open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
קארי-אן מוס

**קארי-אן מוס** (באנגלית: **Carrie-Anne Moss**, נולדה ב-21 באוגוסט 1967) היא שחקנית קנדית. לאחר תפקידים מוקדמים בטלוויזיה, היא זכתה לתהילה בין-לאומית עבור תפקידה של טריניטי (אנ') בסדרת "המטריקס" (1999-הווה). היא שיחקה בסרטים "ממנטו" (2000) שעליו זכתה בפרס אינדפנדנט ספיריט לשחקנית המשנה הטובה ביותר (אנ'), "הכוכב האדום" (אנ') (2000), "שוקולד" (2000), "פידו" (אנ') (2006), "עוגת שלג" (אנ') (2006), "דיסטרביה" (2007), "סיילנט היל: התגלות" (2012) ו"פומפיי" (אנ') (2014).

בטלוויזיה, היא גילמה את הדוגמנית קארי ספנסר בסדרה של Fox, "דוגמניות בע"מ" (אנ') (1994–1995) המהווה ספין אוף לסדרה "מלרוז פלייס", וגילמה את התובעת המחוזית קתרין אוקונל בסדרת הדרמה התקופתית של CBS, "וגאס" (2012–2013), ושיחקה בתור סוכנת ה-FBI מגי גריפין במותחן הנורווגי "החקירות של ויסטינג" (אנ') (2019–2022). היא גם גילמה את ג׳רי הוגארת (אנ') במספר סדרות טלוויזיה שהופקו על ידי מארוול קומיקס עבור נטפליקס, בין היתר "ג'סיקה ג'ונס" (2015–2019).

## ביוגרפיה
קארי-אן מוס נולדה בברנבי, קולומביה הבריטית, בתם של ברברה ומלווין מוס. יש לה אח גדול, ברוק. על פי הדיווחים, אמה של מוס קראה לה על שם הלהיט של להקת ההוליס מ-1967, "Carrie Anne", שיצא במאי באותה שנה.

מוס גרה בילדותה עם אמה בוונקובר. בגיל 11 היא הצטרפה לתיאטרון המוזיקלי לילדים של ונקובר ולאחר מכן המשיכה לסיבוב הופעות באירופה עם מקהלת בית הספר התיכון שלה בשנתה האחרונה.

## קריירה
בגיל 20 פתחה בקריירת דוגמנות באירופה, ולאחר מספר שנים, ב-1991, בעודה חיה בספרד, מוס קיבלה את התפקיד של טארה, הפקידה של השופט ניקולס מרשל בסדרת הדרמה "צדק אפל", וזו הייתה להופעתה הראשונה בטלוויזיה. היא עברה מברצלונה ללוס אנג'לס עם הסדרה בשנת 1992. מוס עזבה את הסדרה לפני העונה השלישית והאחרונה שלה. היא נרשמה לאחר מכן להאקדמיה האמריקאית לאמנויות הדרמה.

פריצתה הגדולה הגיעה ב-1999, כשגילמה את הדמות "טריניטי" בסרט "מטריקס". היא שיחקה גם בשני סרטי ההמשך ותרמה את קולה למשחקי הווידאו ולסרטוני ההנפשה שנעשו לפי הסרט.

בשנת 2000 היא שיחקה בסרטים "שוקולד" ו-"ממנטו", עליו זכתה בפרס אינדפנדנט ספיריט לשחקנית המשנה הטובה ביותר.

בשנת 2006 שיחקה בסרט "עוגת שלג", עליו זכתה בפרס ג'יני לשחקנית המשנה הטובה ביותר.

בשנת 2009 כיכבה בסרט הרומנטי "אהבה כואבת" לצד ריצ'רד אי. גרנט.

בשנת 2012 כיכבה לצד רוב לאו במותחן הפוליטי "קרב סכינים" של הבמאי ביל גאטנטאג.

בשנת 2016 שיחקה בסרט הדרמה "הנס של סוזנה" בכיכובה של קלואי גרייס מורץ.

## חיים אישיים
מוס נישאה לשחקן סטיבן רוי בשנת 1999, ויש להם שני בנים, אוון וקיידן, (ילידי 2003 ו-2005) ובת (ילידת 2009). החל משנת 2020 הם גרים בניו המפשייר.

היא המייסדת של "Annapurna Living", מותג לייף סטייל שנועד להעצים נשים באמצעות מיינדפולנס ומדיטציה. היא הייתה בעבר טבעונית.

## פילמוגרפיה

### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה קנדיות
קטגוריה:זוכי פרס ג'יני
קטגוריה:בוגרות האקדמיה האמריקאית לאמנויות הדרמה
קטגוריה:קנדיות שנולדו ב-1967
צד שמאל של החושך

**מעבר לעלטה** (ראה אור בעברית גם כ**צד שמאל של החושך**; במקור באנגלית: ***The Left Hand of Darkness***) הוא רומן מדע בדיוני מאת הסופרת האמריקאית אורסולה לה-גווין שיצא בשנת 1969. זוכה פרס הוגו ונבולה.

הספר מתאר את העולם "גתן" (Gethen) אשר בו חי גזע תבוני שייחודו בכך שהפרטים בו הם א-מגדריים. ליתר דיוק, כל פרט הוא חסר מין מלבד בזמן קיום המגע המיני עם פרט אחר, אשר מתרחש בתזמונים קבועים, אחת לחודש, אז הוא נוטה לקבל את התפקיד הנקבי או הזכרי. הנטייה אינה עקבית, כלומר בכל מגע מיני עשוי פרט מסוים לתפקד כזכרי או נקבי ואין אפשרות לבחירה רצונית של התפקיד (מלבד בעזרת שימוש בסמים - תופעה שמתייחסים אליה בשלילה בגתן. ישנו גם מספר מסוים של "סוטים" אשר להם יש נטייה גנטית לאחד המינים. מצבם החברתי מזכיר את זה של ההומוסקסואלים).

הספר כתוב כדו"ח מסע של נציג מטעם ארגון המאחד גזעים תבוניים אחרים ביקום, המנסה לשכנע את אותו עולם להצטרף לארגון. בספר בוחנת אורסולה לה-גווין את ההשלכות החברתיות של מצב בו רוב הזמן כל הפרטים הם שווים לחלוטין באמת ובתמים (נרמז כי השוויון המוכר לנו בין זכר לנקבה הוא מלאכותי ואילו האפליה בין זכר לנקבה מובנית במוחותינו) ומתארת את קשייו של אורח שההבחנה בין זכר ונקבה מוטמעת בו להבין ולקבל עולם שכזה.

## פרק המבוא
הסופרת הוסיפה הקדמה למהדורה של 1976. בהקדמתה, היא מגדירה את האופי והמטרה של כתיבת המדע בדיוני ומתארת את הכוונה שלה בכתיבת הרומן. היא עומדת על כך שכתיבת המדע הבדיוני היא לא אקסטרפולציה אלא, תיאור של אמת העל שהמחבר חושף בדרך שהיא לעיתים קרובות מורכבת ודו-משמעית. בנוסף, היא מכלילה את המטרה של רומנים באומרה כי רומנים טובים אמורים לשנות את הקורא בדרך שאי אפשר לתאר אחרי שהם סיימו לקרוא את הספר. לאחר מכן היא מתקדמת לטענה רחבה שלפיה הז'אנר הבדיוני כולו הוא מטפורה, ובמיוחד כאשר מדובר בכתיבה על אודות עתיד דמיוני שאותו לא ניתן לתאר בכל דרך אחרת מאשר מונחים מטאפוריים.

## קישורים חיצוניים
* אורסולה לה גווין, צד שמאל של החושך. ביקורת ספרות מאת דן לחמן - מתוך e-mago
* 
* 

קטגוריה:יצירות זוכות פרס הוגו לרומן הטוב ביותר
קטגוריה:יצירות זוכות פרס נבולה
קטגוריה:ספרי 1969
קטגוריה:ספרי הוצאת עם עובד: מדע בדיוני
קטגוריה:ספרי אורסולה לה גווין
ערפל קרב

**ערְפל קרב** (בגרמנית: **Nebel des Krieges**) הוא מונח צבאי המתאר את חוסר הוודאות הקיים לגבי קרב במהלכו ואף סמוך לאחריו, בכל הנוגע לכוחות הצדדים הלוחמים. נטבע לראשונה על ידי קרל פון קלאוזביץ בספרו "על המלחמה".

## הסיבות להיווצרות ערפל קרב
במהלך הקרב היחידות שמצויות בקו המגע עם האויב מרכזות את כל מאמציהן במתקפה על האויב ובמגננה מפניו. הפיקוד של היחידות הלוחמות מנהל את הקרב, מתכנן את התפתחותו, מקצה משאבים בטיפול בנפגעים ואינו מתפנה לבצע הערכת מצב כללית ולדווח באופן מסודר למפקדות העורפיות כפי שנעשה בעיתות שגרה. בשלבים אלה הפיקוד של היחידות הלוחמות וכן הפיקוד העליון חשוף למידע מועט וחלקי ולכן עלול לגבש תמונת קרב שגויה על בסיס מידע חסר או שמועה שאינה משקפת את המצב בכללותו. לדוגמה קריאות נואשות של פצועים בקשר עלולות ליצור תמונת קרב שגויה בהיעדר דיווח אחר.

במהלך קרב נוהגים הצדדים להשתמש באמצעי לחימה טכנולוגיים חדישים שדבר קיומם נשמר בסוד ושיעילותם טרם הוכחה. במהלך השימוש באמל"ח כזה על ידי הצדדים מצמצמים את יכולת התכנון והניבוי של תוצאת הקרב ומגדילים את אי הוודאות הכללית במערכה. 

בנוסף לכך, הצדדים לקרב משתדלים בדרך כלל לפגוע במרכזי קשר של האויב בתקיפה פיזית או נוקטים באמצעי לוחמה אלקטרונית במטרה לשבש את העברת הפקודות את היחידות הלוחמות ואת הדווח מהן את המפקדות בדבר התפתחות הקרב. כן יכולים הצדדים להפיץ לאויב דיסאינפורמציה או לנקוט בלוחמה פסיכולוגית כדי למסך ולבלבל את האויב בניתוח המידע.

