open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ציפורים מתות בסתר (מיני-סדרת טלוויזיה)

**ציפורים מתות בסתר** (באנגלית: **The Thorn Birds**) היא מיני סדרת-טלוויזיה אמריקאית של רשת ABC. מככבים בה ריצ'רד צ'מברלין, רייצ'ל וורד, ברברה סטנוויק, כריסטופר פלאמר, ג'ין סימונס, ריצ'רד קיל, בריאן בראון, מייר וינינגהם ופיליפ אנגלים. הסדרה בוימה על ידי דריל דיוק, והיא מבוססת על רומן מאת קולין מקאלוג בעל אותו שם. הסדרה הצליחה מאוד, והפכה למיני סדרה השנייה הנצפית ביותר, לאחר שורשים. שתי הסדרות הופקו על ידי דייוויד ל. וולפר. הסדרה שודרה מ-27 במרץ עד 30 במרץ 1983 ובעקבותיה הפכו שניים מהגיבורים הראשיים רייצ'ל וורד ובריאן בראון לזוג גם בחיים.

הסדרה מתרחשת בדְרוֹהְדָה, חוות כבשים בערבות אוסטרליה, בקרב המהגרים האירים החיים במקום. הסיפור עוסק בשלושה דורות של משפחת קלירי, בין דצמבר 1920 
לדצמבר 1962.

## עלילה

הרומן מתמקד במשפחת קלירי ובחייה באחוזת דרוהדה המבודדת, מקום דמיוני באוסטרליה ובו נחלה לעדרי כבשים. העלילה מתפרשת על פני יבשות ונמתחת לאורך כ-42 שנים, החל משנת 1920 ועד 1962.

## הבדלים בין הספר לסדרה
קיימים הבדלים בין הסדרה לספר, חלקם משמעותיים יותר וחלקם פחות. לדוגמה, הספר מתחיל בניו זילנד ב-8 בדצמבר 1915, יום הולדתה של מגי, ואילו הסדרה מתחילה באוסטרליה, חמש שנים מאוחר יותר. בספר, שיערה האדמוני ("טיציאני") של מגי מוזכר לעיתים קרובות, והסופרת משתמשת בו לצורכי עלילה פעמים רבות. לרייצ'ל וורד, מי ששיחקה את מגי בסדרה, היה שיער ערמוני או חום-אדמדם. ברומן יש למגי שמונה אחים. בעוד במיני סדרה, ישנם רק חמישה. בסדרה מגי וסטיוארט מבקרים את פרנק בכלא, בו פרנק מת בסופו של דבר. בספר, המשפחה לא רואה את פרנק עד שהוא משתחרר מהכלא לאחר 30 שנה. הסדרה מסתיימת במותו של ראלף, ואילו הספר ממשיך עם סיפורים של ג'סטין וריינר.

## השחקנים

## פרסים ומועמדויות

## ראו גם
*ציפורים מתות בסתר

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ABC: תוכניות וסדרות
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: תוכניות: עריכת מיני סדרה או סרט טלוויזיה
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב - מיני-סדרה או סרט טלוויזיה הטוב ביותר
קטגוריה:סדרות דרמה אמריקאיות
קטגוריה:הערוץ הראשון - תוכניות רכש
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 1983
רוברט לייקוק

**רוברט אדוארד לייקוק** (באנגלית: **Robert Edward Laycock**; 18 באפריל 1907 - 10 במרץ 1968) היה מייג'ור גנרל סקוטי בצבא הבריטי אשר שימש כמפקד הקומנדו הבריטי בחלק ממלחמת העולם השנייה.

## ביוגרפיה

לייקוק נולד וגדל בלונדון כבנו הבכור של בריגדיר **ג'וזף פרדריק לייקוק**. הוא התחנך באיטון קולג' ובשנת 1927 הצטרף לצבא הבריטי ונשלח לקורס קצינים בסנדהרסט. עם סיום הקורס נשלח לשרת כקצין ברגימנט משמר הפרשים המלכותי.

במלחמת העולם השנייה היה ממייסדי הקומנדו הבריטי. בשנת 1940 הקים את "גדוד קומנדו 8" על בסיס מתנדבים יוצאי רגימנט המשמר הסקוטי, שנשלח בפיקודו למזרח התיכון. שם הועלה לייקוק לדרגת לוטננט קולונל ופיקד על "כוח לאי" שכלל חמישה גדודי קומנדו. הכוח השתתף בפיקודו פעולות משמר עורפי במהלך הקרב על כרתים ולאחר מכן בשורת פשיטות במסגרת המערכה בצפון אפריקה, בהן מבצע פליפר. לאחר מכן פורק הכוח ולייקוק נשלח לפקד על בריגדת השירות המיוחד ועל בית הספר ללוחמת קומנדו של הצבא הבריטי שבסקוטלנד, ולקח חלק בהקמת גדוד הריינג'רים ה-1 של צבא ארצות הברית. בהמשך נטל חלק בקרבות בסיציליה ובאיטליה. ב-1943 החליף את לואי מאונטבאטן כמפקד מטה המבצעים המשולבים ושימש בתפקיד גם לאחר סיום המלחמה, עד לפרישתו ב-1947.

בשנת 1954 מינה אותו שר המלחמה אנתוני הד, חבר ילדות של לייקוק, למפקד העליון ומושל מלטה. טרם יציאתו לאי הוענק לו תואר אצולה על ידי המלכה אליזבת. כהונתו של לייקוק הוארכה פעמיים, עד לשנת 1959.

## חיים אישיים
ב-1935 נישא ל**קלייר דאדלי וורד** (1916–1999), ביתם של אשת החברה פרדה דאדלי וורד וחבר הפרלמנט ויליאם דאדלי וורד. נולדו להם שני בנים ושלוש בנות:
* **אדווינה אוטילי ג'יין לייקוק** (נולדה ב-1936) - הייתה נשואה פעמיים, ויש לה ילדים משני הנישואים.
* **ג'וזף ויליאם פיטר לייקוק** (1938-1980) - היה נשוי לשחקנית לוסי פלמינג (נולדה ב-1947), אחייניתו של הסופר איאן פלמינג, היוצר של ג'יימס בונד. טבע למוות עם בתו בת השמונה פלורה בתאונת שייט בנהר התמזה, והותיר אחריו שני ילדים.
* **בנג'מין ריצ'רד לייקוק** (נולד ב-1947) - נישא ב-1971, ויש לו בן אחד ו-2 בנות.
* **אמה רוז לייקוק**, כיום ליידי טמפל (נולדה ב-1943) - נישאה ב-1964 לסר ריצ'רד צ'רטייר קארנאק טמפל (נולד ב-1937), בנו הבכור ויורשו של סר ריצ'רד אנטוני פרבק טמפל (1913–2007) מאשתו הראשונה לוסי גיילס דה לובינייר, בנו של אלן ג'ולי דה לוטבינייר ממונטריאול. השניים הורים לשלוש בנות.
* **קתרין מרתה לייקוק** (נולדה ב-1949) - נישאה ב-1969 למעצב הפנים דייוויד מלנאריק (נולד ב-1939), ולהם שלושה ילדים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קצינים בריטים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:הקומנדו הבריטי
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:בריטים מעוטרי אות לגיון ההצטיינות
קטגוריה:גנרלים בריטים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מסדר האמבט: אבירים וגבירות הצלב הגדול
קטגוריה:מעוטרי אות השירות המצוין
קטגוריה:בוגרי המכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1907
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1968
אביגדור מלר

**אביגדור (ויקטור) מֶלֶר** (1913–1946) היה צייר וקריקטוריסט ארץ-ישראלי.

## קורות חיים
מלר נולד בשנת 1913 בעיר למברג שבגליציה (כיום אוקראינה). עלה לארץ ישראל בשנת 1933 והצטרף כחבר לקבוצת שילר. לאחר נישואיו עבר לקיבוץ יגור.
בשנת 1941 עזבו מלר ומשפחתו את הקיבוץ ועברו להתגורר ברחובות. מלר החל לעבוד כמודד קרקעות בחברת סולל בונה, אך לאחר שהתברר כי הוא ניחן בכישרון ציור, הוא התבקש על ידי הנהלת סולל בונה לעבור לעבודה בפרויקט אישי מיוחד, בו יתעד בעזרת רישומים את פעילות החברה, ובפרט את חיי הפועלים העבריים שעבדו במחנות העבודה של הפרויקטים השונים של הצבא הבריטי בארץ.

עבודותיו של מלר התפרסמו בעיתון "הד המחנה" שיצא לאור על ידי "ועד פועלי הבניין במחנות העבודה של המנדט הבריטי בארץ ישראל ובמדינות נוספות במזרח התיכון", וכן הוצגו בחדרי האוכל של מחנות העבודה.
חלק מהרישומים והקריקטורות שצייר מלר הוצגו בחודש מרץ 1941 בתערוכה בתל אביב, וכן יצאו לאור בשנת 1942 בספר "אלה תולדות עבודה אחת", בהוצאת סולל בונה.

לאחר שהסתיימה מלחמת העולם השנייה הרבה מלר לצייר את אימי השואה.

ב-1 בספטמבר 1946 נמצאה גופתו המרוסקת של מלר על פסי הרכבת בסמוך לגבעת הקיבוצים. נסיבות מותו לא התבררו מעולם.

הותיר אחריו רעיה, שרה (לבית שיץ), בן בשם נדב, ובת בשם אתי שהייתה תינוקת באותה העת.

לאחר קום המדינה העבירה אלמנתו את מרבית ציוריו לארכיון תנועת העבודה. יצירות נוספות פרי עטו מתקופת "סולל בונה" שמורות בארכיון ההיסטורי של חברת שיכון ובינוי, ויצירות הקשורות לשואה שמורות בארכיון של יד ושם.

