open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
פילושמיות

[ממוזער|250px|שמאל|[אורד וינגייט שהיה אוהב יהדות ואוהד של התנועה הציונית]]
[שמאל|ממוזער|250px|[וינסטון צ'רצ'יל (משמאל) בעת ביקורו בתל אביב בשנת 1921. לצידו ראש העיר, מאיר דיזנגוף]]
**פִילוֹשמיות** (באנגלית: **Philosemitism**, נקרא גם: **יודופיליה** - **Judeophilia**) היא חיבה ועניין רב של אדם כלפי יהודים או כלפי מדינת ישראל, התרבות וההיסטוריה היהודית והאמונה בהשפעות החיוביות של היהדות ובני העם היהודי בקרב העמים. הפילושמיות מילאה תפקיד מכריע באפשרות התפתחותה של הציונות (כגון הצהרת בלפור) וכן בתמיכה המתמשכת רבת השנים של ארצות הברית במדינת ישראל. רעיונות פילושמיים קיבלו חיזוק משמעותי בעולם המערבי לאחר השואה.

הרעיון בדבר פילושמיות (שהיא היפוכה של ה"אנטישמיות") ליווה את ההיסטוריה היהודית לאורך שנות גלותם ושנות מאבקם לאמנציפציה ולתחייה לאומית, והוא מוצהר על ידי הוגי דעות כגון הפילוסוף הגרמני פרידריך ניטשה במאה ה-19, שנודע כמתנגד נחרץ ומובהק של האנטישמיות. החיבה אל היהדות והיהודים יכולה להשתקף בגילוי עניין ואהדה כלפי תנועות פוליטיות יהודיות, כמו הציונות, כלפי מדינת ישראל וברצון להכיר את השפות, התרבות וההיסטוריה היהודית. היא באה לידי ביטוי בעתות מצוקה כמו פרעות, עלילות דם, שואה, מלחמות מגן, על ידי התגייסות לטובת היהודים הנרדפים או הנאבקים על קיומם, בהגנת ערכי היהדות וספריה וכו'. בעתות שלום היא מיתרגמת גם בהתנדבות זרים במפעל הקיבוצי או במפעלי רווחה ואחרים בישראל, הזדהות עם תנועות אידאולוגיות יהודיות משמאל ומימין, התגייסות לניסיונות של תחיית התרבות היהודית במקומות בהן היא חוסלה (כמו בחצי האי האיברי או במדינות אירופאיות אחרות, לאחר השואה) או בהירשמות לקורסים בנושאים יהודיים כמו: יהדות, קבלה, עברית ושפות יהודיות. גישה פילושמית יכולה לנבוע מרקע אידאולוגי מגוון: דתי, מוסרי, הומניסטי, סוציאליסטי, רציונליסטי, גזעני, או רקע פסיכולוגי - של יחסים בינאישיים של היכרות עמוקה, חברות או אהבה עם יהודים.

מבין הפילושמים הבולטים ניתן למנות את סר וינסטון צ'רצ'יל שכתב:

מבקר הספרות היהודי ארתור סנדאואר הציע כי הן בבסיס האנטישמיות והן בבסיסה של הפילושמיות ישנה עמדה יסודית (שאותה כינה "אַלוֹשמיות") הרואה ביהודים זרים ואחרים.

גם בנוגע לעמים ותרבויות אחרות, במידה כזאת או אחרת, קיימים מושגים המתייחסים לגישות עוינות או אוהדות של הזרים כלפיהם. דוגמה מובהקת קיימת אצל היוונים המדברים על זרים "פילוהלנים" ו"אנטיהלנים", חלוקה שבאה לידי ביטוי, בין השאר, בעת מאבק העם היווני בעד עצמאות במאה ה-19.

## ראו גם
* הבראיזם
* ציונות נוצרית
* חסיד אומות העולם

## קישורים חיצוניים
* מאמר על פילושמיות באתר הקונסוליה האמריקאית ליהדות
* ציטוטים של פילושמיים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הערצת תרבויות זרות
קולות מן ההרים

**קולות מן ההרים** (באנגלית: **And the Mountains Echoed**) הוא רומן מאת הסופר האמריקני ממוצא אפגני ח'אלד חוסייני. זהו ספרו השלישי של חוסייני, אשר יצא בעקבות שני רבי המכר הקודמים שלו, "רודף העפיפונים" ו"אלף שמשות זוהרות". הספר יצא לאור ב-21 במאי 2013 בארצות הברית.

## עלילת הספר
בבסיסו של הסיפור נמצא סיפורם של שני אחים, עבדאללה, האח הבכור, ופארי, האחות הצעירה. שני האחים גדלים, יחד עם אביהם סאבור ואמם החורגת פרוואנה, בכפר קטן ונידח באפגניסטן, ונסיבות חייהם מתאפיינות בעוני מרוד, אשר מעלה ספקות באשר ליכולתם של ההורים לטפל בילדיהם.

בו בזמן, אחיו של אבי המשפחה ודודם של שני האחים, נאבי, אשר מועסק כמשרתו של סולימאן, אדון בעל נכסים בעיר קאבול, מגלה כי אדונו גמר בדעתו להתחתן עם נילה, בת למשפחה מכובדת מאצולת העיר, אך מי שמוכרת כאישה פרועה בעלת גינונים מפוקפקים. זמן קצר לאחר החתונה, מתגלה כי אין באפשרות בני הזוג להעמיד צאצאים, למגינת ליבה של נילה. בעקבות זאת הוגה נאבי רעיון, לפיו בני הזוג יאמצו את פארי, בתו הצעירה של גיסו העני סאבור, ובכך מחד יחלצוה מחיי העוני הצפויים לה, ומאידך יאפשרו לבני הזוג להתברך בחוויית ההורות. חרף רתיעתו הראשונית של אבי המשפחה, סאבור, מהרעיון המוצע, בסופו של דבר התוכנית מתבצעת, כאשר בעוד פארי מאומצת על ידי הוריה החדשים ושוכחת לאיטה את בני משפחתה הישנים, אחיה עבדאללה, אשר קשור בכל מאודו לאחותו הקטנה, ממאן לשכוח את אחותו, חרף חלוף הזמן.

במסגרת עלילת הספר, מתאר חוסייני, נוסף על סיפורם של שני האחים, סיפורים נוספים, אשר מתארים אספקטים רבים בחייהם של ילידי אפגניסטן במהלך התקופה שבין הפלישה הסובייטית לאפגניסטן ותקופת הכיבוש האמריקאי בעקבות פיגועי 11 בספטמבר. בין היתר מסופר סיפורו של נאבי, המשרת הנאמן, אשר במהלך השנים מגלה כי תשוקתו הגדולה של אדונו אינה דווקא לאשתו, אלא אליו, תחושה אשר מביאה את אשתו נילה, יחד עם בתה המאומצת פארי, לעזוב את אפגניסטן לצמיתות. כמו כן מתואר סיפורם של שני האחים, אידריס וטימור, אשר עזבו את אפגניסטן בילדותם וכעת מבקשים לשוב אליה, אך נאלצים להתמודד עם תחושת הזרות אשר הארץ משרה עליהם. בנוסף מסופר סיפורו של מרקוס, רופא ממוצא יווני, אשר בחר להקדיש את חייו לסיוע לנזקקים כתוצאה ממאבקה של ידידתו בחולייה, ולבסוף מוצא עצמו באפגניסטן.

חרף חלוף השנים, מצליחה פארי, כעת גברת זקנה בעלת משפחה משלה המתגוררת בצרפת, לגלות את האמת אודות מוצאה, ובעקבות זאת פועלת לשם מציאתו של עבדאללה, אחיה האובד, אשר מתגורר בארצות הברית. אחיה, על אף שהקים משפחה משלו, מעולם לא שכח אותה, ואף ביטא את כמיהתו לאיחוד מחדש של שני האחים בדרך בלתי צפויה. הסיפור עצמו מסתיים באיחוד מחדש של שתי המשפחות, ומתבטא ביחסיה של פארי, האחות הצעירה שהתאחדה לבסוף עם אחיה הבכור, עם פארי, בתו של עבדאללה, אשר קיומה הערטילאי של דודתה היה בעל משקל ממשי לכל אורך חייה, וכעת ציפייתה לבסוף מתגשמת.

## קישורים חיצוניים
* 
* דף הספר באתר הוצאת מטר
* דף הספר באתר "ספרים"
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:רומנים (סוגה ספרותית)
קטגוריה:ספרי 2013
קטגוריה:ספרי הוצאת מטר
קטגוריה:ספרי ח'אלד חוסייני
ורדיגר

**ורדיגר** הוא שם משפחה אשכנזי.

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
יהושע אבן שועיב

רבי **יהושע אבן שועיב** (1280, ה'ם' בקירוב - 1340, ה'ק' בקירוב), רב ספרדי המפורסם בספר הדרשות שלו. הוא מוכר כתלמידו של הרשב"א, וכרבים מתלמידי הרשב"א (ר' יעקב ב"ר חננאל סקילי, רבנו בחיי; כך גם רבו של הרשב"א - רבנו יונה גירונדי) גם הוא כתב ספר דרשות על התורה.

דרשותיו נאמרו, כנראה, בפני הציבור בשבתות. כך יש להסיק מסיומו לדרשה בפרשת ואתחנן, בה הוא מציין ששבת זו חלה בחמישה עשר באב.

גורם זה מסביר כמה מאפיינים של הדרשות, שנועדו ללמד את העם את המוסר ומעט הלכות הנלמדים מפרשת השבוע. לעיתים הוא מקשר, ביצירתיות רבה, חלקים שונים בפרשה לכלל מאמר מוסרי-השקפתי מקיף, או מעיר הערות – דומות במידת-מה לתועליות הרלב"ג, אלא שהן מורחבות ברוח הדרשנות – על הפרשה. ספר דרשותיו נדפס לראשונה בקושטא, בשנת ה'רפ"ג.

ספר נוסף שלו הוא באור על פירוש הרמב"ן לתורה אשר נדפס על שם רבי  וכיום הוכח שהוא של אבן שועיב וכנראה נערך על ידי השני.

