open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מוזיאון בית היוצר

**בית היוצר – ים המלח** (בעבר **מוזיאון בית היוצר**) הוא מבנה שתוכנן על ידי האדריכל שמואל מסטצ'קין ושימש כמרכז חינוכי שהציג את סיפור התעשייה בחבל ים המלח. כיום המבנה משמש כבית תרבות וכמתחם לאירוח כנסים ואירועים.

## תולדות המבנה
בית היוצר - ים המלח הוקם לראשונה כמוזיאון בשנות ה-60 של המאה העשרים, במסגרת תוכנית שיזם ראש המועצה האזורית תמר יהודה אלמוג להקמתם של שלושה מרכזי למידה לאורך ים המלח. לבד ממנו תוכננו מרכז לימוד וחינוך למרגלות מצדה ומרכז לימוד וחינוך בעין גדי, ללימוד הטבע בחבל ים-המלח (לא הוקם). הקמת המבנה נתקלה תחילה בקשיים, אך לבסוף הודות לתמיכה שהתקבלה על ידי מרדכי מקלף, מנכ"ל מפעלי ים המלח באותה עת, הושלם הפרויקט.

האתר שנבחר להקמת הפרויקט היה בצמוד לכביש 90 ובסמוך לעין בוקק. לתכנונו הוזמן האדריכל בוגר בית הספר באוהאוס - שמואל מסטצ'קין שתכנן בין השאר את בית התרבות וחדר האוכל בקיבוץ עין גדי. מסטצ'קין תכנן למעשה את כל המבנים באזור נווה זוהר ולבד ממתחם המוזיאון והאכסניה גם שכונת מגורים, חוף רחצה ומרכזיית טלפונים. בכל המבנים בלט השימוש בחומרים מקומיים וזמינים כמו אבן מקומית ובטון חשוף.

האתר מורכב מרחבה פתוחה ומרוצפת ולצידה מבנה שבקומת הקרקע משמש כמוזיאון ובקומה העליונה מרפסת תצפית ובמרכזה מודל תלת-ממדי של ים המלח וסביבתו. בהמשך אכלס המוזיאון גם את סירתו של תומאס הווארד מולינה. התצוגה במוזיאון נועדה להמחיש למבקר תהליך מיצוי של המינרלים מים-המלח ושימושם. בסמוך למבנה המוזיאון הוקמה אכסניה שתוכננה כחלק מהמתחם.

בשנת 2000 החלה פעילות המוזיאון לדעוך עד שהמקום נסגר, ובמשך שנים עמד המבנה נטוש ופרוץ.

כיום האכסניה במתחם אינה פעילה, אולם המבנה בו שכן המוזיאון בעבר שופץ באופן נרחב בידי החברה הכלכלית חבל ים המלח וכעת הוא משמש כמרכז תרבות ובילוי המארח סדנאות, אירועים וכנסים.

## לקריאה נוספת
* **לבנות ולהיבנות בה – ספר שמואל מסטצ'קין – אדריכלות הקיבוץ בישראל**, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2008.

## קישורים חיצוניים

* בית היוצר – ים המלח באתר "החברה הכלכלית ים המלח – תמר"
* מיכאל יעקובסון: באוהאוס בים המלח: מוזיאון בית היוצר – סקירה אדריכלית והיסטורית, באתר "חלון אחורי", 14 בספטמבר 2009
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מועצה אזורית תמר: מבנים
קטגוריה:נווה זוהר
קטגוריה:הנגב: מוזיאונים
קטגוריה:ישראל: מוזיאונים שנסגרו
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן שמואל מסטצ'קין
ליובאן

העיירה **ליובאן** (בבלארוסית: **Любань**, ברוסית: **Лю́бань**) שוכנת בפלך מינסק, בלארוס. היא ממוקמת כ-30 ק"מ מהעיר סלוצק, בסמיכות לגבול עם מחוז גומל.

העיירה מוזכרת לראשונה בכתובים בשנת 1566, וקיבלה מעמד של עיירה בשנת 1968. נכון ל-2009 אוכלוסייתה היא 11,256.

## הקהילה היהודית
הקהילה היהודית בעיירה היוותה חלק גדול מכלל האוכלוסייה לאורך השנים. בעיירה זו כיהן הרב משה פיינשטיין כרב בין השנים ה'תרפ"ב-ה'תרצ"ו, וגדולי תורה רבים נולדו בה, ביניהם רבי ירוחם ממיר, הרב דוד פוברסקי כמו גם שופט בית המשפט העליון ורקטור האוניברסיטה העברית שמחה אסף. אחד מבתי הכנסת שבעיירה נהרס בשנת 2009, לאחר מאבק ציבורי ארוך. השני משמש כבית ספר למוזיקה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קהילות יהודיות בבלארוס
קטגוריה:מחוז מינסק: יישובים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
ז'יטבה

**ז'יטַבה** (בסלובקית: **Žitava**, בהונגרית: Zsitva ז'יטְבה) הוא נחל בדרום סלובקיה.

## גאוגרפיה
מקורותיו נמצאים בגובה 625 מטר בסמוך לכפר מאלה להוטה בפוהרונסקי אינובץ והוא זורם מצפון דרומה דרך נפות ז'רנוביצה, זלאטה מוראבצה, ניטרה, נובה זמקי וקומארנו.
ליד מרטובצה, אחרי מסלול שאורכו 99,3 ק"מ, הוא נשפך כיובל שמאלי אל נחל ניטרה. שטח אגן הניכוז שלו הוא
1,244 קמ"ר וזרימתו מגיע בסביבות הכפר וייסקה ל 2.5 מ"ק/שנייה ובשפך ל-3 מ"ק /שנייה.
קיים אפיק ישן של הנחל הנשפך לדנובה על יד ראדבן שעל דנובה (ראדבן נאד דונאיום).

בהיסטוריה נקשר שם הנחל למו"ם לשלום אחרי מלחמה ארוכה בין אוסטריה ובין האימפריה העות'מאנית. המו"ם התנהל ליד שפך הז'יטבה לתוך הניטרה, במקום הנקרא משום כך בהונגרית "ז'יטבה – טורוק" (Zsitvatorok, כלומר – שפך הז'יטבה).
הסכם השלום בז'יטבה-טורוק או הסכם ז'יטבה-טורוק משנת 1606 נקרא לפי המקום הזה.

אזור הנחל ז'יטבה נקרא פוז'יטביה (Požitavie) או גבעות פוז'יטביה, ובימינו הוא חלק מ"מיקרו-אזור הפיתוח" פוז'יטביה-שירוצ'ינה.

## יישובים על גדות הנחל
*זלאטה מורבצה (Zlaté Moravce)
*נובה וס נאד ז'יטבו (Nová Ves nad Žitavou)
*טסארסקה מליניאני (Tesárske Mlyňany)
*וראבלה (Vráble)
*ז'יטבצה (Žitavce)
*מיכל נאד ז'יטבו (Michal nad Žitavou)
*דבורי נאד ז'יטבו (Dvory nad Žitavou)
*הורבנובו (Hurbanovo)
הערים החשובות של האזור הן וראבלה, צומת דרכים ידוע מזמנים עברו, וזלאטה מוראבצה.

## יובלים
מימין
*ז'יטביצה (Žitavica)
*הוסטיאנסקי פוטוק (Hostiansky potok)
*פלוסוק Pelúsok
*צ'רשנובי פוטוק (Čerešňový potok)
*דרבניצה (Drevenica)
*הוסטיובסקי פוטוק (Hosťovský potok)
*אבוססקי קאנאל (Abovský kanál)

משמאל:
*שירוצ'ינה (נחל) (Širočina)
*טלינסקי פוטוק (Telinský potok)
*ליסקה (Liska)
*ברנובסקי פוטוק (Branovský potok)
*פריבטסקי קאנאל (Pribetský kanál)

## קישורים חיצוניים

* אתר על אזור הנחל ז'יטבה

קטגוריה:סלובקיה: נהרות ונחלים
דייוויד היירווד

**דייוויד היירווד** (באנגלית: **David Harewood**; נולד ב-8 בדצמבר 1965) הוא שחקן אנגלי, התפרסם בזכות הופעתיו בתפקיד דייוויד אסטס, מנהל המרכז ללוחמה בטרור של ה-CIA בסדרת הדרמה "הומלנד", בתפקיד הנזיר טאק בסדרה "רובין הוד", בתפקיד ג'ון ג'ונס/הצייד ממאדים, האנק האנשו/סייבורג סופרמן בסדרה "סופרגירל" ובסרט "לגעת ביהלום".

## ביוגרפיה
היירווד נולד וגדל בעיר ברמינגהאם, בילדותו התעסק במגוון תחומי ספורט ואף שאף להיות שוער מקצועני.
למד משחק והתמקצע אצל האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה. ב-2005 שיחק בדרמה של ג'וליאן פלוז "שקרים נפרדים" בתור המפקח מארשל ובסדרת הדרמה של רשת ITV "חברים שמנים". בשנת 2006 הופיע היירווד במותחן המלחמה הפוליטי "לגעת ביהלום" בתפקיד מפקד כוחות המורדים האכזרי בסיירה לאון, קפטן פוייסון ובעיבוד הטלוויזיוני לרומן "סאלי לוקהארט: מסתרי אבן האודם" בתפקיד מתיו וניקולס בדוול. בשנת 2009 שיחק היירווד בעונה השלישית של הסדרה "רובין הוד" בתפקיד הנזיר פריאר טאק.

בשנת 2011 התפרסם היירווד בתפקיד מנהל המרכז ללוחמה בטרור של ה-CIA דייוויד אסטס בסדרת הדרמה המפורסמת והמצליחה "הומלנד".
ב-2012 הופיע במיני סדרת הפיראטים "אי המטמון" בתור הפיראט בילי בונס.

החל משנת 2015 היירווד משחק בסדרת הטלוויזיה של רשת "The CW" "סופרגירל" בתפקיד ג'ון ג'ונס/הצייד ממאדים, האנק האנשו/סייבורג סופרמן.

