open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
גבי רוזן

**גבי רוזן** (נולדה ב-27 בינואר 1966) היא אתלטית ישראלית בעבר. אלופת ישראל, ושיאנית ישראל בקפיצה לגובה.

## ביוגרפיה
רוזן נולדה וגדלה בירושלים. היא למדה בבית הספר "דנמרק" ובוגרת בית הספר תיכון בויאר. היא התאמנה בהפועל ירושלים בהדרכת ויקטור בוביס.

### 1980
באליפות ישראל שנערכה בסוף יוני 1980 זכתה רוזן במדליית כסף בקפיצה לגובה לאחר שהישוותה את שיא ישראל לנערות של אורית אברמוביץ' (1.68 מטר), אחרי בת אגודתה ורד עצמון (1.71 מטר).

### 1981
באליפות ישראל שנערכה בתחילת יולי 1981 זכתה רוזן במדליית כסף בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.64 מטר, אחרי רחל אורנשטיין ממכבי חיפה (1.64 מטר) ולפני סיגל בסון מאס"א תל אביב (1.62 מטר).

### 1984
באליפות בתי הספר שנערכה בהדר יוסף ב-5 באפריל 1984 ניצחה רוזן בקפיצה לגובה בשיא אישי חדש של 1.76 מטר, התוצאה השלישית בטיבה של אתלטית ישראלית בכל הזמנים, באותה העת.

#### אלופת ישראל ושיאנית ישראל
באליפות ישראל שנערכה בהדר יוסף ב-7 ביולי 1984 זכתה רוזן במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא ישראלי חדש של 1.79 מטר, שיפור לשיא בן ה-10 שנים של אורית אברמוביץ' (1.78 מטר), לפני דליה נבות וסיגל בסון (1.75 מטר). שבוע לאחר מכן, באליפות הפועל היא זכתה ב-3 מדליות כסף, בקפיצה לגובה בתוצאה זהה לזו של המנצחת דליה נבות (1.75 מטר), בקפיצה לרוחק בשיא אישי חדש של 5.64 מטר, אחרי נבות (5.77 מטר) ובריצת 100 מטר משוכות (15.69 שניות) שוב אחרי נבות (14.96 שניות).

### 1985
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בהדר יוסף בתחילת יולי 1985 זכתה רוזן במדליית כסף בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.74 מטר, אחרי דליה נבות שקבעה שיא אישי חדש של 1.77 מטר ולפני סיגל בסון (1.71 מטר). שבועיים לאחר מכן, בתחרות האתלטיקה של המכביה השתים עשרה שנערכה הדר יוסף ב-23 ביולי היא זכתה במדליית כסף בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.69 מטר, אחרי דליה נבות (1.72 מטר) ולפני סיגל בסון (1.64 מטר).

### 1986
בתחרות שנערכה בבריסל שבבלגיה ב-23 באוגוסט 1986 זכתה רוזן במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא ישראלי חדש של 1.81 מטר.

### 1987
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בשנת 1987 זכתה רוזן במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.70 מטר.

### 1990
בתחרות שנערכה באנטוורפן שבבלגיה בשנת 1990 קבעה רוזן בקפיצה לגובה תוצאה של 1.80 מטר.

## חיים אישיים
רוזן הייתה נשואה לעמי ברן אלוף ושיאן ישראל בעבר בהטלת כידון. ב-1996 נישאה לאוהד ברמן. בשנת 1995 סיימה לימודי משפטים ועובדת מאז כעורכת דין.

## קישורים חיצוניים
* הטובים בכל הזמנים - קפיצה לגובה  באתר איגוד האתלטיקה בישראל
* גבי רוזן באתר *[[ההתאחדות הבינלאומית לאתלטיקה]] (IAAF)* 
* אלופי ואלופות ישראל באתלטיקה באתר *gbrathletics* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אלופות ישראל בקפיצה לגובה
קטגוריה:אלופי ישראל בקפיצה לגובה
קטגוריה:בוגרות תיכון בויאר
קטגוריה:בוגרי תיכון בויאר
קטגוריה:שיאניות ישראל בקפיצה לגובה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1966
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1966
אוף מונסטרס אנד מן

**אוף מונסטרס אנד מן** (באנגלית: **Of Monsters and Men**, בתרגום לעברית: על מפלצות ואנשים) היא להקת אינדי פולק פופ מאיסלנד השרה באנגלית.

## היסטוריה
הלהקה נוסדה באיסלנד ב-2010. ההרכב כולל את הזמרת הראשית והגיטריסטית ננה ברינדיס הילמרסדוטיר, הזמר והיגטריסט רגנר "ראגי" פורהאלסון, הגיטריסט הראשי בריניאר ליפסון, המתופף ארנאר רוזנקרץ הילמארסו, והבסיסט קרישטיאן פל קרישטיאנסון

הלהקה חתמה עם רפאבליק רקורדס בחודש פברואר 2011.

אלבום הבכורה שלהם My Head Is an Animal פורסם בחודש ספטמבר 2011. הסינגל שלהם, Little Talks, הפך ללהיט ברחבי העולם.

## דיסקוגרפיה
### אלבומים
* Into the Woods - 2011
* 2011 - My Head Is an Animal
* 2013 - Live from Vatnagarðar
* 2015 - Beneath the Skin
* 2019 - Fever Dream

### סינגלים
* Little Talks - 2011
* Dirty Paws - 2012
* Mountain Sound - 2012
* King and Lionheart - 2013
* 2015 - Crystals
* 2015 - I of the Storm
* 2015 - Empire
* 2015 - Hunger
*2019 - Alligator

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:להקות אינדי
קטגוריה:להקות איסלנדיות
קטגוריה:אמני ריפבליק רקורדס
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 2010
חמאס עיראק

170px|ממוזער|סמליל חמאס עיראק
**חמאס עיראק** (בערבית: **حماس العراق**) הוא ארגון חמוש המבוסס בעיראק ומשתייך לאסלאם הסוני הארגון נוסד עם פרישת אנשיו מבריגדת מהפכת 1920 ב-18 במרץ 2007. ב-2014 הארגון חבר לארגון חמאס שבעזה. בעקבות עלייתה של המדינה האסלאמית נהרגו בארגון מנהיגים ומפקדים של הארגון, אך בעזרה של חמאס ואיראן שיקם את עצמו. ב-16 ביוני 2015 חייליו עזרו לצבא עיראק לשחרר את העיר פלוג'ה מהמדינה האסלאמית שיגיעו למוסדות של העירייה.

הקבוצה מייחסת לעצמה מעשי חבלה שונים נגד חיילי ארצות הברית השוהים בעיראק. מנגד, בריגדת מהפכת 1920 טוענת כי הארגון סייע לכוחות ארצות הברית במתקפה שביצעו על פעילי אל-קאעידה במחוז דיאלא שבעיראק. ב-11 באוקטובר 2007 חבר הארגון למועצה פוליטית התומכת במאבק מזוין נגד כוחות ארצות הברית שבעיראק.

בשנת 2007 הארגון פרסם משנה אידאולוגית, בה נכתב:

"התנועה מאמינה בג'יהאד מזוין כאמצעי לגירוש הכובש, וקוראת לדעת הקהל וסוכנויות ומוסדות בינלאומיים לכבד זכות זו ... זכות של כל העמים להתנגד לכיבוש, ולהבחין בין זה לבין פשעים חמושים אשר יעדם הוא באזרחים חפים מפשע".

"אנו מאמינים בקשר הכרחי בין מאמצים הצבאיים ופעילות פוליטית – שני מכשירי תמיכה הדדית להשגת היעדים של התנגדות לשחרור וגאולה ומניעת התנועות הפונדמנטליסטיות מקצירת הפירות של ההתנגדות."

"אנחנו מאשרים את נחיצות המשך ההרג עד ליציאתו של החייל האחרון מהצבאות הכובשים, ולא לנהל משא ומתן עם האויב אלא בהסכמת הפלגים של הג'יהאד וההתנגדות העיראקית; ובנסיבות והתנאים המתאימות".

ב-2014 חבר חמאס עיראק לארגון חמאס בעקבות מלחמה מול המדינה האסלאמית. אחד מההישגים שלהם הוא כיבוש העיר פלוג'ה עם צבא עיראק מידי המדינה האסלאמית. בה חיילי הארגון וחיילי צבא עיראק הניפו את דגל עיראק בבניין העירייה. אזורים גדולים של עיר נמצאים בשליטת מדינת עיראק. שאזורים אחרים נלחמים מול המדינה האסלאמית. יש דיווחים שהארגון נשבע אימונים למדינת עיראק.

## קישורים חיצוניים
* 
* מסמך המתאר שיתוף פעולה בין כוחות ארצות הברית לקבוצה בפעולה שבוצעה במחוז דיאלא שבעיראק

## הערות שוליים

קטגוריה:עיראק: צבא וביטחון
קטגוריה:טרור אסלאמי
קטגוריה:עיראק: ארגונים
מוחמד דאוד

**מוחמד דאוד אל עבאסי** (בערבית: **محمد داود**; 11 ביולי 1914 – 19 בינואר 1972) היה פוליטיקאי ואיש צבא ירדני ממוצא פלסטיני, ששימש במשך עשרה ימים כראש ממשלת ירדן בעיצומם של אירועי ספטמבר השחור.

## ביוגרפיה
מוחמד דאוד נולד בשנת 1914 בכפר סילואן שבירושלים. בגיל 19 התגייס למשטרת המנדט. שירת כקצין משטרה בטולכרם עד שנת 1948. בימי מלחמת העצמאות היה קצין זוטר בתחנת הקישלה שבעיר העתיקה של ירושלים. ב-1950 עבר מהמשטרה הירדנית לצבא ירדן ובשנת 1952 החל לשרת במשלחת הירדנית לוועדת שביתת הנשק עם ישראל. בשנת 1956 נפצע בעת שדרך על מוקש נעל סמוך למובלעת הר הצופים כשליווה משקיפי או"ם בעת תקרית גבול. אהרון קמארה, המפקד הישראלי של יחידת מצוף 247 בהר הצופים חילץ אותו משדה המוקשים, לאחר שחבריו הירדנים של דאוד, חששו לעשות זאת. בעת פרוץ מלחמת ששת הימים היה דאוד ראש המשלחת הירדנית לוועדת שביתת הנשק. לאחר כיבוש ירושלים המזרחית בידי צה"ל, הסגיר עצמו דאוד לידי כוחות צה"ל ושוחרר לאחר 17 ימי מעצר. זמן קצר לאחר מכן הועלה לדרגת זעים (אלוף) בצבא ירדן.

