open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
קו אדום

[250px|ממוזער|שמאל|"הקווים האדומים שלו", מאת [רענן לוריא. צוירה לאחר מתקפת נשק כימי של המשטר הסורי, שחצתה את הקו האדום שקבע נשיא ארצות הברית, ברק אובמה]]
**קו אדום** הוא ביטוי לתיאורו של גבול שאין לחצותו, ולכן חצייתו מצריכה נקיטה של צעדי חירום לתיקון המצב. הביטוי משמש כמטפורה, אך לעיתים, למשל במד מהירות, זהו קו אדום ממשי.

## משמעויות
בבקרת תהליכים נהוג לקבוע סף שאותו אין לעבור. כך למשל, בכלי רכב, "הקו האדום" מצביע בלוח המחוונים על מהירות הסיבוב הבטוחה של המנוע שאליה ניתן להגיע בלי לגרום נזק למנוע (ניתן להפעיל את המנוע בתחום זה לזמן מוגבל). הביטוי הופיע כבר בשנת 1956 במילון חיל האוויר של ארצות הברית, וככל הנראה תרם השימוש בו בקרב טייסים ונהגים להפצת הביטוי במשמעותו הסמלית על כך שלא ניתן לערוב לבטיחות מרגע שנחצה הקו האדום. דוגמה נוספת (בהמשך הערך) היא הקו האדום של מפלס הכנרת.

בהקשר מלחמתי מופיע הביטוי בפעולה שכונתה "הקו האדום הדק", במסגרת קרב בלקלווה שנערך במהלך מלחמת קרים בשנת 1854. פעולתם של חיילים סקוטים אדומי מדים, עליהם פיקד קולין קמבל תוארה על ידי עיתונאי כ"פס אדום דק שבקצהו קו של פלדה" ("thin red streak tipped with a line of steel") ולאחר מכן תוארה בשירו של רודיארד קיפלינג, "Tommy", כ"קו אדום דק של גיבורים" ("the thin red line of 'eroes"). בשנת 1935 הופיע הביטוי בסיפורו של ג'ורג' אורוול, "בתו של כומר". בשנת 1962 יצא לאור ספרו של ג'יימס ג'ונס "הקו האדום הדק" שעסק בקרב שנערך במלחמת העולם השנייה.

הביטוי זכה לפרסום בין היתר כאשר נשיא ארצות הברית, ברק אובמה, השתמש בו באוגוסט 2012 בהתייחסו לשימוש בנשק כימי במלחמת האזרחים בסוריה, אותו תיאר כחציית "קו אדום" שתביא להתערבות אמריקאית.

## בישראל
גם בישראל משמש הביטוי שנים רבות כמטפורה. בתחילת 1967 הכריזו שר העבודה, יגאל אלון, ומזכ"ל ההסתדרות, אהרון בקר, שהיקף האבטלה הגיע לקו האדום. בשנת 1980 קרא חבר הכנסת משה דיין לארצות הברית למתוח "קו אדום" במזרח התיכון, שכל מי שיעבור אותו צפוי לתגובה בכוח של ארצות הברית. בשנת 2013 דיבר ראש הממשלה, בנימין נתניהו, באו"ם על קו אדום לתוכנית הגרעין האיראנית, וליווה את דבריו במתיחת קו אדום על גבי איור של פצצה. דיבורים על "חציית קו אדום" נפוצים בשיח הישראלי.

בישראל משמש הביטוי בנוסף לתיאור הגבול של מפלס הכנרת. לאגם נקבעו "קו אדום עליון" - מפלס מקסימלי שאסור לעבור משום שבמקרה של גאות ישנה סכנת הצפה לאתרים מסביב לאגם, ו"קו אדום תחתון" שמתחתיו אסור לשאוב מהאגם עקב סכנה לפגיעה במערכת האקולוגית ובאיכות המים. הקווים עוגנו בחוק בשנת 1969. בשנת 1969 קבע נגיד בנק ישראל, דוד הורוביץ, קו אדום ליתרות המטבע של ישראל.

## לקריאה נוספת
* מיכה בר, **קווים אדומים באסטרטגיית ההרתעה הישראלית**, הוצאת ״מערכות״, צבא הגנה לישראל, משרד הביטחון, 1990

## קישורים חיצוניים
* 
* , 

* redline, Merriam-Webster dictionary
* Ben Zimmer, The Long History of the Phrase 'Red Line', Wall Street Journal, July 19, 2013
* Dot Wordsworth, What, exactly, is a 'red line'?, The Spectator, June 8, 2013
* Roff Smith, Word in the News - red line, National Geographic, May 7, 2013


## הערות שוליים

קטגוריה:דימויים
קטגוריה:ביטויים פוליטיים
דקירה

[250px|ממוזער|שמאל|רצח [יוליוס קיסר בדקירות פגיון – ציור מאת וינצ'נזו קאמוצ'יני]]
**דקירה** היא נעיצה של חפץ חד בגופו של אדם או בעל חיים.

דקירה, בניגוד לחיתוך, שיסוף או פגיעת עצם קהה, גורמת לרקמות הגוף נזק נקודתי. על כן, היא מסכנת חיים רק במקרה בו היא פוגעת בריאות, בכלי דם מרכזי או בעצב מרכזי. מבחינת התוקף, דקירה עשויה להיות עדיפה על חיתוך או על שימוש בעצם קהה, משום שהיא דורשת השקעה של כוח מועט וזמן מועט – חוד הנשק מרכז את הכוח, שהתוקף משקיע ברגע אחד, בנקודה האחת – בחוד הנשק.

דקירה מהווה את עקרון הפעולה של כלי הנשק הקדומים ביותר: חנית, רומח וכידון. מדובר בנשקי מוט בעלי להב חד וצר המותקנים על מוט ארוך. אופן הפעולה של נשקי מוט אלה הוא נעיצתם בכוח באויב. כלי נשק אלו היו נפוצים מהתקופה הפרה-היסטורית, עבור בעת העתיקה וימי הביניים (לצד כלי נשק חותכים כגון גרזנים וחרבות) ועד סוף העת החדשה, אז נדחקו לטובת רובים מכודנים. הם היוו מרכיב חשוב במערכים צבאיים רבים, הידוע שבהם הוא הפלנקס.

דקירה עשויה להיות חלק מקרב פנים אל פנים, או להיעשות בהפתעה, כמו דקירת גבו של אדם שאנן. כפשע, דקירה נעשית משנאה לנדקר או כדרך אלימה להתגברות עליו, למשל בעת שוד. לדקירה ניתן להשתמש בכלים המיועדים לכך, כגון פגיון, סכין או אולר, או בכלים מאולתרים, כגון שבר זכוכית. דקירה הפוגעת באיבר חיוני עלולה לגרום למותו של הנדקר, ולהאשמת הדוקר בהריגה או ברצח. בסעיף 402 לחוק העונשין נקבע ששוד המלווה בדקירה של אדם עונשו מאסר 20 שנים (לעומת שוד שאינו מלווה בפציעה, שעונשו מאסר 14 שנים).  

בישראל ובשטחי יש"ע נפוצים פיגועי דקירה נגד ישראלים. במהלך האינתיפאדה הראשונה הפכו פיגועי דקירה לתופעה חמורה ומתמשכת. בין 2000 ל-2010 התרחשו 152 פיגועי דקירה בהם נרצחו 17 ישראלים, רובם (16) אזרחים.

דקירה שאינה פשע נעשית למטרות רפואיות: דקירה באמצעות מזרק בעת מתן זריקה, דקירה לשם בדיקת דם או תרומת דם ועוד.

## ראו גם
*סיף

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:פשעים
קטגוריה:לחימה
קטגוריה:פציעות, הרעלות ותוצאות של גורמים חיצוניים
קטגוריה:עבירות תקיפה וגוף
אליעזר רם

**אליעזר רם** (נולד ב-22 בנובמבר 1940 ביאשי, רומניה) הוא איש צבא ישראלי בדימוס, בדרגת תת-אלוף.

## שירותו הצבאי
רם התגייס לצה"ל, התנדב לצנחנים ושובץ בגדוד 890. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם והשתתף באימונים ופעילות מבצעית במסגרת הגדוד והחטיבה, וכן עבר קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. לאחר סיום הקורס נענה לקריאתו של מפקד סיירת שקד, דב סטרליץ, ועבר ליחידה שם סייע להעבירה מפסים "פרטיזנים דמויי כוח לא סדיר" לאלה של יחידת סיור מובחרת. במלחמת ששת הימים לחם רם, כמפקד פלוגה בגדוד נח"ל שבחטיבת הנגב, בקרב אום-כתף בחזית המצרית. במלחמת ההתשה שימש רם כסמג"ד בסיירת שקד. לאחר מכן שימש מפקד גדוד 12 בתקופת הלחימה ברצועת עזה. במלחמת יום הכיפורים, לאחר מותו של סגן מפקד חטיבת גולני ראובן אליעז, מונה רם למחליפו ולחם בקרבות הבלימה והתקפת הנגד כנגד הצבא הסורי ברמה, ובקרב ההבקעה לרמה הסורית. לאחר המלחמה, עם התגברות פעילות המחבלים בגבול לבנון, הקים רם, ביוני 1974, את החטיבה המרחבית בירנית ופיקד עליה. בשנים 1976–1974 פיקד על חטיבת כרמלי. לאחר מכן פיקד על עוצבת אדום. רם סיים את שירותו בצה"ל בדרגת תא"ל.

## קישורים חיצוניים
* אליעזר רם, בארכיון לוחמי סיירת שקד
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:מפקדי חטיבת כרמלי
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מפקדי עוצבת אדום
קטגוריה:מפקדי גדוד 12
קטגוריה:לוחמי סיירת שקד
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:מפקדי פלוגות במלחמת ששת הימים
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת ששת הימים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1940
כיכר בוקסהגנר

ממוזער|כיכר בוקסהגנר, 1909
**כיכר בוקסהגנר** (בגרמנית: **Boxhagener Platz**) היא כיכר בשכונת פרידריכסהיין שבמזרח ברלין, בין הרחובות גרינברגר, גרטנר, גרוסנר וגבריאל מרקס, בלוק (מבנן) אחד דרומית לרחוב בוקסהגנר שעל שמו היא נקראת. בנייתה הושלמה בשנת 1903.

