open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אופנוע ים

ממוזער|אופנוע ים חשמלי בעמידה
ממוזער|250px|אופנוע ים מונע בנזין ברכינה
**אופַנוע ים** הוא כלי שיט שהרוכב בו עומד עליו או רוכן מעליו ואינו יושב בתוכו כנהוג בסירה. תפעולו של אופנוע הים נעשה במוט רוחבּי, ומכאן הדמיון בינו ובין האופנוע. אופנועי ים מסוגלים להשיט עד שלושה אנשים. בישראל נדרש רישיון נהיגה מיוחד כדי להשתמש בהם, וניתן לקבלו בגיל 16 ומעלה לאחר מבחן עיוני ומעשי.

כיום מוּנעים אופנועי הים באמצעות משאבת סילון מים. בעבר יוצרו גם אופנועים בעלי סוגי הנעה אחרים, אך הנעת סילון מים היא היחידה שהפכה לנפוצה. הפניית אופנוע ים נעשית באמצעות הפניית הגה המחובר בכבלים לנחיר הפליטה הנמצא בחלקו האחורי של האופנוע. הטיית כידון האופנוע לכיוון מסוים גוררת את הפניית סילון המים לאותו הכיוון ומובילה לפניית כלי השיט.

אופנועי הים מכונים לעיתים קרובות בשם ג'ט-סקי, אף שזהו שם מותג של תעשיות כבדות קווסאקי ואינו שם גנרי.

## היסטוריה
אופנוע ים, או כפי שכונה בתחילה "קטנוע מים", פותחו לראשונה בבריטניה ובאירופה בשנות ה-50 של המאה ה-20.
הדגמים הראשונים היו אופנוע ים מונע מדחף בנפח 200 סמ"ק מתוצרת בריטית ותוצרת נוספת בשם "Wave Roller" הגרמנית.

רחפן ים שפותח בשנת 1961 הגיע למהירויות של עד 40 קמ"ש והוצג כגרסה בעלת יכולת תמרון גבוהה של גלשן מונע. אורכו היה מטר וחצי והוא הופעל על ידי מנוע פנימי או חיצוני והגיע למהירויות של עד 40 קמ"ש. הרוכב נשכב על הסירה, ושלט במהירות בעזרת מצערות ידניות ובכפות הרגליים השתמש כהגאים, הוא הוצג בתערוכות הסירות בניו יורק ובנאשוויל.

נכון לשנת 2010, היצרניות הגדולות של אופנועי הים הם חברת קוואסאקי, בומברדייה וימאהה

## סיכונים
מלבד הסכנות הברורות כמו התנגשויות ותקלות מכניות המשותפות לכל נהיגה בכלי רכב, לאופנוע הים סכנה ייחודית והיא פציעות ממגע ישיר עם סילוני מים. פציעות אלה עלולות לקרות עם נפילת הרוכב (או פליטתו) על הגב ונחיתתו ישירות בנתיב סילון מים בלחץ גבוה.

סכנה אחרת הטמונה בכלי אורבת לאנשים הנמצאים סמוך לו, וכן יש סכנת פגיעה בכלי שיט הנמצאים בקרבת מקום. אף שלכלי שיט זה חוקים ברורים מבחינת המרחק המינימלי המותר לו מחוף הרחצה, נהגים רבים אינם מקפידים למלא את כל הוראות הבטיחות ומתקרבים לרוחצים יתר על המידה.
בישראל ניתן להשיט אופנוע ים רק למחזיק רישיון מדרגת מֵשיט 11. רישיון לאופנוע הים הוא רישיון ניפרד ובלתי תלוי. כדי לקבל רישיון זה יש לעבור מבחן עיוני הבודק את הידע על חוקי הדרך בים, על הגשת עזרה ראשונה, על כיבוי אש ועל התנהלות במצוקה. בשלב המעשי יש להראות שליטה באופנוע הים בתרגיל סלאלום מהיר, איטי, גישה לאדם בים וקשרים.

## אופנוע ים חשמלי
ב פותחו אופנועי ים המבוססים על מנוע חשמלי במקום מנוע בנזין. אופנועי ים מסוג זה ייחודיים בכך שהפעלתם לא כרוכה בפליטה מקומית של מזהמים והטיפול המכני בהם נוח ופשוט יותר משמעותית.

## קישורים חיצוניים

* כיצד עובד ג'ט סקי, באתר eHow 
* שרון הרפז,	[הגיעה גם לים'''](https://beingalim.files.wordpress.com/2021/01/1986-4-beingalim-167.pdf	'''קאוואסקי),	'בין גלים' 167 אפריל 1986 עמ'	67.

## הערות שוליים

קטגוריה:סוגי כלי שיט
אנשים מושלמים

**אנשים מושלמים** (באנגלית: **Flawless**, בתרגום חופשי: "ללא רבב") הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוג דרמה אשר יצא לאקרנים בשנת 1999. את הסרט ביים ג'ואל שומאכר ומככבים בו רוברט דה נירו ופיליפ סימור הופמן.

## תקציר העלילה
וולטר קונץ (רוברט דה נירו) הוא שוטר לשער במשטרת ניו יורק עטור מדליות שיצא לגמלאות ומבלה את שעותיו הפנויות במועדון ריקודי טנגו מקומי ובבילוי קבוע עם יצאנית. כאשר לבניין שבו הוא מתגורר פורצים פושעים המחפשים אחר כסף שנגנב מהם ומאיימים לירות באחת הדיירות, הוא נחלץ לעזרתה אך לוקה בשבץ מוחי המותיר אותו נכה ובעל פגם חמור בדיבור אשר בעקבותיו הוא שוקע בדיכאון ומסתגר בדירתו.

פיזיותרפיסט של קונץ מציע לו לקבל שיעורים בשירה על מנת לשפר את יכולת הדיבור שלו. קונץ, אשר מתבטא לא אחת כהומופוב, פונה בחוסר רצון לראסטי (פיליפ סימון הופמן), טרנסקסואל אשר חי בדירה מעליו ועוסק בשירה ובהנחיית מופעי דראג על מנת לסייע לו. ראסטי הוא מלכת דראג קולנית, בודדה, החיה בעולם של פנטזיה וחולמת לעבור ניתוח לשינוי מין.

החיבור הטעון בין השניים מספק בחינה של סטריאוטיפים גבריים ותפקידי מגדר, והם מגלים בהדרגה כי המשותף ביניהם רב על המפריד, ולמרות השוני התהומי בתפיסות עולמם וסגנון חייהם הם נעשים חברים קרובים ומגלים הבנה זה למצבו של זה. כאשר ראסטי מסתבך עם אותם פושעים המחפשים בבניין אחר כספם, נחלץ קונץ לעזרתו מתוך כוונה לסייע לו לעבור את הניתוח בו הוא חפץ.

## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי מטרו גולדווין מאייר
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי להט"ב אמריקאיים
קטגוריה:טרנסג'נדר בקולנוע
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 1999
קטגוריה:סרטי 1999
אבן אסחאק

**מוחמד אבן אסחאק אבן יאסר** (בערבית: **ابن إسحاق**) 704 בערך – נפטר בשנת 761 או 767) היה היסטוריון והגיוגרף ערבי מוסלמי, שעסק במהלך המאה השמינית באיסוף מסורות שבעל-פה, אפוסים ומיתוסים ומתוך המידע שהיה בהם ערך את הביוגרפיה הראשונה של הנביא מוחמד, **سيرة رسول الله** ("סירת רסול אללה"), "חיי שליח האלוהים".

על פי חוקרי אסלאם מודרניים, אבן אסחאק נולד בשנים הראשונות של המאה השמינית בעיר אל-מדינה, בנו של עבד שניצוד באחד ממסעות השוד וביזה של ח'אלד בן אל-וליד. משקיבל עליו אדונו את דת האסלאם, שחרר את אביו של אבן אסחאק מעבדותו ואפשר את נישואיו, מהם נולד אבן אסחאק.

אין מידע על חייו של אבן אסחאק, אך משערים כי הוא למד באלכסנדריה שבמצרים, ולבסוף מצא עצמו בבגדאד, בירת הח'ליפות העבסית, ובה החל לכתוב את ספריו. הוא נפטר בבגדאד, ככל הנראה בשנת 767.

אבן אסחאק ידוע בזכות ספרו **سيرة رسول الله** (סירת רסול אללה) – חיי שליח האלוהים. עם זאת, ספריו לא שרדו בצורתם המקורית אלא כציטוטים בכתבים של היסטוריונים מוסלמים מאוחרים יותר, ובראשם אבן השאם ואחרים כגון מוחמד בן ג'ריר א-טברי (أبو جعفر محمد بن جرير الطبري).

## לקריאה נוספת

* Donner, Fred, *Narratives of Islamic Origins*, The Darwin Press, 1998
* Guillaume, A., *The Life of Muhammad*, Oxford University Press, 1955, reprinted in 2003. 
.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:היסטוריונים ערבים
קטגוריה:ילידי 704
קטגוריה:נפטרים ב-767
פרס ג'ררד אוניל

**פרס ג'ררד אוניל** של אגודת החלל הלאומית (אנגלית: **NSS Gerard K. O'Neill Memorial Award**) הוא פרס המוענק מעת לעת לאישים בולטים שתרמו לקידום תחום ההתיישבות בחלל, בין אם במושבת חלל ובין אם בבסיסים על הירח. הפרס ניתן עבור תרומה משמעותית לקידום תחום ההתיישבות האנושית הקבועה בחלל באחת מן הקטגוריות:
*פרסום ושיווק הרעיון של התיישבות בחלל
*מחקר בסיסי שיתמוך בהתיישבות זו
*היבטים טכנולוגיים של התיישבות בחלל
*היבטים כלכליים וחוקיים של התיישבות בחלל
*חינוך והשראה

הפרס קרוי על שמו של ג'ררד קי. אוניל, חלוץ המחקר של מושבות חלל. חלוקת פרסי אוניל החלה בשנת 2007, ועד כה חולקו שלושה פרסים (הראשון היה האריסון שמיט).