ב-1969 הגיע מוחמד דאוד לירושלים כדי להשתתף בהלוויה של אשתו לאחר שקיבל אישור מיוחד מהמלך חוסיין ומשלטונות ישראל.

בשנת 1970, בעקבות אירועי ספטמבר השחור והידרדרות היחסים בין המלך חוסיין לבין ארגוני הפדאיון במדינה, החליט המלך ב-15 בספטמבר, לאחר התייעצות עם בכירי צבא, על הקמת ממשלה צבאית זמנית כדי לפתור את המשבר. הממשלה החדשה, שהורכבה למחרת, כללה שנים-עשר שרים, כולם קציני צבא. בראשה הועמד דאוד, שהיה ממוצא פלסטיני.

מטרתו של מינוי ראש ממשלה ממוצא פלסטיני הייתה להוות מס-שפתיים לארגונים הפלסטיניים ולהביאם למשא-ומתן. יחד עם דאוד, התמנו לשרים שלושה קצינים נוספים שהיו ממוצא פלסטיני. עם זאת, דאוד שימש כבובת ראווה בלבד בממשלתו. הוא לא זה שהרכיב אותה בפועל, ואילו את השליטה המעשית במדינה קיבלו ראש הצבא חאבס אל-מג'אלי וסגנו מאזן אל-עג'לוני. בזמן כהונתו הקצרה של דאוד התרחשו האירועים הקשים ביותר של אירועי ספטמבר השחור: הצבא השתלט על הערים זרקא וסלט, שהיו בשליטת הפדאיון, וכיתר את כוחות הפדאיון בבירה עמאן. חטיבה סורית שפלשה לירדן במסווה של צבא שחרור פלסטין נהדפה גם היא בידי הלגיון הערבי.

דאוד, שלא היה מוכן לשמש כעלה תאנה בממשלה הירדנית, התפטר ב-24 בספטמבר בעת שהותו בקהיר בניסיונות לחתום על הסכם הפסקת אש עם ראש אש"ף יאסר ערפאת. הוא ברח ממלונו, מלון הילטון שבבירה המצרית והותיר אחריו מכתב התפטרות. לאחר שסורב לבקשת מקלט במצרים, עבר ללוב ושם בקשתו נענתה. לאחר כחודש בלוב שב לקהיר והתגורר במלון בעיר תחת משמר צבאי כבד.

בסוף 1971 התגלה גידול ממאיר במוחו ובעקבות כך קיבל חנינה ושב לקבל טיפול רפואי ברבת עמון. לאחר שמצבו לא השתפר בירדן, הוא הועבר לפריז אך גם שם לא הצליחו הרופאים לשפר את מצבו הרפואי. דאוד ביקש משלטונות ישראל לעבור ניתוח מוח בבית החולים הדסה שבירושלים ובקשתו נענתה, אך מצבו הרפואי התדרדר לפני שהספיק להגיע לישראל והוא נפטר כעבור ימים אחדים. הוא נקבר בכפר הולדתו סילוואן שבמזרח ירושלים ב-21 בינואר 1972.

## לקריאה נוספת
* 
* 

## קישורים חיצוניים
* הסרט "סיפורים לאחר בוא השלום" – סיפורו של מוחמד דאוד וראיונות עם אהרון קמארה ורפי סיטון, מאת יוסי אבישר

## הערות שוליים

קטגוריה:סילואן
קטגוריה:ראשי ממשלת ירדן
קטגוריה:שרי החוץ של ירדן
קטגוריה:שרי המשפטים של ירדן
קטגוריה:אנשי צבא ירדנים
קטגוריה:אנשי משטרת המנדט
קטגוריה:החברה הערבית בארץ ישראל המנדטורית: אישים
קטגוריה:ירדנים ממוצא פלסטיני
קטגוריה:ירדנים שנולדו ב-1914
קטגוריה:ירדנים שנפטרו ב-1972
בחינת הבגרות בהיסטוריה

**בחינות הבגרות בהיסטוריה** היא בחינת בחינות בגרות מטעם משרד החינוך בישראל, להן נדרש כל נבחן על מנת להיות זכאי לתעודת בגרות מלאה.

הבגרות בהיסטוריה היא בהיקף 2 יחידות לימוד חובה וניתן להרחיב את המקצוע ל-5 יחידות. בעבר, הבגרות בהיסטוריה הייתה מורכבת משני שאלונים - היסטוריה א' והיסטוריה ב'. השאלון הראשון שעסק בלאומיות ובתקופת בית שני או בערים וקהילות בימי הביניים, והשאלון השני שעסק בתקופת השואה ובהקמת מדינת ישראל. כל חלק עוסק הן בהיסטוריה היהודית והן בהיסטוריה העולמית.

החל משנת תשע"ו בתוכנית הרפורמה החדשה ללמידה משמעותית התבטלו השאלונים היסטוריה א' והיסטוריה ב', ושני השאלונים חוברו לשאלון אחד שבו הנושאים הם: מלחמת העולם השנייה והשואה, לאומיות וציונות, הקמת מדינת ישראל וסוגיות נבחרות בתולדות המדינה. היבחנות בבחינת הבגרות בהיסטוריה מהווה 70% מהציון הכולל הסופי (כולל ציון שנתי). 

בנוסף לבחינה, על התלמידים לעבור הערכה חלופית בבתי ספר בהיקף של 30% מהמקצוע. בעבר היה זה על נושא מלחמת העולם השנייה והשואה אך החל מ-2020 ההערכה בנושא בית שני או ערים וקהילות בימי הביניים. זאת ועוד, לראשונה הורשו התלמידים להשתמש בחומר פתוח בבואם לענות על פרק "מלחמת העולם השנייה והשואה" בבחינת הבגרות, החל מ-2024 גם פרק לאומיות וציונות נהיה עם ספר פתוח ובסופו של דבר כל בחינת הבגרות תהיה עם ספרים פתוחים.

## ראו גם
* הוראת ההיסטוריה בישראל

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

היסטוריה
קטגוריה:הוראת ההיסטוריה בישראל
בהג'ת א-תלהוני

**בהג'ת א-תלהוני** (בערבית: **بهجت التلهوني**; 1913 – 30 בינואר 1994) היה פוליטיקאי ירדני, שימש ארבע פעמים כראש ממשלת ירדן בשנות ה-60 של המאה ה-20.

## ביוגרפיה

בהג'ת א-תלהוני נולד במעאן שבדרום עבר הירדן בשנת 1913. למד משפטים בדמשק. בשנת 1938 הוא מונה לשופט בכרכ ובשנת 1952 קודם להיות נשיא בית המשפט לערעורים. התמנה לשר הפנים הירדני במאי 1953. נמנה עם דור הפוליטיקאים החדש ששורשיו היו בבורגנות המשכילה של עבר-הירדן, אשר החליף את הדור הפלסטיני הישן ששלט בפוליטיקה הירדנית בשנות ה-40 וה-50. בנובמבר 1953 הוא הועבר לתפקיד שר המשפטים ונטען שהדבר נבע מכך שהוא התיר קיום הפגנות בירושלים המזרחית לאחר פעולת קיביה, וההפגנות כוונו נגד השלטון הירדני. משנת 1954 היה שלישו וראש לשכתו של המלך חוסיין. באפריל 1957, במהלך קשר זרקא, דרשה האופוזיציה את פיטוריו וראתה בו את האחראי למהלכים של חוסיין.

ב-29 באוגוסט 1960, התמנה לראשות הממשלה לאחר הירצחו של קודמו היזאע אל-מג'אלי בידי מתנקשים של האופוזיציה הירדנית מסוריה. ממשלתו הראשונה התאפיינה בניסיון להרגיע את הרוחות לאחר הרצח הפוליטי, ולאור המצב הקשה של ירדן בזירה הבין-ערבית. א-תלהוני הצליח במשימה זו, הרבה בזכות הפשרת היחסים עם מצרים ופירוק קע"ם בספטמבר 1961. באוקטובר נערכו בחירות כלליות להפרלמנט של ירדן, ללא מפלגות אשר הוצאו לחוק בשנת 1957 בעקבות ניסיון ההפיכה ("קשר זרקא"). אחוז ההצבעה היה נמוך יחסית וממשלת א-תלהוני המשיכה לכהן לאחר מכן. את כהונתו הראשונה סיים א-תלהוני ב-28 בינואר 1962, לאחר שביקש להתפטר. החליף אותו וצפי א-תל. בזמן ממשלתו הששית של סמיר א-רפאעי (מרץ 1963) כיהן א-תלהוני בתפקיד ראש הלשכה המלכותית.

כהונתו השנייה של א-תלהוני בתפקיד ראש הממשלה החלה ב-6 ביולי 1964, לאחר שהחליף את קודמו המזדקן חוסיין בן נאצר. הוא אחז בתפקיד במשך כשמונה חודשים, עד ל-14 בפברואר 1965. התמנה לראש ממשלה בפעם השלישית ב-7 באוקטובר 1967, לאחר התפטרותו של סעד ג'ומעה בעקבות הכישלון הירדני במלחמת ששת הימים ואובדן יהודה ושומרון. בכהונה זו פעל א-תלהוני לשמר את הקשר עם אזורים אלה ולחזק את הסולידריות הלאומית. ממשלתו המשיכה לממן אנשי דת ומנהל, למרות שלא התגוררו עוד בשטח ירדני. כמו כן ממשלת א-תלהוני הרחיבה את חוק גיוס החובה הירדני, במטרה לחזק את הפטריוטיזם הלאומי.

