open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
דרך יריחו

**דרך יריחו**, בסימון הארצי **[[כביש 417]]** הוא רחוב המהווה ציר תנועה ראשי במזרחה של ירושלים. הדרך מובילה ממוזיאון רוקפלר ורחוב סולטאן סולימאן לעבר הר הזיתים, ואדי קדום, אבו דיס, אלעיזריה. הוא עובר בכניסה למעלה אדומים ומסתיים במחלף אדומים, בו הוא מתמזג עם כביש 1 לכיוון מדבר יהודה וים המלח. הכביש סלול על הדרך ההיסטורית מירושלים ליריחו ("דרך יריחו"). החל מסלילתו של כביש 1 דרך צומת הגבעה הצרפתית עד למחלף אדומים החל לשמש כביש 1 כדרך ליריחו וים המלח.

אבו דיס ואלעיזריה נמצאות בשליטת הרשות הפלסטינית והדרך סגורה למעבר ישראלים.

דרך יריחו היא אחת מכמה דרכים עתיקות מירושלים לערים אחרות אשר כיום נמנות עם רחובות העיר. השם "דרך יריחו" ניתן לה בדומה לדרכים אחרות שיצאו מירושלים ונקראו על שם היעד אליהן הובילו, וכיום מהווים חלק ממארג רחובות ירושלים החדשה: דרך שכם, רחוב יפו, דרך עזה, דרך בית לחם ודרך חברון.

## היסטוריה
נתיב ההולכים מהעיר העתיקה לכיוון מדבר יהודה הוא בן אלפי שנים, כאשר עוד בימי בית המקדש הראשון ואף לפניו, נמלטו תושבי ירושלים מהעיר בתוואי הדרך ליריחו. כך על פי המסורת, נמלט דוד המלך מפני בנו אבשלום דרך התוואי היורד לאורך נחל קדרון למדבר יהודה. גם בימי בית המקדש השני שימשה הדרך כנתיב מילוט של תושבי ירושלים מפני עריצות השליטים השונים. כך נעשה שימוש בדרך בימי החשמונאים וגם הכתות היהודיות השונות ובהם כת האיסיים, עשו שימוש בדרך בעלותם לירושלים ובחזרתם למגוריהם במדבר. התוואי שימש גם עולי רגל נוצרים שבאו לירושלים מנהר הירדן וקישר בין הכנסיות שעל הר הזיתים לעיר העתיקה.

בימי העות'מאנים והמנדט הבריטי החלה הדרך לקבל צביון עירוני יותר, בעיקר כשנוסדה שכונת א-טור על הר הזיתים ואוכלוסיית העיר גדלה. הדרך שימשה כנתיב ראשי לים המלח, ליריחו וכן ליישוב העברי בית הערבה. לשיאה הגיעה דרך יריחו בתקופת השלטון הירדני על מזרח ירושלים. אז הרחיבו הירדנים את הדרך, תוך הרס וחילול ומצבות וקברים בחלקות היהודיות. הדרך שימשה עורק תחבורה ראשי ממרכז העסקים בסביבות שער הפרחים ורחוב צלאח א-דין, לעבר גשר אלנבי ומרכז הממלכה הירדנית בעמאן. הדרך מוזכרת בשיר ירושלים של זהב אשר נכתב באותה תקופה, כדרך אשר שממה מנוסעיה היהודים, אשר היו מנועים לנסוע בה בדרכם לים המלח במשך 19 שנים. לאחר איחוד שני חלקי ירושלים במלחמת ששת הימים, חזרה הדרך לשמש ישראלים רבים בדרכם לים המלח ואילת והמשיכה גם לשמש פלסטינים ועולי רגל נוצרים, לכיוון יריחו וגשר אלנבי.

עם פרוץ האינתיפאדה הראשונה ב-1987, יחד עם סלילת תוואי כביש 1 מהגבעה הצרפתית למעלה אדומים, ירדה בצורה חדה כמות הישראלים אשר השתמשו בדרך יריחו כנתיב תחבורה לים המלח. סלילת **מנהרת הר הצופים** ובניית גדר ההפרדה מסביב לירושלים, צמצמו עוד יותר את חשיבותה של דרך יריחו, הן ליהודים והן לפלסטינים, כנתיב תחבורה לכיוון מזרח. עם זאת, גידולן של השכונות ראס אל עמוד וא-טור ובנייתה של השכונה היהודית מעלה הזיתים וקדמת ציון, יחד עם תנועת המבקרים לכנסיות בהר הזיתים ובית הקברות היהודי שם, העצימו את תהליך השינוי של דרך יריחו, מכביש בינעירוני המקשר את העיר עם ירדן, לדרך עירונית ירושלמית המשמשת ערבים ויהודים כאחד.

נעמי שמר ציינה בשירה ירושלים של זהב את תוואי כביש זה בשורה "נשוב נרד אל ים המלח בדרך יריחו".

## אתרים
* כנסיית גת שמנים
* מרכז המידע של הר הזיתים מטעם עמותת אלע"ד
* תחנת המשטרה של מחוז ש"י

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

יריחו
כביש 417
קטגוריה:ירושלים: כבישים
קטגוריה:ישראל: רחובות על שם ארץ ישראל ויישובים בה
שבו-שבו

**שַבּוּ-שַבּוּ** (ביפנית: **しゃぶしゃぶ**) הוא מאכל יפני ממשפחת מאכלי הנאבה (תבשילי קדירה). הוא מוגש כבשר וירקות הפרוסים דק. המאכל מבושל במים ומוגש עם רטבים לטבילה. המונח **שַבּוּ-שַבּוּ** נלקח מהצליל "סוויש סוויש" - הנשמע כאשר בוחשים את הרכיבים בסיר הבישול.

השבו-שבו נאכל בצורה שיתופית על ידי קבוצת אנשים. הסועדים טובלים באמצעות מקלות אכילה פרוסות דקות של בשר בקר בסיר מים מחומם (לרוב החימום מתבצע באמצעות פלטה חשמלית או פתילייה כוהלית) במשך כדקה, עד להתבשלותו של הבשר. הסיר נשמר בטמפרטורה הקרובה לרתיחה ומכיל תערובת של מיני ירקות ותבלינים המעשירים את טעמו של הבשר. לאחר בישול הבשר בסיר הוא נטבל שנית בקערה המכילה רוטב סויה ובממרח שומשום (מעין טחינה יפנית) ונאכל מיד.

משך הזמן הדרוש לבישול ולאכילת כל פרוסת בשר הוא ארוך יחסית ולעיתים קרובות אובדת האחיזה בפרוסת הבשר בתוך הסיר המהביל ויש לאתרה מחדש בעזרת מקלות האכילה. מאפיינים אלו של המנה הופכים את אכילת השבו-שבו בצוותא למעין בילוי חברתי, אשר נמשך לעיתים שעות מספר.

מקורו של המאכל במאה ה-13, בצבאותיו של ג'ינגיס חאן, אשר היו מבשלים פרוסות דקות של בשר על ידי טבילתן במים רותחים, כדי לקצר את משך הבישול. המאכל הפך פופולרי ביפן רק באמצע המאה ה-20, אך במהרה הותאם למטבח היפני והפך למזוהה איתו. ביפן השבו-שבו נחשב למאכל חורפי המסייע לסועדים להתחמם ולבלות יחדיו.

## היסטוריה
המאכל "**שַבּוּ-שַבּוּ"** הומצא ביפן במאה ה-20 עם פתיחתה של מסעדת "סואהירו" באוסקה, שם הומצא השם. מקור השם הוא מהסיר החם הסיני המכונה "בשר כבש מבושל מיידית" (Shuàn Yángròu). בעלי מסעדת "סואהירו" באוסקה, "צ׳ואיצ׳י מיאקי" רשם את השם כסימן מסחרי בשנת 1952. שבו-שבו הפך ליותר ויותר פופולרי באזור קנסאי ובשנת 1955, הוא נוסף גם לתפריט המסעדות בטוקיו, ולאחר מכן התפשט ברחבי יפן.

## ראו גם
* הוט פוט

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:המטבח היפני
שובה (מאכל)

ממוזער|שמאל|250px|שלבי הרכבת הסלט
**שוּבָּה** (ברוסית: **Сельдь под шубой**, מילולית: "מליח באדרת פרווה", גם **Селёдка под шубой**, מילולית: "דג מלוח באדרת פרווה", ידוע גם כ"דג בפרווה") הוא סלט שכבות מהמטבח הרוסי, הכולל ירקות מבושלים (תפוח אדמה, סלק וגזר) מעורבבים במיונז, דג מליח, ביצים קשות ולעיתים גם בצל. מכינים את הסלט ללא ערבוב השכבות, כך שבעת ההגשה נראות בכל פרוסה כל השכבות, כאשר לכל שכבה צבע אופייני.

כל מרכיבי הסלט מגורדים או קצוצים לקוביות קטנות. הרכבת הסלט נעשית בדרך כלל לפי הסדר הבא, מלמטה למעלה:
* שכבת מליח שיש המערבבים בו גם בצל סגול (אפור-ורוד),
* שכבת תפוחי אדמה מבושלים (צהוב חיוור),
* יש המוסיפים שכבת גזר מגורד (כתום),
* שכבת סלק מבושל מגורד (סגול),
* שכבת חלבוני ביצה קשה (לבן),
* שכבת חלמוני ביצה קשה (צהוב עז),
* יש המוסיפים מעל מעט בצל ירוק קצוץ או עלי פטרוזיליה להוספת צבע ירוק.

## קישורים חיצוניים

ממוזער|ימין|250px|פרוסה המציגה את השכבות השונות של הסלט, בגרסה צמחונית של המנה

קטגוריה:סלטים
קטגוריה:מאכלי דגים
קטגוריה:המטבח הרוסי
קטגוריה:המטבח הסובייטי
ממשלת ישראל הארבע עשרה

**ממשלת ישראל הארבע עשרה**, בראשותה של גולדה מאיר, פעלה מ-17 במרץ 1969 ועד 15 בדצמבר 1969, בתקופת כהונתה של הכנסת השישית, לאחר פטירתו של לוי אשכול ועד לבחירות לכנסת השביעית.

