open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אברהם חלימה

**אברהם חלימה** (12 באוקטובר 1919 – 23 בינואר 2007) היה שופט בית המשפט העליון ויושב ראש ועדת הבחירות המרכזית לכנסת ה-13.

## ביוגרפיה
אברהם חלימה נולד בבגדאד, עיראק, ב-1919. למד בפקולטה למשפטים בבגדאד וסיים את לימודיו ב-1941. עם סיום לימודיו עסק בעריכת דין עד לעלייתו לישראל במרץ 1951. במשך שלוש שנים התגורר במעברת תלפיות. בתחילה עבד בסלילת כבישים.

באוקטובר 1951 מונה למזכיר האולפנים במשרד החינוך והתרבות. בינואר 1952 התקבל לעבודה במשרד המשפטים ושימש כעוזר לפקיד מסדר הקרקעות של אזורי הדרום וירושלים. במהלך עבודתו במשרד המשפטים ניגש לבחינות לעורכי דין זרים, עבר אותן בהצלחה, ובמרץ 1954 קיבל רישיון לעריכת דין בישראל. ב-1955 שימש כעוזר לפרקליט מחוז תל אביב. בנוסף לתפקידו זה ייצג חלימה את היועץ המשפטי לממשלה חיים כהן בוועדות מחוזיות לתכנון ולבנייה.

עם כיבוש רצועת עזה במלחמת סיני שימש כפרקליט מחוז עזה, ולאחר מכן כפקיד מסדר לענייני הסדר קרקעות באזור הצפון.

ב-1960 מונה לשופט בית משפט השלום בבאר שבע ובאשקלון. בנובמבר 1962 עבר לכהן בבית המשפט השלום בפתח תקווה. בנובמבר 1968 מונה לשופט בית המשפט המחוזי. בספטמבר 1982 מונה לשופט בפועל בבית המשפט העליון לתקופה של חצי שנה, עד למרץ 1983. ביולי 1983 מונה לסגן נשיא בית המשפט המחוזי בתל אביב. תשעה חודשים לאחר מכן, ב-18 באפריל 1984 מונה לכהונת שופט בית המשפט העליון במינוי של קבע במשבצת הכיסא המזרחי. הוא שרת בתפקיד חמש שנים ובשנת 1989 פרש לגמלאות ומונה לכהן כדירקטור בחברת הכשרת היישוב בישראל.

ב-1992 כיהן כיושב ראש ועדת הבחירות המרכזית לכנסת ה-13.

אברהם חלימה הלך לעולמו ב-23 בינואר 2007, בגיל 87.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי עיראק
קטגוריה:שופטי בית המשפט העליון
קטגוריה:יושבי ראש ועדת הבחירות המרכזית
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:שופטי בית משפט השלום בתל אביב
קטגוריה:שופטי בית המשפט המחוזי בתל אביב
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1919
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2007
מונינג

[שמאל|ממוזער|250px|חשיפת ישבן ב[אוניברסיטת סטנפורד, 1995]]
[שמאל|ממוזער|250px|חשיפת ישבן על ידי [פמן בקייב, 2011]]
**מונינג** (באנגלית: **Mooning**) היא פעולה של חשיפת הישבן בפומבי על ידי הסרת החלק האחורי של המכנסיים והתחתונים. במספר תרבויות חשיפת הישבן נעשה על מנת להביע מחאה או סתם לשם הנאה. זאת משום שהיא נחשבת כפעולה גסה ומעליבה וכן מכיוון שישנו טאבו בנוגע לישבן.

המילה Moon (ירח) הייתה מטפורה מקובלת לישבן מאז 1743, והפועל to moon התייחס לחשיפה לאור (הירח) מאז 1601, הרבה לפני גל חשיפת הישבנים בקרב סטודנטים בארצות הברית בסוף שנות השישים ואילך.
לפני שקיבלה מילת הסלנג "מונינג" את משמעותה הנוכחית, הייתה משמעותה "שוטטות בטלה" או "תשוקה רומנטית".

יוספוס פלביוס מתאר בספרו תולדות מלחמת היהודים עם הרומאים אירוע מימי הנציב קומאנוס בו חייל רומי חשף ישבנו בפני הקהל בבית המקדש ואף השמיע קול נפיחה, הדבר גרם לשרשרת אירועים שהחלה בהתפרעות ההמונים, בעקבותיה הגיע צבא רב להיכל אשר הביא לבריחת היהודים מהר הבית ולרמיסתם ומותם של עשרות אלפי יהודים.

באוגוסט 2004 חשף השחקן עופר שכטר את ישבנו מול עשרות אלפי נערים וילדים באירועי אקזיט סיטי. בעקבות זאת זומן שכטר לחקירה משטרתית, לאחר שד"ר יצחק קדמן, מנכ"ל המועצה לשלום הילד, הגיש תלונה בנושא.

באירוויזיון 2017 אזרח אוקראיני בשם ויטלי סדוויק, התפרץ לבמה עטוף בדגל אוסטרליה, וחשף את ישבנו מול המצלמה. סדוויק נתפס על ידי המאבטחים והועבר למעצר.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מחוות גופניות
קטגוריה:עירום
קטגוריה:דרכי מחאה
לאון רוטמן

**לאון רוטמן** (ברומנית: **Leon Rotman**; נולד ב-22 ביולי 1934) הוא חותר קאנו ומאמן יהודי-רומני בעבר, אלוף אולימפי (מלבורן 1956) בקאנו משוטים ליחיד למרחק 1,000 מטר ו-10,000 מטר ואלוף רומניה בקאנו שש פעמים.

## ביוגרפיה
לאון רוטמן נולד בבוקרשט, רומניה, כאחד מחמשת ילדי משפחתו.

באולימפיאדת מלבורן (1956) הוא זכה בשתי מדליות זהב, בקאנו משוטים ליחיד למרחק 1,000 מטר ול-10,000 מטר.

באולימפיאדת רומא (1960) הוא זכה במדליית ארד למרחק 1,000 מטר.

לאחר פרישתו מספורט תחרותי עסק באימון.

## הנצחה
ב-1981 הונצח רוטמן ביד לאיש הספורט היהודי שבמכון וינגייט, מוזיאון המנציח יהודים שהגיעו להישגים ספורטיביים יוצאי דופן.

## קישורים חיצוניים

* לאון רוטמן
* תמונתו של רוטמן
* פדרציית הקאנו הרומנית - היסטוריה של הענף ברומניה 

קטגוריה:ספורטאים יהודים רומנים
קטגוריה:חותרי קאנו
קטגוריה:אלופים אולימפיים: קאנו/קיאק
קטגוריה:אלופים אולימפיים יהודים
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת מלבורן (1956)
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת רומא (1960)
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הספורטאים היהודים: רומנים
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1934
רוברט האנטר

**רוברט האנטר** (באנגלית: **Robert Hunter**; 23 ביוני 1941 – 23 בספטמבר 2019) היה משורר וזמר אמריקאי, שנודע בעיקר בשל הקשר שלו עם ג'רי גרסיה והגרייטפול דד.

## ביוגרפיה
רוברט האנטר נולד בשם רוברט ברנס בסן לואיס אוביספו, קליפורניה. יחד עם חברו לאורך שנים, ג'רי גרסיה, הוא ניגן בלהקות בלוגראס בתחילת שנות השישים, כאשר האנטר מנגן על מנדולינה וגיטרה באס.

ב-1962 היה האנטר אחד המתנדבים הראשונים לניסויים של סמים פסיכדלים באוניברסיטת סטנפורד שמומנו על ידי ה-CIA בפרויקט MKULTRA. האנטר קיבל תשלום כדי לנסות LSD, ומסקלין, ולדווח על תחושותיו שנוסחו בצורה היצירתית האופיינית לו.

השירים הראשונים שכתב עבור הגרייטפול דד נכתבו תחת השפעת LSD, ונשלחו ללהקה בדואר מאריזונה. לאחר מאבק בהתמכרות קלה לסמים הוא עזב את אריזונה וחזר לחיק הלהקה. התקרבותו ללהקה יצרה את הסגנון של הגרייטפול דד, שהלך והתגבש באותה עת, והתאפיין בנגיעות של המוזיקה הפסיכדלית. האנטר נחשב כעבור זמן לחבר בלתי מופיע של הלהקה.

ב-1974 הוציא האנטר אלבום סולו "Tales of the Great Rum Runners".

נפטר ב-23 בספטמבר 2019.

## קישורים חיצוניים

* 

* תוכנית מיוחדת לזכרו של רוברט האנטר בכאן 88 עם גיל מטוס

## הערות שוליים

קטגוריה:פזמונאים אמריקאים
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הרוק אנד רול
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1941
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2019
אן-סופי בראסם

**אן-סופי בראסם** (בצרפתית: **Anne-Sophie Brasme**; נולדה ב-1984) היא סופרת צרפתייה שפרסמה את ספרה הראשון "לנשום" בגיל שש-עשרה. הספר שהיה לרב מכר בצרפת ובגרמניה מגולל את קורותיה של שרלן בוהר, נערה בת טובים בת תשע עשרה, שרצחה את שרה, נערה בת גילה עימה קיימה מערכת יחסים אובססיבית ואפלה. 
בשנת 2014 התפרסמה גרסה קולנועית של היצירה עם שינויים מסוימים בבימויה וכתיבתה של מלאני לורן. הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל קאן וזכה לשבחים רבים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סופרות צרפתיות
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1984
שרלוטנבורג-וילמרסדורף

**שרלוטנבורג-וילמרסדורף** (בגרמנית: **Charlottenburg-Wilmersdorf**) הוא רובע במערבה של ברלין, אחד מ-12 הרבעים המרכיבים את בירת גרמניה. בסוף 2009 חיו בו כ-320,000 איש.

