open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
לורי בראון

**לורנס "לורי" בראון** (אנגלית: **Laurence "Laurie" Brown**; 22 באוגוסט 1937 - 30 בספטמבר 1998) היה שחקן ומאמן כדורגל אנגלי.

בראון נולד בעיירה שילדון שבמחוז דרהאם, והחל את הקריירה שלו כשחקן חובב במועדונים שילדון טאון, ווקינג טאון, בישופ אוקלנד ופולהאם. בשלהי עונת 1958/1959 השתתף בשלושה משחקים במדי דרלינגטון. לאור יכולתו הטובה הוא זומן לנבחרת החובבים של אנגליה, ולנבחרת בריטניה הגדולה לקראת אולימפיאדת 1960 ברומא.

עם חזרתו לאנגליה מהמשחקים האולימפיים הוא חתם על חוזה מקצוני עם נורת'המפטון טאון, והיה מלך השערים של המועדון בעונת 1960/1961 שבה הוא העפיל לליגה השלישית. הוא החל לשחק בעמדת החלוץ המרכזי, אך בהמשך עבר לשחק במרכז חוליית ההגנה והתבלט בתפקידו החדש. באוגוסט 1961 הוא הוחתם על ידי ארסנל מהליגה הראשונה, ותוך זמן קצר זכה למקום קבוע בהרכב של המועדון הלונדוני.

בראון השתתף ב-109 משחקים במדי ארסנל לאורך שתיים וחצי עונות, והבקיע שני שערים. באותה תקופה המועדון זכה להצלחה פחותה בהשוואה ליריביו האחרים מלונדון, ובפברואר 1964 הפתיע את האוהדים בכך שעבר לטוטנהאם הוטספר, הנחשב ליריב המר ביותר של ארסנל, תמורת סכום של 40,000 לירות שטרלינג. אחד המניעים למהלך זה היה הגעתו של הסקוטי איאן יור. בראון היה לאחד השחקנים הבודדים ששיחקו בשני המועדונים, ובצירוף מקרים נדיר משחקו הראשון היה ב-22 בפברואר 1964 מול ארסנל; בראון כמעט והבקיע בניצחון של טוטנהאם בתוצאה 3 - 1.

בראון לא הצטיין בטוטנהאם, ובסך הכל השתתף ב-62 משחקים בשתי עונות. ב-1966 הוא הועבר לנוריץ' סיטי, ושיחק שם במשך שתי עונות. לאחר מכן הוא הצטרף לברדפורד פארק אווניו בתפקיד מאמן-שחקן, והדריך את המועדון בעונת הירידה מהפוטבול ליג. באוגוסט 1969 הוא הצטרף לאלטרינצ'אם, אך התפטר מתפקידו בספטמבר 1970. לאחר מכן הוא עבד כמאמן במועדונים קינגס לין וסטוקטון.

לאחר פרישתו הוא עבד במספר עבודות, שהאחרונה מביניהן הייתה חלבן במחוז דרהאם.

בתו היא שחקנית ההוקי שדה הבינלאומית לשעבר קארן בראון.

## לקריאה נוספת
* טוני מתיוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמוד 46), מיינסטרים, 2007 ()

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:חלוצי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:קשרי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלני נורת'האמפטון טאון
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני טוטנהאם הוטספר
קטגוריה:כדורגלני נוריץ' סיטי
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת רומא (1960)
קטגוריה:מאמני כדורגל אנגלים
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1937
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1998
אלן סקירטון

**אלן פרדריק גרהאם סקירטון** (אנגלית: **Alan Frederick Graham Skirton**; 23 בינואר 1939 - מאי 2019) היה כדורגלן אנגלי.

סקירטון נולד בבאת' שבסאמרסט. הוא החל את הקריירה במועדון הנוער וסט טוורטון מעיר הולדתו, והצטרף לבריסטול סיטי על תקן של שחקן חובב. אולם, הוא לא הצליח להשתלב בבריסטול ולבסוף חתם בבאת' סיטי מהליגה הדרומית. במהלך משחקיו שם הוא זכה לתשומת לבם של מועדונים אחרים. ארסנל היה המועדון שהצליח להחתימו, ועשה זאת בינואר 1959 תמורת סכום של 5,000 לירות שטרלינג. אולם, זמן קצר לאחר החתימה הוא לקה בדלקת האדר ובדלקת ריאות, והושבת ממשחק פעיל למשך 18 חודשים.

הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בארסנל במשחק מול ברנלי ב-20 באוגוסט 1960. באותה עונה הוא השתתף ב-16 משחקים, וחלק את עמדת הקשר הימני עם דני קלפטון ובאגף השמאלי עם ג'ו האוורטיי. בעונה שלאחר מכן הוא תפס את מקומו של קלפטון, והבקיע 19 שערים ב-40 משחקים, שזיכו אותו בתואר מלך השערים של ארסנל לאותה עונה.

סקירטון עבר לעמדת הקשר השמאלי בעקבות החתמתו של ג'וני מקלאוד בקיץ 1962, ושיחק בה לסירוגין במשך ארבע העונות בגלל שיטת המשחק של המאמן בילי רייט. זמן המשחק שלו הצטמצם עוד יותר בעקבות עליית קרנו של ג'ורג' ארמסטרונג הצעיר, וסקירטון נאלץ לחלוק עמו את עמדת הקשר השמאלי בשתי עונותיו האחרונות בארסנל.

למרות כל זאת המשיך סקירטון להשתתף בכ-20 משחקים לעונה, והיה לשחקן הראשון בארסנל שהבקיע שער בטורניר אירופי, לאחר שכבש במשחק מול המועדון הדני קופנהגן XI ב-22 באוקטובר 1963. אולם, ברטי מי שהחליף את רייט שאף לשלב שחקנים צעירים יותר בהרכב הבכיר של ארסנל. לאחר שני המחזורים הראשונים של עונת 1966/1967 עבר סקירטון לבלקפול תמורת 65,000 לירות שטרלינג. הוא השתתף ב-154 משחקים במדי ארסנל, שבהם הבקיע 54 שערים.

סקירטון הבקיע במשחקו הראשון בבלקפול, שנערך באצטדיון הייבורי חמישה ימים לאחר הגעתו והסתיים בתיקו 1 - 1 מול ארסנל. לאחר מכן הוא החמיץ שלושה משחקים כיוון שהיה פצוע, אך חזר לשחק והבקיע שער בניצחון 3 - 1 על טוטנהאם הוטספר ושניים נוספים בניצחון החוץ 3 - 1 על צ'לסי. במשחקו הראשון בבלומפילד רואד (אצטדיון הבית של בלקפול) הוא הבקיע שני שערים והוביל את השחקנים לניצחון 6 - 0 על ניוקאסל יונייטד. בשאר העונה הוא לא הצליח להבקיע שערים רבים, וסיים אותה עם עשרה שערים ב-28 משחקי ליגה וגביע. בסיום אותה עונה ירד המועדון לליגה השנייה. בעונה שלאחר מכן הבקיע סקירטון 17 שערים, שלא הספיקו עבור בלקפול לצורך חזרה לליגה הראשונה.

סטן מורטנסן מאמן בלקפול, אפשר לסקירטון לעזוב את המועדון לאחר 17 המחזורים הראשונים של עונת 1968/1969, כיוון שהבחין ביכולתו הטובה של רוני בראון. סקירטון חזר למערב אנגליה, וב-20 בנובמבר 1968 הצטרף לבריסטול סיטי תמורת 15,000 לירות שטרלינג. לאחר מכן הוא שיחק עבור טורקי יונייטד והמועדון הדרום אפריקני דרבן סיטי. הוא סיים את הקריירה במועדון ויימות', לו סייע לזכות בגביע הליגה הדרומית בעונת 1972/1973.

זמן קצר לפני פרישתו הוא התמנה לתפקיד עוזר המנהל המסחרי בוויימות', אך ביולי 1974 חזר לבאת' סיטי בתפקיד המנהל המסחרי. ב-14 בספטמבר 1981 הוא הצטרף לייאוביל טאון (Yeovil Town) באותו תפקיד, ומילא אותו עד לפרישתו הסופית ב-2002.

נפטר במאי 2019.

## לקריאה נוספת
* טוני מתיוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמודים 264 - 265), מיינסטרים, 2007 ()

## קישורים חיצוניים

* מידע באתר Gunnermania

קטגוריה:קשרי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:כדורגלני בריסטול סיטי
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני בלקפול
קטגוריה:כדורגלני טורקי יונייטד
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1939
קטגוריה:אנגלים שנפטרו ב-2019
אדי מגיל

**אדוארד ג'יימס "אדי" מגיל** (אנגלית: **Edward James "Eddie" Magill**; נולד ב-17 במאי 1939 בלרגאן) הוא שחקן ומאמן כדורגל צפון אירי לשעבר.

מגיל החל את הקריירה שלו בפורטדאון, ובמאי 1959 עבר למועדון הלונדוני ארסנל. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול שפילד ונסדיי ב-19 בדצמבר 1959. מגיל שיחק בעמדת המגן הימני, והחליף את דניס אוונס הפצוע, אך איבד את מקומו בהרכב בעונת 1960/1961 לטובת לן ויליס ודייב באקוזי. הוא חזר להרכב בעונה הבאה (1961/1962), והתחרה עם באקוזי על מקום בהרכב. ב-1961 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת צפון אירלנד במשחק מול נבחרת סקוטלנד. בעונת 1962/1963 הוא הבטיח את מקומו בהרכב באופן סופי.