תלמידו הוא רבי מנחם בן זרח, מחבר הספר "צידה לדרך". תלמיד נוסף היה רבי יוסף בן שלום אשכנזי המכונה רבי יוסף הארוך.

## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים
* רבי יהושע אבן שועיב באתר דעת
* 
* 
*באור רבי יהושע אבן שועיב לפירוש הרמב"ן אשר נדפס על שם רבי מאיר בן שלה אביסהולה, באתר HebrewBooks
*ר' יהושע אבן שועיב ויחסו לסגפנות, דעת, כתב עת לפילוסופיה יהודית וקבלה, יב, תשמ"ד
*אגדה ופרשנותה בדרשות על התורה לר' יהושע אבן שועיב, מחקרי ירושלים במחשבת ישראל, ה, תשמ"ח
*שתי דרשות חדשות לר' יהושע אבן שועיב, קבץ על יד ספר היובל ח"ב, ס"ח ספר יא, תשמ"ט
*דרשנים, דרשות וספרות הדרוש בספרד, בתוך: מורשת ספרד, בעריכת חיים ביינארט, ירושלים: מאגנס, תשנ"ב
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשוני ספרד
קטגוריה:מחברי ספרי דרוש
קטגוריה:תלמידי הרשב"א
קטגוריה:אנדלוסים
קטגוריה:מפרשי פירוש הרמב"ן לתורה
קטגוריה:יהודי ספרד במאה ה-13
קטגוריה:יהודי ספרד במאה ה-14
רובר דה פוון

**רובּר דה פֵווָן** (בצרפתית: **Robert de Févin** שלהי המאה ה-15 וראשית המאה ה-16) היה מלחין צרפתי מתקופת הרנסאנס. רובר היה אחיו של אנטואן דה פוון, מלחין מפורסם פי כמה בחצר לואי ה-12 מלך צרפת. לא ידוע אם היה מבוגר או צעיר מאנטואן.

## קורות חייו
מעט מאוד ידוע על חייו, פרט לכך שנולד או בקמברה או באראס, שם נולד אחיו, ושם כיהן אביו כחבר מועצת העירייה בשנת 1474. הוא כיהן כמנצח מקהלה בקמברה, אצל הדוכסים מסבויה, בערך בסביבות 1500; ייתכן אף שנולד שם. יש אזכורים של "האחים פוון" כמלחינים מאותו זמן. ייתכן שרובר מת סמוך לשנת 1518, כמסתבר מרשומת זיכרון שנכתבה בעותק של ה"מיסה לה סול מי פה רה", שהועתקה כנראה בסביבות שנה זו.

רובר דה פוון כתב מיסות, מוטטים וקינות, אף כי רק מקצת יצירתו שרד. שלוש מיסות, קרדו בארבעה קולות מתוך מיסה (שיתרה הלך לאיבוד), שתי יצירות לטקסט של קינות ירמיהו, אנטיפון לכבוד הבתולה מריה בחמישה קולות (Alma Redemptoris mater) והמוזיקה למוטט בשישה קולות (ללא הטקסט) הם כל השרידים ליצירתו. מבחינה סגנונית, הדמיון בין כתיבתו לזו של אחיו אנטואן ניכר עד כדי כך, שאחדות מיצירותיו של רובר יוחסו בטעות לאנטואן. יש ראיות לכך שרובר חיקה את סגנון כתיבתו של ז'וסקן, כיוון שלא זאת בלבד שהעתיק את הפוליפוניה החלקה של המלחין המפורסם יותר אלא אף ביסס שתיים מן המיסות שלו ישירות על יצירות של ז'וסקן.

חלק מן המוזיקה של פוון נמצא בקודקס מדיצ'י משנת 1518.

## לקריאה נוספת

*"Robert de Févin", in *The New Grove Dictionary of Music and Musicians*, ed. Stanley Sadie. 20 vol. London, Macmillan Publishers Ltd., 1980. 
*Gustave Reese, *Music in the Renaissance*. New York, W.W. Norton & Co., 1954. 
*David Fallows: "Robert de Févin", Grove Music Online, ed. L. Macy (Accessed January 2, 2006), (subscription acces


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מלחינים מתקופת הרנסאנס
דה פוון
קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-15
קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-16
קטגוריה:ילידי 1450
קטגוריה:נפטרים ב-1515
קריאה אחרונה

**קריאה אחרונה** (באנגלית: **Last Call**) הוא מונח מתחום הברים והמסעדנות, בו מודיעים ללקוחות העסק, על כוונת מנהל העסק לסגור אותו (או חלקים ממנו). כאשר מודיעים בעסק על קריאה אחרונה, זהו סימן שניתן להזמין משקה אלכוהולי אחרון (או כל מנה אחרת כגון: קפה, קינוחים וכו') בפרק זמן קצר ולא לאחר מכן.

הסימן כולל בהכרזה בקול רם ולעיתים מלווה בצלצול פעמון או הבהוב האורות.

## הטעמים לקריאה אחרונה
*קריאה אחרונה מאפשרת למנהל העסק לשלוט בשעת הסגירה של העסק. חישוב פשוט של הזמן שלוקח ללגום משקה מאפשר למנהל העסק לכוון את לקוחותיו לעזוב את העסק בשעה הרצויה.

*פעולה זו מאפשרת להאריך את זמן הפעילות העסקית ולקצר את זמן הסגירה של העסק על ידי סגירת עמדות לא פעילות או יעילות מוקדם יותר משעת הסגירה הרשמית של בית העסק ובכך למקסם רווחים.

*על פי רוב, השעות שלפני סגירת העסק הן דלות בהזמנת מנות. קריאה אחרונה מדרבנת לקוחות המתלבטים אם להזמין משקה או לאו להזמין כל עוד ניתן ובכך חלה בעסק עלייה רגעית בכמות ההזמנות.

*ישנן מדינות בהן אסור להגיש אלכוהול אחרי שעה מסוימת בלילה וקריאה אחרונה באה כדי להגביר את כמות ההכנסות לפני שמכירת אלכוהול הופכת להיות עבירה פלילית.

## ראו גם
* בר (עסק)
* פאב

## קישורים חיצוניים
*  

קטגוריה:תרבות שתיית אלכוהול
סמל ולנסיה

**סמל ולנסיה** הוא סמלה הרשמי של הקהילה האוטונומית ולנסיה שבספרד.

הסמל יורש את עיצובו מסמלו של פדרו הרביעי, מלך אראגון והוא מורכב ממגן זהב שעליו ארבעה פסים אדומים - סמלה של ממלכת אראגון. המגן מוטה ב-45° שמאלה (לעין הצופה, בהרלדיקה זוהי נטייה ימינה) ומעליו מותקנת קסדה כסופה שהמצחה שלה סגורה. לקסדה מעטה כחול מצידו האחד ואדום מצידו השני, ועל הצד הכחול צלב איניגו אריסטה (Iñigo Arista; צלב פאטה שמזרועו התחתונה בולט משולש צר) כסף. מעל הקסדה, מופיע כתר אראגון העשוי זהב ולו שמונה פרחי חבצלת ושמונה פרחים מעוטרים בפנינים. בסיס הכתר מקושט בפנינים, אבני אודם וברקת. הציצה היא דרקון זהב שכנפיו פרושות, שיניו לבנות ולשונו אדומה.

הסמל לא היה בשימוש במהלך שלטונו הרודני של פרנסיסקו פרנקו שניסה לאחד את כל חלקי ספרד ולא התיר גילויי ייחודיות ועצמאות. לאחר הקמת הקהילה האוטונומית, הוא נקבע בחוק ב-13 בדצמבר 1984.

ההבדלים העיקריים בין הסמל הנוכחי לסמלו של פדרו הרביעי הם בקסדה ובעטרה שהיו אז בסגנון שנחשב מלכותי וכעת הם "פשוטים" יותר.
100px|ממוזער|ימין|סמל פדרו הרביעי, מלך אראגון
## ראו גם
* דגל ולנסיה

## קישורים חיצוניים
* הסמל בחוק, סעיף 3, ויקיטקסט 

קטגוריה:ולנסיה (קהילה אוטונומית)
ולנסיה
סוזן דאוני

**סוזן ניקול דאוני** (לבית **לוין**; נולדה ב-6 בנובמבר 1973) היא מפיקת סרטים יהודייה-אמריקאית. עד לפברואר 2009 הייתה מנהלת מחלקת סרטי האימה ב-Dark Castle Entertainment (שלוחה של Silver Pictures). עברה לעבוד עם בעלה השחקן רוברט דאוני ג'וניור, ושניהם הקימו את חברת ההפקות המשותפת Team Downey.

## ביוגרפיה
נולדה בשם סוזן ניקול לוין בפרבר שאומברג של שיקגו שבמדינת אילינוי בארצות הברית, למשפחה יהודית. היא נשאה את נאום הפרידה בטקס סיום בית הספר התיכון שאומברג בשנת 1991. מתוך עניין בקידום קריירה של הפקת סרטים, סוזן עברה לקליפורניה שם סיימה בהצטיינות יתרה את בית הספר לאומנויות הקולנוע של אוניברסיטת דרום קליפורניה.

היא התחילה לעבוד בThreshold Entertainment , שם פיקחה על ההתקדמות והפקה של פרויקטים. אלו כללו את הסרטים "מורטל קומבט", "מורטל קומבט 2" וכן את סדרת הטלוויזיה בת 22 הפרקים "מורטל קומבט: כיבוש".

הפיקה לצד ג'ואל סילבר, את סרט האימה "גוטיקה" בו כיכבו האלי ברי, פנלופה קרוז, ורוברט דאוני ג'וניור.

הפיקה סרטים רבים נוספים, ביניהם "שרלוק הולמס", "איירון מן 2", "אל תלחצי, אני בדרך", "בית השעווה" ו"זהות לא ידועה".

## חיים אישיים
[ממוזער|סוזן ובעלה [רוברט דאוני ג'וניור, 2015]]
מאז 2005 היא נשואה לשחקן רוברט דאוני ג'וניור, ולהם שני ילדים.