א-תלהוני החזיק במשרת ראש הממשלה עד ל-24 במרץ 1969, אז התפטר בעקבות חילוקי דעות באשר לפעולות הפדאיון בהן צידד. החליפו בתפקיד עבד אל-מונעם א-ריפאעי. לאחר חצי שנה חזר לתפקיד באוגוסט 1969, אולם התפטר ביוני 1970 בעקבות התחזקות פעולות האיבה בין הלגיון לבין הפדאיון וניסיונות חוסיין לתמרן בין השגת הסדר עם המחבלים לבין מלחמה בהם. 

א-תלהוני המשיך להחזיק במשרות פוליטיות חשובות גם לאחר כהונותיו כראש ממשלה. בנובמבר 1973 ייצג את ירדן כראש הלשכה המלכותית בוועידת הפסגה השישית של הליגה הערבית באלג'יר. בדצמבר 1974 הוא מונה ליושב ראש הסנאט הירדני, תפקיד בו כיהן למשך מספר שנים.

נפטר ב-30 בינואר 1994 בעמאן בירת ירדן.

## לקריאה נוספת
* 
* .

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת דמשק
קטגוריה:ראשי ממשלת ירדן
קטגוריה:שופטים ירדנים
קטגוריה:שרי המשפטים של ירדן
קטגוריה:מעוטרי עיטור הידידות בין העמים
קטגוריה:ילידי 1913
קטגוריה:ירדנים שנפטרו ב-1994
חוסיין בן נאסר

השריף **חוסיין בן נאסר** (בערבית: **حسين بن ناصر**, בתעתיק מדויק: **חסין בן נאצר**; 1906 - 1982) היה פוליטיקאי ירדני, שימש פעמיים כראש ממשלת ירדן בשנות ה-60 של המאה ה-20.

## ביוגרפיה
חוסיין היה אחי אמו של המלך חוסיין, והלה מינה אותו לתפקידים בכירים כאשר היה צורך באישיות שתהיה נאמנה לחלוטין לבית המלוכה הירדני. הוא כיהן כשגריר ירדן באנקרה ובמדריד ובשנת 1963 הוא היה שר החצר. לאחר מהפכות הבעת' בעיראק ובסוריה בראשית שנת 1963, הכריזו ב-17 באפריל מצרים, סוריה ועיראק על כוונתן לכונן "איחוד משולש". הכרזה זו הביאה למהומות קשות בממלכה, בייחוד בגדה המערבית, שבהן נהרגו מספר מפגינים ונפצעו עשרות. בעקבות המשבר התפטר ראש הממשלה סמיר א-ריפאעי, והמלך מינה את חוסיין בן נאסר לראש ממשלת מעבר ב-21 באפריל. בבחירות שנערכו ביולי של אותה שנה זכה חוסיין בן נאסר לתמיכה והקים ממשלה שמרנית. ממשלה זו כיהנה בתפקיד במשך כשנה, עד ל-6 ביולי 1964. אז התפטר מטעמי בריאות והוחלף בידי בהג'ת א-תלהוני. עלתה הסברה שההתפטרות נבעה ממגמת ההתקרבות בין ירדן ומצרים.

בשנת 1966 כיהן בן נאסר כשראש לשכת החצר של המלך חוסיין.

כהונתו השנייה של חוסיין בן נאסר גראש ממשלה הייתה קצרת מועד. בעקבות ההסלמה ביחסים עם אש"ף, התפטר ראש הממשלה וספי א-תל ב-4 במרץ 1967, והבחירות לפרלמנט נקבעו לתאריך ה-15 באפריל. חוסיין בן נאסר מונה בידי המלך לשמש כראש ממשלת מעבר בתקופה זו. בבחירות שנערכו במועדן התמנה סעד ג'ומעה לראש הממשלה. בן נאסר התמנה לראש המועצה המייעצת של המלך.

נפטר בשנת 1982.

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי ממשלת ירדן
קטגוריה:ילידי 1902

קטגוריה:ירדנים שנפטרו ב-1982
קטגוריה:שגרירי ירדן
קטגוריה:שגרירים בטורקיה
קטגוריה:שגרירים בספרד
תמנון-דמבו

**תמנון-דמבו** (שם מדעי: *Grimpoteuthis*) הוא סוג של תמנון מטרייה אשר חי במעמקי הים באזור השכבה הבתיפלגית באוקיינוס. סנפירים  דמויי אוזניים בולטות אשר בולטים לרוחב בדיוק מעל העיניים שלהם. מינים אחדים הם קצרים, גוצים וצהובים, בעוד אחרים דומים למדוזה בעלת נעל גדולה בצבע חום. חלקם נראים כמו תמנון רגיל עם תוספת של "אוזניים" בצבע כחול או בצבע אחר. הוא נקרא כך משום שהוא בעל סנפירים גדולים הבולטים מצידי ראשו, כך שהפרטים מזכירים דמותו של דמבו הפיל המעופף של וולט דיסני.  זוהו לפחות 13 מינים מסוג זה, לכל אחד חזות שונה. השוני מאופיין בגודל ה"אוזניים" או בצבעים שונים. חיה זו מתקיימת בקרקעית הים שם אספקת המזון קטנה מאוד. תמנון הדמבו הוא טורף, הטרף שלו כולל סרטנים, צדפות, תולעים ושטרגליים. תוחלת החיים של מגוון תמנוני הדמבו היא בין שלוש לחמש שנים.

כל המינים של תמנון-הדמבו הם יצורים החיים במעמקי הים, הם מתקיימים בעומקים קיצוניים של 3,000 עד 4,000 מטר מתחת לפני הים וחלקם אף מגיעים לעומקים של 7,000 מטר. הם נחשבים לתמנונאים  נדירים. הם נצפו ברחבי העולם במימי ניו זילנד, אוסטרליה, אורגון, הפיליפינים, מרתה'ס ויניארד, גינאה החדשה ובאיים האזוריים. תמנון הדמבו הגדול ביותר שנצפה היה באורך של 1.8 מטר ובמשקל של 5.9 ק"ג. האורך הממוצע של רוב המינים הוא  20-30 ס"מ. המשקל הממוצע עדיין לא נקבע.

## אנטומיה
התכונה הפיזית שהיא גם סימן ההיכר של תמנון-הדמבו היא הסנפירים דמויי האוזניים, המזכירים את אוזניו של דמבו, הפיל המעופף של וולט דיסני. תכונה נוספת היא הזרועות. כאשר תמנון הדמבו שוחה, זרועותיו פרושות לצדדים ונוצרת צורה דמוית חצאית סביב גופו. בזכות זרועות אלו מסווג תמנון-הדמבו כסוג של תמנון המטרייה. תמנון הדמבו קיים בצבעים שונים, לרבות אדום, כתום, כחול ובחלק מהמקרים אף סגול. בין עיניו  לחלקו התחתון של גופו, לתמנון הדמבו יש שקע/חור שבו נמצא איבר-דמוי-מקור, הדומה בצורתו למקור העופות. "מקור" זה משמש ללכידה ואכילת המזון. בממוצע, מינים של תמנון-הדמבו יכולים להגיע עד לאורך של כ-20 ס"מ. לחיה זו יש עיניים גדולות מאוד: בממוצע, רוחב העיניים הוא 12 מילימטרים.

## מינים
[ממוזער|''[Grimpoteuthis umbellata*]]
**Grimpoteuthis abyssicola*, red jellyhead
**Grimpoteuthis bathynectes*
**Grimpoteuthis boylei*
**Grimpoteuthis challengeri*
**Grimpoteuthis discoveryi*
**Grimpoteuthis hippocrepium*
**Grimpoteuthis innominata*, small jellyhead
**Grimpoteuthis meangensis*
**Grimpoteuthis megaptera*
**Grimpoteuthis pacifica*
**Grimpoteuthis plena*
**Grimpoteuthis tuftsi*
**Grimpoteuthis umbellata*
**Grimpoteuthis wuelkeri* – possibly same as *G. umbellata* or *G. plena''

## קישורים חיצוניים

* תמנון דמבו,  באתר יוטיוב.
* תערוכת המעמקים - מוזיאון המדע בירושלים,  באתר יוטיוב.

קטגוריה:ערכים שבהם מתאר הטקסון אינו מתאים
קטגוריה:תמנונאים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1932
יהודה המתעורר

**יהודה המתעורר** הוא פסל מעשה ידי האמן אברהם מלניקוב. הפסל ניצב בפארק הלאומי ברמת גן. 

שמו של הפסל מהווה חידוש איקונוגרפי-ציוני של דמות "יהודה השבויה", המופיעה על מטבעות הנצחה שטבעו הרומאים לאחר ניצחונם על היהודים במרד הגדול. מוטיב זה דומה למוטיב המופיע על גבי אריח קרמיקה מזוגג שהוכן בסדנאות בית הספר "בצלאל" עבור "בית ביאליק" בתל אביב-יפו במחצית הראשונה של שנות ה-20 של המאה ה-20.

בשונה מהייצוג על גבי אריח הקרמיקה, בחר מלניקוב להמיר את הייצוג הנשי של האומה ("בת ציון") בדמות גברית. הדמות מתוארת ככורעת, כשאחת מידיה מתוחה מאחורי הראש. עיצוב הדמות הוא מונומנטלי המתבטא בהדגש השרירים ועיצוב תווי הפנים בצורה מעט סכמאטית, בהשפעת הפיסול של המזרח הקרוב.

## ראו גם
* יהודה המשתחררת
* ראש אפנדי

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:פסלי עירום
קטגוריה:פיסול ישראלי
קטגוריה:רמת גן: פסלים
קטגוריה:הפארק הלאומי (רמת גן)
מארק הארמון

**תומאס מארק הארמון** (באנגלית: **Thomas Mark Harmon**; נולד ב-2 בספטמבר 1951) הוא שחקן אמריקאי. בעבר שיחק בקבוצת הפוטבול "UCLA Bruins". משנת 2003 הוא מככב בסדרה "NCIS".

