open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מעבורת החלל צ'לנג'ר

שמאל|ממוזער|250px|מעבורת החלל צ'לנג'ר
**מעבורת החלל צ'לנג'ר** (כינוי מקצועי: **OV-099**) הייתה מעבורת החלל השנייה של נאס"א אחרי קולומביה. צ'לנג'ר שוגרה לחלל לראשונה ב־4 באפריל 1983 והתפוצצה בעת השיגור העשירי שלה, ב־28 בינואר 1986.

## היסטוריה
צ'לנג'ר הייתה אחת משתי מעבורות החלל אשר נהרסו כתוצאה מתאונה במהלך המשימה, השנייה הייתה קולומביה. מעבורת החלל אנדוור הוכנסה לשירות שש שנים אחרי התפוצצות צ'לנג'ר והחליפה אותה בחלק מהמשימות.

שברי המעבורת נשמרים בבונקר טילים  בבסיס חיל האוויר בפלורידה. מפעם לפעם נשטפים שברים נוספים לחופי פלורידה, ואז הם נאספים ומועברים לבונקר לצורך שמירה.

ב-1996 התגלו בחוף שני שברים מהאגף השמאלי של המעבורת. אחד מהם מוצג במתחם המבקרים של מרכז החלל קנדי, יחד עם מסגרת חלון תא הטייס ממעבורת החלל קולומביה, שהתפרקה במהלך חזרתה לאטמוספירה ב-2003.

בנובמבר 2022 נמצא באזור בסיס החלל בקייפ קנוורל, בקרקעית האוקיינוס האטלנטי לא רחוק מחופי פלורידה, חלק גדול מהמעבורת צ'לנג'ר הקבור בחול, ובינתיים הוחלט להשאירו במקומו בים.

## מבנה
צ'לנג'ר הורכבה בעזרת גוף STA-099 שנבנה תחילה כניסוי. STA-099 לא תוכנן לשמש לטיסות חלל, והתוכנית המקורית הייתה לשנות ולהתאים את גוף המעבורת הניסויית אנטרפרייז (OV-101) לשימוש בחלל, אולם מדעני נאס"א גילו כי יהיה הרבה יותר זול להשתמש ב־STA-099.

## טיסות

מעבורת החלל צ'לנג'ר טסה 10 טיסות, שהתה בחלל 62.41 ימים, השלימה 995 סיבובים סביב כדור הארץ וטסה 25,803,940 מיילים (41,527,416 ק"מ) כולל המשימה האחרונה שלה.

## הצ'לנג'ר בתרבות
ב-2020 הוציאה נטפליקס מיני-סדרה בת ארבעה פרקים המתארת את השלבים שהובילו למשימתה האחרונה של הצ'לנג'ר.

ספינת החלל USS *Challenger* מהפרק "Timelines" בסדרה "מסע בין כוכבים: וויאג'ר" קיבלה את שמה כמחווה למעבורת החלל צ'לנג'ר. מספרה הסידורי של ספינת החלל הבדיונית הוא NCC-71099, רמז למספרה הסידורי של הצ'לנג'ר OV-099.

## ראו גם
*אסון צ'לנג'ר
*משימות מעבורות החלל

## קישורים חיצוניים

* 
* ״מוות בשיגור חי״ - פרק על מעבורות החלל ואסון הצ׳אלנג׳ר בפודקאסט ״מינהר הזמן״, ״כאן״, תאגיד השידור הישראלי

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מעבורות חלל אמריקאיות
קטגוריה:תוכנית מעבורות החלל
קטגוריה:אסון מעבורת החלל צ'לנג'ר
פרנציום

**פְֿרַנְצִיּוּם** (**Francium**) הוא יסוד ממשפחת המתכות האלקליות, שסמלו הכימי Fr ומספרו האטומי 87. 

הפרנציום זוהה בשנת 1939 על ידי מרגריט פריי ונקרא על שמה של צרפת (France באנגלית) - מתכת אלקלית רדיואקטיבית המצויה במחצבי אורניום ותוריום. היסוד הוא המתכת האלקלית הכבדה ביותר ואף היסוד בעל האלקטרושליליות הנמוכה ביותר (משום כך הוא היסוד הכי בסיסי במים). הוא נוצר כתוצאה מהתפרקות אלפא של אקטיניום וניתן להפיקו באופן מלאכותי על ידי הפגזת תוריום בפרוטונים.

על אף שהוא מופיע בטבע במינרלי אורניום, מעריכים שיש פחות מ-30 גרמים בקרום כדור הארץ בכל רגע נתון. זהו היסוד הכי פחות יציב מבין 101 היסודות הראשונים.

ישנם 41 איזוטופים ידועים של פרנציום. זמן מחצית החיים של האיזוטופ היציב ביותר של יסוד זה, 223Fr, הוא 22 דקות והוא איזוטופ הפרנציום היחיד שקיים בטבע. כל האיזוטופים הידועים של הפרנציום הם מאוד לא יציבים, לכן שאוב המידע על תכונות היסוד מתהליכים רדיוכימיים.

## ראו גם
* מתכת אלקלית
* הטבלה המחזורית
* בסיס
* מתכת

## קישורים חיצוניים

*WebElements.com - Francium
*Chemical information for Francium
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:יסודות כימיים
קטגוריה:יסודות רדיואקטיביים
קטגוריה:מתכות אלקליות
שארל מסיה

**שארל מסיה** (בצרפתית: **Charles Messier**; 26 ביוני 1730 – 12 באפריל 1817) היה אסטרונום צרפתי שקיטלג 110 גרמי-שמיים, ביניהם ערפיליות וצבירי כוכבים. קטלוג זה קרוי קטלוג מסיה.

מסיה נולד בלורן כבן עשירי מתוך 12 ילדים, אשר 6 מהם מתו בילדותם. בגיל 11 נפטר אביו והוא עבר להשגחת אחיו הבכור שהיה בן 24. אחיו שעבד עם אוצר מוזיאון הימיה החליט לא לשלחו לבית ספר ולימד אותו בעצמו תוך שהוא נעזר בו בעבודתו. מנעוריו גילה עניין באסטרונומיה, בעיקר לאחר שבגיל 14 הופיע שביט בעל 6 זנבות (Great Comet of 1744) שעורר עניין רב באותה תקופה וליקוי חמה מלא (טבעתי) שהתרחש בגיל 18 (27 ביולי 1748). בגיל 20 החל לעבוד כשוליית האסטרונום הנודע  במצפה הצי של הקולג' המלכותי.

התצפית הראשונה שלו הייתה המעבר של כוכב הלכת מרקיורי (כוכב חמה) על פני השמש (ב-6 במאי 1753). ב-14 באוגוסט 1758 טען ששביט שנחשב כשביט האלי לא היה האלי אלא שביט שונה, ושהאלי נצפה כבר ב-26 במאי אותה שנה. ב-6 ביוני 1761 גילה את מעבר כוכב הלכת נוגה על פני השמש.

ב-1764, מסייר נבחר לעמית של החברה המלכותית, בשנת 1769, הוא נבחר כחבר זר באקדמיה המלכותית השוודית למדעים, וב-30 ביוני 1770, הוא נבחר לאקדמיה הצרפתית למדעים.

ב-1806, קיבל את "צלב לגיון הכבוד" מידי נפוליאון. בשנת 1815 קיבל שבץ, והוא נפטר לאחר שנתיים בגיל 87. נקבר בפר לשז.

## קטלוג מסיה

אחת המטרות העיקריות של תצפיות אסטרונומיות בימיו של מסיה הייתה חיפוש שביטים. עצמים מסוימים בשמיים היו קבועים במיקומם אך בהירים ובולטים מספיק כדי להפריע למלאכת החיפוש. כדי לא "לבזבז" זמן מסיה החליט לקטלג עצמים אלה, בעורכו הבחנה על בסיס תנועה נצפית, על ידי מספורם בתוספת האות M. את ערפילית הסרטן סימן כ-M1.

ב־1774 פרסם מסיה רשימה ראשונית שכללה 45 גרמי-שמיים שונים וב-1781 הוא פרסם קטלוג מעודכן ומקיף יותר, ובו 103 מערכות, המוכר כיום כקטלוג מסיה. מאוחר יותר M102 זוהה, על ידי מסיה עצמו, כתצפית חוזרת של M101. כמו כן, במהלך העשורים שלאחר מכו נוספו לקטלוג 7 עצמים נוספים, כך שסה"כ הוא מכיל היום 109 גרמי-שמיים המסומנים כ־M1 ועד M110. סימונים אלה שרדו גם במהלך התפתחות האסטרונומיה על כל השינויים שחלו בה מימיו של מסיה. למשל, בעת שמסיה קטלג ערפיליות, הוא לא הבחין בין ערפילית פלנטרית, שהיא ענן גז בין־כוכבי, לבין גלקסיה שהיא צביר של כוכבים.

## מורשת
על שמו נקראו מכתש מסיה על הירח ואסטרואיד 7359. קבוצת כוכבים שבוטלה Custos Messium נקראה לכבודו.

## ראו גם
* גרם שמיים עמוק
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 
*  
* הביוגרפיה של מסיה באתר Messier.seds.org 
* שארל מסיה באתר  

*
קטגוריה:אסטרונומים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:חברי האקדמיה המלכותית השוודית למדעים
קטגוריה:אסטרונומים צרפתים
קטגוריה:עמיתים זרים בחברה המלכותית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פר לשז
קטגוריה:חברי האקדמיה הצרפתית למדעים
קטגוריה:ילידי 1730
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1817
ערפילית הטבעת

**ערפילית הטבעת** (נקראת גם  **M57** מ-**Messier 57** וכן **NGC 6720**) היא ערפילית פלנטרית הנחשבת לדוגמה קלאסית של ערפילית כזו. מרחקה כ-2,300 שנות אור ממערכת השמש, בקבוצת הכוכבים נבל. הערפילית, אשר ייחודית ביופייה ובסימטריות שלה, מוארת על ידי כוכב מרכזי מסוג ננס לבן.

