open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
רקבן מפוספס

**רקבן מפוספס** (מוכר גם בתור **דבורני עין-פסים**, שם מדעי: *Eristalinus taeniops*), הוא מין של זבוב ממשפחת הרחפניים. הרקבן המפוספס ידוע בכך שהוא מתחזה לדבורה, כמו רבים ממשפחת הרחפניים. חקיינות זאת משמשת להסוואה מפני טורפים המשתמשים בחוש הראייה כעופות. חקיינות זו אינה יעילה כנגד חרקים אחרים, הנסמכים פחות על ראייתם.

לרקבן המפוספס, כמו לשאר חברי משפחת הרחפניים, סגנון תעופה מיוחד בקרב החרקים. הוא כולל רפרוף כנפיים מהיר מאוד, המאפשר לרקבן לשהות באוויר במקום אחד.

הוא ניזון מצוף, המספק את האנרגיה הדרושה לסגנון תעופתו הרחפני. הנקבות אוכלות אבקת פרחים כמקור חלבונים להבשלת הביצים.
ממוזער|רקבן מפוספס

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1818
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי כריסטיאן רודולף וילהלם ויידמאן
קטגוריה:רחפניים

קטגוריה:ארץ ישראל: זבובאים
אליאס פיגרואה

**אליאס ריקרדו פיגרואה בראנדר** (בספרדית: **Elías Ricardo Figueroa Brander**; נולד ב-25 באוקטובר 1946 בוולפראיסו שבצ'ילה) הוא כדורגלן צ'ילאני ששיחק בתפקיד מגן כנף. פיגרואה שיחק בנבחרת הצ'ילאנית במונדיאל 1966, מונדיאל 1974 ובמונדיאל 1982.

פיגרואה נבחר על ידי פלה לאחד מ-125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים צ'יליאנים
קטגוריה:מגני כדורגל צ'יליאנים
קטגוריה:כדורגלני סנטיאגו וונדררס
קטגוריה:כדורגלני פניארול
קטגוריה:כדורגלני אינטרנסיונל
קטגוריה:כדורגלני קולו-קולו
קטגוריה:מאמני כדורגל צ'יליאנים
קטגוריה:זוכי פרס כדורגלן השנה באמריקה הדרומית
קטגוריה:כדורגלני נבחרת צ'ילה
קטגוריה:ילידי 1946
מוסטפא בארזאני

ממוזער|מוסטפא בארזאני
**[[מולא]] מוסטפא בארזאני** (בכורדית: **Mela Mistefa yê Barzanî**, או: **مستەفا بارزانی**; 14 במרץ 1903 – 1 במרץ 1979) היה מנהיג כורדי, נשיאה ומייסדה של מפלגת הכורדים הגדולה ביותר כיום בעיראק, המפלגה הכורדית הדמוקרטית (Kurdistan Democratic Party). בארזאני הנהיג את המאבק למען אוטונומיה של כורדיסטן העיראקית מול משטר הבעת' בעיראק, ומול איראן בתקופת השאה מוחמד רזה פהלווי.

## תולדות חייו
מוסטפא בארזאני היה בנו החמישי של השייח' מוחמד בארזאני ונכדו של השייח' סעיד בארזאני.

בארזאני קיבל את חינוכו היסודי בבארזאן, המשיך ללמוד בטורקיה והשלים לימודי דת בסולימאניה. בשנת 1931 החל את פעילותו במרד הכורדי יחד עם אחיו אחמד בארזאני. ב-1935 דוכא המרד הכורדי על ידי המשטר בבגדאד, והוא גורש לסולימאניה. בארזאני ברח מסולימאניה ב-1942 וחידש את מאבקו לעצמאות הכורדים בשנת 1943 כאשר תקף נקודת משטרה בפנדרו. לאחר שגם מרידה זו דוכאה ביד קשה על ידי המשטר, הוא נמלט עם כאלף מתומכיו לאיראן, שם התגורר ברפובליקת מהבאד, הרפובליקה האוטונומית הכורדית שהוקמה בחסות ברית המועצות בכורדיסטן האיראנית ב-1946. כשהתפרקה רפובליקת מהבאד באותה שנה, נמלט עם תומכיו לברית המועצות, תחילה לבאקו, אחר כך לטשקנט, ולבסוף למוסקבה. בעקבות הפיכת עבד אל-כרים קאסם ב-1958, קיבל בארזאני אישור לחזור לעיראק. הוא חזר לבארזאן והחל להניח תשתית לפעילות נגד המשטר העיראקי. ב-1963 החל ראש המוסד הישראלי דאז, מאיר עמית, להדק את הקשרים החשאיים עם בארזאני, ובמשך כעשר שנים העניקה ישראל לכורדים בעיראק סיוע צבאי. לאחר חתימת הסכם אלג'יר ב-1975 בין השאה האיראני מוחמד רזה פהלווי לסדאם חוסיין מהצמרת העיראקית, הסכם שהסדיר את מחלוקת הגבולות בין המדינות והבטיח את הפסקת הסיוע האיראני למורדים הכורדים, דוכא המרד בתוך שבועיים.

ב-28 במרץ 1975 נמלט בארזאני עם מספר תומכים לאיראן. ב-30 ביולי 1975 עבר לארצות הברית לצורך טיפול רפואי, ונפטר ב-1 במרץ 1979 בוושינגטון ממחלת הסרטן.

בנו מסעוד בארזאני (Mesûd Barzanî) (נולד ב-1946) ממשיך את דרכו כמנהיג המפלגה, ומאז 2005 נשיא כורדיסטן העיראקית בעיראק.

ונכדו (מבן אחר), נצ'ירוואן בארזאני (Nêçîrvan Îdrîs Barzanî) הוא ראש הממשלה האזורית של כורדיסטן משנת 2012 (וכיהן בעבר בתפקיד זה מ-2006 עד 2009).

## לקריאה נוספת
*שלמה נקדימון - **תקווה שקרסה: הקשר הישראלי-כורדי**, הוצאת משכל, 1996
* יוסי אלפר, **מדינה בודדה: החיפוש החשאי של ישראל אחרי בעלות ברית באזור**, הוצאת מטר

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה מהאתר הרשמי של KDP (אנגלית/כורדית)
* 

* The Last Years of Mustafa Barzani, Middle East Quarterly, June 1994
* The Barzani Chameleon, Middle East Quarterly, Spring 2007


קטגוריה:כורדיסטן העיראקית: פוליטיקאים
קטגוריה:ילידי 1903
קטגוריה:נפטרים ב-1979
ציטראל

**ציטראל** או **לימונל** הוא טרפן שמהווה מרכיב עיקרי בשמן שבצמח עשב לימון, ובשמנים של צמחים אחרים מסוג עשב הלימון, והוא החומר שנותן לעשב הלימון את טעמו ואת ריחו הלימוני. הוא קיים גם בשמנים של ורבנה (לואיזה), מליסה, לימון ותפוז.
שמאל|ממוזער|150px|גרניאל - טראנס איזומר של ציטראל
שמאל|ממוזער|150px|נראל - ציס איזומר של ציטראל

## תכונות כימיות
ציטראל הוא תרכובת כימית בעלת הנוסחה הכימית C10H16O. הציטראל הוא אלדהיד שמכיל קשרים כפולים (כלומר הוא גם אלקן), ומופיע בטבע כתערובת של שני איזומרים, ציס וטראנס, אשר מגדירים את הסטריאוכימיה (סידור מרחבי) שלו. לשני האיזומרים יש צבע צהבהב וריח אופייני של לימון. לצורת הטראנס, **גרניאל**, יש ריח חזק לעומת צורת הציס, **נראל**, שריחה עדין ומתוק יותר.

## מחקרים
במחקר שנערך באוניברסיטת בן-גוריון ובשיתוף פעולה עם מרכז מדע ים המלח והערבה, בראשות ד"ר רבקה אופיר ופרופ' יעקב וינשטין, וד"ר נתיב דודאי מהמחלקה לצמחים ארומטיים במרכז המחקר נוה יער נמצא שציטראל הורג תאים סרטניים מבלי לפגוע בתאים רגילים ולכן הוא עשוי לסייע במלחמה בסרטן. המחקר נעשה על תאים שגדלו בתרבית בתוך מבחנות. ריכוז החומר הדרוש להרג התאים הסרטניים הוא נמוך, ונמצא במשקה שהוסף לו גרם אחד של עשב לימון. על פי המחקר, הציטראל הורג את התא הסרטני על ידי הפעלת מנגנון של מוות תאי מתוכנת.

## שימושים
שמנים אתריים המופקים מהציטראל, משמשים בעיסוי לחיזוק שרירים והרגעת כאבי עצבים. שמנים אלה משמשים בתעשיית הסבונים והבשמים. כן, משמש הציטראל כבסיס לחומרי ארומה שונים שדרוש להם ריח אופייני של לימון.

ציטראל יכול לשמש לסינתזה של מספר תרכובות אורגניות, כמו למשל ויטמין A.

## קישורים חיצוניים

* 

*צמחי לימונית ולואיזה יכולים להרוג תאים סרטניים

קטגוריה:תרכובות אורגניות
קטגוריה:חמצן: תרכובות
קטגוריה:חומרי טעם וריח
אריה ליב סמיאטיצקי

**אריה ליב סֶמיַאטיצקי** (1883, סוקולי, פלך גרודנו, האימפריה הרוסית (פולין) – 1945, תל אביב) היה סופר עברי, עורך, מתרגם ומורה.

## ביוגרפיה
אריה ליב בן צבי סמיאטיצקי נולד בשנת 1883 בעיירה סוֹקוֹלִי (סאָקאָלי; Sokoły), הסמוכה לעיר לומז'ה, בפלך גרודנו שבתחום המושב של האימפריה הרוסית (כיום בחבל פודלסיה שבמזרח פולין). הוא למד בחדר ובישיבה, אך במקביל למד גם לימודים כלליים. הוא החל בעבודתו כמורה בגיל 21, בתחילה בעיר גרודנו, בשנת 1904, ובשנת 1907 עבר להורות ולהתגורר בעיר וילנה. בווילנה החל לעסוק גם בתרגום ועריכה, הצטרף למערכת העיתון העברי "הזמן", והתמחה בסִגנוּן ושכתוב.