## קישורים חיצוניים

* susan downey's net worth

קטגוריה:מפיקות קולנוע אמריקאיות
קטגוריה:יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1973
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1973
חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות

**חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות, התשס״ח–2008** מסדיר את העיסוק במקצועות הרפואה המשלימה והפרא-רפואית בישראל. החוק נחקק בשנת 2008 .

## רקע
בשנת 1988 הקימה שרת הבריאות שושנה ארבלי-אלמוזלינו, את ועדת אלון, על מנת להסדיר את העיסוק ברפואה משלימה בישראל. הוועדה המליצה להתיר ביצע טיפולים למי שמבקש זאת מרצונו החופשי; להגדיר את הפעולות המותרות לרופאים קונבנציונליים; ולבטל את האיסור לעסוק ברפואה למי שאינו בעל רישיון לכך.

דו"ח מבקר המדינה משנת 1995 קבע כי הפעולות שנקט משרד הבריאות ליישום המלצות הוועדה אינן מספקות. מבקר המדינה הציע כי משרד הבריאות יפעל לשינוי החוק.

## הצעת החוק
הצעת החוק הועלתה בכנסת השבע עשרה ואושרה בקריאה ראשונה. את ההצעה יזמו חברי הכנסת אריה אלדד, אחמד טיבי, וחיים אמסלם.

מטרתו, כפי שהוצהר בו, היא "להסדיר את העיסוק במקצועות הבריאות כדי להבטיח רמה מקצועית הולמת של העוסקים בהם ולהגן על בריאות הציבור." לשם כך הוא עוסק בתנאים לקבלת תעודה במקצוע בריאות, הכשרה מעשית, בחינות ומומחיות, חובות אמון ואתיקה מקצועית ופיקוח על בעלי תעודות במקצועות הבריאות.

הצעת החוק מייחדת את התארים: מרפא בעיסוק, פיזיותרפיסט, קלינאי תקשורת ותזונאי/דיאטן רק למי שהוא בעל תעודה של אחד ממקצועות הבריאות האלה. מי שאינו בעל תעודה לא רשאי להציג עצמו כעוסק באותו מקצוע בריאות. הצעת החוק קובעת את הדרישות לקבלת תעודה בכל אחד מן המקצועות וקובעת כללי אתיקה, כללים מקצועיים והוראות משמעת לבעלי התעודות. עוד קובעת ההצעה כי טיפולים בתחומי מקצועות הבריאות יינתנו רק על ידי בעלי תעודות שינפיק משרד הבריאות.

הוועדה קבעה הוראות מעבר לגבי מי שעסקו במקצועות ערב תחילתו של החוק.

## תיקון לחוק
תיקון להצעת החוק הועלה בכנסת השמונה עשרה על ידי חברי הכנסת אברהים צרצור, טלב א-סאנע, עבאס זכור, אחמד טיבי.

התיקון הסדיר מקצועות בריאות נוספים: קרימינולוגיה קלינית, פודיאטריה, פודיאטריה ניתוחית וכירופרקטיקה.

החוק אוסר על בעל תעודה במקצוע בריאות לכנות עצמו בתואר "דוקטור" אלא אם ציין את המקצוע שבו ניתן לו התואר בהתאם להוראות שקבע השר, כדי למנוע מהציבור לטעות ולחשוב כי האדם המטפל בהם והמציג עצמו כדוקטור הוא רופא בעל תואר דוקטור ברפואה.

תיקון נוסף הוגש מספר פעמים כהצעת חוק פרטית (מטעם חברי כנסת שונים) להסדרת מקצוע הטיפול באמנות שהיה אמור להיכלל בחוק המקורי. אולם, בעת חקיקת החוק העיקרי ב-2008, דרש משרד הבריאות שמקצוע הטיפול באמצעות אומנויות יעבור אקדמיזציה לדרגת תואר שני כתנאי להכללתו בחוק זה. בעקבות כך, ב-2010 המועצה להשכלה גבוהה גיבשה מתווה לתואר שני בתחום שהוביל להבשלת התנאים להכללת המקצוע בחוק. כתוצאה מכך, בדצמבר 2021 עברה הצעת החוק קריאה טרומית בתמיכת משרד הבריאות וחברות כנסת מהקואליציה והאופוזיציה ללא הסתייגויות.

## מקצועות הבריאות
מקצועות הבריאות על פי החוק:
#ריפוי בעיסוק
#פיזיותרפיה
#טיפול בהפרעות בתקשורת
#תזונה-דיאטנות
#קרימינולוגיה קלינית
#פודיאטריה
#פודיאטריה ניתוחית
#כירופרקטיקה

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות
מקצועות הבריאות
קטגוריה:הכנסת השבע עשרה: חקיקה
קטגוריה:2008 בישראל
ממלכת טוביהו

**ממלכת טוביהו** היא סדרת טלוויזיה ישראלית ששודרה בערוץ הופ! בשנים 2012–2013.

## עלילה
העלילה עוסקת בילדה בשם גילי שנתקלת בבעיה וסבא טוביה מספר לה על המלך טוביהו הליצן: מלך שמן וטוב לב שדומה לסבא טוביה. היועץ זרח מעוניין לבוא על מקומו כמלך, אבל הנסיכה אילאיל מצילה את המצב. לאחר המקרה של הסיפור גילי לומדת את מוסר ההשכל מהסיפור ומשנה את דעתה.

## דמויות
* **סבא טוביה** (טוביה צפיר): סבא של גילי, אשר מספר את הסיפור על ממלכת טוביהו.
* **גילי** (בר סביר): נכדתו של סבא טוביה.
* **המלך טוביהו** (טוביה צפיר): מלך ליצן שמן וטוב לב שדומה לסבא טוביה. בסוף הסדרה המלוכה שייכת לזרח, כי זרח הוא נצר למשפחת מלוכה משושלת "טוביאלנה".
* **זרח** (מרטין אומנסקי): היועץ של המלך, אשר חותר תחתיו. בסוף הסדרה, טוביהו אומר שהמלוכה שייכת לזרח.
* **הנסיכה אילאיל** (דקלה הדר): בתו של המלך.

קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות לילדים
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2012
קטגוריה:סדרות ערוץ הופ!
קטגוריה:סדרות ילדים של ברוש הפקות
קטגוריה:טוביה צפיר
קטגוריה:סבא טוביה
מר עגבנייה

**מר עגבנייה** היא סדרה קומית ישראלית לילדים המהווה סדרת בת של הסדרה "יובל המבולבל". הסדרה משודרת בערוץ הופ! משנת 2012, שעובדה מאוחר יותר גם להצגת ילדים על שמה.

## עלילת הסדרה
בזמן טיול יובל מוצא הודעה: "דרוש עוזר לדוקטור **פרופסור פוקס**", והוא מגיע איתה למעבדה. יובל מפעיל בטעות מכונה והופך ל"מר עגבנייה", שאין לו כוחות מיוחדים, אך הוא עוזר לכל מי שנמצא בצרה. בסוף כל פרק נעזר יובל בהמצאות של פוקס לפתירת בעיה אליה נקלעות הדמויות השונות. 

העונה השלישית של הסדרה מכונה "הרפתקה מזמן אחר", ובה יובל עוזר למספר דמויות מההיסטוריה באמצעות מכונת זמן שהפרופסור בנה.

בעונה הרביעית מצטרפת ריבי הרובוטית שהפרופסור בנה. במקום המצאות בצורת מכונות, מביאה ריבי ליובל המצאות בדמות עגבניות מיוחדות. יובל נעזר בהן על מנת לסייע למספר דמויות מההיסטוריה אליהן הוא מגיע באמצעות מכונת זמן שהפרופסור בנה.

## דמויות ראשיות
***יובל המבולבל - מר עגבנייה** (יובל שם-טוב) - ילד מבולבל שחלם להיות גיבור על, לאחר הצלחתו בגיבורי האור יובל מוצא הודעה שדרוש עוזר לפרופסור פוקס, הוא מפעיל בטעות את אחת המכונות של הפרופסור והוא הפך למר עגבנייה (גיבור על שנוצר מעגבנייה) גיבור על שאין לו כוחות מיוחדים אלא שהוא עוזר לכל מי שבצרה.
***פרופסור פוקס** (גיל וסרמן) - הגאון של המעבדה, ממציא המצאות שעוזרות ליובל אומר את המשפט "בשם כל המולקולות".
***ריבי הרובוטית** (ליאת אזר) (עונה 4) - רובוטית שהפרופסור בנה, אומרת את המשפט "אני יודעת הכל על הכל" ונותנת ליובל המצאות בדמות עגבניות מיוחדות.

## דמויות משניות
***קריין החדשות** (אלי גלפרין) (עונות 1–2) - הכתב של השכונה, בסוף כל כתבה הוא משגע את יובל ופוקס ואז מכבים אותו.
***כתבת השטח** (דקלה הדר) (עונה 3) - כתבת שמחליפה את קריין החדשות, מנחה את "חדשות הזמן".
***יפית החיננית** (לורן סביר) (עונות 1–2) - ילדה יפה בעלת כובע גדול.
***גל בלי מזל** (אורי אוריין) (עונות 1–2) - ילד שלעיתים מסתבך בצרות.
***שולה פרגנולה** (גיל וסרמן) (עונות 1–2) - שכנה מגושמת שגם לרוב מסתבכת בצרות. אמו של גל בלי מזל. כיכבה לאחר מכן גם במופע של פרופסור פוקס.
***דן ההרפתקן** (בן פרי) (עונה 2) - בחור הרפתקן שמנסה לאתגר את עצמו בדברים חדשים.
***אמנון הקדמון** (עמי סמולרצ'יק) (עונה 3) -איש מערות.
***אדיר האביר** (אמנון וולף) (עונה 3) - אביר מימי הביניים.
***בוסבוסית הפרעונית השלישית** (שרה קרפ) (עונה 3) - נסיכה ממצרים העתיקה.
***מפל גועש** (מיכל גבריאלוב) (עונה 3) - אינדיאנית מהמערב הפרוע.
***גנרל בונז'ור** (שראל פיטרמן) (עונה 4) - גנרל צרפתי מאירופה מהמאה ה-19.
***ינאי החשמונאי** (אלדד פריבס) (עונה 4) - חשמונאי מתקופת החשמונאים.
***איתי הספורטאי** (דני קרפל) (עונה 4) - ספורטאי מיוון העתיקה.
***סינג א סונג** (לוטוס אתרוג) (עונה 4) - לוחמת מקיסרות סין.
***לוסי לאסו** (תמרה קליינגון) (עונה 4) - בוקרת מהמערב הפרוע.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות לילדים
קטגוריה:סדרות קומיות ישראליות לילדים
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2012
קטגוריה:סדרות ספין-אוף ישראליות
קטגוריה:סדרות ערוץ הופ!
קטגוריה:סדרות ילדים של ברוש הפקות
קטגוריה:יובל המבולבל
פהאד

