open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
לורד אקטון

**ג'ון אמריך אדוארד דאלברג-אקטון, הברון הראשון מאקטון** (באנגלית: **John Emerich Edward Dalberg-Acton, 1st Baron Acton**; 10 בינואר 1834 – 19 ביוני 1902), הידוע כ**לורד אקטון**, היה היסטוריון ופוליטיקאי בריטי. הלורד אקטון נודע ככל הנראה יותר מכל בשל המימרה שטבע במכתב לבישוף האנגליקני מנדל קרייטון: "כוח נוטה להשחית, וכוח מוחלט משחית באופן מוחלט. אנשים גדולים הם כמעט תמיד אנשים רעים".

## חייו
נולד בנאפולי. בשל היותו קתולי לא יכול היה להתקבל ללימודים באוניברסיטת קיימברידג', לכן למד היסטוריה במינכן.

בשנים 1859–1866 כיהן אקטון כחבר פרלמנט מטעם המפלגה הליברלית והיה מקורבו של ראש הממשלה ויליאם גלאדסטון, שהעניק לו תואר אצולה.

אקטון היה חסיד נלהב של החירות הפוליטית במדינה המודרנית.

בשנת 1895 התמנה לפרופסור להיסטוריה בקיימברידג', מינוי שהתאפשר הודות לביטול המבחנים הדתיים באוניברסיטאות בשנת 1871. אף שכתביו מעטים למדי (חיבורו השאפתני **ההיסטוריה של החירות** לא הושלם מעולם), השפיעו השקפותיו הליברליות השפעה רבה על בני זמנו ועל חקר ההיסטוריה באנגליה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:קצרמר הממלכה המאוחדת
קטגוריה:היסטוריונים בריטים
קטגוריה:המסדר הוויקטוריאני המלכותי: אבירים וגבירות הצלב הגדול
קטגוריה:סגל אוניברסיטת אוקספורד
קטגוריה:חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (1859–1865)
קטגוריה:חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (1865–1868)
קטגוריה:חברי המפלגה הליברלית (הממלכה המאוחדת)
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1834
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1902
קרליס בטינס

**קרליס בטינס** (בצ'כית: **Kārlis Bētiņš (Karlis Betins, Karl Behting)**; 27 באוקטובר 1867 – 28 במרץ 1943, ריגה) היה שחמטאי לטבי ומחבר אטיודים.

## קריירה
בטינס חלק מקום 3–5 בתחרות ריגה 1899 (הקונגרס הבלטי), ניצח בתחרות ריגה 1900, חלק מקום ראשון בתחרות טארטו 1901 וחלק מקום 3–4 בתחרות טאלין 1904.

בין השנים 1902–1910 היה עורך משותף עם פאול קרקוביוס בביטאון השחמט הבלטי Baltische Schachblätter.

לאחר מלחמת העולם הראשונה הגיע למקום השלישי, אחרי הרמניס מטיסונס ופריציס אפשניק באליפות לטביה הראשונה שהתקיימה בריגה, בשנת 1924.

בטינס ייצג את לטביה במסגרת אולימפיאדת השחמט 1924 שהתקיימה בפריז בתוצאה +7 -4 =2 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו). נבחרת לטביה הגיעה למקום הרביעי ואילו בתחרות הבודדים חלק מקום 4–7 בבית הניחומים (ניצח: קארל הרומאדקה) http://www.olimpbase.org/playersx/777lptde.html
http://www.olimpbase.org/1924x/1924fb.html

הגמביט הלטבי (1. ה4 ה5 2. פו3 ו5) כונה כך כמחווה לבטינס שניתח אותו בראשית המאה ה-20.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחמטאים לטבים
קטגוריה:שחמטאים שהשתתפו באולימפיאדת השחמט
קטגוריה:ילידי 1867
קטגוריה:נפטרים ב-1943
ישראל אדלסון

250px|ממוזער|טקסט=אדלסון בתחילת שנות ה-90|אדלסון בתחילת שנות ה-90
**ישראל אדלסון** (**Israel Edelson**; נולד ב-1951) הוא  מלחין ומנצח ישראלי חסיד חב"ד. היה עוזרו האישי של ליאונרד ברנשטיין וניצח על תזמורות רבות. לימים חזר בתשובה ומאז הוא עוסק בעיקר במוזיקה חסידית.

## קורות חיים
### ילדות
אדלסון נולד בסנקט פטרבורג, ברית המועצות לשעבר, למשפחה יהודית. אביו, שמשון אדלסון, היה חזן בית הכנסת הגדול בסנקט פטרבורג (באותם ימים לנינגרד). בגיל 5 החל ללמוד כינור, ושנתיים לאחר מכן גם פסנתר. בגיל 15 עלה עם אימו לישראל והמשיך את לימודיו בבית הספר התיכון שליד האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, ולאחר מכן באקדמיה עצמה.

### קריירה
זמן קצר לאחר סיום לימודיו באקדמיה למוזיקה, יצא אדלסון להתמחות בניצוח ובהלחנה בזלצבורג, וינה, רומא, שטוטגרט ולונדון. כמה שנים לאחר מכן הוא התקבל לקורס למנצחים צעירים בטנגלווד שליד בוסטון, שם הוא פגש את המלחין והמנצח ליאונרד ברנשטיין. בין השניים נרקם קשר חם, ובהמשך זומן אדלסון להיות עוזרו של ברנשטיין בכמה פרויקטים של ניצוח ברחבי ארצות הברית. לאחר מכן הוא פצח בקריירת ניצוח עצמאית, ובין השאר ניצח (לא באופן קבוע) על תזמורת רשות השידור הבריטית, על הפילהרמונית הבלטית Baltic Philharmonic Orchestra בווינה, על התזמורת הסימפונית חיפה, על הסינפונייטה הישראלית באר שבע, על התזמורת הסימפונית ירושלים, על התזמורת הפילהרמונית הישראלית, על התזמורת הקאמרית של חיל החינוך והנוער ועוד. 

לקראת סוף שנות ה-30 לחייו החל אדלסון בתהליך חזרה בתשובה, והתקרב לחסידות חב"ד. הוא שב לארץ, התחתן ונולדו לו ארבעה ילדים. בתקופה זו עסק אדלסון יותר ויותר במוזיקה יהודית, בעיקר חסידית, ועבד עם אמנים שונים כמעבד וכמפיק. הוא גם הוציא מספר אלבומים. בין השאר לימד מוזיקה בישיבת כינור דוד, שם ניסה לשלב בין המוזיקה הקלאסית ליהודית. בשנת 2000 התגרש אדלסון, ושנה לאחר מכן נישא בשנית ועזב את ישראל. כיום הוא מתגורר בקהילת חב"ד בקראון הייטס שבניו יורק ומוסיף ללמד מוזיקה ולהוציא אלבומים.

## דיסקוגרפיה

* The songs of Rabbi Nachman of Breslov and his disciples 
* Sounds of Glory with London Brass- (1995)
* Piano & Friends (1996)
* Meditations of the Heart - (1997)
* Master of Light (1998)
* Tikun Chatzot - (1999)
* Yearnings from Beyond - (2000)

* קול דודי (kol dodi) - שירים חסידיים בעיבוד לפסנתר (2008)

## קישורים חיצוניים
* 

* ראיון מ-2007 באתר COL
* אדלסון מנצח על תזמורת בבית חב"ד בשנת 2012, youtube
* 

קטגוריה:ישראלים ילידי ברית המועצות
קטגוריה:מנצחים ישראלים
קטגוריה:אמנים ישראלים שחזרו בתשובה
קטגוריה:מלחיני מוזיקה חסידית
קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:בוגרי התיכון שליד האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
קטגוריה:בוגרי האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
קטגוריה:מוזיקאים וזמרים חסידי חב"ד
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
מונטורן

**מונטורן** (בהולנדית: **Munttoren** - מגדל המטבעה) או בקיצור "**מונט**" (**Munt**) הוא מגדל הניצב בכיכר מונטפליין במרכז אמסטרדם שבהולנד. המגדל ממוקם בסמוך לשוק הפרחים, ולרחוב הקניות קלוורסטראט, וכן בסמוך למפגש נהר האמסטל עם תעלת סינגל.

## היסטוריה
המגדל נבנה במקורו כחלק מהרחולירספורט (Regulierspoort), השער הראשי של העיר אמסטרדם בימי הביניים. שער זה נבנה בין השנים 1480–1487 וכלל שני שערים ובית משמר.

מבנה השער ואחד המגדלים נהרסו בשריפה בשנת 1618 ורק המגדל המערבי וחלק מבית המשמר נותרו. המגדל שופץ בסגנון הרנסאנס של אמסטרדם בין השנים 1619–1620, ונוסף לראשו צריח בתכנונו של הנדריק דה קייסר ובו ארבעה שעונים. בשנת 1668 הותקן במגדל קרילון מעשה ידי פיטר המוני. בשנת 1873 הוסרו מקשי הקרילון על מנת להתקין מנגנוני שעון חדשים.
בין השנים 1885–1887 שופץ המגדל ולמעשה נבנה מחדש בסגנון נאו-רנסאנס.

בשנת 1960 הותקנו מחדש מקשי הקריון, ובין השנים 1959–1993 הוחלפו חלק מהפעמונים שניזוקו במהלך השנים. הפעמונים שהוסרו מהקרילון מוצגים כיום במוזיאון ההיסטורי של אמסטרדם. הקריון הנוכחי כולל 38 פעמונים (2 פעמונים יותר מאשר היו בקריון המקורי).

המגדל נקרא על שם מטבעה שפעלה בבית המשמר במהלך המאה ה-17: בשנת 1672, בשל מלחמה של אנגליה וצרפת על הרפובליקה ההולנדית, לא יכלה הולנד להוביל מטבעות לדורדרכט ולאנקהאוזן שם פעלו המטבעות של הולנד, ולכן נאלצו לטבוע את המטבעות באמסטרדם.

