open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אגודת לימודי אמריקה הלטינית

**אגודת לימודי אמריקה הלטינית** (באנגלית: **Latin American Studies Association**, מוכרת גם בראשי התיבות **LASA**) היא האגודה המקצועית הגדולה ביותר של חוקרי אמריקה הלטינית ומכוני מחקר העוסקים בחבל ארץ זה.
## פעילות
מטרתה המוצהרת של האגודה היא: "לטפח דיון אינטלקטואלי אודות, מחקר והוראה של אמריקה הלטינית, הקריביים ואנשיהם ברחבי האמריקות, לקדם את תחומי ההתעניינות של חברי האגודה המגוונים, ולעודד מעורבות אזרחית באמצעות בניית רשתות ודיון ציבורי".

האגודה הוקמה ב-7 במאי 1966 מתוך שיתוף פעולה של "הוועדה המשותפת ללימודי אמריקה הלטינית" (Joint Committee on Latin American Studies) של "המועצה האמריקאית של אגודות מלומדות" (American council of Learned societies) ושל המועצה למחקר במדעי החברה (Social Siences Research Council) ושל "הקרן ההיספאנית" (Hispanic Foundation) של ספריית הקונגרס של ארצות הברית. האגודה החליפה את "האגודה ללימודי אמריקה הלטינית" (The Association for Latin American Studies), התארגנות מוקדמת יותר שהוקמה ב-1959 ואשר כשלה מלעמוד ביעדיה.

באגודה חברים כ-5,000 איש ומוסדות מדיסציפלינות שונות. מרבית חברי האגודה הם מארצות הברית של אמריקה, וכ-25% מחוצה לה. במסגרת האגודה פועלים החברים גם במחלקות (sections) שונות של תחומי עניין ממוקדים יותר. 28 המחלקות השונות מחולקות לפי מדינות, אזורים ותחומי עניין כגון "גזע ואתניות", "כלכלה ופוליטיקה" או "לימודי קולנוע".

האגודה מקיימת כנס בינלאומי רב משתתפים אחת ל-18 חודשים ובו כ-900 מושבים. האגודה מוציאה לאור את כתב העת Latin American Research Review, מכתבי העת המובילים בתחום לימודי אמריקה הלטינית ומעניקה פרסים שונים על הישגים אקדמאיים.

## לקריאה נוספת

*Howard F. Cline, "The Latin American Studies Association: A Summary Survey with Appendix", **Latin American Research Review**, Vol. 2, No. 1 (Autumn, 1966), pp. 57-79


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אגודות מקצועיות
קטגוריה:לימודי אמריקה הלטינית
סארסן

שמאל|ממוזער|250px|אבנים סארסניות בווילטשייר
**סארסן** (באנגלית: **Sarsen**) הוא סוג סלע הנמצא בכמות רבה באנגליה: במישור סולסברי ובגבעות מרלבורו (Marlborough Downs) בווילטשייר, ובמחוז קנט; ובכמויות קטנות יותר בברקשייר, אסקס, אוקספורדשייר, דורסט והמפשייר. הסלעים הם השריד שנותר לאחר עידן הקרח מסלע חיפוי של סילקריט מהקנוזואיקון שבעבר כיסה את מרבית שטחה של דרום אנגליה. זהו סוג סלע קשה ודחוס של אבן חול שנוצר מחול שגרגיריו נקשרו באמצעות מולקולות של צורן דו-חמצני (סיליקה). משערים כי הסלע נוצר במהלך סחיפה מהנאוגן עד הרביעון באמצעות צירור של משקעים מחבורת לאמבת (Lambeth Group) מהפלאוקן העליון כתוצאה מהדחה באמצעות תמיסות חומציות.

המילה "סארסן" (באלפבית פונטי בינלאומי: sa:sǝn') היא קיצור של המונח "אבן סאראקן" (Saracen stone) שמקורה בניב של מחוז וילטשייר. "סאראקן" היה כינוי נפוץ למוסלמים, והורחב להתייחס לכל מה שאינו נוצרי, בין אם מוסלמי, קלטי פגני או אחר.

## שימושים
הבנאים של סטונהנג' השתמשו בסלעים אלו למעגל האבנים העומדות ולטריליתונים במרכז, כמו גם לגוש הסלע המכונה "האבן הנוטה" (heelstone). אייווברי ומונומנטים מגליתיים רבים אחרים בדרום אנגליה נבנו גם הם מסלעי סארסן.

החל מימי הביניים ועד המאה ה-19 היו המגליתים באירופה מטרה להרס על ידי קנאים דתיים ובעלי אינטרסים מסחריים. בחלק מהמקרים האבנים הופלו, פונו משטחים מעובדים, או נשברו על מנת לנצל את החומרים המרכיבים אותם. על מנת לשבור את האבנים נעשה שימוש מדי פעם באש או מאוחר יותר בחומרי נפץ על מנת לפרק את האבנים לגושים קטנים המתאימים לצורכי בנייה. אולם, אבן סארסן איננה אידיאלית לצורכי בנייה. הארכאולוג הבריטי ויליאם סטקלי (William Stukeley; 1765-1687) כתב שאבן הסארסן היא "תמיד רטובה וטחובה בחורף מה שגורם לאווירה לחה ולא בריאה שגורמת לרהיטים להירקב".  במקרה של אייווברי המשקיעים שתכננו שימוש משני באבנים פשטו את הרגל כאשר הוכח כי אין ביקוש לבתים שהם בנו ושבתים אלו נשרפים בקלות. עם זאת, למרות בעיות אלו, אבן הסארסן נשארה אבן בעלת ערך בשל עמידותה, והייתה האבן המועדפת לבניית מדרגות ואבני שפה של מדרכות.

## קישורים חיצוניים


* Photo of Sarsens on Fyfield Down, Wiltshire
* 


## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מונומנטים מגליתיים
קטגוריה:סטונהנג'
קטגוריה:סלעים
איוואן ספרונוב

קולונל **איוואן איוונוביץ' ספרונוב** (ברוסית: **Ива́н Ива́нович Сафро́нов**; 16 בינואר 1956 - 2 במרץ 2007) היה עיתונאי רוסי ומהנדס מחשבים בצבא הרוסי. במהלך עבודתו בעיתון "קומרסנט" סקר את המערכת הצבאית ברוסיה, ובפרט את פיתוח הנשק והטילים.

ספרונוב נהרג כתוצאה מנפילה מבניין מגוריו. השאלה אם התאבד או שנרצח מסיבות פוליטיות נותרה ללא מענה והתשובה לה שרויה במחלוקת.

## פעילות עיתונאית
ספרונוב היה כתב לענייני צבא ושלטון ברוסיה,  וכתב רבות על פיתוח נשק וטכנולוגיות הגנה ברוסיה, גם על פיתוחים שלא פורסמו רשמית. בדצמבר 2006 פרסם ספרונוב את כישלון הניסוי השלישי בטיל הבליסטי הבין-יבשתי החדש של רוסיה, ה-RSM-56, בולבה, שיועד לדור חדש של צוללות. פרסום זה לא אומת על ידי גורמים רשמיים.

ב-22 בפברואר 2007 ספרונוב ביקר ב-"IDEX" (תערוכת הנשק הנערכת מדי שנתיים) באבו דאבי, ולטענתו גילה מידע אודות מכירת מטוסי מיג-29 וטילים לסוריה דרך גורם שלישי (בלארוס), במהלך שמטרתו הייתה למנוע האשמות מצד מדינות המערב על מכירת נשק למדינות עוינות. ספרונוב סיפר לעמיתיו לעבודה כי לא התכוון לפרסם את המידע שקיבל בשל רגישות ונפיצות הנושא. לדבריו, הוא קיבל על כך אזהרה מהפס"ב, לפיה חשיפת סודות המדינה תביא להעמדתו לדין.

## מותו
ספרונוב נפל מהקומה החמישית של בניין מגוריו במוסקבה ב-2 במרץ 2007. לפי עדותם של שני סטודנטים, ספרונוב לא מת מיד לאחר הנפילה, ורק בתום חצי שעה לאחר שמצאו אותו הגיעה עזרה. בעקבות מותו נפתחה חקירה פלילית שמסקנתה הייתה שספרונוב התאבד. הוא נקבר ב-5 במרץ 2007 במוסקבה.

### מחלוקת לגבי מותו
חבריו לעבודה של ספרונוב וקרובי משפחתו דחו בתוקף את מסקנות החקירה. לטענתם לא ייתכן שתכנן את התאבדותו שכן נמצא חי לאחר הנפילה. בנוסף, הם טענו כי בתור איש צבא היה יכול לבחור בהתאבדות באמצעות נשק. כמו כן הם טענו שימים ספורים לפני תחקיריו קיבל איומים מהפס"ב. מאידך, שכניו טענו שלא שמעו מריבה כלשהי, ולא נמצאו עדים שראו אנשים יוצאים מן הבניין.

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונאים רוסים
קטגוריה:קורבנות רצח ברוסיה
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1956
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2007
קיכליים

**קיכליים** (שם מדעי: Turdidae) היא משפחה של עופות מסדרת ציפורי שיר. היא קרובה לחטפיתיים ולסבכיים. הסיווג שלה עדין אינו מוסכם על כל החוקרים. יש הרואים בה משפחה נפרדת, יש המסווגים אותה כתת-משפחה של החטפיתיים ואחרים מצרפים למשפחת החטפיתיים גם את הסבכיים.

בני המשפחה הם ציפורי שיר גדולות שחלקן מסוגלות לתפוס שלשולים וחלזונות בעזרת מקורן החזק. מינים אחרים הם ציידי חרקים או אוכלי פירות.