## תוצאות ערְפל הקרב
ערפל הקרב גורם לניהול לקוי של המשאבים של הצדדים לקרב:
* אי ידיעת מיקום הכוחות העמיתים וכוחות האויב עלולה להביא לירי דו-צדדי.
* אי בהירות לגבי ניצחון בקרב מונעת מהפיקוד להשתמש ביתרונות הטקטיקה של ניצול הצלחה (השגת רווחים קלים בקרב מול אויב מתמוטט).
* אי בהירות בעת תבוסה יכולה להביא לקרב שבו שחיקה בלתי סבירה של יחידות.
* אי בהירות באשר לאפקטיביות של היחידות הלוחמות של האמל"ח שבשימושם מביאה להקצאת משאבים בלתי יעילה.

בשל אי הוודאות הרבה בקרב צבאות מודרניים משקיעים מאמצים גדולים בפיתוח מערכות שליטה ובקרה, שיקלו עליהם את ניתוח תמונת המצב בקרב ועל ידי כך יאפשרו לקבל החלטות מהירות ונכונות בזמן אמת.

קטגוריה:טקטיקה צבאית
קטגוריה:מודיעין צבאי
קטגוריה:משחקי וידאו: מונחים
ליפשיץ

**ליפשיץ** (Lipschutz ,Lifszitz ,Lifshitz, Lipszyc ,Lifschitz) או שבעה עשר אופני איות אחרים, הוא שם משפחה יהודי אשכנזי. ייתכן שמקור השם בעיירה גלובצ'יצה (Głubczyce) שבדרום פולין (בגרמנית: Leobschütz). תפוצת היהודים הנושאים שם זה הייתה, לפני השואה, בעיקר בליטא, גליציה ומרכז פולין. משמעות השם ליפשיץ היא הבן של לוי, הבן של הלווים בתקופה המקראית.

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
רשת טריאנגולציה

[שמאל|ממוזער|250px|נקודת טריאנגולציה בראש גבעת [חוליקאת.]]
[ממוזער|נקודת טריאנגולציה ב[הר מצפה הימים שעל יד אמירים, בגובה 734 מטר. מסומנת על ידי משולש ובו יתד ברזל.]]
[שמאל|ממוזער|250px|נקודת טריאנגולציה ב־Torre del Miguelete, [ולנסיה.]]

בקרטוגרפיה, **רשת טריאנגולציה** היא רשת של נקודות, מדודות במדויק, הפרושות בשטח קרקעי ומסייעות לאתר בו נקודות בשיטת הטריאנגולציה. הנקודות, אותן ממקמים בדיוק של סנטימטרים, מסומנות בשטח באופן בולט ועמיד, כך שלא יהרסו באקראי. בארצות גדולות נהוג ליצור סרטים של משולשי טריאנגולציה, המקיפים את השטח, ומאפשרים ליצור בתוכו נקודות טריאנגולציה משניות. בשטחה של מדינת ישראל מצויות מאות אלפי נקודות בקרה כאלה. בעת האחרונה הוחל במעבר למדידה באמצעות תחנות GPS קרקעיות, שיחליפו את רשת הטריאנגולציה.

כל נקודה ברשת הטריאנגולציה נקראת **[[נקודת טריאנגולציה]]**. ביצירת הרשת, ממקמים את הנקודות כך שמכל אחת מהן ניתן יהיה לראות לפחות שתי נקודות נוספות, כך שמודדים יוכלו לקבל את מיקומם המדויק במדידת מרחקם לשלוש הנקודות.

במפה טופוגרפית נקודת טריאנגולציה מסומנת כמשולש שבתוכו נקודה, ולידו מספר ואות המציינים את מספרו הסידורי, ומספר המציין את הגובה המוחלט שלו. משמש למדידות וגם לאימות התמצאות בשטח בניווטים.
שמאל|ממוזער|250px|חישוב מרחק על פי טריאנגולציה. בשרטוט, סירה יכולה לחשב את מרחקה מהחוף באמצעות מדידת זוויות לשני עצמים בולטים.

## רשת הטריאנגולציה בישראל
רשת הטריאנגולציה בישראל משמשת לצורכי מיפוי והיא מחלקת את מדינת ישראל למשולשים בגדלים שונים שמהווים את בסיס המיפוי במדינת ישראל. משפט הסינוסים מאפשר לחשב את היחס בין האורכים של כל שני קטעים ברשת. בנוסף לכך ישנם שלושה בסיסים מדודים היטב, באורך של 3 קילומטרים, שמיקומם הוא בצמח, באורים ובבאר אורה. שני הבסיסים הראשונים נקבעו על ידי המנדט הבריטי בשנות העשרים של המאה העשרים והבסיס בבאר אורה נקבע על ידי המרכז למיפוי ישראל בשנות החמישים של המאה העשרים.

מדינת ישראל מחולקת למשולשים בגדלים שונים:
* בדרגה הראשונה, אורך הבסיסים של המשולשים הם 20 עד 40 קילומטרים. דרגה זאת היא המדויקת ביותר. בישראל קיימים 344 משולשים מדרגה זאת.
* בדרגה השנייה, אורך הבסיסים הוא בין 10 עד 20 קילומטרים. בישראל יש 2,800 משולשים מדרגה זאת.
* בדרגה השלישית, אורך הבסיסים הוא 2 עד 10 קילומטרים. בישראל יש 30,000 משולשים מדרגה זאת.
לכל בסיס מהדרגה הראשונה לנקודות הבסיס שלו חושבו נ.צ. מדויקים, אזימוט מדויק ונקודות גובה מדויקות, ומכל נקודת בסיס ניתן לחשב כל נקודה אחרת.
* ישנם משולשים שאורך הבסיס שלהם קטן מ-2 קילומטרים, סך הכול יש בישראל מאות אלפי נקודות בקרה.
* רשת הטריאנגולציה היא רשת בקרה אופקית המספקת נתונים של קואורדינטות (נ.צ.) ונקודות טריאנגולציה, להבדיל מרשת בקרה אנכית שהנקודות הבקרה ברשת מספקות נתוני גובה ביחס לגובה פני הים, נקודות אלה נקראות נקודות קבע (BM).
* נקודות טריאנגולציה נמדדות במכשיר מדידה הנקרא תאודוליט בשיטה הטריגונומטרית.
* נקודות קבע נמדדות במכשיר מדידה הנקרא מאזנת בשיטה הגאומטרית.

כיום עובר המרכז למיפוי ישראל לתחנות GPS קרקעיות. ברשות המרכז נמצאות כבר כמה וכמה תחנות (מידע ניתן למצוא באתר המרכז למיפוי ישראל) בפריסה ארצית אשר אותן מנטר ובודק המרכז באופן קבוע.

## קישורים חיצוניים

* המרכז למיפוי ישראל - אתר האינטרנט של המרכז
* הנחיות המנהל כולל עדכונים ותוספות - בעמוד 31 כתובות ההנחיות כיצד לסמן נקודות בקרה

## הערות שוליים

קטגוריה:קרטוגרפיה
קטגוריה:ניווט
אל-מוחרקה

**אל-מוּחַרַּקַה** (בערבית: **المحرّقة**, בתעתיק מדויק: **אלְמֻחַרַּקַה**) היה כפר ערבי בנגב הצפון-מערבי, כ-15 קילומטרים מזרחית לעזה. 
## היסטוריה
הכפר אל-מוחרקה היה ידוע עוד מהתקופה הממלוכית. באותה העת היה הכפר הקדש (וקף) במובן זה שעודפי היבולים של הכפר הוקדשו לתחזוקת המסגד של עזה וכיפת הסלע בהר הבית. במאה ה-16 ננטש הכפר ויושב מחדש בסוף המאה ה-19. הרוב המוחלט של אדמות הכפר היו רשומות על שמו של הסולטאן עבדול חמיד השני. אולם בשנת 1932 נרשמו הקרקעות על שמו של הנציב העליון כנאמן של ממשלת ארץ ישראל, על סמך הטענה שהקרקעות היו אדמות ג'פתליק ועל כן שייכות לממשלה הטורקית ובהתאם להסכם לוזאן עברו לידי ממשלת המנדט. ובעבר התושבים היו צריכים לשלם דמי שכירות שנתיים על הקרקע. בשנת 1934 תבע הנסיך מוחמד סלים, יורשו של הסולטאן עבדול חמיד השני את ממשלת המנדט בדרישה שאדמות הכפר יועברו לרשותו, בטענה שהאדמות היו אדמותיו הפרטיות של הסולטאן. התביעה נועדה להיות בלון ניסוי במסגרת ניסיון לקבל חזקה בכלל האדמות של הסולטאן בארץ ישראל. מוחמד סלים זכה במשפט בבית המשפט המחוזי ביפו, אולם תוצאות המשפט בוטלו בערעור בטענה שהמשפט התנהל שלא כדין בפני שני שופטים בלבד והוחזרו לדיון חוזר. המשפט התקיים במשך מספר שנים עד שבשנת 1947 קבע בית הדין העליון של ארץ ישראל שהאדמות שייכות לממשלה. 

במפקד אוכלוסין שערכו הבריטים בשנת 1931 נמנו בכפר כ-422 תושבים, 3 נוצרים והשאר מוסלמים, ב-86 בתים. בסקר הכפרים 1945 בארץ ישראל הוערך מספר התושבים בכפר 580 תושבים. בלילה שבין ה-27 ל-28 במאי 1948 תקפו כוחות של חטיבת הנגב את הכפר וגירשו את תושביו. ב-16 באוגוסט 1948, ביצעה חטיבת הנגב מבצע פינוי נוסף באזור, ערבים שנמצאו בכפר גורשו ובתים מוקשו ופוצצו.

