open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
כף סאות'ארד

**כף סאות'ארד** (באנגלית: **Cape Southard**) היא לשון יבשה מכוסה קרח, בארץ וילקס שבאנטארקטיקה.

כף סאות'רד מהווה את הגבול הגאוגרפי המפריד בין חוף באנזארה לחוף סברינה.

## היסטוריה
### גילוי ומיפוי לשון היבשה

לשון היבשה מופתה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית, במהלך מבצע קפיצה לגובה, בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1946–1947.

### מקור השם

שמה של לשון היבשה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.

לשון היבשה נקראת על שמו של סמואל לואיס סאות'רד (Samuel Lewis Southard), שהיה מזכיר הצי בממשלתו של נשיא ארצות הברית ג'ון קווינסי אדמס. בעת שסאות'רד כהן כסנאטור מטעם מדינת ניו ג'רזי, סאות'רד היה פעיל אשר השפיע על ממשלת ארצות הברית לתמוך במשלחת חקר מדעית, וסייע לקבלת אישור הקונגרס של ארצות הברית, לשליחת משלחת החקר של ארצות הברית (שנערכה בין השנים 1838–1842), בפיקודו של לוטננט צ'ארלס וילקס.

## לקריאה נוספת

• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, **[https://books.google.co.il/books?id=6ASyUn0hRf4C&pg=PA277&lpg=PA277&dq=%22Cape+Southard%22&source=bl&ots=uWuRsNFF1Z&sig=ACfU3U0d7wHnQvlKaIvGjXmwZjADu46EHA&hl=en&sa=X&ved=2ahUKEwiBi-T_ptHwAhWTnRQKHagnDOEQ6AEwEHoECBUQAw#v=onepage&q=%22Cape%20Southard%22&f=false Sailing Directions for Antarctica: Including the Off-lying Islands South of Latitude 60°]**, P 277

• National Imagery and Mapping Agency 2002, **[https://books.google.co.il/books?id=tZffAAAAMAAJ&pg=PA168&lpg=PA168&dq=%22Cape+Southard%22&source=bl&ots=OMCA5SfaNu&sig=ACfU3U0y8jKrH633FgNR8kQMKB5Uz2f9Sg&hl=en&sa=X&ved=2ahUKEwiBi-T_ptHwAhWTnRQKHagnDOEQ6AEwEnoECBQQAw#v=onepage&q=%22Cape%20Southard%22&f=false Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica]**, P 168

## קישורים חיצוניים
* כף סאות'רד באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* כף סאות'רד באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* כף סאות'רד באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* תצלום לוויין של אזור חוף סאות'רד

## הערות שוליים

סאות'רד
גסטון דומרג

**פייר פול אנרי גסטון דומרג** (בצרפתית: **Pierre-Paul-Henri-Gaston Doumergue**; 1 באוגוסט 1863 – 18 ביוני 1937) היה פוליטיקאי צרפתי בתקופת הרפובליקה הצרפתית השלישית. במשך שתי קדנציות כיהן דומרג בתפקיד ראש ממשלת צרפת לחצי שנה ב-1914 ולחצי שנה ב-1934. בין 1924 ל-1931 כיהן דומרג בתור נשיא צרפת בתקופה שכללה 12 ממשלות שונות. הוא היה ראש המדינה הצרפתי היחיד, מלבד אנרי הרביעי, מלך צרפת, שהיה במקורו נוצרי פרוטסטנטי.

דומרג נולד במחוז גרד באוקסיטניה (חבל מנהלי) בדרום הקיסרות הצרפתית השנייה. דומרג היה חבר הבונים החופשיים והחל דרכו הפוליטית בשורות המפלגה הרדיקלית בראשות ז'ורז' קלמנסו. ב-9 בדצמבר 1913 מונה לראש ממשלת צרפת בתקופת נשיאותו של רמון פואנקרה ונותר בתפקיד עד יוני 1914. דומרג עמד בראש משרד המושבות בממשלות רנה ויויאני ואריסטיד בריאן בתחילת מלחמת העולם הראשונה. במרץ 1917 נשלח מטעם הממשלה אל הרפובליקה הרוסית במטרה לשכנע את ראש ממשלתה אלכסנדר קרנסקי שלא להגיע לשולחן המשא ומתן עם הקיסרות הגרמנית והאימפריה האוסטרו-הונגרית לסיום החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה.

דומרג נבחר בשנת 1924, לאחר המלחמה, לנשיא צרפת ה-13. בכך היה לפרוטסטנטי היחיד להחזיק במשרה הזאת. הוא כיהן בתפקיד עד 1931 בתקופה של תסיסה אזרחית ממושכת. בשנת 1934 נבחר לקדנציה שנייה בתור ראש ממשלה בראשות ממשלה שהורכבה ממפלגות הימין השמרני. הממשלה הוקמה עקב מהומות ה-6 בפברואר של תנועות ימין שונות. הממשלה החזיקה מעמד מעת יותר מחצי שנה עד שמשבר בהנהגה הוביל להעברת סמכויות ראשות הממשלה לפייר אטיין פלנדן.

דומרג נחשב להיות בין הנשיאים הצרפתים הפופולריים ביותר, במיוחד לאחר קודמו, אלכסנדר מילרן, שהיה שנוי במחלוקת. דומרג היה הנשיא הראשון להינשא בעודו מכהן בתפקיד. הוא נפטר בשנת 1937.

## קישורים חיצוניים

* 
* גסטון דומרג, באתר הערות אוקספורד 
* גסטון דומרג, באתר Spartacus Educational 
* 

קטגוריה:פוליטיקאים צרפתים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:ראשי ממשלת צרפת בתקופת הרפובליקה השלישית
קטגוריה:נשיאי צרפת בתקופת הרפובליקה השלישית
קטגוריה:אבירי מסדר גיזת הזהב
קטגוריה:יושבי ראש הסנאט (צרפת)
קטגוריה:שרי המושבות של צרפת
קטגוריה:אבירי מסדר העיט הלבן
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:צרפתים שנולדו במאה ה-19
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1863
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1937
מיקשה פולק

**מיקשה פולק** (בהונגרית: **Pollák Miksa**; בלד, 8 במרץ 1868 – אושוויץ, יולי 1944) היה רב, היסטוריון, סופר אביו של הסופר קארוי פאפ.

## ביוגרפיה
הוא השלים את ארבע הכיתות הנמוכות של הגימנסיה בעיר קסג (Kőszeg) ואת הכיתות הגבוהות בבית המדרש לרבנים בבודפשט. בהמשך למד שם תאולוגיה, ובאוניברסיטה עסק בשפות מזרחיות, היסטוריה, ספרות הונגרית-גרמנית ופילוסופיה. בשנים 1891 עד 1892 למד באוניברסיטת ברלין ובבית המדרש הגבוה למדעי היהדות. בשנת 1892 קיבל דוקטור למדעי הרוח באוניברסיטת בודפשט, ובשנת 1894 קיבל סמיכה לרבנות בבית המדרש. מאותה שנה הוא היה הרב הראשי של הקהילה היהודית בשופרון במשך חמישים שנה. הוא גורש בשנת 1944 ומת באושוויץ.

מאמריו הופיעו בין היתר במגזינים שוויון, אתנוגרפיה, פשטי נפלו, משמר השפה ההונגרית, העבר והעתיד.

פולק השתתף בתרגום וכתיבה של ההיסטוריה האוניברסלית של היהודים.

## עבודותיו
* היהודים בוינר נוישטאדט (עבודת דוקטורט, בודפשט, 1892)
* Das Judentum und seine Parteien (אולדנבורג, 1895)
* היסטוריה של יהודים בשופרון מהימים הראשונים ועד ימינו (בודפשט, 1896)
* זיכרונה של המלכה אליזבת. (שופרון, 1898).
* יאנוש אראן והתנ"ך (בודפשט, 1904)
* מיהאי טומפה והתנ"ך (בודפשט, 1912)
* פולחן ישראל. ספר תפילה לנוער הלומד ולקהל הרחב. סקשפהרוואר, (1920)
* עבודת ישראל, פולחן ישראל (ספר תפילה בודפשט, 1924)
* אימרה מדאץ' והתנ"ך (שנתון IMIT, 1935–39).

## לקריאה נוספת
* יוז'ף סיניאי: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים. 1905
* לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. מיקשה פולק
* לקסיקון ביוגרפי הונגרי.
* ההיסטוריה האוניברסלית של היהודים (הונגריה 1906) שישה כרכים. חבר מערכת.
*  מיקשה פולק ב-Arcanum

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:רבנים הונגרים
קטגוריה:רבנים שנספו במחנה ההשמדה אושוויץ
קטגוריה:היסטוריונים יהודים הונגרים
קטגוריה:בוגרי בית המדרש לרבנים בבודפשט
קטגוריה:רבנים נאולוגים
קטגוריה:ילידי 1868
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1944
וסטמורלנד דייוויס

**וסטמורלנד דייוויס** (באנגלית: **Westmoreland Davis**; ) היה עורך דין אמריקאי, פוליטיקאי והמושל ה-48 של וירג'יניה, הוא כיהן בתפקיד זה מ-1 בפברואר 1918 עד 1 בפברואר 1922.

## ביוגרפיה
דייוויס נולד למשפחה עשירה ומוכרת ב־21 באוגוסט 1859. הוא נולד על סירה באוקיינוס האטלנטי. במהלך מלחמת האזרחים אביו נפטר, ומשפחת דייוויס איבדה חלק ניכר מעושרה, וסבלו מבעיות כלכליות קשות.