הוא התפרסם בזכות יכולת המסירה שלו ושליטתו בכדור, ושמר על מקומו בהרכב עד להגעתו של דון האו בשלהי עונת 1963/1964. הוא עבר לשחק בקבוצת המילואים של המועדון, ובמשך חמישה עשר החודשים הבאים השתתף במשחק אחד בלבד במדי הסגל הבכיר. באוקטובר 1965 הוא עזב את ארסנל והצטרף לברייטון אנד הוב אלביון. בסך הכל הוא השתתף ב-131 משחקים במדי ארסנל, ולא הבקיע בהם שערים. הוא שיחק בברייטון במשך שלוש עונות, ולאחר מכן חזר לצפון אירלנד. לאחר פרישתו הוא אימן את המועדונים הדניים ויבורג, B109, נסטבד ופרדריקסהאבן.

## לקריאה נוספת
* טוני מת'יוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמוד 187), מיינסטרים, 2007 ()

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים צפון אירים
קטגוריה:מגני כדורגל צפון אירים
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני ברייטון אנד הוב אלביון
קטגוריה:כדורגלני נבחרת צפון אירלנד
קטגוריה:מאמני כדורגל צפון אירים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1939
ג'קי הנדרסון

**ג'ון גילספי "ג'קי" הנדרסון** (באנגלית: **John Gillespie "Jackie" Henderson**; 17 בינואר 1932 בגלאזגו - 26 בינואר 2005 בפול) היה כדורגלן סקוטי.

## קריירה
הנדרסון החל את הקריירה שלו בפורטסמות' כשהיה בן 17. לאחר שהשלים את שירותו הלאומי הוא ערך את הופעת הבכורה בסגל הבכיר של פומפיי במשחק מול סנדרלנד בינואר 1951. בתחילת דרכו הוא שיחק בעמדת החלוץ המרכזי, אך בהמשך עבר לעמדת החלוץ השני והקיצוני השמאלי. הוא היה חסון מבחינה פיזית והתפרסם בקצב המשחק שלו, ובמסירות ובעיטות מהירות. הוא הבקיע שערים רבים עבור פומפיי במשך שבע שנים, שבמהלכן זכה לתשומת לבם של מאמני נבחרת סקוטלנד.

הוא ערך את הופעת הבכורה הלאומית שלו במשחק הידידות מול נבחרת שוודיה ב-6 במאי 1953, אך הפסיד עם נבחרתו בתוצאה 1 - 2; היה זה הראשון מבין שבעה משחקים. שערו היחיד במדי הנבחרת הובקע בניצחון 3 - 1 על נבחרת צפון אירלנד ב-3 באוקטובר 1953. הוא היה מועמד להשתתף במשחקי מונדיאל 1954, אך לבסוף לא זומן לסגל כיוון שהתאחדות הכדורגל הסקוטית החליטה לשלוח רק 13 שחקנים במקום 22. משחקו האחרון היה בתיקו 2 - 2 מול נבחרת צפון אירלנד ב-5 בנובמבר 1958.

במרץ 1958 הוא עבר לוולבס, אך לא הצליח להתאקלם שם. בתקופה זו זכה המועדון באליפות הליגה הראשונה, אך כיוון שהנדרסון השתתף בתשעה משחקים בלבד הוא לא היה זכאי לקבל את המדליה המוענקת לשחקני המועדון הזוכה. באוקטובר 1958 הוא הועבר לארסנל תמורת סכום של 30,000 לירות שטרלינג, וערך את הופעת הבכורה שלו במשחק בהייבורי בניצחון 4 - 3 על וסט ברומיץ' אלביון ב-4 באוקטובר, ואף הבקיע שני שערים. עונתו הראשונה בהייבורי נקטעה בעקבות פציעה שלפניה הספיק להבקיע 12 שערים, אך הוא חזר להרכב בעונות 1959/1960 ו-1960/1961. בעונתו הראשונה בארסנל המועדון סיים במקום השלישי בליגה, אך בשתי העונות הבאות הוא סיים רק במרכז הטבלה.

ג'ורג' סווינדין, מאמן ארסנל, הנהיג שיטת משחק שלא התאימה להנדרסון, ובשלהי עונת 1961/1962 הוא הועבר לפולהאם תמורת סכום של 15,000 לירות שטרלינג. בסך הכל הוא השתתף ב-111 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם 29 שערים. בעונתו הראשונה בפולהאם הוא הוביל את המועדון לחצי גמר גביע ה-FA, שהסתיים בהפסד לברנלי. כמו כן, הוא סייע למועדון להישאר בליגה במשך שתי עונות רצופות. הוא שיחק בהרכב באופן קבוע עד מרץ 1963, אז שבר את רגלו. ניסיונו לחזור למשחק פעיל הסתיים בכישלון, וב-1964 הוא החליט לפרוש מכדורגל מקצועני. הוא המשיך לשחק במועדוני החובבים פול טאון ודורצ'סטר טאון עד 1971.

לאחר פרישתו הסופית הוא עזב את תחום הכדורגל ועבר להתגורר בדורסט, שם עבד עבור חברת בנייה מקומית.

## לקריאה נוספת
* טוני מת'יוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמוד 133), מיינסטרים, 2007 ()

## קישורים חיצוניים

* מידע באתר התאחדות הכדורגלנים המקצוענים

קטגוריה:כדורגלנים סקוטים
קטגוריה:חלוצי כדורגל סקוטים
קטגוריה:קשרי כדורגל סקוטים
קטגוריה:כדורגלני פורטסמות'
קטגוריה:כדורגלני וולברהמפטון וונדררס
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני פולהאם
קטגוריה:גלאזגו: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1954
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1932
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2005
ויק גרובס

**ויקטור ג'ורג' "ויק" גרובס** (אנגלית: **Victor George "Vic" Groves**; נולד ב-5 בנובמבר 1932) הוא כדורגלן עבר אנגלי.
## חייו
גרובס נולד בטאוור האמלטס שבלונדון. הוא החל את הקריירה שלו במועדונים החובבנים לייטונסטון ווולטהאמסטו אווניו. גרובס שיחק בטוטנהאם הוטספר תחת חוזה חובבן למשך תקופה קצרה, וב-1954 חתם בלייטון אוריינט. הוא שיחק בעמדת החלוץ השני, והשערים הרבים שהבקיע זיכו אותו בתשומת הלב של המועדון הלונדוני ארסנל, שהחתים אותו בנובמבר 1955 תמורת סכום של 23,000 לירות שטרלינג. הוא הבקיע כבר בהופעת הבכורה שלו, שהייתה בניצחון 2 - 1 על שפילד יונייטד במסגרת מחזור הליגה הראשונה שנערך ב-12 בנובמבר 1955.

בעונתו הראשונה בארסנל הוא נפצע (בברך ובגב) ולא הצליח למלא את הציפיות שתלו בו. רק בעונת 1958/1959 הוא זכה למקום קבוע בהרכב הראשון של ארסנל. גרובס הבקיע עשרה שערים בעונה זו, ושיתף פעולה באופן מוצלח עם שחקן ההתקפה דייוויד הרד. בעונה שלאחר מכן הוא עבר לעמדת הקשר, שבה שיחק בשאר הקריירה שלו; גרובס זכה לענוד את סרט הקפטן של ארסנל בעקבות עזיבתו של דייב בואן. הוא נפצע מספר פעמים נוספות, שהעיבו על הקריירה שלו בארסנל; עם זאת, בפעמים שהוא כן שיחק הוא הפגין יכולת טובה שבזכותה זומן לסגל של קבוצת לונדון XI ששיחקה (והפסידה) מול ברצלונה במשחק הגמר הראשון של גביע ערי הירידים.

גרובס הודח מההרכב במהלך עונת 1961/1962, ושיחק בארסנל באופן חלקי עד קיץ 1964. לאחר מכן הוא עזב לקנטרברי סיטי מהליגה הדרומית. בסך הכל הוא הבקיע 37 שערים ב-201 משחקים במדי ארסנל. הוא השתתף במשחקים אחדים במדי נבחרת הנוער ונבחרת החובבים של אנגליה, אך לא בנבחרת אנגליה הבוגרת.

לאחר פרישתו הוא עזב את תחום הכדורגל לחלוטין. הוא החל לנהל פאב ולעסוק בביטוח. ויק גרובס הוא אחיינו של פרי גרובס, ששיחק בארסנל בשנות ה-80 ובשנות ה-90.

## לקריאה נוספת
* טוני מתיוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמוד 121), מיינסטרים, 2007 ()

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:חלוצי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:קשרי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלני טוטנהאם הוטספר
קטגוריה:כדורגלני לייטון אוריינט
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1932
קטגוריה:אנגלים שנפטרו ב-2015
סטן צ'רלטון

**סטנלי "סטן" צ'רלטון** (באנגלית: **Stanley "Stan" Charlton**; 28 ביוני 1929 - 20 בדצמבר 2012) היה שחקן ומאמן כדורגל אנגלי.

## קריירה
צ'רלטון נולד באקסטר שבמחוז דבון. הוא החל את הקריירה שלו במועדון החובבני ברומלי, והשתתף בארבעה משחקים במדי נבחרת החובבים של אנגליה. כמו כן, הוא נכלל בסגל של נבחרת בריטניה בכדורגל לקראת אולימפיאדת 1952, אך לא השתתף בפועל בטורניר הכדורגל. ב-1952 הוא חתם על חוזה מקצוען בלייטון אוריינט, ושיחק בהרכב המועדון באופן קבוע במשך שלוש עונות, כאשר בעונת 1954/1955 המועדון מסיים במקום השני בליגה השלישית.

בנובמבר 1955 הוא הצטרף לארסנל ביחד עם חברו למועדון ויק גרובס, תמורת 30,000 לירות שטרלינג, והחליף את לן ויליס בתפקיד המגן הימני של המועדון. הוא ערך את הופעת הבכורה בהרכב ב-25 בדצמבר 1955 במשחק מול צ'לסי, והמשיך לשחק בעמדה זו עד סוף העונה. הוא השתתף כמעט בכל משחקי עונת 1956/1957 ועונת 1957/1958. בתקופה זו הוא גם שיחק במדי קבוצת לונדון XI בשני משחקי חצי גמר גביע ערי הירידים מול לוזאן ספורטס.

