilo (מהאראשטרה)
*Pitto, Pithu (הריאנה, אוטראקהאנד, אוטר פרדש, ראג'סטאן, מערב בנגל)
*Sitoliya (ראג'סטאן, ביהר, מאדהיה פרדש)
*Satodiyu (גוג'ראט)
*Bam Pitto, pittu (ביהר)
*Yedu penkulata, Yedu rallu, dikori, pittu (אנדרה פרדש)
*Seventees, Dabba kali (קרלה, שם משחקים עם כדור עשוי עלי קוקוס הנקרא "olapanthu")
*Ezhu kallu (טאמיל נאדו)
*Garmaan, Garam, Minto (קשמיר)
*Basketgoal (אודישה)

## ראו גם
* חמש אבנים

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:משחקי ילדים
קטגוריה:אבן
קטגוריה:7 (מספר)
קטגוריה:משחקי כדור
חיי שרה (משחק ילדים)

**חיי שרה** (גם: **שבויים**, **קיפודון, אגוזים פגוזים, גע גע גע,** **אגוזי**, **מלך השבויים**, **הורדות שבויים**, **כיפדור**, **חממות**, **פצצות**, **כלואים, פסילות** או **כסאח**, בהתאם לסלנג המקומי) הוא משחק ילדים נפוץ בישראל. חיי שרה הוא משחק כדור המזכיר באופיו את משחק המחניים, אף על פי שיש לו חוקים וכללים שונים; למשל, המטרה בחיי שרה היא לפסול את כל הסובבים, בשונה ממשחק המחניים, שבו המטרה היא לפסול את חברי הקבוצה הנגדית.

## המשחק
אף שחלק מפרטי המשחק נוטים להשתנות מאזור לאזור, הכללים של המשחק זהים בעיקרם.

המשחק מתחיל בהטלת כדור משחק כלפי מעלה. נהוג כי בזמן ההטלה יצעק משפט כלשהו הנפוץ באזור (בדרך כלל שם המשחק בכינוי המקומי), כמו "חיי שרה", "הרמת שבויים", או "חממות". לאחר שהכדור נגע ברצפה שלוש פעמים, השחקנים רשאים לשחק.

על השחקנים לנסות לתפוס את הכדור ולזרוק אותו על שחקנים אחרים. אם שחקן אוחז בכדור, אסור לו לזוז ממקומו עד שיזרוק את הכדור. אם שחרר את הכדור, אסור לו לאחוז בו שנית בטרם יאחוז בו שחקן אחר.

כאשר שחקן זורק את הכדור לעברו של אחר ופוגע בו, מבלי שתפס את הכדור, הנפגע הופך "שבוי" שלו. לעומת זאת, אם השחקן השני תופס את הכדור, הזורק הוא ה"שבוי" של התופס. בנוסף, אם הכדור הנזרק פוגע באדמה לפני שנתפס או שפגע בשחקן אחר ("ארץ"), אף שחקן לא נשבה.

שחקן "שבוי" יוצא זמנית מהמשחק, עד שהשובה שלו נפסל או נשבה בעצמו. המשחק מסתיים כשנשאר רק שחקן אחד, וכל השאר נפסלו, או נשבו על ידו.

שחקן נפסל (קרוי גם: "שבוי טכני") אם הוא זז מהמקום כשהכדור בידו; נגע בכדור פעמיים ברצף; או תפס את הכדור בתחילת המשחק, לפני שנגע ברצפה שלוש פעמים. שחקן פסול לא חוזר למשחק, עד שמתחיל משחק חדש. (בחלק מן הגרסאות המקומיות שבוי טכני חוזר למשחק כאשר אחד השחקנים האחרים נפסל)

### גרסאות נוספות

* "בריתות" הן הסכמים בין שחקנים המשתפים פעולה כדי לפסול את שאר השחקנים, ובין החברים בכזו בטל הכלל הקובע כי תפיסת כדור "מהאוויר" משמע פסילת הזורק. בהתאם לגרסה, ניתן לחייב הקמת בריתות על כלל השחקנים.

