open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
תירה, נסיכת דנמרק

**תירה, נסיכת דנמרק** (בדנית: **Thyra af Danmark**, 29 בספטמבר 1853 - 26 בפברואר 1933), הייתה בתו של כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק ואשתו של ארנסט אוגוסט, נסיך הכתר של הנובר.

## ביוגרפיה
תירה נולדה בקופנהגן לאביה כריסטיאן, נסיך שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג ואמה לואיזה, נסיכת הסן-קאסל. למרות שהיא באה ממשפחת מלוכה ואבותיה כללו את המלכים ג'ורג' השני ופרדריק החמישי, משפחתה חיה חיים נורמלים יחסית ולא החזיקה בעושר רב. בילדותה נהג הסופר האנס כריסטיאן אנדרסן להגיע לביתם ולהקריא לילדים סיפורים לפני השינה.

בשנת 1863 מת פרדריק השביעי, מלך דנמרק, ואביה עלה לשלטון כ**כריסטיאן התשיעי**, מוקדם יותר באותה שנה נבחר אחיה וילהלם למלך יוון, ואחותה אלכסנדרה התחתנה עם אלברט אדוארד, נסיך ויילס.

אמה רצתה שתירה תתחתן עם וילם השלישי, מלך הולנד, אולם היא סירבה, משום שהיה מבוגר ממנה. ב-1875, בעת ביקור שערך ארנסט אוגוסט, נסיך הכתר של הנובר בבית סאנדרינגהאם אצל בן דודו מדרגה שנייה, אלברט אדוארד, הנסיך מוויילס, נפגשה עמו תירה, ובדצמבר 1878 נישאו השניים בארמון כריסטיאנבורג בקופנהגן.

ב-26 בפברואר 1933 מתה תירה בגמונדן שבאוסטריה, 10 שנים לאחר מות בעלה.

## משפחתה
לארנסט אוגוסט, נסיך הכתר של הנובר ולתירה היו 6 ילדים:
* מריה לואיזה, נסיכת הנובר (11 באוקטובר 1879 - 31 בינואר 1948), התחתנה עם מקסימיליאן, נסיך באדן.
* גאורג וילהלם, נסיך הנובר (28 באוקטובר 1880 - 20 במאי 1912).
* אלכסנדרה, נסיכת הנובר (29 בספטמבר 1882 - 30 באוגוסט 1963), התחתנה עם פרידריך פרנץ הרביעי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין.
* אולגה, נסיכת הנובר (11 ביולי 1884 - 21 בספטמבר 1958).
* כריסטיאן, נסיך הנובר (4 ביולי 1885 - 3 בספטמבר 1901).
* ארנסט אוגוסט, דוכס בראונשווייג (17 בנובמבר 1887 - 30 בינואר 1953), התחתן עם ויקטוריה לואיזה, נסיכת פרוסיה.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בית שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג
קטגוריה:נסיכות דניות
קטגוריה:ילידות 1853
קטגוריה:נפטרות ב-1933
כוכב דובאי

**כוכב דובאי** הוא גורד שחקים אשר נמצא תחת בנייה וממוקם בעיר דובאי שבאיחוד האמירויות הערביות. המגדל עתיד להתנשא לגובה של 191 מטרים (627 רגל) ולכלול כ-46 קומות (קיימות גם 3 קומות תת-קרקעיות). בניית המגדל החלה בשנת 2007 והייתה אמורה להסתיים בשנת 2015 אך נעצרה לפני שהושלמה, והסתיימה בשנת 2018. אדריכל המגדל הוא אדנאן ז. סאפאריני. המגדל הוא מגדל מגורים ומשרדים אשר יכלול 226 דירות בנוסף לחדרי משרדים. הוא ממוקם ב - (JLT) Jumeirah Lake Towers אזור המוכר בזכות גורדי שחקים רבים סביב אגמים מלאכותיים.

## קישורים חיצוניים
* תיאור הבניין

## הערות שוליים

פראטוני, מגדל
פראטוני, מגדל
פרדריקה, נסיכת הנובר

**פרדריקה, נסיכת הנובר** (בגרמנית: **Frederica von Hanover**; 18 באפריל 1917 – 6 בפברואר 1981), הייתה אשתו של פבלוס, מלך יוון.

## ביוגרפיה
פרדריקה נולדה בבלאנקנבורג על ההארץ ב-18 באפריל 1917, לארנסט אוגוסט, דוכס בראונשווייג ואשתו ויקטוריה לואיזה, נסיכת פרוסיה, בתו של וילהלם השני, קיסר גרמניה.

במהלך אולימפיאדת ברלין (1936), הציע פאולוס, נסיך יוון נישואים לפרדריקה, וב-28 בספטמבר 1937 התארסו השניים באופן רשמי. ב-9 בינואר 1938 התחתנו השניים באתונה, ופרדריקה הפכה לנסיכת הכתר של יוון.

בתקופת מלחמת העולם השנייה בין השנים 1941–1946, בזמן שיוון הייתה תחת שלטון גרמניה הנאצית, שהו פרדריקה ומשפחתה יחד עם הממשלה הגולה בלונדון ובקהיר, ועודדו משם את תנועת ההתנגדות לנאצים.

בתקופת מלחמת האזרחים ביוון (1946–1949) אחת מדרכי השליטה של הקומוניסטים על האוכלוסייה בכפרים שבשליטתם, הייתה הוצאתם של קרוב ל-30,000 ילדים מיוון למדינות סוציאליסטיות. במקביל, ביוזמת המלכה פרדריקה, הוצאו ילדים (במספר דומה או עולה על מספר הילדים שנשלחו למדינות הקומוניסטיות) מחזקת משפחותיהם (משפחות שהשתייכו לשמאל או נחשדו בתמיכה בשמאל) והם נשלחו לחינוך מחדש במחנות שהקימה המלכה או נמסרו לאימוץ למשפחות נאמנות המלוכה והימין וחלקם אף נמסרו לאימוץ בארצות הברית.

ב-1 באפריל 1947 באמצע מלחמת האזרחים ביוון, מת גיסה גאורגיוס השני, מלך יוון ללא ילדים, ובעלה פאולוס עלה לשלטון במקומו. ב-20 בנובמבר 1947 התחתן בן דודו של פאולוס פיליפ עם אליזבת, הנסיכה מוויילס, ופאולוס ופרדריקה נסעו לבריטניה להשתתף בשמחה. פרדריקה השתתפה עם בעלה בביקורים רשמיים ברחבי העולם, והייתה מעורבת באופן פעיל בפוליטיקה המקומית.ימין|ממוזער|200px|פרדריקה עם בעלה ב-6 במרץ 1964 מת בעלה באתונה, ובנה קונסטנטינוס השני עלה לשלטון במקומו, וב-18 בספטמבר באותה שנה התחתן קוסטנטינוס עם אן-מארי, נסיכת דנמרק, ובעקבות כך פרשה פרדריקה מהחיים הציבוריים.

ב-21 באפריל 1967 תפס הצבא היווני בהנהגת קבוצת קולונלים את השלטון ביוון בהפיכה אלימה, והקים משטר צבאי ששלט ביוון יותר משבע שנים. השלטון הצבאי הסתיים ב-24 ביולי 1974, ובעקבות כך נערך משאל עם במדינה, ובו הוחלט על ביטול המונרכיה, ובשל כך יצאה פרדריקה לגלות, ועברה להתגורר אצל בתה סופיה במדריד שבספרד.

ב-6 בפברואר 1981 מתה פרדריקה במדריד, במהלך ניתוח להסרת קטרקט. פרדריקה נקברה בבית הקברות המלכותי באתונה, ובני משפחתה הורשו להשתתף בהלווייה, אך נאלצו לעזוב את יוון מיד לאחר שהסתיימה.

## משפחתה
ב-9 בינואר 1938 התחתנה פרדריקה עם פבלוס, מלך יוון ממנו היו לה 3 ילדים:
*סופיה (נולדה ב-1938)
*קונסטנטינוס (1940–2023)
*איריני (1942–2026)

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:בית הנובר
קטגוריה:נשות מלכים יוונים
קטגוריה:מעוטרי מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של איטליה
קטגוריה:ילידות 1917
קטגוריה:נפטרות ב-1981
כאמיליה

**כאמיליה** (בערבית: **كاميليا**, נולדה בשם: **ליליאן ויקטור כהן**, בערבית: ** ليليان فيكتور كوهين **; 13 בדצמבר 1929 - 31 באוגוסט 1950) הייתה שחקנית מצרית ממוצא יהודי, שכיכבה בסרטי קולנוע במצרים של בשנות ה-40 של המאה ה-20, והפכה לאחד הסמלים הגדולים של אותה תקופה. חייה הקצרים והמסעירים, ומותה הטרגי, הפכו אותה לדמות ידועה שזכתה לכינויים כמו "מרילין מונרו המצרית". 

## קורות חיים
ליליאן ויקטור כהן נולדה למשפחה יהודית מבוססת באלכסנדריה, אביה ממוצא צרפתי ואמה ממוצא איטלקי. למרות שם משפחתה היהודי, הציגה כאמיליה את עצמה כנוצרייה. למדה בבית ספר אנגלי באלכסנדריה, שם גילה אותה הבמאי אחמד סאלם שהכניס אותה לעולם המשחק ב-1946 בגיל 17. כאשת חברה טיפוסית של החברה הגבוהה באלכסנדריה, אוהבת בילויים ומסיבות, ויפה באופן בולט שמועות סביבה וסביב מערכות יחסים שלה בחברה הגבוהה הופיעו תדיר בצהובונים. במיוחד שמה נקשר לזה של מלך מצרים, פארוק הראשון.

