open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
השלכה מהחלון

[שמאל|ממוזער|250px|[תחריט המתאר את ההשלכה מהחלון בפראג 1618]]
**השלכה מהחלון** (דפנסטרציה – **Defenestration**) היא הדחת בכיר על ידי השלכתו מן החלון. המונח מופיע בעיקר בהקשר של הפוליטיקה של צ'כיה, במהלכה התקיימו מספר "השלכות מהחלון" ידועות. המילה מורכבת מהבסיס הלטיני fenestra (=חלון) ומהקידומת de שמשמעה "החוצה".

## השלכות מהחלון בתולדות צ'כיה
ההשלכה מהחלון הראשונה בתולדות צ'כיה הייתה ביולי 1419, עת הושלכו מחלון בית העירייה העתיק בפראג ראש העיר ושבעה מכובדים. ב-1618 הושלכו מחלון במצודת פראג נציגיו הקתולים של פרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, על ידי חברי מועצת העיר הקלוויניסטים, פעולה שהציתה את ההפיכה הבוהמית והביאה לתחילת מלחמת שלושים השנים.

בשנת 1948 הושלך מהחלון אל מותו יאן מסריק, מבכירי הממשלה הדמוקרטית של צ'כוסלובקיה, על ידי השלטונות הסובייטיים, דבר שסימל את תפיסת השלטון במדינה והפיכתה לגרורה של ברית המועצות. ההשלכה תוארה כהתאבדות, דבר שהתקבל כבר אז כשקר והוכח ככזה בחקירה משנת 2004.

## השלכות מהחלון מפורסמות נוספות
[ממוזער|ציור מאת [גוסטב דורה המתאר את השלכת המלכה איזבל מהחלון במהלך מרד יהוא]]
* המאה ה-9 לפנה"ס בערך: המלכה איזבל נהרגה בעת מרד יהוא, כאשר הושלכה מחלון ארמונה על ידי סריסיה, לקריאתו של יהוא ().
* ב-1203 הרג ג'ון, מלך אנגליה את אחיינו ארתור מבריטני בהשלכה מחלון טירה בעיר רואן, צרפת.
* בשנת 1383 הושלך מהחלון הבישופ דון מרטינו על ידי אזרחי ליסבון שחשדו בו שקשר עם האויבים מכתר קסטיליה.
* יאקופו דה פאצי, שניסה להנהיג הפיכה בפירנצה, הושלך מהחלון ב-26 באפריל 1478 על ידי לורנצו דה מדיצ'י.
* ההשלכה מהחלון של המנהיג ההוגנוטי גאספאר דה קוליני השני ב-22 באוגוסט 1572 סימנה את תחילתו של טבח ליל ברתולומאוס הקדוש.
* בבוקרו של 1 בדצמבר 1640, מצאו בליסבון תומכיו של הדוכס ברגנסה את מיגל דה ווסקונסלוס (שר החוץ השנוא של פליפה הרביעי, מלך ספרד) מתחבא בארון. הם הרגו אותו והשליכו את גופתו מהחלון לחסדי ההמון.
* במהלך המרד הפולני בינואר 1863 השליכו חיילים רוסים במכוון את פסנתרו של פרדריק שופן מבעד לחלון, במטרה להשפיל את התנועה הלאומית הפולנית.
* ב-11 ביוני 1903 השליכו לאומנים סרבים מהחלון את גופותיהם של המלך אלכסנדר והמלכה דראגה.
* ב-1922 הושלך מהחלון הסופר האיטלקי גבריאלה ד'אנונציו על ידי מתנקש אלמוני והפך לנכה.
* השלכה מהחלון הייתה דרך פעולה של המשמרות האדומים במהלך מהפכת התרבות בסין (1968). גם בנו של המנהיג הסיני דנג שיאופינג הושלך אל מותו בדרך זו על ידי המשמרות האדומים.
* בתקופת המלחמה בין פת"ח לבין חמאס ברצועת עזה (2007) היו מקרים רבים של השלכתם מהחלון של פעילי פת"ח על ידי פעילי חמאס. המפורסם שבהם אירע ביוני של אותה שנה, השלכתו של מוחמד סלאמה סווירכּי, אחד ממאבטחיו של אבו מאזן, מהקומה ה-25 של בניין עזתי, שאליו נחטף בעת שיצא לחלק ארוחת בוקר לאנשי פת"ח. הייתה זו הפעם הראשונה שהשלכה מחלון תועדה במצלמת טלפון סלולרי.

## קישורים חיצוניים

* גיא נוימן, אגדה על הסף - מי נזרק מהחלון והפך למטבע לשון?, מגזין את
קטגוריה:שיטות הוצאה להורג
קטגוריה:חלונות
קטגוריה:צ'כיה: היסטוריה
ג'ובאני גאלבאיו

**ג'ובאני גאלבאיו** (באיטלקית: **Giovanni Galbaio**) היה השמיני מבין דוכסי ונציה. כיהן בתפקיד דוג'ה בין השנים 787–804, והיה השמיני שנשא בתואר זה.

גאלבאיו עלה לשלטון לאחר מות אביו, מאוריציו גאלבאיו, אשר מינה אותו לדוג'ה שני כבר בשנת 778, באזורו של הקיסר הביזנטי לאון הרביעי.

## קורות חיים
גאלבאיו נשבה לזמן קצר על ידי המלך הלומברדי דסידריוס, אולם אביו שכנע את האפיפיור לשלוח שגרירים לקרל הגדול (בן בריתם של הלומברדים) ולהביא לשחרורו.

לאחר שחרורו מהשבי, החל אביו לפעול לכך שיירש את כסו. 

לאחר עלייתו לשלטון בוונציה (מבלי בחירות) החל במאבק נגד הפטריארך של גראדו אשר תקף את סחר העבדים. באותה עת היה סחר העבדים ב מרכיב חשוב בכלכלת ונציה. באותה עת שלט קרל הגדול בלומברדיה, ובשל השקפתו הדתית ועמדת הכנסייה אסר על העבדות בלומברדיה ובארצות הפרנקים.

גאלבאיו שכנע את קיסרית האימפריה הביזנטית, אירנה האתונאית לקבוע כי בנו, מאוריציו גאלבאיו השני, יהיה דוג'ה אחריו.

במהלך מאבקו בכנסייה מינה את אחיינו בן ה-16, כריסטופר, לבישוף אוליוולו, אולם הפטריארך סירב לאשר את המינוי, רשמית - בשל גילו הצעיר של כריסטופר, אולם בפועל - בשל תמיכת גאלבאיו בביזנטיון כנגד הפרנקים. 

מאוריציו נשלח לתקוף את גראדו, והפיל את הפטריארך הזקן מראש מגדל בעיר. 

במקביל, התחזקה ההתנגדות לשלטונו של גאלבאיו בוונציה, וכוחות צבא שבראשם אובלריו דליי אנטנורי תקפו את העיר ונציה. בשנת 803 נמלטו גאלבאיו, מאוריציו וכריסטופר למנטובה, שם נפטרו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:דוכסי ונציה
קטגוריה:נפטרים ב-804
פונקציה קוונטית

**פונקציה קוונטית** הוא מעגל שערים קוונטיים אשר מממש חישוב של פונקציה כלשהי \left.f(x):\{0,1\}^n\to\{0,1\}\right..

## בניית מעגל הפיך מפונקציה כלשהי
נרצה כי המעגל קוונטי יוכל לחשב פונקציה כלשהי ללא הגבלה על תכונותיה, ובפרט פונקציה שאינה נדרשת להיות הפיכה או חד-חד ערכית.
מאידך, חוקי המכניקה הקוונטית, מאלצים כל מעגל חישוב קוונטי להיות הפיך. 
כדי להתגבר על אילוץ זה ועדיין לאפשר חישוב של כל פונקציה, המעגל מממש בפועל חישוב של פונקציה הפיכה, שנסמנה F(x):\{0,1\}^{n+1}\to\{0,1\}^{n+1}  אשר בעזרתה ניתן לחשב את הפונקציה המקורית \left.f(x)\right.. 

מעגל הפונקציה החדשה F מקבל, בנוסף ל-n הקיוביטים המייצגים את \left.x\right., קיוביט נוסף אשר נקרא קיוביט המטרה (target). מוצא המעגל אינו משנה את n הקיוביטים אשר מייצגים את \left.x\right. (כך מתקבלת ההפיכות), אך קיוביט המטרה משתנה לערך f(x)\oplus b, כאשר b הוא הערך של קיוביט המטרה בכניסת המעגל. בפרט, אם קיוביט המטרה מאותחל לערך ההתחלתי |0\rangle, במוצא המעגל יתקבל קיוביט במצב קוונטי |f(x)\rangle.
שמאל|ממוזער|250px|מעגל קוונטי הפיך לחישוב הפונקציה הכללית <math>\left. f(x)\right.</math>

בניסוח מתמטי, |x\rangle|b\rangle\stackrel{F}{\to}|x\rangle|f(x)\oplus b\rangle כאשר |x\rangle מצב קוונטי בבסיס החישוב של n קיוביטים, ו-|b\rangle הוא מצב קוונטי של קיוביט בודד בבסיס החישוב.

### הרחבה למצב קוונטי כלשהו
לפי עיקרון הליניאריות, ניתן להרחיב את החישוב לכל מצב קוונטי |x\rangle על ידי פירוק המצב לסופרפוזיציה של מצבי בסיס החישוב, וביצוע החישוב על כל אחד מהם בנפרד.
נניח שבכניסת המעגל מאותחל האוגר למצב |x\rangle=|+\rangle, כאשר קיוביט המטרה כבוי b=0.
# נפרק את אוגר הכניסה לסופרפוזיציה של אברי בסיס החישוב: |x\rangle=\frac{1}{\sqrt{2}}\left(|0\rangle+|1\rangle\right)
# נבצע את החישוב על כל חלק בנפרד:
|x\rangle|b\rangle = \frac{1}{\sqrt{2}}\left(|0\rangle+|1\rangle\right)|0\rangle =
 \frac{1}{\sqrt{2}}\left(|0\rangle|0\rangle+|1\rangle|0\rangle\right)  \stackrel{F}{\to} 
\frac{1}{\sqrt{2}}\left(|0\rangle|f(0)\rangle+|1\rangle|f(1)\rangle\right)

## שימושים
בניית מעגל הפיך למימוש פונקציה שרירותית היא הבסיס לחישוב קוונטי, ונעשה בה שימושים רבים עבור אלגוריתמים המקבלים פונקציה בתור הקלט של האלגוריתם, כפי שמבוצע באלגוריתם דויטש-ג'וזה ואלגוריתם סימון. שימוש זה מקביל להפעלת אורקל בחישוב קלאסי.