## הרכב הכנסת השישית ערב הקמת הממשלה
[250px|שמאל|ממוזער|ממשלת ישראל הארבע עשרה בראשותה של [גולדה מאיר בבית הנשיא זלמן שזר]]

## הקמה
עם מותו של לוי אשכול ב-1969 הועדפה מאיר על פני מועמדים כיגאל אלון, ראש הממשלה בפועל בימים שאחרי פטירת אשכול, וכמשה דיין, שעימות בינו לבין אלון נחשב למסוכן למפלגה, וכפנחס ספיר, שלו היה סיכוי טוב יותר לזכות בתפקיד, אך הוא העדיף לוותר עליו. מאיר, שלא זכתה לתמיכה רבה טרם כניסתה לתפקיד, נחשבה למועמדת של פשרה כשמונתה על ידי מרכז מפלגת העבודה ברוב של 287 חברים ו-45 נמנעים לראש ממשלה מטעמה. מאיר החלה לכהן כראש ממשלת ישראל ב-17 במרץ 1969, וכיהנה במשך 5 שנים. עד היום היא האישה היחידה בישראל שמילאה תפקיד זה. רק החרדים הביעו במפורש התנגדותם למינויה על רקע מינה.

## ציוני דרך ומדיניות

## סיעות הקואליציה

;מספר הח"כים החברים בקואליציה:
* 104 ח"כים במשך כל תקופת הממשלה הארבע עשרה (17 במרץ 1969 - 15 בדצמבר 1969).

## הרכב הממשלה
הממשלה מנתה 22 שרים, כאשר כולם המשיכו מהממשלה הקודמת, למעט גולדה מאיר שהחליפה את לוי אשכול שנפטר.

### חילופי שרים

## קישורים חיצוניים
* 

①14
קטגוריה:הכנסת השישית
קטגוריה:1969 בישראל
קטגוריה:1969 בפוליטיקה
הצופן (סדרת טלוויזיה)

**הצופן** הוא שעשועון טלוויזיה ישראלי ששודר בערוץ הראשון בקיץ 2007. הסדרה נעשתה בפורמט של סדרה של ערוץ 4 הבריטי בשם "Codex", שנוצרה בהשראת הספר "צופן דה וינצ'י".

מבקרת רשות השידור יצאה נגד העלות הגבוהה של הפקת התוכנית ונוהלי העבודה.

## אופן המשחק
בבסיס התוכנית עמד כתב חידה הכתוב בצופן בו סימנים מחליפים אותיות. המתחרים, כקבוצה, קבלו משימות קבוציות שונות ואם הצליחו במשימה נחשפו שתי אותיות מכתב החידה. בסוף כל משימה נשאלו המתחרים שאלה כמותית ומי שתשובתו הייתה הרחוקה ביותר - הודח מן הצוות.

בכל פרק התחרו חמישה אנשים, שבילו את הלילה במוזיאון, על פיצוח צופן הקשור לאחד המוצגים במוזיאון ולהיסטוריה של עם ישראל.

לגמר, שנערך בהיכל הספר, הגיעו המתחרה ששרד את כל השלבים ואחד מבין המודחים. כל אחד מהם בחר לו עוזר ולשני הזוגות נתן זמן קצוב לפענח את הצופן. לאחר הפיענוח, נתגלה כתב חידה אשר באמצעות פתרונו היה על המתחרים בגמר לבחור את הפרט הנכון מבין חמישה פרטים אשר ב"חדר המטמון".

הפרס לזוכה (ולא תמיד היה כזה) היה נופש זוגי באחת מבירות אירופה.

## הפקה
את התוכנית שצולמה במוזיאון ישראל בירושלים וכוללת עשרה פרקים, הנחה עמנואל הלפרין.

JCS הפקות פנתה לחברות הגדולות במשק ולמוסדות חינוכיים על מנת לגייס מועמדים ראויים, אך עם זאת ביקשה להדגיש כי "השכלה אינה הפרמטר העיקרי להצלחה בתוכנית, אלא יכולות אינטלקטואליות ואינטליגנציה של המתמודדים".

שודרו עשר תוכניות והאחרונה שבהן הייתה "ספיישל סלבריטאים". הפקת התוכנית האחרונה הייתה קשה להפקה, עורך התוכנית רועי סטריקובסקי אמר בריאיון לאתר Nrg: "אנו מתקשים לאתר סלבס אינטליגנטים. בהפקה הרכיבו רשימה עם האנשים הרצויים שכוללת פוליטיקאים, אנשי עסקים, מגישי טלוויזיה ספורטאים וזמרים, אולם גיוס האנשים אינו דבר פשוט שכן מרביתם חוששים מפני התוכנית, אנשים מראש לא אוהבים לבחון את עצמם בטלוויזיה, אך יש גם מי שאינם מפחדים להתמודד עם האתגר".

גורם נוסף בהפקה אמר כי "לצערנו אותם סלבריטאים שמביאים רייטינג הם לא בהכרח אלו שיעשו חייל בריאליטי שבא לבדוק את האינטליגנציה שלהם. עם זאת אני בטוח שנמצא מישהו".

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שעשועוני טלוויזיה
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-2000
קטגוריה:הערוץ הראשון: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות מבוססות על פורמט בריטי
רומיקו טקהאשי

**רוּמִיקוֹ טַקַהָאשִׁי** (ביפנית: **高橋 留美子**; נולדה ב-10 באוקטובר 1957, ניאיגטה, יפן) היא אמנית מאנגה יפנית.

## ביוגרפיה

כבר כשהייתה ילדה גילתה טקהאשי עניין במאנגה, ולאחר שסיימה את לימודיה בבית הספר התיכון היא נרשמה לבית ספר למאנגה (במסגרת הקולג' שבו למדה) בניהולו של קזואו קואיקה. תחת חסותו של קזואו פרסמה את עבודותיה הראשונות.

טקהאשי היא אחת מהנשים העשירות ביותר ביפן. 200 מיליון עותקים של עבודותיה נמכרו ברחבי העולם, ולמעלה מ-170 מיליון עותקים של ביפן לבדה.

## מאנגות ביצירתה

* אורוסיי יטסורה (1978 - 1987)
* מייסון איקוקו (1980 - 1987)
* ראנמה ½ (1987 - 1996)
* אינויאשה (1996 - 2008)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אנימטורים יפנים
קטגוריה:אמני מאנגה
קטגוריה:ילידות 1957
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1957
מערבל מזון

שמאל|ממוזער|250px|מערבל מזון נייח
שמאל|ממוזער|250px|מערבל מזון ידני
**מערבל מזון** או **מיקסר** (מאנגלית: mixer) הוא אביזר מטבח חשמלי המשמש להקצפה וערבול של מוצרי מזון.
ישנם שני סוגי מערבלים עיקריים - מערבל נייח ומערבל ידני.

מערבל המזון הידני הומצא בשנת 1870 על ידי טרנר ויליאמס ונועד במקור רק להקצפת ביצים.

מערבל המזון הידני מוחזק ביד באמצעות ידית המחוברת למכל ובו מנוע חשמלי המסובב שני מטרפים שיש להשקיע בתוך המזון אותו רוצים להקציף.

מערבל המזון הנייח דומה במהותו למערבל מזון ידני אך הוא כולל גם כן התומך במשקל המנוע והמטרפים ומאפשר למכשיר לעמוד יציב. מערבל מזון זה הומצא והחל להימכר ב-1918 בארצות הברית.

במערבלי המזון המודרניים ישנה אפשרות לוויסות מהירות ההקצפה.

## תפקידי מערבל המזון וסוגי המטרפים השונים
* המטרף הקלאסי - דמוי מטרפה. נועד להקצפת ביצים, אקוופאבה או שמנת מתוקה לקצפת ויכול לשמש גם לערבוב בלילות.
* וו ערבול (נקרא בסלנג "וו גיטרה" או "וו K" עקב צורתו במערבלי מזון של חברת "קנווד") - נועד בעיקר לשם הקצפת מסות שומניות (מרגרינה, סוכר וביצים) ומשמש גם להכנת גם בהכנת בצק פריך. שאריות שנותרו על גבי הוו מנוקות בעזרת כף היד או קלף בלבד. ניתן לערבב בעזרת הוו מסות נוספות הדורשות עיבוד או ערבוב והן כבדות מדי לשם שימוש במטרפה ומכבידות על חוטיה (למשל בצק רבוך). ניתן גם לערבב איתו בלילות כגון בלילות פנקייק, וופל בלגי, ועוגות בחושות.
* וו לישה - וו (נקרא גם קרס) זה משמש להכנת בצקים ובעיקר כאלה הדורשים לישה מרובה כמו בצק שמרים או בצק פסטה. נקרא "קפטן הוק" בפי הקונדיטורים, בשל צורתו המזכירה יד תותבת של שודדי ים.

## ראו גם
* מטרפה
* ממחה

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מכשירי מטבח
קטגוריה:מכשירי חשמל ביתיים
קטגוריה:ארצות הברית: המצאות
ממחה

שמאל|ממוזער|150px|ממחה
**מַמְחֶה**, או בשמו המוכר יותר, **בְּלֶנְדֶּר**, הוא מכשיר מטבח חשמלי המשמש לריסוק מזון והפיכתו למחית או לערבול מהיר של מוצרי מזון נוזליים.

נהוג לקרוא למכשיר "מערבל" עקב תרגום מילולי של הפועל Blend באנגלית.

## מבנה הממחה ודרך פעולתו
ימין|ממוזער|100px|איור מבנה הממחה
הממחה מורכב ממכל אחסון העשוי פלסטיק קשיח, נירוסטה או זכוכית המורכב על בסיס יציב המכיל מנוע שאליו מחוברים להבים מסתובבים. בראש המכל מורכב מכסה שמונע מהמזון המרוסק לעוף החוצה מהמכל תוך תנועת הערבול.