## קישורים חיצוניים
* איורים נשכחים של אביגדור מֶלֶר

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים ביישוב
קטגוריה:קריקטוריסטים יהודים
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:יהודים אוקראינים
קטגוריה:יהודים גליציאנים
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1913
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1946
טבלנית זהובת-זר

**טַבלׇנִית זְהוּבַת-זֵר** (שם מדעי: *Dytiscus circumflexus*) היא מין חיפושית גדולה ממשפחת השחיניתיים. 

### התנהגות
הטבלנית חיה במקווי מים מתוקים. היא שוחה בעזרת רגליה האמצעיות והאחוריות המשמשות אותה כמשוטים. זחלי מין אלו חיים במים ושוחים בעזרת רגליהם השעירות ופיתולי גופם. התגלמותה מתבצעת באדמה. את ביציה היא מטילה לתוך רקמת צמחים. הטבלנית נושמת דרך חלקה האחורי של הגוף המתרומם מעל פני המים, והאוויר נקלט בפתחי נשימה שמתחת לכנפי החפייה.  החיפושית היא טורפת הניזונה מחרקים אחרים, סרטנאים, תולעים, ראשנים ודגים קטנים.
### מראה
מראה הטבלנית - חומה-שחורה ושוליה זהובים. אורכה מגיע עד 3.3 ס"מ.

## תפוצה
תפוצתה בעבר הייתה בצפון הארץ ובמרכזה, אך כיום, לאחר הכחדה עקב ריסוס בלתי מבוקר, נותרו פרטי המין רק בגולן.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחיניתיים
קטגוריה:ארץ ישראל: חיפושיות
אינגדשט

**אינגדשט** הוא שם משפחה יהודי-אתיופי.

קטגוריה:שמות משפחה יהודיים
משה הרועה והגדי

240px|ממוזער|Alexandre Bida: משה, רועה צאן
**משה הרועה והגדי** הוא מדרש על המילים הפותחות את פרק ג' בספר שמות: "וּמֹשֶׁה הָיָה רֹעֶה". המדרש מסביר את הסיבה שבגינה נבחר משה להנהיג את עם ישראל וקושר זאת להתנהגותו כרועה צאן ולמידת החמלה שגילה כלפי עדרו.

## סיפור האגדה
המדרש מתאר סיפור המתרחש בתקופה שבה היה משה רועה צאן במדין, לפני שאלוהים התגלה אליו בפעם הראשונה. על פי הסיפור, בעוד משה שומר על עדר הצאן של יתרו, בורח גדי אחד מן העדר ומגיע לחָסוּת, שם הוא מוצא ברכת מים. משה, ששם לב כי הגדי ברח, רץ אחריו ומוצא אותו שותה מים מן הברכה. הוא אינו כועס על הגדי אלא מגלה כלפיו רחמים. משה רואה כי הגדי עייף מהריצה, ועל כן מחליט לשאת אותו על כתפיו חזרה למקום המרעה של העדר. בעקבות האירוע, מחליט הקדוש ברוך הוא כי משה מתאים להנהיג את עם ישראל.

## לשון המדרש

## פירושים
המדרש בוחר לתת למילים המקראיות "ומשה היה רועה" משמעות נוספת מעבר לתיאור העובדתי של מעשיו, כביטוי המאפיין את אישיותו של משה. מנהיגים נוספים בישראל קיבלו את הכשרתם בהנהגה בהיותם רועי צאן: אברהם, דוד, הנביא עמוס, רבי עקיבא ואחרים. מקורות רבים מדגישים את הדמיון בין טיפול והובלה של עדרי צאן לבין הנהגה של בני אדם. המדרש על משה והגדי מדגיש את האכפתיות והדאגה לצרכים של כל אחד ואחת בקבוצה, בפרט החלשים ביותר, כתכונות שהופכות אדם למנהיג. ואולם הדגש אינו רק על יכולתו של משה לחוש אמפתיה לסבלו של האחר, אלא גם לנקוט פעולה ממשית.

תכונת החמלה כמרכיב חשוב באישיותו של משה מובעת במקומות נוספים בספר שמות, כגון בהתנהגותו עם בנות יתרו: "וַיָּבֹאוּ הָרֹעִים וַיְגָרְשׁוּם, וַיָּקָם מֹשֶׁה וַיּוֹשִׁעָן וַיַּשְׁקְ אֶת-צֹאנָם ".

## עיבודים ספרותיים
* המדרש "משה הרועה והגדי" מובא בשינויים קלים בספר האגדה של ביאליק ורבניצקי.
* עיבוד למדרש מאת אפרים סידון עם איורים של דני קרמן יצא ביזמת "ספריית פיג'מה" בהוצאת כתר.

## הערות שוליים

קטגוריה:אגדות יהודיות
קטגוריה:גדי בתרבות
דין פרוטה כדין מאה

**דִּין פְּרוּטָה כְּדִין מֵאָה** הוא כלל במשפט העברי המנחה את הדיינים להתייחס באותה חשיבות לדין על סכום פעוט כמו לדין עם סכום שערכו רב. הוא משמש גם כניב בשפה העברית המתאר את הצורך בשוויון בין עשירים לעניים.

## דינים שנאמרו בהלכה זו
סדר הדיונים לפני הדיין הוא לפי קדימות הזמנת הדיונים, ואסור לדיין להקדים דין של מאה מנה, שנקבע מאורח יותר, על פני דין פרוטה בגלל ערכו הכספי של הדיון. כמו כן, אסור לדיין לזלזל בשקילת והכרעת הדין מחמת הסך הנמוך.

### מקור ההלכה
.

## קישורים חיצוניים

*יצחק ברט, "האמנם דין פרוטה כדין מאה?", גיליונות **פרשת השבוע** של המחלקה למשפט עברי במשרד המשפטים, גיליון 435, פרשת יתרו תשע"ד, באתר דעת. (הקובץ להורדה באתר משרד המשפטים)

## הערות שוליים

קטגוריה:משפט עברי
קטגוריה:משפט עברי: דיני ממונות
קטגוריה:משפט עברי: סדרי הדין
מרשה פיצאלן

**ליידי מרסיה מרי ג'וזפין פיצאלן הווארד** (באנגלית: **Lady Marcia Mary Josephine Fitzalan-Howard**; נולדה ב-10 במרץ 1953), המוכרת בשם **מרשה פיצאלן** (**Marsha Fitzalan**), היא שחקנית אנגלייה.

## ביוגרפיה
מרסיה פיצאלן הווארד נולדה בעיר בון שבגרמניה המערבית. היא בתם של מיילס פיצאלן-הווארד, דוכס נורפוק ה-17  ושל אן פיצאלן-הווארד, דוכסית נורפוק. פיצאלן למדה בבית הספר "Convent of the Sacred Heart" בוולדינגהאם שבמחוז סארי.

### קריירה
פיצאלן למדה משחק באקדמיית ובר דאגלס . היא השתתפה במגוון סרטים ותוכניות טלוויזיה. בין השאר גילמה את שרה ב'סטרד בסדרה הסאטירית "The New Statesman", ואת מיס בינגלי במיני-סדרה "גאווה ודעה קדומה", עיבוד מ-1980 לרומן מאת ג'יין אוסטן. עוד השתתפה בסדרת הדרמה התקופתית "על אדונים ומשרתים", בפרק סדרה "המקצוענים", בסרט הטלוויזיה "Spymaker: The Secret Life of Ian Fleming" ובסדרה "Murder Most Horrid"

ב-2014 היא הייתה ממלאת מקום של המלכה אליזבת בחזרות לטקס פתיחת הפרלמנט.

### חיים אישיים
פיצאלן הייתה נשואה לשחקן האנגלי פטריק רייקרט, ולהם שלושה ילדים. בני הזוג התגרשו ב-1995. ביוני 2007 התחתנה עם ניק ג'ורג'.

היא הייתה גיסתו של סר דייוויד פרוסט, שאשתו הייתה אחותה הבכורה, ליידי קארינה פיצאלן הווארד. אחיה הוא אדוארד פיצאלן-הווארד דוכס נורפוק . אחות אחרת שלה נשואה לרוזן בלפור החמישי. אחייניתה היא המחזאית ליידי קינווארה בלפור .

## פילמוגרפיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אנגליות
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1953
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1953
מסוגלות הורית

ההנחה הרווחת בכל התרבויות האנושיות היא שהילדים הם קניינם החוקי של ההורים הביולוגיים. שאלת **המסוגלות ההורית** מתעוררת רק כאשר מדובר בהורה שהוא קטין, או בהורה-בוגר שלגביו קיימים סימנים שתפקודו לקוי, ושילדו נמצא בסיכון.

המסוגלות ההורית נגזרת מצורכי הילד ובדיקתה מתחילה בבדיקת מצבו של הילד. מסוגלות הורית תיבדק בכל פעם ביחס להורה המסוים ולילד המסוים. המסוגלות ההורית מתייחסת לצרכים של הילד או של הילדים, וליכולתו של ההורה לספק להם את צורכיהם. כאשר מאובחנים אצל ההורה ליקויים כמסוגלות ההורית, יש להעריך באיזו מידה ניתן לשקם את המסוגלות החסרה או הלקויה לרמה של הורות סבירה לילד. ייתכנו מצבים שבהם תהיה הערכה שהליקוי איננו ניתן לשיקום. ייתכנו קשיים בשיקום המסוגלות ההורית אם להורה חסרה תובנה לצורך בטיפול ובשינוי, אם חסרה לו מוטיבציה או אמונה בכוחו, או יכולת. המסוגלות ההורית מתייחסת למילוי צורכי הילד בתחומים רבים ומגוונים וככזו ניתן להבין כי הנושא איננו דיכוטומי, שהרי ההורה יכול להיות בעל מסוגלות טובה בנושאים מסוימים ובעל מסוגלות חסרה או לקויה בנושאים אחרים.

