open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
סמרן מקריס

**סַמְרָן מַקְרִיס** (שם מדעי: *Erethizon dorsatum*) או **דורבן צפון אמריקאי** וכן **סמרן צפון אמריקאי** הוא מכרסם דמוי דורבן קוצני גדול והוא המין היחיד ממשפחת הסמרניים הנפוץ בטבע באמריקה הצפונית, והוא המכרסם הגדול ביותר ביבשת זו לאחר הבונה הקנדי. הוא מין יחיד בסוגו.

**אורך**: 60–90 ס"מ בממוצע.

**משקל**: 3.5–18 ק"ג בממוצע.

**תפוצה**: הסמרן נפוץ מקנדה ועד צפון מקסיקו בעיקר באזורי יערות מחטניים, אך גם במדבריות, הרים וטונדרה. הם נוהגים לקנן במאורות בעצים חלולים או סלעים.

**אויבים**: לסמרן יש מעט מאוד אויבים והוא מתגונן מפניהם על ידי הפרשת ריח חזק מגופו וכן הצלפות בזנבו הקוצני מולם. טורפיו הם בעיקר סמוריים שונים, פומה, זאבים, דובים ועופות דורסים כגון עיט ואוח וירג'יניה.

תת-מיני הסמרן:
**E. d. dorsatum*
**E. d. bruneri*
**E. d. couesi*
**E. d. epixanthum*
**E. d. myops*
**E. d. nigrescens*
**E. d. picinum*

## אבולוציה
אבותיהם של הדורבנים מסוג סַמְרָן מַקְרִיס הגיעו ככל הנראה מאפריקה, לפני יותר מ-30 מיליון שנה. במשך מיליוני שנים נפוצו הדורבנים ליבשת אסיה ולחלקים מיבשת אירופה דרך היבשה והגיעו לדרום אמריקה בתקופה שבה אפריקה ודרום אמריקה (אז חלק מיבשת גונדוונה) היו קרובות משמעותית אחת לשנייה מאשר בתקופה הנוכחית.

בשנת 2024 התגלה מאובן נדיר של סַמְרָן מַקְרִיס בפלורידה שבארצות הברית. על ידי השוואת שלד המאובן עם עצמות של דורבנים מודרניים, גילו החוקרים מספר ממצאים: למאובן היו חסרות הלסתות לכרסום קליפת העץ כפי שקיים בדורבנים מודרניים. יחד עם זאת, לתכונות אחרות שלו היה דמיון רב יותר לדורבנים מודרניים מצפון היבשת, כולל צורת עצם האוזן התיכונה וצורות השיניים העליונות והתחתונות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים


קובץ:Downtown Porcupown 2.jpg
קובץ:Porcupine NPS00674.jpg
קובץ:Porcupine NPS00672.jpg
קובץ:Zoo Praha, urzon kanadský (01).jpg
קובץ:Two Porcupines (7980886456).jpg
קובץ:Tree Climbing Porcupines.jpg|זוג סמרנים


קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:סמרניים
קטגוריה:פארק לאומי ילוסטון: בעלי חיים
קטגוריה:יונקים יחידים בסוגם
קטגוריה:האזור הארקטי: יונקים
קטגוריה:ארצות הברית: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים בהרי הרוקי
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
ברבורי פרא

**ברבורי פרא** (בשמו המלא: **ברבורי פרא: סיפורן של שלוש בנות סין** (באנגלית: **Wild Swans: Three Daughters of China**) הוא רומן אוטוביוגרפי היסטורי של הסופרת הבריטית ממוצא סיני, רונג ג'אנג.

הספר פורסם לראשונה בלונדון ב-1991 ומאז תורגם ל-37 שפות, ונמכר בלמעלה מ-13 מיליון עותקים. בעברית יצא הספר ב-1994 בהוצאת ספריית מעריב, בתרגומו של יואב הלוי. הוא זכה ב-1992 בפרס NCR לספרות  וב-1993 בפרס "ספר השנה הבריטי" . 

הספר מתאר את קורות חייהן של שלוש נשים: המחברת רונג ג'אנג, אמה באו צ'ין, וסבתה שנולדה בתקופה שבה לא הוענק שם פרטי לנשים, ולימים נקראה יו פאנג.

הספר מביא לפני הקורא המערבי את מציאות החיים הסינית על פני תקופה של שלושה דורות, החל בתקופה שבה היו קושרים את רגלי התינוקות הנקבות כדי להשאיר את רגליהן קטנות מאוד, כדי ליצור מידה של שבריריות ותלות בהליכתן; נישואיה של הבת לתועלת כלכלית לאיל מלחמה סיני; חייה של קומוניסטית צעירה פעילה במחתרת הסינית, וקשריה עם מי שיהיה בעלה, אף הוא קומוניסט נלהב; החיים בתקופות הטיהורים השונות בסין הקומוניסטית ותחת מהפכת התרבות, והעליות והמורדות בחייו של פקיד ממשל קומוניסטי הנתון לחסדם ולשבטם של הממונים עליו, שאף הם עלולים לאבד את משרתם ואת עולמם בכל רגע נתון. את חייה של המחברת בשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20, ודרכם, את מערכת החינוך הסינית בתקופות שונות תחת המשטר הקומוניסטי. את עריקתה למערב, כשהתאפשר לה לצאת ללימודים באנגליה.

## לקריאה נוספת
* רונג ג'אנג, **ברבורי פרא: סיפורן של שלוש בנות סין**. מאנגלית: יואב הלוי. ספרית מעריב, 1994.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* הספר "ברבורי פרא", באתר הקטלוג המאוחד של הספריות בישראל

קטגוריה:אוטוביוגרפיות
קטגוריה:ספרי זיכרונות
קטגוריה:ספרי 1991
קטגוריה:ספרי ספריית מעריב
קטגוריה:ספרים שהוחרמו על ידי ממשלים
צלפאים

[200px|ממוזער|שמאל|[כובע הנזיר]]
**צלפאים** (שם מדעי: Brassicales) היא סדרה של צמחים בעלי פרחים. הסדרה יורשת את שמה בעברית מהסוג צלף, ובשפות אחרות נקראת על שם אחד הסוגים החשובים שבה - כרוב (*Brassica*).
מיני הסדרה מכילים גלוקוזינולטים (נקראים גם שמן חרדל), השחלה עילית והיא בעלת שלושה עלים (שחלילים). השיליה דפנית ועובר הזרע בדרך כלל ירוק.

בסדרה נכללות כיום המשפחות הבאות:
* מצליבים (Brassicaceae), הכוללת את הכרוב ואת החרדל
* צלפיים (Capparaceae), הכוללת את הצלף
* פפאיים (Caricaceae), הכוללת את הפפאיה
* מורינגיים (Moringaceae), הכוללת את המינים מורינגה רותמית ומורינגה מכונפת
* רכפתיים (Resedaceae), הכוללת את המין רכפתן מדברי
* סלוודוריים (Salvadoraceae), הכוללת את המין סלוודורה פרסית
* טרופאוליים (Tropaeolum), הכוללת את כובע הנזיר
* Setchellanthus
* Tovaria
* Limnanthaceae
* Koeberliniaceae
* Gyrostemonaceae
* Pentadiplandra
* Akaniaceae
* Bataceae
* Borthwickia ובה מין אחד
* Emblingia ובה מין אחד

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1838
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אדוארד ברומהד
קטגוריה:סדרות צמחים
פרנץ יוזף השני, נסיך ליכטנשטיין

**פרנץ יוזף השני, נסיך ליכטנשטיין** (גרמנית: **Franz Joseph II von Liechtenstein**; 16 באוגוסט 1906 – 13 בנובמבר 1989), היה נסיך ליכטנשטיין בשנים 1938–1989.

## ביוגרפיה
פרנץ יוזף נולד בטירת פראואנטהל, דויטשלנדסברג, לאלויס, נסיך ליכטנשטיין ואליזבת אמליה, ארכידוכסית אוסטריה, בתם של קרל לודוויג, ארכידוכס אוסטריה ומריה תרזה, נסיכת פורטוגל.

בשנת 1938 מת דודו פרנץ הראשון, נסיך ליכטנשטיין ללא ילדים, ופרנץ יוזף עלה לשלטון במקומו.

במהלך מלחמת העולם השנייה הייתה ליכטנשטיין נייטרלית, ושני הצדדים שמרו על כך. אמנם, ממש לפני סוף המלחמה העניק פרנץ יוזף מקלט מדיני ל-494 חיילים מהארמייה הלאומית הרוסית הראשונה, בראשותו של גנרל בוריס סמיסלובסקי. פרנץ יוזף היה פופולרי ואהוב מאוד בליכטנשטיין. הוא פיקח על הפיתוח הכלכלי של הנסיכות, שהפכה ממדינה חקלאית נידחת לאחת המדינות העשירות בעולם. במהלך שלטונו קיבלו הנשים זכות הצבעה במדינה, לאחר משאל עם שנערך (בקרב גברים בלבד) בשנת 1984.

בשנת 1984 העביר פרנץ יוזף את רוב סמכויותיו לבנו הנס אדם, נסיך הכתר של ליכטנשטיין. פרנץ יוזף מת בגראבס, 26 ימים לאחר אשתו גאורגינה פון וילצ'ק, ובנו הנס אדם השני עלה לשלטון במקומו.

