open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מפרץ הרוחות

**מפרץ הרוחות** (באנגלית: **Bay of Winds**) הוא מפרץ בחוף ארץ המלכה מרי שבאנטארקטיקה.

המפרץ ממוקם בין כף דוברס וסלעי אבאלאנש; המפרץ ממוקם ממזרח לכף דוברס.

רוחבו של המפרץ (רוחב פתחו של המפרץ) 14 קילומטרים; אורכו של המפרץ (מרחק כניסתו לתוך היבשת) 22 קילומטרים.

## היסטוריה
### גילוי ומיפוי המפרץ

המפרץ התגלה על ידי קבוצת הבסיס המערבי (Western Base Party) של משלחת אוסטרלאסיה לאנטארקטיקה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1911–1914, בפיקודו של דאגלס מוסון.

### מקור השם

מוסון נתן למפרץ את שמו.

שמו תיאורי, מאחר שבמפרץ נושבות באופן קבוע רוחות עזות, מכיוון שאוויר קר זורם באופן קבוע המישור שסמוך למפרץ, ומתנשא מעליו, אל תוך המפרץ שתחתיו.

## לקריאה נוספת

• Sir Douglas Mawson, D.Sc., B.E., **[https://www.gutenberg.org/files/6137/6137-h/6137-h.htm THE HOME OF THE BLIZZARD: BEING THE STORY OF THE AUSTRALASIAN ANTARCTIC EXPEDITION, 1911-1914]**, Project Gutenberg EBook

• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, **[https://books.google.co.il/books?id=gooNAQAAIAAJ&pg=PA233&lpg=PA233&dq=%22Bay+of+Winds%22+Antarctica&source=bl&ots=h8nrB0biXS&sig=ACfU3U1m3cI6khFFktlEZYQBTuuqRa-T9g&hl=en&sa=X&ved=2ahUKEwjZ5PrEjYrvAhUztHEKHYlhDx44ChDoATAFegQICBAD#v=onepage&q=%22Bay%20of%20Winds%22%20Antarctica&f=false Sailing Directions for Antarctica: Including the Off-lying Islands South of Latitude 60°]**, P 233

• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, **[https://books.google.co.il/books?id=XS0ibKr4FU0C&pg=PA283&lpg=PA283&dq=%22Bay+of+Winds%22+Antarctica&source=bl&ots=6UMiJBGg2F&sig=ACfU3U2ItLTem7IEcNDF2ugsBBwtQAd3tA&hl=en&sa=X&ved=2ahUKEwjZ5PrEjYrvAhUztHEKHYlhDx44ChDoATAGegQICRAD#v=onepage&q=%22Bay%20of%20Winds%22%20Antarctica&f=false Sailing Directions for Antarctica: Includes Islands South of Latitude 60°]**, P 283

• Defense Mapping Agency 1992, **[https://books.google.co.il/books?id=sgSnbMOD_VsC&pg=PA415&lpg=PA415&dq=%22Bay+of+Winds%22+Antarctica&source=bl&ots=qcPGuqLcr6&sig=ACfU3U2Bb54HL7HZF4S2lwHbqqFJKF0oxQ&hl=en&sa=X&ved=2ahUKEwjZ5PrEjYrvAhUztHEKHYlhDx44ChDoATAHegQIBxAD#v=onepage&q=%22Bay%20of%20Winds%22%20Antarctica&f=false Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica]**, P 415

## קישורים חיצוניים
* מפרץ הרוחות באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* מפרץ הרוחות באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* מפרץ הרוחות באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה

## הערות שוליים

הרוחות
יחסי ברזיל–תאילנד

[ממוזער|נשיאת ברזיל [דילמה רוסף עם שגריר תאילנד ת'ריט צ'רונגוואט, 2012]]
**יחסי ברזיל–תאילנד** הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין **[[ברזיל|הרפובליקה הפדרלית של ברזיל]]** לבין **[[תאילנד|ממלכת תאילנד]]**.

## סקירה כללית
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-17 באפריל 1959. באותה שנה נפתחה שגרירות ברזיל בבנגקוק, ואילו שגרירות תאילנד בברזיליה נפתחה בשנת 1964. בשנת 2019 נחגגו 60 שנות יחסים דיפלומטיים בין המדינות.

## יחסים כלכליים
בשנת 2018 הפכה ברזיל לשותפת הסחר המובילה של תאילנד באמריקה הלטינית, ותאילנד דורגה במקום השביעי בין השותפות של ברזיל באסיה. הסחר הדו-צדדי עלה על 3.5 מיליארד דולר, כאשר ברזיל ייצאה כ-2 מיליארד דולר וייבאה כ-1.4 מיליארד דולר - עודף של 600 מיליון דולר מצד ברזיל.

מעורבותן של חברות תאילנדיות במלונות ובאלקטרוניקה בברזיל נמצאת במגמת עלייה. הקבוצה התאילנדית מינור אינטרנשיונל השקיעה רבות במלונות יוקרה כמו Tivoli Mofarrej, בסאו פאולו, Tivoli Ecoresort, בסלבדור, ו-NH Hotel, בקוריטיבה. פרויקט תאילנדי גדול הוא אתר הנופש אננטרה מארו באהיה.

## תיירות
בשנת 2019 כ-66,000 תיירים ברזילאים ביקרו בתאילנד.

## נציגויות דיפלומטיות
* ברזיל מחזיקה בתאילנד שגרירות בבנגקוק וקונסוליה בפוקט.
* תאילנד מחזיקה בברזיל שגרירות בברזיליה וקונסוליות בריו דה ז'ניירו וסאו פאולו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
עונת 2021 בגביע ליברטדורס

**עונת 2021 ב[[גביע ליברטדורס|גביע הליברטדורס]]** היא העונה ה-62 של התחרות הדרום-אמריקאית לקבוצות כדורגל, והיא אורגנה על ידי CONMEBOL. מהלך המשחקים ונוכחות הקהל הושפעו מהשלכות של מגפת הקורונה.

משחק הגמר נערך ב-27 בנובמבר 2021, המנצחת בגמר זכתה להשתתף בעונה הבאה של הטורניר, כמו כן העפילה לגביע העולם למועדונים 2021 ובנוסף תתמודד עם הזוכה בגביע הסודאריקנה על גביע רקופה סודאמריקנה. 

## לוח זמנים

## הקבוצות המשתתפות

## שלב המוקדמות
### שלב המוקדמות הראשון

שלושת המנצחות בשלב זה יעפילו אל שלב המוקדמות השני.

### שלב המוקדמות השני

שמונה המנצחות בשלב זה יעפילו אל שלב המוקדמות השלישי.

### שלב המוקדמות השלישי

ארבע המנצחות בשלב זה יעפילו אל שלב הבתים, המפסידות יעברו לגביע הסודאמריקנה.

## שלב הבתים

שתי הראשונות בכל בית העפילו לשלבי ההכרעה של הטורניר והמסיימות במקום השלישי בכל אחד מהבתים עוברת לגביע הסודאמריקנה.

## שלב הנוקאאוט

 
### משחק הגמר

## קישורים חיצוניים

* פרטים על התחרות
* נתונים מאתר worldfootball
* נתונים מאתר transfermarkt

קטגוריה:עונות בגביע ליברטדורס
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-2021
קטגוריה:2021 באמריקה הדרומית
עונת 2021 בגביע סודאמריקנה

**עונת 2021 ב[[גביע סודאמריקנה|גביע הסודאמריקנה]]** היא העונה ה-20 של התחרות הדרום-אמריקאית לקבוצות כדורגל, והיא אורגנה על ידי CONMEBOL. המשחק הראשון התקיים ב-16 במרץ 2021 ומשחק הגמר נערך ב-6 בנובמבר 2021, הטורניר היה הראשון בפורמט החדש, בו הגביע הורחב מ-54 קבוצות ל-56 קבוצות. בשלב הראשון התמודדו 32 קבוצות מ-8 מדינות שאינן ארגנטינה או ברזיל על פי מדינות. שתי מעפילות מכל מדינה (סה"כ 16 קבוצות) העפילו לשלב הבתים והצטרפו ל-12 הנציגות מארגנטינה ומברזיל (6 מכל מדינה) וארבע המודחות במוקדמות גביע ליברטדורס. קבוצה אחת העפילה מכל בית ואליהן הצטרפו 8 הקבוצות שסיימו במקום השלישי בשלב הבתים של גביע ליברטדורס. המנצחת בגמר השתתפה בעונה הבאה בשלב הבתים של טורניר גביע ליברטדורס, והתמודדה עם הזוכה בגביע הליברטדורס.

### חלוקת הקבוצות לפי שלב

## הקבוצות המשתתפות

## שלב המוקדמות

בשלב הראשון, כל מפגש ישוחק פעמיים במסגרת בית וחוץ. אם התוצאה במפגש הייתה תיקו, שערי החוץ הם אלו שקבעו את העולה לשלב הבא. אם עדיין התוצאה הייתה תיקו, הקבוצות לא יכנסו להארכה, אלא ישירות לפנדלים.

## שלב הבתים

32 קבוצות לוקחות חלק בשלב הבתים, 16 קבוצות העפילו משלב הפלייאוף ו-16 קבוצות הצטרפו בשלב זה.