בשנת 2017 שיחק בסרט הדרמה העצמאי "קדחת הצבעונים", לצדן של אליסיה ויקנדר וקארה דלווין.

## חיים אישיים
היירווד נשוי משנת 2013 לקירסטי הנדי ואב לשתי בנות.

## פילמוגרפיה
### קולנוע
* הנץ (1993)
* כלבים מטורפים ואיש אנגלי (1995)
* סטרינגס (2004)
* הסוחר מוונציה (2004)
* שקרים נפרדים (2005)
* לגעת ביהלום (2006)
* *Victim* (2011)
* האדם השלישי (2013)
* *SuperBob* (2015)
* קדחת הצבעונים (2017)
* Parallel (2018)
* ונדל וויילד (2022) - דיבוב
* צעירות מחדש (אנ') (2024)
* *Zero A. D.* (2025)
* *Benn/Eubank*(TBA) - גם במאי

### טלוויזיה
* חברים שמנים (2004–2005)
* סאלי לוקהארט: מסתרי אבן האודם (2006) - סרט טלוויזיה
* צדק פלילי (2008)
* האויב האחרון (2008)
* רובין הוד (2009)
* הומלנד (2011–2012)
* אי המטמון (2012)
*סלפי (2013)
* סופרגירל (2015–היום)
* מנהל הלילה (2016)
*ביאוולף (2016)
**Madiba*  (2017) - מיני-סדרה
*החץ (2020)
*אגדות המחר (2020)
*האקוליט (2024)
**Sherwood* (2024)
*הסוכנות (אנ') (2024)
*האפי פייס (אנ') (2025)

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אנגלים
קטגוריה:בוגרי האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1965
הלא נודע (אלבום)

**הלא נודע** הוא אלבומו השישי של דני סנדרסון, שיצא באוגוסט 1997.

## רקע
הלא נודע התאפיין ב"חזרה למקורות" - סגנון רוקנ'רול קלאסי משנות השישים, כששיר הנושא הופך לאחד הלהיטים הגדולים של הרוק הישראלי בשנות התשעים ומלווה בווידאו-קליפ מושקע.

אלבום זה מכיל שירים מסגנונות שונים: מרוקנ'רול, שבולט בשיר "אמרתי לה לבוא", דרך מוזיקה ערבית, שהופיעה ב"שובו של התמנון" ועד לדקלום, שהופיע בשיר "שיט בנהר קינג ג'ורג'".

הקטע האינסטרומנטלי "שובו של התמנון", שמאופיין במוזיקה ערבית, מזכיר מאוד את היצירה "התמנון האיטר" שכתב סנדרסון בשנות ה-70 וביצעה להקת כוורת באלבומה פוגי בפיתה, ושמו מתייחס לכך בהתאם. זהו האלבום הראשון שבו משתף סנדרסון פעולה עם הגיטריסט כפיר בן ליש, שמלווה אותו עד היום.

רוב המבקרים (ובהם יואב קוטנר) תיארו את האלבום כאלבום הטוב ביותר שסנדרסון יצר. סנדרסון עצמו אומר כי זהו האלבום שהכי עיצב אותו מבחינה מוזיקלית.

## רשימת השירים
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי דני סנדרסון.

## משתתפים
### נגנים
* תופים: איגי דיין
* כלי הקשה (הלא נודע, בחורות מכוניות וערבי שישי, אנשים זהב, שלו לעולמים, שובו של התמנון, מחט אל הלב, שיט בנהר קינג ג'ורג'), ברכיים (למה עכשיו): זהר פרסקו
* גיטרה בס: אריה וולניץ
* גיטרות: נושי פז
* גיטרות, פנדר רודס ("אני שבוי"): דני סנדרסון
* קלידים ופרפיזה (לקלק): עמית הראל
* שירה ("שלו לעולמים" ושיט בנהר קינג ג'ורג): רוית הראל
* קולות: כפיר בן ליש, עמית הראל, איגי דיין, יהודה עדר, ליאור מזרחי ודני סנדרסון.
* קנון (שובו של התמנון): אברהם סלמן
* כינור (שובו של התמנון): זבדה אליאס

### הפקה
* עיבודים והפקה מוזיקלית: דני סנדרסון
* ייעוץ אמנותי: יהודה עדר
* הקלטות ומיקס: מני בז'רנו
* הוקלט ובושל באולפני טריטון, 1997
* עוזרי טכנאי: ליאור מזרחי, גולן צרפתי
* עריכה דיגיטלית: חיים גוזלי, מאסטר דיסק, 1997
* מפיק: חיים שמש
* הפקה: דנה קמינסקי ונעמה קרן

## קישורים חיצוניים

* 
* 
*האלבום "הלא נודע" באתר "מוזיקה ישראלית"

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי רוק ישראליים
קטגוריה:אלבומי דני סנדרסון
קטגוריה:אלבומים בעברית
אוטו אולסן

**אוטו מרטין אולסן** (בנורווגית: **Otto Martin Olsen**; 13 בדצמבר 1884 – 13 בינואר 1953) היה קלע נורווגי שהתחרה בראשית המאה ה-20 בקליעה. הוא זכה ב-8 מדליות אולימפיות, בהן ארבע מדליות זהב. הוא היה לקלע השלישי שזכה בשתי מדליות זהב אולימפיות אישיות, והוא אחד מחמישה אתלטים שהגיעו להישג זה באולימפיאדה אחת.

## ביוגרפיה
אולסן נולד באוסטרה אקר, נורווגיה (ב-1948 אוחדה אוסטרה אקר לתוך אוסלו).

בגיל 35, הוא השתתף באולימפיאדת אנטוורפן (1920) ב-9 תחרויות, וזכה שם בחמש מדליות: מדליית זהב בתחרויות הקבוצתיות ברובה חופשי וב-100 מ' מטרות נעות, ירייה יחידה, ובתחרויות האישיות ב-100 מ' מטרות נעות, ירייה יחידה ו-300 מ' רובה צבאי, שכיבה. כמו כן, הוא זכה במדליית כסף בתחרויות הקבוצתיות ברובה חופשי וברובה צבאי 300+600 מ'. באולימפיאדת פריז (1924) הוא השתתף ב-5 תחרויות, וזכה ב-3 מדליות: מדליית זהב בתחרות הקבוצתית ב-100 מ' מטרות נעות, ירייה יחידה, מדליית כסף בתחרות הקבוצתית ב-100 מ' מטרות נעות, ירייה כפולה, ומדליית ארד בתחרות האישית ב-100 מ' מטרות נעות, ירייה יחידה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קלעים נורווגים
קטגוריה:אלופים אולימפיים: קליעה
קטגוריה:משתתפי אולימפיאדת אנטוורפן (1920)
קטגוריה:משתתפי אולימפיאדת פריז (1924)
קטגוריה:נורווגים שנולדו ב-1884
קטגוריה:נפטרים ב-1953
דניאל פנק

**דניאל פנק** (בצרפתית: **Daniel Pennac**; שמו בלידה: **Daniel Pennacchioni** ; נולד ב-1 בדצמבר 1944) הוא סופר ומחזאי צרפתי.

## ביוגרפיה
פנק נולד בקזבלנקה שבמרוקו ב-1 בדצמבר 1944. אביו היה פקיד גבוה של השלטון הצרפתי במרוקו. השלים לימודי תואר שני בספרות בניס שבצרפת, ולאחריהם עבד כמורה.

### קריירה ספרותית
בשנות השמונים פרסם את סדרת הספרים "ארנסט וסלסטין", שהפכו עם השנים לאחת מסדרות ספרי הילדים האהובים.

פרסם בתחילה ספרי ילדים, ולאחריהם את סדרת הספרים "הסאגה של מלוסן". לפנק משנה פדגוגית סדורה כיצד להנחיל את אהבת הקריאה לילדים. את משנתו זו סיכם בחיבורו "כמו רומן". במהלך חייו הוציא שני ספרי קומיקס שהצליחו, "**נואף**" וב-"**ארבע עיניים בשחור**" ושני ספרי פרוזה, "פצצות ומפלצות" ו-"כמו רומן".

בשיא הצלחתו, זכה שנתיים ברציפות, בשני פרסי הספרות החשובים ביותר: ב-2007 בפרס רנודו על ספר שבו נכתב נגד הקפיטליזם בצרפת, ב-2008, זכה פרס מטרופוליס על ספר שבו כתב על עולם אוטופי, בהשראת הספר 1984.

ב-2007 זכה בפרס "Renaudot פרי" כתבה ("לאקול") שפרסם בעיתון צרפתי נפוץ, על "מאמר האכזבה" מהחיים הנורמטיבים.

ב-2012, יצא סרט האנימציה "ארנסט וסלסטין" שהתבסס על סדרת הספרים המפורסמת שכתב בשנות השמונים.
העיבוד הקולנועי ל-"ארנסט וסלסטין" הביא את דניאל פנק, עד לכמה מועמדויות, אליה זכה הסרט, לפרס האוסקר ל-"סרט המונפש הטוב ביותר" ופרס אמי (עליו היה מועמד בקטגוריית "התסריט הטוב ביותר"). בסמוך ל-2 המועמדויות, הצליח "ארנסט וסלסטין", גם להיות מועמד בקטגוריית "הסרט הטוב ביותר" ל-2012, בפסטיבל סרטי ההנפשה הבינלאומי אנסי.

