open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
המכון של צרפת

[שמאל|ממוזער|250px|בניין המכון של צרפת ב[פריז, בלילה]]
**המכון של צרפת** (בצרפתית: **L'Institut de France**) הוא איגוד־גג של חמש האגודות המדעיות הגדולות בצרפת. נכון לשנת 2011 חברים במכון כ־1,000 ארגונים וכן מוזיאונים וספריות. המכון מעודד מחקר ותומך ביצירה באמצעות פרסים, מלגות ומענקים שהסתכמו בסך הכול בלמעלה מ־27 מיליון אירו בשנת 2017. בנוסף המכון ממונה על מורשת חשובה המורכבת מאחוזות ואוספים מאז סוף המאה ה־19.

המכון הוקם ב־25 באוקטובר 1795 על ידי ממשלת צרפת. נכון לשנת 2017, נשיא המכון הוא קסבייה דרקוס (Xavier Darcos).

## אקדמיות
המכון מורכב מחמש אקדמיות:
*האקדמיה הצרפתית, שמתרכזת בענייני השפה הצרפתית (1635)
*האקדמיה הצרפתית למדעים, העוסקת במדע (1666)
*האקדמיה לאמנויות היפות, העוסקת באמנויות (נוסד בשנת 1816 ממיזוג של שלוש אקדמיות)
:* האקדמיה לציור ולפיסול (1648)
:* האקדמיה למוזיקה (1669)
:* האקדמיה לאדריכלות (1671)
*האקדמיה לכתובות ולספרות יפה (1663)
*האקדמיה למדעי האתיקה והפוליטיקה, עוסקת בפילוסופיה, משפט, היסטוריה, מדעי המדינה ופילוסופיה (1795)

## ראו גם
*ספריית מאזארן

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אגודות מדעיות
קטגוריה:צרפת: מדע וטכנולוגיה
קטגוריה:צרפת: תרבות
לימודים שמיים

200px|ממוזער|שמאל|התפשטות השפות השמיות ב
**לימודיים שֵמיים** (בלועזית: **סֵמיטולוגיה**) הוא תחום מחקר בבלשנות היסטורית אשר עוסק בהיסטוריה, הארכאולוגיה והלשון של העמים השמיים העתיקים, לרבות חקר השפות השמיות והניסיון לשחזר את השפה הפרוטו-שמית שהן חלק מהשפות האפרו-אסייתיות.

על פי חוקרי הבלשנות, הנחת המוצא היא שהשפות השמיות התפתחו מבסיס שפתי זהה שנקרא פרוטו-שמית והתפתחו בתהליכים לשוניים כמעתק הגאים, יצירת אנלוגיות והדקדקות (grammaticalization שבה שמות עצם ופעלים הופכים למילות יחס ומוספיות).

הוא כולל בתוכו בין היתר אשורולוגיה והבראיזם (Hebraism).

## היסטוריה
חקר השפות האירופיות נחשב כתחום בעל היסטוריה ארוכה כאשר פילולוגים בראשית ימי הביניים ביצעו מחקרים רבים על תחביר השפות עברית, ערבית וארמית.
המטרה הראשונית הייתה בחינת כתבי קודש בכדי להבין את הספרות הדתית. כך נחקרו כתבי המשוררים הערבים מהמאה ה-8 סיבויה, אל-ח'ליל בן אחמד, אל-אצמעי מהמאה ה-9 ועוד.

ההיסטוריון הגרמני אוגוסט לודוויג פון שלצר  טבע את המונח "שמיות" כבר בשנת 1781. בעקבות מחקרם המקיף ב, החוקרים הגרמנים תיאודור נלדקה וקרל ברוקלמן נחשבים אבות הלימודים השמיים כדיסציפלינת לימודים מודרנית. ממצאים ארכאולוגיים המגיעים בעיקר מאפיגרפיה מסייעים גם הם, כפי שהתגלתה השפה האבלאית. בסוף המאה, נפרדו לימודי האשורולוגיה ולימודי הערבית לענפים נפרדים ולימודים שמיים נחשבו כמדעי עזר ללימודי תנ"ך. בין חוקרי התקופה ניתן למנות גם את סילבסטר דה סאסי הצרפתי, רודולף קיטל (תנ"ך) ויוליוס ולהאוזן.

בתחילת המאה ה-20 התפתח המחקר בעקבות גילוי ממצאים חדשים. בשנת 1928 עם גילוי כתבי אוגרית ובשנת 1947, חלה תפנית משמעותית כשנמצאו מגילות מדבר יהודה. בין הבלשנים בתקופה היו פאול קאלה, מרסל כהן ואליעזר בן-יהודה.
הלימודים כוללים מחקר טקסטים בשפות אלו, בהנחה שלא נלמדים בתחומים משיקים כמו הברית החדשה, התנ"ך, לימודי ערבית ושפות אחרות.

## קישורים חיצוניים

*
*
קטגוריה:בלשנות
קטגוריה:ארכאולוגיה
חיים לוק

**ר' חיים לוק** (נולד בשנת 1942 בקזבלנקה) הוא מחנך, חזן ופייטן ישראלי השר בסגנון מרוקאי-מסורתי. לוק הוא מהמובילים והמייצגים של הפיוט הצפון אפריקאי בעולם.

## ביוגרפיה
כשהיה בן 4 שנים, אביו נפטר. אמו התפרנסה מעבודות משק בית. ר' חיים החל את דרכו המוזיקלית במקהלת "אם הבנים" במרוקו ולמד בישיבת "עץ חיים" בטנג'יר. בגיל 10 הפך לתלמידו של רבי דוד בוזגלו, שנודע כאחד מגדולי הפייטנים-חזנים של החזנות המרוקאית. בגיל 13 נשלח ללונדון ללמוד בישיבת תורת אמת (שניידר'ס).

במרוקו לוק שימש כמורה ומחנך. בהיותו כבן 20 הקים בית ספר יהודי בהוראת הרב אהרון מונסונגו לימים הרב הראשי של מרוקו. לוק עלה לישראל בשנת 1964 והוא כבר נשוי ואב לילד. גם בישראל עסק בהוראה. ב-1987 עקר לארצות הברית ושימש כחזן ופייטן בלוס אנג'לס. בשנת 2004 שב לישראל. ב-2011 זכה בפרס שרת התרבות למבצעי מוזיקה. בנימוקי השופטים נכתב כי הפרס מוענק לו "על מפעל חיים בהנצחת המורשת המוזיקלית של יהדות מרוקו, על הנחלתה לדורות של צעירים ומבוגרים מכל שדרות החברה הישראלית ועל קידום הסובלנות הבין-דתית והשלום באמצעות המוזיקה".

ללוק אחד עשר ילדים.

בן אחיו הוא הפייטן משה לוק.

## מאלבומיו

יש לציין שהקלטת רוב האלבומים נעשתה כבר בשנות ה-70 וה-80 והתאריכים המצוינים לעיל הם תאריכי העריכה המחודשת והעברתם מקלטות טייפ לצריבה על גבי דיסקים.

## קישורים חיצוניים

* הרב חיים לוק – קווים לדמותו של פייטן וחזן, באתר הספרייה הלאומית
* שלל ביצועים לפיוטים בביצוע הרב חיים לוק באתר הזמנה לפיוט
* חיים לוק בביצוע "שערייך בדופקי יה פתחה", באתר בית אבי חי
* 
* משה לוק מדבר אודות דוד שלו.

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:חזנים ישראלים
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי מרוקו
קטגוריה:בוגרי ישיבת תורת אמת-לונדון
קטגוריה:זמרים השרים בערבית מרוקאית
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:זוכי פרס תור הזהב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1942
בית עיריית טמפלהוף-שנברג

**בית עיריית טמפלהוף-שנברג** (בגרמנית: **Rathaus Schöneberg**) הוא מבנה ציבורי, המשמש כמשכן עיריית רובע טמפלהוף-שנברג בעיר ברלין. משנת 1948 ועד איחוד גרמניה שימש הבניין כמשכנה של עיריית ברלין המערבית.

## תולדות הבניין
הבניין נבנה בשנים 1911–1914 כדי לשמש כמשכן חדש לעיריית שנברג – אז עיר עצמאית, אשר סופחה לתחומי ברלין כאחד מרובעיה רק בשנת 1920. במלחמת העולם השנייה נפגע הבניין מהפצצות ובמהלך הקרב על ברלין. 

לאחר מלחמת העולם השנייה השתכנה עיריית ברלין באופן ארעי בבית העירייה החדש (Neues Stadthaus), כתחליף לבית העירייה האדום, אשר נפגע קשה בהפצצות במהלך המלחמה. כאשר חולקו עיריית ברלין והמינהל שלה בין שני חלקיה בספטמבר 1948 הפך בית העירייה החדש לבלתי נגיש לתושבי ברלין המערבית. אז השתכנה עירייתה – רשמית באופן זמני – בבית עיריית שנברג. משנת 1949 ועד 1991 שכן בבניין גם בית הנבחרים של ברלין.

באוקטובר 1950 הוצב במגדל הבניין פעמון הדרור, שניתן במתנה לברלין המערבית ביוזמה אזרחית אמריקנית. מאות אלפים מתושבי העיר נאספו מול הבניין לכבוד טקס ההענקה. מאז מצלצל הפעמון מדי יום בשעת הצהרים וכן במועדים נוספים במהלך השנה.

באוגוסט 1961 הפגינו בכיכר שבחזית הבניין כ-800 אלף מתושבי העיר במחאה על הקמת חומת ברלין.

בעת ביקורו בברלין המערבית ביוני 1963 נשא נשיא ארצות הברית ג'ון פ. קנדי בחזית הבניין את נאומו הידוע **[[אני ברלינאי]]**. המונים מתושבי העיר התאספו בכיכר רודולף וילדה (Rudolph Wilde Platz) שלפני בית העירייה כדי להאזין לנאום. ב-25 בנובמבר 1963, שלושה ימים לאחר רציחתו של קנדי, נקראה כיכר זו על שמו.