## ראו גם
*גלילו של אוניל

## קישורים חיצוניים
* 
* רשימת כל הזוכים בפרס

ג'ררד אוניל
קוד אתי

**קוד אתי** ביסודו בנוי מערכים וכללי התנהגות המחייבים את חברי ארגונים, עסקיים או ציבוריים או בעלי מקצוע. יש המכנים אותו "תעודת הזהות הערכית" של הארגון או של המקצוע.

לקודים אתיים רבים מבנה טיפוסי:
* פסקה המגדירה זהות (של ארגון או של עיסוק).
* פסקה המגדירה מטרות, או יעדים מרכזיים.
* רשימת ערכים וכללי התנהגות שלאורם תתממשנה מטרות היסוד והזהות.

## קוד אתי לארגון
[ממוזער|קוד האתיקה הארגונית ב[בית חולים שיבא – תל השומר]]

ניסוחו של קוד אתי עבור ארגון מבטא את הצורך בזיהוי הערכים החיוניים לקיומו באמצעות שפה המאחדת את כל חבריו. דבר זה נכון במיוחד בקהילות עובדים גדולות הנעדרות "תפיסת טוב משותפת טבעית", כמו זאת הקיימת במבנים חברתיים אורגניים, כדוגמת המשפחה. היחסים בין העובדים השונים בארגונים ובעסקים מוגדרים באופן פורמלי, ונעדרים את האפיון הרגשי הקיים ביחסים במשפחה, או בקהילות קטנות, כמו בפוליס היוונית. מאפיינים אלה חושפים את הארגון כמכניזם מודרני שכדי להפעילו ביעילות יש להגדיר עבורו במפורש, דרך הקוד, את זהותו, את מטרותיו, ואת הערכים שלאורם יפעל לממש אותן. גיבושה של זהות ארגונית (או תאגידית) היא צעד חשוב לקראת עיצובה של תפישת טוב משותפת לכלל הארגון. על מנת שהקוד האתי בארגון יחלחל ויהפוך לחלק בלתי נפרד של התרבות הארגונית, יש צורך ליצור מעגלי שיתוף והסכמה רחבים ככל האפשר, זאת על מנת להפוך את עובדי הארגון לשותפים אמיתיים בעיצובו ובשמירה עליו.

## קוד אתי למקצוע
מקובל לראות בניסוח קוד אתי לעיסוק מהלך התורם להפיכתו למקצוע של ממש. בעלי מקצוע לוקחים על עצמם לספק שירותים חברתיים שונים, וקושרים עצמם לשליחות חברתית מסוימת: לטפל בסבל גופני או נפשי ולהביא לו מזור (רופאים, פסיכולוגים), לייצג אזרחים בפני רשויות החוק (עורכי דין), לתכנן את המרחב הציבורי ואת המבנים שבו (ארכיטקטים), ולהפיץ את האמת למרות קיומם של קשיים (עיתונאים). בצעד זה מוענקת זהות מובחנת למקצוע וממנה נגזרות חובות שונות על העוסקים בו, כמו זאת המבטיחה את החיסיון על המידע שלקוח מעביר לעורך הדין שלו או מטופל למטפל בו.

## ראו גם
* רוח צה"ל – הקוד האתי של צה"ל
* אתיקה רפואית
* אתיקה בעסקים

## לקריאה נוספת
* אבשלום אדם, **תהליך הטמעה אפקטיבי של קוד אתי בקהילה מקצועית**, משאבי אנוש, עמ' 56 2009.
* רוברט אלבין, **כרוניקה של דלדול התבונה: אתיקה בפרקטיקה העיתונאית**, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2004.
* אבי קיי (מחבר המהדורה העברית ועורך), **אתיקה בעסקים: הלכה למעשה**, המרכז לערכים בעסקים, המרכז לאתיקה בירושלים, 2009.

## קישורים חיצוניים

* תהליך הטמעה אפקטיבי של קוד אתי לפרופסיה באתר המרכז לאתיקה
* הקוד האתי של מועצת העיתונות, באתר מועצת העיתונות
* הקוד האתי של הרופאים בישראל, באתר ההסתדרות הרפואית בישראל
* קוד אתי לענף השדלנות
* הקוד האתי של הפסיכולוגים בישראל, באתר הסתדרות הפסיכולוגים בישראל
* כללי לשכת עורכי הדין (אתיקה מקצועית)

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אתיקה
עין בית אל-מא

250px|ממוזער|עין בית אל-מא - בתוך הקו האדום - 2014
**עין בית אל-מא** (בערבית: **عين بيت الماء**, בתעתיק מדויק: **עין בית אלמאא**') הוא מחנה פליטים פלסטינים בפאתיה הצפון-מערביים של העיר שכם. מלבד מחנה זה, קיימים בעיר עוד מספר מחנות פליטים, בהם הקסבה של שכם, מחנה הפליטים בלאטה ומחנות הפליטים בחלקה הדרומי של העיר, העסכרים.

במבצע חומת מגן, בפיקודה של חטיבת הצנחנים, גדוד חרוב הוביל את הלחימה בעיר שכם ונלחם במחנה פליטים עין בית אל-מא ובשכונת ראפידיה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מחנות פליטים פלסטיניים ביהודה ושומרון
קטגוריה:שכם
פרנקיה המערבית

**פרנקיה המערבית** (בגרמנית: **Westfrankenreich**; בצרפתית: **Francie occidentale**), או ממלכת הפרנקים המערבית, הייתה ממלכה שהתקיימה בחלקה המערבי של האימפריה הקרולינגית שנפל בחלקו של קרל הקירח, נכדו של קרל הגדול, כתוצאה של הסכם ורדן (843).

האימפריה הפרנקית, שאוחדה תחת קרל הגדול, היוותה חלק גדול של מערב אירופה. הסכם ורדן נחתם אחרי שלוש שנים של מאבק בין שלושת נכדיו (840–843), שבמרוצתן קרל הקירח תמך באחיו לודוויג הגרמני נגד אחיהם לותאר הראשון, שירש את תוארו של קרל הגדול כקיסר הרומאים (מאוחר יותר קיסר האימפריה הרומית הקדושה, החל באוטו הראשון).

האימפריה הקרולינגית של הפרנקים התקיימה דור אחד בלבד בראשותו של לואי החסיד, בנו של קרל הגדול. נחלותיו הרבות כללו את צפון איטליה (לומבארדיה), את צרפת (מלבד ברטאן), את ארצות השפלה, את רובה של אוסטריה ואת גרמניה. נחלות אלה חולקו לפי הסכם ורדן לפרנקיה המערבית, פרנקיה המזרחית ופרנקיה התיכונה.

אם כי עברה תקופה של מריבות לפני שהשיגה יציבות באמצעות השושלת הקאפטינגית, פרנקיה המערבית היוותה את הבסיס לייסודה של ממלכת צרפת, ולצרפת המודרנית. היא חולקה לתשעה אזורים פיאודליים: אקיטן, ברטאן, בורגונדיה , קטאלוניה, פלנדריה, גסקוניה, ספטימניה איל-דה-פראנס וטולוז.

ב-987, אחרי מאבק בין שתי משפחות מלוכה, ייסד איג קאפה, דוכס הפרנקים ורוזן פריז, את השושלת הקאפטינגית שמשלה בצרפת כבית ולואה וכבית בורבון במרוצת שמונה מאות שנה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מדינות לשעבר באירופה
קטגוריה:פרנקים
יצחק הרצברג

**יצחק הרצברג** (1888, אוקראינה – 6 בדצמבר 1948, ישראל) היה מורה, סופר ומתרגם עברי.

## תולדות חייו
יצחק הרצברג, נולד באוקראינה (אז באימפריה הרוסית). למד בחדר ובישיבה, רכש השכלה כללית באופן עצמי. היה פעיל בארגונים ציוניים. בשנת 1914 עבר לווינה, שם חינך בגימנסיה העברית בעיר, כתב ספרי לימוד להוראת העברית ופעל בשדה הספרות. בשנת 1939, בעקבות האנשלוס, עלה לארץ ישראל, היה מורה פרטי ותירגם ספרי ילדים. הרצברג ניסה בכתיבתו המקורית והמתורגמת-מעובדת, להפיח חיים בדמויות היסטוריות ועממיות.

הרצברג נפטר ב-6 בדצמבר 1948 ונקבר בבית הקברות נחלת יצחק.

## מספריו
* **הדבר**: "ספר לימוד הקריאה, הכתיבה וראשית דעת השפה העברית על פי השיטה הטבעית", וינה: הוצאת יצהר, תרצ"א-1931.
* **חנכה בבית־השב: מחזה לילדים עם תוי־זמרה**, וינה: הוצאת יצהר, תרצ"ב-1931/1932.
* **[[הרשל'ה|הרשלי האוסטרופולי]] מלך הליצנים**; הציורים מאת בינה גבירץ, תל אביב: י' שרברק, 1947.
* **יוסלה הגולם ויוצרו [[מהר"ל]] מפראג**, 1947.
* **[[הלני המלכה]], קורות מלכת חדייב**, 1948.
* **[[מצדה]], מסכת גבורת ישראל. ספור היסטורי**, הוצאת שרברק, 1949.
* סר וולטר סקוט, **[[אייבנהו]], ספור מדברי ימי אנגליה** (תרגם: יצחק הרצברג), הוצאת שרברק, 1955.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:מתרגמים לעברית
קטגוריה:אנשי חינוך שוחרי השפה העברית
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות נחלת יצחק
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1888
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1948
חוג ראשוני למחצה

בתורת החוגים, **חוג ראשוני למחצה** הוא חוג שאין לו אידיאלים נילפוטנטיים לא טריוויאליים. החוגים הראשוניים למחצה הם משפחה רחבה ומרכזית בתורת החוגים, בשל הקשר שלהם לחוגים ראשוניים, ובגלל שלכל חוג יש מנה מקסימלית כזו, המתקבלת מחילוק ברדיקל הראשוני. חוג קומוטטיבי הוא ראשוני למחצה אם ורק אם הוא מצומצם, כלומר, אין לו איברים נילפוטנטיים. 