* פגיעה מתחת לגובה הברכיים נחשבת "ארץ", כלומר השחקן לא נפסל. לצד זאת, אסור לו לגעת בכדור שמא יפסל מנגיעה שנייה.
* השבויים רשאים לסייע לשובה שלהם לפגוע בשחקנים האחרים. כלל זה לרוב שנוי במחלוקת.
* מותר למחזיק הכדור לצעוד מספר צעדים לפני שיזרוק. המספר משתנה מאזור לאזור, והכמות הנפוצה ביותר היא שלושה צעדים רציפים, ללא קפיצות.
* אם משחקים מספר משחקים ברצף, השחקן שניצח במשחק האחרון רשאי לבטל פעם אחת את כניסתו לשבי (בחלק מהגרסאות המקומיות יכול שחקן שניצח להשתמש במלך כדי לבטל פסילה (להימנע מלהפוך לשבוי טכני) במקום לבטל כניסה לשבי).
* לאחר זריקת הכדור בהתחלה, מחכים שיפגע 3 פעמים ברצפה ואז מרימים אותו.

## ראו גם
* עמודו
* מחניים (משחק ילדים)
* משחקי פגיעה בכדור

## קישורים חיצוניים
* שפה עברית משחקי ילדים בירושלים

קטגוריה:משחקי ילדים
קטגוריה:משחקי פגיעה בכדור
קטגוריה:משחקי רחוב
ממד (אלגברה)

באלגברה מופשטת, **ממד** הוא ערך מספרי המתאים לאובייקט מופשט, בדרך כלל חוג, שדה או מודול, המתאר עד כמה האובייקט מורכב. הדוגמה הבסיסית היא מושג הממד באלגברה ליניארית, אבל ישנם ממדים רבים אחרים, המודדים תכונות מסובכות יותר. להלן כמה דוגמאות.

## ממד קרול

**[[ממד קרול|ממד קרול הקלאסי]]** של חוג שווה לאורך המקסימלי של שרשרת אידיאלים ראשוניים בחוג, והוא עשוי להיות סופי או אינסופי. ממד קרול, המוגדר באמצעות שרשראות של תת-מודולים בחוג כמודול מעל עצמו, מודד עד כמה חוג נותרי קרוב להיות ארטיני (חוגים בעלי ממד קרול 0 הם ארטיניים). ממד קרול שווה לממד קרול הקלאסי לחוגי PI (ובפרט לכל חוג קומוטטיבי).

## הממד הגלובלי

### ממדים של מודולים
למודול M מגדירים ממד פרויקטיבי כאורך הרזולוציה הפרויקטיבית הקצרה ביותר (הממד קטן או שווה ל-n אם יש שרשרת מדויקת מהצורה \ 0 \rightarrow P_n \rightarrow \cdots \rightarrow P_0 \rightarrow M \rightarrow 0, כאשר כל ה-\ P_i פרויקטיביים). באותו אופן מוגדר ה**ממד האינג'קטיבי** לפי הרזולוציה האינג'קטיבית הקצרה ביותר (בכיוון ההפוך, כמובן), וה**ממד השטוח** לפי הרזולוציה השטוחה הקצרה ביותר (ראו מודול שטוח).

### הממד הגלובלי של חוג

**הממד הגלובלי** של חוג הוא הממד הפרויקטיבי הגדול ביותר של מודולים מעליו; זהו גם הממד האינג'קטיבי הגדול ביותר של מודולים מעל החוג. הממד הגלובלי הוא אפס אם ורק אם החוג ארטיני פשוט למחצה. הממד הגלובלי שווה ל-1 אם החוג תורשתי. הממד השטוח הגדול ביותר של מודולים מעל החוג נקרא **הממד הגלובלי החלש**, והוא קטן או שווה לממד הגלובלי, עם שוויון עבור חוגים נותריים.

### ממד קוהומולוגי

אם G חבורה, הממד הפרויקטיבי של חוג החבורה \ \mathbb{Z}[G] נקרא גם **הממד הקוהומולוגי** של החבורה G. זהו גם המספר n הקטן ביותר שעבורו כל חבורות הקוהומולוגיה \ H^i(G,M), עבור \,i>n, מתאפסות. 

הממד הקוהומולוגי של שדה מוגדר כממד הקוהומולוגי של חבורת גלואה האבסולוטית שלו. לדוגמה, לשדות k(t_1,\cdots,t_n) ו-\ k(\!(t_1)\!)\cdots(\!(t_n)\!) (כאשר k סגור אלגברית) יש ממד קוהומולוגי n.