אמו של דייוויס, אנני, עשתה כמיטב יכולתה לפרנס את בנה. בגיל 14 דייוויס זכה במלגה למכון הצבאי בווירג'יניה. הוא היה הצוער הצעיר ביותר שהשתתף אי פעם. הוא סיים את לימודיו בשנת 1877. לאחר שלימד במשך שנתיים, עבד דייוויס כפקיד בחברת הרכבת. בשנת 1883 הוא למד שנה אחת לתואר שני באוניברסיטת וירג'יניה. בשנה שלאחר מכן נרשם לבית הספר למשפטים של אוניברסיטת קולומביה בניו יורק.

הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת קולומביה בשנת 1886. לאחר סיום הלימודים הצטרף למשרד עורכי דין בעיר ניו יורק. הקריירה המשפטית שלו בניו יורק הפכה אותו לעשיר לפני שחזר לווירג'יניה.

בשנת 1903 רכש דייוויס את "מורבן פארק", אחוזה היסטורית של 1,000 דונם ופארק סוסים בליסבורג, וירג'יניה. דייוויס ואשתו מרגרט היו פרשים נלהבים. דייוויס ייסד את מועדון הצייד ה- Loudoun Hunt, והפך ליושב ראש מועדון של כלבי השועל, Foxhounds.

באחוזה, החל לעסוק בחקלאות, למרות חוסר הניסיון שלו בתחום. דייוויס דגל ברפורמה בענף החקלאות. הוא דגל במיוחד בשימוש במדע לשיפור הפרודוקטיביות והתברואה.

בשנת 1912 קנה דייוויס את כתב העת Southern Planter, אשר באותה תקופה אחד המגזינים הפופולריים ביותר בדרום. הוא השתמש במגזין כדי לסייע לרפורמות שעליהן הוא נאבק בענף החקלאות.

בשנת 1917 דייוויס נבחר כנציג הדמוקרטים להיות המושל ה -48 של וירג'יניה. הוא נבחר ברוב של 71.47% מהקולות, והביס את הרפובליקני תומאס ג'יי מונסי ואת הסוציאליסט פרנק סמית. דייוויס נבחר כמועמד "רטוב", זה קרה בתקופת היובש והיה נגד האיסור על מכירת המשקאות האלכוהוליים. כמושל, דייוויס המשיך לתמוך בשינויים בענף החקלאות.

הוא לחץ על קבלת כספי סיוע לחקלאים, כמו גם על כסף למחקר מדעי שיסייע לתעשיית החקלאות. הוא הגדיל את המימון למכללות ואוניברסיטאות בווירג'יניה. בסך הכל דייוויס גרם לרפורמה והביא למודרניזציה של מדינת ווירג'יניה.

דייוויס נפטר ב -2 בספטמבר 1942 בבית חולים בבולטימור לאחר שלקה בשבץ ונקבר בפארק מורבן שבליסבורג. את מסמכי עבודותיו ומבצעיו מימי היותו מושל וירג'יניה ניתן למצוא בספרייה של וירג'יניה.

דייוויס היה אח בלשכת ענף הזית מס' 114 (Olive Branch Lodge)בליסבורג, של הבונים החופשים בווירג'יניה.
## לקריאה נוספת

* Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 1657-1658


## קישורים חיצוניים

* ההיסטוריה של פארק מורבן
* famous virginians
*TheLoudounhunt
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מושלי וירג'יניה
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:אמריקאים חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1859
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1942
גביע הליגה האנגלית לנשים

**גביע הליגה של ה-FA לנשים** (אנגלית: **FA Women's League Cup**) נקרא בעבר **גביע ה-FA של WSL** (אנגלית: **FA WSL Cup**) הוא מפעל גביע בכדורגל הנשים האנגלי. גביע זה הוא המקבילה הנשית לגביע הליגה בכדורגל האנגלי, והוקם אחרי שב-2010 נעשתה רפורמה במערכת הליגות והגביעים של הנשים וגביע הליגה הקודם, הפך לגביע לליגות הנמוכות - גביע הליגה הלאומית לנשים. מאז הקמתו ממומן הגביע על ידי חברת קונטיננטל AG, ועל כן קרוי **גביע הליגה של קונטיננטל** (FA Women's Continental League Cup), ולפעמים מתייחסים אליו בקיצור כ"גביע קונטי" (Conti Cup).

התחרות כוללת כיום 23 קבוצות מ-2 הליגות העליונות של מערכת הליגות הכדורגל לנשים. מבנה התחרות הנוכחי כולל שלב בתים הכולל שישה בתים המכילים ארבע קבוצות, ולאחר מכן שלב רבע גמר, חצי גמר, וגמר בשיטת נוקאאוט עם משחק יחיד לפי הגרלה.

מאז הקמת המפעל הקבוצות השולטות הן ארסנל (7 זכיות), מנצ'סטר סיטי (4 זכיות) וצ'לסי (זכתה פעמיים).

## הזוכות
ממוזער|150px|שמאל|הגביע המוענק לזוכות
### לפי עונות

### לפי קבוצה

## קישורים חיצוניים

* מידע באתר התאחדות הכדורגל האנגלית

## הערות שוליים

קטגוריה:אנגליה: תחרויות כדורגל
קטגוריה:תחרויות כדורגל נשים באירופה
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: כדורגל נשים
שירלי גליק

**שירלי גליק** (נולדה ב-1 באוקטובר 1972) היא דוגמנית ומנחת טלוויזיה ישראלית.

## ביוגרפיה
בצה"ל שירתה גליק כסייעת לרופא שיניים, ובשנות התשעים החלה לדגמן ועבדה בין היתר עם המעצבת דורין פרנקפורט. 

בשנים 1999–2002 נודעה, ביחד עם איה קרמרמן, כצמד "איה ושירלי" והן שימשו ככתבות בתוכנית "ערב טוב עם גיא פינס". בליל הסילבסטר 2003 הגישו בערוץ 10 תוכנית ספיישל לסיכום השנה בשם "השנה על פי איה ושירלי". החל מפברואר 2003 הן היו אמורות להנחות את התוכנית "יצרים עם איה ושירלי" בערוץ 10, אך מועצת הרשות השנייה פסלה את שידור התוכנית, בשל התכנים המיניים הבוטים והחריגים בה. לבסוף עלתה התוכנית לשידור בערוץ "יס פלוס" של חברת הלוויין yes, באפריל 2003, לאחר שהמועצה לשידורי כבלים ולשידורי לוויין אישרה אותה לשידור. התוכנית הראשונה עסקה במין תמורת תשלום, תוכנית נוספת הייתה בנושא "צעצועי סקס - טוב או רע".

היא שיחקה תלמידה בבית ספר לבנות הנרצחת בפרק בסדרת הטלוויזיה "Tropical Heat", הופיעה כדוגמנית בתוכנית "רמת אביב גימל" וגם בתפקיד עצמה ככתבת בקומדיה "שמש".

ב-2005 הובילה את קמפיין האופנה של "אליאן סטולרו".

ב-2006 שימשה חברת פאנל בתוכנית "המדריך למתחילים" בערוץ "ביפ". 

ב-2007 החלה לשמש מנחה במגזין "החיים הטובים", תוכנית הדגל של "ערוץ החיים הטובים".

ב-2009 הופיעה בקמפיין של רשת האופנה "PUSH".

ב-2018 הנחתה את התוכנית "עיצוב בע"מ".

## קישורים חיצוניים

* 
## הערות שוליים

קטגוריה:דוגמניות ישראליות
קטגוריה:דוגמנים ישראלים
קטגוריה:חיילי חיל הרפואה
קטגוריה:חיילות חיל הרפואה
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:מנחות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:מנחי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1972
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1972
הכרמים, היקבים ומרתפי היין של שמפאן

**הכרמים, היקבים ומרתפי היין של שמפאן** (בצרפתית: **Coteaux, Maisons et Caves de Champagne**) הוא אתר מורשת עולמית בצפון-מזרח צרפת, שהוכרז על ידי ארגון אונסק"ו ב-4 ביולי 2015.

 בדברי ההסבר להכרזה נכתב: 

## תיאור
האתר הרשום מורכב משלושה אזורים:
*אזור מרכזי הכולל 14 האלמנטים של אתר המורשת (מורדות גבעות נטועות גפנים, כפרים של מגדלי ענבים ליין, מחוזות תעשייתיים ומתחמים תת-קרקעיים) הממחישים את הערך האוניברסלי הבולט, המפוזר על פני 3 הגזרות של הגבעות ההיסטוריות בין אוטווילר (Hautvillers) ומראי-סיר-איי (Mareuil-sur-Aÿ), של גבעת סן-ניקז (Saint-Nicaise) בריימס ושדרת שמפניה (avenue de Champagne) באפרנאי (Épernay). שטחם הכולל של אלמנטים אלו הוא 11 קילומטרים רבועים.
*אזור החיץ, המבטיח את שמירת הנוף סביב האזור המרכזי על שטח של 42.3 קילומטרים רבועים.
*אזור העיסוק הנוגע לכל אזור ייצור השמפניה (319 עיירות ייצור היין ושאלון-אן-שמפאן) ומהווה תפאורה אך גם יחידה היסטורית, גאוגרפית ונופית קוהרנטית המפוזרת על מחוזות מארן אוב, אן, מארן עילי וסן ומארן.

## פירוט האתרים הכלולים באתר המורשת
אתר המורשת העולמית כולל 14 אתרים השוכנים בצפון-מערב מחוז מארן.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שמפאן-ארדן
ניר אייל

**ניר אייל** (נולד ב-19 בפברואר 1980) הוא מחבר ספרי עיון אמריקאי יליד ישראל, מרצה ויזם שידוע כמחבר רב המכר, *Hooked: How to Build Habit-Forming Products*.

## ביוגרפיה
ניר אייל נולד בחדרה, ישראל. כשהיה בן שלוש, משפחתו היגרה לארצות הברית והתיישבה בפרבר של אורלנדו, פלורידה. הוא למד תואר ראשון באוניברסיטת אמורי בשנת 2001. לאחר מכן עבד בקבוצת בוסטון קונסלטינג גרופ ובחברת התקנת פאנלים סולאריים לפני שלמד באוניברסיטת סטנפורד לתואר שני במנהל עסקים.

