open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
דללול

**דללול** (באנגלית: **Dallol**, באמהרית: ** ዳሎል**) הייתה עיר בצפון אתיופיה, השוכנת במחוז עפר ובגובה של כ-130 מטרים מתחת לפני הים. בעיר זאת היה מספר זעום של תושבים ולפי הנתונים של השלטונות באתיופיה היא תוארה כעיר רפאים.

דללול נחשבת למקום המיושב החם ביותר על פני כדור הארץ. בין השנים 1960 ל-1966 עמד ממוצע הטמפרטורות השנתי בה על 35 מעלות צלזיוס. הטמפרטורה החודשית הממוצעת בחודש החם ביותר (אוגוסט) עומדת על 47 מעלות צלזיוס.

דללול היא אחת מהערים המבודדות ביותר בעולם. אין בה כבישים ושירות התחבורה היחידי הפעיל בה הוא שיירות גמלים שמגיעות אליה כדי לאסוף מלח.

## היסטוריה
העיר הייתה מרכז חשוב לתעשיית המלח והאשלג באתיופיה. ייצור האשלג מדללול פסק לאחר מלחמת העולם הראשונה, ובין 1920 ל-1941 נעשו מספר ניסיונות לא מוצלחים כדי לחדש את הייצור. בין 1925 ל-1929 כרתה חברה איטלקית כ-25,000 טונות של סילביט מדללול.

ב-2004 נודעה העיר בעולם לאחר שנשיונל ג'יאוגרפיק וערוץ 4 של הטלוויזיה הבריטית הציגו אותה בסדרה שעסקה במקומות בהם שוררים התנאים הקיצוניים ביותר על פני כדור הארץ.

## ראו גם
* אוימיאקון – המקום המיושב הקר ביותר על פני כדור הארץ.

## קישורים חיצוניים
* גלריית תמונות של העיר 

קטגוריה:אתיופיה: יישובים
קטגוריה:מזג אוויר קיצוני בכדור הארץ
קטגוריה:ערי רפאים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1918
ביסונס לואימה

ממוזער|הסמל הוותיק ששימש את הקבוצה עד לשנת 2011
**ביסונס לואימה** (בפינית: **Bisons Loimaa**), היא קבוצת כדורסל פינית מהעיר לואימה, המתמודדת בליגה הפינית.

## היסטוריה
הקבוצה הוקמה בשנת 1963 והשתתפה שנים רבות בליגות הנמוכות. בסיום עונת 2007/08 העפילה הקבוצה לליגה השנייה, בתחילת עונת 2010/11 החלה חברת מיזוג אוויר בשם "נילן ביסונס" לתמוך כלכלית במועדון, כשבסיום העונה העפילה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לליגה הבכירה. בעונת הבכורה (2011/12) הגיעה הקבוצה עד לסדרת גמר הפלייאוף וניצחה את קבוצת קטאיה יואנסו 1-3, וזכתה בתואר האליפות הראשון שלה.

בעונת 2012/13 זכתה באליפות שנייה ברציפות, לאחר ניצחון בסדרת הגמר 2-3 מול קבוצת קוטקה באסקט. כמו כן הגיעה הקבוצה עד לגמר **[[הגביע הפיני בכדורסל|הגביע הפיני]]** והפסידה לקבוצת פירינטו טמפרה.

הקבוצה מארחת ב**לואימה ארנה**, המכיל 1,500 מקומות ישיבה. במשחקי היורוקאפ נודדת הקבוצה 150 קילומטרים ומאחרת ב**[[היכל הקרח (הלסינקי)|היכל הקרח]]** בהלסינקי המכיל 8,200 מקומות ישיבה.

## השתתפות באירופה
בעונת 2013/14 תשתתף הקבוצה לראשונה בתולדותיה בשלב הבתים של היורוקאפ. בעונת 2014/15 משתתפת הקבוצה גם בליגת VTB.

## תארים והישגים
* **[[ליגת העל הפינית בכדורסל|הליגה הפינית]]**:
**אליפות (2): 2012, 2013
**חצי גמר: 2014
***[[הגביע הפיני בכדורסל|הגביע הפיני]]**:
**גמר: 2013
**חצי גמר: 2012

## קישורים חיצוניים

* 
קטגוריה:קבוצות כדורסל פיניות
בדש

**בדש** הוא שם משפחה יהודי שמקורו אשכנזי. השם הוא נוטריקון של השם "בן דוד שלמה". ידוע גם על מקרה שבו משפחה יהודית ששמה היה שב"ד, שומר בית דין, ערכה שיכול אותיות בשמה מחרדת הפרעות. 

## הערות שוליים

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
ראש (מנהיג)

**ראש** הוא בעל התפקיד הבכיר בארגון מסוים, מנהיגו של ארגון זה. פעמים רבות מופיע בצירוף עם שם הארגון, למשל:
* ראש הממשלה
* ראש האופוזיציה
* ראש העיר
* ראש הגולה
* ראש ישיבה
* ראש המטה הכללי. 

לעיתים משמשת המילה "נשיא" במקומה של המילה "ראש" לתיאור מעמד דומה.

לעיתים ניתן תואר זה לאדם בכיר יחסית, אף שאינו הבכיר ביותר בארגון:
* ראש לשכה – ממונה על לשכתו של מפקד או מנהל, אך כפוף לאותו מפקד או מנהל
* ראש מטה – ממונה על המטה של יחידה צבאית, אך כפוף למפקד היחידה.

המילה "ראש" משמשת גם כאשר האדם שנושא בתפקיד הוא אישה. גולדה מאיר, למשל, נקראה במשך כל תקופת כהונתה "ראש הממשלה". בנובמבר 2012 אישרה האקדמיה ללשון העברית להשתמש גם בצורה "ראשה" (ובסמיכות: "ראשת") לאישה. בהתאם לכך, בכנסת ה-19 ניתן היה לכנות את שלי יחימוביץ' גם ראשת האופוזיציה.

כפל המשמעות של המילה "ראש" משמש בברכה המקובלת בראש השנה על ראש של דג: "שנהיה לראש ולא לזנב". 

## בצה"ל
בצה"ל מקובל התואר "מפקד" למי שעומד בראש יחידה מבצעית, והתואר "ראש" למי שעומד בראש יחידת מטה. בהתאם לכך, העומד בראש אגף מאגפי המטכ"ל קרוי "ראש" (למשל ראש אמ"ן), וכך גם ברמות הארגוניות שמתחתיו: ראש מחלקה (רמ"ח), ראש ענף (רע"ן) וראש מדור (רמ"ד).

## הערות שוליים

קטגוריה:תארים
קטגוריה:מנהיגות
אלפרד אייזנשטאדט

**אלפרד אייזנשטאדט** (**Alfred Eisenstaedt**; 6 בדצמבר 1898 – 24 באוגוסט 1995) היה צלם עיתונות יהודי אמריקאי יליד גרמניה. ידוע בעיקר בשל צילומו המפורסם "יום הניצחון על יפן בכיכר טיימס" ובצילומיו הלא-מבוימים. הוא השתמש לרוב במצלמת לייקה 35 מ"מ.

## קורות חיים
אייזנשטאדט נולד ב-1898 בפרוסיה המערבית שבגרמניה במשפחה יהודית. ב-1906 עבר עם משפחתו לבירה ברלין. צילום עניין את אייזנשטאדט כבר מילדותו, והוא החל לצלם בגיל 12 במצלמה שקיבל בהשאלה, ובגיל 14 קיבל את מצלמתו הראשונה, "קופסה" של קודאק. במלחמת העולם הראשונה שירת בצבא הגרמני ונפצע בשנת 1918. ב-1920, בימי רפובליקת ויימאר, בעת שעבד כמוכר חגורות וכפתורים, החל לצלם כפרילנסר בסוכנות צילום בברלין; הסוכנות נרכשה בשנת 1931 על ידי Associated Press.

בשנת 1929 החל אייזנשטאדט לעבוד כצלם במשרה מלאה. ארבע שנים לאחר מכן הוא צילם פגישה של אדולף היטלר ובניטו מוסוליני באיטליה. הוא גם צילם את יוזף גבלס בחבר הלאומים בשנת 1933; בתמונה נראה גבלס כשהוא מזעיף את פניו, מכיוון שגילה שאייזנשטאדט הוא יהודי.
בשנת 1935, לאחר עלייתו של היטלר לשלטון בגרמניה, היגר אייזנשטאדט לקווינס שבניו יורק, שם התגורר למשך שארית חייו. הוא צילם עבור מגזין לייף משנת 1936 עד 1972. בשנת 1989 קיבל את המדליה הלאומית לאמנויות מידי נשיא ארצות הברית דאז ג'ורג' הרברט ווקר בוש.

### מרתה'ס ויניארד
ממוזער|אייזנשטאדט מצלם את משפחת קלינטון במרתהו'ס ויניארד
אייזנשטאדט נהג לצאת לחופשה שנתית במהלך אוגוסט באיי מרתה'ס ויניארד במשך כ-50 שנה. במהלך הקיץ שם, הוא היה עושה מגוון ניסויים בצילום, כשהוא ניסה מגוון עדשות ופילטרים שונים. אייזנשטאדט חיבב מאוד את המגדלורים של המקום.

שנתיים לפני מותו, אייזנשטאדט צילם במרתה'ס ויניארד את נשיא ארצות הברית ביל קלינטון ואשתו הילרי קלינטון עם בתם צ'לסי קלינטון. צילום זה נחשב כצילום האחרון שהוא צילם בחייו.

אייזנשטאדט נפטר בגיל 96 במסצ'וסטס.