סמיאטיצקי יצא למסע ארוך, ונדד בערי רוסיה, קווקז ואוזבקיסטן. הוא הגיע במסעו עד לעיר בוכרה, וישב זמן קצר בין יהודיה. כשחזר ממסעו שב אל ההוראה: תחילה בוורשה, שם לימד בבית הספר התיכון של מגנוס קרינסקי, ואחר-כך בלודז', בגימנסיה של ד"ר מרדכי זאב ברוידא.
בעת מלחמת העולם הראשונה שהה בפולין, והיה מפקח על בתי ספר יהודיים.

כישרון העריכה שלו קנה לו אוהדים והתפרסם, וחיים נחמן ביאליק הזמין אותו לעבוד כעורך ומסגנן בהוצאת "מוריה" שלו; בתחילה באודסה, ואחר כך, בשנת 1921, יצא מרוסיה עם חבורת ביאליק, והמשיך עם הוצאת "מוריה" (לימים "דביר") גם בבאד הומבורג שבגרמניה.

בשנת 1925 עלה סמיאטיצקי לארץ ישראל, התיישב בתל אביב והמשיך בעבודתו כעורך ומתרגם. בשנות עבודתו בהוצאת אמנות ובהוצאות אחרות ערך, סִגנן ו"שִכתב", מאות ספרים. הוא לא נהג לחתום את שמו על הספרים. הוא גם השתמש בשמות עט שונים – ל. סמן, א' אחירב, א. שמו (ואף "אלמוני") – בהם חתם בעיקר על תרגומיו.

היה חבר אגודת הסופרים העברים.

סמיאטיצקי נפטר בשנת 1945. נקבר בבית הקברות טרומפלדור.

## ספרו
***משבת לשבת**: סיפור, על יסוד החוברת מרחביה "לנוער", מאת א' אחירב (אריה סמיטיצקי), ציורים מאת נחום גוטמן, תל אביב: אמנות, 1939.

## תרגומיו

* לואיס קרול, '''עליזה בארץ הנפלאות''' (הרפתקאות אליס בארץ הפלאות) (כתוב עברית בידי ל. סמן, פרנקפורט ע"נ מיין: אמנות, תרפ"ד.
* קרין מיכאליס, **המסע הגדול של ביבי** (תרגם: א' אחירב), תל אביב: אמנות, 1964.
*אדמונדו דה אמיצ'יס, **[[הלב (ספר)|הלב]]** (תרגם: י. הלמן, ערוך על פי המקור בידי א. שמו), פרנקפורט: אמנות, תרפ"ב-1922.
* טלבוט בינס ריד, **זקני בית הספר בוילבי** (תרגם: א' אחירב), תל אביב: עם עובד, תשכ"ו-1965.
***שלום התלמיד**: ספר הדרכה, חובר בידי גדולי הרופאים (תרגום: אריה סמיטיצקי), אודסה: מוריה, 1906.

סמיאטיצקי תרגם גם תרגומים נוספים, שנדפסו בכתבי עת עבריים, ובהם **מגילת נמרוד** מאת ש. אנ-סקי, **הדבורה זיוית** (הדבורה מאיה) מאת בונסלס (חתם על התרגום כ"אלמוני") ועוד.

## קישורים חיצוניים
*  
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* אריה ליב סמיאטיצקי , באתר האקדמיה ללשון העברית
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים פולנים
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:מתרגמים לעברית
קטגוריה:עורכי עיתונים בשפה העברית
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים
קטגוריה:חבורת אודסה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות טרומפלדור
קטגוריה:סופרים פולנים הידועים בשם עט
קטגוריה:חברי ועד הלשון העברית
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1883
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1945
צבתן נקוד

**צַבתָן נקוד** או **צבתן מצוי** (שם מדעי: *Forficula smyrnensis*), המכונה גם **חרק מספריים** או **חיית מספריים**, הוא חרק מסוג צבתן השייך למשפחת הצבתניים.

הצבתן הוא חרק לילי בעל גלגול חסר. אורכו בין 16 ל-26 מילימטרים, כולל הצבת. כנפי החפייה של הצבתן קצרות מאוד, כרבע מאורך הבטן בלבד, ובמרכזן כתם לבנבן - הכתמים שעל שמם נקרא הצבתן "נקוד". כנפי התעופה גדולות, אולם במנוחה הן מקופלות מספר פעמים לאורך ולרוחב, עד שהן נראות כזוג נוסף של כתמים לבנים המבצבץ מתחת לכנפי החפייה. צבע גופו של הצבתן חום אך ראשו, חזהו ורגליו בהירים יותר. לראשו שני מחושים בעלי עשרה מקטעים. לזכר גוף ארוך מלנקבה, צבת רחבה יותר בבסיסה ומעוקלת יותר. לנקבה צבת דקה יותר וישרה, בדומה לצבת הנימפות. בטנו של הזכר מחולקת לעשרה מקטעים כולל הצבת, ולנקבה רק 8 מקטעים.

## מזון
בדומה לשאר בני משפחתו, הצבתן הנקוד ניזון בעיקר מצמחים ומפרחים כגון דליה, ציפורן וורד, אך לעיתים הוא צד גם חרקים קטנים כגון כנימות, דגיגי כסף ואחרים.

## התנהגות
כרוב בני משפחתו, הצבתן הנקוד מעדיף מקומות אפלים, מוגנים וחשוכים. בשעות היום הוא מסתתר בסדקים ובחריצים אפלים ולחים, ובלילה הוא יוצא לחפש מזון. כאשר הוא מרגיש מאוים או בשעת ציד, הצבתן מקמר את הצבת מעל גבו.

בחורף מטילות הנקבות צבר ביצים לבנות במקום אפלולי, כדוגמת חללים תחת אבנים, בין עלי שלכת או בסדקים בקיר. בשונה מרוב החרקים, הנקבה שומרת על הנימפות לאחר בקיעתן ומאכילה אותן כחודש וחצי, עד שהן עומדות ברשות עצמן. במהלך תקופה זו הנימפות משילות את עורן כארבע פעמים.

תפוצה: הצבתן הנקוד הוא מין מזרח תיכוני. התפוצה בישראל: צפון הארץ ומרכזה, כל השנה, בעיקר בחורף.

## ארסיות
למרות מראהו המאיים אין הצבתן יכול לפגוע ישירות בבני אדם. צביטתו איננה חזקה מספיק כדי לפצוע את העור והוא אינו יכול לנשוך או להעביר מחלות. בהיותו אוכל כל, הצבתן עלול להזיק לצמחייה בגינות נוי, בעיקר לפרחים. מאידך, הוא גם טורף מזיקים שונים כגון כנימות וחרקים אחרים.

## תמונות

תמונה:Forficula smyrnensis.JPG
תמונה:Forficula_2.jpg|זכר מחפש מזון
תמונה:Forficula_3.jpg|זכר מחפש מזון
תמונה:Forficula_4.jpg|זכר נימפה
תמונה:Forficula smyrnesis 3 2010.JPG


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:צבתניים
קטגוריה:בעלי חיים שוכני בית
קטגוריה:ארץ ישראל: צבתנאים
צ'אודר צדפות

**צ'אודר צדפות** (באנגלית: **Clam chowder**) הוא מרק המכיל ציר וצדפות. פרט לצדפות נהוג להוסיף למרק גם חתיכות תפוח אדמה ובצל המטוגן קלות בשומן. רצועות גזר או סלרי מוספות לעיתים. כמו כן לעיתים מוסיפים פטרוזיליה או עלי דפנה לצורכי עיטור המנה והוספת טעם.

**צ'אודר דגים ב[[מטבח ניו אינגלנד|סגנון ניו אינגלנד]]**, היא וריאציה על המרק המקורי, שלה מוסיפים כמות נכבדת של חלב או שמנת. יש הטוענים, שבשנים האחרונות המרק מכיל יותר ויותר חלב כתוצאה מהתיירות בניו אינגלנד, בעוד שהמנה המקורית צלולה בהרבה ממה שנהוג להגיש היום. לפי הטענה, תיירים שנרתעים ואינם רגילים לטעם הצדפות ופירות הים שבמנה מעדיפים את המנה עם יותר חלב. בעבר היה נהוג במסעדות להגיש את המרק עם השמנת בצד והסועד היה מוסיף כראות עיניו, מנהג זה אינו שכיח עוד.

**צ'אודר דגים בסגנון [[מנהטן]]**, הוא וריאציה של המרק המקורי שלה מוסיפים עגבניות ליצירת צבע אדום ולקבלת טעם נוסף. משנת 1890 נקראה המנה "צ'אודר דגים בסגנון קוני איילנד", או "צ'אודר דגים בסגנון שוק הדגים פולטון". הכינוי מנהטן הודבק למנה רק בתחילת המאה ה-20. מסעדות בדרך כלל מגישות את הצ'אודר בסגנון מנהטן או בסגנון ניו-אינגלנד, אך לא בשניהם.

המנה **"צ'אודר דגים"** דומה ל"צ'אודר צדפות" אך את מקומן של הצדפות מחליפים חתיכות דג, פעמים רבות בקלה. למנה מוסיפים שמנת, תירס ולפעמים בצל.

[שמאל|ממוזער|200px|"[קרקרי צדפות" המוגשים כתוספת למרק]]
קרקרים קטנים ומלוחים בעלי שש צלעות, הנקראים "קרקר צדפות" מוגשים בדרך כלל בתוספת למנת המרק. בארצות הברית, מוגש צ'אודר בסגנון ניו אינגלנד בקערות העשויות לחם שאור, במיוחד בסן פרנסיסקו שבה המנה פופולרית בקרב תיירים ונחשבת כ"מנה מקומית" מאז 1849.

## קישורים חיצוניים

* , מתכון "צ'אודר צדפות" מאת השף רון (שפאץ) כהן
* האימא של המרקים החורפיים, מתכון ל"צ'אודר צדפות" ו"צ'אודר דגים" באתר מגזין ים

קטגוריה:מרקים
קטגוריה:המטבח האמריקאי
קטגוריה:מטבח ניו אינגלנד
קטגוריה:פירות ים
דאדרה ונאגר האוולי

**דאדרה ונאגר האוולי** (בג'וגראטית: **દાદરા અને નગર હવેલી**, במראטהי: **दादरा आणि नगर हवेली**) הייתה טריטוריית איחוד במערב הודו עד 2020, עת מוזגה עם דאמאן ודיו לטריטוריית איחוד חדשה דאדרה ונאגר האוולי ודאמאן ודיו והפכה למחוז  בתוכה. 

