open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
רומי נוימרק

**רומי נוֹיְמַרְק** (נולדה ב-22 בספטמבר 1982) היא עיתונאית, שדרנית ומגישת חדשות ישראלית. הקימה  והגישה את "חדשות הלילה", מהדורת סיכום חדשות היום של ערוץ כאן 11. 

## ביוגרפיה
נוימרק היא התינוקת הראשונה שנולדה בישראל כתוצאה של הפריה חוץ-גופית לכדורסלן העבר גבי נוימרק (נפטר כשהייתה בת 18) ולאסתר (אסי) נוימרק. גדלה באביחיל שבעמק חפר.

בשנת 2000 התגייסה לגלי צה"ל והגישה תוכניות רבות, כגון "בוקר טוב צה"ל", "קולה של אמא", "גל עברי ירוק" ורצועות מוזיקה יומית. לאחר שירותה, סיימה בהצטיינות תואר ראשון בספרות ולימודים כלליים במדעי הרוח באוניברסיטת תל אביב, וכן תואר שני בהיסטוריה של המזרח התיכון מאוניברסיטת תל אביב. בהמשך עבדה ככתבת תרבות באתרים nrg מעריב ווואלה!.

באוגוסט 2008 הצטרפה ל"חדשות עשר" כמגישה ועורכת מבזקים. ב-2009 החלה להכין כתבות תרבות עבור המהדורה המרכזית. מאז אמצע 2013, בימי ראשון-חמישי הגישה נוימרק בשעה 19:00 מבזק חדשות בן כ-10 דקות. מאוגוסט 2014, הגישה אחת לשבוע את התוכנית "היום שהיה".

במקביל לעבודה ב"חדשות עשר", נוימרק המשיכה להגיש תוכניות בגלי צה"ל, כולל "סופשבוע רגוע", ובנוסף, הנחתה קבוצות בארגון "LEAD" לפיתוח מנהיגות צעירה בישראל, בו השתתפה כשגרירה בנעוריה. 

החל מ-21 במאי 2017 (למעט הפסקה של שנה שהחלה ב-2022) היא הגישה בכאן 11 מדי לילה את מהדורת סיכום חדשות היום, "חדשות הלילה". בנוסף, שימשה מגישה מחליפה ב"חדשות הערב" וב"חדשות השבת".

ב-29 ביוני 2022 יצאה לחופשה של שנה מהגשת "חדשות הלילה", לצורך לימודים באוניברסיטת הרווארד, ובמקומה נבחר עקיבא נוביק להגיש את המהדורה.

## חיים אישיים
בן זוגה של נוימרק הוא רן בכור, שחקן ולשעבר מנהל בית ספר אופק למחוננים בירושלים. השניים הורים לבן ומתגוררים בקיימברידג' (מסצ'וסטס).

## קישורים חיצוניים
*
*התוכנית "חדשות הלילה", באתר תאגיד השידור הישראלי
*רומי נוימרק: "החדשות הולכות ימינה, האליטות מתחלפות", מתוך הפודקאסט "מה קורה כאן" בהגשת לי-אור אברבך, כאן- תאגיד השידור הישראלי, 1 באוגוסט 2018
*
* 
* , מתוך התוכנית ערב חדש
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נשות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:מנחות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שדרניות רדיו ישראליות
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:חיילי גלי צה"ל
קטגוריה:ערוץ עשר: שדרניות, שחקניות ומנחות
קטגוריה:סגל תאגיד השידור הישראלי - שידורי הרדיו
קטגוריה:סגל תאגיד השידור הישראלי - שידורי הטלוויזיה
קטגוריה:כתבות תרבות ישראליות
קטגוריה:כתבי תרבות ישראלים
קטגוריה:מגישות חדשות ישראליות
קטגוריה:מגישי חדשות ישראלים
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:אביחיל: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1982
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1982
אנסטסיה פבליוצ'נקובה

**אנסטסיה סרגייבנה פבליוצ'נקובה** (רוסית: **Анастасия Сергеевна Павлюченкова**; נולדה ב-3 ביולי 1991) היא שחקנית טניס מקצועית מרוסיה. דירוג השיא שלה היה המקום ה-13 בעולם (4 ביולי 2011), מדורגת נכון לאוקטובר 2019 במקום ה-30 בדירוג ה-WTA. בטוקיו 2020 היא זכתה במדליית זהב בתחרות זוגות מעורבים.

בשנת 2021 היא לראשונה הגיע לגמר אליפות צרפת הפתוחה והפסידה לברבורה קרייצ'יקובה.

פבליוצ'נקובה זכתה עד היום ב-7 תוארי יחידות (2 WTA ו-5 ITF) וב-10 תוארי זוגות (2 WTA ו-8 ITF). פבליוצ'נקובה שיחקה בנבחרת רוסיה החל משנת 2009. מאזנה עומד על 16 ניצחונות ו-12 הפסדים.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:טניסאיות רוסיות
קטגוריה:טניסאים רוסים
קטגוריה:טניסאיות באולימפיאדת טוקיו (2020)
קטגוריה:אלופות אולימפיות: טניס
קטגוריה:רוסיות שנולדו ב-1991
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1991
קטגוריה:אלופות אולימפיות מרוסיה
רוברט אדוארדס

**רוברט אדוארדס** (אנגלית: **Robert Geoffrey Edwards**; 27 בספטמבר 1925 – 10 באפריל 2013) CBE, היה פיזיולוג בריטי וחלוץ בתחום חקר בעיות פוריות האישה והפריה חוץ-גופית. בשיתוף פעולה עם הגינקולוג ד"ר פטריק סְטֶפְּטוֹ (1913–1988) וג'יין פרדי  (1945–1985), אדוארדס הביא לפריצת דרך בפתרון בעיות פוריות האישה באמצעות הפריה חוץ-גופית, פריצת דרך שהובילה, ב-25 ביולי 1978, ללידת "תינוקת המבחנה" הראשונה בהיסטוריה, לואיז בראון. בשנת 2010 הוא זכה בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה "על פיתוח הפריה חוץ-גופית".

## השכלתו
לאחר שסיים לימודי תיכון במנצ'סטר, אדוארדס שירת בצבא הבריטי. הוא סיים לימודי תואר ראשון בחקלאות באוניברסיטת ויילס בבנגור. מאוחר יותר למד במכון לגנטיקה של חיות באוניברסיטת אדינבורו. הוא סיים לימודי דוקטורט בשנת 1955. בשנת 1963 הצטרף לסגל אוניברסיטת קיימברידג'.

## הפריה חוץ-גופית

בשנת 1960 אדוארדס החל חוקר בתחום הפרית בני אדם, הוא המשיך בעבודת מחקר זו אף לאחר שהחל לעבוד באוניברסיטת קיימברידג', תוך שהוא מניח את היסודות להצלחתו המאוחרת בתחום זה. בשנת 1968 הוא הצליח להפרות ביצית בתנאי מעבדה והחל לשתף פעולה עם פטריק סטפטו, גינקולוג מאולדהאם. אדוארדס פיתח קרקע מזון המאפשרת הפריית ביצית ותרבית רקמה עוברית, בעוד סטפטו נעזר בלפרוסקופיה כדי לאסוף ביציות משחלותיהן של מטופלות עם בעיות של אי-פוריות. מחקרם של השניים מיקד אליו גם התנגדות וביקורת.

לידתה של לואיז בראון, בשעה 11:47 ב-25 ביולי 1978, בבית החולים הכללי של אולדהאם, היווה פריצת דרך בהיסטוריה של הרפואה, והפריה חוץ-גופית פתחה דרך טיפולית חדשה לנשים עם בעיות פוריות אשר עד לאותה עת הרפואה לא נתנה להן מענה.

שכלול שיטתם של אדוארדס וסטפטו הביאה לעליה באחוז ההריונות המוצלחים בשיטה זו, ועל פי הערכות, נכון לשנת 2010, נולדו כארבעה מיליון ילדים באמצעות הפריה חוץ-גופית. פריצת דרך זו הביאה בעקבותיה שיטות חדשניות נוספות לטיפולי פוריות, כגון החדרת זרע אל הציטופלזמה של הביצית (באנגלית: Intracytoplasmic sperm injection), אבחון גנטי בעובר טרם השרשה (Preimplantation genetic diagnosis), ומחקר בתאי גזע עובריים. אדוארדס וסטפטו יסדו את בורן הול קליניק (Bourn Hall Clinic), בכפר בורן, בקיימברידג'שייר, כמוסד להמשך מחקרם ולהכשרתם של מומחים בתחום טיפולי ההפריה. לאחר שסטפטו הלך לעולמו, המשיך אדוארדס בעבודתו המדעית והיה עורכם של ירחונים רפואיים.

## הכרה בהישגיו
* בשנת 1984 נבחר אדוארדס כעמית בחברה המלכותית
* בשנת 2001 זכה אדוארדס בפרס לסקר
* בשנת 2010 הוא הוכרז כזוכה פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה

## קישורים חיצוניים

* אתר הבית של בורן הול קליניק, מיסודם של אדוארדס וסטפטו
* רוברט אדוארדס, באתר פרס לסקר
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:רפואת פוריות
קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה
קטגוריה:מפקדים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:עמיתי החברה המלכותית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בנגור
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אדינבורו
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קיימברידג'
קטגוריה:זוכי פרס לסקר-דבייקי למחקר קליני רפואי
קטגוריה:חברי האקדמיה אירופיאה
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1925
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2013
מלכה בינה

**מלכה בינה** (Malke Bina; נולדה ב-1950) היא מייסדת מדרשת מת"ן, ומחלוצות מהפכת לימוד התורה לנשים.

## ביוגרפיה
בינה נולדה בבולטימור. שני הוריה, ברוך ולאה מיליקובסקי, היו ניצולי שואה ועסקו בחינוך. אביה היה מתלמידי ישיבת מיר ובזמן השואה שהה בשאנגחאי יחד עם שאר תלמידי הישיבה.

