חג ההודיה

**חג ההודיה** (באנגלית: **Thanksgiving Day**) הוא חג אזרחי הנחוג בארצות הברית ובקנדה לזכר ראשוני המתיישבים האירופאיים בצפון אמריקה והצלחתם ליישב את היבשת בעזרתם של האמריקאים הילידים. החג מבטא אסירות תודה על יבולי הסתיו והכרת תודה כללית לאלוהים.

## היסטוריה

ממוזער|250px|סרט אנימציה קומי משנת 1945 בהשראת סיפור הצליינים הראשונים

מקור המנהג לערוך סעודת חג החל כבר בשנה הראשונה של ההתיישבות החדשה בארצות הברית. המתיישבים הראשונים נתקלו בקשיי התאקלמות רבים; הם לא הצליחו לגדל חיטה ומצבם הכלכלי והבריאותי התדרדר מאוד. רק לאחר שקיבלו עזרה מאמריקאים ילידים החלה התאוששות. בין הילידים שעזרו למתיישבים החדשים ידועים מססואיט וסקוואנטו.

המתיישבים ידעו על חג האסיף היהודי הקדום סוכות, שבו נהגו היהודים לשמוח בתוצרת החקלאית שאספו ולהודות לאלוהים על כך, והחליטו לעשות כדוגמתם ולערוך סעודה חגיגית כהודיה לאל. הסעודה, שהתקיימה ב-8 בספטמבר, כללה את יבולי השנה האופייניים למושבות הראשונות: תירס, דלעת, בטטות ותפוחי אדמה.

### בארצות הברית
[שמאל|ממוזער|250px|תפריט מסורתי לחג ההודיה (משמאל לימין): [בשר הודו צלוי עם רוטב, מלית, מחית תפוחי אדמה, מחית לפת שוודית, בצלים מוקרמים, רוטב חמוציות, לחמניות חמאה, מקלות סלרי, פאי דלעת, לחם דלעת]]

עם הזמן התפשט מנהג ארוחת ההודיה לשאר המושבות, עד שב-1863 החליט הנשיא לינקולן להפוך את היום לחג לאומי. לינקולן קורא אותו יום להודיה, תהילה, תשובה ותפילה.

בארצות הברית נחוג חג ההודיה ביום חמישי הרביעי של חודש נובמבר, על פי מועד שנקבע בארצות הברית בשנת 1941 בהחלטה מיוחדת של הקונגרס ובחתימתו של הנשיא פרנקלין רוזוולט.

### בקנדה
החל משנת 1879 חג ההודיה מצוין גם בקנדה באופן קבוע. זה יום חג פדרלי לעובדים הפדרליים בקנדה, וכן יום חג כללי לפי החוק ברוב הפרובינציות והטריטוריות (להוציא ניופאונדלנד ולברדור, נובה סקוטיה ואי הנסיך אדוארד).

לאורך השנים חלו שינויים במועדי החג, ובשנת 1957 נקבע רשמית כי בקנדה יתקיים חג ההודיה ביום שני השני של חודש אוקטובר. התאריך נקבע לזמן זה הואיל וזהו זמן סיום הבשלת היבולים והקציר בקנדה, שעקב שעות האור הארוכות בקיץ מבשילים בה היבולים מוקדם יחסית למדינות דרומיות יותר, וגם עקב הקרבה לתאריך גילוי אמריקה על ידי קולומבוס (12 באוקטובר 1492).

## מנהגי החג
250px|שמאל|ממוזער|ארוחת ערב אמריקאית מסורתית לחג ההודיה

סעודת החג מהווה את מוקד החג. זוהי ארוחת ערב גדולה, שמתחילה בשעות אחר הצהריים. אוכלים בה בעיקר תרנגול הודו צלוי, ולכן מכונה החג גם "יום תרנגול ההודו". מעריכים כי כ-45 מיליון תרנגולי הודו נאכלים בארצות הברית ביום זה, אם כי יש הסוברים שהערכות אלה מוגזמות.