אולם, הוא הפסיד את מקומו בהרכב לטובת ויליס לאחר הפסד 1 - 3 לברנלי בספטמבר 1958. הוא חזר ללייטון אוריינט לאחר שהשתתף בארבעה משחקים בחצי הראשון של עונת 1958/1959; בסך הכל הוא השתתף ב-110 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם שלושה שערים (כולם בגביע ה-FA). הקדנציה השנייה שלו באוריינט נמשכה שבע עונות, שבמלכהן העפיל המועדון בפעם היחידה בתולדותיו לליגה הראשונה (עונת 1962/1963).

צ'רלטון פרש בקיץ 1965, לאחר שהשתתף ב-366 משחקי ליגה במדי אוריינט. הוא התמנה לתפקיד המאמן של ויימות', והדריך את המועדון במשך שבע שנים. לאחר מכן הוא עבד כמנהל מחוזי מטעם חברה להימורי כדורגל. במקביל לכך, הוא היה פעיל בקרן האוהדים של לייטון אוריינט.

צ'רלטון נפטר ב-20 בדצמבר 2012, בגיל 83.

אביו, הנקרא גם כן סטנלי, שיחק בשנות ה-20 ובשנות ה-30 באקסטר סיטי ובקריסטל פאלאס. אין לו קשר לבובי וג'ק צ'רלטון ששיחקו במקביל במנצ'סטר יונייטד ובלידס יונייטד.

## לקריאה נוספת
* טוני מתיוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמוד 60), מיינסטרים, 2007 ()

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מגני כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:כדורגלני לייטון אוריינט
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת הלסינקי (1952)
קטגוריה:מאמני כדורגל אנגלים
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1929
קטגוריה:אנגלים שנפטרו ב-2012
דרק טפסקוט

**דרק רוברט טפסקוט** (אנגלית: **Derek Robert Tapscott**; 30 ביוני 1932 - 12 ביוני 2008) היה כדורגלן ולשי.

## קריירה
טפסקוט נולד בבארי, ועבד כמניח לבנים במקביל לתחילת הקריירה שלו כשחקן נוער בבארי טאון. באוקטובר 1953 הוא הוחתם בארסנל על ידי טום ויטאקר, תמורת סכום של 4,000 לירות שטרלינג. לאחר תקופה מוצלחת בקבוצת המילואים (13 שערים ב-15 משחקים) הוא ערך את הופעת הבכורה בהרכב הראשון במשחק מול ליברפול ב-10 באפריל 1954, והבקיע בו שני שערים. באותה עונה הבקיע טפסקוט חמישה שערים נוספים.

בעונה שלאחר מכן (1954/1955) הוא הפך לשחקן הרכב קבוע, והחמיץ חמישה משחקים. למרות שלא היה חלוץ מרכזי הוא זכה בתואר מלך השערים של ארסנל בעונות 1955/1956 (21 שערים) ו-1956/1957 (27 שערים).

ב-9 במאי 1954 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ויילס, במשחק מול נבחרת אוסטריה. בסך הכל הוא השתתף ב-14 משחקי נבחרת שבהם הבקיע ארבעה שערים.

הוא איבד את מקומו בהרכב בעונת 1957/1958 כתוצאה מפציעה, ולאחר החלמתו נאלץ להתמודד על מקומו בהרכב עם ויק גרובס. הוא עזב את ארסנל בספטמבר 1958, ועבר לקארדיף סיטי. בסך הכל הוא הבקיע 68 שערים ב-132 משחקים במדי ארסנל.

טפסקוט שיחק בקארדיף במשך שבע עונות, וסייע למועדון להעפיל לליגה הראשונה ב-1960. אחד משיאיו הידועים בקארדיף היה הבקעת שישה שערים בניצחון 16 - 0 על נייטון טאון במסגרת הגביע הוולשי. מספר זה הוא שיא מועדון שעומד בעינו. טפסקוט עזב את קארדיף ב-1965, לאחר שהבקיע 79 ב-194 משחקים. המועדון האחרון שבו שיחק היה ניופורט קאונטי. 

לאחר פרישתו הוא החל להיות מעורב בתחום העסקים, ועסק במסחר במוצרי ספורט. הוא גם כתב אוטוביוגרפיה בשם "Tappy" ().

## לקריאה נוספת
* טוני מתיוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמוד 281), מיינסטרים, 2007 ()

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים ולשים
קטגוריה:חלוצי כדורגל ולשים
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני קארדיף סיטי
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1932
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2008
ג'ו האוורטיי

**ג'וזף "ג'ו" האוורטיי** (אנגלית: **Joseph "Joe" Haverty** 17 בפברואר 1936 - 7 בפברואר 2009) היה כדורגלן אירי.

האוורטיי החל את הקריירה שלו בהום פארק ובסנט פטריק'ס אתלטיק, וביולי 1954 הצטרף לארסנל. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול אברטון ב-25 באוגוסט 1954, בהיותו בן 18, ובאותה עונה השתתף בשבעה משחקים נוספים. בעונתו השנייה בארסנל הוא השתתף גם כן בשמונה משחקים.

הוא החל להתבלט בהרכב של ארסנל בעונת 1956/1957, והפך לקיצוני השמאלי הבכיר עם 32 משחקים ותשעה שערים. בתקופה זו הוא גם ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת אירלנד, במשחק מול נבחרת הולנד שנערך ב-10 במאי 1955.

האוורטיי היה חלק מהסגל של קבוצת לונדון XI שהתמודדה במשחק הגמר הראשון של גביע ערי הירידים; אולם, אף על פי ששיחק מול לוזאן בחצי הגמר (והבקיע שער בניצחון 3 - 2 בסיכום שני המשחקים), הוא לא השתתף בשני משחקי הגמר שהסתיימו בהפסד לברצלונה.

האוורטיי סבל מבעיות בגבו, וכתוצאה מכך החמיץ משחקים אחדים בסוף שנות ה-50. אולם, עונת 1959/1960 הייתה הטובה ביותר מבחינתו, ובמהלכה הוא השתתף ב-37 משחקים והבקיע שמונה שערים. בעונה שלאחר מכן הוא כבר נאלץ לחלוק את מקומו בהרכב עם אלן סקירטון. האוורטיי לא היה מרוצה מכך שהוא לא משחק בהרכב באופן קבוע, ולפיכך ביקש לעזוב את ארסנל; הוא הועבר לבלקברן רוברס באוגוסט 1961, תמורת 25,000 לירות שטרלינג. בסך הכל הוא השתתף ב-122 משחקים במדי ארסנל, שבהם הבקיע 26 שערים.

האוורטיי שיחק בבלקבורן במשך עונה אחת, ולאחר מכן במשך תקופות קצרות במילוול ובריסטול רוברס מהליגות הנמוכות, וביניהם אף בסלטיק. הוא חזר לאירלנד על מנת לשחק עבור שלבורן, ובתקופה זו סיים את הקריירה שלו בנבחרת אירלנד עם שבעה משחקים נוספים. לאחר מכן הוא עבר לארצות הברית ושיחק בשיקגו ספרס (מאוחר יותר קנסד סיטי ספרס). ב-1969 הוא חזר לאירלנד וחתם במועדון שמרוק רוברס, במדיו השתתף פעמיים במשחקי גביע המחזיקות. באוגוסט 1971 הוא חתם בדרוגהדה יונייטד, שם שיחק עד לפרישתו ב-1972.

בשנת 2000 הוא צורף להיכל התהילה של התאחדות הכדורגל האירית.

## לקריאה נוספת
* טוני מתיוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמודים 129 - 130), מיינסטרים, 2007 ()

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים אירים
קטגוריה:קשרי כדורגל אירים
קטגוריה:דבלין: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני בלקברן רוברס
קטגוריה:כדורגלני מילוול
קטגוריה:כדורגלני סלטיק
קטגוריה:כדורגלני שמרוק רוברס
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אירלנד
קטגוריה:ילידי 1936
קטגוריה:אירים שנפטרו ב-2009
דני קלפטון

**דניאל רוברט "דני" קלפטון** (אנגלית: **Daniel Robert "Danny" Clapton**; 22 ביולי 1934 - 16 ביוני 1986) היה כדורגלן אנגלי.

## ביוגרפיה

קלפטון נולד בשכונת סטפני שבטאוור האמלטס, לונדון, והחל את הקריירה שלו כשחקן חובב בלייטונסטון. באוגוסט 1953 הוא הצטרף לארסנל, וערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 1 - 0 על צ'לסי ב-25 בדצמבר 1954. לקראת סוף אותה עונה הוא הפך לקיצוני הימני הבכיר של ארסנל, ותפס את מקומו של ארתור מילטון. הוא שיחק בהרכב באופן קבוע במשך ארבע העונות הבאות, למעט עונת 1957/1958 שבה היה פצוע במשך שליש עונה, וסייע לארסנל לסיים במקום השלישי בעונת 1958/1959. היה זה המיקום הגבוה ביותר של המועדון מזה שש שנים.

קלפטון זומן לנבחרת אנגליה, והשתתף רק בתיקו 2 - 2 מול נבחרת ויילס, שנערך באצטדיון וילה פארק ב-26 בנובמבר 1958. באותו יום נערך משחק ידידות בהייבורי בין ארסנל ליובנטוס, וקלפטון שיחק בו לצידו של ג'ק קלסי שעמד בשער הנבחרת הוולשית באותו יום.

לאחר החתמתם של ג'קי הנדרסון ואלן סקירטון הוא נאלץ לחלוק את מקומו בעמדת הקיצוני הימני לאורך עונת 1959/1960 ולאורך עונת 1960/1961. לאחר החתמתו של ג'וני מקלאוד בקיץ 1961 איבד קלפטון את מקומו בהרכב (הוא השתתף רק בחמישה משחקים בעונת 1961/1962, והועבר ללוטון טאון בספטמבר 1962. בסך הכל הוא השתתף ב-225 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם 27 שערים.

