open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
המוזיאון הגרמני (מינכן)

**המוזיאון הגרמני** (בגרמנית: **Deutsches Museum**) הוא מוזיאון מדע השוכן בלב העיר מינכן שבגרמניה. מוזיאון זה הוא אחד המוזיאונים הגדולים בעולם בנושאי מדע וטכנולוגיה. מוצגים בו כ-28,000 מוצגים בחמישים תחומים של מדע וטכנולוגיה. 

המוזיאון, הנמצא ברובע לודוויגספורשטאדט-איזרפורשטאדט על אי בנהר האיזר, הוא אחת מאטרקציות התיירות המרכזיות של מינכן, מדי שנה מבקרים בו כ-1.7 מיליון איש.

למוזיאון שני סניפים נוספים האחד בסמוך לעיר והשני בבון. 
ימין|ממוזער|250px|מבט על אי המוזיאון

## היסטוריה
יוזם המוזיאון, הרוח החיה בהקמתו ומנהלו הראשון היה המהנדס אוסקר פון מילר. 

ביוזמת פון מילר התקיימה ב-5 במאי 1903 פגישה של קבוצת אנשי מדע ותעשייה בולטים, ביניהם הפיזיקאי וילהלם רנטגן והממציא רודולף דיזל. כבר בפגישה הזו נתרמו 250,000 מרק לצורך הקמת המוזיאון והוקמה ועדה מכינה לקידום התוכנית. ביוני 1903 לודוויג השלישי, מלך בוואריה הפך לפטרון של המוזיאון. באותו זמן עיריית מינכן תרמה את האי בנהר לצורך הקמת מבנה הקבע של המוזיאון. ההחלטה הרשמית להקים את המוזיאון התקבלה ב-28 ביוני בפגישת איגוד המהנדסים הגרמני. 

ב-12 בנובמבר 1906 נפתחה תצוגה זמנית במבנה של המוזיאון הבווארי הלאומי, זאת בנוכחות הקיסר הגרמני. למחרת הונחה אבן הפינה למבנה הקבע של המוזיאון. 

המוזיאון במבנה הקבע שלו נפתח רק ב-1925.

## תצוגות עיקריות

[ימין|ממוזער|250px|ה[רפליקה של מערת אלטמירה]]
ימין|ממוזער|250px|תצוגת הרכבות
שמאל|ממוזער|250px|אופניים מעץ
* תצוגת המכרות במרתף הבניין נחשבת לאחת האטרקציות המרכזיות של המוזיאון
* רפליקה של מערת אלטאמירה
* מטוטלת פוקו
* עולם הילדים
* פלנטריום
* תעופה וחלל
* טכנולוגיית הדפוס
* מחשבים
* כלי נגינה
* זכוכית
* אסטרונומיה
* מעבדת DNA
* טכנולוגיות אנרגיה
* נפט וגז
* מיפוי וגאודזיה 
* גשרים
* כימיה

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* אתר הבית של המוזיאון 

מדע (מינכן)
קטגוריה:מינכן: מבנים
קטגוריה:מינכן: מוזיאונים
קטגוריה:קצרמר מדעים
ליל הברווזים (1979)

**ליל הברווזים** הוא שמה של ישיבה מיוחדת שקיימה ממשלת ישראל בראשות מנחם בגין ב-17 ביולי 1979. מטרת הישיבה הייתה לבצע שינויים במדיניות הכלכלית, בהם הסרת הסבסוד של מוצרי מזון ודלק. בשל מחלוקות שהתגלעו בין השרים, הישיבה הסתיימה ללא החלטות מעשיות, וסוכם שיש להקים ועדות מיוחדות לטיפול בעניין.

עוד לפני הישיבה, רווחה בקרב הציבור הדעה שהממשלה תנקוט צעדים שיגרמו להתייקרות מוצרים, ואנשים רבים הזדרזו וקנו מוצרים ואף מילאו את מכלי דלק של מכוניותיהם. הממשלה לא הגיעה להחלטה, וציפיות הציבור התבדו. ליל הברווזים היה בעיני הציבור סמל להססנות של ממשלת בגין לקבל החלטות חשובות.

מקור השם "ליל הברווזים" לא ברור. יש הטוענים שהוא נקרא כך על שם הביטוי "ברווז עיתונאי" שמשמעותו ידיעה חסרת-שחר ולא מבוססת; ויש הטוענים שהוא נקרא על שם ליל הברווזים משנת 1959, שגם בו נתקף הציבור בבהלה.

## ראו גם
* ליל הברווזים (1959)

## קישורים חיצוניים
*יסודות המשטר בישראל, האתר של רפאלי, המרכז האוניברסיטאי אריאל
*נחום ברנע, '''יורים ובוכים''', זמורה ביתן, 1981, עמודים 57-58

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: היסטוריה כלכלית
קטגוריה:ישראל: היסטוריה פוליטית
קטגוריה:1979 בישראל
יעלה ויבוא

תפילת **יעלה ויבוא** היא תוספת לברכת המזון ולתפילת העמידה שנאמרת בחגים ובראשי חודשים ובחול המועד. תפילה זו תוקנה על ידי חז"ל ועניינה הוא בקשה שה' יזכרנו לטובה, בניין בית המקדש והשבת עבודת הקורבנות.

לדעת חוקרים מסוימים, במקורה הייתה ברכת יעלה ויבוא נוסח קדום של ברכת זכרונות.

## משמעות הברכה
תוספת זו נאמרת בברכת רצה שבתפילת העמידה, בערבית, שחרית ומנחה (אך לא במוסף) של ראש חודש וחול המועד, ובברכת ירושלים שבברכת המזון של ראש חודש, ימים טובים וחול המועד. ביום טוב ובימים נוראים, התפילה נאמרת בברכת קדושת היום בתפילת העמידה במקום בברכת רצה.

מיקום התוספת בברכת רצה העוסקת בבנייתו מחדש של בית המקדש וחידוש העבודה בו, ובברכה המקבילה לה בברכת המזון - "רחם (נא) ה' אלוקינו על ישראל עמך... ועל הבית הגדול והקדוש שנקרא שמך עליו...". משמעות המיקום הזה היא שבהזכרת החג בתפילה ובברכת המזון מתפלל היהודי לאלוקיו שיחדש את עבודת בית המקדש, וכך יתאפשר הביטוי המקורי של החג - הקרבת הקרבנות המיוחדים לו בבית המקדש.

## דיני הברכה

### דיני שכחה בברכת המזון
שכח לומר יעלה ויבוא בברכת המזון, ונזכר קודם שהתחיל את הברכה הרביעית (הטוב והמיטיב), בראש חודש יאמר שם בנוסח זה:

כשראש חודש חל בשבת אומר:

ואם שכח ביום טוב אומר: 

כשחל יום טוב בשבת אומר:

אם נזכר רק לאחר שהתחיל את הברכה הרביעית, דינו הוא כך: כל סעודה שחייב לאוכלה, (סעודת ליל ראשון של פסח וסוכות, ויש אומרים אף כל שאר סעודות ימים טובים) – צריך לחזור ולברך שנית, וסעודה שאין חובה לאוכלה (סעודות ראש חודש וחול המועד) – אינו צריך לשוב ולברך.

### דיני שכחה בתפילת העמידה
אם שכח לומר יעלה ויבוא בתפילת העמידה:

* אם נזכר לפני שסיים את ברכת רצה, אומר במקום שנזכר וממשיך על הסדר.
* אם נזכר לאחר שסיים את ברכת רצה, חוזר לתחילת רצה כל עוד לא סיים את תפילת העמידה.
* אם סיים את תפילת העמידה, חוזר לתחילת תפילת העמידה.

בליל ראש חודש בכל מקרה לא חוזר, מכיוון שלא היו מקדשים את החודש בלילה.

## בתרבות
* **יעלה ויבוא** - מלהקת הילדים **יונגערליך** באלבום **יונגערליך** 2. גרסת כיסוי לשיר בוצעה באלבום לחיים קומזיץ 4.

## קישורים חיצוניים

* 
* יעקב רוטשילד, עיונים בתפילות ראש חודש, מחניים צ', תשכ"ד, עמ' 56–62, באתר "דעת"
* מידע על יעלה ויבוא בקטלוג "מרחב" של הספרייה הלאומית
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תפילת העמידה
קטגוריה:ברכת המזון
קטגוריה:ראש חודש
קטגוריה:ראש השנה
קטגוריה:יום הכיפורים
קטגוריה:פסח
קטגוריה:שבועות
קטגוריה:סוכות
מינרלי אינדקס

**מינרלי אינדקס** הם מינרלים שבעזרתם ניתן להעריך את מידת המטאמורפיזם (התמרה) שחלה באזור.
מינרלים אלה גדלים בסלע על חשבון מינרלים קודמים.

בשנת 1893 במהלך עבודות מיפוי של אזור הררי בסקוטלנד, נראתה התפתחות של חרסיות לסלעים מותמרים. הגאולוג בארו שמיפה את האזור, זיהה בנוסף לשינוי הסלע גם שינויים מינרלוגים. הוא גם הצליח למפות את השינויים האלו כך שכל קו במפה מציין הופעה ראשונה של מינרל מסוים. מינרלים אלו כונו מינרלי האינדקס.

מינרלי אינדקס קשורים להתמרה שזהו שינוי במבנה של סלע כתוצאה מחימום או לחיצה. כאשר החימום אינו אחיד יתקבלו אזורים עם דרגות שונות של חום (ובדומה גם לחצים שונים). לכל אזור יהיה מאסף מינרלים שמאפיין אותו, וכך בעזרת המינרלים שמזוהים כיום, לאחר חשיפת הסלעים בפני השטח, ניתן לשער איזו היסטוריה גאולוגית חוו הסלעים.

המינרלים לא משנים ולא יוצרים מחדש את יסודות הסלע - ההרכב נשאר זהה אך המבנה שלו משתנה ונוצרים מינרלים חדשים.

