עיר האלוהים

ממוזער|''De civitate Dei'', 1483
**[על אודות] עיר האלוהים** (בלטינית **De Civitate Dei**, ידוע גם בשם **De Civitate Dei contra Paganos**: **[על אודות] עיר האלוהים כנגד עובדי האלילים**) הוא ספר שנכתב בלטינית על ידי אוגוסטינוס בתחילת המאה ה-5. הספר עוסק בנושאים הקשורים באלוהים, במרטיריות, ביהודים ובפילוסופים נוצריים אחרים.

אוגוסטינוס כתב את מסתו על מנת להסביר את מערכת היחסים של הנצרות עם דתות ופילוסופיות מתחרות, ועם הממשל הרומי, בו השתלבה הנצרות במידה הולכת וגוברת. המסה נכתבה מעט לאחר שרומא נבזזה בידי הויזיגוטים בשנת 410. אירוע זה הותיר את רישומו על הרומאים ורבים ראו בו עונש על זניחתם את דתם האלילית. זהו הקשר החלטתו של אוגוסטינוס להציע את נחמת הנצרות, בכותבו כי **עיר האלוהים** תנצח בסופו של דבר, באופן סמלי. אוגוסטינוס הפנה את המבט השמימה, לכיוון גן העדן, מוטיב חוזר ביצירות נוצריות מתקופת שלהי העת העתיקה וחידוש מהפכני לאחר מילניום של התמקדות פגאנית בעניינים ארציים.

על אף כינונה של הנצרות כדתה הרשמית של האימפריה הרומית, אוגוסטינוס הפיץ מסר רוחני יותר מאשר פוליטי. על הנצרות, כך טען, להתעסק בירושלים האלוהית והמיסטית ולא בפוליטיקה הארצית. התאולוגיה שלו תמכה, ואף סייעה, להגדיר את הפרדת הכנסייה מהמדינה, שאפיינה את הפוליטיקה המערב אירופאית במרוצת ימי הביניים ולאחר מכן.

## תפיסת שתי הערים
הספר מציג את ההיסטוריה האנושית כקונפליקט בין מה שאוגוסטינוס כינה "עיר האלוהים" לבין "עיר האדם" (קונפליקט שעתיד להסתיים בניצחונה של הראשונה). 

עיר האלוהים המכונה גם "העיר השמימית" היא מושג מופשט שיש בו צד ממשי וצד אלגורי: במובן אחד,היא גן-עדן (של העולם הבא) -  המקום בו כל נשמות הצדיקים שנגאלו (בידי ישו) מתרכזות בו יחד לחיי נצח רוחניים; במובן השני היא כוללת גם את כל חברי הקהילה השואפים להגיע לגן-עדן ולזכות בחיי הנצח הללו - אנשים שוויתרו על עונג ארצי אשר הקדישו את חייהם לקידום ערכים נוצריים. מאידך, עיר האדם או העיר הארצית - היא כל עיר שאכן קיימת על-פני האדמה. היא מורכבת מחומר, מאנשים, ויש בה טוב ורע.

לפי אוגוסטינוס חלק מהאזרחים של עיר האלוהים נמצאים במסע, ובאופן זמני הם נוטלים חלק גם בעיר הארצית. לכן, נקודה מרכזית בחיבור היא שהעיר הארצית איננה מייצגת רוע מוחלט. בעוד שבעיר האלהים יש אך טוב –בעיר הארצית יש רוע, ויש בה מגבלות אחרות התלויות בחומריות שלה, אך אין זה אומר שהיא רוע מוחלט. 

שתי הערים אינם מכוונות לייצג מקומות או ארגונים ממשיים, אם כי ברור שאוגוסטינוס חשב כי הכנסייה הנוצרית מהווה את לבה של עיר האלוהים:

