open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
בטמן (נהר)

**נהר הבָּטְמַן** (בטורקית: **Batman Çayı**) הוא יובל מרכזי של נהר החידקל ואחד ממקורותיו, אשר מתמזג אליו בדרום מזרח טורקיה (החידקל זורם בכיוון דרום-מזרח מאזור זה לגבול טורקיה-סוריה ומשם לעיראק). האזור שלאורך נהר בטמן ידוע בשדות הנפט שלו, שפיתוחם הביא לצמיחת היישוב הסמוך בטמן מאז שנות החמישים, ולהפיכתו מעיירה לעיר.

## נתיב
מקורו של הבטמן בהרי האנטי-טאורוס (בהרי Sason ו-Genç), שמזרחם נחשב בהתאם כמקור של החידקל, והוא זורם בקירוב מצפון לדרום, עובר ליד העיר בטמן ויוצר גבול טבעי בין  ל. גשר מלאבאדי  ההיסטורי (נבנה בשנים 1146–1147) חוצה את הנהר ליד העיירה סילבן ().

הנהר מגיע לשיא רוחבו כ-100 מטרים מיד לאחר יציאתו מסכר בטמן (ראו היסטוריה להלן וכן פרויקט דרום-מזרח אנטוליה), אך לאחר מכן מצטמצם לרוחב של כ-50 מטרים ומתפצל לנחלים רבים בדרכו אל החידקל. אפיק הנהר שלו אינו סדיר במקומות רבים, דבר המקל על היווצרות שיטפונות. אחד מיובליו של בטמן, נהר העילו (Iluh), מקורו בהר רמאן בדרום העיר בטמן, והוא זורם לכיוון צפון-מערב דרך העיר אל נהר בטמן. למרות היותו נהר קטן הנעדר מרוב המפות, נהר העילו ממלא תפקיד חשוב בנפה, ומנגד, השיטפונות שלו ושל הבטמן גורמים נזקים משמעותיים לבירת הנפה. השיטפונות של נהרות אלה מתרחשים בין מרץ למאי ולפעמים באוקטובר או נובמבר. שיטפונות גדולים התרחשו בשנים 1969 (אפריל, 60 בניינים ניזוקו), 1972 (אפריל ומאי, 210 בניינים ניזוקו), 1991 (נובמבר, 500 מבנים הוצפו), 1995 (מרץ, כמעט 1000 בניינים שקעו במים ו-450 ניזוקו), ו-2006 (אוקטובר, 11 בני אדם נהרגו ו-20 נפצעו).

## שם הנהר
בעת העתיקה, כשהאזור היה חלק מאשור, נקרא נהר בטמן בשפת המקום (אכדית צפונית, "אשורית") בשם "כַּלַת" (Kalat) שפירושו "כלה". בהתאם הוא תורגם ליוונית כ"נימפיאוס" (Νυμφίος) וכ"נימפאוס" (Νυμφαῖος). בקרב ערבים נקרא הנהר "סָאתִידַמָא" (ساتيدما), כלומר "העקוב מדם", בגלל הקרבות שהתנהלו בקרבתו.

בספרות הבינלאומית נכנס השם "בטמן" לשימוש מאז המאה ה-19, ואילו במאה ה-18 ולפניה כונה בעיקר בשם נימפיאוס, כמו גם בשמות אחרים. מקור השם "בטמן" אינו ברור: ייתכן שמדובר בקיצור שמו של הר בטי רמאן הסמוך (Bati Raman, הר המתנשא לגובה של 1,228 מ'), או שהוא מתייחס ליחידת המידה , אשר שימשה כיחידת מסה באימפריה העות'מאנית ובקרב עמים טורקיים ב, וכיחידת שטח בקרב עמים דוברי אויגורית.

## היסטוריה
הנהר שימש גבול טבעי בין האימפריה הביזנטית לפרס הסאסאנית, ובקרבתו אירעו קרבות גדולים בשנים 583 ו-591 לספירה. המצודה הראשית על הנהר הייתה מרטירופוליס (Martyropolis), סילבן המודרנית.

סכר בטמן (בטורקית: Batman Baraji, ולכן מופיע במפה כ"B. de Batman") נבנה בשנת 1999 במעלה הזרם (), יחד עם מאגר המים ותחנת הכוח ההידרואלקטרית הנלווים.

## החי
דג ה (loach, שם מדעי *Paraschistura chrysicristinae*, דג מסדרת הקרפיונאים), שהוא אנדמי לנהרות בטמן ואמבר (Ambar), מצוי בסכנת הכחדה קריטית עקב בצורת, הרס ופיצול בתי הגידול שלו בעקבות בניית סכר בטמן. הדג לא נצפה מאז 1974 והיה חשש כי נכחד, עד שבשנת 2021 שלתה משלחת 14 דגים שחיו מעל הסכר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טורקיה: נהרות
קטגוריה:פרויקט דרום-מזרח אנטוליה
קטגוריה:חידקל
לרדת בתחנה (שיר של שירה לוי)

**לרדת בתחנה** הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת והשחקנית הישראלית שירה לוי. השיר יצא לאור ב-17 במרץ 2019 כשיר הנושא של סדרת הנוער הישראלית "התחנה".

## רקע וכתיבה
השיר נכתב על-ידי נעם חורב, והולחן והופק מוזיקלית על-ידי חן מצגר-אדר. לוי נבחרה לבצע את השיר, אשר נכתב במיוחד לפסקול סדרת הנוער "התחנה", מאחר ששיחקה בה תפקיד ראשי וכן הייתה לה זיקה ניכרת למוזיקה. מילות השיר פרסו למעשה את מנעד הרגשות הנחווים בקרבם של מתנדבי מד"א, אשר את סיפורם מגוללת הסדרה.

## וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי שיצא עבור השיר בוים על-ידי עודד רז בהפקת NMC Live. הקליפ הועלה ב-17 במרץ 2019 ומורכב למעשה מרצף רגעים הלקוחים מצילומי הסדרה.

נכון למאי 2023, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-1,119,000 צפיות.

## קישורים חיצוניים
* סרטון השיר "לרדת בתחנה" באתר יוטיוב

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי שירה לוי
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים מסדרות טלוויזיה
אינדי

**אינדי**, מ-Indie באנגלית, קיצור של Independent – עצמאי, הוא ביטוי המשמש לתיאור יצירה עצמאית, בתחומים שנשלטים ברובם על ידי תעשייה.
יודעי בינה

**יודעי בינה** הוא כתב עת תורני שיצא לאור על ידי המכון ללימודי קידוש החודש ע"ש דרייזין בישיבת כרם ביבנה. בין השנים תשס"א-תשע"א, יצאו לאור חמישה כרכים. שמו של כתב העת לקוח מהפסוק: "ומבני יששכר יודעי בינה לעִתים לדעת מה יעשה ישראל", שהתפרש על ידי חז"ל כמתייחס בין היתר להתמצאות באסטרונומיה ובשימושיה התורניים, המשפיעים על קביעת התאריכים בלוח השנה העברי. כתב העת הוקדש לענייני אסטרונומיה ויהדות, ובפרט קידוש החודש, עיבור השנה והלוח העברי, והוא היחיד אי פעם שהוקדש בשלימותו לנושאים אלו. כתב העת נערך על ידי הרב ד"ר שי ואלטר, שבזמן הוצאת כתב העת ניהל את המכון ללימודי קידוש החודש (המכון פעל בשנים תש"ס-תשע"ה), וכך תיאר את ייעודו של כתב העת:*"יודעי בינה" בא לענות על הצורך בבימה אחת מרכזית לכל העוסקים בענייני קידוש החודש בעולם התורני [...] כאשר רואים איך התורה מקיפה את כל המציאות, וחודרת לכל פרט ופרט קטן וגדול, אי אפשר שלא להתמלא הערצה לנותן התורה, ובכך קם לתחייה הקודש כולו. לא קל לעסוק בתורה ובחכמה יחד. צריך הדרכה קבועה של תלמידי חכמים, והכוונה במה לעסוק ובאיזה סדר עדיפויות. "יודעי בינה" הוא בראש ובראשונה קובץ תורני. למרות העיסוק הגורף בחשבונות, הרי שהכל פונה אל מול פני התורה.*בין הנושאים שנידונו בכרכי יודעי בינה: מתי נוסד לוח השנה העברי, קידוש החודש על פי עדות ראייה לעתיד לבוא, שיפור יכולת חיזוי ראיית הירח לאור ידיעות אסטרונומיות עדכניות, שימוש בעזרים אופטיים לראיית הירח החדש, קו התאריך בהלכה, ברכת החמה וברכת הלבנה, זמני היום בהלכה וחישוב השעות הזמניות, שיטותיהם של חכמי תכונה יהודיים כרס"ג, הרמב"ם, ראב"ע ואחרים, ועוד.

הכרך השני (תשס"ד) הוקדש לזכרם של הרב יצחק עראמה והרב אליעזר וייספיש, שנרצחו בפיגועים בסמוך להוצאת כתב העת, והכרך החמישי (תשע"א) לזכרו של סא"ל אבנר גולדמן, שנספה בהתרסקות היסעור ברומניה, ודרשה שלו בנושא ראש השנה נערכה ופורסמה בכרך זה. בשנת תשס"ג יצאה לאור אסופת המאמרים יד יצחק, בעריכת ד"ר שמחה ולנר ובהוצאת המכון ללימודי קידוש החודש ע"ש דרייזין, במתכונת דומה ל"יודעי בינה".

"קובצי 'יודעי בינה' מכילים עשרות מאמרים של חשובי החוקרים והלמדנים בתחום מיוחד זה". בכתב העת ובקובץ יד יצחק, מופיעים זה לצד זה מאמרי רבנים, חוקרים עצמאיים ואנשי אקדמיה, ביניהם: הרב זלמן נחמיה גולדברג, הרב זלמן מנחם קורן, רחמים שר שלום, הרב מרדכי גנוט, הרב איתן צקוני, פרופ' ניסים וידאל, הרב שמואל כליפא, המהנדס יעקב לוינגר, ד"ר שמחה ולנר, ד"ר רוי עמנואל הופמן, הרב פרופ' דרור פיקסלר, ד"ר ערן רביב ועוד.