צורתה של הכיכר מלבנית והיא מוקפת עצים. בחלקה המזרחי מדשאה, ובחלקה המערבי גן שעשועים ובריכת מים שבה פסלי פינגווינים וברווזים, שהוצבו ב-1925. בצדה המזרחי של הכיכר מבנה שירותים ציבוריים מתומן, עשוי יצקת ירוקה, בסגנון ייחודי לברלין, שמאפיין את מתקני השירותים הציבוריים שהוקמו בה בסוף המאה ה-19 ובראשית המאה ה-20, בתכנונו של קארל תאודור רוספאט. המבנה עלה באש ב-1992 ושוקם ב-2000, אך ללא תאורת הגז המקורית שהייתה בו. 

מאז שנת 1905 פועל בכיכר מדי יום שבת שוק למוצרי מזון שונים, ובהם פירות וירקות, בשר, דגים ומאפים. בימי ראשון פועל בכיכר שוק פשפשים.

## קישורים חיצוניים

בוקסהגנר
קטגוריה:אירופה: שווקים
אוחוס דל סלאדו

**נוואדו אוחוס דל סלאדו** (בספרדית: **Nevado Ojos del Salado**, מילולית - ההר המושלג "עיני מֶלַח"; מקור השם מלגונות משקעי המלח בצורת עיניים על מורדות ההר) הוא הר געש שכבתי פעיל בהרי האנדים, בגבול ארגנטינה וצ'ילה. גובהו 6,893 מ' מעל פני הים, והוא ההר השני בגובהו בחצי הכדור המערבי ובחצי הכדור הדרומי אחרי אקונקגווה, והר הגעש הגבוה ביותר בעולם כולו. להר שתי פסגות, והגבול בין ארגנטינה לבין צ'ילה עובר בין שתיהן. הפרש הגבהים בין הפסגות הוא פחות ממטר אחד.

ההר ממוקם בשולי מדבר אטקאמה, באזור דליל במשקעים. משכך, פסגתו מכוסה שלג בדרך כלל רק בחורף. עם זאת, בלועו יש אגם לוע בקוטר של כ-100 מטרים. גובהו של אגם זה, 6,390 מ' מעל פני הים, הופך אותו לאגם הגבוה בעולם.

אוחוס דל סלאדו נחשב להר געש פעיל, אף שההתפרצות האחרונה שלו, לפי הערכות מכון הסמית'סוניאן, הייתה לפני כ-1,300 שנים, בשל פעילות של פומרולות, ומשום שב-1993 נצפו בהר פליטות אפר מעטות.

הסלעים השולטים בהר הם דקיט וריודקיט (סלע געשי שהרכבו בין דקיט לריוליט), עשירים באשלגן. המינרלים המאפיינים את הלבה שלו עשירים בביוטיט, הורנבלנדה ופלגיוקלז, ובמידה מעטה יותר מכילים גם אוגיט, קוורץ והיפרסתן.

## העפלות
הראשונים שהעפילו לפסגתו של ההר היו החוקרים הפולנים יאן אלפרד שְצֶ'פַּנְסקי ויוסטין ווֹישְניס, בשנת 1937. הצ'יליאנים גונסאלו בראבו ואדוארדו קנאלס מויה טיפסו על ההר באמצעות רכב ממונע בשנת 2007, והצליחו להגיע עד לגובה של 6,688 מטרים; זהו הגובה הרב ביותר אליו הצליח להגיע רכב ממונע בדרך היבשה, והשיא נרשם בספר השיאים של גינס. בשנת 2012 הגיעו שלושה אופנוענים, האוסטרי לוקאס מצינגר, האמריקני ברטון צ'רצ'יל והבריטי-אוסטרלי וולטר קולבאץ', לגובה של 6,361 מטרים.

## קישורים חיצוניים

* אוחוס דל סלאדו באתר פסגות ה-6,000 מטר של צ'ילה
* אוחוס דל סלאדו באתר summitpost
* אוחוס דל סלאדו באתר peakbagger
* האם האקונקאגואה הוא ההר הגבוה ביותר באמריקה? על הוויכוח האם אוחוס דל סלאדו הוא ההר הגבוה באמריקה.

## הערות שוליים

קטגוריה:הרי האנדים
קטגוריה:ארגנטינה: הרי געש
קטגוריה:קטמרקה (פרובינציה)
קטגוריה:אגמי לוע
קטגוריה:צ'ילה: הרי געש
קטגוריה:גבול ארגנטינה–צ'ילה
כיתה א'

[ממוזער|תלמידי כיתה א', בבית ספר ויתקין בתל אביב, ב[יום העצמאות ה-25 למדינת ישראל]]
[250px|ממוזער|שמאל|תמונה מאריחי חרסינה על קיר מבנה ב[בית החינוך המשותף דגניה (התמונה נעשתה על בסיס תמונה היסטורית של בית הספר)]]
**כיתה א**' היא שנת הלימודים הראשונה במסגרת כיתתית בבית ספר יסודי.

## אוכלוסיית התלמידים
תלמידי כיתה א' הם בדרך כלל ילדים בגילי 6–7, ומגיעים אליה לאחר סיום הלימודים בגן חובה. מעטים מהתלמידים, ילידי החודשים ספטמבר עד דצמבר, טרם הגיעו לגיל 6 עם פתיחת שנת הלימודים, ולעיתים מומלץ שילדים אלה ילמדו שנה נוספת בגן החובה.

## תוכני הלימודים
במסגרת לימודי שפה לומדים התלמידים אוריינות (קריאה וכתיבה) בסיסית.

במסגרת לימודי חשבון מכירים התלמידים את המספרים הטבעיים הקטנים ולומדים את ארבע פעולות החשבון בהם, תוך שימוש נרחב בציורים, גרפיקה וצבעים הן להמחשה והן בשל מגבלות כישורי הקריאה של ילדי כיתה א'.

בישראל מתקיימים בשנים האחרונות בכיתה א' שיעורים בנושא חינוך לחיים בחברה. תוכנית זאת נקראת "מפתח הל"ב".

## שלום כיתה א'
ממוזער|שמאל|תלמידת כיתה א'
**שלום כיתה א** היא הברכה המסורתית בה מקדמים לראשונה מורי כיתה א' את התלמידים החדשים עם הצטרפותם לבית הספר.
מעבר הילדים ממסגרת גן לראשונה למסגרת בית-ספרית הוא אחד מטקסי ההתבגרות בחברה המודרנית, ובחברה הישראלית בפרט.
בהקשר של מעבר זה חוברו שירים, כגון:
*שלום כיתה א' – אהוד מנור
*שלום כיתה א' – נעמי שמר
*שלום כיתה א' – יהונתן גפן
*כל עוד – עלי מוהר
*אצלנו בכפר טודרא – יהושע סובול
*חמש שנים על מיכאל – יצחק קצנלסון

## ראו גם
*Schultüte

## לקריאה נוספת
*קרין ג'נר, **שלום כיתה א': מדריך חווייתי לכניסה בטוחה לבית הספר**, מאנגלית: עשי וינשטיין, הוצאת ספר לכל, 2015

## קישורים חיצוניים

* טקס שלום כיתה א', באתר מכון עיתים
* גלגול הביטוי "שלום כיתה א", באתר האקדמיה ללשון העברית
* שלום כיתה א', באתר משרד החינוך
* טור של יאיר לפיד, "מעריב", 30.8.02, באתר משרד החינוך - מחוז דרום
* השיר "שלום כיתה אלף", באתר המוזיקה של הספרייה הלאומית
* תערוכה וירטואלית על לימוד הא-ב, באתר הספרייה הלאומית
* סיפורים על השירים ועל דרכי ההוראה שליוו את תלמידי כיתה א', מתוך בלוג "הספרנים", הספרייה הלאומית
* 
* נורית הלינגר, תשעה טיפים לכיתה א', באתר של שירותי בריאות כללית, 5 באוגוסט 2009

## הערות שוליים

קטגוריה:חינוך לגיל הרך
קטגוריה:ילדות
קטגוריה:בית ספר
Eye of the Tiger

**Eye of the Tiger** (מילולית: "עין הטיגריס") הוא פזמון בביצועה של להקת הרוק האמריקנית סורבייבר, שכתבו והלחינו חבריה פרנקי סאליבן וג'ים פטריק. השיר יצא כסינגל בשנת 1982, ונכלל באלבומה השלישי של הלהקה, שנשא את אותו השם. השיר נכתב לבקשתו של סילבסטר סטאלון והיה שיר הנושא של הסרט "רוקי 3" בכיכובו.

## מכירות
הסינגל זכה להצלחה רבה במצעדי המכירות, ובתוך שלושה חודשים קיבל מעמד של אלבום פלטינה כפול בארצות הברית, לאחר שנמכרו ממנו למעלה מ-2 מיליון עותקים. כן קיבל מעמד של אלבום פלטינה כפול בקנדה, אלבום פלטינה באיטליה ואלבום זהב בבריטניה ובצרפת.

הוא שהה שישה שבועות ברציפות בראש מצעד בילבורד הוט 100, ארבעה שבועות ברציפות בראש המצעד הבריטי ושישה שבועות ברציפות בראש המצעד האוסטרלי. כן הגיע לראש מצעדי הפזמונים באירלנד, דרום אפריקה, נורווגיה, פינלנד וקנדה, למקום השני באוסטריה ובהולנד, למקום השלישי באיטליה ובבלגיה, למקום הרביעי בניו זילנד ולמקום החמישי בשוודיה. בישראל, כבש השיר את ראש מצעד הפזמונים הבינלאומי השנתי של רשת ג' בשנת 1982. במצעד הפזמונים של שנות ה-80 של בילבורד, הגיע השיר למקום הרביעי.

