open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ספר מקבים

**ספרי מקבים** ("**ספר חשמונאים**", "**ספר מכבים**") הם ארבעה מן הספרים החיצוניים. הראשון נכתב בעברית (אך השתמר בתרגומו ליוונית) והיתר ביוונית. ספרי מקבים א', ב' ו-ד' סוקרים תקופות זמן שונות, חופפות בחלקן, של תקופת החשמונאים.  ספר מקבים ג' כלל אינו עוסק בחשמונאים אלא בתקופה מוקדמת יותר, ולכן מניחים שקיבל את שמו משום שהוצב סידורית בין ספרי מקבים ב' וד'. יש ספק אם הקדמונים כתבו את השם באות כ' (מכבים) או באות ק' (מקבים), כי הספרים הגיעו לעברית רק בתרגום מיוונית, ולא נתגלה המקור בעברית שממנו תורגמו ליוונית..

## הערות שוליים
אלוס

**אלוס** או **האלוס** (ביוונית: Ἀλος או Ἅλος) היא עיר עתיקה בתסאליה, בצפון מזרחה של יוון, השוכנת 10 קילומטרים דרומית לאלמירוס (Almyros) של ימינו.

אלוס נזכרת על ידי הרודוטוס כאחד המקומות בהם עבר צבא קסרקסס מלך פרס בקיץ 480 לפנה"ס בעת פלישתו ליוון. הוא אף מספר על מסורת קדומה של הקרבת קורבן אדם שנהגה במקום. אתרה של העיר מן התקופה הקלאסית, שהוחרבה בשנת 346 לפנה"ס על ידי פרמניון במהלך מלחמת הקודש השלישית, נתגלה אך לא נחפר.

העיר הוקמה מחדש בשנת 302 לפנה"ס על ידי דמטריוס פוליורקטס, אך נותרו ממנה שרידים מעטים בלבד. בתים אחדים של העיר ההלניסטית נחפרו על ידי ארכאולוגים מהולנד וחלק מחומותיה נחקרו על ידי ארכאולוגים מיוון. אלוס ננטשה באמצע המאה השלישית לפנה"ס, כפי הנראה בעקבות רעידת אדמה.

השריד האחרון מימי קדם המצוי במקום הוא מבצר ביזנטי.

## לקריאה נוספת

* R. Reinders, *New Halos. A Hellenistic Town in Thessalía, Greece* (1988).
* R. Reinders and W. Prummel (eds.), *Housing in New Halos. A Hellenistic Town in Thessaly, Greece* (2003).


## קישורים חיצוניים

* האלוס באתר Livius.
* כתבי הרודוטוס. תרגם ד"ר אלכסנדר שור. ירושלים, הוצאת ראובן מס, תרצ"ה-1945. בתוך אתר "דעת".
## הערות שוליים

קטגוריה:יוון העתיקה: גאוגרפיה
קטגוריה:ערים עתיקות שנהרסו
קאיונגה

מחוז **קאיונגה** (באנגלית, בסוואהילי: **Kayunga**) הוא אחד ממחוזותיו האדמיניסטרטיביים של האזור המרכזי במדינת אוגנדה. בדומה למחוזות נוספים במדינה, המחוז נקרא על שם העיר הראשית שלו, קאיונגה.

## רקע

### היסטוריה
במקור נחשב המחוז לחלק ממחוז מוקונו. בשנת 2000 התפצל המחוז והפך למחוז עצמאי. עוד לפני כן היה המחוז נפת הגבול הדרום-מערבי של ממלכת בוגנדה.

בשטח המחוז יש ביצות, מקווי מים ויערות גשם טרופיים.

במחוז קאיונגה יש שתי נפות נטניירו ובבאאלה. נפת נטניירו ממוקמת במטה המחוז והמטה של נפת בבאאלה נמצא בצפון הרחוק של הנפה. המחוז מחולק לשלושה אזורי בחירות לייצוג בפרלמנט. במחוז יש שמונה תת- נפות, מועצת עיר ובראשה ראש עיר, 61 קהילות ו-366 כפרים.

### גאוגרפיה
המחוז גובל במחוז אמולטר מצפון, במחוז ביונדי מצפון מזרח, במחוז קמולי ממזרח, במחוז ג'ינג'ה מדרום מזרח, במחוז מוקנו מדרום, במחוז לוורו ממערב ובמחוז נאקאסונגולה מצפון מערב. מטה המחוז יושב בעיר הבירה של המחוז. עיר הבירה והעיר הגדולה של המחוז היא קאיונגה.

### כלכלה
רוב כלכלת המחוז נשענת על חקלאות, שמעסיקה כ-96% מתושבי המחוז. הגידולים הנפוצים במחוז הם פולי קפה, בננות, בטטות, קסאווה, תירס, שעועית, אגוזים ופירות מסוימים (אננס, אבטיח, מנגו ופסיפלורה). ענפי כלכלה מרכזיים נוספים של תושבי המחוז הם דיג, שנעשה בחלק הצפוני של המחוז לאורך נהר קיוגה ובנהר הנילוס, גידול דגים, גידול בעלי חיים (בעיקר בקר, עזים וחזירים).

### אקלים
במחוז קאיונגה יש מזג-אוויר מגוון. כמות הגשם השנתית היורדת במחוז היא בין 35 ל-126 מ"מ. עונת הגשמים מגיעה לשיאה בחודשים מרץ עד מאי, וספטמבר עד דצמבר.

### דמוגרפיה
כ-92% מתושבי המחוז גרים באזורים כפריים

## קישורים חיצוניים
* 
* מחוז קאיונגה, מדריך התיירות של אוגנדה

## הערות שוליים

קאיונגה
סן-קנטן

**סן-קנטן** היא עיר במחוז אן שבחבל או-דה-פראנס בצפון צרפת.

## גאוגרפיה

העיר ממוקמת על נהר הסום שמקורו בכפר פונסום שבקרבת מקום. היא נמצאת על קו מסילת הברזל פריז-בריסל, כמאה ועשרים ק"מ צפונית מזרחית לפריז. כביש מהיר מחבר את סן-קנטן עם הערים אראס, ליל וקאלה. תעלת סן-קנטן העוברת דרך העיר מחברת אותה עם הערים שוני שמדרומה וקמברה שמצפונה.

## דמוגרפיה

נכון ל-1999 מנתה העיר 59,066 תושבים. שטחה: 22.56 קמ"ר. צפיפות האוכלוסין: 2,618 תושבים לקמ"ר. 

במרוצת המאה התשע עשרה גדל מספר התושבים בהתמדה, עקב המהפכה התעשייתית מ-10,477 ב-1800 ל-55,571 ב-1911. העיר נהרסה ברובה במלחמת העולם הראשונה, התושבים עזבו ורק ב-1921 הגיע מספרם ל-37,345. החל בשנות החמישים של המאה העשרים, עקב התפתחות כלכלית מואצת, הגיע מספר התושבים לרמתו ב-1911, וב-1975 התגוררו בעיר 67,243 תושבים. אחרי 1975 חלה ירידה במספר התושבים כתוצאה מתחרות בינלאומית בתעשיית הטקסטיל.

## היסטוריה

העיר נוסדה על ידי הרומאים במקומו של יישוב בשם ורמאן, שהיה בירת השבט הבלגי של הוירומאנדים, בנקודה שבה ניתן לחצות את נהר הסום. בימי הביניים הוקם בה מנזר שהתפתח הודות לעלייה לרגל לקברו של קנטן, רומאי נוצרי שהפיץ את הנצרות באזור ומת כקדוש מעונה (מכאן השם סן-קנטן). החל במאה התשיעית שימשה סן-קנטן כבירת רוזנות ורמנדואה, ומאז המאה העשירית רוזני ורמנדואה, שמוצאם היה משושלות המלכות הקרולינגית והקפטינגית, הפכו לרבי עוצמה, והעיר התפתחה במהירות רבה. ב-1080 התארגנו תושבי העיר והשיגו מהרברט הרביעי, רוזן ורמנדואה, מגילת זכויות שהעניקה להם מידה רבה של אוטונומיה. החל במאה השלוש עשרה סן-קנטן הפכה לנחלת מלך צרפת, וכלכלתה המשיכה לפרוח.

במאה הארבע עשרה סבלה העיר ממלחמת מאה השנים ומן המגפה השחורה. אוכלוסייתה התדלדלה וכלכלתה נפגעה קשות. במאה החמש עשרה מלכי צרפת ודוכסי בורגונדיה נאבקו על השלטון בעיר. ב-1557 הספרדים הטילו מצור על העיר, ולאחר שנכנעה (10 באוגוסט של אותה שנה), היא נבזזה, נהרסה עד היסוד והתרוקנה מתושביה. ב-1559 הוחזרה לצרפת שהחלה לבצר אותה שנית. במחצית השנייה של המאה השבע עשרה, כיבושיו של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת, הרחיקו את העיר מן הגבול עם האימפריה הרומית הקדושה.

במאה התשע עשרה החל תהליך של פיתוח כלכלי וסן-קנטן הפכה לעיר תעשייתית. ב- 1870 במלחמת צרפת–פרוסיה נפלה העיר בידי הפרוסים, וב-19 בינואר 1871 הובס הצבא הצרפתי ליד העיר. במלחמת העולם הראשונה נכבשה העיר על ידי הגרמנים והחל ב-1916 היא נמצאה בקו החזית. התושבים עזבו, העיר נבזזה ונהרסה ברובה.

## כלכלה

החל במאה השלוש עשרה סן-קנטן פרחה כמרכז של תעשיית טקסטיל ושל מסחר באריגים שהתאפשר הודות למיקומה על גבול ממלכת צרפת, בין ערי הירידים של שמפאן לבין ערי פלנדריה. היא נהנתה גם ממיקומה בלב אזור חקלאי עשיר. אולם, במאה הארבע עשרה כלכלתה של העיר נפגעה קשות בשל מלחמת מאה השנים ובשל המגפה השחורה.

