open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
לינדזי שו

**לינדזי שו** (באנגלית **Lindsey Shaw**; נולדה ב-10 במאי 1989) היא שחקנית אמריקאית, אשר מוכרת בעיקר בשל גילום הדמות ג'ניפר "מוז" מוזלי בסדרה "מדריך ההישרדות של נד" בערוץ ניקלודיאון, בתור קת' סטרפורד בסדרה "10 דברים שאני שונאת אצלך" ברשת Freeform ובתור פייג' מקולרס בסדרה "שקרניות קטנות" ברשת Freeform.

## ביוגרפיה
שו נולדה בלינקולן, נברסקה שבארצות הברית.

## קריירה
עיקר פרסומה הגיע כאשר שיחקה במשך שלוש עונות בסדרה "מדריך ההישרדות של נד" (2004–2007) בערוץ ניקלודאון בתפקיד ג'ניפר "מוז" מוזלי. לאחר מכן בשנת 2007, שיחקה את אחת הדמויות הראשיות בתור קלייר טולצ'וק בסדרה "חייזרים באמריקה" של ערוץ The CW, שבוטלה לאחר עונה אחת עקב ירידה ברייטינג.

אחרי הפסקה קצרה ממשחק, לוהקה שו לתפקיד ראשי בתור קת' סטרפורד בסדרה הקומית "10 דברים שאני הכי שונאת אצלך" (2009–2010) של ערוץ ABC Family לצד ניקולס בראון. הסדרה, אשר המבוססת על סרט קולנוע מ-1999 באותו שם, צברה הצלחה וקהל מעריצים אך עם זאת בוטלה לאחר עונה אחת.

בשנת 2010 הופיעה בסרט "Devolved" ובסרט "Nic & Tristan Go Mega Dega".

בשנת 2011 שיחקה בסרט טלוויזיה של רשת Freeform "רוח נעורים" בדמותה של ליסה סאמראס, הילדה הכי לא פופאלרית בבית הספר והיא צריכה להפוך להיות מלכת הנשף הבא. הסרט הוקרן בבכורה ב-7 באוגוסט 2011. בהמשך השנה שיחקה בתפקיד ראשי בסרט האימה "שחר חדש" בדמותה של אליאנה וינטר. בשנת 2012 שיחקה בסרט "*16-Love*" בתור אלי מאש ובסרט האימה "אף אחד לא נשאר חי" לצד לוק אוונס, בתפקיד של אמבר.

בשנים 2011–2017 השתתפה שו לסירוגין בסדרת הנוער "שקרניות קטנות" ברשת Freeform, בה היא גילמה את פייג' מקולרס, בת הזוג של אמילי פילדס (שי מיטשל).

בשנת 2015 שיחקה בתפקיד חוזר של סשה הארווי בסדרה "מעמידות פנים"; קומדיה רומנטית מבית MTV.

בשנת 2021 גילמה בתפקיד אורח את קייט ג'ייקובס בסדרת הטלוויזיה "לוציפר" מבית הזרמדת המדיה נטפליקס.

## חיים אישיים
בעברה, שו הייתה בזוגיות עם השחקן דבון ורקהייזר, ששיחק ביחד איתה בתוכנית "מדריך ההישרדות של נד", אך השניים נפרדו.

בשנת 2021, שו העלתה סרטון לרשת החברתית "טיקטוק" ובו מתחה ביקורת על טרנד במסגרתו יוצרי תוכן אפרו אמריקאים רוקדים ריקוד מסוים בפלטפורמה. לאחר הסרטון, שו  ספגה ביקורת מיוצרי תוכן אפרו אמריקאים והואשמה בגזענות. בעקבות זאת, שו העלתה סרטון בו היא מספרת על התגובות הקשות שקיבלה ולאחר מכן לקחה הפסקה מהרשתות החברתיות.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקניות ילדות אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1989
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1989
דן חסכן

[שמאל|ממוזער|200px|סמל דן חסכן כפי שהופיע בגב חוברת "מדריך ל[יונקים|יונקי ארצנו" שחולקה לחוסכי דן חסכן בשנות ה-60.]]

**דן חסכן** היא תוכנית חיסכון פופולרית שבנק הפועלים יזם ופיתח במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20, במטרה לעודד ילדי ישראל לחסוך כסף. כארבעה עשורים לאחר מכן, באמצע שנת 2009, חידש בנק הפועלים את רעיון התוכנית והחזיר אותה באמצעות פרסומות בבתי-ספר, באתרי אינטרנט ובעיתונים בישראל. דן חסכן הוא גמד בעל זקן לבן ומצנפת אדומה.

בשנת 2023 הופיעה דמות חדשה בשם "דנית החסכנית" שמשמשת כנכדתו של דן בקמפיינים של בנק הפועלים.

בשנת 2025 בנק הפועלים השיק את העוזר הדיגיטלי ״דן העוזר הפיננסי״ 

## התוכנית המקורית
לכל ילד שפתח תוכנית "דן חסכן" בשנות ה-60 וה-70 ניתן "כרטיס חוסך". במסגרת התוכנית גם יצאו לאור ספרים חינוכיים ועוד. הפעילות נחלה הצלחה בראשיתה, ועודדה חיסכון ומודעות פיננסית.

בין שנת 1963 ועד שלהי שנות ה-80, ראו אור בהוצאת "עם עובד" 160 ספרי ילדים במסגרת "מועדון ספריית דן חסכן", בהן קלאסיקות רבות. עורכי הסדרה היו ט. כרמי, חיים באר ונירה הראל.

## התוכנית החדשה
במסגרת התוכנית שיצאה ב-2009 הושקו קופות חיסכון אדומות שחולקו חינם בסניפי הבנק ברחבי הארץ.

במרכז הפרויקט עומד אתר אינטרנט בשם "עולמו של דן חסכן", אתר תוכן המאפשר לילדים הגולשים לשחק משחקים, לקרוא כתבות ולענות על שאלות ובתמורה לצבור "דנדשים" (כסף דן חסכן) אשר יאפשרו להם לקבל פרסים ממשיים. ה'דנדשים' הם דמויות של גמד שנקרא בשם 'דן החסכן'. החינוך לחיסכון מתבטא בכך שהילדים צוברים סכום מסוים ובוחרים את מועד ואופן השימוש בו ברכישת פרסים דרך האתר.

## קישורים חיצוניים
* אתר דן חסכן
* דן חסכן באתר bankinfo
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:דמותגים
קטגוריה:בנק הפועלים
רולנד האציל אל המגדל האפל קרב

[ממוזער|250px|'''רולנד האציל אל המגדל האפל קרב''' – ציור מאת [תומאס מורן משנת 1859]]
**רולנד האציל אל המגדל האפל קרב** (באנגלית: **Childe Roland to the Dark Tower Came**) היא פואמה אפית פרי עטו של המשורר האנגלי רוברט בראונינג אשר נכתבה בשנת 1855. שמה של הפואמה, שיוצרת למעשה גם את השורה האחרונה בה, היא שורה מתוך הטרגדיה של ויליאם שייקספיר המלך ליר, ולטענתו של בראונינג הפואמה הופיעה בשלמותה בפניו בחלום.

בראונינג מגולל את סיפור מסעו של רולנד אל המגדל האפל בפואמה בעלת 34 בתים של 6 שורות כל אחד. הפואמה משובצת מוטיבים סיוטיים ורקע ריאליסטי יותר מכלל עבודותיו האחרות של בראונינג במהלך חייו, ונחשבת ליצירה המורכבת ביותר שלו.

השם "רולנד" והשימוש במינוח העתיק "Childe" ("אדם צעיר בן למשפחת אצולה" או "אביר אשר טרם נבחן") מרמזים כי גיבורה של הפואמה הוא גיבורה של שירת רולאן, שיר אבירים צרפתי עתיק מהמאה ה-12.

הפואמה נפתחת בתהייתו של רולנד לגבי אמינותו של אדם אשר מכוונו אל המגדל האפל. בראונינג אינו מספר מחדש את סיפורו של רולאן כי אם תחילת סיפורו הוא במקום בו שייקספיר הפסיק ב"מלך ליר". רולנד הציני והקודר מחפש אחר המגדל האפל ועובר קשיים שונים בדרכו, אף על פי שמרבית המכשולים נוצרים מדמיונו.

כמו כן, הפואמה שימשה השראה לסופר סטיבן קינג בכתיבת סדרת המגדל האפל בה גיבורה של הסדרה שמו רולנד אשר תר אחר מגדל אפל.

## קישורים חיצוניים
* הטקסט המלא בוויקיטקסט 

קטגוריה:פואמות
יוסף פיין

**יוסף פיין** (1903 – 15 במאי 1949) היה איש ההתיישבות העובדת בצפון ארץ ישראל, מפקד בכיר בארגון "הגנה" וחבר קיבוץ דגניה א'.

## תולדותיו
יוסף פיין נולד במטולה כבן חמישי מתוך אחד-עשר להוריו יוכבד (לבית אייזנברג) ומשה פיין. הוריו היו אנשי העלייה הראשונה ומייסדי יסוד המעלה ומטולה, אשר חינכו את כל ילדיהם ברוח חלוצית ציונית. 

יוסף הנער ספג עם תושבי מטולה את החורבן והגירוש בתקופת מאורעות תל-חי. לאחר שנות נדודים ביישובים ואתרים בארץ, בין השאר במושבה מגדל, נישא למנוחה (לבית קולינר), שנזדקקה כחולבת בקבוצת דגניה א'. השניים השתקעו בקיבוץ, שם נולדו וגדלו שלושת בניהם - מרדכי (מוטי, לימים הוד), הרצל ויהושע. 

אחיו הבכור, צבי פיין, היה ממייסדי נהלל; האח יהודה פיין, ממייסדי המושב נחלת יהודה (כיום חלק מראשון לציון); האח הרביעי, אפרים פיין, ממייסדי המושבות שוני (כיום בנימינה), גבעת עדה;  הלל פיין, ממקימי קיבוץ יפעת.

