רבקה ברגמן

ממוזער|רבקה ברגמן
**רבקה (בקי) ברגמן** (13 ביולי 1919 – 3 ביולי 2015) הייתה מחלוצות תחום הסיעוד במדינת ישראל. כלת פרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה.

## ביוגרפיה
רבקה (בקי) ברגמן נולדה ב-13 ביולי 1919 ברוסטרן שבקנדה לצבי-הרשל-הארי ואתל (לבית לזבניקוב) ליונס. בני הזוג הגרו לקנדה מאוקראינה ב־1905 והמשפחה שחיה ברוסטרן , ניהלה חווה ובית כלבו ששרת את כל האזור. בני הזוג ניהלו בית יהודי מסורתי עם תבשילים יהודיים, החזיקו ספר תורה משלהם ושכרו מלמד שלימד את הילדים יהדות. בשבתות וחגים היה ביתם לבית תפילה עבור יהודי האזור. הרשל-הארי ליונס, היה ממייסדי ארגון ציוני קנדה. בקי הייתה בת הזקונים מבין שבעת ילדיהם של אתל והארי, שהלכו וטפחו שאיפות ציוניות. הם חלמו לעלות לארץ ישראל ולבנות בה את ביתם. גם ילדיהם נשבו בקסמו של החלום הציוני; ב-1920 היה הבן הבכור, סאני, הראשון שעלה לארץ. ב-1934 עלו הרשל (אז בן 59) ואתל (בת 55) לפלסטינה-א"י והתיישבו על קרקע חולית בפאתי העיר כפר סבא. הם חפרו באר מים, נטעו פרדס הדרים רחב ידיים ובנו במרכזו בית מנותק מתשתיות. הם קראו לנחלה "גן השרון".

ב-1936, בגיל 17, הצטרפה בקי, יחד עם אחיותיה יהודית-הילדה (לימים בן דן) ומולי (מלכה, לימים בר דוד), להוריהן בגן השרון. לכשהחל המרד הערבי, בני משפחת ליונס הצטרפו לארגון "ההגנה". כלי נשק של הארגון הוסתרו במרתף הבית בגן השרון, והלוחמים ערכו אימונים בין עצי ההדר העבותים.

## קריירה מקצועית בארץ ובעולם
ממוזער|רבקה ברגמן
סמוך לעלייתה לארץ, החלה בקי הכשרה בבית הספר הממשלתי הבריטי לאחיות מוסמכות שבירושלים. עקב רמת הלימודים הנמוכה לטעמה היא הועברה על ידי הוריה להסמכה בבית החולים "הדסה". בשנת 1941 סיימה את לימודיה, ועל אף שהוזמנה לקבלת מלגה לקורס מיילדות, בחרה בשנת 1942 לשרת בארגון הסיוע הבריטי (MERRA) ובמסגרתו לצאת ולטפל במחנות פליטים באזור המדברי של תעלת סואץ, שבהם שוכנו פליטים מיוגוסלביה ומיוון, לאחר שהוגלו לערי אוהלים ברחבי סיני.

עם תום מלחמת העולם השנייה, יצאה לסייע במחנות הפליטים בגרמניה. כשנה וחצי עבדה באזור רגנסבורג, בטרם עברה למינכן ושימשה אחות ראשית מטעם הג'וינט. קשריה עם הצבא האמריקני הביאו להגברת הסיוע לניצולים ולפליטים. בשנת 1947 ליוותה קבוצה של שמונים ילד בדרכם מאירופה למשפחות מאמצות ולקרובי משפחה בקנדה. בסיום השליחות שבה לישראל וכעבור ימים ספורים התגייסה למאמצי מלחמת העצמאות.

בתקופת מלחמת העצמאות שימשה אחות ראשית בבית החולים הצבאי "זיו" משך כחצי שנה, ולאחר קום המדינה שימשה אחות ראשית בבית החולים "אסף הרופא". בתקופה זו היא גם ניהלה את בית החולים הצבאי 10 שטיפל בפצועי קרבות ירושלים, נקראה לארגן מחדש את בית החולים בסרפנד שבצריפין ושימשה מנהלת בית החולים והמנהלת הראשונה של בית הספר לאחיות שהקימה. היא שוחררה מהצבא בדרגת סגן.

בסיוע מלגה, למדה ברגמן באוניברסיטת ניו יורק לימודי תואר ראשון בסיעוד, אותם השלימה ב-1952. היא בחרה להמשיך שם ללימודי תואר שני במינהל סיעודי בבריאות הציבור, אותם השלימה ב-1953. עם שובה לארץ, מונתה לאחות הראשית של מוסדות מלב"ן ושם פגשה את שמעון ברגמן, לו נישאה בשנת 1953. בשנת 1961 יצאו בקי ושמעון ללימודים באוניברסיטת קולומביה שבארצות הברית. שמעון למד תואר שני בעבודה סוציאלית והתמחה בגרונטולוגיה ובקי למדה לימודי דוקטורט ב-Teacher's College שבאוניברסיטת קולומביה. עבודת הדוקטורט שלה התמקדה בעבודת צוות בבריאות הציבור בישראל ועסקה בחיפוש אחר מודל שיאפשר לאחיות מעשיות לעבוד בשיתוף פעולה עם אחיות מוסמכות.