מקורות המידע להערכת מסוגלות הורית:
* ממצאים עובדתיים - בדרך כלל מובא מידע רב ומגובש בתסקיר שמכינה פקיד הסעד. יש לתת להורים הזדמנות לערער על אמירות שנכתבו בתסקיר.
* שיחות עם כל ילד ועם כל הילדים, עם ההורים כזוג ועם כל הורה בנפרד. חשוב שלאיש המקצוע תהיה הכרות ישירה עם כל הנוגעים בדבר. כמובן שאופי השיחה צריך להיות מותאם לגיל של הילד. חשוב שאיש המקצוע ישמע ישירות כיצד אלה שהוא מדבר עמהם רואים את המצב.
* תצפיות אינטראקציה בין הילד וההורה, או הילדים וההורה. במידת האפשר רצוי שהתצפית באינטראקציה תהיה בסביבה טבעית עבור הילדים.
* מבחנים פסיכודיאגנוסטיים לכל הורה ולכל ילד מגיל 6. המבחנים האלה מאפשרים לקבל הערכה על מצבו הנפשי של הנבדק, הערכת הבשלות של האישיות, הגמישות שלו ויכולתו להשתנות, והכוחות שלו להשתתף בתהליך טיפולי. ככל שהאדם בשל יותר, בעל כוחות וגמישות, כך יוכל ללמוד ולשפר את היכולת ההורית שלו.

הסוגיה של מסוגלות הורית נדונה כאמור במסגרת של כמה נושאים וחוקים: חוק אימוץ ילדים, חוק הנוער (טיפול והשגחה) ובמסגרת דיונים על משמורת בהליכי גירושין.

## הערות שוליים

קטגוריה:הורות
קטגוריה:דיני משפחה
דורשי חמורות

**דורשי חמורות** הוא מונח הלקוח מהתלמוד המתאר תנאים אשר היו בעלי דרשות מסוג מסוים. ישנם שפירשו שהם דרשו דברים סבוכים וסתומים הכתובים בתורה. אחרים הצביעו על כך שכל דרשותיהם מתייחסות למידה כנגד מידה.

## משמעות
רש"י כותב בברכות ש"דורשי חמורות" ו"דורשי רשומות" הם מושגים בעלי משמעות זהה. את חמורות הוא מפרש בחולין ובברכות כ"סתומות".

פירוש נוסף למונח זה מצינו בראשונים, שהוא מלשון **חומר** בארמית, שפירושו הוא "מעשה", כלומר כמין המעשה כך הגמול, כמו מדה כנגד מדה, כגון, "רבי יוחנן בן זכאי היה דורש את המקרא הזה כמין חומר מה נשתנה אוזן מכל איברים שבגוף, אמר הקב"ה אוזן ששמעה על הר סיני (ויקרא כה נה) כִּי לִי בְנֵי יִשְׂרָאֵל עֲבָדִים ולא עבדים לעבדים והלך זה וקנה אדון לעצמו ירצע בפניהם לדעה זו, המונח **חומר** אינו מתייחס לגוף הפסוק שממנו נלמדת הדרשה, אלא לגוף הדרשה עצמה.

אפשרות נוספת לביאור המילה "חומר": מלשון צרור מרגליות ובושם, דהיינו חריפות הדברים ואמיתותם - הם כבושם.

הרב יהודה לייב צירלסון הצביע על כך שכל הדרשות של דורשי חמורות הם דרשות בהם הגמול הניתן על פי הדרישה בוא באותו אופן או מידה של החטא הגורר את העונש, במידה כנגד מידה. דניאל בויארין מוסיף שהגבלה זאת למתודה מסוימת היא בניגוד לדרשות של דורשי רשומות הכוללות דרשות במגוון של מתודות שונות.

## מופעים של המושג בחז"ל
המונח דורשי חמורות מופיע בתלמוד בבלי שלוש פעמים:
* 
* 
* 

המונח מופיע גם במדרשים אחרים:
*"דורשי חמורות היו אומרים: ונתצתם את מזבחותם, מה חטאו עצים ואבנים? אלא לפי שבאה לאדם תקלה על ידיהם, אמר הכתוב ונתצתם את מזבחותם" - מסכת שמחות ח, הלכה טז

## ראו גם

* דורשי רשומות

## לקריאה נוספת

*אריה אולמן, 'דורשי רשומות', 'דורשי חמורות' ו'דורשי חלקות', המעין, תמוז תשע"ה, באתר מכון שלמה אומן.

## הערות שוליים

קטגוריה:פרשנות המקרא
קטגוריה:מונחים תלמודיים
אנדרטת חטיבת אלכסנדרוני בלטרון

**אנדרטת חטיבת אלכסנדרוני בלטרון** נמצאת לצד הכביש המחבר את כביש 3 עם נווה שלום על גבעה נמוכה הצופה על אזור הקרב בו נלחמה החטיבה במבצע בן נון א' במלחמת העצמאות.
## הקמה
האנדרטה תוכננה על ידי האדריכל יהודה יהב והוצבה במקום במאי 2004. 

אתר הזיכרון מורכב מלוח שיש עליו חקוקים פרטי הקרב, אנדרטה עליה כתובים שמות הנופלים וקיר פיסולי שבמרכזו פתח עגול ממנו אפשר לצפות על אזור הקרב. מעל הפתח נמצאת הכתובת "וְשַׂמְתִּים לִתְהִלָּה וּלְשֵׁם" ().
באנדרטה מונצחים 54 לוחמים מגדוד 32 של החטיבה, מהם 48 מפלוגה ב' וכן חבלנים שסופחו אליהם ממחלקת החבלה הגדודית.

בספטמבר 2016 הוצבה בסמוך אנדרטת מחנה המעצר בלטרון, שהיה באותו אזור.

## ראו גם
* אנדרטת חטיבת אלכסנדרוני

## קישורים חיצוניים

* אנדרטת אלכסנדרוני בלטרון, באתר "יד לשריון".
* 

חטיבת אלכסנדרוני, לטרון
חטיבת אלכסנדרוני, לטרון
קטגוריה:חטיבת אלכסנדרוני
חטיבת אלכסנדרוני, אנדרטת
הדיוויזיה ה-106 (ארצות הברית)

**הדיוויזיה ה-106** הייתה דיוויזיה של צבא ארצות הברית שלחמה במלחמת העולם השנייה, והתפרסמה בעקבות כניעת רוב חייליה לגרמנים ב במהלך הקרב על הבליטה, במה שהיה אחת הכניעות הגדולות בהיסטוריה האמריקנית. לאחר המלחמה הוקמה הדיוויזיה מחדש בשנת 1948, אולם פורקה כעבור זמן קצר בשנת 1950.

## היסטוריה
ב-5 במאי 1942 הוחלט על הקמת הדיוויזיה, והחלה הקמת מטה הדיוויזיה, וב-15 במרץ 1943 הוקמה הדיוויזיה בפורט ג'קסון, דרום קרוליינה בפיקודו של אלן ג'ונס. ב-28 במרץ 1944 עברה הדיוויזיה לטנסי, שם השתתפה בתמרונים כחלק מהארמייה השנייה.

ב-11 בדצמבר 1944 הגיעה הדיוויזיה לחזית המערבית, ונפרסה בשנה אייפל בארדנים, כסיוע לדיוויזיה ה-2. על אף שלפי מדריך השירות של צבא ארצות הברית אמורה דיוויזיה לתפוס לא יותר מ-5 ק"מ של חזית, הייתה הדיוויזיה פרוסה על פני 42 ק"מ.

ב-16 בדצמבר פתחו הגרמנים במתקפת הארדנים, וכחלק מכך פתחו בהפגזה ארטילרית על עמדות הדיוויזיה ה-106. ההפגזה לא גרמה נזק רב, אך הצליחה לשבש את התקשורת בין מפקדת הדיוויזיה בסן וית, לכוחותיה הקדמיים בשנה אייפל. דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-18 נועדה ללכוד את הכוחות האמריקאים, שהחזיקו בבליטת שנה אייפל, באמצעות איגוף כפול, כאשר שתי הזרועות של תנועת המלקחיים נועדו לחבור באזור שנברג, על נהר אור. דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-62, חסרת הניסיון, נועדה לסייע לזרוע הדרומית של תנועת המלקחיים. ביום הראשון של המתקפה הצליחו הגרמנים להשיג התקדמות מועטה בלבד; בשעות הבוקר המוקדמות של ה-17 בדצמבר חידשו הגרמנים את המתקפה ועד לשעות החשיכה חברו שתי הזרועות של תנועת המלקחיים הגרמנית באזור שנברג והשלימו את כיתור שני הרגימנטים האמריקאים (ה-422 וה-423) מהדיוויזיה ה-106 שהחזיקו בשנה אייפל.
שמאל|250px|כיתור הכוחות האמריקאים בבליטת שנה אייפל|ממוזער

במהלך היומיים הבאים (18–19 בדצמבר), הידקו דיוויזיות הפולקסגרנדיר ה-18 וה-62 את טבעת הכיתור סביב הכוחות האמריקאים הלכודים בבליטת שנה אייפל. בשעות הבוקר של ה-19 בחודש עשו הכוחות המכותרים מאמץ אחרון לפרוץ את טבעת הכיתור, ולחצות את המרחק הקצר שנותר עד לשנברג, אך הגרמנים פתחו בהפגזה ארטילרית כבדה עליהם, והתקדמותם נבלמה באש מתותחים מתנייעים ותותחי נ"מ גרמניים. הם הותקפו מכל העברים על ידי כוחות חי"ר גרמניים, שלכדו את הארטילריה המסייעת שלהם, ועל ידי השריון של בריגדת "משמר הפיהרר" (שנשלחה לסייע להתקפת הקורפוס ה-66 על סן-וית), ומלאי התחמושת שלהם כמעט אזל. בשלב זה החליט קולונל דשנו, מפקד הרגימנט ה-422, שאין טעם להמשיך בהתנגדות, ובשעות אחר הצהריים נכנעו שרידי שני הרגימנטים, וכ-8,000-7,000 חיילים אמריקאים, נפלו בשבי הגרמני. קבוצות קטנות של חיילים אמריקאים, שכללו כ-500 איש, המשיכו בלחימה באזור שנה אייפל עד ה-21 בדצמבר.

