open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אליפות ברזיל בכדורגל 1968 (טורניר רוברטו גומס פדרוזה)

**אליפות ברזיל בכדורגל 1968 (טורניר רוברטו גומס פֵּדְרוֹזָה)** (השם הרשמי בזמן קיום המשחקים בפורטוגזית: ****) הייתה הפעם ה-12 בו נערכה תחרות ארצית בכדורגל בברזיל. היא אורגנה על ידי קונפדרציית הכדורגל של מדינת סאו פאולו וקונפדרציית הכדורגל של מדינת ריו דה ז'ניירו. במהלך התחרות התברר שקבוצות חזקות מעדיפות תחרות זו על פני תחרות ארצית ותיקה טאסה ברזיל שהספיקה להתקיים אחרי שנה זו. בשנת 2010 התחרות קיבלה הכרה של אליפות ברזיל. בהמשך של אותה שנה נערכה תחרות ארצית נוספת, שגם היא קיבלה הכרה של "אליפות ברזיל 1968".

המשחקים החלו ב-24 באוגוסט והסתיימו ב-10 בדצמבר 1968.

בתחרות השתתפו 17 קבוצות. התחרות נערכה בשני שלבים. בשלב הראשון הקבוצות חולקו לשני בתים תוך קיום משחק בית ומשחק חוץ. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. הקבוצות החזקות מכל בית העפילו לבית הגמר שכלל ארבע קבוצות. גם פה המשחקים נערכו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ.

סנטוס זכתה באליפות. זו הייתה הזכייה השישית בתולדות המועדון. 

טוניניו, שחקנה של סנטוס, כבש 18 שערים וזכה בתואר מלך השערים של האליפות.

## משתתפי התחרות לפי [[מדינות ברזיל]]
* סאו פאולו – 5
* גואנברה – 5
* ריו גראנדה דו סול – 2
* מינאס ז'ראיס – 2
* פרנה (מדינה) – 1
* באהיה – 1
* פרנמבוקו – 1

## מהלך התחרות

### בית א'

### בית ב'

### בית הגמר

## קישורים חיצוניים
* נתונים מאתר rsssf
* נתונים מאתר futpedia
*נתונים מאתר zerozero

קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1968
קטגוריה:עונות באליפות ברזיל בכדורגל
אליפות ברזיל בכדורגל 1968 (טאסה ברזיל)

**אליפות ברזיל בכדורגל 1968** (השם הרשמי בזמן קיום המשחקים בפורטוגזית: ****) הייתה התחרות הארצית ה-13 בכדורגל שנערכה בברזיל ואורגנה על ידי קונפדרציית הספורט הברזילאית. במהלך באותה שנה נערכה תחרות ארצית נוספת טורניר רוברטו גומס פדרוסה. בעקבות כך ארגון התחרות הופסק והיא לא נערכה בשנת 1969. בשנת 2010 התחרות קיבלה הכרה כאליפות ברזיל. 

המשחקים החלו ב-4 באוגוסט והסתיימו ב-4 באוקטובר 1968.

בתחרות השתתפו 23 קבוצות שהצגו את מדינות ברזיל/אזור הבירה (מדינה אחת לא הייתה מיוצגת). 21 קבוצות היו מנצחות תחרות אזורית של שנת 1967. קבוצות נוספות היו מנצחת אליפות 1967 וסכנית אלופה של מדינת גויאס. התחרות נערכה בשיטת הנוקאאוט תוך קיום משחק בית ומשחק חוץ. במידה ולא הייתה הכרעה, נערך משחק נוסף.

בוטפוגו זכתה באליפות תוך ניצחון על פורטלזה בסדרת הגמר. זו הייתה הזכייה הראשונה בתולדות המועדון.  

פרנאנדו פררטי שחקנה של בוטפוגו כבש 7 שערים וזכה בתואר מלך השערים של האליפות. 

זו הייתה התחרות האחרונה במסגרת "טאסה ברזיל".

## מהלך התחרות
בשלב הראשון הקבוצות המשתתפות חולקו ל-3 בתים.

בית הצפון כלל תשע קבוצות. בגמר הבית פורטלזה ניצחה את באהיה ועלתה לרבע הגמר הארצי.

בית הדרום כלל שלוש קבוצות. מטרופול עלתה לרבע הגמר הארצי.

בית מרכז כלל שבע קבוצות. בגמר הבית קרוזיירו ניצחה את אתלטיקו גויאניינסה ועלתה לרבע הגמר הארצי. 

נאוטיקו ובוטפוגו העפילו ישירות לחצי הגמר. 

## סדרת הגמר

## קישורים חיצוניים
*נתונים מאתר rsssf
* נתונים מפורטים

קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1968
קטגוריה:עונות באליפות ברזיל בכדורגל
מייקל גזניגה

**מייקל ס' גזניגה** (באנגלית: **Michael S. Gazzaniga**; נולד ב-12 בדצמבר 1939) הוא פרופסור לפסיכולוגיה באוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה, שם הוא עומד בראש מרכז SAGE לחקר המוח. הוא אחד החוקרים המובילים בחקר המוח וחוקר את הבסיס העצבי של המוח. הוא חבר האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים, המכון הרפואי והאקדמיה הלאומית למדעים.

## ביוגרפיה
ב-1961 סיים גזניגה לימודיו בדארטמות' קולג'. ב-1964 קיבל דוקטורט בפסיכוביולוגיה מהמכון הטכנולוגי של קליפורניה, שם עבד תחת הדרכתו של רוג'ר ספרי, והיה אחראי על חקר מוח חצוי באדם. בעבודות המשך שלו הושגו התקדמויות חשובות בהבנת לטרליזציה תפקודית במוח והתקשורת בין שתי ההמיספרות.

גזניגה פרסם ספרים לקהל הרחב כגון **המוח החברתי** (*Social Brain*), **למה המוח חשוב?** (*Mind Matters*), **מוח הטבע** (*Nature's Mind*), **המוח המוסרי** (*The Ethical Brain*) ו**מי אחראי? **(Who's in Charge?). הוא העורך של "מדעי המוח הקוגניטיביים" – סדרת ספרים שפורסמה על ידי MIT Press, המציגה את עבודתם של כמעט 200 מדענים, והיא סדרת מקורות עבור שדה מחקר זה.

גזניגה הקים את המרכז לחקר מדעי המוח הקוגניטיביים באוניברסיטת קליפורניה בדייוויס ובדארטמות' קולג', את המכון למדעי המוח, יזם את "כתב העת של מדעי המוח הקוגניטיביים" (Journal of Cognitive Neuroscience) , והוא העורך הראשי לשעבר שלו. גזניגה היה חבר במועצה לביואתיקה שהקים הנשיא ג'ורג' בוש. הוא היה גם מנהל פרויקט "החוק ומדעי המוח" (Law and Neuroscience Project), פרויקט מחקר שעסק במפגש המשפטים ומדעי המוח.

## השפעה תרבותית
עבודתו של גזניגה מוזכרת ברומן "שלום על פני כדור הארץ" (Peace on Earth)  מאת סטניסלב לם.

בשנת 2010 פורסם כרך מחווה לעבודתו של גזניגה, ובו מאמרים מאת ג'וזף לדו, סטיבן קוסלין, סטיבן פינקר ואחרים.

## מחקרים

גזניגה הוביל מחקרים חלוציים בלמידה והבנה של מוח חצוי בחולים. הוא ביצע מחקרים רבים על חולים בעלי מוח מפוצל, כדי לספק הבנה באיכות גבוהה יותר של חייהם של המושפעים מתופעה נדירה זו. הוא חקר איך אנשים ששני חצאי מוחם מופרדים מתפקדים בהשוואה לאחרים. ד"ר גזניגה בדק איזה תפקודי גוף נשלטים על ידי כל חצי של המוח ומה מפוצלי מוח מסוגלים לעשות כתוצאה ממצבם, כגון היכולת לצייר שני אובייקטים שונים בכל יד בנפרד בו זמנית, מה שאדם שאינו מפוצל מוח אינו מסוגל לעשות. במחקריו של גזניגה נבדק כיצד בעלי פיצול מוח מסוגלים לפעול מבחינה רגשית ומבחינה גופנית בהשוואה לאחרים. מחקריו של גזניגה מאפשרים הבנה טובה יותר של המוח המפוצל וכן הביאו את התופעה לידיעתם של חוקרים אחרים, כמו גם לידיעת הציבור הרחב.

## פרסומים

* 
* 
* 
* 
* Gazzaniga, Michael S. (1992) 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 


## קישורים חיצוניים
* דף באוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה
* פרויקט החוק ומדעי המוח
* מרכז SAGE לחקר המוח
* "ההשפעה של קראק" — דיון בין גזניגה והפרשן השמרן ויליאם פ' באקלי, ג'וניור.
* וידאו של גזניגה בו הוא מדגים את השפעות פיצול המוח
* וידאו (ואודיו) של דיון של גזניגה עם קארל זימר - Bloggingheads.tv

## הערות שוליים

קטגוריה:פסיכולוגים קוגניטיביים
קטגוריה:סגל דארטמות' קולג'
קטגוריה:חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:זוכי מלגת גוגנהיים
קטגוריה:חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קליפורניה בדייוויס
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1939
סטפנוולף (קומיקס)

**סטפֵּנוולף** (באנגלית: **Steppenwolf**, מגרמנית: שטפֵּנוולף, "זאב ערבה") הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיע בחוברות הקומיקס ביקום DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת *New Gods #7* ממרץ 1972, והיא נוצרה על ידי ג'ק קירבי.

