open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
טיסות בוודאות גבוהה

ממוזער
**טיסות בוודאות גבוהה** (באנגלית: **Committed Flights**) הן טיסות מסחריות של חברות תעופה המאופיינות ברמת יציבות גבוהה בלוח הזמנים ואחוז ביטולים נמוך במיוחד, גם במצבי חירום, סכסוכים אזוריים או תנאי אי־ודאות גאופוליטית. קטגוריה זו מתארת חברות תעופה המקיימות טיסות סדירות באופן עקבי גם בעתות משבר, תוך הקפדה על רציפות תעופתית ושירות לנוסעים.

## מאפיינים
טיסות בוודאות גבוהה מאופיינות בכמה פרמטרים מרכזיים:
* **אחוז ביטולים נמוך** – בהשוואה לממוצע העולמי, גם בתקופות של מלחמות, מתיחות ביטחונית או משברים אזוריים.
* **מחויבות להפעלה סדירה** – שמירה על לוח טיסות קבוע והימנעות מהשבתות מלאות.
* **שיקולים אסטרטגיים** – הפעלת טיסות על אף הסיכונים עשויה לנבוע מצרכים לאומיים, ביטחוניים או כלכליים.
* **אמון הנוסעים** – תחושת ביטחון וודאות גבוהה בקרב הנוסעים לגבי עצם קיום הטיסה.

## דוגמאות
בין החברות המפעילות טיסות בוודאות גבוהה:
* אל על – נחשבת לאורך שנים לסמל של רציפות תעופתית ישראלית, במיוחד בעתות חירום ומלחמה.
* ישראייר – המשיכה לקיים טיסות ליעדים קרובים גם בתקופות מתוחות.
* ארקיע – שמרה על קווי תעופה פעילים גם במצבים ביטחוניים מורכבים.
* פליי דובאי – ידועה במדיניות הפעלה יציבה באזורי מתיחות.
* אמירטס – אחת מחברות התעופה הגדולות בעולם, השומרת על רציפות גבוהה גם במצבים בין-לאומיים רגישים.
* חברת EMA (לבנון) – המשיכה להפעיל טיסות גם במהלך סכסוכים ומצבי מלחמה בלבנון.

## חשיבות
קיום טיסות בוודאות גבוהה מהווה יתרון תחרותי בשוק התעופה, במיוחד עבור קהל הרגיש לאי־ודאות כגון אנשי עסקים, דיפלומטים, תיירים המגיעים לאזורי קונפליקט או אזרחים השבים לארצם. בנוסף, שמירה על קווי תעופה פעילים בזמן חירום משרתת אינטרסים לאומיים ומדיניים ומהווה רכיב חשוב בתשתית האסטרטגית של מדינות.

## ביקורת
לצד היתרונות, קיימת גם ביקורת על חברות הפועלות תחת קטגוריה זו:
* **שיקולי בטיחות** – הפעלת טיסות בעת מלחמה או טרור עלולה לסכן נוסעים וצוות.
* **עלות תפעולית גבוהה** – הצורך באמצעי אבטחה נוספים, ביטוחים מורחבים והיערכות לוגיסטית מורכבת.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תעופה אזרחית
יום הזיכרון לשואת הצוענים

**יום הזיכרון לשואת הצוענים** מצוין ב־2 באוגוסט לזכר קורבנות רצח העם מבני רומה והסינטים במלחמת העולם השנייה. ההערכה היא שכ־220,000 עד 500,000 בני אדם נרצחו בידי גרמניה הנאצית ומשתפי פעולה. התאריך נבחר לציון ליל 2–3 באוגוסט 1944, שבו נרצחו 2,897 מרומה, בעיקר נשים, ילדים וקשישים, במחנה המשפחות הצועניות באושוויץ. מדינות אחדות מציינות את יום הזיכרון בתאריכים אחרים.

## הקמה והנצחה
* ב־2004 אימצה הראדה העליונה, הפרלמנט האוקראיני, החלטה הקובעת יום זיכרון בין-לאומי לשואת הרומנים. 
* ב־2009 הציעו הקונגרס הלאומי הסרבי של הרומה והאיחוד הרומאני הבין-לאומי לקבוע יום לזכר השואה נגד הצוענים.
* דו"ח משנת 2012, שניתח תגובות מ־44 מדינות, כלל מידע על ימי זיכרון לרצח העם של הרומאים והסינטים. שש מדינות דיווחו אז על ימי הנצחה ואירועים מיוחדים לזכרם. הונגריה, פולין, סלובקיה ואוקראינה מציינות את ה־2 באוגוסט כיום הזיכרון לרצח העם של הרומאים והסינטים. 
* הפרלמנט האירופי הכריז ב־15 באפריל 2015 על הקדשת יום אירופי לזכר קורבנות רצח העם של הרומה במלחמת העולם השנייה, וכינויו "יום הזיכרון האירופי לשואה של הרומה".  גם מועצת אירופה מקיימת טקסי זיכרון. 

## אנדרטאות ומצבות
מדינות רבות הקימו אנדרטאות, אתרי הנצחה ומוזיאונים לזכר קורבנות השואה ברומניה. אתרים אלה הם מקומות זיכרון רבי־עוצמה, המנציחים את זכרם של כ־220,000 עד 500,000 צוענים שאבדו חייהם ברצח העם. הם מציעים למבקרים הזדמנות להרהר בטראגדיה ולהזדהות עם הקהילה הרומנית. הנצחות אלה מחזקות את מחויבותן של חברות ברחבי העולם להכרה בחשיבותה ההיסטורית של השואה ברומניה ולהבטחה שגזר דינם של קורבנותיה לא יישכח.
קובץ:Kranzniederlgung_am_Denkmal_für_dei_ermordeten_Sinti_und_Roma_im_Konzentrations-_und_Vernichtungslager_Auschwitz-Birkenau.jpg|טקסט=Wreaths at the memorial to the murdered Sinti and Roma in the Auschwitz-Birkenau concentration and extermination camp on 2 August 2019| זרי פרחים הונחו באנדרטה לזכר הסינטי והצוענים שנרצחו באושוויץ-בירקנאו ב־2 באוגוסט 2019.
קובץ:Porajmos_plaque_(Budapest-03_Váradi_u_15A.jpg|טקסט=Plaque in Óbuda-Békásmegyer, Budapest, marking the Roma Holocaust; it was unveiled on 2 August 2021.| מצבת זיכרון לקורבנות השואה של הצוענים ברובע אובודה־בקשמג'ר בבודפשט נחנכה ב־2 באוגוסט 2021.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:השמדת הצוענים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מועדים בין-לאומיים
קטגוריה:ימי זיכרון לשואה
קטגוריה:אירועים בחודש אוגוסט
טיסות בוודאות נמוכה

**טיסות בוודאות נמוכה** (באנגלית: *Pending Flights*) הן טיסות מסחריות המאופיינות בסבירות גבוהה יחסית לשינויים, דחיות או ביטולים , בשל תלות בגורמים חיצוניים (כגון רישיונות, ביקוש עונתי, לוחות שכרות מטוסים) או בשל אי־ודאות תפעולית. הקטגוריה משמשת לסיווג רשמי של טיסות או קווים שבהם הוודאות נמוכה, במיוחד בעתות חירום שבהן שיקולי ביטחון ואילוצים רגולטוריים מובילים לעיתים לביטולים מניעתיים.

## מאפיינים וגורמים לדחיות וביטולים
טיסות בוודאות נמוכה מאופיינות ברמת יציבות תפעולית נמוכה יחסית. הן מתאפיינות בתדירות שינויים גבוהה, הכוללת עדכוני לוחות זמנים תכופים, החלפת מספרי טיסה ואף שינויי יעד או מועד. לעיתים קרובות הן מסתמכות על צי מטוסים מושכר, בתצורות Wet או Dry Lease , שמוחלף בתדירות גבוהה ומגביר את רגישות המערכת לשיבושים. קווים כאלה מופעלים לעיתים בהתאם לעונתיות חזקה, כאשר פתיחתם וסגירתם נקבעות לפי מחזורי תיירות, פסטיבלים או אירועי ספורט, והם תלויים בהיתרי רגולציה ובסלוטים זמניים שניתנים לפרקי זמן קצרים בלבד. בנוסף, תקציב תפעולי מצומצם מותיר מרווח ביטחון קטן יותר לאי סדרים, הן בכוח אדם והן בזמינות חלפים או מטוסי גיבוי. דחיות וביטולים נגרמים לא פעם בשל תנאים ביטחוניים כגון סגירת מרחב אווירי או מגבלות מסלולים בעתות חירום, ובחלק מהמקרים מתקבלות החלטות לבטל טיסות מראש מטעמי מניעה. ביקוש תנודתי בקווים שוליים שאינו מצדיק הפעלה רציפה, בעיות באחזקה או באספקת חלפים, קשיים בקבלת אישורי אוברפלייט ונחיתה ואירועים חריגים נוספים כגון מזג אוויר קיצוני, שביתות או תקלות רשת מהווים כולם גורמים מרכזיים לערעור הוודאות התפעולית.

## סוגי הפעלה נפוצים בקטגוריה
* **[[חברה לטיסות שכר|צ'ארטר]] עונתי** – טיסות שכר לפי הזמנה לגידול עונתי בביקוש.
* **ULCC/Low-Frequency** – מודלים של עלות נמוכה במיוחד בתדירות נמוכה לקו.
* **החלפת מטוסים בין חברות (ACMI)** – קיבולת זמנית שמועברת בין מפעילים.
* **קווים ניסיוניים** – פתיחת קו לתקופת מבחן להתאמת ביקוש.

