open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
חיים עומר

**חיים עומר** (נולד ב-20 ביוני 1949) הוא פסיכולוג ופרופסור אמריטוס בחוג לפסיכולוגיה באוניברסיטת תל אביב. מפתח גישת "הסמכות החדשה" בתחום ההורות.

## ביוגרפיה
עומר נולד בברזיל, להורים ניצולי שואה. בשנת 1967, בעקבות ההתעוררות הציונית שלאחר מלחמת ששת הימים, עלה לבדו לישראל. תחילה התגורר בקיבוץ ברור חיל, ואחר כך עבר לירושלים, שם למד עברית באולפן. בהמשך למד לתואר ראשון בפסיכולוגיה ופילוסופיה באוניברסיטה העברית.

במהלך מלחמת יום הכיפורים ב-1973 החל עומר לעבוד עם חיילים הלומי קרב. הוא למד לתואר שני ולדוקטורט בפסיכולוגיה בירושלים ומאוחר יותר עבר לארצות הברית, שם עשה פוסט דוקטורט באוניברסיטת הרווארד. הוסמך כפסיכולוג קליני ב-1981.

עומר פרסם מספר ספרים בתחום הפסיכותרפיה, הטיפול הנרטיבי וההורות, בהם ספרו הפופולרי "שיקום הסמכות ההורית". ספריו תורגמו לשש שפות. על ספרו שכתב יחד עם ענת ברונשטיין קלומק **עוגן לחיים: מניעת אובדנות בקרב צעירים במשפחה ובקהילה** זכה בפרס בהט לשנת 2023.

## ספריו
* **מבוי סתום: יחסים טיפוליים במילכוד**. הוצאת מודן, 1994
* **מעשה הסיפור הטיפולי** (בשיתוף עם נחי אלון). הוצאת מודן, 1997
* **שיקום הסמכות ההורית**. הוצאת מודן, 2000 (עריכה ותרגום מאנגלית דרור גרין)
* **המאבק באלימות ילדים: התנגדות לא אלימה**. הוצאת מודן, 2002
* **השטן שבינינו: מדמוניזציה להידברות** (בשיתוף עם נחי אלון). ספרים הוצאה לאור, 2005 (עורך: דרור גרין)
* **פחדים של ילדים: איך לתמוך במקום לגונן** (בשיתוף עם אלי ליבוביץ). ספרים הוצאה לאור, 2007 (עורך: דרור גרין)
* **הסמכות החדשה: במשפחה בבית הספר ובקהילה**. הוצאת מודן, 2008
* **עולם של פיתויים: איך נשמור על ילדינו בעידן השפע**. הוצאת מודן, 2013
***מורים היום: מהישרדות לשליחות**. הוצאת מודן, 2018
***הורים אמיצים**. הוצאת פוקוס, 2020
*  **עוגן לחיים: מניעת אובדנות בקרב צעירים במשפחה ובקהילה** (יחד עם ענת ברונשטיין קלומק), 2023

## קישורים חיצוניים

* אתר "סמכות חדשה"
* חיים עומר, באתר "בית הספר להתנגדות לא אלימה"
* חיים עומר ואלי ליבוביץ, פחדים של ילדים - פרק מהספר, באתר פסיכולוגיה עברית
* חיים עומר, עולם של פיתויים - פרק מהספר, באתר פסיכולוגיה עברית
* חיים עומר, הסמכות החדשה - פרקים מהספר, באתר "בטיפולנט"
* חיים עומר, השטן שבינינו - פרק מהספר, באתר "שתיל"
* חיים עומר ואבשלום אליצור, מה תאמר לאדם שעל הגג? הצעה לטקסט למניעת התאבדות בזמן אמת
* ישראל אור-בך, איך תקשיב לאדם שעל הגג? תגובה לאליצור ועומר
* 
* 
* 
* 
* עדי אלון, שקמי את עצמך: איך בוחרים פסיכולוג? שלב אחר שלב, 15 באוגוסט 2006, מגזין את
* סמכות הורית: ראיון עם עדנה כצנלסון וחיים עומר, באתר המכון לחינוך דמוקרטי בישראל
* עדי וייטסון, שיחה עם פרופסור חיים עומר, 4 בספטמבר 2017, באתר "מדברים על טיפול"
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי ברזיל
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: פסיכולוגיה
קטגוריה:פסיכולוגים ישראלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:זוכי פרס בהט
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949
אדריכלות ג'ורג'יאנית

שמאל|ממוזער|250px|פוקס דנטון הול – דוגמה לסגנון ג'ורג'יאני קלאסי
שמאל|ממוזער|250px|ארמון המושל בוויליאמסבורג – דוגמה לסגנון ג'ורג'יאני קולוניאלי
**אדריכלות ג'ורג'יאנית** היא סגנון אדריכלי שהיה נפוץ בארצות דוברות אנגלית בתקופה הג'ורג'יאנית, כלומר בין השנים 1720–1840. הסגנון הג'ורג'יאני קיבל את שמו בהתאם לשמם של ארבעת המלכים מבית הנובר ששלטו בתקופה זו בממלכת בריטניה הגדולה: ג'ורג' הראשון, ג'ורג' השני, ג'ורג' השלישי וג'ורג' הרביעי.

## מאפייני הסגנון
* המבנה בן קומה אחת או שתיים, בצורת קופסה, ובעומק של שני חדרים.
* שמירה על פרופורציות וסימטריה מדויקת ופשוטה מבחינה מתמטית של חלקי המבנה. לדוגמה, גודל החלון וממדיו נקבעו ביחס לחדר בו הוא נמצא. ממדי החדרים נקבעו לפי יחס של קובייה כפולה.
* דלת הכניסה במרכז המבנה, מעוטרת ומודגשת באלמנטים קישוטיים.
* כרכובי הדלת והחלונות מעוטרים ומודגשים.
* חלונות גדולים, מלבניים, יחידים, מסודרים בשורות ישרות, ובעלי חלוקה פנימית של הזיגוג.
* חלונות בעלי מסגרת החלקה פנימית עילית או תחתית אך לא בסגנון חלונות כנף
* הגגות משופעים, ישרים או משולבים.
* ארובות משני צידי המבנה

במקומות בהם בוצעו תוספות בנייה על בסיס מבנים ישנים יותר, הושמו דגש והקפדה יתרה על הבנייה בסגנון הג'ורג'יאני בחזית המבנים הפונה לרחוב. תכנון המבנים הג'ורג'יאנים היה בהתאם לסדר הקלאסי, ונעשה שימוש בתוספות ובאלמנטים של בנייה בהשראת יוון העתיקה ורומא העתיקה. חומרי הבניין היו בעיקר לבנים ואבן טבעית בצבעי אדום צהבהב או לבן.

### התפתחות

האדריכלות הג'ורג'יאנית היא המשך לבנייה בסגנון הבארוק האנגלי, שאחד מאדריכליה המפורסמים היה כריסטופר רן. השינוי הסגנוני בא לידי ביטוי בהגדלת ההשפעה של האדריכלות הפלדיאנית, ביחד עם השפעות של סגנון התחייה הגותית ושינוזרי. החל מאמצע המאה ה-18 חלה עלייה בדומיננטיות של האדריכלות הנאו-קלאסית, בעיקר כתוצאה מבנייה בסגנון התחייה היוונית.

הבנייה בסגנון הג'ורג'יאני הייתה נפוצה גם בקולוניות הבריטיות שמעבר לים. במקומות רבים נבנה הסגנון בהתאמה לזמינות החומרים המקומיים, ובאופן זה הוקמו מבנים ג'ורג'יאניים מעץ טבעי ולוחות עץ מעובד. בניגוד לאדריכלות הבארוק, שהייתה רלוונטית בעיקר למבני פאר כגון כנסיות וארמונות, הסגנון הג'ורג'יאני היה נפוץ גם בקרב המעמד הבינוני במושבות, תוך יישום עקרון הבנייה הוורנקולרית.

החל מ-1840 חלה ירידה במעמדו של הסגנון הג'ורג'יאני באירופה, והוא הוחלף בהדרגה על ידי סגנון התחייה הגותית. בארצות הברית הוא היה אחד ממאפייני הקולוניאליזם, ולפיכך חל פיחות במעמדו גם שם. בקנדה ובמדינות חבר העמים הבריטי היה הסגנון הג'ורג'יאני אות נאמנות לממלכה המאוחדת ולמורשתה, והיה הסגנון הדומיננטי במאה ה-19. בעשורים הראשונים של המאה ה-20 הפך הסגנון לדומיננטי פעם נוספת, וכונה "התחייה הקולוניאלית" או "הסגנון הנאו-ג'ורג'יאני". במאה ה-21 הסגנון מבוקש בעיקר בקרב לקוחות פרטיים באחוזות כפריות.

## לקריאה נוספת
* John Summerson, Georgian London (1945), 1988 revised edition, Barrie & Jenkins, .
* John Summerson, Architecture in Britain (series: Pelican History of Art). Reissued in paperback 1970.
* James Stevens Curl, Georgian Architecture.
* Christopher Hussey, Early Georgian Houses, Mid-Georgian Houses, Late Georgian Houses. Reissued in paperback, Antique Collectors Club, 1986.

## קישורים חיצוניים

* 

ג'ורג'יאנית
קטגוריה:ארצות הברית: אדריכלות
Shalom TV

**Shalom TV** הוא ערוץ טלוויזיה אמריקאי יהודי המשודר ברשתות הכבלים בארצות הברית.

## פעילות
הערוץ עוסק בתכנים יהודים, לא מזוהה עם זרם או ארגון מסוים בקהילה היהודית בארצות הברית. כ-37 מיליון משקי בית אמריקאים וקנדים יכולים לקלוט את הערוץ דרך הכבלים.