יוסף פיין השתתף ברכישת קרקעות מערבים ברחבי הגליל. הוא לקח חלק בניהול והקמת יישובי חומה ומגדל, ובכלל זה היה ממייסדי חניתה וה"מוכתר" שלה. בתקופת מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט היה ממייסדי "גדוד הצפון" – אחד מעשרת הגדודים האזוריים של משטרת היישובים העבריים בחסות השלטונות הבריטיים. פיין יצר תשתית של מודיעין עבור "ההגנה", וארגן הבאת יהודים והעפלה דרך גבולות הצפון של ארץ ישראל המנדטורית.ממוזער|קברו של יוסף פייןבשנות מלחמת העולם השנייה, משנת 1940, היה פיין מפקד בכיר בארגון "ההגנה" בפעילותה בלבנון וסוריה. "ההגנה" נרתמה לכך, בעקבות פניית מנהלת המבצעים המיוחדים (SOE) של ממשלת בריטניה אל המחלקה המדינית של הסוכנות היהודית; יחד עם טוביה ארזי הקים פיין רשת תעמולה, מודיעין, חבלה והמרדה אשר פעלה בקרב האוכלוסייה המקומית, ערבים ויהודים, כנגד גרמניה הנאצית ובעד בריטניה ו"צרפת החופשית" בהנהגת שארל דה גול. ארזי ואנשי "הגנה" נוספים נתפסו ונכלאו, כאשר פיין המשיך את פעילות הרשת מן הארץ. לאחר מלחמת העצמאות התמנה למפקח על הרכוש הנטוש.
במאי 1949 נפצע יוסף בתאונת עבודה, ונפטר מפצעיו לאחר מספר ימים. שלושת הבנים התייתמו מאב ומנוחה נותרה אלמנה. עם זאת, ארבעתם צמחו והפרו את קיבוץ דגניה גם שנים ארוכות אחרי לכתו. מנוחה עבדה במשק, הרצל היה ממקימי המפעל "טולגל", יהשוע עבד בשיווק בינלאומי, ומוטי היה מפקד חיל האוויר הישראלי במלחמת ששת הימים.

## לקריאה נוספת
* פנחס עזאי (לנדר), **יוסף פיין**, הוצאת קיבוץ דגניה א', תש"י-1950.

## קישורים חיצוניים

* יוסף פיין, באתר הפלמ"ח
* 
* ההיסטוריה של בית שלום

קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:ביון במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מטולה: אישים
קטגוריה:דגניה א': אישים
קטגוריה:מייסדי יישובים בארץ ישראל
קטגוריה:גואלי אדמות בארץ ישראל
קטגוריה:חניתה: אישים
קטגוריה:מייסדי קיבוצים
קטגוריה:אישים הקבורים בדגניה א'
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1903
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1949
גדר (ביטוי הלכתי)

**גֶּדֶר** הוא ביטוי ישיבתי והלכתי משובש ל**גָּדֵר**, שפירושו: הגדרת מושג של עניין מסוים, בדרך כלל מושג תלמודי או הלכתי.

לדוגמה: "מה הַגֶּדֶר של פיקוח נפש רוחני". "הַגֶּדֶר של קלות ראש הוא שתהא הפעולה מצד עצמה קלות ראש".

הביטוי אינו תקני בשפה העברית. בעברית **גָּדֵר** משמשת בלשון נקבה, ואילו  **גֶּדֶר** משמש בלשון זכר; **גָּדֵר** בלשון רבים היא גְּדֵרִים וכן גְּדֵרוֹת, ואילו לשון רבים של **גֶּדֶר** היא גְּדָרִים; נטייתה של **גָּדֵר** היא גְּדֵרוֹ, גְּדֵרִי וכו', ואילו נטייתו של **גֶּדֶר** היא גִּדְרוֹ, גִּדְרִי וכו'. עם זאת, יש לציין שגם בלשון חז"ל משמש **גָּדֵר** בלשון זכר. לדוגמה: "ובלבד שיהא גדר גבוה עשרה טפחים".

צורת משנה נוספת היא **בְּגֶדֶר**, שמשמעה: בתחום, בהגדרה. לדוגמה: "אין זה בגדר מקח וממכר". מילה זו תקנית בעברית.

## הערות שוליים

קטגוריה:מונחים תלמודיים
חיים קמיל

הרב **חיים הכהן קמיל** (ב' בניסן ה'תרצ"ג, 29 במרץ 1933 – ט"ו באדר ב' חג הפורים ה'תשס"ה, 26 במרץ 2005) שימש במשך כעשרים וחמש שנה בראשות ישיבת אופקים.

## ביוגרפיה
נולד בפולין ליעקב וחנה קמיל. בשנת 1938 עלה לארץ ישראל. למד בתלמוד תורה "יבנה" ובישיבת תפארת צבי בירושלים, ולאחר מכן בישיבת סלבודקה בבני ברק.

לאחר נישואיו לאסתר (נפטרה בתשע"ט, 2019), בת מרדכי ליבר פרוש (בנו של נפתלי צבי פרוש-גליקמן), חזר לירושלים ולמד בכולל של ישיבת מיר. היה מחשובי הלומדים בישיבה והתקרב מאוד לראשיה, רבי אליעזר יהודה פינקל, רבי חיים שמואלביץ ורבי נחום פרצוביץ. שימש כחברותא לרב נתן צבי פינקל בשנותיו הראשונות בישיבת מיר עד שזה החשיבו כרבו המובהק.

בסוף שנת ה'תשל"ח נענה להזמנת ראש ישיבת אופקים, הרב יעקב הורוביץ, לבוא ולעמוד לצידו בראשות הישיבה. נחשב לאחד מראשי הקהילה החרדית אופקים.

במשך שנים מסר הרב קמיל שיעור כללי בהיכל ישיבת תפרח, אחת לשבועיים. ראש ישיבת תפרח, הרב אביעזר פילץ, יזם את השיעור ואף נהג להשתתף בו.

בתו היחידה נישאה לרב דב סלמון, שעמד בראש הסניף המקומי של כולל עטרת שלמה ושימש כרב בית הכנסת בית גבריאל באופקים.

הרב קמיל נפטר באופקים בליל שבת ט"ו באדר ב' ה'תשס"ה. הלווייתו עברה דרך ישיבת מיר בירושלים, שם נאמרו פרקי תהילים על ידי הרב נתן צבי פינקל, ראש הישיבה. נקבר בהר הזיתים.

לאחר פטירתו הוסב שמה של ישיבת אופקים ל"תורת חיים" על שמו.

## ספריו
לאחר פטירתו, הוקמה ועדת תלמידים בראשות הרב אלחנן פרבשטיין להוציא לאור את שיחותיו ושיעוריו, שנאמרו בישיבת אופקים.
* ספר השיחות, **עבודת חיים**, ה'תשס"ו
* ספר השיעורים **בינת חיים** על מסכת בָּבָא קַמָּא, ה'תשס"ח

## אילן יוחסין משפחת פרוש

## לקריאה נוספת
*הרב חיים כהן קמיל, פורום אוצר החכמה
**ספר **רבותינו שבדרום** (ביוגרפיה, חלק א' **תולדות שמשון** – עובדות והנהגות של הרב שמשון דוד פינקוס ורעייתו חיה מינדל פינקוס, חלק ב' **תולדות חיים** – עובדות והנהגות על הרב חיים הכהן קמיל ורעייתו לאה אסתר הכהן קמיל, עם תמונות צבעוניות מחג הפורים במחיצתם, ליקט וערך **אברהם א. סופר** מירושלים, בהגהת צוות עורכים מוסמך, פורים אדר ב' ה'תשס"ח, מוציא לאור פורים ה'תשס"ח, הוצאת **יריד הספרים**.
*הקדמת ספר **עבודת חיים**.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי ישיבה ליטאים בישראל
קטגוריה:אופקים: רבנים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הנביאים
קטגוריה:בוגרי ישיבת סלבודקה (בני ברק)
קטגוריה:בוגרי ישיבת מיר (ירושלים)
קטגוריה:אישים שעל שמם ישיבות בישראל
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:משפחת פרוש
קטגוריה:בוגרי ישיבת תפארת צבי
קטגוריה:רבני ישיבת תושיה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1933
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2005
פריץ קולבה

**פריץ קולבה** (גרמנית: Fritz Kolbe; 25 בספטמבר 1900 - 16 בפברואר 1971) היה דיפלומט גרמני אשר הפך למרגל החשוב ביותר לטובת ארצות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה.

## חייו
קולבה הועסק כדיפלומט זוטר על ידי משרד החוץ הגרמני לפני מלחמת העולם השנייה ושובץ במדריד ובקייפטאון, שם סייע לנרדפי הנאצים בהכנת דרכונים מזויפים. סירובו להצטרף למפלגה הנאצית הביא להצבתו בתפקיד פקידותי זוטר בברלין החל מ-1939. בסביבות נובמבר 1941 הוא הפך נחוש לסייע באופן פעיל בהבסת הנאצים. אולם היה זה לא לפני 1943 כשהתעוררה הזדמנות, כאשר עמית אנטי נאצי העביר אותו למשרה רמה יותר, של בלדר דיפלומטי. ב-19 באוגוסט 1943 הופקד בידו שק דיפלומטי אותו הוא היה אמור לשאת לברן, שווייץ. בשהותו שם, הוא ניסה להציע מסמך סטנסיל סודי לשגרירות הבריטית. הבריטים סירבו לו, אז הוא ניסה את מזלו אצל האמריקאים, בתיווך של חבר יהודי, איש משרד החוץ הגרמני בעבר. האמריקאים החליטו לתת סיכוי לעניין. ב-1944 הם הבינו שיש להם ביד סוכן מהמעלה הגבוהה ביותר. הוא קיבל את שם הקוד "ג'ורג' ווד". מפעילו ב-OSS (המשרד לשירותים אסטרטגיים, הגוף שקדם ל-CIA) היה אלן דאלס. בסך הכל, עד סוף המלחמה, הוא העביר 2,600 מסמכים, בין היתר על הפשעים שביצעו הכוחות הגרמניים ועל רצח יהדות אירופה. מאוחר יותר הוא תואר על ידי ה-CIA כ"מרגל החשוב ביותר במלחמה".
הוא סיפק פרטים אודות: 
* ציפיות הגרמנים באשר למקום הנחיתה המיועד של בעלות הברית בפלישתן לצרפת.
* תוכנית הטילים V-1 ו-V-2.
* מטוס הקרב הסילוני מסרשמיט Me-262
* תוכניות היפנים בדרום-מזרח אסיה. 
* פרשת ציצרו
דיווחיו של קולבה אודות מצב הרוח בברלין וניתוחיו האישיותיים זכו להוקרה מיוחדת מצד האמריקאים. 

