open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
גרדשניצה

**גְרָדֶשְנִיצַה** (במקדונית: **Градешница**) הוא כפר בדרום מקדוניה הצפונית, בשטח הרשות המקומית נובצי שבמחוז פלאגוניה, הממוקם 33 קילומטרים מהעיר ביטולה וסמוך לגבול יוון. במהלך מלחמת העולם הראשונה היה הכפר חלק מקו החזית המקדונית.

הכפר נוסד במהלך המאה ה-15 עת שלטה באזור האימפריה העות'מאנית וממוקם באזור הררי בגובה של 800 מטרים מעל פני הים. בשטחו קיימת כנסייה שהוקמה בסמוך למועד הקמתו. מתעודות עות'מאניות מ-1878 עולה, כי בכפר נמנו 94 בתי אב בני 415 נפשות. בגרדשניצה קיימות 7 כנסיות נוספות שהוקמו ב-1862, חרבו במהלך הקרבות הקשים שהתחוללו באזור במלחמת העולם הראשונה ושוקמו לאחריה. ב-1900 מנה הכפר 1,170 נפשות.

החל משלהי המאה ה-20 סבל הכפר מבעיות כלכליות קשות, שהביאו למאזן הגירה שלילי משמעותי. ב-1961 מנה הכפר 1,061 נפשות וב-2002 נמנו במקום 89 תושבים בלבד.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מקדוניה הצפונית: כפרים
אתלטיקה באולימפיאדת לונדון (1908)

שמאל|150px
שמאל|150px
**[[אולימפיאדת לונדון (1908)]]** נערכה בלונדון, בריטניה. תחרויות האתלטיקה נערכו בין ה-13 ביולי לבין ה-25 ביולי 1908. נערכו 26 תחרויות באתלטיקה במשחקים אלו, בהשתתפות 431 משתתפים מ-20 מדינות.

## אירועים בולטים
[ממוזער|שמאל|200px|[דורנדו פייטרי מסיים ראשון את ריצת המרתון. מאוחר יותר נפסל ולא קיבל את מדליית הזהב]] 
נבחרת האתלטיקה של ארצות הברית () זכתה ב-16 מדליות זהב מתוך 26 אפשריות.

### האתלטים הבולטים
מל שפרד () שזכה ב-3 מדליות זהב, ריי יורי () שזכה בשתי מדליות זהב פעם שלישית ברציפות בקפיצות מהמקום, מרטין שרידן () שזכה בשתי מדליות זהב ופעם שנייה ברציפות בזריקת דיסקוס. ג'ורג' לרנר () ואריק למינג () שזכו כל אחד בשתי מדליות זהב.

ג'ון פלנגן () שזכה בפעם השלישית ברציפות ביידוי פטיש.

ג'ון טיילור () שזכה במדליית זהב בריצת שליחים והיה לאתלט האפרו-אמריקאי הראשון שזכה במדליית זהב.

דורנדו פייטרי () סיים ראשון את ריצת המרתון, אך מאוחר יותר נפסל ולא קיבל את מדליית הזהב שבה זכה ג'וני הייז (). לקראת סיום הריצה פייטרי התמוטט ושני שופטים אחזו בו בזרועותיו וסייעו לו להגיע לקו הסיום ולכן נפסל. למחרת היום העניקה לו הנסיכה אלכסנדרה גביע זהב על ההישג מאחר שהפסילה שלו לא הייתה באחריותו.

אירוע שנוי במחלוקת התרחש בגמר ריצת 400 מטר, שבה ג'ון קרפנטר () ניצח בתוצאה של 47.8 שניות, השווה לשיא העולם. השופט הבריטי הבחין שקרפנטר חסם את וינדהם הלסוול () בתמרון שהיה חוקי לפי החוק האמריקאי אך אסור היה לפי החוק הבריטי. לאחר ויכוח, שנימשך כ-30 דקות, בין הנציגים הרשמיים של ארצות הברית ובריטניה, הוחלט לפסול את קרפנטר ולערוך מקצה גמר חוזר, רק לשלושת האצנים האחרים: הלסוול, ויליאם רובינס () וג'ון טיילור (), שהחליטו במחאה שלא להתחרות וכך כרץ יחיד בגמר זכה הלסוול במדליית זהב בריצה זו.


תמונה:London 1908 Steeplechase.jpg|ריצת 3200 מטר מכשולים, באולימפיאדת לונדון (1908)
תמונה:Ralph Rose.jpg|ראלף רוז מנצח בהדיפת כדור ברזל באולימפיאדת לונדון (1908)
תמונה:Martin Sheridan.jpg|מרטין שרידן מנצח בזריקת דיסקוס באולימפיאדת לונדון (1908)
תמונה:John Flanagan.jpg|ג'ון פלנגן מנצח ביידוי פטיש באולימפיאדת לונדון (1908)
תמונה:Erik Lemming.jpg|אריק למינג מנצח בהטלת כידון באולימפיאדת לונדון (1908)


## טבלת המדליות

## הזוכים במדליות
### מקצועות המסלול

### מקצועות השדה

## קישורים חיצוניים

* אתלטיקה באולימפיאדת לונדון (1908), באתר סימוכין ספורט אולימפי

*
1908
קטגוריה:ענפי ספורט באולימפיאדת לונדון (1908)
קטגוריה:לונדון: תחרויות אתלטיקה
התורן

שמאל|ממוזער|130px|"התורן" כשבועון
שמאל|ממוזער|130px|"התורן" כירחון
**התורן** (**הַתֹּרֶן**) (Hatoren) היה כתב עת ל"ספרות, מדע וציונות", כפי שהצהיר בראש כל אחד מגיליונותיו, שיצא לאור בעברית בארצות הברית. כתב העת יצא כשבועון בין השנים ה'תרע"ד (1914) ועד ה'תרפ"א (1921), על ידי ההסתדרות הציונית באמריקה ("הסתדרות אַחיעבֶר"). לאחר מכן הפך להיות ירחון עצמאי, בלתי תלוי בגוף כלשהו,  שיצא לאור באמצעות חברת ההוצאה לאור "ספרות", עד שהפסיק להופיע בה'תרפ"ה (1925). עורכי "התורן" בראשיתו היו מרדכי ליפסון, ד"ר ש"מ מלמד ודניאל פרסקי, לאחריהם י"ד ברקוביץ' ושמריהו לוין ומ-1918 ועד הפסקת הופעתו, ראובן בריינין. כתב העת הצטיין בפלורליזם מפלגתי ודתי (כתבו בו גם אישים הקשורים ליהדות רפורמית וקונסרבטיבית), בתוך המחנה הציוני.

בכתב העת פורסמו מאמרים בנושאי השעה הבוערים בתחום הציונות, השפה והתרבות העברית וכן סיפורים מקוריים ומתורגמים, סקירות עיתונות זרה (אמריקאית, אנגלית, איטלקית, ערבית, צרפתית, גרמנית ורוסית), מאמרי מדע פופולרי בעיקר בתחומי מדעי החברה למשל בתחומי בלשנות השפות השמיות, גאוגרפיה, פילוסופיה הודית, מדעי הדתות ועוד.

עם הכותבים בירחון נמנו פסח גינזבורג, אשר ביילין, מנחם שיינקין, נחמן סירקין, דוד ניימרק, יהושע ברזילי, פנחס חורגין, אב"א אחימאיר, שאול טשרניחובסקי, חוה שפירא ועוד.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
*  - מאמר שנכתב על רקע הקרע בין כתב העת העברי לבין ההסתדרות הציונית באמריקה
* 

קטגוריה:עיתונות בעברית
קטגוריה:כתבי עת ספרותיים
קטגוריה:יהדות ארצות הברית: כתבי עת
קטגוריה:ציונות בארצות הברית
קטגוריה:שבועונים
קטגוריה:תרבות עברית בארצות הברית
אדגר מורן

**אדגר מורן** (בצרפתית: **Edgar Morin**; נולד ב-8 ביולי 1921) הוא אינטלקטואל, פילוסוף וסופר יהודי-צרפתי.

## קורות חיים
מורן נולד בשם אדגר נחום למשפחה יהודית ממוצא ספרדי. משפחתו היגרה מסלוניקי למרסיי ומשם לפריז. מלחמת האזרחים בספרד בשנת 1936 סימנה את מעורבותו הפוליטית הראשונה. בשנת 1941 הפך רשמית לחבר המפלגה הקומוניסטית הצרפתית, ובשנת 1942 הצטרף למחתרת בשם הבדוי "מורן". הוא היה חבר בתנועת ההתנגדות הצרפתית (ה"רזיסטנס") במהלך מלחמת העולם השנייה.

מההוגים החשובים של צרפת המודרנית. כתב עשרות ספרים ומאות מאמרים. תרם תרומה מכריעה לדיון האפיסטמולוגי על ארגון חדש של הידע והחינוך.

בשנת 1960 השתתף בצילומי סרט תיעודי על חיי צרפת, יחד עם ז'אן רוש.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פילוסופים של תורת ההכרה
קטגוריה:פילוסופים יהודים צרפתים
קטגוריה:סופרים יהודים צרפתים
קטגוריה:קומוניסטים צרפתים
קטגוריה:קומוניסטים יהודים
קטגוריה:סגל בית הספר ללימודים גבוהים במדעי החברה
קטגוריה:יהודים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:צרפתים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:זוכי פרס שארל ויון למסאות אירופית
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1921
אורי פז

**אורי פז** הוא עיתונאי ישראלי ובעל תואר שלישי בתקשורת מאוניברסיטת בר-אילן, המשמש הממונה על קבילות הציבור בתאגיד השידור הישראלי ויושב ראש ועדת האתיקה הפנימית. שימש בעבר מנכ"ל ועורך ראשי של ערוץ 99 - ערוץ הכנסת, מאז הקמתו בשנת 2004, עד לשנת 2018 וסמנכ"ל התוכן בחברת החדשות של ערוץ 2.