## השלכות וניהול סיכונים
לטיסות בוודאות נמוכה יש השפעות ישירות על חוויית הנוסעים ועל שוקי התעופה המקומיים. עבור הנוסעים, עצם קיומה של הטיסה נותר לעיתים בלתי ודאי עד סמוך למועד ההמראה, דבר העלול לגרום לעלויות עקיפות כגון לינה לא מתוכננת, אובדן טיסות המשך ועיכובים משמעותיים במסע. במקביל, התמחור של קווים אלה נוטה להיות תנודתי במיוחד, ולעיתים משקף את הסיכון המוגבר בביטול או דחייה. בשווקים קטנים או עונתיים, טיסות אלו משפיעות על זרימת התיירות ועל הפעילות הכלכלית של סוחרים ובעלי עסקים מקומיים, שעלולים לסבול מירידה ביציבות זרם המבקרים וההכנסות.

נוסעים הבוחרים בטיסות בוודאות נמוכה נדרשים לנקוט צעדים נוספים לצמצום סיכונים. אחת האסטרטגיות המרכזיות היא רכישת כרטיסים גמישים או כיסוי באמצעות ביטוח נסיעות הכולל פיצוי במקרה של ביטול או דחייה. כמו כן, מומלץ לשמור על מרווחי זמן נדיבים בין טיסות המשך, לבחור שדות תעופה חלופיים בעלי קיבולת גבוהה יותר ולהתעדכן באופן רציף בהודעות חברת התעופה ושדה התעופה. ניהול נכון של סיכונים מאפשר להפחית את הנזק הכלכלי והלוגיסטי שעלול להיגרם עקב חוסר הוודאות הכרוך בהפעלת טיסות מסוג זה.

## מדדים נפוצים להערכת וודאות
* **On-Time Performance (OTP)** – שיעור הדיוק בזמנים.
* **Cancellation Rate** – שיעור הביטולים לתקופה ולמספר טיסות.
* **Schedule Stability Index** – מדד פנימי לשינויים בלו"ז.
* **Reliability Buffer** – זמינות צי גיבוי וצוות חלופי.

## ראו גם
* טיסות בוודאות גבוהה

## הערות שוליים

קטגוריה:תעופה אזרחית
יהדות ורצ'לי

**הקהילה היהודית של [[ורצ'לי]]** מתועדת מאז המאה ה-15 והיא אחת מ-21 קהילות יהדות איטליה המאוחדות ב־UCEI.

## היסטוריה
ממוזער|בית הקברות בקורסו רנדאצ'ו
ממוזער|הקברים מהכניסה ומהפארק
נוכחותם של יהודים בעיר מתועדת משנת 1446, כאשר אברמו דלה ויגנריה ובנו אנג'לו קיבלו אישור לפתוח בנק הלוואות. עד מהרה הצטרפו אליהם משפחות נוספות לאחר גירוש ספרד ופורטוגל. בשנת 1723, עם הקמת הגטו, התגוררו 158 יהודים בעיר. בשנת 1740 הועבר הגטו לאזור סביב מה שנקרא כיום ויה אליה עמנואלה פואה (לשעבר ויה דלי אורפיצ'י); גבולותיו ומבניו של הגטו החדש עדיין ניתנים לזיהוי בבירור גם כיום.

התקופה שלאחר האמנציפציה של 1848 הביאה איתה את ההתרחבות הגדולה ביותר של הקהילה היהודית במקום, שמנתה אז למעלה מ-600 חברים. עדות לכך היא בית הכנסת הגרנדיוזי שנחנך בשנת 1874, שמהווה את אחת הדוגמאות החשובות ביותר לאמנציפציה באיטליה.

### מלחמת העולם השנייה
במאה העשרים חוותה הקהילה ירידה חדה במספרה. 26 איש גורשו במהלך מלחמת העולם השנייה, כולל נשיא הקהילה דאז, ג'וזפה לבליס. ורבים מנכסי התרבות של הקהילה הועברו לטורינו לאחר המלחמה.

על פי ראיונות ועדויות שונות, הקהילה הורכבה ממגוון חברים, השייכים למעמדות חברתיים שונים ובעלי דעות פוליטיות ודתיות שונות. דווקא בהקשר זה, במהלך שנת 1938 הוטלו חוקי הגזע על ידי הממשלה הפשיסטית. חוקים אלה גרמו לריחוק ולהתפוררות מכל החברה הוורצ'ליית. מצבם של יהודי הקהילה החמיר בהדרגה, החל מהחלת חוקי הגזע, דרך הכרזת המלחמה על ידי איטליה בשנת 1940 ועד לכיבוש הגרמני שהתרחש בספטמבר 1943. כתוצאה מכך, חברי הקהילה מצאו את עצמם בפני הדילמה האם להישאר בעיר או לברוח, וגם במקרה זה האירועים מגוונים; חלק שרדו בזכות עזרתם של חברים ומכרים נוצרים, הצליחו להסתתר או להימלט, חלק לחמו באופן פעיל נגד המשטר הנאצי והפשיסטי . אחרים גורשו או נעצרו, ככל הידוע מספרם של קורבנות השואה בוורצ'לי היה 26.

## הקהילה כיום
קהילת ורצ'לי מונה כיום כ־36 חברים, לקהילה סניף בעיר ביאלה.

בית הקברות בקורסו רנדאצ'ו שנותר על תילו, אחד מחמשת בית הקרבות הידועים בעיר. בית הקברות, שהוקם בשנת 1801 והורחב בשנת 1914, משמר קברים מונומנטליים רבים ובכניסה לוחית לזכר המגורשים.

במהלך השנים 2012–2014, סבלו חברי הקהילה ממספר מעשי אנטישמיות. כרזה עם תוכן אנטי-ישראלי הוצבה בכניסה לבית הכנסת בעיר ביולי 2014. בנוסף, הקהילה היהודית בעיר הייתה עדה להתקפות מילוליות גזעניות, בדרך כלל בעקבות אירועי מלחמה ומתיחות במסגרת הסכסוך הישראלי-פלסטיני.

## ערכים קשורים
* ורצ'לי
* יהדות ביאלה
* קהילות יהודות איטליה
* בית הכנסת המשוחזר בוורצ'לי

## הערות שוליים

ורצ'ילי
הבריח (ז'אן-אונורה פרגונאר)

**הבריח** (בצרפתית: **Le Verrou**) הוא ציור שמן בסגנון רוקוקו מאת האמן הצרפתי ז'אן-אונורה פרגונאר, אשר נוצר סביב שנת 1777 ונמצא באוסף הקבוע של מוזיאון הלובר בפריז. היצירה מציגה סצנה אינטימית ורוויית מתח בין גבר לאישה ברגע של תשוקה בחדר שינה, והיא נחשבת לאחת הדוגמאות הבולטות לשילוב בין חושניות, קומפוזיציה דרמטית ותאורה תיאטרלית. "הבריח" ממחיש את עיסוקו של פרגונאר בנושאים ארוטיים ובחיי הפנאי של האצולה הצרפתית ערב המהפכה, ומהווה נקודת שיא ביצירתו המאוחרת של האמן.

## תיאור היצירה
הציור "הבריח" מציג זוג צעיר בחדר שינה ברגע טעון ומלא מתח. הגבר, המתואר בתנועה אנרגטית, מרים את ידו הימנית ונועל את הדלת בבריח, כאשר תנועת זרועו יוצרת קו אלכסוני בולט מהפינה הימנית העליונה אל רגלה המתוחה של האישה בפינה השמאלית התחתונה. האישה נראית עומדת לצידה של המיטה, חבוקה בזרועותיו, וגופה מתוח לאחור. התאורה החזקה חותכת את הקומפוזיציה באלכסון, מדגישה את הדמויות במרכז ומותירה את שאר החלל באפלה, באופן שתורם לאפקט הדרמטי של הסצנה. ברקע תלויים וילונות אדומים באופן דרמטי, והסדינים על המיטה נראים פרועים ולא מסודרים, דבר שמעצים את התחושה הרגשית והאינטימית שבסצנה. הקומפוזיציה, זוויות התנועה והתאורה מאפיינות את הסגנון הרוקוקואי, שבו התמחה פרגונאר.

## פרשנות
"הבריח" משקף את מגמות סגנון הרוקוקו בצרפת של המאה ה־18, תוך התמקדות ברגע אינטימי בין גבר לאישה. הסצנה טעונה ברגש ובחושניות, כשהדמויות מוארות באור חד המנוגד לרקע האפל, דבר היוצר דרמה ותחושת מתח. תנועת היד של הגבר, הנועל את הדלת, מדגישה לא רק את הבידוד הפיזי של הדמויות אלא גם את ההיבט הפסיכולוגי של שליטה וסגירות. האלכסון הקומפוזיציוני, מהיד ועד לרגלה של האישה, תורם לדינמיקה שבין הדמויות ומוביל את מבט הצופה ישירות למוקד הדרמטי. שילוב בין נושא אהבה חושנית, קומפוזיציה קלאסית ותאורה דרמטית מעיד על רצונו של האמן להעניק למעמדים יומיומיים ערך אמנותי גבוה. היצירה צוירה לפי הזמנה אישית וזכתה להצלחה רבה, שהביאה לחידוש ההתעניינות ביצירתו של פרגונאר בשלב מאוחר יותר בקריירה שלו.

