בית הכנסת רדינגן

**בית הכנסת ברדינגן** (באנגלית: **LVR-Cultural Centre Village Synagogue Rödingen** ;בגרמנית: **LVR-Kulturhaus Landsynagoge Rödingen**) הוא מרכז תרבות ומוזיאון יהודי השוכן במבנה של הקהילה היהודית ובית הכנסת לשעבר, בכפר רֶדִינְגֶן (Rödingen), במחוז דירן, במדינת נורדריין-וסטפאליה, גרמניה. המבנה נבנה במקור כבית מגורים של ראש הקהילה היהודית בכפר, בשנת 1749, ובחצרו הפנימית הוקם בית כנסת בשנת 1841. המבנה נחשב לאחד השרידים הבודדים של בתי הכנסת הכפריים באזור חבל הריין. מאז שנת 2009 משמש המקום ומרכז תרבות המוקדש לחיי היהודים הכפריים באזור.

## רקע היסטורי
קהילות יהודיות קטנות התקיימו במשך מאות שנים גם בכפרים ברחבי גרמניה ואשכנז. על פי מקורות שונים פעלו בעבר מאות בתי כנסת קטנים בכפרים, ששימשו קהילות יהודיות מצומצמות של חקלאים, רוכלים וסוחרים.

ברדינגן ידוע על נוכחות יהודית כבר מראשית המאה ה־18. באמצע המאה ה־19 נמנו בכפר כ־42 יהודים בלבד. בשנת 1841 הקים ראש הקהילה, יצחק אולמן, בית כנסת קטן בחצר ביתו. באותה תקופה נאסר לעיתים על יהודים לבנות בתי תפילה בולטים בחזית הרחוב, ולכן נבנה המבנה בחצר פנימית ולא ברחוב הראשי.

## מתחם בית הכנסת לשעבר
בית הכנסת הוא האחרון שנותר במחוז דירן, הוא נבנה בשנים 1841–1842. הוא בנוי מלבנים, וממוקם בחלקו האחורי של חצר שניתן להגיע אליו רק דרך המבנה הקדמי הפונה לרחוב. עוד לפני הקמת בית הכנסת ניצב במקום חדר תפילה קטן, ולכן שימש האתר במשך זמן רב מרכז לפעילותה של הקהילה היהודית המקומית.

שטחו של בית הכנסת כ־60 מ"ר בלבד, והוא משקף את אופיים הצנוע של בתי הכנסת הכפריים מהמאה ה-19, באירופה. בקיר המזרחי של האולם נותרה גומחה שבה ניצב בעבר ארון קודש. מול הגומחה הייתה מדרגה מוגבהת, ששימשה כנראה לבימה. ארון הקודש המקורי עם הפרוכת המעוטרת מתועדים בתצלום היסטורי. מעל הגומחה נותר עדיין מסמר ברזל ארוך ששימש לתליית נר תמיד.

בצדו המערבי של המבנה נותרה עזרת נשים בצורת גלריית עץ צרה, שאליה עולים באמצעות מדרגות תלולות. החזית של עזרת הנשים מחופה בלוחות עץ פשוטים והיא נתמכת בשני עמודי עץ דקים. במקום ניכרים עדיין שרידים של ציורי קיר והעיטור המקורי של בית הכנסת. חלקים רבים מהמבנה המקורי נשתמרו.

המבנה הקדמי, נבנה אף הוא בשנים 1841–1842 לצד בית הכנסת. בשנת 1934 הותאם המבנה למגורים. במהלך מלחמת העולם השנייה נגרמו לו נזקים חיצוניים, שבעקבותיהם נערכו בו שינויים מבניים.

### סוף הקהילה היהודית והשימוש בבניין בתקופת השואה
בסביבות שנת 1900 התקיימו ככל הנראה התפילות האחרונות בבית הכנסת, שכן הקהילה היהודית במקום לא הצליחה עוד לכנס מניין. עד שנת 1926 התגוררו בכפר שלושה יהודים בלבד, ובהם סיבילה אולמן (Sibilla Ullmann), בתו של יצחק אולמן (Issak Ullmann), מנהל הקהילה היהודית מקים בית הכנסת. בעקבות כך פורקה בפברואר אותה שנה קהילת־הבת של הקהילה היהודית יוליך (Jülich) ברדינגן.

תחת לחצים כלכליים ואנטישמיים בתקופת גרמניה הנאצית, סיבילה אולמן אולצה למכור בשנת 1934 את הנכס כולו, שכלל את בית הכנסת לשעבר ואת בית המגורים הסמוך. סיבילה אולמן עברה להתגורר בבית אבות יהודי בעיר ריידט (Rheydt), ומשם גורשה בשנת 1942 לגטו טרזיינשטט.