## שלב הנוקאאוט

## הערות שוליים

קטגוריה:גביע סודאמריקנה
קטגוריה:עונות בגביע סודאמריקנה
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-2021
קטגוריה:2021 באמריקה הדרומית
אמנות קונספט

ממוזער|דוגמה לשימוש באומנות קונספט (בכחול), כאשר התוצאה היא מודל תלת־ממדי (באדום).
**אמנות קונספט** (באנגלית: **Concept art**) היא אמנות, אשר מטרתה להעביר רעיון, להדגים סגנון מסוים, לתת השראה ומושג, ולהוות מעין אב טיפוס ליצירה הסופית.

אמנות זאת מתאפיינת בעיקר באיורים זריזים אך לא בהכרח, לדוגמה איור קונספט למודל תלת-ממדי עלול לדרוש ציור מאוד מפורט, או אפילו מודל תלת־ממדי מקדים ופשוט יותר, אך האיור/המודל עדיין יחשבו קונספטואלים.

העוסקים בתחום נקראים "אמני קונספט".

## חשיבות
חשיבותה של אמנות זאת היא גדולה, וקיים בה בדרך כלל דגש אומנותי יותר ופחות טכני, מכיוון שאינה דורשת ליטושים סופיים.

האמנות לרוב חוסכת זמן יקר בכך שהיא מאפשרת לאמן או לצוות להחליט על כיוון אומנותי שנחשב בעינייהם חיובי לפני הקדשה של יותר משאבים ליצירה הסופית, ובכך גם מאפשרת ליצור מספר גרסאות שונות כדי לדייק את הכיוון האומנותי.

אף על פי שאין בה לרוב דגש טכני, ניתן במהלך ההכנה של קונספטים שלא רק באיור (כמו תלת מימד או אנימציה) לשים דגש על בעיות טכניות שעולות, או לעשות חזרה על הצעדים החשובים כדי לראות שהם עובדים יחד. ניתן בהליך זה לבדוק קונספט של סגנון חדש, אפילו אם התוצאה בעלת דרישה יותר טכנית (כגון סגנון רנדר חדש).

אומנות קונספט כיום משומשת כמעט בכל שלב אמנותי בתעשיות הקולנוע, המשחקים, העיצוב ועוד.

## היסטוריה
תחילתה של האמנות באופן רשמי (כתפקיד) החל בשנת 1930 באולפני ההנפשה של וולט דיסני.

## ראו גם
* איור
* אומנות
* מידול תלת־ממדי

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמנות
נירטלק

**נירטלק** (בהונגרית: **Nyírtelek**) היא עיר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.

כמו יישובים רבים באירופה גם בנירטלק מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 6,589 ובשנת 2020 רק 6,472 תושבים.

העיר הייתה חלק מנירג'האזה וכונתה בשם סרקוט (Sőrekút), ובשנת 1952 קיבלה עצמאות כעיר בפני עצמה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הונגריה: ערים
מיראז' (סרט, 1965)

**מיראז**' (באנגלית: **Mirage**) הוא סרט מתח אמריקאי מסוגת נאו נואר ומותחן פסיכולוגי משנת 1965, בבימויו של אדוארד דמיטריק, עם גרגורי פק, דיאן בייקר ווולטר מתאו בתפקידים הראשיים.

התסריט נכתב על ידי פיטר סטון  (שכתב גם את התסריטים לחידון בחרוזים, אבא אווז ו"ערבסק") ומבוסס על הספר "Fallen Angel" של הווארד פאסט משנת 1952.

אדוארד דמיטריק זכה בפרס צדף הזהב בפסטיבל הסרטים הבינלאומי סן סבסטיאן.

## תקציר העלילה
דייווידג סטילוול (גרגורי פק) נמצא בקומה 27 במגדל משרדים בניו יורק שאירעה בו הפסקת חשמל. הוא פוגש במדרגות בחורה בשם שילה (דיאן בייקר) שטוענת שהיא מכירה אותו ושואלת על ה"מייג'ור". דייוויד לא מכיר אותה ויצא לרחוב שם מסתבר שפעיל השלום צ'ארלס קלווין (וולטר אבל) נמצא מת על הקרקע לאחר שנפל מקומה 27.

לדירתו מגיע לסטר (ג'ורג' וסטון) ופוקד עליו באיומי אקדח להיפגש עם ה"מייג'ור". דייוויד משתלט עליו, קושר אותו ונועל אותו באחד המחסנים.

ברחוב הוא פוגש שוב את שילה שמזכירה לה שהם היו חברים. הוא יודע שהוא סובל משכחה ופונה לעזרת פסיכיאטר ד"ר ברדום (צ'ארלס האריס) שבפעם הראשונה מתייחס אליו בזלזול אבל אחר כך מסביר לו שמדובר באיבוד זיכרון בגלל טראומה נפשית שעבר לאחרונה. מדי פעם חוזרים אליו שברי זיכרון בצורת מצבים שהוא אינו מכיר ומחשיב אותם כחזיונות שווא (מיראז').

דייוויד שוכר את שירותיו של החוקר הפרט טד קסל (וולטר מתאו) שבתחילה מטיל ספק בכשירותו הנפשית אבל אחר כך משתכנע בסיפורו של דייוויד, מתחיל לחקור ומגלה שהוא עבד שנתיים במכון מחקר בקליפורניה. הוא מבקר עם דייוויד בבניין המשרדים, הם יורדים למרתף ושם פותח עליהם באש ווילארד (ג'ורג' קנדי), אחד מאנשי המייג'ור, אך הם מצליחם לברוח.

ווילארד מצליח לחסל את לסטר וקסל. זכרונו של דייוויד מתחיל לחזור אליו. הוא נזכר שעבר ככימאי בקליפורניה במפעל של קלווין תחת פיקודו של ג'וספסון (קווין מקארתי) וגילה נוסחה שמנטרלת קרינה רדיואקטיבית. הוא הגיע להציג את הנוסחה לקלווין אך זה אמר לו שהוא מתכוון למסור אותה למייגור קרופורד (ליף אריקסון) לצרכים מסחריים וכי יש לסמוך על המייג'ור שלא יעשה בה שימוש לרעה. דייוויד מתחיל לשרוף את הנוסחה אך קלווין חוטף אותה ובחוסר משים נופל מהחלון הפתוח. מאז נמצא דייוויד באמנזיה.

הוא הולך לפגישה עם המייג'ור שכופה עליו באיומים פיזיים ונפשיים למסור לו את הנוסחה. ווילארד מאיים עליו ברולטה רוסית אך דייוויד לא נשבר. שילה יורה בווילארד ודייוויד משכנע את ג'וספסון לא לירות בו אלא להסגיר את המייג'ור למשטרה.

לסוף מתחבקים שילה ודייוויד.

## צוות השחקנים

## קישורים חיצוניים

* קדימון למיראז' 1965, באתר יוטיוב

קטגוריה:סרטי 1965
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי שחור-לבן אמריקאיים
קטגוריה:סרטי אולפני יוניברסל
קטגוריה:סרטים אפלים
קטגוריה:סרטי גרגורי פק
קטגוריה:סרטי וולטר מתאו
קטגוריה:סרטים על אמנזיה
קטגוריה:סרטים המבוססים על רומנים אמריקאים
רקמז

**רקמז** (בהונגרית: **Rakamaz**) היא עיר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.

כמו יישובים רבים באירופה גם ברקמז מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 5,235 ובשנת 2020 רק 4,289 תושבים.

## יהודי רקמז
היהודים הראשונים החלו להתיישב ברקמז במחצית השנייה של המאה ה-18, בחסותם של בעלי האחוזות. רובם עסקו במסחר ובמלאכה ואחדים רכשו משקים שעובדו בידי איכרים ואחרים ניהלו אחוזות של האצולה המקומית.

הקהילה התארגנה בשנת 1840. באותה שנה נוסדו גם החברה קדישא והוקם "חדר" בעיר. בשנת 1885 נסתפחו יהודי רקמז לקהילה האורתודוקסית שבוונצ'לו . בית כנסת הוקם ברקמז בסוף המאה ה-19 ועד אז נערכו התפילות בציבור בבתים פרטיים. ככל הנראה היה גם בית קברות יהודי בעיר שאינו קיים היום.

במרץ 1944, עם כניסת הגרמנים להונגריה, נכנסה לרקמז יחידת צבא גרמנית, במטרה לאבטח את העורף מפני הצבא הרוסי המתקדם.

באפריל רוכזו יהודי העיירה בבית הכנסת, ובתחילת מאי הועברו בעגלות לטוקאי הסמוכה. לאחר שהות קצרה בטוקאי, הועברו לשאטוראליאויהיי, ומשם גורשו למחנה ההשמדה באושוויץ
.

בתום המלחמה נותרו בחיים רק 6 מיהודי רקמז וגם הם לא חזרו לעיירתם.

## לקריאה נוספת
*פנקס הקהילות הונגריה, עמוד 508–509
***ראקאמאז**, בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 391. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944)

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הונגריה: ערים
קטגוריה:קהילות יהודיות בהונגריה
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
קבר השייח' סלמאן אל-פארסי

מקאם סלמן אל פארסי|שמאל|ממוזער|250px
**קבר השייח' סלמן אל פארסי** הוא אתר תיירותי בשמורת אלוני יצהר. האתר ממוקם ברום של 818 מטר בהתנחלות יצהר, וגדלים בו עצי אלון עתיקים. 