## היסטוריה
הערפילית התגלתה על ידי אנטואן דרקר בינואר 1779 ומאוחר יותר באותו חודש, באופן עצמאי, גם על ידי שארל מסיה, בשעה שצפה בשביט שחלף בסמוך. הוא הכניסה לקטלוג מסיה כעצם מס' 57 ושיער כי היא מורכבת ממספר כוכבים פחות בהירים שלא יכול היה לראות בטלסקופ שברשותו.

בשנת 1800, פרידריך וון האן גילה כוכב מרכזי עמום במרכז הערפילית. ב-1864, בחן ויליאם האגינס את הספקטרום של מספר ערפיליות וגילה שלחלק מעצמים אלה, כולל M57, ספקטרום בעל קווי פליטה חזקים, המאפיין גז בטמפרטורה גבוהה. האגינס הסיק מכך שערפיליות אלה לא מורכבות מכוכבים, כפי ששיערו קודם.

## תצפית
ממוזער|ימין|250px|ערפילית הטבעת בתת-אדום
ממוזער|שמאל|250px|מיקום הערפילית בקבוצת הכוכבים נבל
ניתן לצפות בערפילית בצורה מיטבית באמצעות טלסקופ בקוטר 20 ס"מ, למרות שאת הטבעת עצמה ניתן לראות גם בטלסקופים קטנים יותר ואת הערפילית ניתן גם לראות באמצעות משקפת איכותית בתנאי תצפית טובים, אך היא נראית רק ככתם אליפטי ולא כטבעת. את צבעי הערפילית ניתן לראות רק בצילום ארוך חשיפה.

קל לאתר את הערפילית הנמצאת על הקו המחבר את שליאק (β בנבל) עם סולפאה (γ בנבל) כ-0.8 מעלות משליאק וכ-1.2 מעלות מסולפאה.

## מבנה ומאפיינים
לערפילית צורת אליפסואיד והיא מתרחבת בשיעור של כשניית קשת למאה שנה, קצב המתאים למהירות של 20-30 ק"מ/שנייה, ואשר הוערך על-פי תמונות שצולמו במרווחי 50 שנה. בהתבסס על נתון זה, גילה המשוער הוא כ-1610 (±240) שנה. הערפילית מוארת על ידי ננס לבן העומד במרכזה וקרינתו העל-סגולה מייננת את אטומיה. מסת הערפילית כ-0.2 מסות שמש וצפיפותה כ-10,000 יונים לסמ"ק. היא מורכבת בעיקר ממימן (יותר מ-92%), הליום (יותר מ-7%), ממעט חמצן (כ-0.05%), חנקן (כ-0.03%) וניאון (פחות מ-0.01%) וניתן למצוא בה כמויות זעירות של גופרית, ארגון, כלור ופלואור.

לחלקי הערפילית הפנימיים גוון ירוק הנובע מקווי פליטה של חמצן בעל יינון כפול, ב-495.7 ו-500.7 ננומטר. קווים 'אסורים' אלה נצפים רק בתנאי  צפיפות נמוכה מאוד, שבהינתן צפיפותה של הערפילית ואחוז החמצן שבה מוערך ביונים אחדים לסמ"ק בלבד. בחלקי הטבעת החיצוניים, הגון האדמדם הוא תוצאה של מימן וחנקן מיוננים, כאשר גם החנקן מציג קווי פליטה אסורים, ב-654.8 ו-658.3 ננומטר. עוצמת ההארה הכוללת של הערפילית היא פי 50-100 מעוצמת ההארה של השמש. אורכי הגל הירוקים נמצאים קרוב לשיא הרגישות של העין האנושית ולכן היא נראית בהירה יותר בעין (דרגת בהירות 8.8) מאשר בצילום (דרגת בהירות 9.7).

## הכוכב המרכזי
במהלך 2,000 השנים האחרונות, עזב הכוכב במרכז הערפילית את ענף הענקים בדיאגרמת הרצשפרונג-ראסל, לאחר שמיצה את מלאי המימן שלו. משמעות הדבר היא שהוא אינו מייצר יותר אנרגיה בתהליך היתוך גרעיני ומתקרב כעת לשלב האחרון בחייו, בו הוא מתחיל להתקרר בהדרגה כננס לבן. הכוכב מורכב בשלב זה בעיקר מפחמן וחמצן, עם מעטפת חיצונית דקה של יסודות קלים יותר. הוא בעל מסה של כ-0.6 מסות שמש, טמפרטורת פני שטח של כ-125,000 מעלות קלווין ובהירות מעט נמוכה מבהירות השמש באור נראה, אך פי 200 מהשמש בצירוף הקרינה העל-סגולה.

## קישורים חיצוניים

*ערפילית הטבעת בקטלוג מסיה באתר SEDS
* 
* 

קטגוריה:ערפיליות פלנטריות
קטגוריה:עצמי מסיה
קטגוריה:קבוצת הכוכבים נבל
ריצין

שמאל|ממוזער|250px|זרעי הקיקיון המצוי, שמהם ניתן להפיק ריצין
**ריצין** או **ריצנין** הוא חלבון רעיל המופק מקליפתם של זרעי צמח הקיקיון המצוי (*Ricinus communis*). רעילות הריצין גבוהה פי 2,000 מארס נחש הקוברה, פי 6,000 מציאניד ופי 12,000 מארסם של העכסנים.

## מאפיינים
פעולת הריצין היא דרך בלימת הסינתזה של החלבונים בריבוזומים של תאים איקריוטיים. הוא פוגע בבעלי חוליות, חסרי חוליות, חרקים וצמחים, אף כי פגיעתו בצמחים חלושה. חומרת הפגיעה וההרעלה פרופורציונלית לכמות הריצין שנספגה. החומר פוגע הן בשאיפה, הן בבליעה והן בהזרקה. בבני אדם הורס הריצין את ה-RNA שבתאים, וגורם בכך להמוליזה של תאי הדם האדומים ולפגיעה בכלי הדם, במעיים ובקיבה. הרס ה-RNA בתאים פוגע ביכולתם להשתכפל, וגורם להם להיצמד זה לזה. במקביל, נוצר בתאים תהליך של הרס וקריסה.

בעשור הראשון של המאה ה-21 פותחו נוגדנים לריצין על ידי מעבדות בבריטניה ועל ידי צבא ארצות הברית, שהראו יעילות בחיות מעבדה, אך לא נוסו בצורה מקיפה בבני אדם. הרעלת ריצין נחשבת לקשה ביותר: אם הנפגע שורד את שלושת הימים הראשונים, סיכוייו להישאר בחיים גבוהים יותר.

סימני הרעלה מידיים הם: כאבי בטן חזקים, הקאות (העלולות להיות מלוות בדם), שלשולים העלולים להיות מלווים בדם טרי לאחר מספר ימי סבל, ירידה במתן שתן ובלחץ דם, התייבשות חמורה ואפשרות של עוויתות הגוף (בדרך כלל לאחר שהחלה קריסה של מערכת כלי הדם ומערכות חיוניות אחרות).

## שימושים
השימוש הידוע המתועד ביותר בריצין נעשה על ידי הק.ג.ב. של ברית המועצות בזמן המלחמה הקרה. בשנת 1978 צייד השירות החשאי הסובייטי את סוכני המשטרה החשאית הבולגרית בנשק דמוי מטרייה המסוגל לירות (באמצעות גז דחוס) כדורית פלטינה בקוטר 1.52 מילימטר, שבחריציה רעל. הסוכנים הבולגרים הגיעו ללונדון על מנת להתנקש בחייו של גאורגי מרקוב, מתנגד המשטר הבולגרי. מרקוב המתין בתחנת אוטובוס ליד גשר ווטרלו. הסוכן הבולגרי התקרב אליו למרחק נגיעה, ומתוך ה"מטרייה", ירה לתוך רגלו של מרקוב קליע זעיר, אשר הכיל ריצין. מרקוב מת בבית החולים מספר ימים לאחר מכן. הקליע נתגלה בגופו במקרה.

ב-17 באפריל 2013 התגלתה במרכז מיון הדואר של הבית הלבן מעטפה שהכילה ריצין ויועדה לנשיא ארצות הברית, ברק אובמה. ב-3 באוקטובר 2018 נשלחו שתי חבילות דואר עם ריצין אשר יועדו למזכיר ההגנה של ארצות הברית ולנשיא דונלד טראמפ. ב-19 בספטמבר 2020 נשלחו מעטפות שהכילו ריצין לנשיא טראמפ ולמספר בתי כלא, ונשלחו ככל הנראה משטח קנדה.

חרף הרעילות הרבה של הריצין ויעילותו כנשק כימי/ביולוגי, קשה מאוד להגביל את ייצורו ומניעת הנגישות אליו היא בלתי אפשרית.

## שימוש בתעשייה
ידוע על שימוש בריצין בתעשיית התרופות (כגון לחולי סרטן) ובתעשייה הכימית.

בתרבות - ריצין מוזכר בסדרת הטלוויזיה שובר שורות, שם וולטר, מורה לכימיה, מפיק את הרעל במטבח הביתי, ומשתמש בו מאוחר יותר כדי להרעיל למוות את יריביו בסדרה.

## קישורים חיצוניים

* 

*על ריצין ומנגנון הרעילות שלו 
*פרק קיקיוני: מי רצח את גאורגי מרקוב? פודקאסט עושים רפואה בהגשת ד"ר יובל בלוך.
## הערות שוליים

קטגוריה:חלבונים
קטגוריה:רעלים
קטגוריה:נשק ביולוגי
קטגוריה:נשק כימי
MP40

**MP40** (ראשי תיבות מגרמנית: **Maschinenpistole 40**, "תת-מקלע 40"; ידוע גם בשם "**שמייסר**") הוא תת-מקלע הגרמני הסטנדרטי שהיה בשימוש במלחמת העולם השנייה. הנשק עוצב בשנת 1940 על ידי היינריך פולמר, וזכה לכינויו הנפוץ "שמייסר" בקרב חיילי בעלות הברית על שמו של הוגו שמייסר אשר למרבה האירוניה לא היה לו חלק בתכנון הנשק, אלא עזר בעיצוב הגרסה MP41 (ישנן מספר סברות לשאלה מדוע הוגו שמייסר זכה לקבל את הכינוי לנשק זה).