התכונות הבאות מאפיינות חוג ראשוני למחצה: 
* אין בו אידיאלים נילפוטנטיים לא-טריוויאליים;
* אין בו אידיאלים חד-צדדיים נילפוטנטים לא-טריוויאליים;
* לכל אידיאל A \neq 0, גם A^2 \neq 0.

אידיאל A  של R  הוא ראשוני למחצה, אם חוג המנה R/A  ראשוני למחצה. חיתוך של אידיאלים ראשוניים הוא אידיאל ראשוני למחצה. חיתוך כל האידיאלים הראשוניים (או הראשוניים למחצה, או הראשוניים המינימליים) של החוג הוא הרדיקל הראשוני שלו. גם רדיקלים חשובים אחרים - רדיקל לויצקי, הרדיקל הנילי העליון ורדיקל ג'ייקובסון - הם ראשוניים למחצה.

ישנם חוגים ראשוניים למחצה (ואף ראשוניים) המכילים אידיאלים ניליים. בחוג PI ראשוני למחצה אין אידיאלים שמאליים ניליים, ולכן הרדיקל הראשוני של כל חוג PI הוא האידיאל השמאלי הנילי הגדול ביותר שלו.
## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תורת החוגים
אלכסיי וולודין

**אלכסיי וולדוין** (רוסית: **Алексей Володин**  1977 סנט פטרבורג) הוא פסנתרן רוסי.

## חייו
אלכסיי וולודין נולד בסנקט פטרבורג, בגיל 9 החל בלימודי פסנתר. כעבור שנה עבר למוסקבה שם למד אצל אי. צ'קלינה ולאחר מכן אצל ט. זליכמן בבית הספר ע"ש גנסין. החל משנת 1994 למד בקונסרבטוריון של מוסקבה. 

בתום לימודיו בשנת 2001 השתלם בכיתת אמן של אליסו וירסלדזה ואחר כך בשנים 2001-2002 בתוכנית הקרן הבינלאומית לפסנתר ע"ש תיאו ליוון בקומו.   

וולודין נתן רסיטלים ברחבי העולם. הוא ניגן עם תזמורות רבות, בהן התזמורת הסימפונית של סידני, התזמורת של רדיו סוויצרה איטליאנה, תזמורת הרדיו של דרום-מערב גרמניה, התזמורת הפילהרמונית של סנקט פטרבורג, תזמורת התיאטרון מרינסקי, תזמורת הרדיו NDR, הפילהרמונית של הנובר, תזמורת הגוונדהאוס מלייפציג, התזמורת דו קפיטול מטולוז, התזמורת הסימפונית ע"ש פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי במוסקבה, תזמורת הדויטשה אופר מברלין, תזמורת טונהאלה מציריך. במופעים אלו ניגן תחת שרביטם של מנצחים כמו ריקרדו שאיי, מיכאיל פלטניוב, איג'י אואה, גרד אלברכט, קרלו ריצי, זולטאן קוצ'יש, דוד זינמן, ואלרי גרגייב, ולדימיר פדוסייב ואחרים. 

בשנת 2003 זכה בפרס הראשון בתחרות התשיעית ע"ש גזה אנדה בציריך. במאי 2005 נחל הצלחה רבה ברסיטל הבכורה שלו בתיאטרון שאנז אליזה בפריז לשם הוזמן מיד גם לעונות הבאות.  

ב-2009 הקליט את קונצרט הבכורה שלו באולם הרקולס במינכן עם יצירות  של בטהובן, רחמנינוב ופרוקופייב. בשנת 2008 הקליט סונאטות מס' 28 -33 מאת בטהובן.
בשנת 2006 יצא לסיור קונצרטים בסין.

## פרסים
* מקום ראשון בתחרות אניו - פורינו בקליארי, איטליה - 2001
* זוכה התחרות ע"ש גזה אנדה בציריך - 2003
*פרסים בתחרויות פלומה או'שי בסנטנדר, ספרד ב-1998, והתחרות הבינלאומית לפסנתר בסידני, אוסטרליה ב-2000

## קישורים חיצוניים
* 

* אלכסיי וולודין באתר אופרה ובלט

קטגוריה:פסנתרנים רוסים
קטגוריה:בוגרי הקונסרבטוריון של מוסקבה
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1977
יוסף לייטס

250px|ממוזער|שמאל|לייטס עם צוות הסרט "רוז'ה" ("הוורד") יושב בשורה הראשונה, שני משמאל, 1936
**יוסף לייטס** (בפולנית: **Józef Lejtes**, 22 בנובמבר 1901, ורשה – 27 במאי 1983, קליפורניה) היה מפיק, תסריטאי ובמאי קולנוע וטלוויזיה יהודי-פולני.

## קורות חיים
לייטס היה בנם של יהודים מתבוללים, שעברו מרוסיה לפולין בסוף המאה ה-19. מילדותו גילה תחומי עניין אמנותיים - הוא למד בבית ספר למוזיקה, התבלט בציור והיה אורח תדיר בבתי הראינוע. למרות שהתנדב ב-1920 ולחם במלחמה הפולנית-סובייטית בקרב על ורשה נכלא במחנה המעצר יבלונה בשל יהדותו. בתום המלחמה החל בלימודי פילוסופיה ב ולאחר שנתיים עבר ללימודי כימיה. עקב התעניינותו הגוברת בקולנוע, נסע לווינה, שם הפך לעוזרו של מיכאי קרטש (לימים, מייקל קורטיז, במאי הסרט המצליח "קזבלנקה")

לייטס היה במאי מרכזי בהיסטוריה הקולנועית של פולין לפני מלחמת העולם השנייה. בשנת 1924, כשהוא רק בן 23, הקים לייטס חברה להפקת סרטים דוקומנטריים. סרטיו בפולין עסקו לרוב בקטעים מההיסטוריה הפולנית הלאומית. סרטו העלילתי המלא הראשון, "הוריקן", נעשה בשנת 1928, עסק ב"מרד ינואר" שהתרחש ב-1863, שבו הפולנים התקוממו נגד הרוסים.

לייטס הצטרף לצבא אנדרס והגיע בעזרתו לארץ ישראל. בשנת 1943 יצר במסגרת צוות הצילום הצבאי את הסרט "מלטרון לעזה" שלא שרד עד ימינו. בשנים 1944 ל-1947 ביים את "דמעת הנחמה הגדולה", המספר על שלושה לוחמי בריגדה המנסים לשכנע ניצול שואה מיואש כי צופן לו עתיד בארץ ישראל. בסוף 1946 החל בעבודה על סרט הקולנוע "בית אבי", לפי תסריט של מאיר לוין, בבימויו של הרברט קליין ובצילומו של זוכה פרס אוסקר, פלויד קרוסבי. הסרט דובר האנגלית הופק במימון הקק"ל במטרה לשמש כסרט הסברה ליהודי ארצות הברית. מטרתו הייתה להעלות את בעיית ניצולי השואה הנקלטים בארץ ישראל ובאותה הזדמנות להראות את נופי הארץ.
בשנת 1949 יצר את סרט הדרמה התיעודי "אין ברירה". בסרט השתתף מיכאל גור והמספר היה תיאודור ביקל.
בשנת 1952 היה הבמאי של הסרט "קריה נאמנה". זהו אחד מהסרטים העלילתיים הראשונים שנעשו בארץ. סיפור אודות קבוצת ילדים ניצולי השואה המגיעים לפנימיית כפר הנוער הציוני בירושלים ערב מלחמת העצמאות, ועל יחסם עם מדריכיהם על רקע המלחמה והמצור על ירושלים.

בתחילת שנות ה-50 היגר לבריטניה, בה יצר זמן קצר ומשם המשיך לארצות הברית, שם המשיך בקריירה כבמאי. התמקד בעיקר בהפקות לטלוויזיה, כגון הסדרה בוננזה והסדרה "אלפרד היצ'קוק מגיש".

## לקריאה נוספת
* - על הסרט "דמעת הנחמה הגדולה"

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:יהודים בצבא הפולני
קטגוריה:במאי קולנוע יהודים פולנים
קטגוריה:חיילי צבא אנדרס
קטגוריה:במאי קולנוע יהודים אמריקאים
קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1901
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1983
דילוג מיתרים

**דילוג מיתרים** היא טכניקה אשר מאפשרת לפסוח על מיתרים בזמן הנגינה, דבר המאפשר יכולת מעבר מהירה בנגינה בין אוקטבות שונות. בדרך כלל, דילוג מיתרים נהוג בנגינה מהירה. טכניקה זו, כאשר משתמשים בה בנגינה מהירה, נחשבת לאחת מן הטכניקות הקשות לנגינה. הטכניקה נהוגה בשימוש במוזיקת רוק, מטאל וג'אז.

## הטכניקה

הטכניקה היא פסיחה על מיתרים בזמן הנגינה, לשם שדרוג הקטע המנוגן (במהלך כתיבתו) וכדי לנגן ביותר מאוקטבה אחת.
ישנן שתי שיטות לנגן טכניקה זו: האחת היא נגינה של תווים בודדים בין אוקטבה אחת לשנייה, עניין זניח בטכניקה זו. השנייה היא מעבר מהיר בין מיתרים תוך נגינה של שלושה או ארבעה תווים בפריטה רצופה (דוגמת פריטה לסירוגין) או בנגינת לגאטו. שיטה זו ידועה יותר והיא בשימוש נפוץ במטאל מתקדם.