גם שנים ארוכות לאחר שיצא, נשאר השיר פופולרי. נכון לשנת 2013 נמכר הסינגל באופן דיגיטלי, באמצעות הורדת קבצים, בכ-3.5 מיליון עותקים, והוא הורד כרינגטון כחצי מיליון פעמים.

## גרסאות נוספות
בשנת 2005 הקליטה להקת אינפקציה גרסת כיסוי פארודית לשיר בעברית, בשם "עין הנמר". השיר נכלל באלבומה "בכיף" שיצא באותה שנה. גם הזמרת הצרפתייה אמל בנט ביצעה גרסת כיסוי לשיר. בסרט האנימציה "'אסטריקס והוויקינגים", ביצעו את השיר גיבורי הסרט, אסטריקס ואובליקס, באחת הסצנות. וירד אל ינקוביק ביצע גרסה פארודית של השיר בשם "The Rye or The Kaiser".

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי נושא מסרטי קולנוע
קטגוריה:שירים מסרטי קולנוע
קטגוריה:שירי הארד רוק
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בנורווגיה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בפינלנד
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד אירופה הוט 100
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבין-לאומי של אוריקון
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האוסטרלי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האירי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים של RPM
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד 100 סינגלי הפופ של קאש בוקס
קטגוריה:רוקי
שיאי ישראל באתלטיקה

**שיאי ישראל באתלטיקה** הם התוצאות הטובות ביותר שנקבעו במקצועות האתלטיקה על ידי אתלט ישראלי. הם מאושרים על ידי איגוד האתלטיקה בישראל והתאחדות האתלטיקה הבין-לאומית.
## אצטדיון
נכון ל-17 בפברואר 2026
### ריצות והליכות

### מקצועות השדה

## ראו גם
* שיאי עולם באתלטיקה

## קישורים חיצוניים
* איגוד האתלטיקה בישראל

## הערות שוליים

*
קטגוריה:שיאים באתלטיקה
קטגוריה:רשימות בנושא ספורט
אנדריס ברזינש (1951)

**אנדריס ברזינש** (בלטבית: **Andris Bērziņš**; נולד ב-4 באוגוסט 1951 בריגה) הוא פוליטיקאי לטבי, כיהן כראש ממשלת לטביה בין 5 במאי 2000 ל-7 בנובמבר 2002. ברזניש הוא חבר במפלגת "הדרך הלטבית".

לאחר סיום בית הספר בעיירה ליד ריגה, אנדריס ברזינש למד היסטוריה באוניברסיטת לטביה ועם סיומה החל לעבוד כמורה להיסטוריה. לאחר מספר שנים הוא עבר לעבודה ניהולית במסודות השלטון.

בעבר שימש כשר העבודה (1994-1993), כסגן ראש הממשלה ושר הרווחה (1995-1994) וראש עיריית ריגה בשנים 2000-1997.
ברזינש הוא חבר לשם כבוד של הקרן הבינלאומית "ראול ולנברג".

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ראשי ממשלת לטביה
קטגוריה:שרי ממשלת לטביה
קטגוריה:שרי עבודה
קטגוריה:שרי רווחה
קטגוריה:ראשי עיריות
קטגוריה:מורים להיסטוריה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת לטביה
קטגוריה:ילידי 1951
גנאדי גלדקוב

**גנאדי איגורביץ' גלדקוב** (ברוסית: **Генна́дий И́горевич Гладко́в**; ) היה מוזיקאי סובייטי ורוסי – בין היתר מלחין, זמר, מעבד ומנצח. הלחין סרטי קולנוע, הנפשה וטלוויזיה רבים. אמנה העממי של הפדרציה הרוסית לשנת 2002.

## ביוגרפיה
גלדקוב נולד במוסקבה בברית המועצות למשפחה של מוזיקאים. התמקצע במוזיקה מאז נעוריו, כתלמיד בבית הספר המרכזי למוזיקה, כמנצח ומנהל מוזיקלי. בהיותו סטודנט, ב-1961, כתב מוזיקה להצגה "חבר ילדות", של תיאטרון סוברמניק במוסקבה, מאת מיכאל לבוב. באותה שנה, נשכר על ידי חברות הפצה לחבר מוזיקה לסרטי בי מובי סובייטיים. הוא החל לחבר מוזיקה לקולנוע בהשפעת חברו וסילי ליוואנוב, ששיתוף הפעולה ביניהם הביא להסרטת "הנגנים מברמן" (1969) ו"בעקבות הנגנים מברמן" (1973) עבור סויוזמולטפילם ו"ברמן החדשה" (2000) עבור מוספילם.

גלדקוב כתב מוזיקה למספר הצגות תיאטרון וסרטים שבוימו על ידי מארק זכארוב.

בהמשך הוסיף לנצח, לעבד ולנהל מוזיקלית מופעי רביו ותיאטרון, והמשיך לכתוב מוזיקה לקולנוע. בין היתר נרשם שיתוף פעולה נכבד בינו לבין המשורר יורי אנטין.

בנובמבר 2013 אושפז גלדקוב בבית חולים בשל שבץ מוחי שעבר. הוא השתקם והמשיך בכתיבה.

גלדקוב נפטר ב-16 באוקטובר 2023.

## קישורים חיצוניים
* רשימת עבודות חלקית
* ריאיון משנת 2021 

* 

קטגוריה:מלחינים רוסים
קטגוריה:בוגרי הקונסרבטוריון של מוסקבה
קטגוריה:מעוטרי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1935
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1935
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2023
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין וגנקובסקויה
דרקון אלף השנים

שמאל|ממוזער|250px|עץ ״דרקון אלף השנים״
**דרקון אלף השנים** (בספרדית: **El Drago Milenario**; מכונה גם "מלך הדרקונים", או "הדרקון הענק") הוא עץ שגדל בעיירה איקוד דה לוס וינוס בקרבת כנסיית סנט מרקוס, באי טנריפה, שבספרד. העץ משתייך למשפחת עצי הדרקון של האיים הקנריים (אין לבלבל עם עצי הדרקון שבאי סוקוטרה שליד תימן), והוא הגדול והעתיק ביותר בין בני סוגו. גובהו 17 מטרים ורוחבו 6 מטרים.

במאה ה-18 קבע המדען הגרמני אלכסנדר פון הומבולדט, כי גילו של העץ 6,000 שנים ומכאן שמו. כיום נוטים להעריך את גילו של העץ בין 2,000 ל-3,000 שנה, אם כי גם הערכה זו שנויה במחלוקת ולפי בוטניקאים מסוימים העץ הוא בן 250–500 שנה לכל היותר. הקשיים בהערכת גילו המדויק של העץ נובעים מכך שבגזע של עצי הדרקון של האיים הקנריים אין טבעות שנתיות, ומשום כך מבחינה בוטנית הם אינם נחשבים לעצים כלל.

העץ מזוהה עם העיירה בה הוא שוכן, ומהווה את מקור הפרנסה העיקרי של תושבי העיירה עקב התיירות שהוא מושך.

## ראו גם
* עץ דם הדרקון

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עצים מפורסמים
קטגוריה:טנריפה
פינצ'לי

שמאל|ממוזער|250px|שדרת באלארדס שבפינצ'לי
**פינצ'לי** (באנגלית: **Finchley**) היא מחוז בצפון לונדון, ברובע בארנט. 

פינצ'לי ממוקמת על שטח גבוה, כ-11 קילומטרים צפונית לצ'רינג קרוס. פינצ'לי היוותה חלק מהמחוז הישן מידלסקס, והפכה למחוז מוניציפלי עצמאי ב-1933, הפכה לחלק מלונדון רבתי ב-1965, וכיום פינצ'לי מהווה פרבר של העיר לונדון. 

בפינצ'לי נמצא ריכוז גדול של יהודי לונדון. 

במחוז 4 תחנות של הרכבת התחתית של לונדון.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בארנט
קטגוריה:לונדון: שכונות
שיאי ישראל בשחייה

להלן רשימת השיאים הישראלים בשחייה אשר מאושרים על ידי איגוד השחייה בישראל. כדי לקבוע שיא, יש להיות אזרח ישראלי.
## בריכה אולימפית
(מעודכן ל-3 באוגוסט 2025)

### משחה שליחים משולב (2 שחייניות ו-2 שחיינים)

## בריכת 25 מטר
(מעודכן ל-26 בדצמבר 2025)

## ראו גם
* אלופות ואלופי ישראל בשחייה
* שיאי עולם בשחייה
* שחייה במשחקים האולימפיים
* אליפות העולם בשחייה
* אליפות העולם בשחייה (בריכת 25 מטר)
* אליפות אירופה בשחייה
* אליפות הפאן פסיפיק בשחייה

## קישורים חיצוניים
* אתר איגוד השחייה הישראלי

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: שחייה
קטגוריה:שיאים בשחייה
קטגוריה:רשימות בנושא ספורט
יורי אנטין

**יורי סרגֶייביץ' אֶנטין** (ברוסית: **Юрий Сергеевич Энтин**; נולד ב-21 באוגוסט 1935 במוסקבה) הוא תסריטאי, סופר, מחזאי, משורר ופזמונאי ממוצא יהודי מפורסם בברית המועצות לשעבר וברוסיה בזכות שירים מוכרים שחיבר.

## קורות חיים
בשנותיו בבית הספר, התעניין אנטין בספרות והיסטוריה. בין 1962 ל-1969 עבד כעורך תסריטים ויועץ חינוכי לסרטי אנימציה. בשנת 1969 הפך לעצמאי בתחומו. שיריו לילדים מתאפיינים בעושר לשוני וברמת הומור גבוהה, ורבים שגדלו בברית המועצות החל מסוף שנות השישים זוכרים את שיריו בעל פה. בין היתר הוא נודע בשיתוף פעולה עם המוזיקאי גנאדי גלדקוב.

