open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ערוץ יויו

**ערוץ יויו** הוא ערוץ טלוויזיה ישראלי לפעוטות ולקטנטנים.

## היסטוריה
הערוץ עלה תחילה ב-20 בפבואר 2023 בלעדית בHOT באפיק 333 יחד עם ערוץ "FOMO" שעלה באפיק 335 ,ערוץ HOT באזז שעלה באפיק 73 והחזרתו של ערוץ לוגי באפיק 334 וקצת זמן לאחר עלית הערוץ עלתה ספרית SVOD לחברה שכללה תכנים מהערוץ.

ביוני 2023 הערוץ עלה לFreeTV יחד עם השקת החברה.

ב-2 ביולי 2023 עלה הערוץ לשירות הטלוויזיה "סלקום tv+" באפיק 78 ביחד עם הערוץ "FOMO" שעלה באפיק 81.

הערוץ משודר כיום ב-HOT ו-NEXT TV באפיק 333, ב-yes+ ו-STING+ ו-פרטנר tv+ וב-סלקום tv+ באפיק 78.

בערוץ הזה מככבים כוכבי הילדים טל מוסרי, סתיו בכל הצבעים, מיכל הקטנה, רוי בוי, סבא נתי (נתן נתנזון), לירון רביבו, מיטל ונעלי הפלא, הגברת שין שין, ללוש, יה יה אביה וזוהר לא הספקתי.

יפה גבאי מדבבת את דמותו של יויו.

## הפקות מקור של הערוץ
* יער ההרפתקאות
* ארגז הקסמים (לצופי +yes, STING+, ופרטנר tv+)
* גוליגמבה
* סתיו בכל הצבעים
* יצירה בכל הצבעים
* סיפורי סבא נתי
* רוי בוי ובת המכשפה
* חיבוקי שלי
* נצנצ בכל הצבעים
* השירים של יויו
* סופר מיאו
* מקצועות עם מיטל ונעלי פלא
* מיכל הקטנה ואוצר הפיראטים
* חגי וזיזו
* חג של יצירה 
* מאפרים את ריף וריי
* לירוני סיפורי לילה טוב
* אלי החתול
* פיה בבעיה (לצופי yes)

## תוכני רכש של הערוץ
* פפפיראטים
* טרוטיז
* אדמונד ולוסי
* סיפורי יטי
* נוני
* מיילו
* סאני באניז
* קריי בייביז
* כל הקטרים נוסעים
* מולאנג
* מאשה והדוב: שירי ילדים
* דובוני אכפת לי: הקסם מתחיל
* ג'ורג' הסקרן
* קוקומלון
* מאשה והדוב 
* מאשה והדוב תחייכו
* איזדורה מון
* תומאס הקטר 
* בובה סדרה חדשה 
* קייב קלאב 
* ממלכת פנטזיה 
* האצ'ימלס 
* סיפורי טוקה בוקה 
* קונסוני וחברים 
* הסופר קידס של סטן לי 
* עיר הרכבת 
* טרופותי סרט ליום שבת 
* טרופותי הבת סרט ליום שבת 
* טרמפ על המטאטא סרט ליום שבת 
* דראגמונז 
* וי איי פי פטס
* המלון של באבל
* העיר השמחה 
* רובו אוטו פולי
* משפחת סילבניאן 
* זהירות בדרכים עם פולי 
* בטיחות בכל יום עם אמבר 

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:ערוץ הילדים
יער ההרפתקאות

**יער ההרפתקאות** היא סדרת טלוויזיה ישראלית לילדים בהפקת "RGE" ו"קרן קיימת לישראל".

## עלילה
סתיו, רולי וטל יוצאים להרפתקאות ביער, פוגשים את אנשי קק"ל ולומדים על איכות הסביבה.

## דמויות
* **סתיו בכל הצבעים** (סתיו לוין)
***רולי** (סיון תם)
***טל** (טל מוסרי)

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות לילדים
קטגוריה:תוכניות וסדרות טלוויזיה ישראליות בכיכובן של בובות
קטגוריה:ערוץ לוגי: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2022
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה בעברית
קטגוריה:BIGI: תוכניות וסדרות
נוצניתיים

**נוֹצָנִיתִיִּים** (שם מדעי: Platycnemididae) היא משפחת שפריריות. ישנם למעלה מ-400 מינים שמצויים בעולם הישן.

בישראל מצויים שני נציגים של המשפחה: נוצנית שטוחת-רגל ונוצנית צרת-רגל.

## מאפיינים
טקסט=Platycnemis pennipes|ממוזער|250x250 פיקסלים|''Platycnemis pennipes'' זכר, ניתן להבחין ברגליים הזיפיות והעיניים המרוחקות זו מזו האופיינים לרבים מבני המשפחה
השפריריות במשפחה דומות מאוד לקרובותיהן ממשפחת הרמחיתיים, ולא ניתן להבחין מהן בבירור על סמך מאפיינים מורפולוגיים. למינים במשפחה מבנה גוף עדין. אצל הזכרים (במינים בתת-משפחה Platycnemidinae), החלק התחתון ברגליים של זוג הרגליים האמצעי והאחורי ארוך, רחב ושטוח יותר עם זיפים צפופים במבנה המזכיר נוצות, ומכאן מגיע שמן העממי בעברית ובשפות נוספות. הראש בדרך כלל רחב למדי עם עיניים מרוחקות זו מזו. רוב הנוצניתיים חובבות בתי גידול של מים זורמים.

## סוגים במשפחה
ישנם כ-50 סוגים במשפחה. המשפחה מחולקת למספר תת-משפחות.
הסוגים הבאים עברו שינויים טקסונומיים:

* אוחדו:
** *Ciliagrion* Sjöstedt, 1917 – אוחד ל-*Paracnemis*
** *Denticnemis* Bartenev, 1956 – אוחד ל-*Pseudocopera*
* עברו למשפחה אחרת:
** *Oreocnemis* Pinhey, 1971 – עבר לרמחיתיים
** *Thaumatagrion* Lieftinck, 1932 – עבר לרמחיתיים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שפריריות
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ולנטין ביאנקי
המוזיאון היהודי הדני

ממוזער|300x300 פיקסלים| המוזיאון היהודי הדני בקופנהגן.
**המוזיאון היהודי הדני** (בדנית: **Dansk Jødisk Museum**) הוא מוזיאון בקופנהגן, דנמרק, השוכן בתוך הספרייה המלכותית של דנמרק בבניין Galley House, ומציג חפצים היסטוריים ואמנות הקשורים להיסטוריה של יהדות דנמרק. המוזיאון תוכנן על ידי האדריכל דניאל ליבסקינד לזכר סיפורם של יהודי דנמרק שניצלו מרדיפות הנאצים בזכות תושבי דנמרק באוקטובר 1943. בניית המוזיאון החלה במרץ 2003, והוא נפתח ביוני 2004.

## היסטוריה
בתחילת המאה ה-17, בנה המלך כריסטיאן הרביעי את בית הסירות המלכותי של דנמרק, אשר לאחר מכן שופץ בשנת 1906 במהלך בניית הספרייה המלכותית הסמוכה. בשנת 1985, החליטה "האגודה להיסטוריה יהודית דנית" להקים מוזיאון בקופנהגן שיוקדש לנושא זה. עם זאת, רק במהלך שנות ה-90 נפגשו נציגי האגודה עם דניאל ליבסקינד, והמקום עבר שינוי נוסף. שיפוץ בית הסירות, שבוצע על ידי משרד האדריכלים Fogh & Følner, החל ביולי 2002, ובניית המוזיאון הסתיימה בספטמבר 2003. ביוני 2004, נפתח המוזיאון לקהל הרחב.

## קונספט
המוזיאון היהודי הדני הוא המוזיאון הרשמי הראשון בדנמרק המוקדש למיעוט או לקבוצת מהגרים. במקום להתמקד בהשואה, חברי מועצת המנהלים של המוזיאון, המשתייכים לאגודת ההיסטוריה היהודית הדנית, בחרו להציג את המגוון והתרבות של הקהילה היהודית בדנמרק, תוך הדגשת ההיבטים הייחודיים והחיוביים בסיפורם של היהודים, המתקיים במדינה מזה כ-400 שנה.

נושא נוסף הנידון במוזיאון הוא הכלה: שילובם של היהודים בחברה הדנית; פתיחות הקהילה היהודית כלפי החברה הסובבת; ולפיכך גם פתיחותו של המוזיאון כלפי הדנים הלא-יהודים ומבקרים זרים. מועצת המוזיאון נדרשה להתחשב ברמת הידע של קהל היעד. בפרט, היה עליהם למצוא איזון בין אירועים מוכרים, כגון הצלת יהודי דנמרק באוקטובר 1943, לבין אירועים פחות ידועים.

## עיצוב
שמאל|ממוזער| אזור הכניסה
הפונקציונליות המשתנה של המרחב השפיעה על עיצובו של האדריכל דניאל ליבסקינד. תכנון המוזיאון כולל מעבר להולכי רגל בין הספרייה הישנה והחדשה, מרחב ישיבה חיצוני לבית הקפה בקיץ, וחללים אינטימיים לשיחות בסמוך לכניסה. המבנה כולו בנוי מסדרה של מישורים, שכל אחד מהם משקף תחום שיח דתי מסוים. יחד, המישורים – הנקראים "יציאת מצרים", "נדודים במדבר", "מתן תורה" ו"ארץ מובטחת" – יוצרים מסדרונות פנימיים עם מעברים שבורים ורצפות נטויות. מסדרונות אלה מהווים את חללי התצוגה של המוזיאון, וככל שהם מתפתלים, הם יוצרים את האותיות של המילה העברית "מצווה". על פי אתר המוזיאון, צורת המבנה משמשת כפרשנות לחפצים ולאומנות שהוא מציג, בדומה לאופן שבו טקסטים נלווים מאירים היבטים שונים של התלמוד. ליבסקינד מתאר את החלל כ"מעין טקסט המתנהל בתוך מסגרת המורכבת ממספר רב של משטחים – קירות, חללים פנימיים, תצוגות ונקודות מבט וירטואליות".