בזמן ששיחק בלוטון לא התרחשו שם אירועים מיוחדים; מאוחר יותר הוא עבר לאוסטרליה ושיחק עבור סידני קורינתיאנס. הוא חזר לאנגליה ב-1970, ומאוחר יותר ניהל פאב ברובע האקני של לונדון.

אחיו הצעיר, דניס, היה גם כן כדורגלן, אך לא זכה להצלחה רבה כמו דני והשתתף רק בחמישה משחקים במדי ארסנל ונורת'המפטון טאון.

## לקריאה נוספת
* טוני מתיוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמוד 62), מיינסטרים, 2007 ()

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קשרי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני לוטון טאון
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אנגליה
קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1934
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1986
ג'ימי בלומפילד

**ג'יימס הנרי "ג'ימי" בלומפילד** (אנגלית: **James Henry "Jimmy" Bloomfield** 15 בפברואר 1934 - 3 באפריל 1983) היה שחקן ומאמן כדורגל אנגלי.

## ביוגרפיה
בלומפילד נולד בקנזינגטון שבלונדון, והחל את הקריירה שלו במועדון החובבני וולטהאמסטואו אווניו לפני שהצטרף לקבוצת ברנטפורד מהליגה השנייה באוקטובר 1952. לאחר ירידת ברנטפורד לליגה השלישית ב-1954 הוא הועבר לארסנל תמורת 8,000 לירות שטרלינג, על מנת להחליף את ג'ימי לוג'י.

בלומפילד ערך את הופעת הבכורה שלו כבר במשחק הראשון של העונה מול אברטון ב-25 באוגוסט 1954, והשתתף ב-19 משחקים בסך הכל באותה עונה. רק בעונת  הוא זכה למקום קבוע בהרכב המועדון. הוא היה חלוץ שני חזק ובעל מסירות מדויקות, והיה אחד מהשחקנים הבולטים של המועדון בין 1955 ל-1960, שנחשבה לבינונית מבחינת הישגים. הוא הופיע במדי נבחרת אנגליה עד גיל 23 (אך לא בנבחרת אנגליה הבוגרת) ובמדי נבחרת הפוטבול ליג, והיה חלק מקבוצת לונדון XI שהפסידה לברצלונה בגמר הראשון של גביע ערי הירידים ב-1958.

בלומפילד השתתף ב-227 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם 56 שערים. אולם, לאחר הגעתו של ג'ורג' איסטהאם ב-1960 הוא איבד את מקומו בהרכב, ובנובמבר של אותה שנה הועבר לברמינגהאם סיטי. בלומפילד שיחק בברמינגהאם במשך ארבע עונות, שבמהלכן העפיל המועדון לגמר גביע ערי הירידים מול רומא ב-1961, והפסיד בו. הוא סייע לברמינגהאם לזכות בגביע הליגה ב-, לאחר שכבש שער במשחק הגמר מול אסטון וילה. בקיץ 1964 הוא חזר לברנטפורד, ולאחר מכן שיחק במשך תקופות קצרות בווסטהאם יונייטד, פליימות' ארגייל ולייטון אוריינט.

ב-1969 הוא הפך למאמן של לייטון (במקביל להיותו רשום כשחקן), וזכה באליפות הליגה השלישית בעונתו המלאה השנייה אף על פי שלרשותו עמדו 18 שחקנים בלבד. הוא התמנה לתפקיד המאמן של לסטר סיטי ב-1971, והצליח להשאיר את המועדון בליגה הראשונה במשך שש שנים רצופות. הוא הוביל את לסטר לחצי גמר גביע ה-FA בעונת , שהסתיים בהפסד לליברפול בסיכום שני המשחקים. בנוסף, הוא הוביל את המועדון לזכייה במגן הצדקה ב-1971.

בלומפילד חזר לתפקיד המאמן של לייטון ב-1977, ובקדנציה זו הוא הוביל את המועדון לחצי גמר גביע ה-FA בעונת , שהסתיים בהפסד לארסנל. ב-1981 עזב בלומפילד בעקבות מחלוקת עם היושב-ראש בריאן וינסטון, שפרצה בעקבות שחרורו של הניגרי ג'ון צ'ידוזי. לאחר מכן הוא עבד בצוות האימון של לוטון טאון כמאתר כישרונות, אך מת בגיל 49 כתוצאה ממחלת הסרטן.

## לקריאה נוספת
* טוני מתיוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמודים 37 - 38), מיינסטרים, 2007 ()
* טוני מתיוס, Birmingham City: A Complete Record (עמוד 73), Derby: Breedon Books, 1995 ()

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:חלוצי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני ברמינגהאם סיטי
קטגוריה:כדורגלני וסטהאם יונייטד
קטגוריה:כדורגלני פלימות' ארגייל
קטגוריה:כדורגלני ברנטפורד
קטגוריה:כדורגלני לייטון אוריינט
קטגוריה:לונדון: כדורגלנים
קטגוריה:מאמני כדורגל אנגלים
קטגוריה:מאמני לסטר סיטי
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1934
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1983
לן וילס

**לאונרד אדוארד "לן" וילס** (אנגלית: **Leonard Edward "Len" Wills**; 8 בנובמבר 1927 - ספטמבר 2010) היה כדורגלן אנגלי.

## קריירה
וילס נולד ברובע האקני של לונדון, והחל את הקריירה שלו בקבוצות הנוער החובבניות של איטון מאנור, ובאוקטובר 1949 הוחתם על ידי ארסנל. במשך ארבע השנים הבאות הוא שיחק בקבוצת המילואים של ארסנל, והוצב בעיקר בעמדת הקשר הימני או המגן הימני. באוקטובר 1953 נפצע ג'ו וייד שהיה המגן הימני הקבוע של ארסנל, ווילס החליף אותו מיידית וערך את הופעת הבכורה בניצחון 4 - 1 בדרבי של צפון לונדון מול טוטנהאם הוטספר ב-10 באוקטובר 1953.

וילס שיחק היטב ולבסוף החליף את וייד ב-30 המשחקים הנותרים של העונה, כאשר בעונת 1954/1955 הוא משתתף ב-24 משחקים. אולם, בנובמבר 1955 הוחתם במועדון סטן צ'רלטון, שזכה למקום קבוע בהרכב על חשבונו של וליס. בשתי העונות הבאות הוא היה שחקן מחליף, ומילא את מקומם של צ'רלטון בעמדת המגן הימני או דניס אוונס בעמדת המגן השמאלי.

וילס זכה מחדש במקום קבוע בהרכב בעקבות עזיבתו של צ'רלטון ב-1958, והמשיך בכך במשך שלוש העונות הבאות. ב-1961 ניכרה ירידה ברמת המשחק שלו כתוצאה מהגיל, והצעירים דייב באקוזי ואדי מגיל שיחקו בעמדת המגן הימני בעונת 1961/1961 שבה וילס לא שיחק כלל. הוא עזב את ארסנל בהעברה חופשית בסוף העונה, וחתם במועדון רומפורד (שם שיחק עד נובמבר 1962). הוא השתתף ב-208 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם 4 שערים. הוא לא זכה בתארים חשובים כלשהם עם ארסנל (עונתו הראשונה הייתה לאחר עונת האליפות של 1952/1953), אך נטל חלק בניצחון על בלקפול במשחק הגמר של מגן הצדקה בעונת 1953/1954.

לאחר שפרש ממשחק פעיל הוא ניהל חנות למוצרי ספורט, ולאחר מכן עסק בהצלחה רבה בתחום הקמעונאות ועשה זאת בעצמך. התגורר בעיירה צ'יגוול שבאסקס.

נפטר בספטמבר 2010.

## לקריאה נוספת
* טוני מתיוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמוד 305), מיינסטרים, 2007 ()

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:מגני כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:לונדון: כדורגלנים
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1927
קטגוריה:אנגלים שנפטרו ב-2010
ביל דודג'ין

**ויליאם "ביל" דודג'ין** (אנגלית: **William "Bill" Dodgin**; 4 בנובמבר 1931 - 12 ביוני 2000) היה שחקן ומאמן כדורגל אנגלי.
## קריריה
דודג'ין נולד בוורדלי (מחוז דרהאם) לביל דודג'ין האב שהיה גם כן כדורגלן. הוא החל את הקריירה שלו כשחקן חובב לפני שחתם בסאות'המפטון, שם עבד אביו כמאמן. הוא הצטרף לאביו כאשר זה עבר לפולהאם ב-1949, אך רק ב-1951 ערך את הופעת הבכורה שלו בעמדת המגן השמאלי מול פרסטון נורת' אנד.

תוך זמן קצר עבר דודג'ין לעמדת המגן הימני, אך לא הצליח למנוע מהמועדון לרדת לליגה השנייה. דודג'ין לא היה פופולרי בקרב האוהדים, ובדצמבר 1952 הועבר לארסנל לאחר שהשתתף ב-35 משחקי ליגה בסאות'המפטון. במקביל למעברו ללונדון הוא עבר לשחק בעמדת הקשר המרכזי, ולאחר תקופה קצרה בקבוצת המילואים הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול בולטון וונדררס ב-15 באפריל 1953.

בקיץ שלאחר הגעתו לארסנל עזב הקשר המרכזי הקבוע ריי דניאל ועבר לסנדרלנד. בעקבות כך הפך דודג'ין לקשר המרכזי הבכיר של ארסנל, ובאותה עונה החמיץ שלושה משחקים בלבד. למרות שהיה גבוה הוא היה מגן מסורבל, ולא הצליח למלא את הציפיות שהותיר אחריו קודמו בתפקיד. בתחילת עונת 1954/1955 הוא איבד את מקומו בהרכב. הוא חזר להרכב בעונת 1956/1957, ושיחק בו באופן קבוע במשך ארבע העונות הבאות; בסך הכל הוא השתתף ב-208 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם שער אחד בלבד. המועדון לא שיחק היטב בליגה בתקופתו של דודג'ין, ולמעט המקום השלישי בעונת 1958/1959 הוא לא היה מועמד רציני לזכייה בתואר כלשהו. דודג'ין מעולם לא זומן לנבחרת אנגליה, למרות ששיחק עבור הנבחרת עד גיל 23 ואף זכה לענוד את סרט הקפטן שלה.