מ-1995 עד 1997 הנחה את תוכנית הילדים "צ'ונגה צ'נגה" בערוץ הרוסי הראשון.

## קישורים חיצוניים

* 

* ריאיון עם אנטין

קטגוריה:משוררים סובייטים
קטגוריה:משוררים יהודים רוסים
קטגוריה:סופרים יהודים רוסים
קטגוריה:סופרים יהודים סובייטים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1935
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1935
ויליאמס קולג'

**ויליאמס קולג**' (מכללת ויליאמס, באנגלית: **Williams College**) היא מכללה פרטית הנמצאת בעיירה ויליאמסטאון (כ-7,513 תושבים), מסצ'וסטס, ארצות הברית, מקבוצת המכללות המתמחות בשבע האמנויות החופשיות (Liberal Arts), שכוללים, כנהוג בארצות הברית, את מדעי החברה ותחומים נוספים. לוויליאמס קולג' הסדר מיוחד עם אוניברסיטת אוקספורד הבריטית (Study Away), שבמסגרתו יכולים תלמידי המכללה ללמוד שם במסלולים מיוחדים.

המוסד נוסד ב-1793, בכספי קרן על שם אפרים ויליאמס, כמכללה לגברים. רק ב-1970 הפך למוסד לשני המינים. הוא כולל היום 3 חטיבות (מדעי הרוח, מדעי החברה ומדעים - בעיקר מדעי הטבע ומדעי המחשב), 25 מחלקות, 36 תחומים ראשיים ובהם לימודי שפות, שתי תוכניות לתואר שני (בתולדות האמנות ובכלכלת פיתוח). בכל שנתון לומדים כמה מאות סטודנטים. נכון לשנת 2025, בסך הכול למדו במוסד 2,150 סטודנטים לתואר ראשון ו-49 סטודנטים לתואר שני. המכללה מקיימת מסלול התמחות במדעי היהדות.
[ממוזער|ימין|250px|"מרכז 62" ל[תיאטרון ומחול במכללה]]
ויליאמס קולג' דורג ב-2025 על ידי U.S News & World Report כמכללה המובילה במקום הראשון ברשימה של 207 מכללות בקבוצת ה"אמנויות הליברליות".המגזין "פורבס" דירג בשנת 2025 את המוסד במקום השביעי ברשימת מוסדות ההשכלה הגבוהה הטובים ביותר בארצות הברית.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:מסצ'וסטס: אוניברסיטאות ומכללות
פרס אנני לסרט הקצר הטוב ביותר

**פרס אנני לסרט הקצר הטוב ביותר** (באנגלית: **Annie Award for Best Animated Short Subject**) הוא פרס אמריקאי לסרטי אנימציה קצרים, שמוענק מדי שנה, משנת 1995 על ידי האגודה הבין-לאומית לסרטי הנפשה בסניף המקומי אסיפ"א – הוליווד, קליפורניה.

## היסטוריה
הפרס ניתן החל משנת 1995. בשנת 1998, שונה שם הפרס ל"הישג יוצא דופן בתחום אנימציה קצרה", בשנת 1999 חזר לשם הראשון, בשנת 2000 חזר לשם השני, וב-2005 חזר לשם הראשון וכך זה עד היום.

## זוכים ומועמדים
להלן רשימת הזוכים והמועמדים, נכון לשנת 2025:

#### העשור העשירי של המאה ה-20

#### העשור הראשון של המאה ה-21

#### העשור השני של המאה ה-21

#### העשור השלישי של המאה ה-21

## ראו גם
* **[[פרס אנני לסרט האנימציה הטוב ביותר]]**

סרט קצר
אבו יוסוף יעקוב בן עבד אל חק

**אַבּוּ יוּסֻף יַעְקוּבּ בְּן עַבְּד אלְ-חַקּ** (בערבית: **أبو يوسف يعقوب بن عبد الحق**) היה המייסד של הממלכה המרינית וסולטאן בין השנים 1259–1286. היה בנו הרביעי של עבד אל-חק, שנחשב לאבי המשפחה המרינית. 

החל מ-1210 ניהלה המשפחה המרינית מלחמה נגד שושלת אל-מוואחידון ששלטה במרוקו עד אותה עת. המרינים נחלו הצלחות מסוימות בקרב, אך רק עם עלייתו של אבו יוסף יעקוב הם הצליחו להפיל את אל-מוואחידון ולהקים את הממלכה המרינית, ששלטה במרוקו עד המאה ה-15 ותחתיה פרחה הממלכה כלכלית ותרבותית. אבו יוסף יעקוב ידוע גם בתור מייסד "פאס אל-ג'דיד", חלקה החדש של העיר פאס, שמצוי מחוץ לחומות העיר העתיקה שהתקיימה מהמאה ה-9. במהלך ימי שלטונו ניהל מספר פלישות לשטחה של ספרד בניסיון לעצור את התקדמות הרקונקיסטה הנוצרית, הרחיב את שטחה של הממלכה המרינית והניח את היסודות לאימפריה המרינית.

## קישורים חיצוניים

 

קטגוריה:מלכי מרוקו
קטגוריה:מרוקו: היסטוריה
קטגוריה:מלכים אפריקאים
קטגוריה:ילידי 1212
קטגוריה:נפטרים ב-1286
פסגת עקבה

300px|ממוזער| שרון, בוש ואבו מאזן לוחצים ידיים מיד לאחר הקראת ההצהרה לעיתונות
**פסגת עקבה** (גם **ועידת עקבה**) הייתה ועידה חד-יומית במטרה לקדם את תהליך השלום בין ישראל והפלסטינים, על פי מתווה "מפת הדרכים".

הפסגה התקיימה במהלך האינתיפאדה השנייה, ב-4 ביוני 2003 בהשתתפות ראש ממשלת ישראל אריאל שרון, ראש ממשלת הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס, עבדאללה השני, מלך ירדן ונשיא ארצות הברית ג'ורג' בוש.
ראש הרשות הפלסטינית יאסר ערפאת שהיה נתון תחת מצור במוקטעה לא נכח בוועידה לאור התנגדות ישראל.
## הפסגה ותוצאותיה
ב-24 ביוני 2002 הציג ג'ורג' בוש את חזונו המדיני לפתרון הסכסוך הישראלי-פלסטיני. בעקבות הנאום נוסחה **[[מפת הדרכים]]** לפתרון הסכסוך, בהתאם לנאומו של בוש, על ידי הקוורטט.
ממשלת ישראל תחת סייגים מסוימים והרשות הפלסטינית הביעו את נכונותן לפעול ליישום מפת הדרכים.
פסגת עקבה היוותה למעשה הצעד הראשון בניסיון להניע את מפת הדרכים.
יום לפני הפסגה שחררה ישראל כמחווה לרשות הפלסטינית מאה אסירים פלסטינים, רובם עצירים מנהליים. רק שניים מהמשוחררים הוגדרו אסירים עם "דם על הידיים", בהם מחבל מקרר התופת בכיכר ציון.

במסגרת הפסגה נועדו ראש ממשלת ישראל, ראש הרשות הפלסטינית ונשיא ארצות הברית. הוועידה ננעלה בהצהרה משותפת שבה הביעו את מחויבותם למפת הדרכים.

ראש ממשלת ישראל, אריאל שרון, התחייב לפנות מאחזים לא מאושרים והצהיר כי ישראל מכירה בחשיבות רצף טריטוריאלי למדינה פלסטינית בת-קיימא.
ראש ממשלת הרשות, מחמוד עבאס, גינה טרור נגד ישראלים והתחייב לפעול על מנת לפרק את ארגוני הטרור ולהביא לסיום האינתיפאדה השנייה.

כשישה ימים לאחר הוועידה (10.06), ניסתה ישראל להתנקש בבכיר חמאס עבד אל-עזיז א-רנתיסי. יום לאחר מכן (11.06) ביצע החמאס פיגוע בקו 14 בירושלים ובו נהרגו 17 בני אדם ולמעלה ממאה נפצעו.

כאמור, הפסגה הייתה אמורה להיות הראשונה מבין סדרת מגעים בין הישראלים לפלסטינים אולם בשטח לא הובילה לרגיעה והאינתיפאדה המשיכה. בעקבות האירועים האלימים הוקפאו המגעים בין הצדדים וחודשו שוב רק כשנה וחצי מאוחר יותר בפסגת שארם א-שייח' (פברואר 2005).

## הערות שוליים

קטגוריה:תהליך השלום הישראלי-פלסטיני
קטגוריה:2003 בישראל
קטגוריה:ועידות שלום
קטגוריה:ירדן: היסטוריה
קטגוריה:יחסי הרשות הפלסטינית – ישראל
מהמט טופאל

**מהמט טופאל** (בטורקית: **Mehmet Topal**; נולד ב-3 במרץ 1986 במטאליה, טורקיה) הוא כדורגלן עבר טורקי ששיחק בעמדת הקשר האחורי. טופאל שיחק רוב הקריירה בפנרבחצ’ה.

## קריירת מועדונים

בעונתו הראשונה בגלאטסראיי טופאל שיחק 11 משחקים בלבד. הודות לפציעתו של השוודי הבינלאומי, טוביאס לינדרות', ניתנה לטופאל ההזדמנות להיות בהרכב הפותח. באפריל 2008, טופאל האריך את חוזהו לחמש שנים נוספות, כאשר הוא רושם לו 26 הופעות במהלך עונת 2007-08 כדי לעזור לקבוצתו לזכות באליפות הליגה הטורקית. בחלון ההעברות של עונת 2008 הייתה התעניינות מצד הקבוצה האנגלית, אברטון, עם המאמן דאז דייוויד מויס להביאו לשורותיו, אך טופאל החליט להישאר אצל הטורקים. בעונות הבאות טופאל רשם 22 משחקים בממוצע, אך במקביל היה צריך להתמודד עם פציעה בעונת 2009-10.