על אדמות הג'יפתליק ששימשו את תושבי הכפר הוקמו יושיביה, שכונה אל-מוחרקה א' ויכיני, שכונה מוחרקה ב'. כן נמסרו חלק מהאדמות לתושבי תקומה לעיבוד ולנתיבות. בתי הכפר ההרוסים עומדים שוממים בין זרועה ויכיני.

## לקריאה נוספת
*משה גבעתי, **בדרך המדבר והאש - תולדות גדוד 9**, תל אביב: הוצאת 'מערכות' ומשרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשנ"ד - 1994, עמ' 189-188.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

מוחרקה (אל-)
קטגוריה:הנגב המערבי: יישובים
קטגוריה:יכיני
תגובת שרשרת

בפיזיקה ובכימיה, **תגובת שרשרת** היא רצף של תגובות, כך שתוצר של כל תגובה עשוי לגרום לתגובות נוספות. בתגובת שרשרת, משוב חיובי מוביל לשרשרת מאורעות המגבירה את עצמה.

תגובות שרשרת הן אחת הדרכים בהן מערכות שלא נמצאות בשיווי משקל תרמודינמי יכולות לשחרר אנרגיה או להגדיל את האנטרופיה שלהן, על מנת להגיע למצב של אנטרופיה גבוהה יותר - קרוב יותר לשיווי משקל תרמודינמי. לדוגמה, ייתכן שמערכת לא תוכל להגיע למצב אנרגטי נמוך יותר על ידי שחרור אנרגיה לסביבה. אם התגובה מביאה לשחרור אנרגיה קטן הגורם לשחרור אנרגיה רב יותר, המערכת בדרך כלל תתמוטט עד אשר שוחררה כל האנרגיה המאוחסנת, או רובה. 

## דוגמאות [[דיסציפלינה|מדיסיפלינות]] שונות
* תגובת שרשרת גרעינית
* בפיזיקה גרעינית, נייטרון תועה אחד יכול לגרום לאירוע קריטי, שעשוי בסופו של דבר להיות אנרגטי מספיק להתכת הכור הגרעיני או (בפצצה) לפיצוץ גרעיני.
* מטאפורה מקרוסקופית לתגובות שרשרת היא אפוא כדור שלג שנערם לכדי כדור שלג גדול יותר, עד שלבסוף נוצרת מפולת ("אפקט כדור השלג"). זו תוצאה של אנרגיה פוטנציאלית כבידתית המאוחסנת המחפשת נתיב שחרור באמצעות חיכוך.
* מקבילה כימית למפולת שלג היא ניצוץ הגורם לשריפת יער.
* תגובת שרשרת רדיקלית
* בביולוגיה, תגובת שרשרת של פולימראז באמצעות מכשיר PCR המאפשרת הכפלה מעריכית של מקטעי DNA.
* בביולוגיה, Prion במצב פעיל משפעל פריון במצב לא-פעיל כאשר שניהם נוגעים אחד בשני, מה שמוסיף עוד פריון במצב פעיל וכך הלאה.
* באקולוגיה, הכנסת גורם זר או שינוי במאפיין (בעל חיים פולש, תנאים מטאורולוגיים או גאוגרפיים, וכדומה) למערכת אקולוגית, יכול להוביל בסופו של דבר לשינוי בלתי הפיך של המערכת.

## ראו גם
* מכונת רוב גולדברג
* כשל מערכתי
* אפקט הדומינו

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:פיזיקה
קטגוריה:תרמודינמיקה
אדולף לוס

**אדולף לוס** (בגרמנית: **Adolf Loos**; 10 בדצמבר 1870 – 8 באוגוסט 1933) היה אדריכל יליד מוראביה שפעל באוסטריה בתחילת המאה ה-20, מחלוצי האדריכלות המודרנית.

## ביוגרפיה
נולד בברנו במוראביה (באותה עת תחת שלטון הקיסרות ההבסבורגית). לוס התפרסם בעיקר בזכות ספרו "קישוט ופשע" ("Ornament und Verbrechen") מ-1908, בו הוא התנגד נחרצות לסגנון הנאו-קלאסי הקישוטי שהיה נהוג עד תקופתו. את המילה **פשע** הוא בחר משום שלטענתו הזמן והמשאבים היקרים של אומנים ביצירת קישוטים לאדריכלות מתבזבזים ואינם תורמים דבר לחברה ולתרבותה. לטענתו חברה מתקדמת אינה זקוקה לקישוטיות היתר הזו.

ללוס הייתה השפעה ניכרת על האדריכלים שייסדו את תנועת המודרניזם באדריכלות ואת הסגנון הבינלאומי. השפעתו הייתה ניכרת על ולטר גרופיוס, לה קורבוזיה ולודוויג מיס ון דר רוהה ובאדריכלות הארץ ישראלית על לאופולד קרקואר.

לוס היה אחד הבולטים בתנועת "הזצסיון הווינאי" האוסטרית, שיצאה נגד האקדמיה ונגד הארכיטקטורה המסורתית של וינה. תנועה זו הקימה את בית הזצסיון מול האקדמיה לאמנויות של וינה, בו יש ציורי קיר של גוסטב קלימט המבטאים את הסימפוניה התשיעית של בטהובן. לוס יצא בהמשך גם נגד חבריו לתנועה זו, כמו האדריכל הנודע אוטו וגנר, בטענה שקישוט חזית של בית הוא בבחינת פשע.

לוס נודע יותר כהוגה ופחות בזכות עבודותיו המעשיות כאדריכל. עם זאת, הוא תכנן מספר לא קטן של מבנים, עיקרם נמצאים בווינה, אוסטריה.

## כתבי לוס בעברית
* פאול אנגלמן ויוסף שכטר, **לזכרו של אדולף לוס**, מאת יצא לאור בשנת 1946 ובהוצאה חוזרת 1986.
* י' שכטר, אדולף לוס מתוך "אף על פי כן", בתוך: י' שכטר, **ממדע לאמונה**, תל אביב 1962. אלה התרגומים הראשונים של לוס בעברית

בשנת 2004, הוצאו לאור לראשונה בעברית שני ספריו החשובים ביותר של לוס בתרגום לעברית בהוצאת בבל.**"דיבור לריק"** (פורסם במקור בשנת 1921) ו**"למרות הכל"** (פורסם במקור בשנת 1931). לספר זה נוסף פתח דבר מאת שרון רוטברד ואחרית הדבר, "אדולף לוס - נגד הזרם", מאת יהודה ספרן.
[שמאל|ממוזער|250px|"הבית ללא גבות" שבנה לוס במיכָאֵלֶרפְּלָאץ ב[וינה|ווינה.]]
[שמאל|ממוזער|250px|וילה מילרובה ב[פראג.]]

## לקריאה נוספת
* ג’נט סטיוארט, "שטרודל, שניצל וכופתאות מִשְׁמֵשׁ – אדולף לוֹס והמטבח הווינאי", **וינה 1900 - פריחה על סיפה של תהום**, שרון גורדון ורינה פלד (עורכות), ירושלים: כרמל, 2019.

## קישורים חיצוניים

* אדולף לוס - כללים לבנייה בהרים (מאמר מתוך ספרו של לוס "דיבור לריק, למרות הכול")
* ביוגרפיה ועבודות חשובות
* צבי אלחייני - מאמר ביקורת מאת חוקר האדריכלות, הופיע במקור בעיתון "הארץ"
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:אמנים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות המרכזי בווינה
קטגוריה:אדריכלים אוסטרים
קטגוריה:אדריכלים מודרניסטים
קטגוריה:גרמנים ממוראביה
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1870
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1933
לוסי הייז

ממוזער|דיוקן רשמי
**לוסי ור ווב הייז** (באנגלית: **Lucy Ware Webb Hayes**; 28 באוגוסט 1831 – 25 ביוני 1889) הייתה אשת נשיא ארצות הברית רתרפורד הייז והגברת הראשונה של ארצות הברית. לוסי הייז נחשבה הפופולרית ביותר מבין הגברות הראשונות של המאה ה-19.

לוסי הייז הייתה ידועה באדיקותה הדתית. בשל אמונתה היא התנגדה נחרצות לתופעת העבדות ושכנעה את בעלה בדבר הצורך בביטול מוסד זה. בעקבות זאת הצטרף לצבא האיחוד במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית, ומאוחר יותר נהיה פוליטיקאי במטרה למגר את העבדות.

## ביוגרפיה
לוסי הייז נולדה בצ'יליקות שבאוהיו למריה קוק (Maria Cook) וד"ר ג'יימס ווב (Dr. James Webb), אשר נפטר בהיותה בת שנתיים.

כאשר הייתה לוסי בגיל העשרה, עברה אימה עם אחיה לסינסינטי שבאוהיו ושם נרשמו אחיה והיא לאוניברסיטת וסליאן אוהיו. לוסי סיימה את האוניברסיטה בגיל 18 (והייתה הראשונה מבין הגברות הראשונות שהתחנכה באוניברסיטה).

לוסי פגשה את בעלה בהיותו בן 27 והם התאהבו במהרה ונישאו בשנת 1852. בני הזוג התגוררו בסינסינטי עד מלחמת האזרחים האמריקנית ונולדו להם שמונה ילדים (שלושה מתוכם מתו בינקותם). היא זו ששכנעה את בעלה לפרוש מהמפלגה הוויגית לטובת המפלגה הרפובליקנית אשר התנגדה לעבדות, שם הוא בנה את הקריירה הפוליטית שלו.

בתקופת מלחמת האזרחים התגוררה לצד בעלה במחנה הצבאי בו שירת ודאגה לפצועים במחנה, ועל כן זכתה לכינוי "אמא לוסי" (Mother Lucy) בפי חיילי גדוד הרגלים המתנדבים ה-23 של אוהיו (23rd Ohio Volunteer Infantry) שבעלה, רתרפורד, פיקד עליהם.

לאחר שבעלה נבחר לקונגרס העדיפה להישאר ולהתגורר באוהיו. בני הזוג שבו להתגורר יחד בעת שלוש כהונותיו כמושל המדינה.