הרובע נוצר כתוצאה מאיחוד של השכונות וילמרסדורף, שרלוטנבורג וחמש שכונות נוספות לרובע אחד בעקבות רפורמת השכונות של ברלין ב-2001. גבולותיו הם: במערב - שפנדאו, בצפון - רייניקנדורף, במזרח - מרכז ברלין וטמפלהוף-שנברג, ובדרום שטגליץ-צלנדורף.

## חלוקה פנימית
עם חלקיו של הרובע, שקודם לאיחוד היו ישויות עצמאיות, נמנות השכונות:
* שרלוטנבורג - משכנו של הארמון הגדול ביותר בברלין; בשכונה זו מתגוררים למעלה משליש מתושבי הרובע.
* וילמרסדורף (Wilmersdorf)
* שמארגנדורף (Schmargendorf)
* גרונוולד (Grunewald)
* וסטנד (Westend)
* שרלוטנבורג-נורד (Charlottenburg-Nord; שרלוטנבורג-צפון)
* האלנזה (Halensee)

## אתרים
* דויטשה אופר ברלין
* ארמון שרלוטנבורג
* האצטדיון האולימפי של ברלין
* תחנת הרכבת ברלין גן החיות
* שרלוטנבורג-וילמרסדורף חולק עם הרובע השכן, שטגליץ-צלנדורף, את יער גרונוולד.
* פסל לזכרו של קמל אלטון, שהתאבד בקפיצה מבניין עקב הכוונה לגרש אותו בחזרה לטורקיה, בשנת 1983.

## ערים תאומות
### שרלוטנבורג
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

### וילמרסדורף
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר הרובע בעברית

*
קטגוריה:ברלין: רבעים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-2001
גרגרת

**פיקת הגרון** או ** פִּקַּת הַגַּרְגֶּרֶת** (באנגלית: **Adam's apple** - תפוחו של אדם או Thyroid cartilage - סחוס התריס); הגייה שכיחה אך לא נכונה: "גרוגרת"), היא החלק הקדמי הבולט של תיבת הקול. זהו חלק מהגרון בו נמצאים מיתרי הקול והוא ממלא תפקיד חשוב בנשימה ובבליעה. פיקת הגרון היא בליטה סחוסית, המתפתחת בגיל ההתבגרות בעיקר אצל זכרים אך נמצאת גם אצל נקבות אם כי בממדים הרבה יותר קטנים. פיקת הגרון מהווה למעשה את מרכז ה"רכס" שיוצרים לוחות הסחוס העוטפים את תיבת הקול, והיא תומכת בפעילות הבליעה. אצל בנים, הטסטוסטרון בגיל ההתבגרות גורם לכך שתיבת הקול רחבה יותר (לכן קולם של זכרים נמוך יותר בדרך כלל מזה של נקבות), ויש עליה כמות רבה יותר של סחוס.

כינוי נוסף במספר שפות לפיקת הגרון הוא "**תפוחו של אדם**", שם הנגזר מהפרי האסור שאכל אדם בגן עדן. סברה אחרת היא שבמקור הכינוי בעברית היה תפוח האדם כאשר תפוח היה במשמעות של נפוח ובגלל תרגום שגוי תפוח תורגם כפרי. 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מערכת הנשימה
קטגוריה:צוואר
לסת

שמאל|ממוזער|250px|לסת תחתונה אנושית
**הלסתות** הן הבסיס הגרמי בגולגולת שבתוכו גדלות השיניים ומשמש לתפיסת וטיפול במזון. "לסתות", בהגדרתו המורחבת, הוא כל מבנה הפה, חלק ממבנה הגוף של מרבית בעלי החיים. אצל חולייתניים קיימות שתי לסתות: לסת עליונה (maxilla) ולסת תחתונה (mandible).

המאובנים העתיקים ביותר של בעלי לסתות תוארכו לתקופה שלפני כ-436 מיליון שנה.

## פרוקי רגליים

[ממוזער|המנדביליות של [נמלת בולדוג.]]
אצל פרוקי-רגליים, הלסתות הן כיטיניות, הנפתחות לכיוונים מנוגדים, ועשויות להיות כליצרות או מנדביליות. לרוב, הן מורכבות מכמה חלקי פה.

## בעלי חוליות

לסתות של חולייתנים התפתחו מקשתות זימים של חסרי לסתות ומופיעות לראשונה בממצאים מתקופת אורדוביק. ברוב בעלי החוליות, הלסתות גרמיות או סחוסות ומתנגדות אנכית, ומורכבות מלסת עליונה ולסת תחתונה. לסת החוליות נגזרת משני קשתות הלוע הקדומות התומכות בזימים, ונושאות בדרך כלל שיניים רבות.
[ימין|ממוזער|250x250 פיקסלים|[עמלץ לבן מציג את לסתותיו בעלות עוצמת הנשיכה הקטלנית.]]

### דג

[ממוזער|ל[מורניים יש שתי קבוצות של לסתות: לסתות הפה הלוכדות טרף ולסתות הלוע המגיעות אל הפה ומעבירות טרף מלסתות הפה לוושט לבליעה.]]
לסת החוליות התפתחה ככל הנראה בתקופה הסילורית והופיעה בדגי פלקודרם שהתגוונה עוד יותר בדבון.

### דו-חיים, זוחלים וציפורים
הלסת בבעלי הזרוע מפושטת באופן משמעותי בהשוואה לדגים. רוב עצמות הלסת העליונה כבר מקובעות לעצם המוח, בעוד עצמות הלסת התחתונה כבר התמזגו יחד ליחידה הנקראת המנדבילה. הלסת מתפרקת באמצעות מפרק ציר בין הרביע למפרק. לסתות הזזים מציגות דרגות שונות של ניידות בין עצמות הלסת. בחלק מהמינים עצמות לסת התמזגו לחלוטין, בעוד שאחרים עשויים להיות בעלי מפרקים המאפשרים ניידות של השיניים, ריבוע או מקסילה. גולגולת הנחש מציגה את הדרגה הגדולה ביותר של קינזיס גולגולתי, המאפשרת לנחש לבלוע פריטי טרף גדולים.

### יונקים
אצל יונקים הלסתות מורכבות מהמנדבילה (הלסת התחתונה) והמקסילה (הלסת העליונה). בקופים, יש חיזוק לעצם הלסת התחתונה הנקרא מדף סימיאן . באבולוציה של לסת היונקים, שתי עצמות מבנה הלסת (עצם המפרק של הלסת התחתונה וריבוע) הצטמצמו בגודל ושולבו באוזן, בעוד שרבות אחרות התמזגו זו בזו. כתוצאה מכך, יונקים מראים קינזיס גולגולתי מעט או לא, והמנדבילה מחוברת לעצם הרקה על ידי מפרק הלסת התחתונה. תפקוד לקוי של המפרק הטמפורומנדיביולרי הוא הפרעה שכיחה במפרקים אלה, המאופיינת בכאב, לחיצה והגבלת התנועה המנדבולרית.

## קיפודי ים
לקיפודי ים ישנן פנס אריסטו, לסתות עם סימטריה ייחודית בת חמישה חלקים. כל יחידה בלסת מחזיקה בשן יחידה מסידן פחמתי גבישי, שגדלה ללא הפסקה.

## ראו גם
* שרירי מסטיק
* בעלי אגן דמוי עוף
* צרטופסים
## קישורים חיצוניים

* שרטוט לסת במילון מונחי רפואה 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עצמות הגולגולת
הרצח בתחנה לבריאות הנפש בירושלים

**הרצח בתחנה לבריאות הנפש בירושלים** התרחש ב-8 בספטמבר 1992. אדם שטופל בתחנה לבריאות הנפש "איתנים" בשכונת קריית היובל בירושלים רצח ביריות ארבע מעובדות התחנה. האירוע הסתיים לאחר שהוא נהרג על ידי המשטרה.

## אירוע הרצח
איתן מור, יליד 1970, סבל מבעיות נפשיות. הוא טופל בתחנה לבריאות הנפש "איתנים" בקריית היובל על ידי הפסיכולוגית ונדי ווקר.

ב-8 בספטמבר 1992 נכנס מור לבניין התחנה כשהוא חמוש בתת-מקלע מדגם עוזי ובאקדח. כלי הנשק נמסרו לו על ידי חברת האבטחה ימית, שהעסיקה אותו מתחילת יולי 1992. בתוך הבניין ירה והרג את ונדי ווקר, עליה כעס לאחר שסירבה להעניק לו אישור שהיה דרוש לו לצורך הוצאת רישיון נהיגה למשאית. בנוסף ירה והרג שלוש עובדות סוציאליות ששתיים מהן היו בהיריון.

לאחר הרצח נמלט מור לרחוב סמוך והתבצר על גג בניין. המשטרה ניהלה איתו משא ומתן לעיני מצלמות כלי התקשורת. לאחר זמן מה הוא פתח באש ונורה על ידי צלף של הימ"מ. מור מת לאחר זמן קצר בבית החולים הדסה עין כרם.

## תביעת פיצויים
משפחתה של אחת מהעובדות הסוציאליות הגישה תביעה לפיצויים נגד מדינת ישראל וההליכים המשפטיים נמשכו שנים.

בספטמבר 2011 פסק בית המשפט המחוזי כי מדינת ישראל התרשלה בכך שאפשרה את גיוסו של הרוצח לצה"ל ואת עבודתו בחברת שמירה שהצריכה נשיאת נשק, וזאת בעת שהיה מאובחן כחולה נפש, והורה לה לשלם פיצויים למשפחת הנרצחת.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

תחנת בריאות הנפש
תחנת בריאות הנפש
קטגוריה:אלימות נגד נשים: ישראל
קטגוריה:ישראל: בריאות הנפש
קטגוריה:קריית היובל
קטגוריה:1992 בישראל
לוקסודרום

[שמאל|ממוזער|250px|איור של לוקסודרום הנע ב[ספירלה לכיוון הקוטב הצפוני]]
בניווט, **לוקסודרום** (באנגלית: **Loxodrome** או **Rhumb-Line**) הוא קו ישר על פני כדור בכלל וכדור הארץ בפרט, שחותך את כל המרידיאנים באותה זווית.

