open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
עף על הקרנף

**עף על הקרנף** (בדנית: **Otto er et næsehorn**) הוא סרט קומדיה מונפש דני משנת 2013, בבימויו של קנת' קיינז על פי תסריט מאת רונה שיוט, המבוסס על ספר ילדים משנת 1972 באותו שם מאת סופר הילדים הדני אולה לונד קירקגור. זהו הסרט השלישי והאחרון בטרילוגיית סרטי ההנפשה הממוחשבת המבוססים על ספרי ילדים מאת קירקגור, לאחר הסרטים "פרדי שיגועים" משנת 2011 ו"ג'לי טרזן" משנת 2012. מאוחר יותר הסרט דובב לאנגלית ויצא לאקרנים במספר מדינות נוספות ודובב לעוד שפות, ביניהן בעברית.

## תקציר העלילה
טופר מוצא עיפרון קסמים, בעזרתו הוא מצייר קרנף שמתעורר לחיים.

## מדבבים בעברית
* נועם טל - טופר
* ברק ברויטמן - ויגו
* לורה שופוב - סילה
* עמי מנדלמן - מר הולם
* גדי לוי - מר אריה
* רונה בקרמן - גברת אריה / אמנדה
* אורלי קטן - פלורה
* יורם יוספסברג - מפקד המשטרה
* אמנון וולף - אבא של טופר
* אורנה כץ - מורה
* עומר שטיינברג - ג'ייקוב
* טליה ברקאי - בינה

מדבבים נוספים: דולב סלע, דן שצברג, תום שוורצברג

## הפצה
הסרט יצא לאקרנים בבתי הקולנוע הדניים ב-7 בפברואר 2013, שם גרף 2,370,662 דולר, סכום כולל של 2,403,520 דולר. הסרט היה מועמד לפרס רוברט לסרט הילדים הטוב ביותר בטקס פרסי רוברט ה-31.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטי 2013
קטגוריה:סרטים דניים
קטגוריה:סרטי קומדיה מונפשים
קטגוריה:סרטי הרפתקאות
קטגוריה:סרטי אנימציה ממוחשבת
קטגוריה:סרטים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטי הנפשה דניים
פשקופיה

**פשקופיה** (באלבנית: **Peshkopia**) היא עיר הררית השוכנת בצפון-מזרח אלבניה, בירת מחוז דיבר. נכון ל-2023 התגוררו בעיר 14,710 תושבים.

## גאוגרפיה
פשקופיה שוכנת מזרחית לנהר הדרין השחור, כ-187 קילומטרים צפונית-מזרחית לטירנה בירת אלבניה, כ-20 קילומטרים מערבית לגבול עם מקדוניה הצפונית ובגובה של 651 מטרים מעל פני הים. העיר וסביבתה נודעים במעיינות חמים, בחקלאות רב-עונתית, ובהרים הסובבים אותה. בפשקופיה שורר אקלים תת-אלפיני–אקלים ממוזג. הטמפרטורות נעות מ: 3oc- בינואר ועד כ-26oc ביולי ואוגוסט. כמות המשקעים השנתית הממוצעת עומדת על 551 מ"מ. בממוצע ישנם 108 ימי גשם או שלג בשנה.

## היסטוריה
השם פשקופיה מקורו מהמילה היוונית "Episkopè" שמשמעה בישוף, והוא נזכר בכתובים משלהי המאה ה-10 וראשית המאה ה-11 עת שלטה במקום הממלכה הבולגרית הראשונה. בראשית המאה ה-16 נכבש האזור על ידי האימפריה העות'מאנית והיישוב מאוזכר כעיר שוק בשם "Debre-i Zir" שמשמעו דיבר התחתית. העות'מאנים ביצעו טרנספר אוכלוסיות ואיסלמו את אוכלוסיית העיר. העיר נכללה בשטח וילאייט קוסובו העות'מאני, וב-1873 הוקם במקום קסרקטין ובו חנה חיל מצב עות'מאני של כ-8,000 חיילים. כחלק מתהליך הנסיגה העות'נאי פרץ ב-1910 מרד אלבני נגד העות'מאנים בווילאייט, וכלל גם את פשקופיה.

בהמשך, בדצמבר 1912, במהלך מלחמת הבלקן הראשונה נכבשה פשקופיה על ידי כוחות הארמייה השנייה הסרבית, ובהמשך לאחר חתימת הסכם לונדון, הפכה אלבניה למדינה עצמאית ובתוכה העיר פשקופיה. ב-1916, במהלך מלחמת העולם הראשונה כבשו הבולגרים אשר לחמו לצד מעצמות המרכז את פשקופיה. ב-1928 הוקמה ממלכת אלבניה, ובאפריל 1939 פלשו האיטלקים לאלבניה וכבשו אותה ובכלל זה את העיר פשקופיה. ב-1943, במהלך מלחמת העולם השנייה בעקבות הסכם שביתת הנשק עם איטליה, כבש הוורמאכט את אלבניה. בנובמבר 1944 שוחרר האזור על ידי כוחות צבא בריטיים ופרטיזנים קומוניסטיים בראשות אנוור הוג'ה אשר תפס את השלטון במדינה. ב-30 בנובמבר 1967 התחולל באזור  בעוצמה של 6.6 בסולם ריכטר ובעיר נגרמו נזקים כבדים ברכוש ונפגעים בנפש.

סתיו העמים לא פסח על אלבניה, ובראשית שנות ה-90 של המאה ה-20 קרס השלטון הקומוניסטי במדינה. פשקופיה הפכה למרכז עסקים ותיירות וחל גידול במספר התושבים במטרופולין הסובב אותה, כתוצאה מהגירה פנימית.

## קישורים חיצוניים
* 

* אתר אינטרנט רשמי

## הערות שוליים

פשקופיה
סמפלדליה

**סמפלדליה** (באנגלית: **Sampledelia** או **Sampledelica**) הוא ז'אנר מוזיקלי המבוסס על דגימות מוזיקליות מדוגמי צלילים. הז'אנר כולל מניפולציות "מבלבלות ומעוותות" של דגימות אודיו וצלילים באמצעות שיטות של חיתוך, לופינג ומתיחת זמן האודיו ושינוי גובה הצליל . טכניקות מהז'אנר הושמו באופן בולט בז'אנרי מוזיקה אלקטרונית והיפ-הופ, כמו טריפ הופ, מוזיקת ג'אנגל, פוסט-רוק ופלאנדרפוניקס .