## ביוגרפיה
הארמון נולד בברבנק, קליפורניה שבארצות הברית. אביו הוא שחקן הפוטבול טום הארמון אשר זכה בגביע הייזמן, ואימו היא השחקנית אליס נוקס. לו שתי אחיות גדולות, הראשונה היא קריסטין נלסון אשר הייתה נשואה בעבר לזמר ריקי נלסון, והשנייה היא קלי הארמון.

הארמון למד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, והחל לשחק שם פוטבול בתפקיד קוורטרבק.

## קריירה
הופעתו הראשונה של הארמון כשחקן הייתה בסדרה "The Adventures of Ozzie and Harriet", לאחר מכן ביצע הופעות אורח בסדרות כמו "Adam-12" ו"Emergency!".

במהלך שנות השבעים ביצע הארמון הופעות אורח בסדרות כגון לוורן ושירלי ובני הרדי . בשנות השמונים ביסס את מעמדו כשחקן והשיג תפקיד קבוע בסדרה פלמינגו רוד. בינואר 1986 דורג על ידי מגזין פיפל כגבר הסקסי ביותר. בשנת 1987 שיחק בסדרה בלשים בלילה ובסרט הבטחות הבטחות, ושנה לאחר מכן שיחק בסרט "The Presidio" לצדם של שון קונרי ומג ראיין.

בשנים 1991–1993 שיחק הארמון בתפקיד ראשי בסדרה ספקות סבירים לצדה של מרלי מטלין. ב-1996 החל לגלם את תפקידו של ד"ר ג'ק מק'ניל בסדרה שיקגו הופ אשר הסתיימה בשנת 2000. ב-2002 הופיע בסדרה הבית הלבן ועל תפקידו בסדרה היה מועמד לפרס אמי.

ב-2003 הופיע בסדרה ג'אג ומאותה שנה הוא משחק בסדרה NCIS ומגלם הארמון את לירוי ג'תרו גיבס, צלף בחיל הנחתים האמריקאי שהוסב לתפקיד של סוכן מיוחד בכיר ב-NCIS, שירות החקירות הפליליות של חיל הים האמריקאי. הוא המשיך בתפקיד זה עד העונה ה-19 (שנת 2022).

ב-1 באוקטובר 2012 קיבל הארמון כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.

## חיים אישיים
בתחילת שנות השבעים יצא הארמון עם הזמרת קארן קרפנטר. ב-21 במרץ 1987 נישא הארמון לשחקנית פאם דובר  להם שני בנים. הארמון היה גיסו של הזמר ריקי נלסון.

## פרסים ומועמדויות
### פוטבול
* 1971: "National Junior College Athletic Association" - זכה
* 1973: "National Football Foundation" - זכה

### קריירת משחק

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקני פוטבול: קוורטרבקים
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: טלוויזיה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
קטגוריה:NCIS
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1951
הפועל העברי

"**הפועל העברי**" הוא פסל מאת האמן והאדריכל הישראלי אריה אלחנני בשנות ה-30 של המאה ה-20.

הפסל "הפועל העברי" הוקם על ידי אריה אלחנני בכיכר פלומר שבמתחם "יריד המזרח", שאלחנני היה מתכננו ואף יצר כמה מן המבנים בו (ראו ארמון תוצרת הארץ). הפסל, משנת 1934, מציג דמות גבר הנושא על גבו קורה. הוא היה עשוי ברזל צבוע ועוצב בסגנון קונסטרוקטי. הדמות הוצבה על גבי במה משופעת, שהדגישה את הקומפוזיציה הדינאמית של הפסל.

החל משנת 1989 ניצב במתחם היריד שיחזור עשוי בטון ופלדה של הפסל המקורי, שבו נוספה על הקורה הכתובת "הפועל העברי 1934".

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:יריד המזרח
קטגוריה:פיסול ישראלי
קטגוריה:תל אביב-יפו: פסלים
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן אריה אלחנני
המנולוגיון של בסיליוס השני

**המֶנוֹלוֹגְיֹון של בסיליוס השני** הוא כתב יד מאויר מיניאטורות, המעוצב כלוח שנה כנסייתי או ספר טקסי של הכנסייה האורתודוקסית המזרחית (מנולוגיון), שנערך בסביבות שנת 1000 לספה"נ, עבור קיסר ביזנטיון בסיליוס השני (1025-976). הספר כולל 430 ציורים מיניאטוריים מאת שמונה אמנים. עושר צבעים כזה היה יוצא דופן למנולוגיון מתקופה זו. כיום שמור הספר בספריית הוותיקן (Ms. Vat. gr. 1613).

העתק מלא נוצר בשנת 1907.

## גלריית תמונות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמנות ביזנטית
קטגוריה:ספרי המאה ה-10
אונגני

**אונגני** (ברומנית: **Ungheni**, ההיגוי קרוב ל"אונגֱןּ",עם "ן" מרוכך בסוף, ברוסית **Унге́ны**, היגוי קרוב ל"אונגני") ן מרוכך בסוף) היא עיר השוכנת במרכז מולדובה, סמוך לגבול עם רומניה. משנת 2003 משמשת העיר כבירת מחוז אונגני. בשנת 2013 התגוררו בעיר 38,200 תושבים, נתון הממקם אותה במקום השביעי בגודלו במדינה.

אונגני שוכנת לגדה נהר פרוט. על הגדה שממול שוכנת עיירה רומנית בעלת אותו השם.

## היסטוריה
האזכור הראשון לעיר מתוארך ל-1462. בשנת 1875 נבנתה מסילת רכבת בין אונגני לבירה קישינב, כהכנה למלחמה העות'מאנית-רוסית שנערכה בין השנים 1877–1878. לאחר מלחמת העולם השנייה הפכה המסילה העוברת בעיר, לקישור העיקרי בין מדינות ברית המועצות לרומניה.

## יהדות אונגני

על פי מפקד האוכלוסין, בשנת 1897 היו באונגני 997 יהודים, והם היו רוב האוכלוסייה מתוך 1,697 תושבים סך הכל. במפקד ב-1930 נמנו בעיירה 1,390 יהודים מסך 3,253 תושבים.

על כס הרבנות באונגני ישב בשנים 1905–1913 הרב יהודה לייב פישמן מיימון, לימים שר בממשלת ישראל. החליף אותו הרב משה רבילסקי (לימים-אבינרי) הוא כיהן בתפקידו עד עלייתו לארץ ישראל ב-1925.

## גשר אייפל

גשר אייפל ברומנית: "Podul Eiffel" הוא גשר רכבת המתוח מעל נהר פרוט. הגשר נבנה בשנת 1874, ועליו עברה הרכבת ליאסי. בשנת 1876 עלה הנהר על גדותיו, והרס את הגשר שזה עתה נבנה. מנהלת הרכבת הזמינה את האדריכל הצרפתי גוסטב אייפל לתכנן מחדש את הגשר, והוא נפתח באפריל 1877, ימים ספורים לפני תחילת המלחמה.

## דמוגרפיה

## ערים תאומות
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מולדובה: ערים
קטגוריה:מולדובה: רשויות עירוניות
קטגוריה:יהדות מולדובה
ויקיפדיה הבולגרית

**ויקיפדיה הבולגרית** היא הגרסה בשפה בולגרית של אנציקלופדיית האינטרנט החופשית ויקיפדיה. היא הושקה ב־6 בדצמבר 2003, ונכון ל-ב  ישנם בה  ערכים ו- משתמשים פעילים.

## היסטוריה וסטטיסטיקות
### מספר ערכים
ב־3 באוקטובר 2004 נכתב בוויקיפדיה הבולגרית הערך ה־10,000. ב־24 בנובמבר 2005 נכתב הערך ה־20,000.

ב־26 בדצמבר 2007 נכתב הערך ה־50,000. ב־24 במאי 2010 נכתב הערך ה־100,000, ובאותו היום ויקיפדיה הבולגרית שינתה את הלוגו שלה ללוגו עם המספר 100,000. לאחר מספר ימים הלוגו שונה בחזרה ללוגו הרגיל.

נכון ל-ב  ישנם בו  ערכים.

### מספר משתמשים
לקראת סוף שנת 2011 ויקיפדיה הבולגרית הגיעה ל־100 אלף משתמשים רשומים. בתחילת שנת 2014 היו בוויקיפדיה הבולגרית כ־150 אלף משתמשים רשומים.

נכון ל-ב  ישנם בו  משתמשים פעילים (משתמשים שביצעו לפחות עריכה אחת ב־30 הימים האחרונים).

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

בולגרית
קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-2003
קטגוריה:בולגריה: חינוך
צריף

שמאל|ממוזער|צריף כפרי
**צריף** הוא מבנה פשוט, המיועד למגורים ארעיים, או משמש כמחסן או כבית מלאכה. לרוב הצריף בנוי מעץ או מחומרים קלים אחרים, ולא מבנייה קבועה.

## אטימולוגיה
המילה צריף מופיעה בלשון חז"ל:

המילה מקורה מהפועל "צירוף", היות שבניית הצריפים נעשתה על ידי צירוף הקרשים והנצרים, שמהם נוצר הצריף. מכאן מקור שמה של העיר העברית העתיקה "גנות (או: גגות) צריפין", ושם מחנה צריפין. בסלנג מכונה הצריף לעיתים "בּוּדְקֶה".

## סוגי צריפים
[שמאל|ממוזער|צריף גדול עם [חלון|חלונות ועליית גג]]
[ממוזער|צריפים ב[רחובות, 1920]]
### צריף אחסון/מחסן
צריפים פשוטים המשמשים כמחסן גינה, זמינים לעיתים בערכת עשה זאת בעצמך, עשויים מעץ או מפלסטיק, משמשים כדי לאחסן כלי בית או כלי גינון, חומרים כגון דלק, חומרי הדברה וקטילת עשבים. בישראל נפוצים מחסני פלסטיק, למשל תוצרת כתר מוצרים לבית ולגינה. 

### צריף מגורים
צריפים גדולים, הבנויים בדרך כלל מעץ, לחלקם יש מרפסת. בישראל היו נפוצים בעבר בעיקר ביישובים כפריים ובמושבות. 