כשרתרפורד היה הנשיא, לוסי הייתה "הגברת הראשונה" הראשונה שנקראה בכינוי הזה. בהיותה אישה דתית אדוקה, אסרה על הגשת משקאות אלכוהוליים באירועים מדיניים, וזכתה לכינוי "לוסי לימונדה" (Lemonade Lucy), ותקופתה בבית הלבן נקראה "משטר המים הקרים". אולם יחד עם זאת הייתה ידועה בפעילותה הציבורית למען זכויות השחורים בארצות הברית ובפעולות התרבות שיזמה.

לוסי הייז הנהיגה את המנהג של חיפוש ביצי פסחא בגינת הבית הלבן.

לאחר מותה, דגלים בכל ארצות הברית הורדו לחצי התורן ונאומי הספד נישאו לזכרה, מכנים אותה "האישה המהווה סמל של אמריקה".

## תיאורים בספרות
בקומדיה המוזיקלית של ליאונרד ברנשטיין הקרויה **[[שדרות פנסילבניה 1600]]** שרה הגברת הראשונה דואט שנקרא "דואט לאחד" בו היא מייצגת בתחילת השיר את ג'וליה דנט גרנט ובסופו את לוסי ווב הייז.

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה באתר הבית הלבן.
* ביוגרפיה באתר הספרייה של הגברות הראשונות
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי אוהיו
קטגוריה:הגברות הראשונות של ארצות הברית
קטגוריה:רתרפורד הייז
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וסליאן של אוהיו
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1831
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1831
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1889
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1889
דן יהב

**דן יהב** (נולד ב-1939) הוא גאוגרף וחוקר ארץ ישראל. 
## ביוגרפיה
בוגר בית הספר "בית החינוך המאוחד לילדי עובדים" בתל אביב. עבד כנער בסדנאות ובמסגריות והשלים לימודי בגרות אקסטרנית. בוגר ומוסמך אוניברסיטת תל אביב, בחוג לגאוגרפיה. וכן השלים לימודי בוגר בחוגים לסוציולוגיה ולמזרח התיכון. השלים תואר שלישי בבית הספר למדעי היהדות שבאוניברסיטת תל אביב. שירת בצה"ל בנח"ל בשנים 1958 עד 1961.

היה מורה ומחנך כל שנות עבודתו וגם ניהל את גימנסיית 'סוקולוב-לאור'. הוא הורה בסמינר הקיבוצים, ובחוג לגאוגרפיה ובביה"ס לחינוך באוניברסיטת תל אביב. בצד מאמריו המדעיים הרבים פרסם גם תגובות רבות בעיתונות העברית.

ספריו ומחקריו הרבים שופכים אור על מרכיבים חשובים בנוף התרבותי המקומי. המחקר הישראלי המקיף ביותר אשר דן בעיר יפו נערך על ידי יהב והוצא לאור ב-2004 כספר תחת השם "יפו כלת הים, מעיר ראשה לשכונות עוני - דגם לאי-שוויון מרחבי".
## חיים אישיים
דן יהב נשוי לרחל ואב לשלוש בנות.
## מספריו
***קומונות ב[[תל אביב]] בשנות ה-30 וה-40** (יד טבנקין, 1990).
***[[חבל ימית]] - חלום שנגוז** (ירון גולן, 1992).
***קיבוצים ב[[רמת השרון]]** (מאה, 1993).
***[[הרצליה]] - אם הקיבוצים והקבוצות** (ירון גולן, 1994).
***[[בית קשת]] - קיבוץ [[פלמ"ח]]אי ראשון** (יד טבנקין ונשיא, 1997).
***בזיעת אפיך - מקצועות הולכים ונעלמים בתל אביב יפו** (תמוז, 2003).
***יפו כלת הים, מעיר ראשה לשכונות עוני - דגם לאי-שוויון מרחבי** (תמוז, 2004).
***[[בעיטת עונשין (ספר)|בעיטת עונשין: שפת הכדורגל בתקשורת ההמונים]]**, 2005.
***תל אביב - יפו: עיר החלומות**, 2006.
***קיבוץ עירוני: שלב מעבר או יעד סופי?**, 2006.
***גנים וגננות בתל אביב - יפו**, 2006.
***בעלי חיים בשירות הביטחון וההגנה**, (1870 - 2006), 2007.
***חיי הכלכלה והתרבות ביפו**, (לפני הנכבה - 1948), 2007.
***מולדת אחת לשני עמים**, 2007.
***גם הם בגיבורים: מתנדבים ארצישראליים ב"בריגדות הבינלאומיות"**, (1936 - 1938), 2008.
***אלופי צה"ל ואנשי רוח בפוליטיקה הישראלית**, 2008.
***כיבוש העיר והנמל**, 2008.
***חשמל זורם בעורקיה**, 2009.
***בעקבות עצי השקמים הנכחדים**, 2009.
***דמו בראשו: רציחות והוצאות להורג בתקופת היישוב**, 2010.
***דמו בראשו במקרא**, 2010.
***קיבוצים וקבוצות שיתופיות שנשכחו מלב**, 2011.
***חדרה: אם הקיבוצים והקבוצות**, 2011.
* **התנ"ך בראי המדע**, 2012.
* (עם ישראל גרנית), **התיישבות במלחמה - יישובים שעמדו, פונו, או נפלו במלחמת העצמאות 1948**, 2015.
***אחי גיבורי התהילה והשלום - דמויות מופת שנשכחו**. 2021
***הצ'רקסים בישראל.** 2023
***הצוענים בארץ ובעולם.** 2023
***הבסקים: עם, אומה או לאום ריבוני.** 2023
***היהדות הקדומה, כחברה אלילית.** 2023
***טוהר הנשק, כרך 4.** 2024
***שפת "חרבות ברזל", מישב,** 2024.
***קיבוץ גזר: מעיר כנענית לקיבוץ מתחדש. מישב,** 2024.
***יד השמונה: מושב שיתופי מעורב. מישב**, 2024
***גנים ציבוריים ופרטיים בתנ״ך ובתולדות היהדות. מישב**, 2024.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:גאוגרפים ישראלים
קטגוריה:חוקרי ארץ ישראל
קטגוריה:סגל סמינר הקיבוצים
קטגוריה:בוגרי בית החינוך ע"ש א"ד גורדון
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1939
חתול ביצות

**חתול ביצות** (שם מדעי: *Felis chaus*), מין בסוג חתול שבמשפחת החתוליים, ובו 3 תת-מינים.

## מאפיינים
ממדי גופו של חתול הביצות גדולים יחסית לחתולים אחרים. אורכו בלי הזנב כ-70 ס"מ ומשקלו בין 7 ל-13 ק"ג. זנבו, לעומת זאת, קצר ביחס לגופו, ואורכו מגיע עד 30 ס"מ. צבע הפרווה שונה במקצת אצל התת-מינים השונים. הצבעים נעים בין חום, אדמדם, כתום כהה או צהבהב.

לגורים הקטנים פסים לאורך גופם, אך הם נעלמים עם ההתבגרות. רגליהם של הבוגרים וזנבם מעוטרים בפסים בגווני שחור או חום כהה. אוזני חתול הביצות מחודדות מעט אך לא מחודדות כאזני קרקל. רגליהם ארוכות, יחסית, ושריריות. כפות הרגליים מרופדות בפרווה רכה. בחלק גדול מהמאפיינים הפיזיים שלו, דומה חתול הביצות לשונר, וזהו המקור לכינויו.

חתול הביצות חי בעיקר באזורים לחים או בעלי מקווי מים קרובים; הוא נפוץ באזורים שונים: החל מאזור מצרים (בקרבת הנילוס) ומערב אסיה ועד אזור הודו, סרי לנקה ודרום-מזרח אסיה. חתול זה הסתגל לשלל בתי גידול טבעיים בעלי אקלים ומאפיינים גאוגרפיים שונים, החל מסוואנות ויערות טרופיים יבשים ועד צמחייה לאורך מקווי מים; אולם הוא אינו חי ביערות גשם.

באזורים מסוימים, חולק חתול הביצות את תחום מחייתו עם בני אדם, ולעיתים הוא אף נכנס לכפרים ואזורים מיושבים כדי למצוא בהם מזון. חתול הביצות חי באזורים שגובהם עד 2,500 מטרים, אולם הוא נפוץ יותר במישורים ועמקים.

מזונו של חתול הביצות כולל בעיקר בעלי חיים קטנים כמו מכרסמים קטנים ארנבות ועכברים, עופות, צפרדעים ולעיתים אף דגים. החתול הוא פעיל לילה. הוא מסוגל לשחות היטב, ולעיתים הוא מזנק למים כדי לתפוס דג או דו-חי.

חתול הביצות הוא בעל חיים יחידאי (כלומר; חי לבדו כל ימות השנה מלבד תקופת ההזדווגות והחיזור). הוא ביישן מטבעו ומשתדל להתרחק ככל האפשר בבני אדם.

הריון הנקבה נמשך כ-65 ימים ובסופו נולדים בין 3 ל-4 גורים. הגורים נולדים כשהם חסרי ישע ותלויים לחלוטין באימם בשבועות הראשונים לחייהם. במהלכם היא מביאה להם מזון שצדה ומלמדת אותם כישורי ציד שישמשו אותם בעתיד.
משך החיים המקסימלי של חתול ביצה בטבע הוא 14 שנים.

בישראל חיים חתולי ביצות ברוב חלקי הארץ. הם נצפו בעמק החולה, בקעת הירדן, עמק בית שאן, עמק יזרעאל, מישור החוף הצפוני, עמק זבולון, השפלה, צפון הנגב והערבה. על פי "הספר האדום של החולייתנים בישראל", תפוצתם מגיעה ל־600 פרטים.