דאדרה היא מובלעת בתוך מדינת גוג'ראט ונאגר הבלי נמצאת בין המדינות גוג'ראט ומהאראשטרה. שתיהן שוכנות בשפך הנהר דמאן גנגה.

הטריטוריה הייתה בשלטון פורטוגזי מלא מ-1779 עד 1954, עת נכבשה בידי כוחות מקומיים שגירשו את הכוחות הפורטוגזיים, והוכרזה כמדינה עצמאית.

הטריטוריה הגישה בקשה רשמית להסתפח להודו ביולי 1961, וב-11 באוגוסט 1961 נכללה בהודו כטריטוריית איחוד.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הודו: טריטוריות איחוד לשעבר
קטגוריה:הודו הפורטוגזית
קטגוריה:מובלעות לשעבר
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1961
טוץ'

**טוץ**' (ברומנית: **Tocini**) הוא סוג של לביבות העשויות מתפוחי אדמה מגורדים וביצים. לביבות אלה הן מאכל מסורתי בצפון רומניה המקובל גם בקרב יהודי בוקובינה וגליציה. 

הטוץ' נעשה במספר גרסאות. הגרסה הפשוטה דומה ללטקעס, ומטוגנת ביחידות או בלביבה אחת גדולה, והגרסה החגיגית המכילה את אותם המרכיבים אך גם מכילה שמרים וקמח, ומטוגנת למעין פשטידה (קוגל).  

את הטוץ' ניתן להכין בטיגון על מחבת, סיר או סיר פלא, וגם באפייה בתנור. 

המאכל לעיתים משמש כמאכל חג בחנוכה בשל המנהג לאכול מאכלים מטוגנים וכן כמאכל בפסח, בשל היעדרו של חמץ בין מרכיביו.

## ראו גם
* רושטי

## קישורים חיצוניים
* Cookbook for Epicurean Tastes. New cookbook delivers Bukovinian fares, pays tribute to ethnic cuisine באתר prweb.com, אזכור של המאכל בספר מתכונים בוקובניים 
* שני מתכוני Rop-Totch מפורומים של תרבות צוענית:  (הקישור השני כולל תמונה)
** GALETTES DE POMMES DE TERRE - Rop-Totch 
** Rop-Totch 
## הערות שוליים

קטגוריה:המטבח היהודי
קטגוריה:המטבח הפולני
קטגוריה:המטבח הרומני
קטגוריה:מאכלי תפוח אדמה
קטגוריה:מאכלי ביצים
קטגוריה:לביבות
קטגוריה:יהדות גליציה
קטגוריה:מאכלי פסח
קטגוריה:מאכלי חנוכה
אין (נהר)

**אִין** (מגרמנית: **Inn**; ברומאנש: **En**) הוא נהר באירופה, העובר לאורך 517 ק"מ במדינות שווייץ, אוסטריה וגרמניה. האין הוא אחד מן היובלים העיקריים של נהר הדנובה.

## מהלך הנהר
הנהר יוצא מהרי האלפים, בקרבת העיירה השווייצרית סנט מוריץ שבעמק אנגאדין (Engadin), אשר מקור שמו הוא מן הנהר (התחילית "En"). משם הוא ממשיך לכיוון צפון-מזרח ונכנס לתוך אוסטריה, וכשמגיע לעיירה האוסטרית לאנדק הוא פונה מזרחה, חוצה את המדינה האוסטרית טירול ואף נכנס לבירתה אינסברוק. לאחר מכן הוא חוצה את גבול אוסטריה-בוואריה (שבגרמניה) ליד העיירה קופשטיין.

בשטח בוואריה הנהר זורם צפונה וחוצה את הערים רוזנהיים, ואסרבורג אם אין וואלדקרייבורג; לאחר מכן הוא פונה מזרחה וחוצה את העיירות מיהלדורף ונויטינג. לאחר מכן הוא גדל בצורה משמעותית, כשנשפכים אליו הנהרות זלצך ואלץ.

בקטע זה, לאחר שנשפכים אליו שני הנהרות ועד הזרימה אל תוך הדנובה, הוא יוצר גבול טבעי בין גרמניה ואוסטריה. ערים שבהן עובר הנהר בקטע זה הן: בגרמניה זימבאך ופאסאו ובאוסטריה בראונאו אם אין ושרדינג. לדנובה הוא נשפך סמוך לעיר פאסאו, יחד עם הנהר אילץ.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:שווייץ: נהרות
קטגוריה:אוסטריה: נהרות
קטגוריה:בוואריה: נהרות
קטגוריה:נהרות גבול
קטגוריה:יובלי הדנובה
קטגוריה:טירול: גאוגרפיה
קטגוריה:אינסברוק
קטגוריה:גבול אוסטריה–גרמניה
קטגוריה:גבול אוסטריה–שווייץ
היינריך שנקר

[ממוזער|תמונת קברו של היינריך שנקר ב[בית הקברות המרכזי בווינה]]
**היינריך שֶנקֶר** (בגרמנית: **Heinrich Schenker**; 19 ביוני 1868 – 13 בינואר 1935) היה תאורטיקן מוזיקה ומלחין יהודי-אוסטרי, שהתפרסם בעיקר מניתוח מבני של יצירות.

## קורות חיים
שנקר נולד בווישניווצ'יק (אנ') במחוז טרנופל שבגליציה, אז באימפריה האוסטרו-הונגרית ליוהאן שנקר וג'וליה, שניהם היו יהודים. שנקר היה החמישי מבין 6 אחים. בילדותו, נתגלה כישרונו המוזיקלי. בשלב מסוים עבר לווינה כדי ללמוד אצל אנטון ברוקנר. אחר כך, למד באוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה של וינה. אחד מרעיונותיו המקוריים היה Tonicization, כלומר התייחסות להרמוניה רגעית (אקורד) כאל מרכז טונאלי. רעיון דומה אך בלתי-תלוי מצוי אצל ארנולד שנברג.

עם ממשיכי ומפתחי תורתו נמנים התאורטיקנים פליקס זלצר וקארל שכטר.

## שנקר כמוזיקאי
### מלחין
לאחר שסיים לימודי המשפטים באוניברסיטת וינה, התמסר שנקר במלואו למוזיקה. ההזדמנות הגדולה הראשונה שלו הייתה בזכות מקסימיליאן הארדן (אנ'), עורך כתב עט מפורסם, שפרסם את יצירותיו המוקדמות ביותר של שנקר. לאחר מכן הוצאו פרסומים בכתבי עת אחרים. ממכתבים ששרדו ב"ארכיון שנקר" עולה כי במהלך לימודיו לא הייתה לשנקר הכנסה והוא התקיים אך ורק בזכות כספים של תומכיו. הוא המשיך להתנהל כך לאחר סיום לימודיו. שנקר ראה את עצמו בעיקר כמלחין, וניסה להתחבב על תומכיו כאמצעי לקידום יצירותיו. כמה מכתבים מעידים על פגישותיו עם אדוארד הנסליק.

### תאורטיקן מוזיקה
לאחר שלא הצליח להשיג הכרה כמלחין וגם כמנצח, בשנת 1900 הוא העביר את התמקדותו יותר ויותר לבעיות בעריכה מוזיקלית ותורת המוזיקה. עם הזמן, שנקר ראה כיצד ההבנה המסורתית של מוזיקה הולכת ונעלמת וחש צורך לשנות את שיעורי המוזיקה והתיאוריה. כבר במאמרו משנת 1895 "Der Geist der musikalischen Technik" התייחס לשיבושים הנופלים במהדורות חדשות המתפרסמות ליצירות קיימות.

## מספריו
* Harmonielehre (הרמוניה), 1906
* Kontrapunkt, 1910

## קישורים חיצוניים

* יסודות הטונליות על פי שנקר, למתחילים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תאורטיקאי מוזיקה יהודים
קטגוריה:מוזיקולוגים יהודים
קטגוריה:מוזיקאים יהודים אוסטרים
קטגוריה:מלחינים יהודים אוסטרים
קטגוריה:יהודים גליציאנים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות המרכזי בווינה
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1868
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1935
חצי האי יוקטן

**חצי האי יוקטן** (ספרדית: **Yucatán**) נמצא בין הים הקריבי למפרץ מקסיקו, ממזרח למצר טהואנטפק – מצר יבשה המחבר את צפון אמריקה אל מרכז אמריקה.

בחצי האי נמצאות המדינות המקסיקניות יוקטן, קמפצ'ה, קינטנה רו, חלקה הצפוני של בליז ואל פטן, המחוז הצפוני של גואטמלה.

חצי האי ידוע בשל מרכזיותו לתרבות המאיה.

## גאולוגיה
חצי האי הוא מבנה קרסטי ברובו, מורכב בעיקר מאבן גיר. שקעים באדמה נפוצים בכל אזור השפלה הצפונית בחצי האי. שקעים אלה שימשו בעבר כמקור המים העיקרי לבני המאיה ועד היום נעשה בהם שימוש. קיימת תאוריה בקרב פליאונטולוגים (חוקרי מאובנים) הגורסת כי הדינוזאורים נכחדו כתוצאה מפגיעת אסטרואיד בכדור הארץ, ההערכה היא שהמטאוריט פגע בחצי האי יוקטן, כאשר מוקד הפגיעה היה בחוף הצפוני של חצי האי, במכתש בקוטר 180 ק"מ, הנקרא מכתש צ'יקשולוב (Chicxulub), על שם העיירה סמוכה בעלת שם זהה.

שמאל|ממוזער|200px|

באזור הגבולות בין צפון גואטמלה (אל פטן), מקסיקו (קמפצ'ה, קינטנה רו), ומערב בליז נמצא אזור יער גשם טרופי הרציף הגדול ביותר במרכז אמריקה, אך כריתת יערות מסכנת את עתידו של היער.