## ממד גלפנד קירילוב

**[[ממד גלפנד קירילוב]]** של אלגברה מודד את קצב הגידול שלה ביחס לקבוצת יוצרים. הוא שווה ל-0 אם האלגברה בעלת ממד סופי (במובן הרגיל), ויכול להיות גם 1, כל מספר ממשי גדול או שווה ל-2, או אינסוף.

## הממד האחיד

ה**ממד האחיד** (uniform dimension) של מודול M הוא מספר המחוברים הישרים האחידים המרכיבים תת-מודול עיקרי (תת-מודול הוא עיקרי אם הוא נחתך עם כל תת-מודול שאינו אפס; מודול שכל תת-המודולים שלו עיקריים נקרא אחיד), או אינסוף אם אין סכום ישר כזה. מסמנים את הממד הזה בסימון \ \operatorname{udim}M; נקרא גם **ממד גולדי**. מודול האפס הוא היחיד שיש לו ממד 0; ממד 1 יש רק למודולים אחידים. הממד של סכום ישר שווה לסכום הממדים.  הממד של תת-מודול תמיד קטן או שווה לזה של המודול; הממדים שווים אם ורק אם תת-המודול הוא עיקרי. מכאן שבמודול בעל ממד n אי-אפשר ליצור סכום ישר של יותר מ-n תת-מודולים. בפרט, הממד האחיד של מרחב וקטורי מעל שדה הוא הממד הרגיל.

קטגוריה:תורת החוגים
קטגוריה:אלגברה הומולוגית
שלוש מקלות

**שלוש מקלות** (את המילה 'מקלות' מבטאים, לעיתים, במלעיל) הוא משחק ילדים שהוא למעשה תחרות בקפיצה משולשת. לפי כללי הדקדוק העברי יש לומר "שלושה מקלות", אך המשחק מכונה בפי הילדים "שלוש מקלות", בניגוד לכללים.

בין המשתתפים במשחק נקבע סדר כך שנקרא מי ראשון, מי שני וכן הלאה. שלושה מקלות מסודרים במקביל זה לזה כאשר המרווח ביניהם קבוע. בתחילת המשחק המרחק בין המקלות יהיה קטן. כל משתתף בתורו צריך לעבור שלושה מקלות בקפיצה משולשת, כלומר, לעבור את שלושת המקלות בדילוגים, כאשר בין מקל למקל רשאי המשתתף להניח את אחת מרגליו פעם אחת בלבד. מי שלא מצליח, כלומר אינו עובר את המקל השלישי או מי שדורך פעמיים ברווח בין מקל למקל - נפסל ויוצא. על פי הקפיצה של הקופץ האחרון, הוא "המרחיק", מזיזים את המקל האחרון (יש מקומות שבהם נהוג אף להזיז את המקלות האחרים), ומתקנים את מיקומו של המקל האמצעי כך שהמרחק בין שלושת המקלות יישאר שווה. 

## שמות נוספים
***צעדים גדולים**
***צעדי ענק** (בירושלים)
***מוטראס**
***הזינוק הגדול**
*במקומות בהם נהוג לשחק את המשחק בארבעה מקלות המשחק נקרא **ארבע מקלות**. בנוסף, המשחק שוחק (ונקרא) **ארבע אבנים** בחיפה בשנות החמישים (על פי יעקב וייס, "ילדות נשכחת - הווי ונוסטלגיה בסמטאות חיפה").
***מלך** - משוחק בארבעה מקלות. המרחיק מכונה "מלך".

## קישורים חיצוניים
* משחקי ילדים, אתר השפה העברית

קטגוריה:משחקי ילדים
קטגוריה:משחקי רחוב
הקדרים באים

**הקדרים באים** (נכתב גם **הכדרים באים**; נקרא גם: **ה[[קטר (רכבת)|קטר]]ים באים**) הוא משחק ילדים המהווה סוג של תופסת בו מי שנתפס מצטרף לתופסים. נקרא גם בשם **מי מפחד מהדוב הגדול**.

