open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
עמוס שליאק

**עמוס שליאק** (בגרמנית: **Amos Schliack**; נולד ב-21 באוקטובר 1951) הוא צלם גרמני, המתגורר בהמבורג ובלונדון.

## ביוגרפיה
שליאק נולד בבון כבנם השני של הנוירולוג והפרופסור הנס שליאק ואשתו רנאטה (לבית שטיינקופף). חדשים מעטים לאחר הולדתו עברה המשפחה לליבק, ובשנת 1956 עברה שנית, למערב ברלין, ובה גדל והתבגר. כאשר היה בן שלוש עשרה, גילה שליאק את מצלמת הפילם הישנה של אביו וערך באמצעותה את ניסיונותיו הראשונים בצילום. במהלך שנות ה-60' קיים אביו מחקר רפואי בשיתוף בית החולים הדסה בירושלים, וכך התאפשרה לו ההזדמנות לשהות ממושכת בישראל. תקופה זו עוררה בשליאק סקרנות עזה בנוגע לישראל וליהדות, שהשפיעה על דרכו בהמשך. לאחר סיום לימודיו בגימנזיום קאנט בברלין, למד אדריכלות באוניברסיטה הטכנית של ברלין, אצל דיטמר גרצבך. מפגש רב השפעה עם הצלם הרברט ליסט וידידות עמו הובילו את שליאק לממש את משיכתו לצילום כמקצוע.

### קריירה
ב-1974 עבר שליאק להמבורג משיקולים מקצועיים, וב-1976 החל לעבוד עבור כתב העת החדש דאז, GEO, השבועון שטרן, כמו גם עבור כתבי עת אחרים. באותה תקופה יצר כתבות מקיפות רבות, ובשיתוף פעולה עם הכותבים ויבקה ברונס (Wibke Bruhns), הנריק ברודר ומארק א. וודקוק (Mark E. Woodcock) הוציא לאור ספרים על אודות ירושלים, שכונת מאה שערים וניו יורק.

בין השנים 1978 ו-1981 בילה שליאק למעלה משנה וחצי (לא ברציפות) בירושלים במסגרת עבודתו עבור כתב העת GEO. בתקופה זו המשיך את שיתוף הפעולה עם ויבקה ברונס עבור כתב העת "שטרן". ב-1981 תיעד את חומת ברלין מצדה המערבי, במלאת עשרים שנה לבנייתה. התיעוד והכתבה התפרסמו ב"שטרן" ובספר שהוקדש לפרויקט. בקיץ 1982 שהה שליאק בניו יורק, ובה יצר, במסגרת חוזה עם חברת אלפרד דנהיל (Alfred Dunhill) סדרה של עבודות על גורדי שחקים, שהוצגו הן בתערוכה והן בספר שהוקדש לסדרה. על מנת להמחיש את רעיון הגובה, החליט – על אף פחד הגבהים איתו התמודד – לצלם מתוך מסוק, ולנסות להציג את נקודת מבטם של פועלי בניין על פיגומים גבוהים.

על צילומיו לכתבה “Station Peiper” אודות מרפאה לילדים חולי סרטן בבית החולים האוניברסיטאי של גיסן, שהתפרסמה ב"שטרן" בשנת 1983, זכה שליאק בפרס הראשון של התחרות היוקרתית World Press Photo. באמצע שנות ה-80 פנה שליאק לצילומי אוכל, פרסומות ודיוקנאות, ועד לשנת 2004 עבד בסטודיו פרטי ברובע הגרינדל בהמבורג עבור סוכנויות ידיעות וכתבי עת. במהלך תקופה זו יצר מספר ספרי בישול, בהם צילומי מזון וסקירות המתעדות אף את החקלאים, מגדלי המזון. במסגרת חוזה ארוך שנים עם הבנק Hamburger Sparkasse והסוכנות BBDO יצר עמוס קמפיין שכלל למעלה מ-100 צילומי שחור-לבן של תושבי המבורג. צילומים אלו הוצגו לאחר מכן.

בשנת 2004 עבר שליאק ללונדון. בקיץ 2006 שהה בחיפה, ובה תיעד את מלחמת לבנון השנייה ואת נפילת טילי החזבאללה, מנקודת מבטם של בית החולים רמב"ם ומגן דוד אדום. ב-2008 עבד בתל אביב במשך תשעה חודשים כצלם הבית, פרויקט לרגל חגיגות המאה לתל אביב. בשנת 2009 שב להמבורג ומאז הוא מחלק את זמנו בין המבורג ללונדון.

בהשראת מפגש עם האמן גונטר דמניג החל שליאק לתעד את פרויקט 'אבני נגף' Stolpersteine בהמבורג, ויזם ברובע מגוריו, ביום הזיכרון לליל הבדולח, את פעולת התושבים 'גרינדל מאירה' (Grindel Leuchtet). במסגרת הפעולה, בליל 9 בנובמבר (תאריך ליל הבדולח) מדליקים התושבים נרות לצד אבני הנגף הרבות במדרכות השכונה. יוזמה זו בה החל שליאק זכתה לחיים משל עצמה ומתקיימת מדי שנה. צילומיו את אבני הנגף ברובע הגרינדל, לצד צילומים ממאה שערים ומאושוויץ הוצגו בגלריה פוסטל, אף היא בשכונה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

2021 01
קטגוריה:צלמים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1951
יחסי ארמניה – ערב הסעודית

אין יחסים דיפלומטיים רשמיים בין ארמניה לערב הסעודית. עם זאת, היחסים בין שתי המדינות היו עדים להתחממות משמעותית מאז העשור השני של המאה ה-21, אולי בגלל התנגדות משותפת להגברת ההשפעה הטורקית.

## היסטוריה
### משנות ה-90 ועד תחילת [[העשור השני של המאה ה-21|העשור השני]]
בשל ההיסטוריה של סכסוך נגורנו קרבאך, ובמיוחד מלחמת נגורנו קרבאך הראשונה שהסתיימה בשנת 1994, לערב הסעודית וארמניה אין יחסים רשמיים שכן ערב הסעודית תמכה בעמדת אזרבייג'ן בקרבאך. נושא זה נותר כיוון שערב הסעודית נותרת איתנה בעמדתה על אזור קרבאך כחלק מאזרבייג'ן ולא ביססה יחסים.

### מאמצע העשור השני
עם זאת, מאז עלייתו של נסיך הכתר הסעודי מוחמד בן סלמאן והעוינות הגוברת בין ערב הסעודית לטורקיה, יש לאלה האחרונה יחסים גרועים עם ארמניה, למרות זאת היחסים בין ערב הסעודית לארמניה חוו רמה חדשה של שיפור. גם סעודיה וגם ארמניה חולקות סנטימנט משותף הרואה בהרחבה הטורקית תחת רג'פ טאיפ ארדואן איום על מדינות אלה, כאשר ערב הסעודית פתחה לאחרונה בחרם אנטי-טורקי, שהחל מ-2019 ומוגדר מאז עקב התבטאויות אנטי-סעודיות מצד ממשלת טורקיה. ואילו בארמניה יש סכסוכים עם טורקיה על רצח העם הארמני ועל הברית שלה עם אזרבייג'ן.

בשנת 2019 הסכימה ערב הסעודית לתת חסות לפתרון סופי להכרה ברצח העם הארמני בקונגרס האמריקני. הנסיכה הסעודית ריימה בינטה את בנדר אל סעוד, בהצהרתה, גינתה את טורקיה על צביעותה וסירובה להכיר ברצח העם. שגריר סעודיה בלבנון ביקר גם באנדרטה לזכר רצח העם הארמני כדי להפגין סולידריות סעודית לארמניה.

בספטמבר 2018, אף על פי ששתי המדינות לא יצרו יחסים רשמיים, נסיך הכתר הסעודי מוחמד בן סלמאן ומלך סעודיה סלמאן בירכו את ארמניה על יום העצמאות שלה, שנחשב לפריצת דרך. בנוסף, הערוץ הסעודי "אל ערביה" אירח נאום מיוחד שנשא נשיא ארמניה ארמן סרגסיאן, שם דחק נשיא ארמניה בקהילה הבינלאומית למנוע מטורכיה ואזרבייג'ן להתערב יחד בסכסוך.

מנגד, סעודיה ביקשה להימנע מלהעניק תמיכה ישירה בארמניה, במקום לדחוק בשתי מפלגות (ארמניה ואזרבייג'ן) לפתור את הבעיה, בעיקר כיוון שסעודיה רואה באזרבייג'ן שותפה פוטנציאלית נגד איראן אף על פי שסעודיה עוינת יותר ויותר כלפי טורקיה, בת בריתה של אזרבייג'ן.

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
יחסי ארגנטינה–ארמניה

**יחסי ארגנטינה–ארמניה** הם היחסים הדיפלומטיים שבין ארגנטינה וארמניה. הקהילה הארמנית בארגנטינה היא הגדולה ביותר באמריקה הלטינית המונה כ-120,000 חברים.

## היסטוריה
גל המהגרים הארמני הראשון שהגיע לארגנטינה היה בשנת 1892, בעיקר ממצרים וסוריה. במהלך מלחמת העולם הראשונה הגיעו כמה אלפי מהגרים ארמנים לארגנטינה. רבים היו ניצולי רצח העם הארמני שנגרם על ידי האימפריה העות'מאנית. במאי 1918 הכריזה ארמניה על עצמאותה מהאימפריה הרוסית והקימה את הרפובליקה הראשונה של ארמניה. בשנת 1920 הכירה ארגנטינה בעצמאות ארמניה ונוצרו יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות. בדצמבר 1920 פלש הצבא האדום לארמניה והיא חזרה לברית הממועצות.