סטפנוולף הוא אחד מהאלים החדשים מאפוקוליפס, אחיה של הגרה מלכת אפוקוליפס ודודו של אוקסאס, הנודע בשם דארקסייד. סטפנוולף חבר באליטה של דארקסייד, וגנרל צבאות אפוקוליפס. סטפנוולף יצא עם דארקסייד הצעיר למסעות שונים, ביניהם אחד שהסתיים במאבק נגד דומסדיי עצמו. בהופעתו הראשונה בתור הארד של הקומיקס, סטפנוולף נשלח בידי דארקסייד להתנקש ביריבו, האב העליון שליט ניו ג'נסיס, אך נכשל וגרם למותה של אשתו של האב העליון, אוויה. ההתנקשות בחייה של אוויה גרמה למלחמה וליריבות בין אפוקוליפס לניו ג'נסיס, שהסתיימה במותו של סטפנוולף. הוא הוחיה זמן קצר לאחר מכן בידי דסאד, וחזר לשמש כגנרל כוחות אפוקוליפס. נוסף לכוחותיו כבן אפוקוליפס, סטפנוולף נושא עמו גרזן אלקטרוני, ורוכב על כלי רכב מעופף הדומה לזה של אוריון.

מבין תפקידיו, היה סטפנוולף האחראי על המשמר האישי של דארקסייד, שבחר באופן אישי את הלוחמים המשרתים בו. כאשר סקוט פרי / מיסטר מיראקל זכה לכוח השליטה בחיים והמוות, סטפנוולף התגרה בו על תפקידו במות עמו, ועונה קשות בידי מיראקל. במקום להורגו, מיראקל ריפא את סטפנוולף ושלח אותו לחופשי עם כוחותיו. במשימה להחזרת פריט אפוקליפטי שהגיע לידיו של בארט אלן / הפלאש, הגיע סטפנוולף למאבק עם ליגת הצדק. במסגרת האירועים המובילים למשבר האחרון, סטפנוולף נראה כחבר במועדון הצד האפל של דארקסייד על פני כדור הארץ, ונהרג בידי מלך השעונים בניסיון השתלטות על המועדון.

בהמשכיות יקום DC המאותחל שלאחר אירועי "פלאשפוינט", סטפנוולף הוצג מחדש בתפקידו, ולקח חלק בפלישת כוחותיו של דארקסייד לכדור הארץ. לאחר שעינו את סופרמן על אפוקוליפס, סייבורג הפעיל קופסת אם ולכד את דארקסייד, דסאד, סטפנוולף ושארית כוח הפלישה בארץ-2. כוחותיו של דארקסייד החליטו לפלוש לארץ-2, ולאחר שהרגו בין היתר את סופרמן ו-וונדר וומן ממציאות זו, באטמן מארץ-2 ביצע פיגוע התאבדות כדי להביא לניצחון "צבא העולם". סטפנוולף ירד למחתרת והשתלט על אומת דריין, כשלצידו עומדת "זעם", בתו של סטפנוולף המציגה את עצמה בשם דונה. סטפנוולף, זעם וכוחותיהם יצאו למתקפה על צבא העולם, וידם הייתה על העליונה עד שסטפנוולף נהרג בידי ברוטאל, שיבוט של סופרמן המכריז על עצמו כשליחו של דארקסייד. מאוחר יותר, סטפנוולף נראה בחיים במהלך מתקפתו של דארקסייד על האנטי-מוניטור.

## קישורים חיצוניים
* 
* דף הדמות בפרויקט פאנדום על DC קומיקס

קטגוריה:נבלי-על ב-DC קומיקס
קטגוריה:עריצים ודיקטטורים בדיוניים
משה אזר

**משה אזר** (כ"ג בניסן תרצ"ד, 8 באפריל 1934 – ט"ז בחשוון תשע"ג, 1 בנובמבר 2012) היה פרופסור בחוג ללשון העברית באוניברסיטת חיפה.

## ביוגרפיה
משה אזר נולד בבריסל ב-8 באפריל 1934, ועלה ארצה בנובמבר 1944. בשנים 1954–1958 למד בישיבת מרכז הרב. בשנים 1956–1959 למד באוניברסיטה העברית בירושלים לתואר ראשון בלשון עברית ובפילוסופיה ולתואר שני בלשון עברית. את התואר השלישי בבלשנות כללית עשה באוניברסיטת ננסי שבצרפת, ובשנת 1969 הגיש את עבודת הדוקטור שלו, שעסקה בנושא "ניתוח מורפולוגי אוטומטי של המילים במקרא".

אזר היה פרופסור אמריטוס בחוג ללשון העברית באוניברסיטת חיפה, שבה לימד החל מ-1969. בחלק מהשנים כיהן כראש החוג, וכן מילא תפקידים שונים במִנהל האקדמי של האוניברסיטה.

משנת 1974 היה חבר במערכת כתב העת "בלשנות עברית". היה גם חבר האיגוד הארצי והבין-לאומי לבלשנות שימושית, חבר האיגוד האירופי ללקסיקוגרפיה וחבר האיגוד העולמי לארגומנטציה.

בשנת 1983 נבחר לחבר-יועץ של האקדמיה ללשון העברית, ובשנת 1993 נבחר לחבר מלא. הוא כיהן בה כיו"ר הוועדה המרכזית למונחי הטכנולוגיה וכיו"ר ועדת הפרסומים.

תחומי המחקר העיקריים שלו היו התחביר והסמנטיקה של העברית לתקופותיה השונות, ניתוח השיח ופרשנות לשונית-פרגמטית של טקסטים משפטיים.

## משפחתו
היה נשוי ואב לשלושה, והתגורר בחיפה.

## ספריו

* *Analyse morphologique automatique du texte Hébreu de la Bible*, Nancy 1970

* **שטח ועומק בתחביר**, חיפה תשל"ז.
* **לשונות התחייבות במקרא ובמשנה**, חיפה תשמ"א.
* **תחביר לשון המשנה**, ירושלים תשנ"ה.
* (עורך ראשי) אברהם אבן-שושן, **[[מילון אבן-שושן]]**, הוצאה מחודשת ומעודכנת, תל אביב 2003.
* **פרשנות משפטית המנוגדת להבנת הנקרא**, תל אביב תשס"ז.

## ספר יובל לכבודו
* **ספר יובל לכבוד פרופ' משה אזר (העברית ואחיותיה ד-ה)**, בעריכת יצחק אבישור, חיפה תשס"ה.

## קישורים חיצוניים
* משה אזר באתר האקדמיה ללשון העברית
* 

קטגוריה:ישראלים ילידי בלגיה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת נאנסי
קטגוריה:בוגרי ישיבת מרכז הרב
קטגוריה:בלשנים ולשונאים ישראלים
קטגוריה:חברי האקדמיה ללשון העברית
קטגוריה:חוקרי השפה העברית
קטגוריה:סגל אוניברסיטת חיפה: לשון עברית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות שדה יהושע
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1934
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2012
שיעור שגיאה בייסיאני

בסטטיסטיקה ובלמידת מכונה, **שיעור השגיאה הבייסיאני** הוא שיעור השגיאה הנמוך ביותר שמְסַוֵוג יוכל להשיג על מדגם מסוים.
כאשר עלינו לתת סיווג על פי אוסף מאפיינים, אם כל אוסף מאפיינים מסוים גורר בהכרח סיווג מסוים (משמע, העולם בו אנחנו עובדים הוא דטרמיניסטי), אז שיעור השגיאה הבייסיאני הוא אפס.
לעומת זאת, אם לאוסף מאפיינים מסוים יש מספר סיווגים אפשריים, אז גם מְסַוֵוג אופטימלי ישגה בהכרח בחלק מהמקרים.

קטגוריה:סטטיסטיקה בייסיאנית
צמד דו-רון

[ממוזער|תקליט של צמד דו-רון [ארכיון רשות השידור|בתקליטיית קול ישראל]]
**צמד דוּ-רון** (Du-Ron) היה צמד זמרים ישראלי (ברוך אבירם וחנן ליבנה), שפעל מראשית שנות ה-60 ועד ראשית שנות ה-70.
את רוב שיריהם המוקלטים הלחין יוסף הדר, שגם עיבד והדריך את הצמד עם הגיטריסט יוסף פֶּלטָה. בין שיריהם: "האיש והגיטרה", "זמר בדרכים", "לילה זוהר", "לך בלבד", "ירח מתפרחח" ועוד. הם ביצעו גם שירי עם: את שיר העם המקסיקני "הפלפל" ("Coplas") בתרגום רפאל אליעז) ואת השיר "Guitarra Del Joven Soldado", וכן שירים שהלחינו עודד זמיר ("רוח ערב", "א. דוקטור") ואחרים. שיריהם הוקלטו בעיקר בחברת התקליטים "הד ארצי".

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

דו-רון
אליפות ברזיל בכדורגל 1971

**אליפות ברזיל בכדורגל 1971** (בפורטוגזית:**Campeonato Nacional de Clubes de 1971**) הייתה הפעם ה-16 בו נערכה תחרות ארצית בכדורגל בברזיל. היא אורגנה על ידי קונפדרציית הספורט הברזילאית. זו הייתה הפעם הראשונה שתחרות הוגדרה כאליפות ברזיל, בניגוד לתחרויות בשנים קודמות שקיבלו הכרה כאליפויות ברזיל בשנת 2010. המשחקים החלו ב-7 באוגוסט והסתיימו ב-19 בדצמבר 1971.  