"Shalom TV" עלתה לאוויר ב-31 באוגוסט 2006 בתשדירון וידאו. שידורי הרשת כוללים כיסוי תקשורתי של האירועים המרכזיים בקרב קהל היעד של הקהילה היהודית בצפון אמריקה, ראיונות עם דמויות מרכזיות בקהילה זו, כמו גם עם דמויות מרכזיות בעולם היהודי בכלל, סדרות ייחודיות בנושאי לימוד עברית ותלמוד, ותוכניות מקור לילדים יהודים.

בערוץ תכנים העוסקים בתרבות יהודית, דת, בישול יהודי, ארץ ישראל, סרטים מישראל, תרבות יידיש, ראיונות עם אישי ציבור יהודים, תוכניות חינוכיות ותוכניות ללימוד עברית. במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008, התראיין לערוץ סגן הנשיא לעתיד ג'ו ביידן, במטרה לפנות לקהל הבוחרים היהודי בארצות הברית.

בין מנהלי הרשת, הרב מרק גולוב, שייסד את הערוץ הראשון ברוסית בארצות הברית, עבור יוצאי ברית המועצות אשר היגרו משם לארצות הברית. בראנפורד האמר, אשר ייסד את רשת הכבלים בפנסילבניה; כמו גם דייוויד ברוגונה אשר פעיל גם ברשתות פוקס ו-Showtime.

## קישורים חיצוניים
* 
* ריאיון עם מארק גולוב מנכ"ל הערוץ

## הערות שוליים

קטגוריה:ערוצי טלוויזיה אמריקאיים
קטגוריה:יהדות ארצות הברית: תרבות
אקדמיה יבנאית חדשה

[שמאל|ממוזער|200px|הרב ד"ר [יעקב יצחק נימירובר]]
**אקדמיה יבנאית חדשה** (או **אקדמיית יבנה מודרנית**; בגרמנית: **Moderne Jabnehakademie**, ברומנית: **O Academie Iabneiană modernă**) הייתה תוכנית להקמת אקדמיה בארץ ישראל, שתהווה מרכז רוחני של העם היהודי ויכהנו בה כל ענקי הרוח של העם היהודי, בלי קשר להשקפותיהם הדתיות, הלאומיות או החברתיות. השם מהווה התייחסות ל"כרם יבנה" שפעל לאחר חורבן בית שני. את התוכנית הגה ופרסם, בתחילת המאה ה-20, הרב ד"ר יעקב יצחק נימירובר, מי שכיהן (לאחר הפרסום) כרב הראשי הראשון של יהדות רומניה.

נימירובר פרסם תחילה את רעיונו במאמר שפורסם בגרמנית בכתב עת רומני בשנת 1902, ולא זכה להדים. הוא הגיש את עבודתו לעיונם של מורו, פרופ' מוריץ לצרוס, ולמקס נורדאו וה"מ כהן, והם הגיבו בסקפטיות מסוימת. הרב מקס אלברט קלאוזנר העביר ביקורת מעט אירונית. למרות התגובות הלא מעודדות, נימירובר חשב שתוכניתו בת הגשמה וב-1906 פרסם, ברומנית, תוכנית מפורטת ומורחבת.

ב-1909 פורסמה תוכניתו כספר בגרמנית, בווינה, בשתי מהדורות. ב-1913 פורסם הספר גם בעברית, בבוטושאן, בשם **אקדמיה יבנאית חדשה**.

נימירובר היה מודע לפיצול ההולך וגובר בקרב בני העם היהודי, לכן קיווה שהאקדמיה המוצעת על ידו תהווה גורם מלכד שיתעלה מעל לגורמים המפרידים. הוא סבר שניו יורק, שהייתה המרכז היהודי הגדול ביותר; ברלין, המקום שבו התפתחה היהדות המודרנית; ופריז, שבה משכן כל ישראל חברים, יאלצו לוותר לירושלים על הכבוד לארח את האקדמיה החדשה.

## מהותה של האקדמיה המוצעת
נימירובר קבע שלאקדמיה היבנאית המתוכננת צריכות להיות מטרות דתיות, לאומיות, רוחניות, מדעיות, ספרותיות ואמנותיות. תחילה הוא קבע מה האקדמיה לא צריכה להיות: היא לא תהיה סינוד דתי, כדי לא לפגוע בחופש המצפון ובזכויות המיעוטים, וכדי שעצמאות הביקורת תהיה מקודשת.

## הפיצול הדתי בקרב היהודים
לדברי נימירובר, העם היהודי בזמנו התפלג מבחינה דתית לקבוצות הבאות:
# אורתודוקסים ישנים, המתחלקים לאשכנזים ולספרדים.
# חסידים, המתחלקים לקבוצות שונות.
# הנאו-אורתודוקסיה בהנהגתם של שמשון רפאל הירש מפרנקפורט ועזריאל הילדסהיימר מברלין.
# הקונסרבטיבים החיים והמלמדים לפי התאוריה ההיסטורית של הרב זכריה פרנקל מברסלאו.
# הליברלים והנאולוגים בהונגריה.
# קונסרבטיבים ומתקדמים (פרוגרסיסטים) חופשיים, בעיקר במזרח.
# הרדיקלים, הקהילה הרפורמית של שמואל הולדהיים בברלין וארגונים שונים בארצות הברית.
# הדתיים החופשיים שלא משתייכים לזרם ומקיימים הומניזם אתי תחת הנהגתו של פליקס אדלר בארצות הברית.

## לקריאה נוספת

* Iacob Iţhac Niemirower, *Iudaismul: studii, eseuri, omiletică şi retorică* (studiu introductiv de Lucian Zeev Herşcovici; selectarea textelor, note, glosar şi indici de Lya Benjamin şi Mihaela Rotaru), Bucharest: Hasefer, 2005. 


## קישורים חיצוניים
* Studia Hebraica 
## הערות שוליים

קטגוריה:מוסדות יהודיים
קטגוריה:פילוסופיה יהודית
קטגוריה:תרבות יהודית
אורי צדוק

**אורי צדוק** (נולד ב-7 במאי 1984) הוא זמר, פזמונאי ומלחין ישראלי.

צדוק למד בישיבה התיכונית "אדרת". הפיץ את שיריו באמצעות עמודו האישי באתר Myspace ובאתר YouTube. במרץ 2010 הוציא בהוצאה עצמית את תקליטו הראשון, "גבוה מכאן" בו כתב והלחין את כל שירי האלבום, למעט השיר Eventually שאת מילותיו כתבה שרי גבעתי. את האלבום הפיק ועיבד מוזיקלית צדוק בעצמו, ביחד עם קלידן להקת היהודים, אדם פרי.

## דיסקוגרפיה
* "גבוה מכאן" (2010)

## קישורים חיצוניים
* 

* 
* 

קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:פזמונאים ישראלים
קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:בוגרי ישיבת בני עקיבא אדרת בת ים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1984
בית הספר לקיסר המתחיל

**בית הספר לקיסר המתחיל** (באנגלית: **The Emperor's New School** בתרגום חופשי: "בית הספר החדש של הקיסר") היא סדרת טלוויזיה מונפשת מבית ערוץ דיסני המבוססת על הסרט "הקיסר נפל על הראש", ששידורה החל ב-2006 עד 2008 ובישראל בשנים 2009 עד 2010.

במוקד העלילה קוזקו, הנדרש להשלים את לימודיו כדי לזכות בתואר קיסר. במהלך הלימודים הוא פוגש במעודדת מלינה בה הוא מתאהב, בקרונק רפה השכל ובמורה מר מולגווקו, ומתמודד עם מזימותיה של איזמה מנהלת בית ספר, השואפת לנשל אותו מכתרו. הסדרה מדגישה גם מסרים חינוכיים על הצורך בעבודה קשה ופגעי האנוכיות.

## דמויות
*קוזקו הקיסר - קיסר עריץ ואנוכי המאוהב במלינה.
*פאצ'ה - אדם כפרי, הנותן לקוזקו להתגורר אצלו בזמן לימודיו.
*איזמה - מנהלת בית הספר, מנסה להדיח את קוזקו מהמלכות.
*קרונק - עוזרה הטיפש של איזמה וחברו של קוזקו במהלך הלימודים.
*מר מולגווקו - המורה של קוזקו.
*מלינה - המעודדת בה קוזקו מאוהב.

## מדבבים
הדיבוב העברי בוים על ידי אפרת קרצמן, והופק על ידי אסנת סדן

בנוסף, השתתפו בדיבוב העברי גם: אמנון וולף, גלעד קלטר ושירלי לילו

## שידור

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:סדרות הנפשה אמריקאיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה המבוססות על סרטים
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 2006
קטגוריה:זוכי אמי בשעות היום: תוכניות: הופעה בתוכנית אנימציה
קטגוריה:ערוץ דיסני: תוכניות וסדרות
פילובולוס

[שמאל|ממוזער|250px|צמד רקדני פילובולוס מציגים ב[ועידת TED|וועידת TED בשנת 2008.]]
**פילובולוס** (**Pilobolus**) היא להקת מחול אמריקאית מפורסמת.

שורשי הלהקה נעוצים בכיתת המחול של דארטמות' קולג' של שנת 1971 אותה לימדה אליסון צ'ייס (Chase). מייסדי הלהקה, רובי ברנט (Barnett), לי האריס (Harris), מוזס פנדלטון (Pendleton) וג'ונתן וולקן (Wolken) הופיעו לראשונה באוקטובר 1971 ובחלוף השנים שימשו חלקם כמנהליה האמנותיים של הלהקה. הופעותיה של פילובולוס מאופיינות באינטראקציה גופנית בין הרקדנים ובפיתול ועיצוב של הגוף האנושי, ושל יצורים מואנשים נוספים, עד לכדי קרבה גדולה להתעמלות.