ב-1967 הגיעה לישראל לצורך לימודי תואר ראשון במכללת ירושלים לבנות. במהלך שנות לימודיה, הכירה את בעלה. לאחר השלמת התואר השני בישיבה יוניברסיטי בניו יורק חזרה לישראל ולימדה בבית הספר אוולינה דה רוטשילד בירושלים.

עם הקמת מדרשת ברוריה, חלוצת המדרשות התורניות לנשים, החלה ללמד שם ובמקומות נוספים תלמוד. בשנת 1982 שהתה בברית המועצות בשליחות חינוכית וציונית מטעם משרד ראש הממשלה.

בשנת 1988 הקימה את בית המדרש "מת"ן - מכון תורני לנשים", העוסק בלימוד תורה במסגרות שונות לנשים. במשך השנים נוספו תוכניות לימוד מגוונות, בהן תוכנית בת מצווה ותוכניות לימוד לעולים חדשים מברית המועצות ומאתיופיה. הסניף הראשי נמצא בירושלים ומלבדו קיימים סניפים נוספים בישראל ומחוצה לה. בעשור השני של המאה ה-21, בית המדרש מת"ן הוא אחד מבתי המדרש המרכזיים לנשים בישראל.

בשנת 2002 קיבלה בינה את פרס נשות הדסה העולמית. בשנת 2006 קיבלה תואר ד"ר לשם כבוד מישיבה יוניברסיטי על פועלה בתחום לימוד תורה לנשים ותרומתה בקידום העלייה, החינוך והרווחה. בשנת 2009 נבחרה לאשת השנה של תנועת אמונה.

בראיון עמה בשנת 2009 אמרה כי מאז החל מהלך לימוד התורה לנשים, חלה התפתחות רבה בתחום זה והנשים "נכנסות לכל עולם התורה של בית המדרש אשר במשך שנים היה נחלתם של גברים בלבד". לדבריה, "התורה של הנשים יותר שלמה, יותר עמוקה, יותר תופסת את כל חלקי העולם התורני ולא רק חלקים בודדים".

נשואה לרב אהרון בינה, ראש ישיבת "נתיב אריה" בעיר העתיקה, בנו של הרב אריה בינה. לזוג חמישה ילדים.

בשנת 2014 קיבלה את פרס בוני ציון בתחום החינוך.

ב-2021 פרשה מניהול מכון מתן, ובמקומה מונו ד"ר יעל ציגלר לראש בית המדרש והמנהלת החינוכית, ובתה חיה בינה-כץ כמנכ"לית המכון. באותה שנה קיבלה את פרס יקיר ירושלים.

בשנת 2022 קיבלה תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת בר-אילן.

## קישורים חיצוניים
* מלכה בינה - אבני דרך בחייה, באתר מת"ן
* 
* 
*
* מלכה בינה - יקירת ירושלים באתר עיריית ירושלים

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראליות ילידות ארצות הברית
קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
קטגוריה:בוגרות מכללה ירושלים
קטגוריה:בוגרי מכללה ירושלים
קטגוריה:נשות חינוך ישראליות
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:רבניות ישראליות
קטגוריה:רבניות (נשות רבנים)
קטגוריה:פמיניסטיות דתיות
קטגוריה:פמיניסטיות ישראליות
קטגוריה:פמיניסטים ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס בוני ציון
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטאות אמריקאיות
קטגוריה:מקבלות תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:יקירות ירושלים
קטגוריה:יקירי ירושלים
קטגוריה:בוגרי ישיבה יוניברסיטי
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1950
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
טיל שווייגר

**טילמן ואלנטין "טיל" שווייגר** (בגרמנית: **Tilman Valentin "Til" Schweiger**; נולד ב-19 בדצמבר 1963) הוא שחקן, תסריטאי, מפיק ובמאי קולנוע גרמני, בעל חברת הפקות בברלין. התפרסם בזכות הופעותיו בסרטים "טומב ריידר 2: סוד החיים", "המלך ארתור" ו"ממזרים חסרי כבוד".

## ביוגרפיה
שווייגר נולד בפרייבורג שבמערב גרמניה. שני הוריו הם מורים.
לאחר שלמד לשון וספרות גרמנית במשך שנתיים באוניברסיטה במטרה להפוך למורה, בחר שווייגר ללמוד משחק בבית ספר למשחק בקלן וסיים את לימודיו בהצלחה.

## קריירה
הופעתו הראשונה בקולנוע הגרמני הייתה ב-1991 בסרט "*Manta, Manta".*

בשנת 1994 שיחק בקומדיה "אולי, אולי לא".
לאחר מכן הופיע בקומדיה "לדפוק על דלת גן עדן" ובשני סרטיו הראשונים בשפה האנגלית "פאנק בסולט לייק סיטי!" ו"רוצחים בהמתנה".

בתחילת דרכו דחה שווייגר את תפקיד חייל הוורמאכט בסרטו של סטיבן ספילברג "להציל את טוראי ריאן", שווייגר הסתייג מהתפקיד מפני שחשש מתגובת דעת הקהל האמריקאית לגביו.

התפרסם בהופעתו במותחן המרוצים "מסלול מסוכן" בו שיחק עם סילבסטר סטאלון ובשוברי הקופות "טומב ריידר 2: סוד החיים" בו גילם את שון, עוזרה של לארה קרופט (אנג'לינה ג'ולי) ו"המלך ארתור" בו גילם את סרדיק מלך האנגלו-סקסים.

ב-2004 השתתף בפרודיית המדע בדיוני הגרמנית "הפתעת ספינת החלומות" וב-2005 הופיע בתפקיד קטן בקומדיה הפרועה "ג'יגולו מת מצחוק 2: ג'יגולו אירופאי" וביים את הקומדיה יחף בה גם שיחק בתפקיד ראשי.
ב-2007 ביים את אחד הסרטים הרווחים ביותר בגרמניה בשנים האחרונות ארנב בלי אוזניים בו הופיע גם בתפקיד הראשי של עיתונאי רווק ואגרסיבי בשם לודו דקר.
שיחק בתפקיד הראשי בסרט הפעולה המבוסס על משחק המחשב "Far Cry".

בשנת 2009 לוהק שווייגר לסרטו של קוונטין טרנטינו "ממזרים חסרי כבוד", שווייגר גילם בסרט את סמל הוגו שטיגליץ שהתפרסם בזכות רציחתם של 13 קציני גסטפו, שטיגליץ ערק מהצבא הגרמני והצטרף לצבא ארצות הברית וליחידת הקומנדו המיוחדת "הממזרים" בפיקודו של סגן אלדו "האפאצ'י" ריין (בראד פיט).
בהמשך ביים שווייגר גם סרט המשך רווחי לקומדיה המוצלחת שלו "ארנב בלי אוזניים".

## חיים אישיים
ב-19 ביוני 1995 שוויגר התחתן עם הדוגמנית האמריקאית דנה קרלסן. יש להם ארבעה ילדים: ולנטין פלוריאן (יליד 1995), לונה מארי (ילידת 1997), לילי קאמיל (ילידת 1998), ואמה טייגר (ילידת 2002). שלושת בנותיו הם שחקניות ששיחקו בין היתר בסרטיו של שווייגר. שווייגר וקרלסן נפרדו ב-2005 והתגרשו ב-2014.

שווייגר מתגורר במיורקה, ספרד, והוא מתגורר בשכנות לרוכב האופניים לשעבר יאן אולריך הגרמני. באוגוסט 2018, אולריך נעצר על כך שפרץ לביתו של שווייגר ואיים עליו.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

* 

* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה גרמנים
קטגוריה:במאי קולנוע גרמנים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע גרמנים
קטגוריה:מפיקי קולנוע גרמנים
קטגוריה:מהגרים מגרמניה לספרד
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1963
שלמה קודש

**שלמה קודש** (כ"ח בתמוז ה'תרס"ג, 23 ביולי 1903 – כ"ג באלול ה'תש"ס, 23 בספטמבר 2000) היה סופר ומחנך עברי; מעמודי התווך של מפעל הנחלת הלשון העברית בישראל ובתפוצות. קודש הוא יקיר העיר אשדוד.

## קורות חיים
### בליטא
קודש נולד בקופישוק בליטא. אביו, הרב מאיר קודש, היה ממונה על הוראת העברית והמקרא בחדר שבביתו, ובעת הכיבוש הגרמני בבית הספר המקומי. עם פטירת אביו, בסיומה של מלחמת העולם הראשונה, נמסרה המשרה לידיו, והוא בן 15. בתום מלחמת העולם הראשונה, יצא קודש לעיר קובנה, שם סיים את הגימנסיה הריאלית היהודית, ולמד באוניברסיטה משפטים. במהלך לימודיו השתתף בפעילות הציונית במקום, והיה לאחד מן הפעילים הבולטים בקרב ציוני ליטא.

במשך שנים אחדות עסק בהוראה בגימנסיות עבריות ברחבי ליטא, בהן הגימנסיה העברית בוילקומיר. בין השנים 1927–1930 היה מנהל הגימנסיה העברית בעיר ניישטוט-שאקי. בשנת 1930 סיים קודש את חוק לימודיו באוניברסיטה של קובנה במחלקה למשפטים ובמחלקה להיסטוריה ולפדגוגיה. את עבודת הדוקטורט שלו כתב על הפרוטוקולים של ועד ארבע ארצות. עם סיום לימודיו באוניברסיטה, פנה לעסוק במשפטים והיה עורך דין עצמאי בקובנה. במקביל, המשיך לפעול בשירות התנועה הציונית בליטא.