בתחרות השתתפו 20 קבוצות. התחרות נערכה במספר שלבים:

* הקבוצות חולקו ל-2 בתים תוך קיום משחק בית ומשחק חוץ בין הקבוצות הבית. 
* שש קבוצות מכל בית העפילו לשלב השני. בשלב זה הוקמו 3 בתים תוך קיום משחק בית ומשחק חוץ בין הקבוצות הבית.
* מנצחי הבתים של השלב השני התמודדו על האליפות תוך מפגש בודד בין הקבוצות.

במהלך כל שלבי האליפות עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. 

אתלטיקו מיניירו זכתה באליפות. זו הייתה הזכייה השנייה בתולדות המועדון. מנצחת התחרות וסגניתה העפילו לגביע ליברטדורס 1972.

דריו שחקנה של אתלטיקו מיניירו כבש 15 שערים וזכה בתואר מלך השערים של האליפות.

## משתתפי התחרות לפי [[מדינות ברזיל]]
* סאו פאולו – 5
* גואנברה – 5
* מינאס ז'ראיס – 3
* ריו גראנדה דו סול – 2
* פרנמבוקו – 2
* פרנה – 1
* באהיה – 1
* סיארה – 1

## טבלת סיום האליפות

## קישורים חיצוניים
* נתונים מאתר rsssf
* נתונים מאתר zerozero

ברזיל
קטגוריה:עונות באליפות ברזיל בכדורגל
החלטה 236 של מועצת הביטחון של האו"ם

**החלטת מועצת הביטחון של האו"ם מספר 236** היא החלטה של מועצת הביטחון של האו"ם אשר התקבלה ב-11 ביוני 1967 ועסקה בהפסקת האש בין ישראל וסוריה במלחמת ששת הימים. 

ההחלטה התקבלה לאחר דיווחים בעל פה מפי המזכיר הכללי של האו"ם או תאנט. מועצת הביטחון גינתה את ההפרות על הפסקת האש וחזרה על קריאתה מהחלטה מספר 234.

המועצה ביקשה שהמזכ"ל ימשיך לדווח על המצב ואשררה את דרישתה להפסקת אש. היא קראה לצדדים לסגת לעמדות בהם נמצאו בזמן הכרזת הפסקת האש ב-16:30 שעות GMT של ה-10 ביוני 1967 וקראה לשיתוף פעולה עם מפקד כוח המפקח על הפסקת האש ועם משקיפים מטעמו.

פגישה מועצת הביטחון התכנסה על פי בקשת סוריה וקיבלה את החלטה הזו פה אחד.

## ראו גם
* מלחמת ששת הימים

## קישורים חיצוניים
* [טקסט של ההחלטה 236 של מועצת הביטחון של האו"ם](https://undocs.org/S/RES/236(1967)) (אנגלית) בוויקיטקסט

קטגוריה:ישראל: היסטוריה
קטגוריה:מלחמת ששת הימים
236
236
קטגוריה:1967 בישראל
קטגוריה:1967 בסוריה
236
נבולין

**נבולין** (**Nebulin**) הוא חלבון קושר אקטין, אשר קשור לסיבים הדקים של הסרקומר בשרירי השלד. זהו חלבון גדול מאוד (600-900 kDa) וביכולתו לאגד כ-200 מולקולות אקטין.

מאחר שאורכו תואם יחסית לאורכו של סיב אקטין, משערים כי נבולין משמש כמעין "סרגל" האחראי לבקרה על אורך הסיב הדק (סיב האקטין), במהלך יצירת הסרקומר. תפקידים נוספים של החלבון, כמו תפקידו באיתות בין תאים, נותרו עלומים נכון להיום.

מחקרים הראו כי נבולין משתתף בבקרת האינטראקציה בין סיבי האקטין וסיבי המיוזין, באמצעות השפעה על פעולת פירוק מולקולות האנרגיה ATP.

## הערות שוליים

קטגוריה:חלבונים
רוסקומנדזור

ממוזער|מסמלי הארגון
**רוֹסְקוֹמְנַדְזוֹר** הוא **השירות הפדרלי לפיקוח בתחום תקשורת, טכנולוגיות מידע ותקשורת המונים** (ברוסית: **Федеральная служба по надзору в сфере связи, информационных технологий и массовых коммуникаций**, בקיצור **Роскомнадзор**) הוא גוף פדרלי של הרשות המבצעת ברוסיה, הכפוף למשרד התקשורת של רוסיה ונחשב לרגולטור האינטרנט הממשלתי האחראי לאכיפה, פיקוח וצנזורה על התקשורת ברוסיה וזהו הגוף הרגולטורי המרכזי לצנזורה, פיקוח ובקרה על האינטרנט במדינה.

הארגון הוקם במאי 2008 במסגרת ממשלת פוטין השנייה. מאז מרץ 2020 עומד בראש הארגון אנדריי ליפוב.

## פעילות
רוסקומנדזור היה מעורב במספר פרשיות צנזורה על אתרי אינטרנט ופורטלים ברוסיה:
* בשנת 2013 רוסקומנדזור התריע לוויקימדיה הרוסית, כי על ויקיפדיה הרוסית להסיר ערך על זן של מריחואנה, אחרת האתר ייחסם לשימוש ברוסיה.
* בשנת 2015 נחסמו מספר חברות הימורים באינטרנט לרבות מרתון
* ביוני 2017 טלגרם חויבה להצטרף לרשימת חברות וארגונים המפיצים מידע ברוסיה ולהחיל עליה כללים נוקשים של שמירת מידע על משתמשים. לפי חוק שאושר בדומה ב-2016, כל חברה וארגון המוגדרים כ"מפיצי מידע" צריכים לשמור בשרתים שלהם מידע על המשתמשים שלהם לתקופה של עד שלוש שנים ולספק גישה מהירה למאגרי הנתונים עבור הרשויות. חברת טלגרם ניהלה מגעים משפטיים נגד רגולטור האינטרנט שאיים לחסום את השימוש ביישום טלגרם בשטחי רוסיה אם לא ייחשפו מפתחות ההצפנה ויימסרו לידי שירות הביטחון הפדרלי הרוסי
* בשנת 2019 השירות החל בניסוי עם ספקיות האינטרנט במדינה לניתוק רשת האינטרנט הרוסית מזו הגלובלית, במטרה לבדל את רשת האינטרנט כך שתהיה פחות חשופה למתקפות האקרים גלובליים ותאפשר פיקוח הדוק יותר על תעבורת הנתונים, זאת כחלק מיישום חוק האינטרנט הריבוני.

## מנהלים
* בוריס בויארסקוב (2008–2009)
* סרגיי סיטניקוב (2009–2012)
* אלכסנדר ז'ארוב (2012–2020)
* אנדריי ליפוב (מאז 2020)

## ראו גם
*מנהל המרחב הקיברנטי של סין
## לקריאה נוספת
* How Russians Are Outsmarting Internet Censorship - Global Voices Advocacy
* השירות הפדרלי להגנת המורשת התרבותית 

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רוסיה: רשויות פיקוח
קטגוריה:משרד התרבות של רוסיה
קטגוריה:צנזורה ברוסיה
קטגוריה:משרד התקשורת של רוסיה
דואט החתולים

**דואט החתולים** (באיטלקית: **Duetto buffo di due gatti** – "דואט היתולי לשני חתולים") היא יצירה פופולרית לשתי זמרות סופרן, המבוצעת לעיתים קרובות כהדרן בקונצרט. ה"מילים" הן אך ורק חזרות על המילה "מיאו". לעיתים מבוצע הדואט על ידי סופרן וטנור, או סופרן ובס.

אף כי מקובל לייחס את היצירה לג'ואקינו רוסיני, הרי שלאמתו של דבר היא לא נכתבה על ידו, אלא זוהי עריכה שנעשתה בשנת 1825, ומקורה בעיקר באופרה שלו "אותלו" משנת 1816. לטענת יוברט האנט, מקובל לראות את רוברט לוקאס פרסול כמעבד, שאימץ לו לצורך זה את שם העט "ג' ברתולד".

## מבנה
* היצירה בנויה מן הפרקים הבאים, לפי סדר הופעתם:
* "קוואטינת חתולים" מאת המלחין הדני כריסטופר ארנסט פרידריך וייזה
* חלק מן הדואט של אותלו ויאגו במערכה 2 של "אותלו"
* חלק מן הקאבאלטה לאריה "Ah, come mai non senti", ששר רודריגו באותה מערכה

## הקלטות
אלבומים הכוללים יצירה זו:
* "מחווה לג'ראלד מור", EMI קלאסיקס: ויקטוריה דה לוס אנחלס (סופרן), אליזבת שוורצקופף (סופרן), ג'רלד מור (פסנתר), שנת הוצאה 2003 (חידוש והרחבה של הפקה משנת 1969), ידוע גם בשם "Le Duo des Chats"
* "כוחו המתוק של השיר", EMI קלאסיקס: פליסיטי לוט (סופרן), אן מאריי (מצו סופרן), גראהם ג'ונסון, (פסנתר), שנת הוצאה 1990
* "דואטים לשתי זמרות סופרן", חברת BIS: אליזבת זדרסטרם (סופרן) וקרסטין מאייר (מצו סופרן, יאן איירון (פסנתר), שנת הוצאה 1992)
* "Wir Schwestern Zwei, Wie Schönen"' נייטינגייל: אדיטה גרוברובה (סופרן), וסלינה קאזארובה (מצו סופרן), ופרידריך היידר (פסנתר). רצועה אחרונה, מוכר גם כ"קאצן-דואט"
* "Von ganzem Herzen", קאטאליסט: מונסראט קאבאייה, מונסראט מרטי, שנת הוצאה 1998
* "רסיטל שירה יוצא דופן עד מאד", סראפים: כריסטה לודוויג (מצו סופרן), וולטר ברי (בס בריטון), ג'רלד מור, פסנתר, שנת הוצאה 1969
* "המיטב של רוסיני", EMI קלאסיקס, MESPLE/BERBIE/REISS, שנת הוצאה 1992