ב-12 במאי 2010 טופאל חתם על חוזה בקבוצה הספרדית, ולנסיה, בעבור חמישה וחצי מיליון יורו. ב-14 בספטמבר, ערך טופאל את הופעת הבכורה שלו בניצחון 0-4 על בורסאספור במסגרת ליגת האלופות. טופאל הבקיע את השער הראשון שלו במדי ה"עטלפים" נגד ספורטינג חיחון בניצחון 0-2 בסוף ספטמבר 2010. ב-17 בפברואר 2012, הבקיע את אחד מהשערים הכי יפים של עונת 2011-12 במסגרת הליגה האירופית. הוא שותף בשישה משחקים כדי לעזור לקבוצתו להגיע עד לשלב חצי הגמר של אותו קמפיין.

ב-1 ביולי 2012, שב טופאל לליגה הטורקית, הפעם לפנרבחצ'ה בעבור סכום של כארבעה וחצי מיליון יורו.

ב-26 באוגוסט 2019 חתם באיסטנבול בשאקשהיר לשנתיים.

ב-12 ביולי 2021 חתם בבשיקטש.

ב-19 ביולי 2022 הודיע על פרישה ממשחק פעיל.

## נבחרת טורקיה

מיד לאחר הופעתו הראשונה במדי הנבחרת, טופאל נבחר על ידי מאמן הנבחרת באותם זמנים, פתיח טרים, לסגל של נבחרת טורקיה ליורו 2008.

## חיים אישיים

טופאל מכונה "העכביש", הודות ליכולת שלו להשתמש ברגליו הארוכות כדי לזכות באיבודי כדור.

## תארים

;גלאטסראיי
* הליגה הטורקית: 
* הסופר קאפ הטורקי: 

;פנרבחצ'ה
* אליפות טורקיה: 
* הגביע הטורקי: 
* הסופר קאפ הטורקי: 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים טורקים
קטגוריה:קשרי כדורגל טורקים
קטגוריה:כדורגלני דארדנלספור
קטגוריה:כדורגלני גלאטסראיי
קטגוריה:כדורגלני ולנסיה
קטגוריה:כדורגלני פנרבחצ'ה
קטגוריה:כדורגלני איסטנבול בשאקשהיר
קטגוריה:כדורגלני בשיקטש
קטגוריה:כדורגלני נבחרת טורקיה
קטגוריה:כדורגלני יורו 2008
קטגוריה:כדורגלני יורו 2016
קטגוריה:ספורטאים טורקים בספרד
קטגוריה:מאמני כדורגל טורקים
קטגוריה:טורקים שנולדו ב-1986
אדלרדו רודריגס

**אדלרדו רודריגס סאנצ'ס** (בספרדית: **Adelardo Rodríguez Sánchez**; נולד ב-26 בספטמבר 1939) הידוע כ**אדלרדו**, הוא כדורגלן עבר ספרדי, ששיחק בעמדת הקשר. אדלרדו שיחק כמעט לכל אורך הקריירה באתלטיקו מדריד, איתה הופיע ב-511 הופעות בכל המסגרות (מתוכן 401 בליגה), במהלכן הבקיע 113 שערים (מתוכם 73 בליגה), והוא שני במספר ההופעות בקבוצה בכל הזמנים אחרי קוקה.

## קריירת קבוצות
אדלרדו נולד בעיר בדחוס שנמצאת בקהילה האוטונומית אקסטרמדורה, שבספרד. אדלרדו שיחק במספר קבוצות נוער מקומיות, עד שהגיע לקבוצת אקסטרמדורה בה התקדם עד לקבוצת הבוגרים של המועדון, ששיחקה בליגת המשנה. לאחר שנה בקבוצה, הועבר אדלרדו לקבוצה מעיר הולדתו, בדחוס, ששיחקה גם היא בליגת המשנה. בשנת 1957 חתם אדלרדו באתלטיקו מדריד לאחר שהרשים את מאמן הקבוצה דאז, פרדיננד דוצ'יק, בעת משחק ידידות בין המועדונים.

הופעת הבכורה של אדלרדו בליגה הבכירה בספרד התקיימה ב-13 בספטמבר אותה שנה, במחזור הראשון של עונת 1959/1960, במשחק נגד לאס פאלמס. המשחק הסתיים בניצחון 0-3 לאתלטיקו, ואדלרדו כבש בדקה העשירית.

אדלרדו שיחק באתלטיקו במשך 17 עונות, ועד לאחרונה החזיק בשיא ההופעות של המועדון, עם 511 הופעות (401 בליגה) ועם 113 שערים (73 בליגה). אדלרדו נחשב לאחד הקשרים הטובים בדורו. עם אתלטיקו זכה אדלרדו ב-3 אליפויות ספרד ובחמישה גביעים, והיה שותף לזכייה בתואר הבינלאומי הראשון של המועדון, גביע אירופה למחזיקות גביע, בשנת 1962. בנוסף זכה גם בגביע הביניבשתי בשנת 1974.

בשנת 1976 פרש אדלרדו ממשחק פעיל. ב-1 בספטמבר אותה שנה, נערך לכבודו משחק הוקרה באצטדיון ויסנטה קלדרון משחק הוקרה על תרומתו למועדון נגד נבחרת מקסיקו. לאחר פרישתו מכדורגל מצועני, שיחק אדלרדו בקבוצת הכדורגל החובבנית דאז "אינטר סאלה" הספרדית, והביא אותה לזכייה בטורניר רשמי שאורגן על ידי פדרציית הכדורגל הספרדית המלכותית. בנוסף, כיהן אדלרדו בתפקיד הנשיא בקבוצת הכדורגל מעיר הולדתו, בדחוס.

## הנבחרת הלאומית
אדלרדו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ספרד ב-6 ביוני 1962, נגד  במסגרת גביע העולם בצ'ילה. משחק זה הסתיים בהפסד 2-1 לברזיל, כאשר אדלרדו כבש לזכות נבחרתו.

אדלרדו נכלל בסגל הנבחרת הספרדית ביורו 1964, שנערך בספרד אשר גם זכתה בטורניר. אדלרדו לא זכה לדקות במהלך הטורניר. כך גם קרה במונדיאל 1966, שנערך באנגליה.

פרט לשער שכבש בהופעת הבכורה שלו בנבחרת, כבש אדלרדו שער נוסף במשחק ידידות שנערך במדריד בחודש יוני 1963, נגד נבחרת סקוטלנד.

לאדלרדו 14 הופעות ו-2 שערים ב-8 שנים במדי הנבחרת הלאומית.

## תארים
;אתלטיקו מדריד
* אליפות ספרד: 1965/1966, 1969/1970, 1972/1973
* גביע המלך הספרדי: 1959/1960, 1960/1961, 1964/1965, 1971/1972, 1975/1976
* גביע אירופה למחזיקות גביע: 1961/1962
* הגביע הביניבשתי: 1974

;נבחרת ספרד
* זכייה ביורו 1964

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קשרי כדורגל ספרדים
קטגוריה:כדורגלני אקסטרמדורה
קטגוריה:כדורגלני אתלטיקו מדריד
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ספרד
קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1962
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1966
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1939
דוד סולטן

**דוד סולטן** (נולד ב-11 בספטמבר 1938) הוא מזרחן ודיפלומט ישראלי בדימוס. כיהן כשגריר ישראל במצרים, בטורקיה ובקנדה.

## קורות חיים
דוד סולטן נולד בשכונת הליופוליס בקהיר, בן זקונים לוויקטוריה ויום-טוב. בגיל 11, בספטמבר 1949, עלה עם הוריו ממצרים לישראל. המשפחה התגוררה בגבעתיים, שם למד בבית הספר היסודי על שם ברל כצנלסון ובבית הספר התיכון על שם דוד קלעי. באוגוסט 1958 התגייס לחיל התותחנים.
ב-1960 החל לימודיו ב. סיים תואר ראשון בהיסטוריה של ארצות האסלאם ומדע המדינה ותואר שני בהיסטוריה של ארצות האסלאם ויחסים בינלאומיים.

## קריירה מקצועית
ב-1963 החל עבודתו במשרד החוץ, לאחר שעבר את בחינות הצוערות. שימש כעובד מחקר בנושאי המזרח התיכון עד ליציאתו לשליחותו הראשונה כמזכיר ראשון בשגרירות בחוף השנהב ב-1972. לאחר מלחמת יום הכיפורים, עם ניתוק היחסים הדיפלומטיים עם ישראל מצד מדינות אפריקניות ובהן חוף השנהב, עבר ב-1974 לשמש כמזכיר ראשון ולאחר מכן יועץ בשגרירות ישראל בהאג. ב-1979 סיים שליחותו בהאג ושב לעבודה במשרד בירושלים, השתתף בקורס הבין שירותי של קהילת המודיעין הישראלית ושימש מנהל מחלקה במרכז למחקר מדיני.

ב-1982 כיהן כנציג ישראל ל בניירובי, קניה, וניהל את יחסי ישראל-קניה. ב-1983 עבר לכהן כציר בשגרירות ישראל בקהיר וב-1985 עבר לכהן כקונסול כללי במילאנו, איטליה. החל מ-1987 שימש כמנהל לשכת המנכ"ל במשרד החוץ והחל מ-1989 שימש כסמנכ"ל לענייני מזרח תיכון במשרד. במסגרת תפקיד זה השתתף בשיחות השלום שנפתחו בוועידת מדריד, בשיחות שהתקיימו בוושינגטון בעקבותיה ובשיחות הרב-צדדיות שנפתחו במוסקבה.

בשנים 1992 עד 1996 שימש כשגריר ישראל במצרים ובשנים 1996 עד 2000 שימש כשגריר ישראל בקנדה. בשנת 2000 היה חבר במשלחת ישראל לעצרת הכללית של האו"ם ונציג בוועדה השלישית לענייני זכויות אדם. בשנים 2001 עד 2003 שימש כשגריר ישראל בטורקיה, עד לפרישתו לגמלאות בשנת 2003.