### בארץ ישראל
באוגוסט 1933 עלה לארץ ישראל והתיישב בחיפה. מיד עם בואו לישראל, התמנה לתפקיד מנהל בית משפט השלום העברי בחיפה ובמקביל, למנהל בית הספר העממי א' בשכונת בת גלים. במשך שמונה שנים כיהן גם כיושב ראש ועד השכונה בת גלים. 

בשנת 1944 פרסם קודש את ספר הלימוד הראשון שלו לעברית, "אדם במולדת", ספר שנפוץ בעשרות אלפי עותקים, תחילה בקרב פליטי השואה במחנות העקורים באירופה. עם קום המדינה והעלייה ההמונית שבעקבותיה, היה ספרו לספר הלימוד העיקרי באולפנים ובכיתות העברית בצה"ל. בעקבות הצלחתו של ספר זה, כתב קודש ספרי לימוד רבים נוספים, בהם "ראשית" לחיילי צה"ל ו"עברית", אשר הופץ בחשאי בקרב יהדות ברית המועצות, בתקופה בה נאסר שם לימוד העברית.

בשנות החמישים שידר קודש תוכניות ברדיו במסגרת "קול ישראל לגולה", בעברית וביידיש. תוכניות אלו נועדו בעיקר לקהל היהודים שחיו באותה תקופה במזרח אירופה, מעבר למסך הברזל. בשנת 1954 ייסד שלמה קודש בירושלים את "מכון גרינברג", במטרה להכשיר מורי הוראה לעברית בתפוצות. באותה שנה, הוא מונה למפקח הארצי על בתי הספר בצפון, ובשנת 1957 הוזמן על ידי השר זלמן ארן לנהל את "המחלקה להנחלת הלשון והשכלת עם" במשרד החינוך והתרבות. במסגרת תפקיד זה, היה אחראי להתפתחותו של האולפן  לעברית, בין היתר, באמצעות פרסומים שונים שיזם וערך. בשנים אלו, היה קודש מהיוזמים והאחראים על ביצוע מבצעי "ביעור הבערות" בקרב העולים. 

בשנותיו האחרונות, עבר לגור באשדוד, שם ייסד וניהל את "המוסד לחינוך מבוגרים". החל משנת 1991 פרסם שלמה קודש סדרת ספרי לימוד חדשניים לעברית, בשיטת "עברית קודש". שיטת לימוד מקורית זו, התבססה על שילוב של הנחלת ערכי יסוד ביהדות ובתרבות ישראל בד בבד עם הוראת השפה העברית. שלמה קודש פרסם עשרות מאמרים וספרים בנושאי "הנחלת הלשון" ו"חינוך מבוגרים". כמו כן, פרסם חמישה ספרי ילדים. 

על פועלו בשדה החינוך זכה בפרסים ובאותות הוקרה רבים בישראל ומחוצה לה. שלמה קודש נפטר באשדוד, בגיל 97.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:בית משפט השלום העברי
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:משיאי משואה ביום העצמאות: 1981
קטגוריה:יקירי אשדוד
קטגוריה:ישראלים ילידי ליטא
קטגוריה:אישים הקבורים באשדוד
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1903
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2000
בורחס ואני

**בורחס ואני** (בספרדית: **Borges y yo**) הוא סיפור קצר מאת הסופר, הפילוסוף והמשורר הארגנטינאי חורחה לואיס בורחס. זהו סיפור קצר מאוד, המתאר את הפער בין בורחס ה"סופר" לבורחס ה"רגיל", שמתוארים כשתי ישויות נפרדות אך מבולבלות, לשתי הדמויות אותם התחביבים (אם כי אצל בורחס הסופר הם נראים, לטענת בורחס השני, יומרניים). לאורך הסיפור ההפרדה שנוצרת בין הדמויות נהיית פחות ופחות ממשית, עד לשיא במשפט האחרון של הסיפור: "איני יודע מי משנינו כותב את הדף הזה".

הסיפור התפרסם לראשונה ב-1957, וב-1960 נאסף בספר *El hacedor* ("היוצר"). בשנת 1975 פורסם הסיפור בעברית, בתרגומו של יורם ברונובסקי, כסיפור הפותח את הספר "גן השבילים המתפצלים" בהוצאת הקיבוץ המאוחד.

## הערות שוליים

קטגוריה:סיפורים קצרים
קטגוריה:ספרות ארגנטינאית
קטגוריה:יצירות משנת 1957
קטגוריה:חורחה לואיס בורחס
ארכיטקטורה עסקית

**ארכיטקטורה עסקית** או **ארכיטקטורה ארגונית** (באנגלית: Enterprise Architecture) היא מתודולגיה כוללת לתיאור ותכנון התהליכים העסקיים, מערכות המידע ומבנה הארגון. החל מהיחידות הארגוניות, התהליכים, המערכות התומכות, המיקום, המידע, הטכנולוגיות וממדים נוספים ככל שנדרש לתיאור ולניהול הארגון.

ארכיטקטורה עסקית היא שילוב של גישה ניהולית, מתודולוגיה ומוצרי תוכנה תומכים, במטרה להבטיח שיעדי המערך העסקי מבוצעים בצורה אופטימאלית על ידי המערך התפעולי. ארכיטקטורה עסקית מתבטאת באמצעות מודלים עסקיים מסוגים שונים, כגון: מבנה ארגוני, תרשימי זרימה של תהליכים עסקיים, מיפוי של מערכות המידע התומכות בתהליכים העסקיים ועוד.

**המטרה:** להבטיח שיעדי המערך העסקי מבוצעים בצורה אופטימאלית על ידי המערך התפעולי.

## ממדים לארכיטקטורה עסקית
6 ממדים בסיסיים לארכיטקטורה העסקית מוגדרים במודל POLDAT:
* **Processes** – התהליכים שמבוצעים בארגון.
* **Organizations** – המבנה הארגוני (אגפים, מחלקות, בעלי תפקידים וכו').
* **Locations** – אתרים בהם מתבצעות פעילויות הארגון.
* **Data** – מבנה המידע והנתונים.
* **Applications** – מערכות המידע (מערכות תוכנה).
* **Technologies** – חומרה ותשתיות הארגון (שרתים, מאגרי מידע וכו').

ניתן להגדיר ממדים נוספים על פי צורך הארגון.

## אחריות בארגון על הארכיטקטורה עסקית
בארגונים מסודרים קיים ארכיטקט ראשי האחראי על הארכיטקטורה העסקית- **ארכיטקט ארגוני**.

תחזוקת המודל מתבצע במשותף על ידי יחידות רבות בארגון:

**יחידות האסטרטגיה והנהלה בכירה** – מאפשר קביעת מטרות ויעדים למערך העסקי.

**או"ש (ארגון ושיטות)** – אחראי בעיקר על הקשר בין הדרישות של הגורם העסקי והתרגום לשיטות עבודה הכולל את הגדרת היחידות הארגוניות והתהליכים העסקיים.

**יחידות רגולציה וניהול סיכונים** – מעדכנים את היבטי הסיכון בתהליכים על פי ההגדרות הרגולציה השונות.

**יחידות הפיתוח וה-[[טכנולוגיית מידע|IT]]** – נעזרים במידע הנצבר במודל על מנת לתחזק ולפתח את המערכות, מעדכנים ונעזרים בתרשימי ה-BPMN לצורכי הפיתוח.

## יישום ארכיטקטורה עסקית
ארכיטקטורה עסקית מיושמת על ידי:
***גישה ניהולית** – התחייבות ההנהלה הבכירה ליישום והובלה של ארכיטקטורה עסקית כמהלך אסטרטגי לארגון.
***מתודולוגיה מתאימה לארגון** – ישנן מתודולוגיות רבות בעולם, בהן ZACHMAN ו-TOGAF. חשוב להתאים לארגון שילוב של מתודולוגיה שתענה לצרכים העסקיים של הארגון.
***מוצר תוכנה תומך** –דוגמה לתוכנות התומכות בארכיטקטורה עסקית.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:משאבי אנוש
יצחק מדורא

**רבי יצחק בן רבי מאיר הלוי מדורא** (דירן) שבגרמניה, היה מרבני אשכנז במאה הראשונה לאלף השישי (המאה ה-13 - המאה ה-14). לספרו שערי דורא נודעה השפעה רבה על פסיקת ההלכה בנושאי כשרות המזון (איסור והיתר).

## זמנו
חוקרי תולדותיו חלוקים בשאלה האם היה בתחילת המאה הראשונה לאלף השישי (אמצע המאה ה-13) או בסופה (אמצע המאה ה-14).

ישנן מספר ראיות להקדמת זמנו לאמצע המאה ה-13: בשו"ת תרומת הדשן ('פסקים וכתבים' סימן רטו), קיימת מובאה המגדירה את המהר"ם מרוטנברג והרא"ש כ"בתראי" (=מאוחרים) ביחס לרבי יצחק מדורא.

כמו כן, נמצא כתב יד ובו עדות בנו, רבי אלכסנדרי, על כך שאביו למד בצעירותו בישיבת בירונא שבבורגון בפני רבי טוביה בן רבי אליהו מוייאנה  שבצרפת. הבן מספר שאביו נוכח בעת ביקורו של רבי יחיאל מפריז בישיבת בירונא, כנראה בדרך מסעו לארץ ישראל בשנים 1240- 1260, ומכאן שרבי יצחק נולד בסביבות 1220-1240.

בנוסף לכך, מהר"ח אור זרוע, שחי במחצית השנייה של המאה ה-13, מתייחס לספרו של רבי יצחק, השערי דורא, ומכאן שהיה בן דורו.

רבי יצחק היה בקשר עם הרא"ש, ולעיתים הוא חתום יחד עמו על תשובות שכתבו במשותף.