[שמאל|ממוזער|250px|כדורים סגולים=גארנטים, צבע כחול=[קיאניט שחור=ביוטיט לבן=פלדספר שקוף=קוורץ]]
כיום, בתנאי מעבדה, מצליחים הגאולוגים להגדיר את תנאי הלחץ והטמפרטורה שבהם גדלים המינרלים השונים, לדוגמה: גארנט, סטאורוליט, קיאניט וזאוליט.

השוואה של הממצאים האלו, לתצפיות על מאספי מינרלים מהשטח (מינרלים שנבדקו וזוהו), מאפשרת לשער מה היו התנאים באזורים שונים.

דוגמה ניתן לראות בנחל שחמון באילת. בפתחו של הנחל נראים מעין כדורים קטנטנים שצבעם סגול (לרוב מרוכזים במאספים) 
אלה הם הגארנטים - מינרל שמציין מטאמורפוזה בדרגה בינונית. עם העלייה בנחל ניתן לראות בסלע מסביב מינרלים פריזמטיים בהירים, אלה הם סטראוליטים, מינרלים המעידים כי דרגת ההתמרה גדלה. הגארנט והסטורוליט משמשים במקרה זה כמינרלי אינדקס ומיפוי הופעתם בכלל השטח אפשר למפות את הדרגה המטמורפית של סביבות הר שחמון.

*
סילביט

**סילביט** (או **סילבין**), הוא אשלג, או אשלגן כלורי, בצורתו הגבישית. המינרל, שנוסחתו KCl (אשלגן 52.4%, כלור 47.6%) שייך למשפחת ההלידים.

סילביט קרוב למינרל הנפוץ יותר הליט (NaCl) ולשניהם מבנה גבישי דומה (אשלגן מחליף נתרן בסריג הקובי), אולם בגלל הגודל השונה של האטומים ההתמוססות ההדדית בין שני המוצקים מוגבלת. התכונות הדומות מקשות על הזיהוי ביניהם. מבחן טעם יעיד שטעמו של הסילביט מר יותר מההליט. מבחן יעיל נוסף הוא חריטה של הדוגמה בעזרת סכין - ההליט יפיק אבקה והסילביט לא.

סילביט תואר לראשונה ב-1832 כמינרל אוופוריטי שנמצא בהר וזוב שליד נאפולי בקמפניה, איטליה. הוא נקרא על שם הכימאי ההולנדי סילביה דה לה בו (1614–1672). הוא מצוי במרבצים אוופוריטים רבים ברחבי העולם יחד עם הליט, קלציט, גבס ועוד. בגלל מסיסותו הגבוהה הוא שוקע רק לאחר דרגות גבוהות מאוד של אידוי, לאחר שקיעת ההליט. עקב מסיסותו הוא אינו נשמר בסלעים חשופים.

סילביט משמש כמקור של אשלגן בדשנים לחקלאות וכמקור מרכזי להפקת אשלגן לתעשיות השונות. על כן הוא נחשב למינרל בעל ערך כלכלי רב. בססקצ'ואן, קנדה, מצויים מרבצי סילביט המספקים חלק ניכר מתוצרת האשלגן העולמית. בישראל המינרל מצוי בכמות מעטה (לא מסחרית) בהר סדום, וממימי ים המלח מופק המינרל קרנליט שהוא המרכיב העיקרי של האשלג המיוצר במפעלי ים המלח.

## קישורים חיצוניים

*סילביט באתר webmineral
* 

קטגוריה:מינרלים
קטגוריה:מינרלים יוצרי סלעים
קטגוריה:אשלג
בצלאל נרקיס

**בצלאל נרקיס** (14 בדצמבר 1926 – 27 ביוני 2008) היה חוקר והיסטוריון אמנות ישראלי, מגדולי המומחים לתולדות האמנות היהודית ותולדות איורי כתבי היד העבריים. חתן פרס ישראל.

## ביוגרפיה
נולד בירושלים לנסיה ולמרדכי נרקיס, שהיה מנהל בית הנכות בצלאל.

למד באוניברסיטה העברית היסטוריה יהודית וכללית וספרות עברית. במהלך מלחמת העצמאות, שירת בפלמ"ח במערכה על ירושלים, ונפצע פעמיים. היה חבר באיגוד הקומוניסטים העבריים, בראשו עמד שמואל אטינגר (לימים פרופסור להיסטוריה יהודית). בשנת 1949, נשלח על ידי האיגוד להשתתף בשוד בנק פועלי אגודת ישראל בירושלים ונתפס לאחר מספר חודשים, אך נדון לשנת מאסר אחת בלבד תוך המלצה לחנינה, בשל גילו הצעיר ועברו במלחמת העצמאות. הנשיא חיים ויצמן השתמש בסמכותו לראשונה, וקיצר את מאסרו לארבעה חודשים.

המשיך את לימודיו האקדמיים באוניברסיטת לונדון, בתולדות האמנות. היה מרצה לתולדות האמנות באוניברסיטה העברית בשנים 1964–1972, אחר כך כיהן כראש החוג לאמנות. בשנת 1979 הקים את המרכז לאמנות יהודית באוניברסיטה העברית בירושלים, ועמד בראשו משנת 1979 עד שנת 1990. כמו כן עמד שנים רבות בראש הקתדרה לאמנות באוניברסיטה העברית.

משנת 1975 שימש כיועץ לאמנות למוזיאון בית התפוצות בתל אביב, היה חבר הנהלת מוזיאון ישראל וראש המדור לאמנויות פלסטיות ואיכות הסביבה במועצה הציבורית לתרבות ואמנות שליד משרד החינוך. ערך את Journal of Jewish Art.

בשנת 1999 זכה בפרס ישראל על מפעל חייו בחקר האמנות בכלל והיהודית בפרט.

נפטר ב-2008 בירושלים, עד יומו האחרון שקד על כתביו ועל מחקר חייו.

## משפחתו
נישא להללה והשתקע בירושלים. לזוג נולדו שני ילדים, ולהם ארבע נכדות. עוזי נרקיס הוא דודנו.

## מפרסומיו של בצלאל נרקיס
***סדר [[הגדת ונציה|הגדה של פסח ונציה שס"ט]]**, מעוטרת בחיתוכי עץ מעשי אמן, בלשון הקודש ופתרונו בלשון איטליאנו, מבוא מאת בצלאל נרקיס, ירושלים, 1974.
***סדר הגדה של פסח**, אמשטרדם תע"ב, עם פירוש וציורים מהאותות והמופתים, ונוסף על זה כל המסעות במדבר עד חלוקת הארץ לכל שבטיה ישראל וצורת בית המקדש, חרות על לוחות נחושת על ידי אומן, מבוא מאת בצלאל נרקיס, ירושלים, 1972.
***מרדכי נרקיס ז"ל**, כתבי מרדכי נרקיס, רשימה ביבליוגרפית, מאת בצלאל נרקיס, ירושלים, 1960.
***כתבי-יד עבריים מצוירים**, מאת בצלאל נרקיס, מבוא מאת ססיל רות, עברית - דליה שחק, ירושלים, 1984.
***איורי תנ"ך עבריים מלנינגרד**, מוסד ביאליק, ירושלים, 1989.

## קישורים חיצוניים
* בצלאל נרקיס דרכי באמנות - זכרונות, המרכז לאמנות יהודית, האוניברסיטה העברית ירושלים.
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת לונדון
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לחקר תולדות האמנות
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לשנת 1999
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:לוחמי הפלמ"ח
קטגוריה:מורי בית הספר הריאלי זוכי פרס ישראל
קטגוריה:מורשעים בעבירות על רקע אידאולוגי בישראל
בצלאל
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: תולדות האמנות
קטגוריה:סגל בית הספר הריאלי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1926
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2008
פיפטה

ממוזער|220px|שתי מיקרופיפטות בגדלים שונים.
[ימין|ממוזער|90px|מיקרופיפטה, עם קצה פלסטיק חד-פעמי ("[טיפ (כלי מעבדה)|טיפּ").]]
שמאל|ממוזער|פיפטור חשמלי
**פּיפֶּטַה** (בעברית: **פִּיפִית** או **טְפִיפִית**) היא מכשיר מעבדתי המשמש להעברת כמויות קטנות של נוזלים. הפיפטה משמשת רבות במעבדות כימיה וביולוגיה.

קיימים דגמים רבים של פיפטות, השונים זה מזה בדרגת הדיוק וביכולת לשנות את כמות הנוזל המועברת.

## מבנה ואופן הפעולה הבסיסי
הפיפטות הפשוטות ביותר מורכבות מצינורית פלסטיק דקיקה ומחודדת, אשר בקצהו האחד חור (אותו טובלים בנוזל) ובקצהו השני בועית גומי או פלסטיק, אותה לוחצים קלות לפני טבילת הפיפטה בנוזל. הלחיצה על הבועית יוצרת ריק בצינור הפלסטיק; כשהצינור טבול בנוזל, מרפים מלחיצת הבועית והנוזל, ה"שואף" למלא את הריק, זורם במעלה הצינורית. באמצעות לחיצה נוספת על הבועית משתחרר הנוזל. פיפטות מסוג זה ניתן למצוא לעיתים קרובות בתכשירים רפואיים נוזליים, אותם ניתן לרכוש בבית המרקחת, כגון טיפות אוזניים, עיניים ואף, וכן תמיסת יוד, המשמשת לחיטוי. פיפטה זו אינה מדויקת כלל, שכן כמות הנוזל הנשאבת תלויה בלחץ שמופעל על הבועית. לא ניתן לחזות בדייקנות את כמות הנוזל שנשאבת בפיפטה זו. במעבדות משתמשים בפיפטה זו במקרים בהם הכמות המדויקת של הנוזל אינה משמעותית.