ב-26 בדצמבר 1991 חזרה ארמניה על עצמאותה לאחר פירוק ברית המועצות. ב-17 בינואר 1992 ארגנטינה וארמניה כוננו מחדש את היחסים הדיפלומטיים. ביוני 1992 הגיע נשיא ארמניה לבון טר-פטרוסיאן לביקור רשמי בארגנטינה. בשנת 1993 פתחה ארמניה שגרירות בבואנוס איירס. בשנת 1998 ביקר נשיא ארגנטינה קרלוס מנם בביקור רשמי בארמניה. בשנת 2009 ארגנטינה פתחה את שגרירותה בארמניה.

### הכרה של ארגנטינה ברצח העם הארמני
בספטמבר 1987 נשא נשיא ארגנטינה ראול אלפונסין נאום בפני הקהילה הארמנית בארגנטינה וקבע כי הוא מכיר ברצח העם הארמני. בשנת 1995 הטיל הנשיא קרלוס מנם וטו על חוק שהיה מכיר ברצח העם הארמני. ב-11 בינואר 2007 חתם הנשיא נסטור קירשנר על חוק (26.199) לפיו ארגנטינה הכירה רשמית ברצח העם הארמני.

## ביקורים ברמה גבוהה
### ביקורים רמי דרג מטעם ארגנטינה בארמניה
* נשיא ארגנטינה קרלוס מנם (1998)
* שר החוץ רפאל ביילסה (2005)
* שר החוץ חורחה טאיאנה (2010)
* סגן נשיא ארגנטינה אמאדו בודו (2013)
* שר החוץ הקטור טימרמן (2012)

### ביקורים רמי דרג מטעם ארמניה בארגנטינה
* נשיא ארמניה לבון טר-פטרוסיאן (1992)
* שר החוץ ואהן פפאזיאן (1994)
* שר החוץ ורטן אוסקניאן (2000)
* נשיא ארמניה רוברט קוצ'ריאן (2002)
* שר החוץ אדוארד נלבנדיאן (2011)
* נשיא ארמניה סרז' סרקיסיאן (2014)

## היחסים בין שתי המדינות
ארגנטינה וארמניה חתמו על הסכמים דו-צדדיים רבים מאז כינון היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות בשנת 1992, כגון הסכם לשיתוף פעולה בין שתי המדינות (1992); הסכם לקידום והגנה הדדית על השקעות (1993); הסכם בנושא סחר ושיתוף פעולה כלכלי (1994); הסכם לשיתוף פעולה בין מדע וטכנולוגיה (1994); הסכם על שיתוף פעולה בשימושים שלווים באנרגיה גרעינית (1998); הסכם לשיתוף פעולה בתחום התרבות והחינוך (1998); הסכם לשיתוף פעולה בתחום התיירות (2002); הסכם ביטול דרישת הוויזה לבעלי דרכון רגיל (2011); הסכם על תוכנית חופשת עבודה (2014) והסכם על שיתוף פעולה כלכלי (2014).

## סחר
בשנת 2018 הסתכם המסחר בין ארגנטינה לארמניה ב-9.2 מיליון דולר. הייצוא העיקרי של ארגנטינה לארמניה כולל: בשר, סוכר וטבק. הייצוא העיקרי של ארמניה לארגנטינה כולל: בד סרוג ובגדים. ארגנטינה היא המשקיעה הזרה החמישית בגודלה בארמניה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
האיש שידע יותר מדי (סרט, 1934)

**האיש שידע יותר מדי** (באנגלית: **The Man Who Knew Too Much**) הוא סרט מתח בריטי משנת 1934 בבימויו של אלפרד היצ'קוק, בו מופיעים לסלי בנקס ופיטר לורה. זה היה אחד הסרטים המצליחים והמוערכים ביותר בתקופה הבריטית של היצ'קוק.

הסרט הוא סרטו הראשון של היצ'קוק עם שם זה, כשבשנת 1956 יצא סרט באותו שם אך עם עלילה ותסריט שונים באופן משמעותי. הסרט השני הציג את ג'יימס סטיוארט ואת דוריס דיי, והוא צולם באולפני סרטי פרמאונט. בראיון לפרנסואה טריפו בשנת 1967 היצ'קוק טען כי הוא מעדיף את הגרסה השנייה.

אין קשר בין הסרט משנת 1934 לספרו של ג. ק. צ'סטרטון עם אותו השם משנת 1922. היצ'קוק החליט להשתמש בשם כיוון שהוא החזיק בזכויות הסרט לכמה מהסיפורים בספר.

## עלילה
בוב וג'יל לורנס (לסלי בנקס ועדנה בסט), זוג בריטי בטיול בשווייץ עם בתם בטי (נובה פילבה), מתיידדים עם הצרפתי לואי ברנרד (פייר פרזניי) השוהה במלונם. ג'יל משתתפת בתחרות בניית יונים מחימר. היא מגיעה לגמר אך מפסידה לאדם בשם רמון (פרנק ווספר), מכיוון שברגע המכריע היא מוסחת על ידי שעון פעמונים השייך לאבוט (פיטר לורה).

באותו ערב, לואי נורה כשג'יל רוקדת איתו. לפני מותו, הוא אומר לג'יל היכן למצוא פתק המיועד לקונסול הבריטי. היא אומרת לבוב, אשר קורא את הפתק המתריע מפני פשע בינלאומי מתוכנן.

הפושעים המעורבים בירי חוטפים את בטי, ומאיימים להרוג אותה אם הוריה יגידו למישהו על הפשע המתוכנן. בוב וג'יל חוזרים לאנגליה לאחר שלא הצליחו לבקש עזרה מהמשטרה. באנגליה הם מגלים שהקבוצה (בראשות אבוט) שכרו את רמון לירות בראש מדינה אירופי במהלך קונצרט באלברט הול. ג'יל משתתפת בקונצרט ומצליחה למנוע את הרצח.

הפושעים חוזרים למאורתם. בוב נכנס למאורה זו על מנת לחפש את בטי, מה שמוביל לנפילת שניהם בשבי הפושעים. המשטרה מקיפה את הבניינים ומתפתח קרב יריות. הפושעים מחזיקים מעמד עד שהתחמושת שלהם נגמרת ורובם נהרגים.

בטי מטפסת אל הגג, בורחת מרמון, שעוקב אחריה. קצין משטרה לא מעז לירות עליו כי בטי כל כך קרובה אליו. ג'יל חוטפת את הרובה ויורה ברמון שנופל מהגג. המשטרה מסתערת על הבניין. אבוט, המוח הפלילי, מסתתר בתוכו אך הוא מתגלה בשל צלצול שעונו. הוא יורה בעצמו (כפי שמראה עשן היריות) ומת. בטי מתאחדת עם הוריה.

## ראו גם
* האיש שידע יותר מדי (סרט, 1956) - גרסה שנייה לאותו סרט, שגם אותה ביים אלפרד היצ'קוק.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:לונדון בקולנוע
קטגוריה:סרטי אלפרד היצ'קוק
קטגוריה:סרטי שחור-לבן בריטיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטי מתח בריטיים
קטגוריה:סרטים בריטיים משנת 1934
קטגוריה:סרטי 1934
Telefon, Telefon

"**Telefon, Telefon**" (בעברית: "**טלפון טלפון**") הוא שיר שבוצע על ידי הזמרת הגרמנייה מרגוט הילשר. השיר ייצג את גרמניה באירוויזיון 1957. השיר נכתב על ידי ראלף מריה סיגל והולחן על ידי פרידריך מאייר. השיר הושר שביעי בסדר ההופעות, לפני צרפת ואחרי הולנד.

## רקע
בדומה לשירי התקופה, השיר בוצע בסגנון בלדת שאנסון צרפתי עם עיבוד גרמני. במרכז מילות השיר עומדת הילשר ששרה לטלפון הביתי שלה. היא מספרת לו כי היא שמחה לקבל "חדשות אהבה" באמצעות הטלפון שלה. במהלך השיר היא ענתה לטלפון בשפות גרמנית, אנגלית, צרפתית, איטלקית וספרדית. בעקבות ריבוי השפות, השיר נחשב לשיר הראשון שבוצע במספר שפות שונות על בימת האירוויזיון.

## באירוויזיון
ב-3 במרץ 1957 בוצע השיר על ידי הילשר בתחרות האירוויזיון. השיר זכה במקום הרביעי עם שמונה נקודות (אחת מבלגיה ואיטליה, ושש מצרפת).

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי אירוויזיון 1957
קטגוריה:שירי גרמניה באירוויזיון
קטגוריה:שירים בגרמנית
קטגוריה:שירים על טלפונים
קטגוריה:בלדות
La belle amour

"**La belle amour**" (בעברית: "**האהבה היפה**") הוא שיר שבוצע על ידי הזמרת הצרפתייה פול דז'רדן. הוא ייצג את צרפת באירוויזיון 1957. השיר נכתב על ידי פרנסיס קרקו והולחן על ידי גיא לאפארג. השיר הושר שמיני בסדר ההופעות, לפני דנמרק ואחרי גרמניה.

## רקע
בדומה לשירי התקופה, השיר בוצע בסגנון שאנסון צרפתי. במרכז מילות השיר עומדת דז'רדן ששרה על העיסוקים השונים שניתן לעשות עם בחיר ליבה.

## באירוויזיון
ב-3 במרץ 1957, השיר בוצע על ידי דז'רדן בתחרות האירוויזיון. השיר זכה במקום השני עם 17 נקודות (אחת מהולנד, שתיים מבלגיה, דנמרק והממלכה המאוחדת, ארבע מלוקסמבורג ושש מגרמניה).

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי אירוויזיון 1957
קטגוריה:שירי צרפת באירוויזיון
קטגוריה:שירים בצרפתית
קטגוריה:שירי אהבה
גאנג באנג

**גאנג באנג** (באנגלית: **Gang bang**) היא פעילות מינית בה מספר אנשים, פעמים רבות יותר משלושה, עוסקים בפעילות מינית גופנית עם אדם אחד ברצף או במקביל. אותו אדם ספציפי היא המוקד של הפעילות המינית. המונח נקשר לתעשיית הפורנו, ולרוב מציג אירוע מבוים בו אישה עם מספר גברים, או גבר עם מספר נשים (Reverse gang bang), המקיימים יחסי מין ברצף עם הדמות המרכזית. הפעילות נעשית בהסכמה מראש מצד משתתפיה. הבוקקה הוא סוג של גאנג באנג שמקורו ביפן, והוא לרוב מתמקד באישה המקבלת שפיכות רבות ובזמן קצר, ממספר רב של גברים, על פניה.