## סוגים
* *Neocossyphus*
* קיכלי קרקע מנומר
* *Zoothera* לרבות קיכלי זהבהב
* סוג ומין יחיד *Ixoreus naevius*
* סוג ומין יחיד *Ridgwayia pinicola*
* סוג ומין יחיד *Cataponera turdoides*
* סוג ומין יחיד *Grandala coelicolor*
* *Sialia*
* *Myadestes*
* סוג ומין יחיד *Cichlopsis leucogenys*
* *Catharus* 
* סוג ומין יחיד *Hylocichla mustelina*
* *Entomodestes*
* קיכלי (*Turdus*)
* *Cochoa*
* סוג ומין יחיד *Chlamydochaera jefferyi*
* *Platycichla*
* מין יחיד *Psophocichla litsitsirupa*

## גלריה

Singdrossel.jpg|קיכלי רונן
Turdus dissimilis male - Ang Khang.jpg|*Turdus dissimilis*
Myadestes melanops.jpg|*Myadestes melanops*
Mountain.1.IMG 1162.jpg|*Sialia currucoides*
Psophocichla litsitsirupa (Etosha).jpg|*Psophocichla litsitsirupa* בפארק הלאומי אטושה
Ixoreus naevius -Washington, USA -female-8.jpg|*Ixoreus naevius*


## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1815
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קונסטנטין סמואל רפינסק
לזכור את הטיטאנים

**לזכור את הטיטאנים** (באנגלית: **Remember the Titans**) הוא סרט אמריקאי מסוגת הדרמה שיצא לאקרנים בשנת 2000. את הסרט כתב גרגורי אלן האוורד, ביים בועז יכין והפיק ג'רי ברוקהיימר. הסרט מבוסס על סיפור אמיתי ועלילתו עוקבת אחר קבוצת הפוטבול של תיכון באלכסנדריה שבווירג'יניה בשנת 1971 בעת שיאו של מהלך אינטגרציה גזעית בתיכון - שילוב תלמידים אפריקאים אמריקאים - והמתחים שזה עורר.

## עלילה
הסרט עוקב אחר הרמן בון (המגולם על ידי דנזל וושינגטון), אפרו-אמריקאי המתמנה למאמן קבוצת הפוטבול של תיכון טי. סי. ויליאמס עת זה עובר אינטגרציה גזעית בשנת 1971. בון לוקח את מקומו של המאמן הלבן האהוב של קבוצת הפוטבול - ביל יואסט (המגולם על ידי ויל פאטון). יואסט בתחילה מסרב לשתף פעולה עם בון, אך לאחר ששחקניה הלבנים של הקבוצה מאיימים לפרוש ממנה אם לא יחזור לאמן - מסכים, מתוך חשש לעתידם. השניים לוקחים את הקבוצה למחנה אימונים בקרבת זירת קרב גטיסברג, שם מבצע בון הקשר בין מלחמת האזרחים האמריקנית ולשחרור העבדים לבין מאבקיה הצפויים של הקבוצה בעונה הקרובה.

בעוד הקבוצה מתחילה את העונה מתגברים הלחצים על רקע גזעי בתוכה ומסביב לה. שני כוכביה של הקבוצה - גארי ברטייר (המגולם על ידי ראיין הארסט) הלבן וג'וליוס קמפבל האפרו-אמריקאי מתקשים לעבוד ביחד, אך לבסוף הופכים לידידים קרובים. לעומת זאת, הנהלת בית הספר מתמידה לכל אורך העונה בנסיונותיה להכשיל את הקבוצה המעורבת ואת מאמנה האפרו-אמריקאי. ההנהלה מודיעה לבון כי אם יפסיד ולו משחק אחד - יפוטר, ומנגד מודיעה ליואסט כי תנציח את שמו ב"היכל התהילה" של בית הספר לאחר שהקבוצה תפסיד. על אף ניסיונות ההנהלה הקבוצה מנצחת בכל משחקיה ומגיעה לחצי הגמר. במהלך המשחק מגלה יואסט כי הנהלת בית הספר שיחדה השופטים כדי שאלו יכשילו את הקבוצה. יואסט מתעמת עם השופט ודורש שיינתן יחס הוגן לקבוצתו ולשחקניו משני הגזעים, ובכך מקריב את הצלחתו האישית לטובת הצלחת הקבוצה - אשר מנצחת לבסוף - ומפסיד את מקומו ב"היכל התהילה".

מעט לפני משחק הגמר נפצע ברטייר בתאונת דרכים ונותר משותק ללא יכולת לשחק. על אף חסרונו של השחקן הכוכב הקבוצה ניצחה בגמר ועלתה לאליפות ארצות הברית לבתי ספר תיכוניים כאלופת וירג'יניה, שם סיימה במקום השני.

הסרט מסתיים באפילוג - עשור לאחר עונת האליפות, בהלווייתו של ברטייר.

## פסקול

## ביקורת
הסרט זכה לביקורות חיוביות למדי. באתר הביקורת הקולנועית Rotten Tomatoes דווח כי 72% מהמשתמשים נתנו לסרט ביקורת חיובית, והציון הממוצע של הביקורות היה 4.4. באתר Metacritic הסרט קיבל ציון משתמשים של 8.1, וציון מבקרי סרטים של 48. משתמשי האתר IMDb נתנו לסרט ציון של 7.8. אתר ביקורות הסרטים הישראלי Seret נתן לסרט ציון של 8.9.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:דיסני: סרטים
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פוטבול
קטגוריה:סרטי נעורים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים המבוססים על סיפור אמיתי
קטגוריה:סרטים העוסקים בגזענות
קטגוריה:סרטים העוסקים בגזע ומוצא אתני
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 2000
קטגוריה:סרטי וולט דיסני
קטגוריה:סרטי דרמה ביוגרפיים
שדה פיצול

בתורת השדות המתמטית, **שדה פיצול** של פולינום f מעל השדה F, הוא שדה E המרחיב את F בו הפולינום מתפצל לגורמים ליניאריים, בצורה f(x)=\lambda(x-a_1)\cdots (x-a_n) כאשר a_1,\dots,a_n\in E ו-\lambda\in F, ושאין לו תת-שדות (אמיתיים) המקיימים את אותה דרישה. לכל פולינום קיים שדה פיצול יחיד, עד-כדי איזומורפיזם.

אינטואיטיבית, פולינום שאפשר לפרק לגורמים ליניאריים אינו "מעניין" - הוא בסך-הכל מהווה דרך להחזיק יחד את קבוצת השורשים שלו. פולינום שיש לו גורמים אי-פריקים שאינם ליניאריים מאפשר לבנות הרחבות לא טריוויאליות של השדה. במובן זה, פיצול הפולינום לגורמים ליניאריים (בדרך של הרחבת שדה המקדמים) "הורסת" את המידע המעניין בפולינום, ושדה פיצול הוא השדה הקטן ביותר המגשים תוכנית כזו.

המונח "שדה פיצול" משמש, בהשאלה, גם בתחומים אחרים של האלגברה המודרנית, לציון שדה המרסק את המבנה האריתמטי העדין של אובייקט, ומאפשר ללמוד אותו בכלים גאומטריים. לדוגמה, קיימים שדות פיצול של טורוס בחבורה אלגברית, של הצגה של חבורה סופית, של אלגברה פשוטה, ועוד. 

## שדה פיצול של פולינום

נתון פולינום f, המוגדר מעל שדה בסיס F. שדה הרחבה L/F **מפצל** את הפולינום, אם אפשר לפרק את f לגורמים ליניאריים מעל L, כאמור במבוא. שדה מפצל מינימלי נקרא "שדה פיצול". כל שדה מפצל מכיל שדה פיצול: אם f(x)=\lambda(x-a_1)\cdots (x-a_n) הוא פיצול של הפולינום מעל L, אז גם \ K=F[a_1,\dots,a_n] מפצל, והוא מינימלי מכיוון שהפיצול לגורמים הוא יחיד.

כדי להוכיח שקיימים שדות מפצלים, אפשר להרחיב את F צעד-אחר-צעד, כשבכל פעם מספחים לשדה שורש של גורם אי-פריק של הפולינום (ומפרקים את הפולינום, מחדש, מעל השדה שהתקבל). באופן הזה אפשר להוכיח שלכל פולינום קיים שדה פיצול; שהממד של שדה הפיצול אינו עולה על n!, כאשר n = \deg(f) היא מעלת הפולינום; ששדה הפיצול K הוא יחיד עד כדי איזומורפיזם מעל F; ושממדו שווה ל- |\mathrm{Gal}(K/F)|, כאשר \mathrm{Gal}(K/F) היא חבורת גלואה של ההרחבה, כאשר הפולינום ספרבילי.

כל שדה פיצול הוא הרחבה נורמלית של שדה הבסיס.

## שדה פיצול של אלגברה פשוטה מרכזית

אם A אלגברה פשוטה מממד סופי מעל המרכז שלה, F, אז לפי משפט ודרברן-ארטין, היא איזומורפית לאלגברה של מטריצות מעל אלגברת חילוק D, שמרכזה F. אומרים שהאלגברה מפוצלת, אם D = F. שדה הרחבה K/F הוא **שדה פיצול**, אם המכפלה הטנזורית A \otimes_F K (שגם היא תמיד אלגברה פשוטה) היא אלגברת מטריצות (מעל K). כאן אין דרישה של מינימליות. לדוגמה, הסגור האלגברי של F הוא שדה פיצול לכל אלגברה פשוטה מרכזית מעל F.

כל תת-שדה מקסימלי של A מהווה שדה פיצול שלה; ולהפך: כל שדה פיצול מממד סופי של A, מהווה תת-שדה מקסימלי של איזושהי אלגברה השקולה ל- A בחבורת בראואר של F.

## ראו גם

* הרחבת גלואה
* אלגברה פשוטה

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:תורת השדות
אדמילסון

**ז'וזה אדמילסון גומז דה מוראס** (בפורטוגזית: **José Edmílson Gomes de Moraes**; נולד ב-10 ביולי 1976 בטקריטינגה שבסאו פאולו שבברזיל) הידוע בשם **אדמילסון**, הוא כדורגלן עבר ברזילאי ממוצא איטלקי ששיחק בעמדות הבלם והקשר האחורי.

שיחק בסאו פאולו, אולימפיק ליון, ברצלונה, עימה זכה בליגת האלופות, בויאריאל ובריאל סרגוסה.