## ספריו
* "נואף"
* "בארבע עיניים בשחור"
* "פצצות ומפלצות"
* "**מטרופוליס**"
* "**הסאגה של מלוסן**"
* "**[[ארנסט וסלסטין (סדרת ספרים)|ארנסט וסלסטין]]**"

### שתורגמו לעברית
***כמו רומן**, תרגמה חגית בת-עדה, (הוצאת שוקן, 1997)
***על פצצות ומפלצות**, תרגמה חגית בת-עדה, (הוצאת שוקן, 2000)
***הפיה קרבין**, תרגמה חגית בת-עדה, (הוצאת שוקן, 1998)
***יומן של גוף**, תרגם ניר רצ’קובסקי, (הוצאת אחוזת בית, 2013)

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים צרפתים
קטגוריה:צרפתים ממוצא איטלקי
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1944
האנציקלופדיה לחקלאות

**האנציקלופדיה לחקלאות** היא אנציקלופדיה בתחום החקלאות שיצאה לאור בשישה כרכים בין השנים 1966–1987.

האנציקלופדיה לחקלאות היא יוזמה של חיים הלפרין שביקש לקדם את החינוך החקלאי ולצורך כך יזם את מפעל האנציקלופדיה ואת הקמת מדרשת רופין. בתחילה גייס הלפרין את הפקולטה לחקלאות ברחובות והוצאת עם עובד להוצאת האנציקלופדיה, בארבעה כרכים כשהכרך הראשון תוכנן לצאת עד קיץ 1956, אולם היוזמה לא צלחה. אז פעל הלפרין להקמת הוצאה מיוחדת, בשותפות של משרד החקלאות, המחלקה להתיישבות של הסוכנות היהודית, הסתדרות הפועלים החקלאיים ובנק החקלאות לישראל. מפעלי התרבות של בית רוטשילד תרמו את הנייר להדפסה. העורך הראשי היה חיים הלפרין. הכרך הראשון יצא לאור בתחילת 1966 והכרך השני יצא לאור בתחילת 1972. הכרך השלישי הוכן בידי הלפרין, אך יצא לאור לאחר מותו, בסוף שנת 1976. הכרך הרביעי יצא לאור בסוף 1981. עורך כרכים אלו היה פרופ' יצחק ארנון.

האנציקלופדיה היא כללית, אולם היא מבליטה את המציאות בישראל בכל אחד מפרקיה.

האנציקלופדיה מחולקת לפי נושאים ולא בסדר הא"ב. היא כוללת את הכרכים הבאים:
* כרך א' - מדעי יסוד, 784 עמ' כפולי טורים
* כרך ב' - גידולי שדה וגן וצמחי נוי ופרק על החקלאות במקורות
* כרך ג' - מטעים, יערנות והגנת הצומח
* כרך ד' - בעלי חיים - כולל מבוא כללי, חלק על יסודות זואוטכניים וחלק על רפואת בעלי חיים
* כרכים ה-ו - ירקות

## קישורים חיצוניים
*
*

## הערות שוליים

קטגוריה:אנציקלופדיות בשפה העברית
קטגוריה:חקלאות
קטגוריה:ישראל: חקלאות
תחיה בת-אורן

**תחיה בת-אורן** (7 בנובמבר 1923 – 21 בספטמבר 2021) הייתה עיתונאית ושדרנית רדיו, משוררת וציירת ישראלית.

## ביוגרפיה
בת אורן נולדה ב-1923 בססקטון שבססקצ'ואן, קנדה, ועלתה לארץ ישראל ב-1931. הייתה בוגרת המדרשה הממלכתית למורים לאמנות בהרצליה.
הייתה עורכת "פינת האשה" ב'קול ישראל' ובעלת טורים אישיים בעיתונות היומית, בשבועון "לאשה" ובירחונים "את", "בית", "מחשבים" ו"סגנון". חיברה ספרי בישול והליכות בית, בהם "365 שלחנות ערוכים" - אחד מספרי הבישול הראשונים בישראל (יצא לאור ב-1961), שכלל מתכונים ותפריטים לכל החגים, יסודות התפריט ואבות המזון. כמו כן, חיברה את הספר הפמיניסטי הראשון בעברית "שחרור האשה – לאן?".

בת-אורן הייתה נשואה לאיש הקולנוע אשר הירשברג. בתה היא הזמרת אסתר שמיר.

נפטרה ב-21 בספטמבר 2021 בגיל 97.

## מפרסומיה
### ספרי עיון
* 365 שולחנות ערוכים (ירושלים: הגל, תשכ"ב)
* הליכות הבית (ירושלים: הגל, תשכ"ז)
* שחרור האשה – לאן? (תל אביב: בוסתן, 1975)

### ספרי שירה
* בין שדי לבינך (תל אביב: עקד, תשמ"ד 1983)
* אי-האיש (תל אביב: עקד, תשמ"ה 1984)
* בשני קולות (תל אביב: עקד, תשמ"ו 1986) 
* שתיקת הדג: שירים (תל אביב: עקד, תשמ"ט 1989)
* עד שאבין: שירים (תל אביב: ירון גולן, תשנ"א 1991)
* התרד היומי: שירים (תל אביב: ירון גולן, 1993)
* נופי נייר (תל אביב: ת.ב.א., תשנ"ה 1995)
* ירושלים גרושתי (תל אביב: ת.ב.א., תשנ"ו 1996) 
* ויתורים מסוכנים: שירים (תל אביב: ירון גולן, תשנ"ט 1998)
* בת משה יצחק: שירים (תל אביב: ספרית פועלים, תש"ס 2000)
* הדבר הזה: שירים (תל אביב: ספרית פועלים, תשס"א 2001)
* יאוש מכובס (תל אביב: ספרית פועלים, 2002)
* שמן-דגים בריבה (בני ברק: ספרית פועלים, 2003) 
* ביום של רחמים (בני ברק: ספרית פועלים - הקיבוץ המאוחד, 2004) 
* שירים - המיטב (תל אביב: גוונים, 2010)

### תרגומים
* מדריך לצעירים על אהבה / מורטון האנט (תל אביב: עופר, תשל"ו)
* שנה ראשונה בטירת מלורי / אניד בלייטון (תל אביב: רמדור, 1976)
* ילדי היה לחברי / אלינור לנץ (תל אביב: ספרית מעריב, 1983)
* מאכלי ירקות / מאת העורכים של ספרי טיים-לייף (תל אביב: ספרית מעריב, 1983)
* מאכלי עוף / דבורה טומפסון ויתר העורכים של ספרי טיים-לייף (תל אביב: ספרית מעריב, 1983)

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משוררות כותבות עברית
קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:משוררות ישראליות
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:שדרניות רדיו ישראליות
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:סגל לאשה
קטגוריה:סגל קול ישראל
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:ישראליות ילידות קנדה
קטגוריה:ישראלים ילידי קנדה
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:נשות העלייה הרביעית
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1923
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1923
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2021
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2021
חצות (אלבום)

"**חצות**" הוא אלבומו ה-13 של הזמר והמוזיקאי הישראלי שלמה ארצי, שיצא בשנת 1981. באלבום זה בלטו השירים "לא עוזב את העיר", "יום אחד", "הלילה השני", "במטוס סילון", "לַנֶּגֶב", "מהן המילים".
## הפקה
משה לוי הפיק מוזיקלית את רוב שירי האלבום, שהוקלט ב-8 ערוצים באולפני "טריטון" בבני ברק. טכנאי קול היה איתמר גפני, שהיה זה האלבום הראשון בו שימש טכנאי הקול הראשי. הגיטריסט הצעיר מורדי פרבר, שהתגלה באלבום "חמוש במשקפיים" של אריק איינשטיין, ניגן בגיטרות בתקליט. כמו באלבום הקודם, "דרכים", שבו הלחין את "אתמול חלפו הציפורים", של המשורר והסופר משה בן-שאול, גם באלבום הזה הלחין ארצי טקסט שלו ("מהן המילים").

בשנת 2013, שוחרר האלבום בהוצאה מחודשת על גבי תקליטור כחלק ממארז תקליטורים מרובע בשם "אלבומי המופת" הכולל את אלבום זה, "גבר הולך לאיבוד", "דרכים" ואלבום ההופעה "שלמה ארצי ואצ'י בהופעה חיה בצוותא".

## רשימת רצועות

## משתתפים
* קלידים - משה לוי
* תופים - אלון הלל, טל ברגמן
* גיטרה בס - איתן גדרון
* גיטרות - מורדי פרבר
* חלילים - שם טוב לוי
* סקסופונים -ירוסלב יעקובוביץ', מאיר שפייזר
* סינטיסייזר פרופט - דריו מלכי
* כינור - טוני בראוור
* הוקלט באולפני טריטון - ינואר-מאי 1981
* טכנאי הקלטה, בישולים ועריכה - איתמר גפני

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי שלמה ארצי
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי רוק ישראליים
קטגוריה:אלבומים שהוקלטו באולפני טריטון
קטגוריה:אלבומי חברת הד ארצי
אקורדיון צ'רקסי

200px|ממוזער|אקורדיון צ'רקסי במרכז למורשת הצ'רקסית בכפר כמא
**אקורדיון צ'רקסי** (באדיגית: **Пшынэ**, פשינה) הוא סוג של אקורדיון הנפוץ במוזיקה הצ'רקסית.

האקורדיון הגיע אל הצ'רקסים בסוף המאה ה-19 מן הרוסים ובמהרה החלו אומנים ולהקות מחול לאמץ אותו לניגון לחן עממי צ'רקסי מאחר שכלי הנגינה האותנטיים של הצ'רקסים כגון חלילים או פכאצ'אץ' הכילו טון בלבד ועל כן היה להם נוח יותר לעבד את המוזיקה הצ'רקסית בעזרת אקורדיון זה.

## מבנה האקורדיון הצ'רקסי
האקורדיון בנוי עם שני תווים בצדדים, ובפנים תו אחד. רוב האנשים משתמשים יותר בצדו הימני, מפני שמנגנים בו בצד הזה, ובצד השמאלי הבס שתפקידו לתת קצב מתאים לנגינה. האקורדיונים העתיקים שהיו בעבר, היו בעלי שני קולות, שמפרשים קול אחר ולהפך, שבו מכווצים קול אחר.

ישנם מאפיינים זהים בין אקורדיון רגיל ובין אקורדיון צ'רקסי במבנה הכללי אולם עם שינויים משמעותיים. אחד מאלו הוא עיצוב החלק הימני של האקורדיון הצ'רקסי בו המקלדת ( הכפתורים ) אינם מכילים את הקלידים השחורים המפיקים בעת הנגינה מוזיקה בתו של חצי טון אלא הוא מכיל רק קלידים לבנים בלבד המפיקים מוזיקה בקצב טון מלא בלבד. עוד מאפיין חשוב באקורדיון הצ'רקסי הוא משקל האקורדיון הנמוך באופן משמעותי בהשוואה לאקורדיונים רגילים ואי לכך הוא מאפשר לנגנים תמרון רב יותר.