## כללי המשחק

הקדר (השחקן שמתחיל את המשחק כ"תופס ראשון"), נמצא בצד אחד של המגרש וכל האחרים בצד השני. הקדר קורא "הקדרים באים", ומתקדם אל המשתתפים בניסיון לתפוס אותם. לקדר אסור ללכת אחורה אלא רק קדימה ולצדדים. השחקנים האחרים מנסים להתחמק ממנו, (כשגם להם אסור ללכת אחורה, רק קדימה ולצדדים) ולהגיע לצד השני של המגרש, מאחורי הקו שלו, בו לא יוכל לתופסם. הם עשויים לקרוא "אין אנו יראים", "איש לא ירא" או "לא מפחדים" בתגובה לקריאתו. אם הקדר תופס מישהו - הוא מצטרף לקדרים. כאשר הקדר מגיע לקצה הנגדי של המגרש, כל מי שעדיין נשאר צמוד לקצה המגרש מוגדר כנתפס. לאחר מכן נפתח סיבוב נוסף, בכיוון ההפוך. המשחק מסתיים כשהקדרים תפסו את כולם חוץ מאחד, שבסיבוב שלאחר מכן הוא הופך לקדר.

המגרש יכול להיות מגרש מלבני בו משחקים בריצה או בריכת שחייה בה משחקים בשחייה או צלילה.

## מקור השם
**קדרים** הוא כינוי יהודי מתקופת המאה ה-17 לטטרים, אשר היו פורעים ביהודי מזרח אירופה ושובים בהם שבויים, אותם היה צריך לפדות. שמואל יוסף עגנון כותב בסיפור פשוט: "ששם ארמון ישן שהחריבוהו הקדרים".

הסבר אחר הוא שמקור השם בסוגיא התלמודית במסכת בבא קמא שם מתואר מצב של 'תאונת שרשרת' בין קדרים:

יש הגורסים כי שם המשחק הוא **הקטרים באים**, (מלשון קטר של רכבת).

המשחק בגרסתו היבשתית מכונה גם **חומות ירושלים**.

שם נוסף למשחק הוא **הבבונים באים**. הגרסה הקרויה **מי מפחד מהדוב הגדול?** או **הדוב הגדול** פותחת לא בקריאה אחת כי אם בדו-שיח בין התופסים לנתפסים, המהווה שיר משחק:

:תופס: "מי מפחד מהדוב הגדול?"
:קבוצה: "אף אחד!"
:תופס: "ואם הוא יבוא?"
:קבוצה: "שיבוא!"
:תופס: "ואם הוא יטרוף?"
:קבוצה: "שיטרוף!"
במדינות דוברות גרמנית נפוץ המשחק בשם "**מי מפחד מהאיש השחור?**" (בגרמנית: Wer hat Angst vorm schwarzen Mann?)

## בתרבות
* שירו של חיים גורי "פנס בודד" כולל את המשפט "והוא האיר את משחקי המחבואים ולאורו היו **הקדרים באים**".
* יהודה פוליקר כתב בשירו "עפיפונים": "אורות של זיכרונות שמורים, קולות נעלמים חוזרים, פה היו **הקדרים באים**".
* להקת סדרני הדשא כללה באלבומה "רקוב" שיר אהבה בשם "קדרים באים".
## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:משחקי ילדים
קטגוריה:משחקי רחוב
קרב תרנגולים (משחק ילדים)

שמאל|300px|ממוזער|דוגמה לקרב תרנגולים

**קרב [[תרנגול|תרנגולים]]** הוא משחק ילדים. המשחק אנחנו יוצאים להילחם אתכם מהווה גרסה לקבוצות של משחק זה.

למשחק מספר גרסאות:
* שני השחקנים עומדים זה מול זה על רגל אחת ובידיים שלובות. כל אחד מנסה להפיל את השני על ידי קפיצות ודחיפות. מי שנופל או מוריד את הרגל - הפסיד בקרב.
* מתחלקים לזוגות. אחד מכל זוג עולה על הגב של זוגו ועליהם להפיל את הזוגות האחרים. זוג נפסל ויוצא מהמשחק אם נפלו או אם זה שלמעלה נגע ברגליו באדמה. הזוג המנצח הוא זה שנשאר יציב ולא נפל.
* כאשר משחקים בבריכה או בים, אצל כל זוג, אחד יושב על הכתפיים של השני, כשהשני עומד בתוך הבריכה. זוג נפסל כאשר מי שיושב מעל כתפיו של זוגו במשחק, נופל מכתפיו לתוך מי הבריכה או ים. בעצם, הזוג שנשאר אחרון ולא נופל לתוך המים, מנצח. אפשר להפיל אחד את השני בדחיפות, הפלות בכוח ובכללי, מגע פיזי.
* הפלות - גרסה בעלת כללים גמישים יותר.