שרידי הדיוויזיה המשיכו להילחם נגד הגרמנים, ואף השתתפו בקרב סן וית. לאחר מכן לחמו הכוחות בבלגיה, וב-16 במרץ הוקמה הדיוויזיה מחדש, על ידי צירוף הרגימנטים ה-3 וה-159 לרגימנט ה-424. הדיוויזיה עסקה בעיקר בשמירה על שבויים, ובסוף המלחמה פורקה וחייליה שבו לארצות הברית.

ב-15 באפריל הוקמו הרגימנטים ה-422 וה-423 מחדש בצרפת, וצורפו לדיוויזיה ה-66, שהייתה דיוויזיית אימונים, ולא הספיקה להשתתף בקרבות.

בשנת 1948 הוקמה הדיוויזיה מחדש בפוארטו ריקו, אולם בשנת 1950 בעקבות קיצוצים בצבא פורקה הדיוויזיה.

## קישורים חיצוניים
* הדיוויזיה ה-106

## ביאורים

106
106
106
106
ימיני

**ימיני** הוא שם משפחה עברי במשפחות תימניות השם במקור הוא יַמַאנִי כשמה של תימן בערבית اليمن יַאמַן.

קטגוריה:שמות משפחה עבריים
קטגוריה:שמות משפחה ביהדות תימן
לגעת בשטן

**לגעת בשטן** (באנגלית: **Touch the Devil**) הוא ספר מאת הסופר הבריטי ג'ק היגינס. הספר יצא לאור ב-1987. עלילת הספר מתרחשת בעיצומה של המלחמה הקרה ועל רקע המערכה שמנהלים שירותי הביון של בריטניה במחתרת האירית וכנגד ברית המועצות. 
## עלילת הספר
פרנק בארי הוא מתנקש. את ראשית הקריירה שלו עשה במחתרת האירית עתה הוא פועל למען ברית-המועצות וכל המרבה במחיר. אנשי הביון הבריטי, בריגדיר צ'ארלס פרגוסון ושלישו הארי פוקס, בעברו קצין ברגימנט הכחולים והמלכותיים שאיבד את כף ידו בהתפוצצות מטען בבלפסט, מחליטים כי בארי הגדיש את הסאה פעם אחת יותר מדי ויש לחסלו. השניים מגייסים שוב לפעולה את פרופסור ליאם דוולין, חוקר ספרות באקדמיה, משורר ובעבר מתנקש בשורות המחתרת האירית. הוא לחם במלחמת האזרחים בספרד בשרות חטיבת וושינגטון ונפל בשבי האיטלקי ובהמשך הועבר לאבווהר, המודיעין הצבאי הגרמני. דוולין פעל בשירותם באירלנד ובשנת 1943 נשלח לאנגליה לסייע למבצע ההתנקשות בוינסטון צ'רצ'יל. דוולין נחטף מביתו שבאירלנד בידי כוח משירות האוויר המיוחד בפיקוד קפטיין אנטוני וילייארס.

פרגוסון מטיל על דוולין לחלץ מן הכלא הצרפתי את פקודו הוותיק מן המחתרת, מרטין ברוסנן, בעברו שירת ברוסנן כסמל ביחידת הריינג'רס של צבא ארצות הברית, לחם בווייטנאם ועוטר על גבורתו בשדה הקרב. בהמשך, בעיקר בשל מוצאו האירי, הפך למתנקש בשורות המחתרת האירית וליד ימינו של דוולין. בשנת 1975 נשלח לצרפת לתווך בעסקת נשק עבור המחתרת. הוא נלכד בידי המשטרה הצרפתית ונשלח למאסר באי בל, כלא הצרפתי הידוע לשמצה באכזריות תנאי הכליאה בו ובכך שכמעט בלתי ניתן להימלט ממנו. שירות הביון הבריטי מציע לברוסנן כי יבריחו אותו מכלאו בתמורה לכך שיהרוג את בארי. דוולין, ותיק משימות ביון מורכבות בעבור הביון הגרמני והמחתרת האירית, נדרש הפעם לכל כישוריו כדי להשלים את משימתו, ואילו ברוסנן עתיד לגלות שהעימות כנגד בארי הוא משחק מתוחכם וכי גם שולחיו אינם נקיים מכוונות רעות. 
## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי 1982
קטגוריה:ספרי ריגול 
קטגוריה:ספרים בריטיים
קטגוריה:ספרי זמורה ביתן
הבליץ על בריסטול

ממוזער|שמאל|250px|קיר כנסיית ניקולאס הקדוש בבריסטול, עם סימני פגיעה מן הבליץ
**הבליץ על בריסטול** הוא כינוי לסדרת הפצצות של מטוסי הלופטוואפה הגרמניים על העיר בריסטול בבריטניה במהלך מלחמת העולם השנייה. בין ה-24 בנובמבר 1940 ל-11 באפריל 1941 הופצצה העיר באופן מאסיבי שש פעמים. בסך הכל הופצצה העיר במהלך המלחמה 77 פעמים, נשמעו בה אזעקות 548 פעמים והוטלו עליה 919 טון של חומר נפץ ועוד פצצות תבערה רבות. במהלך ההפצצות על בריסטול נהרגו 1,299 בני אדם, נפצעו 1,303 וחולצו 697 מתוך הריסות. בהפצצות בעיר נהרסו 89,080 מבנים.

## רקע
כשפרצה מלחמת העולם השנייה הייתה בריסטול עיר נמל ותעשייה חשובה. נמל בריסטול היה מקום בו הגיעה אספקה רבה לאי הבריטי ממדינות כמו ארצות הברית וקנדה ולפיכך היה בעל חשיבות אסטרטגית. כמו כן, מכיוון שאספקה רבה הגיעה דרך נמל בריסטול היו בבריסטול שטחי אחסון בהם היו כמויות גדולות של מוצרים הנדרשים למאמץ המלחמתי הבריטי. מטרות אסטרטגיות נוספות שהיו בעיר הם מפעלי מטוסים של בריסטול אירופליין ומספנות. מסיבות אלו הייתה בריסטול יעד טבעי להפצצה אסטרטגית על ידי הגרמנים.

## ההפצצות
הפשיטה האווירית הגרמנית הראשונה על העיר נערכה ב-25 ביוני 1940, בהתקפה זו הופצצה העיר במשך כשעתיים ונהרגו חמישה בני אדם. תקיפות קטנות נערכו לכל אורך החודשים יולי, אוגוסט, ספטמבר ותחילת נובמבר. הניווט לעיר היה קל יחסית לטייסים הגרמנים, שכן הם יכלו לעקוב אחרי השתקפות אור הירח בנהר אייבון וכך להגיע בקלות לחלק העתיק של העיר. 

ההפצצה הכבדה הראשונה על העיר נערכה ב-24 בנובמבר 1940. החל מהשעה 18:30 בערב הפציצו כ-150 מטוסים גרמניים את בריסטול. במשך כ-6 שעות הם הטילו על העיר כ-12,000 פצצות תבערה וכ-160 טון של חומר נפץ מרסק. בעיר השתוללו כ-70 שרפות שגרמו לנזק רב. בהתקפה זו נפגעו יותר מ-10,000 מבנים, לרבות מבנים היסטוריים רבים בחלק העתיק של בריסטול וכנסיות רבות, ונהרגו 207 בני אדם. בשל העובדה שבאותה התקופה הופצצו ערים נוספות בבריטניה (למשל קובנטרי 10 ימים לפני כן וברמינגהאם חמישה ימים לפני כן) לא זכתה הפצצה זו על בריסטול לסיקור נרחב בכלי התקשורת. 

הפצצה גדולה נוספת נערכה ב-2 בדצמבר, בה נהרגו 256 בני אדם. הפצצות מסיביות היו גם ב-16 בדצמבר. בלילה שבין ה-3 וה-4 בינואר 1941 ערכו הגרמנים את ההפצצה הארוכה ביותר על בריסטול במהלך המלחמה, שארכה כ-12 שעות, 149 בני אדם נהרגו בתקיפה זו. בהפצצה הזו הושלכה על העיר פצצה עצומה בגודלה, במשקל 4,400 ליבראות (כמעט 2,000 קילוגרם), הפצצה לא התפוצצה וצוות סילוק פצצות היה צריך לחפור באדמה כ-8 מטרים כדי להוציא אותה. הפצצה זכתה לכינוי "השטן" והיא הוצעדה במצעד יום הניצחון בלונדון בסיום המלחמה, 1945. 

הפצצות גדולות היו גם ב-16 במרץ, בהן נהרגו 257 בני אדם, ושוב ב-11 באפריל. ב-12 באפריל ביקר וינסטון צ'רצ'יל בעיר וחיזק אותה על עמידתה. הפשיטה האחרונה על העיר הייתה ב-15 במאי 1944.

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר העוסק בבליץ על בריסטול 
* כתבה על הבליץ על בריסטול 

קטגוריה:הבליץ
קטגוריה:בריסטול
תיאטרון האופרה והבלט של נובוסיבירסק

**תיאטרון האופרה והבלט של נובוסיבירסק** (ברוסית: Новосибирский государственный академический театр оперы и балета) הוא אחד מהתיאטראות החשובים ביותר בנובוסיבירסק ובסיביר. התיאטרון נמצא במרכז נובוסיבירסק, בכיכר על שם לנין.

בניית הבניין החלה בשנת 1931 והופסקה בשנת 1937. בניית התיאטרון הושלמה בשנת 1941 אך תחילת פעילותו הסדירה שהייתה מתוכננת לאוגוסט 1941 נדחתה בגלל אידועי מלחמת העולם השנייה. ההופעה הראשונה נערכה בו ב-12 במאי 1945 בה הוצגה אופרה "איוואן סוסאנין". המנצח הראשי הראשון היה איסידור זק. בשנת 1968 הוא חזר לתיאטרון ופעל בו עד לשנת 1992.