הלהקה זכתה בפרסים רבים, ביניהם פרס המבקרים של ברלין (Berlin Critic's Prize), פרס ברנדייס (Brandeis Award), פרס סקוטסמן (Scotsman Award) בפסטיבל אדינבורו, פרס ועידת התיאטרון של ניו אינגלנד (New England Theatre Conference Prize), פרס ועדת האמנויות של קונטיקט למצוינות (Connecticut Commission on the Arts Award for Excellence) ובשנת 1997 בפרס אמי להישגים בתחום תוכניות התרבות המשודרות בפריים טיים (Primetime Emmy Award for outstanding achievement in cultural programming). בשנת 2000 קיבלה פילובולוס את פרס סמואל ה. סקריפס למפעל חיים בכוריאוגרפיה מטעם פסטיבל המחול האמריקני (Samuel H. Scripps American Dance Festival Award for lifetime achievement in choreography).

כיום מפעילה הלהקה שלושה אגפים: להקת המחול (Pilobolus Dance Theatre) המופיעה ברחבי העולם ואשר מקום מושבה בעיירה וושינגטון שבקונטיקט, ארצות הברית; "מכון פילובולוס" (Pilobolus Institute) המציע תוכניות חינוכיות והוראת מחול; ו"פילובולוס שירותים יצירתיים" (Pilobolus Creative Services) המציעים את שירותה הלהקה לסרטים, פרסומות, לקוחות מסחריים ואירועים שונים.

פילובולוס הופיעה בישראל מספר פעמים, ובשנת 2008 צילמה לוח שנה בו מופיעים חברי הלהקה בשלל תנוחות על רקע נופי ארץ ישראל.

## קישורים חיצוניים

* 
* על המופע בישראל באתר בית האופרה - המשכן לאומנויות הבמה
* 

קטגוריה:מחול מודרני
קטגוריה:הרכבי מחול
קטגוריה:דארטמות' קולג'
ברוס מקגיל

**ברוס טרוויס מקגיל** (באנגלית: **Bruce Travis McGill**; נולד ב-11 ביולי 1950) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי-יהודי, ידוע בעיקר בשל תפקידו כג'ק דלטון בסדרת הטלוויזיה "מקגייוור" ובתור "D-Day" בסרט הקולנוע הקומי "בית החיות".

## ביוגרפיה
מקגיל נולד בסן אנטוניו, טקסס שבארצות הברית לאב נוצרי ולאם יהודייה. אימו אדריאל רוז (לבית ג'ייקובס) הייתה אמנית, ואביו וודרו וילסון מקגיל היה סוכן ביטוח. הוא למד בתיכון דאגלס מקארתור בצפון-מזרח סן אנטוניו ולאחר מכן באוניברסיטת טקסס באוסטין שם קיבל תואר בדרמה.

## פילמוגרפיה
**סרטים**

### טלוויזיה
*בחלוף הקיץ (1986) - סרט טלוויזיה
* מקגייוור (1992-1986) 
* בחירות נואשות: להציל את הילד שלי (1992) - סרט טלוויזיה
* הבלדה על לוסי וויפל (2001) - סרט טלוויזיה
* שביל למלחמה (2002) סרט טלוויזיה של HBO
* ספירה חוזרת (2008) - סרט טלוויזיה
* ריזולי ואיילס (2010-2016)
*מקגייוור (2016)
*גוונים של כחול (2018)
*אי מציאות (2019)
*דם חדש (2021)
*ריצ'ר (2022)
**Buried in Barstow* (2022) - סרט טלוויזיה של Lifetime
*אהבה ומוות (2023)
*הלביאות: מבצעים מיוחדים (2023)

## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טקסס באוסטין
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1950
איוואן גודוביץ'

שמאל|ממוזער|200px| איוואן גודוביץ'
**איוואן גודוביץ**' (ברוסית: **Иван Васильевич Гудович**) (1741 – 1820) - מפקד רוסי, גנרל-פלדמרשל, בלט במלחמות של רוסיה עם האימפריה העות'מאנית ואיראן שהתרחשו בין 1804 לבין 1812.

גודוביץ' נולד במשפחה אצילית אוקראינית. למד באוניברסיטת קניגסברג ואוניברסיטת לייפציג. עם סיום הלימודים, בשנת 1759 החל את השרות הצבאי כקצין זוטר. היה מקורב לפיוטר השלישי. עם הגעת יקטרינה הגדולה לשלטון נעצר, אך שוחרר תוך זמן קצר. בשנת 1763 מונה לפקד על גדוד בחייל רגלים והשתתף איתו בקרבות בפולין.

במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1768–1774) השתתף במספר קרבות, כולל קרב לרגה וקרב קגול. בהיותו מפקד של יחידה נפרדת נכנס לבוקרשט. לאחר המלחמה הועבר לאוקראינה. בשנים 1785–1796 היה מושל של ריאזן וטמבוב.

במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1787–1792) חזר לשירות צבאי. בשנת 1790 הועבר לחזית הקווקז ובנובמבר 1790 בראש כוח של 7 אלף חיילים כבש את אנאפה בה ישב חייל מצב של 15 אלף חיילים. פעל לחיזוק הביצורים באזור ופקד על הקמת מספר מבצרים.

בשנת 1796 עזב את השרות הצבאי. בתחילת שלטון של פאבל הראשון הוחזר לשירות צבאי. הייתה לו ביקורת קשה על הכנסת שיטות פרוסיות לצבא רוסי ולכן בשנת 1800 שוחרר מהשרות.

בשנת 1806 הוחזר לשירות והתמנה למפקד העליון של הכוחות בגאורגיה ודאגסטן. השתתף אופן פעיל במלחמות עם האימפריה העות'מאנית וממלכת פרס שרוסיה ניהלה במהלך תחילת המאה ה-19 באזור.

השלכות של פציעה קשה במהלך קרב שהתרחש בשנת 1807 גרמו לכך שהוא עזב את השרות הפעיל הצבאי. בשנת 1809 התמנה למושל מוסקבה. בשנת 1812 עזב את השרות הממלכתי ועבר לאחוזה משפחתית.

## קישורים חיצוניים

* קורות חיים
* 

קטגוריה:גנרל-פלדמרשלים רוסים
קטגוריה:הנציב העליון של מלכות המשנה של הקווקז
קטגוריה:מעוטרי עיטור אלכסנדר נבסקי (האימפריה הרוסית)
קטגוריה:מעוטרי עיטור גיאורגי הקדוש
קטגוריה:מעוטרי עיטור אנדריי הקדוש
קטגוריה:מעוטרי עיטור ולדימיר הקדוש
קטגוריה:ראשי עיריית מוסקבה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת לייפציג
קטגוריה:ילידי 1741
קטגוריה:נפטרים ב-1820
משולש שחור

שמאל|ממוזער|250px|משולש שחור
שמאל|ממוזער|200px|משולש שחור בשיטת התיוג הנאצית
**משולש שחור** הוא טלאי שצורתו משולש שווה-צלעות העומד על קודקודו וצבעו שחור. תג זה שימש במקור לסימון אסירים במחנות ריכוז נאציים כאסירים "אנטי-סוציאליים". לאחר מלחמת העולם השנייה, החל משנות ה-80 של המאה ה-20, אומץ סמל המשולש השחור על ידי לסביות פמיניסטיות בגרמניה וארצות הברית כסמל לגאווה וסולידריות. הסמל אומץ על ידי מספר קבוצות בבריטניה הנאבקות על זכויותיהם של אנשים עם מוגבלויות. הסמל נוסף לאחד מהדגלים של הקהילה הלסבית, הדגל כולל לאבריס, סוג של גרזן כפול, מונח על המשולש השחור ההפוך, על רקע סגול.

את הטלאי ענדו בתחילה צוענים (שבשלב מאוחר יותר ענדו משולש חום), בעלי פיגור שכלי ובעלי הפרעה נפשית. כמו כן, ענדו את המשולש השחור אלכוהוליסטים, חסרי בית, קבצנים, משתמטי עבודה, זונות וחלק מן האנרכיסטים.

בעוד שהומוסקסואלים סומנו במשולש ורוד, לסביות לא נכללו בקטגוריה זו הואיל והדוקטרינה הנאצית לא הכירה בקיומן של לסביות והן לא הוכללו תחת סעיף 175. נשים שלא תאמו את דימוי הנשיות של הרייך - אוסף תפקידי מגדר שקבעה המפלגה הנאצית שהועידו לנשים תפקיד של רעיות ואמהות, נכלאו בידי הנאצים בעוון "התנהגות אנטי-סוציאלית". בין הנשים שנכלאו היו נשים שהביעו חוסר קונפורמיות, אי-רצון ללדת ילדים, לבשל ולנקות וכדומה, וכן לסביות, משום שלא נישאו . כל אלו תויגו במשולש שחור. רוב הלסביות שנכלאו בתקופת השלטון הנאצי הורשעו בעבירות אלה, ולא בלסביוּת באופן ישיר. בארכיון של אתר ההנצחה של מחנה הריכוז ראוונסבריק יש ראיות של ארבע נשים שהוגדרו גם כלסביות: שתיים מהן נרדפו מסיבות פוליטיות, שתיים בגלל היותן יהודיות. אחת האסירות היהודיות ענדה גם את המשולש שחור בשל קשר מיני עם לא-יהודיות.