## ראו גם
* צריף הביל"ויים
* פחון

## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:טיפוסי מבנים
קדיש (אלן גינסברג)

"**קדיש**" (באנגלית: "**Kaddish**"), או "**קדיש לנעמי גינסברג, 1894–1956**" ("**Kaddish for Naomi Ginsberg (1894–1956)**"), היא פואמה מאת המשורר האמריקאי-יהודי אלן גינסברג. הפואמה פורסמה לראשונה בשנת 1961 בספרו של גינסברג "Kaddish and Other Poems". גינסברג עיבד את הפואמה לתסריט שהוצג כמחזה לראשונה בשנת 1971.

## רקע והיסטוריה
הפואמה "קדיש" כתובה כיצירה בעלת שני חלקים. גינסברג הקדיש את הפואמה לאמו, נעמי גינסברג, שנפטרה ב-9 ביוני בשנת 1956. שמה של היצירה מהווה אזכור לתפילת ה"קדיש" היהודית. בכך היא מהווה מעין אלגיה. חלקה השני של היצירה נכתב בדצמבר 1957 ב"מלון ביט" (Beat Hotel) בפריז במשך של כ-30 שעות רצופות. חלקה הראשון נכתב בהמשך אותה שנה בניו יורק.

הפואמה כתובה כמעט ללא שימוש בנקודות בסוף המשפטים, אמצעי רטורי המעניק ליצירה אופי של דחיפות ומהירות, כמעיין הזיה. ביצירה מתאר גינסברג את אמו, את התמודדותה של משפחתו עם ההפרעה הנפשית של אמו, את הרקע הסוציאליסטי של משפחתו ועוסק גם בזהותו כהומוסקסואל.

גינסברג עיבד את הפואמה לכדי תסריט במטרה להופכו לסרט קולנוע. בשנת 1971 הוצג תסריט זה כמחזה בתיאטרון של צ'לסי באקדמיה למוזיקה בברוקלין, ניו יורק. בשנת 1976 הוצג המחזה לראשונה גם בישראל בתיאטרון הבימה, בתרגומו של דוד אבידן, שאף תרגם קטעים מן הפואמה, בבימוי ועיבוד של חנן שניר. בשנת 1988 ראה אור תרגומו של נתן זך לפואמה בהוצאת עם עובד. גרסה נוספת למחזה הוצגה ב"הבימה" בשנת 2000, אז נעשה שימוש בתרגומו של זך לקטעים מן הפואמה. שוב בעיבוד ובימוי של חנן שניר. עם מוזיקה שכתב יוסי מר-חיים בהשתתפות: גילה אלמגור, אלכס פלג, יורם חטב, עידית צור, ענבל שוהם, יונתן רוזן ועופר סקר. "הבימה" העלה אחר כך את ההצגה גם במוסקבה וניו יורק.

בשנת 1997 יצר משה גרשוני ספר-אמן שהתבסס על הפואמה של גינסברג.

## תרגומים לעברית
*"קדיש ושירים אחרים", עם עובד, תל אביב, 1988 (תרגום: נתן זך)
*"קדיש" (שני קטעים מתוך הפואמה), הוצאת דחק, תל אביב 2013 (תרגום: דוד אבידן)
*"קדיש" (המחזה), הוצאת דחק, תל אביב 2013 (תרגום: דוד אבידן)

## קישורים חיצוניים
*אלן גינסברג קורא את "קדיש" באתר YouTube
*צבי גורן, ביקורת על המחזה "קדיש" מאת גינסברג, הבמה, 8 ביולי 2014

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי הספד
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי אלן גינסברג
קטגוריה:שירי 1961
פוסטוינה

**פוסטוינה** (בסלובנית: **Postojna**; בגרמנית: **Adelsberg**; באיטלקית: **Postumia**) היא עיר השוכנת בדרום-מערב סלובניה, ומרוחקת כ-35 קילומטרים מטריאסטה שבאיטליה. העיר משמשת כבירת אזור נוטרנסקו-קראשקה, ונפת פוסטוינה.

העיר שוכנת לגדת נהר הפיווקה (Pivka), סמוך לה נמצאת מערת פוסטוינה, אחת מאתרי התיירות הפופולריים ביותר בסלובניה.

## היסטוריה
ממצאים ארכאולוגיים שנמצאו במערה סמוכה לעיירה, מתארכים את היישוב הקדום באזור לתקופת האבן הקדומה. ההתיישבות המודרנית בעיירה מוזכרת לראשונה במאה ה-13. בימי הביניים המאוחרים הייתה העיר חלק מדוכסות קרניולה, שהייתה חלק מהמונרכיה ההבסבורגית. פוסטוינה הוכרזה כעיר בשנת 1909, בין השנים 1918–1943 הייתה העיר תחת שלטון האיטלקים והיא צורפה מנהלתית לנפת טריאסטה.

בעיר נמצא קבר אחים בו נקברו קרבנות מלחמת העולם השנייה. הקבר, המכונה בסלובנית "בור הקבורה באורן" (*Grobišče Brezno v borovcih*), ממוקם דרומית-מזרחית לעיר, ובו שרידי גופות לא מזוהים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:סלובניה: ערים
ואנגארד (משגר)

משגר הו**ואנגארד** (באנגלית: **Vanguard**) הוא משגר שהיה אמור להיות המשגר הראשון של ארצות הברית, אך בעקבות משבר הספוטניק שנגרם כתוצאה מכישלונו של משגר הוואנגארד להביא את הלוויין ואנגארד TV-3 למסלול, הוחלט להשתמש לשיגור הלוויין אקספלורר 1 במשגר ג'ונו 1. דבר שהפך את שיגור הלוויין ואנגארד 1 לשיגור המוצלח השני של לוויין למסלול בתולדות ארצות הברית.

משגר הוואנגארד שימש לשיגור לוויינים בין השנים 1957 עד 1959 כחלק מפרויקט ואנגארד. שלשה מתוך אחד עשר השיגורים היו מוצלחים.

## קישורים חיצוניים

* Encyclopedia Astronautica Vanguard (אנגלית)

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:משגרים אמריקאיים
סמל אוסטריה עילית

**סמל אוסטריה עילית** הוא סמלה של המדינה האוסטרית אוסטריה עילית.
## עיצוב
הסמל מעוצב כמגן מחולק בניצב כשהחלק הימני מציג שדה שחור ובו מוטען עיט זהב שלשונו וטפריו אדומים והוא מביט ימינה. החלק השמאלי מחולק לארבעה פסים, שניים אדומים ושניים לבנים. מעל המגן, כתר ארכידוכס.

בעבר הייתה מעל המגן קסדה, מעטה וציצה שהייתה מורכבת מעיט זהב שמחזיק במקורו מאזניים. היה זה סמלו של אלברכט השישי, ארכידוכס אוסטריה (1418 - 1463) ששלט באזור בזמן שלטונו של אחיו, פרידריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. הציצה עוצבה על פי סמלים קדומים יותר, מהמאה ה-13. הסמל הנוכחי שואב את עיצובו מסמלי דוכסי אוסטריה מהמאה ה-14 והוא נקבע בחוק ב-3 ביולי 1997.

## קישורים חיצוניים

* הסמל באתר המדינה
* הסמל באתר סמלי העולם

אוסטריה עילית
קטגוריה:אוסטריה עילית
סרטי גבע

ממוזער|250px|יצחק אגדתי (מימין) ומרדכי נבון
שמאל|ממוזער|250px|אולפני גבע לפני הריסתם
**סרטי גבע בע"מ** הייתה חברה ישראלית אשר עסקה בהפקת סרטי קולנוע.

## היסטוריה
חברת "סרטי גבע" הוקמה בשנת 1949, על ידי מרדכי נבון, יצחק אגדתי ויוסף נבון. תחילה שכנה החברה במבנה זמני בגבעת רמב"ם שבגבעתיים. ב-1950 עד 1952 החברה סיפקה שירותי מעבדה להסתדרות העובדים, לצה"ל ולסרטי תעודה והסברה ממשלתיים. החברה הייתה שותפה להפקת יומן קולון שהפך ב-1953 ליומן חדשות דו-שבועי המוכר בשם "יומני גבע". בתנאים ששררו בישראל בשנות החמישים היה צורך במאבק הישרדות יומיומי על-מנת  להבטיח את קיום החברה. הסרט התעודי הראשון של האולפן עסק במבשרת ציון.
מנהלי גבע החלו לגבש צוות עובדים מקצועי ומיומן, לדאוג לרצף הזמנות ולשפר באופן מתמיד את איכות היומן וסרטי התעודה. בשנת 1958 עברה החברה למבנה מודרני בגבעתיים, ובו ציוד מתקדם, מעבדות, חדרי עריכה, ואולפן צילומים. בשנת 1963 הפך מרדכי נבון למנהלה היחיד של החברה, עד למותו הפתאומי במהלך צילומי הסרט "שני קוני למל", בתחילת 1966. 

בשנת 1967 נמכרו האולפנים והמעבדה של "סרטי גבע" לשותפות ישראלית-אמריקאית, בראשות אנשי העסקים יצחק (איז'ו) שני ויוסף דיאמנט, ושמם הוחלף ל"ברקי פטה המפריס", שהמשיכו את הפקת הסרטים הישראלים בשנות השבעים ובשנות השמונים.
 
במהלך השנים הפיקה "סרטי גבע" מאות יומני קולנוע, ירחונים לעולים, סרטי תעודה, סרטי הסברה וסרטים עלילתיים, ונתנה שירותי מעבדה ואולפן להפקות חיצוניות.

בספטמבר 2011 נהרס בנין "סרטי גבע" בגבעתיים ובמקום הוקמו שני מגדלי מגורים (מגדלי גבע).