המאכלים האופייניים לחג מבוססים על רכיבי מזון שהתגלו לאדם הלבן עם גילוי אמריקה ולא היו ידועים בעולם הישן, כגון חמוציות, תירס, פקעות מאכל, וכן יבולי סתיו ויבולים כתומים המזכירים את צבעי הסתיו, כגון דלעת, בטטה, גזר, אפרסקים וכיוצא באלה. זאת אף על פי שהמאכלים הללו (בהם תרנגול ההודו) לא נאכלו בסעודה הראשונה.

### חנינת תרנגול הודו
[שמאל|ממוזער|250px|הנשיא [דונלד טראמפ בטקס החנינה השנתי לתרנגול הודו, 2019]]

במסגרת חג זה מתרחשת בנוסף חנינה נשיאותית המכונה "חנינת תרנגול ההודו" בה מעניק נשיא ארצות הברית "חנינה" לתרנגול הודו לרגל החג, ובכך מציל אותו ממוות.

מקורה של המסורת במנהגם של אנשי התאחדות ההודו ומועצת הלול והביצים בארצות הברית להעניק מדי שנה תרנגול חי לנשיא, לצורך הגשתו בארוחת חג ההודיה. תחילתו של מנהג זה בימי כהונתו של הנשיא הארי טרומן.

הנשיא הראשון שידוע ששחרר את התרנגול שהוענק לו היה ג'ון קנדי, שעשה זאת באופן ספונטני ולא רשמי כשאמר "בואו פשוט נשמור אותו". הנשיא שהחל את מסורת החנינה הנשיאותית היה ג'ורג' בוש האב. "הוא לא יסיים על שולחן ארוחת הערב של אף אחד, לא הבחור הזה", אמר בוש על התרנגול שהוענק לו ב-1989. מאז העניקו כל נשיאי ארצות הברית חנינות רשמיות לתרנגולים שניתנו להם. החנינה ניתנת בטקס הנערך בגן הוורדים של הבית הלבן, במהלכו נוהגים הנשיאים להשמיע הערות מבודחות.

בטקס החנינה משתתפים בכל שנה שני תרנגולים, למקרה שאחד מהם לא יוכל "למלא את חובותיו", ושניהם זוכים לחנינה. בעבר נשלחו התרנגולים המשוחררים לחווה בווירג'יניה, ולאחר מכן לדיסנילנד או לדיסניוורלד, שם שימשו אורחי כבוד בתהלוכת חג ההודיה. התרנגולים המיועדים לחנינה מאומנים לעמוד ברעשים חזקים ובהבזקי מצלמות כדי שיוכלו להשתתף בטקס. מאחר שהם מגודלים באותם תנאים כמו התרנגולים המיועדים לשחיטה, בדרך כלל הם אינם מאריכים ימים לאחר שחרורם.

## יהודים בחג ההודיה
מרבית יהודי ארצות הברית נוהגים לחגוג את חג ההודיה, שכן מבחינתם הוא אינו חג בעל אופי נוצרי אדוק כפי שהיה כשהחלה דרכו. חלק מהרבנים האורתודוקסים מאשרים ליהודים לחגוג את חג ההודיה, אולם ישנם גם רבנים רבים שמתנגדים לכך, משום "חוקות הגויים". כשנשאל על כך הרב משה פיינשטיין, הוא השיב שאין בעיה הלכתית לציין את חג ההודיה (אם כי ראוי להחמיר), אך יש לאסור את סעודות החג משום חוקות הגויים. לעומתם, היהדות הרפורמית תומכת באופן גורף בחגיגת חג ההודיה.

## ראו גם
* 
* אמנת המייפלאואר
* מושבת פלימות'
* סאנקסגיביקה

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* רחל דרוק, מהודו ועד האפר ווסט סייד: יהודים וחג ההודיה, בבלוג אנו – מוזיאון העם היהודי, נובמבר 2018
* הרב אליעזר מלמד, שלושה סוגי חגים נוכריים, באתר פניני הלכה.

## הערות שוליים

קטגוריה:חגים אמריקאיים
קטגוריה:קנדה: תרבות
קטגוריה:אירועים בחודש נובמבר
קטגוריה:מועדים נוצריים
קטגוריה:מנהגים נוצריים
קטגוריה:יום שני
קטגוריה:יום חמישי