קנאה

[שמאל|ממוזער|250px|ציור מאת [תאודור ז'ריקו של אישה מקנאת]]
[שמאל|ממוזער|250px|צרות עין. ציור של [ויליאם בלייק]]

**קנאה** היא התייחסות רגשית שלילית של פרט לבעליו של טובין הנתפשים כבעלי ערך חיובי.

קנאה היא רגש המתעורר אצל אדם וכנראה גם אצל בעלי חיים מסוימים, בשל הצלחתו של פרט אחר ובשל תחושת נחיתות יחסית לפרט זה.
זהו רגש הכרוך בסבל, שמתעורר באדם כאשר לזולתו יש דבר מה שהמקנא סבור שמגיע לו או נלקח ממנו.

הקנאה מלווה לעיתים קרובות בהרגשת קיפוח, בתוקפנות וברצון לנקום.
בהקשר של יחסים בין בני זוג, קנאה היא חשד בבגידה, שמתעורר למשל במקרה שבו בן הזוג מביע סימני חיבה כלפי זרים.

בעברית, לפועל "לקנא ל־" יש משמעות אחרת. היא מציינת תמיכה בדבר מסוים או ברעיון מסוים, והתנגדות קשה לכל מי שמנסה לפגוע בדבר זה. שם הפעולה של פועל זה הוא **קנאות**.

יש המציינים כי רגש זה, בניגוד לרגשות אחרים, הוא רגש אנושי, שלא מצוי אצל בעלי חיים, אך בעלי חיים עשויים לגלות קנאה כלפי בני מינם בכל הנוגע למעמד השליטה בלהקה או בתחרות על נקבות. בעלי חיים מבויתים מתחרים על תשומת לבו של המטפל ומגלים קנאה ברורה כשהאדם הקרוב ללבם מתייחס לבעל חיים אחר ומתעלם מהם.

## תאוריות פילוסופיות ופסיכולוגיות
אריסטו רואה בקנאה כאב למול הצלחתו של הזולת; והפילוסוף ראסל רואה בו, הסיבה להיעדר תחושת אושר. אובידיוס, המשורר הרומי, מתאר את הקנאה בספרו, מטמורפוזות. בתיאורו, הקנאה שוכנת בבית קודר וקר בבקעה. מקום בו השמש אינה מאירה, והרוח אינה נושבת. הקנאה אוכלת נחשים כדי להזין את ארסה. אולם מזונה העיקרי הוא – היא עצמה. "שנת לא תדע כי ערות בלבה דאגות יטרידוה/ אשר אנוש יד חתול קטן איבנה תמיד, לא יתן לה מנוח: היא האוכלת אוכלה את עצמה – זה ענשה בחייה."

דניאל גולמן מציין כי רגש זה הוא למעשה רגש משני, המורכב משלושה רגשות בסיסיים: כעס, פחד ועצב. אפשר לראות בקנאה התעוררות של פחד מיתרונו של הזולת, יחד עם עצבות וכעס עצמי על כך שהמקנא איננו נהנה מן היתרון שיש לזולת.

לדידו של הפילוסופ קרישנמורטי (Krishnamurti) הקנאה היא רגש מודע או לא מודע, הכרוך באי שביעות רצון של האדם מעצמו ובהערכה עצמית נמוכה, שאיננה מאפשרת לאדם המקנא להאמין ביכולתו לשדרג את מצבו. מסתבר שרגש זה נמצא במגמת עליה, ואחריות לכך הן הרשתות החברתיות, שמציגות שוב ושוב את הישגי הזולת. משום הסבל שגורמת הקנאה ונזקיה, הוא גורס שיש להפסיק להשוות את עצמנו לאחרים. על פי הסוציולוג שק (Shoeck) הקנאה היא דחף שמקורו באדם כיצור חברתי, הנוצר בזמן שקיימים שני אינדיבידואלים המסוגלים להשוות את עצמם באופן הדדי. לדידם של הוגי דעות אלו, התרופה לקנאה היא להפסיק להשתוות לאחרים ולהתרכז בעצמי. חשוב בכל להדגיש שההשוואה לאחרים יש בה מהתועלת, משום שהיא עוזרת להפוך לטובים יותר, והיא עומדת מאחורי ההתמקצעות למשל בקרב ספורטאים ובכל תחום בעל אופי תחרותי. לא מההכרח שההשוואה תוביל לקנאה, היא בה במידה יכולה להוביל להערצה, לכבוד ולמוטיבציה להשתפר.