## קישורים חיצוניים

* , סיאול, קוריאה, 30 בנובמבר 1996
* 

קטגוריה:יצירות משנת 1825
קטגוריה:דואטים
קטגוריה:הומור
קטגוריה:שירים על חתולים
ללא גלימה

**ללא גלימה - שיחות עם שופטי בית המשפט העליון** הוא ספר ראיונות שיצא לאור במרץ 2017 בהוצאת ידיעות ספרים. הספר מציג בפני הקורא שלושה-עשר ראיונות שנערכו עם שופטי בית המשפט העליון בדימוס: מאיר שמגר, אהרן ברק, שלמה לוין, גבריאל בך, יצחק זמיר, דליה דורנר, צבי טל, טובה שטרסברג-כהן, יעקב טירקל, דורית ביניש, יצחק אנגלרד, אליעזר ריבלין ועדנה ארבל. מחברי הספר הם אליחי שילה, אביחי יהוסף, יאיר טייטלבאום, יובל תמיר, נפתלי פורת, שירה זילכה, שירי ליברמן שלו ושלומי שורץ. עורכת התוכן היא העיתונאית ענת סרגוסטי.

הספר פורש את השקפותיהם של שופטי בית המשפט העליון במגוון רחב של נושאים. החל מחייהם האישיים, עובר בפסקי דינם ולבסוף בסוגיות שונות בשיח הציבורי כגון האקטיביזם השיפוטי, יחסי דת ומדינה, הצורך בחוקה, אמון הציבור במערכת אכיפת החוק, נישואים אזרחיים, היחס למיעוט הערבי-ישראלי, הלחימה בטרור אל מול הגנה על זכויות אדם ומעמדו של בית המשפט העליון ועוד.

כחודש לאחר צאתו, נכנס הספר לרשימת רבי המכר המופיעה בעיתון הארץ.

הספר הוא פרי יוזמתם של שמונה סטודנטים למשפטים מאוניברסיטת בר-אילן שביקשו ליצור מיזם דומה לזה של הבמאי דרור מורה, שומרי הסף.

## הסיקור התקשורתי
הספר קיבל ביקורת אוהדת בכלי התקשורת השונים, שציינו שדרכו ניתן לדעת מה חושבים באמת השופטים.

כך נכתב בכתב העת השילוח: "מדובר בספר רב ערך. שזורים בו עיקרי הדברים שנחוץ לאזרח הישראלי להתמצא בהם בהיסטוריה, בפילוסופיה, במשפט ובחברה, ומומלץ לקוראו תוך שמירה על ערנות ביקורתית".

באתר מידה נכתב כי: "רק במקרים נדירים אנו זוכים לפגוש את בני האדם שמתחת לגלימה, את הלך הרוח האישי שלהם ואת עולמם הרעיוני והאידאולוגי. הזדמנות מסוג זה מאפשר ספר שיצא לאחרונה: ללא גלימה – שיחות עם שופטי בית המשפט העליון"

טובה צימוקי כתבה באתר ynet כי: "בספר חדש שיצא לאור בימים אלה מנתחים שופטים לשעבר בבית המשפט העליון סוגיות בוערות בחברה הישראלית, וחושפים טפח מפסקי הדין המכוננים שניתנו כאן בעשורים האחרונים."

משה גורלי התייחס לדעות השופטים באתר כלכליסט: "העמדה הפוליטית של השופטים תופסת מקום נכבד בשיחות. יצחק זמיר נדרש לה, ומנפק תגובה מעניינת לטענה שבית המשפט העליון מורכב בעיקר משמאלנים."

בערוץ 7 נכתב כי: "הראיונות עם השופטים הם אישיים. השאלות הבוערות, כגון אקטיביזם שיפוטי, שיטת בחירת השופטים, עונש מוות, נישואים אזרחיים ועוד, מוגשים לכולם. אבל עוד קודם המראיינים עוברים עם כל שופט על נקודות שיא בקריירה שלו, ושואלים על דרך הפסיקה שלו במשפטים מסוימים, פוליטיים, כלכליים וכאלה העוסקים במעמד אישי."

בשבועון משפחה נכתב כי: "ייחודו הגדול של הספר, בין השאר, הוא בעובדה שהשיחה עם כל שופט, מתחילה ברקע האישי של חייו. מפתיע לגלות כמה מהשופטים גדלו בבית חרדי, או שהוריהם גדלו בבית כזה, והדבר השפיע עליהם ועל חייהם".

## קישורים חיצוניים
* 
* אביחי יהוסף ושירי ליברמן שלו, ממחברי הספר, מתראיינים לתוכנית "עושים סדר"
* דבר מחברי הספר בערב ההשקה
* אליחי שילה ונפתלי פורת, ממחברי הספר, מנחים את רב השיח בערב ההשקה
* 
* 
* 
* 
* "שומרי הסף" של עולם המשפט: הצצה מרתקת לעולמם הפנימי של שופטי העליון, באתר תקדין
* 
* .
* אביחי יהוסף, ממחברי הספר, מתראיין לתחנת הרדיו "גלי ישראל"
* מיכל איש שלום, "שפוט השופטים", שבועון משפחה
* חברת החדשות בעם, ועדת המעקב: ענת סרגוסטי עורכת הספר, משוחחת עם אביחי יהוסף ממחברי הספר

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי 2017
קטגוריה:בית המשפט העליון בתרבות
קטגוריה:ספרי ידיעות ספרים
טורא אפורה

"**טורא אפורה**" (בארמית: ההר האפור) היא סדרה של שמונה הדפסי אבן שיצר הצייר אריה אלואיל באוסטריה בשנת 1924.
## תיאור
בין השנים 1925-1922 שהה אריה אלואיל בווינה, אוסטריה, שם למד אמנות והתקרב אל החוגים האקספרסיוניסטים. ב-1924 יצר את סדרת ההדפסים עבור תערוכה של קבוצת "קונסט-שאו" (Kunstschau) שהתקיימה בשנת 1925 בעיר. עם זאת, לא ברור האם אכן הוצגו העבודות בתערוכה זו. ההדפסים יצאו לאור כאלבום בשם "טורה אפורה", שהיה בעל שני שערים - האחד בעברית והשני בגרמנית תחת השם "Graues Band". בשנת 1925 חזר אלואיל לארץ-ישראל, אולם הוא לא הציג אותה מעולם. סדרת ההדפסים הוצגה לראשונה בתערוכה "שבת בקיבוץ", שהתקיימה בשנת 1998 במוזיאון בית אורי ורמי נחושתן. בשנת 2011 הוצגה הסדרה בשנית באותו מוזיאון בתערוכה "אריה אַלוַאיל: מביתניה לוינה ובחזרה". בשנת 2015 הוצגו העבודות בתערוכה רטרוספקטיבית של האמן במשכן לאמנות ע"ש חיים אתר בעין חרוד ובתערוכה "100 שנות אמנות הדפס בישראל - הסדרות הגדולות" שהוצגה בסדנת ההדפס ירושלים.

שמונת ההדפסים נוצרו בטכניקה של הדפס-אבן, על נייר בגובה של 32 ס"מ וברוחב 24 ס"מ (כ"א). הסדר המיועד של ההדפסים איננו ידוע, אולם הם מציגים דימויים מסוייטים העשויים להתפרש כאלגוריים. בין הדימויים אדם קובר גופה כשברקע שלוש נשים; אדם בבית קברות; אישה המעניקה פרח לילד או גבר; דמות גבר עירום על ברכיו כלצידו אבן ומקל נדודים; דמות גבר כורע בפני אישה ולראשה כתר על רקע עיר העולה בלהבות ועוד. סגנון היצירה של ההדפסים הוא חופשי, ומדגיש את הרישום החופשי של האמן על נייר ההעברה אל פלטת ההדפס. סגנון הרישום מתבסס על שילוב בין כתמיות לבין ניגודיות בין הדימוי לרקע. חלק מן הדמויות אף נוצרו על ידי יצירת חללים נגטיבים ברישום. בכל העבודות הרישום איננו מגיע לקצוות הפורמט, כי אם מסתיים ב"פתאומית", דבר המעצים את תחושת הדרמה. גליה בר אור טענה כי הסדרה מבטאת "קרע וסכסוך פנימי" המבטאים "חרדה ואבדן לצד מה שנדמה ככמיהה לגאולה ותחיה". וזיהתה בה עירוב של איקונוגרפיה נוצרית ויהודית.

פרשנות ביוגרפית לעבודות הציע מוקי צור שראה בעבודות ביטוי של תקופת שהותו של האמן בביתניה עילית, תקופה שקדמה לנסיעתו של אלואיל לוינה. לעומתו, הדגישו שולה קשת וגדעון עפרת את הממד האלגורי-היסטורי בעבודות, המבטא את גורל העם היהודי.

