אבישג השונמית

[שמאל|ממוזער|280px|אבישג לצד מיטת דוד, ועמה [בת שבע, נתן הנביא ושלמה, איור מהאג משנת 1435 לערך.]]
**אֲבִישַׁג הַ[[שונם|שּׁוּנַמִּ]]ית** הייתה המשרתת האישית של דוד המלך בסוף ימיו.

## במקרא
בספר מלכים מסופר שכאשר דוד הזקין, ניסו עבדי דוד לחמם אותו על ידי בגדים, אך ללא הצלחה, בעקבות כך הציעו עבדי דוד, לחפש משרתת שתשכב לצידו, ועל ידי כך יתחמם. לדעת הרד"ק הדבר אירע כשדוד היה בן 70 שנה. לדעת חז"ל הטעם שהבגדים לא חיממו את דוד, נגרם מכך שדוד ביזה את הבגדים בעת מלחמתו עם שאול כאשר קרע את כנף מעילו: ”"ויקם דוד ויכרת את כנף המעיל אשר לשאול בלט" - אמר רבי יוסי ברבי חנינא: כל המבזה את הבגדים סוף אינו נהנה מהם, שנאמר "והמלך דוד זקן בא בימים ויכסהו בבגדים ולא יחם לו"” (תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף ס"ב, עמוד ב'). לאחר חיפושים נמצאה אבישג, שעליה נאמר שהייתה יפה עד מאוד. אבישג הובאה לדוד על ידי יועציו כדי לפתור את בעיית הצינה שאחזה בו. היא הובאה אל דוד, אך על אף ששכבה בחיקו, נמנע דוד מלקיים איתה יחסי אישות.

לאחר מותו של דוד ולאחר סכסוך הירושה בין שלמה לאדוניהו, הייתה אבישג סיבה להריגתו של אדוניהו בפקודת שלמה. אדניהו שלח את בת שבע, אימו של שלמה, לבקש ממנו שייתן לו את אבישג לאישה. בת שבע עושה כדבריו, ושלמה בתגובה עונה: אם את מבקשת עבורו את אבישג – כבר בקשי עבורו את המלוכה. בעקבות כך נשבע שלמה להרוג את אדניהו באותו היום. המהרש"א במסכת סנהדרין מסביר את הסיבה לחיוב המיתה של אדוניהו, על ידי שלמה המלך, על פי דברי המשנה, האוסרת להדיוט להשתמש בשרביטו של מלך, אלא בידי המלך עצמו. מאחר ששלמה הוכתר למלוכה אחרי דוד אביו, מותר רק לו להשתמש בשרביט המלך, ומכאן גם באבישג. אדוניהו, נחשב הדיוט, ולכן נאסר עליו להשתמש בשרביטו של המלך. עצם בקשתו את אבישג לאישה, מעיד שהוא מחשיב את עצמו למלך, ובכך מורד במלכות שלמה ודינו מיתה.

## מפרשי המקרא
הרד"ק מסביר כי לדוד המלך היה קר בצורה לא רגילה, בשל הזיקנה שהגיעה אליו בפתאומיות, על אף שהיה בן 70. הוא מייחס זאת למלחמות הרבות בהן נלחם, שגרמו לו לאבד כוחות ולהגיע למצב של זיקנה מוקדמת. פירוש נוסף מציין כי דוד נבהל כשהוא ראה את המלאך עומד מולו עם חרב שלופה בידו, מה שגרם לו להתקרר ו"הצטנן דמו". אברבנאל מסביר את הצורך בכניסתה של אבישג השונמית לדוד המלך בשלושה טעמים: דוד היה זקן וחלש, וכוחו הלך ופחת, ולכן בגדים לא עזרו לו להתחמם. לא כל אחת הייתה יכולה להיכנס לחדר המלך, ולכן נבהל דוד לראות את בת שבע, שידע שלא הייתה חייבת להיכנס אליו. המטרה הייתה להדגיש את מעמדה של אבישג השונמית, ולפרט מדוע אדוניהו רצה לקחת אותה לאישה.

יוסי אליצור מפרש, שאדוניה הוא זה שדאג להכנסת אבישג למלכות, כדי למנוע מראש את המלכת שלמה, על ידי הזכרת חטא דוד ובת שבע, שכך יאמרו כולם, דוד המלך הזקן כל בקשתו היא אך ורק נשים לשכב בחיקם (שזהו ביטוי שמופיע גם במשל כבשת הרש).
ויש שטענו, שאף הציע לאבישג שהוא עצמו יתחתן איתה, כדי שתסכים להינשא לדוד על אף זקנותו הרבה. ולכן ביקש אותה מבת שבע לאחר מות דוד.

