open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
הידרוקסיל

**הידרוקסיל** (**Hydroxyl**) המסומן לעיתים בנוסחה: R**OH, **הוא קבוצה פונקציונלית, המורכבת מאטום אחד של חמצן ואטום אחד של מימן הקשורים בקשר קוולנטי דרך החמצן אל קבוצה אחרת של אטומים או אל אטום בודד. הקבוצה נקראת כך כאשר אין בה מטען עודף. צמד האטומים OH ללא מטען עודף נקרא **הרדיקל ההידרוקסילי. **

לעומת המצב בהידרוקסיל, כאשר צמד אטומי החמצן והמימן OH מחוברים בקשר יוני, וישנו אלקטרון עודף, המקנה ליון מטען חשמלי שלילי , הם נקראים יון **[[הידרוקסיד]]**, ובאנגלית: **Hydroxide**

שמאל|ממוזער|250px|מודל תלת-ממדי של קבוצה הידרוקסילית
שמה של הקבוצה מורכב מהשורשים היווניים **הידרו** (קיצור של "מימן") ו**אוקסי** (קיצור של "חמצן").

## הידרוקסיל

קבוצת ההידרוקסיל מסוגלת ליצור קשרי מימן עם אטומי מימן במולקולות אחרות (ובעיקר: עם מים), עובדה המקנה קוטביות מסוימת לכל התרכובות בהן קיימת קבוצת הידרוקסיל.

התרכובות האורגניות הפשוטות ביותר המכילות קבוצת הידרוקסיל הן ה**[[כוהל|כהלים]]**. כוהל יכול להכיל יותר מקבוצת הידרוקסיל אחת; **דיולים** מכילים שתי קבוצות, **טריולים** - שלוש, וכן הלאה.

נגזרות של כהלים מכילות גם הן קבוצת הידרוקסיל. **[[אנול]]ים**, למשל, מכילים קבוצת הידרוקסיל הצמודה לקשר קוולנטי כפול בין שני אטומי פחמן.

קיימות כמה נגזרות לקבוצת ההידרוקסיל עצמה: קבוצת **[[אלדהיד]]** (מסומלת **CHO** ולעולם לא **COH**, כדי להבדילה מאטום פחמן הקשור לקבוצת הידרוקסיל) וקבוצת **[[קרבוקסיל]]** (**COOH**; שמה מורכב מהמילים **[[קרבוניל]]** ו**הידרוקסיל**).

כהלים מתנהגים לעיתים כחומצות ולעיתים כבסיסים. כבסיסים הם מסוגלים להגיב עם חומצות קרבוקסיליות לקבלת מלחים אורגניים הקרויים **[[אסטר]]ים**, והמכילים את הקבוצה הפונקציונלית **COO**.

**[[פחמימה|פחמימות]]** מכילות קבוצות הידרוקסיל רבות; כמעט לכל אטום פחמן בסוכרים קשורה קבוצת הידרוקסיל. קיומה או היעדרה של קבוצת הידרוקסיל באחד מאטומי הפחמן של הסוכר **[[ריבוז]]**, המהווה מרכיב בכל ה**[[נוקלאוטיד]]ים**, יוצר את אחד ההבדלים העיקריים בין DNA ל-RNA.

השיירים של שלוש **[[חומצת אמינו|חומצות אמינו]]** (סרין, תראונין וטירוזין) מסתיימים בקבוצת הידרוקסיל, המקנה להן קוטביות חשמלית. זירחון קבוצת ההידרוקסיל, קרי הוספת יון זרחה (\ _{PO_4^{-3}} ) אליה, מגדיל באופן ניכר את הקוטביות החשמלית של השייר האמיני. כך גדלה ההידרופיליות של השייר ומסיסותו במים ובחומרים קוטביים אחרים משתפרת. זירחון שיירים באתרי מפתח לאורך החלבון עשוי לשנות את הקיפול המרחבי שלו וכך להשמיש או להשבית אותו.

## הידרוקסיד

נוכחות של יוני הידרוקסיד בתמיסה מימית נקראת **[[בסיס (כימיה)|בסיסיות]]**. ערך ה-pOH של תמיסה מהווה מדד לבסיסיותה, והוא למעשה היפוכו של ערך ה-pH, המודד חומציות. ניתן לחשב את ערך ה-pOH על ידי החסרת ערך ה-pH מ-14. לדוגמה, תמיסה בעלת pH=2 היא בעלת pOH=12.

תרכובת של מתכת עם יון הידרוקסיד היא תמיד בסיס. הידרוקסידים של המתכות האלקליות, ובמיוחד **[[נתרן הידרוקסידי]]** (**NaOH**) ו**[[אשלגן הידרוקסידי]]** (**KOH**) הם בסיסים חזקים מאוד, המסוגלים לאכל כמעט כל חומר. כשהידרוקסיד מגיב עם חומצה מתקבל מלח, וכמה מהמלחים הידועים ביותר נוצרים בתגובות כאלו, ביניהם מלח בישול, הנוצר כשנתרן הידרוקסידי מגיב עם **[[חומצת מימן כלורי]]**.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קבוצות פונקציונליות
קטגוריה:הידרוקסידים
קטגוריה:כהלים
סמל אנדורה

**[[סמל]] [[אנדורה]]** קיים מזה מאות שנים, אך אומץ על ידי המדינה באופן רשמי רק בשנת 1969. הסמל מפר את הכלל ההרלדי הבסיסי המוכר כחוק הטינקטורה, ולפיו "אין לשים מתכת על גבי מתכת, או צבע על גבי צבע". בסמל ארבעה לוחות:

:הלוח הראשון, מצנפת בישוף זהובה עם קווי כסף ומאחוריה מטה כמורה (עבור La Seu d'Urgell).
:הלוח השני, שלושה מוטות אדומים על זהב (עבור Foix).
:הלוח השלישי, שתי פרות אדומות על זהב (עבור Béarn).
:הלוח הרביעי, ארבעה מוטות אדומים על זהב (עבור אראגון).

מתחת ללוחות מופיע בלטינית המוטו של אנדורה: "Virtus Unita Fortior" שתרגומו "מעלות מאוחדות חזקות יותר".

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אנדורה: סמלים לאומיים
אנדורה
אנדורה
קטגוריה:פרות בתרבות
האופרה הקלה בנגב

**האופרה הקלה בנגב** (**LOGON - The Light Opera Group of the Negev**) היא קבוצת תיאטרון הפועלת בנגב, המעלה מדי שנה מחזמר באנגלית ומופיעה איתו בבאר שבע וברחבי הארץ.
## היסטוריה
הקבוצה נוסדה בשנת 1981, כאשר העלתה בעומר את האופרטה הקצרה "משפט המושבעים" של צמד היוצרים הבריטי גילברט וסאליבן. בהמשך הועלו אופרטות נוספות של הצמד כמו "הפיראטים מפנזאנס" ו"המיקאדו" . משנת 1996 ואילך מעלה הקבוצה מחזות זמר אמריקנים מפורסמים כמו "כנר על הגג", "אוקלהומה!", "שיר אשיר בגשם", "אנני אוקלי אשת לפידות", "נשקיני, קייט", "הלו, דולי!", "ברנשים וחתיכות", "גבירתי הנאווה", "אנני", "אל תוך היער", "צלילי המוסיקה" ועוד.

אף על פי שהקבוצה כוללת גם כמה צברים ואנשים שמוצאם מארצות שונות, רוב חברי הקבוצה באים מארצות דוברות אנגלית והחזרות, כמו ההופעות, נערכות באנגלית. החזרות להצגות מתחילות בסוף אוגוסט, וההפקות עצמן עולות בפברואר-מרץ. בנוסף לבאר שבע, מציגה האופרה הקלה בנגב גם בתל אביב, נתניה, חיפה, ירושלים, אור עקיבא, מודיעין, כפר סבא, רחובות וערים נוספות. ארגוני צדקה שונים משתמשים במופעי האופרה הקלה למטרות גיוס כספים.

## קישורים חיצוניים
* 

*

אופרה
קטגוריה:הנגב: תרבות
קטגוריה:באר שבע: תיאטראות
כלכלת חוף השנהב

**כלכלתה של [[חוף השנהב]]** מבוססת על חקלאות. כ-70% מהאוכלוסייה עוסקים בחקלאות ובשירותים הנלווים למגזר זה. חוף השנהב היא מהמגדלות והמייצאות הגדולות בעולם של פולי קפה, קקאו (40% מהתוצרת העולמית), בננות ומוצרי דקל, כולל שמן דקלים.

בשל המרכיב הגבוה של החקלאות בהכנסות ממט"ח ובתוצר, קיימת רגישות רבה לתנודות במחירי הקפה והקקאו בעולם. מאמצי הממשלה לגוון את הכלכלה ולחזק מגזרים אחרים לא זכו להצלחה רבה.

חוף השנהב מייצאת בעיקר מוצרי חקלאות, קורות עץ לפני עיבוד, ואת מחצב המנגן שמצוי בה. כמו כן היא מייצאת דגים, בעיקר טונה. היא מייבאת נפט, גז טבעי, כימיקלים חקלאיים, מוצרי פלסטיק, מוצרי טלקומוניקציה ומחשוב, וכן אורז.

## מגמות כלכליות
במשך תקופה ארוכה כמעט שלא צמח התוצר הממוצע לנפש, בעיקר בגלל הגידול המהיר באוכלוסייה. עם זאת התוצר היום במונחי כוח קניה הוא כפול מאשר בשנות השבעים.

מבחינה כלכלית חוף השנהב היא עדיין מדינת עולם שלישי ואיננה מוגדרת כמדינה מתפתחת. אחד מיעדי הממשלה הוא להביא לצמיחה שנתית דו-ספרתית, אך תרחיש כזה צפוי רק אם יתקיימו תנאים אופטימליים, מחירי יצוא יציבים, וגידול בהשקעות חוץ ובסיוע חוץ. חוף השנהב עדיין אינה צפויה להצטרף למגמת הצמיחה המהירה של חלק ממדינות העולם השלישי בשנים הקרובות, אך צפויה להגיע לקצב של כ-7% - 8%.