## פיפטות לצרכים אנליטיים
הפיפטות השכיחות ביותר במעבדה הן ה**מיקרופיפטות**; במקום ללחוץ על בועית יש ללחוץ על כפתור בראש הפיפטה; על ידי סיבוב הכפתור, ניתן לקבוע בדייקנות את כמות הנוזל שתישאב. לפיפטות הרגישות ביותר הפרדה רשמית של 0.01 מיקרוליטר (10 ננוליטר), אם כי רמת הדיוק, בדרך-כלל, אינה נשמרת, כשמדובר בכמויות כה מזעריות. הכמות המקסימלית שמסוגלת לשאוב המיקרופיפטה הגדולה ביותר היא 1 מיליליטר. לשם נוחות העבודה, ובעיקר לשם שיפור הדיוק, מיוצרות פיפטות בעלות טווחי ביניים, בדרך-כלל בעלות שאיבה מקסימלית של 2 מק"ל (מיקרוליטר), 10 מק"ל, 20 מק"ל, 100 מק"ל, 200 מק"ל ו-1,000 מק"ל. על איש המעבדה להפעיל שיקול דעת ולבחור את הפיפטה המתאימה ביותר לפעולה מסוימת; פיפטה, אשר מצד אחד, תציע דיוק מרבי (כאן ניתנת עדיפות לפיפטות הקטנות יותר) ואשר מצד שני, תוכל לשאוב את כל כמות הנוזל הרצויה.
[ממוזער|מבחר [טיפּים חד-פעמיים מפלסטיק בגדלים שונים.]]
את המיקרופיפטה עצמה לא טובלים באופן ישיר בנוזל, אלא מלבישים עליה קצה חד-פעמי (לרוב, סטרילי) מפלסטיק (מכונה: "טיפּ").

פיפטות מתוחכמות יותר מצוידות במנוע חשמלי זעיר, אשר יוצר ריק, כשהוא מופעל באמצעות לחיצה על כפתור. פיפטות אחרות (ידניות וחשמליות) מכילות קצוות מרובים (8 או 10, בדרך-כלל), דבר המאפשר שאיבה בו-זמנית של מספר נוזלים ממספר מכלים נפרדים.

## קישורים חיצוניים

*פיפטה שהומצאה בישראל- משרד הפטנטים של ארצות הברית 

## הערות שוליים

קטגוריה:כימיה אנליטית
קטגוריה:מכשירי מדידה
קטגוריה:ביולוגיה: שיטות ומכשור
קטגוריה:כלי מעבדה
סלולרי (ספר)

**סלולרי** (באנגלית: **Cell**), הוא ספר אימה אפוקליפטי מאת סטיבן קינג, שנכתב בשנים 2004–2005 והוצא לאור בעברית בשנת 2006.

בספר מסופר על אמן צעיר מניו-אינגלנד שמנסה להתאחד עם בנו לאחר שפעימה מועברת דרך הרשת הסלולרית, וגורמת לאנשים להפוך לזומבים בעלי יכולות טלפתיות.

בשנת 2016 הספר עובד לסרט קולנוע באותו שם בכיכובם של ג'ון קיוזאק וסמואל ל. ג'קסון.

## קישורים חיצוניים
* 
* לילך וולך, כבו טלפונים, באתר נענע 10, 5 ביולי 2006
* 

קטגוריה:ספרי סטיבן קינג
קטגוריה:ספרי אימה
קטגוריה:ספרי 2006
קטגוריה:ספרים שעובדו לסרטים
רומן ריאליסטי

**רומן ריאליסטי** הוא רומן השואף ליצור בקורא את הרושם שהאירועים המתוארים ביצירה יכולים היו להתרחש במציאות. גם כשהוא מעצב עולם בדיוני, הוא חותר להציג אותו כבן דמותו של העולם הממשי, או כאילו היה המשכו הדמיוני. הרומן הריאליסטי מנסה ליצור בקורא את הרושם כאילו דברים אלו היו עשויים להתרחש, בהיותם מתיישבים עם תפיסת המציאות שבנה לעצמו הקורא על סמך ניסיונו.

הרומן הריאליסטי שלט באירופה בזמן השליש השני של המאה ה-19, תחילה בצרפת ואחר כך ברוסיה, באנגליה ובשאר ארצות אירופה. רומנים ריאליסטים מייצגים של התקופה הם "אבא גוריו" של בלזאק, "אנה קארנינה" של טולסטוי ועוד.

## מאפיינים מרכזיים
מאפייני הרומן הריאליסטי אינם מופיעים בכל רומן המוגדר "ריאליסטי", אך ניתן לראות בהם אמצעי זיהוי כלליים:
* הרומן הריאליסטי מתאר את הבדוי על רקע המציאות הממשית. הדמויות והאירועים הבדיוניים ממוקמים במקומות ממשיים ובתקופה ספציפית (למשל התקופה של מלחמות נפוליאון ב"מלחמה ושלום" של טולסטוי).
* העלילה הבדיונית, האירועים המתרחשים בה, והתנהגות הדמויות המאכלסות את היצירה הספרותית, ניתנים להסברים סיבתיים. אין מקום ברומן הריאליסטי לאירועים מופלאים החורגים ממושגיו של הקורא על העולם. אין בו מקום למעשי נסים, למופלא ולעל טבעי. (כמו שקיימים, למשל, בספרים של גבריאל גארסיה מארקס, מאיר שלו ופול אוסטר).
* הרומן הריאליסטי מציג את העולם הבדיוני בצורה מלאה ומפורטת - תיאור הדמויות, חיצוניותן ואופיין ותיאור הסביבה החיצונית והעולם החברתי האופייני לזמן ולמרחב של העלילה.
* הרומן הריאליסטי מציג את המציאות כמו שהיא ואינו מייפה אותה. הוא יכול להתמקד גם בנושאים "נמוכים" (אלימות, פשע, סטיות מיניות וכו').
* הסופר הריאליסטי מבקש לחזק את אשליית המציאות על ידי יצירת עלילה טבעית וספונטניות (רומאן הרפתקאות שבו הגיבור תמיד ניצל לוקה בחסך ריאליסטי).

קטגוריה:סוגות ספרותיות
רחת לוקום

[שמאל|ממוזער|250px|סוגים שונים של רחת לוקום בחנות ב[איסטנבול]]
שמאל|ממוזער|250px|רחת לוקום בתקריב
**רחת לוֹקוּם** (בטורקית: **Lokum**) הוא ממתק עשוי עמילן, סוכר, מסטיקא טחונה, עם ג'לטין או גלוקוז, הנפוץ בכל אזור המזרח התיכון, הבלקן ובחלקי האימפריה העות'מאנית לשעבר. לרוב הממתק מתובל במי ורדים או בלימון, מצופה אבקת סוכר או עמילן תירס וחתוך לקוביות קטנות. כאשר הוא מתובל במי ורדים, המים "צובעים" את הממתק בצבע ורדרד. מתכונים מסוימים כוללים גם אגוזים או פיסטוקים.

מקור השם הוא כנראה בעיווּת של שמו של הממתק בערבית: רָאחַת אלְ-חֻלְקוּם (رَاحَة الْحُلْقُومِ), שפירושו הוא "סיפוקו של הגרון". שמו באנגלית, Turkish Delight (מעדן טורקי), נובע ממקורו הטורקי.

ההיסטוריון הסקוטי ריי טאנהיל טוען שרחת לוקום התפתח מ"אחביסה" הפרסי, שהוא ממתק דמוי ג'לי.

במטבח העיראקי ישנו ממתק דומה העשוי מפירות טחונים ושמו לוזינה.

## בתרבות
* אדמונד, דמות מסדרת הספרים "דברי ימי נרניה", מוכר למכשפה הלבנה את נאמנותו בתמורה למעדני לוקום, בספר "האריה, המכשפה וארון הבגדים".
* בספרו של עמוס עוז, "סיפור על אהבה וחושך", מצוין הרחת לוקום כממתק המיוחד ששומרת אמו לאורחים, בגדר מותרות יחסית לעוניים.
* בספרו של יצחק נוי, "גבעת האיריסים השחורים", מוזכר הרחת לוקום כאחד הממתקים המעטים שמוֹכֵר ביימרקו הזקן בעגלתו בבית הספר בימי הצנע ונחשב למעדן מיוחד. לילדים שמחזירים את חובם בזמן שמור תענוג אפילו גדול יותר, שאריות אבקת הסוכר בתחתית קופסת רחת לוקום גמורה.

## קישורים חיצוניים

* דורעם גונט, עוגיות רחת לוקום , באתר וואלה
* 
*ענבל לביא, רחת לוקום תוצרת בית, בלוג "פיית העוגיות", 13 במרץ 2019

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:המטבח הטורקי: קינוחים
קטגוריה:המטבח היווני
קטגוריה:המטבח הים-תיכוני
קטגוריה:ממתקים
קטגוריה:טורקיה: המצאות
קטגוריה:המטבח הבלקני
קטגוריה:המטבח האלבני
קטגוריה:המטבח המזרח-תיכוני
קטגוריה:המטבח הישראלי: קינוחים
קטגוריה:המטבח היווני: קינוחים
באליי

**בָּלֵיי** (ברוסית: **Балей**) היא עיר בחבל עבר הבאיקל ליד הרי בורשבסקי על חוף נהר האונדה בסיביר. באליי היא העיר הראשית של בלייסקי. העיר ממוקמת 350 ק"מ מזרח מצ'יטה ויש בה שדה תעופה. מקור השם "באליי" מטונגוסית – "מקום שבו נמצא עץ קדוש".

## היסטוריה
משנת 1858 החלו עבודות במכרה זהב ליד היישוב, שנקרא אז נובוטרויצקויה. משנת 1919 עד 1920 עודד ההטמאן גריגורי סמיונוב הפקה תעשייתית והוקם מפעל הפקת הזהב "בלייזולוטו". הפקת הזהב מהווה תעשייה חשובה בעיר עד היום. בשנת 1938 ניתן לכפר באליי מעמד של עיר ושמו הנוכחי. תושבי העיר סובלים ממחלות רבות, בשל הרעלת מי התהום והבארות בתוצרי הלוואי של תעשיית הזהב.