## אוסף ותצוגות
מרבית הפריטים המוצגים במוזיאון מקורם באוסף היודאיקה של הספרייה המלכותית או בהשאלה מהקהילה היהודית של קופנהגן, *Mosaiske Trossamfund*.

## פרסים
* פרס האדריכל האמריקאי, 2005

## הערות שוליים

## קישורים חיצוניים
* 

* המוזיאון היהודי הדני, אתר אינטרנט

קטגוריה:מבנים שתכנן דניאל ליבסקינד
קטגוריה:אירופה: מוזיאונים בנושא יהדות
קטגוריה:יהדות דנמרק
קטגוריה:קופנהגן
קטגוריה:דנמרק: מוזיאונים
יוסף אל-עותייבה

**יוסף אל-עותייבה** (בערבית: **يوسف العتيبة**; נולד ב-19 בינואר 1974) הוא דיפלומט אמירתי המכהן מ-2008 כשגריר איחוד האמירויות הערביות בארצות הברית במקביל להיותו שר המדינה בממשלת איחוד האמירויות תחת יורש העצר מוחמד בן זאיד אאל נהיאן. קודם לכן שירת כשגריר לא תושב של איחוד האמירויות למקסיקו.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו והשכלה
יוסף מאנע סעיד אל-עתיבה נולד ב-1974 באבו דאבי. אביו מאנע אל-עתיבה היה שר הנפט של איחוד האמירויות ומקורב לשליט שייח' זאיד בן סולטאן אאל נהיאן. התחנך ורכש השכלה מערבית במוסדות אמריקאים בקהיר, מצרים, מגן ועד תיכון, בוגר המכללה האמריקאית בקהיר. ב-1991 התקבל לאוניברסיטת ג'ורג'טאון שבמרילנד ארצות הברית, והחל ללמוד לתואר ראשון ביחסים בין-לאומיים, כמו כן היה עמית באוניברסיטה לביטחון לאומי שבוושינגטון.

### קריירה
טרם מינויו לשגריר בארצות הברית שירת אל-עתיבה במשך כ-8 שנים כמנהל יחסי החוץ של הנסיכויות תחת יורש העצר השייח' מוחמד בן זאיד, תקופה שהתאפיינה בחיזוק קשריה הביטחוניים והכלכליים של איחוד האמירויות. ב-2008 בעודו בן 34 מונה לשגריר בוושינגטון ובמקביל ממלא תפקיד שר המדינה של האיחוד.

#### הסכמי אברהם
באוגוסט 2020 חתמו ישראל ואיחוד האמירויות על הסכם נורמליזציה שזכה לשם "הסכמי אברהם". השגריר אל-עתיבה לקח חלק פעיל בקידום ההסכם והוצאתו לפועל. ביוני 2020, חודשיים טרם החתימה על ההסכם, פרסם אל-עתיבה בצעד חריג מאמר בעיתון הישראלי "ידיעות אחרונות" תחת הכותרת "או סיפוח או נורמליזציה" ובו פנייה לציבור הישראלי בכלל, ולהנהגה הישראלית בפרט להימנע מצעדים חד-צדדיים בכל הקשור ליחסים עם הרשות הפלסטינית ובפרט סיפוח חד-צדדי של יהודה ושומרון, תוך שהוא מדגיש את הפוטנציאל הצפוי שבכינון היחסים וההפסדים הצפויים כתוצאה מצעד זה ואכן לבסוף סוגיית הסיפוח ירדה מהפרק ונסללה הדרך לחתימה על הסכם נורמליזציה בין שתי המדינות.

### חיים אישיים
אל-עותייבה נשוי לעביר ולהם שני ילדים. אחותו הֱנד אל-עותייבה  אף היא דיפלומטית במשרד החוץ והייתה שגרירת איחוד האמירויות בצרפת בין השנים 2021–2024.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שגרירי איחוד האמירויות הערביות
קטגוריה:שגרירים בארצות הברית
קטגוריה:שגרירים במקסיקו
קטגוריה:יחסי איחוד האמירויות הערביות – ארצות הברית
קטגוריה:ילידי 1974
הקוצרים בהרים

**הקוצרים בהרים (גרסה ראשונה)** (בגרמנית: **Bergmäher, I. Fassung**) הוא ציור שמן על בד שנוצר בשנת 1907 על ידי האמן האוסטרי אלבין אגר-לינץ. יצירה זו מציגה את פישוט הצורות וסגנון ההפשטה של הגוף האנושי, מאפיינים בולטים בסגנונו של האמן. הציור מתאר שלושה קוצרים הרריים בפעולה, כאשר תנועתם הקצובה מבטאת את מאמצי העבודה החקלאית.

## תיאור היצירה
הציור, שגודלו 94.6 × 150 ס"מ, מציג שלושה איכרים המניפים את מגליהם בתנועות זורמות ומחושבות. הקומפוזיציה בנויה כך שהצופה חש כחלק מהסצנה: דמות הקוצר הראשון קטועה, מה שמעצים את תחושת הקרבה. הדמות האמצעית מוצגת בשלמותה בתנועה רחבה, בעוד הקוצר השלישי מופיע רק חלקית ברקע, מגיח מעבר לגבעה. הנוף האלפיני, עם מרעה ירוק ופסגות הרים מחוספסות תחת שמים כבדים, מעניק ליצירה ממד מונומנטלי. הציור משקף את הקיום החקלאי כפשוטו, שורשי ומהותי, בתוך טבע עוצמתי.

## סגנון ופרשנות
אגר-ליאנץ משתמש בסגנון מינימליסטי המדגיש צורות מסיביות ומופשטות. היעדר פרטים מיותרים ממקד את תשומת הלב בתנועה האנושית ובעבודת השדה. גישה זו מקנה ליצירה אופי כמעט נצחי המדגיש את האוניברסליות של העמל החקלאי.

## הקשר היסטורי ותגובות
היצירה נוצרה בתקופה שבה התגבר העניין בתרבות הכפרית ובמסורותיה. כשלושים שנה לאחר יצירתה, נעשה בה שימוש אידאולוגי על ידי המשטר הנאצי, שניסה לנצל את הדימויים שבה כדי להלל אידיאלים לאומניים של עולם חקלאי אידילי.

## מקור ותצוגה
למרות היותה יצירה מוכרת של אגר-לינץ, נכון לעכשיו "הקוצרים בהרים (גרסה ראשונה)" נמצאת ברשות מוזיאון לאופולד אך אינה מוצגת לציבור.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:גברים בציור
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-20
בית ביאליק (מחנה עקורים)

**בית ביאליק** (באנגלית: **Beit Bialik**) היה מחנה עקורים שהוקם ליד זלצבורג שבאוסטריה לאחר השואה.

מספר חודשים לאחר השואה הוקם ליד זלצבורג שבאוסטריה מחנה העקורים בית ביאליק. במחנה התרכזו ניצולי שואה שהגיעו ממזרח אירופה, רובם ילדים ונערים. הם חצו גבולות באופן לא חוקי, בסיוע ארגון "הבריחה", במטרה להגיע לארץ ישראל.

קבוצות נערים רבות הגיעו לבית ביאליק. אחת הקבוצות, קיבוץ "איחוד" מוורוצלב שבפולין, חצתה את הגבול לצ'כיה ומשם הגיעה לאוסטריה בקיץ 1946. הנערים הגיעו ברכבת לבית ביאליק שעדיין היה בהקמה, וחלקם סייעו בהקמתו, בתור שרברבים, חשמלאים ועוד. צריפי המגורים היו במקור צריפי הצבא הגרמני. אחרי מספר שבועות יצאו חברי קיבוץ "איחוד" ועברו בחשאי את הגבול לאיטליה בחושך, בקור ובשלג, בדרכם לארץ ישראל.

בית ביאליק נתמך על ידי הג'וינט והתקיימה בו פעילות תרבותית ענפה. בין השאר חגגו הנערים את החגים בניסיון לחזור לאווירה של תרבות יהודית שאותה איבדו בשנות השואה. המחנה היה גם מרכז לפעילות ציבורית ולאומית: באוגוסט 1947 התקיימה בו ועידה של המפלגה הסוציאליסטית הציונית "פועלי ציון". בין המבקרים במחנה היה המנהיג הציוני יצחק גרינבוים, לימים שר הפנים בישראל.

רוב העקורים בבית ביאליק היגרו לקנדה, ארצות הברית וישראל, והמחנה נסגר ב-1954.

## קישורים חיצוניים
* מודעה על מופע חנוכה בביצוע תלמידים מבית ביאליק בשטוטגרט.

* Life in a Displaced Persons Camp: Beth Bialik Camp in Austria

* צילומים מבית ביאליק:
** ביקור יצחק גרינבוים בבית ביאליק.
** תצלומים מבית ביאליק באתר יד ושם.
** חדר מגורים במחנה העקורים בית ביאליק, באתר יד ושם.
## הערות שוליים

קטגוריה:מחנות עקורים
קטגוריה:אוסטריה: היסטוריה
נוסחת ההתייחסות העצמית של טאפר

**נוסחת [[התייחסות עצמית|ההתייחסות העצמית]] של טאפר** היא נוסחה, שעבור ערך k ספציפי, מציגה את עצמה באופן חזותי, על פני מישור דו-ממדי (x,y).