## תת-מינים
[ממוזער|שמאל|חתול ביצות, צולם ב[עמק החולה]]
**Felis chaus chaus -* נפוץ בקווקז, פקיסטן, טג'יקיסטן טורקמניסטן, טורקיה, איראן, פקיסטן, אפגניסטן, טורקמניסטן, מצרים, ישראל, סוריה, לבנון, ירדן ועיראק.
**Felis c. affinis* - נפוץ בדרום אסיה, מאזור ההימלאיה עד לנפאל, בנגל, יונאן, הודו וסרי לנקה.
**Felis c. fulvidina -* נפוץ בדרום-מזרח אסיה, ממיאנמר ותאילנד ובנגלדש ללאוס, קמבודיה, וייטנאם.

## קישורים חיצוניים

* חתול ביצות באתר הגן הזואולוגי של אוניברסיטת תל אביב

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1776
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן אנטון גולדנסטאט
קטגוריה:חתולים קטנים
קטגוריה:ארץ ישראל: חתוליים
קטגוריה:בעלי חיים בביצות באסיה
קטגוריה:בנגלדש: יונקים
קטגוריה:רוסיה: יונקים
קטגוריה:סרי לנקה: יונקים
קטגוריה:הודו: יונקים
קטגוריה:פקיסטן: יונקים
קטגוריה:אפגניסטן: יונקים
חגי לפיד

**חגי לפיד** (נולד ב-22 ביוני 1969) הוא תסריטאי, במאי ועורך תוכניות טלוויזיה.

## ביוגרפיה
לפיד נולד בקיבוץ צרעה. למד במחזור הראשון של בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה וסיים את לימודיו ב-1997. סרט הגמר שהפיק, "לא יכול", בכיכובו של השחקן טל פרידמן, מספר על סטנדאפיסט אוהד מושבע של כדורגל שאינו מסוגל לצפות במשחקים המשודרים בטלוויזיה בחברת אנשים נוספים, עקב טראומת ילדות.

במהלך לימודיו נוצר שיתוף הפעולה הפורה של לפיד עם עמיתו לכתה יורם זק, שהניב את סרט הסטודנטים הפרוע "שימי בשער". לאחר סיום לימודיהם עבדו ביחד לפיד וזק על סרטי התעודה הפרודיים "אדוני ראש המועצה" על השחיתות בבחירות למועצה מקומית אלפי מנשה, ו"אגדת דשא" על מאמן הכדורגל הישראלי שמעון שנהר שנשלח לאמן את נבחרת מיקרונזיה בכדורגל, והסרט "הגביע הקדוש" על כישלונה של מכבי תל אביב (כדורסל) בפיינל פור ב-2000. לאחר מכן הם המשיכו בסדרת "החרצופים", בה שימש לפיד כתסריטאי, יחד עם עפר קניספל, טל גלעד, אפרים סידון והבמאי אבי כהן.

במשך תקופה ארוכה פעל לפיד בערוץ הטלוויזיה "ביפ", וכתב את "פיני הגדול", "החטא ועונשו" ו"האקדמיה לצחוק". במקביל התמקד גם בעבודה כעורך בתוכניות טלוויזיה מסוגת תוכניות מציאות כגון "מכל הבנות בעולם" (הוט), "קחי אותי שרון", "השגריר", אורי גלר מחפש את היורש" ו״רמזור״ (ערוץ 2). 

ב-2010 השתתף בכתיבת התסריט של "ז'אטם איי לאב יו טרמינל".

בשנת 2012 לפיד יצר את סדרת האינטרנט "מה נשים רוצות".

בשנת 2017 יצר לפיד את ״הישראליות״ - סדרת פייסבוק ויראליית.

## חיים אישיים
אחיו של חגי, סגן-אלוף במילואים רן לפיד, נהרג בהתרסקות מסוק שהטיס בנובמבר 2009. אחיו הבכור, עודד לפיד, הוא עורך חדשות בעיתון "מעריב".

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:במאי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:תסריטאי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:בוגרי בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה
קטגוריה:צרעה (קיבוץ): אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1969
אוטורינו רספיגי

**אוטורינו רֶסְפּיגי** (באיטלקית: **Ottorino Respighi**; 9 ביולי 1879, בולוניה – 18 באפריל 1936, רומא) היה כנר ומלחין איטלקי.

## ביוגרפיה
רספיגי נולד למשפחה מוזיקלית. סבו היה נגן עוגב בכנסייה בבולוניה ואביו שימש כמורה בקונסרבטוריון בעיר. בילדותו קיבל אוטורינו חינוך מוזיקלי בבולוניה, ולאחר שסיים את לימודיו נסע לסנקט פטרבורג שברוסיה כדי ללמוד קומפוזיציה אצל רימסקי-קורסקוב ולעבוד ככנר באופרה העירונית. לאחר שנתיים ברוסיה השלים את לימודיו בברלין. בין השנים 1903 ו-1908 הופיע רספיגי ככנר בהרכבים שונים וניסה את כוחו בהלחנה, ללא הצלחה רבה.

בשנים 1908–1909 שימש כמורה לנגינה בברלין. 1913–1923 היו שנות הפריחה המוזיקלית שלו. בתקופה זו כתב את יצירותיו הסימפוניות "מזרקות רומא" ו"אורני רומא" שזכו להצלחה, ואופרות אחדות.
בשנים 1923 - 1925 שימש רספיגי כמנהל האקדמיה למוזיקה ברומא, אך התפטר מתפקידו כדי להתרכז בכתיבה ובניצוח על יצירותיו ברחבי העולם.

ב-1929 החל המנצח המפורסם ארטורו טוסקניני לכלול את יצירותיו של רספיגי בקונצרטים ובתקליטיו. ב-1932 נתמנה רספיגי לאקדמיה האיטלקית, אך ב-1935 חלה וכעבור שנה נפטר.

## יצירותיו
רספיגי כתב מוזיקה נאו-קלאסית ואופרות, אך יצירותיו החשובות הן הפואמות הסימפוניות שלו, הידועות בתיזמור ובהרמוניה שלהן: "מזרקות רומא" (Fontane di Roma) ו"אורני רומא" (Pini di Roma). ביצירות אלה וביצירה נוספת, "חגיגות רומא" (Feste Romane), מתאר רספיגי את הנוף של רומא.

רספיגי כתב גם עיבודים ליצירות של מלחינים אחרים, ובהם 4 סוויטות:
* **חנות הקסמים (Le Boutique Fantasque)** - מוזיקה לבלט על פי נעימות של רוסיני.
* **רוסיניאנה** - סוויטה נוספת על פי יצירות של רוסיני.
* **הציפורים (Gli Uccelli)** - סוויטה של קטעים על בעלי כנף, לפי יצירות קצרות לצ'מבלו מאת מלחינים שונים בני המאה ה-17 וה-18. חלקי הסוויטה: מבוא, היונה, התרנגולת, הזמיר והקוקיה.
* 3 סוויטות של אַרְיות ומחולות עתיקים.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 

קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-19
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-20
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1879
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1936
Piece Of Mind

***Piece of Mind*** הוא אלבום האולפן הרביעי של להקת ההבי מטאל האנגלית איירון מיידן. באלבום זה, נפרדו חברי הלהקה מהמתופף קלייב בור, אותו החליף ניקו מק'בריין. אלבום זה הפך את איירון מיידן לאחת מלהקות הרוק הכבד המפורסמות בעולם.

האלבום מכיל מלודיות נעימות, שיצרו את האלבום הקליט ביותר של הלהקה עד עתה, ומאידך, הוא מכיל קטעי רוק כבד איכותיים.

השם הראשון שנבחר לאלבום היה *Food For Thought* (אוכל למחשבה), שנזנח עקב חוסר קליטות, ובמקומו נבחר השם הנוכחי, אשר מהווה משחק מילים: הביטוי Peace of Mind באנגלית – משמעו "שקט נפשי", אלא שכאשר במקום Peace ("שלום") כותבים Piece ("חתיכה"), אז הרי שפירוש השם הוא "חתיכת מוח".

השירים באלבום, לראשונה, נכתבו גם על ידי חברי להקה אחרים מסטיב האריס, ומספרים על העניין של הלהקה בספרים ובסרטים. לדוגמה, To Tame A land מבוסס על הנובלה מאת פרנק הרברט, חולית. השפעות נוספות הן Where Eagles Dare, המבוסס על סרט ונובלה מאת אליסטר מקלין, המיתולוגיה היוונית שבאה לידי ביטוי בשיר The Flight of Icarus, ואגדת הסמוראי מיאמוטו מוסאשי בשיר Sun And Steel.

אליסטר קרולי השפיע על השיר Revelations שנכתב על ידי דיקינסון. בשיר משולבים קטעים מחזון יוחנן ופיוט שכתב ג. ק. צ'סטרטון.

יחד עם האלבום נוצרו גם כמה מאיורים המפורסמים והטובים של הלהקה למפלצת שליוותה את אלבומיה "אדי", ובהם גם תמונתו בתור החייל בשיר The Trooper.

## רשימת השירים

## השתתפו באלבום
* ברוס דיקינסון – סולן
* דייב מארי – גיטרה חשמלית
* אדריאן סמית' – גיטרה חשמלית
* סטיב האריס – גיטרה בס
* ניקו מק'בריין – תופים

## קישורים חיצוניים

* אתר הכולל הסברים, מקורות, ופרשנויות על שירי האלבום, ושאר אלבומי הלהקה 

קטגוריה:אלבומי איירון מיידן
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת EMI רקורדס
גנטיקה סטטיסטית

**גנטיקה סטטיסטית** היא תחום מדעי העוסק בפיתוח ויישום של שיטות סטטיסטיות להסקת מסקנות מנתונים גנטיים כמו ריצוף דנ"א, רמות ביטוי של גנים ועוד . המונח משמש לרוב בהקשר של גנטיקה אנושית . מחקר בגנטיקה סטטיסטית כולל בדרך כלל פיתוח תיאוריה או מתודולוגיה לתמיכה במחקר באחד משלושה תחומים קשורים:

* גנטיקה של אוכלוסייה - מחקר של תהליכים אבולוציוניים המשפיעים על שונות גנטית בין אורגניזמים
* אפידמיולוגיה גנטית - חקר ההשפעות של גנים על מחלות 
* גנטיקה כמותית - חקר השפעות הגנים על פנוטיפים 'נורמליים'

גנטיקה סטטיסטית היא תת-תחום של ביולוגיה חישובית .