## ביוגרפיה
פז הוא בנו של העיתונאי ישראל פז, ממייסדי העיתון "חדשות הספורט", עורך הספורט והכתב הצבאי של "על המשמר".

פז קיבל תואר ראשון בהיסטוריה של עם ישראל וארץ ישראל מאוניברסיטת תל אביב ב-1981, ותואר שני בתקשורת מהאוניברסיטה העברית בירושלים ב-1987. עבודת המאסטר שלו התמקדה באתיקה עיתונאית: "הפיקוח על אמצעי התקשורת – הקשר בין מועצת העיתונות לציבור". ב-2018 סיים את לימודי התואר השלישי בתקשורת באוניברסיטת בר-אילן (בהנחיית פרופ' איתן גלבוע) בנושא: "אתיקה עיתונאית - טעות, תיקון, מניעה".

החל את הקריירה העיתונאית בעיתונים "על המשמר" ו"חדשות הספורט" ככתב וכעורך (בשנים 1975 – 1983). נמנה עם צוות ההקמה של העיתון "חדשות" ב-1984.

ד"ר פז שימש בתפקידים רבים בתחנת הרדיו גלי צה"ל. הוא החל ככתב, מגיש מבזקים ויומני חדשות, ועבר לתפקידי עורך ועורך ראשי של יומן הערב "ערב טוב ישראל", ראש מחלקת החדשות והאקטואליה (בשנים 1994 – 1988), וממלא-מקום מפקד גלי צה"ל. פז נמנה עם צוות אנשי גלי צה"ל שזכו בפרס סוקולוב לתקשורת האלקטרונית על סיקור מלחמת לבנון הראשונה ב-1984. זכה בפרס מפקד גלי צה"ל במסגרת השידורים על התוכנית "ערב טוב ישראל" כעורך ראשי ב-1987 וכן על ניהול הגל המיוחד עם "קול ישראל" במלחמת המפרץ (1991) ושידורי מחלקת האקטואליה מוועידת מדריד (1992).

לאחר 16 שנים בגלי צה"ל היה פז בין מקימי תחנת הרדיו האזורית רדיוס 100FM, ושימש בה כמנהל הרדיו והתוכניות בשנים 1994 – 1996.

עבד בחדשות ערוץ 2 בתפקיד רכז הכתבים, רכז המערכת וסמנכ"ל התוכן של החברה עד להקמת ערוץ הכנסת. במסגרת פעילותו בחברה היה שותף ב-2002 להקמת מערכת החדשות של "ישראל פלוס" (ערוץ 9) ברוסית, וניהל מטעמה את המערכת בשנתה הראשונה.

בנוסף לעבודתו כעיתונאי, פז משמש כמרצה לתקשורת, ובמיוחד לאתיקה עיתונאית ולמקצועות הרדיו, במוסדות להשכלה גבוהה. לימד מ-1996 באוניברסיטת בר-אילן ומ-1990 במכללה למנהל.

בשנת 1994 קיבל מלגה מטעם ממשלת ארצות הברית והוזמן על ידי מחלקת המדינה להשתתף בפרויקט בינלאומי בנושא "תהליך קבלת ההחלטות במדיניות החוץ האמריקאית", בהשתתפות דיפלומטים ועיתונאים בכירים מרחבי העולם.

בשנת 2018 קיבל תואר דוקטור מבית הספר לתקשורת והמחלקה למדעי המדינה של אוניברסיטת בר-אילן, על עבודה שכותרתה "אתיקה עיתונאית: טעות, תיקון, מניעה", שנעשתה בהנחייתו של פרופ' איתן גלבוע.

בספטמבר 2022, מונה על ידי מועצת תאגיד השידור הישראלי "כאן" לתפקיד הממונה על קבילות הציבור בתאגיד. ביולי 2023 מונה על ידה גם כיו"ר קבוע לוועדת האתיקה הפנימית בתאגיד.

פז פרסם מחקרים ומאמרים רבים בתחומי התקשורת בכתבי עת שונים.

נשוי לרחל, פסיכולוגית קלינית, ואב לשלושה ילדים: אמיר, נדב ויובל.

## קישורים חיצוניים
*

*
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל גלי צה"ל
קטגוריה:סגל על המשמר
קטגוריה:סגל חדשות הספורט
קטגוריה:סגל חברת החדשות
קטגוריה:ערוץ כנסת
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
מרטין שרידן

**מרטין ג'ון שרידן** (באנגלית: **Martin John Sheridan**; 28 במרץ 1881 – 27 במרץ 1918) היה אתלט אמריקאי, אלוף אולימפי שלוש פעמים ברציפות ושיאן עולם בזריקת דיסקוס. בחישוב מדליות הזהב מאתונה 1906, הוא זכה ב-9 מדליות מהן 5 מדליות זהב.

שרידן היה שייך לקבוצת האתלטים האירים-האמריקאים, שכונתה "הלווייתנים האירים".

## ביוגרפיה
שרידן נולד בבוהולה, שבמחוז מאיו, אירלנד. הוא היגר לארצות הברית בשנת 1900 בהיותו בן 19. הוא עבד בשנים 1918-1906 במשטרת העיר ניו יורק. ושימש בתור השומר האישי של מושל ניו יורק בימים בהם הגיע לעיר.

באולימפיאדת סנט לואיס (1904) זכה שרידן במדליית זהב בזריקת דיסקוס בשיא אולימפי חדש של 39.28 מטר, בתוצאה זהה לזו של ראלף רוז אף הוא מארצות הברית ולכן נערכה ביניהם תחרות לקביעת המנצח (Throw-off), רוז זרק למרחק של 36.74 מטר ושרידן זרק למרחק 38.97 מטר וזכה בתחרות. במדליית ארד זכה ניקולאוס גאורגנטס מיוון (37.68 מטר). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 12.39 מטר.

באולימפיאדת אתונה (1906) זכה שרידן ב-5 מדליות מהן 2 מדליות זהב ו-3 מדליות כסף. מדליות זהב בזריקת דיסקוס בשיא עולם חדש של 41.46 מטר, לפני מיהאי דוד מהונגריה (11.83 מטר) ואריק למינג משוודיה (11.26 מטר) ובהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 12.325 מטר, לפני גאורגנטס (38.06 מטר) וורנר יארווינן מפינלנד (36.82 מטר). מדליות כסף בקפיצה לגובה מהמקום בתוצאה של 1.40 מטר, ביחד עם ליאון דופו מבלגיה ולאוסון רוברטסון מארצות הברית, ואחרי ריי יורי מארצות הברית (1.56 מטר), בקפיצה לרוחק מהמקום בתוצאה של 3.095 מטר, אחרי יורי (3.30 מטר) ולפני רוברטסון (3.05 מטר) ובזריקת אבן (6.35 ק"ג) בתוצאה של 19.035 מטר, אחרי גאורגנטס (19.925 מטר) ולפני מיכאל דוריזס מיוון (18.585 מטר). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי בזריקת דיסקוס בסגנון יווני (31.5 מטר) והשתתף בקרב חמש שאותו הוא לא סיים.

באולימפיאדת לונדון (1908) זכה שרידן ב-3 מדליות מהן 2 מדליות זהב ומדליית ארד אחת. מדליות זהב בזריקת דיסקוס בפעם השלישית ברציפות ובשיא אולימפי חדש של 40.89 מטר, לפני מריט גיפין (40.70 מטר) וביל הור (39.45 מטר) שניהם מארצות הברית ובזריקת דיסקוס בסגנון יווני בתוצאה של 37.99 מטר לפני ביל הור (37.32 מטר) ויארווינן (36.48 מטר). מדליית ארד בקפיצה לרוחק מהמקום בתוצאה של 3.22 מטר, אחרי יורי (3.33 מטר) וקונסטנטינוס ציקליטירס  מיוון (3.225 מטר). נוסף לכך, הוא סיים במקום תשיעי בקפיצה משולשת בתוצאה של 13.42 מטר, במקום 16 בקפיצה לגובה מהמקום בתוצאה של 1.37 מטר ובהדיפת כדור ברזל הוא לא השיג כל תוצאה. 

ב-1918, יום לפני יום הולדתו, נפטר שרידן בבית החולים סנט וינסט שבמנהטן, מהשפעת הספרדית.

## שיאים אישיים
* קפיצה משולשת: 14.21 מטר (1905)
* הדיפת כדור ברזל: 14.74 מטר (1908)
* יידוי פטיש: 49.58 מטר (1906)
* זריקת דיסקוס: 44.01 מטר (1908)
* הטלת כידון: 36.65 מטר (1908)

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מהגרים מאירלנד לארצות הברית
קטגוריה:אתלטים אירים
קטגוריה:זורקי דיסקוס אמריקאים
קטגוריה:אלופים אולימפיים: זריקת דיסקוס (גברים)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת סנט לואיס (1904)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת אתונה (1906)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת לונדון (1908)
קטגוריה:אלופים אולימפיים אמריקאים: אתלטיקה
קטגוריה:זוכי מדליית ארד אולימפית אמריקאים: אתלטיקה
קטגוריה:שיאני עולם אמריקאים: אתלטיקה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1881
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1918
עיטים ונבלות

**עיטים ונבלות** הוא ספר מאת יורם קניוק. הספר יצא בשנת 2006 ומכיל את הסיפור **עיטים** ואת הנובלה **נבלות**. לספר מצורפת אחרית דבר מאת פרופ' יגאל שוורץ.

## מבוא
הפרוזה עיטים היא מעין תיעוד רוחני לתרחיש שחווה קניוק במרץ, 1948 כלוחם בחטיבת הראל. יחידתו של קניוק נשלחה להשתלט על נבי סמואל. כוח של כנופיות ערביות בגיבוי יחידה של הלגיון הירדני העולה במספר ובאמצעי לחימה השיב אש וחיסל אותה. חיילים בודדים (כשלושה ע"פ יורם קניוק) נשכבו בין גופות 38 החיילים והעמידו פני מתים על מנת לשרוד.

עיטים צורף לנבלות במהדורת הספר שיצא בשנת 2006.