## רשימת סרטים עלילתיים של "סרטי גבע"
* 1956 – "מעשה במונית" בבימויו של לארי פריש. 
* 1959 – "עמוד האש" בבימויו של לארי פריש.
* 1960 – "איי לייק מייק" בבימויו של פיטר פריי. 
* 1963 – "אלדורדו" בבימויו של מנחם גולן.
* 1963 – "חבורה שכזאת" בבימויו של זאב חבצלת.
* 1964 – "שמונה בעקבות אחד" בבימויו של מנחם גולן
* 1964 – "דליה והמלחים" בבימויו של מנחם גולן.
* 1965 – "חור בלבנה" בבימויו של אורי זוהר. 
* 1965 – "פיצוץ בחצות", קופרודוקציה ישראלית-צרפתית, בבימויו של הרווה ברומברג'ה.
* 1966 – "שני קוני למל" בבימויו של ישראל בקר.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 
*  סרטון של יעקב גרוס "סרטי גבע נהרסו היום", 31 באוגוסט 2011
*  סרטון של נעמי לבנטל "אולפני גבע - הסוף", 2011
*  כתבה של רומי נוימרק בערוץ 10 לקראת סגירת אולפני גבע, יולי 2011

## הערות שוליים

קטגוריה:קולנוע ישראלי
קטגוריה:חברות ישראליות
קטגוריה:גבעתיים: חברות
קטגוריה:ישראל: אולפני טלוויזיה
בנק א-תקווא

**בנק א-תקווא** (בערבית: **بنك التقوى**, תקווא הוא מונח אסלאמי שפירושו: "הפחד מהאל"; נקרא בקיצור **א-תקווא**) הוא מוסד כלכלי בנקאי שנוסד בשנת 1998. משרדי הבנק נמצאים באיי הבהמה, בשווייץ ובליכטנשטיין. הבנק הואשם על ידי ארצות הברית בקשרים לארגוני טרור איסלאמיים, ובהיותו מבין המממנים המרכזיים של פעולותיו של אוסאמה בן לאדן ומקורביו. ב-2 באוגוסט 2010 הבנק הוסר מרשימה המתוחזקת על ידי מועצת הביטחון של האו"ם, ומכילה גופים ויחידים הקשורים לארגון אל-קאעידה..

## מייסדי הבנק
בשנת 1988 הוקמה רשת של חברות פיננסיות על ידי חברים בולטים מארגון האחים המוסלמים שהידוע מתוכם הוא מיסד אל תקווא יוסוף נאדה. מאוחר יותר, אחמד הובר, שווייצרי שהתאסלם ומעריץ נלהב של אדולף היטלר, החל לעבוד בחברה, משום שהזדקקה לאדם בעל אזרחות שווייצרית שיפעל למענה. מייסד נוסף היה פרנסואה ז'נו, אחד ממנהלי נכסי הנאצים הגדולים לאחר מלחמת העולם השנייה, ואשר נודע בכך שפרסם את יומניו של יוזף גבלס.

## טענות על קשרי טרור
בין בעלי המניות ב"אל תקווא" קיימים חברי משפחתו של אוסאמה בן לאדן, אך לטענתם אין כל קשר בינם לבין האיש והם לא מסייעים לו. ב-2001 שללו רשויות איי הבהמה את כל רישיונות הבנקאות של ״אל תקווא״, בעקבות חוק חדש שנחקק שם ואשר נושאו היה איסור הלבנת הון. בעקבות החוק נדרש הבנק לפתוח סניף באופן פיזי במדינה, אך הבנק סירב לכך. מאוחר יותר באותה שנה נערכה פשיטה על סניפי הבנק שבשווייץ וליכטנשטיין, וכן על ביתם של יוסוף נאדה, אחמד הובר, ומנהל נוסף של הבנק. רשויות החוק פשטו על המקומות משום שהבנק נכנס אל רשימת מממני הטרור שנוצרה תחת ממשל ג'ורג בוש. ממצא מפליל שנמצא בביתו של נאדה היה מסמך שנכתב תחת הכותרת "המיזם" ועניינו היה השלטת משטר האל בכל העולם, על ידי יצירת מסגרות דתיות, השכלתיות, ומוסדות צדקה ברחבי העולם המערבי. המסמך גם מעודד את קוראיו להתעסק בהבנת מוקדי הכוח המקומיים וברחבי העולם של הקורא, והיכולת להשפיע עליהם, וכן בטיפוח שנאה בכל דבר הקשור ליהודים. נאדה טען כי אינו יודע מי כתב את המסמך או כיצד הגיע לביתו.

ירדן האשימה את הבנק במתן סיוע כלכלי לארגוניהם של קאדר אבו גושאר ואבו מוסעב א-זרקאווי, אשר ביצעו פעולות טרור בעת "חגיגות המילניום" בירדן.

## קישורים חיצוניים
*אתרו של יוסוף נאדה

## ראו גם
*פרנסואה ז'נו
*אחמד הובר

## הערות שוליים

קטגוריה:האחים המוסלמים
תקווא
קטגוריה:אל-קאעדה
קטגוריה:מימון טרור
סטפאנו מאורי

**סטפאנו מאורי **(באיטלקית: **Stefano Mauri**; נולד ב-8 בינואר 1980 בעיר מונצה שבאיטליה) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת הקשר. מאורי שיחק מעל לעשור בקבוצת לאציו, בה אף שימש כקפטן.

מאורי משחק בעיקר בתור קשר התקפי, או כשחקן כנף, והתכונות העיקריות שהוא טוב בהן הן כדרור ומסירות. רגלו החזקה היא הרגל השמאלית והוא משתמש בה באופן ניכר, אולם יש לו גם כישרון מסוים ברגלו הימנית.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קשרי כדורגל איטלקים
קטגוריה:כדורגלנים איטלקים
קטגוריה:כדורגלני לאציו
קטגוריה:כדורגלני אודינזה
קטגוריה:כדורגלני ברשה
קטגוריה:כדורגלני מודנה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת איטליה
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1980
בית הזיכרון לשואה ולגבורה באריאל

**בית הזיכרון לשואה ולגבורה** באריאל הוא מוסד להנצחת זכר השואה, הנמצא באריאל, ישראל.

## בית הזיכרון
בית הזיכרון הוקם בשנת 1992 על ידי בני הזוג וודיסלבסקי - יעקב ואירנה (נולדה ב-1936), שניהם ניצולי שואה, לאחר שנוכחו לדעת כי זכר השואה נמחק מן הדורות הצעירים.

ארבע קומות מתוך השש של ביתם משמשים להנצחה:

קומה 1: קומת ההרצאות - שם מציגים גם סרטים בנושאי השואה. 
קומה 2: קומת הגלויות - שם ישנן מאות גלויות שנשלחו מגטאות בגרמניה, פולין, הונגריה, רומניה ועוד ולצידן תרגום לעברית.
קומה 3: קומת התמונות והפסלים - עבודות של אמנים ניצולי שואה, כגון הפסל שמואל וילנברג והצייר אוזיאש הופשטטר.
קומה 4: קומה המכילה מוצגים רבים הקשורים בשואה, כגון מדים, מסמכים ועוד.

## הזוג וודיסלבסקי
ב-16 באפריל 2008 זכו קובה ואירנה בתואר יקירי העיר אריאל על פועלם למען תושבי העיר והדור הצעיר, בפרט בהקמת בית זיכרון לשואה ולגבורה בעיר. קובה ואירנה זכו גם בפרס על מפעל חיים למפעלים חינוכיים ב-6 ביוני 2013.

### יעקב וודיסלבסקי
יעקב (קובה) וודיסלבסקי (1926 - 7 במאי 2013) גדל בגטו צ'נסטוחובה, פולין. כשפרצה מלחמת העולם השנייה, התחבאו יעקב ואחיו - שניהם בהירי עור ושיער ושולטים בפולנית רהוטה - והיו מסתננים מן הגטו אל העיר צ'נסטוחובה כדי להשיג מזון. בשנת 1943 חוסל גטו צ'נסטוחובה. יעקב ואחיו נשלחו למחנה עבודה ואילו הוריהם נשלחו לטרבלינקה, שם נספו. במחנה העבודה עבד יעקב בבית חרושת לתחמושת. לאחר שנה נמלטו יעקב ואחיו לכפר ססמין, שם הסתירה אותם משפחה פולנית בבור בתוך אסם במשך 8 חודשים. בינואר 1946, אחרי שהסתיימה המלחמה, הגיע יעקב לארץ ישראל בעזרתו של יצחק צוקרמן.

יעקב נתפס בידי הבריטים ונכלא במחנה המעצר בעתלית. הוא התגייס לצה"ל, נלחם במלחמת העצמאות בכרמל והיה ממשחררי חיפה. לאחר מכן נלחם במנרה שם נפצע ברגלו.

בשנת 2009 הוציאו לאור יד ושם את ספרו של יעקב - "הנקמה שלי" בה מתוארת הביוגרפיה שלו, החל מילדותו, וכלה בהגעתו לארץ ישראל. הפרק האחרון של הספר מוקדש לבית עצמו ומתאר את המוצגים שנמצאים בו.

### אירנה וודיסלבסבקי

אירנה העידה היא כי ניצלה ממוות בזכות מראה האירופי - בהירת עור ושיער בלונדיני חלק. כשהייתה ילדה, הוכנסה לחדר ובו חיילי אס אס. החיילים דיברו איתה מעט ובחנו אותה. היא נראתה להם גרמניה ובכך שוחררה. אירנה גם סיפרה כי בעת ביקור בבית קברות ראתה גופות של יהודים אשר נרצחו, בין הגופות ראתה חברה של אימה.

## ראו גם
* השואה – מונחים
* הנצחת זכר השואה
* בית העדות להנחלת זיכרון השואה
* שם עולם
* יד ושם

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* בני הזוג וודיסלבסקי מאריאל, הקדישו את ביתם לזיכרון השואה באתר דתילי

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: מוזיאונים לאמנות
קטגוריה:ישראל: מוזיאונים להנצחת השואה
קטגוריה:חקר השואה
קטגוריה:חקר האנטישמיות
קטגוריה:אריאל: מבנים
פייקסוויל

העיר **פָּיְיקְסְוִויל** (באנגלית: **Pikesville**) היא פרבר של מחוז בולטימור, מרילנד השוכנת מצפון מערב לבולטימור. בעיר חיים 30,764 לפי מפקד אוכלוסין של ארצות הברית משנת 2010.. בעיר זו גרים רוב היהודים שבמטרופולין של בולטימור.