המזון מוכנס למכל לאחר שהורכב על הבסיס ובלחיצת כפתור מתחילים הלהבים להסתובב במהירות ולרסק את המזון תוך ניצול כוח המשיכה המופעל על המזון והכוח הצנטריפוגלי של סיבוב הלהבים. ברוב הממחים המודרניים קיים התקן בטיחות המונע מהממחה לפעול אם לא הורכב כראוי. חלקם מצוידים בברז מובנה למזיגת המזון המרוסק לכוסות ולפעמים גם במוט ערבול העוזר לדחוס את המזון לעבר הלהבים ומעוצב כך שלא יוכל לעולם לפגוע בלהבים עצמם.

בממחים בעלי הספק חשמלי נמוך יש צורך להוסיף מעט נוזלים למזון שבמכל על מנת שהממחה יפעל כראוי. לרבים מהם מצורפת אזהרה לגבי משך הזמן המרבי להפעלה רצופה, כדי למנוע פגיעה במנוע. יש ביניהם אף ממחים שזמן פעולתם הרצוף מוגבל ל-30 שניות.

## ממחה ידני
שמאל|ממוזער|80px|ממחה ידני
הממחה הידני (מכונה גם "**בלנדר מוט**") מורכב מגליל פלסטיק שקצהו האחד מחובר לתקע, והוא מעוצב כך שניתן יהיה להחזיקו בנוחות בכף היד. על גבי הגליל נמצא כפתור ההפעלה שעליו לוחצים בעזרת האגודל. בחלקו האמצעי נמצא מנוע המפעיל את הלהבים שמחופים בדפנות פלסטיק בקצהו התחתון של הגליל. לממחה הידני אין מכל משלו אך ניתן להשקיעו במזון ולהפעילו כך שירסק את המזון ובמקביל יפעיל עליו כוח צנטריפוגלי.

יתרונותיו של הממחה הידני היא פשטות העבודה למול הממחה החשמלי, כמו גם היכולת לרסק כמות גדולה יותר שאיננה נכנסת במכל הפלסטיק הקבוע של המכשיר - למשל כאשר רוצים לרסק גושי מזון המצויים בתוך סיר גדול. עם זאת, לממחה הידני חסרון של הספק חשמלי נמוך בהרבה מזה של הממחה הרגיל.

## היסטוריה
הממחה הומצא על ידי **סטיבן פולבסקי** ב-1922 ובשנת 1946 מכר את חברתו לחברת **אוסטר**, יצרנית ציוד מספרות שנמכרה ב-1960 לחברת **סנבים** (Sunbeam).

בשנת 1937 המציא **פרד אוסיוס** סוג נוסף של ממחה תעשייתי ופנה לעזרתו של המוזיקאי **פרד וארינג**, שהסכים לממן את המוצר והחל לייצר אותו מסחרית בשנת 1937. מכשיר זה תרם רבות לפופולריות של משקאות השייק בארצות הברית.

## תפקידי הממחה במטבח
* ריסוק קרח, פירות וגלידה על מנת ליצור משקאות שונים.
* הכנת מרקים מחיתיים, למשל מרק בטטה או כרובית העשויים מהירק שעל שמם הם קרויים.
* הכנת ממרחים כגון פסטו.
* ערבול מהיר של בלילות כגון בלילת פנקייק.

## בתרבות
* בערוץ הילדים הייתה תוכנית בישול בשם "הבלנדר" שהתרחשה בתוך חללית והמנחים עמוס שוב ואפרת רייטן (לימים חברת כנסת) הגישו לצופים מתכונים שאפשר להשתמש בממחה.

## ראו גם
* מערבל מזון
* מעבד מזון

## קישורים חיצוניים

*  היסטוריית הממחה 

קטגוריה:מכשירי מטבח
קטגוריה:ציוד בר
קטגוריה:כלי מעבדה
וולפגנג פאק

**וולפגנג יוהאן פַּאק** (באנגלית: **Wolfgang Johann Puck**) נולד בשם **וולפגנג יוהאן טופשינג** (**Wolfgang Johann Topfschnig**; ב-8 ביולי 1949) הוא שף, איש עסקים והבעלים של כמה רשתות של מסעדות אמריקאיות. בין המסעדות שבבעלותו נמנות מסעדת ספאגו, ורשתות וולפגנג פאק קפה (Wolfgang Puck Café) ווולפגנג פאק אקספרס (Wolfgang Puck Express).
בבעלות וולפגנג פאק למעלה ממאה מסעדות ובתי קפה ברחבי העולם.

## קורות חיים
פאק נולד למריה טופשינג (Maria Topfschnig) - אם חד הורית. אביו נטש את אימו עוד בטרם נולד. בשנת 1956 נשאה מריה את יוזף פאק (Josef Puck) אשר אימץ את וולפגנג. למריה וליוזף נולדו בן ושתי בנות.

פאק למד בישול במטבחה של אימו אשר עבדה כשפית מאפים. פאק לא למד בבית ספר לבישול, אולם התמחה במסעדה אוסטו דה בומאנייר של ריימון תווילייה (Raymond Thuilier) שבפרובאנס; במלון אוטל דה פארי שבמונקו ובמסעדת מקסים שבפריז. בשנת 1973 עבר פאק לארצות הברית, עבד במסעדת "לה טור" (La Tour) באינדיאנפוליס שבמדינת אינדיאנה ובשנת 1975 עבר ללוס אנג'לס שם עשה לעצמו שם בהפכו את מסעדה "מה מייזון" (Ma Maison) הכושלת להצלחה גדולה ופיתח בה את המטבח הקליפורני.

בעקבות הצלחתו פתח וולפגנג מספר רשתות של מסעדות, כתב ספרי בישול, הקים קו ייצור של אביזרי מטבח. פאק הוא מספק המזון הרשמי לטקסי האוסקר, הופיע במספר רב של סדרות טלוויזיה וסרטים, ובתוכניות בישול רבות.

לפאק שני בנים - קמרון וביירון מגרושתו ברברה לאזארוף (Barbara Lazaroff) ושני בנים נוספים: אוליבר וולפגנג ואלכסנדר וולפנג מארוסתו האתיופית גלילה אסאפא.

בין השנים 2002–2007 מסעדותיו של פאק המשתמשות שימוש רב בכבד אווז עוררו ביקורת רבה. בעקבות ביקורת זו החליט פאק במרץ 2007 להפסיק להשתמש בכבד אווז ולרכוש בשר וביצים שגודלו בתנאים הומניים. אירוע בו בישל פאק ב-27 בפברואר 2007 עורר הדים רבים לאחר שהיה חשש שבשל זיהום נדבקו רבים מידועני הוליווד בצהבת.

## לקריאה נוספת
* שגיא כהן, ** מדריך מפה למסעדות הטובות בעולם**, הוצאת מפה, תשס"ג 2003, עמ' 145.

## קישורים חיצוניים

* 
* ביוגרפיה רשמית 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שפים אמריקאים
קטגוריה:מחברי ספרי בישול אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1949
ציור בקפה

[שמאל|ממוזער|250px|רוזטה מצוירת בכוס [קפוצ'ינו]]
ממוזער
המונח **ציור בקפה** (באנגלית: **Latte Art**) נאמר על  ציורים שמצוירים עם חלב מוקצף על גבי קצף המשקאות (קרמה) מבוססי אספרסו.
[שמאל|ממוזער|250px|לב מצויר בכוס [קפוצ'ינו]]

ישנן שתי דרכים ליצור ציורי קפה: האחת על ידי שליטה במזיגת החלב מקנקן ההקצפה לתוך המשקה - "ציור במזיגה חופשית". דרך נוספת לציור על גבי קצף היא באמצעות כלי (דוגמת קיסם), שיטה שידועה כ"חריטה" או "Etching", לעיתים בשילוב עם סירופים ואבקות שונות להוספת אפקטים. לעיתים משתמשים בשילוב של שתי השיטות. מקובל לצייר בקפוצ'ינו, אולם ניתן לצייר גם במשקאות אחרים. אומנות הציור בקפה התפתחה במקביל לעליית הפופולריות של משקאות אספרסו משובחים בעולם.

כיום מתקיימות במקומות שונים בעולם תחרויות של ציורים בקפה בהם מוזגי קפה, המכונים בריסטה, מציגים לראווה את כישוריהם.

הסוגים הנפוצים של ציורים בקפה במזיגה חופשית הם לב, רוזטה, טוליפ וברבור. הסוגים הנפוצים של ציורים בקפה בחריטה הם סמיילי, לבבות עוקבים ופרפר.

## קישורים חיצוניים

* האתר של לואיג'י לופי ללימוד ציור בקפה, מאורכב מהמקור  
* מהי אומנות הציור בקפה? - בלוג ואתר בנושא ציור בקפה 

קטגוריה:תרבות קפה
קטגוריה:טכניקות אמנותיות
אלן דיר

**אלן (אל) כריסטופר דיר** (באנגלית: **Alan "Al" Christopher Deere**; 12 בדצמבר 1917 – 21 בספטמבר 1995) היה טייס ספיטפייר ניו זילנדי ומפקד להק בשירות חיל האוויר המלכותי בזמן הקרב על בריטניה ומחבר הספר האוטוביוגרפי "תשע נשמות".

על שירותו זכה באות השירות המצוין ולתואר קצין במסדר האימפריה הבריטית.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:טייסי חיל האוויר המלכותי במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:סופרים ניו זילנדים
קטגוריה:הקרב על בריטניה
קטגוריה:מעוטרי אות השירות המצוין
קטגוריה:קצינים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:ניו זילנד: תעופה צבאית
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1917
קטגוריה:ניו זילנדים שנפטרו ב-1995
סלמי

**סלמי** (איטלקית **Salame**) הוא סוג של נקניק מומלח שמקורו במטבח האיטלקי. בעבר נבעה הפופולריות של הסלמי מהיותו מוצר בשר שניתן לאחסנו בטמפרטורת החדר.

מקור שמו של הסלמי במילה האיטלקית להמלחה (Salatura).