## קישורים חיצוניים

* תמונתו של יוזף גבלס בחבר הלאומים
* דפו של אייזנשטאדט באתר לייף, ובו מגוון תמונותיו ההיסטוריות
* מאמר על חייו וצילומיו מאת וויליאם מארק (אנגלית)
*  (ביוגרפיה עם מבחר מתצלומיו)
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:מהגרים מגרמניה לארצות הברית
קטגוריה:צלמים יהודים גרמנים
קטגוריה:צלמי עיתונות אמריקאים
קטגוריה:צלמי עיתונות יהודים
קטגוריה:צלמים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא גרמני-יהודי
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות מאונט היברון
קטגוריה:צלמי רחוב
קטגוריה:צלמי דיוקן
קטגוריה:זוכי המדליה הלאומית לאמנויות
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1898
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1995
קולין טרוורו

**קולין ט. טרוורו** (באנגלית: **Colin T. Trevorrow**; נולד ב-13 בספטמבר 1976, סן פרנסיסקו, קליפורניה, ארצות הברית) הוא תסריטאי, במאי ומפיק אמריקאי.

## ביוגרפיה
טרוורו גדל בסן פרנסיסקו. ב-1999, סיים את לימודיו בבית הספר לאמנויות על-שם באוניברסיטת ניו יורק. ב-2002 ביים את סרטו הקצר הראשון, "Home Base", שזכה ליותר מעשרים מיליון צפיות באינטרנט. הוא המשיך לעבוד כתסריטאי, וב-2006 מכר את תסריטו הספקולטיבי הראשון "Tester" לחברת "דרימוורקס". ב-2008 החל לשתף פעולה עם דרק קונולי, שאותו הכיר כסטודנט באוניברסיטת ניו יורק עשר שנים לפני כן. ב-2012 ביים טרוורו את הסרט "על אחריותכם בלבד", שכתב קונולי כשהוא מייעד לטרוורו את תפקיד הבמאי. הסרט זכה לשבחים שונים והועמד לפרס ה"אינדפנדנט ספיריט".

לאור הצלחתו של הסרט, נשכרו טרוורו וקונולי על ידי חברת וולט דיסני לכתוב את הרימייק לסרט "נווט מכוכב אחר" מ-1986. הודעה זו באה לאחר שמועות שווא כי טרוורו יביים את הפרק השביעי בסאגת "מלחמת הכוכבים". כיום טרוורו עובד עם קונולי על תסריט בשם "Intelligent Life". ב-13 במרץ 2013 אישר כי יהיה שותף בכתיבה ובבימוי של "עולם היורה", סרט נוסף בסדרת סרטי "פארק היורה". בהמשך הושכר לתפקיד במאי הסרט "מלחמת הכוכבים - פרק 9: עלייתו של סקייווקר", אך בספטמבר 2017 פרסמה חברת לוקאס פילם הצהרה כי קולין עזב את הפרויקט עקב חילוקי דעות קריאטיביים.

ב-2018 יצא סרט ההמשך של עולם היורה, עולם היורה: נפילת הממלכה. טרוורו לא ביים את הסרט (במקומו ביים חואן אנטוניו ביונה) אך הוא שימש כתסריטאי הסרט. שנה לאחר מכן ביים את הסרט הקצר "הקרב בביג רוק".

הפקת סרטי פארק היורה הודיעה שהוא יהיה הבמאי של הסרט הבא בסדרה - עולם היורה 3, שייצא בשנת 2022.

בשנת 2024 לקח חלק בכתיבת התסריט לסרט "Taste the Revolution" בהשתתפותו של מהרשלה עלי.

בשנת 2025 הפיק את הסרט הבריטי "נכנסים לתפקיד" (אנ').

## חיים אישיים
טרוורו מתגורר באנגליה, עם אשתו ושני ילדיו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קליפורניה
קטגוריה:סן פרנסיסקו: אישים
קטגוריה:בוגרי בית הספר לאמנויות על שם טיש באוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:במאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:תסריטאים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1976
תרופת מרשם

ממוזער|אריזות תרופות (חלקן מסומנות ב-POM למכירה עם מרשם בלבד)
**תרופת מרשם** היא תרופה שאינה למכירה ללא מרשם רפואי. על האריזה של תרופות מרשם מופיעה אזהרה שהתרופה חייבת מרשם מרופא (באנגלית: POM - Prescription Only Medicine).

ישנם תרופות המותרות למכירה רק על ידי רוקח (מסומנות ב־P - Pharmacist) וישנם תרופות הנמכרות במכירה חופשית (נקראות גם GSL – General Sale List), בישראל החל משנת 2005, מותר למכור תרופות מסוימות בחנויות שאינן בתי מרקחת כמו סופרמרקטים ותחנות דלק, שקיבלו לכך רישיון ממשרד הבריאות.

## סוגי תרופות מרשם
* תרופות מרשם רגילות - כמו תרופות אנטיביוטיות
* תרופות מרשם פסיכיאטריות – תרופות המיועדות לשימוש במקרים של מחלות הקשורות בנפש
* תרופות הנכללות תחת ההגדרה 'סם מסוכן' –נרקוטיות בעיקר כמו מורפיום, אוקסיקודון, ויקודון, פנטניל וכו'.
* תרופות טוקסיקה – בתרופות אלו חריגה מן המינון המומלץ עלולה להפוך אותן לרעילות לגוף

## תאריך תפוגה

## עלות

## ראו גם
* תרופה ללא מרשם

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:תרופות: מושגים
נבחרת סנט מארטן בכדורגל

**נבחרת סנט מארטן בכדורגל** (באנגלית: **Sint Maarten national football team**, בהולנדית: **Sint Maartens voetbalelftal**) היא נבחרת הכדורגל הרשמית של סנט מארטן, החצי ההולנדי של האי הקריבי, סנט מארטן. בעבר הנבחרת הייתה חלק מנבחרת האנטילים ההולנדיים בכדורגל עד שזו התפרקה בשנת 2010. לאחר הפירוק כל אי הקים התאחדות ונבחרת משלו. 

נבחרת סן מרטן בכדורגל לא חברה בפיפ"א ולכן היא לא יכולה להשתתף בגביע העולם  בכדורגל, למרות זאת הנבחרת חברה בCONCACAF והיא יכולה להשתתף בגביע הזהב של CONCACAF.

## [[גביע הזהב של CONCACAF]]
*1991 - לא השתתפה
*1993 עד 1998 - לא העפילה
* 2000  - פרשה
* 2002 עד 2003 - לא השתתפה
* 2005  - פרשה
* 2007 עד 2015 - לא השתתפה
* 2017 עד 2025 - לא העפילה

## [[ליגת האומות של CONCACAF]]

:*משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה

סנט מארטן
סנט מארטן
קטגוריה:סנט מארטן: כדורגל
ת'נדרבולטס

**ת'נדרבולטס** (באנגלית: **Thunderbolts**) היא קבוצה בדיונית של גיבורי-על שמורכבת בעיקר מנבלי-על שחזרו למוטב, המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. הקבוצה המקורית הופיעה לראשונה בחוברת *The Incredible Hulk #449* מינואר 1997, ונוצרה על ידי הכותב קורט בוסיאק והמאייר מארק באגלי. 

ת'נדרבולטס הוצגה לראשונה כקבוצת גיבורי-על בדומה לקבוצת האוונג'רס, אשר הוקמה כאשר חברי האוונג'רס הוכרזו כמתים לאחר אירוע הקרוס אובר "אונסלוט" של שנת 1996. אולם, בדפים האחרונים של הגיליון הראשון התברר כי מדובר באדוני הרשע שמתחזים לגיבורי-על. בחוברות הקומיקס של ת'נדרבולטס הוצגו תמות כדוגמת הרצון לכפרה וטבעה של גבורה. בסיפורים מאוחרים יותר, חברי הקבוצה דחו מעליהם את מנהיגותו של ברון זמו וביקשו להפוך לגיבורים בזכות עצמם, עד אשר הוקאיי הפך למנהיגם. סדרת החוברות זכתה לשבחים בשל השימוש בדמויות משנה מיקום מארוול וכן השימוש בעלילה המשכית.

עד כה הוצגו מספר גלגולים של הקבוצה, כאשר בין המנהיגים שלה נכללו ברון זמו, נורמן אוסבורן, לוק קייג', הענק האדום, חייל החורף וקינגפין. ביוני 2022 הוכרז רשמית כי סרט לייב אקשן בעל אותו שם של הקבוצה מתוכנן כחלק מסרטי היקום הקולנועי של מארוול, כאשר נבלים ואנטי-גיבורים אשר הופיעו בסרטים הקודמים ייקחו בו חלק. את הסרט יביים ג'ק שרייר ויככבו בו ג'וליה לואי-דרייפוס כולנטינה אלגרה דה לה פונטיין, פלורנס פיו כילנה בלובה/האלמנה השחורה, דייוויד הארבור כאלכסיי שוסטקוב/השומר האדום, ואייט ראסל כג'ון ווקר/סוכן ארצות הברית, סבסטיאן סטן כבאקי בארנס/חייל החורף, האנה ג'ון-קאמן כאווה סטאר/הרוח, אולגה קורילנקו כאנטוניה דרייקוב/טאסקמאסטר והאריסון פורד כגנרל תדאוס "ת'נדרבולט" רוס.

## ביוגרפיה בדיונית
### סיפור המקור
ברון זמו זימן כמה מבני בריתו לשעבר כדי להציל את שומר ראשו לשעבר של אביו. חברים אלה היו מגלגולה הרביעי של קבוצת אדוני הרשע שלו, וכללו את החיפושית, פיקסר, סונגבירד ומונסטון. זמו ראה בהתאספות לא שגרתית שכזו כסימן, והחליט לשקם את אדוני הרשע ולתקוף את האוונג'רס. אולם, לפני שהם יכלו לבצע את זממם, מרבית גיבורי-העל - כולל חברי האוונג'רס - נהרגו בידי אונסלוט.