## קריירה קבוצתית
אדמילסון ערך את הופעת הבכורה שלו בסאו פאולו בשנת 1994, כבלם. בזכות יכולת מרשימה, הוא התקבע כשחקן הרכב בקבוצה. בקיץ 2000 הוא חתם במועדון הצרפתי אולימפיק ליון, בה שיחק ארבע עונות וזכה בשלוש אליפויות.

;ברצלונה:
אדמילסון עבר לברצלונה ב-2004. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במחזור השלישי, במשחק מול אתלטיקו מדריד. פרנק רייקארד הציב אותו כקשר אחורי בהרכב הפותח. בזמן ששיחק בברצלונה, סבל אדמילסון משתי פציעות חמורות. הוא נפצע לראשונה ב-3 באוקטובר 2004, פציעה שהשביתה אותו למשך שישה חודשים. הפציעה השנייה התרחשה בעונת 2005/06, ולמרות חומרתה הספיק להחלים ולעזור לקבוצתו לזכות באליפות הליגה ובאליפות אירופה.

ב-23 במאי הודיע אדמילסון על מעברו לוויאריאל, לאחר תום חוזהו. אדמילסון לא הצליח למצוא את מקומות בקבוצתו החדשה, וכעבור חצי עונה לא מוצלחת, שב לברזיל על מנת לשחק במדי פלמיירס.

## קריירה בינלאומית
אדמילסון ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ברזיל ב-18 ביולי 2000, במשחק מול נבחרת פרגוואי. הוא זכה עם הנבחרת, בה שיחקו ז'וליאנו בלטי ורונאלדיניו, חבריו העתידיים לקבוצה בברצלונה, במונדיאל 2002. בטורניר הבקיע שער במספרת מול נבחרת קוסטה ריקה. הוא נאלץ לצאת מסגל הנבחרת למונדיאל 2006 לאחר שנפצע בברך באימון לפני הטורניר.

## תארים
;נבחרת ברזיל: 
*מונדיאל 2002
;סאו פאולו
*אליפות מדינת סאו פאולו: 1997/1998, 1999/2000
*גביע CONMEBOL: 1993/1994
*רקופה סודאמריקנה: 1994
*טורניר ריו-סאו פאולו: 2001
;אולימפיק ליון
*אליפות צרפת: 2001/2002, 2002/2003, 2003/2004
*גביע האלופים הצרפתי: 2001/2002, 2002/2003
*הגביע הצרפתי: 2000/2001
;ברצלונה
*אליפות ספרד: 2004/2005, 2005/2006
*הסופרקאפ הספרדי: 2005
*ליגת האלופות: 2005/2006

## קישורים חיצוניים

* פרופיל השחקן באתר ברצלונה, עונת 2007/2008
* סטטיסטיקות ב-ESPN

## הערות שוליים

קטגוריה:בלמי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:קשרי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:כדורגלני סאו פאולו
קטגוריה:כדורגלני אולימפיק ליון
קטגוריה:כדורגלני ברצלונה
קטגוריה:כדורגלני ויאריאל
קטגוריה:כדורגלני פלמיירס
קטגוריה:כדורגלני ריאל סרגוסה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ברזיל
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2001
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2002
קטגוריה:ברזילאים ממוצא איטלקי
קטגוריה:ספורטאים ברזילאים בצרפת
קטגוריה:ספורטאים ברזילאים בספרד
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1976
עלות המכר

בחשבונאות, **עלות המכר** או **עלות המכירות** מייצג את סך כל העלויות הישירות (והעקיפות שהועמסו) שבהן כרוך ייצור המוצרים הנמכרים במסגרת סעיף "מכירות".

בחברה יצרנית, ההוצאות הישירות הנכללות בעלות המכר הן עלויות חומרי הגלם, שכר העבודה של פועלי הייצור, פחת בגין ציוד הייצור וכדומה. ניתן להעמיס עלויות עקיפות (כגון הוצאות החשמל והארנונה של מפעל שכולל גם משרדים) במסגרת חשבונאות ניהולית ותמחיר. בחברה מסחרית העוסקת בקנייה ובמכירה של סחורות, עלות המכר מייצגת את עלותן של הסחורות שנמכרו.

בדרך כלל, עלות המכר איננה כוללת עלויות כלליות שאינן קשורות לייצור מוצר, כגון עלויות שיווק, עלויות פרסום, הוצאות משרדיות וכדומה.

באופן כללי, לעלות המכר מתווסף מצד אחד יתרת המלאי של תחילת התקופה המדווחת, ומצד שני מנוכה ממנו יתרת המלאי של סוף התקופה, זאת כדי להביא בחשבון את השינויים במלאי. להלן אופן חישוב עלות המכר:

הרווח הגולמי מחושב באמצעות עלות המכר (מכירות החברה בניכוי עלות המכר). עלות המכר משמשת לחישוב מספר יחסים פיננסיים, כגון יחס תחלופת מלאי (מלאי חלקי עלות המכר) ותקופת תחלופת המלאי (מלאי חלקי עלות המכר, כפול 365).

קטגוריה:חשבונאות
קטגוריה:עלויות
קטגוריה:מחיר
גואנאקאסטה

**אזור השימור גואנאקאסטה** (ספרדית: **Area de Conservación Guanacaste**) הוא אתר מורשת עולמית בחלק הצפון-מערבי של קוסטה ריקה. האזור נכלל באופן רשמי במערכת הלאומית לשימור אזורים מאז 1994, וברשימת אתרי המורשת העולמית מאז 1999. 

האזור כולל ארבעה אתרים: הפארק הלאומי סנטה רוסה, הפארק הלאומי גואנאקאסטה, הפארק הלאומי רינקון דה לה וייחה, ומפרץ חונקייאל. שטחם הכולל של הפארקים המרכיבים את האזור הוא 1,470 קמ"ר נכון ל-2004.

[שמאל|ממוזער|250px|בריכת [בוץ בפארק רינקון דה לה וייחה]]
שמאל|ממוזער|250px|מפרץ חאנקילה

## הפארק הלאומי סנטה רוסה
הפארק הלאומי סנטה רוסה (בספרדית: Parque Nacional Santa Rosa) הוקם ב- 1971 להגנת האתר שבו התחולל קרב סנטה רוסה (20 במרץ 1856), וקצהו המזרחי משיק לכביש המהיר הפאן-אמריקאי. 

מרכז הפארק נמצא במרחק 36 ק"מ צפונית לעיר ליבריה בירת מחוז גואנאקאסטה. הפארק הוקם בין השאר להגנת הסוואנה, היער הנשיר הממוזג, אדמות הביצה והמנגרובים. 

שטח הפארק הוא 495 קמ"ר וניתן למצוא בו זאבי ערבות, פקאריים, חוטמן אדום, טפירים, שלושה מינים של קופים, ומגוון צבי ים, וצבי יבשה. בפארק יש מספר מינים של חתוליים.

## הפארק הלאומי גואנאקאסטה
הפארק הלאומי גואנאקאסטה (בספרדית: Parque Nacional Guanacaste) משתרע על המורדות המערביים של הרי הגעש אורוסי וקאקאו, והוא מגיע עד לכביש המהיר הפאן-אמריקאי הסמוך לסנטה רוסה. הפארק הוקם ב-1989, בין השאר בזכות הלחץ שהפעיל דוקטור דניאל יאנסן לטובת הקמת "מסדרון" בין היער היבש ליער הגשום, שדרכו יוכלו לעבור מינים רבים של בעלי חיים בכל עונה. שטח הפארק הוא כ-340 קמ"ר, ויש בו 140 מינים של יונקים, 300 מיני עופות, 100 מינים של דו-חיים וזוחלים, ולמעלה מ-10,000 מינים של חרקים.

העיר הקרובה ביותר לפארק היא לה קרוס, ובפארק נמצאים כמה מתקנים שהידועים שבהם הם משרדי הנהלת אזור השימור, שלה סניפים בפיטילה (הפינה הצפון-מזרחית של הפארק), קאקאו (המדרון הדרום-מערבי של הר הגעש) ומריצה (בין שני הרי הגעש).

## הפארק הלאומי רינקון דה לה וייחה
בפארק הלאומי "הר הגעש רינקון דה לה וייחה" (בספרדית: Parque Nacional Volcán Rincón de la Vieja) נמצאים הרי הגעש רינקון דה לה וייחה וסנטה מריה (Santa María), כמו גם הר הגעש הכבוי סרו פון סיבאך (Cerro Von Seebach). ההתפרצות האחרונה של רינקון דה לה וייחה הייתה ב-1998. העיר הקרובה ביותר לפארק היא ליבריה, הנמצאת דרומית לו, וישנם שני בניינים בפארק עבור לשכת המודיעין לתיירים ועבור המדריכים.

בפארק יש חיי טבע עשירים, וניתן למצוא בו 300 מינים של עופות, כגון קצאל ועיטים, ואוכלוסיות היונקים העיקריות בפארק הן פומה, קופים רחבי אף וקופים בעלי זנב, קינקז'ו, יגוארים וכדומה.

## מפרץ חונקייאל
מקלט חיי הטבע מפרץ חונקייאל (Junquillal) הוא אזור מקלט טבעי המגן על אזורים של יער טרופי יבש ומנגרובים הנמצאים בסמוך לחוף.

## קישורים חיצוניים

* הפארק הלאומי סנטה רוסה באתר הפארקים הלאומיים של קוסטה ריקה
* הפארק הלאומי גואנאקאסטה באתר הפארקים הלאומיים של קוסטה ריקה
* הפארק הלאומי רינקון דה לה וייחה באתר הפארקים הלאומיים של קוסטה ריקה
* המקלט הטבעי חונקייאל באתר הפארקים הלאומיים של קוסטה ריקה

קטגוריה:קוסטה ריקה: גאוגרפיה
פלך טביליסי

**פלך טביליסי** או **גוברניית טיפליס** (בגאורגית: **თბილისის გუბერნია**, ברוסית ארכאית: **Тифлисская губернія**) היה פלך היסטורי - גוברניה (губерния) של האימפריה הרוסית במסגרת מלכות המשנה של הקווקז. מיקומו של הפלך במזרח גאורגיה שבעבר הקווקז, ובירתו הייתה העיר טביליסי. בשנת 1897 כלל שטח הפלך 44,607 קמ"ר (שהם 39,197 ורסטה), והיה מאוכלס ב-1,051,032 איש. 