## הקשר להיטל מרקטור
[ממוזער|250px|הלוקסודרום (בכחול) לעומת קשת אורתודומית (המרחק הכי קצר בין שתי הנקודות) (באדום) בין [ליסבון, פורטוגל לבין הוואנה, קובה. בתמונה העליונה: היטל אורתוגרפי . בתמונה התחתונה: היטל מרקטור.]]
נגדיר את \lambda כקו האורך של נקודה כלשהי על הכדור, ואת \varphi  כקו הרוחב של אותה נקודה. לאחר מכן, אם נגדיר את קואורדינטות המפה של היטל מרקטור כ:

ואז לוקסודרום שיחתוך את המרידיאנים בזווית \beta יהיה קו ישר כי:

כאשר השיפוע הוא:

ניתן למצוא את הלוקסודרום בין שתי נקודות באמצעות מפה מרקטורית, או באמצעות פתירת מערכת המשוואת עם שני הנעלמים 
m=\cot \beta
 ו-\lambda_0. ישנם אינסוף פתרונות למשוואה זו, והאחד הקצר ביותר הוא זה שמכסה את הפרש קו האורך בפועל, כלומר אינו עושה סיבובים נוספים, ואינו הולך "לכיוון הלא נכון".

המרחק בין שתי נקודות לאורך הלוקסודרום יהיה:

כאשר \varphi - \varphi_0 הוא המרחק בין קווי הרוחב של הנקודות, ו-R הוא רדיוס הכדור (כדור הארץ).

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:קרטוגרפיה
צלנדורף

**צלנדורף** (בגרמנית: **Zehlendorf**) הוא רובע בדרום-מערב ברלין, חלק מהרובע המנהלתי שטגליץ-צלנדורף.
## היסטוריה
עד לרפורמת הרבעים של ברלין בשנת 2001 היה הרובע, שנוסד ב-1920, בעל מעמד עצמאי. במסגרת הרפורמה הא אוחד רשמית עם שטגליץ לישות מנהלתית אחת. בפועל משתמשים התושבים בשמות הישנים.

בצלנדורף נמצאים כמה משכיות-הטבע והאגמים של העיר ברלין כולה. הוא נחשב לאחד הרבעים העשירים בעיר. ב-2008 היו בה קצת פחות מ-58,000 תושבים.

העיר שדרות היא עיר תאומה של הרובע.

בשנות העשרים של המאה העשרים, התגורר בצלנדורף סופר היידיש הנודע דוד ברגלסון.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ברלין: שכונות
קטגוריה:שטגליץ-צלנדורף
אני לומד גרמנית

**אני לומד גרמנית** (בצרפתית: **J'apprends l'allemand**) הוא רומן מאת הסופר והמחזאי דניס לאשו (Denis Lachaud). הספר, שיצא לאור בצרפת בשנת 1998, הפך לרב-מכר. המהדורה העברית, בתרגומה של רמה איילון, פורסמה ב-2007.

## עלילה ומאפיינים
הספר מתואר כביוגרפיה של ארנסט, נער צרפתי עדין, ובעל שם משפחה משונה (וומל), שאינו מקובל מבחינה חברתית. כאשר הוא עולה לכיתה ו', מחליט ארנסט ללמוד גרמנית כשפה שנייה. כך נפתחת לה קופת שרצים משפחתית הקשורה להוריו שעזבו את גרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה ופתחו בחיים חדשים בצרפת.

בגיל 14 הוא נוסע להתארח בגרמניה במסגרת חילופי סטודנטים. שם הוא מגלה את שונותו מבחינה משפחתית: מתברר שלסבו היה עבר נאצי, דבר שהמשפחה הסתירה עד כה. ההתוודעות לנושא זה מקבילה לגילוי אהבה ראשונה, עם בחור גרמני צעיר. ארנסט, ששונותו החברתית מתחילה לקבל הסבר, משלים בהדרגה עם היותו הומו, אך מסרב לקבל את שורשיו הנאציים.

הסופר, דניס לאשו, מלווה באמצעות דמות המתבגר העדין את התמודדותה של התרבות הצרפתית עם שורשים גרמניים, ועם נושא הדחקת זיכרון השואה בצרפת ובאירופה.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:רומנים (סוגה ספרותית)
קטגוריה:ספרים צרפתיים
קטגוריה:ספרות להט"ב
קטגוריה:ספרי 1998
קטגוריה:להט"ב בצרפת
קטגוריה:ספרי זמורה ביתן
אליעזר סודיט

**אליעזר שרון סודיט** (ט"ו בשבט 9 בפברואר 1925 – 5 בפברואר 2011) היה לוחם אצ"ל, אשר כינויו בארגון היה **"קבצן"**, ולאחר הקמת המדינה, איש שירותי הביטחון בישראל.

## ביוגרפיה
סודיט נולד בבסרביה שברומניה (היום במולדובה), עלה ארצה בשנת 1936 יחד עם משפחתו מהעיר אודסה שבאוקראינה.

בשנת 1939 הצטרף לאצ"ל. הוא השתתף ופיקד על מבצעים רבים במסגרת הארגון. ב-13 בספטמבר 1946, בעת שפיקד על מבצע שדידת בנק "עותומן", הוא נתפס על ידי השלטונות הבריטים ונשפט ל-15 שנות מאסר. לאחר תשעה חודשים בבית הסוהר במגרש הרוסים בירושלים, הצליח להימלט כשהוא מחופש לשוטר בריטי.

כמומחה חבלה באצ״ל, אליעזר סודיט שרון היה שותף בתכנון הכנת הרימון שהוסלק בתפוז, שבעזרתו הנידונים למוות מאיר פיינשטיין ומשה ברזני התאבדו בכלא הבריטי לפני הוצאתם להורג. בשל כך, לימים, ובדומה למנחם בגין, ביקש להיקבר בסמיכות אליהם בהר הזיתים.

בתחילת מלחמת העצמאות סודיט השתתף במבצעים שונים של האצ"ל. בהמשך, הוא לחם בקרבות כיבוש יפו והיה זה שהציע את שיטת ההתקדמות דרך קירות הבתים, באמצעותה נכבשה מנשייה. אחר כך לחם בקרבות האצ"ל ברמלה. בקרבות אלה סודיט עמד בראש הכוח אשר כבש את מפקדת חסן סלאמה. בהמשך הוא נפצע בעת חילופי ירי עם הערבים, פונה לטיפול רפואי, וחזר לחזית רמלה לאחר זמן קצר. אחרי מספר ימים, נחתם הסכם לצירוף האצ"ל לצה"ל, שהוקם בעצם אותם ימים. סודיט הועבר עם יחידתו מחזית רמלה לגדוד 57 של חטיבת גבעתי, במסגרתו נטלו חלק במבצע פלשת. לאחר פרשת אלטלנה, הצטרף לכוחות האצ"ל ששמרו על קיומם העצמאי בירושלים, ופיקד על גדוד יוצאי אצ"ל שכבש את הכפר מלחה. בתקופת המלחמה התחתן עם דרור גוריון, חברת אצ"ל ושדרנית ברדיו המחתרתי, בתם של ציפורה ויצחק גוריון, מוותיקי התנועה הרוויזיוניסטית. את חתונתם על גג-בית בירושלים ערך הרב אריה לוין שהיה מקורב לאנשי המחתרות.

לאחר פירוק האצ"ל בירושלים, הצטרף שנית לצה"ל, ובמהלך קורס קצינים במסגרתו, נפצע. זמן מה עסק סודיט בעסקים פרטיים.

ב-1952 כמחאה על "הסכם השילומים" בין ישראל לגרמניה, שלח סודיט מצרפת מעטפת נפץ לראש ממשלת גרמניה, קונראד אדנאואר. הפצצה התפוצצה בעת שחבלן גרמני ניסה לנטרלה וגרמה למותו. סודיט נעצר בצרפת כשברשותו אמצעי לחימה שונים. הוא נשפט לארבעה חודשי מאסר וגורש מצרפת.
ביוני 2006 פורסם יומנו של סודיט ובו הוא טוען כי ראש ממשלת ישראל לשעבר, מנחם בגין, היה מעורב באופן אישי בניסיון לרצוח את אדנאואר. על פי הכתוב ביומן, סודיט עצמו הציע לבגין את הפעולה במטרה למנוע את הסכם השילומים עם גרמניה, ובגין הביע את הסכמתו "לכל תגובה שתיעשה ובלבד שיימנע הסכם השילומים".

ב-1960 גויס ל"מוסד" והשתתף במבצעים רבים ביניהם מבצע חיסולו של פושע המלחמה הרברטס צוקורס באורוגוואי. אחר כך פרש מן השירות. בנו זאב שרון חזר בתשובה וכיום משמש כראש המכינה הקדם צבאית חיבת ציון ביפו.

## לקריאה נוספת
* אליעזר סודיט, **בשליחות מצפונית**, הוצאה עצמית, 1994
* אליעזר שרון סודיט, **"קבצן"**

## קישורים חיצוניים
* 
* אליעזר סודיט , באתר מוזיאון האצ"ל בתש"ח
* אליעזר סודיט, באתר האצ"ל
* אליעזר סודיט בטורו המקוון של זאב גלילי
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:לוחמי האצ"ל
קטגוריה:אנשי המוסד
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הקדושים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1925
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2011
חזה קעור

שמאל|ממוזער|250px|מקרה חמור של חזה קעור
**חזה קעור** (pectus excavatum; מוכר גם כ**חזה סנדלרים** או **בית חזה שקוע**) הוא עיוות מולד של עצם החזה (סטרנום) אשר שוקעת פנימה ויוצרת מראה של שקע בחזה. לרוב מדובר בעיוות קוסמטי בלבד שאינו מפריע כלל לתפקוד הגוף, אך לעיתים העיוות פוגע בתפקודים קרדיולוגיים ונשימתיים, ועשוי לגרום לכאבי גב וחזה. הסובלים מחזה סנדלרים, בעיקר צעירים, עלולים לחוות השפעות פסיכולוגיות שליליות בחייהם ולהימנע מפעילויות בהן עליהם לחשוף את פלג גופם העליון.

