open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
דוד אבודרם

**דוד אבודרם** הוא קצין צנחנים ישראלי, בעל עיטור העוז ממלחמת יום הכיפורים.

## ביוגרפיה וסיפור המעשה
דוד אבודרם נולד באיסטנבול שבטורקיה בבית ציוני ולמד בילדותו עברית. ב-1962 ביקר בישראל והחליט להישאר בה. הוא למד בכפר הנוער יוענה ז'בוטינסקי, ובכפר סילבר.התגייס לצה"ל ושירת תחילה בנח"ל ולאחר מכן בצנחנים: בגדוד 50 בסיירת צנחנים ובגדוד 202. במלחמת ששת הימים הוא נלחם בקרבות ברצועת עזה ובסיני. לאחר ששירת שלוש שנים בצבא הקבע, בין היתר בתפקיד מפקד פלוגה, הוא השתחרר ב-1972 והחל בלימודי ביוכימיה באוניברסיטת בר-אילן. נישא לדבורה לבית קוזלובסקי והם התגוררו בחולון. לאחר שנת לימודים אחת, עבר ללמוד באוניברסיטת תל אביב.

כשבועיים לפני מלחמת יום הכיפורים נקרא סגן אבודרם לשירות מילואים וסופח לגדוד 68 של חטיבת ירושלים שאייש את המעוזים בקו בר-לב. הוא הוצב במעוז "אורקל" שבגזרה הצפונית של תעלת סואץ, כמפקד אורקל ב', אחד משלושת מוצבי המשנה שכלל המוצב הפלוגתי. אבודרם הכיר היטב את הגזרה מתקופת שירותו במלחמת ההתשה. עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים תקפו המצרים את המוצב בארטילריה ולאחר מכן נפתחה התקפת טנקים משולבת בחי"ר מ"מוצב ה-900" - מוצב מצרי שהיה ממוקם 900 מטר מצפון למוצב הישראלי. ההתקפה המצרית נהדפה על ידי אורקל א' - המוצב המרכזי ועל ידי אורקל ב', כשלטענת אבודרם, הוא והסמל שלו מייצרים את רוב האש מול ההתקפה. כתוצאה מההפגזה המצרית נהרגו מפקד המעוז, סרן גד שומך וסגנו, סגן עזרא קצב, שהיו באורקל א'. אבודרם הצטווה על ידי מפקד הגדוד, שהיה בבלוזה, לעבור עם חייליו (חמישה במספר) מאורקל ב' לאורקל א', לתפוס פיקוד על המעוז ולארגן מחדש את הכוח להגנה. בסביבות השעה 18:00 הוא עבר לבדו לאורקל א', כיוון שסבר שמצב אורקל ב' תקין והוא יכול להמשיך להגן על גזרתו בפיקוד הסמל.

בינתיים תקפו המצרים את המעוז על ידי חי"ר וקומנדו ממערב וכיתרו את אורקל ג', ששכן מדרום לאורקל א' וב'. במקביל נמשכו כל העת ניסיונות המצרים לתקוף את אורקל א' בארטילריה ורגלים, התקפות שנהדפו. מחלקת הטנקים ששהתה במעוז איבדה טנק אחד שפרץ את דרכו החוצה מן המעוז ונותרה עם שני טנקים, כשסמל המחלקה, שלמה ערמן, החליף את מפקד המחלקה שנהרג. שני הטנקים סייעו להדיפת המצרים, אך היו נתונים כל העת לאש מצרית ועסקו חלק גדול מהזמן בהתחמקות מירי נ"ט מצרי.

למחרת, בעת שהיה ברור שאורקל ג' עומד ליפול בידי המצרים, קיבל אבודרם פקודה להתארגן לפינוי המעוז. הוא ארגן את הכוח ובו שני טנקים וזחל"מ והכוח הצליח לפרוץ את המצור המצרי על המעוז ונע דרומה, תוך שהוא נתקל במארבים מצרים נוספים. כ-7 ק"מ מדרום ל"אורקל" נתקל הכוח הישראלי במארב שפגע בזחל"מ ובטנק האחורי (הטנק הקדמי המשיך בנסיעה). אבודרם ניסה לארגן את החיילים להסתערות על המארב, אך התברר לו כי הסתער לבד ותוך הסתערותו ספג פצצת RPG בכתפו, הוא נפצע ונשבה על ידי המצרים.

בשבי במצרים הוא ספג עינויים והשפלות ועבר חקירות קשות רבות. הוא שוחרר עם ראשוני השבויים ששוחררו ב-16 בנובמבר 1973. לאחר שובו לישראל, אושפז במשך תשעה חודשים ועבר שלושה ניתוחים. בזמן אשפוזו המשיך בלימודי התואר באוניברסיטת תל אביב והשלימם בינואר 1975. באותה שנה הוא שב לשירות קבע בצה"ל והדריך בבה"ד 1.

במאי 1975 הוענק לו על ידי הרמטכ"ל מוטה גור עיטור העוז:

## ראו גם
* אורקל (מעוז)

## קישורים חיצוניים
* 
* טוביה פרשל, אורחים בניו־יורק - סרן דוד אבודרם בעל "עיטור העוז", בעיתון "הדואר" 30 במאי 1975
* 
* תיק מעוז אורקל 1 בארכיון מלחמת יום הכיפורים (חלק נכבד מוקדש לעדויות של דוד אבודרם)

## הערות שוליים

קטגוריה:מעוטרי עיטור העוז במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:חיילי צה"ל במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
התעייפות מגע גלגול

ממוזער|292x292 פיקסלים|סקירה כללית של רכיבי המיסב, כולל אלמנט המיסב והטבעת הפנימית
**התעייפות מגע גלגול** (**RCF**) היא תופעה המתרחשת ברכיבים מכניים הקשורים למגע גלגול/החלקה, כגון מסילות ברזל, גלגלי שיניים ומיסבים. זוהי תוצאה של תהליך התעייפות עקב מגע גלגול/החלקה. תהליך התעייפות מגע הגלגול מתחיל בעומס מחזורי של החומר, מה שמביא לנזק התעייפות שניתן לראות בפגמים דמויי סדקים, כמו סדקי איכול לבנים. פגמים אלו עלולים להתפתח לסדקים גדולים יותר תחת עומס נוסף, מה שעלול להוביל לשברים.

במסילות ברזל, למשל, כאשר גלגל הרכבת מתגלגל על המסילה, נוצר משטח מגע קטן שמוביל ללחץ מגע גבוה מאוד בין המסילה לגלגל. עם הזמן, מעבר חוזר ונשנה של גלגלים עם לחצי מגע גבוהים יכול לגרום להיווצרות פגמים דמויי סדקים שהופכים לסדקים קטנים. סדקים אלו עלולים לגדול ולעיתים להתמזג יחד, וכתוצאה מכך לגרום להתקלפות פני השטח או לשבירת מסילה. אלו עלולים לגרום לתאונות קשות, כולל ירידה מהפסים.

התעייפות מגע גלגול גורם לדאגה בקרב תשתיות רכבת ברחבי העולם, והוא עשוי לבוא לידי ביטוי בצורות שונות כתלות במיקום הסדק ומראהו. זוהי גם סיבה משמעותית לכשל ברכיבים הנתונים למגע גלגולי או מגע גלגול/החלקה, כגון מיסבים מתגלגלים וגלגלי שיניים. שדה המאמצים המתחלף בהתעייפות מגע גלגול עשוי להוביל להסרת חומר, החל מקורוזיית גימום בסקלת המאקרו והמיקרו במיסבי פלדה קונבנציונלים ועד להתפרדות לשכבות בחומרים קרמיים היברידיים.

## הערות שוליים

קטגוריה:הנדסת חומרים
דראהאביטשער צייטונג

[שמאל|ממוזער|250px|[עמוד שער|שער גיליון ראשון ט"ז באדר ראשון תרמ"ג]]

**דראהאביטשער צייטונג** (בגרמנית: **Drohobyczer Zeitung**) היה השבועון הפוליטי הראשון שיצא לאור בדרוהוביץ' ובאזור הסובב אותה. העיתון נוסד ונדפס בבית הדפוס של הציוניסט והמוציא לאור אהרן צבי זופניק. הגיליון הראשון הופיע ביום שישי 23 בפברואר 1883.

## תולדות השבועון
לזופניק היו יחסי ידידות עם אשר זליג לויטרבך, תעשיין וסופר מדרוהוביץ', שעודד ותמך בהוצאת העיתון לאור.

העיתון שימש במה לפרסום מידע רשמי על אירועים בעיר ובסביבתה, לצד ידיעות מקומיות וחומרי פרסום. הוא נדפס בשתי גרפיות: לצד שימוש בכתב עברי (בעיקר עבור טקסטים ביידיש), הופיעו בו גם קטעים בגרמנית באותיות לטיניות; מודעות הפרסומת בעמוד האחרון היו לרוב בגרמנית בלבד. בכל גיליון הופיעה גם פינה שנדפסה בעברית. העיתון משקף גם את השינוי הבולט באוריינטציה התרבותית של יהודי דרוהוביץ', מן ההשכלה אל הציונות: החל מסוף המאה ה־19 ובראשית המאה ה־20 פורסמו בו יותר ויותר ידיעות על ציונות מדינית.

העיתון ראה אור ברציפות עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה, ובשנת 1914 חדל לצאת.

## תוכן ולשון
העיתון תרם לחיזוק המרכיב היהודי בחיי הציבור בעיר (בין היתר באמצעות נוכחות כתב עברי ותכנים שפנו לציבור היהודי המקומי), תוך פנייה גם לקוראים דוברי גרמנית.