מתלמידיו: רבי אלכסנדרי זוסלין הכהן, בעל ספר האגודה, רבי שמשון בן צדוק (בעל התשב"ץ קטן).

## משפחתו
נשא לאשה את פורא בת רבי יקר הלוי בר שמואל מקלן ("קלוניא"). ידוע גם על בן בשם רבי אלכסנדרי, שעדותו אודות אביו היא המקור להיותו לוי ולפרטים נוספים אודותיו.

## חיבוריו
***[[שערי דורא]]**. כאמור, זהו ספרו העיקרי שהביא לו את עיקר פרסומו. הספר עוסק בהלכות כשרות המזון, והוא היה במשך דורות מקור עיקרי ללימוד הלכות הכשרות בקרב עדות אשכנז. גם לאחר פרסום השולחן ערוך והרמ"א נודעה לו חשיבות רבה. כמו כן לספר חלק העוסק בקיצור בהלכות נדה. המחבר מעיד בהקדמה לחלק זה שהוא נכתב לבקשת אשתו: "הנה זוגתי הפצירתני לכתוב לה הלכות נדה ואפרשם בקוצר בכ"ח דינין".

*'''מנהגים של כל השנה מאשכנז''' (נקרא גם "מנהג דורא" או "מנהגים ישנים מדורא"), על מנהגי המועדים והתפילות. התפרסם לראשונה מכתבי יד על ידי ישראל אלפנביין, ניו יורק תש"ח, ונכלל גם במהדורת "שערי דורא השלם" בהוצאת יריד הספרים, ירושלים תשס"ד, בסוף הכרך.
*הלכות חלה
*צונץ מייחס לו גם את הספר **תיקון שטרות**, קובץ נוסחאות של גיטין ושטרות שונים, מאת "ר"י הדרשן בהחסיד (=בן החסיד) רבי מאיר".

## לקריאה נוספת
* ישראל אלפנביין, מבוא ל**מנהגים ישנים מדורא**, ניו יורק תש"ח
* ישראל תא שמע, **על ספר איסור והיתר של רבינו ירוחם ועל רבי יצחק מדורא**, סיני ס"ד, עמ' רנו-רנז.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשוני אשכנז
קטגוריה:מחברי ספרי הלכה: ראשונים
קטגוריה:יהודי אשכנז במאה ה-13
תינוקות של בית רבן

[שמאל|ממוזער|250px|לימוד תורה לתינוקות של בית רבן בת"ת ב[העיירה היהודית|עיירה היהודית נובוגרוידק (כיום בלארוס), 1930, מספר שנים לפני שנכחדה.]]
**תינוקות של בית רבן** (בראשי תיבות: **תשב"ר**) הוא כינוי לילדים הלומדים תורה אצל מלמדי תינוקות.

מקור הביטוי מן התלמוד הבבלי: "אין העולם מתקיים אלא בשביל הבל תינוקות של בית רבן". התלמוד שם מוסיף לתאר את חשיבותם של 'תינוקות של בית רבן' באמרו: "אין מבטלין תינוקות של בית רבן אפילו לבניין בית המקדש... כל עיר שאין בה תינוקות של בית רבן - מחריבין אותה".  

המושג "תינוק", המשמש בימינו לפעוטות בגיל היניקה, משמש בלשון חז"ל לילדים עד גיל בר מצווה. ואע"פ שאין זה מוכרח ש"תינוקות של בית רבן" הם גם עד גיל בר מצווה, ייתכן שכן. אכן יש מקום לומר שהם עד גיל עשרים, שהרי ההגדרה שלהם הוא שיש להם "הבל שאין להם חטא", ועד גיל עשרים לא דנים בבית דין של מעלה. ויש להאריך בחקירה בזה.  

שימוש בביטוי 'תינוקות של בית רבן' נעשה לתיאור דבר פשוט הידוע לכול: "הא (זה) אפילו תינוקות של בית רבן יודעין אותו" ; "הרי אני מכשילך בדבר שאפילו תינוקות של בית רבן יודעים אותו".

בימינו מכונים תלמידי החדרים **ילדי תשב"ר**. שמו הרשמי של ה"חדר" הראשון בבני ברק, השוכן בביתו של החזון איש, הוא "תלמוד תורה תשב"ר".

במקור ובדרך כלל משמש הביטוי כינוי לילדים הלומדים תורה, אולם נעמי שמר בשירה "לא תנצחו אותי" עשתה שימוש בביטוי זה והרחיבה אותו למשמעות כללית של תלמידי בית ספר: "ותינוקות של בית רבן עם הילקוט שעל גבם...".

## הערות שוליים

קטגוריה:החברה היהודית
קטגוריה:חינוך יהודי
קטגוריה:מצוות תלמוד תורה
דב בער אליעזרוב

הרב **דב בער אליעזרוב** (ח' בטבת תרס"ח, 13 בדצמבר 1907 – י"ח באב תשנ"ז, 21 באוגוסט 1997) היה רב מחנה המעצר בלטרון בתקופת המנדט הבריטי, רבה של שכונת קטמון בירושלים, חבר בבית דין רבני חב"ד. וראש הכולל של ישיבת כרם ביבנה.

## ביוגרפיה
נולד בחברון לאברהם ושיינא. משפחתו הייתה מצאצאי הרבנית מנוחה רחל סלונים והשתייכה לחסידות חב"ד, חלק מקהילת חב"ד בחברון. בצעירותו למד והתחנך אצל סבו, הרב שלמה יהודה לייב אליעזרוב, רב היישוב היהודי בחברון ומחבר הספר "שאילת שלמה". בתקופת מלחמת העולם הראשונה ירדה משפחתו למצרים ולאחריה שבה לארץ ישראל והתיישבה בשכונת בית ישראל בירושלים.

למד בתלמוד תורה עץ חיים אצל המלמדים המפורסמים הרב אליהו יוסף שמואל בסן, הרב חיים מן והרב אברהם חיים הקלמן. ידידו מאותם ימים היה הרב שלמה זלמן אוירבך שלמד גם הוא באותה כיתה. בהמשך למד בישיבת עץ חיים אצל הרב שמואל גדליה ניימן והרב איסר זלמן מלצר, וקיבל סמיכה לרבנות מהרב מלצר, הרב קוק והרב שמשון אהרן פולונסקי, אצלו שימש רבות בהוראה.

הוא החל למסור שיעורים ולפרסם מאמרים, בין היתר בכתב העת "כרם ציון" שעסק במצוות התלויות בארץ. לאחר מכן שימש כר"מ בישיבת תורת אמת וראש ישיבת ראדזין בירושלים.

בתקופת המנדט הבריטי מונה על פי עצתו של הרב הראשי בן-ציון מאיר חי עוזיאל לרב מחנה המעצר בלטרון והיה אחראי לצורכי הדת של העצירים היהודים. במסגרת תפקידו שהה במשך כל השבתות במחנה המעצר. את פעילותו בשנים הללו תיאר בהרחבה בפתח ספרו "שאלי ציון" העוסק בשאלות שונות שהתעוררו בתקופה זו.

במלחמת העצמאות נהרס ביתו בשכונת מאה שערים בעקבות ההפגזות והוא עבר יחד עם משפחתו לשכונת קטמון בה שהו באותה עת פליטי העיר העתיקה שקיבלו אותו כרבם. מאז ועד לפטירתו שימש כרב השכונה. במקביל שימש כראש הכולל של ישיבת כרם ביבנה. החל משנת תשי"ז (1957) שימש כמרכז הוועדה לבחינת רבנים של הרבנות הראשית.

נפטר בי"ח באב תשנ"ז (1997) ונטמן בהר המנוחות בירושלים. על מצבתו נכתב "היה רב מבקר במחנה העצורים בלטרון".

בנו, הרב יעקב אליעזרוב, מכהן כראש אב בית דין בבית הדין הרבני בירושלים. חתנו הוא פרופ' מרדכי כסלו.

## ספריו
* **שאלי ציון** - שו"ת
* **מורה בהלכה** - הלכות נדה ומקוואות
* **דבר ציון** - פירושים וביאורים על התורה ועל המועדים

## לקריאה נוספת
* הרב יעקב אליעזרוב (בנו), **דב"ר אמת** - חוברת לזכרו, ירושלים תשנ"ח

## קישורים חיצוניים
* גאון וחסיד בשערי כלא לטרון (מתוך "עולם החסידות"), אתר שטורעם נט
* עלון יש"ע שלנו  גיליון 158, גיליון 159
* שבתי זכריה, הרב דב בער אליעזרוב זצ"ל, באתר מספרי סיפורים
* 
* הרב אוריאל בנר, הרב דב בר אליעזרוב זצ“ל ותפקידו כרב מחנה המעצר בלטרון, המעין, גיליון 223, תשרי תשע“ח [נח, א], עמ' 65–73
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:ירושלים: רבני שכונות
קטגוריה:בוגרי ישיבת עץ חיים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:מחנה המעצר בלטרון
קטגוריה:קטמון: רבנים
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס הרב טולידאנו
קטגוריה:חברי בית דין רבני חב"ד בעבר
קטגוריה:מאה שערים: אישים
קטגוריה:רבני חב"ד במאה ה-20
קטגוריה:משפחת סלונים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1907
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1997
דוד שור

שמאל|ממוזער|250px|שור (בימין), לפני 1917
**דוד שוֹר** (Schorr; ברוסית: **Давид Соломонович Шор**, דוד סולומונוביץ שוֹר; 15 בינואר 1867 – 1 ביוני 1942) היה פסנתרן, מלחין ומחנך מוזיקלי ברוסיה ובארץ ישראל.