## קריירה אקדמית ופרסומים
לאחר שסיים את לימודי התואר השני במנהל עסקים בסטנפורד בשנת 2008, אייל וסטודנטים עמיתים הקימו חברה שפרסמה מודעות מקוונות בפייסבוק - אייל שימש כמנכ"ל. עבודתו זו עוררה את התעניינותו בפסיכולוגיה של המשתמשים, והוא הפך ליועץ בעיצוב מוצרים. בשנת 2012 לימד קורס בנושא בתוכנית עיצוב מוצרים בבית הספר להנדסה באוניברסיטת סטנפורד.

המומחיות של אייל היא בהנדסת התנהגות, המשלבת אלמנטים של מדעי ההתנהגות כדי לאפשר למעצבי תוכנה לפתח מוצרים יוצרי הרגלים לעסקים. הוא לימד קורסים באוניברסיטאות, נשא נאומים ופרסם ספרים על חיבור פסיכולוגיה וטכנולוגיה ועסקים. כתיבתו פורסמה בחברת *Fast Company*, *[[הרווארד ביזנס רוויו|Harvard Business Review]]*, *[[האטלנטיק|The Atlantic]]* והוצאות אחרות.

בשנת 2014 פרסם אייל את ספרו הראשון, *Hooked: How to Build Habit-Hinging Products*, שהפך לרב המכר של וול סטריט ג'ורנל. הכותרת משקפת את הרעיון של אייל לגבי "מודל הקרס" ("hook model"), שמטרתו "לבנות מוצרים שיוצרים התנהגות יוצרת הרגלים אצל משתמשים באמצעות מחזור לולאה שמורכב מטריגר, פעולה, תגמול משתנה והמשך השקעה."

בספטמבר 2019 פורסם ספרו השני, *Indistractable: How to Control Your Attention and Choose Your Life,* שנכתב בשיתוף עם ג'ולי לי. תרגום לעברית יצא ב-2022 בהוצאת אגם.

אייל התבטא נגד הצעות להסדרת טכנולוגיות ליצירת הרגלים וטען כי באחריות המשתמש הפרטי לשלוט בשימוש במוצרים כאלה.

## ספריו

* 
* 


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מחברי ספרי עיון אמריקאים
קטגוריה:יזמים אמריקאים
קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אמורי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:יועצים
קטגוריה:מנהלים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1980
אלכסנדרוס זאימיס

**אָלֶכְּסַנְדְּרוֹס זַאִימִיס** (ביוונית: **Αλέξανδρος Ζαΐμης**; 9 בנובמבר 1855 – 15 בספטמבר 1936) היה פוליטיקאי יווני, שכיהן כראש ממשלת יוון, שר הפנים, שם המשפטים והנציב העליון בכרתים. זאימיס זכור בתור נשיא יוון האחרון מהרפובליקה ההלנית השנייה לפני שיבתו של גאורגיוס השני, מלך היוונים למלכות. זאימיס הנהיג את הפלג המונרכיסטי בתקופת הרפובליקה השנייה והיה בעל תפקיד מפתח בהשבת ממלכת יוון.

## ביוגרפיה
זאימיס נולד ב-9 בנובמבר 1855 בבירת ממלכת יוון אתונה. נצר למשפחה אריסטוקרטית  שמילאה תפקיד מרכזי במלחמת העצמאות היוונית כמה שנים קודם לכן. זאימיס למד משפטים באוניברסיטת אתונה ובאוניברסיטת היידלברג. השתלם בהמשך בלייפציג, פריז ובברלין.
הוא בילה חלק ניכר מחייו בשירות הציבורי. תפקידו הראשון בממשלת יוון הגיע בשנת 1890, כשעבד במשך שנתיים כשר המשפטים במלוכת גאורגיוס הראשון, מלך היוונים וממשלת חרילאוס טריקופיס. בשני העשורים שלאחר מכן הוא התמנה מספר פעמים לתפקיד ראש הממשלה, אך מעולם לא כיהן בתפקיד במשך זמן רב. עם זאת, זאימיס נסע מוניטין שהכנה לו אמון מצד הציבור כמו גם מצדה של המלוכה היוונית. נאמר כי בצוואתו המלך גאורגיוס הראשון יעץ ליורשו, קונסטנטינוס הראשון, מלך יוון, להתייעץ עם זאימיס אילולא יקלע לקשיים שלטוניים.

בשנים 1906–1911 כיהן זאימיס בתור הנציב עליון בכרתים והיה בעל תפקיד מפתח בסיפוח האי לתוך ממלכת יוון. בעודו מכהן בתור הנציב העליון בכרתים, למד זאימיס על עלייתו הפוליטית המפוארת של אלפתריוס וניזלוס, שחייו המקצועיים יצטלבו ללא הרף עם חייו של זאימיס. בשנת 1913 כרתים הפכה רשמית לחלק מיוון, וזאימיס מילא תפקיד רב השפעה בנושא המדיני של המעבר הרשמי לריבונות יוונית. בהמשך שנת 1913 היה זאימיס מושל הבנק הלאומי היווני, אך זמן קצר לאחר מכן שב לשרת בפוליטיקה היוונית. בשנת 1915 נאלץ ראש הממשלה וניזלוס להתפטר לאחר חמש שנים בכוח; ושוב נקרא זאימיס להקים קבינט ולשמש כראש ממשלת יוון. כהונתו הפעם הייתה קצרה, מכיוון שהוא מהר סירב לכבד את חובת הסיוע שהעניקה יוון לממלכת סרביה והביע תמיכה פסיבית בקיסרות הגרמנית במסגרת אירועי מלחמת העולם הראשונה. במחלוקת שנוצרה כתוצאה ממשבר זה התפטר זאימיס מתפקידו.

לאחר שתי תקופות קצרות נוספות כראש ממשלה בשנות העשרים של המאה העשרים, שימש זאימיס בתפקיד נשיא הסנאט של יוון מהקמת הרפובליקה ההלנית השנייה (בהדחת המלוכה) במהלך שנת 1925 עד שנת 1929, אז מונה לנשיא הרפובליקה של יוון - תחת ממשלתו של ראש הממשלה וניזלוס, שחזר לשלטון שנה לפני כן. זאימיס החזיק בתפקיד עד 1935, ונבחר פעם נוספת לראשות ממשלה, אך הותיר את יוון בסערה שהובילה לעלייתו של גנרל יואניס מטקסס שהיה לרודן. במהלך שנותיו כנשיא פעל להשיב את המלוכה תחת גאורגיוס השני ליוון וויתר על תפקיד הנשיא בתמורה למלך יוון. המדינאי זאימיס נסוג מיוון לאחר עליית הדיקטטורה. לאחר שפעל בשירות הציבורי קרוב לחמישים שנה, נפטר בגלות ב-15 בספטמבר 1936 בווינה, אוסטריה, שם קיבל מקלט מידי אנגלברט דולפוס.

## קישורים חיצוניים

* אלכסנדרוס זאימיס, באתר Greek Boston 
* בריטניה בכרתים - הנציב העליון זאימיס 
* 

קטגוריה:יוונים
קטגוריה:פוליטיקאים יוונים
קטגוריה:ראשי ממשלת יוון
קטגוריה:נשיאי יוון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אתונה
קטגוריה:ילידי 1801
קטגוריה:יוונים שנפטרו ב-1936
מכון המתכות הישראלי

**מכון המתכות הישראלי** הוא מכון מחקר ישראלי, שהוקם בשנת 1963 ומהווה חלק מן הטכניון שבחיפה. נכון לשנת 2021 מנהל המכון הוא דניאל ספרנצ'יק.

החל משנת 2019 המכון מקיים שיתוף פעולה עם מרכז החדשנות הישראלי METAL POINT של חברת טיסנקרופ

## מעבדות הפועלות במסגרת המכון
* המעבדה להדפסת תלת-מימד של מתכות.
* המעבדה לטכנולוגיות יציקה.
* המעבדה למטלורגיה וטכנולוגיית אבקות.
* המעבדה למניעת קורוזיה, טיפול פני השטח וטכנולוגיות לייזר.
* המעבדה להנדסת רכב ומכונות.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הטכניון: יחידות אקדמיות
המתכות הישראלי
מארי ד'אגו

**מארי קתרין סופי דה פלביני** (; 31 בדצמבר 1805 – 5 במרץ 1876), ידועה גם בשם העט **דניאל שטרן**, הייתה סופרת והיסטוריונית צרפתייה מהתקופה הרומנטית.

## ביוגרפיה
ממוזער|250px|דיוקן מארי ד'אגו מאת ת'יאודור שאסריאו
ד'אגו נולדה בעיר פרנקפורט, גרמניה, בשם מארי קתרין סופי דה פלביני. היא נולדה לאלכסנדר ויקטור פרנסואה, אריסטוקרט צרפתי, ולמריה אליזבת' בתמן, בתו של בנקאי גרמני. ד'אגו בילתה את שנותיה הראשונות בגרמניה, ולאחר הרסטורציה הצרפתית, עברה לצרפת.

ב-16 במאי 1827, היא נישאה לשארל לואי קונסטאן ד'אגו. במרוץ השנים, לשניים נולדו שתי בנות, לואי וקלר. בשנת 1834, היא התגרשה משארל. בין השנים 1835–1839, התגוררה עם הפסנתרן והמלחין פרנץ ליסט, שהיה צעיר ממנה בשש שנים. היא התקרבה לחבריו של ליסט דוגמת פרדריק שופן שהקדיש לליסט 12 מהאטיודים שלו. אחת מיצירותיו המפורסמות של ליסט, "Die Lorelei", הוקדשה לד'אגו. על אף שהביאו לעולם שלושה ילדים, ליסט וד'אגו לא התחתנו מעולם. ד'אגו גידלה את ילדיהם לבד, בעוד שליסט כלכל את משפחתו כשניצח על קונצרטים מסביב לעולם.