## השוואה ליצירות אחרות
יצירתו של פרגונאר "הבריח" מציבה את עצמה בהקשר רחב יותר של סגנון הרוקוקו, לצד עבודות קודמות שלו והשפעות ברורות של אמנים בני זמנו. היא נחשבת, יחד עם "הנדנדה", לאחת משתי יצירותיו הבולטות, כאשר "הנדנדה" צוירה כעשור לפניה ומתאפיינת באווירה קלילה, שובבה ומלאת חן, בעוד "הבריח" מייצגת גישה דרמטית יותר, שבה המתח הרגשי מודגש באמצעות תנוחת הדמויות והקומפוזיציה הסגורה. לצד זה, ניתן לזהות ב"הבריח" גם השפעות של פרנסואה בושה, שהיה דמות מרכזית בהתפתחותו האמנותית של פרגונאר. האלמנטים החושניים והעיטוריים שמאפיינים את בושה נוכחים גם כאן, אך בעיבוד דרמטי וממוקד יותר. חוקרים מציעים כי ייתכן והיצירה נועדה לשמש כזוג ניגודי ל"הערצת הרועים", וכך ליצור הקבלה בין אהבה גשמית לאהבה רוחנית – השוואה שממחישה את הרב-שכבתיות ואת עולמו הסימבולי של פרגונאר באותה תקופה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ז'אן-אונורה פרגונאר: ציורים
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-18
קטגוריה:גברים בציור
קטגוריה:נשים בציור
רודולף הייכל

**רודולף הַיְיכַּל** (בערבית: **رودولف هيكل**; נולד ב־1969) הוא איש צבא לבנוני המכהן כמפקד צבא לבנון ממרץ 2025.

## ביוגרפיה
רודולף הייכל נולד ב־1969 בביירות.

הייכל התגייס בפברואר 1990 כצוער באקדמיה הצבאית של צבא לבנון. באפריל 1994 קיבל דרגת לוטננט (מלאזם) והוצב בגדוד 113 של חטיבת החי"ר 11. בדצמבר 1994 הוצב ברגימנט הריינג'רס. במאי 1997 קודם למֻלאזם אוול (לוטננט ראשון). בינואר 2001 קודם לדרגת נקיב (קפטן) ובאפריל 2001 מונה למפקד פלוגה 822 בגדוד 82 של חטיבת החי"ר 8. במרץ 2002 עבר לרגימנט הקומנדו הימי. בינואר 2006 קודם לדרגת מייג'ור.

בינואר 2009 עבר הייכל לענף המודיעין של הפיקוד המרחבי של הר הלבנון. בינואר 2010 קודם לדרגת מוקדאם (לוטננט קולונל). ביולי 2014 קודם לדרגת עקיד (קולונל) והשתלם ב ולאחר מכן עבר קורס קציני מטה במלזיה. בדצמבר 2016 מונה למפקד המחלקה השלישית בחטיבת החי"ר 1. במרץ 2018 מונה לראש המטה של חטיבת החי"ר 3, וביולי 2018 קודם לדרגת עמיד (בריגדיר גנרל). באוגוסט 2018 מונה הייכל לראש המטה של חטיבת החי"ר 1, ובמרץ 2019 מונה למפקד החטיבה.

במרץ 2023 מונה הייכל למפקד המרחב שמדרום לליטאני. ביוני 2024 מונה למפקד אגף המבצעים של צבא לבנון.

הייכל מונה במרץ 2025 למפקד צבא לבנון.

## הערות שוליים

קטגוריה:מפקדי צבא לבנון
קטגוריה:ילידי 1969
ראש ממשלת סלובניה

**ראש ממשלת סלובניה**, ששמו הרשמי הוא **נשיא ממשלת רפובליקת סלובניה** (בסלובנית: **Predsednik Vlade Republike Slovenije**), הוא ראש הרשות המבצעת של רפובליקת סלובניה. מאז הנהגת הדמוקרטיה הפרלמנטרית במדינה בשנת 1989 כיהנו בתפקיד תשעה אישים, בנוסף לשניים שכיהנו בין השנים 1945–1953, כאשר שם התפקיד היה "נשיא המועצה המבצעת".

ראש ממשלת סלובניה מועמד לתפקידו בידי נשיא סלובניה, לאחר התייעצות עם נציגי המפלגות המיוצגות באספה הלאומית. לאחר מכן, מועמדותו עומדת להצבעה רשמית באספה הלאומית, ונדרש בה רוב פשוט. אם אף מועמד אינו זוכה לרוב, יש לקיים הצבעה נוספת בתוך 14 ימים. אם גם בסבב זה לא מתקבל רוב, על הנשיא לפזר את האספה הלאומית ולכונן בחירות פרלמנטריות חדשות, אלא אם כן מחליטה האספה הלאומית לקיים סבב שלישי. אם גם בסבב השלישי לא נבחר מועמד, האספה מתפזרת באופן אוטומטי עד לקיום בחירות חדשות.

בפועל, מאחר שהמועמד הנבחר חייב ליהנות מתמיכת רוב באספה הלאומית כדי למשול, לרוב מדובר במנהיג המפלגה הגדולה באספה הלאומית או במנהיג השותפה הבכירה בקואליציית השלטון. האספה הלאומית רשאית לשלול את אמונה בראש הממשלה רק באמצעות הצעת אי-אמון קונסטרוקטיבית – דהיינו, הצעת אי-אמון אינה תקפה אלא אם כן מוצג מועמד חליפי הנהנה מתמיכת רוב. ראש הממשלה מכהן גם כיו"ר המועצה לביטחון לאומי של סלובניה.

ראש ממשלת סלובניה הנוכחי הוא רוברט גולוב, שהחל את כהונתו ב-1 ביוני 2022.

## ראשי ממשלת סלובניה
### נשיאי הרפובליקה של סלובניה

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:סלובניה: פוליטיקה
לוקה גדראני

**לוקה גדראני** (בגאורגית: **ლუკა გადრანი**; נולד ב-12 באפריל 1997 בגאורגיה) הוא כדורגלן גאורגי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת בית"ר ירושלים ובנבחרת גאורגיה.

## קריירת מועדונים
גדראני גדל במחלקות הנוער של ויט ג'ורג'יה טביליסי ודינמו טביליסי, ובשנת 2015 עבר למחלקת הנוער של דפורטיבו אלאבס. בשנת 2017 חתם בספרטקי צחינוואלי מליגת המשנה הגאורגית, ובהמשך חתם ברוסתווי מליגת העל הגאורגית. בשנת 2019 חתם בשאהין בושהר מליגת העל האיראנית, במדיה ערך 18 הופעות ליגה, ולאחר התפרצות מחלת נגיף קורונה 2019 חתם בוולמיירה (כדורגל) מליגת העל הלטבית. בהמשך שיחק בקבוצות טראז ואקטובה מליגת העל הקזחית, ובעונת 2024 חתם בקאיראט אלמטי, עמה זכה באליפות קזחסטן בעונת .

ב-19 באוגוסט 2025 חתם על חוזה לשנה וחצי בבית"ר ירושלים מליגת העל הישראלית.
## תארים
;קאיראט אלמטי
*אליפות: 2024
**[[בית"ר ירושלים]]**
*גביע הטוטו: 2025/2026

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים גאורגים
קטגוריה:בלמי כדורגל גאורגים
קטגוריה:כדורגלני רוסתווי
קטגוריה:כדורגלני אקטובה
קטגוריה:כדורגלני קאיראט אלמטי
קטגוריה:כדורגלני בית"ר ירושלים
קטגוריה:ספורטאים זרים בספרד
קטגוריה:ספורטאים זרים באיראן
קטגוריה:ספורטאים זרים בלטביה
קטגוריה:ספורטאים זרים בקזחסטן
קטגוריה:ספורטאים גאורגים בישראל
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:גאורגים שנולדו ב-1997
ג'ון פאוול (מלחין)

**ג'ון פאוול** (באנגלית: **John Powell**; נולד ב־18 בספטמבר 1963) הוא מלחין ומנצח בריטי למוזיקת קולנוע, שמתגורר בלוס אנג'לס, קליפורניה, מאז 1997. במהלך הקריירה שלו הלחין מוזיקה ליותר מ-70 סרטים, בעיקר לסרטי אנימציה וסרטי פעולה, והוא ידוע בסגנונו הדינמי שמשלב תזמורת קלאסית עם אלמנטים אלקטרוניים וקצביים, ונחשב בין המלחינים הבולטים בתעשייה. בין סרטיו הבולטים ניתן למנות את שרק, הדרקון הראשון שלי, זהות כפולה (סרט), ועוד סרטים רבים.

פאוול היה חבר בסטודיו של הנס צימר, Remote Control Productions, ושיתף פעולה עם מלחינים נוספים מהסטודיו, כולל הארי גרגסון ויליאמס. הוא עבד עם במאים כמו Carlos Saldanha ו-George Miller, וכן עם יוצרים נוספים בתעשייה הקולנועית.

פאוול קיבל שלוש מועמדויות לפרס גראמי על עבודתו בתזיזו ת'רגליים, פרדיננד (סרט) וסולו: סיפור מלחמת הכוכבים, ומועמדויות לפרס אוסקר על הדרקון הראשון שלי ומרשעת (סרט).

## ביוגרפיה
ג'ון פאוול נולד בלונדון בשנת 1963, וגדל במשפחה שבה היו מעורבים באמנות ומוזיקה. מגיל צעיר החל לנגן בכינור ובוויולה, ולאחר מכן גם בפסנתר. בתקופת לימודיו בקולג' טריניטי בלונדון התמקד בהרכבה ותזמור, ורכש מיומנויות שהיוו בסיס לקריירה הקולנועית שלו.

בתחילת דרכו המקצועית עבד פאוול כעוזר למלחינים אחרים, מה שאפשר לו להיחשף לפרויקטים גדולים ולצבור ניסיון בהלחנת פסקולים מורכבים. הוא השתתף בהפקות מוזיקליות מגוונות, כולל פרסומות והקלטות מוזיקה לסרטים קטנים יותר, לפני שהחל לקבל פרויקטים של קולנוע רחב.

במהלך שנות ה-90 עבר ללוס אנג'לס והצטרף לסטודיו של הנס צימר, שם פגש ושיתף פעולה עם מלחינים נוספים. עבודתו בסטודיו אפשרה לו ללטש סגנון אישי ולשלב בין אלמנטים תזמורתיים לקצביים ואלקטרוניים.