## מקאם סלמן אל פארסי
במרכז האתר נמצא מקאם עגול כיפה בן כ-400 שנה, בעל חדר אחד מעל הקרקע, וכניסה מתחת למבנה. לימים הכניסה התחתית נסגרה ברשת ברזל מטעמי בטיחות. המבנה הוא אתר קדוש למוסלמים ומהווה ציון לסלמאן אלפארסי, מחסידיו של מוחמד, ונחשב באסלאם לאחד מהמאמינים שלא בגדו בנביא. אל פארסי נפטר במאה השביעית ולפי המסורת נקבר בעיר קטסיפון שבמסופוטמיה, כך שהמבנה מהווה כנראה רק ציון לזכרו. 

עד להקמת יצהר נהגו תושבי הסביבה הערבים לעלות לרגל למקום על מנת להתפלל ולחגוג בו.

## נופים וצמחייה
[ממוזער|[צהרון מצוי במקאם סלמן אל פארסי]]
מסביב למבנה גדלים עצי אלון גדולים, אלה אטלנטית, עיריוני צהוב, ועוד מיני צמחים אופייניים לישראל. עצי האלון העתיקים השתמרו הודות לאיסור שחל על כריתת עצים על ידי מוסלמים סמוך לקבר השייח'. בנוסף יש בשמורה פינות ישיבה מאבן ושתי נקודות תצפית, אחת בדרום השמורה והשנייה במערבה.

מהתצפיות ניתן לראות את מגדל אוניברסיטת חיפה בצפון, את ארובות חדרה והשפלה, נמל התעופה בן-גוריון, ואת ערי מישור החוף עד אשקלון. בצפון מזרח ניתן להבחין לעיתים אף בחרמון. בדרום מזרח ניתן לראות את הרי השומרון ובנימין, הר בעל חצור ועוד.

בעבר המקום שימש נקודת התכנסות ליציאה לציד צבאים.

## קישורים חיצוניים

* שמורת סלמן אל פארסי, באתר inature
* שייח סלימן אל פרסי – שמורת אלוני יצהר, באתר "מועצה אזורית שומרון"
* מקאם סלמן אל פרסי, באתר "מחסום ווטש"

## הערות שוליים

קטגוריה:יצהר
קטגוריה:מקומות קדושים למוסלמים
יוהאן אקשטיין

**יוהאן או ג'ון אקשטיין** (באנגלית: **John Eckstein**; 1735 – 1817) היה פסל, חרט וצייר יליד גרמניה, שעבד זמן קצר בלונדון לפני שחזר לגרמניה ומשם היגר לאמריקה.

## ביוגרפיה
הוא נולד בפופנראוט ליד נירנברג ב-25 בנובמבר 1735, בנו של קונרד אקשטיין, חוטב עצים. הוא למד באקדמיה לאמנויות בנירנברג לפני שעבר לאנגליה.

## לונדון
ידוע על הקריירה המוקדמת של אקשטיין בלונדון מהעובדה שהוא חתם על התבליט באנדרטה לרוג'ר טאונסנד במנזר וסטמינסטר, שנעשה בבית המלאכה של בנג'מין ותומאס קרטר בשנת 1761. עם זאת, הוא לא תכנן אותה בעצמו, אך עבד על פי מודל מחרס של לוק פרנסואה ברטון. באפריל 1762 החברה לאמנויות העניקה לו שכר עבור תבליט אבן בפורטלנד, אותו הציג בשנה לאחר מכן בחברת האמנים. עבודה נוספת נכנסה בעקבותיה בשנת 1764.

## חזרה לגרמניה
[ממוזער|150px|[פרידריך השני, מלך פרוסיה|פרידריך השני, 1786, חסר חיים, מאת יוהאן אקשטיין במוזיאון הלאומי גתה  בויימאר]]
בשנת 1765 אקשטיין קיבל את הזמנתו של פרידריך הגדול לעבוד בחצר הפרוסית, שם הפך לפסל הראשי של המלך, כשהוא מבצע עבודות רבות בפוטסדאם. בשנת 1769 הזמנה נוספת הביאה אותו לחצרו של הדוכס הגדול ממקלנברג בלודוויגשלוסט,
ממוזער|303x303 פיקסלים|אקשטיין, משפחת סאמלס
שנה לאחר מכן חזר לאנגליה. בלונדון הוא הציג דיוקנאות שעווה באקדמיה המלכותית. לאחר שנה חזר לחצר הדוכסות הגדולה, שם עבד על פסל ועשה תבליטי שעווה, כולל דיוקן של פרידריך פרנץ הראשון.

לאחר ארבע שנים בלודוויגשלוסט הוא חזר לברלין בהזמנת המלך. בשנים 1775–1776 עיצב עבור מפעל החרסינה והציג את עבודתו באקדמיה. בשנת 1786 הוא לקח את מסכת המוות של פרידריך, שממנה הכין ראשים לפסלי חזה משעווה. הוא המשיך לקבל חסות מלכותית מיורשו של פרידריך, פרדריק ויליאם, וייתכן שגילף דגמים של יוהאן גוטפריד שאדו לשער ברנדנבורג בברלין בשנת 1792.

## פילדלפיה
בשנת 1793 כתב אקשטיין לג'ורג' וושינגטון מפוטסדם, וביקש כסף עבור מעברו לארצות הברית, מכיוון שהתכוון להתיישב בפילדלפיה. לא ידוע אם וושינגטון הגיב, אך אקשטיין נסע לאמריקה באותה שנה, כאשר הוא ובנו פרדריק פרסמו תערוכה של ציורים, פסלים ודוגמיות שעווה בביתם בפילדלפיה.
ממוזער|382x382 פיקסלים|אקשטיין, נוף כפרי עם כירכרה
אקשטיין הפך לחבר מייסד באקדמיה בפילדלפיה ובין השנים 1810–1814 הציג גם עבודות באגודת האמנים, שם כללו תערוכותיו דמות של וושינגטון ברכיבה על סוס, שהייתה מיועדת ככל הנראה לאנדרטה שתוקם בעיר.

אקשטיין היה אמן רב תחומי, אך לא מצא הצלחה גדולה באמריקה. בינואר 1817 הפליג להוואנה, נמשך על ידי הסיכוי לסיים אנדרטה גדולה שנותרה שם.

הוא נפטר בהוואנה ב-27 ביוני 1817, בן 81.

## משפחה
אקשטיין היה אביו של יוהאן אקשטיין אחר, צייר שהציג באקדמיה המלכותית בלונדון בין השנים 1787–1802. בשנת 1803 ליווה את סמואל הוד ל"סלע היהלום" ליד מרטיניק. לאחר מכן נסע לברבדוס שם צייר דיוקנאות של קצינים המוצבים באי, ונראה כי מת באיי הודו המערבית בסביבות 1838.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:ציירים אמריקאים
קטגוריה:פסלים גרמנים
קטגוריה:מהגרים מגרמניה לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1735
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1817
קינן אוואנס

**קינן אוואנס** (באנגלית: **Keenan Evans**; נולד ב-23 באוגוסט 1996) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הרכז באולימפיאקוס.

## קריירת מכללות
בעונת הרוקי שלו במדי אוניברסיטת טקסס טק, אוואנס היה שחקן משלים כשקלע 5.8 נקודות במשחק ב-18.2 דקות בעודו פותח רק שלוש פעמים מתוך 32 משחקים בהם שותף.

בעונתו השנייה, עונת 2015/2016, הפך אוואנס לשחקן מרכזי בקבוצה כששיפר את ממוצע הנקודות שלו ל-8.7 נקודות ב-25.1 דקות ובנוסף פתח ב-31 משחקים מתוך 32.

בעונת 2016/2017, אוונס רשם ממוצעים של 15.4 נקודות ו-3 אסיסטים למשחק, מה שעזר לו להיבחר לקבוצה השלישית של העונה.

בעונתו האחרונה, אוואנס היה הקלעי המוביל של הקבוצה והוביל אותם לעשירייה הראשונה. באמצע פברואר, קלע אוואנס סל ניצחון בדרבי מול אוניברסיטת טקסס באוסטין ובנוסף קלע שיא קריירה של 38 נקודות. אוואנס נבחר לחמישייה הראשונה של העונה והיה מועמד לתואר הרכז המוביל בליגה ולפרס ג'ון אר. וודן.

## קריירה מקצועית
בשנת 2018, לאחר שלא נבחר בדראפט ה-NBA, החל לשחק אוואנס בגולדן סטייט ווריורס במהלך ליגת הקיץ של ה-NBA. לאחר מכן חתם אוואנס בדטרויט פיסטונס בחוזה כפול כך ששיחק לסירוגין בקבוצת הפיתוח של הפיסטונס, גרנד ראפידס דרייב. ב-15 בינואר 2019 שוחרר אוואנס מהפיסטונס מבלי שרשם הופעה אחת במדיה, אך נשאר בקבוצת המילואים.

ב-22 בינואר 2019 עבר אוואנס בטרייד לדלאוור בלו קואוטס יחד עם זכויות השחקן של כריס הורטון בתמורה לזכויות השחקן של שון לונג ודבנדריק ווקר.

ב-26 ביולי 2019 חתם אוואנס לעונה באיגוקאה מהליגה הבוסנית והליגה האדריאטית. אוואנס רשם ממוצעים של 11.9 נקודות, 2.4 ריבאונדים, 2.8 אסיסטים במדד יעילות של 11.3.

ב-6 ביולי 2020 חתם לשתי עונות בהפועל חיפה מהליגה הישראלית והליגה הבלקנית.