נשק זה היה אחד מכלי הנשק המועדפים על קציני האס אס בזכות גודלו הקטן וקצב היריה המהיר שלו. נחשב לחדשני מאוד עקב השימוש שנעשה בייצורו בעיקר בחלקי מתכת ופלסטיק. כתוצאה מכך הנשק היה זול ליצור מפני שחלקיו יוצרו על ידי מכונות.

## חיקויים ושימוש לאחר המלחמה
עיצוב ה-MP40 נתן השראה ובחלק מהמקרים הועתק לתת-מקלעים שונים כמו:
* העיצוב של תת-מקלע ה-M3 גריז הסטנדרטי נראה כמו תת-מקלע הסטן והועתק מה-MP40.
* העתק רובה ה־MP38 החצי-אוטומטי הגרמני, Selbstladebüchse BD-38.

ה-MP40 היה בשימוש לאחר מלחמת העולם השנייה כתת-המקלע הסטנדרטי בצבא הישראלי. הוא נשאר תת-המקלע הרשמי של הצנחנים בצה"ל עד שנת 1956 כאשר הוחלף על ידי העוזי.

## מדינות בהן היה בשימוש
[250px|ממוזער|שמאל|לוחמי [חטיבת הצנחנים#פלס"ר צנחנים| סיירת צנחנים חמושים ב־MP40.]]
* 
* 
* 
* 
* : היה באופן זמני בצבא האירי
* 
* 
* : כשלל מלחמה
* 

## בתרבות הפופולרית
* במשחקי יריות רבים מבוססי מלחמת העולם השנייה, קיים הנשק (משחקים כגון, Medal of Honor, Battlefield, Call of Duty, Elite Sniper).
* הנשק מופיע במגוון משחקי פעולה. בניהם PUBG, FREE FIRE ועוד.

## גלריה

קובץ:Bundesarchiv_Bild_101III-Weyer-036-28A%2C_Angeh%C3%B6rige_der_Waffen-SS_mit_MP.jpg|חיילי ואפן אס אס מצוידים ב-MP40
קובץ:Bundesarchiv_Bild_101I-198-1394-06A%2C_Russland%2C_Soldat_mit_MP.jpg|חייל צבא השחרור הרוסי (עוזר לגרמנים) מצויד ב־MP38
קובץ:Bundesarchiv_Bild_101I-278-0899-26%2C_Russland%2C_Soldat_mit_MP_40_im_Schnee.jpg|חייל ורמאכט עם MP40, 1944


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נשק קל גרמני במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:תת-מקלעים גרמניים
התבדלות

**התבדלות** (בלועזית: **איסוֹלַציוניזם**) היא גישה של קבוצה חברתית (שבט, קבוצה אתנית, דת או מדינה) המעדיפה להסתגר או לסגור את שעריה (להגירה) כדי לשמר את תרבותה משינויים תרבותיים או דמוגרפיים. מטבעה, ההתבדלות מצמצמת את הפתיחות ושיתוף הפעולה עם גורמים שונים בסביבתה.
לפעמים משתמשים במונח **בדלנות** או **בדלנות מדינית** לתיאור גישה זו, אבל המונח "בדלנות" מתייחס לגישה אחרת (בלועזית: סֶפָּרָטיזם).

## התבדלות בינלאומית

במישור היחסים הבינלאומיים, **התבדלות** היא מדיניות הדוגלת באי-מעורבות של מדינה בבריתות עם מדינות אחרות. רוב המדינות חסרות את הכוח להתמיד במדיניות כזו לאורך זמן.

שני המקרים הידועים ביותר של התבדלות הם שווייץ, שבמשך מאות שנים ועד לימינו אלה נוקטת מדיניות בדלנית, וארצות הברית, שעד מלחמת העולם השנייה החזיקה רשמית בעמדה זו למעלה ממאה שנים קודם לכן, כאשר הנשיא מונרו הכריז על כל יבשת אמריקה כמחוץ לתחום לכל מעצמה אירופית.

הפילוסוף עודד בלבן מאוניברסיטת חיפה הציע בספרו *Politics and Ideology* מטא-תאוריה פוליטית (המכונה "בלבניזם") המחלקת את הפוליטיקאים למתבדלים ומשתלבים.

## התבדלות בארצות הברית
מאז מלחמת העצמאות האמריקאית, השפיעו הזרמים הבדלניים מאוד על הדיפלומטיה האמריקאית. אך הביטוי של מדיניות זו החל בשנת 1823, אז הכריז הנשיא ג'יימס מונרו על דוקטרינת מונרו. מונרו קבע כי "במלחמתן של המעצמות האירופאיות, בעניינים הנוגעים להן עצמן, לעולם לא נשתתף, ואין זה תואם את מדיניותנו לעשות כך. רק כאשר זכויותינו מופרות או נתונות בסכנה חמורה, רק אז נתכונן להגנתנו".

ואכן, במהלך רוב המאה ה-19 ובמחצית הראשונה של המאה ה-20 הצליחה ארצות הברית לשמור על מדיניות זו ולא להתערב במלחמות פנים-אירופאיות. מעטות המדינות שהצליחו לשמור על התבדלות לאורך תקופה כה ארוכה. היסטוריונים מצביעים על מיקומה הגאוגרפי של ארצות הברית כגורם שאפשר לה להצליח בכך.

השאלה מתי בדיוק חדלה הדוקטרינה מלהתקיים שנויה במחלוקת. יש שיציינו את מלחמתה של ארצות-הברית עם ספרד ב-1898, כתוצאה משאיפות אימפריאליסטיות לכיבוש הפיליפינים, כציון-דרך. אחרים מציינים את מלחמת העולם הראשונה, בה אוימה מדיניות הבדלנות על ידי מלחמת הצוללות חסרת האבחנה של גרמניה (ראו: מברק צימרמן). עובדה זו עזרה לנשיא וודרו וילסון לשכנע את עמו להיכנס בסוף למלחמה, ועקב כך שלחה ארצות הברית חיל משלוח גדול לאירופה, התערבות שהיטתה את מאזני הלחימה כנגד מעצמות המרכז ותרמה לניצחון מדינות ההסכמה במלחמה. בתום המלחמה הכריז וילסון על החלפתה של דוקטרינת מונרו בדוקטרינת וילסון, התומכת במעורבות פעילה של ארצות הברית במערכת הבינלאומית ובחבר הלאומים, אך מבחינה מעשית חזרה ארצות הברית לעמדתה הבדלנית וברוח זו הקונגרס אף מנע את כניסתה של ארצות הברית לארגון חבר הלאומים שאותו הגה הנשיא.

רק המתקפה היפנית בפרל הארבור בשנת 1941, שהביאה להצטרפות ארצות הברית למלחמת העולם השנייה, ניפצה סופית את מדיניות ההתבדלות של ארצות הברית, שהחלה להיקרע בתקופת האמנה האטלנטית, ולאחר מעורבותה במלחמה זו המשיכה להיות מעורבת כמעצמה במערכת הדיפלומטית העולמית על פי העקרונות שנוסחו בידי הנשיא טרומן.

מאז מלחמת העולם השנייה ארצות הברית הייתה שחקנית מרכזית בשני קונפליקטים בין-לאומיים רחבי היקף, המלחמה הקרה מסוף מלחמת העולם עד 1991 והמלחמה בטרור מ-2001 עד היום.

כיום קיימים כוחות פוליטיים אמריקאיים מכל רחבי הקשת הפוליטית הקוראים לחזרה למדיניות של התבדלות: מפרוגרסיביים (ראלף ניידר) ועד שמרנים (פט ביוקנן). המפלגה הבולטת ביותר בתחום זה היא המפלגה הליברטריאנית.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:יחסים בין-לאומיים
קטגוריה:בדלנות
קרימינולוג

**קרימינולוג** הוא אדם העוסק בקרימינולוגיה קלינית, חברתית שיקומית או מחקרית.

אפשרויות התעסוקה הן במסגרות השיקום של עבריינים וקורבנות והטיפול בהם. לדוגמה, במסגרת המשטרה, כוחות הביטחון ושירות בתי הסוהר (שב"ס), מוסדות גמילה וטיפול, מסגרות פרטיות או מחקר והוראה אקדמיים.
הקרימינולוג החברתי שיקומי הוא איש מקצוע, שהכשרתו המקצועית ותפקידו המקצועי מרוכז בגישה מדעית ללמוד וניתוח ההתפתחויות של הסטייה, הדינמיקה של העבריין, זיהוי גורמי הסיכון והתערבות סוציותראפויטית. דהיינו טיפול מערכתי, חברתי והתנהגותי.

לימודי הקרימינולוגיה בישראל, לתואר ראשון, נערכים באוניברסיטת בר-אילן, אוניברסיטת אריאל ובמכללות אקדמיות. לאחרונה, הצטרפה גם האוניברסיטה העברית לרשימה ומכשירה סטודנטים בתואר. לימודי התואר השני נערכים באוניברסיטה העברית, אוניברסיטת חיפה או תוכניות המכשירות קרימינולוגים העוסקים בטיפול באוניברסיטת בר-אילן ובאוניברסיטת אריאל בשומרון.

## קישורים חיצוניים

* קרימינולוג קליני, בלקסיקון הפסיכולוגי "בטיפולנט"
* 

*
*
קטגוריה:מקצועות אכיפת החוק
אמיל זטופק

**אמיל זטופק** (בצ'כית: **Emil Zátopek**, , 19 בספטמבר 1922 – 22 בנובמבר 2000) היה אתלט צ'כוסלובקי, שיאן עולם ואלוף אולימפי בעל 5 מדליות, מהן 4 זהב, 3 מהן באולימפיאדה אחת (הלסינקי 1952), בריצות למרחקים ארוכים - ריצת 5000 מטר, ריצת 10000 מטר וריצת מרתון.

מגדולי האתלטים בכל הזמנים. כונה "הקטר הצ'כי".

