open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ינה קרמנדי-פרים

**ינה קרמנדי-פרים**, (במקור רק **פרים**, בהונגרית: **Körmendi-Frim Jenő**; בודפשט, 11 באוקטובר 1886 – וושינגטון די.סי., 14 באוגוסט 1959) היה פסל יהודי-הונגרי, פרופסור באוניברסיטה, אמן מדליות. הוא יצר דיוקנאות, לוחיות ופסלים ציבוריים רבים. הוא התגורר בארצות הברית של אמריקה משנת 1939 עם אשתו, הציירת והקרמקאית ארז'י פיירווארי.

## ביוגרפיה
ינה פרים נולד בבודפשט במשפחה יהודית כבנם של יעקב פרים (1852–1919) רופא ומורה, ושל אנה גולדרייך. תחילה למד בבית הספר לאמנויות שימושיות בבודפשט (שמה היום אוניברסיטת מוהולי-נאג' לאמנות ועיצוב), ולאחר מכן בפריז אצל הפסל ז'וזף ברנר . הוא גם לקח חלק בקישוט בניין המטה של המוסד לביטוח לאומי ההונגרי. ב-7 בספטמבר 1922, בבודפשט, נשא לאישה את ארז'בט, בתם של ז'יגמונד פיירווארי ושל אדל שניצר. ב-1939 שהה זמן רב יותר בהולנד, שם ארגן תערוכות בכמה ערים (האג, ארנהם). באותה השנה הוא ואשתו התיישבו בארצות הברית, שם שניהם הפכו לפרופסורים באוניברסיטת נוטרדאם באינדיאנה.

## יצירותיו העיקריות
### דיוקנאות ופסלי החזה
* לוראנד אטווש
* אניוש ידליק
* פרידייש קוראני
* אלכסנדר שווד
* אולגה מאטה

### לוחיות
* ינה הובאי
* ארמין ואמברי

### פסלים ציבוריים
* יאסברן : לוחמים טורקים-הונגרים (1909);
* אסטרגום : יאן סובייסקי (1933)
* בלשגיארמט : אנדרטת גבורה (1937)
* אליזבת, נסיכת בוואריה-שכונתה סיסי והייתה גם מלכת הונגריה
* המדונה של אבן דרך 0
* מחווה: אנדרטת גבורה (1937)

## תערוכותיו (חלקי)
* משנת 1906 הציג בתערוכות של הגלריה לאמנות.
* ב-1910 הציג את יצירותיו בגלריית "בית האמנים", ב-1934 במוזיאון ארנסט וב-1935 בקזינו בליפוטווברוש (רובע 5 של בודפשט).
* ב-1939 הציג תערוכות במספר ערים בהולנד (האג, ארנהם)
* ב-1939, הציג תערוכה משותפת במילווקי ביחד עם אשתו, הציירת והקרמיקאית ארז'י פיירווארי.

## לקריאה נוספת
* Magyar életrajzi lexikon I. (A–K). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1967. (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
* Magyar nagylexikon XI. (Kir–Lem). Főszerk. Bárány Lászlóné. Budapest: Magyar Nagylexikon. 2000. ISBN 963-9257-04-4 (הלקסיקון ההונגרי הגדול)
* לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. גישה מקוונת
## קישורים חיצוניים

* Eugene Kormendi באתר SAAM
* ינה קרמנדי-פרים באתר Arcanum
* פסלי ינה קרמנדי-פרים (חלק)
* ינה קרמנדי-פרים באתר GENi

## הערות שוליים

קטגוריה:פסלים יהודים הונגרים
קטגוריה:מהגרים מהונגריה לארצות הברית
קטגוריה:יהדות בודפשט
קטגוריה:בודפשט: אישים
קטגוריה:פסלים אמריקאים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת נוטרדאם
קטגוריה:משפחת פרים
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1886
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1959
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1959
לינגן

**לינגן** (בגרמנית: **Lingen**), רשמית **לינגן (אמס)**, היא עיירה בסקסוניה התחתונה, גרמניה. בשנת 2008 מנתה אוכלוסייתה 52,353, איש, ובנוסף היו כ-5,000 איש שרשמו את העיר כמקום מגוריהם המשני. לינגן, ספציפית "לינגן (אמס)" ממוקמת על נהר האמס בחלק הדרומי של מחוז אמלנד, הגובל בנורדריין-וסטפאליה בדרום ובהולנד במערב.

## היסטוריה
לינגן הוזכרה לראשונה בימי הביניים (975 לספירה). מ-804 עד 1180 האזור היה חלק מדוכסות סקסוניה בתוך האימפריה הקרולינגית, ולאחר מכן נשאר חלק מהאימפריה הרומית הקדושה דוברת הגרמנית עד 1806. רוזנות לינגן הוקמה כישות עצמאית ("Grafschaft Lingen") ב-1388 ונשארה כך עד 1713, אז השתלטה עליה פרוסיה. הרוזנות והעיר נכבשו במהלך המאות ה-17 וה-18 שוב ושוב על ידי חיילים הולנדים וספרדים: בתחילה על ידי קתוליים, מ-1541 ב-1547 האזרחים נאלצו להמיר דתם ללותרניות, ואז כבשו חייליו הקתולים של קרל החמישי את הרוזנות והעיר. בשנת 1550 נתן אותה קרל לאחותו מריה, מושלת ארצות השפלה ההבסבורגיות. מ-1555 עד 1597 הייתה לינגן הנקודה המזרחית ביותר של האימפריה הספרדית של פליפה השני והפכה לחלק ממלחמת שמונים השנים. מ-1597 עד 1605 נכבשה לינגן על ידי האיחוד הקלוויניסטי וההולנדי של אוטרכט, לאחר מכן נכבשה מחדש על ידי החיילים הספרדים הקתולים ומ-1632 עד 1672 שוב הייתה חלק מהאיחוד הקלוויניסטי של אוטרכט. במשך שנתיים כבש הנסיך-בישוף של מינסטר את העיר, שבין השנים 1674 עד 1713 הייתה שוב חלק מהאיחוד הקלוויניסטי של אוטרכט, ולאחר מכן פרידריך הראשון, מלך בפרוסיה ירש את הרוזנות. מ-1807 עד 1813 היו כוחותיו של נפוליאון בונפרטה באזור, ומ-1810 עד 1813 הייתה לינגן חלק מצרפת. ב-1814 היא שוב הייתה חלק מפרוסיה, וב-1815 הפכה לחלק מממלכת הנובר שזה עתה נוסדה. כתוצאה מלחמת אוסטריה–פרוסיה ב-1866 סופחו ממלכת הנובר וגם לינגן לממלכת פרוסיה, ובשנת 1871 הפכו לחלק מהקיסרות הגרמנית.

## כלכלה וחינוך
לינגן ידועה באנרגיה גרעינית שלה (תחנת הכוח הגרעינית Emsland). האוניברסיטה למדעים שימושיים אוסנבריק הקימה קמפוס סניף, הממוקם במרכז לינגן, עם שלושת המכונים לניהול והנדסה, ניהול תקשורת והוראת תיאטרון. בשנת 2000 התאחדו המכונים בלינגן לפקולטה לחברה וטכנולוגיה. בשנת 2010 למדו בפקולטה כ-2,000 תלמידים.

## אקלים
ב-25 ביולי 2019, לינגן קבעה את שיא הטמפרטורה החמה ביותר שנרשמה אי פעם בגרמניה עם טמפרטורה גבוהה ביום של 42.6 מעלות צלזיוס (109 מעלות פרנהייט) במהלך גל חום שהשפיע על רוב אירופה.

## ערים תאומות
לינגן מקיימת ברית ערים תאומות עם:
* 
* 
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סקסוניה התחתונה: ערים
Évidemment

"**Évidemment**" (הגייה בצרפתית: [evidamɑ̃] (להאזנה); בעברית: "**מובן מאליו**") הוא סינגל מאת הזמרת הקנדית-צרפתייה לה זארה, שיצא לאור ב-19 בפברואר 2023. השיר ייצג את צרפת באירוויזיון 2023 שהתקיים בליברפול שבממלכה המאוחדת.

## רקע
ב-13 בינואר 2023, פראנס טלוויזיון הודיעה רשמית כי רשת השידור בחרה באופן פנימי את לה זארה לייצג את צרפת בתחרות האירוויזיון 2023, כאשר השיר יצא רשמית לאור ב-19 בפברואר 2023. לדברי זארה, השיר הוכן עבור תחרות הזמר של האירוויזיון וכי אין מתאים ממנו לייצג את האומה הצרפתית בתחרות. ב-16 בפברואר חשפה את שמו.

## באירוויזיון
על פי כללי האירוויזיון, כל מדינה משתתפת, למעט המדינה המארחת וחמש המדינות הגדולות (גרמניה, צרפת, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת), נדרשת להיות אחת מעשר המדינות שיעפילו מאחד משני חצאי הגמר לגמר. כיוון שצרפת היא אחת מהגדולות המייסדות, היא העפילה לגמר אוטומטית. ב-12 במאי פורסם סדר ההופעות של הגמר, שנקבע על ידי מפיקי התחרות. צרפת הופיעה כמדינה השישית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי אירוויזיון 2023
קטגוריה:שירי צרפת באירוויזיון
פיגוע הירי בצומת בית הערבה

**פיגוע הירי בצומת בית הערבה** הוא פיגוע ירי שבוצע ב-27 בפברואר 2023, ו' באדר ה'תשפ"ג, על ידי מחבלים פלסטינים בצומת בית הערבה שליד יריחו, ובו המחבלים פתחו באש לעבר כלי רכב ישראליים בשלוש הזדמנויות. בפיגוע זה נרצח אדם אחד.