## מרכיבי הסלמי
הסלמי המסורתי מורכב מתערובת של:
* בשר קצוץ של חזיר, עגל, עז, סוס ואווז.
* יין
* מלח
* מגון עשבי תיבול ותבלינים.

בסלמי המודרני התערובות כוללות מרכיבים נוספים כדי לגרום לתסיסה מהירה יותר ולשימור הנקניק לזמן רב יותר. ישנם יצרנים שנמנעים מלהוסיף חנקה וניטריטים (חומצות מלח חנקני) כדי לייצר מוצר הנחשב בריא ואורגני יותר.

## סוגי הסלמי
קיימים סוגי סלמי רבים, רבים מהם נקראים לפי מקורם (האזור או ארץ המקור שלהם). בין השאר סלמי נקראים על שם ארל, ג'נובה, הונגריה ומילאנו. מרביתם בטעמי שום ובצל. ישנם סוגים מסוימים, בעיקר אלו שמקורם בספרד, רוב הסוגים ההונגריים וחלק מהסוגים מדרום איטליה (כמו פפרוני שמקורו בנקניקיה נפוליטנית פיקנטית) המכילים פפריקה או אבקת צ'ילי שונים ברמת קיצוץ הבשר, בגודלם ובסוג המעטפת.

## ראו גם
* שיטת הסלאמי
* פיק סגד - חלוץ יצרני הסלמי ההונגרי

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נקניקים
קטגוריה:המטבח האיטלקי
קטגוריה:המטבח ההונגרי
קטגוריה:מזון מעושן
קטגוריה:מאכלים מלוחים
טיטוס טובלר

**טיטוס טוֹבְּלֶר** (בגרמנית: **Titus Tobler**; 25 ביולי 1806, שווייץ - 21 בינואר 1877, מינכן, גרמניה) היה רופא וחוקר ארץ ישראל ולשונאי שווייצרי בן המאה התשע עשרה. עבד כרופא בשווייץ. בין שנות הארבעים לשנות השישים של המאה התשע עשרה יצא טובלר למספר מסעות מחקר במזרח התיכון. 

הוא פרסם את מחקריו השונים על ארץ ישראל. במחקריו עסק במגוון תחומים, מזיהוי מקום קבורתו של ישו ואמיתות המסורת הקתולית בדבר קבורתו בכנסיית הקבר ועד למצב מוסדות הרפואה בארץ ישראל במאה התשע עשרה. כמו כן הוציא לאור כתבים העוסקים בעולי רגל לארץ ישראל מימי הביניים.

ספרו של טובלר על מצב הרפואה בירושלים במאה התשע עשרה תורגם לעברית בשנת 2005 (תשס"ה) על ידי שמעון שטרן.

בשכונת שייח' ג'ראח בירושלים נקרא רחוב על שמו.

## לקריאה נוספת
* חיים גורן, **'לכו חקרו את הארץ**': המחקר הגרמני של ארץ-ישראל במאה התשע-עשרה, ירושלים: הוצאת יד יצחק בן צבי, 1999, עמ' 190–208 ("טיטוס טובלר, המונוגרפיה והביבליוגרפיה").
* טיטוס טובלר, **תרומה לטופוגרפיה הרפואית של ירושלים (סקירת המצב הרפואי בירושלים בשנת 1846): בתי החולים בירושלים** (תרגם מגרמנית וההדיר: שמעון שטרן, ייעוץ מדעי: זהר עמר), רמת גן: אוניברסיטת בר-אילן, תשס"ה.
* טיטוס טובלר, **דפי מזכרת מירושלים** (תרגום מגרמנית: שמעון שטרן, עריכה: זהר עמר), המחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה, אוניברסיטת בר-אילן, תשפ"ב.

## קישורים חיצוניים

* כתביו של טיטוס טובלר בספרייה הלאומית
* 
*  (פרסומים העוסקים בארץ-ישראל)
* 
* מפות טובלר, אוסף המפות ע"ש ערן לאור, הספרייה הלאומית
* *[https://archive.org/details/bub_gb_ylwbAAAAMAAJ/page/n7   Bibliographia Geographica Palestinæ]* - ביבליוגרפיה של הספרות הגאוגרפית על ארץ ישראל שפרסם טובלר ב-1867
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רופאים שווייצרים
קטגוריה:חוקרי ארץ ישראל
קטגוריה:מדענים שווייצרים
קטגוריה:בלשנים ולשונאים
קטגוריה:מילונאים
קטגוריה:חוקרי ירושלים
קטגוריה:שווייצרים שנולדו ב-1806
קטגוריה:נפטרים ב-1877
דגימה (מוזיקה)

[200px|ממוזער|[די ג'יי פרמייר בוחר מוזיקה לדגימה]]
**דגימה** או **סימפול** במוזיקה היא שימוש חוזר בצלילים מוקלטים ביצירה מוזיקלית אחרת. דגימה יכולה להיות של חריזה, לחן, דיבור, קולות או קטעים מוזיקליים, ולהיבנות על גבי שכבות, לעבור איזון והתאמות מהירות או להשתנות בכל דרך אחרת. דגימות בדרך כלל נעשות על ידי שימוש בדוגם צלילים או על ידי תוכנות עריכה.

דגימות מוזיקליות היוו את הבסיס למוזיקת היפ הופ, שצמחה בשנות ה-80 של המאה ה-20 על ידי מפיקים מוזיקליים שדגמו מוזיקת פאנק ונשמה, ועל גביהם הדביקו קטעי ראפ. דגימות מוזיקליות היוו השראה לכל סוגות המוזיקה, ובעיקר עבור מוזיקה אלקטרונית ופופ. מוזיקאים שונים יצרו אלבומים שלמים על ידי דגימות, לדוגמה האלבום "Endtroducing....." של המפיק המוזיקלי די ג'יי שאדו, המורכב כמעט כולו אך ורק מסימפולים.

דגימת מוזיקה ללא היתר יכולה להפר זכויות יוצרים. התהליך של קבלת היתר לביצוע דגימה מוזיקלית (clearance) עשוי להיות מורכב ויקר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מחלוקות במוזיקה
קיימן איירווייז

[ממוזער| [בואינג 737|בואינג 737-300 של קיימן איירוויז בנמל התעופה הבינלאומי אוון רוברטס]]
**קיימן איירווייז** (באנגלית: **Cayman Airways**) היא חברת תעופה שבסיסה בגראנד קיימן, איי קיימן, והיא חברת התעופה הלאומית של איי קיימן. היא מפעילה בעיקר מטוסי נוסעים ליעדים מקומיים ובינלאומיים, עם אפשרות לשירותי מטען לכל יעד ושירות טיסות צ'רטר מוגבל. בסיס החברה נמצא בנמל התעופה הבינלאומי אואן רוברטס, גראנד קיימן. קמע החברה הוא סיר טרטל, הנמצא ליד הלוגו.

## היסטוריה
החברה הוקמה ביולי 1968 כדי להחליף את קיימן בראק איירוויז, והולאמה בשנת 1977. החברה הפעילה טיסות אזוריות משדה התעופה הבינלאומי אואן רוברטס בג'ורג' טאון, גראנד קיימן לשדה התעופה הבינלאומי ג'ררד סמית' בקיימן בראק. החברה הפעילה בתחילה מטוסי DC-3. טיסות בינלאומיות החלו בשנות ה-70, עם מטוס DC-6 אחד מושכר למיאמי. החברה רכשה את מטוס הסילון הראשון שלה, BAC One-Eleven, ב-1976, והתחילה לטוס ליעדים שונים בארצות הברית. חברת התעופה שדרגה לבואינג 727 ב-1982, והגדילה עוד יותר את היכולות האזוריות והבינלאומיות. מטוסים אלה הוחלפו בסופו של דבר על ידי מטוסי בואינג 737-200. חברת התעופה נאבקה במהלך שנות ה-90 המוקדמות, אך למרות זאת סיוע כלכלי מהממשלה, ארגון מחדש, צי חדש ויעדים חדשים כמו בוסטון, שיקגו, פורט לודרדייל והוואנה עזרו לחברה להתמודד עם הקשיים הכלכליים.

## צי המטוסים
צי המטוסים של החברה נכון לדצמבר 2018:

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות תעופה לאומיות
קטגוריה:איי קיימן
קטגוריה:הקריביים ואמריקה המרכזית: חברות תעופה
אריק לייבלי

**אריק לורנס לייבלי** (באנגלית: **Eric Lawrence Lively**; נולד ב-31 ביולי 1981) הוא שחקן עבר אמריקאי. אחיה הגדול של בלייק לייבלי.

## ביוגרפיה
אריק לייבלי נולד באטלנטה, ג'ורג'יה ב-31 ביולי 1981 למשפחה שעוסקת בתעשיית הבידור. יש לו שלוש אחיות, בלייק, לורי ורובין, וכמו כן אחיו הגדול ג'ייסון שיחק בסרט "חופשה מטורפת באירופה" (1985).

### קריירה
כאשר לייבלי היה תינוק הוא הופיע בסרטו הראשון, "סערת מוחין" (1983), אשר היה סרטה האחרון של נטלי ווד. לאחר שסיים את לימודיו בתיכון, עבר לייבלי לניו יורק כדי ללמוד צילום, התשוקה הראשונה שלו. הוא למד ב"Parsons The New School for Design" בניו יורק. באותה תקופה הוא דגמן לאברקרומבי אנד פיץ'.

כאשר היה בן 13 הופיע לייבלי בתפקיד אורח בסדרה "צער גידול בנות".
לאחר מכן, הוא חזר ללוס אנג'לס בסוף שנות ה-90 והופיע בתפקיד קטן באמריקן פאי (1999).
הוא הופיע בסדרת הטלוויזיה "So Weird" מ-2000 ועד 2001. הוא למד לנגן בגיטרה בשביל התפקיד שלו בסדרה. ב-2003, הופיע לייבלי בקומדיית המצבים, "A Minute With Stan Hooper".

בנוסף, שיחק לייבלי בסדרה "Modern Men" ממרץ עד חודש מאי 2006, ובמקביל שיחק בסרט "אפקט הפרפר 2" את הדמות הראשית, ובסרט האימה "הזן" לצד מישל רודריגז. 