להבדיל מהקלידים באקורדיון הרגיל, באקורדיון הצ'רקסי הקלידים מהודרים.

## שימוש במחול הצ'רקסי
בחברה הצ'רקסית בסיס המוזיקה בימינו הוא אקורדיון וכלי זה נפוץ באירועים כגון חתונות ומסיבות ריקודים, ולעיתים הנגינה בו שולבה עם כלים כגון פחצץ' (קרש) או ש'ותאפ (תוף). כמו כן להקת המחול הייצוגית של רפובליקת אדיגיה "נאלמס" אשר חלק מסגנונות הריקוד שלה הורכבו בהתאם למוזיקה המתנגנת באקורדיון צ'רקסי. מעבר לכך ניתן למצוא אומנים צ'רקסים רבים כגון אסלאן ת'ליבזו בעל האקדמיה למוזיקה בעיר מייקופ או המפיק המוזיקלי של להקת יסלאמיי מר אנזאור מיש המשמרים את אומנות הנגינה באקורדיון צ'רקסי. 

## ראו גם
* בנדונאון

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:כלי נגינה
קטגוריה:כלי מקלדת
קטגוריה:כלי מפוח
קטגוריה:צ'רקסים
The Battle Rages On...

**The Battle Rages On... (הקרב לא תם...)** הוא אלבומה הארבעה עשר של להקת הרוק הבריטית דיפ פרפל שיצא לאור בשנת 1993.

זהו אלבום האחרון שהוקלט על ידי ההרכב הקלאסי של הלהקה, כשלפני כן התאחדו ב-1984 והקליטו את Perfect Strangers.

לאחר הוצאת האלבום בנובמבר 1993, בעיצומו של סיבוב הופעות, פרש ריצ'י בלקמור מהלהקה בעקבות סכסוכים בין חברי הלהקה. הגיטריסט ג'ו סטריאני הובא כדי להחליף את בלקמור באופן זמני.

## רשימת השירים
כל השירים נכתבו על ידי ריצ'י בלקמור, איאן גילן ורוג'ר גלובר, למעט היכן שצוין אחרת:

## מבצעים
*ריצ'י בלקמור - גיטרה
*איאן פייס - תופים
*רוג'ר גלובר - גיטרה בס
*איאן גילן - שירה
*ג'ון לורד - עוגב, קלידים

## קישורים חיצוניים

[האלבום באתר [Allmusic]]

קטגוריה:אלבומי דיפ פרפל
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת ברטלסמן מיוזיק גרופ
ביום שאת תרצי בי

**El día que me quieras** הוא שיר ארגנטינאי שחיבר אלפרדו לה פרה (Alfredo Le Pera) והלחין קרלוס גרדל. השיר התפרסם בביצועו של קרלוס גרדל.
## הפקה
השיר המקורי הוקלט בניו יורק לסרט ששמו כשם השיר ויצא על תקליט יחד עם שיר מפורסם נוסף של גרדל - הטנגו Volvió una Noche.
תאריך ההקלטה היה 19 במרץ 1935.

מילות השיר מהוות מחווה לשיר בעל שם דומה של המשורר המקסיקני אמדו נרוו (Amado Nervo) שנכתב ב-1915.

לשיר בספרדית יש מאות ביצועים, ומכיוון ששני מחברי השיר - גרדל ולה פרה נהרגו יחד בתאונת מטוס במדיין (קולומביה) בשנת 1935 - זכויות היוצרים שלו פגו 30 שנה לאחר מכן בשנת 1965, בהתאם לחוק בארגנטינה.

למרות שגרדל מזוהה עם הטנגו של בואנוס איירס - שיר זה אינו טנגו.

שלמה יידוב תרגם את השיר מספרדית לעברית וביצע אותו באלבומו חולם בספרדית בשם **ביום שאת תרצי בי **.
## קישורים חיצוניים

* מילות השיר בספרדית ובתרגום לאנגלית

קטגוריה:שירים בספרדית
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:מוזיקה ארגנטינאית
קטגוריה:סינגלים בהוצאת וורנר מיוזיק לטינה
איפה נטשה ופייר

"**איפה נטשה ופייר**" הוא שיר שכתב יהונתן גפן, הלחין שלום חנוך, עיבד מישה סגל וביצעו "השלושרים" באלבומם היחיד.
השיר הוקלט בשנת 1969.

השיר מדבר על הפער בין האופן בו רוסיה מצטיירת מהרומנים הקלאסיים שנכתבו בה (כדוגמת "מלחמה ושלום", ששני גיבוריו הם נטשה ופייר), לבין המציאות של רוסיה הסובייטית, עם מחנות העבודה בסיביר והפגיעה בזכויות האדם בגוש המזרחי (השיר נכתב כנראה על רקע הפלישה הסובייטית לצ'כוסלובקיה ב-1968).

נהר הדנובה המוזכר בשיר זורם במרכז אירופה (בין השאר בסלובקיה) ולא ברוסיה. ייתכן שיהונתן גפן ציין אותו ולא את הוולגה כדי להתייחס לפלישה הסובייטית ב-1968. מצד שני, קרב אוסטרליץ המוזכר ב"מלחמה ושלום" התרחש לא רחוק מהדנובה, ואולי זה המקור.

שנים רבות לאחר כתיבת השיר יהונתן גפן קרא לבתו נטשה, לדבריו - כמחווה לעלייה מברית המועצות במהלך שנות ה-90, וכנראה ללא קשר ישיר לשיר.

הלחן השקט של השיר מתבלט לנוכח השירים האחרים באלבום של "השלושרים", שהיו ברובם שירי פופ וכללו מחוות מוזיקליות ללהיטים הלועזיים משנות ה-60.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי השלושרים
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי יהונתן גפן
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי שלום חנוך
קטגוריה:שירים על רוסיה
גפני (קרוליינה הדרומית)

**גפני** (באנגלית: **Gaffney**) היא עיר בצפון קרוליינה הדרומית. העיר משמשת כבירתו של מחוז צ'רוקי, ובשנת 2010 התגוררו בה כ-12,400 תושבים. העיר ממתגת את עצמה כבירת האפרסקים של קרוליינה הדרומית.

## היסטוריה
בשנת 1804 הגיע למקום בו שוכנת כיום העיירה מהגר אירי בשם מייקל א. גפני, והקים פונדק בשם "Gaffney's Cross Roads" ("צומת הדרכים של גפני"). המיקום נבחר בשל סמיכותו לשתי דרכים חשובות, האחת הובילה מהאזור ההררי של קרוליינה הצפונית לצ'ארלסטון והשנייה משארלוט למדינת ג'ורג'יה.

האזור סביב הפונדק התפתח, וב-1872 כבר נודע בשם גפני סיטי (Gaffney City). במפקד האוכלוסין הראשון בו נכללה, ב-1880, התגוררו בה כ-400 תושבים. ב-1897 הוקם מחוז צ'רוקי, וגפני הייתה לבירתו. לאורך המאה ה-20 שימשה כמרכז לייצור טקסטיל, שהיה הענף המרכזי בדרום קרוליינה עד שנות ה-80. בנוסף, התפתח בסביבתה ענף גידול האפרסקים. אף שאוכלוסיית העיר עצמה גדלה רק מעט, מיקומה המרכזי משך אליה בתי עסק רבים שקבעו בה את משכנם.

גפני נודעה גם בשל שני רוצחים סדרתיים שפעלו בה. ב-1968 רצח לי רוי מרטין, שנודע בכינוי "החונק מגפני", ארבע נשים. ב-2009 פעל בעיר פטריק טרייסי בוריס, שבמשך שישה ימים ירה למוות בחמישה קורבנות אקראיים. בוריס עצמו מצא את מותו בחילופי יריות עם המשטרה.

## אתרים מרכזיים
ב-1981 נחנך בסמוך לגפני מגדל מים בגובה כ-45 מטרים. פרנסי העיר שאפו להקים מבנה ייחודי, והוא נבנה בצורת אפרסק, המייצג את הענף החקלאי המוביל במחוז. המגדל בעל המראה הלא שגרתי, שזכה לשם פיצ'ואיד (Peachoid), הפך למוקד משיכה לתיירים.

ב-2008 נפתח בעיר המוזיאון לאמנות ולהיסטוריה של מחוז צ'רוקי, בבניין היסטורי ששימש כבית ספר.

## בתרבות הפופולרית
גיבור סדרת הטלוויזיה "בית הקלפים", פרנק אנדרווד, הוא תושב העיר ונציג המחוז בבית הנבחרים של ארצות הברית. אנדרווד מבקר בעיירה באחד הפרקים (אף שהסצנות צולמו בהאבר די גרייס שבמרילנד), וגם לפיצ'ואיד תפקיד מרכזי בעלילה, הגם שחלק מהדמויות מתייחסות אליו בגיחוך, ומשוות את מראהו לישבן גדול.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:קרוליינה הדרומית: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1872
קסנוצרטופס

**קסנוצרטופס** (שם מדעי: *Xenoceratops*) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הצרטופסיים - הדינוזאורים בעלי הקרניים. הקסנוצרטופס חי באמריקה הצפונית בקרטיקון העליון. שרידיו נתגלו בתצורת פורמוסט שבאלברטה, קנדה. פירוש שמו, "פנים זרות בעלות קרניים".

## תיאור

קסנוצרטופס ידוע מהולוטייפ CMN 53282 המורכב משברי גולגולות של 3 פרטים, הכוללים בעיקר את עצמות העטרה (צרטופסיים). שרידים נוספים נמצאים במוזיאון טירל המלכותי. ניתן להבדיל בינו לבין סוגי צרטופסיים אחרים לפי קישוטי העטרה (frill) שלו: בחלק העליון של מרכז העטרה בולטות שתי בליטות גרמיות קהות, לידן פונים החוצה שני זיזים חדים ועבים שבולטים אחורה במקצת. צידי העטרה מקושטות בבליטות משולשיות. העצם המרכזית בעטרה, בין שני ה"חלונות" שבמרכזה לא מעוטרת בזיזים או בליטות. אין הרבה שרידים משאר חלקי הגולגולת ומעט ידוע על מבנה קרניו. מעריכים שלקסנוצרטופס היו קרניים דומות למיני צנטרוזאוריים (צרטופסיים בתת-משפחת הצנטרוזאורים) קדומים: כלומר, קרני גבה בינוניות באורכן (קצרות יחסית לצרטופסיים המאוחרים של תת-משפחת הכסמוזאורים וארוכות יחסית לאלה של בני תת-משפחת הצנטרוזאורים) ובליטה או קרן על האף.