סמפלדליה מתאר מגוון ז'אנרים הכוללים שימוש בדוגמי צלילים כדי לתפעל ולהשמיע צלילים מותאמים, שלעיתים קרובות נלקחים מיצירות מוזיקליות מוכרות.

לדברי מבקר המוזיקה הבריטי סיימון ריינולדס , ז'אנר זה מרחיב את שיטות ההקלטה של מוזיקה פסיכדלית, שבהם אמנים נטשו שיטות הקלטה "נטורליסטיות" לטובת שימוש בטכניקות ואפקטים מבוססי אולפן כדי ליצור צלילים שלא ניתן לבצע במהלך הופעה חיה. על פי ריינולדס, יש 2 מגמות מנוגדות בקרב אמני סמפלדליה:
* מגמה פוסטמודרנית - אמנים ממגמה זו רואים בז'אנר זה כצורה של קולאז' ורפרנציאליות של ארט פופ.
* מגמה מודרנית - אמנים ממגמה זו רואים בז'אנר זה כעדכון של טכניקות המניפולציה והטרנספורמציה הצליליות של מוזיק קונקרט.

התאורוטיקן הבריטי-גאני, קודבו אשון , תיאר את הז'אנר כסוג של מיתולוגיה שבה "צלילים שניתקו את עצמם ממקורותיהם [ו]משתנים בעולם", וגרמים לחוויה של "התעלמות סינתטית".

## הערות שוליים

קטגוריה:סגנונות מוזיקליים
קטגוריה:מוזיקה של המאה ה-20
מבצר קולס

**מבצר קולס** (ביוונית: **Κούλες;** באיטלקית: **Castello a Mare;** ובאנגלית: **Koules Fortress**) הוא מבצר הממוקם בכניסה לנמל הישן של הרקליון, כרתים, יוון. הוא נבנה על ידי הרפובליקה של ונציה בתחילת המאה ה-16, והוא עדיין במצב טוב כיום.

## היסטוריה
ייתכן שהאתר בוצר לראשונה על ידי הערבים במאה ה-9 או ה-10. בתקופה הביזנטית השנייה , עמד במקום מגדל המכונה Castellum Comunis בשנת 1303 נהרס המגדל ברעידת אדמה אך תוקן.

בשנת 1462, אישר הסנאט הוונציאני  תוכנית לשיפור ביצורי קנדיה . בסופו של דבר, המגדל הביזנטי נהרס בשנת 1523, ובמקומו החלו להיבנות הקסטלו-א-מארה. ספינות ישנות מולאו באבן, וטובעו כדי ליצור שובר גלים ולהגדיל את שטח הרציף עליו נבנתה המצודה. המצודה הושלמה בשנת 1540.

בשנת 1630, המבצר חומש ב-18 תותחים בקומת הקרקע, וב-25 תותחים בשביל שהוביל לגג. במהלך המצור על קנדיה שנמשך 21 שנים, סוללות עות'מאניות ניטרלו בקלות את כוח האש של המבצר. העות'מאנים כבשו בסופו של דבר את המבצר בשנת 1669, לאחר שהוונציאנים נכנעו לכל העיר. הם לא ביצעו שינויים משמעותיים במבצר, מלבד תוספות של כמה חומות. הם בנו מבצר קטן המכונה "קולס הקטן" בצד היבשתי, אך זה נהרס בשנת 1936 בזמן שהעיר עברה "מודרניזציה".

בתקופת השלטון המצרי בכרתים (1830–1840), נבנה מגדלור בפינה הצפון-מזרחית של קולס. בשנת 1930 נוספו לו עמודי בטון. המגדלור נהרס במלחמת העולם השנייה אך נבנה מחדש והמשיך לפעול עד 1960, אז שופץ ועמודי הבטון הוסרו. המבצר שוחזר, וכיום הוא פתוח לקהל הרחב. תערוכות אמנות ופעילויות תרבות מתקיימות מדי פעם במבצר.

## המבנה
המבצר מורכב משני חלקים: חלק מלבני גבוה, וחלק חצי אליפטי מעט נמוך יותר. חומותיו עובין עד 8.7 מטר במקומות מסוימים, ויש לו שלוש כניסות. למבצר שתי קומות, עם סך של 26 חדרים, אשר שימשו במקור כצריפים, בית כלא, מחסנים, מאגר מים, כנסייה, טחנה ומאפייה. המגדלור ממוקם בחלקו הצפוני של המבצר.

## גלריה

File:Koules Fortress General View.jpg|מבט כללי מרציף המרינה.
File:Koules_Fortress_another_View.jpg| מבט כללי אחר.
File:Koules_Fortress_the_Lionin_Front.jpg|פסל האריה המכונף בחזית המבצר.
File:Koules Fortress view from the Back.jpg|מבט על המבצר מאחור.



## קישורים חיצוניים
* 

* הדרכה ווקאלית אודות המבצר (באנגלית)

## הערות שוליים

קטגוריה:יוון: איים
קטגוריה:האיים היוניים
קטגוריה:יוון: מחוזות
קטגוריה:איים בים התיכון
קטגוריה:יוון: תיירות
טרי ריבס

**טרי לין ריבס** (באנגלית: **Teri Lynn Reeves**; נולדה ב-14 ביולי 1981) היא שחקנית תיאטרון וטלוויזיה אמריקאית.

## ראשית חייה
ריבס נולדה בצפון קליפורניה אך עברה בתים פעמים רבות במהלך חייה. היא התגוררה ביוסטון, טקסס, גרנד ראפידס, מישיגן, סנטה ברברה וסן דייגו, וכיום היא מתגוררת בלוס אנג'לס שבקליפורניה.

## קריירה
רצונה של ריבס להיות שחקנית החל כשהייתה ילדה כשצפתה בקתרין הפבורן בסרט "סיפור פילדלפיה". היא החלה ללמוד באוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה כסטודנטית למתמטיקה, אך החליטה להיבחן לתוכנית המשחק והתקבלה. ריבס למדה תואר ראשון באמנויות באוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה ותואר שני באמנויות באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו.