ב-2008 שיחק במותחן הפעולה "חורף מסוכן" לצד קלאן לוץ. ב-2009, הוא הופיע בסדרת הטלוויזיה 24 ובסרט הסדרה 24: גאולה. בשנת 2012 התארח בסדרה "רשימת הלקוחות" בכיכובה של ג'ניפר לאב יואיט. ב-2013 השתתף בסרטו של טיילר פרי, "חג המולד של מדיאה".  

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמריקאים ילידי ג'ורג'יה
קטגוריה:אטלנטה: אישים
קטגוריה:בוגרי בית ספר פרסונס לעיצוב
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקנים ילדים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1981
ארנצ'יני

**ארנצ'יני** (באיטלקית: **Arancini**; מילולית: תפוזונים או דמויי תפוזים) הוא מאכל סיציליאני איטלקי פופולרי המורכב מכדורי אורז ממולאים, מצופים ומטוגנים, בגרסאות שונות ומגוונות.

בסיציליה הארנצ'יני לרוב בצורת חרוט במטרה להזכיר את הר הגעש אטנה.

## מקור
מקור הארנצ'יני בסיציליה, שם הפך למאכל מסורתי במשתה שנערך ביום לוצ'יה הקדושה (ה-13 בדצמבר) בערים פלרמו, סירקוזה וטרפאני. מקור המסורת במשלוח אורז שהגיע ביום לוצ'יה הקדושה ב-1646, והציל את האי מרעב המוני שפקד אותו. על פי המסורת, המאכל הומצא במאה ה-10 כאופן להכין ארוחה מלאה הניתן לאכול בנוחות בזמן רכיבה עבור מסעות הציד של פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.

### מקור השם
מקור השם, שמשמעותו המילולית באיטלקית היא "תפוזים קטנים", מגיע ממראה הארנצ'יני אחרי הטיגון ככדורים קטנים וכתומים. השם ארנצ'יני הוא ברבים, לכדור בודד יש לקרוא "ארנצ'ינו".

## אופן הכנה
הכדורים מורכבים מבלילת אורז, המבושל בחלב או שמנת. באיטליה מכינים אותם משאריות של ריזוטו. הבלילה מעורבבת עם ביצה וגבינה צהובה כגון פרמזן, מעוצבת בצורת כדורים, המגולגלים בפירורי לחם ומטוגנים בשמן עמוק.

### גרסאות ומילויים
250px|ממוזער|ארנצ'יני סיציליאני בצורת חרוט
הגרסה המסורתית והנפוצה ביותר של המאכל היא ארנצ'יני אל-ראגו, גרסה הממולאת ברוטב בולונז וגבינה, לרוב מוצרלה. גרסאות נפוצות נוספות כוללות ארנצ'יני אל-בורו, ממולא בחמאה או רוטב בשמל וארנצ'יני קון פונגי הממולא בפטריות.
מילויים נפוצים נוספים לארנצ'יני כוללים תרד או חצילים.

ברומא נהוג להכין סופלי, מאכל דומה לארנצ'יני, אך מכיל לרוב רוטב עגבניות ומוצרלה. המאכל הצרפתי קרוקט דומה במאפיינו לארנצ'יני אך ניתן להכינו מחומרי גלם אחרים מעבר לאורז.

## ראו גם
* אוניגירי
* קובה (מאכל)

## קישורים חיצוניים

* 
* ארנצ'יני של פרמזן וחציל קלוי עם סלסת עגבניות, באתר השולחן
* ארנצ'יני, מהאתר האיטלקי של ג'אקומו
* כדורי ארנצ'יני, מתכון מאתר Cooks.

## הערות שוליים

קטגוריה:המטבח הים-תיכוני
קטגוריה:אוכל רחוב
קטגוריה:איטליה: אוכל רחוב
הומר היקאם

**הומר היקאם הבן** (באנגלית: **Homer Hadley Hickam, Jr**; נולד ב-19 בפברואר 1943, הוא סופר ומהנדס אווירונאוטיקה אמריקאי הידוע ביצירתו "מודל טיל". הרומן האוטוביוגרפי שלו "נערי הטילים", היה הבסיס לסרט הפופולרי "שמי אוקטובר" (October Sky).

## ביוגרפיה
הומר היקאם הוא בנם השני של הומר היקאם האב ואלסי היקאם. גדל בקולווד, מערב וירג'יניה.
בזמן לימודיו בבית ספר תיכון בנה מספר רב של רקטות עם חבריו. לאחר שסיים את לימודיו המשיך באוניברסיטת וירג'יניה טק (המכון הפוליטכני של וירג'ינה ואוניברסיטת המדינה). לאחר-מכן שירת בצבא ארצות הברית בדרגת סגן במלחמת וייטנאם, שם זכה בציון לשבח ובעיטור כוכב הארד. הוא שירת שש שנים וסיים את תפקידו בדרגת קפטן.

היקאם התחיל לכתוב בשנת 1967, לאחר שחזר מווייטנאם. הוא כתב בעיקר למגוון של מגזינים על הרפתקאות הצלילה שלו, ולאחר מכן הוא כתב על הקרב שהתרחש לאורך החוף המזרחי של אמריקה נגד הצוללות הגרמניות במהלך מלחמת העולם השנייה. אלה הביאו לספרו הראשון, "Torpedo Junction" (ובתרגום חופשי: "הצטלבות טורפדו"), רב-מכר היסטורי צבאי, אשר ראה אור בשנת 1989.
היקאם הועסק כמהנדס בבקרת הטילים בצבא ארצות הברית מ-1971 עד 1981. הוא התחיל לעבוד לראשונה עם נאס"א בשנת 1981, כמהנדס תעופה וחלל. במהלך הקריירה שלו בנאס"א, היקאם עבד בעיצוב ספינת חלל, ובצוות אימונים. כמו כן אימן צוותי אסטרונאוטים רבים למשימות של מעבורות חלל. לפני פרישתו מונה היקאם למנהל המטען הייעודי של התוכנית לתחנת החלל הבינלאומית.

בשנת 1998, יצא ספרו השני "נערי הטילים" ("the Rocket Boys"), סיפור חייו בעיירת הכורים הקטנה קולווד. הספר נעשה פופולרי במהרה, תורגם לשמונה שפות, ונבחר על ידי הניו יורק טיימס לאחד הספרים הטובים של 1998. בפברואר 1999 הוציאו Universal Studios את הסרט "שמי אוקטובר" (October Sky) המבוסס על "נערי הטילים" (באנגלית השם "שמי אוקטובר" הוא אנגרמה של "נערי הטילים"). הספר לראש רשימת רבי המכר בניו יורק טיימס.
ספרו "בחזרה לירח"(1999) ("Back to the Moon") גם כן הפך מיד לספר בכריכה קשה, ותורגם גם לסינית.

"הדרך של קולווד" ("The Coalwood Way") (2000) הוא מראה של העיירה שבה היקאם גדל. הספר זמין גם ביפנית והיה לסירוגין ספר החודש. ספר הזכרונות השני שלו על קולווד הוצא לאור בשנת 2001 ושמו הוא "שמיים מאבנים" (Sky of Stone), אשר הפך לסרט טלוויזיה. ספרו האחרון על קולווד "We Are Not Afraid" הוצא בשנת 2002.

עבודתו האחרונה "The Ambassador's Son" הוצאה לאור בשנת 2005. הספר הוא השני בסדרה פופולרית על ג'וש טורלו, קצין במשמר החופים האמריקני, בזמן מלחמת העולם השנייה.

## משפחתו
נשוי ללינדה טרי היקאם, שחקנית, והעורכת הראשית שלו.

## ספריו
#### סדרת קולווד
* "Rocket Boys"-"נערי הטילים"
* "The Coalwood Way"
* "Sky of Stone"
* "We Are Not Afraid"

#### סדרת ג'וש טורלו
* "The Ambassador's Son"
* "The Keeper's Son"
* "Torpedo Junction"

#### ספרים נוספים
* "Back to the Moon"

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:קצינים וחוגרים בצבא ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וירג'יניה טק
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1943
פרנסס או'קונור

**פרנסס או'קונור** (באנגלית: **Frances O'Connor**; נולדה ב-12 ביוני 1967) היא שחקנית ובמאית קולנוע אוסטרלית.

## ביוגרפיה
פרנסס או'קונור נולדה בוונטג' שבאוקספורדשייר, אנגליה. בגיל שנתיים עברה עם משפחתה לחיות בפרת' שבאוסטרליה, אביה היה פיזיקאי ואמה פסנתרנית. או'קונור קבלה חינוך קתולי קפדני והתחנכה בבית ספר של מנזר בפרת'. היא למדה באקדמיה לאמנויות הבמה של אוסטרליה המערבית, ויש לה תואר ראשון בספרות מאוניברסיטת קרטין.

בין תפקידיה הבולטים היו התפקיד הראשי, פאני פרייס, בסרטה של פטרישה רוזמה, מנספילד פארק משנת 1999, עיבוד לרומן של ג'יין אוסטן. בשנת 2000 גילמה את דמותה של אמה בובארי בסדרת טלוויזיה על פי ספרו של גוסטב פלובר "מאדאם בובארי". עוד הופיעה בסרטו של סטיבן ספילברג "אינטליגנציה מלאכותית", ובעיבוד קולנועי למחזה של אוסקר ויילד "חשיבותה של רצינות" לצידם של קולין פירת' ורופרט אוורט.

שיחקה בסדרת הטלוויזיה מר סלפרידג'.

בן זוגה הוא ג'רלד לפקווסקי, בנם הבכור לוקה נולד באפריל 2005.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אוסטרליות
קטגוריה:זוכי פרס ACTAA: השחקנית הטובה
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת קרטין
קטגוריה:אוסטרליות שנולדו ב-1967
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1967
יון גיקה

**יון גיקה** (ברומנית: **Ion Ghica**; 12 באוגוסט 1816–7 במאי 1897), מהפכן רומני, מתמטיקאי ודיפלומט שכיהן פעמיים כראש ממשלת רומניה (1886–1887), (1870–1871). כמו כן היה חבר באקדמיה הרומנית ונשיאה ארבע פעמים (1876–1882, 1884–1887, 1890–1893 ו-1894–1895).