## היסטוריה
הנוסחה הוגדרה על ידי ג'ף טאפר ומופיעה כדוגמה במאמר שכתב עבור הכנס השנתי בנושא גרפיקה ממוחשבת SIGGRAPH  משנת 2001, על אלגוריתמים אמינים של גרפים ממוחשבים דו-ממדיים. מאמר זה דן בשיטות הקשורות לתוכנת הגרפים הנוסחתיים GrafEq שפותחה על ידי טאפר.

## תיאור הנוסחה
נוסחת טאפר היא אי-שוויון המנוסח כך:

\tfrac{1}{2} 

כאשר \lfloor x \rfloor היא פונקציית רצפה, המסמלת את הערך השלם התחתון של המספר x, שמוגדר להיות המספר השלם הגדול ביותר שקטן או שווה ל-x.

ואילו \bmod \left ( a,n \right )  היא פעולת מודולו, המסמלת את הערך שמתקבל כאשר מחלקים את המספר a, במספר n ולוקחים את השארית הנותרת לאחר החלוקה.

## הצגת הנוסחה על גבי מישור <math> \left ( x,y \right ) </math>
מציבים בערך k את המספר השלם הבא (בן ה-543 ספרות):

960 939 379 918 958 884 971 672 962 127 852 754 715 004 339 660 129 306 651 505 519 271 702 802 395 266 424 689 642 842 174 350 718 121 267 153 782 770 623 355 993 237 280 874 144 307 891 325 963 941 337 723 487 857 735 749 823 926 629 715 517 173 716 995 165 232 890 538 221 612 403 238 855 866 184 013 235 585 136 048 828 693 337 902 491 454 229 288 667 081 096 184 496 091 705 183 454 067 827 731 551 705 405 381 627 380 967 602 565 625 016 981 482 083 418 783 163 849 115 590 225 610 003 652 351 370 343 874 461 848 378 737 238 198 224 849 863 465 033 159 410 054 974 700 593 138 339 226 497 249 461 751 545 728 366 702 369 745 461 014 655 997 933 798 537 483 143 786 841 806 593 422 227 898 388 722 980 000 748 404 719

כאשר מציגים על גבי מישור  \left ( x,y \right )  את אוסף הנקודות מתוך נוסחת טאפר, עבור ערכי x: 0 \leq x , וערכי y: k \leq y , מקבלים את התמונה הבאה:
550px|ממוזער|הצבת הקבוע k בנוסחת ההתייחסות העצמית של טאפר|מרכז

## הסבר הנוסחה
הנוסחה היא שיטה כללית לפענוח של מפת סיביות הנמצאת בתוך קבוע k, וניתן להשתמש בה כדי לצייר כל תמונה שהיא.

עבור הגבולות שהוצבו ל-x ול-y, כאשר אי-השוויון בנוסחה מתקיים, הנקודה במיקום זה נצבעת בצבע שחור. אם אי-השוויון לא מתקיים, מותירים את הנקודה בצבע לבן.

הקבוע k, הוא בעצם תמונת מפת סיביות מונוכרומטית פשוטה של הנוסחה, המיוצגת כמספר בינארי ומוכפלת ב-17. לאחר שמחלקים את k ב-17 ומעגלים את התוצאה כלפי מטה - הסיבית הכי פחות משמעותית (**LSb**), במספר הבינארי המייצג את תוצאת החלוקה, מקודד את הפינה הימנית העליונה של מפת הסיביות; שבע-עשרה הסיביות הכי פחות משמעותיות מקודדות את כל עמודת הפיקסלים הימנית ביותר; שבע-עשרה הסיביות הפחות משמעותיות הבאות, מקודדות את העמודה הימנית השנייה, וכן הלאה.

נוסחת טאפר מתארת אלגוריתם כללי להצגת נקודות על גבי משטח דו-ממדי. הערך של k הוא המספר שהספרות הבינאריות שלו יוצרות את התמונה.

## ראו גם
* רקורסיה
* לולאה מוזרה

## קישורים חיצוניים
* 
* נוסחת טאפר - הנוסחה שמציירת את עצמה, באתר "לא מדויק"
* How does Tupper’s self-referential formula work?, באתר shreevatsa.wordpress.com **(באנגלית)**
*  **(באנגלית)**
*  **(באנגלית)**
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אי-שוויונות
קטגוריה:גרפיקה ממוחשבת
קטגוריה:התייחסות עצמית
שכשנבוא

"**שכשנבוא**" הוא פזמון עברי שביצע אריק איינשטיין, והוא נכלל באלבומו "אוהב להיות בבית".

## יצירת השיר
בעת העבודה על האלבום "אוהב להיות בבית", אריק איינשטיין ומיקי גבריאלוב החליטו לשלב עיבוד לחן בסגנון יווני. בהאזנה לקטע המוקלט "Τι θέλεις, γέρο" ("מה אתה רוצה, זקן?") נבחרה התאמה של המנגינה לעברית. בזמן ההקלטות באולפן נלכדו רגעי ספונטניות, שבהם איינשטיין הביע את עצמו באמצעות משפטים חדים, משחקי מילים והפניות אישיות. את המילים חיבר עלי מוהר. בסוף השיר משולבות מילות השיר "שישו ושמחו בשמחת חג".

## השיר היווני
את מילות היצירה היוונית כתב ארגיריס קונדיס, והיא נולדה בעקבות שינוי פוליטי ביוון בשנים 1967–1974. בשיר מתוארת דמותו של גנרל מהחונטה הצבאית שבעבר זכה למעמד דומיננטי וכיום נתפס כבלתי רלוונטי. במילים הנשמעות בשיר נשאל: "מה אתה רוצה, זקן? מה אתה מחפש?" – ביטוי שמביע את תחושת ההשפלה של המנהיג לשעבר.

## גרסות לשיר
* ב־1995 ביצע מיקי גבריאלוב את השיר באלבומו "בית וגיטרה".
* ב־2008, בעונה השישית של תוכנית "כוכב נולד", ביצע את השיר ישראל ישיר.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי אריק איינשטיין
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:סינגלים בהוצאת CBS ישראל
כי האדם עץ השדה (פסל)

**כי האדם עץ השדה** הוא פסל מאת האמן צדוק בן דוד, המוצב במצפור הפרטיזנים שבמתחם יד ושם בירושלים. הפסל, המעוצב בדמות עץ המורכב ממאות דמויות אדם, מסמל את הישרדותם של הפרטיזנים היהודים בתקופת השואה.  

## רקע והקמה
מצפור הפרטיזנים הוקם בספטמבר 2003 בתרומתה של משפחת קארטן, לזכרם של בני הזוג ג'וליה ואיזידור קארטן, אשר היו פרטיזנים ולחמו בנאצים ביערות אוקראינה. המצפור נבנה כחלק מאירועי ציון 50 שנה להיווסדו של יד ושם, ותוכנן על ידי האדריכל דן צור. במטרה להעשיר את האתר במרכיב אומנותי, הוחלט להציב בו פסל, ולאחר תהליך בחירה נבחרה יצירתו של צדוק בן-דוד מתוך ארבע הצעות שהוגשו.

## עיצוב ומשמעות
הפסל מתנשא לגובה של שישה מטרים ורוחבו שישה מטרים. הוא מבוסס על קווי המתאר של עץ שצילם בן-דוד בלונדון, אך במקום עלווה טבעית, ענפיו מורכבים מכ-600 דמויות אדם – גברים, נשים וילדים – שגולפו בחיתוך ידני. כל דמות שונה מחברתה, ובכך משקפת את האינדיבידואליות של הפרטיזנים ואת היותם חלק מהשלם. הפסל יוצר אשליה כפולה: ממרחק הוא נראה כעץ טבעי, אך מבט קרוב חושף את הדמויות החוסות בין ענפיו. המסר המרכזי של היצירה הוא כי "האדם הוא-הוא העץ" – סמל לכוח ההישרדות ולתקווה לצמיחה, בהשראת הפסוק "כי האדם עץ השדה".
## הצבת הפסל
הפסל הוצב במצפור הפרטיזנים בשבוע שלפני חנוכת האתר ונחנך בטקס רשמי שנערך ב-17 בספטמבר 2003, במעמד הנהלת יד ושם. ועדת הבחירה כללה את יו"ר יד ושם אבנר שלו, מנהלת אגף המוזיאונים יהודית ענבר ואוצרת האמנות יהודית שנדר. זהו הפסל הציבורי העשירי של צדוק בן-דוד שהוצב בישראל, והוא מצטרף לפסלים נוספים שנבחרו לשילוב במתחם יד ושם, בהם יצירתו של האמן מנשה קדישמן.

## חומרים וטכניקה
הפסל עשוי מתכת שנחתכה בעבודת יד, ועובייה נע בין 10 ל-15 סנטימטרים, מה שמקנה לו תחושה של עדינות ושבריריות. הוא יצר את הפסל במסגרייה בנס ציונה בשנת 2003, ומאז הפך לחלק בלתי נפרד מהנוף של מצפור הפרטיזנים, המשתלב עם היער הסובב אותו ומחזק את המסר של הישרדות וצמיחה מתוך הכאב.

## הערות שוליים

קטגוריה:יד ושם: אנדרטאות
קטגוריה:עצים בתרבות
Rachel Stamp

**Rachel Stamp** (רייצ'ל סטאמפ) היא להקת רוק אנגלית שהוקמה בשנת 1994 בלונדון. אלבום הבכורה שלהם, Hymns for Strange Children, יצא בשנת 2000, ולאחריו Oceans of Venus בשנת 2002.

## היסטוריה
הלהקה נוסדה בשנת 1994 כאשר דייוויד ריידר פראנגלי פגש את וויל קרודסון, ולאחר מכן צירף את קליף האריס ומייק רו. הלהקה חתמה בחברת WEA אך נשרה מהחוזה לפני שיצא אלבום הבכורה שלה, בעקבות עזיבתו של אחרי ההחתמות של אמנים חדשים בלייבל, קלייב בלאק. האריס ורו עזבו זמן קצר לאחר מכן, וקרודסון וריידר פראנגלי צירפו את המתופף רובין גאי. 