## קישורים חיצוניים

* מאמרי כתב העת יודעי בינה ויד יצחק באתר ספריית אסיף
* הספר יד יצחק להורדה
* כרכי כתב העת יודעי בינה והספר יד יצחק במאגר אוצר החכמה

## הערות שוליים
קטגוריה:קידוש החודש
קטגוריה:כתבי עת למחקר תורני
קטגוריה:אסטרונומיה
קטגוריה:מכוני מחקר תורניים
קטגוריה:ישראל: כתבי עת תורניים
קטגוריה:זמנים ביהדות
קטגוריה:תורה ומדע
יהדות דוונטר

ממוזער|מצבות ב
**הקהילה היהודית ב[[דוונטר]]** קיימת לסירוגין מהמחצית השנייה של ימי הביניים ועד ימינו. הקהילה נפגעה במגפה באמצע המאה ה-14 והתחדשה שוב בסוף המאה. במהלך השואה הקהילה הצטמצמה, אחר שמרבית חבריה נרצחו, והיא שבה לפעול לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, עם מספר של עשרות חברים. כיום הקהילה היא מסורתית.

## ימי הביניים
הקהילה היהודית בדוונטר נוסדה במהלך המחצית השנייה של ימי הביניים, עם שגשוג העיר והפיכתה לעיר נמל ומסחר. אזכורה הראשון הוא משנת ה'ק"ט (1349), בעת שפרצה בעיר מגפה שכילתה את הקהילה היהודית, וזו חדלה מלהתקיים בעיר למעלה מ-400 שנה.

## העת החדשה
[ממוזער|[בית הכנסת הגדול בדוונטר]]
בשנת ה'תקנ"ו (1796), תחת ממשלת הרפובליקה הבטאווית, התקבלו היהודים בדוונטר כאזרחים מן השורה עם מתן זכויות אזרח מלאות, ובשנת ה'תקנ"ז (1797) נוסדה מחדש קהילה רשמית קטנה חדשה, ונבנה בעיר בית כנסת קטן. הקהילה היהודית גדלה, ולאחר כ-100 שנה, בשנת ה'תרנ"ב (1892) נבנה בית הכנסת הגדול בדוונטר, ובית הכנסת הקטן הוסב לבית ספר עבור הקהילה היהודית. בשנת ה'תרע"ח (1918), בסוף מלחמת העולם הראשונה, החלה בקהילה היהודית פעילות של מרכז חלוצים לאומיים.

בשנת ה'ת"ש (1940) מנתה הקהילה 590 חברים, ובקיץ של ה'תש"ב (1942) החלו להישלח למחנות השמדה. בין יהודי העיר, אתי הילסום, המשוררת והכותבת היהודיה, חיה בדוונטר במהלך המלחמה עד אשר גורשה לאושוויץ. 401 מחברי הקהילה נרצחו במהלך השואה. לאחר תום המלחמה התקיימה בעיר קהילה יהודית מצומצמת מתוך אלו ששרדו את השואה. בשנת ה'תש"ז (1947), שופץ בית הכנסת הגדול מנזקיו והוא שב לתפקד כבית כנסת במשך כחמש שנים עבור הקהילה המקומית. מבנה בית הכנסת היה גדול מדי עבור הקהילה הקטנה שנותרה, והיא מכרה אותו לכנסייה הרפורמית הנוצרית בהולנד .

בסביבות שנת ה'תש"ס (2000) התאגדו הקהילות היהודיות של אפלדורן, זוטפן (Zutphen) ודוונטר והן יצרו יחד את NIG De Stedendriehoek. התפילות נערכו בבית הכנסת של זוטפן, ומדי פעם בבית הכנסת באפלדורן.

בשנת ה'תש"ע (2010) נוסדה בעיר מחדש קהילה יהודית מקומית בשם "בית שושנה", מבנה בית הכנסת הגדול הושכר לקהילה היהודית. הקהילה מונה כמה עשרות חברים. בשנת ה'תשע"ד (2013) חגגו לראשונה בקהילה היהודית החדשה את חגיגות החנוכה. בסוף חורף ה'תשע"ו (מרץ 2016) הפכה הקהילה לקהילה . בחורף של שנת ה'תשע"ח (ראשית 2018) נמכר בית הכנסת על ידי בעליו הכנסייה המאוחדת ליזם טורקי, ובהמשך, בכ' באב ה'תשע"ח (1 באוגוסט 2018), פונתה הקהילה היהודית, כשהיא נוטלת עמה את ספר התורה ותשמישי הקדושה שבבית הכנסת, ועוברת לבית הכנסת לשעבר של ראלטה.

## ראו גם
* בית הכנסת הגדול בדוונטר

## קישורים חיצוניים
*
*  סרטון על היסטוריית הקהילה, בדף הפייסבוק של קהילת "בית שושנה"

## הערות שוליים

קטגוריה:יהדות הולנד
מלחמת פולין–בוהמיה (1345–1348)

**מלחמת פולין–בוהמיה** או **מלחמת פולין–צ'כיה** (בפולנית: **Wojna polsko-czeska**) הייתה מלחמה בין ממלכת בוהמיה בפיקודו של יוהאן, מלך בוהמיה לבין ממלכת פולין בפיקודו של קז'ימייז' השלישי, מלך פולין בין השנים 1345 ו-1348.לאחר לחימה בשלזיה ובפולין קטן, התקדם הצבא הבוהמי לשלזיה ולפולין קטן ב-1345, כולל לבירה הפולנית קרקוב. שביתת הנשק שנחתמה מאוחר יותר באותה שנה התקיימה עד 1348, אז התחדשו פעולות האיבה. אף על פי שלפולין היה יתרון צבאי קל, המלחמה הסתיימה עם חתימת הסכם נמיסלוב בנובמבר 1348. לא בוצעו שינויים טריטוריאליים. הפולנים ויתרו על תביעותיהם כלפי שלזיה, והבוהמים ויתרו על תביעותיהם לכס המלכות הפולני.

## רקע
[ממוזער|187x187 פיקסלים|[קז'ימייז' השלישי, מלך פולין|קז'ימייז' הגדול מאת לאופולד לפלר]]
ממלכות בוהמיה ופולין נלחמו על שטחי גבול לפני כן מאז 990 לפחות; בשנת 1327, יוהאן, מלך בוהמיה פשט על שלזיה ופולין קטן והגיע לבירת פולין קרקוב. שלזיה, במיוחד, שחולקה למספר רב של דוכסויות שלזיה בעקבות פיצול פולין, הייתה יעד להתפשטות הבוהמית. המלך הפולני קז'ימייז' הגדול כבר הכיר בשליטה הבוהמית בשלזיה בחוזה טרנשין משנת 1335. עם זאת, לא פולין וגם בוהמיה לא היו מרוצים מהסטטוס קוו, ומדי כמה שנים הגבול היה עובר עקב משא ומתן דיפלומטי או מחטף צבאי קטן.

## המלחמה
ממוזער|149x149 פיקסלים|קרל הרביעי
הסיבה המיידית למלחמה הייתה מאסרו של קרל, בנו של יוהאן, על ידי הפולנים. בזמן שהוא שוחרר זמן קצר לאחר מכן, זה נתן לבוהמים עילה להתחיל במבצע צבאי נרחב יותר נגד פולין. הצבא הפולני, בהנהגת המלך ובסיוע יחידות ליטאיות, התקדם על גבול דוכסות טרופאו וכבש את הערים פשצ'ינה וריבניק. עם זאת, יוהאן, מלך בוהמיה עמד במחנה הצבאי ליד וודז'יסלאב. מול התקפת נגד בוהמית, נסוגו הפולנים לקרקוב. הצבא הבוהמי  (בסביבות 12 עד 20 ביולי 1345), וספג תבוסות נוספות ב וב. שביתת הנשק נחתמה מאוחר יותר באותה שנה, ועד מהרה מצאו עצמם הבוהמים בעמדה חזקה הרבה יותר, שכן קרל נבחר לקיסר האימפריה הרומית הקדושה ב-1346.

הלחימה חודשה באביב/קיץ 1348, עם קרבות ליד ורוצלב (ברסלאו). מאחר שתוצאות הקרבות לא היו חד משמעיות, ואף נטו לטובת הצד הפולני, החליטו שני הצדדים ליישב את הסכסוך באמצעות דיפלומטיה, כדי להתמקד בעוד איומים אחרים (כגון, עבור פולין, זה של האבירים הטבטונים).

## לאחר מכן
המלחמה הסתיימה עם הסכם נמיסלוב שנחתם ב-22 בנובמבר 1348 שבו ויתרו הפולנים דה פקטו על תביעותיהם כלפי שלזיה (המסמכים אינם מכילים הצהרה ברורה לכך אך פורשו כך על ידי היסטוריונים מאוחרים יותר, מאחר שהותירה את רוב שלזיה בשליטה דה יורה של הבוהמים), והבוהמים ויתרו על תביעותיהם לכס המלכות הפולני. אולם לא התרחשו שינויים טריטוריאליים. הסכם זה חיזק את השליטה הבוהמית על רוב שלזיה.

## הערות שוליים

קטגוריה:מלחמות בוהמיה
קטגוריה:מלחמות פולין
גלות אדום

**גלות אדום** או **גלות רומי** היא גלות עם ישראל שהחלה אחר חורבן בית המקדש השני, והיא המרכזית והארוכה מבין ארבע הגלויות. גלות זו החלה תחת שלטון האימפריה הרומית, ונמשכה תחת הממלכות הנוצריות שירשו אותה. מכונה לרוב בכינוי הסתמי "הגלות", וכן בשם "אלפיים שנות גלות".