הפלך נוסד בשנת 1848 יחד עם פלך כותאיסי לאחר פירוקו של פלך גאורגיה-אימרתי. בשנים 1860 ו-1867 הועברו חלקים מהפלך לפלך אליזבטפול ואובלסט דאגסטן. אותו הזמן שמר הפלך על גבולותיו עד להקמתה של הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה.

## חלוקה מינהלית
הפלך היה מחולק לאוייזדים או בגאורגית מַזרַה (მაზრა):
* אוייזד טביליסי 
* אוייזד אחלכלכי
* אוייזד אחלציחה 
* אוייזד בורצ'לו 
* אוייזד גורי 
* אוייזד דושטי 
* אוייזד סיגנאחי 
* אוייזד טלאבי 
* אוייזד טיאנטי 
* אוייזד ארש - סופח לפלך אליזבטפול בשנת 1868
* אוייזד קאזאח - סופח לפלך אליזבטפול בשנת 1868
* אוייזד אליזבטפול - סופח לפלך אליזבטפול בשנת 1868

## חלוקה דמוגרפית

בשנת 1897 נספרו בפלך טביליסי 1,051,032 איש, כ-20% מהם בהתיישבות עירונית. החלוקה האתנית שלהם הייתה: 44.3% גאורגים, 18.7% ארמנים, 10.2% אזרים, 9.7% רוסים כולל אוקראינים ומאמינים ותיקים, 6.4% אוסטים, 3.2% (אווארים קווקזים), 2.6% יוונים, 2.4% טורקים ועוד. מעל למחצית מהאוכלוסייה דבקה בכנסייה המזרחית, יתר המיעוטים היו בעיקר מוסלמים, קתולים ויהודים.

## מושלים ידועים
שמאל|ממוזער|250px|מפת פלך טביליסי
* סרגיי ירמולוב 1847–1849
* איוון אנדרוניקוב 1849–1855
* ניקולאי לוקאש 1855–1857
* אלכסנדר קפקר 1858–1860
* קונסטנטין אורלובסקי 1860–1876
* מקסים אוסטן-סאקן 1876–1878
* קונסטנטין גגרין 1878–1883
* אלכסנדר גרוסמן 1883–1887
* קארל זיסרמן 1887–1889
* גיאורגי שרוואשידזה 1889–1897
* פיודור בייקוב 1897–1899
* איוון סווצ'ין 1899–1905
* פאולוס ראוש וון טראובנברג 1905–1907 
* מיכאיל לוזינה-לוזינסקי 1907–1911
* אנדריי צ'רנייבסקי 1911–1914
* איוון סטרחובסקי 1914–1916
* אלכסנדר מנדריקה 1916–1917

## מקורות
* גוברניית טיפליס באנציקלופדיית ברוקחוס ואפרון, 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

טביליסי, פלך 
טביליסי, פלך
קטגוריה:טביליסי: היסטוריה
קטגוריה:טביליסי
קטגוריה:גאורגיה בתקופת האימפריה הרוסית
קטגוריה:מלכות המשנה של הקווקז
טביליסי
המן (אסלאם)

**המן** (בערבית: **هامان**) הוא דמות המוזכרת בקוראן שש פעמים, כידידו של פרעה, וחוטא בזמנו של משה.

## ביוגרפיה
בסורת סיפור המעשה, היא סורה 28, בפסוק 36-38 מוזכר הסיפור הבא, המבוסס, כפי הנראה, על סיפורו המקראי של משה ועל סיפור מגדל בבל:

## פרשנות
מקורות אסלאמיים בני ימינו, שנתנו דעתם על השוני בין סיפור המן האגגי שבמגילת אסתר לבין סיפור המן שבקוראן, טוענים כי המן שבקוראן הוא דמות אמיתית שחייתה בזמן הפרעונים, ואילו המן המקראי הוא דמות אלגורית, המבוססת על עיוות הסיפור בהמן הפרעוני. ד"ר אהרן בן-שמש טען כי "המן" הוא כינוי לכל צורר ישראל שכנראה היה רווח בין יהודי מדינה.

## הערות שוליים

קטגוריה:הקוראן
צינה דיזנגוף

שמאל|ממוזער|250px|צינה ומאיר דיזנגוף
[שמאל|ממוזער|250px|קברם של צינה ומאיר דיזנגוף ב[בית הקברות טרומפלדור בתל אביב]]
**צינה חיה** (**ברנר**) **דיזנגוף** (1872, תרל"ב – 23 בפברואר 1930) הייתה ממייסדי תל אביב ורעייתו של ראש העיר הראשון שלה, מאיר דיזנגוף.

## ביוגרפיה
צינה חיה ברנר נולדה וגדלה בעיר ז'יטומיר שבדרום-מערב האימפריה הרוסית (כיום אוקראינה). אביה, שלמה ברנר, היה רב. כנערה הכירה צינה את מאיר דיזנגוף, כאשר שירת במסגרת הצבא הרוסי כעורך עיתון צבאי בעיר. ב-1893 נסעו בני הזוג לאלכסנדריה שבמצרים, שם נישאו. לאחר מכן הם עלו לארץ ישראל והתגוררו ליד מפעל בקבוקי הזכוכית בטנטורה, שאותו הקים מאיר בשליחות הברון רוטשילד. בתקופה זו חלתה צינה בקדחת במהלך הריונהּ, ובהוראת רופאיה היא נסעה לפריז, שם נולדה בתה אך נפטרה בגיל חודשיים. מאז נותרו בני הזוג ללא ילדים.

ב-1894 נכשל מפעל הזכוכית בטנטורה, ובני הזוג עזבו לאודסה, שם הקים מאיר מפעל זכוכית והתרועע עם חברי חובבי ציון. ב-1904 ייסד מאיר את חברת "גאולה" לרכישת קרקעות בארץ, ועלה לארץ ישראל עם צינה. בני הזוג התיישבו ביפו. ב-1906 הצטרפו לקבוצת המשפחות שייסדה את שכונת "אחוזת בית", והקימו בשדרות רוטשילד 16 את ביתם (בית דיזנגוף). מאיר דיזנגוף שימש ראש הוועד של אחוזת בית, ראש "ועד ההגירה" בתקופת גירוש תל אביב במלחמת העולם הראשונה, ומ-1922 כיהן כראש העיר הראשון של תל אביב. צינה דיזנגוף עסקה לאורך השנים בהוראה, סיעוד ופעילות פילנתרופית. כן סייעה לבעלה בפעילות למען קידום העיר תל אביב, במיוחד בתחום הניקיון העירוני והחינוך.

ב-1930 נפטרה צינה דיזנגוף בתל אביב, ונקברה בבית הקברות טרומפלדור שבעיר בהלוויה רבת-משתתפים. מאיר דיזנגוף החליט לתרום את ביתם המשותף להקמת מוזיאון תל אביב לאמנות לזכרהּ. במוזיאון הוצגו כ-240 יצירות אמנות שרכש מאיר בעצמו, וכן יצירות שתרמו אמנים רבים. דיזנגוף המשיך להתגורר בקומה העליונה בבית, עד מותו ב-1936. הוא נקבר לצד רעייתו.

במרכז רחוב דיזנגוף, הקרוי על שמו של מאיר דיזנגוף, נחנכה ב-1938 כיכר צינה דיזנגוף, על שמה, שהפכה לאחד מסמליה העיקריים של תל אביב.

## לקריאה נוספת
* **לזכר צינה חיה דיזנגוף**: נ"ע, תל אביב: דפוס אמנות ארץ ישראל, תרצ"א. (מכיל תולדותיה מאת מאיר דיזנגוף עם מאמרי הספד ממחברים שונים.)
* יעל נויבירט, **הליידי של העיר הלבנה: צינה דיזנגוף: פרקי ביוגרפיה**, תל אביב: עלי נבל, תשע"א 2011.

## קישורים חיצוניים

* יעל נויבירט, גיבורות נשכחות – הסיפור שלא סופר על צינה דיזנגוף בתוך: ד"ר לאה מזור, על מקרא הוראה וחינוך
* 
* צינה ומאיר דיזנגוף, באתר משפחות מייסדי תל אביב
* 
* 
* איתי אילנאי, צינה דיזנגוף: הגברת הראשונה הראשונה, באתר mynet, 27 במאי 2009
*  הלווייתה של גברת דיזנגוף, '''1930''', באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים
*  טקס גלוי המצבה של מאיר וצינה דיזנגוף, '''1937''', באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים מווהלין
קטגוריה:תל אביב: מייסדים
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:בני זוג של ראשי עיריות בישראל
קטגוריה:נשים הקבורות בבית הקברות טרומפלדור
קטגוריה:נשות העלייה השנייה
קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1872
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1930
גני לוקולוס

**גני לוקולוס** (בלטינית: **Horti Lucullani**, פונטי: "הורטי לוקולאני") היו גנים רומאיים שהיו חלק מווילה פטריקית שנבנתה על גבעת פינקיוס, בחלקה הצפוני של רומא העתיקה. הגנים הוקמו על ידי לוקיוס ליקיניוס לוקולוס בשנת 60 לפנה"ס לערך. כיום, מצויים במקום בו עמדו הגנים, גני וילה בורגזה, ששטחם כ-69,000 מ"ר.

## היסטוריה
בעת מסעותיו הצבאיים ברחבי אנטוליה, מסופוטמיה והאימפריה הפרתית, התרשם לוקולוס מהגנים המצויים באזורים אלה. לוקולוס עמד בראש הצבא הרומי הראשון שחצה את נהר החידקל ובהגיעו לארמונות הפרסיים נשבה בקסמי הגנים שראה, והחליט לבנות גנים בסגנון זה גם ברומא וכן בעיר הולדתו טוסקולום (בסמוך לפרסצ'אטי של ימינו), ובאחוזתו שבנאפולי. בשל הגנים הפרסיים לעגו הרומאים ללוקולוס והוא זכה כינוי "כסרכסס בטוגה".