## עיסוק
בדרך כלל, הגאנג באנג הגדול ביותר ממומן ומצולם על ידי חברות סרטי פורנוגרפיה. עם זאת, הגאנג באנג אינו דבר יוצא דופן בקהילת הסווינגינג (בעברית: חילופי זוגות). המשתתפים בגאנג באנג עשויים להיות מכל מגדר ונטייה מינית.

הגאנג באנג אינה מוגדרת לפי מספר המשתתפים המדויק, אך בדרך כלל מעורבים יותר משלושה אנשים. הגאנג באנג מאורגן במיוחד כדי להגיע לשיאו עם מקסימום של שפיכות סדרתיות ומהירות (כמעט) בו-זמנית של כל המשתתפים הגברים. מכאן, ניתן להתייחס לפעילות המינית על ידי המונח היפני בוקקה.

לעומת זאת, בדרך כלל שלושה אנשים העוסקים במין מכונים שלישייה, וארבעה אנשים מכונים בדרך כלל רביעייה. הגאנג באנג נבדל גם ממין קבוצתי, כגון שלישייה ורביעייה, בכך שרוב (אם לא כל) המעשים המיניים במהלך הגאנג באנג מתרכזים או מתבצעים רק עם האדם המרכזי. אף על פי שמשתתפי הגאנג באנג עשויים להכיר זה את זה, הספונטניות והאלמוניות של המשתתפים הם לעיתים קרובות חלק מהמשיכה. בנוסף, המשתתפים האחרים בדרך כלל אינם מבצעים יחסי מין זה עם זה, אך הם עשויים לעמוד בקרבת מקום ולאונן בזמן שהם ממתינים להזדמנות לעסוק בפעילות מינית.

## פורנוגרפיה
אף על פי שהיו סרטי פורנוגרפיה רבים שעוסקים בגאנג באנג מאז שנות ה-80 של המאה ה-20, הם היו מעורבים בדרך כלל לא יותר מ-6–12 גברים. עם זאת, החל מהסרט World's Biggest Gang Bang  (1995) בכיכובה של אנבל צ'ונג , התעשייה הפורנוגרפית החלה לייצר סדרה של סרטים שלכאורה קבעה שיאי גאנג באנג לרוב מעשי המין הרצופים של אדם אחד בתקופה קצרה.

סרטים מסוג זה זכו להצלחה כלכלית וזכו בפרסי AVN  לסרטי הפורנוגרפיה הנמכרים ביותר בשנה שלהם; עם זאת, האירועים לא היו רשמיים ולמעשה הטענות שוברות השיאים מטעות לעיתים קרובות. יסמין סיינט קלייר  תיארה את "השיא" שלה, שנקבע כביכול עם 300 גברים בסרט *World's Biggest Gang Bang 2,* כ-"בין הכישלונות הגדולים ביותר שנרשמו אי פעם בעסקי הפורנו", כשרק 30 איש היו "ממוקמים ומצולמים אסטרטגית", רק עשרה מהם באמת הצליחו לתפקד מינית מול המצלמה.

## ראו גם
* בוקקה
* מין קבוצתי
* אונס קבוצתי
* אורגיה

## לקריאה נוספת

* 
* 


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אקטים מיניים
עמותה קהילתית

**עמותה קהילתית** היא עמותה לא ממשלתית, שבה נמצאים משתתפים מקהילה מסוימת, כגון שכונה, כפר, בית משותף, קואופרטיב, או קבוצה של בעלי בתים או בעלי הנכס באזור גאוגרפי מסומן. ההשתתפות עשויה להיות או מרצון, או כדי לדרוש משכן ספציפי או כדי לדרוש השתתפות בקהילה רצונית. עמותות קהילתיות עשויות לשמש כמועדונים חברתיים, קבוצות לקידום קהילות, ארגוני שירות, קבוצת ספורט לנוער או קבוצות מעין ממשלתיות.

## סוגים
* אמון מקרקעי הקהילה
* גינה קהילתית
* חקלאות הנתמכת על ידי הקהילה
* ועד בית – התאחדות בעלי נכסים בקהילה
* עמותת שכונה – התאגדות מרצון של בעלי נכסים או תושבים בשכונה
* קהילה רצונית – עשויה לכלול התאגדות רשמית או ממשל
* משמר שכונתי
* מועדון חברתי
* התאגדות עובדים – התאגדות של עובדים בשוק העבודה
* לשכת בונים חופשיים

## קישורים חיצוניים
* Community Associations Network

קטגוריה:שלטון מקומי
קטגוריה:חברה
*
דמוקרטיה אמיתית

**דמוקרטיה אמיתית** (בהולנדית: **Echte Democratie**; בפפיאמנטו: **Democracia Real**) היא מפלגה פוליטית בארובה.

## היסטוריית הבחירות
המפלגה הוקמה על ידי אנדין ביקר ב-20 באוגוסט 2004. בבחירות המוקדמות ב-23 בספטמבר 2005, המפלגה זכתה ב-3.98% מהקולות העממיים, אך לא הצליחה לזכות במנדט.

בבחירות 2009 ב-25 בספטמבר 2009 זכתה המפלגה במושב יחיד.

בבחירות 2013 הצליחה המפלגה לשמור על המושב היחיד. המפלגה לא השתתפה בבחירות 2017, אלא התמזגה עם מפלגת POR.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ארובה
קטגוריה:הולנד: מפלגות
אוניברסיטת באקו

**אוניברסיטת באקו** (באזרית: **Bakı Dövlət Universiteti**, או בראשי תיבות: **BSU**) היא אוניברסיטה ציבורית הממוקמת בבאקו, אזרבייג'ן. האוניברסיטה, שהוקמה בשנת 1919 על ידי הפרלמנט של הרפובליקה הדמוקרטית של אזרבייג'ן, החלה לפעול בפקולטות להיסטוריה ופילולוגיה, פיזיקה ומתמטיקה, ומשפטים ורפואה, עם הרשמה ראשונית של כ-1,094 סטודנטים. מבין בוגריה הידועים של האוניברסיטה ניתן למנות את היידאר אלייב, לב לנדאו ואלדניז ממדוב.

בשנת 1930 הורתה הממשלה לסגור את האוניברסיטה בהתאם לארגון מחדש של ההשכלה הגבוהה, והאוניברסיטה הוחלפה במכון הפדגוגי העליון. עם זאת, בשנת 1934 הוקמה האוניברסיטה מחדש, והמשיכה לעבוד במהלך שנות מלחמת העולם השנייה וחוותה מחסור בחברי סגל.

במלאת 40 שנה בשנת 1959 כבר היו באוניברסיטה 13 פקולטות. נכון לשנת 2020 פועלות באוניברסיטה כ-16 פקולטת ושני מכוני מחקר.
BSU היא האוניברסיטה היחידה במדינה המדורגת על ידי ארגוני דירוג בינלאומיים, כגון דירוג שאנגחאי.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:באקו: מבנים
באקו
באקו
קטגוריה:אזרבייג'ן: אקדמיה
הופעות חיות של טיילור סוויפט

הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט קיימה חמישה סיבובי הופעות, שלושה קונצרטים חד-פעמיים, 21 פסטיבלי מוזיקה ו-196 אירועים חיים. היא קידמה לראשונה את אלבום הבכורה שלה *[[Taylor Swift]]*, בין השנים 2006–2007, באמצעות הופעות בכמה טקסי פרסים ותוכניות טלוויזיה, כולל טקס פרסי ה-ACM ה-42 ו"בוקר טוב אמריקה". לאחר מכן, הייתה להופעת החימום של רסקאל פלטס (2006), ג'ורג' סטרייט (2007), קני צ'זני (2007), בראד פייזלי (2007–2008), טים מקגרו ופיית' היל (2007).

בשנת 2009 יצאה לסיבוב ההופעות הראשון שלה, "Fearless Tour", שאירע באמריקה הצפונית, אירופה, אוסטרליה ואסיה, וגרף למעלה מ-63 מיליון דולר. היא יצאה לסיבוב הופעות השני שלה "Speak Now World Tour" בשנת 2011, שאירע באסיה, אירופה, אמריקה הצפונית ואוקיאניה. בסוף 2011, הוא דורג במקום הרביעי ברשימת "25 סיבובי ההופעות המצליחים ביותר", השנתית של פולסטאר, כאשר גרף למעלה מ-104.2 מיליון דולר עבור 100 הופעות. הוא היה לסיבוב ההופעות המכניס ביותר של אישה ושל אמן סולו בשנת 2011. הוא הסתיים במרץ 2012, וגרף למעלה מ-123 מיליון דולר. בנוסף לכך, נמכרו 1,642,435 כרטיסים במהלך סיבוב ההופעות כולו, מה שהופך אותו לאחד מהמצליחים ביותר שהיו באותן השנים.

סיבובי ההופעות הבאים של סוויפט שברו שיאי עולם, כאשר "The Red Tour" (2013–2014) גרף 150 מיליון דולר והפך לסיבוב ההופעות המכניס ביותר בכל הזמנים של אמן קאנטרי. "The 1989 World Tour" (2015) הפך לסיבוב ההופעות המכניס ביותר של סוויפט, תוך שנכחו בו 2,278,647 אנשים בסך הכול. הוא גרף למעלה מ-250 מיליון דולר. הוא הפך לסיבוב ההופעות המכניס ביותר בשנת 2015, וכן לאחד מסיבובי ההופעות המכניסים ביותר בכל הזמנים. סיבוב ההופעות גרף למעלה מ-199.4 מיליון דולר באמריקה הצפונית בלבד ושבר את שיא "סיבוב ההופעות המכניס ביותר בכל הזמנים באמריקה הצפונית", שקבעה להקת הרולינג סטונז בשנת 2005. סוויפט הפכה לאישה הראשונה בתולדות עולם המוזיקה שעשתה זאת. עם סיבוב ההופעות החמישי שלה "Reputation Stadium Tour" משנת 2018, היא שברה שיאים היסטוריים גם כן, תוך שהצליחה להכפיל את ההצלחה של קודמו. באמריקה הצפונית הוא גרף 202.3 מיליון דולר ובכך שברה את השיא שקבעה עם "The 1989 World Tour". כמו כן, נחשב "Reputation Stadium Tour" לסיבוב ההופעות המצליח והמכניס ביותר בכל הזמנים בארצות הברית.