כאמליה נהרגה בהתרסקות טיסה 903 של TWA באוגוסט 1950, אירוע שהגביר את התהילה והמסתורין סביב דמותה. חייה ומותה הטרגי משווים לעיתים למרילין מונרו. הופצו תאוריות קונספירציה וספקולציות על ריגול, בעיקר בקשר לישראל, אך הדבר לא הוכח מעולם. למרות הקריירה הקצרה, נצרבה בזיכרון הקהל המצרי והשפעתה ניכרת עד היום בסרטים מקומיים. הסרט "יחפה בגשר מזהב" של עאטף סאלם הוקדש לזכרה ורומז לחוויות אוטוביוגרפיות.

## פילמוגרפיה
שמאל|ממוזער|250px|כאמיליהבגיל צעיר, בזכות יופייה המרשים, היא גילתה עניין בעולם המשחק. הקריירה שלה החלה בשנת 1946 והייתה קצרה אך סוערת, והיא הספיקה לככב בכ-18 סרטים מצליחים במשך ארבע שנים בלבד. היא שיחקה לצד גדולי הקולנוע המצרי, והפופולריות שלה נסקה במהירות. להלן רשימת סרטיה:
# **המסכה האדומה** (1947)
# **כל השיר** (1947)
# **פיטנה** (1948)
# **דמיון של אישה** (1948)
# **נשמות הלומות** (1948)
# **כאלה הן הנשים** (1948)
# **רחוב אל-ביהלוואן** (1948)
# **בעל הפרוטה** (1948)
# **חצות** (1948)
# **הילד שלי** (1948)
# **הרצח** (1948)
# **אשת אש** (1950)
# **אבא הוא החתן** (1950)
# **ירח מלא** (1950)
# **המיליונר** (1950)
# **תודעה היא ברכה** (1950)
# **שקר אחרון** (1950)
# **הדרך לקהיר** (1950)
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה יהודיות מצריות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים מצרים
קטגוריה:אומנים יהודים שפעלו בארצות ערב
קטגוריה:אמנים יהודים הידועים בשם במה
קטגוריה:ילידות 1919
קטגוריה:מצרים שנולדו ב-1919
קטגוריה:נפטרות ב-1950
פטרסהאגן

**פטרסהאגן** (בגרמנית: **Petershagen**) היא עיר במחוז מינדן-ליבקה במדינת נורדריין-וסטפאליה בגרמניה. אוכלוסיית העיר מונה כ-25,000 תושבים. העיר פטרסהאגן מורכבת מהעיירה פטרסהאגן וכ-30 כפרים שאוחדו לכדי ישות מוניציפלית מאוחדת. פטרסהאגן העיר שוכנת לגדות נהר הווזר, כ-11 קילומטרים צפונית למינדן.

## היסטוריה
בשנת 784 כשל קרל הגדול בצליחת הווזר במקום בו שוכנת כיום פטרסהאגן, בהקשר זה אוזכר לראשונה שמו הקדום של העיר - Huculvi - בכתובים. בשנת 1306 הקים הבישוף של מינדן גוטפריד פון ולדאק טירה על שם פטר הקדוש, הקדוש הרשמי של העיר מינדן. עם חלוף הזמן נקראה הטירה פטרסהאגן, והשם דבק גם ביישוב שהתפתח סביבה. במאות ה-16 וה-17 שופצה הטירה והוסבה לארמון בסגנון הרנסאנס המקומי (Weserrenaissance). בשנת 1648, כחלק משלום וסטפאליה עברה העיר, יחד עם בישופות מינדן כולה, לשלטון ברנדנבורג. 

בתקופת השלטון הנאצי הוקמו מפעלי חימוש ומחנות עבודה סמוך לעיר. מתים רבים, רובם שבויי מלחמה ועובדי כפייה ממדינות בנלוקס וברית המועצות ממחנות העבודה נקברו בקבר אחים בבית הקברות היהודי של פטרסהאגן. העיר שוחררה על ידי הצבא הבריטי מהשלטון הנאצי. 
ימין|ממוזער|בית הכנסת הישן בפטרסהאגן

## קהילה יהודית
בשנת 1548 התיישבו לראשונה תושבים ראשונים בפטרסהאגן, תחת חסותו האישית של הבישוף של מינדן. ב-1680 מנתה הקהילה היהודית העיר 8 משקי בית וקיימה מניין קבוע. בשנת 1714 תפחה האוכלוסייה היהודית בפטרסהאגן בעקבות המעבר הכפוי של יהודים מהכפרים הסמוכים לעיר על פי צוו של מלך פרוסיה פרידריך וילהלם ה-1. ב-1796 הוקם בית כנסת ראשון בעיר, וב-1845 הוקם בית הכנסת אשר קיים עד היום. 

ב-1933 מנתה הקהילה היהודית בפטרסהאגן כ-100 חברים, מהם כ-43 בתחומי העיר עצמה. בפרעות ליל הבדולח הושחת בית הכנסת בעיר, אך נותר על כנו בשל סמיכותו למבנים שכנים, שמנעה את העלאתו באש. ב-2–1941 שולחו למזרח כל חברי הקהילה שלא עזבו את גרמניה עד מועד זה. בשנות ה-80 שוקם בית הכנסת ששימש שנים רבות כמחסן על ידי אגודה מקומית שהוקמה למטרה זאת. כיום פועל במקום אתר זיכרון לזכר הקהילה היהודית שהושמדה. בתחומי העיר פטרסהאגן מצויים ארבעה בתי קברות יהודיים.

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר מכון גתה - זיכרון מוגן, שימור בתי כנסת באזורים כפריים בווסטפאליה
* אתר בית הכנסת הישן בפטרסהאגן - גרמנית 
* אתר עיריית פטרסהאגן - בגרמנית

קטגוריה:נורדריין-וסטפאליה: ערים
ברנהרד פון הארץ

גנרל לוטננט **ברנהרד יוזף מריה פון הארץ** (; 12 באפריל 1862 – 20 באוגוסט 1944) היה גנרל גרמני שפיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה.

## ביוגרפיה
### תחילת דרכו
הארץ נולד ב-12 באפריל 1862 בעיר רגנסבורג, שהשתייכה אז לממלכת בוואריה. משפחתו קיבלה מעמד של משפחת אצולה בשנת 1825. אביו לאונרד פון הארץ היה אוברסט לויטננט בצבא הבווארי. הארץ למד באקדמיה הצבאית במינכן, וב-1884 התגייס לצבא הבווארי כצוער. ב-1895 הועלה לדרגת לויטננט, ובמרץ 1897 הועלה לדרגת האופטמן. הוא שרת במטכ"ל הגרמני ומילא תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1899 מונה לקצין במטה הכללי של הקורפוס הבווארי הראשון. וב-1903 הועבר למטה הדיוויזיה הבווארית ה-5. ב-1904 הועלה לדרגת מיור. ב-1906 מונה למפקד גדוד, ועוד באותה שנה הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט. ב-1910 הועלה לדרגת אוברסט. ב-1911 הוענק לו צלב מסדר הקדוש מיכאל.

ב-30 בספטמבר 1912 מונה למפקד חטיבת הרגלים הבווארית ה-2, וזמן קצר לאחר מכן הועלה לדרגת גנרל מיור. הוא פיקד על החטיבה עד 27 במרץ 1913, עת נקרא שוב למטה הכללי בברלין. הארץ היה אחד מאנשי הצבא הבווארים היחידים ששרתו שוב ושוב במטכ"ל בברלין (שאויש ברובו בפרוסים). הוא זכה לתשבחות מפי לודוויג השלישי, מלך בוואריה, שהעניק לו את צלב ההצטיינות של מסדר הכתר של בוואריה.

### מלחמת העולם הראשונה

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, מונה הארץ לראש אגף האפסנאות של הארמייה השישית בפיקודו של רופרכט, נסיך הכתר מבוואריה. הארמייה השישית נפרסה בחזית המערבית, והשתתפה בקרב לורן. על חלקו בקרב הוענק לו ב-7 בספטמבר של אותה שנה עיטור הפור לה מריט עם חרבות, ובאוקטובר עוטר בצלב הברזל דרגה שנייה. במאי 1915 הועלה לדרגת גנרל לויטננט ומונה למפקד הדיוויזיה הבווארית ה-2. הארץ פיקד על הדיוויזיה שלו במהלך קרב ורדן והקרב על הסום. ב-25 בינואר 1917 נבחר לייצג את בוואריה במטכ"ל הקיסרי. במקביל הוענק לו אות מסדר הנשר האדום עם חרבות. ב-7 באפריל 1918 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-57 ופיקד עליו עד סוף המלחמה.

### אחריתו
לאחר המלחמה פרש הארץ מהצבא. הוא מת ב-20 באוגוסט 1944 בעיר דורפן בגיל 82.

## קישורים חיצוניים
* ברנהרד פון הארץ 

קטגוריה:גנרלים בצבא הקיסרות הגרמנית
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1862
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1944
גלריית סמלי אמריקה הצפונית

גלריית **[[סמל|סמלי]] מדינות [[אמריקה הצפונית]]**:

### סמלי שטחים תלויים

## הערות שוליים

אמריקה הצפונית
קטגוריה:אמריקה הצפונית: סמלים
די טאגסצייטונג

שמאל|200px|משרדי העיתון "די טאגסצייטונג" בבית רודי דוצ'קה ברחוב רודי דוצ'קה 25 ברובע קרייצברג בברלין|ממוזער
**די טאגסצייטונג** (בגרמנית: **Die Tageszeitung**, "היומון") הידוע גם על ידי ראשי התיבות taz ("טאץ"), הוא עיתון יומי גרמני המאורגן כקואופרטיב והמופיע החל משנת 1978 בברלין (עד 1990 ברלין המערבית). העיתון מנוהל על ידי עובדיו. הוא יוסד בימי גל התנועה הפוליטית של השמאל החדש ששטפה בשנות ה-1970 את גרמניה המערבית והתמקד בעיקר בפוליטיקה השוטפת ובסוגיות חברתיות כמו אי שוויון והמשברים הסביבתיים המקומיים ובחו"ל שכוסו פחות בדיווחים של העיתונות המסורתית והשמרנית של התקופה. העיתון תמך לעיתים קרובות במפלגת הירוקים, אולם היה בקורתי כלפי ממשלות הקואליציה של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית והירוקים בשנים 1998–2005.