קטגוריה:חישוב קוונטי
דוד סמויילוב

ממוזער|ימין|לוח זיכרון המנציח את סאמוילוב
**דוד סמויילוביץ' סמויילוב** (ברוסית: **Давид Самойлович Самойлов**) הוא שם העט של **דוד סמויילוביץ' קאופמן** (1 ביוני 1920 – 23 בפברואר 1990) היה משורר סובייטי ממוצא יהודי שכתב ברוסית.
את שם העט שאימץ לעצמו, "סמויילוב", הרכיב משם פרטי של אביו "סמוייל" (ברוסית: **Самойл**) - שזה גרסה אשכנזית רוסית של השם היהודי "שמואל" - כשהוסיף לו סיומת רוסית "**וב**". השימוש שעשה בשם עט היה בשל הצורך להסתיר את המוצא היהודי בעולם התרבות הסובייטית (במיוחד כדי להוציא לאור את היצירות הספרותיות).

## תולדות חייו ויצירתו
דוד קאופמן נולד ב-1 ביוני 1920 במוסקבה במשפחה יהודית אינטליגנטית. אביו, רופא צבאי, עסק הרבה בחינוך בנו והשפיע עליו רבות. דוד התחיל לחבר שירה כבר בילדותו, אבל שנים רבות לא הגדיר את עצמו כמשורר.

בשנת 1938 סיים בהצטיינות את לימודי התיכון והתקבל בלי בחינות קבלה למכון המוסקבאי לפילוסופיה, היסטוריה וספרות בו התמחה בספרות צרפתית. בשנת 1941 פרסם לראשונה את השירים שלו בכתב עת.

בשנת 1941, אחרי פלישת גרמניה לברית המועצות, התגייס קאופמן לצבא. השתתף בבניית ביצורים באזור סמולנסק. אחר כך נשלח ללמוד בבית הספר לקציני חי"ר בסמרקנד. לימודיו שם נמשכו רק חודשיים, כי בשל המצב הקשה בחזית כל חניכי בית הספר נשלחו להילחם כחיילים פשוטים. דוד לחם כמקלען, בתחילת 1943 נפצע קשה באחד הקרבות. בתום תהליך שיקום של 5 חודשים חזר לחזית והוצב בפלוגת הסיור בחזית הבלאורוסית הראשונה. עם יחידתו הגיע עד ברלין.על אומץ ליבו בקרבות עוטר בעיטור הכוכב האדום, במדליית העוז ובמדליית "על ההצטיינות בקרב".

בשנת 1945 חזר קאופמן למוסקבה, סיים את הלימודים במכון והחליט להתפרנס בעבודה ספרותית. היו לו הזמנות אקראיות נדירות. רק בשנת 1958 יצא לאור ספר השירים הראשון שלו "ארצות קרובות" (ברוסית: "Ближние страны"). אחרי כן יצאו לאור מבחרי שירים בשנים 1963 ("המעבר השני", ברוסית: "Второй перевал") ו-1970 ("ימים", ברוסית: "Дни"). בתחילת שנות ה-70 השתתף דוד סמויילוב בבימוי כמה הצגות בתיאטרונים גדולים של מוסקבה וגם כתב שירים להצגות וסרטים. בתקופה זו יצאו לאור מבחרי שירים "הגל והאבן" (ברוסית: "Волна и камень") ו"הבשורה" (ברוסית: "Весть"). מבחר שירים "המפרץ" (ברוסית: "Залив") יצא לאור בשנת 1981.

בשנת 1976 עבר דוד סמויילוב לאסטוניה, לעיר קטנה פארנו. בתקופה זו נחשבה אסטוניה כרפובליקה בעלת אווירה חופשית לאנשי התרבות. במוסקבה היה הרבה יותר קשה לסבול עולהּ של האידאולוגיה הסובייטית. בשנים אחרונות של חייו עסק רבות בתרגומים ספרותיים מפולנית, צ'כית והונגרית. נפטר ב-23 בפברואר בשנת 1990 בעיר טלין, לאחר שסיים את נאומו בערב השירה המוקדש לזכר המשורר בוריס פסטרנק.

רבים מאנשי התרבות הרוסית של המחצית השנייה של המאה ה-20 ותחילת המאה הנוכחית מגדירים את דוד סמויילוב כאחד המשוררים האהובים עליהם. שיריו נכללים בפסקול של כמה סרטים. רבים מהבארדים הרוסים שרו אותם בערבי השירה ובהופעות. אחד השירים המפורסמים ביותר הוא השיר "מחוץ לעיר (זמר פרדות)" (ברוסית "За городом/ Певец разлук").

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:יהודים רוסים
קטגוריה:משוררים יהודים
קטגוריה:משוררים סובייטים
קטגוריה:משוררים רוסים
קטגוריה:פזמונאים יהודים
קטגוריה:סופרים רוסים הידועים בשם עט
קטגוריה:סופרים יהודים הידועים בשם עט
קטגוריה:יהודים אנשי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מעוטרי הכוכב האדום
קטגוריה:מעוטרי עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה
קטגוריה:מעוטרי עיטור הידידות בין העמים
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1920
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1990
תסמונת הורנר

**תסמונת הורנר** (**גם תסמונת קלוד ברנאר-הורנר** (על שם קלוד ברנאר) או **שיתוק אוקולו-סימפתטי**) היא תסמונת קלינית שנובעת מפגיעה במערכת העצבים הסימפתטית.

## סימנים
סימנים הנמצאים אצל כל המטופלים בצד הפגוע של פניהם כוללים צנחת של העפעף העליון, צנחת הפוכה (עילוי) של העפעף התחתון, אישון מכווץ ושיהוי בהרחבתו. סימנים נפוצים נוספים בצד הפגוע הם מראה של עין שקועה (אנופתלמוס), הזעה מופחתת (אנהידרוזיס) ולחמית אדומה. גם מראה אדמדם כללי בצד הפנים הפגוע הוא סימן אופייני עקב התרחבות של כלי הדם השטחיים.

אצל ילדים התסמונות מתבטאת לעיתים בצבע עיניים שונה בין שתי העיניים (הטרוכרומיה). זה נובע מפגיעה בפיגמנטצית המיילין של האיריס המתרחשת בילדות.

## מאפיינים
תסמונת זו נובעת מנגע מרכזי או היקפי למערכת העצבים הסימפתטית. תסמונת זו כוללת כיווץ של האישון (מיוזיס), יחד עם צניחת עפעף קלה (פטוזיס) ולעיתים גם חוסר הזעה באותו הצד (אנ-הידרוזיס). לרוב תהיה התסמונת חד צדדית, והאישון קטן בכ- 0.5 עד 1 מ"מ לעומת האישון הבריא. אין בעיה בתגובה לאור או להתקרבות באישון הפגוע. האבחנה המבדלת כוללת מצבים שונים, כשהמרכזיים ביניהם הם אוטם בגזע המוח, גידול צווארי או גידול בבית החזה, גידול מוחי ודימום או אוטם מוחי. במצבים חריפים של תסמונת הורנר, מאופיינים בחוסר בהזעה, כאשר אם יש הזעה מופחתת בחצי גוף שלם כולל פנים, הנגע ממוקם במערכת העצבים המרכזית, בעוד מצבים המאופיינים בחוסר הזעה בפנים, הצוואר וביד בלבד הם ככל הנראה מנגע או גידול באזור הצוואר ובית החזה. במידה והנגע הוא מעל ההתפצלות של עורק הקרוטיד לענף החיצוני והפנימי שלו, אין פגם במנגנון ההזעה.

## פתופיזיולוגיה
על מנת להבין את מנגנון הפגיעה המשולבת בתסמונת הורנר, יש צורך להבין את המסלולים הסימפתטיים האחראיים על הרחבת האישון: מתוך ההיפותלמוס יוצא נוירון המבצע סינפסה בחוט השדרה, ברמת חוליה T1. לאחר מכן יוצא נוירון פרא- גנגליוני, המבצע סינפסה בגנגליון צווארי עליון, בגובה חוליה C2. בגנגליון צווארי זה יוצא הנוירון הפוסט גנגליוני, שמתפצל לשלושה אזורים- הראשון, לעצבוב בלוטות זיעה בפנים, אשר יוצא לפני הפיצול של עורק הקרוטיד. השני- לאישון לצורך הרחבתו, והשלישי- לעצבוב שריר העפעף. מכאן, שפגיעה באחד ממסלולים אלו תביא לתסמונת הורנר.  בהתאם למסלולים אלו, חולקה תסמונת הורנר על פי מנגנון הפגיעה: מנגנון הפגיעה יכול להיות בנוירון הראשון שיוצא מההיפותלמוס- מצבים כגון אוטם בגזע המוח, טרשת נפוצה, כאב ראש מקבצי, דימום מוחי וכן גידולים מוחיים יכולים לגרום לכך. מנגנון הפגיעה אשר פוגע בנוירון הפרה-גנגליוני (כלומר, לפני הגנגליון הצווארי), יכול להיגרם כתוצאה מגידול צווארי או גידול בבית החזה או מטראומה (ניתוחית או שאינה ניתוחית). פגיעה בנוירון הפוסט גנגליוני יכולה להיגרם כתוצאה מטראומה, או למשל כתוצאה מגידול תוך מוחי כגון גידול ב-cavernous sinus. 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
הורנר
קטגוריה:מחלות מערכת העצבים
אובלריו אנטנוראו

**אובלריו אנטנוראו** (באיטלקית: **Obelerio Antenoreo**) או **אובלריו דלי אנטנורי** (**Obelerio degli Antenori**) היה הדוכס התשיעי של ונציה. אנטנוראו נשא בתואר דוג'ה בין השנים 804–811.