קטגוריה:משחקי ילדים
קטגוריה:משחקי ילדים פיזיים
קטגוריה:משחקי רחוב
עמודו

**עמודו** הוא משחק ילדים, המשוחק בקבוצה עם כדור.

## כללים

בתחילת כל סיבוב המשתתפים עומדים במעגל כאשר אחד מהם מחזיק בכדור. 
מחזיק הכדור זורק את הכדור למעלה וקורא בשמו של שחקן אחר. השחקן שקראו בשמו צריך לתפוס את הכדור מהאוויר בעוד המשתתפים האחרים מתרחקים.
את הכדור יש לזרוק בזווית אנכית למעלה כדי שיפול בסמוך למקום בו נזרק. אם הכדור נזרק בזווית כך שהוא נופל הרחק ממקום הזריקה - הזריקה פסולה ("אמריקה") ויש לחזור עליה. 

אם הצליח השחקן לתפוס את הכדור, נפתח מיד סיבוב חדש והשחקן שתפס את הכדור זורק אותו מעלה תוך קריאה בשם של משתתף אחר. קיים סיכוי רב יותר שהוא יקרא בשמו של משתתף שהתרחק יותר מהאחרים.

אם השחקן נכשל, עליו להרים את הכדור מהר ככל הניתן ולקרוא **עמודו**. יתר השחקנים רשאים לברוח עד קבלת ההוראה לעמוד.

השחקן המחזיק בכדור מיידה את הכדור באחד השחקנים האחרים. פגע בו - לשחקן האחר מתווספת נקודה רעה.
לא פגע - לזורק יש נקודה רעה.

בזמן זריקת הכדור מעלה המשתתפים האחרים כבר מתרחקים כדי שאם הכדור לא ייתפס הם יוכלו להמשיך ולברוח עד קריאת ה"עמודו", אך מצד שני הם לא מתרחקים מדי למקרה שהכדור ייתפס והשחקן יזרוק אותו מיד מעלה תוך קריאת שמם.

כאשר שחקן צובר שלוש נקודות מתוועדים יתר חברי הקבוצה ומחליטים על כינוי עבורו, והנקודות נמחקות. השחקן יגלה מה כינויו החדש כאשר מישהו יזרוק כדור לאוויר ויקרא בשם בלתי מוכר לו, שהרי הוא נוכח בכל ההתוועדויות בהן מחליטים על כינויים עבור השחקנים האחרים. הוא גם יווכח שיתר המשתתפים מתרחקים מהכדור.

## שם המשחק
המילה עֲמֹדוּ היא צורת הפסק של מילת הציווי עִמְדוּ, הנמצאת ב "וְנִינְוֵה כִבְרֵכַת מַיִם מִימֵי הִיא, וְהֵמָּה נָסִים עִמְדוּ **עֲמֹדוּ** וְאֵין מַפְנֶה". המשחק נקרא גם **שמות** (במלעיל) או **שמות אוויר**.

## משחקים דומים
משחק זה דומה למשחק הקלפים מאו בכך שחוקי המשחק משתנים כאשר שחקן מגיע להישג מסוים, ויש לגלות מהם חוקי המשחק החדשים "בזמן אמת", כלומר על ידי שגיאה בציות לחוקים. ההבדל הוא שבמשחק מאו שחקן מנצח מכתיב חוק חדש לכלל, ולכן זהו סוד של יחיד, ואילו במשחק זה הכלל מכתיב חוק חדש לפרט המפסיד.

הצד השווה בשני המשחקים הוא כי שחקנים חלשים יכולים להמשיך לשחק עם שחקנים טובים, ואינם מושבתים (כפי שקורה למשל במשחק כדור פגיעה).