בסך הכול עומדת חוף השנהב בקריטריונים שקבעה לה קרן המטבע הבינלאומית, לשם קבלת סיוע חוץ. האינפלציה נמוכה, כ-2.5% לשנה, התקציב הממשלתי מאוזן, והמטבע יציב יחסית. כמו כן, ניכרת התפתחות רבה בענפים לא-מסורתיים, במגזר הפיננסי ובמגזר השירותים, כמו גם שיפור בתהליכי עיבוד מוצרי תעשייה.

בשנת 1996 הייתה האינפלציה עדיין 32%, וירדה תוך מספר שנים לאינפלציה חד ספרתית, וזאת בזכות פיקוח הדוק על העלאות שכר וצמצום הדרגתי של הסקטור הציבורי.

## נתונים כלכליים עיקריים
***[[תוצר לאומי גולמי]], במונחי כוח קניה:** 26 מיליארד דולר.
***קצב [[צמיחה כלכלית|צמיחה]] שנתי:** כ- 5% לשנה.
***תוצר לנפש:** 1,600 דולר
***חלוקה למגזרים:** חקלאות  38%,  תעשייה  18%, שירותים 44%.  
:חקלאות ושירותים נלווים לחקלאות - 70%.
***[[פער חברתי]], צריכה לפי עשירונים:**  עשירון תחתון  2.8%,  עשירון עליון 28% .
***[[אינפלציה]] שנתית:** 2.5%
***[[יצוא]]:** 3.9 מיליארד דולר, מתוכם 37% יצוא קקאו.
***מדינות יצוא עיקריות:** צרפת 17%, הולנד 12%, ארצות הברית 9%, איטליה 6%.
***[[יבוא]]:**  2.6 מיליארד.
*מטבע מקומי: פרנק CFA, מחולק ל-100 סנט.

## הבורסה של חוף השנהב
בשנת 1974 הוקמה בורסה בעיר אביג'אן, וזו החלה לפעול בשנת 1976. היא נסגרה בשנת 1997 ובמקומה הוקמה הבורסה האזורית של מערב אפריקה (בצרפתית: bourse regional de valeures), שמושבה אף הוא באביג'אן.

הבורסה משמשת את המדינות החברות ב-WAMU) West African Monetary Union), האיחוד המונטארי של מערב אפריקה). האיחוד הוקם ב-14 בנובמבר 1973 ומאגד בתוכו את בנין, חוף השנהב, בורקינה פאסו, מאלי, ניז'ר, סנגל וטוגו, ומשנת 1991 גם גינאה ביסאו. 
  
מרבית המניות בבורסה זו הן של חברות מחוף השנהב.

## קישורים חיצוניים

* תוצאות המסחר בבורסה האזורית באביג'אן
* הבורסה המערב אפריקאית באביג'אן - האתר הרשמי

*
חוף השנהב, כלכלת
קטגוריה:חוף השנהב
סטיוארט קולין

**סטיוארט קולין** (באנגלית: **Stewart Culin**; 13 ביולי 1858–8 באפריל 1929), היה אתנוגרף וסופר אמריקאי שתחום התמחותו היה במשחקים ואמנות. ביסס תאוריה שלפיה הדמיון בין משחקים שונים בחברות שונות הוא הוכחה לקשר בין תרבותי עולמי. ידוע בתור האנתרופולוג הראשון שדיווח על משחק המא-ג'ונג.

## ביוגרפיה
קולין, בנם של ג'ון קולין ומינה באראט, נולד בפילדלפיה שבארצות הברית וגדל בפנסילבניה. לקולין לא היה חינוך רשמי בנושא האנתרופולוגיה.
 
ב-1889 פרסם קולין את דיווחו הראשון על המשחקים של פועלים סינים באמריקה; ב-1890 פרסם מאמר שנושאו היה בובות תיאטרון איטלקיות, שנכתב לאחר שקיבל השראה מביקור בתיאטרון בובות בניו יורק.

ב-1891 הוא עבד בתערוכה העולמית של שיקגו (1893), על תערוכת "משחקים בעולם". באותה שנה הוא פרסם גם שני מאמרים שנושאם היה משחקי רחוב של ילדים עירוניים, ומשחקי הימורים סיניים. במהלך היריד הוא נפגש עם ג'ורג המילטון, אנתרופולוג נודע, והשניים התחברו ולקחו על עצמם ליצור תיעוד מצטבר ראשון על המשחקים בעולם.

ב-1892 הפך קולין למנהל מוזיאון פנסילבניה לארכאולוגיה ופלאונטולוגיה.

ב-1893 כתב דיווח על תערוכת המשחקים שהתקיימה ביריד העולמי בשיקגו. ב־8 במרץ באותה שנה התחתן עם הלן באנקר. ב-1894 פרסם מאמר על המשחק האפריקאי מנקלה.

ספרו הראשון של קולין יצא לאור ב-1895, ונושאו היה משחקים קוריאניים. הספר נכתב בהשראת חברו המילטון, שהיה באותו זמן חבר במחלקה האתנית של מוזיאון וושינגטון. קולין החל להתעניין במשחקי קלפים ובשחמט, ובשנה שלאחר הוצאת ספרו פרסם מאמר בנושאים אלה.

קולין והמילטון החלו לעבוד על משחקי חץ וצורותיהם השונות באמריקה ובמזרח, אולם המילטון חלה וקולין  סיים ופרסם את עבודתם לבד, בתור שלושה מאמרים מקושרים: "משחקים של אינדיאנים אמריקאים" ב-1898, "משחקים הוואיים" ב-1899, ו"משחקים פיליפיניים" ב-1900. המילטון מת ב-1900. מהדורה מתוקנת של "משחקים של אינדיאנים אמריקאים" פורסמה ב-1903

ב-1903 התפטר קולין מאוניברסיטת פנסילבניה והתמנה כאוצר האתנוגרפי של המוסד לאמנות ומדעים של מוזיאון ברוקלין בניו יורק. הוא החל לצאת לשורה של מסעות חקר ואיסוף למטרת מחקר של ילדי אמריקה בצפון מערב אמריקה, החוף הדרום מזרחי, ובקליפורניה. מאוחר יותר הוא יצא למטרות מחקר לארצות אסיה ומזרח אירופה.
ממצאיו ורכישותיו במסעות אלה למען המוזיאון קוטלגו באופן קפדני לפי שם היוצר, שימושו של המוצג, מעמדו החברתי של המוכר, נסיבות הרכישה ומקורה.

ב-1907 איחד וריכז קולין את כל עבודתו במשך 14 השנים האחרונות  בספר מרכזי אחד, "המשחקים של האינדיאנים האמריקאים", שבו חילק את המשחקים לשתי קטגוריות, "משחקי מזל" ו"משחקי כישרון".

לאחר פרסום ספרו המקיף הזה החל להראות עניין הולך וגובר באמנות דקורטיבית שכללה לבוש, אופנה וריהוט, וכתב מספר מאמרים בנושא. קולין יצר במוזיאון ברוקלין, בשיתוף עם מגזין האופנה "בגדי נשים" תערוכה של אופנה בת זמנו, ויצר מספר חדרים במוזיאון לחקר טקסטיל ועיצוב. בנוסף הוא יצר גם שורה של תערוכות נודדות בנושא.

ב-1920 פרסם קולין עוד ארבעה מאמרים נוספים בנושא המשחקים האסייתיים, ופרש ממוזיאון ברוקלין. 

קולין נפטר בשנת 1929.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי פנסילבניה
קטגוריה:פילדלפיה: אישים
קטגוריה:אנתרופולוגים אמריקאים
קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1858
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1929
1299

## אירועים
* עות'מאן הראשון מכריז על עצמאות נסיכות אוסמנאואולו מהסלג'וקים. הנסיכות היא הבסיס לאימפריה העות'מאנית
* הסקוטים מטילים מצור על טירת סטרלינג וכובשים אותה מידי האנגלים
* הוקון החמישי מעביר את בירת נורווגיה מברגן לאוסלו
* אדוארד הראשון מלך אנגליה מעניק צ'ארטר מלכותי לעיר האל
* מושב המיטרופוליט של קייב מועבר לולדימיר
* המונגולים פושטים על סוריה וארץ ישראל

## נולדו
* אלפונסו הרביעי מלך ארגון (נפטר ב-1366)
* דמיטרי מטבר, נסיך ולדימיר (הוצא להורג ב-1326)

## נפטרו
* יאקות אל-מסתעצם, הווזיר הגדול הטורקי של אל-מסתעצם

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
1300

## אירועים
* כסף מפירנצה, איטליה, נעשה מטבע בינלאומי
* המלך פיליפ הרביעי מצרפת מנסה לספח את פלנדריה
* יובל לאפיפיור בוניפקיוס השמיני
* אמסטרדם מוכרזת כעיר
* הקמת עיר בילבאו.
* מפקד אוכלוסין בסין מסתכם ב-60 מיליון איש. 20 מיליון פחות מהמפקד הקודם כתוצאה מפלישת המונגולים.
*הגיבור הגרמני טיל אוילנשפיגל נולד לפי הסיפור

## נולדו
*טיל אוילנשפיגל - הגיבור הגרמני.
*ז'אן בורידן - פילוסוף צרפתי.

## נפטרו
*גבידו קבלקנטי - משורר איטלקי.

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
קרלסרוהה

**קָרְלְסְרוּהֶה** (בגרמנית: **Karlsruhe**) היא עיר בגרמניה שהייתה בעבר בירת מחוז באדן. העיר שוכנת בצפון מדינת באדן-וירטמברג, על גדות נהר הריין, סמוך לגבול גרמניה-צרפת. אחרי שטוטגרט ומנהיים קרלסרוהה היא העיר השלישית בגודלה במדינת באדן-וירטמברג, עם שטח של כ-173 קמ"ר.

קרלסרוהה היא הבירה ההיסטורית של מדינת באדן. בעיר שוכנים בית המשפט העליון של גרמניה ובית המשפט החוקתי הפדרלי של גרמניה.

משמעות השם קרלסרוהה הוא "מנוחת קרל", על שם מייסד העיר, המרקיז קרל וילהלם. על-פי האגדה, העיר נוסדה לאחר שקרל וילהלם התעורר משינה במהלך מסע ציד, כשבחלומו ראה את הקמת העיר במקום. העיר תוכננה כדי לשמש כעיר הבירה של מרקיזות באדן.