תפקידיו הבולטים ביותר של ריבס הם קיי ג'יי ג'יימסון בסדרה "שדה קרב", האלי תומאס בסדרה "שיקגו Fire", ודורותי גייל בסדרה "היה היה פעם".

## חיים אישיים
לריבס חגורה שחורה בג'יו ג'יטסו ברזילאי. לריבס יש כלב ספנייל מסוג קבליר קינג צ'ארלס בשם ווילו.

בשנת 2005 נישאה לג'ונתן ריבס. בני הזוג התגרשו בשנת 2014.

## פילמוגרפיה

### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קליפורניה
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1981
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1981
Brainwashed

***Brainwashed*** הוא אלבום האולפן ה-12 והאחרון של המוזיקאי האנגלי ג'ורג' האריסון. הוא יצא לאור ב-19 בנובמבר 2002, כשנה לאחר מותו של האריסון, וכ-15 לאחר צאת אלבום האולפן הקודם שלו, *[[Cloud Nine (אלבום של ג'ורג' האריסון)|Cloud Nine]]*. ההקלטות לאלבום החלו למעלה מעשור לפני מותו של הריסון, אך נדחו שוב ושוב. עיבודי האובר-דאב לאלבום הושלמו על ידי בנו, דהני, המתופף  וחברו הוותיק ושותפו המוזיקלי ג'ף לין.

האלבום הגיע לרשימת 30 האלבומים הגדולים בבריטניה ול-20 האלבומים הגדולים בארצות הברית, וזכה בעיקר לביקורות חיוביות. האלבום כולל את הסינגלים "Stuck Inside a Cloud" ו-"Any Road". הקטע האינסטרומנטלי "" זכה בפרס גראמי לביצוע הפופ האינסטרומנטלי הטוב ביותר  לשנת 2004, בעוד ש-"Any Road" היה מועמד לפרס עבור ביצוע הפופ הווקאלי הטוב ביותר – גבר .

## רשימת הרצועות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי ג'ורג' האריסון
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי ג'ורג' האריסון
רחל גולומב

**רחל יהודית גולומב** (לבית גליקסמן; 24 ביולי 1874 - 27 ביוני 1965) הייתה פעילת ציבור, פמיניסטית ישראלית ילידת פולין.

## ביוגרפיה
רחל גולומב נולדה ב-24 ביולי 1874 בעיר לודז', פולין. אביה, אברהם צבי גליקסמן, היה מגדולי תעשיית הצמר בלודז'. היה בעליו של בית החרושת הגדול ביותר לאריגה בלודז'.

גולומב למדה בבית ספר עממי, וגמרה אותו בהצטיינות. היא נישאה לברוך גולומב ויחד עמו ועם שני ילדיהם הגיעו ארצה בתשרי 1909 והתיישבו בפתח תקווה.

בשנת 1919 יסדה בפתח תקווה אגודת נשים להפצת השפה העברית ושעורי ערב לאמהות בשם "עבריה". היא הייתה בין מייסדות התאחדות נשים עבריות לשיווי זכויות בארץ ישראל, ארגון נשים פמיניסטי ציוני, על-מפלגתי. בתקופה זו פעלו החרדים להדרת נשים ממרחבי החיים האזרחים והמדיניים, ונאבקו לביטול החלטת ה"מועצה הארץ ישראלית" לאפשר לנשים לבחור ולהיבחר לאספת הנבחרים וגולומב הייתה מעורבת במאבק על זכות הבחירה לנשים בארץ ישראל.

גולומב הייתה הפעילה הראשונה והראשית של הדסה וטיפת חלב בפתח תקווה ב-1925.

משנת 1926 הייתה חברה בהנהלת קרן קיימת לישראל בפתח תקווה. ב-1928 הייתה חברת ועד בקרן היסוד בנוסף הייתה בין מיסדי הליגה למלחמה בשחפת בשנת 1930 ובין מיסדי הלשכה לעזרה סוציאלית בפתח תקווה בשנת 1931. באותה שנה הייתה חברת וועד בהתאחדות יחד עם מאשה סקיבין.[ממוזער|התאחדות נשים עבריות לשווי זכויות בארץ ישראל. עומדות מימין לשמאל: [חסיה סוקניק|חסיה פינסוד סוקניק, שרה עזריהו, ד"ר רוזה וולט-שטראוס, ד"ר חנה ברכיהו, צפורה קלוזנר, עדה גלר יושבות: עדה טברסקי, פניה מטמון-כהן, **רחל גולומב**, נחמה פוחצ'בסקי, מאשה סקיבין, 1932]] 
ב-1940 הייתה מעורבת פוליטית בבחירות בפתח תקווה וכן כחלק מארגוני נשים בעיר. גולומב הייתה במקום השני ברשימה מטעם ההתאחדות בבחירות למועצת פתח תקווה, הן זכו ב־499 קולות ורק רבקה נוביק הראשונה ברשימה קיבלה מקום במועצת העיר.

## חיים אישיים
הייתה נשואה לברוך גולומב (1865 - 1922), חבר הנהלת פרדס בין מיסדי בית הספר החקלאי בפתח תקווה חבר ועד המושבה פתח תקווה שנפטר במפתיע ב-1922.

לזוג שני ילדים. בתה שושנה פלד (איזנברג) (1895 - 1981) שהייתה נשואה לזלמן פלד (איזנברג), פעיל בארגון ההגנה. השניים היו חלוצים וחקלאים במושב נהלל וכתבו ספר. ובנה אלעזר גולומב (1900 - 1952). נכדה, בנה של בתה שושנה, הוא האלוף משה פלד.

גולומב נפטרה ב-27 ביוני 1965. היא נקברה בבית הקברות בנהלל.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פמיניסטיות ישראליות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1874
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1964
משחק סאנדבוקס

**משחק סאנדבוקס** (באנגלית: **Sandbox game**; בתרגום חופשי לעברית: **משחק ארגז חול**) הוא משחק מחשב הנותן לשחקן מגוון רחב של אלמנטים, שבהם הוא יכול להשתמש בעולם פתוח. משחקים אלו לרוב מעודדים יצירתיות, ומאפשרים לשחקן להציב לעצמו את מטרותיו במהלך המשחק. רוב משחקי הסאנדבוקס מזוהים עם סוגת משחקי עולם פתוח. המילה "סאנדבוקס" היא המילה האנגלית לארגז חול, מונח המתאר סביבת מחשוב שבה מאפשרים למשתמשים לעשות ככל העולה על רוחם.