## קורות חיים
אנטנוראו היה בנו של אנקאג'יליו (Encagilio).
בעת כהונתו כטריבון, לאחר שג'ובאני גאלבאיו עלה לשלטון, נאלץ אנטנוראו לברוח מוונציה יחד עם ונציאנים רבים שתמכו בפרנקים כנגד הביזנטינים. לאחר בריחתם התארגנו הגולים לצבא ובחרו את אנטנוראו לעמוד בראשם. אנטנוראו שב לוונציה ולאחר בחירת גאלבאיו ובני משפחתו נבחר לדוג'ה.

בדומה לקודמיו, זמן קצר לאחר בחירתו מינה את אחיו, באטו לדוג'ה לצידו.

אנטנוראו התקשה לשלוט בין הסיעות השונות שפילגו את ונציה (תומכי העצמאות, תומכי הפרנקים ותומכי הביזנטינים). פורטונאטוס, פטריארך גראדו הגולה, שב לוונציה מחצרו של קרל הגדול שבאאכן והציע כי אם יושב לו הכס הוא ישכנע את הפרנקים להעניק לוונציה הגנה. אנטנוראו הסכים, ונסע עם אחיו באטו להישבע אמונים לקרל הגדול באאכן, ביום חג המולד בשנת 805.

בעקבות שבועת אמונים זו הכריזה ביזנטיון מלחמה ובשנת 809 שלחה צי לתקוף את ונציה. הצי הביזנטי הובס על ידי הצי הפרנקי בקומקיו. לאחר ניצחונם מינו אובלריו ובאטו את אחיהם ולנטינו דליי אנטנורי לדוג'ה לצדם. מינוי זה הביא למרידת תושבי ונציה כנגדם - אובלריו קרא לעזרתו של המלך פפין, בנו של קרל הגדול, אשר צר על העיר, אולם נחל תבוסה.

לאחר התבוסה נמלט אובלריו לקונסטנטינופול ואגנלו פרטיצ'יפאציו נבחר לדוג'ה במקומו.

במשך כ-20 שנה שהה אובלריו בגלות. לאחר מותו של פרטיצ'יפאציו חזר אובלריו לוונציה בשנת 832 בניסיון לתפוס את השלטון. הדוג'ה באותה עת, ג'ובאני פרטיצ'יפאציו הראשון, יצא לעברו בראש צבא והרג את אובלריו. לאחר מותו נכרת ראשו והוצג לראווה בכיכר סן מרקו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
אנטנורו, אובלריו
קטגוריה:נפטרים ב-831
כנס סולווה

**כנסי סולווה** (**Solvay**) הם בין הכנסים החשובים בתחומי הפיזיקה והכימיה.

כנס סולווה הראשון שנערך בשנת 1911, היה הכנס הבין-לאומי הראשון בתחום הפיזיקה. הכנס נערך ביוזמת ולטר נרנסט ובתמיכת התעשיין הבלגי ארנסט סולווה. הצלחת הכנס הובילה לארגון כנסים נוספים.
הכנסים נערכים כל כמה שנים במכון סולווה לפיזיקה וכימיה בבריסל, ומשתתף בהם מספר מצומצם (כ-25) של מדענים מובילים בתחומם.

## הכנסים לפיזיקה

### הכנס החמישי (1927)
אחד הבולטים בכנסים היה הכנס החמישי שנערך ב-1927. 17 מבין 29 באי הכנס זכו בפרס נובל. הכנס עסק בתורת הקוונטים, תחום מחקרי "לוהט" באותן שנים. במרכז הכנס עמד העימות בין אלברט איינשטיין ונילס בוהר על הפרשנות ההסתברותית לתורת הקוונטים.

## הכנסים לכימיה

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר מכון סולווה ובו מידע על הכנסים (אנגלית).
* 

## הערות שוליים

סולווה
אגנלו פרטיצ'יפאציו

[שמאל|ממוזער|314x314px|[שלט אצולה|שלט האצולה של אגנלו פרטיצ'יפאציו]]
**אגנלו פרטיצ'יפאציו** (באיטלקית: **Agnello Participazio**, בלטינית: **Agnellus Particiacus**) היה העשירי מבין דוכסי ונציה.

פרטיצ'יפאציו נשא בתואר דוג'ה בין השנים 811–827.

## קורות חיים
פרטיצ'יפאציו היה בן למשפחת סוחרים עשירה מהרקליאה, והיה אחד מהראשונים שהתיישבו באזור הריאלטו. 

בשנת 810 מאסו תושבי ונציה בניסיונם של הדוג'ים ממשפחת אנטנורי (אובלריו דליי אנטנורי ואחיו באטו וולנטינו) להפוך את התואר "דוכס ונציה" לתואר העובר בירושה, התושבים מרדו, בעוד שמשפחת אנטונרי קראה למלך איטליה, פפין, בנו של קרל הגדול לתקוף את הוורדים. אגנלו פרטיצ'יפאציו היה בראש מגיני העיר, והצליח להביס את פפין ולהביא לבריחת משפחת אנטנורי.

לאחר תבוסת משפחת אנטנורי נבחר אגנלו לתפקיד הדוג'ה, וארמונו שבריאלטו נחשב לארמון הדוג'ה הראשון של ונציה.

בתחילת שלטונו נכרת הפאקס ניקפורי - הסכם שלום לפיו נשארה ונציה כחלק מהאימפריה הביזנטית ועזבה את ממלכתו של קרל הגדול. בפועל הפכה ונציה לעיר עצמאית, ואגנלו החל לטבוע את המטבעות הוונציאניים הראשונים.

למעשה, תקופת שלטונו של אגנלו נחשב כהולדתה של וונציה המודרנית. אגנלו החל בפעולות של ביצור העיר, ייבוש הביצות ובניית התעלות והגשרים המסמלים כיום את ונציה. אגנלו מינה ועדה ובה שלושה אצילים לפקח על העבודות: ניקולו ארדיסוניו היה אחראי על ביצור הלידו. לורנצו אלימפאטו היה אחראי על בניית התעלות וייבוש השטחים שביניהן, ופייטרו טרדוניקו היה אחראי על בניית האיים החדשים. 

בתקופה זו נבנו מחדש האיים טורצ'לו, בוראנו, ארקליאה וריאלטו, וגשר חדש נבנה על נהר הברנטה באזור הריאלטו שבאותה עת נחפר והפך לתעלה הגדולה. 

שלהי כהונתו של אגנלו היו בסימן של מאבקים משפחתיים. בעת שבנו הבכור - ג'וסטיניאנו פרטיצ'יפאציו שהה בקונסטנטינופוליס, הבן הצעיר ג'ובאני פרטיצ'יפאציו מונה למשנה לדוג'ה. כאשר ג'וסטיניאנו שב אל העיר, נמלט ג'ובאני, ואגנלו מינה את בנו השלישי - אנגנלו לדוג'ה לצידו. 

לבסוף גברו כוחותיו של ג'וסטיניאנו, וג'ובאני שנתמך על ידי הכוחות הפרנקים, יצא לגלות, בעוד שג'וסטיניאנו מונה לתפקיד הדוג'ה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
פרטיצ'יפאציו, אגנלו
קטגוריה:נפטרים ב-829
נרו 1

**נַרוׂ 1** (בהנגול: **나로호**, ידוע גם בשמו הקודם **Korea Space Launch Vehicle – KSLV**) הוא משגר לוויינים מפיתוח משותף של המכון הקוריאני לחקר התעופה והחלל וחברות חלל מרוסיה.

## שותפות עם רוסיה
בשנת 2004 נחתמו הסכמי שיתוף פעולה בתחום החלל בין קוריאה הדרומית לרוסיה, וביניהם הוסכם על סיוע רוסי לפיתוח משגר הלוויינים הקוריאני. החברות הרוסיות השותפות למיזם המשגר הן:
*תאגיד המחקר והייצור חרוניצ'ב – קבלן ראשי ואינטגרטור למשגר
*תאגיד המחקר והייצור אנרגומאש – יצרני המנוע הרקטי של השלב הראשון במשגר
*תאגיד הבניה והייצור של מכונות משינוסטרויניה – מרכיבים קרקעיים, כן השיגור ותשתית לטיל

חלקים ניכרים מהמשגר הקוריאני משותפים למשגר הלוויינים הרוסי, האנגרה.

## תכנון ומבנה
משגר הלוויינים נרו 1 מורכב משני שלבים. השלב הראשון מונע על ידי מנוע רקטי יחיד מתוצרת רוסית, מדגם RD-191, העושה שימוש בדלק נוזלי (חמצן נוזלי וקרוסין). השלב השני מונע בדלק מוצק, והוא פותח ויוצר בקוריאה על ידי המכון הקוריאני לחקר התעופה והחלל. גובהו של המשגר כ-33 מטר, וקוטרו כ-3 מטרים.

## היסטוריית שיגורים
*שיגור הבכורה של המשגר התקיים ב-25 באוגוסט 2009, בשעה 17:00 ממרכז החלל נרו. בגלל תקלה בהפרדת החיפוי הקדמי של הטיל, לא הצליח המשגר להציב בחלל את הלוויין. שני השלבים של הטיל תפקדו היטב. הלוויין אבד בים.
*ניסיון שני לשגר לוויין באמצעות משגר זה נערך ב-10 ביוני 2010, בשעה 17:00. עקב תקלה התפוצץ הטיל כ-137 שניות לאחר ההמראה, ככל הנראה בגלל כשל במנוע השלב השני.
*ניסיון שלישי מוצלח התבצע ב-20 בינואר 2013 לאחר מספר דחיות, ובזכותו הצטרפה קוריאה הדרומית ל"מועדון החלל", קבוצת המדינות בעלות יכולת עצמאית לשיגור לוויינים.
.

## קישורים חיצוניים

* תיאור המשגר
* רשימת שיגורים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משגרי לוויינים וחלליות
קטגוריה:תוכנית החלל הדרום קוריאנים
קטגוריה:קוריאה הדרומית: תעופה
מילט ג'קסון

**מילטון (מילט) ג'קסון** (**Milton (Milt) Jackson**; 1 בינואר 1923 - 9 באוקטובר 1999) היה מוזיקאי ג'אז, אחד מנגני הויברפון המשפיעים ביותר ואחד מן הדמויות החשובות ביותר בזרם ההארד בופ.

