open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אדבוקט (ירחון)

[שמאל|ממוזער|280px|לוגו האדבוקט כפי שהופיע בגיליון הראשון ב[ספטמבר 1967]]
**אדבוקט** (באנגלית: **The Advocate**) הוא מגזין חדשות אמריקאי הפונה להומואים, לסביות, ביסקסואלים וטרנסג'נדרים. אדבוקט נוסד בשנת 1967 והוא הפרסום העקבי הוותיק ביותר בארצות הברית הפונה לאוכלוסיית הלהט"ב.

המגזין זכה בפרס העיתונות האמריקאי בשנת 1993. בשנת 2002 כתב עורך העיתון כי בשל עמדותיו הפוליטיות ונושאיו התקשתה הנהלת העיתון למצוא בית דפוס שידפיס אותו, ועל כן בית הדפוס נמצא במערב התיכון ולא בניו-יורק או בלוס-אנג'לס, שם נמצאים משרדי העיתון.

אתר האינטרנט של המגזין מכיל כשליש מהמהדורה המודפסת והוא מתעדכן על בסיס יומי. הארכיון שלו נמצא במספר בסיסי נתונים מקוונים כגון EBSCO או InfoTrac.

## ייסוד העיתון
האדבוקט הופץ בתחילה כניוזלטר מקומי בלוס אנג'לס שבקליפורניה על ידי קבוצת האקטיביסטים "PRIDE" (ראשי תיבות של Personal Rights in Defense and Education). המניע העיקרי לייסוד הניוזלטר היה פשיטה משטרתית על פאב של קהילת הלהט"ב בשם "Black Cat Tavern" בעיר. בקיץ 1967 הצטרפו ל-"PRIDE" העיתונאי ריצ'רד מיטץ' ובן זוגו ביל ראו ויחד עם האמן סאם וינסטון הם החליטו להפוך את הניוזלטר לעיתון תחת השם "הלוס אנג'לס אדבוקט" (The Los Angeles Advocate).
השניים כתבו תחת שמות עט והגיליון הראשון יצא בספטמבר 1967.

שנה לאחר מכן קבוצת "PRIDE" שהוציאה לאור את הניוזלטר נקלעה לקשיים כלכליים ומיטץ' וראו רכשו מהקבוצה את זכויות היוצרים בעבור דולר אחד.

ב-1969 שונה שמו של העיתון ל"אדבוקט" והוא הופץ בתפוצה כלל-ארצית, ובשנת 1974 כבר הודפסו 40,000 גליונות מכל מהדורה. העיתון תפס את תשומת לבו של דייוויד גודשטיין, בנקאי השקעות מסן פרנסיסקו, ובאותה השנה הוא רכש את העיתון.

### השפעתו של דייוויד גודשטיין
לאחר שגודשטיין רכש את העיתון, הוא ערך מספר שינויים במתכונתו. תחת ידו הפך ה"אדבוקט" לעיתון חדשות ארצי המסקר אירועים הנוגעים לקהילת הלהט"ב ברחבי ארצות הברית, ביניהם התנועה לזכויות הלהט"ב ואירועי אמנות ותרבות. גודשטיין גם פעל להפחתת פרסומות בעלות אוריינטציה מינית בעיתון לטובת פרסומות מקובלות יותר מבחינה חברתית.

יחד עם ד"ר רוב אייכברג יצר גודשטיין את סמינר "חוויית האדבוקט", המבוסס באופן רופף על EST, סמינר האימונים של ורנר ארהרד, שהיה פופולרי באותה העת. "חוויית האדבוקט" נמשכה שני סופי שבוע רצופים (מבוקר עד ערב), שבמהלכם עברו המשתתפים סדנת מימוש עצמי מקיפה במטרה להביאם למודעות, קבלה עצמית וסובלנות בתוך קהילת הלהט"ב.

עריכותיו המאוחרות של גודשטיין משקפות את שנותיו כאקטיביסט בתחום זכויות להט"ב והמאבק לזכויות אזרח. לאחר מותו בשנת 1985 שונה פורמט העיתון מטבלואיד שהגיע בשני חלקים לגודל של מגזין רגיל בכרומו ובצבע. בנוסף, הוצנע החלק המציג פרסומות בוטות והן רוכזו בחלק נפרד, המופץ למנויים בלבד ובתוספת תשלום. השינויים נכנסו לתוקף החל ממהדורת ה-1 באוקטובר באותה השנה. במהלך השנים השתנו הבעלים של המגזין מספר פעמים במסגרת רכישות ומיזוגים ונכון ל-2009 מוציאה אותו לאור חברת "LPI Media", מחלקה של רשת הטלוויזיה "!here".

## לקריאה נוספת

* Hogan, Steve and Lee Hudson (1998) *Completely Queer: The Gay and Lesbian Encyclopedia*. New York, Henry Holt. 
* Tobin, Kay and Randy Wicker (1972). *The Gay Crusaders*. New York, Paperback Library. LOC 79-187694.
* 
* 


## קישורים חיצוניים

* 

* ההיסטוריה של המגזין באתר PlanetOut.com

## הערות שוליים

קטגוריה:כתבי עת באנגלית
קטגוריה:ארצות הברית: כתבי עת
קטגוריה:עיתונות להט"ב
קטגוריה:יצירות זוכות פרס התקשורת של הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה
פארק קרול הראשון

**פארק קרול הראשון** (רומנית: **Parcul Carol I**, בשנים 1991-1948 נקרא Parcul Libertății, בעברית: פארק החירות) הוא גן ציבורי גדול מאוד בבוקרשט, ברומניה. הגן נמצא במגזר הרביעי של בוקרשט על גבעת הפילארט (Dealul Filaretului).
## מבנה
הגן, ששטחו 360 דונם, טופח בשנים 1900 עד 1906 לקראת חנוכתו ב-1906 לכבוד 40 שנות שלטון של קרול הראשון, מלך רומניה. טיפוח הגן נעשה על פי תוכניותיו של אדריכל הנוף Eduard Redont. בחנוכת הפארק נפתחה בו תערוכה בה הוצגו הישגי רומניה במהלך 40 שנות שלטונו של קרול הראשון.

ברחבי הפארק יש אנדרטאות, שלושה פסלים גדולים (היפהפייה הנרדמת ושני ענקים) ואגם מלאכותי. הפארק מכיל גם כמה מבנים ובהם המוזאון הטכני הלאומי על שם דימיטריה לאונידה, המכון האסטרונומי של האקדמיה הרומנית ובעבר היה גם היכל האומנויות (עד 1938 זה היה המוזאון הצבאי).

ליצירת הגן נשתלו 4,206 עצים גדולים, 5,983 עצי מחט ו-42,215 שיחים.

## קישורים חיצוניים

* באר קנטקוזינו - תמונות
* פסלי הנפילים - תמונות
* אנדרטת הגיבורים - תמונות
* השביל המרכזי - תמונות

קטגוריה:בוקרשט: גנים ופארקים
ארמון פלש

**ארמון פלש** (), שנמצא בסינאיה, רומניה, שימש למגורי הקיץ של משפחת המלוכה הרומנית ונחשב לאחד הארמונות  היפים ביותר ברומניה.

## היסטוריה
ב-1866 נבחר קרול הראשון להיות דומניטור רומניה ובאוגוסט אותה שנה ביקר במנזר סינאיה והתרשם מאוד מיופי המקום והחליט לבנות לעצמו ארמון במקום זה. באותה תקופה היה במקום כפר הררי קטן בשם פודול נאגולוי (Podul Neagului - משמעות השם זה "הגשר של נאגו"). בשנת 1872 קנה קרול קרקע בגודל 1000 פוגונים (פוגון היא מידה לקרקע חקלאית השווה ל-5011,79 מטרים רבועים).

הארמון נבנה לפי הזמנתו של קרול הראשון ועל פי תוכניותיהם של האדריכלים יוהנס שולץ (Johannes Schultz) וקארל לימאן (Karel Liman). הבנייה התנהלה בין השנים 1873–1914 והסתיימה עם מות המלך.

בארמון התארחו אישים נכבדים רבים, סופרים, מוזיקאים, מלכים ומלכות והחשוב ביניהם היה פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה, ששהה בו בשנת 1896. בארמון יש 160 חדרים. המגדל המרכזי מגיע לגובה של 66 מטר. ליד המבנה המרכזי נבנו שני מבנים נוספים, ה"פלישור" Pelişorul וה"פוישור" Foişorul. לארמון יש תחנת כוח מקומית והודות לה היה הארמון האירופאי הראשון שחובר לחשמל.

## גלריה

אבישי טייכר 048.jpg|ארמון פלש
Palace1.jpg|ארמון פלש ברומניה שבו המלכה והמלך נהגו לנפוש ונחשב לאחד הארמונות היפים שברומניה


## קישורים חיצוניים

* 

פלש
אנה, מלכת רומניה

**אנה, מלכת רומניה** (בצרפתית: **Anne Antoinette Françoise Charlotte Zita Marguerite de Bourbon-Parma**; 18 בספטמבר 1923 - 1 באוגוסט 2016) הייתה מלכת רומניה האחרונה ונסיכה מבית בורבון-פארמה.

## ביוגרפיה
אן נולדה ב-18 בספטמבר 1923 בפריז, לרנה, נסיך בורבון-פארמה, בנו של רוברטו הראשון, דוכס פארמה, ולמרגרט, נסיכת דנמרק, בתם של ולדמר, נסיך דנמרק ומארי, נסיכת אורליאן. אן בילתה את ילדותה בצרפת, יחד עם שלושת אחיה. בשנת 1939 המשפחה נמלטה מצרפת לספרד, ומשם לפורטוגל ולארצות הברית. אן למדה ציור בניו יורק בשנים 1940 עד 1943, ולאחר מכן התנדבה לשירות צבאי בצבא צרפת החופשית. אן הייתה נהגת אמבולנסים ושירתה בצפון אפריקה, איטליה, לוקסמבורג וגרמניה, ואף הוענק לה צלב המלחמה.