עם קבלת הדוקטורט ב-1963, ברגמן הייתה לאחות הראשונה בישראל בעלת תואר דוקטור בסיעוד. כעבור שנתיים, שבה לישראל והייתה ממונה על הסיעוד בבריאות הציבור במרכז "הדסה" בקריית יובל, ירושלים.

בשנת 1968 ייסדה באוניברסיטת תל אביב את החוג לסיעוד, הראשון מסוגו בארץ, ועמדה בראש צוות ההיגוי של תוכנית הלימודים. ברגמן כהנה במשך 12 שנים כראש החוג והייתה לדמות מובילה באקדמיזציה של הסיעוד בישראל ובעולם. במסגרת החוג שהקימה היא לימדה קורסים "בריאות וחברה", "סוגיות אתיות", "כח אדם בסיעוד", "תיאוריות בסיעוד", סמינר מחקר ובנוסף גבשה קבוצות אחיות לקראת לימודיהן לתואר שלישי. גם לאחר סיום כהונתה, המשיכה ברגמן לעסוק בחקר הסיעוד ונותרה פעילה בסגל החוג, בדרגת פרופסור מן המניין. במהלך הקריירה הישראלית והבינלאומית, היא פרסמה כמאתיים מאמרים, ספרים ומונוגרפיות והנחתה עשרות עבודות תיזה ודוקטורט.

ברגמן נודעה ופעלה גם בזירה הבינלאומית. היא נבחרה לסגנית נשיאת המועצה הבינלאומית לסיעוד (ICN) וקידמה את הקוד האתי הבינלאומי לאחיות. היא מונתה ליועצת מטעם ארגון הבריאות העולמי והרבתה לפעול בארצות מתפתחות ולבקר באוניברסיטאות בעולם.

בשנת 1999 הוענק לברגמן פרס ישראל על מפעל חייה ועל תרומתה לקידום המדינה והחברה. ברגמן הייתה לאחות הראשונה לזכות בתואר מכובד זה.

ב-2014 הוענקה לה תעודת הוקרה על ידי החברה הישראלית להיסטוריה של הסיעוד, על תרומתה המיוחדת בתחום החינוך לסיעוד. בתעודה נכתב "... על החזון, המנהיגות, המעש והתרומה פורצת הדרך לתחום החינוך לסיעוד בישראל. על פתיחת מערך מסגרות הכשרה והנחת אבן הפינה לחינוך אקדמי לאחיות. על הקמת החוג הראשון לסיעוד באוניברסיטת תל אביב ופיתוחו. על קידום ההוראה, המחקר בסיעוד וטיפוח דור ממשיך של מנהיגות בסיעוד בתחום הקליני והמחקרי, המינהל והחינוך ועל הפריצה לזירת הסיעוד העולמי".

## פעילותה לאחר הפרישה
גם לאחר יציאתה לגמלאות בשנת 1988, המשיכה ברגמן בפעילות מחקרית והוראתית, פעלה במסגרת האגודה למלחמה בסרטן ועמותת אלצהיימר. היא פיתחה כישורים חדשים באומנויות (ציור ופיסול) ותעדה את חייה בספר "MY LIFE".

עם פרישתה, הקימה ברגמן קרן המעניקה מלגות ופרס יצירתיות לסטודנטים בתחום הזיקנה בחוג לסיעוד באוניברסיטת תל אביב.

## לקריאה נוספת
*חוה גולנדר, עמיאלה גלוברזון, "פרופ' רבקה (בקי) ברגמן: חלוצת הסיעוד הגריאטרי בישראל", **גרונטולוגיה**, כרך לו', מס' 1 (2009), עמ' 155-163.
*הספד לרבקה ברגמן מאת פרופ' חוה גולנדר, **האחות בישראל** מס' 198, אוקטובר 2015, עמ' 43.

## קישורים חיצוניים
* קורות חייה באתר "הדסה"
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אחיות ישראליות
קטגוריה:אחים ישראלים
קטגוריה:ישראליות ילידות קנדה
קטגוריה:ישראלים ילידי קנדה
קטגוריה:נשות העלייה החמישית
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:זוכות פרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה
קטגוריה:זוכי פרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: בית הספר למקצועות הבריאות
קטגוריה:סגל המרכז הרפואי שמיר
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הישן בהרצליה
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לשנת 1999
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1919
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1919
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2015
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2015