## עיטים
הסיפור עיטים מתחיל ברגע שלאחר שבירת ההתקפה על נבי סמואל. השעה היא שלוש אחר הצהריים והרגע שנמשך כארבע שעות, הוא רגע רצוף אי ודאות ורווי בתהיות על המתרחש. במשך כארבע שעות, לסירוגין, יורים ערבים בגופות החיילים. במקביל חגים עיטים מעל ולהקות עורבים מתעניינות גם הן בגופות. קניוק מעמיד פני מת, מסתתר בין הגופות ותוהה על מהות העיט, נגעל ממעשיו ומהדרו. הוא מבכה את הישרדותו ובה בעת מנסה להצדיק אותה אל מול חבריו שזה עתה נפלו בקרב. הסיפור מופנה אל אישה, אשר זהותה אינה ידועה.

## נבלות
סיפורם של שלושה פלמ"חניקים המנהלים מלחמת צדק כנגד ה"נבלות". שלושת החברים, מקשישים והלומי קרבות מימי מלחמת העצמאות. בעודם יושבים בבית קפה בתל אביב, עולה במוחם רעיון הנבלות שמתעתד להציל את הדור הצעיר מעתיד נטול משמעות קיומית. השלושה פותחים במסע רצח ברחובות תל אביב. הסיפור מסתיים לאחר שזהותה של אחת הנרצחות מתגלה.

## עיבוד לטלוויזיה בישראל
הרומן עובד ל"נבלות", מיני-סדרה בת 5 פרקים, בבימויו של דרור סבו, שהוקרנה בערוץ הוט 3 בשנת 2010. הסדרה זכתה בפרס האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2011.

### שחקנים
* אפרים המבוגר – יוסי פולק
* אפרים הצעיר – עוז זהבי
* מושקה המבוגר – יהורם גאון
* מושקה הצעיר – מיכאל מושונוב
* תמרה – טלי רובין
* דינה – נועה ברקאי
* זהבה המבוגרת – מרים גבריאלי
* זהבה הצעירה – אדוה בולה
* מלכה – תרצה אריאל

## ראו גם
* קרב נבי סמואל
* תש"ח (ספר)

## לקריאה נוספת
* יורם קניוק, **עיטים ונבלות**, ידיעות אחרונות, ספרי חמד, 2006.

## קישורים חיצוניים

* אתר סדרת הטלוויזיה "נבלות" באתר ynet
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי 2006
קטגוריה:ספרי ידיעות ספרים
קטגוריה:ספרי יורם קניוק
קטגוריה:ספרים בעברית
טירת לדלו

שמאל|ממוזער|250px|המבנה הפנימי
שמאל|ממוזער|250px|שער הכניסה
**טירת לדלו** (באנגלית: **Ludlow Castle**) היא טירה גדולה, הרוסה בחלקה ובלתי מיושבת ליד העיירה לדלו בשרופשייר, במערב אנגליה, סמוך לגבול ויילס. הטירה ממוקמת בראש גבעה המשקיפה על הנהר ת'יים. בין השנים 1461–1648 שימשה כארמון של בית המלוכה הבריטי וכנחלתו המסורתית של יורש העצר, הנסיך מוויילס.

## היסטוריה
הטירה הוקמה במאה ה-11 כמבצר-גבול על גבול ויילס על ידי הלורד רוג'ר דה לייסי. היא מוזכרת לראשונה בכרוניקה משנת 1138, כאשר סטיבן, מלך אנגליה עצמו צר עליה במסגרת מלחמת האזרחים.

בשנת 1224 נחתם בטירה הסכם בין הנרי השלישי, מלך אנגליה למנהיג הוולשי ל'ואלין הגדול בתיווכו של הארכיבישוף מקנטרברי, סטיבן לנגטון. במאה ה-14 הגדיל רוג'ר מורטימר את הטירה והפך אותה לארמון מפואר.

בעת מלחמת השושנים הייתה הטירה מעוז חשוב והמרכז האדמיניסטרטיבי של האזור. היא נפלה בידי בית לנקסטר ב-1459 לאחר קרב גשר לדפורד שנערך בסמוך לעיירה לדלו. שנתיים מאוחר יותר עברה לידי בית יורק והפכה לארמון של בית המלוכה. אדוארד הרביעי, מלך אנגליה העניק את הטירה כנחלה ליורש העצר ונסיך ויילס אדוארד החמישי ואחיו, ריצ'רד משרוסברי, דוכס יורק (שנודעו כ"נסיכים שבמצודה"). ב-1501 התגוררו בטירה ארתור, נסיך ויילס ורעייתו קתרין מאראגון, עד למותו של ארתור. מרי, בתם של הנרי השמיני, מלך אנגליה וקתרין מאראגון, קיבלה את הטירה כנחלה מידי אביה (עובדה שביססה את מעמדה כיורשת עצר) ושהתה בה לסירוגין בין 1525 ל-1528. אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה מסרה את הטירה לסר הנרי סידני שהרחיב אותה. בעת מלחמת האזרחים האנגלית הייתה הטירה מעוז מלוכני וכוחות הפרלמנט צרו עליה.

בעת שלטון ויליאם מאוראנז' ומרי השנייה הועבר המרכז האדמיניסטרטיבי של האזור מהטירה וכך החל תהליך ארוך של נטישה והתפוררות שלה.

## מבנה וארכיטקטורה
הטירה משלבת מספר סגנונות אדריכליים לפי שלבי ההקמה שלה, אדריכלות נורמנית, אדריכלות גותית אנגלית וסגנון טיודור.

המבנה המבוצר מקיף חצר פנימית רבועה, בה הוקמו מבני המגורים וקפלה המזכירה בתבניתה העגולה הבלתי שגרתית את כנסיית טמפל בלונדון. הכניסה מוגנת על ידי חפיר עם גשר ומגדל שמירה מבוצר הנקרא "מגדל מורטימר".

## ראו גם
* הספר הוולשי

## קישורים חיצוניים

* 

* מידע באתר טירות אנגליה 

לדלו
קטגוריה:אנגליה: מבנים רשומים דרגה I
קטגוריה:הנסיכים שבמצודה
קראנץ

שמאל|ממוזער|300px|עוגת קראנץ במילוי פרג.
שמאל|ממוזער|250px|מריחת המלית על הבצק.
**קראנץ** (מוכר גם כבצק שמרים-עלים, בצק פלונדר ובצק כרוך) הוא עוגה עשויה מבצק שמרים בסיסי אותו מקפלים פעמים רבות (כמו בצק עלים או קרואסון) על מנת ליצור מרקם אוורירי. את הקראנץ ממלאים במליות שונות ומעצבים אותו בצורה ייחודית. המליות הפופולריות הן שוקולד, פרג וגבינה.

מקור השם בגרמנית קראנץ - (kranz), מילה שמשמעותה זֶר, בגלל צורת הכתר המסורתית של העוגה שנוצר על ידי אפייתה בתבנית קוגלהוף, אולם כיום מקובל יותר לאפות קראנצים בתבנית מלבנית מוארכת.

לאחר גלגול הבצק המרוח במלית לרולדה חותכים אותה באמצעה לשני חלקים נפרדים ומפתלים אותם בצורת בורג.

הקרנץ מזכיר את עוגת ה**בבקה** של יהדות מזרח אירופה. השוני ביניהן הוא בכך שהבבקה אינה עוברת תהליך של כריכה בחמאה, אלא מורכבת מבצק שמרים רגיל בתוספת מילוי, שלרוב מעוצב ל"כתר" כמו הקראנץ.

## ראו גם
* באבקה

## קישורים חיצוניים
* מתכון לקראנץ של הנס ברטלה באתר של קרין גורן
* 

קטגוריה:מוצרי בצק שמרים
קטגוריה:עוגות
קטגוריה:המטבח הישראלי: קינוחים
קטגוריה:עוגות שמרים
התאחדות ציוני גרמניה

[250px|שמאל|ממוזער|[שלט זיכרון למקס בודנהיימר בעיר קלן שבגרמניה, צולם ב-2007]]
[שמאל|ממוזער|250px|שלט זיכרון במיינקה-שטראסה ב[ברלין שהוצב על ידי התאחדות ציוני גרמניה, היידישה רונדשאו וארגונים ציוניים אחרים. בשלט נכתב: "בבניין זה שכן המשרד הארץ-ישראלי של הסוכנות היהודית, שעד סגירתו בשנת 1941 סייע לכ-50,000 איש להגר".]] 
**התאחדות ציוני גרמניה** (בגרמנית: **Zionistische Vereinigung für Deutschland**) נוסדה על ידי מקס בודנהיימר ב-1894 בשם "האיגוד היהודי הלאומי" ("National-Jüdische Vereinigung") וב-1897 הפכה ל"איגוד הציוני של גרמניה" ("Zionistische Vereinigung für Deutschland").

עד שנת 1920 מנה הארגון כ-20,000 חברים, והיה ארגון הגג של הציונים בגרמניה. ההתאחדות פרסמה כמה עיתונים ביניהם היידישה רונדשאו, שעד 1938 הגיע לתפוצה של 25,300 גליונות.

ב-1925 פוצל הארגון, ולצדו התקיים גם "האיגוד הציוני" ("Zionistische Vereinigung"). ב-1937 נאסרה פעילותה של ההתאחדות בגרמניה.

## ראשי הארגון
* מקס בודנהיימר (1894-1910)
* ארתור הנטקה (1910-1920)
* אלפרד קליי (1914)
* פליקס רוזנבליט (1920-1923)
* אלפרד לנדסברג (1923-1924)
* קורט בלומנפלד (1924-1933)
* זיגפריד מוזס (1933-1937)
## לקריאה נוספת
* יהודה אלוני, "התאחדות ציוני גרמניה" ועליית הנאציזם לשלטון, **שנתון המכון להיסטוריה גרמנית**, נספח 8, 1983, עמ' 105-122.
* גיא מירון, ציוני גרמניה: מבמאים מבחירה לשחקנים בעל כורחם, בתוך: **בין המולדות; היקים במחוזותיהם**, (עורכים: משה צימרמן, יותם חותם), ירושלים: הוצאת מרכז זלמן שזר, מרכז קבנר להיסטוריה גרמנית, תשס"ו-2006, עמ' 55-59.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:יהדות גרמניה: ארגונים
קטגוריה:ארגונים ציוניים
קטגוריה:ארגונים יהודיים
אינטל 80386

300px|ממוזער|תרשים זרימה ל-I386 .
שמאל|ממוזער|250px|שבב 80386
**80386** (מוכר גם בשם i386) הוא מעבד 32 ביט שפותח על ידי אינטל בשנת 1985, והיה למעבד הרביעי בארכיטקטורת x86. מהירותו נעה בין 12 ל-40 מגה-הרץ, והוא בנוי עבור תושבת 132 פינים.

