משפחת פיצג'רלד

שמאל|ממוזער|250px|שלט האצולה
**פִִיצְגֶ'רַלְד** (באנגלית: **FitzGerald**, באירית: **Mac Gearailt**) היא שושלת אצולה , שבמקור הייתה ממוצא  ואנגלו-נורמני. הם נמנים עם  לפחות מהמאה ה-13, ומתוארים ב"דברי ימי ארבעת המורים" כמי שהפכו  או ל, עקב היטמעות בתרבות האריסטוקרטית והעממית הגאלית המקומית. השושלת כונתה גם בשם **ג'רלדינים** (Geraldines) ובעלי הקרקעות הגדולים ביותר באירלנד. הם צברו עוצמה באמצעות מפעל התיישבות וכיבוש של שטחי אדמה נרחבים מאדמת אירלנד על ידי בניו ונכדיו של  (בסביבות 1075 – 1135).

ג'רלד מווינדזור (המכונה גם ג'רלד פיצוולטר) היה המושל הראשון של טירת פמברוק בוויילס, והפך לאב הקדמון של שושלת  ופיצג'רלד ("פיץ" מהמילה "fils" ב המציינת "בנו של" ג'רלד). אביו, הברון , היה המפקד ומושל טירת וינדזור הראשון תחת ויליאם הכובש, והיה הלורד של 38 אחוזות באנגליה, מה שהפך את בני פיצג'רלד לאחת מ"משפחות השירות" ("service families") שעליהן הסתמך המלך להישרדותו. כמה מבני המשפחה הפכו ל, ל ול.

הענפים העיקריים של המשפחה הם:
* פיצמוריס ופיצג'רלד מקילדייר (רוזני קילדייר משנת 1316, מאוחר יותר מרקיזי קילדייר ומשנת 1766  והאצילים הבכירים של אירלנד). העומד בראש המשפחה כיום הוא מוריס פיצג'רלד, דוכס ליינסטר ה-9.
* פיצמוריס ופיצג'רלד מדזמונד (ברוני דזמונד, מאוחר יותר ).

## סקירה
שמאל|ממוזער|250px|אירלנד בשנת 1450, מציגה את רוזנויות הג'רלדינים של קילדייר ודזמונד.
האב הקדמון של שושלת פיצג'רלד האירית היה   בשם , לורד לאנסטפן, בנם של  והנסיכה , ממשפחת המלוכה הוולשית . מוריס נישא לבתו של איל ההון הנורמני : בני , אדוניהם של 150 אחוזות ו-30 טירות, היו אילי ההון החזקים ביותר הן באנגליה והן בנורמנדי, והיו מאותה משפחה של ויליאם הכובש. סבה מצד אמה של אשתו היה המלך העליון של אירלנד,  (ראו ארנולף דה מונטגומרי), מה שעשוי היה להשפיע על התפקיד החשוב שמילא מוריס ב בשנת 1169.

בני פיצג'רלד טוענים לקרבת משפחה לבית טיודור שמוצאם מאותה שושלת מלוכה ולשית של אביה של הנסיכה נסט, , מלך דהייברת'. כתוצאה מכך, בני פיצמוריס ופיצג'רלד הם בני דודים של בני טיודור (טודור בוולשית) דרך הנסיכה נסט ומשפחתה הוולשית.

בשירתו, התייחס , בן דודה של אן בולין, אל הרוזנת  (1527–1589) כ"ג'רלדין הנאווה", ברמזו למוצאה האיטלקי של משפחתה דרך בני  מפירנצה. שושלת פיצג'רלד מילאה תפקיד מרכזי בהיסטוריה האירית. , ובנו , היו  בסוף המאה ה-15 ובתחילת המאה ה-16 בהתאמה. שניהם נישאו לבנות דודתו של הנרי טיודור, המונרך הראשון של בית טיודור.

במהלך המלחמה האיטלקית (1521–1526), קשר , קשר עם הוונציאנים ועם המלך פרנסואה הראשון, מלך צרפת מטירת שאמבור, נגד בני בית הבסבורג, טיודור ומדיצ'י. לאחר המלחמה, הוא צידד שוב נגד אנגליה, וכרת ברית עם קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה במהלך . מורד בולט נוסף היה המפקד , שהוביל את  נגד בני טיודור, וניהל משא ומתן עם קטרינה דה מדיצ'י מתוך שאיפה להפוך את בנה, אנרי השלישי, מלך צרפת, למלך החדש של אירלנד.  הוביל את  בעזרת מלך ספרד, פליפה מבית הבסבורג, והאפיפיור גרגוריוס השלושה עשר, בניסיון להמליך את הדוכס .

 (מת ב-1537), שנודע בשם "תומאס של משי", הוביל אף הוא התקוממות כושלת באירלנד, בעוד ש (1763–1798), בנו החמישי של הדוכס הראשון מליינסטר, היה דמות מובילה ב נגד המלך ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת מבית הנובר. אחיו למחצה של , שכונה "הרוזן המכשף", יצא לגלות באיטליה, הצטרף ל, והפך לחבר בביתו של דוכס מנטובה, מבית גונזגה, ול של קוזימו הראשון דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה.

בהיסטוריה של אירלנד, דוגמה לכך ששושלת פיצג'רלד הפכה ל היא  (1335–1398), שהיה ידוע גם בכינוי הגאלי-אירי גארויד יארלה (הרוזן ג'רלד). אף על פי שמונה ל בשנת 1367, ג'רלד כתב שירה בשפה אירית, המפורסם שבהם הוא השיר "Mairg adeir olc ris na mnáibh" ("אוי לאומרים רע על נשים"). ואכן, אף שהיה משורר מחונן ב, ג'רלד היה שותף מרכזי למעבר של משפחות פיצמוריס ופיצג'רלד מדזמונד לשימוש רב יותר בשפה האירית.

## העת החדשה
[שמאל|ממוזער|250px|, משכנו הלונדוני של מרקיז לנסדאון, אוכלס מאוחר יותר על ידי  ו. זה היה גם המקום שבו נוסחה הטיוטה של [חוזה פריז (1783)|חוזה פריז, שהעניק עצמאות לארצות הברית.]]
רבים מבני משפחת פיצמוריס הפכו אף הם לדמויות בולטות לאורך המאות, כגון ויליאם פטי פיצמוריס, מרקיז לנסדאון הראשון, ראש ממשלת בריטניה שניהל משא ומתן עם בנג'מין פרנקלין והבטיח שלום עם אמריקה בתום מלחמת העצמאות של ארצות הברית; או הנרי פטי-פיצמוריס, מרקיז לנסדאון החמישי, המשנה למלך קנדה והודו, שהפך לאחיינו למחצה של הקיסר נפוליאון השלישי, לנכד חורג של המלכה הורטנס בונפרטה, ולנינו של שארל-מוריס דה טליראן, ובכך קישר את המשפחה עם בתי ,  ובונפרטה. חוזה פריז (1783), שהעניק עצמאות לארצות הברית, נוסח בביתו של ויליאם פטי, , והנרי התקבל כחבר ב היוקרתי.

משכנו הנוכחי של הפרלמנט האירי, דאל אירן, שוכן ב, שנבנה לראשונה בשנים 1745–1748 על ידי  כארמון הדוכסות עבור דוכסי ליינסטר. הבית הלבן בארצות הברית, משכנו של נשיא ארצות הברית, מבוסס על בית ליינסטר, ותוכנן על ידי האדריכל האירי ג'יימס הובן עבור ג'ורג' וושינגטון, אשר פיקח גם על בניית הקפיטול עבור תומאס ג'פרסון. הדוכסים היו קרובי משפחה של בתי המלוכה בורבון, מדיצ'י והבסבורג, בין היתר, שכן הדוכס הראשון נישא לנינתו של המלך צ'ארלס השני, מלך אנגליה ממשפחת המלוכה של בית סטיוארט. אימו של צ'ארלס, המלכה הנרייטה מאריה דה בורבון, הייתה דודתו של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת מוורסאי, בעוד שסבתו וסבתא רבתא שלו היו המלכות מארי דה מדיצ'י ויוהנה מאוסטריה, הדוכסית הגדולה של טוסקנה. הדוכס הנוכחי הוא , שהוא גם מרקיז קילדייר ה-9, רוזן קילדייר ה-28, רוזן אופאלי ה-9, ויקונט ליינסטר מטפלו ה-9,  ה-14 וברון קילדייר ה-6.

## מוצא ולשי-נורמני
שמאל|ממוזער|250px|, האב הקדמון של הג'רלדינים האירים, מתוך כתב יד של "Expugnatio Hibernica", תיאור הפלישה ב-1169 לאירלנד שנכתב על ידי אחיינו של מוריס, , בשנת 1189.
שם המשפחה פיצג'רלד הוא פטרונים מהצורה הנורמנית, "fitz" שפירושה "הבן של". לכן, פיצג'רלד ב וב פירושו "בנו של ג'רלד". השם ג'רלד עצמו הוא הרכב גרמאני של "ger", "חנית", ו-"waltan", "שלטון". איותים חלופיים כוללים את "פיץ-ג'רלד" (Fitz-Gerald) והכתיב המודרני "פיצג'רלד" (Fitzgerald). השם יכול להופיע גם כשתי מילים נפרדות, "פיץ ג'רלד" (Fitz Gerald).