העיוות מובחן לרוב בתקופת הגדילה המהירה (גיל ההתבגרות), שבה הוא מתפתח במהירות והעצם שוקעת כלפי פנים. 

בישראל מתמחה מרכז שניידר לרפואת ילדים בטיפול בעיוות זה.

## תפוצה
העיוות מופיע באדם אחד מתוך 400 אנשים, וכשלושה רבעים מהלוקים בו הם גברים. על אף שהסיבה לעיוות אינה ידועה, הוא מופיע ב-40% מבני משפחת הלוקים בעיוות.
נוכחותו של העיוות גבוהה בעיקר בקרב אנשים הלוקים גם בתסמונת מרפן (Marfan syndrome).

## טיפול
מצויים כמה סוגי ניתוחים לשיפור העיוות (שינוי בעצמות) או שיפור המראה שלו (בלי שינוי בעצמות), לדוגמה:
*שינוי בעצמות:
**חיתוך באמצע החזה, שבירת העצמות, וסידורן מחדש.
**שני חתכים מתחת לבית השחי והחדרת מוט ברזל קעור דרכם. 

*ללא שינוי בעצמות:
**הכנסת שקית עם חומר כלשהו בתוכה לאזור השקע בניתוח, המביאה להיעלמותו.

תיקונים לעיוות הנערכים בגיל צעיר פשוטים יותר לביצוע מכיוון שהעצמות רכות יותר ולכן נענות יותר להליכים.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מומים מולדים במערכת השריר-שלד
בתי ברוידא

שמאל|ממוזער|250px|מראה כללי של החצר בבית ברוידא
שמאל|ממוזער|250px|בתי ברוידא, 2008
**בתי ברוידא** היא שכונה חרדית ברחוב התבור בירושלים, בשולי שכונת נחלאות. שמה הרשמי הוא "אהלי יעקב", על שם יעקב ברוידא, התורם לבניינה. השכונה נוסדה בשנת 1902, ומצויה בסמוך לשכונת כנסת ישראל.

בחודש סיוון תרס"ג (1903) תיאר דוד ילין בעיתון המליץ את הקמת בית הכנסת המרכזי בשכונה:

השכונה בנויה בקומפלקס בניינים אחד עם שכונת כנסת ישראל ב, וכוללת בניין אחד ארוך בעל שלוש קומות עם קשת במרכזו, וגרמי מדרגות בצדו האחורי.

ממוזער|ימין|שלט ההנצחה בשער בתי ברוידא
בשער הכניסה לשכונה חקוק באבן:

הפסוק "ונתתי להם בביתי ובחומותיי יד ושם, טוב מבנים ומבנות" מעיד כי מכיוון שלמקים השכונה לא היו ילדים, על ידי בניית השכונה הוא הנציח את שמו.

הכיתוב מנציח גם את שרגא פייבל יעקבזון השותף ליוזמת הקמת השכונה.

שכונת בתי ברוידא נבנתה בצמוד לשכונות כנסת ישראל, וכמוהן נועדה לאוכלוסייה חרדית "פרושית" (כלומר ליטאית) של אנשי היישוב הישן, בניגוד לשכונת בתי ראנד הסמוכה שנועדה לאוכלוסייה חסידית. כיום, בית הכנסת הוא בין היחידים שעדיין מתנהל עם אופי פרושי-ירושלמי מובהק, שהמתפללים מתלבשים עם שטריימל ומדברים יידיש, אך מתפללים נוסח אשכנז, דברים שבעבר היו הנורמה אצל חרדים בירושלים.
 
תושבי השכונה נבחרו בקפידה ומנו רק תלמידי חכמים שעסקו בתורה ובהוראה בישיבת "עץ חיים". תושבי השכונה נאלצו לחתום על חוזה "חובת הדר", שבה התחייבו לא לבצע שינויים במבנה, לשמור על הניקיון ולהתפלל בבית כנסת של השכונה.

ביום שושן-פורים תרצ"ב (23.3.1932) התקיים ברחבה שלפני בית הכנסת של בתי ברוידא 'פורים שפיל' (מחזה פורימי היתולי), שבו כביכול הועמד למשפט הרב קוק. בסופו של המחזה הורשע הרב קוק והוצא להורג ביריית אקדח. הייתה זו יוזמה של קנאי ירושלים, שתיעבו את הרב קוק. היורה היה מנחם פרוש הצעיר, שלימים טען כי הובל אל הבמה ברגע האחרון מבלי שהיה מודע להקשר. ביזויו של הרב הראשי לארץ ישראל עורר סערה ביישוב, וגם אישים חרדיים מתונים גינו את המעשה. הרב איסר זלמן מלצר, שהתגורר אותה עת בשכונה, עבר מאותו יום להתפלל בבית הכנסת של בתי ראנד השכנה.

בתי השכונה אינם רכוש התושבים אלא שייכים ל"הקדש ברוידא" והם מתגוררים בהם בשכירות מוגנת (דמי מפתח), דבר המאפשר למנהלי ההקדש לשמור על אופי וצביון אוכלוסיית השכונה.

## קישורים חיצוניים

* בתי ברוידא מתוך עיריית ירושלים 
* בתי ברוידא באתר אהבת ירושלים.

## הערות שוליים

קטגוריה:נחלאות
קטגוריה:ירושלים: בתי מגורים
קטגוריה:נחלאות: בתי כנסת
קטגוריה:שכונות חרדיות בירושלים
משה דוד ואלי

רבי **משה דוד ואלי** (1697 – 17 בדצמבר 1776, ז' בטבת ה'תקל"ז) היה פרשן מקרא, רופא, מלומד, ומקובל יהודי מאיטליה. תלמיד חבר של הרמח"ל, ולפי החוקר יוסף אלמנצי, היה הרמ"ד ואלי רבו של הרמח"ל בקבלה בתחילת לימודו.

## ביוגרפיה
נולד לרבי שמואל. למד אצל רבני פדובה יחד עם הרמח"ל, ושניהם הוסמכו לרבנות בערב חג הסוכות ה'תפ"ו. כאשר הקים הרמח"ל את חבורתו בשנת ה'תפ"ז, היה הרמ"ד ואלי מראשי החבורה, ולמנהיג החבורה בהמשך. הרב ואלי היה איש אשכולות, בעל ידיעות נרחבות במקרא, פילוסופיה, רפואה ועוד. למד רפואה באוניברסיטת פדובה. בגיל 25 חיבר חיבור פולמוסי אנטי־נוצרי בשם "I Sette Giorni della Verit", כמו כן חיבר עשרות חיבורים על כל התנ"ך המתפרשים על כ-15,000 עמודים, שחלקם מצויים בכתבי יד. 

על שיטתו הייחודית בביאור המקראות מסביר הרב יוסף ספינר, מדפיס הכתבים בקיצור: "דרכו המיוחד בביאורו של רבינו הוא שמקשר בין פסוק לפסוק ועניין לעניין עד שכמעט כל הספר מתפרש בהמשך אחד, וכן הפשט והסוד שלובים יחד... דרכו בדרך הסוד הוא קרוב אל דרך הפשט – דהיינו שהסוד יסבול את הפשט ולא ישתנה משמעות העניין, רק שיתפרש למשמעותו הפנימית של אותו עניין עצמו". 

לשיטתו, החכמות של הימים הקדמונים רובן אמת לעומת החכמות החדשות בתקופתו שרובן שקר. לפיכך, קיבל את תיאורית ארבע הליחות ואת שיטת הרפואה של גלינוס, היפוקרטוס ואבן סינא ש'מועילה בעצם ומזיקה במקרה לעומת רפואת הכימיקה שמזיקה, מועילה לפעמים ולא בעצם'.

הרב משה דוד וואלי נפטר בז' בטבת תקל"ז ונטמן בבית הקברות ברחוב ויה דומניקו קמפניולה 24, בפאדובה. על מצבתו כתוב: .

## חיים אישיים
לפי המובא בכתביו נולד לו בן וקרא את שמו שמואל חיים על שם אביו.

## חיבוריו
* פירוש על כל התורה והנ"ך בדרך הקבלה. החיבור ושאר חיבוריו הודפסו על ידי הרב יוסף ספינר.
* **ספר הליקוטים** על נושאים שונים, מהם בסגולות ורפואה. (,  בהיברו-בוקס).
* קיימים חלקים מיומן "חזיונות" שכתב. יצא לאור על ידי ישעיהו תשבי, נמצא בתוך ספר היובל לשלמה פינס ב (תש"ן), עמודים 441–472.
* 
* 

## לקריאה נוספת

* יהונתן גארב, 'עיון מחודש בדימויו העצמי של ר' משה דוד ואלי ובהשתקפותו בפרשנותו למקרא', תרביץ, עט,ב (תש"ע–תשע"א), עמ' 263­–303. 
* Jonathan Garb, 'The Modernization of Kabbalah: A Case Study', *Modern Judaism: A Journal of Jewish Ideas and Experience*, 30 (2010), pp. 1– 22. 
* Jonathan Garb, ”The Circle of R. Moshe Hayyim Luzzatto in Eighteenth Century Context”, *Eighteenth Century Studies*, 22 (2010), pp. 189–202. 
* Tzvi Luboshitz, “The Secret of That Herb”: Mystical Smoking from Italian Sabbateanism to Hasidism”, *Modern Judaism – A Journal of* *Jewish Ideas and Experience*, 41,3, (2021), pp. 317–338.
*צבי ה' לובושיץ, 'אנטי־קתוליות בלבוש יהודי: ביקורת הדת הקתולית ב'שבעת ימי האמת' לר' משה דוד ואלי', ציון, פט,ד (תשפ"ד), עמ' 307–332