משחקים ידועים מסוגת הסאנדבוקס כוללים את מיינקראפט, משחק הווידאו הנמכר ביותר בכל הזמנים, Grand Theft Auto, משחק מסוגת פעולה והרפתקה שמפותח על ידי חברת "Rockstar Games", סימס ועוד.

## מאפיינים
המאפיינים העיקריים של משחקי סאנדבוקס הם:
* עולם פתוח - יכולת תזוזה חופשית במסגרת עולם וירטואלי.
* עלילה לא ליניארית - עלילה שאינה מוצגת בסדר כרונולוגי, אלא על פי בחירתו של השחקן.
* משחקיות מתפתחת  - משחקים שמציבים את השחקן בפני סיטואציות מורכבות (לדוגמה: משחקים המשלבים תכנות, כלכלה וירטואלית)

## היסטוריה
### המאה ה-20
אחד מן המשחקים הראשונים בסוגת הסאנדבוקס הוא "Elite", משחק סימולציית טיסה בחלל שיצא לאור בספטמבר 1984. Elite היווה השראה למשחקי סאנדבוקס אחרים, ביניהם סים סיטי, משחק יצירת ערים שהופץ באוקטובר 1989. משחקים שיצאו בעשור שלאחר מכן (GTA, סימס), נתנו לשחקן יכולות השפעה רחבות יותר על סביבתו ועל מהלך המשחק.

### המאה ה-21
ב-2003, המשחק הווירטואלי האינטרנטי Second Life (חיים שניים) יצא לאור, אחד ממשחקי המחשב הראשונים בהיסטוריה שאיפשר לשחקנים ליצור תכנים משלהם ולשוחח בעולם פתוח. אחריו יצאו משחקים דומים כגון IMVU ב-2004 ו-Garry's Mod ורובלוקס ב-2006.

## דוגמאות
### מיינקראפט
מיינקראפט היא הדוגמה הנפוצה והמצליחה ביותר למשחק סאנדבוקס. המשחק מאפשר לשחקן להציב לעצמו יעדים ב-2 מצבים עיקריים (יצירתיות והישרדות), אך גם מאפשר לו לשחק ביחד עם שחקנים אחרים במצב מרובה משתתפים (Multiplayer). מבקרים של המשחק שיבחו את מערכת הקרפטינג (crafting, יצירה) של מיינקראפט. הבלוקים מייצגים חומרים שונים, כגון אבנים, עפרות, גזעי עצים, מים ולבה.

המשחק סובב סביב איסוף ושימוש בחפצים אלה. השחקן יכול לנוע בחופשיות במרחב העולם, לחצוב בלוקים ואז למקם אותם במקום אחר או ליצור איתם חפצים חדשים ולבנות בעזרתם.

### רובלוקס
רובלוקס היא פלטפורמה מקוונת למשחקי רשת מרובי משתתפים שהוקמה בשנת 2004 על ידי דייוויד באזוקי ואריק קאסל, בעמק הסיליקון שבארצות הברית. בפלטפורמה, שחקנים יכולים להתאים אישית את הדמויות הווירטואליות שלהם עם מאות כובעים שונים, צורות ראש, צורות גוף, בגדים וציוד. בנוסף, שחקנים יכולים ליצור משחקים ופריטים שונים בעצמם באמצעות "רובלוקס סטודיו" (Roblox Studio), כלי לתכנות מונחה-עצמים, שעושה שימוש בשפת התכנות לואה.

## הערות שוליים

קטגוריה:סוגות משחקי וידאו
HPI (סדרת טלוויזיה)

**HPI** (ראשי תיבות בצרפתית של: **Haut potentiel intellectuel**, בתרגום מילולי – "פוטנציאל אינטלקטואלי גבוה", מונח חלופי ל"מחוננות") היא סדרת טלוויזיה צרפתית־בלגית בז׳אנר קומדיית פשע. בישראל, היא שודרה בערוץ כאן 11 בשם "**מחוננת"**. 

הסדרה נוצרה על ידי סטפן קרייה, אליס שגרה־ברניו וניקולא ז’אן. היא משודרת בבלגיה בערוץ La Une מאז 20 באפריל 2021, בשווייץ בערוץ RTS Un מאז 27 באפריל 2021, בצרפת בערוץ TF1 מאז 29 באפריל 2021, ובקנדה בערוץ Addik מאז 1 ביוני 2022. בארצות הברית היא זמינה לצפייה תחת השם **HIP: High Intellectual Potential** בשירות Hulu מאז 12 ביולי 2024.

הסדרה היא הפקה משותפת של Itinéraire Productions, Septembre Productions, TF1, Pictanovo, Be-Films ו-RTBF.

בתפקיד הראשי מככבת אודרי פלרו בתור מורגן אלווארו, מנקה בעלת אינטליגנציה יוצאת דופן, שהופכת ליועצת עבור יחידת DIPJ (החוקרת פשעים חמורים) בעיר ליל, ועוזרת לפתור תיקים שונים בזכות מוחה החריף.

## עלילה
מורגן אלווארו, בת 38 ואם לשלושה ילדים משני בעלים לשעבר, עובדת כמנקה בתחנת המשטרה בליל, אף על פי שהיא בעלת אינטליגנציה יוצאת דופן. בלילה אחד, בעת ניקוי המשרד, היא מוצאת בטעות רמז חשוב בתיק רצח. כשהיא עומדת בפני פיטורים, המפקדת מציעה לה לשמש כיועצת בתיק – דבר שמכעיס את הבלש אדם קארדק, הממונה על החקירה.

מורגן לבושה ומתנהגת באופן שאינו תואם את הכללים, מתעלמת מהוראות, ומתקשה לשלב את חייה המשפחתיים. למרות זאת, הברקותיה הגאוניות מסייעות לפתור תיקים מורכבים במיוחד של יחידת החקירות בליל. בתמורה לעבודתה, המפקדת מסכימה לפתוח מחדש את תיק בעלה הראשון, שנעלם לפני 15 שנה לאחר מעצרו.