ב-6 ביולי 2021 חתם אוואנס לעונה במכבי תל אביב. ב-12 ביולי 2022 הסתיים חוזהו והוא שוחרר מהקבוצה.

ב-13 ביולי 2022 חתם אוואנס בז'לגיריס קובנה מליגת העל הליטאית והיורוליג. אוואנס סיפק חצי עונה מצוינת עבור ז'לגיריס כאשר הוא מספק לקבוצה 15.9 נקודות, 3.2 ריבאונדים ו-3.7 אסיסטים. ב-5 בינואר 2023, קרע אוואנס את גיד האכילס שלו וסיים את העונה.

ב-6 ביולי 2024 חתם אוואנס באולימפיאקוס מליגת העל היוונית והיורוליג.

## תארים
; איגוקאה
* אליפויות (1): 2019/2020

; מכבי תל אביב
* גביע ווינר (1): 2021

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי טקסס
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת טקסס טק
קטגוריה:כדורסלני גרנד ראפידס דרייב
קטגוריה:כדורסלני הפועל חיפה
קטגוריה:כדורסלני מכבי תל אביב
קטגוריה:טקסס: כדורסלנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1996
עניינם של היהודים

**עניינם של היהודים – מבוא להיסטוריה ישראלית אחרת** הוא ספר של ד"ר משה ברנט. הספר הודפס ב-2019 בירושלים בסדרת הספרים "פרשנות ותרבות" בהוצאת כרמל, סדרה אותה ערך פרופ' אבי שגיא. 

## הספר
הספר מרחיב על נושאים שנידונו בספרו הקודם של ברנט "עם ככל העמים – לקראת הקמתה של רפובליקה ישראלית" שיצא ב־2009. הספר בוחן שלוש שאלות:
*באיזו מידה שאפה התנועה הציונית למדינה?
*האם בין שתי מלחמות העולם הייתה התנועה הציונית מעוניינת בעלייה המונית של יהודי אירופה לארץ ישראל?
*באיזו מידה פעלה התנועה הציונית כנדרש להצלת יהודים בשואה?

הספר יוצא כנגד כמה תפיסות מקובלות בהיסטוריוגרפיה הציונית ובציבור הישראלי.

ברנט מחלק את הגרסאות השונות של הציונות לשתי גישות עיקריות: הציונות המדינית של הרצל, שמטרתה העיקרית היא לפתור את בעיית היהודים, ולעומתה גישתם של אחרים, המיוצגים בספר בציונות התרבותית של אחד העם, הציונות הסינתטית של חיים ויצמן והציונות המעשית של דוד בן-גוריון, שגרסו כי מטרת הציונות היא הקמת בית לאומי. ברנט כופר במרכזיותה של ארץ ישראל ובחיוניותה להקמת התנועה הלאומית בתפיסתו של הרצל ובכלל.

לפי ברנט, על אף שגרמניה הנאצית תקפו את היהודים כאומה וסימנו אותם כלאום אויב, היהודים שנרצחו בשואה לא נתפסו כעם – לא בעיני עצמם ולא
בעיני הקהילה הבין־לאומית. לפי ברנט, ההנהגה הציונית לא ראתה כחלק מתפקידה הגנה על יהודי אירופה והנהגה לאומית, וצפתה בשואה מעמדה פסיבית. ברנט מערער על הטענה שהעמדה הפסיבית נכפתה על הסוכנות, וטוען כי דוד בן-גוריון בלם ניסיונות למחאות נגד ההשמדה ההמונית מ־1942, ומנגיד את פעילות הסוכנות לפעילות הוועד לפליטי מלחמה ורוויזיונסטים דוגמת הלל קוק שהביאו להצלתם של עשרות עד מאות אלפי יהודים.

## קישורים חיצוניים
* 
* על הספר, באתר הוצאת מאגנס
* ערב עיון באוניברסיטה הפתוחה לרגל צאתו לאור של הספר, 26 בנובמבר 2019
* הפודקאסט של "היסטוריה גדולה, בקטנה" מארח את ברנט בדיון על הפרויקט הציוני, הנוכחות היהודית במזרח התיכון, השואה והקשר ביניהם, פרק 84, הועלה ב-25 בדצמבר 2019: אפל, סאונדקלאוד, פודטייל
* על הספר, במגזין סגולה להיסטוריה יהודית, פורסם ב-16 במרץ 2020
* 
* עניינם של היהודים, באתר OCLC (באנגלית)

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרות פוליטית ישראלית
קטגוריה:ספרי הוצאת כרמל
קטגוריה:ספרי עיון בעברית
ג'נבאי האקסינג A7

**ג'נבאי האקסינג A7** (באנגלית: **Jinbei Haixing A7**) הוא מיניוואן מתוצרת יצרנית הרכב הסינית **Jinbei**  (בסינית: **華頌**), אשר יוצר בין השנים 2011–2017 בסין.

גרסאות טנדר מנוע חשמלי "SRM Shineray T20EV" מיוצרים משנת 2018.

עד 2017 **Jinbei** נשלטה על ידי **Shenyang Brilliance Jinbei Automotive** שהייתה חברת בת של **Brilliance**.

ג'נבאי היא חברת בת של חברת Brilliance Automobile, המייצרת טנדרים מסחריים ומיניוואנים.

ל-Brilliance Automobile ויצרנית הרכב הגרמנית BMW יש מיזם משותף שמייצר את ה-3Li, 5Li ו-X1 לשוק הרכב הסיני.

**Jinbei** הוקמה בשותפות מיזם משותף בין **Brilliance Auto**  (51%) ויצרנית הרכב הצרפתית רנו (49%) בדצמבר 2017.

## גרסאות "ג'נבאי האקסינג A7"
* **Jinbei Haixing A7** - מחיר היחידה נע בין 29,800–34,800 רנמינבי (שנת 2011, סין).
* **Jinbei Haixing A9** – מחיר היחידה נע בין 34,800–39,900 רנמינבי (שנת 2011, סין).
* **Jinbei Haixing T20** - טנדר, מחיר היחידה 31,800 רנמינבי, בסיס גלגלים ארוך 2,760 מ"מ.
* **SRM Shineray T20EV** - יוצר משנת 2018 ב-3 גרסאות טנדר המונע על ידי מנוע חשמלי אחורי, סוג הנעה: אחורית, סוללת ליתיום-יון בקיבולת 35.04 קילוואט־שעה, טווח: 230 ק"מ, משקל הרכב: 990 ק"ג, 1,080 ק"ג, 1,210 ק"ג (ריק).

## ממאפייני גרסה "ג'נבאי האקסינג A7"
* 4 דלתות צד + דלת אחורית.
* מנוע מרכזי-קדמי.
* מנוע בנזין: 1.0 ליטר.
* מערכת הנעה אחורית.

## תמונות

קובץ:Jinbei Haixing A7 001.jpg | "ג'נבאי האקסינג A7"
קובץ:Jinbei Haixing A7 002.jpg | "ג'נבאי האקסינג A7"
קובץ:Jinbei Haixing A7 004.jpg| "ג'נבאי האקסינג A7"
קובץ:Jinbei Haixing A9 002.jpg | "ג'נבאי האקסינג A9"
קובץ:Jinbei Haixing A9 001.jpg | "ג'נבאי האקסינג A9"
קובץ:Jinbei Haixing A9 003.jpg | "ג'נבאי האקסינג A9"
קובץ:Jinbei Haixing T20 001.jpg | "ג'נבאי האקסינג T20" - טנדר


## ראו גם
* מיניוואן
* Jinbei F50
* ג'נבאי 750
* ג'נבאי S70
* ג'נבאי גרנסה
* ג'נבאי האקסינג X30
* ג'נבאי קונקט

## קישורים חיצוניים

* אתר היצרן

## הערות שוליים

קטגוריה:מיניוואנים
קטגוריה:טנדרים
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-2011
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בסין
קטגוריה:מכוניות מנוע מרכזי
קטגוריה:מכוניות חשמליות
Ahead of Their Time

**Ahead Of Their Time** הוא אלבום הופעה של פרנק זאפה ואמהות ההמצאה . האלבום הוקלט ברויאל פסטיבל הול שבלונדון, אנגליה, ב-25 באוקטובר 1968, יצא ב-23 במרץ 1993.

## הופעה
החלק הראשון של ההופעה הוא הצגה חד פעמית של מחזה מוזיקלי שכותרתו היא '?Progress', ובו מתארחים חברי תזמורת רשות השידור הבריטית.

חלקים מההופעה מצאו את עצמם באלבומים אחרים כמו Mystery Disc (1998), ומהדורת הווידאו הביתית של Uncle Meat (1969).

חלק ניכר מההומור והעלילה של המחזה אבודים למאזין המזדמן בגלל טכניקות הקלטה פרימיטיביות והאופי הוויזואלי של חלק מההופעה.

## רשימת שירים

## משתתפים
* פרנק זאפה - גיטרה, קולות.
* איאן אנדרווד - סקסופון אלט, פסנתר.
* בנק גרדנר - סקסופון טנור, קלרינט.
* ג'ים שרווד - סקסופון בריטון, טמבורין.
* דון פרסטון - פסנתר חשמלי, צלילים מוזרים.
* רוי אסטרדה - גיטרה בס, קולות.
* ג'ימי קארל בלאק - תופים, קולות.
* ארתור טריפ - תופים, כלי הקשה.
* חברי תזמורת רשות השידור הבריטית.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי פרנק זאפה
קטגוריה:אלבומי הופעה באנגלית
האקדמיה התלמודית של בולטימור

**האקדמיה התלמודית של [[בולטימור]]**, מכונה **ישיבת חפץ חיים** (באנגלית: **Talmudical Academy of Baltimore**) או **TA**, היא ישיבת K-12 שנוסדה בשנת 1917. הקמפוס הנוכחי, הממוקם ברחוב אולד קורט 4445, כולל מבנה של בתי ספר יסודיים, בניין של חטיבת ביניים ותיכון, שני חדרי כושר, מעונות, מעבדת מחשבים ושני אולמות לימוד המשמשים כבתי תפילה.