לאחר איחוד גרמניה ב-1990 חזר הבניין לשמש כמשכן עיריית רובע שנברג. בשנת 2001, לאחר ארגון מחדש של רבעי ברלין, היה הבניין למשכנה של עיריית הרובע החדש טמפלהוף-שנברג.

ב-13 בספטמבר 2001 התכנסו אלפים מתושבי העיר בכיכר שלפני הבניין להפגנת הזדהות עם ארצות הברית לאחר פיגועי 11 בספטמבר.

## לוחות זיכרון ותערוכות בבניין
250px|ממוזער|שמאל|לוח הזיכרון לביקור הנשיא קנדי בברלין
בחזית הבניין מוצב לוח זיכרון לציון התקנת פעמון הדרור במגדלו בשנת 1950.

לוח המציין את ביקורו של הנשיא קנדי בברלין ב-1963 מוצמד לעמוד בכניסה לבניין, והחדר שמעל הכניסה לבניין, המשקיף אל הכיכר, מוקדש לקנדי ולביקורו.

מאז 2005 שוכנת בבניין התערוכה "היינו פעם שכנים – ביוגרפיות של יהודים בשנברג וטמפלהוף תחת המשטר הנאצי" (כותרתה בגרמנית: Wir waren Nachbarn – Biografien jüdischer Zeitzeugen). 

הבניין היה גם מקום משכנה הקבוע של הקרן לזכרו של וילי ברנדט, ראש עיריית ברלין המערבית (1957-1966) וקנצלר גרמניה המערבית, ותערוכה אודות חייו שכנה בבניין. בינואר 2010 נסגרה התערוכה והיא אמורה להיפתח באתר אחר בברלין.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ברלין: מבנים
קטגוריה:המלחמה הקרה
קטגוריה:עיריית ברלין
טמפלהוף-שנברג
פעמון הדרור (ברלין)

**פעמון הדרור** (בגרמנית: **Freiheitsglocke**) הוא פעמון, שניתן במתנה לעיריית ברלין המערבית ב-1950 ביוזמה של ארגון אזרחי אמריקני. הוא ניתן לברלין כסמל למאבק לחירות ונגד הקומוניזם באירופה ובהשראת פעמון הדרור האמריקני שבעיר פילדלפיה. מאז 1950 ממוקם הפעמון בבית עיריית טמפלהוף-שנברג, ששימש כבניין העירייה של ברלין המערבית מ-1948 ועד לאיחוד גרמניה.
## היסטוריה
היוזמה להעניק לברלין את הפעמון הייתה של הארגון האמריקני **הוועד הלאומי למען אירופה חפשית** (National Committee for a Free Europe), הארגון אשר הפעיל את רדיו אירופה החופשית. לצורך כך השיק הארגון את הקמפיין "מסע צלב לחירות" (Crusade for Freedom). הקמפיין הושק ביום העבודה ב-1950 על ידי הגנרל אייזנהאואר, ויושב ראש שלו היה הגנרל לושיוס קליי, שנודע כ"אבי הרכבת האווירית לברלין".

הפעמון, עשרה טון משקלו, יוצר בקיץ 1950 בבית היציקה הבריטי ג'ילט וג'ונסטון (Gillett & Johnston). נחרתה עליו הכתובת הבאה (פרפרזה על משפט מנאום גטיסברג של נשיא ארצות הברית אברהם לינקולן): **כי עולם זה, בחסדי האל, ייוולד מחדש לחופש.**

הפעמון הובא לארצות הברית והובל שם במסע. ראשיתו הייתה בעיר ניו יורק והוא עבר ב-20 ערים נוספות. תושבי ארצות הברית נקראו לתרום כסף למימון היוזמה ולחתום על "הכרזת חירות". בסך הכל נאספו 16 מיליון חתימות שכאלו. חתימות אלו נמסרו לעיר ברלין עם הפעמון ונשמרות מאז שם.

מארצות הברית הובא הפעמון לברלין והותקן בבית העירייה שלה ב-24 באוקטובר - יום האומות המאוחדות. יותר מ-400 אלף מתושבי ברלין גדשו את הכיכר שמול בית העירייה (הקרויה כיום כיכר ג'ון קנדי (John F. Kennedy Platz)) כדי לצפות בטקס מסירת הפעמון. רבע מהם היו תושבי חלקה המזרחי של העיר, שסיכנו עצמם על מנת להגיע לשם. בטקס נכחו קנצלר גרמניה המערבית קונראד אדנאואר וראש עיריית ברלין המערבית, ארנסט רויטר (Ernst Reuter). הגנרל קליי נשא בו נאום ולחץ על כפתור שהפעיל את הפעמון, שצליליו נשמעו היטב במערב העיר ובמזרחה.

המפלגה הקומוניסטית המזרח-גרמנית כינסה הפגנה רועשת באתר המרוחק מספר קילומטרים מאתר טקס מסירת הפעמון. תועמלני המפלגה גינו את הפעמון וכינו אותו "פעמון המלחמה", "פעמון הרעב" ו"פעמון המוות". אחד מחברי הוועד המרכזי של המפלגה אף הכריז כי "החבל של פעמון המוות יהיה לחבל התלייה של אלו שיצלצלו בו".

מאז התקנתו מצלצל הפעמון מדי יום, בשעת הצהריים, וכן בערב חג המולד, בחצות, ובערב השנה החדשה, גם כן בחצות. הקלטה של הצלצול הושמעה מדי יום א' לקראת שעת הצהרים על ידי תחנת הרדיו ברובע האמריקני במערב ברלין (RIAS) ומושמעת על ידי התחנה שבאה במקומה, DeutschlandRadio Berlin. שידור צלצול הפעמון לווה בקריאה בגרמנית של קטע מתוך "הכרזת החירות" שליוותה את הענקת הפעמון לברלין, מפי שחקני תיאטרון ידועים.

הפעמון צלצל גם במספר הזדמנויות מיוחדות: לרגל ניסיון המרד במזרח גרמניה ב-1953, לרגל ניסיון המרד בהונגריה ב-1956, בעקבות הקמת חומת ברלין ב-1961 ובעת איחוד גרמניה ב-1990. בשנת 2001 צלצל הפעמון בעקבות פיגועי 11 בספטמבר, ואלפים מתושבי ברלין התכנסו בכיכר ג'ון קנדי כדי להביע את השתתפותם בצער על הפיגועים.

## קישורים חיצוניים

*הקלטת צלצול הפעמון וקריאת הטקסט המלווה אותה באתר Radiomuseum.
*טקסט "הכרזת החירות" שליוותה את הפעמון.
*פעמון הדרור בברלין באתר martinmdb.

## הערות שוליים

קטגוריה:ברלין: יצירות אמנות
קטגוריה:ברלין: היסטוריה

קטגוריה:גרמניה: סמלים לאומיים
קטגוריה:המלחמה הקרה
דרור ברלין
קטגוריה:ברלין המערבית
פנצ'ו זלאטב

**פנצ'ו איוואנוב זלאטב** (בבולגרית: **Пенчо Иванов Златев**; 2 בנובמבר 1881, אלנה, נסיכות בולגריה – 24 ביולי 1948, סופיה, הרפובליקה העממית הבולגרית), היה גנרל ופוליטיקאי בולגרי, אשר כיהן ב-1935 למשך מספר חודשים כראש ממשלת ממלכת בולגריה.

זלאטב היה קצין פרשים, בעל עמדות פוליטיות ימניות, מקורב למפלגת הימין **[[זוונו|זְוונוֹ]]** ונחשב גם כמלוכן. זלאטב נמנה עם חברי הליגה הצבאית שביצעו הפיכה צבאית בממלכה במאי 1934. ב-21 בינואר 1935 הדיח בוריס השלישי, מלך בולגריה את ראש הממשלה ומנהיג הליגה הצבאית קימון גאורגייב ופעל לנטילת רסן השלטון בממלכה.

ב-22 בינואר מינה המלך את זלאטב לתפקיד ראש הממשלה. זלאטב פעל לביצור מעמדו של המלך על ידי פריסת כוחות צבא ברחבי הממלכה וניצול קשריו בצמרת הצבא כדי להבטיח את תמיכת מפקדיו בפירוק הליגה הצבאית. זלאטב פעל בנוקשות רבה ואף הורה לעצור את קימון גאורגייב ואלכסנדר צאנקוב, עניין שגרם לתסיסה בצמרת הפוליטית הבולגרית. ב-21 באפריל הוחלף זלאטב באנדריי טושב.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ראשי ממשלת בולגריה
קטגוריה:גנרלים בולגרים
קטגוריה:אנשי צבא בולגרים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:ילידי 1881
קטגוריה:נפטרים ב-1948
Trapped

"**Trapped**" הוא הסינגל השלישי של הראפר טופאק שאקור מתוך אלבום הבכורה שלו, 2Pacalypse Now. השיר עוסק באלימות משטרתית, והפסקה הראשונה בשיר מספרת על המשטרה, שבעיני טופאק מתנכלת לו ומטרידה אותו, ואחד אפילו יורה בו. לאחר מכן הוא משיב אש ואומר שהוא עושה זאת כי הבנות היו לועגות עליו אם לא היה עושה זאת. שאקור מתאר את המשטרה רודפת אחריו ולבסוף משתלטת עליו. שאקור מסיים את השיר בשורה "I'd rather die then be trapped in the living hell" (אני מעדיף למות מאשר להיות לכוד בגיהנום עלי אדמות").