נגינתו התאפיינה בקצב איטי יחסית, כמו כן פיתח את הנגינה ההרמונית בוויברפון (ששימש עד אליו בעיקר ככלי קצב), תוך השפעות של בלוז 12 תיבות וגוספל. קיימות מספר הקלטות בהן ג'קסון שר ומנגן בפסנתר. ג'קסון כונה גם "בגס" (Bags) והופיע והקליט לעיתים תחת כינוי זה, כך גם נקרא הקטע המוכר ביותר שהלחין, Bags' Groove, שהפך לסטנדרט.

## חייו
ג'קסון, יליד דטרויט, גדל בבית בו נשמעה תדיר מוזיקת גוספל ובלוז ושר במקהלת הכנסייה מגיל צעיר. הוא ניסה לנגן בפסנתר, אך לבסוף נשבה בקסמו של הוויברפון.

ג'קסון התגלה על ידי דיזי גילספי, אשר שכר אותו לתזמורת הביג בנד שלו ב-1946 לאחר שראה אותו מופיע במועדון בדטרויט. באותה עת ניגן ג'קסון במקביל גם עם ת'לוניוס מונק, וודי הרמן, קנונבול אדרלי וצ'ארלי פארקר והיה לנגן הוויברפון הראשון שניגן בי בופ. במסגרת הביג בנד של גילספי ניגן ג'קסון בחטיבת הקצב יחד עם ג'ון לואיס (פסנתר), פרסי הית' (קונטרבס) וקני קלארק (תופים). הרביעייה ניגנה כיחידה נפרדת והובילה את המעברים, כאשר חטיבת כלי הנשיפה נחה מנגינה רבת-עוצמה. החל משנת 1950 נודעה הרביעייה כ"רביעיית מילט ג'קסון" וסביב 1952 נפרדה מהביג בנד ויצאה לדרך עצמאית כ**[[רביעיית הג'אז המודרני]]**. הלהקה פעלה במשך למעלה מ-20 שנה, עד שג'קסון יצא לקריירת סולו ב-1974 והתאחדה ב-1981.

לאחר התפרקותה הזמנית של רביעיית הג'אז המודרני ניגן ג'קסון עם אמנים רבים בהרכבים שונים, בהם מספר שיתופי פעולה עם נגן הבס רון קרטר ונגן הגיטרה ג'ו פס, הקליט והופיע עם קולמן הוקינס ומיילס דייוויס. ב-1981 הקליט דואו עם הפסנתרן אוסקר פיטרסון (*Ain't But a Few of Us Left*) וב-1983 הקים תזמורת שגרעינה, בנוסף אליו, נגן הטרומבון ג'יי ג'יי ג'ונסון ונגן הבס ריי בראון בהשתתפות נגנים מתחלפים רבים ושונים (*Jackson, Johnson, Brown & Company*). הוא הקליט מחוות לת'לוניוס מונק ודיוק אלינגטון ושיתף פעולה עם אמנים שאינם מסצנת הג'אז כבי בי קינג וריי צ'ארלס.

## פרסים והערכה
ג'קסון קיבל תואר דוקטור לשם כבוד ממכללת ברקלי למוזיקה ובשנת מותו, 1999, נבחר על ידי קוראי המגזין דאון ביט להיכל התהילה של הג'אז.

## קישורים חיצוניים

* 
* מילט ג'קסון בדף הבית של ההארד בופ
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מישיגן
קטגוריה:דטרויט: אישים
קטגוריה:נגני ג'אז: ויברפוניסטים
קטגוריה:אמני וורנר רקורדס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1923
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1999
פנרבחצ'ה (כדורסל)

[ממוזער|"[אולקר ספורט ארנה|אולקר ארנה"]]
**פנרבחצ'ה** (בטורקית: **Fenerbahçe** - **פנרבאצ'ה**) היא קבוצת כדורסל טורקית מהעיר איסטנבול, המתמודדת בליגת העל הטורקית וביורוליג.

## היסטוריה
המועדון נוסד ב-1913 ונחשב לאחד ממועדוני הספורט הוותיקים באירופה. הוא זכה ב-16 אליפויות ובשבעה גביעים. בנוסף על כך זכה ב-7 אליפויות איסטנבול בין השנים 1955–1966.

פנרבחצ'ה אולקר זכתה לראשונה באליפות טורקיה בעונת 1956/1957. הישגי השיא של הקבוצה באירופה היא הזכייה ביורוליג בשנת  ומקום שני בעונות  ו-, והמקום הרביעי ביורופליג ב-2005.

בסיום עונת  הבעלים של קבוצת הצמרת "אולקרספור" הכריז על פירוק המועדון ועבר לתמוך בקבוצת "פנרבחצ'ה", מאז ועד 2015 הקבוצה נקראה בשם "פנרבחצ'ה אולקר".

בעונת  העפילה לראשונה בתולדותיה לפיינל פור היורוליג לאחר שהדיחה 3-0 בסדרת ההצלבה את מכבי תל אביב. בסיום אותה עונה פג ההסכם עם חברת "אולקר", והשם "אולקר" הושמט משמה של הקבוצה.

בעונת  העפילה בפעם השנייה ברציפות לפיינל פור לאחר שהדיחה 3-0 בסדרת ההצלבה את ריאל מדריד.

במאי 2016 העפילה לגמר היורוליג לאחר ניצחון בחצי הגמר על קאחה לבורל ויטוריה והפכה בכך למועדון הטורקי הראשון שמגיע להישג זה. בגמר נוצחה הקבוצה על ידי צסק"א מוסקבה.

בעונת  העפילה בפעם השנייה ברציפות לגמר היורוליג, בו נוצחה על ידי ריאל מדריד.

## תארים והישגים
***[[ליגת העל הטורקית בכדורסל|הליגה הטורקית]]:**
****אליפות (15):** 1957, 1959, 1965, 1991, 2007, 2008, 2010, 2011, 2014, 2016, 2017, 2018, 2022, 2024, 2025
****סגנות (16):** 1954, 1956, 1958, 1963, 1964, 1967, 1968, 1970, 1971, 1983, 1985, 1993, 1995, 2009, 2019, 2021
***[[הגביע הטורקי בכדורסל|הגביע הטורקי]]:**
****זכייה (9):** 1967, 2010, 2011, 2013, 2016, 2019, 2020, 2024, 2025
****סגנות:** 1994, 1997, 1999, 2000, 2006, 2015, 2022
***[[הסופר קאפ הטורקי בכדורסל|גביע הנשיאים]]:**
****זכייה (7):** 1990, 1991, 1994, 2007, 2013, 2016, 2017
**סגנות (10): 1985, 1988, 1998, 2000, 2006, 2008, 2009, 2010, 2011, 2014, 2018, 2019, 2022
* **[[יורוליג]]:**
****אלופת היורוליג (2):** 2016/2017, 2024/2025
סגנית אלופת אירופה (2): 2016, 2018
***[[יורופליג]]:**
**מקום רביעי: 2005

## סגל השחקנים לעונת

## שחקנים בולטים בעבר

## קישורים חיצוניים

* 

* דף הקבוצה באתר היורוליג
* גרשון רוקח, הפיינל פור כאן – פנרבחצ'א אולקר, באתר Hoops, 15 במאי 2017

## הערות שוליים

*
קטגוריה:קבוצות יורוליג
קטגוריה:קבוצות כדורסל טורקיות
ריאלטו

שמאל|ממוזער|250px|גשר ריאלטו הוא אחד מסמלי העיר ונציה.
ה**ריאלטו** (באיטלקית: **Rialto**) הוא אזור הממוקם ברובע סן פולו של העיר ונציה שבאיטליה.

הרובע ממוקם במרכז העיר, וידוע בשוק הפסקריה (שוק הדגים שבו) ובגשר הריאלטו המקשר בינו לבין רובע סן מרקו של העיר.

## היסטוריה
ההתיישבות באזור אי הריאלטו החלה במאה התשיעית. באותה עת כונה האזור בשם "ריוואלטוס" (*Rivoaltus* - "הגדה הגבוהה") בשל גובהו היחסי מעל נהר הברנטה. 

בתקופת שלטונו של הדוכס (הדוג'ה) אגנלו פרטיצ'יפאציו הועמק הנהר והפך למעשה לתעלה הגדולה. בעקבות עבודות הפיתוח, הפך הכינוי "ריאלטו" לשמו של הרובע הנמצא בגדתו המערבית והדרומית של התעלה.

בשנת 1097 הפך הריאלטו למרכז הכלכלי של ונציה, עם מעבר השוק לאזור זה. במאה ה-12 נבנה גשר סירות מעל התעלה אשר לימים הוחלף בגשר ריאלטו. 

סביב אזור השוק נבנו מחסנים רבים, ובמהרה נפתחו סביבו בנקים, חנויות חפצי מותרות, ובהתאם גם רשויות המכס והמסים של העיר התמקמו בקרבת השוק.

מרבית אזור הריאלטו נהרס בשריפה בשנת 1514, אולם נבנה זמן קצר לאחר מכן. 

אזור הריאלטו משמש כיום כשוק הירקות והדגים העיקרי של ונציה, ומהווה אתר תיירות פופולרי.