ב-2007 פרסם את ספרו הדן בהסדרת היחסים בין ישראל למצרים "בין קהיר לירושלים: הנורמליזציה בין מדינות ערב וישראל - הדוגמה המצרית" בהוצאת אוניברסיטת תל אביב. באותה שנה פורסם הספר גם בשפה האנגלית וב-2010 פורסם הספר בתרגום לערבית בהוצאה מצרית.

## חיים אישיים
דוד נישא לעדינה ב-12 בפברואר 1971. לשניים שתי בנות משותפות ושישה נכדים. הם מתגוררים בירושלים. אחת מבנותיו היא הדיפלומטית הישראלית, ענת סולטן-דדון.

## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים

* , כתבה על הוצאת ספרו של דוד סולטן בערבית
* 
* דברי דוד סולטן בערב עיון של מכון ירושלים לחקר ישראל "30 שנה לביקור סאדאת בירושלים"

## הערות שוליים

קטגוריה:שגרירי ישראל במצרים
קטגוריה:שגרירי ישראל בקנדה
קטגוריה:שגרירי ישראל בטורקיה
קטגוריה:דיפלומטים ישראלים
קטגוריה:עובדי משרד החוץ
קטגוריה:מזרחנים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי מצרים
קטגוריה:בוגרי בית הספר כצנלסון (גבעתיים)
קטגוריה:בוגרי תיכון קלעי (גבעתיים)
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1938
משה שפריר

**משה שפריר** (13 באוקטובר 1935 - 12 ביוני 2018) היה משורר וחוקר, גאולוג ומרצה ישראלי. במשך שנים רבות עבד שפריר באיתור מקורות מי תהום עמוקים, מחצבים ומלכודות נפט וגז תת-קרקעיים במרחבי ישראל.

## ביוגרפיה
שפריר נולד בתל אביב וגדל בשכונת בורוכוב בגבעתיים; היה חניך תנועת הנוער העובד והלומד ולמד בבית הספר התיכון ע"ש קלעי. הוא שירת בנח"ל ובחטיבת גבעתי, ובעקבות קריאתו של דוד בן-גוריון לנוער להתיישב בנגב, הוא היה לחבר בקיבוץ שדה בוקר. שפריר החל לפרסם את שיריו כשהיה סטודנט לגאולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. החל משנת 1958, פורסמו שיריו במוספים לספרות של מרבית העיתונים וכתבי-העת של אז. בשנת 1967 יצא לאור ספר שיריו הראשון, "גשם מאוחר", ואחריו ראו אור עוד 10 ספרי שירה שלו. "אסיף היובל" כולל מבחר משיריו שראו אור במרוצת יובל השנים 1958–2008. ספרו האחרון הוא "פשר - שירי מקרא והגות". ספריו זכו לביקורות חיוביות.

שפריר כתב מאמרי ביקורת ספרותית ב"מעריב" וב"מאזנים". כן כתב מאמרים מדעיים בנושאי גאולוגיה, שהופיעו בכתבי-עת מקצועיים.

היה חבר באגודת הסופרים העברים מאז 1972, ושימש בתפקיד סגן יו"ר הוועד המרכזי של האגודה.

שפריר היה נשוי ואב לשלושה.

## ספריו
***גשם מאוחר**: שירים, תל אביב: הדר, תשכ"ז, ציורים - ין תום ון דן ברחן, בעריכת יונתן רטוש.
***לשאול ולענות**: שירים, תל אביב: דון, תשל"ה.
***סוף המשחק**: שירים, תל אביב: הדר, 1983,איורים: שלמה גרשון.
* **מתן**: שירים, תל אביב: רשפים, תשמ"ט 1989, איורים: מרים קופניס.
***אהבות אחרונות: שירי-זמר ופזמונים**, תל אביב: ירון גולן, תשנ"ה 1995.
***The promise of rain (ההבטחה לגשם)**, Lewiston Mellen Poetry Press, שנת 1995; אסופה דו-לשונית, מבחר שירים עבריים מתרגמים לאנגלית.
* **הללויה - מדינת השלום העולמי**, תל אביב: הומניטס, תשנ"ו, בשיתוף דניאל אמריליו; איורים - לילו פופלילוב.
* **שירי קין ושירי מקרא אחרים**, תל אביב: תמוז, תשס"א 2000.
* **אותות: שירים מכאן ולהלן**, תל אביב: ירון גולן, תשס"ג 2003.
* **שירי חידון התנ"ך: ספר שמות גבורים ואישים במקרא**, תל אביב: ירון גולן, תשס"ז 2007.
* **אסיף היובל: מגון שירים שמכבר, שבעקר ובמאחר**, בני ברק: ספרית פועלים, תשס"ט 2008, כולל אחרית דבר: "הגלוי והנסתר בפואטיקה של משה שפריר" מאת נפתלי הרץ טוקר.
* **פשר: שירי מקרא והגות**, תל אביב: הר נבו, תשע"ו 2015.
* **Interpretations: Biblical Verses & Meditative Poems**, הוצאת Contentonow, תשע"ו 2016.

## לקריאה נוספת
* קובי נסים, "בלוז לקין", מעריב, מוסף שבת - ספרות וספרים, י"ג בטבת תשס"ב, 28 בדצמבר 2001, עמ' 92. על: משה שפריר, שירי קין ושירי מקרא אחרים (תל אביב : תמוז, תשס"א, 2000).
* נורית גוברין, "שירי התנ"ך של משה שפריר", שבילים, גיליון 16, יוני 2016, עמ' 108–112. כונס: 'קריאת הדורות - ספרות עברית במעגליה', כרך ז', הוצאת כרמל ואוניברסיטת תל אביב, תשע"ט / 2019.

## קישורים חיצוניים
* 
* הרצל חקק, על: שירי מקרא והגות מאת משה שפריר בתוך: ד"ר לאה מזור, על מקרא הוראה וחינוך
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:גאולוגים ישראלים
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:בוגרי תיכון קלעי (גבעתיים)
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1935
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2018
האנדרטה לזכר חללי פועלי המספנות של 1970

250px|ממוזער|שמאל|משוריין של המיליציה הפולנית מהסוג שהשתתף בדיכוי ההפגנות
**האנדרטה לזכר חללי פועלי המספנות של 1970** (פולנית: Pomnik Poległych Stoczniowców 1970) נמצאת בגדנסק ליד הכניסה למספנות גדנסק (מקודם: מספנות לנין).
## רקע היסטורי
ב-1970 החלו הפגנות של עובדי מספנות במספר ערים באזור החוף הבלטי בפולין במחאה על ייקור מצרכי המזון הבסיסי.

ב-17 בדצמבר 1970 הורה נשיא פולין ולדיסלב גומולקה לפזר את המפגינים בכוח. בגדיניה פתחו החיילים באש על המפגינים. עשרות נהרגו ומאות נפצעו. גם בגדנסק היו נפגעים. סה"כ היו כ-42 הרוגים אם כי המשטר הודה ב-6 הרוגים בלבד, כשכל השאר נקברו בחשאי.

ב-1980 ניסה המשטר לפתור את הסכסוך של פועלי הנמל באמצעים לא אלימים בשיחות דרך איגוד סולידריות שייצג אותם בראשות לך ואלנסה.

אחת הדרישות הראשונות של הארגון הייתה להקים אנדרטה לחללי 1970. לכך הסכימו השלטונות ותוך זמן קצר הוקמה האנדרטה ענקית ב"כיכר סולידריות" בכניסה למספנות גדנסק.
## האנדרטה
האנדרטה נחנכה ב- במלאת עשר שנים לנפילת עובדי המספנות. היא עשויה מפלדה במשקל 139 טון ומתנשאת לגובה 42 מטר. היא הוקמה במקום שנהרגו 3 מפגינים במאורעות 1970. לידה יש קיר שעליו לוחות זיכרון לנופלים. זאת האנדרטה האנטי קומוניסטית הראשונה שהוקמה במדינה קומוניסטית. בכניסה לכיכר נמצא משוריין של המיליציה הפולנית מהסוג של המשוריינים שהשתתפו בדיכוי ההפגנות. כל מנהיג או ראש משלחת המבקרים בגדנסק מניח זר פרחים למרגלות אנדרטה זו.

## גלריה

File:Monument to the fallen shipyard workers in 1970, Gdansk.JPG|שמות הנופלים
File:Monument to the fallen shipyard of 1970, Gdansk.JPG|דברי זיכרון בחמש שפות
File:Entrance to Lenin Shipyard in Gdansk.JPG|הכניסה למספנות גדנסק עם סיפור סולידריות בפולנית


## קישורים חיצוניים

*האנדרטה לזכר חללי פועלי המספנות בגדנסק, באתר in your pocket

קטגוריה:גדנסק
קטגוריה:פולין: אנדרטאות
קטגוריה:הרפובליקה העממית הפולנית
קטגוריה:פומרניה (פרובינציה): מבנים
מקסים דונייבסקי

[שמאל|ממוזער|180px|מקסים דונייבסקי בשנת [2010]]
**מקסים דונייבסקי** (ברוסית: **Максим Дунаевский**; נולד ב-15 בינואר 1945) הוא מלחין סובייטי רוסי. בשנת 2006 הוענק לו תואר אמן העם של רוסיה.

## ביוגרפיה
מקסים דונייבסקי נולד במוסקבה לאיסאק דונייבסקי ולרקדנית הבלט זויה פשקובה. הוריו לא היו נשואים אך אביו הכיר בקיומו. בשנת 1965 סיים דונייבסקי לימודים בבית הספר למוזיקה והתקבל לקונסרבטוריון של מוסקבה, אותו סיים בשנת 1970. הוא למד הלחנה אצל דמיטרי קבלבסקי, טיחון חרניקוב, אלפרד שניטקה ואנדריי אשפאי.