**פהאד** הוא נגמ"ש אופני מתוצרת מצרים בהנעת 4X4.
הנגמ"ש מיוצר החל משנת 1986 וכ-1,400 ממנו נמצאים בשירות צבא מצרים.

בראשית שנות השמונים הזמין צבא מצרים בחברת החימוש הגרמנית הנשל-והרטכניק (Henschel-Wehrtechnik) את תכנונו של רכב קרבי משוריין לתנאי שטח מגוונים. הייצור החל בשנת 1985 במצרים במפעל "קאדר", סמוך לקהיר. השלדה היא של חברת מרצדס-בנץ.
הנגמ"ש נע על 4 גלגלים עטויים צמיגים בהנעת 4 על 4. הוא חמוש בדרך כלל ב-3 מקלעי 7.62 מ"מ, אך ניתן לחמשו גם בתותח אוטומטי 30 מ"מ רוסי מדגם 2A42 וכן בטילי נ"ט מדגמי 9M111 פאגוט ו-9M113 קונקורס. שריונו פשוט יחסית ומורכב מלוחות פלדה.

בנוסף לצבא מצרים, נמצא "פהאד" בשירות צבאות נוספים – כווית, בנגלדש, אלג'יריה, עומאן, סודאן וקונגו.
בעבר היה גם בשימוש הצבא העיראקי. נגמ"ש פהאד שחטפו מחבלים אסלאמיסטים היה מעורב במתקפת הטרור במפגש הגבולות ישראל–מצרים–רצועת עזה ב-5 באוגוסט 2012 והושמד על ידי צה"ל.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:נגמ"שים גלגליים
קטגוריה:רכבי סיור
הדסה רלב"ג

**הדסה רלב"ג** (נולדה באב תש"ו 1946) היא פעילה פוליטית חרדית.

## ביוגרפיה
רלב"ג נולדה באב תש"ו בישראל לשלום ושרה אפשטיין. אביה שלום היה המנהל של ישיבת מאה שערים.
נשואה לרב יצחק רלב"ג, חבר מועצת הרבנות הראשית ולשעבר יו"ר המועצה הדתית ירושלים.

הקימה את המכון להנדסה רפואית ומכשור רפואי בבית החולים הדסה עין כרם.
רלב"ג שימשה חברת הנהלה בקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה ומשתייכת לחבר הנאמנים של המכללה להנדסה בירושלים. היא שימשה שתי קדנציות חברה במועצת הכבלים והלוויין, תפקיד שאליו מונתה על ידי אהוד אולמרט והוארך בקדנציה נוספת על ידי דליה איציק ובקדנציה זאת נלחמה נגד החזרת ערוץ פלייבוי למסך.

בתשע"ג התפרסמה במגזין נשים מבית מקור ראשון ברשימת 20 הנשים החרדיות המשפיעות ביותר.

## ילדיה
בתה ציפורה נשואה לרב דוד לאו, לשעבר הרב הראשי לישראל ורב העיר מודיעין. בנה הרב מרדכי הוא דיין וראב"ד בית הדין הרבני האזורי ירושלים, ובנה הרב אהרן הוא ר"מ בישיבת חברון.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:פוליטיקאיות ישראליות
קטגוריה:חרדיות ישראליות
קטגוריה:משפחת רלב"ג
קטגוריה:משפחת יצחק אפשטיין
קטגוריה:רבניות (נשות רבנים)
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1946
שרון סמול

**שרון סמול** (באנגלית: **Sharon Small**; נולדה ב-1 בינואר 1967) היא שחקנית סקוטית הידועה מהופעותיה בקולנוע, טלוויזיה, תיאטרון ורדיו. תפקידה הידוע ביותר הוא כסמלת ברברה הייברס בסדרת הטלוויזיה "חקירות המפקח לינלי", המבוססת על ספריה של אליזבת ג'ורג'.

## קורות חייה
סמול נולדה ב-1967 בדרמצ'אפל שבגלאזגו, הבכורה במשפחה בת חמישה ילדים. היא למדה בבית הספר קינגהורן (Kinghorn Primary School), אחר כך בתיכון בלווירי (Balwearie High School) בעיר קרקוולדי, ובקורס דרמה ב"קולג' אדם סמית'". בין הבוגרים של בית הספר היו יואן מקגרגור ודאגרי סקוט. סמול עברה ללונדון שם סיימה את לימודי המשחק ב"אקדמיית מאונטוויו של אמנויות התיאטרון".

## קריירה
היא שיחקה בתפקידים שונים בקולנוע ובטלוויזיה. בין השאר הופיעה בסרט רווק פלוס ילד כחברתו של יו גרנט, כיכבה עם איאן גלן בסדרת הדרמה "Glasgow Kiss" ובסדרת הטלוויזיה "מכת שמש". משנת 2001 החלה לגלם את דמותה של הבלשית ברברה הייברס הסמלת של המפקח לינלי (נתניאל פרקר) בסדרת סרטים על פי רומנים מאת אליזבת ג'ורג'.

עוד בטלוויזיה שיחקה בסדרה "מאהבות" לצדן של שרה פאריש שלי קון ואורלה בריידי. בתפקידי אורח שיחקה בסדרות "אחוזת דאונטון" (בתפקיד מאריגולד שור, המשרתת של ליידי רוזמנד, בספיישל חג המולד של העונה השנייה), "עדות אילמת" ובסדרה "מיילדת".

על במת התיאטרון הופיעה סמול בתפקיד פולי ב"אופרה בגרוש" (1994), בתפקיד מארי בהפקה בווסט אנד של "כשהארי פגש את סאלי" (2004), בתפקיד פורטנלה במחזה "ליר" מאת אדוארד בונד (2005), בתפקיד אסתרלה ב-"Life Is A Dream" (2009) ובתיאטרון המלכותי הלאומי גילמה את מגי מוריסון בהצגה "Men Should Weep" מאת אינה למונט סטיוארט (Ena Lamont Stewart).

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

* שרון סמול באתר ה-BBC

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה סקוטיות
קטגוריה:מדבבות סקוטיות
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1967
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1967
תיאטרון ניל סיימון

250px|ממוזער|שמאל|חזית התיאטרון ב-2003
[250px|ממוזער|שמאל|חזית התיאטרון (במופע "[דגל נולד" מאת בן הכט, למען ארץ ישראל חופשית, 5 בספטמבר 1946)]]
**תיאטרון ניל סיימון** (באנגלית: **Neil Simon Theatre**) הוא תיאטרון במנהטן, ניו יורק, ברחוב 52 מערב (בין ברודוויי והשדרה השמינית). התיאטרון נוסד ב-1927 ועד 1983 נקרא **תיאטרון אלווין** (**Alvin Theater**). ב-1983 נקרא על שם המחזאי ניל סיימון.

## תולדות התיאטרון
התיאטרון תוכנן על ידי האדריכל הרברט ג'יי קראפ (Herbert J. Krapp) עבור איל ההון אלכסנדר פינקוס ונקרא על שם המפיקים 
'''אל'''כס אהרונס ו-**וינ**טון פרידלי (). התיאטרון, שהכיל באופן מקורי 1362 מקומות, נחנך ב-22 בנובמבר 1927 עם בכורת המחזמר פנים מצחיקות פרי עטם של ג'ורג' ואיירה גרשווין, בכיכובם של אדל ופרד אסטר. ב-1930 הופיעה בו לראשונה על במות ברודוויי אתל מרמן במחזמר "Girl Crazy" של האחים גרשווין (עוד הופיעו במחזמר ג'ינג'ר רוג'רס ששרה את *Embraceable You* ובתזמורת ניגנו בני גודמן, גלן מילר, וג'ן קרופה) וב-1934 שבה וכיכבה במחזמר "Anything Goes" שחיברו קול פורטר, גאי בולטון ופי. ג'י וודהאוס. ב-1935 נערכה במקום בכורת האופרה פורגי ובס, שלא נחלה הצלחה. עקב השפל הגדול נאלצו אהרונס ופרידלי לוותר על המקום והוא הפך למשך תקופה מסוימת לאולפן רדיו של CBS.

התיאטרון אירח את הופעות הבכורה בברודוויי של לוסיל בול (1960, Wildcat) ולייזה מינלי (1965, Flora the Red Menace). ב-1962 הועלתה הפארסה "דבר מצחיק קרה לי בדרך לפורום" שזכתה בפרס טוני למחזמר. ב-1977 הועלה המחזמר אנני, שרץ שש עונות רצופות וקבע שיא הצעות לתקופתו עם מעל 2,000 הצגות.

ב-1983 נרכש התיאטרון על ידי ארגון נדרלנדר (Nederlander Organization) וב-29 ביוני נקרא על שמו של ניל סיימון ונפתח מחדש עם בכורת מחזהו יומן חוף ברייטון (שזיכה את מתיו ברודריק בפרס טוני). ב-1984 הועלה במקום מחזה ההמשך ב"טרילוגיית יוג'ין", טירונות.

ב-1985 הוכרז המבנה כציון דרך (New York City landmark). 

ב-2002 הועלה בתיאטרון המחזה "Hairspray", שהועלה 2,642 פעמים, עד 2009, וקבע בכך שיא לאורך זמן ריצה של מחזה בברודוויי.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* על התיאטרון במדריך ניו יורק Jim's Deli

## הערות שוליים

קטגוריה:מנהטן: מבנים
קטגוריה:רחוב ברודוויי: תיאטראות
וושינגטוניה

**וושינגטוניה** (שם מדעי: *Washingtonia*) הוא סוג במשפחת הדקליים. מוצאו של הוושינגטוניה בדרום-מערב ארצות הברית (דרום קליפורניה, דרום-מערב אריזונה וטקסס) וצפון-מערב מקסיקו. 