קסיוס דיו מכנה את הגנים בשם "הגנים האסייתיים" (**horti Asiatici**).

לוקולוס מילא את גניו ביצירות אמנות רבות - בעיקר פסלים מיוון העתיקה או העתקים של פסלים מיוון העתיקה.

בתקופת שלטונו של הקיסר קלאודיוס, שימשו הגנים את מסלינה, הקיסרית לתנות אהבים עם מאהבים שונים (לאחר שגרמה לבעלי הגנים - ואלריוס להתאבד ולהוריש לה את הגנים). כאשר קלאודיוס גילה את בגידתה, הוא הורה על הוצאתה להורג בגנים. הגנים נותרו רכוש קיסרי רומא לאחר מותה של מסלינה.

בשנת 2007 התגלו שרידי פסיפס של מבנים שהיו בגנים, בסמוך למדרגות הספרדיות של ימינו.

## קישורים חיצוניים
*סמיואל בול פלאטנר, '''מילון טופוגרפי של רומא העתיקה''', הוצאת אוניברסיטת אוקספורד, 1929
* כתבה על גילויים בגנים, אתר החדשות BBC

## הערות שוליים

קטגוריה:רומא: גנים בתקופת רומא העתיקה
קטגוריה:איטליה: וילות רומיות
גני למיה

**גני למיה** (בלטינית: **Horti Lamiani** - "הורטי למיאני") היו גנים ברומא העתיקה, על פסגת גבעת אסקווילינו, במקום בו נמצאת כיום פיאצה ויטוריו אמנואלה.
## היסטוריה
הגנים נבנו על ידי הקונסול הליוס למיה (Helius Lamia) במאה הראשונה, ובתקופת שלטונו של הקיסר קליגולה הפכו רכוש המשפחה הקיסרית. אפרו של קליגולה נטמן בגנים.

שרידי הגנים התגלו בחפירות שנערכו במאה ה-19, ובהם פרסקאות, וריצוף שיש וברונזה.

כמו כן התגלו פסלים רבים שהיו בגנים ובהם ונוס אסקווילינו ופסלו של קומודוס, המוצגים כיום כחלק מאוספי המוזיאון הקפיטוליני.

## קישורים חיצוניים

*ממצאים שהתגלו בגני למיה אתר המוזיאון הקפיטוליני
*סמיואל בול פלאטנר, '''מילון טופוגרפי של רומא העתיקה''', הוצאת אוניברסיטת אוקספורד, 1929

## הערות שוליים

קטגוריה:רומא: גנים בתקופת רומא העתיקה
הרפובליקה הרוסית

**הרפובליקה הרוסית** (Российская республика / Россійская республика) הייתה הישות המדינית שהוקמה ב-1917 עם פירוק **[[האימפריה הרוסית]]**, בעקבות הכישלון במלחמת העולם הראשונה להיאבק מול הכוחות המאיימים על המדינה והמורל הירוד בקרב החיילים הרוסיים. רשמית, הייתה זו הישות המדינית שהתקיימה בין מהפכת פברואר שהפילה את הצאר לבין המהפכה הבולשביקית (מהפכת אוקטובר) שהביאה להקמת רפובליקה סובייטית ובשנת 1922 להקמת **[[ברית המועצות]]**.

## מבנה פוליטי
המבנה הפוליטי ברפובליקה הרוסית הורכב מגופי ממשל זמניים, שהעיקריים שבהם היו:
* ממשלת המעבר הרוסית - בראשו של ראש הממשלה אלכסנדר קרנסקי.
* המועצה הזמנית של הרפובליקה הרוסית - הפרלמנט הזמני הרוסי, עד להקמת האספה המכוננת הרוסית (Всероссийское учредительное собрание), שפוזר לבסוף על ידי הבולשביקים. בראש המועצה הזמנית עמד ניקולאי אבקסנטייב. המועצה הזמנית הייתה זו שדנה ברצינות במבנה המדיני העתידי של רוסיה בעידן הפוסט צאריסטי, ואף הובילה מהלך לכינון חוקה דמוקרטית וישות מדינית קצרת-יומין בשם הרפובליקה הדמוקרטית הפדרטיבית הרוסית)

## ראו גם
*המהפכה הבולשביקית
*המדינה הרוסית (1918—1920)
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:רוסיה: היסטוריה
ונוס אסקווילינו

**ונוס אסקווילינו** הוא שמו של פסל שיש לבן, בגודל מעט קטן מגודל טבעי, של האלה ונוס. הפסל התגלה על גבעת אסקווילינו ונקרא על שמה.

## היסטוריה
הפסל התגלה בשנת 1874 על גבעת אסקווילינו במקום בו עמדו גני לאמיה, והיה אחד הפסלים שעיטרו את הגנים (יחד עם פסל לאוקון ובניו וזורק הדיסקוס שאף הם התגלו בגנים אלה קודם לכן).
הפסל התגלה במהלך עבודות בנייה בגנים, והועבר אל המוזיאון הקפיטוליני בו הוא מוצג כיום.

## תיאור הפסל
המלומדים סבורים כי הפסל הוא פסל האלה הרומית ונוס, ככל הנראה כאשר היא עולה מן הים (מוטיב ונוס אנאדיומנה).

הפסל מתאר בחורה צעירה עירומה – וישנה סברה שמדובר בפסל ממצרים מתקופת בית תלמי או העתק שהוזמן על ידי הקיסר קלאודיוס של גרסה זו – וזאת לאור הסגנון המצרי של הגלימה לצד הדמות, והשיער המתולתל. אם אכן מדובר בהעתק של פסל מצרי, המדובר באלה המצרית איזיס. סברה אחרת אומרת כי מדובר בהעתק של פסל קלאופטרה שהוצב על ידי יוליוס קיסר במקדש ונוס גנטריקס.

סגנון הפסל שונה מהסגנון היווני, בעיקר באופן ייצוג השרירים וגודל החזה (הקטן ביחס לפסלים יווניים קדומים יותר). זרועות הפסל נשברו בעת נפילת הפסל מכנו, כאשר הגן הקיסרי נהרס באחת מ.

## השפעות תרבויות
ממוזער|שמאל|100px|"דוגמנית האמן", אלמה טאדמה
ממוזער|ימין|260px|"דיאדומנה", פוינטר
הפסל היווה השראה לאמנים רבים, ובין היתרה היווה השראה ליצירה של אלמה טאדמה "דוגמנית האמן" וליצרתו של אדוארד פוינטר "דיאדומנה" – שתי גרסאות בהן הדמות אוספת את שערה בשרוך (האחת, כהכנה לדוגמנותה בפני הצייר, והשנייה כהכנה לפני רחצה).

אמנים רבים האמינו כי אכן שתי ידי הפסל המקורי היו מורמות, אולם ישנה סברה לפיה רק יד אחת הייתה מורמת (זה ניתן ללמוד משארית אצבע שנותרה בראש הפסל), ואילו היד השנייה החזיקה את לבושה של הדמות.

## קישורים חיצוניים

*תצלומים נוספים של הפסל
*תיאור היצירה והשפעתה על אמנות התקופה הוויקטוריאנית באתר מוזיאון טייט בריטניה

קטגוריה:פיסול רומי
קטגוריה:ונוס
קטגוריה:פסלי עירום
קטגוריה:אוספי המוזיאונים הקפיטוליניים
קטגוריה:נשים בפיסול
קטגוריה:פסלי דמויות מיתולוגיות
סורת אל-בינה

**סורת אל-בַּ֫יִּנַה** (ערבית: **سورة البينة**), היא סורה מספר 98 בקוראן. סורה קצרה זו מונה שמונה פסוקים (אַיַא֫ת), ולפי האמונה המוסלמית היא הורדה למוחמד באמצעות המלאך גִ'בְּריל (جبريل) במדינה. לפי ספרו של אבּן אלצֻ'רַיְס, פַצָ'אאִ'יל אלקֻראן (מהמאה ה-10), המיוחס לפרשן הקוראן עַטָאא' אלחֻ'ראסאני (בן המאה ה-8), הורדה סורה זו אחרי סורת א-טלאק ולפני סורת אל-חשר.

חלקה הראשון של הסורה מתאר את "עמי הספר", הם הנוצרים והיהודים המונותאיסטים, ואת הפוליתאיסטים שאימצו את אללה לצד אלוהויות אחרות, כמי שהוצגה להם "הראיה", קרי מוחמד שליח האלוהים והקוראן, אולם חלקם לא האמין בעדות זו ולא המיר את דתו. כל שנצטווה עליהם, גורסת האַ֫יַה החמישית, הוא לעבוד את אללה כאל יחיד, להתפלל לו ולתת צדקה (אלזכאה).

חלקה השני של הסורה מלמד כי אלו שיתכחשו לדרישות בסיסיות אלו הם "הרעים שבברואים" ודינם הוא הגהנום, ואילו "המאמינים ועושי הטוב" הם הטובים שבברואים וגמולם יהיה גן העדן לנצח נצחים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

בינה
קונגרס האג (1872)

**קונגרס האג** היה הקונגרס החמישי של האינטרנציונל הראשון, שנערך בספטמבר 1872, בעיר האג בהולנד. 

הקונגרס מפורסם בשל הרחקתו של האנרכיסט, מיכאיל באקונין, מהקונגרס, עקב ההתנגשות הרעיונית בין באקונין לקרל מרקס ותומכיו, בנוגע לתפקיד הפוליטיקה באינטרנציונל הראשון. הקונגרס סימן את הקץ לאינטרנציונל הראשון כארגון המאגד בתוכו את כל הכוחות הסוציאליסטים (אנרכיסטים ומרקסיסטים).