## לקריאה נוספת

*Louise Turcoite, Queer Theory: Transgression and/or Regression?, Canadian Woman Studies, 1996 
*Elman, R. Amy. "Triangles and Tribulations: The Politics of Nazi Symbols", *Journal of Homosexuality*, vol. 30, no. 3 (1996): 3-11.
*EN Jensen, Gays, Lesbians, and the Memory of Nazi Persecution, Journal of the History of Sexuality, Volume 11, January / April 2002
*Marshall, Stuart. "The Contemporary Use of Gay History: The Third Reich," in Bad-Object Choices (ed.), *How Do I Look? Queer Film and Video*, Seattle, Wash.: Bay Press, 1991.
*Zoe, Lucinda. "The Black Triangle," *Lesbian Herstory Archives Newsletter*, Brooklyn, N.Y., No. 12 (June 1991): p. 7.


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טרמינולוגיה של מחנות ריכוז
קטגוריה:סימון אזרחים ואסירים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:סמלי להט"ב
קטגוריה:רדיפת הלהט"ב בגרמניה הנאצית
קטגוריה:להט"ב בגרמניה
קטגוריה:נשים בגרמניה
קטגוריה:נשים בארצות הברית
מיכאל כהן

**מיכאל יוסף כהן** (נולד ב-29 באפריל 1940 באנגליה) הוא היסטוריון ופרופסור אמריטוס להיסטוריה מאוניברסיטת בר-אילן, שם הופקד על הקתדרה על-שם לזרוס פיליפס.

## ביוגרפיה

כהן למד לתואר ראשון באוניברסיטת לונדון בהיסטוריה אותו סיים בהצטיינות ב-1969. סיים את לימודי הדוקטורט בית הספר לכלכלה של לונדון בהנחיית פרופסור אלי כדורי ב-1971. עבודתו לדוקטורט הייתה בנושא "מדיניות בריטית ופוליטיקה בארץ ישראל 1939-1936". הוא שימש כפרופסור אורח באוניברסיטת דיוק, באוניברסיטת מרילנד, אוניברסיטת בריטיש קולומביה, אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל ובבית הספר לכלכלה של לונדון. ב-1998 שהה כעמית מחקר במכון למחקר מתקדם. 

תחומי מחקרו הם ההיסטוריה של המנדט הבריטי, הקמת המדינה ומאבק המעצמות במזרח התיכון בזמן המלחמה הקרה, מדיניות המעצמות כלפי ארץ-ישראל, מדינת ישראל והמזרח התיכון במאה ה-20, יחסם של טרומן וצ'רצ'יל ליהודים ולציונות, ההיסטוריה המודרנית של אנגליה, התהוות הפרלמנט האנגלי והמהפכה התעשייתית.

על פי מחקריו, שלושה גורמים עיקריים השפיעו על הבריטים לעזוב את ארץ ישראל: לחץ אמריקאי, ערעור השלטון בארץ ישראל עצמה, והתגברות ההעפלה.

ספרו "תוכניות המגירה למלחמת עולם שלישית" בהוצאת משרד הביטחון, מתאר את תוכניות-המגירה של בעלות-הברית לזירת המזרח-התיכון למקרה של עימות עם ברית-המועצות בעשור שלאחר מלחמת-העולם השנייה.

## מספריו
* **תוכניות המגירה למלחמת עולם שלישית** \ הוצאת משרד הביטחון

* **Strategy and politics in the Middle East, 1954-1960: defending the northern tier** Routledge, 2005
* **Churchill and the Jews**. Routledge, 1985, 2003
* **Demise of the British empire in the Middle East: Britain's responses to nationalist movements**, 1943-55. Routledge, 1998
* **Fighting World War Three from the Middle East: Allied Contingency Plans, 1945-1954,. **, Routledge, 1997. 
* **Britain and the Middle East in the 1930s: security problems, 1935-39**, Part 2. Macmillan in association with King's College, London, 1992
* **Truman and Israel**, University of California Press 1990
* **The Origins and Evolution of the Arab-Zionist Conflict**
* **Palestine to Israel: From Mandate to Independence**. Routledge, 1988. 
* **The Anglo-American Committee on Palestine**, 1945-1946. Garland Pub., 1987
* **The Zionist political program**, 1940-1947/ Garland Pub., 1987
* **Palestine and the Great Powers, 1945-1948**. Princeton University Press, 1982
* **Palestine, retreat from the Mandate: the making of British policy, 1936-45.** Holmes & Meier, 1978


## קישורים חיצוניים

* דף אישי באתר האוניברסיטה
* ביוגרפיה 
* טרומן, הקול היהודי והקמת מדינת ישראל

## הערות שוליים

קטגוריה:היסטוריונים ישראלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בר-אילן: היסטוריה כללית
קטגוריה:ישראלים ילידי אנגליה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת לונדון
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מבית הספר לכלכלה של לונדון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1940
הערוץ הישראלי

**The Israeli Network**, המכונה גם **הערוץ הישראלי** הוא ערוץ טלוויזיה בינלאומי פרטי, אשר הושק בספטמבר 2001.

הערוץ משדר תכנים שונים מישראל, בהם סדרות טלוויזיה, מהדורות חדשות, תוכניות אקטואליה, שידורי ספורט, תוכניות אירוח ותוכניות מוזיקה ישראליות, אשר מיועדת לאוכלוסייה הישראלית ויהודית ברחבי העולם.

רוב התכנים המשודרים בערוץ הם תוכניות אשר נרכשו מרשתות טלוויזיה שונות בישראל, בהם כאן 11, קשת 12, רשת 13, עכשיו 14, ערוץ 8, כאן חינוכית, ערוץ 24, ערוץ הילדים, הופ! וערוץ הספורט.

הערוץ נקלט באמריקה (בארצות הברית באמצעות חברות הלוויין Verizon Communication, Comcast, Cablevision ו-Dish Network, ובקנדה באמצעות חברות הכבלים Bell Fibe TV ו-Rogers Cable), ברחבי אירופה, בדרום אפריקה, באוסטרליה, באזור הים הקריבי של אמריקה הלטינית ובמזרח התיכון.

## קישורים חיצוניים
*

קטגוריה:ארצות הברית: טלוויזיה
קטגוריה:קנדה: טלוויזיה
קטגוריה:ערוצי טלוויזיה
קטגוריה:יהדות ארצות הברית: תרבות
ורשץ

**ורשץ** (בבולגרית: **Вършец**) היא עיירת מרחצאות בצפון מערב בולגריה בשטח מחוז מונטנה והרביעית בגודלה במחוז מבחינת אוכלוסייה, לאחר בירת המחוז מונטנה והערים לום וברקוביצה. ורשץ שוכנת 57 קילומטרים מהבירה סופיה, 30 קילומטרים דרומית מבירת המחוז מונטנה וממוקמת על המורדות המערביים של רכס הרי הבלקן.

## היסטוריה
תחילת ההתיישבות האנושית המאורגנת מתוארכת לתקופת הברונזה המאוחרת עידן הממלכה התראקית. בהמשך בשלהי המאה ה-1 לפנה"ס, נכבש האזור על ידי האימפריה הרומית ובאזור היישוב ישנם שרידי מצודה רומית ומרחצאות. היישוב מתועד לראשונה בכתובים עות'מאניים מאמצע המאה ה-19 כישוב נופש ואתר מרחצאות. במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) שוחררה העיר על ידי צבא הדנובה של האימפריה הרוסית והיא הפכה מתוקף חוזה סן סטפנו לחלק מנסיכות בולגריה, אשר הפכה בהמשך למדינת הלאום בולגריה.

## כלכלה ודמוגרפיה
העיירה מפורסמת במעיינות החמים הנובעים בסביבותיה ושני מרכזי הספא המצויים בה, המושכים אליה תיירות מרפא מכל רחבי בולגריה וממזרח אירופה. חלק נכבד משטחה של הרשות המקומית נכלל בשטח שמורת הטבע וראצ'נסקי בלקן. בסמוך לעיירה עובר קו הרכבת בין סופיה לוראצה.

## אקלים
בעיירה שורר אקלים ממוזג, הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 10oc, כאשר ערכי הקיצון נעים ממינוס 2oc בינואר עד 21oc ביולי. כמות המשקעים השנתית הממוצעת עומדת על 953 מילימטרים.

## ערים תאומות
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערי מחוז מונטנה
מהשמיים

"**מהשמיים**" הוא אלבום האולפן הרביעי של הזמר משה פרץ, שיצא לאור במרץ 2010.

פרץ כתב והלחין את רוב שירי האלבום כמו גם ביתר אלבומיו הקודמים. לפני צאת האלבום יצא לאור לרדיו ביוני 2009 כסינגל השיר "שתיים בלילה", אשר הגיע למקום הראשון במצעד של גלגלצ ורשת ג' ונשאר בראש במשך שבועות רבים. בספטמבר 2009 יצא כסינגל שיר הנושא "מהשמיים". בהמשך בערב ראש השנה יצא הסינגל "אשמור עלייך". בנובמבר 2009 במהלך הופעה ב"היכל התרבות תל אביב", חשף פרץ את השיר "אמא", אותו כתב והקדיש לאימו שישבה בקהל. בתחילת מרץ 2010 במהלך "טקס תחרות מלכת היופי" חשף פרץ את השיר, "איך שאת יפה" ולאחר מספר ימים הוא הוציא את האלבום המלא והרביעי במספר, "מהשמיים".

## רשימת שירי האלבום

#

קטגוריה:אלבומי משה פרץ
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי חברת הד ארצי
יעקב הלל

**יעקב הלל** (נולד ב-27 באוגוסט 1966) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בנבחרת ישראל ובמספר קבוצות בליגת העל. במהלך הקריירה זכה בחמש אליפויות וחמישה גביעי המדינה כיום מנכ"ל עירוני מודיעין.