נכון ל-2012, היה התיאטרון לגדול ביותר בין תיאטרוני רוסיה, גדול יותר מתיאטרון בולשוי במוסקבה. לאחר שיפוצו ב-2005, עם הוספת ציוד ממוחשב לבמה, הפך גם לתיאטרון המתקדם ביותר טכנולוגית ברוסיה.

עד להקמת עולם קונצרטים בעיר התיאטרון היה עולם הבית של תזמורת הסמפונית של נובוסיבירסק אותו הקים וניהל במשך כ-50 שנים ארנולד כץ. הוא גם היה מנצח של מספר הצגות אופרה ובלט שהוצגו בתיאטרון. 

שטח התיאטרון הוא כ-11,837 מ"ר ונפחו כ-294,340 מ"ק. התיאטרון מכיל כ-1,790 מושבים.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:נובוסיבירסק
קטגוריה:רוסיה: מבנים
קטגוריה:ברית המועצות: תרבות
נובוסיבירסק
נובוסיבירסק
דני הררי

**דניאל (דני) הררי** (נולד ב-2 במרץ 1959) הוא קצין צה"ל במיל' בדרגת תת-אלוף ששירת כמפקד יחידה 8200.

## ביוגרפיה
הררי נולד בבית חנן, נכד לסב שהיה ממקימי המושב. בגיל עשר עבר עם משפחתו לראשון לציון. למד בתיכון במגמת מזרחנות. שירת בצה"ל בשנים 1978 עד 2009 ומילא תפקידי פיקוד באגף המודיעין ובהם סגן מפקד יחידה 8200. בשנים 2004 עד 2009 שירת כמפקד יחידה 8200. במהלך שירותו זכה בפרס ביטחון ישראל.

ב-2010 מונה לסמנכ"ל לאסטרטגיה וחדשנות בחברת "אדמה פתרונות לחקלאות" תפקיד בו כיהן עד 2020. לאחר מכן הצטרף כשותף לקרן הון הסיכון IL-VENTURES אותה הקימו שני קצינים שהיו תחת פיקודו ביחידה 8200, יוני היילברון ואלעד פרנקל. בנוסף הוא מכהן כדירקטור במספר חברות הזנק ומשמש כיו"ר דירקטוריון עמותת "אור לחינוך".

בפברואר 2024 פורסם כי דני הררי מונה בראש צוות בדיקה לחקר תפקודה של יחידה 8200 וחלקה בכשל המודיעיני של טבח שבעה באוקטובר.  לאחר שצוות הבדיקה בראשותו של הררי סיים את התחקיר הוא פרסם דו"ח פנימי בן כ-600 עד 800 עמודים, ובו פירוט הכשלים והליקויים, חלקם חמורים ביותר, שהתגלו בכל הקשור לתהליך עיבוד המודיעין, קבלת ההחלטות ושיטות העבודה של היחידה.

הררי בעל תואר ראשון בשפה וספרות ערבית ותואר שני בלימודי המזרח התיכון שניהם מאוניברסיטת תל אביב, ובעל תואר שני בלימודי ביטחון ומדע המדינה מאוניברסיטת חיפה והמכללה לביטחון לאומי. נשוי למירב הררי, ד"ר לעבודה סוציאלית ואב לשני ילדים.

## קישורים חיצוניים
*דני הררי באתר חברת אדמה פתרונות לחקלאות.

קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:מפקדי יחידה 8200
קטגוריה:זוכי פרס ביטחון ישראל: חיילי צה"ל
קטגוריה:חיילי חיל המודיעין במלחמת לבנון הראשונה
קטגוריה:בית חנן: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1959
הדיוויזיה ה-384 (ורמאכט)

**הדיוויזיה ה-384** (בגרמנית: **384. Infanterie-Division**) הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה בקרב סטלינגרד, והושמדה במהלך הקרב. לאחר מכן הוקמה הדיוויזיה מחדש, ולחמה בחזית המזרחית עד להשמדתה במבצע יאשי-קישינב.

## היסטוריה
### הקמה ראשונה
הדיוויזיה הוקמה ב-10 בינואר 1942, והועמדה תחת פיקוד קורט הופמן, שהוחלף ב-10 בפברואר 1942 על ידי אקארד פון גבלנץ. הדיוויזיה לחמה במתקפת הקיץ הגרמנית, כחלק מהקורפוס ה-44 במסגרת הארמייה ה-17 וארמיית הפאנצר הראשונה, ולאחר מכן לחמה בקרב סטלינגרד כחלק מהקורפוסים ה-8 וה-11 לסירוגין במסגרת הארמייה השישית. ב-16 בינואר 1943 מונה הנס דר למפקד הדיוויזיה, וב-31 בינואר 1943 נכנעו שרידי הדיוויזיה ונלקחו לשבי.

### הקמה שנייה
ב-11 במרץ 1943 הוקמה הדיוויזיה מחדש בנורמנדי שבצרפת, ובנובמבר אותה שנה הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם לחמה בקרבות באוקראינה כחלק מארמיית הפאנצר הראשונה ולאחר מכן כחלק מהארמייה השישית. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות ברומניה, עד להשמדתה במבצע יאשי-קישינב. ב-10 באוקטובר 1944 פורקה הדיוויזיה באופן רשמי, ושרידיה חולקו בין הדיוויזיה ה-15 לדיוויזיה ה-76.

## מפקדים
* קורט הופמן (10 בינואר 1942 – 10 בפברואר 1942)
* אקארד פון גבלנץ (10 בפברואר 1942 – 16 בינואר 1943)
* הנס דר (16 בינואר 1943 – 31 בינואר 1943)
* הנס דה זאלנגרה-דראבה (24 בפברואר 1943 – 25 באוגוסט 1944)

## קישורים חיצוניים
* אודות הדיוויזיה באתר lexikon-der-wehrmacht 

384
קטגוריה:יחידות גרמניות בקרב סטלינגרד
הדיוויזיה ה-376 (ורמאכט)

**הדיוויזיה ה-376** הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה בקרב סטלינגרד, והושמדה במהלך הקרב. לאחר מכן הוקמה הדיוויזיה מחדש, ולחמה בחזית המזרחית עד להשמדתה במבצע יאשי-קישינב.

## היסטוריה
### הקמה ראשונה
הדיוויזיה הוקמה ב-21 במרץ 1942, והועמדה תחת פיקוד אלכסנדר אדלר פון דניאלס. הדיוויזיה לחמה במתקפת הקיץ הגרמנית, כחלק מהקורפוס ה-8 במסגרת הארמייה השישית, ולאחר מכן לחמה בקרב סטלינגרד כחלק מהקורפוסים ה-11, ה-8 וה-4 לסירוגין במסגרת הארמייה השישית, וב-2 בפברואר 1943 נכנעו שרידי הדיוויזיה ונלקחו לשבי.

### הקמה שנייה
ב-11 במרץ 1943 הוקמה הדיוויזיה מחדש בהולנד, ובנובמבר אותה שנה הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם לחמה בקרבות באוקראינה כחלק מהארמייה השמינית, ואף לחמה עמה בקרב קורסון-צ'רקאסי. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות ברומניה, עד להשמדתה במבצע יאשי-קישינב. ב-9 באוקטובר 1944 פורקה הדיוויזיה באופן רשמי, ושרידיה חולקו בין הדיוויזיה ה-15 לדיוויזיה ה-76.

## מפקדים
* אלכסנדר אדלר פון דניאלס (21 במרץ 1942 - 28 בינואר 1943)
* ארנולד שצלינסקי (1 באפריל 1943 - 11 בדצמבר 1943)
* אוטו שוורץ (11 בדצמבר 1943 - 25 באוגוסט 1944)

## קישורים חיצוניים
* אודות הדיוויזיה באתר lexikon-der-wehrmacht

376
קטגוריה:יחידות גרמניות בקרב סטלינגרד
ביחד בשבילך

**ביחד בשבילך** הוא מועדון צרכנים בבעלות חברת "ביחד בשבילך" בע"מ, שהוקם על ידי ההסתדרות הכללית החדשה בינואר 2016 עבור חברי ההסתדרות. מונה כיום כ־300,000 חברים.

ההצטרפות למועדון היא לחברי הסתדרות העובדים הכללית החדשה בלבד, היא כרוכה בהרשמה ומילוי פרטים ואינה עולה כסף.
מטרת המועדון היא לפעול לרווחת חבריו והוא מציע לחבריו העובדים והגמלאים הטבות בתחומי פעילות מגוונים, כגון בילוי, תרבות ופנאי, קניות, רכב, ביטוחים ושירותים נוספים.
ההסתדרות – בראשותו של יו"ר ההסתדרות, פועלת באמצעות המועדון להוזלת סל הצריכה הבסיסי של משקי הבית והגדלת ההכנסה הפנויה של החברים.

מנכ"ל המועדון הוא איל קרוליצקי, אשר עמד בעבר בראשות מועדון "חבר" ומועדונים נוספים.

המועדון פועל "ללא נייר" עד כמה שניתן – כל ההטבות והטענות הכסף "המוזל", מוטענות על גבי כרטיס החבר, ואין צורך להדפיסן או למשוך ממכונות כרטיסים או ואוצ'רים למיניהם.
הקשר עם החברים במועדון נעשה דרך האתר ובאמצעות דיוור ישירים, דף פייסבוק פעיל המונה כ־30,000 חברים, ומעורבות של ועדי העובדים שמהווה מכפיל כוח משמעותי בפעילות. בעמוד הפייסבוק ובדף האינסטגרם של המועדון ניתן להתעדכן על מבצעים והטבות שעולים באתר.

המועדון מציע לחברים בו שורה של סלי מוצרי יסוד בסבסוד ממוצע של 50%, ומשלוחים ישירים עד לבית הלקוח במטרה להקל על יוקר המחיה.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מועדון לקוחות
קטגוריה:ההסתדרות הכללית
הדיוויזיה ה-371 (ורמאכט)

**הדיוויזיה ה-371** הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה בקרב סטלינגרד, והושמדה במהלך הקרב. לאחר מכן הוקמה הדיוויזיה מחדש, ולחמה בחזית המזרחית עד סוף המלחמה.

