open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מאסטר-קומנדנט

**מאסטר-קומנדנט** (באנגלית: **master commandant**), "רב חובלים ומפקד", הייתה דרגה קצונה בצי של ארצות הברית בשנותיו הראשונות, בין לוטננט לקפטן. נושאי דרגה זו פיקדו בדרך כלל על אוניות מלחמה שהיו קטנות מכדי שיצדיקו את מסירתן לידי קפטן, כמו סְלוּפ או בְּרִיג. הדרגה הונהגה רשמית ב-1806. ב-1838 קוצר השם לקומנדר .

## תולדות הדרגה
בימיו הראשונים של הצי האמריקני היו נהוגות שלוש דרגות לקצינים שפיקדו על אוניות מלחמה: קפטן, מאסטר-קומנדנט ולוטננט-מפקד (lieutenant, commanding), שלא הייתה דרגה של ממש אלא תוארו של לוטננט מן השורה שפיקד על כלי שיט. שלוש דרגות אלו נהוגות, בשינויים קלים, גם בצי האמריקני של ימינו: קפטן, קומנדר ולוטננט-קומנדר .

דרגת מאסטר-קומנדנט הקבילה לדרגת "מאסטר אֶנד קומנדר" (master and commander) של הצי המלכותי הבריטי, שקוצרה ב-1794 ל"קומנדר". כאשר פנו אל מאסטר-קומנדנט בעת פיקודו על אונייה קראו לו "קפטן".

בציורים מאותה תקופה ניתן לראות כי ההבדל היחיד בין מדיו של מאסטר קומנדנט לאלו של קפטן היה מספר הכותפות: קפטן ענד שתי כותפות, ואילו מאסטר-קומנדנט כותפה אחת בצד ימין. לוטננט ענד את הכותפה על כתף שמאל.

גיבור הצי האמריקני סטיבן דיקייטר  לא נשא מעולם דרגת מאסטר-קומנדנט. לאחר הפשיטה הנועזת על הפריגטה "פילדלפיה" בנמל טריפולי ב-1804, שב לאמריקה כגיבור לאומי וקודם ישירות מלוטננט לקפטן.

מאסטר-קומנדנט מפורסם אחר הוא ריצ'רד סאמרז , שפיקד על ספינת ההבערה "אינטרפיד"  בעת ההתקפה על הקורסארים הברברים בנמל טריפולי ב-1804.

## לקריאה נוספת

* Colimore, Edward. "Effort under way to bring back U.S. sailors buried in Libya." *The Philadelphia Inquirer*. October, 25, 2011
* Perrenot, Preston B. (2010). *Grade Insignia of the US Navy 1776–1852*. United States of America, Department of the Navy.
* Toll, Ian W. (2006). *Six Frigates: The Epic History of the Founding of the U.S. Navy*. W.W. Norton.


## הערות שוליים

קטגוריה:דרגות צי ארצות הברית
ניגודיות

שמאל|ממוזער|250px|הצד הימני של התמונה מציג ניגודיות גבוהה יותר מהצד השמאלי.
**נִגּוּדִּיוּת** (בלועזית: **קוֹנְטְרַסְט**) היא הבדל במאפיינים חזותיים אשר גורם לעצמים להיות נפרדים מסביבתם. הניגודיות מתבטאת בהבדל בתאורה ובצבע בין עצם לעצם בשדה הראייה או בתמונה.

הניגודיות המקסימלית של תמונה נקראת טווח דינמי או יחס הניגודיות.

## הגדרה
קיימות מספר הגדרות העוסקות בשאלה כיצד לקבוע ניגודיות בתמונה נתונה. בפשטות, ניתן לבטא ניגודיות על ידי היחס שבין ההבדל בבהירות בין עצמים לבהירות הממוצעת. בהתאם לחוק ובר-פכנר, כאשר הבהירות נמוכה קל יותר להבחין בהבדלים קלים בבהירות מאשר במצב שבו הבהירות הממוצעת בתמונה גדולה. בכתיבה כללית ניתן לסכם כ: \frac{I-I_b}{I_b} כאשר I ו-I_b מיצגים את הבהירות של העצם והבהירות של הרקע, בהתאמה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ראייה
קטגוריה:תאורה
קטגוריה:אופטיקה
אפקט במבי

[ממוזער|250px|שמאל|עופר [אייל פרדי לבן-זנב, הוא גיבור הסרט "במבי", אשר גרם לאנשים רבים לתפוס אותו כחיית בר עדינה מכפי שהוא באמת.]]
**אפקט במבי** (באנגלית: **Bambi effect**) הוא ביטוי ליחס שונה לבעלי חיים הכולל חיבה או התנגדות לפגיעה בהם, כ"חמודים" כגון עופרי אייליים, דולפינים, חתולים, כלבים, פנדות, קואלות ועוד; בשעה שקיימת אדישות רבה יותר לבעלי חיים אחרים ולפגיעה בהם.

מונח זה דומה למגה-פאונה כריזמטית בו ניתן יחס דומה למינים גדולים ו"כריזמטיים" כגון פילים, קרנפים, סוסים, אריות, טיגריסים ודובים. המונח האחרון קשור יותר לשמירת טבע ולניצול היחס לחיה למען הסביבה.

## ההשראה למונח
המונח נטבע בהשראת סרט ההנפשה "במבי" של חברת וולט דיסני משנת 1942, ובו מופיעה באופן בולט האנשה של דמות בעל חיים. במבי בסרט זה הוא עופר (בתחילת הסרט) של אייל פרדי לבן-זנב, שאפו חמוד ועיניו גדולות. אחת הסצנות המפורסמות בסרט לדוגמה, היא זו שבה במבי עוקב בתמימות ובסקרנות אחרי פרפר המעופף ומתיישב על חוטמו. במבי הצעיר נותר לבדו, יתום, בשלג, לאחר הריגת אמו בידי ציידים, וסצנה קורעת לב בסרט היא שיטוטיו ביער וקריאתו "אמא, אמא", ללא מענה.

## השפעה
אפקט במבי משמש דוגמה לכוחו הרב של הקולנוע ושל עולם הפרסום בהשפעה על תפיסתנו את המציאות, בעולם שבו רוב האנשים בתרבות המערבית אינם מכירים את חיות הבר, אלא מקבלים מציאות מדומה דרך הטלוויזיה או הקולנוע, שם מדובר ביצורים קטנים וחמודים שכביכול דנים בסוגיות של רומנטיקה ונאמנות של חברים.

רבים רואים באפקט במבי ביטוי לצביעות. יש המציינים כי לדמות "במבי" בסרט נוסף מראה תינוקי, בדמות עיניים גדולות וריסים, והדמויות מדובבות בקולות ילדים מתוקים. בנוסף, בסרט "במבי" אין ביער טורפים טבעיים כלל, שלא כמו במציאות, והאדם-הצייד הוא היחיד ההורג את בעלי החיים. הצירוף של מתיקות, האנשה וסילוק הטורפים הפך את "במבי" לנקודת-ציון היסטורית: המושג "אפקט במבי" שגור הן בקרב ציידים, הן בקרב תומכי זכויות בעלי חיים, לגינוי אנשים המפגינים קשר רגשי לחיות בר בגלל היותן "חמודות", וההזדהות שמעורר הסרט עם חיות בר אינה מבוססת על הבנה ריאליסטית של כוחות הטבע, אלא על התקשרות רגשית עם חיות ילדותיות וחמודות, בתוך עולם חלומי.[ממוזער|250px|[חתול בית|חתולים נראים כחיות חמודות אך חתולי רחוב במקרים רבים הם מזיקים קשים לטבע. חמידותם אינה מעוררת חשד לפגיעתם החמורה ואינה מעודדת אמפתיה למינים שהם טורפים. במקרים רבים האדם מייבא אותם לאזורים רגישים לסביבה.]]היחס לחתולים הוא דוגמה לאפקט במבי. החתול נחווה כבעל חיים פרוותי, חמוד ומפונק. עם זאת, חתולי הרחוב הם בעל חיים פולש הפוגע במרקם החיים האקולוגי. חתולי הרחוב הורגים מדי שנה כ־25 מיליארד ציפורים ויונקים, בארצות הברית לבדה. למרות זאת, ההתייחסות אל חתול הרחוב היא אמפתית יותר מאשר ההתייחסות לחולדות ומזיקים אחרים.

## ראו גם
*חמידות
*מגה-פאונה כריזמטית - מונח דומה המתאר הצלה של מינים כריזמטיים יותר מאלה הפשוטים.

## קישורים חיצוניים
* 
* אריאל צבל, בחזרה לבמבי - להיזכר בסרט שעורר התנגדות לציד, באתר עמותת אנימלס.

## הערות שוליים

קטגוריה:ביטויים
קטגוריה:ציד
קטגוריה:שמירת טבע
קטגוריה:זכויות בעלי חיים
קטגוריה:במבי
כתובת גנג'נאמה

שמאל|ממוזער|250px|גנג'נאמה, המדאן, איראן
שמאל|ממוזער|250px|מראה כללי של סלע הגרניט עם הכתובת
**כתובת גנג'נאמה** (בפרסית: گنجنامه; מילולית: "איגרת האוצר") היא כתובת עתיקה הנמצאת כחמישה קילומטרים מדרום־מערב להמדאן, לצדי הר אלוַנד באיראן. הכתובת, שנחקקה בגרניט, מורכבת משני חלקים. החלק השמאלי הוזמן על ידי דריווש הראשון (521 – 485 לפני הספירה) והחלק הימני הוזמן על ידי חשיארש הראשון (485 – 465 לפני הספירה). שני החלקים, שנחקקו בשלוש שפות עתיקות — פרסית עתיקה, בבלית חדשה ועילמית חדשה, מתחילים בשבח לאל אהורה מזדא ומתארים את הגנאלוגיה ואת המעשים של המלכים המוזכרים.