אוגוסטינוס שולל בצורה מוחלטת קשר בין שתי הערים. הנוכחות של אזרחי עיר האלהים בעיר הארצית אין פרושה כאילו אחת מתערבת בשנייה, ועיר האלהים נפרדת לחלוטין מן העיר הארצית. לפי אוגוסטינוס לא רק שהפרדת דת מהמדינה תיתכן, אלה גם אי-אפשר אחרת. הדת בהיותה רוחנית ועליונה נעדרת כל עניין בעיר הארצית ואיננה יכולה לקחת חלק בה. אין הדבר אומר שלאזרחי עיר האלהים, כלומר המאמינים או הצדיקים, אין מחויבות ונאמנות כלפי הערים הארציות שהם מתגוררים בהן. מחויבות זו לשלום הערים ולשגשוגן נובעת מאותה סיבה שהמאמין מחויב לשמור על גופו בריא ושלם - כלומר על-מנת לאפשר לנפש לעסוק ברצונותיה הרוחניים, עד שתוכל להיפרד מעול הגוף לחלוטין. מסיבה זו, עליונות של עיר האלהים על-פני העיר הארצית אין פרושה זלזול בחוקי האדם. 

עם זאת, אוגוסטינוס מוסיף לכך סייג לפיו התחשבות זו בחוקי העיר הארצית צריכה להישמר כל עוד חוקים אלה אינם פוגעים ביכולת של אזרחי עיר האלהים לממש את שאיפותיהם הרוחניות. בניסוח מודרני, הפרדת הדת מהמדינה היא מצב נתון מטבעם של הדברים, וכל ניסיון לשנות אותו יהיה בגדר אבסורד מצד המאמין. עם זאת לפי אוגוסטינוס, הדת תמיד עליונה על המדינה. הנאמנות של המאמין למדינה מותנית בכך שחוקיה לא יתנגשו עם חוקי הדת. יש הטוענים כי סייג זה מכיל זרע פורענות שיכול לערער על כל טענתו של אוגוסטינוס להפרדה בין הדת למדינה.

### מבנה הספר
החיבור מחולק לשלושים ושניים פרקים (המכונים ספרים), המשויכים לשני חצאים. חציו הראשון של החיבור (ספרים I-X) מוקדש לדיון אודות הדת והפילוסופיה ברומא. חציו השני של הספר (ספרים XI-XXII) מוקדש לדיון אודות היחס בין עיר האלוהים השמיימית, לעיר הארצית.

* ספרים I–V מוקדשים בעיקרם  לביקורת על הדת הפגאנית
** ספר I: ביקורת על עובדי האלילים התולים את נפילתה של רומא, בקבלת הנצרות, זאת בעוד הם ניצלו בזכות העובדה שהתוקפים נמנעו מלהרוג את מי שמצא מקלט בכנסייה. הספר גם מנסה להסביר כיצד ומדוע דברים טובים ורעים קורים לאנשים צדיקים ורשעים כאחד.
** ספר II: בספר זה מנסה המחבר להוכיח כי הסגידה לאלים הפגאניים הביאה את רומא לסבול מהאסון הגדול מכולם, אשר הוא שחיתות מוסרית.
** ספר III: בספר זה מנסה המחבר להוכיח כי האלים הפגאניים לא הגנו על רומא בעבר.
** ספר IV: בספר זה מנסה המחבר להוכיח כי לא האלים הפגאניים הם שהביאו לשגשוג, אלא דווקא אלוהי הנצרות.
** ספר V: בספר זה מתחיל המחבר לתאר את עיקרי הדת הנוצרית, כמו הבחירה החפשית.
*ספרים VI-X מוקדשים בעיקרם לביקורת על הפילוסופיה הפגאנית;
**ספר VI: כולל ברובו הפרכה של הקביעה שיש לסגוד לאלים הפגאניים כדי לזכות לחיי נצח. אוגוסטינוס טען שאפילו התאולוג הפגאני המוערך וארו ספג בוז לאלים.

## קישורים חיצוניים

### טקסט מקוון של עיר האלוהים
* טקסט מלא (בלטינית) מתוך האתר "The Latin Library"
* עיר האלוהים 
* 

### חיבור אודות עיר האלוהים
* מבוא לחיבור '''עיר האלוהים''' מאת James J. O'Donnell

## הערות שוליים

קטגוריה:אוגוסטינוס
קטגוריה:תאולוגיה נוצרית
קטגוריה:חיבורים פילוסופיים
קטגוריה:ספרות פוליטית
קטגוריה:אוטופיות
קטגוריה:ספרות העולם הקלאסי
קטגוריה:ספרי המאה ה-5
קטגוריה:ספרות בשפה הלטינית