קו הרוחב 49° צפון עובר בעיר, ומסומן בקו צבע ואבן המסמנת את מיקומו בגן העיר (Stadtgarten).

העיר תוכננה כשמגדל הארמון במרכזה, ו-32 רחובות יוצאים ממנו, כחישורי גלגל או צלעות מניפה. דבר שהעניק לעיר את כינויה: "עיר המניפה" (Fächerstad), רוב הרחובות הללו עדיין קיימים. תכנון זה היווה מקור השראה לוושינגטון די. סי., שאף היא עוצבה בצורה זו.

נמל התעופה קרלסרוהה/באדן-באדן המשרת את העיר, ממוקם כ-40 ק"מ ממנה.

## יהודי קרלסרוהה

הקהילה היהודית בקרלסרוהה קיימת מתחילת המאה ה-18. בתחילת המאה ה-20 הייתה בקרלסרוהה קהילה יהודית גדולה, מפוארת ומבוססת, שכללה מעל 3,300 תושבים יהודים (נכון לשנת 1925). כ-50 אחוזים מהתושבים היהודים נרצחו על ידי הנאצים ועוזריהם בתקופת השואה. לאחר המלחמה חזרו היהודים להתיישב בעיר באיטיות, וכיום גרים בה כ-900 יהודים. כן ישנו בה בית חב"ד שמשרת את יהודי האזור.
ימין|ממוזער|300px|כיכר עירונית
[ימין|ממוזער|300px|[ארמון קרלסרוהה]]

## קישורים חיצוניים

* 
* 

* 
* בית חב"ד בקרלסרוהה 

קטגוריה:באדן-וירטמברג: ערים
*
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1715
קטגוריה:ערי נמל על הריין
קטגוריה:גרמניה: ערי נמל
גבס

**גבס**  הוא מינרל רך מאוד המורכב מסידן וסולפט, והרכבו הכימי הוא CaSO4•2H2O.

כאשר מחממים את הגבס מעל ל-150 מעלות צלזיוס מתאיידים 75% מהמים האגורים במבנה הכימי שלו על פי הנוסחה הבאה:

CaSO4•2H2O + **חום** → CaSO4•½H2O  +  1½ H2O (משתחרר כקיטור)

והגבס רוכש תכונות אנהידריטיות (חסרי מֵי-גֶּבֶשׁ). בצורה הזאת הוא נקרא **טיח פריז**. לכן מלט העשוי טיח פריז או המכיל אותו נוטה להתקשות במים, ומכאן נובע השימוש בו לקיבוע איברי גוף שבורים. גבס רך נמס במים בתגובה אקסותרמית.

ברוב המקרים הגבס הוא משקע הנוצר כאשר מים מתאדים בלגונות ימיות או באגמים סגורים. באזורים מדבריים נוצר הגבס כקרום מעלייה נימית של מי תהום מלוחים.

ישנן כמויות מעטות של גבס הנוצרות ממוצא געשי כאשר הגזים העשירים במימן גופרתי מתרכבים עם הסלעים הסידניים שבסביבת ההתפרצות.

כמויות מסחריות של גבס מצויות באנגליה, קנדה, ובניו יורק, מישיגן, איווה, קנזס, ניו מקסיקו, קולורדו ויוטה בארצות הברית.

## תכונות הגבס
גבס מבודד היטב טמפרטורה ורעש. הוא מתמוסס במים ועל כן קל לאחות בין חלקים ישנים לחדשים. הוא עביד ביותר – כאשר יוצקים אותו לתוך תבנית הוא מקבל פרטים דקים מאוד משום שהתמיסה זורמת וממלאת כל נקב בתבנית. קל לשלוט על משקלו המרחבי של הגבס הקשוי – משקל זה תלוי בכמות הנקבוביות שבו וכמות זו היא תוצאה של כמות המים בתמיסה (בתעשייה מתייחסים ל"יחס מים/גבס"). 

דרגת הקשיות של הגבס היא 2 (מתוך 10) בסולם מוס. 

עקב תכונותיו אלה, בנייה בגבס נפוצה מאוד, בייחוד בקירות פנימיים.

## לקריאה נוספת
* סורוקה, יצחק. **חומרי מליטה, מלט ובטון**. הטכניון – התחנה לחקר הבנייה, 1989, תשמ"ט. פרק שלישי – "גבס". עמ' 31–52.

## קישורים חיצוניים

* יציקות גבס, מפורום אמנות שימושית בתפוז אנשים
* 
* 

קטגוריה:מינרלים סולפטיים
קטגוריה:מינרלים יוצרי סלעים
קטגוריה:מינרלים
קטגוריה:סולפטים
קטגוריה:סידן: תרכובות
מרכז יוון

**מרכז יוון** הוא שמו של אזור מנהלתי שמהווה את אחד מ-13 המחוזות של יוון. המחוז ממוקם במזרח יוון, ונתחם על ידי תסליה בצפון, הים האגאי במזרח, חצי האי אטיקה ומפרץ קורינתוס בדרום, ואטוליה במערב.

המחוז מתחלק ל-5 יחידות מנהלתיות: אבריטניה, פוקיס, פתיאוטיס, בויאוטיה, והאי אוויה.

אף על פי שהמחוז המנהלתי לא חופף בשלמות לאזור הגאוגרפי, מרכז יוון מהווה ברובו יחידה גאוגרפית אחת. האזור הגאוגרפי מוגבל מצדדיו הצפון מזרחיים והדרומיים על ידי מפרץ קורינתוס ומפרץ אוויה, במערבו הוא מופרד מאטוליה על ידי שרשרת ההרים ורדוסיה, ובדרומו הוא מופרד מאטיקה על ידי שרשרת הרי פרניס.

במרכז האזור ישנה שורה של אגנים סגורים שמנוקזים על ידי נהר קיפסוס, ששימשה מאז ימי קדם כמעבר ראשי בין אתיקה ותסליה מצפון לדרום, ובין המפרצים של אוויה וקורינתוס ממזרח למעבר.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:יוון: גאוגרפיה
קטגוריה:יוון: מחוזות
מרכז מקדוניה

**מרכז מקדוניה** הוא אזור מנהלתי שמהווה אחד מ-13 המחוזות של יוון. המחוז ממוקם במרכז חבל מקדוניה היוונית בצפון מזרח יוון מצפון לים האגאי, ומכיל בתחומיו את חצי האי כלקידיקי.

מרכז מקדוניה מחולק לחמש יחידות האזוריות: כלקידיקי, אימאתיה, קילקיס, פלה, פיאריה, סרה, סלוניקי. בנוסף, קיים בתחומו המחוז האוטונומי של הר אתוס, המהווה מדינת מנזרים בעלת שלטון עצמי.

## גלריה

Waterfalls in Edessa-3.jpg|מפלי אדסה  בחבל אימאתיה


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:יוון: גאוגרפיה
קטגוריה:יוון: מחוזות
כלורמפניקול

**כלורמפניקול** (באנגלית: **Chloramphenicol**) היא תרופה אנטיביוטית בקטריוסטטית. בישראל היא מוכרת בעיקר בשמות המסחריים **סינטומיצין**, **תרוצידין** ו**תריאולון**. מקורה בחיידק *Streptomyces venezuelae*. התרופה בודדה לראשונה על ידי דייוויד גוטליב. השימוש הקליני בתרופה החל בשנת 1949.

כלורמפניקול היא האנטיביוטיקה הראשונה שיוצרה באופן סינתטי בקנה מידה גדול. היא יעילה נגד מגוון רחב של מיקרואורגניזמים. התרכובת נקשרת לתת-יחידה 50S של הריבוזום ומעכבת את האנזים הריבוזומי פפטידיל-טרנספראז (peptidyl transferase), האחראי ליצירת הקשר הפפטידי בין החומצה האמינית הקשורה ל-RNA מוביל (t-RNA) המצטרפת לפוליפפטיד, לבין החומצה האמינית האחרונה בפוליפטטיד הנבנה בריבוזום. בעבר נהגו להשתמש בכלורמפניקול גם בטיפול סיסטמי, אך מאחר שהתרופה עלולה לגרום (לעיתים נדירות) לדיכוי מח העצם כמעט חדל השימוש בתרופה זאת בשימוש סיסטמי. התרופה זולה מאוד לייצור ולכן עדיין משמשת במדינות מתפתחות כטיפול סיסטמי למגוון רחב של זיהומים. במערב תרופה זו משמשת כיום בעיקר לטיפול בזיהומי עיניים וזיהומי עור, כגון פיסטולה, בריכוזים של 5% ו-3% בהתאמה, בצורת משחה.

תדירות השימוש בטיפות או במשחה משתנה בהתאם לרמת הזיהום ולצורתו ונקבעת על ידי רופא.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנטיביוטיקה
קטגוריה:תרופות לפי א'-ב'
קטגוריה:רשימת התרופות החיוניות של ארגון הבריאות העולמי
קטגוריה:משחות תרופתיות
מועצה אזורית עמק יזרעאל

[שמאל|ממוזער|250px|[כביש 75 - גבול המועצה האזורית וקריית טבעון]]
**מועצה אזורית עמק יזרעאל** היא מועצה אזורית שבמסגרתה נמצאים חלק מיישובי עמק יזרעאל: 15 קיבוצים, 14 מושבים, שבעה יישובים קהילתיים, שני כפרי מיעוטים ושכונת משפחות אחת בבסיס צבאי. למרות שמה, חלק מיישובי המועצה אינם נמצאים בעמק יזרעאל, אלא בגליל התחתון. המועצה משתרעת על פני 350,000 דונם.

## דמוגרפיה

## גאוגרפיה
מועצה אזורית עמק יזרעאל גובלת מדרום במועצה אזורית גלבוע ומועצה אזורית מגידו, ממערב מועצה אזורית זבולון וקריית טבעון, מצפון במועצה אזורית הגליל התחתון והערים נצרת, כפר מנדא ושפרעם, וממזרח במועצה אזורית עמק הירדן ובכפר תבור.