## מקור השם
אגדה פופולרית מספרת על כך שכאשר שאלו יורדי הים הספרדים שהגיעו לאי את הילידים בני המאיה מה שם המקום, ענו אלה בשפתם "אינני מבין אותך" או "באיזה שפה מוזרה הם מדברים" ומכאן השם "יוקטן". עם זאת הדעות עדיין חלוקות לגבי מקורו האמיתי של השם.

## אוכלוסייה
בחצי האי נמצאים חלק מהאתרים המפורסמים ביותר של תרבות המאיה, ביניהם מוכרים יותר טיקאל, אושמאל, טולום וצ'יצ'ן איצה. בני המאיה ומסטיסים מהווים חלק נכבד מהאוכלוסייה המקומית ושפות המאיה השונות עדיין מדוברות בפי רבים באזור.

מאז תחילת העידן המודרני, שימש האי להפקת שרף לייצור גומי לעיסה, כריתת בולי עץ, אגבה, ייצור חבלים וגידול בקר. מאז שנות ה-70, כאשר תחליפים סינתטיים הפכו רבים מהגידולים המסורתיים לפחות משתלמים, עברה כלכלת האי לתיירות, במיוחד מדינת קינטנה רו המקסיקנית. קנקון הנמצאת בצפון-מזרח חצי האי התפתחה מעיירת דיגים קטנה לעיר תוססת.

## מזג אוויר
כמו רוב אזור הקריביים, חצי האי יוקטן שוכן בחגורת ההוריקנים האטלנטית. בשנת 2005 נפגע האי קשות על ידי שתי סופות טרופיות חזקות במיוחד: הוריקן וילמה והוריקן אמילי.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

*
קטגוריה:מפרץ מקסיקו
קטגוריה:מקסיקו: חצאי איים
ל' בסיוון

## חגים ומועדים
* א' דראש חודש תמוז

## אירועים היסטוריים

* ה'תש"ו – השבת השחורה, יום מאסרם של מנהיגי היישוב והתנועה הציונית
* ה'תשכ"ד – הופעל לראשונה המוביל הארצי, פרויקט המים הלאומי של מדינת ישראל, אשר מזרים את מימי הכנרת עד לנגב

## נולדו
* ה'תרצ"ה – שמוליק קראוס, זמר ישראלי (נפטר בה'תשע"ג)
* ה'תש"ח – יצחק תשובה, מיליארדר ישראלי
* ה'תש"י – אלון אולארצ'יק, זמר ישראלי
* ה'תשל"ט – שיפי אלוני, שחקנית ישראלית
* ה'תשמ"א – סיון רהב-מאיר, עיתונאית, כתבת ומנחה ישראלית
* ה'תשנ"ד – רום שמיר, מנצח תזמורת צה"ל

## נפטרו
* ה'תרכ"ז – רבי יחיאל יעקב הופשטיין מקוז'ניץ, האדמו"ר הרביעי בשושלת קוז'ניץ
* ה'תרכ"ט – הרב שלמה קלוגר, פוסק ודרשן, מגאוני דורו בפולין (נולד ב-ה'תקמ"ו)
* ה'תרס"ח – רבי מאיר רוזנבוים מקרעטשניף, האדמו"ר השלישי בשושלת נדבורנא ומייסד חסידות קרעטשניף (נולד ב-ה'תר"ח)
* ה'תרצ"ח –שלמה בן-יוסף, ראשון עולי הגרדום, נתלה בכלא עכו על ידי הבריטים
* ה'תש"ה – אליהו גולומב, ה"המפקד הבלתי מוכתר" של ההגנה (נולד ב-ה'תרנ"ג)
* ה'תשנ"ג – הרב שמואל ברוך ורנר, ראב"ד תל אביב (נולד ב-ה'תרע"א)
* ה'תשפ"ב – יהודה משי זהב, עסקן חרדי, פעיל חברתי ישראלי, מייסד ארגון זק"א.

----
* כ"ט בסיוון – א' בתמוז
* סיוון

ט30
י30
פירוקסיקאם

**פירוקסיקאם** הוא תכשיר לא סטרואידי בעל פעילות אנטי ראומטית ואנטי דלקתית (NSAID), המקל על כאבים במצבי דלקת שאינה זיהומית. משתמשים בתרופה זו בסוגים שונים של דלקות, כגון דלקת מפרקים שיגרונית, דלקת מפרקים ניוונית, דלקת חוליות מקשחת והתקף חד של שיגדון.

## ראו גם
* לורנוקסיקאם

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:תרכובות
קטגוריה:משככי כאבים
קטגוריה:מדכאי דלקת שאינם סטרואידים
קטגוריה:תרופות לפי א'-ב'
כושן ארסי

**כושן ארסי** (שם מדעי: *Poekilocerus bufonius*) הוא מין של חגב מתת-משפחת החרוטניים, הנכללת במשפחת החגביים. על אף שמו, הוא אינו ארסי, אלא רעיל.

## מאפיינים
צבעו של הכושן הבוגר שחור (לעיתים נוטה לסגול כהה), ועליו פזורים כתמים בצבעי כתום-צהוב, צבעי אזהרה המעידים על רעילותו. לכושן הארסי בלוטות רעל הממוקמות בין שני פרקי הגוף הראשונים. בעת סכנה הוא נעמד על רגליו הקדמיות, מרים את פלג גופו העליון ומתיז את הריר הרעיל למרחק של כמה סנטימטרים. הרעל גורם לצריבה חיצונית ולפגיעה במערכת העצבים של הטורף.

אורך גופו נע בין חמישים למאה מילימטרים. מבנה גופו מוארך, ראשו מחודד ועליו זוג מחושים קצרים. הכושן הארסי הוא בעל שלושה זוגות גפיים המתאימים לקפיצה, ושני זוגות כנפיים בצבעי כתום-ורוד, כאשר הכנפיים האחוריות מקופלות תחת הכנפיים הקדמיות. עיקר תנועתו מתבצעת בעזרת קפיצה וניתור. לכושן זוג עיניים מורכבות וגפי פה נושכות לועסות. הוא ניזון מצמחים ממשפחת האסקלפיים, כמו פתילת המדבר הגדולה.

הפרטים הזכרים קטנים יותר מן הנקבות ונבדלים מהן בצורת הבטן. הרבייה מתרחשת בין החודשים אפריל ומאי. הנקבה מטילה ביצים בבור חפור באדמה שעומקו אינו עולה על 18 סנטימטרים. הביצים מוארכות ומאוגדות בפקעות המצופות בקצף המופרש על ידי הנקבה. בכל פקעת נמצאות 60 ביצים, ובסך הכול מטילה הנקבה כ-250 ביצים בכל תטולה. בקיעת הביצים מתרחשת לאחר הגשם הראשון.

הכושן הארסי נפוץ באזורי מדבריות. בישראל ניתן למוצאו באזור דרום ים המלח, בערבה ובנגב.
ממוזער|250px|כושנים ארסיים מזדווגים

## ראו גם
* הבחנה בין ארס לרעל

## קישורים חיצוניים

* עמיר וינשטיין, כושן ארסי - סקירה אקולוגית וביולוגית.
* עמיר וינשטיין, כושן ארסי - סקירת התגוננות ורעילות.

## הערות שוליים

קטגוריה:חגביים
קטגוריה:פרוקי רגליים רעילים
קטגוריה:ארץ ישראל: בעלי חיים רעילים
קטגוריה:ארץ ישראל: חגבאים
דתות דהרמיות

**דתות דְהַרמיות** או **דתות הודיות** הן משפחה של דתות שמקורן בתת-היבשת ההודית. משפחה זו כוללת את ההינדואיזם
ואת שלוש הדתות שצמחו ממנה: בודהיזם, ג'ייניזם וסיקהיזם. דתות הדהרמה הן אחת מתוך שתי האסכולות העיקריות של דת בעולם כיום, לצד דתות אברהמיות. התאולוגיה והפילוסופיה של הדתות הדהרמיות מתמקדות במושג הדהרמה (Dharma), מונח בסנסקריט המציין "צו קבוע, חובה, חוק", במיוחד במובן הרוחני של "חוק טבע, מציאות". רוב השפעתן של דתות אלו הוא בתת-היבשת ההודית, מזרח אסיה ודרום מזרח אסיה, והן בעלות השפעה גם בחלקים אחרים בעולם. דתות דהרמיות אלו קשורות זו בזו באופן הדוק.

## מקורות והיסטוריה

מקורן של הדתות הדהרמיות, ובעיקר ההינדואיזם, הוא בדת הוודית של ההינדו-איראנים, שייסדו את הציוויליזציה הוודית – אחת התרבויות העתיקות בהודו ובעולם. הציוויליזציה נקראת וודית על שם ארבע הוודות — רִיג ודה, יָאג'וּר ודה, סָאמָה ודה, ואַתְהַרְוָה ודה — שמרכיבות את הטקסט הקדוש להינדואיזם. שורשי המנהגים של הדת הוודית הם בדת ההינדו-איראנית אריאן, שממנה צמחה גם האמונה הזורואסטרית. המייסדים של כל הדתות הדהרמיות היו הינדים רבי השפעה שחקרו והתמקדו בהיבטים מסוימים של ההינדואיזם כדי ליצור מערך אמונות מובחן.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים




קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
*
דהרמיות
קטגוריה:הודו: דת ופילוסופיה
תימידין קינאז

שמאל|ממוזער|250px|
**תימידין קינאז** (אנגלית: **Thymidine Kinase** או **TK**) הוא אנזים המזרז את תגובת הזרחון של הנוקלואוזיד תימידין. שמו המלא מעיד על תפקידו כאנזים מזרחן - אנזים קינאז: 2'-דיאוקסיתימידין קינאז, ATP-תימידין-5'-פופספוטרנפראז. האנזים מצוי ברוב התאים החיים. בתאי יונקים הוא מופיע בשתי צורות, TKI וTKII. נגיפים מסוימים נושאים מידע גנטי הנחוץ לביטויו. תימידין קינאז מזרז את תגובת הזרחון: Thd + ATP = TMP + ADP, שבה Thd פירושו דיאוקסיתימידין, ATP הוא אדנוזין 5'-טריפוספט, TMP הוא דיאוקסיתימידין 5'-פוספט ו־ADP הוא אדנוזין 5'-דיפוספט. לתימידין קינאז תפקיד מפתח בייצור DNA וברבייה תאית, בהיותו חלק משרשרת תגובה שבה מוכנס דיאוקסיתימידין ל-DNA. דיאוקסיתימידין מצוי בנוזלי גוף כתוצאה מהתפרקות של DNA מהמזון ומתאים מתים. תימידין קינאז דרוש לפעולתן של תרופות אנטי־ויראליות רבות. הוא משמש לברירת שורות תאי היברידומה בייצור נוגדנים מונוקלונליים.