בקליפ מופיע חברו של שאקור, Shock G, כשהוא שר חלק מהפזמון ומדבר עם טופאק בזמן שהוא בכלא. השיר הופיע בסרט "טופאק: תחיית המתים" כבונוס בגרסת ה-DVD. השיר גם הופיע באלבום Greatest Hits של שאקור בשנת 1998.

נכון לאפריל 2020 עומד מונה ההשמעות של השיר ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי על כ-13 מיליון.

## רשימת השמעה
# Trapped (גרסת האלבום)
# Trapped (מיקס אינסטרומנטלי)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי טופאק שאקור
קטגוריה:שירי היפ הופ אמריקאיים
קטגוריה:שירים על אלימות משטרתית
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אינטרסקופ רקורדס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת ג'ייב רקורדס
אנדריי טושב

**אנדריי סלאבוב טושב** (בבולגרית: **Андрей Славов Тошев**; 16 באפריל 1867, סטארה זאגורה, האימפריה העות'מאנית – 10 בינואר 1944, סופיה, הרפובליקה העממית הבולגרית), היה מדען ופוליטיקאי בולגרי, אשר כיהן ב-1935 למשך מספר חודשים כראש ממשלת ממלכת בולגריה.

בין 1909 ל-1913 כיהן טושב כשגריר ממלכת בולגריה בסרביה וסייע לכינון הליגה הבלקנית. לאחר תום מלחמת הבלקן השנייה וחתימת הסכם בוקרשט (1913), מונה טושב לשגריר באימפריה העות'מאנית ובין 1913 ל-1914 הוצב באיסטנבול. טושב היה מלוכן ונחשב איש אמונה של משפחת המלוכה הבולגרית בכלל ושל המלך בוריס השלישי, בפרט. ב-21 באפריל 1935 פיטר המלך את ראש הממשלה פנצ'ו זלאטב ומינה במקומו את טושב. בנובמבר נערכו בבולגריה בחירות כלליות. המלך בוריס השלישי הטיל על נאמנו גאורגי קיוסאיבנוב להרכיב ממשלה ולעמוד בראשה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ראשי ממשלת בולגריה
קטגוריה:שגרירי בולגריה
קטגוריה:שגרירים בסרביה
קטגוריה:בולגרים שנולדו ב-1867
קטגוריה:בולגרים שנפטרו ב-1944
ארנון אברון

**ארנון אברון** (נולד ב-1952 בתל אביב) הוא מתמטיקאי ישראלי ופרופסור אמריטוס בחוג למדעי המחשב בבית הספר למדעי המתמטיקה באוניברסיטת תל אביב. תחומי מחקרו הם לוגיקה מתמטית ושימושיה במדעי המחשב ובבינה מלאכותית.

## ביוגרפיה
אברון סיים את לימודי תואר ראשון במתמטיקה בהצטיינות יתרה באוניברסיטת תל אביב (1973) ולו תואר שני מהאוניברסיטה העברית (1975). הוא סיים דוקטורט באוניברסיטת תל אביב בשנת 1985, בהנחיית חיים גייפמן ויורם הירשפלד. נושא עבודת הדוקטורט שלו הוא: The semantics and proof theory of relevance logics and non-trivial theories containing contradictions.

אברון מלמד באוניברסיטת תל אביב משנת 1978. בשנת 1995 עלה לדרגת פרופסור חבר ובשנת 1999 לפרופסור מן המניין. בשנים 1992–1993 היה פרופ' אורח באוניברסיטת סטנפורד.

בשנת 2002 חתם עם אנשי אקדמיה נוספים על עצומה המחזקת את ידיהם של סרבני מצפון המסרבים לשרת בשטחים.

בשנת 2006 הוא היה בין עורכיו של ספר שפורסם לכבוד בוריס טרכטנברוט בהוצאת שפרינגר.

## מספריו
*  – ספר מדע פופולרי המבוסס על הרצאות שנתן במסגרת האוניברסיטה המשודרת של גלי צה"ל. הספר דן בניסיון להעמיד את המתמטיקה על יסודות איתנים ועקביים, על בעיות שצצו כמו מספרים אי-רציונליים ופרדוקס ראסל ולבסוף משפטי האי-שלמות של גדל והשפעתם על המתמטיקה.
* **מבוא למתמטיקה בדידה** – ספר לימוד לקורס מתמטיקה בדידה המועבר באוניברסיטת תל אביב. הספר כולל מבוא ללוגיקה, תורת הקבוצות, עוצמות אינסופיות, קומבינטוריקה ותורת הגרפים.

## קישורים חיצוניים
* 

* דף אישי באתר אוניברסיטת תל אביב
* הספר מתמטיקה בדידה של ארנון להורדה, באתר אוניברסיטת תל אביב
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מתמטיקאים ישראלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: מתמטיקה ומדעי המחשב
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
הקונגרס הבין-לאומי לפילוסופיה

**הקונגרס הבין-לאומי לפילוסופיה** (אנגלית: World Congress of Philosophy) מתקיים אחת לחמש שנים ומאורגן על ידי הפדרציה הבין-לאומית של אגודות הפילוסופיה. הקונגרס הראשון התקיים בפריז בשנת 1900 כחלק מהתערוכה הבין-לאומית שהתקיימה בעיר, והשתתפו בה בין השאר: אנרי פואנקרה, ברטרנד ראסל ואנרי ברגסון.

הכינוס הבא, הוא הכינוס העשרים וחמישה, חזוי להתקיים ביולי 2023, במלבורן אשר באוסטרליה.

## קונגרסים
* 1900: פריז
* 1903: רומא
* 1908: היידלברג
* 1911: בולוניה
* 1924: נאפולי
* 1926: בוסטון
* 1930: אוקספורד
* 1934: פראג
* 1938: פריז
* 1948: אמסטרדם
* 1953: בראסל
* 1958: ונציה
* 1963: מקסיקו סיטי
* 1968: וינה
* 1973: ורנה
* 1978: דיסלדורף
* 1983: מונטריאול
* 1988: ברייטון
* 1993: מוסקבה
* 1998: בוסטון
* 2003: איסטנבול
* 2008: סיאול
* 2013: אתונה
* 2018: בייג'ינג
* 2023: מלבורן (נדחה)
*2024: רומא (עתידי)

## קישורים חיצוניים
* 
* האתר של הקונגרס האחרון משנת 2008

קטגוריה:כנסים
קטגוריה:פילוסופיה
חיים גייפמן

**חיים גייפמן** (נולד ב-26 בספטמבר 1934) הוא פילוסוף ישראלי ופרופסור באוניברסיטת קולומביה. תחומי מחקרו כוללים לוגיקה מתמטית, פילוסופיה של הלשון והסתברות.

נולד ברובנו שבפולין. סיים תואר שני באוניברסיטה העברית בשנת 1958 וקיבל דוקטורט מאוניברסיטת ברקלי בשנת 1962 תחת הנחייתו של אלפרד טרסקי. בשנת 1968 מונה לפרופסור חבר באוניברסיטה העברית.

## קישורים חיצוניים

* דף אישי באתר אוניברסיטת קולומביה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים מווהלין
קטגוריה:מתמטיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מתמטיקאים ישראלים
קטגוריה:פילוסופים ישראלים
קטגוריה:בוגרי התיכון ליד האוניברסיטה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: פילוסופיה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1934
ויליאם דניס באטרשיל

**ויליאם דניס באטרשיל** (באנגלית: **William Denis Battershill**; 29 ביוני 1896 - 11 באוגוסט 1959) היה איש צבא ופקיד קולוניאלי בריטי שכיהן כמזכיר הראשי של ממשלת המנדט הבריטי בארץ ישראל בשנים 1939-1937.

## חייו
ויליאם דניס באטרשיל נולד בבריטניה. בעת מלחמת העולם הראשונה וקודם לכן, בשנים 1908–1914, שירת כאיש צבא בהודו ובעיראק. לאחר המלחמה, בשנת 1920, החל לשרת בשירות הקולוניאלי בציילון, בתפקיד עוזר המזכיר הקולוניאלי (המזכיר הקולוניאלי במושבות היה ראש הרשות המבצעת. בארץ ישראל, שלא הייתה מושבה אלא מנדט בריטי, נקרא הנושא בתפקיד זה בשם המזכיר הראשי), וכפקיד המועצה המחוקקת, זאת עד לשנת 1928. בשנים 1929–1935 שירת בג'מייקה בתפקיד עוזר המזכיר הקולוניאלי. בשנים 1935–1937 שירת בקפריסין הבריטית בתפקיד המזכיר הקולוניאלי.

בשנת 1937 נתמנה באטרשיל לתפקיד המזכיר הראשי של ממשלת המנדט הבריטי בארץ ישראל, השני במעלה בהירארכיה המנדטורית לאחר הנציב העליון. הוא הגיע לארץ ישראל ב 29 באפריל באותה שנה. היה זה בתקופת כהונתו של הנציב העליון ארתור ווקופ שהיה הנציב העליון האוהד ביותר של היישוב והתנועה הציונית. כהונתו בארץ ישראל החלה בשיאו של המרד הערבי הגדול. באותה עת חל מפנה ביחסה של ממשלת המנדט לערבים, אשר המרד שלהם, בניגוד למאורעות תרפ"א ותרפ"ט היה מכוון לא רק נגד היישוב היהודי, אלא היה מרד מזוין נגד שלטונות המנדט. משום כך, הבריטים החלו לנקוט ביד קשה נגד הערבים. באטרשיל היה האיש שביצע מדיניות זאת, הוא שחתם על פקודות המאסר נגד חברי הוועד הערבי העליון ועל הצווים לפירוקו של הוועד, צעדים שהביאו להגליית מנהיגי הערבים לאיי סיישל ולבריחת אחדים מהם ובהם המופתי חאג' אמין אל-חוסייני מן הארץ. כהונתו בארץ ישראל הסתיימה בשנת 1939, בראשית תקופת כהונתו של הנציב העליון הרולד מקמייקל שנחשב על ידי רבים לנציב העליון העוין ביותר את היישוב ואת התנועה הציונית, מבין כל הנציבים בארץ ישראל. בשנת 1939 נתמנה באטרשיל כמושל קפריסין וכמפקד הראשי של הצבא במושבה זאת, ושירת בתפקידים אלו עד לשנת 1941.