לאחר שפרש ממשחק פעיל הוא החל לאמן את מילוול, ולאחר מכן את המועדון קווינס פארק ריינג'רס, לו סייע לזכות בגביע הליגה ב-1967. הוא קודם לתפקיד המאמן הראשי בינואר 1968, אך לא הצליח למנוע את ירידת המועדון ובדצמבר של אותה שנה התמנה למאמן פולהאם. למרות שמועדונו החדש ירד מהליגה הראשונה אל הליגה השלישית באופן רצוף, דודג'ין נותר בפולהאם ובדצמבר 1971 הוביל את המועדון בחזרה אל הליגה השנייה. לאחר העלייה המועדון נאבק על מקומו בליגה, ולמרות ההימנעות מירידה לליגה השלישית דודג'ין החליט להתפטר ב-1972.

הוא אימן את לסטר סיטי במשך תקופה קצרה, לאחר מכן הוא אימן את נורת'המפטון טאון ואת ברנטפורד. הוא הוביל את שני המועדונים להעפלה מהליגה הרביעית. לאחר שעזב את ברנטפורד הוא חזר לנורת'המפטון בפעם השנייה, שהייתה פחות מוצלחת. לאחר מכן הוא עבד במועדון הכדורגל ווקינג במשך תקופה קצרה, ולבסוף פרש מתחום הכדורגל. הוא מת בשנת 2000 לאחר שסבל רבות ממחלת אלצהיימר.

## לקריאה נוספת
* טוני מתיוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמודים 88 - 89), מיינסטרים, 2007 ()

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קשרי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:כדורגלני סאות'המפטון
קטגוריה:כדורגלני פולהאם
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:מאמני כדורגל אנגלים
קטגוריה:מאמני פולהאם
קטגוריה:מאמני קווינס פארק ריינג'רס
קטגוריה:מאמני לסטר סיטי
קטגוריה:מאמני ברנטפורד
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1931
קטגוריה:אנגלים שנפטרו ב-2000
נקודת עוגב

**נקודת עוגב** (או **פדאל**, **צליל עוגב**) הוא מונח מוזיקלי אשר נמצא בשימוש במוזיקה הטונאלית, הבא לתאר צליל ארוך ומתמשך שמופיע באופן טיפוסי בקול הבס.

לרוב, מתחיל צליל העוגב כאחד מצלילי האקורד, אך בניגוד לשאר הקולות אשר מתחלפים ויוצרים אקורדים שונים, הוא ממשיך להשמע, ובכך באופן בלתי נמנע יוצר דיסוננסים עם אקורדים שבהם הוא נחשב לצליל "זר". לקראת סיומה של נקודת העוגב יופיע אקורד אשר בו צליל העוגב נחשב לאחד מצלילי האקורד. לכן צליל נקודת העוגב נכלל בקטגוריה אחת של צלילים זרים לאקורד, כגון צליל שוהה, צליל מקדים וצלילים עוברים. הוא שונה מהם בכך שהוא מתחיל כצליל של אקורד, ומסתיים כצליל של אקורד, אשר לרוב הוא יהיה צלילו הבסיסי של אותו אקורד. [ממוזער|שמאל|780px|דוגמה אופיינית, מתוך [טוקטה בדו מז'ור לעוגב מאת יוהאן פכלבל]]

נקודות עוגב יוצרות תחושה טונאלית חזקה, כמו מושכת את ההרמוניה חזרה אל שורשהּ. הצליל שעליו מבססים נקודת עוגב הוא בדרך כלל צליל הטוניקה (המדרגה הראשונה בסולם) או צליל הדומיננטה (מדרגתו החמישית). מבחינה הרמונית, על ידי הסתכלות אנכית של כל אקורד הנופל בדרכה של נקודת העוגב, ניתן לומר שנקודת העוגב מרככת את הצבע ואת הפונקציה ההרמונית שיוצר כל אקורד, מכיוון שצליל הבס זר לו, ולכן התחושה שיוצר האקורד היא פחות בהירה וברורה. לפיכך, באופן פרדוקסלי, אי ההתאמה בין נקודת העוגב לבין האקורדים, מעמעמת במעט את המתח ההרמוני, במקום לחזקו.

לעיתים משתמשים מלחינים בצליל מתמשך בקול שאינו הבס, באופן שזהה לנקודת עוגב. צליל זה נקרא "נקודת עוגב הופכית". נקודות עוגב נפוצות ברוב הסוגות המוזיקליות החל מן הבארוק, כאשר בתקופה זו ניתן למצוא רבות מהן בסיומי פרקים (למשל בסיומם של הפרלוד והפוגה הראשונים מתוך ספר  הפסנתר המושווה הראשון של י. ס. באך. כמו כן, שימוש בנקודת עוגב נפוץ במיוחד במוזיקה עממית אותנטית, למשל במוזיקה קלטית טיפוסית לחמת חלילים, בה משאירים לרוב צליל שוהה אחד או יותר, אשר מתפקדים כנקודת עוגב, שמעליהם קולות נוספים ובהם צלילים משתנים, דרך כלל יוצרים מלודיה. הופעת נקודת עוגב במוזיקה עממית מכונה "דרון" (Drone), כאשר לעיתים ישנו יותר מצליל מתמשך אחד.

[ממוזער|שמאל|550px|מתוך פתיח הפרק המסיים של [סימפוניה מס' 104 ("לונדון") של היידן|הסימפוניה מס' 104 מאת היידן. הקונטרבס והבסון מחזיקים דרון, במקרה זה, משום שניכר בו שהוא מלווה מוזיקה בסגנון עממי, ומתחיל לפני כניסת שאר הקולות (לא מופיע בתמונה)]]

מקור המונח בא מטכניקת הנגינה בעוגב, אשר בו ניתן "להחזיק" צליל לפרק זמן בלתי מוגדר, כל עוד העוגב פועל. צלילים אלה מנוגנים לרוב בעזרת דוושות (פדאלים), ומכאן בא הכינוי צליל "פדאל". בעזרת טכניקת נגינה זו, יכול העוגבר להחזיק צליל ארוך בעזרת דוושה, ולנגן בחופשיות בשתי ידיו שנותרות פנויות.

## ראו גם
* אורגנום

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טכניקות מוזיקליות
קטגוריה:הרמוניה
ביל טריילור

שמאל|ממוזער|200px|ציור פרי מכחולו
**ביל טריילור** (באנגלית: **Bill Traylor**; 1 באפריל 1854 – 23 באוקטובר 1949) היה צייר אפרו-אמריקאי, שנולד כעבד באלבמה.

טריילור נולד למשפחת עבדים באלבמה, הרביעי מבין חמישה אחים (שלוש אחיות גדולות ואח קטן). משפחתו נשארה בדרום על אדמת אדונם לאחר מלחמת האזרחים. הוא התחתן והקים משפחה בת תשעה ילדים, אולם כשהיה בן חמישים נפטרה אשתו והוא נישא בשנית. ב-1928, כשהוא בן 74, נפרד מאשתו ועבר לבדו למונטגומרי, אחת הערים הגדולות באלבמה. הוא התגורר בבית, שעל גדרו תלה את ציוריו ומכר אותם לעוברי אורח.

רק בשנות ה-70 של המאה ה-20 החלה התעניינות בציורים שלו. עתה הם מוצגות במספר מוזיאונים בארצות הברית כולל מוזיאון המטרופוליטן לאמנות.

## לקריאה נוספת
* מיכל סובל, "Painting a Hidden Life: The Art of Bill Traylor". Baton Rouge, LA. :Louisiana State University Press, 2009

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי אלבמה
קטגוריה:ציירים אמריקאים
קטגוריה:אמנות גולמית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1854
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1949
מספר עגול

בתורת המספרים, **מספר עגול** הוא מספר שלם, שמספר הגורמים הראשוניים שלו גדול בהרבה מן הצפוי למספרים באותו גודל. בשפת היומיום מקובל לייחס את התכונה של מספר עגול בעיקר למספרים המתחלקים בחזקה של 10, כלומר למספרים שהצגתם מסתיימת באפס אחד או יותר.

## מספר הגורמים הראשוניים

מקובל לסמן ב-\omega(n) את מספר הגורמים הראשוניים השונים של מספר טבעי n, וב-\Omega(n) את המספר הכולל של גורמים ראשוניים. כלומר, אם p_1,\dots,p_r ראשוניים שונים ו-n = p_1^{a_1} \cdots p_r^{a_r}, אז \omega(n) = r ו-\Omega(n) = a_1+\cdots+a_r.

הערך הממוצע (במובן של פונקציות אריתמטיות) של שתי הפונקציות הוא \log\log(n)
 (הלוגריתם הוא הלוגריתם הטבעי). יתרה מזו, לכל \delta>0, הצפיפות של קבוצת המספרים המקיימים |\omega(n)-\log\log(n)|>(\log\log(n))^{1/2+\delta} היא 0; כך גם עבור \Omega(n). לכן, מספר n שיש לו הרבה יותר מ-\log\log(n) גורמים ראשוניים, עשוי להחשב "עגול".

## בשפת היומיום

בשפת היומיום מקובל לייחס את התכונה של מספר עגול בעיקר למספרים המתחלקים בחזקה גבוהה יחסית של 10, כלומר למספרים שהצגתם מסתיימת בכמה אפסים (בדר"כ לפחות מחצית ממספר הספרות). פעולת העיגול מחליפה מספר נתון, במספר קרוב המתחלק ב-10 פעמים רבות יותר. דוגמה: אפשר לעגל את 3178 ל-3180, ל-3200, ל-3000 ואף ל-0 (כאשר העיגול הוא לעשרות אלפים או לחזקה גבוהה יותר של 10).