## "Drohobyczer Zeitung" בעידן האינטרנט
בשנת 2012 הקים העיתונאי המקומי **אולג סטציוּק** אתר חדשות בשם *Drohobyczer Zeitung*. למיזם זה הייתה זיקה לעיתון ההיסטורי בשם בלבד, והוא התמקד בסיקור ובהנגשת תולדות דרוהוביץ' החל משנת 1883, ובפרט בהבאת ידיעות והדפסות חוזרות מעיתוני העיר מסוף המאה ה־19 בשפות שונות (פולנית, אוקראינית וגרמנית). המיזם המקוון חדל לפעול בשנת 2017.

בשנת 2015 נכלל האתר ברשימת "האירועים והתופעות התיירותיים המתקדמים של האזור" (בקטגוריית "סוקר התיירות של השנה"), לפי פרסום באתר "מדיָה דרוהוביצ'צ'ינה".

## לקריאה נוספת
* ווזניאק, ט., "דרוהוביץ'", 2007, גיליון 48, עמ' 293.
* *Нариси з історії Дрогобича (від найдавніших часів до початку XXI ст.)*, דרוהוביץ': Kolo, 2009. .
* "Drohobyczer Zeitung" באתר Sztetl (בארכיון האינטרנט).
* "A Brief History of Drohobycz" באתר JewishGen (בארכיון האינטרנט).
* "דְרוֹגוֹפֶּדְיָה (Дро-Е)" – פוסט על *Drohobyczer Zeitung* (בארכיון האינטרנט).

## קישורים חיצוניים
*

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונים ביידיש
קטגוריה:עיתונים בגרמנית
קטגוריה:עיתונות יהודית
קטגוריה:1883
כשל בגלגלי שיניים

ממוזער|כשל גלגל שיניים לעומת עומס ומהירות סיבוב
מקורות ל**כשלים של גלגלי שיניים** מגוונים, ולעיתים קרובות מבוססים על מהירות הסיבוב והעומס המופעל על גלגל השיניים. ייתכן שגורמי כשל שונים יתרחשו בו זמנית. גורמים אלו הם: שחיקה מכנית, שפשופים, גימום, שבר בגב השן (tooth flank) ושבר התעייפות של שורש השן.

אלה קשורים למספר תופעות: חיכוך, התעייפות והיעדר סיכה.

## שחיקה מכנית
שחיקה מכנית היא סחיפה או עיוות הדרגתיים של חומר על משטחים מוצקים.

## שפשוף (או ניקוב)
ממוזער|שפשופים על גב השן
שפשופים קשורים למגע מתכת-למתכת בבליטות על משטחי גב השן.

סימני שפשוף מופיעים לרוב כפסים או שריטות עם תחתית ודפנות מחודדים, לעיתים בעלי עומק ורוחב משתנים, בכיוון ההחלקה. הם יכולים להשפיע על אזורים מסוימים או לאורך כל הרוחב.

## גימום
ממוזער|התפלגות מאמצים במשטחים הבאים במגע עקב גלגול/החלקה
מאמצים אלסטיים מובילים להיווצרות סדקים קרוב לפני השטח, אשר יכולים להתקדם אל תוך גלגלי השיניים. החלקים עלולים להישבר וליצור חללים גדולים יותר. מצב זה מכונה גימום, מאקרו-גימום או מיקרו-גימום. השלב הראשוני של הגימום מוגבל בעיקר לשלושה אזורים לאורך פרופיל שן של גלגל השיניים.
ממוזער|מאקרו-גימום על גב השן
במהירות סיבוב נמוכה, גימום היא מוד כשל (failure mode) גב השן המרכזי.

## כשל גב ושורש שן
כשל יכול להתרחש הן משבר והן מהתעייפות.
ממוזער|שבר כפיפה בשורש השן

## מבחני כשל מכני
ממוזער|פולסטור של חברת Schenk לבדיקת STBF (התעייפות כפיפה בודדת של שן)
כשל יכול להתרחש על ידי מנגנונים רבים ושונים, ולכן הליכי בדיקת גלגלי שיניים חוקרים מנגנוני כשל מכני בנפרד זה מזה. ניתן לחקור שבר עייפות שורש שן באמצעות מבחן פולסטור. מתודולוגיית בדיקה זו כוללת העמסה של שן אחת או שתיים בו זמנית באמצעות שני סדנים עליהם מופעל העומס. היא מספקת תוצאות שונות ביחס לבדיקת גלגלי ההנעה, אך הן עדיין מקובלות.

ישנם מספר מתקני בדיקה בעלי מידות ותצורות שונות לבדיקת גלגלי שיניים בעלי צורות שונות.

## לקריאה נוספת

* American National Standards Institute (2005), *Gear Nomenclature: Definitions of Terms with Symbols* (ANSI/AGMA 1012-F90 ed.), American Gear Manufacturers Association, .


## קישורים חיצוניים
* ארגון התקינה הבינלאומי
* איגוד יצרני הציוד האמריקאי
* טכנולוגיית גלגלי שיניים, כתב העת לייצור גלגלי שיניים

## הערות שוליים

קטגוריה:גלגלי שיניים
אברהם עולמא

הרב **אברהם עולמא בן אהרן באי (אהרונבייב)** (ה'תקס"ג 1803, – כ"ג בכסלו ה'תרנ"ג, דצמבר 1892) היה אב בית דין ו"רב מטעם" בסמרקנד, מן הדמויות הרבניות המרכזיות בקהילת יהודי בוכרה במאה ה-19 והיה גורם מקשר מרכזי בין הקהילה היהודית לבין המינהל המקומי.

## קורות חייו
נולד בסמרקנד לאהרן באי – שכינויו "באי" בבוכרית מציין אדם אמיד – ולאמו שרה לבית קייקוב. הוא היה בכור מבין חמשת אחיו. את לימודיו החל בישיבה בבוכרה ובהמשך למד בסמרקנד אצל רבי שמואל הקטן באיסוקי זנבור. בגיל 16 הוסמך לרבנות, ובגיל 26 כבר כיהן כאב בית דין בסמרקנד. יהודים מכל רחבי אסיה התיכונה פנו אליו בשאלות הלכתיות. במקביל עסק בהוראה, והעמיד תלמידים רבים שהפכו לרבנים בקהילות יהדות בוכרה. בשל מעמדו הציבורי והאמון שזכה לו גם בקרב מוסלמים, הוענק לו תואר הכבוד **[[עולמא]]** (חכם, מלומד).

לאחר הכיבוש הרוסי ב-1868, מונה ל"רב מטעם" באזור סמרקנד. במסגרת תפקידו היה אחראי לרישום נישואין, לידות ופטירות, ולתיאום בין הקהילה היהודית לממשל.

בשנת 1885 הצטרף להקמת תלמוד תורה וישיבה בסמרקנד, לצד הרבנים יוסף כוג'הינוף ואברהם אמינוף. הרב אברהם לימד את תלמידי החכמים שנועדו לקבל הכשרה בענייני שחיטה, בדיקת סכינים, דיני קידושין וסמיכה רבנית לקהילות יהודי בוכרה.

בשנת 1886 תיאר הנוסע אפרים ניימרק את הרב אברהם כ"חכם העיר", וציין את יושרו ואת מעמדו בפני השלטונות:

## משפחתו
ממוזער|מצבתו
רבי אברהם עולמא נישא תחילה למרים (מגיד), ולאחר פטירתה נישא למלכה לבית צ׳ולפייב. על פי עדות בנו מתתיהו (מתת), נולדו לו 18 ילדים, אך ברשימות המשפחתיות נמנים כיום 16 בשמם: עשרה מנישואיו הראשונים ושישה מנישואיו השניים.

## לקריאה נוספת
* הרצל אהרוני, **קווים לפועלו של הרב אברהם עולמא בן אהרון-באי באסיה התיכונה במאה התשע עשרה**, כתב העת אב״א 6, תשע"ג, עמ' 85 - 114.
## קישורים חיצוניים
* אילן היוחסין של אברהם עולמא, באתר Geni.
* ЕВРЕЙСКАЯ СТАРИНА (ברוסית)

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים בוכרים
קטגוריה:סמרקנד: רבנים
קטגוריה:רבנים מטעם
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:נפטרים ב-1892
ורנר רולפנק

**ורנר רולפנק** (15 בנובמבר 1599 - 6 במאי 1673) היה רופא, מדען ובוטנאי גרמני. הוא היה סטודנט לרפואה בליידן, אוקספורד, פריז ופדובה.

## ביוגרפיה
רולפינק קיבל תואר שני באוניברסיטת ויטנברג תחת הדרכתו של דניאל סנרט, ואת הדוקטורט ברפואה קיבל בשנת 1625 באוניברסיטת פדובה תחת הדרכתו של אדריאן ואן דן שפיגל.

בשנת 1629 הוא הפך לפרופסור באוניברסיטת ינה,  שם, יחד עם פאול מרקארד שלגל, ארגון מחדש והרחיב את הגן הבוטני של האוניברסיטה (הגן הבוטני של ינה). מחקרו הניסויי כלל תגובות כימיות וביוכימיה של מתכות, מה שהקנה לו את התואר "מנהל הניסויים הכימיים" (director of chemical exercises). הוא דחה את הרעיון האלכימי שניתן להמיר מתכות אחרות לזהב.

## עבודות
* Guerneri Rolfincii, Phil. Ac Med. Doctoris Et Professoris Publici Chimia In Artis Formam Redacta : Sex Libris comprehensa ... . ז'נבה, 1671 מהדורה דיגיטלית של ספריית האוניברסיטה והמדינה דיסלדורף.
## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אוקספורד
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ליידן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פדובה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פריז
קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו
קטגוריה:סגל אוניברסיטת פרידריך שילר בינה
קטגוריה:ילידי 1599
קטגוריה:נפטרים ב-1673
ז'ול, דוכס פוליניאק הראשון

**אַרְמָן ז'וּל פְרַנְסוּאָה דֶה פּוֹלִינְיָאק** (בצרפתית: **Armand Jules François de Polignac**; מרקיז מנצ'יני ולאחר מכן דוכס פוליניאק הראשון; נולד ב-7 ביוני 1746 ב (Claye) ומת ב-21 בספטמבר 1817 בסנקט פטרבורג) היה אריסטוקרט, פוליטיקאי ואיש צבא צרפתי.

