Hearts and Bones

***Hearts and Bones*** (בעברית: "**לבבות ועצמות**") הוא אלבום האולפן הסולו השישי של זמר הפולק והרוק היהודי-אמריקאי פול סיימון, שיצא לאור ב-1983 בהוצאת וורנר רקורדס. סיימון החל לעבוד על האלבום יחד עם ארט גרפונקל בעקבות הופעתם בסנטרל פארק ומסע הופעות עולמי שערכו בשנים 1982–1983, אך במהלך העבודה על האלבום שינה סיימון את דעתו והחליט להוציאו כאלבום סולו. למרות ביקורות חיוביות האלבום הצליח מסחרית פחות מאשר אלבומיו הקודמים של סיימון.

## רקע והפקת האלבום

ב-1981 התבקש סיימון על-ידי עיריית ניו יורק לקיים מופע צדקה בסנטרל פארק בכדי לגייס כספים לשיקומו של הפארק. סיימון חשש כי לאחר כישלון אלבומו האחרון, One Trick Pony, לא יהיה בכוחו למשוך צופים רבים להופעה והוא הציע לשותפו לשעבר, ארט גרפונקל, לקיים מופע משותף.ההופעה התקיימה ביום שבת, 19 בספטמבר, הכניסה להופעה הייתה בחינם כאשר ההכנסות ממרצ'נדייזינג וזכויות שידור הופנו לשיקומו של סנטרל פארק.

ההיענות למופע הייתה גדולה ומספר הצופים מוערך בכחצי מיליון. לאחר המופע הגיעו לסיימון וגרפונקל הצעות רבות לקיום מופעים. הפוטנציאל הכלכלי של הצעות אלה היה משמעותי, היות שרבות מהן היו להופעות באצטדיונים מול קהלים גדולים, לאחר שבמהלך שנות השישים הופיעו סיימון וגרפונקל בעיקר מול קהלים קטנים יותר באולמות סגורים.בשנים 1982–1983 קיימו סיימון וגרפונקל מסע הופעות עולמי שבסיומו הגיעו לישראל והופיעו באצטדיון רמת-גן. בהופעותיהם הם ביצעו שירים מתקופת סיימון וגרפונקל, שיריים מקריירות הסולו שלהם וגם כמה שירים חדשים עליהם עבד סיימון, כולל השיר The Late Great Johnny Ace שנכלל באלבום. במהלך מסע ההופעות החלו סיימון וגרפונקל לדון באפשרות להוציא אלבום משותף חדש.

במהלך ההפוגות במסע ההופעות החל סיימון לעבוד עם המפיק לני וורנקור, עמו עבד סיימון בעבר. וורנקור מונה לנשיא וורנר רקורדס במהלך העבודה וסיימון החל לעבוד עם ראס טייטלמן ורוי היילי, עמו עבד על אלבומי סיימון וגרפונקל ועל אלבומי הסולו שלו. כוונתו של סיימון הייתה להקליט מספר רצועות ואחר כך להוסיף את ההקלטות הווקליות של גרפונקל. השם המיועד של האלבום היה Think Too Much, אך בהצעתו של מו אוסטין, מנכ"ל וורנר רקורדס, שונה שם האלבום ל-Hearts and Bones

כאשר גרפונקל הצטרף להקלטות התגלעו בין השניים חילוקי דעות, בדומה למה שקרה בעת הקלטת האלבום Bridge Over Troubled Water. המפיק רוי היילי חשב כי השירים שכתב סיימון היו אישיים מדי ולא התאימו להיות שירים של סיימון וגרפונקל. השיר Train in the Distance, למשל, מתייחס ליחסיו של סיימון עם אשתו הראשונה, פגי הרפר. שיר הנושא, Hearts and Bones הוא שיר על יחסיו של סיימון עם בת זוגו באותה תקופה, השחקנית קארי פישר. השורה הראשונה בשיר One and one-half wandering Jews מתייחסת לסיימון היהודי ופישר, שהייתה חצי יהודייה מצד אביה, הזמר והשחקן אדי פישר.

סיימון התנגד בתחילה לשילוב קולו של גרפונקל במספר רצועות ועם הזמן התנגד להשתתפותו של גרפונקל באלבום בכלל. למרות הפוטנציאל המסחרי של אלבום חדש של סיימון וגרפונקל, החליט סיימון לבסוף להוציא לאור אלבום סולו.

במהלך הקלטת האלבום שיתף סיימון פעולה עם מספר נגני אולפן ידועים אשר עם חלקם עבד בעבר כמו: נייל רוג'רס, אל דימיולה, איירטו מוריירה, אנתוני ג'קסון, ריצ'רד טי וסטיב גאד.

## קבלת האלבום

למרות ביקורות חיוביות, האלבום הצליח פחות מאלבומיו הקודמים של סיימון והיקף המכירות מוערך בכ-400 אלף. הסינגל היחידי מהאלבום, Allergies, לא השתלב בצמרת מצעד הפזמונים והיעדר השמעות ברדיו פגע במכירות האלבום. האלבום הגיע למקום ה-35 במצעד האלבומים של בילבורד ולמקום ה-34 במצעד האלבומים הבריטי.

בביקורת חיובית ברולינג סטון כתב דון שואי כי האלבום עוסק ב"לב מול השכל, חשיבה מול רגשות ואיך הדיכוטומיות האלה מפריעות ליצירת מוזיקה או אהבה". עוד נכתב כי השיר René and Georgette Magritte with Their Dog after the War הוא אחד משיריו הטובים ביותר של סיימון וכי היה לזה לטובה שהאלבום יצא כאלבום סולו ולא כאלבום של סיימון וגרפונקל.

סטיבן הולדן כתב בניו יורק טיימס כי בעוד רבים רואים ברוק אנד רול כאמצעי לא מתוחכם לביטוי עצמי ספונטני, סיימון מציג טיעון משכנע לשימוש ברוק אנד רול כ"בסיס לביטוי אמנותי בוגר". עוד כתב הולדן כי מילות השירים "עוסקות באופן אובססיבי בקונפליקט בין רגשות לחשיבה".

גידי אביבי כתב ב"כותרת ראשית" כי זהו "אינו עוד אלבום סולו של סיימון, אלא אלבום המציין תפנית ושינוי-דרך. אביבי מחמיא למלודיות, מגוון המקצבים והעיבודים. בביקורת משבח אביבי את השימוש בטכניקות הקלטה חדישות וכלי נגינה אלקטרוניים כאשר השימוש בכל אלה הוא "מעודן ובמינון נכון".

ברוך בן-חורין ב"העיר" החמיא לסיימון על קולו, לחניו, וכתיבת המילים המראה "תחכום, שנינות מילולית ועידון". עם זאת כתב בן חורין כי האלבום לא מציע חידושים ממשיים. סיימון לדעתו נשמע אמין כאשר הוא מבצע בלדות שקטות התואמות לקולו הרך, אך השירים הקצביים "מעלים הרהורי-כפירה באשר ליכולתו של סיימון כזמר רוק גם אם ניסה לפעמים להישמע ככזה."

מגזין טיים ומגזין פיפל בחרו באלבום כאחד מהאלבומים הטובים ביותר של 1983.

## רשימת רצועות

כל השירים נכתבו על ידי פול סיימון, למעט השיר The Late Great Johnny Ace שהולחן יחד עם פיליפ גאלס.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי פול סיימון
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת וורנר רקורדס