## היסטוריה
העיתון קם בשנת 1978. מלכתחילה הוא ראה עצמו כעיתון אלטרנטיבי מול עיתונות "מיינסטרים": "חסר יראת כבוד, עצמאי כלכלית, אינטליגנטי ומבדר". עד שנת 1991 כל עובדיו קיבלו משכורות אחידות. בימינו אלו המכהנים בתפקידים אחראיים בכירים מקבלים בונוסים.

העיתון ווכנצייטונג יחד עם טאגסצייטונג מוציאים לאור כמוספים מהדורה גרמנית של כתב העת הצרפתי "לה מונד דיפלומטיק".

החל משנת 1992 בעלי העיתון היו ה-13,500 חברים מאוגדים. העיתון נפוץ ב-60,000 עותקים, מתוכם 50,000 במסגרת מנויים. בשנת 1995 היה ה-taz העיתון הלאומי הגרמני הראשון שפרסם את כל תכניו באינטרנט.
בשנים 2009–2015 העורכת הראשית של העיתון הייתה אינס פוהל. היא הוחלפה בשנת 2015 על ידי גאורג לוויש. מטה בעיתון כולל כעת כ-250 משתתפים.

"די טאגסצייטונג" הופיע מלכתחילה בגיליון כל-גרמני ובמהדורה ברלינאית מקומית. במהלך השנים התווספו מהדורות מקומיות במדינת נורדריין-וסטפאליה, בהמבורג ובברמן. שתי האחרונות מוזגו לבסוף ב-"taz-צפון" וביולי 2007 המהדורה בנורדריין-וסטפאליה נסגרה.

בבחירות בשנת 2013 תמך העיתון במפלגה הסוציאל-דמוקרטית.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:גרמניה: עיתונים
קטגוריה:עיתונים בגרמנית
קטגוריה:עיתונים בשמאל הפוליטי
אנטיוכוס (מצביא)

**אנטיוכוס** (ביוונית עתיקה: ** Ἀντίοχος**; ? - 406 לפנה"ס) היה מצביא אתונאי, אשר התפרסם בשל פיקודו על הצי האתונאי בקרב נוטיון שבמהלכו מת.

## ביוגרפיה

מעט מאוד ידוע אודות חייו המוקדמים. הוא נזכר לראשונה בסיפור שמביא פלוטרכוס. על פי הסיפור, אלקיביאדס נכנס פעם כדי לתרום למגבית כספים, ותוך כדי כך ברח ממנו עוף שליו מאולף שהחזיק אצלו. אנטיוכוס רדף אחרי העוף והחזיר אותו לאלקיביאדס "וכך נעשה האיש חביב מאוד על אלקיביאדס". תיאוריו אצל ההיסטוריונים העתיקים, לא מחמיאים כלל וכלל. דיודורוס מכנה אותו "איש פזיז מטבעו", ופלוטרכוס כותב עליו: "איש זה יורד ים טוב היה, אבל קל דעת בשאר הדברים וגס רוח.

במהלך המלחמה הפלופונסית, אנטיוכוס היה אחד מקציניו של אלקיביאדס, שבשנת 406 לפנה"ס הטילו מצור על אפסוס, שם חנה הצי הספרטני בפיקוד ליסנדרוס. עם זאת, בתקווה להשיג ממון שיעזור לו להגדיל את ציו, החליט אלקיביאדס לנטוש את המצור, ולסייע לתרסיבולוס לצור על פוקאיה. אלקיביאדס מינה את אנטיוכוס כמחליפו, והשאיר עמו 80 טריארות, 10 יותר משהיו לליסנדרוס. ההוראות של אלקיביאדס היו לא לפתוח בקרב בשום מחיר, אולם אנטיוכוס לא שעה להזהרות אלו, וניסה לגרור את ליסנדרוס לקרב. אנטיוכוס לקח 10 טריארות "וחתר בשחצנות על פני מקום חניית האניות תוך לגלוג ושאון", תוך שהוא משמיע "דברי כיעור ותפלות". ליסנדרוס שלח חלק מהטריארות שבפיקודו למרדף אחרי אנטיוכוס, אולם אז יצאו גם האתונאים לקרב וליסנדרוס מיהר ושלח את שאר הטריארות שלו. בקרב הימי שהתפתח, נחל ליסנדרוס ניצחון. בתחילה הטביע את ספינתו של אנטיוכוס והוציאו להורג, ולאחר מכן השתלט על שאר הצי האתונאי, שלא היה מוכן לקראת בואו של כוח רב כל כך. אף שאבדותיהם של האתונאים הסתכמו ב-22 ספינות בסה"כ, הרי שהניצחון הספרטני השפיע עליהם קשות מבחינה מוראלית, ותרם להדחתו של אלקיביאדס מהפיקוד, למרות שבפועל לא הוא היה האשם אלא אנטיוכוס.

## לקריאה נוספת

## הערות שוליים

קטגוריה:המלחמה הפלופונסית
קטגוריה:יוונים בתקופה ההלנית
קטגוריה:יוון העתיקה: היסטוריה צבאית
סאלאמיניה

ממוזער|"אולימפיאס", טריארה אתונאית משוחזרת (1987) של חיל הים היווני
"**סאלאמיניה**" (ביוונית: **Σαλαμινία**, בלטינית: **Salaminia**) הייתה טריארה אתונאית, ששימשה כאוניית קודש ומלאכות בשלהי המאה ה-5 והמאה ה-4 לפנה"ס. האונייה מילאה תפקיד חשוב בכמה מאירועי המלחמה הפלופונסית.

## תולדותיה
בניגוד לאוניות קודש אחרות, שיועדו בעיקר לטקסים דתיים, "סאלאמיניה" וגם "פאראלוס" שימשו גם למלאכות, להסעת אישים רמי מעלה ולשליחויות שונות של הממשל האתונאי. לעיתים קרובות מוזכרות שתי האוניות יחד. פלוטרכוס כותב שהשתמשו בה "בשעת חירום בלבד". "סאלאמיניה" הייתה האונייה שנשלחה לרדוף אחרי אלקיביאדס בשנת 415 לפנה"ס כאשר נאשם בחילול הקודש.

## לקריאה נוספת

* Aristophanes. *Birds*. in: Eugene O'Neill, Jr., *The Complete Greek Drama*, vol. 2. New York. Random House, 1938.
* Diodorus. Translated by C.H. Oldfather. The Loeb Classical Library. Cambridge (MA), Harvard University Press, and London, William Heinemann, 1933-1957.
* Xenophon, *Hellenica*. Translated by C.L. Brownson. The Loeb Classical Library. Cambridge (MA), Harvard University Press and London, William Heinemann Ltd, 1918.

* אַרִיסְטופַנֵּס, **אַחַת עֶשְׂרֶה קוֹמֶדִיּוֹת**. מתֻרגמות מן המקור היוני על-ידי יצחק זילברשלג. ירושלים–תל אביב, הוצאת "מסדה", תשכ"ז.
* פלוטארכוס. **חיי אישים - אנשי יוון**. תרגם מיוונית והוסיף הערות א"א הלוי. ירושלים, מוסד ביאליק, תשל"א.

## הערות שוליים

קטגוריה:המלחמה הפלופונסית
קטגוריה:אתונה העתיקה
קטגוריה:ספינות עתיקות
הקורפוס ההררי ה-49 (ורמאכט)

**הקורפוס ההררי ה-49** (בגרמנית: ** XXXXIX. Gebirgs-Armeekorps**) היה קורפוס של הוורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה.

## היסטוריה
הקורפוס הוקם ב-25 באוקטובר 1940, וכמפקדו מונה לודוויג קיבלר. הקורפוס היה מיועד להשתתף במבצע פליקס לכיבוש גיברלטר, אך עקב כישלון פגישת אנדיי והיציאה למבצע ברברוסה בהמשך, המבצע נזנח. 

במהלך המערכה בבלקן לחם הקורפוס כחלק מהארמייה השנייה, ובמהלך מבצע ברברוסה לחם הקורפוס כחלק מהארמייה ה-17 ובהמשך כחלק מהארמייה ה-11 ומארמיית הפאנצר הראשונה במסגרת קבוצת ארמיות דרום, והשתתף בקרב אומן, בקרב קייב, ובקרבות באזור רוסטוב על הדון.

ב-19 בדצמבר 1941 מונה רודולף קונרד למפקד הקורפוס, וב-15 במרץ 1944 החליפו ולטר הרטמן. ב-26 ביולי 1944 מונה פרנץ בייר למפקד הקורפוס, ולחם עמו תחת פיקוד הארמייה ההונגרית הראשונה במסגרת קבוצת ארמיות דרום אוקראינה, וב-5 באוגוסט מונה קרל פון לה סואיר לפקד על הקורפוס, ופיקד עליו עד סוף המלחמה.