## הפיגוע
ביום שני בערב, 27 בפברואר 2023, סמוך לשעה 17:27, פתחו שלושה מחבלים פלסטינים בירי מרכב לעבר כלי רכב ישראלים באזור צומת בית הערבה שעל כביש 90. כתוצאה מהירי נפצע באופן אנוש אילן גנלס, אזרח ישראלי-אמריקאי בן 27. הוא פונה לבית החולים הדסה הר הצופים לקבלת טיפול רפואי, אך לאחר מספר שעות נקבע מותו. בוצע ירי לעבר רכב נוסף, בו נסעה משפחה, ולעבר ג'יפ, אך באירועים אלו לא היו נפגעים.

לאחר הירי המשיכו המחבלים בנסיעה לכיוון יריחו, ובשלב מסוים ירדו מרכבם והציתו אותו. במהלך ההצתה ערכו המחבלים חילופי אש עם שוטרים שהגיעו למקום. המחבלים נמלטו, והשוטרים טענו כי פגעו לפחות באחד מהם.

## המצוד אחר המחבלים
ב-1 במרץ 2023 איתרו השב"כ, צה"ל ומג"ב את המחבלים בבית בעקבת ג'אבר. כוחות של יחידת דובדבן, גדוד לביאי הבקעה וגדוד 636 הפעילו נוהל סיר לחץ ואחרי קרב יריות עצרו שניים מהמחבלים שביצעו את פיגוע, תפסו אקדח והרגו מחבל נוסף שניסה להימלט.

## ראו גם
* גל הטרור בישראל (2023)

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טרור פלסטיני
צומת בית הערבה
צומת בית הערבה
קטגוריה:כביש 90
קטגוריה:בית הערבה
צומת בית הערבה
צומת בית הערבה
בית הערבה - צומת
יחסי אל סלוודור – פרו

**יחסי אל סלוודור–פרו** הם היחסים הבילטרליים שבין **רפובליקת אל סלוודור** לבין **הרפובליקה של פרו**. לאל סלוודור שגרירות בלימה ולפרו שגרירות בסן סלוודור.

## היסטוריה
לשתי המדינות היסטוריה משותפת, בהיותן חלק מהאימפריה הספרדית בעברן. עם זאת, כל אחת מהן השתייכה למלכות משנה אחרת. אל סלוודור הייתה חלק ממלכות המשנה של ספרד החדשה בעוד פרו במלכות המשנה של פרו.

פרו זכתה לעצמאות רשמית מספרד ב-1821, אך זה ארך עוד שלוש שנים לפני שהמלוכנים במדינה סולקו סופית. אל סלוודור לעומתה הפכה לחלק מקיסרות מקסיקו ב-1821, ב-1823 הצטרפה לפרובינציות המאוחדות של מרכז אמריקה, וב-1838 קיבלה עצמאות מלאה. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים ב-10 ביוני 1857.

ביולי 1969, אל סלוודור והונדורס נקלעו למלחמה בת מאה שעות שכונתה בהמשך כמלחמת הכדורגל. מספר שנים לאחר מכן, ב-1977 בחרו שתי המדינות בנשיא פרו דאז, חוסה בוסטמטנטה אי ריוורו, כמתווך, וב-11 באוקטובר 1980 נחתם בלימה, בירת פרו, הסכם שלום. בהסכם הוחלט להעביר את המחלוקת ביניהן לבית הדין הבינלאומי בהאג.

ב-1979 פרצה מלחמת האזרחים באל סלוודור, שנמשכה עד 1992. הח ל מ-1982 שימש חוויאר פרז דה קוויאר, במקור מפרו, כמזכ"ל האו"ם בתפקיד מרכזי בניסיון להביא לרגיעה במלחמה. בנוסף, נשיא פרו אלאן גארסיה את נציגי הממשלה ואת נציגי המורדים בלימה לשיחות שלום. ב-1989 מינה מזכ"ל האו"ם את אלוורו דה סוטו כשליח לשיחות השלום באמריקה המרכזית. בינואר 1992 נחתמו הסכמי השלום של צ'פולטפק שהביאו לסיום רשמי של המלחמה.

מאז סיום מלחמת האזרחים נותרו היחסים בין אל סלוודור ופרו קרובים. שתי המדינות משתתפות במספר פורומים בינלאומיים. בנובמבר 2001, נשיא אל סלוודור ביקר בלימה במסגרת הוועידה האיברית–אמריקאית. באוקטובר 2008, נשיא פרו דאז אלאן גארסיה ביקר באל סלוודור לכבוד ועידה דומה.

ב-2017 שתי המדינות ציינו 160 שנות יחסים ביניהן.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
בית הנבחרים של ניו המפשייר

**בית הנבחרים של ניו המפשייר** (באנגלית: **New Hampshire House of Representatives**) הוא הבית התחתון באספה הכללית של ניו המפשייר, בית המחוקקים הדו-ביתי של המדינה. בית הנבחרים מורכב מ-400 חברים המגיעים מ-204 מחוזות בחירה שונים ברחבי ניו המפשייר, שנוצרו מחלוקת מחוזות ניו המפשייר. בממוצע, כל מחוקק מייצג כ-3,300 תושבים, שהוא היחס הקטן ביותר בארצות הברית בין נציג בבית תחתון לאוכלוסייה.

בית הנבחרים של ניו המפשייר הוא הבית התחתון הגדול ביותר מבין מדינות ארצות הברית, בפער נרחב. השני בגודלו, בית הנבחרים של פנסילבניה, מונה 203 חברים. מבחינה עולמית, זהו הבית התחתון הרביעי בגודלו בעולם דוברי האנגלית: מלפניו ניצבים בית הנבחרים של ארצות הברית המונה 435 חברים, לוק סבהה של הודו המונה 543 חברים, ובית הנבחרים הבריטי המונה 650 חברים.

מחוות הבחירה בבית הנבחרים משתנים במספר המושבים על בסיס אוכלוסייתם. המחוזות הפחות מאוכלסים בוחרים רק נציג אחד, לעומת המחוז המאוכלס ביותר, למשל, שמיוצג בידי 11 מחוקקים. במחוזות מרובי נציגים, רשאים הבוחרים להצביע כמה שיותר פעמים פר מספר הנציגים שיש לבחור; לדוגמה, במחוז בן שני חברים, בוחר יכול להצביע פעמיים לשני מועמדים. שיטת בחירה זו בגוש ריבוי מביאה פעמים תכופות לכך שצד אחד זוכה בכל המושבים במחוז. חלק מהיישובים בניו המפשייר שוכנים בו-בזמן במחוזות שונים, במה שמכונה "Floterial district", במטרה להשיג חלוקה שווה יותר לפי אוכלוסייה.

שלא כמו בבתי מחוקקים אחרים במדינות ארצות הברית, אין מעבר החוצץ בין שני צדי המתרס בבית, שכן חברי שתי המפלגות יושבים בחמישה בלוקים כמו באודיטוריום. בית הנבחרים של ניו המפשייר מתכנס במשכן האספה הכללית מאז 1819. אולם מליאת בית הנבחרים הוא ההיכל העתיק ביותר בארצות הברית שעדיין נמצא בשימוש חקיקתי מתמשך. חלונות מקושתים גדולים מצפים את הקירות, ועל בימת הנאומים תלויים דיוקנאות של ג'ון הייל, אברהם לינקולן, ג'ורג' וושינגטון, דניאל ובסטר ופרנקלין פירס.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
* 

בית נבחרים
ניו המפשייר
מנחם מנדל שטרן (רב)

רבי **מנחם מנדל שטרן** (ה'תקי"ט, 1759 – ט' באדר א' תקצ"ד, 1834) היה רבה של סיגט ומחבר הספר "דרך אמונה" על התורה.

## ביוגרפיה
נולד בשנת תקי"ט בערך בדראגמירשט שבחבל מרמורש, רומניה לאביו ר' שמואל.

ונשא שם האשה צירל בת ר' בנימין ממנוסטריץ', ושם היה תלמידו של רבי יעקב לורברבוים מליסה (מחבר הספר "נתיבות המשפט"). ובשנת 1791 נסע עם רבו לקאלוש שבמזרח גליציה. ונסע כחסיד לרבי משה לייב מסאסוב, ולרבי ישראל מקוז'ניץ, ולרבי מנחם מנדל הגר מקוסוב.

בשנת תקס"ב מינה לראש בית דין בסיגט. ובשנת תקע"ט מילא את מקומו של רבי יהודה כהנא הלר, רבה של סיגט, ברבנות העיר.

חתנו וממלא מקומו ר’ יוסף ב"ר יצחק שטערן. הנהיג בקהילות מארמארוש, והעמיד רבנים בשתי העיירות הגדולות, מינה את גיסו ר' אייזיק לרב בבורשה, ואת רבי חנוך זונדל פוגל לרב הראשון בוישוא. בכפרים הקטנים הושיב שוחטים ומלמדים. נקבר בבית הקברות היהודי בסיגט.

## לקריאה נוספת
* נפתלי בן-מנחם, **מספרות ישראל באונגאריה**, ירושלים תשי"ח, עמ’ 87-90.
* שלמה יעקב גרוס, י' יוסף כהן, (עורכים), **ספר מארמארוש: מאה וששים קהילות קדושות ביישובן ובחורבנן**, תל אביב: בית מארמארוש, תשמ"ג.
* מצבת קודש, יקותיאל יהודה גרינוואלד, עמ' 24 והלאה.
* ביוגרפיה של הרב מנחם מנדל שטרן, בלוג תולדות ושורשים בארץ ישראל

## קישורים חיצוניים
* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סיגט: רבנים
קטגוריה:רבנים חסידים
קטגוריה:מחברי ספרי חידושים על התורה
קטגוריה:ילידי 1759
קטגוריה:נפטרים ב-1834
קטגוריה:יהודים הקבורים בבית הקברות בסיגט
רחל גרא

**רחל גרא-שטיינברג** (1936 - 13 בפברואר 2023) הייתה אמנית רב תחומית, התפרסמה כתכשיטנית, ציירת, קרמיקאית, פסלת ואשת עסקים.