הבעלים החדשים שרכשו את הנכס, הייתה משפחה קתולית שהפעילה ירידים נודדים, שנהגו לעבור בין פסטיבלים מקומיים עם קרוסלת הילדים שברשותם. מבנה בית הכנסת שימש אותם כסדנת תיקונים, שבה תוקנה ונצבעה הקרוסלה מחדש מדי חורף. בשל שימוש חדש זה ניצל מבנה בית הכנסת ברדינגן מההרס במהלך ליל הבדולח בשנת 1938, כאשר בתי כנסת רבים ברחבי גרמניה הושחתו ונשרפו. לאחר מלחמת העולם השנייה ניסו צאצאי משפחת אולמן להשיב את הנכס לידיהם, אך בקשתם נדחתה.

### עקבות דתיים
בבית נותרו עדויות לחפצי פולחן משתי הדתות של דיירי הנכס בתקופות השונות. על משקופי דלת הכניסה והדלתות הפנימיות ניכרים סימנים של מזוזות. מעל חלק מן הדלתות ניתן להבחין גם בצלליות של צלבים, עדות לנוכחות הדיירים היהודים והקתולים שהתגוררו במקום.

### גילוי מחדש ושחזור
בית הכנסת הכפרי ברודינגן "נתגלה מחדש" בשנות ה-80 של המאה ה-20, לאחר שנים ארוכות שבהן לא זוהה כאתר בעל חשיבות תרבותית והיסטורית. אך לאור העובדה שבמערכת החינוך הגרמנית המודרנית מלמדים כמקצוע חובה את שואת יהודי גרמניה, ובמסגרת זו נדרשים התלמידים לחפש סימנים לחיים יהודיים בסביבת מגוריהם. תלמיד מהכפר רודינגן שחקר את זקני כפר הולדתו אודות עברו של הכפר במסגרת לימודי השואה מצא את בית הכנסת ועדויות לנוכחות יהודית במקום. מחנכת התלמיד העבירה את עבודתו למוסדות התרבות האזוריים שגילו התעניינות בבית הכנסת הכפרי.

בשנת 1999 רכשה אגודת רשויות הריין האזורית Landschaftsverband Rheinland את המתחם במטרה לפתוח את המבנים לציבור והחלה בתהליך שימור ושחזור. בשנת 2009 במסגרת "היום האירופי לתרבות יהודית", נפתח במקום מוזיאון ומרכז תרבות המוקדש לחיי היהודים בעבר ובהווה באזור חבל הריין.

## המוזאון
בית המגורים הסמוך לבית הכנסת שהיה בית המשפחה לשעבר של יצחק אולמן, ראש הקהילה היהודית המקומית (בגרמנית: "Vorsteher") הוסב למוזיאון המציג את חיי היהודים בכפרי הריין במאות האחרונות. בתערוכות הקבועות מוצגים חפצים יהודיים מסורתיים, בהם חנוכיות, גביעי קידוש, פמוטי שבת ופריטים הקשורים לכשרות.

התערוכה הקבועה פרושה על פני תשעה חדרים בבית המגורים. בקומת הקרקע נמצא חדר מדיה הכולל ספרייה קטנה. חדר המשפחה מציג את סיפורן של חמש דורות ממשפחת אולמן, אשר התגוררה בבית בין השנים 1789–1934. במטבח הכשר מוצגים מספר פריטים היסטוריים.

בקומה העליונה נמצאים חדר ההיסטוריה של הבית ובית הכנסת, וכן חדר לאתרים היהודיים בכפר, העוסק בין היתר בבית הקברות היהודי, ביודנגאסה (Judengasse – רחוב היהודים) ובבית הספר היהודי המקומי. בחדר יהדות הריין מוצגת מנורת שבעת הכנים בגובה אדם מבית הכנסת לשעבר בעיירה וטוייס (Vettweiß), לאחר שבית הכנסת בעיירה נהרס בליל הבדולח נעלמה המנורה, ורק עשרות שנים לאחר מכן התגלתה מחדש והועברה למוזיאון ברדינגן. בחדר הדת מוצגים וימפל (mappah) משנת 1762 וכן קטע מספר תורה עם מצביע קריאה (יד).

המוזיאון מארח באופן קבוע הרצאות חודשיות, סדנאות, סמינרים וקונצרטים בנושאי יהדות ותרבות יהודית. בנוסף מציין המוסד אירועים שנתיים כגון יום המוזיאונים הבין-לאומי, היום האירופי לתרבות יהודית וימי המורשת האירופית (Tag des offenen Denkmals).