המוות של גיבורי-העל יצר לזמו ולאדוני הרשע הזדמנות פז. זמו הבין שהעולם זקוק לאלופים בעלי כוחות-על, ושקבוצתו יכולה למלא את הצורך הזה. על ידי התחזות לגיבורי-על, אדוני הרשע יוכלו להרוויח את אמון הציבור ולבסס עמדת כוח שתעמוד בקנה אחד עם האוונג'רס. וכך, בזמן שהקבוצה הרוויחה את אמון הציבור, זמו האמין שהם יקבלו גישה לכל סודותיהם של חברי האוונג'רס ושל סוכנות הביון S.H.I.E.L.D - מידע אותו ימכור זמו לעולם התחתון.

## ראו גם
* יחידת המתאבדים - קבוצה דומה של חברת DC קומיקס המתחרה

## קישורים חיצוניים
* דף הקבוצה באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* דף הקבוצה בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נבלי על במארוול קומיקס
בית הספר אליאנס תל אביב

שמאל|ממוזער|250px|מראה בחצר בית הספר: שנות השישים

**אליאנס תל אביב** (בית הספר "כל ישראל חברים" – "אליאנס" תל אביב ע"ש אדמונד–מוריס-אדמונד דה רוטשילד) הוא בית ספר תיכון בתל אביב, ובית הספר הראשון שפעל בעיר. התיכון נחשב היום לאחד מבתי הספר המובילים בתל אביב ובישראל על פי המדדים הלימודיים והחינוכיים המקובלים.
בבית הספר לומדים כ-1,700 תלמידים, ומלמדים 200 מורים.

## היסטוריה
בשנת 1892 נפתחו בשכונת נווה שלום, שהוקמה מצפון ליפו "בית הספר לבנים" ו"בית הספר לבנות" בניהול משותף של "חובבי ציון" וחברת "אליאנס - כל ישראל חברים", בעקבות פנייה של ראשי הציבור ביפו. המטרה הייתה להקים מערכת חינוך עברית וציונית, שתחליף את החדר המסורתי, בעקבות העלייה הראשונה והתפתחות היישוב יהודי ביפו וסביבתה. שפת הלימוד העיקרית הייתה צרפתית. שותפות זו התפרקה בעקבות דרישתם של "חובבי ציון" להפוך את העברית לשפת הלימוד הראשית.

בשנת 1902 (תרס"ב) קיבלה חברת "אליאנס" לניהולה את בית הספר לבנים ומשכנו הועתק לשכונת נוה צדק. בית הספר כלל שמונה שנות לימוד והצרפתית המשיכה להיות שפת ההוראה במקצועות הכלליים. הבוקר הוקדש לתפילה בציבור וללימוד תורה. בוגרי בית הספר המצטיינים נבחנו בצרפתית בקונסוליה הצרפתית שבביירות, לבנון וקיבלו תעודה חתומה מטעם הקונסול הצרפתי. בשנת 1947 נפתחו גם כיתות תיכוניות לארבע שנות לימוד נוספות, ומ-1948 נערכו בבית הספר מבחני הבגרות.

## קמפוס רמת אביב
בתום שנת הלימודים 1956–1957 החליט נשיא הנהלת "אליאנס", פרופ' רנה קאסן, לסגור את "בית הספר לבנים" של אליאנס בנווה צדק בעקבות התמעטות גוברת של מספר התלמידים ומצבו הרעוע של מבנה בית הספר. הוא פנה לעיריית תל אביב בבקשה להקים בית ספר חדש במקום אחר. העירייה הקצתה לאליאנס שטח גדול מצפון לנחל הירקון, בשכונה החדשה רמת אביב, בקרבת אוניברסיטת תל אביב החדשה. בית הספר החדש נועד לשמש בית ספר תיכון לתלמידי אזור "עבר הירקון", שהחל להתפתח אז. הקמתו הייתה אז בסימן היחסים המדיניים, הביטחוניים והתרבותיים ההדוקים שהתפתחו בין ישראל לבין צרפת.

הברון אדמונד דה-רוטשילד, נכדו של הנדיב הידוע, מימן את בניית בית הספר, ליווה את כל שלבי הבנייה, ואחרי הקמתו הגיע לעיתים תכופות לבית הספר וסייע לפעולתו. כעבור שנים אחדות נקרא בית הספר על שם אדמונד–מוריס-אדמונד דה רוטשילד, הלוא הם הברון רוטשילד, בנו ונכדו.

שערי אליאנס תל אביב נפתחו בשנת הלימודים תשי"ח, ספטמבר 1958, כתיכון עירוני י' של תל אביב. בשנה הראשונה למדו בו כ-220 תלמידים שהגיעו מרמת אביב ומערים סמוכות כמו הרצליה, רמת גן וגבעתיים.

## מבנה אורנים

ב-1970 הפך בית הספר מתיכון ארבע שנתי לבי"ס שש-שנתי, והיה הראשון בתל אביב שהשתלב בתוכנית "הרפורמה בחינוך" (שיוזמה ויצאה לפועל בימי השרים זלמן ארן ויגאל אלון). כך הוקמה במסגרתו חטיבת ביניים "אורנים". נכון לדצמבר 2023, מבנה אורנים לא בשימוש של בית הספר אליאנס אלא משמש כקמפוס לתוכנית תלמידי יסודי מחוננים.

## לימודי צרפתית
אליאנס מקיים עד היום תוכנית מוגברת ללימודי הצרפתית כשפה זרה שנייה, במסגרת לימודי החובה. בית הספר נמצא בבעלות משותפת מיוחדת של עיריית תל אביב ושל חברת אליאנס העולמית.

## מנהלי בית הספר
* ד"ר זכריה כסיף (1958 - 1972)
* שמואל קליין (1972 - 1978)
* אילן טל-ניר (1978 - 1986)
* יצחק צויזנר (1986 - 2000)
* ורדה כגן (2000 - 2019)
* יניב בכר (2019 - הווה)

## ראו גם
* רשימת בוגרי בית הספר

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רמת אביב
קטגוריה:תל אביב-יפו: תיכונים
קטגוריה:הנצחת משפחת רוטשילד
תל אביב
וולטר האו

**וולטר ארנסט האו** (באנגלית: **Walter Ernest How**; 25 בדצמבר 1885 - 5 באוגוסט 1972) היה מלח בריטי באנדיורנס, ספינת המשלחת הטראנס-אנטארקטית האימפריאלית של ארנסט שקלטון, בשנים 1914–1917.

## חייו
### אנדיורנס
וולטר ארנסט האו, שנודע בשם "ארני", נולד ברובע ברמונדזי בלונדון. כשמלאו לו 12 שנים ירד לים ושירת על אוניות רבות. בשנת 1913 נשא אישה ובתו הבכורה הייתה בת שישה שבועות בלבד כשאביה הפליג ב"אנדיורנס".

כשה"אנדיורנס" עגנה בבואנוס איירס, עזר ארני האו לוויליאם בייקוול להגניב את חברו, פרס בלקבורו, כנוסע סמוי אל הספינה, לאחר ששניהם הגיעו למסקנה, שלאחר פיטורי כמה מן הימאים בגלל הפרות משמעת לוקה סגל הספינה בחסר. בלקבורו התגלה כמה ימים לאחר שהאנדיורנס יצאה לדרכה, ולאחר שטף תוכחות ואיומים, החליט שקלטון לקבל אותו כעוזר טבח.

נוסף לכישוריו כימאי, הכיר ארני האו את תנאי החיים בקוטב, לאחר שעבד באזור התת-ארקטי בספינת מחקר קנדית. כמו כן ניחן בכישרון אמנותי, שמצא חן בעיני שקלטון, אשר נתן דעתו על יחסי ציבור.

### לאחר המשלחת
עם שובו לאנגליה, הצטרף האו לצי הסוחר. הוא התעוור בעין אחת כשאונייתו עלתה על מוקש וקיבל שתי מדליות מלחמה. בשנים שלאחר מלחמת העולם הראשונה חי בלונדון ועסק בעבודות שונות בתחום האמנות השימושית. בין השאר ניחן בכישרון מיוחד לבניית דגמים של ספינות מפרש ושל ספינות בבקבוקים.

האו היה אמור להצטרף למשלחתו האחרונה של שקלטון, על סיפון ה"קווסט", אך ביטל את השתתפותו ממש לפני שהספינה יצאה לדרכה מפליימות'. האו נפגש דרך קבע עם חבריו מן ה"אנדיורנס" ובייחוד שמר על קשרי ידידות עם בייקוול וגרינסטריט. ב-2 באוקטובר 1968 נסע עם ליונל גרינסטריט וצ'ארלס גרין, שלושת חברי המשלחת היחידים שהיו עדיין בחיים, לפורטסמות', להשתתף בחגיגות השקתה של ספינת המחקר האנטארקטי של הצי המלכותי, "אנדיורנס", ובאוקטובר 1970 התייצב שוב להקביל את פני הספינה בשובה ממסעה הממושך לאנטארקטיקה. בניגוד לקודמתה שנשאה אותו שם, צוות ה"אנדיורנס" החדשה מנה 12 קצינים, 106 אנשי צוות ושני מסוקים, לעומת 28 אנשיו של שקלטון באנדיורנס הראשונה.

אי-אילו איורים של האו ממשלחת "אנדיורנס" מופיעים בספר "שקלטון" של מרג'רי וג'יימס פישר, שיצא לאור לראשונה בשנת 1957.

שקלטון תיאר את האו במילים הבאות: "הוא היה גבר בגברים". הוא מת בגיל 86 ממחלת הסרטן.

## קישורים חיצוניים
*   ביוגרפיה של וולטר ארנסט האו באתר "קוּל אנטארקטיקה"
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מעוטרי מדליית הקוטב
קטגוריה:המשלחת הטראנס-אנטארקטית האימפריאלית
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1885
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1972
משפט ארדש-צ'באטאל

בתורת הגרפים, **משפט ארדש-צ'באטאל** הוא משפט המספק תנאי מספיק לקיום מעגל המילטון בגרף נתון.

את המשפט הוכיחו פאול ארדש וווצלאב צ'באטאל , במאמר שפרסמו יחדיו.