גיקה, צאצא למשפחת אצולה רומנית, היה אחד ממייסדי רומניה המודרנית. הוא נולד בבוקרשט ולמד משפטים וספרות בפריז. גיקה פעל למען איחודה של רומניה וטבע את האימרה: "אנו איננו מונטנים וגם לא מולדבים. אנו כולנו רומנים"

ב-1843, במהלך טיול לילי בבוקרשט, בחברת ידידיו, ניקולאה בלצ'סקו וקפטן קריסטיאן טל (Tell), השלושה ייסדו את האגודה הסודית Frăţia (האחווה) שעסקה בהכנת מהפכת 1848 (ולאכיה).

## קישורים חיצוניים

* "ניקו בלצ'סקו", מזכרונותיו של יון גיקה 
* 
ממוזער|ימין|יון גיקה

קטגוריה:פוליטיקאים רומנים
קטגוריה:סופרים רומנים
קטגוריה:מהפכנים רומנים
קטגוריה:בויארים רומנים
קטגוריה:ראשי ממשלת רומניה
קטגוריה:רומנים חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1816
קטגוריה:רומנים שנפטרו ב-1897
מטריצת קושי

במתמטיקה, **מטריצת קושי** היא מטריצה *A* בגודל *m×n* שאיבריה נתונים על ידי:
:\,a_{ij} = \frac{1}{x_i+y_j};\qquad x_i + y_j \ne 0,\qquad 1\le i\le m,\qquad 1\le j \le n
כאשר \,x_i ו-\,y_j הן סדרות של איברים השייכים לשדה \,\mathcal{F}, כך שאיברי הסדרות שונים זה מזה.

## תכונות

* כאשר *m=n*, הדטרמיננטה של מטריצת קושי, הידועה בשם **דטרמיננטת קושי** נתונה על ידי הנוסחה המפורשת:
: \det A=.\,
* מנוסחה זו, ומהעובדה שאיברי הסדרות שונים זה מזה, נקבל כי מטריצת קושי היא תמיד מטריצה הפיכה.
* כל תת מטריצה של מטריצת קושי היא מטריצת קושי.

## דוגמאות
מטריצת הילברט היא מקרה פרטי של מטריצת קושי כאשר מתקיים 
:\,x_i+y_j=i+j-1

## לקריאה נוספת

* A. Gerasoulis, *A fast algorithm for the multiplication of generalized Hilbert matrices with vectors*, Mathematics of Computation, 1988; vol. 50, no. 181, pp. 179-188.
* I. Gohberg, T. Kailath, V. Olshevsky, *Fast Gaussian elimination with partial pivoting for matrices with displacement structure*. Mathematics of Computation, 1995; vol. 64, no. 212, pp. 1557-1576.
* P.G. Martinsson, M. Tygert, V. Rokhlin, *An <math>O(N \log^2 N)</math> algorithm for the inversion of general Toeplitz matrices*, Computers & Mathematics with Applications, 2005; **50**, pp. 741-752.


קטגוריה:מטריצות
אדם דה לה האל

**אדם דה לה האל** (בצרפתית: **Adam de la Halle**, מבטאים "אדאן דה לה אל" עם ן מאונפף, 1237? – 1288) היה טרובר, משורר ומוזיקאי צרפתי, ששבר מסורת ארוכת שנים של כתיבת שירה ומוזיקה ליטורגית והיה מראשוני מייסדיו של תיאטרון חילוני בצרפת.

כינוייו האחרים של אדם, "הגיבן מאראס" (le Bossu d'Arras) ו"אדם מאראס" מרמזים לכך, שמוצאו מן העיר אראס שבצרפת. הכינוי "הגיבן" היה כפי הנראה שם שהמשפחה צירפה לשמה כדי להבדילה ממשפחות לה האל אחרות; ב-Roi de Secile מחה אדם עצמו על השימוש בכינוי זה בטענה, כי אינו גיבן.
## קורות חייו
אביו של אדם, אנרי דה לה האל, היה אזרח מפורסם של אראס. אדם למד דקדוק, תאולוגיה ומוזיקה במנזר הסיסטרציאני של ווסלה, סמוך לקמברי. האב והבן היו מעורבים בסכסוכי האזרחים באראס ומצאו מקלט לזמן קצר בדואיי. אדם יועד לכנסייה, אך הסתלק מכוונה זו ונשא אישה בשם מארי, הנזכרת ברבים מכתביו. בהמשך הצטרף למשק ביתו של רובר השני, הרוזן מארטואה, ואחר כך נספח אל שרל מאנז'ו, אחיו של לואי התשיעי, מלך צרפת. אל מעסיקו זה נלווה במסעותיו במצרים, סוריה, ארץ ישראל ואיטליה.

בחצרו של שרל, אחרי שזה היה למלך נאפולי, כתב אדם את **Jeu de Robin et Marion**, המפורסמת בכל יצירותיו. הקטעים הקצרים שכתב מלווים במוזיקה המובאת בכתב תווים מודרני לצד הפרטיטורה המקורית, בהוצאת קוסמאקר. "רובין ומריון" נחשב למחזה הצרפתי המוקדם ביותר בליווי מוזיקה ועל נושא חילוני. הפסטורלה, המספרת על עמידתה של מריון בפני חיזורי האביר ונאמנותה לרובין הרועה, מבוססת על שאנסון עתיק, Robin m'aime, Robin m'a. יש בה דיאלוג משולב בפזמון חוזר, שהיה נפוץ כבר בתקופה זו בשיר הפופולרי. הנעימות שהותאמו לפזמונים אלה נושאות אופי של מוזיקה עממית והן ספונטניות ומלודיות יותר מן המוזיקה המשוכללת יותר של השירים והמוטטים שלו. **פטי** רואה במחזה זה ובמחזה Le Jeu de la feuillée את נמבשרי האופרה-קומיק. בשנת 1896, בפסטיבל לכבוד אדם דה לה האל באראס, הציגה להקה מן האופרה קומיק בפריז עיבוד של "רובין ומריון" מאת ז'וליין טירסו.

המחזה השני שלו, Le jeu Adan או Le jeu de la Feuillee (בסביבות 1262) הוא דרמה סאטירית שבה הוא מציג את עצמו, את אביו ואת אזרחי אראס בתכונותיהם המוזרות והייחודיות. בין יצירותיו שיר פרידה סאטירי לעיר אראס ושאנסון היתולי לכבוד שרל מאנז'ו, מלך סיציליה, שבכתיבתו החל ה-1282; עוד יצירה קצרה, Le jeu du pelerin מיוחסת לפעמים גם היא לאדם דה לה האל.

יצירותיו המוכרות כוללות שלושים ושישה שאנסונים, ארבעים ושישה rondets de carole, שמונה-עשר jeux-partis, ארבעה-עשר רונדו, חמישה מוטטים, רונדו-וירליי אחד, בלט אחד, dit d'amour אחד ו-congé אחד.

## קישורים חיצוניים

* השיר Madrigal (Kom ljuva hjärtevän), להאזנה חופשית
* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משוררים צרפתים
קטגוריה:נפטרים ב-1288
קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-13
הלמה של נקאימה

במתמטיקה, **הלמה של נקאימה** היא למה טכנית חשובה באלגברה ובגאומטריה אלגברית, המתייחסת למודולים נוצרים סופית מעל חוג R.

לפי הלמה, J(R)\cdot M \neq M לכל מודול נוצר סופית ושונה מאפס, M, כאשר אם J=J(R) הוא רדיקל ג'ייקובסון של החוג, השווה, על-פי ההגדרה, לחיתוך כל האידיאלים השמאליים המקסימליים של R. הטענה חשובה במיוחד כאשר R חוג מקומי (אז J הוא האידיאל המקסימלי שלו), אבל יש לה שימושים רבים אחרים.

מן הלמה נובע, למשל, שכאשר M נוצר סופית, \ J\cdot M+N \neq M לכל תת-מודול N; כלומר, המכפלה J(R)\cdot M קטנה כל-כך, עד שלא ניתן להגיע ממנה ל-M על ידי הוספת תת-מודול, אלא אם הוא שווה ל-M כולו.

בשפה של אלומות קוהרנטיות ניתן לנסח את הלמה כך: 
:תהי \mathcal{F} אלומה קוהרנטית. אז הנבט ב-x, המסומן ב\mathcal{F}_x, הוא 0 אם ורק אם קיימת סביבה U של *<math>x</math>* כך ש-\mathcal{F}|_{U} = 0.

בגרסתה הכללית הלמה קובעת כי לכל מודול נוצר סופית M מעל חוג R ולכל אידיאל I ב-R, אם IM=M אז קיים a \in I שעבורו \left(1+a\right)M=0. כלומר, ניתן למצוא איבר מיוחד a \in I כך שלכל m \in M מתקיים am=m.

## הוכחה

נניח כי *<math>M</math>* הוא *<math>R</math>*-מודול נוצר סופית השונה מ-0. מהלמה של צורן (שהיא ישימה רק מפני ש-M נוצר סופית) נובע כי קיים תת-מודול M'\subset M מקסימלי (כלומר, M' אינו מוכל באף תת-מודול אמיתי של *<math>M</math>*). מכך נובע כי M/M' הוא מודול פשוט, כלומר הוא אינו מכיל תת-מודולים לא-טריוויאליים, ולכן קיים אידיאל שמאלי מקסימלי m ב-*<math>R</math>* כך ש-M/M'\cong R/m. אבל J(R)\cdot R/m \subset m \cdot R/m = 0, ולכן J(R)\cdot M/M' = 0. מכאן ש-J(R)\cdot M \subseteq M' \ne M.

## לקריאה נוספת

*Atiyah, M.F. and Macdonald, I.G (1969). *Introduction to Commutative Algebra.* Addison-Wesley, Reading, MA.