## מפקדים
* לודוויג קיבלר (25 באוקטובר 1940 - 19 בדצמבר 1941)
* רודולף קונרד (19 בדצמבר 1941 - 26 ביולי 1943)
* הלגה אולב (26 ביולי 1943 - 15 באוגוסט 1943)
* רודולף קונרד (15 באוגוסט 1943 - 15 בפברואר 1944)
* פרידריך קכלינג (15 בפברואר 1944 - 15 במרץ 1944)
* רודולף קונרד (15 במרץ 1944 - 10 במאי 1944)
* ולטר הרטמן (10 במאי 1944 - 26 ביולי 1944)
* פרנץ בייר (26 ביולי 1944 - 4 באוגוסט 1944)
* ולטר הרטמן (4 באוגוסט 1944 - 5 באוגוסט 1944)
* קרל פון לה סואיר (5 באוגוסט 1944 - 8 במאי 1945)

## סדר הכוחות
### המערכה בבלקן
במערכה בבלקן כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* הדיוויזיה ההררית ה-1

### מבצע ברברוסה
במבצע ברברוסה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* הדיוויזיה ה-68
* הדיוויזיה ה-257
* הדיוויזיה ההררית ה-1

### 1 במרץ 1945
ב-1 במרץ 1945 כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* צוות קרב מדיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-320
* הדיוויזיה ההררית ה-4
* צוות קרב מדיוויזיית הסער ה-78
* הדיוויזיה ההונגרית ה-16

## קישורים חיצוניים
* הקורפוס ההררי ה-49 באתר lexikon-der-wehrmacht 

קטגוריה:זירת מזרח אירופה במלחמת העולם השנייה 
49
פיטר צ'אן

**פיטר הו-סון צ'אן** או **פיטר צ'אן** (בסינית: **陳可辛**, נולד ב-28 בנובמבר 1962 בהונג קונג) הוא במאי ומפיק קולנוע סיני.

## ביוגרפיה
פיטר הו-סון צ'אן נולד בהונג קונג וגדל בתאילנד. הוא למד קולנוע בארצות הברית באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס בלי לסיים את התואר. הוא חזר בשנת 1983 להונג קונג, בה התחיל לעבוד בתעשיית הסרטים ולא חזר להמשך לימודיו באמריקה. הוא היה לעוזר במאי ומפיק של הסרט "Heroes Shed No Tears" שבבימויו של ג'ון וו.
בשנת 1999 עבר צ'אן להוליווד, בה הוא ביים את הסרט "מכתב האהבה" ("The Love Letter") בכיכובם של קייט קאפשו, אלן דג'נרס וטום סלק.

הוא זכה בהונג קונג בפרס הבמאי הטוב ביותר ובפרס הסרט הטוב ביותר בשנת 1997 עבור הסרט "חברים: כמעט סיפור אהבה" – "Comrades: Almost a Love Story" ובשנת 2008 עבור "שרי המלחמה".

## סרטים
*1991: Alan And Eric: Between Hello And Goodbye (אלן ואריק: בין שלום ולהתראות)
*1993: Tom, Dick and Hairy
*1993: He Ain't Heavy, He's My Brother (הוא לא כבד, הוא אחי)
*1994: Trouble, I've Had It All My Days
*1994: He's a Woman, She's a Man (הוא אישה, היא גבר)
*1995: The Age Of Miracles
*1996: Who's the Man, Who's the Woman (מיהו הגבר, מיהי האישה?)
*1996: חברים: כמעט סיפור אהבה (甜蜜蜜, Tián mì mì)
*1988 : Pickles Make Me Cry
*1999: מכתב אהבה (The Love Letter)
*2003: שלושה סיפורים מן העולם הבא (三更) – segment Chez Nous
*2005: Perhaps Love (如果·愛, Rúguǒ·Ài אולי אהבה
*2007: שרי המלחמה (投名状, Tóu míng zhuàng)
*2011: איש החרבות (武, Wǔxiá)
*2013: American Dreams in China (中国合伙人')
*2014: Dearest יקירי (亲爱的, qīn ài de)
*2020: Leap (夺冠)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:במאי קולנוע סינים
קטגוריה:מפיקי קולנוע סינים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
קטגוריה:סינים שנולדו ב-1962
מין יחידאי

[שמאל|ממוזער|ה[יגואר, כמו רוב בני משפחת החתוליים, הוא מתבודד בטבעו ויתקוף יגואר שישיג גבול לשטחו]]
**מין יחידאי** (באנגלית: **Solitary animal**, "בעל חיים סוליטרי") הוא מין של בעל חיים החי בבדידות בשטחי חיותו וממעט בפגישות עם פרטים אחרים מאותו מין, למעט בעונת הרבייה, אז מזדווגים הזכר והנקבה, הנקבה מטפלת בגוריה עד גדילתם, ואצל חלקם (כגון הברדלס) נותרים הצעירים יחדיו גם בשנים הראשונות לאחר עזיבת האם.

לעיתים קרובות חיים מינים אלה בטריטוריה גדולה ורחבה והם גם מסמנים אותה בסימנים המודיעים לשאר הפרטים שהשטח תפוס. במקרה שפרט אחר יחדור לטריטוריה, תחל מריבה קולנית שעלולה להידרדר לקרב שליטה.

חלק מהחיות הן יחידאיות באופן כללי, אך באירועים שונים הם מתקהלים יחדיו, לדוגמה כדי לאכול מזון נדיר, כגון השד הטסמני, ולאחר האכילה עוזבים הפרטים כל אחד לדרכו. כמו כן, ישנם בעלי חיים שהם יחידאים רוב השנה, אך בעונת הרבייה הם מתקהלים בקבוצות. מינים אחרים, כגון למור עכברי אפור, פעילים בשעות החשיכה לבדם, אך במשך היום ישנים בקנים משותפים.

ישנם מינים רבים שהם יחידאים, בעיקר בין היונקים: בני סדרת המכרסמים, דלשינאים רבים, טורפים כמו החתוליים, פנדה זנובה והדוביים, כמה פרימטים כמו לוריס איטי או אורנגאוטן וכן הקרנפים. דוגמאות לחיות מקבוצות אחרות שהם יחידאיים: נחשים, תנינים, דגים שונים, כרישים, תמנונאים וכמה פרוקי רגליים כמו עקרבים, עכשובאים מספר צרעות, גמלי שלמה וזבובאים.

## ראו גם
* (באנגלית)

קטגוריה:התנהגות חברתית בבעלי חיים
קטרינל מנגיה

**קטרינל מנגיה** (ברומנית: **Catrinel Menghia**; נולדה ב-1 באוקטובר 1985) היא דוגמנית רומנייה.

## ביוגרפיה
מנגיה נולדה ביאשי. בגיל שש עשרה היא השתתפה בתחרות דוגמנית העל העולמית של סוכנות פורד, וב-2002 זכתה בפרס "דוגמנית השנה של רומניה".

שימשה כפנים של ארמני ושל חברת ההלבשה התחתונה הצרפתית "ליס כרמל", וכן דגמנה בתצוגות אופנה ולמגזינים "מקסים" ו"פיטנס".

## קישורים חיצוניים

* 

* קטרינל מנגיה, באתר Fashion Model Directory

קטגוריה:דוגמניות רומניות
קטגוריה:משתתפות בתחרות דוגמנית העל העולמית
קטגוריה:ילידות 1985
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1985
דוכסות אנהלט

**דוכסות אנהלט** הייתה מדינה ששודרגה על ידי נפוליאון בשנת 1806 מנסיכות אנהלט-דסאו, ולאחר מכן התאחדה עם דוכסות אנהלט-קתן ודוכסות אנהלט-ברנבורג. הדוכסות התקיימה כמדינה עצמאית, ולאחר מכן כמדינה בקיסרות הגרמנית, עד לאחר התבוסה במלחמת העולם הראשונה.

## היסטוריה
בשנת 1123 ירש אלברכט הראשון, מרקיז ברנדנבורג שטחים ניכרים מצפון סקסוניה מאביו אוטו, רוזן באלנשטדט, לאחר מותו בשנת 1170 ירש אותו בנו ברנהרד, רוזן אנהלט, שהפך בשנת 1180 לדוכס סקסוניה. לאחר מותו של ברנהרד בשנת 1212 ירש אותו בנו היינריך הראשון, רוזן אנהלט, והוא זה שייסד למעשה את בית אנהלט, כאשר השטחים שירש הפכו לנסיכות אנהלט. לאחר מותו של היינריך בשנת 1252, פוצלה נחלתו בין שלושת בניו. במהלך השנים הבאות נשארו הנסיכויות מפוצלות, אך לפעמים אוחדו חלק מהנחלות בעקבות פטירתם של נסיכים ללא יורשים. בשנת 1547 לחם וולפגנג, נסיך אנהלט-קתן נגד קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה כחלק מהמלחמה השמלקלדית, אך הובס וחזר לנחלתו רק לאחר שלום פזאו בשנת 1552. במלחמת שלושים השנים נפגעו הנסיכויות, ובשנת 1635 נחתם הסכם בין הענפים השונים במשפחה, בשל הצורך באחדות כלפי האיומים השונים.

בשנת 1806 נתן נפוליאון מעמד של דוכסות לנסיכויות המשפחה, ובשנת 1815 אושר הדבר בקונגרס וינה. בשנת 1817 מת לאופולד השלישי, דוכס אנהלט-דסאו, ובמקומו עלה לשלטון נכדו לאופולד הרביעי, דוכס אנהלט-דסאו. בשנת 1847 מת היינריך, דוכס אנהלט-קתן ללא יורשים, ולאופולד הרביעי, דוכס אנהלט-דסאו ירש את נחלתו, ובשנת 1853 איחד את הנחלות ל**דוכסות אנהלט-דסאו-קתן**. במהלך מהפכות אביב העמים נאלץ לאופולד לתת חוקה חדשה לנתיניו, אולם לאחר מכן ביטל אותה, ובשנת 1859 נתן חוקה אחרת לדוכסות. בשנת 1863 מת אלכסנדר קרל, דוכס אנהלט-ברנבורג ללא יורשים, ובעקבות כך אוחדו כל נחלות בית אנהלט ל**דוכסות אנהלט** המאוחדת.