בשנת 1967 בעיר התגוררו 28 אלף תושבים. בשנת 1997 פעילות מכרות זהב באזור הופסקה. בעקבות כך כשני שלישים מהתושבים עזבו את היישוב. בשנת 2008 היישוב איבד מעמד של עיר וכיום הוא במעמד של יישוב עירוני.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:חבל מנהלי עבר הבאיקל: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1736
Let It Be (אלבום)

**Let It Be** (**שיהיה/תן לזה להיות**) הוא אלבום האולפן ה-13 והאחרון של הביטלס, שיצא לאור ב-8 במאי 1970. האלבום הוא האחרון של הלהקה שיצא לאור, אך למעשה הוא הוקלט לפני האלבום הקודם, ״Abbey Road״.

## הפקה
האלבום יצא במאי 1970, חודש לאחר פירוק הלהקה. רוב שירי האלבום הוקלטו בתקופת צילום הסרט "Let It Be", בתחילת שנת 1969 תחת השם *Get Back*, אך האלבום יצא רק אחרי התקליט Abbey Road, שהוקלט מאוחר יותר באותה שנה. מעט שירים שהוקלטו אחרי הקלטות Abbey Road נכללו גם הם בתקליט. מטרת האלבום היא "החזרה למקורות" של הביטלס; לאחר מספר שנים פסיכדליות של יצירה מורכבת ומסובכת הם רצו לחזור להיות להקת רוק אנד רול פשוטה. במהלך החזרות לאלבום הם ביצעו ביצועים רבים לשירים שעליהם גדלו, ובאלבום עצמו מופיע השיר *One After 909*, שכתבו לנון ומקרטני בתחילת שנות ה-60. בהזמנתו של ג'ון לנון, ערך המפיק פיל ספקטור חלק משירי האלבום והוסיף לכמה מהם תזמוּר ומקהלה, פעולה שהייתה מנוגדת לתפישתו של פול מקרטני, ששיריו הם שספגו את מנת העריכה הכבדה ביותר. התזמור והעריכה נועדו "להציל" את שירי האלבום, שהיו בשלב של סקיצות או חזרות, ובמקרים רבים סבלו מנגינה ושירה מרושלת. בשנת 2003 יצא לאור הדיסק Let It Be... Naked בו נשמעים השירים בעריכתו של פול מקרטני, כפי שרצה להוציא אותם באלבום.

בשנת 2003 דורג האלבום במקום 86 על ידי המגזין רולינג סטון ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים אך כשהרשימה עודכנה בשנת 2012 האלבום דורג במקום ה-392.

## רשימת הקטעים באלבום

## קרדיטים

**הביטלס**
* ג'ון לנון – שירה, גיטרת קצב, גיטרה מובילה ("Dig a Pony", "Get Back", One After 909), גיטרה אקוסטית ("Two Of Us", "Across The Universe", "Maggie Mae"), גיטרת בס שישה מיתרים ("Dig It", "Let It Be", "The Long And Winding Road"), גיטרת מיתרי פלדה ("For You Blue")
* פול מקרטני – שירה, גיטרת בס, פסנתר ("For You Blue", "Dig It", "Let It Be", "The Long And Winding Road"), פסנתר חשמלי ("I Me Mine") גיטרה אקוסטית ("Two of Us", "Maggie Mae"), אורגן המונד ("I Me Mine")
* ג'ורג' האריסון – שירה, גיטרה מובילה, גיטרת קצב, גיטרה אקוסטית ("For You Blue", "I Me Mine"), טמבורה ("Across the Universe"), בס על גיטרה חשמלית ("Two of Us"), גיטרת בס שישה-מיתרים ("Maggie Mae")
* רינגו סטאר – תופים וכלי הקשה

**מוזיקאים נוספים**
* ריצ'רד אנתוני היסון – מחרוזת, מקהלה ופליז הסדרים ("Across the Universe", "I Me Mine", "The Long and Winding Road")
* ג'ורג' מרטין – שייקר ("Dig It")
* לינדה מקרטני – קולות רקע ("Let It Be")
* בילי פרסטון – פסנתר חשמלי ("I've Got a Feeling", "One After 909", "Get Back"), אורגן המונד ("Dig It", "Let It Be", "The Long and Winding Road")

**הפקה**
* גלין ג'ונס – טכנאי הקלטה וערבול צליל
* ג'ורג' מרטין – מפיק
* אלן פרסונס – עוזר טכנאי
* פיל ספקטור – מפיק שותף, מאסטרינג.

## קישורים חיצוניים

* 

* התקליט באתר "תנ"ך הביטלס" 
* פרק 56  בתוכנית מסע הקסם המסתורי (Icast)
* סקירה מקיפה

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי הביטלס
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי בלוז
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים האוסטרלי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הקנדי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד 200
קטגוריה:אלבומי חברת אפל רקורדס
אלכסנדר צינקר

**אלכסנדר צינקר** (נולד ב-2 בינואר 1953) הוא איש ציבור שהיה אסיר ציון וחבר הכנסת לשעבר מטעם ישראל בעליה והבחירה הדמוקרטית.

צינקר נולד ברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית בשנת 1953. סיים תואר שני במכון הפוליטכני בארמניה בשנת 1975 ובעל דוקטורט מהמרכז למדעי הניהול במוסקבה משנת 1988.

בשנת 1990 עלה לישראל. בשנת 1999 נבחר לכנסת ה-15 מטעם מפלגת ישראל בעליה. במהלך הקדנציה פרש מהסיעה יחד עם רומן ברונפמן ויחד הם יצרו את סיעת הבחירה הדמוקרטית, אולם פרש ממנה לאחר שלא הסכים עם הקו שהנהיג ברונפמן. בבחירות לכנסת ה-16 הקים את מפלגת אזרח ומדינה, אך מפלגתו לא עברה את אחוז החסימה. בבחירות לכנסת ה-17 מפלגתו שימשה כמפלגת מדף למפלגת חץ של אברהם פורז.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אסירי ציון בברית המועצות
קטגוריה:ישראלים ילידי אוקראינה
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם ישראל בעלייה
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם הבחירה הדמוקרטית
קטגוריה:עולים בשנות ה-1980
קטגוריה:חברי הכנסת החמש עשרה
קטגוריה:ישראל: ראשי מפלגות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1953
מרסל מואיז

**מרסל מואיז** (בצרפתית: **Marcel Moyse**; 17 במאי 1889 – 1 בנובמבר 1984) היה חלילן צרפתי נודע, שיצירות רבות נכתבו למענו. מואיז היה אף מורה מחונן לחליל ופרסם מספר ספרי אטיודים ותרגילים לחליל.

## ביוגרפיה
מרסל מואיז נולד בסן אמור  שבצרפת. הוא למד בקונסרבטוריון של פריז והיה תלמידם של פיליפ גובר, אדולף הנביין  ופול טפנל, שכולם היו וירטואוזים ידועי-שם בזמנם. הצליל שסיגל לו כסימן ההיכר שלו היה צלול ומלא, ונשיפת האוויר לא ניכרה בו מעולם. זה היה הסגנון הצרפתי לנגינה בחליל, שהיה עתיד להשפיע על אמת המידה המודרנית של חלילנים ברחבי העולם.

מואיז היה מייסדו של בית הספר למוזיקה ופסטיבל מרלבורו. הוא היה מורה רב-השראה, ששאף ללמד את תלמידיו לא רק נגינה בחליל אלא גם יצירת מוזיקה. גם לבנו, לואי מואיז, היה כישרון לנגינה בחליל והשניים הרבו לנגן יחדיו. בין תלמידיו הרבים נמנו טרוור ואי, ויליאם בנט, משה אהרן אפשטיין, אורל ניקולה וסר ג'יימס גאלוויי.

בין ספרי האטיודים הרבים שכתב נמצא Tone Development through Interpretation שהוציא לאור אלפונס לדוק.

מרסל מואיז מת ב-1 בנובמבר 1984 בברטלבורו, במדינת ורמונט שבארצות הברית.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:חלילנים צרפתים
קטגוריה:מורים למוזיקה
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1889
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1984
טרבור ואי

**טרבור ואי** (באנגלית: **Trevor Wye**; נולד ב-6 ביוני 1935) הוא חלילן אנגלי מקצועי, מדריך לחליל ומחברם של ספרים אחדים על היבטים טכניים בנגינה בחליל.

## ביוגרפיה

ואי החל לנגן בחליל בגיל 14. בניגוד למצופה מחלילן מפורסם, הוא לא למד במכללה למוזיקה או בקונסרבטוריון וגם לא באוניברסיטה, אבל לימודיו אצל מרסל מואיז בתקופה מאוחרת יותר בחייו השפיעו יותר מכל גורם אחר בחייו על נגינתו, על כתיבתו ועל הוראת החליל שלו.

ואי ניגן כפרילאנס בתזמורת ובהרכבי מוזיקה קאמרית בלונדון במשך שנים רבות ויש לו כמה הקלטות סולו. הוא היה פרופסור בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה שבלונדון במשך ארבע עשרה שנים וברויאל נורת'רן קולג' למוזיקה במנצ'סטר במשך עשרים ושתיים שנים. בית הספר במנצ'סטר העניק לו תואר כבוד בשנת 1990.