בנובמבר 1947 פגשה אן בלונדון את מיכאי הראשון, מלך רומניה, במהלך חתונת הנסיכה אליזבת ופיליפ מאונטבאטן, וב-10 ביוני 1948, לאחר שמיכאי כבר הודח ממלכותו על ידי השלטון הקומוניסטי של רומניה, התחתנו השניים באתונה. בתחילה התגוררו בני הזוג בפירנצה, איטליה, לאחר מכן עברו ללוזאן, שווייץ, משם עברו להמפשייר, אנגליה, ולאחר מכן עברו לורסואה, שווייץ, שם גרו כ-45 שנים. במהלך השנים עבד מיכאי כחקלאי, טייס, יזם וברוקר, ונולדו להם 5 בנות.

בשנת 1992 ביקרו השניים ברומניה, אולם בשל הפופולריות העצומה שזכה לה מיכאי ברחבי המדינה, נאסרה עליו הכניסה לרומניה עד לשנת 1997. בשנת 1997 לאחר תבוסתו של יון איליאסקו על ידי אמיל קונסטנטינסקו, החזירה ממשלת רומניה את אזרחותו של מיכאי, ושוב אפשרה לו לבקר בארץ.

בשנת 2008 נערך טקס חתונת היהלום של השניים ברומניה, בהשתתפות הרבה ממשפחות המלוכה האירופיות, וחברי הממשלה הרומנית.

ב-1 באוגוסט 2016 מתה אנה במורגס שבשווייץ, ובעקבות כך הוכרזו ימי אבל לאומיים ברומניה ובמולדובה. ב-13 באוגוסט נערך טקס ההלווייה בבוקרשט, והיא נטמנה בקתדרלת קורטה דה ארג'ש.

## משפחתה

ב-10 ביוני 1948 התחתנה אנה עם מיכאי הראשון, מלך רומניה, ממנו נולדו לה 5 בנות:
* מרגרטה, נסיכת רומניה (נולדה ב-1949), התחתנה עם ראדו, נסיך רומניה
* אלנה, נסיכת רומניה (נולדה ב-1950), התחתנה עם רובין מדפורת' מילס
* אירינה ווקר (נולדה ב-1953), התחתנה עם ג'ון קרוגר, ולאחריו עם ג'ון ווזלי ווקר
* סופיה, נסיכת רומניה (נולדה ב-1957), התחתנה עם אלן ביארניקס
* מריה, נסיכת רומניה (נולדה ב-1964), התחתנה עם קזימיר מיסטקובסקי

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:משפחת המלוכה הרומנית
קטגוריה:מעוטרי צלב המלחמה
קטגוריה:מלכות רעיות
קטגוריה:ילידות 1923
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1923
קטגוריה:רומניות שנפטרו ב-2016
קטגוריה:רומנים שנפטרו ב-2016
מריה מרומניה, מלכת יוגוסלביה

**מריה, נסיכת רומניה** (בגרמנית: **Marie**, ברומנית: **Maria**; 6 בינואר 1900 – 22 ביוני 1961), נסיכת רומניה ומלכת יוגוסלביה, הייתה בתו של פרדיננד הראשון, מלך רומניה, ואשתו של אלכסנדר הראשון, מלך יוגוסלביה.

## ביוגרפיה
מריה נולדה ב-6 בינואר 1900 בגותה, לפרדיננד הראשון, מלך רומניה ומריה מאדינבורו, מלכת רומניה, בתם של אלפרד, דוכס אדינבורו וסקסה-קובורג-גותה, בנה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת, ומריה אלכסנדרובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה. על מנת להבדילה מאימה נקראה מריה על ידי בני משפחתה בשם "מיניון". במהלך מלחמת העולם הראשונה שירתה מריה כאחות צבאית יחד עם אמה ושתי אחיותיה.

ב-8 ביוני 1922 מריה נישאה לאלכסנדר הראשון, מלך יוגוסלביה, ולזוג היו שלושה בנים. בשנת 1934 נרצח בעלה במרסיי, צרפת, ובנה פטר השני, מלך יוגוסלביה עלה לשלטון במקומו. מכיוון שבנה היה רק בן 11, שלט בן דודו של בעלה – פאבלה, נסיך יוגוסלביה כעוצר הממלכה. במרץ 1941 חתם פאבלה על ברית עם גרמניה הנאצית, ובעקבות כך נערכה הפיכה צבאית שנטלה את הכוח מידיו, והעניקה אותו למלך פטר השני. בתגובה פלשו כוחות הוורמאכט לממלכת יוגוסלביה, ובני משפחת המלוכה, ובכלל זה מריה, נאלצו לברוח לבריטניה.

מריה חיה חיים שקטים בחווה באנגליה, ללא גינוני מלכות. היא דברה כמה שפות, ואף נהגה ברכב. ב-22 ביוני 1961 מתה מריה בלונדון. היא נקברה בבית הקברות המלכותי, פרוגמור, ובשנת 2013 הועברו עצמותיה לקבורה מחדש בסרביה.

## משפחתה
ב-8 ביוני 1922 מריה נישאה לאלכסנדר הראשון, מלך יוגוסלביה, ולזוג היו שלושה בנים
* פטר השני, מלך יוגוסלביה (1923–1970)
* טומיסלאב, נסיך יוגוסלביה (1928–2000)
* אנדריי, נסיך יוגוסלביה (1929–1990)

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:משפחת המלוכה הרומנית
קטגוריה:משפחת המלוכה היוגוסלבית
קטגוריה:מלכות רעיות
קטגוריה:אישים שהונצחו בשטרות כסף יוגוסלבים
קטגוריה:נשים שהונצחו בשטרות כסף
קטגוריה:נשים יוגוסלביות
קטגוריה:אישים שנקברו בבית הקברות המלכותי, פרוגמור
קטגוריה:ילידות 1900
קטגוריה:נפטרות ב-1961
מיטה קרמניץ

**מיטה קרמניץ** (בגרמנית: **Mite Kremnitz**; 4 בינואר 1852 – 18 ביולי 1916) הייתה אשת חצר של אליסאבטה, מלכת רומניה, סופרת, מחזאית ומתרגמת ובעצמה גיבורת רומן, אהובתו של מיכאי אמינסקו.

מיטה קרמניץ נולדה בעיר גרייפסוואלד שבגרמניה, בשם **מריה פון ברדלבן** (**Marie von Bardeleben**). היא נישאה לרופא בשם קרמניץ והגיעה איתו לרומניה, שם הייתה לאשת חצר של המלכה אליסאבטה, והשתיים שיתפו פעולה בכתיבה בשפה הגרמנית. מיטה גם תרגמה מיצירות המלכה, מגרמנית לרומנית ומיצירותיו של אמינסקו, שהיה אהובה בתקופה מסוימת, מרומנית לגרמנית.

אאוג'ן לובינסקו כתב על חייה רומן ביוגרפי בשם "מיטה", שיצא לאור ב-1934.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ילידות 1852
קטגוריה:מתרגמים גרמנים
קטגוריה:מתרגמות רומניות
קטגוריה:מחזאים גרמנים
קטגוריה:סופרות גרמניות
קטגוריה:סופרים גרמנים
קטגוריה:מתרגמות
קטגוריה:נפטרות ב-1916
אליסאבטה, נסיכת רומניה

**אליסאבטה, נסיכת רומניה** (ברומנית: **Elisabeta, Principesă a României**; 12 באוקטובר 1894 - 15 בנובמבר 1956), נסיכה רומנייה ואשתו של גאורגיוס השני, מלך היוונים בין השנים 1921 - 1935. בתם של פרדיננד הראשון, מלך רומניה ומריה מאדינבורו, מלכת רומניה, אחותו של קרול השני, מלך רומניה.

## ביוגרפיה
אליסאבטה או כפי שכונתה על ידי בני משפחתה, **ליסאבטה**, נולדה ב-12 באוקטובר 1894 בארמון פלש, כילדה השנייה של פרדיננד הראשון, מלך רומניה ומריה מאדינבורו, מלכת רומניה, בתם של אלפרד, דוכס אדינבורו וסקסוניה-קובורג-גותה ומריה אלכסנדרובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה.

ב-27 בפברואר 1921 נישאה ליורש העצר היווני, גאורגיוס, מי שעתיד היה להיות כעבור שנה מלך יוון. השידוך נעשה ככל הנראה על ידי וילהלם השני, קיסר גרמניה, בן-דוד של אמה, מריה (וילהלם היה בנה של ויקטוריה הנסיכה, בתה של ויקטוריה המלכה, מריה הייתה בתו של אלפרד, אף הוא בנה של ויקטוריה המלכה). הנישואים היו מאורגנים ולא מתוך אהבה. למעשה, שנה לפני כן, למרות היותה מאורסת לגאורגיוס, לאליסאבטה היה רומן עם דיפלומט בריטי בכיר, פרנק רטיגן, באיסטנבול וקודם לכן בבוקרשט, שם שימש כממונה על היחסים הבריטי ברומניה. הרומן הוביל להריון, אותו סיימה אליסאבטה באמצעות הפלה מלאכותית. רטיגן היה נשוי באותה עת, ואב לשניים (בנו הוא השחקן טרנס רטיגן).

לזוג המלכותי לא היו ילדים, ובשנת 1935 הם התגרשו ואליסאבטה שבה לרומניה. אליסאבטה שהתה ברומניה עד ינואר 1948, כאשר כל המשפחה המלכותית נאלצה לעזוב. היא שכרה דירה בקאן שבצרפת ונשארה שם עד מותה ב-15 בנובמבר 1956 בגיל 62.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:משפחת המלוכה הרומנית
קטגוריה:נשות מלכים יוונים
קטגוריה:רומניות שנולדו ב-1894
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1894
קטגוריה:נפטרות ב-1956
קטגוריה:רומנים שנפטרו ב-1956
פרס גדל

**פרס גֶדֶל** (באנגלית: The **Gödel Prize**) הוא פרס המוענק אחת לשנה, החל משנת 1993, עבור מאמר בולט באיכותו בתחום מדעי המחשב. הפרס מוענק על ידי האיגוד האירופי לתאוריה של מדעי המחשב (EATCS) ו-ACM. מעמד הענקת הפרס מתחלף מדי שנה בין הקולוקוויום הבינלאומי על אוטומט, שפות ותכנות (ICALP) (השייך ל-EATCS) לבין הסימפוזיון על תורת המחשוב (STOC) (השייך ל-ACM) לסירוגין. גובה הפרס עומד על 5,000 דולר אמריקאי. הפרס הוא השני בחשיבותו בתחום מדעי המחשב, לאחר פרס טיורינג.