## היסטוריה

מועצה אזורית יזרעאל הוקמה בסוף שנת 1941. היא הייתה המועצה האזורית השנייה לקום - קדמה לה מועצה אזורית עמק חפר. בעת הקמתה כללה המועצה את בלפוריה, גניגר, כפר גדעון, מחנה ישראל, קיבוץ מרחביה, מושב מרחביה, מזרע, תל עדשים ואת המוסד החינוכי כפר ילדים. בהמשך נוספו למועצה הקיבוצים גזית, עין דור ודברת, שהתיישבה בשטח הנטוש של "מחנה ישראל", ומושב היוגב שנוסדו ב-1947–1949, כך שבשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20 היא כללה 11 יישובים.

יישובי אזור מערב עמק יזרעאל התאגדו עם יישובי אזור מגידו (שנודע אז כאזור אפרים) בוועד גוש נהלל שבשיאו כלל 22 יישובים. עם ההתארגנות למועצות מקומיות הוחלט להקים שלוש מועצות אזוריות נפרדות, בין השאר משום שנהלל והיישובים הסמוכים לו היו בנפת נצרת, בעוד בית שערים והיישובים סמוכים לו היו בנפת חיפה. בעת הדיונים לגבי המסגרת המוניציפלית של יישובי גוש נהלל דובר על הקמת שלוש מועצות: מועצה אזורית מגידו, מועצה אזורית קישון ומועצה אזורית נהלל. עלתה גם ההצעה לצרף את יישובי אזור נהלל למועצת אזור יזרעאל, אולם הדבר לא יצא אז אל הפועל ובמקום זאת נוצר שיתוף פעולה בין מועצת נהלל ומועצת קישון. בשנת 1957 אוחדו המועצות נהלל וקישון ונקראו יחד מועצה אזורית קישון.

בשנת 1980 אוחדו מועצה אזורית יזרעאל ומועצה אזורית קישון ונקראו יחד מועצה אזורית עמק יזרעאל.

## יישובי המועצה

## ראשי המועצה לדורותיהם

לראשי מועצה אזורית קישון לפני האיחוד, ראו בערכו.

### יזרעאל לפני האיחוד

* אליהו כרמיאלי מגניגר (1941-1951)
* נתן בר שמעון מגניגר (1951-1959)
* יעקב אגוזי מגינגר (1959-1968)
* משה אשכנזי מקיבוץ מרחביה, 1968- 1977
* ישראל פרדקין (סולה) מתל עדשים - ראש המועצה האזורית יזרעאל 1977–1980

### עמק יזרעאל אחרי האיחוד
* חיים ראם מבית שערים - חודשים אחדים ב-1980
* ישראל פרדקין (סולה) מתל עדשים - בין השנים 1980–1986
* מולה כהן מאלונים - ראש מועצה אזורית עמק יזרעאל בין השנים 1986–1999
* איתן ברושי מגבת - ראש מועצה אזורית עמק יזרעאל בין השנים 1999–2006
* אייל בצר מנהלל - ראש מועצה אזורית עמק יזרעאל בין השנים 2007–2024
* שלומית שיחור רייכמן מתמרת - ראש מועצת עמק יזרעאל החל משנת 2024

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:עמק יזרעאל
קטגוריה:רשויות מקומיות מאוחדות בישראל
טנהויזר

שמאל|ממוזער|250px|טנהויזר וונוס בוונוסברג
**טנהויזר** (בגרמנית: ***Tannhäuser***) היא אופרה מאת ריכרד וגנר ודמות באגדה גרמנית. אופרה בת שלוש מערכות זו שייכת לתקופת הביניים של יצירתו של וגנר. הליברית של האופרה נכתב על ידי וגנר עצמו, כמו בשאר האופרות שיצר, ובהשראת שירו של המשורר היהודי גרמני היינריך היינה המבוסס על אגדה גרמנית מימי הביניים. האופרה הועלתה לראשונה בשנת 1845.

צלילי הפתיחה של האופרה הושמעו בטקס הפתיחה של הקונגרס הציוני העולמי השני ב-1898.

## סיפור העלילה
### מערכה I
הגיבור הראשי בעלילה הוא טנהויזר, אביר ומשורר אשר מצא את ונוסברג, משכנה התת-קרקעי של האלה הרומית ונוס. לאחר ששהה שם במשך כשנה כמאהבה של ונוס, נמלא טנהויזר חרטה על מעשיו וגעגועים אל הארץ, והוא משתחרר מכבלי האהבה של ונוס. ההר נמצא בגרמניה בסמיכות לטירת ורטבורג.

בהמשך המערכה, כשטנהויזר עוזב את ונוסברג, הוא שומע שיר של נער על בוא מאי, ואת שירת הצליינים היוצאים לעליית רגל לרומא, וכך הוא מתוודע שהגיע בבטחה אל הארץ. חבורת אצילים, גם הם מינזינגר (טרובדורים גרמנים) עוברים במסע צייד ומגלים שם את חברם היינריך טנהויזר, הם שמחים על הימצאו לאחר ההיעלמות הארוכה ושואלים אותו היכן שהה כל הזמן הזה; טנהויזר עונה כתשובה כי "נדד בארצות רחוקות" והוא ירצה להמשיך בנדודיו, ושיעזבו אותו במנוחה (כנראה משום שהוא יודע כי שהותו בוונוסברג נחשבת לחטא), אך כשטנהויזר מתוודע לכך שהנסיכה אליזבת (שהייתה מאוהבת בו עוד לפני כן) שקעה בצער מאז שנעלם, הוא מחליט לחזור אליה, לטירת ורטבורג.

### מערכה II
טנהויזר מגיע אל טירת ורטבורג, מקום מושבה של אליזבת, בת המושל הרמן, שהייתה מאוהבת בו כל השנים. אליזבת מקבלת בשמחה את טנהויזר ויחד אתו הולכת לתחרות שירה שנערכת במקום. סצנת הכניסה לתחרות וקבלת הפנים למשתתפים מלווה בשירת מקהלה נהדרת. טנהויזר שמשתתף בתחרות, שומע את שירי שאר המתמודדים, על אהבה, אושר וגן-עדן ומתמלא בזעם, על כך שהמשוררים שרים על נושאים שמעולם לא חוו את חוויתם, ופורץ בשירה על צביעותם ועליבותם של שאר המשוררים, וכך הוא חושף את סיפור אהבתו לוונוס. הדבר נחשב לחטא נורא, ורק התערבותה של אליזבת מצילה את טנהויזר מחרבותיהם של האבירים. שוב נשמעת שירת הצליינים וטנהויזר מסכים לעלות לרגל לרומא יחד עמם ולבקש את מחילתו של האפיפיור.

בתחרות השירה משתתפות דמויותיהם של מינזינגר מימי הביניים כגון ולטר פון דר פוגלווידה.

### מערכה III
אליזבת מחכה לשובו של טנהויזר כשהיא מלווה בחברו הטוב וולפראם פון אשנבאך (גם הוא מינזנגר ודמות היסטורית). גם וולפראם מאוהב בה. נשמעת המקהלה המפורסמת של עולי הרגל השמחים לחזור למולדתם האהובה. אליזבת הולכת ביניהם כדי למצוא את טנהויזר, אך הוא לא חזר. ביאושה היא מתה. וולפראם שר את הסרנדה המפורסמת על "כוכב הלילה" בה הוא מתפלל על נשמתה. רק אז מגיע טנהויזר כשבגדיו קרועים. האפיפיור אורבן החמישי לא סלח לו אלא קילל אותו לנצח. הוא אמר שרק אם המטה שבידו (ביד האפיפיור) יפרח, תהיה גאולה לחוטא. טנהויזר רוצה לחזור לוונוסברג ולהתנתק מן הארץ ורואה חזיונות של ונוסברג ואת קריאותיה של ונוס לשוב אליו, אך הוא מצליח להתגבר עליהם כשהוא קורא בשמה של אליזבת. כשהוא רואה את לווית אליזבת, הוא מתרפק על גופתה ומבקש שתבקש בעבורו מחילה מאלוהים. הוא מת ותוך כדי כך המלווים והצליינים מכריזים על נס - המטה שבידי האפיפיור פרח. טנהויזר נגאל.

## ראו גם
* שער טנהאוזר

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אופרות בגרמנית
קטגוריה:אופרות מאת וגנר
ז'אן-אוגוסט-דומיניק אנגר

**ז'אן-אוגוסט-דומיניק אַנְגְר** (בצרפתית: **Jean Auguste Dominique Ingres**; ) היה צייר צרפתי ותלמידו המצטיין של ז'אק-לואי דויד. הנהיג את אסכולת דויד והתנועה הנאו-קלאסית לאחר מותו.

ז'אנר ציוריו כולל ציורים היסטוריים, מיתולוגיים, דיוקנאות ועירום נשי. הוא הקדיש הרבה מחייו לעירום הנשי וניסה להקנות לו יופי אידיאלי המודגש בציוריו בכך שהיה "מוותר" על פירוט אנטומי מדויק של גופן של הנשים ("האודליסק הגדולה" 1814, "המרחץ הטורקי" 1862).

ב-1801 זכה בפרס רומא על הציור "שגרירי אגממנון באוהל אכילס", אשר נתן לו את ההזדמנות לעזוב את פריז לאיטליה, אך עזב רק ב-1806 לאחר שהציג חמש יצירות ב"סלון" הצרפתי. הקהל הרחב התלהב מעבודותיו, אך מבקרי האומנות הצליפו בו קשות כשטענו שיצירות מאופיינות בקווים נוקשים מדי, שהצבעוניות מאופקת ושפירוט גוף האדם נראה מעוות.

ב-1824 חזר לפריז והקים סטודיו לתלמידים, כדי לעורר שוב את המוניטין הטוב שלו התחיל להתערבב עם אנשי החברה הגבוהה בכך שצייר את דיוקנאותיהם.
בשנים 1834–1841 אף כיהן כראש אקדמיית צרפת ברומא.
ב-1850 עזב את האקדמיה בעקבות מות אשתו.