## ראו גם
* חיי שרה (משחק ילדים)

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:משחקי ילדים
קטגוריה:משחקי פגיעה בכדור
קטגוריה:משחקי רחוב
עשרים ואחת (משחק ילדים)

**עשרים ואחת** הוא משחק ילדים המיועד לקבוצה בת שלושה משתתפים לפחות.

המשחק מצריך כדור משחק. המשתתפים יוצרים מעגל, ואחד מהם נבחר לעמוד במרכזו. במידה ומשחקים שלושה שחקנים, התופס יעמוד בין השניים האחרים. על הילדים במעגל להתמסר 21 מסירות בכדור ביניהם, בלי שהנמצא במרכז המעגל (התופס) ייגע בכדור, ומבלי שהכדור יפול. למשתתף אסור למסור למשתתף שעומד לידו. לנמצא במרכז המעגל מותר לנוע בחופשיות בתחומי המעגל. אם תפס הנמצא במרכז את הכדור, הוא מתחלף בתפקידו עם זה שמסר את הכדור.
את המשחק נהוג לעשות באמצעות הידיים (כלומר זריקה כשל כדורסל) אולם יש הנוהגים לעשותו באמצעות הרגל (ככדורגל).

הילדים שבמעגל מונים בקול את מספר המסירות הרצופות שהצליחו לבצע. בכל פעם בה הכדור נוגע בקרקע, או כאשר מתחלף השחקן הנמצא במרכז, מתחילים את המנייה מחדש. אם הגיע המעגל לעשרים ואחת מסירות רצופות, השחקן מפסיק ונכנס מישהו אחר שמתנדב לכך במקומו, יש גרסאות שבהם מעניש המעגל את הנמצא במרכז. עונש לדוגמה: המפסיד מסתובב, כל שחקן זורק פעם אחת את הכדור בכוח על ישבנו.
עונש אחר מקובל: על המפסיד לעמוד במקומו כשגבו אל שאר השחקנים כשהוא מכופף ומפנה את ישבנו כלפיהם בצורה מובלטת. כל שחקן לוקח את הכדור ובועט לכיוון הישבן של המפסיד במטרה לפגוע בו.

בגרסה אחרת של המשחק, כאשר הנמצא במרכז רק נוגע בכדור, מתאפסת הספירה, אך דרושה תפיסה של הכדור כדי לגרום לחילופי תפקידים.

## ראו גם
*אחד באמצע

## הערות שוליים

קטגוריה:משחקי ילדים
קטגוריה:משחקי פגיעה בכדור
קטגוריה:משחקי רחוב
כף צפרדע

[ימין|ממוזער|[בוציץ סוככני]]
**כף הצפרדע** (שם מדעי: Alismatales) היא סדרה של צמחים חד־פסיגיים, השייכת למערכת בעלי הפרחים. הסדרה מונה כ־165 סוגים של צמחים ב־14 משפחות הפזורים בכל רחבי העולם. רוב המשפחות הן של צמחים עשבוניים ולא בשרניים ובעלות זיקה לסביבה מימית. הפרחים ברוב המשפחות מסודרים בתפרחות, ובזרעים הבשלים חסרה רקמת אגירה (אנדוספרם).

באופן מסורתי נהגו להגביל את סדרת כף הצפרדע לשלוש משפחות בלבד (כף צפרדע, בוציציים ו־Limnocharitaceae). עם זאת, כיום הסדרה הורחבה כאמור ל־14 משפחות.

משפחת הלופיים היא החשובה שבסדרה, עם מעל 2,000 מינים בכ־100 סוגים. כל שאר המשפחות אחראיות ביחד לכ־500 מינים. בצמחיית הבר בארץ מיוצגים כ־35 מינים. כל מיני כף הצפרדע הם ערכי טבע מוגנים בישראל.