## קריירה
יעקב הלל שיחק בצעירותו במחלקת הנוער של מכבי תל אביב. לאחר מכן את קריירת הבוגרים שלו החל בגיל 17 בקבוצת הפועל לוד בעונת . בעונתו הראשונה בקבוצה זכתה הקבוצה בגביע המדינה. הלל המשיך בקבוצה עד שנת 1989, ואחריה עבר לקבוצת שמשון תל אביב, בה שיחק עונה אחת ורשם לעצמו ירידת ליגה במקביל להגעה למעמד גמר גביע המדינה. בעונת 1990/1991 שיחק בהפועל רמת גן בליגה השנייה, שלאחריה () חתם בקבוצת מכבי תל אביב וזכה עימה באליפות הראשונה שלו.

בעונת  עבר לבית"ר ירושלים, אשר עלתה לליגה הלאומית (הליגה הראשונה דאז) וזכה עימה באליפות. בעונה שלאחר מכן, חזר למכבי תל אביב ל-3 עונות וחצי, בהן זכה עימה בגביע (), אליפות () ודאבל (). בעונה הרביעית עבר במחציתה להפועל טייבה, איתה רשם ירידה לליגה השנייה.

בין 1997 ל-2003 שיחק הלל במדי הפועל תל אביב, איתה זכה בגביע המדינה (), דאבל (), וגביע הטוטו (). כמו כן, היה שותף להופעותיה של הקבוצה במסגרת גביע אופ"א, והגיע איתה עד לשלב רבע הגמר. בעונת 2000/2001, בדרבי התל אביבי נגד מכבי תל אביב, הבקיע את השער היחיד לזכות קבוצתו, במשחק שהסתיים בתיקו 1:1.

באוגוסט 2003 הודיע על פרישתו ממשחק פעיל. הלל, אחד השחקנים המעוטרים ביותר בישראל, זכה במהלך הקריירה בחמש אליפויות ובחמישה גביעים.

הלל ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ישראל ב-2 בדצמבר 1992, במשחק מול נבחרת בולגריה במסגרת מוקדמות מונדיאל 1994. בסך הכל רשם 7 הופעות במדי הנבחרת.

בשנים 2009–2011 שימש הלל כמנג'ר המקצועי של קבוצת הפועל ראשון לציון, ולאחר שזו עלתה לליגת העל, מונה הלל לסקאוט המקצועי של הפועל תל אביב. לאחר כחצי שנה, עם התפטרותם של כל חברי ההנהלה הבכירה של הקבוצה, מונה על ידי הבעלים אלי טביב גם לתפקיד מנהל הקבוצה. הלל החזיק בתפקיד זה עד עזיבתו של טביב את המועדון כמה חודשים מאוחר יותר, וחזר לתפקד כסקאוט. בנובמבר 2012 סיים את תפקידו במועדון.

עבד כרכז אגף הספורט בעיריית לוד, ומנהל בית ספר פרטי לכדורגל בחבל מודיעין בו נמצאים למעלה מ-150 ילדים.

בקיץ  מונה למנהל מקצועי של מכבי עירוני אשדוד מליגה א׳ דרום.
ב-19 בנובמבר 2025 מונה למנכ"ל עירוני מודיעין.

## תארים כשחקן
* אליפויות (5): , , , , 
* גביע המדינה (5): 1983/1984, 1993/1994, 1995/1996, 1998/1999, 1999/2000
* גביע הטוטו (1): 2001/2002

## קישורים חיצוניים

* עמוד השחקן באתר הרשמי של מכבי תל אביב

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:מגני כדורגל ישראלים
קטגוריה:בלמי כדורגל ישראלים
קטגוריה:לוד: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני הפועל לוד
קטגוריה:כדורגלני שמשון תל אביב
קטגוריה:כדורגלני הפועל רמת גן
קטגוריה:כדורגלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורגלני בית"ר ירושלים
קטגוריה:כדורגלני הפועל טייבה
קטגוריה:כדורגלני הפועל תל אביב
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1966
קטי דברצני

שמאל|ממוזער|150px|קתי דברצני מנגנת באנסמבל הברנדנבורגי האירופי בניצוחו של הצ'מבליסט טרבור פינוק, שפילד,2006
**קתי דברצני** ׁ(**Kati Debretzeni **) היא כנרת ישראלית-בריטית, ילידת טרנסילבניה, רומניה.

## קורות חיים
דברצני נולדה בקלוז' שברומניה למשפחה יהודית, ועלתה לישראל בגיל 15. היא למדה כינור אצל אילונה פהר ולאחר מכן אצל אורה שירן. שרתה בצה"ל ככנרת ולמדה בהמשך באקדמיה למוזיקה ע"ש רובין בתל אביב, בין השאר מוזיקת בארוק היסטורית אצל יוכבד שוורץ.

קתי דברצני ניגנה באנסמבל הבארוק בירושלים וב"קונסורט ירושלים". בשנת 1995 נסעה ללונדון, שם למדה כינור בארוק אצל קתרין מקינטוש ואצל וולטר רייטר. הייתה לכנרת ראשית של תזמורת סולני הבארוק האנגלים של ג'ון אליוט גרדינר, ובשנת 2000 הייתה אחת הנגניות הראשיות של האנסמבל במסע צליינות לביצוע הקנטטות של באך שיזם ג'ון אליוט גרדינר. בהמשך לכך הוזמנה ככנרת ראשית אורחת של תזמורת הבארוק של סביליה ותזמורת הבארוק של אמסטרדם. בין השנים 2000–2006 הייתה חברה באנסמבל הבריטי, בתזמורת עידן הנאורות, דברצני פעילה גם בתחום המוזיקה הקאמרית. עם אנסמבל פלורילגיום ערכה סיורי קונצרטים בקונצרטהאוס בווינה, בקונצרטחבאו באמסטרדם במוזיאון פריק ובישראל. הקלטות ההרכב בהשתתפותה זכו בפרסים רבים; הקלטת "רביעיות פריז" של טלמן הייתה מועמדת לפרס גראמי. 

דברצני הקליטה מיצירות באך, הנרי פרסל, בארוק מבוליביה. הקליטה הקלטות רבות לערוץ Channel Classic שזכו בפרסים. כחברה מייסדת של האנסמבל "ריקורדו" המתמחה ב"סגנון הפנטסטי" (סטילוס פנטסטיקוס) מהמאה ה-17 הקליטה תקליטור על בסיס מחקריה ביצירותיו של המלחין היינריך איגנץ ביבר, שנבחר על ידי ירחון "סטראד" לתקליטור הקאמרי של החודש. כמנהלת-שותפה של סולני הבארוק האנגלי ביצעה בווינה את הקונצרט הכפול המשוחזר של מוצרט יחד עם הפסנתרן רוברט לוין. 

לימדה בישראל בסדנה למוזיקה מתקופת הבארוק ובאירופה, בין השאר בקונסרבטוריון של ברמינגהאם באנגליה. החל משנת 2005 מלמדת ב"קונסרבטוריון המלכותי" בהאג.

קתי דברצני מלמדת בקורסים שונים באירופה ובישראל ונמנית עם סגל המורים בקונסרבטוריון המלכותי של האג. בין השאר הופיעה בנגינה וניצוח על ארבע העונות של ויוואלדי באיסלנד ובפולין והקליטה את הקונצ'רטי הברנדנבורגיים של באך עם אנסמבל ברנדנבורג האירופי של טרוור פינוק. דברצני היא אחת מארבעת המוזיקאים המתחלפים לפי תור קבוע בניהולה של תזמורת עידן הנאורות הלונדונית שהקים סיימון ראטל.

## קישורים חיצוניים

* דברצני באתר האנסמבל בארוק בסביליה 
* גרדינר ודברצני בסרטון על הפרויקט הברנדנבורגי בעיר קתן
* 
* 

## קישורים חיצוניים
* ביוגרפיה של קתי דברצני באתר של אנסמבל ברנדנבורג האירופי

קטגוריה:כנריות יהודיות
קטגוריה:מבצעים בכלים אותנטיים
קטגוריה:יהודים מטרנסילבניה
קטגוריה:כנריות בריטיות
קטגוריה:כנריות ישראליות
קטגוריה:נגנים יהודים בריטים
קטגוריה:כנרים יהודים בריטים
לואיס גילברט

**לואיס גילברט** (באנגלית: **Lewis Gilbert**; מפקד מסדר האימפריה הבריטית; 6 במרץ 1920 – 23 בפברואר 2018) היה במאי, מפיק סרטים ותסריטאי אנגלי.

## ביוגרפיה
גילברט נולד בלונדון. אחרי קריירה כילד-שחקן בסרטים של שנות ה-20 של המאה ה-20 הוא החל לצלם סרטים תעודיים עבור חיל האוויר המלכותי במהלך מלחמת העולם השנייה. גילברט קנה לעצמו שם בשנות החמישים בסדרת סרטים מוצלחים המבוססים על סיפורים אמיתיים ממלחמת העולם השנייה, בהם ב-1956 מרקיע שחקים המבוסס על סיפור חייו של אלוף ההפלות האוויריות דאגלס באדר, ב-1958 Carve Her Name with Pride, סיפורו האמיתי של סוכנת מנהלת המבצעים המיוחדים ויולט סזאבו וב- - 1960 - "להטביע את הביסמרק!". ב-1966 ביים גילברט את אלפי בכיכובו של מייקל קיין. הסרט היה מועמד לחמישה פרסי אוסקר בכללם לסרט הטוב ביותר. גילברט היה מועמד לזכייה בפרס גלובוס הזהב בקטגוריית הבמאי הטוב ביותר.