כמו יתר בני משפחת הצרטופסיים היה מדובר בדינוזאור צמחוני גדול שהלך על ארבע רגליו. את מזונו הוא תלש באמצעות מקור חד שנמצא בחזית פיו וקצץ לחתיכות באמצעות סוללת שיניים חדות בחלק האחורי של פיו. אורכו הוא כ-6 מטר ומשקלו כ-2 טון.

[ממוזער|450px|מרכז|קסנוצרטופס בנוף תקופתו, לצד [גריפוזאורוסים, זאורורניתולסטים ותסקילוזאורוסים.]]

## גילוי

מאובנים של קסנוצרטופס נתגלו לראשונה ב-1958, כאשר ואן לנגסטון הבן גילה שברי גולגולת מתצורת פורמסט ליד פורמוסט שבאלברטה, קנדה. תצורה זו לא נחקרה די הצורך ומעט ידוע על פאונת הדינוזאורים שבה. מאובני צרטופסיים מתצורה זו נדירים ביותר. לנגסטון אחסן את המאובנים שמצא במוזיאון הטבע הקנדי באוטווה. בסביבות 2003 דייוויד אוונס ומיכאל ריאן בחנו מחדש את המאובנים. ב-2009 החל מחקר מעמיק של מאובנים אלה שתוצאותיו שמדובר במין חדש של דינוזאור צרטופסי. ריאן, אווהס וקיראן מ. שפרד תיארו אותו במאמר שפורסם ב-2012 והעניקו לו את השם "קסנוצרטופס". הקסנוצרטופס מתוארך לכ-80 מיליון שנה לפני זמננו, דבר ההופך אותו לצרטופסיי הקדום ביותר הידוע מקנדה.

## קישורים חיצוניים

* 
* Meet Xenoceratops: Canada's Newest Horned Dinosaur, אתר Science Daily, 8 בנובמבר 2012

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-2012
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי מיכאל ריין
קטגוריה:צנטרוזאורים
קטגוריה:קנדה: פלאונטולוגיה
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-2012
אל-מיאדין

**אל-מיאדין** (בערבית: **قناة الميادين**, בעברית: "ערוץ הכיכרות") הוא ערוץ טלוויזיה לווייני פאן-ערבי המקורב לחזבאללה, אשר הושק ב-11 ביוני 2012 בלבנון במטרה לצמצם את השפעתן של הרשתות הערביות הפופולריות בעולם הערבי, אל-ג'זירה ואל-ערביה, הממומנות על ידי מדינות ערביות-סוניות במפרץ הפרסי.

אל-מיאדין נולד בתקופה בה העולם הפוליטי הערבי ודעת הקהל ברחוב הערבי היו מודאגים מצעירים שיצאו לרחובות בתקופת האביב הערבי. הערוץ הוקם על ידי ע'סאן בן ג'דו בביירות בשלהי השנה הראשונה של האביב הערבי. בן ג'ידו היה ידוע בהזדהותו עם מאבק העם ועצם הקמת אל-מיאדין נתפסה כאות הזדהות עם מאבק הרחוב הערבי.

לכניסתה של התחנה לזירה התקשורתית היו מספר מטרות, ובהן הפניית תשומת הלב בעולם הערבי לנרטיב הפלסטיני כדי לעודד הזדהות עם מאבק העם הפלסטיני. מאבקה העיקרי של התחנה הוא נגד מה שהערוץ תפס כאימפריאליזם מערבי וישראלי במזרח התיכון.

בנוסף, ערוץ אל-מיאדין תמך בהמשך שלטונו של בשאר אל-אסד בסוריה, ודחה במוצהר ובאופן ברור ומובהק את הרחבת שליטתם של הסונים במדינות המזרח התיכון.

הערוץ מתכנן גם לשמש אלטרנטיבה לתקשורת הלוויינית הערבית מהזרם המרכזי. כל ערוצי החדשות הערביים, BBC בערבית ו-Sky News בערבית, מהווים תחרות נוספת עבור הערוץ. לאל-מיאדין כתבת בישראל, העיתונאית הערביה חנא מחאמיד.

במהלך מלחמת חרבות ברזל הורה שר התקשורת, שלמה קרעי, לעצור את פעילות הערוץ בישראל ולמנוע את העברת שידוריו בישראל, לתקופה של 60 יום, שהסתיימה ב-13 בינואר 2024, אך חסימת אתר האינטרנט של הערוץ נמשכה, ובהמשך הוצאו צווים נוספים לחסימתו.

ב-23 באוקטובר 2024 הותקפו בנייני הערוץ על ידי צה"ל ברובע הדאחייה בביירות.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערוצי חדשות
קטגוריה:ערוצי טלוויזיה ערביים
קטגוריה:לבנון: תקשורת
קטגוריה:חזבאללה
קטגוריה:אתרי אינטרנט חסומים בישראל
אוצר האכרים למשכנתאות

**אוצר האכרים למשכנתאות** היה גוף פיננסי שהיה קשור להתאחדות האיכרים.

כבר בראשית שנות ה-20 עלתה בהתאחדות האיכרים ההצעה להקים בנק, שיספק הלוואות בריבית נמוכה לאיכרים. באמצע 1934 מונה עמנואל מול לתפקיד מנהל מייסד של בנק האיכרים ובאוקטובר 1934 התקיים כנס יסוד של בנק האכרים, בו השתתפו, בין השאר, חיים אריאב, צבי נחמיה בוטקובסקי, אברהם שפירא, שלמה יצחק שטמפפר. הקמת הבנק מומנה ממכירת מניותיו לאיכרים, שנדרשו לקנות מניות בחצי לא"י לכל דונם. בשנת 1940 שונה שם הבנק ל"אוצר האכרים למשכנתאות". 

לאחר הקמת המדינה פעלו ראשי הבנק להרחיב את פעילותו בגיוס כספים בארצות הברית, בהרחבת האשראי ובהרחבת פעילויותיו לכלל הפעילויות הבנקאיות. אולם אוצר האכרים היה רשום כחברה ולא כבנק, דבר שהביא לחיכוך עם הפיקוח על הבנקים. בשנת 1962 הומר "אוצר האכרים למשכנתאות" ל"בנק אוצר האכרים למשכנתאות" והוקמה שותפות בינו ובין בנק זרובבל, שרכש 50% ממניות הבנק, אליו הועברו פעולות שלא נגעו למשכנתאות. בשנת 1969 בעקבות מכירת בנק זרובבל לבנק הלוואה וחסכון, פורקה השותפות והבנק נסגר.

## קישורים חיצוניים
*אוצר האכרים למשכנתאות בע"מ, אתר משרד Bia

## הערות שוליים

אוצר האכרים
קטגוריה:התאחדות האיכרים
אוצר האכרים
איינר ליברג

**איינר ליברג** (בנורווגית: **Einar Liberg**; 16 באוקטובר 1873 - 11 בספטמבר 1955) היה קלע נורווגי שהתחרה בראשית המאה ה-20. הוא זכה ב-7 מדליות אולימפיות, בהן ארבע מדליות זהב, במהלך ארבעה משחקים אולימפיים.

## ביוגרפיה
באולימפיאדת לונדון שהתקיימה ב-1908, זכה ליברג במדליית זהב עם נבחרת הקליעה הנורווגית בתחרות הקבוצתית ברובה חופשי. הוא השתתף גם בתחרות הקבוצתית ברובה הצבאי, אך שם הגיע רק למקום השישי. באולימפיאדת סטוקהולם שהתקיימה ב-1912, ארבע שנים מאוחר יותר, זכה במדליית כסף בתחרות הקבוצתית בורבה חופשי. בתחרות האישית ברובה החופשי (ל-300 מטר) הגיע למקום ה-15.

באולימפיאדת אנטוורפן שהתקיימה ב-1920 השתתף בתחרויות במטרות נעות, וזכה במדליית זהב עם הנבחרת בתחרות הקבוצתית ב-100 מ' מטרות נעות, ירייה יחידה, וב-100 מ' מטרות נעות, ירייה כפולה. בנוסף הוא זכה במדליית ארד אישית בתחרות ב-100 מ' מטרות נעות, ירייה כפולה. ליברג השתתף גם בתחרות האקדח החופשי ל-50 מ', וסיים במקום ה-22. באולימפיאדת פריז שהתקיימה ב-1924 סיים את הקריירה האולימפית הארוכה שלו כשהוא זוכה במדליית זהב בתחרות הקבוצתית ב-100 מ' מטרות נעות, ירייה יחידה, ובמדליית כסף בתחרות הקבוצתית ב-100 מ' מטרות נעות, ירייה כפולה. בתחרויות האישית המקבילות הגיע למקומות השביעי והחמישי בהתאמה. הוא השתתף גם בתחרות האקדח ל-25 מ', והגיע למקום השמיני.

ליברג נולד באלברום, נורווגיה, ב-1873, ומת באוסלו ב-1955.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קלעים נורווגים
קטגוריה:אלופים אולימפיים: קליעה
קטגוריה:ילידי 1873
קטגוריה:נפטרים ב-1955
שאול ברונפלד

**שאול (סם) ברונפלד** (נולד ב-1942) הוא כלכלן, מרצה למנהל עסקים באוניברסיטת תל אביב, חבר בוועדה המייעצת לענייני בנקאות בבנק ישראל ושימש כיושב ראש הדירקטוריון של הבורסה לניירות ערך בתל אביב עד יולי 2013.
## ביוגרפיה
ברונפלד למד כלכלה וסטטיסטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים. סיים לתואר ראשון בשנת 1963 ולתואר שני בשנת 1967. למד גם לימודי ביטחון באוניברסיטת תל אביב וסיים אותם ב-2005. הוא מלמד בבית הספר למינהל עסקים באוניברסיטת תל אביב את הקורס "שוק ההון בישראל".