בשיאה של מלחמת העולם השנייה חזר לבריטניה ונתמנה לתפקיד עוזר שר המושבות ולאחר מכן לתפקיד תת-שר המושבות. עם תום המלחמה בשנת 1945 נשלח לטנגניקה (לימים טנזניה), כמושל וכמפקד הראשי של הצבא במושבה זאת. עקב בריאותו הלקויה פרש באטרשיל לגמלאות בשנת 1949 וקבע את ביתו בקפריסין שבו חי את עשר שנות חייו האחרונות. הוא הלך לעולמו בשנת 1959.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מזכירים ראשיים של ממשלת המנדט
קטגוריה:אנשי שלטון בריטים בתקופת המנדט
קטגוריה:מושלי קפריסין הבריטית
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1896
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1959
אחמד חילמי עבד אל-באקי

[שמאל|ממוזער|250px|אחמד חילמי באשא בשורה הראשונה של נכבדי [הוועד הערבי העליון]]
**אחמד חִילמי עבד אל-באקי - באשא** (בערבית: **أحمد حلمي عبد الباقي - باشا**; 1882–1963) היה בנקאי פלסטיני וראש ממשלת הבובות שנקראה 'ממשלת כל פלסטין' משנת 1949 ועד פירוקה בשנת 1959.

## ביוגרפיה
נולד בצידון, לאב שהיה קצין בצבא האימפריה העות'מאנית. גדל בשכם ולמד באיסטנבול. בשנת 1916 נלחם במלחמת העולם הראשונה בחזית סוריה.

עם הקמת ממשלת פייסל בסוריה בשנת 1918 היה מזכיר משרד הכספים, ובשנת 1919 היה שר האוצר עד נפילת מדינה זו ביולי 1920. לאחר מכן הוא התמנה לשר הכספים של עבר הירדן, תפקיד ממנו התפטר בדצמבר 1923 "מסיבות בריאותיות", בעקבות ביקורת שפורסמה עליו.

בשנת 1926 הגיע לירושלים, שם מונה על ידי המופתי אמין אל-חוסייני לממונה על הווקף. לאחר רעידת האדמה בארץ ישראל ביולי 1927 הוא נתמנה לוועדה לענייני אשראי לסיוע לנפגעי הרעש.

בשנת 1930 ייסד עם חתנו עבד אל-חמיד שומאן את הבנק הערבי, וכיהן כמנהלו הראשון. בשנת 1933 הקים את הבנק החקלאי הערבי שנפתח בתחילת 1934. הבנק הערבי סייע בפיתוח כלכלי של ערביי ארץ ישראל על ידי השקעות בפיתוח מסחר ותעשייה. בהתאם שותף חילמי בישיבות שעסקו בפרויקטים שונים כמו פיתוח אדמות החולה והקמת נמל בעזה. עד סוף שנות ה-30 היה חילמי מנהל הבנק הערבי. לאחר מכן הוא נפרד מהבנק הערבי ונהיה מנהל הבנק החקלאי הערבי שהתחרה בבנק הערבי.

בשנות ה-30 היה חילמי פעיל בניסיונות למנוע מכירת קרקעות ליהודים. הוא הבטיח לכפריים סיוע כלכלי לנזקקים לכך, כדי שימנעו ממכירת אדמותיהם ליהודים. בין השאר הוא רכש מכספי הבנק אדמות עבור ערביי אום ח'אלד למניעת מכירת הקרקעות לקרן הקיימת. הוא היה פעיל בהקמת ועמד בראש "קופת האומה להצלת הקרקעות" על מנת למנוע מכירת אדמות ליהודים-ציונים. בשנת 1943 הוא היה מעורב ברכישת קרקעות בכפר ענאן כדי למנוע את מכירתם ליהודים ובחידוש פעילות קופת האומה.

החל משנת 1931 עמד חילמי בראש ועדה שארגנה תערוכות של תוצרת ערבית לעידוד קניית תוצרת ערבית והימנעות מרכישה מיהודים. עם הקמת חברה שארגנה את התערוכה הועמד חילמי בראשה.

חילמי היה מזוהה עם מפלגת אל-איסתקלאל הפאן-ערבית.

עם הקמת הוועד הערבי העליון בשנת 1936, נמנה חילמי על חבריו, בתור מומחה לענייני כספים. בסוף ספטמבר 1937, בעקבות רצח לואיס אנדרוס, הוא נעצר על ידי שלטונות המנדט יחד עם חברים נוספים בוועד הערבי העליון, והוגלה לאיי סיישל. הוא שוחרר בדצמבר 1938 והתיישב בקהיר, בה השתתף בדיונים עם הבריטים לפרסום הספר הלבן. הוא הורשה לשוב לארץ ישראל בתחילת 1940. בסוף שנת 1943 הוא היה שותף בדיונים לחידוש הוועד הערבי העליון.

לאחר שחזר כיהן כסגן נשיא הוועד הערבי העליון וכאחראי על גזרת ירושלים במלחמת העצמאות. לאחר קום מדינת ישראל נמלט לקהיר, שם נבחר על ידי מועצת הליגה הערבית לראש ממשלת כל פלסטין.
הוא כיהן בתפקיד זה בשנים 1948–1963, ושימש כנציג-משקיף של ערביי פלסטין בליגה הערבית.

מת בלבנון ביוני 1963, ונקבר במתחם הר הבית ב-30 ביוני 1963.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:פוליטיקאים פלסטינים
קטגוריה:בנקאים ארץ-ישראלים
קטגוריה:אישים הקבורים בהר הבית
קטגוריה:ילידי 1883
קטגוריה:נפטרים ב-1963
בטי רובינסון

**אליזבת' "בטי" רובינסון-שוורץ** (באנגלית: **Elizabeth M. "Betty" Robinson-Schwartz**;  23 באוגוסט 1911 – 18 במאי 1999) הייתה אתלטית אמריקאית, האלופה האולימפית הראשונה (אמסטרדם 1928) בריצת 100 מטר, בעלת 3 מדליות מהן 2 זהב ושיאנית העולם בריצה יוקרתית זו.

## ביוגרפיה
רובינסון נולדה בריברדייל, אילינוי. ב-30 במרץ 1928 בתחרות הראשונה שלה בריצת 100 מטר היא סיימה שנייה אחרי שיאנית ארצות הברית הלן פילקי. בריצה השנייה שלה בקריירה בלבד, רובינסון השוותה את שיא העולם לנשים, שלא הוכר רשמית.

תחרויות אתלטיקה לנשים נערכו לראשונה באולימפיאדת אמסטרדם (1928). במשחקים עצמם זכתה רובינסון בשתי מדליות, אחת זהב ואחת כסף. בריצה הרביעית שלה בקריירה, בריצת 100 מטר, היא זכתה במדליית זהב לאחר שהשוותה את שיא העולם (12.2 שניות) לפני פני רוזנפלד (12.3 שניות) ואתל סמית' (12.3 שניות) שתיהן מקנדה ובכך הפכה רובינסון לאלופה האולימפית הראשונה בריצה זו. כמו כן, זכתה במדליית כסף בריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 48.8 שניות, אחרי קנדה שקבעה שיא עולם חדש של 48.4 שניות ולפני גרמניה (49.0 שניות).

בשיא הקריירה שלה בשנת 1931 הייתה רובינסון מעורבת בהתרסקות מטוס וסבלה מפציעות קשות. אדם שגילה אותה בין ההריסות כשהייתה בתרדמת חשב בטעות שהיא מתה, והסיע אותה במכוניתו אל הקברן שם התגלתה טעותו. היא התעוררה מהתרדמת לאחר כ-7 חודשים. לאחר מכן עברו עוד כ-6 חודשים עד שהצליחה לקום מכיסא הגלגלים ועוד כשנתיים עד ששבה ללכת ולרוץ. כתוצאה מאירוע קשה זה היא החמיצה את אולימפיאדת לוס אנג'לס (1932).

### אולימפיאדת השיא
למרות הפציעה הקשה שלה עשתה רובינסון קמבק ענק והשתתפה באולימפיאדת ברלין (1936). היא הייתה שותפה לזכייה במדליית זהב בריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 46.9 שניות, לפני בריטניה (47.6 שניות) וקנדה (47.8 שניות). נבחרת גרמניה שקבעה בשלב המוקדמות שיא עולם חדש של 46.4 שניות והובילה את הריצה בשלב הגמר, הפילה את המקל בהחלפה האחרונה.

לאחר המשחקים האולימפיים פרשה רובינסון מהשתתפות בתחרויות ונישאה לריצ'רד שוורץ. היא המשיכה להיות מעורבת בתחרויות ספורט ושימשה בתפקיד רשמי כאחראית על השעון באליפויות ארצות הברית במשך שנים רבות ועסקה גם בדוברות. היא הייתה האישה הראשונה שזכתה לאות "N" מאוניברסיטת נורת'ווסטרן בו למדה. 

בשנת 1999 נפטרה רובינסון בגיל 87 לאחר שלקתה בסרטן ובמחלת אלצהיימר.