## ראו גם
* תימין - הבסיס החנקני המרכיב את תימידין

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אנזימים
קטגוריה:ביוכימיה
לי הייזלווד

**לי הייזלווד** (באנגלית: **Barton Lee Hazlewood**; 9 ביולי 1929, מנפורד, אוקלהומה - 4 באוגוסט 2007, לאס וגאס, נבדה) היה יוצר אמריקאי, כותב מילים, מפיק תקליטים וזמר בסגנון קאנטרי. נודע בקול הבריטון העמוק שלו, שהגיע לשיאו בגרסתו עם ננסי סינטרה לשיר You've Lost That Lovin' Feelin' .

## ביוגרפיה
הייזלווד גדל באוקלהומה, ארקנסו, קנזס ולואיזיאנה, מקומות בהם שהה אביו בגלל עסקי הנפט שלו. את נעוריו העביר בפורט נצ'ס (Port Neches) בטקסס, שם נחשף למסורת המוזיקלית העשירה של חוף מפרץ מקסיקו. הייזלווד למד רפואה ב"אוניברסיטה המתודיסטית הדרומית" ושירת בצבא ארצות הברית במהלך מלחמת קוריאה.

לאחר שחרורו מהצבא, החל לעבוד כתקליטן ובמקביל התנסה בכתיבת שירים. בין להיטיו הראשונים היו "The Fool" שכתב לסנפורד קלרק. הייזלווד עבד גם עם הגיטריסט וחלוץ הרוקנרול אדי דווין ועם דין מרטין.

שירו הידוע ביותר הוא "These Boots Are Made for Walkin'" אותו כתב בשנת 1963 לננסי סינטרה שאיתה הרבה לשתף פעולה. שיר זה הגיע למקום הראשון במצעדי הפזמונים הבריטי והאמריקאי בשנת 1966. להיט ענק נוסף שלו הוא Summer Wine שניכתב בשנת 1966 וגם אותו שר יחד עם ננסי סינטרה וזכה להצלחה גדולה מאוד. שיר זה זכה לביצוע מחודש בשנת 2004 בערוץ 1 של הטלוויזיה הממלכתית של אירלנד על ידי הלהקה האירית The Corrs יחד עם סולן להקת U2 - בונו וזכה להצלחה גדולה מאוד. יצירותיו של הייזלווד בסצנת הרוק המחתרתי מוערכות מאוד, ובוצעו על ידי אמנים כמו לינדה לונץ', פריימל סקרים, ניק קייב, Einstürzende Neubauten ובויד רייס.

בשיא הקריירה שלו בשנות ה-70 של המאה ה-20 הפתיע את מעריציו ועבר לגור בשוודיה, שם התגורר רוב העשור. על אף שהמשיך להקליט שם אלבומי סולו, כוכבו לא דרך מחדש.

שיתוף הפעולה שלו עם ננסי סינטרה וכן אלבומי הסולו שלו משנות ה-60 וה-70 זכו להערכה רבה ונחשבים לחלק מקו מוזיקלי אישי ייחודי שכונה לעיתים "פסיכדליה של קאובויז'" או "מחתרת הסכרין". רבות נאמר על קול הבריטון הייחודי של הייזלווד, המעניק לשיריו נופך ייחודי. בק צוטט אומר ש"להייזלווד קול בעל שיעור קומה דומה לשל ג'וני קאש, המאפשר לו להיות כנה ולועג בו בעת, קול כביר המפגין ניסיון, שאינו מצפה מהאנושות לשום חסד, פרט לסיגריה"

בישראל מוכר הייזלווד בזכות שירו "בבוקר של קטיפה" בביצועו של רמי פורטיס וסאלי לדרמן מהאלבום סיפורים מהקופסא, המבוסס על שירו מ-1968 בשם "Some Velvet Morning" של הייזלווד שתורגם על ידי סמי בירנבך. עוד מוכר בישראל הדואט שלו עם ננסי סינטרה "יין קיץ" (Summer Wine), שהרבו להשמיעו בתוכניות רדיו.

בשנת 2006 אובחן אצלו סרטן בכליה. הוא בקש שגופתו תישרף והאפר יפוזר באי שוודי בו נהג לכתוב את יצירותיו. בתחילת שנת 2007 פרסם אלבום נוסף בשם "Death or Cake", וכמו כן נשא את חברתו מזה כמה שנים, ג'ין קלי, לאישה.

## קישורים חיצוניים

* 
* דויד פרץ, בבוקר של קטיפה כה ריק, לי הייזלווד, מת

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:מפיקים מוזיקליים אמריקאים
קטגוריה:זמרי-יוצרי קאנטרי אמריקאים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה המתודיסטית הדרומית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1929
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2007
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו מסרטן הכליה
ספרד (להקה)

**ספרד** (**Sefarad**) היא להקה טורקית ששיריה מבוססים על לחנים של שירים עתיקים בלאדינו.

הקלרינט והדרבוקה מופיעים באופן בולט במה שהם מכנים כמוזיקה אתנית-יהודית. הם שרים בטורקית ולאדינו ומדגישים כי הם הלהקה הספרדית הצעירה ביותר שאי פעם הוקמה. עד כה הוציאה הלהקה שני אלבומים שזכו להצלחה גדולה בטורקיה. בשני האלבומים ניתן למצוא שירים רומנטיים בטורקית המבוססים על לחנים מקוריים של שירי לאדינו מוכרים, שגם אותם ניתן למצוא באלבומים. בין הסינגלים המוצלחים ביותר של הלהקה ניתן למצוא שירים כמו: "Seni ne çok sevdiğimi", "Osman ağa", "Ben seni severim" ו- "Vakti geldi".

## חברי הלהקה
*סמי לוי (Sami Levi) (סולן) - נולד באיסטנבול ב-13 באפריל 1981.
*ג'ם סטמאטי (Cem Stamati) (נגן גיטרת בס) - נולד באיסטנבול ב-21 בינואר 1981.
*ג'קי בנשושה (Ceki Benşuşe) (נגן גיטרה) - נולד באיסטנבול ב-19 ביולי 1980.

## דיסקוגרפיה
### אלבומים
* (Sefarad (2003
* (2005) Sefarad Volume II
* Evvel Zaman (2007)&lrm;

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:זמרים השרים בלאדינו
קטגוריה:מוזיקאים יהודים
בודהיזם במערב

[שמאל|ממוזער|200px|מסדרון במקדש בודהיסטי ב[קליפורניה, ארצות הברית]]
הנוכחות של **הבודהיזם במערב** מורכבת ממפגשים שונים בין הבודהיזם לבין תרבויות בציבליזציה המערבית שהתרחשו על פני תקופה של אלפי שנים, לרוב במדינות שכנות. בעקבות התחזקות תהליך הגלובליזציה במאות האחרונות ובעיקר בעשורים האחרונים, יש חיזוק והעמקה הן של זרימת רעיונות וזרמים בודהיסטים המגיעים למערב, והן של השפעות מערביות על הזרמים הבודהיסטים המסורתיים בארצות המזרח.

## היסטוריה
המפגש המשמעותי ביותר בעבר היה כנראה זה שהחל בשנת 334 לפנה"ס כאשר אלכסנדר הגדול כבש את רוב מרכז אסיה. הסלאוקים ולאחריהם הממלכות הגרקו-בקטריות וההודי-יווניות ביססו השפעה הלניסטית חשובה באזור, אשר הייתה בקשרי גומלין עם הבודהיזם, כפי שהדבר בא לידי ביטוי בצמיחה של האומנות הגרקו-בודהיסטית.

במהלך המאות ה-18 עד ה-20 נפגשו נציגים שונים של התרבות המערבית עם הבודהיזם (ימאים, חיילים וחוקרים) את חלקם סקרנה התרבות הבודהיסטית והם החלו ללמוד אותה ועליה. כחלק מהמפגש החלו היסטוריונים, תאולוגים ואקדמאים אחרים לתרגם כתבים בודהיסטיים ולפרש אותם לעיניים מערביות.

גלי הגירה, הן של סינים והודים לארצות הברית, הן של הודים לאפריקה והן של יפנים גרמו לאוכלוסיות נוספות לפגוש את התרבות הבודהיסטית ולגלות בה עניין, תוצאה של הסקרנות הייתה לעיתים החלטה על אימוץ נוהגים בודהיסטיים או אף על המרת דת.

התופעה התעצמה אחרי כיבוש טיבט על ידי סין, והגירת עשרות כהני דת (לאמות) למערב, הן לעבר קהילות בודהיסטיות קיימות והן לעשיית נפשות אצל מערביים.

## בודהיזם במערב כיום
כיום, יש מספר גדול של אנשים המתרגלים את הבודהיזם ביבשות אמריקה, אירופה ואוסטרליה, כמו גם המזרח התיכון כולל ישראל. ברובו, הבודהיזם המערבי זהה לבודהיזם במזרח אסיה, כשהוא שואל נהגים אסיאתים כמו סנגהה ומדיטציה, למרות שרוב הטקסים האסייתים לא עברו למערב. רוב המתרגלים המערביים לא רואים צורך ביצירה של הבחנה בין הסילה (קוד מוסר) או ההארה אליהם הם שואפים, לבין המטרות של הבודהיזם האסייתי. עם זאת, על הבודהיזם המערבי יש גם השפעה של מושגים המערביים של חופש המחשבה והומניזם חילוני.

כך לדוגמה, סטיבן בצ'לור, מורה בודהיזם מערבי, מנסה להבין וללמד את הבודהיזם מנקודת מבט שאינה מכירה באמונות כמו גלגול נשמות או קארמה.