ברונפלד כיהן בשלל תפקידים בבנק ישראל בשנים 1964–1984, היה כלכלן ראשי במחלקת המחקר, מנהל הפעולות בשוק הפתוח, מנהל מינהל מלוות המדינה, ומנהל מחלקת מטבע חוץ. בשנים 1986 - 1991 היה מנהל חטיבת ההשקעות בבנק כללי לישראל. בשנת 1991 התמנה למשנה למנכ"ל הבורסה לניירות ערך בתל אביב, וניהל את המחלקה הכלכלית שלה. עד 2006 כיהן כמנכ"ל הבורסה, ואחר כך התמנה ליושב ראש הדירקטוריון שלה, וכיהן בתפקיד עד שהתפטר ביולי 2013. במהלך כהונתו עברה הבורסה למסחר אלקטרוני ללא ברוקרים וזירת מסחר.

ברונפלד הגיש את התפטרותו מתפקיד יו"ר הבורסה, על רקע מחלוקות קשות ויחסים עכורים עם יושב ראש רשות ניירות ערך שמואל האוזר. במכתב ההתפטרות כתב: .

אחר כך שימש ברונפלד כעמית מחקר במרכז דדו לחשיבה צבאית בין תחומית, ואת מאמריו פרסם בכתב העת של המרכז 'בין הקטבים'.

## מפרסומיו
* סירבו לרדת מן הסוס, הארץ ספרים, 17 במאי 1995 (ביקורת על ספרו של דוד איילון, **אבק שרפה ונשק חם בסולטנות הממלוכית**)
* הם לא היו מרובעים, **מערכות** 356–357, מרץ 1998 (ביקורת על ספרו של Michael D. Daubler, *Closing with the Enemy - How GIs Fought the War in Europe 1944-1945*)
* מסקנה טריוויאלית או אג'נדה סמויה?, **מערכות** 366–367, אוקטובר 1999 (תגובה למאמרו של ד"ר צבי לניר, "הכשל החשיבתי של הצבאות בעימותים נמוכי עצימות")
* עקרונות המלחמה בעידן המידע, **מערכות** 377, יוני 2001 (ביקורת על ספרו של Robert R. Leonhard, *The Principles of War for the Information Age*)
* שקי חול – מיגון לשנות ה-2000?, **מערכות** 385, ספטמבר 2002
* מילואים: בעיית שיח של כלכלנים ושל אנשי צבא, **מערכות** 390, יולי 2003
* מעטים מול רבים – השפעות מלחמת יום הכיפורים על צבא ארצות הברית, **מערכות** 403–404, דצמבר 2005
* מה למחדל יום כיפור ולתקציב הביטחון?, הארץ, 12 ביוני 2006
* רפורמה בעקבות כישלונות צבאיים, **מערכות** 412, מאי 2007
* בגדי המלך החדשים הגרסה האמריקנית, **מערכות** 418, אפריל 2008

* מדינאות חכמה: לוי אשכול והרכש הביטחוני בשנות ה-60, **[[מערכות]]** 437, יוני 2011
* מצב גבולי, **מערכות** 456, אוגוסט 2014 (ביקורת על כתב העת "בין הקטבים", גיליון 1 בנושא "סְפַר")
* 
* 
* 
* 
* לא בדיונים ולא בשיח – מהפכה נקנית בוויכוחים נוקבים, בין הקטבים 17, יולי 2018, עמ' 193–209
* 
* 

## קישורים חיצוניים
* מאמרי 
*
* 
* הרצאה של שאול ברונפלד בכנס הרצליה ה-5, 2004
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כלכלנים ישראלים
קטגוריה:עובדי בנק ישראל
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: ניהול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1942
הרפובליקה של הוואי

**רפובליקת הוואי** הייתה רפובליקה בשטחה של הוואי שהתקיימה בין ה-4 ביולי 1894, לבין סיפוחה של הוואי כטריטוריה של ארצות הברית ב-7 ביולי 1898, והקמת טריטוריית הוואי.

## היסטוריה
המלכה האחרונה של הוואי, ליליואוקלאני, הומלכה ב-29 בינואר 1891. תקופת כהונתה הייתה רצופה במשברים, כשכבר בתחילת מלוכתה פיטרה את הקבינט שמינה המלך הקודם. לאחר מכן ביקשה לבטל את החוקה שהתקבלה ב-1887, תוך נתינת זכויות עודפות לתושבי האיים ואסייתים על פני המתיישבים האמריקאים, ולבטל את זכות הבחירה לתושבים זרים מאירופה וארצות הברית.

בתגובה לאיום על כוחם, ארגנו המתיישבים הפיכה, מתוך כוונה מוצהרת להפיל את המלוכה ולהסתפח לארצות הברית. ההפיכה יצאה לפועל ב-17 בינואר, והמלכה ליליואוקלאני הודחה.

ב-1 בפברואר 1893 השגריר האמריקאי להוואי, סטיבנס, הכריז על הוואי כעל מדינת חסות של ארצו. ממשל הנשיא גרובר קליבלנד ערכה את דו"ח בלאונט, שהכריז על ההפיכה כבלתי-חוקית, ומצא שסטיבנס והיחידות הצבאיות שתמכו בהפיכה פעלו שלא כשורה. ב-16 בנובמבר שלח קליבלנד את השר אלברט ס. ויליס להוואי להציע להשיב לליליואוקלאני את מלוכתה בתנאי שתחון את כל המעורבים בדבר. ויליס דיווח בחזרה לוושינגטון שהמלכה מתעקשת להוציא להורג את האשמים.

עם התפתחות זו, הנשיא גרובר קליבלנד העביר את הנושא לעיון הקונגרס. מאוחר יותר שינתה המלכה את עמדתה בנושא עונשם של הקושרים, וב-18 בדצמבר 1893, דרש השר ויליס את החזרתה של ליליואוקלאני על ידי הממשלה הזמנית. הממשלה הזמנית סירבה. הקונגרס הגיב לפנייתו של קליבלנד בחקירת סנאט שתוצאתה הייתה דו"ח מורגן ב-26 בפברואר 1894. הדו"ח פטר את כל המעורבים כלא אשמים בהפיכה ופטר אותם מאחריות - חוץ מהמלכה עצמה.

ב-4 ביולי 1894, יום העצמאות האמריקאי, הוכרזה הקמתה של הרפובליקה של הוואי, וסנפורד ב. דול, אחד הראשונים שקרא לביטול מוסד המלוכה, היה לנשיא. הרפובליקה של הוואי הוכרה על ידי ממשלת ארצות הברית כבת חסות, אף על פי שמזכיר המדינה וולטר קיו גרשם נותר עוין כלפי הממשלה החדשה.

בינואר 1895 התרחש ניסיון הפיכת-נגד ברפובליקה, בראשותו של רוברט ויליאם וילקוקס, במטרה להשיב את המלכה ליליואוקלאני לשלטון. ההפיכה נכשלה, ווילקוקס נידון למוות, אך הנשיא דול חנן אותו. בעקבות הקשר הוכרחה המלכה לשעבר ליליואוקלאני לוותר על המלוכה ב-24 בינואר 1895. בתמורה לחנינת חבריה למרד.

ב-1898, קצת לאחר תחילת מלחמת ארצות הברית–ספרד, הנשיא מקינלי חתם על הסכם סיפוח רפובליקת הוואי, שאושר לאחר מכן על ידי שני הבתים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:הוואי: היסטוריה
הוואי
יהודית שוויצר

**יהודית שוויצר** (1946-2001) הייתה כוריאוגרפית ויוצרת מחול ישראלית.

## ביוגרפיה
נולדה וגדלה בחולון. בגיל ארבע התחילה ללמוד ריקוד. בריאיון לאורה גרנות בשנת 2000 אמרה שוויצר: "רות גרשוני כינתה אותי פנומן ובשלב מסוים היא הודתה שהיא כבר לא מתאימה להיות המורה שלי לריקוד והפנתה אותי למיה ארבטובה בתל אביב. מאוחר יותר למדתי גם אצל גרטרוד קראוס ומורים נוספים מהארץ ומחו"ל".

בהמשך השתלבה בלהקת המחול כרמון של יונתן כרמון ולאחר מכן בלהקת פעמונים. מאוחר יותר למדה באקדמיה למחול ע"ש רובין בירושלים. במקביל עברה עם הוריה לחדרה והקימה בעיר להקת מחול שפעלה במקביל לתזמורת הנוער העירונית בניצוחו של אהרון גרוניך (אביו של שלמה גרוניך).

בתוך זמן קצר החלה ההצלחה להאיר פנים לשוויצר הצעירה. היא שכרה אולם מקומי ופתחה בו סטודיו למחול שהפך ברבות השנים ל"מרכז למחול בהנהלת יהודית שוויצר".

פגישה עם המפיקה רינה כרמלי ב-1980 שינתה את חייה של שוויצר ואת מפת המחול בארץ ובחדרה בפרט. היא הוזמנה ליצור את הכוריאוגרפיה לפסטיבל שירי הילדים מספר 13 (בשנת 1982), בבימויו של הבמאי והשופט צדי צרפתי. שיתוף הפעולה הפורה בין השניים הסתמן כהצלחה ושוויצר וצרפתי המשיכו לעבוד יחד בפסטיבלי הילדים, בפסטיגלים ובמחזות הזמר הכי גדולים בארץ במשך שנים ארוכות ובהשתתפותם של רקדני המרכז למחול-חדרה: פסטיבלי הילדים 13–17 (בין השנים 1982-1987), פסטיבל בצבעים טבעיים (בשנת 1986), פסטיגל בין השנים 1986–1996, מחזות הזמר צבי הנינג'ה (בשנת 1991) ומחסן ההפתעות (בשנת 1995).