## תחילת הגלות
מקובל לראות את התחלת גלות אדום עם חורבן בית המקדש השני (שנת ג'תתכ"ח, ג'תתכ"ט או ג'תת"ל (68-70 לספירה), לפי הדעות השונות בעניין). קשירת חורבן הבית עם תחילת החורבן ניתנת להבנה כבר בדברי חז"ל המציינים יחד את הגלות וחורבן הבית, ומפורשת יותר בספרי הראשונים והאחרונים.

מבחינה היסטורית, לא התקיימה גלות (=הגליה) כללית גורפת עם חורבן בית המקדש, ויהודים נותרו להתגורר בארץ ישראל מאות שנים לאחר החורבן, כולל בימי התקופה הביזנטית בארץ ישראל, וקיימים אף שרידי בתי כנסת מתקופה זו. כמו כן, מבחינת ריבונות, שליטת היהודים בארץ ישראל נשללה מהם בהדרגתיות במהלך התקופה הרומית בארץ ישראל, החל מכ-130 שנה לפני חורבן הבית, וכ-60 שנה לפני החורבן באופן מוחלט. בתקופה שאחר החורבן הייתה לעם ישראל אוטונומיה דתית, כלכלית ותרבותית לאורך זמן.

רבי צדוק הכהן מלובלין עומד על נתון היסטורי זה לעומת ההכרה של החורבן בתחילת הגלות, ומבאר:

כמו כן, מאחר שבית המקדש ששימש כסמל רוחני וגם לאומי, חורבנו סימל את תחילת הגלות הפיזית שהחלה רק מאוחר מכן, וכך במקורות מופיע כאילו החלה הגלות בפועל כבר בעת חורבן בית המקדש. בהתאם לכך תשעה באב מזוהה עם הגלות, כפי שהדבר מצוין רבות בקינות הנאמרות בו, שעוסקות באופן כללי בגלות ולא רק בחורבן בית המקדש.

עם זאת, תקופת חורבן בית המקדש השני הייתה נקודת פתיחה של שרשרת אסונות לאומיים, שיחד עם עוינות השלטונות רופפו בהדרגה את הנוכחות היהודית בארץ ישראל, והעבירו את כובד המשקל שלה לארצות אחרות.

בקרב החוקרים, יש מי שראו את קשירת חורבן בית שני בהתחלת הגלות בגישה נוצרית עתיקה, עוד מימי יוסטינוס מרטיר וטרטוליאנוס, שהציגה את חורבן הבית כסימן לכך ש"קרבנו של ישו" הוא השלמתה ותכליתה של עבודת הקורבנות וכי היהודים שדחו אותו מרדו באל ובשל כך נדחו מעל עם ישראל, הממשיך להתקיים בנצרות. למעשה בתקופה שאחרי חורבן הבית היו רבים סימני החירות מסימני הגלות. לעם ישראל הייתה אוטונומיה מבחינה דתית, כלכלית ותרבותית. לדברי אופנהיימר, מרד בר כוכבא המחיש את אחדות עם ישראל ועוצמתו המדינית הצבאית בתקופה ההיא, ולכן רואה הוא את הגלות הממשית רק לאחר מרד בר כוכבא.

## סיום הגלות
גלות אדום נחשבת כגלות האחרונה, שאחריה לא תהיינה גלויות נוספות של עם ישראל מארצו; וסיום אותה הגלות מזוהה כחלק מהגאולה העתידית, שנחשבת לגאולה נצחית וגם כתחילת תהליך אחרית הימים, שבו ימות המשיח, תחיית המתים ואף בשם "העולם הבא".

אופן והגדרת סיום הגלות אינו מבורר דיו במקורות, והוא מופיע בצורות שונות במדרשים ובספרי ההגות ומחשבת ישראל.

### מדינת ישראל כסיום הגלות

בציונות הדתית מקובל לראות את סיום הגלות בהקמת מדינת ישראל, 1878 שנים לאחר חורבן בית שני; ויש שציינו את העלייה הראשונה או את הצהרת בלפור כסיום הגלות. הרב קוק, בימי העלייה השלישית, כינה את אותה התקופה כפעמי משיח ותחילת הגאולה, ועודד את מפעלי הציונות.

לעומת זאת, בקרב חוגים חרדיים, הקמת המדינה אינה נחשבת כחלק מתהליך הגאולה, ומהם אף שרואים זאת כמעכב לגאולה - בייחוד בקרב ה"קנאים" המתנגדים לציונות, כגון חסידות סאטמר והעדה החרדית.

## ראו גם
* התקופה הרומית בארץ ישראל
* חורבן בית המקדש השני

## לקריאה נוספת
* ישראל יעקב יובל, "מיתוס ההגליה מן הארץ - זמן יהודי וזמן נוצרי", כתב עת **[[אלפיים (כתב עת)|אלפיים]]**, גיליון 29, 2005.

## הערות שוליים

קטגוריה:יהדות התפוצות
קטגוריה:תולדות עם ישראל
אגרו ג'וינט

**אגרו ג'וינט** (בשמו המלא: **The American Jewish Joint Agricultural Corporation**) הייתה סוכנות של הג'וינט שפעלה בברית המועצות בין השנים 1924–1938 (ה'תרפ"ד-ה'תרצ"ח) בהסכמת השלטונות הסובייטיים, כדי ליישב יהודים שנעקרו מיישוביהם במהלך מלחמת העולם הראשונה, ובמהלך המלחמות והפוגרומים בשנים שאחריה.

## ייסוד הארגון ופעילותו
הארגון נוסד בשנת 1924, ה'תרפ"ד, כחלק ממאמצי הסיוע של הג'וינט לבני מעמד הביניים היהודי ברוסיה הסובייטית שזכויותיהם נפגעו ופרנסתם נשללה עם כניסתו לתוקף של האיסור על חנוונות ועל עיסוק במקצועות דת. אגרו ג'וינט, הציע פתרון בדמות התיישבות חקלאית, שקיבל את הסכמת השלטונות, ובהמשך עלה בקנה אחד עם מדיניות הקולקטיביזציה שהוצבה כאחת ממטרות תוכנית החומש של ברית המועצות.

מלבד הנחת התשתית הארגונית לעלייתם לקרקע של יישובים אלו, סייע הארגון כלכלית לקואופרטיבים עירוניים בתחומי פעילותו, הקים מוסדות רווחה ובריאות והעניק הלוואות והכשרה ליחידים. חלק ממבני הציבור שנבנו במימון הארגון, ובחומרי בניין מיובאים ואיכותיים, שרדו גם בראשית המאה ה-21 (תשס"ח, 2008).

הארגון היה פעיל בעיקר באוקראינה ובחצי האי קרים. בראש הארגון, בשנותיו הראשונות, עמד יוסף רוזן .

בנצלו את הנכונות הסובייטית הזמנית, סייע הארגון במהלך שנות פעילותו ליישב בהתיישבויות חקלאיות, למעלה מ-70,000 יהודים, שהתפרנסו בדוחק מן ההתיישבות החקלאית היהודית בעשרות יישובים חדשים. בתקופת הטיהורים הגדולים (1938 ה'תרצ"ח) החליטה ממשלת ברית המועצות להפסיק את פעילות הארגון בשטחה, והוא חדל מלהתקיים.

## ניסיון לחידוש הארגון
ב-1948 חתמו אנשי הוועד היהודי האנטי-פשיסטי על עצומה שבה קראו לחידוש פעילות אגרו ג'וינט בחצי האי קרים כדי לחדש את ההתיישבות היהודית במקום. בקשה זו שימשה עילה בידי סטלין, לחיסול הוועד - שהוקם על ידי סטלין עצמו בימי המלחמה כדי לצבור אהדה וסיוע כספי לברית המועצות - וכבר סיים את תפקידו מנקודת ראותו של סטלין. לברנטי בריה יחד עם אנשי ממשל נוספים הציגו את היוזמה לחידוש ההתיישבות היהודית בחצי האי קרים כניסיון של הג'וינט ליצור רפובליקה יהודית בחצי האי ובהמשך לנתקה מברית המועצות, וכעבור כשנה מעת הגשת הבקשה נעצרו רבים מחברי הוועד. 13 מהם, שבהמשך נודעו בכינוי "הרוגי המלכות בברית המועצות" - הוצאו להורג.

## ראו גם
* אוזט
* קומזט

## לקריאה נוספת
* יובל קמרט (עורך), **יודאיקה: לקסיקון**, מהדורת דבר, ירושלים: כתר, 1976, עמ' 8. הערך **אגרו ג'וינט**
* יונתן דקל-חן, **מחנה משותף? : קואופרציה בהתיישבות היהודית החקלאית ברוסיה ובעולם 1941-1890**, פרק 2 (הקואופרציה במושבות קרים ודרום אוקראינה : 1929-1924 בין חזון להכרח), הוצאת יד טבנקין, 2008, עמ' 74–103
* צבי הרי סקלר, **[[האנציקלופדיה העברית]]**, ערך "ג'וינט", כרך י', תל אביב תשט"ו, עמ' 367

## קישורים חיצוניים
* אגרו ג'וינט, באתר "ג'וינט ישראל"

## הערות שוליים

קטגוריה:ג'וינט
קטגוריה:ארגונים יהודיים
קטגוריה:ברית המועצות: ארגונים
קטגוריה:יהדות ברית המועצות
קטגוריה:יהדות אוקראינה
קטגוריה:1924 בברית המועצות
גרופינא

**גְּרוֹפִּינָא** (לעיתים **אגריפינה**) הוא הר שעל גביו הועלו בימי בית שני משואות כחלק משרשרת העברת הידיעה על קידוש החודש לגולה. מיקומו אינו מזוהה בוודאות, והוא נע בין מרגלות הר החרמון ועד סביבות עמק הירדן (במובנו הרחב): הגליל התחתון, צפון השומרון או עבר הירדן.

## שם המקום
שם המקום מופיע במספר גרסאות של כתבי היד והדפוסים של ספרות חז"ל המציינים את המקום: **גרופינא**, **גריפינא**, **אגרופינא** (או אגריפנה), **גרופיא**, **גרופנא**, **אגריפינא**.