## משפחתו
ב-7 במרץ 1943 התחתן פרנץ יוזף עם גאורגינה פון וילצ'ק, בתם של פרדיננד מריה פון וילצ'ק ונורברטינה קינסקי, רוזנת וצ'יניץ וטטאו, ממנה נולדו לו 5 ילדים:
* הנס אדם השני, נסיך ליכטנשטיין (נולד ב-1945)
* פיליפ ארזאמוס, נסיך ליכטנשטיין (נולד ב-1946)
* ניקולאוס, נסיך ליכטנשטיין (נולד ב-1947)
* נורה, נסיכת ליכטנשטיין (נולדה ב-1950)
* פרנץ יוזף ונצל, נסיך ליכטנשטיין (1962–1991)

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אבירי מסדר גיזת הזהב
קטגוריה:חברי הוועד האולימפי הבין-לאומי
קטגוריה:נסיכי ליכטנשטיין
קטגוריה:בית ליכטנשטיין
קטגוריה:ליכטנשטיין: אישים בספורט
קטגוריה:ילידי 1906
קטגוריה:נפטרים ב-1989
מרשמי חמישים ושתיים מחלות

[ממוזער|שימוש ב[לענה חד-שנתית כצמח מרפא מוזכר לראשונה במרשמי חמישים ושתיים מחלות]]
**מרשמי חמישים ושתיים מחלות** (בסינית מסורתית ומפושטת: **五十二病方**; בפין-יין: **Wǔshí'èr bìng fāng**, ווּשְׁאָר בִּינְג פָאנְג) הוא כינויו של טקסט סיני רפואי שהתגלה ב-1973 במָאוָאנְגְדְווֵי, בקבר שנחתם בשנת 168 לפנה"ס, בתקופת שושלת האן. הטקסט מכיל מרשמים לטיפול במחלות שונות. הטקסט הועתק בכתב חותם ליריעות משי בסביבות 215 לפנה"ס, בתקופת שושלת צ'ין, אבל ייתכן שמקורו קדום יותר.

הכינוי "מרשמי חמישים ושתיים מחלות" דבק בטקסט בידי עורכים בתקופה המודרנית, על שם רשימה של חמישים ושתיים מחלות ומרשמים לטיפול בהן המופיעה בתחילתו.

## תוכן היצירה
המרשמים בטקסט מציגים מעל 250 טיפולים, המבוססים על גירוש שדים ועל תרופות, למחלות כגון יבלות, טחורים, שבר במפשעה והכשות. בין הטיפולים הרפואיים הנזכרים בו, ממליץ הטקסט על ניתוחים וצריבות, אך אינו מזכיר דיקור או צריבה בעזרת מוקסה.

הטקסט מכיל כ-9,950 סימנים, והוא הטקסט הרפואי הארוך ביותר שנמצא בקברים סיניים עתיקים.

## חשיבות בחקר הרפואה הסינית
ביחד עם כתבים אחרים, שנחשפו בין השאר בגָ'אנְגְגְ'יָאשָׁאן ובווּ-וֵיי, מסייע טקסט זה בהארת שלבים מוקדמים בהתפתחות הרפואה הסינית. ניתן להבין ממנו, למשל, כי לחשי קסם שימשו טכניקת ריפוי נפוצה בקרב העילית החברתית של אותה תקופה.

מאחר שהטקסט חושף שלב פרימיטיבי בהתפתחותה של תורת המרידיאנים ואינו מזכיר את תאוריית היין-יאנג ואת חמשת היסודות, הוא עודד היסטוריונים לתארך את הקלאסיקה הפנימית של הקיסר הצהוב למאה הראשונה לפנה"ס.

העותק המקורי של "מרשמי חמישים ושתיים מחלות" שמור במוזיאון המחוזי של חוּנְאָן בצָ'אנְגְשָׁה.

קטגוריה:סין: היסטוריה
קטגוריה:ספרות סינית
קטגוריה:ספרי המאה ה-3 לפנה"ס
קטגוריה:רפואה סינית
בורסת מוסקבה

**בורסת מוסקבה** (ברוסית: **ОАО Московская Биржа**) היא הבורסה הגדולה ביותר ברוסיה, המפעילה שוקי מסחר במניות, מטבע חוץ, מתכות וניירות ערך. הבורסה הוקמה בדצמבר 2011 כתוצאה מאיחוד בין מדד MICEX של הבורסה לניירות ערך במוסקבה לבין מערך הסחר הרוסי, RTS.

## היסטוריה
הבורסה הוקמה ב-19 בדצמבר 2011 ממיזוגן של בורסות MICEX ו-RTS שהוקמו בתחילת שנות ה-90. המיזוג נועד לפשט את המסחר ולקדם תוכניות להפיכת מוסקבה למרכז כלכלי בינלאומי. הבורסה חידשה פעילותה ביולי 2012 כבורסה מאוחדת. מפעילת הבורסה השלימה את הנפקתה בציבור ב-15 בפברואר 2013 וגייסה 15 מיליארד רובל רוסי (498 מיליון דולר). ההנפקה, שהייתה לגדולה ביותר במוסקבה הפכה את מפעילת הבורסה לאחת ממפעילות הבורסות הגדולות באירופה במונחי שווי שוק. ביולי 2014 הבנק המרכזי של רוסיה, אחת ממחזיקות הבעלות על הבורסה, השלימה את מכירות 12% מחלקה לציבור, כאשר לפי החוק הפדרלי הרוסי הבנק היה מחויב למכור את כל החזקותיו בבורסה המוסקבאית עד 1 בינואר 2016, אך זה טרם נעשה והבנק המרכזי עדיין מחזיק אחוזים מסוימים בבורסה.

בנובמבר 2017 מדד MICEX שינה את שמו למדד MOEX Russia. באוגוסט 2020 החלו להיסחר בה מניות של החברות Microsoft, Amazon, Facebook, Twitter, Boeing, Visa ו-Mastercard מתוך מדד S&P 500.

ב-28 במאי 2021 הבורסה שברה שיא נקודות כאשר ערך הרובל של המניות הרוסיות, המתבטא במדד הבורסה, בתחילת המסחר ביום הגיע לשיא כשהמדד עלה ב־0.4% והגיע לראשונה בתולדות שוק ההון הרוסי ל־3752.8 נקודות בשוק המניות הרוסי, על פי נתוני המסחר. שיא זה נשבר מחדש ב־7 ביולי אותה שנה משהגיע ל־3915.61 ואז ב־16 באוגוסט 2021, כשהבורסה השיגה 3917,51 נקודות. ב-5 באוקטובר 2021, הבורסה שברה שיא זה כשהגיעה ל-4,200 נקודות על רקע עליית מחירי הגז והנפט.

בשנת 2022, לאחר שהחלה מלחמת רוסיה-אוקראינה, הבורסה הייתה סגורה לתקופה. היא הושפעה מהעיצומים שהוטלו על רוסיה. היא נפתחה לאחר 26 יום, הפסקת המסחר הארוכה ביותר מאז נפילת ברית המועצות. הוא נפתח באופן חלקי לצד הגבלות מכירה על המשקיעים הזרים שנועדו למנוע קריסה..
נכון לאוגוסט 2022 מניות דואליות אינן נסחרות במרבית הבורסות בעולם וזאת כחלק ממערך הסנקציות שהוטלו על רוסיה בעקבות פלישתה לאוקראינה.

## ניהול
מועצת המנהלים של הבורסה מורכבת מחמישה חברים:
* יו"ר דירקטוריון הבורסה, אלכסנדר אפאנסייב
* סגן יו"ר דירקטוריון הבורסה, אנדריי שמטוב
* ראש מערך מידע, סרגיי פוליאקוב
* ראש מערך המימון, יבגני פטיסוב
* ראש מערך התפעול, דמיטרי שצ'גלוב
* ראש מערך סיכון וטיהור, לואי וינסנט

מועצת הפיקוח של הבורסה כוללת 15 חברים ובראשה עומד שר האוצר הרוסי לשעבר, אלכסיי קודרין, העומד בראש מועצת הפיקוח מאז יוני 2014.

## מחזיקות ומפעילות הבורסה
הבורסה המוסקבאית נמצאת בבעלות הבנק המרכזי הרוסי (11.75%), סברבנק (9.9%), ונשטורגבנק (8.4%), הבנק האירופאי לשיקום ולפיתוח (6.1%), הקרן הרוסית להשקעות ישירות (5%).

## שוקי המסחר
מדי יום נסחרות בבורסה ניירות ערך של למעלה מ-800 תאגידים וחברות רוסיות, לרבות מניות של 250 החברות הגדולות ביותר במדינה, ביניהן גם גזפרום, רוסטלקום וסברבנק, לוקאויל, רוסנפט ובנק VTB, כשכולן יחד בעלות שווי כולל של כ-20 טריליון רובל (כ-500 מיליארד דולרים). בבורסה נמכרות מניותיהן של כ-300 חברות רוסיות.

## ראו גם
*הבורסה ההיסטורית לניירות ערך במוסקבה

## קישורים חיצוניים

* 

* moex.com, אתר האינטרנט של הבורסה המוסקבאית

## הערות שוליים

קטגוריה:שוק ההון הרוסי
קטגוריה:בורסות
מוסקבה
קטגוריה:מוסקבה: חברות
קטגוריה:מוסקבה: מבנים
חרב עות'מאן

ממוזער|דגמים שונים של חרבות עות'מאניות
**חרב עות'מאן** (בטורקית עות'מאנית: **Taklid-i Seyf**; בטורקית: **Osman Kılıcı**) הייתה חרב טקסית אשר נחגרה סביב מותניו של יורש העצר העות'מאני במהלך טקס הכתרתו לסולטאן האימפריה העות'מאנית. החרב נקראה על שם הסולטאן עות'מאן הראשון, מייסד השושלת העות'מאנית, ואשר החל מטקס הכתרתו, בו קיבל את החרב ממורו וחמו שיח' אדבאלי, נשתרשה המסורת.