ב-1967 נבחר גילברט לביים את הסרט המוזיקלי "אוליבר!" של ליונל בארט אבל יצא מהפרויקט אחרי שקרול ריד נטל את הפיקוד. 

למרות שהוא היה ידוע בדרמות האופי שלו, ביים גילברט שלושה מהאפוסים הגדולים ביותר בסדרת סרטי ג'יימס בונד. אחרי שהוא סירב בתחילה, שכנעו אותו לבסוף הארי זלצמן ואלברט ברוקולי לביים את "אתה חי רק פעמיים" ב-1967. גילברט שב לסדרה וביים עוד שני סרטים, "המרגלת שאהבה אותי" ב-1977 ו"מונרייקר" ב-1979.

בשנות השמונים הוא חזר לביים דרמות וביים גרסאות סרטים מוצלחות של מחזותיו של וילי ראסל לחנך את ריטה (1983) ושירלי ולנטיין (1989). 

בשנת 1991 ביים את הסרט המוזיקלי "צעד קדימה" בכיכובן של ג'ולי וולטרס, שלי וינטרס ולייזה מינלי, על פי תסריט של ריצ'רד האריס שמבוסס על המחזה של האריס משנת 1984.  

לואיס גילברט נבחר כעמית במכון הסרטים הבריטי בשנת 2001.

## סרטים שביים

* Sailors Do Care (1944) 
* The Ten Year Plan (1945) 
* Under One Roof (1946) 
* Arctic Harvest (1946) 
* The Little Ballerina (1948) 
* Once a Sinner (1950) 
* There Is Another Sun (1951) 
* Scarlet Thread (1951) 
* Cosh Boy (1952) 
* Emergency Call (1952) 
* Time Gentlemen Please! (1952) 
* Johnny on the Run (1953) 
* Albert R.N. (1953) 
* The Good Die Young (1954) 
* The Sea Shall Not Have Them (1954) 
* Cast a Dark Shadow (1955) 
* Reach for the Sky (1956) מרקיע שחקים
* The Admirable Crichton (1957) - קרייטון המרשים 
* Carve Her Name with Pride (1958) 
* A Cry from the Streets (1958) 
* Ferry to Hong Kong (1959) 
* Light Up the Sky! (1960) 
* Sink the Bismarck! (1960) 
* The Greengage Summer (1961) 
* H.M.S. Defiant (1962) 
* The 7th Dawn (1964) 

* אלפי (1966) 
* אתה חי רק פעמיים (1967) 

* The Adventurers (1970) 
* Friends (1971) 
* Paul and Michelle (1974) 
* Operation Daybreak (1975) 
* Seven Nights in Japan (1976) 

* המרגלת שאהבה אותי (1977) 
* מונרייקר (1979) 
* לחנך את ריטה (1983) 

* Not Quite Jerusalem (1986) 
* Shirley Valentine (1989) 
* Stepping Out (1991) 
* Haunted (1995) 
* Before You Go (2002)


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:זוכי פרס באפט"א: אישים
קטגוריה:במאי קולנוע בריטים
קטגוריה:מפיקי קולנוע בריטים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1920
קטגוריה:אנגלים שנפטרו ב-2018
הלורד נשיא המועצה

**הלורד נשיא המועצה** (The **Lord President of the Council**) הוא תוארה של משרה בממשלת בריטניה, התואר הרביעי בחשיבותו בין משרדי הממשלה המסורתיים המכונים "Great Officers of State". נושא המשרה משמש בתפקיד נשיא המועצה המלכותית. בעידן המודרני נהוג כי הנושא בתפקיד הוא חבר הפרלמנט הבריטי וכן חבר הקבינט.

החל מיולי 2024 מכהנת בתפקיד חברת הפרלמנט לוסי פאוול ממפלגת הלייבור.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ממשלת בריטניה
Elle

**אֶל** (בצרפתית: **Elle** - "היא") הוא מגזין צרפתי רב-לאומי המתמקד באופנה, יופי, בריאות ובידור ומיועד לנשים.

המגזין נוסד על ידי פייר לזארף ואשתו הלן גורדון בשנת 1945.

"אל" הוא מגזין האופנה הנפוץ ביותר בעולם, מופץ ביותר מ-411 אלף עותקים בצרפת לבדה, ובעותקים בשפות זרות במדינות רבות אחרות ברחבי העולם.

למגזין "אל" למעלה מ-20 מיליון קוראים.

## היסטוריה
Elle נוסד בצרפת בשנת 1945. בשנות ה-60, הוא נחשב ל"לא כל כך מצביע על האופנה כמו יוצר אותה", עם כ-800 אלף קוראים קבועים וסיסמה מוכרת באותה התקופה: "Si elle lit elle lit Elle" (אם היא קוראת, היא קוראת אל). בשנת 1981 דניאל פיליפאטצ'י וז'אן-לוק לגרדר רכשו את מגזיני האכט, אשר כללו את מגזין אל הכושל באותה תקופה. לאחר מכן הושק המגזין אל בארצות הברית.

כיום, יש ל"אל" 39 מהדורות בינלאומיות ב-60 ארצות, ו-27 אתרי אינטרנט בשפות שונות, המושכים למעלה ממיליון מבקרים שצופים ב-26 מיליון דפים מדי חודש.

"אל" הוא גם הבעלים של קולקציית בגדים בלעדית לנשים בשם "Elle Contemporary Collection".

משנת 1993 ועד לשנת 2019 התפרסם במגזין טור של אי. ג'ין קרול.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* אתר Elle צרפת
* אתר Elle ארצות הברית
* אתר Elle בריטניה
* אתר Elle איטליה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מגזיני אופנה
קטגוריה:מגזיני נשים
קטגוריה:עיתונים בין-לאומיים
קטגוריה:1945 בצרפת
קבלן

**קבלן** הוא ארגון או אדם העוסק בהקמתו של מבנה, בייצורו של מוצר או במתן שירות, בהתאם לחוזה שנחתם בינו ובין מזמין – מי שמקבל את המבנה, המוצר או השירות.

## יחסי המזמין עם הקבלן

התקשרות עם קבלן נעשית באמצעות חוזה, שבו מפורטים המוצר או השירות שעל הקבלן לספק, והתמורה שתינתן לו (להלן). פעמים רבות קודמת להתקשרות עם קבלן הוצאתו של מכרז, שעל זכייה בו מתחרים קבלנים אחדים. ההתקשרות בחוזה מוגדרת היטב: התקשרות להקמתו של מבנה מסוים, התקשרות לייצור כמות מסוימת של פריטים או התקשרות למתן שירות במשך תקופה מסוימת. לעיתים ניתנת למזמין אופציה להארכת ההתקשרות.

הקבלן חופשי לנהל את פעילותו, ובין השאר לקבוע את זהות העובדים שיעסקו במיזם, את הציוד ואת חומרי הגלם שישמשו לכך, במסגרת מגבלות כלליות שנקבעו בחוזה ההתקשרות (כגון דרישות בעניין השכלתם או הכשרתם של העובדים במיזם או איכות חומרי הגלם). בנוסף, עשוי הקבלן להיעזר בשירותיהם של קבלנים נוספים לטובת המיזם. קבלנים אלה מכונים **[[קבלן משנה]]**.

קבלן פועל במסגרת של תאגיד או כעובד עצמאי (בינו ובין המזמין לא מתקיימים יחסי עובד-מעביד). בדרך כלל משרת הקבלן מזמינים רבים, כל אחד והזמנתו שנקבעה בחוזה אתו, ולא מזמין יחיד.

### תמורה

התמורה שמשולמת לקבלן מורכבת מכמה רכיבים עיקריים, גם אם אינם מפורטים תמיד בנפרד בחוזה. רכיבים אלה נחלקים לעלויות ישירות, עלויות עקיפות, רווח, ולעיתים תוספות מיוחדות שמוגדרות בחוזה: 
* עלות העבודה (שכר עבודה בפועל) המשקפת את הזמן והמאמץ של הקבלן או עובדיו - שכרם, עלויות נלוות, ביטוחים סוציאליים וכדומה.
* עלויות החומרים הנצרכים לביצוע העבודה והוצאות השימוש בציוד, כולל , תחזוקה ושחיקה.
* גילום של הוצאות שאינן קשורות לעבודה מסוימת אך נחוצות להפעלת העסק של הקבלן כגון מנהלה, רישוי, ביטוחים, רכב, אחסנה, אתר משרד, הנהלת חשבונות, פיקוח, תקשורת ועוד.
* רווח קבלני - מרווח יזמי שהקבלן מוסיף מעל העלויות הכוללות, המשקף סיכון, אחריות, ניהול ותשואה לעסק.
* תוספות אפשריות בהתאם לחוזה:
** תשלום עבור שינויים/תוספות בתכנון (פעמים רבות שינויים אלו צפויים ומתומחרים מראש)
** תגמול על על מסירה מוקדמת או פיצוי על עיכובים.
** הצמדות התמורה למדדים.
** כיסוי סיכונים מיוחדים.

## דוגמאות
דוגמאות לעבודות המבוצעות על ידי קבלן:
* הקמתו של בית מגורים (או מבנה אחר) על ידי קבלן בניין, לפי הזמנתו של יזם בנייה.
* ייצורו של רכיב מסוים במוצר, לפי הזמנתו של יצרן המוצר. העוסק בכך קרוי **קבלן משנה**, משום שהוא פועל בשירותו של הקבלן הראשי, זה שהתחייב על ייצורו של המוצר השלם.
* אספקתם של שירותי ניקיון, הניתנים על ידי עובדיו של הקבלן הפועלים בחצריו של המזמין.