## קישורים חיצוניים

* פרויקט יארצייט - צבי לובושיץ משוחח על רבי משה דוד ואלי
* 
*  
* משה גרוסמן, '''"פשוטו מכוון אל סודו" – המתודולוגיה הפרשנית של רבי משה דוד ואלי בפירושו למקרא''', עבודת תזה, אוניברסיטת אריאל תשע"ח, באתר ספריית אסיף
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשוני האחרונים
קטגוריה:רבנים איטלקים
קטגוריה:מקובלי איטליה
קטגוריה:רופאים יהודים איטלקים
קטגוריה:פרשני מקרא בעת החדשה
קטגוריה:רופאים איטלקים במאה ה-17
קטגוריה:רופאים איטלקים במאה ה-18
קטגוריה:תלמידי רמח"ל
קטגוריה:ילידי 1696
קטגוריה:נפטרים ב-1776
טאהר אל-גמאל

**טאהר אל-גאמל** (בערבית: **طاهر الجمل**, נולד ב-18 באוגוסט 1955) הוא קריפטוגרף מצרי אמריקאי. ב-1985 פרסם אל-גמאל מאמר בו הציע דרך ליצור את צופן אל-גמאל ואת חתימת אל-גמאל על בסיס בעיית הלוגריתם הבדיד. חתימת אל-גמאל עצמה לא נפוצה בשימוש מעשי אך היוותה מאוחר יותר בסיס לאלגוריתם החתימה הדיגיטלית DSA, שאומץ כתקן חתימה דיגיטלית DSS בארצות הברית ובמדינות נוספות.

אל-גמאל קיבל את התואר הראשון שלו מאוניברסיטת קהיר, ואת התואר השני והדוקטורט שלו בתחום מדעי המחשב קיבל מאוניברסיטת סטנפורד. אל-גמאל שימש כמדען ראשי של חברת נטסקייפ בין השנים 1995 ל-1998, שם היה בין הדוחפים לפיתוח SSL. אל-גמאל גם היה אחראי הנדסה בחברת RSA.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קריפטוגרפים אמריקאים
קטגוריה:מדענים מצרים
קטגוריה:מתמטיקאים ערבים
קטגוריה:מדענים מוסלמים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קהיר
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:מצרים שנולדו ב-1955
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1955
פורת

**פּוֹרָת** הוא מושב בעל צביון דתי  הממוקם בין מושב עין ורד לכפר יעבץ. נמנה עם מושבי הפועל המזרחי ומשתייך למועצה אזורית לב השרון.

## היסטוריה
המושב הוקם בשנת 1950. שמו סמלי ופירושו הוא שגשוג ופוריות, כפי שמילה זו מוצגת בברכת יעקב: .

מייסדי המושב הם 315 עולים מחבל גריאן אשר בלוב, דרומית לבירה טריפולי. במחוז הולדתם, התגוררו במערות החצובות באדמת הטין. נשות המושב הצטיינו באריגת שטיחים.

המושב ידוע בענף גידול הפרחים. בעבר התפרנסו רוב התושבים מענף זה בצד מטעים ולולים, ומאז שנות ה-2000 יותר ויותר מתושבי היישוב עוסקים במקצועות חופשיים.

במושב פועלים מספר שירותים קהילתיים, בהם מרפאה, מכולת, סניף של תנועת הנוער בני עקיבא וגן טרום-חובה ממלכתי-דתי.

## קישורים חיצוניים

* פורת, באתר מועצה אזורית לב השרון
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1950
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:יישובי המועצה האזורית לב השרון
קטגוריה:יהדות לוב
קטגוריה:יישובים דתיים בישראל
קטגוריה:יישובי הפועל המזרחי
קטגוריה:מושבים במחוז המרכז
יהודה קן-דרור

[ממוזער|מצבת קבורתו בחלקת מערכת סיני ב[הר הרצל]]
**יהודה קן-דרור** (8 בפברואר 1935 – 3 בינואר 1957) היה חייל צה"ל, שנפצע במבצע קדש, בקרב המיתלה, עת נהג בג'יפ לאורך המצר כדי למשוך אליו את אש החיילים המצרים על מנת שייחשף מסתורם. הוא נפטר מפצעיו כעבור כחודשיים. על מעשה זה זכה לאחר מותו בשני צל"שים: עיטור הגבורה, העיטור הגבוה ביותר שניתן בצה"ל, וצל"ש הרמטכ"ל.

## ביוגרפיה
יהודה קן-דרור נולד בירושלים, בן לשמחה ושלמה קן-דרור, ילידי ישראל שמקור משפחתם ביהדות עיראק. יהודה היה אחד מעשרה ילדים במשפחה. אחיו, , נהרג בקרב הקסטל במלחמת העצמאות.

בדצמבר 1953, כ-5 שנים לאחר נפילת אחיו, יהודה התגייס לצה"ל ושירת בחטיבת הצנחנים. במבצע קדש לחם, כחייל מילואים, בתור נהג הג'יפ של סא"ל אהרן דוידי, מפקד גדוד מילואים, ונמנה עם הכוחות שלחמו במעבר המיתלה.

ב-31 באוקטובר 1956, הסכים לנהוג בג'יפ אל תוך מעבר המתלה, בפעולה שהסיכויים לצאת ממנה חי היו קלושים ביותר, על מנת למשוך אליו את אש הלוחמים המצרים שהסתתרו במעבר, ובכך לסייע לאתר את עמדותיהם. קן-דרור נסע לאורך 500 מטרים, ובמהלך נסיעתו נורתה עליו אש עזה. במהלך נסיעתו ספג קן-דרור פגיעות רבות מאש המצרים, ונפצע באורח אנוש. חבריו ליחידה חשבו שנהרג, אך לאחר שעות אחדות הצליח לזחול אליהם. כעבור חודשיים, ב-3 בינואר 1957, מת מפצעיו ונקבר בבית העלמין הצבאי בהר הרצל.

ישנו ויכוח לגבי השאלה האם פעולתו של קן-דרור תרמה לניצחון בקרב, או להצלת חיי אדם. כך או כך, על פעולה זו זכה לאחר מותו בצל"ש הרמטכ"ל שהומר לעיטור הגבורה, העיטור הגבוה ביותר שניתן בצה"ל, על "מעשה גבורה עילאית שנעשה נוכח פני האויב, תוך חירוף נפש".

על פי גרסתם של שני לוחמים ביחידה, שפורסמה בשנת 2007, לא התנדב קן-דרור למשימה, אלא הסכים לבצעה לאחר שמפקד הגדוד אהרן דוידי פקד עליו כן. על טענה זו הגיב לוחם אחר ביחידה: . תת-אלוף (בדימוס) יצחק יעקב (יצה) הגיב אף הוא בעניין זה: .

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* צבי גילת, "חייו ומותו של יהודה קן דרור", ב-אתר עוצבת הצנחנים – פורסם לראשונה בעיתון "חדשות" ב-17 באוקטובר 1986
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מעוטרי עיטור הגבורה במלחמת סיני
קטגוריה:מעוטרי חטיבת הצנחנים
קטגוריה:חללי צה"ל במלחמת סיני
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הצבאי בהר הרצל
קטגוריה:ישראלים שהקריבו את עצמם
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת סיני
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1935
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1957
שיכון וייסנהוף

שמאל|ממוזער|250px|תצלום אוויר של השיכון (2004)
שמאל|ממוזער|250px|בית דירות שתכנן מיס ואן-דר-רוהה
שמאל|ממוזער|250px|בניין הדופלקס בתכנון ז'נרה ולה קורבוזייה
**שיכון וייסנהוף** (בגרמנית: **Weißenhofsiedlung**) הוא שיכון לעובדים שנבנה בשטוטגרט ב-1927. שיכון זה נועד להציג לראווה את הסגנון שמאוחר יותר נקרא הסגנון הבינלאומי באדריכלות. השיכון הוא למעשה פרויקט הדיור הגדול ביותר שנבנה בתקופתו, כחלק מהדיון שהתקיים בתנועה המודרניסטית באדריכלות סביב שיכונם היעיל של מיליוני העובדים שזרמו לערים בתהליך העיור המואץ של התקופה, דיון אשר עמד גם במרכז פעילותו של CIAM.

ב-2016 השיכון הוכרז ביחד עם 16 מבנים אחרים ברחבי העולם כחלק מאתר המורשת העולמית העבודה האדריכלית של לה קורבוזיה.

## היסטוריה
השיכון נבנה לרגל תערוכת דויטשר ורקבונד (Deutscher Werkbund), וכלל עשרים ואחד בניינים שבהם שישים ושלוש יחידות דיור, בתכנונם של שישה-עשר אדריכלים אירופיים, רובם מהמרחב דובר-הגרמנית. בראש הפרויקט, מטעם העירייה, עמד האדריכל הגרמני לודוויג מיס ואן-דר-רוהה, והוא שבחר את האדריכלים האחרים, תקצב ותיאם את תוכניותיהם, הכין את אתר הבנייה ופיקח על ההקמה. לה קורבוזיה קיבל את התקציב הגדול ביותר, ושתי חלקות טובות המשקיפות אל העיר.

עשרים ואחד הבניינים דומים זה לזה בצורתם, וכוללים בנייני דירות ובתים פרטיים; גם בסגנון ניכרת אחידות רבה. המשותף לכולם הוא עיצוב מפושט של החזית, גגות שטוחים המשמשים כטראסות, חלונות סרט, תכנון פנימי פשוט הממעיט בקירות ובמסדרונות ושימוש רב בבנייה טרומית, מה שאפשר הקמת המבנים תוך חמישה חודשים בלבד. כל המבנים למעט אחד היו לבנים (הבניין של ברונו טאוט, שהיה הקטן ביותר, נצבע אדום).