טקס חגירת חרב עות'מאן היה מחייב והתרחש תוך שבועיים ממועד עלייתו של הסולטאן הטרי לשלטון במתחם מסגד איופ  שעל קרן הזהב בקונסטנטינופול (איסטנבול כיום), שלפי המסורת קבור בו אבו איוב אל-אנסארי , שותפו של הנביא מוחמד, שמת בעת המצור הערבי הראשון על קונסטנטינופול. העובדה כי הטקס התרחש במקום שנחשב קדוש, הייתה אמורה לחבר בין הסולטאן החדש לבין אבותיו ואף לנביא מוחמד עצמו.

במהלך הטקס חרב עות'מאן הייתה נכרכת סביב מותניו של הסולטאן הטרי על ידי השריף של קוניה, דרוויש מהמסדר המוולווי (מסדר מהזרם הסופי שנוסד במאה ה-13), שזומן לקונסטנטינופול למטרה זו. הזכות להעניק את החרב הייתה שמורה למסדר עוד מ-1299, השנה בה קבע עות'מאן הראשון את מקום מושבו בקוניה, טרם העברת עיר הבירה העות'מאנית לבורסה ובהמשך לקונסטנטינופול.

עד שלהי המאה ה-19, הכניסה למסגד איופ והצפייה בטקס הייתה אסורה על לא-מוסלמים. הפעם הראשונה בה נשברה מסורת זו הייתה טקס הכתרתו של מהמט החמישי ב-1909, אשר היה פתוח למאמיני כל הדתות, ונכחו בו נציגים מכל דתות האימפריה, בהם השייח' אל-אסלאם, הפטריארך היווני-אורתודוקסי, הרב הראשי של איסטנבול (החכם באשי) ונציג הכנסייה האפוסטולית הארמנית.
היכולת להשתתף בטקס ללא-מוסלמים אפשרה לעיתון הניו יורק טיימס לתאר את הטקס בהרחבה בעיתון. מספר שנים לאחר מכן הטקס אף הוסרט בעת עלייתו לשלטון של הסולטאן האחרון של האימפריה, מהמט השישי.

קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: תרבות
זאב שרוני

**זאב שרוני** (נולד ב-17 במאי 1964) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה. הוא שירת כמפקד עוצבת עשת בחיל השריון, כמפקד מערך מג"ן וכסגן-דובר צה"ל.

## ביוגרפיה
בן לניצולי שואה שהעפילו לארץ ישראל מרומניה. התגייס לנח"ל כחבר גרעין השומר הצעיר. לאחר הטירונות, עבר לחיל השריון ושירת כלוחם וכמפקד מחלקה בחטיבה 188. לאחר שהשתחרר מצה"ל, שירת כקצין בחטיבת מילואים בפיקוד הצפון.

ב-1989 התגייס שוב לשירות קבע ושירת כמפקד פלוגת מפקדה בגדוד 74, מפקד פלוגת טנקים בגדוד וסגן מפקד הגדוד. לאחר לימודים במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה שימש ראש מדור מרכבה במפקדת חיל השריון. שימש קצין אג"ם בחטיבה 188 ומפקד גדוד 53 בחטיבה, שבתקופתו נטל חלק בלחימה בדרום לבנון. לאחר מכן שירת כראש זירת צפון באג"ם מבצעים. ב-1999 מונה לקצין אג"ם עוצבת געש ובשנת 2001 מונה למפקד עוצבת עשת, חטיבת שריון במילואים. בנובמבר 2003 מונה למפקד מרכז הנוער והנח"ל בחיל החינוך והנוער שבתקופתו הפך למערך מג"ן). בשנת 2007 מונה לסגן דובר צה"ל, ושירת בתפקיד עד 2010.

לאחר שחרורו כיהן כסמנכ"ל הסברה בהתאחדות התעשיינים בישראל. החל מחודש מאי 2016, מכהן כמנהל מערך הדוברות וההסברה של חברת נתיבי ישראל - החברה הלאומית לתשתיות תחבורה.

## הערות שוליים

קטגוריה:דוברים ישראלים
קטגוריה:מפקדי מערך מג"ן
קטגוריה:מפקדי חטיבה 130
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבה 188
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:בוגרי אורט שפירא (כפר סבא)
קטגוריה:אישים ממוצא יהודי-רומני
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1964
עוגת צפרדע

**עוגת צפרדע** היא קינוח בצורת ראש של צפרדע, המורכב מעוגת שכבות, קרם ובצק סוכר. הקינוח נוצר במאפייה בשם "בַּלְפוּרְס" בשנת 1924, ותוך זמן קצר נהיה לקינוח פופולרי באוסטרליה הדרומית. בהתחלה, נאפו עוגות צפרדע רק בצבע ירוק, ובהמשך נוספו גם גרסאות בצבע ורוד וחום. מאז פיתוח העוגה קמו לה גרסאות רבות ושונות דוגמת "אנשי שלג" ו"ארנבי חג הפסחא". העוגה נחשבת לעוגה ייחודית לאוסטרליה הדרומית והיא מסייעת לעידוד התיירות במדינה. הקרן הלאומית של אוסטרליה הדרומית רשמה את עוגת הצפרדע בשנת 2001 כאחדי מסמלי המורשת של המדינה.

## תיאור
עוגת הצפרדע היא קינוח קטן המעוצב בצורת צפרדע בעלת פה פתוח, ומורכב מעוגת שכבות המכילה קרם ומעליו ציפוי עבה של בצק סוכר. מתכון העוגה כיום נותר לזהה למתכון המקורי מאז המצאת העוגה בשנת 1922. כאשר מייצרים את העוגה באופן תעשייתי, שכבות גדולות של עוגת ספוג מחוברות זו לזו, נחתכות באופן מכני לצורה הרצויה, מצופות בבצק הסוכר, וצורת הפה הפעור נוצרת בעזרת סכין חמה. עייני ה"צפרדע" בעלות צבע המנוגד לצבע הגוף של העוגה, עשויות גם הן מבצק סוכר ומונחות ידנית על כל עוגה ועוגה, המונחות בסוף על נייר עוגה. בצק הסוכר הוא על פי רוב בצבעים חום, ירוק, או ורוד, ועבור אירועים חגיגיים הוא נצבע בצבעים אדום וצהוב.

## היסטוריה
שמאל|ממוזער|200px|חתך של עוגת צפרדע החושף את מבנה הפנימי

לאחר שביקר בצרפת בתחילת שנות העשרים, גורדון בלפור, אחיינו של ג'ון בלפור (ממקימי מאפיית בלפורס), קיבל השראה מהמגדנאות האירופאית שהובילה להמצאת עוגת הצפרדע. העוגה הוצגה לעולם בשנת 1924 על ידי מאפיית בלפורס לאחר שגורדון חזר לאדלייד, בתקופה זו בתי תה היו עדיין פופולריים בעיר. בתחילה העוגה הייתה בלעדית למאפית בלפורס, ונמכרה רק באוסטרליה הדרומית. כיום, העוגה נמכרת גם בניו סאות' ויילס, ויקטוריה וקווינסלנד.

עוגות הצפרדע הראשונות נצבעו בצבע ירוק, צבע זה נותר הצבע הנפוץ ביותר לצביעת העוגה אך בהמשך נוספו גם צבע שוקולד וצבע ורוד. בנוסף, בעוד שמוטיב צורת העוגה כראש צפרדע נותר דומיננטי, באירועים מיוחדים לובשת העוגה צורות אחרות דוגמת סנטה קלאוס או איש שלג בחג המולד. בשלב מסוים החלו למכור עוגות צפרדע הצבועות בצבע מועדון הפוטבול של אדלייד.

עוגת הצפרדע נחשבה במשך זמן רב לסמל של אוסטרליה הדרומית, ובזמנים שונים עזרה לעודד תיירות למדינה. מצד אחד קמו הצעות משעשעות להנציח את העוגה, דוגמת הקמת מונומנט בצורת העוגה, ומצד שני הכרה רשמית לאומית בעוגה באה בשנת 2001. בשנה זו העוגה הייתה מבין הפריטים הראשונים שנבחנו על ידי הקרן הלאומית של אוסטרליה הדרומית לרגל 165 שנות עצמאות, והקרן בחרה להוסיף את העוגה לרשימת פריטי המורשת הלאומית.

מבחינה היסטורית, עוגת הצפרדע נמכרה היטב על ידי מאפיית בלפורס, ולעיתים המכירות הרקיעו שחקים בתגובה לאירועים הקשורים לחברה. בשנת 2000, כאשר החברה הייתה בתהליך כינוס נכסים, העיתון המקומי בעיר אדלייד קרא לתושבים לתמוך בחברה על ידי קניית עוגות צפרדע, התושבים נענו לקריאה והמכירות הגיעו לשיא חדש. באופן דומה, לאחר שהעוגה נבחרה לסמל לאומי של המדינה בשנת 2001, מכירות העוגה האמירו. הצלחת העוגה הובילה לחיקויים רבים, ובתגובה מאפיית בלפורס רשמו את שם העוגה ואת צורתה כסימן מסחרי בשנת 2001.

## ראו גם
* עוגת הנסיכה

## הערות שוליים

צפרדע
קטגוריה:המטבח האוסטרלי
צפרדע
צפרדע
נצר חזני

**נֵצֶר חַזָּנִי** הוא יישוב באזור השפלה, השייך למועצה אזורית נחל שורק. היישוב הוקם בשנת 2010 סמוך למושב יסודות, עבור חלק ממפוני יישוב בשם זהה (שהיה על שם השר מיכאל חזני) בגוש קטיף, שפונה בשנת 2005 במסגרת תוכנית ההתנתקות.

בשנת 2018 הוקם ביישוב בית ספר ממ"ד לבנות בשם "אור חדש". בנוסף על כך ביישוב פועלים מעון יום, גני ילדים, מקווה, מועדון נוער וסניף של תנועת בני עקיבא ובית כנסת שמופנה לכל העדות.