הישיבה מכילה כ-1,000 תלמידים וסטודנטים.

## היסטוריה
TA הוקמה בשנת 1917 כ"Baltimore Parochial Hebrew School" על ידי הרב אברהם נחמן שוורץ. הסטודנט הראשון שנרשם היה הרב ד"ר זלמן נפתלי סקאיסט (נולד ב-1911), שהיה לימים חלוץ ידוע בחינוך היהודי האמריקני. TA מוקמה בשדרת קוטג' (Cottage Avenue) עד ששריפה שנגרמה על ידי אחד העובדים הרסה את הבניין כליל. הישיבה עברה למקומה הנוכחי ב"חצר העתיקה" (The Old Court). בשנת 2018 השלים בית הספר הרחבה של 22 מיליון דולר בקמפוס שכללה מרכז לגיל הרך ובניין תיכון חדש, שכלל חדר כושר, כיתות לימוד ובית מדרש (אולם לימוד ותפילה). ראש הישיבה (הדיקן) הוא יוסף רוטנברג והמשגיח הוא הרב שרגא הרשקוביץ.

## בוגרים בולטים
* הרב אהרון פלדמן, ראש ישיבת נר ישראל
* הרב ישראל ניומאן, ראש ישיבה בישיבת לייקווד
* הרב מרדכי גיפטר, ישיבת ראש ישיבת טלז
* תמיר גודמן, שחקן כדורסל
* הרב אביגדור מילר, רב וסופר
* הרב זליג פליסקין, רב וסופר
* זלמן נ. סקאיסט, סטודנט מייסד של ישיבת נר ישראל, חלוץ בתחום החינוך היהודי האמריקני

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:ארצות הברית: ישיבות
קטגוריה:מרילנד: אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:יהדות חרדית
ניו סיטי

**ניו סיטי** (באנגלית: **New City**) היא יישוב לצורכי מפקדים () בתחום העיירה קלארקסטאון , במחוז רוקלנד  שבמדינת ניו יורק, ארצות הברית. היא והאזור הסמוך לה נחשבים לחלק מאזור המטרופולין של העיר ניו יורק ולחלק האמיד שבו.

## גאוגרפיה
ניו סיטי ממוקמת בקו אורך 73°59′42 מערב, 29 קילומטר מצפון לנקודה הצפונית ביותר של העיר ניו יורק (שכונת ריברדייל  שברובע הברונקס). בתוך מחוז רוקלנד היא ממוקמת: מצפון לברדוניה , מצפון-מזרח לעיירה נאנואט , ממזרח לעיירה ניו סקוור וניו המפסטד , מדרום לעיירה גארנרוויל  ולכפר הוורסטרואו , וממערב גובלת עם אגם דה-פורסט
 שנמצא בשטחה של העיירה קונגרס . כמו כן, היא ממוקמת בצמוד לדרך המהירה פאליסייד פארקווי  המחברת את העיר ניו יורק מגשר ג'ורג' וושינגטון שבצפונה, עם הפרוורים הצפוניים שממוקמים לאורך הגדה המערבית של נהר הדסון ובהם מחוז רוקלנד והעיירה ניו סיטי.

## היסטוריה
לפני מלחמת האזרחים האמריקנית, השטח עליו ממוקמת היום ניו סיטי היה מיושב על ידי שבט אינדיאני בשם "לנאפי" שאוכלוסייתו השתרעה על כל שטחי העיר ניו יורק דהיום, ניו ג'רזי, מזרח פנסילבניה ועמק ההדסון התחתון. ההולנדים היו הראשונים להתיישב שם, והקימו בשנת 1683 את אחד מתריסר המחוזות של פרובינציית ניו יורק – מחוז אורנג' הכולל את השטח של מחוז רוקלנד דהיום. ניו סיטי נוסדה בשנת 1798, כאשר מחוז רוקלנד יוסד ונפרד מהחלק הדרום-מזרחי של מחוז אורנג'. האבות המייסדים ראו בחזונם הקמת עיר חדשה במקום וקראו לה בשמה: New City. מיקומה במרכז מחוז רוקלנד הביא לכך שמושב "ממשלת המחוז" והמוסדות העיקריים שלה ימוקמו שם. בתחילת המאה העשרים, לאחר שמספר בעלי נכסים רכשו קרקעות באזור והקימו שדות גולף ואחוזות, הפכה ניו סיטי למקום אטרקטיבי לידוענים בהם: אדולף צוקור מייסד חברת הסרטים סרטי פרמאונט שהיה הראשון להקים שם, בשנת 1918, שדה גולף ואחוזה למגוריו; קורט וייל; לוטה לניה ואחרים, שבעקבות הגעתם אז, נוצר במקום כפר אמנים. נוכחות ידוענים אלה בעיירה, משכו למקום משפחות אמידות, והעיירה הפכה לפרוור יוקרתי של העיר ניו-יורק. למוקד משיכה זה לתושבי העיר ניו יורק האמידים תרמו שני מיזמי תחבורה גדולים שבוצעו בשנות החמישים של המאה העשרים: סלילת הדרך המהירה פאליסייד פארקווי, והקמת גשר טאפן-זי מדרום מזרח לעיירה על נהר ההדסון.

## קהילה יהודית
הפיכתה של ניו סיטי למוקד משיכה למשפחות אמידות מהעיר ניו-יורק, הביאה לכך שמשפחות יהודיות רבות היו בין המהגרים לעיירה מהעיר הגדולה. בחודש ספטמבר 1958 הוקם המרכז היהודי בעיירה על בסיס מספר משפחות שבקשו לקיים את טקסי התפילה בעיירה ולא מחוצה לה. במרכז פועלים בית כנסת, בית ספר לעברית לילדים נוער ומבוגרים וכן מתקיימים חוגים בתחום החברתי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מדינת ניו יורק: יישובים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1798
קטגוריה:ארצות הברית: יישובים לצורכי מפקד אוכלוסין
דורון שפי

**דורון שפי** (18 במאי 1952 – 13 בפברואר 2021) היה שחיין ישראלי, שחיין נבחרת ישראל, שהתמחה בסגנון גב.

## ביוגרפיה
שפי התאמן בקבוצת מכבי חיפה.

### 1968
באליפות ישראל שנערכה בבת גלים בחיפה בסוף ספטמבר 1968 זכה שפי ב-3 מדליות, 1 כסף ו-2 ארד. מדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:08.2 דקות, אחרי יואב יעקובי מהפועל תל אביב (1:05.9 דקות) ולפני דן שטרן מהפועל גוש זבולון (1:08.5 דקות). מדליות ארד, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:33.5 דקות, אחרי יואב יעקובי (2:28.0 דקות) ודורון כהן מהפועל כפר הנשיא (2:33.5 דקות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:40.6 דקות, אחרי הפועל תל אביב (4:24.5 דקות) והפועל גוש זבולון (4:24.5 דקות).

### 1969
בתחרויות השחייה של המכביה השמינית שנערכו בבריכת גלי גיל ברמת גן בתחילת אוגוסט 1969 סיים שפי במקום רביעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:06.3 דקות. באליפות ישראל שנערכה בתחילת אוקטובר אותה שנה הוא ב-3 מדליות, 2 כסף ו-1 ארד. הוא זכה בפעם השנייה ברציפות במדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:07.2 דקות, אחרי יואב יעקובי (1:05.5 דקות) ומרדכי לוי מהפועל מעיין צבי (1:08.7 דקות). מדליית כסף נוספת במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בשיא נוער חדש של 9:16.1 דקות, אחרי הפועל גוש זבולון א' (8:55.9 דקות) ולפני הפועל גוש זבולון ב' (9:29.8 דקות). מדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:36.4 דקות, אחרי הפועל תל אביב (4:24.9 דקות) והפועל גוש זבולון (4:26.0 דקות).

### 1970
באליפות הנוער של ישראל שנערכה בכפר בלום בספטמבר 1970 זכה שפי בשתי מדליית זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 58.5 שניות, לאחר שניצח את אלוף ישראל דורון כהן (58.7 שניות) ודן ברנר חברו לאגודה (58.9 שניות) ובמשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:07.9 דקות, לפני דורון כהן (1:08.8 דקות). בסיום התחרות הודיע על פרישה משחייה תחרותית בשל גיוסו לצה"ל.

## חיים אישיים
שפי חזר בתשובה דרך הרב החסידי ראובן דונין. לאחר שחזר בתשובה היה מסור אליו והפך לנהגו הקבוע, כשהוא מסיע אותו לשיעוריו ולהתוועדויות שערך בכל הארץ.

הוא התגורר בשכונת הדר בחיפה.

שפי נפטר ב-13 בפברואר 2021.