סיבוב ההופעות "Lover Fest", אמור היה להתקיים באצטדיונים ובפסטיבלי מוזיקה החל מ-20 ביוני 2020, אך בעקבות מגפת הקורונה כל תאריכי ההופעות שלו התבטלו.

החל ממרץ 2023 ועד דצמבר 2024 יצאה סוויפט לסיבוב ההופעות השישי שלה, "The Eras Tour"'. עם 149 מופעים שנפרסו על חמש יבשות, זהו סיבוב ההופעות הראשון והיחיד בהיסטוריה שעקף מיליארד דולר אמריקאים ברווחים, כאשר הרווחים עמדו כל כ-2 מיליארד דולרים וכמות הצופים הכוללת עמדה על כ-10 מיליון בני אדם. זהו סיבוב ההופעות המכניס ביותר בכל הזמנים.

## סיבובי הופעות

## קונצרטים חד-פעמיים

## פסטיבלי מוזיקה

## מופעי פרסים

## תוכניות טלוויזיה וספיישלים

## תוכניות רדיו וספיישלים

## הופעות חיות אחרות

## ביאורים

## הערות שוליים

*
סוויפט, טיילור
גארי ויליאמס

**גארי ויליאמס** (באנגלית: **Gary Williams**; נולד ב-17 ביוני 1960 בוולברהמפטון שבאנגליה) הוא כדורגלן עבר אנגלי, ששיחק בעמדת המגן השמאלי.

## ביוגרפיה
ויליאמס נולד בוולברהמפטון שבאנגליה בשנת 1960 ומגיל 15 היה חלק מקבוצת הנוער של אסטון וילה. הוא הועלה לבוגרים ביוני 1978 ובעונה אחר כך ב-1978/79 המאמן רון סאונדרס נתן לו לערוך את הופעת הבכורה בליגה. היא הייתה בתיקו 1–1 נגד אברטון ושבועיים לאחר מכן שיחק לראשונה בעמדת המגן השמאלי במשחק נגד נוטינגהאם פורסט. למרות שעמדתו המועדפת של ויליאמס הייתה בצד ימין, השחקנים ג'ון גידמן וקני סוויין הועדפו שם. הוא הושאל לתקופה קצרה לוולסול מהליגה הרביעית לפני שחזר אל אסטון וילה בעונת 1980/81. באותה עונה זכה עימה באליפות עם 22 הופעות בליגה. בעונת 1981/82 נלחם על העמדה השמאלית עם קולין גיבסון ובתחילתה שימש כמגן ימני או בלם. למזלו, כל זה השתנה כאשר טוני ברטון נכנס לתפקיד המאמן לאחר שהחליף את סאונדרס ותחתו חזר לעמדתו המוכרת בפברואר 1982. ויליאמס היה שותף בזכייתה בגביע אירופה לאלופות עם ניצחון מפתיע בגמר 0–1 על באיירן מינכן.

עם עזיבתו של קני סוויין הוא שב לשחק בצד ימין ובעונת 1982/83 אסטון וילה זכתה בתואר האחרון בעידן המצליח; הסופר קאפ האירופי בו ניצחו את ברצלונה. משם והלך הקבוצה הייתה במגמת ירידה וירדה לליגה השנייה בעונת 1987/88, ולאחר מכן עזב ויליאמס ללידס יונייטד שגם שיחקה שם. בהתחלה היה מבוקש מאוד בשל כישוריו ושיחק בתפקידים שונים על המגרש, גם מאילו שיכלו לסכן אותו פיזית. לאחר שכשל לכבוש ב-250 משחקי ליגה ויליאמס כבש שלושער נגד ברדפורד סיטי, וסט ברומיץ' ולסטר סיטי. עם זאת, תחת המאמן החדש הווארד וילקינסון נפל קורבן לפציעות ובשנתיים הבאות כבש רק שמונה שערים ב-31 הופעות ליגה ונותר לגמרי בחוץ במשך עונת העלייה 1989/90. כבר בינואר 1990 הפנה למועדון עורף ועבר בהעברה חופשית למתחרה מהליגה השנייה ווטפורד. הוא שהה שם שנה וחצי וערך 42 הופעות ליגה לפני שעבר לברדפורד סיטי מהליגה השלישית. ויליאמס פרש בה מכדורגל בסוף עונת 1993/94 וכבש חמישה שערים ב-85 משחקי ליגה, כששני השערים האחרונים הגיעו מפנדל.

## תארים
;אסטון וילה
*אליפות אנגליה: 1980/81
*מגן הקהילה: 1981
*גביע אירופה לאלופות: 1981/1982
*הסופר קאפ האירופי: 1982

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:כדורגלני אסטון וילה
קטגוריה:כדורגלני לידס יונייטד
קטגוריה:כדורגלני ווטפורד
קטגוריה:כדורגלני ברדפורד סיטי
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1960
אהרון וייס

**אהרון (לונק) וייס** (28 בדצמבר 1928 – 7 בספטמבר 2025) היה היסטוריון ישראלי, חוקר וניצול השואה; היה העורך הראשי של כתב העת "יד ושם: קובץ מחקרים".

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
וייס נולד  לגניה ומאיר בבוריסלב שבפולין (כיום אוקראינה), בעלי חנות מכולת בעיר. אח בכור למילה ולשבח וייס. הוריו דיברו יידיש ופולנית והמשפחה הייתה שומרת מסורת. למד בבית ספר פולני ובנוסף למד תפילות ותורה בעברית בשיעורים פרטיים.

במהלך מלחמת העולם השנייה, ביוני 1941, לאחר שגרמניה הנאצית כבשה בתחילת מבצע ברברוסה את בוריסלב, החלו מעשי התעללות ופוגרום ביהודים ברחבי העיר במהלך שואת יהודי אוקראינה. בני משפחתו מצאו מסתור בבית שכנתם האוקראינית יוליה לסוטובה (שצ'פניוק), ובמהלך האקציות הסתתרו בקיר כפול במחסן שבחצר ביתם; מאוחר יותר עברו למחבוא שהוקם במרתף מתחת לרצפה של גן ילדים שהיה סמוך לביתם, בעזרת שכנה אחרת, פולניה, מריה פוטז'נה, שם שהו עד לשחרור העיר באוגוסט 1944 על ידי הצבא האדום. שתי השכנות, שסירבו להסגיר את המשפחה ודאגו לצרכיהם תוך סיכון חייהן, קיבלו כעבור שנים הכרה כחסידות אומות עולם.

לאחר השואה עלה וייס לארץ ישראל על אוניית מעפילים, "שבתאי לוז'ינסקי", אולם לאחר שזו נתפסה נשלח למחנות המעצר בקפריסין, עד לעלייתו לישראל במאי 1948. הוא גויס לפלמ"ח ולחם במלחמת העצמאות בחטיבת הראל.

### עבודה ומחקר
וייס למד היסטוריה באוניברסיטה העברית בירושלים וקיבל תואר דוקטור ב-1972.

עבד ביד ושם, והיה העורך הראשי של קובץ המחקרים של יד ושם בין השנים 1984–1996.

נמנה בין המחברים והעורכים של סדרת אנציקלופדיית פנקס הקהילות, וכן של האנציקלופדיה של השואה בהוצאת יד ושם. היה חבר במועצת יד ושם ובוועדה המדעית בארגון.

תרם רבות לחקר היודנראט (מועצות יהודים שקמו בקהילותיהם בפקודת הגרמנים בשטחי הכיבוש באירופה), חקר וביסס את הטיפולוגיה של דפוסי ההתנהגות של היודנראטים בשטח פולין הכבושה, לפי ארבעה דפוסי התנהגות – החל מהסתייגות מוחלטת לשיתוף פעולה עם הגרמנים ועד ציות מלא. ממצאי מחקרו, בניגוד לדעה רווחת אודות היודנראטים, הם בין היתר שרובם (לפחות שלושה רבעים) לא הסגירו יהודים לנאצים.

בשנת 1993 החל וייס לעבוד בארגון הג'וינט כמתאם פיתוח קהילתי לחיזוק הקשר עם יהדות התפוצות במדינות חבר העמים, תפקיד שכלל נסיעות תכופות למזרח אירופה ו"החייאת" הקהילות היהודיות שנשארו. מילא תפקיד זה עד לפרישתו בשנת 2019.

### חיים אישיים
אחיו, שבח וייס, היה יושב ראש הכנסת ושגריר ישראל בפולין. יפעת וייס, בתו של שבח וייס, היא אחייניתו.

אהרון וייס היה נשוי לפנינה לבית כהן ולהם שלושה ילדים, וכן נכדים ונינים. התגורר בירושלים. וייס נפטר ב-7 בספטמבר 2025, בגיל 96.