## גלריה


File:New-Netzer-Hazani-20190715 165909.jpg
File:New-Netzer-Hazani-20190715 170157.jpg
File:New-Netzer-Hazani-20190715 170029.jpg


## ראו גם
* נצר חזני (גוש קטיף)

## קישורים חיצוניים

* נצר חזני באתר ועד מתיישבי גוש קטיף
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו למפוני תוכנית ההתנתקות
קטגוריה:יישובים דתיים בישראל
קטגוריה:ישראל: יישובים קהילתיים
קטגוריה:קצרמר יישובים בישראל
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-2010
אלון מוצב

**אֵלוֹן מֻצָּב** הוא אתר מקראי הממוקם ליד העיר שכם, בו נמשח אבימלך, למלך על ידי בעלי שכם.

## שמו וזיהוי המקום

בתרגום יונתן תרגם  ובתרגום לעברית מישור המצבות. בעקבות תרגום יונתן מפרש רש"י: . תרגום השבעים תרגם . יאיר זקוביץ סובר, כי האבן אשר הונחה מתחת לעץ האלון שימשה כמצבה. אחרים גורסים כי השם אלון מצב הוא שם נוסף לעץ הקדוש המופיע בסיפור משיחת אבימלך, אלון מעוננים.

יש הסוברים כי הכתוב מספר על עץ קדוש שהמצבה הונחה לידו. לדעת אחרים אין לזהות את העץ עם האלה אשר בשכם, המוזכרת ב, אשר במקום זה בני ישראל כרתו ברית עם ה' כדוגמת הברית שנכרתה בסיני. לדעת יאירה אמית מסורות האבות וכיבוש ארץ ישראל בידי יהושע, מתארות את המקום מחוץ לעיר ולא במרכזה.  אחרים תומכים בטענה כי האלה הנזכרת ב היא אלון מורה, הנזכר ב, אֵלוֹן מֻצָּב ואלון מעוננים הנזכרים ב.

שמאל|ממוזער|250px|עץ אלון שגילו הוערך בכ-1000 שנים, צולם ב-2006
השם אלון התפרש גם כעץ אלון שמקום בו צמח היה למרכז פולחני ניחוש. עצים אשר שימשו כמקום מרכזי בו קיבלו הכוונה מהאלים, היה ידוע במרחבי המזרח הקדום.
בדרך כלל שמות מכילים את השם אלון היו מורים על מקום פולחן, עוד מימי התקופה הכנענית. במקרא מוזכרים גם אלון מורה, אלון מעוננים, אלון תבור, אלון בכות. כל אלה נזכרים בתנ"ך באירועים הקשורים בפולחן..

## לקריאה נוספת
* נורית ליסובסקי, **על עצים ועל ה'מקום': מאפיינים תרבותיים, טבעיים וחזותיים של הנוף המקודש בארץ ישראל**, קתדרה: כתב עת לתולדות ארץ ישראל וישובה, ירושלים, יד יצחק בן צבי, חוברת 111, תשס"ד, עמ' 74-41.

## קישורים חיצוניים
* על עצים קדושים בספרות היהודית  מחבר: זהר עמר, אוניברסיטת בר-אילן.

## הערות שוליים

קטגוריה:אתרי המקרא
קטגוריה:ספר שופטים
קטגוריה:עצים בתנ"ך
הסיעה המקסימליסטית בארץ ישראל

[שמאל|ממוזער|x250px|נציגי "'''הסיעה המקסימליסטית בארץ ישראל'''" ב[התנועה הרוויזיוניסטית|תנועה הרוויזיוניסטית - מימין לשמאל: יהושע ייבין, אורי צבי גרינברג, אב"א אחימאיר, 25 ביוני 1927]]
**הסיעה המקסימליסטית בארץ ישראל** הייתה, בראשית שנות ה-30 של המאה ה-20, סיעת אופוזיציה פוליטית בתוך התנועה הרוויזיוניסטית, העורף הרעיוני ל"ברית הבריונים", שהתנגדה לקו המתון של מנהיג התנועה, זאב ז'בוטינסקי ודגלה במעבר מציונות מעשית ו"פוליטית" לציונות "צבאית" - גיבוש כוח צבאי שימרוד בכובש הבריטי, יכבוש את הארץ מידיו ויכונן ריבונות יהודית בארץ ישראל.

על ראשי הסיעה בארץ נמנו אב"א אחימאיר, אורי צבי גרינברג ויהושע ייבין. בפולין עמדו בראשה מנחם בגין, ישראל אלדד ויוסף כצנלסון. בווינה הנהיגו את הסיעה זאב פון וייזל ופנחס הלר.

## הערות שוליים

מקסימליסטים
מקסימליסטים
קטגוריה:ברית הבריונים
נגה (כתב עת)

**נֹגה** היה כתב עת פמיניסטי שיצא לאור בישראל בשנים 1980–2005, בהוצאת עמותת נֹגה. עורכות כתב העת היו רחל אוסטרוביץ, מירה אריאל, רחל גיורא, אראלה דאור ומירי קרסין. על פי תעודת הרישום של העמותה, שמו המקורי של כתב העת היה לילית, שייתכן והושאל מכתב העת הפמיניסטי היהודי האמריקאי בשם זה. השם "נגה" מזוהה עם סמלה של ונוס (♀), שהוא גם הסימול האסטרונומי של כוכב הלכת נוגה וגם הסימול הביולוגי של נקבה. ב-25 שנות קיומו של כתב העת יצאו לאור 43 גיליונות.

כתב העת כלל חדשות על הנעשה בידי נשים ולמען נשים, מאמרים שעסקו בנשים בהיסטוריה, באפליית נשים ובפוליטיקה הישראלית מנקודת מבט נשית. עם הכותבים בכתב העת נמנו דפנה יזרעאלי, תמר אלאור, סילביה פוגל-ביז'אווי, נורית כהנא, יהודית בובר-אגסי, מרשה פרידמן, רקפת זהר, אהוד עין-גיל ועוד. כתב העת שימש גם במה ליצירות של נשים, במדורים "חדר משלה" (לכותבות) ו"שער משלה" (לאמניות). בגיליונו הראשון התפרסם הסיפור הקצר "קריעה", שהוא ראשית דרכה הספרותית של ברכה סרי.

לאחר פריצתה של האינתיפאדה השנייה הצטרפה העמותה לקואליציית נשים לשלום.

## קישורים חיצוניים
* אוסף מאמרים מתוך נֹגה, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח
* , 

## הערות שוליים

קטגוריה:מגזיני נשים ישראליים
קטגוריה:פמיניזם: כתבי עת
קטגוריה:פמיניזם בישראל
נורברטו הפלינג

**נורברטו הפלינג** (בלועזית: **Norberto Höfling**; 20 ביוני 1924 – 18 באפריל 2005) היה כדורגלן ומאמן כדורגל יהודי רומני.

הפלינג נולד בצ'רנוביץ שברומניה והתחיל את הקריירה שלו בכדורגל הרומני בקבוצה דינמו צ'רנוביץ, ממנה עבר (צ'רנוביץ צורפה לברית המועצות) לכרמן בוקרשט ולאחר פירוקה לצ'יוקנול בוקרשט בעונה 1947/1948, שם הבקיע 24 שערים במהלך 33 משחקים. בשנים 1945 - 1947 שיחק גם בנבחרת רומניה בכדורגל. הוא עזב את רומניה, כדי לשחק בהונגריה ולאחר מכן עבר לשחק באיטליה עד 1956.

ב-1957 התחיל קריירה של מאמן כדורגל בקבוצה הבלגית קלאב ברוז', שם עבד עד 1963, כשעבר לשנה אחת לאימון של הקבוצה ההולנדית פיינורד. לאחר פיינורד שב הפלינג לבלגיה, כדי לאמן את קבוצת R. White Daring Molenbeek. ב-1967 חזר לשנה אחת לאמן את קלאב ברוז' ובשנה שלאחר מכן אימן את אנדרלכט. אחרי אנדרלכט אימן שלוש שנים נוספות ב-R. Daring Club Molenbeek, ארבע שנים ב-A.S.V. Oostende K.M., שנה אחת בגנט וסיים באיטליה, באימון של Aurora Pro Patria 1919 בעונת 1980 - 1981.

## קישורים חיצוניים

* קריירת האימון וביוגרפיה של הפלינג 
* קריירה של הופלינג ככדורגלן מחוץ לרומניה 

קטגוריה:ספורטאים יהודים רומנים
קטגוריה:יהודים רומנים
קטגוריה:כדורגלנים יהודים רומנים
קטגוריה:כדורגלנים רומנים
קטגוריה:חלוצי כדורגל רומנים
קטגוריה:כדורגלני מ.ט.ק. בודפשט
קטגוריה:כדורגלני לאציו
קטגוריה:כדורגלני ויצ'נצה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת רומניה
קטגוריה:מאמני כדורגל רומנים
קטגוריה:מאמני קלאב ברוז'
קטגוריה:מאמני פיינורד
קטגוריה:מאמני אנדרלכט
קטגוריה:מאמני כדורגל יהודים
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1924
קטגוריה:רומנים שנפטרו ב-2005
ריסטם פאשא

**דאמאט ריסטם פאשא אופוקוביץ**' (טורקית: **Damat Rüstem Paşa**; 1500 – 10 ביולי 1561) היה מדינאי עות'מאני ממוצא קרואטי. שירת כווזיר גדול תחת שלטונו של הסולטאן סולימאן הראשון (המפואר). נשא את התואר **דאמאט** עקב נישואיו לבתו של הסולטאן מיהרימה.