## ביוגרפיה
זטופק החל את הקריירה הספורטיבית שלו בסוף שנות ה-30 של המאה ה-20. בתקופת מלחמת העולם השנייה לא הצליח להשתתף בתחרויות, ועם הכיבוש הסובייטי התגייס לצבא הצ'כי וזכה למעמד של ספורטאי.

## קריירה אתלטית
באולימפיאדת לונדון (1948) זכה זטופק במדליית זהב בריצת 10000 מטר ובמדליית כסף בריצת 5000 מטר.

[ימין|ממוזער|210px|אמיל זטופק (משמאל) עם מתמודד נוסף, לאחר מרתון הגברים של [אולימפיאדת הלסינקי (1952)]]
באולימפיאדת הלסינקי (1952) השיג זטופק תהילת עולם כשזכה בשלוש מדליות זהב בענף הריצה למרחקים ארוכים. בריצות ל-5000 מטר, 10000 מטר ובריצת מרתון, ריצה אותה רץ לראשונה בחייו, זכה במדליות זהב תוך שהוא קובע שיא אולימפי חדש בכל אחת מהן. זטופק הוא היחידי שזכה במדליות זהב אולימפיות בכל שלוש הריצות למרחקים ארוכים.

זטופק היה הרץ הראשון בהיסטוריה שירד מ-29 דקות בריצת 10,000 מטר (ב-1954), וחצה את גבול 20 הק"מ לשעת ריצה אחת (20,052 מטר, ב-1951).

בזמן הריצה היה זטופק מנופף בידיו, מתאמץ ומתנשף קשות, מה שהפך להיות "הסמל המסחרי שלו", שזיכה אותו בכינוי "הקטר הצ'כי". הוא נודע גם ברוח הספורטיבית שלו ונהג לעודד את יריביו שהפסידו נגדו.

## חיים אישיים
זטופק זכה לאהדה גדולה בארצו, קודם לדרגת קולונל, והיה בעל השפעה במפלגה הקומוניסטית בצ'כוסלובקיה. אולם תמיכתו בזרם הדמוקרטי שנכשל במרד האנטי-סובייטי שכונה "האביב של פראג", גרמה לכך שהוא הורחק מעמדת השפעה ואולץ לעבוד תקופת מה במכרה אורניום כאקט של עונש והשפלה.

רעייתו דנה (גם היא ילידת 19 בספטמבר 1922), נודעה כאתלטית מצטיינת בזכות עצמה בתחום הטלת כידון. הישגה הגדול היה זכייה במדליית זהב באולימפיאדת הלסינקי (1952) ובמדליית כסף באולימפיאדת רומא (1960). זכורות קריקטורות מאותה תקופת זוהר של בני הזוג, שבהן מתוארת דנה הרודפת עם כידון אחרי אמיל, מאיימת להטיל אותו עליו, והוא נראה מתאמץ בדרכו להתחמק ממנה.

## לקריאה נוספת
* ז'אן אשנוז, "**לרוץ**", הוצאת סמטאות, תרגמה מצרפתית: שירה חפר, 2011

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אלופים אולימפיים: ריצת מרתון (גברים)
קטגוריה:אלופים אולימפיים: ריצת 5,000 מטרים
קטגוריה:אלופים אולימפיים: ריצת 10,000 מטרים
קטגוריה:רצי מרתון
קטגוריה:זוכי מדליית פייר דה קוברטן
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת לונדון (1948)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת הלסינקי (1952)
קטגוריה:שיאני עולם צ'כוסלובקים: אתלטיקה
קטגוריה:צ'כים שנולדו ב-1922
קטגוריה:נפטרים ב-2000
סקנדיום

**סקנדיום** (Scandium) הוא יסוד כימי שסמלו הכימי Sc ומספרו האטומי 21. הוא נמנה עם משפחת היסודות הנדירים, אם כי הוא אינו נדיר, אלא מפוזר בדלילות ולכן קשה להפקה.

## תכונות

סקנדיום הוא מתכת מעבר, רכה, לבנה-כסופה ומאוד קלה. כשנחשף לאוויר, סקנדיום מתעטף במעטפת צהבהבה או ורודה. סקנדיום יותר דומה לאיטריום ומתכות נדירות אחרות מאשר לאלומיניום או טיטניום (שיותר קרובים אליו בטבלה המחזורית). דרגת החימצון הנפוצה ביותר של סקנדיום היא 3+. סקנדיום עמיד בפני חומצות כמו חומצה חנקתיתHNO3 וחומצה פלואורית HF. אבקה מתכתית של סקנדיום מתלקחת במהירות הבזק.

## שימושים

בארצות הברית משתמשים מדי שנה ב-20 קילוגרם בקירוב של תחמוצת סקנדיום (Sc2O3) בייצור מנורות חזקות במיוחד. סקנדיום יודי מוסף למנורות כספית ומפיק אור חזק מלאכותי שמזכיר את אור השמש. בכל העולם משתמשים מדי שנה ב-80 קילוגרם בקירוב בייצור נורות. האיזוטופ הרדיואקטיבי 46Sc משמש בבתי זיקוק של שמן כסמן רדיואקטיבי.
שימוש אחר של סקנדיום הוא בסגסוגת יחד עם אלומיניום, שאיתה בונים מטוסים, שלדות לאופניים, מחבטי בייסבול וכדומה. כשסקנדיום מוסף לאלומיניום, הוא מחזק אותו (גם בטמפרטורות גבוהות) ומגביר את גמישותו. כמו כן, סקנדיום מונע סדקים שנוצרים בריתוך בסגסוגות אלומיניום.

## היסטוריה
סקנדיום (בלטינית: *Scandia*, מילה שפירושה סקנדינביה) זוהה על ידי לרס פרדריק נילסון ב-1879 בזמן שהוא וקבוצתו חיפשו אחר מתכות אדמה נדירות. נילסון השתמש בניתוח ספקטרום כדי למצוא את היסודות הנמצאים במינרלים אוקסניט (euxenite) וגדוליניט (gadolinite). כדי לבודד את היסוד, הכין 10 ק"ג של אוקסניט עם משקעי אדמה נדירה כדי ליצור כ-2 גרם תחמוצת סקנדיום (Sc2O3) מאוד טהורה.

דמיטרי מנדלייב חזה כמה ממאפייניו של יסוד זה, שהוא קרא לו אקבורון תוך שימוש בחוק המחזוריות. הכימאי השוודי פאר תאודור קלב (Per Teodor Cleve) גילה את הסקנדיום בערך באותו הזמן בו גילה אותו נילסון אך בניגוד לנילסון, קלב היה נחוש בדעתו כי סקנדיום זהה לאקבורון.

## צורה בטבע

מינרלים נדירים מסקנדינביה כמו תורטוויטית (Sc,Y)2Si2O7)), אוקסניט וגדוליניט הם המקורות היחידים לסקנדיום **מרוכז** (שמעולם לא נמצא בצורתו החופשית).
סקנדיום הוא היסוד ה-23 הכי נפוץ בשמש ובכוכבים אחרים, אבל בכדור הארץ הוא היסוד ה-50 הכי נפוץ. סקנדיום מפוזר בעולם ומופיע בכמויות מזעריות ביותר מ-800 מינרלים.

רוב הסקנדיום בעולם מרוכז במאגר הצבאי מברית המועצות לשעבר, שבודדו אותו מפסולת אורניום. אין מקום ייצור עיקרי של סקנדיום באמריקה ובאירופה.

## קישורים חיצוניים

* סקנדיום ב-Webelements 
* 

קטגוריה:יסודות כימיים
קטגוריה:מתכות מעבר
קורמורן ממושקף

**קורמורן ממושקף** (שם מדעי: *Phalacrocorax perspicillatus*) הוא מין עוף ימי שנכחד. הקומורן הממושקף חי בקצה המערבי של האיים האלאוטיים שבים ברינג והיה כמעט משולל יכולת תעופה. הוא היה מין הקורמורן הגדול ביותר בהיסטוריה, עם גובה של כמטר ומשקל שהגיע עד ל-6.5 ק"ג.

מין זה זוהה ב־1741 על ידי חוקר הטבע גאורג שטלר, בשעת מסעו עם ויטוס ברינג לגילוי ולחקר אלסקה. שטלר גילה את העופות לאחר שספינתו נטרפה על אי קטן, שנקרא מאוחר יותר בשם אי ברינג, על שם ברינג וצוותו שמצאו את מותם בשל החורף הקשה שפקד את האיים. שטלר תיאר את הקורמורן הממושקף כעוף בגודל של אווז גדול. בשלהי החורף, כשהרעב והתשישות הכניעוהם, החלו שטלר וחבריו לטבוח בעופות האיטיים והמגושמים. שטלר כתב ביומנו: "הם שקלו 6–7 ק"ג, כך שעוף אחד הספיק לשלושה אנשים מורעבים".

שטלר היה חוקר הטבע היחידי שראה את המין בעודו בחיים. אחרים למדו מספריו ומשרידים שהובאו למוזאונים בשנים 1830–1850. אוכלוסיית העופות התמעטה במהירות בעקבות כניסת ציידי לווייתנים וסוחרי פרוות אל אזורי מחייתם. בשנת 1850, כמאה שנים לאחר שהתגלה, הוכחד סופית הקורמורן הממושקף. בימינו, רק מקצת השרידים שאסף שטלר ושני שלדים שלמים הם העדות היחידה למין. יחד עם פרת הים שטלר זהו מין אנדמי נוסף שהוכחד על ידי האדם מאזור ים ברינג.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1811
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פטר סימון פאלאס
ממושקף
קטגוריה:עופות חסרי יכולת תעופה
קטגוריה:עופות שהוכחדו בידי האדם
קטגוריה:חבל מנהלי קמצ'טקה
קטגוריה:עופות שנכחדו בהולוקן
קטגוריה:אסיה: עופות שנכחדו
אהבה בימי כולרה (ספר)

**אהבה בימי כולרה** (בספרדית: El amor en los tiempos de cólera) ספר מאת גבריאל גרסיה מארקֶס המתאר את אהבתם של שני גברים לאותה אישה, על רקע קולומביה של סוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20. בספרדית שם הספר הוא דו-משמעי, שכן cólera היא גם מחלת הכולרה וגם כעס.