## נוסח המשפט
יהי G = \big(V,E\big) גרף פשוט עם לפחות 3 קודקודים. יהי \alpha(G) מספר האי תלות של G (גודל הקבוצה הבלתי תלויה הגדולה ביותר) ויהי K\left(G\right) הקשירות הקודוקדית של G (המספר הקטן ביותר של קודקודים שיש להסיר מ־G על מנת להפוך אותו לגרף לא קשיר).

המשפט אומר שאם מתקיים \alpha\left(G\right) \le K\left(G\right), אז G מכיל מעגל המילטון.

## הוכחת המשפט
נסמן k = K \left( G \right), n = \left| V \right|. אז אם k = 1 נקבל כי \alpha \left( G \right) \le 1 ולכן \alpha \left( G \right) = 1. לכן בין כל שני קודקודים בG יש צלע ולכן G קליקה. אבל אז k = K\left( G \right) = n - 1, סתירה.

לכן נוכל להניח כי k \ge 2. יהי C המעגל בעל האורך הגדול ביותר בG. נטען כי C מעגל המילטון. מאחר שk = K\left(G\right) \le \delta \left( G \right) (כאשר \delta \left(G\right) הדרגה המזערית בG), מתקיים כי C מכיל לפחות k + 1 קודקודים.

נסתכל בגרף G \left( V \setminus V\left(C\right) \right) (כלומר בG בלי הקודקודים של C והצלעות שנוגעות בקודוקדים אלה). נניח בשלילה כי הוא אינו ריק. יהי U רכיב קשירות בגרף זה. אז בגרף המקורי G, קבוצת קודקודי U מחוברת לk שכנים שונים בC – אחרת נוכל לנתק את U מהמעגל C על ידי הסרת פחות מk קודקודים, בסתירה לכך שהקשירות הקודקודית של G היא k.

נכוון את צלעות המעגל C לכיוון אחיד. תהי a_1,a_2,\dotsc,a_k סדרת k השכנים השונים שיש לU על המעגל C, מסודרים לפי סדר הופעתם במעגל. לכל 1 \le i \le k נסמן בu_i את השכן של a_i בU ובb_i את האיבר המופיע מיד אחרי a_i במעגל C. נשים לב כי איברי b_i שונים אחד מהשני, מכיוון שאיברי a_i שונים אחד מהשני.

יהי u \in U כלשהו. נטען כי הקבוצה \left\{b_1,b_2,\dotsc,b_k\right\}\cup\left\{u\right\} היא קבוצה בלתי תלויה. זה יגרור סתירה, כי זו קבוצה בלתי תלויה בגודל k+1, כאשר הנחנו שהקבוצה הבלתי תלויה הגדולה ביותר היא בגודל לכל היותר k.

נראה ראשית שאין צלע בין b_i לb_j כאשר i . לו הייתה כזו, יכולנו ליצור מעגל באורך גדול יותר בG בצורה הבאה: נתחיל בb_j, נמשיך לאורך C עד שנגיע לa_i, משם נמשיך לu_i וממנו לu_j (זה אפשרי כי u_i וu_j באותו רכיב קשירות) ומu_j נמשיך לa_j משם נלך על C בכיוון הנגדי עד לb_i ומשם לבסוף ניקח את הצלע b_ib_j כדי לחזור לb_j.

בנוסף, נראה שאין צלע בין b_i ל-u, לו הייתה כזאת יכולנו לקבל מעגל ארוך יותר באופן הבא: נתחיל בb_i, נמשיך לאורך C עד אשר נגיע לa_i נמשיך לu_i ומשם לu (זה אפשרי כי u,u_i באותו רכיב קשירות) ולבסוף ניקח את הצלע ub_i כדי לחזור לb_i.

לכן קיבלנו כי הקבוצה \left\{b_1,b_2,\dotsc,b_k\right\}\cup\left\{u\right\} היא קבוצה בלתי תלויה באורך k + 1, סתירה.

## קישורים חיצוניים
* "A note on Hamiltonian circuits

ארדש-צ'באטאל
קטגוריה:פאול ארדש
טיפות הנסיך רופרט

ממוזער|300px|טיפות הנסיך רופרט

**טיפות הנסיך רופרט** הן עצמים מזכוכית, שצורתם מזכירה ראשן בעל זנב ארוך. הטיפות נוצרות באמצעות טפטוף זכוכית מותכת לתוך מים קרים. 

## תכונות
לטיפות תכונות ייחודיות, השונות מרוב עצמי הזכוכית השכיחים בעולם. 
ראשית, טיפות הנסיך רופרט עומדות בעומסים גבוהים מאוד המופעלים על בסיס הטיפה, עד לכדי כך שהיא עמידה אפילו למכות פטיש רבות עוצמה. יחד עם זאת, זנב הטיפה שברירי ביותר; די בפגיעה מזערית בו כדי להוביל להתפוצצות מיידית של העצם בשלמותו, ההופך לענן רסיסי זכוכית קטנטנים. גל השברים מהזנב אל הראש נע במהירות עצומה; כ-0.75 מאך בזכוכית, או 8.8 מאך בהשוואה למהירות הקול באוויר.

תכונות אלו נובעות מהמאמץ הנבנה בטיפה בזמן תהליך היווצרותה. כאשר הזכוכית המותכת נוגעת במים שטח הפנים החיצוני שלה מתקרר ומתכווץ במהירות, אך תוכנה הפנימי נותר חם. עם ההתקררות ההדרגתית של הטיפה, נוצר מאמץ גבוה יותר בליבתה, ונוצר מבנה חזק במיוחד, העמיד ללחצים חיצוניים גבוהים. שבר בזנב הטיפה הפגיע גורר תגובת שרשרת מהירה (בדומה לאפקט דומינו), שמשחררת את המאמץ האצור במבנה ומשמידה אותו כליל.

## היסטוריה
אזכורים ראשונים לגבי מבנה הטיפה ניתן למצוא ברישומי החברה המלכותית של לונדון, שם בוצעו מחקרים מדעיים בנושא.
המקום הראשון שמוכח שיצרו את מבנה הטיפה הוא במקלנבורג שבצפון גרמניה בשנת 1625 לכל המאוחר. אולם יש הטוענים שהמקור הראשוני הוא בהולנד ומכאן השם שהיה ניתן לה במאה ה-17 *lacrymae Batavicae* (בעברית: דמעות הולנדיות). סוד הכנתן נשאר באזור גרמניה באותן השנים, אך הן כבר נמכרו בכל רחבי אירופה כצעצועים וכאמנות דקורטיבית.

מקור השם "טיפות הנסיך רופרט" הוא בבירור לא משום שהנסיך רופרט המציא אותן, אלא הוא היה אחראי על הבאתן לראשונה לבריטניה בשנת 1660, כאשר הביא אותן למלך צ'ארלס השני, והוא העביר אותן לחברה המלכותית בשנת 1661, שנה לאחר הקמתה, עבור מחקר מדעי.
אחד הפרסומים הראשונים על חקר הטיפה של החברה המלכותית, היה בשנת 1665 בספרו רב המכר של רוברט הוק "מיקרוגרפיה". למרות הידע הנצרך באלסטיות (שהוק תרם לו רבות מאוחר יותר) ובחקר התפשטות סדקים שהיה חסר באותם ימים, החיבור שכתב הכיל מידע מדויק בחקר טיפות הנסיך רופרט.

## קישורים חיצוניים

* טיפות הנסיך רופרט בכתב העת "מדע פופולרי", בוויקיטקסט באנגלית, ינואר 1876
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זכוכית
קטגוריה:טיפות
אילה חצרוני

**אילה חצרוני-קסטרו** (נולדה ב-15 ביוני 1938) היא אתלטית ישראלית בעבר. אלופת ישראל, שיאנית ישראל, אלופת המכביה ושיאנית המכביה בהדיפת כדור ברזל. ייצגה את ישראל באולימפיאדה (רומא 1960). 

חצרוני, היא האתלטית הישראלית הראשונה שהדפה את כדור הברזל מעבר ל-13 מטר.

## ביוגרפיה
חצרוני נולדה וגדלה בחיפה. היא התאמנה בהפועל קריית חיים.

בתחרויות האתלטיקה של המכביה החמישית שנערכו בסוף ספטמבר 1957 זכתה חצרוני במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 10.82 מטר, אחרי א. קיין מארצות הברית (10.87 מטר) ולפני שמחה לוי מישראל (10.42 מטר).

### שיא ישראלי
בתחרות שנערכה באצטדיון המכביה בתל אביב בנובמבר 1959, קבעה חצרוני שיא ישראלי חדש בהדיפת כדור ברזל של 12.30 מטר, שיפור לשיא הוותיק בן 22 השנים של סוניה לוין (12.21 מטר), לפני אולגה וינטנברג ופרידה ליכטבלאו (11.25 מטר), אולם בסופו של דבר השיא לא הוכר. בתחרות מבחן לסגל האולימפי שנערכה בפברואר 1960 היא קבעה שוב תוצאה טובה מהשיא הישראלי בהדיפת כדור ברזל (12.06 מטר).

בתחרות הכנה למשחקים האולימפיים שנערכה באצטדיון המכביה ב-21 במאי 1960, זכתה חצרוני בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 12.33 מטר.  

באליפות ישראל שנערכה בתל אביב ב-3 ביולי אותה שנה קבעה חצרוני  שיא ישראלי חדש בהדיפת כדור ברזל של 12.75 מטר, לפני שושנה מיכאלובסקי מהפועל גליל-ים (11.11 מטר). שבוע וחצי לאחר מכן, בתחרות שנערכה ב-15 ביולי, היא זכתה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בשיא ישראלי חדש של 13.02 מטר. שיא זה החזיק מעמד 13 שנה ונשבר על ידי מירה בולבה.

### אולימפיאדה
באולימפיאדת רומא (1960) סיימה חצרוני במקום 17 בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 12.59 מטר אותה קבעה כבר בהדיפה הראשונה.