## מודל היופי הנשי ביצירותיו של אנגר
על פי אנגר, מודל היופי קרוב במהותו ליופי הקלאסי. האמן הושפע רבות מהז'אק-לואי דויד, אבי הסגנון הנאו קלאסי ויוהאן יואכים וינקלמן, היסטוריון תולדות האמנות אשר כתב במאה ה-18 בגרמניה אודות יופיים של האנשים והאמנות בימי יוון ורומא העתיקים אשר הגיעה לתמצות אידיאל היופי. וינקלמן טען כי על האומנות הנאו-קלאסית לשאוף ולחקות את אומנות יוון ורומא מכיוון שאמנות זו נעלה יותר מטבע עצמו. נשותיו של אנגר התאפיינו בפנים אובליות ובהירות, עיני שקד גדולות, גבות עגולות ומשורטטות, סנטר קטן וצוואר ארוך וענוג. דוגמאות בולטות לכך הן ביצירותיו: "הברונית רוטשילד" 1848, ו"העלמה ריווייר" 1806. גם מבחינת תיאור גוף נשי נהג אנגר לתאר נשים ענוגות, ארוכות, חלקות וחסרות קמטים וזוויות. מכיוון ששאף לשמור על קו יפה וזורם כמנהג אמני הנאו קלאסיקה לעיתים נהג להוסיף חוליות ולהאריך את גב הדוגמניות או לטשטש את מרפקן. בולטת במיוחד היא יצירתו: "המעיין" 1856 המציגה אידיאל יופי של אישה חלקה, נטולת שיער ערווה, נראית כפסל שיש מימי יוון ורומא. זהו אינו תיאור של אישה בשר ודם, אלא אידיאל נשי חף מפגמים.


קובץ:Ingres Academic study of a male torso.jpg|מחקר אקדמי של גבר עירום , המוזיאון הלאומי בוורשה
קובץ:Le Bain Turc, by Jean Auguste Dominique Ingres, from C2RMF retouched.jpg|בית מרחץ טורקי, מוזיאון הלובר


## גלריה

Musée Ingres-Bourdelle - Portrait de Lorenzo Bartolini; 1805 - Ingres - Joconde06070000015.jpg|דיוקן של הפסל לורנצו ברטוליני במוזיאון אינגר בורדל  במונטובן .
קובץ:Dominique Ingres - Mme Moitessier.jpg|דיוקן מאדאם מואטסייה, הגלריה הלאומית, לונדון
The Envoys of Agamemnon by Ingres.jpg|שגרירי אגממנון באוהל אכילס
קובץ:HenriIVenfants.jpg|אנרי הרביעי מקבל את פני שגריר ספרד


## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים צרפתים
קטגוריה:קצינים גדולים בלגיון הכבוד
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פר לשז
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ברית המועצות
קטגוריה:ילידי 1780
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1867
קטגוריה:זוכי פרס רומא
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
טבח בוסטון

ממוזער|200px|שמאל|ציון הקבר של טבח בוסטון
[ממוזער|200px|שמאל|מצבת הזיכרון לנפגעי הטבח בפארק [בוסטון קומון]]
**טבח בוסטון** (באנגלית: **Boston Massacre**) הוא הכינוי שניתן לאירועי יום שני, 5 במרץ 1770, שהיו לאחד מהאירועים שבישרו את מלחמת העצמאות של ארצות הברית. המתח בין המתיישבים לבין כוחות הצבא הבריטי בבוסטון הגיעו לשיא כאשר חיילים ירו לעבר מפגינים.

## פרטי האירוע
שוליה צעיר בשם אדוארד גריש ניגש לקצין בריטי בליל 5 במרץ ברחוב קינג כדי לקבל תשלום שהגיע למעבידו. כשהוויכוח עלה לטונים גבוהים, עזב השומר, טוראי וויט, את משמרתו מחוץ לבית המכס והכה בנער באלה. גריש שנפגע חזר אחר כך עם קבוצה של נערים שהטילו לעבר וויט כדורי שלג, קרח ופסולת.

ההמולה הזעיקה את הקצין התורן, קפטן תומאס פרסטון, שבא לסייע לטוראי וויט יחד עם קורפורל ושמונה חיילים נוספים. מנגד, הלך וגדל קהל המפגינים והם המשיכו להטיל חפצים לעבר החיילים הבריטים. כשהתקרבו הניצים זה לזה, פתחו החיילים הבריטים באש. מהירי נהרגו חמישה אמריקאים, בהם קריספוס אטוקס , אדם שחור שנחשב להרוג הראשון של המהפכה האמריקאית (אם כי עדויות מאוחרות יותר סותרות קביעה זו). שישה אנשים נוספים נפצעו מהירי.

האירוע תועד על ידי החרט פול רוויר שגר בסמוך. בתחריט ישנן מספר טעויות עובדתיות: האירוע לא היה מטווח כל כך קרוב, בתמונה אין שלג, קריספוס אטוקס מופיע בכלל כאדם לבן, והמפקד הבריטי עומד מאחורי חייליו. באופן אירוני משהו, בשלט המתנוסס על בית המכס כתוב "Butcher's Hall" - "אולם הקצב". כריסטיאן רמיק, שצבע את התחריט, הוסיף וטעה בכך שצבע אותו כאילו האירוע התרחש בשעות היום תחת שמים כחולים ובהירים (אם כי סהר מופיע בו).

## המשפט בעקבות האירוע
המשפט שנערך לאחר ה"טבח" נערך בבית דין אזרחי עם חבר מושבעים מקרב המתיישבים, כשג'ון אדמס, בצעד לא פופולרי בקרב המתיישבים, שימש כפרקליטם של הנאשמים. שישה חיילים זוכו בידי חבר המושבעים, ושניים, אלו שהוכח שירו הישר לתוך ההמון, הורשעו בהריגה ונידונו לקיעקוע של האות "M" (מהמילה Murder) על פרק האצבע ולגירוש חזרה לבריטניה. הקצין, קפטן פרסטון, זוכה, שכן חבר המושבעים לא הצליח להכריע בשאלה האם הורה לחייליו לפתוח באש. החלטות חבר המושבעים משקפות את דעתם שהמפגינים התגרו בחיילים שהיו נתונים בסכנה, אך הזדרזו יתר על המידה להשתמש בנשקם. ארבעה אזרחים בריטים שהיו במקום והואשמו בהשתתפות בירי, זוכו עקב חוסר ראיות.

סמואל אדמס כינה את האירוע "טבח בוסטון" והשתמש בו למטרות תעמולה. הוא טען שהחשיבות לא נעוצה במספר ההרוגים, אלא במעורבותם של אמריקאים מן השורה באירוע מהפכני חשוב. לאחר לוויות חמשת ההרוגים, שהייתה האירוע הגדול ביותר בתולדות צפון אמריקה עד אז, התכנסו תושבי בוסטון בכנסייה הדרומית הישנה (*Old South Church*) ותבעו את סילוק החיילים הבריטים מהעיר.

## ההנצחה
המקום בו אירע הטבח הוא אחד מהאתרים במסלול התיירות "שביל החירות". בנוסף, בפארק בוסטון קומון הוקמה מצבת זיכרון לקרבנות אותו יום.

## קישורים חיצוניים

* 

בוסטון
קטגוריה:המהפכה האמריקאית
קטגוריה:בוסטון: היסטוריה
קטגוריה:היסטוריה קולוניאלית של ארצות הברית
חובסגול

**חובסגול** (במונגולית: **Хөвсгөл аймаг**) הוא אחד מ-21 האיימאגים (מחוזות) של מונגוליה. האיימאג ממוקם בצפון המדינה ובירתו היא **מורון**. ב-19 בדצמבר 2001, נרשם בעיר טוסונטסנגל במחוז לחץ אטמוספירי של 1085.6, הגבוה ביותר שנרשם אי פעם.

המחוז מאוכלס בקבוצות אתניות רבות ומהווה את מרכזם של אנשי הצאטאן (אנשי 'איל ההרים').
ישנם כמעט כ-400 נהרות קטנים וגדולים בשטח האזור ומספר גדול של מעיינות חמים וקרים.
באזור מגוון גדול של בעלי חיים נדירים: אייל ההרים, דישון, יעל, דוב חום, זאב ועוד.

ישנם כשלוש מאות אגמים קטנים וגדולים בשטח המחוז, הגדול שבהם הוא אגם חובסגול הנקרא גם The Dark Blue Pearl. האגם מפורסם במימיו הצלולים ובצוקים תלולים המתנשאים מצדדיו המזרחי והמערבי.

## סומים (תת מחוזות)
* אלג-ארדנה (Alag-Erdene)
* ארבולג (Arbulag)
* ביינזורח (Bayanzürh)
* בורנטוגטוח (Bürentogtoh)
* צ'נדמני-אונדור (Chandmanĭ-Öndör)
* ארדנבולגן (Erdenebulgan)
* גלט (Galt)
* חלח (Halh)
* חטגל (Hatgal)
* איח-אול (Ih-Uul)
* ג'רגלנט (Jargalant)
* מורון (Mörön)
* רשנט (Rashaant)
* ריונצ'ינלחומבה (Ryönchinlhümbe)
* שין-אידר (Shin-Ider)
* טריאלן (Tarialan)
* טומורבולג (Tömörbulag)
* טוסונצנגל (Tosontsengel)
* צגנור (Tsagaannuur)
* צגן-אול (Tsagaan-Uul)
* צגן-אור (Tsagaan-Üür)
* צצרלג (Tsetserleg)
* טונל (Tünel)
* אולן-אול (Ulaan-Uul)

## קישורים חיצוניים

* 
* ערים בחובסגול - מפות ונתונים

קטגוריה:מונגוליה: מחוזות
המפרץ הסרוני

**המפרץ הסרוני** או **מפרץ אגינה** הוא שמו של מפרץ בדרום יוון המפריד בין חצי האי פלופונסוס לחצי האי אטיקה.

המפרץ ואייו מאוחדים לפעמים עם מפרץ ארגוליס בשם המפרץ הארגו-סרוני, והאיים שבתוך כל מפרץ ובין שני המפרצים מכונים האיים הארגו-סרונים.

גבולותיו הם; בצפון מצר קורינתוס, בצפון מזרח חצי האי אטיקה, במזרח ובדרום הים האגאי (שהמפרץ הסרוני מהווה שלוחה שלו) ובמערב הפלופונסוס.

על רוב קווי המפגש של המפרץ עם היבשה נוצרו חופים מתונים, כאשר באזורו הצפון מזרחי ישנו ריכוז גבוה של קו חוף שבור ומצוקי. מספר מפרצונים יוצאים מתוך המפרץ הסרוני לתוך אטיקה, מצר קורינתוס וחופי ארגוליס. תעלת קורינתוס מחברת בינו לבין מפרץ קורינתוס.