סוג דקלים זה נקרא על שמו של ג'ורג' וושינגטון.

## מאפיינים
פרחי הוושינגטוניה הם דו-מיניים, ויושבים בצמוד לענפי התפרחת. הם שמוטים כלפי מטה ואינם חורגים בהרבה מקו הנוף. הגביע והכותרת צינוריים, בעלי שלוש אונות כל אחד. לכל צמח קיימים שישה אבקנים. השחלה היא עילית. אורך הפרי כ־8 מ"מ, דמוי בית-גלעין וצבעו חום. טעמם של הפירות מזכיר את זה של תמרים. ניתן לאכול אותם או לבשל מהם ריבה. הילידים במקסיקו נהגו לטחון את הזרעים לקמח.

זרעי הוושינגטוניה החסונה מופצים על ידי ציפורים האוכלות את הפירות, ונובטים בקלות במקום נפילתם. הנבט הצעיר מגדל במהירות שורש שיפודי מעמיק אשר מקשה מאוד על עקירתו, עוד בטרם נפרש העלה הראשון. ההפצה למרחק והנביטה הקלה של הזרעים הופכת את הוושינגטוניה לעץ פולש לבתי גידול מושקים, שדות וגינות. בקליפורניה, בה האקלים דומה לאקלים בארץ ישראל, הוגדרה הוושינגטוניה כעץ פולש המהווה איום ברמה בינונית על השטחים הפתוחים.

הוושינגטוניה החסונה כשמה כן היא, עץ חסון שנחשב עמיד לפגעי שרב, קור ורסס מי-הים. המינים יכולים ליצור בני כלאיים ביניהם. השימוש העיקרי בוושינגטוניה הוא כצמח נוי, והיא הוא נפוץ גם ברחבי העולם. על אף ששני מיני העצים דומים מאוד, הוושינגטוניה החסונה היא בעלת גזע מאוד צר לעומת גזע עבה פי 3 בחוטית. הוושינגטוניה החסונה עמידה מעט פחות בפני קור מאשר קרובתה החוטית, אבל חובבת לחות ואפילו מעט מליחות. החוטית מעט רגישה ללחות.

## מינים
*וושינגטוניה חוטית (Washingtonia filifera) – מתנשא לגובה של עד 23 מטר, עליה גדולים ובעלי פטוטרת של עד 2 מטרים. אורך התפרחת עד 5 מטרים, והפרחים לבנים.
*וושינגטוניה חסונה (Washingtonia robust*a*) – מגיע בגובהו עד ל-25 מטר. עליה הם בעלי פּטוֹטֶרת שאורכה עד מטר, וטָרָף שאורכו אף הוא עד מטר. אורכה של התפרחת הוא עד שלושה מטרים, ועליה מספר רב של פרחים קטנים שצבעם לבן-ורדרד בהיר.

## ראו גם
* שדרת הוושינגטוניות (טירת צבי) – המוכרת כאתר מורשת לאומית.

## קישורים חיצוניים

* וושינגטוניה חסונה Washingtonia robusta וושינגטוניה חוטית Washingtonia filifera, צמחי הגן של סימה באתר מינהל המחקר המדעי, מכון וולקני

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1879
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי הרמן וונדלנד
קטגוריה:דקלאים
קטגוריה:הנצחת ג'ורג' וושינגטון
הצי הביזנטי

שמאל|ממוזער|250px|הצי הביזנטי הודף התקפה של רוסים על קונסטנטינופוליס ב-941. איור בכתב יד מן המאה ה-13.
**הצי הביזנטי** הוא השם שניתן במחקר ההיסטורי המודרני לאותם ציי מלחמה שהחזיקה והפעילה האימפריה הביזנטית במהלך תולדותיה, מ-286 (חלוקת האימפריה הרומית על ידי דיוקלטיאנוס) ועד 1453 (כיבוש קונסטנטינופוליס). הוא היה המשכו של הצי הקיסרי הרומי, אך בניגוד לקודמו מילא תפקיד גדול וחשוב יותר בהגנה על האימפריה אותה שירת ובשמירה על קיומה. אויבים מעטים ניצבו בפני האימפריה הרומית בזירה הימית, והצי המלחמתי מילא בה על כן תפקידי שיטור והגנה מפני פירטים בעיקר. שונה היה מצבה של האימפריה הביזנטית, שהים והשליטה בנתיביו היו חיוניים לעצם קיומה.

אחרי קרב אקטיום ב-31 לפנה"ס הפך הים התיכון ל"אגם רומאי". הראשונים שקראו תיגר על השליטה הרומית בים התיכון היו הוונדלים במאה ה-5, אך הסכנה סולקה אחרי שכבש יוסטיניאנוס הראשון את ממלכתם בצפון אפריקה ב-534-533. כינונו מחדש של צי קבע מלחמתי וראשית הופעתו של הדרומון באותה תקופה מציינים את השלב בו נפרד הצי הביזנטי משורשיו הרומיים המאוחרים והחל מפתח זהות משל עצמו. תהליך זה קיבל משנה תנופה עם תחילת כיבושי המוסלמים במאה ה-7. לאחר אובדן הלבנט ואחר כך צפון אפריקה, הפך הים התיכון מ"אגם רומאי" לזירת התגוששות בין הביזנטים למוסלמים. ציי המלחמה הביזנטיים מילאו תפקיד מכריע במאבק זה, לא רק בהגנה על נחלותיה הרבות של האימפריה סביב אגן הים התיכון כולו, אלא גם בהדיפת התקפות מן הים נגד בירת האימפריה קונסטנטינופוליס עצמה. הודות ל"אש היוונית", כלי הנשק האימתני והסודי של הצי שהומצא זה לא כבר, נחלצה קונסטנטינופוליס מכמה מצורים וצייה ניצח בקרבות ימיים רבים.

בתחילה הייתה ההגנה על חופי ביזנטיון ומבואותיה הימיים של קונסטנטינופוליס מסורה לידי צי הקרביסיינים (karabisianoi). אך בהדרגה פוצל צי זה לכמה שייטות אזוריות (על פי המחוזות האדמיניסטרטיביים של האימפריה שכונו 'תֵימות'), בעוד עיקר הצי מוצב בקונסטנטינופוליס, מגן על העיר ומהווה גרעין לחילות משלוח ימיים. לקראת סוף המאה ה-8 שב הצי הביזנטי להיות הכוח הימי החזק והמאורגן ביותר בים התיכון. היריבות עם הציים המוסלמיים נמשכה תוך ניצחונות ומפלות לסירוגין, אך במאה ה-10 הצליחו הביזנטים לחדש שוב את עליונותם באגן המזרחי של הים התיכון.

במהלך המאה ה-11 החל הצי המלחמתי שוקע ומתנוון, כמו האימפריה עצמה. הביזנטים, שניצבו מול אויבים חדשים במערב, נאלצו לסמוך יותר ויותר על ציי המלחמה של ערי-מדינה איטלקיות כמו ונציה וגנואה, מהלך שהיה בעל השפעה הרסנית על הכלכלה והריבונות של ביזנטיון. האימפריה התאוששה אומנם בתקופת שלטונם של קיסרי השושלת הקומננית, אך מיד אחר כך שבה ושקעה, כשאת נקודת השפל מציינים כיבוש קונסטנטינופול ופירוק האימפריה ב-1204, במסע הצלב הרביעי. אחרי כינונה מחדש של האימפריה הביזנטית ב-1261 ניסו קיסרים אחדים מן השושלת הפליאולוגית להקים לתחייה את הצי המלחמתי, אך מאמציהם נשאו פרי לזמן קצר בלבד. כוחו של הצי הביזנטי, שבשיא עוצמתו יכול היה להוריד לים מאות ספינות קרב, הצטמצם עד אמצע המאה ה-14 לכמה תריסרי אוניות בלבד, והשליטה בים האגאי עברה לידי ציי המלחמה של הערים האיטלקיות והאימפריה העות'מאנית. עם זאת, הצי ההולך ומתמעט המשיך להתקיים ולפעול עד נפילתה של האימפריה הביזנטית לידי העות'מאנים ב-1453.

## ראו גם
* הצבא הביזנטי

## לקריאה נוספת
* הלן ארוויילר (1966), Byzance et la mer. La marine de guerre, la politique et les institutions maritimes de Byzance aux VIIe–XVe siècles (בצרפתית), Paris: Presses Universitaires de France

## קישורים חיצוניים

צי
קטגוריה:חילות ים
הנסיך ג'ורג' מוויילס

**הנסיך ג'ורג' מוויילס** (באנגלית: **Prince George of Wales**; שם מלא: **ג'ורג' אלכסנדר לואי**; באנגלית: **George Alexander Louis**; נולד ב-22 ביולי 2013) הוא נסיך הממלכה המאוחדת, בנם הבכור של נסיך ונסיכת ויילס ויליאם וקתרין.

ג'ורג' הוא הנכד הראשון של המלך צ'ארלס השלישי והנין השלישי של אליזבת השנייה, והראשון ממין זכר. הוא השני בסדר הירושה לכתר הבריטי, אחרי אביו ולפני אחותו ואחיו, הנסיכה שארלוט והנסיך לואי.
ממוזער|הנסיך ג'ורג' מוויילס לאחר לידתו, יולי 2013

## לידתו
הנסיך ג'ורג' הוא בנם הבכור של נסיך ונסיכת ויילס ויליאם וקתרין. קתרין, הדוכסית מקיימברידג', ילדה את בנה ב-22 ביולי 2013, באגף הפרטי של בית החולים סנט מרי במערב לונדון, בו ילדה הנסיכה דיאנה את בניה ויליאם והארי ב-1982 וב-1984 בהתאמה.

מטח של 21 פגזים נורה בצהרי יום שלישי (למחרת הלידה) בגרין פארק בלונדון לציון לידתו של התינוק, כמקובל בלידת צאצאים למשפחה המלכותית.