## קורות חיים
### מוצא

ארמן ז'ול פרנסואה דה פוליניאק הוא בנם של אראקל-לואי דה פוליניאק, ויקונט פוליניאק (1717–1792), ודיאן-זפירין מנצ'יני (1726–1755). מצד אביו, הוא צאצא למשפחה מהאצולה הגבוהה, ששורשיה בתחילת המאה ה-13, ואילו מצד אמו, הוא נינו של  (שהוא עצמו אחיינו של החשמן מאזארן). ייחוס אימהי זה הקנה לו את התואר מרקיז דה .

### חיים ציבוריים
לאחר נישואיו ב-1767, ידידותה של רעייתו, , עם המלכה מארי אנטואנט קידמה מאוד את מעמדו בחצר. ב-1772 הוא מונה ל הראשון של אח המלך, הרוזן ד'ארטואה, וב-1776 לאקוויר הראשון של המלכה. הודות לשני מינויים אלה, הוא יכול היה לתרום לנטרול , שעמדה להסתיים בדו-קרב ביער בולון בין הרוזן ד'ארטואה לבין דוכס בורבון. לואי ה-16 הפך אותו לדוכס תורשתי (בכתב מינוי) ב-20 בספטמבר 1780 ולמנהל הכללי של הדואר ב-1782. הוא היה גם מושל שאמבור ומנהל .

הוא נהנה גם מקידום בקריירה הצבאית שלו: כקפטן ב, הוא קודם ב-1781 לדרגת  בצבאות המלך, לפני שהתפטר מהצבא ב-1785. הוא התגורר לעיתים קרובות באחוזתו ב, נכס שהגיע לידיו ממשפחת מנצ'יני-מזריני, שם החל, זמן קצר לפני המהפכה, בבניית טירה חדשה, שאותה לא הספיק לסיים.

הוא היגר כבר בחודש יולי 1789, ושהה בזה אחר זה בשווייץ, לאחר מכן ב-1791 בחצי האי האיטלקי, ולבסוף בפראג ובווינה, שם מתה אשתו ב-1793. הוא השתתף במערכה נגד המהפכנים במסגרת , ולאחר מכן עזב לרוסיה, שם קיבל מהקיסרית יקטרינה נחלה באוקראינה, והמשיך לשהות שם למרות הרסטורציה של הבורבונים. המשטר החדש העניק לו את דרגת , בצו מיום 4 ביוני 1814, ופיר תורשתי בצו מ-18 באוגוסט 1815. שלושה שבועות לפני מותו, ברוסיה, צו מ-31 באוגוסט 1817 הפך אותו לדוכס-פיר.

## משפחה
הוא נישא, ב-7 ביולי 1767, ל (1749–1793), בתם של ז'אן פרנסואה גבריאל דה פולסטרון וז'אן שרלוט ארו (Hérault). נולדו להם ארבעה ילדים:
*  (7 במאי 1768 – 30 במרץ 1803), נישאה ל (17 באוגוסט 1755 – 28 באוגוסט 1836); להם שתי בנות נשואות ובן.
* ארמן ז'ול מארי דה פוליניאק (1771–1847), הדוכס השני לבית פוליניאק (15 בינואר 1771 – 1 במרץ 1847), נישא לאידלי ז'אן לינה דה נויקירכן דה ניבנהיים (26 בינואר 1775 – 13 בספטמבר 1862), ללא צאצאים.
* ז'ול דה פוליניאק, הדוכס השלישי לבית פוליניאק (14 במאי 1780 – 30 במרץ 1847), נישא בראשונה לברברה קמפבל (22 באוגוסט 1788 – 23 במאי 1819), ולהם צאצאים, ולאחר מכן נישא בשנית למרי שרלוט פרקינס (6 בינואר 1792 – 1 בספטמבר 1864), ולהם צאצאים.
* , רוזן פוליניאק (27 בדצמבר 1781 – 2 בפברואר 1855), נישא למארי קליסט שרלוט אלפונסין לה וסור דה לה טוש דה בורגאר (15 בספטמבר 1781 – 22 ביוני 1861), ולהם צאצאים.

## כיבודים
### עיטורים צרפתיים
* אביר .

### מחוות
בספרות ז'ול דה פוליניאק הוא אחד הגיבורים ברומן "פרידה מהמלכה" (Les Adieux à la reine) מאת , שפורסם ב-2002.

## קישורים חיצוניים

## ביאורים

ז'ול פרנסואה
קטגוריה:ילידי 1746
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1817
היפאטיה (מיטשל)

**היפאטיה** הוא ציור שמן משנת 1885 מאת האמן הבריטי צ’ארלס ויליאם מיטשל. היצירה שואבת השראה מן הרומן "היפאטיה" משנת 1853 מאת צ'ארלס קינגסלי, ומשלבת יסודות של ציור היסטורי עם אמנות העירום. העלילה מתרחשת באלכסנדריה במאה החמישית ומתארת את רגעיה האחרונים של הפילוסופית היפאטיה, זמן קצר לפני שנרצחה.

הציור הוצג בתערוכת לונדון של גלריית גרוסוונור בשנת 1885. בצד הצגת הציור אולליה הקדושה מאת ג'ון ויליאם ווטרהאוס בתערוכת האקדמיה המלכותית של אותה שנה, עורר הציור דיון ציבורי בשאלת שכיחותה ולגיטימיותה של אמנות העירום. כיום נמצאת היצירה באוסף גלריית ליינג לאמנות בניוקאסל, לאחר שנרכשה בשנת 1940.

### תיאור היצירה
הציור *היפאטיה* מציג דמות נשית עירומה צעירה העומדת ונשענת לאחור על מזבח אבן מגולף בתוך חלל כנסייתי. שערה הארוך נאחז בידה הימנית ומכסה את חזהּ, בעוד ידה השמאלית מורמת ומושטת במחווה פתוחה לעבר פסיפס קיר מאחוריה. מבטה של הדמות מופנה שמאלה וניכר בו מתח וחרדה. על המזבח נראים צלב וכלי קיבול המונחים על בד מזבח, ומשני צדדיו מוצבים נרות דולקים על פמוטים גבוהים. הלהבה של הנר השמאלי נוטה פנימה, דבר המרמז על דלת פתוחה מחוץ לשדה הראייה. קירות החלל מעוטרים בפסיפסים בעלי אופי דתי, ובפסיפס שמאחורי הדמות נראה חלק של כף רגל ימנית, המזוהה כחלק מדימוי של ישו הצלוב. על רצפת החלל פזורים גלימת בד לבנה, פמוט וחפצים נוספים, היוצרים רושם של הפרעה אלימה שהתרחשה זה עתה.

[250px|ממוזער|ימין|[אולליה הקדושה (ווטרהאוס)|אולליה הקדושה, ציור מאת ג'ון ויליאם ווטרהאוס]]
## פרשנות

הסצנה המתוארת בציור נשענת על הרומן *Hypatia, or New Foes with an Old Face* מאת צ’ארלס קינגסלי משנת 1853. על פי גרסת הרומן, היפאטיה נמצאת בשלב שבו היא עומדת על סף התנצרות, כאשר היא מותקפת בידי המון נוצרי קנאי, נגררת אל תוך כנסייה, מופשטת מבגדיה ונרצחת תחת דימוי מונומנטלי של ישו. המחווה של הזרוע המורמת והפניית המבט כלפי מעלה בציור תואמות במישרין את תיאור הרגע ברומן שבו היפאטיה פונה במחווה אחרונה מן האדם אל האל, רגע קצר לפני שהאלימות סוגרת עליה.

### השוואה ליצירות אחרות
הציור *היפאטיה* הוצג בשנת 1885 באותה שנה שבה הוצג הציור אולליה הקדושה מאת ג’ון ויליאם ווטרהאוס בתערוכת האקדמיה המלכותית. פרשנים הצביעו על הקבלה בין שתי היצירות, בין היתר בשל הטון הוויזואלי המעורר מבט מתבונן. בשני המקרים מדובר בדמות נשית צעירה הקשורה לנרטיב של מוות אלים על רקע דתי. עם זאת, בעוד שווטרהאוס מציג את אאולליה כגוף שלם וללא סימני פגיעה, אף שעל פי הסיפור נקרעה לגזרים ונשרפה בידי פגאנים, מיטשל מציג את היפאטיה ברגע של חרדה בתוך חלל כנסייתי, לפני מותה, כשהאיום אינו מיוצג בפעולה גלויה אלא במתח הסצנה ובמרכיביה החזותיים.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי עירום
קטגוריה:ציורי היסטוריה
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:נשים בציור
ג'וזף פרינגטון

**ג'וזף ריידר פרינגטון** (באנגלית: **Joseph Rider Farrington**; 15 באוקטובר 1897 – 19 ביוני 1954) היה עורך עיתונים ופוליטיקאי אמריקאי, שכיהן בקונגרס של ארצות הברית כנציג טריטוריית הוואי.

## ביוגרפיה
### השכלה וקריירה צבאית
פרינגטון נולד ב-15 באוקטובר 1897 בוושינגטון הבירה, כבנו של , מי שלימים שימש כמושל טריטוריית הוואי. בעודו תינוק עבר עם הוריו להונולולו שבטריטוריית הוואי, שם החל אביו לעבוד כעורך בעיתון Honolulu Advertiser ובהמשך גם בעיתון Honolulu Star-Bulletin. פרינגטון למד בבית הספר פונהו (Punahou School), ולאחר סיום לימודיו החל ללמוד באוניברסיטת ויסקונסין. ביוני 1918 עזב את לימודיו והתגייס לצבא ארצות הברית. בספטמבר 1918 הוסמך כלוטננט משנה ביחידת ארטילריית שדה, ושוחרר משירות פעיל בדצמבר אותה שנה. לאחר מכן שב לאוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון והשלים את לימודיו, עם קבלת התואר בשנת 1919.