לבני אדם יש נטייה להשתמש במספרים עגולים, גם כאשר הם מתבקשים לציין מספר מדויק. כך למשל, במפקדי אוכלוסין בארצות הברית נמצא דיווח יתר לגילים המתחלקים ב-5 וב-10, כמו גם לגילים זוגיים.

בעת מנייה, הגעה למספר עגול נחשבת משמעותית יותר. כך, יום הולדת המתחלק ב-10 נחשב חגיגי יותר, ויום הולדת 100 נחשב חגיגי במיוחד. נוסף על כך ימי נישואים עגולים או כל כמה שנים נחשבים מיוחדים יותר, כך יום נישואים 50 נחשב "יובל" ויום נישואים 25 הוא "חצי יובל". גם ימי זיכרון שנתיים זוכים ליתר תשומת לב ציבורית בחלוף מספר שנים עגול. נהוג לציין גם מספרים עגולים אחרים, כגון התייר המיליון. גם בספירת השנים, שנה שמספרה מתחלק ב-100, ועוד יותר מכך שנה שמספרה מתחלק ב-1000, נחשבת לציון דרך מיוחד.

הרא"ש סבור כי גם התורה מעדיפה לכתוב מספר עגול, כאשר המנין האמיתי הוא פחות אחד: 

שיטת הספירה הנפוצה היא השיטה העשרונית, אך למספר עגול יש משמעות גם בשיטות ספירה אחרות. בקרב מתכנתים, למשל, הרגילים גם לשיטה הבינארית, יום הולדת 32 הוא יום הולדת חגיגי, משום שבכתיב בינארי 32 הם 100,000.

שתי המשמעויות, זו של תורת המספרים וזו של שפת היומיום, אינן מתלכדות. בתורת המספרים, המספר 648, למשל, שלו שישה גורמים ראשוניים, עגול יותר מ-700, שלו רק חמישה גורמים ראשוניים, ואילו בשפת היומיום המצב הפוך: 700 הוא מספר עגול (מתחלק ב-100), ואילו 648 אינו עגול.

## ראו גם
* מספר חלק

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:תורת המספרים
יער אילנות

**יער אילנות** הוא גן בוטני יערני (ארבורטום) המשתרע משני צדדיו של כביש 4 באזור השרון, בין קדימה בדרום לפרדסיה בצפון. ביער צמחייה מגוונת ונדירה - ריכוז גדול של אירוס הארגמן, תורמוסים, צבעוני השרון, אזוביון דגול ועוד. בצדו המזרחי של היער, שוכנת הקהילה הטיפולית לנפגעי סמים "אילנות".

## הארבורטום הלאומי
שמאל|ממוזער|250px|שלט הכניסה לארבורטום הלאומיבתקופת המנדט הבריטי נרכשו אדמות היער בידי הקרן קיימת לישראל. בחלקו הצפוני של היער פעל פרדס ערבי שבו נתגלו איורי קיר נדירים.

משנות ה-50 המוקדמות ועד 1986 שימש האזור כארבורטום (גן אקלום לעצים) הלאומי של ישראל, במסגרת אגף חקר היערות של משרד החקלאות. נבדקו שם 170 מיני אקליפטוס ובסך הכל מעל 750 מינים של עצי ושיחי נוי ויער שנאספו מרחבי העולם כדי לבדוק את התאמתם לאקלים ארץ ישראל. הידע שנרכש בארבורטום יוּשם בפרויקטי ייעור ברחבי הארץ.

ב-1986 נסגר אגף חקר היערות, האתר נעזב, כוסה בעשבי בר, וחלק מעציו נבלו מההזנחה. ד"ר קרל טישלר, אשר היה חוקר בכיר באגף, התאבד בעקבות הסגירה, ובהמשך עובדים רבים איימו בכך גם כן.

ב-1993 החלה קק"ל בתהליך שימור ושיקום היער, כולל נטיעה מחדש של חלק מהמינים שנבלו, הצבת שלטי הסבר וסלילת שבילי הליכה. האתר נפתח מחדש כארבורטום הלאומי, ומתוכנן להיפתח בו מרכז מבקרים על שם אילן רמון.

באוגוסט 2014 הכריזו משרד החקלאות והמועצה לגנים בוטניים על הגן כגן בוטני.

## קהילה טיפולית "אילנות"
בצדו המזרחי של היער, סמוך לכביש 4, שוכנת הקהילה הטיפולית לנפגעי סמים "אילנות". הקהילה מיוזמתה של "עמותת בית אור אביבה", הוקמה על ידי הקרימינולוג הקליני ומנכ״ל העמותה איתן סלע, בשנת 1989, והיא יכולה לקלוט כמאה מטופלים. בקהילה ניתנים שירותים מיוחדים למגזרי אוכלוסייה שונים ובהם בני 18–24 ועולים חדשים צעירים.
עד היום הסתייעו וחזרו לחיים נורמלים כ-1000 מכורים לסמים.
בית אור אביבה היא עמותה לקידום קהילות טיפוליות בישראל לטיפול בהתמכרויות. העמותה מפעילה מספר רב של מסגרות.

## המאבק נגד כביש 561
ממוזער|מעגל הקזוארינות ביער אילנות
תוכנית הפיתוח של כביש 561, לכיוון אבן יהודה איימה להכחיד חלקים רבים מהיער. מאבק משותף של קק"ל, המשרד להגנת הסביבה והחברה להגנת הטבע, הביא לפשרה לפיה הכביש יעבור בשוליו הדרומיים של היער ובחלקו המזרחי בלבד.

## קישורים חיצוניים

* יער אילנות - יער, גן בוטני יערני (ארבורטום) ומרכז מבקרים באתר קק"ל
* שביל האירוסים ביער אילנות, e-ירוק 21, באתר קק"ל
* 
* יער אילנות בלב השרון הוכרז כגן בוטני, פורטל החקלאות הישראלי, 18 באוגוסט 2014
* 

## הערות שוליים

אילנות
אילנות
קטגוריה:השרון: גאוגרפיה
קטגוריה:קדימה-צורן
קטגוריה:כביש 4
הקרן לבריאות רפואית לתעשיית המבוגרים

**הקרן לבריאות רפואית לתעשיית המבוגרים**  (באנגלית: **Adult Industry Medical Health Care Foundation**, בראשי תיבות: **AIM**) הוא מוסד ללא כוונת רווח שעורך בדיקות לגילוי HIV ומחלות מין בשחקני פורנוגרפיה (Adult Industry הוא כינוי באנגלית למונח "תעשיית הפורנוגרפיה").

רוב הבדיקות נערכות במטות הקרן בעמק סן פרננדו (שבלוס אנג'לס, קליפורניה) הממוקמים בשרמן אוקס ובגרנדה הילס. בכל חודש כ-4,000 שחקנים נבדקים בבדיקות HIV. הבדיקה אפקטיבית 10 ימים או יותר לאחר הידבקות פוטנציאלית (כלומר אם אדם נדבק 10 ימים או יותר לפני ביצוע הבדיקה, הבדיקה תזהה את הנגיף) (HIV-1 DNA, by PCR) לעומת בדיקות אחרות (HIV ELISA) שאפקטיביות 6 חודשים או יותר לאחר הידבקות פוטנציאלית. בדיקות אחרות כוללת מחלות מין כגון כלמידיה, זיבה ועגבת.

בנוסף לשירותים הרפואיים, מספק ה-AIM גם שירותים אחרים לשחקנים כדוגמת סרטי הסברה וייעוץ, הכוונה פיננסית, ייעוץ לשחקניות פורנוגרפיה שהן אמהות וכיוצא בזה.

## פעילות הקרן
[שמאל|ממוזער|150px|[שרון מיטצ'ל ]]
בשנות ה-80 של המאה העשרים התפרצות של נגיף ה-HIV גרמה למספר מקרי מוות של שחקני פורנוגרפיה, ונוצר צורך להתמודד עם בעיה זו.
מנהלת ה-AIM היא ד"ר שרון מיטשל, שחקנית פורנוגרפיה שעזבה פעילות זו בשנת 1996, התמחתה בייעוץ לבריאות הציבור ובסקסולוגיה, והקימה את הקרן ב-1998.

הקרן עזרה להקמת מערכת בדיקות בארצות הברית ששחקני פורנוגרפיה פעילים נבדקים בה לפחות פעם ב-30 יום, לרוב מדובר בבדיקה כל 14 יום.

חברות הפקת סרטי פורנוגרפיה דורשות מכל שחקן תוצאה שלילית של בדיקה כזאת לפני השתתפות בסרט בו מקיימים יחסי מין ללא קונדומים. כאשר חלון הזמן המקובל בין ביצוע הבדיקה להשתתפות בסרט הוא בין 10 ל-30 יום ובדרך כלל מקובל חלון 14 יום.

מערכת זו של בדיקות הובילה לשיעור נשאות HIV נמוך במיוחד בענף סרטי הפורנוגרפיה (למרות שברוב רובם של סרטי הפורנוגרפיה ההטרוסקסואלי לא משתמשים בקונדומים): בארבע השנים שקדמו לשנת 2004 לא נרשם מקרה איידס בקרב שחקני פורנוגרפיה, וכן משנת 2004 ועד היום (2009) אף שחקן פורנוגרפיה לא אובחן כנשאי HIV.

ב-2004 ה-AIM סייע להשבתת ענף סרטי הפורנוגרפיה למשך כמעט חודשיים לאחר ששחקן הפורנוגרפיה דארן ג'יימס נמצא נשא בבדיקת HIV. כדי למנוע התפרצות של הנגיף נבדקו הפרטנריות שלו (והפרטנרים שלהן וכו') ו-4 שחקניות פורנוגרפיה שהשתתפו איתו בצילומי סרט פורנוגרפיה בברזיל נמצאו נשאיות HIV. ג'יימס קיים ככל הנראה יחסים עם 12 נשים מאז בדיקת ה-HIV הראשונית שלו במרץ 2004 ועד חזרתו מברזיל.