## אזכורים ספרותיים
הריאלטו מוזכר בספרו של ויליאם שייקספיר "הסוחר מוונציה" (מערכה ראשונה, סצנה שלישית) וכן בסונטה מאת אליזבת בארט בראונינג (סונטה 19) ובמחזה "תמונות מהוצאה להורג" מאת הוארד בארקר (תמונה ראשונה)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ונציה: גאוגרפיה
פקס ניקפורי

**פקס ניקפורי** או **השלום של ניקפורוס** (ביוונית: **Η Ειρήνη του Νικηφόρου Α΄**, בלטינית: **Pax Nicephori**) הוא שמו הלטיני של הסכם שלום שתוכנן בשנת 803 בין קיסר האימפריה הביזנטית ניקפורוס הראשון לבין קרל הגדול, מלכה של האימפריה הפרנקית. ההסכם לא אושרר באותה שנה על ידי הצד הביזנטי.
בסופו של דבר מחשיבים כחלק מהמונח "פקס ניקפורי" גם את המשא ומתן שהתנהל בשנים 815-802 והסכמים הנוספים שנחתמו על ידי הקיסרים של שתי האימפריות בין 815-811. בסיומם נציגי הקיסר הביזנטי הכירו בסמכותו של קרל הגדול במערב אירופה ושתי האימפריות קבעו את גבולותיהם בים האדריאטי.
### כישלון המשא ומתן ב-803
בחג המולד ( לפי לוח השנה הגרגוריאני, 25 בדצמבר 800, האפיפיור לאו השלישי הכתיר את מלך הפרנקים, קרל הגדול כ "קיסר הרומאים" (Imperator Romanorum) בבזיליקת פטרוס הקדוש ברומא. ב-803 הקיסר החדש ששלט המערב אירופה והקיסר הביזנטי (שנשא גם הוא תואר של קיסר רומאי) ששלט במזרח אירופה ובמזרח הקרוב ניסו להסדיר את מצב הגבולות השנויים במחלוקת בין שתי האימפריות באזור צפון הים האדריאטי - ונציה ודלמטיה.
קרל, שהתחיל משא ומתן עוד עם הקיסרית אירנה הכין נוסח הסכם ראשון ושלח אותו לקונסטנטינופול. עם זאת, הקיסר הביזנטי החדש, ניקפורוס הראשון לא אישר את הטקסט, כפי שמעידים **ספרי השנים של ממלכת הפרנקים** ( Annales regni Francorum) וגם קרל עצמו בתעודה אחת. כתוצאה מכך, חוף הים של **קרואטיה הימית** או הדלמטי הסכים לקבל שלטון פרנקי מוגבל.
### המשך המשא ומתן בין 806-803
על אף סירובו של ניסקפורוס להכיר בתואר הקיסר של קרל הגדול, בהתחלת העשור הראשון של המאה התשיעית שתי האימפריות הגיעו להסכמים בנוגע לבעלות על שטחים בצפון הים האדריאטי - מחוזות ונציה והחוף הקרואטי.
ההסכמים פעלו למעשה לטובת תושבי ונציה, אשר על פי ההסכם הועברו לחסות האימפריה הביזנטית: זו האחרונה, בפועל, לא יכלה לשלוט בהם, דבר שהוביל לעצמאותה של ונציה.
### מלחמה ושלום (814-806)
זמן קצר לאחר הסיכום על ההסכם העבירו הוונציאנים זמנית את נאמנותם לאימפריה הפרנקית, ופרצה מלחמה ימית בין שתי האימפריות, אשר פסקה זמנית באמצעות שביתת נשק ב-807-ו-808
אחרי פלישה לדלמטיה של בנו של קרל ומלך איטליה, פיפין, עלה שוב המתח בין האימפריות היריבות. אולם אחרי מותו של פיפין
הסתיימה בתבוסת הביזנטים בשנת 810. ביולי 810 הצדדים חזרו לשולחן המשא ומתן.
עם השליחים של קרל הגדול אל ניקפורוס נמנה אייגון, הרוזן מפורלי.

המונח פקס ניקפורי מתייחס גם לשלב השני של הפעילות הדיפלומטית. רק הקיסר הביזנטי הבא
מיכאל הראשון רנגאווס הכיר בתואר הקיסרי של קרל הגדול והאישרור להחלטה זו הגיע רק ארבע שנים מאוחר יותר, אחרי מותם של מיכאל וקרל הגדול, בימי הקיסר לאון החמישי "הארמני" והמלך לואי החסיד
התווספו תיקונים שהיו לטובת האינטרסים של ונציה.
הסכם השלום באאכן ב-812 אישר את השליטה הפרנקית בקרואטיה הימית, פרטי לערים ולאיים הביזנטיים.

## הערות שוליים

קטגוריה:הסכמי שלום
קטגוריה:הרפובליקה של ונציה
קטגוריה:קרואטיה
קטגוריה:האימפריה הביזנטית
קטגוריה:קרל הגדול
רכיב קונדורסה

בתורת הבחירה החברתית, **רכיב קונדורסה** הוא קבוצת מצביעים, שחבריה מנטרלים לכאורה זה את העדפותיו של זה. למרות שהרכיב הוא כביכול נייטרלי, מתברר שהוספת רכיבים כאלה עשויה לשנות את זוכה קונדורסה. עובדה זו מחלישה את המרכזיות של תבחין קונדורסה כקריטריון לפונקציית בחירה חברתית בתורת המשחקים. 

## הגדרה של רכיב קונדורסה כאשר יש שלושה מועמדים
רכיב קונדורסה הוא קבוצה של 3n בוחרים, שיחסי ההעדפות שלהם הם כדלהלן:

ניתן לראות שקבוצה זו אינה משפיעה על זוכה בורדה, שכן כל מועמד מופיע בכל דירוג אותו מספר פעמים.

## דוגמה לרכיב קונדורסה
הדוגמה הבאה ניתנה על ידי קונדורסה:

בדוגמה זו מנצח קונדורסה הוא A, מנצח בורדה הוא B, ואם מסירים את כל רכיבי קונדורסה מהדוגמה, מנצח קונדורסה הופך ל-B.

רכיבי קונדורסה בדוגמה זו הם:

ו-

ואם מסירים אותם נותרים עם:

ומנצח קונדורסה כאן הוא B.

## לקריאה נוספת
* זמיר משלר סולן, **תורת המשחקים**, מאגנס, 2008.
* Balinski and Laraki, 2007.

קטגוריה:תורת המשחקים
קטגוריה:קונדורסה
גוראן ירטין

**גוראן ירטין** (במונטנגרית: **Горан Јеретин**; נולד ב-17 בספטמבר 1979 בניקשיץ', מונטנגרו, יוגוסלביה) הוא כדורסלן עבר מונטנגרי ששיחק בעמדות הרכז והקלע. גובהו 1.92 מטר.

## קריירה
את דרכו בכדורסל, החל ירטין בקבוצות הילדים והנוער של המועדון איבון ניקשיץ'. בשנת 1997 עלה לקבוצה הבוגרת ושיחק בה במשך שנתיים שלאחריהן הועבר לקבוצת פרימוריה. לאחר עונה לא מוצלחת בפרימוריה, שב לניקשיץ' לעונת התחשלות. לקראת עונת  עבר לקבוצת הצמרת לובצ'ן צטיניה ובסיום העונה, יצא לראשונה ממונטנגרו וחתם בקבוצה הסרבית, הכוכב האדום בלגרד. בעונתו הראשונה בכוכב האדום, קיבל ירטין דקות משחק מועטות, אך בעונת  הפך לאחד השחקנים הבולטים בקבוצה. הוא הוביל את הכוכב האדום לזכייה בגביע הסרבי-מונטנגרי ואף נבחר ל-MVP של משחק הגמר. גם במשחקי גביע יול"ב הציג יכולת טובה וקבע ממוצעים של 12.3 נקודות ו-5 אסיסטים למשחק, אך קבוצתו הודחה כבר בשלב הבתים. ירטין נפצע באחד ממשחקי קדם העונה של עונת  ונעדר למספר שבועות בפתיחת העונה. הוא שב לשחק במשחק גביע יול"ב נגד נאפולי, וקלע 8 נקודות ב-10 דקות משחק.

עונת  הייתה אחת הטובות בקריירה של ירטין. יחד עם מילאן גורוביץ', הוא הוביל את הכוכב האדום לרבע גמר גביע יול"ב עם ממוצעים של 7.3 נקודות ו-4 אסיסטים למשחק וזכה עם הקבוצה פעם נוספת בגביע המונטנגרי-סרבי. בסיום העונה עבר לדינמו סנקט פטרבורג הרוסית, לאחר ארבע שנים מוצלחות במיוחד בסרביה. למרות שהגיע לסנקט פטרבורג על מנת להוות גורם משמעותי בקבוצה לא קיבל דקות משחק משמעותיות והיה לשחקן משני ברוטציית הקבוצה ולכן החליט לשוב לארץ מולדתו וחתם בבודוצ'נוסט פודגוריצה. במשך כחצי עונה בה שיחק בבודוצ'נוסט הציג יכולת מצוינת ואף נבחר להשתתף במשחק האולסטאר של הליגה האדריאטית לשנת 2007.

בעקבות יכולתו בבודוצ'נוסט הוחתם ירטין במהלך חודש מרץ 2007 בקבוצת היורוליג מכבי תל אביב. לאחר תקופה קצרה בה התאקלם בקבוצה, הפך ירטין לשחקן משמעותי ברוטציה של מכבי, אך לאחר שזו הודחה מהיורוליג על ידי צסק"א מוסקבה ומקומה כמובילת הליגה בעונה הסדירה הובטח, דקותיו התמעטו באופן משמעותי. אף על פי כן, היה גורם מכריע בזכייתה של מכבי באליפות המדינה במשחק הגמר מול הפועל ירושלים.

בעונת  שיחק באלבה ברלין הגרמנית, לאחר מכן שיחק עונה אחת בבי.סי. קייב האוקראינית. בתחילת עונת  שיחק בא.א.ל. לימסול הקפריסאית, אך במהלך העונה שב לבודוצ'נוסט פודגוריצה, אך שוב לא הסתדר בקבוצה ולכן עבר לטורקיה וחתם בטורק טלקום אנקרה.