## היסטוריה
### הקמה ראשונה
הדיוויזיה הוקמה ב-17 בפברואר 1942, והועמדה תחת פיקוד ריכרד שטמפל. הדיוויזיה לחמה במתקפת הקיץ הגרמנית, כחלק מהקורפוס ה-4 במסגרת הארמייה ה-17, ולאחר מכן במסגרת ארמיית הפאנצר הרביעית. בהמשך לחמה הדיוויזיה יחד עם הקורפוס ה-4 בקרב סטלינגרד במסגרת הארמייה השישית, וב-2 בפברואר 1943 נכנעו שרידי הדיוויזיה ונלקחו לשבי.

### הקמה שנייה
ב-17 בפברואר 1943 הוקמה הדיוויזיה מחדש בברטאן שבצרפת, ובאוקטובר אותה שנה נשלחה לצפון איטליה כחלק מהארמייה ה-14. בנובמבר 1943 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד ארמיית הפאנצר השנייה בקרואטיה, ובינואר 1944 הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם לחמה בקרבות באוקראינה, ובכלל זה במבצע דנייפר-קרפטי  כחלק מארמיות הפאנצר הרביעית והראשונה. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה במבצע ויסלה-אודר כחלק מהארמייה ה-17, ולאחר מכן לחמה בשלזיה ובוהמיה כחלק מארמיית הפאנצר הראשונה עד סוף המלחמה.

## מפקדים
* ריכרד שטמפל (17 בפברואר 1942 - 26 בינואר 1943)
* הרמן ניהוף (1 באפריל 1943 - 10 ביוני 1944)
* הנס יואכים באורמייסטר (10 ביולי 1944 - 10 ביולי 1944)
* הרמן ניהוף (10 ביולי 1944 - 2 במרץ 1945)
* רולף שרנברג (2 במרץ 1945 - 8 במאי 1945)

## קישורים חיצוניים
* אודות הדיוויזיה באתר lexikon-der-wehrmacht

371
קטגוריה:יחידות גרמניות בקרב סטלינגרד
בסימן החדקרן

**בסימן החדקרן** (באנגלית: **Sign of the Unicorn**) הוא רומן מסוגת הפנטזיה, והשלישי בסדרת ספרי אמבר של הסופר רוג'ר זילאזני. הספר יצא לאור לראשונה בפורמט של סיפור בהמשכים בירחון "Galaxy Science Fiction". הספר ממשיך את עלילת סיפורו של קורווין שהשתלט בינתיים על כס המלוכה של אמבר, בהמשך לעלילת הספרים הקודמים בסדרה.

## תקציר העלילה
אריק נהרג בהגנה על אמבר וקורווין שולט בה כעת כעוצר. שלטונו הצעיר של קורווין מזדעזע כשקאיין נרצח וקורווין מופלל במעשה. ראנדום מספר את חלקו בסיפור שאת סופו למדנו בספר הראשון. קורווין מחליט למצוא מה אירע לבראנד שנעדר או מת ומתחיל להבין שהאובססיה שלו לכס המלכות היא חרב פיפיות שעלולה לעלות לו בחייו, כפי שעלתה לאריק בחייו. 

## עלילת הספר
קורווין חוזר לטירת אמבר, כשהוא נושא את גופתו של אחד מהיצורים דמויי האנוש בעלי הדורבנות והעיניים האדומות שרדפו אחר ראנדום לביתה של פלורה על כדור הארץ. היצור רצח את אחיהם, קאיין. קורווין חושש שמותו של קאיין ייטפל עליו כחלק מעלילה נגדו, ומזמן את ראנדום שמספר לו (בגוף ראשון, הפעם היחידה בה המספר בספרי אמבר אינו הדמות הראשית בה) איך החל מרדף הצללים אחריו שבסופו מצא את עצמו בעיר ניו יורק.

ראנדום מספר שנהנה מחייו חסרי מחויבות בצל בשם טקסוראמי אותו בחר/יצר כמקום אידיאלי להימורים, גלישה אווירית ותיפוף, שלושת תחביביו העיקריים. באחד הימים קיבל קריאת טראמפ בעודו אוחז בקלף נסיך יהלום שהחל משוחח עמו כאילו הוא אחיו בראנד. בראנד ביקש מראנדום לחלץ אותו מצל לא מוכר.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:ספרי פנטזיה
קטגוריה:ספרי 1975
קטגוריה:ספרי הוצאת עם עובד
גבעת הקרב (יד מרדכי)

אתר **גבעת הקרב ביד מרדכי** הוא אתר בקיבוץ יד מרדכי, המשחזר את קרב יד מרדכי, שנערך במלחמת העצמאות בניסיון לעצור את הצבא המצרי הסדיר שנע צפונה לעבר תל אביב.

## קרב יד מרדכי

**[[קרב יד מרדכי]]** היה קרב בלימה, שנערך במלחמת העצמאות בניסיון לעצור את הצבא המצרי הסדיר, שנע צפונה לעבר תל אביב. במשך שישה ימים החל מ-18 במאי ועד ל-23 במאי נערכו ניסיונות של חטיבה מצרית סדירה לכבוש את קיבוץ יד מרדכי, עליו הגנו 150 לוחמים עם 75 כלי נשק קלים.

כאשר התברר סופית שהתגבורת שנשלחה לא מצליחה לחדור את הכיתור המצרי, ולאחר שהלוחמים נותרו ללא תחמושת ונשק ראוי וספגו אבדות כבדות, הוחלט על נטישת הקיבוץ.

סיפור עמידת קומץ הלוחמים החמושים בנשק דל, מנותקים ללא סיוע חיצוני כנגד חטיבה מצרית סדירה, הפך לאחד הסמלים הבולטים של עמידה עיקשת בתש"ח.

## גבעת הקרב - אתר השחזור
אתר שחזור הקרב מ־1948, הניצב בדרום-מערב הקיבוץ, נפתח למבקרים ב־1965.

באתר, בו מוצגות תעלות ההגנה ושדה הקרב. מדמות דמויות מתכת את הצדדים הלוחמים בשדה הקרב. לעומת שחזורים אחרים, המקום ייחודי, מאחר ששוחזר בו הקרב בקנה מידה 1:1, עם כלי לחימה אמיתיים (חלקם המקוריים מהקרב מול המצרים) ואף דמויות של חיילי הגדוד המצרי שחדרו את גדרות היישוב.

## גלריית תמונות

2016 WLM - OVEDC - YAD MORDECHAI - 005.jpg|שלט הכניסה
2016 WLM - OVEDC - YAD MORDECHAI - 020.jpg|תעלת הגנה
2016 WLM - OVEDC - YAD MORDECHAI - 038.jpg|מבט אל שדה הקרב
2016 WLM - OVEDC - YAD MORDECHAI - 051.jpg|טנק מצרי
2016 WLM - OVEDC - YAD MORDECHAI - 029.jpg|עמדה מספר 1


## קישורים חיצוניים

* שחזור הקרב, באתר תירות יד מרדכי
* * חוזרים 64 שנים אחורה לקרב תש"ח בקיבוץ יד מרדכי גלריית תמונות
* אתר שיחזור קרב יד מרדכי, באתר טיולי

קטגוריה:קרבות החזית המצרית במלחמת העצמאות
קטגוריה:אתרי מורשת במחוז דרום
קטגוריה:יד מרדכי
עונת 2002/2003 בליגת האלופות

**עונת 2002/2003 ב[[ליגת האלופות]]** הייתה העונה ה-48 של התחרות האירופית לקבוצות כדורגל וה-11 במסגרת ליגת האלופות. היא אורגנה על ידי אופ"א. המשחק הראשון התקיים ב-17 ביולי 2002 והתחרות הסתיימה ב-28 במאי 2003.

בתחרות השתתפו 72 קבוצות.

משחק הגמר נערך באולד טראפורד, מנצ'סטר. התחרות הסתיימה בניצחון של מילאן בפעם השישית בתולדות המועדון. בפעם הראשונה במשחק הגמר נפגשו שתי קבוצות איטלקיות (יובנטוס הפסידה).

רוד ואן ניסטלרוי זכה בתואר מלך השערים עונה שנייה ברציפות.

לראשונה הצליחה נציגה מישראל (מכבי חיפה) להתברג לשלב הבתים.

## מתכונת התחרות
בתחרות השתתפו 72 קבוצות. על מספר הקבוצות מכל מדינה הוחלט על בסיס דירוג אופ"א לשנים 1997–2001. מ-15 מדינות השתתפה יותר מנציגה אחת:
* 4 - ספרד, איטליה, אנגליה (מהן שתי נציגות לא השתתפו בשלבים המוקדמים)
* 3 - גרמניה, צרפת, הולנד (מהן שתי נציגות לא השתתפו בשלבים המוקדמים)
* 2 - טורקיה, יוון, רוסיה (ממדינות אלו אלופת המדינה העפילה ישירות לשלב הבתים), צ'כיה, פורטוגל, בלגיה, נורווגיה, אוסטריה, אוקראינה

ריאל מדריד כמחזיקת הגביע מהעונה הקודמת העפילה ישירות לשלב הבתים.

יתר הקבוצות השתתפו בסיבובים המוקדמים, כאשר חלק מהן העפילו ישירות לסיבוב השני או השלישי. לאחר הסיבובים המוקדמים, הקבוצות חולקו ל-8 בתים. שתי המסיימות ראשונות בכל בית העפילו לשלב בתים נוסף שכלל 16 קבוצות שחולקו ל 4 בתים. שתי המסיימות ראשונות בכל בית העפילו למשחקי רבע הגמר.

כל המשחקים למעט משחק הגמר היו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ לקביעת הקבוצה שתעפיל לשלבי ההמשך. חוק "שער חוץ", היה בתוקף בכל שלבי התחרות. במקרה שאין אפשרות להגיע להכרעה תוך יתרון שער חוץ, המנצח נקבע בסדרת בעיטות עונשין.