הדורות הבאים, שלא יכולים היו לקרוא את לוחות כתבי היתדות, הניחו שהם מכילים מדריך לאוצר שלא־נגלה, ולכן קראו לו גנג'נאמה – איגרת האוצר. יש גם גרסה שלפיה נקרא המקום جنگنامه (ג'נגנאמה), כלומר איגרת המלחמה.

בשנת 2011 הוצבו בחניון לוחות דומים, המתרגמים את הכתובת לאנגלית ולפרסית חדשה.

## הכתובת

## ראו גם
* כתובת ביסותון

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:הממלכה האחמנית
קטגוריה:פרובינציית המדאן
קטגוריה:איראן: ארכאולוגיה
גנג'נאמה
שרת משחק

**שרת משחק** (באנגלית: **Game Server**, לעיתים נקרא מארח) הוא "חדר" של משחק וידאו מרובה משתתפים כלשהו, אשר מאוחסן על מחשב, לרבות שרת, אשר יכול להריץ מספר רב של שרתי משחק במקביל.

## סוגי שרתי משחק
### שרתי משחק ייעודיים
**שרתי משחק ייעודיים** (באנגלית: **Dedicated server**) הם שרתי משחק אשר מאוחסנים על גבי שרת ייעודי רב עוצמה. שרתים אלו מסוגלים לאחסן מספר רב של שרתי משחק, ולרבות כוללים הגנות כנגד מתקפות DDoS וכו'. סוג זה של שרתי משחק הוא הנפוץ ביותר.

### שרתי משחק בשיטת עמית לעמית
שרתי משחק אלו דומים לשרתי משחק ביתיים, אך שונותם נובעת מכך שהם פועלים בשיטת עמית לעמית (P2P). אם המארח יסגור את תוכנת הקליינט, השרת עצמו לא ייסגר ותפקיד המארח יעבור אל שחקן אחר. סוג של שרתי משחק זה לא נפוץ במיוחד עקב בעיות שעלולות להתרחש, כמו בעיות תאימות, בעיות של פינג גבוה וכו'.

### שרתי משחק ביתיים
**שרתי משחק ביתיים** (באנגלית: **Listen server**) הם שרתי משחק אשר פועלים על תוכנת הקליינט (ולא על תוכנת השרת) ומאוחסנים על גבי המחשב הביתי. שרתים אלו נועדו לרוב למשחקי LAN.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סוגי שרתים
בא ונעלם

**בא ונעלם** (באנגלית: **Now You See Him, Now You Don't**) הוא סרט קולנוע אמריקאי בבימויו של רוברט באטלר שיצא לאור בשנת 1972 בכיכובם של קורט ראסל וסאזר רומרו, הוא צולם בארצות הברית.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 1972
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני מ-1972
קטגוריה:סרטי וולט דיסני
הברנוער

**ה"ברנוער"** היווה מקום מפגש לבני נוער להט"בים (לסביות, הומוסקסואלים, ביסקסואלים, טרנסג'נדרים), וכן חברים הטרוסקסואלים תומכים. המקום פעל כחלק משירותי אגודת הלהט"ב.

## פעילות
הברנוער סיפק מקום מפגש ותמיכה עבור מגוון בני נוער, באמצעות סביבה תומכת והכוונה בבעיותיהם הייחודיות. בנוסף, נתן סיוע ראשוני לנוער מנותק ולנוער רחוב, והפניה לאנשי מקצוע המספקים סיוע לבני נוער השרויים במצוקה כלכלית. במקביל עובד הברנוער בצמוד לשירות הפסיכו-סוציאלי של אגודת הלהט"ב.

פעילות הברנוער, שנערכה בכל מוצאי שבת, הונחתה על ידי מתנדבים בוגרים שעברו הכשרה מיוחדת הכוללת מיונים קפדנים, כאשר גיל ההדרכה בברנוער עמד על 23 ומעלה.

למפגשי הברנוער היה אופי מסיבתי והם כללו משחקי חברה, בר מזון ומשקאות קלים מוזלים וחצר ישיבה, וסיפקו לנוער להט"בי ולכאלה המתלבטים לגבי זהותם מקום למפגש בלתי אמצעי, שבו הוא יכול להתבטא בחופשיות, להכיר ולחלוק חוויות עם חברים וחברות הנמצאים בסיטואציה דומה. בנוסף המתנדבים גם שמשו כאוזן קשבת לבני הנוער שפקדו את המקום.

## סניפי הברנוער
### ברנוער תל אביב
[ממוזער|251x251 פיקסלים|הברנוער ב[מצעד הגאווה בתל אביב בשנת 2015]]
הברנוער הוקם בשנת 2005 על ידי שאול גנון והיה הראשון שהציע לנוער להט"בי מקומות מפגש חברתיים בסביבה בטוחה. הוא פעל בבית האגודה (בית פזי), ברחוב נחמני שבמרכז תל אביב, ושירת בני נוער בגילאים 13–19 מכל רחבי גוש דן ואף מיישובים מרוחקים יותר. מנהל הברנוער בתל אביב משנת 2011 הוא שרון רם.
### הרצח בסניף בתל אביב

הרצח בברנוער היה פיגוע ירי שהתרחש במוצאי שבת, 1 באוגוסט 2009. בפיגוע נרצחו ניר כץ (26), מדריך בברנוער, וליז טרובישי (16), אורחת במקום. כמו כן נפצעו תשעה בני נוער שנכחו במקום, חלקם קשה. אחד מהם, חן לנגר, שנותר נכה בעקבות כדור שחדר לרגלו ונשאר בה עד יומו האחרון, שם קץ לחייו ביוני 2020.

ב-2017 הוחלט על העברת הבר נוער בתל אביב לידי איגי - ארגון נוער גאה, הפועל תחת חסותם. ב-19 באוגוסט 2017 התקיימה הפעילות האחרונה של הברנוער בבית פזי שברחוב נחמני.

### ברנוער באר שבע
ברנוער באר שבע נפתח ערב חודש הגאווה - יולי 2010 - ביוזמה של פעילים מקומיים בסניף האגודה בעיר. הוא דומה באופיו לזה שבתל אביב, ומשרת את הנוער מבאר שבע ויישובי הנגב.

## מקורות מימון
פעילות הברנוער מומנה בחלקה על ידי אגודת הלהט"ב וברובה על ידי תרומות ולא על ידי מימון ממשלתי. בעקבות קשיים כלכליים נסגר הסניף התל אביבי למספר שבועות במהלך שנת 2011. הפעילות חודשה לאחר מספר שבועות לאחר מסע גיוס כספים נרחב. כל חברי הברנוער ביצעו את פעילותם בהתנדבות.

## גלריה

קובץ:Atzret 8.8.2009.JPG|נרות זיכרון בעצרת בכיכר רבין ב-8 באוגוסט 2009, שבוע לאחר פיגוע הירי בברנוער
קובץ:Reuven Rivlin visit to Gay Center in Tel Aviv, August 2017 (6834).jpg|נשיא המדינה, ראובן ריבלין ורעייתו נחמה במרכז הגאה בתל אביב במלאת שמונה שנים לרצח בברנוער. מימין יו"ר המרכז העירוני לקהילה הגאה איתי פנקס וראש עיריית תל אביב-יפו רון חולדאי, אוגוסט 2017
קובץ:Gay memory flag.svg|דגל הגאווה עם "סרט אבלות" שחור. דגל זה הפך לנפוץ לאחר אירוע הרצח כסמל לאבלה של הקהילה
קובץ:Atzeret rabin.JPG|עצרת מחאה נגד אירוע הירי בכיכר רבין, תל אביב
קובץ:Tel Aviv gay center shooting memorial.jpg|גינת הקקטוסים והסוקולנטים, בסמוך למרכז הגאה בתל אביב, לזכרם של ליז טרובישי וניר כץ שנרצחו בפיגוע בבר-נוער.


## קישורים חיצוניים
* אתר המרכז הגאה
* אתר המרכז לדיווח על שם ניר כץ

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: ארגוני להט"ב
קטגוריה:ישראל: רווחת הילד
קטגוריה:נוער בישראל
קטגוריה:מקומות מפגש של להט"בים
עדנה סובול

**עדנה סוֹבּוֹל** (נולדה ב-1944) היא מעצבת במה ותפאורה ובמאית ישראלית.

## קורות חייה ופועלה
סובול נולדה בחיפה ולמדה בתיכון חוגים. היא בוגרת החוג לתולדות האמנות בסורבון בפריז, ובעלת תואר מוסמך בחוג לתולדות האמנות באוניברסיטה העברית בירושלים. סובול החלה את דרכה בתיאטרון העירוני חיפה, תחילה כאסיסטנטית למעצב הבמה משה שטרנפלד, וכעוזרת במאי ומעצבת תלבושות. כן הייתה אוצרת לאמנות מודרנית במוזיאון חיפה לאמנות.

סובול עיצבה במה עבור התיאטרון העירוני חיפה, תיאטרון אורנה פורת לילדים ונוער, תיאטרון נווה צדק, צוותא, תיאטרון בית ליסין, הבימה, הקאמרי, החאן הירושלמי, תיאטרון הרצליה והתיאטרון העירוני באר שבע.

בשנת 1991 ביימה בתיאטרון הבימה את ההצגה "סולו", שכתב בעלה, המחזאי יהושע סובול.

## הצגות שעיצבה
*התיאטרון העירוני חיפה: תפאורה ותלבושות – "דיירים", "הלם קרב", "דבש", "גטו". תלבושות – "נפש יהודי", "גטו" (גרסה ראשונה), "מלחמת טרויה לא תהיה", "פלסטינית", "טרטיף", "מולייר", "שידוכין", "העלמה יוליה", "סינדרום ירושלים", "חיי נישואים".
*תיאטרון הבימה: תלבושות – "ג'ון גבריאל בורקמן", "עסק משפחתי קטן", "רעל ותחרה", "הפיזיקאים", "רוח האש", "אמדאוס", "העלמה והמוות", "מריוס". בימוי: "סולו".
*תיאטרון הקאמרי: תלבושות – "קסטנר", "הגולם", "אלמה".
*תיאטרון בית ליסין: תפאורה ותלבושות – "חוויה ישראלית", "עניין שולי", "מרד הימאים", "מפגש משולש". תלבושות – "בורגנים".
*תיאטרון באר שבע: תלבושות – "תמונות ציד מבוואריה תחתית", "ברווז הפרא", "דון ז'ואן", "שלוש אחיות", "שוברים רגלים", "זינגר", "אהבה וזיכרון". תפאורה ותלבושות – "טובת המולדת".
*תיאטרון החאן הירושלמי: תלבושות – "טוני היפה", "האישה מן הים".
*המרכז התיאטרוני בנווה צדק: תפאורה ותלבושות – "אדם בן כלב", "הנקודה".
*צוותא: תפאורה ותלבושות – "אנשים בלילה". שלושה מחזות בפסטיבל תיאטרון קצר.