מקסים דונייבסקי התקרב למארק רוזובסקי, מנחה של תיאטרון סטודנטים ליד אוניברסיטת מוסקבה, והחל לכתוב מוזיקה להצגות. כאשר רוזובסקי התקדם לבמאי של תיאטרון מקצועי, דונייבסקי המשיך לכתוב מוזיקה להצגות התיאטרון. במסגרת זו כתב מספר שירים שאחר כך נכללו בסדרת טלוויזיה "שלושת המשקטרים". בסוף שנות ה-70 דונייבסקי הקים להקה וכתב עבורה שירים תוך שיתוף פעולה עם משוררים כמו רוברט רוז'דסטבנסקי, איליה רזניק, לאוניד דרבניוב ועוד. שירים שעבורם דונייבסקי כתב מוזיקה נהפכו לפופולריים בברית המועצות והיו חלק מהרפרטואר של זמרים ידועים (מיכאיל בויארסקי, ניקולאי קרצ'נצוב ונוספים). 

דונייבסקי כתב מוזיקה ללמעלה מ-70 סרטים. בנוסף לכך הוא מלחין בתחום מחזמר ואחרון מהם הועלה על הבמה בשנת 2019. כמו כן הוא כתב אופרת רוק. דונייבסקי הופיע הרבה בטלוויזיה בתוכניות שונות כולל בחבר השופטים של תחרויות זמר.

בשנים 1992–1999 דונייבסקי התגורר בארצות הברית וכתב מוזיקה למספר סרטים של הוליווד.

תקליט ראשון עם שירי מקסים דונייבסקי יצא לאור בשנת 1983, בהמשך יצאו תקליטים ותקליטורים נוספים.

## חיים אישיים
מקסים דונייבסקי היה נשוי 7 פעמים. בנו התגורר בלוס אנג'לס וביתו בפריז בו היא הקימה להקה.

דונייבסקי הוא יושב ראש קרן על שם אביו איסאק דונייבסקי.

## קישורים חיצוניים

* שירי מקסים דונייבסקי

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:מלחינים יהודים סובייטים
קטגוריה:מלחינים יהודים רוסים
קטגוריה:בוגרי הקונסרבטוריון של מוסקבה
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1945
סנט פיטר פורט

**סנט פיטר פורט** (באנגלית: **Saint Peter Port**; בג'רנסיאה וצרפתית: **Saint Pierre Port**, נהגה: "סן פייר פור") היא עיר הבירה של גרנזי, כמו גם הנמל הגדול ביותר בה. בעיר מתגוררים קרוב ל-17,000 בני אדם. העיר, ביחד עם סביבתה הקרובה, מהווה את קהילת סנט פיטר פורט, אחת מעשר קהילות גרנזי.

## היסטוריה
ידוע שהייתה קיימת באזור עיירה או תחנת מסחר עוד לפני העידן הרומי, אם כי השם בתקופה הקדם-נוצרית אבד.

## גאוגרפיה
העיר ממוקמת בחוף המזרחי של גרנזי. קהילת סנט פיטר פורט גובלת במספר קהילות אחרות באי: סנט סמפסון בצפון, וייל בצפון-מערב, סנט אנדרו במערב וסנט מרטין במערב.

### חלוקה מנהלית
הקהילה מחולקת לשני מחוזות בחירה: סנט פיטר פורט צפון וסנט פיטר פורט דרום.

הקהילה מחולקת בלי קשר לחלוקה הזו לארבעה קנטונים:
# קנטון 1 או הקנטון של הצפון.
# קנטון 2 או הקנטון של צפון-המערב.
# קנטון 3 או הקנטון של דרום-המערב.
# קנטון 4 או הקנטון של הדרום.

בנוסף האיים הרם וג'ת'ו שייכים לקהילה, אך אינם שייכים לאחד הקנטונים. למרות זאת הם שייכים למחוז הבחירה סנט פיטר פורט דרום.

## אתרים
* בית המשפט המלכותי, מקום מושבו של מדינות גרנזי, הפרלמנט של גרנזי.
* בית הואטוויל, ביתו של ויקטור הוגו כשהיה בגלות בגרנזי, כיום מוזיאון בחסות העיר פריז.
* מכללת אליזבת, נוסדה על ידי אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה ב-1563. המבנה הנוכחי, שנבנה ב-1826, בולט מאוד בקו הרקיע של העיר.
* אקווריום גרנזי, אשר נבנה במהלך הכיבוש של האי במלחמת העולם השנייה על ידי הגרמנים.
* מגדל ויקטוריה, מגדל שצופה על הנמל המקומי ונבנה לציון הביקור של המלכה ויקטוריה ב-1848.

## תחבורה
נמל התעופה גרנזי הוא נמל התעופה היחיד באי. הוא נמצא במרחק של 4.6 ק"מ דרום מערבית לעיר, בקהילת פורסט. משרדי בלו איילנדס, חברת התעופה של איי התעלה, ממוקמים בסנט פיטר פורט.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:ערי בירה בריטיות
קטגוריה:גרנזי
דער מאמענט

**דער מאָמענט** (דֶר מוֹמֶנְט; יידיש: 'הרגע') היה יומון יידי שהופיע בוורשה מ-5 בנובמבר 1910 עד 22 בספטמבר 1939. מייסדי העיתון היו נח פּרילוּצקי ואביו צבי פרילוצקי, שהיה עורכו הראשי.

הרעיון להוציא עיתון יהודי חדש יצא אל הפועל ב-1910, כשקיבל נח פרילוצקי מהממשלה הרוסית רישיון להוציא בוורשה יומון נוסף ביידיש, ועם פרישותיהם של הלל צייטלין ושל צבי פרילוצקי מהעיתונים "היינט" ו"אונזער לעבען", בהתאמה. העורך הראשי של העיתון היה צבי פרילוצקי, ולצדו בנו נח, הלל צייטלין, דוד דרוק וא. אַלמי (אליהו חיים שעפס) הצעיר, שהיה מזכיר המערכת הראשון עד הגירתו לארצות הברית ב-1913. בין המייסדים היה גם הפדגוג מגנוס קרינסקי. שמו של העיתון "דער מאָמענט" היה במקור שמו של מדורו הפוליטי היומי של צבי פרילוצקי ב"אונזער לעבען".

ביומון כתבו עוד מספר סופרים ועיתונאים מובילים, בהם מרדכי ספקטור, ב. יאושזון (משה יוּסטמן) וההומוריסטן "דער טונקלער" (יוסף טונקל), והוא התמודד בהצלחה עם מתחרהו העיקרי, היומון הוורשאי "הַיְינְט", שנוסד שנים אחדות לפניו.

בשנותיו הראשונות הצליח העיתון לשמור על קו א-פוליטי, אך עם הפיכתו של הלל צייטלין לפובליציסט הבולט בעיתון נקט העיתון קו ציוני ונוגד התבוללות. בשנתיים הראשונות כתב בו באופן קבוע שלום עליכם. בשנת 1916 הפך העיתון לשופרה הרשמי של המפלגה הלאומית היהודית ("ייִדישע פֿאָלקספּאַרטײ"), שנח פרילוצקי היה ממייסדיה וראשיה. ב-1933 החל זאב ז'בוטינסקי לפרסם מאמרים בעיתון, והחל מ-1935 הפך העיתון לביטאונה של התנועה הרוויזיוניסטית.

בימי החול כלל העיתון בראשיתו 4 עד 8 עמודים. בין שתי מלחמות העולם גדל העיתון לכדי 10 עמודים, ובערבי השבת וחגים מספר העמודים הכפיל את עצמו. עד סוף שנות העשרים היה עיתון פופולרי מאוד, אך בתחילת שנות השלושים, בעקבות משבר כלכלי (על רקע השפל העולמי) וניהול כושל, נקלע העיתון לקשיים. העיתון לא הצליח להתאושש מן המשבר לגמרי, אך בכל זאת המשיך להתקיים. העיתון נסגר לאחר שבניין המערכת נשרף בעקבות פגיעת פגז גרמני בבניין ב-22 בספטמבר 1939, עם הפלישה הגרמנית לפולין.

## לקריאה נוספת
* מנדל מוזס, 'ראשיתו של ה"מאמענט" הוורשאי', בתוך: יהודה גוטהלף (עורך), **עיתונות יהודית שהיתה**, תל אביב: האיגוד העולמי של העיתונאים היהודים, תשל"ג, עמ' 89-95.
* אברהם זאק, "דער מאמענט" בין שתי מלחמות העולם', בתוך: יהודה גוטהלף (עורך), **עיתונות יהודית שהיתה**, תל אביב: האיגוד העולמי של העיתונאים היהודים, תשל"ג, עמ' 95–117.
* מארק טורקוב, '"דער מאמענט"', בתוך: יהודה גוטהלף (עורך), **עיתונות יהודית שהיתה**, תל אביב: האיגוד העולמי של העיתונאים היהודים, תשל"ג, עמ' 118-125.
* מאיר (מארק) קאהן, 'פרקי זכרונות', בתוך: יהודה גוטהלף (עורך), **עיתונות יהודית שהיתה**, תל אביב: האיגוד העולמי של העיתונאים היהודים, תשל"ג, עמ' 125-127.
* שלום ידידיה, '"ווארשאווער ראדיאָ" - עיתון צהריים של "מאמענט"', בתוך: יהודה גוטהלף (עורך), **עיתונות יהודית שהיתה**, תל אביב: האיגוד העולמי של העיתונאים היהודים, תשל"ג, עמ' 128-129.
*חני ברקת-גלנצר, **היומון ביידיש דער מאמענט (1910-1939): אופן הצגת אירועי התקופה בפולין מעל גבי העיתון**, ירושלים: מפעל דב סדן ליד הקתדרה ליידיש האוניברסיטה העברית, תשע"ט 2018.

