open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
חיים מאיר יחיאל שפירא (נארול)

רבי **חיים מאיר יחיאל שפירא** (כ' באלול ה'תרס"ז, 30 באוגוסט 1907 - י"ח בתמוז ה'תשס"ז, 4 ביולי 2007) היה רב ואב"ד בקהילת נארול (יידיש: **נאראל**) בגליציה. לאחר השואה שימש רב של קהלת בעלזא בניו יורק ולאחר מכן פתח בית המדרש נארול בבני ברק. 

שימש גם כאדמו"ר ובשנותיו האחרונות כונה "זקן האדמו"רים".

## תולדותיו
נולד בעיירה נארול שבגליציה. אביו, דוב בעריש ריינמן, היה בנו של רבי שלום ריינמן, רב העיירה וחתנו של הרב שמואל אהרן רובין מקארטשין, מחבר הספר "בית אהרן" על הלכות גיטין ועוד ספרים. אמו הייתה נינת רבי שלום רוקח (שר שלום) ראשון שושלת חסידות בלז. נקרא על שם אבי אמו, רבי חיים מאיר יחיאל שפירא מרדיכוב. 

בשנת ה'תרפ"ג נסע לראשונה לעיירה בעלז אל קרובו האדמו"ר ר' ישכר דב רוקח (הזקן) מבעלז. שנים ספורות לאחר מכן, כשנפטר סבו, הוכתר תחתיו רבי חיים מאיר יחיאל לרבנות העיירה. הוא קיבל סמיכה מהרב מנחם זמבה ועוד. 

גם לאחר הכתרתו הוא המשיך ללמוד אצל רבנים. קיבל תורה מהרב הרצ'לי בק בעיר לויביטש, ומהרב דוד מנחם מאניש באב"ד מטרנופול, אצלו למד גם פסיקה מעשית. בל"ג בעומר ה'תרצ"א החל לפסוק, על פי הוראתו של האדמו"ר רבי אהרן רוקח מבעלז.

בשנת ה'תרצ"ב נישא לפערל רבקה, בתו של האדמו"ר רבי משולם זלמן יוסף מטופורוב, שהיה חתנו של האדמו"ר אהרן פרלוב מקוידנוב. בנארול נולדו להם ארבעה ילדים. אחד נפטר בצעירותו, שניים נרצחו בשואה ורק אחד נותר.

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ברח הרב שפירא לטופורוב. בקיץ 1940 גורש על ידי הרוסים לסיביר יחד עם אשתו ובנו הגדול. כאשר שוחרר משם עבר לסמרקנד, שם פעל להקמת מקווה טהרה, תפילות בציבור ולימוד תורה בסתר. 

בשנת ה'תש"ו עזב את ברית המועצות. שהה בפראג וטיפל שם בהקמת מטבח כשר עבור פליטי השואה. לאחר מכן עבר לאנטוורפן שבבלגיה, וגם שם פעל בעזרה לפליטי השואה. בשנת ה'תש"י היגר לארצות הברית, והתגורר בתחילה בבורו פארק ולאחר מכן באיסט סייד של מנהטן. נתמנה לרב בית הכנסת של חסידי בעלז. ארגן משלוח חבילות מזון לישראל, שהייתה נתונה תחת משטר הצנע.

בשנת ה'תשל"ב עלה לישראל והתיישב בבני ברק, שבה הקים בית מדרש. עסק רבות בתורתו של ה"מנחת חינוך" ומסר שיעורים קבועים בספר זה. היה מקורב לאדמו"ר מבעלז - הרב ישכר דב רוקח, שנהג להושיבו על ידו בעת שערך את שולחנו, ולהאזין לתיאוריו אודות האדמו"רים הקודמים.

נפטר בשנת תשס"ז, בגיל 100. 

לאחר פטירתו הוציאה [חסידות נאראל] את הספר **הוד קדומים** לזכרו, ובו בעיקר דברי תורה של רבי שמואל אהרן רובין מקארטשין על הכנסת ספר תורה, וכן חידושי תורה של הרבי מנארול ותולדות חייו. בספר גם תמונות ותעודות שונות מחייו.

## משפחתו
בנו היחיד הוא הרב דוב בעריש שפירא, ממלא מקומו בהנהגת החסידות. חתנו של האדמו"ר מקוזלוב, רבי משה רוקח.

## קישורים חיצוניים
* תמונתו, בשמחת בית נארול  (אתר בחדרי חרדים)
* על חייו, ודיון לגבי הצגה זו (באתר col)
* זכרונות מכיריו וקרוביו באתר בחדרי חרדים
* עדות שליח חב"ד באוהיו על הרבי מנארול (אתר שטורעם.נט)

קטגוריה:רבני בעלז
קטגוריה:בני ברק: אדמו"רים
קטגוריה:בני ברק: רבנים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:אדמו"רים אמריקאים
קטגוריה:רבנים גליציאנים
קטגוריה:אבות בתי דין

קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2007
אפרים בן-דב

**אפרים בן-דב** (1890 – אוקטובר 1972) היה אגרונום ישראלי שפיתח זן גויאבות נפוץ.

## קורות חיים
נולד בשם אפרים קושילביץ', בעיירה קטנה בליטא בשם בוטרמנץ. עלה, יחיד ממשפחתו, לארץ ישראל בשנת 1911 בימי העלייה השנייה.

עם עלייתו החליף את שם משפחתו מקושילביץ' ל"בן דב", על שם אביו דב. הוא הגיע ליפו ומשם הגיע לפתח תקווה, לעבוד בפרדסים באזור. עבר לדגניה א', ואחר כך נמנה עם המתיישבים הראשונים של מושב עטרות. למד חקלאות במונפלייה שבצרפת ובאלג'יר, והתמחה בגידול גפנים ומטעים. נישא לציזה לבית זיידלר (נפטרה בספטמבר 1963), יחד איתה הקים משק חקלאי במושבה רמת השרון, מקום בו נמנו עם המתיישבים הראשונים.

בן-דב נפטר ב-1972 ונקבר בבית הקברות הנצח ברמת השרון.

## פעילות חקלאית

* הקמת משתלת הגפן הראשונה בארץ .
* כחלק מעיסוקו כאגרונום, פיתח את זן הגויאבות הנפוץ ביותר עד כה, הנקרא עד היום על שמו - בן-דב.

## קישורים חיצוניים
* משפחות עטרות 

## הערות שוליים

קטגוריה:אגרונומים ישראלים
קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:רמת השרון: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הנצח (רמת השרון)
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1890
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1972
קטגוריה:עטרות
All of Me (סטנדרט ג'אז)

**All of Me** זהו שיר פופולרי וסטנדרט שנכתב ב-1931 על ידי ג'רלד מרקס (Gerald Marks) וסיימור סימונס (Seymour Simons).

השיר בוצע והוקלט פעמים רבות בין היתר על ידי בילי הולידיי, אלה פיצג'רלד, פרנק סינטרה ג'אנגו ריינהארדט ולואי ארמסטרונג.
לרוב השיר מבוצע בסגנון סווינג, אך הוא זכה לגרסת פאנק (Punk) על ידי הלהקה האמריקאית NOFX.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שירי 1931
קטגוריה:שירי חוה אלברשטיין
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי השפל הגדול
קטגוריה:סטנדרטים בג'אז
קטגוריה:סינגלים בהוצאת קולומביה רקורדס
כריסטיאנו זאנטי

**כריסטיאנו זאנטי** (באיטלקית: **Cristiano Zanetti**; נולד ב-14 באפריל 1977 בקרארה) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת הקשר.

## ביוגרפיה
זאנטי התחיל את הקריירה המקצוענית שלו בשנת 1993 בפיורנטינה האיטלקית. לאחר מכן עבר בין הקבוצות ונציה, רג'ינה, אינטר מילאנו, קליארי ורומא. הוא אף זכה עם רומא באליפות איטליה בעונת . זאנטי הועבר ליובנטוס בשנת 2006 בהעברה חופשית, על אף ירידת הקבוצה לסרייה ב' בעקבות פרשת הטיית המשחקים בסרייה א'.

זאנטי החל לשחק בנבחרת איטליה בשנת 2001. הוא זומן לסגלה למשחקי מונדיאל 2002 ויורו 2004, אך לא זומן אליו מאז שנת 2004. לזכותו 17 הופעות במדי הנבחרת ושער אחד.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קשרי כדורגל איטלקים
קטגוריה:כדורגלנים איטלקים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת איטליה
קטגוריה:כדורגלני פיורנטינה
קטגוריה:כדורגלני אינטר מילאנו
קטגוריה:כדורגלני קליארי
קטגוריה:כדורגלני רומא
קטגוריה:כדורגלני יובנטוס
קטגוריה:כדורגלני ברשה
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2002
קטגוריה:כדורגלני יורו 2004
קטגוריה:קרארה: כדורגלנים
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1977
ז'ונתן זבינה

**ז'ונתן זבינה** (בצרפתית: **Jonathan Zebina**; נולד ב-19 ביולי 1978 בפריז) הוא כדורגלן עבר צרפתי. זבינה תיפקד כמגן ימני ולעיתים כבלם, על אף שבתחילת הקריירה שימש כחלוץ. הוא היה ידוע במשחק הנוקשה שלו ובתיקוליו החריפים שתרמו לו רבות לצבירת כרטיסים רבה ביותר.

זבינה החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת קאן מהליגה הצרפתית השלישית בשנת 1996. שנתיים מאוחר יותר, ב-1998 הוא עבר לשחק בקליארי האיטלקית, והמשיך משם לרומא בשנת 2000. הוא עבר ליובנטוס עם מאמנו פאביו קאפלו בתחילת עונת  שם שיחק עד שנת 2010, משם עזב לברשה ובמדיה שיחק עונה אחת. בשנת 2011 עבר לברסט שם שיחק עונה אחת ואחריה עבר לטולוז. בעונת  עבר לארל בה שיחק חצי עונה עד ששוחרר.

זבינה רשם הופעה אחת במדי נבחרת צרפת במשחק נגד שוודיה ב-9 בפברואר 2005.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים צרפתים
קטגוריה:מגני כדורגל צרפתים
קטגוריה:בלמי כדורגל צרפתים
קטגוריה:פריז: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני קאן
קטגוריה:כדורגלני קליארי
קטגוריה:כדורגלני רומא
קטגוריה:כדורגלני יובנטוס
קטגוריה:כדורגלני ברשה
קטגוריה:כדורגלני ברסט
קטגוריה:כדורגלני טולוז
קטגוריה:כדורגלני ארל אביניון
קטגוריה:כדורגלני נבחרת צרפת
קטגוריה:ספורטאים צרפתים באיטליה
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1978
חסן סאליחמיג'יץ'

**חסן סאליחמיג'יץ**' (בבוסנית: **Hasan Salihamidžić**; נולד ב-1 בינואר 1977, ביאבלניצה, בוסניה והרצגובינה, יוגוסלביה) הוא כדורגלן עבר בוסני ששיחק כקשר.

במהלך הקריירה המקצוענית שלו שיחק במגוון עמדות, בהן בכנף הימנית כמגן שמאלי אחורי בבאיירן מינכן, וכשחקן כנף שמאלי בנבחרת הלאומית.

בשנים 2017–2023 סאליחמיג'יץ' היה המנהל המקצועי של באיירן מינכן.

## חייו
סאליחמיג'יץ' נולד למשפחה בוסנית. אביו אחמד ואימו שפיקה נתנו לו את הכינוי "בראזו" שפירושו "אח קטן", בגלל שיש לו אחות גדולה. הוא סיים את לימודיו בבית ספר תיכון ושיחק במועדון כדורגל מקומי. אחר כך, סאליחמיג'יץ' עבר לקבוצת ולז' מוסטאר בה שיחק עד שנת 1992. במהלך אותה תקופה, סאליחמיג'יץ' הצעיר ייצג את נבחרת הנוער של יוגוסלביה, בגלל שבאותה העת בוסניה והרצגובינה היו עדיין חלק מיוגוסלביה.

## קריירה כבוגר
בנובמבר 1992, סאליחמיג'יץ' הגיע להמבורג ובעזרת אחמט חלילהודז'יץ' (שהיה בהמשך מאמן איינדהובן וליל) הוא הצטרף לקבוצת הנוער של מועדון הבונדסליגה המבורג. הוא שיחק בה שלוש עונות בטרם עלה לקבוצה הבוגרת.
הוא נשאר לשחק בשורות המבורג עד 1998 כאשר עבר למועדון הפאר הבווארי באיירן מינכן. בעונה הראשונה בקבוצה הוא שותף ב-43 משחקים והבקיע חמישה שערים. בין השאר הוא נכנס כמחליף בסוף המשחק הדרמטי של גמר ליגת האלופות 1999, בו הפסידה באיירן למנצ'סטר יונייטד. לאחר עוד שנתיים טובות, הוא החל לסבול מפציעות בין 2001 ל-2003 ושיחק בשתי העונות האלה בסך הכל 50 משחקים. בשנים שלאחר מכן חזר לכושר ושותף במשחקים רבים. בין השאר בישל את השער המהיר בהיסטוריה של ליגת האלופות שהובקע 11 שניות משריקת הפתיחה, במשחק נגד ריאל מדריד. עם באיירן מינכן הוא זכה בשש אליפויות גרמניה, ארבעה גביעים, ליגת האלופות והגביע הביניבשתי.

ב-15 בינואר 2007, לאחר שחוזהו בבאיירן הסתיים, הוא חתם על חוזה ל-4 שנים ביובנטוס והצטרף לקבוצה רשמית בקיץ של אותה השנה. המאמן קלאודיו רניירי כלל אותו בהרכב הפותח והוא שיחק בעונה הראשונה 30 משחקים והבקיע חמישה שערים. בעונה השנייה הגיע עם יובנטוס למקום השני בליגה, אך גם בעונה זו וגם בעונה שאחריה הוא שוב סבל מפציעות ושיחק פחות, עד אשר המאמן לואיג'י דלנרי שחרר אותו מהקבוצה ביוני 2011.

הוא חתם בוולפסבורג לעונה אחת. עוד לפני תחילת העונה, במשחק ידידות, הוא שבר את ידו השמאלית בהתקלות עם שחקן יריב.

### נבחרת בוסניה והרצגובינה
הנבחרת הלאומית של בוסניה והרצגובינה, בהיסטוריה הקצרה שלה, לא העפילה לשום טורניר גדול כשסאליחמיג'יץ' שיחק בה, אבל במהלך טורניר המוקדמות ליורו 2004, רק שער אחד במהלך המשחק האחרון בטורניר נגד נבחרת דנמרק מנע מהנבחרת לטוס לטורניר הקיץ בפורטוגל. בשנת 2006, פרש מהנבחרת.

## תארים
;באיירן מינכן
* אליפות גרמניה: 1998/99, 1999/2000, 2000/01, 2002/03, 2004/05, 2005/06
* הגביע הגרמני: 1999/2000, 2002/03, 2004/05, 2005/06
* גביע הליגה הגרמנית: 1998, 1999, 2000, 2004
* ליגת האלופות: 2001
* הגביע הביניבשתי: 2001

## חייו האישיים
לסאליחמיג'יץ' יש שלושה ילדים מאשתו הספרדייה אסתר קופדו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים בוסנים
קטגוריה:קשרי כדורגל בוסנים
קטגוריה:כדורגלני ולז' מוסטאר
קטגוריה:כדורגלני המבורג
קטגוריה:כדורגלני יובנטוס
קטגוריה:כדורגלני באיירן מינכן
קטגוריה:כדורגלני וולפסבורג
קטגוריה:כדורגלני נבחרת בוסניה והרצגובינה
קטגוריה:ילידי 1977
דרור פיילר

**דרור אלימלך פֵיילר** (נולד ב-31 באוגוסט 1951) הוא פעיל שמאל רדיקלי, מוזיקאי ואמן ישראלי-שוודי. פיילר התפרסם בתקשורת הודות לביטויים קשים נגד מדינת ישראל. הוא הגדיר את חמאס "תנועת שחרור לאומית" לגיטימית ויזם מאמץ אירופאי להעמדת קצינים ישראלים לדין בינלאומי.

## קורות חיים
פיילר נולד בתל אביב. ב-1967 עברו הוריו של פיילר לקיבוץ יד חנה. אמו פנינה, שנפטרה ב-2022 בגיל 98, הייתה אחות, ופעילת "רופאים למען זכויות אדם" שהתנדבה בכפרים פלסטיניים ביהודה ושומרון. ב-2010 הייתה גיבורת סרטם הדוקומנטרי של דני דותן ודליה מבורך "פנינה פיילר אחות קומוניסטית". אביו אליעזר, שנפטר ב-1992, היה מזכירו של שמואל מיקוניס. ב-1986 נפגש האב בבוקרשט עם קבוצת פלסטינים נציגי אש"ף, כשהדבר היה אסור על פי החוק הישראלי, ונשפט על כך.

ב-1973 עבר דרור פיילר להתגורר בשוודיה. לצורך קבלת אזרחות שוודית, הוא ויתר על אזרחותו הישראלית. הוא למד פרשנות למוזיקה מודרנית בשנים 1975–1977, מוזיקולוגיה באוניברסיטת סטוקהולם בשנים 1977–1978, והלחנה, באקדמיה למוזיקה של סטוקהולם, מ-1978 עד 1983.

ב-2021 נעצר פיילר על ידי הרשויות בשוודיה בחשד לפלילים, עקב מספר גנבות מצרכים בסופרמרקט.

### פעילות בנושא הסכסוך ישראלי-פלסטיני
בזמן האינתיפדה הראשונה, חיבר פיילר את "המאבק", הכולל קטעים מההמנון הפלסטיני.

#### "שלגיה ושגעון האמת"

שמאל|ממוזער|250px|"שלגיה ושגעון האמת"
בינואר 2004 התפרסם פיילר מחוץ למעגל המוזיקה כשהציג, יחד עם רעייתו, גונילה חלד-פיילר, את היצירה "שלגיה ושיגעון האמת" (Snow White and The Madness of Truth, בשוודית Snövit och sanningens vansinne) במוזיאון ההיסטורי הלאומי שבסטוקהולם. המיצב הכיל בריכה ארוכה של מים צבועים בצבע אדום כדם; במים צפה סירה קטנה, אשר עליה כתוב "Snövit" ("שלגיה"), ובתוך הסירה נמצא דיוקן של הנאדי ג'רדאת, מחבלת מתאבדת שרצחה 21 ישראלים בפיגוע במסעדת מקסים. המיצב לווה בקנטטה של יוהאן סבסטיאן באך "Mein Herze schwimmt im Blut" ("לבי שוחה בדם").

היצירה התפרסמה לאחר שצבי מזאל, שגריר ישראל בשוודיה, שהוזמן לפתיחה, ניתק את תאורת המיצב והפיל את אחד הפנסים לתוך הבריכה. עקב כך נגרם קצר חשמלי, וצבי מזאל התבקש לעזוב את המקום. מאוחר יותר הוא הוזמן לבירור במשרד החוץ השוודי. מזאל טען שהיצירה מאדירה את דמותה של הרוצחת. לדברי האמנים, המיצב נעשה על מנת להפנות את תשומת לב האנשים לכך ש"אנשים חלשים מסוגלים לעשות דברים נוראיים".

#### המשט לעזה
פיילר השתתף במשט לעזה מטורקיה שאורגן על ידי ה-IHH ב-2010, ובמהלך העימות עם לוחמי שייטת 13 נפצע באורח קל בפניו. ביוני 2011 נטל חלק מרכזי בארגון המשט לעזה (2011) ושימש כדוברו. ב-19 ביולי 2011 הפליג על סיפון הספינה היחידה שיצאה בסופו של דבר למשט מיוון לרצועת עזה ונעצרה על ידי חיל הים הישראלי.

בעקבות השתתפותו במשט הוציא משרד הפנים לפיילר צו הרחקה מישראל למשך 10 שנים, שאושר על ידי שר הפנים גדעון סער. בנובמבר 2013 עתר פיילר נגד החלטה זו בנימוק שהוא מעוניין לשהות עם אמו החולה. בית המשפט המחוזי בירושלים דחה את העתירה.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:מלחינים שוודים
קטגוריה:אמנים יהודים שוודים
קטגוריה:אמנים ישראלים
קטגוריה:מוזיקאים יהודים שוודים
קטגוריה:פעילי שמאל רדיקלי ישראלים
קטגוריה:מהגרים ישראלים
קטגוריה:אנטי-ציונים יהודים
קטגוריה:יד חנה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
אהבה אחת גדולה

**אהבה אחת גדולה** הוא שם אלבומה השלישי של הזמרת והיוצרת ורד קלפטר. האלבום יצא לחנויות ב-10 באפריל 2008 בחברת התו השמיני, בהפקה מוזיקלית של עמוס עבר הדני, ששיתף עימה פעולה עוד מימי להקת "לגמרי לא שקטים".

האלבום כולל 11 שירים אותם כתבה והלחינה קלפטר, ובנוסף את השיר "פרידה", אותו הלחינה למילותיה של לאה גולדברג, שיצא במסגרת הפרויקט "שרות לאה גולדברג" וזיכה אותה בפרס אקו"ם לשנת 2007. מתארח בו יצחק קלפטר, בעלה לשעבר, בדואט "שלך לעד", בו הוא גם משתתף בנגינה על גיטרה חשמלית.

האלבום מינורי ואינטימי, בולטת בו נגינת הגיטרות ומרבית הטקסטים עוסקים בזוגיות ובאהבה.

## רשימת השירים

## אמנים משתתפים
*ורד קלפטר - גיטרות אקוסטיות, כותבת מילים, מלחינה
*עמוס עבר הדני - גיטרות חשמליות, קלידים, מעבד, מפיק מוזיקלי
*אלון הילל - תופים
*אלון נדל - גיטרה בס
*אלי מגן - קונטרבס
*עדי רנרט - קלידים
*רוני עברין - כלי הקשה
*פיטר רוט - גיטרה בס ב"ספטמבר"
*גיל לדין - תופים ב"ספטמבר"
*יצחק קלפטר - גיטרה חשמלית ב"שלך לעד"

## סינגלים

## קישורים חיצוניים

* טל פרי, יצחק וורד קלפטר שוב ביחד, באתר MOOMA, 27 בפברואר 2008

קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי רוק ישראליים
קטגוריה:אלבומי חברת התו השמיני
חוזה פריז (1815)

**חוזה פריז של 1815** נחתם ב-20 בנובמבר 1815, בעקבות תבוסתו והתפטרותו של נפוליאון בונפרטה. נפוליאון חזר מגלותו באלבה בפברואר, הגיע לפריז ב-20 במרץ, והחל בשלטון מאה הימים. ארבעה ימים לאחר תבוסתה של צרפת בקרב ווטרלו, ב-22 ביוני, נפוליאון השתכנע להתפטר פעם נוספת. המלך לואי ה-18 חזר לשלטון ב-8 ביולי, לאחר שנמלט מהמדינה כאשר נפוליאון הגיע לפריז.

שמאל|ממוזער|250px|אזורי הכיבוש בצרפת מיוני 1815 עד נובמבר 1818

החוזה נכתב כולו בצרפתית, הלינגואה פרנקה של התקופה.

תנאי ההסכם היו קשים יותר עבור צרפת בהשוואה לחוזה 1814, שנחתם לאחר תבוסתו הראשונה של נפוליאון ונוסח לאחר תמרונים הפוליטיים של שארל-מוריס דה טליראן. אחת הסיבות לכך הייתה התמיכה העממית הרחבה שזכה לה נפוליאון בשובו מאלבה. צרפת נאלצה לסגת לגבולותיה משנת 1790; היא איבדה את הישגיה הטריטוריאליים שהושגו בשלב הראשון של מלחמות המהפכה הצרפתית, בין 1790 ל-1792, שלפי ההסכם הקודם היא שמרה ברשותה. צרפת נאלצה גם לשלם פיצויים בסך 700 מיליון פרנקים בחמישה תשלומים שנתיים, ולממן מתקציבה למשך חמש שנים את 150,000 חיילי הצבאות המנצחים, שהוצבו בגבול המזרחי של הטריטוריות הצרפתיות, החל מתעלת למאנש ועד הגבול עם שווייץ. המטרה הכפולה של הכיבוש הצבאי הובהרה בוועידה שהייתה בסמוך לחתימת ההסכם, שבה תוארו התנאים שבהם צרפת תוכל לנהל משא ומתן על קשרי מסחר למטרת תשלום הפיצויים: בנוסף לווידוא כי המדינות השכנות לא יאלצו לחשוש מתחייתה של המהפכה בצרפת, באמצעות הנוכחות הצבאית הובטח גם כי צרפת תעמוד בסעיפים הכלכליים של החוזה.

אף שחלק מבעלות הברית, ובייחוד פרוסיה, דרשו שצרפת תוותר על שטח גדול יותר במזרח, היריבויות בקרב המעצמות ורצון הכללי להחזיר את בית בורבון לשלטון הפכו את הסכם השלום לפחות מכביד ממה שהוא היה עשוי להיות. במקרה הזה צרפת המובסת לא הייתה חתומה על המסמך: החוזה נחתם בין ארבע המעצמות המנצחות בריטניה, אוסטריה, רוסיה ופרוסיה.

החוזה הוכרז באופן רשמי "בשמו של השילוש הקדוש והבלתי מתחלק", כהקדמה לחזרתם של הישועים ולחידוש מעמדה הגבוה של הדת, בייחוד הקתולית, בתגובה לתקופתו של נפוליאון. החוזה קצר מאוד. בנוסף ל"שמירה על צרפת ואירופה מפני התהפוכות שהומטו עליה על ידי נפוליאון בונפרטה", חותמי החוזה גם התנערו "מהמערכת המהפכנית שנוצרה בצרפת".

החוזה הוצג "מתוך רצון לאחד באמצעות שימור לא-אלים של הסמכות המלכותית, ובאמצעות השבת החוקה וסדר הדברים בצרפת על כנם". החוקה שאליה התייחסו הייתה חוקת צרפת משנת 1791, שנקבעה על ידי השלטון הישן זמן קצר לפני פרוץ המהפכה הצרפתית. הסעיפים שנגעו לפעילות הממשלה בצרפת הפכו במהרה לאות מתה: החוזה סייג את השינויים בסדרי הממשל בהסכמתו של מלך צרפת. חוזה פריז הראשון, שנחתם ב-30 במאי 1814, והכינוס האחרון של קונגרס וינה ב-9 ביוני 1815, אושררו פעם נוספת. הנסיכויות והערים החופשיות שלא היו חתומות על החוזה הוזמנו לקבל את תנאיו, כיוון שהוא היה אמור להפוך לחלק מהחוק הציבורי באירופה, מלבד האימפריה העות'מאנית, שלפיו "יתקיימו יחסים שמהם ניתן יהיה לגזור מערכת של שיווי משקל אמיתי וקבוע באירופה".

## קישורים חיצוניים

* חוזה פריז באנציקלופדיה קולומביה 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
פריז (1815)
פריז 1815
קטגוריה:שוודיה: היסטוריה
פריז (1815)
פריז (1815)
פריז (1815)
קטגוריה:1815
פריז (1815)
פריז (1815)
חוזה פריז (1815)
היהודים (אלבום)

**היהודים** הוא האלבום השני של להקת הרוק הישראלית "היהודים". האלבום הוקלט באולפני די. בי. ויצא לאור באוגוסט 1998.
כל המילים והלחנים באלבום הם פרי יצירתם של תום פטרובר ואורית שחף.
האלבום הגיע למעמד של אלבום זהב ומכר כ-20,000 עותקים. בעטיפת אלבום זה מופיע לראשונה לוגו הלהקה.

## רשימת שירים

### סמי חופשי
השיר "סמי חופשי" מתמקד בדמות בעלת מאפיינים גרוטסקיים, בוטים והומוריסטיים, המתוארת ככוכב רוקנרול הדוניסט ועשיר ("סמי מליין") החי את החיים "על הקצה". הטקסט בונה תדמית של גבריות מאצ'ואיסטית מוקצנת ומתירנות מינית מוחצנת, תוך שימוש ברמיזות ישירות ושפה בוטה ("סרט כחול", "מגיע מאחור") שנועדה לייצר אווירה פרועה ומשוחררת, ולזעזע את המאזין השמרן. דמותו של סמי מוצגת כמי שמתנתק מהנורמות החברתיות המקובלות, כפי שמשתקף בשורה החוזרת "סמי חופשי, פשוט הוא לא נורמלי", המקשרת בין חופש מוחלט לבין שיגעון ומשיכת תשומת לב. מבחינה פרשנית, הדמות יכולה להיתפס כקריקטורה סאטירית הלועגת למודל "הגבר הישראלי" או לפוזה הנהנתנית של כוכבי רוק, אך על פי עדויות הלהקה והמעריצים, היא מבוססת על אדם אמיתי וצבעוני שהיווה השראה לכתיבה. מבחינה מוזיקלית ומבנית, השיר מסתיים בניגוד חריף לאופיו האגרסיבי והכוחני. שורות הסיום המושרות באנגלית ("I really love you, I really miss you") הן רכות, רומנטיות וכמעט קיטשיות. דינמיקה זו, המשלבת בין רוק כבד ואגרסיבי לבין רגש ובלדות, מהווה מאפיין בולט בסגנון הכללי של להקת "היהודים".

## קרדיטים
* תום פטרובר - הפקה, שירה, פסנתר ("לעוף")
* אורית שחף - שירה
* יהב ליפינסקי - תופים
* אבי סטרול - בס
* איציק סולם - גיטרות
* ערן מיטלמן - קלידים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי היהודים
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי רוק ישראליים
קטגוריה:אלבומי זהב בישראל
קרדיט (יצירה)

ממוזער|250px|שמותיהם של המשתתפים בתכנון והקמת מגדל התצפית של מרטין רייניש, בחצר בית הנסן בירושלים, מפורטים בשלט למרגלותיו.
**קרדיט** או **מִזְכֶּה** (באנגלית: **Credit**) ליוצר הוא ציון שמו בעת אזכור של מידע, רעיון או ניסוח שיצר, על מנת לייחס את היצירה ליוצר ולא למי שמאזכר אותה.
לעיתים אדם מעדיף שלא לקבל קרדיט על רעיון, ומציין זאת במפורש.

## סוגים
ביצירה מקורית, כגון סרט קולנוע, ספר, תקליטור וכדומה, ניתנת רשימה של השותפים ליצירתה. בסרט קולנוע, למשל, מצוינים כל השחקנים (לעיתים למעט ניצבים, שתרומתם פחות משמעותית ומספרם רב), וכל העוסקים ביצירת הסרט, ברשימה המופיעה בסופו. מרבית העיתונים נותנים קרדיט לעיתונאי על כל ידיעה או מאמר שמסר לפרסום (יוצא דופן בולט הוא השבועון האקונומיסט, שמרבית תוכנו מתפרסם ללא קרדיט), ושמו של העיתונאי מתנוסס בראש הכתבה. שותפים נוספים ליצירת הכתבה, כגון עורך שיזם את כתיבתה, עורך לשוני שסגנן אותה ואחרים, אינם מקבלים קרדיט לכתבה הספציפית, אך לעיתים הם מוזכרים באזור קרדיטים כללי בעיתון.
לעיתים במאי קולנוע מסרב לקבל קרדיט על סרט שביים, למשל בעקבות חילוקי דעות עם המפיק. במשך תקופה מסוימת נהוג היה לתת את הקרדיט על הבימוי במקרה זה לאלן סמית'י.
גם ברישיונות של תוכנה חופשית או תוכן חופשי, כגון GNU FDL, המאפשרים העתקה חופשית של הקוד או המסמך, נדרש מתן קרדיט ליוצרים.

בעת ציטוט של יצירה יש לציין את מקור הציטוט. גם בעת הצגה של רעיון מקורי בדרך של ציטוט ישיר יש לציין את מקורו. עיקרון זה הוא עיקרון קדום, כפי שאמר רבי אלעזר בשם רבי חנינא "כל האומר דבר בשם אומרו, מביא גאולה לעולם" (). חובה למתן קרדיט מוטלת בחוק בעת ציטוט של יצירה המוגנת בזכויות יוצרים. גם כאשר אין חובה כזו מכוח חוק, נהוג לעשות כך. שימוש ברעיון בלי מתן קרדיט ליוצרו נחשב לעיתים לפלגיאט.
קרדיט נועד לתת ליוצר את הכבוד המגיע לו. מתן קרדיט למאמר אקדמי הוא יותר מאשר כבוד - בין הקריטריונים למדידת חשיבותו של מאמר אקדמי נמצא גם מספר ההתייחסויות אליו במאמרים אחרים (citation index).

## זכות יוצרים וזכות מוסרית
חוקי זכויות יוצרים עוסקים בזכות על יצירה. הזכות הבסיסית ביצירה היא זכות יוצרים, שהיא סוג של זכות קניין, המקנה לבעליה שליטה מלאה ביצירה, וניתנת להעברה מהיוצר לאדם אחר, כגון מו"ל או מזמין של היצירה. גם כאשר זכות היוצרים ביצירה אינה בידי היוצר, עוסק החוק בזכותו לקרדיט, זכות הקרויה "זכות מוסרית".

בישראל נכנס לתוקף במאי 2008 חוק זכויות יוצרים חדש, המחליף את החוק שהיה בתוקף מתחילת תקופת המנדט. שני החוקים עוסקים בזכות יוצרים.

בחוק הישן נקבע: "מחבר זכאי ששמו ייקרא על יצירתו בהיקף ובמידה המקובלים" (סעיף א(1) לפקודת זכות יוצרים, 1924).

בפרק ז' לחוק החדש הוגדרה הזכות המוסרית של היוצר ביתר הרחבה:

חידוש משמעותי של החוק משנת 2007 הוא הכפפת הזכות המוסרית לסייג של סבירות. סעיף 50(ב) קובע ש"... עשיית פעולה ביצירה הפוגעת בזכות המוסרית האמורה בסעיף 46(2) אינה מהווה הפרה של הזכות האמורה, אם הפעולה הייתה סבירה בנסיבות העניין". סעיף 50(ג) מונה שיקולים שעל בית המשפט להתחשב בהם בעת קביעת הסבירות של הפעלת הזכות המוסרית. משמעות הסייג תיקבע בבתי המשפט.

## קישורים חיצוניים

* פרופ' נחום רקובר, **[https://www.daat.ac.il/daat/vl/copyright/copyright01.pdf זכות היוצרים במקורות היהודיים]** פרק שני: "החובה לומר דבר בשם אומרו", 17. הוצאת ספרית המשפט העברי; משרד המשפטים ומורשת המשפט בישראל, תשנ"א-1991.
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קניין רוחני
ארז פילוסוף

**ארז פילוסוף** (נולד ב-12 באוקטובר 1971) הוא יזם אינטרנט, מייסד אתר וואלה! עם שותפו גדי הדר.

## ביוגרפיה
ארז פילוסוף עסק בפיתוח תוכנה מגיל 15, סיים תיכון במגמת אלקטרוניקה ומחשבים, לאחר התיכון שירת בצה"ל כטכנאי אלקטרוניקה ומפתח תוכנה בחיל המודיעין.

לאחר השירות הצבאי, הצטרף בשנת 1994 כמתכנת לחברת "טלטל ערוצי תקשוב" אשר פיתחה שירותים לרשת תקשוב ישראלית בשם TVTEL.

בשנת 1995 לאחר שנחשף לרשת האינטרנט הקים, כפרויקט צדדי, מדריך אתרי אינטרנט בסיסי בשם וואלה!, אשר לימים גדל והפך לפורטל אינטרנט פופולרי.האתר וואלה! הפך לפעילות העיקרית של החברה, ופילוסוף הפך לשותף בה. עם התקדמות האתר הפך פילוסוף למנכ"ל אתר "וואלה!". במקביל הוקמה חברת החזקות בשם "וואלה! תקשורת בע"מ", שהונפקה ב. תחת חברה זו הוקמו פעילויות נוספות, דוגמת שירות דואר אלקטרוני ואתר פיננסי. אחר כך רכשו את השליטה בחברה בזק בינלאומי וקבוצת הארץ. במאי 2001 מונה כמשנה למנכ"ל הקבוצה כולה. בתפקיד זה היה אחראי לפעילות הטכנולוגית, מערכות המידע והתשתית שלה.

בשנת 2006 נבחר במקום השני ברשימת האנשים המשפיעים באינטרנט הישראלי של מגזין העסקים TheMarker.

במרץ 2007 הפסיק לכהן בתפקיד ניהולי ב"וואלה!", אך המשיך לעסוק בהשלמת הפיתוח של מספר מוצרי מפתח שהחברה עמדה להשיק, כיועץ למנכ"ל במשרה חלקית במשך כחצי שנה. בדצמבר 2007 הצטרף כיועץ לסטארט-אפ ויראל גורוס (ViralGurus.com) שהקים אתר לשיתוף קבצים. במקביל הקים סטארט-אפ משלו בתחום, "ליבוקס" , לניהול ושיתוף קובצי מדיה באיכות HD. באפריל 2008 גייסה החברה מיליון דולר. בפברואר 2009 השיקה "ליבוקס" את הפלטפורמה שלה, אך היא נסגרה באפריל 2011, לאחר שגייסה כ-3 מיליון דולר בסך הכל. לאחר שנסגרה הוצעו הפטנטים שלה למכירה.

הפרויקט הבא של פילוסוף היה מיזם אינטרנט בשם "Hopflow" לגילוי תוכן (Content discovery platform ). השירות של המיזם הושק בנובמבר 2012. בהמשך השירות עבר כמה גלגולים ועסק בפיתוח שיפורים לתיבת האמייל המסורתית כך שתפעל יותר כצ'אט. בנובמבר 2018 הוקמה על בסיס השירות חברת "Spike , בה משמש פילוסוף כסמנכ"ל טכנולוגיות והיא גייסה באותה עת 5 מיליון. ביוני 2020 גייסה החברה 8 מיליון דולר נוספים. החברה מספקת תוכנה כשירות לארגונים המאחדת תחת ממשק אחד שירותים כגון: אימייל, מסרים מיידיים, שיתוף קבצים, ועבודת צוות מרחוק.

## קישורים חיצוניים

* 
*  - ריאיון
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פעילי אינטרנט ישראלים
קטגוריה:יזמי היי-טק ישראלים
קטגוריה:סגל וואלה!
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1971
אנטיגרציוזו

"**אנטיגרציוזו**" (באיטלקית: **Antigrazioso**) הוא פסל מאת האמן הפוטוריסטי אומברטו בוצ'וני, אשר נוצר בין השנים 1912–1913 כיציקת גבס ונוצק בברונזה בין השנים 1950–1951. הוא מצוי בכמה אוספים ברחבי העולם.

הפסל מהווה דיוקן של אמו של בוצ'וני. הוא משתמש בשפת הפיסול הקוביסטית כדי לחלק את הנפח לצורות גאומטריות. הפסל מנסה להדגים את השילוב בין מסת הגוף בין הסביבה בצורה מוחשית, על ידי כך שהוא משלב בדמות אלמנטים חיצוניים מסביבתה כגון ירקות וחפצים אחרים.

בכך מנסה בוצ'וני לערער על תפיסות אסתטיקה ויופי מקובלת. היופי האמיתי הוא בביטוי של חיים המודרניים. שמו של הפסל מדגיש מסר זה: "אנטיגרציוזו" פירושו באיטלקית "נגד הגרציה", כלומר נגד הגראציות המסמלות בתרבות המערבית את החן והיופי, ומהוות "השראה" או "מוזה" בעבור האמנים.

הפסל הוצג לראשונה בתערוכת פסלים של בוצ'יוני אשר נערכה בגלריה "La Boëtie" בפריז בחודש יוני 1913. 
## קישורים חיצוניים

* הפסל באתר מוזיאון המטרופוליטן (באנגלית)
קטגוריה:פיסול פוטוריסטי
קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:אומברטו בוצ'וני: פסלים
סיגיסוולד קאוקן

**סיגיסוולד קאוקן** (בפלמית: Sigiswald Kuijken, נולד ב-16 בפברואר 1944) הוא כנר, ויולן ומנצח הנודע בנגינה בכלים אותנטיים.

## קריירה
קאוקן היה חבר בהרכב אלאריוס מבריסל בין 1964 ל-1972 והקים את "התזמורת הקטנה" (La Petite Bande) ב-1972, שעימה הקליט עשרות אלבומים. מאז 1971 לימד כינור בארוק בקונסרבטוריונים המלכותיים בהאג ובבריסל. מחלוצי יישום הטכניקה המוקדמת של השענת הכינור על הכתף בלי משענת-כתף, במקום להחזיקו מתחת לסנטר. 

חבר ב"רביעיית המיתרים קאוקן", שאותה ייסד ב-1986. בשנים האחרונות הופיע גם כמנצח על סימפוניות מן התקופה הרומנטית.

אחיו ידועים גם הם בביצוע המודע היסטורית: ברתולד קאוקן הוא חלילן ווילאנד קאוקן הוא צ'לן ונגן ויולה דה גמבה. השלושה הירבו לעבוד עם נגן הצ'מבלו גוסטב לאונהרדט, ומופיעים בקביעות ברחבי העולם.

ב-2 בפברואר 2007 העניקה לו האוניברסיטה הקתולית של לוון בבלגיה תואר דוקטור לשם כבוד.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:כנרים בלגים
קטגוריה:ויולנים
קטגוריה:מנצחים בלגים
קטגוריה:מבצעים בכלים אותנטיים
סיגיסוולד
קטגוריה:בלגים שנולדו ב-1944
דאריו שימיץ'

**דאריו שימיץ**' (קרואטית: **Dario Šimić**; נולד ב-12 בנובמבר 1975 בזאגרב, הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה) הוא כדורגלן עבר קרואטי. שימיץ' נחשב בעיני רבים כשחקן ההגנה הקרואטי הטוב בכל הזמנים.

## קריירה
שימיץ' החל את הקריירה בגיל 13 בדינמו זאגרב (אז נקראה קרואטיה זאגרב), בה שיחק בכל מסגרות הנערים והנוער. קצת לפני הגעתו לגיל 18, הוא שיחק בפעם הראשונה בקבוצה הבוגרת בניצחון 4-0 על נ.ק זאגרב. שימיץ' שיחק בקבוצה במשך 7 עונות, וזכה עימה ב-5 אליפויות. בעקבות יכולתו זומן לנבחרת קרואטיה הבוגרת כבר בגיל 20. במדי הנבחרת, שיחק רק פעם אחת במהלך יורו 1996, אך במונדיאל 1998 הפך לשחקן הרכב. בטורניר, שימיץ' שיחק ב-6 מתוך 7 משחקיה של הנבחרת, וסיים עם נבחרתו במקום השלישי.

בעקבות יכולתו המשכנעת, הן במדי הנבחרת והן במדי דינמו זאגרב, חתם בקבוצה האיטלקית אינטר מילאנו, בינואר 1999, והיה לשחקן הקרואטי הראשון במדינה ובקבוצה. אך, במשך ארבע השנים, בילה בעיקר על הספסל ושיחק מספר מועט של דקות משחק. בגלל סיבה זו הוא עבר לשחק במילאן, יריבתה העירונית, בעסקת חליפין עם אומיט דאיבאלה הטורקי, שעשה את הדרך ההפוכה. שימיץ' שיחק במילאן כמעט באופן קבוע, אך לאחר שתי עונות שוב איבד את מקומו בהרכב על חשבון שחקנים חדשים שנרכשו על ידי הקבוצה.

למרות שהקריירה שלו דעכה, המשיך שימיץ' להיות אחד משחקניה החשובים של נבחרת קרואטיה ואחד מעמודי הטווח שלה, ובמונדיאל 2002 הוא שיחק ב-2 מתוך 3 ממשחקי הנבחרת, כמו שנתיים לאחר מכן ביורו 2004. בטורנירים אלו קרואטיה לא עברה את שלב הבתים המוקדם.
ב-2003 שימיץ' המשיך בעלייתו, וזכה עם מילאן בליגת האלופות, אך לאחר עונה זאת איבד שימיץ' את מקומו בהרכב ומיעט לשחק במדי הקבוצה. שימיץ' הצהיר שהוא רוצה לעזוב את הקבוצה, אך לאחר מספר שבועות, האריך את חוזהו במפתיע עד 2009, כאמור, הכסף הרב וגילו המתקדם והגבוה הכריעו אותו.

במונדיאל 2006 שוב כשלה קרואטיה בניסיון להעפיל אל מעבר לשלב הבתים המקדם, ושימיץ' שיחק בכל שלושת משחקיה. זמן מועט לאחר מכן הוא גם פרש מהנבחרת.

באוגוסט 2008 שימיץ' עזב את מילאן ועבר אל מונקו.

מחוץ למגרשים, ניצל שימיץ' את מעמדו בקרואטיה כדי להילחם בעוני ובמצוקה של חולי האיידס ביבשת אפריקה. הוא ידוע כנכדו של איש העסקים הידוע, אנדריצ'ה שימיץ', השחקן מחזיק בבעלותו חברה של מים מינרלים, כעסק לאחר פרישתו. בנו הוא כדורגלן רד בול זלצבורג רוקו שימיץ'.

## תארים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:כדורגלנים קרואטים
קטגוריה:מגני כדורגל קרואטים
קטגוריה:בלמי כדורגל קרואטים
קטגוריה:כדורגלני דינמו זאגרב
קטגוריה:כדורגלני אינטר מילאנו
קטגוריה:כדורגלני מילאן
קטגוריה:כדורגלני מונקו
קטגוריה:זאגרב: אישים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת קרואטיה
קטגוריה:כדורגלני יורו 1996
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1998
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2002
קטגוריה:כדורגלני יורו 2004
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2006
קטגוריה:כדורגלני יורו 2008
קטגוריה:קרואטים שנולדו ב-1975
יופלה

**מחלבת יופלה** (צרפתית: **Yoplait**) נוסדה בשנת 1965 בצרפת.

המחלבה הוקמה על ידי חקלאים שרצו לייצר מוצרי חלב ולשווק את תוצרתם החקלאית. כיום יופלה הוא קונצרן מזון בינלאומי המשווק באירופה ובארצות הברית.

בישראל קיבלה חברת תנובה את הזיכיון לייצר ולשווק את מוצרי יופלה ב-2001. זאת במקום המותג אמי - Emmi השווייצרי. מאז 2004 מיוצרים מוצרי יופלה בישראל במחלבת אלון תבור. 

בסוף 2018 הופסק בישראל מסע פרסום שיצרה מקאן תל אביב למוצר יופלה טיוב, מסדרת המוצרים של יופלה, תוך פחות מיממה מעלייתו לשידור וזאת בעקבות תלונות הורים על מסע פרסום שעודד צריכת מזון בעל כמות משמעותית של סוכר ולעג בצורה בוטה למזון בריא ולילדים שצורכים מזון בריא.

## קישורים חיצוניים
* 

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות צרפתיות
קטגוריה:יצרני מוצרי חלב
קטגוריה:תנובה
סורת א-תין

**סורת א-תין** (ערבית: **التين**), או **סורת התאנים**, היא סורה מספר 95 בקוראן. סורה קצרה זו מונה שמונה פסוקים (אַיַא֫ת), ולפי האמונה המוסלמית היא הורדה למוחמד באמצעות המלאך גִ'בְּריל (جبريل) במכה. לפי ספרו של אבּן אלצֻ'רַיְס, פַצָ'אאִ'יל אלקֻראן (מהמאה ה-10), המיוחס לפרשן הקוראן עַטָאא' אלחֻ'ראסאני (בן המאה ה-8), הורדה סורה זו אחרי סורת אל-ברוג' ולפני סורת אל-קריש.

לסורה שלושה חלקים. בשלושת הפסוקים הראשונים מובאת שבועה ב"בתאנים ובזיתים, ובהר סיני, ובחבל ארץ זה הבטוח!" רובין מציין כי "בתאנים ובזיתים" עשוי לסמל צמד מקומות קדושים, כגון מכה וירושלים, וכי חבל הארץ הבטוח הוא מכה, בה אסור לשפוך דם. מוחמד אסד מפרש את התאנים והזיתים כעצים המסמלים את האזורים בהם הם נפוצים: במזרח הים התיכון ובמיוחד בארץ ישראל ובסוריה, ועל כן הכוונה היא לאזור בו פעל הנביא היהודי האחרון - עיסא. בהתאמה, הר סיני מסמל את משה וחבל הארץ הבטוח, הוא מכה - את מוחמד. כך השבועה מביעה ביטחון בשלושת גלגולי הדת המונותאיסטית: היהדות, הנצרות והאסלאם.בשנת 2021 הודח המופתי סוריה אחמד חסון בשל פירוש זה של סורת א-תין בעת ניחום האבלים של האמן סבאח פח'רי זאת בשל טענה של פירוש הקוראן בהתאם לדעה פוליטית עם זאת המופתי חסון טען כי מי שעזב את סוריה קרי הפליטים הסורים היא מי "עשינוהו נחות שבנחותים"

חלקה השני (פס' 4–6) של הסורה מספר על בריאת האדם בצלם אלוהים, פסוק 4: "ואכן בראנו אותו באופן הטוב ביותר", אולם "אז עשינו אותו נחות שבנחותים". רובין מפרש כי הכוונה להידרדרות האדם בזקנתו, ומציין כי פרשנות אחרת רואה בהידרדרות את שהות האדם בתחתית השאול. הפסוק הבא מסייג את "המאמינים ועושי הטוב" כמי שלא יחלקו גורל זה, ויזכו ב"שכר עד אין קץ".

חלקה השלישי (פס' 7–8) של הסורה פונה אל המכחישים את יום הדין ואת שבחו של אללה בו, ולועג להם בהבעת תמיהה רטורית על כך שגם השופטים נשפטים בידי אלוהים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

תין
בנאי (מדעי המחשב)

בתכנות מונחה-עצמים, **בנאי** (באנגלית: **constructor**, לעיתים נכתב בקיצור: **ctor**) הוא פיסת תוכנה (דומה לשגרה) המאתחלת אובייקט, ונקראת באופן אוטומטי מיד לאחר שהאובייקט נוצר.

בנאי דומה למתודות רגילות, אך תפקידו שונה באופן מהותי. בתחילת הריצה של הבנאי האובייקט אותו הוא צריך לבנות עדיין איננו מוגדר עד תומו. תפקידו של הבנאי הוא למעשה לדאוג לכך שהאובייקט יהיה בנוי היטב (כלומר, שהאינווריאנט של האובייקט יתקיים), למשל עבור אובייקט המגדיר תאריך, לדאוג שהשדה של היום בחודש יכיל ערך חוקי ביחס לחודש אליו האובייקט מאותחל, ולא יכיל "זבל". זאת בניגוד למתודה רגילה ה*מניחה* שהאובייקט עליו היא פועלת בנוי היטב, וצריכה רק לדאוג לשמור אותו במצב זה.

הבנאי נקרא רק לאחר שהזיכרון עבור האובייקט כבר הוקצה; בשפות תכנות המאפשרות למתכנת לשלוט בהקצאה, זו תתבצע בעזרת פונקציה נפרדת. על פי רוב מוגדר בשפת התכנות בנאי "ברירת מחדל" למחלקה, ולעיתים די בבנאי זה - למשל כאשר ניתן להגדיר ערכי התחלה לשדות באופן ישיר, או כאשר אין צורך בפרמטרים, או כאשר השפה מאפשרת אתחול ישיר של השדות על ידי הצד שיוצר את האובייקט. ישנן שפות תכנות בהן ניתן לכתוב מספר בנאים שונים לאותה מחלקה. בנאים יכולים לקבל פרמטרים, אך בשפות תכנות רבות הבנאי שונה ממתודות גם בכך שאין לו ערך החזרה, כך שלא ניתן לסמן כישלון דרך ערך החזרה. בשפות תכנות התומכות בניהול חריגות ניתן לסמן כישלון של הבניה בעזרת חריגה. בשפות בהן יש הורס (destructor) שתפקידו לשחרר משאבים המוחזקים על ידי המחלקה, ושנקרא אוטומטית כאשר אובייקט נהרס, הוא לא ייקרא אם הבנאי סימן כישלון.

שמו של הבנאי הוא לרוב כשם המחלקה עבורה הוא מוגדר, אך ישנן שפות תכנות (למשל שפת D) שבהן אין לבנאי שם, או שהבנאי נקרא this, על מנת שלא לחזור על שם המחלקה במקומות שונים שלא לצורך.

בתכנות פונקציונלי, בנאים הם פונקציות היוצרות באופן חד-חד-ערכי ערך מטיפוס נתונים מורכב, ולהן קיים גם "הורס" (על פי רוב, בצורה של תבנית) המאפשר לקבל בחזרה את הפרמטרים שהועברו להן. בנאים כאלה אינם כוללים קוד המוגדר על ידי המשתמש. הגישה הזו מקלה על הוכחת נכונות של תוכניות, בעזרת הוכחה באינדוקציה.

ב-Java הבנאי מהווה חלק מהמנגנון של גוש אתחול.

## דוגמאות ל-Constructor
### בשפת התכנות [[Java]]

```java
public class Example
 {
 //הגדרת הבנאי
 public Example()
 {
 this(1);
 }

 //העמסת הבנאי
 public Example(int input)
 {
 data = input;
 }

 //declaration of instance variable(s).
 private int data;
 }

 //code somewhere else
 //instantiating an object with the above constructor
 Example e = new Example(42);
```


### בשפת התכנות [[C++]]

```c++
class Example {
 public:

 // בנאי שאינו מקבל פרמטרים
 Example()
 {
 data = 0;
 }

 // העמסה של בנאי
 Example(int data)
 {
 this->data = data;
 }

 private:

 int data;
 };

 // Code somewhere else
 // Instance an object on the stack with the above constructor
 Example a(4);

 // Instance one on the heap
 Example *b = new Example(4);
```


## ראו גם
* מדעי המחשב
* תכנות מונחה-עצמים
* גוש אתחול
* Destructor 
* Copy constructor
* Finalizer 

## הערות שוליים

קטגוריה:תכנות
קטגוריה:תכנות מונחה-עצמים
קטגוריה:מונחים בתוכנה
מוד פרידלנד

**מוד פרידלנד** (באנגלית: **Maud Friedland**; 20 ביוני 1927 – 9 ביולי 1996) הייתה אמנית קרמיקה ישראלית ילידת אוסטריה. פרידלנד ידועה בשימוש האקספרסיבי שעשתה בגלזורות ביצירתה.

## ביוגרפיה

מוד קלודין מרי פרידלנד נולדה בווינה לבני הזוג אליס ויונל פרידלנד, משפחה בורגנית ואמידה. אביה, יונל שימש כסגן מנהל בנק, והוא החזיק באוספו יצירות אמנות של אמנים כטיציאן, פאולו ורונזה, קאראווג'ו ואחרים. לאחר סיפוח אוסטריה לגרמניה הנאצית, בשנת 1938, פוטר האב ממשרתו בבנק. הנהלת הבנק הציע לו כפיצוי לנהל יקב בעיר ארד שבמערב רומניה.

לאחר מלחמת העולם השנייה החלה פרידלנד ללמוד אמנות. בתחילה באופן פרטי ובשנת 1948 נרשמה ללימודי פיסול באקדמיה לאמנות בבוקרשט.
בשנת 1950 נמאס עליה "לפסל את כפתורי מעילו של סטלין", כדבריה, והיא עלתה לישראל עם משפחתה לישראל ונשלחה למעברת "שער העלייה". משם עברה המשפחה לחדרה.

בשנת 1951 נסעה לצרפת במימון מלגה של ארגון הג'וינט, שם למדה, רישום ופיסול בבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות (ה"בוזאר"). עם סיום לימודיה, בשנת 1954, נסעה להשתלם בקרמיקה בווינה. בשנת 1956 חזרה לישראל והתיישבה בקריית האמנים בצפת.

מיד לאחר עלייתה, חיה במושבים בפרוזדור ירושלים עד שנמצאה לה דירה בבית נטוש בעין כרם.

בשנים 1951–1954 שהתה בפריז ולמדה אמנות. בשנים 1954 - 1956 השתלמה בווינה. עם שובה לישראל, התקבלה לעבודה כמרצה באקדמיה לאמנות בצלאל בירושלים. בשנת 1964 נסעה לשליחות בגויאנה הצרפתית, מטעם הסיוע של מדינת ישראל למדינות מתפתחות.

בשנת 1970 עיצבה פרידלנד קיר דקורטיבי שיוצר במפעל "לפיד", עבור חברת "מאי" האמריקאית, שיועד לסניפה בקולורדו. הקיר הוצג בתערוכות ייצוגיות של ישראל בארצות הברית.

בשנות ה-90 של המאה ה-20 עקרה מעין כרם ליפו, שם התגוררה עד מותה.

בשנת 2012 החלה עמותת אמנים יוצרים / אגודת הקרמיקאים להעניק את "פרס מוד פרידלנד לאמנות קרמית" על שמה.

## גלריה

תמונה:PA3008181.JPG|תבליט קיר (פרט)כנסיית האחיות ציון, עין כרם
File:Notre-Dame de Sion IMG 0844.JPG|תבליט קיר (פרט)כנסיית האחיות ציון, עין כרם


## תערוכות יחיד

## קישורים חיצוניים

* 
* לעבודות מעשה ידי מוד פרידלנד מאוסף נזר לקרמיקה אמנותית ישראלית באתר ארץ חפץ אוספי מורשת בישראל
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמניות קרמיקה ישראליות
קטגוריה:אמני קרמיקה ישראלים
קטגוריה:סגל בצלאל
קטגוריה:מורים לאמנות בישראל
קטגוריה:פסלות ישראליות
קטגוריה:פסלים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1927
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1927
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1996
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1996
שד'א חסון

**שד'א חסוּן** (בערבית: **شذى حسون**) (נולדה ב-3 במרץ 1981) היא זמרת עיראקית ילידת מרוקו, זוכת העונה הרביעית של תוכנית המציאות הלבנונית "סטאר אקדמי".

## ביוגרפיה
שד'א חסון נולדה בשנת 1981 בשם **שד'א אמג'ד חסון אלשמרי** בעיר קזבלנקה שבמרוקו לאם מרוקאית ולאב עיראקי שמוצאו ממחוז באבל. בתום לימודיה התיכוניים למדה ספרות אנגלית בקזבלנקה ומאוחר יותר עברה ללמוד בעיר טנג'יר שבצפון מרוקו. את תואר המוסמך שלה קיבלה לאחר שסיימה את לימודיה בצרפת.

חסון התפרסמה בזכות השתתפותה בתוכנית המציאות "סטאר אקדמי", המקבילה הלבנונית ל"כוכב נולד" הישראלי ול"אמריקן איידול" האמריקני. בתוכנית, ביצעה חסון שירים במספר רב של סגנונות מוזיקליים ובשפות שונות, בהן: אנגלית, צרפתית, ספרדית, איטלקית וגרמנית וכן במספר ניבים של השפה הערבית. כמו כן, ביצעה דואטים מוצלחים עם אמנים ערביים ומערביים בולטים. במהלך התוכנית, הועמדה חסון להדחה פעם אחת בלבד.

בגמר שנערך ב-31 במרץ 2007, גברה חסון על המתמודד הלבנוני, המתמודד המצרי, והמתמודדת התוניסית כאשר זכתה בלמעלה מ-40 אחוז מקולות המצביעים וגרפה כשבעה מיליון הצבעות מסרונים. חסון, הפכה הן לנציגת עיראק והן לאישה הראשונה והיחידה עד כה שזכתה בתחרות זו. לאחר ניצחונה, יצא המון לרחובות הערים בעיראק וחגגו את ניצחונה של חסון, מוקדי החגיגות היו בעיקר בעיר ארביל בחבל כורדיסטן, בעיר נג'ף השיעית ובבגדאד הבירה. חסון זכתה לשבחים רבים במולדתה ותמונותיה הופצו בכל העיתונים המובילים במדינה. בראיונותיה לכלי התקשורת, אמרה חסון כי מטרתה הייתה לאחד את העם העיראקי הנתון במשברים פנימיים קשים בעקבות מלחמת עיראק. על אף השבחים להם זכתה הזמרת הוטחה בפניה ביקורת על שימושה במצוקת העם העיראקי כגימיק. המבקרים, טענו כי חסון, ילידת מרוקו, אשר אינה מתגוררת בעיראק, אינה ראויה לייצג את עיראק בתוכנית.

לאחר זכייתה בתוכנית, הוחתמה חסון בחברת ההקלטות "רותאנה", חברת ההקלטות המובילה במזרח התיכון, והחלה חסון לעבוד על תקליטה. באלבום המתוכנן, צפויים להיכלל שירי עם עיראקיים ושירים במספר ניבים של השפה הערבית, בהם: הניב הלבנוני, הניב המצרי, הניב העיראקי והניב המרוקאי. כמו כן, עתידה הזמרת להקליט דואט עם הזמרים הלבנוניים מלחם ברקאת ומרואן ח'ורי אשר אף כתב לה שיר. עד כה, הוציאה הזמרת שלושה סינגלים מצליחים: "רוח", "סמאללה סמאללה", ו"עושאק". בהופעות שלה היא שיתפה פעולה עם ראמי עייאש וג'ורג' וסוף.

נכון לשנת 2008 מתגוררת חסון בפרבר של ביירות, בירת לבנון.

## דיסקוגרפיה
### סינגלים

## קישורים חיצוניים

* 

* שד'א חסון, ברשת החברתית MySpace 
* מערכת מחסום, הזמרת העיראקית שד'א חסון זכתה בתחרות "סטאר אקדמי", באתר מחסום (דף ארכיון)
* 

קטגוריה:ילידות 1981
קטגוריה:זמרים השרים בערבית
קטגוריה:זוכים בתוכניות מציאות
קטגוריה:זמרות עיראקיות
ברוס גולדינג

**אוֹרט ברוס גולדינג** (אנגלית: Orette Bruce Golding; נולד ב-5 בדצמבר 1947) הוא ראש ממשלת ג'מייקה לשעבר.

## ביוגרפיה
גולדינג נולד בשנת 1947 בצ'אפלטון שבג'מייקה. אביו, טאסיוס, כיהן כחבר הפרלמנט של ג'מייקה ונבחר בשנות השישים ליו"ר הפרלמנט. בנעוריו הוא החל לפעול במסגרת מפלגת הלייבור של ג'מייקה, בה נבחר בגיל 21 למזכירות המפלגה ומטעמה נבחר בשנת 1972 לחבר הפרלמנט והיה לצעיר ביותר בתולדות המדינה להיבחר לתפקיד (בגיל 24). בשנת 1974 הוא נבחר למזכ"ל המפלגה (1974–1984) ולאחר מכן ליו"ר (1984 - 1995).

במשך 19 שנים כיהן גולדינג כחבר הפרלמנט ותשע שנים נוספות כיהן כסנטור. בין השנים 1980–1989 הוא שימש שר השיכון בממשלת ג'מייקה, תפקיד במסגרתו הוא נבחר לעמוד בראש ועדת האו"ם לנושא התנחלויות (1984 - 1985). בסיום כהונתו כשר שימש גולדינג מרכז האופוזיציה בוועדת הכספים ועמד בראש ועדת המשנה לכלכלה (1989 - 1995). פעילותו הציבורית בשנים אלו כללה חברות בוועדת הבחירות המרכזית, חבר מועצת המנהלים של מכון ג'מייקה וחבר מועצת המנהלים של הלוטו הלאומי.

בשנת 1995 פרש גולדינג ממפלגת הלייבור והיה לנשיא המייסד של התנועה הדמוקרטית הלאומית, ממנה שב אל הלייבור בשנת 2002. בשנת 2003 נבחר גולדינג בשנית ליו"ר מפלגת הלייבור והחל משנת 2005 נבחר לראש האופוזיציה. בבחירות שנערכו בשנת 2007 ניצחה המפלגה בראשותו בבחירות לפרלמנט וגולדינג מונה לראש הממשלה. במקביל לעיסוקיו הפוליטיים הוא מנחה תוכנית אירוח טלוויזיונית בשם "Jamaica House Live".

גולדינג נשוי ואב לשלושה, בוגר תואר שני בכלכלה ומינהל ציבורי בשנת 1969 מאוניברסיטת איי הודו המערבית.

## קישורים חיצוניים

* קורות חייו באתר מפלגת הלייבור של ג'מייקה

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ראשי ממשלת ג'מייקה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת איי הודו המערבית
קטגוריה:ג'מייקנים שנולדו ב-1947
מפלגת הלייבור של ג'מייקה

**מפלגת הלייבור של ג'מייקה** (באנגלית: **Jamaica Labour Party - JLP**) היא אחת משתי המפלגות הגדולות בג'מייקה. המפלגה נחשבת לשמרנית וימנית יותר מיריבתה העיקרית, מפלגת העם הלאומית. השם "לייבור" מטעה, כיוון שהמפלגה דוגלת בליברליזם כלכלי וזיקה לארצות הברית בנושאי מדיניות חוץ.

המפלגה נוסדה בשנת 1943 על ידי אלכסנדר בוסטַמָנְטה, לימים ראש ממשלת ג'מייקה, והחלה את דרכה כאגף הפוליטי של איגוד העובדים מייסודו של בוסטמנטה. עם קבלת העצמאות של ג'מייקה, בשנת 1962, עלתה המפלגה לשלטון והחזיקה בו בין השנים 1962 - 1972, 1980–1989 ומשנת 2007 עד 2012. בבחירות שנערכו בפברואר 2016 שבה המפלגה לשלטון. סמלי המפלגה הם פעמון הדרור והצבע הירוק.

## מנהיגי המפלגה
* אלכסנדר בוסטמנטה, 1943 - 1974
* דונלד סנגסטר, 1967-1965 (בפועל)
* יו שירר, 1967 - 1974 (בפועל)
* אדוארד סגה, 1974 - 2005
* ברוס גולדינג, 2005 - 2011
* אנדרו הולנס, 2011 ואילך

## קישורים חיצוניים
* 

* מאמר על המערכת הפוליטית בג'מייקה

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
לייבור
קטגוריה:ג'מייקה: מפלגות שמרניות
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-1943
יואן (מטבע)

[שמאל|ממוזער|250px|מטבע יואן משנת [1933 של הרפובליקה הסינית]]
ה**יוּאַן** (סינית: **元**; פיניין: **Yuán**) הוא יחידת הבסיס של כמה מטבעות סיניים בעת החדשה. 

המילה "יואן" בסינית היא מילת מנייה למטבעות, ועל כן בשפה הסינית משמשת מילה זו גם לתיאור מטבעות זרים. לדוגמה, הדולר האמריקאי קרוי מֵיי-יוּאן (美元), כלומר "יואן אמריקני". בשפות מערביות משמשת המילה "יואן", בעיקר בהקשר של סחר במטבע חוץ, לתיאור המטבע של הרפובליקה העממית של סין, הרנמינבי, שסימונו הבינלאומי הוא CNY (קיצור ל"יואן סיני").

היואן הוכנס לשימוש לראשונה בצורת מטבע ב-1889, ואילו השטרות הראשונים הוכנסו לשימוש בשנות ה-90 של המאה ה-19.

ב-28 במאי 2021 החלה סין לראשונה למכור מטבע קריפטוגרפי לאחר שהודיעה כי היא מאמצת מטבע מסוג זה כמטבע הרשמי ברחבי המדינה. 

## קישורים חיצוניים
* שטרות היסטוריים ועכשוויים של סין (CNY / RMB) 1953-2019 (באנגלית) (בגרמנית) (בצרפתית)
* תעודות מטבע חוץ (FEC) של הרפובליקה העממית של סין 1980-1994 (באנגלית) (בגרמנית) (בצרפתית)

קטגוריה:סין: כלכלה
גדליה בן-צבי

**גדליה בן צבי** (1925–2019) היה אמן ישראלי, ממייסדי כפר האמנים עין הוד.

בן צבי נולד בצ'כוסלובקיה בשנת 1925. למד בבית ספר לאומנות בברטיסלאבה. בשנת 1942 נלקח למחנה ריכוז בפולין, משם ברח ב-1945. ב-1948 עלה לישראל דרך המחנות בקפריסין. העיד במשפטו של אדולף אייכמן.

בן צבי עסק יחד עם רעיתו האמנית רחל בן צבי במגוון תחומי יצירה; ציור, פיסול, הדפסים ושטיחי קיר. הוא הרבה לעסוק בנפלאות הבריאה המשתקפות בטבע מחד ובגוף האדם מאידך. צבעי האקריל והגואש משמשים אותו בציוריו, והברונזה בפסליו. עבודותיו הוצגו באוספי אמנות פרטיים ובמוזאונים ברחבי העולם.

## תערוכות


* 1962-1963 - Design Exhibition, Tel Aviv
* 1964 - Middle East Fair, Tel Aviv
* 1965 - Ceramic Mural for school in Kiryat Gat a the Housing Exhibition in Tel Aviv
* 1966 - Israel Fair and Exhibition, Paris
** One man show, Ein Hod
** International Symposium on “Ceramics in Architecture”
** Tel Aviv Ceramic Museum
** Museum or Modern Arts, Heavy
** Museum of Acre
* 1968 - Painters Israeliens dand I’Art de Gobelins, Jerusalem
* 1971 - One man show, Museum Bat Yam, Tel Aviv
* 1972 - One man show, “Fairmont Galleries”, Dallas, Texas, USA
* 1973 - One man show, Den Haag, Holland
* 1974 - Israeli Art in Chicago Collections Spertus Museum, Chicago
* 1976 - One man show, International Artists House, Vienna
** One man show, “Galerie in der Blutgasse”, Vienna
**“Ein Hod Tapestries”, Haifa University
* 1978 - Shagal house, Haifa
* 1979 - Israelische Kunstmesse Zuspa, Zurich, Switzerland
* 1984 - One man show, Wilfrid Museum, Hazorea
** Petit Palais, Geneva
* 1990 - Museum of History and Art, Anchorage, Alaska
**Alaska Fairbank Association
** Wichita Art Museum, Kansas
* 1991 - Fine Arts Museum, Mobie, Alabama
** Paine Art Center and Arboretum, Oshkosh, Wisconsin
** The Hyde Collection, Glen Falls, New York
* 1992 - Art Museum, Beaumont, Texas
** Lakeview Museum of Art and Sciences, Peoria, Illinois
** Fine Arts Gallery, Kansas City, Missouri
** Sangre de ChristoArt Center, Pueblo, Colorado
* 1998 - One man show, Gallery Ein Hod
* 1993-2004 - Gallery Ein Hod
* 2003 - Millennium Gallery, Prague, Czech Republic

* 2007 - תערוכה קבוצתית - "תארוחה", עין הודhttp://www.ein-hod.org/shortpage.asp?PageID=-1&ParentID=142&Language=0

## קישורים חיצוניים
* ציורים ומידע על בן צבי באתר הסטודיו שלו בעין הוד
* עדות של גדליה בן צבי במשפטו של אדולף אייכמן על מחנות הריכוז באתר סנונית (ובאנגלית)

## הערות שוליים

קטגוריה:אמנים ישראלים
קטגוריה:פסלים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2019
רנמינבי

ה**רנמינבי** או ה**[[יואן (מטבע)|יואן]] הסיני** (סמל: **¥** או **元**, בסינית: **人民币**, פיניין: Rénmínbì, נהגה: **רֵ'נְמִינְבִּי**) הוא המטבע הלאומי של סין העממית, מלבד בהונג קונג ובמקאו. המשמעות המילולית של רנמינבי היא "מטבע העם", ואילו המילה יואן (Yuán; 元) בסינית היא מילת מנייה למטבעות, ובשם זה מוכר המטבע במערב. היואן מחולק ל-10 גְ'יָאו (Jiǎo; 角), שכל אחד מהם מחולק ל-10 פֶן (Fēn; 分). בשימוש יומיומי נפוץ בסין גם הכינוי קְוָאי (块; Kuài) כשם המטבע, ומָאו (Máo; 毛) לעשירית היואן.

את הרנמינבי מנפיק הבנק העממי של סין, הבנק המרכזי של סין.

הקיצור הבינלאומי הרשמי של שם המטבע הוא CNY, אם כי נפוץ גם השימוש בקיצור RMB. סימון המטבע הוא ¥. החל מיולי 2005, עת נחשף לראשונה למסחר בין-בנקאי, מתחזק ערכו של המטבע בהתמדה מול הדולר. עם זאת, בשנת 2009 התייצב המטבע והוא עומד על שער ממוצע של 6.34 יואן לדולר, נכון לדצמבר 2011.

## מטבעות

## שטרות
סדרה 5 של רנמינבי הוכנס למחזור ב-1 באוקטובר 1999, כאשר יצאו לאור שטרות ¥100, שנה לאחר מכן נוספו שטרות ¥20, ב-2001 נוסף לסדרה שטרות ¥10 ו-¥50, ב-2002 נוסף שטרות ¥5, ו-ב-2004 נוסף שטר ¥1.

### סדרה 5 (1999 מהדורה)

### סדרה 5 (2005 מהדורה)

## שערי חליפין

## קישורים חיצוניים

* שטרות היסטוריים ועכשוויים של סין (CNY / RMB) 1953-2019 (באנגלית) (בגרמנית) (בצרפתית)
* תעודות מטבע חוץ (FEC) של הרפובליקה העממית של סין 1980-1994 (באנגלית) (בגרמנית) (בצרפתית)
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סין: כלכלה
קטגוריה:מטבעות אסיה
קטגוריה:מטבעות
אחוות אחים

ממוזער|הפסל בחזית בניין קריית מד"א ברמלה
הפסל **אחוות אחים** של הפסל נתן רפפורט, היה מוצב בחזית בנין מרכז שירותי הדם של מגן דוד אדום בשטח בית החולים על שם שיבא בתל השומר. הפסל הוצב במאי 1987.
בשנת 2022 הועבר הפסל למקומו החדש בבניין שירותי הדם החדש, בקריית מד"א ברמלה.

הפסל מתאר שני גברים הנופלים איש על צוארו של חברו ולרגליהם שתי אלומות קשורות של שיבולי חיטה.

הפסל מבוסס על אגדה על שני אחים שעיבדו חלקת שדה שקבלו בירושה מאביהם. אחד היה רווק והשני נשוי ואב לילדים. האחים היו מחלקים את החיטה שקצרו לשתי ערימות שוות של אלומות. יום אחד חשב הרווק - לי אין משפחה ואין לי צורך בכל החיטה הזאת אחי לעומת זאת מטופל במשפחה וזקוק ליותר. באמצע הלילה קם הרווק, לקח אלומת שיבולים והניח אותה בערימה של אחיו.

באתו לילה חשב האח הנשוי - לי יש משפחה ואם אזדקן יהיה מי שיתמוך בי. אחי לעומת זאת הוא רווק ויהיה זקוק ליותר. הוא קם בלילה והעביר אלומת חיטה לערימה של אחיו.

בבוקר הופתעו האחים לראות שמספר האלומות שלהם לא פחת וכן בלילה השני והשלישי. בלילה הרביעי נפגשו שניהם באמצע השדה כשהאלומות בידיהם ואז הבינו הכל ונפלו איש על צוואר אחיו. במקום שהם נפגשו נבנה בית המקדש - סמל לאחווה.

זה היה הפסל האחרון שרפפורט יצר. הוא נפטר בארצות הברית שלושה שבועות לאחר שהפסל הוצב בתל השומר. ארונו הוטס והוצב ברחבת הפסל ושם נשאו הספדים לזכרו בטרם יצא מסע ההלוויה לפתח תקווה, שם נקבר.

## לקריאה נוספת
ורד טוהר, "של מי הסיפור הזה? הבניית אתוס לאומי באמצעות סיפור עממי במקראות ללימוד עברית", הד האולפן החדש 103 (תשע"ה), עמ' 120 – 129.

## קישורים חיצוניים

* אגדת האחים

## הערות שוליים

קטגוריה:נתן רפפורט
קטגוריה:פיסול ישראלי
קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:גברים בפיסול
תחנת הרכבת רינתיה

שמאל|ממוזער|250px|בנין התחנה התפעולית, 2009
**תחנת הרכבת רינתיה** (בערבית: رنتيّة, **רנתיה**, באנגלית: **Rantiya**) הייתה תחנת רכבת על המסילה המזרחית. התחנה שכנה בקטע המסילה בין לוד לראש העין, בפאתי המושב רינתיה ובסמוך למושבים גבעת כ"ח ובני עטרות.

## היסטוריה
התחנה הוקמה על ידי הטורקים במהלך מלחמת העולם הראשונה במסגרת הנחת המסילה מעפולה דרך טולכרם, ראס אל עין (כיום ראש העין), לוד אל באר שבע וממנה אל חצי האי סיני כחלק מהמאמץ המלחמתי נגד הבריטים. התחנה הוקמה ליד הכפר הערבי רנתיה ככל הנראה לצרכים תפעוליים. לאחר כיבוש ארץ ישראל בידי הבריטים, שירתה התחנה את תושבי הכפר (במרחק קצר ממנה, קרוב יותר למושבה וילהלמה, הייתה נקודת עצירה נוספת) במסגרת הקו חיפה - לוד - קנטרה שהופעל על ידי הרכבת המנדטורית. שירות הרכבות בתחנות הופסק ב-1933 והתחנה הטורקית נהרסה ולא נותרו ממנה שרידים. עם פתיחת הקו מחיפה דרך תל אביב לירושלים בתחילת שנות ה-50 שימשה התחנה כתחנת רכבת תפעולית לצורך מפגשי רכבות ובמקום הוקם מבנה דו קומתי ששימש את עובדי התחנה. באותן שנים נסללה שלוחה מהתחנה לכיוון דרום-מזרח, על בסיס התוואי של מסילה צרה (762 מ"מ) שהוקמה על ידי הבריטים בשלהי מלחמת העולם הראשונה, אל מחצבות באזור המושבים טירת יהודה וברקת, מהן הוסעו ברכבות משא חומרי גלם לבנית נמל אשדוד. בשנות ה-60 נפסק השימוש בשלוחה ועם הזמן היא נהרסה לחלוטין, אך תחנת רינתיה המשיכה לשמש כתחנה תפעולית עד לסגירת קו הרכבת לירושלים בשנות ה-90. לאחר שדרוג המקטע הדרומי של המסילה המזרחית בשנים 2002–2003, נשארה במקום מסילה בודדה. נכון ל-2024 התחנה אינה קיימת עוד.

## ראו גם
*המסילה המזרחית
*תחנת הרכבת כפר ג'יניס

## קישורים חיצוניים

*מיכאל יעקובסון: תמונות ומידע על התחנה וסביבתה הקרובה באתר 'חלון אחורי', 12.11.12

## הערות שוליים

רינתיה
קטגוריה:מועצה אזורית חבל מודיעין
קטגוריה:רינתיה
קטגוריה:ישראל: מבנים שנהרסו
רינתיה