באשר למקור השם, חנוך יהודה קאהוט בחיבורו ערוך השלם, סובר כי "אגרופינא" נקראה כך על שם המלך . באנציקלופדיה אוצר ישראל מובאת הגרסה "אגריפינא", ונטען שהמקום נראה על שם על שם אגריפינה הצעירה, אשתו של קלאודיוס ואמו של נירון קיסר, שנחשבה אוהדת יהודים.

## זיהוי גאוגרפי
החוקרים העלו הצעות שונות לזיהויו הגאוגרפי של האתר:
* רבי יהוסף שוורץ מזהה את גרופינא עם **הר ע'רפון**, כיום אם א-דרג'  (במרכז גבולו המערבי של מחוז ג'רש שבירדן), כ-14 ק"מ צפונית לנחל יבוק, וכ-5 ק"מ דרומית-מזרחית לעג'לון; ההר הגבוה מבין הרי עג'לון  ושמתנשא לגובה של 1,247 מטר. פנחס נאמן מקבל את הזיהוי הזה על פני שאר ההצעות, בין היתר משום קרבתו של המקום לתחנה שלפני כן, סרטבה (מרחק של פחות מ-40 ק"מ). זוהי גם דעתו של מאיר בן-דב.
* אדולף נויבאואר, בספרו "La Géographie du Talmud" (1868) מזהה את המקום עם אחד מ**[[הר הגלבוע|הרי הגלבוע]]**, עם היתכנות לסביבת יישוב ערבונה  הממוקם כ-6.5 ק"מ צפונית מערבית למעלה הגלבוע.
* מרקוס יסטרוב מציע את אתר ה**[[בניאס (אתר ארכאולוגי)|בניאס]]** שלמרגלות הר החרמון, שבימי בית המקדש השני היה שמו "קיסריה-פיליפי", ושאגריפס השני בנה בו מגדל או שהרחיב מגדל קיים. לפי זיהוי זה, המרחב בין סרטבה לגרופינא עומד על כ-130 ק"מ.
* הזיהוי המודרני לגרופינא, הוא של מיכאל אבי-יונה באטלס כרטא, שבו מזוהה המקום עם אתר **[[כוכב הירדן]]** שבשולי הגליל התחתון; רמה בת קרוב ל-300 מטר, ושבה נמצאו שרידיו של יישוב עברי קדום, ושל בית כנסת עתיק שהיה בו. במקום זה נמצאות גם חורבות המבצר הצלבני "שאטו בלווואר". פנחס נאמן טוען כי השערה זו תואמת את גרסת התוספתא, המציינת תחנה נוספת בין גרופינא לבין חוורן: תבור, בשל סמיכותו של כוכב הירדן להר תבור, כ-15 ק"מ דרומית-מזרחית להר; אך אינה תואמת עם גרסת המשנה, שבה לא מופיע תבור, שכן בין כוכב הירדן להרי חוורן מפרידים הרי עג'לון וגובהם מסתיר את הרי חוורן (על פי זיהויו, הר הבשן שבמחוז א-סווידא) מאופק כוכב הירדן.

## הדלקת המשואות
גרופינא מוזכרת כתחנה השלישית בשרשרת התחנות, שבהן הודלקה משואה להעברת הידיעה על קידוש החודש בימי בית המקדש השני. תחנות אלו הוקמו על פסגות הרים בולטות, ואיפשרו העברה מהירה של הודעות מירושלים לשאר חלקי הארץ ואף ליהודי בבל:

## לקריאה נוספת
* מאיר בן-דב, **שרידי בית הכנסת בכוכב הירדן ובעיית מיקומה של גרופינה מול השומרון בגלעד**. בתוך: יוסף אבירם (עורך) **ארץ שומרון**: הכינוס הארצי השלושים לידיעת הארץ, ירושלים: החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה, תשל"ד-1974, עמ' 86–98.
* יובל קמרט (עורך), **יודאיקה: לקסיקון**, מהדורת דבר, ירושלים: כתר, 1976, עמ' 8. הערך **אגריפינה**.
* פנחס נאמן, **אנציקלופדיה לגאוגרפיה תלמודית**, כרך א', ערך גרופינא, תל אביב תשל"ב, טור 337–340

## קישורים חיצוניים
*
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:התקופה החשמונאית בארץ ישראל
קטגוריה:אתרים ארכאולוגיים יהודיים בארץ ישראל
קטגוריה:ירדן: הרים
הסרת רקמות

**הסרת רקמות** היא ביצוע טיפול רפואי הכולל ניתוח (או פרוצדורה רפואית פולשנית אחרת) להסרת רקמות מגוף המנותח.

## הניתוח
ניתוחים להסרת רקמות מתבצעות לשם הסרת רקמות חולות, מעוותות או ממאירות.

במהלך הניתוח כורתים את הרקמה החולנית עם שוליים בריאים, ושולחים את הרקמה לאבחנה פתולוגית. לצורך האבחון הנחוץ לחולה, יש צורך בכמות קטנה של הרקמה. האבחון נעשה על דגימות של רקמות טריות, או על דגימות של רקמות המקובעות בבלוקים של פרפין, או על דגימות המקובעות על זכוכיות-נושא, אשר לעיתים עוברות צביעות מיוחדות לאיתור מחלות מיוחדות ומוגדרות. חומר זה חייב להישמר למקרה שיהא צורך באבחון חוזר אם תתגלינה עובדות חדשות, או להשוואה אם בעתיד יחזור התהליך הפתולוגי וכיוצא באלו.

## הסכמה רפואית
כמו בניתוחים אחרים, ניתוחים להסרת רקמות מבוצעים בהסכמה מדעת של המטופל לטיפול הרפואי, לרבות פעולות כגון: עצם ביצוע הניתוח, סילוק הרקמות הנגועות, ושימור דגימות קטנות לצורכי אבחון.

## עודפי רקמות כירורגיות
החלק הארי של הרקמות הנלקחות במהלך ניתוח מוסכם ומאושר, הן עודפי רקמות כירורגיות, שיש צורך להסיר אותן על פי ההוראה הרפואית, ואשר אינן נחוצות לצורכי אבחון וטיפול בחולה. בישראל, עודפי רקמות כאלו נקברים בהתאם לתקנות משרד הבריאות.

חלק מזערי מרקמות עודפות אלו יכול לשמש למספר מטרות:
* לצורכי מחקר: הן ביחס לחולה עצמו, כגון גילוי שינויים גנטיים עם השלכות ישירות לחולה או לבני משפחתו; והן למחקר בסיסי, אפידמיולוגי וכיוצא בהם לטובת הכלל.
* לצורכי הוראה.
* לצורכי בקרת איכות.

## בהלכה

מבחינת ההלכה, באופן שהחיסיון רפואי כלפי החולה נשמר בלא שנפגעת האנונימיות שלו, אין מניעה לשמר דגימות קטנות מרקמות שנכרתו מגופו של חולה לצורכי מחקר, הוראה, או בקרת איכות, גם ללא הסכמתו המפורשת של החולה, ובתנאי שמדובר בדגימה שהיא פחותה מכזית, לפי שטעם קבורת איברים הוא רק כדי להציל את הכהנים שלא ייטמאו מהאיברים, דבר שאינו שייך בדגימת רקמה (שהיא אינה בשר גידים ועצמות), ובפרט אם היא בשיעור של פחות מכזית.

## הערות שוליים

קטגוריה:כירורגיה
קטגוריה:פעולות כירורגיות
קטגוריה:היסטולוגיה
קבורת איברים

**קבורת איברים** הוא נידון הלכתי בדין חיוב קבורת איברי האדם שנפרדו מגופו. לדעת רוב הפוסקים אין חיוב הלכתי לקבור את איברי האדם שנפרדו ממנו בחייו, אך נהוג לקבור אותם כדי להציל את הכהנים שלא ייטמאו מהאיברים. איברים שהופרדו מהמת לאחר מותו, חייבים בקבורה כמו המת עצמו.

## איברי המת
קבורת המת היא מצווה שעל פיה חובה לקבור מתים בקרקע. יסוד המצווה הוא מהתורה. איברי המת שהופרדו ממנו לאחר מותו, אף אותם יש לקבור עם המת עצמו.

## איברי החי
איברים שהופרדו מאדם בחייו, נחלקו אחרונים בדינו: יש סוברים שיש חובה לקבור אותם, וכן גם בשר שהופרד מאדם בחייו,
אך רוב האחרונים סוברים שמעיקר הדין אין חיוב קבורה בשום איבר שנחתך מן החי, אלא שנהגו לקבור את האיברים כדי להציל את הכהנים שלא ייטמאו מהאיברים, ועל פי מנהג זה, כל עוד לא נקבר האיבר, יש לשים אותו בחדר מיוחד שאין הכהנים נכנסים אליו, לפי שאיבר מן החי מטמא
ויש מי שכתבו לחלק בין איברים שיש בהם בשר גידים ועצמות, שחייבים בקבורה, משום שיש בהם טומאת איבר מן החי; לבין איברים שאין בהם עצמות, או שחסר מעט מהעצם, שאין צריך לקבור אותם (אלא מחמת המנהג).

### שליה
שליה, נחלקו בה אחרונים לעניין קבורתה:
*יש שכתבו שנכון לקבור אותה, ויש מי שכתב שאין זה חיוב מן הדין, אלא הנהגה טובה וסגולה לאריכות ימים.
*יש מי שכתב ששק שפיר ושליה כשאין בהם עדיין צורת ולד, אין צריך לקבור אותם.
*יש מי שכתב שאם היא שליה מ, חייבת היא בקבורה כמו נפל, וייתכן שגם אסורה בהנאה, ואין להשתמש בה לצרכים תעשייתיים.
*יש מי שכתב שלא ראה שנוהגים לקבור שליה כלל.