שיטה:


```
e|---------------------------------|----------------------------------|--------------------------|
B|---------------------------------|----------------------------------|--------------------------|
G|--11-------11-9------------7-6---|----------4-2---------------------|--------4-6-7-------6-7-9-|
D|----------------11-12----------7-|--9-----------4----4--5-----4--5--|--------------------------|
A|--------12--------------9--------|-------5--------------------------|-----5-----------7--------|
E|-----10--------------7-----------|----3-----------0--------2--------|---3-----------5----------|
```



שיטה 2 (שיטת הלגטו):



```
e|---------------------------------|--12h15h17p15p12------------------|----------------------------------|
B|---------------------------------|----------------------------------|----------------------------------|
G|---------------------------------|----------------------------------|----------------------------------|
D|-----------------14h17h19--------|---------------------19p17p14-----|----------------------------------|
A|---------------------------------|----------------------------------|----------------------------------|
E|--12h15h17-----------------------|----------------------------------|--17p15p12------------------------|
```



### מוזיקאים ידועים המשתמשים בטכניקה זו
פול גילברט, ג'ון פטרוצ'י, כריס ברודריק, באקטהד וגיטריסטים רבים אשר משתמשים בטכניקה זו לעיתים.

## ראו גם
*פריטה לסירוגין
*לגטו

## קישורים חיצוניים
* ארפג'יו דילוג מיתרים 
* דוגמה נוספת לדילוג מיתרים בלגאטו (כדוגמת שיטה מס' 2) 
* תרגילי דילוג מיתרים המבוססים על דוגמאותיו של פול גילברט 

## הערות שוליים

קטגוריה:גיטרה
קטגוריה:טכניקות מוזיקליות
חורחה קמפוס

**חורחה פרנסיסקו קמפוס** (בספרדית: **Jorge Campos Navarrete**; נולד ב-15 באוקטובר 1966 באקפולקו מקסיקו) הוא כדורגלן עבר מקסיקני ששיחק בעמדת השוער, ונחשב אחד השוערים הבולטים של הכדורגל בתקופתו.

## קישורים חיצוניים

* סטטיסטיקות באתר הרשמי של RSSSF.

קטגוריה:כדורגלנים מקסיקנים
קטגוריה:שוערי כדורגל מקסיקנים
קטגוריה:כדורגלני אוניברסידד נסיונל
קטגוריה:כדורגלני אטלנטה (מקסיקו)
קטגוריה:כדורגלני טיגרס
קטגוריה:כדורגלני לוס אנג'לס גלאקסי
קטגוריה:כדורגלני קרוס אסול
קטגוריה:כדורגלני שיקגו פייר
קטגוריה:כדורגלני פואבלה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת מקסיקו
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 1993
קטגוריה:כדורגלני גביע הזהב 1993
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1994
קטגוריה:כדורגלני גביע פהד 1995
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 1995
קטגוריה:כדורגלני גביע הזהב 1996
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת אטלנטה (1996)
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1998
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 1999
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 1999
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2002
קטגוריה:מקסיקנים שנולדו ב-1966
קרב נינווה

שמאל|ממוזער|250px|מפת קרב נינווה
שמאל|ממוזער|250px|כוסרו השני, כתב יד עתיק
[שמאל|ממוזער|250px|הרקליוס נלחם בפרסים ציור רומנטי מ[המאה ה-19]]
[שמאל|ממוזער|250px|הרקליוס מכניע את כוסרו, עבודת [אמייל (טכניקה)|אמייל ביזנטית מהמאה ה-12]]
**קרב נינווה** היה הקרב המכריע במלחמה בין האימפריה הביזנטית בראשות הקיסר הרקליוס לבין צבא האימפריה הסאסאנית בראשות כוסרו פרוויז. הקרב התרחש בשנת 627 בסמוך לחורבות העיר העתיקה נינווה, ניצחון הצבא הביזנטי ריסק מוקדי הכוח של האימפריה הסאסאנית וכפה על מנהיגיה כניעה. השפעות הקרב היו מרחיקות לכת, הכאוס השלטוני והתשישות המערכתית הכניסו את האימפריה לסחרור שהוביל להתפרקותה המוחלטת בידי לוחמי האימפריה המוסלמית.

## רקע

רציחתו של מאוריסוס, קיסר האימפריה הביזנטית בידי פוקאס עודדה את כוסרו פרוויז (כוסרו השני) להכריז מלחמה על האימפריה הביזנטית, מתוך תקווה כי הגיע שעת הכושר להשתלט על אזור הלבנט. תחילת המערכה הוכיחה כי הנחה זו הייתה נכונה והצבא הפרסי הצליח לכבוש את סוריה, ארץ ישראל ולאחר מכן את מצרים מידי הצבא הביזנטי. הפרסים ניצלו את המומנטום של הצלחתם ותקפו את לב השטח הביזנטי, כבשו חלקים מאנטוליה ושמו את קונסטנטינופול במצור. עלייתו של הרקליוס, קיסר האימפריה הביזנטית לשלטון סימנה את הפיכת הקערה על פיה. בסדרה של מסעות מלחמה נועזים הצליח הקיסר הביזנטי להכות את הפרסים, להסיר את המצור מעיר הבירה ולהעביר את המלחמה, בסיוע בני ברית טורקים, אל שטח האימפריה הסאסאנית. ההתקפה הראשונה כוונה נגד איבריה הקווקזית, בת בריתם של הפרסים, ומשם המשיכו הביזנטים אל תוך מסופוטמיה בצבא שהיקפו מוערך בין 25,000 עד 50,000 חיילים, בעוד שצבא פרסי ובו 12,000 לוחמים עוקב אחריו.

בשלב זה ביצעו הצבאות תמרונים אחרונים לפני העימות. הצבא הביזנטי חצה את נהר הזב הגדול וחנה לא רחוק מהריסות עיר נינווה. ידיעות על תגבורת פרסית של 3,000 לוחמים נוספים הצועדים על מנת לחבור לגוף העיקרי של הצבא הפרסי, כפתה על הביזנטים ליטול את היוזמה לידיהם. הרקליוס העמיד את הצבא הביזנטי במישור בין נינווה לנהר הזב, במבנה שאיפשר לנצל את הרומח והחרבות הביזנטיות, ולכפות קרב פנים אל פנים תוך ביטול היתרון הפרסי בקשתים.

## מהלך הקרב
המפקד הפרסי חילק את צבאו לשלוש יחידות נפרדות והורה להתקיף את המערך הביזנטי. הרקליוס מצידו הורה לצבאו לסגת כדי למשוך את כל כוחות הצבא הפרסי לשטח ההרג. במשך שמונה שעות נערך קרב פנים אל פנים אכזרי במהלכו נהרגו כ-6,000 חיילים פרסים, ובסופו ניתק הצבא הפרסי מגע, נסוג ונערך להגנה בסמוך לאחת הגבעות השולטות על שדה הקרב. על פי היסטוריונים ביזנטיים ובראשם תיאופנס המוודה, יצא המפקד הפרסי והציע לערוך דו-קרב עם הקיסר הביזנטי. הדו-קרב היה קצר והקצין הפרסי נהרג, תוצאה דומה הושגה בשני קרבות נוספים. הצבא הפרסי איבד את אומץ ליבו ונסוג מוכה משדה הקרב.

## תוצאות הקרב
הניצחון הביזנטי שלא היה מוחלט ומבלי שכוחות הצבא הפרסי הושמדו, הספיק לשבור את רוח הלחימה של הצבא הפרסי שברח משדה הקרב, ואיפשר להרקליוס להתקיף לכבוש ולשדוד ארמון כוסרו, ולגרום למנוסתו של המלך הפרסי לעיר בירתו קטסיפון. בהגיעו אליה הודח ונרצח על ידי בנו קבאד השני. קבאד, שמיד עם עלותו לשלטון, רצח את שמונה-עשר אחיו, פתח מיד במשא ומתן עם הביזנטים, וחתם עימם על הסכם שלום שהחזיר לביזנטים שטחים שאבדו להם במהלך המלחמה, ושחרר שבויים וחפצי קודש. לאחר מכן נסוגו הביזנטים מפרס.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

נינווה
קטגוריה:איראן: היסטוריה
קטגוריה:המלחמה הביזנטית-סאסאנית (602–628)
קטגוריה:מלחמות פרס-רומי
יואן דרגלינה

**יואן דרגלינה** (ברומנית: **Ioan Drăgălina**; 16 בדצמבר 1860 - 9 בנובמבר 1916) איש צבא רומני, מפקד הארמייה הרומנית הראשונה במלחמת העולם הראשונה.

## ביוגרפיה
דרגלינה נולד בקאראנסבש, בבאנאט, באותם ימים חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית. אביו, אלכסנדרו דרגלינה, שירת בצבא האוסטרו-הונגרי כקצין ומהנדס, אך ב-1859 התפטר ועבר עם רעייתו, מרתה לאזארוני, את הגבול לרומניה, שם מונה להיות סטרוסטה (תפקיד אדמיניסטרטיבי) ברמניקו ולצ'אה. לקראת הלידה העדיפה מרתה לשוב אל בית הוריה, שם נולד יואן, הבן הבכור, הראשון מבין 4 אחים.