סובול עיצבה תפאורה ותלבושות בהצגה "גטו" בהפקות בחו"ל: בניו יורק ווושינגטון בארצות הברית ובווימר גרמניה.

## משפחתה
סובול נשואה למחזאי יהושע סובול ולהם שני ילדים, המוזיקאי יהלי סובול והשחקנית לשעבר נטע סובול.

## קישורים חיצוניים
* 
*עדנה סובול, באתר ארכיון הבימה
*עדנה סובול, במערכת לחיפוש אנשי במה

קטגוריה:מעצבי במה ישראלים
קטגוריה:מעצבות במה ישראליות
קטגוריה:במאיות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:במאי תיאטרון ישראלים
קטגוריה:יהושע סובול
קטגוריה:בוגרות תיכון חוגים
קטגוריה:בוגרי תיכון חוגים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת פריז
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פריז
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1944
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
רות זוטא

**רות זוטא** הוא מדרש אגדה למגילת רות. השם 'זוטא' ניתן לו כדי להבחינו מהמדרש האחר למגילה - רות רבה, הארוך יותר.
המדרש נכתב באירופה, אולי במאה ה-10.

## מהדורות
המדרש יצא לאור לראשונה בידי שלמה בובר בשנת תרנ"ה (1895) על פי כתב יד מספריית פאלאטינה, בו הוא כונה "מדרש רות בפנים אחרים", כשהוא מעניק לו את הכינוי רות זוטא. ונדפס שנית נדפס בספרו "מדרש זוטא". 

מהדורה אלקטרונית של החיבור קיימת במאגרים של האקדמיה ללשון העברית והיא מבוססת ברובה על כתב יד מהגניזה הקהירית ובמקומות החסרים ההשלמות הן על פי כתבי יד פרמה. יש הבדלים לא מעטים בין מהדורת בובר ובין מהדורת האקדמיה. עד כה, לא יצא לאור מהדורה מדעית של החיבור. 

מקצת מן החיבור התפרסם גם בידי שמחה אסף על פי כתב יד נוסף.

## שימוש
במבואו של בובר למדרש הוא מראה כי הילקוט השמעוני עשה שימוש במדרש, ואף רבי טוביה בן אליעזר השתמש בו במדרש לקח טוב שחיבר.

לדעת לוי גינצבורג, אף ספר הזוהר עשה שימוש במדרש.

## לקריאה נוספת
* 
* אביגדור שנאן, "המעשים במדרש הקרוי 'רות זוטא'", **דברי הקונגרס העולמי האחד-עשר למדעי היהדות**, ג, 1 (תשנ"ד), עמ' 129–136.
* רונית סלהוב, אקדמות להוצאה מדעית של מדרש 'רות זוטא', עבודת גמר, אוניברסיטת תל אביב, תל אביב, תש"ס. העבודה נכתבה בהדרכת מ"ב לרנר.

## קישורים חיצוניים
* מדרש רות זוטא - מהדורת בובר, באתר "דעת"
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מדרשי אגדה
קטגוריה:מגילת רות
גיל כהן מגן

**גיל כהן-מגן**, (נולד ב-1971) הוא צלם ישראלי.

## ביוגרפיה

בוגר לימודי צילום במכללת הדסה, צילם עבור "ידיעות אחרונות", "הארץ" ועיתונים ומגזינים נוספים בארץ ובעולם. ב־2001 החל לעבוד כצלם קבוע בסוכנות הידיעות רויטרס ישראל, ועבד שם עד שנת 2010.

כיום, עובד כצלם פרילנס עבור עיתונים ומגזינים ישראלים ובינלאומיים, סוכנות הידיעות הצרפתית AFP ועיתון הארץ. עבודותיו הוצגו בתערוכות יחיד וקבוצתיות בגלריות ומוזיאונים בארץ ובעולם, ביניהם מוזיאון ישראל, מוזיאון ארץ ישראל ומוזיאון תל אביב. במקביל, מרצה בתחום הצילום באוניברסיטאות ומכללות בארץ ובעולם. זוכה מקום ראשון בנושא חדשות בתחרות "עדות מקומית" (צילומי עיתונות בישראל) בשנת 2009.

פרסם ספר צילומים "בחצרות החסידים"- התמונות העוסקות בחיים הדתיים החסידיים 2011.

## קישורים חיצוניים

* אתר הבית של גיל כהן-מגן
* 
* 
* נטע פלג, הסמוי מן העניין באתר מגזין

## הערות שוליים

קטגוריה:צלמי עיתונות ישראלים
קטגוריה:צלמים ישראלים
קטגוריה:בוגרי המכללה האקדמית הדסה ירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1971
נבחרת איסלנד בכדוריד

[שמאל|ממוזער|250px|גודיון סיגורדסון, ה[קפטן (ספורט)|קפטן לשעבר של הנבחרת ושיאן ההבקעות שלה בכל הזמנים]]
**נבחרת איסלנד בכדוריד** מייצגת את איסלנד בתחרויות בינלאומיות שונות בהן המשחקים האולימפיים, אליפות העולם בכדוריד ואליפות אירופה בכדוריד.

הנבחרת זכתה במדליית כסף באולימפיאדת בייג'ינג (2008) ובמדליית ארד באליפות אירופה בכדוריד שהתקיימה באוסטריה ב-2010. נכון לדצמבר 2022 מדורגת הנבחרת במקום ה-17 בעולם בדירוג התאחדות הכדוריד הבינלאומית.

## במשחקים האולימפיים
נבחרת איסלנד בכדוריד השתתפה שבע פעמים במשחקים האולימפיים, לראשונה הופיעה באולימפיאדת מינכן (1972) וסיימה במקום ה-12 לאחר שלא הצליחה להעפיל משלב המוקדמות. באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) סיימה במקום השישי, לאחר שבשלב המוקדם רשמה 3 ניצחונות, הפסד אחד ותוצאת תיקו מול נבחרת יוגוסלביה שזכתה בטורניר במדליית זהב. באולימפיאדת סיאול (1988) סיימה במקום השמיני. באולימפיאדת ברצלונה (1992) סיימה את השלב הראשון במקום השני בבית עם 3 ניצחונות, העפילה לשלב חצי הגמר בו הפסידה לנבחרת חבר המדינות במשחק על מדליית הארד הפסידה לנבחרת צרפת וסיימה במקום הרביעי. באולימפיאדת אתונה (2004) הודחה כבר בשלב המוקדם וסיימה תשיעית.

את הישג השיא שלה רשמה באולימפיאדת בייג'ינג (2008) כשזכתה במדליית הכסף. את שלב הבתים סיימה במקום השלישי, לאחר ניצחונות על נבחרות רוסיה וגרמניה, הפסד לנבחרת קוריאה הדרומית ותיקו מול נבחרות דנמרק ומצרים. ברבע הגמר גברה על נבחרת פולין, בשלב חצי הגמר גברה על נבחרת ספרד ובמשחק הגמר נכנעה לצרפת 23–28. בעקבות הישג זה הייתה איסלנד למדינה בעלת שיעור האוכלוסין הנמוך ביותר שזוכה במדליה כלשהי בבייג'ינג. באולימפיאדת לונדון (2012) ניצחה בכל משחקיה בשלב הבתים (מול נבחרות ארגנטינה, תוניסיה, צרפת - שמאוחר יותר זכתה בתואר - ובריטניה), אך הפסידה ברבע הגמר לנבחרת הונגריה 33–34 לאחר שתי הארכות.

## באליפויות העולם
הנבחרת השתתפה 17 פעמים באליפות העולם בכדוריד, לראשונה ב-1958. ב-1995 ארחה איסלנד את התחרות. הישג השיא שלה היה מקום חמישי באליפות ב-1997, שלוש פעמים סיימה במקום השישי, ב-1961, ב-1986 וב-2011. באליפות העולם שנערכה בקטר ב-2015 סיימה במקום ה-11. באליפות העולם שנערכה בצרפת ב-2017 סיימה במקום ה-14.

## באליפויות אירופה
שמאל|ממוזער|250px|נבחרת איסלנד לאחר זכייתה במדליית ארד באליפות אירופה באוסטריה, 2010
נבחרת איסלנד השתתפה תשע פעמים באליפות אירופה בכדוריד, לראשונה בשנת 2000. היא העפילה לשלב חצי הגמר בתחרויות ב-2002 וב-2010, כשב-2010 זכתה במדליית ארד לאחד ניצחון על נבחרת פולין במשחק על מקומות 3–4. באליפות אירופה שנערכה בדנמרק ב-2014 סיימה במקום החמישי.
## הישגי הנבחרת

## קישורים חיצוניים

* 
* דף באתר התאחדות אירופאית
* פרופיל הקבוצה באתר IHF - התאחדות הכדוריד הבינלאומית

## הערות שוליים

קטגוריה:נבחרות איסלנד
איסלנד
בית מקרא

**בית מקרא, כתב עת לחקר המקרא ועולמו** הוא כתב עת מדעי לחקר המקרא בהקשר מקום יצירתו של המקרא: אזור הסהר הפורה ותקופתו: העת העתיקה. הוא רואה אור על ידי "החברה לחקר המקרא בישראל" בהוצאת מוסד ביאליק בירושלים. החל לצאת לאור בשנת תשט"ז-1957.