הפרס קרוי על שם הלוגיקן האוסטרי קורט גדל, לאור תרומותיו הרבות בתחום הלוגיקה המתמטית, ולאור הגדרת אחת הבעיות הפתוחות המרכזיות במדעי המחשב שנודעה לימים כבעיית P=NP.

מבין 82 הזוכים בפרס עד שנת 2023, 21 הם ישראלים.

ארבעה מהזוכים – שפי גולדווסר, יוהאן הסטאד, סנג'יב ארורה ומריו סגדי – זכו פעמיים בפרס.

## הזוכים בפרס

## תהליך הזכייה בפרס
### מועמדות וזכאות
הפרס מוענק למאמר או לסדרת מאמרים הכתובים על ידי כותב יחיד או קבוצה, שהופיעו בכתבי-עת המקבלים מאמרים בשיטת ביקורת עמיתים, בתנאי שלא עברו 14 שנה מיום פרסום המאמר הראשון בסדרה. פרק זמן זה הוגדר מתוך הכרה שלעיתים נדרש זמן על מנת להעריך את חשיבותה של תגלית מסוימת. אין הגבלה על השפה בה כתוב המאמר.

כל חבר בקהילה המדעית רשאי להציע מאמר כמועמד לפרס. מאמר ייחשב כמועמד אם שני אנשים הציעו אותו כמועמד.

### החלטה על זוכה
המאמר הזוכה נבחר על ידי ועדה בת שישה חברים. הרכב הוועדה מתחלף מדי שנה. ליו"ר ACM וליו"ר EATCS זכות לבחור שלושה חברים לוועדה, כל אחד.

## קישורים חיצוניים

* אתר פרס גדל ב-ACM-SIGACT
* אתר פרס גדל ב-EATCS

## הערות שוליים

*
גדל
קפה ערביקה

**קפה ערביקה** (Coffea arabica) הוא מין של קפה שמקורו מתימן. 

מוכר גם בשמות: "שיח הקפה של ערב", "קפה ההרים" או פשוט "קפה ערבי". ישנם זנים רבים של קפה, אולם בעיקר שניים משמשים למשקאות קפה: קפה ערביקה וקפה רובוסטה, ואילו השאר משמשים בעיקר לתעשיות הקוסמטיקה.

ההנחה המקובלת היא כי קפה הערביקה הוא מין הקפה הראשון שתורבת, והוא גודל בדרום מערב חצי האי ערב עוד לפני 1,000 שנים. קפה ערביקה נחשב למין שממנו ניתן להכין קפה משובח יותר מאשר קפה רובוסטה. קפה ערביקה מכיל פחות קפאין, מתאפיין בטעמים מתוקים יותר, קרמה יחסית נמוכה, מרירות עדינה. כ- 0.6% ממשקל פול קפה מסוג ערביקה הוא קפסטול.

זן זה גדל בגבהים שבין 2,000-900 מטרים מעל לפני הים. צורת הפולים שטוחה וארוכה וצבעם ירוק עמוק. קפה הערביקה רגיש מאוד לכפור, דבר שמקשה מאוד על גידולו ועקב כך מחירו גבוה. עץ הקפה ממין זה גדל לגבהים של 9 עד 12 מטרים באופן טבעי, אך במטעי קפה גוזמים אותו לגובה של 3 מטרים כדי להקל על הקטיף. ניתן להפיק בין חצי לחמישה קילוגרמים של פולים מיובשים מכל עץ, אך הדבר תלוי במשתנים רבים כגון: עונה, אקלים, משקעים ומצבו של העץ.

## טקסונומיה
קפה ערביקה היה הראשון שנחקר על ידי אנתוני דה ג'וסיו שקרא לו **יסמיניום ערביקום** (מאנגלית: Jasminum arabicum) אחרי שחקר דגימה מגנים בוטניים באמסטרדם. קארולוס ליניאוס סיווג אותו כקפה בשנת 1737.

## חלוקה וגידול
במקור, הערביקה גדל באזורי ההרים של אתיופיה. כיום אפשר  למצוא שם גידולים שצמח  ורוב הגידולים הם ערביקה  של עצים שגדלו  ועצים שניטעו. הצורה הנפוצה היא שיחים צפופים. כמו כן, ניתן למצוא ערביקה בדרום סודאן והר מרסביט בצפון קניה.

## קישורים חיצוניים

* CoffeeResearch.org - צמח הקפה, קציר, דישון, עיבוד ומחלות

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
ערביקה
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קפה רובוסטה

**קפה רובוסטה** (שם מדעי: *Coffea canephora*) הוא מין בסוג קפה שמקורו ממערב אפריקה. את קפה הרובוסטה מגדלים בעיקר באפריקה ובברזיל בגבהים שבין 200 ל-800 מטרים (שם הוא נקרא לעיתים "קונילון"), וכן בדרום מזרח אסיה במקומות אליהם הביאו הצרפתים את הצמח בסוף המאה ה-19. במהלך שנות ה-2000 הייצור בווייטנאם, המייצרת רק את קפה רובוסטה, עקף את הייצור בברזיל, הודו ואינדונזיה. בכך הפכה וייטנאם ליצואנית הגדולה ביותר בעולם של זן זה. כשליש מן הקפה המיוצר בעולם הוא מסוג רובוסטה.

צורת הפולים היא קמורה ועגולה, וצבעם ירוק בהיר. ברובוסטה כמות קפאין גבוהה - בין 2 ל-4.5 אחוזים, והוא סביל לתנאי חליטה לא אופטימליים.

המין קפה רובוסטה נחשב למין פחות איכותי לייצור משקה הקפה מאשר המין קפה ערביקה, והוא זול יותר ממנו. הרובוסטה ניחן במרירות ובקרמה עבה, והוא שטוח בדרך כלל בטעמו, מריר, פשוט, ומשמש לרוב לחיזוק תערובות קפה ולהגברת הקרמה באספרסו.

## ראו גם
*קפה ערביקה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1897
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אלברכט פרוהנר
רובוסטה
אהרן דולגופולסקי

**אהרן בוריסוביץ דולגופולסקי** (ברוסית: **Арон Борисович Долгопольский**; 18 בנובמבר 1930 - 20 ביולי 2012) היה בלשן ישראלי בתחום הבלשנות ההיסטורית המשווה, מבכירי החוקרים את התזה של השפה הנוסטרטית, הגורסת כי כל או רוב השפות הקיימות בעולם התפתחו משפה אחת משותפת.

## ביוגרפיה
דולגופולסקי נולד במוסקבה, בירת ברית המועצות. הוא החל להתעניין בתזה הנוסטרטית בשנות ה-60 ושיתף פעולה עם החוקר ולדיסלב איליץ'-סוויטיץ' . ביחד היו הראשונים לעסוק בהשוואה שיטתית של השפות-הבנות השונות בתוך המשפחה הנוסטרית.

לימד שמונה שנים באוניברסיטת מוסקבה, ובשנת 1976 עלה לישראל ומאז לימד באוניברסיטת חיפה. לאחר פרישתו לגמלאות שימש כפרופסור אמריטוס בחוג לבלשנות.
בשנת 2002 יצא לכבוד יום הולדתו ה-70 ספר מאמרים בשם "שפות ודובריהם באירואסיה הקדומה" בהוצאת האגודה להיסטוריה של השפות.

בשנת 2008 התפרסם מילון השוואתי של השפה הנוסטרטית, המהווה את שיאו של המחקר ארוך השנים של דולגופולסקי על השפה הנוסטרטית. המילון התפרסם על ידי מכון מקדונלד למחקר ארכאולוגי באוניברסיטת קיימברידג' והוא כולל ארבעה כרכים (הניתנים להורדה מהאינטרנט). המילון מכיל כ-3,033 ערכים שונים במעל 3,000 עמודים.

דולגופולסקי הופיע בסדרת המדע "נובה" בפרק העוסק במחקר אודות השפה האנושית הראשונה.

התגורר עם אשתו ציפי פליישר בחיפה. נפטר ב-2012, בגיל 82. הותיר אחריו אישה וילדים.

ב-2021 התפרסמו מאמריו של אהרון דולגופולסקי הפונים לקהל הרחב (תרגום לעברית: דניאל אברין).

## מספריו

* The Nostratic Macrofamily and Linguistic Palaeontology - Papers in the Prehistory of Languages (1998)
* Nostratic Dictionary (2008)


## קישורים חיצוניים

* 
* 
* המילון הנוסטרי, באתר הוצאת אוניברסיטת קיימברידג'
* 
* 
* ריאיון עם ציפי פליישר על אהרון דולגופולסקי, לרגל ה-30 לפטירתו, בתוכניתה של ציפי גון-גרוס 'ספרים רבותיי ספרים' (גלי צה"ל, 7 בספטמבר 2012)
* שלושים למותו של אהרון דולגופולסקי, באתר של ציפי פליישר
* מרכז אהרון דולגופולסקי לחקר הנוסטרטיקה
* מאמריו של אהרון דולגופולסקי לקהל הרחב (תרגום: דניאל אברין), באתר ספריית הר הצופים של האוניברסיטה העברית
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בלשנים ולשונאים ישראלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת חיפה: לשון עברית
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:ישראלים ילידי ברית המועצות
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות תל רגב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1930
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2012
שמורת האומות הראשונות

בקנדה, **שמורת האומות הראשונות** (באנגלית: **First Nations reserve**) או **שמורת התושבים המקומיים** (באנגלית: **Native reserve**) או **שמורת אינדיאנים** (**Indian reserve**) הוא שטח טריטוראלי המוענק על ידי הכתר לאומה אינדיאנית, מכוח חוק האינדיאנים (מכוח סמכות המלוכה הקנדית השולטת ישירות באומות הראשונות, ולא באמצעות הממשל הפדרלי הקנדי). 