עם התפרקותן של סרביה ומונטנגרו למדינות נפרדות, הוקמה נבחרת מונטנגרו בכדורסל וירטין היה מהראשונים שהוזמנו אלייה ושיחק בה עד לפרישתו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורסלנים יוגוסלבים
קטגוריה:כדורסלנים מונטנגרים
קטגוריה:כדורסלני הכוכב האדום בלגרד
קטגוריה:כדורסלני דינמו סנקט פטרבורג
קטגוריה:כדורסלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורסלני אלבה ברלין
קטגוריה:כדורסלני בי.סי. קייב
קטגוריה:כדורסלני טורק טלקום
קטגוריה:כדורסלני בודוצ'נוסט פודגוריצה
קטגוריה:כדורסלני ריטאס וילנה
קטגוריה:כדורסלני ארטלנד דראגונס
קטגוריה:כדורסלני אולימפיה ליובליאנה
קטגוריה:כדורסלני לוקומוטיב קובאן
קטגוריה:כדורסלני נבחרת מונטנגרו
קטגוריה:כדורסלני א.א.ק. לרנקה
קטגוריה:מונטנגרים שנולדו ב-1979
ג'וסטיניאנו פרטיצ'יפאציו

[שמאל|ממוזער|250px|סוחרים ונציאנים גונבים את גופתו של [מרקוס הקדוש מאלכסנדריה במצוות ג'וסטיניאנו פאטיצ'יפאציו. פסיפס בחזית בזיליקת סן מרקו.]]
**ג'וסטיניאנו פרטיצ'יפאציו** (באיטלקית: **Giustiniano Participazio**; בלטינית: **Agnellus Iustinianus Particiacus** - **אגנלוס יוסטיניאנוס פרטיקיאקוס**; נפטר בשנת 829) היה הדוכס ה-11 של ונציה שבאיטליה.

ג'וסטיניאנו נשא בתואר דוג'ה משנת 827 ועת מותו.

## קורות חיים
ג'וסטיניאנו מונה להיפאטוס ופרוטוסבאסטוס על ידי הקיסר הביזנטי לאון החמישי. בעת שהותו בקונסטנטינופוליס (ככל הנראה לצורך קבלת התארים) כאשר אביו, הדוג'ה אגנלו פרטיצ'יפאציו מינה את אחיו הצעיר ג'ובאני פרטיצ'יפאציו לדוג'ה לצידו, ולימים גם את האח הקטן אגנלו פרטיצ'יפאציו השני. בדרכו של ג'וסטיניאנו אל העיר צרו עליו כוחות מטעם אביו בהיותו בסן סוורו. כוחותיו של ג'וסטיניאנו גברו, והוא כבש את ונציה, הגלה את אביו ואחיו, וירש את מקומו של אביו כדוג'ה בשנת 827.

לבקשת הקיסר הביזנטי מיכאל השני השתתפו כוחות ונציאנים במתקפה על סיציליה. הצלחת המתקפה הביאה כבוד ועושר לוונציה.

בתקופת כהונתו של ג'וסטיניאנו נמשך המאבק הדתי בין פטריארך גראדו ופטריארך אקווילה על השליטה בקהילות של איסטריה. ג'וסטיניאנו חיזק את הכנסייה בוונציה. על פי המסורת הוונציאנית, ביקר מרקוס הקדוש בעיר, ורבים מתושבי ונציה עלו לרגל לקברו באלכסנדריה שבמצרים. על פי המסורת הוונציאנית הורה ג'וסטיניאנו לסוחרי בואונו די מאלאמוקו ורוסטיקי די טורצ'לו לשחד את הנזירים המצריים ששמרו על גופתו של הקדוש ולגנוב אותה לוונציה.

המסורת מספרת כי הגופה הוחבאה בין נתחי חזיר על מנת לעבור את המוכסים המוסלמים, והגיעה לוונציה ב-31 בינואר 828. 

ג'וסטיניאנו הורה על הקמת הקפלה הדוכסית המוקדשת למרקוס הקדוש בו יקברו שרידי הגופה - לימים בזיליקת מרקוס הקדוש.

בהיעדר ילדים, הורה ג'וסטיניאנו לאחיו ג'ובאני לשוב אל העיר, ומינה אותו אחראי להקמת הבזיליקה. לאחר מותו של ג'וסטיניאנו ירש ג'ובאני את כיסאו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
פרטיצ'יפאציו, ג'וסטיניאנו
קטגוריה:נפטרים ב-829
אלכסיי טרויצקי

**אלכסיי אלכסייביץ' טרויצקי** (ברוסית: **Алексе́й Алексе́евич Тро́ицкий**; 14 במרץ 1866 – 14 באוגוסט 1942) היה שחמטאי רוסי שנודע במיוחד בסיומי השחמט שחיבר. רבים רואים בו כמייסד חיבור האטיודים השחמטאיים המודרני.

טרויצקי מת מרעב במהלך מלחמת העולם השנייה בעת המצור על לנינגרד, שם הושמדו כתבי היד שלו.

אחת מעבודותיו המפורסמות ביותר כוללת ניתוח של סיום ובו לצד אחד שני פרשים ולצד השני חייל. סיום זה מכונה כיום על שמו – טרויצקי. ג'ון נאן, שניתח את הסיום בעזרת בסיס נתונים של סיומים, קבע כי "הניתוח של טרויצקי מדויק במידה מפתיעה".

## אטיודים
טרויצקי היה מחבר פורה של אטיודים. אירווינג צ'רנב כולל תשעה מהם בספרו "200 סיומים מבריקים". העמדה מטה מציגה אחד מהם.

לבן מתחיל וזוכה, אטיוד משנת 1909

מהלך הזכייה : 1. פב6! מהה8 2. פד7! מג4 3. מה:ג7+ מב4 4. מהג5+ מב3 5. מהג3+ מא4 6. מהד4+ מא3 7. פג5 מהב8 8. מהא1+ מב4 9. פא6+ וזוכה.

### אטיוד משנת 1917, chess amateur, הלבן מתחיל וזוכה.
השחור מנסה כמיטב יכולתו לכפות פט על הלבן שצריך להתמודד מול ניסיונות אלו.

אטיוד משנת 1917,  ההסבר מתחיל אחרי 17:30 דקות, יוטיוב

לבן מתחיל וזוכה, אטיוד משנת 1925, התפרסם ב-*Schachmatny Listok *

מהלך הזכייה : 1.ב7 צז4+ 2. מו2 צז8 3. ד6 מג4 4. ד7 מב5 5. ד8=מה צ:ד8 6. ר:ד8 מא6 7. ב8=ר!! וזוכה. לעומת זאת ב8=פ מביא לתיקו בלבד.

## ספרים שכתב (באנגלית)

* Troitzky, A. (1924), *500 Endspielstudien*, Verlag Kagan Berlin
* Troitzky A., (1968), 360 Brilliant and Instructive End Games, Dover Publications, 
* Troitzky, A. (1992), *Collection of Studies*, Tschaturanga Ed. Olms, . Reprinted in 2006 by Ishi Press, . The 360 studies above plus a supplement on the theory of the endgame of two knights against pawns.


## קישורים חיצוניים

* אטיודים של טרויצקי 
* ואריאנט שחמטאי על שמו של טרויצקי 
* 22 אטיודים של טרוצקי 
* מבחר אטיודים מתוך יותר מ-1700 שחיבר, אתר arves

## ביאורים

קטגוריה:שחמטאים רוסים
קטגוריה:רוסים וסובייטים שנהרגו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1866
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1942
מקוק מזוקן

**מקוק מזוקן** או **מקוק זנב־האריה** (שם מדעי: *Macaca silenus*) הוא מין קוף, החי רק בהרי גהט המערביים שבדרום הודו.

ממוזער|מקוק בוגר עם גור צעיר

## מאפיינים פיזיים
שיערו של מקוק מזוקן הוא חום כהה או שחור. ייחודו מתבטא ברעמת שיער כסופה-לבנה שמקיפה את ראשו מן הלחיים ומטה עד לסנטר, שנתנה לקוף זה את שמו בגרמנית, "קוף הזקן". פניו הקירחות שחורות. אורכו מקצה ראשו עד קצה זנבו נע בין 45 ל-60 ס"מ ומשקלו נע בין 3 ל-10 ק"ג, מה שמדרג אותו בין המקוקים הקטנים ביותר. אורך הזנב 25 ס"מ ובסופו ציצת שיער שחורה, הדומה לזו של האריה, ומכאן שמו. ציצת השיער יותר מפותחת אצל הזכרים מאשר אצל הנקבות.

אורך תקופת ההיריון הוא שישה חודשים לערך. הצעירים יונקים למשך שנה אחת. הנקבות מגיעות לבגרות מינית בגיל ארבע שנים; הזכרים בגיל שש שנים.

## התנהגות
מקוק מזוקן הוא שוכן ביערות טרופיים ופעיל יום. הוא מטפס היטב ומבלה את רוב חייו בצמרות העצים העליונות של היערות הטרופיים, הלחים וירוקי העד. שלא כמקוקים אחרים, הוא נמנע ממפגש מבני אדם. הוא דומה מאוד למקוקים אחרים בהתנהגות קבוצתית: הוא חי בקבוצות מדרגיות שכוללות 10 עד 20 קופים, שמכילות מעט זכרים והרבה נקבות. קוף זה הוא מגן בחירוף על הטריטוריה שלו, בין היתר בעזרת צעקות רמות לעבר הקופים הפולשים ומגע פיזי במידת הצורך.

התנהגותו של המקוק המזוקן מאופיינת על ידי דפוסי התנהגות טיפוסיים לחיה שחיה ביערות: הוא ניזון בצורה בררנית ממגוון גדול של פירות, משתמש במרחבים אינטר-אינדיבידואליים גדולים בזמן חיפוש המזון, וחלק גדול מזמנו מוקדש לטיולים ולאכילה. מקוק מזוקן ניזון בעיקר מפירות, מעלים, מניצנים, מנבטים, מחוטי שדרה, מפרחים, מאצטרובלים, מקליפות זרע ומחלקים אחרים של צמחים מקומיים וחלוציים. הוא ניזון גם מחיות קטנות ומחרקים הנמצאים בצמרות.

## אוכלוסייה
לפי אומדן של איגוד השימור העולמי נותרו בין 3,000 ל-3,500 קופים מפוזרים בכמה אזורים בקרנאטקה, בקראלה ובטמיל נאדו. מקוק מזוקן מדורג בין הפרימטים הנדירים והמאוימים ביותר. אזור תפוצתם הפך למבודד ולבלתי-רציף בשל התפשטות החקלאות, גידולי התה, הקפה, הטיק והקינצ'ונה, הקמת מאגרי מים לשם הפקת חשמל והשקייה, והתיישבות בני האדם כדי לתמוך בפעילויות אלו. קופי המקוק לא חיים, אוכלים או מסיירים במטעים. הרס בית גידולם והעובדה שהם נמנעים ממפגש עם בני אדם הובילה לירידה הדרסטית בגודל האוכלוסייה.