## קורות חיים
שור נולד בסימפרופול שבחצי האי קרים, בדרום האימפריה הרוסית (כיום באוקראינה), לדינה ולשלמה, מורה ופעיל ציבור. בגיל עשר החל את לימודיו בקונסרבטוריון בסנקט פטרבורג ואחר כך בקונסרבטוריון במוסקבה. הואיל ובאותה תקופה קבלת משרה אקדמית במורה למוזיקה ברוסיה דרשה המרת דת לנצרות, נתקל בקשיים במציאת עבודה.

בשנת 1892 יסד את "השלישייה המוסקבאית", שבה ניגן לצד קריין (כנור) וארליך (צ'לו). שלישייה פעלה במשך 25 שנים וזכתה להצלחה רבה ברוסיה ומחוצה לה. אלכסנדר גולדנווייזר החליף את שור בשנת 1907.

בשנת 1912 יסד מכון לחינוך מוזיקלי על שם בטהובן במוסקבה, שפעל עד למהפכה הקומוניסטית. הוא היה פעיל ב"חברת מפיצי השכלה" היהודית ברוסיה וארגן במסגרתה קונצרטים.

בשנת 1907 ביקר לראשונה בארץ ישראל וערך קונצרט בירושלים ולאחר חזרתו יסד ברוסיה ועד לתמיכה בחינוך מוזיקלי בארץ. לאחר מהפכת אוקטובר (1917) בוטלו הגבלות אשר מנעו מיהודים לכהן במשרות הוראה בכירות, ושור מונה לפרופסור בקונסרבטוריון הממשלתי.

בשנת 1925 ביקר בשנית בארץ, ובשנת 1927 עלה ארצה. בשנת 1927 ייסד וניהל את "המוסד להפצת המוזיקה בעם", שבמסגרתו הועברו קורסים למדריכי המקהלות.

בין השנים 1929–1935 לימד והרצה במסגרת האוניברסיטה העברית ברחבי הארץ. לאחר עלייתו ארצה נבחר ליושב ראש "אגודת אמנים ומורים למוזיקה" ונשאר בתפקיד עד מותו.

משנת 1935 שימש כמפקח לתחום החנוך המוזיקלי בגני הילדים של תל אביב, שם היה מוכר כ"סבא שור", וכן ניהל את הקונצרטים לציבור הפועלים בבית ברנר.

בשנת 1936 ייסד מכון להשכלה וחינוך מוזיקליים אשר נוהל בהמשך על ידי בנו, פרופ' יהושע שור (1891–1974 מוזיקאי ומחנך אף הוא), בתל אביב, חולון ובת-ים.

בין תלמידיו היו שולמית שפיר, טובה בורודיצקי, עמנואל עמירן ואסתר כ"ץ.

היה נשוי לרחל לבית מילר ואב לשלושה: מרים, אוגניה ופרופ' יהושע שור.

250px|ממוזער|שמאל|קברו של דוד שור בבית הקברות טרומפלדור
נפטר בתל אביב ב-1 ביוני 1942, בגיל 75, ונקבר בבית הקברות טרומפלדור.

## קישורים חיצוניים

* 
* משה גליקסון, פרופיסור דוד שור, "הארץ", ג' בשבט תרצ"ז, 15.1.1937, בפרויקט בן-יהודה
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

[ממוזער|ימין|דוד שור ו[אריה רפאלי (צנציפר) בבית הבראה "החלמה" ברמת גן, 11.8.39]]

קטגוריה:אנשי חינוך יהודים רוסים
קטגוריה:מורים למוזיקה יהודים
קטגוריה:מורים למוזיקה בישראל
קטגוריה:פסנתרנים יהודים רוסים
קטגוריה:פסנתרנים ביישוב
קטגוריה:פסנתרנים ישראלים
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות טרומפלדור
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1867
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1942
סול פרלמוטר

[ממוזער|250px|שמאל|סול פרלמוטר בעת קבלת [פרס שאו]]
**סוֹל פרלמוטר** (**Saul Perlmutter**; נולד ב-22 בספטמבר 1959) הוא אסטרופיזיקאי יהודי אמריקאי במעבדה הלאומית לורנס ברקלי ופרופסור במחלקה לפיזיקה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. הוא חבר באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים ובאקדמיה הלאומית למדעים בארצות הברית. בשנת 2011 זכה פרלמוטר בפרס נובל לפיזיקה, במשותף עם בריאן שמידט ואדם ריס, על תרומתם לחקר התרחבות היקום. קבוצת המחקר שבראשה עומד פרלמוטר מצאה ראיות המצביעות על האצה בהתפשטות היקום. השלושה מצאו הוכחות לקיומה של תופעת התרחבות היקום ולהאצתו של התהליך. פרלמוטר זכה בחצי מהפרס ושני המדענים הנוספים התחלקו בחצי השני.

## ביוגרפיה
פרלמוטר נולד למשפחה יהודית בשמפיין בת חמש נפשות. אביו הוא הכימאי דניאל פרלמוטר, אמו הסוציולוגית פליס פרלמוטר. שתי אחיותיו הן שירה וטובה.

## פרסים
* בשנת 2002 זכה בפרס ע"ש E.O. Lawrence מטעם משרד האנרגיה האמריקאי
* בשנת 2003 זכה בפרס מדען השנה במדינת קליפורניה
* בשנת 2005 זכה בפרס ג'ון סקוט המוענק על ידי מכון פרנקלין בפילדלפיה
* בשנת 2006 זכה בפרס שאו באסטרונומיה, ובפרס אנטוניו פלטרינלי (Antonio Feltrinelli Prize)
* בשנת 2007 זכה בפרס גרובר לקוסמולוגיה
* בשנת 2011 זכה בפרס נובל לפיזיקה
* בשנת 2015 זכה בפרס פריצת הדרך בפיזיקה יסודית

## קישורים חיצוניים

* Supernova Cosmology Project, אתר קבוצת המחקר שבראשה עומד פרלמוטר 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זוכי פרס נובל יהודים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיקה
קטגוריה:אסטרופיזיקאים אמריקאים
קטגוריה:אסטרופיזיקאים יהודים
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:מדענים יהודים אמריקאים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:יהודים זוכי פרס שאו
קטגוריה:זוכי פרס פריצת הדרך בפיזיקה יסודית
קטגוריה:זוכי מדליית אלברט איינשטיין
קטגוריה:זוכי פרס גרובר בקוסמולוגיה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1959
קטגוריה:זוכי פרס דיקסון במדעים
יצחק אייזיק רוזנבוים

רבי **יצחק אייזיק רוזנבוים** (כ"א בטבת ה'תרס"ו, 18 בינואר 1906 – י"ד בתמוז ה'תש"ס, 20 ביולי 2000) היה האדמו"ר הראשון מזוטשקא. מכונה ה"**נחל יצחק**" על שם ספרו.

## תולדותיו
נולד בעיר צ'רנוביץ לרבי איתמר רוזנבוים מנדבורנה. נישא לחנה בת רבי נתן דוד הכהן הולנדר רבה של אמסאנא שבגליציה (שהיה חתנו של רבי נפתלי משולם פייבוש מסניאטין). גיסו הוא הרב שמואל מאיר הולנדר. מיד לאחר נישואיו קבע את מקום מגוריו בזוטשקא, עיירה קטנה בפרברי צ'רנוביץ, שם שימש כרב העיר עוד בחיי אביו, ועל שמה נקרא האדמו"ר מזוטשקא. לאחר שנים ספורות עבר לכהן בעיר וואשקוביץ שם כיהן באדמו"רות עד פרוץ מלחמת העולם השנייה.

במהלך מלחמת העולם השנייה נדד יחד עם משפחתו והגיע לאוקראינה, שם הסתתר בעיירה באלטה. ביום ה' בניסן ה'תש"ד 1944 נתקל בקצינים גרמנים שרצו להורגו וכבר כרכו על צווארו את חבל התלייה, אך במפתיע החליטו לשחררו. צאצאיו וחסידיו חוגגים מדי שנה ביום זה את נס הצלתו.

אחר השואה היגר לארצות הברית, תחילה ישב באיסט ניו יורק ובקראון הייטס, ולאחר מכן בבורו פארק שם נאבק לסגירת החנויות בשבת ועל שמירת השבת, ופעולותיו נשאו פרי.

לאחר פטירת אביו בשנת ה'תשל"ג החל למלא את מקומו בבית מדרשו בשכונת יד אליהו בתל אביב. בשנת ה'תשמ"א עבר להתגורר בבני ברק, שם יסד בית מדרש ותלמוד תורה. ייסד גם את מפעל שונה הלכות, שבמסגרתו נבחנים מאות אברכים ובחורים מדי חודש על שולחן ערוך ומשנה ברורה הלכות שבת.
ממוזער|ציונו של האדמו"ר מזוטשקא בהר הזיתים
נפטר אור לי"ד בתמוז תש"ס בגיל 94, ונקבר באוהל אדמו"רי נדבורנא בהר הזיתים.

## מצאצאיו
*חתנו, אחיו הרב אשר ישעיה, האדמו"ר מנדבורנה חדרה.
*חתנו, קרובו רבי יוסף לייפר, האדמו"ר מחסידות ווערדאן.
* בנו הגדול הרב מאיר היה רב קהילת שומרי שבת בקראקס (ה' סיון תרפ"ח - ג' אלול תשפ"א) חתן רבי צבי אביגדור פעקעטע מנאנאש.
* בנו רבי ישראל (תרצ"א-כ"א בחשוון ה'תש"ע 1931-2009), היה חתן רבי מנחם שלמה טויב מקאלוב. כיהן כאדמו"ר מסטניסלב במונסי.
*בנו רבי נתן דוד (ג' בסיוון תש"ה – כ"ח בשבט ה'תשע"ט), חתנו של רבי מרדכי מזוויהל. מילא את מקומו כאדמו"ר מזוטשקא, בנו הרב אשר ישעיה רוזנבוים ממלא את מקומו. חתנו הוא הרב אלימלך בידרמן.