### מדליית זהב במכביה
בתחרות האתלטיקה של המכביה השישית שנערכה ברמת גן בספטמבר 1961 זכתה חצרוני בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 12.92 מטר, שיפור לשיא הוותיק בן ה-26 שנים מהמכביה השנייה של שיאנית העולם ליליאן קופלנד מארצות הברית (12.32 מטר), לפני אולגה וינטנברג (12.27 מטר) ואביבה ליכטבלאו-בלס (11.85 מטר). מדליית ארד, בזריקת דיסקוס בתוצאה של 34.51 מטר, אחרי אולגה וינטנברג שקבעה שיא מכביה חדש של 40.45 מטר ושמחה לוי (34.88 מטר).

בתחרות שנערכה בתל אביב ב-28 באפריל 1962 זכתה חצרוני במדליית זהב בזריקת דיסקוס בשיא אישי חדש של 37.40 מטר.

## תארים והישגים
באירוע הצדעה לנשים בספורט, שהתקיים במסגרת הפסטיבל הבינלאומי "פמינה 2001", זכתה חצרוני לכבוד.

## שיאים אישיים
* זריקת דיסקוס: 37.40 מטר (1962)
* הדיפת כדור ברזל: 13.02 מטר (1960)

## קישורים חיצוניים

* 50 התוצאות הטובות בכל הזמנים - הדיפת כדור ברזל באתר איגוד האתלטיקה בישראל
* 50 התוצאות הטובות בכל הזמנים - זריקת דיסקוס באתר איגוד האתלטיקה בישראל
* אלופי ואלופות ישראל באתלטיקה באתר *gbrathletics* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אלופות ישראל בהדיפת כדור ברזל
קטגוריה:אלופי ישראל בהדיפת כדור ברזל
קטגוריה:אתלטיות אולימפיות ישראליות
קטגוריה:משתתפים ישראלים באולימפיאדת רומא (1960)
קטגוריה:אלופות המכביה: אתלטיות
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת רומא (1960)
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1938
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1938
הפיצוצים בגוודלחרה

300px|ממוזער|שמאל|רחוב בגוודלחרה, לפני בית העירייה
**הפיצוצים בגוודלחרה** היו אסון שהתרחש בעיר גוודלחרה שבמקסיקו ב-22 באפריל 1992. בנזין שזרם במערכת הביוב של העיר התלקח וחולל שורה של התפוצצויות, שגרמו להרס נרחב ולמותם של מעל 200 אנשים. החקירה לאחר האסון העלתה שהבנזין דלף לצנרת הביוב עקב דליפה מצינור תת-קרקעי.

## האסון
האסון התרחש ברובע רפורמה שבמרכז גוודלחרה, העיר השנייה בגודלה במקסיקו. ב-19 באפריל החלו תושבים להתלונן על ריח בנזין שבקע מפתחי הביוב באזור, ריח שהלך והחריף. עובדי העירייה בדקו את התלונות ב-21 באפריל - יום שלפני האסון - ומצאו רמות גבוהות של אדי בנזין במערכת הביוב, אך העירייה לא הורתה על פינוי האזור משום שסברה שאין סכנה של התפוצצות.

הבנזין החל להתפוצץ ב-10:05 לפני הצהריים ב-22 באפריל. התחוללו עשר התפוצצויות לפחות בפרק זמן של שעה ועשר דקות על פני שטח של ארבעה קילומטרים מרובעים וחוללו הרס נרחב. מכתשים ובורות נפערו ברחובות ולפחות אלף מבנים נהרסו או נפגעו קשה. כ-200 אנשים נהרגו, כ-500 נפצעו ו-15 אלף נותרו ללא קורת גג. הנזק הכספי עקב הפיצוצים הגיע ל-300 מיליון דולר לפחות. בפעולות ההצלה והחילוץ השתתף גם צבא מקסיקו. נשיא מקסיקו קרלוס סלינס הגיע לביקור באזור האסון.

## לאחר האסון
חקירת האירוע העלתה שתי סיבות להתרחשותו. ראשית, צינורות מים מברזל מצופה אבץ הונחו קרוב מדי לצינור פלדה שבו הוזרם בנזין. הקרבה ביניהם חוללה תגובה כימית, שהביאה לאיכול של צינור הבנזין ולדליפה של דלק ממנו אל תוך הקרקע וממנה לצינור הביוב הראשי באזור. שנית, התכנון ההנדסי של צינורות הביוב באזור הכיל פגם, שגרם להצטברות אדי הבנזין בתוך המערכת.

במהלך חקירת האסון עצרה המשטרה חשודים רבים. ארבעה מעובדי פמקס (Pemex), חברת הדלק הלאומית של מקסיקו, הועמדו לדין באשמת רשלנות, אך בסופו של דבר הם זוכו. ראש עירייה גוודלחרה פרש בסופו של דבר מתפקידו עקב האסון.

פרק בעונה הראשונה של סדרת הטלוויזיה שניות מאסון הוקדש לאסון בגוודלחרה.

## ראו גם
* אסון סן חואן איקסוואטפק

## קישורים חיצוניים
*סקירה על האסון לרבות צילומי ההרס באתר Disaster Recovery Journal
*דיווח על האסון באתר המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
*על האסון באתר ערוץ ההיסטוריה
*מפה המציינת את האתרים בהם אירעו הפיצוצים

## הערות שוליים

קטגוריה:אסונות במקסיקו
קטגוריה:דליפות תעשייתיות
קטגוריה:גוודלחרה (מקסיקו)
קטגוריה:אסונות ב-1992
טורורו

מחוז **טורורו** (באנגלית, בסוואהילי: **Tororo**) הוא אחד ממחוזותיו האדמיניסטרטיביים של האזור המזרחי במדינת אוגנדה. בדומה למחוזות נוספים במדינה, המחוז נקרא על שם העיר הראשית שלו, טורורו.

## מיקום
המחוז גובל במחוז מבלה מצפון, במחוז מאנאפווה מצפון מזרח, ברפובליקת קניה ממזרח, במחוז בוסיה מדרום, במחוז בוגירי מדרום מערב ובמחוז בוטאליה מצפון מערב. מטה המחוז יושב בעיר הבירה של המחוז. עיר הבירה והעיר הגדולה של המחוז היא טורורו.

## רקע
בשנת 1967 הוקם המחוז תחת השם **בוקדי** (באנגלית, בסוואהילי: **Bukedi**). שנה לאחר מכן עבר מטה המחוז ממחוז מבלה הסמוך לשטח עיר הבירה טורורו. בתקופת אידי אמין שונה שם המחוז לשמו הנוכחי.

במשך השנים התפצלו מהמחוז שטחים לצורך הקמת מחוזות חדשים, כחלק מתוכנית ממשלתית להקטין את המחוזות במדינה, ובכך יועברו הכספים גם לעיירות הקטנות, ולא יישארו בידיי הערים הגדולות במחוז, כפי שקרה עד אז. המחוזות שהוקמו הם פליסה (1990), בוסיה (1997), בוטאליה (2006).

## כלכלה
רוב כלכלת המחוז נשענת על חקלאות. הגידולים הנפוצים במחוז הם: דוחן, קסאווה, אפונה, שעועית, בטטה, שומשום, חמנית, כותנה, בצל ואורז. רוב התוצרת החקלאית נמכרת בשטחי המחוז ונועדת לשימוש עצמי.

## אוכלוסייה
קצב גידול האוכלוסייה הוא 2.5% בשנה. כ-85% מתושבי המחוז גרים באזורים כפריים.

## גלריה

קובץ:Tororoposter.jpg|סלע טורורו מכיוון השדות
קובץ:Tororo Rock.jpg|סלע טורורו מכיוון המחוז
קובץ:Sukulu from Tororo 12.tif|נוף במחוז
קובץ:Uganda railways assessment 2010.jpg|תחנת הרכב של המחוז
קובץ:Seamstress in East Uganda.jpg|תופרת בשעת מלאכה


## קישורים חיצוניים

* 
* מחוז טורורו, מדריך התיירות של אוגנדה

## הערות שוליים

קטגוריה:אוגנדה: מחוזות
סמנתה בארקס

**סמנתה ג'יין בארקס** (באנגלית: **Samantha Jane Barks**; נולדה ב-2 באוקטובר 1990) היא שחקנית קולנוע וזמרת אנגלייה המוכרת בזכות הופעתה בסרט "עלובי החיים" והפקת ווסט אנד למחזמר "לשבור את הקרח".

## ביוגרפיה
בארקס נולדה וגדלה בכפר לאקסי שבאי מאן.
החלה לשיר בגיל 3 ובגיל 16 כבר הוציאה אלבום משלה אותה היא כתבה בעצמה.

כדי לקדם את הקריירה שלה עזבה בארקס את ביתה בגיל צעיר ועברה להתגורר בלונדון, שם לאחר מספר אודישנים הצליחה להתקבל בשנת 2008 לתוכנית הכישרונות "I'd Do Anything", בארקס הצליחה להגיע עד לשלב הגמר וסיימה במקום השלישי.
כישורייה המוזיקליים בתוכנית זימנו לה תפקידים ממפיק העל קמרון מקינטוש במחזות הזמר "קברט" ו"עלובי החיים" בתפקיד אפונין.

מקינטוש שהעריך מאוד את כשרונה של בארקס המליץ לבמאי זוכה האוסקר טום הופר עלייה לאותו התפקיד גם בגרסה הקולנועית המצליחה שיצאה בשנת 2012 "עלובי החיים".
לאחר יציאת הסרט זכתה בארקס לביקורות מהללות על הופעתה והייתה ע"פ מבקרי הקולנוע לאחת השחקניות המבטיחות ביותר לשנת 2012.

בשנת 2016 שיחקה בדרמה הרומנטית "קציר מר" בתפקיד: נטלק'ה.

בשנת 2025 השתתפה בעונתה השישית של תוכנית המציאות הבריטית, "הזמר במסכה", בתור האבו נפחא ולבסוף נבחרה בארקס לזוכה של העונה. 