## צוות שחקנים עיקרי
* אודרי פלרו – מורגן אלווארו
* סיפריאן גארדן – תיאה אלווארו
* נואה ואנדבוֹרד – אליוט אלווארו
* מהדי נבבו – אדם קארדק
* ברונו סאנש – ז׳יל וונדרו
* מארי דנרנו – סלין אזאן
* ברנז׳ר מקניס – דפנה פורסייה

## עיבודים בין-לאומיים
* **[[סלובקיה]]**: הסדרה "Výnimočná Nikol" עלתה בספטמבר 2022.
* **[[יוון]]**: גרסה בשם "IQ 160" עלתה במרץ 2023.
* **[[צ'כיה]]**: גרסה בשם *Případy mimořádné Marty* עלתה באפריל 2023.
* **[[הונגריה]]**: גרסה בשם "A renitens" שודרה בפברואר 2024.
* **[[ארצות הברית]]** רשת ABC החלה לשדר את העיבוד "High Potential" (בעברית, נקראה פוטנציאל גבוה) בספטמבר 2024.
## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה בשפה הצרפתית
ז'בשי

**זָ'בֶּשִׁי** (בגאורגית: **ჟაბეში**, בסוואנית: **ჟა̄ბეშ**, זָ'בֶּשׁ) הוא כפר בנפת מסטיה שבמחוז סמגרלו וסוואנתי עילית בגאורגיה, בקהילת מוּלַאחִי .
הכפר ממוקם על גדות נהר מוּלחרָה  (יובל ימני של נהר האנגורי). הכפר נמצא בגובה 1,680 מטר מעל פני הים, 15 קילומטרים ממסטיה, בצפון מערב גאורגיה בהרי הקווקז הגדול.

בכפר נמצאת כנסיית המושיע, אנדרטה של אדריכלות גאורגית מהמאה ה-11, הבנויה מאבן מסותתת. בקיר המזרחי של הכנסייה ישנו אפסיס משולש. בפנים, מול מזבח האבן, ניצב צלב עץ הממוקם על ארבעה כנים מאבן. שתי גומחות עמוקות בנויות בקיר המזבח, שם מסודרת הכניסה למקום המסתור. שברי ציורים נשמרו בפנים.

## דמוגרפיה
על פי מפקד האוכלוסין של 2014, 90 איש גרים בכפר.

## גלריה

## קישורים חיצוניים

* 
* מסמכים או תמונות המתארים את הכפר, . חלקם תורגם מסוואנית לגאורגית

## הערות שוליים

קטגוריה:גאורגיה: יישובים
דיוקן עצמי (רובנס, אנטוורפן)

**דיוקן עצמי** (בהולנדית: **Zelfportret**) הוא ציור שמן מאת האמן הפלמי פטר פאול רובנס, שנוצר סביב השנים 1623–1630 ונמצא באוסף הקבוע של רובנסהאוס באנטוורפן. בשנת 2018 שב הדיוקן למוזיאון לאחר שחזור מקיף שביצע המכון המלכותי למורשת תרבותית (KIK-IRPA) בבריסל, אשר במסגרתו הוסרו כל שכבות הצבע והלכה שנוספו במהלך מאות השנים וחשפו את מראהו המקורי של הציור.

## תיאור היצירה
הציור מתאר את פניו של רובנס במבט ישיר אל הצופה. הוא מוצג בחצי גוף, לבוש וסט שחור פתוח שדרכו נראית חולצה לבנה, וכובע רחב שוליים מעטר את ראשו. פניו מוארות באור רך, והוא מביט אל הצופה במבע מתון וקשוב. הרקע פשוט ובלתי־מעובד, דבר המעניק לדיוקן תחושה אינטימית וישירה. משיכות המכחול רחבות ובוטחות, והצבעוניות מאופקת, המדגישה את גוון עורו החם ואת צללי הבד הלבן.

## פרשנות והשוואות
הדיוקן משקף את תפיסתו העצמית של רובנס כאדם בעל מעמד, השכלה וביטחון עצמי, ולא כצייר בעבודתו. בניגוד לעמיתו רמברנדט, שצייר עשרות דיוקנאות עצמיים, יצר רובנס רק ארבעה כאלה, שבהם הציג את עצמו תמיד כג'נטלמן וכאיש רוח. הדיוקנאות העצמיים משמשים מקור חשוב להבנת אישיותו של רובנס ולדרכי הצגתו בפני הציבור. ביצירה זו ניכרת פתיחות ויושרה פנימית, והיא נחשבת לאינטימית יותר מן הדיוקן הרשמי שבטירת וינדזור, שבו תיאר את עצמו באופן פורמלי ומרוחק.

## תולדות היצירה
הציור נוצר ככל הנראה בשנת 1630 ושימש מודל אולפני לצורכי הוראה. הוא נמכר לראשונה בשנת 1765, עבר בין אספנים בבריסל, גנט, בולון-סור-מר וניו יורק, ולבסוף נרכש בשנת 1972 על ידי עיריית אנטוורפן באמצעות בית המכירות כריסטי'ס בלונדון. בשנים 2015–2018 נבדק הציור בגלריה הלאומית בלונדון, שם הוחלט שלא לשחזרו עקב ריבוי שכבות לכה וצבע. בעקבות הממצאים הועבר הדיוקן ל־KIK בבריסל, שם נחשף כי כ־75 אחוזים ממנו אינם מקוריים. החוקרים מרי־אנל מוף ווים פרמות הסירו אחת עשרה שכבות של צבע ולכה, חשפו את משיכות המכחול המקוריות, את זרועו הימנית המורמת ואת צבעי הפנים המקוריים, והשיבו לדיוקן את איזונו הצורני. לאחר השחזור הוצג הציור מחדש ברובנסהאוס, במראה הקרוב ביותר לזה שצייר האמן עצמו.

חוקרים בגלריה הלאומית אישרו את האותנטיות של הדיוקן העצמי בשנת 2015.  מכיוון שהדיוקן שוחזר לראשונה בדפוס בשנת 1630, הוא מתוארך לכל המאוחר מאותה שנה. רובנס גם נראה צעיר יותר בדיוקן מאשר היה בשנת 1630 (בן 53–54), דבר המצביע על מקור מוקדם יותר. הציור לא נועד למכירה; אלא, הוא שימש כדוגמה לסדנה להוראת תלמידים על דיוקנאות. הוא שימש גם כמודל לתחריט קטן מאת וילם פאנילס משנת 1630 ולדיוקן של רובנס שאנתוני ואן דייק כלל באיקונוגרפיה שלו. 