מחשש לפגיעה ביסודות הבניין בשל עבודות חפירת קו חדש עבור הרכבת התחתית של אמסטרדם הקצתה העיר אמסטרדם 1.9 מיליון אירו בשנת 2006 לחיזוק יסודות המגדל.

המגדל הפך לאחד הסמלים של העיר אמסטרדם, ודגם שלו מופיע במדורודם שבהאג ובמיני-אירופה שבבריסל.

## גלריה

1314-Amsterdam.jpg|מבט על המונטורן מעבר לנהר האמסטל
Amsterdam Munttoren 1900.jpg|מבט על המונטורן מעבר לנהר האמסטל, בשנת 1900
Munttoren-Amsterdam.jpg|פעמוני הקריון במגדל המטבעה


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמסטרדם: מבנים
קטגוריה:הולנד: אתרי מורשת לאומית
אליפות קוריאה הפתוחה

**אליפות קוריאה הפתוחה** היא טורניר טניס מהקטגוריה הבינלאומית בסבב ה-WTA הנערך מאז שנת 2004 בעיר סיאול שבקוריאה הדרומית. הטורניר משוחק במרכז הטניס של הפארק האולימפי בסיאול על מגרשים קשים ופתוחים.

בין הזוכות המפורסמות בעבר: מריה שראפובה וונוס ויליאמס.

## אלופות עבר
### יחידות

### זוגות

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:טורנירים בסבב ה-WTA
קטגוריה:תחרויות טניס בקוריאה הדרומית
קטגוריה:סיאול
אלכסנדר ביין

**אלכסנדר (אלכס) ביין** (21 בינואר 1903 – 20 ביוני 1988) היה היסטוריון וביוגרף ישראלי, חתן פרס ישראל להיסטוריוגרפיה ציונית לשנת תשמ"ז (1987).

## ביוגרפיה
ביין נולד בגרמניה, בוגר אוניברסיטת ברלין ואוניברסיטת ארלנגן ובעל דוקטורט בפילוסופיה. כתב את עבודת הדוקטורט על אלכסנדר המילטון תחת הדרכתו של ההיסטוריון פרידריך מיינקה. בשנים 1927–1933 עבד כארכיונאי בארכיון הממלכתי של פוטסדאם. עלה לארץ ישראל והחל לעסוק בעריכת כתביו של בנימין זאב הרצל וכתיבת הביוגרפיה שלו. בשנת 1936 מונה לסגן מנהל הארכיון הציוני המרכזי, תפקיד בו החזיק עד מינויו למנהל הארכיון ב-1955.

עבד כמנהל הארכיון הציוני עד 1971, נוסף להיותו יו"ר האיגוד הארכיוני בישראל וחבר הנהלה בארגון הבינלאומי לארכיונים וכמרצה לארכיונאות באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1956 מונה לגנז המדינה הראשון, תחום בו הטביע את חותמו על ארגון ארכיונים בישראל כולה (1956–1971). ישב גם כחבר הנהלה במכון לחקר הציונות של אוניברסיטת תל אביב, חבר הנהלת החברה ההיסטורית הישראלית, חבר הנהלת מכון בק וחבר במועצת "יד ושם".
זכה בפרס ישראל ב-1987 על היסטוריוגרפיה ציונית.

בנו הבכור של ביין, יוחנן, כיהן כשגריר ישראל באו"ם. נכדתו, בתו של יוחנן ביין, היא המורה למשחק והשחקנית ליאת ביין. בנו השני, נחמיה ביין, עבד בשירות המדינה ומתנדב שנים רבות בעמותות פרקינסון בישראל ובחו"ל. ששת נכדיו, ילדיו של נחמיה, מיכל, רונית, ענת, אמיר, עמית ולילך, עוסקים במחקר, חינוך, תקשורת ומקצועות טיפוליים.

## מפרסומיו
ביין החל לעסוק בכתיבה היסטורית במהלך שהותו בגרמניה. הוא לקח חלק בעריכת אנציקלופדיית ברוקהאוס (1927–1934) ובאנציקלופדיה יודאיקה והאנציקלופדיה העברית. באותה תקופה החלו להתפרסם ספריו וביניהם:
* "רעיון המדינה של אלכסנדר המילטון", 1927.
* "פרידריך האמאכר", 1932.
* "הציונות ומפעלה", 1939.
* "תולדות ההתיישבות הציונית", הוצאת מסדה, ירושלים, תש"ג 1942.
* "ההתיישבות החקלאית בארץ ישראל" 1944.
* "תיאודור הרצל: ספר תולדותיו" (או: "תיאודור הרצל ביוגרפיה"), 1934 (מהדורות נוספות ומורחבות: 1961, 1977).
* "הרצל ודרייפוס", 1945.
* "עם הרצל ובעקבותיו - מאמרים ותעודות", 1954.
* "האנטישמיות המודרנית" 1958.
* מתוך: "כתבי הרצל בעשרה כרכים", (כרך ט: איגרות מראשית הפעולה הציונית ועד הקונגרס הראשון ), החומר המקורי נערך על ידי אלכסנדר ביין, האיגרות תורגמו בידי פרופ' דב סדן, ירושלים, הספרייה הציונית, תשכ"א, 1960, (375 עמודים).
* "הפרזיט היהודי".
* "שאלת היהודים - ביוגרפיה של בעיה עולמית" 1986.

עיקר פרסומו היה כביוגרף של בנימין זאב הרצל, לאו מוצקין, פרנץ אופנהיימר וארתור רופין.

## לקריאה נוספת
* 'בין, אלכסנדר', בתוך: דוד קלעי, **ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי**, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 78. 
* פ"א אלסברג, "אלכס ביין ז"ל", **ידיעון [[האיגוד העולמי למדעי היהדות]]** 29, תשמ"ט. 

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:היסטוריונים ישראלים
קטגוריה:חוקרי הציונות
קטגוריה:ביוגרפים ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס ישראל להיסטוריה
קטגוריה:היסטוריונים יהודים גרמנים
קטגוריה:מחברי ספרי עיון ישראלים
קטגוריה:ארכיונאים ישראלים
קטגוריה:מנהלי ארכיון המדינה
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת קהילת ירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1903
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1988
סימון החמישי דה מונפור

**סימון החמישי דה מונפור** (1208 - 4 באוגוסט 1265) היה הרוזן השישי של לסטר, חלוץ הייצוג הפרלמנטרי, בנו של סימון הרביעי דה מונפור, דמות מפתח במסע הצלב האלביגנזי.

## ביוגרפיה
מוצאו ממשפחת אצילים צרפתית, הגיע לאנגליה בשנת 1229, כדי לקבל את התואר דוכס לסטר לו היה זכאי. הוא נהיה מקורב למלך הנרי השלישי ואף נשא את אחותו לאישה.
נוכח מדיניותו הכושלת והבזבזנית של הנרי השלישי הצטרף דה מונפור למאבק הברונים ועמד בראש התובעים לצמצם את סמכויותיו של המלך. 

לאחר ניצחונם של הברונים בקרב לואיס היה השלטון נתון להלכה בידי שלושה, אך למעשה שלט דה מונפור לבדו בשמו של המלך.

לפרלמנט שכינס בשנת 1265 הזמין לא רק את נציגי האצולה הקרקעית, אלא גם שני נציגים מכל עיר. נציגי הערים היו, רובם ככולם, מבני המעמדות הסוחרים. חבריו למעמד מתחו עליו ביקורת חריפה בשל פעולתו זו, אולם ברבות הימים כונה בזכותה בתואר המכובד "אבי הפרלמנט הבריטי".

ב-4 באוגוסט 1265 נהרג דה מונפור על ידי כוחות הנאמנים למלך, שהנהיג הנסיך אדוארד, לימים אדוארד הראשון.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:חברי פרלמנט בריטים
קטגוריה:רוזנים בריטים
קטגוריה:ילידי 1208
קטגוריה:נפטרים ב-1265
לואיז אוליביירה

**לואיז איירטון בארוזו אוליביירה** (**Luis Airton Barroso Oliveira**; נולד ב-24 במרץ 1969 בסאו לואיס, מרניאו, ברזיל) הוא כדורגלן עבר בלגי-ברזילאי. לזכות אוליברה 17 עונות באיטליה, מתוכן 7 עונות בליגה האיטלקית הבכירה ו-8 עונות בליגות הנמוכות השונות.

אוליביירה החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת הבוגרת של אנדרלכט הבלגית, בה שיחק 4 שנים (1988-1992), ומאז הוא שיחק בקבוצות שונות ברחבי איטליה. תחילה שיחק בקליארי, בה שיחק שתי קדנציות (1992-1996, 1999-2000). בין לבין שיחק בפיורנטינה, ואחר כך עבר לשחק במדי בולוניה, קומו, קטאניה, פוג'יה, ונציה ולוצ'סה. בשנת 2006, הוא הסכים לחתום בקבוצת מליגה נמוכה באיטליה, נאורזה, כדי להתקרב למשפחתו שנמצאת בסרדיניה.

אוליביירה התאזרח בבלגיה, ושיחק במדי הנבחרת הבלגית 31 משחקים, בהם כבש 7 שערים. הוא היה שותף לסגל הנבחרת ששיחק בטורניר מונדיאל 1998 בצרפת.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים בלגים
קטגוריה:חלוצי כדורגל בלגים
קטגוריה:חלוצי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:כדורגלני אנדרלכט
קטגוריה:כדורגלני קליארי
קטגוריה:כדורגלני פיורנטינה
קטגוריה:כדורגלני בולוניה
קטגוריה:כדורגלני קומו
קטגוריה:כדורגלני קטניה
קטגוריה:כדורגלני פוג'ה
קטגוריה:כדורגלני ונציה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת בלגיה
קטגוריה:מאמני כדורגל בלגים
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1998
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1969
קטגוריה:בלגים שנולדו ב-1969
חיים הלפרין

**חיים הלפרין** (5 בספטמבר 1895 – 2 ביוני 1973) היה פרופסור לכלכלה חקלאית ואיש ציבור ישראלי. חתן פרס ישראל לחקלאות לשנת תשל"ג (1973).