### רקמה ניתוחית
בניתוחים (או פרוצדורות רפואיות פולשניות אחרות) להסרת רקמות, מוסרות רקמות חולות, מעוותות או ממאירות. במהלך הניתוח כורתים את הרקמה החולנית עם שוליים בריאים, ושולחים את הרקמה לאבחנה פתולוגית. לצורך האבחון הנחוץ לחולה, יש צורך בכמות קטנה של הרקמה. האבחון נעשה על דגימות של רקמות טריות, או על דגימות של רקמות המקובעות בבלוקים של פרפין, או על דגימות המקובעות על זכוכיות-נושא, אשר לעיתים עוברות צביעות מיוחדות לאיתור מחלות מיוחדות ומוגדרות. חומר זה חייב להישמר למקרה שיהא צורך באבחון חוזר אם תתגלינה עובדות חדשות, או להשוואה אם בעתיד יחזור התהליך הפתולוגי וכיוצא באלו.

מרבית הרקמות הנלקחות במהלך ניתוח מוסכם ומאושר, הן עודפי רקמות כירורגיות, שיש צורך להסיר אותן על פי ההוראה הרפואית, ואשר אינן נחוצות לצורכי אבחון וטיפול בחולה. בישראל, עודפי רקמות כאלו נקברים בהתאם לתקנות משרד הבריאות.

מבחינת ההלכה אין מניעה לשמר דגימות קטנות מרקמות שנכרתו מגופו של חולה לצורכי מחקר, הוראה, או בקרת איכות, גם ללא הסכמתו המפורשת של החולה, ובתנאי שמדובר בדגימה שהיא פחותה מכזית, והחיסיון רפואי כלפי החולה נשמר בלא שנפגעת האנונימיות שלו, לפי שטעם קבורת איברים הוא רק כדי להציל את הכהנים מטומאה, דבר שאינו שייך בדגימת רקמה (שהיא אינה בשר, גידים או עצמות), ובפרט אם היא בשיעור של פחות מכזית.

## איברי המת שהופרדו ממנו בחייו
איברים שנכרתו מאדם בחייו, נהגו לקבור אותם עמו לאחר מותו, ויש בזה נחת רוח לנפטר שנקברים עמו כל חלקי גופו. יש מי שכתב שאף מותר לשם כך לפתוח את הקבר - עד מקום הלבנים שלמעלה מגוף הנפטר, ולהניח שם את אותו האיבר, עם בקשת המחילה מהנפטר בעת פתיחת הקבר.

## ראו גם
*קבורה
*תרומת איברים

## הערות שוליים

קטגוריה:פולמוסים הלכתיים
קטגוריה:קבורה ביהדות
שמואל אטלס

**שמואל ה. אטלס** (ה'תרנ"ט, 1899 – ה'תשל"ז, 1977) היה פילוסוף וחוקר תלמוד. מהדיר חידושי הראב"ד על מסכת בבא קמא והשגות הרמ"ך על הרמב"ם. פרופסור בהיברו יוניון קולג' ומאנשי סגל בית המדרש לרבנים באמריקה.

## תולדות חייו

נולד בקמאי שבליטא, לאברהם ליב בן רפאל אטלס, וברכה בת אליהו, אחותו של רבי ברוך הורוביץ מאלקסוט. למד בישיבות ליטא, בהן בישיבה שהוקמה בעיר הולדתו על ידי רבי ישראל זיסל דבורץ, ובימי מלחמת העולם הראשונה ב'קיבוץ' של רבי איצל'ה פוניבז'ר שהתקיים אז בשל תנאי המלחמה במריאופול על חוף הים האזובי בדרום-רוסיה.

לאחר מלחמת העולם הראשונה, התיידד בליטא עם רבי יחיאל יעקב וינברג, ובעקבותיו יצא ללמוד באוניברסיטאות גרמניה, באוניברסיטת ברלין ובגיסן. הקשר ביניהם נמשך גם בשנים שלאחר מכן, וכלל התכתבות ודברי הערכה.

למד בבית המדרש הגבוה למדעי היהדות בברלין, ובהמשך לימד במכון למדעי היהדות בוורשה. עוד לפני השואה, הביא לדפוס את חיבורו הגדול, מהדורה מדעית של חידושי הראב"ד על מסכת בבא קמא.

אטלס נמלט ללונדון והדפיס בה בשנת ה'ת"ש (1940) את מהדורת חידושי הראב"ד שלו, וקטעים מכתב ידו של הרמב"ם בספרו משנה תורה, שאותם הקדיש לרעייתו צילה. ביתו נפגע בהפצצות על לונדון במלחמת העולם השנייה וכתבים רבים שלו עלו באש. ב-1942 הוא היגר לארצות הברית.

## כתביו
* **נתיבים במשפט העברי**, ניו יורק תשל"ח, הוצאת האקדמיה האמריקאית למדעי היהדות (304 עמ')

בנוסף, כתב מאמרים בכתבי עת, כמו סיני ותרביץ, ובספרי יובל שונים. בכתביו עסק במשפט עברי, בפילוסופיה ואתיקה, ובמשנתו של שלמה מימון.

אטלס ההדיר מספר חיבורים מספרות הראשונים, שלהם צירף הקדמות והערות:
* **חידושי הראב"ד**, שיצא במהדורה מדעית, והקנה לאטלס פרסום. הספר על מסכת בבא קמא נדפס בקיידאן, אך כל עותקי הספר למעט 350 שנשלחו לארצות הברית ולבריטניה הושמדו במלחמה. לאחר שנמלט ללונדון הדפיס בה בשנת ה'ת"ש (1940) את מהדורת חידושי הראב"ד שלו. חידושי הראב"ד הודפסו עם הקדמה בעברית ובאנגלית, ועם הערותיו של רבי יחיאל יעקב וינברג.
* "**השגות**" של רבי משה הכהן מלוניל על חלקים ממשנה תורה לרמב"ם, מכתב יד יחיד. החיבור פורסם בספר השנתי של היברו יוניון קולג'.
* **קטעים מספר יד החזקה לרבנו משה בן מימון ז"ל** – קטעים מכתב ידו של הרמב"ם בספרו משנה תורה, שבספרייה הבודליינית של אוניברסיטת אוקספורד, עם הערות, ביאורים והשוואות. בית הדפוס בו יצא לאור החיבור הופצץ ונשרף במלחמת העולם השנייה, ורק עותקים בודדים שרדו את השריפה.


* **From Critical to Speculative Idealism** : The Philosophy of Solomon Maimon, The Hague: Nijhoff, 1964


## לקריאה נוספת
* שמואל אטלס, **קווים לדמותו** (של רבי יחיאל יעקב וינברג), סיני, נח, תשכ"ו, עמ' רפא-רצב.

## קישורים חיצוניים
* ידיעה על פטירתו וקורות חייו מיום 29 ביולי 1977, באתר JTA
* אטלס, שמואל באתר Encyclopedia.com
* 

* 


## הערות שוליים

קטגוריה:חוקרי תלמוד
קטגוריה:יהודים ליטאים
קטגוריה:סגל היברו יוניון קולג'
קטגוריה:סגל בית המדרש לרבנים באמריקה
קטגוריה:בוגרי בית המדרש לרבנים בברלין
קטגוריה:מהגרים מליטא לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1899
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1977
בר ברגסון

[ממוזער|250px|ה[מאוזוליאום על קברו של בר ברגסון בבית הקברות היהודי בוורשה]]
**דב בר ברגסון** או **זוננברג** (בפולנית: **Berek Szmulowicz Sonnenberg**; בֶּרֶק בן שמואל זוננברג, מוכר גם כ"בֶּרְקֶ'ה" בפולין החסידית; ה'תקכ"ד, 1764 – ד' בכסלו ה'תקפ"ג, 18 בנובמבר 1822) היה בנו ויורשו של שמואל זביטקובר, ובעלה של תמר'ל ברגסון. בנקאי ונדבן, סוחר ובעל נכסים, מראשי הקהילה היהודית בוורשה, ומתומכיה הראשיים של תנועת החסידות בשנות היאחזותה ביהדות פולין.

## קורות חיים
כבר בצעירותו עסק עם אביו במסחר הבהמות, הבשר והעור, כשחלק מהעסקים הוא ניהל יחד עמו, וחלק באופן עצמאי.

נשא את תמר'ל ברגסון (זוננברג) לאחר מות בעלה הראשון. השניים היו פילנתרופים ידועים ביהדות פולין.

את עיקר הונו עשה מחכירת מונופול המלח של ממלכת פולין כולה יחד עם בנו גבריאל ברגסון  והעשיר היהודי שמואל מרקוס פוזנר. מונופול זה העמיד לרשותו סכומי כסף עצומים שאפשרו לו להרחיב את תחומי השפעתו על ידי מתן הלוואות לגורמי השפעה במדינה ומחוצה לה. שימש גם כספק לנפוליאון.

מחמת אהדתו לתנועת החסידות העסיק תחתיו רבים מן החסידים, על מנת לספק פרנסתם. כך לדוגמה עבד במפעליו הרב מרדכי רקובר, בדחנו של רבו הרב יעקב יצחק הורוביץ, "החוזה מלובלין", דבר אשר אפשר לרב רקובר לשהות רבות במחיצת רבו.

רק לאחר מותו קיבלה אשתו תמר'ל את האישורים להתגורר כרצונה בערים שמחוץ לתחום המושב היהודי בפולין.

בצוואתו השאיר כסף רב לצדקה, עשירית מהונו, אך יורשיו סירבו לממש את הצוואה כלשונה והסכום הופחת לכדי מחצית. אף כי סביר היה להניח שכוונתו המקורית של מי שהיה מתומכי החסידות וייסד בית כנסת בפראגה, לתת את כספו לעניים יהודים, התערבות השלטונות בחלוקת העיזבון הביאה לחלוקת הכסף גם למוסדות ויחידים נוצריים.

הוא נקבר בבית הקברות היהודי בוורשה (ברחוב אוקופובה, חלקה 1 שורה 13) במאוזוליאום מפואר.

למשפחתו היו צאצאים רבים מפורסמים, סוחרים ובעלי הון. נינם היה הפילוסוף היהודי-צרפתי אנרי ברגסון.