שטח טריטוריאלי זה דומה במהותו ובשימושיו לשמורות האינדיאנים של ארצות הברית. 

בקנדה למעלה מ-600 שמורות אינדיאנים, אשר הן לרוב קטנות מאוד בשטחן. ישנם מספר שבטים המתגוררים במספר שמורות.

על פי החוק, רשאי השר לענייני אינדיאנים ופיתוח הצפון לקבוע שטחי קרקע, ולהגדיר את השימוש בשטחים אלה. הבעלות בשטח ניתנת לשבט, ואנשי השבט יכולים להעביר את הבעלות בינם לבין עצמם, אך לא לאנשים שאינם אנשי השבט. החוק אף אוסר מתן שליטה בשטח לאדם שאינו תושב השבט, דבר המקשה על הפיתוח הכלכלי של השמורות, מאחר שלא ניתן להטיל עיקולים על השטחים, ובשל כך בנקים לא נותנים הלוואות ומשכנתאות לתושבי השמורות. על מנת לאפשר מתן הלוואות הקים איגוד המשכנתאות והדיור הקנדי (Canada Mortgage and Housing Corporation) - איגוד ממשלתי - קרן מיוחדת שתלווה לתושבי השמורות.

למרבית השמורות אין מקורות הכנסה, ולרוב הכנסות השמורה מנוהלות על ידי משרדי הממשלה ולא על ידי השמורה. יחד עם זאת תושבי השמורה פטורים ממיסים פדרליים וממיסים פרובינציאליים ומחויבים לשלם רק מיסים מקומיים (מיסי הרשות המקומית של השמורה). 

תאגידים בבעלות השמורות אינם פטורים ממיסים.

## קישורים חיצוניים
*המשרד לענייני אינדיאנים של ממשלת קנדה

קטגוריה:האומות הראשונות
קטגוריה:קנדה: גאוגרפיה
קטגוריה:האינדיאנים בקנדה
יוסף זוסמן

**יוסף זוסמן** (י בניסן תרמ"ב, אפריל 1882 – כ"ב בטבת תשכ"ב, 1962), מעולי העלייה השנייה, ממקימי המושבה באר יעקב.

נולד בעיירה רומנובקה (רומנובסק)שבמחוז גליציה, בתחום המושב של האימפריה הרוסית (כיום באוקראינה), ליצחק זוסמן ומרים זוסמן. קיבל חינוך יהודי מסורתי בחדר ובישיבות.

נשא לאישה את יונה לבית גוטליב. לזוג נולדו מספר ילדים: צבי, לאה, רבקה (לימים בן-עמי), יפה (לימים שקובסקי), יהודית (לימים יזהר), דברה (לימים (סרולביץ') אישראליביץ') וחנן (לימים בן-יוסף).

בעירו התפרנס מנגרות והיה שוליית-נגר לאביו בנגרייה שהייתה בבעלות המשפחה. היה מחובבי ציון ופעיל בצעירי ציון.

בשנת 1905 עלה לארץ ישראל עם משפחתו, התיישב בראשון לציון ועבד כנגר ביקב עם אביו. ב-1907 היה מראשוני קוני האדמות באזור באר יעקב משפחתו קנתה 75 דונם והייתה שותפה לייסוד המושבה. המשפחה התיישבה במקום יחד עם קבוצה של משפחות ורווקים עולי מזרח אירופה, פרס וארגנטינה, וגרעין חקלאי של יהודים-קווקזים מדאגסטן בהנהגת הרב יעקב יצחקי. כחבר ועד השמירה השתתף בהגנת המקום ובמאורעות תרכ"ו (1926).
נפטר ב-1962 ונקבר בבאר יעקב.

## קישורים חיצוניים
*יוסף זוסמן , באלבום המשפחות - עדת ראשון לציון
*

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:נגרים יהודים
קטגוריה:חברי צעירי ציון
קטגוריה:באר יעקב: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1882
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1962
לוויין מפוצל

שמאל|ממוזער|250px|איור של מערכות לוויינים מבוזרות

**לוויין מבוזר** (מוכר באנגלית כ-**Fractionated spacecraft** או **Disaggregated Spacecaft Architecture** - ארכיטקטורת חלל מפורדת) הוא קונספט שפותח בארצות הברית, ובו במקום לוויין אחד, מחולקים תפקודיו השונים למספר לווייני משנה קטנים, המהווים מכלולים ייעודיים למשימות מוגדרות (לדוגמה - תקשורת, חישוב, אספקת כוח). בניגוד לצבירי לוויינים (Clusters), וקונסטלציות גדולות (דוגמת מערכות ניווט לווייניות), התפיסה של לוויינות מבוזרת שמה דגש רב על אחידות הפלטפורמות החלליות המרכיבות את הלוויין המבוזר. חלקיו של הלוויין המבוזר יכולים להיות רכיבים ייעודיים, זולים ותקניים המייצרים "שלם הגדול מסכום חלקיו" באמצעות סינרגיה בין החלקים.

## מקור התפיסה
מקור התפיסה של לוויינות מבוזרת היא בסוכנות למחקרים מתקדמים של משרד ההגנה האמריקאי, DARPA. הסוכנות זיהתה מספר חולשות בלוויינים האמריקניים, הנובעות ממספר גורמים:המחיר הגבוה של לוויין צבאי, הזמן הרב העובר בין הזמנת הלוויין מהיצרן לבין השיגור ומתן השירות ללקוח, וחוסר היכולת לתקן תקלות בלוויין שהתגלו לאחר השיגור לחלל. הפגיעות של לווייני ארצות הברית להיבטים שונים של לוחמת חלל והתנגשויות בפסולת חלל היוותה זרז נוסף לפיתוח התפיסה של לוויינות מבוזרת.

על פי DARPA, חלק ניכר מהאתגרים הטכנולוגיים של תפיסת הלוויינים המפוצלים קשור לנושאי תקשורת וניהול מידע. אבני היסוד הטכנולוגיות שזוהו כמרכזיות ליישום הרעיון כוללות:

* רשת תקשורת בעלת יכולת הקמה עצמית
* טכנולוגיית תקשורת אלחוטית אמינה
* יכולת העברה אלחוטית של אנרגיה
* פעולת במתכונת של אשכול מחשבים
* מחשוב מבוזר

## שרידות
בלוויין מקובל, כאשר יש איחור בפיתוח המטע"ד (לדוגמה) נוצר עיכוב בשיגור המקרין על עיכוב בשימוש המבצעי בלוויין ובתוצריו. בלוויינים מפוצלים, ניתן לשגר מכלולים אחדים גם לפני שהמטעד, או מרכיב מסוים מהמטעד, מושלם, ולצרף אותו אל הרשת לאחר סיום בנייתו. במקרה של כישלון בשיגור, לא נפגע הלוויין כולו אלא רק החלק ממערך המכלולים. יש לזכור כי לוויין מפוצל אמור לטוס לחלל באמצעות סדרה של שיגורים. יתר על כן, גם תקלה חמורה במסלול, של אחד ממכלולי הלוויין המפוצל יכולה להפתר בקלות יחסית באמצעות שיגור מכלול חלופי. נוסף ליתרון הכלכלי בלוויין מפוצל, יש גם יתרון צבאי ומבצעי ברור - שרידות הלוויין למתקפה עולה, והיכולת לנטרלו לחלוטין פחותה מאשר ניטרול לוויין אחוד.

## יישומים
לוויין מפוצל יכול להחליף מגוון של לוויינים אחודים למכלול של משימות. בין היישומים הנבחנים ללוויינים מפוצלים ניתן לציין תקשורת, חישה מרחוק (בתחום האור הנראה והמכ"ם), גילוי שיגורים וכן הדגמת טכנולוגיות ומחקר.

אחת המעבדות המובילות בעולם בנושא היא מעבדתו של פרופ' פיני גורפיל בטכניון הפועלת במסגרת פרויקט "גלילאו" של סוכנות החלל האירופית ובמימון מועצת המחקר האירופית (ERC).

## ראו גם
*מערך לוויינים
## קישורים חיצוניים
* העתיד שייך ללוויינים המבוזרים - מגזין "טכנולוגיות"
* 
* 
* [ההודעה הרשמית של PF7 על מימון הפרויקט בטכניון](https://web.archive.org/web/20160303184212/http://www.2020-horizon.com/Flight-Algorithms-for-Disaggregated-Space-Architectures-(FADER)-s25235.html)
* Technion plans first-ever satellite trio, 26 בינואר 2012

קטגוריה:לוויינים
מתאם קרמר

מקדם הקשר (או המתאם) של קראמר הוא מדד תיאורי לעוצמת הקשר בין שני משתנים הנמדדים בסולם מדידה שמי (משתנים קטגוריים). המדד מבוסס על סטטיסטי כי-בריבוע של פירסון. מדד זה הוצג על ידי הסטטיסטיקאי השוודי הראלד קראמר בספרו שיצא לאור בשנת 1946, ומסומן בדרך כלל באות V.

## הגדרה
יהיו X ו-Y שני משתנים הנמדדים בסולם מדידה שמי, ויהא \chi ^{2} סטטיסטי המבחן לבדיקת השערת אי תלות בין שני המשתנים. מתאם קראמר מוגדר להיות שווה ל-

V=\sqrt{\frac{\chi^2/n}{\min(r - 1,c-1)}}

כאשר n הוא מספר התצפיות, ו-r ו-c הם מספר הערכים שמקבלים המשתנים X ו-Y.

עקרונית ניתן לחשב את V כאשר X ו-Y הם משתנים בדידים כלשהם ולאו דווקא משתנים בסולם שמי (כגון משתנים מסולם סדר או משתני ספירה), אולם בדרך כלל קיימים מדדי קשר עדיפים לשימוש במקרים כאלה.