שוויצר הייתה אחראית על הכוריאוגפיה בטקסי מלכת היופי בשנות ה-80 ושנות ה-90 ושל טקס פתיחת המכביה. כמו כן הייתה אחראית על הכוריאוגרפיה של מופע טלפורים.

במשך 18 שנה ליוו תלמידיה את תוכנית הטלוויזיה זהו זה! והופיעו בין השאר עם האמנים: ברי סחרוף, שלמה גרוניך, גידי גוב, רמי קלינשטיין, צביקה פיק, ירדנה ארזי ועוד.

בשנת 1967 נולד לה בנה הראשון ניר, ובשנת 1971 נולדה לשוויצר בתה מאיה (מאי). בתה של שוויצר ממשיכה את דרכה בבמות אך לא בריקוד אלא במשחק ודוגמנות.

בשנת 1988 הקימה שוויצר את מגמת המחול בתיכון חדרה, מגמה שבוגריה השתלבו בתפקידי מפתח בעולם המחול הישראלי. חלק מתלמידי המגמה אף התארחו בכמה פרקים של סדרת הטלוויזיה "מוסיכף" ששודרה בערוץ 2.

נפטרה בשנת 2001 ממחלת הסרטן.
בחדרה נקרא הרחוב בו שכן הסטודיו שלה "סמטת יהודית".

## מופעי במה
* פסטיבל הילדים 1982-1985,1987
*המחזמר צבי הנינג'ה 1991
* מחסן ההפתעות 1995
* מופע הפסטיגל 1987–1996
* מופע טלפורים
* טקס מלכת היופי בשנות ה-80 וה-90
* טקס פתיחת המכביה

## טלוויזיה
*זהו זה
*שמיניות באוויר
*תופסים ראש
*מוסיכף

קטגוריה:כוריאוגרפיות ישראליות
קטגוריה:כוריאוגרפים ישראלים
קטגוריה:כוריאוגרפיות יהודיות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1946
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2001
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2001
שחפית הפיה

**שחפית הפיה** (שם מדעי: *Gygis alba*) היא מין של שחפית מהסוג גיגיס במשפחת השחפיתיים. השחפית חיה ליד אוקיינוסים טרופיים ברחבי העולם.

## תת-מינים
לשחפית הפיה יש 3 תת-מינים:
* *Gygis alba alba*
* *Gygis alba leucopesa*
* *Gygis alba candida*

המין שחפית פיה קטנה (*Gygis microrhyncha*) נחשבה בעבר לתת-מין של מין זה.

## תיאור
שחפית הפיה היא שחפית קטנה, גופה צבוע כולו בצבע לבן. עיניה ומקורה שחורים. תחום תפוצתה מתפרס על פני האוקיינוס ההודי והאוקיינוס הפסיפי, ולעיתים השחפית מקננת גם באיים באוקיינוס האטלנטי. היא מקננת באיים הנמצאים ליד שוניות אלמוגים, בדרך כלל עם עצים בעלי ענפים דקים, אך גם על רכסי-סלעים ימיים או על מבנים מעשה ידי אדם. שחפית הפיה ניזונה מדגים, שאותם היא תופסת בצלילה.

## התנהגות
שחפית הפיה ידועה בהטלת ביצים על הסתעפות בין ענפים קטנים וחשופים או בגומחות קטנות בהם בלא בניית קן. התנהגות זאת אינה רגילה לשחפיות, שבדרך-כלל מקננות על הקרקע, ואפילו מינים שוכני-עצים ביניהן בונים קינים. למרות היתרונות הכרוכים בקינון על גבי עצים, הגוזלים חשופים לרוח, שיכולה להעיף אותם ממקומם, והביצים חשופות להפלה על ידי טורפים. מסיבות אלו השחפית יכולה להטיל ביצה חדשה במהירות, אם גוזל או ביצה מועפים על ידי הרוח או נאכלים על ידי טורפים. הגוזלים שזה-עתה בקעו מהביצה מפתחים בעתיד כפות רגלים מיוחדות, כדי להיאחז במשכנן הלא-יציב. תוחלת החיים של השחפית היא ארוכה מאוד, ויכולה להגיע ל-17 שנים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1786
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אנדרס אריקסון ספרמן
קטגוריה:שחפיתיים
קטגוריה:עופות יחידים בסוגם
קטגוריה:סיישל: עופות
קטגוריה:מיקרונזיה: עופות
מובי גרייפ

ממוזער|200 פיקסלים|ג'רי מילר, אחד מחברי הלהקה, 2013
**מוֹבִּי גרֵייפּ** (באנגלית: **Moby Grape**) היא להקת רוק אמריקאית, שהייתה פעילה בעיקר בשנות ה-60 של המאה ה-20, ומאז מופיעה מדי פעם, עד היום. חמשת חבריה המקוריים ידועים בכך שכולם היו שותפים בשירה ובכתיבת השירים לאלבומי הלהקה. סגנונה המוזיקלי כלל שילוב של רוק עם מרכיבי פולק, בלוז, קאנטרי, ג'אז ומוזיקה פסיכדלית.

## היסטוריה
הלהקה נוסדה בסן פרנסיסקו ב-1966 על ידי המוזיקאי סקיפ ספנס והמנהל המוזיקלי מתיו כץ, שהכירו בעת עבודתם המשותפת בלהקת "ג'פרסון איירפליין". שם הלהקה החדשה נבחר על ידי ספנס ובוב מוזלי, מתוך הבדיחה המוכרת "מה גדול, סגול וחי באוקיינוס? - מובי גרייפ" (גרייפ הוא ענב באנגלית). בלהקה ניגנו ספנס, ג'רי מילר ופיטר לואיס בגיטרה, מוזלי בבס ודון סטיבנסון בתופים.

כל חברי הלהקה חתומים על כתיבת השירים באלבומה הראשון, "מובי גרייפ", שיצא ב-1967. חברת התקליטים קולומביה ספגה ביקורת כאשר הוציאה בבת אחת חמישה סינגלים מתוך האלבום, דבר שהביא לרוויה מבחינת השוק לגבי הלהקה. יחד עם זאת, האלבום הגיע למקום ה-24 בדירוג בילבורד 200. מספר עשורים מאוחר יותר, ב-2003, דורג אלבום זה במקום ה-121 ברשימת 500 האלבומים הטובים בכל הזמנים של מגזין הרולינג סטון. האלבום גם זכה להצלחה מסחרית. האלבום הבא של הלהקה, "Wow/Grape Jam", יצא ב-1968, אך למרות שהגיע למקום ה-20 בבילבורד 200, הוא נחשב לאכזבה מבחינת המבקרים וכן לא הצליח במכירות. לצד זאת זכתה הלהקה באותה שנה לחשיפה בפני הקהל הבריטי, וכן כתבה את הפסקול לסרט "The Sweet Ride". באותה תקופה נקלע מייסד הלהקה ספנס לקשיים לאחר שימוש יתר בסמים ומעצר לאחר התפרצויות שהיו לו, והוא אושפז מספר פעמים בבית חולים ונאלץ לעזוב את הלהקה.

ב-1969 הקליטו ארבעת החברים הנותרים את האלבום "Moby Grape '69". לאחר מכן עזב מוזלי את הלהקה והצטרף למארינס, ושלושת החברים הנותרים הקליטו את האלבום "Truly Fine Citizen" בסוף אותה שנה, האלבום האחרון שהקליטה הלהקה עבור חברת קולומביה רקורדס. בהמשך הקימו מילר וסטיבנסון להקה אחרת, "The Rhythm Dukes". רק ב-1971 התאחדו שוב חמשת החברים המקוריים של הלהקה והקליטו את האלבום "20 Granite Creek". לאחר מכן ספנס שוב עזב את הלהקה, וחבריה נפרדו ופנו לפרויקטים אחרים.

הלהקה התאחדה מספר פעמים לאורך שנות ה-80 למספר הופעות. ב-1984 יצא אלבומם "Moby Grape '84" ללא ספנס, וב-1989 יצא אלבומם המשותף האחרון "Legendary Grape". בשנות ה-90 וה-2000 פעלו חלק מחברי הלהקה בפרויקטי סולו משלהם, ובמקביל ניהלו מאבקים כספיים ומשפטיים קשים נגד מתיו כץ, מנהלה לשעבר של הלהקה, שהוציא חלק מאלבומי הלהקה על גבי דיסקים באמצעות חברת תקליטים משלו ומבלי לשלם להם את התמלוגים הראויים לטענתם. ספנס מת ב-1999 בעקבות מחלת הסרטן. רק ב-2007 התאחדו חברי הלהקה מחדש למספר הופעות מצליחות, וחמשת אלבומיהם הראשונים הוצאו מחדש במסגרת חברת "Sundazed Records" על גבי דיסקים. הלהקה מופיעה כיום מדי פעם עם שלושה מחבריה המקוריים (מילר, מוזלי וסטיבנסון), ולעיתים מצטרפים אליה בנו של ספנס, עומר, ובנו של מילר, ג'וזף.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סן פרנסיסקו: להקות
קטגוריה:אמני קולומביה רקורדס
קטגוריה:להקות רוק אמריקאיות
לות'ר (סדרת טלוויזיה)

**לות'ר** (באנגלית: **Luther**) היא סדרת טלוויזיה בריטית מסוגת דרמת-פשע שנוצרה ונכתבה על ידי ניל קרוס ושודרה ברשת ה-BBC בין השנים 2019-2010.