לעיתים מוציא "בית מקרא" חוברת המוקדשת כולה לנושא אחד. בשנת תש"ע הופיעה החוברת 'סיפור יוסף במקרא ובראי הדורות' בעריכת לאה מזור ובשנת תשס"ד החוברות 'ראשית ישראל במקרא ובמחקר' בעריכת נילי שופק ו'דמות האישה במקרא ובמדרש' בעריכת אמירה מאיר.

בראיון ב-2011 אמר עורך כתב העת, פרופ' יאיר הופמן:

העורך מאז 2007 ועד 2019 היה פרופ' יאיר הופמן (אוניברסיטת תל אביב) והחל מ-2020 (שנת תש"ף) העורכת היא פרופ' דלית רום-שילוני (אוניברסיטת תל אביב). חברי המערכת הם פרופ' שמואל אחיטוב (אוניברסיטת בן-גוריון), פרופ' גרשון ברין (אוניברסיטת תל אביב), ד"ר דוד גלעד (אוניברסיטת בן-גוריון), פרופ' משה גרסיאל (אוניברסיטת בר-אילן), פרופ' שמואל ורגון (אוניברסיטת בר-אילן), ד"ר לאה מזור (האוניברסיטה העברית) ופרופ' נילי שופק (אוניברסיטת חיפה).

משתתפים בו בין השאר החוקרים: אוריאל רפפורט, שולמית אליצור, אלכסנדר רופא, יאיר הופמן, עמנואל טוב, לאה מזור, אורלי קרן, גלעד ששון, טובה פורטי, נתן וסרמן, חיה בן-איון, יורם כהן, טליה סוצקובר, ארנון עצמון, נורית רייך, יונתן גרוסמן, אדווה הכהן ורימון כשר.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* מבחר מאמרים מ"בית מקרא", באתר דעת
* מבחר מאמרים מ"בית מקרא", באתר דעת
* מבחר מאמרים מ"בית מקרא", באתר מקראנט

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: כתבי עת מדעיים
קטגוריה:חיבורים בחקר המקרא
קטגוריה:ישראל: כתבי עת למדעי היהדות
קטגוריה:התנ"ך בישראל
סטפ אפ 3D

**סטפ אפ 3D** (באנגלית: **Step Up 3D**) הוא סרט המשך לסרט "סטפ אפ 2: הרחובות", אשר בוים על ידי ג'ון מ. צ'ו. בסרט מככבים שרני וינסון (נטלי), ריק מלמברי (לוק) ואדם ג'יי סוואני (מוס-שהופיע גם בסרט השני).

## עלילת הסרט
לוק, נער יתום, ורקדן מחונן, נלחם על ביתו, מבנה נטוש בו מתגוררים הוא וחבריו רקדני הרחוב, עימם הוא הרכיב את קבוצת הרקדנים 'בית הפיראטים'. מטרת הקבוצה היא לזכות בתחרות ולקבל את הפרס הגדול, שהוא סכום כסף לא קטן שיאפשר להם לקנות את המבנה הנטוש שבו הם מתאמנים. כדי לנצח בתחרות, לוק מחפש אחר שני רקדנים נוספים והוא פוגש בנטלי, רקדנית רחוב מוכשרת, אך מסתורית ובמוס, שהופיע בסרט השני. האימונים החלו, לוק ונטלי מכירים זה בזו, ומתאהבים. בית הפיראטים מגלה שריקודו 'נגנב' על ידי הקבוצה המתחרה בהמשך הסרט לוק מגלה שנטלי היא בעצם אחותו של הקפטן מהקבוצה היריבה. מוס לומד באוניברסיטה הנדסה יחד אם קמיל אך עדיין מעדיף לרקוד ובזכותו הפיראטים זוכים בגביע

## צוות השחקנים
### שחקנים ראשיים
* מוס - אדם ג'יי סוואני
* לוק - ריק מלמברי
* נטלי - שרני וינסון
* קמיל גייג' - אליסון סטונר

## פסקול הסרט

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטי 2010
קטגוריה:סרטי תלת-ממד
קטגוריה:סרטי המשך אמריקאיים
קטגוריה:סטפ אפ
קטגוריה:סרטי ג'ון מ. צ'ו
קטגוריה:סרטי דרמה רומנטית אמריקאיים
חוב חיצוני

ה**חוב החיצוני** הוא הסכום הכולל שחייבת מדינה כלשהי כלפי בעלי חוב במדינות אחרות. הלכה למעשה מדובר בסכום הכולל שחייבים באופן קולקטיבי כלל אזרחי המדינה - בין בחוב פרטי או בחוב ציבורי - לממשלות זרות, אזרחים זרים, תאגידים זרים או מוסדות זרים.

חוב חיצוני נוצר כתוצאה מלקיחת הלוואת חיצונית במטבע חוץ, למשל, כדי לממן ייבוא.

בניגוד לחוב פנימי אשר מאזן את העושר של אזרחי מדינה נתונה, חוב חיצוני מכביד באופן קבוע על המדינה החייבת. במקרים של חוב חיצוני גבוה, הוא עלול להכביד על מאזן התשלומים השוטף במדינה, ואף לפגוע באופן עמוק בשגשוג המשק והגברת הסיכון למיתון. חוב חיצוני קבוע עלול לחייב תשלום לאורך דורות.

על פי קרן המטבע הבינלאומית, סך החובות הממשלתיים - אחד החלקים המרכזיים בחוב החיצוני העולמי - הוא 65.7 טריליון דולר נכון לסוף שנת 2018. בקרן המטבע קישרו את עלייתם של החובות הממשלתיים בצמיחה של שוקי אג"חים ברחבי העולם, ואת העלייה הכללית בחובות בעולם (כ-250 טריליון דולר) לריביות הנמוכות, המקלות על התאגידים והממשלות ללוות יותר כסף.

## החוב החיצוני בישראל

בסוף שנת 2010 עמד החוב במטבע חוץ של ממשלת ישראל על כ-105.7 מיליארד ש"ח (כ-30 מיליארד דולר), שהם כ-17% מכלל החוב הממשלתי. החוב במטבע חוץ של מדינת ישראל נחלק לסוגים הבאים:

1. איגרות חוב שהונפקו בערבוּת ממשלת ארצות הברית, שיתרתן בסוף שנת 2010 הסתכמה ב-44.4 מיליארד ש"ח (כ־12.6 מיליארד דולר ארצות הברית). 
2. איגרות חוב סחירות שהונפקו בשוקי העולם ללא ערבוּת ('הנפקות עצמיות'), שיתרתן בסוף שנת 2010 הסתכמה ב-27.7 מיליארד ש"ח (כ־7.8 מיליארד דולר ארצות הברית).
3. איגרות חוב שהונפקו על ידי ארגון הבונדס אשר יתרתן בסוף שנת 2010 הסתכמה ב 27.7 מיליארד ש"ח (כ־7.8 מיליארד דולר ארצות הברית).
4. הלוואות ממשלות זרות ומלוות שונות, שיתרתן בסוף שנת 2010 הסתכמה ב 6.3 מיליארד ש"ח (כ־1.8 מיליארד דולר ארצות הברית).

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מקרו-כלכלה
קטגוריה:מימון ציבורי
טובלאך

**טובלאך** (בגרמנית: **Toblach**, באיטלקית: **Dobbiaco**) היא עיירה בת כ-3500 תושבים הממוקמת לרגלי הרי הדולומיטים בחבל דרום טירול בצפון איטליה. טובלאך מחולקת לעיר העתיקה ההיסטורית ולעיר החדשה. באזור טובלאך עובר
קו פרשת המים המזרח אלפיני בין הים השחור והים האדריאטי.

## היסטוריה
ההתיישבות בכפר החלה ככל הנראה בתקופת תרבות הלשטט בין המאה ה-6 למאה ה-8 לפני הספירה. תושבי טובלאך ההיסטורית נחשבו מאז המאה השישית כבני חסות של טאסילו הראשון (Tassilo I) מלך בואריה לאחר שכבש את האזור.

ההתייחסות הראשונה ליישוב בכתובים, היא משנת 827 לספירה וקשורה לפיתוח דרך המסחר הישנה בין איטליה לגרמניה (Strada d'Alemagna), בין האזורים התעשייתיים של ונציה ואאוגסבורג.

הכנסייה המודרנית הראשונה בכפר נבנתה במאה ה-19 בידי הנזירים של סן קנדידו.
מסילת רכבת אשר נסללה בקרבת טובלאך החל מ-1871 הביאה לפריחת התיירות באזור והפכה את העיירה למרכז תיירות. עד שנת 1963 שימשה טובלאך כנקודת המוצא של קו רכבת הדולומיטים.

קרבות מלחמת העולם הראשונה אשר התחוללו באזור העיירה וברכסי ההרים הסובבים אותה גרמו לנזקים כבדים לכנסייה ולמבנים רבים בכפר.

## תיירות
טובלאך נחשבת ליעד תיירותי מבוקש הן עבור תיירות החורף והן עבור תיירות הקיץ. התיירים הרבים הפוקדים אותה הופכים את העיירה לבסיס יציאה עבור מגוון רחב של פעילויות נופש כגון סקי וגלישה, טיפוס, הליכה, רכיבה וכדומה.