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:גנטיקה
ז'אן מרטינו

**ז'אן מרטינו** (בצרפתית: **Jean Martinon**;
10 בינואר 1910 – 1 במרץ 1976) היה מנצח ומלחין צרפתי.

## קורות חיים
מרטינו נולד בליון, שם החל בלימודיו, ונסע לפריז להשתלם בקומפוזיציה אצל אלבר רוסל ובניצוח אצל שארל מינש ורוז'ה דזורמיה. הוא שירת בצבא צרפת במלחמת העולם השנייה ונלקח בשבי בשנת 1940. בתקופת שביו הלחין יצירות כמו "שירת השבויים". בשנת 1943 הוא יצר מוזיקה לסרט "כוחות נסתרים".

אחרי המלחמה התמנה מרטינו למנצח תזמורת הקונסרבטואר של פריז ובשנת 1946 למנצח הפילהרמונית של בורדו. תזמורות אחרות, שעמן עמד בקשרי עבודה, היו התזמורת הסימפונית של שיקגו, תזמורת דיסלדורף, התזמורת הלאומית של צרפת, התזמורת הפילהרמונית הישראלית, הפילהרמונית של לונדון ועוד.

הרפרטואר שלו התמקד ביצירות מראשית המאה ה-20, משל מלחינים צרפתים ורוסים. 

בביצועי הבכורה של הקונצ'רטי שלו לכינור ולצ'לו ניגנו הנריק שרינג ופייר פורנייה, בהתאמה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מנצחים צרפתים
קטגוריה:התזמורת הפילהרמונית הישראלית
קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-20
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1910
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1976
האחים גרובייס

**האחים גְרוֹבַייס** הייתה חברת הפקת סרטים לקולנוע החרדי. החברה שהוקמה על ידי האחים יהודה גרובייס ואברהם גרובייס בשנת 1998, נחשבה לחלוצה בתחום הפקת סרטים בציבור החרדי, כשבדרכה עמדה - לעיתים - התנגדות חריפה של גורמים שונים במחנה החרדי. הסרטים אותם הפיקו זכו להצלחה משמעותית ולמעמד סרטי קאלט במגזר. 

## היסטוריה

האחים ביימו את הסרטים ואף בחלקם שיחקו בהם. אביהם, בן ציון גרובייס, הופיע גם הוא כשחקן בחלק מהסרטים. הסרטים הראשונים הופקו ברמת הפקה נמוכה, ועל כך התבטא יהודה גרובייס בריאיון לגיא פינס: "אם הייתי יכול למחוק מהרקורד שלי את השישה סרטים הראשונים שלי, הייתי עושה את זה בחפץ לב - ומוכן לשלם על זה הרבה כסף".

יהודה גרובייס נשוי לביתה של ברכה קנובלוביץ' - אחת מכותבות סדרת "מסיפורי צדיקים" בהוצאת ספריית מחניים. בעקבות היכרותו עם הסדרה, יצר סרטי קולנוע חרדי המבוססים על חלק מספרי הסדרה: כוחם של תהילים (מבוסס על הסיפור "בזכות אמירת תהילים"), "הדב המרקד", "הדרך לתורה", "צדקה תציל ממוות" (מבוסס על הסיפור "החתונה שהצילה"), "פדיון שבויים" (מבוסס על הספר "המחרוזת"), "דמא בן נתינה" (מבוסס על הספר "כיבוד אב"), ו"ניצוץ באפילה" (מבוסס על הסיפור "נרות באפילה")
[ממוזער|250Px|"לא תוכל להתעלם" ([1998) סרטם הראשון של האחים גרובייס, הסרט הראשון בקולנוע החרדי שיצא בהוצאה חרדית והתקבל במגזר]]
[ממוזער|250Px|"בלתי צפוי" ([2002) סרטם האחרון של האחים גרובייס]]
אברהם פרש מתעשיית הסרטים לאחר שחברת הסרטים התבססה, ולפני פרישתו הפיק וביים סרט נוסף בשם "הסוכן הפלסטיני". האח השני, יהודה, המשיך לנהל את חברת הסרטים והפיק וביים סרטים רבים נוספים. יהודה גרובייס הוא הראשון שקדם והעלה את רף הקולנוע החרדי, על ידי יצירת סרטים מסוגות מגוונות יותר מאלו שהפיק עם אחיו, כגון מותחנים. עידן סרטים אלו החל בסרטו המצליח של גרובייס "הנקמה היהודית" - מותחן משולב באלמנטים של סרטי פעולה. תוך כדי החלו יוצרים נוספים ליצור ולקדם את הקולנוע החרדי כגון "ניצוצות של קדושה" (יגאל הושיאר), "האחים כהן וחצי" (אריאל כהן ושחר בן חור), "פרי עץ הדעת" (מוטי גל ושוקי בן פורת), "גל דיסק", "אולפני דינור" (ליבי אסתר ושלמה קבקוב) ועוד.
[ממוזער|200Px|סרט הפעולה החרדי הראשון: "[הנקמה היהודית (סדרת סרטים)|הנקמה היהודית" (2003) סרטו הראשון של יהודה גרובייס שיצר לבדו]]
[ממוזער|200Px|"הסוכן הפלסטיני" ([2002), הסרט היחיד שיצר אברהם גרובייס לבדו]]

## סרטים
### סרטי האחים גרובייס

### סרטים שהפיק האח יהודה גרובייס לבדו

* 109 סרטי קולנוע וטלוויזיה (באורך מלא או קצר), מאות פרקים לערוצי טלוויזיה, מאות סרטי תדמית וקליפים מוזיקליים

### סרטים שהפיק האח אברהם גרובייס לבדו
* הסוכן הפלסטיני

## ראו גם
* יהודה גרובייס
* קולנוע חרדי
* הנקמה היהודית (סדרת סרטים)
* 

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

גרובייס
גרובייס
קטגוריה:יהודה_גרובייס
קטגוריה:משפחת גרובייס
קטגוריה:יוצרי קולנוע חרדי
קטגוריה:חברות הפקה ישראליות
ארטילריה של צה"ל

**[[ארטילריה]]** בשירותם של צה"ל ושל חיל התותחנים הישראלי.

## ראו גם
* תותחים מתנייעים בצה"ל

## לקריאה נוספת

* מיכאל אוריה ואביב כדריה, מהנפוליאונצ'יק ועד הדוהר: גלגולו של התותח הישראלי, באתר צה"ל, 16 במרץ 2017
## הערות שוליים

*
קטגוריה:זרוע היבשה
קטגוריה:ארטילריה
קטגוריה:צה"ל: אמצעי לחימה
ג'ינסנג

**ג'ינסנג** (באנגלית **Ginseng**, שם מדעי: *Panax*) הוא סוג של צמח רב שנתי ממשפחת הקיסוסיים, בעל שורשים עבותים. הג'ינסנג גדל בעיקר בחלקה הצפוני של סין, בקוריאה הצפונית, בצפון אמריקה ובסיביר ונפוץ בעיקר בסביבה אקלימית קרה.

## מקור השם
השם "ג'ינסנג" בו משתמשים בשפה העברית מקובל גם בשפות אירופאיות, לצד השם פאנאקס (Panax). מקור השם מהשפה הקנטונזית, בה קרוי הצמח ג'אן-סאנג, שמשמעותו "שורש האדם". מנגד, השם "פאנאקס" שאוב מהשפה היוונית בה משמעותו "מרפא-כל" והוא הוענק לצמח על ידי הבוטניקאי הנודע קרולוס ליניאוס שהיה מודע לשימוש הנרחב שנעשה בצמח ברפואה הסינית.

## שימושים ברפואה
החומרים הפעילים בג'ינסנג קרויים ג'ינסנוסידים שהם סוג של טריטרפנואידים. עד היום בודדו 31 גינסנואידים, המסודרים באינדקס לפי קוטביות יורדת מ-a עד h וסימונם Rx.

המרכז הארצי לבריאות משלימה ואינטגרטיבית (NCCIH) של המכונים הלאומיים לבריאות בארצות הברית ערך סיכום על האפקטיביות הרפואית של הג'ינסנג האסייתי. מסקנתו העיקרית הייתה שאף על פי שמיוחסות לצמח תכונות רבות, רוב המחקרים בתחום אינם באיכות גבוהה ולכן הבנתנו את יתרונותיו הרפואיים מוגבלת. מאמר סקירה משנת 2013 של 65 ניסויים מבוקרים עם הקצאה אקראית מצא שג'ינסנג אסייתי יכול לשפר מטבוליזם של גלוקוז ולהוריד את רמת הסוכר בדם.

תופעת הלוואי הבולטת ביותר בשימוש בג'ינסנג האסייתי היא נדודי שינה. עם זאת, נצפו תופעות לוואי נוספות המופיעות בשכיחות נמוכה יותר כדוגמת בעיות בוסת, כאבים בשדיים, קצב לב מוגבר, שינויים בלחץ הדם, כאבי ראש, אובדן תיאבון ובעיות עיכול. דווח גם על הזעה מוגברת. ייתכן שהג'ינסנג האסייתי יוצר אינטראקציות עם תרופות אחרות. ייתכן גם שהוא אינו בטוח עבור נשים בהיריון. אחד הכימיקלים בג'ינסנג גורם למומים מולדים בחיות אחרות.

ברפואה האלטרנטיבית, מיוחסות לצמח תכונות רבות כגון חיזוק במצבי לחץ, אפרודיזיאק מעורר-מינית, חומר ממריץ, הקטנת התנגודת לאינסולין בחולי סוכרת מסוג 2. גם הרפואה הסינית מייחסת לג'ינסנג השפעות רבות כגון הגברת רמות האנרגיה והצ'י, שיפור האון המיני של הגברים, שיפור תפקודי הכבד, שיפור הזיכרון, חיזוק מערכת החיסון והרגעת מערכת העצבים.