תחת השם רייצ'ל סטאמפ יצאו מספר מיני-אלבומים תחת הלייבל העצמאי שלהם "Bitch Vinyl" והלהקה צברה קהל מעריצים נאמן. היא קיבלה סיקור חיובי ממגזינים כמו Kerrang!, Melody Maker ו-Metal Hammer, ואף הופיעה בסרט G.M.T. Mean Time שהופק על ידי טיילור הקפורד. נגן הקלידים שאהינה דאקס הצטרף ללהקה בתקופה זו, ויחד הקליטו את אלבום הבכורה Hymns For Strange Children, שהוקלט תוך שבועיים בהפקת ג'ון פרייר. האלבום הגיע לראש טבלת האלבומים העצמאיים של NME, ובאותה תקופה הלהקה הופיעה כמופע המרכזי במועדון אסטוריה אשר בלונדון. 

בהמשך חתמה הלהקה בלייבל Pure Stirling Records, שהוציא את אלבומם השני, Oceans Of Venus, אשר הופץ גם בארצות הברית על ידי Captiva Records ובגרמניה על ידי Sony Music. הקליפ של הסינגל Black Cherry הושמע בערוץ VH1. לאחר מכן עזב רובין גאי את הלהקה, והיא יצאה לסיבוב הופעות בארצות הברית כחלק מסיבוב "United II" יחד עם Pigface ו-Dope. 

לאחר מכן, הלהקה נכנסה להפסקה ארוכה, אך מעולם לא הודיעה רשמית על פירוק. בשנת 2009 התאחדה הלהקה להופעת קאמבק ב-O2 Academy Islington בלונדון, לקידום אלבום הלהיטים שלהם, Now I'm Nailed To Your Bedroom Wall, I've Only Got Myself To Blame, ואחריו יצאה לסיבוב הופעות קצר ברחבי בריטניה.

## חברי הלהקה
### חברים נוכחיים
* דייוויד ריידר פראנגלי – גיטרה בס ושירה
* וויל קרודסון – גיטרה מובילה
* שאהינה דאקס – קלידים

### חברים לשעבר
* תייפולסנדרה – סינתיסייזרים (1995)
* מייק רו – סינתיסייזרים (1995–1997)
* קליף האריס – תופים (1995–1997)
* רובין גאי – תופים (1997–2002, 2009–2024) (נפטר)
* בל – תופים (2003–2005) (חבר גם ב-Killing Miranda)
* אלן ואן קליף – תופים (2003–2004) (חבר גם ב-Ariel-X)

## דיסקוגרפיה
### אלבומי אולפן
* Hymns for Strange Children (יצא ב-21 בפברואר 2000)
* Oceans of Venus (גרסה בריטית: 13 במאי 2002, גרסה אמריקאית: 21 באוקטובר 2003)

### אלבומי אוסף
* Sweet Shop (מהדורה מוגבלת, 3 במאי 2004)
* Now I'm Nailed to Your Bedroom Wall, I've Only Got Myself to Blame (יצא ב-27 באפריל 2009)

### סינגלים / EPs
* "Pop Singer" (יצא ב-26 בפברואר 1996)
* "Hey Hey Michael You're Really Fantastic" (יצא ב-5 באוגוסט 1996)
* "Bring Me The Head of Rachel Stamp EP" (יצא ב-11 בנובמבר 1996)
* "My Sweet Rose EP" (יצא ב-8 בדצמבר 1997)
* "I Got the Worm" (יצא ב-29 ביוני 1998)
* "I Wanna Be Your Doll" (יצא ב-2 במרץ 1999)
* "Spank" (יצא ב-20 בספטמבר 1999)
* "Black Cherry" (יצא ב-22 באפריל 2002)

### אלבומים לא רשמיים
* Fight the Force of Evil (אלבום גנוז שהוקלט בין 1996–1997)
* Ravenous (אלבום בלתי גמור, 2004)

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:להקות רוק בריטיות
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1994
המנסרים מטקסס (סרט, 2003)

**המנסרים מטקסס** (באנגלית: **The Texas Chainsaw Massacre**) הוא סרט אימה אמריקאי משנת 2003, בבימויו של מרקוס ניספל וכתיבתו של סקוט קוסאר. הסרט מהווה חידוש לסרט קלאסי באותו שם משנת 1974, שנוצר על ידי טובי הופר וקים הנקל. בסרט מככבים ג'סיקה ביל, ג'ונתן טאקר, אריקה לירסן, מייק ווגל, אריק בלפור ורונלד לי ארמי.

הסרט, אשר הופק בתקציב של 9.5 מיליון דולרים, זכה להצלחה ניכרת וגרף מעל ל-107 מיליון דולרים בקופות ברחבי העולם.

## תקציר העלילה
בקיץ 1973, חמישה צעירים – ארין, החבר שלה קמפר, וחבריהם מורגן, אנדי ופפר – נוסעים לטקסס בדרכם להופעת רוק. במהלך הנסיעה, הם אוספים נוסעת טרמפיסטית במצוקה, אשר לאחר מכן מתאבדת ברכבם. החבורה מנסה לדווח על האירוע לשלטונות המקומיים, אך מוצאת את עצמה במלכודת קטלנית של משפחה קניבלית, בראשה עומד "פני עור", רוצח עם מסור שרשרת. הסרט מתאר את מאבקם הנואש של הצעירים לשרוד מול הזוועות שהם נתקלים בהן.

## צוות השחקנים הראשי
* ג'סיקה בייל בתפקיד **ארין**, הדמות הראשית.
* ג'ונתן טאקר בתפקיד **מורגן**, אחד מחברי הקבוצה.
* אריקה לירסן בתפקיד **פפר**, חברה בקבוצה.
* מייק ווגל בתפקיד **אנדי**, חבר בקבוצה.
* אריק בלפור בתפקיד **קמפר**, החבר של ארין.
* רונלד לי ארמי בתפקיד **השריף הויט**, דמות סמכותית ומאיימת.
* אנדרו ברניארסקי בתפקיד **תומאס יואיט** (פני עור), הרוצח עם המסור.

## ביקורות
הסרט קיבל ביקורות מעורבות. באתר Rotten Tomatoes, הוא זכה לציון של 37% המבוסס על 157 ביקורות, עם הקונצנזוס: "החידוש של 'המנסרים מטקסס' מציע אלימות גרפית, אך חסר את המתח והחדשנות של המקור." באתר Metacritic, הסרט קיבל ציון ממוצע של 38 מתוך 100, המבוסס על 31 ביקורות, המעיד על "ביקורות מעורבות או ממוצעות". מבקרים רבים ציינו את האווירה הקודרת והמתח, אך גם ביקרו את רמת האלימות הגבוהה ואת חוסר המקוריות בהשוואה לסרט המקורי.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:זוכי פרס בחירת הנוער: סרטים
קטגוריה:סרטי סלאשר אמריקאיים
קטגוריה:סרטי ניו ליין סינמה
קטגוריה:סרטי אתחול
קטגוריה:סרטי 2003
קטגוריה:סרטי אימה מ-2003
קטגוריה:חידושים לסרטים
למה מלחמה

**למה מלחמה** הוא סרט דרמה ישראלי-צרפתי משנת 2025 בבימויו של עמוס גיתאי. הסרט שואב השראה מהתכתבות היסטורית בין אלברט איינשטיין לזיגמונד פרויד משנת 1932, בה דנו השניים בדרכים למניעת מלחמות. הסרט מציג הרהורים על שורשי האלימות והמלחמות בעולם, תוך שילוב טקסטים הגותיים ודימויים ויזואליים. הסרט הוקרן בבכורה עולמית במסגרת הבחירה הרשמית של פסטיבל ונציה 2025.

## עלילה
הסרט מתמקד בהתכתבות בין אלברט איינשטיין וזיגמונד פרויד, בה הם דנים בשאלת המלחמה והאלימות האנושית. הסרט משלב סצנות מתקופות שונות, כולל תקופת חורבן בית שני, ומציג דמויות המתמודדות עם שאלות של אלימות, אובדן ומשמעות. הסרט נע בין זמנים ומקומות, ומשלב טקסטים פילוסופיים עם דימויים ויזואליים.

## צוות השחקנים
* **[[אירן ז'קוב]]** – דמות המתכתבת עם הבמאי, משקפת את השפעת המלחמה על הפרט.
* **[[מתייה אמלריק]]** – זיגמונד פרויד, הפסיכואנליטיקאי הנודע.
* **[[קרן מור]]** – אם המתמודדת עם אובדן.
* **[[יעל אבקסיס]]** – אם נוספת, משקפת את כאב השכול.
* **מישה לסקו** – אלברט איינשטיין, הפיזיקאי המפורסם.
* **ז'רום קירשר** – שחקן בתיאטרון, מעלה זיכרונות מהמלחמה.

## ביקורות
הסרט "למה מלחמה" קיבל ביקורות מעורבות. שמוליק דובדבני מאתר "ynet" תיאר את הסרט כ"סרט סתמי אשר נראה כחלטורה" וכי הוא "תגובה מיידית למלחמה הארורה והמתמשכת... ושהתגובה הזו נטולה פרספקטיבה של ממש". פבלו אוטין כתב בעיתון "הארץ" כי הסרט הוא "הרהור לא מגובש" וכי הוא "מנסה לפענח 'למה מלחמה' בעיקר באמצעות טקסטים על אודותיה, והתוצאה נותרת כהרהור לא מגובש". באתר "וואלה" תיאר זוהר אורבך את הסרט כ"יותר טקסט הגותי בתמונות נעות מאשר סרט של ממש" וכי "נדמה שהוא לא באמת אומר הרבה על הנושא שבכותרת".