בשנת 1866 הצטרפה הדוכסות בראשות לאופולד הרביעי לפרוסיה במלחמת אוסטריה–פרוסיה, ובשנת 1867 הצטרפה לקונפדרציה הצפון-גרמנית. בשנת 1870 לחמו כוחות הדוכסות לצד פרוסיה במלחמת צרפת–פרוסיה, ובשנת 1871 הצטרפה הדוכסות לאימפריה הגרמנית.

בשנת 1871 מת לאופולד הרביעי, דוכס אנהלט, ובנו פרידריך הראשון, דוכס אנהלט עלה לשלטון במקומו. בשנת 1904 מת פרידריך הראשון, ובנו פרידריך השני, דוכס אנהלט עלה לשלטון במקומו. בשנת 1918 מת פרידריך השני, וזמן קצר לאחר מכן מת אף אחיו אדוארד, דוכס אנהלט, ובמקומו מונה יואכים ארנסט, דוכס אנהלט.

ב-12 בנובמבר 1918 התפטר יואכים ארנסט, דוכס אנהלט מתפקידו, בעקבות המהפכה הגרמנית והתבוסה במלחמת העולם הראשונה.

## לאחר מכן
כאשר הדוכסות בוטלה, הפכה המדינה למדינה חופשית, שהתקיימה עד לשנת 1945, שאז צורפו שטחיה לסקסוניה-אנהלט.

## שליטי אנהלט
### דוכסי אנהלט
* לאופולד הרביעי (1863–1871)
* פרידריך הראשון (1871–1904)
* פרידריך השני (1904–1918)
* אדוארד (1918)
* יואכים ארנסט (1918)

### ראשי בית אנהלט
* יואכים ארנסט (1918–1947)
* פרידריך (1947–1963)
* אדוארד (1963–כיום)

## קישורים חיצוניים

* דוכסות אנהלט
* מפת אנהלט בשנת 1789

קטגוריה:מדינות לשעבר בתחומי גרמניה
קטגוריה:מדינות הקונפדרציה הגרמנית
קטגוריה:מדינות הקונפדרציה הצפון-גרמנית
קטגוריה:האימפריה הגרמנית: מדינות
תאופיק מחלופי

**תאופיק מחלופי** (בערבית: **توفيق مخلوفي**, נולד ב-20 באפריל 1988) הוא אתלט אלג'יראי, אלוף אולימפי (לונדון 2012) בריצת 1500 מטר וסגן-אלוף אולימפי (ריו דה ז'ניירו 2016) בריצת 800 מטר ובריצת 1500 מטר.

## קריירה
התחרות הבינלאומית הראשונה בה השתתף מחלופי הייתה אליפות העולם בריצת שדה בשנת 2007, בה סיים במקום ה-82 בקטגוריית הנוער בריצה ל-8 קילומטר. בשנת 2009 עבר להתחרות בקטגוריות הבוגרים וסיים רביעי בריצת 1500 מטר במשחקי הים התיכון. באותה שנה זכה לראשונה באליפות אלג'יריה וייצג את המדינה באליפות העולם, זה הגיע לשלב חצי הגמר. בשנת 2010 שיפר את קבע שיאי אישי חדש - 3:32.94 דקות. באותה שנה הגיע לגמר אליפות אפריקה, אך לא הצליח לסיים את הריצה.

בשנת 2011 השתתף בשתי תחרויות במסגרת ליגת היהלום (דוחה וסטוקהולם). לאחר שזכה פעם נוספת באליפות המדינה, ייצג אותה בשנית באליפות העולם והגיע שוב עד לחצי הגמר. הפריצה הגדולה הגיעה במשחקים האפריקאים שהתקיימו במפוטו בהם זכה במדליית הארד בריצת 1500 מטר ובמדליית הזהב בריצת 800 מטר. בעקבות ההצלחה החל להתחרות יותר בריצות ל-800 מטר וביוני 2012 זכה באליפות אפריקה, תוך שהוא קובע שיא אישי חדש - 1:43.88 דקות. שלושה שבועות לאחר מכן שיפר גם את שיאו האישי בריצת 1500 מטר, כשהוא קובע זמן של 3:30.80 דקות.

### אולימפיאדת לונדון 2012: אלוף אולימפי
ההישגים באליפות אפריקה הקנו למחלופי את הכרטיס להשתתפות באולימפיאדת לונדון בשתי הקטגוריות. הוא העפיל לגמר ריצת 1500 מטר לאחר שניצח את המקצה בו התמודד בחצי הגמר. בעקבות כך ביקש לפרוש מהתמודדות בריצת 800 מטר, אך ההתאחדות האלג'יראית איחרה בהגשת הבקשה והוא אולץ להשתתף בריצה. מחלופי החל את הריצה בצורה איטית ופרש ממנה כבר בשלב מוקדם. התנהגותו הובילה את התאחדות האתלטיקה הבינלאומית להרחיקו מהמשך המשחקים בשל העובדה שפעל "ללא תום לב". ההחלטה שונתה לאחר שהוצג מסמך רפואי המאשר כי נאלץ לפרוש מהריצה בשל בעיה רפואית. למחרת היום השתתף בגמר ריצת 1500 מטר אותה סיים בזמן של 3:34.08 דקות והוכתר כאלוף אולימפי. התוצאה שהשיג עוררה ביקורת גדולה בעיקר עקב ההצהרה הרפואית שנתן רק יום קודם לגבי מצבו הפיזי. מחלופי עצמו טען שהניצחון הושג תודות למאמן החדש ולאימונים האינטנסיביים שאותם ביצע במהלך השנה האחרונה.

באליפות אפריקה שהתקיימה בשנת 2014 במרקש התמודד רק בריצת 800 מטר בה זכה במדליית הארד. באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג, סין בשנת 2015 סיים במקום רביעי בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:34.76 דקות. חודש לאחר מכן, זכה במדליית כסף בריצת 800 מטר במשחקים האפריקאיים שהתקיימו בברזוויל.

### אולימפיאדת ריו 2016
באולימפיאדת ריו התחרה שוב בשתי הקטגוריות. בריצת 800 מטר זכה במדליית כסף, תוך שהוא שובר את שיאו האישי וקובע שיא אלג'יראי חדש - 1:42:61 דקות. בריצת 1500 מטר זכה במדליית כסף נוספת למרות שקבע זמן איטי יחסית - 3:50.11 דקות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אתלטים אלג'יראים
קטגוריה:אלופים אולימפיים: ריצת 1500 מטרים (גברים)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:אלופים אולימפיים מאלג'יריה
קטגוריה:אלג'יראים שנולדו ב-1988
ג'נט מיכאיל

**גֵ'נְט מִיכָאִיל** (בערבית: **جانيت ميخائيل**; מכונה לעיתים **ג'נט ח'ורי**; جانيت خوري; נולדה ב-1945) היא פוליטיקאית ואשת חינוך פלסטינית שכיהנה כראש עיריית רמאללה בשנים 2005–2012. האישה הראשונה שנבחרה לראשות עירייה ברשות הפלסטינית.

## ביוגרפיה
ח'ורי היא בת למשפחה נוצרית-קתולית, והייתה מנהלת בית הספר לבנות ברמאללה במשך 20 שנה.

ח'ורי התמודדה בבחירות למועצת עיריית רמאללה ב־23 בדצמבר 2005 בראשות רשימה עצמאית בשם "רמאללה לכולם", למרות היותה מזוהה עם החזית העממית לשחרור פלסטין, שזכתה בשישה מושבים מתוך 15.. מפלגת וואטן המשויכת לפת"ח בראשות חבר המועצה המחוקקת הפלסטינית ע'אזי חנאניה זכתה גם היא בשישה מושבים ואילו הסיעה המזוהה עם חמאס "השינוי והרפורמה" בראשות ח'לדון חאדר זכתה בשלושה מושבים. המועצה החדשה הצביעה ברוב של תשעה מול שישה, לאחר שמפלגת השינוי והרפורמה תמכה במיכאיל, והיא התמנתה לראשות העירייה.

המועצה נועדה לכהן חמש שנים, אך הבחירות נדחו עקב חוסר יכולת ועדת הבחירות המרכזית הפלסטינית לנהל בחירות ברצועת עזה. הבחירות התקיימו לבסוף ב־2012, ולאחריהן החליף אותה בתפקיד מוסא חדיד.