במאה התשע עשרה, עקב המהפכה התעשייתית, החל תהליך של פיתוח כלכלי מואץ וסן-קנטן הפכה לעיר תעשייתית (בעיקר טקסטיל ומטלורגיה). במלחמת העולם הראשונה נהרסה העיר ברובה והציוד התעשייתי הושמד. רק בשנות החמישים של המאה העשרים החל שוב תהליך של התפתחות כלכלית. אולם, אחרי 1975 נפסקה הגאות הכלכלית כתוצאה מתחרות בינלאומית בתעשיית הטקסטיל.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:פיקרדי: ערים
קטגוריה:או-דה-פראנס: ערים
נסיכות סאמורזקנו

[שמאל|ממוזער|250px|אזור [גאלי (מחוז)|מחוז גאלי]]
**נסיכות סאמורזקאנו** (בגאורגית: **სამურზაყანო**) הייתה נסיכות קטנה באזור מחוז גאלי של היום (אבחזיה גאורגיה), שנוצרה עם התפרקותה של נסיכות אבחזיה עד שנת 1840.

אזור מחוז גאלי של היום היה במאה השבע עשרה אזור הספר של נסיכות אבחזיה ונסיכות סמגרלו, שתי ישויות שהתנתקו מהממלכה הגאורגית המאוחדת, והשליטה באזור זה השתנתה תכופות במהלך המלחמות בין השושלות הפיאודליות שרוואשידזה מאבחזיה ודאדיאני מסמגרלו. במחצית השנייה של המאה השבע עשרה, הצליחו נסיכי שרוואשידזה מאבחזיה לכבוש ולהשתלט על השטחים עד נהר האנגורי כולל אזור גאלי.

עם התפרקות נסיכות אבחזיה נשלט האזור שבין נהרות גאלידזגה ואנגורי על ידי ענף של משפחת שרוואשידזה שאחד מבניה, מורזקאן, קרא לאחוזתו הפיאודלית על שמו "סאמורזקאנו" (מילולית: "אדמת מורזקאן"). המעמד העליון של הנסיכות החדשה היה מורכב בעיקר מאצילים אבחזים דוברי גאורגית, בעוד שאיכרים היו מוצא אבחזי וגאורגים (מגרלים). בניגוד ליתר אבחזיה, שעברה תהליך של התאסלמה ברובה על ידי האימפריה העות'מאנית, נותרו תושבי סאמורזקאנו נאמנים לנצרות והשתייכו לכנסייה הגאורגית האורתודוקסית. בסופו של דבר עברה הנסיכות הקטנה לשליטת מגרליה, אולם שימרה מידה של עצמאות אף לאחר התפשטותה של האימפריה הרוסית לקווקז והפיכתה, של נסיכות סמגרלו, בשנת 1804, למדינת חסות של האימפריה הרוסית. בשנת 1840, סיפחה האימפריה הרוסית את סאמורזקאנו בגלוי.

שיעור נישואי התערובת הגבוה בין האבחזים והגאורגים באותה תקופה הביאו לגיבוש מורשת מעורבת ולהופעתה של קטגוריה מיוחדת שנקראת סאמורזקנים (самурзаканцы) במפקד האוכלוסין של האימפריה הרוסית בשנת 1886. אוכלוסיית הסאמורזקנים הורכבה בעיקר על ידי מגרלים ומיעוט של אבחזים. 38% מאוכלוסיית המחוז זיהו את עצמם כמגרלים ו-35% זיהו עצמם כגאורגים (בנוסף למגרלים), בגאליסקיי אוייזד (Гальский уезд), בזמן מפקד האוכלוסין הראשון של הסובייטים בשנת 1926, ו-26% זיהו עצמם כאבחזים. שיעור האבחזים ירד כל כך במפקד שנערך לאחר מכן (1939) עד שהגיע לאחוזים בודדים בלבד. תושבי סאמורזקאנו היו דוברי ניב מקומי של השפה המגרלית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:גאורגיה: היסטוריה
קטגוריה:אבחזיה: היסטוריה
קטגוריה:אבחזיה: מחוזות היסטוריים
קטגוריה:גאורגיה בתקופת האימפריה הרוסית
קטגוריה:מלכות המשנה של הקווקז
סקאוט (כטב"ם ישראלי)

שמאל|ממוזער|250px|סקאוט מוצג בתערוכה בראשון לציון
**סקאוט** (**Scout**, שפרושו מאנגלית: סייר, גשש או צופה) הוא כלי טיס בלתי מאויש (כטב"ם) לסיור ואיסוף מודיעין מתוצרת התעשייה האווירית לישראל, הכטב"ם הראשון פרי פיתוחה. כלי טיס מסוג סקאוט הופעלו על ידי צה"ל וזכו שם לכינוי "**זהבן**". 

ה"סקאוט" הוא כטב"ם בתצורת מנור כפול המונע על ידי מנוע שתי פעימות דו-צילינדרי יחיד בעל מדחף דוחף. הוא יכול להמריא ממסלול המראה או באמצעות מעוט הידראולי ולנחות על מסלול או להתפס ברשת עצירה. הוא נושא מצלמה מיוצבת תחת גוף המטוס ויכול לשדר את המידע הנקלט על ידיו בזמן אמת לתחנה קרקעית.

מפתחי ה"סקאוט", שארלי אטאלי, דוד הררי ומיכאל שפר, קיבלו על כך את פרס ביטחון ישראל לשנת 1981.

## היסטורית שירות
כטב"מים מסוג "סקאוט" נרכשו על ידי צה"ל וזכו שם לכינוי "זהבן". ביוני 1979 החלה טייסת 200 לקלוט 20 כטב"מים מסוג זה בגף ייעודי שהוקם לצורך כך בבסיס חצור. ב-21 ביוני 1981 הוכרז גף "זהבן" כגף מבצעי בטייסת. פעילותו המבצעית הראשונה של ה"סקאוט" הייתה בשנת 1981, כשהוזנק "סקאוט" מבסיס בצפון ישראל לאזור מוכה טילים (אמ"ט) בבקעת הלבנון. ה"סקאוט" הצליח לשדר בזמן אמת תמונה חזותית של מערכי טילי הקרקע-אוויר (טק"א) הסוריים באזור. 

ה"סקאוט" הופעל גם במלחמת לבנון הראשונה שפרצה ב-1982. בחודשים יוני 1982 - ספטמבר 1982 ביצעו כטב"מים מסוג "סקאוט" 95 גיחות (מבצעים, אימונים וניסויים). ה"סקאוט" שימש לאיסוף מודיעין על סוללות טק"א, איסוף מודיעין להשתתפות, דווח תוצאות תקיפה, הכוונת מטוסים לתקיפת טק"א ורק"ם, איסוף מודיעין לטובת כוחות יבשה, חיפוש מטוסים ומסוקים שהופלו וצילום צירי תנועה לצורך תיעוד. באחד מהמבצעים הצליח "סקאוט" לזהות סוללת SA-8 שהותקפה על ידי מטוסי קרב. כטב"ם "סקאוט" אחד אבד בטיסה מבצעית עקב טעות אנוש. כן נפגעו מספר כטב"מים במהלך המראה ונחיתה אשר תוקנו בשטח.

גם לאחר המלחמה הופעל ה"סקאוט" במבצעים שונים בלבנון. בין השאר, סייע ה"סקאוט" במבצע להריגת עבאס מוסאווי, מזכ"ל חזבאללה, ב-16 בפברואר 1992, במבצע "שעת לילה". ה"סקאוט" פעל לאיתור שיירת כלי רכב בה נסע מוסאווי, הכווין את מסוקי הקרב אליהם ודיווח תוצאות התקיפה.

באפריל 2004 הוצא ה"סקאוט" משירות בחיל האוויר הישראלי.

## מאפיינים (סקאוט)
שמאל|ממוזער|250px|תרשים של הסקאוט
### מאפיינים כלליים
* **[[מוטת כנפיים]]:** 16 רגל 3 אינץ' (4.96 מטר)
* **אורך:** 12 רגל 1 אינץ' (3.68 מטר)
* **גובה:** 3 רגל 1 אינץ' (0.94 מטר)
* **משקל מטען ייעודי:** 84 פאונד (38 ק"ג)
* **משקל ריק:** 211 פאונד (96 ק"ג)
* **משקל המראה:** 350 פאונד (159 ק"ג)

### ביצועים
* **מהירות מרבית:** 109 מיל/שעה (95 קשר, 176 קמ"ש)
* **סייג רום:** 15,000 רגל (4,575 מטר)
* **שהות באוויר:** 7 שעות

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:כלי טיס בלתי מאוישים
קטגוריה:כלי טיס בלתי מאוישים ישראליים
קטגוריה:התעשייה האווירית לישראל: כלי טיס בלתי מאוישים
מבצע שעת לילה

**מבצע שעת לילה** היה מבצע צבאי שנערך בידי צה"ל ב-16 בפברואר 1992 במהלך המערכה ברצועת הביטחון בדרום לבנון, על מנת לחסל את עבאס מוסאווי, שהיה המזכיר הכללי של חזבאללה בשנים 1991–1992.

## רקע ומהלך המבצע
לאחר נפילת הנווט רון ארד בשבי ארגון המחבלים "גדודי ההתנגדות הלבנוניים" , הזרוע הצבאית של תנועת אמל בלבנון בשנת 1986, הורה ראש אמ"ן, האלוף אורי שגיא, לאמ"ן לתכנן מבצע לחטיפתו של מוסאווי, כדי להשתמש בו כקלף מיקוח לצורך עסקאות שחרור שבויים ישראלים בעתיד. סיירת מטכ"ל ושייטת 13 החלו בהכנות למבצע החטיפה, שכונה "**שעת לילה**". המבצע נועד לצאת לפועל ב-16 בפברואר 1992, אולם ביום המבצע התברר כי מוסאווי מצוי בסביבת קהל גדול מדי מכדי שניתן יהיה לחטוף אותו. באגף המודיעין התגבשה ההמלצה להסב את המבצע למבצע סיכול ממוקד. 

לאחר שראש אמ"ן, שגיא, והרמטכ"ל, אהוד ברק, השיגו את אישור הדרג המדיני (ממשלת ישראל העשרים וארבע), תקפו מסוקי חיל האוויר שיירת מכוניות בדרום לבנון. בתקיפה נהרגו מוסאווי, אשתו, בנו בן החמש וארבעה אנשים נוספים. ישראל הצהירה כי ההתקפה הייתה ניסיון התנקשות מתוכנן.

## תגובות
כנקמה על החיסול, הוציאה איראן לפועל את הפיגוע בשגרירות ישראל בארגנטינה ב-1992 ואת הפיגוע בבניין הקהילה היהודית בארגנטינה כשנתיים לאחר מכן. בפיגוע הראשון נהרגו 28 בני אדם, בהם ארבעת עובדי משרד החוץ וארבע נשים יהודיות. בפיגוע השני נהרגו 85 בני אדם. דו"ח ביון ארגנטינאי מצא כי ראש הכוחות החמושים של חזבאללה, עימאד מורנייה, היה אחת הדמויות המרכזיות מאחורי תכנון הפיגוע בבניין הקהילה, בהם פעילים אחרים בארגון ואישים איראניים.