## תכונות
* V הוא מדד סימטרי: עוצמת הקשר בין X ל-Y שווה לעוצמת הקשר בין Y ל-X.
* ערכו של V נע בין 0 ל-1.
* V שווה ל-0 אם ורק אם קיימת אי תלות סטטיסטית בין המשתנים X ו-Y.
* V שווה ל-1 אם ורק אם יש התאמה מלאה בין ערכי X וערכי Y.

## דוגמה
במדגם שנערך בשנת במחוז ססקצ'ואן בקנדה נשאלו 566 נבדקים על הזדהותם המפלגתית ועל דעתם לגבי הטענה כי בסכסוכי עבודה הממשלה נוטה יותר לצד של המעסיקים מאשר לצד של העובדים. תוצאות המדגם מוצגות בטבלה הבאה:

שימו לב כי משתנה ההזדהות הפוליטית הוא משתנה בסולם שמי בעוד שמשתנה מידת ההסכמה נמדד בסולם סדר.

ערכו של סטטיסטי \chi^2 הוא 126.1, מספר התצפיות n הוא 566, מספר קטגוריות משתנה מידת ההסכמה הוא r=4 ומספר קטגוריות משתנה ההזדהות הפוליטית הוא c=3. לכן:

V=\sqrt{\frac{126.1/566}{\min(4 - 1,3-1)}}=0.334.

ניתן לומר כי קיים קשר חלש בין המשתנים.

## קישורים חיצוניים
* מחשבון מתאם קרמר – באתר Analysis4U.co.il

## הערות שוליים

קטגוריה:מדדי קשר
קטגוריה:ניתוח נתונים איכותיים
אזור עדיפות לאומית

**אזור עדיפות לאומית** הוא אזור שממשלת ישראל הכריזה עליו כאזור מועדף, וכפועל יוצא מכך, מוענקים ליישובים הנמצאים בגבולותיו, תמיכה, סיוע, הנחות, הטבות ותמריצים שונים, כדי למשוך אליו תושבים, יזמים ועוד.

## קביעה ראשונית של אזורי עדיפות לאומית
ראשיתה של ההתייחסות לאזורי עדיפות לאומית בהחלטה של ממשלת רבין מ-24 בינואר 1993, שבה נקבע: "נקודת המוצא לקביעת אזורי עדיפות לאומית היא מדיניות הממשלה לפיזור אוכלוסין, לשינוי סדרי העדיפויות הלאומיים ולקליטת עליה באזורים אלה". בהחלטה נקבעו שתי רמות של אזור עדיפות לאומית – "אזור עדיפות לאומית א'" ו"אזור עדיפות לאומית ב'", שתחומם הוצג במפה שצורפה להחלטה.

ב-15 בפברואר 1998 התקבלה החלטת ממשלה נוספת בעניין אזורי העדיפות הלאומית (החלטה 3292), שבה עודכנה מפת אזורי העדיפות הלאומית. בהחלטה אושרו הטבות גם ליישובים אחדים שמחוץ למפת אזורי העדיפות הלאומית.

## עתירות לבג"ץ והסמכת הממשלה בחקיקה
כנגד החלטת ממשלה זו הוגשה עתירה לבג"ץ על ידי ועדת המעקב העליונה של הציבור הערבי בישראל וגורמים נוספים, בין השאר בנימוק שהחלטת הממשלה לא הסתמכה על קריטריונים כלשהם לסיווג היישובים, ושיש בה אפליה של יישובים ערביים. במהלך הדיון בעתירה אישרה הממשלה, ב-14 ביולי 2002, החלטה חדשה בנושא זה (החלטה 2288) שבתחילתה נאמר: "מחליטים לקבוע את אזורי ויישובי העדיפות הלאומית בנגב, בגליל, בירושלים וביש"ע. באזורים אלה יינתנו מגוון הטבות ותמריצים, במגמה לסייע בקידומם, לצמצם את הפערים ברמת הפיתוח וברמת החיים בין יישובי העדיפות הלאומית לכלל יישובי המדינה, לעודד את הדור הממשיך להשתקע בישובי העדיפות הלאומית, לעודד השתקעות של עולים חדשים ושל תושבים ותיקים בישובי העדיפות הלאומית, תוך יישום מדיניות הממשלה בדבר חלוקה מתכננת של האוכלוסייה על פני שטח המדינה". בעקבות החלטה זו הוגשה לבג"ץ עתירה מתוקנת. בג"ץ קיבל את העתירה, והורה על ביטולה של החלטה 2288 בכל הנוגע לתחום החינוך. בפסק דין זה מתח השופט מישאל חשין ביקורת על קביעת אזורי עדיפות לאומית על ידי הממשלה, וקבע שהחלטה כזו ראוי שתיעשה בחקיקה שתאושר בכנסת.

בעקבות פסיקת בג"ץ הוגשה לכנסת הצעת חוק אזורי עדיפות לאומית, שנועדה להעניק לממשלה סמכות לקבוע אזורי עדיפות לאומית, אך זו לא אושרה. גרסה מתוקנת של הצעה זו הוגשה לכנסת במסגרת הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התוכנית הכלכלית לשנים 2009 ו–2010), התשס”ט-2009 וזו אושרה ב-14 ביולי 2009 (פרק כ"ו לחוק).

## עדכונים להחלטת הממשלה
ב-13 בדצמבר 2009 קיבלה הממשלה החלטה נוספת בעניין אזורי עדיפות לאומית (החלטה 1060). ארגון עדאלה - המרכז המשפטי לזכויות המיעוט הערבי בישראל טען שגם החלטה זו עלולה להוביל להפליית היישובים של ערביי ישראל. 
בדצמבר 2012 עודכנה מפת אזורי העדיפות הלאומית. במאי 2013 החליטה הממשלה לתקן את החלטה 1060 ולהאריך את תוקפה עד ל-4 באוגוסט 2013. באוגוסט 2013 עודכנה רשימת היישובים באזורי העדיפות הלאומית.

## קישורים חיצוניים
* סיווג רשימת היישובים ואזורי התעשייה לפי אזורי עדיפות לאומית, באתר של משרד הכלכלה

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: כלכלה
קטגוריה:ישראל: חקיקה
בורלסקה

[שמאל|ממוזער|250px|אמנית ב[פולי ברז'ר, שנות ה-20 של המאה ה-20]]
**בּוּרְלֵסְקָה** או **גַּחְכִּית** (**Burlesque**) היא סוגה תיאטרונית הומוריסטית העושה שימוש בפרודיה ובהגזמה גרוטסקית. הבורלסקה מזוהה עם חשפנות, אך קדם לכך זיהויה עם פרודיה מוזיקלית ועם פרשנות לא-הולמת לקטעי אופרה ויצירות קלאסיות שהייתה רחוקה מהמקור. בנוסף זוהתה הבורלסקה עם היפוך-מינים. המילה בורלסקה שאולה מספרדית ואיטלקית, שבהן burla פירושו הלצה, מהתלה. היא הופיעה בצרפת ובאיטליה של המאה ה-17 כביטוי ספרותי המתייחס לחיקוי גרוטסקי של הנשגב או הפאתטי.

הצורה הבימתית הבורלסקית נהייתה פופולרית במאה ה-19, והחלה כהלעגה קומית של נושאים חשובים או אישים ידועים. משם, היא צמחה לפואטיקה עממית ותיאטרון עממי. אולם כצורה ספרותית, שורשיה הם כבר במאה ה-14 באנגליה, ביצירתו הסאטירית של ג'פרי צ'וסר, "סיפורי קנטרברי". בספרד של המאה ה-16 היה זה המשורר והמחזאי מיגל דה סרוואנטס שהלעיג על רומנסות ימי-ביניימיות ברבות מעבודותיו הסאטיריות. מראשית המאה ה-18 היה המונח בורלסקה בשימוש ברחבי אירופה כבא לתאר יצירות מוזיקליות שבהן יסודות רציניים ומצחיקים הוצבו זה לצד זה ועורבבו לכדי אפקט גרוטסקי. התיאטרון דובר-הגרמנית בלט בין אמצע המאה ה-19 ושנות ה-20 של המאה ה-20 כשהעלה יצירות בורלסקה שהתאפיינו בפארסה והגזמות. יוהאן שטראוס הבן ומלחינים אחרים כתבו אופרטות בורלסקיות. גרטרי, סטרווינסקי, קרנק, רגר ובארטוק יצרו גם הם, בזמנים שונים, סביב תמות בורלסקיות.

בורלסקה תיאטרונית צמחה סביב ראשית התקופה הוויקטוריאנית, כשכללי האריסטוקרטיה פגשו את חברת מעמד הפועלים. היא לעגה רבות לצורות הבידור שזוהו עם המעמד הגבוה - כאופרה, דרמה שייקספירית ובלט. בעבודות הבורלסקה המוקדמות שהועלו בלונדון החל מראשית שנות ה-30 של המאה ה-19 המילים נכתבו למוזיקה פופולרית, באותו האופן שנעשה מוקדם יותר עם "אופרת הקבצנים" של ג'ון גיי. מאוחר יותר מיזג הז'אנר אופרטות ומופעי רביו (Revue) ומיוזיק הול (Music hall), וכמה ממופעי הבורלסקה הגדולים נודעו כאקסטרווגנזה. ויליאם שוונק גילברט כתב חמש אופרות-בורלסק בתחילת הקריירה שלו, ובשנות ה-70 של אותה מאה התפרסמה חבורת הבורלסקה של לידיה תומפסון, הן בבריטניה והן בארצות הברית. תיאטראות לונדוניים מסוימים התמחו בבורלסקה בין שנות ה-60 לשנות ה-90. מופעי בורלסקה היו לרוב בני מערכה אחת ונמשכו פחות משעה, ועשו שימוש בפסטישים ובפרודיות על שירים מוכרים ואריות פופולריות. החל משנות ה-80 של המאה, מלחינים תרמו מוזיקה מקורית והמופעים התארכו לפורמט של שתיים-שלוש מערכות.