## Envy מול Jealousy
המילה "קנאה" בעברית היא שילוב של שני מושגים, שבשפות אחרות קיימות להם מילים נפרדות. באנגלית, המילה Envy מתייחסת לתפיסה שדבר מה בעל ערך חסר לאדם, ואילו המילה Jealousy מתייחסת לחשש שהאדם עלול לאבד דבר זה.

תלמידתו של זיגמונד פרויד, הפסיכואנליטיקאית מלאני קליין הבדילה בין שני סוגי קנאה. היא טענה שרגש הקנאה הגלוי (jealousy) מתבטא תמיד במשולש – בין שלושה אנשים. אדם אוהב אובייקט אחד ומקנא באובייקט אחר, יריב, שעלול לקחת ממנו את מושא אהבתו. סוג קנאה זה מתבטא, למשל, ביחסים בין בני זוג או בתסביך אדיפוס. סוג הקנאה השני, על פי קליין, הוא גם סוג הקנאה הבסיסי והראשוני. קנאה זו, המכונה envy, היא בעצם רגש בסיסי שנמצא בתת מודע. הוא יוצא לידי ביטוי בתור רגש של כעס פנימי שמתעורר כאשר אדם מבין שאובייקט אחר מחזיק בדבר מה שהוא עצמו חושק בו. קליין טענה שרגש זה, המהווה כוח מניע לפעולות אנושיות רבות, מתפתח כבר בגיל הינקות כאשר התינוק לא מקבל באופן תמידי את השד שמעניק לו מזון וביטחון.

## הקנאה בדת
### נצרות
בנצרות, הקנאה (envy) נחשבת כאחד משבעת החטאים.

### יהדות
בתנ"ך אפשר לראות טיפוסים שונים של קנאה, החל מקנאה דתית וכלה בקנאה כלכלית. רגש הקנאה נחשב לחזק ומתסכל במיוחד, והוא מתואר בשיר השירים () במילים הבאות:  – רגש זה, מתואר כעז במיוחד כמו השאול הבוער באש, והוא ממחיש את דמותו של המקנא, שניתזים מעיניו ניצוצות ורשפים של אש קנאה למראה מושא קנאתו.

תגובת הקנאה הראשונה המתוארת בתנ"ך היא קנאה דתית, של קין, המקנא באחיו הבל, על כך שאלוהים קיבל את קורבנו של הבל בעוד קורבנו שלו נדחה. המתוארת במילים:  (). קנאה זו הסתיימה ברצח של הבל בידי קין. מאוחר יותר מסופר על האחים ששונאים את יוסף ומקנאים בו על תשומת הלב הרבה שהוא מקבל מאביהם, ועל חלומותיו השלטוניים, דבר המביא אותם לכדי ניסיון לרצוח אותו ולבסוף למכירתו לעבד.

קנאה נוספת הנגמרת בניסיון לרצח היא הקנאה שמקנא שאול בדוד, כאשר הם חוזרים מהמלחמה והנשים מהללות את דוד יותר משאול, שאול מקנא בכבוד הרב שנוחל דוד.
 ()
קנאה זו גורמת לו להתנהג בעוינות כלפי דוד, ואף לנסות להרוג אותו למחרת בחנית אשר בידו. בקנאת שאול בדוד אפשר לראות את מרכיב הפחד הקיים בקנאה, שבו חושש שאול שדוד ינשל אותו ואת בניו מהמלכות.