הסדרה זכתה להצלחה והכוכב הראשי שלה אידריס אלבה זכה עבור תפקידו לשבחים רבים מהמעריצים ומהמבקרים. כמו כן זכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר במיני סדרה לשנת 2011 ובפרס גילדת שחקני המסך לשנת 2016. ב-2023 נטפליקס הפיצה סרט באורך מלא בשם "Luther: The Fallen Sun", בכיכובם של אלבה, אנדי סירקיס דרמוט קראולי וסינתיה אריבו.
## עלילה
ג'ון לות'ר הוא בלש שעובד ביחידה לפשעים חמורים בלונדון. לות'ר מתאפיין במסירות יוצאת דופן לעבודתו ורואה בה שליחות. אולם מסירותו זו, המגיעה לעיתים לרמה של אובססיה, לצד מזגו החם, עומדים לו לרועץ, ושיטות הפעולה שלו קרובות לסף החוקי ולעיתים אף חורגות ממנו. הוא מוצא את עצמו פוגע שוב ושוב בקרובים לו ביותר, וכתוצאה מכך, בו עצמו. לות'ר נמשך בעל כורחו לצד האפל של עיסוקו, עד שזה מאיים להשתלט עליו ולהרוס אותו ואת הסובבים אותו. הוא מוצא עצמו בחיכוך תמידי עם מפקדיו ועמיתיו במשטרה עד שאלה מנסים להביא להדחתו, ועליו להתמודד גם עם הפשעים שעל פיענוחם הוא מופקד, וגם עם הניסיונות להדיח אותו מתפקידו.

## סקירת פרקים

העונה הראשונה של "לות'ר" שודרה במאי 2010 וזכתה לביקורות חיוביות ממבקרים, וקיבלה ממוצע של 5.9 מיליון צופים בכל פרק.

ב-28 באוגוסט 2010 הודיעה רשת BBC שתהיה עונה שנייה ללות'ר שתשודר ב-2011. הצילומים החלו בחודש ספטמבר, תחילת אוקטובר סוף 2010. בתחילה תוכנן שישודרו שני פרקים ארוכים, אך בפועל שודרו כארבעה פרקים בני כשעה כל אחד.

במהלך פסטיבל הטלוויזיה באדינבורו שחל באוגוסט 2011 הודיעו מטעם רשת BBC על הפקתה של עונה שלישית. ב-19 באוקטובר 2012 פורסם בעמוד הרשמי של הסדרה בפייסבוק סרטון וידאו המציג את אידריס אלבה כשהוא בתסריט הנראה של העונה השלישית. העונה השלישית, שהייתה אף היא בת ארבעה פרקים, שודרה במהלך חודש יולי 2013.

ב-19 בנובמבר 2014 הוכרז ששני פרקי ספיישל יעלו לשידור במהלך סתיו 2015. הצילומים אליה החלו במרץ 2015 והסתיימו באפריל של אותה שנה.

ב-24 באוקטובר 2015, אישרה רשת BBC דרך עמוד הפייסבוק שלה שהעונה הרביעית תשודר בדצמבר 2015 ברשת BBC One.

העונה החמישית שודרה בראשית שנת 2019.

## דמויות
* אידריס אלבה - ג'ון לות'ר
* רות וילסון - אליס מורגן
* אינדירה ורמה - זואי לות'ר
* וורן בראון - סמל ג'סטין ריפלי
* סטיבן מקינטוש - בלש איאן ריד
* ססקיה ריבס - בלשית רוז טלר
* פול מקגאן - מארק נורת'
* דרמוט קראולי - פקד בילוש מרטין שנק

## השראה
יוצר הסדרה ניל קרוס אמר כי לות'ר דומה גם לסדרות שרלוק וקולומבו, כלומר: שכלו של ג'ון לות'ר וסוג פתרונותיו בפשעים, דומה מאוד להולמס וכן בפרטים מסוימים אחרים דומה לסדרות עם סיפורי השראה אחרים.

## צילומים
עונת הצילומים הראשונה צולמה באזור לונדון, אנגליה, והופקה על ידי רשת הפקות הדרמה BBC. בריאן קירק, סאם מילר וסטפן שוורץ, ביימו כל אחד שני פרקים מהסדרה. יוצר הסדרה ניל קרוס כתב את כל ששת הפרקים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות טלוויזיה בריטיות שעלו לשידור בשנות ה-2010
קטגוריה:סדרות דרמה בריטיות
קטגוריה:סדרות מתח בריטיות
תיאטרון העונות

[250px|ממוזער|[דבורה קידר וז'רמן אוניקובסקי במחזה רביזור בתיאטרון העונות, 1965]] 
**תיאטרון העונות** היה תיאטרון ישראלי שפעל בתל אביב בשנים 1963–1965.

התיאטרון נבדל מהתיאטראות שפעלו בתקופתו בישראל בכך שהרוח החיה שלו לא הייתה במאי כי אם מחזאי – נסים אלוני (בדומה ל"תיאטרון סדן" של יגאל מוסינזון, מספר שנים קודם לכן). התיאטרון הציג מחזה מקורי אחד של אלוני ועיבודים שלו למחזות וטקסטים מאת אחרים. מנהל "העונות" היה משה ינוקא.

ב-1962, כששב אלוני מלימודים בפריז, הציע לאבנר חזקיהו וליוסי בנאי, אשר אותם הכיר עוד בטרם נסעו שלושתם לפריז, בתקופת חניכותם התיאטרונית ועת נחשפו לתיאטרון איכות אירופי, להקים עמו תיאטרון חדש. בנאי וחזקיהו לא היו שבעי נחת ממקום עבודתם, תיאטרון הבימה. אליהם חבר הצייר ומעצב התפאורה יוסל ברגנר, חברו של אלוני.
התיאטרון הוקם במטרה מוצהרת להקים בית לכל אותם שחקנים צעירים ומוכשרים שאינם מוצאים את מקומם על הבמות הקיימות. שלושת המייסדים עזבו משרות בתיאטרון הבימה כדי להתמסר ליצירה אמנותית איכותית.

הצגת הבכורה של התיאטרון הייתה ב-19 בפברואר 1963 עם המחזה "הנסיכה האמריקאית" של נסים אלוני, באולם נחמני בתל אביב. תגובות הקהל היו מעורבות והן נעו מתשואות התלהבות לקריאות גנאי. שלוש הדמויות המופיעות על הבמה שוחקו בידי שני השחקנים אבנר חזקיהו ויוסי בנאי. הבמאי היה נסים אלוני ומעצב התפאורה יוסל ברגנר. המחזה נחשב לאבן דרך במחזאות הישראלית, ויש הרואים בו המחזה העברי הטוב ביותר.

ההצגה השנייה, במרץ 1963, של התיאטרון הייתה "ארלקינו", עיבוד סצנריו של קומדיה דל ארטה מאת נסים אלוני, ובבימויו. עם פזמונים מאת חיים חפר ומוזיקה שהלחין גארי ברתיני.

ההצגה השלישית, "סמי ימות בשש", מאת קן יוז עלתה ב-1964 והייתה מלודרמה שלא נחלה הצלחה. את המחזה תרגם עידוא בן-גוריון, וביים אותו ארנון אדר. ההפקה נודעה בגלל ביקורת התיאטרון הקצרה ביותר מאת חיים גמזו שתוכנה היה רק: "לדידי יכול היה למות בחמש".

ביוני 1964 העלה נסים אלוני נוסח עברי משלו לארבע מהתלות מאת אנטון צ'כוב שקרא להן יחד: עסקי נישואין. ההצגה הצליחה מעל המשוער, והציגה כ-160 פעמים.
ההפקה המוזיקלית השאפתנית רביזור שעיבד נסים אלוני על בסיס הסיפור המפורסם של ניקולאי גוגול, וביים באוגוסט 1965, עם פזמונים מאת חיים חפר ומוזיקה מאת דובי זלצר. ההפקה נכשלה בקרב חלק גדול מהמבקרים והסבה נזקים כספיים גדולים לתיאטרון העונות.
"העונות" רכש לעצמו קהל אוהדים קטן, אך נאמן.
למרות שאיפות להצילו ולהעלות הפקות נוספות, כגון המלט, התיאטרון נסגר בשל ניהול כספי בלתי מוצלח.

יש הרואים בחובות התיאטרון שנסים אלוני צריך היה להחזיר, את אחת הסיבות לפניתו לעבודה עם להקת "הגשש החיוור" בכתיבה ובימוי למשך שתי הפקות.

## לקריאה נוספת
* מנדל קוחנסקי, **התיאטרון העברי**, ויידנפלד וניקולסון ירושלים, תשל"ד 1974, עמ' 206-204.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

העונות
קטגוריה:שנות ה-1960 בישראל
DAEMON Tools

**DAEMON Tools** (ראשי תיבות של *Disk And Execution MONitor tools*) היא תוכנה לדימוי כונן וירטואלי, וצורבת דיסקים לMicrosoft Windows.

DAEMON Tools היה במקור התוכנה Generic SafeDisc emulator.
התוכנית טוענת שהיא מסוגלת לעקוף את רוב תוכנות ההגנה מפני העתקה, כגון SafeDisc ו־SecuROM. 
יש לתוכנה מצב מיוחד להעתקת דיסקים עם הגנה מתקדמת, אשר נמצאים בשימוש במספר תקליטורים, בעיקר בתחום משחקי המחשב.

פורמט הקבצים הסטנדרטי של DAEMON Tools הוא MDX (קיצור של  Media Data eXtended, "מידע מדיה מורחב"). MDX הוא אימג' המדמה דיסק כמו הפורמטים MDS / MDF. התוכנה מסוגלת גם להציב באופן וירטואלי תמונות דיסק מסוג ISO.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יישומי מחשב
קטגוריה:תוכנות שהושקו ב-2000
אגוז הקיא

**אגוז הקיא** (שם מדעי: *Strychnos nux-vomica*) הוא עץ בר גדול, בעל עצה לבנה וקשה וקליפה עבה. הענפים מכוסים בקליפה לבנבנה-אפורה. העלים נגדיים, מבריקים ודמויי ביצה. הפרחים לבנים-ירקרקים והפרי (ענבה גדולה בגודל תפוח) בעל ציפה עסיסית. הזרעים מרים מאוד ומכילים אלקלואידים רעילים, ביניהם סטריכנין (רעל עכברים). העץ גדל ביערות אסיה הטרופית (הודו ומלזיה).

## שימושים רפואיים
הפרי רעיל מאוד ומסוכן. בימי הביניים שימש אגוז הקיא לטיפול בשיתוק הפנים ולעידוד הקאה. אין שימוש בפרי ברפואה המודרנית, אך ברפואה המסורתית משמש כמרכיב בטיפול במחלת הנפילה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:גנציינאים
קטגוריה:עצים ביערות הגשם של תת-היבשת ההודית
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753