יואן למד בבית הספר לקדטים של טימישוארה והמשיך לאקדמיה צבאית על שם הקיסרית מריה טרזיה בווינה ובדומה לאביו, למד במקביל הנדסה. בגיל 26 התחתן עם אלנה ג'יורג'יקה ושנה מאוחר יותר התפטר מהצבא האוסטרו-הונגרי ועבר אל הצבא הרומני, אליו התקבל בדרגת סגן משנה. הוא התקדם בסולם הדרגות בהתמדה. באותו זמן גם משפחתו גדלה - היו לו שני בנים ו-4 בנות.

ב-1908 מונה למפקד בית הספר הצבאי לחיל רגלים ובאפריל 1911 הועלה לדרגת קולונל וקיבל את הפיקוד על רגימנט 34, קונסטנצה. ב-1915 הועלה לדרגת גנרל בריגדיר ועסק בביצור עמק הפראחובה. עם תחילת מעורבות רומניה במלחמת העולם הראשונה קיבל את הפיקוד על הדיוויזיה הראשונה של חיל רגלים שהייתה מוצבת בדרובטה-טורנו סברין ולחמה באורשובה ובעמק נחל הצ'רנה. עם תחילת הלחימה יחידתו יצאה לכבוש את הפסגות השולטות והצלחתה בכך איפשרה לה לעמוד מול מתקפת הנגד של מעצמות המרכז עד אוקטובר. באוקטובר הועלה יואן לתפקיד מפקד הארמייה הראשונה ונדרש לנסות לעצור את מתקפת האויב דרך עמק נחל הז'יו. הוא יצא לבדוק את המצב בשטח במכונית ובה נהגו ועוד שני קצינים. במהלך סיורו נפתחה על המכונית אש מקלע וכדור דום-דום ריסק את זרועו לפני שהמכונית הצליחה להימלט משטח האש. פצעו נוקה ונחבש והוא הועבר לטיפול לקראיובה ושם הרופא המליץ לקטוע את היד והגנרל הסכים, אך מברק שהגיע מהמטה הראשי הורה על העברתו הדחופה לבוקרשט. הוא הועבר לשם, אך המנתח הראשי היה בעיר אחרת וממלא מקומו הסתפק בניקוי הפצע והוצאת הכדור וקיבע את היד בגבס. עם הגעת המנתח, ארבעה ימים לאחר הפציעה, קטעו את ידו ומצבו השתפר, אך כעבור עוד ארבעה ימים הסתבר שהזיהום התפשט, חומו עלה והוא מת.

## קישורים חיצוניים

* Generalul Ioan Drăgălina 
* משפחת דרגלינה בשירות העם 

קטגוריה:אנשי צבא רומנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גנרלים רומנים
קטגוריה:מעוטרי עיטור מיכאי האמיץ
קטגוריה:מסדר כוכב רומניה
קטגוריה:בוגרי האקדמיה הצבאית הטרזיאנית
קטגוריה:חללי מלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:ילידי 1860
קטגוריה:נפטרים ב-1916
מדליית פרנק מאלינה לאסטרונאוטיקה

**מדליית פרנק מאלינה לאסטרונאוטיקה** (באנגלית: **The Frank J. Malina Astronautics Medal**) מוענקת מאז 1986 מדי שנה לדמות חינוכית בולטת שהפגינה מצוינות יוצאת דופן בקידום לימוד מדעי החלל והאסטרונאוטיקה. המדליה מוענקת מטעם הפדרציה הבין-לאומית לאסטרונאוטיקה (IAF) והמכון האמריקאי לאווירונאוטיקה ואסטרונאוטיקה (AIAA). המדליה קרויה על שם פרנק מאלינה, מחלוצי הטילאות בארצות הברית.

## זוכים בולטים
*כריסטה מקאוליף, המורה האסטרונאוטית שנספתה באסון מעבורת החלל צ'אלנג'ר (1986)
*פרופסור סר מרטין סוויטינג (2002)
*האסטרונאוטית ברברה מורגן (2009)

## קישורים חיצוניים
זוכי המדליה

קטגוריה:פרסים בתחום חקר החלל
מיכאל מלצר

**מיכאל מלצר** (נולד ב-1956) הוא נגן חליליות ומנצח ישראלי, ששימש כפרופסור וסגן נשיא לעניינים אקדמיים באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים.

## ביוגרפיה
מיכאל מלצר נולד בחיפה ב-1956 לאמו, הציירת והיוצרת שרה מלצר. דודו היה חתן פרס ישראל לחקר המקרא, משה ויינפלד.

מלצר זכה במלגות קרן התרבות אמריקה-ישראל, בשנת 1978, בפרס פרנסוא שפירא ובשנת 1986, וב"פרס הצילינדר" מטעם אמנות לעם. החל בשנות ה-80 התמחה במוזיקת בארוק.

הוא הופיע כסולן עם תזמורות רבות בישראל, ועם חלקן גם כמנצח. במשך שש שנים ערך והגיש את סדרת הקונצרטים "הרנסאנס של הבארוק", בה אירח את טובי אמני הבארוק מאירופה.

בשנת 1990 השתתף, יחד עם "אנסמבל הרנסאנס" שהקים, במופע "נדודי השושן" שעלה לראשונה בפסטיבל ישראל, מופע שכלל עיבודים חדשים לשירי לאדינו, בהשתתפות נתנאלה, ישראל בורוכוב ו"אנסמבל מזרח מערב".

בין השנים 2000–2010 שימש כמנהל האמנותי של פסטיבל קול המוסיקה בגליל העליון בכפר בלום.

מלצר מלמד באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, כיהן בתפקידיו כסגן נשיא לעניינים אקדמיים, סגן-ראש האקדמיה ודיקאן.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מבצעים בכלים אותנטיים
קטגוריה:מנצחים ישראלים
קטגוריה:נגני חלילית
קטגוריה:סגל האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1956
מדליית האחים רייט

**מדליית האחים רייט** (אנגלית: **Wright Brothers Medal**) היא פרס שנתי הקרוי על שם האחים רייט המוענק מאז 1927 ליחידים שתרמו תרומה משמעותית בפיתוח, הנדסה או הפעלה של כלי טיס וחלליות. המדליה מוענקת על ידי SAE International, אגודה של מהנדסי רכב, תעופה וחלל.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:פרסים בתחום חקר החלל
נעם בן זאב

**נעם בן זאב** (נולד ב-1954) הוא כתב, מבקר מוזיקלי, מוזיקאי, מרצה וסופר ישראלי.

## ביוגרפיה
בן זאב הוא בעל תואר שני במוזיקולוגיה מאוניברסיטת תל אביב. הוא מנגן על טרומבון וניגן בתזמורת הסימפונית חיפה, באופרה הישראלית ובתיאטרון הבימה. הצטרף לעיתון הארץ בשנת 1992 ועד פרישתו ב-2015 שימש כמבקר המוזיקה וכתב לענייני מוזיקה קלאסית בעיתון. בן זאב מרבה לעסוק בכתיבתו בסוגיות פוליטיות וחברתיות בהקשרן המוזיקלי, ובמיוחד בולטת התייחסותו הרבה לתחום החינוך המוזיקלי בישראל.  

בנובמבר 2015 הצטרף בן זאב למרכז האמנויות ״אלמא״ בזכרון יעקב כמנהל אמנותי. 

בן זאב הוא מרצה למוזיקה במכללת ספיר בשדרות.

## ספריו
בשנת 1998 יצא לאור ספרו "חמישה מבטים על המוזיקה", בהוצאת ״סל תרבות ארצי״, המגולל את סיפורה של המוזיקה הקלאסית במערב, כרצף של סגנונות שעולים ויורדים, כאשר כל פרק מוקדש לתקופה מסוימת.

בשנת 2009 יצא לאור ספרו "מנגינה ישראלית" בהוצאת הקיבוץ המאוחד. הספר בוחן את היחס של החברה היהודית והערבית למוזיקה, בעבר והיום, ומנסה להתחקות אחר מקורות המוזיקה שנוגנה ומנוגנת בישראל.

בשנת 2015 יצא לאור, בהוצאה פרטית, ספרו ״הנגן הראשי: חיים עם כינור״. הספר הוא ביוגרפיה של הכנר והמורה חיים טאוב, הנגן הראשי של התזמורת הפילהרמונית הישראלית.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* ריאיון עמו עם רבקה מיכאלי, ברדיו ללא הפסקה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיקאים ישראלים
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:מבקרי מוזיקה ישראלים
קטגוריה:סגל הארץ
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: מוזיקה
קטגוריה:סגל המכללה האקדמית ספיר
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1954
ענת גלבר

**ענת גלבר** (נולדה ב-2 בנובמבר 1980) היא אלופת ישראל ואלופת העולם לאוניברסיטאות בדיבייט.

## ביוגרפיה
גלבר נולדה לרות וליואב גלבר, פרופ' להיסטוריה באוניברסיטת חיפה. היא החלה את לימודיה באוניברסיטת חיפה לתואר ראשון בפילוסופיה ועברה קורס בשם רטוריקה ואמנות השכנוע, לאחר מכן הצטרפה למועדון הדיבייט באוניברסיטה תחת הדרכתו של אורי זכאי.

בשנת 2001 הגיעה גלבר לגמר אליפות ישראל בדיבייט. בשנת 2002 זכתה גלבר באליפות הדיבייט בישראל ביחד עם גיא יריב בייצוג מועדון אוניברסיטת חיפה.
בשנים 2003 ו-2005 זכתה גלבר בתואר הדוברת המצטיינת באליפות אירופה בדיבייטינג לאוניברסיטאות, בקטגוריית ESL (קטגורית דוברי האנגלית כשפה זרה שנייה).

בשנת 2006 זכתה גלבר בתואר הדוברת המצטיינת באליפות העולם בדיבייטינג לאוניברסיטאות שנערכה בדבלין שבאירלנד, בקטגוריית ESL, לאחר שגברה על 600 מתחרים ולאחר יותר מעשרה סיבובים.