### קריירה עיתונאית
מיד לאחר סיום לימודיו בוויסקונסין, החל פרינגטון לעבוד ככתב בעיתון Public Ledger בפילדלפיה. הוא שירת במשך שלוש שנים כחבר במערכת המשרד הוושינגטוני של העיתון. לאחר מכן חזר להונולולו והלך בעקבות אביו אל תחום העיתונות. הוא החל ככתב ולאחר מכן מונה לעורך בעיתון Honolulu Star-Bulletin. בשנת 1939 ירש את אביו ומונה לנשיא ולמנהל הכללי של העיתון, תפקיד שבו כיהן עד יום מותו.

### קריירה פוליטית
פרינגטון החל את דרכו הפוליטית במשרה חלקית בשנת 1933, כאשר מונה למזכיר הוועדה המחוקקת של הוואי. בשנה שלאחר מכן נבחר לסנאט הטריטוריאלי של הוואי, וכיהן בו עד שנת 1942. ב-3 בינואר 1943 הושבע כנציג של טריטוריית הוואי בקונגרס של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית. פרינגטון היה מתומכי הפיכת הוואי למדינה וסייע בייעוץ למאמצים הראשונים שלאחר מלחמת העולם השנייה לקידום קבלתה לאיחוד. הוא נפטר במהלך כהונתו בוושינגטון הבירה ב-19 ביוני 1954, ככל הנראה מהתקף לב. רעייתו, אליזבת פרינגטון, נבחרה לכהן במקומו בקונגרס. פרינגטון נטמן בבית העלמין אוהאו בעמק נואואנו שבהונולולו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון
קטגוריה:אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מהוואי
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1897
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1954
ג'ון אוון (מושל קרוליינה הצפונית)

**ג'ון אוון** (באנגלית: **John Owen**; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מקרוליינה הצפונית, איש המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית עד 1828, לאחר מכן ועד 1839 המפלגה הדמוקרטית, ולבסוף חבר המפלגה הוויגית, שכיהן כחבר בית הנבחרים של קרוליינה הצפונית בשנים 1812–1813, כחבר הסנאט של קרוליינה הצפונית בשנים 1819–1820 ובשנים 1827–1828, ולאחר מכן ועד 1830 כמושל קרוליינה הצפונית ה-24.
## ראשית חייו
ג'ון אוון נולד במחוז בליידן שבקרוליינה הצפונית, כבנם של תומאס אוון, שופט וחבר בית המחוקקים המדינתי, ושל אלינור (לבית פורטרפילד) אוון. לזמן קצר הוא למד באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל, אך לא השלים את לימודי התואר.
## קריירה פוליטית
ב-1812 נבחר אוון לבית הנבחרים של קרוליינה הצפונית, וכיהן בו במשך שנתיים. ב-1819 הוא נבחר לסנאט של קרוליינה הצפונית וכיהן בו עד 1820. בשנים 1824–1827 הוא היה חבר במועצת המדינה  תחת המושלים האצ'ינס גורדון ברטון וג'יימס איירדל הבן. לאחר מכן הוא שב לסנאט המדינתי, ובדצמבר 1828 נבחר על ידי האספה הכללית לתפקיד מושל קרוליינה הצפונית, לאחר שבהצבעה הביס בהפרש קל את ריצ'רד דובס ספייט הבן ביחס קולות של 96 מול 92.

אוון כיהן כמושל שתי תקופות כהונה רצופות של שנה כל אחת, שבמהלכן הוא קידם את מערכת החינוך, ובמקביל שימש כנשיא מועצת הנאמנים של אוניברסיטת קרוליינה הצפונית. הוא היה מועמד לתקופת כהונה שלישית, אך דחה את המועמדות. באותה שנה הוא נוצח בהפרש של קול אחד בהתמודדות על מושב קרוליינה הצפונית בסנאט של ארצות הברית על ידי וילי מנגום.
## שנותיו האחרונות
ב-1835 היה אוון נציג בולט בוועידת החוקה של קרוליינה הצפונית,  שם הוא תמך במתן זכות ההצבעה לאזרחים שחורים בעלי קרקעות, והתנגד לבדיקות רקע דתיות לנושאי משרות ציבוריות.

אף על פי שבשנים האחרונות לקריירה הפוליטית שלו היה אוון מזוהה עם המפלגה הדמוקרטית בהנהגתו של אנדרו ג'קסון, ב-1839 הוא היה יושב ראש של הוועידה המדינתית הראשונה של המפלגה הוויגית שהוקמה אז. שלושה שבועות לאחר מכן הוא היה נשיא הוועידה הארצית של המפלגה הוויגית שהתכנסה בהאריסברג שבפנסילבניה. הוצעה לו המועמדות לתפקיד סגן הנשיא במסגרת הטיקט הוויגי של ויליאם הנרי הריסון, אך הוא דחה את המועמדות.

## חיים אישיים
ב-1813 נשא אוון את לוסי  אן בראון. לשניים נולדו שלושה בנים ושתי בנות, שרק אחת מהן הגיעה לגיל בגרות.

ג'ון אוון נפטר בפיטסבורו שבקרוליינה הצפונית ב-9 באוקטובר 1841. הוא נטמן בכנסייה האפיסקופלית סנט ברתולומאו שבעיר.

## לקריאה נוספת

* Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 3, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 1124-1125.


## קישורים חיצוניים
* ג'ון אוון באתר אגודת המושלים הלאומית 
* ג'ון אוון באנציקלופדיה של קרוליינה הצפונית 
* ג'ון אוון באתר The Political Graveyard 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קרוליינה הצפונית
קטגוריה:מושלי קרוליינה הצפונית
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:חברי האספה הכללית של קרוליינה הצפונית
קטגוריה:אמריקאים ממוצא ולשי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1787
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1841
GSI Technology

שמאל|250px

**גי אס איי טכנולוגיות בע"מ** (באנגלית: *GSI Technology, Inc.*) היא חברת סמיקונדקטור ציבורית אמריקאית המתמחה בפיתוח זיכרונות SRAM ומעבד האצה בטכנולוגיה חדשנית של חישוב בתוך הזיכרון (Compute-in-Memory) ליישומי תקשורת, בינה מלאכותית, הגנה וחלל.

## היסטוריה
GSI Technology הוקמה בשנת 1995 בסאניווייל שבקליפורניה כחברת יצרנית SRAM בעל ביצועים גבוהים לציוד רשתות ותקשורת. במשך השנים הרחיבה את תחומי פעילותה לכלול גם טכנולוגיות עיבוד מבוססות זיכרון (Compute-in-Memory) שמטרתן לשפר ביצועים ויעילות אנרגטית לעיבוד נתונים ומטלות בינה מלאכותית.

בשנת 2015 רכשה GSI Technology את חברת הסטארט-אפ הישראלית MikaMonu Group Ltd בסכום של כ-7.5 מיליון דולר https://www.geektime.co.il/gsi-technology-acquires-mikamonu, והטמיעה את טכנולוגיית ה-Associative Computing שלה כחלק מהרחבת הפיתוחים של פתרונות זיכרון ועיבוד חכם. 

## מוצרים וטכנולוגיות

### זיכרון SRAM ו-DRAM
החברה מפתחת ומשווקת סדרת זיכרונות SRAM ו-DRAM בשיהוי נמוך בעלי מהירויות גבוהות, טווחי תדר גדולים והתאמות לתחומי רשתות, תקשורת, תעשייה, צבא וחלל. מוצרי הזיכרון משולבים בציוד תקשורת כגון נתבים, מתגים ותשתיות WAN. 

### ''מאיץ חישובים Associative Processing Unit'' (APU)
GSI פיתחה משפחה של שבבים הנקראת Gemini APU  - יחידות עיבוד *Associative Processing Units* שמבצעות עיבוד ישירות בתוך הזיכרון (*Compute-in-Memory*). גישה זו מפחיתה את הצורך בהעברת נתונים בין המעבד לזיכרון ומאפשרת ביצועים גבוהים יותר לצד צריכת חשמל נמוכה בהשוואה למעבדים גרפיים (*GPU*) קונבנציונליים. טכנולוגיה זו מושכת עניין עבור ישומי בינה מלאכותית מתקדמים. 

כיום החברה עובדת על פיתוח הדור השני של המוצר שנקרא Gemini-II, שמצויד בשיפורים משמעותיים של ביצועים, צפיפות זיכרון ויעילות אנרגטית, ומתאים במיוחד ליישומי קצה (*edge AI*) כגון רחפנים, רובוטיקה ומערכות הגנה https://www.globenewswire.com/news-release/2025/11/06/3182289/0/en/GSI-Technology-Defines-Edge-Strategy-to-Capture-Growth-in-2-7-Billion-Drone-Market.html. 

## פעילות בינלאומית
החברה מחזיקה מספר מרכזי פיתוח ומכירות ברחבי העולם, כולל מרכז פיתוח בישראל שממוקם ברמת החייל בתל אביב. 

## גיוס הון
החברה הונפקה לאחר הקמתה בשנות ה-90, ונסחרת מאז בבורסה NASDAQ תחת הסימול GSIT. 

באוקטובר 2025 ביצעה החברה גיוס הון באמצעות הצעה ישירה רשומה של מניות בהיקף של כ-50 מיליון דולר https://finance.yahoo.com/news/gsi-technology-announces-pricing-50-130200487.html.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:תעשיית השבבים
קטגוריה:יצרני חומרה אמריקאים
קטגוריה:חברות אמריקאיות הנסחרות בנאסד"ק
חסן שייח' מואמין

**חסן שייח' מואמין** (בסומלית: **Xasan Sheekh Muumiin**, בערבית: **حسن شيخ مؤمن**; 1931 – 16 בינואר 2008) היה משורר, מחזאי, שדרן, שחקן ומלחין סומלי.