## ראו גם
* מבצע סדר חדש

## הערות שוליים

שעת לילה
קטגוריה:התנקשויות
פא"ר

**פא"ר** ("**פ**תיחת **א**וצרות **ר**וח") הוא מיזם של האוניברסיטה הפתוחה שאפשר גישה חופשית לספרי לימוד אקדמיים בפורמט אלקטרוני, חלקם גם בגרסה קולית, ולמגוון חומרי לימוד מקוונים. המיזם פעל ממאי 2008 עד ספטמבר 2020.

## היסטוריה של המיזם
היזמה החלה במרכז שה"ם (המרכז לשילוב טכנולוגיות להוראה מרחוק) של האוניברסיטה הפתוחה במסגרת שני מיזמים נפרדים. האחד הוא מיזם שכונה בשעתו "חשיפה לצפון", שנולד במהלך מלחמת לבנון השנייה. במסגרתו הוצע לפתוח את חומרי הלימוד של האוניברסיטה הפתוחה לטובת סטודנטים במוסדות להשכלה גבוהה מאזור הצפון. באותה תקופה נאלצו תושבי הצפון להישאר בבתיהם או לרדת למקלטים וסטודנטים נעדרו מכיתות הלימוד. מטרת המיזם הייתה להנגיש להם, ישירות למחשב הביתי, חומרי עזר שפותחו באוניברסיטה הפתוחה. היזמה השנייה, שכונתה בראשית הדרך "ספרים פתוחים", נוסדה בתחילת 2007 וייעודה היה להעלות חלק מספרי האוניברסיטה לרשת האינטרנט לרשות כלל הציבור.

מיזם פא"ר הוכר על ידי האיגוד הבין-לאומי שעוסק בפתיחת חומרי לימוד לקהל הרחב OCW Consortium . איגוד זה הוקם על ידי אוניברסיטת MIT. מיזם פא"ר חבר באיגוד זה משלהי 2008. כמו כן מיזם פא"ר חבר בקהילת ה-OER של אונסק"ו.

מיזם פא"ר נסגר ב-1 בספטמבר 2020.

## תכנים באתר פא"ר
### ספרי לימוד בפורמט אלקטרוני
באתר פא"ר מתאפשרת גישה חופשית לעשרות ספרים מ-50 קורסים אקדמיים. הספרים מוצגים בפורמט אלקטרוני (ספר אלקטרוני) המאפשר לקוראים לדפדף בספר, לקבוע את תצוגת הקריאה הנוחה להם, לחפש טקסטים בתוך הספר ועוד. הספרים האלקטרוניים הם העתק מדויק של הספרים המודפסים הקיימים של האוניברסיטה הפתוחה. הגישה לספרים הצריכה רישום של המשתמש אך לא נדרש תשלום.

חלק קטן מהתמונות והטקסטים בספרים האלקטרוניים הוסתרו, וזאת עקב מגבלה של זכויות יוצרים.

### ספרים קוליים
חלק מהספרים שהועלו בגרסה האלקטרונית כוללים גם גרסה קולית מלאה של הספר (בפורמט MP3/stream). כך ניתן להאזין לספרים דרך האינטרנט או להורידם למחשב האישי ולהאזין להם באמצעות נגנים ניידים. הספרים הוקראו על ידי קריינים מקצועיים, והוקלטו באולפני הקול של האוניברסיטה.

### הרצאות בווידאו
חלק מהספרים מלווים בהרצאות וידאו של כותבי הספרים או של מומחים בתחום, רובם חברי סגל בכיר באוניברסיטה הפתוחה או באוניברסיטאות אחרות. ההרצאות מעשירות את חומר הלימוד ומציגות מבט נוסף או הדגשים לגבי פרקים מסוימים בספר. ההרצאות צולמו באולפני הווידאו של האוניברסיטה הפתוחה.

### חומרי לימוד מקוונים
ברשות האוניברסיטה מאגר נרחב של פריטי למידה מקוונים שפותחו במיוחד עבור הסטודנטים של האוניברסיטה הפתוחה ועד היום הייתה גישה אליהם רק דרך אתרי הקורסים. פריטי הלמידה כוללים, למשל, מילוני מונחים, רשימות אתרים מומלצות, תרגילי רב-ברירה ("שאלות אמריקאיות"), מצגות המלוות את מפגשי ההנחיה, שיעורים מוקלטים בווידאו, לומדות וכדומה.

## קישורים חיצוניים
* 
* אתר פא"ר
* הכרזה על פא"ר כחבר ב OCW Consortium
* צליל מקוון מהדורת נובמבר 2008 על פרויקט פא"ר

## הערות שוליים

קטגוריה:האוניברסיטה הפתוחה
קטגוריה:ספריות דיגיטליות
יסעוריים

[ממוזער|[פולמאר צפוני]]
[ממוזער|[יסעור שחור-כיפה]]
**יסעוריים** (שם מדעי: Procellariidae) הם משפחת עופות ימיים הקרובים לאלבטרוסיים, החיים כמעט בכל הימים והאוקיינוסים.
חלקם גדולים, כגון היסעור הגדול הנפוץ באוקיינוס האטלנטי, שגודלו כמעט ששים סנטימטר; ולאחרים, כדוגמת היסעור הקטן שגודלו 30 סנטימטר.

## תיאור
היסעורים אינם מצטיינים בצבעים רבים. גבם והצד העליון של כנפיהם הם שחורים, ואלו חלקי גופם התחתונים מבהיקים בלבנם הטהור. הודות לקרומי השחייה המתוחים בין שלוש האצבעות שברגליהם הם מיטיבים לשחות, והודות לכנפיהם הארוכות והחדות הם מצטיינים כמעופפים מֻבהקים. בדרך כלל הם מתעופפים בסמוך לפני הים וחגים במעגלים. את רוב זמנם הם מבלים על פני המים. במשך היום הם מתעופפים ותרים אחרי טרף, בעיקר דגים וסרטנים. בלילה הם נחים על פני המים.

## רבייה
בעונת הקינון באים היסעוריים בלילה לחופי המים, ועל-פי-רוב בוחרים הם לשם כך איים בלתי מיושבים. הם מכינים לעצמם קנים בתוך מאורות שבאדמה, ומקום קינונם המאֻכלס להקות גדולות נהפך לכעין "חלת-דבש" מרֻבת מאורות. הנקבה אינה מטילה אלא ביצה אחת והאפרוח הנבקע מן הביצה מכֻסה פלומה ארֻוכה וצפופה. ההורים דואגים לאפרוחים ומביאים להם מזון והללו משמינים מאוד. אולם במשך היום עוזבים ההורים את האפרוחים לנפשם ויוצאים להתעופף על פני המים, ורק לאחר רדת החשכה הם חוזרים אל הקנים.

## מיון
**סוגי המשפחה**: 
* סוג בו מין יחיד יסעור קרגואלני (*Aphrodroma brevirostris*)
* סוג יסעור בולוור (*Bulweria*)
* סוג יסעור קורי (*Calonectris*)
* סוג בו מין יחיד יסעור הכף (*Daption capense*)
* סוג יסעור אפור (Ardenna) 
* סוג יסעור שחפי (*Fulmarus*)
* סוג בו מין יחיד יסעור כחול (*Halobaena caerulea*)
* סוג יסעור ענק (*Macronectes*)
* סוג פריון (*Pachyptila*)
* סוג בו מין יחיד יסעור שלג (*Pagodroma nivea*)
* סוג פרוסלריה (*Procellaria*) - בו יסעור לבן-סנטר
* סוג סערוני (*Pseudobulweria*)
* סוג סערון (*Pterodroma*)
* סוג יסעור (*Puffinus*)
* סוג בו מין יחיד יסעור אנטארקטי (*Thalassoica antarctica*)

## קישורים חיצוניים

* 

 

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1820
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ויליאם אלפורד ליץ'
קטגוריה:יסעוראים
ג'ק שפרד (פושע)

[שמאל|150px|ממוזער|שפרד השתמש בחבל עשוי בגדים על מנת להוריד את בס במהלך בריחתם מ[כלא ניוגייט, לונדון.]]
**ג'ק שפרד** (באנגלית: **Jack Sheppard**; 4 במרץ 1702 - 16 בנובמבר 1724), היה פושע אנגלי ידוע לשמצה במאה ה-18 בלונדון.

שפרד נולד למשפחה ענייה, והתחנך כשוליית נגר. אולם ב-1723 הוא החל לשתות משקאות חריפים בכמויות מופרזות ולבקר אצל זונות. בסופו של דבר הוא החל לנסות להגדיל את הכנסתו דרך פשע, תחילה על ידי גנבת דברים פעוטים מחנויות ובהמשך על ידי גנבת דברי ערך מבתים בהם עבד. הוא התפטר מעבודתו, הסתובב עם פושעים נוספים והתקדם לפריצה לבתים.

שפרד נעצר ונכלא חמש פעמים ב-1724. הוא נמלט בארבע הפעמים הראשונות, דבר שהפך אותו לדמות ידועה לשמצה בציבור, ופופולרית ביותר בקרב השכבות העניות. בסופו של דבר הוא נתפס, הורשע והוצא להורג בתלייה. חוסר היכולת של ג'ונתן ויילד (שהתחזה לאחד ממגיני החוק הראשיים בבריטניה) לשלוט בשפרד, והפציעות שספג בידי אחד מעמיתיו של שפרד הובילו לבסוף לנפילתו של ויילד.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:מורשעים בעבירות רכוש בבריטניה
קטגוריה:בורחים מכליאה
קטגוריה:אישים שהוצאו להורג בבריטניה ואירלנד
קטגוריה:ילידי 1702
קטגוריה:נפטרים ב-1724
מרטין ויינק

[ממוזער|250px|מרטין ויינק (מימין) עם [קספר קאפארוני]]
**מרטין ויינק** (גרמנית: **Martin Weinek**; נולד ב-5 ביוני 1964) הוא שחקן טלוויזיה אוסטרי, יצרן יין, יזם ובדרן. ידוע בעיקר בזכות תפקידו כמפקח פריץ קונץ בסדרת הטלוויזיה "המפקח רקס".