יש הבדל בין הבודהיזם שהובא למערב על ידי מהגרים אסייתים, שיכולים להיות מזרם המהיינה או תערובת מזרח אסייתית, לבין הבודהיזם שמתורגל על ידי מערביים שאימצו את הבודהיזם, שהוא לעיתים קרובות זן-בודהיזם, ויפאסנה הודית, בודהיזם טיבטי או אף הארץ הטהורה. חלק מהבודהיסטים המערביים אינם דומיננטיים ומתרגלים טכניקות ממגוון של זרמים שונים, דבר שהוא נדיר יותר באסיה.

## קישורים חיצוניים
*"גלות רוחנית" בלוג של אסף פדרמן על בודהיזם, לשעבר חלק מפרויקט אתר רשימות
* תומר פריסקו מראיין את סטיבן בצ'לור, על בודהיזם חילוני. (מעריב, 2006)
*דונלד לופז, מאבן ועץ לבשר ודם: היסטוריה קצרה של הבודהה, פרפנצ'ה הוצאה לאור, 2021.

קטגוריה:בודהיזם
קטגוריה:זרמים בבודהיזם
קטגוריה:פולמוס או דיאלוג בין-דתי
VDMSound

**VDMSound** היא תוכנה אשר מאפשרת הפעלת משחקי דוס במערכות NT, שנוצרה על ידי ולאד רומסקאנו. רוב משחקי הדוס אינם פועלים כראוי במערכות הפעלה אלו (למשל, צליל מקוטע או איטיות מוגזמת). התוכנה מבצעת אמולציה חלקית של דוס וחומרת צליל (בין היתר Adlib ו-MPU 401 שהוא סטנדרט General MIDI עבור דוס).

פיתוח התוכנה הופסק באמצע, ומשחקים רבים עדיין לא עובדים או עובדים לאט מדי. משחקים עם מנגינה בפורמט MIDI (הניגון נעשה בזמן אמת בעזרת סינתיסייזר) עובדים מהר יותר ממשחקים עם מנגינה מוקלטת או מבוססת דגימות (פורמט השמור בדרך כלל לאמיגה).

## חלופות
כיום DOSBox מבצעת עבודה דומה למדי לזו של VDM Sound, ולמרות שהאמולציה בה מלאה (לא רק חומרת צליל וסביבת עבודה), היא מהירה למדי ועובדת עם מספר רב יותר של תוכנות ומשחקים. למעשה דוס בוקס מכילה בתוכה חלקי קוד הנכתבו במקור עבור VDMS. עם זאת, VDMS עלולה להיות מהירה יותר בגלל האמולציה החלקית. 

גם תוכנות כגון Vdmware / Virtual PC טובות להפעלת משחקי דוס, אך הן דורשות מספר הכנות כגון התקנת מערכת הפעלה וירטואלית שלמה על המחשב. השימוש בהן נעשה הכרחי רק כאשר המשחק הספציפי אינו עובד כלל עם התוכנות הנ"ל.

## קישורים חיצוניים
* 
* גרסת הבטא האחרונה 2.1
* פורום התמיכה בתוכנה

קטגוריה:מכונות וירטואליות
מונאדה

המילה **מונאדה** (גם "מונאד") מקורה בשורש היווני μονάς (monás, במִלרַע) אשר פירושו "אחד"/"יחיד"/"ייחודי". המילה משמשת בתחומים שונים.
קפלאוויק

**קפלאוויק** () היא עיירה באיסלנד בעלת אוכלוסייה של כ-14,000 נפש. העיירה שנוסדה בתחילת המאה ה-16 ככפר דייגים, ממוקמת בדרום מערב המדינה כ-35 ק"מ מדרום מזרח לבירה רייקיאוויק. בשנות ה-60 וה-70 יצאו מקפלאויק מוזיקאים רבים, ולכן נודעת העיר גם בשם "ביטלאברין" (עיירת הביטלס) על שם להקת החיפושיות.

## הבסיס האווירי הצבאי בקפלאוויק

בסמוך לעיירה שוכן נמל התעופה הבינלאומי קפלוויק, אשר הוקם כבסיס צבאי על ידי צבא ארצות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה. הנמל שימש הן כנמל אזרחי והן כבסיס צבאי אשר שירת את כוחות נאט"ו מאז שנת 1951. איסלנדים בעלי תודעה לאומית ראו בבסיסים אלה בעיה מדינית וחברתית עבור איסלנד העצמאית. הכוחות הזרים, אם כי ידידותיים, הגנו על איסלנד חסרת הכח הצבאי אך גם נטלו ממנה ממד חשוב של ריבונות. דרישות לסגירת הבסיסים עלו מדי פעם ומהוות אבני דרך בהיסטוריה של איסלנד. בעיה נוספת הייתה שבבסיסים התגוררו חיילים אמריקנים בכמות שעלתה לעיתים על כמות הגברים הבוגרים במדינה כולה. לחיילים, שהביאו עמם תרבות זרה למנהגים השמרניים של האוכלוסייה המקומית, הייתה השפעה על מרקם היחסים בין המינים באזור דרום-מערב איסלנד ועל פער הדורות בין צעירים שנהו אחר חידושים כגון הדיסקוטקים של החיילים האמריקנים ובין דור הוריהם שראה בדבר התדרדרות רוחנית ואף סכנה קיומית עקב נישואין עם חיילים והגירה של צעירות רבות. לכן, במשך השנים הונהגו כללים מחמירים בשיתוף ממשלות איסלנד וארצות הברית שיצרו נתק בין החיילים המשרתים בבסיסים לבין האוכלוסייה האזרחית הרגילה. מאז 1951 הניבו שירותים שונים לבסיס קפלאוויק כ-10% מכלל הרווחים של הכלכלה האיסלנדית וקרוב ל-100% מכלכלתה של קפלאוויק. כ-1,000 עובדים איסלנדים (בין 1 ל-1.5 אחוז מכח העבודה) עבדו בבסיס בשנת 1994 והבסיס פירנס בשנה זו כ-2,000 משפחות באופן ישיר. בשנת 2006 נסגר הבסיס הצבאי באופן סופי.

הצצה אל הווי החיים המושפעים מבסיסי קפלוויק בשנות ה-60 של המאה ה-20 ניתן למצוא בספרו (שתורגם לעברית) של הלדור לכסנס (זוכה פרס נובל לספרות), "תחנת האטום".

## לקריאה נוספת
הלדור לכסנס, **תחנת האטום**, עם עובד 1973

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:איסלנד: ערים
קטגוריה:איסלנד: צבא וביטחון
קטגוריה:איסלנד: ערי נמל
דראווה

**דראווה** (בגרמנית ובווארית: **Drau**; בקרואטית, סלובנית ואיטלקית: **Drava**; בהונגרית: **Dráva**) הוא נהר במרכז אירופה, החוצה את המדינות איטליה, אוסטריה, סלובניה וקרואטיה באורך של 749 קילומטר.

## מהלך הנהר
הנהר מתחיל את דרכו באזור דרום טירול שבצפון איטליה, סמוך לעיירה טובלאך. סמוך לעיירה אינישן, נשפך לדראווה נחל זקסטן. משם הוא זורם מזרחה, ונכנס למדינת טירול שבאוסטריה, שם הוא חוצה את העיר ליינץ. לאחר מכן הוא נכנס למדינה האוסטרית קרינתיה, חוצה את הערים שפיטל אן דר דראו ופילאך, ונשפך לתוכו נהר גאיל.

מקרינתיה הנהר נכנס אל תוך סלובניה, שם זורמים אליו הנהרות מיסליניה ודראויניה. בסלובניה הוא עובר דרך הערים מריבור ופטוי. משם הוא ממשיך לכיוון דרום-מזרח ויוצר גבול טבעי בין קרואטיה להונגריה. בקטע הגבול הוא חוצה את העיר ואראז'דין שבקרואטיה ונשפך אליו נהר מורה. לבסוף הוא סוטה מעט דרומה, וסמוך לעיר אוסייק הוא נשפך אל תוך הדנובה.

## קישורים חיצוניים

[ימין|ממוזער|250px|נהר הדראבה ברובע טרוודה, [אוסייק, קרואטיה]]
* 

קטגוריה:איטליה: נהרות
קטגוריה:אוסטריה: נהרות
קטגוריה:סלובניה: נהרות ונחלים
קטגוריה:הונגריה: נהרות ונחלים
קטגוריה:קרואטיה: נהרות ונחלים
קטגוריה:בלקן: נהרות ונחלים
קטגוריה:נהרות גבול
קטגוריה:יובלי הדנובה
קטגוריה:טירול: גאוגרפיה
שטח הפקר

[שמאל|ממוזער|250px|חיילים מתקדמים לתוך שטח הפקר ב[קרב רכס וימי]]
**שטח הפקר** הוא כינוי לשטח אדמה שאין עליו שליטה בפועל, בדרך כלל עקב היותו נושא מחלוקת בין שני צדדים לוחמים. הביטוי משמש בדרך כלל לתיאור שטח שבין שתי חזיתות של כוחות הנמצאים בעימות זה עם זה בזמן מלחמה. הביטוי היה מקובל במיוחד במהלך מלחמת החפירות במלחמת העולם הראשונה ושימש לתיאור השטח שבין שתי התעלות (חפירים) של הצדדים הלוחמים שהיה חשוף והכניסה אליו הייתה מסוכנת. מונח זה מתייחס גם לשטח שבין שני מעברי גבול של מדינות. בדרך כלל רוחבו של שטח כזה הוא כמה מטרים, אך ישנם כמה מקומות בעולם שבהם שטח זה משתרע על פני כמה קילומטרים, כגון האזור המפורז הקוריאני, המפריד בין קוריאה הצפונית לקוריאה הדרומית.

## היסטוריה
שטח ההפקר שהשתרע בין קווי החפירות של הצדדים הלוחמים במלחמת העולם הראשונה הוא דוגמה מפורסמת לשימוש במושג. הלחימה בשטח ההפקר הייתה לעיתים קרובות חוויה קשה עבור החיילים. רוחבו הגיע לכמה מאות מטרים בחלק מהמקומות ועד לכ-15 מטרים במקומות הצרים. השטח היה מוגן על ידי מכונות ירייה, רובאים, ומכשולים דוגמת מוקשים וגדרות תיל שהקשו על פינוי פצועים וחללים ונסיגתם של חיילים לחפירותיהם. פגיעות הארטילריה יצרו מכתשים באדמה והביאו לכך שכמעט ולא נותרו מקומות מחסה. אש שנורתהּ מהתעלות שממול הקשתה על ההסתערות.