## קישורים חיצוניים

* מערכת ידיעות, אפונין הפלא: סיפורה המדהים והמופלא של סמנת'ה בארקס, ynet, 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אנגליות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון אנגליות
קטגוריה:משתתפי הזמר במסכה (תוכנית טלוויזיה בריטית)
קטגוריה:זוכים בתוכניות מציאות
קטגוריה:אנגליות שנולדו ב-1990
הפדרציה הבין-לאומית לספורט אלקטרוני

**הפדרציה הבין-לאומית לספורט אלקטרוני** (באנגלית: **International e-Sports Federation**, בראשי תיבות: **IeSF**) היא גוף בינלאומי שנוסד על ידי תשע מדינות אירופאיות ואסייתיות במטרה לקדם את ענף הספורט האלקטרוני ברמה העולמית ולהביא להכרת הענף כספורט לכל דבר.

## היסטוריה
הפדרציה הבינלאומית לספורט אלקטרוני הוקמה באוגוסט 2008 כדי לקדם את הספורט האלקטרוני ולהביא להכרתו כספורט לכל דבר ברמה הבינלאומית. הפדרציה נוסדה על ידי 9 התאחדויות ספורט אלקטרוני: הולנד, קוריאה הדרומית, דנמרק, גרמניה, וייטנאם, בלגיה, שווייץ, אוסטריה וסין. בנובמבר של אותה השנה, ערכה הפדרציה אספה כללית בהשתתפות כל המדינות החברות, על מנת לדון באמצעים לקידום הספורט האלקטרוני והפיכתו לספורט ברמה הבינלאומית. לאחר מכן החלה הפדרציה בגיוס מדינות חדשות לשורותיה על ידי הקצאת ארגון ספורט אלקטרוני אחד עבור כל מדינה, גם מחוץ לתחומי אירופה ואסיה, באמריקה, אפריקה ואוקיאניה. הפדרציה נוסדה וממוקמת בסיאול, קוריאה הדרומית.

משנת 2009 עורכת הפדרציה את **אליפות העולם בספורט אלקטרוני** בכותרי ספורט אלקטרוני נבחרים. בשנת 2009 ערכה הפדרציה את ה**IeSF Challange**, בשנת 2010 נערכה אליפות **IeSF Grand Final** ומשנת 2011 מתקיימת האליפות תחת השם **IeSF World Championship**. בשונה מאליפויות בינלאומיות אחרות הנערכות באזורים שונים בעולם, בהן משתתפות קבוצות מקצועיות, האליפויות המאורגנות על ידי הפדרציה מיועדות להשתתפות נבחרות לאומיות. לפיכך, כל מדינה יכולה לשלוח רק קבוצה אחת (במסגרת טורניר לכותר קבוצתי, או שחקן יחיד במסגרת טורניר לכותר יחידים), אשר מורכבת משחקנים לאומיים בלבד (בניגוד לקבוצות מקצועיות אשר מורכבות משחקנים ממדינות שונות). אליפות העולם בספורט אלקטרוני של הפדרציה הבינלאומית היא הראשונה לקיים טורנירים עבור נבחרות. בנוסף, משנת 2012 הפדרציה העולמית מקיימת טורנירים נוספים במסגרת אליפות העולם, המיועדים לנשים בלבד.

במהלך תקופת אליפות העולם, מארחת ה-IeSF גם את סימפוזיון הספורט האלקטרוני השנתי, בו עולות סוגיות מפתח לדיון בין המשתתפים. בנוסף, מאחרת הפדרציה את האספה הכללית השנתית, בה משתתפים ראשי ארגוני הספורט האלקטרוני הלאומיים, ובה דנים נציגי המדינות בהתפתחות הספורט האלקטרוני, ומקבלים דיווח על תוצאות התוכניות והפעילויות של ה-IeSF, וכן דיווח על מצב ההתקדמות של הענף בכל מדינה.

בשנת 2010 הגישה העמותה לגיימינג תחרותי בישראל בקשת הצטרפות רשמית ל-IeSF, ולאחר דיון באספה הכללית אושרה הבקשה וישראל צורפה לרשימת המדינות החברות בפדרציה. מאז, נשלחה נבחרת ישראל לאליפויות העולם של ה-IeSF, ונציגים ישראליים השתתפו בדיונים והאסיפות של הפדרציה.

בשנת 2013 הגישה הפדרציה בקשת הצטרפות אל האגודה הכללית לפדרציות הספורט הבינלאומיות. במידה ותתקבל הפדרציה לאגודה, יפתח בפניה ערוץ ישיר לשיתוף פעולה עם פדרציות ספורט בינלאומיות אחרות, כמו הוועדה האולימפית, לצורך הכללת הספורט האלקטרוני באירועי מגה-ספורט בינלאומיים.

## אליפויות וטורנירים
כחלק ממאמציה לקידום הענף בעולם, מארגנת הפדרציה, אחת לשנה, את אליפות העולם בספורט אלקטרוני. העיר אילת נבחרה לארח את אליפות העולם ב-2020:

## מדינות חברות
המדינות החברות ב-IeSF:

**[[אירופה]]**
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

**אסיה**
* 
*  סין
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

**אפריקה**
* 
* 
* 

**אמריקה**
* 
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים
* 

* העמותה לגיימינג תחרותי בישראל
* הוכרזה האליפות ה-6 בבאקו

## הערות שוליים

קטגוריה:ארגוני ספורט בין-לאומיים
קטגוריה:תרבות משחקי הווידאו
עלם כורע

"**עלם כורע**" או "**אנדרטה לנופלים בקיבוץ הסוללים**" הוא פסל מאת הפסל הישראלי יחיאל שמי.
## הקמה
הפסל נוצר כאנדרטה לזכר חברי המכבי הצעיר וחברי קבוצת הסוללים שנפלו במהלך מלחמת העצמאות. הפסל הוזמן על ידי חברי קיבוץ הסוללים, אשר פנו אל שמי בשל היותו בן התנועה הקיבוצית.

שמי יצר את האנדרטה בתקופה של כשבעה חודשים, והיא נחנכה בסתיו 1954. האנדרטה היא פסל של גבר כורע באבן גיר לבנה. רגלה האחת של הדמות מקופלת מתחת לגוף, וראשה שמוט. על אף הנושא הפיגורטיבי של היצירה, שמי לא יצר תווי פנים לדמות או עיצב את האנטומיה שלה. במקום זאת הדמות מעוצבת בסכמטיות. זהו אחד מפסליו האחרונים של שמי באבן, ומורגשת בו הנטייה להפשטה.

בטקסט שחיבר שמי אודות האנדרטה תיאר את הדמות כמי שנמצאת רגע לפני השלמת פעולתה. שאיפתו, כפי שתיאר שמי, הייתה להדגיש את "כושר העמידה שלהם ושלנו" ולהימנע מפאתוס. אחד מן הנימוקים שהביא היה כי הנטייה של פאתוס היא שימוש באקספרסיה של "צורות אנטי אמנותיות", כלומר, שימוש בתיאור פרטים ספרותיים או ב"דוקומנטציה".

## לקריאה נוספת
*"הפסל ויצירתו", הקיבוץ, 1954
*סגן כהן, מיכאל, יחיאל שמי, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 1997. עמ' 22-23.

## קישורים חיצוניים

* 
*מיכאל יעקובסון: סיבוב באנדרטה שיצר יחיאל שמי בקיבוץ הסוללים, באתר 'חלון אחורי', 16 בינואר 2025

## הערות שוליים

קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:פיסול ישראלי
קטגוריה:גברים בפיסול
קטגוריה:יחיאל שמי
קטגוריה:הכנענים
קטגוריה:הגליל התחתון: אנדרטאות
קטגוריה:אזור הצפון: אנדרטאות למלחמת העצמאות
קטגוריה:יצירות משנת 1954
קטגוריה:אנדרטאות לזכר חללי ערים, יישובים ושכונות
בוליסה

מחוז **בוליסה** (באנגלית, בסוואהילי: **Buliisa**) הוא אחד ממחוזותיו האדמיניסטרטיביים של האזור המערבי במדינת אוגנדה. בדומה למחוזות נוספים במדינה, המחוז נקרא על שם העיר הראשית שלו, בוליסה.

## מיקום
המחוז גובל במחוז ניאווה מצפון מזרח, במחוז מאסינדי ממזרח, במחוז הוימה מדרום, ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו על פני אגם אלברט ממערב, ובמחוז נבי מצפון מערב.

## רקע
במקור נחשב המחוז לחלק ממחוז מאסינדי. בשנת 2006, התפצל המחוז והפך למחוז עצמאי, כחלק מתוכנית ממשלתית להקטין את המחוזות במדינה, ובכך יועברו הכספים גם לעיירות הקטנות, ולא יישארו בידיי הערים הגדולות במחוז, כפי שקרה עד אז. בעשור הראשון של המאה ה-21 כמות ניכרת של נפט התגלתה במחוז.

## אוכלוסייה
קצב גידול האוכלוסייה הוא 4.86% בשנה. כ-95% מתושבי המחוז גרים באזורים כפריים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אוגנדה: מחוזות
טאיסה פרמיגה

**טאיסה פרמיגה** (באנגלית: **Taissa Farmiga**; נולדה ב-17 באוגוסט 1994) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית. מוכרת בזכות תפקידיה בסדרה "אימה אמריקאית", בסרטה של סופיה קופולה "בלינג רינג" ובקומדיית האימה "בחורות אחרונות".

## ביוגרפיה
טאיסה פרמיגה נולדה בקליפטון, ניו ג'רזי שבארצות הברית. הוריה מהגרים אוקראינים מרקע נוצרי. סבה וסבתה מצד אמה נפגשו במחנה עקורים בגרמניה במלחמת העולם השנייה. אביה מייקל פרמיגה הוא מנתח מערכות מחשב, ואמה לובומירה ספס, היא מורה בבית ספר. לה שישה אחים ואחיות גדולים, כשביניהן השחקנית מועמדת האוסקר ורה פרמיגה, המבוגרת ממנה ב-21 שנה.