מבין יצירותיו שיצאו לאור, הנודעים ביותר הם ספרי התרגילים לחליל בשישה כרכים, המתרכזים בטון, טכניקה, ארטיקולציה, אינטונציה וויברטו, נשימה וסולמות, ותרגילים למתקדמים. כמו כן פרסם סדרה בשם "ספר למתחילים בחליל", "ספר תרגילי פיקולו" וכמה עיבודים לחליל ופסנתר. הביוגרפיה של מרסל מואיז שכתב יצאה לאור בכמה שפות וכיום הוא עוסק במיזם שיתופי של אנציקלופדיה של החליל. עוד הוא כותב בימים אלה ביוגרפיה קצרה של אלברט קופר, בונה חלילים.

ואי מלמד בסטודיו החליל שלו בקנט קורס שנתי למשתלמים בתנאי פנימייה, החל בשנת 1990. הקורס מיועד לבוגרים שהשלימו את לימודיהם. הוא מסייר בעולם, מגיש כיתות אמן ומופיע בקונצרטים, יושב בחברי שופטים בתחרויות בינלאומיות ומנגן ברסיטלים.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:חלילנים
קטגוריה:מוזיקאים בריטים
קטגוריה:מורים למוזיקה
קטגוריה:נגני כלי נשיפה מעץ
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1935
אבי אוריה

**אָבִי אוֹרִיָּה** (נולד ב-15 במאי 1949) הוא שחקן תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע ומדבב ישראלי. זוכה פרס התיאטרון הישראלי לשנת 2015 לשחקן בתפקיד-משנה, על משחקו במחזה "חתולה על גג פח לוהט", שהועלה בתיאטרון בית ליסין.

## ביוגרפיה
אחרי שירותו בצה"ל בלהקת חיל הים, למד באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה בלונדון שבאנגליה. לאחר שהופיע במספר תיאטראות באנגליה עבר לניו יורק והשתתף במספר הצגות תיאטרון ותוכניות טלוויזיה. לאחר חזרתו ארצה בשנת 1979 הופיע בהצגות "חקירה חוזרת בדבר מותו המוזר של אנרכיסט מפוקפק", "מכולת", "כותרת ראשית", "המשפט", "מקהלת אי הסכמה", "רציחות קטנות", "מיס דייזי", "חלון בלהות", "מסעותי עם דודתי", "אידיוט לארוחה", "אמנות", "בעל בריבוע", "מבזק חדשות", "פרפר ברשת", "איסמעיליה", "ברוקלין בוי", "שעה וחצי איחור", "הנערה מהכפר", "שמו הולך לפניו", "מראה מעל הגשר", "חתולה על גג פח לוהט", "המדריך למטייל בוורשה", "חוף דייטונה" ו"אטום" בתיאטראות הבימה, הקאמרי, תיאטרון בית ליסין, התיאטרון העברי, תיאטרון החאן ותיאטרון באר שבע.

בנוסף הופיע במספר סרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה, בהם הסרטים "חסמבה ונערי ההפקר" של יואל זילברג (1971), "החורף האחרון" לצד יונה אליאן (1984), ההפקה הבינלאומית "לך, תחייה ותהייה" (2005) וב"איזה מקום נפלא" שזכה בפרס אופיר לצד אורי גבריאל ואוולין קפלון, וכן בסדרות "שניים אוחזין", "סיבת המוות רצח" ו"המקום". כמו כן דיבב סדרות וסרטים, ביניהם את סדרת הטלוויזיה "הדרדסים": זללני, בר-מוח, דרדס שיר, "קיד וידאו", "באטמן: איש העטלף" ו"צעצוע של סיפור".

אוריה נראה בקליפ של השיר "אידישע פיראטן" של להקת חיל הים, בתור הפיראט השמנמן.

## קישורים חיצוניים

* פרטים, באתר "הבמה"

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:מדבבים ישראלים
קטגוריה:חברי להקת חיל הים
קטגוריה:בוגרי האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה
קטגוריה:זוכי פרס התיאטרון הישראלי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949
שליט המימדים

**שליט המימדים: מסע ההרפתקאות המופלא** הוא משחק הרפתקאות גרפי ישראלי משנת 1996 שפותח על ידי חברת "מחשבת".

המשחק נמנה עם משחקי המחשב הישראליים היחידים שפותחו והופצו מחוץ לישראל, בעיקר בשפה האנגלית.

## משחקיות
המשחק תוכנן להפצה עולמית וכולו בשפה האנגלית, אך ישנה אפשרות להעלות כתוביות בעברית לכל אורך המשחק בתפריט ה"אפשרויות" במשחק. המשחק דורש מחשבה בפתירת חידות ואיסוף חפצים ומתנהל כולו עם העכבר. המשחק משתמש במספר אלמנטים המצויים שז'אנר ההרפתקאה כמו ממשק הצבע והקלק, סרטונים המשמשים כמעבר בין חלקי המשחק ותיק לאיסוף חפצים שחיוניים להמשך המשחק.

## עלילה
המשחק נפתח עם סרטון הפתיחה שבו מוצגות הדמויות ועלילת המשחק. עלילת המשחק נפתחת עם ישיבת חברי מועצת המימדים, כשבראשה סבו של דמות הראשית במשחק, שמודאגים מהשמדת היקום.

שמאל|ממוזער|250px|מימד החיזרים
מאחר שאינם יכולים לעצור את זה מבטיהם מופנים אל גיבור המשחק (שעדיין לא יודע כלום ממה שמתרחש), בתקווה שהוא יציל את היקום.
באותו זמן על כדור הארץ, ילד (הדמות הראשית) בא לבקר את סבתו בביתה במטרה לעזור לה בעבודות הבית. אך הוא מוצא את הבית ריק. עד שסבתו תחזור מחליט לעלות לעליית הגג ולמצוא חפצים מעניינים ולהיזכר בסיפורי סבתו. לאחר שהוא מוצא מספר חפצים נזכר הילד כי היה ארון בעליית הגג שסבתו תמיד הייתה מזהירה אותו לא לפתוח. וכמו כל ילד סקרנותו עולה והוא מחליט לפתוח את הארון. כאשר פותח את הארון מתגלה לעיניו מכשיר מוזר. אחוז תדהמה מדליק את המכשיר וזה מציג אותו בפניו. המכשיר הוא לא אחר ממכשיר שמעביר את מי שאוחז בו בין מימדים שונים.

באותו זמן צופה מועצת המימדים בנעשה, וללא ספק מרוצה מכך שהילד גילה את המכשיר. לאחר שהמכשיר מציג עצמו (הוא מדבר) בפני הילד ומספר שאלות ששואל הילד, מספר לו המכשיר את הסיפור על הקרב בין מכשף הצפון לקוסם מרלין. לאחר קרב שנערך שישה ימים ובו הקוסמים השתמשו בכל קסמיהם מצליח מכשף הצפון להפעיל כישוף על הקוסם מרלין וכולא אותו במימד שיצר במיוחד עבורו ואת מטהו מחלק לחמישה חלקים ומחביא כל חלק במימד אחר. מי שימצא את כל חמשת החלקים וירכיב את מטהו של הקוסם מרלין מחדש יוכל לשחררו מהמימד שבו כלוא.

כשהילד שואל "ואיך כל זה קשור אליי?" עונה לו המכשיר כי הוא זה שנבחר לבצע את המשימה ובקרוב אם לא תתבצע המשימה יתפוצץ היקום כולו כולל הכוכב עליו הוא חי (כדור הארץ), דבר זה ישפיע על יקומים מקבילים ליקום הזה וההשלכות יהיו נוראיות.

מנקודה זו מתחיל המשחק שהוא בעל הומור שנון וחידות רבות להשלמת המשימה.
מטרת השחקן למצוא את כל חמשת החלקים ממטהו של מרלין הקוסם, לחברם ולשחרר את מרלין מהמימד שבו כלוא, ובעזרת המכשיר שמעביר אותו בין המימדים.

## פסקול
פסקול המשחק הוא מקורי ונוצר על ידי אביב קורדיץ.

## קישורים חיצוניים
* האתר של כותב ויוצר המשחק (אורן אובסטבלום)
* 

קטגוריה:משחקי וידאו שפותחו בישראל
קטגוריה:משחקי הרפתקאות גרפיים מסוג הצבע והקלק
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 1996
קטגוריה:משחקי וידאו בעברית
פטרובסק-זבאיקלסקי

**פֶטְרוֹבְסְק-זַבַאיקַלְסְקִי** (ברוסית: **Петровск-Забайкальский**) היא עיר בחבל עבר הבאיקל ברוסיה, כ-400 ק"מ ממערב לצ'יטה. בעיר תחנת רכבת של הרכבת הטרנס-סיבירית. מתגוררים בה מעל 16,000 תושבים.

## היסטוריה
היישוב הוקם בשנת 1789 ונקרא בשם **פיטרובסקי זאבוד** (רוסית: ** Петровский Завод**, מפעל פיטרובסקי). רק בשנת 1926 ניתנו ליישוב מעמד של עיר ושמו הנוכחי. העיר ממוקמת באזור מכרות ברזל, וכתוצאה מכן התפתחה סביב מפעל מקומי לעיבוד מתכת זו. מתחילתו היישוב ומכלל אוכלוסייתו הורכב מאסירים פוליטיים ופליליים, צוות סוהר ואיכרים רוסיים ובורייטים שסיפקו את הראשונים. משנת 1833 עד שנת 1839 71 דצמבריסטים עבדו בעיר. אלכסנדר פושקין, המשורר הרוסי הגדול, כתב את השיר "במעמקי עופרות סיביר" ("Во глубине сибирских руд") על חייהם של חבריו ביישוב. היום ישנו מוזיאון לכבודם ומספר מבתיהם עוד קיימים בשכונה עתיקה.

בשנת 1940 נבנה בית זיקוק חדש ומתקדם. בשנות ה-90 שליש מהאוכלוסייה עזב את העיר כתוצאת שפל כלכלי חמור.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:חבל מנהלי עבר הבאיקל: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1789
ריצ'רד מולר נילסן

**ריצ'רד מולר נילסן** (בדנית: **Richard Møller Nielsen**, הגייה מקורבת בדנית: **ריקארד מלר נילסן**; 19 באוגוסט 1937 – 13 בפברואר 2014) היה כדורגלן ומאמן כדורגל דני, שזכה עם נבחרת דנמרק ביורו 1992 ואימן את נבחרת ישראל במוקדמות מונדיאל 2002.