## ביוגרפיה
נולד בקייב שבאימפריה הרוסית, ובשנת 1919 סיים לימודי משפטים וחקלאות באוניברסיטת חרקוב. בשנת 1923 הוסמך כאגרונום. ברוסיה עסק בהוראה, ונמנה עם מייסדי וחברי הנהלת האגודה השיתופית "כלכלה" בחרקוב. בשנת 1924 עלה לארץ ישראל, והיה מייסד ומנהל המרכז לעלייה מטעם הסתדרות העובדים הכללית. בשנים שלאחר מכן היה מזכ"ל המרכז החקלאי, מייסד המדרשה לחקלאות בעמק חפר ומייסד בית החרושת הראשון בארץ ישראל לסוכר, שהוקם בעפולה.

פעילותו בתחום החקלאות הובילה למעורבות ציבורית רחבת היקף. הוא היה חבר הוועד הפועל הציוני ונשלח כציר למספר קונגרסים ציוניים. בשנת 1948 מונה למנכ"ל הראשון של משרד החקלאות בממשלת ישראל, תפקיד בו החזיק עד 1950. במהלך השנים היה גם חבר מועצת המנהלים של אוצר התיישבות היהודים, חבר מועצת המים ויו"ר הנהלת המדרשה לחקלאות. בשנת 1951 מונה ליו"ר בנק החקלאות לישראל, תפקיד בו החזיק עד שנת 1971. במסגרת האוניברסיטה העברית בירושלים היה הלפרין פרופסור בפקולטה לחקלאות, עמד בראש החוג לכלכלה חקלאית, ובשנים 1963–1964 היה דקאן הפקולטה.

הלפרין היה פעיל מאוד בחינוך חקלאי. הוא הקים את מדרשת רופין בשנת 1949, והיה הכוח המניע מאחורי האנציקלופדיה לחקלאות.

בשנת 1973 הוענק להלפרין פרס ישראל לחקלאות. זמן קצר לאחר מכן הוא נפטר.

מנישואיו הראשונים היה הלפרין אב לבן שנהרג במלחמת העצמאות. לימים נישא לחברת הכנסת בבה אידלסון.

## ספר לזכרו
* **מחקרים בכלכלה חקלאית: קובץ מאמרים לזכרו של פרופסור חיים הלפרין** / כינס וערך יאיר מונדלק. רחובות: המרכז למחקר בכלכלה חקלאית, תשל"ו 1975.

## מפרסומיו
* **התחוקה החקלאית בארץ ישראל**, 1944.
* , הרצאה בוועידה החקלאית השישית, 1945
* **תמורות בחקלאות ישראל**, 1955. זכה בפרס רופין.
*

**מכּתביו**:
* 
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אגרונומים ביישוב
קטגוריה:אגרונומים ישראלים
קטגוריה:מנכ"לי משרד החקלאות
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: חקלאות, מזון וסביבה
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לחקלאות
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לשנת 1973
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:ישראלים ילידי אוקראינה
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:בני זוג של חברי הכנסת
קטגוריה:אבות שכולים: חללי צה"ל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1895
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1973
פאתון

ממוזער|250px|נפילתו של פאתון, ג'ונתן ליס
**פאתון** (מיוונית: Φαέθων "זורח/נוצץ") הוא דמות במיתולוגיה היוונית, בנו של הליוס (פבוס, "הזורח") או של קְלִימֶנוֹס, ואמו הייתה מרופה, ובגרסאות אחרות קלימנה.

ביוחסין מאוחר יותר נודע כי אאוס הולידה לקפלוס בן בשם פאתון, אך אפרודיטה חטפה אותו בילדותו כדי שישמש לה כשומר לילה במקדשיה הקדושים. המינואנים העניקו לו את השם אדיימוס הכוונה בשם הייתה לכוכב הערב או כוכב הבוקר.
## דמותו
בגרסת המיתוס כפי שמסופרת בידי אובידיוס ביצירתו מטמורפוזות, פאתון התרברב בפני חבריו בכך שאל-השמש הוא אביו. אחד מחבריו, שעל פי שמועה היה בנו של זאוס, סירב להאמין לו וטען כי אמו שיקרה לו. מסיבה זו החליט פאתון ללכת ולהיפגש עם אביו הליוס. בהיפגשם הליוס נשבע בנהר סטיקס כי יעניק לפאתון כל שירצה כאות הוכחה לכך שהוא אכן בנו. פאתון רצה לרכוב במרכבתו (הרי היא השמש) במשך יום.

אף על פי שניסה אביו לשכנעו לחזור בעצמו, משום שמעשה זה סופו מוות, פאתון גילה קשות עורף. כשהגיע היום, פאתון נלחץ ואיבד את השליטה על הסוסים האכזריים שמשכו את המרכבה. תחילה היא סטתה יותר מדי לגובה עד שהאדמה קפאה. אחר כך היא שקעה קרוב מדי לארץ עד שהצמחייה יובשה ונחרכה. מבלי להתכוון הפך את רוב אפריקה למדבר; חרך את עורם של תושבי אתיופיה עד שהפך שחור. בסופו של דבר, זאוס נאלץ להתערב בכך שהשליך ברק על המרכבה כדי לעצור אותה ופאתון צלל אל תוך נהר ארידנוס. אחיותיו ההליאדות התאבלו במשך זמן כה רב שבסופו של דבר הפכו לעצי צפצפה שהזילו דמעות ענבר נוצצות.

## גלריה

The Fall of Phaeton-Bode Museum.jpg|תבליט נפילתו של פאתון, מאת סימון מוסקה מהמאה ה-16 במוזיאון בודה
קובץ:Peter Paul Rubens - The Fall of Phaeton (National Gallery of Art).jpg| נפילתו של פאתון מאת פטר פאול רובנס בגלריה הלאומית לאמנות בוושינגטון די. סי.


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:דמויות מהמיתולוגיה היוונית
קגאלמה מוטלנטה

**קגאלמה מוטלנטה** (באנגלית: **Petrus Kgalema Motlanthe**; נולד ב-19 ביולי 1949) כיהן כנשיא דרום אפריקה וכסגנו של הנשיא ג'ייקוב זומה.

## ביוגרפיה
מוטלנטה נולד בפרברי העיר יוהנסבורג וגדל בסווטו. בשנות ה-20 לחייו עבד עבור עיריית יוהנסבורג וגויס על ידי "חנית האומה" (Umkhonto we Sizwe), הזרוע הצבאית של תנועת הקונגרס הלאומי האפריקני. מוטלנטה עסק במעשי חבלה ובהברחות פעילים דרך הגבול עם סווזילנד. ב-1976 הוא נעצר על ידי משטר האפרטהייד. לאחר 11 חודשים במעצר, נשלח למאסר בכלא ברובן איילנד למשך 10 שנים. לאחר שחרורו בלט מוטלנטה כמנהיג איגוד עובדים, ועמד בראש ארגון הכורים הלאומי משנת 1992.

בין השנים 1997 ו-2007 שימש כמזכ"ל מפלגת הקונגרס הלאומי האפריקאי עד שנבחר בדצמבר לסגנו של נשיא המפלגה, ג'ייקוב זומה. במאי 2008 נכנס מוטלנטה לפרלמנט של דרום אפריקה, וביולי מונה לשר בלי תיק, חבר בקבינט של תאבו מבקי. לאחר התפטרותו של מבקי בספטמבר 2008, נבחר מוטלנטה לנשיא המכהן בפועל. מינויו נועד לאפשר העברת שלטון שקטה לזומה, לאחר הבחירות הכלליות שנקבעו לאפריל 2009. לאחר היבחרו של זומה מונה מוטלנטה לתפקיד סגן הנשיא וכיהן בתפקיד עד פרישתו במאי 2014.

## חיים אישיים
מוטלנטה נשוי בשנית ואב לשלושה ילדים מרעייתו הראשונה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מתנגדי האפרטהייד
קטגוריה:נשיאי דרום אפריקה
קטגוריה:סגני נשיאי דרום אפריקה
קטגוריה:דרום אפריקאים שנולדו ב-1949
רמת חיים

**רמת חיים** הוא מונח אשר מתייחס לרמת הרווחה הכלכלית של אנשים בודדים או אוכלוסייה שלמה, הנמדדת באיכות ובכמות הסחורות והשירותים אותם הם יכולים להרשות לעצמם.

רמת החיים מורכבת מסדרה של מדדים מתחומים שונים: הכנסה לנפש (בהתאם לאינפלציה), תוצר מקומי גולמי (תמ"ג), נגישות לסחורה מסוימת, הזמינות של שירותים רפואיים ואיכותם, תוחלת החיים, צריכת המזון, תנאי הדיור בנוסף למדדים רבים אחרים.

אף על פי כן, יכולות להיות בעיות בשימוש במדדים מספריים לשם השוואה של רמת החיים. לדוגמה, במדינות בהן ישנם פערי הכנסה, כמות קטנה יחסית של אנשים עשירים מן המעמד העליון ביחס לכמות גדולה של אנשים עניים מן המעמד התחתון, רמת ההכנסה הממוצעת תהיה גבוהה יחסית אף על פי שרוב האוכלוסייה בעלת רמת חיים נמוכה מרמת ההכנסה הממוצעת. לשם כך, משתמשים במדדים חציוניים המסייעים למנוע הטיות אלו. לדוגמה: במקום לחשב את השכר הממוצע במשק על ידי חלוקת כל השכר הכללי למספר האנשים המשתכרים, משתמשים במדד שכר חציוני המגלם רמת שכר אשר מחצית מהעובדים משתכרים יותר ממנה ומחציתם פחות ממנה.