המפרץ מרכז אליו את רוב המים מחופיו, מאגני הניקוז של אטיקה האתונאית, מפרץ מגארה ומשני נהרות בשם "קאפיסוס" שנשפכים אליו.

המפרץ מכיל בתוכו מספר איים, המכונים האיים הסרוניים שהחשובים בהם הם אגינה, סלמיס ופורוס.

ב-4 בינואר 2005 בשעה 16:00 לפי שעון מקומי, חלה רעידת אדמה בדרגה של 4.9 בסולם ריכטר במפרץ הסרוני. הרעידה טלטלה את איגינה ואת העיר נַאפְפְּלִיוֹ והשפעותיה הורגשו עד לקלמטה שבמסניה.

## ערים חשובות במפרץ
*אתונה
*פיראוס
*קורינתוס
*מגארה
*אלבסיס

## קישורים חיצוניים

* 

סרוני
סרוני
אורחון (מחוז)

**אורחון** (במונגולית: **Орхон аймаг**) הוא הקטן מבין 21 האיימאגים (מחוזות) של מונגוליה. האיימאג ממוקם בצפון המדינה ובירתו היא ארדנט, העיר השנייה בגודלה במדינה. רוב תושבי המחוז, כ-64 אלף, חיים בעיר הבירה.

75.37 קמ"ר משטחו של העמק הוכרזו בשנת 2004 כאתר מורשת עולמית. האזור המוכרז משתרע משני צידיו של נהר האורחון וכולל מספר אתרים ארכאולוגיים המתוארכים למאה ה-6, וכן את בירתו של ג'ינגיס חאן בחרחורין מהמאה ה-13 וה-14.

## סומים (תת מחוזות)
* ביין-אונדור (Bayan-Öndör)
* ג'רגלנט (Jargalant)

## קישורים חיצוניים

* 
* ערים באורחון - מפות ונתונים

קטגוריה:מונגוליה: מחוזות
נגד רגיש לאור

שמאל|ממוזער|180px|נגד רגיש לאור
**נגד רגיש לאור** (**LDR**) הוא רכיב חשמלי העושה שימוש באפקט הפוטואלקטרי על מנת לבקר את הזרם החשמלי העובר ברכיב.

ליבו של הנגד הרגיש לאור הוא חומר מוליך למחצה, שכתוצאה מפגיעת פוטונים בו משנה את מוליכותו החשמלית ומאפשר מעבר זרם דרך התא.

נגדים רגישים לאור נבדלים ביניהם בעיקר בסוג המוליך למחצה ממנו מורכבת הליבה. הבדל זה קובע את סוג האור אליו מגיב התא ועוצמתו. המוליך למחצה הנפוץ ביותר (והזול ביותר) בו נעשה שימוש הוא מסוג קדמיום-גופרית (CdS).

## שימושים עיקריים

נגדים רגישים לאור משמשים במגוון רחב של תחומים. תאים מסוג קדמיום-גופרית ניתן למצוא בגלאי אור על גבי מצלמות, גלאי אזעקה, פיקוד לדלתות חשמליות, פיקוד לתאורת רחובות ועוד. במוליכים למחצה יקרים יותר, כגון גרמניום-נחושת נעשה שימוש לגילוי אור תת-אדום לצורך מתקני ראיית לילה וטלסקופים אסטרונומיים.

## ראו גם
* טרנזיסטור
* אלקטרואופטיקה

## ביאורים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:רכיבים חשמליים
קטגוריה:אלקטרואופטיקה
הלוטים

**ההֶלוֹטים** (ביוונית קלאסית: Εἵλωτες) היו צאצאי התושבים המקוריים שישבו בלאקדמון לפני פלישת הדורים וצאצאי האוכלוסייה שספרטה כבשה במסניה. מעמד ההלוטים היה דומה למעמד הצמיתים, הם ביצעו את כל העבודות החקלאיות והגופניות בספרטה, כאשר הספרטנים השקיעו את כל זמנם באימונים ושירות צבאי. ההלוטים היוו את רוב אנשי ספרטה (כ-85% מתושבי ספרטה היו הלוטים). 

במקרי חירום גויסו ההלוטים מצאצאי הלאקונים לצבא (לדוגמה במהלך המלחמה הפלופונסית) והובטח להם שאם יצטיינו בקרב יוכלו להשתחרר מצמיתותם. ההלוטים של מסניה היו מוקד תסיסה מתמיד וכמעט כל שנה יצאו הספרטנים במסע צבאי נגדם. 

למרות הדיכוי הקשה שהפעילו על ההלוטים, נותרו הספרטנים חוששים ממרד מצידם ונמנעו משליחת צבאם למרחקים. עם זאת, אמצעי הדיכוי לא הספיקו וההלוטים אכן מרדו בשלטון הספרטנים כמה פעמים (מרד גדול בשנת 464 לפני הספירה), אך מרידותיהם דוכאו.

## מקור השם
לפי הגאוגרף היווני פאוסאניאס, מקור השם "הלוטים" בעיר הילוס, שאותהּ כבשו הדורים ושאת אוכלוסייתה שעבדו. לפי דעה אחרת השם גזור מן השורש היווני "הל", שפרושו "לתפוס" או "לקחת בשבי".

## ראו גם
* קריפטיה - המשטרה החשאית בספרטה שעיקר תפקידה היה פיקוח על האוכלוסייה ההלוטית
* מותאקס

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:יוון העתיקה: חברה וחיי יומיום
קטגוריה:ספרטה
קטגוריה:עבדות
מרחב פשוט קשר

[ממוזער|400px|[ספירה (גאומטריה)|הספרה היא דוגמה למרחב פשוט קשר מכיוון שניתן לכווץ כל לולאה לנקודה באופן רציף.]]
**מרחב פשוט קשר** הוא מרחב טופולוגי קשיר מסילתית, שבו אפשר לכווץ כל לולאה סגורה לנקודה אחת, באופן רציף. זוהי הדרך הפורמלית לנסח את הדרישה שבמרחב לא יהיו חורים שאפשר לאתר אותם באמצעים חד־ממדיים. מרחבים כאלה הם מן העצמים היסודיים בטופולוגיה אלגברית.

## הגדרה
מרחב טופולוגי הוא **פשוט קשר** אם הוא קשיר מסילתית וגם כל לולאה רציפה במרחב הומוטופית לאפס. כלומר, כל פונקציה רציפה S^1 \rightarrow X אפשר להרחיב לפונקציה רציפה D^2 \rightarrow X (כאשר D^2 = \{ (s,t) \in \mathbb{R}^2 \mid s^2 + t^2 \le 1 \} הוא עיגול היחידה). מן ההגדרה נובע שמרחב קשיר הוא פשוט קשר אם ורק אם החבורה היסודית \pi_1(X) היא טריוויאלית.

## דוגמאות
[שמאל|ממוזער|200px|ה[טורוס אינו פשוט קשר. ניתן לראות שבלתי אפשרי לכווץ באופן רציף את הלולאות בתמונה לנקודה]]
המישור האוקלידי הוא פשוט קשר, משום שכל לולאה אפשר לכווץ בהדרגה לנקודה אחת. לעומת זאת, אם מוציאים מן המישור נקודה אחת, הוא מפסיק להיות פשוט קשר – את המסילה המקיפה את הנקודה החסרה אי אפשר לכווץ. כזה הוא המצב כל עוד הקבוצה שמוציאים היא חסומה. אם מוציאים ממישור קרן, התוצאה היא שוב מרחב פשוט קשר, מכיוון שאי אפשר להקיף את הקרן החסרה בלולאה שתאבחן את חסרונה. אם מוציאים מהמישור ישר שלם, הוא מתפרק לשני מרכיבי קשירות, שכל אחד מהם פשוט קשר. 

הכדור התלת-ממדי הוא פשוט קשר. אם עושים בו גומה, הוא נותר פשוט קשר, אלא אם הגומה הופכת לחור מפולש העובר בכדור מצד לצד. במקרה כזה אפשר, כמקודם, לעטוף את החור בלולאה שלא ניתן לכווץ לנקודה. אם מוציאים מכדור את הליבה שלו, שצורתה גם היא כדורית, מתקבל מרחב פשוט קשר – את החור שנוצר אי אפשר לאתר באמצעים חד־ממדיים (כאן נדרשת חבורת ההומולוגיה השנייה, H^2).

הטורוס, טבעת מביוס ובקבוק קליין הם דוגמאות למרחבים שאינם פשוטי קשר.

## תכונות

תנאי הכרחי לכך שמרחב יהיה פשוט קשר הוא שהמרחב יהיה קשיר מסילתית, ובפרט קשיר. במרחבים שאינם קשירים מסילתית, ניתן לבדוק בנפרד האם כל רכיב קשירות מסילתית הוא פשוט קשר בפני עצמו.

## הכיסוי האוניברסלי
למרחבים טופולוגיים מסוימים (ובהם כל היריעות) קיים מרחב כיסוי אוניברסלי, שהוא מרחב קשיר מסילתית ופשוט קשר, המכסה אותם באופן נוח במיוחד. מרחבים כאלה אפשר לתאר כמרחבי מנה של מרחב הכיסוי, ביחס לחבורה היסודית. מן ההגדרה נובע מיד שהחבורה היסודית של מרחב פשוט קשר היא טריוויאלית.

## קישורים חיצוניים
* 

## ביאורים

פשוט קשר
קטון

שמאל|ממוזער|140px|נוסחת מבנה כללית לקטונים; האותיות R מייצגות כל שרשרת פחמנית שהיא

**קֵטוֹנים** (**Ketones**) הם קבוצה של תרכובות אורגניות, שכולן מכילות את הקבוצה הפונקציונלית **[[קרבוניל]]** (**C=O**, אטום פחמן הקשור בקשר כפול לאטום חמצן). בין הקטונים חומרים ידועים רבים, אשר הידוע מכולם הוא הממס האורגני אצטון, והוא גם הקטון בעל המבנה הפשוט ביותר, והוא אשר הקנה לקבוצה את שמה: השם "קטון" הוא שיבוש של "אצטון", שמקורו מהמילה הלטינית: **אצטוּם**, שפירושה "חומץ". קטונים רבים נותנים לפירות את טעמם וריחם.