פייקסוויל משתרעת על פני שטח 32.1 קמ״ר.

פייקסוויל נקרא על שמו חייל אמריקאי זבולון פייק (1779 - 1813).

## חינוך
### בית הספר ציבוריים
*פורט גריסון
*מילברוק
*בדפורד
*סאמיט פארק
*ולווד
*וייננדס
*אולד קורט
*פייקסוויל
*סאדברוק
*מילפורד מיל

### בתי ספר פרטיים
*פארק
*סנט מרקס
*בית תפילה
*אודיסי
*סנט טימותיס
*קריגר שכטר

### מוסד להשכלה גבוהה
*ישיבת נר ישראל
*מעלות בלטימור

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מרילנד: יישובים
קטגוריה:ארצות הברית: יישובים לצורכי מפקד אוכלוסין
קטגוריה:בולטימור
דגם כדור-מקל

220px|ממוזער|דגם ממוחשב של ציקלוהקסן בדגם כדור-מקל
[220px|ממוזער|מולקולת [מורפין מוצגת בדגם כדור-מקל. ניתן לראות את הקשרים והסידור במרחב של האטומים]]
[ממוזער|מולקולת [מורפין מוצגת בדגם מילוי מרחב (קאלוט) שאינו מבחין בסוג הקשר הכימי]]
**דגם כדור-מקל** משמש בכימיה להצגה תלת-ממדית של מולקולה. הכדור מייצג את האטום והמקל את הקשר הכימי.

## שימוש
שימוש בדגם זה מאפשר צפייה פשוטה יחסית במבנה המולקולה, לעומת שיטות הצגה הדורשות לימוד מקדים או שאינן מבחינות בין סוגי הקשרים הכימיים (קשר סיגמא, קשר פאי ועוד) או במבנה התלת-ממדי של המולקולה. האטומים לרוב מיוצגים על ידי ספירות המחוברות במוטות אשר מייצגים את הקשרים. קשרים כפולים ומשולשים לרוב מיוצגים על ידי שניים או שלושה מוטות קעורים, בהתאמה. בדגם טוב, הזוויות בין המוטות צריכות להיות זהות לזוויות בין הקשרים, והמרחקים בין מרכזי הספירות צריכים להיות ביחס זהה למרחקים בין הגרעינים האטומיים. לרוב, יש הפרדה של היסודות הכימיים בדגם לפי צבע הספירה.

## יתרונות הדגם
בדגם מקל-כדור, רדיוס הספירות לרוב קטן בהרבה ביחס לאורכי המוטות, זאת כדי לאפשר הבנה של המבנה האטומי והקשרים בין האטומים. כתוצאה מכך, הדגם לא נותן הבנה נכונה בנוגע לנפח שתופסת מולקולה. לצורך כך קיים דגם מילוי מרחב (קאלוט) , לרוב זהו דגם ממוחשב, שבו באים לידי ביטוי הרדיוסים האטומיים ביחס זהה לאורכי הקשרים בין האטומים ולכן מציגים את הנפח התפוס אך לא את הקשרים.

דגמי כדור-מקל יכולים להיות דגמים ממשיים או דגמים ממוחשבים. ניתן לקנות ערכות בנייה המכילות מספר ספירות בצבעים שונים בעלי חורים לחיבור המוטות, ומספר מוטות בצורות שונות לצורך המחשת סוגי הקשרים השונים. צבעי הספירות לרוב מתייחסות לשיטת צביעה CPK . בחלק מערכות הבנייה המוטות יכולים לנוע ולאפשר הבנה בנוגע לתנועת האטומים במבנה.

## היסטוריה
בשנת 1865, הכימאי הגרמני אוגוסט וילהלם פון הופמן הציג לראשונה את דגם הכדור-מקל. הוא נהג להשתמש בדגמים אלו בהרצאותיו במכון המלכותי של בריטניה הגדולה.

## ראו גם
* כתיב כימי
* מבנה לואיס
* דגם מילוי מרחב (קאלוט)
* שיטת צביעה CPK

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כימיה תאורטית
Mega (אתר אינטרנט)

**Mega** הוא אתר המספק שירותי העלאות ואחסון של קבצים מסוגים שונים במהירות גבוהה (סוג שירות המכונה "One-click hosting"). האתר הוא יורשו של האתר Megaupload, והוא הושק על ידי איש העסקים קים דוטקום ב-19 בינואר 2013, שנה בדיוק לאחר שהאתר Megaupload נסגר בפתאומיות על ידי ה-FBI.

## היסטוריה
האתר Megaupload, שהיה אתר שירות אירוח הקבצים הראשון של קים דוטקום, נסגר בפתאומיות ב-19 בינואר 2012 על ידי ה-FBI ומחלקת המשפטים האמריקנית. האתר Mega הושק ב-19 בינואר 2013 - שנה בדיוק לאחר ש-Megaupload נסגר. ביממה הראשונה לאחר השקת האתר נרשמו אליו כבר מעל ל-500 אלף משתמשים.

ב-4 ביולי 2013 הושק יישום האנדרואיד הרשמי של האתר בחנות המקוונת Google Play.

באוגוסט 2013 קים דוטקום הצהיר כי במהלך 2014 האתר יכיל גם שירות נפרד של דואר אלקטרוני מאובטח אשר לטענתו יספק למשתמשי האתר את היכולת לשלוח ולקבל הודעות דואר אלקטרוני מוצפנות מבלי לקחת את הסיכון שהדואר האלקטרוני שנשלח ושמתקבל נמצא תחת מעקב של ארגון הביון הממשלתי האמריקני NSA.

## מאפיינים
האתר פועל לפי המודל העסקי Freemium אשר במסגרתו השירות הבסיסי המוצע לכל המשתמשים, ללא תשלום כלשהו, הוא שטח אחסון בגודל 50 ג'יגה בייט. ניתן לקבל שטח אחסון נוסף או רוחב פס יותר גדול בתשלום.

## ראו גם
* Google Drive
* Dropbox

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שיתוף קבצים
קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-2013
קטגוריה:שירות אחסון קבצים בענן
קטגוריה:אתרי אינטרנט שצונזרו
עבד אל-מונעם א-ריפאעי

**עבד אל-מונעם א-ריפאעי** (בערבית: **عبد المنعم الرفاعي**; 23 בפברואר 1917 – 17 באוקטובר 1985) היה פוליטיקאי ומשורר ירדני, שימש פעמיים כראש ממשלת ירדן בסוף שנות ה-60.

## ביוגרפיה
עבד אל-מונעם א-ריפאעי נולד ב-23 בפברואר 1917 בעיר צור שבלבנון. פעילותו הפוליטית הייתה בעיקר בתחום יחסי חוץ. הוא שימש כשגריר מטעם ממלכת ירדן בלבנון, בבריטניה, בארצות הברית ובאו"ם. באפריל 1965 הוא כיהן כיו"ר מועצת הביטחון של האו"ם. בספטמבר 1965 הוא הוחזר בפתאומיות לארצו בותקשורת נטען שהדבר היה לבקשת ארצות הברית, בגלל שא-ריפאעי נקט עמדה אנטי-אמריקאית.

בשנת 1968 שימש כשר החוץ של ירדן. מונה לראש ממשלה לראשונה ב-24 במרץ 1969, לאחר התפטרותו של קודמו בהג'ת א-תלהוני על רקע תמיכתו של האחרון בפעולות הפדאיון במדינה. כהונתו הראשונה של א-ריפאעי בתפקיד ארכה כחמישה חודשים, והוא סיים אותה ב-13 באוגוסט. החליף אותו קודמו א-תלהוני.

ההסלמה בקשר בין בית המלוכה לבין הפדאיון היא שהביאה לכהונתו השנייה של א-ריפאעי. בראשית יוני 1970, בעקבות התחלת פעילותם של הכוחות המיוחדים של צבא ירדן, אש"ף והארגונים הפלסטיניים האחרים פתחו בהתקפות כנגד השלטון והצבא. במהלך התקיפות נורו יריות על שיירת המלך חוסיין והופצץ הארמון המלכותי בעמאן. הסכם הפסקת אש נכנס לתוקף ב-10 ביוני, כאשר חוסיין נענה לחלק מדרישותיהם של הפדאיון. בין היתר חוסיין פיטר קציני צבא בכירים שהיו מקורבים לו, וכונן ממשלה חדשה שצידדה יותר בפעולות הפדאיון. בעקבות זאת א-תלהוני פוטר, ובמקומו מונה א-ריפאעי בשנית לראשות הממשלה ב-27 ביוני. ממשלתו השנייה של א-ריפאעי כללה גורמים שהיו ידועים בתמיכתם בפעולות הפדאיון, וכן אישים מן "הליכוד הלאומי" בראשות סולימאן א-נאבולסי, שתמכו בצורה מובהקת באינטרסים הפלסטיניים.

גם ממשלתו השנייה של א-ריפאעי לא האריכה ימים. היחסים עם הפדאיון הסלימו למרות ניסיונות גישור של מדינות ערב שונות. בראשית ספטמבר 1970 חטפו אנשי החזית העממית לשחרור פלסטין מטוס והנחיתו אותו בשטח ירדן, תוך שהם רומסים את הריבונות של ממשלת ירדן על שטחה. המצב החמיר כאשר ניסיונות הפשרה עם יאסר ערפאת ואש"ף כשלו. לאחר שהבין את חומרת המצב, המלך חוסיין הודיע על כינונה של ממשלת צבאית זמנית לפתרון המשבר. ב-16 בספטמבר הגיש א-ריפאעי את התפטרותו, ובמקומו מונה לראשות הממשלה הבריגדיר גנרל מוחמד דאוד.

לבד מפעילותו הפוליטית, א-ריפאעי גם היה משורר ירדני רב-פעלים. בין היתר חיבר את מילות המנון ירדן.

א-ריפאעי נפטר ב-17 באוקטובר 1985 בעמאן בירת ירדן.