היא נחשבת לאחת מילדי טהראן, אף כי נולדה בישראל.

## קורות חיים
גרא גדלה בתל אביב, בשכונת נווה צדק, להוריה יהודית ואברהם שטיינברג, ילידי פולין. בשנת 1939, בהיותה בת שלוש, נסעה עם אמה לפולין לביקור משפחתי. בשהותן שם, פרצה מלחמת העולם השנייה וכתוצאה מכך נמנעה מהן האפשרות לחזור ארצה.

גרא ואמה ברחו מזרחה לצד הסובייטי, לעיר לבוב ושם עצרו אותן אנשי הגסטאפו. באזור זה, אשר נתפס על ידי הצבא האדום ב-19 בספטמבר 1939 בהתאם להסכם ריבנטרופ–מולוטוב, נעצרו שתיהן על ידי חיילים רוסים, אשר הגלו אותן ,עם נתינים פולניים אחרים, למחנה עבודה בסיביר בהרי האורל.

כעבור כשנתיים הממשלה הרוסית שחררה אותן, והן נסעו דרומה לעיר טשקנט.

עם חתימת הסכם בין ממשלת פולין בגולה (לונדון) ובין ממשלת ברית המועצות ביולי 1941, הורשו עשרות אלפי הפליטים הפולנים, כולל ילדים, שבשטחי ברית המועצות להתגייס לצבא הפולני תחת פיקודו של ה**גנרל אנדרס.**

בעיר טשקנט נפתח משרד לטיפול בילדים יתומים יהודים ושאינם יהודים. המשרד לא קיבל אליו את גרא כיוון שלא הייתה יתומה, אך אמה הצליחה לדחוף אותה לרכבת
והיא עצמה נשארה ברוסיה.

מסע היתומים ברכבת הוביל אותם לטהראן. הילדים הובאו למחנה צבאי אנגלי נטוש בו שהו כארבעה חדשים, עם חיילי צבא אנדרס.

המסע מטהרן לישראל נמשך כמה חדשים, דרך עומאן, עדן, שיט על גבי אניה לאורך ים סוף עד פורט סעיד במצרים.

מפורט סעיד, נמשך המסע ברכבת, שהביאה את גרא עם ילדי טהראן לעתלית שם פגשה את אביה.

גרא נחשבה לאחת מ**ילדי טהראן** אף כי הייתה צברית, ילידת הארץ.

סיפורה זה של גרא מתועד בסרט: **ילדי האודיסיאה**. סרט זה הופק בגרמניה, בשנת 2008, על ידי סטפן פוגל ובו מתראיינים חמישה מילדי טהרן, ביניהם רחל גרא.

גרא למדה בבצלאל בשנים 1958–1959, ובשנים 1960–1962 למדה ציור בארנים, אצל האמן מרסל ינקו. כאמנית, הציגה בתערוכות רבות.

נודעה כתכשיטנית מיוחדת אשר יצירותיה נרכשו על ידי ידוענים כליז טיילור, פיטר יוסטינוב, דני קיי, יפה ירקוני, שושנה דמארי, נינה סימון, הנסיכה גרייס קלי ואחרים.

בשנים 1960–1976 התגוררה בקריית-עמל (כיום קריית טבעון) ובהמשך קבעה את מגוריה ביפו.

## חיים אישיים
רחל הייתה נשואה לאמן אלי גרא, יליד שכונת בורוכוב בתל אביב, שהיה גם שחקן תיאטרון, ממנו התגרשה כעבור 5 שנות נישואין.
בדברי ההספד מפי ליאורה גולדנברג-שטרן סיפרה שבראיון שנתנה רחל לרותי קדוש בשנת 2013 אמרה:  על פי צוואתה, בחרה שלא לקיים הלוויה ותרמה את גופתה למדע.

## קישורים חיצוניים

* הסרט: ילדי האודיסיאה
* הסרט:DIE ODYSSEE DER KINDER
* 
* [האמנית מישראל רכשה לעצמה אזרחות בריטית, [תמר אבידר], מעריב, 30.8.1973]
* "אבא מחכה לנו בפלסטינה?", ילדים בשואה מיזם תיעוד, רותי קדוש, 14.2.2023

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירות ישראליות
קטגוריה:ילדי טהראן
קטגוריה:פסלות ישראליות
קטגוריה:צורפות ישראליות
קטגוריה:תכשיטנים ישראלים
קטגוריה:בוגרות בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב
קטגוריה:אל-הוריות ישראליות
קטגוריה:נווה צדק: אישים
קטגוריה:ישראליות שתרמו את גופתן למדע
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1936
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1936
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2023
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2023
מלחמת ציריך הישנה

**מלחמת ציריך העתיקה** (בגרמנית: **Alter Zürichkrieg**), 1440–1446, הייתה סכסוך בין קנטון ציריך לבין שבעת הקנטונים האחרים של הקונפדרציה השווייצרית הישנה על הירושה של הרוזן מטוגנבורג.

## סקירה כללית
בשנת 1436 מת פרידריך השביעי, רוזן טוגנבורג, ולא הותיר אחריו לא יורש ולא צוואה. קנטון ציריך, בראשות הבורגומאסטר רודולף שטוסי, תבע את אדמות טוגנבורג; הקנטונים של שוויץ וגלרוס הגישו תביעות נגד, בגיבוי שאר הקנטונים. בשנת 1438 כבשה ציריך את האזור השנוי במחלוקת וניתקה את אספקת התבואה לשווייץ ולגלרוס. ב-1440 גירשו שאר הקנטונים את ציריך מהקונפדרציה והכריזו מלחמה. ציריך נקמה על ידי כריתת ברית עם פרידריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה מבית הבסבורג.
ימין|ממוזער|ראש עיריית ציריך, רודולף שטוסי, מגן על הגשר של סנט יקוב, ליד ציריך, מפני כוחות הקונפדרציה השווייצרית הישנה במהלך קרב סנט יעקב אן דר סיהל (1443). איור מתוך הכרוניקה של ורנהר שודלר, 1515.
ימין|ממוזער|מצור ועריפת ראשים של מגיני ציריך/הבסבורגים של גריפנזה (1444), קפלת זיכרון מימין
[ימין|ממוזער|חיילי ראפרסוויל/הבסבורג מציירים ברכת קרב מאוישת על ידי כנראה חיילים משווייץ באגם [אגם ציריך|ציריך באנדיגרהורן בראפרסוויל, טירת ראפרסוויל בראש גבעת לינדנהוף משמאל (~1445)]]
כוחות ציריך הובסו בקרב על סנט יקוב אן דר סיהל ב-22 ביולי 1443 והוטל מצור על ציריך. פרידריך פנה אל שארל השביעי, מלך צרפת בבקשה לתקוף את הקונפדרציות והאחרונים שלח כוח של כ-30,000 שכירי חרב של ארמניאק בפיקודו של הדופין דרך בזל כדי להקל על העיר. בקרב על סנט יקוב אן דר בירס ליד בזל ב-26 באוגוסט 1444 הובס כוח חוסם של כ-1,600 חברי קונפדרציה שווייצריים, אך הוא הנחיל אבדות כה כבדות לצרפתים (2,000 הרוגים), עד שהדופין החליט לסגת. הקונפדרציה והדופין סיכמו שלום באוקטובר 1444, וצבא השכירים שלו נסוג מהמלחמה כליל.

במאי 1444, הקונפדרציה הטילה מצור על גריפנזה וכבשה את העיירה לאחר ארבעה שבועות, ב-27 במאי, תוך עריפת ראשים של כל 64 המגינים מלבד שניים למחרת, כולל מנהיגם, Wildhans von Breitenlandenberg, במה שכונה רצח גריפנזי. אפילו בתקופה זו של מלחמה, הוצאה להורג המונית כזו נחשבה לרוב מעשה אכזרי ולא צודק.

עד 1446, שני הצדדים היו מותשים, ושלום ראשוני נחתם. הקונפדרציה לא הצליחה לכבוש אף אחת מערי ציריך מלבד גריפנזה; ראפרסוויל וציריך עצמה עמדו בהתקפות. ב-1450 עשו הצדדים שלום מוחלט וציריך התקבלה שוב לקונפדרציה, אך נאלצה לפרק את בריתה עם ההבסבורגים.

משמעות המלחמה היא שהיא הראתה שהקונפדרציה גדלה לברית פוליטית כל כך קרובה שהיא לא סבלה עוד נטיות בדלניות של חבר אחד.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שווייץ: היסטוריה
מחילה (שיר)

"**מחילה**" הוא שיר שכתבה וביצעה הזמרת והמוזיקאית הישראלית יסמין מועלם. מועלם הלחינה את השיר במשותף עם ישי סוויסה. השיר יצא לאור כסינגל ב־25 ביולי 2021 באמצעות חברת התקליטים "תקליטי יהלום".

## כתיבה
מועלם הסבירה שהמחילה בשיר מכוונת לעצמה, שאדם הוא לא מושלם ושהתיקון העצמי הוא מסע בלתי נגמר, ושאף על פי שיש כישלונות, אדם לא צריך להלקות את עצמו וצריך לדעת גם לסלוח לעצמו. בהקשר לכך סיפרה גם על תחושת אשמה, אף על פי שלא עשתה רע לאף אחד – תחושה שאין לה מקום לדבריה. עוד הוסיפה שההצלחה שחוותה בעקבות אלבום הבכורה לא פתרה לה סוגיות שהיו לה עם עצמה.