## קריירה
פרמיגה ידועה בתפקידה של ויולט הרמון בעונה הראשונה של הסדרה האנתולוגית "אימה אמריקאית: בית הרצח" בשנת 2011 שיצר ראיין מרפי לרשת FX Networks, ובהמשך מתפקידה כסם בסרט הדרמה הביוגרפי "בלינג רינג" של הבמאית סופיה קופולה שם שיחקה לצידה של השחקנית אמה ווטסון.

בשנת 2013 שיחקה פרמיגה בעונה השלישית של הסדרה "אימה אמריקאית: הכישוף" בתפקיד זואי בנסון, מכשפה צעירה וקטלנית.

בשנת 2015 שיחקה בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה "עיר מרושעת", ברשת ABC בדמותה של קארן מק'לארן.
ובנוסף כיכבה בסרט העצמאי "6 שנים", לצד בן רוזנפילד. כן ב-2015 כיכבה בתור מקס בסרט קומדיית האימה "בחורות אחרונות", לצד מאלין אקרמן שגילמה את אמה של מקס.

בשנת 2016 שיחקה בדרמה הרומנטית "יוצא מן הכלל" שביים והפיק וורן בייטי. בהמשך, שיחקה גם במחזה "קבורת תינוק" מאת סם שפרד באוף ברודוויי.

בשנת 2018 שיחקה בסרט "תמיד גרנו בטירה" לצד אלכסנדרה דדריו וסבסטיאן סטן, הסרט מבוסס על ספרה באותו שם של שירלי ג'קסון. עוד באותה שנה שיחקה בתפקיד הראשי בסרט האימה "הנזירה". שיחקה גם בסרט הדרמה "אהבה כמו שלנו" , בקומדיה "*The Long Dumb Road*" ובסרטו של קלינט איסטווד "הפרד". באוגוסט 2018, אושר כי פרמיגה תשוב לשחק בסדרה "סיפור אימה אמריקאי", לעונה השמינית של הסדרה, "אימה אמריקאית: אפוקליפסה", שם גילמה את שתי הדמויות הקודמות שלה, ויולט הרמון וזואי בנסון.

במאי 2019, פרמיגה הופיעה בתור אנני מילר בפרק בסדרה "אזור הדמדומים" מבית פרמאונט+, אתחול מחדש של סדרת הטלוויזיה באותו שם משנת 1959. באותה שנה, הוכרז כי פרמיגה לוהקה לסדרת הדרמה התקופתית של HBO "העידן המוזהב*",* בתור אשת החברה גלאדיס ראסל. ההפקה של הסדרה נדחתה עקב מגפת הקורונה, מה שהוביל את הצילומים להתחיל רק בפברואר 2021. הסדרה עלתה בבכורה ב-24 בינואר 2022.

## חיים אישיים
במאי 2019 דווח על כך שהיא מאורסת לתסריטאי והבמאי האמריקאי-יהודי הדלי קליין, וב-8 באוגוסט 2020 נישאו בטקס צנוע בביתם, בשכונת לוס פליז, לוס אנג'לס.

פרמיגה דוברת גם אוקראינית, ואף בקיאה בשפת הסימנים האמריקאית, לאחר שלקחה שיעורים במשך 4 שנים.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אוקראיני
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1994
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1994
מקס ינובסקי

**מקס יָנוֹבסקי** (גרמנית: **Max Janowski**, באנגלית נהגה "ג'נאוסקי"; 29 בינואר 1912 – 8 באפריל 1991) היה מלחין, מנצח, מעבד ומלווה יהודי אמריקאי שפעל בשדה המוזיקה הליטורגית היהודית.

## ביוגרפיה
ינובסקי נולד בברלין בירת גרמניה. אביו חיים חייקל ניצח על מקהלות ולימד חזנים, ואימו מרים רפ-ינובסקה הייתה זמרת אופרה. למד פסנתר ועוגב בקונסרבטוריון קלינדוורט-שארוונקה (Klindworth-Scharwenka-Konservatorium) בעירו. כבר בברלין ליווה חזנים בהופעותיהם במקום, בהם מרדכי הרשמן וישראל בקון. לאחר שזכה בתחרות נגינה בפסנתר, עבר בשנות ה-30 לטוקיו בירת יפן, שם שימש כראש המחלקה ללימודי פסנתר באקדמיה למוזיקה מוסשינו (Mosashino) . בשנת 1937 היגר לארצות הברית. במלחמת העולם השנייה שירת בחיל הים האמריקאי.

בארצות הברית הקדיש את עבודתו למוזיקה ליטורגית יהודית, כשהתמנה ב-1937 למנהל מוזיקלי ומנצח בקהילה הרפורמית "קא"מ (קהילת אנשי מערב) ישעיה ישראל" (KAM Isaiah Israel) בשיקגו, משרה בה כיהן לאורך כל הקריירה שלו. בקהילה זו פיתח ינובסקי רפרטואר נרחב לבית הכנסת למעגל השנה, בעיקר לחזן, מקהלה מעורבת ואורגן או פסנתר, אך גם יצירות קונצרטנטיות, קנטטות ואורטוריות. בסך הכל כתב ינובסקי כ-500 יצירות שונות. ינובסקי היה מעורב בסצנה הפורחת של המוזיקה היהודית הרפורמית בארצות הברית, ויצירותיו בוצעו בקהילות רבות ובקונצרטים. שיתף פעולה עם חזנים וזמרים רבים, בהם יאן פירס ויעקב ברקין. הידועה שביצירותיו היא "אבינו מלכנו" שפרסם בזמנו יאן פירס, אך זכתה לפרסום עולמי בביצועה של ברברה סטרייסנד. כמו כן ידועה יצירתו "שים שלום", שאותה הקדיש לדיפלומט ראלף באנץ'.

בנוסף שימש כמורה לפיתוח קול. בין תלמידיו: הזמרים שריל מילנס ואיזולה ג'ונס.

ינובסקי נפטר באפריל 1991 בביתו שבהייד פארק, שיקגו, בגיל 79, כחצי שנה לאחר פטירתה של אשתו גרֶטל.

## קישורים חיצוניים

* 
* מקס ינובסקי בקטלוג פרידמן של ספריית אוניברסיטת פנסילבניה
* מאלבומיו בארכיון הקול המוקלט של אוניברסיטת אטלנטיק פלורידה (FAU JSA)
* מקס ינובסקי באתר yiddishmusic.jewniverse.info
* מקס ינובסקי באתר Save The Music
* 
* יצירתו של מקס ינובסקי אבינו מלכנו מבוצעת ב-2018 על ידי חזן צעיר ואמן אקפלה צעיר

* Jerry Crimmins, Max Janowski: Wrote Jewish Music, *[[Chicago Tribune]]*, April 9, 1991
* Max Janowski, 79, Composer and Teacher, *[[The New York Times]]*, April 10, 1991


קטגוריה:מהגרים מגרמניה לארצות הברית
קטגוריה:מלחינים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מלחינים מן המאה ה-20
קטגוריה:מלחיני קטעי חזנות
קטגוריה:מוזיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מורים למוזיקה באמריקה
קטגוריה:קצינים וחוגרים יהודים בצי ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1912
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1991
ליאור לוי

**ליאור לוי** (נולד ב-26 באוקטובר 1987) הוא כדורגלן ישראלי, המשחק בעמדת המגן.

## קריירה
לוי החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל כפר סבא. בינואר 2007 הושאל להפועל רמת גן מהליגה הארצית, במדיה שותף בשישה משחקים ועלה עם הקבוצה לליגה הלאומית. בעונת  הושאל לבית"ר כפר סבא מליגה א'.

בקיץ 2008 הושאל לוי להפועל עכו מהליגה הלאומית, וסייע לקבוצה להעפיל לליגת העל. בעונה שלאחר מכן המשיך לוי בעכו, וב-22 באוגוסט 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, במשחק מול מכבי חיפה. בסך הכל ערך 11 הופעות ליגה בעונה זו, ובקיץ 2010 חזר להפועל כפר סבא, ובמדיה שיחק עונה אחת בליגה הלאומית.

בקיץ 2011 עבר לוי לעירוני קריית שמונה, ובעונתו הראשונה בקבוצה זכה עמה באליפות הראשונה בתולדות המועדון, וכן זכה עמה בגביע הטוטו. בעונה שלאחר מכן השתתף עם הקבוצה במשחקי מוקדמות ליגת האלופות, והעפיל עמה לשלב הבתים של הליגה האירופית ולגמר גביע המדינה. את שערו היחיד במדי הקבוצה הבקיע בהפסד 3–4 לאולימפיק ליון בשלב הבתים. במהלך שנתיים בהן שיחק במועדון שימש כמחליפם של המגן הימני אלעד גבאי והמגן השמאלי דושאן מאטוביץ', ובסך הכל ערך במדי קריית שמונה 38 הופעות בליגה.

ב-16 בספטמבר 2013 חתם לוי לשלוש שנים בהפועל תל אביב. ב-22 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשפתח בהרכב בניצחון 3–1 על מכבי פתח תקווה. בסך הכל שיחק לוי שנתיים בהפועל תל אביב, ובתום עונת 2014/2015 שוחרר מהמועדון.

ב-20 ביולי 2015 חתם לוי בהפועל עכו. ב-11 בינואר 2016 שוחרר מהקבוצה, וב-26 בינואר חתם לשנתיים וחצי בהפועל רעננה, אך בתום העונה שוחרר מהקבוצה.