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 2025
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2025
הנוסע השמיני נגד הטורף 2

**הנוסע השמיני נגד הטורף 2: רקוויאם** (באנגלית: **Aliens vs. Predator: Requiem**) הוא סרט פעולה-אימה-מדע בדיוני אמריקאי משנת 2007, בבימוים של האחים קולין וגרג סטרוס, על פי תסריט מאת שיין סלרנו. הסרט מהווה המשך לסרט "הנוסע השמיני נגד הטורף" משנת 2004, ומשלב בין שני הזיכיונות הפופולריים: "הנוסע השמיני" ו"הטורף". בסרט מככבים סטיבן פסקוול, רייקו איילסוורת', ג'ון אורטיז, ג'וני לואיס, אריאל גייד וקריסטן הייגר. העלילה מתרחשת בעיירה קטנה בקולורדו, שבה מתנהל קרב קטלני בין שני גזעי החייזרים, בעוד התושבים המקומיים נאבקים לשרוד. הסרט הופק בתקציב של 40 מיליון דולר והכניס כ-130.3 מיליון דולר ברחבי העולם.

## עלילה
לאחר אירועי הסרט הקודם, ספינת טורפים הנושאת זינומורפים (חייזרי "הנוסע השמיני") מתרסקת סמוך לעיירה השלווה גניסון בקולורדו. החייזרים שהיו כלואים בספינה משתחררים ומתחילים להפיץ טרור בעיירה. במקביל, טורף יחיד מגיע לכדור הארץ במטרה לחסל את הזינומורפים ולמנוע את התפשטותם. התושבים המקומיים, ביניהם חיילת משוחררת ובנה, נער מתבגר ואחיו הבוגר, נאלצים להתאחד ולהיאבק בשני הגזעים החייזריים כדי לשרוד את המתקפה.

## צוות השחקנים
* **סטיבן פסקוול** – דאלס הווארד, אסיר משוחרר ואחיו הבכור של ריקי.
* **רייקו איילסוורת**' – קלי אובריאן, חיילת משוחררת ואם למולי.
* **ג'ון אורטיז** – השריף אדי מוראלס, השריף המקומי המנסה להגן על העיירה.
* **ג'וני לואיס** – ריקי הווארד, נער מתבגר ואחיו הצעיר של דאלס.
* **אריאל גייד** – מולי אובריאן, בתה הצעירה של קלי.
* **קריסטן הייגר** – ג'סי, נערה מקומית ומושא אהבתו של ריקי.

## ביקורות
הסרט קיבל ביקורות שליליות ברובן. באתר Rotten Tomatoes, הסרט זכה לציון של 12% המבוסס על 76 ביקורות, עם הקונצנזוס: "סרט המשך זה מציע אלימות גרפית אך חסר עלילה משמעותית או דמויות מעוררות הזדהות." באתר Metacritic, הסרט קיבל ציון ממוצע של 29 מתוך 100, המבוסס על 14 ביקורות, המעיד על "ביקורות שליליות בדרך כלל".

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטי 2007
קטגוריה:סרטי חוצנים
קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
קטגוריה:סרטי בתי חולים
קטגוריה:סרטי פלישות חוצנים
קטגוריה:סרטי המשך אמריקאיים
קטגוריה:סרטי אימה מ-2007
עמוד הגבורה

**עמוד הגבורה** הוא אתר הנצחה ביד ושם, המנציח את לוחמי המחתרות היהודיות, הפרטיזנים והמורדים שפעלו נגד המשטר הנאצי בתקופת השואה. האתר נבנה כחלק מהמאמץ להנציח לא רק את קורבנות השואה אלא גם את ההתנגדות היהודית המאורגנת לנאצים. את העמוד יצר הפסל בוקי שוורץ.

## תיאור האנדרטה
בשנת 1967 פנה האדריכל אריה אלחנני, אחד מתכנני אוהל יזכור, אל האמן בוקי שוורץ בבקשה להציע תכנון לאנדרטה להנצחת הגבורה היהודית. אלחנני הדגיש את רצונו שהאנדרטה תהווה את נקודת הסיום של הביקור ביד ושם, עובדה שהובילה להחלטה למקם אותה בנקודה הגבוהה ביותר באתר, כך שתהיה נראית למרחוק. האנדרטה נחנכה במרץ 1970 במסגרת הוועידה העולמית הראשונה של אסירי המחנות והלוחמים היהודים נגד הנאצים. במרכזה ניצב עמוד בגובה 21 מטרים, המורכב משלושה מקטעים מקושתים כלפי חוץ. על העמוד חקוקה כתובת שחיבר יהודה לייב ביאלר, חבר הוועד המנהל של יד ושם, המוקדשת ללוחמים ולמתקוממים היהודים בתקופת השואה.

## פרשנות עיצובית
העמוד מתנשא לגובה, מה שעשוי לסמל כוח, התנגדות ונחישות. העיצוב המינימליסטי משדר מסר של פשטות ורצינות, ללא עיטורים מיותרים, וכך ממקד את תשומת הלב בעצם המעשה ההירואי של הלוחמים. הפרשנות של האנדרטה עשויה להתקשר גם לאתרים נוספים בישראל שמדגישים את הגבורה היהודית בתקופת השואה, ולא רק את זיכרון הקורבנות.

## משמעות חינוכית והנצחתית
עמוד הגבורה מהווה מוקד חינוכי משמעותי, בו נערכים טקסים, סיורים ואירועי זיכרון. האתר משתלב בתפיסה רחבה יותר של הנצחת השואה, המדגישה את ההתנגדות הפעילה לצד תיעוד סבלם של הקורבנות. בכך הוא מצטרף למספר אתרי זיכרון בישראל השמים דגש על גבורת הלוחמים ולא רק על השמדת העם היהודי.

## חידוש עמוד הגבורה (2025)
לאורך השנים סבלה האנדרטה מבלאי ומנשירת אותיות מהכיתוב המקורי. בחודש מאי 2025 (כ"א באייר תשפ"ה), לקראת יום השחרור וההצלה (כ"ו אייר), המציין את כניעת הרייך השלישי במלחמת העולם השנייה, נחנך עמוד הגבורה המחודש, לאחר שעבר תהליך שימור ושיקום מקיף. את חידוש המונומנט תרם הנגיד היהודי גבריאל גרמן זכרייב, סגן יו"ר הקונגרס היהודי הרוסי ונשיא קרן סטמאג"י העולמית, וכן יוזם ציון "יום השחרור וההצלה". טקס החניכה החגיגי התקיים במעמד אישים בולטים ביניהם הרב ישראל מאיר לאו, הרב הראשי לשעבר ויו"ר מועצת 'יד ושם", דני דיין יו"ר הנהלת יד ושם, שגריר רוסיה בישראל מר אנטולי ויקטורוב וח"כ אביגדור ליברמן.

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: אתרי הנצחה
קטגוריה:יד ושם: אנדרטאות
ויליאם סטיקני

**ויליאם וולאס סטיקני**(באנגלית: **William Wallace Stickney**; ) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מוורמונט, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כחבר וכיושב ראש בית הנבחרים של מדינתו בשנים 1892–1896, וכמושל ורמונט ה-48 בשנים 1900–1902.
## ראשית חייו
ויליאם סטיקני נולד בעיירה פליימות' שבוורמונט, כבנם של וינסלו סטיקני ואן פיני סטיקני. בין אחיו היה הילנד אורלנדו סטיקני, מאמן ושחקן פוטבול מכללות בולט. סטיקני סיים ב-1873 את לימודיו באקדמיית בלאק ריבר שבלודלו, ורמונט, וב-1877 באקדמיית פיליפס אקסטר. הוא המשיך ולמד משפטים במשרדו של ויליאם ה. ווקר, וב-1878 התקבל ללשכת עורכי הדין ועסק בעריכת דין בלודלו כשותפו של ג'ון גריבלדי סרג'נט, לימים התובע הכללי של ורמונט והתובע הכללי של ארצות הברית. בין עורכי הדין הבולטים שהתלמדו תחת סטיקני וסרג'נט היו ג'וליוס א. וילקוקס, לימים שופט בבית המשפט העליון של ורמונט, וג'וזף פ. רדיגן, לימים תובע פדרלי בוורמונט. ב-1881 נשא סטיקני לאישה את אליזבת לינקולן. לאחר מותה ב-1903 הוא נישא בשנית ב-1905 לשרה אפי מור.

## קריירה
סטיקני היה נשיא בנק החסכונות והנאמנות של לודלו. בשנים 1882–1892 הוא היה פקיד בית הנבחרים של ורמונט, ובמקביל, בשנים 1882 - 1884, ובשנים 1890 - 1892, התובע המדינתי של מחוז וינדזור. ב-1892 הוא נבחר כנציג של לודלו בבית הנבחרים, וכיהן בו עד 1896. בכל ימי כהונתו בבית הנבחרים נבחר סטיקני כיושב ראש הבית.

ב-1900 נבחר סטיקני כמושל ורמונט, וכיהן בתפקיד עד 1902. לתפקיד המזכיר לעניינים אזרחיים וצבאיים (עוזר ראשי), הוא מינה את סרג'נט. כידיד משפחת קלווין קולידג', לימים נשיא ארצות הברית, מינה סטיקני את אביו של קולידג', ג'ון קולידג' האב , לתפקיד ראש המטה הצבאי שלו בדרגת קולונל. כמושל, תמך סטיקני בביטול משרת נציב המס. במהלך תקופת ממשלו עברה חקיקה בנוגע לקו הגבול בין ורמונט לבין מסצ'וסטס.

לאחר תקופת כהונת בת שנתיים כמושל, כמקובל על פי כלל ההרים של המפלגה הרפובליקנית בוורמונט, שב סטיקני לעיסוקו בעריכת דין ולעסקי הבנקאות והביטוח.