## וידאו קליפ
השיר לווה בווידאו קליפ בבימוי אלון דניאל. בקליפ מופיעים הזמרת ומשפחתה לצד שחקנים נוספים.

## מיקומי שיא

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי יסמין מועלם
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי יסמין מועלם
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי יסמין מועלם
קטגוריה:סינגלים בהוצאת תקליטי יהלום
אמיליה סייקס

**אמיליה סטרונג סייקס** (באנגלית: **Emilia Strong Sykes**; נולדה ב-4 בינואר 1986) היא פוליטיקאית אמריקאית, המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-13 של מדינת אוהיו. טרם שירותה בקונגרס של ארצות הברית, ייצגה סייקס את מחוז הבחירה ה-34 בבית הנבחרים של אוהיו בין השנים 2015–2022. סייקס היא חברת המפלגה הדמוקרטית.

## ביוגרפיה
סייקס נולדה באקרון, והיא בתם של חברי בית הנבחרים של אוהיו לשעבר ורנון וברברה סייקס. אביה ורנון ייצג את מחוז הבחירה ה-34 בבית הנבחרים המדינתי בשנים 2000-1983, ובעקבות הגבלת כהונה החליפה אותו רעייתו שכיהנה בשנים 2001–2006. ורנון שב לאחר מכן לייצג את המחוז בשנים 2007–2014, עד אשר החליפה אותו בתם. כך, במשך 40 שנה רצופות, ייצגה משפחת סייקס את אותו מחוז בחירה. לסייקס תואר ראשון בפסיכולוגיה מאוניברסיטת המדינה קנט. לאחר מכן השלימה לימודי תואר שני במשפטים באוניברסיטת פלורידה, ותואר שני נוסף מהמכללה לבריאות הציבור ומקצועות הבריאות של האוניברסיטה.

בראשית דרכה הציבורית שימשה סייקס כיועצת מנהלית במשרד הפיסקלי של מחוז סאמיט. בשנת 2013 הכריזה על התמודדותה אל בית הנבחרים של אוהיו כדי להחליף את אביה בתפקיד. בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית ניצחה את חבר מועצת מחוז סאמיט פרנק קומונאל, וביום בחירות 2014 גברה על מועמדת המפלגה הרפובליקנית סינתיה בלייק ביחס של 72%-28%. בשנת 2015 הגישה סייקס לצג עמיתתה לבית הנבחרים המדינתי גרטה ג'ונסון הצעת חוק שביקשה לפטור מוצרי היגיינה נשית ממס מכירה. בשנת 2019 נבחרה סייקס למנהיגת הסיעה הדמוקרטית ולפיכך למנהיגת המיעוט בבית הנבחרים.

במהלך הבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית במפלגה הדמוקרטית 2020 הביעה סייקס את תמיכתה בסגן נשיא ארצות הברית לשעבר ג'ו ביידן. באותה שנה זכתה בפרס הכוכבת העולה ע"ש גבריאל גיפורדס מאת רשימת אמילי.

בינואר 2022 הודיעה סייקס כי תתמודד אל בית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס ה-13 של אוהיו. נציג המחוז המכהן, טים ראיין, פרש מהקונגרס כדי להתמודד לסנאט של ארצות הברית אך לבסוף הפסיד לג'יי. די. ואנס. בבחירות הכלליות נבחרה לבית הנבחרים עם 52.7% מקולות הבוחרים, והחלה את כהונתה בראשית ינואר 2023. בקונגרס ה-118 היא חברה בוועדת התחבורה והתשתית.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי אוהיו
קטגוריה:אקרון: אישים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת המדינה של קנט
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של קנט
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת פלורידה
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת פלורידה
קטגוריה:חברי האספה הכללית של אוהיו
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מאוהיו
קטגוריה:חברות בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אפרו-אמריקאיות חברות בית הנבחרים של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-118 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-119 של ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1986
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1968
Channel Orange

***Channel Orange*** (מסוגנן כ-***Channel ORANGE***) הוא אלבום האולפן הראשון של זמר ה-R&B האמריקאי פרנק אושן. האלבום יצא לאור ב-10 ביולי 2012 באמצעות חברת התקליטים דאף ג'אם. לאחר שפרסם את המיקסטייפ *[[Nostalgia, Ultra]]* בשנה הקודמת, החל אושן לכתוב שירים חדשים עם המפיק המוזיקלי מלאי, שסייע לו בהקלטת השירים באולפני EastWest שבהוליווד. במקום להסתמך על דגימות כפי שעשה במיקסטייפ שלו, החליט אושן לגשת לסאונד ולמבנה השיר בצורה שונה באלבום החדש. מבין המפיקים שהיו שותפים לעבודה על האלבום נמנו אומאס קית' ופארל ויליאמס. בהקלטות התארחו הראפרים וחברי ההרכב "Odd Future" ארל סווטשירט וטיילר, דה קריאייטור, הזמר-יוצר אנדרה 3000 והגיטריסט ג'ון מאייר.

האלבום, שתואר כלא שגרתי מבחינה מוזיקלית, בנוי מסגנונות שונים כדוגמת אלקטרו-פאנק, פופ-סול, ג'אז-פאנק ופסיכדלי, לצד סאונדים שאינם מוזיקליים כדוגמת דיאלוג מסרט ורעש סביבתי שמשמשים כרצועות הביניים. מבחינה ווקאלית, אושן משתמש בפלואו חופשי, וכן פלסט וטנור המתחלפים לאורך האלבום. התוכן המילולי של האלבום עוסק בנושאים כגון אהבה נכזבת, דקדנס, מעמד חברתי וסמים באמצעות שימוש בדימויים ונרטיבים סוריאליסטיים המתארים דמויות אפלות. הוא בחר את השם *Channel Orange* כרפרנס לתופעה הנוירולוגית סינסתזיה, שבאמצעותה קישר את הקיץ שבו התאהב לראשונה לצבע הכתום.

כשבוע לפני התאריך שהוכרז בפומבי, הוציא אושן את האלבום בצורה דיגיטלית, על מנת למנוע את דליפתו לאינטרנט. מתוך האלבום יצאו חמישה סינגלים, בהם הסינגל המצליח ביותר של אושן במצעדי המוזיקה, "Thinkin Bout You", שהגיע למקום ה-32 בבילבורד הוט 100. האלבום עצמו דורג לראשונה במקום השני בבילבורד 200 האמריקאי, עם מכירות של כ-131,000 עותקים בשבוע הראשון שלו. עוד דווח כי עד לספטמבר 2014 נמכרו כ-621,000 עותקים של האלבום בארצות הברית. ביולי 2012 יצא אושן לסיבוב הופעות לקידום האלבום. מבחינה ביקורתית, היה *Channel Orange* לאלבום שזכה לביקורות הטובות ביותר בשנת 2012, ודורג בראשי מצעדי מבקרים רבים, בהם "Pazz & Jop" האמריקאי והסקר הבריטי של HMV. בטקס פרסי הגראמי לשנת 2013, זכה *Channel Orange* בקטגוריית אלבום ה-R&B המתקדם הטוב ביותר, ואף היה מועמד לקטגוריית אלבום השנה. לאורך השנים נכנס האלבום לרשימות מקצועיות רבות המדרגות את האלבומים הטובים ביותר משנות ה-10' וכן מכל הזמנים.

## רשימת רצועות

## מיקומי שיא

### מצעדי סוף שנה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2012
קטגוריה:אלבומי הפתעה
קטגוריה:אלבומי קונספט
קטגוריה:מהדורות אייטונס בלעדיות
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי פארל ויליאמס
קטגוריה:אלבומים שהוקלטו באולפני ההקלטות של וסטלייק
קטגוריה:זוכי פרס גראמי לאלבום האורבני העכשווי הטוב ביותר
קטגוריה:אלבומי חברת איילנד רקורדס
קטגוריה:אלבומי חברת דאף ג'אם
קטגוריה:אלבומי חברת יוניברסל מיוזיק גרופ
קטגוריה:אלבומי חברת מרקורי רקורדס
מיכאל נעמן

**מיכאל נעמן** (נולד ב-3 באפריל 1930) הוא מהנדס ותעשיין ישראלי, שירת במערך הטכני של חיל האוויר הישראלי והקים את חטיבת האלקטרוניקה בתעשייה האווירית לישראל.

## קורות חייו
מיכאל נעמן נולד בפולין, בן לאברהם מרדכי ולמלכה ויינפלד. בזמן מלחמת העולם השנייה הוגלתה משפחתו לסיביר. בתום המלחמה למד כנער טכנאות רדיו במחנה עקורים בגרמניה. עלה עם משפחתו לארץ ישראל בעיצומה של מלחמת העצמאות. התגורר עם הוריו בחיפה, עבד כטכנאי רדיו והשלים את לימודיו בבית ספר ערב. אחרי שירותו הצבאי בחיל הקשר סיים לימודי הנדסת חשמל בטכניון והתגייס לחיל האוויר.

מיכאל הוא השביעי מבין שמונה ילדים.  הם ליבר ויינפלד, יחזקאל ויינפלד, דבורה ויינמן לבית ויינפלד, משה ויינפלד, שרה מלצר לבית ויינפלד, נפתלי הרצל ויינפלד ושמעון ויינפלד.
מיכאל נשא לאישה את עליה לבית שחורי, מורה, מחנכת ויועצת חינוכית, ולהם ארבעה ילדים ותשעה נכדים.