## עלילת הספר
כמו רבים מספריו של גבריאל גארסיה מארקס, עלילת הספר נטווית אט אט מסיפורים רבים בחייהם של הדמויות השונות בספר. עם זאת עלילת הספר המרכזית היא אהבתו הממושכת של פלורנטינו אריסה לפרמינה דאסה, הנשואה לדוקטור חובנאל אורבינו.

הספר פותח בתיאור חייהם של פרמינה דאסה וחובנאל אורבינו הנשואים זה חמישים שנים. הוא מתאר את חייהם המשותפים, עד מותו של חובנאל אורבינו בגיל 81, שנגרם מנפילה מסולם. בשעת הלוויה מגיע אל הבית פלורנטינו אריסה ומצהיר על אהבתו הנצחית לפרמינה דאסה והיא דוחה אותו בכעס.

משם חוזר הסיפור חמישים וחמש שנים אחורה, ומתאר את היכרותם של פלורנטינו אריסה ופרמינה דאסה. פלורנטינו אריסה הוא בנו הלא חוקי של סוחר עשיר לאם ענייה, ופרמינה דאסה היא בת למהגר עשיר ויתומה מאימה. הוא מבחין בה בזמן שהוא מביא מברק לאביה, ומתאהב בה. הוא מחזר אחריה באמצעות מכתבים, ובסופו של דבר היא משיבה לו, וכך מתחיל סיפור אהבה סודי ביניהם שמתרחש כולו על דפי המכתבים שלהם. בסופו של דבר אביה מגלה את הדבר ולוקח אותה למסע ארוך, אך היא ממשיכה להתכתב עם פלורנטינו אריסה. בשובה היא רואה אותו שוב, ומבינה שבעצם אינה אוהבת אותו, ובמשפט אחד דוחה אותו ומפסיקה לגמרי כל קשר עמו.

המשך הספר מתאר את סיפור האהבה בין פרמינה דאסה לחובנאל אורבינו, ובמקביל איך ממשיך פלורנטינו אריסה לאהוב את פרמינה דאסה, למרות שהוא שוכב עם נשים רבות אחרות במשך הזמן הזה. אחרי סיפורים רבים המתארים את האהבות השונות חוזר הספר לנקודה בה חובנאל אורבינו מת, ולדחייתו של פלורנטינו אריסה. הוא חוזר וכותב לה מכתבים, והופך אט אט לידידה הטוב, ובסופו של דבר גם למאהבה.

## עיבוד קולנועי
הספר עובד לסרט קולנוע בבימויו של מייק ניואל ובכיכובו של חאווייר ברדם ויצא לאקרנים בשנת 2007. שם הסרט היה "אהבה בימי כולרה", ובו שאקירה שרה את שירי הפסקול Love in the Time of Cholera, שיצא עבורו.

בנוסף, הוציאה שאקירה מיני-אלבום בשם Love in the Time of Cholera, המכיל בתוכו שלושה שירים הקשורים לסרט ולספר.

## לקריאה נוספת
* לואיס לנדאו, "מדון קיחוטה לדון פלורנטינו: על "אהבה בימי כולרה" לגבריאל גארסיה מארקס", **עלי שיח**, 27-28, 1990. עמ' 197–204.

## קישורים חיצוניים

* הפרק הראשון מתוך הספר "אהבה בימי כולרה" באתר עם עובד
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רומנים (סוגה ספרותית)
קטגוריה:ספרי גבריאל גארסיה מארקס
קטגוריה:ספרי 1985
קטגוריה:ספרי ספריה לעם
קטגוריה:ספרים שעובדו לסרטים
מוטל בן פייסי החזן

**"מוטל בן פייסי החזן"** (ביידיש: **מאׇטל פייסע דעם חזנס**) הוא רומן מאת שלום עליכם שהתפרסם בשני חלקים. הראשון ב־1907 והשני ב־1916. הרומן הוא האחרון שכתב שלום עליכם. חלקו הראשון עוסק בהווי העיירות היהודיות באירופה ובהגירה מערבה, וחלקו השני מתרחש בארצות הברית, שאליה היגרו גיבוריו.
## עלילה
דרך עיניו התמימות של הילד מוטל שהתייתם מאביו וחוויותיו המשעשעות (לפחות מתוך זווית ראייתו הילדותית), אנו למדים על חיי הקהילה, שאיפותיהם ומצבם הכלכלי והלאומי של היהודים במזרח אירופה לקראת תחילת המאה ה-20, ועל דרך הטלטלות שעברה על אלו שהחליטו להגר לאמריקה, כדי למצוא את דרכם בעולם החדש.

בפרק ה-18 של החלק השני נקטע הספר עקב מותו של שלום עליכם, שעסק בכתיבת הספר עד ארבעה ימים לפני מותו. על כתיבת פרק זה סיפר שלום עליכם: "אני שוכב לי ושוכב לילה שלם. לישון אינני יכול, המחשבות טורדות ומציקות... מה הטעם לשכב כך? אומר אני לאמא: למה אני שוכב בבטלה? עוד היום רחוק, בבקשה הבי לי את העט ואת תיק הנייר, אכתוב לפחות, הכתיבה נעימה הרבה יותר, ובין כה וכה המחשבות מציקות, אינן מניחות לי... וכך לאט לאט כתבתי פרקים אחדים ממוטל...".

כמרבית ספריו של שלום עליכם, ספר זה נכתב ביידיש, בשם "מאָטל פייסע דעם חזנס". הוא תורגם לעברית לראשונה בידי י"ד ברקוביץ, חתנו של שלום עליכם. תרגומים נוספים לעברית יצאו בידי אוריאל אופק בשנת 1976, בידי אברהם יבין בשנת 1999 ובידי אריה אהרוני בתוך סדרת כל כתביו שבהוצאת ידיעות אחרונות. בשנת 1997, יצא הספר, על ידי הוצאת מאגנס, בלשון המקור במהדורה חדשה, מתוקנת ומלאה, בכתיב מודרני תקני (על פי תקנות ייוו"א).

אחד המשפטים הידועים שמרבים לצטט מתוך הספר, הוא המשפט של המספר, מוטל, שאביו פייסי החזן זה עתה נפטר: "אשרַי, יתום אני!" (במקור: "מיר איז גוט — איך בין אַ יתום") הסמיכות שבין האסון שאירע לגיבור (מות אביו) וה"אושר" שכביכול מתואר - כאילו מרמזים על סמיכות הכאב והצחוק בכל כתביו של המספר, שלום עליכם. מבחינה ההגדרה של תורת הספרות, המשפט מהווה דוגמה קלאסית לאוקסימורון - צירוף של שני חלקי משפט שמתנגדים זה לזה לתוך משפט אחד.

## ראו גם
*שטעטל (עיירה מזרח אירופאית)
*נס בעיירה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:רומנים (סוגה ספרותית)
קטגוריה:ספרות יידיש
קטגוריה:ספרי שלום עליכם
קטגוריה:ספרי ספריה לעם
מקונג

**מֶקוֹנְג** (מתאית: **แม่โขง**; בקמרית: **មេគង្គ**; בווייטנאמית: **Mê Kông**; בלאית: **ນ້ຳຂອງ**, נַאמְקוֹנְג; בסינית: **澜沧江**, לָאנְצָאנְג גְ'יָאנְג) הוא נהר בדרום-מזרח אסיה שאורכו כ-4,350 קילומטר, והוא הנהר ה-11 באורכו בעולם.

מקור הנהר ברמה הטיבטית שבשטח הרפובליקה העממית של סין. הוא נוצר מהתמזגות הנחלים זַה קוּ (རྫ་ཆུ) ונְגוֹם קוּ (ངོམ་ཆུ), הנפגשים בעיר צ'נגגוואן  שבטיבט בגובה 3,250 מטר מעל לפני הים. מטיבט הוא זורם ליונאן, דרך האזורים המוגנים (שם הוא זורם במקביל לנהרות סאלווין ויאנגצה), בהמשך הוא מהווה את גבול לאוס–מיאנמר ורוב הגבול בין לאוס לתאילנד , זורם דרך לאוס לקמבודיה, ולבסוף הוא נשפך לים סין הדרומי בדלתה בדרום וייטנאם.

בנהר המקונג מגוון ביולוגי עשיר, שרק נהר האמזונאס עולה עליו. זוהו בו למעלה מ-1,200 מיני דגים שונים, חלקם בסכנת הכחדה, ביניהם טריגון נהרות ענק שהוא הגדול בדגי המים המתוקים. הוא משמש כמקור חשוב לדיג, ומיליוני אנשים תלויים בו לפרנסתם.

על המקונג נבנו מאות סכרים. חלקם מיועדים להפקת אנרגיה הידרואלקטרית, כגון סכר נווג'דו שבסין, ואחרים ליצירת מאגרי מים להשקיה. הסכרים מקלים על מצוקת החשמל בארצות שלאורכו, אך גם הציפו שטחי ישוב, צמצמו את הדגה וכן פגעו בחקלאות של האוכלוסייה הקרובה לנהר הנאמדת בכשישים מיליון נפש.

במאה ה-10 לפנה"ס, בשפך נהר זה התחילה תרבות סא היון .