## ביוגרפיה
מואמין נולד בשנת 1931 בעיירה זליה בצפון מערב סומליה, שהייתה אז חלק ממדינת החסות סומלילנד הבריטית. כשהיה בן תשע, הוא ומשפחתו עברו ל, שם סיים את לימודיו בבית הספר ופקד את המדרסה המקומית.
מואמין הצטרף לליגת הנוער הסומלית (SYL), המפלגה הפוליטית הראשונה של סומליה שנוסדה בתקופה שלפני קבלת העצמאות. הוא כתב ופרסם את שירו הראשון לכבוד עצרת SYL בבוראמה בתחילת שנות ה-50.
לאחר שסומליה קיבלה את עצמאותה בשנת 1960, מואמין עבד ברדיו מוגדישו בין השנים 1965 ו-1968 כמשורר הבית, מחזאי ומרצה קבוע. בהמשך מילא תפקיד במחלקה הלאומית לחינוך ותרבות.

בעקבות ההפיכה הצבאית של 1969, בה עלתה לשלטון המועצה המהפכנית העליונה (SRC), נאסרו יצירות תרבות שונות, ביניהם שיריו של מואמין. לאחר מכן הוא עזב את מוגדישו ועבר לג'יבוטי השכנה, לפני שהתיישב שוב בבורמא.

## יצירות עיקריות
### Shabeelnaagood
יצירתו החשובה ביותר של מואמין היא "Shabeelnaagood" (1965), העוסקת בנושאים כמו מעמדן החברתי של נשים, עיור, שינויים במנהגים מסורתיים ובחשיבות החינוך בתקופה טרם עצמאות המדינה. אף על פי שהבעיות שהיא מתארת תוקנו מאוחר יותר במידה מסוימת, היצירה נחשבת לקלאסיקה של הספרות הסומלית. "Shabeelnaagood" תורגם לאנגלית בשנת 1974 תחת הכותרת "נמר בין הנשים" ("Leopard Among the Women") בידי , חלוץ בלימודי סומליה שגם כתב את ההקדמה. מואמין גם הלחין את המוזיקה למחזה.
היצירה נכללת באופן קבוע בתוכניות לימודים שונות ברחבי העולם, למשל באוניברסיטת אוקספורד, שפרסמה לראשונה את התרגום לאנגלית בבית ההוצאה לאור שלה.

### Samo Ku Waar
בשנת 1997, מואמין כתב והלחין את השיר "Samo ku waar", שהפך להמנון הלאומי של סומלילנד.

## מורשתו
חסן שייח' מואמין נפטר ב-16 בינואר 2008 באוסלו, נורווגיה. הוא הובא לקבורה עשרה ימים לאחר מכן במאוזוליאום של אביו, הממוקם ברובע אחמד גוראי בבורמא. אנשים רבים נכחו בטקס הלווייה, ביניהם שרים, מנהיגי אופוזיציה, משוררים, זמרים ומשלחת בת 12 חברים מג'יבוטי. לאחר מותו הוענק למואמין פרס התרבות מטעם ממשלת ג'יבוטי.

## הערות שוליים

קטגוריה:ילידי 1931
קטגוריה:נפטרים ב-2008
מותו של יוליוס קיסר (קמוצ'יני)

**מותו של יוליוס קיסר** הוא ציור היסטורי מאת הצייר האיטלקי , המתאר את רציחתו של יוליוס קיסר בידי קושרי הסנאט הרומיים, ובראשם ברוטוס וקסיוס. היצירה מתמקדת ברגע השיא הדרמטי של ההתנקשות ומציגה את קיסר בעודו נופל תחת מכות המתנקשים. הרקע האדריכלי הקלאסי והעמדת הדמויות בקומפוזיציה תיאטרלית מדגישים את הממד ההיסטורי והטראגי של האירוע.

### הזמנה ותהליך היצירה
הציור הוזמן בשנת 1793 על ידי פרדריק הרווי, הרוזן הרביעי מבריסטול **.**  באותה שנה הכין קמוּצ'יני רישום מקדים ליצירה, אשר זכה להערכה חיובית מצד מבקרי האמנות ברומא. גרסה ראשונה של הציור, שהושלמה בשנת 1796, לא התקבלה באהדה, ובעקבות כך השמיד האמן את היצירה והחל לעבוד מחדש מן היסוד. הגרסה הסופית הושלמה בשנים 1805–1806.

הציור "מותו של קיסר" מתאר את הרגע הדרמטי שבו יוליוס קיסר נרצח בידי קבוצת סנאטורים רומיים ב-15 במרץ 44 לפנה"ס, במהלך ישיבה בסנאט. הדמות המרכזית בציור היא קיסר עצמו, המוצג ברגע שבו הוא קורס תחת מכות הסכין של הקושרים. סביבו מתגודדים מתנקשים, ובראשם מרקוס יוניוס ברוטוס וגאיוס קסיוס לונגינוס, המזהים בו איום על הרפובליקה הרומית.

הקומפוזיציה מאורגנת בקפדנות במבנה תיאטרלי, כאשר קיסר ניצב במרכז, מוקף בקבוצה של דמויות בתנוחות דרמטיות. כל אחת מהן מאופיינת במחוות גוף והבעות פנים המדגישות את המתח, הזעזוע או ההחלטיות שבמעשה. הרקע מציג אדריכלות רומית קלאסית, עמודים, מדרגות ושיש אשר מספקים מסגרת סמלית של סדר וסמכות למעמד של אנרכיה פוליטית.

הצבעוניות מרוסנת ונעזרת בניגוד בין אור לצל כדי להדגיש את הדרמה, תוך ריכוז אור רך בדמותו של קיסר. ההבעה בפניו נראית יותר נבוכה מאשר כועסת או נחרצת, ייתכן בהשראת התיאור הדרמטי של מילותיו האחרונות, "גם אתה, ברוטוס?". עם זאת, קמוּצ'יני אינו מתמקד בריאליזם של הדם או האלימות, אלא באצילות של הסצנה ההיסטורית ובמטען הרעיוני שלה.

250px|ממוזער|שמאל|מותה של וירג'יניה
## הבעלות על היצירה ומיקומה
מותו של המזמין בשנת 1803 הוביל למשא ומתן ממושך בין קמוּצ'יני לבין יורשיו של הרוזן, אשר סירבו לשלם עבור היצירה. בשנת 1807 נמכר הציור לז'ואקים מירא  (Gioacchino Murat). לאחר הרסטורציה וחזרת בית בורבון לשלטון, נרכש הציור על ידי פרננדו הראשון, מלך שתי הסיציליות מבורבון והוצב ב. בשנת 1864 הועבר הציור לאוספי המוזיאון הלאומי של קאפודימונטה, שם הוא מוצג עד היום.

### הקשר היסטורי ורעיוני
נושא הציור שואב את השראתו מההיסטוריה של רומא הרפובליקנית, כפי שתוארה בכתביו של טיטוס ליוויוס, וכן מעיבודים ספרותיים מאוחרים יותר. וולטר חיבר טרגדיה בשם "מותו של יוליוס קיסר ", וויטוריו אלפיירי עסק ביצירותיו בנושאים מקבילים של מאבק בחירות ובעריצות, בהם גם סיפור רציחתה של וירג'יניה. בהקשר זה מוצג יוליוס קיסר כסמל מורכב של שלטון וכוח, בעוד מעשה הרצח נתפס כביטוי למאבק על חירות אזרחית והתנגדות לעריצות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי היסטוריה
קטגוריה:יוליוס קיסר
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
איוי פוליג

250px|שמאל|ממוזער|"נח", פסלה של איוי פוליג, רחוב דיזנגוף 125, תל אביב
**איוי איבון ארנה מייזל מרום פוליג** (נולדה בשנת 1951) היא פסלת וציירת ישראלית. פסלה המפורסם "נוח" (1998), מוצב ברחוב דיזנגוף 105, תל אביב.

## ביוגרפיה
**איוי איבון ארנה** בתם הבכורה של מרטה מרום לבית מרקוביץ (1932–2013) והוגו מרום (1928–2018), ממייסדי חיל האוויר הישראלי, מפקדה הראשון של טייסת 110 וטייס הניסוי הראשון של משרד הביטחון.

בשנת 1970 למדה באקדמיה למחול מודרני, של מרתה גרהם, "המקום", בלונדון ובשנת 1974 למדה בבצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים.

משנת 1980 יוצרת בסטודיו שלה בארסוף קדם.

בשנת 1998 הוצב פסל הברונזה שיצרה "נח", במסגרת פרויקט שדרוג רחוב דיזנגוף התל אביב. הפסל מתאר את נח המקראי במצב של שכרות.

פוליג מתגוררת ברשפון.