בתרכובות שהן קטונים ואלדהידים כאחד (בהן קיימת קבוצת קרבוניל לצד קבוצת אלדהיד), מקבלת קבוצת הקרבוניל את השם **אוֹקסוֹ**.

על מתן שמות לקטונים, ראו **[[מונחון IUPAC]]**. בקצרה: שמו של קטון מורכב מתחילית המציינת את מספר אטומי הפחמן במולקולה, מהסופית **-אָנוֹן**, ומספרה המציינת את מיקומה של קבוצת הקרבוניל במולקולה.

הקטון הפשוט (והידוע) ביותר הוא **פּרוֹפּנוֹן** (**אצטון**, **Propanone**, **Acetone**), המכיל שלושה אטומי פחמן.

אצטואצטט ואצטון נוצרים בכבד בתהליך פירוק חומצות שומן ונקראים גם גופי קטו.

## הפקת קטונים

*חמצון של **[[כוהל]] שניוני** נותן **קטון**. בכדי לחמצן כהל ראשוני לקטון יש להשתמש ב-PCC בתנאים יבשים. באופן כללי התגובה מבוצעת בדרך כלל בנוכחות זרזים אי-אורגניים, כגון כרום (IV) חמצני.
***אוזונוליזה** (תגובה עם **[[אוזון]]**, O3) של **[[אלקן]]** מפרקת אותו לשני **קטונים** (או ל**קטון** ול**אלדהיד**).
***הידרציה** (מיום, סיפוח מולקולת מים) של **[[אלקין]]** נותנת **קטון**. בתגובה הבאה מגיב פרופין עם מים לקבלת **פּרוֹפּנוֹן** (אצטון):

:  \ \mathbf{C_3H_4 + H_2O \rightarrow CH_3COCH_3} 
## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:פחמן: תרכובות
המול

**המול** (באנגלית: **The Mall** או בפי העם והתקשורת: **The National Mall**) הוא השדרה המרכזית של העיר וושינגטון בארצות הברית. השדרה תוכננה כחלק מהתכנון המקורי של העיר על ידי האדריכל הצרפתי פייר שארל ל'אנפן, במטרה ליצור אזור פתוח (להולכי רגל) של עצים, דשא ומונומנטים, אשר יהווה את חוט השדרה המרכזי של העיר. לאורכו של המול ובשוליו ממוקמים מרבית המבנים המרשימים והחשובים ביותר של העיר וושינגטון, האנדרטאות הלאומיות לגדולי הנשיאים ולמלחמות ארצות הברית, המוזיאונים הלאומיים וכמה מחשובי מוסדות הממשל. הקמתה של שדרה זו הוליד את המושג "שדרה לאומית" (להבדיל מכיכר לאומית).

השדרה משמשת את הציבור האמריקאי למטרות תיירות ונופש, וכן היא משמשת כאתר המרכזי והחשוב ביותר לקיום הפגנות ומחאות פוליטיות.

המול מתחיל מאנדרטת לינקולן במערב, דרך אנדרטת וושינגטון ועד הקפיטול במזרח.

## אתרי המול
מרכז|ממוזער|820px|תצלום אוויר של המול - 2002
# אנדרטת וושינגטון
# המוזיאון הלאומי להיסטוריה אמריקנית
# המוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע
# הגלריה הלאומית לאומנות של פסלי הגן
# הבניין המערבי של הגלריה הלאומית לאומנות
# הבניין המזרחי של הגלריה הלאומית לאומנות
# הקפיטול
# אנדרטת יוליסס ס. גרנט
# הגן הבוטני של ארצות הברית
# מוזיאון האינדיאנים הלאומי (בתצלום עדיין בבנייה)
# מוזיאון האוויר והחלל הלאומי
# מוזיאון הירשהורן
# מוזיאון התעשייה
# בניין הסמית'סוניאן - ה"טירה"; ובחזיתו גן אניד א. הופט
# גלריית פריר
# גלריית ארתור מ. סקלר
# המוזיאון הלאומי להיסטוריה ותרבות אפרו-אמריקאית

[שמאל|ממוזער|250px|חלקה המערבי של המול, מ[אנדרטת מלחמת העולם השנייה (וושינגטון)|אנדרטת מלחמת העולם השנייה (בתחתית התמונה) ועד אנדרטת לינקולן ונהר הפוטומק]]

לחלקו המערבי של המול - ראו פארק הפוטומק.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* NPS המול
* הגנים הבוטניים של ארצות הברית
* הגן הלאומי החדש

*
קטגוריה:וושינגטון די. סי.: פארקים
קטגוריה:ארצות הברית: אתרים הרשומים במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים
קטגוריה:וושינגטון די. סי.: תיירות
דגל פיג'י

**[[דגל]] [[פיג'י]]** אומץ ב-10 באוקטובר 1970. הדגל מבוסס על הנס הכחול הבריטי, אך הרקע שלו הוא בצבע תכלת. הדגל נותר בלא שינוי כאשר פיג'י הכריזה על עצמה כעל רפובליקה בשנת 1987.

הדגל דומה בעיצובו לדגל המושבה בתקופה שקדמה לעצמאותה - דגל בו הנס הכחול היה בעל צבע כחול מסורתי.

ישנן מפלגות באי הקוראות להסרת היוניון ג'ק מהקנטון (הרביע העליון הקרוב לניצב הדגל). אחרים תומכים בהשארת דגל בריטניה מטעמים היסטוריים. הבדל נוסף הוא שבדגל הקולוניאלי היה מלוא סמל האיים ואילו בדגל הנוכחי מופיע המגן בלבד. מועצת ראשי השבטים של פיג'י קוראת להחזרת מלא הסמל לדגל - וזאת ברצותם לראות את שני הלוחמים הפיג'ים ואת מוטו האיים: **"Rerevaka na kalou ka doka na tui"** (פחד מהאל וכבד את המלך) על הסמל.

## דגלים נוספים של פיג'י

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

פיג'י
פיג'י
קטגוריה:פיג'י: סמלים לאומיים
פיג'י
פיג'י
קטגוריה:אריות בדגלים וסמלים
קטגוריה:יוניים בתרבות
פיג'י
פיג'י
ברבודה

**ברבודה** (באנגלית: **Barbuda**) הוא אי במזרח הים הקריבי. האי הוא חלק ממדינת אנטיגואה וברבודה ואוכלוסייתו מונה כ-1,500 איש כאשר כ-900 חיים בעיר הראשית קודרינגטון.

האי ברבודה ממוקם צפונית לאי אנטיגואה, במרכז איי ליווארד. האיים מונטסראט ו-גוואדלופ ממוקמים דרומית לברבודה, בעוד שצפונית לו נמצאים האיים סנט קיטס, סן מרטן ו-נוויס.

שטחו של האי הוא כ-161 קמ"ר.

ברבודה נהנה ממעמד של אזור חסות של אנטיגואה וברבודה ביחד עם האי רדונדה הבלתי מיושב.

## אסונות טבע
בברבודה פגעו מספר סופות טרופיות לאורך השנים. בספטמבר 1995 פגע באי ההוריקן לואיס וגרם למותם של 3 בני אדם ואף לנזק רב לאדם ולרכוש; 165 נפצעו כתוצאה מהסופה ורוב הבתים נהרסו. הנזק של הסופה הטרופית הזו נאמד בלמעלה מ-100 מיליון דולר.

הוריקן אירמה, שפגע באי בספטמבר 2017, גרם לפגיעה ב-95% מהמבנים וכלי הרכב במקום וכן נגרם נזק רב לתשתיות האי. כ-1,800 תושבים פונו מברבודה אל אנטיגואה. 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

* 

קטגוריה:האנטילים הקטנים
קטגוריה:אנטיגואה וברבודה: חלוקה מנהלית
ברוש מצוי

[ברושים בבית הקברות הישן ב[רחובות|ממוזער|250px|שמאל]]
**ברוש מצוי** (שם מדעי: *Cupressus sempervirens*) הוא מין הברוש הידוע ביותר בארץ ישראל והיחיד הגדל בה בר. המין נפוץ בכל מזרח הים התיכון מצפון לוב, דרום יוון (כרתים וקורפו), דרום טורקיה, קפריסין, מערב סוריה ולבנון ויש גם אוכלוסייה קטנה באיראן.

## תיאור
העלווה היא דמוית קשקשים, אורכה 2–5 מ"מ וצבעה ירוק כהה. האצטרובלים עגולים, 40-25 מ"מ קוטרם עם 10–14 קשקשים המכסים את הזרעים, האצטרובלים מבשילים 20–24 חודשים לאחר ההפריה, בתחילה צבעם ירוק ולאחר מכן הופך צבעם לאפור-חום.

העץ יכול לחיות שנים רבות, וידועים פריטים בעולם שהם בני למעלה מ-1000 שנה.

לברוש המצוי שני זנים בעלי צורות שונות:
*ברוש מצוי צריפי (Cupressus sempervirens stricta או pyramidalis) - הצורה הידועה ביותר, ענפיו קצרים וצמודים לגזע ויוצרים צורה דמוית חרוט צר. מגיע לגובה 20 -30 מטר.
*ברוש מצוי אופקי (Cupressus sempervirens horizontalis) שענפיו ארוכים וחסונים יותר ויוצרים נוף רחב ופרוע.

זן הבר מגדל נוף פרוע ומסועף, והטיפוס החרוטי הצר איננו אלא זן תרבותי.

בארץ שרדו, כנראה, רק שתי אוכלוסיות בר - האחת במרומי החרמון במורדות הפונים לאגן דמשק והשנייה במורדות נחל בצת שם נמצא פרט יחיד. נכון להיום זהו ברוש הבר היחידי הידוע ששרד בגליל ובישראל כולה. לצד העץ נמצא גזע ערער כרות בן 689 שנה.

אזור ידוע אשר נחשב ליפה ביותר, בו מצויה אוכלוסיית בר של ברושים הוא האזור ההררי של האי כרתים.

ככלל, הברוש נוטה להיות עץ יחסית צר וקטן בהיקפו. בפארק אלונה ליד הר חורשן ישנו עץ ברוש גדול ועבה במיוחד, וככל הנראה מדובר בברוש העבה ביותר בישראל.