## ראו גם

* רשימת אלופות ואלופי ישראל בשחייה

## הערות שוליים

קטגוריה:שחייני גב ישראלים
קטגוריה:חוזרים בתשובה
קטגוריה:חיפה: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות תל רגב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2021
ניקה מליה

**נִיקָנוֹר "נִיקָּה" מֶלְיָה** (בגאורגית: **ნიკანორ (ნიკა) მელია** נולד ב-21 בדצמבר 1979) הוא פוליטיקאי גאורגי, שכיהן כיו"ר התנועה הלאומית המאוחדת והיה חבר הפרלמנט מטעמה, מ-2016 עד 2019. הוא הוחלף על ידי בַּדְּרִי בָּאסִישְׁוִוילִי . הוא בעל תואר שני ביחסים בינלאומיים מאוניברסיטת אוקספורד ברוקס.

הוא היה המועמד היחיד מהאופוזיציה שתפס את המקום הראשון בכל אחד מהסבבים של הבחירות הפרלמנטריות בשנת 2020, אך הוא החרים ולא השתתף בסיבוב השני.

ביוני 2019 הוא שוחרר בערבות לאחר שהואשם בארגון או בניהול אלימות קבוצתית או בהשתתפות בה, במהלך ההפגנות ב-20–21 ביוני בטביליסי.

בדצמבר 2020, לאחר התפטרותו של גְּרִיגוֹל וַאשַׁאדזֶה , הוא נבחר ליו"ר התנועה הלאומית המאוחדת.

ב-23 בפברואר 2021 כוחות מיוחדים ומשטרה הסתערו על משרדי התנועה ועצרו את מליה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טביליסי: אישים
קטגוריה:חברי פרלמנטים
קטגוריה:פוליטיקאים גאורגים
קטגוריה:גאורגים שנולדו ב-1979
יולי פון אגלופשטיין

**יולי פון אגלופשטיין** (בגרמנית: **Julie von Egloffstein**; 12 בספטמבר 1792 – 16 בינואר 1869) הייתה ציירת גרמנייה.

## ביוגרפיה
יולי פון אגלופשטיין הגיעה ממשפחת האצילים הפרנקונית פון אגלופשטיין. נישואיה של אמה הנרייטה פון אגלופשטיין (1773–1864) היו אומללים. האם התגרשה בשנת 1803. הנרייטה פון אגלופשטיין פגשה את יוהאן ולפגנג פון גתה כבר בשנת 1795 ועברה עם חמשת ילדיה לויימאר בשנת 1799, שם התגורר חלק מהמשפחה המורחבת של אגלופשטיין ושירת בשירותים דוכסיים.

היא ואחיותיה הגדולות פקדו את ביתו של גתה, שאהב במיוחד את יולי והקדיש לה שירים. קנצלר המדינה פרידריך מילר גם ראה אותה לעיתים קרובות וקידם אותה. בהשתתפותו של גתה, שכיהן כחבר מועצה, פיקח על בית הספר לציור בוימאר, התפתחה יולי אגלופשטיין לציירת מכובדת. את הכשרתה קיבלה מגאורג פרידריך קרסטינג ובערך ב־1840 מקרל פרדיננד זון בבית הספר לציור בדיסלדורף. 
ממוזער|יולי אגלופשטיין, תרזה פון ביירן, 1836
יולי טיילה רבות בגרמניה ובארצות אחרות, שם זכתה להערצה בחוגים עירוניים על יופייה וכישרונה האמנותי.

לאחר שאמה התחתנה עם קרל פון ביולייה-מרקוניי בשנת 1804, שקיבל את תפקיד בעל היער בהילדהיים בשנת 1815, מנזר מרינרודה הפך לביתה. בשנת 1826, לאחר מספר מפגשי לימוד, ציירה את גתה בשני ציורי שמן גדולים. עד 1829 היא ציירה את בני המשפחה הדוכסית בוימאר, את המלך הבווארי לודוויג הראשון ואת המלכה תרזה. ב־1829 נסעה לאיטליה ללמוד, הפכה במהרה לחלק ממושבת האמנים הגרמנים ברומא והפכה לחברת כבוד באקדמיה הרומית של סנט לוקה.

בשנת 1832 חזרה יולי פון אגלופשטיין לויימאר מאיטליה. פסגת עבודתה היה בשנים הבאות. לקראת סוף חייה היה לה קשה יותר ויותר לצייר, עקב מצבה הגופני הקשה.

הדיוקן המיניאטורי של גברת קולדיץ, שניתן לשתי בנותיה של מריה מרגרטה קולדיץ בחג המולד 1856, הוא עבודתה האחרונה. 

יולי פון אגלופשטיין נפטרה ערירית ב־16 בינואר 1869 במריאנרוד ליד הילדסהיים.

## מורשת
ביום הולדתה ה-200 בשנת 1992 הציגו מוזיאון הילדסהיים, מוזיאון רומר ופליזאוס והמוזיאון הלאומי גתה בוויימאר תערוכה מעבודותיה של יולי פון אגלופשטיין.

חדר עם כן כן וציורים הוקם לכבודה בטירת אגלופשטיין.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירות גרמניות
קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:ילידות 1792
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1792
קטגוריה:נפטרות ב-1869
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1869
החלום הגאורגי

**החלום הגאורגי – גאורגיה הדמוקרטית** (בגאורגית **ქართული ოცნება – დემოკრატიული საქართველო**; כְּאַרְתּוּלִי אוֹצְנֶּבָּה - דֵּמוֹקְרַטִיוּלִי סָכָּרְתְּוֵולוֹ) היא מפלגת מרכז גאורגית המשמשת כמפלגת השלטון בגאורגיה. המפלגה הוקמה ב-19 באפריל 2012 על ידי איש העסקים המיליארדר והפוליטיקאי בידזינה איוואנישווילי. היא הייתה המפלגה המובילה בקואליציה הפוליטית "החלום הגאורגי" שניצחה בבחירות לפרלמנט ב-2012, ושולטת במדינה מאז.

## תוצאות בחירות
### בחירות לפרלמנט

### בחירות לנשיאות

### נשיאים מטעם המפלגה

### ראשי ממשלה מטעם המפלגה

## ראשי המפלגה
*בידזינה איוואנישווילי (2012–2013, 2018–2021)
*איראקלי ר'אריבאשווילי (2013–2015)
*גיורגי קוויריקשווילי (2015–2018)
*איראקלי קובאחידזה (2021–הווה)

## ראו גם

* מפלגת המלחמה העולמית

## קישורים חיצוניים

 (ארכיון האינטרנט )

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גאורגיה: מפלגות
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-2012
יוליוס פון ארן

**יוליוס פון ארן** (בגרמנית: **Julius von Ehren**; 23 באוגוסט 1864 – 8 בנובמבר 1944) היה צייר גרמני חבר הזצסיון הברלינאי.

## קורות חייו וקריירה
יוליוס פון ארן היה בנו של יצרן מפרשים, שאבות אבותיו היו דייגים באלבה עוד במאה ה-17. הוא למד בבית הספר הקהילתי באלטונה. הודות לעזרתה של עמותת התמיכה, הוא הצליח להשתתף בשיעורו של ליאופולד פון קלקרוט באקדמיה בויימאר משנת 1886.

בשנת 1891 הוא עבר לאקדמיה המלכותית לאמנות במינכן. משנת 1893 ואילך חי כצייר עצמאי בהמבורג. בנסיעות לימוד לאלבה התחתונה הוא צייר לראשונה תמונות פשוטות של חיי הכפר יחד עם תומאס הרבסט.

הוא התעניין במיוחד בתאורת פנים, אך גם ברחובות הכפר, בנופים ודיוקנאות. וריאציות ציורי הברווז שלו נודעו בהמבורג. בשנת 1897 היה יוליוס פון ארן ממייסדי מועדון האמנים בהמבורג. בנוסף, החל משנת 1905 השתייך לאגודת האמנים הצפון מערב-גרמניים ומשנת 1907 לאגודת האמנים בהמבורג.

הוא נסע לקופנהגן ואחר כך עם עמיתיו נסע לפריז. בשנת 1899 הוענקה לו מדליית זהב בתערוכת האמנות הגרמנית בדרזדן. בשנת 1901 הוא הפך לחבר בזצסיון הברלינאי.

הוא התחתן בשנת 1914 ולזוג נולדו שני ילדים.

משנת 1910 ואילך הוא השתתף פחות בתערוכות. לעיתים רחוקות הוא הצליח למכור ציור. הוא היה אחד האמנים הצעירים, שציירו באוויר הפתוח בצבעים חזקים לעיתים קרובות. הם נדחו בתחילה על ידי אנשי האמנות המבוססת של המבורג.

לכנסייה הראשית סנט קתרין (המבורג) הוא העתיק את ציורי פאנל הצליבה (המבורג בסביבות 1500) ואת "הירידה מהצלב", של צייר הולנדי בסביבות 1520) בשנת 1914/15. הציורים האלה הם חזרו לסנט קתרין כ־50 שנה לאחר מלחמת העולם השנייה.

לעיתים, פון ארן נאלץ לפרנס את משפחתו כצייר ספינות והוא עידן את הדפסי האמנות בבתי דפוס עם צבעי שמן. בשנת 1943 העניקה לו המבורג קצבת כבוד בגין שירותיו.

יוליוס פון ארן נפטר בשנת 1944.