הודעה על הלידה פורסמה לראשונה רק בשעות הערב, כארבע שעות לאחר שהתינוק נולד. בהודעה שפורסמה מטעם ארמון בקינגהאם לעיתונות נמסר כי שמו המלא של התינוק יפורסם בהמשך וכן פורסם כי תוארו המלכותי מרגע הולדתו הוא "הוד מעלתו המלכותי, נסיך קיימברידג'".

על אף ההודעה לעיתונות, כמיטב המסורת בלידות מלכותיות, לידתו של הנסיך פורסמה רשמית באיגרת חגיגית שהוצבה על מעמד מיוחד מזהב מחוץ לארמון בקינגהאם. את האיגרת העביר לארמון שליח מיוחד שיצא מבית החולים ברכב שרד היישר אל מעונם של בני משפחת המלוכה. באיגרת נכתב: "הוד מעלתה הדוכסית מקיימברידג' ילדה בשלום בן בשעה 16:24 היום. הוד מעלתה ובנה במצב טוב".

## ביוגרפיה
ב-23 באוקטובר 2013 הוטבל לנצרות תוך שימוש במי נהר הירדן מארץ ישראל. הטקס הרשמי והפרטי נערך בלונדון בנוכחות כל בני משפחת המלוכה ושבעת סנדקיו הנבחרים. באפריל 2014, בגיל 9 חודשים, התלווה להוריו בביקור מלכותי רשמי ראשון שלו בניו זילנד ובאוסטרליה.

ב-7 בספטמבר 2018 החל ללמוד בבית ספר יסודי בלונדון. בספטמבר 2022, לאחר מעבר משפחתו למגורים ליד טירת וינדזור, עבר ללמוד יחד עם אחותו ואחיו בבית הספר הפרטי למברוק  בברקשייר.

## תאריו
ג'ורג' הוא נסיך הממלכה המאוחדת, תאריו לאורך השנים:
* מלידתו: הוד מעלתו, הנסיך ג'ורג' מקיימברידג'.
* מ־9 בספטמבר 2022: הוד מעלתו, הנסיך ג'ורג' מוויילס

## גלריה

Trafalgar Square fountains illuminated in blue by the birth of George of Cambridge 03.jpg|לרגל הולדת הנסיך הוארו המזרקות בכיכר טרפלגר בתאורה חגיגית.
Easel proclaiming birth of Prince George of Cambridge.jpg|מעמד מחוץ לארמון בקינגהאם הכריז על לידתו של הנסיך ג'ורג'. בהודעה נכתב: "הוד מעלתה הדוכסית המלכותית מקיימברידג' ילדה בשלום בן ב-16:24 היום. הוד רוממותה ובנה במצב טוב".
21 Gun Salute in Gibraltar marking the birth of Prince George of Cambridge 03.jpg|מטח כבוד בגיברלטר, לכבוד הולדתו של הנסיך ג'ורג' מקיימברידג' 

## אילן יוחסין

## סדר הירושה לכתר הבריטי

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* האתר הרשמי של הדוכס והדוכסית מקיימברידג' 
* 
*  יום הולדת ראשון לנסיך ג'ורג' באתר הדיילי טלגרף 22 ביולי 2014

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ויליאם, נסיך ויילס
קטגוריה:בית וינדזור: אישים
קטגוריה:ילדי משפחות מלוכה
קטגוריה:נסיכים אנגליים ובריטיים
ג'ורג'
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-2013
פאב מלו

**פאבריסיו "פאב" פאולינו דה מלו** (בפורטוגזית: **Fabricio "Fab" Paulino de Melo**; 20 ביוני 1990 — 11 בפברואר 2017) היה כדורסלן ברזילאי אשר שיחק בעמדת הסנטר.

## קריירת המכללות

מלו שיחק באוניברסיטת סירקיוז במשך שנתיים, כאשר בשנתו השנייה הוא זוכה בתואר שחקן ההגנה של ה"ביג איסט".

## קריירת ה-NBA

מלו החליט לעזוב את סירקיוז לאחר שנתיים ולהיכנס לדראפט ה-NBA. הוא נבחר במקום ה-22 בדראפט על ידי הבוסטון סלטיקס.

הוא שיחק במשך רוב העונה בליגת הפיתוח של ה-NBA, שם הצליח יפה, כולל משחק אחד עם טריפל דאבל שכלל 15 נקודות, 16 ריבאונדים ושיא של ליגת הפיתוח, 14 חסימות. מלו חזר לבוסטון, ובמשחקו הראשון ב-NBA חטף חטיפה אחת. את הסל הראשון שלו הוא קלע בניצחון 116-95 על הלוס אנג'לס לייקרס.

באוגוסט 2013 הועבר מלו לקבוצת הממפיס גריזליס בתמורה לדונטה גרין, אך לאחר כשבועיים נופה מסגל הקבוצה, וחתם בדאלאס מאבריקס. כעבור כחודש נופה מסגל המאבריקס.

ב-11 בפברואר 2017 מת מלו בביתו שבז'ואיז דה פלורה, כנראה כתוצאה מהתקף לב.

## סטטיסטיקות קריירה
### עונה סדירה

## קישורים חיצוניים

* פרופיל באתר NBA.com

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורסלנים ברזילאים
קטגוריה:כדורסלני בוסטון סלטיקס
קטגוריה:כדורסלני טקסס לג'נדס
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת סירקיוז
קטגוריה:בחירות דראפט של בוסטון סלטיקס
קטגוריה:כדורסלני מיין סלטיקס
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1990
קטגוריה:ברזילאים שנפטרו ב-2017
האגודה הישראלית לאפילפסיה

**האגודה הישראלית לאפילפסיה (אי"ל)** הוקמה ב- 1985 כשמטרתה לפעול לשיפור השירותים לרווחת מבוגרים וילדים עם אפילפסיה בישראל. האגודה שואפת לפעול למען שיפור איכות חייהם של אנשים עם אפילפסיה. לסייע לכל אדם עם אפילפסיה במגוון ההתמודדויות שהחיים מעמידים בפניו ובפני משפחתו. לקיים מצב בו אדם עם אפילפסיה לא יופלה לרעה, יזכה לשוויון הזדמנויות ויוכל לממש את עצמו בחברה.

## תולדות
מטרת האגודה הרשמית הייתה: "להקים קבוצות תמיכה להורים, ילדים ומבוגרים נפגעי אפילפסיה". 
בתחילה הפעילה אי"ל קבוצות הורים ונתנה בעיקר שירותי ייעוץ. ב-1988 הצטרפה עובדת שפיתחה מערך גיוס משאבים, יצרה קשר עם קרנות והתמקצעה בתחום התרופות האנטי-אפילפטיות.
המנהלת הייתה נעמה ארזי-מלכוב. היא הרחיבה את שירותי האגודה גם לאוכלוסייה הערבית.
בשנת 2000 התמזגו שלוש האגודות שהיו אז ועסקו באפילפסיה – אי"ל שפעלה בירושלים, אפי שפעלה בתל אביב והמרכז לאפילפסיה בחיפה – לתוך אי"ל. מאז, פעלה אי"ל כעמותה אחת עם שלושה סניפים: בירושלים, תל אביב וחיפה.
מנהל האגודה המאוחדת היה יוסֵי אונטרמן. 
עד 2004 הייתה אי"ל הגוף היחיד שעסק באפילפסיה בארץ. בשנה זו הוקם "מרכז חינוך לאפילפסיה ע"ש אניטה קאופמן", תחת חסותו של בית החולים סורוקה. יש שיתוף פעולה מסוים בין שני הגופים בנושא הסברה על אפילפסיה.
ב-2012 הוקפאה פעילותו של סניף חיפה בשל בעיות תקציביות. 
ביוני 2013 נבחרה הנהלה ציבורית חדשה לאגודה ובראשה דנה אהרון כיושבת ראש. בהנהלה חברים גם נוירולוגים המתמחים באפילפסיה.

## מטרות האגודה
בעקבות המיזוג בשנת 2000 הגדירו מחדש את מטרות האגודה על פי הצעותיו של המנכ"ל.
# מתן מידע, במיוחד לאנשים עם אפילפסיה ובני משפחותיהם.
# הסברה בנושא אפילפסיה לציבור הרחב במטרה לצמצם את הדעות הקדומות בקשר למחלה.
# פעולות שמטרתן לשנות מדיניות מפלה לגבי אנשים עם אפילפסיה.
האגודה פונה לשתי קבוצות: 
* אנשים שיש להם אפילפסיה ובני משפחותיהם.
* אנשי מקצוע שיש להם קשר עם אפילפסיה: נוירולוגים, רופאי משפחה, מורים, גננות, עובדים סוציאליים.

השירותים הניתנים על ידי האגודה הם:
* קו פתוח למידע בעברית, אנגלית ורוסית.
* מידע מעודכן ופורום מומחים באתר האינטרנט של האגודה.
* ייעוץ, הכוונה וטיפול אישי ומשפחתי. הארגון מלווה באופן צמוד לקוחות אשר זקוקים לתמיכה והכוונה אל מול רשויות ממשלתיות וגופים אשר מונעים מהם את זכויותיהם.
* ימי עיון, כנסים והרצאות לקהל הרחב
* שירותי הסברה בבתי ספר וארגונים אחרים
* שיעורי עזר לילדים
*סיוע משפטי. חברי אי"ל זכאים לקבל סיוע משפטי ראשוני חינם. דוגמת מיצוי זכויות מול המוסד לביטוח לאומי, ניהול תביעות משפטיות של עובדים מול מעסיקיהם, מיצוי זכויות של אנשים שהופלו במערכת החינוך בשל האפילפסיה ועוד.

## שיתופי פעולה בין ארגונים
*אי"ל משתפת פעולה עם מרכז חינוך לאפילפסיה ע"ש אניטה קאופמן בבאר שבע לצורך הסברה בבתי ספר. 
*אי"ל יזם פרויקט סייעות לילדם הזקוקים להן והמרכז נרתם לשתף פעולה בנושא זה.
*אי"ל משתפת פעולה עם "הליגה למניעת אפילפסיה" – ארגון של רופאים העוסקים באפילפסיה ומרכזו בבית החולים שיבא. מומחים מהליגה עונים על שאלות בפורום של אתר האגודה.
אי"ל חברה ב-IBE-  International Bureau for Epilepsy. הדבר מאפשר לארגון להשתתף בכנסים בינלאומיים. בשל בעיות תקציביות מתקיים הקשר דרך האינטרנט. חברות ב-IBE מאפשרת שיתופי פעולה ומספקת משאבים כגון חוברות הסברה וסרטונים המתורגמים על ידי אי"ל ומופצים לאוכלוסיית היעד של הארגון.