הגורמים להבדלים ברמת החיים בין מדינות העולם הם הבדלים בין המינים לדוגמה, במדינות תת-מפותחות נשים לא זקוקות להשכלה, מה שמוריד את רמת החיים. בנוסף תוחלת החיים במדינות פחות מפותחות ירודה בשל המחסור בתרופות, רופאים והתברואה נמוכה. נוסף על כך הנגישות למי שתייה נקיים לוקה בחסר במדינות פחות מפותחות ועל כן רמת החיים פחותה. גם רמת המינוע משפיעה על רמת החיים שכן במדינות פחות מפותחות רמת המינוע קטנה.

אחת הדרכים להעלאת רמת החיים היא על ידי רכישת השכלה, אשר מאפשרת השתלבות בשוק העבודה ופיתוח קריירה.

### תוחלת החיים
אחד מהמדדים לרמת חיים הוא מצב בריאותי בכלל ותוחלת חיים בפרט. לאורך ההיסטוריה תוחלת חיים מאז שניתן להעריכה (על פי הממצאים הארכאולוגיים, רישומי שכר וכדומה) נשארה ללא שינויים גדולים עד המאה ה-19 אז התחילה לגדול.

## ראו גם
* רמת החיים בישראל
* שכר ריאלי
* מדד הפיתוח האנושי
* רווחה
* תוצר מקומי גולמי
* מדד המחירים לצרכן
* מדד ג'יני
* יוקר המחיה
* תודעה מעמדית
* הזכות לרמת חיים נאותה

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כלכלה
קטגוריה:רווחה
טימותי ספול

[ממוזער|שמאל|טימותי ספול ב[פסטיבל טורונטו 2016]]
**טימותי לאונרד ספול** (באנגלית: **Timothy Leonard Spall**; נולד ב-27 בפברואר 1957) הוא שחקן קולנוע, תיאטרון וטלוויזיה בריטי, המוכר בעיקר בזכות תפקידי האופי שגילם.

## ביוגרפיה
טימותי ספול נולד בבאטרסי שבלונדון, השלישי במשפחה של ארבעה בנים. אביו, ג'ו, עבד בדואר ואמו, סילביה, הייתה ספרית. את הכשרתו המקצועית רכש ב-National Youth Theatre ואחר כך ב-האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA), שם זכה בפרס כשחקן המבטיח של השנה. אחיו מתיו הוא מנהל חברת משחקי המחשב "Morpheme".

ספול זכה להכרה בבריטניה בסדרה הדרמה-קומית Auf Wiedersehen, Pet בתפקיד בארי טיילור. הוא שיחק בסרטים "טופסי טרווי" ו"סודות ושקרים" של מייק לי, "רוק סטאר", "הסמוראי האחרון", ובסרט "סדרה של צרות". להכרה בינלאומית זכה כשגילם את פיטר פטיגרו (זנב תולע) בסדרת סרטי הארי פוטר "הארי פוטר והאסיר מאזקבאן", "הארי פוטר וגביע האש", "הארי פוטר והנסיך חצוי-הדם", וב"הארי פוטר ואוצרות המוות".

ב-2005 כיכב בסרט פיירפוינט בתפקיד התליין אלברט פיירפוינט. ב-2006 הופיע במשחק המחשב Grand Theft Auto: Vice City Stories בסדרת המשחקים Grand Theft Auto, בו דיבב את בארי מיקלתווייט, האמרגן של פיל קולינס. ב-2007 כיכב בדמותו של נתניאל בסרט מכושפת מבית היוצר של דיסני, וגילם את דמותו של בידל במפורד בהפקה של טים ברטון לסוויני טוד. עוד ב-2007 כיכב בסדרת הטלוויזיה "אוליבר טוויסט" בתפקיד פייגין.

ב-31 בדצמבר 1999 הוענק לו התואר OBE קצין מסדר האימפריה הבריטית.

ספול נשוי ואב לשלושה ילדים, מרסדס (נולדה ב-1985), פסקאל (נולד ב-1976) ורייף (Rafe) (נולד ב-1983) שגם הוא שחקן. הוא חי בפורסט היל פרוור בדרום-מזרח לונדון. ב-1996 אובחנה אצלו מחלת לוקמיה מיאלואידית חריפה שממנה החלים.

בשנת 2014 זכה ספול בפרס השחקן הטוב ביותר במסגרת פסטיבל קאן על הופעתו בתור הצייר ויליאם טרנר בדרמה של מייק לי "מר טרנר".

בשנת 2016 יצא הסרט "הכחשה", בו גילם ספול את דמותו של ההיסטוריון הבריטי מכחיש השואה דייוויד אירווינג.

## פילמוגרפיה

## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה בריטים
קטגוריה:קצינים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:שחקני תיאטרון בריטים
קטגוריה:חברי הלהקה השייקספירית המלכותית
קטגוריה:בוגרי האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1957
רמת כורזים

[250px|ממוזער|שמאל| ואדי נחל מחניים המהווה את הגבול הצפוני של רמת כורזים, מבט לכיוון צפון. האזור ליד [חורבת ירדה]]
[250px|ממוזער|שמאל|נחל כורזים ליד האתר הארכאולוגי [כורזים]]
**רמת כורזים** (קרויה גם ** חבל כורזים**) היא רמה בזלתית במזרח הגליל, המפרידה בין עמק החולה לארץ כינרות. הרמה גובלת בנחל מחניים מצפון, בערוץ הירדן ההררי ממזרח, בחוף הצפון-מערבי של הכנרת מדרום, ובמורדות הרי צפת וערוץ נחל כינרות ממערב. אורכה מצפון לדרום כ-12 קילומטרים, ורוחבה ממזרח למערב 7–8 קילומטרים. הרמה היא מבותרת ושטחה הוא כ-135 קמ"ר.

## גאוגרפיה וגאולוגיה
רמת כורזים נוצרה מהתרוממות טקטונית בקרקעית השבר הסורי-אפריקני, שכוסתה בזלת בתקופת הפליסטוקן, תהליך שגרם לחסימת זרימת הירדן אל הכנרת ולהיווצרותם של אגם החולה ועמק החולה. הרמה מתרוממת מדרומו של עמק החולה לגובה ממוצע של כ-300 מטרים מעל פני הים. צורתה גבעות מתונות, שפסגתן בחלקה המערבי, במחנה פילון מדרום לראש פינה, בגובה 409 מטרים מעל פני הים, ובתל נס שממזרח לו, בגובה 381 מטרים. מדרונותיה הדרומיים לעבר הכנרת תלולים יותר, ומתנקזים בכמה נחלי אכזב, שהגדול בהם הוא נחל כורזים. בשטח הרמה מספר מעיינות שספיקתם נמוכה. היא מכוסה ברובה צמחייה עשבונית, עם עצי שיזף מצוי הפזורים בה.

## ארכאולוגיה
רמת כורזים הייתה מיושבת במשך רוב תולדותיה. בשנות ה-90 של המאה ה-20 בוצע לראשונה סקר ארכאולוגי מתל חצור ועד הכנרת. בראשית שנות ה-2000 בוצע סקר נוסף. בסקרים נמצאו שרידים של למעלה מ-100 יישובים קדומים שהתקיימו בה לאורך התקופות. הרמה היוותה ארץ מעבר מובהקת, נמצאו בה גם שרידי רגמים ודולמנים, שרידי מכלאות ומעגלי אבנים המעידים על מרעה צאן ובקר ועל מאפיין נוודי.

בשטחה של רמת כורזים מספר אתרים ארכאולוגיים, בהם הגן הלאומי תל חצור, כורזים, חורבת ירדה וחאן ג'וב יוסף, ח'רבת טובא ועוד. בשלוחותיה הדרום-מערביות נמצא הר נחום, שבו על פי המסורת הנוצרית נשא ישו את הדרשה על ההר. כיום יש במקום מנזר וכנסייה.

אחד האתרים הפרהיסטוריים החשובים ברמה הוא האתר הפרהיסטורי גשר בנות יעקב.

## יישובים ברמה
ברמת כורזים מצויים היישובים אליפלט, אלמגור, אמנון, גדות, טובא-זנגרייה, כורזים, כפר הנשיא, כרכום, מחניים, משמר הירדן ועמיעד, וכן חוות הנופש ורד הגליל. מבחינת שיוכם המוניציפלי היישובים מפוצלים בין המועצות האזוריות הגליל העליון, מבואות החרמון ועמק הירדן. טובא-זנגרייה היא מועצה מקומית.

## ראו גם

* תעלת ההטייה

## לקריאה נוספת
* 
* יוסי סטפנסקי, "בין אילת לכנרת: הסקר הארכאולוגי ברמת כורזים ובצפון הכנרת", **[[קדמוניות]]**, חוברת מ"ז 148 תשע"ה 2014, עמ' 102–109

## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:הגליל
קטגוריה:ארץ ישראל: אזורים
ביורן סטריד

**ביורן אובה אינגמר "ספיד" סטריד** (בשוודית: **Björn Ove Ingemar "Speed" Strid**; נהגה: "**בְּיֶירְן**"; נולד ב-10 בספטמבר 1978) הוא סולן בלהקת הדת' מטאל השוודית סוילוורק. בנוסף הוא לוקח חלק בלהקות קולדסיד (Coldseed), דיסארמוניה מונדי (Disarmonia Mundi) וטרור 2000 (Terror 2000).