## ביוגרפיה
ויינק למד דרמה בשנים 1983–1986 אצל הפרופסור פטר פ. יוסט.

החל מ-1986 ויינק היה חלק מלהקת התיאטרון "Group 80" בווינה וגילם תפקיד קטן של נער מעליות בסרט "Nachsaison". בשנת 1987 הוא שיחק בפסטיבלי Recklinghausen תחת בימויו של גאורג מיטנדריין במחזה "לכנר אדי מביט אל תוך גן עדן" וכן שיחק כמטאטא רחובות בסרט "Müllomania" תחת בימויו של דייטר ברנר. בשנים 1988–1989 שיחק בתאטרונים שונים, בין השאר ב-Jura Soyfertheater Vienna. בנוסף, ביים מספר מחזות בתיאטרון הרנאסלר בשנים 1990–1991. ברווחים שבין חובותיו לתאטרונים, שיחק ויינק בקולנוע ובטלוויזיה. ב-1989 הוא שיחק בסדרת הטלוויזיה Calafati Joe.

מלבד משחק, ויינק מגדל ומכין יין ביחד עם אשתו אווה, שעובדת כמחזאית. השניים החלו בתחביב גידול היין ב-1993 והם בעלי חווה בשטח 30 דונם ליד הייליגנברון.

## פילמוגרפיה
*1989: Calafati Joe - סדרת טלוויזיה
*1999-2004, 2008- : המפקח רקס - סדרת טלוויזיה
*2004: סילנטיום
*2005: Grenzverkehr
*2006: Unter weißen Segeln (הפרק *Träume am Horizont*)
*2007: Die Rosenheim-Cops (הפרק *Liebe bis zum Ende*)
*2020: פרויד - סדרת טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אוסטרים
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1964
פאר

קטגוריה:שמות פרטיים עבריים
קטגוריה:שמות משפחה עבריים
קטגוריה:שמות משפחה
קספר קאפארוני

**גספר "קספר" קאפארוני** (באיטלקית: **Gaspare "Kaspar" Capparoni**; נולד ברומא ב-1 באוגוסט 1964) הוא שחקן איטלקי.

## ביוגרפיה

קספר קאפארוני נהייה שחקן תיאטרון בגיל 18, והודרך על ידי ג'וזפה פטרוני גריפי. ב-1984 הופיע בסרט "פנומנה", תחת בימויו של דאריו ארג'נטו. קאפארוני שיחק במספר רב של סרטים שזכו להערכה, בהם:
* *Colpi di luce* בשנת 1985, שבוים על ידי אנזו ג'. קסטלארי
* *Gialloparma* בשנת 1999, שבוים על ידי אלברטו בווילקואה
* *Encantado* בשנת 2002, שבוים על ידי קוראדו קולומבו
**Il Ritorno del Monnezza* בשנת 2005, שבוים על ידי קרלו ואנזינה
* *Two Families* ו- Il *Sole nero*, שניהם ב-2007.

הוא מככב גם בסדרות טלוויזיה, בהן באופרת הסבון "Ricominciamo" (שנת 2000), המיני-סדרה "Piccolo mondo antico", הסדרה "Incantesimo 4" (שנת 2001) ו-"Elisa di Rivombrosa" (שנת 2003), המיני-סדרה "La caccia" שבוימה בידי מאסימו ספאנו (שנת 2005), בה הוא האנטי-גיבור של אלסיו בוני, וכן בסדרה "קפרי" (שנת 2006).

בשנת 2007 גילם את הגיבור במיני-סדרה "Donna Detective" שביימה ציניזיה טוריני ובשנת 2008 כיכב בסדרה "המפקח רקס" לצד מרטין ויינק, ובסדרה "קפרי 2", בבימויים של אנדראה ברזיני וג'ורג'ו מולטני.

## פילמוגרפיה

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה איטלקים
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1964
Running Wild

[שמאל|ממוזער|250px|להקת Running Wild בהופעה ב[ברלין, 2005]]
**Running Wild** היא להקת הבי מטאל גרמנית.

הלהקה נוסדה בשנת 1976 בהמבורג. היא נחשבת אחת מחלוצות להקות המטאל הגרמניות, בהן נכללות הלהקות Helloween, רייג', גרייב דיגר, אקספט וסינר.

הלהקה נודעה בעולם המטאל כלהקת פיראט מטאל, ורבים מהמילים והלחנים בשיריה לקוחים מניבים ומשפטים פיראטיים שחלקם לא ניתנים לתרגום. הלהקה ערכה את הופעתה האחרונה ב-30 ביולי 2009 בפסטיבל ואקן.

## חברים נוכחיים

* רולף קספארק - שירה וגיטרה
* פיטר ג'ורדן - גיטרה
* פיטר פיצ'ל - גיטרת בס
* מתיאס ליברטות' - תופים

## חברים לשעבר

גיטרה:
* יואי בנדיג (1976-84)
* ג'רלד ווארנק (1984-85)
* מייקל קופר (1985-90)
* אקסל קולמורגן (1990-93)
* טילו הרמן (1994-2001)
* ברנד אופרמן (2002-2004)

גיטרת בס:
* ג'ורג שוורץ (1976)
* קרסן דייוויד (1976-79)
* מתיאס קאופמן (1980-83)
* סטפן בוריס (1984-87)
* ג'נס בקר (1987-92)
* תומאס סמוסזינקי (1992-2002)

תופים:
* מייקל אופמן (1976-82)
* וולפגנג הייג'מן (1982-87)
* סטפן שוורצמן (1987-88,1992-93)
* איאן פינליי (1988-90)
* ג'ורג מייקל (1994-98)

## דיסקוגרפיה

* Gates to Purgatory - 1984 
* Branded and Exile - 1985 
* Under Jolly Roger - 1987 
* Port Royal - 1988 
* Death or Glory - 1989 
* Blazon Stone - 1991
* Pile of Skulls - 1992 
* Black Hand Inn - 1994 
* Masquerade - 1995 
* The Rivalry - 1998 
* Victory - 2000
* The Brotherhood - 2002 
* Rogues en Vogue - 2005

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:להקות גרמניות
קטגוריה:להקות מטאל
קטגוריה:להקות פאוור מטאל
נאקאפיריפירית

מחוז **נאקאפיריפירית** (באנגלית, בסוואהילי: **Nakapiripirit**) הוא אחד ממחוזותיו האדמיניסטרטיביים של האזור הצפוני במדינת אוגנדה. בדומה למחוזות נוספים במדינה, המחוז נקרא על שם העיר הראשית שלו, נאקאפיריפירית.

## מיקום
המחוז גובל במחוז נפק מצפון, במחוז מורוטו מצפון מזרח, במחוז אמודט ממזרח, במחוז קווין מדרום מזרח, במחוז בולמבולי מדרום מערב, במחוז קומי ממערב ובמחוז קאטאווי מצפון מערב. מטה המחוז יושב בעיר הבירה של המחוז. עיר הבירה והעיר הגדולה של המחוז היא נאקאפיריפירית.

## רקע
ממוזער|ילדים משבט הקרמוג'ונג
במקור נחשב המחוז לחלק ממחוז מורוטו. בשנת 2001, התפצל המחוז והפך למחוז עצמאי, כחלק מתוכנית ממשלתית להקטין את המחוזות במדינה, ובכך יועברו הכספים גם לעיירות הקטנות, ולא יישארו בידיי הערים הגדולות במחוז, כפי שקרה עד אז. 

רוב תושבי המחוז משתייכים לקבוצה האתנית קרמוג'ונג, ודוברים את שפת הקרמוג'ונג. שפה נוספת המדוברת בפי תושבי המחוז היא פוקוט.

במחוז מספר הרים שגובהם מגיע עד 3,000 מטרים. ההרים גבוהים ביותר הם הר קאדאם, לולקק ונאפאק. המחוז מחולק באופן גס לרצועה יבשה ולרצועה רטובה.
הרצועה היבשה מכסה את תת-הנפות לורו, אמודט, לורגנדווט ויורד לנאבילאטוק, לולחאט ולחלקים של לורגאה. הרצועה הרטובה מכסה בעיקר את מרגלות של הר קאדאם, בעיקר נאקאפיריפירית, נאמאלו, קאקומונגולה, קאריטה. במחוז יורדים בממוצע בין 500 ל-1,500 מ"מ משקעים. 

## כלכלה
אחזקת משק-חי וגידול תבואה הם שתי הפעילויות הכלכליות העיקריות במחוז. דורה הוא המוצר העיקרי שמיוצר ברצועה היבשה והתירס הוא התוצר העיקרי של הרצועה הרטובה. יבולים נוספים שגדלים במחוז הם קטניות, אגוז האדמה, שומשום, חמניות, קנה הסוכר ובננות. בשנות ה-2000 התחילו לגדל גם אורז.

## אוכלוסייה
קצב גידול האוכלוסייה הוא 4.36% בשנה. כ-95% מתושבי המחוז גרים באזורים כפריים.

## קישורים חיצוניים

* 
* מחוז נאקאפיריפירית, מדריך התיירות של אוגנדה

## הערות שוליים

נאקאפיריפירית
אמבר

קטגוריה:שמות פרטיים לנשים
קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות פרטיים שמקורם באבני חן
הירושיגה

**אוּטָגָאוָה הִירוֹשִיגֶה** (ביפנית: **歌川広重**; 1797 – 12 באוקטובר 1858), שהיה ידוע גם כ**אָנדוֹ הירושיגה**, היה אמן אוקיו-אה יפני, אחד הציירים הגדולים בסגנון זה. הוא הושפע רבות מעבודותיו של הוקוסאי, ובמשך שנים השניים היו אמנים מתחרים בז'אנר הנופים המצוירים. יצירתו המפורסמת ביותר של הירושיגה היא "100 מבטים על אדו". תמונותיו של הירושיגה בולטות בצבעיהן הבוהקים, בנקודות פרספקטיבה מעניינות ובהתייחסות מיוחדת לעונות השנה. תמונותיו השפיעו על ציירים רבים, בהם מונה ואימפרסיוניסטים נוספים, ואן גוך וציירים רוסים כגון איוון ביליבין.

## ביוגרפיה
הירושיגה נולד במשפחה של מכבה אש, שגר מזרחית לטירת אדו (היום טוקיו). את האמנות למד ככל הנראה מאחד מעמיתי אביו. הוא התפרסם בגיל תשע בזכות ציור שצייר ברמה גבוהה יחסית לגילו הצעיר, המציגה את התהלוכה של משלחת איי ריוקיו לשוגון. למרות שהתחיל ללמוד בבית ספר לציור בגיל 15 הוא קיבל את התעודה כעבור שנה בלבד, למרות שהתהליך בדרך כלל לוקח בין שנתיים לשלוש. את הציורים המקוריים שלו התחיל הירושיגה ליצור רק בגיל 21. 