## ראו גם
* תמר'ל ברגסון

## קישורים חיצוניים
* 
* המאוזוליאום של ברגסון, בבית הקברות היהודי בוורשה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי עסקים יהודים פולנים
קטגוריה:נדבנים יהודים פולנים
קטגוריה:נפטרים ב-1822
ישראל אוזן

**ישראל אוזן** (נולד ב-8 בפברואר 1986) הוא מנכ"ל משרד הפנים.

## ביוגרפיה
אוזן נולד בירושלים וגדל בשכונת רמות ורמת שלמה. למד בישיבת עטרת ישראל. עשה מכינה קדם אקדמית בקרית אונו ושירות אזרחי במרכז תעסוקתי "עלי שיח". במקביל ללימודיו לתואר ראשון, שימש כמנכ"ל אגודת הסטודנטים בקריה האקדמית אונו. לאחר הלימודים עבד ברשות המיסים כראש צוות מע"מ במרכז מידע טלפוני בירושלים. שימש כמנהל תוכניות לשילוב חרדים באקדמיה ובשוק התעסוקה בקרן קמח ובג'וינט ישראל.

בשנים 2016–2018 שימש כיועץ למנכ"ל משרד הפנים.

בשנים 2018–2021 שימש כיועץ שר-הפנים ושר הפריפריה נגב גליל.

בשנים 2021–2022 שימש כראש מטה מפלגת ש"ס.

בשנים 2020–2023 שימש חבר ועד הפועל הציוני, המוסד העליון של ההסתדרות הציונית; חבר ועדת כספים בוועד הפועל הציוני העולמי, וכציר בקונגרס היהודי הציוני העולמי.

ב-2023 שימש כראש מטה למשנה לראש הממשלה אריה דרעי וראש מטה שר הבריאות והפנים לשר משה ארבל.

ב-21 במאי 2023 מונה על ידי שר העבודה, יואב בן צור, למנכ"ל משרד העבודה.

באפריל 2024 נבחר ל-40 הצעירים המבטיחים בישראל של העיתון גלובס.

ב-4 באוגוסט 2025 אושר מינויו בממשלה למנכ"ל משרד הפנים.

אוזן בוגר תואר ראשון במנהל עסקים מהקריה האקדמית אונו ובעל תואר שני במדיניות ציבורית מהאוניברסיטה העברית בירושלים בתוכנית הבכירים.

נשוי לשירה ואב לחמישה. מתגורר בירושלים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי ישיבת עטרת ישראל
קטגוריה:בוגרי הקריה האקדמית אונו
קטגוריה:בוגרי הקריה האקדמית אונו: מנהל עסקים
קטגוריה:מנכ"לי משרדי ממשלת ישראל
קטגוריה:מנכ"לי משרד הפנים
קטגוריה:פעילי ש"ס
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1986
Orbcomm

**Orbcomm** היא חברת תקשורת שמפעילה מערך לוויינים במסלול לווייני נמוך ומספקת שירותי אינטרנט והעברת נתונים. נכון לשנת 2023 היא מפעילה 16 לוויינים שמשרתים מעל ל-2 מיליון לקוחות. בנוסף לכך היא מפעילה 16 תחנות קרקע לעיבוד נתונים.

## היסטוריה
בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 חברת Orbital Sciences Corporation החלה לפתח רעיון בהקמת רשת תקשורת מבוססת לוויינים. בשנת 1992 היא קיבלה אישור הפעלה ובעקות כך חתמה על חוזים לפיתוח ציוד. בין הזוכות הייתה חברת אלישרא. פיתוח ציוד הסתיים בתחילת 1996. באותו זמן בידי החברה היו רישיונות ב-19 מדינות. לייוון ניסוי ראשון שוגר בשנת 1992. החברה הוקמה בשנת 1992 תוך שותפות עם Teleglobe הקנדית. כל חברה קיבלה 50% מהמניות.

בשנים 1995–1998 שוגרו 48 לוויינים שאפשרו הפעלת רשת מסחרית. בשנת 2000 חלקה של Orbital Sciences Corporation ירד ל-33%. בהמשך השנה חברה הכריזה כל פשיטת רגל. בשנת 2001 החברה נרכשה על ידי קבוצת משקיעים והונפקה בבורסה לניירות ערך.

בשנת 2014 החלו שיגורים של לוויינים מדור חדש. מטיפוס זה שוגרו 18 לוויינים שמהווים צי החברה גם נכון לשנת 2023 כאשר 12 לוויינים פעילים. הלוויינים נבנו על ידי בואינג והיו מתוכננים ל-5 שנות עבודה.

בספטמבר 2021 החברה נרכשה על ידי GI Partners תמורת 1.1 מיליארד $. היא הפכה להיות חברה פרטית ונמחקה מנסד"ק.

בשנת 2023 החברה החלה לנצל לוויינים מתקדמים מדגם Kelpie

## רשימת לוויינים

## קישורים חיצוניים
* 

* נתונים על שיגורים

## הערות שוליים

קטגוריה:לוויינים אמריקאיים
קטגוריה:חברות תקשורת לווינית
קטגוריה:מערכי לוויינים
קטגוריה:חברות אמריקאיות
כנסיית הרובע המאוחדת הראשונה

**כנסיית הרובע המאוחדת הראשונה** (באנגלית: **United First Parish Church**) היא קהילה אוניברסילית אוניטריאנית ב, מסצ'וסטס, שהוקמה ככנסיית הרובע של קווינסי בשנת 1639. בניין הכנסייה הנוכחי נבנה בשנת 1828 על ידי חוטב האבנים הנודע אבנר ג'וי מבוסטון, ועוצבה על ידי . הבניין נכנס למרשם הלאומי של מקומות היסטוריים ב-30 בדצמבר 1970, בשל הקשר שלו עם משפחת אדמס, שמימנה את בנייתו ושחבריה המשמעותיים ביותר קבורים בכנסייה.

הכנסייה נקראת גם **כנסיית הנשיאים**, מכיוון ששניים מנשיאי ארצות הברית, ג'ון אדמס וג'ון קווינסי אדמס, קבורים בכנסייה יחד עם נשותיהם, אביגייל אדמס ולואיזה אדמס. הארבעה קבורים מתחת לכנסייה בקריפטה משפחתית. מקום מושבם בכנסייה, מספר 54, מסומן בלוח וסרט.

## היסטוריה
הקהילה התכנסה לראשונה בשנת 1636 כסניף של הכנסייה בבוסטון, והפכה לכנסייה עצמאית בשנת 1639. זו הייתה כנסייה קהילתית פוריטנית כאשר הוקמה לראשונה, אך מאז אמצע המאה ה-18 היא אוניטריאנית.

בניין הכנסייה הנוכחי בנוי מגרניט שנחצב במקום. חזית הכנסייה נתמכת על ידי ארבעה עמודי גרניט מונוליטיים, כשכל עמוד בגובה 7.6 מטר ומשקלו מוערך ב-25 טון. מעל החזית הראשית מתנשא מגדל דו-שלבי, חלקו התחתון מוארך ולא מעוטר, והוא בעל לוחות שעון מכל צד, ומעליו כיפה פתוחה עם שמונה עמודים.

נשיא ארצות הברית ג'ון אדמס מימן את בניית הכנסייה באמצעות תרומת קרקע, ועיקר הגרניט הגיע מהמחצבה של משפחת אדמס. עם זאת, העמודים הם ממחצבה מקומית אחרת, שכן מחצבתה של משפחת אדמס לא הייתה עמוקה מספיק עבור עמוד בגובה מלא. הפעמון המקורי שלו נוצק על ידי פול רוויר, אך הותך ונוצק מחדש מכיוון שלא היה חזק מספיק כדי לשמש כאזעקת אש. התקרה הכיפתית מייצגת שעונית מוקפת בלוטוסים.

## מקום קבורתם של משפחת אדמס
ג'ון אדמס ובנו, ג'ון קווינסי אדמס, יחד עם הגברות הראשונות שלהם, אביגייל אדמס ולואיזה אדמס, קבורים בכספת משפחתית במרתף הכנסייה. רק כנסייה אחת נוספת בארצות הברית מכילה קבר נשיאותי: הקתדרלה הלאומית של וושינגטון בוושינגטון די. סי. שבה קבורים שרידי הנשיא וודרו וילסון והגברת הראשונה אדית בולינג וילסון.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ארצות הברית: כנסיות
יאסנטלאסלו

**יאסנטלאסלו** (בהונגרית: **Jászszentlászló**) הוא כפר בנפת קישקונמאישה שבמחוז באץ'-קישקון בדרום־מזרח הונגריה.

כמו יישובים רבים באירופה, גם ביאסנטלאסלו אוכלוסיית היישוב נמצאת בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 3,482 תושבים ובשנת 2022 חיו בו רק 2,379 תושבים.

בשנת 1920 התגוררו בכפר 5 יהודים ובשנת 1920 התגוררו בו שני יהודים. ישנו תיעוד של יהודי אחד שהתגורר בכפר שנרצח בשואה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הונגריה: כפרים
צ'ויושפאלוש

**צ'ויושפאלוש** (בהונגרית: **Csólyospálos**) הוא כפר בנפת קישקונמאישה שבמחוז באץ'-קישקון בדרום־מזרח הונגריה.

הכפר נוצר ממיזוג של שתי חוות באזור והפך לכפר עצמאי ב-1 ביולי 1945.

כמו יישובים רבים באירופה, גם בצ'ויושפאלוש אוכלוסיית היישוב נמצאת בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 1,832 תושבים ובשנת 2022 חיו בו רק 1,530 תושבים.

בכפר יש כמה אתרים בולטים, כולל בית ספר לשעבר אשר נרכש על ידי Gergely Pongrátz, מנהיג המהפכה ההונגרית של 1956, והפך למוזיאון המהפיכה. ישנו גם אתר עם ממצאים גאולוגיים מצפון-מזרח לכפר.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הונגריה: כפרים
הסופר קאפ האיטלקי בכדורסל

**הסופר קאפ האיטלקי בכדורסל** (באיטלקית: **Supercoppa Italiana di Pallacanestro**) היא תחרות הסופר-קאפ של הכדורסל באיטליה, המאורגנת על ידי Lega Basket , שמנהלת את ליגת העל האיטלקית בכדורסל ואת הגביע האיטלקי בכדורסל, ובאופן מסורתי פותחת את העונה.