## קורות חייו
נילסן שיחק בקבוצת אודנסה בולקלוב מליגת העל הדנית, בשנים 1955–1962, ואף רשם שתי הופעות במדי נבחרת דנמרק. לאחר שפרש ממשחק פעיל עקב פציעה אימן שורה של קבוצות דניות, עיקר הזמן בקבוצת נעוריו אודנסה, והוא זכה עימה באליפות בשנים 1977 ו-1982 ובגביע ב-1983. בשנים 1987–1990 הוא שימש כעוזר למאמן נבחרת דנמרק ספ פיונטק. במקביל למשרות האימון בקבוצה ובנבחרת, הוא אימן את הנבחרת הצעירה של דנמרק כ-11 שנים, עד לשנת 1989.

שיא הקריירה של נילסן היה כאשר אימן וזכה עם נבחרת דנמרק ביורו 1992, אך זאת לאחר שלא הצליח להעפיל עמה לטורניר, והשתתפותה התאפשרה בשל הרחקת נבחרת יוגוסלביה. לאחר מכן אימן גם את נבחרת פינלנד, והיה קרוב מאוד להעלותה למשחקי ההצלבה למונדיאל 1998. הנבחרת שהייתה זקוקה לניצחון ביתי על נבחרת הונגריה, ספגה שער עצמי בזמן הפציעות, לאחר שכבר הובילה 0–1.

בסוף שנת 2000, נבחר נילסן לאמן את נבחרת ישראל, לקראת משחקי מוקדמות מונדיאל 2002, אך הנבחרת סיימה במקום השלישי בבית המוקדם, מעל נבחרות בוסניה והרצגובינה וליכטנשטיין, ואחרי ספרד ואוסטריה. את הטורניר סיימה נבחרת ישראל בתחושת החמצה גדולה, כאשר הייתה במרחק נגיעה מהמקום השני, עד אשר ספגה שער בתוספת הזמן במשחק האחרון בטורניר, שער שמנע את עלייתה לשלב ההצלבה, תוך דמיון רב לגורלה של נבחרת פינלנד תחת הדרכתו של אותו מאמן. על אף הכישלון, נילסן המשיך לאמן את הנבחרת, אך לאחר הפסדים במשחקי ידידות לגרמניה (7-1) ולדנמרק (3-1), תוך הצגת יכולת חלשה, התפטר וחזר לדנמרק. בדנמרק הוא אימן במשך עוד כשנה את קולדינג מן הליגה השנייה, ולאחר מכן פרש מקריירת האימון.

ב-15 בספטמבר 2013 נודע כי נילסן עבר מספר שבועות לפני כן אירוע מוחי. ב-13 בפברואר 2014 הלך לעולמו.

## קישורים חיצוניים

* דף המאמן של ריצ'רד מולר נילסן באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קצרמר כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלנים דנים
קטגוריה:כדורגלני אודנסה בולקלוב
קטגוריה:כדורגלני נבחרת דנמרק
קטגוריה:אודנסה: כדורגלנים
קטגוריה:מאמני כדורגל דנים
קטגוריה:מאמני נבחרת דנמרק בכדורגל
קטגוריה:מאמני נבחרת ישראל בכדורגל
קטגוריה:מאמני אודנסה בולקלוב
קטגוריה:מאמני יורו 1992
קטגוריה:מאמני יורו 1996
קטגוריה:דנים שנולדו ב-1937
קטגוריה:דנים שנפטרו ב-2014
חילוק (עיר)

**חילוק** (ברוסית: **Хилок**), עיר בחבל עבל הבאיקל הממוקמת כ-261 ק"מ מערבה מצ'יטה. חילוק היא עיר ראשית בנפת חילוק. בעיר נמצאת, בסמוך לנהר חילוק, תחנת רכבת של רשת הרכבת הטרנס סיבירית.

## היסטוריה
במאה ה-17 גרו בעיר, על גדות נהר החילוק, שבטים בוריטיים, שקיבלו בשנת 1822 אוטונומיה מהאימפריה הרוסית. בשנת 1893 היו במחוז 103 כפרים בוריטיים. בשנת 1894 החלה סלילת הרכבת הטרנס סיבירית לרוחב נהר חילוק ועל פי התוכנית נוסדו חמש תחנות רכבת (חילוק, בדה, ארשן, חושנגה וטיידות) בסתיו שנת 1895. לאחר ארבע שנים, בשנת 1899, חוברה חילוק יחד עם יישובים נוספים בסביבה לרשת הרכבות, ובכך הסתיימו עבודות סלילת הרכבת הטרנס סיבירית. רוב מקומות העבודה בעיר קשורים לרכבת. היישוב חילוק הוכרז כעיר ב-12 ביולי 1951.

## קישורים חיצוניים

* 
* מבט בחילוק מחלל

קטגוריה:חבל מנהלי עבר הבאיקל: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1895
דורית בר-אור

[שמאל|ממוזער|250px|דורית בר אור בסרטו של [ינקול גולדווסר "אין לה אלוהים", 2006]]
**דורית (דוֹדוֹ) בר-אור** (נולדה ב-19 במאי 1976) היא שחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה ומעצבת אופנה ישראלית.

## ביוגרפיה
בר-אור למדה משחק בסורבון בפריז (1994). בשנים 1996–2000 למדה בסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין, לימודים במהלכם השתתפה בהצגות כמו "מארה סאד" ו"אהבה ושרידי אנוש". לאחר לימודיה אלו הופיעה במופע המערכונים של יהושע סובול בתיאטרון הרצליה. כן הופיעה בהצגות "מירל'ה אפרת" ו"מילאנו" בתיאטרון הקאמרי.

בשנים 1999–2000 הופיעה בר-אור בקומדיית המצבים "שמש" בתור סיוון, ארוסתו של שמש, לצד צביקה הדר וגלית גיאת. לאחר מכן הופיעה בדרמת הטלוויזיה "כן או לא" בערוץ הראשון לצד אסי דיין. ב-2000 הופיעה בסדרת הטלוויזיה של איתן פוקס "פלורנטין". ב-2004 שיחקה לצד דנה מודן ואסי כהן בסדרת הדרמה "אהבה זה כואב".

ב-2005 הופיעה בסרט הקולנוע של ג'ולי שלז "מוכרחים להיות שמח" לצד סיגלית פוקס וקרן מור. ב-2006 החלה להנחות את תוכנית המציאות של זכיינית השידור קשת, "48 שעות", לצד עידו רוזנבלום והשתתפה בסדרת הטלוויזיה של רני בלייר "פרשת השבוע" לצד דני גבע.

ב-2008 שיחקה בסדרה "על קצות האצבעות" (שגם השתתפה ביצירתה) בערוץ 2. באותה שנה השתתפה בסדרה רד בנד.

כמו כן השתתפה בתוכנית הדוקו-ריאליטי "פעם בחיים" לצד יעל פוליאקוב.

ב-2009 כיכבה בסרטו של יגאל בורשטיין "אצבע אלוהים" לצד משה איבגי, ואלון אבוטבול. בשנת 2010 השתתפה בסדרה "חסמבה דור 3".

בין השנים 2012–2017 גילמה את מלי אברהמי (המקבילה לפג באנדי) בגרסה הישראלית לסדרה "נשואים פלוס", לה צולמו שתי עונות. ב-2019 הופיעה בסדרה "הנוכלות" לצד יעל פוליאקוב ואילן פלד.

## חיים אישיים
בר-אור נשואה לזיו שני. במרץ 2011 נולדה בתם הבכורה. בספטמבר 2013 נולדה בתם השנייה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* הילה רגב, טורנדוֹדוֹ, באתר את, 30 באפריל 2015
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:בוגרות סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין
קטגוריה:בוגרי סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין
קטגוריה:מעצבות אופנה ישראליות
קטגוריה:משתתפי פעם בחיים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1974
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1974
ארווין פון לאהוסן

גנרלמיור **ארווין פון לאהוסן** (בגרמנית: **Erwin Heinrich René Lahousen Edler von Vivremont** , 1897–1955) היה ראש מנגנון החבלה הגרמני באבווהר, שירות המודיעין הצבאי, בזמן מלחמת העולם השנייה, אחד מקושרי קשר העשרים ביולי לרציחתו של אדולף היטלר ועד מפתח במשפטי נירנברג באשר לפשעי המלחמה של הוורמאכט.

## ביוגרפיה
לאהוסן נולד באוסטריה למשפחה אריסטוקרטית, ושירת בצבא האימפריה האוסטרו הונגרית בזמן מלחמת העולם הראשונה. לאחר המלחמה הפך לראש מנגנון הריגול הנגדי של אוסטריה. לאחר סיפוחה של אוסטריה לידי הנאצים, בשנת 1938 נבלע מנגנון הריגול של לאהוסן בשירות המודיעין הצבאי הגרמני, האבווהר, ולאהוסן הוכפף לראש האבווהר, האדמירל וילהלם קנריס.

לאהוסן וקנריס מצאו שפה משותפת, וקנריס שיתף את לאהוסן במזימותיו להפלת המשטר הנאצי. קנריס מינה את לאהוסן לראש אחד מארבעת מדורי האבווהר, מדור II, שעסק בחבלה.