בשנת 1876 היא נפטרה בפריז, בת 70, ונקברה במחלקה 54 של בית העלמין פר לשז.

## ספריה
* 1841–1845: *Hervé*, *Julien*, *Valentia*
* 1846: *Nélida*
* 1849: *Lettres Républicaines*, *Esquisses morales et politiques*
* 1850: *Histoire de la révolution de 1848*
* 1856: *Trois journées de la vie de Marie Stuart*
* 1862: *Florence et Turin*
* 1872: *Histoire des commencements de la république aux Pays-Bas*
* 1877: *Mes souvenirs*
* 1906: *A Catholic Mother Speaks to Her Children*

## לקריאה נוספת
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-19
קטגוריה:סופרות צרפתיות הידועות בשם עט
קטגוריה:פרנץ ליסט
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פר לשז
קטגוריה:אצולה צרפתית
קטגוריה:היסטוריוניות צרפתיות
קטגוריה:היסטוריוניות גרמניות
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1805
קטגוריה:צרפתיות שנפטרו ב-1876
המכון לכימיה באוניברסיטה העברית

**המכון לכימיה באוניברסיטה העברית** הוא מכון מחקר לכימיה, הוותיק ביותר בישראל, הקמתו החלה במרץ 1923, עוד לפני פתיחתה הרשמית של האוניברסיטה העברית ב-1925.

המכון פועל בקמפוס גבעת-רם של האוניברסיטה העברית, ומעבדותיו נמצאות במספר בניינים, ביניהם: לוס אנג'לס, פילדלפיה, ארונברג ומכון קזאלי לכימיה יישומית.

נכון לשנת 2021, לומדים במכון כ-250 סטודנטים לתואר ראשון, 100 תלמידים לתואר שני, 150 תלמידים לדוקטורט ו-50 פוסט דוקטורנטים מחוץ לישראל.

יושב ראש המכון הוא פרופ' שלמה יצחייק, ויושב ראש החוג הוא פרופ' ליעוז אתגר. מבין בוגרי המכון הבולטים, ניתן למנות את המדענים עדה יונת, צבי רפופורט, איתמר וילנר ונתן שרון.

## היסטוריה
היוזמה להקמת המכון הגיעה מחיים ויצמן, שהיה פרופסור לכימיה בעצמו, בתוכנית שהציג להקמת האוניברסיטה העברית ב-1920, כלל הקמה של שלוש מחלקות ראשונות: כימיה, פיזיקה ומיקרוביולוגיה, "תחומי מדע והמחקר, שיביאו תועלת לארץ ישראל" כתב. לצורך כך גייס את פרופסור אנדור פודור ושכנע אותו לבוא לארץ־ישראל על מנת להקים את המכון, שדחה את הזמנתה של אוניברסיטת בואנוס איירס שנשלחה לו באותו זמן. פודור, עוד בהיותו באירופה, דאג לרכישת הציוד הדרוש; ביקר בבתי חרושת וטפל בעצמו ברכישת המכשירים המסובכים לשם ציודו המתאים של המכון. הוא גם דאג להכשרת עובדים מומחים עבור המכון העתידי. במרץ 1923 הגיע פודור לירושלים והתמקם בבית האחוזה של ג'ון גריי היל בהר הצופים שנרכש עבור האוניברסיטה, והחל להפכו למכון מודרני לכימיה. הוא גם פיקח וניהל את הקמתו של בניין מודרני נוסף במקום עבור המכון. במהלך 1924 הגיעו המכשירים והכלים הנחוצים למכון, אך מכיוון שעבודות הבנייה טרם הושלמו, הם אוכסנו בביתו. זמן קצר לאתר הפתיחה הרשמית של האוניברסיטה התחילו הלמודים במכון לכימיה, שהיה המכון הראשון באוניברסיטה העברית. 

המימון הראשוני להקמת המכון ניתן על ידי אדמונד ג'יימס דה רוטשילד. המאמר האקדמי הראשון מטעם המכון נשלח לפרסום בינואר 1924. בשנת 1929 תרמו הלורד אלפרד מונד ואחיו הכימאי רוברט מונד כסף להקמת קתדרת אקדמית לכימיה לזכר אביהם. תאגיד הכימיקלים הבריטי "אימפריאל כמיקל אינדסטריז" (ICI), שמונד היה היושב ראש שלו, גם מימן משרת עוזר הוראה לכימיה יישומית ותרם ציוד למכון.

המכון חווה תנופה משמעותית עם העלייה מגרמניה בשנות ה-30. חוקרים בולטים שהצטרפו למכון בשנים אלו היו ארנסט דוד ברגמן, ישעיהו ליבוביץ ולדיסלאוס פרקש. לאחר סיום מלחמת העצמאות ב-1949 ואובדן הקשר להר הצופים המכון פעל במספר מוקדים בירושלים. בשנת 1959 המכון עבר לקמפוס גבעת רם.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:האוניברסיטה העברית בירושלים: יחידות אקדמיות
קטגוריה:כימיה
הפקולטה למדעי הרוח ע"ש לסטר וסאלי אנטין

**הפקולטה למדעי הרוח ע"ש לסטר וסאלי אנטין** היא פקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת תל אביב. החל מקיץ 2025 עומד בראש הפקולטה הדקאן פרופ' עודד ליפשיץ.

בדצמבר 2020 ארבעה חברי סגל מהפקולטה דורגו ברשימת החוקרים הטובים בעולם לפי אוניברסיטת סטנפורד.

## מבנה
### בתי ספר
* בית הספר להיסטוריה
* בית הספר למדעי היהדות וארכאולוגיה
* בית הספר למדעי התרבות
* בית הספר לפילוסופיה, בלשנות ולימודי מדע
* בית הספר לחינוך

### חוגי לימוד

### מרכזים

### מכונים

## דקאני הפקולטה לדורותיהם

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

*
עונת 1965/1966 בליגת העל ההולנדית

**עונת 1965/1966** הייתה העונה העשירית של ליגת העל ההולנדית בכדורגל, שהיא הליגה ההולנדית הבכירה. בסיום אותה עונה זכתה אייאקס באליפות הליגה. הראקלס אלמלו ירדה לליגת המשנה.

## מבנה
על ניצחון הוענקו 2 נקודות ועל תיקו נקודה בודדת. הליגה כללה 16 קבוצות, (14 ששיחקו בעונה שעברה, אליהן הצטרפו וילם II ואלינקוויק שעלו מליגת המשנה) ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 15 משחקים כל אחד - 30 מחזורים בסה"כ. בסיומם הראשונה זכתה באליפות והקבוצה במקום ה-16 נשרה לליגת המשנה ההולנדית.
### טבלת הליגה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:עונות בליגת העל ההולנדית
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1966
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1965
בלנדין גרווינה

**בלנדין גרווינה** (; 20 במרץ 1863 – 4 בדצמבר 1941) הייתה בתם של קוזימה וגנר והנס פון בילוב, ונכדתו של פרנץ ליסט.

## ביוגרפיה
לאחר שקוזימה התגרשה מפון בילוב, ונישאה לריכרד וגנר, בלנדין, ואחותה דניאלה, למדו בפנימיות "לואיסנשטאט" ו"Niederlößnitz". בשנת 1882, התחתנה עם הרוזן ביאג'ו גרווינה, בנו השני של הנסיך ראמקה מפלרמו. מכיוון שביאג'ו לא ירש את אביו, המשפחה חייה בעוני. ב-14 ביוני 1883, נולד בנם הבכור, מנפרדי, שלימים היה קצין בחיל הים האיטלקי. בשנת 1886, נולדה בתם, מריה-קוזימה (על שם אימה של בלנדין), וב-1890 נולד גילברטו, מנצח וחלילן. בשנת 1896, נולד בנם האחרון, גואידו.

בשנת 1897, ביאג'ו התאבד לאחר שירה בעצמו. בשנת 1933, קיבלה בלנדין אזרחות כבוד מעיריית ביירוית. היא נפטרה בפירנצה בשנת 1941.

## לקריאה נוספת
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ריכרד וגנר
קטגוריה:אצולה גרמנית
קטגוריה:פירנצה: אישים
קטגוריה:ברלין: אישים
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1863
קטגוריה:נפטרות ב-1941
Rare Masters

**Rare Masters** הוא אלבום אוסף של המוזיקאי הבריטי אלטון ג'ון, שיצא לאור כתקליטור כפול ב־20 באוקטובר 1992. הוא כלל הוצאה ראשונה בתקליטור של כל הסינגלים המוקדמים, הסינגלים וצדדי ב' שג'ון הוציא לאור בין 1968 ל־1975 ולא נכללו באלבומי אולפן או באלבום הלהיטים . כן כלל האלבום הוצאה ראשונה של חמש השמטות מאלבומי אולפן, שהוקלטו באותו פרק זמן, ואת ההוצאה הראשונה והיחידה בתקליטור של הפסקול המלא לסרט "Friends".

רבים משירי האלבום צורפו כשירי בונוס לאלבומיו המוקדמים של ג'ון שעברו עריכה דיגיטלית מחודשת (רימסטר) ויצאו לאור ב־1995 (גם הם בגרסת רימסטר).

## ביקורת

סטיבן תומאס ארלוויין, מבקר "AllMusic", כתב שאף שחלק גדול מהשירים צורפו כשירי בונוס במהדורות המחודשות של אלבומיו המוקדמים של ג'ון, עדיין מדובר בעסקה משתלמת מפני שנכללו בו שירים שלא יצאו במקום אחר במהדורת תקליטור, ומלבד זאת האלבום הוא גם . ארלוויין הוסיף שאף על פי ש, ושבאלבום יש כמה מ. הוא סבר שהקטעים הכליים מפסקול "Friends" נופלים מהרמה הכללית הגבוהה של רוב האלבום, אך עם זאת .