## שיאים איישיים
*ריצת 100 יארד: 11 שניות (1928)
*ריצת 100 מטר: 12.0 שניות, בעזרת רוח גבית (1928)

## קישורים חיצוניים

* התפתחות שיא העולם בריצת 100 מטר לנשים 

* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי אילינוי
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אצניות אמריקאיות
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת אמסטרדם (1928)
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת ברלין (1936)
קטגוריה:אלופות אולימפיות אמריקאיות: אתלטיקה
קטגוריה:זוכות מדליית כסף אולימפית אמריקאיות: אתלטיקה
קטגוריה:שיאניות עולם אמריקאיות: אתלטיקה
קטגוריה:אלופות אולימפיות: ריצת 100 מטרים
קטגוריה:אילינוי: אתלטים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1911
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1911
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1999
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1999
ועדת נשיא המדינה לבחינת מבנה הממשל

**ועדת נשיא המדינה לבחינת מבנה הממשל**, הקרויה גם **ועדת מגידור**, הוקמה בשנת 2005 על ידי נשיא המדינה משה קצב, ומטרותיה היו 

בראש הוועדה עמד נשיא האוניברסיטה העברית בירושלים, פרופ´ מנחם מגידור, ובין חבריה נמנו פרופ´ איתמר רבינוביץ', פרופ´ אבי בן בסט, פרופ' שמעון שטרית, בני גאון, אורי לופוליאנסקי, דב לאוטמן, אוריאל לין, דוד ליבאי, דוד עברי, יעקב עמידרור ואחרים. פרופ' יחזקאל דרור היה חבר בוועדה אך התפטר ממנה עקב חילוקי דעות. ליוזמה זו הצטרף המרכז הישראלי להעצמת האזרח שסיפק את התשתית לפעולת הוועדה. האוניברסיטה העברית בירושלים ואוניברסיטת תל אביב הסכימו לספק את התשתית האקדמית.

הוועדה התכנסה במהלך השנים 2005-2006. באוקטובר 2006 פורסמו מספר המלצות שיזם שמעון שטרית לצמצום סמכויות בית המשפט הגבוה לצדק (בג"ץ). שטרית הציע שבג"ץ יוכל בעתיד להצהיר שחוקים מנוגדים לחוקה - אבל לא יוכל לבטלם. בנוסף הציע לצמצם את זכות העמידה - זכותו של אדם שלא נפגע ישירות מהחלטת רשות מסוימת, לעתור לבג"ץ נגד ההחלטה. על פי ההמלצה, רק מי שנפגע באופן ישיר מפעולות השלטון יוכל לעתור. הצעה זו פוגעת בעיקר בעותרים הציבוריים, ארגוני זכויות האדם ואיכות השלטון.

בינואר 2007 הגישה הוועדה את דו"ח ההמלצות המסכם. הוועדה המליצה לא לעבור למשטר נשיאותי, אלא לשיטת בחירות אזורית-למחצה.

המלצותיה העיקריות של הוועדה היו:
* בחירות אזורית-למחצה: לפי ההצעה, 60 חברי כנסת ייבחרו גם בעתיד בבחירות יחסיות ארציות, ועוד 60 ייבחרו בבחירות אזוריות ב-17 אזורים, שניים עד חמישה חברי כנסת בכל אזור.
* העלאת אחוז החסימה ל-2.5%.
* סימון מועמדים מועדפים בעיני כל בוחר.
* הוספת 40 ימי עבודה בשנה לחברי כנסת.
* חוק חבר כנסת חלופי (החוק הנורווגי).

בזמן הגשת הדו"ח התנהלה חקירה משטרתית של הנשיא משה קצב שנחשד בעבירות מין, דבר שפגע ביוקרתה של הוועדה וגרם למבוכה. המלצות הוועדה לא יושמו בפועל.

## קישורים חיצוניים
* דו"ח ועדת נשיא המדינה לבחינת מבנה הממשל
* פרוטוקולים ומסמכים נוספים מתוך אתר המרכז להעצמת האזרח
* עמוד ראשי של ועדת נשיא המדינה באתר המרכז להעצמת האזרח

## הערות שוליים

קטגוריה:בחירות
קטגוריה:ישראל: פוליטיקה
גול! (סרט)

**גול!**, הנודע גם בשם **גול! החלום מתחיל** (באנגלית: **Goal! The Dream Begins**) הוא סרט מז'אנר דרמת ספורט משנת 2005 שבוים על ידי דני קנון והופק על ידי מייק ג'פריס. הסרט הוא הראשון בטרילוגיית "גול!" ובאים אחריו גול! 2 וגול! 3. העלילה עוקבת אחר סנטיאגו מונייז, נער כבן 20 ממוצא מקסיקני שהיגר עם משפחתו לארצות הברית בצורה לא חוקית והשתכן בלוס אנג'לס. למונייז כישרון בכדורגל, אך הוא משחק בליגה חובבנית בעירו.

## עלילה
עלילת הסרט עוקבת אחר סנטיאגו מונייז, צעיר מקסיקני אשר היגר עם משפחתו באופן לא חוקי לארצות הברית. מונייז, חובב הכדורגל, מבלה את שנות נערותו בעוני תוך כדי שהוא עובד בשתי עבודות. באחד ממשחקיו הוא תופס את תשומת לבו של גלן פוי, מגלה כישרונות ושחקן לשעבר של קבוצת ניוקאסל יונייטד המזהה במונייז פוטנציאל רב. פוי מציע למונייז להבחן בניוקאסל ובכך לקבל הזדמנות לשחק בפרמייר ליג. מונייז מסכים אך נאלץ לממן את כרטיס הטיסה היקר בעצמו. מונייז מגלה שחסכונותיו נגנבו על ידי אביו, אשר העדיף לקנות בהם מכונית שתסייע למונייז בעבודתו הרגילה. למזלו של מונייז, סבתו מוכרת את תכשיטיה ובכך מממנת את כרטיס הטיסה.

מונייז טס לאנגליה ללא ידיעת אביו וניגש למבחנים. מאחר שלא רגיל לתנאי המגרש, סגנון המשחק ומזג האוויר מונייז מציג יכולת פושרת, אך על אף זאת מצליח פוי לשכנע את מאמן הקבוצה להחתימו לחודש ניסיון. מונייז מתגבר על מכשולים שונים, כגון חבר קבוצה קנאי ששובר את משאף האסתמה שלו לפני משחק, ומצליח לבסוף להרשים את המאמן ולהיכלל בסגל הקבוצה. במקביל מונייז מתיידד עם אחד מכוכבי הקבוצה – גאווין האריס.

במשחקו הראשון של מונייז במדי הקבוצה הוא והאריס מצליחים להביא לניצחון. על אף ביקורת של המאמן על שיטת המשחק האנוכית של מונייז, השניים הופכים לגיבורים בעיני האוהדים ויוצאים לחגוג. לאחר החגיגה תמונות מביכות של מונייז מתפרסמות בצהובון ומאמן הקבוצה גוער בו.

אביו של מונייז צפה במשחקו והתמלא גאווה, אך זמן קצר לאחר מכן נפטר מהתקף לב. מונייז מרגיש שבור לב מפטירתו של אביו ודחוי על ידי מאמנו חוזר ללוס אנג'לס ומחליט שלא יחזור עוד לשחק בקבוצה. הוא חוזר לניוקאסל מתוך געגוע למגרש, ושם הוא מתבשר כי המאמן רוצה שיפתח בהרכב הקבוצה במשחק האחרון בעונה. מונייז והאריס מצליחים להביא לניצחון הקבוצה תוך שיתוף פעולה ומונייז מפגין משחק לא אנוכי. כתוצאה מהניצחון מעפילה הקבוצה לליגת האלופות ושמחה רבה מתפרצת בקרב האוהדים והשחקנים. סצנת הסיום של הסרט מציג את מונייז מזיל דמעה, משהגשים את חלומו.

## שחקנים
### תפקידים ראשיים
* קונו בקר – סנטיאגו מונייז
* אלסנדרו ניבולה – גווין האריס
* סטיבן דיליין – גלן פוי
* אנה פריל – רוז הרמיסון
* טוני פלאנה – אביו של סנטיאגו
* מרסל לורס – אריק דורנהלם (המנג'ר)
* שון פרטווי – בארי ראנקין

### הופעות אורח
*בסרט השתתפו מספר רב של כדורגלנים ומאמני כדורגל בעקבות שיתוף הפעולה עם פיפ"א, והוצגו גם קטעים ממשחקים אמיתיים ששוחקו.

## ביקורת
הסרט קיבל ביקורות מעורבות. האתר Rotten Tomatoes נתן לסרט תוצאה של 44%, המבוססת על ידי 80 מבקרים.

## קישורים חיצוניים
* 

* אתר הסרט
* דף הסרט באתר "סרט"
* דף הסרט באתר BBC

קטגוריה:סרטי 2005
קטגוריה:סרטי דרמה
קטגוריה:סרטי כדורגל
קטגוריה:סרטים בריטיים
קטגוריה:סדרת סרטי גול!
קטגוריה:ניוקאסל יונייטד
קטגוריה:לוס אנג'לס בקולנוע
1934 בארץ ישראל

להלן אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1934 בארץ ישראל תחת שלטון המנדט הבריטי.

## הנהגה
**שלטון המנדט**
* הנציב העליון - סר ארתור ווקופ

**הנהגת היישוב**

## אירועים בולטים

[שמאל|ממוזער|250px|הקבוצה הראשונה של "[עליית הנוער" מגרמניה צועדת לעבר קיבוץ עין חרוד]]
* 19 בפברואר – הקבוצה המאורגנת הראשונה שאורגנה על ידי הלשכה לעליית הנוער אשר הכילה נוער יהודי מגרמניה, הגיעה לארץ ישראל ונשלחה ללמוד בקיבוץ עין חרוד.
* 14 במאי – סופות גשמים עזות בטבריה גרמו לשיטפון שבו נספו 35 אנשים וכ-100 בניינים נהרסו.
* החלה ההעפלה, הגירה המונית בלתי חוקית של פליטים יהודים לארץ ישראל, אשר הושפעה בתחילה בעיקר בעקבות המצב המידרדר של יהדות גרמניה לאחר עלייתה לשלטון של המפלגה הנאצית בשנת 1933, וכמו כן גם בעקבות אימוץ מדיניות אנטישמית במדינות אירופאיות אחרות שכללו פוגרומים, רדיפות והגבלות שונות על האוכלוסייה היהודית. (תאריך מדויק לא ידוע)
* מכון המחקר "מכון זיו" (לימים "מכון ויצמן למדע") נוסד בשנת 1934 ברחובות. (תאריך מדויק לא ידוע)
* קבוצת הכדורגל מכבי נתניה נוסדה ב-1934.