מאז 2006 מציעה AIM שירותים מקוונים להזמנת בדיקות למחלות מין ולתשלום עבורן בקליניקות מקומיות ומעבדות בערים רבות. גישה מקוונת לתוצאות הבדיקות מונעת זיוף מסמכי בדיקות, מאחר שהנבדקים יכולים לשתף אחרים בתוצאות דרך אתר האינטרנט, הדואר האלקטרוני או הטלפון הנייד, תוך שמירה על פרטיותם.

בתחילת שנת 2011 פרסם האתר Porn Wikileaks מאגר מידע ובו למעלה מ-15,000 שמות של שחקני סרטים פורנוגרפיים ותוצאות בדיקות למחלות מין שנעשו להם. בחודש מאי נסגרו משרדי הקרן, היא הכריזה על חדלות פרעון והפסיקה לספק שירותי בדיקה. נגד החברה הוגשה אף תביעה על פגיעה בפרטיות בטענה כי במחדליה גרמה לדליפת מידע מתוך מאגר המידע שהוחזק על ידה.

## ראו גם
* מחלות מין והתעשייה הפורנוגרפית
* ELISA
* בדיקה לגילוי HIV
* PCR
* ACT UP

## קישורים חיצוניים
*AIM Healthcare – האתר הרשמי 
*SxCheck 

## הערות שוליים

קטגוריה:ארצות הברית: ארגוני בריאות ורפואה
קטגוריה:איידס
קטגוריה:פורנוגרפיה
קטגוריה:קליפורניה
סמל צבא הגנה לישראל

200px|ממוזער|שמאל|סמל צה"ל עד 2021
[200px|ממוזער|שמאל|סמל צה"ל על [בול "מועדים לשמחה ה'תש"י" משנת 1949]]
**סמל צה"ל** הוא הסמל המייצג את צה"ל. הסמל מכיל בתוכו את סמל "ההגנה", חרב שמשולב בה ענף של זית. סמל "ההגנה" משמש כסיכת מפקד מחלקה ומחולק החל מקורס הקצינים הראשון של צה"ל.

החרב בסמל מייצגת את המלחמה, בעוד שענף הזית מסמל את הכמיהה לשלום. החרב והענף נתונים בתוך קווי המתאר של מגן הדוד, סמל חשוב במסורת היהודית המסמל את העם היהודי ואת ההיסטוריה שלו. בסמל מופיע הכיתוב "צבא ההגנה לישראל", נתון על גבי מוטו.

הסמל עוצב על ידי המעצב אוטה וליש, שהתבסס על סמל ארגון ההגנה שעיצב האדריכל אריה אלחנני והורכב מחרב ועץ זית. וליש הוסיף לסמל ההגנה מסגרת הדומה למגן דוד, והוסיף סרט ועליו המילים "צבא ההגנה לישראל".

הסמל מוטען על דגל צה"ל, ומופיע בכל מחנה צבאי. הסמל מופיע על מצבותיהם של כל חללי צה"ל, וגם על קברם של חללי האצ"ל ומחתרות אחרות, שחוילו בדיעבד. הסמל נענד כסמל כובע על כומתתו של הרמטכ"ל בלבד. החל משנת 2021, סמל צה"ל נענד על כומתתם של כלל חברי פורום המטה הכללי (ראשי אגפים ומפקדי פיקודים) למעט שניים: מפקד זרוע האוויר, ומפקד זרוע הים.

ב-9 בינואר 2022 הכריז צה"ל על עדכון ויצירת סמל אחיד. הסמל החדש משתמש בגופן "היבו" (Heebo) בעיצובו של עודד עזר בגרסתו העברית.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סמלי צה"ל
סיליקון ואדי

[שמאל|ממוזער|250px| [פארק מת"ם בחיפה]] 
שמאל|ממוזער|250px|המרכז הטכנולוגי במנחת, ירושלים
שמאל|ממוזער|250px|אזור התעשייה הרצליה פיתוח
[שמאל|ממוזער|250px|[פארק אזורים באזור התעשייה קריית אריה בפתח תקווה]]
[שמאל|ממוזער|250px|רחוב הברזל ב[אזור תעשייה עבר הירקון בתל אביב]]
ממוזער|250px|אזור התעשייה ברעננה צפון ברחוב תדהר
**סיליקון ואדי** הוא כינוי סלנג לאזור המשתרע לאורך מישור החוף בישראל, והמתאפיין בריכוז צפוף של תעשיות היי-טק. מקורו של הכינוי הוא במשחק מילים ובהחלפת המילה האנגלית "ואלי" (Valley – עמק) ב"ואדי" שמקורה בעגה מזרח תיכונית, הדומות בצליל ובמשמעות.

בשל קוטנה היחסי של מדינת ישראל, הכינוי כולל לעיתים גם מתחמי הייטק שאינם נמצאים במישור החוף, כגון אלה שבאזור ירושלים, באר שבע, קריית גת ויקנעם. השטח הכלול בסיליקון ואדי הוא כ-6,000 קמ"ר, ועיקרו במרכז ישראל.

## היסטוריה
ענף ההיי-טק החל להתפתח בישראל בשנות ה-60 של המאה ה-20, עם היווסדן של מספר חברות, כמו "ECI Telecom", "תדיראן" ו"אלרון". האמברגו הצרפתי שהוטל על ישראל לאחר מלחמת ששת הימים, גרם להתפתחותה של תעשייה צבאית שמטרתה הייתה להשיג יתרון טכנולוגי על מדינות ערב. בשלבים מאוחרים יותר החל חלק מתעשיות צבאיות אלה לפתח גם יישומים אזרחיים. יתרונה היחסי של ישראל בא לידי ביטוי כאשר תעשיית המחשוב העולמית החלה שמה דגש רב יותר על תוכנה ביחס לחומרה, וחברות ישראליות החלו מתבלטות בשוק הבינלאומי. בשנות ה-80 של המאה ה-20 קמו בישראל חברות היי טק שאיתרו ופיתחו תחומי ייצור שלא כוסו על ידי חברות אמריקאיות מקבילות, ובין 1984 ל-1991 גדל שווי ייצוא מוצרי התוכנה מישראל מ-5 מיליון ל-110 מיליון דולר. עם זאת, הפריצה המהותית של יצרניות ההיי טק הישראליות התרחשה בשנות ה-90 של המאה ה-20, בעקבות השקעות של קרנות הון סיכון ותמיכה ממשלתית באמצעות "תוכנית יוזמה", והענף זכה להכרה מקצועית ותקשורתית בינלאומיות. חברות בינלאומית, כדוגמת "IBM", "אינטל", "" ו"גוגל", פתחו מרכזי פיתוח בישראל.

עם חברות ההיי טק הבולטות שפועלות בישראל נמנות החברות הישראליות, "אמדוקס", "קומברס", "צ'ק פוינט", "קבוצת רד-בינת", "רדווין", "מרקורי", "אורבוטק" ו"גילת רשתות לווין", וחברות בנות לחברות אמריקאיות: "מוטורולה", "אינטל", "מיקרוסופט", "היולט פקארד" (HP) ורבות אחרות. בתל אביב לבדה פעלו בסוף 2019 מרכזי פיתוח של 107 חברות רב-לאומיות. כן פועלות בישראל חברות הייטק ישראליות שנמכרו לחברות זרות, שהותירו בישראל את מרכזי הפיתוח. בולטות בקטגוריה זו חברת מיראביליס, יצרנית "ICQ" וחברת "Waze Mobile", יצרנית אפליקציית הניווט "Waze". בנוסף ישנם סטארט-אפים פופולריים כמו "Conduit", "בבילון תוכנה" ועוד.

## מתחמים

## לקריאה נוספת
* דן סינור ושאול זינגר, **מדינת הסטארט-אפ**, כנרת זמורה-ביתן דביר והוצאת מטר, 2011

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: כלכלה
קטגוריה:המחשוב בישראל
קטגוריה:ארץ ישראל: אזורים
קטגוריה:אזורי תעשייה
קטגוריה:גאוגרפיה עירונית
מדבר קיזילקום

שמאל|ממוזער|900px|נוף מהמדבר
**מדבר קיזילקום** (באוזבקית: **Qizilqum**, בקזחית: **Қызылқұм**) הוא המדבר ה-15 בגודלו בכדור הארץ. פירוש השם בקזחית ובאוזבקית הוא "חול אדום". המדבר נמצא במרכז אסיה, בין הנהרות אמו דריה וסיר דריה, דרומית-מזרחית לימת אראל, ומחולק בין אוזבקיסטן, קזחסטן וטורקמניסטן. הוא משתרע על פני שטח של כ-298,000 קמ"ר.

באזור שקעים והרים רבים, והגובה הממוצע הוא 300 מטר מעל גובה פני הים. רוב פני השטח מכוסים בדיונות חול. באזור יש נאות מדבר רבים, בנוסף לנהרות שלצידם שוכנים רוב היישובים החקלאיים.

האוכלוסייה המקומית משתמשת במרעים הרחבים שבמדבר לרעיית צאן. במדבר אוצרות טבע רבים כמו: זהב, אורניום, נחושת, אלומיניום, כסף, גז טבעי ונפט. הפיתוח של מכרה הזהב הידוע ביותר, בעיירה מורונטאו, התחיל בשנות ה-70.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אוזבקיסטן: גאוגרפיה
קטגוריה:טורקמניסטן: גאוגרפיה
קטגוריה:קזחסטן: גאוגרפיה
קטגוריה:אסיה: מדבריות
לוקאל H

**לוקאל H** (באנגלית: **Local H**, בתרגום עברי: הייצ' מקומי) היא להקת רוק אמריקאית שהוקמה על ידי סקוט לוקאס (שירה, גיטרה ובס) וג'ו דניאלס (תופים וכלי הקשה) במדינת אילינוי בשנת 1987. חשיפת הלהקה הייתה בזכות הסינגל "Bound For the Floor" באלבום As Good as Dead בשנת 1996.