## קישורים חיצוניים
* [ספרים ומאמרים מאת אהרון וייס](http://merhav.nli.org.il/primo_library/libweb/action/search.do?rfnId=rfin1&rfnGrpCounter=2&=1&vl(127845559UI0)=creator&fn=search&dscnt=0&scp.scps=scope%3A(RAMBI)%2Cprimo_central_multiple_fe&fctV=ויס%2C%20אהרן%20(חוקר%20השואה)&fctV=heb&vl(452080141UI1)=all_items&vid=&mode=Basic&ct=facet&rfnGrp=2&rfnGrp=1&tab=pci&fctN=facet_creator&fctN=facet_lang&vl(freeText0)=Weiss%2C%20Aharon&dstmp=1609294216563), בספרייה הלאומית
* בין קירות הבית – סיפורו של אהרון וייס, בערוץ היוטיוב של יד ושם
* מאמריו אודות ההנהגה היהודית בשואה, מתוך כתב העת ילקוט מורשת

## הערות שוליים

קטגוריה:היסטוריונים ישראלים
קטגוריה:חוקרי יהדות מזרח אירופה
קטגוריה:חוקרי שואה ישראלים
קטגוריה:ניצולי השואה: אוקראינה
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1928
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2025
מנהיגות שירותית

**מנהיגות שירותית** היא דפוס מנהיגות שבו מטרתו המרכזית של המנהיג היא לשרת את העובדים תחתיו. זאת בניגוד למנהיגות קלאסית שבה המיקוד הראשי של המנהיג היא השגשוג של הארגון עצמו. מנהיג שירותי יחלוק את הכח שלו, ישים את הצרכים של עובדיו ראשונים, ויעזור להם לגדול ולהתפתח כמה שיותר.

המונח מנהיגות שירותית הומצא על ידי רוברט ק. גרינליף, במאמר שפרסם בשנת 1970, "המנהיג כמשרת".

## קישורים חיצוניים
* מרכז גרינליף למנהיגות שירותית

## הערות שוליים

קטגוריה:מנהיגות
אלברט פלם

**אלברט פלם** (בגרמנית: **Albert Flamm**; 9 באפריל 1823 – 28 במרץ 1906) היה צייר גרמני מבית הספר דיסלדורף.

## ביוגרפיה
בין השנים 1836–1838 פלם למד בנייה (אדריכלות) באקדמיה לאמנות בדיסלדורף ובאנטוורפן. בשנת 1841 הוא פנה לציור והפך לתלמידו של אנדראס אכנבאך בדיסלדורף, עם אחיו אוסוולד הוא ערך מספר טיולי לימוד, בתחילה לריין, אהר ומוזל, הראשון בשנת 1845, ומשנת 1850 עד 1853, טיול ארוך יותר לאיטליה, שם היו יחד עם ארנולד בוקלין, והתגוררו ברומא ומשם עברו לביצות פונטין ולדרום חצי האי האיטלקי, בעיקר לנאפולי. בזמנים מאוחרים יותר נסעו לאיטליה. אוסוולד אכנבאך ואלברט פלם והפכו לפיכך ל"ציירים איטלקים".

בשנת 1848 היה פלם ממייסדי עמותת האמנים מלקסטן. בשנת 1861, לודביג מונטה, הנורווגי ואלפרד קורנליוס האוולנד האמריקני הפכו לסטודנטים פרטיים של פלם, לימים גם השוודית יאנה באק ומארצות הברית הצטרף גם ויליאם קית. בשנת 1870 החל פלם לייצג את המורה אוסוולד אכנבאך באקדמיה לאמנות בדיסלדורף. אחד מתלמידיו שם היה גרגור פון בוכמן. בשנת 1898 קיבלו אלברט פלם, אוטו ארדמן את הדרגה הרביעית של מסדר הנשר האדום לרגל חגיגות 50 שנה למוסד לציור.

ב-19 באוקטובר 1860 התחתן פלם עם אנה ארנץ, בתו של המו"ל היינריך ארנץ (Arnz & Comp.). היא הייתה אחותם של הצייר אלברט ארנץ ויולי ארנץ (1827-1896), שהתחתנה עם הצייר אוסוולד אכנבאך. פלם ואכנבך נעשו גיסים. לפלם הייתה אחות שרלוט (1820–1895), שעבדה כציירת טבע דומם, ובן קרל, שהיה צייר פורטרטים. בן נוסף, אוסוולד פלם, למד הנדסת ספינות בשרלוטנבורג והפך לחוקר ומעצב מוביל בבניית ספינות וצוללות באימפריה הגרמנית.

## יצירה
פלם צייר בעיקר נופים איטלקיים, שזכו להכרה כמביעים אמת טבעית, צביעה זוהרת וטיפול וירטואוזי. באיטליה העדיף את הנופים הסמוכים לרומא ונאפולי, אותם הראה באור שמש חם ובהיר ועם פרטים צבועים היטב, לעיתים קרובות סצנות מחיי האוכלוסייה הכפרית, אשר ענו על הביקוש של התיירים באיטליה.

לעיתים קרובות הוא בחר במיקום תצפית מוגבה כדי שיוכל ליצור זוויות רחבות ופנורמיות.

משנות ה-1860 ואילך, פלם היה אחד מגדולי בית הספר בציור הנוף של דיסלדורף, לצד אוסוולד אטנבאך ויוגן דוקר. ארנולד פורסטמן היה בין תלמידיו.

## גלריה


File:Albert Flamm - A view of the Gulf of Naples from Posilippo.jpg|מפרץ נאפולי
File:Albert Flamm Abendstimmung am Rhein (Koblenz).jpg | ערב על הריין ליד קובלנץ
File:Albert Flamm In der Campagna.jpg| איכרים איטלקיים
File:Osteria auf der Via Appia.jpg| נוף כפרי
File:Albert Flamm Römische Campagnalandschaft.jpg|נוף קמפניה


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1823
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1906
חברת משאיות ואוטובוסים

[ממוזער|240px|[מכלית (משאית)|מכלית איווקו 190 טורבו]]
**חברת משאיות ואוטובוסים** (בערבית: **شاحنات وشركة الحافلات**; באנגלית: **libya trucks and buses co**; קיצור: **TBCo ** או **T&BC**) הוא מיזם משותף תעשייתי בין מדינת לוב ו-יצרנית המשאיות, האוטובוסים, הצמ"ה, המנועים, וכלי רכב צבאיים **[[איווקו]]** חברת בת של קונצרן הרכב האיטלקי **[[פיאט]]**.

## היסטוריה
המיזם המשותף הוקם באמצעות "המזכירות הלובית לתעשייה ומשאבים מינרליים" (the Libyan Secretariat of Industry and Mineral Resources) בשנת 1976 בעיר תאג'וראא בלוב.

בעיר תאג'וראא הוקם מטה החברה ובעיר הבירה טריפולי הוקם מפעל רכב נוסף.

החברה החלה את דרכה כמרכז סיוע ותחזוקה פשוט, והתפתחה במהירות למפעל הרכבה ואז לייצור כדי לענות על הביקוש החזק בשוק המקומי לרכבים ממגוון איווקו.

חברת "Etat Libyen" מחזיקה ב-75% מהמניות ו"איווקו" ב-25% מהמניות.

בשנת 2011 לאחר נפילתו של מועמר קדאפי ומצב מלחמת האזרחים בלוב החברה השעתה באופן זמני את פעילותה על ידי ממשלת המעבר.

הפעילות חודשה במרץ 2012.

## כלי רכב ישנים שהורכבו
* "Iveco 145.17"
* "Iveco 190 Turbo"
* "T&BC City Bus 160"
* "T&BC Inter City Bus 160"
* "T&BC Midi Bus 59/12"
* "T&BC Mini Bus 40/12"
* "T&BC Pick Up 52-12"
* "T&BC Range Pick Up 35-12"
### כלי רכב חדשים שהורכבו / המורכבים
* איווקו דיילי 
* איווקו יורוקרגו 
* איווקו סטרליס
* איווקו טרקר

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יצרני רכב
קטגוריה:לוב: תחבורה
קטגוריה:לוב: כלכלה
קטגוריה:כלי רכב המורכבים בלוב
אוון ג'וינר

**אוון פטריק ג'וינר** (באנגלית: **Owen Patrick Joyner**; נולד ב-19 ביולי 2000) הוא שחקן אמריקאי. מוכר מתפקידו בתור כריסטיאן "קריספו" פאוורס בסדרה "100 דברים להספיק לפני התיכון" (2014–2016), בתור ארק בסדרה "בית ספר לאבירים" (2018–2019); שניהם של ניקלודיאון ובשל תפקידו בתור אלכס מרסר בקומדיה המוזיקלית של נטפליקס; "ג'ולי והפנטומים" (2020).

## ביוגרפיה
ג'וינר נולד ב-19 ביולי 2000 בעיר נורמן, 35 ק"מ מדרום לאוקלהומה סיטי, בנם של מייק ג'וינר ודינה ג'וינר (בלום-ג'וינר לשעבר, כיום ג'וינר-גנץ) וגדל עם שלושת אחיו האנה, היידן ולוקה.

אימו דינה הגיעה מהמבורג, גרמניה שם סיימה את לימודיה בבית הספר המסחרי הממלכתי ובית הספר לעסקים בוונדנשטראסה לפני שהיגרה לארצות הברית. לאחר שסיימה תואר שני באוניברסיטת אוקלהומה, למדה בבית ספר לאחיות במכללה הקהילתית של אוקלהומה סיטי ואז עבדה בחברת פלורן טכנולוגיות בע"מ באוקלהומה סיטי.

בנוסף לאנגלית, אוון דובר גרמנית. הוא החל לשחק לאחר שצפה בהופעת חבר בתיאטרון, שם זכה לתשומת ליבו של במאי תיאטרון שהזמין אותו לאודישן להפקתו הבאה. לאחר שהתקבל לתפקיד האמור, אף על פי שלא רצה להופיע בעצמו, החל לשחק במחזות ומחזות זמר שונים. הוא שיחק את התפקיד של נייט ג'ונאס במחזמר "מחנה רוק" ואת "טום מארלו" במחזמר "חדשות טובות". היה לו הופעות אחדות כזמר ורקדן במופע חג המולד שאורגן על ידי התזמורת הסימפונית הפילהרמונית של אוקלהומה סיטי, כששיחק את איש הפח בהפקה של "הקוסם מארץ עוץ".