### התיישבות
* 18 ביולי – נוסד היישוב קריית ביאליק.

## נולדו

* 1 בינואר – יונה עטרי, שחקנית וזמרת ישראלית (נפטרה ב-2019)
* 13 בינואר – אברהם רביץ, חבר הכנסת וסגן שר מטעם דגל התורה (נפטר ב-2009)
* 10 בפברואר – אילנה רובינא, זמרת ישראלית (נפטרה ב-2020)
* 17 בפברואר – עדיאל אמוראי, פוליטיקאי ישראלי
* 19 בפברואר – ריקה זראי, זמרת ישראלית (נפטרה ב-2020)
* 21 בפברואר – דוד אבידן, משורר, צייר, איש-קולנוע, פובליציסט ומחזאי ישראלי (נפטר ב-1995)
* 5 במרץ – דניאל כהנמן, פסיכולוג קוגניטיבי ישראלי־אמריקאי, חתן פרס נובל לכלכלה
* 3 באוגוסט – דרורה חבקין, זמרת, מלחינה, פזמונאית ומעבדת מוזיקלית ישראלית (נפטרה ב-1995)
* 22 באוקטובר – גבי עמרני, שחקן קולנוע ותיאטרון ישראלי
* 7 בדצמבר – אברהם כ"ץ-עוז, חבר הכנסת מטעם המערך

## נפטרו

**([[:קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1934]])**
[שמאל|ממוזער|120px|[חיים נחמן ביאליק]]
* 27 במרץ – מוסא כאט'ם אל-חוסייני, פוליטיקאי פליסטנאי, מנהיג התנועה הלאומית הפלסטינית (נולד ב-1853)
* 4 ביולי – חיים נחמן ביאליק, מגדולי המשוררים העבריים בעת החדשה, מסאי, סופר, מתרגם ועורך שהשפיע רבות על התרבות היהודית המודרנית (נולד ב-1873)
* 2 בנובמבר – הברון רוטשילד, תומך עיקרי ביישוב היהודי בארץ ישראל בתקופת העלייה הראשונה (נולד ב-1845)

## חקיקה
*פקודת העיריוח

## קישורים חיצוניים

*הסרט "אביב בגליל" (1934) באתר ארכיון ישראלי לסרטים - סינמטק ירושלים

*
קטגוריה:שנים בארץ ישראל
1933 בארץ ישראל

להלן אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1933 בארץ ישראל תחת שלטון המנדט הבריטי.

## הנהגה
**שלטון המנדט**
* הנציב העליון - סר ארתור ווקופ

**הנהגת היישוב**

## אירועים בולטים

* 1 בינואר – הקמת קואופרטיב חברת האוטובוסים "אגד" כתוצאה ממיזוג של ארבע חברות תחבורה ציבורית קטנות במרכז הארץ.
* 30 בינואר – נוסדה תנועת עליית הנוער בגרמניה במטרה להסדיר את יישובם מחדש של הנוער היהודי בקיבוצים ובכפרי הנוער בארץ ישראל שם הם יוכשרו לעבודה חקלאית.
* 16 ביוני – רצח חיים ארלוזורוב: שני מתנקשים רוצחים את חיים ארלוזורוב, ממנהיגי היישוב וראש המחלקה המדינית של הסוכנות היהודית, בעת שארלוזורוב הלך יחד עם אשתו לאורך חופי תל אביב. הרצח עורר זעזוע עצום ביישוב, בשל אישיותו הבכירה של הנרצח וכישוריו יוצאי הדופן. החשד העיקרי נפל על אנשי התנועה הרוויזיוניסטית, שאיבתם לארלוזורוב והמסע כנגדו בעיתונם היו טריים עדיין בדעת הקהל.
* 29 בספטמבר – הנפתו הראשונה של דגל עברי בעת החדשה. הניפו רב החובל הארצישראלי אריה גרבנוב על אונייתו, אוניית הצי העברי הראשונה "עמנואל"
* 13 באוקטובר – מאורעות אוקטובר 1933 מתחילים בשביתה כללית והפגנה של ערביי ארץ ישראל, בתגובה על התגברות העלייה לארץ.
* 31 באוקטובר – נפתח באופן רשמי נמל חיפה.

### התיישבות
* בערב ראש השנה החדשה, הוקם קיבוץ מעברות.
* 13 בנובמבר – נוסד המושב אלישיב על ידי קבוצת מהגרים יהודים מתימן.
* נוסד הקיבוץ משמרות על ידי קבוצת מהגרים יהודים מרוסיה, ליטא ולטביה. (תאריך מדויק לא ידוע)
* נוסד המושב רמות השבים על ידי קבוצת מהגרים יהודים מגרמניה. (תאריך מדויק לא ידוע)
* נוסד המושבים הבאים: הדר עם, בית חרות, בית עובד, כפר חיים, בית ינאי, חגלה, אבן יהודה שהפכה בהמשך למושבה, כפר פינס.
* נוסדו הקיבוצים הבאים: משמר השרון, כפר החורש.
* 26 בינואר - נוסד המושב רמת טיומקין. המושב התמזג עם נתניה בשנת 1948.

## נולדו

* 14 בפברואר – גדליה גל, חבר הכנסת מטעם העבודה 
* 22 בפברואר – גדעון פת, חבר הכנסת ושר בממשלות ישראל (נפטר ב-2020) 
* 26 במרץ – ג'וקי ארקין, שחקן, רקדן ופנטומימאי ישראלי (נפטר ב-1996) 
* 24 באוקטובר – יורם ארידור, חבר הכנסת ושר בממשלות ישראל 
* 2 בנובמבר – יוסי גרבר, שחקן ישראלי (נפטר ב-2016) 

## נפטרו

**([[:קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1933]])**
[שמאל|ממוזער|120px|[חיים ארלוזורוב]]
* 16 ביוני – חיים ארלוזורוב, מדינאי ופעיל ציוני (נרצח) (נולד ב-1899)

## חקיקה
* פקודת העיתונות

## קישורים חיצוניים

* 	

קטגוריה:שנים בארץ ישראל
ארץ ישראל
1932 בארץ ישראל

להלן אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1932 בארץ ישראל תחת שלטון המנדט הבריטי.

## הנהגה
**שלטון המנדט**
* הנציב העליון - סר ארתור ווקופ

**הנהגת היישוב**

## אירועים בולטים

* 28 במרץ – נפתחה המכביה הראשונה בתל אביב.
* 2 באפריל – חנוכת מוזיאון תל אביב לאמנות. 
* 4 באוגוסט – המדינאי הפלסטיני-ערבי עווני עבד אל-האדי מייסד את המפלגה הרדיקלית הלאומנית הערבית אל-איסתקלאל (תרגום מילולי לעברית: "מפלגת העצמאות הערבית"). עלייתה של המפלגה סימנה את התחזקותה של תנועת ההתנגדות בקרב חלק גדול מהאוכלוסייה הערבית-פלסטינית נגד הפרויקט הציוני בארץ ישראל ונגד השלטונות הבריטים.
* 1 בדצמבר – העיתון "פלסטיין פוסט" (לימים הג'רוזלם פוסט) יוצא לאור לראשונה

### התיישבות
* 19 ביולי – נוסד המושב אביחיל.
* נוסד קיבוץ מעברות. (תאריך מדויק לא ידוע)
* נוסד קיבוץ אפיקים. (תאריך מדויק לא ידוע)
* נוסד מושב תל צור. המושב התמזג מאוחר יותר עם המושבה אבן יהודה. (תאריך מדויק לא ידוע)
* נוסד המושב באר גנים על ידי יוצאי מפעלי ים המלח. המושב התמזג מאוחר יותר עם המושבה אבן יהודה. (תאריך מדויק לא ידוע)
* נוסד המושב נטעים. (תאריך מדויק לא ידוע)
* נוסד המושב גני עם. (תאריך מדויק לא ידוע)
* נוסדה המושבה אבן יהודה. (תאריך מדויק לא ידוע)
* 14 ביולי - נוסד הקיבוץ גבעת חיים.

## נולדו

* 25 ביולי – אסתר שטרייט-וורצל, סופרת ישראלית (נפטרה ב-2013) 
* 9 באוקטובר – דבורה עומר, סופרת ילדים ונוער ישראלית, כלת פרס ישראל לשנת 2006.(נפטרה ב-2013) 
* 5 בנובמבר – יוסי בנאי, זמר, שחקן, פזמונאי, הומוריסטן, בדרן, קריין, במאי קולנוע וטלוויזיה ישראלי, חתן פרס ישראל. (נפטר ב-2006)

## נפטרו

**([[:קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1932]])**

קטגוריה:שנים בארץ ישראל
ארץ ישראל
משה ארנרייך

הרב **משה מרדכי ארנרייך** (ה'תש"ו, 1946 – א' בניסן ה'תשפ"ה, 30 במרץ 2025) היה רב ישראלי דתי לאומי. ממייסדי כולל "ארץ חמדה", בראשו עמד במשך 38 שנים לצד הרב יוסף כרמל. מראשי רשת בתי הדין לממונות "ארץ חמדה - גזית". כמו כן שימש כדיין בבתי הדין לגיור במשך עשרות שנים.