ב-1949 ניסה קולבה להתיישב בארצות הברית אך לא הצליח למצוא עבודה הולמת. ב-1951 ניסה להתקבל שוב למשרד החוץ גרמני, אך נדחה, על ידי דיפלומטים בעלי עבר נאצי. בסופו של דבר מצא קולבה עבודה כנציג של חברה אמריקנית למסורים חשמליים.
קולבה נפטר מסרטן בברן, ב-1971.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מרגלים שפעלו נגד גרמניה הנאצית
קטגוריה:דיפלומטים גרמנים
קטגוריה:אנשי המשרד לשירותים אסטרטגיים (OSS)
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1900
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1971
המוזיאון הלאומי של חיל האוויר של ארצות הברית

**המוזיאון הלאומי של חיל האוויר של ארצות הברית** (באנגלית: The **National Museum of the United States Air Force**; לשעבר: The **United States Air Force Museum**) הוא המוזיאון הרשמי של חיל האוויר האמריקני, והוא ממוקם באחד מבסיסי החיל הסמוך לעיר דייטון שבאוהיו. המוזיאון הוקם בשנות ה-60 של המאה ה-20, והוא מוזיאון התעופה הוותיק והגדול בעולם; נמצאים בו מעל 400 כלי טיס וטילים, רובם מוצגים בתוך מבנה המוזיאון. מדי שנה פוקדים את המוזיאון מעל 1.3 מיליון מבקרים, מה שהופך אותו לאחד מאתרי התיירות הבולטים באוהיו.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ארצות הברית: מוזיאונים צבאיים
קטגוריה:ארצות הברית: מוזיאונים למלחמת העולם השנייה
קטגוריה:חיל האוויר של ארצות הברית
קטגוריה:אוהיו: מבנים
קטגוריה:מוזיאוני חילות אוויר
קטגוריה:חילות האוויר של צבא ארצות הברית
אליזבת הייך

**אליזבת הייך** (בהונגרית: **Haich Erzsébet**; 20 במרץ 1897 - 31 ביולי 1994) הייתה מיסטיקנית הונגרית, שהתפרסמה בזכות ספרה "התקדשות", המתאר את גלגולי הנשמה הקודמים שלה. הייך הייתה פסנתרנית ידועה, פסלית וכתבה כמה ספרים בתחום היוגה והרוחניות.

## ביוגרפיה
הייך נולדה בבודפשט ולמדה באקדמיה לאמנויות בעיר, שם יצרה כאמנית, יצירות גדולות ומפורסמות בתחומיה. מגיל צעיר גילתה עניין רב בתורות אזוטריות. במשך שנים עסקה בהוראת יוגה בהונגריה, עד כיבושה על ידי הסובייטים במלחמת העולם השנייה. בשנת 1948 הייך החליטה להגר לארצות הברית אך לא הרחיקה לכת והגיעה לשווייץ, שם שהתה עד מותה. הייך הקימה וניהלה בית ספר ליוגה גם בשווייץ, לאור התגליות והחזיונות הפנימיים בעבודתה הרוחנית. במקביל כתבה כמה ספרים.

## התקדשות
הספר "התקדשות" (Einweihung) משנת 1953 זכה למהדורות בשפות שונות. בספר, שהוגדר על ידי הייך כאוטוביוגרפיה, טענה הייך כי זכרונות צלולים מאפשרים לה לחדור אל גלגולי חייה הקודמים, וכך להורות מפיהם של כוהני הדת במצרים העתיקה את האמת הנסתרת על גלגולי נשמות, קארמה ועוד. הספר, במקורו נקרא INITIATION ותורגם בעברית למילה "התקדשות", אך מילולית בעברית משמעו "חניכה". הוא מתאר תקופה מלפני כ-4500 שנה לפני תחילת הספירה בת זמננו. עיקר הסיפור מתרחש במצרים העתיקה, שם הכוהן הגדול היה פטאהוטפ (Ptahhotep), אשר לימד, הכשיר, העביר תרגולים רוחניים וחינך את הכותבת, על סמך זיכרונותיה ביצירה.

## ספריה
* **התקדשות**, הוצאת חדקרן
* **חוכמת הטארוט** הוצאת חדקרן
* **ריפוי עצמי יוגה וגורל**, הוצאת חדקרן
* **יוגה יום יום**, הוצאת חדקרן

הייך כתבה ספרים נוספים, ביניהם כאלו העוסקים ביוגה, בריפוי עצמי ובקלפי טארוט. הספר "יוגה ובריאות" אשר נכתב במשותף על ידי הייך וסלווראג'אן יסודיאן, הוא אחד מרבי המכר בתחום היוגה, בו מוסברים בין היתר מהי ההאתה יוגה והקשר שבין יוגה לבין בריאות.

## קישורים חיצוניים
* ביוגרפיה של אליזבת הייך
* מאמר של אליזבט הייך על הטארוט
* 

קטגוריה:סופרות הונגריות
קטגוריה:הונגריות שנולדו ב-1897
קטגוריה:נפטרות ב-1994
סוואמי שיבננדה

שמאל|ממוזער|250px|שיבננדה (מימין) עם קרישנננדה, 1945 בערך
**סוואמי שיבננדה** (8 בספטמבר 1887 – 14 ביולי 1963) היה סופר ומורה רוחני הודי. 

נולד בשם קופוסוואמי בכפר השוכן לגדות הנהר טמרפראני בדרום הודו. כצאצא למשפחה מהקאסטה הגבוהה (קאסטת הברהמינים) התקבל בצעירותו ללימודי רפואה. בשנת 1913 עבר להתגורר במלזיה, שם שימש כרופא. 

ב-1923 חזר להודו, הגיע למדרס והחל במסע שכלל ביקורים במקדשים. ב-1924 התיישב ברישיקש, והקדיש עצמו לתרגולים רוחניים. בשנה זו הוא פגש את הנזיר שרי סוואמי וישונננדה סראסווטי שהיה לאחר מכן המורה שלו, ממנו קיבל את השם בו התפרסם - סוואמי שיבננדה סרסוואטי.

בשנת 1936 הקים את אגודת "Divine Life", ששימשה כארגון דתי ומטרתה בין היתר הפצת ספרים ומאמרים בנושאי יוגה ודנטה והקמת מרכזים ללימוד יוגה. בשנת 1948 הוקמה אקדמיית היער יוגה ודנטה (Yoga-Vedanta Forest Academy), שנועדה להפצת ידע רוחני ואימון אנשים ביוגה ודנטה. בשנת 1953 כינס שיבננדה את הפרלמנט העולמי של הדתות. 

שיבננדה כתב כשלוש מאות ספרים, שעוסקים במטאפיזיקה, יוגה, חינוך, אתיקה, אמנות ועוד. 

תלמידו, סוואמי וישנו דבננדה ("הסוואמי המעופף"), יצא בשליחותו למערב ב-1957 והפיץ את תורתו של שיבננדה במערב, שם התפרסם. בהודו עצמה פרסומו היה נמוך יחסית למורים רוחניים אחרים. 

## מספריו

*Yoga of Synthesis. Published by Yoga-Vedanta Forest University, 1956. 
*Lord Siva and His Worship'. Published by Yoga-Vedanta forest academy, Divine life society, 1962. 
*Practice of Yoga. Published by U.P., Divine Life Society, 1970. 
*Autobiography of Swami Sivananda. Published by Divine Life Society, 1980. 
*The Brihadaranyaka Upanishad: Sanskrit text, English translation, and commentary. Published by Divine Life Society, 1985. 
*Karma Yoga. Published by Divine Life Society, 1985. . 
*Lord Shanmukha and His Worship. Published by Divine Life Society, 1996


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מורים רוחניים הודים
קטגוריה:אנשי דת הודים
קטגוריה:ילידי 1887
קטגוריה:הודים שנפטרו ב-1963
סוכריית דלעת

**סוכריית דלעת** היא סוכריית גומי קטנה בצורת דלעת המיוצרת מסירופ תירס, דבש וסוכר. באופן מסורתי, הסוכריות צבועות בצבע כתום עם קצה ירוק בדומה לדלעת. סוכריות אלו מזוהות בעיקר עם ליל כל הקדושים. בסוכריות אלו אין שמנים או שומנים והם נחשבות לדלות שומן. מרקמן דומה למרשמלו. סוכריות אלו מיוצרות באופן דומה לסוכריות תירס.

## תהליך הייצור
סוכריות אלו מיוצרות מבלילה של סירופ סוכר, דבש, סוכר וצבעי מאכל המחוממים בסירים גדולים שבהם נוצר סירופ מתוק מאוד. סירופ זה מעורבב עם שני צבעים (ירוק וכתום) ומוכנס לתבניות עשויות מעמילן תירס בצורה הרצויה. תבניות אלו נשלחות לחדר ייבוש למשך 24–36 שעות. לאחר שהסוכריות מתייבשות, הן עוברות תהליך של זיגוג המעניק להן מראה מבריק.

## היסטוריה
סוכריות הדלעת נוצרו לראשונה במחצית הראשונה של המאה ה-20 על ידי המגדנאי ג'ורג' רמינגר מחברת הממתקים ונדרלי. בתחילת שנות ה-90 הוערך כי המשק האמריקאי צורך 15 אלף טון בשנה כאשר הרוב הוא בתקופה של ליל כל הקדושים. בשנת 1997 הוערך שווי השוק בארצות הברית של סוכריות לליל כל הקדושים ב-950 מיליון דולר. בעקבות גודל השוק, החליטה חברת מרס בע"מ להוציא גרסה של ממתק הסניקרס בטעם דלעת.