אביו מת כשהיה הירושיגה בן 12, והוא ירש את תפקידו והמשיך למלא את חובותיו ככבאי גם בתקופות ההתלמדות שלו, עד שנת 1832.

[שמאל|ממוזער|משמאל: "פריחת גני שיזיף בקאמידו" של הירושיגה; מימין, "פריחת עץ השזיף" של [ואן גוך]]

בשנת 1832 הוזמן הירושיגה להצטרף לנציגי השוגון בחצר הקיסרית. בדרכו לקיוטו, בחן הירושיגה את טוֹקָאידוֹ, דרך שהובילה מהעיר אדו לקיוטו, העוברת ליד קו החוף וצופה לעבר רכס הרים מכוסי שלג. בהגיעו לקיוטו יצר את סדרת "53 התחנות של טוקאידו", סדרה אשר הקנתה לו תהילה רבה ביפן ומחוצה לה. למעשה, הסדרה הייתה פופולרית כל-כך שיצאה בשלוש מהדורות שונות. הקריירה שלו הייתה מעתה מסודרת - בתקופה זו תעשיית הדפוס שגשגה. בנוסף, צמיחת התיירות בתקופה זו הביאה להגדלת ביקוש למדריכי טיולים, ועבודותיו של הירושיגה, אשר צייר במהלך הטיולים שלו ביפן, היו פופולריות מאוד.

לקראת סוף חייו, המשיך הירושיגה לצייר תמונות בקצב גדול, כדי לספק את דרישות השוק, אך מעט מציוריו היו מוצלחים כמו העבודות הקודמות. בשנת 1856 הפך הירושיגה לנזיר בודהיסטי; באותה השנה התחיל לצייר את יצירתו המפורסמת "מאה מבטים על אדו". הוא נפטר בגיל 61 בעת מגפת כולרה באדו בשנת 1858 ונקבר במקדש זן. אמנים רבים מכל רחבי העולם ובמיוחד מיפן הושפעו מהיצירות שלו. אמנים שהושפעו מעבודותיו כגון, דוקטור לאמנות טומוקו קאשיקי מיפן, האמן אדגר דגה מצרפת, אמנית אמריקאית מארי קאסאט ואמנית ישראלית יונה לוי גרוסמן.

## גלריה
### מתוך "53 התחנות של טוקאידו"

Hiroshige Travellers on a Mountain path at night.jpg
Hiroshige matin clair d'hiver à Kameyama.jpg
Hiroshige11 hakone.jpg
Hiroshige46 shono.jpg


### "100 מבטים על אדו"

100 views edo 010.jpg
100 views edo 008.jpg
100 views edo 011.jpg
100 views edo 033.jpg


### מתוך [[36 מבטים על הר פוג'י (הירושיגה)|36 מבטים על הר פוג'י]]

תמונה:Cherry-Blossom-Utagawa-Hiroshige-36-Views-of-Mount Fuji-Series-7.jpg


## קישורים חיצוניים

* אתר המוקדש להירושיגה, עם מידע אודותיו והרבה תמונות (אנגלית)
* 
* 
* 

קטגוריה:ציירים יפנים
קטגוריה:ילידי 1797
קטגוריה:נפטרים ב-1858
קטגוריה:אוקיו-אה: אמנים
מסרשמיט KR175

**מסרשמיט KR175** (בגרמנית: **Messerschmitt KR175**) היא דגם של מכונית מיקרו דו מושבית שצורתה דמוית בועה בעלת שלושה גלגלים שיוצרה על ידי חברת מסרשמיט גרמניה בין השנים 1953–1955.

חברת מסרשמיט פיתחה וייצרה במקור מטוסים ונאלצה להפסיק את הייצור בתום מלחמת העולם השנייה. בניסיון לחדש את פעילותה הסבה את הייצור לתחום הרכב. המכונית הראשונה שייצרה הייתה KR175, מכונית זעירה בממדיה, בעלת מכניקה פשוטה ובסיסית, מיועדת לנהג ולנוסע אחד בלבד אשר יושבים זה מאחורי זה ובעלת הנעה אחורית של הגלגל האחורי היחיד. המכונית צוידה במנוע מקורר אוויר בנפח של 174 סמ"ק שסיפק 9 כוחות סוס, היה חסכוני מאוד בדלק וצרך 3.7 ליטר ל-100 ק"מ. מהירותה המקסימלית של המכונית 80 קמ"ש.

עיצובה הכללי של המכונית הושפע מהצביון של החברה אשר ייצרה כלי טיס. פשטותה הטכנית וממדיה תאמו את דרישות השוק שלאחר המלחמה באירופה בכלל ובגרמניה בפרט. סך הכל יוצרו כ-15,000 מכוניות מדגם זה, אחדות מהן נמכרו בישראל בשנות החמישים. מכוניות אלה מהוות פריט ייחודי לאספנים. המכונית הופיעה בסרטים ברזיל ומשפחת אדמס.

## ראו גם
* FMR Tg500

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מכוניות מיקרו
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1953
קטגוריה:כלי רכב גרמניים
קטגוריה:מסרשמיט
ישיבת בני עקיבא נחלים

**ישיבת בני עקיבא "נחל יצחק" נחלים** היא ישיבה תיכונית שנוסדה בשנת 1955 במושב נחלים הסמוך לפתח תקווה. הישיבה נוסדה על ידי הרב יוסף בא-גד, והיא קרויה על שם הרב יצחק קוסובסקי. בשיאה, היו בישיבה למעלה מ-1,200 תלמידים.

## תולדות הישיבה
### הקמת הישיבה
הישיבה הוקמה בשנת 1955 ושכנה בבית פרלמוטר שהוקדש לצורך כך על ידי חיה פרלמוטר. הקמת הישיבה הייתה חלק מהרחבת רשת ישיבות בני עקיבא שנעשתה על ידי הרב נריה.

המחזור הראשון של הישיבה הורכב מתלמידים מישיבת כפר-הרא"ה, שנשלחו לשם על ידי הרב נריה. האחראי לניהול הארגוני-לוגיסטי היה יוסף בא-גד והאחראי על החינוך היה הרב אריה ליפשיץ.

#### ניהול הישיבה
עם השנים הפך הרב יוסף בא-גד לראש הישיבה, ושימש בתפקיד זה עד לשנת 2004. על אף היותה של הישיבה ישיבת בני עקיבא, ובעלת גוון דתי לאומי, שילב בא-גד בישיבה ר"מים יוצאי הישיבות החרדיות, אולם בהמשך עזבו רוב המורים מהזרם החרדי והוחלפו על ידי מורים מהזרם הדתי לאומי.

בשנות ה-70 עמד הרב יהודה פליקס במשך כארבע שנים בראשות הישיבה. בראשית המאה ה-21 עברה הישיבה משבר כלכלי בעקבות חשד לשחיתות ומעילה בכספי העמותה על ידי הרב בא-גד. משבר זה הביא בסופו של דבר לפיטורי הרב בא-גד וסגירת העמותה. מרכז ישיבות ואולפנות בני עקיבא החליף את העמותה, ובמשך תקופה של כשנה שימש הרב יעקב צ'רבוניץ כראש ישיבה. לאחר מכן מונה הרב שמואל לורנץ, אז ר"מ בישיבת עותניאל, לראשות הישיבה. עם בואו החל הרב לורנץ ברענון סגל ההוראה הוותיק. נכון לשנת 2011 מלמדים בישיבה כ-15 ר"מים צעירים, בעיקר בכיתות הנמוכות, ביניהם "חצר"מים" אברכים המלווים את התלמידים, ואינם ר"מים המלמדים במשרה מלאה. בעבר נמסר בה שיעור קבוע מאת הרב יגאל לרר - אב"ד פתח תקווה ור"מ בישיבת מרכז הרב.

## פעילויות בישיבה
בישיבה מגוון פעילויות חינוכיות, לעידוד לימוד תורה, הרחבת אופקים וחינוך גופני.

סמוך ליום ירושלים, מתקיים בישיבה מסע רגלי מן הישיבה לירושלים שאורך כשלושה ימים.

פעילות נוספת המתקיימת בישיבה מדי שנה היא מרוץ לזכרו של יליד המושב רב-סרן דניאל גומז, טייס מסוק בחיל האוויר שנהרג במלחמת לבנון השנייה.

בשנת תשע"ו הפיקה הישיבה כנס שהוקדש למחשבת ישראל. החל משנה זו, הכנס מתקיים מדי שנה.

הישיבה הוציאה ספרים רבים, ביניהם: ש"ס בבלי וירושלמי, רמב"ם, חת"ס (חומש, תהילים וסידור) ועוד.

## פנימייה
בישיבה פועלת פנימייה, ובה חמישה מבנים. המדריכים מתגוררים בשטח הישיבה, כמו רוב צוות ההוראה.

## פרויקט M-21
בשנת הלימודים ה'תשע"ט נפתחה בישיבה כיתה רב-גילאית, בה לומדים כ-30 תלמידים מכיתות י'-יב'.

ייחודה של הכיתה - כל תלמיד אינו חייב להיכנס לשיעור בכיתת האם, ויש לו אפשרות ללמוד את אותו החומר בכיתת ה-M-21, לבדו. כך יכולים התלמידים אשר בעלי יכולת לימוד עצמאי להספיק יותר מהר, ויותר טוב את החומר הלימוד ובכך להקדיש זמן לנושאים מעבר למערכת השעות הרגילה.
נכון לתשפ"ב פועלים בישיבה שתי כיתות: כיתת חטיבה לכיתות ז-ט (לפעמים) וכיתת תיכון לכיתות י-יב.

## ראו גם
* רשימת בוגרי הישיבה

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

נחלים
נחלים
ארצות הברית של האיים היוניים

**ארצות הברית של האיים היוניים** (באנגלית: **United States of the Ionian Islands**; ביוונית: **Ηνωμένον Κράτος των Ιονίων Νήσων**; באיטלקית: **Stati Uniti delle Isole Ionie**) הידועה גם כ**רפובליקת האיים היוניים** (Ιόνιος Πολιτεία) הייתה מדינת חסות של האימפריה הבריטית מ-1815 עד 1864. היא השתרעה בשטחם של האיים היוניים השוכנים כיום בצפון-מערב יוון.