## פועלו
מיכאל נעמן התגייס לשירות כמהנדס אלקטרוניקה בחיל האוויר בשנת 1956. עמד בראש צוות האלקטרוניקה במשלחת הישראלית לפיתוח המיראז' 5 (1965). הקים את מחלקת מערכות שבמחלקת ציוד (בהמשך להק ציוד) וניהל אותה. כמפקד הראשון של מצ"ד 8, היה אחראי על קליטת המערכות האלקטרוניות הראשונות בחיל האוויר, בכללן פיתוח מערך טילי ההוק ומערכות מוטסות רבות. בהמשך הוביל ופיקד על צוות אִפיוּן מטוס העתיד "חדיש", פרויקט שהגדיר את דרישות חיל האוויר למטוס המותאם לצרכים הספציפיים של מדינת ישראל לסוף האלף השני. עבודת הצוות נקטעה בעקבות מלחמת יום הכיפורים, אך שימשה בהמשך כבסיס להגדרות העבודה המקורית על מטוס ה"לביא". במהלך מלחמת יום הכיפורים, במסגרת "הרכבת האווירית" שדרכה סיפקה ארצות הברית מערכות נשק לצה"ל ("מבצע ניקל גראס"), היה נעמן אחראי על הגדרת הצרכים ועל הטמעת הציוד החדש תוך כדי לחימה.

אחרי מלחמת יום הכיפורים התמנה מיכאל נעמן, כקצין בדרגת אלוף-משנה, לתפקיד סגן ראש משלחת הרכש של משרד הביטחון בארצות הברית (בשנים 1974–1978), והיה אחראי על תהליך ההצטיידות של צה"ל לאחר המלחמה.

בשנת 1978, לאחר פרישתו מצה"ל, התמנה לסמנכ"ל בתעשייה האווירית לישראל והקים את חטיבת האלקטרוניקה שאיחדה חמישה מפעלים (אלתא, מבת, מלמ, תממ ומגל), איחוד שהביא להגברת היעילות ושיתוף הפעולה בין המפעלים השונים. בשנת 1982 הוקמה מִנהלת מטוס הלביא, ומיכאל נעמן מונה לעמוד בראשהּ.

בשנת 1983 פרש מיכאל נעמן מתפקידו בפרויקט הלביא, וזאת במחאה על השינויים בייעוד ובעלויות הייצור של המטוס לפי דרישת שר הביטחון החדש, משה ארנס. נעמן עבר לעסקים פרטיים, הקים את חברת "מטטרון" (Metatron Ltd) ועסק בפיתוח מערכות אלקטרוניות שונות עבור חיל האוויר הישראלי, במימון כספי הסיוע של ארצות הברית לישראל. בשנת 1990 רכש את חברת "עתיר" שפיתחה מערכות מטאורולוגיות לשוק הצבאי והאזרחי. המערכות זכו בתחרות מול חברת וייסלה  הפינית, חברה שהשתתפה שנים רבות בחרם על ישראל והייתה המובילה בעולם בתחום מערכות המטאורולוגיה. המערכת של "עתיר" נרכשה על ידי השירותים המטאורולוגיים של ישראל ושל הודו וכן עבור צבאות בלגיה, יוון ודנמרק.

בין השנים 2000 ל-2015 כיהן במועצת המנהלים של מח"א (מפעלי חמצן ואַרגוֹן) ובמקביל ניהל פרויקט בנייה. בשנים האחרונות הוא עוסק בכתיבת זכרונותיו.

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל: הנדסת חשמל
קטגוריה:מהנדסי חשמל ישראלים
קטגוריה:סגל התעשייה האווירית לישראל
קטגוריה:מייסדי חברות טכנולוגיה יהודים
קטגוריה:תעשיינים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1930
ביבראך אן דר ריס

**ביבראך אן דר ריס** (בגרמנית: **Biberach an der Riß**, **ביבראך על נהר הריס**, בקיצור: **ביבראך Biberach**, בשוואבית: **Bibra**) היא עיירה בדרום גרמניה במדינת באדן-וירטמברג. העיירה קרויה על שם נהר הריס, כדי להבדיל אותה מעיירות אחרות בעלות שם דומה.

## גאוגרפיה
אוכלוסיית ביבראך מונה כ-32,000 תושבים והיא ממוקמת בשוואביה העליונה בין נהר הדנובה לימת קונסטנץ.

## היסטוריה
ממוזער
ממוזער
במשך מאות שנים הייתה ביבראך עיר חופשית אימפריאלית (בגרמנית: Freie Reichsstadt) באימפריה הרומית הקדושה.

במהלך הרפורמציה הפרוטסטנטית, ביבראך התבלטה בהיותה – "עיר אימפריאלית מעורבת" (בגרמנית: Paritätische Reichsstadt) שבה שלום וסטפאליה גרם להקמת ממשלה וממשל קתולי-פרוטסטנטי משותף. מערכת שוויונית (בגרמנית: Gleichberechtigung) וחלוקה מדויקת ושווה בין פקידים אזרחיים קתולים לפרוטסטנטים. מעמד זה הסתיים בשנת 1803, כאשר ביבראך סופחה על ידי המרקגרביה של באדן, שעד מהרה הפכה לדוכסות-גדולה. ב-1806 היא נמסרה לממלכת וירטמברג בתמורה לעיר וילינגן; והפכה לחלק מהאימפריה הגרמנית עם הקמתה ב-1871.

במהלך מלחמות העצמאות הצרפתיות, ביבראך וסביבותיה היו המקום בו התקיימו שני קרבות גדולים ב-1796 וב-1800.

במהלך מלחמת העולם השנייה מוקמו בה שני מחנות ריכוז גדולים.

## אנשים מפורסמים
* מתיאס ארצברגר (1875–1921), פוליטיקאי גרמני. קבור בביבראך אן דר ריס.
* אלף באירל (1900–1982), צייר גרמני. נולד בביבראך אן דר ריס.
* אנטון בריית (1836–1905), צייר בעלי חיים גרמני; נולד ונפטר בביבראך אן דר ריס.
* לוריס קאריוס (נולד ב-1993), שוער ניוקאסל יונייטד ובעבר שוער ליברפול.
* דירק ראודיס (נולד ב-1964), נהג גרנד פרי, נולד בביבראך אן דר ריס.
* הארי בר (נולד ב-1947), שחקן, מפיק, סופר.
* יוהאן מלכיאור דינגלינגר (1664–1731), תכשיטן בחצרו של אוגוסטוס השני.
* שטפן דייבלר (נולד ב-1987), שחיין.
* מרקוס דייבלר (נולד ב-1990), שחיין.
* אברהרד אמינגר (1808–1885), ליטוגרף.
* הוגו הרינג (1882–1958), אדריכל.
* יוסטין היינריך קנכט (1752–1817), מלחין, נגן עוגב, מנצח.
* אנטון קוטר (1903–1985), רשם ובונה טלסקופים.
* יוהאן בפטיסט פפלוג (1785–1866), צייר ז'אנר גרמני.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערים חופשיות
קטגוריה:גרמניה: יישובים
קטגוריה:באדן-וירטמברג
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-13
סופיה קובשינקובה

**סופיה פטרובנה קובשינקובה** (ברוסית: **Софья Петровна Кувшинникова**; 1847 – 1907) הייתה ציירת נוף רוסייה. במשך שנים רבות היא הייתה המאהבת של יצחק לויתן ושימשה השראה לדמות הראשית בסיפור קצר מאת אנטון צ'כוב, "החרגול" (1892).

## ביוגרפיה
היא נולדה למשפחתו של עובד מדינה זוטר. לאחר שקיבלה השכלה בדגש האמנויות היפות, היא נישאה לד"ר דמיטרי קובשיניקוב, רופא במשטרה שהיה הרבה יותר מבוגר ממנה. ב-1871 הוא הופיע כאחת הדמויות בציור של וסילי פרוב ("הציידים במנוחה"). הציור הוצג בתערוכה של הנוודים, ולאחר מכן הפכה דירתו הצנועה למקום התכנסות של הקהילה האמנותית קבוצה שכללה את לויתן ואת האחים צ'כוב.

סופיה שימשה כמארחת ועבור רבים נחשבה לאחת האטרקציות המרכזיות במקום – היא לא רק ניגנה בפסנתר ותפרה תלבושות, היא יצאה לעיתים קרובות לצוד, התלבשה כגבר, ווחזרה עם שלל ציד מלא.

בשנת 1886 הציגו האחים צ'כוב את לויתן בפני משפחת קובשיניקוב. לויתן החשיב את עצמו ל"אהוב הנשים" ואמנם עד מהרה הוא מצא חן בעיני סופיה, אף על פי שהיא הייתה מבוגרת ממנו בשלוש עשרה שנים. לעיתים קרובות, הוא היה מביא את חומרי האמנות שלו וצייר בזמן שהיא ניגנה בפסנתר. ב-1888 הוא, סופיה ואלכסיי סטפנוב יצאו למסע בספינת קיטור על הוולגה. הם מצאו את עצמם נמשכים לעיירה פליוס והחליטו להישאר שם. הם נשארו עד 1890. שם היא למדה אצל יצחק לויתן ושיפרה את כישורי הציור החובבנים שלה.