המהלך שסיים את העימות הסטטי שהתפתח סביב שטח ההפקר במלחמת העולם הראשונה היה הכנסתם של הטנקים הראשונים לשדה הקרב. הטנקים הצליחו לחצות את השטח ולפגוע באויב בתעלותיו.

### המלחמה הקרה
במהלך המלחמה הקרה כונו השטחים בקרבת מסך הברזל "שטח הפקר". באופן רשמי היו השטחים שייכים למדינות הגוש המזרחי, אולם לאורך כל גבולותיהן עם המערב השתרעו רצועות לא מיושבות ברוחב של כמה מאות מטרים, אשר כללו מגדלי שמירה ומוקשים ונועדו למנוע מאנשים לעבור מהגוש המזרחי למערב.

### שטחי הפקר בישראל
[שמאל|ממוזער|250px|שטח ההפקר בין ישראל וירדן סמוך ל[העיר העתיקה|עיר העתיקה בירושלים (~1964). התמונה צולמה מבנין המחלקה לגאולוגיה של האוניברסיטה העברית, אשר שכנה אז בסוף רחוב ממילא.]]בין מלחמת העצמאות למלחמת ששת הימים הייתה קיימת באזור לטרון רצועת שטח מפורז ברוחב של כקילומטר עד שלושה קילומטרים, בין ישראל לבין הגדה המערבית אך למעשה היה זה שטח הפקר שלא היה בריבונות ישראלית ואף לא ירדנית. עם זאת, בעוד הצבא הירדני לא נכנס אל השטח, חקלאים פלסטינים מצידו הירדני של הגבול נכנסו אליו ועיבדו בו את האדמות.

בשטח זה הוקמו, לאחר כיבושו בידי ישראל במלחמת ששת הימים, היישובים נוה שלום, מכבים, כפר רות, לפיד ושילת, ופארק "מיני ישראל". מעמדו של השטח נותר לא ברור מבחינה משפטית, אם הוא נחשב בגבולות הקו הירוק או לא.

גם בירושלים החצויה הייתה רצועה צרה ברוחב של בין 80 ל-200 מטרים, שהייתה שטח הפקר ועברה בין היתר בסמוך לחומה המערבית והצפונית של העיר העתיקה. רוחבה נבע מרוחב עיפרון השעווה הירוק של עבדאללה א-תל, מפקד הכוחות הירדנים בעיר, שבו השתמש בשרטוט על המפה של קווי הפסקת האש מול המפקד של הכוחות הישראלים משה דיין.

## ראו גם
* טרה נוליוס

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
*
קטגוריה:סכסוכי גבול
קטגוריה:יחסים בין-לאומיים
קטגוריה:מחלוקות טריטוריאליות
ג'ונתן מילר

**סר ג'ונתן וולף מילר** (באנגלית: **Jonathan Wolfe Miller**; 21 ביולי 1934 – 27 בנובמבר 2019) היה יהודי-בריטי, רופא, במאי תיאטרון ומחזות אופרה, עורך ומגיש של תוכניות טלוויזיה בנושאי מדע, פילוסופיה, חברה ותרבות.

ג'ונתן מילר התפרסם במיוחד בעקבות סדרת הטלוויזיה "גופו של עניין" (1978). סדרה זו עסקה בהיסטוריה של הרפואה ובפילוסופיה של המדע, והיא נוצרה במסגרת הרשת הציבורית הבריטית BBC. הסדרה עוּבּדה מאוחר יותר לספר. תוכנית אחרת שהפיק במסגרת זו הייתה בנושא תיאטרון ועסקה ב-12 מחזות מאת ויליאם שייקספיר.

מילר ראה עצמו כאתאיסט והוא אף כתב והגיש סדרה בנושא זה - "אתאיזם - היסטוריה מקוצרת של חוסר-אמונה" ב-BBC (2004).

בשנת 1983 קיבל מילר תואר מפקד במסדר האימפריה הבריטית (CBE), ובשנת 2002 קיבל תואר אבירות.

## ביוגרפיה
ג'ונתן מילר נולד ב-1934 למשפחה יהודית מבוססת ברובע המפסטד בצפון לונדון. אביו, עמנואל מילר (1892–1970), היה פסיכיאטר שהתמחה בהתפתחות הילד. אמו, בטי מילר (שם נעורים: ספירו, 1910–1965), הייתה סופרת וביוגרפית. אחותו, שרה מילר, עבדה שנים רבות בטלוויזיה.

מילר למד מדעי הטבע ורפואה באוניברסיטת קיימברידג' ובאוניברסיטת לונדון. הוא סיים את לימודיו ב-1959 ועבד במשך שנתיים כרופא בבית חולים.

במקביל ללימודיו הוא עסק בדרמה והיה חבר בפוטלייטס - המועדון הדרמטי של אוניברסיטת קיימברידג'. במועדון זה החלו את דרכם גם יוצרים ושחקנים בריטים מוכרים אחרים, למשל: דאגלס אדמס, ג'ון קליז, אמה תומפסון, סשה ברון כהן ועוד.

ב-1960 הוא היה שותף בכתיבה ובהפקה של הרוויו (קברט) הסאטירי Beyond the Fringe, שהוצג תחילה במסגרת פסטיבל אדינבורו, ומאוחר יותר עבר לניו יורק. המחזה היה תחילת דרכם של שחקנים כמו אלן בנט, פיטר קוק ודאדלי מור. מילר עזב את צוות הקברט זמן-מה לאחר שעבר לניו יורק והחל לעבוד כמגיש ועורך של התוכנית "מוניטור" בבי-בי-סי. בין 1966 ל-1968 כתב וביים סרטים עבור בי-בי-סי, ביניהם עיבוד של אליס בארץ הפלאות עם מוזיקה של ראווי שנקר ועוד.

ב-1970 החל מילר לביים ולהפיק מחזות אופרה. ב-1978 הוא ביים גרסה של האופרה נישואי פיגארו לאופרה האנגלית הלאומית. במקביל הוא עסק בחקר ההיסטוריה של הרפואה באוניברסיטת לונדון, ושימש כסגן-נשיא של הארגון הבריטי למען זכויות הומוסקסואלים - .

ב-1984 החל ללמוד נוירופסיכולוגיה באוניברסיטת מקמסטר בקנדה, ושנה אחר כך קיבל משרת עמית מחקר באוניברסיטת סאסקס.  

ב חזר לעסוק בבימוי. בין השאר ביים את האופרה אורפיאו מאת קלאודיו מונטוורדי, שהוצגה גם בפסטיבל ישראל ב-2007. וב-2011 ביים את ה"מתאוס פסיון" של באך ב.

נפטר ב-27 בנובמבר 2019.

## לקריאה נוספת
* ג'ונתן מילר (עורך), **מחשבות על מחשבות**, תרגום: מאיר ויזלטיר, הוצאת עם עובד, 1986.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אתאיסטים יהודים
קטגוריה:יהודים בריטים
קטגוריה:שדרני רדיו וטלוויזיה בריטים
קטגוריה:זוכי פרס טוני לשם כבוד
קטגוריה:אבירים בריטים
קטגוריה:מפקדים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:סגל אוניברסיטאות בממלכה המאוחדת
קטגוריה:אצולה יהודית בריטית
קטגוריה:אתאיסטים בריטים
קטגוריה:עמיתי הקולג' המלכותי לרופאים
קטגוריה:במאי תיאטרון יהודים בריטים
קטגוריה:רופאים יהודים בריטים
קטגוריה:בריטים ממוצא יהודי-ליטאי
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1934
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2019
שיטים

ממוזער|שלט המוביל לשיטים
**שיטים (שִׁטִּים)** (נח"ל שיטים) הוא יישוב קהילתי בדרום הנגב המשתייך למועצה אזורית חבל אילות, הצפוני ביותר מבין יישוביה. נמצא על כביש 40, 15 ק"מ צפונית לשיזפון, באזור מישור חיון.

## היסטוריה
שיטים הוקם כהיאחזות נח"ל בשנת 1984. במשך השנים עלו להיאחזות חיילים בסוף מסלול קרבי בחטיבת הנח"ל. גרעינים מתנועת הצופים היוו את הקו התומך בהיאחזות. בין המטלות הביטחוניות והחקלאיות בשיטים, עבדו החיילים גם במשק קיבוצים שכנים. עבודה זו כללה עבודה במפעל החלב ביטבתה, גדיד תמרים, גידול תותים ועבודה בלולי העופות של קיבוצים שכנים.

בתחילת שנות התשעים, לאחר החזרת סיני ולקראת מהלכי אוסלו, נסגר בסיס השליטה הסמוך, והפיקוד על ההיאחזות הועבר לגדוד היאחזויות שרוב מעוזיו היו בשטחי יהודה ושומרון. מעבר פיקודי זה שינה מהותית את סדרי היום בהיאחזות ולפרקי זמן רוב חיילי ההיאחזות הלוחמים נלקחו למשימות ביטחון שוטף באזור יריחו וגבול ירדן. מהלך זה שיבש את התפעול החקלאי השוטף של ההיאחזות. בשנת 1997 נסגרה ההיאחזות, והחזקה על המקום הועברה מצה"ל לידי קיבוץ קטורה. ב-1997 נעשו ניסיונות לאזרח את ההיאחזות על ידי גרעין נח"ל אשר מנה חמישה חיילים, אך אלו כשלו בגלל אילוצי מערכת, וההיאחזות פורקה. אנשי קטורה ניסו להקים במקום בית הארחה ובית ספר לחינוך אקולוגי אך אלו כשלו גם כן.

בשנים 2002–2020 הפעילה את המקום קהילה שנוסדה על ידי תלמידי האשרם של אושו בפונה ביניהם רפיק ידידיה, בשם "אשרם במדבר". המקום הוגדר כ"בית הארחה רוחני" ברוח אושו והעידן החדש והפעיל בית הארחה, סדנאות ומדיטציות, תוכנית WOMP עבודה כמדיטציה ופסטיבלים מגוונים. 