בין 1977 ל-1980 דאגת הציבור לגבי מקוק מזוקן שמצוי בסכנת הכחדה הפכה לנקודה הפוקאלית של הצלת עמק השקט, העימות הסביבתי האכזרי ביותר בהודו בעשור האחרון. בין 1993 ל-1996 נמנו 14 פלוגות של מקוקים מזוקנים בפארק הלאומי עמק השקט, קראלה, אחד מבתי הגידול היחידים של המקוק שלא הפריעו לו. גני חיות רבים לוקחים חלק בתוכנית זיווג בשבי כדי לעזור להבטיח את המשך קיומו של המין הזה, כדוגמת הספארי ברמת גן.

## קישורים חיצוניים

* מקוק זנב-אריה המרכז הזואולוגי רמת גן

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
זנב-אריה
קטגוריה:הודו: יונקים
קטגוריה:הודו: בעלי חיים אנדמיים
קטגוריה:בעלי חיים בהרי גהט המערביים
קטגוריה:יונקים ביערות הגשם של תת-היבשת ההודית
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
עסק משפחתי (תוכנית טלוויזיה)

**עסק משפחתי** (במקור: **Family Business**) היא תוכנית מציאות אמריקאית שהופקה על ידי רשת הטלוויזיה בכבלים Showtime. הסדרה מתרחשת בלוס אנג'לס ועוקבת אחרי אדם גלזר (Adam Glasser), יהודי אמריקאי, מפיק ובמאי סרטי מבוגרים ולעיתים גם משחק בהם, הידוע בשם הבמה שלו "סימור באטס" (Seymore Butts). בסדרה גם מופעים בני משפחתו של אדם: בנו, בראדי, אמו, לילה גלזר, ודודנו המבוגר, סטיבן גלזר. כולם עוזרים לאדם לנהל את "העסק המשפחתי", בית הפקה והפצה לסרטי מבוגרים, "סימור באטס", הנמצא בעמק סן פרננדו.

הסדרה שודרה לראשונה בשנת 2003. הסדרה שודרה בקנדה בשלוש רשתות שונות, בבריטניה בערוץ 4 ובאמריקה הלטינית ב-FX Networks. בישראל הסדרה שודרה בערוץ אגו בהוט. שתי העונות הראשונות של הסדרה נמכרות ב-DVD בארצות הברית וקנדה. הסדרה רצה במשך ארבע עונות וזכתה להצלחה ביקורתית ומסחרית.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:תוכניות מציאות אמריקאיות
קטגוריה:שואוטיים
קטגוריה:סדרות טלוויזיה על משפחות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-2000
החברה לכתבי עולי הרגל לארץ ישראל

**החברה לכתבי עולי הרגל לארץ ישראל**, ה-**P**alestine **P**ilgrims' **T**ext **S**ociety, היא אגודה שתרגמה והוציאה לאור ספרות מסעות של עולי רגל, ושאר כתבים המשמשים מקורות ראשוניים לחקר ארץ ישראל בימי הביניים (ולמעשה, אף לאחר מכן).

החברה נוסדה בלונדון במטרה לספק לקהל הרחב גישה למקורות שבין המאה ה-4 והמאה ה-15, כשעדיפות ניתנה למקורות מהם ניתן ללמוד על הטופוגרפיה העתיקה של ארץ הקודש.

החברה החלה בעבודתה בשנת 1884, ועד שנת 1897 פורסמו אחד עשר כרכים מתורגמים משלל שפות וכרך מפתח, בשיתוף הקרן לחקר ארץ ישראל.

בין כרכי החברה נמצאים חלק מהכתבים הבסיסיים ביותר להכרת תקופתם, וברבים מהם נותרו פרסומי החברה התרגומים היחידים של כתבים אלה, וכמעט שלא ניתן למצוא עבודת מחקר מקיפה על התקופות הללו שאינה מכילה את ראשי התיבות PPTS.

בין הכתבים שפורסמו על ידי החברה ניתן למנות את ספריהם של הנוסע מבורדו, הירונימוס, פרוקופיוס, בורכרד מהר ציון, פליקס פברי, ברנהרד פון בריידנבאך ועשרות נוספים.

## קישורים חיצוניים

* מהדורות מקוונות של ספרי החברה באתר ארכיון האינטרנט - מכיל את מרב הספרים
* כרך מפתח העניינים של הספרים בהוצאת החברה, 1897

קטגוריה:אגודות מדעיות
קטגוריה:ארץ ישראל: נוסעים
קטגוריה:הוצאות ספרים
קטגוריה:ספרות ימי הביניים
קטגוריה:ארגוני מחקר לארץ ישראל
נבחרת קזחסטן בכדורסל

**נבחרת קזחסטן בכדורסל** היא נבחרת הכדורסל הלאומית של קזחסטן. הנבחרת מנוהלת על ידי התאחדות הכדורסל של קזחסטן, ושייכת לפיב"א אסיה. 

הישג השיא של נבחרת קזחסטן באליפות אסיה בכדורסל הוא המקום הרביעי בשנת 2007. 
נבחרת קזחסטן מעולם לא השתתפה במשחקים האולימפיים או באליפות העולם בכדורסל

## כל אליפות העולם בכדורסל
* 1994 עד 2023 - לא העפילה

## כל המשחקים האולימפיים
* 1996 עד 2024 - לא העפילה

## כל אליפויות אסיה בכדורסל

## הערות שוליים

קזחסטן
גורדון ביינאי

**ג'רג' גורדון ביינאי** (בהונגרית: **György Gordon Bajnai**; נולד ב-5 במרץ 1968) הוא ראש ממשלת הונגריה לשעבר; כיהן בתפקיד בשנים 2009–2010.

## ביוגרפיה
ביינאי נולד בעיר באיה שבהונגריה ושם גדל. בשנת 1991 סיים את לימודיו האקדמיים באוניברסיטת בודפשט למדעי הכלכלה (כיום אוניברסיטת קורבינוס). בתור סטודנט, היה מאוד פעיל מבחינה פוליטית. הוא כיהן כיו"ר מועצת הסטודנטים.

לאחר סיום התואר החל לעבוד בבנק לאומי בלונדון ולאחר מכן החזיק בתפקיד בכיר בבנק הלאומי של הונגריה.

בשנים 2000-2005 ניהל חברת השקעות. בשנת 2005 ניהל את נמל התעופה הבינלאומי פרנץ ליסט שבבודפשט. התפטר מתפקיד זה כשהתחיל לעבוד בפוליטיקה ההונגרית.

בשנת 2006 מונה על ידי ראש ממשלת הונגריה פרנץ גיורצ'אני לתפקיד ראש הסוכנות הלאומית לפיתוח.

### ראשות הממשלה
ראש הממשלה גיורצ'אני התפטר במרץ 2009. ביינאי נבחר לראשות ממשלת הונגריה ב-14 באפריל 2009 על ידי הפרלמנט ההונגרי ברוב של 204 קולות, 8 מתנגדים, ו-174 נמנעים, זאת לאחר פשרה של הצדדים השונים בפרלמנט. בנאום הפתיחה שלו הכריז שינסה לייצב את הכלכלה ההונגרית ולא יכהן יותר משנה. בזמן כהונתו הקצרה, הספיק ביינאי לקצץ בהוצאות הממשלה (דבר שהכעיס את שותפיו הסוציאליסטים) ולמרות זאת גם עשה רפורמה במיסים ובפנסיה, יצר בונוסים במגזר הציבורי, תמיכה ליולדות, סבסוד משכנתאות, סובסידיות אנרגיה וסובסידיות לתחבורה ציבורית.

ביינאי נפגש עם מנהיגים רבים באירופה ואף ביקר בישראל וברשות הפלסטינית ונפגש עם נשיא המדינה שמעון פרס, ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו, יו"ר האופוזיציה ציפי לבני ועם ראש ממשלת הרשות הפלסטינית סלאם פיאד. בתחילת 2010 ביינאי הביא לחתימת הסכם לשיתוף פעולה במדיניות האנרגיה האירופאית - הסכם שנחתם על ידי הונגריה, צ'כיה, פולין וצ'כוסלובקיה.

ממשלתו של ביינאי החליטה לשלוח עוד חיילים הונגרים למלחמת אפגניסטן, בעיקר על מנת לסייע באבטחת הבחירות באפגניסטן, ייעוץ ועזרה לוגיסטית.

ביינאי כיהן בתפקיד עד 29 במאי 2010, אז הוחלף על ידי ויקטור אורבן. בנאומו האחרון, ביינאי הביע חשש ממפלגת הימין הרדיקלית יוביק.

### לאחר ראשות הממשלה
לאחר הפרישה, חזר ביינאי לעולם העסקים. הקים קרן שנועדה לקדם אג'נדה פרוגרסיבית. במהלך סתיו 2011 התמנה לפרופסור באוניברסיטת קולומביה, ואף הרצה באוניברסיטת הרווארד, אוניברסיטת פנסילבניה, ואוניברסיטת פרינסטון.

ב-23 באוקטובר 2012 הכריז על שיבתו לפוליטיקה. הוא כיהן כחבר הפרלמנט במשך כמספר חודשים במהלך שנת 2014, עד שהחליט להתפטר ולחזור שוב לעולם העסקים.

## חיים אישיים
ביינאי נשוי בפעם השנייה ויש לו ארבעה ילדים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:פוליטיקאים הונגרים
קטגוריה:ראשי ממשלת הונגריה
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1968
קרבונארי

**קרבונארי** (באיטלקית: **Carbonari**, מבעירי הפחמים) היו אגודות סתרים שנוסדו בתחילת המאה ה-19 באיטליה. מטרותיהן היו פטריוטיות וליברליות. הם שיחקו תפקיד חשוב בתחילת התנועה לאיחוד איטליה, ובהתגבשות התודעה הלאומית האיטלקית. הקרבונארי היו מאוגדים בתאי סתר קטנים הפזורים לאורכה של איטליה. מטרתם הייתה יצירת איטליה מאוחדת וליברלית, בתקופה בה הייתה איטליה מפוזרת למדינות קטנות, רובן תחת שלטון זר, ששאף למונרכיה סמכותנית בנוסח הישן, שקדם למהפכה הצרפתית ולתקופת נפוליאון, ברוחו של מטרניך. הקרבונארי היו תנועה חילונית, שיצאה גם כנגד סמכותו של האפיפיור, ועוררה את זעמם של האפיפיורים.