סטריד גדל בשוודיה וקיבל מסטודנטים את שם החיבה "ספיד", כתוצאה מהמנגינה המהירה שאותה חשב כמהנה. הוא הקים את סוילוורק ב-1995 תחת השם "אינפרנל בריד". ב-1996 שונה שם הלהקה לזה הנוכחי כאשר הלהקה קיבלה צורה וסגנון. רוב המילים של השירים נכתבו על ידי סטריד.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:זמרים שוודים
קטגוריה:שוודים שנולדו ב-1978
קרן שלמה

**קרן שלמה** (נולדה ב-14 בינואר 1988, בתל אביב) היא טניסאית עבר ישראלית ומאמנת, בשיאה דורגה במקום 359 בעולם בדירוג ה-WTA, ובמקום הרביעי מבין הישראליות.

## קריירה מקצועית
שלמה החלה את דרכה בטניס בגיל 10. מאזן המשחקים שלה בסבב הבוגרות עומד נכון ל-16 במאי 2011 על 125 ניצחונות ו-125 הפסדים ביחידות ו-85 ניצחונות ו-105 הפסדים בזוגות.

ההופעה הראשונה של שלמה בגביע הפדרציה הייתה בפברואר 2010, אז היא הפסידה לדיה אבטימובה הבולגריה במסגרת משחקי הבית האירופאי-אפריקני מספר 1. המאזן של שלמה בגביע הפדרציה עומד על ארבעה הפסדים (שניים במשחקי יחידות ושניים במשחקי זוגות).

## כמאמנת
שלמה מאמנת את הספורטאי הפאראלימפיי גיא ששון לקראת המשחקים הפאראלימפיים פריז (2024).

## הישגים בולטים
הישגי השיא של שלמה עד כה היו שלוש זכיות בטורנירים מסבב ה-ITF על סך 10,000 דולרים והגעה לחצי גמר בטורניר ITF על סך 25,000 דולרים. הזכיות התרחשו בתל אביב בנובמבר 2009 ובהיידראבאד ובניו דלהי במאי 2011. חצי הגמר היה בלאגוס באוקטובר 2009. כמו כן זכתה שלמה בארבעה תוארי זוגות בסבב ה-ITF. שניים מהטורנירים התקיימו ברעננה, השלישי התקיים בתל אביב והרביעי במיטילנה. ארבעת הטורנירים היו על סך 10,000 דולרים.

### יחידות
### זכיות (3)

### זוגות
#### זכיות (4)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:טניסאיות ישראליות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1988
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1988
יהודה אמיר

**יהודה אמיר** (קופה; 1926 – 5 באפריל 1996) היה פסיכולוג ישראלי, חתן פרס ישראל לחקר הפסיכולוגיה.

## ביוגרפיה
אמיר נולד בווינה שבאוסטריה. בשנת 1938 אחרי האנשלוס עלה עם משפחתו לארץ ישראל. למד בבית ספר מקצועי ובשנת 1944 התגייס לפלמ"ח. שירת בגדוד השלישי פלוגה ג' והשתתף בקרבות מלחמת העצמאות. בתפקידו האחרון היה מפקד פלוגה.  בתום המלחמה החל לימודי חינוך ופסיכולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1952 סיים אמיר את לימודי התואר הראשון והמשיך בלימודיו בארצות הברית, כמוסמך בפסיכולוגיה קלינית בישיבה יוניברסיטי (1955/56) ובעל דוקטורט בפסיכולוגיה חברתית מאוניברסיטת ניו יורק (1958/59). משנת 1956 עבד אמיר כעוזר מחקר באוניברסיטה ובתום הסמכתו שב לישראל.

בשנים 1960–1965 פיקד אמיר על היחידה לפסיכולוגיה צבאית בצה"ל. במקביל הוא הצטרף ב-1960 לסגל המחלקה לפסיכולוגיה של אוניברסיטת בר-אילן ובאוגוסט 1964 מונה למרצה לפסיכולוגיה באוניברסיטה. בשנת 1967 הוא פרסם תוצאות מחקר שהראה עדיפות בהשכלה ובהתנדבות ליחידות מובחרות אצל בני קיבוצים. מחקרו לא קבע את הגורמים לעדיפות זו. עבודתו האקדמית הוקדשה בעיקרה לקידום יחסים בין-אישיים ובמהלך שנות עבודתו נוסדו על ידו באוניברסיטה שני מכוני מחקר, האחד לקידום שילוב חברתי בבתי ספר והשני לחקר דעות קדומות (מכון וינסטון). במכון וינסטון הושם דגש על חקר קליטת מהגרים ודו קיום בין בני דתות ותרבויות שונות, ובעקבות הקמת המכון מונה אמיר לראש הקתדרה על שם תומאס בראדלי לחקר שילוב חברתי בישראל.

אמיר שימש נציג האגודה הפסיכולוגית הישראלית באיגוד הבינלאומי של מדעי הפסיכולוגיה (IUPS) והיה חבר הנהלה בהתאחדות הבינלאומית לפסיכולוגיה אנליטית (IAAP). הוא נבחר לעמוד בראש ארבעה כנסים בינלאומיים מטעם ארגוני מחקר שונים ובישראל היה חבר בוועדות ציבוריות רבות, בהן כיו"ר הוועדה הציבורית לרפורמה בחינוך (1978–1979). כמו כן הוא ישב במערכות כתבי עת מדעיים דוגמת מגמות, "Journal of Croos-Cultural Psychology" ו- "International Journal of Intercultural Relations". 

מחקריו פורסמו לאורך השנים ביותר מ-100 מאמרים וספרים והביאו לשינוי תפיסתי בחינוך. במאמר משנת 1969 הציג אמיר את השפעת הרקע התרבותי על מפגשים בין יחידים ומידת הקונפליקט המצויה במפגשים אלו כתוצאה מרקע זה. בעקבות מאמר זה פותחו ברחבי העולם תוכניות לימוד לקידום דו-קיום וסובלנות. במחקר אחר שערך ב-1987 הודגם על ידו שמרבית התובנות בתחום הפסיכולוגיה החברתית פותחו על ידי חוקרים אמריקנים, כך שנוצר ידע בינלאומי שמושפע באופן כמעט בלעדי מהתרבות והאקדמיה האמריקניות. במסגרת מחקרו פותחו תוכניות לימוד חדשות בפסיכולוגיה חברתית שהותאמו לרקע החברתי בישראל.

בשנת 1995 הוענק לאמיר פרס ישראל לחקר הפסיכולוגיה.

היה מתומכי השימוש במבחנים פסיכומטריים למיון תלמידים במערכת החינוך, בניגוד לעמדת משרד החינוך שביטל את השימוש במבחנים באמצע שנות השמונים של המאה ה-20.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי אוסטריה
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי ישיבה יוניברסיטי
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:פסיכולוגים ישראלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בר-אילן: פסיכולוגיה
קטגוריה:נשיאי האגודה הישראלית לחקר יחסי עבודה
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לחקר הפסיכולוגיה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1926
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1996
הים הפנימי סטו

שמאל|ממוזער|250px|מבט על הים הפנימי סטו מהאי מִיאָגִ'ימָה
**הים הפנימי סֵטוֹ** (ביפנית: **瀬戸内海**, סֵטוֹ נָאיקָאי) הוא גוף מים המפריד בין האיים הונשו, שיקוקו וקיושו, שלושת האיים המרכזיים של יפן. מימיו משתרעים על פני 400 קילומטרים מאוסאקה עד קיטאקיושו וכוללים כ-3000 איים, שרבים מהם מיושבים.

קטע ים זה משמש כנתיב שיט בינלאומי בין האוקיינוס השקט לים היפני. מבחינה היסטורית הים הפנימי ממשיך להיות נתיב משלוח חיוני והוא מכוסה על ידי רשת מעבורות נרחבת, מכיוון שרבים מהאיים קשורים זה לזה באמצעות מעבורות מקומיות קטנות. את הים חוצים גם שלוש סדרות גשרים עיקריות המחברות בין הונשו לשיקוקו: קאידו שימאנאמי בין הירושימה לאהימה, גשר סטו אוהאשי בין אוקייאמה לקגאווה והגשרים אקאשי קאיקיו ונארוטו אוהאשי בין טוקושימה להוגו. לחופיו נמצאות ערים רבות, בהן הירושימה. חופי הים מהווים אחד מאתרי התיירות המרכזיים ביפן בזכות אקלים נעים, מיעוט משקעים, טמפרטורת מים יציבה ותופעת "הגאות האדומה" הנגרמת על ידי עליה בריכוזי פיטופלנקטון במים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

סטו
קטגוריה:מחוז הירושימה: גאוגרפיה
קטגוריה:מחוז היוגו: גאוגרפיה
חומצה גאלית

**חומצה גאלית** היא חומצה אורגנית המצויה באופן טבעי בעפצים, תה, קליפת אלון ובצמחים אחרים. החומצה עשויה להיות במצב חופשי או קשורה לטאנין. הנוסחה המולקולרית C6H2(OH)3COOH כלומר חומצה בנזואית ש3 קבוצות הידקרוקסיל (OH) קשורות לטבעת הבנזנית.

בחומצה גאלית משתמשים בתעשיית התרופות. הקומפלקס של חומצה גאלית וברזל דו ערכי הוא חומר צבע שחור- סגול. בדרך הייצור המסורתית של דיו בושלו עפצים כדי לשחרר את החומצה ותערובת החומר עם "קנקתום" כלומר ברזל סולפט FeSO4 (ויטריול) וגומי ערבי יצרה את הדיו.

## קישורים חיצוניים

* MSDS, (גיליון בטיחות חומרים) של חומצה גאלית (אנגלית)
* 
* 

גאלית, חומצה
קטגוריה:סרטן
מרחב היפרבולי

בטופולוגיה, **מרחב היפרבולי** הוא מרחב גאודזי הדומה, במובן מסוים, למודל הדיסק של הגאומטריה ההיפרבולית. בגאומטריה של מרחבים כאלה חלה בדרך כלל הגרסה ההיפרבולית של אקסיומת המקבילים - דרך כל נקודה שמחוץ לישר עוברים אינסוף ישרים מקבילים. 