כנציג לוועידה הארצית של הרפובליקנים ב-1924 הוא היה השני שתמך במועמדתו של קולידג' לנשיאות. ב-1926 התמודד סטיקני ללא הצלחה בבחירות לסנאט של ארצות הברית.
## מותו
ויליאם סטיקני נפטר בסרסוטה שבפלורידה ב-15 בדצמבר 1932. הוא נטמן בבית הקברות פלזנט ויו שבלודלו.
## לקריאה נוספת

* Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 1596-1597


## קישורים חיצוניים

* ויליאם סטיקני באתר אגודת המושלים הלאומית 
* ויליאם סטיקני באתר The Political Graveyard 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי ורמונט
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:חברי האספה הכללית של ורמונט
קטגוריה:תובעים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת נורוויץ'
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-20
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1853
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1932
חאתם רדא ג'ראר

**חאתם רדא ג'ראר** (בערבית: **حاتم رضا جرار**; נולד ב-19 בינואר 1947) הוא פוליטיקאי מוניציפלי פלסטיני, מנתח אורתופד בהכשרתו. ראש עיריית ג'נין לשעבר.

## ביוגרפיה
נולד בעיירה בורקין. ב-1972 השלים לימודי רפואה וכירורגיה במכללה לרפואה  שבאוניברסיטת מוסול , בעיר מוסול שבעיראק.

לאחר שנבחר לראשות עיריית ג'נין בבחירות המוניציפליות בשנת 2006 נעצר בידי ישראל יחד עם ראש עיריית קלקיליה ושוחרר רק ב-2009. בשנת 2010 התפטר מתפקידו וחזר לפעול כאורתופד.

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי עיריות ברשות הפלסטינית
קטגוריה:אורתופדים
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1947
דוד פוקס (ראש עירייה)

**דוד פוקס** (1902–11 ביוני 1975) היה מחלוצי העלייה השלישית, ראש עיריית נתניה מסוף 1959 ועד תחילת 1961.

## ביוגרפיה
נולד בקמניץ פודולסק שב (כיום בתחומי אוקראינה) ב-1902. עלה ארצה בשנת 1921 עם קבוצה של "החלוץ" והצטרף לגדוד העבודה, במסגרתו עבד בהנחת מסילות רכבת. הצטרף לגרעין שעלה על הקרקע בעין חרוד, שם עסק בנטיעות. בהמשך עבר לתל יוסף ולמגדיאל, שם עסק בחקלאות ובניהול פרדסים. ב-1937 עבר לנתניה. בנתניה ניהל את המשרד של חברת יכין חק"ל, היה חבר מועצת הפועלים ועסק בהבאת פועלים למושבה לצורך נטיעת פרדסים. ב-1942 נבחר לראשונה מטעם ההסתדרות לחברות במועצת נתניה, ולאחר משא ומתן נבחר להנהלת המועצה. כיהן כסגן מנהל האגף לשימור קרקע במשרד החקלאות, ובהמשך אף למנהל בפועל. לקראת הבחירות הראשונות לרשויות המקומיות ב-1950, הועמד בראש רשימת ההסתדרות לעיריית נתניה, אשר זכתה בשלושה מנדטים, והוא כיהן כחבר מועצת העיר עד הבחירות ב-1955. לקראת הבחירות המוניציפליות ב-1959 נבחר שוב לעמוד בראש רשימת מפא"י כמועמד פשרה בין שני המחנות שהתגבשו בסניף מפא"י המקומי, ונבחר לראשות העירייה. בתקופת כהונתו כראש עיר הושג תקציב מאוזן ללא העלאת מיסים, הוקמה מערכת ביוב חדשה לעיר והואצה תוכנית הפיתוח של נתניה כעיר תעשייה ותיירות.

לאחר כשנה בתפקיד, התארגנה במועצת העיר קואליציה של מפלגות הימין-מרכז והסיעות הדתיות, במטרה להוציא את השלטון העירוני מידי מפא"י. בדצמבר 1960, החליטה מועצת העיר להדיחו מן התפקיד. לקראת הבחירות הבאות סירב להצעת סניף המערך להתמודד שוב לראשות העירייה.

בהמשך שב לנהל את האגף לשימור קרקע וניקוז במשרד החקלאות, ומילא תפקידים נוספים במשרד, בהם ראש מרכז ההדרכה האזורי באזור חדרה, יועץ לאגף שימור הקרקע וניקוז, יו"ר ועדת מומחים בסוגיית הכרזה על קרקעות חקלאיות.

בשנת 1975 בעת מחלתו האחרונה, הוענק לו עיטור יקיר העיר נתניה. נפטר ב-11 ביוני 1975, ונקבר בבית הקברות הישן בשכונת בן ציון בנתניה.

לאחר מותו החליטה העירייה להנציח את זכרו בגינה ציבורית בשכונת קריית נורדאו.

## חיים אישיים
היה נשוי למרים (בוקשטיין), אם שני בניו מיכאל (נהרג ב-1942 באסון המטיילים בעין גדי) ודן צור (אדריכל נוף וחתן פרס ישראל).

בתחילת שנות ה-30 נפרד ממרים ובהמשך נשא את שושנה, שהייתה רעייתו עד לפטירתו.

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי עיריית נתניה
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם מפא"י
קטגוריה:עובדי משרד החקלאות
קטגוריה:מייסדי קיבוצים
קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:עין חרוד: אישים
קטגוריה:תל יוסף: אישים
קטגוריה:מגדיאל: אישים
קטגוריה:יקירי נתניה
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:אישים הקבורים בנתניה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1902
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1975
יחידה 36 (סרט)

**יחידה 36** (בצרפתית: **Bastion 36**) הוא סרט פשע ומתח צרפתי משנת 2025 שביים וכתב אוליבייה מרשל ובכיכובם של ויקטור בלמונדו, איוואן אטאל, סופיאן גראב, תאופיק ג׳לאב ואחרים. מבצע מעקב של אנשי חטיבת המחקר וההתערבות במשטרת פריז משתבש ואחרי רציחתם המסתורית של 2 שוטרים ביחידה, שוטר שסרח מוצא עצמו מנהל חקירה עצמאית שחושפת את עומק השחיתות המשטרתית ביחידה בה שירת.

## תקציר עלילת הסרט
אנטואן סרדה, קצין משטרה בכיר בחטיבת המחקר וההתערבות היוקרתית, מועבר לחטיבה למלחמה בפשיעה לאחר שהוטלו עליו סנקציות מטעם הפיקוח הכללי של המשטרה הלאומית הצרפתית, בעקבות השתתפות בקרבות רחוב. המהלך רואה אותו מפנה את גבו לחבריו וליחידה לשעבר, בראשות סמי בלקאים הכריזמטי. כששני קצינים מהחוליה הישנה שלו נהרגים תוך פחות מ-24 שעות ושלישי נעדר בנסיבות מסתוריות, סרדה מתחיל בחקירה משלו. חקירותיו יחשפו יריבות משטרתית עזה ויובילו אותו לספירלה איומה כלפי מטה.

## שחקנים ודמויות

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:נטפליקס: סרטים
קטגוריה:סרטי 2025
קטגוריה:סרטים בצרפתית
קטגוריה:סרטי פעולה צרפתיים
קטגוריה:פריז בקולנוע
קטגוריה:סרטי משטרה
קטגוריה:סרטים שיצאו ישירות בפורמט לצפייה ביתית
כפר פרוספקט

**כפר פרוספקט** (באנגלית: **Prospect Village**) הוא כפר קטן הממוקם במחוז קאנוק צ'ייס שבמחוז סטפורדשייר, במערב המידלנדס, אנגליה. הכפר ממוקם בין הערים בּרנְטווּד (Burntwood) והדנספורד (Hednesford). מדובר ביישוב קטן, הכולל כ-250 בתים, אולם כפרי, פאב ומוסך שירות. הכנסיות הקרובות ביותר נמצאות בג'נטלשאו (Gentleshaw) ובקאנוק ווד (Cannock Wood). הכפר שכן בעבר על מסילת רכבת ששימשה להובלת מחצבים בלבד, אשר חיברה בין הדנספורד לברנטווד. ניתן עדיין להבחין בסוללת עפר לשעבר לאורך כביש איירונסטון (Ironstone Road) וכביש קאנוק ווד (Cannock Wood Road).

## היסטוריה
הכפר נבנה בשנת 1926 על ידי רשות הפחם הבריטית (Coal Board Authority) במטרה לספק מגורים לכורים במכרות הפחם הסמוכים. בתחילה נקרא היישוב בשם Rawnsley New Village עד שנות ה-70 של המאה ה-20, והוא אף זכה לכינוי "פוש נוב" (Posh Knob), זאת על רקע תקופת השפל הגדול, שבמהלכה נבנה הכפר.

הרחוב הראשון שנבנה היה לונגסטאף אווניו (Longstaff Avenue), ואחריו נבנה ויליאמסון אווניו (Williamson Avenue). בלונגסטאף אווניו נבנו שירותים בתוך הבתים, בעוד שבוויליאמסון אווניו השירותים היו חיצוניים. שני הרחובות נקראו על שמם של קולונל ג'ון ויליאמסון (1824–1916) ובנו קולונל רוברט סמרסייד ויליאמסון (1859–1933).

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מקומות מאוכלסים בסטפורדשייר
צ'אדסמור

**צ'אדסמור** (באנגלית: **Chadsmoor**) הוא כפר היסטורי במחוז קאנוק צ'ייס שבמחוז סטפורדשייר, אנגליה. הכפר ממוקם בין הערים קאנוק והדנספורד.

שטח צ'אדסמור מוערך בכ-3.49 קמ"ר, והוא נמצא בגובה 170 מטרים מעל פני הים.