## רקע
הרקע לקונגרס נמצא בכישלון הקומונה הפריסאית בחודש יוני של השנה הקודמת, ובלקחים השונים שנלמדו מכישלון זה על ידי שני האישים הבולטים באינטרנציונל, קרל מרקס ומיכאיל באקונין. מרקס האמין שהלקח העיקרי מהקומונה הפריסאית היה שיש הכרח שהפרולטריון ישתלט על המדינה, ולכן על האינטרנציונל להפוך למפלגה פוליטית של הפרולטריון. מצד שני, באקונין ראה באלמנט החשוב ביותר של הקומונה, את דחיית המדינה על כל צורותיה על ידי העובדים הפריסאים, והמשיך לקרוא לברית מהפכנית של עובדים ואיכרים בארגון מבוזר.

בספטמבר 1871, המועצה הכללית של האינטרנציונל, בהובלת מרקס, ערכה כנס בלונדון בו התקבלו מספר החלטות, הכוללות החלטה אחת שהכריזה ש"כינוס מעמד הפועלים במפלגה פוליטית הוא הכרחי במטרה להבטיח את ניצחון המהפכה החברתית ומטרתה הסופית - ביטול המעמדות." רבים ראו בהחלטה זו שינוי כיוון משמעותי של החוקים הכלליים של האינטרנציונל.

ההחלטה גרמה למבוכה רבה בחלקים רבים של האינטרנציונל, במיוחד באיטליה, החלקים דוברי הצרפתית בשווייץ וספרד, כיוון שראו בה כאמצעי שיחסל את העצמאות של קבוצות מקומיות, ויהפוך את האספה הכללית למשרד פוליטי ריכוזי. הכינוס עצמו נחשב בלתי רגיל על ידי קבוצות אלו, שהאמינו שהחלטות בעלות אופי שכזה יכולות להתקבל רק בכינוס רגיל את האינטרנציונל.

ביוני 1872, נקבע קונגרס ל-2 בספטמבר 1872, בהאג, כאשר על סדר יומו של הקונגרס היה שינוי חוקי הארגון.

## במהלך הקונגרס
הקונגרס התכנס מה-2 ועד 7 בספטמבר 1872, כאשר הפלג המרקסיסטי השתלט על הקונגרס, ומרקס גירש את באקונין ואת האנרכיסט, ג'יימס גיום.

## השפעות הקונגרס
לאחר הגירוש של באקונין וגיליאם, האנרכיסטים הכריזו על הקונגרס והחלטותיו כבטלים ומבוטלים. הפלג האנרכיסטי (פדרציית יורה) ערך קונגרס משלו, הידוע בשם קונגרס סיינט אימייר, מספר ימים לאחר מכן, שבו נוסד האינטרנציונל האנרכיסטי סיינט אימייר.

מאוחר יותר באותה שנה באקונין כתב:

קטגוריה:אנרכיזם
קטגוריה:סוציאליזם
האג (1872)
קטגוריה:1872
יוסף צוקרמן

**יוסף צוקרמן** (בפולנית: **Józef Cukierman**) (1900, פולין – 1941, צרפת) היה שחמטאי יהודי-פולני-צרפתי.

## ביוגרפיה
צוקרמן נולד ליד ביאליסטוק בשנת 1900. הוא ניצח באליפות מוסקבה בשנת 1920/21. בשנות העשרים המוקדמות צוקרמן חי בביאליסטוק שם ניצח באליפות השחמט בשנת 1926. לאחר מכן היגר לצרפת.

בשנת 1928 חלק מקום שני-שלישי עם לאון שוורצמן (המנצח: אברהם באראץ) באליפות הרביעית של פריז. בשנת 1929 חלק מקום חמישי-שישי באליפות החמישית של פריז (ניצח: סבלי גריגורייביץ' טרטקובר ). באחד המשחקים זכה צוקרמן מול מרסל דושאן
 ובאחר נגד ג'ורג' קולטנובסקי.

בשנת 1930 ניצח צוקרמן באליפות השישית של פריז  לפני טרטקובר. להלן ניצחונו על טרטקובר: 

בשנת 1931 ניצח שוב בפריז. בשנת 1933 הגיע למקום השישי (ניצח: אלכסנדר אלכין). בשנת 1938 הגיע למקום השלישי, אחרי חוסה ראול קפבלנקה וניקולס רוסולימו. הנה משחק שסיים בתיקו מול קפבלנקה: 

:

בשנת 1939 חלק מקום 5–6 בתחרות פריז (ניצח: ניקולס רוסולימו).

צוקרמן התאבד במהלך מלחמת העולם השנייה, בשנת 1941.

## קישורים חיצוניים

* הערות על משחק בו נכנע צוקרמן בעמדה זכויה,chesshistory.com
* מידע כללי

## הערות שוליים

קטגוריה:שחמטאים יהודים פולנים
קטגוריה:שחמטאים יהודים צרפתים
קטגוריה:שחמטאים יהודים בשואה
קטגוריה:מתאבדים: ספורטאים
קטגוריה:ילידי 1900
קטגוריה:נפטרים ב-1941
סורת אל-קדר

ממוזער|סורת אל-קדר בקליגרפיה ערבית
**סורת אל-קַדְר** (בערבית: **سورة القدر**), או **סורת ליל אלקדר**, היא סורה מספר 97 בקוראן. סורה קצרה זו מונה חמישה פסוקים (אַיַא֫ת), ולפי האמונה המוסלמית היא הורדה למוחמד באמצעות המלאך גִ'בְּריל (جبريل) במכה. לפי ספרו של אבּן אלצֻ'רַיְס, פַצָ'אאִ'יל אלקֻראן (מהמאה ה-10), המיוחס לפרשן הקוראן עַטָאא' אלחֻ'ראסאני (בן המאה ה-8), הורדה סורה זו אחרי סורת עבס ולפני סורת א-שמס.

הסורה משבחת את ליל אלקדר, הנחשב במסורת המוסלמית לזמן שבו החלו פרקי הקוראן לרדת למוחמד וכן לזמן שבו חורץ אללה את גורלם של ברואיו מדי שנה. האַ֫יַה הרביעית גורסת כי "המלאכים והרוח" הם הנושאים את גורלות הברואים שגזר האל, ולרוב, אם כי לא תמיד, מפרשים המוסלמים כי "הרוח" היא ג'בריל (המלאך גבריאל).

ליל אלקדר מתרחש בלילה אי-זוגי במהלך עשרת הימים האחרונים של חודש הרמדאן, אולם תאריכו המדויק אינו ידוע. התשבחות שבסורה זו, כמו גם קטעי חדית' שונים, הביאו את המוסלמים להתייחס למועד ליל אלקדר כזמן מתאים במיוחד לתפילה, תחינה והכאה על חטא בפני אללה.
## תִרגוּם
''בשם אללה הרחמן הרחום

1: אכן, אנו הורדנוהו (את הקוראן) בליל הגורל.

2: והאם נהיר לך מהו ליל הגורל ?

3: ליל הגורל טוב יותר מאלף חודשים

4: המלאכים והרוח (המלאך גבריאל) יורדים בו בהיתר ריבונם, לכל משימה

5: שלום הוא עד עלות השחר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קדר
אגרופו של בוצ'יוני

"**קווי כוח - אגרופו של בוצ'יוני**" (Linee di forza del pugno di Boccioni) הוא פסל מאת האמן הפוטוריסטי ג'אקומו באלה (Giacomo Balla).

הפסל נוצר, כנראה, באזור שנת 1914–1915 מקרטון ועץ הצבועים באדום. הפסל נבנה מחדש בסוף ימיו של באלה, בין השנים 1956–1958, ונוצק בברונזה בכמה העתקים בשנת 1968. באלה אף יצר רישום המתאר את הפסל, אותו הפך פיליפו תומאזו מארינטי לסמלה של התנועה הפוטוריסטית.

הפסל בנוי מסדרה של צורות מעוגלות הבנויות כקונסטרוקציה, כמעט חסרת עומק. "אגרופו" של האמן הפוטוריסטי אומברטו בוצ'וני מתואר כאן כבמעין אסוציאציה של פטיש המכה בסדן. מן הצד האחד הפסל מדגיש ומאדיר את הכוח ואת האלימות, ומן הצד השני הוא מכיל גם אירוניה כלפי אלימות זו.

## קישורים חיצוניים
* הפסל באתר מוזיאון הירשהורן 
## הערות שוליים

קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:פיסול פוטוריסטי
קטגוריה:ג'אקומו באלה
שיטת ספריית הקונגרס

**שיטת המיון של ספריית הקונגרס** (באנגלית: **Library of Congress Classification**; בראשי תיבות: **LCC**) היא שיטת מיון ספרים בספריות שפותחה בידי ספריית הקונגרס של ארצות הברית. השיטה נפוצה במרבית הספריות האקדמאיות בארצות הברית ובמספר מדינות נוספות. מרבית הספריות הלא אקדמיות בארצות הברית עושות שימוש בשיטת דיואי.

את השיטה פיתח הרברט פטנאם (Putnam) ב-1897, זמן קצר לפני שהתמנה לספרן ספריית הקונגרס. השיטה תוכננה לשרת את צורכי ספריית הקונגרס, ולהוות תחליף לשיטת המיקום הקבוע שהנהיג תומאס ג'פרסון. היא הושפעה בעיקר משיטת קטר המתפשטת (Cutter Expansive Classification), שפיתח צ'ארלס אמי קטר, העושה שימוש במחלקות מאותיות בלבד, ומשיטת דיואי, העושה שימוש במחלקות ממוספרות בלבד. כאשר עזב פטנאם את משרת הספרן, בשנת 1939, פותחו כל המחלקות, להוציא את המחלקה "K" (חוק) ואת המחלקה "B" (פילוסופיה ודת). השיטה אינה מציעה שיטת מיון גלובלית, אלא שיטה למיון הספרים שנמצאים בספריית הקונגרס של ארצות הברית בפועל.

על השיטה נמתחה ביקורת על כך שהיא אינה מבוססת דיה מבחינה תאורטית, ועל כך שהחלטות מיון רבות נבעו מצרכים פרקטיים מיוחדים, ולא מתוך שיקולים של אופן הצגת מגוון הידע האנושי.