## קריירה
ג'וינר השתתף בפרסומת עבור מחלקת התיירות והנופש של אוקלהומה. לאחר שמצא סוכן, הוא הגיע ללוס אנג'לס כדי להתמקד בקריירת המשחק, ותוך זמן קצר לוהק לקומדיית המצבים של ניקלודיאון, "100 דברים להספיק לפני התיכון". בנוסף לעבודתו בסדרה, שיחק גם בסרט הקולנוע "The Veil" של ברנט ראיין גרין, לצד ויליאם לוי, סרינדה סוואן וויליאם מוזלי.

בשנת 2018 שיחק בסדרה "בית ספר לאבירים" לצד דניאלה פרקינס ולילימאר הרננדז.

באותה שנה שיחק תפקיד אורח בפרק ״Save The Past Dance״ בעונה הרביעית של סדרת הקומדיה המצליחה של ניקלודיאון ״משפחת רעם״.

בשנת 2020 שיחק בסדרה "ג'ולי והפנטומים".

## פילמוגרפיה

### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקנים ילדים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא גרמני
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-2000
מקס פליישר (צייר)

**ריכרד פאול מקס פליישר** (בגרמנית: **Richard Paul Max Fleischer** ; 4 ביולי 1861 – 3 באפריל 1930) היה צייר ו גרמני. כבוטנאי, הוא זכור בזכות עבודתו עם טחבים.

## ביוגרפיה
הוא לקח שיעורי אמנות בורוצלב, והוסמך כמורה לאמנות בשנת 1881. הוא המשיך את לימודיו במינכן ובפריז, שם גבר העניין שלו במדעי הטבע. לאחר מכן עבר לציריך בשנת 1892 על מנת ללמוד גאולוגיה. לאחר מספר שנים הוזמן על ידי הבוטנאי מלכיאור טרוב לג'אווה כמאייר. בג'אווה, יחד עם תפקידיו האמנותיים, הוא אסף דגימות בוטניות אזוריות וערך חקירות על טחבי האי. במהלך שהותו בהודו המזרחית של הולנד, הוא למד גם את הטכניקה ליצירת הדפסי בטיק מצבעי ירקות. 

לאחר מספר שנים בג'אווה הוא נסע לגינאה החדשה, ארכיפלג ביסמרק, אוסטרליה, ניו זילנד ודרום אמריקה, לפני שחזר לגרמניה בשנת 1903. בין השנים 1908–1913, הוא חזר לביקור בדרום מזרח אסיה הימית, שם אסף בעיקר טחבים אך גם סחלבים ופטריות.

בשנת 1914 החל לעבוד במוזיאון הבוטני בברלין ושלוש שנים לאחר מכן מונה לפרופסור לבוטניקה באוניברסיטת ברלין.

בשנת 1925 נסע לאיים הקנריים במטרה לצייר ולחקור את טחבי האזורים. בשנה שלאחר מכן עבר להתגורר בהאג, ובשנת 1927 חזר לקנריים עם אשתו השנייה, פ.ג. הייגטון.

לאחר מותו בשנת 1930, אוספיו הפרטיים וספרייתו נרכשו על ידי חנות עתיקות בלייפציג.

## גלריה

File:COLLECTIE TROPENMUSEUM Javaanse danseressen TMnr 3204-367.jpg|רקדניות בג'אווה

File:Max Fleischer - Mamorbrüche von Carrara - BG-M 1282-78 - Berlinische Galerie.jpg| במחצבות קררה

File:Max Fleischer Weiblicher Studienkopf.jpg | סטודנטית לומדת

File:COLLECTIE TROPENMUSEUM Schildering voorstellend een vulkaan op Java door Max Fleischer TMnr 822-9.jpg|וולקן בג'אווה

File:COLLECTIE TROPENMUSEUM Olieverfschilderij voorstellende de Plantentuin te Buitenzorg TMnr 15-983.jpg| גנים בוטנים


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ציריך
קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:בוטנאים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1861
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1930
ג'וני סימונס

**ג'וני סימונס** (באנגלית: **Johnny Simmons**; נולד ב-28 בנובמבר 1986) הוא שחקן אמריקאי. מוכר בשל תפקידו כדילן בקסטר בסרט "מבול של צרות", ובסרטים אחרים כמו "הגוף של ג'ניפר", "האקסים של החברה שלי" ו"פריחה מאוחרת". 

## ראשית חייו
סימונס נולד במונטגומרי, אלבמה שבארצות הברית, למשפחה נוצרית. והוא גדל והתחנך בדאלאס שבטקסס. הוא למד בבית הספר היסודי "נתן אדמס". בשנת 2005 סיים את לימודיו בתיכון על שם וורן טראוויס וויט. 

## קריירה
סימונס קיבל את תפקיד הקולנוע העלילתי הראשון שלו בקומדיה "מבול של צרות" משנת 2007. הוא גילם את דילן בקסטר, הבכור מבין שלושת בניו של אוון בקסטר בגילומו של סטיב קארל ושל ג'ואן בקסטר שגילמה לורן גרהאם. לאחר מכן שיחק במספר סרטים, בהם "בית מלון לכלבים" משנת 2009, לצד ג'ייק ט. אוסטין ואמה רוברטס. באותה שנה כיכב בסרט האימה הקומי "הגוף של ג'ניפר" כג'יפ דב, החבר של הדמות אותה גילמה אמנדה סייפריד. 

בשנת 2010 שיחק בסרט הקומדיה "האקסים של החברה שלי". הוא מגלם את ניל, גיטריסט בס בן 20 וחובב הלהקה הבדיונית סקס בוב-אומב. בשנת 2011 הוא לוהק לתפקיד משנה לצד ג'ונה היל וצ'נינג טייטום בסרט "רחוב ג'אמפ 21". הסרט הופץ בבתי הקולנוע ב־16 במרץ 2012.

בנוסף בשנת 2012 סימונס השתתף בתפקיד הקוורטרבק בראד הייז, לצד לוגאן לרמן, אמה ווטסון ועזרא מילר, בסרט הקולנוע "כמה טוב להיות פרח קיר". הסרט הוא עיבוד לרומן של סטיבן צ'בוסקי באותו שם. 

בפברואר 2013 לוהק לסרט הדרמה שצולם לטלוויזיה "בלינק". באותה שנה הוא הופיע בהופעת קמע בקליפ לסינגל Hold On, We're Going Home של דרייק. בהמשך אותה שנה שיחק סימונס בסרט הקומדיה "פרנק וסינדי" בתפקיד ג'יי ג'יי ארכטרנקמפ, לצד רנה רוסו ואוליבר פלאט. בנוסף, באותה שנה שיחק בסרט הקצר "Whiplash", שהגרסה המלאה שלו הפכה לסרט בעל אותו שם. 

בשנת 2014 שיחק בתפקיד ג'ק לונדון במיני-סדרה "קלונדייק" בערוץ דיסקברי, סדרת התסריטים הראשונה של הערוץ, אשר תיארה את תקופת "הבהלה לזהב" בשנות ה-90. 

בשנת 2015 הוא השתתף בתפקיד ג'ף יאנסן בסרט המותחן "ניסוי כלא בסטנפורד" ובשנת 2016 שיחק בתפקיד הראשי בארבעה סרטים, "סכנה במעבר הגבול", "Dreamland", "The Phenom", ובקומדיה של קווין פולאק "פריחה מאוחרת".

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1984
פדור פלינצר

**פדור אלכסיס פלינצר** (בגרמנית: **Fedor Alexis Flinzer**; 4 בפברואר 1832 – 14 ביוני 1911) היה צייר, סופר, מחנך ואחד מגדולי המאיירים הגרמנים.

## ביוגרפיה
### ראשית החיים
מאז 1849 ביקר פלינצר באקדמיה לאמנויות של דרזדן. מוריו היו אדריאן לודוויג ריכטר ויוליוס שנור פון קרולספלד. משנת 1859 מילא תפקיד כמורה לאמנות בקמניץ, שם היה גם ממייסדי הקונסטהוטה (אגודת האמנות) וחבר בלשכת הבונים החופשיים. בשנת 1862 התחתן פלינצר עם מארי וולפרם, אחייניתו של המלחין ריצ'רד וגנר.

### חינוך לאמנות
ב-1876, זמן קצר לאחר כניסתו לתפקיד כמפקח עירוני לחינוך לאמנות ולאחר תחילת עבודתו כמורה לאמנות בלייפציג, סיכם פלינצר את הידע המעשי המצטבר שלו בספר לימוד. ספרו התפרסם גם במדינות אירופאיות אחרות ובאמריקה. בגלל ספר הלימוד שלו נחשב פלינצר כמבשר של מה שמכונה "תנועת החינוך לאמנות", חלק מתנועת החינוך הפרוגרסיבי. פלינצר הצטרף לדיונים עם הנציגים המובילים של תנועה זו. כתוצאה מהתנועה לחינוך לאמנות דעכה השפעתו.

## אמן
שורשו באומנות ברומנטיקה, ואחר כך יצר עבודות עם עקבות ברורים של היסטוריציזם ועם רמזים לארט נובו. ההעדפה האמנותית שלו הייתה לעולם החי, התשוקה שלו הייתה חתולים. זו הייתה הסיבה לכינוייו כ"רפאל הסקסוני של החתולים". המאפיין את האמנות של פלינצר הוא התיאור האנושי והסאטירי של בעלי חיים, בין השאר בנוסח וילהלם פון קולבך וגרנדוויל.

בשנותיו הראשונות של פלינצר הוא יצר ציורי שמן וציורי קיר בבית הספר לאריגה בקמניץ. דוגמאות ליצירות האמנות המסחריות שלו הן החתול, מותג מפורסם בעולם עבור מפעל של הופמן בבאד זלצופלן, ועיצובים לצעצועים של דרזדנר וורקסטטן.