על פי התכנון נועד השיכון להיבנות בשיתוף עם הדיירים, בשיטת בנייה מתועשת, והוא פורסם כאבטיפוס של מעונות עובדים בעתיד. בפועל עוצב ואובזר כל בית בנפרד בתקציב גבוה, הרחק מהישג ידו של הפועל הממוצע. התערוכה נפתחה לקהל ב-1927, באיחור של שנה, ומשכה קהל רב.

בזמן השלטון הנאצי כונה השיכון בזלזול "כפר ערבי" ונקנה על ידי הממשלה במטרה להרוס אותו; תוכנית זו לא יצאה לפועל בשל פרוץ מלחמת העולם השנייה, אך השיכון הוא עדיין רכושה של ממשלת גרמניה. בעת המלחמה הייתה בשטח השיכון עמדת נ"מ, ולפיכך היווה השיכון מטרה להפצצות בעלות הברית וחלקים ממנו נהרסו, כולל שני הבניינים שבנה ולטר גרופיוס. אחרי המלחמה נהרסו חלק מהבניינים הניזוקים ואחרים שונו לבלי הכר, בין השאר באמצעות גגות רעפים, הזרים לסגנון המקורי.

כיום נותרו 11 מהבניינים המקוריים על עומדם. בשנת 2002 עבר בניין דופלקס שבנו לה קורבוזיה ופייר ז'נרה לבעלות העירייה, ששיקמה אותו ופתחה בו את מוזיאון וייסנהוף.

## האדריכלים המשתתפים
* פטר בהרנס
* ויקטור בורז'ואה
* לה קורבוזיה ופייר ז'נרה (בן דודו)
* ריכרד דקר
* יוזף פרנק
* ולטר גרופיוס
* לודוויג הילברזיימר
* לודוויג מיס ואן-דר-רוהה
* יאקובוס יוהנס פיטר אאוד
* האנס פלציג
* אדולף רדינג
* האנס שארון
* אדולף גוסטב שנק
* מקס שטאם
* ברונו טאוט
* מקס טאוט
* פרדיננד קראמר

## ראו גם
* מעונות עובדים - פרויקט שיכון של האדריכל אריה שרון ואדריכלים ישראלים נוספים בתל אביב.
* שיכוני המגורים המודרניסטיים בברלין

## קישורים חיצוניים

* שיכון וייסנהוף

קטגוריה:אדריכלות מודרנית
קטגוריה:גרמניה: בתי מגורים
קטגוריה:מבנים שתכנן לודוויג מיס ון דר רוהה
קטגוריה:מבנים שתכנן לה קורבוזיה
קטגוריה:הסגנון הבין-לאומי
קטגוריה:גרמניה: אדריכלות
קטגוריה:רפובליקת ויימאר: תרבות
קטגוריה:שטוטגרט: מבנים
הסומש הקטן

**הסומש הקטן** (רומנית: **Someşul Mic**; הונגרית: **Kis-Szamos**) הוא נהר בצפון מערב רומניה הזורם במחוז קלוז' ומהווה אחד ממקורותיו של נהר הסומש. הוא נוצר מהתמזגותם של שני נהרות: הסומש החם (רומנית: Someşul Cald) והסומש הקר (רומנית: Someşul Rece), אשר נובעים ברכס ההרים האפוסניים (רומנית: Munţii Apuseni; הונגרית: Erdélyi-Szigethegység).

מאזור ההתמזגות של הסומש החם והקר, הסומש הקטן זורם מזרחה וצפונה דרך העיר קלוז'-נאפוקה ודרך יישובים קטנים נוספים, עד להתמזגותו עם הסומש הגדול (רומנית: Someşul Mare; הונגרית: Nagy-Szamos) באזור העיר דז'. משם נקרא הנהר "סומש".

## קישורים חיצוניים

סומש הקטן
Yesterday

"**Yesterday**" (בעברית: "**אתמול**") היא בלדת רוק של להקת הביטלס שנכתבה על ידי פול מקרטני (תחת הקרדיט הקבוע לנון/מקרטני), ויצאה גם כסינגל באלבום Help!&lrm; שיצא ב-1965 ומאוחר יותר באלבום Yesterday and Today.

השיר יצא כסינגל ב-1965 בארצות הברית וב-1976 באנגליה. מפיק השיר הוא ג'ורג' מרטין, אורך השיר הוא 2:05. השיר הוכתר בספר השיאים של גינס כשיר הפופ בעל המספר הרב ביותר של גרסאות כיסוי ("קאברים") אי פעם. השיר הושמע ברדיו יותר מ-7 מיליון פעמים. השיר נשאר פופולרי גם היום ויצאו לו יותר מ-3000 גרסאות כיסוי. הבי-סייד של הסינגל הם השירים I Should Have Known Better בבריטניה והשיר Act Naturally בארצות הברית. לשיר יצאה גרסה ישראלית בשם "רק אתמול", למילים של חיים חפר ובביצוע דואט של יפה ירקוני ואריק איינשטיין.

השיר היה יוצא דופן יחסית לעולם הרוק'נרול של שנת 1965, אם כי השיר עצמו אינו בסגנון רוק'נרול כלל. הכלים המשתתפים בשיר הם גיטרה אקוסטית ורביעיית כלי מיתר - דבר יוצא דופן בהתייחס לשירי רוק ופופ עד אז. את השיר שר פול מקרטני.

## הקלטת השיר
בהקלטת השיר מקרטני ניגן בגיטרה האקוסטית. הוא רצה לנגן השיר בסולם סול מז'ור, משום שכך היה לו נוח לנגן אותו בגיטרה, אך לשיר אותו בסולם פה מז'ור, שבו העדיף לשיר. לכן, מקרטני כיוון את הגיטרה שלו טון למטה, כך שינגן בסולם סול מז'ור והגיטרה תישמע בסולם פה מז'ור.

## חוסר שביעות רצונו של מקרטני

מקרטני הביע פעמים רבות את חוסר שביעות רצונו מסידור הקרדיט לכותבים. במקום "לנון-מקרטני" שאף מקרטני להשיב את הסידור שהתקיים בתקליט הראשון של הלהקה: "מקרטני ולנון". באלבום ההופעה Back in the U.S (משנת 2002), בניגוד לאלבומי הופעה ולקט קודמים, שינה מקרטני את סדר הקרדיט על דעתו, והדבר עורר מחאה מצד אלמנתו של לנון, יוקו אונו. בעקבות המחאה הגיעו אונו ומקרטני להסכמה כי מקרטני לא ישוב לעשות זאת בעתיד.

## סקרים ודירוגים
* "Yesterday" נבחר כשיר הטוב ביותר של המאה ה-20 בסקר ה-BBC Radio 2 בשנת 1999.
* "Yesterday" נבחר כשיר הפופ הטוב ביותר של כל הזמנים על ידי MTV והמגזין רולינג סטון.
* "Yesterday" הוכתר כשיר הפופ בעל המספר הרב ביותר של גרסאות כיסוי ("קאברים") אי פעם על ידי ספר השיאים של גינס.
* מגזין הרולינג סטון דירג את השיר במקום ה-13 ברשימת 500 השירים הטובים ביותר של כל הזמנים.
* במצעד שירי הביטלס של כאן 88 דורג השיר במקום השביעי.
### אלבומים שבהם הופיע השיר Yesterday
* Help! - 1965
* Yesterday and Today - 1966
* A Collection of Beatles Oldies - 1966
* The Beatles 1962-1966 - 1973
* Love Songs - 1977
* The Beatles' Ballads - 1980
* 20 Greatest Hits - 1982
* Anthology 2 - 1996
* 2000 - 1
* LOVE - 2006

### רשימות כל הזמנים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי הביטלס
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שתורגמו מאנגלית לעברית
קטגוריה:שירי לפידים
קטגוריה:שירים על כאב לב
קטגוריה:שירים על נוסטלגיה
קטגוריה:בלדות משנות ה-1960
קטגוריה:בלדות פופ
קטגוריה:בלדות רוק
קטגוריה:שירי בארוק פופ
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בנורווגיה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד 100 סינגלי הפופ של קאש בוקס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת קפיטול רקורדס
דיופסיד

**דיופסיד** הוא מינרל השייך לקבוצת הפירוקסן, קבוצה של מינרלים אינוסיליקטים - (סיליקטים במבנה בצורת שרשרות) בעלי שרשרת בודדת. הדיופסיד שייך לשורת המינרלים האיזומורפית (כלומר שורה של תרכובות אנלוגיות בהרכבן) הכוללת את ההדנברגיט ( FeCaSi2O6) והאוגיט. לגבישים יש גוונים שונים, אך לרוב מופיע הדיופסיד כגבישים ירוקים עמומים.

דיופסיד מצוי בסלעי יסוד אולטרא-מאפייים כדוגמת קימברליט ופרידוטיט. אוגיט עשיר בדיופסיד נפוץ בסלעים מאפיים כדוגמת בזלת אוליבינית ואנדזיט. דיופסיד מצוי גם במגוון של סלעים מותמרים, כמו בסקארן שהתפתח מסלעי דולומיט עשירים בסיליקה בהתמרה של לחץ. הדיופסיד הוא מינרל חשוב במעטפת כדור הארץ והוא נפוץ בקסנוליתים של פרידוטיט שהתפרצו בקימברליט ובבזלת אלקלית. כמו כן מצוי דיופסיד במטאוריטים.

בטמפרטורות גבוהות יחסית יכול הדיופסיד להתערבב עם פיג'וניט ובטמפרטורות נמוכות עם אורתופירוקסנים. היחס בין כמות הסידן לסך כל כמות הסידן, המגנזיום והברזל בדיופסיד שנוצר יחד עם אחד משני סוגי הפירוקסן הנ"ל מושפע במיוחד מטמפרטורות מעל 900°C, ולהרכב הדיופסיד בקסנוליתים של פרידוטיט יש חשיבות בהשערה לגבי הטמפרטורות במעטפת כדור הארץ.

דיופסיד באיכות של אבן חן קיים בכמה צורות:
***ויולן** - סוג כחלחל נדיר של דיופסיד המצוי בכמה אתרים באיטליה.
***דיופסיד "הכוכב השחור"** – סוג כהה המכיל מחטים של רוטיל המסודרים בצורה של כוב בעל 4 קצוות.
***דיופסיד כרום** – סוג דיופסיד הכולל כרום המעניק לו צבע ירוק עשיר. משום שדיופסיד כרום ניחן בקשיות של 6.5-5.5 בסולם מוס, האבן נשרטת בקלות. דיופסיד כרום (Ca,Na,Mg,Fe,Cr)2(Si,Al)2O6)) הוא מרכיב נפוץ בקסנוליתים של פרידוטיט, וגרגירים מפוזרים של המינרל שנמצאו בקרבת צינורות קימברליט מהווים מציין לאפשרות קיומם של יהלומים. מקומות בהם מצאו דיופסיד כרום כוללים את קנדה, דרום אפריקה, רוסיה ומקומות נוספים.

הדיופסיד תואר לראשונה בתחילת המאה ה-19 ומקור שמו מיוונית "דיס"- "שני סוגים" או "כפול" ו"אופסיס" – "דעה" או "מופע".

## לקריאה נוספת
* Hurlbut, Cornelius S.; Klein, Cornelis, 1985, *Manual of Mineralogy*, 20th ed., Wiley, pp 403-404, 
*דיופסיד באתר Mindat
*דיופסיד כרום באתר Mindat, כולל אתרים בהם יש דיופסיד כרום
*דיופסיד באתר Webmineral
*דיופסיד באתר Mineral galleries
* *Handbook of Mineralogy*, Mineral Data Publishing, 2001, דיופסיד בגרסת ה-PDF של הספר

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:קבוצת הפירוקסן
קטגוריה:אינוסיליקטים
קטגוריה:מינרלים סיליקטיים
קטגוריה:מינרלים יוצרי סלעים
קטגוריה:מינרלי מגנזיום
קטגוריה:מינרלים
Agrobacterium

***Agrobacterium*** (**אגרובקטריום**) הוא סוג חיידק הגורם לגידולים בצמחים. המין *Agrobacterium tumefaciens* הוא המין הנחקר ביותר בסוג זה. ל-Agrobacterium יש יכולת להעביר DNA אל תאי הצמח; זוהי אחת הדוגמאות הבודדות בטבע להעברת DNA בין יצורים המשתייכים לממלכות שונות. תכונה זו מנוצלת במחקר הביולוגי ובנוסף משמשת ככלי להשבחת צמחים באמצעות הנדסה גנטית.

**הערה טקסונומית**: הסוג *Agrobacterium* הוא הטרוגני למדי. מחקרים טקסונומיים עדכניים מסווגים את מיני ה-*Agrobacterium* לסוגים חדשים, בהם *Ruegeria*, *Pseudorhodobacter* ו-*Stappia*, אך מרבית המינים סווגו מחדש כמינים בסוג ריזוביום (Rhizobium).

## ''Agrobacterium'' כ[[פתוגניות|פתוגן]] של צמחים
המין *A. tumefaciens* (פירוש שם המין בלטינית: "גורם לגידולים") גורם למחלת עפץ הכתר בצמחים. המחלה מתאפיינת בצמיחתם של גידולים או עפצים על הצמח החולה. הגידולים מתעוררים בעקבות העברה של מקטע DNA הקרוי T-DNA (קיצור של Transfer DNA) מפלסמיד המצוי בתאי החיידק והמכונה Ti (קיצור של Tumor-inducing, "מחולל גידולים"). מין אחר בסוג, *A. rhizogenes* הגורם לגידולים בשורש הצמח, נושא פלסמיד אחר, פלסמיד Ri (Root-inducing).

מקטע ה-T-DNA משולב בגנום של התא המארח במיקום חצי-אקראי, והגנים האלימים שב-T-DNA באים לידי ביטוי וגורמים ליצירת עפצים. ה-T-DNA נושא גנים לאנזימים ביוסינתטיים לייצורן של חומצות אמינו לא סטנדרטיות, כגון אוקטופין ונופלין. נוסף אל אלו, נישאים ב-T-DNA גם גנים לביוסינתזה של ההורמונים הצמחיים אוקסין וציטוקינין. עקב שינוי מאזן ההורמונים בתא הצמח משתבשת הבקרה על חלוקתם של תאים אלו ונוצרים גידולים. היחס בין ייצור האוקסין לציטוקינין קובע את אופיו של הגידול.

## ''Agrobacterium'' ב[[ביוטכנולוגיה]]
יכולתו של *Agrobacterium* להעביר גנים לצמחים מנוצלת בשירות ההנדסה הגנטית, הביולוגיה המולקולרית והשבחת הצמחים. לצרכים אלו נעשה שימוש בפלסמיד Ti או Ri שעבר שינוי. מן הפלסמיד מוסרים הגנים הגורמים לגידול (VIR); החלקים החיוניים היחידים ב-T-DNA הם שני אזורי גבול קטנים (באורך של 25 נוקלאוטידים), שלפחות אחד מהם דרוש לטרנספורמציה בצמח. מרק ואן מונטגו ויוזף של מאוניברסיטת גנט שבבלגיה גילו את מנגנון העברת הגנים בין Agrobacterium ובין צמחים, ובעקבות הגילוי הוחל לפתח שיטות לשינוי החיידק כך שיוכל לשמש כמערכת העברה יעילה להנדסת גנים בצמחים. קבוצת חוקרים בראשותה של מרי-דל צ'ילטון הייתה הראשונה שהוכיחה כי הגנים האלימים ניתנים להסרה בלי להזיק ליכולתו של החיידק להחדיר את ה-T-DNA אל גנום הצמח (1983).

הגנים המיועדים להכנסה לצמח מועברים לאזור ה-T-DNA של הפלסמיד שממנו הוסרו גנים לא רצויים, יחד עם סמן ברירה (כדוגמת עמידות לאנטיביוטיקה) כדי לאפשר ברירה (סלקציה) של תאי צמח שעברו טרנספורמציה בהצלחה. צאצאיהם של הצמחים מגודלים לאחר הטרנספורמציה על מצע גידול הכולל אנטיביוטיקה; צמחים שאליהם לא חדר ה-T-DNA אינם מפתחים עמידות לאנטיביוטיקה ואינם שורדים.

## ראו גם
* מערכת T-DNA בינארית
* הנדסה גנטית#פלסמיד Ti – אגרובקטריום

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חיידקים אמיתיים
קטגוריה:חיידקים ארגמניים
מדעי החלום

**מדעי החלום** (בצרפתית: **La Science des rêves**) הוא סרט קולנוע מסוגת הדרמה הקומית, שיצא לאקרנים בשנת 2006. הסרט נכתב ובוים על ידי הבמאי מישל גונדרי.

מדעי החלום חוקר באופן קומי, הזוי ומפתיע, את עולם החלומות, ובוחן את מושג הסובייקטיביות ואת הגבול המטושטש שבין עולם הדמיון לבין המציאות. הסרט מלא באלמנטים חזותיים שהתגבשו במהלך הקריירה של גונדרי כבמאי קליפים.

## סיפור העלילה
סטפן (השחקן גאל גרסיה ברנאל) הוא אמן צעיר ביישן וחסר ביטחון עצמי, שחוזר להתגורר בדירה נעוריו בפריז ועובד כמעצב גרפי. לדירה ממול עוברת שכנה חדשה: סטפאני (השחקנית שרלוט גינסבורג) וסטפאן מתאהב בה.

בעוד שבעולם המציאות אין לסטפן האומץ להתמודד עם רגשותיו, בעולם החלומות דמיונו עובד שעות נוספות. במהלך הזמן, ובאמצעות אימון עצמי הוא מתחיל לשלוט באירועים המתרחשים בתוך החלום. העניין הולך ומסתבך כאשר הדמויות מתוך החלום הולכות ומשתלטות גם על המציאות היומיומית.

במהלך הסרט מתפתחת מערכת יחסים מורכבת בין סטאן לסטפאני. ההיכרות הראשונה ביניהם נערכת במהלך סיטואציה מוזרה שבה סבלים מובילים פסנתר לביתה של סטפאני, וסטפן, שכנה החדש, עוזר להם להעלות אותו לקומה הנכונה. היא חושבת שהוא אחד הסבלים, והוא משתף פעולה עם השקר הזה, ואף משקר עוד ועוד כדי למנוע מהאמת להתגלות, אלא שמתוך אחד מחלומותיו ההזויים הוא הולך מתוך שינה ומשאיר לה פתק בו הוא מתוודה שהוא השכן מהדלת ממול ומבקש את הטלפון של זואי, שותפתה לדירה. מיד אחר כך סטפן מתעורר בבהלה, מגלה מה הוא עשה ולוקח בחזרה את הפתק שכתב, מבלי לדעת שסטפאני כבר קראה בו, וכך מתפתחת מערכת יחסים, בה היא יודעת את הסוד, אך הוא לא מבין שהיא יודעת אותו. כשהם מתקרבים הוא חושף בפניה את אהבתו אליה, אך נענה בשלילה.