הדיאלוג הבורלסקי נכתב פעמים רבות כצמדים מחורזים והיה גדוש בלשון נופל על לשון. עד שנות השמונים של המאה ה-19 נוצרו כמה מכללי הז'אנר, ובהם:
* תלבושות מינימליות, בדגש על הדמות הנשית
* קווי עלילה, דיאלוגים, תנועה ובימוי עמוסי רמיזות מיניות
* "פאנצ'ים" הומוריסטיים קלים להבנה (אף ששלובים במשחקי לשון)
* מערכונים דלי-לכידות עלילתית על-פני המופע.

הגרסה האמריקנית של הבורלסקה התפתחה ממופעי הבידור של המיוזיק-הול והוודוויל של המאה ה-19, אולם בתחילת המאה ה-20 התגבשה הבורלסקה האמריקנית כשילוב עממי של סאטירה, מיצגים ו"בידור למבוגרים" 
שבו נכחו סטריפטיז, פעולות קומיות וגימיקים.

על בימות הבורלסקה נתקיימו ההופעות הראשונות של צ'ארלי צ'אפלין, מיי וסט, אל גולסון, ועוד.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תיאטרון בריטי
קטגוריה:תיאטרון גרמני
קטגוריה:תיאטרון אמריקאי
קטגוריה:סוגות בימתיות
מדבר מלח

[שמאל|ממוזער|250px|מדבר המלח [סאלאר דה אויוני שבבוליביה כפי שהוא נראה מן החלל]]
[שמאל|ממוזער|250px|מדבר מלח ב[ארגנטינה]]
[ממוזער|250px|מישורי המלח שהותירה [ימת בונוויל הקדמונית במדבר האגן הגדול במערב ארצות הברית]]
**מדבר מלח** הוא מישור המכוסה במלח ובמינרלים אחרים. צבעה של שכבת המלח הוא ברוב המוחלט של המקרים לבן, כך שמרחוק נראה המישור כמכוסה בשלג.

מדבר מלח נוצר באזורים מדבריים בהם הקצב של התאיידות המים מהיר יותר מקצב הגעת המים באמצעות גשם או זרימת נהרות ונחלים. כאשר הקרקע אינה מאפשרת למים לחלחל, הם מתאדים ומשאירים על פני הקרקע משקעי מלח ומינרלים שמצטברים במשך אלפי שנים וגורמים ליצירת מדבר מלח. תהליך זה מתרחש בדרך כלל במישור, דבר המסביר את השם הלועזי המעט שונה – Salt flats (מישורי מלח). 

## משמעות מדבר המלח לאדם
ישנה סכנה גדולה בתנועה על מדבר מעין זה בשל העובדה שקרום המלח הקשיח למראה הוא שביר ויכול לכסות על ביצה מליחה המסוגלת לבלוע משאית. תכונה זו היוותה נכס גדול לצבא בעלות הברית במלחמת העולם השנייה, כשמדבר מלח מעין זה בשקע קטארה שבמדבר לוב הגביל ותחם את יכולת התמרון של כוחות השריון שבפיקודו של פילדמרשל ארווין רומל במהלך הקרבות באזור.

אזורים אלו הם צחיחים מאוד בשל מיעוט המים המגיעים אליהם ומכיוון שהאדמה היא מליחה, אין אפשרות לגדל עליה דבר גם במקרה של שינוע מים. לעיתים, ניתן לבצע תהליך של הדחת הקרקע כפי שנעשה בצפון הנגב על ידי מדינת ישראל. פתרון זה לרוב אינו ישים מכיוון שאחוז המלח באדמה גבוה. (במקרה שצוין לעיל, ריכוז המלח בנגב היה נמוך משמעותית מזה הקיים במדבר מלח ממוצע). תנאים קשים אלו גרמו לכך שלאורך ההיסטוריה מעט מאוד יישובים הוקמו לצד מדבריות מלח. הדבר השתנה במעט בימי הביניים כשהמלח נעשה יקר מאוד ובמשך שנים רבות היה בעל ערך רב יותר מזהב. תהליך זה התגבר בסוף המאה ה-20 בה הומצא והתפתח שימוש רב במינרלים שנוצרו במקומות עשירים במלח כגון פוספטים לתעשיות הדשן וחומרי הנפץ.

## מדבריות מלח בעולם
* סאלאר דה אויוני בדרום-מערב בוליביה
* אטושה פאן בצפון נמיביה
* סולט פלאטס בונוויל בצפון מערב יוטה
* המדבר הקטן של קוץ' (Rann of Kutch) והמדבר הגדול של קוץ' במחוז גוג'ראט במערב הודו.

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:צורות נוף
השיתין

ה**שיתין** (שיתים, בהגיה ארמית) הן שני נקבים שהיו במזבח העולה, שלשם ניסכו את יין הנסכים בבית המקדש, ואת המים בחג הסוכות. מעל שני השיתין היו שני ספלי כסף שבתחתיתם היה נקב כדי שהמים והיין ישפכו לתוך השיתין.

השיתין במזבח ירדו עד למאגר תת-קרקעי מתחת לרצפת העזרה, במערב הכבש היה פתח בגודל אמה על אמה שהוביל למאגר, ופעם בשבעים שנה היו מורידים פרחי כהונה לנקות את המאגר, היין הקרוש שהוצא נשרף במקום קדוש בעזרה. בתלמוד הובאה דעה שהמאגר חלחל עד התהום.

## אגדות חז"ל על מקור השיתין
באגדות חז"ל נמצאות מספר תיאורים למקור השיתין. לדעה אחת, היה המאגר התת-קרקעי שקע טבעי בסלע שנברא בששת ימי בראשית ולא נוצר על ידי בני אדם. לפי אגדה אחרת נחפרו השיתין על ידי דוד המלך, ויש אומרים שדוד הוצרך לחפור מפני שהמאגר הטבעי התמלא בסלעים ועפר.

לפי אגדה זו, כשחפר דוד את מאגר השיתין הגיע עד למי התהום. מי התהום החלו לעלות והייתה צפויה סכנה שהמים יציפו את העולם. דוד רצה לכתוב על צרור אבן את השם המפורש ולזרוק אותו אל המים, אך לא ידע אם הדבר מותר מפני שיש סיכוי שהמים ימחקו את השם, ומעשה זה אסור. דוד המלך התחיל לחפש האם משהו יודע, ואחיתופל ענה שהדבר מותר, משום קל וחומר:
שהרי בפרשת סוטה היו מוחקים במים את השם המפורש כדי להשכין שלום-בית בין הבעל לאישה, כך גם אפשר לעשות במקרה הזה כדי להשכין שלום בעולם. דוד עשה כעצת אחיתופל וזרק צרור אבן שעליו היה כתוב השם המפורש למים, והמים אכן ירדו, אך יותר מדי: 16,000 אמות המים ירדו לעומק, הרבה יותר ממה שהיה צריך. הייתה סכנה שהעולם יתייבש ולכן דוד המלך התחיל לשיר את שירי ה'''מעלות''', כדי שהמים **יעלו**.

15 שירי מעלות שר דוד, כל שיר כנגד 1,000 אמות, וכך המים עלו 15,000 אמות ונשארו 1,000 אמות מתחת פני האדמה.

לזכר אותם שירי מעלות הקים שלמה המלך 15 מעלות לפני שער ניקנור.

לפי הגותם של חסידי אשכנז, מצא דוד מעל מי התהום צרור אבן עליו היה חקוק השם של מ"ב אותיות. אבן זה הושם מעל פי התהום בשעת בריאת העולם, כדי שהמים לא יעלו. כשהגיע המבול, נלקח הצרור וכך פרצו כל מעיינות התהום ושטפו את העולם. לאחר המבול הוחזר האבן למקומו ונמצא שוב על ידי דוד בשעת חפירת השיתין

## זיהוי מאגר השיתין
החוקר ד"ר קונרד שיק שעסק רבות בנושא אבן השתייה, מזהה את המערה שבאבן ("בור הרוחות") כמאגר התת-קרקעי של השיתין, ואת החלל שבתקרת המערה, הסתום בפקק אבן, זיהה כפתח ה"אמה על אמה" שדרכו ירדו לבור לנקותו.

## מעילה ביין שבשיתין
לפי ההלכה במשנה, אם הכניס אחד ידו לתוך השיתין והוציא את היין לפני שחלחלו לתהום, אינו נקרא מועל בהקדש ואינו חייב להביא קרבן מעילה, מאחר שכבר נעשתה המצווה ביין.

## קישורים חיצוניים
* הרב דוב ברקוביץ, התהום הקורא מתחת למזבח, פורסם במוסף 'שבת' של מקור ראשון. מאתר פורטל הדף היומי
* שיתין, באתר "מכון המקדש"

## הערות שוליים

קטגוריה:בית המקדש
קטגוריה:מבנה בית המקדש
לשכת פנחס המלביש

**לשכת פנחס המלביש** הייתה אחת משתי הלשכות שהיו משני צדי שער ניקנור. היא נקראה כך על שמו של פנחס שהיה הממונה הראשון על לשכה זו.

## השימוש בלשכה

בלשכה זו אחסנו את בגדי הכהונה של הכהנים, ברשות הממונה - פנחס. לדברי הרמב"ם הוא היה גם אחראי על הכנת הבגדים ואריגתם.

יש אומרים שלשכת פנחס הייתה מעין חדר הלבשה בו הלבישו את הכהנים בבגדיהם לפי מידתם לפני תחילת העבודה במקדש, ובעת יציאת אדם מבית המקדש והר הבית, ואילו המחסן בו אוחסנו בגדי הכהונה  בפועל, היה לשכת הגזית.