סוכריות אלו הפכו גם לסוגיה בנושא החזרה לשעון חורף בארצות הברית. משנת 1960, יצרניות ממתקים השתמשו בנימוק כי המעבר לשעון חורף לאחר ליל כל הקדושים ייתן לילדים עוד שעת אור יום לתעלול או ממתק וכך הם יאספו יותר ממתקים. במהלך שנת 1985 בדיונים בקונגרס האמריקאי על המעבר לחזרה לשעון חורף, תעשיית הסוכריות הניחה סוכריות דלעת על מושב של כל סנאטור. ב-8 ביולי 1986, חתם הנשיא רונלד רייגן על חוק שבו שעון הקיץ יהיה עד ליום ראשון האחרון של חודש אוקטובר (לא כולל את ליל כל הקדושים). בשנת 2005 שונה החוק כך ששעון הקיץ מוחלף ביום ראשון הראשון של חודש נובמבר על מנת שליל כל הקדושים יהיה עדיין בשעון קיץ.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ארצות הברית: תרבות
קטגוריה:סוכריות גומי
קטגוריה:מאכלי ליל כל הקדושים
מונסון (ספרד)

**מונסון** (בספרדית **Monzón**) היא עיירה בקהילה האוטונומית אראגון, ספרד. העיירה מונה כ-19,000 תושבים.
## היסטוריה
מונסון שימשה כמרכז החוקתי של כתר אראגון בין המאה ה-13 ל-17. באראגון היו מספר פרלמנטים לאזורים שונים, אך לעיתים קרובות נערכו אספות משותפות במונסון בגלל מיקומה בין סרגוסה לברצלונה. האספות נערכו בקתדרלה של סנטה מריה דל רומרל (Santa María del Romeral) אשר נבנתה בין סוף המאה ה-12 לתחילת המאה ה-13 על חורבות מסגד שנבנה במקום ב-1098. מצפון לעיירה שוכן מבצר מונסון, אשר נבנה במאה ה-9, ואירח את חתונתם של אלפונסו הראשון, מלך אראגון ואורקה מלכת קסטיליה ולאון ב-1109, בניגוד לרצון הכנסייה. בנם, חיימה הראשון, מלך אראגון, אשר עלה לכס המלכות בגיל 6, בילה את ילדותו במבצר תחת הגנת מסדר אבירי היכל שלמה (הטמפלרים). מבצר מונסון נמסר לטמפלרים ב-1143 ותחתם בוצר והורחב. 
חלק מצאצאי בניהם של עיר מונסון נקראת שם משפחתם עד היום מונסא או מונסה על שם המחוז.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אראגון: ערים
ווריור (נגמ"ש)

ה-**FV510 ווריור** (באנגלית: **Warrior**) הוא כינוי למשפחת נגמ"שי לחימה שפותחו בממלכה המאוחדת החל משנת 1987. נגמשים אלו נמצאים בשימוש בצבא הבריטי ובצבא ערב הסעודית. ה-FV510 פותח כדי להחליף את קודמו, נגמ"ש ה-FV430 והוא פותח במספר דגמים המזוהים על ידי מספרי דגם עולים ונקראים כולם ווריור. ה-FV510 הוא דגם הבסיס.

## תיאור
הווריור פותח על ידי חברת GKN כמחליף לנגמ"ש ה-FV430, הנגמ"ש פותח תוך שילוב דוקטרינת הקרב של הצבא הבריטי וייעודו של נגמ"ש הלחימה בשדה הקרב. תפיסה זו מכתיבה שתפקיד נגמ"ש הלחימה הוא לנייד לוחמים לשדה הקרב ולספק להם כוח אש ותמיכה, כאשר את הלחימה מבצעים הלוחמים מחוץ לנגמ"ש הלחימה, שלא כמו בנגמ"שים אחרים המשמשים פלטפורמה ללחימה לשימוש כוחות חיל הרגלים (דוגמת האכזרית).
הווריור פותח בדומה לרכבי שריון קלים נוספים בצבא הבריטי כאשר הדגש הוא על מהירות ופחות על מיגון, כך משתמש הכלי במיגון המורכב מאלומיניום שלא כמו ברבים מכלי הרכב המשוריינים המשתמשים בתרכובות פלדה וחומרים קשים יותר. מיגון נוסף ניתן להוסיף לכלי בצורת שכבה נוספת של אלומיניום בצמוד לשריון הכלי או בצורת מיגון כלוב.

צוות נגמ"ש הלחימה כולל נהג היושב בקדמת הכלי, מקלען ומפקד היושבים בצריח. בנוסף לצוות, הווריור מסוגל להכיל עד שבעה לוחמים היושבים באחורי הכלי בשני צדדיו.
צריח הכלי היינו צריח GKN בו מותקן תותח L21A1 בעל קוטר של 30 מ"מ, מקלע מקביל לתותח ומקלע רכוב, שניהם בעלי קוטר 7.62 מ"מ ובנוסף שמונה מדוכות עשן ליצירת מסך עשן כאמצעי הגנה (ארבע מכל צד).

## דגמים
* **FV510**: דגם הבסיס המשמש נגמ"ש לחימה.
* **FV511**: דגם המשמש נגמ"ש פיקוד.
* **FV512**: נגמ"ש חימוש וטיפול לתמיכת כוחות משוריינים.
* **FV513**: נגמ"ש חילוץ לתמיכת כוחות שריון.
* **FV514**: דגם נגמ"ש תצפית לכוחות ארטילריה.
* **FV515**: נגמ"ש פיקוד ארטילרי.
* **ווריור מדברי**: (**Desert Warrior**) דגם שפותח עבור יצוא ומשמש את צבא ערב הסעודית. לדגם צריח שונה בעל תותח 25 מ"מ ושני משגרי טאו. 254 כלים מסוג זה משרתים את צבא ערב הסעודית החל משנת 1993.
* **ווריור 2000**: דגם עתידי של הנגמ"ש שמתוכנן להיכנס לייצור עבור הצבא השווייצרי, בעל מיגון, מערכת בקרת אש ומנוע משודרגים וצריח שונה.

## ראו גם
* אג'קס (נגמ"ש)

## קישורים חיצוניים

* תיאור הכלי באתר הצבא הבריטי.

קטגוריה:נגמ"שי לחימה
קטגוריה:נגמ"שים בריטיים
קטגוריה:כלי רכב שהושקו ב-1987
ניתוח מילולי

במדעי המחשב, **ניתוח מילולי** (באנגלית: **Lexical analysis**) הוא השלב הראשון בתהליך ההידור, בו מתורגם הקוד שכתוב בשפה עילית לשפת מכונה. בשלב זה, מתבצע תרגום של רצף התווים לרצף של **אסימונים** קבועים (כגון: מזהה, מספר, פסיק, סוגריים וכו').

תוכנית או פונקציה אשר מבצעת את הניתוח המילולי נקראת מנתח מילולי (lexer) או סורק (scanner).

תפקידו של המנתח המילולי הוא לבדוק עבור כל משפט האם אבני הבניין שמרכיבות אותו הן חוקיות לפי הגדרות שפת התכנות. לרוב, הגדרת אבני הבניין החוקיות מתבצעת בעזרת ביטויים רגולריים, ובהתאמה הסורק מתבסס על אוטומט סופי. תהליך פירוק המשפט נקרא Tokenize, כלומר, סיווג כל אבני הבניין לקטגוריות שלהם. בתהליך זה כל מילה במשפט (Lexeme) מסווגת ומוחלפת באסימון (Token) אליו היא מתאימה. האסימון הוא למעשה מחרוזת שהוקצתה לה (assigned) משמעות כלשהי, והוא בנוי (structured) כזוג המורכב משם האסימון וערך האסימון (אופציונלי). אסימונים נפוצים הם:
* מזהה (identifier): שמות שהמתכנת בוחר;
* מילת מפתח (keyword): שמות שכבר נמצאים בשפת התכנות;
* מפריד (seperator): סימני פיסוק ומפרידים זוגיים;
* אופרטור: סמלים המבצעים פעולות על ארגומנטים ומולידים תוצאות;
* ליטרל (literal): ערך מספרי, לוגי, או טקסטואלי;
* הערה (comment): שורה, בלוק של שורות.

בדרך כלל, המנתח המילולי לא בודק האם רצף האסימונים הוא אכן חוקי לפי חוקי השפה. לדוגמה, מנתח לקסיקלי טיפוסי ינתח ויאבחן תווים מסוג סוגריים לאסימונים המתאימים, אך לא יבדוק האם לכל "(" קיים ")". בדיקת תקינות של משפטים שלמים, מבחינת המבנה שלהם מתבצעת בשלב הבא, שלה הניתוח הסינטקטי (ניתוח תחבירי).

## דוגמה
הפקודה: 
```text
sum = a + b;
```


עשויה להיות מתורגמת לרצף האסימונים הבא:

```text
Tok_id("sum")
Tok_assign
Tok_id("a")
Tok_plus
Tok_id("b")
Tok_semicolon
```


## קישורים חיצוניים
* ניתוח לקסיקלי וכלי Lex
* ניתוח לקסיקלי, אתר הטכניון 

## הערות שוליים

קטגוריה:תוכנה
PARS 3 LR

שמאל|ממוזער|250px|טיל PARS 3 LR
שמאל|ממוזער|250px|מסוק יורוקופטר טייגר של הצבא הגרמני חמוש בטילי PARS 3 LR
**PARS 3 LR**, או **TRIGAT-LR** (ראשי תיבות באנגלית: Third Generation AntiTank, Long Range) הוא טיל נגד טנקים גרמני, דור ג'. זהו טיל שגר ושכח היכול לשמש כנגד מטרות אוויריות או קרקעיות. הטיל מיועד לשימוש מטווח רחוק, והוא נועד לפגוע במסוקים, טנקים ומטרות נוספות תוך סיכון מינימלי של הרכב המשגר לאש האויב. זהו הנשק העיקרי המיועד למסוק הקרב יורוקופטר טייגר. את הטילים ניתן יהיה לשגר במטח של עד 4 טילים ב-8 שניות. לטיל יש אפשרות לתקיפה ישירה או תקיפה מלמעלה כמו לטילי הספייק והג'אוולין.