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי עיריית רמאללה
קטגוריה:פוליטיקאיות פלסטיניות
קטגוריה:נוצרים פלסטינים
קטגוריה:נוצריות פלסטיניות
קטגוריה:נשים בראשות עירייה
קטגוריה:ילידות 1945
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1945
העמק ה-13

**העמק ה-13** (באנגלית: **The 13th Valley**) הוא רומן מאת ג'ון מ. דל-וקיו, שלחם בווייטנאם ככתב צבאי בשורות הדיוויזיה המוטסת ה-101 ועוטר בכוכב הארד על אומץ ליבו. הספר, שראה אור ב-1983, עוסק בפלוגה בדיוויזיה המוטסת ה-101 במלחמת וייטנאם. הספר תורגם לעברית בידי עמוס רגב בשנת 1985. אף שמדובר ביצירה בדיונית, שכן הדיוויזיה ה-101 מעולם לא כללה חטיבה שמספרה 402, הרי שהספר מבוסס על המערכה שלחמה הדיוויזיה לטיהור המרחב הסמוך נהר קה-טה-לאו. בפעילות הדיוויזיה וכוחות עזר מצבא דרום-וייטנאם, שהחל ב-13 באוגוסט 1970, נהרגו כ-700 חיילים צפון-וייטנאמיים, 32 חיילים מצבא דרום-וייטנאם, שני גששים דרום-וייטנאמים בשירות הצבא האמריקני וחמישה חיילים אמריקניים. בנוסף נפצעו בה כ-100 חיילים דרום-וייטנאמים וכ-60 חיילים נוספים מצבא ארצות הברית.
## עלילה
הרומן מספר את סיפורו של ג'יימס וינסנט צליני, המכונה "צ'רי", מגויס חובה בצבא ארצות הברית שנשלח לווייטנאם כמתקין מערכות טלפון. להפתעתו הוא מוצב בדיוויזיה המוטסת ה-101, אחת מן הקשוחות שביחידות הצבא האמריקני, כלוחם חי"ר וכקשרו של סמל המחלקה דניאל איגן בפלוגה א' בפיקוד סגן רופוס ברוקס. על הפלוגה, כחלק מן הגדוד 7 בחטיבה 402, מוטל לטהר את עמק שלאורך נהר קה-טה-לאו, מכוחות צבא צפון וייטנאם. במהלך שירותו בפלוגה נדרש צ'ליני להתמודד עם מוראות המלחמה, המתח הבין-גזעי והדרג הפיקודי הבכיר שאינו מכיר במצוקות הלוחמים שבשטח. שם הספר נגזר מכך שעל הפלוגה מוטל לטהר את העמק ה-13 בשורת עמקים רציפה.

## קישורים חיצוניים
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:ספרות מלחמת וייטנאם
קטגוריה:ספרי 1983
קטגוריה:ספרי ספריית מעריב
קטגוריה:ספרים אמריקאיים
קטגוריה:רומנים (סוגה ספרותית)
האבן המדברת

**האבן המדברת** (באנגלית: **The Talking Stone**) הוא סיפור מדע בדיוני קצר מאת אייזק אסימוב. הסיפור הופיע לראשונה בגיליון אוקטובר 1955 של כתב העת The Magazine of Fantasy and Science Fiction. הסיפור תורגם לעברית בגיליון מספר 2 של כתב העת פנטסיה 2000, ושוב 2014 בספר כתבי אייזק אסימוב כרך 4. הסיפור האבן המדברת הוא הסיפור השני של אסימוב בו הופיע החוקר ונדל אורת', שהופיע גם בסיפורים הפעמון המזמר, הלילה הגווע והמפתח.

## עלילה
לארי ורנדסקי, מהנדס חללונאוטיקה שממוקם לבדו על תחנה חמש, מגלה עניין בסיליקונים, צורת חיים מבוססת סיליקון הנמצאת על אסטרואידים. היצורים גדלים בדרך כלל לעובי מקסימלי של 5 סנטימטרים וניזונים מקרינת גאמא של מחצבים רדיואקטיביים. בנוסף לכך לפי חלק מההשערות הם טלפתיים.

כאשר חללית משא בשם רוברט ק' נוחתת בתחנה לשם תיקון במנוע, עם סיליקון ענק בקוטר של מעל 30 סנטימטרים, ורנדסקי מסיק כי היצור הגיע ממקום עשיר במיוחד באורניום. ורנדסקי מחבל במנוע וקורא לרשויות, אך לפני שספינת הסיור מגיע אל החללית, רוברט ק' נפגעת על ידי מטאורואיד, אשר הורג את אנשי צוותה של החללית. הסיליקון עצמו נפגע אנושות מנפילת הלחץ הפיתאומית.

כאשר הוא מתושאל, מכריז הסיליקון הגוסס כי הקואורדינטות של הבית שלו כתובות על ה"אסטרואיד". ד"ר ונדל אורת' אשר נשאל לכוונת דבריו מסביר כי הסיליקון התכוון למעשה כי המספרים היו כתובים על הספינה, במסווה של מספרי רישום או מספרים סידוריים, מאחר שהספינה מתאימה להגדרה של אסטרואיד (גוף קטן, קטן יותר מכוכב לכת, המקיף את השמש בין מאדים לצדק) לפי ספר האסטרונומיה העתיק אותו הקריאו אנשי הצוות לסיליקון.

קטגוריה:סיפורים קצרים מאת אייזק אסימוב
קטגוריה:יצירות משנת 1955
אליהו שלמה ליס

[250px|ממוזער|[ישיבת תפארת ישראל בחיפה]]
הרב **אליהו שלמה ליס** (י"ג בשבט ה'תרס"א, 2 בפברואר 1901 – י' בניסן ה'תשכ"ג, 4 באפריל 1963) היה ראש ישיבה ור"מ בישיבות תפארת ישראל ותפארת הכרמל שבחיפה.

## ביוגרפיה
נולד בפלך סיניצ׳ה שברוסיה הלבנה, לרב ניסן וביילה ליס. אבותיו השתייכו למשפחת פרידמן, שם משפחה אשר בנסיבות הזמן הוסב לליס. היה מכונה לעיתים שלמה 'סיניצר', ע"ש מקום לידתו.

בבחרותו למד בסלוצק בישיבתו של רבי איסר זלמן מלצר ולאחר מכן למד בישיבת קלצק אצל הרב אהרן קוטלר. בשתי ישיבות אלו למד בחברותא עם הרב אלעזר מנחם מן שך.

בשנת תרפ"ה עלה לארץ ישראל ולמד בישיבת כנסת ישראל בחברון, עד לחורבן הישיבה והיישוב היהודי במאורעות תרפ"ט, מהם ניצל עם כמה מחבריו לאחר שהצליחו להסתתר מפני הפורעים הערבים שפלשו לבית בו שהו.

לאחר מכן שהה לתקופת מה בישיבת מרכז הרב אצל הראי"ה קוק.

בשנת תרצ"ג נשא את אחותו של הרב דוב מאיר רובמן מקים וראש ישיבת תפארת ישראל בחיפה. לאחר נישואיו מונה לר"מ של שיעור ד' בישיבת תפארת ישראל, תפקיד אותו נשא עד לפטירתו. בנוסף מסר שיעורים לתלמידי הקיבוץ בישיבת כנסת חזקיהו.

לאחר מינויו בישיבת תפארת ישראל, הוסמך לרבנות על ידי רבו הרב איסר זלמן מלצר שכתב עליו: 
נפטר בחיפה בי' בניסן התשכ"ג. בהלווייתו השתתפו רבני הקהילה החרדית בחיפה והרב שך ספד לו. נקבר בבית הקברות הישן בחיפה.

### ספריו
הותיר מחברות המכילות את חידושיו על התלמוד. חלק מהם - חידושים ב'שיטת בריסק' על סוגיות בפרק "אלו מציאות" במסכת בבא מציעא - יצאו לאור בספר "גחלי א"ש".

### מתלמידיו
* הרב אברהם סלומון
* הרב אליעזר זאב דבורץ
* הרב יעקב פנחס שיר
* הרב שלמה מלץ
* הרב צבי דב כהנוביץ - ראש ישיבת תפארת צבי
* פרופ' אבנר חי שאקי
* רפאל הלפרין

## לקריאה נוספת
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רבני ישיבת תפארת ישראל
קטגוריה:ראשי ישיבה ליטאים בארץ ישראל
קטגוריה:בוגרי ישיבת חברון כנסת ישראל
קטגוריה:בוגרי ישיבת סלוצק-קלצק
קטגוריה:חיפה: רבנים
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות חוף הכרמל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1901
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1963
מחנה רחוב ליפובה

**מחנה רחוב ליפובה** (בפולנית: **Lipowa**; בגרמנית: **DAW Lindenstraße**) היה מחנה עבודה בלובלין. המחנה יועד לשבויי מלחמה ממוצא יהודי, ששירתו בצבא פולין, אך שימש גם כמחנה עבודה ומחנה מעבר ליהודים מכל אזור לובלין.

## היסטוריה
המחנה הוקם על אתר מתקני הספורט של איגוד הספורט האקדמי של לובלין וסמוך לאזור תעשייה של העיר ולבית קברות נוצרי. המחנה הוקם באוקטובר 1939 על ידי איש האס אס אודילו גלובוצניק לאחר כיבוש פולין, על מנת להפריד את שבויי המלחמה היהודים מהצבא הפולני המנוצח מחבריהם הגויים. בנוסף לשבויי מלחמה עבדו במחנה גם יהודים מהעיר לובלין, אשר התגוררו בגטו לובלין או בגטו מיידן טטרסקי. בדצמבר 1940 סופח המחנה ל"מפעלי הציוד הגרמניים" ((Deutsche Ausruestungswerke (DAW), החברה לעבודת כפייה של האס-אס. בפברואר 1941 הועסקו כ-3,000 יושבי המחנה בהקמת מחנה הריכוז מיידנק שהוקם בסמוך. במחנה עברו עובדים רבים, יהודים כשירים שהופנו לעבודה במסגרת אקציות בגטאות הסביבה, חלקם לתקופות קצרות. מן המחנה נשלחו לעבודה במפעלים בסביבה ולעבודות ייצור שונות בבתי מלאכה במחנה עצמו. במרץ 1942, במסגרת מבצע ריינהרד הופרדו גם יהודים כשירים לעבודה שהתגוררו בלובלין ממשפחותיהם שבגטו ונכלאו במחנה העבודה. לאחר חיסול גטאות לובלין בנובמבר 1942 רוכזו כל יהודי העיר הנותרים ברחוב ליפובה.