### אתרים בעלי עניין
*כנסית יוחנן המטביל. בנויה בסגנון בארוק על יסודות של כנסיות רומנסקית וגותית קדומות. ממוקמת במרכז העיירה ובקרבת הכיכר המרכזית ובית העירייה.
*צומת כבישי הטירול העתיק ביותר
*מספר כנסיות מן המאות ה-15 וה-16
*בית המלחין גוסטב מאהלר אשר התגורר בעיר בתקופות הקיץ בשנים 1908-1910
*אגם טובלאך בסמוך לכניסה לעיר
*אתר תיירות הדולומיטים המפורסם ביותר "שלוש השיניים" (Die Drei Zinnen) או "שלוש הפסגות של לאבארדו", אשר גם העניק לעיר את הכינוי "עיר שלוש השיניים"

## אקלים

## תמונות

קובץ:Toblach - Pfarrkirche 1 - Fassade.jpg|חזית כנסיית יוחנן המטביל במרכז העיר העתיקה. מכונה לעיתים גם הכנסייה הירוקה.
קובץ:Gustav-Mahler-Stube Altschluderbach (Toblach).JPG|בית גוסטב מאהלר
קובץ:Sella di Dobbiaco con Cima Nove 02.JPG|


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:טרנטינו - אלטו אדיג'ה: ערים
דווקא (כתב עת ארגנטינאי)

שמאל|ממוזער|200 פיקסלים|שער הגיליון הראשון: תמוז–אב–אלול תש"ט, יולי–אוגוסט–ספטמבר 1949
**דַווקא: דריי חדשים-שריפט פאר ליטעראטור און קריטיק** (יידיש: 'רבעון לספרות וביקורת'; בכתב לטיני: **Davke**) היה כתב עת יידי חשוב שהופיע בבואנוס איירס בירת ארגנטינה לאורך כשלושים ושלוש שנים, משנת 1949 עד שנת 1982. עורכו והמו"ל שלו לאורך כל השנים היה שלמה סוּסקוֹביץ (סוסקאָוויטש; Suskovich).

בסך הכול ראו אור 81 גיליונות, שכל אחד מהם מנה בממוצע 120 עמודים. חלק מהחוברות הוקדשו לנושאים פילוסופיים; חלק אחר דנו באישים יהודים גדולים. היה זה כתב העת היחידי ביידיש שעסק בסוגיות של פילוסופיה ומדעי היהדות.

מלבד סוסקוביץ השתתפו בכתב העת בין השאר המשורר קהת קליגר (קעהאס קליגער), הפסיכולוג וחוקר היידיש אברהם אהרן רוֹבַּק (ראָבאַק) וב' לוין.

שמו של כתב העת הישראלי "דווקא", וכן תכניו הספרותיים, נקבעו בין השאר בהשראתו.

## קישורים חיצוניים
* מנחם גלרטר: ציוני לכל החיים: זיכרונות ומעשים בפרויקט בן יהודה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כתבי עת ביידיש
קטגוריה:כתבי עת ספרותיים
קטגוריה:יהדות ארגנטינה
קטגוריה:יהדות בואנוס איירס
לונגשוט

**לונגשוט** (באנגלית: **Longshot**) הוא דמות בדיונית של גיבור-על המופיעה בחוברות הקומיקס אקס פקטור חקירות ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת *Longshot #1* מספטמבר 1985, ונוצרה על ידי הכותבת אן נוסנטי והמאייר ארט אדמס.

לונגשוט הוא צורת חיים מלאכותית דמוית אנוש שנוצרה בממד החלופי "יקום מוג'ו" (Mojoverse), ויש לה את היכולת לשנות כוחות הסתברות. הוא אחד מתוך מאות עבדים מהונדסים גנטית שנוצרו בידי מדענים. מדענים אלו עובדים עבור אדוני יקום מוג'ו, שבתורם מקבלים פקודות ממגלומן מדיה בשם מוג'ו. המדען הראשי, ארייז, העניק לכל יצירותיו כוח רצון ותודעה משלהן, מתוך תקווה שיום אחד הן יתמרדו נגד אדוניהן. לונגשוט ורבים מהעבדים עברו ריטואל מיסטי שמעניק להם כוחות של מזל-טוב, ומצליחים להימלט מהעולם של האדונים השולטים בהם ביד רמה. עם הגיעו לכדור הארץ, לונגשוט הצטרף לקבוצת האקס-מן. הוא נמצא במערכת יחסים עם אליסון בלייר, הידועה בזהות דאזלר. בחוברות קומיקס שונות נרמז מספר פעמים ששאטרסטאר הוא בנו של לונגשוט ואולי אף בנם של לונגשוט ודאזלר. עד לאחרונה, לונגשוט היה חבר בקבוצת אקס פקטור חקירות.

## גרסאות שונות
ביקום האולטימייט מארוול לונגשוט הוא מוטאנט רגיל ולא מיקום אחר ושמו האמיתי הוא ארתור סנטינו. הוא מופיע לראשונה בחוברת *Ultimate X-Men #54* שנכתבה על ידי בריאן ק. ווהן.
לונגשוט מואשם ברצח של פוליטיקאי באי ג'נושה ונשפט להשתתף בתוכנית מציאות שבה הוא ניצוד עד מוות. האקס-מן מגיעים לאי שבו מתנהלת התוכנית, נלחמים במוג'ו שמנהל את התוכנית ומשחררים את לונגשוט. לאחר מכן מתברר שלונגשוט אכן רצח את הפוליטיקאי.
בהמשך לונגשוט נתפס על ידי מכשפת השני אשר גם לה כוחות מזל. הוא נאסר במתקן הכליאה של S.H.I.E.L.D. זמן מה אחר כך הכלא נפרץ ולונגשוט בורח ממנו יחד עם מגנטו שגם היה כלוא בו. לונגשוט מצטרף לאחוות המוטאנטים של מגנטו.

## קישורים חיצוניים

* דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

## הערות שוליים

קטגוריה:אקס-מן: דמויות
קטגוריה:חוקרים פרטיים בדיוניים
פורג'

**פורג**' (באנגלית: **Forge**) הוא דמות בדיונית של גיבור-על מוטאנט המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת *Uncanny X-Men #184* מאוגוסט 1984 ונוצרה על ידי הכותב כריס קלרמונט והמאייר ג'ון רומיטה הבן. 

פורג' הוא מוטאנט אינדיאני יליד אמריקה בעל כישרון על-אנושי להמצאות וידע נרחב ביותר בטכנולוגיה. למרות היותו אומן בדרכי הרפואה ההוליסטית, הוא  מסתמך יותר על טכנולוגיה מאשר על מיסטיקה כדי להשיג את מטרותיו. פורג' שימש כספק הנשק המרכזי של הממשלה במשך שנים רבות. הוא ניהל מערכת יחסים רומנטית בעבר עם סטורם, ורומן קצר עם מיסטיק, מה שגרם לו להתחבר לקבוצת האקס-מן ולתגבר את רמת הטכנולוגיה באחוזת אקסבייר. בנוסף, הוא היה חבר בקבוצת אקס פקטור בשנות ה-90 של המאה ה-20, שמומנה בידי ממשלת ארצות הברית. לאחרונה, פורג' נראה באירועי "אקס-מן: תסביך משיח", כאשר שלח לעתיד את ג'יימי מדרוקס וליילה מילר בניסיון למצוא את קייבל ומשיחת המוטאנטים הופ. הוא סבל מפגיעות חמורות (כולל פגיעה בראשו) מידיו של בישופ, ששם לעצמו מטרה לצוד את משיחת המוטאנטים האחראית כדבריו לעתידו הדיסטופי. פורג' הפך ליותר ויותר אובססיבי בנושא מסע בזמן, הסתגר בביתו שבהרי וונדגור ונדחף לכדי שגעון. לבסוף, הוא נהרג בפיצוץ כאשר מנע פלישה בין-ממדית.

במיתוג מחדש "מארוול עכשיו!" משנת 2012, מתברר כי פורג' שרד את הפיצוץ. קייבל מרפא את שגעונו בעזרת יכולותיו הטלפתיות ומצרף אותו לקבוצת אקס פורס החדשה שהקים.

## קישורים חיצוניים
* דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

קטגוריה:אקס-מן: דמויות
קטגוריה:קוסמים בדיוניים
פרודיג'י (קומיקס)

**פרודיג'י** (באנגלית: **Prodigy**) הוא דמות בדיונית מוטאנטית המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן והאוונג'רס הצעירים ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת *New Mutants Vol.2 #4* מאוקטובר 2003 ונוצרה על ידי צמד הכותבים נונזיו דה פיליפיס וכריסטינה ויר והמאייר קרון גראנט.

פרודיג'י הוא האלטר אגו של דייוויד אליין, נער אפרו אמריקאי אינטליגנטי עם שני הורים ואחות שנותרים תומכים גם כאשר מתגלה שהוא מוטנט. כוחו המוטנטי היה טלפתי, הוא יכול היה לספוג את הכישרון והידע של האנשים הקרובים אליו, אך הידע והכישורים היו נעלמים כאשר הוא התרחק מהאדם שממנו הוא ספג אותם. כוח זה הקשה עליו מאוד ללמוד כישורים וידע חדשים באופן שיישאר, לכן הוא נאלץ תמיד ללמוד יותר מאחרים. הוא הובא אל מכון אקסבייר על ידי דניאל מונסטאר והיה חבר בצוות האימון המוטנטים החדשים עד שהוא פורק.

כוחותיו הופשטו בעקבות אירועי "בית אם". למרות זאת, הוא נשאר בסגל התלמידים של המכון ואף עזר לצוות האקס-מן החדשים במשימות. בהמשך הוא משיג מחדש את כל הידע והכישורים שהוא אי פעם ספג בזמן שהיה מוטנט, מה שהופך אותו לנכס חיוני לקבוצת האקס-מן. פרודיג'י היה חיוני בעת אירועי אקס-מן: תסביך משיח - הוא הצליח לתקן את מכשיר איתור המוטנטים סרברה לאחר שהוא התקלקל. בזכות זה האקס-מן הצליחו למצוא את התינוקת המוטנטית שאותה הם חיפשו.

בעקבות אירועי "אוונג'רס נגד אקס-מן", פרודיג'י היה מריר ופגוע מהמניפולציה של סייקלופס על חברי האקס-מן. הוא פוגש בטומי שפרד ומאז הצטרף לקבוצת האוונג'רס הצעירים, עד לפירוקה.