הסיפור "החרגול" של צ'כוב מתוארך זמן קצר לאחר זמן זה. צ'כוב פרסם את הסיפור בינואר 1892. הסיפור עוסק בגבר שמנהל רומן עם אישה נשואה, שבעלה מת מתאונה (שאולי הייתה התאבדות) לאחר שעזבה אותו. לויתן וקובשינקובה שניהם נעלבו, למרות שהדמות המרכזית בסיפור הייתה אישה צעירה וקובשינקובה הייתה בת 42. יתרה מכך היא הייתה כהה שיער וציירת מוכשרת, בעוד שהדמותו של צ'כוב הייתה בלונדינית ולא אמנית. הדמיון החזק יותר היה שבעלה היה סובלני כלפי חוסר נאמנותה אליו, וכך גם "החרגול" שסלח לחוסר שיקול הדעת של אשתו.
ממוזער|292x292 פיקסלים|סופיה קובינשקובה, נוף עם כנסייה, 1893
צ'כוב היה חבר קרוב של סופיה ואולי היה לו חיבה עזה כלפיה. הסיפור היה דרך לבקר את בגידתה בו וגם בבעלה התמים. הסיפור יצר שערורייה קטנה. על פי זיכרונותיו של אחיו של הסופר, המצב כמעט הוביל לדו-קרב עם לויתן, אך הוא נמנע הודות להשתדלות ידידה משותפת, טטיאנה שצ'פקינה-קופרניק. אף על פי כן היא וצ'כוב כבר לא היו חברים. התחשבותו של בעלה הומחשה בסיוע שנתן מאוחר יותר ללויתן, שבהיותו יהודי מצא את עצמו ומשפחתו מגורשים מהעיר מוסקבה. ד"ר קובשיניקוב הוא שהשפיע על השלטונות לאפשר לאהובה של אשתו לחזור.

לא ברור אם הייתה אי פעם פרידה רשמית מבעלה, אבל ב-1894 היא ולוויתן התיישבו באחוזה באגם אוסטרונו במחוז טבר. תוך זמן קצר הוא התחיל רומן נוסף עם אישה צעירה מאחוזה שכנה וסופיה חזרה למוסקבה. הם התפייסו ונפרדו עוד פעמיים; ב-1895 וב-1897.

מכאן ואילך, היא המשיכה בקריירה משלה כציירת ושמרה על קשרי ידידות עם אמנים, סופרים ואמנים רבים.

באוגוסט 1907, היא ביקרה חברים באחוזה ליד מוסקבה, כאשר חלתה בדיזנטריה ומתה.

## גלריה

קובץ:Kuvshinnikova-Forest.jpg
קובץ:Kuvshinnikova Plyos.jpg
קובץ:S.P. Kouvchinnikova-Vue de Ples-Musée Levitan.jpg


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירות רוסיות
קטגוריה:ילידות 1847
קטגוריה:נפטרים מדיזנטריה
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1847
קטגוריה:נפטרות ב-1907
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1907
סויוז TM-15

**סויוז TM-15** (ברוסית: **Союз TM-15**) הייתה חללית מסדרת סויוז, שהמריאה ב-27 ביולי 1992 מקוסמודרום בייקונור שנמצא בקזחסטן ומופעל על ידי רוסיה במטרה לבצע עגינה בתחנת החלל מיר.

## צוות
* אנטולי סולוביוב - מפקד
* סרגיי אוודייב - מהנדס טיסה
*  מישל טוניני - אסטרונאוט חוקר (בהמראה בלבב)

### צוות גיבוי
* גנאדי מנאקוב - מפקד
* אלכסנדר פולישצ'וק - מהנדס טיסה
*  ז'אן פייר אניירה - אסטרונאוט

## תיאור המשימה
"סויוז TM-15" שוגרה ב-27 ביולי 1992 מקוסמודרום בייקונור. החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. זו הייתה חללית סויוז מדגם סויוז-TM. השיגור בוצע מכן שיגור מס' 1 בעזרת משגר סויוז U. 

עגינה לתחנת החלל מיר בוצע ב-29 ביולי ועברה ללא בעיות. עגינה בוצע לתא עגינה במודול בסיסי של תחנת החלל. בתחנת החלל כבר פעלה משלחת מס' 11 בפיקוד אלכסנדר ויקטורנקו. החל הליך חפיפה לקראת עזיבת משלחת מס' 11.

עם החללית הגיע גם מישל טוניני מצרפת שהחל בביצוע תוכנית ניסויים Antares.

ב-19 באוגוסט צוות משלחת מס' 10 ביחד עם טונייני נכנסו לחללית סויוז TM-14 וחזרו לכדור הארץ.

משלחת מס' 11 החלה בפעילות סדירה. חללית "סויוז TM-15" שימשה חללית חירום.

ב-1 בפברואר 1993 "סויוז TM-15" התנתקה מתחנת החלל מיר וחזרה לכדור הארץ כאשר על סיפונה אנטולי סולוביוב וסרגיי אבדייב. הנחיתה בוצעה ללא בעיות באזור לא מאוכלס בצפון קזחסטן.

אחריות על תחנת החלל עברה למשלחת מס' 12

## קישורים חיצוניים

* נתוני המשימה
* נתונים מאנציקלופדיית החלל

## הערות שוליים

קטגוריה:תוכנית סויוז
קטגוריה:1992 ברוסיה
קטגוריה:1993 ברוסיה
האספה המדינתית של קליפורניה

**האספה המדינתית של קליפורניה** (באנגלית: **California State Assembly**) היא הבית התחתון בבית המחוקקים של מדינת קליפורניה שבארצות הברית. האספה מתכנסת, לצד הסנאט של קליפורניה, בקפיטול מדינת קליפורניה שבסקרמנטו.

האספה מורכבת מ-80 חברים, כאשר כל חבר מייצג לפחות כ-465 אלף אנשים. בשל שילוב של אוכלוסייה גדולה וגוף מחוקק שלא הורחב מאז אשרור חוקת 1879, באספה המדינתית ישנו היחס הגדול ביותר בין אוכלוסייה לנציג מכל בית תחתון במדינות ארצות הברית, והשני בגודלו מבין כלל הגופים המחוקקים ברחבי ארצות הברית לאחר בית הנבחרים הפדרלי. בדרך כלל מתייחסים לחברי האספה המדינתית באמצעות התואר "Assemblyman" (לגברים), "Assemblywoman" (לנשים) או "Assemblymember" (נטול מגדר). במושב החקיקה הנוכחי, הדמוקרטים נהנים מרוב-על בן שלושה רבעים של 62 מושבים, בעוד הרפובליקנים הם מיעוט בן 18 מושבים.

כתוצאה מהצעה 140 שהתקבלה בשנת 1990 והצעה 28 שהתקבלה ב-2012, נציגים שנבחרו לבית המחוקקים המדינתי לפני 2012 מוגבלים לשלוש קדנציות של שנתיים (שש שנים), בעוד אלו שנבחרו ב-2012 ולאחר מכן רשאים לכהן תריסר שנים או באמצעות תקופות כהונה בנות ארבע שנים בסנאט, או קדנציות בנות שנתיים באספה המדינתית. מדי שנתיים, כל 80 המושבים באספה עומדים לבחירה. זאת בניגוד לסנאט, שבו רק מחצית מ-40 המושבים בו עומדים לבחירה אחת לשנתיים.

על מנת להתמודד לאספה המדינתית, המועמד חייב להיות אזרח ארצות הברית ורשום בפנקס הבוחרים של מחוזו בעת הגשת טפסי ההתמודדות, ובתנאי שלא כיהן שלוש קדנציות באספת המדינתית מאז 6 בנובמבר 1990. לפי סעיף C)2) בפרק הרביעי לחוקת קליפורניה, על המועמד להיות תושב המחוז לפחות שנה אחת ותושב קליפורניה למשך שלוש שנים.

הגוונים הירוקים באולם המליאה מבוססים הם בהשראת בית הנבחרים הבריטי. בימת הנואמים מונחת לאורך קיר בצורת האות E. לאורך הכרכוב מופיע דיוקנו של נשיא ארצות הברית לשעבר אברהם לינקולן והציטוט הלטיני: "legislatorum est justas leges condere" ("חובתם של המחוקקים לחוקק חוקי צדק"). כמעט כל אלמנט קישוט זהה למליאת הסנאט של קליפורניה.

## קישורים חיצוניים

* 
* האספה המדינתית של קליפורניה, באתר Ballotpedia 
* 
* 

## הערות שוליים

אספה
קליפורניה
אלכסנדר קופרין (צייר)

**אלכסנדר קופרין** (ברוסית: **Алекса́ндр Купри́н**  1880 – 1960) היה צייר רוסי, חבר מייסד של קבוצת נסיך יהלום. יצירותיו המפורסמות ביותר הן נוף וטבע דומם.

## ראשית חייו
אלכסנדר קופרין, ילדו של מורה להיסטוריה וגאוגרפיה בבית ספר מחוזי נולד בדרום רוסיה בשנת 1880, בבוריסוגלבסק, נמל יבשתי סואן על נהר וורונה. בצעירותו למד שיעורי ערב באגודה המקומית לאוהבי האמנות, בזמן שעבד כפקיד ברכבת. הוא למד בוורונז' (1896–1901). בשנת 1902, הוא נסע לסנט פטרסבורג כדי להתחיל בהכשרת אמנות פורמלית.

## קריירה
ממוזער|263x263 פיקסלים|אלכסנדר קורפין, שולחן עגול, 1914
קופרין למד באטלייה פרטי במשך שנתיים בסנט פטרסבורג לפני שעבר למוסקבה ב-1904, שם, עד 1906, נרשם לבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות במוסקבה כסטודנט אצל אברם ארכיפוב וקונסטנטין קורובין אימפרסיוניסט רוסי ידוע. ציוריו של קופרין בתקופה זו משקפים את ההשפעה הזו, במשיכות המכחול הרופפות ובדגש על צל ואור.