מפקד המחנה היה הרמן דולפ (Hermann Dolp) והתנאים בו היו קשים ביותר וכללו משמעת נוקשה, עונשים אכזריים והוצאות פומביות להורג. לפי דברי אחת העדות: "כל אחד ידע שליפובה משמעה מכות, עבודה בלי מעיל ובלי נעליים. ליפובה זו עבודה ללא הגבלת זמן". השומרים היו מתנדבי טרווניקי אוקראינים. חולים, בלתי כשירים לעבודה ומתקוממים נשלחו למיידנק. לפי חלק מהעדויות, השבויים היהודים ה"ותיקים" שלטו במחנה ושיתפו פעולה עם הנאצים בתפקיד של קאפו.

המחנה חוסל ב-3 בנובמבר 1943, במסגרת אקציית ארנטפסט, כאשר 2,500 אסיריו היהודים הוצעדו בצעדת מוות להשמדה במיידנק.

לאחר מכן שימש המחנה כמתקן-חוץ של מיידנק לעבודות של אסירים לא יהודים. המחנה חוסל סופית ב-22 ביולי 1944 ו-229 האסירים ששהו בו נשלחו לאושוויץ.

## קישורים חיצוניים
* מידע באתר deathcamps
*אסתר מנדלאי, מבצע ריינהרד בלובלין, 1942-1, **קול לובלין** 48, נובמבר 2012

## הערות שוליים

רחוב ליפובה
קטגוריה:שואת יהודי פולין
קטגוריה:יהדות לובלין
קטגוריה:מיידנק
קטגוריה:לובלין
קטגוריה:1939 בפולין
קטגוריה:1940 בפולין
קטגוריה:1941 בפולין
קטגוריה:1942 בפולין
קטגוריה:1943 בפולין
קטגוריה:1944 בפולין
משתנה סדיר למחצה

[250px|ממוזער|שמאל|עקומת הבהירות של המשתנה הסדיר למחצה [ביטלג'וז]]
**כוכב משתנה סדיר למחצה** הוא כוכב משתנה ענק או על-ענק שבהירות נראיתו משתנה באופן מחזורי, אך העלייה והירידה בבהירות אינן אחידות בין המחזורים ומדי פעם יש גם שינויים לא סדירים בבהירות. אורכי המחזור נעים מעשרות ימים ועד למספר שנים והשינוי בבהירות נע ממספר מאיות של דרגת בהירות ועד לשתי דרגות בהירות.

## מאפיינים
המשתנים הסדירים למחצה הם ענקים ועל-ענקים קרים יחסית, רובם ענקים אדומים ועל-ענקים אדומים מסוג ספקטרלי M, S ו-C, אך יש ביניהם גם מסוגים חמים יותר כמו K, G ו-F. אלו כוכבים אשר יצאו מהסדרה הראשית לאחר שכילו את המימן שבליבתם ועכשיו הם מתיכים מימן להליום והליום ליסודות כבדים יותר בשכבות המקיפות את הליבה. מנגנון הפעימות של משתנים אלה דומה למנגנון הפעימות של משתני מירה, שמבוסס על יצירת מולקולות אטומות יחסית לאור נראה מתוצרי ההיתוך בשכבות החיצוניות של הכוכב. מולקולות אלו בולעות את האור ומתחממות ומביאות להתנפחות של השכבות החיצוניות, אך בעוד שמשתני מירה פועמים באופן התנודה הבסיסי, המשתנים הסדירים למחצה פועמים בתדרים עיליים (אוברטונים) של התדר הבסיסי ויוצרים תבניות מורכבות יותר של שינויים בבהירות. במשתנים סדירים למחצה רבים משרעת הבהירות עצמה משתנה במחזוריות שאורכה גדול בהרבה ממחזור ההשתנות והמנגנון שעומד מאחורי תופעה זו אינו ידוע.

## סיווג משנה
בעבר סווגו המשתנים הסדירים למחצה על פי סיווגם הספקטרלי וסדירות המחזור לארבע קבוצות. כיום נהוג להפריד מתוכם את אלו שמחזור השתנותם קצר מחודש לקבוצה חמישית ולהשאיר בסיווג המקורי רק את אלו שמחזורם ארוך מחודש. סיווגי המשתנה המקובלים כיום הם:
* SRA - משתנים סדירים למחצה ענקים מסוג ספקטרלי M, S ו-C עם מחזור השתנות באורך קבוע ושינויי בהירות קטנים מ-2.5 דרגות. לכוכבים אלה זמני מחזור שנעים מחודש ועד לכ-4 שנים והעליות והירידות בבהירות משתנים ממחזור למחזור. משתנים אלו דומים מאוד למשתני מירה, אבל השינויים בבהירותם קטנים יותר.
* SRB - משתנים סדירים למחצה ענקים מסוג ספקטרלי M, S ו-C עם מחזור השתנות באורך לא קבוע שנע סביב אורך מחזור ממוצע. אורך המחזור הממוצע של כוכבים אלה נע בין חודש לכ-6 שנים ולפעמים ניתן להבחין בשילוב של שני מחזורים באורכים שונים בו זמנית.
* SRC - משתנים סדירים למחצה על-ענקים מסוג ספקטרלי M, S ו-C עם מחזור השתנות קבוע מחודש ועד למספר שנים ושינויי בהירות של כדרגת בהירות אחת.
* SRD - משתנים סדירים למחצה ענקים ועל-ענקים מסוג ספקטרלי K, G ו-F, לפעמים עם פסי פליטה, ועם זמני מחזור שנעים מחודש ועד לכ-3 שנים ושינויי בהירות מעשירית דרגת בהירות ועד ל-4 דרגות בהירות.
* SRS - משתנים סדירים למחצה ענקים אדומים מהירים עם זמני מחזור קצרים מחודש, ככל הנראה פועמים בתדרים עיליים גבוהים במיוחד.

## משתנים סדירים למחצה בולטים
* ביטלג'וז משתנה בין דרגות בהירות 0 ו-1.3 בזמן מחזור של 2,335 ימים (מסווג כ-SRC).
* β באנדרומדה משתנה בין דרגות בהירות 2 ו-2.1 בזמן מחזור לא קבוע עם ממוצע של 119 ימים (מסווג כ-SRB).
* 30 בהרקולס משתנה בין דרגות בהירות 4.3-5.5 שמשתנה במחזוריות של 89.2 ימים (מסווג כ-SRB).
* α בהרקולס משתנה בין דרגות בהירות 2.75 ו-4 (מסווג כ-SRC).
* η בתאומים משתנה בין דרגות בהירות 3.15 ו-3.9 בזמן מחזור של 233 ימים (מסווג כ-SRA).
* σ במאזניים משתנה בין דרגות בהירות 3.2 ו-3.45 בזמן מחזור לא קבוע עם ממוצע של 20 ימים (מסווג כ-SRB).
* VX בקשת משתנה בין דרגות בהירות 6.5 ו-14 בזמן מחזור של 732 ימים (מסווג כ-SRC).

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
סדירים למחצה
איחוד הרבנים למען ארץ ישראל

**איחוד הרבנים למען ארץ ישראל** הוא איגוד של רבנים שנוסד בשנת 1993 על ידי הרב שאול ישראלי, הרב משה צבי נריה והרב אברהם שפירא שהיו הנשיאות המייסדת שלו. מטרתו הייתה לשמור על שליטת ישראל בארץ ישראל השלמה.

## פעילות
בתקופת הסכמי אוסלו בתמוז תשנ"ה קבע איחוד הרבנים שמסירת שטחים שבשליטת ישראל לנכרים, אפילו תמורת הסכם שלום, מנוגדת להלכה. תחת הכותרת "פסק הלכה בעניין סירוב פקודה" הם קראו לחיילים שלא להישמע לפקודות המורות למסור שטחים לנכרים, בהן ראו פקודות שסותרות את התורה. על פסק-הלכה זה היו חתומים כל רבני האיגוד ובפרט נשיאי האיחוד הרב משה צבי נריה, הרב שאול ישראלי והרב אברהם אלקנה כהנא שפירא, כאשר לפניהם הוציא הרב שלמה גורן פסק דומה. באותה תקופה עורר העניין פולמוס רב.

באותה העת הוציא איגוד הרבנים את החוברת 'ארץ חמדה: קובץ מאמרים, מתוך דברי הרה"ג אברהם שפירא, הרה"ג שאול ישראלי'.

הארגון התקיים כעמותה רשומה ברשם העמותות החל משנת ייסודו ב-1994 ועד לפירוק העמותה ב-2003.

משנת 2003 ועד לשנת לביצוע תוכנית ההתנתקות בשנת 2005 פעל האיגוד לעצירת תוכנית ההתנתקות וארגן הפגנות וכנסים, ופרסם דעת תורה מפורטת לגבי האיסור לפנות שטחים. באותה העת האיחוד כלל בתוכו מאות רבני ערים, רבני שכונות, רבני התנחלויות, חב"ד, עמותות פיקוח נפש, ראשי ישיבות הציונות הדתית וראשי מכינות קדם צבאיות, והיה לגוף מרכזי מאוד במאבק נגד תוכנית ההתנתקות.

מאוחר יותר בתקופת הסכם מגרון והבתים בעופרה נאבק הארגון בכל ניסיון לעקור או להעתיק יישוב יהודי ממקומו.