## בתלמוד
במסכת סנהדרין מובא שאבישג ביקשה מדוד שישא אותה לאישה, אך דוד סירב משום שכבר היו לו 18 נשים. אבישג בתגובה לכך טענה שזהו רק תירוץ והסיבה האמיתית היא שהוא זקן ואין בכוחו לקיים יחסי אישות. בעקבות דבריה, קרא דוד לבת שבע ובא עליה 13 ביאות.

בתלמוד הבבלי במסכת סנהדרין מתואר היתר מיוחד של חכמים לדוד להתייחד עם אבישג אף שלא הייתה נשואה לו. הגמרא מספרת שחכמים העדיפו לתת לדוד להתייחד עם אבישג מאשר לומר לו לגרש אחת מנשותיו כדי שיוכל להתחתן עם אבישג ויותר לו להתייחד עמה. האמוראים לומדים מהעדפה זו את חומרת הגירושין.

בתלמוד במסכת סנהדרין מסופר שאבישג, על אף שהנביא מעיד עליה ש"הנערה יפה עד מאד", אך לא הגיעה אפילו לחצי מיופיה של שרה.

## מעמדה של אבישג כפנויה או כפילגש
חז"ל ופרשנים שונים דנו בשאלת מעמדה האישי של אבישג, האם הייתה בגדר אישה פנויה או פילגש.

מסכת סנהדרין בדף כב עמוד א דנה בשאלה זו בהקשר של אדוניה, שביקש לקחת אותה לאישה: "אמר רב יעקב א"ר יוחנן אבישג מותרת לשלמה ואסורה לאדוניה מותרת לשלמה - דמלך היה ומלך משתמש בשרביטו של מלך ואסורה לאדוניה - דהדיוט הוא". לדעת חז"ל אבישג לא נישאה לדוד משום שרשום "והמלך לא ידעה" בצורה מפורשת משמעות הדבר שהיא נשארה פנויה ועם זה נחשבת כשרביטו של המלך ומותרת רק למלך אחר.

אבישג מכונה "סוכנת", שזה בעצם משרתת בכירה של המלך, שהייעוד שלה לחמם את המלך ולהיות בחיקו. זה תיאור המתאים למעמד של פילגש, וקשה להגיד כי תפקיד כזה מותר לפנויה. הראב"ד סובר שאישה שאינה נשואה או מאורסה מותרת אפילו ביחסי אישות, ולפי זה דוד יכול היה להפוך אותה לפילגשו בצורה רשמית. הרמב"ם סובר לעומתו שאסור לקחת אישה שאינה נשואה או מאורסת בצורה קבועה, מאחר שלא מדובר בקשר שמחייב בנה לבין האיש שהיא חיה איתו, וזה חשוב בעיניו כאישה מופקרת.

חז"ל פרשו שדוד לא יכול היה להתחתן איתה כי אז היה עובר על איסור "ולא ירבה לו נשים" (ספר דברים, פרק י"ז, פסוק י"ז) (מספר נשים האפשרי למלך הוא 18 נשים). כך גם פסק הרמב"ם שמספר הנשים כולל פלגשים לא יעלה על 18. הראב"ד אינו מסכים ואומר שבפילגשים מותר לקחת פילגשים מעבר ל-18, ולכן יש להציע סברה אחרת לשאלה מדוע דוד לא לקח את אבישג בתור פילגש. הר"ן משיב שאבישג לא הייתה מוכנה להיות במעמד נחות של אלא רק במעמד של נשואה (חידושיו לסנהדרין) .

## אבישג בתרבות
המשוררת אנדה עמיר פינקרפלד חיברה ב-1930 פואמה גדולה על אבישג, שבה הציגה לראשונה את הסיפור מנקודת מבטה כאישה צעירה שנכפה עליה להיות עם ישיש כושל. אבישג עוברת מסע אונס מתמשך בידי הישיש שאינו מסוגל להחזיק זיקפה וזועקת  "אל נא תעור!".

"אבישג מוזכרת בשירה של דינה ספרשטיין בצורה הבאה:

…"אֲנִי אֲבִישַׁג, רָצִיתִי לֹא רָצִיתִי. נִזְכַּרְתִּי וְשָׁכַחְתִּי וְהָיִיתִי כִּמְעַט כִּמְעַט, רַק כִּמְעַט חָיִיתִי.