## רשימת השירים

## קישורים חיצוניים

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי אלטון ג'ון
קטגוריה:אלבומי אוסף באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי גאס דאג'ון
הפקולטה לניהול ע"ש קולר

**הפקולטה לניהול ע"ש קולר** היא פקולטה לניהול באוניברסיטת תל אביב אשר נוסדה ב-1965. בפקולטה לומדים כ-2,500 סטודנטים, עם סגל שמונה כ-300 מרצים ו-60 חוקרים. מאז נוסדה, למדו בפקולטה כ-27,000 איש. דיקאן הפקולטה היא פרופ' יעל שטיינהרט.

## היסטוריה
הפקולטה לניהול **הוקמה בשנת 1965** באוניברסיטת תל-אביב כמרכז להשכלה ניהולית-עסקית, עם מטרה לשלב בין אקדמיה לעולם העסקים וללמד דור של מנהלים ויזמים בישראל ובחו״ל. במהלך השנים התפתחה הפקולטה לתוך מוסד בינלאומי שמציע מגוון תארים: תואר ראשון, תואר שני (MBA ו-MSc), דוקטורט ותכניות בינלאומיות כמו *Sofaer Global .MBA*

במשך עשרות שנים נקראה הפקולטה לניהול באוניברסיטת תל-אביב על שם משפחת רקנאטי, לאחר תרומה משמעותית של המשפחה, ובית הספר לתארים מתקדמים נשא את השם "בית הספר למוסמכים במינהל עסקים ע"ש ליאון רקנאטי". בשנת 2016 קיבלה האוניברסיטה תרומה בסך כ-50 מיליון דולר מהפילנתרופ ואיש העסקים הבריטי-ישראלי **[[:en:Jeremy_Coller|ג'רמי קולר]]**, מייסד Coller Capital, ובעקבותיה שונה שמה של הפקולטה ל"הפקולטה לניהול ע"ש קולר" (Coller School of Management). שם משפחת רקנאטי המשיך להנציח את בית הספר לתארים מתקדמים ואת בניין הפקולטה.

## דירוגים והכרה
הפקולטה לניהול ע"ש קולר נחשבת לאחת מפקולטות הניהול המובילות בישראל עם הכרה בינלאומית משמעותית:

* הפקולטה היא בעלת הסמכת ה-AACSB אחת משלוש ההסמכות החשובות בתחום מנהל עסקים בעולם המרכיבות את "כתר המשולש").
* הפקולטה היא היחידה בישראל שזכתה בהישג המרשים של **5 עלים בדירוג הבינלאומי של Eduniversal**, הדירוג הגבוה ביותר באזור אירו-אסיה ובין בתי הספר למינהל עסקים המובילים בעולם, ומדורגת לצד אוניברסיטאות יוקרתיות כמו הרווארד, ייל, MIT, סטנפורד ועוד.

## מכוני ומרכזי מחקר בפקולטה
* המרכז לחקר התנהגות צרכנים ע"ש סולמון לו - הוקם ב-2020 ובראשו עומדת פרופ׳ אילה ארד.
* מכון קובנס לניהול מערכות בריאות - מנוהל על ידי פרופ' קובי גלזר.
* מכון קולר ליזמות (Coller Institute of Venture) - מנוהל על ידי דר' אייל בנימין.
* מרכז רעיה שטראוס לחקר עסקים משפחתיים. ראשי המרכז הם פרופ' דן וייס וד"ר נאוה מיכאל צברי
* מרכז משפחת וויטמן לדו-קיום - נוסד ב-2015.
* המכון למחקר עסקים בישראל ע"ש הנרי קראון שמנוהל על ידי פרופ' דן עמירם
* מכון אלי הורביץ לניהול אסטרטגי. מנוהל על ידי פרופ' משה צבירן
* המכון למערכות מידע ניהוליות ע"ש מרסל ואני אדמס. ראש המכון הוא פרופ' דב תאני
* מכון חוגג לחקר ביישומי בלוקצ׳יין שמנוהל על ידי פרופ' יבגני ליאנדרס.
* מכון אלרוב לחקר הנדל"ן. מנוהל על ידי פרופ' דני בן שחר
* המרכז ללימודים גבוהים ולמחקר בביטוח ע"ש דר' משה ו' ארהרד. ראש המרכז הוא פרופ' אבי וואהל.

## דיקאני הפקולטה לדורותיהם

## ראו גם

* אוניברסיטת תל אביב
* משפחת רקנאטי
* האגודה לקידום בתי ספר אקדמיים לעסקים (AACSB)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אוניברסיטת תל אביב: יחידות אקדמיות
ג'ודית גוטייה

**ג'ודית גוטייה** (; 25 באוגוסט 1845 – 26 בדצמבר 1917) הייתה משוררת, מתרגמת וסופרת צרפתייה. גוטייה הייתה בתם של תאופיל גוטייה וארנסטה גריזי, אחותה של הזמרת ורקדנית הבלט קרלוטה גריזי.

היא הייתה נשואה לקטול מנדס, אך השניים התגרשו. בקיץ 1876, ניהלה גוטייה רומן קצר וסודי עם המלחין ריכרד וגנר. לאחר הזוגיות, היא כתבה, יחד עם פייר לוטי, ב-1912 את המחזה *La fille du ciel* שתורגם והופק תחת פיקוחם האישי של השניים בתיאטרון המאה בניו יורק. היא הייתה מתרגמת מקצועית ממנדרינית ויפנית לצרפתית. תרגומיה, הביאו את תרבות השירה האסייתית לאירופה המודרנית. היא הייתה חברה באקדמיה גונקור (1910–1917).

## ספריה

* 1867: *Le livre de jade*
* 1869: *Le Dragon Impérial*
* 1875: *L'Usurpateur*
* 1882: *Isoline et La Fleur-Serpent*
* 1887: *La Reine de Bangalore*
* 1900: *Les Princesses d'Amours*
* 1902: *Le Collier des Jours*
* 1904: *Le Paravent: De Soie et D'Or*
* 1908: *L'Avare Chinois*
* *Mémoires d'un Éléphant Blanc*

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרות צרפתיות
קטגוריה:זמרים צרפתים
קטגוריה:מחזאיות
קטגוריה:מחזאים צרפתים
קטגוריה:מלחינות צרפתיות
קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-19
קטגוריה:משוררות צרפתיות
קטגוריה:משוררים צרפתים
קטגוריה:מתרגמות צרפתיות
קטגוריה:מתרגמים צרפתים
קטגוריה:סופרות צרפתיות
קטגוריה:סופרים צרפתים
קטגוריה:ילידות 1845
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1845
קטגוריה:נפטרות ב-1917
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1917
אמיל סקריה

**אמיל סקריה** (; 18 בספטמבר 1838 – 23 ביולי 1886) היה זמר בס-בריטון אוסטרי. סקריה נולד בעיר גראץ, ולמד בקונסרבטוריון בווינה. בשנת 1860, הופיע לראשונה בעיר ההונגרית פשט, שם שיחק את דמותו של סנט בריס באופרה "ההוגנוטים". על פי מבקרי המוזיקה, הופעתו הייתה כישלון. בעקבות הביקורות, נטש את קריירת המוזיקה והחל ללמוד אצל מנואל גארסיה השני. על אף שחזר לשיר בדסאו, הוא לא התפרסם עד שהופיע בארמון הבדולח בשנת 1862. בשנת 1863, ביצע את האופרה "לייפציג", ובשנת 1864, עבר לעבוד בדרזדן. בשנת 1882, ניהל אומנותית את האופרה "פרסיפל", משל ריכרד וגנר. סקריה נפטר בגרמניה בשנת 1886.

## לקריאה נוספת
* 
* 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:זמרי בס
קטגוריה:זמרי בריטון
קטגוריה:זמרי אופרה אוסטרים
קטגוריה:ילידי 1838
קטגוריה:נפטרים ב-1886
א-רווייס

**א-רווייס** (בערבית: **الرويس**, בתעתיק מדויק: **אלרויס**) היה כפר ערבי פלסטיני, ששכן על גבעה סלעית כ-12 ק"מ מדרום-מזרח לעכו ומדרום לכפר א-דאמון. אוכלוסיית הכפר ב-1945 מנתה 330 בני אדם. א-רווייס התרוקן מתושביו בעקבות הפצצה של צה"ל במהלך מלחמת העצמאות.

## היסטוריה
### ימי הביניים
א-רווייס עמד במקום שבו שכנה העיירה הצלבנית Careblier, שהצלבנים כינו אותה גם Roeis. ב-1220 ביאטריס דה קורטניי ובעלה הרוזן אוטו פון בוטנלאובן לבית הנברג מכרו את אדמתם, כולל Roeis, למסדר הטבטוני. עם זאת, נראה שלא הייתה להם בעלות בלעדית, שכן ב-1253 ג'ון אלמאן, הלורד של קיסריה, מכר כמה כפרים, כולל Roeis, להוספיטלרים. ב-1266, חלוץ צלבני שחזר לעכו מפשיטה בטבריה הותקף במארב ממלוכי מכוחות שהתבססו בצפת. ב-1283 הכפר אוזכר כחלק מהתחום הצלבני בהודנה בין הצלבנים שהתבססו בעכו לבין הסולטאן הממלוכי קלאוון.

לפי המסורת של בני הכפר, יש להם קשר דם לחוסאם א-דין אבו אל-היג'א. חוסאם א-דין היה פקיד רם-דרג בצבאו של צלאח א-דין.

### התקופה העות'מאנית
החוקר הצרפתי ויקטור גרן ביקר בא-רווייס ב-1875, וציין כי בכפר "150 איש לכל היותר, שבתיהם ממוקמים על גבעה, בין גנים מלאים בעצי תאנה, רימון וזית, ופה ושם ישנם עצי דקל".