נכון לשנת 2010, גלבר אימנה את מועדוני אוניברסיטת חיפה ואוניברסיטת בן-גוריון וכן בבתי ספר תיכון ועסקה בלימוד והדרכת התחום לגופים ואישים פרטיים.
גלבר שימשה כסגנית שופט ראשי באליפות העולם בדיבייט בבוטסואנה 2011.

## הערות שוליים

קטגוריה:רטוריקנים ונואמים ישראלים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1980
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1980
פאטמה ד'יאב

**פאטמה ד'יאב** (בערבית: **فاطمة ذياب**; נולדה ב-27 בספטמבר 1951) היא סופרת ומשוררת ערביה-ישראלית.
## ביוגרפיה
ד'יאב, ילידת טמרה, למדה בתיכון בנצרת. בשנת 1973 יצא ספרה "מסע ברכבת העבר", אשר כלל רומן ומספר סיפורים קצרים. עלילת הסיפור שכללה אונס של בחורה על ידי דודה נחשבה נועזת לאותה תקופה. ד'יאב פרסמה סיפורים קצרים, רומנים, סיפורי ילדים, מחזות ושירה. יצירותיה עוסקות בסוגיות חברתיות בחברה הערבית. ספרה "החוט והחיפושית" משנת 1996, עוסק בקיפוח נשים בחברה הערבית.

ד'יאב, ילידת טמרה שבגליל, נולדה ב־1951. היא סיימה את לימודיה היסודיים בטמרה ולאחר מכן המשיכה ללימודי תיכון בנצרת.

בשנת 1973 יצא ספרה הראשון, "מסע ברכבת העבר" (رحلة في قطار الماضي), כרומן בשילוב עם מספר סיפורים קצרים. הרומן התאפיין בתעוזה ובכנותו הספרותית.

מחזה פרי עטה, "קחי את סודך איתך", (سِرُّكَ في بير) זכה בפרס תיאטרון "בית אל-כרמה" בשנת 1978. בנוסף, היא קיבלה את פרס ההישג הספרותי ואת פרסומים ושבחים נוספים על עבודותיה.

ד'יאב כתבה מאמרים לעיתונים ולכתבי עת, והייתה בעלת טורים קבועים בעיתונים "אל-סנארה" ו"אל-ערב", בהם עסקה בעיקר בנושאים הנוגעים לנשים בחברה הערבית. היא שימשה כעורכת במגזין "לילך".

בתחילת שנות ה-70 הייתה ד'יאב אחת הנשים הערביות הבודדות שכתבו ופרסמו בתוך ישראל. היא כתבה סיפורים קצרים, רומנים, ספרי ילדים, מחזות ושירה. בניגוד לעמיתותיה מעבר לקו הירוק, ד'יאב נמנעה מכתיבה על נושאים פוליטיים ולאומיים, ויש המעריכים כי עשתה זאת מתוך חשש לתגובות של הרשויות. עם זאת, בשירתה שאבה השראה מהמשורר הלאומי הפלסטיני מחמוד דרוויש, והדגישה את חשיבות הזמן, המקום וההקשר, דבר המוסיף נופך פוליטי לכתיבתה. בכתיבתה על מעמד האישה בחברה הערבית עסקה גם בנושאים שנחשבו לטאבו, כמו אונס, ועקב כך נתקלה בהתנגדות מבני משפחתה ומאנשים זרים. הדבר גרם לה להפסיק את כתיבתה לתקופה של כמעט עשור.

חוקרת הספרות הפלסטינית דורית גוטספלד ממקמת את ד'יאב בדור הביניים של סופרות פלסטיניות מקומיות; דור שכתב בסגנון ריאליסטי וניסה לאזן בין הנושאים החברתיים לבין הנושאים הלאומיים-פוליטיים. דור זה מגיע אחרי הדור הראשון, שעסק בשיח פמיניסטי-רומנטי, ולפני הדור העכשווי, שעושה שימוש במודרניזם ופוסטמודרניזם כדי לאתגר מוסכמות חברתיות וספרותיות.

יצירותיה של ד'יאב נכללו במספר אסופות ספרותיות, וביניהן שיר אחד לפחות שהולחן והוצג בפסטיבל שירה ערבית בשנת 2009. כמה מיצירותיה תורגמו לשפות אחרות, ביניהן עברית ואנגלית.

## ספריה
* מסע ברכבת העבר, רומן, 1973.
* חרטת היען, קובץ סיפורים לילדים, 1982.
* עלי אל-סיאד, סיפור לילדים, 1982.
* פצע בלב, מחשבות, 1983.
* דמיון מטורף, קובץ סיפורים קצרים, 1983.
* נשא את סודך וללא נדודים, שני מחזות, 1987.
* עניין נשים, רומן, 1987.
* מי קרח: אוסף של סיפורים ומחשבות, 1995.
* החוט והעורב, רומן, 1997.
* קיר זכרונות, טקסטים ספרותיים, 2000.
* עיר הרוח, רומן, 2011.
* מרכיבים נשיים, שירה, 2019

## קישורים חיצוניים

*  
* ראיון עמה 
* מאמר המסכם את אופי כתיבתה של פאטמה ב"כל אל-ערב" מ־2021

קטגוריה:מחברי סיפורים קצרים
קטגוריה:סופרות פלסטיניות
קטגוריה:סופרות ערביות ישראליות
קטגוריה:סופרים ערבים ישראלים
קטגוריה:משוררות ערביות ישראליות
קטגוריה:משוררים ערבים ישראלים
קטגוריה:טמרה: אישים
קטגוריה:סופרים פלסטינים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1951
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
מטר - הוצאה לאור

**מטר - הוצאה לאור** היא הוצאה לאור ישראלית בבעלות משפחת טריוַאקס שהוקמה ב-1985. ההוצאה מתמחה בספרי עיון, ניהול, הדרכה, ספרות מקור ופסיכולוגיה.

## אודות
משפחת טריוַאקס, יצחק טריואקס ואחריו בנו גבריאל ובניו שלו, יצחק וביני (בנימין), הייתה במשך עשרות שנים המפיצה של האנציקלופדיה העברית. עם דעיכת עסקי ההפצה, הקימו בשנת 1985 יצחק וביני ודודם משה טריואקס את ההוצאה, אשר התמחתה בנישה של ספרי ניהול והדרכה, אשר לא הייתה מפותחת בארץ בשנות השמונים. בהמשך, הרחיבה ההוצאה את תחומי עיסוקה וכיום היא מוציאה ספרים מכל סוגה. 
שמה של ההוצאה מורכב מראשי התיבות של "**מ**שפחת **טר**יואקס" (מטר). 

הספר הראשון שהוציאו היה "איאקוקה" של לי איאקוקה, מנהל פורד. בין הספרים הבולטים שיצאו בארץ בהוצאת מטר נמנו רודף העפיפונים של חאלד חוסייני, אבא עשיר אבא עני של רוברט קיוסאקי, ימי שלישי עם מורי של מיץ' אלבום, וספריהם של טל בן שחר, בריאן גרין, אלן דרשוביץ ודן אריאלי.

מאז שנת 2005, מוציאה מטר את ספריה של הסופרת האירית מריאן קיז, ביניהם "יש שם מישהו" ו"הכוכב הנוצץ בשמים".

כיום ביני טריוַאקס משמש כמנכ"ל ההוצאה והסופר בן ורד כעורך הראשי שלה.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

מטר
קטגוריה:תל אביב-יפו: חברות
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1985
Last Night

**Last Night** הוא אלבום האולפן השמיני של היוצר האמריקאי מובי, שזכה למועמדות בטקס פרסי הגראמי בקטגוריית האלבום הדאנס/האלקטרוני הטוב ביותר. באלבום מופיעים חמישה עשר שירים חדשים. האלבום הוא אלבום קונספט, המתאר לילה שלם של שמונה שעות בעיר ניו יורק. הווקאליסטים באלבום, בניגוד לאלבומים הקודמים, הם אומנים לא מוכרים מהסצנה הניו יורקית, שמובי חושב שעוד יפרצו למיינסטרים בעתיד. האלבום הוקלט כולו באולפן הביתי של מובי בניו יורק.

האלבום מכר בחודש הראשון לצאתו כ-200,000 עותקים ברחבי העולם. האלבום זכה לביקורות מעורבות וקיבל ביקורת של ארבעה כוכבים מתוך חמישה מהמגזינים רולינג סטון והטיימס. את האלבום קידם מסע ההופעות "Live:Remixed" באירופה ובצפון אמריקה.

## רשימת השירים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי קונספט
סיפורי בית קפה

"**סיפורי בית קפה**" הוא סרט קולנוע ישראלי, בבימויו של עמית ליאור, אשר יצא לאקרנים בשנת 2003.

הסרט היה מועמד לפרס אופיר ב-5 קטגוריות: הסרט הטוב ביותר, שחקנית בתפקיד ראשי, התסריט הטוב ביותר, העריכה הטובה ביותר והפסקול הטוב ביותר. בספטמבר 2004 יצא גרסת ה-DVD של הסרט, שכללה  סרטון תיעודי בן 25 דקות מספר על הדמויות הראשיות, בהשתתפות השחקנים.

## עלילה
הסרט מספר על בית קפה נידח שבעלת הבית שלו, לאה בראון (אלישבע מיכאלי), מתרפקת על תל אביב הישנה והטובה ועל פלשתינה של פעם. בבית הקפה הזה מתארחים אמנים מובטלים ומדוכאים שאין באפשרותם לשלם עבור השתייה שלהם בבית הקפה אולם טוב ליבה של בעלת הבית משאיר אותם במקום. בין האמנים המתארחים בקפה ניתן למנות את מספר הסיפור - "יוץ" המשורר (משה איבגי), "בלגי" הצלם (יוסי טולדו), גיטריסט שבור לב (צחי גראד), צייר ערבי חמום מוח (ג'וני ערביד) ושוטה הכפר (אריה מוסקונה).
העניינים מסתבכים עת מאיימים לסגור את בית הקפה ואמנים מדוכאים אלה מחליטים לעשות מעשה על מנת להצילו.