למנצחת במשחק הוענקו שלוש נקודות.

## שלב המוקדמות

### שלב המוקדמות הראשון

### שלב המוקדמות השני

### שלב המוקדמות השלישי

## שלב הבתים הראשון

### הבתים

## שלב הפלייאוף
משחקי הבתים שלב א' נערכו בין 12 בספטמבר 2002 לבין 8 בנובמבר 2002. בהם השתתפו 16 קבוצות שעברו את השלבים המוקדמים ו-16 קבוצות שהעפילו ישירות לשלב זה. הקבוצות שזכו במקום השלישי בבית, הועברו לגביע אופ"א: אוסר, ליברפול, א.א.ק. אתונה, אולימפיק ליון, דינמו קייב, מכבי חיפה, לאנס וקלאב ברוז'.

משחקי הבתים שלב ב' נערכו בין 21 בנובמבר 2002 לבין 14 במרץ 2003. בהם השתתפו 16 קבוצות שחולקו ל-4 בתים. קבוצות מאותה מדינה או מאותו בית של שלב א' שובצו בבתים שונים.

### בית א'

### בית ב'

### בית ג'

### בית ד'

## השלבים המתקדמים

## משחק הגמר

## ישראל בתחרות
מכבי חיפה הייתה הקבוצה הישראלית שהשתתפה בתחרות. בגלל החלטות אופ"א היא נאלצה לשחק את משחקי הבית מחוץ לגבולות הארץ. למרות זאת, לראשונה קבוצה ישראלית העפילה לשלב הבתים.

הקבוצה התחילה בשלב המוקדמות השני בו ניצחה את קבוצת בלצ'ינה בוברויסק מבלארוס ועברה לשלב המוקדמות השלישי.

לאחר ניצחון זה חיפה  נפגשה עם שטורם גראץ האוסטרית וניצחה גם אותה. בעקבות הניצחון חיפה עברה לשלב הבתים.

מכבי חיפה הוגרלה לבית ו'. כמו בתחילת העונה היא שיחקה כל משחקי הבית שלה מחוץ לגבולות ישראל.

## קישורים חיצוניים
* 

* עונת 2002/2003 בליגת האלופות באתר אופ"א
* נתוני דירוג המדינות לפי אופ"א

קטגוריה:עונות בליגת האלופות
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-2002
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-2003
ידו של אוברון

**ידו של אוברון** (באנגלית: **The Hand of Oberon**) הוא רומן מסוגת הפנטזיה, והרביעי בסדרת ספרי אמבר של הסופר רוג'ר זילאזני. הספר יצא לאור לראשונה בפורמט של סיפור בהמשכים בירחון "Galaxy Science Fiction". הספר ממשיך את סיפורו של קורווין בדיוק בנקודה שבה הסתיים הספר השלישי.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:ספרי פנטזיה
קטגוריה:ספרי 1976
קטגוריה:ספרי הוצאת עם עובד: מדע בדיוני
הדיוויזיה ה-295 (ורמאכט)

**הדיוויזיה ה-295** (בגרמנית: **295. Infanterie-Division**), הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה בקרב סטלינגרד, והושמדה במהלך הקרב. לאחר מכן הוקמה הדיוויזיה מחדש, ולחמה בנורווגיה עד סוף המלחמה.

## היסטוריה
### הקמה ראשונה
הדיוויזיה הוקמה ב-10 בפברואר 1940, על בסיס יחידות מהדיוויזיה ה-8, והועמדה תחת פיקוד הרברט גייטנר. במהלך המערכה על צרפת לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-26 במסגרת הארמייה ה-18, ובשלב השני לחמה כחלק מהקורפוס ה-9 במסגרת הארמייה השנייה. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-4 במסגרת הארמייה ה-17, ולחמה בקרב אומן ובכיתור הגדול בקייב. במהלך מתקפת הקיץ הגרמנית בשנת 1942, לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-51 במסגרת הארמייה השישית, ולאחר מכן לחמה עמו בקרב סטלינגרד, וב-31 בינואר נכנעו שרידי הדיוויזיה ונלקחו לשבי.

### הקמה שנייה
ב-1 באפריל 1943 הוקמה הדיוויזיה מחדש, ובאוגוסט אותה שנה נשלחה לנורווגיה, שם לחמה בקרבות השונים כחלק מהארמייה ההררית ה-20 עד סוף המלחמה.

## מפקדים
* הרברט גייטנר (10 בפברואר 1940 - 8 בדצמבר 1941)
* קרל גומבל (8 בדצמבר 1941 - 2 במאי 1942)
* רולף ווטמן (2 במאי 1942 - 16 בנובמבר 1942)
* אוטו קורפס (16 בנובמבר 1942 - 31 בינואר 1943)
* רודולף דינטר (1 באפריל 1943 - 27 ביולי 1944)
* קרל-לודוויג רהיין (27 ביולי 1944 - 26 בינואר 1945)
* זיגפריד מכולץ (26 בינואר 1945 - 8 במאי 1945)

## קישורים חיצוניים
* אודות הדיוויזיה באתר lexikon-der-wehrmacht

295
קטגוריה:יחידות גרמניות בקרב סטלינגרד
הדיוויזיה ה-305 (ורמאכט)

**הדיוויזיה ה-305** הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה בקרב סטלינגרד, והושמדה במהלך הקרב. לאחר מכן הוקמה הדיוויזיה מחדש, ולחמה בחזית האיטלקית עד סוף המלחמה.

## היסטוריה
### הקמה ראשונה
הדיוויזיה הוקמה ב-15 בדצמבר 1940, והועמדה תחת פיקוד קורט פלוגראדט. הדיוויזיה לחמה במתקפת הקיץ הגרמנית, כחלק מהקורפוס ה-8 במסגרת הארמייה השישית, ובהמשך לחמה כחלק מהקורפוס ה-51 בקרב סטלינגרד במסגרת הארמייה השישית, וב-31 בינואר 1943 נכנעו שרידי הדיוויזיה ונלקחו לשבי.

### הקמה שנייה
ב-5 במרץ 1943 הוקמה הדיוויזיה מחדש בברטאן שבצרפת, ובספטמבר אותה שנה נשלחה לאיטליה, שם לחמה בקרבות השונים כחלק מהארמייה העשירית עד סוף המלחמה.

## מפקדים
* קורט פלוגראדט (15 בדצמבר 1940 - 12 באפריל 1942)
* קורט אופנלנדר (12 באפריל 1942 - 1 בנובמבר 1942)
* ברנהרד שטיינמץ (1 בנובמבר 1942 - 31 בינואר 1943)
* פרידריך וילהלם האוק (5 במרץ 1943 - דצמבר 1944)
* פרידריך טרומפטר (דצמבר 1944 - 29 בדצמבר 1944)
* פרידריך פון שלוויץ (29 בדצמבר 1944 - 2 במאי 1945)

## קישורים חיצוניים

* אודות הדיוויזיה באתר lexikon-der-wehrmacht 

305
קטגוריה:יחידות גרמניות בקרב סטלינגרד
קולנוע אורדע

[250px|ממוזער|שמאל|השלט על הקמת הקולנוע בכיכר רמב"ם, 1935, [מוזיאון בית אברהם קריניצי|ארכיון בית אברהם קריניצי]]
**קולנוע אורדע** הוא מבנה ב ברחוב הרצל שברמת גן, שהיה בית הקולנוע הראשון ברמת גן. בנייתו החלה ב-15 במרץ 1936, וב-21 באפריל 1937 פתח את שעריו.

## המבנה
הקולנוע ניצב בכיכר רמב"ם, המוכרת גם ככיכר "אורדע", על שם הקולנוע (וגם "העמק" על שם מיקומו הנמוך יחסית לאזורי העיר המקורית באתם זמנים), בין הרחובות הרצל וביאליק במרכזם, בסופן הדרומי של שדרות הילד. מול הקולנוע ניצב בית הכנסת הגדול, ולידו פסל של חיים נחמן ביאליק (המשורר הלאומי שהתגורר בעיר בשנת חייו האחרונה), שהחליף בשנת 2006 מזרקה ותיקה.

קולנוע אורדע היה גדול ומפואר, היו בו כ-800 מקומות ישיבה, אולם, יציע ובמה גדולה למופעים.

## היסטוריה
הקולנוע נבנה בשנת 1936 על ידי יעקב רוזנבלום (1890–1962). לקראת פתיחת הקולנוע באפריל 1937 דרשה מועצת פועלי רמת גן שעובדי הקולנוע יהיו מבני רמת גן שאינם כשירים לעבודה פיזית. בעלי הקולנוע, בעלי קולנוע מוגרבי בתל אביב, סירבו לדרישה וטענו שיש להם קרובי משפחה שעליהם להעסיק. בעקבות זאת, קראה מועצת פועלי רמת גן לחרם צרכנים על הקולנוע, ולמעט הצגת הבכורה, נדחתה פתיחת הקולנוע. פתיחת הקולנוע התקיימה ב-21 באפריל 1937 בהצגת בכורה שהכנסותיה היו קודש להקמת בית יתומים בתל אביב. זמן מה התעמתו הצדדים על מציאת בורר מוסכם. הסכם בין בעלי הקולנוע ומועצת פועלי רמת גן הושג ביולי 1937 בהכרעת בורר ואז נפתח הקולנוע להקרנות סדירות.

בשבתות התקיימו בקולנוע אסיפות שונות של מפלגות, בהן הפועל המזרחי, המפלגה הקומוניסטית הישראלית ומפ"ם.

ב-1991 חדל לשמש כבית קולנוע, שימש מספר שנים כסניף של הבנק הבינלאומי, וכיום שוכן במבנה סניף של סופר פארם.