## קישורים חיצוניים
* 

* 
* 

אפילפסיה
מגדל הרואה

**מגדל הרואה** הוא מגדל תצפית ומרכז מבקרים באתר שילה הקדומה שהוקם ב-2013. האתר הארכאולוגי כולל ממצאים ארכאולוגיים מהתקופה הרומית, התקופה הביזנטית והתקופה הערבית הקדומה.

## הקמה
המבנה הדו-קומתי מתנשא לגובה תשעה מטרים. הוא הוקם במסגרת פיתוח אתר העתיקות הסמוך להתנחלות שילה, ובתחומי התל הקדום, בהשקעה של כ-15 מיליון שקלים אותם תרמו גורמים פרטיים וממשלתיים. את המבנה תכנן האדריכל גדי פוליטי בשיתוף חברת המולטי-מדיה קומפיוגרפיק. המבנה מורכב משני קונוסים החודרים אחד אל השני: קונוס אחד מחופה לוחות עץ, בסיסו הרחב נטוע בקרקע וקודקודו פונה לשמיים; קונוס נגדי מחופה לוחות אלומיניום, בסיסו בשמיים וקודקודו בקרקע. בכך מייצג הבניין, על פי מתכנניו, את עם ישראל שרגליו נטועות בקרקע במסורת ובהיסטוריה המקומית, אך פניו אל העתיד כשהשמיים הם הגבול. גם המדיה המוצגת במבנה מעמתת את העבר וההווה, ואת הפנים והחוץ, עד ליצירת אשליה שבה מיטשטש הגבול בין הנוף הנשקף במציאות לבין הסרט המוקרן בפנים.

בקומה הראשונה הוקם מוזיאון קטן לתולדות התל ובו ממצאים מכל התקופות בהן היה מיושב (עד המאה ה-19), בלוויית הדרכה אינטראקטיבית. בקומה השנייה אודיטוריום עם 54 מושבים, המשקיף על האתר בו שכן על פי המסורת בניין המשכן במשך 369 שנה. באמצעים טכנולוגים הופך קיר מסך הזכוכית לקיר אטום עליו מוקרן סרט על סיפורו המקראי של המקום מימי כניסת בני ישראל לארץ, דרך הקמת המשכן בשילה, ועד חורבן העיר ובעקבותיו המלכת דוד על ידי הנביא שמואל שגדל בה. הסרט הופק בשש שפות שונות, וצולם באתר בהשתתפות כ-150 שחקנים וניצבים ובראשם שחקן הבימה אלכס פלג ושחקני הקאמרי לשעבר שמעון מימרן ואמונה צבי לשם.

## קישורים חיצוניים
*"מגדל הרואה - תל שילה", תיאור הפרויקט באתר הקבלן CompuGraphic
* מיכאל יעקובסון: חללית היסטורית: מרכז המבקרים "מגדל הרואה" בשילה, 21.7.13, Xnet

קטגוריה:שילה
קטגוריה:ישראל: מגדלים
קטגוריה:מוזיאונים בשומרון
קטגוריה:ישראל: מוזיאונים לארכאולוגיה
קטגוריה:מוזיאונים לתולדות היהודים בארץ ישראל
איי סנקאקו

**איי סנקאקו** הם ארכיפלג בלתי מיושב בים סין המזרחי הנשלט על ידי יפן. שרשרת האיים מונה חמישה איים קטנים ושלושה סלעים בגודל 7 קמ"ר. האיים מצויים מזרחית לסין היבשתית, צפונית-מזרחית לטאיוואן, מערבית לאי אוקינאווה, וצפונית לקצה הדרום-מזרחי של שרשרת איי ריוקיו. סביב האיים מתקיים סכסוך בין סין ליפן, המשפיע על יחסי המדינות.

## קישורים חיצוניים

* 
* "Japan to deploy 500 GSDF troops on Ishigaki Island", באתר Japantimes, נובמבר 2015 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
סנקאקו
קטגוריה:חבלי ארץ במחלוקת
סנקאקו
סנקאקו
קטגוריה:יחסי יפן–סין
קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: יחסי חוץ
קטגוריה:טאיוואן: גאוגרפיה
סנקאקו
מחמוד סאמי אל-בארודי

**מחמוד סאמי אל-בארודי** (בערבית: **محمود سامي البارودي**; 6 באוקטובר 1839 – 12 בדצמבר 1904) היה פוליטיקאי מצרי חשוב ומשורר בולט. כיהן כראש ממשלת מצרים מ-4 בפברואר 1882 עד 26 במאי 1882. נחשב לאחת הדמויות המרכזיות בשירה הערבית המודרנית. נודע בכינוי "אביר החרב והעט" (**رب السيف والقلم**).

## ביוגרפיה

סאמי אל-בארודי נולד ב-6 באוקטובר 1839 בקהיר. אמו הייתה יווניה שהתאסלמה בעת נישואיה לבעלה המוסלמי. כישרונות הכתיבה שלו ניכרו כבר בגיל צעיר; הוא למד על המסורת הערבית וקרא ספרי שירים רבים בערבית, פרסית וטורקית. הוא השלים השכלה בסיסית, ולאחר מכן הצטרף לאקדמיה הצבאית המצרית, שם למד את אמנויות המלחמה, לימודי דת, שפות ומתמטיקה. הוא סיים את חוק לימודיו בשנת 1855, והוצב לאחר מכן במשרד החוץ העות'מאני. לאחר שהכירו בשליטתו המלאה בטורקית ופרסית הוא הוצב במשרד המזכירות המנהלית של משרד החוץ, והחזיק במשרה זו במשך 7 שנים (1857–1863).

לאחר חזרתו למצרים ב-1863, קיבל סאמי אל-בארודי משרה במנהלה של הח'דיו המצרי איסמעיל פאשה. עם זאת, לאחר שלא מצא סיפוק בעבודתו, החליט להתגייס לצבא, ביולי 1863. הוא מונה למפקדם של שני גדודים והוכיח את כשרונותיו כמפקד. הוא הגיע לדרגת "בקבשי" בצבא הח'דיו (דרגה המקבילה לדרגת לויטננט קולונל).

בשנת 1865 השתתף בדיכוי המרד בכרתים במשך שנתיים.

אל-בארודי היה אחד ממנהיגי מרד עוראבי, התקוממות נגד שלטון הח'דיו של מצרים תאופיק פאשא. ב-1881 מונה אל-בארודי לשר המלחמה בממשלת הח'דיו, לאחר לחץ רב ומחאות שארגן עוראבי, ובפברואר 1882 מונה לראש ממשלת מצרים.

לאחר המלחמה האנגלו-מצרית והכיבוש הבריטי של מצרים, גורשו ממצרים מנהיגים לאומניים, ובהם סאמי-אל בארודי, לסרי לנקה. הוא נותר שם במשך 17 שנים, והנציח תקופה ארוכה זו בשיריו, בהם הביע כאב עמוק וגעגועים למולדתו. ב-12 בספטמבר 1899 הוא נשלח חזרה למצרים לצורך טיפולים רפואיים.

סאמי אל-בארודי מת ב-12 בדצמבר 1904.

## קישורים חיצוניים
* מחמוד סאמי אל-בארודי, "Texas Theory Wiki", אתר אוניברסיטת טקסס באוסטין (באנגלית).
* מחמוד סאמי אל-בארודי באתר אל-אהראם (באנגלית).

קטגוריה:ראשי ממשלת מצרים
קטגוריה:משוררים ערבים
קטגוריה:טורקים ממוצא יווני
קטגוריה:יוונים ממצרים
קטגוריה:אנשי צבא עות'מאנים במלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878)
קטגוריה:ילידי 1838
קטגוריה:נפטרים ב-1904
גניסון (נהר)

**נהר גניסון** (באנגלית: **Gunnison River**) הוא יובל של נהר הקולורדו במדינת קולורדו שבארצות הברית. אורכו 290 ק"מ, ושטח אגן הניקוז שלו 20,533 קמ"ר. זהו היובל החמישי בגודלו של נהר הקולורדו וספיקתו הממוצעת 72.8 מ"ק לשנייה.

## תיאור
נהר גניסון נוצר מהתמזגות הנהרות טיילור (Taylor) ואיסט (East) באלמונט (Almont) במזרח מחוז גניסון. מרחק קצר לאחר העיירה גניסון מתחיל הנהר להתרחב תוך יצירת מאגר בלו מסה (Blue Mesa Reservoir), מאגר מים באורך 58 קילומטרים שנוצר על ידי סכר בלו מסה, שאליו נשפך גם היובל "לייק פורק של הגניסון" (Lake Fork of the Gunnison). מרחק קצר במורד הזרם יש סכר נוסף היוצר את מאגר מורו פוינט (Morrow Point Reservoir), ומרחק קצר משם סכר שלישי ואחרון היוצר את מאגר קריסטל (Crystal Reservoir). המאגרים מאפשרים הפקת חשמל הידרואלקטרי ומספקים מים לאזורים מסביב עבור שימושים ביתיים ולמטרות השקיה. המאגרים הם החלק העליון של הקניון השחור של הגניסון, אחד מהערוצים הארוכים, הצרים והעמוקים ביותר בעולם. מיד לאחר סכר קריסטל מתחיל הנהר לזרום בשצף דרך אשדות גדולים והחלקים העמוקים בערוץ. ביציאה מהקניון הוא מקבל את מימיו של הנהר "נורת' פורק" (North Fork - מזלג צפוני), ואז במורד הזרם סמוך לעיירה דלתה נשפך אליו הנהר אנקומפגרה. הנהר מתפתל אז בין אזור קניונים מדברי, שם נשפך אליו "קנה קריק" (Kannah Creek) לפני שהוא נשפך מתוך קניון דומינגז (Dominguez Canyon ) לנהר הקולורדו בסמוך לעיר גראנד ג'נקשן. בשנים מסוימות ספיקת מימיו בנקודה זו שווה לספיקת מי הקולורדו או קטנה ממנה במעט.