## כוחות ויכולות
פרודיג'י החזיק בעבר בכוח פסיכומימטרי, שאפשר לו לקבל את כל הידע של אנשים בקרבתו. הידע הזה התפוגג כשהוא התרחק מהם, אבל בהמשך התברר שהוא רק נשכח, וטלפתים יכולים לשחזר אותו (כמו שעשו קוקיות סטפורד לאחר אירועי "בית אם" בתמורה להצלת חייהן) השכחה תוארה על ידי אמה פרוסט כמנגנון הגנה. נכון לעכשיו, פרודיג'י מחזיק בידע רב הכולל כישורי קולינריה מאביו, אימונים של המוסד מוולברין ושאדוקאט, ידע בתחום המחשבים משאדוקאט, הידע בתחום הקסם של דוקטור סטריינג', יכולת האסטרטגיה של סייקלופס, הידע בתחום הביולוגיה של חיה והיכולות המתמטיות של אייסמן.

## קישורים חיצוניים
* דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

קטגוריה:אקס-מן: דמויות
קטגוריה:דמויות להט"ביות
יום חדש (עיתון)

**יום חדש** היה עיתון יומי חרדי ישראלי שיצא לאור במשך כשלושה וחצי חודשים במחצית הראשונה של שנת 2008. העיתון יצא לאור בעקבות חילוקי דעות פנימיים בציבור הליטאי ובעקבות טענות שהועלו נגד העיתון יתד נאמן שהוא מקפח אחד משני הזרמים המרכזיים בציבור זה.

בתחילה הופיע כפיילוט בשם "המקור", ולאחר מספר חודשים, ב-5 במרץ 2008, החל להופיע בשם "יום חדש" וחולק חינם באזורים חרדיים, כשכוונת הנהלת העיתון הייתה לבסס קהל קוראים ובשלב מאוחר יותר לגבות תשלום על העיתון. העיתון יצא לאור כל ימי השבוע למעט סופי שבוע וחגים והיו בו לצד עמודי החדשות מדורי פובליציסטיקה, כלכלה, פנאי ומדור לילדים. ועדת רבנים פיקחה על התוכן.

יוזם ומקים העיתון היה אברהם ישעיהו קניבסקי, בנו של הרב חיים קניבסקי. בנוסף לרב חיים קניבסקי תמך בו הרב מיכל יהודה ליפקוביץ. יו"ר סיעת דגל התורה דאז אברהם רביץ פרסם בעיתון מספר מאמרי דעה. בין הכותבים היו אברהם ישעיהו קניבסקי (בשם העט אבישי חבר), דוד רוטנברג ויצחק הורביץ. ההפקה נעשתה במערכת השבועון "שעה טובה" בבני ברק.

לאחר כמה חודשים, ב-21 ביוני, פרסמה הנהלת העיתון הודעה כי הופעת העיתון נפסקת עקב קשיים כלכליים.

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונות מפלגתית חרדית בישראל
קטגוריה:ישראל: חינמונים
ועידת ערי העולם

**ועידת ערי העולם** (באנגלית: **The World Cities Summit**) הוא אירוע מוביל המפגיש מתרגלים וקובעי מדיניות עם מומחים מובילים בתחומם כדי לזהות פתרונות חדשניים לאתגרים הדחופים ביותר העומדים בפני ערים היום. זוהי סדרה של כנסים בין-לאומיים המהווים פלטפורמה בלעדית עבור מנהיגי הממשלה ומומחי התעשייה כדי להתמודד עם אתגרי עיר בר-קיימא, לשתף פתרונות עירוניים משולבים ולגבש שותפויות חדשות. הכנס הבין-לאומי נערך בחסות האומות המאוחדות ומאורגן על ידי מרכז סינגפור לערים חיות (CLC) והרשות לפיתוח עירוני  בסינגפור. עיקרי הנושאים בוועידה: פורום ראשי הערים של ועידת ערי העולם, הענקת פרס העיר העולמית על שם לי קואן יו וסימפוזיון מנהיגים צעירים.

הוועידה הראשונה נערכה בסינגפור, בין ה-23 ל-25 ביוני 2008. הוועידה הבאה עתידה להתקיים בסינגפור, בין ה-20 ל-24 ביוני 2021.

## 2008
ועידת ערי העולם הראשונה, שהתקיימה בסינגפור בין התאריכים 23 ל-25 ביוני 2008, התמקדה בנושא "ערים תוססות ומלאות חיים" ("Liveable and Vibrant Cities"). בוועידת הכניסה ביוני 2008 התכנסו 800 נציגים בכירים. אלה כוללים מנהיגים, שרי ממשלה, ראשי ערים, בכירי ממשל, פקידי ארגונים בין-לאומיים, מנהיגים עסקיים, אנשי אקדמיה מאזור אסיה-האוקיינוס השקט והמזרח התיכון, קובעי מדיניות והחברה האזרחית.

בין הנושאים שנבדקו שם היו ממשל אפקטיבי, תכנון עירוני, פיתוח תשתיות, קיימות סביבתית, שינויי אקלים, איכות חיים ותחרות כלכלית.

בין הדוברים שהשתתפו נמנים הרוהיקו קורודה, נשיא הבנק האסייתי לפיתוח; אנה טיבאיג'וקה, מנכ"לית תוכנית האו"ם להתיישבות האדם (UN-HABITAT); לי הסיין לונג, ראש ממשלת סינגפור; פיטר רו, פרופסור לאדריכלות ועיצוב אורבני באוניברסיטת הרווארד; וראשי ערים של ערים כדוגמת מלבורן, יוקוהמה, בוגוטה וולינגטון, בין היתר. הייתה גם תערוכה לקידום קשרים עסקיים בין המגזר הציבורי והפרטי.

## ראו גם
*הפורום העירוני העולמי

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

אדריכלות
קטגוריה:תכנון עירוני
קטגוריה:אדריכלות
בלון מים

שמאל|ממוזער|230px|בלוני מים
שמאל|ממוזער|230px|בלון מים, רגעים ספורים לאחר דקירתו
**בלון מים** או **פצצת מים** הוא בלון עשוי גומי המכיל מים. בלוני מים משמשים בדרך כלל בקרבות מים, או כאמצעי למתיחות ותעלולים.

## היסטוריה
בלוני המים שווקו לראשונה בצורה מסחרית על ידי אדגר אלינגטון בשנת 1950. הוא ניסה להמציא גרב עמיד במים, שהיה גרב רגיל מצופה גומי. הוא גילה שהגומי נקרע בקלות כאשר לובשים את הגרב. לאחר כמה ניסיונות זרק את הגרב לרצפה. בעקבות המקרה עלה בו הרעיון לשווק את המוצר לילדים. בתחילה שווק המוצר כרימון מים, אך מאוחר יותר שינה את שמו על מנת להפוך את הפעילות לידידותית יותר.

## בתרבות
בלוני מים הפכו לפופולרים בקרב ילדים, הן למתיחות והן למשחקים. הם משמשים בדומה לרימונים בשדה קרב בקרבות בין משתתפים או קבוצות, בדרך כלל ילדים ונערים. ניתן להטיל את בלון המים הן ממקומות גבוהים, כגון גבעות, מרפסות וחלונות, והן פנים אל פנים.

פסטיבלים הכוללים אירועי מים גדולים צברו תאוצה במיוחד בחודשי הקיץ במדינות שונות. בלוני המים מאוד פופולרים בחגיגות ההולי בהודו, נפאל, ומדינות נוספות. באיטליה, בלוני מים יחד עם אמצעים אחרים משמשים באופן מסורתי כדי לחגוג את סופו של בית הספר במהלך היום האחרון לשנת הלימודים. בישראל נהוג לערוך קרבות מים ולעשות שימוש בבלוני מים במהלך חג השבועות.

## מאפיינים
בלונים רגילים, המשמשים בדרך כלל לאוויר או להליום, יכולים לשמש גם כבלוני מים. בדרך כלל, עדיפות זו נחשבת כפחות טובה בגלל עובי דפנות הבלון. בלון המים קטן יותר ומעוצב בצורה אגס, המאפשר לו להזרק בקלות רבה יותר ביד אחת. דפנות בלון המים נועדו להיות עבות מספיק על מנת שיהיה יציב, ודקות מספיק על מנת ליצור פיצוץ בעת הפגיעה. לרוב בלוני מים נמכרים בכמויות גדולות באיכות נמוכה ובעלות קטנה יחסית.

ניתן לייצר בלוני מים גם מקיפול דף נייר, אוריגמי. פצצת המים המסורתית העשויה נייר היא מכל כדורי למחצה המסוגל להחזיק מים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

מים
קטגוריה:מים
קטגוריה:צעצועי מים
אלכסנדר חיין

**אלכסנדר חיין** (נולד ב-6 בינואר 1946) הוא פיזיקאי ישראלי, פרופסור אמריטוס במכון למדעי כדור הארץ באוניברסיטה העברית בירושלים. מחקריו עוסקים בפיזיקת העננים והוריקנים.

## ביוגרפיה
פרופסור אלכסנדר חיין, נולד במוסקבה, עובד במחלקה למדעי האטמוספירה במכון לחקר מדעי כדור הארץ באוניברסיטה העברית בירושלים. חיין סיים במוסקבה תואר שני באלקטרוניקה ופיזיקה תאורטית, ותואר שלישי במטאורולוגיה ניסויית בתחום הגיאופיזיקה. חיין עבד במרכז ההידרו-מטאורולוגי כחוקר בכיר ובשנת 1980 מונה לראש צוות מחקר בתחום הדמיית ציקלונים טרופיים, זרימת תאים, עיצוב פרמטרים של זרימה, זרימה בשכבה אטמוספירית גבולית ופיזיקה של עננים. עלה לישראל בשנת 1991.

חיין פיתח תבניות חדשות של עננים, המאפשרות להעריך השפעות אנתרופוגניות על ממטרים. השימוש בתבניות אלו, סייעו לו בחקר עיצוב תופעות כגון סערה, ברק וברד ומיועדות להגברת ממטרים בארץ. כן חקר גורמים המשפיעים על פיזור הממטרים בארץ, עם דגש על תפקידו של מחזור הבריזה החורפית. בעקבות המחקרים, הוצעה שיטה חדשנית להגברת הגשם על ידי עיכוב יצירת הגשם בים עד הגיעו ליבשה באמצעות הוספת ריכוז אירוסולים גבוה במיוחד. הוא פיתח שיטות רבות אשר יושמו בהצלחה בארץ, בארצות הברית, בגרמניה, ביפן ועוד.