## היסטוריה
לוקאס ודניאלס הכירו בתיכון באילינוי בשנת 1987, והחליטו להקים להקה שלוקאס יהיה נגן הגיטרה וישיר, ודניאלס יתופף. תחילה התקשו השניים למצוא נגן בס ללהקתם בימיה הראשונים של הלהקה. אחרי מספר רב של חיפושים וניסיונות כושלים החליט לוקאס להתקין לגיטרה החשמלית שלו פיקאפים של גיטרה בס, על מנת שצליל הגיטרה יהיה נמוך יותר, וביחד עם זאת ישמע כמו גיטרה, אך בהקלטות של הלהקה לוקאס הקליט את עצמו פעמיים בנפרד, כך שפעם אחת הקליט את עצמו מנגן בגיטרה ולאחר מכן הקליט את הבס.

בשנת 1994 שחררו את אלבום הראשון **Ham Fisted** שלא זכה להצלחה מסחרית גדולה, אך השניים לא ויתרו והמשיכו לעבוד כבר על האלבום הבא. בשנת 1996 שחררו את אלבומם השני **As Good as Dead** ולעומת אלבום הבכורה, האלבום זכה להצלחה גדולה בזכות הסינגל Bound for the Floor שלאחר מכן הפך ללהיט ששודר הרבה בתחנות רדיו, והפך להיות בעשרת השירים המובילים של שנת 1996. שנתיים מאוחר יותר הוציאה הלהקה אלבום נוסף בשם **Pack-Up the Cats**, ובו להיט נוסף בשם All the Kids are Right.

ביולי 1999 עזב ג'ו דניאלס את הלהקה, וחודש לאחר מכן הצטרף מתופף אחר בשם בריאן סיינט קלייר. קלייר ולוקאס הקליטו את אלבומם הראשון כהרכב חדש בשנת 2002, כארבע שנים אחרי יציאת האלבום הקודם, האלבום נקרא **Here Comes the Zoo** שכלל את הסינגלים Hands on the Bible, ו-Half-Life. שנתיים לאחר מכן, ב-2004 יצא האלבום **?Whatever Happends to PJ Soles**, שמבין כל האלבומים הצליח הכי פחות ומכירות אלבום זה היו הנמוכות ביותר מבין השאר. בשנת 2005 הוציאה לראשונה הלהקה אלבום בהופעה חיה נקרא **Alive '05**, בנוסף להופעה כלל האלבום גם את הסינגל Toxic, הסינגל למעשה היה גרסת כיסוי שנכתב במקור על ידי קאת'י דניס ובוצע מחדש על ידי בריטני ספירס. גרסת הכיסוי הייתה מוצלחת במיוחד, והושמע הרבה מאוד בתחנות רדיו שונות.

לראשונה מאז 2004, הוציאה לאור הלהקה אלבום אולפן נוסף שנקרא** 12 Angry Months**. צורת האלבום הייתה מיוחדת במינה מכיוון שהאלבום כלל 12 שירים וכל שיר מייצג חודש לועזי אחר כך שהרצועה הראשונה נקראה ינואר, השנייה פברואר, השלישית מרץ וכך בהתאמה.

בשנת 2011 הוציאה הלהקה את אלבום האוסף **Local H: The Island Years**.

## דיסקוגרפיה
### אלבומים
* *Ham Fisted* 1995
* *As Good as Dead* 1996
* *Pack Up the Cats* 1998
* *Here Comes the Zoo* 2002
* *Whatever Happened to P.J. Soles?* 2004
* *Twelve Angry Months* 2008

### EP
* *Half-Life E.P]* 2001
* *The No Fun EP* 2003

### אלבום אוסף
* *Local H: The Island Years* 2011

### הופעות חיות
* *Alive '05* 2005

### סינגלים

### דמואים/אלבומי דמו
* *Scratch Demos* (1991)
* *The '92 Demos* (כעיקרון האלבום יצא לאור ב-1992 תחת השם "Local H" אבל הוא שוחרר מחדש ב-1999 תחת השם הנוכחי)
* *'99-'00 Demos* (שוחרר ב-2006)

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר מעריצים 
* האתר של סטודיו E (אולפן הקלטות) 
* האתר של G&P (אולפן הקלטות) 

קטגוריה:להקות רוק אמריקאיות
קטגוריה:להקות גראנג'
קטגוריה:להקות רוק אלטרנטיבי
קטגוריה:להקות הארד רוק
קטגוריה:צמדים מוזיקליים אמריקאיים
מגדל דניאל פריש

**מגדל דניאל פריש** (מכונה באופן רשמי **"המגדל"** ומוכר גם כ"מגדל הקיבוץ הארצי", בעבר היה ידוע גם כ"מגדל רסקו") הוא מגדל משרדים הנמצא ברחוב דניאל פריש 3 בתל אביב-יפו. תוכנן על ידי משרד איתן-גושן (דן איתן וערי גושן) ונחנך בשנת 1986. 

## המבנה
במגדל 29 קומות והוא מתנשא לגובה של 92 מטר. הוא מלבני בצורתו ומעוצב בסגנון מודרני. קומת מבואת המגדל כפולה בגובהה משאר קומות המגדל ונמצאת על פלטפורמה במפלס פלוס אחת ביחס לרחוב דניאל פריש, כך שמחוצה לה נוצרת רחבה מוגבהת. מעטפת הבניין כהה ואחידה והוא עוטה זכוכית בגוון שחור לכל גובהו, כאשר בקצהו מחופה המגדל ברשת סרגלי פלדה מושחרת. מופע המגדל האחיד נקטע רק בארבע פינותיו, בהן נמתחים "פסים" מאונכים לבנים מאבן טרוורטין מוחלקת. במרוצת השנים התלכלכו פסי האבן מפיח ואבק, במיוחד הפסים לכיוון צפון-מזרח ודרום-מזרח, ובשנת 2003 שויפו ונוקו והוחזרו למצבם המקורי. מאז, נכון לשנת 2017, חזרו פסי אבן אלו והתלכלכו וטרם נוקו מחדש.

פרויקט הבנייה החל ב-1980 על ידי חברת רסקו, אך היא נקלעה לקשיים כלכליים ומכרה את הפרויקט ב-1982 תמורת 23 מיליון דולר לקיבוץ הארצי שתכנן לאכלס את משרדיו בחלק מקומות המבנה. לקראת סיום הבנייה ב-1985 החליט הקיבוץ הארצי שלא לעבור למגדל, ולהשכיר את הקומות שיועדו עבורו. עם חנוכת המגדל ב-1986 אכלסו את המגדל בין השאר חברות תנובה ואיי די בי.

ברחבת הכניסה לבניין ניצב פסל של הפסל דב אור-נר "אתרים של רע" (1989). הפסל עשוי מפלדת אל-חלד והוא עושה שימוש באנרגיה סולארית כדי להניע את המים הזורמים בו. בבניין שוכנות, בין היתר, שגרירויות אירלנד, פורטוגל, ספרד, יוון וגאורגיה בישראל, ובקומת הכניסה שלו מוצגות תערוכות. בעבר שכנה במגדל גם שגרירות גרמניה. בצמוד למגדל שוכנים בית ציוני אמריקה, לונדון מיניסטורס ובניין מחוז תל אביב של לשכת עורכי הדין בישראל.

## סדר הקומות במגדל
* 26 - קומה טכנית
* קומות משרדים 15 - 25
* קומות משרדים 1 - 14
* כ1 - קומת לובי עליונה
* כ - קומת לובי תחתונה ומפלס הכניסה
* מ - מקלט ומפלס הרחוב בפועל
* ח1 - חניון
* ח2 - חניון
* ח3 - חניון

## קישורים חיצוניים

*
* מיכאל יעקובסון: סיבוב במגדל ברחוב דניאל פריש, באתר 'חלון אחורי', 7 בדצמבר 2025

## הערות שוליים

דניאל פריש, מגדל
לונלי פלאנט

שמאל|ממוזער|250px|מורין וטוני ווילר, מייסדי ההוצאה
**לונלי פלאנט** (באנגלית: **Lonely Planet**) היא אחת מהוצאות הספרים הגדולות ביותר למדריכי טיולים בעולם. מדריכי ההוצאה היו הראשונים שפנו לקהל התרמילאים כקהל עיקרי. נכון ל-2009 ראו אור במסגרת ההוצאה 500 כותרים בשמונה שפות. שם החברה מקורו בשיבוש שורה מהשיר Space Captain מאת ג'ו קוקר וליאון ראסל. במקור שר קוקר Lovely Planet, אבל מייסד ההוצאה טוני ווילר חשב שנאמר Lonely Planet והצירוף קסם לו.

בשנת 2007 רכשה חברת BBC Worldwide 75% מההוצאה תמורת 88.1 מיליון ליש"ט, ושאר האחזקות נותרו בבעלות המייסדים, מורין וטוני ווילר. בשנת 2011 רכשה החברה את יתר האחזקות מהמייסדים, תמורת 42.17 מיליון ליש"ט בשנת 2013 נמכרה ההוצאה לחברת "NC2 מדיה" שבבעלות איש העסקים האמריקאי ברד קלי תמורת 77.3 מיליון דולר. בדצמבר 2020 "NC2 Media" מכרה את ההוצאה לחברת המדיה "Red Ventures".

בישראל מתפרסמים מדריכי לונלי פלאנט בתרגום לעברית בהוצאת שטיינהרט-שרב (המוכרת במותג "העולם") מאז שנת 1991.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הוצאות ספרים
קטגוריה:מדריכי טיולים