## ביוגרפיה
נולד בעיירה סקראדין בקרואטיה. בילדותו נלקח לקונסטנטינופול, שם פיתח קריירה צבאית וניהולית עשירה. ב־26 בנובמבר 1539 נישא למיהרימה סולטאן, בתו היחידה של סולימאן המפואר. ריסטם פאשא מילא את תפקיד הווזיר הגדול פעמיים – בין השנים 1544–1553, ולאחר מכן בין השנים 1555–1561 (עד יום מותו).
במהלך תפקידו צבר הון רב, אשר את חלקו תרם לבניית מבני ציבור, מסגדים וקרנות צדקה.
ביום מותו, רכושו של ריסטם פאשא מנה 815 חלקות אדמה ברומליה ואנטוליה, 476 טחנות קמח, 1,700 עבדים, 2,900 סוסי מלחמה, 1,106 גמלים, 800 ספרי קוראן ועוד.

מסגד ריסטם פאשא , הממוקם ברובע פאתיח (Fatih) באיסטנבול, נבנה לכבודו של ריסטם פאשא, בתכנונו של האדריכל הראשי של הסולטאן, מימאר סינאן.

מאשתו מיהרימה סולטאן נולדו לריסטם פאשא בת ושני בנים: איישה הימאשה סולטאן, סולטאנזאדה עות'מאן ביי וסולטאנזאדה מהמט ביי.

## בתרבות הפופולרית
בסדרת הטלוויזיה "הסולטאן", את תפקידו של ריסטם פאשא מגלם השחקן הטורקי אוזן גובן.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: היסטוריה
קטגוריה:וזירים גדולים של האימפריה העות'מאנית
קטגוריה:ילידי 1500
קטגוריה:נפטרים ב-1561
רוברט קובאלק

**רוברט קוּבָאלֶק** (בפולנית: **Robert Kuwałek**; 1966 - 5 ביוני 2014) היה היסטוריון פולני שעסק בעיקר בחקר הקהילה היהודית בלובלין ותהליך השמדתה בשואה. הועסק כחוקר במוזיאון המדינה במיידנק, הקים וניהל את מוזיאון ההנצחה בבלז'ץ.

## קורות חייו
רוברט קובאלק נולד בלובלין, סיים את לימודיו באוניברסיטה הקתולית בלובלין בתחום לימודי היסטוריה. תזת התואר השני שלו הייתה "ארגון הציונים הכלליים בלובלין בתקופה 1926-1939" נכתב תחת פיקוחו של פרופ' רישרד בנדר.

לאחר סיום לימודיו החל לעבוד בארכיון המדינה בלובלין, שם עסק בעיקר במחקרים בנושא של הקהילה היהודית בלובלין. כן הועסק בשנים 1995 - 1999 כמורה להיסטוריה בבתי ספר תיכון. בשנת 1999 הפך לעובד של מחלקת המחקר של מוזיאון המדינה במיידנק.

בשנים 2004 - 2007 הועסק כמנהל של המוזיאון - אתר ההנצחה בלז'ץ שהוא סניף מקומי של מוזיאון המדינה במיידנק. הוא הוביל לפתיחתו של אתר זה, והפך אותו לנקודה חשובה על המפה של אתרי זיכרון ההשמדה באזור לובלין. הוא היה מעורב בעבודה עם הקהילה המקומית באמצעות יישום של פרויקטים חינוכיים בשיתוף פעולה עם בתי ספר מבלז'ץ ויישובים אחרים בסביבה.

בשנת 2007 רוברט קובאלק חזר לעבודתו במחלקת המחקר של מדינת המוזיאון במיידנק. בשנים האחרונות עסק במחקר על נושאים הקשורים להשמדת היהודים באזור לובלין במהלך מבצע ריינהרד.

ביוני 2014 נמצאה גופתו בעיר לבוב באוקראינה. לא נמסרו פרטים על סיבת מותו .

## פרסים וחברות בעמותות
רוברט קובאלק היה סגן-נשיא האגודה לידידות ישראל-פולין בלובלין ונשיא מרכז האיגוד האירופי "Heritage and Contemporaneity". 

בשנת 2008 העניק לו נשיא פולין אות כבוד בתחום של קידום של היסטוריה ותרבות היהודיות.

בשנת 2014 הוענקה לו מדליה של מרד גטו ורשה על ידי איגוד ותיקי המלחמה יהודית וקורבנות מלחמת העולם השנייה.

## ספריו ופרסומים אחרים
* Das Vernichtungslager Belzec - מחנה ההשמדה בבלז'ק, 2014, הוצאת Metropol Verlag  
* From Lublin to Belzec: Traces of Jewish Presence and the Holocaust: in South-Eastern Part of the Lublin Region, הוצאת Ad Rem
*  The Album of Lublin, Walking through the Old and the Comtemporary City (פולנית), יחד עם Grazyna Jakiminska, הוצאת Ad Rem
* הגטו בלובלין

## קישורים חיצוניים

* רוברט קובאלק (1966–2014) - קורות חייו (באנגלית)
* הספד על אובדנו של אחד משלנו (באנגלית) באתר H.E.A.R.T
* אמיר השכל מחנה מיידאנק על פי רוברט קובאלק, 2007
* אמיר חצרוני, תפסיקו לשאול למה התקשורת הזרה לא מכסה את החטיפה, nrg 2014

## הערות שוליים

קטגוריה:היסטוריונים פולנים
קטגוריה:חוקרי השואה
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1966
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-2014
מומנט התמד פולרי מנורמל

**מומנט התמד פולרי מנורמל** (באנגלית: **Normalized polar moment of inertia**) או **פקטור מומנט התמד** (אנגלית: **Moment of inertia factor**) הוא גודל פיזיקלי חסר יחידות המתאר את התפלגות המסה בגרמי שמים כמו כוכבי לכת או ירחים. לגודל זה ישנו שימוש רב במדעים פלנטריים והוא מסומן לרוב כ־MoI או כ־NMoI. 

## הגדרה
נניח גוף פלנטרי בעל מומנט התמד בצירים הראשיים A, אז מומנט התמד פולרי מנורמל מוגדר כ:
:NMoI=\frac{C}{MR^2}
כאשר M זו מסת הגרם ו־R זה הרדיוס הממוצע של הגרם. עבור גרם כדורי לחלוטין בעל צפיפות אחידה נקבל NMoI=0.4. בגרם שמים שעבר בידול כבידתי, תהליך בו חומר כבד יותר שוקע אל מרכז הגרם וחומרים קלים צפים למעלה מתקבלות שכבות בעלות צפיפות שונה (בדומה לגלעין כדור הארץ). בגרם כזה נקבל NMoI
\frac{C}{MR^{2}} = \frac{2}{3\lambda} = \frac{2}{3} \left( 1 - \frac{2}{5} \sqrt{1 + \eta} \right)=\frac{2}{3}\left[1-\frac{2}{5}\left(\frac{5q}{2f}-1\right)^{1/2}\right]


כאשר \lambda נקרא "פרמטר ד'אלמבר", f זו פחיסות ו־\eta הוא פרמטר רדו הנתון על ידי:
:
\eta = \frac{5q}{2f} - 2

כאשר q הוא פקטור גאודינמי הנתון על ידי:
:
q = \frac{\omega^{2} R_{e}^{3}}{GM}
 

\omega היא מהירות זוויתית של סיבוב עצמי ו־f היא הפחיסות הנתונה על ידי:

:
\epsilon = \frac{R_{e} - R_{q}}{R_{e}}


כאשר R_{e} הוא רדיוס בקו המשווה ו־R_{p} הוא רדיוס בקוטב.

### הקשר ל<math>J_2</math>
J_2 הוא אחד הפרמטרים החושבים לתיאור התפלגות המסה בכוכב לכת, והוא חיוני לתיאור הפחיסות שלו. הוא נתון על ידי:
:J_2=\frac{R_e-R_p }{ MR^2}

קיים קשר בין גודל זה לבין מומנט התמד מנורמל:
:NMoI=\frac{C}{MR^{2}}=\frac{2}{3}\left[1-\frac{2}{5}\left(\frac{5m}{m+3J_{2}}-1\right)^{1/2}\right] 

כאשרm=\omega^2 R^3 /GM נקרא "פרמטר סיבוב קטן".

### גוף ספרי דו־שכבתי
אחד המודלים הפשוטים ביותר לתיאור של כוכב לכת בעל ליבה ומעלה אטמוספירה משמעותית היא בתור גוף ספרי דו־שכבתי, בו השכבה הפנימית, הליבה היא בעלת צפיפות \rho_1 ורדיוס r_1 וצפיפות השכבה החיצונית, האטמוספירה היא \rho_2 ורדיוס האטמוספירה (כלומר כוכב הלכת כולו) הוא r_2. במקרה כזה, מומנט התמד פולרי מנורמל נתון על ידי:
:\frac{C}{Mr_{2}^{2}}=\frac{2}{5}\left[\frac{\rho_{1}}{\bar{\rho}}+\frac{\rho_{1}-\rho_{2}}{\bar{\rho}}\left(\frac{r_{1}}{r_{2}}\right){}^{5}\right]
 
כאשר \bar{\rho} היא הצפיפות הממוצעת.

## ערכים במערכת השמש

## ראו גם
* פחיסות
* מומנט כבידתי

## הערות שוליים

קטגוריה:מדעים פלנטריים
גיום החמישי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג

**גיוֹם ז'אן ז'וזף מארי** (בצרפתית: **Guillaume Jean Joseph Marie**; נולד ב-11 בנובמבר 1981), הידוע בתור **גיום החמישי**, הוא הדוכס הגדול של לוקסמבורג, שליט לוקסמבורג מאז ירש את אביו אנרי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג באוקטובר 2025.

## ביוגרפיה
גיום נולד בעיר לוקסמבורג כבנו הבכור של אנרי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג ומריה תרזה מסטרה. לגיום ארבעה אחים צעירים ממנו. סבו הוא ז'אן, הדוכס הגדול של לוקסמבורג.