פאוול בנה את הקריירה שלו תוך פיתוח קשרים עם במאים מובילים והשתתפות בפרויקטים בעלי פרופיל גבוה, דבר שאפשר לו ליצור סגנון מוזיקלי מוכר וייחודי, המשלב מלודיות עשירות עם מוטיבים חוזרים שמעצימים את החוויה הרגשית של הסרטים בהם הוא עובד.

## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מלחינים בריטים
קטגוריה:מנצחים בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1963
יידיש סורבטאלית

**יידיש סורבטאלית** (ביידיש סורבטאלית: **ײִדיש דײַטש**) הייתה ניב דרום-מערבי של היידיש, שדוברה בין המאות ה-17 וה-20 על ידי יהודי אנדינגן ולנגנאו שבסורבטאל , קנטון ארגאו, שווייץ. תועדה זמן קצר לפני היכחדותה בידי .
ממוזער|בית הכנסת של אנדינגן

## מאפיינים דיאלקטליים
### שייכות דיאלקטלית
היידיש הסורבטאלית שייכת לקבוצת ניבי היידיש הדרום-מערביים, וישנו דמיון רב בינה לבין ניבים דרום מערביים אחרים, כמו ניבי היידיש של יהודי דרום באדן ושל יהודי אלזס, ששרדו, כמוה, עד המאה ה-20. ניבי היידיש הללו (בדומה לשאר ניבי היידיש) מתאפיינים במצע לשוני דומה לדיאלקטים הגרמניים שמדוברים בין פרנקפורט לקרלסרוהה, ולפיכך משתייכים לקבוצת הדיאלקטים הדרום- ריין-פרנקוניים. דבר זה הבדיל אותה באופן ברור מניבי הגרמנית האלמאניים של האוכלוסייה הנוצרית המקומית. פלורנס גוגנהיים-גרינברג טענה שהשוני הרב בין המערכת הפונולוגית של היידיש הסורבטאלית ובין ניבי הגרמנית המקומית סייע לשרידות הארוכה של הניב, יחסית לשאר ניבי היידיש המערבית (במאה ה-20 נותרו דוברי יידיש מערבית בעיקר בסורבטאל, אלזס, מערב הונגריה והולנד. בשאר המקומות היא נטמעה, לגמרי או באופן חלקי, בניבים המקומיים או בגרמנית הסטנדרטית).

### הוריאנטים השונים של היידיש הסורבטאלית
היידיש הסורבטאלית הייתה קיימת בשני וריאנטים שונים. אחד שימש כשפת היום-יום והיה הנפוץ מביניהם, והשני שימש כשפת סתרים בין סוחרי הסוסים היהודיים. ההבדל ביניהם התבטא בעיקר במידת ההשפעה השמית (עברית וארמית, 'לשון הקודש' בפי היהודים):
* בשפת היום-יום אחוז ההשפעה השמית היה נמוך למדי, כשבקרב הגברים הוא עמד על 8% מכלל אוצר המילים ובקרב הנשים עמד על 2%. כ-70% מבין המילים ממוצא שמי היו שמות עצם, והיתר פעלים ושמות תואר.
* בשפת הסתרים אחוז ההשפעה השמית היה גבוה מאוד ביחס לניבים המערביים של היידיש, ועמד על כ-30% מכלל אוצר המילים (בדומה לרוב ניבי היידיש המזרחית). מתוכם, כ-55% היו שמות עצם ו-45% היו פעלים, שמות תואר ושמות מספרים.

## לקריאה נוספת
* Florence Guggenheim-Grünberg: *Die Sprache der Schweizer Juden von Endingen und Lengnau* (= *Beiträge zur Geschichte und Volkskunde der Juden in der Schweiz.* Band 1). Jüdische Buchgemeinde, Zürich 1950 
* Michy Bollag, Karl Weibel: *Endinger Jiddisch, eine vergangene Sprache.* [Gemeindeverwaltung], [Endingen] 1995 
* Johannes Brosi: *Southwestern Yiddish. A Study in Dialectology, Folklore and Literature.* Unpublizierte Master’s Thesis. University of Oxford, Hertford College, 1990 

## הערות שוליים

קטגוריה:יידיש
קטגוריה:ניבים (סיווג שפה)
לואיס וילץ

**לואיס אלפרד וילץ** (באנגלית: **Louis Alfred Wiltz**; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מלואיזיאנה, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כחבר בית הנבחרים של לואיזיאנה ב-1868 וב-1875, כראש עיריית ניו אורלינס ה-25 בשנים 1872–1874, כסגן מושל לואיזיאנה ה-15 בשנים 1877–1880, ולאחר מכן ועד מותו כמושל לואיזיאנה ה-29.
## ראשית חייו
לואיס וילץ נולד בניו אורלינס, כבנם של ג'. ב. תאופיל וילץ ושל לואיז אירן וילנובה. משפחת אביו הייתה בין המשפחות הגרמניות הראשונות שהתיישבו בלואיזיאנה, ואימו הגיעה ממשפחת אצולה ספרדית, ואביה הגיע ללואיזיאנה עם הצבא הספרדי. הוא למד בבית ספר ציבורי עד גיל 15, אז הוא החל לעבוד בחברה מסחרית. לאחר פירוק החברה, היה וילץ לפקיד בבית המשפט במחוז השיפוטי השני של לואיזיאנה. עם פרוץ מלחמת האזרחים האמריקאית, הוא התגייס לצבא הקונפדרציה כטוראי, אך עד מהרה הוא קודם לדרגת קפטן. ב-1863 נשא וילץ לאישה את מיקאל ביינוונו, ולשניים נולדו ארבע בנות ובן אחד.
## קריירה פוליטית
ב-1868 נבחר וילץ לבית הנבחרים של לואיזיאנה, ולמועצת החינוך של ניו אורלינס. ב-1872 הוא נבחר כראש עיריית ניו אורלינס, אך הוא לא יכול היה להיכנס לתפקידו עד ינואר 1873 בשל סירובו של ראש העיר המכהן הרפובליקני לפנות את מקומו. לאחר שירותו במשך שנתיים כראש העיר, נבחר וילץ שוב לבית הנבחרים והיה ליושב הראש שלו, וב-1876 נבחר כסגן מושל המדינה.

עם קבלת חוקת לואיזיאנה החדשה של 1879, קוצרה תקופת כהונתו של המושל המכהן פרנסיס ניקולס בשנה, ונמשכה שלוש שנים. באותה שנה התקיימו הבחירות, ווילץ הביס בהן בקלות את יריבו הרפובליקני. תקופת כהונתו של וילץ כמושל הייתה רוויה בשחיתות. הלוטו המושחת של לואיזיאנה המשיך להשפיע על בית המחוקקים. גזבר המדינה אדוארד ברק מעל בכספי המדינה בעוד שבתי הספר הציבוריים הוזנחו, ושלילת זכות ההצבעה של האפרו-אמריקאים המשיכה.

לואיס וילץ נפטר בעת כהונתו בניו אורלינס ב-16 באוקטובר 1881. הוא נטמן בבית הקברות סנט לואיס מספר 1 שבעיר. סגנו, סמואל מקאנרי, הושבע במקומו.
## לקריאה נוספת

* Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 2 Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 574-575


## קישורים חיצוניים
* לואיס וילץ באתר אגודת המושלים הלאומית 
* לואיס וילץ באתר The Political Graveyard 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי לואיזיאנה
קטגוריה:ניו אורלינס: אישים
קטגוריה:מושלי לואיזיאנה
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מממוצא היספני ולטיני
קטגוריה:סגני מושלי לואיזיאנה
קטגוריה:חברי בית המחוקקים המדינתי של לואיזיאנה
קטגוריה:ראשי עיריות בלואיזיאנה
קטגוריה:אמריקאים ממוצא ספרדי
קטגוריה:אמריקאים ממוצא גרמני
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1843
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1881
ויליאם בליקווישה

**ויליאם בוהויה בליקווישה** (בצרפתית: **William Buhoya Balikwisha**; נולד ב-12 במאי 1999 בבריסל שבבלגיה) הוא כדורגלן קונגולזי-בלגי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת לוון מליגת העל הבלגית ובנבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.

## חיים אישיים
בליקווישה הוא אחיו של כדורגלן רויאל אנטוורפן מישל-אנז' בליקווישה.

## קריירת מועדונים
בליקווישה גדל במחלקת הנוער של אנדרלכט, ובשנת 2014 עבר למחלקת הנוער של סטנדרד לייז'. בשנת 2018 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של סטנדרד לייז' במסגרת ליגת העל הבלגית, והושאל ממנה לסרקל ברוז' מליגת העל הבלגית ולמאסטריכט מליגת המשנה ההולנדית.

ב-19 ביולי 2024 חתם בלוון מליגת העל הבלגית.

## קריירה בין-לאומית
בליקווישה נולד בבלגיה למשפחה ממוצא קונגולזי. בחודש מרץ 2019 שיחק במדי נבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו עד גיל 23. ב-24 במרץ 2023 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, בניצחון 1–3 על נבחרת מאוריטניה במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2023.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים בלגים
קטגוריה:קשרי כדורגל בלגים
קטגוריה:הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו: כדורגלנים
קטגוריה:הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו: קשרי כדורגל
קטגוריה:כדורגלני סטנדרד לייז'
קטגוריה:כדורגלני סרקל ברוז'
קטגוריה:כדורגלני מאסטריכט
קטגוריה:כדורגלני לוון
קטגוריה:כדורגלני נבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו
קטגוריה:בלגים שנולדו ב-1999
שאנדה סילבה

**אלשנדרה "שאנדה" נסימנטו דה קוסטה אֶ סילבה** (בפורטוגזית: **Alexandre "Xande" Nascimento da Costa e Silva**; נולד ב-16 במרץ 1997 בפורטו שבפורטוגל) הוא כדורגלן פורטוגזי המשחק בעמדת קשר הכנף בהפועל תל אביב מליגת העל.