קובץ:Cypress.JPG|ברוש מצוי
קובץ:Nesher Old Quarry 079.JPG|ברוש מצוי במחצבת נשר הישנה. בין הברושים רכס הר הכרמל
קובץ:Cupressus sempervirens cone and seeds.jpg|אצטרובל נקבי פתוח וזרעים


## ה"ברוש" במקרא
במקרא מופיע עץ בשם "ברוש", שאף השתמשו בו בבניין מקדש שלמה, אך לדעת רוב החוקרים אין זה ה-Cupressus. לדעת עמנואל לב מדובר ב-Juniperus (ערער). לדעת אהרון אהרונסון מדובר ב-Juniperus drupacea (ערער גלעיני), ולדעת מנחם זהרי מדובר ב-Juniperus excelsa (ערער ברושי).

עמנואל לעף, יהודה פליקס ועוד חוקרים קיבלו את הזיהוי של התאשור עם הברוש המצוי. לשיטת פליקס, עץ זה הוא גם עץ הגופר המקראי שממנו בנה נח את התיבה.

לפי התלמוד, העץ הנקרא במקרא בשם ברוש, וכן העץ הנקרא תאשור, נכללים בתוך עשרה מיני הארזים, כלומר עצי סרק שהאדם מחשיב את השימוש בענפיהם או גזעיהם, כארז.

## בתרבות
מאז העת העתיקה היה הברוש סמל למוות ולאבלות, והוא העץ העיקרי הניטע, עד ימינו, בבתי קברות הן בעולם המוסלמי והן באירופה. כך, למשל, מקושר הברוש לקבורה בשורה  בשיר אנחנו לא צריכים שכתב אבי קורן. דוגמה נוספת היא השורה: "עם שחר הבאנו אותו מן הקרב. הברוש צמרתו אט הרכין". מתוך השיר "דודו" של חיים חפר. הברוש נקשר למוות משום שאינו מתאושש היטב מכריתה. באתונה היו ענפי ברוש מוצבים בבתי אבלים וברומא היו מקשטים בהם פסלים של פלוטו אל השאול. אובידיוס תיעד במטמורפוזות את המיתוס של קיפריסוס שהפך לעץ ברוש כשביקש להתאבל לנצח על שהרג בטעות את צבי טיפוחיו. 

## ראו גם
* ברוש המדינה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:ארץ ישראל: עצי בר
קטגוריה:ארץ ישראל: ברושיים
קטגוריה:ברושיים
קטגוריה:עצים ים תיכוניים
קטגוריה:פרחים בלתי בולטים בארץ ישראל
קטגוריה:ארץ ישראל: צמחים אלרגניים
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
אומנוגובי

**אומנוגובי** (במונגולית: **Өмнөговь аймаг**) הוא הגדול מבין 21 האיימאגים (מחוזות) של מונגוליה, עם שטח של מעל 165,000 קמ"ר. האיימאג ממוקם בדרום המדינה ופירוש שמו "דרום גובי", מכיוון שהוא ממוקם בחלקו הדרומי של מדבר גובי. בירת המחוז היא **דלנזדגד**. מחוז אומנוגובי עשיר במחצבים, במיוחד בזהב ונחושת.

## סומים (תת מחוזות)
* ביינדלאי (Bayandalay)
* ביין-אובו (Bayan-Ovoo)
* בולגן (Bulgan)
* דלנזדגד (Dalanzadgad)
* גורוונטס (Gurvantes)
* חנבוגד (Hanbogd)
* חנחונגור (Hanhongor)
* חורמן (Hürmen)
* מנדל-אובו (Mandal-Ovoo)
* מנלאי (Manlay)
* נומגון (Nomgon)
* נויון (Noyon)
* סווריי (Sevrey)
* צוגט-אובו (Tsogt-Ovoo)
* צוגטצצי (Tsogttsetsiy)

## קישורים חיצוניים

* 
* ערים באומנוגובי - מפות ונתונים

קטגוריה:מונגוליה: מחוזות
אלדהיד

ממוזער|100px|אלדהיד. האות R מייצגת כל שרשרת פחמנית שהיא

**אלדהידים** (**Aldehydes**) הם קבוצת תרכובות אורגניות. בקבוצה חומרים ידועים רבים, בהם החומר המשמר פורמלין, פחמימות רבות ובפרט גלוקוז, וכן חומרים רבים הנותנים לפירות את טעמם וריחם.

מקור המילה "אלדהיד" בלטינית: זהו קיצור של **אל**כוהול **דהיד**רוֹגֵנָטוּם, "כוהל נטול מימן".

כל האלדהידים מכילים קבוצה פונקציונלית משותפת שעל שמה הם קרויים, קבוצת ה**אלדהיד** (**CHO**, אטום פחמן הקשור בקשר כפול לאטום חמצן ובקשר יחיד לאטום מימן). קבוצה זו מורכבת בעצם מקבוצת קרבוניל, הנמצאת בכל הקטונים, ומאטום מימן. הקבוצה נכתבת תמיד CHO ולא COH כדי למנוע בלבול עם קבוצת ההידרוקסיל, הנמצאת בכוהלים.

על מתן שמות לאלדהידים, ראו **[[מונחון IUPAC]]**. נסכם בקצרה: שמו של אלדהיד מורכב מתחילית המציינת את מספר אטומי הפחמן במולקולה, ומהסופית **-אָל**. קבוצת האלדהיד נקראת לעיתים **פורמיל**, במיוחד כשבמולקולה קיימות קבוצות פונקציונליות אחרות.

האלדהיד הפשוט ביותר הוא '''מֵתָנָל''' (**Methanal**), המורכב מקבוצת אלדהיד הקשורה לאטום מימן, ונוסחתה היא **HCHO**. מתנל משמש לשימור גופים ביולוגיים כדי שלא ירקיבו, והוא ידוע יותר בשמותיו הטריוויאליים **פורמאלדהיד** ו**פורמלין**.

האלדהידים הבאים בסדרה הם **אֵתָנָל** (שני אטומי פחמן; ידוע יותר בשמו הטריוויאלי **[[אצטאלדהיד]]**), **פּרוֹפּנָל**, **בּוּטָנָל** וכן הלאה. 

הנוסחה הכללית: CnH2nO

## הפקת אלדהידים
* חימצון של כוהל ראשוני נותן אלדהיד. התגובה מבוצעת בדרך כלל בנוכחות זרזים אי-אורגניים, כגון כרום (IV) חמצני:

:CH3OH → HCHO + H2

:התגובה הספציפית המתוארת לעיל היא השיטה העיקרית להפקת מֵתָנָל, ובאמצעותה מפיקים מיליוני טונות של חומר זה בכל שנה בעולם. את התגובה יש לבצע בהיעדר מים, שכן אז מתרחש חמצון נוסף ומתקבל דיול (כוהל בעל שתי קבוצות הידרוקסיל) ולאחר מכן חימצון נוסף, לקבלת חומצה קרבוקסילית.

:תגובה זו מסבירה את רעילותו של הכוהל **[[מתנול]]**, אשר מתחמצן בגוף למתנל הרעיל. לתגובה זו נקודה ביולוגית נוספת: אחד התהליכים החשובים המתרחש כמעט בכל האורגניזמים בעלי חוש ראייה זה או אחר הוא החמצון של ויטמין A (כוהל ראשוני) לאלדהיד **[[רטינל|רֵטינַל]]**. לפרטים על תפקידו של רטינל בראייה ראו: **[[סטריאוכימיה]]**.
* **אוזונוליזה** (תגובה עם אוזון, O3) של אלקֵן מפרקת אותו לקטון ולאלדהיד (או לשני קטונים).
## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:קבוצות פונקציונליות
אובורחאנגאי

**אובורחאנגאי** (במונגולית: **Өвөрхангай аймаг**), הוא אחד מ-21 האיימאגים (מחוזות) של מונגוליה. פירוש השם: "חאנגאי התחתונה". האיימאג ממוקם בדרום המדינה ובירתו היא **ארבאיחר**.
העיר חרחורין, שנקראה בעבר קארקורום והייתה בירת האימפריה המונגולית, נמצאת בסום באותו שם במחוז זה.

## סומים (תת מחוזות)
* ארבאיחר (Arvayheer)
* ברונביין-אולן (Baruunbayan-Ulaan)
* בט-אולזי (Bat-Ölziy)
* ביינגול (Bayangol)
* ביין-אונדור (Bayan-Öndör)
* בוגד (Bogd)
* בורד (Bürd)
* גוצ'ין-אוס (Guchin-Us)
* חרחורין (Harhorin)
* חיירחנדולן (Hayrhandulaan)
* חוג'ירט (Hujirt)
* נרינטל (Nariynteel)
* אולזיט (Ölziyt)
* סנט (Sant)
* טרגט (Taragt)
* טוגרוג (Tögrög)
* אויינגה (Uyanga)
* יוסונזויל (Yösönzüyl)
* זונביין-אולן (Züünbayan-Ulaan)

## קישורים חיצוניים

* 
* האתר הרשמי של האיימאג (במונגולית)
* ערים באובורחאנגאי - מפות ונתונים

קטגוריה:מונגוליה: מחוזות
1650

__TOC__

## אירועים

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

### שנת 1650 לפי הלוח היוליאני

|}

## קישורים חיצוניים
סלנגה

**סלנגה** (במונגולית: **Сэлэнгэ аймаг**) הוא אחד מ-21 האיימאגים (מחוזות) של מונגוליה. האיימאג ממוקם בצפון המדינה ובירתו היא **סוחבאטאר**, על שם דמדין סוחבאטאר, הגיבור המונגולי בעל אותו שם.

## סומים (תת מחוזות)
* אלטנבולג (Altanbulag)
* ברונבורן (Baruunbüren)
* ביינגול (Bayangol)
* חודר (Hüder)
* חושט (Hushaat)
* ג'ווחלנט (Javhlant)
* מנדל (Mandal)
* אורחון (Orhon)
* אורחונור (Orhonnuur)
* סנט (Sant)
* סאיחן (Sayhan)
* שמר (Shaamar)
* סוחבאטאר (Sühbaatar)
* צגנור (Tsagaannuur)
* טושיג (Tüshig)
* יורו (Yöröö)
* זונבורן (Züünbüren)

## קישורים חיצוניים

* 
* ערים בסלנגה - מפות ונתונים

קטגוריה:מונגוליה: מחוזות