ב-23 ביוני 2016 חזר לוי לקבוצת נעוריו וחתם לעונה אחת בהפועל כפר סבא. בתום העונה ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית ושוחרר מהמועדון. ב-27 בנובמבר 2017 חזר לקדנציה שנייה בהפועל רמת גן מהליגה הלאומית, ובמדיה שיחק עד תום עונת 2017/2018. ב-27 ביוני 2018 חתם בקבוצת הפועל ראשון לציון מהליגה הלאומית, במדיה שיחק עונה אחת.

בספטמבר 2019 חתם לוי בקבוצת הפועל אזור מליגה א'. בדצמבר 2019 חתם לוי בהפועל כפר שלם. ב-25 באוגוסט 2020 חתם בשמשון כפר קאסם, אך כעבור זמן קצר חתם בהפועל הוד השרון. לאחר שלוש הופעות בהוד השרון חתם לוי במכבי שעריים.

## תארים
;עירוני קריית שמונה
* אליפות: 2011/2012
* גביע הטוטו: 2011/2012

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מגני כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני הפועל כפר סבא
קטגוריה:כדורגלני הפועל רמת גן
קטגוריה:כדורגלני בית"ר כפר סבא
קטגוריה:כדורגלני הפועל עכו
קטגוריה:כדורגלני עירוני קריית שמונה
קטגוריה:כדורגלני הפועל תל אביב
קטגוריה:כדורגלני הפועל רעננה
קטגוריה:כדורגלני הפועל ראשון לציון
קטגוריה:כדורגלני הפועל כפר שלם
קטגוריה:כדורגלני הפועל הוד השרון
קטגוריה:כדורגלני מכבי שעריים
קטגוריה:כפר סבא: כדורגלנים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1987
דוד כרמון

**דוד ("דודיק") כרמון** (11 ביולי 1921 – 23 בדצמבר 1969) היה קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף, ראש מחלקת המחקר באגף המודיעין ונספח צה"ל בארצות הברית.

## ביוגרפיה
כרמון נולד בשכונת בית הכרם בירושלים, בנם של משה ומרים. הוריו היו מראשוני המורים בגימנסיה רחביה. הוא למד בגימנסיה והיה חבר בתנועת הצופים ובארגון ההגנה תחת הדרכתו של יגאל ידין. בהגנה היה פעיל בשמירה על מפעל האשלג הארץ ישראלי. ב-1941 סיים קורס מפקדי מחלקות והצטרף לפלמ"ח. במקביל סיים לימודי תואר ראשון באוניברסיטה העברית בירושלים. ב-1944 הצטרף למערכת כתב העת מערכות. במלחמת העצמאות לחם בקרבות פריצת הדרך לירושלים ובמבצע נחשון. לאחר הקמת צה"ל מונה לסגן עורך במערכות ועסק בתחקירים על המלחמה. לאחר קורס קצינים בכירים עבר למחלקת ההדרכה, הוא עמד בראש ועדת חקירה לבדיקת קרב תל מוטילה. ב-1953 היה חבר בצוות ההקמה של המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה, מונה למדריך ראשי ובהמשך לסגן מפקד המכללה. ב-1955 מונה לסגן מפקד חטיבת גבעתי, במלחמת סיני לחם כסגן מפקד חטיבת גולני ופיקד על כיבוש רפיח. ב-1957 עבר לאגף המודיעין, מונה לראש מחלקת המחקר וקודם לדרגת אלוף-משנה. עסק בחקר השריון בצבאות ערב ודוקטרינת המלחמה הסובייטית, מחקרים שתרמו להכנה וניצחון צה"ל במלחמת ששת הימים.

ב-1966 מונה לסגן ראש אמ"ן ושירת בתפקיד בתקופת מלחמת ששת הימים. ב-1968 היה מהקצינים הראשונים שקיבלו דרגת תת-אלוף בדרגה אישית ומונה לנספח צה"ל בארצות הברית ובקנדה. במהלך שירותו בוושינגטון נפטר מהתקף לב. נקבר בבית הקברות הצבאי בהר הרצל.

היה נשוי לצפורה ואב לברוריה, טליה ומשה. על שמו פרס לעבודת מחקר מצטיינת לתואר מוסמך/דוקטור בתחום היחסים הבינלאומיים, המזרח התיכון וביטחון ישראל המוענק על ידי המכון ליחסים בינלאומיים ע"ש לאונרד דייוויס באוניברסיטה העברית בירושלים.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:נספחים צבאיים ישראלים בארצות הברית
קטגוריה:חיילי אגף המודיעין
קטגוריה:ראשי חטיבת המחקר
קטגוריה:בוגרי גימנסיה רחביה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:בוגרי תנועת הצופים בישראל
קטגוריה:חללי צה"ל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הצבאי בהר הרצל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1921
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1969
אנדרס טונייס

**אנדרס חוסה טונייס ארסאו** (בספרדית: **Andrés José Túñez Arceo**; נולד ב-15 במרץ 1987) הוא כדורגלן עבר ונצואלי-ספרדי ששיחק בעמדת הבלם.

## קריירה
טונייס נולד קראקס שבוונצואלה למשפחת מהגרים ספרדים מגליסיה. כשהיה בן 7 חזרה המשפחה לספרד, וטונייס החל לשחק כדורגל בקבוצות ילדים שונות. כשהיה בן 17 עבר למחלקת הנוער של סלטה ויגו. בשנת 2006 החל טונייס לשחק בקבוצת המילואים של המועדון, ובפברואר 2010 צורף לסגל הקבוצה הבכירה ששיחקה אז בליגת המשנה, עמה עלה לליגה הבכירה בשנת 2012. בעונת  ערך 29 הופעות עם סלטה בליגה הבכירה.

ב-16 בספטמבר 2013 הגיע טונייס לישראל, והושאל לעונה אחת לבית"ר ירושלים (בהמשך של אותה עונה ג'ונתן וילה גם הוא מסלטה ויגה הושאל לביתר). ב-24 באפריל 2014, סיים טונייס את דרכו בבית"ר וחתם בקבוצת בוריראם יונייטד התאילנדית.

טונייס הוא שחקנה של נבחרת ונצואלה, במדיה ערך את הופעת הבכורה שלו בשנת 2011.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:כדורגלנים ונצואלים
קטגוריה:בלמי כדורגל ספרדים
קטגוריה:בלמי כדורגל ונצואלים
קטגוריה:כדורגלני סלטה ויגו
קטגוריה:כדורגלני בית"ר ירושלים
קטגוריה:כדורגלני בורי ראם יונייטד
קטגוריה:כדורגלני אלצ'ה
קטגוריה:כדורגלני פאת'ום יונייטד
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ונצואלה
קטגוריה:ספורטאים ספרדים בישראל
קטגוריה:ספורטאים זרים בתאילנד
קטגוריה:ספורטאים זרים בישראל
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1987
קטגוריה:ונצואלים שנולדו ב-1987
מבער בונזן

**מבער בונזן** הוא כלי מעבדה נפוץ המשמש לייצור להבה המיועדת לחימום, התכה ולעיקור. המבער עובד על גז, בדרך כלל גז טבעי או גז פחמימני מעובה. המבער נקרא על שמו של רוברט בונזן.

## תיאור
ממוזער|ארבעה סוגי להבות הנוצרות ממבער בונזן: '''1.''' חרירי האוויר סגורים לחלוטין. '''2.''' חרירי האוויר פתוחים מעט. '''3''' חרירי האוויר פתוחים עד למחציתם. '''4.''' חרירי האוויר פתוחים לחלוטין.
המכשיר עשוי מגליל מתכתי המחובר לצינור הגז במעבדה על ידי ברז, המאפשר שליטה בזרימת הגז. הגז זורם כלפי מעלה, אל חלק בו ישנם חרירים המאפשרים זרימת אוויר פנימה, כנקבע מעקרון ונטורי. חרירים אלו נשלטים בידית, הקובעת את מצבם, מפתוחים לחלוטין ועד סגורים. הצתת הגז המעורב באוויר נעשית באמצעות גפרור או מצית.

כמות האוויר המעורב בגז קובעת את סוג הבעירה הנוצרת. ככל שכמות האוויר המעורב בגז פחותה - הבערה קרה יותר. ערבוב מוצלח של אוויר בגז יגרום לבערה חמה יותר, ולהופעת להבה כחולה.

## גרסאות למבער
במשך השנים יוצרו גירסות שונות למבער, החשובות שביניהם:
*מבער טקולו (אנ') - תחתית הצינור חרוטית ובקצה מחובר בורג, הניתן לפתיחה וסגירה מה שגורם לערבוב טוב יותר של האוויר עם הגז, ולהשגת להבה חמה יותר.
*מבער מייקר-פישר (אנ') - המבער רחב יותר, עם חורים גדולים יותר לאוויר. קצה המבער מכוסה ברשת, המחלקת את הלהבה לעשרות להבות קטנות, מה שעוזר להשגת טמפרטורה גבוהה אף יותר, עד ל-1200 מעלות צלזיוס. מעלה נוספת למבער היא היותה שקטה במיוחד, שלא כשאר גירסות המבער.

## היסטוריה
כאשר בונזן הועסק על ידי אוניברסיטת היידלברג בשנת 1852, הבטיחה לו האוניברסיטה כי היא תבנה עבורו מעבדה חדשה. חומר הבערה הנפוץ היה אז גז פחם (אנ'), ובשל כך היה צורך בכלי שישמש לחימום לצורכי עבודת המעבדה. בונזן הציע לפטר דזאגה (אנ'), מי ששימש כיצרן המכשירים של האוניברסיטה באותה עת, תכנון למכשיר. המכשיר שהוצע על ידי בונזן היה שכלול של מכשיר דומה שתוכנן על ידי חברו מייקל פאראדיי שנתיים קודם לכן. דאזאגה ייצר כחמישים ממבעריו של בונזן עבור הסטודנטים, והפך במהרה לפופולרי ביניהם. בונזן פרסם תיאור של המכשיר, וכיום הוא מהווה כלי מעבדה נפוץ בכל רחבי העולם.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:כלי מעבדה
קטגוריה:גרמניה: המצאות
בונזן