## גלריה

File:Ehren-Balcony.jpg

File:Ehren-Buxtehude.jpg

File:Ehren-Interior.jpg

File:JvEhren Schulkinder.jpg

File:JvEhren Enten.jpg

File:Julius von Ehren 1926.jpg

File:JvE Selbstbildnis.jpg

File:JvE Regenwetter.jpg

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי הזצסיון הברלינאי
קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1864
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1944
אלכסיי מורוזוב (חייל)

**אלכסיי אפולונוביץ' מורוזוב** (ברוסית: **Алексе́й Аполло́нович Моро́зов**; 29 בנובמבר 1883 – 21 בנובמבר 1919) היה קצין בלייב-גווארדיה של גדוד פאבלובסק, גיבור מלחמת העולם הראשונה, חבר בתנועה הלבנה וקצין צבא רוסיה.

## ביוגרפיה
בשנת 1905 סיים את לימודיו בבית הספר הצבאי פאבלובסק ומשם שוחרר כסגן שני בלייב-גווארדיה של גדוד פאבלובסק. ב-1 בינואר 1910 שימש כסגן באותו גדוד.

במהלך מלחמת העולם הראשונה שימש כקפטן מטה של גדוד פאבלובסק. הוא פיקד על פלוגה ובעת שירותו הוענק לו אות מסדר גאורגי הקדוש. בנימוק לקבלת הפרס נאמר כי בקרב ב-31 ביולי 1915, הוא פיקד על סיור פרשים, כשגילה התקפת אויב על הכפר מוסטי, שניתק את יחידת האספקה הרוסית, תוך התחפרות ליד הכפר מוסטי והדיפת התקפותיו של האויב הצליח מורוזוב להעביר את האספקה.

ב-28 בספטמבר 1916 הועלה לדרגת קולונל ובשנת 1917 היה מפקד זמני של לייב-גווארדיה בגדוד פאבלובסק. בסוף 1917 הוא הגיע לדון לשורות צבא המתנדבים. בדצמבר 1917, במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה, היה מפקד פלוגת שומרים, בינואר 1918 מונה למפקד הפלוגה בגזרתו של הקצין אלכסנדר קוטפוב בקרבות טגאנרוג. הוא השתתף במבצע בקובאן במסגרת הפלוגה הראשונה של גדוד הקצין מרקוב. ב-1 באוגוסט 1919 הוא מונה למפקד גדוד מרקוב השני, שהוקם מחדש בחרקוב. הוא נפצע בקרב ליד יילץ ב-11 באוקטובר 1919. עזב את תפקידו ב-15 באוקטובר.

הוא נפטר מטיפוס ב-21 בנובמבר 1919. נקבר בבית העלמין של הקתדרלה הצבאית של יקטרינודאר (כיום קרסנודאר).

## לקריאה נוספת
* Марковцы в боях и походах за Россию в освободительной войне 1917—1920 годов. Книга вторая. — Париж, 1964.
* Марков и марковцы. — М.: НП Посев, 2001. — С. 471.
* *Клепов М. Ю.* Офицеры — Георгиевские кавалеры Первой мировой войны. — М.: «Минувшее», 2015.

קטגוריה:אנשי צבא רוסים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:אנשי הצבא הלבן
קטגוריה:מעוטרי עיטור ולדימיר הקדוש
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1883
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1919
אום ליסון

ממוזער|282x282px|פנים בית הספר אל-גזאלי, אום-ליסון. תכנון: אדר' אבישי בן-אבא
**אום ליסון** (בערבית: **أم ليسون**) היא שכונה ערבית במזרח ירושלים, המהווה שלוחה של שכונת צור באהר הסמוכה. הכניסה המרכזית לשכונה היא מכיוון שכונת תלפיות מזרח.

במהלך גל הטרור הפלסטיני של שנת 2016 גורמים בעיריית ירושלים תכננו להעניק לשכונה תקציבים נוספים לאחר שהשכונה נחשבה ללא-אלימה. היה בכך המשך מגמה שהתחילה בסביבות שנת 2004. בשכונה נבנו מספר מוסדות חינוך חדשים, ובהם בית הספר ע"ש אבו חאמד אלגזאלי (נפתח 2008). בספטמבר 2019 נפתח בית ספר יסודי חדש בשכונה – אלביאן, שפועל תחת משרד החינוך הישראלי. בבית הספר לומדים בנים ובנות בכיתות א'-ט'. במספר תוכניות מדיניות (הכוללות את תוכנית המאה ויוזמת ז׳נבה) השכונה אמורה להיכלל בשטח המדינה הפלסטינית.

לשכונה שני נציגים במועצת המנהל הקהילתי המשותף לה, לאום טובא ולצור בהאר.

 היא כתובת גיאורגית עתיקה שנמצאה בשנת 2002 במהלך חפירה ארכאולוגית במנזר גאורגי מהתקופה הביזנטית בשכונת אום ליסון.

## הערות שוליים

קטגוריה:ירושלים: שכונות
קטגוריה:מזרח ירושלים
קטגוריה:שכונות ערביות בירושלים
אלכסיי מורוזוב (כדורגלן, 1966)

**אלכסיי סלאבייביץ' מורוזוב** (ברוסית: **Алексе́й Сла́виевич Моро́зов**; נולד ב-3 בינואר 1966, אובנינסק, מחוז קלוגה, רוסיה הסובייטית, ברית המועצות) הוא כדורגלן סובייטי-רוסי, המשחק כמגן וקשר.

## ביוגרפיה
אלכסיי הוא תלמיד בית הספר לכדורגל של אובנינסק. מאמנו הראשון היה יורי אלכסייביץ' שובאנוב (שייסד את בית הספר לכדורגל של אובנינסק).

הוא התחיל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת המילואים של מועדון דינמו מוסקבה, דינמו-2 מוסקבה.

הוא שיחק במדי המועדון הבכיר של וורונז' פאקל ובמועדון טקסטילשצ'יק קמישין, המועדון מראמנסקויה "סאטורן", ובמועדון לוקומוטיב (מהעיר ניז'ני נובגורוד).

בכל הקבוצות שיחק עם אחיו התאום אולג מורוזוב. בוורונז ' שיחקו שתיהם בעמדות של קשרים קיצוניים - אלכסיי משמאל, אולג מימין. לאחר מכן, שניהם שיחקו באגף הימני של ההגנה. הוא היה השחקן הראשון באליפות רוסיה בכדורגל להופיע ב-50 משחקים.

מאז 2002 הוא מאמן בבית הספר לספורט לילדים ונוער במועדון קוונט אובנינסק. בשנת 2009 ומאז 2012 היה המאמן הראשי של מועדון ילדותו קוונט אובנינסק, כשזו השתתפה באליפות החובבנית של רוסיה (ליגה III).

### משפחתו
* אביו - סלאביי אלכסייביץ' מורוזוב (יליד 1939), פיזיקאי סובייטי-רוסי. דוקטור למדעים טכניים, ראש מחלקה במכון לפיזיקה והנדסת כוח, פרופסור מכון אובנינסק לאנרגיה אטומית.
* אח תאום - אולג סלאבייביץ' מורוזוב (יליד 1966), כדורגלן סובייטי-רוסי, מאמן.

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים רוסים
קטגוריה:כדורגלנים סובייטים
קטגוריה:מגני כדורגל רוסים
קטגוריה:מגני כדורגל סובייטים
קטגוריה:כדורגלני סאטורן
קטגוריה:כדורגלני פאקל וורונז'
קטגוריה:כדורגלני דינמו מוסקבה
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1966
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1966
אלכסיי מורוזוב (שחקן קולנוע)

**אלכסיי ולנטינוביץ' מורוזוב** (נולד ב-16 בנובמבר 1979) הוא שחקן תיאטרון וקולנוע רוסי, יוצר סרטים.

## ביוגרפיה
אלכסיי מורוזוב נולד ב-16 בנובמבר 1979 בעיר לנינגרד.

אלכסיי מורוזוב קיבל את חוויית המשחק הראשונה שלו בכיתה ב', כששיחק את התפקיד הראשי של הילד פרנצ'סקו במחזה הטלוויזיה "המסע של החץ הכחול" בבימויו של במאי הטלוויזיה המפורסם בלנינגרד ולרי סרוחאנוב בגיל 14 הוא לוהק לתפקיד באולפן התיאטרון "וואובראזיי" בטלוויזיה העירונית. התפקיד קיבע את הבחירה שלו בקריירה עתידית. בשנת 1996 התקבל לאקדמיה הממלכתית לאמנויות התיאטרון בסנקט פטרבורג בסדנה של וניאמין פילשטינסקי והתמחה כ"שחקן תיאטרון וקולנוע". לאחר שסיים את לימודיו באקדמיה, בשנת 2001, הוזמן ללהקת תיאטרון הדרמה האקדמי מאלי - תיאטרון אירופה בניצוחו של לב דודין, שם עבד עד 2016.

במהלך שיתוף הפעולה שלו עם תיאטרון הדרמה מאלי, הוא מילא כמה תפקידים בולטים בהצגות מקומיות. מאז 2001 הוא הופיע בסרטי קולנוע וטלוויזיה. בין התפקידים המשמעותיים היו הסופר וסילי אקסיונוב (בסרט כונה ווקסון) בסרט העלילתי "תשוקה מסתורית" (בהפקת הערוץ הראשון, 2016) המבוסס על הרומן באותו שם מאת וסילי אקסיונוב; המדריך הפוליטי קלוצ'קוב בסרט העלילתי עשרים ושמונה אנשי פנפילוב (2016); קפטן הק.ג.ב. סטרז'בסקי בסרטו של הבמאי והשחקן האנגלי ראלף פיינס "העורב הלבן" (2018); המוזיקאי מיכאיל בסדרה "נאדז'דה" (בהפקת Start.ru, 2020); הנציב פרושין בסרט "קפלת המלאך" (2008).