מעבד ה-80386 יכול להריץ את רוב הקודים שנכתבו עבור קודמיו (8086, 80186, 80286) ואפילו קודים שנכתבו עבור המעבד 8088.

## ארכיטקטורה
מעבד זה היה התקדמות מרשימה לארכיטקטורת x86; במעבד זה נוספה לראשונה התמיכה ב-32 ביט, ותמיכה טובה יותר במערכות הפעלה המממשות זיכרון וירטואלי. בנוסף, הייתה במעבד תמיכה בניפוי שגיאות (Debuging).

## פיתוח וייצור
המעבד פותח במרכז הפיתוח הראשי של אינטל בישראל בפארק מת"ם, בחיפה, בין השנים 1984 ל-1988. המרכז המשיך לפתח גרסאות מתקדמות של השבב, דוגמת ה-80376 עד שנת 2001. הייצור נעשה בחלקו במפעל אינטל בהר חוצבים שבירושלים. ייצור המעבד נמשך עד שנת 2007.  

## ראו גם
* מונחים בחומרה

## קישורים חיצוניים


* Intel 80386 Programmer's Reference Manual 1986 (PDF)
* Intel 80386 processor family


## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מעבדי אינטל
הוועדה הלאומית למלחמה בטרור (רוסיה)

שמאל
שמאל|ממוזער|ישיבת הוועדה הלאומית למלחמה בטרור, 22 בפברואר 2011
**הוועדה הלאומית למלחמה ב[[טרור]]** (ברוסית: **Национальный антитеррористический комитет ,НАК**) היא גוף שנועד להבטיח את התיאום בין הארגונים הפדרליים של הרשות המבצעת וזרועות השלטון המקומי במאבקם בטרור. כמו כן, עוסקת הוועדה ביישום המלצותיו של הנשיא בענייני לוחמה בטרור.

הוועדה הוקמה ב-15 בפברואר 2006, על פי צו נשיאותי מס' 116 "על פעילויות הלוחמה בטרור". יושב ראש הוועדה הוא מנהל שירות הביטחון הפדרלי, כיום גנרל אלכסנדר בורטניקוב.

הוועדה מורכבת מראש הפס"ב שהוא יו"ר הוועדה, סגניו, מזכיר מועצת הביטחון של רוסיה, השר למצבי חירום הרוסי, שר החוץ, מנהל שירות הביון הרוסי, הרמטכ"ל הרוסי, שר הפנים, ראש ספצסביאז של שירות האבטחה הפדרלי של רוסיה, מרבית חברי הקבינט, כמו גם ראש השירות הפדרלי למאבק בהלבנות הון ומימון טרור, ובכירים בסגל הקרמלין. במסגרת הוועדה בכל מחוזות רוסיה הוקמו ועדות מקומיות ללוחמה בטרור. בראש ועדה מחוזית עומד מנהל סניף פס"ב מקומי. במסגרת הוועדה מוקם מטה המבצעים הפדרלי (Федеральный оперативный штаб) האחראי על ביצוע מבצעי לוחמה בטרור.
## יעדים ומטרות
*הכנת הצעות הנשיא ליצירת מדיניות ממשלתית אחידה ללוחמה בטרור, כמו גם שיפור החקיקה הרוסית בתחום
*תיאום הלוחמה בטרור בין הגופים המנהליים הפדרליים, היחידות ללוחמה בטרור וארגון שיתוף הפעולה עם הרשות המבצעת, הרשויות המקומיות, עמותות וארגונים
*פיתוח אמצעי לחימה בטרור, לרבות פיתוח אמצעים כדי להבטיח את ההגנה על יעדים פוטנציאליים לפיגועים
*שיתוף פעולה בינלאומי בהתמודדות עם הטרור, כולל ניסוח של אמנות בינלאומיות של הפדרציה הרוסית בתחום והשתתפות באירועים בינלאומיים רלוונטיים
*הכנת הצעות להבטחת הגנה סוציאלית עבור העוסקים במלחמה בטרור (או) אלה שנאלצים להיות מעורבים, כמו גם שיקום חברתי של נפגעי פעולות טרור
*משימות אחרות שקבעה החקיקה הרוסית בנוגע למלחמה בטרור

בהתאם לתקנות הממשל, הוועדה יכולה:
*לקבל החלטות בעניין, ארגון ותיאום, פיתוח והערכה של מידת האפקטיביות של רשויות האכיפה הפדרליות במלחמתן בטרור, כמו גם פיקוח על יישומם
*לבקש ולקבל בבוא העת את האמצעים הדרושים מן הממשלה הפדרלית, רשויות המדינה של הפדרציה הרוסית, השלטון המקומי, עמותות ציבוריות, ארגונים ובעלי תפקידים
*להציע הצעות בדרך שנקבעה בנושאי המלחמה בטרור להחלטת נשיא הפדרציה הרוסית או ממשלת הפדרציה הרוסית.

## ראו גם
*המרכז הלאומי למלחמה בטרור
*המרכז המשולב לניתוח טרור
*המרכז המשותף למלחמה בטרור

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קהילת המודיעין הרוסית
קטגוריה:שירות הביטחון הפדרלי (רוסיה)
קטגוריה:לחימה בטרור
קטגוריה:ביטחון לאומי
יעקב הכהן מנהר פקוד

**יעקב הכהן מ[[נהר פקוד]]** (או **יעקב הכהן גאון**) היה מראשוני הגאונים וראש ישיבת סורא שבבבל בשלהי שלטון האימפריה הסאסנית.

## תיארוך

לפי נוסחת רוב כתבי היד של אגרת רב שרירא גאון, כיהן רב יעקב הכהן גאון כראש ישיבת סורא הייתה במשך שמונה עשרה שנה. קיים חילוקי דעות אודות שנת התחלת כהונתו של רב יעקב גאון, יש כותבים שהתחיל בשנת ד'תע"ב וכיהן עד פטירתו בשנת ד'ת"צ, ויש דוחים שנת התחלת פעילתו כגאון סורא משנת ד'תע"ה עד ד'תצ"ג

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי ישיבת סורא
קטגוריה:גאוני סורא
קטגוריה:יהודי בבל במאה ה-8
מספן הציוד

**מספן הציוד** (**מצ"ד**) הוא יחידה ראשית במפקדת חיל הים. המספן אחראי על האחזקה, ההצטיידות והמחקר ופיתוח של כל כלי השיט, המתקנים והמערכות בחיל הים, וכן על הנחיה מקצועית של התחום הטכני והלוגיסטי בחיל.

## היסטוריה
טרם הקמת מספן ציוד ומחלקת ציוד הייתה מחלקת הנדסה אדריכלות ימית ולחייל התמנה מהנדס ראשי ג'ו נוביק סא"ל חיים שטוייר שרטון, שניהם ממתנדבי היישוב לצי המלכותי הבריטי. לאחר מכן הוקמה מחלקת ציוד אשר בראשותה עמד קצין מהנדס בדרגת אל"ם בתפקיד רמחצ"ד. באופן טבעי מחלקת ציוד והנדסה הוקמה על ידי מתנדבי היישוב לצי המלכותי הבריטי אשר להם היו הכישורים מצי מלחמתי מסודר והידע הטכני הנדרש בנושאי מכונה, חשמל, מבנה אניות, תיקונים, תחזוקה ושיפוץ כלי שיט. ראש מחלקת הנדסה הראשון בחיל הים שממנה צמחה מחלקת ציוד היה אל"ם יוסף ג'ו נוביק ממתנדבי היישוב לצי המלכותי הבריטי שייסד את מספנת חיל הים.

המהנדסים הראשונים בחיל היו מתנדבי היישוב לצי המלכותי הבריטי ואנשי מח"ל מחיל הים האמריקאי. במקביל נשלחו ללימודים בMIT אברהם זכאי ואריה קפלן (קיפי) שאופק הקידום שלהם היה להתמנות לתפקיד רמחצ"ד. מגמת לימודים בחו"ל נבעה גם ממדיניות הרמטכ"ל יגאל ידין למנוע הקמת פלמ"ח חדש בחיל הים ולפרק גרעין שכזה. מדיניות שיושמה אף בשייטת 13 שבה נשלח יוחאי בן-נון ללימודים ב-MIT באותה התקופה.

מספן הציוד הוא המשכה של מחלקת ציוד (מחצ"ד) שהייתה מחלקת ציוד שיט והנדסה שנוצרה לפני מלחמת סיני מאיחוד בין מחלקת אפסנאות להנדסה. עד שנת 1972, נמצא המספן יחד עם מפקדת חיל הים כולה, במחנה סטלה מאריס בחיפה.

בשנת 1974 זכה סא"ל עמוס דגן בפרס ישראל על תרומתו בתחום הגילוי המכ"מי.

## תחומי אחריות
* כשירות וזמינות כלי השיט, המתקנים והמערכות בהתאם למשימות החיל והכוננות המבצעית.
* הנחיה מקצועית של האחזקה, הייצור, השיפוץ, התובלה והאספקה בחיל הים.
* רכש, הצטיידות ואחסון של מערכות, ציוד ותשתית עבור צורכי החיל.
* פיתוח, מחקר ושדרוג של המערכות, כלי השיט והמתקנים.
* הנחיה מקצועית בחיל הים של כח האדם הטכני וההנדסי.
* תיאום וקישור בין החיל לגורמים במשרד הביטחון והתעשיות הביטחוניות.