## לקריאה נוספת
*בר אור, גליה, **אריה אלואיל: אות, דמות, נוף**, המשכן לאמנות ע"ש חיים אתר, עין חרוד, 2015
*קשת שולה, "מביתניה לווינה ובחזרה: התבוננות חדשה בסדרת ההדפסים של אריה אלואיל 'טורא אפורה'", **קתדרה** 145 ,תשרי תשע"ג [2014]

## הערות שוליים

קטגוריה:הדפסי אבן
קטגוריה:הדפס ישראלי
קטגוריה:יצירות משנת 1924
קטגוריה:הקיבוץ בתרבות ובאמנות
קורק סיטי

**מועדון הכדורגל קורק סיטי** (באנגלית: **.Cork City F.C**) הוא מועדון כדורגל מקצועני מהעיר קורק שבאירלנד. זהו אחד המועדונים הראשונים באירלנד שהרכיב קבוצה מקצוענית. עם התמקצעות המועדון, והפיתוח של אצטדיון טרנר קרוס, הפך המועדון לאחד האהודים במדינה.

המועדון זכה בשלוש אליפויות ליגת העל האירית ובארבעה גביעי המדינה.

## תארים
***[[ליגת העל האירית]] (3):**
** 1992/93, 2005, 2017
***[[הגביע האירי]] (4):**
** 1998, 2007, 2016, 2017

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל איריות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1984
חשיבותה של רצינות (סרט, 2002)

**חשיבותה של רצינות** (באנגלית: **The Importance of Being Earnest**) הוא סרט בריטי-אמריקאי משנת 2002, קומדיה רומנטית בבימויו של אוליבר פארקר, המבוסס על המחזה הקומי "חשיבותה של רצינות" מאת אוסקר ויילד. הכנסות הסרט בצפון אמריקה היו כ-8.4 מיליון דולר.

## צוות השחקנים
* רופרט אוורט – אלג'רנון "אלג'י" מונקריף
* קולין פירת' – ג'ון "ג'ק" וורת'ינג / ארנסט
* פרנסס או'קונור – גוונדלין פרפקס
* ריס וית'רספון – ססילי קארדיו
* ג'ודי דנץ' – ליידי בראקנל
* טום וילקינסון – ד"ר צ'יזבל
* אנה מאסי – מיס פריזם
* אדוארד פוקס – ליין
* פטריק גודפרי – מרימן

## הפקה
דיים ג'ודי דנץ' גילמה בסרט זה בפעם השלישית את ליידי בראקנל. ב-1982 שיחקה בהפקה של המחזה בתיאטרון הלאומי, וב-1995 בעיבוד רדיופוני של ערוץ 4 של רדיו ה-BBC.

השחקנית פינטי ויליאמס, שמגלמת את ליידי בראקנל בצעירותה כרקדנית, היא בתה של ג'ודי דנץ' שמגלמת את ליידי בראקנל המבוגרת.

הסצנות בהן רופרט אוורט סוטר לקולין פירת' על עורפו, ואוורט נושק לפירת' על הלחי היו מאולתרות. הבמאי פארקר חשב שתגובתו ההמומה של פירת' היא כה מצחיקה שהחליט להשאיר אותן בסרט.

הסצנות עם החוב של "ארנסט" לסאבוי ושגובי החובות מגיעים לביתו הכפרי של ג'ק לקוחות מקטעים שוויילד הסיר מהמחזה לפני פרסומו.

דמותו של הגנן מולטון הוסרה בעריכה של הסרט, אבל עדיין אפשר לראותו ברקע בסצנות רבות.

עבור בית האחוזה וסט וייקומב פארק שמשמש בסרט כביתו הכפרי של ג'ק שילמו המפיקים 50,000 ליש"ט.

## יציאה לאקרנים
רוג'ר איברט מהעיתון שיקגו סאן-טיימס העניק לסרט שלושה כוכבים מתוך ארבעה, וכתב שהשחקנים לוהקו היטב ושיחקו היטב.

נכון לספטמבר 2012 הסרט קיבל ציון של 58% באתר Rotten Tomatoes.

ההכנסות של הסרט בארצות הברית הסתכמו ב-$8,384,929, וברחבי העולם ב-$8,906,041. בסך הכל ההכנסות של $17,290,970 עלו על התקציב שהסתכם ב-15 מיליון דולר.

## פרסים ומועמדויות
ב-2003 זכה הסרט בפרס "סרט הכסף" מטעם סינדיקט עיתונאי הקולנוע האיטלקיים על עיצוב התלבושות הטוב ביותר. מעצב התלבושות היה מאוריציו מילנוטי.

ריס וית'רספון הייתה מועמדת לפרס בחירת הנוער בקטגוריית השחקנית בקומדיה על הופעתה בתפקיד ססלי.

## קישורים חיצוניים
* 

**ביקורות**
* 
* 
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 2002
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים בריטיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים מבוססי מחזות
קטגוריה:סרטים בגרמנית
קטגוריה:סרטים המבוססים על יצירות אוסקר ויילד
קטגוריה:סרטי אוליבר פארקר
חגי גולן

**חגי גולן** (נולד ב-1957) הוא עיתונאי ישראלי, עורך העיתון "גלובס" בשנים 1997–2017.

## ביוגרפיה
חגי גולן נולד בתל אביב, ולמד בתיכון עירוני א' שבעיר. לאחר סיום לימודיו שירת בחיל התותחנים. גולן הצטרף לעיתון גלובס עם הקמתו בשנת 1983, ושימש ככותב וכעורך, במקביל ללימודי חשבונאות וכלכלה באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1997 מונה לעורך העיתון, עד לפרישתו בשנת 2017 בעקבות מכירת העיתון לאחר קריסת אליעזר פישמן.

בשנת 2006 התמודד בראש קבוצת "שידורי הדמוקרטיה" במכרז על הפעלת ערוץ הכנסת. הקבוצה שכללה את אולפני הרצליה, המרכז הבינתחומי הרצליה וקבוצת גלובס לא זכתה במכרז.

גולן הגיש את תוכנית הרדיו "עסקים באוויר" בתחנת רדיו 99 שעסקה בכלכלה וצרכנות. בנוסף, הגיש תוכנית רדיו בתחנת רדיו ללא הפסקה. כיום גולן מנחה פודקאסטים ברשת "עושים היסטוריה".

בשנת 2024 הצטרף למערכת החדשות של I24NEWS. משנת 2025 הצטרף למערכת של ערוץ הכלכלה. 

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל גלובס
קטגוריה:עורכי עיתונים כלכליים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני א' (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:סגל עושים היסטוריה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1957
אטרטה

**אטרטה** (בצרפתית: **Étretat**) היא קומונה בצרפת, במחוז סן-מריטים בנורמנדי עילית, 32 ק"מ צפונית ללה האבר, לחוף תעלת למאנש.

המקום מפורסם בזכות רצועת החוף המורכבת מצוקי קירטון מתקופת הטורון המתנשאים לגובה 90 מטר (Les Falaises à Étretat) ובהם תצורות של קשתות.

מהחוף אפשר לצפות על Porte (Falaise) d'Amont מצפון ועל Porte (Falaise) d'Aval מדרום שבסמוך לו נמצא סלע גבוה עם קצה חד המכונה "המחט" (Aguiile). מדרום לו נמצא צוק Manneporte שכדי לצפות עליו יש לעלות על הרכס מעל Porte d'Aval.

הגרמנים ביצרו את החוף ובנו בונקר תותח גדול כחלק מהחומה האטלנטית. לשם כך הרסו חלק מבתי החוף בעיירה.

הצוקים משכו אליהם ציירים רבים כמו קלוד מונה, גוסטב קורבה, אז'ן בודן ווסילי פולנוב.

הסופר גי דה מופאסן גדל באטרטה עד גיל 13. הסופר מוריס לבלן התגורר אף הוא באטרטה. ספרו "המחט החלולה" (1911) מתרחש בצוקי אטרטה בו מנסה הפורץ המפורסם ארסן לופין, למצוא מטמון החבוי בתוך סלע "המחט" בחוף אטרטה. ביתו של לבלן משמש כיום כמוזיאון לחייו ויצירותיו (Le Clos Lupin - Maison Maurice Leblanc).

## גלריה

Porte d'Aval (1).jpg|Porte d'Aval
File:Manneporte.jpg|קשת Manneporte
File:Porte d'Aval, Etratat, Aguiile.jpg|צוק "המחט" באטרטה
קובץ:Claude Monet - The Cliff of Aval, Etrétat - Google Art Project.jpg|המצוק באוואל, אטרטה, קלוד מונה
File:Porte d'Amont, Etratat (1).jpg| Porte d'Amont
File:Cliffs of Étretat.jpg|צוקי אטרטה
File:German bunker in Étretat (1).jpg|בונקר גרמני בחוף אטרטה
File:Le Clos Arsène Lupin, Maison Maurice Leblanc.jpg|שלט בכניסה למוזיאון מוריס לבלן
File:Étretat (2).jpg|מרכז אטרטה


## קישורים חיצוניים

* 
* 
* הצוקים הלבנים של אטרטה, באתר european traveler
* 

קטגוריה:נורמנדי עילית: ערים
קטגוריה:צרפת: ערי חוף
קטגוריה:קשתות טבעיות
האצטדיון הבין-לאומי ג'אבר אל-אחמד

**האצטדיון הבין-לאומי ג'אבר אל-אחמד** הוא אצטדיון ספורט רב-תכליתי הממוקם בעיר כווית, בירת כווית.

## הקמה
האצטדיון תוכנן על ידי החברה הגרמנית Weidleplan Consulting. בנייתו החלה בשנת 2004 והוא נפתח לשימוש בספטמבר 2010. עלות הבנייה הגיעה ל-395 מיליון דולר. בשנת 2014 נערך בו שיפוץ, שהסתיים בשנה שלאחר מכן.