לאהוסן הצטיין בהכנת האלמנטים הקשורים בחבלה בתחילת מלחמת העולם השנייה, בעת הפלישה לפולין בשנת 1939, אך בשל כך שקנריס ייחס לריגול חשיבות רבה יותר, אומנו הסוכנים המיועדים לארצות המערב יותר באלמנטים של ריגול מאשר באלמנטים של חבלה. לכך היו תוצאות שליליות מבחינת האבווהר. סוכנים שנשלחו לבריטניה נתפסו, והפכו לסוכנים כפולים. מבצע חבלה רחב היקף, המכונה "מבצע פסטוריוס", שתוכנן לפגוע במטרות בארצות הברית ביוני 1942, טורפד על ידי ה-FBI, הסוכנים נתפסו, נשפטו והוצאו להורג.

ב-1943 נשלח לאהוסן לחזית המזרח, ובכך ניצל מגורל חבריו באבווהר, אשר בשלב זה הגביר מאוד את פעילותו כנגד היטלר, ובמקביל איבד את חינו בעיני המשטר הנאצי. לאהוסן טען כי גם אז המשיך בפעילות הקשורה לקשר העשרים ביולי, וכי הוא היה האיש שסיפק את הפצצה ששימשה את קלאוס שנק פון שטאופנברג, המתנקש בחיי היטלר ב-20 ביולי 1944 לניסיון ההתנקשות הכושל. לאחר כישלון הקשר נעצרו אלפי קצינים, ביניהם ראשי האבווהר וקנריס, והוצאו להורג לאחר משפט ראווה ב"בית הדין העממי" הידוע לשמצה של השופט התליין רולנד פרייזלר.

היה זה מזלו של לאהוסן אשר הביא להצלתו מגל המאסרים, על אף שהפצצה הייתה מתוצרת בריטית, ומנגנון החבלה שעמד בראשו היה ידוע כמי שעושה שימוש בפצצות מסוג זה.

לאחר סוף המלחמה העיד לאהוסן במשפטי נירנברג. בין השאר העיד בדבר רציחתם על ידי הוורמאכט של מאות אלפי שבויי מלחמה רוסים, ובדבר פעילויותיו הרצחניות של מנגנון האיינזצגרופן במזרח. מעדותו עולה כי קולונל גנרל בשם ריינקה, הורה, בישיבה שהתקיימה בחודש יולי 1941 כי יש להרוג את כל הקומיסרים שנפלו בשבי, כמו גם את כל מי שנראה כי עבר תהליך "בולשביזציה". בעדותו קשר לאהוסן פקודה זו לדרגים הבכירים ביותר בוורמאכט, כגנרל וילהלם קייטל, אשר אכן הוצא להורג בעקבות המשפטים והעדויות שהובאו במהלכם.

## קישורים חיצוניים

* עדותו של לאהוסן במשפטי נירנברג

קטגוריה:קושרי קשר ה-20 ביולי
קטגוריה:אנשי צבא אוסטרו-הונגרים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:אנשי צבא אוסטרים
קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי הצלב הגרמני בזהב
קטגוריה:בוגרי האקדמיה הצבאית הטרזיאנית
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1897
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1955
ז'אק שארדון

**ז'אק שארדון** (בצרפתית: **Jacques Chardonne**; 2 בינואר 1884 - 29 במאי 1968), סופר צרפתי.

## ביוגרפיה
ז'אק בוטלו נולד בעיירה בארביזייה במחוז שארנט שבמערב צרפת, לאב שהיה סופר ולאם ממוצא אמריקני שהייתה מיורשי מפעלי החרסינה שבעיר לימוז'. הוא למד בקולג' של בארביזייה, ואחרי שסיים את לימודי המשפטים הפך לעורך ספרותי של בית הוצאה לאור. ב-1921 הוציא לאור את ספרו הראשון "שיר דודים" בשם העט ז'אק שארדון, ספר שגרם לפרסומו המיידי כמחבר רומנים. הרומן "קליר" (1931) זיכה אותו בפרס הגדול של האקדמיה הצרפתית לכתיבת רומנים. ב-1932 פרסם את הרומן "אהבת הזולת" שבו הביע בעדינות רבה רגשות מלנכוליים של אהבה. ז'אק שארדון כתב גם מסות ובהן: "האושר של בארביזייה" (1938).
 
בהיותו דובר גרמנית השתתף יחד עם סופרים צרפתיים אחרים בקונגרס הסופרים האירופיים שהתקיים בעיר ויימאר שבגרמניה באוקטובר 1941, וב-1942 ביקר שוב בגרמניה. הפסל הגרמני ארנו ברקר שהגיע לפריז באותה שנה כדי להציג שם את פסליו אמר על ז'אק שארדון: "הוא פתוח תמיד לרוח התרבות הגרמנית." עם שחרור צרפת ז'אק שארדון נתקף בפחד שיוצא להורג בירייה בגלל ששיתף פעולה עם ממשלת וישי. הוא נעצר ב-12 בספטמבר 1944 ונכלא בבית סוהר בעיר קוניאק שבמערב צרפת. לאחר שבועות מספר שוחרר מבית הסוהר, הוטל עליו מעצר בית, וספריו נאסרו להדפסה ולהפצה.

אם כי ז'אק שארדון נחשב כמי שהשתייך לימין הפוליטי, פרנסואה מיטראן נשיא צרפת, שהיה סוציאליסט, העיד על עצמו מספר פעמים כי העריץ את כתביו של שארדון. אחדים מספרי שארדון עובדו לסרטי טלוויזיה וקולנוע.

ז'אק שארדון נפטר בפרוור הצפוני של פריז לה-פרט-סור-סן ב-1968.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סופרים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1884
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1968
חוק לנץ

**חוק לנץ** הוא חוק פיזיקלי בתחום המגנטיות, לקביעת כיוון ה**[[כוח אלקטרו מניע|כא"מ]]** (כמות אנרגיה ליחידת מטען, ראשי תיבות של **כוח אלקטרו-מניע**) והזרם החשמלי המושרים על ידי שינוי בשטף המגנטי.

החוק נקרא על שם הפיזיקאי הגרמני-בלטי היינריך לנץ, אשר ניסח אותו בשנת 1834.

## נוסח החוק

ובאופן ספציפי יותר, השדה המגנטי המושרה על ידי זרם שואף לבטל את השינוי בשטף המגנטי היוצר אותו.

חוק לנץ בא לידי ביטוי בסימן השלילי, הקובע את כיוון הכא"מ המושרה, בחוק פאראדיי:
:{\mathcal E}=-\frac{{d}\Phi_B}{{d}t}

חוק זה נובע מחוק שימור האנרגיה; אילו הכא"מ המושרה היה גורם **להגדלת** השינוי בשטף המגנטי, אז השטף המגנטי היה גדל עוד יותר (בגלל הגידול בזרם), ויוצר בכך גידול נוסף בזרם, וכן הלאה עד אינסוף, תוך ביצוע עבודה אינסופית.

כאשר השטף המגנטי בכריכה גדל, נוצר בכריכה שדה מגנטי ההפוך בכיוונו לשדה בו נמצאת הכריכה. כאשר השטף המגנטי בכריכה קטן, נוצר בכריכה שדה מגנטי השווה בכיוונו לשדה בו נמצאת הכריכה.

## ראו גם
*משוואות מקסוול
*עקרון לה שטלייה - חוק דומה, התקף במערכות כימיות

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מגנטיות
לנץ
הנטרז (אי)

**הנטרז** או **הנטר** (באנגלית: **Hunter's Island**) הוא אי קטן בצפון מזרח רובע הברונקס של העיר ניו יורק.

מקור שמו של האי באחד מהבעלים של האי, ג'ון האנטר, חוואי אמיד שרכש את האי. בתחילת המאה ה-20 נרכש האי על ידי העיר ניו יורק במטרה להקים את פארק מפרץ פלהאם. האי קושר לאי טווין הסמוך ביוזמת רוברט מוזס באמצעות מילוי הים בערמות עפר ובדוברות שקועות.

הלגונה שסמוכה לאי שימשה ב-1960 לאימוני משלחת השייט האולימפית של ארצות הברית.

באי נמצאים מסלולי הליכה, שאינם פופולריים בשל המספר הרב של היתושים באזור בחודשי הקיץ.

## קישורים חיצוניים

* סיור וירטואלי באי הנטר
* ההיסטוריה של האי הנטר

קטגוריה:ניו יורק: איים
קטגוריה:הברונקס
רט (אי)

**רט** או **האי רט** (באנגלית: **Rat Island**) הוא אי קטן בנמל האי סיטי, חלק ממפרץ לונג איילנד שבעיר ניו יורק. האי נמצא בחצי הדרך בין האי סיטי לבין האי הארט, ודרומית לאי הי. האי הוא אחד מאיי פלהאם.

האי עשוי מסלע היסוד של גוש מנהטן. בצידו הדרומי של האי מצוי שקע המשמש תעלה דרכה עוגנות סירות באי.

הבעלים הפרטי הראשון של האי היה אנגלי בשם תומאס פל, שרכש אותו ברכישת קרקעות מהאינדיאנים בשנת 1654. האי נשאר בבעלות פרטית עד שהעירייה קנתה אותו בסוף המאה ה -19.

באותם ימים היו שמועות שהאי ישמש כבית החולים לבית חולים לכולרה ויישאר מנותק משאר תושבי העיר. שרידי בית באי נהרס על ידי הוריקן ב-1938.

הבעלים הנוכחי של האי, אלכס שייבלי (במקור משווייץ), קנה את האי הסלעי ב -1976 אלף דולר ב -2011, לאחר שהבעלים הקודם הציב אותו למכירה פומבית. שייבלי הוא תושב העיר הסמוכה איילנד והבית האמיתי שלו הוא ממש ליד האי הפרטי שלו. שייבלי אמר כי "זה כל כך קרוב שאני יכול ללכת לשחות קדימה ואחורה". שיבלי גם הצהיר כי אין לו שום תוכניות לבנות משהו על הרכוש המימי שלו.

בראשית המאה ה-19 הוקם באי בית חולים לצורך בידוד של חולי טיפוס בו שוכנו 40 חולים. שרידי בית החולים עדיין מצויים על האי. האי נעזב בשל שיטפונות שנגרמו על ידי גלי הים בעת סערות.