## מבנה מספן הציוד
תחת מספן הציוד נמצאות המחלקות והיחידות הבאות:
* מחלקת מערכות לחימה (מעל"ח)
* מחלקת תכנון, ארגון ולוגיסטיקה (תאו"ל)
* מחלקת הנדסת כלי שיט (הכ"ש)
* מחלקת אמצעים תת-מימיים (את"מ)
* מרכז מפת"ח
* מנהלת ספינות מגן
בנוסף, באחריותו המקצועית של המספן גם מספנת חיל הים ובסיס ציוד ותובלה (בצ"ת)

## מפקדי מספן הציוד
בראש מספן ציוד עומד קצין בדרגת תת-אלוף, המכונה רמצ"ד.

מדי שנתיים, מפקדי מספן הציוד נוהגים להזמין את קודמיהם למפגש, בו מוצגת פעילות חיל הים.
מפגש מפקדי מספן הציוד, דצמבר 2013|שמאל|ממוזער|250px
מפגש מפקדי מספן הציוד, אפריל 2015|שמאל|ממוזער|250px

## מקורות וקריאה נוספת
* משה גורמן ואריה בן-אלי, '''אגף הנדסה''', 'חיל הים' חוברת י' אפריל 1949, עמ'	8.

## ראו גם
* מתנדבי היישוב לצי המלכותי הבריטי
* מספנת חיל הים

## קישורים חיצוניים
* אברהם זכאי, '''תפקידי ההנדסה בחיל''', 'מערכות ים', דצמבר 1954, עמ' 25.
* צביקה רייך,	[במחלקת ציוד ומהתהלך בה'''](https://beingalim.files.wordpress.com/2021/01/1974-4-beingalim.pdf	'''משוט),	'בין גלים', אפריל 1974 עמ'	2.
* סיגל בוכריס ואבי אובל, [את ישי הרמתי ראש מספן הציוד'''](https://beingalim.files.wordpress.com/2021/02/1990-4-bg-180.pdf	'''מראיינים),	'בין גלים' 180 אפריל  1990 עמ'	14.

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:יחידות חיל הים הישראלי
קטגוריה:מערך הלוגיסטיקה בצה"ל
שרלרואה (כדורגל)

**מועדון הכדורגל המלכותי של שרלרואה** (בדרך כלל מוכר כ**שרלרואה** או **ספורטינג שרלרואה**) הוא מועדון כדורגל בלגי מהעיר שרלרואה המשחק בליגת העל הבלגית. המועדון הוקם ב-1904 והעפיל לליגת העל הבלגית לראשונה בעונת 1947/1948. מגרשו הביתי של המועדון הוא אצטדיון דו פיי דה שרלרואה.

## היסטוריה
מועדון הכדורגל שרלרואה הוקם ב-1 בינואר 1904. כעבור 20 שנה, ב-1924, המועדון העפיל לליגת המשנה הבלגית וב-1947 העפיל לראשונה לליגת העל.
בעונת 1956/1957 ירד המועדון חזרה לליגת המשנה לאחר שסיים במקום האחרון בליגת העל וכעבור 9 עונות, העפיל המועדון בשנית לליגת העל בעונת 1966/1967. בעונת המשחק 1968/1969, שרלרואה סיימה במקום השני, כחמש נקודות מתחת למקום הראשון, וזכתה בתואר סגנית האלופה. כשנתיים לאחר מכן, שרלרואה ירדו לליגת המשנה פעם נוספת.

שרלרואה נבחרו לשחק בליגת העל לאחר שב-1974 מס' הקבוצות בליגת העל הוגדל מ-16 ל-20 קבוצות. בעונת 1979/1980, סיימה במקום ה-17 מתוך 18 קבוצות וירדה שוב לליגת המשנה, אך העפילה חזרה לליגת העל חמש שנים אחר כך. בעונת 2010/2011, ירד המועדון לליגת המשנה לאחר 26 עונות בליגת העל, אך בעונה שלאחריה העפיל חזרה לליגת העל לאחר שסיים במקום הראשון בליגת המשנה.

ב-2015, סיימה הקבוצה במקום השישי. בשלב השני בליגה האירופית התמודדה הקבוצה נגד קבוצת בית"ר ירושלים. לאחר משחק רווי אלימות ניצחה שרלרואה 1–5. במשחק השני, שנערך שבוע לאחר מכן, ניצחה 1–4 באצטדיון טדי והשלימה ניצחון של 9:2 על בית"ר בסיכום.

## סגל שחקנים
; נכון ל-29 בספטמבר 2025

 

## תארים
שמאל|ממוזער|250px|האצטדיון הביתי
* ליגת העל הבלגית:
** סגנות: 1968/1969
* ליגת המשנה הבלגית:
** אליפות: 1946/1947, 2011/2012
** סגנות: 1965/1966
* הגביע הבלגי:
** סגנות: 1977/1978, 1992/1993

## קישורים חיצוניים

* 

* שרלרואה באתר הרשמי של אופ"א

## הערות שוליים

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל בלגיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1904
קטגוריה:שרלרואה: ספורט
גורדונ'ס (ג'ין)

**גורדונ'ס** (באנגלית: **Gordon's**) הוא הג'ין הנמכר ביותר בעולם. גורדונ'ס נרקח על ידי איש עסקים סקוטי בשם **אלכסנדר גורדון** שפתח את המזקקה שלו באזור סאות'ווארק ובידל את הג'ין שלו על ידי כך שהוא לא הוסיף לו סוכר וכך המציא את הג'ין היבש, שהפך לסטנדרט עולמי. בשנת 1786 המזקקה עברה לקלרקנוול. מותג הג'ין הזה מכיל 37.5% אלכוהול בנפח ומתאפיין בארומות וטעמים של ערער ועשבי תיבול.

המותג נמצא בבעלות יצרנית האלכוהול הבריטית דיאג'יו.

## קישורים חיצוניים

* 

* האתר הרשמי של ג'ין גורדונ'ס
* 
* גורדונ'ס ג'ין בפורטל בקבוק
* 

קטגוריה:ג'ין
קטגוריה:מותגי דיאג'יו
עלי אכבר חאן

**עלי אכבר חאן** (בבנגלית: **আলী আকবর খাঁ**; 14 באפריל 1922 – 18 ביוני 2009) היה מוזיקאי הודי קלאסי, הידוע בנגינתו בסרוד. חאן היה אחד מאנשי המפתח בחשיפת המערב למוזיקה ההודית הקלאסית. הן בהופעותיו (במיוחד עם נגן הסיטאר ראווי שנקר), והן כמורה.

עלי אכבר חאן נולד במחוז קומליה בבנגל (כיום בנגלדש). אביו, אלאודין חאן, שהיה מגדולי המוזקאים ההודיים של המאה ה-20, שימש כמורהו. בשנת 1955 הגיע לראשונה לארצות הברית בהזמנתו של הכנר יהודי מנוחין. בשנת 1956 ייסד בית ספר למוזיקה בעיר קלקוטה במטרה ללמד מוזיקה הודית קלאסית. בשנת 1969 פתח סניף של בית הספר בקליפורניה, ובשנת 1985 בבזל. בין תלמידיו היה המוזיקאי הישראלי יאיר דלאל.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* [דואט עם נגן הגיטרה הבריטי [ג'וליאן ברים]]
## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיקאים הודים
קטגוריה:עמיתי מקארתור
קטגוריה:הודים שנולדו ב-1922
קטגוריה:הודים שנפטרו ב-2009
מדליית הזהב הצבאית

**מדליית הזהב הצבאית** (באנגלית: **Army Gold Medal**) הייתה מדליית מערכה אשר הוענקה לקצינים ומפקדים בצבא הבריטי, עבור שירות יוצא דופן במערכות השונות בין השנים 1808–1814. המדליה ניתנה בשלוש צורות; מדליה גדולה (גנרלים), מדליה קטנה (קצינים נמוכים יותר) וצלב (השתתפות בארבע ומעלה מערכות). בשנת 1847 נוסדה מדליית השירות הצבאי הכללי אשר החליפה רטרוספקטיבית את מדליית הזהב הצבאית והוענקה לכל המעוטרים החיים של המדליה.

העיטור נוסד בשנת 1810 ונועד כאמור לציון שירות מיוחד ויצא דופן של קצינים ומפקדים. מדליה ניתנה עבור שירות במהפכה הצרפתית, במערכות הנפוליאוניות ובמלחמת העצמאות של ארצות הברית כל אלו עד לשנה 1814. מדליית ווטרלו נוסדה כדי לכלול את 'מלחמת מאה הימים' ביניהם קרב קאטר ברה וקרב ווטרלו, מערכות אשר לא נכללו במדליית הזהב הצבאית.

## זכאות לעיטור
כללי הענקת העיטור היו מחמירים והוענקו לקצינים אשר פיקדו בפועל על יחידות אשר השתתפו בלחימה באופן פעיל, בקו האש עצמו בלחימת מוסקטים. במערכות מסוימות כגון מערכות מצור (לדוגמה המצור על בדחוס (1812), חיילים רבים אשר לא היו בקו המסאסקטים הפגינו גבורה תחת אש, כמו קציני תותחנים אשר ניהלו את המצור במשך ימים ארוכים, אך אלו לרוב לא היו זכאים לעיטור. ארתור ולסלי כתב במכתבו ללוטננט-גנרל סטפלטון קוטון ב-16 בנובמבר 1813, לאחר קרב פוארטס דה-אונרו, כך: 

סך הכל אושרו 28 מערכות לציון על גבי העיטור, כך שעד ארבע מערכות אוזכרו על גבי מדליה ומעל ארבע מערכות היה נוסף לצלב אבזם עם שם המערכה (כלומר, ארבע המערכות הראשונות רשומות על גבי הצלב וכל אחד נוסף על אבזם לאורך סרט העיטור). המעוטר בעל המספר הרב היותר של אבזמים הוא ארתור ולסלי, הדוכס הראשון מוולינגטון אשר עוטר עבור 13 מערכות (4 על הצלב ו-9 בצורת אבזמים).