## מיני הג'ינסנג הנפוצים
* ג'ינסנג אסייתי (Panax Ginseng) - מקובל לשימוש כממריץ ומעורר מינית.
* ג'ינסנג סיבירי (Siberian Ginseng) - מכיל אליוטרוסידים במקום ג'ינסנוסידים. השפעתו המעוררת עדינה יותר מזו של הג'ינסנג האסייתי.
* ג'ינסנג אמריקאי (American Ginseng) - זן ג'ינסנג הגדל בצפון אמריקה. היות שעל פי הרפואה הסינית הוא מקדם את יסוד הין, הרי שהוא מקובל לשימוש על ידי נשים.
* ג'ינסנג יפני (Nihon Ginseng)- זן ג'ינסנג האופייני ליפן. הרכבו הכימי מקנה לו השפעה המשפרת קרישת דם.
* ג'ינסנג הודי (Withania somnifera) - ידוע בשם אשווגנדה. ומסייע להחלמה ולחידוש כלל מערכות הגוף.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:צמחי מרפא
קטגוריה:רפואה סינית
קטגוריה:קיסוסיים
ארלוזורוב

**ארלוזורוב**   (ברוסית ובאוקראינית: Арлазоров) הוא שם משפחה יהודי-אשכנזי.

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
ניקולס כץ

**ניקולס ("ניק") כץ** (באנגלית: **Nick Katz**; נולד ב-7 בדצמבר 1943) הוא מתמטיקאי יהודי-אמריקאי, פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת פרינסטון, העובד בתחום הגאומטריה האלגברית, בעיות מודולריות ותורת המספרים.

## קורות חיים
ניק כץ נולד בבולטימור, מרילנד. למד לתואר ראשון באוניברסיטת ג'ונס הופקינס, ולתואר שני ושלישי באוניברסיטת פרינסטון. עם סיום לימודיו הצטרף לסגל המחלקה למתמטיקה באוניברסיטת פרינסטון, בשנת 1971 מונה לפרופסור חבר, ובשנת 1974 מונה לפרופסור מן המניין. משנת 2002 הוא מכהן כראש המחלקה. 

כץ היה סטודנט של ברנרד דורק ולאחר מכן שהה בצרפת, שם התאים שיטות מתמטיות שונות לתאוריה של תבניות מודולריות. מאוחר יותר יישם שיטות גאומטריות לחישובים מעריכיים שונים. כץ מילא תפקיד חשוב בביקורת העמיתים להוכחתו של אנדרו ויילס למשפט האחרון של פרמה, וגילה את הטעות בגרסה הראשונית של ההוכחה.

## ספריו

* Arithmetic Moduli of Elliptic Curves (1985, with Barry Mazur)
* Gauss Sums, Kloosterman Sums, and Monodromy Groups (1988)
* Exponential Sums and Differential Equations (1990)
* Rigid Local Systems (1995)
* Random Matrices, Frobenius Eigenvalues, and Monodromy (1998, with Peter Sarnak)
* Twisted L-Functions and Monodromy (2001)
* Moments, Monodromy, and Perversity: A Diophantine Perspective (2005)


## לקריאה נוספת
* סיימון סינג, **המשפט האחרון של פרמה**, הוצאת ידיעות אחרונות, 2000.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מתמטיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ג'ונס הופקינס
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:סגל אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1943
קרואסון

[טקסט=קרואסון לצד כוס קפה|ממוזער|הסהרון הוא מאכל נפוץ ב[בית קפה|בתי קפה שם הוא מהווה חלק מארוחת בוקר קונטיננטלית, או עומד בפני עצמו.]]
**קְרוּאָסוֹן** (נהגה בישראל לעיתים כשגיאה **"קוראסון"**) (בצרפתית: **Croissant**, , בתרגום מילולי: "סהר"; בעברית: **סהרון**) הוא מאפה מפורסם מהמטבח הצרפתי, הקרוי על שם צורתו הדומה לסהר.

## היסטוריה
הקרואסון התפתח מהקיפפרל, מאפה אוסטרי שהתיעוד המוקדם ביותר שלו הוא מהמאה ה-13. אחת האגדות הקולינריות הידועות על מקורו של הקרואסון מספרת שהוא הומצא ב-1683 בווינה על מנת לחגוג את תבוסת האימפריה העות'מאנית לבית הבסבורג בקרב וינה, וסיומו של המצור על העיר, כאשר האופים שנותרו ערים כל הלילה כדי להשגיח על המאפים היו אלו ששמעו את חפירת המנהרה של הטורקים והזהירו מפניה, וצורת הסהר נגזרת מהסהר שבדגל האימפריה העות'מאנית.

התיעוד העתיק ביותר לקרואסון נמצא בספר בישול צרפתי מ-1853. הקרואסון הפך לסוג המאפה המזוהה ביותר עם המטבח הצרפתי. בצרפת הקרואסון נמכר בדרך כלל ללא מלית, ולעיתים עם מלית שקדים או שוקולד. בארצות הברית נהוג למלא את הקרואסון בשלל מליות שונות טרם האפייה ואף לצפות אותו. בין המליות הנפוצות גבינה ובשר. מלית השקדים המקובלת, הנקראת גם פראנג'יפן (או פראנג'יפנה במקור האיטלקי), נועדה לשחזר את חיוניותם של קרואסונים שאינם טריים, כאשר בתוספת הלחות, השומן והאפייה השנייה מושגת טריות מחודשת למאפה. לעיתים קרואסון מוגש בצורת כריך. 

מאפים בעלי צורת סהר מכונים "סהרון" במספר מקומות. "סהרוני וניל" הם עוגיות העשויות מגרסה של בצק פריך.

ב-30 בינואר מציינים את יום הקרואסון הבינלאומי.

## אופן הכנה
הקרואסון עשוי מגרסה של בצק שמרים יסודי, שדרך הכנתו היא בטכניקה המקובלת בהכנת בצק עלים. לאחר הכנת בצק השמרים מכניסים לתוך הבצק חמאה ממקור חיצוני. מרדדים את החמאה לתוך הבצק, מה שתורם למראה והמרקם המעולעל של הקרואסון (בחיתוך אנכי של קרואסון אפוי, רצוי לראות תבנית משושים בדומה לחלת דבש). בתהליך הייצור מקפידים מאוד על טמפרטורת עבודה נמוכה בחדר הייצור, ועל דיוק במהלך "הקיפולים". מקפלים את הבצק מספר פעמים. לאחר מנוחה בקירור, מרדדים את הבצק ואז חותכים אותו למשולשים מוארכים המגולגלים סביב עצמם, כשהגלגול האחרון מלווה במתיחת הבצק.

התפתחותה של תעשיית הבצקים הקפואים החדירה את הקרואסון אל שוק המזון המהיר. בדרך כלל בשוק התעשייתי מחליפים את החמאה במרגרינה, שנוח בהרבה לעבוד איתה, ומשיקולי עלות חומר הגלם.

## ראו גם
* קרונאט

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מגדנאות
קטגוריה:מוצרי בצק שמרים
קטגוריה:המטבח הצרפתי: מאפים
קטגוריה:המטבח הצרפתי: קינוחים
קטגוריה:מילים וביטויים בצרפתית
קטגוריה:צרפת: סמלים לאומיים
קטן, גדול

**קטן, גדול** הוא ספר פנטזיה מאת הסופר האמריקאי ג'ון קראולי, שיצא לאור בשנת 1981. הספר זכה בפרס הפנטזיה העולמי בשנת 1982 ונחשב לספר המפורסם ביותר של קראולי. 

הספר יצא לאור במספר מהדורות בשפה האנגלית. הוא תורגם לעברית על ידי המתרגם איתמר פארן וראה אור בהוצאת אודיסיאה.

עלילת הספר מתארת את הקשרים שנוצרים בין משפחת דרינקווטר לבין עולם הפיות. העלילה מתרחשת לאורך כמאה שנים (מהמאה ה-20 עד העתיד), בעיקר בסביבות ביתם הכפרי והאקסצנטרי, המכונה אדג'ווד, הממוקם צפונית לעיר הגדולה.

## קישורים חיצוניים
*סיכום קצר על הספר וקטעים מפרקו הראשון, באתר האגודה הישראלית למדע בדיוני ולפנטסיה
*  

קטגוריה:ספרי פנטזיה
קטגוריה:ספרי 1981
פוניקולי פוניקולה

**פוניקולי פוניקולה** (***Funiculì, Funiculà***) הוא שיר נפוליטני ידוע שנכתב בנפוליטנית על ידי העיתונאי האיטלקי פפינו טורקו למוזיקה של המלחין האיטלקי לואיג'י דנצה בשנת 1880 לרגל פתיחת הפוניקולר בהר וזוב. השיר הושמע לראשונה במלון קוויסיסאנה (Quisisana) שבקסטלמארה די סטביה ובמהרה הפך פופולרי ביותר והושר בכל רחבי איטליה.

## היסטוריה

פפינו טורקו  הוא שהניע את לואיג'י דנזה  להלחין את השיר, כדי להנציח את פתיחת הפוניקולר הראשון בהר וזוב באותה שנה. בהמשך להשמעתו הראשונה הוצג השיר על ידי טורקו ודנזה בפסטיבל Piedigrotta  במהלך אותה שנה והפך לפופולרי מאוד באיטליה ומחוצה לה. בהוצאת Casa Ricordi , התווים נמכרו ביותר ממיליון עותקים בשנה.

במהלך השנים השיר בוצע על ידי אמנים רבים ובהם יוזף שמידט, ארנה סאק , אנה גרמן , מריו לנצה, בנימינו ג'ילי, האחים מילס, קוני פרנסיס, הארומי הוסונו  (עם מילים מתורגמות ליפנית), פישר-צ'ורה  (עם מילים מתורגמות לגרמנית), גרייטפול דד, לוצ'אנו פבארוטי, ג'וזפה די סטפנו, אנדראה בוצ'לי, אנדרה ריו, אלוין והצ'יפמאנקס, הוויגלס, ואיל וולו.