## חיים אישיים
אביו של סילבה קינזיניו, , היה כדורגלן ששיחק בין היתר בנבחרת אנגולה.

## קריירת מועדונים
סילבה גדל במחלקות הנוער של אלוורקה, בלננסש וספורטינג ליסבון, ובגיל 17 עבר למחלקת הנוער של ויטוריה דה גימארייש. בשנת 2014 החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון. בשנת 2015 החל לשחק בקבוצה הראשונה של המועדון, ובהמשך שיחק בקבוצות וסטהאם יונייטד, אריס סלוניקי, נוטינגהאם פורסט, דיז'ון, אטלנטה יונייטד וסנט לואיס סיטי.

ב-21 באוגוסט 2025 חתם בהפועל תל אביב מליגת העל הישראלית.

## קריירה בין-לאומית
סילבה נכלל בסגל נבחרת פורטוגל עד גיל 20 לטורניר גביע העולם עד גיל 20 לשנת 2017, וערך חמש הופעות בטורניר, בהן הבקיע שני שערים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים פורטוגזים
קטגוריה:קשרי כדורגל פורטוגזים
קטגוריה:פורטו: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני ויטוריה דה גימארייש
קטגוריה:כדורגלני וסטהאם יונייטד
קטגוריה:כדורגלני אריס סלוניקי
קטגוריה:כדורגלני נוטינגהאם פורסט
קטגוריה:כדורגלני דיז'ון
קטגוריה:כדורגלני אטלנטה יונייטד
קטגוריה:כדורגלני סנט לואיס סיטי
קטגוריה:כדורגלני הפועל תל אביב
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים פורטוגזים באנגליה
קטגוריה:ספורטאים פורטוגזים ביוון
קטגוריה:ספורטאים פורטוגזים בצרפת
קטגוריה:ספורטאים זרים בארצות הברית
קטגוריה:ספורטאים פורטוגזים בישראל
קטגוריה:פורטוגזים שנולדו ב-1997
Latham & Watkins

**Latham & Watkins LLP** היא פירמת עורכי דין אמריקאית בין-לאומית, אשר נוסדה בשנת 1934 ומוכרת במיוחד בתחומי הליטיגציה ובתחומי המשפט המסחרי והרגולטורי, לרבות מיזוגים ורכישות (M&A).

## היסטוריה
הפירמה נוסדה בינואר 1934 בלוס אנג'לס, קליפורניה, על ידי דנה לאת'ם ופול ווטקינס. תחום עיסוקו של לאת'ם התמקד בדיני מס פדרליים ומדינתיים, והוא אף כיהן בהמשך כנציב מס ההכנסה של ארצות הברית (IRS) בתקופת נשיאותו של דווייט אייזנהאואר. ווטקינס עסק בעיקר בדיני עבודה. בתחילה גדלה הפירמה באיטיות, ועד שנת 1960 העסיקה 19 עורכי דין בלבד.

לאת'ם פתחה את משרדה הבין-לאומי הראשון במוסקבה בשנת 1992, ולאחר מכן ייצגה מספר חברות ממשלתיות רוסיות, ובהן הבנק VTB וחברת הגז נובאטק

נכון ל־2020, החברה ידועה גם בפעילות לובינג ובניהול ליטיגציה נגד צעדים לצמצום שינויי האקלים.

בעקבות המיתון העולמי בשנת 2009, פיטרה הפירמה 190 עורכי דין ו־250 עובדים מנהליים ומתמחים, מה שייצג כ־12% מכלל המתמחים וכ־10% מצוות התמיכה. בתקופה שבה משרדים רבים ערכו פיטורים, נטבע הביטוי המשפטי "Lathamed" לציון פיטורים.

בפברואר 2018 חצתה לראשונה את רף שלושה מיליארד דולר בהכנסות שנתיות ובכך הפכה לאת'ם אנד ווטקינס לפירמת עורכי הדין הגדולה בעולם מבחינת הכנסות. הפירמה סיימה את פעילותה ברוסיה במרץ 2022 בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה.

באוגוסט 2023 הודיעה על סגירת משרדה בשאנגחאי במסגרת מיזוג של פעילותה בסין ואיחודו לסניף בייג'ינג.

בנובמבר 2023, על רקע מתחים בקמפוסים בארצות הברית בעקבות פרוץ מלחמת חרבות ברזל, הייתה לאת'ם אנד ווטקינס בין פירמות עורכי דין ששלחו מכתב ל־14 דיקאנים של בתי ספר למשפטים בארצות הברית, ובו גינוי לאנטישמיות.

בפברואר 2024 ניתקה הפירמה את גישת עורכי הדין שבסיסה בהונג קונג לתכנים בלמסד הנתונים הגלובלי של הפירמה שלה בארצות הברית, אירופה, המזרח התיכון ואסיה. זאת לאחר שממשלת סין הטילה מגבלות על נתונים והגבירה את הבדיקה של עסקים על רקע המתיחות הגוברת עם המערב.

בשנת 2024 הובילה הפירמה את תחום המיזוגים והרכישות, וייצגה בין היתר את BC Partners בעסקת רכישת סינתון בידי גולדמן זקס אלטרנטיבז; את ניו אנטרפרייז אסושיאטס (NEA) ברכישת נויההלת'; ואת DAZN בהסכם לרכישת קבוצת פוקסטל.

מאז שנת 2021 מדורגת לאת'ם אנד ווטקינס בעקביות כפירמת עורכי הדין השנייה בגודלה בעולם לפי הכנסות במסגרת דירוג Am Law 100, לאחר שבשנת 2017 דורגה במקום הראשון. בשנת 2022 נמנתה הפירמה גם עם הפירמות הרווחיות ביותר בעולם, כאשר הרווח הממוצע לשותף חצה את רף 7.1 מיליון דולר אמריקאי.

בשנת 2024 קיבלה הפירמה דירוג עשירי ברציפות מצ'יימברס אנד פרטנרס, מספר שיא של דירוגי תחומים ועורכי דין עוקבים. באותה שנה דורגה במקום הרביעי בדירוג Vault Law 100.

במרץ 2025 נבחרה לאת'ם אנד ווטקינס ל־"פירמת עורכי הדין של השנה באמריקות" לשנת 2024.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משרדי עורכי דין
יהדות מראנו

**יהדות מראנו** היא אחת מ-21 קהילות יהודיות איטליה המאוחדות ב- UCEI, ומונה כ60 חברים.

## היסטוריה
העדות הראשונה לחיי היהודים בדרום טירול מתועדים כבר במאה ה-13. בשנת 1297 שימש היהודי מאיסטרלינו כגבאי מס בעיר טלו הסמוכה למראנו. בשנת 1311 ניהל היהודי בוניסאק, את המטבעה של מראנו. בשנת 1403 העניק הבישוף אולריך השני ליהודים יצחק ושמואל את הזכות להפעיל בנק בבולצאנו. בשנת 1431 העניק דוכס האחוזה ההבסבורגית פרדריק הרביעי הגנה אישית לארבע משפחות יהודיות בבולצאנו.  

בשנת 1520 הוציא מקסימיליאן הראשון צו גירוש ליהודים מחבל טירול למעט בבולצאנו, על כן עברו חלק מהמשפחות היהודיות מן הסביבה לעיר. ב-1573 הוטלה חובה על יהודים לענוד סימן צהוב בקוטר 8.5 ס"מ על בגדם.

מארנו היוותה מוקד משיכה ליהודים רבים שברחו מאנטישמיות כרופאים מווינה או יהודים ממזרח אירופה ומשפחות יהודיות עשירות בילו את חופשתן במוראנו בזכות האקלים הדרומי השורר בה והתרבות האיטלקית של העיר. עקב כך התפתחו בעיר משפחות יהודיות בולטות שפעלו לפיתוח הכלכלה והתיירות. משפחת בידרמן – הקימה את הבנק D. & J. Biedermann במראנו בשנות ה-1840 ושיפרה תשתיות בריאות לתיירים. בשנת 1873 נפתחה המסעדה הכשרה הראשונה בעיר, ב-1885 פתח יוסף ברמן את המלון הראשון הכשר הראשון בעיר "סטארקנוף" ובו אף נערכו מניינים בשבתות. 1905 פתח בנו את מלון "בלריה" שהיה מלון כשר מוכר בכל רחבי אירופה ועליו אורחיו נמנו חיים ויצמן וזאב ז'בוטינסקי.

קואופרטיב דתי הוקם במראנו בסוף המאה ה-19, והקהילה הדתית נוסדה רשמית בשנת 1921. עד 1931 מנתה הקהילה למעלה מ-300 חברים. במהלך מלחמת העולם הראשונה נמשכה הפעילות הקהילתית והדתית בעיר. חיים ויצמן, לימים נשיאה הראשון של מדינת ישראל, שהה במראנו ופעל לגיוס כספים עבור התנועה הציונית.

בסתיו 1938 בעקבות חקיקת חוקי הגזע באיטליה קרה שינוי דרמטי בחיי מאות משפחות יהודיות: רכושם נשלל והועבר לשכנים "אריים", יהודים הודרו מעסקים והושפלו פומבית. הכניסיה הקתולית והכניסיה האוונגליסטית לא נקפו אצבע ובעקבות הגעת הגסטפו, ה-SS וה-SD בספטמבר 1943 הקהילה הושמדה.