## ביוגרפיה
נולד בפולין בשנת ה'תש"ו. למד בישיבת היישוב החדש ובישיבת כרם ביבנה. שירת בצה"ל והשתתף במלחמת יום הכיפורים.

שימש כר"מ בישיבת כרם ביבנה במשך כעשרים שנה.

באלול תשמ"ז ייסד יחד עם הרב יוסף כרמל את כולל ארץ חמדה, תחת נשיאותו של הרב שאול ישראלי. במשך 37 שנה עד לפטירתו כיהן כראש הכולל, יחד עם הרב כרמל. בשנת ה'תשס"ו ייסד מטעם מכון 'ארץ חמדה' את בית הדין "משפט והלכה בישראל", שפעל תחילה בתל אביב ובירושלים. בשנת תשס"ט אוחד בית הדין של 'ארץ חמדה' עם "איגוד בתי הדין - גזית", לרשת בתי דין בשם "ארץ חמדה - גזית". מהקמת בית הדין ועד לפטירתו, כיהן הרב ארנרייך כאב"ד בבית הדין בירושלים, ובפועל היה ממובילי ומתווי המדיניות של רשת בתי הדין 'ארץ חמדה - גזית'.

שימש כדיין בבית הדין המיוחד לענייני גיור מטעם הרבנות הראשית לישראל. כמו כן, העביר שיעורי עיון בגמרא במדרשת נשמת.

## ספריו
* בעריכתו ובהכוונתו: שו"ת **במראה הבזק** – סדרת ספרי שו"ת שכתבו רבני המכון לשואלים ורבנים מרחבי העולם בכל תחומי ההלכה
* **חמדת משה** – שיעורים בחושן משפט ובנושאים נוספים שהעביר בכולל ארץ חמדה.

## מתלמידיו
* הרב ציון לוז – דיין בבית הדין הרבני הגדול ואב"ד בית הדין הרבני בבאר שבע לשעבר.
* הרב ישי בוכריס – אב בית הדין הרבני באשקלון.
* הרב מאיר כהנא – אב בית הדין הרבני באשקלון.
* הרב ד"ר משה בארי – מנכ"ל ארגון רבני צהר.
* ניצב משנה הרב רמי רחמים ברכיהו – הרב הראשי של משטרת ישראל.

## חיים אישיים
היה נשוי לאיטה, ולהם שישה ילדים. מתי, חיה, טוביה, לאה, שלומי, אבי.

התגורר בשכונת קריית משה בירושלים.

## קישורים חיצוניים
* מאמריו, באתר רמבי"ש
* ; הספר חמדת משה בספריית אסיף
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי כולל אברכים ישראלים
קטגוריה:בוגרי ישיבת היישוב החדש
קטגוריה:בוגרי ישיבת כרם ביבנה
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת ישראלים
קטגוריה:רבני הציונות הדתית בישראל
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:ארץ חמדה
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:דייני רשת ארץ חמדה גזית
קטגוריה:תלמידי הרב שאול ישראלי
קטגוריה:קריית משה: רבנים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2025
EMA

**EMA** הם ראשי תיבות במספר שפות זרות. בישראל הם מתייחסים בעיקר לפרסי המוזיקה של MTV אירופה ול.
Shiver

**Shiver** הוא הסינגל הראשון של להקת הרוק האלטרנטיבי, קולדפליי, מתוך אלבום הבכורה שלה, Parachutes. סולן הלהקה, כריס מרטין, הודה כי השיר נכתב על אישה ספציפית, מפני שהתקשורת יצרה כמה ספקולציות. השיר מכיל השפעות המיוחסות לזמר וכותב השירים, ג'ף באקלי, שממנו הלהקה הושפעה בשיריה בתחילת דרכה.

השיר יצא לאור כסינגל המוביל מהאלבום בבריטניה, והשני בארצות הברית אחרי Yellow. הסינגל הגיע בשיא שלו למקום ה-35 במצעד הסינגלים של בריטניה, והוא זכה לביקורות חיוביות רבות. כמה שנים לאחר יציאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, וצבר למעלה מ-70 מיליון השמעות.

השיר נכתב שנתיים לפני ששוחרר. מרטין אמר כי כתב את השיר ביום "עגום", כאשר הרגיש שלעולם לא ימצא את האישה המתאימה לו, אך הוא הודה שהשיר נכתב על אישה מסוימת.

## רשימת השמעה
### CD
# Shiver
# For You
# Careful Where You Stand

## היסטורית מצעדים

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:שירי קולדפליי
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי ויל צ'מפיון
קטגוריה:שירי רוק אלטרנטיבי
קטגוריה:סינגלים בהוצאת פרלופון
חימום דיאלקטרי

**חימום דיאלקטרי** הוא תהליך שבו קרינה אלקטרומגנטית בתחום גלי רדיו או מיקרוגל מחממת חומר דיאלקטרי - חומר מבודד שדרכו עוברת הקרינה. המנגנון שמחמם את החומר הוא רוטציה של מולקולה בעלת דיפול.

## התהליך הפיזיקלי
כאשר דיפול חשמלי נמצא בשדה חשמלי, המומנט שמפעיל השדה החשמלי על הדיפול הוא בכיוון שמקטין את הזווית בין וקטור הדיפול לבין כיוון השדה, כך שמולקולות קוטביות בשדה חשמלי קבוע מתיישרות למצב שיווי משקל בכיוון השדה. קרינה אלקטרומגנטית היא שדה שמשתנה באופן מחזורי, וכתוצאה מכך המולקולות מסתובבות יחד עם שינוי השדה החשמלי. המולקולות המסתובבות מושכות, דוחפות ומתנגשות עם מולקולות אחרות וכך מעבירות אנרגיה קינטית למולקולות שכנות. מכיוון שהטמפרטורה של חומר יחסית לאנרגיה הקינטית הממוצעת של החלקיקים המרכיבים אותו, עירור מולקולות מעלה את הטמפרטורה של החומר. כך הופכת אנרגיה חשמלית מהקרינה האלקטרומגנטית לאנרגיית חום.

מכיוון שהשדה החשמלי החיצוני תונד בתדירות גבוהה, בעוד שלמולקולות המקוטבות לוקח זמן סופי (השפעה סיבתית) להגיב להשתנות השדה החיצוני, המידה בה חימום דיאלקטרי משפיע באופן יעיל על חומר דיאלקטרי תלויה בזמן הרלקסציה (זמן התגובה) של הדיפולים החשמליים בחומר, או באופן שקול בחלק המדומה של המקדם הדיאלקטרי של החומר (ולא בחלק הממשי של המקדם הדיאלקטרי). את החלק המדומה ניתן לפרש כיחסי להפרש הפאזה בין השדה החשמלי החיצוני לצפיפות הפולריזציה החשמלית (במקרה של קיטוב ליניארי), וכיחסי להפרש המופע בין כיוון השדה החיצוני לאוריינטציה של הדיפולים (כאשר מדובר בקיטוב מעגלי). חשוב להבין כי השפעתו של החימום הדיאלקטרי נובעת אך ורק מזמן התגובה הסופי של הדיפולים בחומר; אילו למולקולות הקוטביות של החומר היה מומנט אינרציה אפס והן היו מתיישרות מיידית עם השדה החיצוני, אז שדה זה למעשה לא היה מבצע עבודה ולא הייתה מועברת אנרגיה לדיפולים כלל.

חימום דיאלקטרי דרך רוטציה של מולקולות הוא דרך חימום המזון בתנור מיקרוגל, והוא יעיל במיוחד עבור מים נוזליים, העשויים ממולקולות קוטביות מאוד הנעות ומוסרות אנרגיה ביעילות לשכנותיהן.

## הספק החימום
ההספק ליחידת נפח המועבר לחומר בעת חימום דיאלקטרי מחושב על ידי:
:P = 2 \pi f \cdot \varepsilon_r* \cdot \varepsilon_0 \cdot E^2</math>
כאשר f היא ה[[תדירות]] של הקרינה האלקטרומגנטית, <math>\ \varepsilon_r* הוא החלק המדומה של המקדם הדיאלקטרי המרוכב של החומר, ε0 הוא המקדם הדיאלקטרי של הריק ו-E היא משרעת רכיב השדה החשמלי של הקרינה.

## ראו גם
* בליעת אור
* ניתוח בעזרת חשמל

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:חימום
קטגוריה:אלקטרומגנטיות
גולדפילד

שמאל|ממוזער|200px|לב ממתכת גולדפילד בסיכה מעוצבת
ממוזער|תרשים המתאר את מבנה הגולדפילד
**גולדפילד** (מאנגלית: Gold-filled, מילוי-זהב) הוא מין מבנה מתכתי המשמש לבניית תכשיטים, בו זהב המחובר בחום ובלחץ למתכת בסיס אחרת כגון פליז. הזהב הוא השכבה החיצונית, כלומר הציפוי, בדרך כלל בין 10 ל-14 קרט. השיטה מאפשרת להוריד משמעותית את מחיר התכשיט.

תכשיט גולדפילד מכיל לפחות 5% זהב 12 קרט ומעלה, או לחלופין לפחות 10% זהב 10 קרט, כך שהציפוי עבה מספיק כדי למנוע קילוף, התחמצנות והשחרה.
מכיוון שזהב 12 קרט מכיל כ-50% זהב טהור, תכשיט גולדפילד יכיל כ-2.5% עד 5% זהב.
לרוב משתמשים בנחושת או פליז לשכבה הפנימית, כך שמתקבלת מתכת הנראית כזהב במחיר זול בהרבה. בעבר גם כסף סטרלינג שימש כבסיס, אך בהיותו יקר יותר השימוש לא נפוץ כיום.

תכשיט גולדפילד יכול לעמוד כ-30 שנה בשימוש יומיומי ללא שחיקה משמעותית.