בשנת 1960, האחים רוברט ב'  וריצ'רד מ' שרמן  כתבו סט חדש של מילים באנגלית ללחן של השיר תחת הכותרת Dream Boy. אנט פוניצ'לו  כללה את השיר באלבום השירים האיטלקי שלה וגם הוציאה אותו כסינגל שהפך ללהיט קטן.

פוניקולי, פוניקולה נבחר לשמש כשיר נושא בסרטו מ-1984 של וודי אלן, דני רוז האיש מברודוויי.

השיר בוצע על ידי מבצעים ישראליים כולל בין השאר ביצוע בשנת 1997 על ידי בנות פסיה עם התזמורת הפילהרמונית הצעירה בניצוחו ועיבודו של דוד קריבושי

לשיר היו גם מספר גרסאות עממיות בעברית. גרסה אחת למילים של לאה נאור שימשה כשיר הסיום למחזמר "גברת קשקשת ותזמורת כלי קשת" בביצוע דליה פרידלנד ועדית שכטמן.

## שערוריית ההעתקה
שש שנים לאחר כתיבת השיר, שמע המלחין הגרמני ריכרד שטראוס את השיר בעת ביקור באיטליה, ובחשבו שמדובר בשיר עם איטלקי, שילב אותו בפואמה הסימפונית "מאיטליה" (Aus Italien)  שלו. דנצה הגיש נגדו תביעה בשל הפרת זכויות יוצרים, וזכה בה, ושטראוס נאלץ לשלם לו תמלוגים בגין כל ביצוע של היצירה שכתב.

## מילות השיר בנפוליטנית

Aieressera, oi' ne', me ne sagliette,
tu saie addo'?
Addo' 'stu core 'ngrato cchiu' dispietto farme nun po'!
Addo' lo fuoco coce, ma si fuie
te lassa sta!
E nun te corre appriesso, nun te struie, 'ncielo a guarda'!...
Jammo 'ncoppa, jammo ja',
funiculi', funicula'!

Ne'... jammo da la terra a la montagna! no passo nc'e'!
Se vede Francia, Proceta e la Spagna...
Io veco a tte!
Tirato co la fune, ditto 'nfatto,
'ncielo se va..
Se va comm' 'a lu viento a l'intrasatto, gue', saglie sa'!
Jammo 'ncoppa, jammo ja',
funiculi', funicula'!

Se n' 'e' sagliuta, oi' ne', se n' 'e' sagliuta la capa già!
E' gghiuta, po' e' turnata, po' e' venuta...
sta sempe cca'!
La capa vota, vota, attuorno, attuorno,
attuorno a tte!
Sto core canta sempe
nu taluorno
Sposammo, oi' ne'!
Jammo 'ncoppa, jammo ja',
funiculi', funicula'!


## קישורים חיצוניים

* מילות השיר בנפוליטנית ובאנגלית
* עמירם צברי, פוניקולי פוניקולה מעלה לעבר הוזוב

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים נפוליטניים
קטגוריה:שירים על נאפולי
קטגוריה:שירים שתורגמו מנפוליטנית לעברית
עפולה אקספרס

**עפולה אקספרס** הוא סרט קולנוע ישראלי בבימויה של ג'ולי שלז משנת 1997, עם צביקה הדר ואסתי זקהיים בתפקידים הראשיים.

עם יציאתו התמודד הסרט במספר רב של קטגוריות בטקס פרסי אופיר, וגרף שישה פרסים, בהם לשחקנית הראשית (אסתי זקהיים), השחקנים המשניים (אורלי פרל ואריה מוסקונה), המלחין הטוב ביותר ושני הפרסים הנחשקים על הבימוי הטוב ביותר (עבור ג׳ולי שלז) והסרט הטוב ביותר. לאחר השתתפותו בטקס, זכה הסרט בפרס וולג'ין בפסטיבל ירושלים והשתתף בפסטיבלים בארצות שונות, כמו צ'כיה, הונג קונג, טקסס ופסטיבל ברלין הנחשב.

פסקול הסרט כלל גרסת כיסוי בביצוע אלי לוזון לשיר "גשם" מאת להקת "בנזין", שהפכה ללהיט גדול.

למרות שהשיר אינו שלו, הביצוע זיכה אותו לאחד הלהיטים המזוהים ביותר עימו.

## תקציר העלילה
דוד (צביקה הדר) ובתיה (אסתי זקהיים), בני-זוג מעפולה, עוברים להתגורר בתל אביב במטרה להגשים את חלום ילדותו של דוד (שעבד בתור חשמלאי רכב) להיות קוסם. מסע הגשמת החלום נקטע, בתיה מתחילה לפרנס את השניים כקופאית בסופר-מרקט ודוד מתלווה לחברו, שמעון (אריה מוסקונה), קוסם לשעבר, אך נכשל בכל הזדמנות הניתנת לו. למרות זאת, דוד מסרב להיכנע, ומסרב להודות כי הוא אינו מוכשר בקסמים, ובשל כך בתיה מציבה לו אולטימטום ועוברת לגור עם נערה בשם ויקי (אורלי פרל), זמרת מתחילה.

העלילה עוברת תפנית כשדוד ושמעון מתחילים לצבור פופולריות במופע קסמים מצליח תחת השמות "חזיז ורעם", והיחסים בין דוד ובתיה מקבלים כיוון חדש.

## שחקנים

## קישורים חיצוניים
* הסרט המלא לצפייה בתשלום באתר ארכיון ישראלי לסרטים - סינמטק ירושלים

* "עפולה אקספרס" - מידע על הסרט
* "עפולה אקספרס", באתר קרן הקולנוע הישראלי

קטגוריה:סרטי דרמה קומית ישראליים
קטגוריה:סרטי קומדיה רומנטית ישראליים
קטגוריה:זוכי פרס אופיר: סרטים
קטגוריה:צביקה הדר
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1997
קטגוריה:עפולה
קטגוריה:זוכי פרס וולג'ין
קטגוריה:זוכי פסטיבל הקולנוע ירושלים
קסטיליה ולאון

**קסטיליה ולאון** (, מבוטא: **קַסְטִייַה אִי לֵאוֺן**) היא קהילה אוטונומית שהוקמה ב-1983 בצפון ספרד, ונחשבת לגדולה ביותר מבחינת שטח. קסטיליה ולאון משתרעת על שטחיהן של ממלכת לאון הקדומה ושל קסטיליה הישנה בצפון מרכז חצי האי האיברי.

קסטיליה ולאון גובלת במערב בפורטוגל וגליסיה, בדרום באקסטרמדורה, בקסטיליה-לה מנצ'ה ובקהילה האוטונומית מדריד ובמזרח באראגון ובלה ריוחה. בצפון, קנטבריה, חבל הבסקים ואסטוריאס מפרידות בינה ובין הים הקנטברי.

קסטיליה ולאון חופפת בעיקרה את אגן הניקוז של החלק הספרדי של הנהר דורו.

קסטיליה ולאון מורכבת מתשעה מחוזות (provincias):
*אווילה בדרום מזרח הקהילה האוטונומית. בשנת 2002 נמנו באווילה 165,138 תושבים והערים הגדולות בו הן הבירה אווילה (50,000 תושבים), ארבלו (7,500) וארינס דה סן פדרו (6,500 תושבים).
*בורגוס בצפון מזרח הקהילה האוטונומית. בשנת 2002 נמנו בבורגוס 352,273 תושבים והערים הגדולות בו הן הבירה בורגוס (168,000 תושבים), מירנדה דה אברו (40,000 תושבים) וארנדה דה דיארו (32,000 תושבים). ברבות מהמוניציפליות של בורגוס יש פחות ממאה תושבים.
*פלנסיה בצפון הקהילה האוטונומית. בשנת 2002 נמנו בפלנסיה 176,125 תושבים והערים הגדולות הן פלנסיה (80,000 תושבים) וגוארדו (8,300).
*ואיאדוליד במרכז הקהילה האוטונומית. בשנת 2002 נמנו בוואיאדוליד 501,157 תושבים שרובם גרים בבירת המחוז ואיאדוליד שהיא גם בירת הקהילה האוטונומית. שתי עיירות יחסית גדולות בוואיאדוליד הן מדינל דל קמפו (20,000) ולגונה דה דוארו (19,000).
*סגוביה בדרום מזרח הקהילה האוטונומית. בשנת 2002 נמנו בסגוביה 149,286 תושבים והערים הגדולות בה הן: הבירה סגוביה (55,000 תושבים) וקואיאר (9,300).
*סוריה במזרח הקהילה האוטונומית. בשנת 2002 נמנו בסוריה 91,487 תושבים, המחוז הדל ביותר באוכלוסייה בספרד. הערים הגדולות בו הן: הבירה סוריה (35,000 תושבים), אלמזאן (5,755) ובורגו דה אוסנה (5,086).
*סאמורה במערב הקהילה האוטונומית. בשנת 2002 נמנו בסאמורה 200,000 תושבים, והערים הגדולות בו הן הבירה סאמורה (65,575 תושבים), בנבנטה (17,127 תושבים) וטורו (9,000 תושבים).
*סלמנקה בדרום מערב הקהילה האוטונומית. בשנת 2002 נמנו בסלמנקה 347,120 תושבים והערים הגדולות הן הבירה סלמנקה (156,006) וסיודד רודריגו (14,447).
* לאון בצפון מערב הקהילה האוטונומית. בשנת 2002 נמנו בלאון 496,655 תושבים והערים הגדולות הן הבירה לאון (135,794), פונפרדה (64,010) וסן אנדרס דל רבנדו (25,000).

בתחילה, החיבור של המחוזות לקהילה האוטונומית נתקל בהתנגדות של לאון וסגוביה אשר הוכרחו להצטרף לקהילה האוטונומית בפסק דין של בית המשפט הספרדי לחוקה.

## קישורים חיצוניים

* 
* מידע לתיירים על קסטיליה ולאון
* קסטיליה ולאון ב travelnet
* 

*
קטגוריה:ספרד: קהילות אוטונומיות
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1983