גיום היה חניך בתנועת הצופים מאז גיל 8 ופעיל בתנועה במשך שנים רבות עד היום. הוא למד בבית ספר תיכון "רוברט שומן" בלוקסמבורג, בקולג' "Alpin International Beau Soleil" ובבית הספר הפרטי "לה רוזי" בשווייץ. הוא רכש הכשרה צבאית באקדמיה הצבאית המלכותית באנגליה. לאחר מכן למד ביוניברסיטי קולג' בדרהאם, ובאוניברסיטת ברונל בלונדון. ב-2009 קיבל תואר ראשון ב-"Institut Albert-le-Grand" באנז'ה, צרפת.

גיום ממלא משנת 2000 מספר תפקידים במסגרת תפקידו כיורש עצר. הוא יו"ר של כבוד בוועדה לפיתוח כלכלי של לוקסמבורג מ-2001. היה פעיל בקרן קרייזברג למען נכים. ייצג את לוקסמבורג בטקסים בינלאומיים כגון חגיגות להולדתו של כריסטיאן, נסיך דנמרק ב-2006, יום הולדתה של סוניה, מלכת נורווגיה ב-2007, ויום הולדתו של וילם-אלכסנדר, מלך הולנד ב-2007.

ב-2012 נישא לרוזנת סטפני דה לנואה מבלגיה. גיום וסטפני חולקים מוצא משותף, כך שסטפני ואביו של גיום הם בני דודים מדרגה שביעית. ב-10 במאי 2020 נולד בנם הראשון, שנקרא בשם שארל ז'אן פיליפ ז'וזף מארי גיום, וב-27 במרץ 2023 נולד בנם השני שנקרא בשם פרנסואה אנרי לואי מארי גיום.

בשנת 2021 נבחר גיום ליו"ר קרן הצופים העולמית התומכת בארגון הצופים העולמי, לאחר שמאז שנת 2017 היה חבר בוועד המנהל של הקרן.

גיום הושבע בטקס מלכותי למשרת הדוכס הגדול של לוקסמבורג ב-3 באוקטובר 2025.

גיום דובר לוקסמבורגית, צרפתית, אנגלית, גרמנית וספרדית.

## אילן יוחסין

## לִמְלוֹך

ב-8 באוקטובר 2024, כפי שהוכרז על ידי הדוכס הגדול אנרי ביום הולדתו הרשמי באותה שנה, מונה גיום לסגן נציג (רֶגֶנְט ). במסגרת תפקידו זה, הוא נטל על עצמו מספר סמכויות חוקתיות של אביו, כגון השבעת שגרירים וחתימה על צווים של הדוכס הגדול. באופן מסורתי, זהו הצעד הראשון בתהליך הוויתור בלוקסמבורג, שכן גם ז'אן (1961–1964) וגם אנרי (1998–2000) כיהנו בתפקיד בעבר. ב-24 בדצמבר 2024, במהלך נאום חג המולד שלו, הודיע אנרי כי הוויתור על כס המלוכה יתקיים ב-3 באוקטובר 2025. גיום עלה לכס המלוכה באותו תאריך והפך לדוכס הגדול של לוקסמבורג.

## קישורים חיצוניים

* גיום, נסיך לוקסמבורג, באתר הרשמי של הדוכס הגדול 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:דוכסים גדולים של לוקסמבורג
קטגוריה:מעוטרי מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של איטליה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת דרהאם
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ברונל
קטגוריה:בוגרי האקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט
קטגוריה:בוגרי תנועת הצופים
קטגוריה:ילידי 1981
אלון תבור

שמאל|ממוזער|250px|עץ אלון שגילו הוערך בכ-1000 שנים, צולם ב-2006
**אֵלוֹן תָּבוֹר**, הוא שמו של עץ המופיע בתנ"ך, בספר שמואל א', בסיפור שלושת האותות שנותן שמואל הנביא לשאול לאחר שמשחו למלך.

תרגום יונתן, מתרגם את אלון תבור למישר תבור כלומר מישור התבור. כך גם רד"ק: . זיהוי מקומו של אלון תבור לפי המקרא הוא מדרום לקבר רחל. לפי תרגום יונתן יש הגורסים כי אֵלוֹן נגזר מהמילים אֵל ואלוהות וזאת מפני שהקדמונים ייחסו גם קדושה לעצים אלו. אחרים סוברים כי אלון תבור הוא בעצם עץ אלה מפורסם, שהיה קיים בין רמה לגבעה.

יש הסוברים כי אלון תבור הוא תומר דבורה () ובעל תמר (). אחרים מזהים את מקומו בח'רבת ארחא צפונית לתל אל פול.

השם אלון התפרש גם כעץ אלון שמקום בו צמח היה למרכז פולחני ניחוש. עצים אשר שימשו כמקום מרכזי בו קיבלו הכוונה מהאלים, היה ידוע במרחבי המזרח הקדום.
בדרך כלל שמות בהם מופיע השם אלון היו מורה שם זה על מקום פולחן, עוד מימי התקופה הכנענית. במקרא מוזכרים גם אלון מורה, אלון מעוננים, אלון מוצב, אלון בכות, כל אלה נזכרים בתנ"ך באירועים הקשורים בפולחן.

שם העץ הונצח בשמו של בית ספר שדה של החברה להגנת הטבע בגליל התחתון.

## קישורים חיצוניים
* זהר עמר, על העצים הקדושים בספרות היהודית , אוניברסיטת בר-אילן

## הערות שוליים

קטגוריה:אתרי המקרא
קטגוריה:עצים בתנ"ך
ניל"י (פירושונים)

**ניל"י** הם ראשי התיבות של הביטוי **נ**צח **י**שראל **ל**א **י**שקר שמקורו ב: "וְגַם נֵצַח יִשְׂרָאֵל לֹא יְשַׁקֵּר וְלֹא יִנָּחֵם כִּי לֹא אָדָם הוּא לְהִנָּחֵם".

קטגוריה:פירושון ראשי תיבות
הדחיפה של פארדו

**הדחיפה של פארדו** הייתה תמרון אווירי שבוצע על ידי קפטן בוב פארדו (באנגלית: John R. "Bob" Pardo) וסרן סטיב ויין במטרה לדחוף את מטוס הפנטום של בן הזוג שלהם שנפגע קשות במסגרת מבצע רעם מתגלגל במהלך מלחמת וייטנאם.

## היסטוריה

ממוזער|מטוס פנטום F-4D של כנף 8 בבסיס חיל האוויר התאילנדי
מבנה של זוג מטוסי פנטום F-4D מטייסת הקרב 433 של כנף הקרב 8 בבסיס אובון של חיל האוויר התאילנדי המלכותי ונשלח לתקיפת מפעל פלדה בצפון וייטנאם, צפונית להאנוי במרץ, 1967. הטייסים במבנה היו קפטן בוב פארדו שטס יחד עם סרן סטיב ויין ובן המבנה שלו קפטן ארל אמאן, שטס יחד עם סרן רוברט יוטון.

ב-10 במרץ 1967, השמים היו נקיים לטובת ביצוע יעף הפצצה, אך שני מטוסי הפנטום F-4 2 נפגעו מאש נ"מ. המטוס של אמאן ספג את הפגיעה הקשה יותר. מכל הדלק שלו נפגע והוא החל לאבד דלק במהירות. לא היה לו מספיק דלק כדי לבצע תדלוק אווירי מעל לאוס.

כדי למנוע את נטישתם של אמאן ויוטון מעל שטח אויב, פארדו החליט לנסות לדחוף את המטוס. ראשית, ניסו פארדו וויין לדחוף את המטוס באמצעות תא המצנח של המטוס הפגוע, אך זרימה טורבולנטית חיבלה במאמציהם.

[ממוזער|[וו עצירה של מטוס פנטום 2 F-4C אמריקאי]]
בניסיון השני, פארדו וויין ניסו להשתמש בוו העצירה של אמאן כדי לדחוף את המטוס. הפנטום עוצב במקור כמטוס של חיל הים, כך שהיה מצויד בוו עצירה כבד על מנת לנחות על נושאות מטוסים. אמאן הוריד את וו העצירה שלו ופארדו טס מאחוריו עד שהוו היה מול החלק הקדמי של החופה של פארדו. אמאן כיבה את שני מנועי ה-J79 שלו. פעולת ההצלה צלחה - שיעור השקיעה פחת משמעותית. על פארדו היה להמשיך ולייצב את מיקום מטוסו, כאשר וו העצירה החליק מהחופה בכל 15 עד 30 שניות. בנוסף, פארדו התמודד עם אש באחד ממנועיו שלו ולבסוף כיבה אותו. במשך 10 הדקות שנותרו לטיסה, פארדו השתמש במנועו היחיד כדי להנמיך באיטיות את שני המטוסים.

המטוסים הגיעו למרחב האווירי של לאוס בגובה 6,000 רגל (1,800 מטר), כאשר הדלק הולך ואוזל מהמטוס של פארדו הדוחף את מטוסו של אמאן לאורך כמעט 88 מייל. בפוטנציאל הנוכחי, נותרו להם כ-2 דקות טיסה. הצוותים בשני המטוסים נטשו את מטוסיהם בבטחה, התחמקו מלכידה מעל שטח אויב ונאספו על ידי מסוקי חילוץ.

בתחילה, פארדו וויין ננזפו על כך שלא הצילו את מטוסם. אולם ב-1989, הצבא בחן מחדש את המקרה והעניק לפארדו ולוויין את עיטור כוכב הכסף על הפעולה, יותר משני עשורים לאחר שארעה.