## מוסדות יהודים העיר

### בית הקברות היהודי
בית הקברות הישן במיאסטר נפתח ב-1873 והועבר מחוץ למרכז העיר כאשר רובם של 670 הקברים שהיו בו של כ-670 אבדו בתקופת השואה. בית הקברות הנוכחי ברחוב St. Josefs-Str. פעיל מאז 1908 ובו קבורים דמויות מרכזיות בתולדות הקהילה כנשיאי הקהילה, רופאים, בעלי עסקים ודמויות תרבותיות.  

### בית הכנסת
בית הכנסת במראנו נבנה בשנים 1894–1901 על ידי הקרן קוניגסוורטר. חנוכתו התקיימה ב-27 במרץ 1901. הרב ארון טנצר ששימש כרב הקהילה בשנים 1905–1907 נשא את דברי הפתיחה. בתקופת השלטון הנאצי בית הכנסת שימש במחסן לחיילים גרמנים אך חלק ניכר מריהוטו נשמר.

### המוזיאון היהודי
מוזיאון יהדות מראנו מחזיק מאגר של מעל 5,000 רשומות על יהודים שגרו בדרום טירול במשך 150 שנה. המידע מתעד מקצועיות, תרומות קהילתיות, בתי חולים, בתי מלון כשרים ומסעדות כשרות, ושימור הזיכרון ההיסטורי של הקהילה.

## ערכים קשורים

* יהדות איטליה 
* מארנו
* קהילות יהדות איטליה

## הערות שוליים

## קישורים חיצוניים

* emscuola 
* Tirolo ebrei
* juedischegemeindemeran 
* museo-ebraico-e-sinagoga

מראנו
סימן שאנחנו מגזימים

**סימן שאנחנו מגזימים** הוא שיר שכתבה דנה שץ והולחן על ידי דני רייכנטל. השיר הוקלט כקמפיין לערוץ הילדים למניעת אלימות בעזרת סימן פשוט עם היד. השיר יצא לאור בשנת 1999.

## רקע
השיר הוקלט במסגרת קמפיין של ערוץ הילדים, בהשתתפות מנחי הערוץ באותה תקופה. בקליפ השתתף גם השחקן מיכאל מושונוב. מטרת הקמפיין הייתה קידום מניעת אלימות בקרב ילדים באמצעות סימן יד פשוט. בקליפ מוצגת ילדה, המכונה "מיכל המכוערת", החווה חרם חברתי מצד ילדים מכיתתה, והסימן משמש כסמל פיוס.

בשנת 1999 חגג ערוץ הילדים עשור לקיומו. במסגרת חגיגות העשור ועונת הקיץ של הערוץ הועלה מחזמר "חוגגים עשר" בהפקת טבת סרטים והופק "מצעד ערוץ הילדים", מצעד שירי הערוץ שהפכו ללהיטים לאורך עשור קיומו. השיר "סימן שאנחנו מגזימים" נבחר כאהוב הקהל.

## גרסאות כיסוי
* ב-2009 השיר בוצע ב"קונג פו פסטיגל" על ידי יעל בר זוהר ושאר משתתפי המופע, כחלק ממחרוזת ציון עשרים שנה לערוץ הילדים.
* ב-2017 השיר בוצע מחדש על ידי שרית חדד במסגרת פרויקט "השיר האמיתי", אשר במסגרתו בוצעו שירי ערוץ הילדים מכל הזמנים.
* ב-2020 ביצעה מחדש את השיר אנה זק.
* ב-2024 השתתף לי בירן בקמפיין לתחתוני דלתא ובו ביצע מחדש את השיר בגרסה מחודשת.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערוץ הילדים
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים על ילדים
איתן גל

**איתן גל** (ו' בחשוון ה'תש"ט, 8 בנובמבר 1948 – כ"ג בתשרי ה'תשל"ד, 19 באוקטובר 1973) היה חייל צה"ל שעוטר בעיטור העוז לאחר נפילתו במלחמת יום הכיפורים.

## ביוגרפיה
גל נולד והתחנך בראשון לציון לנדיה ולחיים. בנעוריו היה שחיין במועדון הספורט "מכבי ראשון לציון".

בנובמבר 1966 התנדב לצה"ל והוצב בחיל השריון. הוא שירת תחילה כתותחן טנק ולאחר מכן כמפקד טנק. במלחמת ששת הימים לחם בחזית המצרית והיה בכוח הראשון שהגיע לתעלת סואץ. כן השתתף בקרבות מלחמת ההתשה ובפעולת כראמה ("מבצע תופת"). הוא אף היה מועמד לקבלת צל"ש עקב השתתפותו בקרבות.

לאחר שחרורו מצה"ל התחתן ועבר להתגורר בעין יהב, שם עבד כחקלאי. עם לידת בנו הבכור עבר לבאר שבע.

במלחמת יום הכיפורים השתתף גל כמשרת מילואים. הוא לחם בחזית הסורית והשתתף בקרב אום בוטנה, הקרב שבו נפל. על חלקו בקרב עוטר לאחר נפילתו בעיטור העוז:

גל נקבר בבית הקברות הצבאי בראשון לציון.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חללי צה"ל במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מעוטרי עיטור העוז במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:ראשון לציון: אישים
קטגוריה:עין יהב: אישים
קטגוריה:באר שבע: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הצבאי בראשון לציון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1973
בית הברכות לחקלאי

ממוזער|כתובת יוונית בתוך מדליון מהתקופה הביזנטית. בכתובת נרשם: "מעת פרותיהם, דגנם, תירושם ויצהרם רבו", גרסה מורחבת של
**בית הברכות לחקלאי** הוא שרידיו של מבנה מגורים גדול בקיסריה השוכן במרחק של כ־300 מ' צפונית-מערבית לפסיפס הציפורים. המבנה ידוע בשל רצפת פסיפס הנמצאת כיום בין שני בתים סמוכים בקיסריה ברחוב דקל 8 ו־10, והוא זכה בשמו בשל ברכות חקלאיות המופיעות במדליונים בפסיפס.

## האתר
בשנת 1973 התגלתה ונחפרה באתר רצפת פסיפס באורך של 7.2 מטרים וברוחב של 6.8 מטרים. ברצפת הפסיפס מצויות שתי כתובות ביוונית עתיקה הערוכות כל אחת בשש שורות בתוך מדליון בקוטר של 1.75 מטר. במדליון הדרומי נכתב: , גרסה מקוצרת של . במדליון הצפוני נכתב: , גרסה מורחבת של . במדליונים מופיעים צלבים המעידים כי בעלי המקום היו נוצרים.

בשנת 2006 נהרס הבית ברח' דקל 10 על-מנת להקים בית חדש במקומו, ובאתר נערכה חפירת הצלה על־ידי פטר גנדלמן. בחפירה נמצא כי רצפת האולם מהווה חלק ממבנה מגורים גדול מהתקופה הביזנטית בארץ ישראל המתוארך לסוף המאה ה-6 או לראשית המאה ה-7. הבית היה גדול ממדים והשתרע על-פני שטח של יותר מ-30 על 35 מטרים. באחד החדרים נמצא אפסיס והוא שימש ככל הנראה כקפלה. עוד חשפה החפירה כי המבנה הוקם מעל בית קברות מהמאה ה-2 או ה-3, וכי הקברים כוסו בשכבת עפר ובה פסולת עירונית ומעליה הונחה שכבה נוספת של חול דיונה.

## ראו גם
* פסיפס הציפורים (קיסריה)

## קישורים חיצוניים

* יוסף פורת, פטר גנדלמן ויעל גורין־רוזן, ארמונות בעיבורי קיסריה הביזנטית, קתדרה, 122, עמ' 117–142, טבת תשס"ו

## הערות שוליים

קטגוריה:פסיפסים מן התקופה הביזנטית
קטגוריה:אמנות ביזנטית
קטגוריה:קיסריה
קטגוריה:השרון: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:ישראל: פסיפסים
אליעזר פרלמוטר

**אליעזר פרלמוטר** (ביידיש: **אליעזר פערלמוטטער**, מכונה גם: **החזן ר' לייזערקע**;  1807, ה'תקס"ז – כ"א בטבת ה'תרמ"ז, 17 בינואר 1887, לודז') היה חזן, מלחין ומחבר יהודי-פולני. שימש כחזן בקהילות שונות בפולין.

## תולדות חייו
נולד בשנת 1807 משפחתו הייתה משפחה רבנית, אביו, רבי משה (הנקרא "משה שערשאווער") בן ר' יעקב אהרן שהיה רב בבריסק שבליטא. ואמו הייתה נכדת ר' יחיאל היילפרין ממינסק. תחילה למד אצל אביו, ולאחר מכן המשיך את לימודיו במינסק. ולמד שם חזנות מהחזן סנדר מינסקר. ולמד גם בישיבת וולוז'ין.

לפני שנת 1839 התמנה לחזן בעיר לונטשיץ. בסביבות 1850 נתמנה לחזן בית הכנסת בשייראדז, שבפרובינציית לודז' בפולין. משנת 1856 ואילך שימש כחזן בקהילות היהודיות בלודז', בצאנז ושוב בלודז'.

בשנת 1859 הדפיס את הספר "אבן משה" על התורה, אשר זכה להסכמתו היחידה של האדמו"ר מנחם מנדל מקוצק.

## פטירתו
נפטר בגיל 80 בלודז' ב-כ"א בטבת ה'תרמ"ז, 17 בינואר 1887, ונקבר בבית העלמין היהודי הישן  בעיר, שאינו קיים עוד. נספד על ידי רבה של העיר אליהו חיים מייזל.