מלבד זאת, פלינצר עבד עבור קהל מבוגר, כמו במגזינים משפחתיים. מעבר לכך הוא יצר איורים לפרסומי ילדים, נוער וספרי תמונות. עבודתו העיקרית של פלינצר היא ספר התמונות קוניג נובל (1886), המשכו של הספר על ריינאקה השועל המפורסם שפורסם בשיתוף עם הסופר הגרמני יוליוס לוהמאייר (1834–1903). סופרים אחרים, עימם עבד פלינצר, הם פרידה שנץ (1859–1944), ויקטור בלוטגן (1844–1920), גאורג כריסטיאן דיפנבאך, יוהנס טרויאן (1837–1915), אדווין בורמן (1851–1912) וגיאורג בוטיכר (1849– 1918).

לבסוף, יש להזכיר את תרומתו של פלינצר למגזין הנוער המשפיע "דויטשה יוגנד". שם הוא אייר את המהדורה הראשונה של סיפורה של תיאודור סטורם לנה ויז עבור כתב העת הזה. יתר על כן, פלינצר תרם לפרסום בריטי ידוע לצעירים בשם מגזין הדודה ג'ודי.

פלינצר היה חבר בעמותת האמנים של לייפציג. בין תלמידיו היו המעצב הגרפי האנס דומיזלאף (1892–1971), צייר הנוף ארתור פודל (1857–1929), הפסל אלברכט לייסטנר (1887–1950) וכן האמן וסוכן קג"ב גרד קאדן (1891–1990).

## זיכרון
קברו של פלינצר נמצא בבית העלמין החדש של סנט ג'ון בלייפציג.

בשנת 1914 הוסיף הפסל יוהנס הרטמן (1869–1952) את מצבתו של פדור פלינצר לקבר זה.

## גלריה

File:Reineke 00 ATitel.jpg | כריכת הספר רינקה השועל, 1881

File:Reineke 23A.jpg | איור מהספר ריינקה השועל

File:Die Gartenlaube (1878) b 773.jpg|החיים בגן

File:Koenig nobel.jpg |מלך החיות

File:Logo Hoffmanns Staerkefabriken.svg | לוגו מפעל בדים


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:מאיירים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1832
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1911
הצבעים הלאומיים של ארצות הברית

**[[צבעים לאומיים|הצבעים הלאומיים]] של [[ארצות הברית]]** (באנגלית: **The National Colors of The United States**) הם אדום, כחול ולבן, כפי שהם מופיעים בדגל ארצות הברית, ונחשבים לסמל חשוב בתרבות האמריקאית. הגדרתם המדויקת של הצבעים הלאומיים של ארצות הברית (כצבעי הדגל) הם להלן:

## היסטוריה
מקור הצבעים הלאומיים של ארצות הברית הוא מבטסי רוס ומדגל שלוש עשרה המושבות הראשונות של ארצות הברית.

המסורת מציינת כי ג'ורג' וושינגטון, נשיאה הראשון של ארצות הברית, הכריז כי: 

## שימושים
### שימושים מדיניים
הצבעים הלאומיים של ארצות הברית מופיעים, כאמור, בדגל ארצות הברית, אך גם בדגלי מדינות ארצות הברית אוהיו, איווה, ארקנסו, ג'ורג'יה, הוואי, ויומינג, טנסי, טקסס, מיזורי וקרוליינה הצפונית. כמו כן, הם מופיעים בדגלי השטחים הפדרליים פוארטו ריקו וסמואה האמריקנית. הם גם מופיעים בדגל קונפדרציית המדינות של אמריקה. בנוסף, הם מופיעים (בנפרד) בסמלי שתי המפלגות הגדולות ביותר בארצות הברית: המפלגה הרפובליקנית (מזוהה עם האדום) והמפלגה הדמוקרטית (מזוהה עם הכחול).

### בספורט
הצבעים הלאומיים של ארצות הברית מופיעים בהרבה מאוד מקומות בספורט האמריקאי: בסמל ומדי נבחרת הכדורגל, נבחרת כדורגל הנשים, נבחרת הכדורסל, נבחרת ההוקי קרח וכו'. הם גם מופיעים סמלי הליגות הגדולות בארצות הברית: NBA, NFL, MLB ו-MLS. הם מופיעים גם בקבוצות מערים בעלות הקשר לאומי חשוב: פילדלפיה 76', פילדלפיה פיליז, וושינגטון ויזארדס, וושינגטון קפיטלס, וושינגטון נשיונאלס, ניו אינגלנד פטריוטס וניו אינגלנד רבולושן.

### חברות
הצבעים הלאומיים של ארצות הברית מופיעים בסמלים רבים של חברות אמריקאיות שרוצות להדגיש את שייכותן לארצות הברית, למשל: פפסי, אמריקן איירליינס ונאס"א.

## הערות שוליים

קטגוריה:ארצות הברית: סמלים לאומיים
ארצות הברית
תחנת הכוח של הקפיטול

**תחנת הכוח של הקפיטול** (באנגלית: **Capitol Power Plant**) היא תחנת כוח מבוססת דלק מאובנים המספקת קיטור ומים צוננים לבניין הקפיטול האמריקאי, משכנו של בית המשפט העליון האמריקאי, ספריית הקונגרס ול-19 מבנים נוספים בקומפלקס הקפיטול של ארצות הברית. זוהי תחנת הכוח היחידה ששורפת פחם במחוז קולומביה, אך חרף היותה כזו היא במרבית המקרים משתמשת בגז טבעי.

תחנת הכוח משרתת את הקפיטול עוד מאז 1910 והיא נמצאת תחת ניהולו של אדריכל הקפיטול. על אף שמטרתה המקורית של תחנת הכוח היה לספק למתחם הקפיטול חשמל מאז 1952 תחנת הכוח לא מייצרת ומספקת חשמל.

על פי מחלקת האנרגיה של ארצות הברית המתקן פלט 118,861 טונות של פחמן דו-חמצני ב-2007, ב-2009 עברה התחנה להשתמש בגז טבעי אך לעיתים היה צורך בפחם לצורך גיבוי לקיבולת של התחנה.

## היסטוריה
תחנת הכוח החלה את פעילותה ב-28 באפריל 1904 והייתה מיועדת לשמש כ-2 בנייני משרדים חדשים שיוקמו באזור, לימים 2 הבניינים יקבלו את השמות "בניין המשרדים של הסנאט ראסל" ו"בניין המשרדים של בית הנבחרים קנון", שני הבניינים דרשו את הגדלת מכסה האנרגיה שצרך קומפלקס הקפיטול של ארצות הברית, אם לא די בכך גם ספריית הקונגרס והקפיטול עצמו היו צריכים לקבל אספקת חשמל מהתחנה החדשה.

ב-2000 חסמו כ-2 סנאטורים, הרפובליקני מטעם קנטקי, מיץ' מקונל והדמוקרטי מטעם וירג'יניה המערבית, רוברט בירד הצעות לעשות שימוש בדלק נקי יותר בתחנת הכוח של הקפיטול, לאור היותם נציגים של מדינות שידועות בכריית הפחם האינסטינסבית במכרות המדינה הם השתמשו בהשפעתם בסנאט כדי לחסום הצעות כאלו או אחרות שרצו להחליף את השימוש בפחם בתחנת הכוח.

במאי 2007 פורסם ב-CNN כי לשתי חברות International Resources Inc ו-Kanawha Eagle יש חוזה הספקה, במסגרתו הן יספקו כ-40,000 טון של פחם למפעל עד 2009, לצד פרסום זה נאמר כי החברות תרמו לקמפיינים של מקונל ובירד בעת ריצתם לסנאט בבחירות 2006 סכומים שהוערכו בכ-26,000 דולרים.

חודש לאחר הפרסום והסערה הציבורית שבאה לאחר מכן הכריזה יושבת ראש בית הנבחרים, ננסי פלוסי על יוזמה במסגרתה הקפיטול יפעל לקזז את פליטת הפחם באזור הקפיטול, אך לאור קיומה ופעילותה של התחנה יהיה קשה להשיג מטרה זו.

בפברואר 2009 שלחו פלוסי ומנהיג הרוב בסנאט, הארי ריד מכתב לאדריכל הקפיטול. במכתב ביקשו השניים מהאדריכל ליצור תוכנית שבסיומה תעבור תחנת הכוח להשתמש בגז טבעי בלבד עד סוף 2009.

בתגובה למכתב של פלוסי וריד, השיב אדריכל הקפיטול במאי של אותה שנה כי המפעל עבר חלקית להשתמש בגז טבעי והוא מוכן לעבור לשימוש בלעדי בדלק זה, תוך שימוש בפחם רק כמקור אנרגיה שיגבה את הגז הטבעי, עד 2011 ירד השימוש בפחם בתחנה לכ-5% בלבד.
ממוזער|עובד בתחנת הכוח של הקפיטול בודק את ציוד התחנה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מתחם הקפיטול
קפיטול
קפיטול
חייהם הפרטיים של אליזבת ואסקס

**חייהם הפרטיים של אליזבת ואסקס** (באנגלית: **The Private Lives of Elizabeth and Essex**) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת דרמה תקופתית משנת 1939 בבימויו של מייקל קורטיז, עם בטי דייוויס, ארול פלין ואוליביה דה הבילנד בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על המחזה "אליזבת המלכה" של מקסוול אנדרסון (1930). הדמויות אמיתיות אבל העלילה פיקטיבית ומתרכזת בקשרי האהבה והשנאה שהיו בין הרוזן מאסקס למלכה אליזבת הראשונה שהייתה מבוגרת ממנו ב-32 שנים.

דייוויס הייתה בת 31 ושיחקה מלכה בת 63. ב-1955 שיחקה שוב בתפקיד המלכה אליזבת הראשונה בסרט "המלכה הבתולה"  ואז גילה התאים יותר לתפקיד.

זה סרטה הראשון של בטי דייוויס בצבע.

## תקציר העלילה
שנת 1596 לונדון, רוברט דברו, הרוזן מאסקס (ארול פלין) רוכב בראש חייליו לאחר שהביס את הצי הספרדי בקדיס כשהמוני התושבים מריעים לו בדרכו לארמון וויטהול, שם מחכה לו המלכה אליזבת. (בטי דייוויס). רוברט הוא צעיר ויפה תואר והמלכה זקנה ולא יפה. פנלופה (אוליביה דה הבילנד) היא אחת ממלוות המלכה והיא מאוהבת ברוברט.