השימוש המתועד המוקדם ביותר בפטרונים פיצג'רלד הוא זה של ראול פיץ ג'רלד לה שמבלן, בן . ראול היה ברון נורמני, הצ'מברלין של נורמנדי, מחנכו של ויליאם הצעיר, לימים כובש אנגליה, ואביו של ויליאם דה ,  והצ'מברלין הראשי של נורמנדי ואנגליה לאחר הכיבוש הנורמני. האב הקדמון בעל אותו השם של הענפים השונים של משפחת פיצג'רלד, כמו גם של משפחות  ופיצמוריס, היה . ג'רלד היה הרפתקן נורמני שהשתתף בפלישה לדרום ויילס ב-1093 לאחר מותו בקרב של , מלכה האחרון של דרום ויילס.

ג'רלד היה בנו הצעיר של הרפתקן נורמני אחר, , הקונסטבל (המושל והמפקד) של ויליאם הכובש עבור המבצר הצבאי האסטרטגי של טירת וינדזור, וכן שומר היערות של המלך בברקשייר. "ספר יום הדין" מתעד את וולטר פיץ אות'ו כווסאל ראשי של אדמות שהוחזקו בעבר על ידי אנגלים מנוצחים מאדמתם בברקשייר, בקינגהאמשייר, המפשייר ו. תפקידיו של וולטר ומרבית אדמותיו עברו בירושה לאחיו הגדולים של ג'רלד, רוברט, מוריס וויליאם, המבוגר שבהם ואב קדמון לרוזני פלימות', בעוד שג'רלד ירש את האחוזה של , כיום באוקספורדשייר, קרוב ל, שם החזיק אביו בבית מבוצר בסמוך לאלו של רשויות נורמניות חזקות אחרות.

הנסיכה  אפ טודור הייתה בתו של מלכה האחרון של דרום ויילס ואשתו, גוולדיס פרך ריוואלון אפ קינפין מפוויס. נכדיהם, ,  ו היו מנהיגים ב. גם בנה של נסט מנישואיה השניים, , השתתף בפלישה, וכך גם ויליאם דה היי, בעלה של אחת מנכדותיהם של ג'רלד ונסט. נכדה של נסט (דרך בנה מהנרי הראשון, מלך אנגליה, בנו של ויליאם הכובש), ששמו , מונה ל עבור בן דודו, המלך הנרי השני, מלך אנגליה, בן בית פלנטג'נט.

המפורסם מבין נכדיהם של ג'רלד ונסט, , סיפק תיאור של הפלישה הנורמנית, וכן תיאורים מלאי חיים וקריטיים של אירלנד וויילס בסוף המאה ה-12. הוא מונה ל של ברקון, שירת תחת הארכיבישוף , שהיה בעבר מורה פרטי לאחיינו של האפיפיור אאוגניוס השלישי, ועבד עמו בגיוס חברים למסע הצלב השלישי של ריצ'רד לב הארי נגד סלאח א-דין. ג'רלד ניסה מספר פעמים להתמנות ל אך כשל, אף על פי שנפגש ברומא עם האפיפיור אינוקנטיוס השלישי, ושחווה מאוחר יותר את . למעלה מעשרים חיבורים נכתבו על ידי ג'רלד מוויילס, ופסלו ניצב כיום בבניין העירייה של קרדיף שבוויילס.

## בני ג'ררדיני של אירלנד
התיעוד המוקדם ביותר של  של אירלנד, המיוצג על ידי משפחת פיצג'רלד, הוא משנת 1413 ברישומים של לורד אנטוניו ד'אוטאביאנו די רוסלינו ג'ררדיני. כומר בשם מוריס פיצג'רלד עבר בפירנצה באותה עת, יחד עם בישוף מ, והצליח ליצור קשר עם אחד מקרובי משפחתו, אשר הכיר לו בני משפחה אחרים ממשפחת ג'ררדיני. בהיותם חלק ממשפחת ג'ררדיני שהתגוררה באי אירלנד, התקיימו בהמשך חילופי מכתבים בין בני המשפחה במטרה להיפגש שוב. מכתב שנכתב ב-1440 על ידי , לאונרדו ברוני, אחד ממקורביו של קוזימו דה מדיצ'י, ציין שג'ובאני בטי די ג'ררדיני, נציג המשפחה, נשלח לאירלנד כדי להכיר את קרוביו האחרים מקרב הג'רלדינים של אירלנד, .