## משפחתו
פרלמוטר היה נשוי לליפשא חוה (חיה לובצ'ה), וממנה נולדו לו חמישה ילדים:
*בנו, משה (1838–1920)
*בנו, הרב אברהם צבי פרלמוטר, היה רב ומנהיג קהילה
*בנו, אריה שמחה (1848–1924), נתמנה כחזן במקומו
*בנו, יצחק (1856–1896)
*בתו, גיטל

## לקריאה נוספת
*
*

## קישורים חיצוניים
*
הודעת פטירתו וכתבה עליו:
*
*

ספריו:
*
*
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חזנים
קטגוריה:מלחינים יהודים
קטגוריה:מלחינים פולנים
קטגוריה:יהודים פולנים
קטגוריה:ילידי 1807
קטגוריה:נפטרים ב-1887
קטגוריה:בוגרי ישיבת וולוז'ין
קרל גוראת

[ממוזער|[אבן נגף עבור קארל גורת בברמרהאפן]]
**קרל גוראת** (12 בדצמבר 1912, באד צוישנהאן – 18 במרץ 2003, ברמרהאפן) היה גרמני שנעצר בשנת 1938 בשל היותו הומוסקסואל ונשלח משום כך למחנות הריכוז נוינגמה ואושוויץ. הוא שוחרר בשנת 1945.

## מאסרים
גוראת הוכשר כעוזר רפואי. בגיל 26 הוסגר כגבר הומוסקסואל על ידי "מאהב קנאי" ונעצר בהתאם לסעיף 175 בחוק הפלילי, אשר הגדיר הומוסקסואליות כ"מעשה לא טבעי" וקבע עונש בחוק על קיומה לעבירה פלילית. בתחילה נכלא במחנה הריכוז נוינגמה, שם חויב לשאת את המשלולש הורוד שסימן אותו כהומוסקסואל וכטרנסווסטיט. בשל הכשרתו הרפואית הועבר לעבוד בבית החולים של האסירים במחנה חוץ של נוינגמה. כאשר סירב להפחית את מנות הלחם שהוקצו לחולים פולנים, נשלח לאושוויץ. שם נשא את המשולש האדום של האסירים הפוליטיים, שלדבריו הגן עליו מהאלימות שממנה סבלו אסירים שסומנו כהומוסקסואלים. לאחר פינוי מחנה אושוויץ בינואר 1945 בשל המלחמה, הועבר למחנה הריכוז מאוטהאוזן, בו שוחרר במאי 1945.

לאחר המלחמה הורשע גוראת שוב בשנת 1947. לדבריו, "בידי אותו שופט. רביאן קראו לו. הוא קיבל את פניי באולם בית המשפט במילים: 'הרי אתה שוב כאן!' ולאחר מכן גזר עליי את העונש המרבי – על פי אותו החוק שבו הורשעתי כבר בשנת 1939."

## קבלה
גוראת הוא אחד משישה גברים שגורלם מתואר בסרט התיעודי *[[סעיף 175 (סרט)|סעיף 175]]* משנת 2000, העוסק בהומוסקסואלים במחנות הריכוז הנאציים. הסרט הופק על ידי ג'פרי פרידמן ורוב אפשטיין, כאשר רופרט אוורט שימש בו קריין.

ב־27 בינואר 2023 כיבד הבונדסטאג את גוראת במסגרת טקס הזיכרון לקורבנות הנאציזם. ההיסטוריון אלכסנדר צין ביקר לאחר מכן את ההחלטה, באומרו: "על אף שהיה אפשר לדעת שגוראת הורשע בעבירות של התעללות מינית בקטינים ו'פיתוי נוער', הוא הוצג בטקס כאילו היה 'הומוסקסואל רגיל' שנפגש לכאורה 'עם גברים אחרים'." 

## קישורים חיצוניים

* קרל גורת באנציקלופדיה לשואה באתר האינטרנט של מוזיאון הזיכרון לשואה של ארצות הברית (אנגלית)
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-2003
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1912
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז נוינגמה
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז אושוויץ
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז מאוטהאוזן
קטגוריה:להט"ב בגרמניה
קטגוריה:גרמניה הנאצית: היסטוריה
בנימין ברגשטיין

**בנימין (בני) ברגשטיין** (י"ג בסיוון ה'תש"א, 8 במאי 1941 – כ"ז בתשרי ה'תשל"ד, 23 באוקטובר 1973) היה חייל צה"ל שעוטר בעיטור המופת לאחר נפילתו במלחמת יום הכיפורים.

## ביוגרפיה
ברגשטיין נולד בקיבוץ גבעת חיים לטושקה וליצחק. בנובמבר 1959 גויס לצה"ל והוצב בחיל השריון. הוא עבר קורס קצינים ובינואר 1963 סיים את שירותו הצבאי וחזר לקיבוצו יחד עם רעייתו טליה. בהמשך עברו למושב ארבל והקימו משק עצמאי. נולדו להם שני בנים.

במלחמת יום הכיפורים לחם ברגשטיין כמשרת מילואים. הוא השתתף במבצע אבירי לב וחצה את תעלת סואץ יחד עם אוגדתו של אברהם אדן. ברגשטיין נהרג ב-23 באוקטובר 1973, זמן קצר לפני כניסת הפסקת האש לתוקף. לאחר נפילתו עוטר בעיטור המופת על מספר מעשי גבורה שגילה במהלך המלחמה:

הוא נקבר במושב ארבל.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חללי צה"ל במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מעוטרי עיטור המופת במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:גבעת חיים: אישים
קטגוריה:ארבל: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים במושבים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1941
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1973
גביע הטוטו 2007/2008

**[[גביע הטוטו]] ל[[עונת 2007/2008 בליגת העל בכדורגל|ליגת העל 2007/2008]]** הייתה המהדורה ה-24 של הגביע השלישי בחשיבותו בכדורגל הישראלי.

התחרות התקיימה בשני שלבים. ראשית, חולקו 12 קבוצות ליגת העל לשלושה בתים בני ארבע קבוצות כל אחד, בהם שיחקו הקבוצות זו מול זו פעמיים (בית וחוץ). שתי המובילות בכל בית העפילו לרבע הגמר, ואליהן הצטרפו שתי קבוצות נוספות, אלו שסיימו במקום השלישי בביתן עם מאזן עדיף. שלב רבע הגמר שוחק במתכונת של שני מפגשים (בית וחוץ), בעוד חצי הגמר והגמר שוחקו במתכונת של משחק בודד באצטדיון נייטרלי, אצטדיון רמת גן.

מכבי חיפה זכתה בתואר בפעם הרביעית בתולדותיה, שנתיים לאחר זכייתה הקודמת, כאשר גברה במשחק הגמר על בני סכנין בתוצאה 0–2. בתואר מלך השערים של המפעל בעונה זו התחלקו שחקניה הזרים של שתי הפיינליסטיות, רנאטו ריביירו הברזילאי של מכבי חיפה, ואיליה יברויאן, חלוצה הארמני של סכנין, שכבשו שישה שערים כל אחד. רנאטו אף כבש את שני השערים במשחק הגמר. מחזיקת הגביע היוצאת, מכבי הרצליה, נפרדה מהמפעל כבר בתום שלב הבתים, כשסיימה אחרונה בבית א'.

## שלב הבתים
משחקי שלב הבתים החלו ב-4 באוגוסט והסתיימו ב-14 בנובמבר 2007.

### בית א'

### בית ב'

### בית ג'

## שלבי הנוקאאוט

### רבע הגמר
משחקי רבע הגמר נערכו בין ה-27 בנובמבר ל-5 בדצמבר 2007.
#### משחק ראשון

----

----

----

#### משחק הגומלין

----

----

----

### חצי הגמר
שני משחקי חצי הגמר נערכו באצטדיון רמת גן ב-12 בדצמבר 2007

----

### גמר

## ראו גם
* עונת 2007/2008 בליגת העל בכדורגל
* גביע המדינה בכדורגל 2007/2008

קטגוריה:עונות בתחרויות כדורגל בישראל
קטגוריה:2007 בישראל: כדורגל
קטגוריה:2008 בישראל: כדורגל
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-2007
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-2008
מרכז של איבר

בתורת החבורות ה**מְרַכֵּז** של איבר בחבורה הוא תת-חבורה שמורכבת מכל האיברים שמתחלפים איתו. המרכז בהכרח מכיל את האיבר, ואת מרכז החבורה.

באופן דומה, באלגברת לי, המרכז של איבר הוא תת-אלגברה המורכבת מכל האיברים שמתחלפים איתו.

מְרַכֵּז של איבר תמיד מכיל את המֶרְכָּז, וגם תמיד מכיל את תת-החבורה הנוצרת על ידי האיבר עצמו. המנה של החבורה במרכז של איבר מזוהה קנונית עם מחלקת הצמידות שלו.

## דוגמאות
המרכז של איבר היחידה הוא כל החבורה, וגם המרכז של חבורה אבלית הוא כל החבורה.

## מרכזים בחבורות סופיות
משוואת המחלקות מבטאת את גודל החבורה בעזרת הגודל של המֵרכַז והאינדקסים של המרכזים של איברים בכל מחלקות הצמידות.

## כמות
אחת השאלות הנשאלות בחקר המרכזים של איברים בחבורה היא הערכת המספר שלהם עד כדי הצמדה. מספר זה חסום על ידי מספר מחלקות הצמידות, ולפעמים נמוך ממנו בהרבה. לדוגמה, מספר מחלקות הצמידות בחבורה  \mathrm{GL}_n(\mathbb{C}) , היא החבורה הליניארית הכללית מממד n, הוא אינסופי בעוד שמספר המרכזים עד כדי הצמדה הוא סופי (אקספוננציאלי ב-n).

הדבר נכון גם כאשר מחליפים את  \mathrm{GL}_n  בחבורה רדוקטיבית G כלשהי ואת  \mathbb{C}  בשדה מקומי ממציין 0 (או גבוה מספיק; גדול מ־n במקרה של  \mathrm{GL}_n ).