בשנת 1908 נחשף קופרין לסגנונות החדשים של הציור הצרפתי באוספים הפרטיים של פטרוני מוסקבה. עד 1910, הוא נשר מבית הספר כדי להיות אחד מהחברים המייסדים של קבוצת האומנים נסיך יהלום. תערוכת הפתיחה של האגודה הייתה אירוע בינלאומי נפיץ של ציור האוונגרד של התקופה, כלל יצירות של האמנים הצרפתים אנרי לה פוקונייה, וסילי קנדינסקי, ודור חדש של ציירים צעירים רוסים שהסתייגו מהאסכולות ישנות.

הערצתו של קופרין לסזאן ניכרה היטב בציורים שהגיש לתערוכת "נסיך יהלום" ב-1910 יצירותיו האופייניות לתקופה זו שילבו עקרונות דקורטיביים עם תובנה אנליטית חדה לגבי האובייקטים המתוארים (טבע דומם עם מגש כחול, 1914; טבע דומם עם פסלון, 1919; זר סתיו, 1925.

ב-1918 קיבל קופרין תפקיד כפרופסור בסנט פטרסבורג וגם בבית הספר לעיצוב במוסקבה שם המשיך כמרצה עד 1952.
ממוזער|230x230 פיקסלים|אלכסנדר קופרין, טבע דומם עם קנקן תה, 1921
בשנת 1925, הוא הפך לחבר באגודת הציירים של מוסקבה, חברות שהרחיקה אותו מהאגודות המרדניות המוקדמות יותר.

## השפעה סובייטית
לקראת סוף שנות ה-20 התחזקו הנטיות הריאליות ביצירתו של קופרין. הוא נטש את הגישה של קבוצת נסיך יהלום לסגנון ישיר יותר. הוא אימץ את הציור באוויר הפתוח ואימץ את הטיפול האופייני שלו לנפח ולמרחב. הסגנו עלה בקנה אחד עם תכתיבי הריאליזם הסוציאליסטי, שהפך יותר ויותר למחסום בפני ניסויים באמנות הרוסית. בשנות ה-30 החל קופרין לייצר את הנופים התעשייתיים הנחשבים לכמה מיצירותיו הידועות ביותר.

זו הייתה גם תקופת עבודתו של קופרין בחצי האי קרים. ציורי קרים חושפים את "ההרמוניה והדינמיקה הפנימית ביותר של הטבע ואיכות החישה שלו." קופרין היה אמן מצטיין של הנוף התעשייתי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:ילידי 1880
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1960
קונסטנטין קריז'יצקי

**קונסטנטין קריז'יצקי** (באוקראינית: **Константин Крижицкий**;  17 במאי 1858 – 4 באפריל 1911. היה מורה רוסי לציור. ממוצא אוקראיני-פולני.

## ביוגרפיה
הוא נולד במשפחה ממוצא אוקראיני-פולני. אביו היה סוחר. לאחר שסיים את לימודיו היסודיים, הוא למד בבית הספר לציור שהופעל על ידי מיקולה מורשקו. בשנת 1877, הוא נכנס לאקדמיה הקיסרית לאמנויות של סנט פטרבורג, שם למד אצל מיכאיל קלודט. הוא סיים את הקורסים שלו ב-1884, וקיבל את התואר "אמן מהשורה הראשונה" ומדליית זהב על ציורו "האלונים".[2] בשנים 1884 עד 1906 לימד רישום ב"מכון ניקולייבסקי" בגצ'ינה.

ב-1880 הוא הפך לאחד החברים הראשונים באגודת צבעי המים הרוסיים. בשנת 1889, ציורו "יער ויסטה" נרכש על ידי הצאר אלכסנדר השלישי וקיבל תואר "אקדמי".[2] הוא ביקר בצרפת ובגרמניה בשנות התשעים של המאה ה-19 והציג בתערוכה העולמית (1900). באותה שנה, הוא הפך לחבר מלא באקדמיה. מאוחר יותר, הוא כיהן כיו"ר אגודת אמנות שנוצרה על ידי ארכיפ קוינג'י. הוא חזר לעיתים קרובות לאזור סביב קייב כדי לצייר נופים בצבעי שמן ובצבעי מים.

ב-1910 הוא הואשם בפלגייטיות על ידי העיתונות, משום שאחד מציוריו היה דומה ליצירה של יעקב ברובר (1864–1941). ככל הנראה, הדמיון נבע מתצלום שצולם ביער ביאלוביה, ששימש מאוחר יותר כמודל על ידי שני האמנים, וכלל עץ יחיד ומיוחד. כאשר הצביע על כך, מבקריו הכריזו ששימוש בתצלום לציור הוא סוג של "רמאות".

בשל הפרסום השלילי והשפעתו על המוניטין שלו, הוא התאבד.

המשרתת שלו מצאה אותו במשרדו, שם תלה את עצמו והשאיר מכתב התאבדות.

## גלריה

 File:KonstantinKryzhitsky Oaks.jpg
File:Konstantin Kryzhitsky LesZimoy.jpg
File:KonstantinKryzhitsky RannyayaVesna.jpg
File:Пейзаж (Озеро) (Крыжицкий).jpg


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:ציירים אוקראינים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1858
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1911
ח'רבת אל-עומור

**ח'רבּת אלעֻמוּר** (בערבית: **خربة العمور**) היה כפר ערבי בהרי ירושלים ששכן 12 קילומטרים מערבית לירושלים, ליד עין ראפה ולצדי נחל כסלון, על גבעה כ-700 מטר מערבית לעין לימון, ששמו המקורי היה עין אל-עומור. הכפר היה שייך לנפת ירושלים במחוז ירושלים. במלחמת העצמאות, ב-21 באוקטובר 1948, במסגרת מבצע ההר, הכפר נכבש על ידי חטיבת הראל והתרוקן מתושביו. בשנת 1950 נוסדה גבעת יערים על אדמות חקלאיות של הכפר. חלק מתושבי הכפר עברו לאבו גוש הסמוכה.


קובץ:Kasla 1943.jpg|ח'רבת אל עומור 1943 1:20,000 (משמאל)
קובץ:Yalu 1945.jpg|ח'רבת אל עומור 1945 1:250,000
קובץ:KhirbatAlUmurFeb182023 01.jpg|השלוחה עליה היה הכפר, ובצד השני של נחל כסלון, על הגבעה, גבעת יערים שנבנתה על אדמות הכפר
קובץ:KhirbatAlUmurFeb182023 05.jpg|שרידי הכפר על השלוחה


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:הרי ירושלים: יישובים ערביים שנחרבו במלחמת העצמאות
מוניקה לינקיטה

**מוניקה לינקיטה** (בליטאית: **Monika Linkytė**; נולדה ב-3 ביוני 1992) היא זמרת וכותבת שירים ליטאית. היא ייצגה את ליטא באירוויזיון 2015 יחד עם ואידאס באומילה עם השיר "This Time", וסיימו במקום ה-18. היא ייצגה שוב את ליטא באירוויזיון 2023 שהתקיים בליברפול שבממלכה המאוחדת עם השיר "Stay".

היא גם ניסתה לייצג את ליטא בתחרות האירוויזיון ב-2010, 2011, 2012, 2013, 2014 ובתחרות אירוויזיון הילדים בשנת 2007.

## ביוגרפיה
לינקיטה נולדה ב-3 ביוני 1992 בגרגז'דאי. מאוחר יותר היא עברה לוילנה על מנת ללמוד באוניברסיטת וילנה, שם למדה בריאות הציבור, אך עזבה לאחר שלושה סמסטרים. ב-2014 החלה ללמוד משפטים באוניברסיטת וילנה, אך ב-2016 עזבה לטובת לימודי חינוך מוזיקלי במכון הבריטי והאירי למוזיקה מודרנית בלונדון.

## קריירה
בשנת 2007, בגיל 15, התמודדה לינקיטה בבחירה הלאומית של ליטא לתחרות אירוויזיון הילדים 2007. מאוחר יותר היא חזרה לאירוויזיון ב-2010 כשהתחרתה ב-Eurovizija 2010 עם השיר "Give Away". היא העפילה מחצי הגמר הראשון וסיימה במקום העשירי בגמר. לאחר מכן, היא התמודדה ב-Eurovizija 2011 ו-2012, וסיימה במקומות הרביעי והשלישי בהתאמה בגמר עם השירים "Days Go By" ו-"Happy". היא המשיכה לנסות ולייצג את המדינה שנה מאוחר יותר, בעונה השנייה של Lietuvos Balsa, הגרסה הליטאית של The Voice.

לאחר שהגמר הלאומי של האירוביזיה בוטל לטובת-Eurovizijos Atranka 2013, המשיכה להשתתף, והתחרתה בשיר "Baby Boy". היא נאלצה לפרוש מהתחרות לאחר חצי הגמר השני עקב דלקת גרון. בשנה שלאחר מכן, היא התחרתה ב-Eurovizijos Atranka 2014 וסיימה במקום הרביעי. בשנה שלאחר מכן, היא התחרתה ב-Eurovizijos Atranka 2015 וזכתה בתחרות כצמד יחד עם ואידאס באומילה עם השיר "This Time". השניים ייצגו את ליטא באירוויזיון 2015 שהתקיים בווינה, אוסטריה, שם העפילו מחצי הגמר השני מהמקום השביעי, ובגמר סיימו במקום ה-18 עם 30 נקודות.