נקאימה
נקאימה
המטבח הבולגרי

[ממוזער|שמאל|250px|מרק [טרטור]]

[שמאל|ממוזער|250px|[לפתן תפוחים וריבס]]
**המטבח ה[[בולגריה|בולגרי]]** (בבולגרית: **българска кухня**) הוא מטבח דרום-מזרח אירופאי טיפוסי. ביסודו הוא מטבח סלבי, עם השפעות של המטבח הטורקי, המטבח היווני והמטבח המזרח תיכוני. כמו כן, הוא מושפע במידה מועטה מהמטבח האיטלקי ומהמטבח ההונגרי. האקלים החם באופן יחסי והתנאים הגאוגרפים המתאימים מעניקים תנאי גידול מצוינים למגוון ירקות, תבלינים ופירות.

המטבח מפורסם בעיקר במגוון הסלטים העשירים שלו הנאכלים בכל אחת מהארוחות. המטבח הבולגרי עושה שימוש גם במגוון של מוצרי חלב. 

מאפיין נוסף של המטבח הבולגרי הוא מגוון רב של מרקים קרים וחמים. דוגמה של מרק קר הוא הטרטור. המטבח כולל גם מאפים שונים כמו הבאניצה למשל.

כמו כן, קיימים בבולגריה יינות ומשקאות אלכוהולים מקומיים כמו ראקיה, מאסטיקה ומאנטה.

## מאכלים בולגריים מסורתיים
* שקמבה צ'ורבה (מרק קיבה)
*גיבץ' (ירקות מאודים)
* יוגורט ( "קיסאלו מליאקו") 
* טרטור (מרק קר)
* מרק סרפד
* סלט שופסקה
* מוסקה 
* לחם סארמי
* באניצה
* סלאטקו
* קבבצ'ה
* בורמוליקוס (מהדורה מקומית למצה ברייט הפולני)
* קוזונאק
* מרק שעועית
* פאפארה
* ליאטיקה
* ליוטניצה
* נקניקים שטוחים:
** סוג'וק
** לוקאנקה
* סיראן (גבינה מלוחה לבנה, בארץ ישנה וריאציה בשם גבינה בולגרית)
* קשקבל (גבינה צהובה)
* טיקווניק (עוגת דלעת)
* קומפוט
* עוגת גאראש
* מקיצה
* פרוג'ה

## תבלינים

* שארנה סול

## משקאות בולגריים מסורתיים
* יין בולגרי
* מוורוד
* פאמיד
* גאמזה
* יין מאלניק
* ראקיה 
* מאסטיקה
* מאנטה
* בוזה

## קישורים חיצוניים

*
כבד אווז

[ממוזער|250px|[פטה (ממרח)|פטה כבד אווז (מימין) עם אגס כבוש]]
**כְּבֵד אַוָּז** או **פוּאָה גְרָא** (מצרפתית **Foie gras**, "כבד שָמֵן"), הוא כבד של אווז או ברווז שלרוב הושמן על ידי פיטום בכפייה. כבד מעין זה מהווה מעדן פופולרי במטבח הצרפתי. בעברית השתרש המונח "כבד אווז" כשם המאכל, אף שבפועל במקרים רבים מקורו בכבד ברווז.

## שימושו במטבח
ייצור כבד אווז התחיל עוד באלף ה-3 לפנה"ס, במצרים העתיקה, בה פוטמו אווזים בתאנים למטרת הגדלת כבדם. הרומאים למדו את טכניקת ייצור כבד האווז מהמצרים והפיצו אותה ברחבי אירופה, וכיום המאכל מזוהה ביותר עם המטבח הצרפתי; צרפת היא היצרנית והצרכנית הגדולה ביותר של פואה גרא בעולם. כיום, רק מיעוטו של הפואה גרא המיוצר ונאכל בצרפת הוא מכבד אווז, ומרביתו מכבד ברווז, בעיקר ברווז המולארד המגודל במיוחד למטרה זו. כבד ברווז נחשב מעודן יותר, קטן יותר, ויקר יותר מכבד אווז. באופן כללי בשר הברווז מעודן מבשר אווז.

פואה גרא מוגש במספר אופנים שונים, כמנה קרה או חמה. כמנה קרה הוא מוגש בדרך כלל כממרח, ללא עיבוד מעבר לבישול או כפטה. בצרפת מקובל להגיש את הממרח עם טוסטים מלחם לבן או בריוש, חמאה, חרדל ופלפל שחור גרוס. בנוסף, ניתן להגישו כמנת פתיחה בפני עצמה, אז הוא מלווה לעיתים בריבת בצל.
בהגשה כמנה חמה (אסקלופ) מוגש הפואה גרא בליווי פרוסות תפוח ורטבים על בסיס קלבדוס, ובמספר גרסאות נוספות המשלבות רוטב מתקתק ופירות.

## המחלוקת בעניין פיטום האווזים
ממוזער|שמאל|150px|פיטום אווזים

תעשיית הפואה גרא ספגה ביקורת ציבורית חריפה, בשל תהליך הפיטום הכפוי, הגורם לכבדם של האווזים והברווזים להתנפח פי שבעה עד עשרה מגודלו הטבעי, וגורם בכך לבעיות בריאותיות ולסבל רב לבעל החיים. במדינות רבות, בהן בריטניה, שווייץ, אוסטריה, דנמרק, נורווגיה, גרמניה, לוקסמבורג, פולין, פינלנד, צ'כיה, איטליה, שוודיה, אוסטרליה, דרום אפריקה, הולנד, אירלנד, ארגנטינה, קליפורניה וישראל, נאסר בחוק על פיטום אווזים וברווזים בעקבות כך.

בשני מקומות, קליפורניה ושיקגו, נאסרו מחוץ לחוק אף מכירה והגשה של פואה גרא.  בצרפת המאכל עדיין נחשב מקובל ומוגש במסעדות רבות. עם זאת, בשנים האחרונות החל בצרפת מסע פרסום ציבורי נגד אכילת המוצר.

### בישראל
בשנת 1999 פתחה עמותת אנימלס בקמפיין ציבורי נגד פיטום אווזים. ב-2001 הוגשה עתירה לבג"ץ מטעם "נוח", ארגון הגג של הארגונים להגנה על בעלי חיים בישראל, בטענה שהפיטום מהווה עבירה על חוק צער בעלי חיים. בית המשפט קיבלת את עמדת הארגונים להגנת בעלי החיים וקבע כי פיטום האווזים אינו חוקי. החל מ-2006 האיסור על פיטום אווזים החל להיאכף בפועל ומפטמות האווזים נסגרו. ב-2008 הורשע לראשונה מפטם אווזים שהמשיך לעסוק בפיטום בניגוד לחוק.

רבני ארץ ישראל, בהם צבי פסח פרנק והחזון איש, יצאו נגד הנוהג להלעיט אווזים בארץ ישראל. הרב עובדיה יוסף פסק שאין להתיר פיטום אווזים עקב צער בעלי חיים ובעיות כשרות, ושראוי שלא לאכול כבד אווז.

## קישורים חיצוניים

* 
* החטא ועונשו - כבד אווז ואלצהיימר, מערכת BeOK
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חלקי פנים
קטגוריה:בשר עוף
קטגוריה:המטבח הצרפתי
מינאס

**מינאס** (בפורטוגזית: **Queijo Minas**) היא גבינה שמקורה במדינה הברזילאית מינאס ז'ראיס (הידועה בגידול בקר). קיימים מספר סוגים: **פרסקאל** (גבינה טרייה), **מאיה קורה** (גבינה בשלה למחצה) ו**קוראדו** (גבינה בשלה). הסוג הרביעי, **קג'ו פאדראו** (גבינה סטנדרטית, כלומר, שתהליך הפקתה עבר סטנדרטיזציה) חדש יחסית ומשווק כמעט בכל מרכול ומכולת בברזיל.

גבינת המינאס נעשית מחלב פרה לפי מתכונים מסורתיים ותהליך ההכנה שלה נחשב פשוט. ההבשלה נעשית באוויר הפתוח, או לעיתים רחוקות יותר, על כיריים. 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:גבינות
קטגוריה:המטבח הברזילאי
קטגוריה:מינאס ז'ראיס
הבורסה הגאורגית לניירות ערך

**הבורסה הגאורגית לניירות ערך** (בגאורגית: **საქართველოს საფონდო ბირჟა**, סכַּרתווֶלוֹס סַפּוֹנדוֹ בּירז'ה) היא הבורסה לניירות ערך הראשית בגאורגיה. הבורסה נוסדה על ידי "Joint Stock Company Georgian Stock Exchange Charter", שנרשמה ואושרה בשנת  היא ממוקמת בבירה הגאורגית, טביליסי. קיצור שמה האנגלי הוא **GeSE**.

נכון לשנת 2006 כוללת הבורסה הגאורגית 231 חברות.

## קישורים חיצוניים
* 

בורסה לניירות ערך, גאורגיה
גאורגיה
קטגוריה:טביליסי: כלכלה
קטגוריה:טביליסי: מבנים
קטגוריה:גאורגיה: מבנים
ברכה אחרונה

**ברכה אחרונה** היא כינוי לאחת משלוש הברכות שתיקנו חז"ל לברך לאחר אכילה או שתייה.

## סוגים של ברכה אחרונה
קיימים שלושה סוגי ברכות אחרונות:
* ברכת המזון – ברכה הנאמרת לאחר סעודת פת (לחם).
* ברכת מעין שלוש – ברכה הנאמרת לאחר אכילת מאכל מחמשת מיני דגן, בתנאי שהברכה שנאמרה קודם אכילתו אינה ברכת המוציא, וכן היא נאמרת על יין ועל פירות משבעת המינים.
* בורא נפשות – ברכה הנאמרת לאחר אכילת שאר המאכלים, וכן לאחר שתית משקאות שאינם יין.

## כשאכל כמה סוגי מאכלים
"ברכת המזון" פוטרת מלברך את שאר הברכות על המאכלים שנאכלו בסעודה, בתנאי שבאותה סעודה נאכל גם לחם. ברכת "מעין שלוש" על פירות משבעת המינים פוטרת את ברכת "בורא נפשות" על שאר פירות, אך לא את 'בורא נפשות שלאחר אכילת שאר מאכלים או לאחר שתיית משקאות.