## מיקור חוץ
מיקור חוץ הוא שיטת ניהול מודרנית, שבבסיסה עומד הרעיון להוציא מהארגון את תפעול הפעילויות שאינן נמצאות בבסיסו ולהעבירן לקבלנים, ולהותיר בתפעול ובניהול ישיר רק את פעילויות הליבה. שיטה זו מאפשרת לארגון להתמקד בתחום התמחותו, להשקיע את מרב המשאבים בכך, ולקיים מוטת שליטה יעילה על האגפים היצרניים בו. השימוש בשיטת מיקור חוץ תפס תאוצה החל מסוף המאה העשרים, עם התפתחות תעשיית ההיי-טק, מערכות המידע והכלכלה העולמית, והיווצרות "הכפר הגלובלי".

## ראו גם
* אחריות מעסיק קבלן (בעל חוזה)
* קבלן כוח אדם

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:עסקים
הלורד שומר החותם

**הלורד שומר החותם** (אנגלית **The Lord Privy Seal**) הוא תוארה של משרה בממשלת בריטניה, התואר החמישי בחשיבותו בין משרדי הממשלה המסורתיים המכונים "Great Officers of State". נושא המשרה היה אחראי במקור על שמירת חותמו האישי של מלך בריטניה (בניגוד לחותם המדינה, עליו שומר הנושא במשרת לורד צ'נסלור). כיום מקבל הנושא בתפקיד זה מושב בקבינט, והתפקיד נחשב למעין משרת שר בלי תיק. מאז ממשלתו של קלמנט אטלי ב-1945 משמש הנושא בתפקיד גם "מנהיג בית הלורדים" ו"מנהיג בית הנבחרים", האחראי על התיאום בין הקבינט ובין מוסדות אלו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ממשלת בריטניה
קטגוריה:בריטים נושאי משרות טקסיות
לורד שומר
קבלן משנה

**קבלן משנה** (באנגלית: **Subcontractor**) הוא אדם או חברה המבצע חלק או כל ההתחייבויות בחוזה של קבלן אחר, או מבצע פעילות (לדוגמה ייצור מוצר) עבור גוף אחר.
## סיבות לשימוש בקבלן משנה
קבלן עיקרי או קבלן ראשי עשויים לשכור קבלני משנה לביצוע משימות ספציפיות כחלק מפרויקט כולל, במטרה להפחית עלויות או להפחית את סיכוני הפרויקט. בהעסקת קבלני משנה, הקבלן הראשי מקווה לקבל שירות זהה או טוב יותר ממה שיכול היה לספק בעצמו, בסיכון כולל נמוך יותר. בנוסף הקבלן הראשי מתקשר עם קבלני המשנה לפי פרויקט, ואינו מחויב להעסקתם הרציפה.

השימוש בקבלני משנה מתרחש בעיקר בענפי הבנייה, לוגיסטיקה, טכנולוגיית מידע, תחבורה ציבורית, תיירות ואופנה. בענף הבנייה חברה קבלנית תעסיק קבלני משנה לביצוע סוגי עבודות בהם הם מתמחים, כגון עבודות חשמל, אינסטלציה או בניית שלד. בענף האופנה, מותגי האופנה המובילים בעולם לרוב לא יחזיקו ישירות במפעלי ייצור, אלא רוכשות מוצרים מקבלני משנה, המייצרים על־פי הזמנה במפעלים שלהם, לרוב במדינות מתפתחות, לעיתים עבור כמה מותגים שונים במקביל. בענף התיירות, חברות תיירות המוכרות חבילות נופש מעסיקות קבלני משנה כמדריכי טיולים, נהגי הסעות וכדומה.

בענף האלקטרוניקה רווח הנוהג של העברת הייצור לקבלני משנה מתמחים בשיטת OEM (Original Equipment Manufacturer - יצרן ציוד מקורי), כך לדוגמה חברת אפל מעסיקה את חברת פוקסקון כקבלן משנה לייצור האייפון בסין, והחל מ-2022 גם במפעלי ענק בהודו.

## חסרונות
החסרונות בהעסקת קבלני משנה הם, בין השאר: סיכון שלא לעמוד בלוחות הזמנים של הפרויקט, בעיות איכות, יצירת תלות בקבלן משנה, דליפה של ידע, מחלוקות כספיות שעלולות לפגוע בתזרים המזומנים, וסכסוכים משפטיים לגבי האחריות לביצוע העבודה.

חסרון נוסף הוא פגיעה במוניטין של מזמין העבודה או הקבלן הראשי. לדוגמה מספר חברות אופנה מובילות בעולם הואשמו בכך, שבמטרה להוריד עלויות, התעלמו במשך שנים מהעובדה שקבלני המשנה שלהם מעסיקים ילדים, מנצלים ומתעללים בעובדים. ב-2013, בעקבות קריסת המפעל בבנגלדש שבו 1,129 בני אדם מצאו את מותם, הופנה זעם ציבורי רב על אזלת ידן של חברות האופנה, בהן: מנגו, בנטון ופריימרק שעבורן ייצר המפעל על שלא הבטיחו תנאי עבודה הולמים ובטוחים במפעל.
גם חברת "אפל" נאלצה להתמודד עם האשמות ביחס לא ראוי לעובדים של קבלן המשנה שלה חברת "פוקסקון", כולל העסקת ילדים, שעות עבודה ארוכות, תנאי בטיחות ירודים ושכר נמוך.

לקבלני המשנה יש חיסרון כאשר יש אי רציפות בביצוע פרויקטים, ובזמן זה הם עדיין מעסיקים עובדים, אך אין להם הכנסה.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:עסקים
ולדימיר בורוביקובסקי

**ולדימיר בורוביקובסקי** (ברוסית: **Владимир Лукич Боровиковский**; ) היה צייר רוסי ממוצא אוקראיני מתקופת עידן האורות, נחשב לגדול ציירי הפורטרטים ברוסיה בתקופתו.

## ביוגרפיה
בורוביקובסקי נולד בעיר מירהורוד בקרבת פולטבה במשפחת קוזאק. בצעירותו למד ציור דתי אצל אביו. בשנת 1774 החל את השרות הצבאי, אך לא עזב את הציור. כאשר יקטרינה הגדולה ביקרה בקרמנצ'וג נתנו לה חבריו של הצייר לראות את תמונותיו. היא התרשמה מאוד והזמינה את הצייר לסנקט פטרבורג. בשנת 1788 עבר לסנקט פטרבורג. עם מעברו לבירה שינה את שם משפחתו מ"בורוביק" ל"בורוביקובסקי". בגיל 30 הוא כבר לא היה יכול ללמוד בבית הספר לציור באופן רשמי. בהיותו בבירה, הכיר את גברייל דרז'אבין ודמיטרי לויצקי שהפך למורו הפרטי וחברו. בסוף שנות ה-90 של המאה ה-18 נעשה צייר דיוקנות מוביל בסנקט פטרבורג. בנוסף לציור של תמונות גדולות הוא צייר הרבה מיניאטורות. במהלך פעילותו צייר כ-500 פורטרטים, מהם 400 מוצגות עד היום. מספר רב של תמונותיו נמצא באוסף של המוזיאון הרוסי בסנקט פטרבורג.

הוא לא לימד באופן רשמי, אך אלכסיי ונציאנוב התגורר בביתו וככל הנראה היה גם תלמידו.

בשנותיו האחרונות הוא חזר לציור דתי והשתתף בעיטור של קתדרלת קאזאן בבירה.

נפטר בסנקט פטרבורג ונטמן בבית הקברות המקומי.

## עבודות

תמונה:Catherine_II_walking_by_V.Borovikovskiy_(1794,_Tretyakov_gallery).jpg|יקטרינה הגדולה 1794
תמונה:Borovikovsly Levitzky.jpg|דמיטרי לויצקי 1796
תמונה:Borovikovsky maria Lopukhina.jpg|מריה לופוחינה 1797
תמונה:Borovikovsky Pavel I.jpg|פאבל הראשון 1800
תמונה:Borovikovsky_portrait_of_Kurakine_A_1802.jpg|נסיך קורקין 1801
תמונה:Maria_Pavlovna_of_Russia_by_V.Borovikovskiy_(1800s,_Pavlovsk).jpg|הנסיכה הגדולה מריה 1800
תמונה:Karađorđe Petrović, by Vladimir Borovikovsky, 1816.jpg|נסיך סרבי 1816
תמונה:Borovikovsky arharova.jpg|הנסיכה ארחרובה 1820


## קישורים חיצוניים

* תמונות וקורות חיים
* קורות חיים
* 
* 

קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:ילידי 1757
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1825
כיבוש איזמאיל

**כיבוש איזמאיל** היה אירוע מרכזי במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1787–1792). הוא הסתיים ב-22 בדצמבר 1790.

## רקע
מצודת איזמאיל הייתה ממוקמת במקום אסטרטגי בשפך נהר הדנובה. בקרבת העיר עברו מספר דרכים בעלות חשיבות רבה. כיבוש העיר היה מאפשר לרוסים להתקדם דרומה לשטחי רומניה. לקראת המלחמה העות'מאנים חיזקו מאוד את הביצורים במקום. לפני החומות נבנה חפיר ועל החומות הוצבו 260 תותחים. חיל המצב של המצודה כלל כ-35 אלף חיילים. הסולטאן העות'מאני זעם על נפילת מספר מצודות במהלך המלחמה ולכן הוציא צו שלפיו במידה ותיפול איזמאיל, יוצאו כל החיילים שהיו בה להורג.