## פיתוח
הפיתוח של הטיל החל כתוכנית משותפת לגרמניה, צרפת ובריטניה. לאחר שבריטניה פרשה, נותרו צרפת וגרמניה, צרפת נטשה את הפרויקט בשנת 2004 כתוצאה מקשיי מימון. המפתחים העיקריים היו Diehl BGT Defence מגרמניה ו-LFK מגרמניה, שכיום שייכת לקבוצת EADS מגרמניה וצרפת. תוכנן גם דגם קל יותר, לטווח בינוני הנישא על ידי חיילים בשם "Trigat-MR", אך הפרויקט בוטל. הפרויקט הפך בסופו של דבר למערכת ה-טריגאן (Trigan) המוצעת, המבוססת על עמדת ירי של המילאן 3 ועל טילי Trigat-MR.
 
בשנת 2006 צבא גרמניה הזמין 680 טילי PARS 3 LR בעסקה שעלותה 380 מיליון אירו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:טילים נגד טנקים
קטגוריה:אמצעי לחימה גרמניים
קטגוריה:טילים נגד טנקים מהדור השלישי
בית הכנסת אור החיים

**בית כנסת אור החיים** שימש את רבי חיים בן עטר ונקרא על שמו. בית הכנסת נמצא ברחוב אור החיים שברובע היהודי בירושלים. הוא שוכן במתחם מוזיאון חצר היישוב הישן בקומתו השנייה, והכניסה אליו עוברת דרך המוזיאון, אך אינו חלק מהמוזיאון.

## היסטוריה
 
בית הכנסת הוקם במאה ה-18 על ידי המקובל ר' עמנואל חי ריקי, יליד העיר פרארה ומחבר הספר "משנת חסידים". בשנת תק"ב (1742) הגיע לירושלים הרב חיים בן עטר מליוורנו שבאיטליה לאחר שהיגר אליה ממרוקו, ופתח בבניין את ישיבת "חיים וחסד", שמנתה בשיא פארה כ-60 תלמידים. על תלמידיה נאמר: "ובני החבורה היו חכמים מחוכמים בכתר היראה, האהבה והתורה. ביום עסקו בתורה ובלילה היו עוסקים בתפילות ובתחנונים, והיו משתטחים על קברות הצדיקים, וגדולי ירושלים היו פונים אליהם בשאלותיהם וספקותיהם".. סמוך לבית הכנסת היה מקווה קטן שהתגלה לאחרונה.

לאחר מותו של רבי חיים בן עטר קיבל את המקום דודו רבי משה בן עטר אך הוא נפטר לאחר שנה והממשל הטורקי עיקל את בית הכנסת בשל חובותיו של רבי משה. במשך השנים עמד המקום שומם, ולבסוף הועבר לחזקת האשכנזים, לאחר שנרכש בידי רבי מנחם מנדל משקלוב, תלמיד הגר"א ובן הקהילה הפרושית בראשית המאה ה-19. בהתחלה התפללו ולמדו בני הפרושים בבית הכנסת רק במהלך ימות החול, עקב זאת שלא היה להם רישיון מהממשל לתפילות שבת וחג בבית הכנסת. פעילות בית הכנסת והישיבה הקבלית חודשה, והמקום המשיך להיקרא על שמו של רבי חיים בן עטר. בשנים האחרונות לפני  נפילת הרובע בתש"ח ר' מרדכי וינגרטן היה ממונה על בית הכנסת. לאחר מלחמת העצמאות נחרב בית הכנסת.

בשנת 1967, לאחר חידוש היישוב היהודי בעיר העתיקה, נפתח בשנית כבית כנסת אשכנזי. במקום פועל כולל בוקר של חסידות קרלין.

על פי המסורת החסידית, רבי פנחס מקוריץ התבטא שאם היה עולה לירושלים, היה נמצא ביום בבית הכנסת של האור החיים ובלילה בקבר רחל.

## לקריאה נוספת
* **[[עיר בראי תקופה|עיר בראי תקופה - ירושלים במאה הי"ט]]**, כרך א': העיר העתיקה, כרך ב': העיר החדשה בראשיתה. ירושלים: יד יצחק בן-צבי בסיוע הקרן לירושלים, תשל"ז-תשל"ט. 
*יצחק ריבקינד, **דפים בודדים**, בתוך "ירושלים", ירושלים תרפ"ח עמוד קנד.

## קישורים חיצוניים
*  בית הכנסת "אור החיים", באתר TOG

## הערות שוליים

אור החיים
אור החיים
קטגוריה:הנצחת חיים בן עטר
קטגוריה:חיים בן עטר
שגרה

[ממוזער|אנשים נחים על ספסלים ב[תל אביב.]]
**שגרה** היא סדר הפעילות הקבוע של ארגון או אדם, להבדיל מסדר הפעילות במצב חירום, ובמצבי זמניים כגון התארגנות.

יש מי ששגרת יומו קבועה יחסית - שעות קבועות להשכמה ולשינה, לאכילה, לעבודה, למנוחה ולבילוי, ויש מי ששגרת יומו קבועה פחות, אך עדיין יש בה מרכיבים קבועים. בנוסף לשגרת ימי החול מתקיימת גם שגרת ימי המנוחה השבועית, השונה משגרת ימי החול. 

התנהלות החברה בתנאי שגרה רגילה יוצרת פעילויות והתרחשויות אשר מתאימות לדפוסים וסטטיסטיקות שונים. דפוסים אלו יכולים להיות צפויים במידה רבה בהתאם לשעות היום, לימי השבוע, סופי שבוע וחגים, ולנטייה עונתית. דוגמאות לכך הן, השימוש במעלית בבניין משותף או ברב-קומות; צריכת המים, החשמל והעומס על שירותי טלקום; עומס תנועה בכבישים, כמות הקונים בחנות או מרכז קניות. תכנון של מערכות וארגונים להתנהלות בתנאי שגרה מאפשרת לרוב ניצול יעיל של משאבים מחד, ומאידך דורשת יכולת התמודדות עם מצבים בהם השגרה מופרת ונדרשת פעילות שונה מהרגיל.

## שגרה בגופי ביטחון והצלה
ביחידה צבאית, שגרה היא פעילות היחידה בזמן שאינה נלחמת, פעילות הכוללת אימונים, הצטיידות, מנוחה וכדומה. פעילות שגרה זו מופרת כאשר אירוע מסוים, ביוזמת האויב או ביוזמת היחידה, מצריך פעילות מלחמתית של היחידה. עם סיום האירוע מתקיימת חזרה לשגרה (חזל"ש). 

בגופי הצלה למיניהם, כגון מכבי אש או מגן דוד אדום, יציאה מהשגרה מתרחשת כאשר הם מוזעקים לפעולת הצלה, שלקראתה נערכו בזמן השגרה. 

כחלק מההיערכות לחירום מוגדרים למתקנים שימושים נפרדים או נהלים נפרדים לשגרה ולחירום. דוגמאות:
* מקלט, שמיועד למתן מחסה מפני פצצות בשעת חירום, משמש בעת שגרה כמועדון. 
* לבית חולים מוגדר תקן כוח אדם לשגרה, המשמש אותו בפעילותו השוטפת, ותקן אחר לחירום, המתאים לקליטה של נפגעים רבים.
* חיל המשטרה הצבאית כפוף לאגף כוח האדם של צה"ל בזמן שגרה, ולאגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה בחירום. 
* במבני ציבור מותקנת יציאת חירום, הסגורה בתקופת שגרה, אך ניתן לפתוח אותה בזמן סכנה, לשם פינוי מהיר של האנשים שבמבנה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:התנהגות האדם
יעקב הורוביץ (ראש ישיבה)

הרב **יעקב הורוביץ** (כ"ה בתמוז ה'תש"ג, 28 ביולי 1943 - י"ז בחשוון ה'תש"ע, 4 בנובמבר 2009) היה ראש ישיבת אופקים במשך למעלה משלושים שנה.

## ביוגרפיה
נולד בתל אביב לרבקה לבית רפאלוביץ ומנחם מוניש הורוביץ. למד בבית הספר הדתי "מוריה" בתל אביב, ולאחר מכן, בשונה מבני כיתתו, רצה ללכת לישיבה, וכך הגיע לישיבה התיכונית כפר הרוא"ה בראשות הרב משה צבי נריה. בישיבה התקרב לרב יששכר מאיר, שכיהן אז כר"מ בישיבה וראה בו מורו ורבו.

באלול תשכ"א הצטרף עם עוד קבוצה מחבריו לרב יששכר מאיר וייסדו את ישיבת הנגב ביישוב "עזתה" (כיום נתיבות). בישיבת הנגב היה מוסר שיעורי חזרה על שיעורי ראש הישיבה הרב מאיר.

נישא לאסתר בתו של ד"ר משה קטן. לאחר נישואיו היה מוסר שיעורי גמרא ביישובי הסביבה. בשנת תשל"ב נתמנה על ידי הרב מאיר למגיד שיעור של שיעור א' בישיבת הנגב.

במהלך השנים התקרב לרב יצחק הוטנר, ראש ישיבת רבינו חיים ברלין בארצות הברית, שבא לנפוש בנתיבות. בשנת תשל"ג נסע לארצות הברית לצרכים רפואיים וחיזק את קשריו עם הרב הוטנר.

## בראשות ישיבת אופקים

בשנת תשל"ו קיבל הרב הורוביץ הצעה לכהן כראש ישיבה בישיבת אופקים, שזה לא מכבר נוסדה על ידי הרב יוסף גולדנטל, בשליחות הרב אלעזר מנחם מן שך. עד לבואו לישיבת אופקים, עברה הישיבה שינויים רבים, וסבלה מחבלי לידה. עם כניסתו לתפקיד, החליט לשנות את אופי הישיבה ומתכונתה. בשנת תשל"ז הביא לישיבה גרעין של חמישה עשר בחורים מישיבות תיכוניות (בהן: ישיבת נחלים, מדרשית נעם, הישיבה התיכונית חורב וישיבת ירושלים לצעירים) ואיתם ייסד את הישיבה מחדש, כפי שהיא קיימת עד היום. בהנהגתו התרחבה הישיבה ובתוך כמה שנים מנתה עשרות רבות של בחורים. לאחר כשלוש שנים מינה לצדו ראש ישיבה נוסף, הרב חיים קמיל, שהגיע מישיבת מיר בירושלים. שני ראשי הישיבה, הגם שגישתם ושיטותיהם החינוכיות והלימודיות היו שונות, הנהיגו את הישיבה בהרמוניה מלאה.