## היסטוריה
במאה ה-7 ביקר באזור הקדוש צ'אד, פטרון קתדרלת ליצ'פילד, אשר עצר ליד תעלה או חפיר עמוק שנמצא בקרבת מגדל הטלקום (בקרבת השביל המחבר בין פוטאל פול לפאי גרין). על פי המסורת, הוא עצר בשער כ-400 מטרים מצומת פאי גרין, ומאז זכה האזור מדרום לכינוי "צ'אדס-מור". עם זאת, ישנם היסטוריונים המטילים ספק בקשר הישיר בין שם הכפר לבין הקדוש.
קישור=https://en.wikipedia.org/wiki/File:Chadsmoor.jpg|שמאל|ממוזער|חנוכת אנדרטת הזיכרון של צ'אדסמור
מרכז צ'אדסמור התפתח בעיקר סביב שנת 1875, כאשר חברת West Cannock Colliery הקימה שלושה מכרות סמוכים, ולאחר מכן הצטרפה גם חברת East Cannock Colliery. במקביל, לורד האת'רטון (Lord Hatherton) פיתח את מכרה ליטלון (Littleton Colliery) במערב האזור. הצורך במגורים עבור הכורים ומשפחותיהם הוביל לצמיחה דמוגרפית מהירה בכפר.

בשנת 1858 נסללה מסילת הרכבת של דרום סטפורדשייר (South Staffordshire Railway), שקישרה תחילה בין ברמינגהאם לוולסול, ובהמשך חוברו גם קאנוק, הדנספורד, רוג'לי והמסילה לטרנט ואלי (כיום חלק מקו החוף המערבי West Coast Main Line). קו הרכבת המודרני "צ'ייס ליין" (Chase Line) עדיין פועל במסלול זה, כאשר התחנות הקרובות ביותר לצ'אדסמור נמצאות בקאנוק ובהדנספורד, במרחק הליכה קצר. הקו מספק שירות רכבות סדיר לערים וליישובים שמצפון ודרום לכפר.

עד 1860 נבנה אגן תעלה גדול על שלוחת קאנוק (Cannock Extension Line), ששימש להובלת פחם ישירות לאזורי מכירה כמו ברמינגהאם ולונדון. התעלה נסגרה בשנת 1965, ושרידיה והמסילות הישנות נסקרו ושוקמו לנוף פתוח ומעוצב.

## מלחמות העולם
במלחמת העולם הראשונה הקריבו כורי צ'אדסמור קורבן כבד למען המולדת, כאשר יותר מ-160 גברים מהכפר איבדו את חייהם, רבים מהם בקרב על הסום (The Somme). רבים מהם גויסו לתפקידם הקודם במכרות הפחם, אך הפעם כחופרי מנהרות מתחת לקווי החזית הגרמניים. במלחמת העולם השנייה נוספו עוד 14 נופלים מבני הכפר.

אגודת ההיסטוריה של צ'אדסמור הקמת אנדרטה מאבן פורטלנד לזכר הנופלים, אשר הוקדשה על ידי הבישוף של וולברהמפטון (Bishop of Wolverhampton), ואילו לוח הזיכרון הוקדש על ידי מייג'ור ג'נרל ג'ון הנדרסון CB. הפרויקט מומן באמצעות תרומות ציבוריות ומענקים קטנים.

## אקלים
אקלים הכפר הוא מתון וממוזג, עם טמפרטורות ממוצעות של כ-5°C בחורף וכ-18°C בקיץ. נתוני מזג האוויר נאספים בתחנת המטאורולוגיה של פנקרידג' (Penkridge), המתעדת ממוצעי טמפרטורה וכמות משקעים בין השנים 1981 ל-2010.

## מיקום
קהילת צ'אדסמור מתחלקת לשני אזורים מנהלתיים: Cannock North ו-Cannock East. כיום (נכון ל-2017) הכפר מתפקד כאזור מגורים עבור עובדים הנוסעים לעבודתם באזור המטרופוליני של ווסט מידלנדס, בעיקר בעיר וולברהמפטון (10 מיילים) ובעיר ברמינגהאם (17 מיילים). בנוסף, העיר סטפורד, בירת המחוז, נמצאת במרחק של 10 מיילים מצפון, ואילו העיר ליצ'פילד, הידועה בקתדרלת שלושת הצריחים שלה, ממוקמת 9 מיילים מדרום.

## דמוגרפיה
נכון לאמצע 2013, אוכלוסיית צ'אדסמור מנתה 14,410 תושבים, מהם 49.27% גברים ו-50.73% נשים. גיל האוכלוסייה הממוצע מעט גבוה מהחציון הארצי (40 לעומת 39 שנים). לפי מפקד האוכלוסין של 2011, כ-97.5% מתושבי הכפר נולדו בבריטניה, מה שהופך את האוכלוסייה להומוגנית יחסית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מקומות מאוכלסים בסטפורדשייר
יהודה קלצקי

**יהודה קלצקי** (ידוע גם בשם: **קאלעצקי**; או: **קאלעטצקי**; באנגלית: **Julius Kaletzky**; תרי"ב, 1852 – כ' בתמוז תרע"ה, 2 ביולי 1915) היה מחבר יהודי־אמריקאי שהיגר ממזרח אירופה. חיבר ספר העוסק בהיסטוריה יהודית, בדגש על מסעי הצלב ושרפת התלמוד בפריז.

## ביוגרפיה
נולד בסובאלק בתרי"ב (1852) לרבי יצחק אייזיק, בן הרב חיים שלמה מבריסק, חתנו של הרב יהודה בכרך. ולרייזיל, בת הגביר רבי מרדכי הלוי. הוא נישא לבלומה, בתו של רבי שמואל.

בגיל 16 קיבל היתר הוראה והיגר לארצות הברית קודם שנת תרל"ה. בערך בשנת תרמ"ב (1882) החל לשמש כשליח ציבור בבית המדרש "בית תפילה" בעיר סינסינטי, אוהיו, תפקיד שבו שירת במשך שנים. בשנת תרנ"ט (1899) פרסם בניו יורק ספר שכתב, העוסק בנושאים היסטוריים יהודיים, ובהם מסעי הצלב ושרפת התלמוד בפריז.

בסוף ימיו התגורר בניו יורק, ברחוב 5 מספר 1267 (1267 5th Ave), ונפטר שם ביום שישי כ' בתמוז תרע"ה (2 ביולי 1915) כבן 63, ונקבר בבית הקברות מאונט ציון בניו יורק.

## חיבוריו
קלצקי חיבר ספר העוסק בהיסטוריה יהודית, שבו דן, בין היתר, במסעי הצלב ובשרפת התלמוד בפריז. הספר פורסם תחילה כסדרת מאמרים בעיתונו של כתריאל צבי שרהזון, יידישעס טאגעבלאט, מ-כ"א בתשרי תרנ"ו (אוקטובר 1895) עד י"ט באייר תרנ"ו (8 במאי 1896) תחת השם "גזרת שמד". לאחר מכן נערך והודפס כספר בשם "שארית יהודה", שראה אור בניו יורק בשנת תרנ"ט (1899).

## משפחתו
*בנו, יצחק (Isidore Kallet), עורך דין. (נולד ב-כ"ז באדר א' תרמ"ג, 6 במרץ 1883, נפטר 17 ביולי 1925, בן 40). נישא בספטמבר 1909.
*בתו, דבורה, נולדה ב-1884.
*בתו, רחל, נישאה ללואיס אייזיק.
*בתו, "הלן" (Helen).
*בתו, עני.

## קישורים חיצוניים
*רבי יהודה קלצקי, עם תמונת מצבתו באתר Find a Grave
*רבי יהודה קלצקי באתר Kevarim
*
* 
ספרו:
*הספר "שארית יהודה" בספרייה הדיגיטלית HathiTrust
* יודישע גאזעטען, 4 באוגוסט 1884⁩, עמ' 3
* דער יידישער פאלקספריינד (הודעה על פטירת אביו), 13 במאי 1892, עמ' 5
*  
* העברי (הספד על ישראל יפה מקאליש), 18 בדצמבר 1896, עמ' 4
* העברי, בשורת ספר חדש (מודעה על ספרו שארית יהודה), 4 בפברואר 1898, עמ' 3
* יידישעס טאגעבלאט, (מודעה על פטירתו), 4 ביולי 1915, עמ' 3 
*  
* יידישעס טאגעבלאט, (מודעה על פטירתו), 6 ביולי 1915, עמ' 2 
* יידישעס טאגעבלאט, (מודעה על פטירתו), 10 ביולי 1915, עמ' 5 
* The Sentinel, (מודעה על פטירתו), 9 ביולי 1915, עמ' 5 
מאמריו:
* , 
* 
* העברי, "שער טיטוס", 29 באפריל 1898, עמ' 3
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חוקרי תולדות עם ישראל בימי הביניים
קטגוריה:היסטוריונים יהודים אמריקאים
קטגוריה:יהודים שהיגרו מפולין לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1852
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1915
שקוף (אלבום)

"**שקוף**" הוא אלבום האולפן השני של הראפר האשדודי יובל ניאזוב, המוכר בשם הבמה "דודא", שגם הפיק מוזיקלית את כל האלבום. האלבום יצא לאור ב-12 בינואר 2025 וכולל 13 רצועות, באורך כולל של 45 דקות.

## רקע
דודא גדל באשדוד, ובגיל 15 ניתק הקשר עם אביו. חוויות אלו, לצד ההתמודדות עם סביבה מאתגרת, השפיעו על התכנים ביצירתו. הוא היה חבר בהרכב ההיפ הופ האשדודי "מבוא הדודאים", שהוקם בשנת 2017. ההרכב זכה להכרה ולהצלחה בסצנת ההיפ הופ המקומית. בשנת 2022, ההרכב התפרק, ודודא החל בקריירת סולו. בפברואר 2023, הוציא דודא את אלבום הסולו הראשון שלו, "אפור", שקיבל ביקורות חיוביות על הכנות והעומק בתכניו.