שמאל|ממוזער|250px|משולש גאודזי במודל הדיסק של הגאומטריה ההיפרבולית
מרחב הוא היפרבולי אם קיים \ 0\leq\delta כך שכל המשולשים הגאודזיים במרחב הם "\delta-דקים", כלומר, כל נקודה שעל אחת הצלעות של משולש גאודזי נמצאת במרחק \ \delta לכל היותר משתי הצלעות האחרות. יש הגדרות שקולות רבות, שלכולן אותו תוכן: הפנים של משולשים במרחב היפרבולי אינו יכול להתרחק מן הצלעות. כדוגמה קיצונית, עץ הוא מרחב היפרבולי, משום שכל המשולשים בו הם 0-דקים.

כל מרחב גאודזי חסום הוא היפרבולי, ולכן התכונה נעשית מעניינת רק במרחבים שאינם חסומים. מרחבי <math>\ \mbox{CAT}(k)</math> עם k\ [0,\infty) במרחב מטרי נקרא **קרן**. שתי קרניים \ \gamma_1,\gamma_2 : [0,\infty) \rightarrow X הן "אסימפטוטיות זו לזו", אם המרחק \ d(\gamma_1(t),\gamma_2(t)) חסום. זהו יחס שקילות על מרחב הקרניים. המרחב של מחלקות השקילות הוא ה**שפה** של המרחב. לדוגמה, הקרניים במישור האוקלידי הן קרניים ישרות (במובן הגאומטרי, הרגיל, של המלה), ושתי קרניים אסימפטוטיות זו לזו אם ורק אם הן מצביעות לאותו כיוון. לכן, השפה של המישור היא אוסף הכיוונים של קרניים - "המעגל באינסוף".

אם מוסיפים למרחב היפרבולי את השפה שלו, מתקבל מרחב טופולוגי מטריזבילי וקומפקטי, שהמרחב המקורי (עם הטופולוגיה המטרית שלו) מהווה תת-מרחב פתוח וצפוף שלו. במילים אחרות, הטופולוגיה של מרחב היפרבולי (גם אם לא המטריקה עצמה), ניתנת לשיכון טבעי במרחב מטרי קומפקטי. בפרט, יש לה קומפקטיפיקציה.

כל קוואזי-איזומטריה של מרחבים היפרבוליים משרה הומיאומורפיזם של השפות; מכאן שהטופולוגיה של השפה היא שמורה קוואזי-איזומטרית של מרחבים היפרבוליים.

## ראו גם

* מרחב (CAT(k
* חבורה היפרבולית

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:מרחבים מטריים
סקאניה

[ממוזער|שמאל|250px|[משאית סקאניה R470]]
[ממוזער|250px|[משאית סקניה R440]]
**סקאניה** (בשוודית: **Scania AB**) היא חברה שוודית המייצרת משאיות כבדות, אוטובוסים ומנועי דיזל. קבוצת פולקסווגן רכשה 68.6% ממניות החברה ובכך, הפכה את סקאניה לחברה-בת שלה.

## היסטוריה
החברה הוקמה בשנת 1900 בעיר מאלמה בדרום שוודיה ונקראה על שם החבל הדרומי ביותר בשוודיה.

בשנת 1911, התמזגה סקאניה עם חברת "ואביס". לאחר מלחמת העולם השנייה החלה לייבא רכבי "פולקסווגן" לשוודיה תחת השם "סוונסקה פולקסווגן".

בשנת 1969 התמזגה חברת סקאניה-ואביס עם סאאב עד שנת 1995. סאאב המשיכה לייצר כלי רכב פרטיים, מסחריים ומשאיות וסקאניה המשיכה לייצר משאיות ואוטובוסים כבדים.

סקאניה היא החברה השלישית בעולם ביצור אוטובוסים ומשאיות כבדות אזרחיות וצבאיות כאשר היא מוכרת אותם ל 70 מדינות כולל ישראל ומפעלים במדינות רבות ברחבי העולם: ארגנטינה, ארצות הברית, בוצוואנה, ברזיל, הולנד, טנזניה, זימבבואה, קוריאה ורוסיה.

## מחזיקי המניות
שתי מחזיקות המניות בסקאניה הן:
* פולקסווגן אשר מחזיקה בפלח הגדול של סקאניה, 68.8%
* מאן מחזיקה 17.01%, כאשר משנת 2007, פולקסווגן מחזיקה ב-29.9% מחברת מאן.

## מדגמי משאיות "סקאניה"

* סקאניה-ואביס L10/L40/L51 - סדרת משאיות בינוניות וכבדות אשר יוצרו בין השנים 1959–1944
* סקאניה-ואביס L75 - סדרת משאיות כבדות אשר יוצרו בין השנים 1958–1963
* סקאניה-ואביס L55/L56/L66 - סדרת משאיות בינוניות וכבדות אשר יוצרו בין השנים 1968–1959
* סקאניה סדרה 0 - סדרת משאיות כבדות אשר יוצרו בין השנים 1968–1974
* סקאניה סדרה 1 - סדרת משאיות כבדות אשר יוצרו בין השנים 1974–1981
* סקאניה סדרה 2 - סדרת משאיות כבדות אשר יוצרו בין השנים 1980–1989
* סקאניה סדרה 3 - סדרת משאיות כבדות אשר יוצרו בין השנים 1987–1998
* סקאניה סדרה 4 - סדרת משאיות כבדות אשר יוצרו בין השנים 1995–2007
* סקאניה סדרה P - סדרת משאיות בינוניות וכבדות שהושקה ב-2004
* סקאניה סדרה G - סדרת משאיות כבדות לנסיעות ארוכות בתצורה אחודה או סמי-טריילר שהושקה ב-2007
* סקאניה סדרה R - סדרת משאיות כבדות לנסיעות ארוכות בתצורה אחודה או סמי-טריילר שהושקה ב-2004 וזכתה בפרס משאית השנה ב-2005 ו-2010. המשאית הכבדה ביותר בסדרה זו היא הסקאניה R730 עם מנוע V8 בנפח 16.4 ליטר שמפיק 730 כוח סוס מטרי ששקול ל- ומומנט של 3,500 ניוטון-מטר.
* סקאניה סדרה S - סדרת משאיות כבדות עם קבינה גבוהה שהושקה ב-2016
* סקאניה סדרה L - סדרת משאיות בינוניות שהושקה ב-2017, בעלות קבינה נמוכה ונועדו למסעות קצרים והפצה עירונית.

## שלדות "סקאניה"
* שלדה "סקאניה" סדרה "Scania 4-series"  הורכבה בדגם אוטובוס דו-קומתי סקאניה אומנידקא אשר יוצר על ידי "East Lancashire Coachbuilders", אשר בשנת 2007 נרכשה על ידי "Darwen Group" ומ-12 במרץ 2008 היה קרוי "Optare"  (חברת בת של "Ashok Leyland" .
* שלדת דגם "Scania N series"  הורכבה בדגם אוטובוס דו-קומתי אופטר אולימפוס


File:Scania R450 truck - 2020-01-31 IZE-096.jpg|משאית סקאניה R450 בישראל.
קובץ:Scaniar500.JPG|סקאניה R500


## לקריאה נוספת
*  ההיסטוריה של סקאניה (The history of Scania)

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר סקאניה
* מוזיאון סקאניה

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:יצרני רכב שוודיים
קטגוריה:קבוצת פולקסווגן
קטגוריה:מכוניות שוודיות
קטגוריה:סקאניה
משה פריבס

**משה פריבס** (3 בינואר 1914 – מרץ 1998) היה רופא ומחנך ישראלי. הנשיא הראשון של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב (1973–1975).

## ביוגרפיה

משה פריבס נולד בוורשה, פולין, בן בכור למשפחה מיוחסת שהיוותה השראה לספרו של יצחק בשביס-זינגר "משפחת מושקאט". הוא למד רפואה במשך שנתיים בצרפת וסיים את לימודיו בבית הספר לרפואה באוניברסיטת ורשה ב-1939. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ופלישת הגרמנים לפולין, גויס לצבא הפולני כרופא-קצין, ולאחר שבחר ליפול בשבי הרוסים ולא בשבי הגרמני, נשלח למחנה עבודה בסיביר אליו נשלחו מאוחר יותר גם אשתו ומשפחתה. הוריו, אחיו ואחותו נספו ב. לאחר המלחמה היגר לצרפת ושימש במשך חמש שנים מנהל ארגון הבריאות היהודי OSE בפריז. בשנת 1962 הוענק לו אות אביר לגיון הכבוד הצרפתי.

בשנת 1951 עלה לישראל, הצטרף לסגל האוניברסיטה העברית בירושלים ונמנה עם מקימי בית הספר לרפואה בו שימש דקאן משנה וראש המחלקה לחינוך רפואי. ב-1966 מונה לחבר בוועדה לאנרגיה אטומית. באוקטובר 1968 נתמנה לסגן נשיא האוניברסיטה. עם הקמת אוניברסיטת בן-גוריון בנגב כיהן כנשיאה הראשון. בשנת 1973 הגשים את חזונו להקים בית ספר לרפואה, שבו שולבו לימודי הרפואה לצד טיפול במרפאות קהילתיות בכל שלבי הלימוד. הוא היה הדקאן הראשון של בית הספר לרפואה בנגב. בראשית 1975 התפטר מנשיאות האוניברסיטה כדי להתרכז בתפקידיו בתחום הרפואה.

בשנת 1990 הוענק לו פרס ישראל במדעי החיים. לאחר שפרש מעבודתו בבאר שבע שב לירושלים ושימש עד מותו עורך כתב העת הרפואי באנגלית Israel Journal of Medical Sciences. כמו כן היה חבר הנהלת המועצה הלאומית למחקר וחבר בארגון הבריאות העולמי (WHO).