בשנת תשס"ד חלה במחלה קשה ועבר סדרת טיפולים, ואחר כך נשאר לתקופת החלמה בבני ברק. בראש חודש אדר תשס"ה חזר לישיבה באופקים ונערכה לו קבלת פנים חגיגית בראשות הרב קמיל. במסיבת פורים של אותה שנה ערך מסיבת הודיה לרגל החלמתו. במוצאי הפורים נפטר בפתאומיות עמיתו הרב קמיל. בעקבות פטירת הרב קמיל מינה הרב הורוביץ לצדו את הרב אליעזר אינהורן.

ממוזער|הציון בהר המנוחות
באלול תשס"ט שוב התרופף מצבו הבריאותי, ובי"ז בחשוון תש"ע נפטר. נקבר בהר המנוחות בירושלים.
ליד תלמידו מיכאל בנימיני שנפטר כשנה וחצי לפני כן בכ"ג טבת תשס"ח עקב מחלה קשה.

## אילן יוחסין

## ספריו
**דולה ומשקה** (4 כרכים):
* תומר חיים בכר (עורך) דולה ומשקה - אלול וראש השנה, אופקים, תשס"ט
* תומר חיים בכר (עורך) דולה ומשקה - עשרת ימי תשובה ויום הכיפורים, אופקים, תשס"ט
* תומר חיים בכר (עורך) דולה ומשקה - סוכות ושמחת תורה, אופקים, תשע"א
* תומר חיים בכר (עורך) דולה ומשקה - חנוכה, אופקים, תשס"ה
* תומר חיים בכר (עורך) דולה ומשקה - פורים, אופקים, תשע"ח
* תומר חיים בכר (עורך) דולה ומשקה - פסח, אופקים, תשע"ז
* 
* 
* 

## לקריאה נוספת
* **עקב רב**, ספר תולדותיו שיצא במלאת שנה לפטירתו על ידי המשפחה

## קישורים חיצוניים
* הידיעה על פטירתו, באתר tog
* אלפים בהלווייתו של הרב יעקב הורוביץ, באתר כיכר השבת
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי ישיבת הנגב
קטגוריה:ראשי ישיבה ליטאים בישראל
קטגוריה:רבני ישיבת הנגב
קטגוריה:בוגרי ישיבת כפר הרא"ה
קטגוריה:אופקים: רבנים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:משפחת קטן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1943
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2009
בית הכנסת קהל צור ישראל

**בית הכנסת קהל צור ישראל** (בפורטוגזית: **Sinagoga Kahal Zur Israel**) היה בית הכנסת הראשון ב"עולם החדש", שהוקם ברסיפה, כיום חלק ממדינת המחוז פרנמבוקו בברזיל. הוא נוסד ב-1636 על ידי מהגרים מהולנד, אליהם הצטרפו אנוסים שהתגוררו במושבה שהפכה מאוחר יותר לברזיל. הבניין המקורי של בית הכנסת לא שרד ונהרס בתחילת המאה ה-20, בבניין בית הכנסת הנוכחי פועל כיום מוזיאון "Sinagoga Centro Cultural Judaico de Pernambuco". 

בית הכנסת הוקם בתקופה שבה שלטו ההולנדים על חלקים מברזיל. בתקופה זו היגרו יהודים רבים מהולנד ל"ברזיל ההולנדית", שבה הנהיג יוהאן מאוריץ ואן נאסאו-זיגן חופש דת. חלק ניכר מהמהגרים היו מצאצאי מגורשי פורטוגל ושלטו, לצד ההולנדית, גם בשפה הפורטוגזית. את בית הכנסת הם הקימו ב"רחוב היהודים" 203 (שנקרא כיום "Bom Jesus", ישוע הטוב). החל מ-1642 כיהן בתפקיד רב הקהילה הראשון, הרב יצחק אבוהב דה-פונסיקה. בשנת 1645 לערך, היו למעלה מ-1,600 יהודים חברים בקהילה. ב-1654 גורשו ההולנדים מרסיפה ואיתם היגרו גם מרבית היהודים לכיוון המושבות ההולנדיות והאנגליות בצפון אמריקה ובקריביים. חלק מיהודי "קהל צור ישראל" הפכו למקימי העיר ניו יורק. לאחר הימלטות היהודים מרסיפה, הופסקה פעילותו כבית כנסת. בתחילת המאה ה-20 נהרס המבנה. בחפירות ארכאולוגיות שנערכו ב-1999 נחשפו שרידי בית הכנסת ובכלל זאת שרידי מקווה ששימש את הקהילה. הבניין משמש כיום את הקהילה היהודית ברסיפה כמוזיאון, מרכז תרבות ומקום לעריכת אירועים (חגיגות בר מצווה, חתונה וכו').


Kahal_Zur_Israel_(interior_1).jpg|אולם התפילה
Kahal_Zur_Israel_(interior_3).jpg|ארון הקודש


## קישורים חיצוניים

* אתר ארכיב הקהילה היהודית של רציפה, ומידע על בית הכנסת

קהל צור ישראל
קטגוריה:מוזיאונים בנושא יהדות 
קהל צור ישראל
קטגוריה:רסיפה
קטגוריה:ברזיל: מוזיאונים
אקס-אל רקורדינגס

**אקס-אל רקורדינגס** (באנגלית: **XL Recordings**) היא חברת תקליטים עצמאית מבריטניה שהוקמה בשנת 1989. כיום החברה היא אחת מחברות התקליטים העצמאיות המצליחות בעולם.

## היסטוריה
"אקס-אל רקורדינגס" הושקה בשנת 1989 בידי טים פלמר, ניק הלקס וריצ'רד ראסל יחד עם קבוצת בגרס (Beggars Group).

## אמנים החתומים בחברה
רשימה חלקית של האמנים החתומים ב-XL Recordings:

## קישורים חיצוניים

* 

* 

*
קטגוריה:חברות תקליטים
התערוכה העולמית של וינה (1873)

שמאל|ממוזער|250px|שער הכניסה הראשי, עם הרוטונדה ברקע
שמאל|ממוזער|250px|הרוטונדה
שמאל|ממוזער|250px|מפת התערוכה
[שמאל|ממוזער|250px|ביתן העיתון "[נויה פרייה פרסה"]]
שמאל|ממוזער|250px|דגם ירושלים במאה ה-19
**התערוכה העולמית של וינה** (בגרמנית: **Weltausstellung 1873 Wien**) נערכה בין 2 במאי ל-1 בנובמבר 1873 בפראטר, הפארק הציבורי הגדול בעיר וינה. סיסמת התערוכה הייתה קידום החינוך. במרכז התערוכה, שמנתה 194 ביתנים, ניצב מבנה עגול שנקרא הרוטונדה. טקס הפתיחה התקיים במעמד פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה.

## ביתני התערוכה
### הרוטונדה
הרוטונדה הייתה בנויה משלד פלדה בגובה 84 מטרים ובקוטר 108 מטרים. היא תוכננה על ידי האדריכל האוסטרי קארל פון האוזנר ונבנתה על ידי חברה גרמנית. המבנה עלה באש ונהרס בשנת 1937.

### ביתנים נוספים
באזור התצוגה האדריכלי הוצגו מבנים כפריים מרחבי האימפריה האוסטרו-הונגרית, מטרנסילבניה, קרואטיה, אלזס וגליציה ומבנים עירוניים מגרמניה, הולנד ונורווגיה. כמו כן הוצג צריף אפריקאי. 

ביתנים נוספים הראויים לציון הם ביתן התעשייה, היכל המכונות, ביתן העיתון נויה פרייה פרסה, ביתני הכרייה והרכבת וביתני האמנות. 

בין 35 ביתני האומות שהשתתפו בתערוכה בלטו ביתני האומות המתעוררות, כגון האימפריה היפנית העולה של תקופת מייג'י, ביתנה של מצרים שמוקם בדגם בגודל טבעי של ארמונו של המשנה למלך מצרים, איסמעיל פאשא, ביתן האימפריה הברזילאית, ביתן סיאם, ביתן ממלכת פרס וכן ביתני האימפריה הרוסית, והאימפריה ההולנדית שהציגו מוצגים מאזורי סיביר והמזרח הרחוק וביתן האימפריה הקולוניאלית הצרפתית.

בביתני המכונות והתעשייה בלטה שליטתה של פרוסיה ובראשה תאגיד הפלדה קרופ.

בביתן האימפריה העות'מאנית הוצגו ארבעה דגמים של ירושלים ואתריה, ובהם דגם אחד עשוי אבץ של העיר, כפי שנראתה באותה עת ביחס 1:500, מעשה ידי הקרטוגרף ההונגרי סטפן אילש. הדגם נדד לאחר התצוגה בתערוכה לתצוגה בבירות אירופה ובשנת 1878 נרכש על ידי פרנסי העיר ז'נבה והוצג בה במשך למעלה מ-40 שנה בסאל דה לה רפורמסיון. לאחר מכן נשכח והתגלה רק ב-1984, אז שוחזר והוא מוצג מאז במגדל דוד.

## ביקורים מלכותיים ומגעים דיפלומטיים
בתערוכה ביקרו מספר רב של מלכים וקיסרים בהם וילהלם הראשון, קיסר גרמניה, מלווה בקנצלר שלו, אוטו פון ביסמרק; אלכסנדר השני, קיסר רוסיה; לאופולד השני, מלך הבלגים; ויטוריו אמנואלה השני, מלך איטליה; נאסר א-דין שאה קאג'אר, השאה הפרסי; הנסיך מוויילס, אלברט אדוארד ואחרים. 

בשל נוכחות זו הייתה התערוכה גם כר למפגשים דיפלומטיים חשובים ובראשם חתימת **[[ברית שלושת הקיסרים]]** בין קיסרי גרמניה, אוסטרו-הונגריה ורוסיה (ששימשה כדי לבלום את המדיניות הליברלית של צרפת ובריטניה.)

## הכנות ולוגיסטיקה
אחד החידושים בתחום הלוגיסטיקה של הקמת התערוכה היה הכנת מערכת לאספקת מים זורמים ומגדלי מים  שסיפקו זרם מים בלחץ לכל הצרכים.