## חברים
מלבד חברי הנשיאות המייסדת, היו שותפים בו חלק מגדולי רבני הציונות הדתית שתמכו במאבק למען שלמות הארץ כגון: הרב יוסף קאפח, הרב שלמה גורן, הרב מרדכי אליהו, הרב שלום משאש, הרב נחום אליעזר רבינוביץ, הרב מאיר יהודה גץ, הרב חיים דרוקמן, הרב דב ליאור, הרב יעקב אריאל, הרב חיים שטיינר, הרב אליעזר ולדמן, הרב זלמן מלמד, הרב צבי ישראל טאו, הרב יעקב יוסף, הרב איתן איזמן, הרב מיכאל הרשקוביץ, הרב אליקים לבנון, הרב משה לוינגר, הרב יעקב שפירא, הרב דוד חי הכהן, הרב יהושע מגנס, הרב חיים ירוחם סמוטריץ', הרב דוד דודקביץ, הרב שלום גולד, הרב אליעזר מלמד, הרב מאיר פנדל, הרב דוד פנדל, הרב דניאל שילה, מזכיר האיחוד הרב יוסי ארציאל והרב יוסף פרידמן. לפרק זמן מסוים היו הרב אהרן סולובייצ'יק והרב עובדיה יוסף חתומים על כרוזים של האיחוד.

## קישורים חיצוניים
* תשובה לשואלים בעניין פינוי חלקים מארץ ישראל באתר ישיבת בית אל

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: ארגונים דתיים
קטגוריה:ארגוני ימין בישראל
קטגוריה:מפעל ההתנחלות
קטגוריה:מועצות וקבוצות הנהגה רבניות
נווה צה"ל

250px|ממוזער|שמאל|אנדרטת זיכרון בגן הבנים בשכונת נווה צה"ל
**נווה צה"ל** היא שכונה בדרום מזרח תל אביב, גובלת במערב עם שכונת התקווה במזרח עם כפר שלם בצפון עם יד אליהו ובדרום עם שכונת בית יעקב.
הרחובות המקיפים את השכונה הם רחוב גבעתי (בין השכונה לגן התקווה), רחוב ההגנה, רחוב קרייתי ודרך משה דיין (בין השכונה לכפר שלם).
שמות הרחובות בשכונה קשורים לביטחון ישראל: אריאל, קרייתי, גבעתי, בן-חיל, אלוף, מעו"ז.

השכונה נבנתה על אדמת שדות ופרדסים שהיו בין שכונת התקווה וגרעין הכפר הערבי הגדול סלמה, בשנים 1950-1951 ונקראה אז שיכון צבא הקבע על ידי שכונת התקווה.
לפני 1948 היו בשטח שדות ופרדסים ודרכם חדרו הערבים מסלמה בקרב שכונת התקווה בתחילת מלחמת העצמאות.

במרכז השכונה (בפינת הרחובות אלוף ובן-חיל) נטוע גן הבנים ובו אנדרטת זיכרון ל-11 בני השכונה שנפלו במערכות ישראל.

בשכונה נמצא מרכז מסחרי קטן, בית הכנסת המרכזי נווה צה"ל "יד מתיתיהו", גן גדול ברחוב קרייתי, גן הבנים, בית ספר הגליל, בית ספר נתיב ומספר גני ילדים.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:תל אביב-יפו: שכונות
קטגוריה:1950
צבי אשר כהנא שפירא

הרב **צבי הירש אשר כהנא שפירא** (1853, ה'תרי"ג - 19 בינואר 1938, י"ז בשבט ה'תרצ"ח), היה ממייסדי ישיבת המקובלים שער השמים, מורה צדק בשכונת הבוכרים, מחבר הספרים "התורה והמצוה" על תרי"ג מצוות ושו"ת הריצב"א. סבו של הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא.

## ביוגרפיה
נולד וגדל בקרקוב לגיטל פרידא ולרב שמואל יהודה, ראש ישיבת דגל תורה, צאצא של רבי נתן נטע שפירא בעל המגלה עמוקות ודור 25 לרש"י. למד אצל רבי חיים נתן דמביצר. בשנת ה'תר"ל עלה לירושלים בגיל 16 יחד עם אביו ולמד שם בישיבות. שימש שנים רבות כראש ישיבת דגל תורה.

בירושלים היה ממקורביו ובאי ביתו של רבי מאיר אוירבך בעל ה"אמרי בינה". כן התקרב לגאון מלובלין, הרב שניאור זלמן פרדקין בעל ה"תורת חסד", שכתב עליו דברי שבח והערכה בהסכמתו לספר "התורה והמצוה".

ביוזמת ה"תורת חסד" נתקבל לר"מ ובוחן ראשי בישיבת "חיי עולם". לאחר מכן היה מייסד ישיבת דגל תורה ושיעוריו נתפרסמו בין חכמי ארץ ישראל. היה ממייסדי ישיבת המקובלים שער השמים.

בשנת ה'תרנ"ז נשלח מטעם סגל חבורת תלמידי חכמים בירושלים לחו"ל למסור שיעורי תורה, ולגייס תרומות לישיבות וכן לספריו. בהמשך כיהן כמורה צדק בשכונת הבוכרים בירושלים. רוב ימיו ישב בבתי הכנסת בירושלים ולמד תורה עטוף בטלית ותפילין.

נפטר ב-19 בינואר 1938, י"ז בשבט ה'תרצ"ח, ונקבר בהר הזיתים.

## משפחתו
הרב כהנא-שפירא נשא לאישה את חיה מיכלא, בת הרב שלמה זלמן לעווי, ממייסדי שכונת מאה שערים, ובנו של הרב יעקב יהודה לייב לעווי, אב"ד בירושלים ומחבר הספר "בית לאבות", ונכדת רבי משה מגיד-ריבלין. כמה מילדיהם:
* הרב שלמה זלמן - חבר ב"אגודת בני תורה" (נפטר בי"א בטבת ה'תרצ"ה), אבי הרבנים אברהם אלקנה כהנא שפירא (שבנו הוא הרב יעקב אלעזר כהנא שפירא), ושמואל כהנא שפירא, וסבו של הרב אליעזר שפירא (שבנו הוא הרב שלמה שפירא)
* הרב נחום יצחק - מייסד מכון מהרש"ל
* משה - חזן ובעל סטודיו לחזנים שהתגורר בלונדון
* חנה שפיצר, אמה של שושנה רזיאל
* יוכבד דבורה, נישאה לרב דב בער זקס. בניהם הם הרב מנחם בן ציון זקס והרב יהושע פישל זקס (בניו הם ד"ר משה חיים זקס וד"ר יצחק זקס).

## אילן יוחסין

## לקריאה נוספת
* הרב הגאון צבי אשר כהנא שפירא ז"ל, **תורת ארץ ישראל**, שבט-אדר תרצ"ח, עמ' נ
* יוסף יואל ריבלין, **מאה שערים**, ירושלים תש"ז, עמ' 167–168

## קישורים חיצוניים

* פרופיל של הרב שפירא באתר "MyHeritage"
* 
* 
* "בדור הולך", כתבה לזכרו במדור "ירושלים", הצופה, 30/01/1938
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ירושלים: רבנים
קטגוריה:משפחת לעוי-וייספיש-בהר"ן
קטגוריה:משפחת ריבלין
קטגוריה:משפחת כהנא שפירא
קטגוריה:מקובלים
קטגוריה:ראשי ישיבות לקבלה
קטגוריה:רבני ישיבת שער השמים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת גליציה
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:שכונת הבוכרים: אישים
קטגוריה:עולים לארץ ישראל בשנים 1800–1881
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1853
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1938
רואדיז

**רואדיז** (באנגלית: **Roadies**) היא סדרת טלוויזיה מסוגת הדרמה קומית אמריקאית שנוצרה על ידי קמרון קרואו. העונה הראשונה, שכוללת עשרה פרקים, עלתה לשידור ב-26 ביוני 2016 ברשת השידור שואוטיים.

ב-16 בספטמבר 2016 הודעה רשת שואוטיים על ביטול הסדרה לאחר עונה אחת.

## שחקנים
### שחקנים ראשיים
* אימוג'ן פוטס בתפקיד קלי אן, אחראית תאורה במסע ההופעות.
* לוק וילסון בתפקיד ביל בנסון, מנהל מסע ההופעות של להקת סטייטון האוס.
* קארלה גוג'ינו בתפקיד שלי אנדרסון, מנהלת ההפקה של מסע ההופעות.
* רייף ספול בתפקיד רג' וייטהד, היועץ הכלכלי של חברת ההפקה של מסע ההופעות.
* קישה קאסל-יוז בתפקיד דונה מנציני, טכנאית סאונד במסע ההופעות.
* פיטר קמבור בתפקיד מיילו, טכנאי בס במסע ההופעות.
* קולסון בייקר ("משין גאן קלי") בתפקיד וס, אחראי ל"גיטרות, אנשים וקפה - בסדר הזה".
* רון וייט בתפקיד פיל, המדריך הרוחני של הצוות.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 2016
מגרנים

**מגרנים** (שם מדעי: Pristiophoridae) היא משפחה יחידה בסדרת המגרנאים מקבוצת דמויי כריש. בני קבוצה זו דומים מאוד לסדרת המסורניים, שבקבוצת הבטאים, אך בעלי כמה הבדלים.

בני הקבוצה חיים בקרקעית הים והם בעלי חרטום בולט בקצה הלסת העליונה. מטרת הלסת היא לשפד את טרפם הכולל דגים, סרטנים ויצורי ים דומים. אורכם יכול להגיע ל-1.70 מ'.

הם שונים מבני קבוצת המסורניים בכך שגופם אינו שטוח, זימיהם מצויים מהצדדים ויש להם מספר סנפירים גדול יותר. 

בני המשפחה חיים בעומק הים (בערך 40-60 מ' אך גם יותר) בימים הממוזגים והטרופיים בתחום שבין דרום אפריקה לאוסטרליה ויפן. עם זאת הם נמצאו גם בקריביים.

## מיון
*סדרה **מגרנאים** (Pristiophoriformes)
**משפחה **מגרנים** (Pristiophoridae)
***סוג ומין יחיד *Pliotrema warreni*
***סוג *Pristiophorus *- בו 8 מינים

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1859
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פיטר בליקר
קטגוריה:דמויי כריש