סקר הקרן הבריטית לחקר ארץ ישראל מ-1881 תיאר את א-רווייס כממוקם בשטח פתוח עם מטעי זיתים לצפונו של הכפר. אוכלוסיית הכפר מנתה 400 בני אדם, כולם מוסלמים.

רישום אוכלוסין מ-1887 מראה שברוויס שהיו בסביבות 190 תושבים, כולם מוסלמים.

### שלטון המנדט הבריטי
תחת המנדט הבריטי בראשית המאה העשרים, א-רווייס היה מהכפרים הקטנים ביותר בנפת עכו. במפקד האוכלוסין של 1922 מנתה אוכלוסיית הכפר 154 בני אדם, כולם מוסלמים. המספר גדל במפקד האוכלוסין של 1931 ל-217 בני אדם, כולם מוסלמים, וכן היו בכפר 44 בתים.

בכפר היה מסגד. ילדי הכפר למדו בבית ספר בכפר א-דאמון הסמוך. תושבי הכפר שתו מים מבארות ביתיים, וגידלו בעיקר חיטה, תירס, סומסום, אבטיחים וזיתים.

בסקר הכפרים של 1945 מנתה אוכלוסיית הכפר 330 מוסלמים, שהיו בבעלותם 1,163 דונם אדמה. 222 דונמים היוו קרקע לנטיעות והשקיה, 844 דונמים שימשו לדגנים, ואילו השטח הבנוי תפס 15 דונמים.

### במדינת ישראל
ב-18 ביולי 1948, יומיים לאחר כיבוש נצרת בידי חטיבה 7 במבצע דקל, כמה יחידות התקדמו לתוך הגליל המערבי וכבשו מספר כפרים ערביים, כשאחד מהם היה א-רווייס. תושביו ברחו לאחר הפצצה ונפילת שתי הערים המרכזיות בסביבתו, שפרעם ונצרת. בעקבות המלחמה הפך השטח לחלק מישראל. לפי ההיסטוריון הפלסטיני וליד ח'אלידי, "האתר נטוש. חורבות בארות ישנים וגגות בטון מפוזרים באתר, שמכוסים ביער עצי אקליפטוס וקקטוסים". על אדמתו של א-רווייס לא נבנו יישובים ישראליים, אך קיבוץ יסעור משתמש בה לחקלאות.

## ביבליוגרפיה
* בני מוריס, **[[לידתה של בעיית הפליטים הפלסטינים 1947–1949]]**, הוצאת עם עובד, תל אביב, 2005.
* וליד ח'אלידי, **All That Remains: The Palestinian Villages Occupied and Depopulated by Israel in 1948**, , וושינגטון די. סי., 1992.
* ויקטור גרן, **Description Géographique Historique et Archéologique de la Palestine**, , פריז, 1880.
* מירון בנבנישתי, **Sacred Landscape: The Buried History of the Holy Land since 1948**, הוצאת אוניברסיטת קליפורניה, 2000.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קהילות ויישובים ערביים שנחרבו במלחמת העצמאות
קטגוריה:הגליל המערבי
רצח עלי פאזלי מונפרד

ממוזער|עלי פאזלי מונפרד
ב-4 במאי 2021, **עלי פאזלי מונפרד** (הידוע גם בשם **עלי-רזא**; 2 בינואר 2001 – 4 במאי 2021), צעיר הומוסקסואל בן 20, נחטף ונרצח על ידי שלושה גברים קרובי משפחתו – אחיו החורג ושני בני דודיו, סמוך לעיר אהוואז בפרובינציית ח'וזסתאן שבאיראן. הידיעה על הרצח חוללה סיקור משמעותי של המקרה ברחבי הרשת וקריאות של פעילים וסלבריטאים לערער על ההומופוביה באיראן.

## הרצח
הרצח, שהוגדר כמקרה של רצח על חילול כבוד המשפחה, בוצע על ידי עריפת ראש, כמה ימים לאחר שאחיו החורג של פאזלי מונפרד גילה את נטייתו המינית לאחר שקרא את מכתב הפטור משירותו הצבאי בו נכתב כי הוא פטור משירות צבאי בגלל נטייתו המינית. חוקי הצבא של איראן פוטרים הומוסקסואלים משירות צבאי חובה. על פי הדיווחים, פאזלי מונפרד תכנן לעבור לטורקיה עם בן זוגו ולבקש מקלט לאחר שקיבל את הפטור משירותו הצבאי. אמו של פאזלי מונפרד אושפזה לאחר שנודע לה על המוות, על פי ארגון הלהט"ב האיראני 6Rang, ואחיו החורג ובני דודיו נעצרו.

חלק מהאנשים האשימו את הצבא האיראני ברצח, בכך שבשל החוק הצבאי האנטי-להט"בי שהוביל לחשיפת נטייתו המינית, קרובי משפחתו קראו את מכתב הפטור שקיבל, גילו את נטייתו המינית והחליטו לרצוח אותו.

## התגובות לרצח
ארגוני זכויות אדם, פעילים, פוליטיקאים וסלבריטאים, ביניהם דמי לובאטו, גינו את הרצח וכתבו עליו ברשתות החברתיות כדי להעלות את המודעות להומופוביה באיראן. פעילת זכויות הלהט"ב האיראנית מַסיח עלינז'אד, המתגוררת בארצות הברית, סיפרה ל-Insider כי "הלכתי להסתכל בעמוד שלו וראיתי שהוא היה כל כך מלא חיים. מיד פרסמתי על מותו ברשתות החברתיות שלי וזה הפך לוויראלי. הלוואי שהוא היה זוכה לתשומת לב כזאת כשהיה בחיים".

איראנים להט"בים רבים צילמו בחשאי סרטונים שלהם הולכים עם בני הזוג שלהם ומראים דגלי גאווה כדי למחות נגד הרצח. ארגון זכויות האדם אמנסטי אינטרנשיונל קרא לקיום חקירה מלאה של הרצח ולביטול החוקים האנטי-להט"ביים האיראניים.

סקוט וינר , סנאטור מדינת קליפורניה, כתב: "עוד איראני להט"ב נרצח באכזריות – ראשו נערף על ידי משפחתו – בשל היותו הומוסקסואל. עלי-רזא פאזלי-מונפרד עמד לברוח מהמדינה כדי לחיות עם בן זוגו. אנשים להט"בים חיים בחוסר ביטחון בהרבה מאוד אזורים בעולם. אנחנו לא יכולים לשתוק".

פיירוז נאדרי , פעיל זכויות אדם איראני-אמריקאי ומנהל נאס"א לשעבר, צייץ: "נוח על משכבך בשלום, עלי-רזא פאזלי מונפרד. אני נגעל מהדת ומהתרבות שסובלת מעשים כה ברבריים".

## ראו גם
* אלימות נגד להט"ב

## הערות שוליים

קטגוריה:אלימות נגד להט"ב
קטגוריה:פרשיות רצח
קטגוריה:הרפובליקה האסלאמית של איראן: היסטוריה
קטגוריה:2021 באיראן
קטגוריה:להט"ב באיראן
שרבט

**שרבט** (פרסית: **شربت**) הוא משקה איראני, המוכן מפירות או עלי כותרת של פרחים, ומוגש בדרך כלל מקורר. אפשר להגיש אותו בצורה מרוכזת ולאכול עם כף או לדללו במים ליצירת משקה.

השרבט הוא תערובת קפואה שמרקמה קרמי יותר מזה של הסורבה. שרבט מכיל, בנוסף למרכיבים שיש בסורבה, גם מרכיב חלבי כגון שמנת, חלב או אבקת חלב.

מקור השם שרבט הוא מהפועל הערבי 'שַׁרִבַּ', שמשמעותו היא לשתות; במהלך השנים המילה "שרבט" נתגלגלה ל"סורבה" בצרפתית, במשמעות דומה.

שרבטים פופולריים עשויים אחד או יותר מהבאים: זרעי בזיליקום, מי ורדים, עלי ורדים טריים, אלגום, בעל, היביסקוס, לימון, תפוז, מנגו, אננס, וזרעי צ'יה.

שרבט נפוץ באיראן, טורקיה, בוסניה, העולם הערבי, אפגניסטן, פקיסטן, סרי לנקה, בנגלדש והודו.  במיוחד הוא נפוץ לשבירת צום הרמדאן בקרב מוסלמים.

גרסה דרום-הודית המכונה בדרך כלל סרבאת פופולרית בקראלה, טמיל נאדו ואנדרה פרדש.

ככל הנראה מקורם של השרבטים באיראן. המשקה מתואר על ידי הסופר הפרסי אבן סינא, בקנון הרפואה שכתב במאה ה-11.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:משקאות
קטגוריה:המטבח המזרח-תיכוני
קטגוריה:המטבח הפרסי
קטגוריה:המטבח האזרי
גטו שווינציאן

**גטו שווינציאן** היה הגטו בעיר שווינציאן בליטא, בזמן שהייתה כבושה בידי הנאצים  (לפני המלחמה - שווינציאן הייתה בשטח הרפובליקה הפולנית השנייה, ולאחר המלחמה - הייתה בשטח ליטא הסובייטית). הגטו התקיים מיולי 1941 עד אפריל 1943. בשיאו התגוררו בו כ-1,500 אסירים. במקומו היום קיים פארק עירוני. לזכר הגטו, המקום מסומן בחנוכיית עץ, שגולפה על ידי יוזפס יקשטס (Juozapas Jakštas) בתחילת שנות התשעים ובשנת 2011.