עבור התערוכה הורחבה תחנת הרכבת הצפונית, הוקמו מלון מטרופול בעיר וגשר מריה תרזה על הדנובה,  נחנך קו "אוטובוס קיטור", קו סדיר של ספינות על הדנובה והוסדרו גדות הנהר ליד הפראטר, כדי למנוע הצפות.

## קישורים חיצוניים

* תמונות מהתערוכה
* התערוכה העולמית של וינה באתר עיריית וינה 
* מדריך וירטואלי לתערוכת וינה  
* אתר אדריכלי על התערוכה, אוניברסיטת מרילנד 
* מאמר אדריכלי על הרוטונדה, אוניברסיטת מרילנד 
* מאמר מהניו יורק טיימס  

## הערות שוליים

קטגוריה:וינה: היסטוריה
וינה
קטגוריה:1873
קרב מצר מלאקה

**קרב מצר מלאקה** היה קרב ימי שנערך ב-15 - 16 במאי 1945, בין הצי הקיסרי היפני לצי המלכותי הבריטי. הקרב היה חלק ממבצע "חפש והשמד" של הצי הבריטי, שנקרא "מבצע דיוקדום" (Dukedom), ובסופו טובעה הסיירת היפנית "האגורו", אשר שימשה כאוניית משא לחילות המצב היפניים באיי הודו המזרחיים ההולנדיים ובמפרץ בנגל.

## הפעולה
הסיירת היפנית האגורו, בליווי המשחתת "קמיקאזה" יצאה מסינגפור ב-9 במאי, על מנת להוביל אספקה לחיל המצב היפני בפורט בלייר שבאיי אנדמן וניקובר, ועל מנת להחזיר כוחות לסינגפור. הצי הבריטי למד על יציאת האוניות היפניות בזכות פענוח צפני הצי היפניים, ומאוחר יותר אותר הכוח על ידי שתי צוללות בריטיות, שפטרלו במצר מלאקה. ב-8 במאי, יום לפני יציאת השייטת היפנית, יצאו שש עשרה אוניות בריטיות מציילון, בציפייה לפגוש ביפנים בים. אולם, לאחר שהאגורו קיבלה אזהרה ממטוסי סיור, שבה עם מלוותה בחזרה לסינגפור, מתוך רצון להימנע מקרב ימי.

האגורו וקמיקזה יצאו בשנית מסינגפור ב-14 במאי. ביום המחרת, איתר אותן מטוס סיור בריטי, ומטוסי TBF אוונג'ר פתחו בהתקפה. המטוסים הסבו להאגורו נזק קל בלבד, וזאת במחיר של אובדן מטוס, שאת צוותו שבו היפנים. בשלב זה, נודע ליפנים כי שתי שייטות משחתות בריטיות מתקרבות לכיוונם, ושוב שבו האוניות על עקבותיהן, וחצו את מצר מלאקה. אולם, הבריטים צפו מהלך זה, ושייטת המשחתות ה-26 פתחה במרדף. השייטת - שכללה את אה"מ סאומרז, ורולאם, ונוס, ויג'ילנט ווירגו - הדביקה את השייטת היפנית, הסתדרה במבנה של חצי סהר, ובכך הניחה ליפנים את המלכודת.

בשעה 01:05 פתחה סאומרז באש מתותחי ה-4.7 אינץ' שלה, והשיגה פגיעה בהאגורו במטח השני. אז פנתה סאומרז ימינה בחדות, חלפה על פני ירכתיה של האגורו, ומול חרטומה זיהתה את המשחתת  קמיקזה, עליה הנחיתה סאומרז מטח מתותחי 40 מ"מ. האגורו הספיקה להשיב בשישה מטחים מסוללת התותחים הראשית שלה לעבר סאומרז, לפני שנפגעה משלושה טורפדו ששיגרו האחרונה וורולאם. ונוס פגעה בהאגורו עם טורפדו אחד בשעה 01:25, ולאחר שנפגעה משני טורפדו ששוגרו מווירגו כשתי דקות לאחר מכן, נעצרה האגורו. לאחר שספגה שעה נוספת של ירי תותחים, טורפדו נוסף מוויג'ילנט ושניים מוונוס, טבעה לבסוף האגורו בשעה 02:09.

קמיקזה נפגעה אף היא, אולם הצליחה להימלט. היא שבה ביום המחרת על מנת לאסוף את הניצולים. מתוך צוות של כ-1,200 אנשים, טבעו 900 חיילים, בהם המפקדים תת-אדמירל האשימוטו ואדמירל-משנה סוגיאורה.

## לקריאה נוספת

*Jackson, Ashley. **The British Empire and the Second World War**. Hambledon Continuum, 2006. .


## קישורים חיצוניים

* Allyn Nevitt, http://www.combinedfleet.com, קורות המשחתת קמיקזה
* Allyn Nevitt, http://www.combinedfleet.com, קורות הסיירת האגורו


## הערות שוליים

קטגוריה:הזירה הדרום-מזרח אסייתית
מצר מלאקה
מצר מלאקה
קטגוריה:קרבות יפן במלחמת העולם השנייה
ישעיהו אנגלרד

הרב **ישעיהו אנגלרד** (תרמ"ה – כ"ט באייר ה'תש"ב) היה רבה של סוסנוביץ שבפולין. השתתף בוועידת היסוד של אגודת ישראל בקטוביץ בשנת תרע"ב (1912), והתבלט ביכולתו להדק קשרים בין הצדדים מארצות שונות, כולל רוסיה וגרמניה. נספה באושוויץ.

## לפני השואה
נולד בתרמ"ה (1885) בכפר שטשימישיץ. למד אצל חותנו, רבי נתן נחום הכהן רבינוביץ, הרבי מקרימילוב, בנו של רבי אברהם ישכר הכהן מראדומסק שנודע בחיבורו החסידי "חסד לאברהם". נבחר ברוב גדול כרבה של סוסנוביץ. הרב אנגלרד טיפח בקהילה מוסדות חינוך וצדקה.

## בשואה
אזור סוסנוביץ היה הראשון לכיבוש הנאצי. לעיר באו פליטים יהודיים רבים מהעיירות הסמוכות. הרב אנגלרד אירחם בביתו, והשיג להם קורת גג ומזון. הנהיג את הקהילה במשך כשלוש שנים תחת השלטון הנאצי. בתקופה זו דאג שבני קהילתו ובני הקהילות הסמוכות ישלחו סיוע לבני קהילות ה"חסות", ובייחוד לגטו לודז', לשם נשלחו חבילות מזון רבות.

כשהחלו הגירושים מגטו סוסנוביץ, דרשו הגרמנים מהיודנראט רשימת יהודים המיועדים לגרוש. הרב אנגלרד פסק בתוקף שאין למסור רשימה כזו, כיוון שאסור מדין תורה להסגיר אחים לידי מרצחים. ראש היודנראט כעס על כך, והחליט לנקום ברב וצירף את הרב ומשפחתו לרשימת המגורשים. אחרי שהרב הועלה לרכבת התחרט ראש היודנראט וביקש להורידו מהרכבת, אולם הרב סירב להינצל באומרו כי במקומו עלולים לשלוח יהודי אחר וזה אסור על פי דין.

משנתמלאו קרונות המשא, השמיע הרב באוזני אחיו דברי עידוד וניחומים, והרכבת יצאה לדרכה לאושוויץ-בירקנאו, ושם נספה הרב עם רוב בני משפחתו ורבים מבני עדתו ומהסביבה בתש"ב.

## משפחתו
* בנו בכורו האדמו"ר רבי אברהם ישכר אנגלרד מראדזין.
* בתו אלטע מרים, אשת רבי אברהם יצחק הלוי הולשטוק, רבה של מונדז'יוב שבמדינת פולין, בנו של רבי יחזקאל הלוי הולשטוק, האדמו"ר מאוסטרובצה.
* בתו גיטל צירל, אשת רבי שמעון יחזקאל פרנקל רבה של קריית אונו.
* בנו רבי יעקב אלימלך אנגלרד מסוסנוביץ.

## לקריאה נוספת
*יצחק לוין (עורך), **[[אלה אזכרה (ספר)|אלה אזכרה]]: אוסף תולדות קדוש [[ת"ש]]-[[תש"ה]]**, "המכון לחקר בעיות היהדות החרדית", ניו יורק תשכ"ה חלק ו'

## קישורים חיצוניים
* על הרב ישעיהו אנגלרד באתר "זכור"

קטגוריה:רבנים פולנים
קטגוריה:אסירים בגטו לודז'
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז אושוויץ
קטגוריה:רבנים חסידים
קטגוריה:רבנים אורתודוקסים
קטגוריה:רבנים שנספו במחנה ההשמדה אושוויץ
קטגוריה:סוסנוביץ: רבנים
אדם רפצקי

**אדם רפצקי** (בפולנית: **Adam Rapacki**; 24 בדצמבר 1909 - 10 באוקטובר 1970) היה פוליטיקאי ודיפלומט פולני שפעל במהלך תקופת הרפובליקה העממית הפולנית. יזם באו"ם את "תוכנית רפצקי" להפיכת מרכז אירופה לאזור חופשי מנשק גרעיני. פרש מהפוליטיקה במחאה על האנטישמיות כלפי יהודים שבאה לידי ביטוי באירועי מרץ 1968 בפולין.

## ביוגרפיה
נולד בלבוב שבגליציה למריה דובז'נסקה ומריאן רפצקי, פעיל באיחוד צעירי פולין (ZET), מנהיג ותאורטיקן של הקואופרציה בפולין. אביו היה בין 1922 ל-1944 ראש קואופרטיב הצרכנים SPOŁEM, הגדול ביותר בפולין בין המלחמות ונהרג בהפצצה על מרד ורשה.

רפצקי למד בצרפת ואיטליה והפך לפעיל בארגון קבוצות צעירים סוציאליסטיים.

נלחם עם הצבא הפולני כנגד פלישת גרמניה לפולין. בין השנים 1939–1945 היה שבוי מלחמה. 
בין 1945–1948 היה חבר ב"מפלגה הסוציאליסטית הפולנית" ואחרי אחודהּ עם "מפלגת העובדים הפולנית" ב"מפלגת הפועלים המאוחדת הפולנית" וחבר בפוליטביורו של הוועדה המרכזית עד 1968. 
חבר הסיים מהראשון עד הרביעי.