בשנת 2008 קיבל את אות המגן לעולים בירושלים. חיין הוא אחיינו של חתן פרס נובל פרופ' ארנסט בוריס צ'יין, והוא בן למשפחת חן.

## מספריו

* Khain, A., & Pinsky, M. (2018). Physical Processes in Clouds and Cloud Modeling. In Physical Processes in Clouds and Cloud Modeling (pp. I-Ii). Cambridge: Cambridge University Press.

## קישורים חיצוניים
* אלכסנדר חיין באתר האוניברסיטה העברית
* שיטה להגברת מטר על ידי חשמול עננים

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: מדעי כדור הארץ
קטגוריה:מטאורולוגים ישראלים
קטגוריה:פיזיקאים ישראלים
קטגוריה:משפחת חן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
חיים אידיסיס

**חיים אידיסיס** (נולד ב-24 בפברואר 1959) הוא תסריטאי, מחזאי ובמאי ישראלי.

## ביוגרפיה
אידיסיס נולד בתל אביב וגדל בחולון. בין השנים 1984–1988 למד במגמת בימוי והפקה בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. בין השנים 1993–1999 לימד בקמרה אובסקורה ובין השנים 1995–2008 הרצה בחוג לקולנוע וטלוויזיה של אוניברסיטת תל אביב. כמו כן הרצה בבית הספר לקולנוע ולטלוויזיה על שם סם שפיגל בירושלים בין השנים 2001–2006, וכיום מלמד בבית הספר לתסריטאות של עידית שחורי ובבית הספר "במעלה".

אידיסיס כתב, יצר וערך תסריטים למספר רב של יצירות טלוויזיוניות. בהן: "זהו זה!" (בין השנים 1989–1996), "מוצ"ש", "עניין של זמן", "בקצה המכחול", "פלאי קלעים", קריאת כיוון, "אחי אחי", "סיפורי גן-חיות", "שוקו טלעד", "הביגבגים", "החברה הטובים", "סיפורי סומסום", "רחוב סומסום", "המופע של אבי קושניר", "כאן ועכשיו", "שערורייה", "החיים זה לא הכל", "לילה גוב", "יצפאן", "הערב עם אלי יצפאן", "חלומות מתוקים", "כל העולם במה", "הכבש השישה עשר", "פיץ העכבר", "מי האבא?", "ברוכים הבאים לבית ספר חגבים", "הצלצול הוא בשבילי", "פרודים", ו"הניצוצות של מאור".

אידיסיס היה בעל הרעיון לתסריט המסגרת בסרט "כבלים" בכיכובם של אריק איינשטיין ומוני מושונוב, וכתב את התסריט ל"להיות כוכב" בבימויו של ארנון צדוק.

אידיסיס כתב מחזות שהוצגו על הבמות, בהם: "שבועת האדרה" ( תיאטרון אורנה פורת, 1993), "צבע הפנינה" (תיאטרון אורנה פורת, 1994), "שבי אמא" (תיאטרונטו, 1996), היה אחד מהכותבים הראשיים באירוע "פעמוני היובל" ליובל שנים למדינת ישראל. כתב את "יש לי כנרת" (תיאטרון באר שבע), וטרילוגיית מחזות זמר "שלמה המלך ומלכת שבא", "יעקב ועשיו" ו"דוד וגולית" עבור תאטרון מחול ענבל. כתב את "הם יורים גם ביונים" עבור יום הזיכרון ליצחק רבין (תיאטרון הבימה, 2001), "גולגתא" (עיבוד למחזה שכתב שמואל רפאל) (צוותא), "מעשה בקערה ומצקת" (תיאטרון אורנה פורת, 2004), ו"הנער מסיביליה" (תיאטרון המדיטק, 2010).

אידיסיס כתב את השיר "המסע לארץ ישראל" שהלחין שלמה גרוניך. השיר נכתב עבור תוכנית לציון 'יום יהדות אתיופיה' בטלוויזיה החינוכית. הוא נכתב על בסיס תיעודים של החוויות של ילדים במסע קהילת ביתא ישראל לישראל, אותן קרא אידיסיס במסגרת התחקיר להכנת התוכנית. השיר הפך מזוהה עם המסע בביצוע של שלמה גרוניך ומקהלת שבא, ונכלל באלבום המשותף "שלמה גרוניך ומקהלת שבא" מ־1993. באלבום זה נכללו שני שירים נוספים שכתב אידיסיס: "חסידה" ו"בקרוואן".

אידיסיס הוא אביה של השחקנית והתסריטאית סתיו אידיסיס ואחיו הצעיר של התסריטאי בנצי אידיסיס (שחיבר את המונודרמה "נבלות", ע"פי יורם קניוק, בכיכובו של אלכס אנסקי)

## ספרו
* **אז מה עושים עכשו? : שלושה ספורים של חופש (גדול)**, רמת גן : רימונים, תשע"ב 2012.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* חיים אידיסיס, באתר ייצוג 1

## הערות שוליים

קטגוריה:תסריטאים ישראלים
קטגוריה:מחזאים ישראלים
קטגוריה:במאי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון אילון/חדש (חולון)
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: קולנוע וטלוויזיה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1959
יעקב חיים סופר (הנין)

הרב **יעקב חיים סופר** (נולד ב-1949, תש"י) הוא ראש ישיבת כף החיים ומחבר פורה.

## ביוגרפיה
נולד בירושלים ליצחק שלום סופר ולשולמית בת המקובל הרב יעקב מונסא. אביו הוא נכדו של הרב יעקב חיים סופר, מחבר הספר **[[כף החיים]]**, ועל שמו נקרא. למד ברשת חורב בירושלים, וכשבע שנים בישיבת תושיה בתפרח, אצל הרב נחום לסמן והרב יעקב פרידמן. בזיווג ראשון נשא לתקופה קצרה מאוד אשה מבני ברק בשם שרה ממנה לא היו לו ילדים, לאחר שהתגרש ממנה בשנת ה'תשל"ב נשא אשה מירושלים את חנה אירן (לבית אמזלג) ממנה שמונת ילדיו.

בשנת ה'תשל"ט הקים את הישיבה הגבוהה לבעלי תשובה "ישיבת כף החיים" יחד עם עמיתו מישיבת תפרח הרב שלמה רוזנר, הישיבה הוקמה על שם ספרו של אבי סבו. בישיבה קיים גם כולל, ובנוסף הוקמה מדרשיה לבנות בשם עטרת בנות ברמת שלמה.

הרב סופר חיבר כ-78 ספרים במגוון נושאים תורניים.

בספריו כותב רבות על כללי הפסיקה הספרדית, היקף קבלת הוראת מרן, תוקפו של מנהג ועוד.

אחיו היה הרב רפאל אליהו ציון סופר, ראש ישיבת רכסים.

## חיים אישיים
לרב סופר ולאשתו חנה שמונה בנים, בהם אברהם אליעזר סופר, סופר; דוד אהרן סופר, סופר והמוציא לאור של לוח השנה עיתים לבינה; וחזקיה סופר, מהדיר ספרים תורני וזמר בסגנון קרליבך.

## ספריו

## קישורים חיצוניים
* שיעוריו, באתר JDN
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי ישיבה ספרדיים
קטגוריה:ראשי ישיבות לחוזרים בתשובה
קטגוריה:רבנים ספרדיים ישראלים
קטגוריה:בוגרי ישיבת פורת יוסף
קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
קטגוריה:ירושלים: רבנים
קטגוריה:מחברי ספרי הלכה
קטגוריה:מחברי ספרי דרוש
קטגוריה:בוגרי ישיבת חורב-ירושלים
קטגוריה:בוגרי ישיבת תושיה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949
הפורום העירוני העולמי

**הפורום העירוני העולמי** (באנגלית: The **World Urban Forum**, בראשי תיבות: **WUF**) הוא אירוע בינלאומי בנושא אורבניזם הנערך כל שנתיים, מאורגן ומנוהל על ידי תוכנית ההתיישבות האנושית של האו"ם  ומתקיים באחת מערי העולם. הפורום נוסד בשנת 2001, על ידי סוכנות האו"ם ליישובים עירוניים והתיישבות עירונית, כדי לבחון את אחד הנושאים הדוחקים ביותר העומדים בפני העולם כיום: עיור מהיר והשפעתו על קהילות, ערים, כלכלות, שינויי אקלים ומדיניות. הקהילה הבינלאומית נאלצת להתמודד עם האתגר של צמצום העוני הגובר ושיפור הנגשת העניים לשירותים בסיסיים, כגון מים, מחסה ותברואה.

הפורום הראשון נערך בקניה בעיר ניירובי בשנת 2002. נושא הכנס השלישי של הפורום העירוני העולמי  היה: "ערים בנות קיימא - הפיכת רעיונות לפרקטיים". פורום מספר 10 התקיים באיחוד האמירויות הערביות, אבו דאבי, בפברואר 13-8, 2020, בנושא - "ערי הזדמנויות - חיבור בין תרבות וחדשנות" והשתתפו בו נציגים מ-168 מדינות. בימי הכנס של הפורום התקיימו מספר אירועים, הכוללים: מושבים מיוחדים, אסיפות, ישיבות בעלי עניין, אירועי רשת והדרכה, דיונים ביוזמות משולבות, תערוכות ודיאלוגים סביב שישה נושאים להשגת יעדי הפורום העשירי. החל משנת 2014, במהלך ימי הכנס מתקיים, "פסטיבל הסרטים לערים טובות יותר".שמוצגים בו סרטים המיועדים לעורר לאור סדר היום העולמי, את תחום ההתפתחות העירוני. כל הסרטים מתמקדים בנושא הפיכת ערים והתיישבויות אנושיות לכלולות, בטוחות, עמידות וברי קיימא. פורום מספר 11 יתקיים בקטוביץ, פולין, בשנת 2022.