## שחקנים ראשיים
* **יוץ** (משה איבגי)
* **לאה בראון** (אלישבע מיכאלי)
* **גמגם** (אריה מוסקונה)
* **שפון** (צחי גראד)
* **הבלגי** (יוסי טולדו)
* **מוסא** (ג'וני ערביד)
* **טוכטרמן הבן** (סער בן יוסף)
* **אנסטסיה** (מרינה שויף)
* **נורית** (ציפור אייזן)
* **שקל** (שרון רג'יניאנו)
* **שמואלי הבכיין** (טוביה גלבר)
* **אלה** (דאנה איבגי) ביתו של יוץ.

## קישורים חיצוניים

* אתר הסרט
* 
**ביקורות**
* 
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2003
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
דן סואן

**דן סואן** (נולד ב-1933) הוא פרופסור לסוציולוגיה, ששימש ראש המחלקה למדעי החברה והרוח באוניברסיטת אריאל. 

## ביוגרפיה
סואן לימד במשך שנים רבות במכללת עמק יזרעאל אוניברסיטת אריאל וסמינר הקיבוצים. 

בספרו "ארץ עברה וזעם", שיצא בשנת 2003, מתאר את החברה הישראלית לאור ארבעה שסעיה המרכזיים כפי שהוא מאבחן אותם. השסעים הם משבר הזהות, השד העדתי, הקרע בין הדתיים לחילוניים והמחלוקת בין היהודים לערבים. 

סואן הוא מייסד ועורכו הראשי של כתב העת "סוגיות חברתיות בישראל" העוסק בסוגיות סוציולוגיות וחברתיות בישראל.

## מספריו
* **ישראל: ממדינת רווחה לדרוויניזם חברתי: השסע הריבודי בישראל**, הוצאת צ'ריקובר,  2005
* **היסטוריה של השלטון המקומי בעולם - יסודות השלטון המקומי** - יחידה 1, האוניברסיטה הפתוחה, 2004
* **השלטון המקומי במגזר הערבי - יסודות השלטון המקומי** - יחידה 5, האוניברסיטה הפתוחה, 2004
* **ארץ עברה וזעם: שסעים וזהות בחברה הישראלית**, הוצאת אח, 2003
* **עדות ובעיות אתניות בישראל**, הוצאת בית ברל (עורך), 1998

## קישורים חיצוניים
* דן סואן, צדק צדק תרדוף, באתר דתילי
* דן סואן, אחד מכל חמישה: ערבי ישראלי – חיים בתחתית הפירמידה, **[[מפנה (כתב עת)|מפנה]]** 56–57, מאי 2008, עמ' 53–58
* 
* 

קטגוריה:סוציולוגים יהודים
קטגוריה:סוציולוגים ישראלים
קטגוריה:סגל המכללה האקדמית עמק יזרעאל
קטגוריה:סגל אוניברסיטת אריאל בשומרון: מדעי החברה והרוח
קטגוריה:סגל סמינר הקיבוצים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1933
סיעה פנים-מפלגתית

**סיעה פנים-מפלגתית** היא התארגנות של חברי מפלגה במסגרת המפלגה ובתוכה, למען קידום אינטרס אישי או אידאולוגי מסוים (למשל סיעת הקיבוץ הדתי במפד"ל).

סיעה פנים-מפלגתית מוגדרת כ"כוח המתחרה ברכישת השפעה על המוסדות המרכזיים של השלטון הפנים-מפלגתי, על ניסוח מדיניות המפלגה ומינויה למשרות ציבוריות" (זריצקי).

יש המגדירים סיעה כ"קבוצה בעלת זהות קולקטיבית המושתתת על ערכים ו/או אינטרסים שווים, המטילה מרות ומשמעת על חבריה, מאורגנת לבצע פעולה שבמרכזה המרה או השפעה על המדיניות או ההנהגה של המפלגה. (ישי).

יש הרואים בסיעה בעלת כוח וארגון משל עצמה, קבוצה פנים-מפלגתית בעלת מטרות מובחנות.

## בישראל
ברוב המפלגות בישראל פעלו מאז ומתמיד סיעות פנימיות. הדוגמה הבולטת ביותר הנה הסיעות הפנימיות המאורגנות שפעלו בתחום ההסתדרות, ארגוני העובדים, למשל "איגוד העובדים הליברלים", שפעלו במפלגה הליברלית, עת הייתה חטיבה בליכוד, "סיעת תכלת לבן" של תנועת החרות בהסתדרות, ופעילי ההסתדרות שפעלו כל העת במפא"י, מערך, ואחר כך מפלגת העבודה. כיום הסיעות הן סיעות בעלות גוון אישי יותר דהיינו: תומכות באישיות זו או אחרת במאבקה לזכות במיקום גבוה בצמרת המפלגה.

כאשר הוקמה קדימה היה הדבר ראשית סביב התארגנות סיעתית סביב אריאל שרון, אשר פרש מהליכוד במאבקו מול אישים אחרים כגון: בנימין נתניהו אשר נשאר במסגרת מפלגת הליכוד.  (שוורץ)

הדמוקרטיה הפנים-מפלגתית בישראל ושיטות הבחירות הפנים-מפלגתיות: פריימריס או בחירות במרכז המפלגה מושפעות ממעמדן של הסיעות הפנים-מפלגתיות המחלקות ביניהן אזורי השפעה ועוצמה, המשפיעות על כל המערכת הפוליטית בישראל כמו גם בעולם (שוורץ,1991).

## דוגמאות לסיעות פנים-מפלגתיות
* צעירי אגודת ישראל בתוך אגודת ישראל
* שלומי אמוני ישראל בתוך אגודת ישראל
* הליכודניקים החדשים והליכודניקים החדשים – הקבוצה הדמוקרטית שמקדמים אג'נדה ליברלית-דמוקרטית בתוך הליכוד

## לקריאה נוספת
*שוורץ דויד (1986), סיעה במפלגה - איגוד העובדים הליברלים במפלגה הליברלית בליכוד, עבודת גמר לתואר שני, חיפה, אוניברסיטת חיפה.
*שוורץ דויד (1991) ממפלגת אופוזיציה למפלגת שלטון תנועת החרות והליכוד, דוקטורט, ירושלים, האוניברסיטה העברית.

## קישורים חיצוניים
*

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מפלגות
אנה היקמן

**אנה לוסיה היקמן** (בפורטוגזית: **Ana Lúcia Hickmann**; נולדה ב-1 במרץ 1981) היא דוגמנית, אשת עסקים ומנחת טלוויזיה ברזילאית.

## ביוגרפיה
אנה היקמן נולדה בסנטה קרוז דו סול, ריו גראנדה דו סול, ברזיל.

היא דגמנה עבור ויקטוריה'ס סיקרט, ניוואה, לוריאל, קליירול ובלומינגדיילס. היא הופיעה בגרסה הדרום אפריקאית של גיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד והופיעה על גבי שעריהם של ווג, מארי קלייר, ו-Elle הברזיליים.

כיום היא משווקת קו ביגוד וקוסמטיקה משלה, ומנהלת אולפן צילום וסוכנות תקליטנות. היא גם מארחת-מנחה בתוכנית Hoje em Dia, המשודרת בערוץ הטלוויזיה הברזילאי Rede Record.

היקמן נכללה בעבר בספר השיאים של גינס כ"דוגמנית בעלת הרגליים הארוכות ביותר", רגליה מהמותניים לעקב נרשמו כ-48 אינץ' שהם 122 ס"מ, גובהה הוא 1.87 מ'. מאז 2002 ספר השיאים של גינס לא מעניק עוד את התואר.

בשנת 2004 היא דורגה במקום ה-47 ברשימת "100 הנשים הלוהטות" השנתית של כתב העת "מקסים".

בשנת 2005 דורגה במקום ה-85 ברשימה.

נכון לשנת 2005, נמכרו מותגים הקשורים בשמה של היקמן, כולל בגדי ים, משקפיים, מצלמות, מכנסי ג'ינס ועוד בכ-150 מיליון ריאל (~86 מיליון דולר).

בהיותה בת 16, ב-14 בפברואר 1998, נישאה לאלֶשָנְדרִי קוֹרֵאָה, המשמש כיום גם כאמרגנה האישי.
 ב-7 במרץ 2014, נולד בנם הראשון.

## קישורים חיצוניים

* 

* אנה היקמן ב-Fashion Model Directory

## הערות שוליים

קטגוריה:דוגמניות ברזילאיות
קטגוריה:מנחות טלוויזיה ברזילאיות
קטגוריה:אנשי עסקים ברזילאים
קטגוריה:נשות עסקים
קטגוריה:ברזילאים ממוצא גרמני
קטגוריה:ברזילאיות שנולדו ב-1981
ישראל ניסן קרק

הרב **ישראל ניסן קרק** (1863, קאמי, ליטא – 1938, תל אביב, פלשׂתינה–ארץ ישראל) היה רב ליטאי, ראש תנועת "המזרחי" בליטא.

## תולדות חייו
ישראל ניסן קרק נולד ב-1863 בעיירה קאמי שבליטא. למד, בין השאר, בישיבת וולוז'ין, ובשנת 1887 נתמנה למורה צדק (מו"צ) בעיר קובנה, והיה מראשי הקהילה היהודית בה במשך כ-40 שנה.