בין השנים 1950–1956 שימש כשר התחבורה הימית וכשר ההשכלה הגבוהה והמחקר בממשלת פולין.
בין השנים 1956–1968 שימש כשר החוץ בממשלת יוזף צירנקייביץ'. ב-2 באוקטובר 1957 הציג באומות המאוחדות את תוכניתו להפיכת מרכז אירופה לאזור חופשי מנשק גרעיני (Nuclear Weapon Free Zone (NWFZ)) הידועה כ"תוכנית רפצקי". לפי כוונתו התוכנית הייתה אמורה להיות שלב ראשון לתהליך הפיכת פולין למדינה נייטרלית.

בשנת 1964 קרא לכינוס הוועידה לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה.

ב-1968 פרש מן החיים הפוליטיים במחאה על הרדיפה של אנשים ממוצא יהודי באירועי מרץ שהובילו לפיטוריהם והגירתם של 30,000 יהודים. רפצקי, שהיה באותה עת שר החוץ נקט במעשה סמלי בהוסיפו את שמו לרשימת היהודים שנכפה עליו לפטר.

נפטר בוורשה באוקטובר 1970 וקבור בבית הקברות הצבאי בעיר.

בתו יואננה רפצקה (Joanna Rapacka) הייתה פרופ' ללימודים סלאבים.

## לקריאה נוספת


*Ozinga, J. R., The Rapacki Plan: the 1957 Proposal to Denuclearize Central Europe, and an Analysis of Its Rejection, Jefferson, NC, McFarland & Co. 1989.
*Tucker, S. (ed.) Encyclopedia of the Cold War: A Political, Social, and Military History. Santa Barbara: ABC-CLIO. P.1076.
*DeBenedetti,C.; Chatfield, C. An American Ordeal: The Antiwar Movement of the Vietnam Era. Syracuse NY: Syracuse University Press. P. 36


## קישורים חיצוניים

* פירוז נשק - Nuclear-Weapon-Free Zones (NWFZ) At a Glance 
* 

קטגוריה:פוליטיקאים פולנים
קטגוריה:דיפלומטים פולנים
קטגוריה:קומוניסטים פולנים
קטגוריה:חברי הסיים הפולני
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1909
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1970
החזית הדרום-מזרחית

**החזית הדרום-מזרחית** הייתה קבוצת ארמיות של הצבא הסובייטי בתקופת מלחמת העולם השנייה, שמילאה תפקיד חשוב במהלך המערכה על סטלינגרד. 

החזית הדרום-מזרחית הוקמה בראשית אוגוסט 1942 בפקודת סטלין והסטאבקה, לאחר שהוחלט שיש צורך בפיצול חזית סטלינגרד לשניים. הארמיות שתפסו את קו החזית מדרום לנהר דונסקה צאריצה הועמדו תחת פיקוד החזית החדשה, וגנרל אנדריי יריומנקו קיבל את הפיקוד עליה. המשימה שהוטלה על החזית, שכללה בעת הקמתה את הארמיות ה-64, ה-51, ה-57 וארמיית המשמר הראשונה, הייתה לעצור את התקדמות ארמיית הפאנצר הרביעית הגרמנית, שתקפה את סטלינגרד מכיוון דרום. למרות שהארמיות של החזית ספגו אבדות כבדות בקרבות הקודמים, היא ניהלה קרב מגננה מוצלח לאורך הנהרות אקסאי ומישקובה כנגד כוחות גרמניים ורומניים עדיפים, והצליחה להאט במידה רבה את קצב ההתקדמות הגרמנית. רק ב-10 בספטמבר הצליחה ארמיית הפאנצר הרביעית לפרוץ אל הוולגה מדרום לסטלינגרד. 

הארמייה ה-62, שנותקה מהכוחות האחרים של חזית סטלינגרד כתוצאה מהפריצה הגרמנית אל הוולגה מצפון לעיר סטלינגרד, הועמדה תחת פיקוד החזית הדרום-מזרחית. ב-11 בספטמבר מינתה מועצת המלחמה של החזית את גנרל וסילי צ'ויקוב כמפקד החדש של הארמייה, ויומיים לאחר מכן נפתחה המתקפה הגרמנית הראשונה על העיר סטלינגרד. במהלך הלחימה בתוך סטלינגרד דאגה החזית להעביר זרם בלתי פוסק של אספקה ותגבורות לארמייה ה-62 דרך נהר הוולגה, וסייעה ללחימתה באמצעות כוחות הארטילריה והאוויר של החזית. במקביל ביצעו כוחות החזית מדרום לסטלינגרד סדרת התקפות נגד האגף הימני של אגד הכוחות הגרמני שתקף את העיר. ההתקפות הנגד של החזית נכשלו, אך הצליחו לרתק כוחות גרמניים חזקים, ולהפחית את לחץ הגרמנים  על הארמייה ה-62 בסטלינגרד. ב-28 בספטמבר החליט הפיקוד העליון הסובייטי לארגן מחדש את כוחותיו באזור סטלינגרד. במסגרת זו שונה שמה של החזית הדרום-מזרחית לחזית סטלינגרד, ואילו הכוחות הסובייטיים מצפון לעיר סטלינגרד הועברו תחת פיקוד חזית הדון החדשה, בפיקוד קונסטנטין רוקוסובסקי. בכך למעשה הסתיימה תקופת קיומה הקצרה של החזית הדרום-מזרחית כקבוצת ארמיות סובייטית במלחמת העולם השנייה.      

## קישורים חיצוניים
* [תיאור היחידה (ב[רוסית])]

קטגוריה:זירת מזרח אירופה במלחמת העולם השנייה
דרום-מזרחית
דרום-מזרחית
קטגוריה:1942 בברית המועצות
קונביאסה

**קונביאסה** (בספרדית: **Conviasa**; ראשי תיבות של Consorcio Venezolano de Industrias Aeronáuticas y Servicio Aéreo), היא חברת התעופה הלאומית של ונצואלה, שבסיסה הראשי נמצא בנמל התעופה הבינלאומי סימון בוליבר של העיר מאיקטיאה שבקראקס. החברה מפעילה טיסות סדירות פנימיות בוונצואלה וכן טיסות בינלאומיות לבואנוס איירס, הוואנה, קינגסטאון, מנגואה, מדריד, טרינידד וטובאגו, בוגוטה.

## תולדות החברה
בינואר 1997 חברת התעופה הלאומית של ונצואלה, ויאסה, הפסיקה את פעולותיה לאחר 37 שנות שירות, מטעמים כלכליים. במאי 2001 עלתה ההצעה ליצור חברת דגל חדשה לוונצואלה, וב-30 במרץ 2004 נשיא ונצואלה הוגו צ'אווס חתם על צו כדי ליצור באופן רשמי את חברת התעופה החדשה קונביאסה. ב-28 בנובמבר ערכה החברה את טיסת הבכורה שלה וב-10 בדצמבר החלה החברה את פעולתה עם טיסות סדירות פנימיות ובינלאומיות.

## צי המטוסים
צי המטוסים של החברה נכון לדצמבר 2018:

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות תעופה לאומיות
קטגוריה:ונצואלה: תעופה
קטגוריה:חברות ונצואליות
קטגוריה:אמריקה הדרומית: חברות תעופה
נורת' שור (ניו זילנד)

**נורת' שור** (באנגלית: **North Shore**) היא עיר בחבל אוקלנד שבאי הצפוני של ניו זילנד. העיר ממוקמת צפונית לאוקלנד סיטי.

ביוני 2024 מנתה העיר כ-259,497 תושבים, ועם שטח של 130 קמ"ר ורצועת חוף באורך 141 ק"מ, היא העיר הרביעית בגודלה בניו זילנד הן מבחינת שטח והן מבחינת אוכלוסייה. היא העיר הצפופה בניו זילנד עם כ-1,583 תושבים לקילומטר מרובע.

שני גשרים מקשרים את העיר עם אוקלנד סיטי מדרום, ועם העיר וייטאקרה (Waitakere) במערב.

## ערים תאומות
* 
* 

## קישורים חיצוניים

*  
* 

קטגוריה:ניו זילנד: ערים
קטגוריה:ניו זילנד: ערי חוף
קטגוריה:האי הצפוני
קטגוריה:אוקלנד (ניו זילנד)
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1989
מחולות הונגריים

**המחולות ההונגריים** (בגרמנית **Ungarische Tänze**) מאת יוהנס ברהמס (WoO 1) הם סט של 21 נעימות מחול המבוססות בעיקר על אלמנטים מוזיקליים הונגריים. היצירה הושלמה ב-1869 כשרק המחולות מספר 11,14 ו-16 הם יצירות מקוריות לחלוטין של ברהמס. מחול הונגרי מספר 5 מבוסס על צ'רדש של קלר בלה בשם Bártfai emlék, אשר ברהמס טעה לחשוב כי הוא לחן עממי. אורך כל קטע נע בין דקה ל-4 דקות והם בין היצירות הפופולריות ביותר של המלחין, ואף היצירה הרווחית ביותר עבורו. הלחנים נכתבו במקור עבור פסנתר בארבע ידיים, אך עובדו למגוון כלי נגינה והרכבים מוזיקליים. ברהמס עצמו עיבד את עשרת המחולות הראשונים לפסנתר בביצוע סולו, ואת מחולות מספר 1,3 ו-10 לביצוע תזמורת. מספר מלחינים אחרים עיבדו את שאר המחולות לביצוע תזמורת ובהם אנטונין דבוז'אק. המחול המפורסם ביותר הוא ה-5, כאשר גם 1,6,7,12 ו-17 ידועים.

## קישורים חיצוניים

* [מחולות הונגריים עבור ארבע ידיים](http://imslp.org/wiki/21_Hungarian_Dances_(Piano),_WoO_1_(Brahms,_Johannes)) - פרטיטורות חופשיות באתר פרויקט ספריית התווים הבין-לאומי
* המחולות ההונגריים, התזמורת הפילהרמונית של בודפשט.
* 

קטגוריה:יצירות מאת ברהמס
קטגוריה:יצירות במוזיקה קלאסית
קטגוריה:יצירות לפסנתר
קטגוריה:מוזיקה הונגרית