## היסטוריה
עד שנת 1797 השתייכו האיים היוניים לרפובליקה של ונציה. עם סיום עצמאותה של הרפובליקה הוונציאנית בהסכם קאמפו פורמיו ב-1797, סופחו האיים לצרפת אשר שלטה בהם עד 1799, מועד בו גורשה על ידי כוח צבאי עות'מאני-רוסי. הכוחות הכובשים הקימו באיים את רפובליקת שבעת האיים אשר התקיימה בין 1800 ל-1807. ב-1809 סופחו האיים לפרובינציות הצרפתיות של איליריה, אך באותה שנה השתלטו הבריטים על האיים קפלוניה, קיתירה וזקינתוס. שנה לאחר מכן כבשו הבריטים גם את לפקדה, ולאחר תבוסת נפוליאון בשנת 1815, העניק קונגרס וינה את האיים לאימפריה הבריטית. ב-26 באוגוסט 1817 נחתמה "חוקת מאיטלנד" אשר הקימה מדינה פדרטיבית שהקיפה את שבעת האיים היוניים ואת קיתירה, השייכת כיום למחוז אטיקה:

בראש הפדרציה ניצב הנציב הבריטי, שמונה על ידי מלך בריטניה לפי הצעה של ממשלת בריטניה. הסמכות החקיקתית הופקדה בידיו של פרלמנט ובו שני בתים, אספת המחוקקים והסנאט. סופה של המדינה בא לאחר חתימת הסכם לונדון ב-29 במרץ 1864, שמכוחו הועברו האיים לשליטת ממלכת יוון. ב-28 במאי 1864 אושרר ההסכם ויצא אל הפועל.

## ראו גם
*רפובליקת שבעת האיים

## קישורים חיצוניים

* נוסח הסכם לונדון מ-1864

קטגוריה:יוון: העת החדשה
יווניים, ארצות הברית של האיים ה-
קטגוריה:קורפו
יוניים
אה"מ אדינבורו (1811)

אוניית הוד־מלכותו "**אדינבורו"** (באנגלית: HMS **Edinburgh**) הייתה אוניית קו מדרגה שלישית בעלת 74 תותחים של הצי המלכותי הבריטי, ונקראה על שם העיר אדינבורו בסקוטלנד.

האונייה הושקה ב-26 בנובמבר 1811 במספנות ברנט, רות'רהיית, לונדון.

היא הייתה חלק מהשייטת הבריטית-אוסטרית-טורקית שפעלה ב-1840 לסילוק מוחמד עלי שליט מצרים מסוריה וארץ ישראל, ולקחה חלק פעיל בהפגזת העיר עכו ב-3 בנובמבר 1840.

בשנת 1846 הוסבה לאוניית קיטור מדחפית. מספר תותחיה הוקטן ל-60 והיא שימשה כאוניית משמר  בבסיס הצי המלכותי בדבונפורט עד 1854, ואחר כך הועברה לים הבלטי, ונטלה חלק בהרעשת המבצר הרוסי בומרסונד באלאנד ובכיבושו . ב-1855 שבה מן הים הבלטי, שימשה כאוניית משמר בבסיסי הצי בשירנס ובליית' וב-1866 נמכרה ונגרטה.

## קישורים חיצוניים


* Mid-Victorian Royal Navy Vessel HMS *Edinburgh* in: Peter Davis, William Loney RN - Victorian Naval Surgeon


אדינבורו (1811)
קטגוריה:אוניות קו של הצי המלכותי הבריטי
ג'יזה

ממוזער|שמאל|200px|ג'יזה בהופעה, 2007
**גרי גרייס** (באנגלית: **Gary Grice**; נולד ב-22 באוגוסט 1966), הידוע בכינויו **ג'יזה** (באנגלית: **GZA**), הוא ראפר אמריקאי המוכר ביותר בזכות הקמת ההרכב וו טאנג קלאן. חוץ מפעילותו בהרכב הוציא עוד חמישה אלבומי סולו.

## ביוגרפיה
גרי גרייס נולד ב-22 באוגוסט 1966 בברוקלין, ניו יורק.
גרייס החל להתעניין בהיפ הופ בזכות בני הדודים שלו, רוברט דיגס (ריזה) וראסל ג'ונס (אול דירטי באסטרד). שלושתם הקימו הרכב היפ הופ קטן בשם All In Together Now והחלו להופיע. גרייס הציג עצמו בשם "ג'יניוס" (גאון), דיגס הופיע בשם "דה סיינטיסט" (המדען) וג'ונס הופיע בכינוי "דה פרופסור" (הפרופסור). החבורה הופיע רבות במועדוני היפ הופ ניו יורקים והצליחה להתפרסם במחתרת. הופעות אלה הובילו להחתמתם של גרייס ודיגס בחברת תקליטים גדולה.
בשנת 1990 יצא לאור אלבום הבכורה של דיגס בשם הגאון שנקרא Words from the Genius. האלבום נכשל במכירות וגרייס עזב את חברת התקליטים.

בשנת 1992 הקימו שלושת החברים את הוו טאנג קלאן יחד עם חברים נוספים. בשנת 1993 יצא אלבום הבכורה שלהם Enter the Wu-Tang (36 Chambers). ההצלחה של ההרכב גרמה לג'יזה לחתום בחברת התקליטים גפן רקורדס. בשנת 1995 הוציא ג'יזה את אלבום הסולו השני שלו, Liquid Swords, שהופק ברובו על ידי ריזה.

לאחר השתתפות באלבום השני של הוו טאנג "Wu-Tang Forever" הוציא ג'יזה בשנת 1999 את "Beneath the Surface", אלבום הסולו השלישי שלו.
האלבום נמכר בפחות עותקים מקודמו ומבקרים טענו שההפקה לוקה בחסר, האלבום כולל יותר מדי קטעי מעבר ולא מספיק אורחים.

לאחר כישלון האלבום ג'יזה השתתף באלבומים של וו טאנג קלאן "The W" ו-"Iron Flage".
אלבום הסולו הבא שלו יצא בשנת 2002 ונקרא "Legend of the Liquid Sword". האלבום קיבל תגובות טובות ממבקרים אך נכשל במכירות.
את שנת 2004 הקדיש ג'יזה למסע הופעות לבד ויחד עם וו טאנג קלאן והשתתף בסרט "קפה וסיגריות" יחד עם ריזה.
בשנת 2005 ג'יזה ודיג'יי מאגז (המפיק של סייפרס היל) הוציאו אלבום משותף שנקרא "Grandmasters".

בשנת 2007 הוציא עם דיג'יי מאגס אלבום רמיקסים ל-"Grandmasters" והשתתף באלבום החמישי של הקלאן, "8 Diagrams".
בינואר 2008 אמור היה לצאת אלבום אוסף שלו בשם "Pro Tools", אך לבסוף נדחה מועד צאתו לאוגוסט. בנוסף, הודיע ג'יזה על כוונתו להוציא אלבום משותף עם בנו, יאנג ג'אסטיס.

## דיסקוגרפיה
* 1991- Words from the Genius
* 1995- Liquid Swords
* 1999- Beneath the Surface
* 2002- Legend of the Liquid Sword
* 2005- GrandMasters (עם דיג'יי מאגס)
* 2007- GrandMasters Remix Album (עם דיג'יי מאגס)
* 2008- Pro Tools

## קישורים חיצוניים

* על ג'יזה באתר הוו טאנג קלאן

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:ברוקלין: אישים
קטגוריה:ראפרים אמריקאים
קטגוריה:אמני גפן רקורדס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1966
טאלורגאן השני, מלך הפיקטים

**טאלורגאן השני** או **טאלורגאן מק אואנגוס** (באנגלית: **Talorgan II**, בגאלית סקוטית: **Talorgen mac Óengusa** - טאלוגאן בנו של אואנגוסה; נפטר ב-782) היה מלך הפיקטים במשך כשנתיים וחצי, משנת 780 ועד מותו.

על פי "דברי ימי אלסטר" כונה טאלורגאן בכינוי "דאב" - "השחור, ונכתביו עליו כי נהרג בקרב שנערך במאונת' בשנת 782. "דברי ימי הפיקטים" מציינים כי מלך שנתיים וחצי אולם לא מציינים את שנת מותו. ככל הנראה טאלורגאן היה בנו של אואנגוס מק פרגוסה. לאחר מותו של טאלורגאן, מלך בנו, דרסט אחריו.

## קישורים חיצוניים
* דברי ימי אלסטר
* דברי ימי אלסטר ודברי ימי טיגרנאך
* דברי ימי הפיקטים

קטגוריה:מלכי סקוטלנד
קטגוריה:מלכי הפיקטים
קטגוריה:נפטרים ב-782
זמיי

[שמאל|ממוזער|150px|[ויקטור וסנצוב, **מאבקו של [[דובריניה ניקיטיץ']] בזְמֵיי גוֹרִינִיץ**']]
שמאל|ממוזער|150px|איוואן ביליבין, '''דובריניה ניקיטיץ' לצד ראשיו הערופים של זמיי גוריניץ''''
במיתולוגיה הסלאבית, מתארת המילה **זְמֵיי** (ברוסית: **Змей**; בצ'כית ובבלארוסית: **Zmej**) ומקבילותיה, **זְ'מִיי** (בפולנית: **Żmij**), **זְמִיי** או **זְמַיי** – דרקון. במרבית השפות הסלאביות, מדובר בצורת הזכר של המילה הסלאבית המציינת נחש (המופיעה בדרך כלל בלשון נקבה). במיתולוגיה הרומנית מופיעה דמות דומה, שמקורה בדרקון הסלאבי – זמאו. בפולקלור הפולני והבלארוסי נקרא הדרקון גם **סְמוֹק** (**Smok**). על אף שהוא די דומה לדרקונים אירופיים אחרים, לדרקונים הסלאביים מספר מאפיינים ייחודיים.

## בתרבות הסלאבים המזרחיים
הפולקלור ברוסיה ובאוקראינה מספר על יצור דמוי-דרקון בשם **זְמֵיי גוֹרִינִיץ**' (**Змей Горыныч**, "נחש/דרקון בן הר"). לדרקון זה שלושה ראשים, צבעו ירוק, הוא מהלך על שתי רגליו האחוריות ובעל טלפיים קדמיות קטנות, ונושף אש. לפי בילינה אחת, נקטל זמיי גוריניץ' בידיו של הגיבור דובריניה ניקיטיץ' (Добрыня Никитич).