## מיון
המיון המודרני נוטה לכלול ב**סדרת כף הצפרדע** את המשפחות הבאות:
* בוציציים (Butomaceae)
* כף צפרדע (Alismataceae) (וביניהם חצצון)
* לופיים- היא משפחת צמחים עשבונית בעלי קנה-שורש או פקעת מסדרת הלופאים. התפרחת בצמחים ממשפחת הלופיים היא אשבול ולרוב הפרחים הם חד מיניים. ללופיים יש למעלה מ-3700 מיני צמחים.
** עדשת מים (Lemnaceae)
* נהרוניתיים (Potamogetonaceae)
* רופיניים (Ruppiaceae)
* השבלת מים (Aponogetonaceae)
* גליתיים (Cymodoceaceae)
* מימוניים (Hydrocharitaceae)
* Juncaginaceae
* Limnocharitaceae
* Posidoniaceae
* Scheuchzeriaceae
* Tofieldiaceae
* Zosteraceae

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1820
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פרידריך פון ברכטולד
קטגוריה:סדרות צמחים
רון גיסין

**רון גיסין** (באנגלית: **Ron Geesin**; נולד ב-17 בדצמבר 1943) הוא מלחין, מבצע, מפיק מוזיקלי, סופר ושדרן סקוטי אשר פועלו הידוע ביותר הוא החלק הראשון של אלבום
*[[Atom Heart Mother]]* של להקת פינק פלויד.

## ביוגרפיה
הקריירה המוזיקלית שלו החלה בשנת 1962 בלהקת ג'אז. בשנת 1965 עזב את הלהקה ושחרר אלבום סולו של נעימות לפסנתר. לאחר מכן עסק בכתיבה של לחנים לפרסומות טלוויזיה. גיסין הקים אולפן בדירתו והחל להופיע במועדוני ה"מחתרת" שצצו באותה תקופה. אלבומו הראשון, A Raise Of Eyebrows, היה בעל השפעה רבה על להקות רוק מתקדם בריטיות. להקת פינק פלויד אף אימצה לעצמה חלק מרעיונותיו ליצירותיה באלבום Ummagumma. גיסין עצמו פיתח רעיון של הלהקה לכדי יצירת הנושא של האלבום *[[Atom Heart Mother]]* של הלהקה, אף כי לבסוף לא קיבל קרדיט על כך. יצירה זו נחשבת לאחת מאבני הדרך החשובות ברוק המתקדם.

בשנת 1971, עבד עם בריג'יט סנט ג'ון וג'נסיס. למרות ההצלחה של להקות אלה באותה תקופה, והחשיפה לה זכה גיסין, הפרויקטים העצמאיים שלו לא זכו לפופולריות.

פרט לקריירה המוזיקלית, גיסין הספיק גם להשתתף בהפקות טלוויזיה ורדיו, להפיק אלבומי מוזיקה ואף להוציא ספרי שירה וסיפורים. כמו כן, גיסין מחזיק בחברת תקליטים עצמאית הקרויה על שמו.

## דיסקוגרפיה
* A Raise of Eyebrows - 1968
* The Body - 1970
* Patruns - 1975
* As He Stands - 1979
* Electrosound - 1979
* Right Through - 1979

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מוזיקאים סקוטים
קטגוריה:מלחינים סקוטים
קטגוריה:סופרים סקוטים
קטגוריה:סגל אוניברסיטאות בממלכה המאוחדת
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1943
איג קאפה, מלך צרפת

**אִיג קַאפֶּה** (בצרפתית: **Hugues Capet**; 938 – 24 באוקטובר 996) היה מלך צרפת משנת 987 עד שנת 996. "קאפה" (בצרפתית Capet) פירושו "לובש הגלימה". צאצאיו של קאפה, בני השושלת הקאפטינגית וענפיה, משלו ברציפות בצרפת עד שנת 1848 (למעט בתקופת הרפובליקה הצרפתית הראשונה והקיסרות הראשונה בין 1792 ל-1815).

## ביוגרפיה
קאפה נולד בשנת 938 בפריז למשפחה עשירה ורבת כוח. הוא היה בנם הבכור של איג הגדול, דוכס הפרנקים ורוזן פריז, אשר היה בנו של רובר הראשון, מלך צרפת, ושל הדוויג מסקסוניה, בתו של היינריך הראשון, מלך גרמניה. קאפה רצה להפוך לנזיר, ובשנת 980 העביר את שרידי הקדוש ואלרי לקתדרלה באמיין. לאחר שירש את אחוזותיו ותוארו של אביו, הפך לאציל החזק ביותר באותו הזמן בצרפת. איג כרת ברית עם שליטי גרמניה, ונשא לאישה את בתו של אוטו הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, וכך הייתה לו השפעה רבה על המלך הקרולינגי החלש לותר. לאחר מותם של לותר ב-986 ושל בנו לואי החמישי ב-987, שכנע אדלברון ארכיבישוף ריימס אספה של אצילים לבחור באיג קאפה כמלך צרפת. הוא הוכתר כמלך צרפת בעיר נויון, פיקרדי ב-3 ביולי 987, והיה בכך לאדם הראשון ממשפחה שאינה מלכותית שמלך בצרפת, והראשון בשושלת הקאפטינגית.