האצטדיון מקורה ברובו ולגגו צורה כללית של אוכף. יש בו ארבעה מפלסים והוא מכיל 60,000 (או 68,000) מקומות ישיבה. בצדו מגרש חנייה ובו 5,750 מקומות.

האצטדיון מארח בעיקר תחרויות כדורגל ותחרויות אתלטיקה. הוא משמש כמשכנה של נבחרת הכדורגל הלאומית של כווית.

האצטדיון נקרא על שמו של ג'אבר אל-אחמד אל-ג'אבר א-סבאח, אמיר כווית בשנים 1977-2006.

## קישורים חיצוניים
* האצטדיון, באתר StadiumDB (קישור נוסף)
* האצטדיון, באתר SBP.de

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
ג'אבר אל-אחמד
קטגוריה:כווית סיטי: מבנים
קטגוריה:כווית: ספורט
קטגוריה:כווית: כדורגל
שלמה ברלינר (רופא)

**שלמה (אברהם) ברלינר** הוא מומחה ברפואה פנימית, פרופסור מן המניין לרפואה פנימית בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת תל אביב מנהל מחלקה פנימית ה' בבית החולים איכילוב.

## ביוגרפיה
ברלינר סיים את לימודי הרפואה באוניברסיטת תל אביב, בנוסף, הוסמך לתואר שלישי PhD בביולוגיה של התא מטעם אוניברסיטת תל אביב.

בין השנים 1978–1983 התמחה ברלינר ברפואה פנימית, במחלקה פנימית ד' בבית החולים בלינסון. בין השנים 1983 - 1987 כיהן כרופא בכיר בפנימית ד' בלינסון. בין השנים 1987 - 1989 יצא להשתלמות בקליניקת סקריפס בלה ג'ולה שבקליפורניה (Scripps Clinic, La Jolla, CA), בארצות הברית. בשובו, בין השנים 1989–1994 כיהן כרופא בכיר בפנימית ד' בבלינסון. בין השנים 1995–2007 ניהל את מחלקה פנימית ד' בבית החולים איכילוב ומשנת 2007 מנהל את מחלקה פנימית ה' (33 מיטות אשפוז).

ברלינר השתלם בקרישתיות יתר במספר מרכזים: המרכז הרפואי תל אביב, ובאוניברסיטת ברן שבשווייץ.

כן, השתלם ברלינר בפיזיולוגיה של קרישת הדם במכון סקריפס למחקר רפואי, סן דייגו, ארצות הברית.

בשנת 1992 התמנה ברלינר לפרופסור חבר בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת תל אביב, ובשנת 2009 לפרופסור מן המניין.

ברלינר מרצה ב"אסכולות" - בית הספר ללימודים רב תחומים ולתרבות הדעת, (לימודי החוץ של האוניברסיטה הפתוחה.

ברלינר חבר להקמת חברת "קונסיליום" אשר הוקמה בשנת 2017 על ידי הפרופ' גבי ברבש. בנוסף, חברו לחברה הפרופ' יעקב נפרסטק והפרופ' ענת גרפר-גוילי.

ברלינר שירת במילואים כרופא צבאי.

ברלינר נשוי לליאורה.

## ממחקריו
ברלינר חיבר למעלה מ-270 מאמרי מחקר.

ברלינר חוקר פעיל במרכז לדלקת ופרסם מאמרים על הקשר בין מחלות דלקתיות ופגיעה בכלי הדם. ברלינר עוסק בחקר המנגנונים הגורמים לחסימות בכלי הדם וכן בקשר שבין תהליכים דלקתיים תת-קליניים והופעת מחלות לב, כלי דם ומחלת הסרטן. לברלינר עניין מחקרי מיוחד באיתור תהליכים ביולוגיים סמויים אשר ניתנים לאיתור מוקדם לפני שהמטופל מודע לקיומם ובכך להקדים טיפול ולמנוע תחלואה קלינית.
* ממחקריו של פרופ' שלמה ברלינר באתר PubMed

### מספריו
* "ערכים ביוכימיים ברפואה פנימית" - אקדמון הוצאה לאור, 1990 (ביחד עם פרופ' יהודה שינפלד)

## סקירת כתבי עת רפואיים על ידי ברלינר
* Heart - משנת 2004
* Thrombosis and Haemostasis - משנת 2005
* Therapeutic apheresis and dialysis - משנת 2004
* Blood Coagulation and Fibrynolysis - משנת 2002
* Stress Medicine - משנת 1993
* הרפואה - משנת 1990
* IMAJ (Israel Medical Association Journal) - משנת 2000
* Reviewer for the United States - Israel Binational Science Foundation - משנת 2006

## פרסים
* בשנת 1996 - מצוינות בהוראה, הפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר, אוניברסיטת תל אביב
* בשנת 2002 - פרס מנכ"ל משרד הבריאות

## חברות באיגודים מקצועיים
* האיגוד הישראלי לרפואה פנימית
* האיגוד הישראלי לקרישת דם
* החברה הישראלית לחקר מניעה וטיפול בטרשת עורקים
* האיגוד הבינלאומי לתרומבוזיס והמוסטזיס

## קישורים חיצוניים
* בית החולים איכילוב, פנימית ה', פרופ' שלמה ברלינר
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רופאים פנימיים ישראלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: רפואה
קטגוריה:סגל מרכז רפואי רבין
קטגוריה:סגל המרכז הרפואי תל אביב ע"ש סוראסקי
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור לרפואה מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
אילן אלדר

**אילן אלדר** (9 בספטמבר 1944 – 3 באפריל 2024) היה פרופסור מן המניין בחוג ללשון העברית באוניברסיטת חיפה.

## ביוגרפיה
אילן אלדר נולד בחיפה. הוא בוגר בספרות, לשון עברית ומקרא של המכון האוניברסיטאי של חיפה (שלוחת האוניברסיטה העברית, שפעלה בעיר טרם הקמת אוניברסיטת חיפה). את התארים השני והשלישי למד באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1976 הגיש את עבודת הדוקטורט שלו, שעסקה בנושא "מסורת הקריאה הקדם-אשכנזית".

אלדר היה פרופסור מן המניין בחוג ללשון העברית באוניברסיטת חיפה. לימד בחוג מהקמתו ב-1973 ועד שפרש לגמלאות ב-2014. בשנים 1984–1989 שימש ראש החוג, ובשנים 1991–1996 היה דקאן לימודים מתקדמים.

אלדר היה חבר הוועדה העליונה של המועצה להשכלה גבוהה למינוי פרופסורים במוסדות להכשרת עובדי הוראה. כמו כן, היה חבר בוועד המנהל של האיגוד העולמי למדעי היהדות.

נבחר לחבר-יועץ באקדמיה ללשון העברית בשנת 1981 ולחבר מלא ב-1991. הוא כיהן בה כראש ועדת הפרסומים וכיו"ר ועד המינוח.

תחומי המחקר העיקריים שלו היו תולדות הבלשנות העברית בימי הביניים, מסורות לשוניות ושיטות ניקוד קדמוניות של העברית, לשון ספרות ההשכלה, ראשית העברית הספרותית החדשה, תחיית הדיבור העברי ומפעלו של אליעזר בן-יהודה ותכנון לשון בוועד הלשון ובאקדמיה ללשון העברית.

אלדר נפטר ב־3 באפריל 2024 ממחלת הסרטן ונקבר בבית העלמין "תל רגב". הוא התגורר בקריית מוצקין, בה אף כיהן כחבר מועצת העיר במשך תקופת כהונה אחת. היה נשוי לנילי אלדר, אשת חינוך ואלוף-משנה במילואים. לשניים בן ובת ונכדים.

## ספריו
* **מסורת הקריאה הקדם־אשכנזית: מהותה והיסודות המשותפים לה ולמסורת ספרד** (עדה ולשון ד–ה), ירושלים, תשל"ט
* **תורת הקריאה במקרא: ספר הוריית הקורא ומשנתו הלשונית**, ירושלים, תשנ"ד
* **תכנון לשון בישראל**, ירושלים, תש"ע; 
* **לתולדות תורת הלשון העברית בימי הביניים: האסכולה האנדלוסית**, ירושלים, 2014
* **ממנדלסון עד מנדלי: בדרך לעברית חדשה**, ירושלים, 2014
* **הבלשנות העברית בימי-הביניים: טקסטים ומחקרים**, ירושלים, 2016
* **תורת טעמי המקרא של ספר "הוריית הקורא" לפי קריאת ארץ ישראל במאה ה-11**, הוצאת מוסד ביאליק, ירושלים, תשע"ח
* **תולדות הלשון העברית בהיבט חברתי ולשוני ובהתפלגות גאוגרפית**; כרך א: משנת 1000 לפנה"ס עד שנת 1500; כרך ב: משנת 1500 ועד ימינו; הוצאת כרמל, תשע"ח
* **שיטות ניקוד ומסורות קריאה של העברית**, עדה ולשון - פרסומי המרכז לחקר מסורות קהילות ישראל, ירושלים, תשע"ח
***תחייתה והתחדשותה של העברית: מחקרים ועיונים**, אסופות ומבואות בלשון, ירושלים: האקדמיה ללשון העברית תש"ף

## ספר יובל לכבודו
* **נטעי אילן: מחקרים בלשון העברית ובאחיותיה מוגשים לאילן אלדר**, בעריכת משה בר-אשר ועירית מאיר, ירושלים 2014

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חוקרי השפה העברית
קטגוריה:חברי האקדמיה ללשון העברית
קטגוריה:סגל אוניברסיטת חיפה: לשון עברית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:חברי מועצת העיר קריית מוצקין
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות תל רגב
קטגוריה:ישראלים שנפטרו מסרטן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2024
קלי פרטל

**קלי פרטל** (באנגלית: **Kelly Fertel**), היא שחיינית יהודיה-אמריקאית. היא אלופת המכביה העשרים (2017) ושיאנית המכביה. זוכת 7 מדליות, מהן 5 מדליות זהב.