## ספריו
***הצניעות והישועה**
***נחל יצחק** על התורה, בני ברק ה'תשס"ב.
***המנורה הטהורה** בשלבי הוצאה לאור

## לקריאה נוספת
* 
*קובץ **נזר התורה** ניסן ה'תשס"ה
***[[המודיע]]** תוספת לגיליון, י"ג בתמוז ה'תש"ע, עמ' ט"ו - י"ז
***שמן ששון מחבריך** חלק ד' ירושלים ה'תש"ע

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אדמו"רים ישראלים
יצחק
יצחק
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:בני ברק: אדמו"רים
קטגוריה:תל אביב-יפו: אדמו"רים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקות החסידים
קטגוריה:רבנים בשואה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1906
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2000
גרפן

**גרפן** (באנגלית: **Graphene**) הוא יריעה דו-ממדית של אטומי פחמן, המסודרים בצורת משושים (צורתו של הגרפן יכולה להזכיר צורת כוורת), בעובי של שכבה אטומית אחת, ומהווה את אבן היסוד לתצורות: גרפיט, פולרנים (אנגלית: Fullerenes) וננו-צינוריות פחמן.

גרפן מהווה את אחת מצורות האלוטרופ של פחמן והוא החומר הדו־ממדי הראשון שבודד במעבדה.

גרפן הוא סמי-מתכת בעל תכונות אלקטרוניות ייחודיות. הקוואזי-חלקיקים שלו מאבדים את המסה שלהם וניתנים לתיאור על ידי משוואת דיראק, המשלבת את תורת היחסות הפרטית עם מכניקת הקוונטים. תכונותיו הייחודיות מושכות עניין מדעי רב.

כאשר שכבות רבות של גרפן מסודרות זו על גבי זו, מקבלים למעשה צורה אלוטרופית נוספת של פחמן – גרפיט.

## תכונות
גרפן הוא חומר קשה ביותר, אפילו יותר מיהלום. הוא אחד החומרים הדקיקים ביותר הידועים לחוקרים בימינו שניתנים לעיבוד ולייצור. הוא שקוף ודחיסותו גבוהה.

לגרפן מוליכות חשמל וחום גבוהה (פי 10 מנחושת).

## שימושים
הגרפן שולב במספר טכנולוגיות עדכניות, כגון תאים סולאריים ומסכי מגע, בשל מוליכותו הרבה ושקיפותו. בנוסף, הגרפן הוא אחד האמצעים ליצירת ננו-צינוריות פחמן: מגלגלים יריעת גרפן סביב ציר האורך שלה ליצירת גליל, והתוצאה היא ננו-צינורית פחמן.

בינואר 2015 פורסם מאמר הטוען כי הודות לתכונותיו של הגרפן, ניתן יהיה לקדם את תחום ייצור הסוללות באמצעותו.

## פרסים על גילוי החומר וחקר תכונותיו
על גילוי החומר והתכונות המשויכות לו הוחלט להעניק ב-2010 את פרס נובל לפיזיקה לאנדריי גיים וקונסטנטין נובוסלוב, מאוניברסיטת מנצ'סטר באנגליה.

בשנת 2020 הוענק פרס וולף לפיזיקה לפבלו חריו-אררו, אלן מקדונלד ורפי ביסטריצר, על "עבודתם החלוצית בתאוריה וניסוי של גרפן דו-שכבתי מסובב".

## גרפן במטאוריט קניון דיאבלו
גרפן נמצא במטאוריט קניון דיאבלו, והחוקרים סוברים כי יש היתכנות למציאתו במקומות נוספים בעולם, וכי ניתן יהיה להשתמש בו בעתיד לצרכים טכנולוגיים ורפואיים

## גרפן בישראל
בשנים האחרונות החל פיתוח ישראלי לייצור גרפן ליישומים תעשייתיים, כאשר המשמעותי מבין הפיתוחים השונים היה במסגרת 'מאגד גרפן' מטעם רשות החדשנות, אשר כולל את פרופ' דורון נווה מאוניברסיטת בר-אילן מצד האקדמיה (בשיתוף חוקרים מאוניברסיטת תל אביב, הטכניון ואוניברסיטת בן-גוריון בנגב וד"ר אלעד מנטוביץ מחברת אנבידיה), ביחד עם סימטל ננו-ציפויים, אלישרא ופי.סי.בי מצד התעשייה. הגרפן מיועד לשרת את תעשיית האלקטרוניקה הישראלית והעולמית, לצורכי פיזור חום במעגלים אלקטרוניים ולהגברת התדר במעגלים אלו.

הגרפן נמצא במוקד מחקר ענף בכלל האוניברסיטאות ומכוני המחקר בארץ.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פחמן
קטגוריה:ננוטכנולוגיה
קטגוריה:תרכובות ארומטיות
קטגוריה:משושים
מייק ב. אנדרסון

**מייק בי אנדרסון** (באנגלית: **Mike B. Anderson**) הוא במאי טלוויזיה ואנימטור אמריקאי העובד כבמאי מפקח של משפחת סימפסון. אנדרסון זכה פעמיים בפרס אמי על פרקים שביים: בשנת 1997 על הפרק "הפוביה של הומר" (בעקבותיו זכה גם בפרס "Annie" ובפרס "WAC") ובשנת 2001 על הפרק "HOMR".

במהלך לימודיו ביים אנדרסון שני סרטים באורך מלא, ומאז 1990 הוא עוסק אך ורק בסרטי הנפשה, וביים שני סרטים נוספים. הוא השתתף בבימוי "משפחת סימפסון - הסרט" והשתתף בפיתוח המתקן "The Simpsons Ride" שבפארק השעשועים אולפני יוניברסל פלורידה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:במאי משפחת סימפסון
קטגוריה:במאי טלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אנימטורים אמריקאים
קטגוריה:במאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: אנימציה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1973
הייסורים בגן

**הייסורים בגן**, או **ליל הייסורים**, הוא אירוע בתולדות ישו בלילה האחרון לחייו הארציים, החל בסעודה האחרונה ועד מעצרו. במהלך פרק זמן זה, שהה ישו בגת שמנים (שם גם נעצר), התפלל והתעמת עם האל האב לגבי גורלו, ולבסוף השלים עם גורלו.

## האירוע
האירוע מתואר בכל ארבע הבשורות, ולפי התיאור, מיד לאחר הסעודה האחרונה יצא ישו והלך להתפלל. על פי הבשורות על פי מתי ומרקוס, מקום התפילה היה גת שמנים:
שמאל|ממוזער|350px|חזית כנסיית כל העמים והפסיפס המתאר את הייסורים בגן

הייסורים בגן מדגישים את צידו האנושי של ישו: האדם המתייסר והדואב אל מול גורלו החתום, ובנוסף את בדידותו ואת בגידת השליחים המסמלת את התכחשות העם ואת דחיית הבשורה. כפי שכתוב, ישו לווה בפטרוס ובאחים יוחנן ויעקב בן זבדי, ואף שביקש מהם להישאר ערים ולהתפלל עמו, הם בגדו בו ונרדמו בשלוש הזדמנויות. על פי הבשורה על-פי לוקאס ירד מלאך מן השמיים כדי לחזק את רוחו של ישו, אך כשנפלו עליו חבלי מוות, "הִתְפַּלֵּל בְּיֶתֶר חָזְקָה וְזֵעָתוֹ הָיְתָה כְּנִטְפֵי דָּם יוֹרְדִים עַל הָאָרֶץ".

## באומנות
האירוע מתואר במספר יצירות אמנות מפורסמות, בהן הציור "הייסורים בגן" של ג'ובאני בליני. בחזיתה המערבית של כנסיית כל העמים שבגת שמנים, הניצבת במקום בו התרחש ליל הייסורים לפי המסורת, קבוע פסיפס ענק המתאר את האירוע. בפסיפס נראה ישו כמתווך בין אלוהים ובני האדם, אך הוא ניצב בייסוריו ובבדידותו בין שתי קבוצות אנשים הנמצאות במרחק מה מימינו משמאלו. עוד נראה בפסיפס המלאך הנזכר בבשורה על-פי לוקאס, ומלאך נוסף האוחז בליבו של ישו כסמל לקורבנו.

## ראו גם
* גת שמנים
* כנסיית כל העמים

## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים


קובץ:Giovanni_Bellini_002.jpg|הייסורים בגן (בליני)
קובץ:Christ_in_Gethsemane.jpg|ישו בגת שמנים, ציור של היינריך הופמן
קובץ:Gethsemane_Carl_Bloch.jpg|מלאך מנחם את ישו, ציור של קרל היינריך בלוך
Agony in the Garden by Perugino-Uffizi.jpg|הייסורים בגן מאת פייטרו פרוג'ינו
Relief-Peterskirche Luzern.jpg|היסורים בגן בתבליט בכנסיית פטרוס בלוצרן


קטגוריה:ישו
קטגוריה:גת שמנים
קטגוריה:שינה בתרבות ובספרות
אלינוער ברגר

**אלינוער ברגר** (נולדה ב-30 ביולי 1933) היא מתרגמת ומרצה לתולדות האמנות.

## ביוגרפיה
אלינוער ברגר (לבית אריאל) נולדה ברמת גן למשפחה ממוצא רוסי. אביה היה קצין משטרה ואינטלקטואל (ברשותו הייתה אחת הספריות הפרטיות הגדולות בזמנו). הוא למד משפטים, ובסמוך לסיום לימודיו בשנת 1925 פרש בעקבות אירוע אנטישמי ועלה לארץ ישראל. אמה למדה בסמינר לגננות של יצחק אלטרמן בקישינייב ועלתה ארצה ב-1926.