על אף שכוחו הצבאי היה מוגבל, והיה עליו לעיתים לבקש סיוע צבאי מדוכס נורמנדיה, בחירתו כמלך פה אחד העניקה לו כוח וסמכות מוסרית כלפי אציליו.

המלך איג היה בעל נכסים ליד שארטר ואנז'ו. בין פריז ואורליאן היה המלך בעל אחוזות ונכסים בגודל של 1,000 קמ"ר. אלו היו גבולות סמכותו, ואם היה מעז לצאת מהם היה בסכנת מוות. מעבר לבסיס כוח זה היו עדיין מקומות אשר לא קיבלו את סמכותו הפאודלית. באזורי הספר היו 150 צורות של מטבע, ולפחות תריסר שפות. איחוד צרפת לכלל יחידה אחת הסתבר כמשימה קשה, והמצב גרם למאבק מתמיד בין המלך ובין אציליו הפאודלים. מלכותו של קאפה התאפיינה במאבקים בלתי פוסקים בינו ובין הוסאלים שלו על גבולות אזור הסן והלואר. מעבר לכך, מינויו של ארנולף, אחיינו של דוכס לוריין, גרם לסכסוך עם האפיפיור יוחנן החמישה עשר, שעדיין היה בשיאו כאשר נפטר קאפה בשנת 996, ונטמן בבזיליקת סן-דני בפריז.

קאפה נשא לאישה את אדלאיד מאקיטן, בתו של הדוכס גיום מאקיטן. בנו, רובר השני, מלך אחריו.
ימין|ממוזער|150x150 פיקסלים|ציור מהמאה ה-19 של חותמו של איג קאפה
בזמן המהפכה הצרפתית, כאשר רצו המהפכנים להדגיש את מוצאו של המלך לואי השישה עשר ואת היותו כאחד האדם, נקרא המלך בפיהם "האזרח קאפה" על שם אבי אבותיו, איג קאפה, אשר הוכתר כמלך בהסכמה, ולא מלך מכוח מוצאו או מכוח צו אלוהי.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:השושלת הקפטינגית
קטגוריה:מלכי צרפת מהמאה ה-10
קטגוריה:אישים הקבורים בבזיליקת סן-דני
קטגוריה:ילידי 940
קטגוריה:נפטרים ב-996
טקטיקה

**טקטיקה** היא אופן ההוצאה לפועל של יעדים ומטרות להשגה באופן מיידי וקצר מועד. לדוגמה במלחמה – בחירת אופן פעולה קונקרטי, במטרה לזכות בניצחון בקרב ספציפי. זאת, להבדיל מאסטרטגיה, שהיא הצבת היעדים ארוכי הטווח ותכנון אופן הפעולה הכולל ומטרותיו.

כך למשל ישנה אפשרות שצד מסוים יזכה בניצחון טקטי בקרב, אך יחווה הפסד אסטרטגי במלחמה בשל אי הגשמת היעדים במהלך הכולל של העימות. מכך נגזר הביטוי "ניצח בקרב אך הפסיד במלחמה".

המונח משמש לא רק בהקשרים צבאיים אלא גם בהקשרים אזרחיים כגון כלכלה, שיווק, משחקים, משא ומתן, ספורט ותחומים רבים אחרים.

## ראו גם
*אסטרטגיה צבאית

## לקריאה נוספת
* ב. א. פרידמן, **על הטקטיקה**, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2021
* אלישיב שמשי, **נוע כבר, לכל הרוחות!"** על מהירות בשדה הקרב, הוצאת מערכות ומודן

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 

*
קטגוריה:מדע המדינה