## פורמט
בשנת 2000 אורגן הסופר קאפ בקנה מידה גדול יותר, כאשר כל קבוצות הסרייה א' והסרייה א'2 (למעט רג'ו קלבריה שהשתתפה בטורניר בבואנוס איירס), כאשר אלופת הליגה הראשונה ומחזיקת הגביע העפילו אוטומטית לחצי הגמר. בשנה שלאחר מכן השתתפו בטורניר ארבע הקבוצות המדורגות ראשונות בליגה.

החל מ-2014 משוחק הסופרקאפ על ידי ארבע קבוצות, כאשר אלופת הליגה משחקת מול סגנית מחזיקת הגביע, ומחזיקת הגביע משחקת מול סגנית אלופת הליגה בעונה הסדירה. הפורמט אושר עבור המהדורות הבאות.

במהדורת 2020 השתתפו בסופרקאפ כל קבוצות הליגה, בשל הסיום המוקדם של עונת 2019/20 בשל מגפת הקורונה באיטליה. התחרות הורכבה מארבעה בתים, מהם העפילו 4 קבוצות לפיינל פור שנערך ב שבבולוניה. הפורמט אושר למהדורת 2021, עם פיינל 8 במקום פיינל פור. ב-2022 חזר הסופרקאפ למהדורה הקודמת של ארבע קבוצות.

## ביקורת תקשורתית
מספר עיתונאי ספורט כינו את סופרקאפ האיטלקי כ"תואר משני", בניגוד לגביע האיטלקי. כמה מהם הגיבו למספר הצופים הנמוך במהדורת 2014 (כחלק ממגמה כללית), בסאסארי על ידי השוואה שלילית לאלו בליגה האיטלקית, הגביע האיטלקי והיורוליג.

גם הפורמט והמיקום של הטורניר ספגו ביקורת, עם קריאות לארגן גמר בודד בעיר נטולת מועדון כדורסל מקצועי (כגון בארי או פלרמו), או אפילו מחוץ למדינה, כמו הסופר קאפ האיטלקי בכדורגל.

## זכיות
מנס סאנה סיינה ואולימפיה מילאנו מחזיקות בשיא הזכיות בסופר קאפ עם 6 (זכייתה האחרונה של סיינה ב-2013 נשללה), ואחריה וירטוס בולוניה ובנטון טרוויזו עם ארבעה תארים. וירטוס השתתפה בהכי הרבה גמרים, 12.

## הופעות לפי מועדון

## ראו גם
*הגביע האיטלקי בכדורסל
*הסופר קאפ האיטלקי (כדורגל)
*ליגת העל האיטלקית בכדורסל
*פדרציית הכדורסל האיטלקית

## הערות שוליים

קטגוריה:סופר קאפ
קטגוריה:תחרויות כדורסל באיטליה
קטגוריה:איטליה: כדורסל
קטגוריה:איטליה: ספורט
פלורה מקדונלד ריד

**פלורה מקדונלד ריד** (באנגלית: **Flora Macdonald Reid**; 1860–1938) הייתה ציירת בריטית, סקוטית ואחותם של האמנים ג'ון רוברטסון ריד ואליזבת ריד.

## ביוגרפיה
ריד נולדה בלונדון ב-1860, להורים סקוטים, והמשפחה עברה מאוחר יותר לאדינבורו. היא למדה בבית הספר הנאמנים לאמנות, וגם חונכה על ידי אחיה ג'ון. ב-1881 היא ואחיה חזרו ללונדון, שם גרו באזור האוורסטוק היל של העיר. מאוחר יותר בחייה בילתה עשור בקורנוול, והתגוררה בלוא ופולפרו.

### יצירה
בגיל שש עשרה הציגה פלורה ריד עבודות באקדמיה המלכותית הסקוטית, במכון המלכותי לאמנויות גלאזגו מגיל 19, ובאקדמיה המלכותית מגיל 20. היא מתועדת כמציגה ציורים באקדמיה המלכותית בשנת 1900. הציור שלה "אמונה" (לימים נקרא "השוק בעיר ברוז'") נכלל בספר על נשים ציירות בעולם מ-1905.

הציור של ריד מ-1883, "עובדי השדות", נכלל בתערוכה של ציירי וציירות סקוטלנד בשנים 1885–1965 בגלריה הלאומית הסקוטית לאמנות מודרנית ב-2016.

### מוניטין בינלאומי
ריד נסעה וחיה בנורווגיה, צרפת ובלגיה, וקיבלה מדליית זהב ב-1900 בתערוכה העולמית בפריז.

ריד הציגה את עבודתה בארמון האמנויות היפות בתערוכת קולומביה העולמית ב-1893 בשיקגו, אילינוי.

בין השנים 1895–1932 הציגה ריד שש פעמים בסלון הפריזאי, לעיתים קרובות באקדמיה הסקוטית המלכותית בין השנים 1877–1922, וכמעט בכל שנה בין השנים 1880–1938 במכון המלכותי לאמנויות גלאזגו.

## גלריה

 File:Dora Macdonald Reid The First Communion (1894).jpg|לפני ההתיחדות
File:Flora Macdonald Reid - A Bruges Market Place - d5492514.jpg|השוק בעיר ברוז'


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירות סקוטיות
קטגוריה:ילידות 1860
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1860
קטגוריה:בריטיות שנפטרו ב-1938
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1938
ג'ורג' סנדרס (צייר)

**ג'ורג' סנדרס** (באנגלית: **George Sanders**; 1774 – 26 במרץ 1846) היה צייר דיוקנאות סקוטי.

## ביוגרפיה
סנדרס נולד בקינגהורן, פייף, בשנת 1774, והתחנך באדינבורו. שם הוא למד אצל מאמן-צייר בשם סמטון, ולאחר מכן התאמן כמיניאטוריסט-צייר ואמן-רישום, ומעצב איורי ספרים. באותה תקופה הוא ביצע פנורמה של אדינבורו.

לפני שנת 1807 הגיע סנדרס ללונדון, שם, לאחר שעבד כמיניאטוריסט במשך כמה שנים, התבסס כצייר של פורטרטים בגודל טבעי בשמן. למרות יכולות מוגבלות, הוא היה במשך זמן מה אמן מאוד אופנתי, והשיג מחירים גבוהים. הוא בדרך כלל צייר את הלקוחות הגברים שלו בלבוש מהודר. דיוקנאותיו של הדוכסים מבקינגהאם, דבונשייר ורוטלנד, לורד דובר, לורד פלמות', ג'יין ספנסר-צ'רצ'יל, הדוכסית ממרלבורו, מר וו. קוונדיש וסר וו. פורבס, נחרטו מאוחר יותר על ידי ג'יי ברנט, סי. טרנר, ה. מאייר ואחרים.

סנדרס צייר כמה דיוקנאות של לורד ביירון. האחד, מתוארך 1807, נחרט באורך שלם על ידי E. Finden ב־1832, ובחצי אורך ל"איורים ליצירותיו של לורד ביירון", 1834.

סנדרס הציג באקדמיה המלכותית ב-1834 בלבד, ואז שלח חמישה דיוקנאות, שזכו בביקורת קשה באותה תקופה. הוא ביקר תכופות ביבשת, והכין עותקים בצבעי מים של תמונות מפורסמות של מאסטרים הולנדים ופלמים; עשרים ושלושה מהם נמצאים בגלריה הלאומית של סקוטלנד.

הוא נפטר בלונדון, ב-26 במרץ 1846.

ג'ורג' סנדרס אימן והציג את אחייניתו כריסטינה רוברטסון ללקוחותיו עבור המיניאטורות שלה. היא הייתה אמורה להיות ציירת בחצר המלוכה הרוסית.

## גלריה

 File:George Sanders - George Gordon, 5th Duke of Gordon.jpg|ג'ורג' גורדון
File:Admiral George Keith Elphinstone 1st Viscount Keith by George Sanders.jpg|אדמירל קייט אלפינסטון
File:FrancisBlackburne.jpg|פרנסיס בלקבורן
File:William Noel-Hill, 3rd Baron Berwick.jpg|ויליאם נואל-היל


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים סקוטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1774
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1846
לשמוע את הלב (שיר של רבקה זהר)

"**לשמוע את הלב**" הוא סינגל שהוקלט על-ידי הזמרת הישראלית רבקה זהר. השיר יצא לאור ב-17 בפברואר 2021, מתוך אלבומה ה-11, העונה לאותו השם.
## רקע וכתיבה
השיר נכתב על-ידי שחר הדר, הולחן על-ידי עמרי קסטן ולירון בן שמעון והופק על-ידי אודי תורג'מן. "לשמוע את הלב" יצא לרגל ציונה של זהר יובל שנים על הבמות, וכן היה לסינגל הראשון מתוך אלבומה ה-11. זהר שיתפה כי כמעט וויתרה על המשך פעילותה כסולנית בשל רצונה להפסיק להופיע עם שיריה הקלאסיים שוב ושוב. אולם, לאחר פגישתה את תורג'מן, והתאהבותה בשירים החדשים - השלימה זהר את הקלטת האלבום, תוך תהליכי השלמה ויציאה מאזורי הנוחות שלה.

שחר הדר, שקיבלה מתורג'מן את תוכן שיחותיו עם זהר והפכה אותו לטקסטים, סיפרה כי השיר נכתב כפרץ מילים, וכי הוא מספר את דמותה של רבקה כאישה חזקה ועמוקה, מלאת עוצמה ויופי. עם צאת השיר, הפצירה זהר במאזיניו כי לעולם לא יפלו ברוחם וכי כמילות השיר, תמיד ניתן למצוא את האמת והאור בסופו של יום.

עם צאתו, התקבל השיר בחום בקרב המאזינים, זכה לשבחם של המבקרים וכן נכנס לפלייליסט של כאן גימל. מאוחר יותר, עם צאתו של האלבום המלא - נכנס השיר לפלייליסט של כאן גימל בשנית.