## ביוגרפיה
פרטל גדלה במיאמי, פלורידה.

בתחרויות השחייה של המכביה העשרים שנערכו בבריכת טוטו וינגייט ביולי 2017 זכתה פרטל ב-7 מדליות, מהן 5 זהב ו-2 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא מכביה חדש של 4:18.19 דקות, לפני רוני בווה מישראל (4:22.48 דקות) והיילי הרצברג מארצות הברית (4:28.72 דקות), במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:57.21 דקות, לפני גלי זילברברג (9:03.51 דקות) ואביטל פליישמן (9:11.72 דקות), שתיהן מישראל, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא מכביה חדש של 2:15.03 דקות, לפני ליאה גולדמן (2:16.60 דקות) וג'סיקה אנטילס (2:19.28 דקות), שתיהן מארצות הברית, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא מכביה חדש של 4:45.54 דקות, לפני ג'סיקה אנטילס (4:58.27 דקות) ושחר מנחם מישראל (4:59.72 דקות) ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בשיא מכביה חדש נוסף של 8:21.73 דקות, לפני ישראל (8:27.41 דקות) וקנדה (9:04.80 דקות). מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:17.62 דקות, אחרי טסיז'ה קרוסאס מארצות הברית שקבעה שיא מכביה חדש של 2:10.88 דקות ולפני שחר מנחם (2:19.23 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:50.14 דקות, אחרי ישראל שקבעה שיא מכביה חדש של 3:44.64 דקות ולפני קנדה (4:05.08 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 57.31 שניות.

## קישורים חיצוניים

* קלי פרטל, באתר *Florida Gators* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי פלורידה
קטגוריה:מיאמי: אישים
קטגוריה:שחייניות יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:שחייניות מעורב אישי
קטגוריה:אלופות המכביה: שחייניות
קטגוריה:שחייניות חופשי אמריקאיות
קטגוריה:שחייניות גב אמריקאיות
קטגוריה:שחייני גב אמריקאים
קטגוריה:פלורידה: שחיינים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:אמריקאים שנולדו במאה ה-20
זהות – איגוד המרכזים לזהות יהודית

**זהות – איגוד המרכזים לזהות יהודית**, היא גוף המאגד בתוכו 40 עמותות הפועלות בפיקוח האגף לתרבות יהודית ומטה שנהר במשרד החינוך של מדינת ישראל. איגוד זהות מפעיל 63 סניפים הפועלים ברחבי ישראל, מקריית שמונה שבצפון ועד אילת שבדרום.

## פעילות האיגוד

מרכזי זהות פועלים במעל ל-700 גנים ובתי ספר יסודיים ועל יסודיים, בזרם הממלכתי בלבד, במטרה לערוך פעילויות בנושא זהות יהודית וישראלית בקרב תלמידים ולתת מענה חינוכי וחוויתי על מנת לחזק את לימודי מורשת ישראל במערכת החינוך הישראלית. האיגוד עוסק בהכשרת מדריכים ובנות שרות לאומי ומעביר השתלמויות מקצועיות במהלך השנה. כמו כן נותן האיגוד גם הכשרה מקצועית ומגוונת למנהלי ומנחות המרכזים השונים.

זהות שותפה במגוון פרויקטים ארציים, כגון יום ההוקרה לפצועי מערכות ישראל, והמיזמים "בעוז רוחם", "דיבור טוב", "הכתה של ישראל" ו"מגלים את התנ"ך". יו"ר העמותה הוא יניב צברי מנכל עמותת רעות שדרות, והמנכ"ל הוא אליהו ליפשיץ.

## דיון ציבורי
לדברי מיכל שליו-רייכר מהפורום החילוני, "זהות" משמש כזרוע של מפלגת הבית היהודי במטרה לחזק תכנים שעולים בקנה אחד עם ערכי המפלגה וכן כדי לחולל תהליכי הדתה במערכת החינוך הישראלית. אחד המקורות לטענה זו הוא חברותו של מנכ"ל האיגוד לשעבר במפלגה זו. מאידך אנשי האיגוד טוענים שמדובר באיגוד פלורליסטי ששם למטרה לחזק ערכים ותכנים ציוניים ישראליים ויהודיים שמשתלבים בעקרונות של מערכת החינוך הממלכתית וכי אין מדובר בניסיונות של החזרה בתשובה.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: ארגוני חינוך
קטגוריה:ישראל: ארגונים דתיים
יחסי אסטוניה–לטביה

ממוזער|שגרירות אסטוניה בריגה
**יחסי אסטוניה–לטביה** הם היחסים הדיפלומטיים שבין **[[אסטוניה|רפובליקת אסטוניה]]** לבין **[[לטביה|הרפובליקה של לטביה]]**. שתי המדינות חברות מלאות באיחוד האירופי ובנאט"ו, שתיהן ריבוניות וחברות בארגון האומות המאוחדות.

## היסטוריה
שתי המדינות חולקות היסטוריה משותפת ארוכה, במאה ה-13 הם נשלטו על ידי המסדר הליבוני, ולאחר מכן על ידי האיחוד הפולני-ליטאי, שוודיה ולבסוף על ידי האימפריה הרוסית עד להשגת העצמאות בשנת 1918. שתי המדינות נכבשו מחדש על ידי ברית המועצות בשנת 1940, ולאחר מכן על ידי גרמניה הנאצית בשנת 1941. בין השנים 1945–1991 היו שתי המדינות חברות בברית המועצות, ולאחר קריסת ברית המועצות חזרו להיות מדינות עצמאיות, וכוננו מחדש יחסים דיפלומטיים ביניהם ב-3 בינואר 1992.

## הסכמים
הסכמים טרילטרליים (בהם מעורבות שלוש ישויות, או מדינות) נחתמו בין אסטוניה, לטביה, וליטא, גוש המדינות הבלטיות.

שלוש המדינות חתמו על הסכם סחר חופשי ב-1992. ההסכם נעשה לא רלוונטי לאחר שכל שלוש המדינות הצטרפו לאיחוד האירופי וחתמו על אמנת שנגן, שמשמעותה פתיחת כל הגבולות וסחר חופשי ממילא ומילא.

ב-12 בפברואר 1995 חתמו שלוש המדינות על הסכם הגנה משולש.

שתי המדינות חתמו ב-31 בינואר 2017 על הסכם בנושא תחבורה יחד עם ליטא. ההסכם הוא התנאי המוקדם להפעלת רכבת מהירה שתעבור בין שלוש המדינות.

## יחסים דיפלומטיים
לאסטוניה יש שגרירות בריגה וקונסוליה כללית בדאוגבפילס, ואילו ללטביה יש רק שגרירות בטאלין.

## ראו גם
* המדינות הבלטיות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
יחסי אורוגוואי – אל סלוודור

**יחסי אורוגוואי–אל סלוודור** הם היחסים הדיפלומטיים המלאים שבין **[[אל סלוודור|רפובליקת אל סלוודור]]** לבין **[[אורוגוואי|הרפובליקה האוריינטלית של אורוגוואי]]**.

## היסטוריה
שתי המדינות היו חלק מהאימפריה הספרדית עד לתחילת המאה ה-19, ולאחר מכן השיגו עצמאות יחד עם שאר מדינות אמריקה הלטינית. שתי המדינות לחמו לצד בעלות הברית במלחמת העולם השנייה, ולאחר מכן היו מבין המדינות שייסדו את האו"ם.

כיום, שתי המדינות הן חברות מלאות בארגונים: קבוצת ריו, האיחוד הלטיני , התאחדות האקדמיות לשפה הספרדית , ארגון מדינות אמריקה, ארגון המדינות האיברו-אמריקניות והקהילה של אמריקה הלטינית והמדינות הקריביות.

## יחסים כלכליים

* בשנת 2016, שווי הסחורה שיוצאה מאורוגוואי לאל סלוודור הגיעה לסך 28.1 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר מכונות ליצור אוכל, תערובות ריחניות, אורז ועוד. באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מאל סלוודור לאורוגוואי הגיעה לסך 299 אלף דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר בגדים, מוצרי אלומיניום ועוד.

## ייצוג

* אל סלוודור מיוצגת באורוגוואי באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה במונטווידאו.

* אורוגוואי מיוצגת באל סלוודור באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בסן סלוודור.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
בי. ג'יי ג'ונסון

**ברנרד הנרי (בי. ג'יי) ג'ונסון** (באנגלית: **Bernard Henry (B.J.) Johnson**; נולד ב-27 באפריל 1987), הוא שחיין יהודי-אמריקאי. הוא אלוף המכביה העשרים (2017) ושיאן המכביה. זוכה 4 מדליות, מהן 3 מדליות זהב. סגן אלוף ארצות הברית (2013) במשחה ל-200 מטר חזה.

כינויו הוא "בי. ג'יי - Baba Juice".

## ביוגרפיה
ג'ונסון נולד בסיאטל, וושינגטון. הוא החל לשחות בגיל 8. הוא בוגר אוניברסיטת סטנפורד בהנדסת מכונות משנת 2009.

באליפות ארצות הברית שנערכה בשנת 2011 סיים ג'ונסון במקום חמישי במשחה ל-200 מטר חזה.

במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת לונדון (2012) סיים ג'ונסון במקום שישי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:11.47 דקות ובמקום 13 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:01.41 דקות, ולא נכלל במשלחת האמריקאית למשחקים האולימפיים.

באליפות ארצות הברית ששימשה כמבחנים האמריקאים לאליפות העולם שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 2013 זכה ג'ונסון במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:10.09 דקות (דורג במקום תשיעי בעולם) וסיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:00.68 דקות. באליפות עצמה הוא סיים במקום 12 במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:10.79 דקות.

במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בטורונטו, קנדה ביולי 2015 הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:12.19 דקות ובמקום שביעי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:01.77 דקות.

בתחרויות השחייה של המכביה העשרים שנערכו בבריכת טוטו וינגייט ביולי 2017 זכתה ג'ונסון ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בשיא מכביה חדש של 1:01.27 דקות, אחרי חבריו לנבחרת ג'רמי באבינט (1:01.61 דקות) וג'אד הווארד (1:02.20 דקות), במשחה ל-200 מטר חזה בשיא מכביה חדש של 2:11.60 דקות, לפני ג'רמי באבינט (2:12.97 דקות) וג'אד הווארד (2:15.34 דקות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בשיא מכביה חדש של 3:41.82 דקות, לפני ישראל (3:43.19 דקות) ואוסטרליה (3:58.78 דקות). מדליית כסף, במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:23.83 דקות, אחרי ישראל שקבעה שיא מכביה חדש של 3:21.03 דקות ולפני אוסטרליה (3:34.01 דקות).

## קישורים חיצוניים
* בי. ג'יי ג'ונסון, באתר *Team USA* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת וושינגטון
קטגוריה:סיאטל: אישים
קטגוריה:שחיינים יהודים אמריקאים
קטגוריה:שחייני חזה
קטגוריה:אלופי המכביה: שחיינים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:מדינת וושינגטון: שחיינים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1987
קובץ בקרה משולב

**קובץ בקרה משולב** (בגרמנית: **Gemeinsame Normdatei**) או בראשי תיבות **GND** הוא קובץ בקרה בין-לאומי המשמש לארגון שמות אישים, מילות מפתח וגופים משותפים מתוך קטלוגים. הוא משמש בעיקר עבור תיעוד בספריות ויותר ויותר גם על ידי ארכיון ומוזיאונים. קובץ זה יוסד ומנוהל על ידי הספרייה הלאומית של גרמניה (בגרמנית: Deutsche Nationalbibliothek; בראשי תיבות DNB) בשיתוף פעולה עם מספר רשתות ספריות אזוריות באירופה דוברת הגרמנית ועם שותפים אחרים. בקובץ נעשה שימוש ברישיון Creative Commons Zero (או CC0).

מפרטו של ה-GND מספק היררכיה של ישויות ראשיות ותתי-סיווגים, שהוא שימושי במיון ספרים בספריות, ויכולת גישה לזיהוי חד-משמעי של אלמנטים בודדים. הוא כולל בנוסף אונטולוגיה המיועדת לייצוג ידע ברשת סמנטית, הזמינה בפורמט RDF.

קובץ הבקרה המשולב פורסם לציבור הרחב באפריל 2012, ומשלב את תוכנם של קובצי בקרה אלו, שהשימוש בהם נפסק:
* קובץ בקרה שמי (Personennamendatei או בקיצור PND)
* קובץ בקרה לגופים משותפים (Gemeinsame Körperschaftsdatei או בראשי תיבות GKD)
* קובץ בקרה למילות מפתח (Schlagwortnormdatei או בראשי תיבות SWD)
* קובץ כותר אחיד של ארכיון המוזיקה הגרמני (Einheitssachtitel-Datei des Deutschen Musikarchivs, או בקיצור DMA-EST)
בזמן השקתו (החל מ-5 באפריל 2012), כלל המאגר של GND 9,493,860 קבצים, כולל 2,650,000 שמות אישים.

## סוגי ישויות ראשיות בקובץ
ישנם שבעה סוגים עיקריים של ישויות ב-GND:

## ראו גם
* VIAF

## קישורים חיצוניים

* 

* מידע לגבי GND באתר הספרייה הלאומית הגרמנית
* חיפוש במאגר באמצעות OGND (ראשי תיבות של Bibliotheksservice-Zentrum Baden-Württemberg)
* Bereitstellung des ersten GND-Grundbestandes DNB, 19 April 2012
* From Authority Control to Linked Authority Data - מצגת שהעביר ריינהולד הויבלמן (Heuvelmann) מהספרייה הלאומית הגרמנית, ל-ALA MARC Formats Interest Group, יוני 2012

## הערות שוליים

קטגוריה:קיטלוג (ספרנות)
קטגוריה:הספרייה הלאומית של גרמניה
ישיבת חיי משה

**ישיבת חיי משה ** היא ישיבה חרדית כלל חסידית השוכנת בשכונת הר נוף בירושלים. לומדים בה כ-300 תלמידים, בנשיאות הישיבה מכהן הרב הראשי לשעבר - הרב ישראל מאיר לאו ובראשותה עומד הרב נפתלי נוסבוים.

## תולדות הישיבה
הישיבה נוסדה בשנת ה'תשנ"ב (1992) בהר נוף, על ידי הרב בנימין קאהן, חתנו של הרב ישראל מאיר לאו, והיא קרויה על שם אביו הרב משה חיים לאו שנרצח בשואה. הישיבה מיועדת לתלמידים חסידיים מהזרם הכלל חסידי, ושיטת הלימוד בה היא דרך הפלפול והעיון הנוהגת בעולם הישיבות הליטאי. היא הוקמה בעת המחלוקת בין החסידים לליטאים שהחלה בתשמ"ט, והיא נותנת מענה לתלמידים חסידיים שבעבר היו הולכים ללמוד בישיבות ליטאיות. שוכנת בבניין ששימש בעבר את ישיבת ישועות משה.

הישיבה מונה כ-500 תלמידים. מכונה בציבור כ"פוניבז' החסידית".

## נושאי תפקידים
מייסד הישיבה הרב בנימין קאהן משמש כראש הישיבה, הן מהצד הכלכלי והן מבחינה רוחנית, הוא גם ממנה את אנשי הצוות ואחראי על קבלת בחורים. מנכ"ל המוסדות הרשמי הוא הרב ירחמיאל ברלין, העומד לימינו של הרב קאהן. הרב נפתלי נוסבוים הוא ראש הישיבה. הר"מים הם הרב דוד מילר המשמש גם כר"מ בישיבת פוניבז', הרב אריה לייב אוירבך המשמש גם כר"מ בישיבת מיר ברכפלד, הרב משה פרידמן, הרב זלמן הלפרין, והרב חיים לייב ריזל. המשגיחים הם הרב יצחק וינגוט, והרב יוסף שלמה גליק המשמש גם כמשפיע בישיבה. בתפקיד המשיב משמש הרב אברהם וקסברגר. הרב בניה נבנצל, בנו של הרב אביגדר נבנצל, גם שימש כמשיב בישיבה, עד לפטירתו בחודש אלול ה'תש"פ במהלך התפרצות נגיף הקורונה בישראל.

## שיטת וסדרי הלימוד בישיבה
דרך הלימוד בישיבה דומה ביסודה לצורת הלימוד בישיבות הליטאיות. המתבססת על הקפת הנתונים בכל סוגיה תלמודית, עימותם ההדדי ומסקנות חדשניות. גם סדר לימוד המסכתות הוא כסדר הלימוד בישיבת פוניבז'. סדרי הלימוד בישיבה הם כמקובל בשאר הישיבות הליטאיות. בפועל מתקיים הלימוד בבית המדרש כמעט לכל אורך שעות היממה.

בישיבה נהוג שלכל שיעור ישנם מגידי שיעור המוסרים שיעור עיוני משך כשעה. התלמידים מתכוננים לשיעורים אלו בלימוד המפרשים על הסוגיות הנלמדות באותה עת. בשיעורים הנמוכים לכל שיעור ישנם שני מגידי שיעורים. המחליפים את התלמידים ברוטציה של משך חצי שנה.

ההספק השבועי הוא כעמוד גמרא (או סוגיא) שמתלבנת ב"עיון" במשך השבוע. בנוסף ללימודי אחר הצהרים, שבו הלימוד מתמקד בלימודי "בקיאות" בהספק השבועי של כשני דפי גמרא.

## ישיבה לצעירים
למוסדות חיי משה יש גם ישיבה קטנה בירושלים, ברחוב גולדה מאיר, ולומדים בה כ-150 בחורים. כמגידי שיעור משמשים הרב שלום קליין, הרב מנחם מנדל כץ, הרב יוסף ברוכשטט, הרב אברהם אייזנשטיין, הרב משה סטמפל, הרב יהושע וובר, הרב בנימין קאהן ובנו הרב משה חיים קאהן, הרב לוי כץ, הרב אשר ליכטנשטיין, הרב יוסף שטיינמץ, הרב פנחס אליעזר קושמרסקי והרב אברהם זילבר. כמשגיח משמש הרב מאיר אשר קויפמאן, וכמשיב משמש הרב רובין. הישיבה הקטנה והגדולה מתנהלות בנפרד, מלבד ההנהלה משותפת.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

חיי משה
קטגוריה:ישיבות חסידיות בישראל
קטגוריה:הר נוף: ישיבות
קטגוריה:ישיבות כלל חסידיות
קטגוריה:ישיבות קטנות חסידיות