אֶת עַצְמִי שִׁקַּרְתִּי.מֵעַצְמִי הִסְתַּתְּרִי וְדַי,כי הָיִיתִי עֲבוּרְךָ מְעַט מִדַּיוְכִשְׁכִּמְעָט וְהִצְלַחְתִּיבְּמִכְחוֹל, בֵּין מַיִם לשָּׁמַיִם.

לְצַיֵּר שׁוּב אֶת חַיֵּי בָּאתָ וְנָתַתָּ לִי מַיִם בַּיָּד ,וָשׁוּב הָיִיתִי וְנִשְׁבַּרְתִּי וָשׁוּב הָיִיתִי וְנֶעֱלַמְתִּי וְאוֹתִי כְּבָר לְעוֹלָם לֹא תִּשְׁכַּח אֲנִי אֲבִישַׁג."

אברהם בורג הוציא בשנת 2011 ספר הנקרא "אבישג". בספר זה הסופר מדבר על אחרית ימיו של דוד המלך בהיבט של הפוליטיקה והרומנטיקה הסוערות בחצרות ירושלים המקראית. בספרו נראה שהוא מנתח את מעמדה של אבישג מנקודת מבטו והוא מעלה תהיות שונות על סיפור אבישג.

חוה עציוני-הלוי הוציאה בשנת 2014 את הספר "והמלך לא ידעה" על אבישג השונמית.

## ביקורת מודרנית על פרשת אבישג השונמית
פרפ' רוחמה וויס בכתבתה משנת 2020 בה היא מעבירה ביקורת מודרנית על דוד המלך, על כך שהוא בעצם לוקח אישה על מנת שהיא תחמם אותו הוא מבצע החפצה של אבישג ומשתמש בה בשביל לחמם אותו. בנוסף היא מעלה שאלות כמו: אם המטרה היא חימום גופו של המלך על ידי נערה אז מדוע הוא מחפש דווקא נערה בתולה ויפה ומדוע גם התנ"ך טורח לפרט לנו פרטים אלו.

בשנת 2015 גדעון עפרת פרסם מאמר שבו הוא מבקר את תיאור אבישג השונמית במקרא. הוא מציין שאבישג מוצגת כאובייקט מיני ללא זהות עצמאית, כמו כלי שבידיהם של גברים כמו דוד המלך ואדוניהו. עפרת מדגיש את הצביעות של דוד המלך ביחסו לנשים ומזכיר את הסיפור על בקשתה של אבישג לנישואים ומעורבותה במאבקי הכוח בבית המלוכה.

## לקריאה נוספת
*רחל רייך, **האשה אשר נתת עמדי - נשים כעילה לסכסוך ולמלחמה במקרא**, הילל בן חיים - הקיבוץ המאוחד, 2005
*עליזה שנהר, **אהובות ושנואות- נשים במקרא, במדרש ובספרות העברית החדשה**. חיפה: פרדס, 2011
*ספרשטיין, ד. (2023, 23 באוגוסט). אבישג השונמית. באתר גלויה.

## קישורים חיצוניים
הנערה והמלך הישיש: "אבישג" פואמה מאת אנדה עמיר,"יקום תרבות ,מרץ 2026 
* אבישג השונמית, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח
* **אבישג**, באנציקלופדיה לנשים יהודיות **(באנגלית)**
* **אבישג במדרש ובאגדה**, באנציקלופדיה לנשים יהודיות **(באנגלית)**
* אבישג השונמית, דף שער בספרייה הלאומית.
* 
* הפילגש ומעמדה ההלכתי במקרא, בדעת ותבונות מאת יעקב אריאל.
* עפרת, ג. (2015, 23 בנובמבר). אבישג והשרביט. המחסן של גדעון עפרת.

## הערות שוליים
3. ^חידושי אגדות, דף כ"ב עמ' א' באתר HebrewBooks

4. ^ פירוש רש"י על הגמרא סנהדרין כב ע"א : "חסריה לגנבא נפשיה לשלמא נקט - כשהגנב חסר שאינו מוצא מקום לגנוב מחזיק עצמו בענוה כאיש שלום כלומר מפני שזקנת ותשש כחך אתה אומר שאני אסורה לך"

קטגוריה:נשים בספרי נביאים
קטגוריה:אישים בספר מלכים
קטגוריה:דוד