## קישורים חיצוניים
* פנטום F-4
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מלחמת וייטנאם
קטגוריה:חיל האוויר של ארצות הברית: תקריות ואסונות
קטגוריה:1967
אלוניים

**אלוניים** (שם מדעי: Fagaceae) היא משפחה של צמחים בעלי פרחים בסדרת אלונאים. היא כוללת כ-600 מינים של עצים ושיחים, חלקם ירוקי עד וחלקם נשירים. מיני המשפחה מאופיינים בעלים פשוטים, מסורגים ומנוצים ובדרך כלל בעלי טרף ופטוטרת, פרחים חד מיניים בצורת עגיל ופירות בצורת בלוט וספלול שמכילים עד שבעה זרעים.
לכמה ממיני המשפחה יש ערך כלכלי לאדם: עצי אלון, אשור וערמון משמשים כחומר גלם לבנייה ולמוצרי עץ אחרים. מאלון השעם מפיקים את השעם ליצירת פקקים ולמוצרים נוספים, ופירות הערמון משמשים למאכל.

## מיון
המשפחה מחולקת לשש תת-משפחות וכוללת שישה או שמונה סוגים (תלוי בשיטת המיון) והיא נחשבת מונופילטית.
הסוג אשור דרומי נמנה בעבר על משפחה זו, אך לאור הבדלים במורפולוגיית העלים והאבקנים, ומחקרים מולקולריים שמצאו הבדלי כרומוזומים, הוא ממוין היום במשפחה נפרדת ומקבילה.

במשפחה נכללים כיום הסוגים הבאים:
* אלון (*Quercus*), כולל למעלה ממאה מינים, נפוץ בכל חצי הכדור הצפוני
* ערמון (*Castanea*), כולל שמונה מינים, נפוץ במזרח ודרום אסיה, בדרום אירופה וצפון-מזרח אירופה
* אשור (*Fagus*), כולל 10–13 מינים, נפוץ במזרח אסיה, באירופה ובמזרח אמריקה הצפונית
* קסטנופסיס (*Castanopsis*) הכולל 125–130 מינים, נפוץ בדרום-מזרח אסיה
* *Chrysolepis* הכולל שני מינים, נפוץ במערב ארצות הברית
* *Trigonobalanus* הכולל שלושה מינים, באמריקה הדרומית ובדרום-מזרח אסיה
* *Lithocarpus* הכולל 330–340 מינים, נפוץ באזורים טרופיים באסיה
* *Notholithocarpus* או *Lithocarpus densiflorus*, מין אחד, אנדמי לקליפורניה ודרום אורגון

## קישורים חיצוניים

* אלוניים באתר צמח ישראלי
* תמונות והסברים על מינים שונים

## הערות שוליים

*
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1829
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ברתאלמי שארל ז'וזף דומורטייה
קטגוריה:משפחות צמחים
שמואל קניאל

**שמואל קָניאֵל** (8 ביוני 1934 – 12 בספטמבר 2017) היה פרופסור למתמטיקה שימושית באוניברסיטה העברית בירושלים. נודע גם בהתנגדותו לצעדים כלכליים של ממשלת ישראל, בגינם עתר לבג"ץ פעמים אחדות.

## ביוגרפיה
### מתמטיקאי
שמואל קניאל נולד בחיפה. בשנת 1962 קיבל תואר דוקטור למתמטיקה מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים, על עבודה שכותרתה "Extensions of Normal Operators", שנעשתה בהנחיית שמואל אגמון. בשנת 1967 מונה שם למרצה בכיר, בשנת 1969 מונה לפרופסור חבר ובשנת 1979 קודם לדרגת פרופסור מן המניין. בשנת 1982 היה עמית במכון למחקר מתקדם בפרינסטון. בשנת 2003 פרש לגמלאות כפרופסור אמריטוס.

תחומי המחקר שלו: משוואות דיפרנציאליות לא ליניאריות, דינמיקת נוזלים, מכניקה סטטיסטית, פתרונות נומריים של משוואות דיפרנציאליות.

### פעילות ציבורית
בשנת 1973 נמנה עם קבוצת מדענים מהאוניברסיטה העברית שפנו לראש הממשלה גולדה מאיר והביעו התנגדות לחוק בדר-עופר, שעסק באופן חלוקת עודפי המנדטים בבחירות לכנסת. לאחר שמאיר לא קיבלה את עמדתם, הגיש עתירה לבג"ץ נגד חוק זה, העתירה נדחתה. לקראת הבחירות לכנסת התשיעית היה פעיל במפלגת שלומציון שבראשות אריאל שרון.

קניאל הגיש מספר עתירות לבג"ץ בנושאים שראה כבזבוז כספי הציבור, רובן ללא הצלחה.
בשנת 1983 יצא נגד הסדר מניות הבנקים, בטענה שהמדינה הבטיחה למחזיקי המניות תמורה מופרזת. הוא עתר לבג"ץ נגד ההסדר, אך עתירתו נדחתה. בשנת 1987 תמך בסגירת פרויקט הלביא ולדבריו הצליח לשכנע את השר יוסקה שפירא להימנע בהצבעה בממשלה על סגירת הפרויקט, שעברה על חודו של קול. בשנות ה-90 עתר לבג"ץ נגד הנפקת איגרות חוב ייעודיות לקרנות הפנסיה, כדרך לפתרון משבר קרנות הפנסיה הגרעוניות. עתירתו נדחתה.

לאחר המלצת ועדת רבינוביץ' בשנת 2002 להטיל מס רווחי הון בשיעור 15% על רווחים בשוק ההון, עתר לבג"ץ בתביעה לקבוע שיעור גבוה יותר. עתירתו נדחתה, אך שיעור המס הועלה ל-20% ובהמשך הועלה ל-25%. בשנת 2012 עתר לבג"ץ נגד חוק מיסוי רווחי נפט, התשע"א-2011, שנחקק בעקבות המלצותיה של ועדת ששינסקי, בטענה שהחוק קבע תמלוגים נמוכים מדי למדינה.

בשנת 2006 הגיש תובענה ייצוגית נגד שלושת הבנקים הגדולים בישראל, בטענה שגבו ריבית גבוהה מדי ממשקי הבית. בשנת 2014 הציעו הבנקים לשלם 17 מיליון ש"ח כפשרה, אך קניאל בחר להמשיך בתביעתו לפיצוי גבוה יותר. בשנת 2016 הסתיימה התובענה הייצוגית בפשרה לפיה ישלמו הבנקים פיצוי בסך כולל של 47 מיליון ש"ח, מתוכם 35 מיליון ש"ח שהופקדו על ידי הבנקים כשנתיים קודם לכן במסגרת הליך שניהל כנגדם הממונה על ההגבלים העסקיים. לקניאל נפסק גמול בסך 1.05 מיליון ש"ח על הגשת התובענה הייצוגית.

### חיים אישיים
קניאל התגורר בירושלים. היה נשוי לשושנה קרונגולד-קניאל, פסיכולוגית חינוכית במקצועה, ולאחר גירושיהם נישא לראובנה שלהבת. לשמואל שלושה בנים מנישואיו לשושנה קרונגולד-קניאל.

## קישורים חיצוניים
* 

* 

**מאמרי דעה שפרסם**:
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מתמטיקאים ישראלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: מתמטיקה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1934
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2017
אינטרנט אקספלורר למקינטוש

**אינטרנט אקספלורר למקינטוש** (קרוי גם **Internet Explorer:mac** או בקיצור **IE:mac**) הוא דפדפן שפותח על ידי חברת מיקרוסופט למערכת ההפעלה מקינטוש של אפל. גרסאות ראשוניות של התוכנה פותחו על בסיס הקוד של אינטרנט אקספלורר למערכת ההפעלה חלונות. אולם בגרסאות מאוחרות יותר התפצלו שני הדפדפנים, בייחוד בגרסה 5 שהשתמשה במנוע פריסת התצוגה *Tasman* שפותח במיקרוסופט באופן ייעודי לאינטרנט אקספלורר למקינטוש, ושימש בהמשך תוכנות נוספות של מיקרוסופט לפלטפורמת מקינטוש.

הדפדפן היה דפדפן ברירת המחדל של מקינטוש בשנים 1998 עד 2003, אך ב-2003, עם הפיכת Safari לדפדפן ברירת המחדל, הפסיקה מיקרוסופט את המשך הפיתוח של הדפדפן למקינטוש.

## היסטוריה
הגרסה הראשונה שהוציאה מיקרוסופט הייתה גרסת בטא שיצאה ב-23 בינואר 1996 שהוצעה להורדה חופשית מהאתר של מיקרוסופט.

בתערוכת Macworld שנערכה בבוסטון ב-6 באוגוסט 1997, הודיעו סטיב ג'ובס וביל גייטס על שיתוף פעולה בין מיקרוסופט ואפל. במסגרת הסכם שיתוף הפעולה, הסכימה אפל לכלול את אינטרנט אקספלורר בגרסאות עתידיות של מקינטוש ולהפוך אותו לדפדפן ברירת המחדל במקום Netscape.

חמישה חודשים לאחר מכן, ב-6 בינואר 1998, בתערוכת Macworld בסן פרנסיסקו, הודיעה מיקרוסופט על הוצאת גרסה 4.0 של אינטרנט אקספלורר למקינטוש. באירוע זה הודיעה אפל על הוצאת Mac OS v8.1, הגרסה הראשונה של מערכת ההפעלה שכללה את אינטרנט אקספלורר כדפדפן ברירת המחדל. עם זאת, גרסה 4.0 לא הייתה מוכנה בזמן, ובגרסה זו של מערכת ההפעלה הופצה גרסה 3.01 של אינטרנט אקספלורר.

אינטרנט אקספלורר היה דפדפן ברירת המחדל למערכות Mac OS ו-Mac OS X משנת 1998 ועד 2003, אז הוחלף על ידי דפדפן Safari שפיתחה אפל, בגרסת Mac OS X v10.3 "פנתר" (Panther).