## השיטה
מחלקות המיון הראשיות הן:

## ראו גם
* LCCN
* שיטת דיואי
* שיטת UDC
* שיטת קטר המתפשטת
* שיטת המיקום הקבוע

## קישורים חיצוניים

* 
* שיטת ספריית הקונגרס באתר ספריית הקונגרס 
* 
* 

קטגוריה:ספריית הקונגרס
ספריית הקונגרס
סמינר לכמרים

**סמינר לכמרים** הוא מוסד להשכלה גבוהה המכשיר כהני דת ואנשי כמורה. המושג יכול להתייחס למוסדות כאלה ממסורות דתיות שונות, אך למעשה מתייחס בעיקר למוסדות להכשרת כמרים של הכנסייה הקתולית ושל הכנסיות המזרחיות. 

נוצרים פרוטסטנטים משתמשים בדרך כלל במושגים אחרים לתאר את המוסדות בהם נחנכים כמרים וכהני דת. ביהדות, קיים לעיתים שימוש במונח "סמינר" לתיאור מדרשות אשר מכשירות נשים דתיות וחרדיות (ר': מדרשה לנשים, רשת בית יעקב). עם זאת, לעיתים קיים שימוש במונח לתיאור מוסד להכשרת רבנים, ובית המדרש לרבנים באמריקה נקרא באנגלית "The Jewish Theological Seminary of America". 

מקור המונח "סמינר" בהקשר זה נובע מן המונח הלטיני "seminarium", אשר משמעותו מנבטה, מתוך תפיסת הסמינר בתור המקום שבו "זרעי" הכמורה העתידית "צומחים". 

במסגרת החינוך המוענק למועמד לכמורה בסמינרים, נלמדים יסודות תאולוגיים, פילוסופיים וכן "תאולוגיה כמורתית", כלומר, תורת הנהגת הקהילה והתמיכה בחבריה.

## ראו גם
*סמינר לבנות

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נצרות קתולית
קטגוריה:מוסדות לימוד ומחקר
ידידות

ממוזער|250px|ידידות יכולה לבוא לידי ביטוי במגע פיזי.
ממוזער|250px|ידידות היא קשר בין אישי בין שני אנשים לפחות המחבבים זה את זה

**ידידות** היא סוג של קשר בין-אישי המתקיים בין שני אנשים או יותר, אשר מחבבים זה את זה ונהנים מחברתו של האחר.
יחסי ידידות אינם כוללים רומנטיקה, או גילויי אהבה רומנטיים.

## הבחנה בין ידידות לקשרים זוגיים
בקרב ההמון, ידידות נחשבת כפחותה יחסית למונח "חברות" מבחינת עוצמת הקשר שהיא מבטאת. עם זאת, לעיתים משתמשים במילה כדי לתאר יחסי חברות שאינם רומנטיים. זאת משום שהמילה "חברות" בעברית משמשת גם כתיאור לקשר זוגי בין שני אנשים. קשרי זוגיות ללא מימוש של מיניות מכונים אפלטוניים.

## ידידות במשפחה
ידידות משפחתית היא לרוב ידידות הדוקה יותר, מפאת קשר הדם ומזגם הדומה של בני המשפחה, במיוחד בין הורים לילדיהם. האהבה החוזרת של ילדים להוריהם היא פחותה מאשר האהבה של ההורים לילדיהם. יש המביאים דוגמה מהפסוק המובא בתנ"ך: "כרחם אב על בנים", פסוק המשקף את האהבה של אב לבן הגוברת על זו של בן לאביו.

## ידידות בעולם החי
חלק מן היונקים והעופות עשויים לקיים קשרי ידידות זה עם זה. כמו כן, מתקיימים קשרי ידידות בין חיות מחמד לבעליהן. לעיתים, מתקיימים קשרי ידידות בין-מיניים, כגון בין חתול לכלב שגודלו בצוותא.

התלמוד הבבלי קובע כי מגדלי דבורים שנוטלים את הדבורים הנולדים, עליהם להשאיר שלושה דורות של דבורים, כדי שידידותם המשפחתית של הדבורים זה לזה תגרום להם להישאר בכוורת ולא לעזוב אותה.

## חבר ביהדות
היהדות מוצאת בחברות ערך חיובי. חבר טוב מוצג במסכת אבות כדרך ישרה (פרקי אבות ב, ט). הוראה נוספת במסכת אבות, וקנה לך חבר, (מסכת אבות א ו,) מורה על חשיבות חברות.
הרמב"ם בפירושו למשנה במסכת אבות מפרט על שלושה סוגים של חברים: חבר תועלת, חבר נחת וחבר מעלה. "חבר התועלת", הוא חבר לתועלת, כמו שותפים, או חברות של מלך וחיילים. כל הצדדים מפיקים תועלת מן החברות. חבר הנחת, הוא חבר שחברות עמו מביאה נוחות ונחת. חבר נוסף הוא אוהב המעלה, חבר כחברות הרב לתלמיד והתלמיד לרב.

## ראו גם

* רעות (ערך)
* חברויות באינטרנט
* התבודדות
* את והב בסופה

## לקריאה נוספת
* הרב ישראל דנדרוביץ, **מבחן הידידות** בתוך קובץ עץ חיים (באבוב), גיליון ד, עמודים: רפט–שיא.
* הרב ישראל דנדרוביץ, **עזה כמות אהבה** בתוך קובץ עץ חיים (באבוב), גיליון ה, עמודים: רצז-שטו.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:סוציולוגיה
קטגוריה:פסיכולוגיה חברתית
קטגוריה:מושגים באתיקה
רפובליקות ברית המועצות

**רפובליקות ברית המועצות** (ברוסית: **союзные республики**) היו היחידות המנהליות הגבוהות ביותר בברית המועצות.

## מבנה וסמכויות
למרות שלהלכה לכל רפובליקה הייתה מידה מסוימת של עצמאות במסגרת של פדרציה, למעשה לאורך רוב הזמן השלטון הריכוזי במוסקבה ריכז אצלו את רובן ככולן של סמכויות השלטון. לפיכך, הרפובליקות היו בעיקר כלי לחלוקה מנהלית של ברית המועצות. הן היו בעלות משטר סוציאליסטי, ובכולן למעט הרפובליקה הרוסית, פעלה מפלגה קומוניסטית עצמאית, שהיוותה חלק מהמפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות.

בהתאם לחוקת ברית המועצות, הייתה מבוססת המערכת הפוליטית במדינה על מועצות פועלים (סובייטים), שהיו קיימות לאורך כל ההיררכיה האדמיניסטרטיבית, החל מהרמה המקומית, ועד לסובייט העליון שהיה ממוקם במוסקבה. במקביל למבנה האדמיניסטרטיבי הרגיל, קיימת הייתה בכל רפובליקה היררכיה מפלגתית מקבילה, שאפשרה לפוליטבורו מידה גדולה של שליטה בנעשה ברפובליקה. בעלי תפקיד במבנה האדמיניסטרטיבי הרגיל היו ככלל כפופים למקביליהם במבנה המפלגתי, ומינויים בכל הרמות הן במבנה המפלגתי והן במבנה הרגיל דרשו את אישור המפלגה. הנוהג המקובל ברפובליקות (למעט רוסיה) הכתיב כי ראש הרפובליקה יהיה פקיד מקומי, בעוד ראש המנגנון המפלגתי באותה רפובליקה יהיה נתין אחת הרפובליקות האחרות. לכל רפובליקה הייתה עיר בירה ומערכת משלה של סמלים לאומיים שכללו דגל, סמל, ולמעט רוסיה אף המנון.

חולשת סמכויותיהם של הרפובליקות נשארה עד לאמצע שנות השמונים, כשהרפורמות הפוליטיות שבהן נקט מיכאל גורבצ'וב גרמו לשחרור כוחות פוליטיים ריאקציוניים ולהתרופפות נוקשות המשטר, עד שהביאו לבסוף להתמוטטותו. כל הרפובליקות הסובייטיות לשעבר הן כיום מדינות עצמאיות, וכולן למעט שלוש המדינות הבלטיות קשורות בצורה רופפת זו לזו במסגרת חבר המדינות העצמאיות.

## התפתחות
מספר הרפובליקות לא היה קבוע, והשתנה בהתאם לנסיבות הפוליטיות לאורך ימי קיומה של ברית המועצות. לאחר שבשנותיה הראשונות של ברית המועצות המערכת סבלה מחוסר סדר, עד 1922 אורגנה ברית המועצות סביב ארבע רפובליקות: הרפובליקה הרוסית, הרפובליקה האוקראינית, הרפובליקה הבלארוסית ורפובליקת עבר-הקווקז. בשנים הבאות גדל המספר הזה בהתמדה. בשנת 1924, הפכו אוזבקיסטן וטורקמניסטן לרפובליקות בברית, ובשנת 1929 עשתה זאת טג'יקיסטן. בשנת 1936 הפכו קזחסטן וקירגיזסטן לרפובליקות, ובאותה השנה גם חולקה רפובליקת עבר-הקווקז לשלוש רפובליקות: הרפובליקה הגאורגית, הרפובליקה האזרית והרפובליקה הארמנית. בסוף שנת 1936 מספר הרפובליקות הכולל של ברית המועצות נעמד על אחת עשרה. עקב אירועי מלחמת העולם השנייה, בשנת 1940, הצטרפו במזרח אירופה ארבע רפובליקות חדשות: הרפובליקה המולדובית, ושלוש המדינות הבלטיות – ליטא, לטביה ואסטוניה. בשנה זאת נעשה שינוי נוסף, כאשר חבל קרליה שברפובליקה הרוסית הפך לרפובליקה עצמאית. רפובליקה זו התקיימה עד ל-1956, אז אוחדה עם הרפובליקה הרוסית מחדש. החל משנה זו, ועד התפרקות ברית המועצות בראשית שנות ה-90, נשאר מספר הרפובליקות והמבנה הכללי שלהן ללא שינוי.