פרופ' פריבס פרסם את האוטוביוגרפיה שלו "אסיר תקווה" באנגלית ב-1996. ספר שמאוחר יותר תורגם לעברית, לספרדית ולרוסית.

נפטר בז' אדר תשנ"ח ונטמן בהר המנוחות. היה נשוי לרופאת שיניים איזה פריבס שנפטרה בשנת 1965.

## קישורים חיצוניים

* הכנס הארצי בחינוך רפואי לזכר פרופ' משה פריבס, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ורשה: אישים
קטגוריה:יהודים בשואה: פולין
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ורשה
קטגוריה:יהודים בשואה: ברית המועצות
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:רופאים יהודים
קטגוריה:רופאים ישראלים
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: רפואה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בן-גוריון בנגב: מדעי הבריאות
קטגוריה:נשיאי אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
קטגוריה:זוכי פרס ישראל למדעי החיים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ניצולי השואה: פולין
קטגוריה:יהודים בצבא הפולני
קטגוריה:פולנים שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:זוכי פרס בן-גוריון
קטגוריה:אזרחי כבוד של באר שבע
קטגוריה:חברי הוועדה לאנרגיה אטומית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1914
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1998
מונטפליין

**מונטפליין** (בהולנדית: **Muntplein** - "כיכר המטבעה") היא כיכר במרכז אמסטרדם שבהולנד. הכיכר היא מבנה של גשר רחב (הרחב בגשרי אמסטרדם) על תעלת הסינגל בשפך התעלה לנהר האמסטל. 

כל גשרי אמסטרדם ממוספרים, והגשר שעליו כיכר המטבעה נושא את מספר 1.
## היסטוריה
בכיכר קרויה על שם המונטורן - מגדל המטבעה העומד בכיכר, ואשר היה אחד משני מגדלים אשר חלשו על שער העיר בימי הביניים. במהלך המאה ה-17 שימש מבנה המשמר הסמוך למגדל כמטבעה, ומכאן שמו של המגדל, ושמה של הכיכר החל משנת 1917. קודם לשנת 1877 נודעה הכיכר בשם שאפנפליין (**Schapenplein** - "כיכר הכבשים") ובין השנים 1877 - 1917 נודעה הכיכר בשם סופִיָפליין (**Sophiaplein** - "כיכר סופיה") על שם המלכה סופי מורטמברג, רעייתו הראשונה של המלך ויליאם השלישי, מלך הולנד. 

הכיכר מהווה צומת ראשי שבו נפגשים שישה רחובות ובהם רחוב הקניות קלוורסטראט ורחוב רוקין. בקצה המזרחי של הכיכר נמצא הבלומנמארקט - שוק הפרחים הצף על תעלת הסינחל.

המבנה בפינת הרחובות קלווסטראט ורוקין תוכנן על ידי האדריכל ההולנדי הנדריק פטרוס ברלאחה.

## גלריה

Muntplein (Amsterdam).JPG|מבט על מונטפליין מכיוון רחוב הקניות קלוורסטראט 
1314-Amsterdam.jpg|מבט על כיכר מונטפליין והמונטורן מכיוון נהר האמסטל
Hildo Krop Vrouwe Fortuna.jpg|פסל "גברת המזל" ברחוב רוקין בסמוך למונטפליין
De Nederlanden van 1845 Berlage Muntplein.jpg|מבנה בתכנונו ש הנדריק פטרוס ברלאחה בכיכר מונטפליין


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמסטרדם: כיכרות
קטגוריה:הולנד: גשרים
בלומנמארקט

[ממוזער|שמאל|250px|דוכני הבלומנמארקט, צפים על תעלת ה[סינגל (אמסטרדם)|סינגל.]]
ממוזער|שוק הפרחים, 2014
ה**בלומנמארקט** (בהולנדית: **Bloemenmarkt**) הוא שוק פרחים צף הממוקם במרכז אמסטרדם שבהולנד.

השוק נוסד בשנת 1862 והוא ממוקם על תעלת הסינגל בין כיכר מונטפליין (Muntplein - כיכר המטבעה) לבין כיכר קונינגספליין (Koningsplein - כיכר המלכים), בחלקו הדרומי של אזור חגורת התעלות של אמסטרדם.

החנויות בשוק מוכרות בעיקר בצלי פרחים, אך גם פרחים, כלי גינון ומזכרות.


תמונה:Amsterdam Bloemenmarkt 2.JPG
תמונה:Amsterdam Bloemenmarkt 3.JPG
תמונה:Amsterdam Bloemenmarkt 4.JPG
תמונה:Bloemenmarkt Amsterdam - 2014.jpg


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמסטרדם
קטגוריה:אירופה: שווקים
קטגוריה:הולנד: כלכלה
תרמה

**תֶרְמָה** או **תֶרְמֵה** (ביוונית: , ) הייתה עיר יוונית עתיקה, שהוקמה בסוף המאה ה-7 לפנה"ס על ידי מתיישבים מארטריה או מקורינתוס בחופו הצפון-מזרחי של מפרץ בצפון הים האגאי הנושא אותו שם. ב-316 לפנה"ס הקים קסאנדרוס מלך מוקדון בסמיכות מקום עיר חדשה ושמה תסאלוניקיאה (Thessalonikeia), היא סלוניקי של ימינו.

בתרמה חנו הצבא והצי של קסרקסס מלך פרס, בעת מסע המלחמה ליוון שערך ב-480 לפנה"ס, לפני קרבות תרמופילאי וארטמיסיון.

## קישורים חיצוניים
* R.A. Tomlinston, *From Mycenae to Constantinople.* Chpater 9: Thessalonike. Online version .
* מטבעות עתיקים מתרמה

## הערות שוליים

קטגוריה:יוון העתיקה: גאוגרפיה
קטגוריה:ערים עתיקות שנהרסו
רוקין

[ממוזער|שמאל|250px|פסלה של [וילהמינה, מלכת הולנד ברחוב רוקין]]
[ממוזער|250px|מפת אמסטרדם משנת [1544. במרכז התמונה כיכר דאם, מצד שמאל במעלה המפה נהר האמסטל עליו נבנה לימים רחוב רוקין. בצד ימין במורד המפה, מורד נהר האמסטל עליו נבנה לימים רחוב הדאמראק.]]
**רוקין** (בהולנדית: **Rokin**) הוא רחוב ראשי במרכז אמסטרדם שבהולנד. מקור שמו של הרחוב במילה ההולנדית "Rak" שמשמעה גוף מים ישר- עד 1913 היה הרוקין חלק נהר האמסטל שנמצא במעלה הנהר מהסכר שנבנה עליו ואשר הפך לימים לכיכר דאם במרכז העיר (ונתן לעיר את שמה). בשנת 1913 הוקמו משני צידי הנהר רציפים אשר נקראו בשמו של הנהר.

בשנת 1936 יובש מקטע הנהר שבין כיכר ספאו וכיכר דאם, ועליו נבנה הרחוב (במקביל יובש מורד הנהר שמעבר לכיכר דאם והפך לרחוב דאמראק). הרחוב רוקין ממשיך עד המונטפליין (כיכר המטבעה), לצד תעלה המהווה שריד לנהר.

בשנים 1608–1609 הייתה ממוקמת במפגש הרוקין עם כיכר דאם, הבורסה הראשונה של אמסטרדם, במבנה שתוכנן על ידי הנדריק דה קייסר. המבנה, שנהרס בשנת 1835, שימש מנוף מרכזי לכלכלת העיר במהלך תור הזהב ההולנדי. 

ברחוב ממוקם מוזיאון אלארד פירסון לארכאולוגיה. 

מתחת לרחוב נבנית תחנת חדשה עבור הרכבת התחתית של אמסטרדם.

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמסטרדם: רחובות
אקנתוס (יוון)

**אקנתוס** (ביוונית: , בלטינית: **Acanthus**) הייתה עיר יוונית עתיקה בחצי האי אתוס, האצבע המזרחית של כלקידיקה במזרח יוון. העיר נוסדה במאה ה-7 לפנה"ס על ידי מתיישבים יוונים מאנדרוס. כיום נמצא במקום הכפר יריסוס (Ierissos). לפי עדויות היסטוריות במהלך מלחמת פרס–יוון תושבי העיר בירכו את הצבא הפרסי ואף היו מוכנים לעזור לה בכריית תעלה.
היישוב היה משגשג גם בתקופה הרומית ובהמשך בתקופה הביזנטית.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יוון העתיקה: גאוגרפיה
קטגוריה:ערים עתיקות שנהרסו
קטגוריה:יוון העתיקה: ערים
דוריסקוס

**דוריסקוס** (ביוונית: **Δωρισκος**, בלטינית: **Doriscus**) הייתה עיר עתיקה בתראקיה, לחופו הצפוני של הים האגאי.

## היסטוריה
העיר שכנה במישור רחב-ידיים בעל אותו שם, בשפך הנהר הֶבְּרוֹס (כיום מאריצה).

דוריסקוס נפלה לידי הפרסים ללא התנגדות בסביבות 522 לפנה"ס, במהלך מסע המלחמה של דריווש הגדול מלך פרס אל סקיתיה וסיפוח ארצות הים השחור לתחומה של ממלכתו. דריווש אף בנה במקום מצודה מלכותית והשאיר בה חיל מצב פרסי גדול.

הרודוטוס מספר כי במהלך מסע המלחמה של חשיארש הראשון אל ארץ יוון ב-480 לפנה"ס, הייתה דוריסקוס המקום הראשון בו סקר המלך הפרסי את צבאו לאחר שחצה את ההלספונטוס. לאחר כישלון המסע ליוון נותרה דוריסקוס המקום היחיד בתראקיה ובהלספונטוס שהפרסים הוסיפו לאחוז בו, למרות כל ניסיונות היוונים לסלקם.