## מבנה הלשכה ומיקומה
הלשכה הייתה בנויה מצפון לשער ניקנור.
קדושת הלשכה הייתה כקדושת העזרה, אף שהיא עצמה שכנה מתחתיה, וזאת מפני שהיא הייתה פתוחה לעזרה.
לשכה זו הייתה בנויה מ-24 חלונות כנגד כ"ד משמרות כהונה, ובכל חלון אוחסנו בגדי הכהונה של אותו משמר, כאשר כל חלון מחולק לארבע מדפים:
*מדף לכתונות
*מדף לאבנטים
*מדף למכנסיים
*מדף למגבעות או מצנפות
בכל שבוע נפתח החלון של המשמר שעבד באותו השבוע, מלבד החלון של משמרת בילגה שנשאר סגור.

## הערות שוליים

קטגוריה:חמישה עשר ממונים בבית המקדש

קטגוריה:בגדי כהונה
פנחס המלביש
דוד מייזלר

**דוד מייזלר** (**Mejzler**; 20 בספטמבר 1913 – 11 בינואר 1996) היה פרופסור למתמטיקה וסטטיסטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים.

## קורות חיים
דוד מייזלר נולד בעיירה פולונה ב (כיום במערב אוקראינה), למשפחה אמידה שב-1922 עקב התהפוכות באזור נושלה מרכושה ונאלצה לעבור מערבה לדובנו ב (כיום במערב אוקראינה). בילדותו למד עברית ובנערותו הצטרף ל. עבד כמורה ובמלחמת העולם השנייה שהה במוסקבה בעת שמשפחתו נספתה בשואה. בשנים 1948–1955 נמנה עם תלמידי המחקר של בוריס גנדנקו באוניברסיטת לבוב שהיה מנחה עבודת הדוקטורט שלו (התואר הוענק לו בשנת 1950), ובין היתר פרסם מאמרים עם יקטרינה רווחווה-יושצ'נקו.

בשנת 1958 עלה לישראל והחל לעבוד ב (לימים המכון הישראלי לסיבים) במושבה הגרמנית בירושלים, במסגרתו פרסם מספר מחקרים. בשנת 1964 מונה למרצה בכיר באוניברסיטה העברית, בתחילת 1969 הועלה לדרגת פרופסור חבר, ולפרופסור מן המניין בשנת 1978. פרש לגמלאות כפרופסור אמריטוס בשנת 1984.

פרסם מספר מחקרים בתורת ההסתברות ובשימושיה. תרומותיו העיקריות הן למשפטי גבול של סדרות וריאציוניות רב ממדיות ובמיוחד לאבריהן המקסימליים. הוא אף הצביע על שימושים שונים של תוצאותיו, בעיקר בתורת הפולימרים.

מייזלר נחשב מורה מחונן, והיה אהוב על תלמידיו. ספר הרצאותיו "חשבון אינפיניטסימלי" היה למבוקש ביותר, ונמצא בשימוש עד היום במספר אוניברסיטאות בישראל. בנוסף, כתב מספר ערכים באנציקלופדיה העברית, בין היתר את הערך "הסתברות".

## חיים אישיים
מייזלר נישא לפניה, ולזוג נולדו שני בנים, גיורא וגילי. בנו,  הוכרז כנעדר בתחילת מלחמת יום הכיפורים, לאחר שהטנק שלו נפגע. עדות של חבר ילדות שטען שפגש אותו שבוע לאחר מכן, עוררה תקווה שמא הוא עדיין בחיים. דוד מייזלר השקיע מאמצים רבים בניסיון לאתר את בנו, עד שביוני 1975 זוהתה אחת הגופות שהוחזרה על ידי המצרים כשל גיורא. גילי, בנו השני של מייזלר, יצר סרט תיעודי, בשם "גחליליות", המספר את סיפור החיפושים של מייזלר אחר בנו. החל מ-17 באוקטובר 2013 העלה גילי מייזלר לאינטרנט את יומן החיפושים אחר גיורא, שכתב דוד מייזלר. היומן כלל 650 עמודי מחברת, והועלה לרשת לפי קצב כתיבתו, באיחור של 40 שנה.

## קישורים חיצוניים

* דוד מייזלר אתר לזכרו של פרופ' דוד מייזלר, שהוקם על ידי בנו גילי מייזלר.
* רשימת כל הפרסומים של דוד מייזלר
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פעילים ציונים בפולין
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים רוסים
קטגוריה:מתמטיקאים יהודים אוקראינים
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: מתמטיקה
קטגוריה:מתמטיקאים ישראלים
קטגוריה:חוקרי תורת ההסתברות ישראלים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:כותבי יומן
קטגוריה:אבות שכולים: חללי צה"ל
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1913
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1996
אליעזר פלצינסקי

הרב **אליעזר מנוח פלצינסקי** (כ"ח בחשוון ה'תרע"ב, 19 בנובמבר 1911 – כ"ד בתשרי ה'תשס"ח, 6 באוקטובר 2007) היה ראש ישיבה וראש כולל בישראל ומחוצה לה.

## ביוגרפיה
נולד בעיירה ווישקי הסמוכה לעיר דווינסק (דאוגבפילס) שבלטביה לרב שלמה יהודה לייב פליצינסקי – חתנו של הרב נתן צבי פינקל הסבא מסלבודקה, ומי שהיה לימים רבה של העיר דווינסק.

בגיל עשר היה לתלמידו של הרב מנחם מנדל ז'ק, רבה של ריגה. לאחר מכן למד בישיבת 'אור ישראל' שבסלבודקה אצל הרב יחזקאל ברשטין בעל ה"דברי יחזקאל" והרב יוסף פרבר. למד בישיבת מיר. בחורף תרצ"ז שלחו ראש הישיבה רבי אליעזר יהודה פינקל עם קבוצה של תלמידים בולטים ללמוד אצל הרב יצחק זאב הלוי סולובייצ'יק בבריסק.

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמלט לארץ ישראל. בשנת תש"ד (1944) נישא לעטיל, בת הרב אריה לוין (נפטרה באב תשע"ח). עמד בקשר עם החזון איש והתכתב איתו, בעיקר בדיני רשויות ומחיצות. ההתכתבות פורסמה בספרו "שלום יהודה - מועד" [הוצאה מחודשת תשס"ח]. בשנת תש"ו נקרא על ידי הרב אייזיק שר לסייע בהקמת ישיבת סלבודקה בבני ברק.

בשנת תש"ח החל לשמש כראש "ישיבת בית אריה", שהפכה בהמשך לכולל. נהג למסור בביתו מידי ליל שבת 'חבורות' - שיעורים לעשרות מתלמידי ישיבת חברון. בשיעורים השתתפו תלמידים שהפכו לימים לראשי ישיבות בולטים, כמו הרב מרדכי שלמה ברמן, הרב ברוך מרדכי אזרחי והרב דוד כהן.

כיום עומד בראשות הכולל בנו הרב שלמה יהודה פלצינסקי.

בשנות השישים והשבעים שימש כראש ישיבת תומכי תמימים המרכזית בישראל של חב"ד בכפר חב"ד ובלוד. היה גם ראש ישיבה בישיבת הנגב (עזתה) שבראשות הרב יששכר מאיר וראש 'כולל רבנים בריטניה' שבגייטסהד, אנגליה.

בשנת תשכ"ב הוציא לאור את ספרו "שלום יהודה" הדן בסוגיות מסדר מועד. הספר זכה בפרס הרב קוק לספרות תורנית בשנת תשכ"ד. בשנת תשמ"ג פרסם כרך נוסף, על סדר נשים.

נפטר בליל שבת בראשית כ"ד בתשרי שנת תשס"ח (2007) בגיל 96 ונטמן בחלקת הנביאים שבהר הזיתים בירושלים.

## חיים אישיים
היה נשוי לעטל (לבית לוין).

בנו הרב שלמה יהודה - ראש כולל בית אריה.

## לקריאה נוספת
* קובץ תורני, **ספר הזיכרון - משולחן מלכים**, מכון מורשה, ניסן תשס"ח

## קישורים חיצוניים
* ספרו שלום יהודה על סדר מועד
* ספרו שלום יהודה על סדר נשים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי ישיבה ישראלים
קטגוריה:רבנים חרדים ישראלים
קטגוריה:רבני ישיבת הנגב
קטגוריה:ראשי כולל אברכים
קטגוריה:בוגרי ישיבת מיר (בלארוס)
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הנביאים
קטגוריה:יהודים לטבים
קטגוריה:משפחת פינקל
קטגוריה:משפחת אריה לייב שפירא
קטגוריה:משפחת אריה לוין
קטגוריה:זוכי פרס הרב קוק
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1911
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2007
פקארי מגוון

**פקארי מגוון** או **פקארי צווארון** (שם מדעי: *Pecari tajacu*) הוא מין יונק מהסוג פקארי המצוי באזורי צפון-מרכז ודרום אמריקה. הוא ידוע גם בשם "חזיר מקסיקני" אך זו טעות נפוצה. למרות הדמיון הפיזי לחזיר, הפאקרי אינו שייך למשפחת החזיריים אלא למשפחת הפקאריים.

הפקארי המגוון מצוי באמריקה הטרופית. ניתן למצוא אותם בערים ובשטחים חקלאים ואף ישנן אוכלוסיות היכולות להתקיים בפרברים של פיניקס וטוסון שבאריזונה.

פקארי מגוון ניזון בעיקר מפירות, שורשים, פקעות, אגוזים, עשב, וחולייתנים קטנים. באזורים המיושבים על ידי בני אדם, הם ניזונים גם מצמחי נוי ופקעות של צבעוני.

פקארי מגוון נחשב כיצור יום, כלומר פעיל בעיקר בשעות היום. הוא חי בקבוצות של עד 12 פרטים (בממוצע בין 6 ל-9 פרטים). בדרך כלל ישנים במחילות או תחת שורשי עצים. אף על פי שבדרך כלל מתעלמים מהאדם, במקרה שחשים באיום ובסכנה הם עלולים לתקוף אנשים. בנוסף, יש להם ניבים ארוכים, שנשחזים בכל פעם שהפקארי פותח וסוגר את הפה, המשמשים להם כהגנה. לפקארי ישנו מנגנון נוסף, במקרה שהסכנה מאוד קרובה, הוא משחרר ריח מושק חזק.