## קישורים חיצוניים

* על הקולנוע, באתר בית קריניצי

## הערות שוליים

קטגוריה:רמת גן: מבנים לשימור
אורדע
קטגוריה:היישוב: בתי קולנוע
קטגוריה:הסגנון הבין-לאומי בארץ ישראל
קטגוריה:רחוב ביאליק (רמת גן)
קטגוריה:רחוב הרצל (רמת גן)
הדיוויזיה ה-709 (ורמאכט)

**הדיוויזיה ה-709** הייתה דיוויזיה סטטית של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה במערכה בנורמנדי, והושמדה לאחר מכן במהלך הקרב על שרבור.

## היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-2 במאי 1941, והועמדה תחת פיקוד ארנולד פון בסל. ביוני 1941 הוצבה הדיוויזיה בברטאן שבצרפת, ובדצמבר 1942 הועברה הדיוויזיה לנורמנדי.

ב-6 ביוני 1944 הותקפה הדיוויזיה בפיקודו של קרל-וילהלם פון שליבן, על ידי הדיוויזיה האמריקנית ה-4 שנחתה בחוף יוטה, כחלק מהפלישה לנורמנדי. הדיוויזיה ספגה אבדות כבדות, ונאלצה לסגת לחצי האי קוטנטן. הדיוויזיה השתתפה בקרב על שרבור, וב-30 ביוני נכנעו שרידיה לצבא האמריקני.

## מפקדים
* ארנולד פון בסל (2 במאי 1941 - 15 ביולי 1942)
* אלבין נאקה (15 ביולי 1942 - 15 במרץ 1943)
* קורט יאהן (15 במרץ 1943 - 1 ביולי 1943)
* אקארד פון גייזו (1 ביולי 1943 - 12 בדצמבר 1943)
* קרל-וילהלם פון שליבן (12 בדצמבר 1943 - 30 ביוני 1944)

## קישורים חיצוניים

* אודות הדיוויזיה באתר lexikon-der-wehrmacht

## ביאורים

709
קטגוריה:המערכה בנורמנדי
טשנד

**טשנד** (רומנית: **Tășnad**; הונגרית: **Tasnád**; גרמנית: **Trestenburg**; יידיש: **טאָשנאַד**) היא עיירה במחוז סאטו מארה שבטרנסילבניה, מערב רומניה. שם העיירה הוא, כנראה, בהונגרית, ופירושו "אזור ביצות וסוף" (Tó-és-Nád). אגדה אחרת מספרת כי האזור ניתן על ידי המלך ארפאד לאחוזה לאחד מגיבוריו, "טש" (Tas), שקרא למקום על שמו.

כ-2 קילומטר ממרכז העיירה נמצאים המרחצאות התרמיים של טשנד (Băile termale Tăşnad), הידועים ברומניה ומחוצה לה במעיינות החמים שלהם.

## דמוגרפיה
על פי מפקד האוכלוסין של 2011, היו 8,411 תושבים בעיירה.

מתוכם, 51.1% רומנים, 36.2% הונגרים, 11.4% צוענים ו-1,1% אחרים.

## היסטוריה
ליד האתר הארכאולוגי של טשנד-סרה בספא באזור, נמצאו ממצאים מן התקופה הנאוליתית של תרבויות קורוס, פישקולט ובאדן, כמו גם שרידים מתקופת הברזל המאוחרת ונדידת העמים. מאז 2012, אולריקה זומר מן המכון לארכאולוגיה בלונדון מבצעת חפירות של האתר יחד עם מוזיאון סאטו מארה.

האזכור הראשון של העיר בשמה נמצא במסמך שנכתב על ידי הכומר המקומי, בשנת 1021. העיר ניזוקה על ידי הטטרים בשנת 1566, אולם כבר ב-1570 ישנה עדות על מבצר אבן במקום. מגפות שתקפו את העיירה במחצית השנייה של המאה ה-17 ובמחצית הראשונה של המאה ה-18 הביאו להתיישבות גרמנים "שוואבים" באזור בשנים 1754–1760.

יהודים ישבו בטרנסילבניה מאז גירוש ספרד, אך ידיעות על היישוב היהודי בטשנד קיימות רק מן המאה ה-18. הרב הראשון של טשנד היה הרב חיים בצלאל פנט, בנו של הרב יחזקאל פנט, שנתמנה בשנת 1833. בית הכנסת המרכזי נבנה בשנת 1867, ובית מדרש חסידי נוסד בראשית המאה ה-20. בשנת 1919 נתמנה הרב מרדכי בריסק לרבה של טשנד, והקים בה את ישיבת מהר"ם בריסק. הקהילה היהודית חוסלה בשואה באופן סופי בשנת 1944.

## לקריאה נוספת
* פנקס הקהילות רומניה ב, יוסף שוויצר, עמוד 157–159
* אברהם פוקס, טאשנד וישיבת מהר"ם בריסק, 1973
* טאשנאד, בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 168–169. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944)

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* היסטוריה של טשנד
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רומניה: ערים
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
פלפלים (הדפס)

"**פלפלים**" הוא שמו של הדפס בטכניקה של חיתוך עץ מאת האמנית הדוויג גרוסמן.

## היסטוריה
ההדפס "פלפלים" נוצר, כנראה, בראשית שנות ה-60 של המאה ה-20, בטכניקה של חיתוך עץ והודפס על גבי נייר מסוג "קוזו" בגובה של 33 ס"מ, וברוחב של 41.5 ס"מ. העותק המצוי בעזבון האמנית נושא את התאריך 1963. בתקופה התגוררה גרוסמן בגבעתיים, שם הקימה עם בעלה, רודי להמן, בית ספר לאמנות.

ההדפס מציג נושא מסורתי של טבע דומם - ארבעה פלפלים. גרוסמן בחרה להציג את הפלפלים על משטח ריק, המנתק אותם מן הממד הריאלי ומדגיש את האקספרסיביות של הצורות. בנוסף, השתמשה גרוסמן בטכניקת חיתוך-העץ לשם יצירת יחסים של פוזיטיב ונגטיב בתיאור הפלפלים השונים.

היצירה הוצגה בתערוכה "חיתוך עץ בישראל 1928-1986" (1986) שהתקיימה בסדנת ההדפס ירושלים. תצלום היצירה הופיעה בספרו של גדעון עפרת "100 שנות אמנות הדפס בישראל" (סדנת ההדפס ירושלים, 2015).

## הערות שוליים

קטגוריה:הדפסי עץ
קטגוריה:הדפס ישראלי
קטגוריה:יצירות משנת 1963
ה. ג. עם בקבוק בידה ואובניים

"**ה. ג. עם בקבוק בידה ואובניים**" הוא שמו של הדפס מאת האמנית הדוויג גרוסמן.

## תיאור
הדפסה של הדוויג גרוסמן - "ה. ג. עם בקבוק בידה ואובניים" היינו דיוקן עצמי של האמנית משנת 1953. העותק הנמצא בעזבון האמנית מודפס על גיליון בגובה 36 ס"מ, וברוחב 27.8 ס"מ. גרוסמן בחרה להציג את עצמה כקדרת ודמותה ניצבת במישור קדמי של הקומפוזיציה. היא אוחזת בידה בקבוק בעל צוואר ארוך וידית. ברקע מופיע הסטודיו של האמנית שבמרכזו אובניים שעליהם צנצנת חרס או כד. שלושה כדים גבוהים ניצבים אף הם ברקע, והם מונחים על מדף או שולחן. הפער בין המישורים, כמו גם החיתוך החד של פני הדמות, מעניקים ליצירה אקספרסיביות המתבטאת גם בעיצוב הפנים והידיים.
## הערות שוליים

קטגוריה:הדפסי עץ
קטגוריה:הדפס ישראלי
קטגוריה:דיוקנאות עצמיים
קטגוריה:קרמיקה ישראלית
קטגוריה:יצירות משנת 1953
תמסורת (מכניקה)

ממוזער|חישוב יחס תמסורת לשרשרת גלגלי שיניים. ניתן לראות שהגלגל האמצעי לא משפיע על יחס התמסורת הכללי אלא רק על כיוון הסיבוב במוצא התמסורת
**תמסורת** או **מִמְסָרָה** (באנגלית: **Transmission**) היא מנגנון להמרת אנרגיה או העברת אנרגיה מנקודה אחת לאחרת, לרוב מדובר באנרגיה מכנית סיבובית. השימוש הנפוץ בתמסורת הוא הפחתת מהירות סיבובית והגדלת מומנט במוצא ביחס למבוא. לעיתים תמסורת משמשת ליצירת תנועה מתואמת, כמו במקרה של רצועת תזמון.

התמסורות הנפוצות יותר הן תמסורת גלגלי שיניים ותמסורת גלגלי רצועה, אך יש המתייחסים גם למתקני לחץ כמו בוכנות או מתקנים חשמליים כאמצעים להעברת או המרת אנרגיה מכנית. לדוגמה, בחיבור בוכנה עם קוטר קטן לבוכנה עם קוטר גדול, תנועה קטנה בבוכנה הרחבה תביא לתנועה גדולה יותר בבוכנה הצרה (הספיקה זהה, הנפח שונה).

**יחס תמסורת** (ובשמו האחר יתרון מכני) מבטא את יחס ההמרה בין המומנט או המהירות בין המבוא למוצא (או ההנעה והעומס). תמסורת פשוטה יכולה לכלול שלב אחד ותמסורות מורכבות יותר יכולות לכלול מספר שלבים. במקרה של תמסורת מורכבת יש יחס תמסורת כללי לכל המנגנון והוא שילוב של יחסי התמסורת בכל השלבים-לרוב קל למצוא את יחס התמסורת אך לעיתים החישוב פחות פשוט, כמו במקרה של תמסורת פלנטרית.

לרוב, לתמסורת יש יחס תמסורת קבוע. תמסורת בעלת יחס תמסורת משתנה נהוג לכנות בשם **[[תיבת הילוכים]]** והן נפוצות בעיקר בכלי רכב. המונח האנגלי לתיבת הילוכים, Gearbox, לעיתים משמש כדי לתאר בפשטות את הקופסה בה נתון מנגנון גלגל שיניים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מכונות
קטגוריה:מכניקה