בשנת 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו כבמאי כשביים את הסרט הקצר "אתר נופש" על פי הרומן מאת אריך מריה רמרק "שלושה חברים". הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה בפסטיבל סתיו אמור בספטמבר 2019. עבודת הבימוי הבאה הייתה הסרט בן 4 הפרקים "ימים שמשיים" (2020), בו שיחק מורוזוב עצמו בתפקיד הראשי.

## פילמוגרפיה נבחרת
* 2020 - ימים שמשיים - "ארטיום בובנקו" (תפקיד ראשי) - שחקן
* 2020 - נטדז'דה - *מיכאיל* (תפקיד ראשי) - מוזיקאי
* 2018 - העורב הלבן - "סטרז'בסקי" - קפטן ק.ג.ב.
* 2017 - מומחים (קו-פרודוקציה רוסית-אוקראינית) - "אנדריי מקרוב" (תפקיד ראשי) - ראש המעבדה לזיהוי פלילי
* 2016 - תשוקה מסתורית - "ווקסון" (תפקיד ראשי) - סופר
* 2016 - 28 אנשי פאנפילוב - "וסילי קלוצ'קוב" (תפקיד ראשי) - מדריך פוליטי של חטיבת פנפילוב
* 2015 - יציאה (Der Auftritt) - "אלכסנדר" (תפקיד ראשי)
* 2014 - גריגורי ר. *סגן סוכוטין*
* 2011 - דוסטויבסקי - "מחבל סטודנטים"
* 2011 - הפיצול - "פיודור רטישב"
* 2010 - צלב במעגל - *ואדים גריגורייב* (תפקיד ראשי)
* 2009 - קפלת המלאך - *מקסים פרושין* (תפקיד ראשי)

## קישורים חיצוניים

* פרופיל באתר רוסקינו

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:שחקנים רוסים
קטגוריה:סנקט פטרבורג: אישים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה רוסים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1979
א-סוואנה

**א-סוואנה** היא שכונה ערבית במזרח ירושלים, המהווה תת-שכונה של א-טור, בסמוך לואדי אל-ג'וז. זוהי השכונה היחידה הממוקמת במדרון המערבי של הר הזיתים. מהקמתה בסוף המאה ה-19 השכונה הייתה כפר עצמאי, עד שסופחה לשטח העיר עם איחודה בשנת 1967. כיום חיים בשכונה כ-3,000 תושבים בשטח של כ-480 דונם. ביחס לשכונות אחרות במזרח העיר, א-סוואנה היא שכונה אמידה למדי.

השכונה גובלת בדרומה בגן לאומי עמק צורים ובבית הקברות היהודי בהר הזיתים. בצפונה ממוקם קמפוס האוניברסיטה העברית בהר הצופים, ובמזרחה פועלת אוניברסיטת בריגהאם יאנג.

בעבר פעלו בשכונה שני בתי מלון, שכללו ביחד 113 חדרים, אך שניהם נסגרו.

## הערות שוליים

קטגוריה:מזרח ירושלים
קטגוריה:שכונות ערביות בירושלים
קטגוריה:ירושלים: שכונות
פריץ ארלר

**פריץ ארלר** (בגרמנית: **Fritz Erler**; 15 בדצמבר 1868 – 11 בדצמבר 1940) היה צייר, מעצב גרפי ומעצב נוף גרמני. הוא ידוע בעיקר בזכות כרזות תעמולה שהפיק במהלך מלחמת העולם הראשונה.

## ביוגרפיה

### השכלה וקריירה מוקדמת
הוא נולד בפרנקנשטיין (שלזיה). החל משנת 1886 למד אצל אלברכט בראואר בבית הספר לאמנות בברסלאו. הוא השתתף גם באקדמיה ז'וליאן בפריז. בשנת 1895 עבר למינכן והתגורר מ־1918 בהולצהאוזן. העיצובים הראשונים שלו מתוארכים לשנת 1893: אגרטלים, חלונות זכוכית, כריכות ספרים, מאוחר יותר רהיטים, סטים תיאטרליים ועיטורי פנים. בשנת 1896 היה חבר מייסד בכתב העת הנוער. הוא גם צייר כמה פורטרטים בתחילת המאה ה-20, בעיקר של ריכרד שטראוס וגרהרט האופטמן.

ציוריו וציורי הקיר של פריץ ארלר היו גדולים ודקורטיביים. המוטיבים הושאלו בעיקר מהמיתולוגיה הגרמנית. ארלר היה מיוצג עם רבות מהיצירות המוקדמות הללו באוסף היינריך קירכהוף.

### מלחמת העולם הראשונה ואחריה
יחד עם ארתור קמפף היה ארלר אחד הציירים הצבאיים הרשמיים, ציוריו הוזמנו כתעמולת מלחמה.

את כרזת מילווה המלחמה השישי עיטר ציורו (1917), אולי הידועה ביותר של ארלר. הוא הביא להכנסת לפחות 13.1 מיליון מארק יותר מכל קמפיין אחר.

כוחו של הפרסום הנ"ל הושווה לפוסטר האייקוני של ג'יימס מונטגומרי פלאג של הדוד סם, בעוד שהרעיון נובע בסופו של דבר מהכרזה המשפיעה של "לורד קיצ'נר רוצה אותך" 1914. בכרזה נראה ראש של חייל, פניו כהים מבוץ התעלות, מביט מעבר לצופה עם עיניים זורחות כאילו מאור פנימה. דימוי הרואי זה מתאר את האמונה הנרחבת כי לוחמת תעלות תהיה איכשהו חוויה מנקה מוסרית.

בתקופה הנאצית דיוקנאותיו של ארלר של אדולף היטלר, פרנץ פון אפ וילהלם פריק היו בעלי תפוצה רבה.

ארלר נפטר במינכן ב-1940.

ארלר היה חבר כבוד באקדמיה לאמנויות יפות במינכן ובמילאנו, חבר בזצסיון הוינאי ובמינכן, בסלון ד'אוטום בפריז, חבר ב"דויטשר קונסטלרבונד", בדויטשר וורקבונד.

## גלריה

קובץ:Der 9te Pfeil, zeichnet Kriegsanleihe LCCN2004665851.jpg
קובץ:Fritz Erler - Begegnung am Fluss.jpg
קובץ:Fritz Erler - Domino 1907.jpg
קובץ:Helft uns siegen.jpg
קובץ:Fritz Erler - Ausschnitt aus dem Hauptfresko im Sitzungssaal der Münchner Rückversicherungsgesellschaft, 1913.jpg
קובץ:Fritz Erler - Bildnis Fürst Hermann von Hatzfeldt, Herzog zu Trachenberg, 1904.jpg
קובץ:Fritz Erler - Die Halbinsel, 1900.jpg
קובץ:Fritz Erler - Erde. Wandbild im Musiksaal des Hauses Brakl in München, 1908.jpg


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:מעצבים
קטגוריה:גרפיקאים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1868
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1940
ליאל קייזר

**ליאל קייזר** (נולדה ב־2 בנובמבר 1988) היא עיתונאית, כתבת טלוויזיה ורדיו ישראלית, ראש התחום הכלכלי ב"כאן – תאגיד השידור הישראלי".

## ביוגרפיה
קייזר היא השנייה מבין ארבעת ילדיהם של גדעון ושלי קייזר. כשהייתה בת שנה עברה משפחתה ליישוב חשמונאים. למדה בירושלים בבית הספר מרשת "פלך".

את שירותה בצה"ל עשתה בתחנת הרדיו הצבאית גלי צה"ל, תחילה ככתבת לענייני דתות ואחר כך ככתבת לענייני משפט. לאחר שחרורה שימשה כתבת הפלילים של אזור ירושלים בעיתון "הארץ" במשך כשנה, ואז למדה משפטים ומדע המדינה באוניברסיטת תל אביב. היא התמחתה במשרד פישר בכר חן וול אוריון ושות' ועסקה כשנה בעריכת דין בענייני חברות.

ב־2012 החלה לעבוד ב"חדשות 10" כקריינית רדיו ומאוחר יותר כמבזקנית. ב־2016, עם הקמת תאגיד השידור הישראלי, הצטרפה ל"כאן חדשות" ככתבת כלכלית. היא הגישה פעמיים בשבוע את תוכנית הכלכלה היומית "משחקי הכיס" בכאן 11 ובכאן ב, ובאפריל 2022 מונתה למגישה הראשית במקומו של שאול אמסטרדמסקי. ביוני 2023 מונתה לראש התחום הכלכלי של "כאן 11". ב־2025, עם ירידת "משחקי הכיס" מהאוויר, החלה להגיש כמגישה מחליפה את התוכנית "שבע עם איילה חסון" בימי ראשון עד רביעי.

קייזר גרושה ומתגוררת בתל אביב.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* ליאל קייזר, ברשימת "הצעירים המבטיחים לשנת 2020" של אתר "אייס"

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל כאן ב'
קטגוריה:סגל תאגיד השידור הישראלי - כתבי כאן חדשות
קטגוריה:חשמונאים (יישוב): אישים
קטגוריה:בוגרות בית הספר פלך
קטגוריה:חיילי גלי צה"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1988