לאחר האירוויזיון, הוציאה לאור את הסינגל "Po dangum", שהגיעה לדרגת פלטינה בליטא. אלבום האולפן הראשון שלה *Walk with Me* יצא לאור ב-17 בספטמבר 2015, וגם הוא קיבל תעודת פלטינה. היא המשיכה וזכתה באלבום הטוב ביותר עבור *Walk with Me*, השיר הטוב ביותר עבור "Po dangum", וזמרת השנה במדינה בטקס פרסי ה-MAMA לשנת 2015, טקס פרסי המוזיקה הגדול ביותר בליטא. ב-2016 הייתה מועמדת בשנית לזמרת השנה במדינה.

ב-18 בפברואר 2023 נבחרה לייצג את ליטא באירוויזיון 2023 שהתקיים בחודש מאי בליברפול שבממלכה המאוחדת עם השיר "Stay". ב-11 במאי 2023 ביצעה לינקיטה את "Stay" על בימת חצי הגמר השני של אירוויזיון 2023. עם הקראת התוצאות של שלב זה היא נמנתה בין האמנים שהעפילו לגמר. ב-12 במאי פורסם סדר ההופעות של הגמר, שנקבע פעם נוספת על ידי מפיקי התחרות. ליטא הופיעה כמדינה ה-22, לפני ישראל ואחרי גרמניה. במופע הגמר, בתום הקראת הניקוד שהעניקו צוותי השופטים, דורג השיר במקום ה-11, עם 81 נקודות. בהצבעת הקהל הוא דורג במקום ה-15, עם 46 נקודות. כך, בתום הקראת הניקוד מהצבעות הקהל בבית, שהתווסף לניקוד מהשופטים, סיים השיר במקום ה-11, כשבסך הכל זכה ב-127 נקודות.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרות ליטאיות
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 2015
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 2023
קטגוריה:נציגי ליטא באירוויזיון
קטגוריה:ילידות 1992
קטגוריה:ליטאים שנולדו ב-1992
קלוד ניקולייה

**קלוד ניקולייה** (באנגלית: **Claude Nicollier**; נולד ב-2 בספטמבר 1944, ווה) הוא אסטרופיזיקאי, טייס קרב ואסטרונאוט שווייצרי אשר לקח חלק בתוכניות חלל וטס לחלל ארבע פעמים. החל משנת 2007 הוא כיהן כפרופסור בבית הספר הפוליטכני הפדרלי של לוזאן. בשנת 2001 הוענקה לו מדליית אלברט איינשטיין. על שמו נקרא אסטרואיד 14826.

## קורות חיים
קלוד ניקולייה נולד בווה וגדל בלוזאן. בשנת 1970 הוא קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת לוזאן. בהמשך הוא עבד במכון לאסטרונומיה של האוניברסיטה ובמצפה כוכבים של ז'נבה. בשנת 1975 הוא קיבל תואר שני באסטרופיזיקה מאוניברסיטת ז'נבה. במקביל הוא שירת בחיל האוויר של שווייץ והיה טייס קרב במטוס הוקר האנטר. בשנת 1988 הוא סיים קורס טייסי ניסוי בבריטניה. ב

בשנת 1974 ניקולייה הצטרף לצוות של סוויס אייר והיה טייס של מטוס דאגלס DC-9. בסוף 1976 הוא הצטרף לסוכנות החלל האירופית ועבד מטעם הסוכנות בהולנד.

לאחר השתתפות בטיסות חלל, בשנת 2004 נקולייה חזר לאירופה והחל ללמד בבית הספר הפוליטכני הפדרלי של לוזאן. בשנת 2007 הוא עזב את סוכנות החלל אירופית ומונה לפרופסור בלוזאן.

## שירות בחלל
בשנת 1978 קלוד ניקולייה נכלל בצוות אסטרונאוטים של סוכנות החלל האירופית. בהסכם עם נאס"א הוא החל קורס הכנה בשנת 1980. לאחר סיום הקורס ניקולייה כיהן במספר תפקידים ביוסטון. באוקטובר 1986 הוא היה אמור לטוס במשימה "STS-61-K" שבוטלה בעקבות אסון צ'לנג'ר.

בשנת 1992 קלוד ניקולייה היה בצוות של משימה STS-46 (לורן שרייבר היה מפקד צוות) על סיפון מעבורת החלל אטלנטיס. במהלך הטיסה אסטרונאוטים ביצעו מחקרים בעזרת חלליות שנבנו בסוכנות החלל האירופית. בשנת 1993 הוא נכלל בצוות STS-61 של מעבורת החלל אנדוור (ריצ'רד קובי היה מפקד צוות). אסטרונאוטים ביצעו עבודות תחזוקה של טלסקופ החלל האבל. בשנת 1996 ניקולייה טס בפעם השלישית במשימה STS-75 (אנדרו אלן היה המפקד צוות) על סיפון מעבורת החלל אטלנטיס. בצוות היו מספר חברים שהשתתפו גם ב-STS-46. הפעם הם הצליחו עם הצברת חללית TSS שנבנתה באיטליה. בשנת 1999 הוא טס לחלל בפעם הרביעית ואחרון במעבורת החלל דיסקברי במשימה STS-103 (קרטיס בראון היה מפקד צוות). אסטרונאוטים ביצעו עבודות תחזוקה של טלסקופ החלל האבל. במהלך טיסה זו ניקולייה ביצע פעילות חוץ רכבית שנמשכה 8 שעות.

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה באתר סוכנות החלל האירופית
* 

קטגוריה:הלכי חלל
קטגוריה:אסטרונאוטים של סוכנות החלל האירופאית
קטגוריה:אנשי צבא שווייצרים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ז'נבה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת לוזאן
קטגוריה:טייסי ניסוי
קטגוריה:טייסי חלל שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:שווייצרים שנולדו ב-1944
דייוויד מינצברג

**דייוויד מינצברג** (באנגלית: **David H. Mincberg**) הוא עורך דין ואיש עסקים יהודי-אמריקאי, המכהן בתור בעל זכויות הניהול בקבוצת הכדורגל הפועל תל אביב. בעברו כיהן בתפקידים שונים בקבוצות דטרויט פיסטונס, מילווקי באקס וממפיס גריזליס מליגת ה-NBA ודי. סי. יונייטד מה-MLS.

## ביוגרפיה
מינצברג למד משפטים באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, שם סיים לימודי עריכת דין , ובעל תואר ראשון מאוניברסיטת דרום פלורידה.

בינואר 2013 היה חלק מהמשא ומתן לרכישת הקבוצות די. סי. יונייטד וממפיס גריזליס, שבסיומן מונה להיות עורך דינם של שתי הקבוצות. כחלק מתפקידו בתור המייצג המשפטי של די.סי. יונייטד, היה מינצברג זה שניהל את המשא ומתן מול הממשל המקומי על בניית אצטדיון חדש, מה שיאפשר את השארת הקבוצה בוושינגטון די. סי., שהבשיל ביולי של אותה השנה להסכם מולם. בתפקידו בממפיס גריזליס הוא היה גם חלק בהחלטות העסקיות של הקבוצה, בקבוצת הבעלות וכן גם בהחלטות הניהוליות של הקבוצה - כמו בחירת השחקנים, תהליך הדראפט והרכש.

מינצברג עסק גם בכתיבה משפטית. במאמר העוסק בהשעייתו של גילברט ארינאס מהוושינגטון וויזארדס בעקבות תקרית האקדחים, בחן מינצברג האם לקבוצה, מבחינה חוקית, יש הצדקה לשחרור החוזה מולו בגלל אותה תקרית. מאמר זה צוין במאמר "Fundamentals of Sports Law" של Westlaw.

ב-2017 מונה מינצברג לסגן הנשיא לאסטרטגיית הכדורסל בקבוצת המילווקי באקס.

ביולי 2020 מונה לעוזר מנכ"ל הדטרויט פיסטונס, תפקיד אשר שימש למשך עונה אחת.

### רכישת הפועל תל אביב
בנובמבר 2022 פורסם כי מינצברג מייצג קבוצת משקיעים אמריקאים, הנכנסים למשא ומתן מול שרון ואיציק ניסנוב, זאב גרינברג ובועז תושב על קניית מועדון הכדורגל הפועל תל אביב. בקבוצה גם נמצאים אחיו, מיכאל, חבר דירקטוריון קבוצת פלימות' ארגייל האנגלית, ואנשי עסקים נוספים. דייוויד עצמו אינו בעלי הקבוצה ואינו בעל הממון הגדול ביותר, אך הוא נבחר לייצג ולעמוד בראש קבוצת המכירה.

באותו חודש פורסם כי 3 מחברי קבוצת הבעלות היוצאת, איציק ניסנוב, זאב גרינברג ובועז תושב, חתמו על מסמך ההבנות והסכם המסגרת. לאחר מספר ימים, פורסם ששרון ניסנוב חתם גם הוא על ההסכם.

בינואר 2023, לאחר שבדיקת הנאותות הושלמה, קבוצת מינצברג הודיעה על רכישת הקבוצה. בסוף פברואר הועברו הכספים הראשונים לקניית הקבוצה, לאחר שהסתיימה בדיקת הבקרה התקציבית המקדימה של ההתאחדות לכדורגל, וב-1 במרץ ועדת העברת הזכויות אישרה את עסקת המכירה.

ב-1 ביוני 2023 נכנס לתוקף הסכם המכירה, ודייוויד מינצברג הפך לבעל זכויות הניהול בהפועל תל אביב. מיד לאחר סיום המכירה, הקבוצה בניהולו החתימה את השחקן חוסה רודריגס, המאמן מייקל ואלקאניס, והשחקן עומרי אלטמן ששיחק בעברו במועדון. בסיום העונה הקבוצה ירדה לליגה הלאומית.

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי עסקים יהודים אמריקאים
קטגוריה:עורכי דין יהודים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת דרום פלורידה
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:בעלי קבוצות כדורגל בישראל