## הקמה ופעולה
לפני המלחמה היו בשווינציאן כ-9,000 תושבים, מתוכם שליש יהודים. הגטו הוקם זמן קצר לאחר שגרמניה הנאצית תקפה את ברית המועצות ב-22 ביוני 1941. בסוף ספטמבר 1941 הועברו 1,000 עד אלפיים מיהודי שווינציאן לצריפים של שטחי אימונים צבאיים לשעבר ליד שוונצ'יונייליאי. גם שם נאספו יהודים מיישובים סמוכים אחרים. יהודים אלה נטבחו ב-9–10 באוקטובר על ידי נאצים וליטאים מיחידת רצח ליטאיות בשם Ypatingasis būrys . בדו"ח יגר נמנו 3,726 מקרי מוות בעיר (1,169 גברים, 1,840 נשים, 717 ילדים).

הגטו בשווינציאן הוקף בגדר תיל ונשמר על ידי שומרים חמושים. השטח חולק לארבעה רבעים, ולכל אחד מהם היה מפקד יהודי. בנוסף, היה בגטו יודנראט (מועצה) בן חמישה חברים. על פי מפקד האוכלוסין באוגוסט 1942, היו בגטו 566 יהודים, בהם 353 עובדים ועובדות.

אסירים צעירים החלו לרכוש נשק וליצור קשרים עם הפרטיזנים הסובייטים שהיו פעילים באזור (כיום מזרח ליטא ומערב בלארוס). מספר יהודים ברחו והצטרפו לפרטיזנים היהודים באזור. בכירים נאצים נאלצו לחזק את אמצעי הביטחון. הצעד הראשון היה חיסול גטאות קטנים בערים שונות. כ-1,000 יהודים מהגטו בווידזה (כיום בלארוס) הועברו לשווינציאן. עקב צפיפות ומחסור באמצעי היגיינה ציבורית פרצה מגפת טיפוס בקרב האסירים. המגפה נבלמה בעזרת קבוצת רופאים יהודים שנשלחה מגטו וילנה.

## חיסול
בסוף 1942 פעלו באזור שלושה גטאות קטנים נוספים: מיכלישקי, סולי ואשמיאני. בשל פעילות פרטיזנית מוגברת הוחלט לחסל את ארבעת הגטאות באביב 1943. כדי למזער את ההתנגדות הובאו שוטרים יהודים מגטו וילנה. כ-2,700 יהודים בעלי כושר עבודה הועברו גטו וילנה או למחנות עבודה בז'ייז'מריאי, ז'וסלה או קנה (Kena). ב-4 באפריל עלו היהודים שנותרו לרכבת משא בשוונצ'יונייליאי. נאמר להם שהם יועברו לגטו קובנה. במקום זאת, הרכבת עצרה בפונאר. חמישה קרונות רכבת הופנו למחנה עבודה בבזדוניס ושני קרונות נוספים עם אנשי היודנראט הובלו לגטו וילנה. מעטים הצליחו להימלט, אך הרוב המכריע נורה על ידי שוטרים גרמנים וליטאים. על פי מקורות נאציים, כ-4,000 יהודים נרצחו ב-5 באפריל 1943 בפונאר.

## קישורים חיצוניים
* 

שווינציאן
גרנד פרי שטיריה

**גרנד פרי שטיריה** הוא מרוץ גרנד פרי שנתי, המתקיים במסגרת אליפות הפורמולה 1. המרוץ מתקיים במסלול רד בול רינג בו מתקיים גם גרנד פרי אוסטריה.

## היסטוריה
התפרצות מגפת הקורונה בעולם הובילה לדחיית פתיחת עונת 2020 ולשינוי בלוח המרוצים המתוכנן. במטרה לאפשר קיום מספר רב ככל האפשר של מרוצים הוחלט לקיים בחלק מהמסלולים שני מרוצים בהפרש של שבוע זה מזה. גרנד פרי אוסטריה היה המרוץ הפותח של העונה, שהתקיים ברד בול רינג. שבוע לאחר מכן נערך באותו המסלול גרנד פרי שטיריה. לואיס המילטון זינק המפול פוזישן וניצח את המרוץ.

אף על פי שהתכנון המקורי היה לקיים את המרוץ כאירוע חד פעמי הוא נוסף ללוח המרוצים גם בעונת 2021 במקומו של גרנד פרי טורקיה שבוטל עקב התפרצות הקורונה במדינה.

### המנצחים במרוץ

## הערות שוליים

שטיריה
קטגוריה:תחרויות ספורט באוסטריה
קטגוריה:אוסטריה: ספורט מוטורי
קז'מיירה ז'ולבסקה

**קז'מיירה ז'ולבסקה** (בפולנית: **Kazimiera Żuławska** 22 בפברואר 1883 – 18 באפריל 1971) הייתה חוקרת שפות רומניות, מתרגמת, פעילת זכויות נשים וחסידת אומות עולם מפולין.

## ביוגרפיה
נולדה כקאזימיירה האניקי בצ'מריזי למשפחה בעלת קרקעות, בתם של איגנסי דיוניזי האניקי וזופיה לבית אוסטולסקה. היא סיימה את לימודי הגימנסיה השנייה של ורשה, והוסמכה כמורה לחינוך ביתי. היא למדה לימודי השפה הרומנית באוניברסיטאות בלבוב וברן. בשנת 1910, קיבלה דוקטורט.

בשנת 1907 התחתנה עם הסופר יז'י ז'ולבסקי. עם בעלה ואחיו יאנוש היא טיפסה על האלפים והרי הטטרה. היא ניהלה לזמן מה בית הארחה בזקופנה. במהלך מלחמת העולם הראשונה בעלה התנדב ללגיון הפולני ונהרג בשנת 1915.

לאחר הקמת פולין העצמאית,  היא עזבה את זקופנה לטובת טורון עם בניה, וניהלה את בית ההארחה "זופיובקה" בעיירה אול. . לאחר שעברה לוורשה עבדה כפקידה בביטוח לאומי. בוורשה עסקה בתרגום ספרות צרפתית וספרדית וספרי טיפוס הרים. בסוף שנות העשרים חזרה לפעילות בליגת הנשים הפולנית.

## מעשה ההצלה
במהלך מלחמת העולם השנייה היא הסתירה בדירתה יהודים, להם סייעה להשיג מסמכים מזויפים ולמצוא עבודה. על מעשיה זכתה בשנת 1981 באות חסיד אומות העולם. את האות היא קיבלה יחד עם בנה וורז'יניץ', שהיה שותף למעשה ההצלה.

## לאחר המלחמה
היא חיה בוורשה עד מותה. בוורשה ניהלה בית פתוח לאמנים ועסקה באמנות. היא המשיכה לתרגם לפולנית, כולל הדרמה "ג'ודיטה" מאת צ'ארלס דה פיירט-צ'אפוי, שהועלתה על ידי קז'ימייז 'דז'מק בתיאטרון החדש בלודז' (10 בספטמבר 1960) ולאחר מכן בתיאטרון הטלוויזיה שביים סטניסלב וול (1960). ואירנה בבל (1974). לאחר שיצאה לגמלאות נתמכה על ידי בניה - מארק, צייר אמן שחי בגלות בלונדון, יוליוש, סופר ונשיא מועדון פן, ווורז'יניץ' הצעיר ביותר (מוזיקולוג ומלחין).

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:פעילות חברתיות
קטגוריה:מטפסי הרים
קטגוריה:מצילים בשואה: פולין
קטגוריה:פולנים חסידי אומות העולם
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת ברן
קטגוריה:פולניות חסידות אומות העולם
קטגוריה:פעילים חברתיים
קטגוריה:פעילות זכויות נשים
קטגוריה:מתרגמים לפולנית
קטגוריה:מתרגמות
קטגוריה:ילידי 1883
קטגוריה:ילידות 1883
קטגוריה:נפטרים ב-1971
קטגוריה:נפטרות ב-1971
פניש

**פניש** (בפורטוגזית: **Peniche**) היא עיירת חוף הממוקמת אשר במערב פורטוגל.

העיר מארחת מדי שנה, בחוף סופרטובוס, את אליפות העולם בגלישה (WSL).

העיר נמצאת במרחק של כ-100 ק"מ צפונה לעיר ליסבון, כ-157 ק"מ מהעיר קוימברה וכ-263 ק"מ מהעיר פורטו.

האי ברלנגה (Berlengas) נמצא כ-10 ק"מ מהחוף ונחשב לחלק מהעיר, האי נחשב לאחת משמורות הטבע הראשונות בעולם וניתן לבקר בו באמצעות מעבורת ימית היוצאת מפניש.

## היסטוריה
העיר נבנתה בשנת 1864 על חצי אי סלעי שגילו גאולוגים והיא ידועה בעיקר בזכות החופים הארוכים שלה.

פניש הייתה מעורבת באירועים היסטוריים שונים בעלי אופי לאומי ובינלאומי והייתה יעד מרכזי לתקיפות של שודדי ים וכיבוש על ידי מעצמות זרות.

כחלק מהגנה על חוף הים, העיר ותושביה, בשנת 1557 הורה המלך ז'ואאו השלישי על בנייתו של מבצר פניש.

במהלך השלטון האוטוריטרי במהלך המאה העשרים, המכונה אסטאדו נובו, או הרפובליקה השנייה, שימש המבצר כבית כלא של קומוניסטים ומתנגדי משטר אחרים.

## כלכלה
פניש היא מרכז תיירות פופולרי המוכר בזכות חופי הים המרהיבים שבה הפונים לשלשה כיוונים שונים וזה הופך אותם לאחד ממיקומי הגלישה הטובים ביותר באירופה.