דרקונים רוסיים אחרים, דוגמת טוּגַארִין זְמֵייֶבִיץ', נושאים שמות טורקיים, אשר ככל הנראה מסמלים את המונגולים ועמים אחרים מן הערבה האירואסייתית. בהתאם, על סמלהּ של מוסקבה מופיע גאורגיוס הקדוש (המסמל את הנצרות) הקוטל את הדרקון (המסמל את השטן). במבנים פרהיסטוריים אחדים – ובפרט בחומת הנחש, ליד קייב – מופיעים דרקונים כסמל לעמים נוכריים.

לדרקונים רוסיים יש לרוב מספר ראשים, בכפולות של שלוש. אצל כמה מהם גדלים הראשים בחזרה, עד אשר לא נכרתו כל הראשים.

## בתרבות הסלאבים הדרומיים
בסלובניה דרקון הוא "זְמַיי" (*Zmaj*), ולצידו יש שימוש לעיתים במילה ארכאית ממקור לא ידוע – "פּוֹזוֹי" (*Pozoj*). על פי רוב, טבעם של הדרקונים בסלובניה שלילי, והם מופיעים בדרך כלל בהקשר לגאורגיוס הקדוש. בסיפורים עממיים אחרים, שמשערים כי מקורם בתקופה הקדם-נוצרית, מסופר על דרקונים שמנוצחים באופן דומה לסמוק ואוולסקי (הדרקון של ואוול) הפולני – למשל, באמצעות פיתויים למלכודת של גפרית. עם זאת, הדרקונים אינם מזיקים לאדם תמיד; הדוגמה הטובה ביותר לכך היא דרקון ליובליאנה, המגן מתוקף נדיבות ליבו על העיר ליובליאנה, ומופיע בסמלהּ של העיר.

במקדוניה, בקרואטיה, בבולגריה, בבוסניה, בסרביה ובמונטנגרו, שמו של הדרקון הוא "זמַיי", "זמֵיי" או "לַמְיָה" (*Lamja*). זהו דרקון מרובה ראשים (שלושה, שבעה או תשעה) הנושף אש. בסרבית ובבוסנית הוא מכונה גם "אַזְ'דַיָה" (*Aždaja*) או "אַזְ'דַהָה" (*Aždaha*), בהתאמה – שם המזכיר את הדרקון במיתולוגיה הפרסית, "זהאכ" (או "זוהאכ"; ובמקור: "אַזִ'י דַהַאכה". על פי האמונה, השדה אַלַה (*Ala*, בסרבית) או הַאלַה (*Hala*, בבולגרית) מופיעה מפעם לפעם בדמות דרקון ממין נקבה.

## ראו גם
*זמאו
*היסטה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:דרקונים
קטגוריה:נחשים אגדיים
קטגוריה:מיתולוגיה סלאבית
דרסט השמיני, מלך הפיקטים

**דרסט השמיני** או **דרסט בן טאלורגאן** (באנגלית: **Drest VIII**, בגאלית סקוטית: **Drest mac Talorgan**- טאלוגאן בנו של אואנגוסה; נפטר ב-787) היה מלך הפיקטים במשך כחמש שנים, משנת 782 ועד מותו.

## קישורים חיצוניים
* דברי ימי אלסטר
* דברי ימי אלסטר ודברי ימי טיגרנאך
* דברי ימי הפיקטים

קטגוריה:מלכי סקוטלנד
קטגוריה:מלכי הפיקטים
קטגוריה:נפטרים ב-783
עין פית

**עֵין פִית** (בערבית: **عين فيت**) הוא כפר סורי הרוס הממוקם בחלקה הצפוני של רמת הגולן הישראלית, בגובה 550 מטר מעל פני הים, באגן הניקוז של נחל פרע. זהו גם שמו של המעיין הנמצא בשטח הכפר.

## היסטוריה
הכפר עין פית הוקם, יחד עם הכפר זעורה, בתחילת המאה ה-17 על ידי סורים עלווים על גבי חורבות כפר על פי סקר שערך באזור הארכאולוג גוטליב שומאכר  ביזנטי. 1884–1885, אנשי הכפר הגיעו כנראה מג'בל אל-אנצריה שבצפון-מערב סוריה (מקורם של העלווים) ונקראו לפי שומאכר "נוציירים", שמם הקודם של העלווים. הכפר הוגדר כמשגשג ומוצלח מאוד אשר נשען על גידולים שונים באזור הכפר ובאדמות עמק החולה, בהם; אורז טבק ובוסתנים של עצי פרי וירקות.לפי שומאכר, בתקופה בה ביקר במקום, בעקבות קרבת הכפר לביצות החולה ככל הנראה גם משום עבודת השדות שם, תושבי הכפר לא היו בריאים.

עין פית, ע'ג'ר וזעורה היו שלושת כפרי העלווים באזור. בפברואר - מרץ 1920 התמקמו בכפר אנשי הכנופיות שארגנו את המרד נגד הצרפתים.

במפקד שנערך בשנת 1960 נמצא כי התגוררו בכפר 1,523 תושבים. במהלך מלחמת ששת הימים היה הכפר, יחד עם זעורה, אחד מהיעדים של חטיבה 8, כחלק ממאמץ הפריצה העיקרי של צה"ל לרמת הגולן. הכפר נכבש במהלך הקרב על קלע וזעורה וננטש על ידי תושביו. מרבית בתיו פוצצו על ידי צה"ל לאחר המלחמה.

## המעיין
מעיין "עין פית" מהווה מוקד עניין למטיילים. המעיין, הנמצא במרכז הכפר ההרוס ומכוסה במבנה מקומר שהיווה את חדר הנביעה הפנימי של מבנה המעין הראשי בכפר. המעין מוקף בעצי תאנה ובשיחי פטל, וסביבו מצויים מבני בזלת רבים. הגישה אל המעיין היא דרך כביש מנדטורי  משובש היוצא מכביש 99, בין מפל סער למסעדה.

## מאבק סביבתי
העמק בו נמצא עין פית כולל מספר מעיינות הנובעים כל השנה, נחל הזורם בחורף, שדרות של עצי צפצפה ודולב, שיחי פטל, חורשת אלות, בוסתנים, פרדסים וכרם זיתים. העמק משמש מסדרון אקולוגי, ותצפיות במקום גילו מעל 1,000 צבאים, כ־600 חזירי בר, כ־85 זאבים וכן דורבנים, תנים, שועלים ואף דלקים. בתחילת מאי 2023, רשות הטבע והגנים הגיעה לסיכום עם צה"ל המאפשר לו להקים בעין פית אתר אימונים רחב היקף הכולל עשרות מבנים וכבישים לרכבים כבדים. החלטה זו עוררה מחאה ציבורית, בשל החשש לפגיעה בערכי הטבע הייחודיים של האזור. מספר ארגונים סביבתיים פנו לצה"ל בקריאה לבחון חלופות אחרות, והציעו מספר אתרים אלטרנטיביים לפרויקט, אך הצבא החל לקדם את התוכנית באתר המקורי.

## גלריית תמונות

## קישורים חיצוניים

* תמונות של הריסות עין פית
* 
* לשביית עין־פית והמרחב הסובב: נייר עמדה, באתר החברה להגנת הטבע, 26 בינואר 2023
* מטיילים בארץ, "הסרטון הזה מיועד לשר הביטחון" - בנוגע להקמת מתקן צבאי בעין פית, באתר Youtube, 31 במאי 2023
* 
*

## הערות שוליים

פית
קטגוריה:יישובים סוריים נטושים ברמת הגולן
קטגוריה:מאבקים סביבתיים בישראל
עולים ביחד - באנדליי וודליי

**עולים ביחד - באנדליי וודליי** (מאמהרית - "ביחד לפסגה") היא עמותה ישראלית שנוסדה בשנת 2006, העוסקת בקידום מנהיגות ומצוינות בתעסוקה לישראלים יוצאי אתיופיה. העמותה מבקשת להתמודד עם שיעור האבטלה הגבוה בקרב אקדמאים יוצאי אתיופיה באמצעות יצירת שכבת מנהיגות מבני הקהילה שתשתלב במשק, תוך יצירת מודל לחיקוי ולתקווה, שינוי תדמית יוצאי הקהילה בחברה הישראלית ויצירת קשרים בינאישיים.

מדי שנה, ולאחר תהליך מיון, מתקבלים לתוכנית שמפעילה העמותה כמה עשרות סטודנטים ואקדמאים מקרב עולי אתיופיה. התוכנית כוללת השתתפות בתוכנית מצוינות בתעסוקה (והעשרה), קידום וליווי למציאת מקום עבודה הולם ומכובד לאקדמאים, חניכה ואימון אישי על ידי איש מקצוע בכיר ומנוסה, ומורה פרטי לשיפור רמת האנגלית המקצועית. בעמותה יש למעלה מ-1000 מתנדבים וקשר לכ-200 מעסיקים.

בראשיתה פעלה התוכנית במסגרת עמותת טבקה, ומאז אוקטובר 2007 היא פועלת כעמותה רשומה ועצמאית. נשיא חבר הנאמנים הוא צבי זיו מנכ"ל בנק הפועלים לשעבר. עד מאי 2014 כיהנה בתפקיד המנכ"לית עו"ד יפעת עובדיה, חברת הנהלת האגודה לזכויות האזרח ולשעבר שותפה במשרד עורכות הדין אורנה לין. הניהול המקצועי של התוכנית מתבצע על ידי אדווה הדר, לשעבר מזכירת קיבוץ שפיים ומנהלת משותפת במכון נפתלי לגרפולוגיה. יפעת עובדיה ואדווה הדר ייסדו את העמותה. החל ממאי 2014 מנהלת את העמותה סיגל קנוטופסקי בוגרת העמותה.

קרוב ל-6 שנים מתחילת פעילותה, היו קרוב ל-500 בוגרים מצטיינים, משולבים במקומות עבודה יוקרתיים, הנמנים כחלק מ "פורום הבוגרים" עצמאי שיוזם ומוביל מנהיגות צעירה כגון: הקמת מאהל מחאה בקיץ 2011 לטובת שינוי יוקר המחיה/ הדירות, יוזמה והובלה של הפגנה לשינוי חברתי נגד הגזענות בקריית מלאכי, שינוי דעה על ידי כתבות באמצי המדיה השונים ועוד.