## ראו גם
* שפמנון המקונג
* גבול לאוס–מיאנמר

## קישורים חיצוניים

* איתור מקור המקונג
* 
* 

קטגוריה:וייטנאם: גאוגרפיה
קטגוריה:לאוס: גאוגרפיה
קטגוריה:מיאנמר: גאוגרפיה
קטגוריה:סין: נהרות
קטגוריה:קמבודיה: גאוגרפיה
קטגוריה:תאילנד: נהרות
קטגוריה:נהרות גבול
קטגוריה:האזור האינדומלאי
ברווז לברדור

**ברווז לברדור** (שם מדעי: *Camptorhynchus labradorius*) הוא מין נכחד של עוף ימי ממשפחת הברווזיים. הוא העוף הראשון שנעלם מיבשת אמריקה בגל הכחדת המינים שהחל מיד עם יישוב היבשת בידי האירופאים. המין, שלא היה מצוי בשפע בזמנים אלו, הושמד בטרם ניתנה הזדמנות לגונן עליו ולחקור את אורח חייו. 
## מאפיינים
בעונת הרבייה התעטר הזכר הבוגר בכסות נוצות שחורה ולבנה, בעוד שהזכר המתבגר והנקבה הבוגרת עטו כסות חומה-אפורה וכתמים לבנים בכנפיים. המקור המשונה יועד כנראה לשליית צדפות וסרטנאים מן המים הרדודים. אזורי המחיה של המין מעולם לא הוגדרו בוודאות, ומשוער כי קינן באזורי הסלעים של מפרץ סנט לורנץ ובחופי לברדור, הממוקמים במחוז קוויבק שבמזרח קנדה. העוף חרף בקרבת החוף האטלנטי של צפון אמריקה, כולל אזור לונג איילנד וניו יורק שם נצפה ונורה הפרט האחרון ב-12 בדצמבר 1878. 

חוסר המורא מהאדם, טווח מחיה אקולוגי מצומצם ותפוצה מעטה מלכתחילה תרמו להכחדות המהירה של המין.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1789
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן פרידריך גמלין
קטגוריה:ברווזי ים
קטגוריה:אווזאים נכחדים
קטגוריה:עופות שהוכחדו בידי האדם
קטגוריה:עופות שנכחדו בהולוקן
קטגוריה:אמריקה הצפונית: עופות שנכחדו
ג'ונתן ליווינגסטון השחף

**ג'ונתן ליווינגסטון השחף** (באנגלית: **Jonathan Livingston Seagull**) הוא אגדה אלגורית בצורת נובלה שנכתבה על ידי הסופר האמריקאי ריצ'רד באך ומאוירת בתצלומים בשחור-לבן שצולמו על ידי ראסל מונסון, היא עוסקת בשחף שמנסה ללמוד על תעופה, השתקפות אישית, חופש ומימוש עצמי. הוא פורסם לראשונה בצורת ספר ב-1970 ועד סוף 1972, יותר ממיליון עותקים היו מודפסים, כשהספר הגיע למקום הראשון ברשימות רבי המכר בעיקר באמצעות המלצות מפה לאוזן. ב-1974 עובד הספר לסרט, עם פסקול שחיבר ניל דיימונד.

בשנת 2014, הספר הוצא מחדש בשם ***Jonathan Livingston Seagull: The Complete Edition***, שהוסיף חלק רביעי בן 17 עמודים לסיפור.

## עלילה
הספר מספר את סיפורו של ג'ונתן, שחף שנודה מעדתו לאחר שסירב לחיות כשחף רגיל והתמסר לנפלאות התעופה. הוא רוכש יכולות גבוהות, ומסגל לעצמו רף ציפיות גבוה. לאחר מותו הוא הופך למעין נביא של העדה שממנה נודה, ומראה להם את מה שהם מפסידים במלחמתם המתמדת על המזון.

מטרתו של השחף היא להיות חופשי, והוא לומד איך לעשות זאת, ובתוך כך מלמד שחפים אחרים לעוף, להתרומם, ולהיות חופשיים. משפט ידוע מהספר הוא "השחף המגביה עוף הוא זה המרחיק ראות".

השחף, ג'ונתן לווינגסטון, עולה בכל פעם לרמה חדשה, לשיא חדש. בכל פעם שהוא מצליח לעוף גבוה יותר, או מהר יותר, הוא מצליח להגיע לתובנות חדשות, ומוצא את עצמו ב"עולם חדש".

גרסה חדשה של הספר, הכוללת פרק רביעי שמעולם לא פורסם לפני כן, יצאה לאור בארצות הברית ובעולם כולו בפברואר 2014. עד אז כלל הספר שלושה פרקים בלבד, ופרק רביעי זה שופך אור חדש על הסיפור כולו.

## ניתוח הסיפור

שמו של השחף **ג'ונתן**, כשמו של אדם, בא להמשיל את חייו של השחף ג'ונתן לחייו של כל אחד מאיתנו. בפתח הספר אף נאמר כי הוא מוקדש "**לג'ונתן השחף האמיתי שחי בתוכנו**". הספר מותח ביקורת על החברה שחוסמת אנשים "בעלי מעוף", ועל המחסור באנשים שיוצאים מהשגרה, ורואים רחוק, מעבר למה שניתן לדמיין.

## קישורים חיצוניים

* 

* ג'ונתן ליווינגסטון השחף, דף שער בספרייה הלאומית

[250px|ממוזער|שמאל|ג'ונתן ליווינגסטון השחף בכניסה לבית הספר ברנר ב[גבעתיים]]

קטגוריה:רומנים (סוגה ספרותית)
קטגוריה:משלים
קטגוריה:ספרי 1970
קטגוריה:זוכי פרס גראמי לאלבום הספוקן וורד הטוב ביותר
ראס עלי

**ראס עלי** (בערבית: **رأس علي**) הוא כפר ערבי מוסלמי הנמצא על גבעה קטנה דרומית לשפרעם. הגבעה מוקפת כמעט מכל צדדיה על ידי אפיקו של נחל ציפורי. הכפר משתייך למועצה אזורית זבולון.

הכפר נוסד בשנת 1927 ותושביו הם כנראה יוצאי כפרי האריסים אל-מג'דל וכופרתא (היום כפר אתא), שחזרו לאזור לאחר שאדמותיהם נקנו ממשפחת סורסוק הלבנונית בשנת 1925. על שרידי אל-מג'דל הוקמה מאוחר יותר חוות הצופים ליד קיבוץ רמת יוחנן.

בכפר יש בית ספר משותף לראס עלי ואל-ח'וואלד, שבו לומדים ילדים מגן חובה ועד כיתה ח'.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1927
קטגוריה:יישובים בדואיים בישראל
קטגוריה:יישובים ערביים בישראל
קטגוריה:מועצה אזורית זבולון
קטגוריה:שביל ישראל
ראס עלי (חלי)
גאורג שטלר

**גאורג וילהלם שטלר** (גרמנית: **Georg Wilhelm Steller**; 10 במרץ 1709 - 14 בנובמבר 1746), היה זואולוג ובוטנאי גרמני.

## חייו
גאורג שטלר נולד ב-10 במרץ 1709 בווינדסהיים שבקרבת נירנברג ולמד באוניברסיטת ויטנברג. הוא עקר לרוסיה כדי לעבוד בפקולטה למדעים של סנקט פטרבורג. הוא מונה למשרת חוקר טבע במסעו השני לקמצ'טקה של ויטוס ברינג, למיפוי חופו הסיבירי של אוקיינוס הקרח הצפוני - הארקטי, ולמציאת נתיב מעבר מזרחי אל צפון אמריקה.

המשלחת הרחיקה עד איי קיאק שבאלסקה, שם היה שטלר לחוקר הטבע האירופאי הראשון שחקר את החי והצומח באזור זה. הוא גילה גם מין עורבני כחול ציצית שנקרא מאוחר יותר "עורבני שטלר".

במסע חזרה נטרפה ספינתם על אחד האיים, שבעתיד ייקרא האי ברינג על שם ויטוס ברינג, ורוב אנשי הצוות נפטרו שם מצפדינה. שאר הצוות שרד את החורף הקשה וחמק מאימת שועלי השלג שהתקיפו את המחנה. באותה תקופה חקר שטלר את מרבית בעלי החיים על הפאונה הארקטית: פרת הים שטלר, קורמורן ממושקף, אריה ים הצפוני, כלב ים הצפוני, לוטרת הים וברווז שטלר. בשל הרעב הכבד נאלצו חברי הצוות לטבוח בבעלי חיים אלו ואף הביאו מספר מינים לידי הכחדה.

באביב בנה הצוות הנותר ספינה חדשה וחזר לרוסיה. שטלר המשיך בחקר חצי האי קמצ'טקה, ובשובו לסנקט פטרבורג חלה בקדחת. הוא נפטר במחוז טיומן שברוסיה ב-14 בנובמבר 1746. יומניו פורסמו על ידי חוקר הטבע פיטר סיימון פאלאס ושימשו חוקרים ומגלי ארצות אחרים כג'יימס קוק בחוקרם את האזור הארקטי.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:זואולוגים גרמנים
קטגוריה:בוטנאים גרמנים
קטגוריה:חוקרי טבע
קטגוריה:ילידי 1709
קטגוריה:נפטרים ב-1746
פולשים מהחלל

180px|ממוזער|מכונת ארקייד של המשחק
**פולשים מהחלל** (באנגלית: **Space Invaders**) הוא משחק ארקייד מבית טאיטו שציין את תחילת עידן משחקי הווידאו ואת תחילת תור הזהב של משחקי הארקייד.

עם צאתו לשוק בשנת 1978 הפך ללהיט בזכות עליונותו על משחקי מחשב קודמים, שהיו דלי גרפיקה ועם אפשרויות תוכן מועטים יותר. המשחק ריתק צעירים כזקנים אליו. נערכו תחרויות עולם לקביעת אלופי המשחק, ותוצאות השיא נכנסו לספר השיאים של גינס.

## תיאור המשחק
ספינות חוצנים מגיחות ממעלה המסך ומטרת השחקן לעצור אותן באמצעות תותח, אותו ניתן להזיז ימינה ושמאלה. בו זמנית יורקים הפולשים פצצות שמאיימות להשמיד את התותח. הפולשים מתקדמים באיטיות לתחתית המסך והופכים מאיימים ומהירים יותר עם הזמן.

לשחקן יש אפשרות להפגע פעמיים אך בפעם השלישית הוא נפסל והמשחק מסתיים. המשחק יסתיים בניצחון אם השחקן מצליח להשמיד את כל הפולשים, והמשחק אף יברך אותו על ש"הציל את האנושות".