## תיאור
העיטור כאמור התחלק לשני סוגים אשר הוענקו בהתאם לדרגת המקבל; המדליה הגדולה שקוטרה היה כ-5.3 ס"מ הוענקה לקצינים מדרגת גנרל ומעלה; והמדליה הקטנה שקוטרה היה כ-3.3 ס"מ הוענקה לקצינים נמוכים יותר, בדרך כלל החל ממפקדי גדודים וחטיבות.
המדליה הגדולה והקטנה נבדלו בגודלן בלבד והורכבו ממדליה בצורת דיסק, התלויה מסרט העיטור על ידי אבזם וטבעת. בצד הקדמי של המדליה הוצגה דמותה של בריטניה ישובה ואוחזת בידה האחת ענף דקל ומגן בצורת היוניון ג'ק ובידה השנייה זר עלי דפנה. מאחורי הדמות שוכבת דמותו של האריה הבריטי. בצד ההפוך של המדליה נכתבה המערכה עליה עוטר המקבל (המערכה הראשונה, האחרות צוינו כאבזמים), כאשר מקיפה את המילה טבעת עלי דפנה.

העיטור בצורת הצלב, עוצב בצורת צלב פאטה אשר במרכזו דמותו של האריה הבריטי ובארבע הדפנות של הצלב נרשמו ארבע המערכות אליהן קיבל המעוטר את הצלב (החל מהמערכה החמישית צורפו אבזמים). הצד ההפוך של הצלב היה זהה לצד הקדמי. צורת הצלב של העיטור העניקה יותר מאוחר השראה לעיצוב צלב ויקטוריה.

למרות שבאותה תקופה לא הוסף שם המקבל לעיטור, היה קיים נוהג לא רשמי של חריטת של המקבל, לעיתים בנוסף לדרגתו ויחידתו, על דופן העיטור.

## אבזמים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

הזהב הצבאית
קטגוריה:עיטורי צלב
זהב צבאית
ברוס בויטלר

שמאל|ממוזער|250px|ברוס בויטלר, 2011
**ברוס אלן בּוֹיְטלֶר** (באנגלית: **Bruce Alan Beutler**; נולד ב-29 בדצמבר 1957 בשיקגו) הוא גנטיקאי יהודי-אמריקאי המתמחה באימונולוגיה. חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 2011.

## קורות חיים
בויטלר הוא בנו של ארנסט בויטלר (1928–2008), המטולוג שהיגר מברלין לארצות הברית בגיל 7 יחד עם משפחתו היהודית, שנמלטה מגרמניה הנאצית והשתקעה בקליפורניה. ברוס בויטלר למד ביולוגיה באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו, והשלים לימודי רפואה באוניברסיטת שיקגו בשנת 1981. בשנים 1985–1986 שימש כפרופסור חבר באוניברסיטת רוקפלר. לאחר מכן כיהן עד לשנת 2000 בתפקידים שונים באוניברסיטת טקסס, ב"Southwestern Medical Center" בדאלאס, ובמכון הווארד יוז למחקר רפואי. משנת 2000 ועד 2007 כיהן בויטלר כפרופסור במחלקה לאימונולוגיה במכון סקריפס למחקר בלה-הויה, קליפורניה, השייך לאוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו. מאז 2007 הוא עומד בראש המחלקה לגנטיקה במכון.

בשנת 2011 הוענק לו במשותף עם ז'ול הופמן וראלף מ. שטיינמן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה, על גילוייהם בנוגע להפעלת חסינות מולדת.

בספטמבר 2018 פורסם כי בויטלר ופרופסור דייל בוגר הצליחו לפתח חיסון, שבמסגרת טיפול משולב עם מולקולת דיפרובוסים הצליח לחסל לחלוטין סרטן מסוג מלנומה בעכברי מעבדה.

## חיים אישיים
בויטלר הוא אב לשלושה בנים.

## פרסים (מבחר)
*1994: פרס החוקר המצטיין של הפדרציה האמריקאית למחקר קליני
*2004: פרס רוברט קוך
*2006: פרס ויליאם ב קולי
*2006: גראן פרי לאופולד צ'ארלס-מאייר
*2007: פרס בלצן
*2007: דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה הטכנית של מינכן
*2007: פרס פרדריק ב. בנג
*2008: חברות באקדמיה הלאומית למדעים
*2009: פרס המרכז הרפואי אולבני
*2011: פרס שאו
*2011: פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה, יחד עם ז'ול הופמן וראלף מ. שטיינמן

## פרסומים עיקריים

* A. Poltorak, X. He, I. Smirnova, M. Y. Liu, C. Van Huffel, X. Du, D. Birdwell, E. Alejos, M. Silva, C. Galanos, M. Freudenberg, P. Ricciardi-Castagnoli, B. Layton, B. Beutler: *Defective LPS signaling in C3H/HeJ and C57BL/10ScCr mice: mutations in Tlr4 gene.* In: *Science.* Band 282, Nummer 5396, Dezember 1998, S. 2085–2088
* B. Beutler, Z. Jiang, P. Georgel, K. Crozat, B. Croker, S. Rutschmann, X. Du, K. Hoebe: *Genetic analysis of host resistance: [[Toll-like receptor]] signaling and immunity at large.* In: *Annual review of immunology.* Band 24, 2006, S. 353–389. . (Review).


## קישורים חיצוניים

* 

* Homepage Bruce Beutler, MD, Scripps Research Institute
* Beutler, isiknowledge.com
* ראיון עמו
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:גנטיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:רופאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס נובל יהודים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:אימונולוגים יהודים אמריקאים
קטגוריה:סגל אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:זוכי פרס קולי
קטגוריה:זוכי פרס בלצן
קטגוריה:יהודים זוכי פרס שאו
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו
קטגוריה:בוגרי בית הספר לרפואה באוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו
קטגוריה:זוכי פרס המרכז הרפואי אלבני
קטגוריה:רופאים יהודים
קטגוריה:סגל מכון הווארד יוז למחקר רפואי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1957
ראלף סטיינמן

**ראלף מרווין סטיינמן** (באנגלית: **Ralph Marvin Steinman**; 14 בינואר 1943, מונטריאול – 30 בספטמבר 2011, ניו יורק) היה אימונולוג יהודי-קנדי, ופרופסור באוניברסיטת רוקפלר בניו יורק. בשנת 2011 הוענק לסטיינמן (לאחר מותו) פרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה, בשותפות עם המדענים ברוס בויטלר וז'ול הופמן.

## קורות חייו
סטיינמן נולד וגדל במונטריאול. סבו מצד אמו, נתן טקפמן, היה נשיא חברה קדישא בני יעקב במונטריאול.

סטיינמן קיבל תואר ראשון בשנת 1963 באוניברסיטת מקגיל במונטריאול. בשנת 1968 השלים לימודי רפואה באוניברסיטת הרווארד. לאחר מכן התמחה בבית החולים הכללי מסצ'וסטס, לפני שמונה לפרופסור זוטר (מרצה בכיר ב-1970, פרופסור חבר ב-1976) במרכז לחקר הלוקמיה באוניברסיטת רוקפלר בניו יורק. בשנת 1988 מונה שם לפרופסור לפיזיולוגיה ואימונולוגיה. מאז 1998 כיהן גם כמנהל מרכז בראון כריסטופר לאימונולוגיה ומחלות חיסוניות.

בשנת 2011 זכה בפרס נובל לפיזיולוגיה במשותף עם המדענים ברוס בויטלר וז'ול הופמן, הודות לגילוי התא הדנדריטי ותפקידו במערכת החיסון הנרכשת. סטיינמן מת שלושה ימים לפני פרסום ההודעה על זכייתו בפרס מסרטן הלבלב, שאובחן אצלו ארבע שנים קודם לכן. חברי ועדת נובל לא ידעו על פטירתו בעת הפרסום, ועל אף שהפרס ניתן בדרך כלל לאנשים חיים בלבד, החליטה לבסוף הוועדה שהיות שההחלטה "התקבלה בתום לב", סטיינמן יקבל את הפרס לאחר מותו. בתו של סטיינמן סיפרה כי אביה התבדח על כך לפני פטירתו: "אני יודע שאני חייב להחזיק מעמד כי הם לא נותנים לך את זה לאחר פטירה".

היה נשוי לפאולין ניומרק סטיינמן.

## תרומתו
סטיינמן גילה בשנת 1973 את התאים הדנדריטיים יחד עם זנביל א' כהן, ותיאר אותם כתאים שמסייעים בשלב הבא בתגובה של מערכת החיסון, כאשר המיקרואורגניזם מנוקה מהגוף. סטיינמן ניתח בפרסומיו השונים את מערכת התאים הדנדריטיים, ותפקידם בתגובה החיסונית במחלות שונות, לרבות דחיית השתלות, מחלות אוטואימוניות ומחלות זיהומיות, לרבות איידס. עבודותיו שימשו בסיס למחקרים נוספים על חיסון של מחלות חיסון עצמי, וכן אפשרו לפתח חיסונים טובים יותר לגידולים סרטניים. סטיינמן עצמו הצליח להאריך את חייו בעזרת מחקריו.

סטיינמן כיהן כעורך של כתב העת לרפואה ניסויית ("Journal of Experimental Medicine"). בנוסף כיהן כחבר בוועדה המדעית המייעצת של כתבי עת רבים אחרים, כולל ב-PNAS.