הדבר אושר גם ב-1507 על ידי המשנה למלך של אירלנד, , במכתב לג'ובאני מאני, סוחר פלורנטיני שעבר באירלנד. מכתביו של ג'רלד פיצג'רלד נחתמו במילים "ג'רלד, המנהיג באירלנד של משפחת ג'ררדיני". בנו, , נודע גם בשם לורד גארט, שמתורגם לאיטלקית כ"סיניורה ג'ררדיני" (Signore Gherardini), והיה נשוי ל ממשפחת המלוכה בית גריי, נכדתה של המלכה אליזבת וודוויל. מכתב משנת 1566 שכתב ג'ירולמו פורטיני, שהיה נשוי לבתו של אנטוניו ג'ררדיני מפירנצה, לאחיו בלונדון, ציין גם הוא שרוזן קילדייר נמנה עם אותה משפחה.

, מחנכו של לורנצו דה מדיצ'י, קבע בהקדמתו ל"" של המשורר הנודע דנטה אליגיירי, כי צאצאיהם של תומאסו, ג'ררדו ומאוריציו ג'ררדיני היו האבות הקדמונים של רוזני קילדייר ו, שלימים כבשו את אירלנד עם מלך אנגליה. "הקומדיה האלוהית" הוצגה לראשונה בפאלאצו וקיו שבפירנצה. המשורר האנגלי , שהשתמש בצורת הסונטה אשר תשמש לימים את ויליאם שייקספיר, התייחס גם הוא למשכנם של אבות הג'רלדינים בפירנצה בשירו "תיאור ושבח לאהבתו" ("Description and praise of his love").

מאז המאה ה-15, בני משפחת פיצג'רלד ומשפחת ג'ררדיני ידועים כשומרים על קשר ומכירים בקרבת המשפחה ביניהן. כתבת שער שפורסמה ב-2014 ב-"Sette", המגזין השבועי האיטלקי של "קוריירה דלה סרה", הוקדשה ל ממונטליארי ולקשר שלהם עם משפחת פיצג'רלד ועם משפחת קנדי. על פי המגזין, שלוש המשפחות שמרו על קשרים ביניהן גם בעת המודרנית או בעבר (למשל עם נשיא ארצות הברית ג'ון פיצג'רלד קנדי). הקשר עם משפחת קנדי הגיע מענף , וניתן לראותו בשלט האצולה שהוענק לג'ון פיצג'רלד קנדי על ידי .

## מורשת
על פי דו"ח מתסון (Matheson) משנת 1890, פיצג'רלד (Fitzgerald/FitzGerald) היה שם המשפחה ה-36 הנפוץ ביותר באירלנד.

פיצג'רלד הוא שם המשפחה ה-692 הנפוץ ביותר ב. שם המשפחה מופיע בתדירות הגבוהה ביותר בעשרת המחוזות הבאים, בסדר יורד, כאשר מספר המופעים מצוין בסוגריים: "1. לונדון רבתי (500), מנצ'סטר רבתי (191), וסט מידלנדס (176), לנקשייר (130), קנט (118), אסקס (117), מערב יורקשייר (113), מרזיסייד (108), המפשייר (84) וסארי (76)".

"פיצג'רלד" (כולל "FitzGerald", שכן הסקר לא הבחין בין אותיות רישיות לקטנות), היה שם המשפחה ה-390 הנפוץ ביותר במפקד האוכלוסין של ארצות הברית בשנת 2000. נספרו 73,522 אנשים ששמם פיצג'רלד, עם 27.25 איש בשם זה לכל 100,000 תושבים באוכלוסייה. משיבים ששם משפחתם פיצג'רלד דיווחו על השתייכות אתנית כדלקמן: 88.03% לבנים לא-היספנים בלבד, 8.44% שחורים לא-היספנים בלבד, 0.32% אסיאתים או ילידי איי האוקיינוס השקט לא-היספנים בלבד, 1.28% אסיאתים לא-היספנים בלבד, 1.43% בני שני גזעים לא-היספנים או יותר, ו-1.43% היספנים.

שושלת פיצג'רלד הייתה נושאו של שיר בשם "הג'רלדינים" ("The Geraldines") מאת , המארגן הראשי והמשורר של התנועה הלאומנית . הרומן הטראגי של , עם קתרין מקורמק היה הנושא של הלחן "שירו של דזמונד" ("Desmond's Song") מאת המשורר האירי .

צלב פטריק הקדוש, המשמש לעיתים לייצוג אירלנד בדגלים מודרניים, עשוי להיות נגזר משלט האצולה של הג'רלדינים.

, משחתת מסדרת ארלי בורק בצי ארצות הברית קרויה על שמו של לוטננט  מהצי האמריקאי. שלט האצולה של משפחת פיצג'רלד (מגן לבן עם צלב פטריק אדום) מהווה את הבסיס לסמל של המשחתת פיצג'רלד.

מגוון של  נושאים את השם פיצג'רלד, לרבות  בצד הרחוק של הירח, שנקרא על שמו של הפיזיקאי ג'ורג' פרנסיס פיצג'רלד.

## קישורים חיצוניים

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:משפחות אצולה איריות