קרק היה מתלמידיו ועוזריו של הרב יצחק אלחנן ספקטור, ותחת השפעתו פעל כחובב ציון נלהב. החל משנת 1912 עמד קרק בראש כולל קובנא לתמיכת אברכים פרושים בעיר, כולל שהוקם על ידי הרב יצחק אלחנן ספקטור, במטרה לפתור את בעיית האברכים לומדי התורה שנזקקו לתמיכה כלכלית.

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה גורשו יהודי קובנה מהעיר, והורשו לחזור אליה רק תחת הכיבוש הגרמני. קרק היה מראשוני החוזרים לעיר, והקים (יחד עם ד"ר מ' רבין, י' אפשטיין, ש' שבל, וש' ויסטינצקי) נציגות של הקהילה היהודית. הנציגות טיפלה, בין היתר, במתן תמיכה במסגרת מוסדות של הקהילה כגון בית-היתומים, בתי-הספר, אגודת הנשים, אגודת "אחיעזר", מסעדה ציבורית, אגודת "עזרה", תלמוד תורה. נוסף על אלה טיפלה הנציגות גם בהשגת הלוואות לשיקומם של עסקים שונים, לתמיכה בגימנסיה הריאלית, ובעניי קובנה ופרווריה.

קרק היה יושב-ראש "המזרחי" בליטא, וציר לקונגרס הציוני ה-12 (1921). ב-1929 עלה לארץ ישראל, שבה המשיך לפעול כאיש תורה.
נפטר בתל אביב, ב-1938, ונקבר בבית הקברות נחלת יצחק שבשכונה הקרויה על שם מורו ורבו, יצחק אלחנן ספקטור.

בתו מרים הייתה אשתו של הרב ישראל רוֹזֶנסון (1888–1940), רב ומחנך, דיין ופוסק בקובנה, פעיל בתנועה הציונית, חבר המזרחי ובשנות ה-30 חבר ברית הציונים הרוויזיוניסטים. בני הזוג נספו בשואה. (נכדו, פרופ' ישראל רוזנסון, הוא מחנך וחוקר תנ"ך, ראש מכללת אפרתה; אחיו הגדול, אברהם מרדכי רזיאל (רוזנסון), היה ממורי בית הספר תחכמוני בתל אביב, ואביהם של דוד רזיאל, מפקד האצ"ל הרביעי וממייסדיו ונציב בית"ר, ואסתר רזיאל-נאור, חברת הכנסות הראשונה עד השביעית מטעם תנועת החרות וגח"ל.)

## קישורים חיצוניים
* 'קרק, ר' ישראל־ניסן ב"ר חיים־יעקב', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), **יהדות ליטא**, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 88 (, תמונה 1286).
* המרכז לחקר השואה, קהילת קובנה, באתר "זכור"

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:בוגרי ישיבת וולוז'ין
קטגוריה:פעילי תנועת המזרחי
קטגוריה:רבני הציונות הדתית
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:אישים שהשתתפו בוועידות הקונגרס הציוני העולמי
קטגוריה:תלמידי הרב יצחק אלחנן ספקטור
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות נחלת יצחק
קטגוריה:משפחת קרק
קטגוריה:ילידי 1863
קטגוריה:נפטרים ב-1938
בוסטון סיינטיפיק

**בוסטון סיינטיפיק** (NYSE: BSX) (באנגלית:  **The Boston Scientific Corporation**) (בקיצור BSC) היא חברה שמרכזה במרלבורו, מסצ'וסטס, המפתחת, יצרנית ומשווקת עולמית של התקנים רפואיים. מוצריה נפוצים לטווח רחב של תחומי התמחות כגון קרדיולוגיה, טיפולים היקפיים, נוירומודולציה, אלקטרופיזיולוגיה, ניתוח לב, ניתוח כלי דם, אנדוסקופיה, אונקולוגיה, אורולוגיה וגינקולוגיה.

## היסטוריה
החברה הוקמה ב-1979. בין מקימיה היה הישראלי לשעבר יצחק בנטוב.

בוסטון סיינטיפיק ידועה במיוחד בשל פיתוח טקסוס תומכן, שהוא תומכן מצופה תרופה, שנועד לפתוח עורקים סתומים. המוצר עמד במרכז תביעה להפרת פטנט מצידה של בוסטון סיינטיפיק, שנמצאה אשמה וחויבה לשאת בפיצוי של $431 מיליון עבור הנזקים.

ב-2006 רכשה את חברת Guidant, שהייתה מתחרתה מזה זמן רב, עבור סכום של $27 מיליארד. Guidant פוצלה בהמשך בין בוסטון סיינטיפיק למעבדות אבוט.

Navilyst Medical נוסדה בפברואר 2008 מ-Boston Scientific's Fluid Management and Vascular Access business units.

החל משנת 2003 היו מעורבות בוסטון סיינטיפיק וג'ונסון אנד ג'ונסון בסדרת דיונים משפטיים לגבי הזכויות על פטנטים של תומכן לעורקי ללב. שני הצדדים טענו שהצד השני עבר על החוק. הדיון הוסדר בספטמבר 2009, כשבוסטון סיינטיפיק הסכימה לשלם $716 מיליון לג'ונסון אנד ג'ונסון וסכום נוסף של $1.73 מיליארד בפברואר 2010.

בינואר 2026 הודיעה החברה על רכישת חברת פנומברה  תמורת כ־14.6 מיליארד דולר.

המתחרים העיקריים של החברה הם ג'ונסון אנד ג'ונסון, מדטרוניק וסט ג'וד מדיקל.

## בוסטון סיינטיפיק ישראל
[250px|ממוזער|בניין בוסטון סיינטיפיק בפארק התעשייה ב[יקנעם עילית|יקנעם.]]
בשנת 2000 פתחה החברה סניף בישראל שעסק בשיווק וביצירת שיתופי פעולה אסטרטגיים. עקב שינויים פרסונליים והתנהלות משפטית עם שותפתה העסקית החליטה החברה לסיים עסקיה בישראל. בשנת 2008 נסגר המשרד המקומי ופעילות השיווק עברה לידי חברת מדיסון.

בשנת 2014 נרכשו זכויות השיווק של החברה בארץ, על ידי חברת עמוס גזית בע"מ. ב-2015 הצהירה החברה כי ברצונה לחזור להיות מעורבת בהשקעות ורכישות בישראל.

בספטמבר 2021 רכשה בוסטון סיינטיפיק את החטיבה הכירורגית של חברת לומניס הישראלית, תמורת 1.1 מיליארד דולר.

## קישורים חיצוניים
* 

* Boston Scientific stock performance chart from GStock
* "Gamble wins big at Boston Scientific"", boston.com.

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות הנסחרות בבורסה לניירות ערך בניו יורק
קטגוריה:יצרני מכשור רפואי
אאוט (כתב עת)

**אָאוּט** (באנגלית: **Out**) הוא ירחון בידור, סגנון חיים ואופנה אמריקאי בהוצאת "Regent Entertainment" הפונה להומוסקסואלים. זהו כתב העת הפופולרי ביותר מסוגו ובעל התפוצה הרחבה ביותר מסוגו בארצות הברית. המגזין דומה בסגנונו למגזיני גברים אמריקאים אחרים כגון GQ, Details, ואסקווייר.

## אודות המגזין
אאוט נוסד בשנת 1992 על ידי מייקל גוף (Michael Goff), שהיה העורך הראשי והמנהל, ושרה פטיט, אשר הייתה העובדת הראשונה ששכר ועבדה בתור סגנית מנהל. בנהלם רק שניהם את מערכת העיתון הצליחו השניים להביא אותו למעמד מגזין הלהט"ב בעל התפוצה הרחבה ביותר בארצות הברית, כמו גם לגייס כותבים בעלי שם עולמי, כגון הסופר אוגוסטין בורוז והסופר ושדרן הרדיו דייוויד סדאריס, וכן תורמים ומפרסמים רבים שמימנו את פעילותו של המגזין.

אחד הגורמים המרכזיים להצלחתו המסחרית של המגזין הוא יכולתו לגייס מפרסמים אשר לא שקלו לפנות בעבר לאוכלוסיית הלהט"ב, בטרם הציע אאוט תוכן נקי מנושאים למבוגרים בלבד כגון פורנוגרפיה ומודעות ליווי. ברגע שהפסיק המגזין לפרסם תוכן כזה התאפשר לחברות לנצל את כוח הקנייה של אוכלוסיית הלהט"ב, וכך בתוך שנתיים עלו תפוצת המגזין, והיקף הפרסום בו עלה על זה של האדבוקט בן ה-40 שנה, שהיה אז המגזין המתחרה היחיד בתפוצה כלל-ארצית.

עד לשנת 2008 הופץ המגזין על ידי חברת .PlanetOut Inc, אז נמכר על ידי המו"ל LPI Media, הגדול ביותר בתחום מגזיני להט"ב בארצות הברית, לחברת Regent Entertainment Media, מחלקה של התאגיד המפעיל את !here, רשת שידורי הטלוויזיה האמריקאית ללהט"ב.

אאוט ספג ביקורת מצד לסביות שטענו כי המגזין מתמקד בגברים הומוסקסואלים בלבד, וכי נכון לשנת 2008 לא הופיעה מעולם אישה לסבית על שער המגזין. בנוסף, הועלתה הטענה כי רק 22% מהאנשים שנבחרו לרשימת "אאוט 100" של המגזין המדרגת להט"בים רבי השפעה היו לסביות.

## כותבים וצלמים עיקריים

## ראו גם

## קישורים חיצוניים
* 

* אתר הבית של המגזין
* לעיון בגליונות המגזין בגוגל ספרים.

## הערות שוליים

קטגוריה:כתבי עת לסגנון חיים
קטגוריה:ארצות הברית: כתבי עת
קטגוריה:עיתונות להט"ב
קטגוריה:מגזיני גברים
קטגוריה:מגזיני אופנה
קטגוריה:כתבי עת באנגלית