מדי פעם עוברת חללית מהירה בראש המסך, ופגיעה מוצלחת בה מעניקה נקודות רבות לשחקן.

בשלב מאוחר יצאה גרסה משופרת של המשחק כשהדמויות לא רק נעות בטור אלא גם "עפות" במסלול לא ליניארי.

## השפעות המשחק
בעקבות הפופולריות הרבה של המשחק יצאו גרסאות שונות שלו לפלטפורמות משחק שונות. עם השנים היה ניתן לשחק את המשחק או וריאציה שלו במחשבים האישיים, מכשירים חכמים וקונסולות משחקים. המשחק זכה להמשכים רבים (לא כולם בהפקת Taito המקורית) ואף לגרסאות אשר התבססו על עקרונותיו אך יצרו משחקים מעט שונים. לדוגמה, חברת קוקה-קולה שכרה את יצרנית משחקי המחשב אטארי כדי ליצור משחק בשם Pepsi Invaders ("פולשי הפפסי", על שם מתחרתה של קוקה-קולה) למען עובדיה, אשר שיחקו במשחק וירו בשם המתחרה במקום בצלמיות חייזרים.

וראציות של המשחק ממשיכות לצאת גם בעשור הראשון של המאה ה-21, כגון פלישת התרנגולות (Chicken Invaders), אשר החליף את החייזרים בתרנגולות. האזכורים למשחק המקורי בולטים במיוחד במשחק הרביעי בסדרה, במהלכו נשאב גיבור המשחק לתוך חור שחור ונאלץ להילחם ב-10 גלים של חייזרים בצורת קוביות המייצגים פרודיה על המשחק המקורי.

## ראו גם
* גלגה

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משחקי גיים בוי
קטגוריה:משחקי ארקייד
קטגוריה:משחקי פלייסטיישן
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 1978
קטגוריה:משחקי סופר נינטנדו
קטגוריה:משחקי Shoot 'em up
קטגוריה:משחקי וידאו שפותחו ביפן
קטגוריה:משחקי iOS
סחר חליפין של הזמן

**סחר חליפין של הזמן** הוא מושג בכלכלה, שבו יחידת המטבע האלטרנטיבי היא שעת עבודה של אדם. כל אדם שתורם מזמנו לטובת הזולת, זכאי לקבל זמן שווה לזמן תרומתו לפי רצונו וצרכיו. כך למשל אדם שהחליט להקדיש שעה שבועית, על מנת ללוות כלבים, בתמורה יכול לקבל שעה שבועית בלימוד ספרדית או בטיפול אלטרנטיבי, אם יש אדם המוכן לעשות זאת. 

## יישום
הוגה הרעיון היה עורך דין אמריקני לזכויות אזרח בשם ד"ר אדגר כאהן, בשנות השמונים של המאה ה-20, ביסוד השיטה עמדה המחשבה לשמור על עצמאותם של קשישים ולספק להם שירותים. השיטה שכונתה על ידו Time Dollar (דולר זמן) ופורסמה בספרו "No More Throw Away People", הורחבה לקהילות שונות ומיועדת לקידום עזרה עצמית ולבניית הון אנושי באמצעות התנדבות הדדית. 

בבסיס הרעיון של סחר חליפין של הזמן, עומד רעיון השוויון בין בני אדם, וגישה הסוברת שזמנו של כל אדם באשר הוא, יקר במידה שווה.
מדד הזמן מוחלט. כנגד כל שעה שהאדם נותן, איכותית ככל שתהיה, הוא יקבל רק שעה אחת מידי כל נותן שירות אחר, בכיר או זוטר. כך למשל עורך דין בכיר שרוצה לתת ייעוץ משפטי, ובתמורה ללמוד לגלוש באינטרנט, לא יוכל לטעון ששעת הייעוץ שווה חמש שעות לימוד, מכיוון ששכר שעת ייעוץ שלו שקול, לשכר של חמש שעות של מדריך מחשבים.

## יישומים
בישראל אחד היישומים של מושג זה הוא **בנק זמן** שהוא מיזם שהופעל במתנ"סים בישראל בשנת 2002, ובוסס על העיקרון של סחר חליפין של הזמן. עוד לפני כן היה ידוע על אנשים הסוחרים בשיטה זו, במיוחד בטיפולים אלטרנטיביים, שבו היה מקובל להתחלף בטיפולים על בסיס זמן שווה. יתרונו של מיזם בנק הזמן הוא מיסוד של השיטה בהיקפים נרחבים, כאשר בתווך עומד מוסד מוכר שתומך בו ונותן לו גושפנקא רשמית.

בדומה לבנק במערכת הפיננסית ממלא בנק הזמן תפקיד חשוב בהיותו מתווך בין אלו שיש להם כישורים שבזכותם הם יכולים לתרום ולסייע לאחרים, ובין אלה שזקוקים לעזרה בתחום מסוים, אך יכולים לתרום בתחומים אחרים. כך מצטרף בנק הזמן למוסדות שונים אחרים הנקראים 'בנק' בהשאלה, על אף שאינם עוסקים בהלוואות ופיקדונות כספיים - בנק הזרע ובנק דם.

## ראו גם
* מתנ"ס 
* קהילה רצונית
* סוציאליזם
* סחר חליפין
* מטבע מקומי

## קישורים חיצוניים
* בנק הזמן
*  
* 

קטגוריה:סוציאליזם
קטגוריה:זמן
קטגוריה:סחר חליפין
אשבל (קיבוץ)

**אֶשְׁבָּל** הוא קיבוץ ב, בתחומי המועצה האזורית משגב. הקיבוץ ממוקם סמוך לסח'נין, אשחר וערב אל נעים. הקיבוץ נקרא על שם אשבל, פרח ממשפחת השפתניים הגדל באזור. הקיבוץ הוא קיבוץ מחנכים שחבריו הם חברי תנועת דרור ישראל.

## היסטוריה
ראשיתה של אשבל בהיאחזות נח"ל, שנקראה בתחילה "אשחר", שעלתה על הקרקע על ידי "גרעין עמק" ב-30 באפריל 1979. הטקס הרשמי של עלייה על הקרקע התקיים במאי 1979. בשנת 1980 הוחלט במוסדות המיישבים שאין היתכנות להקמת יישוב אזרחי במקום הזה ויש למצוא פתרון אחר להחזקתו. לכן, בתחילת 1982 הועברה למקום המדרשה החינוכית-חקלאית של הנח"ל, והיא התקיימה בו במקביל להמשך החזקת המקום על ידי גרעין נח"ל. בעקבות זאת, שונה שם המקום ל"אשבל".

בדצמבר 1997 החליטה ממשלת ישראל להפוך את ההיאחזות ליישוב אזרחי. הממשלה שבה והחליטה על הקמת ישוב אזרחי באשבל בסוף שנת 2001 ולצורך כך קבלה החלטות משנה שונות
שתכליתן ליישם הלכה למעשה את תוכניתה העקרונית. במסגרת זו פעל משרד הפנים לשינוי תוכנית המתאר לצורך הקמת אשבל כישוב בשטח עליו הוקמה קודם לכן ההיאחזות. עתירה לבג"ץ כנגד השינוי בתוכנית המתאר, שהוגשה על ידי עירית סח'נין בטענה לפגיעה בהתפתחות העיר, ועל ידי החברה להגנת הטבע, שהתנגדה להקמת יישובים חדשים, נדחתה על ידי בג"ץ.

בינואר 1998 אוזרח המקום על ידי קבוצה של כ-30 צעירים בוגרי הנח"ל מתנועת הנוער העובד והלומד, ממקימי תנועת הבוגרים ולימים תנועת דרור ישראל.

במאי 2021, על רקע אירועי מבצע שומר החומות, חברי חוליית טרור תושבי סח'נין ייצרו 30 בקבוקי תבערה שהוצתו, הושלכו לעבר הקיבוץ וגרמו במקום לשריפת קוצים.

## אופי המקום
אשבל כיום (2025) הוא אחד מקיבוצי המחנכים של תנועת דרור ישראל. חברי אשבל מייחסים חשיבות לתרומה לחברה בישראל, ועוסקים בהפעלת מגוון פרויקטים חינוכיים בקרב בני נוער באזור. בשנת 2000 הוקמה בקיבוץ פנימייה לשיקום נוער מנותק בשם "חברת הנוער אשבל". כן פועל בקיבוץ המרכז לקיום משותף, הפועל למפגש ושיתוף פעולה בין יהודים לערבים, ובית הספר היסודי "גליל", בו לומדים תלמידים יהודים וערבים. בנוסף פועלות  בקיבוץ אורווה חינוכית וכלביה חינוכית. בקיבוץ פועל חניון לילה (בתשלום) בשם "חאן מסביב למדורה" המיועד לבתי ספר, תנועות נוער ומשפחות.

רבים מהפרויקטים החינוכיים של הקיבוץ נעשים בשיתוף עם קהילות מחנכים אחרות של תנועת דרור ישראל, כדוגמת קיבוץ רביד.

שמאל|ממוזער|250px|פינת ישיבה אקולוגית הבנויה מצמיגים ישנים ומלט, בחברת הנוער בקיבוץ-מחנכים אשבל. הפינה הוקמה על ידי החניכים בסיוע "mission posibel"

## קישורים חיצוניים

* האתר של קיבוץ אשבל
* האתר של הפנימייה - חברת הנוער אשבל
* 
* אשבל, באתר של המועצה האזורית משגב
* אתר חאן מסביב למדורה - קיבוץ אשבל
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:קיבוצים
קטגוריה:היאחזויות נח"ל
קטגוריה:הנוער העובד והלומד
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1979
קטגוריה:מועצה אזורית משגב
קטגוריה:קיבוצים במחוז הצפון
אמנות מודרנית

**אמנות מודרנית**, או **מודרניזם**, הוא כינוי לאמנות שנוצרה משלהי המאה ה-19 ועד לשנות השבעים של המאה ה-20. אמנות מודרנית מתאפיינת בגישה לפיה יצירות אמנות בתחומים אלה אינן חייבות להדמות לאובייקט המופיע בהן, משום שהמצאת הצילום הפכה יעד זה למיושן. במקום זאת החלו אמנים לעסוק בניסיונות חדשניים להצגת העולם, וברעיונות חדשניים על הטבע, החומרים ומטרות האמנות, מתוך גישות אסתטיות שונות.