רוחב נהר הגניסון נע בין 30 מטרים ל-300 מטרים ועומקו נע בין מטר ל-15 מטרים. הזרם העז של הנהר והאשדות הרבים מונעים אפשרות להשתמש בו לשיט. סירות קטנות מסוגלות לנווט לכל אורכו ומעבר לקניון השחור מסוגלים לשוט בו כלי שיט גדולים. השיט דרך הקניון השחור מסוכן בגלל האשדות ונועד לשייטים מנוסים בלבד.

## היסטוריה
האירופי הראשון שראה את הנהר וכתב על כך היה מגלה הארצות הספרדי חואן מריה דה ריברה (Juan Maria de Rivera) שהגיע לגדת הנהר מתחת לשפך הנהר אנקומפגרה ב-1761 וב-1765. ב-1776 הגיע למקום גם חוקר הארצות, האב הפרנציסקני הספרדי סילבסטרה ולס דה אסקלנטה (Silvestre Vélez de Escalante). הספרדים קראו לנהר "ריו דה סאן חאווייר" (Rio de San Javier) והילידים קראו לו "טומיצ'י", אסקלנטה ציין שריברה חשב כי הנהר הוא "ריו דל טיסון" (Rio del Tizón) הגדול, השם הספרדי לחלקו התחתון של נהר הקולורדו.

הנהר קרוי כיום על שמו של קפטן ג'ון גניסון (John Williams Gunnison; 1853-1812), טופוגרף מצבא ארצות הברית שנרצח יחד עם שבעה מחבריו על ידי אינדיאנים משבט יוט שעה שמיפה נתיב מערבה בטריטוריה של יוטה ב-1853.

## מפעלי הנדסה
חלק ממי הנהר מוטים דרך מנהרת גניסון, מנהרה באורך 8 קילומטרים שנבנתה בין 1905 ל-1909, על מנת להשקות את עמק אנקומפגרה. לאורך הנהר נבנו שלושה סכרים במסגרת מיזם אגירת מי נהר הקולורדו והם: סכר בלו מסה, סכר מורו פוינט וסכר קריסטל.

## קישורים חיצוניים

* Black Canyon National Park, Colorado

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קולורדו: נהרות
קטגוריה:יובלי הקולורדו
ברית מדינות האיים הקטנות

**ברית מדינות האיים הקטנות** (באנגלית: **Alliance of Small Island States**, בראשי תיבות: **AOSIS**) היא ארגון בינלאומי המאגד מדינות איים ומדינות חוף נמוכות ברחבי כדור הארץ. מטרת הארגון, שהוקם בשנת 1990, היא לפעול במאוחד בשם מדינות אלו, המאוימות מאוד על ידי התופעה של עליית מפלס מימי האוקיינוסים כתוצאה מן ההתחממות הגלובלית.

הארגון היה פעיל למן היווסדו, כאשר הגיש את הטיוטה הראשונה לפרוטוקול קיוטו כבר בשנת 1994. נציגים מרבות מהמדינות חברות הארגון השתתפו בוועידת האו"ם לשינוי האקלים בשנת 2009.

בארגון חברות 44 מדינות (39 מהן חברות האו"ם, המהוות חמישית מהמדינות החברות בו) ובנוסף ארבע חברות במעמד של משקיפות.

יושב הראש הראשון של הארגון היה **רוברט ון לירופ** (Robert Van Lierop) מונואטו. יושבת הראש הנוכחית היא **לויס מיקלה יאנג** (Lois Michele Young) מבליז (החל מ-2019).

## המדינות החברות בארגון
[400px|ממוזער|שמאל|המדינות חברות הברית בשנת [2008 (מדינות משקיפות מסומנות בצבע ירוק בהיר)]]

## קישורים חיצוניים
* 
קטגוריה:ארגונים להגנת הסביבה
קטגוריה:ארגונים בין-לאומיים
קטגוריה:התחממות עולמית
רשימות על המקדש היהודי

שמאל|ממוזער|250px|עמוד מתוך כתב היד המכיל את הביטוי בעברית: '''ברוך שם כבוד מלכותו לעולם ועד''' בכתב ידו של אייזק ניוטון.
שמאל|ממוזער|250px|מילים בעברית משובצות בכתב היד.
**רשימות על המקדש היהודי** (באנגלית: **Notes on the Jewish Temple**) הוא כתב יד מאת אייזק ניוטון הכתוב בלטינית, עברית, ארמית ויוונית, אשר מכיל רשימות אודות המקדש היהודי ומנהגי הפולחן בו. כתב היד מצוי באוספי הספרייה הלאומית בירושלים.

## תיאור
כתב היד כולל ביטויים בעברית ובארמית אשר הועתקו באותיות עבריות על ידי ניוטון, ביניהם משפטים דוגמת "ברוך שם כבוד מלכותו לעולם ועד".

לצד הביטויים בעברית ובארמית, מופיע בכתב היד תרגומם ללטינית ומופיעים הסברים נוספים אשר מובאים מתוך "אודות הקיצורים העבריים" של ההבראיסט הנוצרי יוהאן בוקסטורף.

כתב היד מכיל הפניות למגוון מקורות ובהם המקרא, המדרשים (דברי התנאים הלל ושמאי), התלמוד, ספר הזוהר, תרגום יונתן.

גודל כתב היד 31 על 20 סנטימטרים.

## היסטוריה
ניוטון מבסס את כתביו על נבואת ספר יחזקאל בה מופיע תיאור בית המקדש.

כמו כן, ניוטון מתבסס על הפירוש שנכתב על ידי הנזיר הישועי הספרדי חואן בטיסטה וילאלפאנדוס, ועל הביקורת שנכתבה על פירוש זה על ידי לואיס קאפלוס. ביקורת זו הופיעה במהדורת התנ"ך הרב-לשוני של בריאן וולטון, אשר הייתה ברשותו של ניוטון.

כתב יד זה מתוארך לאחר שנת 1675 ולפני שנת 1685.
## לקריאה נוספת
* **טמיר ונדיר - מבחר מאוצרות הספרייה הלאומית**, הספרייה הלאומית, 2011, עמ' 30–31.

## קישורים חיצוניים

* [סריקה של כתב היד](https://web.nli.org.il/sites/nli/english/digitallibrary/pages/viewer.aspx?docid=EDU_XML_ENG002683465&presentorid=EDU_XML_ENG&searchurl=https%3A%2F%2Fweb.nli.org.il%2Fsites%2Fnlis%2Fen%2Feducation%2Fpages%2Fresults.aspx%23%3Fquery%3Dlsr16%2Cexact%2CPrimary+Source%26query%3Dany%2Ccontains%2Cnewton%26institution%3DNNL%26vid%3DEDU_XML_ENG%26loc%3Dlocal%2Cscope%3A(EDU_XML_ENG)%26sortField%3Dlso04%26indx%3D1%26bulkSize%3D8) באתר הספרייה הלאומית
* מידע על כתב היד באתר הספרייה הלאומית
* 

קטגוריה:כתבי יד עבריים
קטגוריה:כתבי יד לטיניים
קטגוריה:כתבי יד ארמיים
קטגוריה:כתבי יד יווניים
קטגוריה:ספרי המאה ה-17
קטגוריה:פריטים באוסף הספרייה הלאומית
קטגוריה:אייזק ניוטון
סמל מדריד (קהילה אוטונומית)

**סמל מדריד** הוא סמלה הרשמי של הקהילה האוטונומית מדריד שבספרד.

המגן מעוצב כשדה אדום שבו שתי טירות זהב בעלות שלושה צריחים משוננים שחלונותיהן ודלתותיהן כחולים. הטירות והרקע האדום נלקחו מסמל ממלכת קסטיליה ששלטה באזור בעבר ומספר הטירות הוא שניים כדי לסמל את קסטיליה-לה מנצ'ה ואת קסטיליה ולאון שבשטחן. מעליהם שבעה כוכבים מחומשים לבנים מסודרים בשתי שורות, ארבעה בעליונה, ושלושה בתחתונה. הכוכבים מייצגים את שבעת המחוזות האדמיניסטרטיביים שבשטח הקהילה האוטונומית ואת שבעת הכוכבים שבסמל העיר מדריד, בירת הקהילה האוטונומית. הסבר נוסף לשבעת הכוכבים הוא שהם מייצגים את שבעת כוכבי הדובה הגדולה.
מעל המגן מותקן כתר ממלכת ספרד.

הסמל נקבע בחוק ב-23 בדצמבר 1983.

## ראו גם
* דגל מדריד (קהילה אוטונומית)

## קישורים חיצוניים

* הסמל בחוקת מדריד

קטגוריה:מדריד (קהילה אוטונומית)
מדריד (קהילה אוטונומית)
צ'יפריאן פורומבסקו

**צ'יפריאן פורומבסקו** (רומנית: **Ciprian Porumbescu**, תעתיק פונטי: ˈt͡ʃipriˈan porumˈbesku; 14 באוקטובר 1853 – 6 ביוני 1883) היה מלחין ומנצח רומני.

נולד בשם ציפריאן גולמביובסקי (Cyprian Gołęmbiowski) בשיפוטלה סוצ'ביי (Şipotele Sucevei) שבבוקובינה (כיום שפיט, אוקראינה). בין המלחינים הרומנים המפורסמים ביותר של זמנו; ומחבר הרבה מהיצירות הפופולריות של רומניה. בנוסף, הוא הלחין את הלחן של "על הדגל שלנו" – יצירה שנבחרה לשמש כהמנון הלאומי של אלבניה. עבודתו משתרעת על פני צורות שונות וז'אנרים מוזיקליים, אבל עיקר עיסוקו הוא במקהלות ואופרטות.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מלחינים רומנים
קטגוריה:מנצחים רומנים
קטגוריה:רומנים מבוקובינה
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1853
קטגוריה:רומנים שנפטרו ב-1883