## פרסים (מבחר)
*1996: פרס אמיל פון בהרינג
*1998: פרס מקס פלאנק
*1998: פרס ויליאם ב' קולי
*1999: פרס רוברט קוך
*2001: חברות באקדמיה הלאומית למדעים
*2003: פרס קרן גרדנר הבינלאומי
*2005: חברות בארגון המלכותי של אדינבורו
*2006: חברות באקדמיה למדעים בניו יורק
*2007: פרס לסקר למחקר רפואי בסיסי
*2009: פרס "אולבני מדיקל סנטר"
*2010: פרס א"ה היינקן לרפואה
*2011: פרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה (לאחר מותו)

## קישורים חיצוניים

* Ralph M. Steinman, M.D., rockefeller.edu
* Steinman, Ralph M., isiknowledge.com
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה
קטגוריה:זוכי פרס נובל יהודים קנדים
קטגוריה:זוכי פרס פון בהרינג
קטגוריה:זוכי פרס מקס פלאנק
קטגוריה:זוכי פרס היינקן
קטגוריה:זוכי פרס קולי
קטגוריה:זוכי פרס קוך
קטגוריה:סגל אוניברסיטת רוקפלר
קטגוריה:אימונולוגים קנדים
קטגוריה:אימונולוגים יהודים
קטגוריה:רופאים יהודים קנדים
קטגוריה:קנדים שנפטרו מסרטן הלבלב
קטגוריה:זוכי פרס המרכז הרפואי אלבני
קטגוריה:זוכי פרס קרן גיירדנר הבינלאומי
קטגוריה:זוכי פרס אלברט לסקר למחקר רפואי בסיסי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1943
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2011
ספירו שרלרואה

**ספירו באסקט שרלרואה** (בצרפתית: **Spirou Charleroi**) היא קבוצת כדורסל בלגית מהעיר שרלרואה, המתמודדת בליגת העל הבלגית.

## היסטוריה
המועדון נוסד בשנת 1989, על חורבותיו של מועדון הכדורסל "מונסו שרלרואה".

הקבוצה משתתפת במסגרות האירופאיות מאז שנת 1992. בין היתר השתתפה ב: גביע קוראץ', גביע ספורטה, גביע יול"ב (רבע גמר 2005), יורוצ'לנג', יורוקאפ והיורוליג (טופ-16).

אולם הבית של המועדון הוא ה**ספירודום** המכיל 6,300 מקומות ישיבה.

## תארים והישגים
***[[ליגת העל הבלגית בכדורסל|הליגה הבלגית]]**:
**אליפות (10): 1996, 1997, 1998, 1999, 2003, 2004, 2008, 2009, 2010, 2011
**מקום שני: 1993, 1994, 2002, 2005, 2012
***[[גביע בלגיה בכדורסל|הגביע הבלגי]]**:
**זכייה (5): 1996, 1999, 2002, 2003, 2009
**גמר: 1995, 1997, 2001, 2005, 2006, 2008, 2010, 2020
***הסופרקאפ הבלגי**:
**זכייה (7): 1996, 1997, 1999, 2001, 2002, 2008, 2010
**גמר: 2009

### שחקני עבר בולטים
*  מייק באטיסט
*  אריק סטרולה
*  טונג'י אווג'ובי
*  דידייר אילונגה מבנגה
*  דמונד מאלט

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קבוצות כדורסל בלגיות
קטגוריה:שרלרואה: ספורט
אלייזה אקטון

שמאל|ממוזער|250px|דף מספרה של אקטון "הבישול המודרני למשפחה", משנת 1871, עמ' 48.
שמאל|ממוזער|250px|שער ספר השירים של אקטון
ממוזער|ספר הבישול המודרני, 1845
**אליזבת אקטון** המוכרת כ**אלייזה אקטון** (באנגלית: **Elizabeth "Eliza" Acton**; 17 באפריל 1799 – 13 בפברואר 1859) הייתה משוררת אנגליה וכותבת ספרי בישול. אקטון כתבה את ספר הבישול "הבישול המודרני למשפחה"  – אחד מספרי הבישול הראשונים בשפה האנגלית המיועדים למשפחה ולמבשלת הביתית, ולא לשף מקצועי או למבשלת מקצועית. ספר זה היה ספר הבישול הראשון שבו פורטו מרכיבי המתכון בראשיתו (דבר המקובל כיום בכל ספרי הבישול), וכן היה זה ספר הבישול הראשון שבו צוינו משך הזמן של הבישול או האפייה. כמו כן, היה זה ספר הבישול הראשון שבו הוצג מתכון לכרוב ניצנים. על בסיס ספר זה התבסס ספרה של איזבלה ביטון "ספרה של הגברת ביטון לניהול משק הבית".

השף דיליה סמית' ציינה כי אקטון הייתה מבין כותבי המתכונים הטובים ביותר בשפה האנגלית וכינתה את מתכוניה "תור הזהב של הבישול האנגלי".

ספר הבישול של אקטון הודפס עד שנת 1914, ומתכוניה מופיעים גם בספרי בישול מודרניים.

## קורות חיים
אקטון נולדה בכפר באטל (Battle) שבסאסקס, והייתה בתם הבכורה של אליזבת מרסר (Elizabeth Mercer) וג'ון אקטון (John Acton). לאקטון היו חמישה אחים. זמן קצר לאחר לידתה עברה המשפחה לסאפוק ושם גדלה. בהיותה בת שבע עשרה פתחה אקטון בית ספר לנערות בקליידון הסמוכה לאיפסוויץ'. בית הספר פעל במשך ארבע שנים. בשל מצבה הבריאותי עברה לצרפת לזמן קצר, ועם שובה, בשנת 1826 פרסמה את ספר שיריה, ובו 52 שירי אהבה.

בשנת 1845 יצא לאור ספר הבישול שלה אשר זכה להצלחה רבה ולהשפעה רבה. הספר נמכר בכ-125,000 עותקים, ואקטון קיבלה בגינו 900 ליש"ט (השווים, נכון לשנת 2010, כ-70,000 ליש"ט).

בשנת 1857 יצא לאור ספר הבישול השני שכתבה – "ספר הלחם האנגלי" (*The English Bread Book*), הכולל מתכונים רבים וסקירה היסטורית של אפיית לחם באנגליה, כמו גם דעתה של אקטון נגד מזון מתועש.

אקטון נפטרה בשנת 1859 ונקברה בהמפסטד.

## כתביה
*"שירים" (*Poems*), הוצאת לונגמנז, לונדון, 1826
*"דברי ימי טירת פרמלינגהאם" (The Chronicles of Castel Framlingham), פואמה, 1838
*"קול הצפון" (The Voice of the North), שיר המתאר את ביקורה של המלכה ויקטוריה בסקוטלנד בשנת 1842
*"בישול מודרני למשפחה" (*Modern Cookery for Private Families*), הוצאת לונגמנז, לונדון, 1845
*"ספר הלחם האנגלי" (*The English Bread Book*), 1857
## לקריאה נוספת
* אנאבל אבס, **המטבח האנגלי של מיס אלייזה**, הוצאת תכלת, 2022.

## קישורים חיצוניים

* קורות חיים
* שיריה של אלייזה אקטון
* מתכון לפודינג חג המולד של אקטון בעיתון הסאנדיי טיימס

קטגוריה:מחברות ספרי בישול בריטיות
קטגוריה:משוררים אנגלים
קטגוריה:משוררות אנגליות
קטגוריה:שפיות בריטיות
קטגוריה:מחברי ספרי בישול בריטים
קטגוריה:שפים בריטים
קטגוריה:ילידות 1799
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1799
קטגוריה:נפטרות ב-1859
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1859
ג'ורג' גיילורד סימפסון

**ג'ורג' גיילורד סימפסון** (באנגלית: **George Gaylord Simpson**; 16 ביוני 1902 – 6 באוקטובר 1984) היה פליאונטולוג אמריקאי מהמשפיעים ביותר במאה העשרים. ספריו "Tempo and Mode in Evolution" (1944), "המשמעות של האבולוציה" (1949) ו"המאפיינים העיקריים של האבולוציה" (1953) תרמו תרומה מרכזית בתהליך הסינתזה האבולוציונית המודרנית.  היה מומחה ליונקים שנכחדו ולנדידה הבין יבשתית שלהם וניפץ את המיתוס כי האבולוציה של הסוס הייתה תהליך ליניארי שהגיע לשיאו בסוס הבית המודרני. סימפסון טבע את המילה hypodigm בשנת 1940, ופרסם בהרחבה על הטקסונומיה של יונקים; מאובנים וקיימים בתקופתנו כאחד.

סימפסון שימש כפרופסור לזואולוגיה באוניברסיטת קולומביה, והיה אוצר במחלקה לגאולוגיה ופלאונטולוגיה במוזיאון האמריקאי להיסטוריה של הטבע בין השנים 1945-1959. היה גם אוצר במוזיאון לזואולוגיה השוואתית באוניברסיטת הרווארד בין השנים 1959-1970, ופרופסור למדעי כדור הארץ באוניברסיטת אריזונה עד לפרישתו בשנת 1982.

* זוכה מדליית פנרוז לשנת 1952.
* זוכה מדליית דרווין לשנת 1962.
* זוכה המדליה הלאומית למדעים - 1965.

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה של סימפסון
* מאמר של סימפסון מ-1950 על היסטוריית הפאונה של אמריקה הלטינית
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי אילינוי
קטגוריה:שיקגו: אישים
קטגוריה:פלאונטולוגים אמריקאים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:זוכי המדליה הלאומית למדעים
קטגוריה:זוכי פרסי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:זוכי מדליית ליניאוס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1902
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1984
קטגוריה:זוכי מדליית דרווין
יו לטימר

[שמאל|ממוזער|200px|הבישופים האנגליקנים יו לטימר, [תומאס קרנמר וניקולס רידלי מועלים על המוקד. ויטרז' בכנסייה אנגליקנית בארקנסו]]

**יו לטימר** (באנגלית: **Hugh Latimer**; בין 1480 ל-1494 - 16 באוקטובר 1555) היה בישוף ווסטר והכומר האישי של אדוארד השישי, מלך אנגליה. היה מבין ראשי הכנסייה האנגליקנית והוצא להורג בעוון כפירה ובגידה על ידי מרי הראשונה, מלכת אנגליה הקתולית. מרטיר (קדוש מעונה) של הכנסייה האנגליקנית.

## תולדות חייו
לטימר נולד בלייסטרשייר שבמרכז אנגליה. הוא למד בקולג' קלייר באוניברסיטת קיימברידג' והוסמך ככומר ב-1515. החל מ-1522 שימש ככומר האוניברסיטה, אך המשיך להתעמק בלימודי תאולוגיה. במסגרת הדרישות לקבלת התואר בתאולוגיה קיים ויכוח תאולוגי-סכולסטי (בלטינית: *disputatio*) במסגרתו הפריך את טענות הרפורמציה הפרוטסטנטית. לאחר הוויכוח שכנע אותו הרפורמיסט האנגלי תומאס בילניי (Thomas Bilney) לבחון את הדרך הפרוטסטנטית והעביר את לטימר לאמונה הפרוטסטנטית. סביב לטימר ובילניי התגבשה קבוצה של אנשי דת שבחנו את הרעיונות הפרוטסטנטיים, הקבוצה נהגה להפגש בפונדק "הסוס הלבן" בקיימברידג'.

ב-1528 החל לטימר להטיף בגלוי בעד תרגום המקרא לאנגלית, דבר שנחשב בעיני הקתולים ככפירה, הוא נקרא להתייצב בפני החשמן תומאס וולסי והוזהר, אולם שנה לאחר מכן סר חינו של וולסי והאווירה בממלכה החלה להשתנות לכיוון הרפורמה. ב-1539 מינה אותו הנרי השמיני, מלך אנגליה לבישוף ווסטר. כיוון שלטימר התנגד לששת העקרונות הדתיים שהציג הנרי השמיני באותה שנה, כיוון שלא היו שונים מספיק מן האמונה הקתולית הוא אולץ להתפטר ממשרתו ונכלא במצודת לונדון שם שהה עד 1547.

לאחר מותו של הנרי השמיני, בעת שלטונו של אדוארד השישי ותחת חסותם של אפוטרופסיו אדוארד סימור, דוכס סומרסט וג'ון דאדלי, דוכס נורת'מברלנד ושל קתרין פאר, אשתו האחרונה של הנרי ופרוטסטנטית מסורה, עברה הארץ רפורמה דתית מקיפה. לטימר הוצא מכלאו ועבר לכהן ככומר המלך וכמטיף החצר.

הכתרתה של מרי הראשונה, מלכת אנגליה ב-1553 שמה קץ לרפורמה. מרי ביקשה להחזיר את הממלכה לחיק הקתוליות. ב-1554 נתפס לטימר יחד עם בישוף לונדון, ניקולס רידלי והארכיבישוף מקנטרברי, תומאס קרנמר ונכלא תחילה במצודת לונדון ולאחר מכן בכלא פוקסום באוקספורד. השלושה הואשמו בכפירה (עקב אמונתם הפרוטסטנטית) ובבגידה (עקב תמיכתם בהכתרתה של ג'יין גריי למלכה) ועברו עינויים. ב-16 באוקטובר 1555 הוצאו לטימר ורידלי להורג על ידי העלאה על המוקד ברחבה שלפני קולג' באליוול באוקספורד (כיום נמצאת במקום אנדרטה ויקטוריאנית לזכרם). הם קרויים "המרטירים מאוקספורד" (כחצי שנה לאחר מכן הצטרף אליהם גם תומאס קרנמר) וב-16 באוקטובר מצוינת הכנסייה האנגליקנית את זכרם.

## לקריאה נוספת

* Chester, Allan G., **Hugh Latimer: Apostle to the English**, New York: Octagon Books,
* Wabuda, Susan **Latimer, Hugh (c.1485–1555)**, Oxford Dictionary of National Biography, Oxford: Oxford University Press
* Biographical Sketches of the Translators and Reformers and other eminent biblical scholars in the **Pronouncing Edition of the Holy Bible** (1890)


## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה באתר הכנסייה האנגלית 
* פרק XVI מ"ספר המרטירים של פוקס", ראו סעיף 1.19
* כתביו בפרויקט גוטנברג
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אישים שהוצאו להורג בבריטניה ואירלנד
קטגוריה:מרטירים
קטגוריה:תאולוגים נוצרים
קטגוריה:אישים בחצר הנרי השמיני
קטגוריה:בישופים אנגליקנים
קטגוריה:ילידי 1485
קטגוריה:נפטרים ב-1555
יעקב יהודה דסקל

**יענקי דסקל** (נולד בשם: **יעקב יודא דסקל** ב-תשמ"א, 1981) הוא מלחין וזמר חסידי. סולן החצר של חסידות ויז'ניץ.

## ביוגרפיה

נולד בשנת תשמ"א, נשוי ואב לשבעה, מתגורר באשדוד.

אחיו הוא הזמר שלמה דסקל.

### קריירה
דסקל החל את דרכו המוזיקלית כאשר החל לשיר את התפילות והיצירות בשולחנות שנערכו בוויזניץ בשבתות וחגים בהשתתפות אלפי חסידים, לפני כעשור החל לשמש כסולן הראשי במקהלת ויז'ניץ בהופעותיה ובאלבומים שלה, בטקס סיום הש"ס שנערך בהיכל הספורט יד אליהו בשנת 2005 שר דסקל כסולן ראשי בפני קהל של רבבות וזכה לחשיפה רבה, את עיקר פעילותו המוזיקלית הוא מבצע בחסידות ויז'ניץ בחגים ובאירועים שונים אך בעיקר בשבתות בהם הוא שר בתפילות ובשולחנות את היצירות של החסידות, הוא מופיע אף באירועים ציבורים שונים של הציבור החרדי.

דסקל השתתף בהפקות מוזיקליות חסידיות רבות, כמו הסדרה הפופולרית לחיים טיש של יוסף משה כהנא ואחרים, אך בעיקר משמש כסולן ביצירות המופקות על ידי חסידי ויז'ניץ, כמו הסדרה המוזיקלית "א ויזניצר ניגון", האלבומים "שבת און ויזניץ", "עתיקין" ועוד.

את תפילות הימים הנוראים הוא עושה בשנים האחרונות בבית הכנסת המרכזי בלייקווד, שם הוא מופיע לפני קהל המתפללים כחזן בראש השנה ויום הכיפורים. מיד לאחר מכן הוא שב לישראל לחג הסוכות ומשתתף בשמחת בית השואבה המרכזית בחצר ויז'ניץ.

דסקל אף הלחין מספר יצירות לחצר ויז'ניץ, וכמה מהן התפשטו גם מחוץ לחסידות זו, ובהן: "הכל יודוך", "ואילו פינו מלא שירה", "מרן דבשמיא", "קרוץ מחומר". בשנים האחרונות מלחין דסקל את ה'מארש' השנתי המסורתי בחצר ויז'ניץ מדי ראש השנה.

הלחין ושר גם את היצירה "לראות בנים" (המוכרת גם בשם **ויהיו זרעי**), היצירה זכתה למספר גרסאות כיסוי בין היתר על ידי זאנוויל ויינברגר. והלחין עבור הזמר מוטי שטיינמץ את הלהיט ויהי נועם מתוך אלבומו הנשמה בקרבי (בהמשך ביצע דסקל עצמו קאבר לשיר).

## דיסקוגרפיה
### אלבומים
* **[[שומע תפילה (אלבום)|שומע תפילה]]**, לחיים הפקות, 2010
* **[[קבלת שבת (אלבום)|קבלת שבת]]**, לחיים הפקות, 2018
* **[[נאר מיט אמונה]]**, לחיים הפקות, 2018
* א ויזניצ'ער ניגון 1–4

### השתתפות באלבומים

### סינגלים

## קישורים חיצוניים

* יוסי אשרי, א ויזניצר ניגון , חסידי ניוז
* יענקי דסקל, באתר http://jewishmusic.fm

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:זמרים חסידיים ישראלים
קטגוריה:חסידי ויז'ניץ
קטגוריה:מלחינים חסידיים
קטגוריה:מלחיני מוזיקה חסידית
קטגוריה:זמרים חסידיים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1981
קטגוריה:אשדוד: אישים
קוזמוס

**קוזמוס** (געז: ቆዝምሰ) היה נזיר שהוביל מערכה צבאית של ביתא ישראל כנגד האימפריה האתיופית בשלהי המאה ה-14.

המידע הידוע על קוזמוס, מגיע כולו מהגיוגרפיה של הנזיר האתיופי יפקרנה אגזי. לפי הגיוגרפיה זו, קוזמוס היה נזיר נוצרי שחי במנזר וינה שבתיגראי וכאשר ראה אותו יפקרנה אגזי ניבא עליו שהוא יתפקר. בעקבות אותה הנבואה ציווה אגזי להעביר בכוח את קוזמוס על נזירותו ולהשקותו ביין ולהאכילו בבשר. בתגובה לכך ברח קוזמוס לבגמדר ולאחר שלושה ימי הליכה הגיע לסמין ולצלמת והתקבל על ידי המקומיים. על פי ההגיוגרפיה:

על פי המקור, אותם יהודים החלו לראות בנזיר דמות משיחית והוא עצמו טען להיותו בן האלוהים. היהודים שבראשם קוזמוס אספו צבא ותקפו כנסיות ומנזרים בבגמדר ודמביה. לאחר שהביסו את מושל דמביה הוא הצטרף אליהם והם המשיכו לתקוף ולשרוף מבני דת נוצריים. כאשר הגיעו לאנפרז הם הרגו את המנהיגים הנוצרים יחד עם 37 תלמידיהם והרגו רבים נוספים. בתגובה לכך שלח הקיסר דווית הראשון כוח רענן בפיקודו של אקחדום מושל תיגראי שהביס את צבא קוזמוס והרגו.

## לקריאה נוספת

*אהרון זאב אשכולי, **ספר הפלשים - יהודי חבש תרבותם ומסורותיהם**, מוסד הרב קוק וראובן מס, תשל"ג

*Steven Kaplan, "Qozmos" in Siegbert Uhlig (Editor), **Encyclopaedia Aethiopica: O-X**, Harrassowitz, 2010, , p. 303
*James Arthur Quirin, **The Evolution of the Ethiopian Jews: a History of the Beta Israel (Falasha) to 1920**, University of Pennsylvania, 1992, 
*Steven Kaplan, **The Beta Israel (Falasha) in Ethiopia: From Earliest Times to the Twentieth Century**, New York University Press, 1992, 


## הערות שוליים

קטגוריה:תולדות ביתא ישראל
קטגוריה:תקופת תור הזהב האתיופית
קטגוריה:גרים