העיר, יחד עם תראקיה כולה, נותרה חלק מן האימפריה הפרסית עד 330 לפנה"ס.

ההיסטוריון הרומי טיטוס ליוויוס מזכיר את המצודה (Castellum) של דוריסקוס בתיאור מאורעות שנת 200 לפנה"ס, וכפי הנראה העיר כבר לא הייתה קיימת בימיו.

## מקורות
* הרודוטוס, **היסטוריה**. תרגמו וכתבו מבואות: בנימין שימרון ורחל צלניק-אברמוביץ. פפירוס, בית ההוצאה - אוניברסיטת תל אביב, 1998

* Livy, *History of Rome*. Translated by B.O. Foster and others. Loeb Classical Library. Cambridge, MA, Harvard University Press, and London, William Heinemann, 1919–1959
* Amelie Kuhrt. *The Persian Empire: A Corpus of Sources from the Achaemenid Period*. Routledge, 2007
* Christopher J. Tuplin, "Xerxes' March from Doriscus to Therme". *Historia - Zeitschrift für Alte Geschichte*, Bd 52, H. 4 (2003), pp. 385–409


## קישורים חיצוניים

* Doriskos, באתר Greek Travel Pages

## הערות שוליים

קטגוריה:יוון העתיקה: גאוגרפיה
קטגוריה:ערים עתיקות שנהרסו
גשר ארסמוס

ממוזער|שמאל|250px|הגשר בשנת 2005
**גשר ארסמוס** (בהולנדית: **Erasmusbrug**) הוא גשר מעוגן כבלים עם תורן זיזי העובר מעל נהר הניווה מאס, ומקשר בין שני חלקי העיר רוטרדם שבהולנד.

## המבנה
הגשר תוכנן על ידי בן ואן ברקל והושלם בשנת 1996 בעלות של כ-165 מיליון אירו. אורכו של הגשר הוא 802 מטרים, ויש בו עמוד אסימטרי אליו מקושרים מיתרי הגשר. בשל צורת העמוד זכה הגשר לכינוי "הברבור".

בחלקו הדרומי של הגשר מצוי גשר מתרומם שאורכו 89 מטרים ומטרתו לאפשר מעבר בנהר לספינות שאינן יכולות לעבר מתחת לגשר. גשר מתרומם זה הוא הגדול והכבד ביותר במערב אירופה.

הגשר נחנך ב-6 בספטמבר 1996 בנוכחות ביאטריקס, מלכת הולנד, ונפתח לתנועה באוקטובר באותה שנה.

הגשר קרוי על שם ארסמוס מרוטרדם – תאולוג הומניסט שחי בעיר בסוף המאה ה-15.

## קישורים חיצוניים

* תיאור הגשר, באתר structurae

קטגוריה:רוטרדם: מבנים
ארסמוס
ארסמוס
ארסמוס
ארסמוס
חמור הזהב

**חמור הזהב** (לטינית: **Asinus aureus**) או **המטמורפוזות** (Metamorphoses) הוא רומן קומי מאת לוקיוס אפוליוס. הוא נכתב במחצית השנייה של המאה השנייה לספירה והוא הרומן היחיד בשפה הלטינית הקלאסית ששרד במלואו מאותה תקופה.

החיבור כתוב בגוף ראשון ומגולל את סיפורו של לוקיוס, בן טובים מקורינתוס, אשר בעת ביקורו בתסליה שביוון, עיר שהייתה ידועה כמרכז מאגי, מנסה את כוחו בכישוף. כתוצאה משימוש לא אחראי בשיקוי הלא נכון, הופך לוקיוס לחמור. בדמותו החדשה הוא עובר תלאות וייסורים עד שהוא מצליח, בעזרתה של האלה המצרית איזיס, להשיב לעצמו את דמותו האנושית. הרומן משלב אלמנטים רבים מן המיתולוגיה הגרקו-רומית ומהתרבות העממית בת התקופה. סיפור המסגרת הוא רומן פיקרסקי, שעיקרו התגלגלות של הגיבור מהרפתקה להרפקה, ובהיותו חמור מבעלים אחד למשנהו. מאפיין מרכזי של הרומן הוא סיפורים עממיים (או עממיים כביכול) השזורים בו, אותם שומע לוקיוס, או מצטט מקורות אחרים. הספיור הארוך ביותר מסוג זה הוא אמור ופסיכה, רוב הסיפורים קצרים הרבה יותר ומשולבים בהם מקרי פשע ואלימות, צורות שונות של הוצאה להורג ויחסי מין. חלק מהסיפורים משלבים אלמנטים של חקירות משפטיות ושופכים אור על ההתנהלות המשפטית הרומית ועל חיי היום יום באזור ובתקופה.

ה"מטמורפוזות" של אפוליוס מבוסס על מקור יווני, שלא השתמר. עם זאת, קיים עיבוד אחר של אותו מקור, "לוקיוס או החמור", שנכתב בשפה היוונית בערך באותה תקופה, ויוחס, כפי הנראה בטעות, ללוקיאנוס מסאמוסאטה. שני החיבורים דומים בתוכנם, אך זה של אפוליוס כולל שתי תוספות: 
* סיפור על אמור ופסיכה.
* סיפור התערבותה של איזיס למען לוקיוס.

## השפעה תרבותית
הרומן היה נפוץ ביותר וכולל בתוכו מספר אלמנטים ספרותיים המופיעים בספרות העולם. למשל
* תיאור חוויות מוכרות תוך כדי הזרה של נקודת המבט של המספר, לוקיוס, תחילה כזר ולאחר מכן כחמור, מזכיר את אופן התיאור במסעות גוליבר
* בתחילת הסיפור תוקף לוקיוס נאדות יין, כאשר הוא חושב אותם לשודדים, אירוע דומה מתרחש בדון קישוט
* ב"אמור ופסיכה" יש מוטיבים דומים לסיפור "היפה והחיה" (התאהבות בשד מאיים שכולא למעשה את פסיכה בארמונו) ו"סינדרלה" (האחיות הרעות)
* השימוש ברעל מזויף, שהוא למעשה סם שינה המדמה מוות, מופיע באחד הסיפורים וייתכן שהיווה השראה לתעלול ספרותי דומה ב"רומיאו ויוליה"
* ייתכן שתצונת ההתאהבות של אשה בחמור השפיעה על "חלום ליל קיץ" מאת שייקספיר

## תרגומים לעברית
* **חמור הזהב**. תרגם עמוס קינן. תל אביב, הוצאת ישראל, תשי"ד. (תורגם מאנגלית, על פי העיבוד של רוברט גרייבס.)
* **חמור הזהב**. תרגום מלטינית אריה חורשי. תל אביב, הוצאת ירון גולן, 2001.
* **פסיכה וקופידון**. תרגום מלטינית יואב גלבוע. תל אביב, הוצאת קתרזיס, 2021.

## קישורים חיצוניים

* חמור הזהב בתרגום לאנגלית
* 

קטגוריה:רומא העתיקה: ספרות
קטגוריה:ספרי המאה ה-2
קטגוריה:ספרות בשפה הלטינית
שברון (הרלדיקה)

[שמאל|150px|[ארג'נט, **שברון** גולס]]
**שֶׁבְֿרוֹן** (**Chevron**) הוא מטען הרלדי בדוגמת ^ הסימן. ניתן להציגו במספר צורות או שינויים. שברון בעל קצוות חתוכים אשר נראים כמו פיסות עץ גדועות ודוגמת זיג זג נקרא **אֵקלָטֶה** (éclaté). שברון קטן מן הגרסה הרגילה נקרא **שֶׁבְֿרוֹנֶל** (chevronel).

מקור הסימון הוא כנראה בצורת גג של בניין  והוא נמצא בשימוש מראשית ימיה של ההרלדיקה, במיוחד בנורמנדי. בסקנדינביה נקרא השברון **סְפָּאר** (spar) והוא בשימוש עוד מזמנם של מסעות הצלב.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מטענים הרלדיים
קטגוריה:וקסילולוגיה
מגנסיה

**מגנֵסיה** (ביוונית: **Μαγνησία**) היא יחידה אזורית של יוון, השייכת למחוז תסאליה, שבמרכז יוון. מגנסיה ממוקמת בדרום מזרח תסליה, על חצי אי שמקיף את מפרץ פאגסאי. שמה של מגנסיה נגזר משמם של שבט המגנטים , בני שבט יווני קדמון שהשתתף במלחמת טרויה, ולפי הומרוס, שכנו בחצי האי.

מגנסיה גובלת בים האגאי בצפון, ביחידה האזורית של האיים הספורדיים במערב, במחוז מרכז יוון בדרום, ובלאריסה במזרח ובצפון מזרח. משנת 1948 ועד 2011 מגנסיה היוותה נומוס, וכללה בשטח השיפוט שלה את האיים הספורדיים. שטחה השיפוטי של מגנסיה עומד על 2,367 קמ"ר, ואוכלוסייתה, נכון ל-2011, עומדת על 190,010 נפשות.

מגנסיה מחולקת לחמש רשויות מוניצפיאליות: וולוס, המשמשת כבירת מגנסיה, במרכז, אלימירוס בדרום, זגוריה-מורסי ודרום פיליון במזרח, וריגאס פראיוס בצפון. רוב תושבי היחידה האזורית חיים בחלקה המזרחי ומסביב למפרץ פאגאסאי, כאשר כ-70% מאוכלוסי המחוז מתגוררים בתחומי וולוס רבתי, שהיא העיר השנייה בגודלה בתסאליה והנמל המסחרי השלישי בהיקף פעילותו ביוון כולה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יוון: יחידות אזוריות
קטגוריה:יוון העתיקה: גאוגרפיה