אם מחליפים את  \mathbb{C}  בשדה הסופי  \mathbb{F}_q  אז שני המספרים נהיים סופיים, אולם בעוד שמספר מחלקות הצמידות גדל לאינסוף עם q (באופן פולינומי), המספר השני נשאר חסום כש-q שואף לאינסוף (ו-G קבועה).

שאלת סופיות מספר המרכזים (עד כדי הצמדה) עבור חבורת הסילונים (מסדר k) של G(C) (כאשר G חבורה רדוקטיבית) עודנה פתוחה. לשאלה זו יש השלחות לגבי תורת ההצגות של סריגים.

## ראו גם
* מנרמל

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:תורת החבורות
One Day / Reckoning Song

**"Reckoning Song"** (בעברית: **שיר יום הדין**) הוא שיר שכתב הזמר־יוצר הישראלי אסף אבידן ובוצע על ידי אבידן ולהקת *[[אסף אבידן והמוג'וס|המוג'וס]]*. הגרסה המקורית של השיר נכללה כרצועה החמישית באלבום הבכורה של הלהקה, *[[The Reckoning]]*, שיצא בשנת 2008.

## גרסת הרמיקס
גרסת הרמיקס של השיר "**Reckoning Song**", שכונתה "**One Day / Reckoning Song (Wankelmut Rmx)**" (בעברית: **שיר יום הדין/יום אחד**), הייתה להצלחה מסחרית גדולה במצעדי המוזיקה האירופיים. היא הגיעה למקום הראשון במצעדים של אוסטרליה, אוסטריה, בלגיה, הונגריה, הולנד, שווייץ, איטליה וגרמניה, ודורגה גם בפולין, צרפת, דנמרק, שוודיה, לטביה, לוקסמבורג ורומניה. הגרסה הזו יצאה תחת חברת התקליטים פור מיוזיק והופצה ברחבי אירופה על ידי סוני מיוזיק. הרמיקס של וונקלמוט הוא הגרסה ששודרה בתחנות הרדיו בבריטניה, ותוארה כבעלת "כל הסימנים של טכנו מינימליסטי קלאסי".

בישראל השיר זכה להצלחה כשדורג במקום ה-7 במצעד השבועי של מדיה פורסט. בנוסף זכה באותו מקום גם במצעד העברי השנתי של גלגלצ לשנת ה'תשע"ג, נכון ליולי 2025 לשיר יש בספוטיפיי 370 מיליון השמעות ומדורג במקום השני מבין השירים הישראליים המושמעים ביותר בספוטיפיי לאחר Nevermind של הזמר דניס לויד.

הקליפ של גרסת הרמיקס של השיר זכה ל-200 מיליון צפיות ביוטיוב (נכון למרץ 2021 זהו הסרטון השני ברשימת הסרטונים הישראלים הנצפים ביותר ביוטיוב) ונמכר בכמיליון וחצי עותקים, תחילה למרות התנגדותו של אבידן ולאחר מכן באישורו.

## וידאו קליפ
וידאו קליפ הופק עבור יציאת הסינגל ב-22 ביוני 2012. הקליפ בוים על ידי דניאל פרנקֶה וסאנדר הוטקרוייר, ומככבים בו אמני המיצג ווין דה ווין, סטפני בלאנטיין ובלאגוי ויאוגלב.

גרסה שנייה של הקליפ, שנוצרה על ידי אותם במאים ואמנים, צולמה באור יום. גרסה זו הוסרה מיוטיוב ומכל פלטפורמות הווידאו ללא הודעה מוקדמת.

### גרסאות כיסוי

בנובמבר 2013, גרסת כיסוי לשיר, בהשראת הרמיקס של וונקלמוט, בוצעה על ידי הזמרת האיטלקייה הצעירה ויולטה זירוני במהלך העונה השביעית של התוכנית "אקס פקטור איטליה". גרסה זו של השיר הוקלטה ונכללה במיני-אלבום הבכורה שלה, "Dimmi che non passa", שיצא בדצמבר 2013.

## רצועות

## מיקומי שיא

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סינגלים מ-2012
קטגוריה:שירי 2012
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד 40 הסינגלים ההולנדיים
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון באוסטריה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בגרמניה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון באיטליה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בפולין
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בשווייץ
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בסלובקיה
איסאק רומרו

**איסאק רומרו ברנאל** (בספרדית: **Isaac Romero Bernal**; נולד ב-18 במאי 2000) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת החלוץ בסביליה מהלה ליגה.

## קריירה
רומרו נולד בלבריחה שבאנדלוסיה, והחל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של סביליה, ממנה עבר לקבוצת הבת של קדיס, באלון דה קדיס, וממנה לאנטוניאנו. רומרו הפך לשחקן הרכב קבוע באנטוניאנו בעונת 2018/2019, בליגה הספרדית הרביעית.

ב-8 ביולי 2019, חזר רומרו למועדון הראשון שלו, סביליה, תמורת סכום שלא פורסם. הוא שובץ בתחילה בקבוצת המילואים השלישית, סביליה ג', ששיחקה בליגה הרביעית.

רומרו ערך את הופעתו הראשונה בקבוצת המילואים השנייה, סביליה ב', ב-2 בפברואר 2020, כשנכנס כמחליף בניצחון 2–1 על קדיס ב' במסגרת הליגה הספרדית השלישית, משחק בו הורחק לאחר שספג כרטיס אדום. הוא עבר באופן קבוע לקבוצת המילואים בעונת 2020/2021, והחמיץ מספר בודד של משחקים עקב פציעה בכתף.

ב-12 באוגוסט 2021, האריך רומרו את חוזהו בסביליה עד 2025. בעונת 2021/2022 הוא שיחק כחלוץ הרביעי בקבוצת המילואים ששיחקה בליגה הרביעית.

רומרו הפך לשחקן הרכב קבוע בסביליה ב' בעונת 2022/2023, והיה למלך השערים שלה עם שמונה שערי ליגה. הוא אף שיחק עם הקבוצה הבוגרת במשחקי קדם העונה. ב-10 בספטמבר 2023, הוא כבש שלושער בניצחון ביתי 3–0 על קרטחנה ב'. הוא סיים את עונת 2023/2024 עם 11 שערים ב-14 משחקי ליגה.

ב-11 בינואר 2024, רומרו קודם לקבוצה הבוגרת של סביליה וקיבל את חולצה מספר 20. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בלה ליגה ב-12 בינואר 2024, כשפתח בהרכב בהפסד ביתי 3–2 לאלאבס.

רומרו כבש את שעריו הראשונים במדי הקבוצה הבוגרת ב-16 בינואר 2024, כשכבש צמד בניצחון חוץ 3–1 על חטאפה במסגרת גביע המלך. הוא כבש את שער הליגה הראשון שלו ב-21 בינואר 2024, כשהבקיע את השער היחיד של סביליה בהפסד 5–1 לז'ירונה בחוץ.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-2000
קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:כדורגלני סביליה
קטגוריה:חלוצי כדורגל
איימי האנט

**איימי האנט** (באנגלית: **Amy Hunt**; נולדה ב-15 במאי 2002) היא אתלטית בריטית, סגנית אלופת העולם (טוקיו 2025) בריצת 200 מטר, סגנית אלופה אולימפית (פריז 2024) ואלופת אירופה (רומא 2024) בריצת שליחות 4x100 מטר.

## ביוגרפיה
האנט גדלה בניוארק שבאנגליה. היא סיימה תואר ראשון באנגלית באוניברסיטת קיימברידג' ב-2023.

ב-2019 קבעה שיא עולם לנוער ושיא בריטניה עד גיל 20 בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.42 שניות. בהמשך השנה זכתה במדליית זהב בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.94 שניות באליפות אירופה עד גיל 20 שנערכה בבורוס, שוודיה. באותה אליפות זכתה במדליית זהב בריצת שליחות 4x100 מטר.

ב-2020 זכתה בריצת 60 מטר באליפות בריטניה באולם בתוצאה של 7.39 שניות וחזרה על הישג זה גם ב-2024 בתוצאה של 7.26 שניות. 

### 2024
באליפות אירופה שנערכה ברומא ב-2024 זכתה במדליית זהב בריצת שליחות 4x100 מטר ביחד עם דינה אשר-סמית', דזירה הנרי ודריל נאיטה בתוצאה של 41.91 שניות, לפני צרפת (42.15 שניות) והולנד (42.46 שניות) וסיימה שביעית בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.15 שניות. 

באולימפיאדת פריז זכתה במדליית כסף בריצת שליחות 4x100 מטר ביחד עם דינה אשר-סמית', אימאני לארא ודריל נאיטה בתוצאה של 41.85 שניות, אחרי ארצות הברית (41.78 שניות) ולפני גרמניה (41.97 שניות).

### 2025
ב-2025 זכתה באליפות בריטניה בריצת 100 מטר בשיא אישי של 11.02 שניות. באליפות אירופה באולם סיימה שישית בריצת 60 מטר בתוצאה של 7.10 שניות ובאליפות העולם באולם סיימה חמישית בתוצאה של 7.11 שניות.

### סגנית אלופת עולם
באליפות העולם שנערכה בטוקיו, יפן ב-19 בספטמבר היא זכתה במדליית כסף בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.14 שניות, אחרי מליסה ג'פרסון מארצות הברית (21.68 שניות) ולפני שריקה ג'קסון מג'מייקה (22.18 שניות). בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא אישי חדש של 22.08 שניות. נוסף לכך, היא סיימה במקום תשיעי בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.05 שניות ורביעית עם נבחרות השליחות 4X100 מטר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אצניות בריטיות
קטגוריה:אלופות אירופה באתלטיקה
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת פריז (2024)
קטגוריה:זוכות מדליית כסף אולימפית בריטיות: אתלטיקה
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת קיימברידג'
קטגוריה:אנגליות שנולדו ב-2002