קטגוריה:מתכות יקרות
קטגוריה:תכשיטים
א-דיפאע

"**אַ-דִּפַאע**" (בערבית: **الدفاع**, מילולית: "ההגנה") היה עיתון יומי בשפה הערבית שהיה לאחד המשפיעים ביותר בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי. העיתון נוסד בפברואר 1934 ביפו, תחילה יצא פעמיים בשבוע ודי מהר הפך ליומון.

"א-דפאע" ביחד עם "פלסטין" נחשב כעיתון הערבי הבולט והחשוב ביותר בארץ ישראל, ותוך זמן קצר יחסית הצליח להגיע לתפוצה נרחבת יותר משל "פלסטין" הוותיק. בנוסף, "א-דפאע" הצליח למשוך שלל עיתונאים בכירים, שכתבו על הפוליטיקה הפנים-פלסטינית, פוליטיקה כלל-ערבית וכלל-אסלאמית וכן על שלל נושאים חברתיים.

אִבראהים א-שנטי, ביחד עם עוד שני עיתונאים נוספים, סאמי א-סראג' וח'ייר א-דין א-זרכלי עזבו את העיתון "אל-ג'אמעה אל-אסלאמיה" ובפברואר 1934 ייסדו עיתון חדש בשם "א-דפאע", כאשר א-שנטי היה בעלים. "א-דפאע" היה שופרה של מפלגת אל-איסתקלאל, ובפרט של אגפה הימני (לדברי מבקר בשבועון "אל-וחדה", נוסד בכספים נאציים). מאמריו הצטיינו בנימה אנטי-בריטית חריפה ובנטייה לפשיזם.
לקראת סוף שנות ה-30 גילה העיתון אהדה לנאציזם, וגם תרגם קטעים מספרו של אדולף היטלר, "מיין קאמפף", ופרסם אותם בסדרה.
העיתון הדגיש את היותו פאן-ערבי לאומי ולא אסלאמי, אך נתפס כאסלאמי בניגוד לעיתון המתחרה "פלסטין" הנוצרי. השלטונות הבריטיים השביתו את העיתון מספר פעמים, במיוחד בשנות המרד הערבי הגדול (1936–1939), אך פעמים רבות המשיכו העיתונאים והוציאו לאור את העיתון בשם שונה.
לאחר הגליית ראשי מפלגת אל-איסתקלאל בשנות מלחמת העולם השנייה, צידד הקו המרכזי של העיתון בבריטים, ולאחר התפרקות המפלגה בשלהי המלחמה, הפך מקורב לחוגי משפחת חוסייני.

בשנת 1947, תפוצת העיתון נאמדה בין 6,000–7,000 ל-10,000 עותקים, והוא היה העיתון הנפוץ ביותר בערבית בקרב שלושת העיתונים היומיים שיצאו בארץ ישראל.

בשנות ה-30 וה-40 (עד 1948) התקיים שיתוף פעולה בין "א-דפאע" לעיתון התל אביבי "הבוקר", שכלל התעדכנות הדדית, מעבר של כתבים אל הצד האחר לשם סיקור וליווי כתבים בתקופות של מתח וכדומה.

בשנת 1948 תוך כדי הלחימה ביפו, אבראהים א-שנטי עבר לגור בקהיר (שם גר עד 1957) ומשם המשיך העיתון לצאת לאור במשך כשנה. בשלהי 1949 העביר א-שנטי את הבעלות על העיתון לידי אחיו צאדק א-שנטי, והעיתון חזר לצאת בארץ ישראל בעיר ירושלים. העיתון המשיך להתפרסם עד שנת 1967, אז מוזג עם עיתון פלסטיני אחר בשם אל-ג'יהאד, לעיתון אחד בשם אל-קודס היוצא לאור עד היום בירושלים.

## לקריאה נוספת
* יעקב שמעוני, **ערביי ארץ ישראל**, תל אביב תש"ז, עמ' 410.

## קישורים חיצוניים
* ארכיון העיתון א-דיפאע, באתר Jrayed - ארכיון עיתונות ערבית בארץ ישראל העות'מאנית והמנדטורית
*מבוא לתולדות העיתונות הערבית בארץ מתוך Jrayed - הארכיון לעיתונות ערבית בארץ ישראל

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונים בערבית
קטגוריה:המנדט הבריטי: תקשורת ועיתונות
קטגוריה:החברה הערבית בארץ ישראל המנדטורית
1931 בארץ ישראל

להלן אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1931 בארץ ישראל תחת שלטון המנדט הבריטי.

## הנהגה
**שלטון המנדט**
* הנציב העליון - סר ג'ון צ'נסלור עד 20 בנובמבר, סר ארתור ווקופ

**הנהגת היישוב**

## אירועים בולטים

[שמאל|ממוזער|120px|10 באפריל: נוסד הארגון הצבאי המחתרתי הציוני "[ארגון צבאי לאומי|האצ"ל"]]
* 10 באפריל – הארגון הצבאי המחתרתי הציוני "האצ"ל" נוסד בירושלים על ידי פורשים מ"ההגנה", בראשות אברהם תהומי, בשל התנגדותם למדיניות ההבלגה הרשמית של ההגנה ודרישתם לפעולה נחרצת נגד התוקפנות הערבית של אותם ימים (מאורעות תרפ"ט).
* 18 באפריל – העיתונאי היהודי אורי קיסרי מפרסם ב"דואר היום" את המאמר "אנחנו עלי-הצבר!" ובו הושווה לראשונה דור הילידים הארצישראליים הראשון של התנועה הציונית עם צמח הצבר המצוי (ראו צבר (כינוי)). 
* 28 ביוני – נרצחו יוחנן שטאל וסליה זוהר על ידי בדווים. גופותיהם נתגלו כעבור חצי שנה
* 3 בנובמבר – פרצה שביתה של נהגי משאיות ואוטובוסים יהודים וערבים נגד ממשל המנדט הבריטי בתביעה לבטל מיסים שהוטלו עליהם.
* 18 בנובמבר – מפקד אוכלוסין 1931 של ארץ ישראל, אשר נערך על ידי רשויות המנדט הבריטי בארץ ישראל, קובע כי אוכלוסיית תושבי ארץ ישראל מונה כ-1,035,821 בני אדם. לפי המפקד אוכלוסיית ארץ ישראל מנתה באותה העת 759,717 מוסלמים ו-174,610 יהודים.

### התיישבות
* נוסד קיבוץ עין החורש. (תאריך מדויק לא ידוע)

## נולדו

* 18 בינואר – יהודה אפרוני, שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה  (נפטר ב-2017) 
* 15 במרץ – יוסף האפרתי, חוקר ספרות ישראלי (נפטר ב-1974) 
* 24 במאי – אליעזר גולדברג, שופט בית המשפט העליון ומבקר המדינה (נפטר ב-2022) 
* 8 באוגוסט – יהושע מצא, שר וחבר הכנסת מטעם הליכוד (נפטר ב-2020) 
* 27 בנובמבר – יעקב זיו, מדען מחשב ישראלי (נפטר ב-2023)

## נפטרו

**([[:קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1931]])**
[שמאל|ממוזער|120px|[רחל המשוררת]]
* 16 באפריל – רחל המשוררת, משוררת ישראלית (נולדה ב-1890)

## חקיקה
* דבר המלך במועצה על פלשתינה (א"י) (הכותל המערבי)

*
קטגוריה:שנים בארץ ישראל
ארץ ישראל
1930 בארץ ישראל

להלן אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1930 בארץ ישראל תחת שלטון המנדט הבריטי.

## הנהגה
**שלטון המנדט**
* הנציב העליון - סר ג'ון צ'נסלור

**הנהגת היישוב**

## אירועים בולטים

* 5 בינואר – תנועות אחדות העבודה והפועל הצעיר מתאחדות ומקימות את המפלגה הציונית סוציאליסטית מפא"י. המפלגה הפכה לגורם המרכזי ביישוב ובתנועה הציונית ונשארה (גם בדמות ממשיכתה, מפלגת העבודה) מפלגת השלטון העיקרית בישראל מהקמת המדינה בשנת 1948 ועד למהפך בשנת 1977.
* 22 באוגוסט – דו"ח סימפסון פורסם על ידי ועדה בריטית בראשות המומחה להתיישבות ג'ון הופ סימפסון. הדו"ח קבע כי יש להגביל את ההגירה היהודית לארץ ישראל משום שקיימת הגבלה על כושר הקליטה הכלכלי של ארץ ישראל.
* 1 באוקטובר – בריטניה מפרסמת את הספר הלבן השני אשר הכיל את ההצהרה הרשמית של המדיניות הבריטית בארץ ישראל. המדיניות הבריטית החדשה הגבילה באופן משמעותי את ההגירה היהודית לארץ ישראל. לטענת מנהיגי היישוב המדיניות הבריטית החדשה נסוגה לחלוטין מההתחייבויות של הצהרת בלפור.

### התיישבות
* נוסד קיבוץ נען. (תאריך מדויק לא ידוע)

## נולדו

* 15 במרץ – עדנה סולודר, חברת הכנסת מטעם המערך (נפטרה ב-2024) 
* 6 במאי – מוטה גור, הרמטכ"ל ה-10 של צה"ל (התאבד ב-1995) 
* 13 ביולי – נעמי שמר, פזמונאית ומלחינה ישראלית (נפטרה ב-2004) 
* 9 בספטמבר – אורה נמיר, חברת הכנסת ושרת העבודה והרווחה (נפטרה ב-2019) 
* 7 בדצמבר – דני קרוון, פסל וצייר ישראלי, חתן פרס ישראל (נפטר ב-2021)

## נפטרו

**([[:קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1930]])**

קטגוריה:שנים בארץ ישראל
ארץ ישראל