## פסלים במרחב
* "נוח" – פסל ברונזה, רחוב דיזנגוף 105, תל אביב, 1998
* "איש ואישה" – פארק דינה
* "אמא אדמה" – פארק דינה
* פסל ברונזה של אישה לזכר אחותה אורית מרום בבריכת צהלה

## תערוכות יחיד
* 1987 – איוי פוליג - אנטיאה - חלל לנשים באמנות, תל אביב
* 1993 – איוי פוליג - רישומים, ארסופ גלריה לאמנות, רשפון
* 1996 – איוי פוליג - פורטרטים, ארסופ גלריה לאמנות, רשפון
* 2002 – איוי פולג - אומנה, גלריה טובה אוסמן, תל אביב
* 2002 – איוי פוליג - נשים באדום - ציור שמן, מוזיאון וילפריד ישראל לאמנות ולידיעת המזרח, קיבוץ הזורע
* 2002 – איוי פוליג - כלואים בקו, המשכן לאמנות בית מאירוב, חולון
* 2003 – איוי פוליג - "געגוע לאלכסנדר ארכיפנקו", גלריה טובה אוסמן, תל אביב
* 2006 – איוי פוליג - קטע אישי, הגלריה לפיסול ע"ש יוסף קונסטנט, רמת גן

## תערוכות קבוצתיות
* 1986 – קבוצה גדולה של עבודות קטנות, אנטיאה - חלל לנשים באמנות, תל אביב
* 1991 – אוסף הגלריה ציורים ופסלים, ארסופ גלריה לאמנות, רשפון
* 1991 – אוסף הגלריה, ארסופ גלריה לאמנות, רשפון
* 1992 – מוזיקה ויין, ארסופ גלריה לאמנות, רשפון
* 1995 – תערוכה קבוצתית של אמני הגלריה ארסופ, ארסופ גלריה לאמנות, רשפון
* 1997 – מכירת אוסף הגלריה ארסופ, יצירות אמנות שנאספו בגלריה 1990-1997, ארסופ גלריה לאמנות, רשפון
* 2008 – החזון והמציאות, מוזיאון חניתה לחומה ומגדל, קיבוץ חניתה
* 2008 – מלח הארץ - דיוקן ישראלי, מוזיאון וילפריד ישראל לאמנות ולידיעת המזרח, קיבוץ הזורע

## גלריה

קובץ:PikiWiki Israel 8363 man and a woman in arsuf kedem.jpg|"איש ואישה", פארק דינה


## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* איוי פוליג, באתר מוזיאון ישראל בירושלים
* משפחת מרום, באתר צהלה של פעם
* 

קטגוריה:פסלות ישראליות
קטגוריה:ציירות ישראליות
קטגוריה:רשפון: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1951
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
סמואל וילדר קינג

**סמואל וילדר קינג** (באנגלית: **Samuel Wilder King**; 17 בדצמבר 1886 – 24 במרץ 1959) היה מושל טריטוריית הוואי האחד־עשר וכיהן בתפקיד זה בין השנים 1953–1957. הוא מונה לתפקיד לאחר סיום כהונתו של אורן לונג. קודם לכן כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית כנציג טריטוריית הוואי. קינג היה חבר המפלגה הרפובליקנית של הוואי, והיה הראשון ממוצא הוואי ילידי שהגיע למשרה הגבוהה ביותר בטריטוריה.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו ומשפחתו
קינג נולד ב-17 בדצמבר 1886 בהונולולו שבממלכת הוואי. אביו, ג'יימס א. קינג (1832–1899), היה רב-חובל של אונייה עבור סמואל גרדנר וילדר, ובהמשך היה לפוליטיקאי ברפובליקת הוואי. אמו הייתה שרלוט הולמס דייוויס, בתו של רוברט גריימס דייוויס, שהיה ממוצא הוואי חלקי וצאצא של אוליבר הולמס, מושל האי אוהאו בתקופת קמהאמהה הראשון. קינג היה קתולי אדוק ולמד בבית הספר סנט לואיס, אך סיים את לימודיו התיכוניים בבית הספר מקינלי. לאחר מכן החל ללמוד באקדמיה הימית של ארצות הברית באנאפוליס, מרילנד. הוא הצטרף לצי ארצות הברית כקצין והיה בשירות פעיל בין השנים 1910–1924. בעת שחרורו הגיע לדרגת לוטננט קומנדר. ב־18 במרץ 1912 נישא לפולין נאוואהינאוקאליי אוונס, אף היא ממוצא הוואי חלקי.

### ראשית הקריירה
בשנת 1925 שב קינג לעיר הולדתו והחל לעסוק בנדל"ן. בשנת 1932 התמודד לראשונה למשרה ציבורית וכיהן במשך שנתיים כחבר מועצת המפקחים של הונולולו. בשנת 1934 נבחר לקונגרס של ארצות הברית כנציג טריטוריית הוואי, וכיהן בוושינגטון הבירה מינואר 1935 ועד ינואר 1943. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה התפטר מן הקונגרס כדי לשוב לשירות צבאי, קיבל דרגת קומנדר ובהמשך הועלה לדרגת קפטן. הוא פרש מן השירות הצבאי בשנת 1946.

### קריירה מאוחרת
לאחר מכן שב שוב להונולולו ומונה לתפקיד בדרג משנה בממשל המושל. הוא שירת במשך שנה בוועדת הדיור לשעת חירום. בשנת 1947 מונה לוועדת קידום המדינה של הוואי, וכיהן בה עד שנת 1953. באותה שנה מינה נשיא ארצות הברית דווייט אייזנהאואר את קינג למושל טריטוריית הוואי. הוא היה המושל הראשון ממוצא הוואי. קינג כיהן בארמון איולאני עד להתפטרותו ב־31 ביולי 1957. במהלך כהונתו חתם ב־5 ביוני 1957 על הצעת החוק HB 706, אשר ביטלה את עונש המוות בהוואי; החוק נכנס לתוקף כ"חוק 282". קינג נפטר בהונולולו ב־24 במרץ 1959, זמן קצר לפני שהוואי הפכה למדינה בארצות הברית. הוא נטמן בבית העלמין הלאומי לזכר חללי האוקיינוס השקט.

### מורשת
בשנת 2018 הופק סרט תיעודי קצר בשם Samuel Wilder King: Hawaii Statehood, בבימויה של קרולינה גרטיאן ובהפקתו של דניאל ברנרדי, בשיתוף חברת El Dorado Films, חיל הסרטים התיעודיים של הוותיקים ומשפחת קינג.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי הוואי
קטגוריה:בוגרי האקדמיה הימית של ארצות הברית
קטגוריה:אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מהוואי
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:מושלי הוואי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1886
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1959
משוואת ארצ'רד

**משוואת השחיקה של ארצ'רד** היא מודל פשוט המתאר שחיקה עקב החלקה, המבוסס על תורת מגע בין חספוסי פני שטח (asperity contact). בדומה להיפותזה של המתמטיקאי תיאודור ריי משנת 1860, משוואת ארצ'רד מראה כי הנפח של החומר שהוסר כתוצאה משחיקה יחסי לעבודה של כוחות החיכוך.

בשנת 2022, משוואת השחיקה של ארצ'רד במצב מתמיד הורחבה באמצעות עקומת אבוט-פיירסטון, המייצגת את טופוגרפיית המשטח ההתחלתית.

## משוואה

: Q = \frac {KWL}H

כאשר:

: *Q* הוא הנפח הכולל של החומר שמוסר על ידי שחיקה
: *K* הוא קבוע חסר ממדים
: *W* הוא העומס הנורמלי הכולל
: *L* הוא מרחק ההחלקה
: *H* הוא קשיות המשטחים הרכים ביותר הנמצאים במגע

שימו לב ש WL פרופורציונלי לעבודה המתבצעת על ידי כוחות החיכוך כפי שמתואר בהיפותזה של ריי.

כמו כן, הערך של K מתקבל אמפירית ותלוי במספר פרמטרים, לרבות איכות פני השטח, אפיניות כימית בין החומר של שני משטחים, קשיות פני השטח, העברת חום בין שני משטחים ועוד.

## פיתוח
ניתן לפתח את המשוואה על ידי בחינת התנהגותה של סטייה (asperity) בודדת על פני השטח.

העומס המקומי \, \delta W  שסטיית פני שטח נושאת, בהנחה שיש לה חתך רוחב מעגלי עם רדיוס \, a , הוא:

: \delta W = P \pi {a^2} \,\!

כאשר *P* הוא לחץ הכניעה עבור סטיית פני השטח, בהנחה שהיא מתעוותת פלסטית. *P* יהיה קרוב לקשיות הכניסה, *H*, של החריפות.

אם נפח החומר המוסר כתוצאה משחיקה, \, \delta V , עבור סטיית פני שטח נתונה, הוא של חצי כדור שנחתך מסטיית פני השטח, נובע:

:  \delta V = \frac 2 3 \pi a^3 

שבר זה נוצר על ידי החלקה של החומר למרחק של 2a*.*

לפיכך, \, \delta Q , נפח החומר שהוסר כתוצאה משחיקה הנגרמה עקב סטיית פני שטח זו ליחידת מרחק הוא:

:  \delta Q = \frac {\delta V} {2a} = \frac {\pi a^2} 3 \equiv \frac {\delta W} {3P} \approx \frac {\delta W} {3H} תחת הקירוב \,P \approx H

עם זאת, לא מכל סטיות פני השטח הוסר חומר בעת הזזה למרחק 2a. לכן, סך החומר שהוסר כתוצאה משחיקה לכל יחידת מרחק, \, Q , יהיה נמוך יותר מהיחס בין *W* ל *-3H.* הדבר מוסבר על ידי הוספת קבוע חסר ממדים *K*, אשר מתחשב בגורם "3" (שמופיע ביחס בין W ל-3H) לעיל. ארצ'רד פירש את הקבוע *K* כהסתברות שיוסר חומר מסטיית פני שטח כתוצאה משחיקה שחיקה 'קלה' לרוב מוגדרת כבעלת קבוע K שערכו *K* ≈ 10 &#x2212; 8, בעוד ששחיקה 'חמורה' לרוב מוגדרת כבעלת קבוע K שערכו *K* ≈ 10 &#x2212; 2.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* https://patents.google.com/patent/DE102005060024A1/de (Mentions the term "Reye-Hypothese")


## הערות שוליים

קטגוריה:משוואות
קטגוריה:הנדסת חומרים
מפת תנודה (של הקרקע)

[ממוזער|מפת תנודה (ShakeMap) של [רעידת האדמה בסן פרננדו (1971)|רעידת האדמה בעמק סן פרננדו (1971) המציגה את הפרמטרים המכשירניים של: עוצמת התנודה ; נזק פוטנציאלי; PGV; PGA ועוצמה סייסמית.]]
מפת תנודה (באנגלית: ShakeMap) היא תוצר של המכון הגאולוגי של ארצות הברית (USGS) למיפוי מיידי של רעידות אדמה. על פי המכון הגאולוגי של ארצות הברית, "ShakeMaps מספקים מפות בזמן אמת של תנועת הקרקע והעוצמה הסייסמית של רעידות אדמה משמעותיות, מיד לאחר התרחשותן. מפות אלו משמשות ארגונים פדרליים, מדינתיים ומקומיים, ציבוריים ופרטיים כאחד, לתגובה ולהתאוששות לאחר רעידות אדמה. מידע זה הוא ציבורי ומדעי, שמתאים גם לתרגילי תכנון היערכות לקראת אסון". פיתוח המערכת הונהג בעיקר על ידי הסייסמולוג של ה-USGS, דייוויד ג'יי וולד , יחד עם אחרים.