כלכלת העיר מבוססת בעיקר על פעילויות דייג, יחד עם מגזר תעשייתי הכולל מרכזי מסחר ותיירות ושטחים נרחבים המשמשים לחקלאות.
## דמוגרפיה וסטטיסטיקה
להלן טבלה הממחישה את התפתחות האוכלוסייה בעיר; וכן התפתחות האוכלוסייה בתצוגה גרפית:



ממוזער|מבט צידי על בתי העיר|311x311 פיקסלים

ImageSize = width:600 height:250
PlotArea = left:70 right:40 top:20 bottom:20
TimeAxis = orientation:vertical
AlignBars = justify
Colors =
 id:gray1 value:gray(0.9)
DateFormat = yyyy
Period = from:0 till:50000
ScaleMajor = unit:year increment:10000 start:0 gridcolor:gray1
PlotData =
 bar:1981 color:gray1 width:1
 from:0 till:25600 width:15 text:25627 textcolor:red fontsize:8px
 bar:1991 color:gray1 width:1
 from:0 till:25800 width:15 text:25880 textcolor:red fontsize:8px
 bar:2001 color:gray1 width:1
 from:0 till:27000 width:15 text:27315 textcolor:red fontsize:8px
 bar:2011 color:gray1 width:1
 from:0 till:28000 width:15 text:27753 textcolor:red fontsize:8px


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פורטוגל: ערי חוף
קטגוריה:פורטוגל: ערים
גיגייה

**גיגייה** (בהונגרית: **Gyügye**) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה. על גנות נהר סומש.

בדומה ליישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית גיגייה קטנה משמעותית בעשרות השנים האחרונות, מ-323 תושבים בשנת 1990 עד 248 תושבים בשנת 2020.

## יהודי גיגייה
יהודים חיו בגיגייה בתקופות זמן שונות ובמקום ישנו בית קברות יהודי ובו מספר מצבות ישנות. בשנת 1944 כבר לא חיו יההודים בכפר, אך יש תיעוד על יהודי אחד מבני הקהילה בשואה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הונגריה: כפרים
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
ויהי בימי

**ויהי בימי** הוא סרט קצר, שאורכו 18 דקות, אשר צולם בשנת 1932 בידי חברת הסרטים "מולדת".

הקומדיה הופקה על רקע חגיגות פורים והעדלאידע בשנת תרצ"ב בתל אביב. הסרט היה סרט אילם, העלילה ודברי השחקנים הוצגו באמצעות כיתובים בין קטעי הסרט. המוזיקה בסרט הושמעה מתקליטים, שעל גבי אחד מהם הוקלט השחקן משה חורגל מקריא את הפסוק הראשון של "מגילת אסתר", דבר שאפשר לקולנוע "ציון" בירושלים לציין כי זהו הסרט הקולני העברי הראשון בארץ-ישראל.

הסרט הופק באמצעים דלים וזכה להצלחה גדולה.

## עלילת הסרט
הסרט בנוי כקומדיית טעויות. העלילה מספרת על חייט הבורח מאשתו בחגיגות פורים ומתחבא בקרב חוגגי העדלאידע בתל אביב. החייטת רודפת אחריו ומנסה לאתר אותו. במקביל תיירת יהודייה מבטיחה לתייר יהודי כי אם יצליח לזהות אותה בין החוגגים, תסכים להינשא לו. השניים מתחפשים לחלוצים ויוצאים לעיר. מאוחר יותר התייר מחליף את בגדיו בבגדי החייט. שני חלוצים אמתיים שחוגגים בעדלאידע גורמים למהומה, לאחר שהחייטת חושבת שהתייר הוא בעלה, התיירת חושבת שהחלוץ הוא התייר, התייר חושב שהחלוצה היא התיירת, החלוץ חושב שהתיירת היא החלוצה. כל הנוכחים מחפשים זה את זה כשלבסוף כולם מגיעים לרבנות.

## השחקנים

## המוזיקה
שתי המנגינות המלוות את הסרט, "ריקוד איסטנבול" ו"ריקוד קוקז", הן מנגינה טורקית ומנגינה קווקזית שבוצעו בסגנון הכליזמרים. המוזיקה הוקלטה על גבי תקליטים בסרטי קולומביה.

## קישורים חיצוניים

* [הסרט המלא מערוץ היוטיוב של [כאן חינוכית]]

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטים ארץ-ישראליים
קטגוריה:סרטי 1932
קטגוריה:סרטים אילמים
רם ברכה

**רם ברכה** (נולד בתל אביב, 1966) הוא צלם ישראלי ומרצה לצילום.

ברכה למד צילום במדרשה לאמנות בין השנים 1988 ל-1992, ולאחר מכן החל ללמד צילום בקמרה אובסקורה, בית הספר מימד לאמנות חזותית, המדרשה לאמנות ומוסררה בית הספר הרב תחומי לאמנות וחברה. בין השנים 2015 - 2005 שימש כראש המחלקה לצילום במדרשה לאמנות בית ברל.

## תערוכות
**תערוכות יחיד:**
* *בעקבות הצילום -* מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב (1993) 
**מבין תערוכות קבוצתיות בהן השתתף****:**
* *יומנים -* הסטודיו בבורוכוב, הגלריה, תל אביב (1992)
* *תערוכה קבוצתית -* הסטודיו בבורוכוב, הגלריה, תל אביב (1993)
* *אנטיפאתוס: הומור אפל, ציניות ואירוניה באמנות ישראלית עכשווית -* מוזיאון ישראל, ירושלים (1993)
* *הכלאה - אלטרנטיבה אינטרדציפלינרית -* בית האמנים ע"ש יוסף זריצקי, תל אביב (1993)
* *אוסף פלוס, סובטרופי: גם פיגורטיבי גם מופשט, טווח הריאליזם -* מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב (1993–1994)
* *ארט פוקוס - בוגרי המדרשה לאמנות ברמת השרון, המגמה -* המדרשה לאמנות, רמת השרון (1994)
* *צילום ישראלי עכשווי - רכישות חדשות -* מוזיאון ישראל, ירושלים (1995–1996)
* *ממציאות, מציאות בדויה בצילום הישראלי -* גלריית הסדנה לאמנות, יבנה (1996)
* *מחלון ומראה לזיכרון -* הגלריה ע"ש מורל דרפלר, מוסררה - בית הספר לצילום, מדיה ומוזיקה חדשה ע"ש נגר, ירושלים (1996)
* *תערוכת מורים -* מוסררה, בית הספר לצילום, מדיה ומוזיקה חדשה ע"ש נגר, ירושלים (1997)
* *דו"ח מצב: צילום בישראל היום -* מוזיאון ישראל, ירושלים (1998)
* *תערוכה קבוצתית -* הגלריה ע"ש מורל דרפלר, מוסררה - בית הספר לצילום, מדיה ומוזיקה חדשה ע"ש נגר, ירושלים (1998)
* *מסגרת זמן, מאה שנות צילום בארץ ישראל*, מוזיאון ישראל, ירושלים (2000)
* *בקשר לגוף -* בית הספר לאמנות - המדרשה, מכללת בית ברל (2005–2006)
* *מופע הגוף -* בית הספר לאמנות - המדרשה, מכללת בית ברל (2006)
* *Homme/Femme : l’Illusion de la réalité -* Galerie Claire Corcia, פריז, צרפת

## פרסים
* מלגת קרן התרבות אמריקה-ישראל (1994)

## הערות שוליים

קטגוריה:צלמים ישראלים
קטגוריה:בוגרי המדרשה לאמנות
קטגוריה:סגל המדרשה לאמנות
קטגוריה:סגל מוסררה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1966
סוללת מצב מוצק

**סוללת מצב מוצק** (באנגלית: **Solid-state battery**) היא טכנולוגיית סוללה, המשתמשת באלקטרודות מוצקות ואלקטרוליט מוצק, במקום אלקטרוליטים ג'ל נוזלי או פולימרי המצוי בסוללות יוני ליתיום או ליתיום פולימר.

אף שאלקטרוליטים מוצקים התגלו לראשונה כבר במאה ה-19, כמה חסרונות, כמו צפיפות אנרגיה נמוכה, מנעו יישום נרחב. ההתפתחויות בסוף המאה ה-20 ובתחילת המאה ה-21 גרמו להתעניינות מחודשת בטכנולוגיות סוללה במצב מוצק, במיוחד בהקשר לרכבים חשמליים.

החומרים המוצעים לשימוש כאלקטרוליטים מוצקים בסוללות מצב מוצק כוללים קרמיקה (למשל תחמוצות, סולפידים, פוספטים) ופולימרים מוצקים. סוללות מצב מוצק נמצאו שימושיות בקוצבי לב, RFID ומכשירים לבישים. הן עשויות להיות בטוחות יותר, עם צפיפות אנרגיה גבוהה יותר, אך במחיר גבוה משמעותית. האתגרים לאימוץ נרחב כוללים אנרגיה וצפיפות כוח, עמידות, עלויות חומר, רגישות ויציבות. 

## יתרונות
מקובל לחשוב שטכנולוגיית סוללת מצב מוצק מספקת צפיפות אנרגיה גבוהה (2.5x), על ידי הפעלת אנודות מתכת ליתיום.

הן עשויות להימנע משימוש בחומרים מסוכנים או רעילים המצויים בסוללות מסחריות, כגון אלקטרוליטים אורגניים.

מכיוון שרוב האלקטרוליטים הנוזליים הם דליקים ואלקטרוליטים מוצקים אינם דליקים, סביר כי סוללות במצב מוצק הן בעלות סיכון נמוך יותר להתלקחות. יש צורך בפחות מערכות בטיחות, מה שמגדיל עוד יותר את צפיפות האנרגיה. מחקרים אחרונים מראים כי ייצור חום בפנים הוא רק ~ 20-30% מהסוללות הקונבנציונליות עם אלקטרוליט נוזלי תחת בריחה תרמית.

הצפי מבחינה מדעית הוא כי טכנולוגיית סוללה במצב מוצק יאפשר טעינה מהירה יותר. מתח גבוה יותר וחיי מחזור ארוכים יותר ייתכנו גם כן.

## קישורים חיצוניים
* מצב פיתוח של סוללת מצב מוצק (PDF מאתר QuantumScape)

## הערות שוליים

קטגוריה:סוללות