בגן החיות התנ"כי שבירושלים נכתב בעברית וביידיש "הפקארי אינו חזיר!!"(ביידיש:דאָס איז נישט אַ חזיר!!), כדי למנוע התנכלות של המבקרים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:פקאריים
קטגוריה:ברזיל: יונקים
קטגוריה:קובה: יונקים
קטגוריה:האיטי: יונקים
קטגוריה:מקסיקו: יונקים
קטגוריה:ארצות הברית: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים מדבריים באמריקה הצפונית
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
בית שביתת הנשק

ממוזער|250px|בית ועדת שביתת הנשק
**בית שביתת הנשק** הוא מבנה חד קומתי ומעליו גג רעפים, הממוקם בקילומטר ה-95 בכביש מפלסים-עזה, מקום המעבר בין מדינת ישראל לרצועת עזה. מבנה זה שימש את משלחות ועדת שביתת הנשק הישראליות לפגישות עם מקביליהם המצרים. שופץ על ידי הקרן הקיימת לישראל ומשמש כאתר תיירותי.

## ציוני דרך בבית שביתת הנשק
* מבית זה יצאה המשלחת הישראלית לשיחות עם המשלחת המצרית ברודוס אשר ביוון, בנוכחות משקיפי האו"ם ובתיווכו של ראלף באנץ'.
* בבית זה ניהלו הישראלים והמצרים שיחות לחקירת הפרת הסכמים ויישוב סכסוכים.
* לבית זה הוחזרו חללי פעולות צה"ל ומבצע סיני בשנת 1956.

## קישורים חיצוניים

* הסכם מצרים-ישראל על שביתת נשק כללית, אתר הכנסת
* מכלול תיירות ניר עם, אתר מועצה אזורית שער הנגב
* אנדרטאות ותצפיות מול עזה, אתר טבע ונופים בישראל

קטגוריה:החזית המצרית במלחמת העצמאות
קטגוריה:ישראל: גבולות
קטגוריה:עוטף עזה
קטגוריה:הסכסוך הישראלי-ערבי: מבנים
קטגוריה:הנגב: מבנים
קטגוריה:הנגב: היסטוריה
הפועל נוף הגליל (כדורסל)

**הפועל נוף הגליל** (בעבר הפועל נצרת עילית והפועל נעם העמק עילית) היא קבוצת כדורסל ישראלית מהעיר נוף הגליל (לשעבר נצרת עילית). המתמודדת בליגה הארצית צפון.

## היסטוריה
בסיום עונת 2005/2006 העפילה לראשונה לליגה הלאומית. כבר בעונת הבכורה הפתיעה הקבוצה וסיימה במקום השני בטבלה, אך למרות יתרון הביתיות הפסידה בסדרת רבע גמר הפלייאוף לקבוצת הפועל באר שבע 2-1. בעונת 2007/2008 סיימה במקום השביעי בפלייאוף העליון. בסדרת רבע הגמר הפסידה לקבוצת מכבי גבעת שמואל 3-2.

בסיום עונת 2009/2010 ירדה הקבוצה לליגה הארצית מהמקום האחרון. מאמן הקבוצה עד אפריל 2010 היה שחקן העבר של הפועל גליל עליון, אורן עמיאל, שפוטר לפני משחקי הפלייאוף התחתון כשהקבוצה במקום האחרון, עם סיכויים קלושים להישאר בליגה הלאומית. ולבסוף ירדה הקבוצה לליגה השלישית.

בעונת המשחקים 2016/2017 עלתה לליגה ארצית צפון לאחר שסיימה במקום ה-2 בסגנות למכבי כרמיאל שסיימה 1 את העונה הסדירה. בסדרת משחקי הגמר סל סיימה במקום ה-1 עם מאזן 1–3 ועלתה על חשבון א.ס. רמת השרון ומכבי חדרה.

בעונת המשחקים 2017/2018 שיחקה בליגה הארצית וסיימה את העונה במקום ה-9.

המועדון מפעיל מחלקת נוער ובה 5 קבוצות גיל.

בעונת המשחקים 2018/2019 שיחקה בליגה הארצית וסיימה את העונה במקום ה-9, בסיום עונה זו התאחדה הקבוצה עם הפועל מגדל העמק/יזרעאל מצמרת הליגה הארצית לאחר שהאחרונה כשלה בניסיון להעפיל לליגה הלאומית.
לוגו הקבוצה בתקופת האיחוד עם הפועל מגדל העמק/יזרעאל|ממוזער
בסיום עונת 2019/20 פרשה הקבוצה מהאיחוד עם הפועל מגדל העמק ועמק יזרעאל וחזרה לשם הפועל נוף הגליל. לקראת עונת 2020/2021 החתימה הקבוצה את שי ברוך למאמן הקבוצה.

את עונת 2021/2022 סיימה הקבוצה בראש טבלת ליגה א' צפון ועלתה לליגה ארצית.

## <big>חזרה לליגה הארצית</big>
**עונת 2022/23** 

בעונת 2022/2023 שיחקה הקבוצה במחוז הצפוני של הליגה הארצית. את הקבוצה אימן שי ברוך וסגל הקבוצה מנה בין היתר את שי זלץ, בר חג'בי, שחר הלל, כנר צור, עמרי שריד, חואן קרלוס ברחל, ניר נצר, תומר כהן, אור קוטר ואביאל לוי. בתום העונה הסדירה סיימה הקבוצה במקום השביעי ושיחקה ברבע גמר הפלייאוף מול מ.ס. צפת. 

**עונת 2023/24**

בעונת 2023/2024 משחקת הקבוצה במחוז הצפוני של הליגה הארצית. את הקבוצה מאמן שי ברוך, וסגל הקבוצה כולל את צוף ז'ורנו (גארד, 1.74), בר חג'בי (גארד, 1.78), אור קדוש (גארד, 1.85), רועי רודה (פורוורד, 1.98), סטניסלב ז'לז'ניאק (פורוורד, 1.95), דניאל סטולרו (גארד, 1.77), כינר צור (גארד, 1.88), שחר הלל (גארד, 1.90), גל זיו (גארד, 1.85), אליה סרור (סנטר, 2.12), ניר נצר (גארד, 1.91), גיא סהר (פורוורד, 1.92) ותאמר עבד (גארד, 1.85). במהלך העונה עזב מאמן הקבוצה שי ברוך ומונה במקומו המאמן עבד ותד, שעבר מהפועל רמת גן/גבעתיים. כמו כן, ניר נצר עבר להפועל עכו וסטניסלב ז'לז'ניאק עבר להפועל אורי תל אביב. 

את העונה סיימה הקבוצה במקום ה-10 עם מאזן של 11 ניצחונות ו-15 הפסדים. אליה סרור סיים כקלע המצטיין של הליגה עם ממוצע של 21.2 נק׳ למשחק.

**עונת 2024/25**

לקראת עונת 2024/25 הוחלט כי עבד ותד ימשיך בתפקידו כמאמן הראשי של הקבוצה. במהלך חודש יולי 2024 הוחתמו השחקנים עידו סגל ועומרי שוסהיים שהגיעו מהפועל עכו, ואור קוטר שהגיע מהפועל טבריה/עמק הירדן.

## קישורים חיצוניים
* אגף הקבוצה באתר העירוני
* פרופיל הקבוצה באתר "eurobasket"

## הערות שוליים

נוף הגליל
הפועל
נוף הגליל
פרס מרקיורי

**פרס מרקיורי** (באנגלית: **Mercury Prize**, בעבר נקרא **Mercury Music Prize**) הידוע כיום עקב חסות כפרס בארקלי מרקיורי (**Barclaycard Mercury Prize**), הוא פרס המוזיקה החשוב והמכובד ביותר בתעשיית המוזיקה הבריטית. פרס מרקיורי ניתן פעם בשנה לאלבום הטוב ביותר בבריטניה או אירלנד, בדומה לפרס הגראמי האמריקאי.

פרס מרקיורי נוסד בשנת 1992 על ידי התאחדות חברות התקליטים הבריטית כאלטרנטיבה לטקס פרסי המוזיקה הבריטית. במקור נותנת החסות לפרס הייתה חברת "מרקיורי תקשורת" (Mercury Communications) ומשם קיבל הפרס את שמו. בהמשך הוא מומן על ידי טכניקס מ-1998 עד 2001, פנסוניק מ-2002 עד 2003, ו-Nationwide Building Society מ-2004 עד 2008. החל ממרץ 2009 מממנת את הפרס חברת Barclaycard.

הזוכה או הזוכים בפרס מקבלים 20 אלף לירה שטרלינג. המועמדים לפרס נבחרים על ידי פאנל של נבחרים המורכב ממוזיקאים, מנהלים מוזיקליים, עיתונאים ודמויות מפתח נוספות בתעשיית המוזיקה בבריטניה ואירלנד. ההכרזה על הזוכים בפרס נערכת לרוב בספטמבר, חודשיים לאחר ההכרזה על המועמדים שנערכת ביולי.

פרס מרקיורי נחשב לפרס יוקרתי ולרוב נצפית עלייה במכירות התקליטים בקרב להקות או זמרים שהיו מועמדים או זכו בפרס, במיוחד כאשר מדובר באמנים יחסית לא-מוּכרים. כך לדוגמה, לאחר זכייתה של ספיץ' דבל בפרס בשנת 2009 זינקו מכירות התקליטים שלה ביותר מפי 40.

נכון ל-2022, הזמרת פי ג'יי הארווי היא האמן היחיד שזכה פעמיים בפרס (ב-2001 וב-2011).

## רשימת הזוכים בפרס
שמאל|ממוזער|250px|פי ג'יי הארווי, זוכת הפרס בשנת 2001 על אלבומה Stories from the City, Stories from the Sea
שמאל|ממוזער|250px|קלאקסונס, זוכי הפרס בשנת 2007 על אלבומם Myths of the Near Future

## קישורים חיצוניים

* 

* פרס מרקורי באתר ה-BBC (גוף השידורים הרשמי)

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיקה בריטית
מרקיורי
מרקיורי