כבר במחצית 1790 נתן גריגורי פוטיומקין פקודה להתחיל במצור על המצודה. ב-26 בנובמבר החליט מפקד הכוח הרוסי במקום על הפסקת המצור בשל החורף המתקרב. פוטיומקין לא אישר את הפסקת המצור ופקד על אלכסנדר סובורוב לעזוב את היחידה שהייתה בפיקודו ולקחת את הפיקוד על הכוחות שהיו סביב המצודה. ב-2 בדצמבר הגיע סובורוב למקום, החזיר את כל הכוחות וחידש את המצור. לאחר שישה ימים בהם עשה הכנות לכיבוש המצודה הוא שלח אולטימטום למפקד העות'מאני במקום. המפקד העות'מאני ענה ש"המצודה תיפול לידי הרוסים רק לאחר שהשמיים יפלו על הארץ". בהתייעצות שהתקיימה ב-9 בדצמבר הוחלט על תחילת המתקפה הגדולה ב-11 בדצמבר. סוכם על חלוקת הכוח התוקף למספר טורים תוך השארת הפרשים בעתודה.

## מהלך הכיבוש
המתקפה אמורה הייתה להתחיל בחמש בבוקר במטרה לכבוש את הביצורים הקדמיים עוד לפני זריחת השמש. בבוקר ה-21 בדצמבר 1790 החלו תותחי הכוח הרוסי היבשתי וספינות של הצי בהפגזה עזה. הירי נמשך כ-24 שעות והסתיים רק שעתיים לפני המתקפה הגדולה.

המתקפה היבשתית החלה כמתוכנן. לקראת 6 בבוקר הושגה התקדמות משמעותית והרוסים אף הצליחו לכבוש אחד משערי המצודה. בקצה השני של העיר, הצליח כוח בפיקודו של קוטוזוב לכבוש את הביצורים הקדמיים והתקדם לשערי המצודה.

בשבע בבוקר הצליח הצי הרוסי להנחית כוחות נוספים בקרבת המצודה. למרות התנגדות עזה, הצליח כוח הנחתים להתקדם ולכבוש את הביצורים הקדמיים.

עם אור הבוקר התברר שכל הביצורים הקדמיים נכבשו וכוחות החלו להתקדם לחלקים המרכזיים של המצודה. קרבות רחוב עזים נמשכו עד לאחת עשרה בבוקר. במטרה לחזק את הכוח הרגלי שלחם בתוך העיר, העביר סובורוב אל תוך העיר כ-20 תותחים שתמכו בכוח בירי משמעותי. לקראת שעה אחת בצהריים נכבשה כמעט כל העיר. למרות זאת, נמשכה הלחימה. העות'מאנים אספו את הכוחות וניסו לארגן מתקפת נגד שלא הצליחה.

בהתאם להבטחת סובורוב, העיר הועברה לשליטת החיילים ואלו החלו בביזה. כתוצאה מכך נהרגו תוך מספר ימים כ-10,000 מתושבי העיר.

## סיום הקרב
ממוזער|587x587 פיקסלים|ציור הקרב על איזמאיל. ''מ.מ. איבנוב.''
העות'מאנים ספגו אבדות כבדות שהסתכמו בכ-26 אלף חיילים. מתוך 9,000 עות'מאנים שנפלו בשבי, כ-2,000 מתו תוך מספר ימים. הרוסים לקחו שלל כ-300 תותחים, כמות גדולה של אמצעי לחימה וספינות.

לכיבוש העיר הייתה השלכה משמעותית על המשך המלחמה ועל תוצאות המשא ומתן לחתימת הסכם שלום בסיום המלחמה.

לניצחון זה הוקדש שיר של גברייל דרז'אבין שהיה ההמנון הלא רשמי של רוסיה עד לשנת 1816.

מפקדי הכוח הרוסי שכבש את העיר קבלו עיטורים, וגריגורי פוטיומקין קודם לדרגת גנרל-פלדמרשל.

## קישורים חיצוניים

* דיווח רשמי של סובורוב לאחר הקרב 

קטגוריה:האימפריה הרוסית: קרבות
קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: קרבות
כיבוש איזמאיל
אירוערביה (עיתון)

**אירוערביה** (הלְחֵם של המילים Europe ל-Arabia) היה שמו של כתב עת שהחל לצאת לאור באמצע שנות השבעים של המאה העשרים על ידי הוועדה האירופאית לתיאום אגודות הידידות עם העולם הערבי. את כתב העת ערך לוסיאן ביטרלן, נשיא אגודת הסולידריות צרפת-ערב, והוא יצא לאור בשיתוף האינטרנציונל המזרח תיכוני (לונדון), פרנס פיי-ערב (פריז) וגרום ד'אטיוד סיר לה מואין-אורין (ז'נבה). אגודות אלו פתחו במסע אנטי-ישראלי ארסי. בין הפרסומים שהפיק **אירוערביקה** נכלל ב-1978 מחקר על "שלושת מיתוסים בברית הישנה" פרי עטו של ז'ורז' וושה, נציגו בז'נבה של המזכיר הכללי. 

בגיליונו השני, שראה אור ביולי 1975, פרסם **אירוערביקה** החלטות שהתקבלו פה אחד על ידי האספה הכללית של האגודה הפרלמנטרית לשיתוף פעולה אירו-ערבי (PEACE) אשר התקיימה בשטאסנבורג בין ה-7 ל-8 ביוני 1975. PEACE מנתה מאתיים חברי פרלמנט מערב אירופאים שייצגו בזמנם את הזרמים העיקריים בקשת הפוליטית. לפיכך תוכנית ההסכמה האירו-ערבית אושרה על ידי קונצנזוס רחב שכיסה את כל הזירה הפוליטית האירופאית.

הקהילייה האירופאית ובתי המחוקקים שלה תיאמו את תוכנית הדיאלוג האירו-ערבי והטמיעו אותה. הגישה הדו זרועית הזאת עזרה לקדם את מה שהיה, מנקודת מבט אירופאית, מטרה בסיסית של הדיאלוג: מדיניות חוץ אחידה, חובקת יבשת, חלופה גלובלית לעוצמה האמריקאית.

הירחון הנוכחי, (France-Pays Arabs (2004 ממשיך לשאת את כותרת המשנה "אירוערביקה".

## ראו גם
* אירוערביה (תאוריה)
* אירוערביה: הציר האירופי-ערבי
* איום דמוגרפי

קטגוריה:תאוריות קשר
קטגוריה:תרבות ערבית
קטגוריה:אסלאם
וילה סרצ'נו

**וילה סרצ'נו** (איטלקית: **Villa Saraceno**) היא אחת הווילות הכפריות שבנה האדריכל האיטלקי אנדראה פלאדיו באזור ונטו שבצפון איטליה (כיום בפינלה Finale di Agugliaro), קילומטרים אחדים מדרום לוויצ'נזה). 

הווילה תוכננה ונבנתה לפי הזמנתו של ביאג'ו סרצ'נו האציל בעל המקרקעין באזור. הבנייה התקיימה בשנות הארבעים של המאה ה-16. סרצ'נו היה חבר מועצת העיר ויצ'נזה שהזמינה מפלאדיו את בנייתו של בניין מועצת העיר, הלא היא הבזיליקה של ויצ'נזה.
 
## אדריכלות
תוכנית המבנה פורסמה על ידי פלאדיו בספרו "ארבעת הספרים על אודות האדריכלות". מן התוכנית הוצא אל הפועל רק הבניין המרכזי, ואילו שני האגפים הגדולים הכוללים את המטבחים ואת מבני המשק, לא נבנו. 

במרכז מצוי בית האדון המלבני. אל הפתח המרכזי עולה כבש רחב עם שיפוע מתון. הכבש עולה אל לוג'יה (loggia) עם חזית דמוית מקדש רומי בעל שלוש קשתות התומכות בגג גמלוני. החזית פשוטה ביותר בעיצובה, ללא עיטורים כלשהם. כמקובל בווילות של פלאדיו גם כאן לבניין זה שלוש קומות הניכרות בחלונותיהם. קומת האדון (piano nobile) בעלת החלונות הגבוהים היא הקומה השנייה אליה עולה הכבש. מתחתיה שוכנת קומת השירותים הנמוכה, שחלונותיה נראים משני צידי הכבש. למעשה רק הצד הימני (לעיני המתבונן) נבנה ושימש כמזווה, והשני מלא בעפר. המטבח, שכעניין שבשגרה היה ממוקם בווילות הפלדיאניות בקומה זו, תוכנן להבנות באגפים הצדדיים. הקומה העליונה שמתחת לגג ניכרת בחלונותיה צרים, והיא נועדה לאחסון של תוצרת חקלאית. בסך הכול החזית מצומצמת מאוד ויש בה חלונות מעטים. משערים שבעל הבית התקמץ בהוצאות לבנייה. מן העטורים של חדרי המגורים נותרו שרידים מעטים בלבד. 

וילה סרצ'נו נרכשה בידי האיגוד הבריטי British Landmark Trust, שערך בה פעולת שימור קפדנית, והיא מוכרזת כאתר מורשת עולמית מאז שנת 1994.

## לקריאה נוספת
*אנדראה פלאדיו, ארבעת הספרים על אודות האדריכלות, תרגם לעברית רוני רייך בצירוף מבוא, הערות ומפתחות, הוצאת זמורה-ביתן-דביר, 1999, עמ' 150.
* Bruce Bucher, Andrea Paladio, The Architect in his Time, Abbeville Press, New-York, 1998, pp. 83-85.
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:הווילות הפלדיאניות בוונטו