במקום לשבח אותו, המלכה גוערת בו מדוע לא הצליח לתפוס את האוצר הספרדי. היא גם חוששת מפניו בגלל הפופולריות שלו. היא מעלה בדרגה את יריביו - סר רוברט ססיל (הנרי דניאל), ויליאם ססיל (הנרי סטיפנססון) ווולטר ראלי (וינסנט פרייס). רוברט הנפגע פונה אחורה עם גבו למלכה. היא עוצרת בעדו וסוטרת לו לעיני כולם.

רוברט חוזר לאחוזתו באסקס ורק יועץ המלכה, פרנסיס בייקון (דונלד קריספ) נשאר נאמן לו ומזהיר אותו לא להסתכסך עם המלכה.

מרד בראשות הרוזן מטיירון  (אלן הייל) פורץ באירלנד והצבא האנגלי מתקשה לדכא אותו. אליזבת מזמנת את רוברט ומתכוונת למנות אותו למפקד החימוש והתחזוקה של הצבא (Master-General of the Ordnance) כדי שיהיה קרוב אליה כי היא נמשכת אליו אבל יריביו מתגרים בו ומכוונים אותו לרצות לעמוד בראש חיל המשלוח למיגור המרד באירלנד.

המלחמה באירלנד נוטה לצד המורדים. הם מזנבים באנגלים ורוברט שולח מכתבים לאליזבת לשם עזרה בציוד ותחמושת אך לא נענה. פנלופה בהשפעת יריביו של רוברט משמידה את המכתבים בין אליזבת ורוברט. לבסוף מקבל רוברט מכתב לחזור לאנגליה. הוא מסרב ופותח בהתקפה אך המורדים שורפים את המחנה שלו עם כל האספקה והוא נכנע וחוזר עם חייליו לאנגליה.

רוברט שמגיש נבגד נכנס עם חייליו לארמון וויטהול. הוא אומר למלכה שהעם אוהב אותו ומבקש למלוך ביחד אתה. הם מתחבקים ומתנשקים ואליזבת מסכימה לדרישתו ומבקשת שחייליו ייצאו מהארמון ויתפרקו מנשקם. הוא מאמין לה ואז הוא נאסר ונדון להוצאה להורג בעריפת ראש בגרזן.

לפני ההוצאה להורג היא מזמנת אותו ואומרת לו שאף על פי שהיא אוהבת אותו יש לה מחויבות יותר לאנגליה. הוא אומר לה שתמיד יהיה לה לסכנה וזה חורץ את גורלו למוות.

## צוות השחקנים

## פרסים
* מועמדות לפרס אוסקר לעיצוב ההפקה הטוב ביותר
* מועמדות לפרס אוסקר לצילום הטוב ביותר - צבע
* מועמדות לפרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר
* מועמדות לפרס אוסקר למיקס הסאונד הטוב ביותר
* מועמדות לפרס אוסקר לאפקטים הטובים ביותר

## קישורים חיצוניים

* קדימון לחיים הפרטיים של אליזבת ואסקס, באתר יוטיוב
* [חייהם הפרטיים של אליזבת ואסקס, באתר [TCM]

קטגוריה:סרטי 1939
קטגוריה:סרטי בטי דייוויס
קטגוריה:סרטי האחים וורנר
קטגוריה:סרטי מייקל קורטיז
קטגוריה:סרטים אמריקאיים]
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים מבוססי מחזות
קטגוריה:סרטים תקופתיים
קטגוריה:סרטי דרמה רומנטית אמריקאיים
מכינה קדם אקדמית

**מכינה קדם אקדמית** היא גוף במוסדות שונים להשכלה גבוהה בישראל אשר נועד להכין את תלמידיו לקראת לימודים אקדמיים באמצעים שונים כגון:
* שיפור תעודת בגרות ואת הזכאות אליה
* היכרות עם הסביבה האקדמית
* לימוד לקראת הבחינה הפסיכומטרית (לא במכינות האוניברסיטאיות)
* ייעוץ אקדמי
* ישנן מכינות המתמקדות בהכנה לתחום לימוד ספציפי. כיום ניתן למצוא מכינות ייעודיות למקצועות כגון חינוך והוראה, מדעי המחשב, הנדסה, מדעים מדויקים, מדעי החברה וענפים נוספים. הקורסים במכללות אלה ממוקדים לקראת הנושאים אותם ילמדו הסטודנטים בתואר.

לחלק מן המכינות ניתן להתקבל אף ללא תעודת בגרות ופסיכומטרי. במכינות השייכות למכללות יש צורך בבחינת מימ״ד.

נכון ל-2021, רוב האוניברסיטאות מפעילות אף הן מכינה, חוץ ממכון ויצמן, אוניברסיטת תל אביב והאוניברסיטה הפתוחה.

סטודנטים יכולים לקבל סיוע במימון הלימודים במכינה הקדם אקדמית, בין היתר מוצע סיוע במימון חלקי או מלא של שכר הלימוד מצד האגף והקרן לחיילים משוחררים וכן מלגות קיום במקרים מסוימים. הזכאות למימון נעשית בדרך כלל על סמך קריטריונים סוציו אקונומיים של המועמדים למכינה.

## ראו גם
* לימודים אקדמיים ללא תעודת בגרות

## קישורים חיצוניים

* הסבר על המכינות הקדם אקדמיות, באתר האגף והקרן לחיילים משוחררים
* מידע והרשמה למכינות קדם אקדמיות, באתר המועצה להשכלה גבוהה
## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: אקדמיה
ארנולד פורסטמן

**ארנולד פורסטמן** (בגרמנית: **Arnold Forstmann**; 16 ביוני 1842 – 1914 ?), צייר נוף גרמני. מלבד הנופים הרומנטיים האופייניים לפי המסורת של בית הספר לציור של דיסלדורף, פורסטמן צייר נופים בעמק הריין והאלפים.

## ביוגרפיה
ארנולד פורסטמן נכנס לאקדמיה של דיסלדורף ברבע השלישי של שנת 1867. את השכלתו האמנותית החל בכיתה של ציירי נוף בהנחיית אוסוולד אכנבאך (1827–1905) עד שנת 1871. בפברואר 1872 עזב את האקדמיה לאמנות; המורה האחרון שלו היה אלברט פלם (1823–1906). ברשימת הסטודנטים של האקדמיה לאמנות צוין פורסטמן כחרש-אילם. לאחר השלמת השכלתו התגורר ארנולד פורסטמן בדיסלדורף כצייר נוף. בשנת 1904 עבר מדיסלדורף לקלן.

לא ידוע על תאריך מותו של ארנולד פורסטמן. התיעוד האחרון בחייו לקוח מדיוקן ז'אנרי "במסירות נפש", מיום 1914.

## יצירה
בדרך כלל, ציוריו של ארנולד פורסטמן מפורטים מאוד. הקומפוזיציה הבסיסית נתמכת על ידי שימוש בניגודים חזקים ופלטה מופחתת המכוונת לרוב על צבע בסיסי אחד. במסורת הציור המאוחרת-רומנטית פורסטמן משתמש לעיתים קרובות בדמויות במיקום האחורי האופייני.

בנופים המורכבים, תמיד נמצא את האלמנטים הרים, בתים בודדים או בקתות, נהרות או אגמים. משטח המים מכיל סירות קטנות עמוסות אנשים, ספינת מפרש אחת או יותר ולעיתים ספינת קיטור הרחק באופק.

הציור של פורסטמן אינו העתק מדויק של הנופים האמיתיים. פורסטמן משתמש באלמנטים נבחרים של הנוף במטרה להעצים את הביטוי האמנותי. אך וריאציות אלה לעולם לא יהרסו את הרושם המקורי של הנוף האמיתי. מלבד ציורי נוף ידועים נותרו כמה ציורי ציד בודדים, ציורי טבע דומם ודיוקן ז'אנרי אחד.

למעט כמה יוצאים מן הכלל, ציוריו של ארנולד פורסטמן אינם מתוארכים. ציורים מתוארכים ידועים הם: אגם בהרי האלפים (אלפנזה) משנת 1869, נהר הריין משנת 1883, יום קיץ באלטנהאר, משנת 1904, מרינה דרומית משנת 1905 (קלן), במסירות נפש משנת 1914.

## עבודת אומנות
נופי עמק נהר הריין ושל הרי האלפים ידועים וישנם ציורי נופים רבים שלו. חלקם עוסקים בז'אנר "רומנטי פראי" כביכול, מראים נחלי הרים פראיים הגובלים בטחנות מים וחוצים גשרים גבוהים. סצנות אלה מוארות לעיתים קרובות על ידי ירח מלא המכוסה חלקית בעננים. אור הירח הוא גם התאורה המועדפת על סצנות הדייגים של פורסטמן.

מצד שני, פורסטמן צייר סצנות אור יום שלוות המציגות כרי דשא שטופי שמש עם פלג או אגמי הרים, המכילים סירות קטנות או ספינות מפרש. יתר על כן, פורסטמן צייר פיורדים ומרינות.

כנוהג מקובל בקרב ציירי המאה ה-19 פורסטמן צייר מספר פעמים את פטרוניו המצליחים. ישנם עד 4 עותקים של יצירה ידועה. אבל כל "עותק" מציג וריאציות. לפעמים פורסטמן רק משנה את גודל הציור, או שהוא משקף את התמונה או שהוא משנה את האור (אור יום / אור ירח) או את העונה, לפעמים הוא משנה רק כמה פרטים.

## גלריה

File:Forstmann Nonnenwerth Painting.jpg

File:Arnold Forstmann Stadt am Strom.jpg

File:Arnold Forstmann Wanderer im Mondschein.jpg

File:Arnold Forstmann Nonnenwerth mit Drachenfels.jpg


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1842
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1914