סבלו של סטאן גדל כשהוא לא מצליח להפריד בין חלומותיו היפים עליה, לבין המציאות, בה הוא אינו אוזר די אומץ להיחשף בפניה. תסכולו מאהבתו שאיננה נענית משתלבת בחוסר שביעות רצונו מחייו המקצועיים והאינטנסיביות הרגשית הזו מאוירת היטב בנקודת הקליימקס של הסרט אשר בה החלום והמציאות משתלבים זה בזה עד לאין-הפרד והאהבה, שלא הספיקה עוד להתקיים, נעלמת. כאשר סטפן מתכנן לעזוב את העיר בשל אכזבותיו החלומיות מהקשר איתה, מהעבודה ומחייו, נראה שאין עוד סיכוי לקשר ביניהם, אך אימו משכנעת אותו ללכת להיפרד ממנה בפעם האחרונה. בפגישתם זו כל הגנותיו של סטפן נשברות בפניה והוא נחשף אל סטפאני באופן המשחרר גם מעט מהגנותיה שלה. הסרט מסתיים במחווה אופטימית כאשר סטאפני שלאורך כל הסרט נמנעה ממגע פיזי משמעותי עם סטפאן מלטפת את שערותיו על פי בקשתו אף על פי שלפני כן היא טענה שאיננה יכולה לעשות זאת.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:סרטי 2006
קטגוריה:סרטי פנטזיה
קטגוריה:סרטי דרמה קומית
קטגוריה:סרטים צרפתיים
קטגוריה:סרטי פולחן
סלונצוקור

**סַלוֹנְצוּקוֹר** (בהונגרית: Szaloncukor; מילולית, סוכריות סלון), הוא שמן של סוכריות בהן מקשטים ההונגרים את עצי חג המולד.

לקראת כל חג מולד, נוהגים ההונגרים הנוצרים לקנות כקילו וחצי של סוכריות (מדי חג מולד נקנים לפחות 6,500 טון סוכריות), המשמשות לקישוט עצי האשוח כעצי חג המולד.

הסוכריות הן כדוריות שוקולד הממולאות במגוון טעמים, ובהם מרציפן, קוקוס, ג'לי פירות, ערמונים וקקאו. הסוכריות עטופות בעטיפות נוצצות וצבעוניות המאוירות במלאכים, ונתלות על העצים בעזרת ווי מתכת קטנים.

## היסטוריה
מקורו של מנהג תליית סוכריות הסלון הוא בראשית המאה ה-19, עת נשות החברה הגבוהה באימפריה האוסטרו-הונגרית הכינו את סוכריות הסלון מקרמל, עטפו אותן בעטיפות משי וקישטו בהן את עץ חג המולד, שהוצב בסלון (ומכאן בא שמן של הסוכריות).

לאורך השנים התפשט המנהג, והחל משנות ה-60 של המאה ה-20 החלו לצפות את הסוכריות בשוקולד.

כיום, מרבית המקיימים מנהג זה אינם מכינים את סוכריות הסלון בעצמם, אלא קונים אותן בחנויות.

מנהג זה משמש כבסיס למשחקי חג מסורתיים, בהם מנסים ילדי המשפחה "לגנוב" את הסוכריות מן העצים בלי שיבחינו בכך המבוגרים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:הונגריה: תרבות
קטגוריה:מאכלי חג המולד
קטגוריה:סוכריות
קטגוריה:תפאורות חג המולד
Activision

**אקטיוויז'ן** (באנגלית: **Activision**) היא חברת אמריקאית לפיתוח והפצת משחקי וידאו. החברה ידועה בעיקר בזכות סדרת משחקי היריות בגוף ראשון Call of Duty.

## היסטוריה
החברה הוקמה ב-1 באוקטובר 1979 לאחר פרישתם של דייוויד קריין, לארי קפלן, אלן מילר ובוב וייטהד מחברת המשחקים אטארי וחבירתם לג'ים לוי, שהיה בכיר בתעשיית המוזיקה בימים אלה.

החברה שמה לה למטרה לפתח משחקים הן לקונסולת האטארי והן לקונסולות האחרות שהיו בשוק בימים ההם – פיירצ'יילד צ'אנל אף ואודיסי 2, אך אטארי, שראתה בה מתחרה, ניסתה להכשיל אותה בכך שמנעה ממנה למכור משחקים לקונסולת המשחקים אטארי 2600, שהייתה המובילה בשוק. ניסיונה של אטארי כשל, והמתחרה הצעירה הוציאה בשנתה הראשונה ארבעה כותרים חדשים שזכו לפופולריות רבה והניבו רווחים מרשימים של שבעים מיליון דולר.

השנים שלאחר מכן לא היטיבו עם אקטיוויז'ן. היא אמנם קנתה את חברת אינפוקום הצעירה שפיתחה משחקי הרפתקאות מבוססי טקסט, אך לא הצליחה לשחזר את הצלחת הימים הראשונים. החברה שינתה את שמה למדיג'ניק וניסתה להרחיב את תחומי פעילותה, אך הניסיון לא עלה יפה ובשנת 1992 פשטה אקטיוויז'ן את הרגל. החברה קמה מחדש בסוף אותה שנה והחליטה להתמקד רק בפיתוח והפצה של משחקי מחשב ומשחקי קונסולות.

בשלהי שנת 2007 נחתמה עסקת ענק למיזוגה של אקטיוויז'ן עם חטיבת משחקי המחשב של חברת ויוונדי (שבליזארד היא חברה נכדה שלה) ליצירת חברת משחקי המחשב הגדולה בעולם. החברה הממוזגת תיקרא אקטיוויז'ן בליזארד. בשנת 2015 קנתה את חברת King (המפתחת של Candy Crash Saga) בעסקה תמורת 8 מיליארד דולר. King ממשיכה לעבוד תחת אותו שם רק בתור חטיבה בתוך Activision.

## הצלחת החברה בתקופה האחרונה
אקטיוויז'ן הייתה אחראית לכמה להיטים. שלוש סדרות משחקים אותן הפיצה הפכו לשם דבר בעולם המשחקים:
* **[[קווייק]]** של חברת ID הראשון שהציג גרפיקת תלת-מימד מלאה במחשב האישי.
* **[[Tony Hawk's Pro Skater]].**
* סדרת הפעולה **[[Call Of Duty]]**.
משחקים פופולריים אחרים של החברה, כוללים את Battlezone, Dark Reign, Call to Power, Star Trek: Elite Force,Vampire: The Masquerade ו Return to Castle Wolfenstein.

בשנת 2005 עוררה החברה תרעומת מצד האינדיאנים בארצות הברית כאשר שיווקה את משחק הפעולה **GUN**, הכולל הרג רב באינדיאנים. החברה התנצלה על הפרשה.

בשנת 2008 התאחדה Activison עם החברה המצליחה Blizzard ובכך הפכה לחברה הגדולה בתחום כאשר היא מכניסה כ-18.9 מיליארד דולר, בעוד EA הנמצאת במקום השני מכניסה 14.1 מיליארד דולר.

## כותרים ותאריך הפצתם

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חברות משחקי וידאו אמריקאיות
פיסול גותי

[200px|ממוזער|"[המלאך המחייך", קתדרלת ריימס]]
**ה[[פיסול]] ה[[אמנות גותית|גותי]]** הוא אמנות פיסול שהתפתחה במערב אירופה בימי הביניים, בחצי השני של המאה ה-12. במקור שימש סגנון זה בקישוט הקתדרלות הגותיות שנבנו באותה תקופה.

הפיסול הגותי מהווה התפתחות ניכרת בפיסול של ימי הביניים, והוא שונה מאוד מפיסול הרומנסק. בניגוד לפיסול הרומנסק המפורט, הרגשני והאינדיוודואלי, הפיסול הגותי הוא חלק מתוכנית כוללת בה כל פרט הוא חלק מאחדות אורגאנית שמטרה העברת מסר דתי בצורה תמציתית, מנומקת ורציונלית ללא רגשנות, קישוטים ופירוט יתר. הפיסול הגותי נועד לקריאה הן על ידי פשוטי העם שמתמקדים רק בדימויים המרכזיים והן על ידי המלומדים שיודעים לקרוא את פיסול השוליים כהנמקה וחיזוק למסר המרכזי. בפיסול הגותי יש גם מחוות לפטרוני הכנסייה והקתדרלות, בייחוד בתבליטים ובפסלי העמוד (שבניגוד לרומנסק הם כמעט תלת-ממדיים ולא כבולים באופן אנאורגני לעמוד עליו הם נשענים). הפיסול הגותי החל בחזית המערבית של קתדרלת שארטר ב-1145 ומשם התפשט ברחבי צרפת ואחר כך באירופה המערבית.
[200px|ממוזער|ימין|החזית המערבית של [קתדרלת שארטר ובה פיסול גותי מוקדם ואוונגרדי לתקופתו]]

הפיסול הגותי בשיאו התפתח במאות ה-12 וה-13 בקתדרלת שארטר, בקתדרלת נוטרדאם דה פארי, בקתדרלת ריימס וקתדרלת אמיין. בפיסול זה יש דגש רב יותר על הבעות פנים, מרקם ותיאור החומר בצורה מדויקת ואמיתית, לצד תיאורים מדויקים של עולם הטבע, המופיעים ככותרות וכקישוטים לעמודים. העיר ריימס הייתה מרכז גאלו-רומי חשוב וכשכזה נותרו בה שרידים רבים לאדריכלות הרומית ולפיסול הקלאסי. הפסלים בקתדרלת ריימס הושפעו מאוד מפיסול זה והתכתבו עמו במהלך עבודתם, בה יצרו סוג חדש של פיסול השואב מהקלאסי והגותי גם יחד. פיסול זה היה נושא למחקר והערצה בכל רחבי אירופה והציב קנון חדש לפיסול הגותי בשיאו.

לצד הפיסול הרשמי התפתח פיסול שוליים שכלל פסלי ראשים עם הבעות שונים, גרגוילים: מרזבים בצורת מפלצות, וגרוטסקים: פסלי מפלצות, דרקונים ויצורי כלאיים.

## לקריאה נוספת

* נורית כנען-קדר, **האמנות הגותית - מקתדרלה לעיר**, האוניברסיטה המשודרת, הוצאת משרד הביטחון.

* Paul Binski, **Gothic Sculpture**, The Paul Mellon Centre for Studies in British Art, 2019. 
* Jacqueline E. Jung, **Eloquent Bodies**: Movement, Expression, and the Human Figure in Gothic Sculpture, Yale University Press, 2020. 


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:פיסול
קטגוריה:אמנות גותית
קטגוריה:ימי הביניים