סיפור קנאה נוסף במקרא, הוא קנאה כלכלית, פלשתים המקנאים בהצלחתו הכלכלית של יצחק ותגובתם היא סתימת הבארות אשר חפר:  (). עוד במקרא, מתוארת קנאתה של רחל בלאה, על פוריותה ותגובתה הקיצונית המסתכמת ברצונה למות בפסוק,  ()

רבי אלעזר הקפר מנה במסכת אבות את הקנאה בין הדברים המוציאים את האדם מהעולם, על בסיס הפסוק  () ואם כן מה שחכמים אחרים אמרו () מדובר בקנאה שלא באה להוריד את הזולת אלא נותנת שאיפה להשיג את אותן מעלות, אך לא במטרה להורידו. עם זאת, הראי"ה קוק כתב כי גם בקנאה הזאת יש בעיה, ולעתיד לבוא יתקיימו דברי חז"ל: "בעקבתא דמשיחא... חכמות סופרים תסרח", דהיינו: "תתבטל צורתה הקודמת, ויוחל להיות מאיר אור הנשמה של החכמה העליונה מכל קנאה, שהיא למעלה מחכמת סופרים".

עוד ציינו חז"ל ש. אך בניגוד לאימרה זו, יש הסוברים במדרש שאף משה רבנו כאשר פרש מתפקידו, קינא קנאה עזה ביהושע תלמידו, כאשר יהושע סירב לגלות לו מה דיבר אליו אלוהים, ובתגובה ביקש משה למות ואמר 

המהר"ל מציין כי הקנאה קיימת בין שווים, אבל לא כאשר מדובר בשונים, כאשר אין אפשרות פוטנציאלית להגיע למעלת הזולת.

במגילת קהלת נאמר: "וְרָאִיתִי אֲנִי אֶת כָּל עָמָל וְאֵת כָּל כִּשְׁרוֹן הַמַּעֲשֶׂה – כִּי הִיא קִנְאַת אִישׁ מֵרֵעֵהוּ". חז"ל ראו בכך את הטוב שיש בקנאה בפרט, וביצר הרע בכלל, באומרם כי: "אלולי יצר הרע - לא בנה אדם בית ולא נשא אשה ולא הוליד ולא נשא ונתן". עם זאת, כתב הראי"ה קוק, כי לעתיד לבוא, כשיתקיים חזון הנביאים, ולא תהיינה עוד מלחמות ומריבות בין האנשים והעמים, לא תהיה עוד הקנאה הכוח המניע את העולם, וכי "גַּלְגַּל הַחַיִּים יָנוּעַ – לֹא בְּכֹחָהּ שֶׁל קִנְאַת אִישׁ מֵרֵעֵהוּ – כִּי אִם בְּכֹחַ עֹז אַהֲבַת שֵׁם ד' וּדְרָכָיו".

## ראו גם
* קנאת סופרים תרבה חכמה

## לקריאה נוספת
* הראי"ה קוק, "חזון הצמחונות והשלום", אות ל'
* דניאל גולמן, "אינטליגנציה רגשית", עמ' 312
* עדין אבן-ישראל (שטיינזלץ), **מילים פשוטות**, הוצאת מגיד, 2023, הפרק "קנאה", עמ' 107–116

* Epstein, Joseph. (2003) *Envy: The seven deadly sins*. New York, Oxford University Press.
** Salovey, P. (1991) *The Psychology of Jealousy and Envy*
** Schoeck, H. (1969) *Envy: A theory of social behavior*. New York: Harcourt, Brace and World.
** Smith, R.H. (2008) *Envy: Theory and research*. New York, Oxford University Press.
** Westhues, Kenneth (2004) *The Envy of Excellence: Administrative Mobbing of High-Achieving Professors*. Lewiston, New York: Edwin Mellen Press.
** Lasine, Stuart. (2023) Divine Envy, Jealousy, and Vengefulness in Ancient Israel and Greece. New York: Routledge.
** Lindholm, Charles (2016) *Generous Envy*. Digital Development Debates, issue 17 "Sharing".


## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רגשות
קטגוריה:נרקיסיזם