## הפקה ותוכן
האלבום מתאפיין בז'אנר ההיפ הופ, עם השפעות של סגנונות מוזיקליים נוספים. האלבום מאופיין בטקסטים כנים, המשקפים את חוויותיו האישיות של דודא. הוא מתאר את המוזיקה ככלי לטיפול עצמי, המאפשר לו להתמודד עם תחושת ה"שקיפות" או ה"בלתי נראות" שחש בחייו.

## ביצועים מסחריים
הרצועה "לא להמציא" מתוך האלבום נכנסה למקום התשיעי במצעד היטליסט של מאקו ולמקום הראשון במצעד השבועי של גלגלצ.

## רשימת רצועות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי היפ הופ ישראליים
קטגוריה:אלבומי חברת הפי"ל
קטגוריה:אלבומים בעברית
Baller

"**Baller**" (בעברית: "**[אני] יורה**") הוא סינגל שהוקלט על ידי הצמד המוזיקלי האוסטרי אבור וטינה. הוא יצא לאור ב-24 בינואר 2025 דרך חברת התקליטים ג'ייב רקורדס, ונכתב על ידי שני האחים ואלכסנדר האוור. לאחר זכייתו ב-**' נבחר לייצג את  ב[[אירוויזיון 2025]], שהתקיים ב[[בזל]] שב[[שווייץ]]. זהו השיר הראשון של גרמניה באירוויזיון מאז [[אירוויזיון 2007|2007]] שמושר כולו ב[[גרמנית]].

== רקע ==
השיר "Baller" יצא לאור כ[[סינגל מוביל|סינגל המוביל]] מתוך [[אלבום הבכורה]] של הצמד, ''Bittersüß'', ב-24 בינואר 2025. השיר הוגדר כ"שיר פופ גרמני מודרני", ושולבו בו אלמנטים סגנוניים שהזכירו ל[[שטפן ראב]] את יצירותיו של [[אודו לינדנברג]] . השיר נכתב והופק באופן עצמאי על ידי חברי הצמד, בשיתוף עם המפיק אלכסנדר האואר. הוא כולל שירה בעלת גוון "מחוספס" של טינה ופזמון קליט, המשלב מוטיבים מהמוזיקה האלקטרונית ומה[[היפ הופ]].

טינה הסבירה כי השיר נכתב בעקבות פרידה שחוותה בקיץ שלפני האירוויזיון, לאחר שורה של שירים עצובים שכתבה עם אחיה, ולאחר שהחליטה שנמאס לה להרגיש עצובה. השיר משתמש במטאפורות אלימות כדי להמחיש את הסערה הרגשית של טינה בפרידה, ומבטא כעס ואגרסיביות במקום חרטה. המילה Baller משמשת בכפל משמעות של ירי, בהשראה מהביטוי האנגלי 'לירות לכוכבים' (Shoot for the stars - שהוא גם השורה האנגלית היחידה בשיר), וכן במשמעות של מוזיקה 'בועטת'.

== תחרות הזמר של האירוויזיון ==
=== **' ===
לאחר חזרתו המצופה לטלוויזיה בשנת 2024, הבדרן והיוצר הגרמני ראב הוכרז כמנחה הראשי של הליך הבחירה הגרמני לאירוויזיון 2025, **. בעקבות התוצאות הנמוכות אליהן הגיעה גרמניה בשנים האחרונות, גופי השידור במדינה, ARD ו-RTL, שיתפו פעולה עם ראב לצורך בחירת הנציגות הגרמנית לתחרות. צמד האחים אבור וטינה, אשר שימש כמופע החימום של נינה צ'ובה במהלך סיבוב ההופעות "Glas" בשנת 2024, נמנה עם כ-3,300 המתמודדים שנרשמו לתחרות.

תהליך הבחירה כלל ארבע תוכניות, אשר התקיימו החל מ-14 בפברואר ועד ל-1 במרץ 2025. מתוך 3,281 מועמדים שניגשו לתחרות, צומצמה הרשימה ל-24 משתתפים שהתמודדו עם ביצועי גרסאות כיסוי ושירים מקוריים. לאחר שלבי הדחות נותרו תשעה מתמודדים לשלב הגמר, שנערך ב-1 במרץ. בשונה משנים קודמות, הזוכה נבחר אך ורק באמצעות הצבעה ציבורית.

אבור וטינה, אשר נחשבו למועמדים בולטים על ידי השופטים קונצ'יטה וורסט וניקו סנטוס, זכו בהצבעה הציבורית עם 34.9% מכלל הקולות. במהלך הופעתם בגמר, כמחווה לאביהם, שהיה צ'לן בתזמורת הפילהרמונית של וינה, שברו יחד צ'לו על הבמה.

### באירוויזיון
 כיוון שגרמניה חברה ב"חמש הגדולות", היא העפילה לגמר אוטומטית. עם זאת, היא הופיעה והצביעה בחצי הגמר השני שהתקיים ב-15 במאי.

לאחר שפורסמו כל השירים המתחרים לתחרות של 2025 הוחלט סדר השירים לחצי הגמר על ידי מפיקי התוכנית ולא באמצעות הגרלה נוספת, כך ששירים דומים לא הוצבו זה ליד זה. גרמניה הופיעה אחרי  ולפני .

זמן קצר לאחר שידור חצי הגמר השני נערכה הגרלת הקצאה שקבעה באיזו מחצית תופיע כל מדינה בגמר. גרמניה שובצה להופיע במחצית השנייה. ב-16 במאי פורסם סדר ההופעות המדויק של הגמר, שנקבע פעם נוספת על ידי מפיקי התחרות. גרמניה שובצה כהופעה ה-16, אחרי  ולפני . גרמניה דורגה במקום ה-15 עם 151 נקודות; 77 נקודות מהשופטים, ו-74 נקודות מהקהל.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 2025
קטגוריה:סינגלים מ-2025
קטגוריה:שירי אירוויזיון 2025
קטגוריה:שירי גרמניה באירוויזיון
קטגוריה:שירים בגרמנית
Mila

"**Mila**" (בסרבית: "**Мила**", בעברית: "**אהובה**") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הסרבי פרינץ. הוא יצא לאור ב-27 בינואר 2025 דרך חברת התקליטים PGP-RTS, ונכתב על ידי דושאן בצ'יץ'. לאחר זכייתו ב-*Pesma za Evroviziju '25* נבחר לייצג את  באירוויזיון 2025, שהתקיים בבזל שבשווייץ.

## רקע
השיר "Mila" נכתב והולחן על ידי דושאן באצ'יץ', שכתב גם את "Cvet sa Istoka", שבוצע על ידי פרינץ בתחרות הקדם הסרבי לאירוויזיון 2023. זוהי בלדת אהבה רומנטית.

פרינץ הצהיר כי מדובר בשיר הקשה ביותר שביצע בקריירה שלו, בשל הדינמיקה והשינויים הרבים בעיבודו. לדבריו, השיר משקף את מצבו הרגשי בחייו האישיים בתקופה הנוכחית, ועוסק בעיקרו סביב אהבה נכזבת.

## ביקורות
מועדון המעריצים הרשמי של האירוויזיון בסרביה, "OGAE Serbia", העניק ל-"Harem Girls" את פרס השיר הטוב ביותר בקדם, בהתבסס על הצבעות האוהדים. "Harem Girls" סיים במקום השני בתחרות. בהצבעת האוהדים דורג פרינץ במקום השמיני עם 110 נקודות.

לפני קיום התחרות הלאומית, פרינץ לא נחשב למועמד המוביל לזכייה בתהליך הבחירה. סלובודן טודורוביץ' מאתר *evrovizija.rs* טען כי השיר נשמע לא גמור, אך סבר כי בשל היותו בלדה, ייתכן שהוא יבלוט בחצי הגמר השני של האירוויזיון.

## תחרות הזמר של האירוויזיון
### ''Pesma za Evroviziju '25''
תאגיד השידור הסרבי (RTS), ארגן את התחרות הלאומית *Pesma za Evroviziju '25* לצורך בחירת הנציג הסרבי לאירוויזיון 2025. בתחרות השתתפו 30 שירים, שחולקו לשני חצאי גמר, כאשר 8 שירים מכל חצי גמר העפילו לגמר, בו התמודדו 16 שירים. הזוכה נבחר באמצעות שילוב ביחס שווה בין קולות חבר שופטים לבין הצבעות קהל.

פרינץ זכה בגמר התחרות שהתקיים ב-28 בפברואר 2025, עם 10 נקודות מהשופטים ו-8 נקודות מהצבעות הציבור. זו הייתה השתתפותו השנייה בתחרות, לאחר שבשנת 2023 סיים במקום השני עם מספר הקולות הגבוה ביותר מהציבור.

### באירוויזיון
 סרביה שובצה להתחרות בחלקו השני של חצי הגמר השני, שהתקיים ב-15 במאי.

לאחר שפורסמו כל השירים המתחרים לתחרות של 2025 הוחלט סדר השירים לחצי הגמר על ידי מפיקי התוכנית ולא באמצעות הגרלה נוספת, כך ששירים דומים לא הוצבו זה ליד זה. סרביה הופיעה כמדינה ה-15, אחרי  ולפני . בסוף הערב הוכרזה סרביה כאחת משש המדינות שלא העפילו לשלב הגמר. מאוחר יותר התברר כי סרביה הגיעה למקום ה-14 עם 28 נקודות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי אירוויזיון 2025
קטגוריה:שירי סרביה באירוויזיון
קטגוריה:שירים בסרבית
קטגוריה:שירי אהבה