אלינוער ברגר גדלה ברמת גן ולמדה בבית הספר התיכון אוהל שם. אחרי שירותה הצבאי כקצינה נישאה לעזרא ברגר, תעשיין. היא למדה ציור באופן פרטי אצל ישראל פלדי ואנטון גורביץ, ואחר כך, בסוף שנות ה-60, סיימה תואר ראשון ושני בספרות אנגלית ותעודת הוראה באוניברסיטת תל אביב. החל בשנות ה-70 למדה במדרשה לאמנות ברמת השרון ובד בבד לימדה שם קורסים בספרות, בהיסטוריה ובתאוריה של האמנות, בעיקר המודרנית. ברגר לימדה במדרשה עד לפרישתה בשנת 2002. בשנות ה-90 החלה לעסוק בתרגום מאנגלית, מלאכה שנעשתה בהמשך לקריירה שנייה מלאה. היא מתרגמת ספרות יפה קלאסית ובת זמננו וספרות מסאית.

ב-1989 פרסמה ספר לבני הנעורים, "היומן של אמא", בהוצאת עם עובד.

## מתרגומיה
* דניאל דרונדה - ג'ורג' אליוט
* מלאכים וחרקים - א.ס. בייאט
* נערה פראית - ג'ינו קמאני
* רע - דניס קופר
* חוכמת הכאב - אנדרו מילר
* המוקצה - ג'ון באנוויל
* תיק הראיות - ג'ון באנוויל
* חצוצרה - ג'קי קיי
* שנת הבשרים שלי - רות אוזקי
* התיקונים - ג'ונתן פראנזן
* לקרוא בחושך - שיימוס דין
* כיסא הקשירה - קתרין הריסון
* שאלת ברונו - אלכסנדר המון
* ההרפתקאות המדהימות של קוואליר וקליי - מייקל שייבון
* פתרון סופי - מייקל שייבון
* אהבה - טוני מוריסון
* חסד - טוני מוריסון
* שלל פוינטון - הנרי ג'יימס
* התחדשות - פאט בארקר
* המכתב הגנוב ואחרים - אדגר אלן פו
* חירות של רגע: היומן המקוצר - וירג'יניה וולף
* תור הברזל - ג'ון מקסוול קוטזי
* ראיונות קצרים עם גברים נתעבים - דייוויד פוסטר וואלאס
* המפלים - ג'ויס קרול אוטס

## קישורים חיצוניים

* 
*
* 

קטגוריה:מתרגמות ישראליות
קטגוריה:מתרגמים ישראלים
קטגוריה:מתרגמות מאנגלית לעברית
קטגוריה:מתרגמים מאנגלית לעברית
קטגוריה:בוגרות בית הספר אהל שם
קטגוריה:בוגרי בית הספר אהל שם
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרות המדרשה לאמנות
קטגוריה:בוגרי המדרשה לאמנות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1933
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1933
אונור אייר

[שמאל|ממוזער|250px|[איירבוס A320|איירבוס A321 של החברה בנמל התעופה המבורג פולסבוטל]]
[שמאל|ממוזער|250px|[איירבוס A320|איירבוס A320-200 של החברה]]
**אונור אייר** (בטורקית: **Onur Air Taşımacılık AŞ**) הייתה חברת תעופה שבסיס הפעולה המרכזי שלה היה באיסטנבול, טורקיה. החברה הפעילה טיסות שכר ליעדים רבים באירופה, וכן לאיחוד האמירויות הערביות מנמל התעופה הבינלאומי איסטנבול אטאטורק. החברה הייתה בבעלות משותפת ובחלקים שווים של ג'אנקוט בגאנה (Cankut Bagana, המנכ"ל הקודם שלה), היאיירי איצ'לי (Hayri İçli, המנכ"ל) וטולבנטצ'י אונסל (Tülbentçi Unsal).

החל מדצמבר 2021, היא נאלצה להשעות את כל הפעילות עד להודעה חדשה והוכרזה כפושטת רגל באפריל 2022.

## תולדות החברה
אונור אייר הוקמה ב-14 באפריל 1992 וחודש לאחר מכן החלה להפעיל טיסות לנמל התעופה הבינלאומי ארג'ן ליד לפקושה ברפובליקה הטורקית של צפון קפריסין באמצעות מטוס איירבוס A320 שכור. תוך 11 חודשים נוספו לחברה עוד כ-3 מטוסים ועד סוף שנת 1995 הפעילה תשעה מטוסים. בין השנים 1996-1999 פקדו קשיים כלכליים את החברה ומספר המטוסים צומצם. לאחר מכאן גדל צי החברה שוב, וכיום הוא מונה 30 מטוסים.

החברה התבססה בעיקר על מטוסים חכורים. כחלק מפשיטת הרגל של החברה, אונור אייר החזירה את כל צי המטוסים לחוכרים.

## פעילות החברה בישראל
בעבר החברה ביצעה 17 טיסות שכר שבועיות מנמל התעופה הבינלאומי של אנטליה לנמל התעופה בן-גוריון. הטיסות מטורקיה בוצעו במטוסי האיירבוס A321 והאיירובוס A330 של החברה.

## תאונות ותקריות
* ב-17 ביוני 2003, טיסה 2263 של החברה במטוס מסוג MD-88 נפגע בעת המראה.
* ב-15 במאי 2006 סירב טייס החברה להמריא מנמל התעופה הבינלאומי של אנטליה בטענה שהוא פוחד כי למטוס נשקפת סכנה.
* ב-1 בינואר 2007 נפתח תא המטען של מטוס החברה מסוג MD-88 וכל תכולתו נשפכה על המסלול.
* ב-7 בספטמבר 2007 אבד הלחץ בתא הנוסעים במטוס איירבוס A321 של החברה, והוא נאלץ לבצע נחיתת חירום בנמל התעופה הבינלאומי איסטנבול אטאטורק. מעדויות הנוסעים הסתבר כי עשן עלה מהמנועים ורק חלק ממסכות החמצן במטוס שוחררו.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות תעופה טורקיות
קטגוריה:חברות תעופה שנסגרו
מיליבנד

**מיליבנד** (באנגלית: **Miliband**) הוא שם משפחה

קטגוריה:שמות משפחה
צבי שמעוני

**צבי שמעוני** (27 בספטמבר 1936, חיפה - 25 באוגוסט 2010, ירושלים) היה פיזיקאי בתחום פיזיקה של פלזמה , ובולאי.

את עבודת הגמר בפיזיקה בנושא "מחקרים בספקטרוסקופיה אטומית" עשה בהדרכת פרופ' יואל רקח.

לאחר שירותו הצבאי במסגרת העתודה האקדמית, עשה דוקטורט בסטטיסטיקה על "פיתוחים תאורטיים בתחום הסדרות הסטטיסטיות-גאוגרפיות"  בהדרכת פרופ' רוברטו בקי. 

השתלם בארצות הברית בנושא פיזיקת הפלזמה באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין, והיה מרצה באוניברסיטה העברית בירושלים, בעיקר בנושא "פרקים בתאוריה של פיזיקת הפלזמה".

יחד עם זאת לא זנח את תחביב הבולאות. אסף תחומי בולאות שונים, השתתף בתערוכות בולים רבות, וכן היה מייסד ויו"ר האגודה לתולדות הדואר של ארץ-ישראל בשנת 1979. הוא ערך את ביטאון האגודה לתולדות הדואר במשך למעלה מ-25 שנה. ה"אגודה לתולדות הדואר של ארץ-ישראל" מפרסמת רבעון מקצועי בשפה האנגלית, אשר שם דגש על גילויים חדשים, ומוציאה לאור ספרי מחקר בולאי בתחום.

היה נשוי לכרמלה שמעוני, ד"ר לבוטניקה, ואב לשני בנים ובת.

## ספריו
כתב שני ספרים על הדואר בארץ בתקופת המצור:

*"תולדות הדואר בירושלים ובצפת בתקופת המעבר בזמן מלחמת השחרור (1948)", המחברים: ד"ר צבי שמעוני, ד"ר ירמיהו רימון ואיתמר קרפובסקי. הספר, בשפה האנגלית, בן 440 עמודים, כולל כ-200 תמונות היסטוריות ופילטליות, מתוכן 30 עמודי צבע. הספר הוצא לאור על ידי האגודה לתולדות הדואר של ארץ ישראל (מלכ"ר). 
*Leibu, E. and Zvi Shimʻoni. The Postal History of the Transition Period in Israel, 1948. Jerusalem: Society of the Postal History of Eretz-Israel, 1991. 
** Part I: Jerusalem and Safad Postal Services in the Transition Period
::מאת: צבי שמעוני, ירמיהו רימון, ואיתמר קרפובסקי. יצא לאור בשנת 2004.
**Part II: Nahariya, Rishon Le Zion, The Negev Settlements, Sodom, Gush Etzion, Ben Shemen, Haifa "Messengers" & Tiberias, Affula & Nahalal - emergency Mail  
::מאת: צבי שמעוני, איתמר קרפובסקי וצבי אלוני. יצא לאור בשנת 2009.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:פיזיקאים ישראלים
קטגוריה:אספנים ישראלים
קטגוריה:אספני בולים ישראלים
קטגוריה:בוגרי העתודה האקדמית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1936
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2010
1,000 מקומות מופלאים לראות לפני שנמות

**1,000 מקומות מופלאים לראות לפני שנמות** (באנגלית: **Places to See Before You Die 1,000**) הוא ספר טיולים מאת פטרישיה שולץ. הספר ראה אור בשנת 2003, ושהה יותר מ-99 שבועות ברשימת רבי-המכר העולמית.