## קישורים חיצוניים
* מפת לוויין של האי רט

## הערות שוליים

קטגוריה:ניו יורק: איים
קטגוריה:הברונקס
ספודיק

**ספּוֹדיק** הוא כובע פרווה גבוה ורחב, אשר חובשים חסידים נשואים בחסידויות פולין,  וכן נלבש בעבר בידי רבנים מליטא ולטביה.

## שימוש

חסידים המשתייכים לחסידויות ממוצא פולני נוהגים לחבוש את הספודיק ככובע הידור בימי שבת וחג ושמחות. בחסידיות הללו נוהגים לחובשו; גור, אלכסנדר, אמשינוב, מודז'יץ, סטריקוב, ראדומסק, קוזמיר, סוכטשוב, ראדזין,  ואשלג. וזאת בניגוד למנהג בשאר החסידויות לחבוש את השטריימל השטוח. הספודיק עשוי מפרוות פישר, שמגיע בעיקר מקנדה ובאירופה זה נקרא פקאן ממשפחת הסמוריים.

בעבר היה הספודיק מקובל כלבוש רבני ביהדות ליטא, וחבשו אותו רבנים ליטאיים רבים, ללא קשר לתנועת החסידות.

כובע דומה לספודיק הוא הקולפיק, הדומה למדי לספודיק ורבים אף מחליפים ביניהם. הקולפיק קטן יותר מהספודיק ועשוי משער בהיר יותר. 

רבי שמחה בונם אלתר, ה"לב שמחה" מגור, פעל לעצירת עליית מחירי הספודיק בישראל, ותיקן תקנה בחסידות על גובה תשלום לספודיק.

## גלריית תמונות


קובץ:Abraham Isaac Kook 1924.jpg|הרב אברהם יצחק הכהן קוק
קובץ:ChaimBerlinPortrait.jpg|הרב חיים ברלין
קובץ:Isser Zalman Meltzer.JPG|הרב איסר זלמן מלצר
קובץ:Hagaon Rabbi Refael Shapiro.jpg|הרב רפאל שפירא
קובץ:Yechiel Michel Epstein (1829-1908).jpg|הרב יחיאל מיכל הלוי אפשטיין (ה"ערוך השולחן") 
קובץ:Rav Menachem Fruman.jpeg|הרב מנחם פרומן (בהילולת התנא רבי שמעון בר יוחאי בהר מירון) לבוש בספודיק לבן
קובץ:FdSOlmdVIAEZMDf.jpeg|jpg|180px|הרב יוסף שפוצ'ניק מלונדון בריטניה
קובץ:מהרשם ברז'אן.jpg|180px|הרב שלום מרדכי הכהן שְבַדְרוֹן (מהרש"ם מברז'אן) סבו של המגיד הירושלמי הרב שלום שבדרון
קובץ:Shmuel Eliyahu Taub MODZITZER.jpg|הרב שמואל אליהו טאוב
קובץ:Amshinov.jpg|האדמו"ר מאמשינוב
תמונה:Photo_2020-03-12_12-16-12.jpg|השר יעקב ליצמן במסיבת עיתונאים בפורים.


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:כובעים
קטגוריה:לבוש חרדי
קטגוריה:פרווה
קטגוריה:בגדי שבת ויום טוב
קטגוריה:בגדי גברים
נ"ב

**נ"ב** (נהגה: נוּן בֵּית) הם ראשי תיבות שגורים לסימון תוספת או הערה בשולי מכתב או בשולי הדברים. הקיצור המקביל בראשי־התיבות הלטיניים הוא P.S. (post scriptum - אחרי הכתיבה, תחת הכתוב...). יש שטענו שמקור ראשי־התיבות בעברית הוא בראשי־התיבות הלטיניים N.B., שפירושם nota bene – "עיין היטב", אך הן הביטוי הלטיני והן הפירוש המקובל "נכתב בצדו" מתועדים עוד בתחילת המאה ה-20 כפירושם של ראשי־התיבות. עם הזמן נפוצו פירושים אטימולוגיים נוספים לראשי־התיבות, כמו "נזכרתי בזאת", "נוסף בזאת" ,"נזכרתי בדבר", "נשכח בכתב", "נוסף בסוף", "נזכרתי בסוף" וכן "נזכרתי במשהו". הכתיב **נ.ב** נפוץ, אך לא נכתב בהתאם לכללי האקדמיה ללשון העברית. בהוספת הערות נוספות משתמשים בסימון "נ"ב 2", "ננ"ב" או "נ"ב לנ"ב".

בהשאלה, משמשים ראשי־התיבות לא רק להוספת דבר שנשכח מן הכותב בגוף הדברים, אלא גם כדרך להוסיף הערה שאין לה קשר ישיר לגוף המכתב, ככזו המאירה באופן אחר את תוכנו. שימוש מכוון בדרך זו נפוץ במיוחד עם התפתחות היכולת לערוך מכתבים המוקלדים על מחשב, דבר המייתר את הצורך המעשי בהוספת הערת נ"ב.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ביטויים
קטגוריה:ראשי תיבות וקיצורים
שוטרז (אי)

**שוטרז** או **האי שוטרז** (באנגלית: **Shooters Island**) הוא אי קטן ובלתי מיושב המצוי בקצהו הדרומי של מפרץ ניוארק, בקרבה לחופו הצפוני של רובע סטטן איילנד של העיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית.

הגבול בין המדינות ניו יורק וניו ג'רזי עובר באי, וחלקו הצפוני של האי שייך למדינת ניו ג'רזי.

האי הוא אי מלאכותי שנוצר בעת העמקת מפרץ ניוארק במאה ה-19. שטחו הוא 43 דונם וכיום הוא חלק ממחלקת הפארקים של ניו יורק, אך החל כשמורת ציד לאווזי בר בתקופת הקולוניאלית. לאחר מלחמת העצמאות האמריקנית ומלחמת האזרחים הפך שוטרז לאתר תעשייתי עם מספנה ובית זיקוק לנפט. בתום מלחמת העולם השנייה האי הפך למזבלה מזוהמת עבור ספינות. מאז הקמתו משמש האי כשמורת טבע ובית גידול לציפורים. בראשית המאה ה-20 שימש כאתר ציד, ונשיא ארצות הברית תאודור רוזוולט צד בו. בשנות השבעים של המאה העשרים חזרו הציפורים לשוטרז כתוצאה מנתיבי מים נקיים יותר וסינון הביוב בעיר ניו יורק.

בשל זרמי הים והסחף באזור הולך האי ונשחק.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ניו יורק: איים
קטגוריה:סטטן איילנד
קטגוריה:ניו ג'רזי: איים
קטגוריה:איים מלאכותיים
קטגוריה:ארצות הברית: איים לא מיושבים
קטגוריה:מדינת ניו יורק: איים לא מיושבים
טאריה טורונן

ממוזער|250px|טאריה טורונן בהופעה
**טאריה סוילה סוסנה טורונן קבולי** (בפינית: **Tarja Soile Susanna Turunen Cabuli**; נולדה ב-17 באוגוסט 1977) היא זמרת-יוצרת ומוזיקאית מטאל, הזמרת הראשית לשעבר של להקת המטאל סימפוני, Nightwish. קולה משלב קול סופרן סימפוני קלאסי ואופרה.

## שנים מוקדמות
טאריה נולדה ב, כפר קטן בפינלנד. כבר בגיל 5 למדה לנגן בפסנתר ושרה במקהלת כנסייה. בבית ספר תיכון השתתפה במספר פרויקטים מוזיקליים כזמרת. ב-1993 למדה בבית ספר למוזיקה ואומניות בסבונלינה. בגיל 18 התחנכה באקדמיית סיבליוס.

## Nightwish

טאריה זכתה לפריצה הגדולה כאשר הופיעה כסולנית להקת המטאל סימפוני Nightwish ועד מהרה קול הסופרן האופראי שלה הפך לשם דבר בעולם המטאל. אחד מביצועיה הידועים הוא גרסת כיסוי לשיר "The Phantom of the Opera" של אנדרו לויד ובר ובו היא מגיעה עד לתווים הגבוהים ביותר, כמו המבצעת המקורית שרה ברייטמן.

## קריירת סולו
לאחר שפוטרה מ-Nightwish, פתחה בקריירת סולו. טאריה הוציאה בשנת 2006 את אלבומה הראשון כפרויקט לחג המולד. אלבומה השני יצא בסוף 2007, בו היא משלבת את עולם המטאל, עם עולם האופרה. הוא נקרא My Winter Storm (סופת החורף שלי).

טאריה הגיעה לישראל במסגרת סיבוב ההופעות שלה, לקידום אלבום הבכורה שלה. ההופעה נערכה ב-31 באוקטובר 2008, בביתן 11 שבגני התערוכה בתל אביב. ההופעה כללה שירים מאלבום הסולו של טאריה, וכמו כן גם שירים מהרפרטואר העשיר של נייטוויש.

בשנת 2010 הוציאה טאריה את אלבומה השלישי, What Lies Beneath (בתרגום חופשי- האמת מתחת לפני השטח). מתוך האלבום הוציאה טאריה ארבעה סינגלים. באוגוסט 2013 הוציא אלבום נוסף Colours in the Dark (צבעים בחשכה).

טאריה הופיע פעם נוספת בישראל ב-5 ביוני 2017 במועדון הוואנה בתל אביב. בשנת 2017, הוציאה את אלבום חג המולד השני שלה, **.
ממוזער|טאריה טורונן בהופעה בתל אביב, יוני 2017

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיקאי מטאל
קטגוריה:זמרות פיניות
קטגוריה:נייטוויש
קטגוריה:זמרות-יוצרות פיניות
קטגוריה:זמרים בעלי מנעד קולי של 4 אוקטבות
קטגוריה:פיניות שנולדו ב-1977