## חיים אישיים

משפחתו של א-ריפאעי הצמיחה מספר פוליטיקאים ירדנים נוספים: אחיו הבוגר סמיר א-ריפאעי כיהן שש פעמים כראש ממשלת ירדן. אחיינו (בנו של סמיר), זיד א-ריפאעי גם הוא כיהן בתפקיד זה. גם בנו של זיד, סמיר ריפאעי, כיהן כראש ממשלה.

## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים
* קורות חייו באתר ראש הממשלה הירדני 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי ממשלת ירדן
קטגוריה:שרי התיירות של ירדן
קטגוריה:שרי התרבות של ירדן
קטגוריה:שגרירים באו"ם
קטגוריה:שגרירי ירדן בארצות הברית
קטגוריה:שגרירי ירדן בממלכה המאוחדת
קטגוריה:שגרירים בלבנון
קטגוריה:שגרירי ירדן במצרים
קטגוריה:ירדנים ממוצא פלסטיני
קטגוריה:ילידי 1917
קטגוריה:נפטרים ב-1985
עצמות יוסף

[250px|ממוזער|שמאל|דף השער של הספר, דפוס [סלוניקי ה'שס"א]]
**עצמות יוסף** הוא ספר פרשנות על מסכת קידושין של התלמוד הבבלי שנכתב על ידי הרב יוסף אבן עזרא (בערך ה'ש - ה'שס"ה, סופיה), תלמידו של רבי שמואל די מדינה ורבה של סופיה בבולגריה.

הספר נחשב לאחד הפירושים הנלמדים ביותר על מסכת קידושין, וזכה להדפסות רבות. הוא נדפס לראשונה בסלוניקי בשנת ה'שס"א (1601) בדפוס אברהם בן מתתיה בת שבע ויוסף בן מתתיה בת שבת.

הרב יוסף אבן עזרא כותב בפתיח לספרו: "ספר עצמות יוסף והוא באור כללים מחודשים שהתורה נדרשת בהם, נלמדים מן המסכתא אשר היא **עצם מעצמי**...".
הבטוי "עצם מעצמי" שבו השתמש, לקוח מהמקורות, ומרמז על מסכת קידושין דרך החיבור הרוחני שבין איש לאשתו:

## מקור השם
"עצמות יוסף" הוא בטוי המופיע בפסוק בספר שמות, פרשת בשלח, כאשר בני ישראל יוצאים ממצרים ומשה מקיים את השבועה שנשבעו בני ישראל ליוסף, להעלות את עצמותיו לקבורה בארץ ישראל:

## מחידושיו
לדבריו קטנה שעשתה שליח מדעת אביה לקבל גט מידי בעלה, נחשב הדבר כאילו אביה מינה את השליח, והגט תקף. חידוש זה הובא להלכה בספר כנסת הגדולה, ואילו בספר שער המלך חלק על חידוש זה.
## ראו גם
* מפרשי מסכת קידושין

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פירושי התלמוד
קטגוריה:ספרי 1601
מבצע ניצוץ (1973)

[ממוזער|כוחות מצריים חוצים את [תעלת סואץ]]
**מבצע ניצוץ** (בערבית: **عملية سبارك**) היה מבצע הונאה נרחב של סוריה ומצרים לקראת מלחמת יום הכיפורים, שמטרתו הייתה להטעות את המערכת הביטחונית והמודיעין הישראלי ולהגביר את גורם ההפתעה לקראת ההתקפה המתואמת ביום הכיפורים 1973. 

המבצע התרכז בכך ששני הצבאות ירכזו את הכוחות הנחוצים למתקפה בשטחי ההיערכות ושמהצד השני, ישראל לא תאמין שמדובר בהכנות למלחמה, כך שיחידות צה"ל בחצי האי סיני ורמת הגולן לא יהיו ערוכות למתקפה בסדר גודל מלא ולא תהיה התראה מוקדמת לגיוס מילואים מלא. המבצע היה מוצלח בכך שצה"ל לא היה ערוך, אף על פי שהועלתה הכוננות באופן חלקי בקווי החזית, ובאופן נקודתי תוגברו חלק מהיחידות (כמו העלאת חטיבה 7 לתגבור צפון רמת הגולן), בפועל רוב יחידות החזית לא היו ערוכות למלחמה ולא נעשו צעדים משמעותיים להגנה.

ההכנות של סוריה למלחמה נתפסו כצעדי מגננה מחשש להתקפה ישראלית, בעוד שההכנות במצרים נתפסו כתרגיל צבאי נרחב לאורך הגבול. כל זאת למרות ששני הצדדים ביצעו הכנות בהתאם לדוקטרינה הסובייטית שלפיה נלחמו (שהייתה מוכרת לישראל). בחודשים שקדמו למתקפה המשולבת, הייתה כוננות כחול לבן, ולאחר ביטולה ירד החשש בקרב צבא הגנה לישראל. 

בנוסף לכך, נכפתה דממת אלחוט בקרב יחידות הצבאות, מה שהיה עשוי בפני עצמו להדליק נורה אדומה בקרב המודיעין הישראלי, אך עם זאת תוכניות המתקפה לא זלגו באופן ישיר.

## לקריאה נוספת
* מבצע בדר
* מבצע משרוע 110

קטגוריה:מלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:סוריה: צבא וביטחון
קטגוריה:מצרים: צבא וביטחון
קטגוריה:מודיעין צבאי
ניצוץ
מרי לסקר

**מרי וודרד לסקר** (באנגלית: **Mary Woodard Lasker**; 30 בנובמבר 1900 - 21 בפברואר 1994) הייתה פילנתרופית ושתדלנית אמריקאית ופעילה בתחום קידום הבריאות. ממקימי החברה האמריקנית לסרטן.

## תולדות חייה
נולדה בוויסקונסין ולמדה תולדות האמנות באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון ובקולג' רדקליף. עד גיל 40 עסקה במכירת אמנות לגלריות וייצור ומכירה של גזרות-תפירה מוכנות מראש לנשים. בתוך כך צברה הון רב ורקמה קשרים חברתיים רבי עוצמה וחשיבות, עם שמנה וסולתה של ארצות הברית. בין חברותיה הקרובות נמנתה ליידי בירד ג'ונסון, אשת הנשיא לינדון ג'ונסון.

ב-1942 נישאה ליו"ר חברת הפרסום המצליחה לורד ותומאס משיקגו, אלברט לסקר. באותה עת הצהירה מרי שהיא "שונאת את המחלה כמו את השטן" והכריזה "מסע צלב" למיגור המחלות באמצעות תגבור המחקר הרפואי, הצבת מטרות שאפתניות וגיוס משאבים ציבוריים וגיבוי ממשלתי בקנה מידה שמעבר לפילנתרופיה של פרטים. היא ובעלה ייסדו את "קרן לסקר" המחלקת מאז 1946 את "פרס לסקר" שלעיתים קרובות מתייחסים אליו כפרס נובל האמריקאי.

ב-1948 ביצעו בני הזוג לסקר רוויזיה בגוף המיושן של החברה האמריקנית לסרטן, שפעל בתקציב נמוך ובאופן לא-ממוקד וללא חשיפה ציבורית וגיבוי של ממש. ה"לסקרים" הדיחו את ההנהלה המדעית של הארגון והפכו אותו בראש ובראשונה לגוף תעמולתי המפיץ מידע ומגייס תרומות, תוך הסתייעות בתובנות ושיטות שנשאבו מעולם הפרסום. לסקר חברה לסידני פארבר, אבי הכימותרפיה, על מנת שיתאם את הכיוון המדעי של הגוף החדש, יעדיו ומאמצי המחקר שלו.

לסקר השתדלה עבור הרחבתו ותקצובו של המכון הלאומי לבריאות.

ב-1989 קיבלה את מדליית הזהב של הקונגרס.

## לקריאה נוספת
* סידהרתא מוּחֶרג'י, **מלכת כל המחלות**: ביוגרפיה של מחלת הסרטן. (**The Emperor of all Maladies**: A Biography of Cancer) מאנגלית: יוסי מילוא. עם עובד 2013. . לסקר היא מגיבורי חלקו השני של הספר.

## קישורים חיצוניים

* רשומה ביוגרפית באתר NNDB
* כתבים משל ועל מרי לסקר
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי ויסקונסין
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בריאות הציבור
קטגוריה:ארצות הברית: בריאות ורפואה
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון
קטגוריה:נדבניות אמריקאיות
קטגוריה:מעוטרות מדליית הזהב של הקונגרס
קטגוריה:מעוטרי מדליית הזהב של הקונגרס
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1900
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1900
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1994
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1994
קטגוריה:פרס לסקר
קלמן טיסה

**קלמן טיסה מבורושיינו** (בהונגרית: ** Borosjenői Tisza Kálmán**; 16 בדצמבר 1830 – 23 במרץ 1903) כיהן כראש ממשלת הונגריה בין 1875 ל-1890, והיה האדם שכיהן במשרה זו במשך הזמן הארוך ביותר.

## תולדות חייו
במשך השנים שלאחר המהפכה ההונגרית של 1848, אותה חווה טיסה כבן 18, ביצע פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה מספר רפורמות דמוקרטיות ומודרניסטיות בהונגריה. בשיאן הועבר חוק בחירות שהתיר לשכבה דקה בת כ-6% לבחור נציגים לפרלמנט.

בבחירות הראשונות נבחר טיסה לחבר פרלמנט. ב-1875 ייסד את המפלגה הליברלית ונבחר לראש ממשלת הונגריה. עיקר המנדט של ממשלתו היה עיסוק בנושאי פנים וכלכלה. טיסה הצעיד את מדינתו למודרניזציה שלטונית ומנהלית, בלתי תלויה בזו האוסטרית. בין היתר הוקמו בתקופתו הבירוקרטיה, מערכת המיסים ההונגריים והחלת השימוש בשפה ההונגרית כשפת שלטון בתחומי השליטה ההונגריים באימפריה (במקום הגרמנית). כן פעל טיסה נגד אנטישמיות, בפרט לאחר עלילת הדם של טיסאסלר.

בנו, אישטוון טיסה, היה אף הוא ראש ממשלה.

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה 
* 
* 

קטגוריה:ראשי ממשלת הונגריה
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1830
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1902