## רשימת הרפובליקות

## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:חלוקת פדרציות וקונפדרציות למדינות
ג'יימס גיום

**ג'יימס גיום** (אנגלית: **James Guillaume**; 16 בפברואר 1844 - 20 בנובמבר 1916) היה אנרכיסט בריטי.
## ביוגרפיה
גיום נולד בלונדון, והחל לגלות עניין באנרכיזם כאשר היה סטודנט בציריך, ומאוחר יותר כעובד דפוס בניוכטל. הוא היה דמות מובילה בפדרציית יורה של האינטרנציונל הראשון, הפלג האנרכיסטי של האינטרנציונל. מאוחר יותר, חבר למיכאיל באקונין, סולק יחד איתו מהאינטרנציונל בקונגרס האג, ומילא תפקיד פעיל בייסוד האינטרנציונל האנרכיסטי סיינט אימייר.

גיום ידוע בעיקר בשל יצירתו, בת ארבעת הכרכים, המכונה "האינטרנציונל: מסמכים ומזכרות", שמתעדת את העמדה האנרכיסטית באינטרנציונל הראשון. גיום כתב גם את הביוגרפיה של מיכאיל באקונין וערך כתבים רבים שלו. כמו כן, גיום מילא תפקיד חשוב בהמרתו של פיוטר קרופוטקין לאנרכיזם.

במאמרו משנת 1876, "רעיונות על ארגון חברתי", פרס גיום את רעיונותיו לגבי ארגון חברתי בחברה פוסט-מהפכנית, והביע את העמדה האנרכיסטית הקולקטיביסטית אותה חלק עם באקונין ואנטי-סמכותניים אחרים שהיו מעורבים באינטרנציונל הראשון. הוא כתב ש"כל פריט המיוצר על ידי עבודה קולקטיבית יהיה שייך לקהילה, וכל חבר יקבל תשלום על עבודתו, אם בצורה של מצרכים (קיום, אספקה, ביגוד וכו') ואם בצורה של כסף." לדעתו, רק מאוחר יותר יהיה אפשר להתקדם למערכת קומוניסטית בה החלוקה תהיה על בסיס צורך: "כאשר, הודות להתקדמות של התעשייה המדעית והחקלאות, הייצור יעלה על הצריכה, וזה יושג מספר שנים לאחר המהפכה, לא יהיה יותר צורך לנדב בקמצנות את חלקו של כל עובד בסחורה. כל אחד ייקח את מה שהוא צריך מהמלאי החברתי העשיר של מצרכים, ללא חשש מהתרוקנות, והרגש המוסרי שיהיה מפותח יותר בקרב עובדים חופשיים ושווים ימנע, או יפחית בצורה משמעותית, ניצול ובזבוז".

## קישורים חיצוניים

* כתביו של ג'יימס גיום
* ג'יימס גיום במוסד הבינלאומי להיסטוריה חברתית

## הערות שוליים

קטגוריה:אנרכיזם
קטגוריה:אנרכיסטים בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1844
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1916
זמן סיבוב עצמי

**זמן סיבוב עצמי** של גוף אסטרונומי הוא משך הזמן בו הגוף משלים סיבוב שלם סביב ציר הסיבוב שלו. 
שמאל|150px

## זמן סיבוב עצמי של כדור הארץ
היממה היא זמן הסיבוב העצמי של כדור הארץ. מכיוון שתנועתו של כדור הארץ במרחב מורכבת מסיבוב סביב ציר הסיבוב שלו ומתנועת ההקפה סביב השמש, משך סיבוב שימדד ביחס לשמש אינו זהה למשך סיבוב שימדד ביחס לכוכבים הרחוקים.

ניתן להגדיר שתי יממות על פני כדור הארץ:
***[[יממה שמשית]]**: נמדדת בין שתי צהירות רצופות של השמש. ממוצע משך יממה שמשית הוא 24 שעות (86,400 שניות), אולם, זמן זה משתנה לאורך השנה בגלל שינוי המרחק בין כדור הארץ והשמש (בהתאם לחוק השני של קפלר) ומעוד סיבות.
***יממה כוכבית**: נמדדת בין שתי צהירות רצופות של כוכב. מכיוון שמרחק אופייני לכוכבים נמדד בשנות אור (לעומת המרחק לשמש שנמדד בדקות אור), מרחק זה אינו מושפע מתנועת כדור הארץ סביב השמש. משך יממה כוכבית הוא 23 שעות, 56 דקות ו-4.091 שניות.
* ההפרש בן כארבע דקות בין יממה שמשית ליממה כוכבית נובע מכך  שמלבד ההקפה סביב עצמו, כדור הארץ מקיף גם את השמש. כיוון הסיבוב העצמי זהה לכיוון הסיבוב סביב השמש ולפיכך ממצב של צהירה שמשית כדי להימצא שוב בצהירה שמשית על כדור הארץ להשלים קצת יותר מסיבוב עצמי (כ-1/365 של סיבוב) הפרש זה מצטבר בשנה שלמה לכמעט 24 שעות (יממה נוספת) ולכן מתבטל. עוד יוצא מכך שבפרק זמן של 365 יום כדור הארץ עושה 366 סיבובים עצמיים (יממות כוכבים במקורב). אין קשר בין הפרש זמן זה ובין הוספת ה-29 בפברואר לשנה מעוברת.

## ראו גם
*סיבוב עצמי של כוכב
*תהודה מסלולית
*זמן הקפה

## לקריאה נוספת
* יגאל פת-אל - **אסטרונומיה - מדריך להכרת השמים**, הוצאת קוסמוס (1998).

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אסטרונומיה תצפיתית
מפתח שוודי

שמאל|ממוזער|180px|מפתח שוודי
**מפתח שוודי** הוא כלי מתכוונן להידוק ופתיחה של ברגים ואומים בגדלים שונים. הכלי מורכב מידית ושן קבועה אחת, השן השנייה מחוברת לגלגל שיניים הניתן לעלרוד ובאמצעות כך לקבוע את המרחב שבין השיניים בהתאם לאלמנט אותו רוצים לתפוס.

שמו העברי של הכלי הוא "מפתח מתכוונן" או "מפתח מתכוונן נטוי" או "מפתח ברגים", אך בשימוש היום-יומי נהוג לכנות אותו: "מפתח שוודי".

יתרונו וחסרונו טמונים במנגנון המתכוונן - מצד אחד, מפתח אחד מתאים לפתיחה של ברגים בגדלים שונים ומן הצד השני, המנגנון עמיד פחות ממפתח ברגים סטנדרטי, שרוחבו קבוע, ולכן אינו מתאים לברגים הסגורים בצורה חזקה במיוחד. כמו כן, בגלל האפיצות של המנגנון המכני, שימוש במפתח שוודי נוטה לשחוק ו"לעגל" את ראשי הברגים או האומים יותר ממפתח בעל מִפְתַח קבוע.

שמו ומוצאו של הכלי שונים בשפות שונות, כמו תרנגול ההודו. כך לדוגמה בעברית ובדנית הוא נקרא "מפתח שוודי" לפעמים מבולבל עם שווייצרי, בספרדית, בפורטוגזית ובגרמנית "מפתח אנגלי" ובצ'כית "מפתח צרפתי". השם "מפתח שוודי" מתייחס לחברה השוודית Bahco אשר מייצרת מפתחות מסוג זה כבר מהמאה ה-19.

[ימין|ממוזער|250px|מפתח שוודי (תוצרת [הרפובליקה העממית של סין|סין)]]

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
שוודי
בית אוראניה-נסאו

**בית אוראניה-נסאו** (בהולנדית: **Huis van Oranje-Nassau**) או **בית אורנז'-נסאו** היה ענף של בית נסאו הגרמני, שמילא תפקיד מרכזי בחיי הולנד, ולעיתים אף באירופה כולה.

כיום ראש הבית, וילם-אלכסנדר, מכהן כמלך הולנד. 

## היסטוריה
השושלת נוסדה ב-1515 בעקבות נישואיו של היינריך השלישי מגרמניה עם קלודיה משאלון, שהגיעה מדוכסות בורגונדי הצרפתית. בנם, רנה משאלון, היה היורש של נסיכות אורנז' שבצרפת ולכן אימץ את שם המשפחה "אורנז'-נסאו" (בהגייה הולנדית: **אוראניה-נסאו**). אחיינו ויורש העצר שלו, וילם הראשון מאוראניה (הידוע גם בכינוי "וילם השתקן") ארגן את המרד ההולנדי נגד הספרדים, שהוביל להקמת הרפובליקה ההולנדית. חלק מחברי השושלת מילאו תפקידים במלחמה, ולאחר מכן בממשלה שהוקמה. במשך רוב שנות קיומה של השושלת נשאו שליטי בית אוראניה-נסאו בתואר סטאדהאודר של רוב (או כל) שבע הארצות בפדרציה של ארצות השפלה והיו השליטים בפועל. תומכיהם כונו "אורנז'יסטים" והצבע הכתום הפך בסופו של דבר לצבע המייצג של הולנד.

בשלהי המאה ה-17 התפרסם וילם השלישי, אחד מבני המשפחה שהשתייך למלוכה הבריטית, כמחולל המהפכה המהוללת. הוא מת ללא יורשים ישירים בשנת 1702, והתואר של נסיכי אוראניה-נסאו עבר לאחד מקרובי משפחתו מבית נסאו, שקיבלו את התואר ואת השם. אולם נסיכות אורנז' נשללה מהם וסופחה בסופו של דבר לצרפת.

לאחר תקופה ארוכה כרפובליקה שהסתיימה ב-1815, הפכה הולנד למונרכיה תחת שלטון בית אוראניה-נסאו.

נסאו הייתה במשך זמן רב בשליטת בית אוראניה-נסאו או ענפים אחרים של בית נסאו. ענף צדדי של הבית שולט בלוקסמבורג.

## נסיכי אורניה-נסאו
*וילם מאוראניה
*פיליפ וילם, נסיך אוראניה
*מוריץ מנאסאו, נסיך אוראניה
*פרדריק הנדריק, נסיך אוראניה
*וילם השני, נסיך אוראניה
*וילם השלישי, נסיך אוראניה

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:הולנד: היסטוריה
קטגוריה:מלכי הולנד
קטגוריה:בתי מלוכה
קטגוריה:בית נסאו