## חשיבות היסטורית
ההיסטוריה הייחודית של המבנה הופכת אותו לחלק בלתי נפרד מן המכלול ההיסטורי של האתר ומגבירה את חשיבותו הכוללת. עוד לפני הקמת בית הכנסת ניצב במקום חדר תפילה יהודי קטן, ולכן שימש האתר במשך שנים רבות מוקד לפעילותה הדתית והקהילתית של הקהילה היהודית המקומית. מתחם בית הכנסת והמבנים הסמוכים לו משמרים עדות לחיי היהודים בכפרי אירופה. האתר ממחיש את אורח חייהן של קהילות יהודיות קטנות, שהתקיימו במשך מאות שנים אך נעלמו כמעט לחלוטין בעקבות השואה.

לאור זאת נקבע כי למבנים חשיבות היסטורית לתולדות האזור. שימורם נחשב כבעל עניין ציבורי מטעמים של היסטוריה דתית, מקומית, חברתית ואדריכלית. לפיכך הם עומדים בתנאים להכללתם ברשימת המונומנטים העירונית בהתאם לסעיף 3 לחוק הגנת המונומנטים של מדינת נורדריין-וסטפאליה (Denkmalschutzgesetz Nordrhein-Westfalen – DSchG NRW).

## גלריה


RödingenVorsteherHs.jpg|חזית בית המגורים הפונה לרחוב
Titz-Rödingen Denkmal-Nr. 90, Mühlenend 1 (1745).jpg|הצד האחורי של בית המגורים הפונה לחצר הפנימית
Titz-Rödingen Denkmal-Nr. 90, Mühlenend 1 (1746).jpg|בית הכנסת בחצר הפנימית
Titz-Rödingen Denkmal-Nr. 90, Mühlenend 1 (1747).jpg|הכניסה לבית כנסת
Titz-Rödingen Denkmal-Nr. 90, Mühlenend 1 (1750).jpg|עזרת הנשים בבית הכנסת
Titz-Rödingen Denkmal-Nr. 90, Mühlenend 1 (1749).jpg|חלונות בבית הכנסת




## ראו גם
* יהדות גרמניה
* ליל הבדולח
* המוזיאון הפתוח בדטמולד

## לקריאה נוספת

* 
* Monika Grübel: *Synagoge und Vorsteherhaus Titz-Rödingen. Vergangenheit – Gegenwart – Zukunft.* Herausgegeben vom Landschaftsverband Rheinland. Rheinland-Verlag, Köln 2001, .
* Alexander Schmalz: *LVR-Kulturhaus, Landsynagoge Rödingen: entdecken Sie jüdisches Leben im Rheinland!*, Medien und Dialog Schubert, Haigerloch 2012,  (englische Ausgabe ).
* Monika Grübel, Peter Honnen (Hrsg.): *Jiddisch im Rheinland. Auf den Spuren der Sprachen der Juden*, eine Veröffentlichung des LVR-Instituts für Landeskunde und Regionalgeschichte und des LVR-Kulturhaus Landsynagoge Rödingen, Klartext-Verlag, Essen 2014, .
* Hermann-Josef Paulißen: *Genealogie, Familienstruktur und wirtschaftliche Verhältnisse der Juden im nördlichen Jülicher Land im 19. Jahrhundert.* Verlag der Joseph-Kuhl-Gesellschaft, Jülich 2007,  (*Forum Jülicher Geschichte* 47), (Zugleich: Köln, Univ., Diss., 2006).
* Monika Grübel: *Das LVR-Kulturhaus Landsynagoge Rödingen. Vom bröckelnden Gebäudeensemble zum lebendigen Veranstaltungs- und Lernort*, In: Jahrbuch des Kreises Düren 2013, Düren 2012, S. 77–84.



## קישורים חיצוניים

* 
* בית הכנסת הכפרי היחיד ששרד – באתר כנס מדיה
* בית הכנסת הכפרי היחיד שנותר בריינלנד – Jewish Traveler
* LVR-Kulturhaus Rödingen Country Synagogue 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:גרמניה: בתי כנסת
קטגוריה:גרמניה: בתי כנסת לשעבר
קטגוריה:נורדריין-וסטפאליה: מבני דת
קטגוריה:בתי כנסת אשכנזיים
קטגוריה:נורדריין-וסטפאליה: תרבות
קטגוריה:גרמניה: מוזיאונים