מטרתה של מפת התנודה היא "ללכת מעבר לַמגניטודה ולְמוקד הרעידה", כדי לתאר את השינויים בהתפלגות עוצמת הרעידות. כאן, "עוצמת הרעידות" משמשת באופן לא פורמלי, לדעת "כמה גדולה הייתה עוצמת הרעידה (באתר נתון)?". ShakeMap היא כיום תוכנה בקוד פתוח המשמשת, לאחר רעידת האדמה, לייצור אוטומטי של חבילת מפות ומוצרים המתארים את ההיקף הגאוגרפי וחומרת הרעידות שעלולות להיות מזיקות. היא משמשת באופן שגרתי כדי לספק מוּדעוּת מצבית  לאחר רעידת אדמה, לצורך ניהול ותגובה למקרי חירום ולהערכת נזקים ואובדן.

מפת תנודה היא גם הקלט העיקרי לסכנת רעידות אדמה עבור מוצרים רבים אחרים של ה-USGS, כולל הערכות של ShakeCast למתקנים קריטיים, הפסדים חברתיים של **[[PAGER]]** והערכות של כשל קרקעי.

## ראו גם
* תנודת קרקע חזקה
* תרחיש ייחוס לרעידת אדמה

## קישורים חיצוניים
* 

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:סייסמולוגיה
קטגוריה:גאולוגיה
קטגוריה:רעידות אדמה
קטגוריה:ניהול סיכונים
קטגוריה:שיטות מחקר
*
קטגוריה:תאוריות גאולוגיות
קטגוריה:תאוריות מדעיות
קטגוריה:אסונות טבע
עקומת אבוט-פיירסטון

ממוזער|עקומת אבוט-פיירסטון.
**עקומת אבוט-פיירסטון** או **עקומת שטח משא** (BAC) מתארת את מרקם פני השטח של עצם על ידי הצגת האחוז של החומר (יחס משא; bearing ratio) כתלות בעומק. העקומה נבנית על ידי חיתוך פרופיל פני השטח עם קווים מקבילים מלמעלה למטה ומדידת אחוז הקו שנחתך עם פרופיל פני השטח.

מבחינה מתמטית, זוהי פונקציית ההתפלגות המצטברת של גובה פרופיל פני השטח וניתן לחשב אותה על ידי אינטגרציה של פונקציית הצפיפות.

עקומת אבוט-פיירסטון תוארה לראשונה על ידי ארנסט ג'יימס אבוט ופלויד פיירסטון בשנת 1933. היא שימושית להבנת תכונותיהם של משטחי איטום ומיסבים. היא משמשת בדרך כלל בהנדסה ובייצור של קדח בוכנה של מנועי בעירה פנימית. צורת העקומה מבוססת על מספר פרמטרי חספוס פני השטח, במיוחד משפחת הפרמטרים Rk.

בשנת 2022 בעזרת עקומה זו הורחבה משוואת ארצ'רד.
## קישורים חיצוניים

* 
* 


## הערות שוליים

קטגוריה:הנדסת מכונות
קטגוריה:הנדסת חומרים
דונבטיר

**דונבטיר** (באוסטית: **Донбеттыр**) הוא אל המים ומגינם של הדייגים והדגים במיתולוגיה האוסטית. חוקרים מאמינים כי דונבטיר חולק מקור משותף עם אל בעל אותו השם שהאמונה בו רווחה בקרב הסקיתים. שמו מגיע מהמילה המקומית לנהר, בתוספת, ככל הנראה, שמו של פטרוס. האל המקביל לדונבטיר במיתולוגיה היוונית הוא פוסידון. דונבטיר מתואר במיתולוגיה האוסטית כאביהן של בנות בעלות שיער בצבע בלונד, ואף הן נסגדו במיתולוגיה האוסטית.

## הערות שוליים

קטגוריה:אלים ואלות ים ונהר
אפאם נפאט

**אפאם נפאט** הוא אל המים המופיע בזורואסטריות ובהינדואיזם: הופעותיו של אותו האל בדתות אלה העלו את ההשערה שמקורו של האל משותף. אפאם נפאט אחראי על כל הקשור במים, ומשמעותו האטימולוגית של שמו היא "צאצא המים". המילה "נפאט" לנגזרותיה משמעה בשפות הודו-אירופיות "צאצא", וממילה זו גזורה המילה האנגלית Nephew שמשמעה הן "אחיין", וכן המילה האיטלקית Nipote שמשמעה הן "נכד" והן "אחיין". ממילה זו נתגלגל ככל הנראה אף שמו של האל נפטון הבא מהמיתולוגיה הרומית, שבדומה לאפאם נפאט אחראי על הים אף הוא. בריג ודה, כתב הקודש במיתולוגיה ההינדואית, מתואר אפאם נפאט כ"בוראו של כל הקיים". הוא אף מתואר שם כמי שמסוגל להחזיק אש בוערת בתוך מים.

## הערות שוליים

קטגוריה:אלים הינדואים
קטגוריה:אלים ואלות ים ונהר
קטגוריה:מיתולוגיה פרסית
קטגוריה:אלים זורואסטריים
חתונה יהודית (מרקואלה)

**חתונה יהודית** הוא ציור המתוארך לסביבות שנת 1780, שמקורו בוונציה, איטליה. היצירה מיוחסת למרקו מרקואולה, יליד ורונה שפעל בוונציה, והיא מצויה באוסף המוזיאון לאמנות ולהיסטוריה של היהדות.

## תיאור היצירה
הציור מתאר טקס נישואים המתקיים בתוך חלל פנימי פרטי בוונציה. בני הזוג מאוחדים באמצעות טלית המשמשת כחופה. בסצנה נוכחים איש נכבד וכומר, ולצדם משתתפים נוספים הלבושים בלבוש התקופתי המקובל. הדמויות היהודיות מסומנות באמצעות כובע אדום, המשמש אמצעי זיהוי בתוך ההתרחשות. היצירה משתייכת לזוג ציורים הקרובים מאוד לשתי יצירות שמורות במוזיאון ישראל, אשר פורמט הציור שלהן זהה לחלוטין, ונושאות את השמות תהלוכת לוויה ו־קבורה יהודית.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורים בעלי מוטיב יהודי
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-18
קטגוריה:חתונה בתרבות
PAGER

[ממוזער|דוגמה של עמוד בודד לתגובה אוטומטית של PAGER בעקבות [רעידת האדמה בטורקיה (2023)|רעידת האדמה בטורקיה במגניטודה 7.8 ב-2023. העמוד כולל מידע חיוני על היקפי האוכלוסייה בכל אזור שנפגע בדרגת עוצמה סייסמית נתונה, וחומרת הפגיעה הצפויה.]]
**PAGER** - ראשי תיבות של "**P**rompt **A**ssessment of **G**lobal **E**arthquakes for **R**esponse" (הערכה מהירה של רעידות אדמה עולמיות לצורך תגובה), היא מערכת ניטור לרעידות אדמה. השירות מופעל על ידי המכון הגאולוגי של ארצות הברית, ממשרדיו בגולדן, קולורדו . הסייסמולוג של USGS, דייוויד ג'יי וולד, הוביל את פיתוח המערכת.

המערכת מספקת הערכות על היקף הרוגים והפסדים כלכליים בעקבות רעידות אדמה משמעותיות ברחבי העולם. היא מספקת חבילה של מוצרים מהירים וסטנדרטיים, המֵכַּמְתים רעידות אדמה, אוכלוסייה חשופה, והשפעות אנושיות וכלכליות צפויות מרעידות אדמה משמעותיות ברחבי העולם. מוצרים אלה מונפקים בזמן אמת כמעט (בדרך כלל תוך כ-20-30 דקות), ומתעדכנים ככל שמידע טוב יותר על המקור והרעידות הופך לזמין. הנתונים כוללים את מספר האנשים שנחשפו לכל רמת עוצמה סייסמית, על סמך נתוני תנודות קרקע חזקות ממפת תנודה, בשילוב עם מערכי נתונים של אוכלוסייה עולמית כגון LandScan.

המטרה העיקרית של מערכת PAGER היא ליידע את כוחות החירום, סוכנויות ממשלתיות וסיוע, ואת התקשורת בנוגע להיקף הפוטנציאלי של האסון. התראות המתייחסות לרעידות אדמה שנשלחו בעבר על סמך גודל האירוע ומיקום ו/או חשיפת האוכלוסייה לרעידות - נוצרות על סמך טווח ההרוגים וההפסדים הכלכליים המשוערים.

PAGER היא כיום מערכת אוטומטית המייצרת מידע בנוגע להשפעתן של רעידות אדמה משמעותיות ברחבי העולם תוך כ-20 דקות מכל אירוע במגניטודה של 5.4 ומעלה. PAGER מעריכה במהירות את השפעות רעידות האדמה על ידי שילוב נתונים על אוכלוסיות שנחשפו לרמות משוערות של עוצמות סייסמיות עם מודלים של הפסדים כלכליים ותמותה המבוססים על רעידות אדמה קודמות בכל מדינה או אזור בעולם.