ב-13 ביוני 2003 הודיעה מיקרוסופט שהיא לא תמשיך את הפיתוח של אינטרנט אקספלורר למקינטוש, והעדכון האחרון יצא ב-11 ביולי 2003. הדפדפן לא נכלל בברירת מחדל בהתקנת Mac OS X v10.4 "טייגר" (Tiger) שיצאה ב-29 באפריל 2005. מיקרוסופט הפסיקה לחלוטין את התמיכה במוצר ב-31 בדצמבר 2005 והסירה את התוכנה מאתר ההורדות שלה למקינטוש ב-31 בינואר 2006. באותה שנה המליצה מיקרוסופט למשתמשים "לעבור להשתמש בדפדפנים חדשים יותר כמו Safari של אפל".

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תוכנה מבית מיקרוסופט
קטגוריה:אפליקציות ייחודיות למכשירי חברת אפל
קטגוריה:דפדפנים
בלטייסק

**בלטייסק** (ברוסית: **Балти́йск** *Baltiysk*; עד שנת 1946 נקראה בשמה הגרמני "פילאו" **Pillau**; בליטאית: **Piliava**; בפולנית: **Piława**) היא עיר נמל ומרכז מנהלי של מחוז המשנה בלטייסקי במובלעת קלינינגרד. היא שוכנת במרחק של כ-50 ק"מ מערבית לבירת המחוז קלינינגרד, בחלק הארי של קצהו הדרומי של חצי האי קלינינגרד (או חצי האי זמלנד ), לחופי מפרץ פרימורסקאיה ("בוחטה פרימורסקאיה;" Бухта Приморская), ממזרח, מפרץ גדנסק שבים הבלטי ממערב, ולחופי מצר בלטייסק, המפריד אותה גם מחלקה הדרומי בצפונה של לשון חול בלטית .

העיר נחשבת מבחינה גאוגרפית לעיר המערבית ביותר של רוסיה, וממוקם בה הבסיס הראשי של הצי הבלטי ובו גם מתאמנות יחידות של הקומנדו הימי הרוסי. מדי שנה, בחודש יולי, נערך בה מצעד אוניות (морской парад) של הצי הבלטי לרגל חגיגות "יום הצי הרוסי" (День Военно-Морского Флота).

## ערים תאומות
לבלטייסק חמש ערים תאומות:
* 
* 
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רוסיה: ערי נמל
קטגוריה:רוסיה: ערי חוף
קטגוריה:בסיסי חיל הים הרוסי
קטגוריה:הים הבלטי: ערי נמל
קטגוריה:מחוז קלינינגרד: ערים
קטגוריה:ערים גרמניות לשעבר
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1626
אלברטו סורדי

**אלברטו סורדי** (באנגלית: ** Alberto Sordi**; 15 ביוני 1920 – 24 בפברואר 2003) היה שחקן קולנוע ובמאי איטלקי. סורדי, מגדולי הקומיקאים ושחקני הקולנוע האיטלקיים בכל הזמנים הוא זוכה 7 פרסי האקדמיה האיטלקית ופרס גלובוס הזהב לשנת 1963 על תפקידו בסרט "השטן".

## ביוגרפיה
סורדי נולד ברומא למחנכת ולמוזיקאי. הוא למד משחק באקדמיה לאומנויות דרמטיות שבמילאנו וכמו כן גם פיתוח קול ואופרה.

## קריירת משחק
סורדי החל את דרכו כשחקן בקולנוע האיטלקי בסוף שנות ה-30 של המאה ה-20, הוא התגלה בפעם הראשונה בראשית שנות ה-50 בסרטיו של פדריקו פליני "השייח הלבן" בתפקיד כוכב אופרת הסבון ו"הבטלנים" בו הוא שיחק בתפקיד הראשי. כמו כן שיחק סורדי לצידה של הכוכבת סופיה לורן בקומדיה "שני לילות עם קלאופטרה".
בסוף שנות ה-50 השתתף סורדי בסרט המלחמה האיטלקי "המלחמה הגדולה" בתפקיד המגויס הצעיר אורסטה יקובצ'י בעבורו הוא זכה בפרס מיוחד מטעם פסטיבל ונציה ובהפקה ההוליוודית הראשונה שלו, "הקץ לנשק" בתפקיד הכומר האיטלקי גאלי.

בשנת 1961 שיחק סורדי בסרט המלחמה של גאי המילטון "האויבים הטובים ביותר" בתפקיד שבוי המלחמה האיטלקי קפטן בלאסי, עליו היה סורדי מועמד לפרס גלובוס הזהב ולפרס באפט"א.
סורדי זכה בפרס גלובוס הזהב לתפקיד הקומי/ מוזיקלי הטוב ביותר בשנת 1963 על תפקידו בתור סוחר הפרווה אמאדו פראטי בקומדיה האיטלקית "השטן". ב-1965 הופיע סורדי בקומדיה הבריטית של קן אנקין "אנשים מופלאים במכונות מעופפות" בתפקיד הרוזן אמיליו פונטיצ'לי, הופעה קומית מוצלחת עלייה הועמד סורדי בפעם השלישית לפרס גלובוס הזהב.

ב-1971 זכה סורדי בפרס דב הזהב לשחקן הטוב ביותר של פסטיבל ברלין על משחקו בדרמה "בכלא מחכה למשפט" בתור האסיר ג'וזפה די נוי.
בשנת 1972 שיחק סורדי לצידה של הכוכבת האמריקאית בטי דייוויס בדרמת ההימורים "הקלפן המדעי" והשתתף בתפקיד קטן בסרטו של פליני "רומא". ב-1977 הופיע סורדי בקומדיות האיטלקיות "ויוה איטליה" במספר תפקידים שונים ו"איש קטן ממוצע" של מריו מוניצ'לי.

ב-1981 הופיע סורדי בקומדיה "המרקיז דה גרילו" בתפקיד הרוזן אונופריו דה גרילו.

סורדי פיתח בנוסף לקריירת המשחק האגדית שלו גם קריירת בימוי, הוא ביים 18 סרטים שחלק מהם זכו להצלחה במולדתו.

## חיים אישיים
סורדי נפטר ב-24 בפברואר 2003 מהתקף לב ברומא כשהוא בן 82.

## פילמוגרפיה

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר הנצחה לאלברטו סורדי
* 
* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה איטלקים
קטגוריה:במאי קולנוע איטלקים
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: שחקן ראשי בקומדיה או בסרט מוזיקלי
קטגוריה:מעוטרי מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של איטליה
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1920
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-2003
פרנציסקה

ממוזער|ראשי פרנציסקה שונים
**פרנציסקה** (Francisca) הוא סוג של גרזן הטלה שהיה בשימוש הפרנקים ושבטים גרמאניים נוספים בראשית ימי הביניים. 
הפרנציסקה ידוע בעיקר כנשק אופייני בקרב הפרנקים, ונחשב לסמל לאומי בקרבם בעיקר בתקופת השושלת המרובינגית בתקופה שבין 500 ל-750 לספירה. כמו כן ידוע השימוש בנשק זה גם בתקופתו של קרל הגדול בין 768 ל-814.
לפרנציסקה ראש קשתי שמתרחב בקצה המשמש לחיתוך. קצוות הלהב מחודדים. לפרנציסקה היה אורך של  ואורך הלהב היה בערך . אורך ראש הגרזן היה בערך 14–15 ס"מ. סביר להניח שמשקל הגרזן היה כ-600 גרם.

הפרנציסקה הוטל בראשית הקרב כשמטרתו הייתה לשבור את המגן של היריב או לשבש את המערך. הטווח היעיל היה בערך .

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גרזנים
קטגוריה:נשק הטלה
תומר דבורה (אתר מקראי)

[שמאל|ממוזער|200px|דבורה מתחת עץ התמר, ציור מעשה ידי [ג'יימס טיסו משנת 1900 לערך.]]
**תֹּמֶר דְּבוֹרָה** הוא שמו של עץ המופיע במקרא, בספר שופטים, מיקומו בין הרמה לבין בית אל. תחת עץ זה, קיבלה דבורה הנביאה את הבאים אליה למשפט.

העץ קרוי על שמה של דבורה היה מוכר לתושבי האזור הנמצא באזור הרמה.
יש הסוברים כי תומר דבורה הוא המקום בו נקברה גם דבורה מינקת רבקה. קביעה זו אינה מתקבלת כי לא קיים דמיון לשוני בין הסיפורים. מעבר לכך בסיפור מינקת רבקה מסופר כי דבורה המינקת נקברה תחת עץ הקרוי אלון בכות.

ויקטור גרן שסייר בארץ ישראל במאה ה-19 מזהה את הרמה בה היה קיים עץ זה, עם הכפר ראם אללה של ימינו. יש הסוברים כי אלון תבור הוא תומר דבורה () ובעל תמר (), אך אחרים מזהים את מקומו של אלון תבור בח'רבת ארחא צפונית לתל אל פול.

## לקריאה נוספת
* אברהם יעקב ברור, מקומותיה של דבורה במקרא ובאגדה, **ידיעות החברה העברית לחקירת ארץ-ישראל**, כרך ח', ירושלים, תש"א, עמ' 67–72.
* נורית ליסובסקי, **על עצים ועל ה'מקום': מאפיינים תרבותיים, טבעיים וחזותיים של הנוף המקודש בארץ ישראל**, קתדרה: כתב עת לתולדות ארץ ישראל וישובה, ירושלים, יד יצחק בן צבי, חוברת 111, תשס"ד, עמ' 41–74.

## קישורים חיצוניים
* על עצים קדושים בספרות היהודית  מחבר: זהר עמר, אתר אוניברסיטת בר-אילן.

## הערות שוליים

קטגוריה:אתרי המקרא
קטגוריה:עצים בתנ"ך