בין "אלף המקומות" המוצגים בספר ניתן למצוא מקומות היסטוריים כגון ביתו של רוברט לואיס סטיבנסון בסמואה והמסלול של משלחת לואיס וקלארק בארצות הברית, מקומות בעלי היסטוריה תרבותית כמו הלה סקאלה באיטליה ומקומות בטבע כמו הגרנד קניון וים המלח בישראל. הספר "מערבב" בין מקומות ידועים ומקומות נשכחים. הספר שם דגש על בתי מלון מיוחדים ומסעדות.

ב-29 במרץ 2007 העלו ערוץ הטיולים וערוץ דיסקברי לשידור סדרה המבוססת על המקומות שבספר, ששמה כשם הספר. 

פטרישיה שולץ אף הוציאה "ספר המשך" בשנת 2007 שנקרא "1,000 מקומות מופלאים לראות בארצות הברית וקנדה לפני שנמות".

תרגום לעברית של הספר יצא לאור בשנת 2006 בהוצאת ידיעות אחרונות.

## לקריאה נוספת
* Patricia Schultz, **1,000 Places to See Before You Die**, 2003. 

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* אתר הסדרה בערוץ הטיולים

קטגוריה:מדריכי טיולים
קטגוריה:ספרי הדרכה אמריקאיים
קטגוריה:ספרי 2003
קטגוריה:ספרי הוצאת משכל
וושינגטון בלייד

**וושינגטון בלייד** (באנגלית: **Washington Blade**) הוא עיתון שבועי בפורמט טבלואיד הפונה לקהל של הומואים, לסביות, ביסקסואלים וטרנסג'נדרים (להט"ב). העיתון מופץ חינם באזור וושינגטון די. סי. שבארצות הברית, והוא הוותיק והגדול ביותר מסוגו ביותר בארצות הברית אחרי "Gay City News" היוצא בניו יורק.

הבלייד נחשב לעיתון מהסוג המתעד (Newspaper of record), והוא נחשב לאמין ומקיף בכיסוי התקשורתי שלו של חדשות הקשורות ללהט"ב ברמה המקומית, הארצית והבינלאומית. הניו יורק טיימס כינה את העיתון "אחד מהעיתונים בעלי ההשפעה הרבה ביותר הנכתבים עבור קהל להט"ב".

העיתון הושק לראשונה על ידי קבוצת מתנדבים בשנת 1969 במטרה להביא לחיזוק וקירוב קהילת הלהט"ב המקומית, והגיליון הראשון יצא ב-5 באוקטובר באותה השנה. בשנת 1997 החלה לצאת לאור מהדורה מקומית נוספת הניו יורק בלייד. בשנת 2001 נרכש העיתון על ידי חברת ההוצאה לאור הלהט"בית "Window Media", המוציאה לאור פרסומים בכל רחבי ארצות הברית. כשהוא מורכב מקבוצת עיתונאים מקצועיים, הפך במהרה הבלייד למקור מידע מוביל בתחומו ושרת קוראים בכל רחבי המדינה.

העיתון יוצא לאור מדי יום שישי, והמהדורה המודפסת שלו ניתנת לקריאה מקוונת או הורדה מאתר האינטרנט של העיתון.

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

* 

* וושינגטון בלייד - לעיון במהדורה המודפסת
* וושינגטון בלייד - סקירה היסטורית של העיתון, באתר The Rainbow History Project

## הערות שוליים

קטגוריה:ארצות הברית: כתבי עת
קטגוריה:עיתונות להט"ב
קטגוריה:וושינגטון די. סי.
חסדי נעמי

[ממוזער|200px|קופות צדקה של [קופת העיר וחסדי נעמי משמשמות לאיסוף מוצרי מזון וכסף.]]
ממוזער|250px|רכב לאיסוף תרומות של חסדי נעמי
**חסדי נעמי** היא עמותת חסד ישראלית, אשר הוקמה בשנת 1984 על ידי יוסף כהן ואשתו, שרה כהן, אז טבחי הערב של ישיבת מקור חיים בירושלים. נודעה בסיסמת הפרסום שלה "אמא, הבטחת לנו עוף לשבת!".
## פעילות
מאז הקמתה, תומכת חסדי נעמי במשפחות נזקקות ומסייעת לכ-25,000 משפחות נזקקות באופן קבוע ולאלפי משפחות נוספות בתקופות החגים.

בעזרת צוות מקצועי ולמעלה מ-20,000 מתנדבים, מפעילה כיום "חסדי נעמי" כ-40 מוקדים לחלוקת מזון בכל רחבי הארץ: מבאר שבע בדרום, בני ברק ופתח תקווה במרכז ועד צפת בצפון ומסייעת לנזקקים יהודים מכל גוני הקשת הישראלית: עולים חדשים וותיקים, צברים, דתיים וחילונים.

"חסדי נעמי" מלווה משפחות נזקקות בעת משבר; משמחת ילדים חולים באמצעות פרויקטים מיוחדים בבתי החולים, מפעילה חנות גמ"ח לנזקקים ומשמחת כלות וחתנים ביום חתונתם באמצעות אולמות ברשותם. בנוסף יש לה חנויות מסובסדות, והיא הפיקה מעל ל-100 דיסקים עם סיפורים חינוכיים לילדים על גדולי הדורות וסיפורי צדיקים.

מחזור הפעילות של הארגון בשנת 2010 היה 37 מיליון ש"ח, מתוכם 89% מגיע לנזקקים והשאר להוצאות פרסום וכדומה. בדיווחים הכלכליים האחרונים עד 2019 שכר שני הבכירים עמד סביבות 250,000 ש"ח בשנה לאיש (כ-20,000 ש"ח בחודש).

בשנת 2011 אתר האינטרנט של העמותה הושחת בידי פצחנים טורקים, והוצגו בו דגל טורקיה וסרט ובו נאום אנטי ישראלי בטורקית.
במהלך השנים משרדי העמותה ובית המנכ"ל אוימו ונשדדו.

במאי 2021, בעקבות המהומות בלוד בו ערבים השחיתו והציתו מספר בתי כנסת ארגנה העמותה התרמה למען שיקום בתי הכנסת שנפגעו.

בינואר 2022 אילנה קליין כתבה את השיר "זה לא סיפור, זו היסטוריה" ששרה עדן בן זקן ובהמשך הוא הופץ בפולין במסגרת מסע פרסום על ידי עמותת "חסדי נעמי", כנגד בעלי אינטרס לסלף את עובדות השואה.

## פרסים ואותות
* אות הנשיא למתנדב לשנת 2008.
* אות ה-40 לירושלים לשנת 2008.
* פרס מגן שר הבריאות לשנת 2005.
* פרס ירושלים לחסד לשנת 2022.

## קישורים חיצוניים
* 

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ארגוני סיוע כלכלי בישראל
קטגוריה:ישראל: עמותות
קטגוריה:מעוטרי אות הנשיא להתנדבות
קטגוריה:זוכי פרס ירושלים (ערוץ 7)
רמון אוליבר

**רמון אוליבר** (בצרפתית: **Raymond Oliver**; 27 במרץ 1909, לאנגון - 5 בנובמבר 1990, פריז) היה שף צרפתי ומחבר ספרי בישול.

## ביוגרפיה
אוליבר למד לבשל בלאנגון (גסקוניה) אצל אביו שהיה מלונאי. לפני מלחמת העולם השנייה הוא עבד במספר מסעדות צרפתיות, בהן אלפ ד'ואז. החל מ-1948 הוא עמד בראש מסעדת לה גראן ופור בפאלה רויאל בפריז. לואי וודאבל, הבעלים של מסעדת מקסים, היה הבעלים של המסעדה, שהייתה סגורה מאז 1905, רכש אותה אחרי המלחמה ושיפץ אותה עבור אוליבר. היא הייתה אחת המסעדות הפריזאיות המפורסמות ביותר בשנות החמישים והשישים ומקום מפגש פופולרי לפוליטיקאים, תעשיינים, ידוענים ואמנים, בכללם קולט וז'אן קוקטו שחי בפאלה רויאל. ב-1953 רמון אוליבר קיבל שלושה כוכבים במדריך מישלן האדום, עליהם שמר עד לשנת 1980.

ב-1953 אוליבר הנחה תוכנית בישול בטלוויזיה הצרפתית, "Art et magie de la cuisine" (האמנות והקסם במטבח), שהצליחה מאוד, הוא העביר אותה במשך 14 שנה ביחד עם קאתרין לאנז'ה. ב-1956 הוא ייסד ביחד עם שפים פריזאיים אחרים את איגוד המסעדות השולחנות הגדולים בעולם (Traditions & Qualité - Les Grandes Tables du Monde). ב-1976 הוא היה אחד מאחד עשר השופטים ב"שיפוט של פריז" (judgement of Paris).

בדצמבר 1983 התבצע בגראן ופור פיגוע חבלני בו נפצעו 12 אנשים. ב-1984 מכר אוליבר את המסעדה לקבוצת טטינג'ה ופרש לפנסיה.

אוליבר כתב 30 ספרי בישול. הוא היה אספן של ספרי בישול והיו לו למעלה מ-3000 ספרים באוסף, כמה מהם נשמרו היום תחת האקס ליבריס "Rouvier de Vaulgran".

בנו, מישל אוליבר, גם הוא שף ומחברם של ספרי בישול. בתו, שנטל אוליבר, היא גם היא טבחית.

קברו של רמון אוליבר נמצא בבית הקברות פר לשז בפריז.

## לקריאה נוספת

* **Larousse Gastronomique**, Clarkson Potters Publishers, New York, 2001, p. 808.


## קישורים חיצוניים

* ריצ'רד ליון, "רמון אוליבר, שף צרפתי מפורסם, נפטר בגיל 81", הניו יורק טיימס, 6 בנובמבר 1990
* 
* רמון אוליבר באתר בית הקברות פר לשז 

קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פר לשז
קטגוריה:שפים צרפתים
קטגוריה:מחברי ספרי בישול צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1909
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1990