## היסטוריה
### מקורות
במסמכי האגודה יש טענה שמקור האגודה הוא בצרפת של ימי הביניים, ושאבותיה זכו לחסותו של פרנסואה הראשון, מלך צרפת במאה השש עשרה, אולם לא ניתן לאמת זאת ממקורות חיצוניים. אף כי הוצעו שפע של רעיונות לגבי מקורות הקרבונארי, סביר להניח שהם נבעו מהבונים החופשיים, כחלק מהתפשטות רעיונות ליברליים הקשורים למהפכה הצרפתית.

### מהפכות
פעולתם החשובה הראשונה של הקרבונארי הייתה בממלכת נאפולי בתקופת המלחמות הנפוליאוניות. הקרבונארי התנגדו לשליטים הזרים, ובמיוחד לז'ואקים מירא, מלכה הבונפרטיסטי של ממלכת נאפולי. עם זאת, כאשר הסתיימה המלחמה במותו של מירא, ובהשבתו לשלטון של הסדר המדיני שקדם לנפוליאון - שלטונו של המלך פרננדו הראשון, מלך שתי הסיציליות, ששלט בסיציליה ובדרום איטליה - הפכו הקרבונארי לארגון לאומני, בעל נטייה אנטי אוסטרית בולטת, ושיחקו תפקיד חשוב במהפכות באיטליה ב-1820–1821 וב-1831. מהפכת 1820 החלה בנאפולי כהתקוממות נגד המלך פרננדו, שנאלץ להכריז על ויתורים ולהבטיח מונרכיה חוקתית ורפורמות ליברליות.

הצלחה זו השפיעה על הקרבונארי בצפון. ב-1821 הכריזה ממלכת סרדיניה על מונרכיה חוקתית ועל רפורמות ליברליות כתוצאה מפעילות הקרבונארי. עם זאת, הברית הקדושה של רוסיה, אוסטריה ופרוסיה לא ראתה הצלחות אלו בעין יפה, ובפברואר 1821 שלחה צבא על מנת לדכא את המהפכנים בנאפולי. גם מלך סרדיניה הזמין התערבות אוסטרית. אל מול יריב העולה עליהם במספרו, התמוטטו מרידות הקרבונארי, ומנהיגיהם יצאו לגלות. 

ב-1830 לקחו הקרבונארי חלק במהפכת יולי בצרפת כנגד משטר בית בורבון. הצלחת המהפכה הביאה למסקנה כי מהלך דומה יוכל להצליח גם באיטליה. ניסיון במודנה כשל, אך בפברואר 1831 התקוממו מספר ערים במדינת האפיפיור, כשהן מניפות את דגל הטריקולור של הקרבונארי. צבא מתנדבים צעד לעבר רומא, אך הושמד על ידי חיילים אוסטרים אותם הזעיק האפיפיור גרגוריוס השישה עשר. לאחר כישלון מרידות 1831 הצליחו ממשלות המדינות באיטליה להשתלט על הקרבונארי, שחדלו, למעשה, מלהתקיים. חברי הקרבונארי, שהבינו כי לעולם לא יהיו יריב שקול לצבא האוסטרי בהתמודדות פנים אל פנים, יצרו תנועה חדשה, "איטליה הצעירה" (Giovane Italia), בראשותו של המנהיג הלאומי והבונה החופשי ג'וזפה מציני.

## מורשת
תנועה דומה בשם קרבונאריה (Carbonária) נוסדה בפורטוגל בשנת 1822, אך חדלה מפעילותה תוך זמן קצר. ב-1896 נוצרה התנועה מחדש, ומטרתה הייתה להעניק לעם הפורטוגלי חינוך, אך בד בבד היו חבריה מעורבים בפעולות נגד המונרכיה, לרבות רציחתו של קרלוש, מלך פורטוגל, ושל יורשו, הנסיך לואיס פיליפה, ב-1908. כן השתתפו חברי התנועה במהפכה הרפובליקנית בפורטוגל ב-1910.

## קרבונארי ידועים
* ג'וזפה מציני
* המרקיז דה לה פאייט
* נפוליון השלישי

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:איטליה: היסטוריה
קטגוריה:אגודות סתרים
שמחה זליג ריגר

הרב **שמחה זליג ריגר** (כ' באדר ה'תרכ"ד, 1864 - ד' בחשוון ה'תש"ג, 1942) היה רב, דיין ומורה הוראה בבריסק שבליטא. נספה בשואה.

## תולדותיו
נולד בנובהרדוק לרב דב בר ופעשע מוגילנסקי. אביו היה תלמיד חכם ובעל שיעור קומה תורנית, מנכבדי העיר וסוחריה. בשנת ה'תרל"ד (1874) עברה משפחתו להתגורר בבריסק. כנער שימש את רבי יהושע לייב דיסקין עד סיום כהונתו והושפע ממנו רבות בשיטות ההוראה. בשנת תרמ"ב נשא את בתו של הרב אברהם רודנסקי מוולוז'ין, לאחר נישואיו נכנס ללמוד בישיבת וולוז'ין, והיה לתלמידיהם של ראש הישיבה הנצי"ב מוולוז'ין ומשנהו רבי חיים מבריסק. לאחר שנפטר רבה של קהילת בריסק, הבית הלוי, ביקשה הקהילה למנות תחתיו את בנו רבי חיים והוא ניאות לבקשתם בתנאי שבמקביל ימונה רבי שמחה זליג למורה הוראה ולדיין ותופקד בידיו האחריות על פסיקת ההלכות והדיונים הממוניים בעיר (זאת כנראה משום שרבי חיים השתדל להימנע מפסיקת הלכה ומדיינות). גם אחר פטירת רבי חיים ומינויו של בנו רבי יצחק זאב הלוי סולובייצ'יק תחתיו, המשיך רבי שמחה זליג לשאת במשרת מורה הוראה והדיין של בריסק.

רבי שמחה זליג התייחד מבין תלמידי ישיבת וולוז'ין בכך שלא עסק בסדר הלימוד הרגיל בישיבה, כלומר בבירור סוגיות שבתלמוד שעיקרן תאוריה ולא מעשה, אלא עסק בלימוד ההלכה הפסוקה. כבר בישיבה התפרסם כבקי ובר סמכא בעניינים ההלכתים מסובכים. יכולת הפסיקה שלו הייתה מדהימה, תוך דקות ספורות היה יכול להספיק לענות עשרות תשובות בעניינים מורכבים. פעם אמר עליו רבי חיים: במקצוע ההוראה רבי שמחה זליג הוא חד בדרא (יחיד בדורו)! ההערכה אליו גברה בעקבות מקרה בו הכריז ברבים כי טעה במקרה מסוים של פסיקת הלכה.

מלבד מצוינותו בשדה ההלכה, היה רבי שמחה זליג מיוחד גם ביראת שמים ובצדקות. תפילתו היומיומית הייתה סוערת ונרגשת וכולו היה כאש בוערת. גם בשעה שהיה מורה הוראה היה אחוז פחד וחרדה לבל יטעה, ואף את תלמידיו הדריך שינהגו כך. גם מידותיו הטובות וליבו הרחום והשופע לזולת היו מן המפורסמים, והיה מקריב את כל כולו לעשיית צדקה וחסד.

היה מהרבנים הראשונים שנתנו דעתם לסוגיית קו התאריך בהלכה ודעתו הייתה כפי שסבר גם החזון איש לאחר מכן, אך דעתו בסוגיא זאת לא התקבלה בציבור.

הרב ריגר לא חיבר ספרים, אך בקבצים וספרים רבים נתפרסם מדברי תורתו וחכמתו. רבי חיים מבריסק, שבספרו אינו מזכיר כמעט את דברי האחרונים, כותב בשם רבי שמחה זליג בשלשה מקומות בספרו ומכנהו "ידידי הרש"ז".

הרב ריגר נרצח בשואה יחד עם יהודי בריסק, בחודש חשוון ה'תש"ג (1942).  

#### צאצאיו
בניו היו הרב ד״ר משה אהרן, חיים, שמעון, גולדה, אסתר, פשקע, וחיה פייגע גולבסקי.

נכדו הוא פרשן הכדורסל שימי ריגר, הקרוי על שמו. 

נינו הוא יונתן ריגר, עיתונאי המשמש ככתב התרבות של חברת החדשות.

#### תלמידיו
* הרב איסר יהודה אונטרמן, לימים הרב הראשי לישראל.
* הרב אהרן יהודה לייב שטינמן.

בספר הביוגרפיה, מנחם בגין נזכר כיצד חיילים נאצים השפילו בפומבי בכיכר העיר את הרב שמחה זליג ריגר, וגזרו את זקנו.[4]

## לקריאה נוספת
* יצחק לוין (עורך), אלה אזכרה, חלק חמישי, עמ' 289, ניו יורק ה'תשכ"ג
* עצות להצלחה בתורה, מתורתו של הרב הדיין שמחה זליג ריגר, אתר תורתך לא שכחתי
* Sara Reguer, My Father's Journey: A Memoir of Lost Worlds of Jewish Lithuania, Academic Studies Press, Boston 2015
* תשובת רב שמחה זעליג ריגר בעניין ״תבת קרח מלאכותי״, נדפס בירחון הפרדס חלק ח חוברת ג (סיון תרצ״ד) סימן יד

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:בוגרי ישיבת וולוז'ין
קטגוריה:רבנים שנספו בשואה
קטגוריה:ברסט: רבנים
שמחה זליג ריגר
קטגוריה:ילידי 1864
אבוקרט

**אבוקרט** הוא שם משפחה בערבית שמשמעותו היא: "אבי הקרט" – עיסוק משפחתי בתכשיטנות. שם המשפחה מתועד גם מספרד של המאה ה-14.

## הערות שוליים

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה ביהדות ספרד ופורטוגל
קטגוריה:שמות משפחה ביהדות צפון אפריקה