## ראו גם

* תרחיש ייחוס לרעידת אדמה

## קישורים חיצוניים
* 

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:סייסמולוגיה
קטגוריה:גאולוגיה
קטגוריה:רעידות אדמה
קטגוריה:ניהול סיכונים
קטגוריה:שיטות מחקר
*
קטגוריה:תאוריות גאולוגיות
קטגוריה:תאוריות מדעיות
קטגוריה:אסונות טבע
קטגוריה:מחקר מאקרוסייסמי
נחמיה בדרשי

**נחמיה בדרשי** (10 ביוני 1897 – 21 בינואר 1953) היה צייר ארץ-ישראלי, בוגר בצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות.

נחמיה בדרשי (בריסי), בן בנימין ושרה, נולד במוצאי יום הכיפורים, י"א בתשרי ה'תרנ"ח, 6 באוקטובר 1897, בסלוניקי, יוון, אז בתחומי האימפריה העות'מאנית. בילדותו למד ב"תלמוד תורה הגדול" תחת יצחק אפשטיין. אפשטיין, אשר היה חוקר של שורשי המשפחות היהודיות בעיקר, טען כי השם "בריסי" הוא שיבוש של השם בדרשי – שם משפחה שמוצאה מצפון ספרז דאז, והיום העיר בזייה שבצרפת. לאור מידע זה, נחמיה ואחיו שינו את שמם מבריסי לבדרשי. בשנת 1913, בגיל 16, בעזרת מלגה שאורגנה על ידי אפשטיין, נסע לירושלים עם קבוצה של 14 בני נוער מסלוניקי. בירושלים התקבל ללימודי אמנות ב"בצלאל", ולמד שם בין השנים 1913–1917. בין תלמידי כיתתו היו נחום גוטמן, ראובן רובין, תלמה ילין וציונה ת'גר. אחיו, יוסף בנוטה ושבתאי, עלו גם הם ארצה, ואחותו רחל היגרה לארצות הברית. שאר משפחתו, אשר נשארה בסלוניקי, נספתה בשואה.

בדרשי נישא ליונה יהודה בשנת 1935, והיה אב לבנימין (בני) ושרה. עבד כשרטט וצייר במשרד הבריאות בירושלים, שהיה אז תחת שלטון המנדט הבריטי. בין עבודות הגרפיקה שלו, היה ציור יתושי האנופלס לספר מחקר על המלריה (1940). הוא היה צלם חובב – עוד בתקופת לימודיו בבצלאל, נמשך לצילום, רכש לעצמו מצלמות והרבה לתעד את חבריו ומשפחתו. בנוסף מוכר לוח משחק ה"לוטו" שיצק בטכניקה של הדפס אבן ומכיל דימויים של פלורה ארצישראלית.

הוא נפטר בפתאומיות ב 1953, בגיל 56.

## גלריה

File:Bedarshi 03.jpg|ברדשי (שני מימין למעלה) וסטודנטים אחרים (1918)
File:Bedarshi 02.jpg|לוטו (1916), הדפס אבן על קרטון


## קישורים חיצוניים
*
*נחמיה בדרשי, אתר הנצחה 
*נחמיה בדרשי, מרכז מידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים ביישוב
קטגוריה:בוגרי בצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות
קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:סלוניקי: יהודים
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1897
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1953
מירנדה (ג'ון ויליאם ווטרהאוס)

**מירנדה** הוא ציור שמן על בד משנת 1875 מאת הצייר הבריטי ג'ון ויליאם ווטרהאוס. היצירה חתומה בראשי התיבות JW.WATERHOUSE והיא הייצוג הראשון שצייר האמן לדמות מתוך המחזה הסערה מאת ויליאם שייקספיר, וכן היצירה השנייה בלבד שהציג באקדמיה המלכותית לאמנויות. הציור נחשב לאבוד במשך 131 שנים, עד שהתגלותו מחדש בשנת 2004 באוסף פרטי בסקוטלנד אפשרה את זיהויו מחדש כיצירה מוכרת מן הספרות המחקרית, אשר הופיעה קודם לכן בהעתקה הפוכה ובשחור־לבן בלבד.

### תיאור היצירה
הציור מציג את מירנדה יושבת על סלע בקדמת חוף ים חולי, זרוע צדפים ואצות. הדמות לבושה בבגד קל, יושבת בגוף פונה קדימה, כשידיה שלובות ופניה מוסבות חלקית הצידה. מבטה ממוקד באופק הימי, שם נראית ספינה במרחק. גלי הים הכחולים נשברים על החול מבלי להסיח את תשומת לבה, והמרחב כולו מוצג תחת אור ערב רך, המאחד ים ושמים באווירה שקטה ורחבה. הקומפוזיציה מעניקה לדמות בולטות באמצעות הארה מדורגת והפרדה ברורה מן הרקע.

### פרשנות ונרטיב
הסצנה המתוארת אינה מופיעה במחזה *הסערה*, אלא מייצגת רגע שהומצא בידי האמן, הקודם לפתיחת העלילה. מירנדה, בתו בת החמש־עשרה של פרוספרו, מוצגת ממתינה לספינה הנראית באופק, אשר עתידה להיפגע בעקבות פעולתו הקסומה של אביה. ווטרהאוס בחר לתאר שלב מוקדם ושקט זה, ולא את רגע החורבן עצמו, ובכך הדגיש מצב נפשי של ציפייה והתבוננות, ולא דרמה גלויה.

ממוזער|השינה ואחיו למחצה, המוות

### סגנון והשראות
על אף שמירנדה היא דמות ממחזה שנכתב בשנת 1611, היא מתוארת בלבוש המזכיר טוגה קלאסית ובליווי סרטי שיער, דבר היוצר קירבה לדימויים של גיבורות מן העת העתיקה, ובפרט לדמותה של אריאדנה. הבחירה בלבוש זה מוסברת באמצעות סגנונו המוקדם של ווטרהאוס בשנות ה־70 של המאה ה-19, אשר היה קלאסי ברוחו והושפע מן הנאו-קלאסיציזם. בתקופה זו צייר האמן סצנות קלאסיות רבות, תוך שימוש באור ערב רך ובקומפוזיציות מאופקות.

## השוואה ליצירות אחרות
הציור מירנדה קשור לקבוצת יצירות מוקדמות של ווטרהאוס, ובהן השינה ואחיו למחצה, המוות משנת 1874 ו־מילים לוחשות משנת 1875, שהוצגו אף הן באקדמיה המלכותית. על פי הצעתו של אנתוני הובסון, ייתכן כי מירנדה ו־מילים לוחשות צוירו על פי אותו מודל, המזוהה כאחותו של האמן, ג’סי, ששמה מופיע בשיר שליווה את מילים לוחשות. שלוש היצירות מתאפיינות בפרשנות פיוטית ואישית לנושא, שאינה שואפת להמחשה דרמטית ישירה.

## הערות שוליים

קטגוריה:ג'ון ויליאם ווטרהאוס: ציורים
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:נשים בציור
קטגוריה:צדפים באמנות
קטגוריה:מים באמנות
והאגן

**והאגן** (בארמנית: **Վահագն**) או **והאקן**, הידוע גם בשמו **והאגן וישאפאגאקר** (בארמנית: **Վահագն Վիշապաքաղ**; "והאגן קוטל הדרקון") הוא אל המופיע במיתולוגיה הארמנית. הארמנים מתארים את עיניו של והאגן כ"שמשות קטנות". והאגן אף מתואר כאל הנאבק בדרקונים. הוא נחשב למקבילו הארמני של הגיבור הרקולס מהמיתולוגיה היוונית. על והאגן מסופר כי הוא נוצר מקנה אדום שנפל למים, הפך ללהבה וממנה יצא אותו האל.

## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלי אש
קטגוריה:אלי סער
קטגוריה:אלי מלחמה
נכטאן (אל)

**נכטאן** הוא אל המופיע במיתולוגיה הקלטית הקשור למים. האטימולוגיה של נכטאן מזוהה עם זו של המילה "נפאט" אצל האל אפאם נפאט וכן עם זו של נפטון, במשמעות של "צאצא". על נכטאן מסופר כי הוא היה בעליה של באר מים שהכה בעיוורון את כל מי שהסתכל לכיוון הבאר שלו. כשאשתו של נכטאן הגיעה אל הבאר מתוך מחשבה שנישואיה לנכטאן לא יגרמו לו לפגוע בה, הכו בה שלושה נחשולי מים כבירים שהובילו ליצירתו של נהר הבויין באירלנד.

## הערות שוליים

קטגוריה:אלים קלטיים
קטגוריה:אלים ואלות ים ונהר
קלוורט ווטקינס

**קלוורט ווטקינס** (באנגלית: **Calvert Watkins**; 13 במרץ 1933 – 20 במרץ 2013) היה בלשן ופילולוג אמריקאי שכיהן כפרופסור לבלשנות באוניברסיטת הרווארד, ומאוחר יותר שימש גם כבעל משרה אקדמית באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. תחום המחקר העיקרי של ווטקינס היה שפות הודו-אירופיות ומיתולוגיה השוואתית.

## ביוגרפיה
ווטקינס נולד ב-1933 בפיטסבורג שבפנסילבניה לראלף ג'יימס ווטקינס, שעבד ככלכלן, ולווילי וארד, מורה לספרדית. הוא גדל בניו יורק ושם רכש את השכלתו התיכונית. ב-1954 השיג ווטקינס תואר ראשון מאוניברסיטת הרווארד, וב-1959 השיג תואר דוקטור לפילוסופיה. ווטקינס הלך לעולמו ב-2013.

## ספריו
* **How to Kill a Dragon: Aspects of Indo-European Poetics**, London: Oxford University Press, 1995

## הערות שוליים

קטגוריה:בלשנים ולשונאים אמריקאים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
קטגוריה:חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1933
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2013