## קישורים חיצוניים
* דער מאמענט באתר עיתונות יהודית היסטורית - גרסה בת חיפוש בכל טקסט העיתון
* נתן כהן, 
* 
* 
* 
* 

*
קטגוריה:עיתונים ביידיש
קטגוריה:יהדות ורשה
קטגוריה:יהדות פולין
קטגוריה:פולין: עיתונים
קטגוריה:האימפריה הרוסית: עיתונים
אנריקה קויאר

**אנריקה קוֹיַאר מוֹנְטֶרוּבִאוֹ** (בספרדית: **Enrique Collar Monterrubio**; 2 בנובמבר 1934 – 29 בדצמבר 2025) היה כדורגלן ספרדי, ששיחק בעמדות הקיצוני והחלוץ. קויאר נחשב משחקניה הבולטים ביותר של קבוצת אתלטיקו מדריד בכל הזמנים.

## קריירת קבוצות
קויאר שיחק במחלקת הנוער של "אימפריאל" המקומית, ולאחר מכן הצטרף למחלקת הנוער של הקבוצה ממדריד "פנייה נוריט". לאחר שנצפה על ידי סקאוט של קבוצת אתלטיקו מדריד, בשנת 1949, הצטרף קויאר למחלקת הנוער של הקבוצה. בשנת 1952, לאחר 3 עונות במחלקת הנוער, הושאל קויאר לעונה לקבוצת קדיס מהליגה השלישית, וסייע לה לסיים באותה עונה במקום ה-3 בליגה.

בשנת 1953 חזר קויאר לאתלטיקו. קויאר ערך את הופעת הבכורה שלו בלה ליגה בתאריך ה-13 בספטמבר, בהפסד קבוצתו בתוצאה 1–3 נגד אספניול. באותה עונה שיחק קויאר בסך הכל שלושה משחקי ליגה. עם תחילת עונת 1954/1955 הושאל קויאר לקבוצת ריאל מורסיה, ששיחקה באותה העת בליגת המשנה. הוא שיחק 11 משחקים בחצי עונה, ולאחר מכן חזר לאתלטיקו, בתקווה לקבל דקות משחק. בעונה שלאחר מכן כבר הפך קויאר לשחקן מוביל בהרכב הקבוצה.

בעונת 1959/1960 זכה קויאר עם אתלטיקו בגביע המלך הספרדי, שהיה הגביע הראשון של הקבוצה. בעונה שלאחר מכן זכתה הקבוצה פעם נוספת בתואר. בעונת 1961/1962 זכתה אתלטיקו בתואר האירופי הראשון שלה, בגביע אירופה למחזיקות גביע.

קויאר זכה עם אתלטיקו בגביע פעם נוספת בעונת 1964/1965, ועונה לאחר מכן כבר זכה באליפות ספרד.

באתלטיקו שיחק קויאר 16 עונות, ולזכותו מספר ההופעות השני הגבוה ביותר בקבוצה בכל הזמנים, עם 470 הופעות בכל המסגרות, ביניהן 353 הופעות בליגה. בנוסף הבקיע קויאר 105 שערים בכל המסגרות, ו-72 בליגה.

בתקופתו באתלטיקו נחשב קויאר לאחד השחקנים הטובים ביותר, והוביל יחד עם חואקין פיירו, שיצרו יחד את חוליית ההתקפה, בין הטובות ביותר שידעה הקבוצה. בנוסף, יחד עם הקשרים מיגל ג'ונס ואדלרדו רודריגס, המשיך קויאר להיות שחקן משפיע במועדון עד לעזיבתו לולנסיה.

קויאר כבש את השער ה-9 במשחק של אתלטיקו נגד הרקולס אליקנטה בעונת 1955/1956. המשחק נגמר בניצחון 0–9 לאתלטיקו והיה הניצחון בהפרש הגבוה ביותר שניצחה אתלטיקו אי פעם.

בשנת 1969 עבר קויאר לולנסיה, ולאחר עונה אחת במדי הקבוצה פרש קויאר ממשחק פעיל.

לאחר פרישתו ממשחק פעיל הצטרף קויאר לדירקטוריון במועדון אתלטיקו מדריד.

## נבחרת לאומית
הופעת הבכורה של קויאר במדים הלאומיים הייתה ב-19 ביוני 1955, במשחק ידידות נגד . במשחק זה הבקיע קויאר גם את שער הבכורה בנבחרת. קויאר השתתף עם נבחרת ספרד במונדיאל 1962 בצ'ילה, כאשר המשחק היחיד בו לקח חלק היה המשחק נגד .

לזכות קויאר 16 הופעות ו-4 שערים במדים נבחרת ספרד.

## תארים
### אתלטיקו מדריד
* אליפות ספרד: 1965/1966
* גביע המלך הספרדי: 1959/1960, 1960/1961, 1964/1965
* גביע אירופה למחזיקות גביע: 1961/1962

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:חלוצי כדורגל ספרדים
קטגוריה:כדורגלני אתלטיקו מדריד
קטגוריה:כדורגלני ריאל מורסיה
קטגוריה:כדורגלני ולנסיה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ספרד
קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1962
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1934
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-2025
טימינס

**טימינס** (באנגלית: **Timmins**) היא עיר השוכנת במזרח פרובינציית אונטריו שבקנדה, לגדת נהר מטגמי.

תחום השיפוט של העיר הוא 2,979.15 קמ"ר, דבר ההופך אותה לעיר השנייה בגודלה בקנדה.

## היסטוריה
בשנת 1907 התפרסמו דיווחים גאולוגים המצביעים על אזור העיירה קובלט, כאזור עשיר בעפרות כסף. הדבר גרם לתופעת בהלה לזהב, ועשרות מחפשים הקימו את בתיהם במחנה עבודה שהוקם סמוך לאגם פורקיופיין (Porcupine). לאחר שנתיים של חיפושים, התגלה עורק זהב עשיר, שהוביל עד למכרה דום מיין (Dome Mine), כיום שכונה בטימינס.

מערך הרכבות שהחל לפעול בשנת 1911, האיץ את התפתחות המחנה. יומיים לאחר שהגיעה הרכבת הראשונה, פרצה שרפה גדולה שכילתה את כל המחנה, והרגה יותר מ-200 בני אדם. בשל תגליות הזהב הרבות, עזבו אך מעט פועלים את המחנה, והוא הוקם מחדש.

בשנת 1912 ייסד נח אנטוני טימינס, יזם כרייה קנדי מבעלי חברת המכרות הולינגר, את העיר על מנת לשכן בה את עובדיו. העיר הייתה בבעלות החברה, והיא סיפקה לפועליה את כל צורכיהם.

שנות ה-20 וה-30 היו שנים של שגשוג בעיירה, השפל הגדול לא השפיע לרעה על כלכלת האזור.

בשנות ה-60 התגלו מתכות נוספות, והתעשייה התפתחה בעיר. כיום העיר ממשיכה לצמוח הודות למרבצי זהב, אבץ, נחושת, ניקל וכסף. ענפים נוספים ככריית עצים, שירותים ממשלתיים ותיירות תורמים גם הם את חלקם לצמיחה.

## הקהילה היהודית
עם הקמת העיירה הגיעו גם מהגרים יהודים, בעיקר מרוסיה ומזרח אירופה, שביקשו להשתתף בתעשיית המכרות המתפתחת. יהודים רבים התקשו להסתדר עם המצב הכלכלי הקשה והאנטישמיות בערים הגדולות בקנדה, ובחרו לעזוב לטובת מושבות קטנות שהוקמו לאורך קווי הרכבת של תעשיית המכרות. בשנת 1925 התגוררו בעיירה 200 יהודים. באותה שנה הוקמה באופן רשמי הקהילה היהודית 'בני ישראל'. הקהילה במקום הייתה מעורבת עם הקהילות האחרות של המהגרים, וקיימה קשרים טובים עימם. רק בשנות ה-30 הוקמו מוסדות קהילתיים כדוגמת בית כנסת ובית ספר יהודי.

החל משנת 1928 קיימה הקהילה היהודית נשף פורים לכלל תושבי העיר, יהודים וגויים, במסגרתו התקיימה תחרות יופי לנשים בשם 'מלכת אסתר'.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אונטריו: ערים
קטגוריה:קנדה: גאולוגיה
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1912
Ready or Not (שיר של פוג'יז)

**Ready or Not** (מילולית: מוכן או לא) הוא שיר של להקת ההיפ הופ האמריקנית פוג'יז אשר נכלל במקור באלבום האולפן השני של הלהקה The Score.

## הפקה
לאורך השיר מנוגנת באופן חוזר ונשנה דגימה משירה של הזמרת האירית אניה "Boadicea". כמו כן, הפזמון של השיר נכתב בהשראת מילות השיר "" מאת הלהקה האמריקנית The Delfonics.

על אף שהשיר לא זכה להצלחה רבה בארצות הברית, הוא זכה להצלחה רבה במיוחד באירופה, ובעיקר בבריטניה, שם הגיע בשיא למקום הראשון במצעדי הסינגלים הבריטי, כאשר הוא נשאר במיקום זה במשך שבועיים.

הזמרת האירית אניה ציינה בתחילה כי בכוונתה לתבוע את הפוג'יז על הפרת זכויות יוצרים שכן היא לא נתנה את הסכמתה לכך שהלהקה תשתמש בדגימה מתוך שירה "Boadicea". המחלוקת יושבה לבסוף מחוץ לבית המשפט.

באוגוסט 2008 ציין נשיא ארצות הברית ה-44 ברק אובמה כי השיר "Ready or Not" הוא השיר האהוב עליו בכל הזמנים בראיון שהעניק למגזין בלנדר.

## וידאו קליפ
הווידאו קליפ המלא של השיר נחשב לאחד מהווידאו קליפים היקרים ביותר בכל הזמנים.

## מצעדים ודירוגים

## גרסאות כיסוי
* להקת הרוק האמריקנית דה פריי ביצוע גרסת כיסוי של השיר באלבומם Scars & Stories.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי וייקליף ז'אן
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי וייקליף ז'אן
קטגוריה:שירי היפ הופ אמריקאיים
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון באיסלנד
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי