open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אורוות שלמה

שמאל|ממוזער|240px|מפת הר הבית
240px|ממוזער|אורוות שלמה
**אורוות שלמה** הוא מבנה תת-קרקעי קדום בפינה הדרום-מזרחית של הר הבית, המורכב מקמרונות. גודלו 60 על 80 מטר, ומפלסו 12 מטר מתחת למפלס הנוכחי של ההר. בתחילת שנות התשעים ביצע וקף עבודות שיפוץ וחפירה בלתי חוקיות במבנה, אך לאחר מהומות מנהרת הכותל ניתן אישור רטרואקטיבי לעבודות אלה, ובשנת 1996 חנכו הווקף והתנועה האיסלאמית במבנה מסגד על שם מרואן, שהיה ח'ליף מבית אומיה (אביו של עבד אל-מלכ שהקים את כיפת הסלע).

## מבנה אורוות שלמה
שורות האומנות באורוות שלמה מורכבות מאבנים בעלות סיתות-שוליים, האופייניים לבניה ההרודיאנית; אבנים אלו מצויות בשימוש משני כיום, ולא ברור אם היו גם חלק מהמבנה המקורי בימי הבית השני . במרכז המבנה מצוי מוצא של קשת גדולה, ועל פי מיקום הקשת יש המשערים שהייתה חלק ממכלול הסטיו המלכותי שהיה בדרום הר הבית בתקופת הבית השני.

## בניית אורוות שלמה
רוב החוקרים סוברים שהמבנה נוסד על גבי חורבות של שרידים מתקופת הבית השני. בתחילת המחקר הארכאולוגי של הר הבית הוצע שהמבנה עצמו נוסד בימי בית המקדש השני. אומנות המבנה מורכבות מאבנים עם סיתות שוליים בסגנון ההרודיאני, וככל הנראה מקורם באבני הכותל הדרומי שהתמוטטו. בצד אחד של האבנים מופיע הסיתות המקורי מימי הבית השני, ואילו בשלוש הפאות הנוספות של האבנים נעשה סיתות שמחקה את הסיתות הקדום. מרבית החוקרים היום מתארכים את המבנה לתקופה האומאית.

לדעת חוקר המקדש הרב זלמן מנחם קורן, האזור הדרומי של הר הבית לא היה מכוסה בעפר בימי הורדוס, אלא כוסה רק בתקופה הביזנטית או המוסלמית הקדומה. זאת הוא מסיק מהחפירות שנערכו על ידי הערבים במקום, ושגילו שלמבנה היה שער מסותת במקום שבו היה מכוסה עד כה בעפר, מה שמוכיח לדעתו שכל האזור הדרומי לא הוגבה בעפר על ידי הורדוס, וכי מבנה אורוות שלמה היה מבנה עלי במקורו. ראיה נוספת לדבריו מוצא הרב קורן בשרידי שער בכותל המזרחי של הר הבית, בפינה הדרומית, שנמצא באותו מפלס גובה של שערי חולדה (בקרקעית אורוות שלמה), אך מעל לפני השטח בצד החיצוני של הכותל, כך שהיה צורך במדרגות כדי להגיע לשער. מכיוון שאין טעם ליצור שער שחציו יהיה מדרגות וחציו יהיה תת-קרקעי (עד למפלס העליון), מסתבר מכאן שהשער לא היה תת-קרקעי, מכיוון שהאזור לא היה מכוסה. זאת לעומת קשת וילסון, המוליכה בדרום למפלס בגובה שאר ההר (ולא באופן תת-קרקעי), ושלדעתו הובילה לשטח מוגבה צר בלבד, בדרך להר הבית המקורי, שלפני ההרחבה.

המבנה ואתו כל המבנים האחרים בדרום הר הבית, ניזוקו עקב רעידת האדמה הגדולה בשנת 1033; לאחר מכן, ככל הנראה באותה תקופה (התקופה הפאטימית), שוקם המבנה והקמרונות נבנו מחדש.

## שימושים
כשהצלבנים כבשו את ההר, הוחזק המבנה בידי האבירים הטמפלרים של מקדש שלמה (כך כונה בפיהם המקום), ושם נהגו לקשור את סוסיהם, ומכאן שמו "אורוות שלמה". בשנת 1187 המצביא האיובי צלאח א-דין כבש את ירושלים מידי הצלבנים, וסתם את פתחיו הצפוניים של המבנה, במטרה להוציאו משימוש — אולי כחלק ממדיניות כיבושיו שבה לא רצה להשאיר כל זכר לכיבוש הנוצרי. מאז ועד לשנים האחרונות, שבהן המבנה הפך למסגד, לא היה כל שימוש במבנה זה.

## ראו גם
* פרויקט סינון עפר הר הבית

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אדריכלות אסלאמית
קטגוריה:מקדש הורדוס
קטגוריה:הר הבית
קטגוריה:ירושלים: מבנים
קטגוריה:ירושלים: מסגדים
ציפורי (מושב)

שמאל|ממוזער|250px|בכניסה לציפורי
**ציפורי (צִפּוֹרִי)** הוא מושב בגליל התחתון, בקרבת העיר נצרת, כחמישה קילומטר מזרחית למחלף המוביל. הוא נמצא בתחום השיפוט של המועצה האזורית עמק יזרעאל. היישוב שוכן במקום בו שכן היישוב העתיק ציפורי ונקרא על שמו.

## היסטוריה
המושב נוסד בשנת 1949, על אדמות הצמודות לעיר העתיקה ציפורי. בנוסף, על אדמות המושב שכן הכפר הערבי ספוריה שנכבש במבצע דקל, על ידי חטיבת כרמלי. חלק מתושבי ספוריה גורשו מעבר לגבול והיתר גורשו לעילוט. אדמות הכפר שהיו שייכות לתושביה ניתנו למושב החדש ולקיבוץ הסוללים.

היישוב נוסד בסיוע הסוכנות היהודית ותנועת המושבים, ומייסדיו, עולים מטורקיה ומבולגריה, עזבוהו בחלקם אחרי תקופה קצרה. בראשית שנות ה-50 הגיעו אליו עולים מרומניה שתקעו יתד ונשארו. בנוסף הצטרפו ליישוב משפחות במסגרת תנועת מן העיר אל הכפר.

במשך השנים גדל המושב, ובשנת 2000 החל בהקמת שכונת הרחבה קהילתית, בה נקלטו הן בני המושב והן תושבים חדשים. כיום מונה המושב כ-180 משפחות, מהן 70 בעלות משקים חקלאיים ו-110 משפחות של תושבים שאינם חקלאים.

בנוסף לחקלאות קיימים במושב שירותי לינה כפרית ועסקים קטנים בתחומים מגוונים: צמחי מים, צמחי מרפא, חוות סוסים, ציפורי נוי, ספא כפרי ועוד.

במושב שוכן מוסד ילדים נוצרי וצמוד לו שרידי כנסיית סנט אנה, הקרויה על שם חנה אם מרים. ישנה מסורת הטוענת כי כאן התגוררה חנה עם בעלה יהויכין ולכן הקימו כאן הצלבנים כנסייה ששלושת האפסיסים שלה שרדו.

במושב מערכת חינוך המפעילה רשת גנים. ילדי היסודי לומדים בבית הספר "יחד" ביישוב גבעת אלה, בבית הספר בהרדוף ובבית הספר הדמוקרטי בנהלל. תלמידי התיכון לומדים בבית הספר האזורי בנהלל.

בקצה המושב נמצא קבר המיוחס לרבי יהודה נשיאה, נכדו של רבי יהודה הנשיא, אתרים שכנים אחרים: נחל ציפורי, יער האלונים, והגן הלאומי ציפורי. בסמוך למושב עובר שביל ישראל.

## קישורים חיצוניים

* גן לאומי צפורי באתר רשות הטבע והגנים
* ציפורי באתר הרשות לפיתוח הגליל
* מיכאל יעקובסון: על שרידי כנסיית סנט אנה במושב ציפורי, אתר 'חלון אחורי', 26.5.13
* שלושים לציפורי - קישור לסרטון שהופק לרגל 30 שנה למושב ציפורי באתר יוטיוב
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1949
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:הגליל התחתון: יישובים
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם יישוב קדום
קטגוריה:מושבים במחוז הצפון
מות המחבר

**מות המחבר** (בצרפתית: **La mort de l'auteur**) היא גישה ביקורתית בתורת הספרות המודרנית, שהגה מבקר הספרות רולאן בארת במאמר הקצר "מות המחבר" שפורסם בשנת 1967. טקסט קצר זה הוא אחת מאבני הדרך בשיח הספרותי הפוסטמודרניסטי. לפי גישה זאת, קיימת לגיטימציה לקורא המודרני לפרש לפי אמונתו והבנתו כל טקסט כתוב, אף אם לא זו הייתה כוונת המחבר. העמדה היסודית של המאמר "מות המחבר" היא עמדה אנטי-הגמונית, המנסחת את היעלמות המחבר מן השיח הביקורתי על הספרות ואת החלפתו בקורא עצמו. משמע, על הקורא להתעלם מקיומו של המחבר בקונטקסט תרבותי והיסטורי מסוים, כדמות המאחדת את יצירת הספרות, כדי שייפתחו לפניו אפשרויות פרשנות בלתי סופיות.

לפי בארת, הקורא החדש של הטקסט הספרותי הוא האחראי על שחרור הפוטנציאל החתרני של הספרות אל העולם. אליו מועברת החובה להביא אל המציאות את האופי הסרבני והאנטי-סמכותני של הספרות. הוא טען כי ברגע שיצירה פורסמה, היא התנתקה מכוונותיו של המחבר ופתוחה לפרשנות מחודשת תמידית על ידי קוראים, המשתמשים בקריאתם בהקשרים שונים. לטענתו: "לתת לטקסט מחבר פירושו להטיל גבול על הטקסט הזה, לספק לו סימן סופי, לסגור את הכתיבה." עבור בארת, ופוסט-סטרוקטורליסטים אחרים כמו ז'אק דרידה, כוונות המחבר אינן ידועות ואינן רלוונטיות לפרשנויות המשתנות ללא הרף של הטקסט שמפיקים הקוראים.

קדם לחיבורו של בארת המאמר **כשל הכוונה** (*The Intentional Fallacy,* 1954), שקבע את המונח "כשל הכוונה" על ידי מחבריו, ויליאם קורץ וימסט ומונרו קרטיס ברדסלי, חלוצי ה-**anti-intentionalism** ("אנטי-התכוונות"), שפרחה במחצית השנייה של המאה ה-20. גישתם שוללת שימוש בביוגרפיית המחבר ובכוונתו בבואנו לקרוא ולפרש טקסט כלשהו.

## ראו גם
* מהו מחבר?
* תאוריית האוטר (תאוריית המחבר)
* כשל הכוונה
* לימודי תרבות
* תאוריית ההשפעה

## קישורים חיצוניים
* לקריאת הספר המלא ב"פסיק, הספרייה הדיגיטלית" (זמין חינם לסטודנטים וחוקרים)

## הערות שוליים

קטגוריה:תורת הספרות
קטגוריה:חיבורים אסתטיים
תמי לוי נחום

**תמי לוי נחום** (נולדה ב-1970) היא סופרת ישראלית.

## קורות חייה
לוי נחום בעלת תואר ראשון בכימיה מאוניברסיטת בר-אילן, ותארים שני ושלישי בהוראת הכימיה מטעם מכון ויצמן למדע. היא עוסקת בהוראת המדעים כ-25 שנה, בין היתר בגימנסיה הראלית בראשלצ, חוקרת ומכשירה מורים.

לוי נחום כתבה שלושה ספרי ילדים, שני ספרי שירה וספר בתחום עולם המדעים.

ב-1998 זכתה בתחרות "הסיפור המומלץ", במסגרת תחרות הסיפור הקצר של "הארץ".

## ספריה
* 1998 - הסיפור על האיש הקטן
* 1999 - יומיומי - שירה
* 2003 - גרבי הלילה של רות
* 2003 - אלבר: פואמה
* 2006 - אני לא אוהבת חושך
* 2006 - יחסים וקשרים בעולם המדעים (יחד עם יעל שוורץ וזיוה בר-טוב)

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:משוררות ישראליות
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:משוררות כותבות עברית
קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:סופרות ילדים ונוער ישראליות
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:זוכי תחרות הסיפור הקצר של "הארץ"
קטגוריה:זוכות תחרות הסיפור הקצר של "הארץ"
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1970
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1970
נחל ציפורי

**נַחַל צִיפּוֹרִי** הוא נחל איתן הזורם מהרי נצרת לנחל קישון. הנחל, שאורכו 32 ק"מ, מתחיל את דרכו ביישוב ריינה, עובר בגבעות יער אלונים הסמוכות לשפרעם, ומתנקז אל נחל קישון (שמתנקז בהמשך אל מפרץ חיפה על חוף הים התיכון). הוא ניזון מעינות ציפורי, עינות יפתחאל ועין יבקע, וממספר רב של מעיינות אכזב כמו עין רני, עין אבינועם, עין מהיל, עין גת חפר, עין אמת אבל, עין לפידות ועין תורעאן. במפות ישנות כגון במפות ז'אקוטן מ-1799 ומפות PEF נקרא הנחל Nahar wadi melik על שם הוואדי שבו הוא זורם. כיום השם ואדי מילק מיוחס לוואדי אחר. הנחל נשפך לקישון בסמוך למתחם בז"ן.

ישנן עדויות מלפני אלפי שנים להתיישבות במקום ולאורך הנחל טחנות קמח ושרידי יישובים עתיקים. לאורכו של הנחל מתגוררים מספר שבטי בדואים בכפרים זרזיר, כעביה-טבאש-חג'אג'רה, ח'וואלד וחילף. שביל ישראל עובר בגדה הצפונית של הנחל.

## טחנות עליל
טחנות עליל (טחנות ראס עלי או טחנות מרפוקה), הן שתי טחנות קמח עות'מאניות השוכנות על הגדה הדרומית של הנחל, סמוך ליישוב ראס עלי. שתי הטחנות הממוקמות זו מעל זו, הונעו על ידי מימיו של מעיין עין יבקע השוכן במעלה הנחל במרחק של כשלושה קילומטרים מהן. המים הגיעו אל הטחנות באמצעות אמת מים. לרגלי מבנה הטחנה התחתונה התגלו שרידים צלבניים מוקדמים יותר. את הטחנות מאפיינת ארובה בגובה של 12 מטר, שהיא הגבוהה בכל טחנות הקמח הידועות בארץ ישראל. הטחנה העליונה הייתה בשימוש עד שנות ה-30 של המאה ה-20, והתחתונה עד 1946.

## טחנת הנזירים

ממוזער|טחנת הנזירים
טחנת הנזירים שוכנת במרחק של כשני קילומטרים מערבית למעיין עין יבקע, וגם היא נבנתה בתקופה העות'מאנית. שמה של הטחנה בא לה מהנזירים הכרמליטים להם הייתה שייכת מאז אמצע המאה ה-19. הטחנה פעלה עד סוף שנות ה-20 של המאה ה-20 ולאחר מכן ננטשה. המקום עדיין שייך לכנסייה הקתולית, אשר החכירה אותו לישראלים. אלה שפצו את המבנה ופתחו במקום בית הארחה. ליד הטחנה גשר אבן שלו שתי קשתות הנטוי מעל הנחל.

בשנת 2011 השכיר מנזר הכרמליטים את טחנת הנזירים לרשות ניקוז ונחלים קישון הפועלת לשיקום נחל ציפורי. רשות ניקוז ונחלים קישון מקדמת תוכנית להפיכת מתחם הטחנה למרכז ההדרכה הראשון בארץ לנושא של שיקום נחלים. בשנת 2014 הוצתה הטחנה על ידי אלמונים.

קובץ:RTzipori 026.jpg|גשר הקשתות העתיק מעל הנחל ליד טחנת הנזירים
קובץ:RTzipori 008.jpg|המראה מראש הארובה של הטחנה העליונה בטחנות עליל
קובץ:RTzipori.jpg|שרידי טחנת עליל והכפר ראס עלי
קובץ:RTzipori 013.jpg|נחל ציפורי סמוך למוצאו אל עמק זבולון. באופק נראים הכרמל ובתיה של חיפה

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 
* אתר הפרויקט הלאומי לשיקום נחל ציפורי - רשות ניקוז ונחלים קישון

## הערות שוליים

קטגוריה:ריינה
קטגוריה:ציפורי
קטגוריה:הגליל התחתון: נחלים
קטגוריה:שביל ישראל
מועצה אזורית חוף הכרמל

**חוף הכרמל** היא מועצה אזורית הממוקמת ברובה באזור שבין מורדות הר הכרמל והים התיכון. המועצה הוקמה ב-2 ביולי 1951. שמה מייצג את מיקומה הגאוגרפי. בראשה עומד אסיף איזק מקיבוץ החותרים. סגניו הם רפי אבני מגבע כרמל ואושר וקנין מעתלית.

המועצה גובלת מצפון בחיפה וטירת כרמל, מדרום בחדרה וממזרח בבנימינה, פרדס חנה-כרכור והמועצות האזוריות מגידו ואלונה.

שטח השיפוט של המועצה הוא כ־183 אלף דונם, מתוכם חלק שייך לפארק הכרמל וכן כולל את חוף הים, שגם בו חלות הגבלות בבניה ופיתוח.

## אוכלוסייה

## פרנסה ותעסוקה
בעבר הייתה החקלאות מקור פרנסה עיקרי וכמעט בלעדי ביישובי האזור. ב-30 השנים האחרונות חלה התפתחות מואצת בענפי התעשייה והתיירות.
*חקלאות: עדיין נפוצה, במיוחד נוכח התפתחות טכנולוגית רבה בתחום. הענפים העיקריים הם בננות, ירקות, כותנה, רפת, לול ובריכות דגים.
*תעשייה: מפותחת בעיקר בקיבוצים, עם התחלה של יזמות עסקית ותעשייתית גם במושבים. בין המפעלים הגדולים באזור נמנים "פלסאון" (מעגן מיכאל), "מרצפייה" (שדות-ים), "קל-קר" (עין כרמל), "רשת או פלסט" (החותרים), "תפן" (נחשולים), "סקופוסטק" (מעין צבי) ו"אגריקל" (הבונים).
*תיירות ונופש - באמצעות עמותת "כרמלים".
*מקצועות חופשיים ותעסוקה מחוץ לשטח המועצה.

## תרבות וחינוך
למועצה האזורית שני בתי ספר על יסודיים, שניהם בפיקוח מינהל החינוך ההתיישבותי במשרד החינוך. "בית הספר המשותף חוף הכרמל" ו"כפר גלים, בית חינוך אזורי חוף הכרמל". עד לשנות התשעים של המאה הקודמת היה ה"משותף" שבמעגן-מיכאל על טהרת תלמידי הקיבוצים של האזור, והגיעו אליו אף תלמידי הקיבוצים מהמועצות האזוריות השכנות מדרום. עקב צמצומים כספיים שבין היתר הובילו לסגירת בתי ספר שפעלו במושבים שבתחומי המועצה, הפכו בתי הספר לאינטגרטיביים ולומדים בו מאז כל תלמידי המועצה, מושבים כקיבוצים, לרבות תלמידים מקיסריה ואף מזכרון יעקב. בשנת 1992, כחלק מאותה מגמה, בוטלו בתי הספר היסודיים האחרונים שעוד פעלו בקיבוצים השונים ומאז הילדים נוסעים לבית הספר החדש שנבנה בעין כרמל.

את התושבים הדתיים משרתים מוסדות החינוך בניר עציון וכן תלמוד תורה של חב"ד.

פעילות הפנאי, בעיקר עבור קשישים נוער, מתקיימת ב"מרכז מיר"ב" ("מרכז יצחק רבין"), המקיים חוגים משותפים וקבוצות ספורט. המרכז נמצא על כביש 4, מול מושב צרופה. ב-2010 נפתח בצמוד לו היכל תרבות בשם "מוזה", הכולל גם ספרייה אזורית.

חללי מלחמות ישראל מבּני יישובי האזור מונצחים באנדרטת בני חוף הכרמל השוכנת בצמוד לכביש החוף.

## ניהול
בדצמבר 2021, הכריזה שרת הפנים איילת שקד על מועצה מקומית חוף כרמל, כרשות איתנה, לאחר שנמצאה ללא גירעון שוטף וללא מענק איזון, התנהלותה תקינה ונמצאה כמסוגלת לנהל את כל עניינה באופן עצמאי. בכך הצטרפה ל-28 רשויות איתנות במדינה ול-7 רשויות נוספות שהוכרזו יחד איתה.

## יישובי המועצה

[שמאל|ממוזער|300px|אזור בשטח השיפוט של המועצה ליד עין הוד שנפגע במהלך [השרפה בכרמל (2010)|השרפה בכרמל בחודש דצמבר 2010]]כמו כן שוכנים בתחומה הגאוגרפי של המועצה היישובים זכרון יעקב, פורידיס, ג'סר א-זרקא, חוות מקורה וכן בתי הספר הפנימייתיים ימין אורד, כפר גלים וכפר צבי סיטרין.

## ראשי המועצה
*אהרון וגמן משדות ים - 1951–1953
*יוסף גורס ממעיין צבי - 1953–1955
*גדעון פיליפס ממעיין צבי - 1955–1961
*מרדכי סלע מגבע כרמל - 1961-1989
*אריה שמחוני מעין כרמל - 1989-2004
*כרמל סלע מגבע כרמל - 2004-2018
*אסיף איזק מהחותרים - מאז 2018

## קישורים חיצוניים
* 

*אתר המועצה האזורית
* אתר מיר"ב
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1951
קטגוריה:הכרמל: יישובים
קטגוריה:מישור החוף הצפוני
קטגוריה:רכס הכרמל: יישובים
אנרי פירן

**אנרי פירן** (**Henri Pirenne**; 23 בדצמבר 1862 – 25 באוקטובר 1935) היה היסטוריון בלגי הידוע כהוגה "**[[התזה של פירן|תיזת פירן]]**".

עד לפרסומה של תיזת פירן, סברו רוב ההיסטוריונים בני זמנו כי הגורם לדעיכה בימי הביניים היה חדירת שבטים גרמאניים לתחומי האימפריה הרומית, ובעקבותיה קריסתה של אימפריה זו.

פירן הדגיש את העובדה כי הים התיכון היווה את לב הקיסרות הרומית, חשיבותו הייתה כה גדולה עד שהרומאים כינו אותו "הים שלנו" (mare nostrum). באמצעות הים סחרו זו עם זו כל התרבויות שצמחו בעולם העתיק במזרח התיכון. הים איפשר את חיי הכלכלה מהעולם העתיק ונשאר נתיב הסחר המרכזי של הקיסרות הביזנטית. חדירת האסלאם לאגן הים התיכון, כבר במהלך המאה ה-7, היא נקודת מפתח במהלך ההיסטוריה. סגירתו, ולו החלקית, של הים התיכון לתנועת סחורות הביאה לאבדן חשיבותה של אירופה הדרומית, לדעיכת המסחר הבינלאומי ולהתפוררות התרבות הקלאסית. אחד הגורמים אשר מערערים כיום את התיזה של אנרי פירן הם מסמכים אשר נמצאו בגניזת קהיר ואשר מוכיחים כי סחר ברחבי הים התיכון המשיך גם לאחר השתלטות המוסלמים על הים התיכון. אולם עדיין מקובלת דעתו כי עקב השינוי במערכת היחסים בין חלקי האימפריה והשינויים הפוליטיים בצפון אירופה ובחצי האי האיברי ירדה חשיבותו של הים התיכון והסחר בו.

אחת הביקורות על פירן היא העובדה שהרדהנים עסקו בסחר בין אסיה לאירופה וקישרו בין העולם המוסלמי לנוצרי, כך שהסחר היה יכול להמשיך להתקיים.

## לקריאה נוספת
* אנרי פירן, **ערי ימי הביניים**, פרקים א-ב; **מוחמד וקרל הגדול**, חלק ראשון, מסקנות, חלק שני, פרקים א, ג; בתוך: **ראשיתה של אירופה: מערב אירופה בימי הביניים המוקדמים**, האוניברסיטה הפתוחה, 2003, כרך ד, יחידה 9 (עורכות: איריס שגריר ואורה לימור), עמ' 157–194.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:היסטוריונים
קטגוריה:ואלונים
קטגוריה:מדענים בלגים
קטגוריה:בלגים שנולדו ב-1862
קטגוריה:נפטרים ב-1935
אלקאיוס

**אלקאיוס** (יוונית: Ἀλκαῖος; 620 לפנה"ס – 570 לפנה"ס לערך) היה משורר יווני לירי יליד העיר מיטילנה אשר באי לסבוס האגאי.
במיטילנה חיה ופעלה המשוררת היוונית האגדית סאפפו, ויכול מאוד להיות שאלקאיוס היה ידידה הקרוב ואף מאהבה. הלה החליף מספר יצירות עם סאפפו ואף הקדיש לה את אחד משיריו.

## פעילותו הצבאית והפוליטית

אלקאיוס נטל חלק פעיל, כמו משוררים אחרים, במלחמה שניטשה בין עירו לבין אתונה בין השנים 608 ו-606 לפנה"ס. הוא השתייך למעמד האריסטוקרטי שבמיטילנה, מה שסיבך אותו לא פעם במצבים עדינים ומורכבים. הוא התבצר בעמדתו מול הסיעה הטיראנית, הספק-דמוקרטית, שבעיר, זו שהגדירה עצמה כקולו של העם, ובשל כך נאלץ, כמו רבים אחרים, לצאת לגלות.
בתקופת גלותו שירת אלקאיוס כלוחם שכיר בצבאות זרים, ובדומה לו, אחיו. ואף השתתף בניסיון פיזי-צבאי של קבוצת הגולים לשוב בחזרה למיטילנה. מהלך זה זכה לביטוי בכמה מיצירותיו, שם הוא תוקף את השליט המיטילני פיתאקוס, אשר הכשיל את ניסיונו לשוב לעיר מולדתו.

## יצירתו
יצירותיו נתפרסמו מציטטות שנודעו בחיבוריהם של יוצרים שונים, כגון המשפט: "ההגנה המבוצרת ביותר של עיר הפוליס היא חזית הלוחמים האזרחים שבה".

נושאי יצירותיו היו מגוונים, וביניהם נמצא שירי הלל לאלים, מכתמים פוליטיים, לעיתים בעלי גוון אישי מאוד, וכן שירי אהבה ויין, כאלה שהוקראו בקול וברגש ב"סימפוסיום" האפלטוני.

מיצירותיו נותרו רק קטעים בודדים, ואלה מצאו ביטוי בכתביהם של יוצרים מאוחרים וכן בפפירוסים שונים, כמו עשר המגילות שנמצאו באלכסנדריה ההלניסטית.

אלקאיוס פיתח משקל לירי שנקרא על שמו, "המשקל האלקיאי" והורטיוס, המרבה להביא ציטטות מאלקאיוס, להללו ולהתייחס ליצירתו כמודל לחיקוי, מחמיא למשקל זה.

#### פרגמנט בפפירוס שנמצא באוקסירינכוס
בכתביו של אלקאיוס מופיע האזכור הוודאי הראשון בספרות היוונית הקלאסית של מקום כלשהו בארץ ישראל. פרגמנט פגום מפפירוס  מהמאה ה-2 לספירה שנמצא באוקסירינכוס  שבמצרים, מזכיר את העיר הפלשתית אשקלון. מצבו הגרוע של הפפירוס אינו מאפשר לדעת את תוכנו המדויק של השיר, אולם בשורה הקודמת לאזכור אשקלון, נזכר שמה של "בבל הקדושה", וברור כי השיר כולל התייחסות לפעולות צבאיות של הצבא הבבלי נגד העיר. קטע זה מתוך השיר כנראה מתייחס לאחיו של אלקאיוס, אנטימנידס (Antimenidas), שכפי הידוע מתוך שיר אחר של אלקאיוס, שירת בצבא הבבלי. ייתכן ושובו מהשירות הצבאי לביתו בלסבוס סיפק את ההזדמנות לכתיבת השיר, משום שבשיר הקודם אנו קוראים כי אנטימנידס הגיע מקצה העולם, שם נלחם לצד הבבלים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יוונים בתקופה ההלנית
קטגוריה:משוררי יוון העתיקה
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-6 לפנה"ס
יורם ניסינוביץ'

**יורם ניסינוביץ**' (נולד ב-24 באוגוסט 1965) הוא משורר ישראלי.

## ביוגרפיה
נולד וגדל באשדוד.

למד בישיבה תיכונית ובישיבת הסדר בנווה דקלים, שירת בצה"ל בחטיבת גבעתי. למד בבית מורשה בירושלים. למד ולימד בבית מדרש אלול בירושלים ובמוסדות אחרים.

בשנת 1994 היה שותף להקמת משיב הרוח - כתב עת לשירה יהודית-ישראלית, והוא משמש גם כיום כאחד מעורכיו וערך עשרות מגליונות כתב העת. ערך את האנתולוגיה "ליקוטי שירות - אסופת שירה בעקבות רבי נחמן מברסלב" (הוצאת ידיעות אחרונות, 2011), ואנתולוגיה לשירה מתורגמת מיידיש.

ספר שיריו "השולחן הנמוך של הישועה" נבחר למפעל קסת לספרות ביכורים והופיע בשנת 2008 בהוצאת אבן חושן בעריכת דוד וינפלד. הספר זכה בפרס הפסטיבל הבינלאומי לשירה "שער" של כתב העת "הליקון". בנימוקי מתן הפרס נכתב: "שיריו של יורם ניסינוביץ' מצטיינים בעולם פנימי עשיר, מעניין, ובמורכבות המבע. עולמו השירי המתרחב מן האישי – דרך המציאות בה אנו נתונים – אל האנושי והאוניברסלי, נמזג לתוך שפה בשלה, מודעת היטב לעצמה ומדויקת".

בשנת 2019 העלה "אנסמבל תקוע" הצגה שנכתבה בהשראת עבודת מחקר של ניסינוביץ' על האדמו"ר מיבלונה יחזקאל טאוב: "האדמו"ר האחרון – אודיסאה חסידית".

בשנת 2022 תשפ"ג יצא ספרו 'חטבנו את החושך המוטל בתוכנו כחלום' בהוצאת כרמל.

בשנת 2023 תשפ"ג זכה בפרס אורי אורבך לתרבות יהודית בתחום השירה.

בשנת 2024 זכה בפרס היצירה לסופרים עבריים.

## חיים אישיים
ניסינוביץ נשוי ואב לשניים, מתגורר ביישוב תקוע.

## קישורים חיצוניים
* כתביו של יורם ניסינוביץ בפרויקט בן יהודה.
* 
* 
* חוה פנחס-כהן, "שריטות עושות בגופה כמיהות", (על הספר "השולחן הנמוך של הישועה")

#### משיריו
* יורם ניסינוביץ' באנתולוגיה מקוונת לשירה עברית באתר של נילי דגן
* יורם ניסינוביץ' קורא משיריו במיזם שירה עברית
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:בוגרי ישיבות תיכוניות
קטגוריה:תלמידי הרב שג"ר
קטגוריה:תקוע: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1965
קטגוריה:זוכי פרס שר החינוך לתרבות יהודית
גשר מארין פארקוויי גיל הודג'ס ממוריאל

ממוזער
**גשר מארין פארקוויי גיל הודג'ס ממוריאל** (באנגלית: **Marine Parkway- Gil Hodges Memorial Bridge**) הוא גשר מעלית המחבר בין חצי האי רוקאוויי שברובע קווינס לבין רובע ברוקלין שבעיר ניו יורק.

הגשר נבנה בשנת 1937 והוא כולל ארבעה נתיבי כלי רכב.

הגשר נמצא בבעלות העיר ניו יורק ומנוהל על ידי רשות גשר ומנהרת טריבורו.

## קישורים חיצוניים

* 

מארין פארקוויי גיל הודג'ס ממוריאל, גשר
מנהרת ברוקלין בטרי

**מנהרת ברוקלין בטרי** (באנגלית: **Brooklyn-Battery Tunnel**) היא מנהרה החוצה את האיסט ריבר ומחברת בין רובע ברוקלין לרובע מנהטן בעיר ניו יורק.

המנהרה עוברת מתחת לגברנרז איילנד אך לא מאפשרת יציאה אל האי.

המנהרה מורכבת משתי מנהרות צמודות, שאורך כל אחת מהן הוא 2,779 מטרים, ובכל אחת שני נתיבים לכלי רכב. המנהרה היא הארוכה במנהרות כלי הרכב שבצפון אמריקה.

## הקמת המנהרה
לאחר שרוברט מוזס, ראש רשות גשר טריבורו איחד את הרשות עם רשות המנהרות והפך אותן לרשות אחת, הציע להקים קישור באמצעות גשר בין ברוקלין ומנהטן והתנגד להקמת מנהרה. לחץ ציבור רב הופעל נגד הקמת הגשר מחשש לפגיעה בקו הרקיע של מנהטן, אולם לבסוף הכריע את הכף הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט שאסר על הקמת גשר מחשש שהדבר יפריע למבדוקי צי ארצות הברית הסמוכים.
המנהרה הוקמה בשנת 1950, לאחר עיכוב ממושך לאורך כל תקופת מלחמת העולם השנייה. 

המנהרה בבעלות העיר ניו יורק ומנוהלת על ידי רשות המנהרות וגשר טריבורו.

## שם המנהרה
שם המנהרה מתייחס לרובע אליו היא מתחברת, ולפארק בטרי המצוי בקצה הדרומי של האי מנהטן.

## המנהרה בתרבות פופולרית
המנהרה מאוזכרת בסרט "גברים בשחור" משנת 1997 - בו משמש המאוורר של המנהרה ככניסה למפקדת הגברים בשחור.

במשחק Call of Duty: Modern Warfare 3 התעלה קורסת בשל ההתקפה הרוסית על ניו יורק. 

## קישורים חיצוניים

ברוקלין
ברוקלין
קטגוריה:איסט ריבר
קטגוריה:מנהרות כביש
קטגוריה:מנהטן תחתית
מנהרת קווינס מידטאון

**מנהרת קווינס מידטאון** (באנגלית: **Queens Midtown Tunnel**) היא מנהרת אגרה המקשרת בין רובע קווינס לרובע מנהטן בעיר ניו יורק, בעוברה תחת איסט ריבר.

## הקמת המנהרה ומבנה
המנהרה נבנתה בשנת 1940 והיא מורכבת משתי מנהרות מקבילות, שבכל אחת שני נתיבי כלי רכב.

המנהרה בבעלות העיר ניו יורק ומנוהלת על ידי רשות המנהרות וגשר טרייבורו.

## המנהרה באמנות
בשנת 1997 הופיעה המנהרה בסרט "גברים בשחור" בסצנה בה נוסעים טומי לי ג'ונס וויל סמית' על תקרת המנהרה.

## קישורים חיצוניים

קווינס מידטאון
קווינס מידטאון
קטגוריה:איסט ריבר
קטגוריה:כבישי אגרה
קטגוריה:מנהרות כביש
עין חוד

**עֵין חַוּד** (בערבית: **عين حوض**, מילולית בהוראת: "אגן המעיין"), הוא כפר ערבי בהרי הכרמל בקרבת חיפה המשתייך למועצה אזורית חוף הכרמל.

תושבי עין חוד הם בני חמולת אבו אל-היג'א (أبو الهيجاء). נכון לסוף שנת 2023, אוכלוסיית היישוב מונה 330 תושבים.

## היסטוריה
הכפר המקורי שכן במקום בו שוכן היום כפר האמנים עין הוד. בעקבות פרסום הספר הלבן (1939) נכלל עין חוד באזור א' בו נאסרה מכירת קרקעות ליהודים. על פי סקר הכפרים משנת 1945 נאמד מספר התושבים ב-650 איש, והשטח בבעלות הכפר היה 12,605 דונם טורקי, מתוכם 5,949 שטחים ציבוריים. באמצע מאי 1948 כבשו אנשי ההגנה את הכפר, לאחר שהגיע מידע על אנשי כנופיות שנכנסו אליו.

באוגוסט 1938 במהלך המרד הערבי הגדול רבים מבני הכפר השתתפו בחטיפת ורצח משפחת לזרוביץ-קירז'נר ממחנה המעצר בעתלית.

תושבי הכפר ברחו במהלך מלחמת העצמאות, חלקם אל הרי הכרמל, וקרקעות הכפר, שהוכרזו כנכסי נפקדים נמסרו לקיבוצים עין כרמל, בית אורן וניר עציון. בשנת 1953 שימשו בתי הכפר הנטושים להקמת כפר אמנים.

חלק מתושבי הכפר המקוריים (משפחת אבו חלמי) שבו לכפר בשוך הקרבות, אך לא הורשו להישאר בו ועל כן הקימו בקרבת מקום כפר חדש, שלא הוכר על ידי השלטונות והיה לכפר בלתי חוקי.

בשנת 2005, לאחר מאבק ארוך, הוכר הכפר רשמית כיישוב. ביולי 2007, חובר לראשונה הכפר למערכת החשמל בישראל. שנה וחצי לאחר מכן נסללו הכבישים הראשונים ביישוב שחיברו אותו לצירי התחבורה באזור.

ב-2 בדצמבר 2010 פונה הכפר זמנית בגלל השרפה בכרמל וב-6 בדצמבר חזרו תושביו למקום.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים ערביים בישראל
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1948
קטגוריה:רכס הכרמל: יישובים
קטגוריה:עין הוד
עלות השחר

ממוזער|זמן עלות השחר, ניתן לראות את הירח ואת השפעת הדמדומים|266x266px
ממוזער|זריחת השמש|205x205 פיקסלים
**עלות ה[[שחר]]** או **עַמּוּד הַשַׁחַר** הוא זמן תחילת היום בהלכה. זמן עלות השחר נקבע לפי הופעת אור השמש על פני השמים, בעוד שהשמש עצמה איננה נראית ועודנה מתחת לאופק. בספרות חז"ל מצוי גם הביטוי **איילת השחר**, ויש שרצו לייחס לו את ראיית כוכב הלכת נוגה המופיע לעיתים לפני זריחת השמש.

## קביעת עלות השחר
בתלמודהובאה מחלוקת האם זמן עלות השחר הוא כזמן הליכה של 4 או של 5 מיל לפני הזריחה - בתקופת ניסן ותשרי בהם היום והלילה שווים. כמו כן, בסוגיא זו תלויה מחלוקת נוספת: מהו השיעור של זמן הליכת מיל.
ובפוסקים הראשונים והאחרונים נחלקו כמי נפסקה ההלכה.
לפי מנהג רוב קהילות הספרדים, זמן עלות השחר מוקדם להנץ החמה ב-72 דקות (4 מיל * 18 דקות). רוב הנוהגים בשיטה זו, מחשבים 72 דקות מהנץ החמה אחורה, וזהו זמן עלות השחר בין בקיץ ובין בחורף. אך הרבה פוסקים סוברים שצריכים לחשב על פי מעלות, שכן הופעתו של אור אינו שוה בכל השנה ובכל מקום, ולפי זה משתנה הפער בין עלות השחר להנץ החמה לפי עונות השנה ולפי המקום (בקיץ הפער גדול יותר, ובחורף יותר גדול מאשר באביב ובסתיו, ובמקומות יותר רחוקים מקו המשווה, הפער מאריך יותר).

לפי מנהג האשכנזים בירושלים (וכך כתב בלוח ארץ ישראל לרב יחיאל מיכל טוקצינסקי) זמן עלות השחר הוא 90 דקות (4 מיל * 22.5 דקות) לפני הנץ החמה, והוא מחשב זמן זה לפי מעלות.

מאידך גיסא, הוכיח רבי אברהם חיים נאה, שלדעת רוב הראשונים והרבה אחרונים זמן עלות השחר הוא 120 דקות לפני הנץ החמה (5 מיל * 24 דקות).
העיקר להלכה בין לאשכנזים ובין לספרדים הוא כ-72 דקות לפי מעלות.
הלוחות החדשים משתמשים בנוסחאות המתפרסמות באלמנך של הצי האמריקאי, כדי לחשב את מיקום השמש מתחת לאופק במעלות קשת, בזמן עלות השחר בימי השוויון, ומכך להסיק על הזמן המדויק בשאר עונות השנה.

## קישורים חיצוניים
* 
* לוח עם זמני היום, באתר "ישיבה"
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זמני היום בהלכה
קטגוריה:שחר
לה בוקה

**לה בוקה** () היא שכונת מצוקה בבירה הארגנטינאית בואנוס איירס בקרבת הנמל לחופו של הנהר ריו דה לה פלטה. פירוש שם השכונה בספרדית הוא "השפך", והוא מתייחס לשפך נהר הריאצ'ואלו (Riachuelo) הסמוך לשכונה. זהו מוקד תיירותי המאופיין בבתים צבעוניים וברחובו הראשי - הקמיניטו ובמועדוני הטנגו שבו. בעבר הייתה השכונה שכונת מהגרים, בעיקר איטלקים, והבתים הדלים העשויים עץ ופח של הרחוב הראשי שופצו ונצבעו כדי לשנות את תדמיתה ושיוכה ובעיקר כדי למשוך תיירים. השכונה נצבעה (במקור) על ידי תושביה אשר עבדו בנמל והביאו אל השכונה את שאריות הצבע של האניות ועל כן הצבעים השונים.
למרות השיפוץ, אופייה של השכונה נשאר דל ועני, ועדיין קיימת בה סכנת שוד עקב הפשיעה הרבה.

שכונת לה בוקה מזוהה רבות עם קבוצת הכדורגל המזוהה עם השכונה - בוקה ג'וניורס - אחת מקבוצות הכדורגל המובילות בארגנטינה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בואנוס איירס: שכונות
אוואנטי!

**אוואנטי** (באיטלקית: **Avanti**; קדימה!) הוא עיתון יומי בשפה האיטלקית שהיה עיתונה של המפלגה הסוציאליסטית האיטלקית מסוף המאה ה-19 עד לשנת 1993.

## היסטוריה
הגיליון הראשון של העיתון יצא לאור ברומא ב-25 בדצמבר 1896, בעריכתו של הסוציאליסט לאונידה ביסולטי. העיתון הציע מבחר של מאמרים וכן חדשות פנים וחוץ, וזכה לתפוצה נרחבת.

ב-1911 עברה מערכת העיתון למילאנו. בימי מלחמת העולם הראשונה תמך העיתון בתחילה בקו של נייטרליות מוחלטת של איטליה במלחמה, אך לאחר מינויו של בניטו מוסוליני לעורך העיתון, תמך העיתון בהצטרפות למדינות ההסכמה. בשל נקיטת קו מערכתי זה פוטר מוסוליני מעריכת העיתון, ולאחר מכן גורש מן המפלגה הסוציאליסטית האיטלקית. מוסוליני החל בעריכת עיתון משלו "איל פופולו ד'איטליה" בשנת 1914.

בשנת 1926 הורתה המפלגה הפשיסטית בראשות מוסוליני על סגירת העיתון, ומשרדיו נשרפו על ידי פורעים פשיסטים ב-31 באוקטובר 1926. העיתון יצא לגלות, והחל מופיע בפריז ובציריך.

בשנת 1943 לאחר נפילת שלטונו של מוסוליני החל העיתון להופיע שוב באיטליה, אך בשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה ירדה תפוצתו, והוא לא שב לתפוצה ולהשפעה שהיו לו בשנים שלפני עליית הפשיזם לשלטון. בשנות השמונים נהג מזכיר המפלגה הסוציאליסטית, בטינו קראקסי לכתוב את מאמרי המערכת של העיתון תחת השם ג'ינו די טאקו (דמות היסטורית הידועה בשל הופעתה בספר "דקמרון" של בוקאצ'יו).

המשבר במפלגה הסוציאליסטית האיטלקית, במסגרתו נחשד קראקסי בפרשיות שחיתות, הביא לבסוף לסגירת העיתון בשנת 1993. מזה מספר שנים החל העיתון לצאת מחדש, והוא משמש כעיתונה של "המפלגה הסוציאליסטית האיטלקית החדשה" פלג של המפלגה הסוציאליסטית האיטלקית, תחת הכינוי "עיתון ליברל סוציאליסטי".

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:איטליה: עיתונים
רחבי-מקור

**רחבי-מקור** (שם מדעי: Eurylaimidae) היא משפחה של ציפורי שיר השוכנות באזורים הטרופיים של דרום-מזרח אסיה, עם מינים ספורים החיים גם באפריקה.
## מאפיינים
לרחבי-המקור גוף בינוני-קטן וראש גדול בעל מקור רחב. הם ניכרים בצבעיהם הבוהקים, בגווני ירוק, כחול ואדום. עם זאת, הם שוכנים בעיקר ביערות גשם בעיקר בצמרות העצים, כך שלמרות צבעיהם הבולטים קשה לצפות בהם.
הם ניזונים מפירות ומחרקים אותם הם תופסים באוויר.

מעט ידוע על הרגלי הרבייה של רחבי מקור. משערים כי חלקם מונוגמיים וחלקם פוליגמיים. בשעת חיזור ובתצוגות ראווה, הם משמיעים קולות גבוהים שנשמעים למרחק רב. מרבית המינים חברותיים.

## מיון
* משפחה רחבי-מקור (Eurylaimidae)
** תת-משפחה Smithornithinae
*** סוג *Smithornis* - בו רחב-מקור אפריקני
** תת-משפחה Pseudocalyptomeninae
*** סוג ומין יחיד *Pseudocalyptomena graueri*
** תת-משפחה Calyptomeninae - לעיתים מופרדת למשפחה עצמאית
*** סוג *Calyptomena* - בו המין רחב-מקור ירוק
**תת-משפחה Eurylaiminae
*** סוג *Sapayoa*
*** סוג מין יחיד *Corydon sumatranus*
*** סוג ומין יחיד *Cymbirhynchus macrorhynchos*
*** סוג *Eurylaimus*
*** סוג *Sarcophanops*
*** סוג ומין יחיד *Psarisomus dalhousiae*
*** סוג ומין יחיד *Serilophus lunatus*

בעבר היו שייכים למשפחה גם המין ספיואה רחב-מקור (*Sapayoa aenigma*) שכיום שייך למשפחה עצמאית - ספיואות (Sapayoidae) וכן המשפחה צווחני מדגסקר (Philepittidae).

## קישורים חיצוניים

* 
ממוזער|זוג מהמין ''Corydon sumatranus''

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1831
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי רנה לסון
אנרכו-פרימיטיביזם

ממוזער|הדגל האנרכו-פרימטיבסטי
**אנרכו-פרימיטיביזם** הוא זרם באנרכיזם המבקר את מקורות והתפתחות הציוויליזציה. פרימיטיביסטים טוענים שהמעבר מצייד וליקוט לחקלאות מסורתית גרם להיווצרות המעמדות, לכפייה ולניכור. הם תומכים בחזרה לצורת החיים שלפני הקמת הציוויליזציה על ידי ביטול התעשייה, ביטול חלוקת העבודה וההתמקצעות, ונטישת הטכנולוגיה. עם זאת, ישנו מספר רב של זרמים פרימיטיביסטים שאינם אנרכיסטים, ולא כל האנרכו-פרימיטיביסטים מצביעים על אותה התופעה כמקור הבעיות של התרבות המודרנית. חלקם, רואים רק את המהפכה התעשייתית כבעיה, אחרים מצביעים על פיתוחים שונים בהיסטוריה כגון הדתות המונותאיסטיות, המצאת הדפוס, הפטריארכיה, השימוש בכלי ברזל ועוד.

האנרכו-פרימיטיביסטים מהווים מיעוט בקרב הזרמים האנרכיסטים המסורתיים, אשר דוחים ביקורת שכזו על הציוויליזציה, בעוד אחרים מאמצים אותה אך אינם מגדירים את עצמם כפרימיטיביסטים. אנרכו-פרימיטיביסטים ייחודיים בדגש שהם שמים על הפרקסיס שבהשגת מצב פראי (שחרור מביות). חלקם גם יתמכו בחזרה מוחלטת לטבע, בו ביגוד הוא אפשרות בלבד.

## אמונות ועקרונות

האנרכו-פרמיטיביסטים מצביעים על כך שלפני המצאת החקלאות, בני האדם חיו בשבטים קטנים ונודדים שהיו שוויוניים מבחינה חברתית, פוליטית וכלכלית. עקב כך ששבטים אלו חיו ללא היררכיה, הם נראים לעיתים כתקדימים לאנרכיזם.

בנוסף, הם מחזיקים בדעה שכתוצאה מהחקלאות, חברות נעשו מחויבות להתקדמות טכנולוגית ומבני כוח מופשטים שקמו עקב חלוקת העבודה ויצירת ההיררכיה (לדוגמה, פיאודליזם). כמו כן, הם טוענים שחקלאות וביות של צמחים ובעלי חיים מובילים ליצירתו של רכוש פרטי ולהרס כדור הארץ.

הפרימיטיביסטים חלוקים בדעתם על רמת עיבוד האדמה שתהיה בחברה אנרכיסטית, כאשר חלקם מציעים שיטות של פרמהקלצ'ר וחזרה לקיום פרה-תעשייתי, בעוד אחרים תומכים בחזרה מוחלטת לסגנון חיים של ציידים-לקטים.

## מקורות
פרימיטיביסטים מסתמכים רבות על אנתרופולוגיה תרבותית ועל ארכאולוגיה. ב-50 שנה האחרונות, חברות שבעבר נחשבו לברבריות, הוערכו מחדש על ידי אקדמאים, אשר רבים מהם מחזיקים כעת בדעה שבני האדם הקדמונים חיו בשלום ושגשוג יחסי. לדוגמה, פרנק הול, מומחה לחקלאות קדמונית וקנט פלאנרי, מומחה לתרבות מסו-אמריקאית, ציינו ש"אין קבוצה על כדור הארץ שנהנתה מיותר זמן לפנאי מאשר הציידים-לקטים. את זמן זה בילו בעיקר במשחק, שיחה והרגעות".

אקדמאים אחרים תארו את השיטה הכלכלית של חברות פרימיטיביות ככלכלת מתנות בה העריכו את הסחורה על פי מידת השימושיות שלה ועל פי יופייה, ולא על פי עלות. סחורות הוחלפו על בסיס צורך, ולא על בסיס הערך שלהן בשוק. הסחורה חולקה בחברה ללא התייחסות לעבודה שהשקיעו בה חבריה. העבודה התבצעה ללא הרעיון של שכר או רווח אישי, ולמעשה ללא המושג "עבודה" בכלל.

## ראו גם
*אנטי צרכנות

## לקריאה נוספת
* אברהם יסעור (עורך), **אנרכיזם - [[אנתולוגיה]]**, הוצאת רסלינג, 2004.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:אנרכיזם
קטגוריה:חיים פשוטים
התנועה לאחדות העבודה פועלי ציון

**התנועה לאחדות העבודה פועלי ציון** (או **המפלגה לאחדות העבודה פועלי ציון**) הייתה מפלגה שנוסדה בשנת 1946 כאשר התנועה לאחדות העבודה התאחדה עם המפלגה הקטנה פועלי ציון שמאל. בשנת 1948, התאחדה "התנועה לאחדות העבודה פועלי ציון" עם מפלגת השומר הצעיר למפלגה חדשה בשם "מפלגת הפועלים המאוחדת" (מפ"ם). לאחר מספר שנים, בשנת 1954 התפלגו יוצאי "התנועה לאחדות העבודה פועלי ציון" ממפ"ם והקימו את מפלגת אחדות העבודה - פועלי ציון, שהתקיימה עד לאיחודה עם מפא"י ורפ"י ב-1968, במסגרת מפלגת העבודה.

קטגוריה:מפלגות ביישוב
קטגוריה:ציונות סוציאליסטית
נדודי שינה (ספר)

**נדודי שינה** (באנגלית: **Insomnia**) הוא ספר פרי עטו של סטיבן קינג שיצא לאור בשנת 1994.

עלילת הספר מתרחשת בעיר דרי שבמדינת מיין בארצות הברית.
ספר זה עוסק ברעיונות של מציאויות שמעבר, של חיים ומוות, גורל, תכלית ומקריות, ושל היכולת של בני אדם, גם כשהם זקנים וסובלים מנדודי שינה קשים, לעשות את הבלתי יאומן, מה שנבצר מכוחות עליונים יותר לעשות. בספר מוזכרים מושגים רבים האופייניים לעלילות של סטיבן קינג כגון המגדל של הקיום סדרת (המגדל האפל), מלך הארגמן (בית שחור) ואורות המתים (זה).

## עלילה
העלילה עצמה עוקבת אחר ראלף ולויס הסובלים מנדודי שינה עד כדי טשטוש בין עולם החלומות והערות, והרחבת התפיסה לעולם אחר הנמצא מסביב ובתוך העולם שלנו, מה שמכונה "עולם ההילות" או ה"היפר מציאות" (משם הגיע פניווייז ה"ליצן" בספר "זה").

בהמשך מגייסים כוחות מהעולם ההוא את ראלף ולוויס כדי למנוע אסון שיתרחש בעולם הרגיל וישפיע באופן מרחיק לכת על העולמות שמעבר, כשאד דיפנו המתומרן בידי כוחות שמעבר להבנתו מאותן מציאויות, משמש בתפקיד מפתח להוציא את אותו אסון אל הפועל.

העלילה סובבת אחר מספר דמויות מפתח:
* ראלף רוברטס, אדם זקן שהחל לסבול מנדודי שינה לאחר מות אשתו קרוליין מגידול בראשה.
* לויס צ'ייס, זקנה נוספת שסבלה מנדודי שינה במקביל.
* אד דיפנו, שכנו של ראלף, צעיר, חביב ונעים הליכות שעובד ככימאי אשר החל להשתגע עד שהכה את אשתו כמעט עד מוות.
* הלן דיפנו, אשתו של אד דיפנו שהוכתה בידו וברחה עם ביתה למעון לנשים.
* נטלי דיפנו, בתם הקטנה של הלן ושל אד.
* ג'ון ליידקר, בלש משטרה המתיידד עם ראלף רוברטס.
* סוזן דיי, פמיניסטית מפורסמת המגיעה לדרי לנאום בעד ההפלות ומעוררת את הסערה שמהווה את הרקע של תחילת הסיפור.

הספר מתחבר לסדרת המגדל האפל. ישות הקרויה "מלך ארגמן" מעוניינת בחיסולו של ילד מסוים. הילד הוא במקרה בנה של אחד מהשוהות במעון לנשים מוכות, שמופיע בעקיפין בספרים האחרונים בסדרת המגדל האפל.

## קישורים חיצוניים
*  

קטגוריה:ספרי סטיבן קינג
קטגוריה:ספרי אימה
קטגוריה:ספרי 1994
קטגוריה:ספרי הוצאת מודן
מפל מרצ'יסון

**מפל מרצ'יסון**, הקרוי גם **מפל קבלגה**, הוא מפל גדול על נהר הנילוס. המפל נמצא בקטע של נילוס ויקטוריה, שמוצאו באגם ויקטוריה, במערב אוגנדה, בפארק הלאומי מרצ'יסון פולס, הקרוי על שמו. הנילוס פורץ דרך פתח ברוחב 7 מטרים בלבד בראש המפל, נשפך אל בסיס המפל בהפרש גובה של 43 מטרים, וממשיך בזרימתו מערבה אל אגם אלברט. במפל זורמים כ-300 מטרים מעוקבים של מים מדי שנייה.

מגלה הארצות הבריטי סמואל בייקר, האירופי הראשון שהגיע למפל (ב-1864), קרא לו על שמו של רודריק מרצ'יסון, נשיא החברה הגאוגרפית המלכותית באותה עת. שליט אוגנדה אידי אמין שינה את השם לקָבַּלֵגָה, על שמו של אחד ממלכי בוניורו, אך השם הוחזר עם נפילת משטרו של אמין.

תנינים רבים מתקהלים בבסיס המפל.

## קישורים חיצוניים

* 
* הפארק הלאומי "מפל מרצ'יסון"
* תמונות המפל וחיי הבר בסביבתו
* 

מרצ'יסון
קטגוריה:אוגנדה: גאוגרפיה
האנטילים ההולנדיים

**האנטילים ההולנדיים** (בהולנדית: ) היו ישות מדינית (מחוז אוטונומי של ממלכת ארצות השפלה) עד 8 באוקטובר 2010. המחוז כלל שישה איים שהיוו חלק מהאנטילים הקטנים של האיים האנטילים אשר שוכנים בים הקריבי. בעבר נקראו **האיים ההולנדיים של הודו המערבית** או **איי הודו המערביים ההולנדיים**.

## היסטוריה
האוטונומיה של האנטילים ההולנדיים הוקמה בשנת 1954.
ב-1 בינואר 1986 פרשה ארובה מיתר איי האנטילים ההולנדיים והפכה למרכיב אוטונומי נפרד בממלכת ארצות השפלה ובכך סללה את הדרך לסדרה של משאלי העם באיים שנותרו באיחוד בנוגע לעתידם במסגרת ממלכת ארצות השפלה אשר בסופם הוחלט כי ב-8 באוקטובר 2010 חדלו האנטילים ההולנדיים להתקיים כישות מדינית אחת.

האיים קוראסאו וסנט מארטן קיבלו כל אחד מעמד עצמאי במסגרת ממלכת ארצות השפלה בדומה לארובה.
האיים בונייר, סאבא וסנט אוסטתיוס הפכו לרשויות מוניציפליות מיוחדות השייכות להולנד והמכונות הולנד הקריבית.
בשנים הקרובות מעמדם של האיים יישאר "מדינות וטריטוריות מעבר לים" לעניין חברותם באיחוד האירופי וזאת מכח חברותה של הולנד באיחוד. לאחר מכן עשוי האיחוד האירופי לשנות את מעמדם המשפטי במסגרת האיחוד.

## גאוגרפיה
האנטילים ההולנדיים הם שתי קבוצות איים: איי ליורד (רוקסו ובוניר) השוכנים 100 ק"מ מצפון לחוף ונצואלה, ואיי וינדוורד (סבה, סנט יוסטשיוס ודרום סן מרטן) השוכנים 800 ק"מ צפונה-מזרחה משם, בקצה הצפוני של האנטילים הקטנים. כלל שטחם 800 קמ"ר.
האקלים טרופי ימי, טמפרטורות אחידות למדי כל השנה. וילמסטט: פברואר 27.7 מעלות צלזיוס, אוגוסט 29 מעלות צלזיוס, 500 מ"מ גשם בשנה.

## האיים
האנטילים ההולנדיים אינם מופרדים כלל למחוזות או מחוזות אוטונומיים כאלה או אחרים, למרות שלכל אי ישנו ממשל עצמאי משלו.
שמאל|180px|ממוזער|מפת האיים
שמאל|180px|ממוזער|מפת האי סנט מארטן

האיים מחולקים לשתי קבוצות:
*הקבוצה הצפונית (אנגלית: **Windward Islands**, הולנדית: **Bovenwindse Eilanden**) – חלק מאיי ליווארד (מזרחית לפוארטו ריקו ואיי הבתולה) אך בשפת המקום הם "ווינדוורד"
** החלק הדרומי של האי סנט מארטן (החלק הצפוני הוא תחת שלטון צרפת)
** סאבא
** סנט אוסטטיוס
*הקבוצה הדרומית (אנגלית: **Leeward Islands**, הולנדית: **Benedenwindse Eilanden**) – חלק מ-Leeward Antilles בקרבת חופה של ונצואלה
** ארובה
** בונייר (כולל את האי הקטן קליין בונייר (בונייר הקטנה))
** קוראסאו (כולל את האי הקטן קליין קוראסאו (קוראסאו הקטנה))

## קישורים חיצוניים

* הפורטל הממשלתי הרשמי
* 

## הערות שוליים

*
האנטילים ההולנדיים
קטגוריה:איים בים הקריבי
קטגוריה:האימפריה ההולנדית
קטגוריה:מדינות וטריטוריות דוברות אנגלית
קטגוריה:מדינות וטריטוריות דוברות הולנדית
קטגוריה:פדרציות לשעבר
מחוגה

שמאל|ממוזער|200px|מחוגות
שמאל|ממוזער|200px|ציור עיגול
**מְחוּגָה** היא כלי המשמש לשתי מטרות:
* מתמטיקאים ואנשי מלאכה משתמשים במחוגה לשרטוט מעגלים וקשתות.
* בעת השימוש במפה משמשת המחוגה למדידת מרחק.

## היסטוריה
המחוגה הייתה בשימוש כבר בעת העתיקה.
המחוגה נזכרת לראשונה בספר ישעיה: 

אוקלידס הקדיש את ספרו לצורות שניתן ליצור בעזרת סרגל ללא סימונים ומחוגה. במוזיאון הבריטי ישנן מחוגות מימי הרומאים.

## מבנה
המחוגה מורכבת משני מוטות, הנקראים "רגלי המחוגה", שבקצה האחד מהם מחט ובקצה השני – עיפרון או כלי כתיבה אחר; קצותיהם השניים של רגלי המחוגה מחוברים יחד על ידי מפרק. על-מנת לשרטט מעגל, נועצים את המחט לתוך הנייר, ומשרטטים עם העיפרון. רדיוס המעגל המשורטט נקבע על פי המרווח בין הרגליים, שאותו ניתן לשנות בטווח מסוים, שנקבע על ידי מידות המחוגה.

## שימושים
### בגאומטריה
בגאומטריה הסרגל חסר המדידה והמחוגה הם הכלים היחידים שניתן להשתמש בהם לפתרון בעיות בנייה. נדגיש שהסרגל והמחוגה של הגאומטריה אינם כלים מוחשיים אלא כלים אידיאליים, המקיימים את הנחות היסוד של הגאומטריה, כפי שהן משתקפות באקסיומות שלה, (למשל ההנחה שלקו אין רוחב, הנחה שלא ניתן לממש בסרגל מוחשי או במחוגה מוחשית). היטיב לבטא זאת הפילוסוף ברטרנד ראסל, בספרו "היסטוריה של הפילוסופיה המערבית", באומרו: "הגאומטריה עוסקת במעגלים מדויקים, אך אין עצם מוחשי שהוא מעגל מדויק. ככל שנדייק בשימוש במחוגה שלנו, תמיד יתגלו פגמים וסטיות".

### בשימוש במפה
מחוגה משמשת לשם מדידת מרחקים על מפות. לשם כך קובעים את המרווח בין רגלי המחוגה כך שייצג מרחק ידוע (לפי קנה המידה של המפה), ואז סופרים כמה פעמים נכנס מרווח קבוע זה במסלול שאת אורכו רוצים למדוד. 

### כסמל
מחוגה בדרך כלל משמשת כסמל לדיוק ואבחנה. בין היתר ניתן למצוא את המחוגה בלוגו של הבונים החופשיים ובצלמיות מחשב.


תמונה:Square compasses.svg|סמל הבונים החופשיים 
תמונה:Nuvola apps designer.png| סמל לתכנון מדויק של יישום במחשבים
תמונה:Coat of arms of East Germany (1955–1990).svg|סמל של צבא מזרח גרמניה


## קישורים חיצוניים

* 
## הערות שוליים

קטגוריה:מכשירי מדידת אורך
קטגוריה:מעגל
קטגוריה:כלי שרטוט טכני
טיווח

**טיווח** הוא תהליך הכוונתו של תותח כך שהפגזים הנורים ממנו יפגעו במטרה.

## גורמי סטייה
מסלול תעופתו של הפגז מושפע מגורמים רבים, בהם: 
* גאוגרפיים (מיקומן היחסי של העמדות והמטרות וכן הפרשי הגובה בין העמדה לבין המטרה)
* סיבוב כדור הארץ סביב צירו (היוצר כוח מדומה הפועל על הפגז והמכונה כוח קוריוליס)
* סיבוב הפגז בזמן מעופו סביב צירו כתוצאה מחירוק הקנה היורה (השפעת כוח מגנוס)
* גורמים מטאורולוגיים (טמפרטורה, לחות, לחץ ברומטרי וכן כיוון ועוצמת הרוח בשכבות האטמוספיריות השונות)
* מהירות הלוע (מושפעת בעיקר מאורך הקנה היורה, כמות המטען ההודף וממאפייני חומר הנפץ ההודף כגון מהירות הבעירה שלו)
* גורמים בליסטיים כגון המבנה האווירודינמי של הפגז.

בעת חישוב נתוני הירי, נעשה ניסיון להתחשב בכמה שיותר מהגורמים ומההשפעות הנ"ל, כדי לנסות ולצפות מראש את נקודת הפגיעה המדויקת של הפגז. למרות זאת, בשל ריבוי הגורמים המשפיעים והקושי למדוד אותם במדויק, פגיעת הפגז סטטיסטית ובעלת ממד אקראי ולכן פגיעה ישירה במטרה  אך ורק על סמך החישובים הנ"ל אינה סבירה. לשם כך משמש הטיווח, שבו מתבצעים תיקונים בירי על-פי נקודת הפגיעה של הפגז בפועל, עד להשגת פגיעה מדויקת במטרה.

## מהלך הטיווח
תהליך הטיווח מתחיל בחישוב נקודת הפגיעה הצפויה, על סמך הנתונים הידועים.

### טיווח אומדנה
על בסיס חישוב זה נורה פגז אחד. מיקום נפילת הפגז בפועל נמדד, ועל פי מרחקו מהמטרה מחושב התיקון הדרוש בירי. התיקון הדרוש מתבצע ופגז נוסף נורה בהתאם לו. כתוצאה מהתיקון שבוצע, הפגז צפוי ליפול קרוב יותר למטרה ועקב זאת להניב תיקון דרוש נוסף, קטן יותר. התהליך חוזר על עצמו, ופגיעות הפגזים הולכות ומתקרבות למטרה, עד שמושגת פגיעה קרובה למטרה במידה מספקת. עם סיום תהליך הטיווח נאמר שהתותח "מטווח למטרה" ויכול להתחיל בירי סדור למטרה. גם עם תום תהליך הטיווח ובזמן הירי הסדור, עדיין קיים ממד אקראי של פיזור נקודות הנפילה של הפגזים בקרבת המטרה, כך שהפגזים אינם פוגעים בהכרח במדויק במטרה אלא בקרבתה. פיזור אקראי זה, צפוי ומקובל וכל עוד איננו חורג מהטווח המקובל על היורה הוא איננו מביא לתהליך טיווח חדש.

### טיווח וקטורי
תהליך הטיווח בקני ארטילריה כבדים, כדוגמת תותחים מתנייעים בצה"ל, מורכב בדרך כלל מירי של שלושה פגזים, (אם כי קיים גם טיווח באמצעות פגז בודד), הנצפים על ידי גורם מתצפת - תצפיתן או מכ"ם טיווח (יבוצע בדרך כלל על ידי קש"א או קצין אחר המוסמך לכך, בכוח התוקף). מקום נפילתם הממוצע של שלושת הפגזים מועבר (ברמת דיוק משתנה, בהתאם לאמצעים המצויים בידי הגורם המתצפת) אל היחידה היורה. ביחידה היורה מבצעים תיקון וקטורי (כלומר, תיקון בגודל ובכיוון) לנתוני הירי, כגודל הפער בין מקום נפילתם הממוצע של שלושת פגזי הטיווח לבין מקומה של המטרה. את התיקון הווקטורי (בניגוד לתיקון שהופק על ידי טיווח אומדנה) ניתן לשלוח, תחת מגבלות, לתותחים אחרים בגזרה והוא ישמש לחישוב נתוני ירי מדויקים יותר עבורם.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:טקטיקה צבאית
קטגוריה:ארטילריה
איטוקוואה

**איטוקוואה** (שם מלא: **25143 איטוקוואה**; באנגלית: **&lrm;25143 Itokawa**) הוא אסטרואיד הנמנה עם אסטרואידי אפולו, והוא חוצה את מסלול מאדים.  אסטרואיד זה היה במוקד תשומת הלב המדעית בשל נחיתתה של הגשושית היאבוסה עליו ב-21 בנובמבר 2005. מדובר בנחיתה השנייה על אסטרואיד לאחר שהגשושית NEAR Shoemaker נחתה על ארוס ב-12 בפברואר 2001.

איטוקוואה התגלה בשנת 1998 על ידי מיזם לינקולן לחקר אסטרואידים קרובי ארץ. הוא נקרא על שמו של היידו איטוקווה, מדען טילים יפני. החללית היאבוסה הגיעה לקרבתו ב-12 בספטמבר 2005 והיא אף נחתה על פניו ב-20 בנובמבר 2005 למשך כחצי שעה, אך בשל תקלה היא לא הצליחה ליטול דוגמאות קרקע מפני השטח של האסטרואיד בטרם המריאה שוב. ב-25 בנובמבר 2005 ביצעה החללית ניסיון שני לאסוף דגימות קרקע מהאסטרואיד. הקפסולה עם דגימות הקרקע נחתה במתחם וומרה, אוסטרליה ב-13 ביוני 2010. ב-16 בנובמבר 2010 הודיעה הסוכנות היפנית לחקר החלל כי אכן נמצאו דגימות מהאסטרואיד בקפסולה שהושבה לכדור הארץ, לאחר מסע שנמשך שבע שנים.

לאיטוקוואה צורה המזכירה את האות S. צילומי מכ"ם שצולמו מכדור הארץ חשפו כי האסטרואיד מסתובב סביב צירו העיקרי אחת ל-12.5 שעות.

תוואי השטח העיקריים על איטוקוואה זכו לשמות בידי מדעני היאבוסה. שמות אלה עדיין לא רשמיים, אך הם נבחרו לפי הקווים המנחים של האיגוד האסטרונומי הבינלאומי  והם מכונים בשמם של אתרים ידועים בכדור הארץ ולפי מידת הקשר שלהם לפרויקט היאבוסה.

## ראו גם
*רשימת אסטרואידים
*ריוגו (אסטרואיד)
*בנו (אסטרואיד)

## קישורים חיצוניים

* מיזם לינקולן לחקר אסטרואידים קרובי ארץ

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אסטרואידים
קשת אקה הומו

[שמאל|ממוזער|250px|קשת אקה הומו, 1856, צילם [אוגוסט זלצמן]]
שמאל|ממוזער|250px|קטע מקשת אקה הומו בתוך כנסיית מנזר האחיות ציון (מימין לאפסיס), וכן הקשת הקטנה הצפונית של השער הרומי המקורי

[שמאל|ממוזער|250px|קשת אקה הומו, הצעת שחזור של [לואי-איג ונסן|ונסן ואבל - החזית הפונה מערבה]]
**קשת אקה הומו** (בלטינית: **Ecce Homo**; בספרות העברית נהגה גם **אקסה הומו**; בעברית: "הִנֵּה הָאִיש") היא קשת אבן גדולה הנמצאת בירושלים וחוצה את רחוב ויה דולורוזה בצמוד למנזר האחיות ציון, בין התחנה השנייה לתחנה השלישית. קשת זו היא הפתח המרכזי בשער בעל שלושה פתחים, שהצפוני בהם משולב בקפלת התפילה של המנזר. הקשת הדרומית שולבה כנראה בבניין ששכן מעבר לכביש, במקום בו הייתה בעבר אכסניה לעולי רגל מוסלמים מהודו, אך לא נותר ממנה שריד. הקשת כוללת מבנה שאורכו 18.94 מטר, רוחבו כ-3.71 מטר, וגובה (המשוחזר) 11.2 מטר. בחזית הקשת הפונה מזרחה הוצבו ארבעה עמודים בחזית כל אחת מהאומנות שבין הפתחים. בצד הפונה מערבה אל פנים העיר הותקנו גומחות לפסלים.

בשנות הארבעים של המאה ה-19 נקראה גם **קשת פילאטוס**.
במהלך חפירת מתחם הקשת באמצע המאה ה-19 נחשפו חלקים נוספים של המבנה, ונתברר כי מדובר בשער בעל שלוש קשתות, שהשתמר במצב טוב. למרות המסורת הדתית הנוצרית הקשורה במקום זה, קבע ארמטה פיירוטי נכונה כי השער נבנה בתקופת הקיסר הרומאי אדריאנוס, מאוחר בהרבה מן האירוע בתולדות הנצרות שהוא מיוחס לו. 

על פי המחקר, הקשת הייתה החלק המרכזי של שער הניצחון שהוקם לכבוד אדריאנוס במבואות המזרחיים של איליה קפיטולינה. העובדה כי בקשת משולבים שני חלונות סייעה אולי לצמיחת המסורת שכאן היה המקום ממנו הציג פונטיוס פילאטוס את ישו בפני היהודים במילים "הנה האיש", או בלטינית: "אקה הומו", כפי שמתואר בבשורה על פי יוחנן י"ט, 4 - 5:

## לקריאה נוספת
* יורם צפריר, "הטופוגרפיה והארכאולוגיה של איליה קפיטולינה", בתוך: יורם צפריר ושמואל ספראי (עורכים), **ספר ירושלים: התקופה הרומית והביזנטית**, עמ' 155–156
* פייר בנואה, "שחזורה הארכאולוגי של מצודת אנטוניה" (תקציר הרצאה), **[[קדמוניות]]**, ה', 19–20, 1972, עמ'127–129
* גבי מזור, "על תוכניתה האורבנית של אליה קפיטולינה: רחובות, עמודים, קשתות ושערי עיר", **ארץ-ישראל – מחקרים בידיעת הארץ ועתיקותיה**, כ"ח (תשס"ח), 2007, עמ' 118–120
* יהושע בן-אריה, **[[עיר בראי תקופה]]**, כרך א', ירושלים, הוצאת יד יצחק בן-צבי, 1979, עמ' 202–208

* Vincent, Louis-Hugues, *Jérusalem, recherches de topographie, d'archéologie et d'histoire* - II, Paris, 1912, p. 24–30
* J. Blomme, "Faut-il revenir sur la datation de l'arc de l'Ecce Homo?", *Revue Biblique* 86 (1979), pp.224–271
* Benoit, "L'Antonia d'Hérode le Grand et le forum oriental d'Aelia Capitolina", *Harvard Theological Review* 64, (1971), pp. 145-147
* B. Bagatti, *Recherches sur le site du Temple de Jérusalem*, Jerusalem, 1979, p.65–66, p. 20* Fig 25:2–3
* B. Bagatti, "Resti romani nell'area della Flagellazione in Gerusalemme", *Liber Annuus* 8 (1958), p. 350, Fig. 21:2–3
* Yaron Z. Eliav, "The Urban Layout of Aelia Capitolina: A New View from the Perspective of the Temple Mount", in: Peter Schäfer (ed.), *The Bar Kokhba war reconsidered: new perspectives on the second Jewish Revolt*, 2003, pp. 244–251


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ירושלים: מבנים
קטגוריה:ארץ ישראל: מקומות קדושים לנצרות
קטגוריה:מבנים עתיקים
קטגוריה:העיר העתיקה: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:שערי ניצחון
קטגוריה:קשתות וקמרונים
תרופה יתומה

**תרופה יתומה** היא תרופה שמוערך שמספר הנזקקים לה יהיה קטן באופן שההוצאות הכרוכות בפיתוחה עולות על הרווחים הצפויים משיווקה. התרופות היתומות הן לרוב יקרות מאוד.

## הקלות על ידי מנהל התרופות האמריקני
מנהל התרופות האמריקני, ה-FDA, הגדיר מסלול אישור מיוחד לתכשירים רפואיים המיועדים לאוכלוסיות ייחודיות הסובלות ממצבים רפואיים נדירים, שלעיתים מכונים מחלות נדירות או "יתומות". 

על פי חוק התרופות היתומות (Orphan Drug Act) משנת 1983, תרופה יתומה מוגדרת כתרופה המיועדת לשימוש אוכלוסיית חולים של עד 200,000 איש בארצות הברית. ההטבות שמציע מנהל התרופות האמריקני לחברה המפתחת את התרופה כפיצוי על מספר החולים הקטן הן:
* שבע שנות בלעדיות בשיווק. גם אם תסתיים תקופת הפטנט תמשיך החברה המפתחת למכור את התרופה ללא תחרות מצד חברות אחרות.
* הטבות מס.
* מענקים וסובסידיות ממשלתיות למוסדות מחקר ולאוניברסיטאות המפתחות תרופות אלו.

בנוסף, נפתחות חברות ממשלתיות למחקר ופיתוח תרופות, שאחת ממטרותיהן היא להרכיב תרופות יתומות.

## תרופות יתומות
תרופות יתומות הן בדרך כלל תרופות המשמשות לטיפול בחולים הסובלים מתסמונות נדירות, כגון תסמונת טורט, סיסטיק פיברוזיס, ומחלת הנטינגטון. קבוצה נוספת של תרופות יתומות הן נסיובים נגד ארס נחשים ממינים שונים.

חוק התרופות היתומות כולל כל אמצעי רפואי המשמש אוכלוסיות חולים קטנות, כמו תרופות, מוצרים ביולוגיים (כמו נסיובים), מכשור רפואי ותוספי מזון.

להלן כמה מחלות יתומות:
* LHON - Leber Hereditary Optic Neuropathy - מחלה הפוגעת בעצב הראייה, ומתבטאת בפגם גנטי בחומר הגנטי של המיטוכונדריה
* תסמונת מורקיו - מחלת אגירה ליזוזומלית. לטיפול במחלה פותחה התרופה אלוסולפאז אלפא.
* מחלת שרירים נדירה LEMS - לטיפול במחלה פותחה תרופה אמיפמפרידין.

## ישראל
חלק מהתרופות יתומות, כמו חומצה קרגלומית, נכללות בסל הבריאות ומסופקות במימון ממשלת ישראל. מכבי שירותי בריאות היא קופת החולים היחידה הכוללת אספקת תרופות יתומות במסגרת שירות הבריאות הנוסף שלה. בקשתה של מכבי לבטל שירות זה, בגלל תופעה של מעבר מטופלים הנזקקים לתרופות יתומות אליה, נדחתה על ידי משרד הבריאות ובג"ץ.

## לקריאה נוספת
* אור אלקון, **תרופות, שוק חופשי ומה ש(נופל) ביניהן - סיפורן של המחלות היתומות**, משפט רפואי וביו אתיקה, כרך 5 עמוד 109, 2013

## קישורים חיצוניים

*  אגף התרופות היתומות באתר מנהל המזון והתרופות האמריקאי.

## הערות שוליים

*
קטגוריה:מדעי הרוקחות
קטגוריה:כלכלת בריאות
קטגוריה:ארצות הברית: בריאות ורפואה