## לקריאה נוספת

* 


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:דיוקנאות גברים
קטגוריה:דיוקנאות עצמיים
קטגוריה:פטר פאול רובנס: ציורים
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
אנרי הרביעי בקרב איברי

**אנרי הרביעי בקרב איברי** (באנגלית: **Henri IV at the Battle of Ivry**) הוא ציור שמן בלתי גמור מאת האמן הפלמי פטר פאול רובנס, שצויר בין השנים 1628 ל־1631 ונמצא כיום במוזיאון המלך לאמנויות יפות של אנטוורפן. היצירה מתארת את קרב איברי, שנערך ב־12 במרץ 1590 מערבית לפריז, שבו הביס המלך הצרפתי אנרי הרביעי את צבאות הליגה הקתולית.

הציור, שנותר בלתי גמור, נחשב למקור ייחודי להבנת תהליך העבודה של רובנס. הוא מאפשר מבט נדיר על הדרך שבה בנה קומפוזיציות — החל מרישום חופשי בעט ובמכחול ועד עיבוד ציורי עשיר. השילוב בין דמויות מושלמות לבין סקיצות חלקיות מעניק ליצירה ממד מחקרי יוצא דופן, והיא נכללת ברשימת היצירות המוכרות כ"יצירות מופת" של הקהילה הפלמית, בזכות ערכה האמנותי וההיסטורי.

## תיאור היצירה
במרכז הקומפוזיציה רכוב המלך אנרי הרביעי על סוס לבן, עטור שריון ובידו דגל מתנופף. הוא מזוהה באמרתו המפורסמת "רַכְזוּ סביב נוצתי הלבנה!", קריאה שזוהתה עם אומץ לבו בקרב. סביבו נראים חיילים נעים באי־סדר קרבי, חלקם נראים במצבי ביניים של תנועה, דבר המעיד על שלב מוקדם בתהליך הציור. הדמות המרכזית של החייל החמוש בקסדה צוירה במספר שלבים, עד כדי הופעת שלוש זרועות וכלי נשק כפולים, הממחישים את חיפושו של רובנס אחר תנוחת תנועה מדויקת. הבחירה של רובנס לתאר את הסוס הלבן במרכז הבד — בגודל כמעט מלא, באור חזק יחסית ובתנועה דינמית קדימה - מעצימה את דמותו של המלך וממקדת בה את תשומת הלב..

## היסטוריה ורקע
הציור הוזמן בידי המלכה מריה דה מדיצ'י כחלק מחוזה שחתמה עם רובנס בשנת 1622, שכלל שתי סדרות של עשרים וארבע יצירות. האחת נועדה לתאר את קורות חייה של המלכה עצמה, והשנייה – את עלילות בעלה, המלך אנרי הרביעי. הסדרה על המלך לא הושלמה עקב סכסוכים בחצר המלוכה, אך יצירות הסדרה על חיי המלכה הושלמו ותלויות כיום במוזיאון הלובר.

## תהליך היצירה
החוזה קבע כי רובנס יצייר בעצמו את כל הדמויות, אך הוא שיתף פעולה עם עמיתו הצייר פטר סניירס, שהתמחה בתיאורי קרבות. סניירס צייר את הקטע העליון של הקרב על פי הנחיותיו של רובנס, וזה האחרון הוסיף עליו נגיעות צבע חיות להשלמת התוצאה. רק חלק זה הושלם לחלוטין, אולם במהלך המאה ה־19 נחתך הקטע העליון מן הבד המקורי, שהיקפו היה כפול מגודלו הנוכחי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:פטר פאול רובנס: ציורים
קטגוריה:ציורי היסטוריה
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:סוסים באמנות
קטגוריה:ציורי מלחמה
אינטר דה לימיירה

**אינטר דה לימיירה** (בפורטוגזית: **Associação Atlética Internacional**) הוא מועדון כדורגל מברזיל. המועדון נוסד בשנת 1913 בעיר לימיירה שבמדינת סאו פאולו. בעבר שיחקה הקבוצה בדרג הבכיר של אליפות ברזיל בכדורגל.

## היסטוריה
המועדון הוקם בשנת 1913 ביוזמת חברים מקבוצה חובבנית מקומית שביקשו להקים מועדון מקצועי. שם הקבוצה נבחר בהשראת קבוצת "אינטרנציונל" שפעלה באותה תקופה בעיר סאו פאולו, ושיקף גם את הרכב האוכלוסייה בעיר לימיירה שבה התגוררו מהגרים רבים.

הקבוצה החלה להשתתף באליפות סאו פאולו בכדורגל. הישגה הבולט ביותר בתחרות היה זכייה באליפות בשנת 1986 – הזכייה הראשונה והיחידה בתולדותיה.

בעונת 1981 השתתפה "אינטר דה לימיירה" לראשונה בדרג הבכיר של אליפות ברזיל. היא שבה והופיעה בליגה זו גם ב-1982 וב-1986, ובאותה עונה העפילה לשלב שמינית הגמר.

בשנת 1988 זכתה הקבוצה באליפות ליגת המשנה הברזילאית.

בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 חלה ירידה בביצועיה של הקבוצה. ברמה הארצית היא נשרה לליגה השלישית, וברמת מדינת סאו פאולו שיחקה בעיקר בליגה השנייה.

נכון לעונת 2025 משחקת "אינטר דה לימיירה" בליגה הרביעית בחשיבותה במבנה הכדורגל הברזילאי.

## אצטדיון
אצטדיון הקבוצה, שנבנה בשנת 1977, נמצא בבעלות העירייה וכולל כ־18 אלף מקומות ישיבה.
## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מדינת סאו פאולו: ספורט
קטגוריה:קבוצות כדורגל ברזילאיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1913
ז'והאן מנזמבי

**ז'והאן מנזמבי** (בצרפתית: **Johan Manzambi**; נולד ב-14 באוקטובר 2005 בז'נבה שבשווייץ) הוא כדורגלן שווייצרי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת פרייבורג מהבונדסליגה ובנבחרת שווייץ.