כיום מארח שיטים פסטיבלים, סדנאות, קהילות ומטיילים. המקום מופעל ומתוחזק על ידי קהילת עובדים המונה כ-30 איש.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1984
קטגוריה:היאחזויות נח"ל
קטגוריה:ישראל: יישובים
קטגוריה:מועצה אזורית חבל אילות
קטגוריה:יישובים אקולוגיים בישראל
קטגוריה:הנגב: יישובים
קטגוריה:שביל ישראל
יפרח חביב

**יפרח חביב** (13 ביולי 1930 - 12 ביוני 2017) היה סופר ילדים עברי, מורה ומחנך ישראלי.

## ביוגרפיה
יפרח חביב נולד בתל אביב, וכשהיה כבן שלוש עברה המשפחה למושב גיבתון, והתפרנסה מחקלאות. במושב גיבתון גדל ולמד, ואת לימודי התיכון שלו השלים בקיבוץ הסמוך קבוצת שילר ובבית ספר תיכון ברחובות. כשהיה כבן 18 התנדב לפלמ"ח ושירת במלחמת העצמאות כחובש קרבי בחטיבת יפתח של הפלמ"ח.

בתום המלחמה יצא עם חבריו להכשרה בקיבוץ חולתה, ובתום ההכשרה הצטרף עם חבריו לקיבוץ בית קשת שבגליל התחתון המזרחי. יפרח חביב יצא לסמינר "אורנים", ללמודי הוראה, ובשנת 1953 חזר לבית קשת כמורה. הוא עבד שנים רבות כמורה ומחנך, גם בקיבוצו וגם בבית הספר החקלאי כדורי הסמוך, וכן בבית הספר החקלאי של נהלל.

יפרח חביב כותב כל ימיו סיפורים ורשימות לילדים ולנוער. סיפורו הראשון יצא לאור כבר בשנת 1947, בהיות בן 17. הסיפור הודפס בעיתון הנוער "במבחן". נושאי כתיבתו של יפרח חביב הם החיים בקיבוץ ובמושב, חיי החיילים הצעירים ששירתו בפלמ"ח, וכן סיפורי מקום וסיפורי עם. חלק מהסיפורים הללו מתרחשים על רקע נופי הגליל התחתון, על שרידי מבצריו, ואגדות גיבוריו. וחלקם הם עיבודים של סיפורי עם ממקומות שונים. סיפורים רבים מפרי עטו התפרסמו בעיתון הילדים משמר לילדים.

במלאת 20 שנה להקמת קיבוץ בית קשת, ערך וקריין חביב סרט מיוחד, המתאר את חייו האישיים ואת חיי היום-יום בקיבוץ

נפטר בבית קשת בגיל 87, והובא למנוחות בבית העלמין של הקיבוץ.

אחיו הצעיר של יפרח חביב הוא סופר הילדים מעוז חביב (נולד ב-1941 במושב גבתון).

## מספרי הילדים של יפרח חביב
***אדוני ראש העיר**, סיפור של נער שהיה לראש עיר, תל אביב תשל"ח 1978.
***איזוטופ AG83**, עיצוב העטיפה ואיורים - יעל חביב, כפר תבור 1995.
***בן השולטן**, ציירה מיסה רוסק, תל אביב 1974.
*** בקעה זו ונערים אלה**, ספר הזיכרון לחללי יבנאל, יבנאל 1967.
***גשמיאלון**, לילדים קטנים, כתר ירושלים, 1985.
***דודיק**, ציורים יורם קליינר, מסדה רמת גן 1974.
***הדסים בקנה**, סיפורים, ציורים יורם נאמן, תל אביב.
***הזקן שהדליק מדורות**, על יצחק שדה, מבחר רישומי-התקופה, מאת אריה נבון, הביא לדפוס חיים פלג, ספרית פועלים, תל אביב תשל"ג 1973.
***החצב**, את הסיפור הזה סיפר יפרח חביב, את הציורים צייר ז’קו, תל אביב הקיבוץ המאוחד, תשי"ח 1958.
***טבעת הקסם בגולני**, י"ב סיפורי עם, ערכה והוסיפה הערות עדנה היכל, הקיבוץ המאוחד תל אביב 1990.
***יום אחד בחייו של תנצ’יק**, ציורים - נורית יובל, מסדה רמת גן 1972.
***יחד כל הדרך**, כפר תבור 1992.
***מוטקה חזר הביתה**, תל אביב תשל"ג 1973.
***מיומנו של איש הכשרה**, מאת יפרח חביב, ערך הדס עפרת, ירושלים תשל"ח 1978.
***מעשה בתרנגולי הודו**, צייר יורם קליינר, תל אביב 1964.
***המפוחית ועוד סיפורים**, ירושלים ניומן תשכ"ו 1966.
***ניצח האדם טנק**, סיפורים, ציורים - איה שמואלי, תל אביב יבנה תש"ל 1970.
***פעמון הקיבוץ**, סיפורים, ציורים אריה גלזר, תל אביב יבנה תשל"ד 1974.
***הפיל של אילנה**, ציורים מייקי קלוגמן, ספרית פועלים תל אביב 1986.

## קישורים חיצוניים

* 
* , 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:לוחמי הפלמ"ח
קטגוריה:סגל בית הספר כדורי
קטגוריה:זוכי פרס יציב
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:בוגרי אורנים - המכללה האקדמית לחינוך
קטגוריה:גבתון (מושב): אישים
קטגוריה:אנשי הקיבוץ
קטגוריה:מועצה אזורית הגליל התחתון: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1930
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2017
קטגוריה:אישים הקבורים בקיבוצים
קטגוריה:בית קשת
מנחם מנדל ברייאר

**מנחם מנדל ברייאר** (תרפ"ב, 1922 – ח' בשבט ה'תשס"ז, ינואר 2007) היה חוקר רב־תחומי במדעי היהדות, פסיכולוג, סופר יידי ורב אמריקאי, שכיהן כפרופסור חבר לספרות מקראית ופסיכולוג יועץ באוניברסיטת ישיבה בניו יורק, והיה אביו של האדמו"ר מבויאן, רבי נחום דב ברייאר.

## קורות חיים
נולד בסטרוסוב , פולין (כיום באוקראינה) לרבי יוסף ברייאר. גדל בשטפנשט, רומניה בה כיהן אביו כרב העיר.

בהיותו ברומניה היה פעיל בארגוני סטודנטים ובאגודות ציוניות שונות, ופרסם מאמרים בעברית וביידיש בעיתונות היהודית, תחילה ב"אונזער צייט" (קישינב) ולאחר מכן גם ב"דרכנו" ו"הפועל המזרח", וכן כתב בעיתונים רומניים.

ב־1941 הוגלה למחנות הריכוז בטרנסניסטריה ודוברוג'ה, בהם שהה עד לשחרורם בידי הרוסים ב־1944. ב־1948 היגר לארצות הברית. בהיותו שם פרסם מאמרים בעיתונים: "צוקונפט", "דער טאָג", "דער מאָרגען זשורנאַל", "פאָרווערטס", "ניו יאָרקער וואָכענבלאט", "ליטעראטישע העפטן" ו"די גאָלדענע קייט", ועמד בראש קהילה מעורבת של חרדים ואורתודוקסים מודרניים.

ברייאר היה חוקר רב־תחומי ופסיכולוג. הוא למד באוניברסיטת יאשי, וב־1947 למד בסורבון בפריז, בה קיבל תואר שני. ב־1949 קיבל דוקטורט מאוניברסיטת ישיבה בניו יורק, בה כיהן כפרופסור חבר לספרות מקראית, פסיכולוג יועץ ומרצה במגוון תחומים.

אשתו הייתה בת האדמו"ר מבויאן רבי מרדכי שלמה פרידמן, וכשנפטר האדמו"ר בשנת ה'תשל"א-1971 ובניו לא ראו את עצמם כמתאימים למלא את מקומו, המתינו עד שנכדו, נחום דב, שהיה אז כבן 12 שנים בלבד, יגדל ויהיה ראוי למינויו כאדמו"ר. את רבי מנחם מנדל לא הכתירו כאדמו"ר, ד"ר יעקב מזור מספר כי הוא לא רצה לקבל עליו את המינוי.

ארבע עשרה שנים אחרי פטירתו של רבי מרדכי שלמה, התמנה בנו של הרב ברייאר רבי נחום דב, שנישא ועלה לירושלים לממשיך השושלת ואדמו"רות בויאן. אביו ואמו נשארו בניו יורק.

ברייאר ראה את עצמו כחסיד בויאן לכל דבר. הוא העלה את דברי חותנו על הכתב, והיה לו מעמד בכיר בחסידות כחתנו, ולאחר מכן אביו, של האדמו"ר.

בשנותיו האחרונות, התגורר ברייאר בירושלים. הוא נפטר בשנת ה'תשס"ז (2007) ונטמן בהר הזיתים. על שמו ישיבה לצעירים של חסידות בויאן בביתר עילית.

## בניו
* ישראל אברהם, בכיר בנאס"א
* רבי נחום דב, האדמו"ר מבויאן
* בתו אשת ד"ר בלאק

## פרסומים
### ספרים
* **מחקרים בתרגום יונתן בן עוזיאל לתורה: ספר בראשית**, דיסרטציה, ניו יורק, תש"י
* **Psychedelic drugs and religious consciousness**, ניו יורק: ישראל הצעיר, 1973, 33 עמ'
* **The Jewish woman in rabbinic literature**, , הובוקן: Ktav Pub. House , 
* **ספר פירושי מהר"ל מפראג על תורה נביאים וכתובים**, 3 כרכים, ירושלים: מישרים, תשנ"ב
* **The house of Rizhin: Chassidus and the Rizhiner dynasty**, ברוקלין, נ.י.: מסורה, 2003

### מאמרים

## קישורים חיצוניים
* "ברייער, מנחם־מענדל", **לעקסיקאָן פון דער נייער יידישער ליטעראַטור** 1 (ניו־יאָרק, 1956), עמ' 470–471 (גרסה מעודכנת באנגלית)
* 
* 
* מאמר שכתב על הישיבות ברומניה
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מהגרים לארצות הברית
קטגוריה:פסיכולוגים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים אמריקאים
קטגוריה:פעילים ציונים בארצות הברית
קטגוריה:חסידי בויאן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת יאשי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פריז
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מישיבה יוניברסיטי
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקות החסידים
קטגוריה:סגל ישיבה יוניברסיטי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1922
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2007