לא הכול התרגלו למהפכה זו בדרכה של האמנות, שמצריכה הסתגלות של הצופה. יצירה קוביסטית, לדוגמה, עלולה להיות בלתי מובנת לצופה בה, אם הוא לא מכיר את הז'אנר של היצירה, ואת הסיבות להיווצרותו. כך הדבר גם ביצירה דאדאיסטית או סוריאליסטית. הכרת הז'אנר של היצירה, והבנת הסיבות לקונוונציות שלו, יכולים לשמש כעוגן פרשני.

אחד התאורטיקנים המרכזיים של האמנות המודרניסטית היה האמריקאי קלמנט גרינברג שראה את האמנות המופשטת כדרך לחדד את הנושא העיקרי של האמנות – תהליך יצירתה כדיאלוג בין האמן-היצירה-והצופה.

## זרמים וגישות באמנות המודרנית
[250px|ממוזער|[העלמות מאביניון, ציור שמן על בד של פיקאסו]]
*פוסט-אימפרסיוניזם
**פוינטיליזם
**תנועת הנאביס
**סימבוליזם
**אר נובו
***הזצסיון הווינאי (Vienna Secession)
***יוגנדסטיל (Jugendstil)
**נאו אימפרסיוניזם
*אר דקו
*אקספרסיוניזם
**הגשר
**הפרש הכחול
*פוביזם
*קוביזם
*פוטוריזם
*אמנות מופשטת
**מופשט לירי
**מופשט גאומטרי
**סופרמטיזם
**אקספרסיוניזם מופשט
*דאדא
*סוריאליזם
*אוונגרד רוסי
**קונסטרוקטיביזם
**סופרמטיזם
*באוהאוס
*דה-סטיל
*ליריקה קונספטואלית

## שלילת האמנות המודרנית

יצירות של אמנות מודרנית מהוות לעיתים נושא ללעג, ואפילו לשנאה, מכיוונם של אנשים שלא רואים באמנות שאינה ריאלסטית (לפחות ברמה כלשהי) אמנות בעלת ערך.

בשנת 1937 הציגו הנאצים במינכן (ולאחר מכן בערים נוספות בגרמניה ובאוסטריה) תערוכה בשם "אמנות מנוונת" (Entartete Kunst). התערוכה נועדה להציג את כל מה שמושחת, מנוון וסוטה באמנות המודרנית, והוצגו בה יצירות של טובי האמנים המודרניים של המחצית הראשונה של המאה ה-20, ובהם אנרי מאטיס, פבלו פיקאסו, מקס ארנסט, פיט מונדריאן, אדוורד מונק, מארק שאגאל, וסילי קנדינסקי ועוד. התצוגה נחשבה לבלתי מוסרית, ולכן נאסר על ילדים לצפות בה.

בשנת 1994 עלה להצגת בכורה המחזה "אמנות" מאת המחזאית הצרפתייה יסמינה רזה, שהנושא המרכזי בו הוא אדם שקונה "חתיכת בד צבועה לבן" בהון עתק. המחזה תורגם לכ-35 שפות, כולל עברית.

בתחילת 2004 יצא לאור בעברית ספרו של הסאטיריקן אפרים קישון, "נקמתו המתוקה של פיקאסו", המהווה סאטירה ביקורתית על האמנות המודרנית. "אני לא סתם חושב שהאמנות המודרנית היא רמאות, אני פשוט יודע זאת", אמר קישון בריאיון בגלי צה"ל. הספר ספג ביקורת ממספר אמנים ישראלים, בהם הצייר יאיר גרבוז, שכינה אותו "טקסט ילדותי ואלים".

## לקריאה נוספת

* Brettell, Richard R., **Modern Art 1851–1929: Capitalism and Representation** (Oxford History of Art), Oxford University Press, 1st Edition, 1999. 
* Avital, Tsion, **[[אמנות לעומת לא-אמנות|Art versus Nonart: Art out of Mind]]**, Cambridge University Press, 2003. 
* Susie, Hodge, **Why Your Five Year Old Could Not Have Done That: Modern Art Explained**, Thames and Hudson, 2012. 


## קישורים חיצוניים

* פנינה בר עוזרמן, תולדות האמנות המודרנית
* ברכה גולדנברג ונעמה כץ (עורכות), זרמים שונים באמנות המודרנית
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אמנות חזותית
קטגוריה:מודרניזם
וישוואנתן אנאנד

**וישוואנתן (וישי) אנאנד** (בטמילית: **விசுவநாதன் ஆனந்த்**; באנגלית: **Viswanathan Anand**; נולד ב-11 בדצמבר 1969 במדראס (כיום צ'נאי) שבהודו) הוא שחמטאי הודי, בדרגת רב-אמן, אלוף העולם בשחמט מהיר ולשעבר אלוף העולם בשחמט בין השנים 2007–2013. וישוואנתן הוא אחד מבין השחמטאים המעטים ששברו את מחסום 2,800 הנקודות במד הכושר של פיד"ה. הוא דורג בין שלושת המקומות הראשונים בעולם ברצף מאז שנת 1997 ועד תחילת שנת 2012.

ב-29 בספטמבר 2007 זכה וישוואנתן באליפות העולם במקסיקו, ובכך היה לאלוף העולם הראשון מהודו ולאסיאתי הראשון שזכה בתואר שמוצאו אינו מברית המועצות. הוא הגן בהצלחה על תוארו ב-2008, כשניצח את ולדימיר קרמניק; ב-2010 כשניצח את וסלין טופאלוב וב-2012, כשניצח אנאנד את הישראלי בוריס גלפנד. ב-2013 כשל בניסיון להגן על תוארו, כשהפסיד למגנוס קרלסן. בעקבות ניצחון בתחרות המועמדים 2014 הוא העפיל לדו-קרב אליפות העולם בשחמט והתמודד מולו שנית בניסיון לזכות שוב בתואר, והפסיד.

וישוואנתן הוא שיאן הזכיות בקורוס (ויק אן-זהה) עם חמש זכיות (1989, 1998, 2003, 2004, 2006). כמו כן, הוא זכה שלוש פעמים בלינארס (1998, 2007, 2008) ופעם אחת בדורטמונד (2004).

בשנת 2003 היה אנאנד אלוף העולם בשחמט בזק, וב-2007 התמודד בדו-קרב אליפות העולם בשחמט 960.

בשנת 2014 הוא ניצח בתחרות העל בבילבאו (קטגוריה 21).

בשנת 2016 בתחרות המועמדים הוא זכה במקום השלישי.

במרץ שנת 2018 הוא ניצח בתחרות השחמט לזכר טל שנערכה בשחמט מהיר.

אנאנד מכונה "הנמר ממדרס".

## תארים בשחמט
* 1983 - אלוף הודו לנוער (גיל 14)
* 1984 - אמן בין-לאומי
* 1985 - אלוף הודי לאומי
* 1987 - אלוף הנוער העולמי, רב-אמן
* 2003 - אלוף העולם בשחמט מהיר
* 2007 - אלוף העולם בשחמט
* 2017 - אלוף העולם בשחמט מהיר.

## דו-קרבות

## הופעות באולימפיאדות

אנאנד השתתף בנבחרתה האולימפית של הודו ב-9 אולימפיאדות.

## מבחר תחרויות בהן השתתף
* אליפות העולם בשחמט בשנים:
: 2013, 2014
* תחרות העל בבילבאו בשנים:
: 2011, 2012, 2015
* תחרות העל בציריך בשנים:
: 2014, 2016
* גביע סינקפילד בשנים:
: 2016 2017
* תחרות העל בלונדון 2012
* תחרות העל טאטא סטיל 2013, 2018, 2019, 2020
* תחרות שחמט לזכר אלכין 2013
* תחרות המועמדים 2014
* תחרות העל בנורווגיה 2015
* תחרות השחמט לזכר טל 2016
* גביע העולם בשחמט 2017

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## משחקים מוסברים (באנגלית)
### 1989
* מיכאל טל מול וישוואנתן אנאנד, 2.1989, The Only Game Ever Played between Mikhail Tal and Viswanathan Anand

## הערות שוליים

קטגוריה:רבי-אמנים הודים
קטגוריה:אישים טמילים
קטגוריה:אלופי עולם בשחמט
2017
קטגוריה:אישים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:מעוטרי עיטור הידידות (רוסיה)
קטגוריה:הודים שנולדו ב-1969
קטגוריה:שחמטאים שעברו מד כושר 2800
זבו

[שמאל|250px|ממוזער|2 פרות זבו ב[סבה]]
**זֶבּוּ** (שם מדעי: *Bos taurus indicus*) הוא תת-מין מבוית של בקר הבית (הסוג פר במשפחת הפריים). בהמה זו נמצאה בעבר בארץ ישראל וכיום נפוצה בעיקר בהודו שם היא קדושה להינדואיזם. בהמה זו אף נפוצה באזורים רבים באפריקה. הזבו ניכר בגבנון קטן על עורפו.

## ביהדות
לזבו יש סימני טהרה, כך שמבחינה הלכתית הוא כשר לאכילה, אולם החזון איש אימץ את דעת הש"ך הסבור שכדי להכשיר לאכילה אין די בסימני טהרה אלא יש להצריך בנוסף גם מסורת של אכילה. בשנת ה'תשס"ד התעורר פולמוס בדבר כשרותו של הזבו בעקבות משלוחי בשר מדרום אמריקה.

## ראו גם
* וטוסי

## קישורים חיצוניים

* פרופסור זהר עמר, קתדרה 157 "הזבו בארץ ישראל בקר עם חטוטרת".
* הרב אליעזר מלמד, מדור 'רביבים', עיתון בשבע, גיליון 537, בין הבהמה הטהורה לטמאה, בו הרב דן בכשרות הזבו.

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:בקר
קטגוריה:מינים מבויתים