בדצמבר 2011 זכתה עולים ביחד כעמותה צעירה ואפקטיבית בתחום מנהיגות וקידום בשילוב תעסוקתי הולם של אקדמאים יוצאי אתיופיה מטעם מידות - ארגון שבודק אפקטיביות ויעילות של עמותות.

## ראו גם
* העלייה מאתיופיה
* עמותת טבקה

## קישורים חיצוניים
* 

*
*

## הערות שוליים

קטגוריה:ארגונים למען יהודי אתיופיה
קטגוריה:ישראל: עמותות
קטגוריה:ישראל: ארגונים כלכליים
קטגוריה:ישראל: ארגוני עלייה וקליטה
קטגוריה:מעוטרי אות הנשיא להתנדבות
אופציה אסייתית

**אופציות אסייתיות** או **אופציות ממוצע** הן אופציות אקזוטיות תלויות מסלול, אשר מניבות תגמול בתלות בממוצע המחירים של נכס הבסיס, במשך חייה של האופציה.

ככל הנראה השימוש באופציות האסייתיות החל בטוקיו בשנת 1987, כאשר בנקים יפנים החלו להנפיקן על בסיס חוזים עתידיים של נפט גולמי, ומכאן גם נובע שמן. בדרך כלל כלל אופציות אלו מוצעות כחלק ממוצרים המשלבים מספר סוגי נכסים והן נסחרות על פי רוב מעבר לדלפק (Over-the-counter) ולכן אין בנמצא נתונים מסודרים על היקפי המסחר בהן.

התגמול עבור אופציית רכש (Call) אסייתית סטנדרטית הוא ההפרש בין מחיר המימוש של האופציה לממוצע המחירים של נכס הבסיס לאורך חיי האופציה. הממוצע בו משתמשים לצורך חישוב התגמול בגין האופציה עשוי להיות ממוצע אריתמטי או ממוצע גאומטרי. כמו כן המדגם ממנו נגזר הממוצע עשוי להיות רציף או בדיד.

לאופציות אסייתיות מספר מאפיינים אשר עשויים להעניק יתרונות למשקיעים בהם: הן רגישות פחות לתנודתיות של השוק וסטיית התקן שלהן קטנה יותר ולכן הן גם בדרך כלל פחות יקרות מאופציות ונילה מקבילות; כמו כן, סטיית התקן של אופציות אסייתיות קטנה עם הזמן מכיוון שחלק מהממוצע כבר ידוע. הן פחות נתונות למניפולציות בתאריך המימוש (דוגמת בקדייטינג, שימוש במידע פנימי וכו') ובכך יש יתרון משמעותי לכותב האופציה; ויתרונן החשוב ביותר – הן מתאימות לצורכיהם של בתי עסק אשר סוחרים באופן רציף בנכס הבסיס, אשר מעוניינים לגדר את הסיכון שבמסחר זה. כך למשל, חברת תעופה הרוכשת דלק באופן רציף על פני השנה כולה, תוכל לגדר עצמה מפני תנודתיות במחירי הדלק על ידי שימוש באופציה אסייתית על מחיר הדלק. לכן הן מתאימות למשקיעים המנסים לגדר תזרימי מזומנים תקופתיים.

סוג פחות נפוץ של אופציות אסייתיות, המכונות אופציות אסייתיות צפות (Floating Asian), הן אופציות בעלות מחיר מימוש השווה לממוצע מחיר נכס הבסיס. אופציות רכש מסוג זה מניבות תגמול השווה ל- {max{0,SAve-K ואופציות מכר מסוג זה מניבות תגמול השווה ל- {max{0,SAve-ST. אופציות כאלו משמשות לגידור של הסיכון שבמסחר תדיר בנכס הבסיס לאורך זמן מפני מצבים בהם המחיר הסופי של הנכס גדול או קטן יותר מהמחיר הממוצע שלו על פני התקופה הנתונה.

## הערות שוליים

קטגוריה:אופציות
אנרי דס

**אָנְרִי דֶס** (בצרפתית: **Henri Dès**; נולד ב-14 בדצמבר 1940), הוא מן הבולטים שבזמרים, בפזמונאים ובמלחינים לילדים, בשפה הצרפתית, בכל הזמנים ומן הבולטים באמנים השווייצרים.

דס נולד ברנאן, פרוור מערבי של לוזאן שבשווייץ. הוא גדל בשווייץ וצבר ניסיון מקצועי בצרפת. בשנת 1969 הוא זכה בפסטיבל הזמר Sopot International Song Festival דס ייצג את שווייץ באירוויזיון 1970 והגיע למקום הרביעי.

בשנת 1977 יצא לאור תקליטו הראשון, Cache-Cache (מחבואים). עד שנת 2007, דס הוציא עשרים תקליטים נוספים, יצא למסעי הופעות בצרפת, בלגיה, שווייץ וקנדה, הופיע רבות בטלוויזיה והוציא קלטות וידאו. הישגו הבולט הוא ההופעה באולם "אולימפיה", שהוקלטה ויצאה הן כתקליט והן כקלטת וידאו, בשנת 1984. קלטת וידאו אחרת שלו מאגדת את כל סרטי האנימציה שעוצבו לצלילי שיריו. דס הוא גם בעלי ההוצאה לאור המוזיקלית Disques Mary-Josée.

באוכלוסיות שאינן דוברות צרפתית, דס כמעט ואינו מוכר.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:זמרים צרפתים
קטגוריה:מלחינים שווייצרים
קטגוריה:זמרי ילדים
קטגוריה:זמרים שווייצרים
קטגוריה:נציגי שווייץ באירוויזיון
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 1970
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1940
נחלת שבט נפתלי

**נַחֲלַת [[שבט נפתלי|שֵׁבֶט נַפְתָּלִי]]** או כפי שהיא מכונה "ארץ נפתלי", נמצאת בצפון-מזרח ארץ ישראל. הנחלה עלתה בגורל השישי לאחר נחלת שבט יהודה ונחלאות "בית יוסף". היא השתרעה מהגבול הצפוני של ארץ ישראל - קו חצביה - צידון לאורך נהר הליטני עד לנחל יששכר בדרום, במזרח היא גובלת בנהר הירדן, ימת החולה וים כנרת ובמערב עם נחלת שבט אשר ונחלת שבט זבולון. סביבת הר תבור היא נקודת המפגש לשלושת השבטים.

## תיאור הנחלה

ארץ נפתלי נחשבה לחבל ארץ גדול. בתור שכזו היא אחד מהאזורים הנכללים בתיאור הארץ מפי משה כאשר הוא עולה על הר נבו, לפני פטירתו. וכל מתואר בספר דברים: .

בספר יהושע מובא תיאור הנחלה בפירוט: .

במסכת מגילה שבתלמוד הירושלמי זיהו חז"ל הרבה מן הערים הנזכרות בספר יהושע בנחלת שבט נפתלי עם עיירות בנות זמנם, רובן באזור בקעת יבנאל והכנרת.

## מפת נחלת השבט
מרכז|ממוזער|700px|נחלת שבט נפתלי

## המגן על צפון הארץ

יהודה אליצור ויהודה קיל ב**[[אטלס דעת מקרא]]** מעירים כי השבטים דן, אשר ונפתלי היו כלולים במחנה אחד במסע שבטי ישראל במדבר סיני המתואר בספר במדבר. הם נמנו על "מחנה דן" שהיה "מאסף לכל המחנות" (מקור:י',כ"ה). לימים, שבטים אלו יתנחלו בצפון הארץ, המגן על הארץ. תפקידם זה מסביר את האמור בספר יהושע כי בין ערי נפתלי היו 19 "ערי מבצר". בין השאר, הם סבורים כי ביניהן היו: "בית ענת" המזוהה עם "הינה" דרומית לדמשק,  "בית שמש", שהיא אולי "מג'דל א-שמס" לרגלי הר החרמון, שנאמר עליהן בספר שופטים: "נַפְתָּלִי, לֹא-הוֹרִישׁ אֶת יֹשְׁבֵי בֵית שֶׁמֶשׁ וְאֶת יֹשְׁבֵי בֵית-עֲנָת" (מקור: א', ל"ג) וכן שורה ארוכה של ערים ממערב לנהר הירדן ולים כנרת.

נחלת נפתלי סובלת מפלישות מהצפון, כמו מלך ארם כפי שנאמר בספר דברי הימים "וַיִּשְׁמַע בֶּן-הֲדַד אֶל-הַמֶּלֶךְ אָסָא, וַיִּשְׁלַח אֶת-שָׂרֵי הַחֲיָלִים אֲשֶׁר-לוֹ אֶל-עָרֵי יִשְׂרָאֵל, וַיַּכּוּ אֶת-עִיּוֹן וְאֶת-דָּן, וְאֵת אָבֵל מָיִם; וְאֵת כָּל-מִסְכְּנוֹת, עָרֵי נַפְתָּלִי (דברי הימים ב', ט"ז, ד'). גם ספר מלכים מספר על אותו פולש מהצפון: "וַיַּךְ אֶת-עִיּוֹן וְאֶת-דָּן, וְאֵת אָבֵל בֵּית-מַעֲכָה; וְאֵת, כָּל-כִּנְרוֹת, **עַל, כָּל-אֶרֶץ נַפְתָּלִי** (מלכים א', ט"ו, כ').

התיישבות שבט נפתלי בנחלתו באה לקיצה על ידי תגלת פלאסר השלישי מלך אשור כפי שמובא בספר מלכים: "בִּימֵי פֶּקַח מֶלֶךְ-יִשְׂרָאֵל, בָּא תִּגְלַת פִּלְאֶסֶר מֶלֶךְ אַשּׁוּר, וַיִּקַּח אֶת-עִיּוֹן וְאֶת-אָבֵל בֵּית-מַעֲכָה וְאֶת-יָנוֹחַ וְאֶת-קֶדֶשׁ וְאֶת-חָצוֹר וְאֶת-הַגִּלְעָד וְאֶת-הַגָּלִילָה, כֹּל אֶרֶץ נַפְתָּלִי; וַיַּגְלֵם, אַשּׁוּרָה (מלכים ב' ט"ו, כ"ט).

## לקריאה נוספת
* יהודה אליצור ויהודה קיל, **אטלס דעת מקרא**, הוצאת מוסד הרב קוק, ירושלים 1993
* זכריה קלאי, **נחלות שבטי ישראל**, מוסד ביאליק ירושלים, 1967

## הערות שוליים

*
נפתלי, נחלת שבט