## השיעור המינימלי לחיוב ברכה אחרונה

שיעור האוכל המינימלי המחייב ב'ברכה אחרונה' הוא שיעור כזית בזמן של כדי אכילת פרס.

במשקאות השיעור המינימלי הוא בשתיית משקה בשיעור רביעית.

## ברכות אחרונות בליל הסדר
בליל הסדר נאמרות שתי ברכות אחרונות: בתום הארוחה (הנכללת בפרק של סימן "שולחן עורך"), הראשונה היא 'ברכת המזון' (בפרק "ברך"), אך כיוון שלאחר מכן שותים כוס שלישית וכוס רביעית מארבע כוסות, נאמרת ברכת מעין שלוש על היין (בסוף פרק "הלל").

## ברכה אחרונה על דברים שאינם מאכל
בגמרא במסכת ברכות נאמר שאין לברך ברכה אחרונה על דברים שאינם מאכל. כך נפסקה הלכה כדעה שאין ברכה אחרונה על מצוות, ולא כדעת בני מערבא שברכו לאחר חליצת התפילין את ברכת לשמור חוקיו, וכן אין לברך ברכה אחרונה על ריח.

## קישורים חיצוניים
* מידע על ברכה אחרונה בקלוג "מרחב" של הספרייה הלאומית
* הלכות ברכה אחרונה בבן איש חי, אתר עיתים לתורה
* 

קטגוריה:ברכות
קטגוריה:ברכות הנהנין
קטגוריה:פרשת עקב
פארק התעשייה אפק

"**פארק התעשייה אפק**", הנקרא גם "**פארק סיבל**", הוא מתחם תעשיות היי טק, השוכן מצפון לכביש 5, בחלקה הצפון מזרחי של ראש העין ודרומית לכפר קאסם. בין העיר לבין אזור התעשייה מחבר מחלף "אבן העזר". שטח הפארק כ-400 דונם, ושטחו הבנוי כ-300,000 מ"ר.

את הפארק מנהלת החברה הכלכלית ראש העין.

מרכז התעשייה נבנה בשנות ה-90 במטרה למשוך חברות היי טק לאזור ראש העין. הפארק משמש כחלופה לאזורים אחרים לשימוש תעשיות העילית, כגון רמת החייל והרצליה פיתוח במרכז הארץ, או פארק מתם בחיפה. בפארק אפק פועלות, בין היתר, החברות קבוצת מונטנה,
פרטנר, אריקסון (ישראל), קבוצת חוגר, ריבוע כחול, נוקיה (ישראל), פוינטר, 013 נטוויז'ן, סימנס (ישראל), מאמי קר, קורנית דיגיטל, ONE, Y-tech, פאיון מדיקל, חברת TTI-TELECOM וריפון ישראל, אינוויז טכנולוגיות ועוד.

## ראו גם
* סיליקון ואדי

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: אזורי תעשייה
קטגוריה:ראש העין: כלכלה
סרט בידוד

שמאל|ממוזער|250px|סרט בידוד
**סרט בידוד** או **איזולירבנד** (מגרמנית: Isolierband, בקיצור "**איזו**") הוא סרט דביק המשמש לבידוד של מוליכים חשמליים. סרטי הבידוד מיוצרים מוויניל, אך בעבר נהגו להשתמש בסרטי בד דביקים למטרה זו.

## שימושים אחרים
בצה"ל נפוץ השימוש בסרט בידוד מוויניל לביצוע שינויים ("שיפצור") בציודם האישי של חיילים.

שחקני כדורגל נוהגים לשים את הדבק מתחת/על המגן על מנת שלא יזוז במהלך המשחק.

ישנם סוגים של סרט בידוד שמיועדים לתיקון וכריכת ספרים.

## קישורים חיצוניים

 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי דבק
קטגוריה:בטיחות חשמל
מרכז אריאל למחקרי מדיניות

**מרכז אריאל למחקרי מדיניות** הוא מכון מחקר ישראלי, שהוקם כעמותה בשנת 1997 ועוסק בנושאים שונים של הביטחון הלאומי בישראל, במיוחד כאלה המושפעים מהסכמי אוסלו (כך על פי אתר האינטרנט של המרכז).

המרכז נוצר מתוך כתב העת "נתיב", שהופיע מ-1987, ועורכו, אריה סתיו, היה למנהל המכון. גזבר העמותה, במשך שנים רבות היה צבי אופיר.

המרכז פרסם מונוגרפיות בנושאי עיסוקו של המרכז, ניירות עמדה וספרים. אחד הספרים שיצא לאור ביוזמת המרכז הוא "טילים בליסטיים, איום ומענה", בעריכת אריה סתיו, העוסק בהיבטים הטכנולוגיים והאסטרטגיים של מערכות להגנה מפני טילים בליסטיים. המכון הציע פתרון מדיני לסכסוך הישראלי-פלסטיני בשם "פתרון מדינת האפס".

העמותה של המרכז נמחקה בתחילת 2024.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

אריאל
אייריש קופי

**אייריש קופי** (אירית: **Caife Gaelach**) הוא קוקטייל המוכר רשמית על ידי איגוד הברמנים הבינלאומי המורכב מ: 40 מ"ל ויסקי אירי, 80 מ"ל קפה חלוט חם, 30 מ"ל שמנת, 1 כף סוכר חום. המשקה מוגש באופן מסורתי בספל זכוכית בעל רגל גבוהה ואוזן הנקרא "מאג אייריש קופי".

מקובל לייחס את המצאת המשקה לג'וזף שרידן, השף הראשי של שדה התעופה בפוינס שבמערב אירלנד, שם הוגש הקפה לנוסעים הטרנס-אטלנטיים בשנות הארבעים של המאה ה-20. אחד הנוסעים, כתב של הסן פרנסיסקו כרוניקל הביא לטענתו את המשקה לארצות הברית לאחר ששכנע בר בסן פרנסיסקו להגיש אותו בשנת 1952.

במשך השנים פותחו גרסאות שונות למשקה כמו למשל **ביילי'ס קופי** בו הוויסקי מוחלף באייריש קרים או **[[קנטקי]] קופי** בו הוויסקי מוחלף בבורבון והשמנת באייריש קרים.

## ראו גם
* אספרסו מרטיני

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:משקאות קפה
קטגוריה:קוקטיילים
קטגוריה:משקאות אלכוהוליים
קטגוריה:המטבח האירי
פול מדמס

[ממוזער|שמאל| פול מדמס עם [ביצה קשה וירקות.]]
**פוּל מְדַ֫מֵּס** (בערבית: **فول مدمس**) הוא מאכל העשוי פול המבושל בישול איטי, עם שמן זית ושום כתוש, ומוגש בתוספת פטרוזיליה, בצל, שום ומיץ לימון. המאכל מוגש כחלק מארוחת בוקר מצרית ונחשב למאכל הלאומי של מצרים. היות שזהו מאכל "ממלא", הוא נאכל כארוחת בוקר, ובשעות הלילה המאוחרות במהלך תקופת צום הרמדאן.

מקור שמו של המאכל במילה הקופטית "מדמס" שמשמעה "קבור" – בעבר בושל המאכל בתוך סיר שהוטמן בתוך בור ועליו הונחו גחלים לוחשות. הפופולריות של המאכל התפשטה ברחבי המזרח התיכון והוא הגיע אף לקרן אפריקה. במהלך המאה ה-20 נפוץ המאכל גם בארצות הברית ואירופה בשל הגירה ממצרים לאזורים אלה. בישראל הפול פופולרי בעיקר בחומוסיות, שבהן הוא מוגש כתוספת על חומוס, בדומה למסבחה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:המטבח המצרי
קטגוריה:מתאבנים
קטגוריה:מאכלי קטניות
קטגוריה:מאכלים לאומיים
שייקר

[ממוזער|200px|שייקר, [ג'יגר (כלי מדידה)|ג'יגר וכפית ערבוב לקוקטיילים]]
**שייקר** הוא אביזר בר המשמש להכנת קוקטיילים באמצעות ניעור או ערבוב.

## אופן השימוש
מרכיבי הקוקטייל נמזגים לתוך השייקר, מנוערים יחד בין 5 ל-20 שניות ונמזגים או מסוננים לכוס, דרך מסננת השייקר או דרך מסננת קוקטיילים. בקוקטיילי מרטיני מערבבים את הנוזלים עם כפית ערבוב לקוקטיילים למשך זמן קצר ביותר כדי להימנע ממהילת האלכוהול במים.

זמן הניעור או ערבוב משפיע על חוזק המשקה, ככל שמנערים או מערבבים זמן רב יותר, הקרח שבשייקר נמס ומוהל את המשקה.

## סוגי שייקרים
ישנם ארבעה סוגים של שון קוגנים:
* שייקר בוסטון - שייקר בן 2 חלקים המכיל גוף מתכת וכוס ערבוב מזכוכית או פלסטיק. ניתן לסנן בשייקר זה בעזרת כוס הזכוכית או בעזרת מסננת נפרדת.
* שייקר צרפתי - שייקר בן 2 חלקים המכיל גוף מתכת ופקק מתכת. שייקר זה מצריך שימוש במסננת נפרדת והוא הפחות נפוץ מבין השלושה.
* שייקר קובלר - שייקר מתכתי בן 3 חלקים הכוללים גוף, מכסה רחב ובו מסננת מובנית ופקק שניתן להשתמש בו גם למדידת נפח בעת הוספת מרכיבי הקוקטייל לשייקר.
* שייקר פלסטיק - שייקר שכל חלקיו (כוס בעלת תכולה של חצי ליטר, מסננת ומכסה עם פקק) עשויים מפלסטיק. משמש, בין היתר, לערבוב מי גבינה עם מים רגילים לצורך יצירת שייק חלבון.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ציוד בר
קטגוריה:קוקטיילים
קטגוריה:כלי שתיה