יעדי הפורום העירוני העולמי:
* העלאת המודעות לעיור בר-קיימא בקרב בעלי העניין, כולל הקהל הרחב.
* שיפור הידע הקולקטיבי של פיתוח עירוני בר-קיימא באמצעות דיונים פתוחים כוללים, שיתוף הלקחים שנלמדו והחלפת מדיניות ושיטות עבודה מומלצות.
* הגדלת התיאום ושיתוף הפעולה בין בעלי עניין שונים לקידום ויישום של עיור בר-קיימא.

## ראו גם
*הפורום הישראלי לעירוניות
*הפורום העירוני של מוסקבה
*ועידת ערי העולם

## קישורים חיצוניים

#### אתרים רשמיים
* 
* אתר רשמי של UN-Habitat
* אתר "פסטיבל הסרטים לערים טובות יותר".

#### אתרי מדיה, רשתות חברתיות ועיתונות
* אתר הפורום העירוני העולמי ברשת החברתית פייסבוק
* אתר הפורום העירוני העולמי ברשת החברתית טוויטר
* אתר הפורום העירוני העולמי ברשת החברתית אינסטגרם
* אתר הפורום העירוני העולמי ביוטיוב
* אתר הפורום העירוני העולמי בפליקר

## הערות שוליים

אדריכלות
קטגוריה:תכנון עירוני
קטגוריה:אדריכלות
נילגאי

**נילגאי** או **נילגאו** (שם מדעי: *Boselaphus tragocamelus*) הוא מין של אנטילופה יחידה בסוגה ממשפחת הפריים הנפוצה בדרום אסיה.

## תיאור
לנילגאי גוף בצבע שחור כחלחל עם רעמה קצרה על הכתף, ציצית שער בולטת בתחתית הצוואר, כתם לבן על הגרון, וכתמים לבנים ליד הפרסות ועל הלחי, שתי קרניים קצרות, וזנב ארוך המסתיים בציצת שער. הנקבות בצבע חום-בז' ונטולות קרניים, ומבחינה זאת הם מזכירים במקצת את הקודו.

גובהו של הנילגאי 150-120 ס"מ. משקלם של הזכרים מגיע עד 328 קילוגרם, הנקבות קטנות יותר ומגיעות למשקל של 232 ק"ג.

## תפוצה ובית גידול

הנילגאי נפוץ ברוב חלקי הודו ומעטים נמצאים בפקיסטן ונפאל בקרבת הגבול ההודי, בעבר היה מצוי בבנגלדש אך נכחד משם. כמו אנטילופות רבות גם הנילגאי הובאה לאמריקה למטרת שעשועים, ופרטים שברחו יצרו אוכלוסיית בר. הנילגאי חי בעיקר באזורים עם שיחים, ויערות דלילים, הם נמנעים מיערות צפופים ואזורי ביצות.

## הרגלים ותזונה

הנילגאי פעיל בעיקר בשעות הבוקר המוקדמות ובשעות הצהריים, אף על פי שהוא יכול לחיות מספר ימים ללא מים, הוא יעדיף אזורים עם מקווה מים.
הנילגאי צמחוני וניזון מעשבים עלים ופרות.

## אויבים ושימור

הטורפים העיקרים של הנילגאי הם הטיגריס, הנמר והזאב; אולם בשל גודלו הטורפים מעדיפים לצוד את העגלים. כמו כן האריה האסיאתי הוא אחד מהטורפים, אולם על פי מחקר שנערך התברר שהנילגאי מהווה פחות מ-3% מהתזונה שלו.
למרות הנזקים שהוא עושה לחקלאות, לא מרבים לצוד את הנילגאי כיון שהוא נחשב אצל ההודים כ"חיה קדושה".
מצב שימורו של הנילגאי מוגדר כ"ללא חשש" והאוכלוסייה העולמית מוערכת ב-100,000 פרטים בהודו, וכ-30,000 בארצות הברית לאחר שהמין הובא לטקסס בשנות העשרים של המאה ה-20 בידי חוואים.
## גלריה

Nilgauantilope Boselaphus tragocamelus Zoo Augsburg-12.jpg
Nilgauantilope Boselaphus tragocamelus Tierpark Hellabrunn-11.jpg
Boselaphus tragocamelus-no watermark.jpg
Nilgai running.jpg|נילגאי בדהירה
Nilgais fighting, Lakeshwari, Gwalior district, India.jpg|זכרים במאבק
Nilgai in Blackbuck National Park 03.jpg
Nilgauantilope Boselaphus tragocamelus Tierpark Hellabrunn-12.jpg
Nilgauantilope Boselaphus tragocamelus Zoo Augsburg-13.jpg
The Nilgai.jpg


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פטר סימון פאלאס
קטגוריה:קצרי קרניים
קטגוריה:הודו: יונקים
קטגוריה:נפאל: יונקים
קטגוריה:פקיסטן: יונקים
קטגוריה:יונקים יחידים בסוגם
קטגוריה:בעלי חיים בערבות הודו
קטגוריה:מגה-פאונה של אירואסיה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1766
עמנואל לוצאטי

שמאל|ממוזער|250px|סמל מוזיאון לוצאטי בג'נובה
**עמנואל לוצאטי** (באיטלקית: **Emanuele Luzzati**, עמנואלֶה לוצאטי;  3 ביוני 1921 – 26 בינואר 2007) היה אמן רב-תחומי איטלקי ממוצא יהודי, אנימטור, מעצב תפאורה, צייר, בובנאי ומאייר ספרי ילדים. עבודותיו מצטיינות בצבעוניות רבה ונופך של אגדה.

## תולדות חייו
לוצאטי נולד בג'נובה, אביו היה יהודי. עם עליית מוסוליני לשלטון עברה משפחתו לשווייץ, שם למד לוצאטי בבית הספר לאמנות (École des Beaux Arts) בלוצרן.

בשנת 1947 שב לג'נובה וחבר לבמאי ולכותב אלסנדרו פרסן (Alessandro Fersen) ולשחקני תיאטרון יהודים, ליצירת תיאטרון, שהפך לימים לתיאטרון העירוני. התפאורות שעיצב היו צבעוניות ושאבו השראה מעולם הפנטזיה. במהלך שנות החמישים היה למעצב מוכר וביצע עבודות לתיאטרונים רבים באיטליה. ב-1960 ייסד עם אלדו טריונפו (Aldo Trionfo) קבוצת תיאטרון אוונגרדית, שתמכה במחזאות מקורית בתחומי תיאטרון האבסורד והגרוטסק, להם התאימו במיוחד עיצובי הבמה שלו. יחד עם הבמאי פרנקו אנריקז (Franco Enriquez), השחקנית ולריה מוריקוני (Valeria Moriconi) והשחקן גלאוקו מורי (Glauco Mauri) ייסד את "קבוצת הארבעה" (La Compagnia dei Quattro). הפקתה הראשונה של הקבוצה, "קרנפים" מאת אז'ן יונסקו עלתה ב-1961 וכן העלתה לראשונה באיטליה את המחזה "רוזנקרנץ וגילדנשטרן מתים".

באותה עת החל לשתף פעולה עם הצלם ובמאי הקולנוע ג'וליו ג'יאניני (Giulio Gianini) ליצירת סרטי אנימציה מבוססי ציורים ובובות. לאורך כשלושים שנה יצרו השנים עשרות סרטי אנימציה ייחודיים בהשראת אופרות ומעשיות. בין סרטיהם: "העורב הלקחן" לפי רוסיני (La Gazza Ladra; 1965), שהיה מועמד לפרס אוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר, "האיטלקייה באלג'יר" (1968), "פולצ'ינלה" (1973), שהיה מועמד אף הוא לפרס אוסקר, ו"חליל הקסם" לפי מוצארט (1978). כן יצרו השניים את הסרט "ירושלים", המגולל את סיפורה של העיר, לפי תסריט מאת מאיר שלו עם קריינות מאת יוסי בנאי ומוזיקה מאת יוני רכטר. הסרט מוצג מאז 1990 במוזיאון מגדל דוד.

לוצאטי הגיע לראשונה לפסטיבל האופרה של גלייבורן ב-1963 כאשר עיצב את התפאורה עובר הפקת האופרה "חליל הקסם" בבימויו של פרנקו אנריקז. בהמשך העלו השניים במסגרת הפסטיבל את הפקותיהם ל"מקבת'" של ג'וזפה ורדי (1965), "דון ג'ובאני" (1967), "החטיפה מן ההרמון", (1968) ו"כך עושות כולן" (1969) למוצרט. כן עיצב לוצאטי תפאורות עבור "חלום ליל קיץ" בהזמנת בית האופרה המלכותית, קובנט גארדן, ועבור האופרה של וינה, בית האופרה של שיקגו, פסטיבל הבלט של לונדון ובתי אופרה במולדותו איטליה.

לוצאטי אייר ספרי ילדים רבים באיטלקית וכן את ספרו של מאיר שלו "מבול, נחש ושתי תיבות".

ב-1963 יצר שני קירות אמנות מקרמיקה במיוחד לחזיתות בניין חדר האוכל בקיבוץ רוחמה, שם אחותו, גבריאלה הדר, חברה. שתי העבודות מתייחסות לתורה, אחת מתארת את 12 שבטי ישראל והשנייה את יציאת מצרים.

מוזיאון הנושא את שמו נמצא בנמל העתיק של ג'נובה.

## קישורים חיצוניים

* 
* נקרולוג בהגרדיאן, 6 באפריל 2007
*  (עם ביקורו בישראל)
* ערך מוזיאון לוצאטי בוויקיפדיה האיטלקית
* אתר מוזיאון לוצאטי באיטלקית
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מעצבי במה יהודים
קטגוריה:בובנאים יהודים
קטגוריה:אנימטורים יהודים
קטגוריה:ציירים יהודים איטלקים
קטגוריה:ציירים איטלקים במאה ה-20
קטגוריה:ציירים איטלקים במאה ה-21
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1921
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-2007
קטגוריה:משפחת לוצאטו