לאור הצלחתו וסמליותו, הפך השיר בהמשך גם לשיר הנושא של האלבום, וכן לשיר הנושא של סיבוב ההופעות שליווה אותו.

## וידאו קליפ

הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר, צולם ובוים על-ידי עומר בורין, והועלה לערוץ היוטיוב של זהר ב-17 בפברואר 2021. בקליפ ניתן לראות את זהר שרה את מילות השיר כשהיא פוסעת ביער ובחוף הים.

## קישורים חיצוניים
* סרטון השיר "לשמוע את הלב" באתר יוטיוב
* מילות השיר "לשמוע את הלב" באתר שירונט

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי רבקה זהר
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי שחר הדר
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי עמרי קסטן
קטגוריה:שירים על חלומות
רוברט ת'ורבורן

**רוברט ת'ורבורן** (באנגלית: **Robert Thorburn**; 1818–1885) היה צייר מיניאטורות סקוטי ומקורב לאקדמיה המלכותית.

## ביוגרפיה
רוברט ת'ורבורן, נולד בדמפריס במרץ 1818, היה בנו של סוחר. את השכלתו המוקדמת קיבל בבית הספר התיכון דמפריס. עד מהרה פיתח אהבה לאמנות, ובשל טוב לבה של שכנה, נשלח בגיל חמש עשרה לאדינבורו לצייר באקדמיה, שם התקדם במהירות וזכה להצטיינות. כשלוש שנים לאחר מכן הגיע ללונדון ונכנס לשיעורי האקדמיה המלכותית. בתור יליד דמפריס הוא נהנה מהחסות המיוחדת של הדוכס מבקליוץ', שבאמצעותה השיג עבודות רבות.

הצלחתו של ת'ורבורן כצייר מיניאטורי הובטחה במהירות, ובמשך שנים רבות הוא קיבל את החסות של החברה האופנתית עם סר ויליאם צ'ארלס רוס. ב-1846 קיבל את המשימה הראשונה שלו מהמלכה ויקטוריה, רבות באו אחריה. דיוקנאות מיניאטוריות של המלכה ושל המלכה עם אדוארד השביעי, כנסיך מוויילס, שוכפלו רבות (1897).

המיניאטורות של ת'ורבורן היו בממדים גדולים מהרגיל, הראו יותר מהדמות ולעיתים מלוות ברקע נוף. הם מצוירים על פיסות שנהב גדולות, לפעמים על פיסות שחוברות זו לזו. הגימור הקיצוני שלהם מייצר תחושה של מונוטוניות ושטיחות כאשר הצבעים איבדו את הרעננות שלהם. עם זאת, הם זכו להערצה רבה בזמן הפקתם, ובתערוכה הבינלאומית של פריז ב-1855 הוענקה לת'ורבורן מדליית זהב.

אחת המיניאטורות הידועות ביותר שלו היא זו של הדוכסית ממנצ'סטר, ששעתוק שלה ניתן ב"ציירי המיניאטורות הבריטיים" של ג'יי ג'יי פוסטר (1898). אותה עבודה מכילה דיוקן של ת'ורבורן מתוך מיניאטורה עצמית ורשימה של מצויריו העיקריים הכוללת את רוב הנשים היפות של אותה תקופה.

ת'ורבורן נבחר לחבר נלווה של האקדמיה המלכותית בשנת 1848. כאשר הצילום החל להחליף את הציור המיניאטורי, הוא החל לצייר בשמן, והציג פורטרטים ונושאים אחרים בתערוכות האקדמיה המלכותית בהצלחה מתונה.

היה לו בית בלאסווייד, ליד אדינבורו, אך הוא מת בטונברידג' וולס ב-3 בנובמבר 1885 בשנתו השישים ושמונה.

האמן ארצ'יבלד ת'ורבורן היה בנו.

## גלריה

 File:Robert Thorburn (1818-1885) - Juliana Pole-Carew (1812–1881), Lady Robartes - 884902 - National Trust.jpg|ליידי רוברטס
File:Charlotte Mary Hood, Baroness Bridport by Robert Thorburn.webp|ברונית ברידפורד
File:Duchess of Buccleuch and daughter Lady Victoria Scott.jpg|הדוכסית מבוכלוך וביתה ויקטוריה
File:Portrait of the Field Marshall Arthur Wellesley, 1st Duke of Wellington, by Robert Thorburn.jpg|הדוכס ומולינגטון


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים סקוטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1818
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1885
כריסטינה רוברטסון

**כריסטינה רוברטסון** (באנגלית: **Christina Robertson**; לבית סנדרס; 17 בדצמבר 1796 – 30 באפריל 1854) הייתה ציירת סקוטית הזכורה בדרך כלל בזכות דיוקנאותיה של המשפחה הקיסרית הרוסית, נציגת המסורת האקדמית. היא הייתה חברת הכבוד האישה הראשונה באקדמיה הסקוטית המלכותית.

## ביוגרפיה
כרסטינה סנדרס נולדה בקינגהורן בפייף בדצמבר 1796, להורים שרצו שהיא תזכה בהשכלה. היא הוכשרה על ידי דודה, ג'ורג' סנדרס, שצייר מיניאטורות והיא החלה את הקריירה שלה בביתו בלונדון. כריסטינה הייתה ציירת דיוקנאות מצליחה והיא השיגה במהירות קהל לקוחות, בתחילה מפטרונים סקוטיים עבור המיניאטורות שלה ומאוחר יותר עבור ציורי שמן וצבעי מים, והרוויחה יותר מהמורה שלה.

עד 1823 היא הייתה נשואה לאמן ג'יימס רוברטסון אבל האמנות שלה האפילה על שלו, והיא הציגה באקדמיה המלכותית. משנת 1828 היה לה סטודיו משלה, אולי האישה הראשונה שעשתה זאת. בשנה לאחר מכן היא הפכה לחברת הכבוד הראשונה של האקדמיה הסקוטית המלכותית.

במהלך שנות ה-30, כריסטינה רוברטסון נסעה הרחק ממשפחתה, אף שילדה שמונה ילדים, וארבעה מהם שרדו מינקות. היא עבדה בפריז באמצע שנות ה-30 ופגשה אנשי חצר המלכות הרוסית, שכבר יכלו לראות את עבודתה בתחריטים בכתבי עת, ולכן התפתתה להצטרף אליהם בסנט פטרסבורג. היו לה יותר עבודות מהרגיל, כדי להחליף את הציורים שאבדו בשריפה שהרסה את ארמון החורף ב-1837. כריסטינה הייתה בסנט פטרסבורג מ-1839 עד 1841, שם ביצעה ציור באורך מלא של הצאר ניקולאי הראשון והקיסרית אלכסנדרה ושלוש בנותיה - מריה, אולגה ואלכסנדרה. ב-1841 היא הייתה האישה הראשונה, והיחידה, שנעשתה לחברת כבוד, באקדמיה הקיסרית לאמנויות. היא נשארה שם ועבדה כאמנית מלכותית במשך עשר שנים, אם כי דיוקנאות של כלות הקיסרות נדחו ב-1849. אחת המצוירות, הדוכסית הגדולה מריה אלכסנדרובנה, הזמינה מאוחר יותר את כריסטינה לצייר אותה ואת ילדיה, והקיסרית בחרה בה לצייר דיוקן מעודכן של עצמה, בשנת 1852.

חלק מהדיוקנאות של כרסטינה רוברסטון נחרטו עד 1833 והם נכללו בגלריית הדיוקנאות של נשים מכובדות, כולל נשות החצרות של ג'ורג' הרביעי ו-ויליאם הרביעי.

רוברטסון מתה בסנט פטרסבורג, ונקברה בבית הקברות וולקובו.

## גלריה

 File:Alexandra Fedorovna by C.Robertson (1840s, Hermitage).jpg|אחכסנדרה פדורובנה
File:Alexandra Nikolaevna, Princess of Hesse-Kassel.jpg|אלכסנדרה ניקולאייבנה
File:Nicholas I by C.Robertson (Hillwood museum).jpg|ניקולאי הראשון
File:Olga Nikolaevna Queen of Württemberg.jpg|אולגה ניקולאייבנה


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירות סקוטיות
קטגוריה:ציירות רוסיות
קטגוריה:ציירי דיוקנאות
קטגוריה:מהגרים לרוסיה
קטגוריה:ילידות 1796
קטגוריה:נפטרות ב-1854
אריה עופרי

**אריה עופרי** (נולד ב-14 באוגוסט 1948) הוא איש עסקים ופוליטיקאי ישראלי, כיהן כראש המועצה האזורית שומרון בין השנים 1993–1997.

## ביוגרפיה
נולד בשם **אריה הרשלר** לדוד וטובה. ב-1977 נמנה עם גרעין "שומרון" מנתניה שייסד את היישוב שבי שומרון. בשבי שומרון שימש כמזכיר היישוב ויושב ראש הוועד שלו. בשנות ה-80 היה סגן יו"ר מועצה אזורית שומרון. בשנת 1993 נבחר לראשות מועצה אזורית שומרון. כיהן בתפקיד עד 1997. לאחר מכן שב לשמש כיו"ר המזכירות של שבי שומרון.

ניהל פרויקטים בתחום הבנייה וייבוא המזון. עופרי ואשתו מחזיקים בחברת קרן – קידום, ריכוז וניהול בע"מ.

שימש כחבר הנהלת מרכז המועצות האזוריות, חבר בהנהלת החברה למתנ"סים וחבר בהנהלת האגודה למען החייל.

בפברואר 2021, לקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע, הודיע על תמיכה בגדעון סער ומפלגת תקווה חדשה.

נשוי לפנינה לבית זידנפלד ולהם ארבעה ילדים.

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי המועצה האזורית שומרון
קטגוריה:מייסדי התנחלויות
קטגוריה:שבי שומרון: אישים
קטגוריה:סגני ראשי רשויות מקומיות בישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948