## קריירת מועדונים
מנזמבי גדל במחלקת הנוער של סרבט ז'נבה, ובשנת 2023 הצטרף למחלקת הנוער של פרייבורג. בשנת 2024 החל לשחק בקבוצת המילואים של פרייבורג. ב-21 בספטמבר 2024 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בניצחון 0–3 על פ.צ. היידנהיים במסגרת המחזור הרביעי בבונדסליגה לעונת 2024/2025. ב-12 באפריל 2025 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–2 על בורוסיה מנשנגלדבך במסגרת המחזור ה-29 בליגה. הוא ערך 11 הופעות ליגה בעונה זו, בהן הבקיע שני שערים.

## קריירה בין-לאומית
ב-7 ביוני 2025 ערך מנזמבי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת שווייץ, בניצחון 2–4 על נבחרת מקסיקו במשחק ידידות. ב-10 ביוני הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 0–4 על נבחרת ארצות הברית במשחק ידידות.

## חיים אישיים
מנזמבי נולד בשווייץ להורים מאנגולה ומהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים שווייצרים
קטגוריה:קשרי כדורגל שווייצרים
קטגוריה:כדורגלני פרייבורג
קטגוריה:כדורגלני נבחרת שווייץ
קטגוריה:שווייצרים שנולדו ב-2005
הדס בר ניצן

**הדס בר-ניצן** (נולדה ב-9 בדצמבר 2004) היא שחקנית כדורשער ישראלית, חברת נבחרת ישראל בכדורשער נשים. סגנית אלופת אירופה (לאהטי 2025) יחד עם אלהאם מחאמיד רוזין, רוני אוחיון, סלסביל סואעד, רעות ארצי ושירה עטייה.

## ביוגרפיה
בר-ניצן נולדה לאליצור ומיטב בר-ניצן. אחותה התאומה שי בר-ניצן היא שחיינית פראלימפית בנבחרת ישראל. בר-ניצן נולדה לבקנית בנוסף יש לה לקות ראייה. בין השנים 2018-2021 שחתה בר-ניצן תחת האגודה הפועל בית איל, היא זכתה במספר מדליות באליפות ישראל בשחייה פראלימפית ביניהם ב-50 מטר פרפר.

בשנת 2022 החלה להתאמן בענף הכדורשער במסגרת נבחרת העתודה. ביחד עם חברותיה לנבחרת זכתה במדליית כסף באליפות אירופה לנוער בפינלנד בשנת 2022 ובמדליית ארד באליפות העולם לנוער בסאו פאולו שבברזיל בשנת 2023.

בשנת 2025 עלתה מנבחרת העתודה בכדורשער לנבחרת ישראל בכדורשער נשים. באליפות אירופה 2025 שנערכה בלאהטי שבפינלנד בספטמבר-אוקטובר זכתה במדליית כסף יחד עם אלהאם מחאמיד רוזין, רוני אוחיון, סלסביל סואעד, רעות ארצי ושירה עטייה, לאחר ניצחונות על נבחרות יוון, אוקראינה, צרפת וספרד בשלב הבתים של הטורניר, ניצחון על נבחרת פולין בשלב רבע הגמר, ניצחון על נבחרת אוקראינה בשלב חצי הגמר, והפסד לנבחרת טורקיה במשחק הגמר.

## קישורים חיצוניים

* 	

## הערות שוליים

קטגוריה:עיוורים ישראלים
קטגוריה:תאומים ישראלים
קטגוריה:שחקני כדורשער ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-2004
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-2004
מוזיקה פטריוטית

**מוזיקה פטריוטית** (באנגלית: **Patriotic music**) הוא ז'אנר מוזיקלי שמושפע רבות מפטריוטיות שהופיע לפחות מאז המאה ה-18, עם הופעתו של "The Liberty Song"  שנכתב על ידי ג'ון דיקינסון ופורסם ב-1768. ז'אנר זה משמש לטיפוח תחושת זהות לאומית, אחדות ושייכות בקרב אזרחי האומה, ויכול לכלול המנונים לאומיים, שירים לאומיים ושירים צבאיים. יצירות מוזיקליות מז'אנר מוזיקלי זה נפוצות בעיקר באירועים פוליטיים, ספורטיביים ובין-לאומיים.

מוזיקה פטריוטית מאופיינת בליריקה, המגלמת את רוח הלאומיות והפטריוטיות, שלעיתים גם מיליטריסטית או מעוררת הקרבה עצמית. כמו כן, מוזיקה זו לרוב מדגישה את אהבת הארץ וערכיה החיוביים של האומה, כמו יופיו של נוף הארץ. בנוסף לכך, יצירות מוזיקליות מז'אנר זה עשויות להוות מחווה לאומה, מנהיג, ממשלה או לגיבור לאומי, וכן תזכורת לאירועיים היסטוריים חשובים של האומה. עם זאת, חלק מיצירות הז'אנר, אף על פי שאינם קשורים ספציפית לפטריוטיות, יכולים לשמש לקידום פטריוטיות או לקידום חינוך פטריוטי.

## הערות שוליים

קטגוריה:המאה ה-18
קטגוריה:פטריוטיות
קטגוריה:סגנונות מוזיקליים
בית הכנסת באפאטין

**בית הכנסת באפאטין** (בסרבית: **Апатинска синагога**) הוא בית כנסת אשכנזי-נאולוגי שפעל בעיירה אפאטין במחוז באצ'קה הדרומי שבפרובינציית וויבודינה בסרביה, בין השנים 1885–1941. המבנה שרד את אירועי אירועי השואה וב-2024 הוכרז כ"אתר מורשת סרבית".

## היסטוריה

יהודים הגיעו לאפאטין ככל הנראה בשלהי המאה ה-18 מהמרחב הגרמני, והוקצתה להם חלקת בית עלמין. המצבה הקדומה ביותר במקום מתוארכת ל-1780. קהילה יהודית מאורגנת, נוסדה באפאטין ככל הנראה במחצית השנייה של המאה ה-19. הקהילה השתייכה לזרם הנאולוגי. ב-1880 התגוררו באפאטין 169 יהודים. לאחר מלחמת העולם הראשונה הגיעו לאפאטין פליטים יהודים ואוכלוסיית העיירה גדלה לכדי 251 נפשות ב-1921. בני הקהילה עסקו ברובם במסחר. ב-1931 נמנו באפאטין 202 יהודים.

במהלך שנות ה-30 חלה ירידה משמעותית במספר בני הקהילה באפאטין. בפרוץ מלחמת העולם השנייה התגוררו באפאטין 63 יהודים ובשנת 1944 התגוררו שם 40 יהודים.

במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית, סופח האזור להונגריה. מרבית יהודי העיירה הובלו למחנות ההשמדה במקביל להשמדת יהדות הונגריה. מתוך הקהילה, רק 8 יהודים שרדו את השואה. לאחר המלחמה לא התגוררו יהודים בעיירה.

## המבנה
באפאטין פעל בית תפילה בבית מגורים שנשכר על ידי הקהילה. כאשר צברו בני הקהילה מעמד כלכלי איתן הוחלט להקים את מבנה הקבע. בית הכנסת נחנך ב-1885. הוא נבנה בסגנון אדריכלי של התחייה הגותית, משולב בסגנון רונדבוגנשטיל  שהיה נפוץ באזור וויבודינה בקרב אוכלוסייה ממוצא גרמני (פולקסדויטשה). המבנה היה מלבני עם 2 חלונות קמורים מכל עבר בסגנון נאו-גותי. כאשר הוקם, היה המבנה גבוה מסביבתו ובן שתי קומות. בקומתו השנייה שכנה עזרת הנשים. במרתף המבנה היה מקווה טהרה. חלקו הקדמי של הבניין מוקם על קו הרחוב וזאת בניגוד לתקנות האוסטרו-הונגריות שחייבו בתי תפילה יהודיים לשכון במרחק מקווי רחוב, וכן להיות מוקפים בגדר. הכניסה לבית הכנסת הייתה מכיוון דרום, בניגוד למקובל בבתי כנסת, מכוון מערב.

ב-1955 נמכר המבנה והוסב לכנסייה בפטיסטית תוך שימור חזית הבניין והוספת צלב על גבי לוחות הברית. בית הכנסת מעורר עניין רב בקרב חוקרים משום שתקרתו מעוטרת בציור פוליכרומי של לוחות הברית בתוך ענן כאשר עשרת הדיברות כתובות באופן נדיר בכתב ראי. ככל הנראה מדובר בטעות שביצע קבלן ההקמה המקומי. ב-1991 נמכר המבנה ליזם פרטי, וב-2024 הוכרז כאתר מורשת סרבית המיועד לשיפוץ ולשיקום.

## קישורים חיצוניים
* בית הכנסת באפאטין, באתר המרכז לאמנות יהודית
* בית הכנסת באפאטין, באתר ברשות המקומית אפאטין 
* בית הכנסת באפאטין הוכרז סוף סוף כאתר מורשת. מה נקרא שם בכתב ראי?, באתר dnevnik.rs, אוחזר ב-11 באוקטובר 2025 

## הערות שוליים

אפאטין
קטגוריה:בתי כנסת נאולוגיים
Prada

"**Prada**" הוא סינגל של התקליטן הבריטי קאסו , הזמרת הבריטית ריי וצמד ההיפ-הופ הבריטי, D-Block Europe , שיצא ב-11 באוגוסט 2023 בהוצאת חברת התקליטים מיניסטרי אוף סאונד. השיר מהווה רמיקס לשיר "Ferrari Horses"  של ריי ו-D-Block Europe. השיר נכתב על ידי ריי, אובי אבלה, ג'מורי סימונס, דירטבייק LB, אדם ויליאמס ויאנג אדז, והופק על ידי קאסו.

נכון לאוקטובר 2025, הסינגל הושמע למעלה מ-25 מיליון פעמים ביוטיוב, ולמעלה מ-963 מיליון פעמים בספוטיפיי.

## מיקומי שיא

## נתוני מכירות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי ריי
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי ריי
קטגוריה:שירי יורודאנס
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון באוסטריה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בגרמניה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בשוודיה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האירי
נפטון ואמפיטריטה (יורדאנס)

**נפטון ואמפיטריטה** (באנגלית: **Neptune and Amphitrite**) הוא ציור שמן על בד מאת הצייר הפלמי יאקוב יורדאנס, שנוצר סביב שנת 1648. היצירה מתארת את אל הים נפטון ואשתו אמפיטריטה, בסצנה מיתולוגית עשירה המשלבת בין עוצמה, סערה ורגע של רוגע ושלווה. הציור חתום ומתוארך בידי האמן, אף שהספרה האחרונה בתאריך איננה קריאה. היצירה מצויה באוסף קהילת פלנדריה ונמצאת באוסף הקבוע של מוזיאון רובנסהאוס שבאנטוורפן.

## תיאור היצירה
במרכז הציור מתואר נפטון, אל הים, בדמות גבר מזוקן בעל גוף חסון, כפי שהוא מוכר במסורת הדימויים הקלאסיים. בימינו אוחז נפטון בקלשון, סמלו המסורתי, ובידו השנייה הוא מחזיק במושכות הרתומות לשני סוסי ים לבנים. הדולפין שבתחתית הציור נושא את מרכבת הצדף שעליה עומדים נפטון ואמפיטריטה, ומכוון אותה בין גלי הים. המרכבה מתקדמת בעוצמה קדימה, ובזכות הדינמיות של התנועה נוצרת תחושה של סערה עזה המשתוללת סביב הדמויות. אמפיטריטה, אלת הים ואשתו של נפטון, יושבת לצדו במרכבה, ודמותם משדרת תשוקה הדדית וקרבה אינטימית. לרגליהם מתואר אל האהבה צעיר הנושא קונכייה ונושף בה, כסימן לאיחוד הזוגי ולתשוקה שביניהם. בקדמת התמונה נראים טריטונים, יצורים מיתולוגיים שחציים אדם וחציים דג, המלווים את הזוג האלוהי במסעם הסוער. בחלק העליון של הציור נראים ארבעה ראשי מלאכים הנושפים ברוח, והם מסמלים את רוחות השמיים המניעות את הים.

## פרשנות והשוואות
יורדאנס יצר קומפוזיציה רבת הבעה שבה משתלבים יחד תנועה, כוח ותחושת רוגע מתקרבת. נפטון מוצג בשיא עוצמתו אך גם ברגע של שליטה ושלווה לאחר סערה. מעל ראשם של הדמויות מופיעה קשת בענן הנפרשת באופק, ומרמזת כי הסערה חלפה. העננים הכהים מתפוגגים בהדרגה, והאור מתחיל לבקוע מבעד לשמים. כך נוצרת תחושת הקלה, המעבירה את הצופה מהדרמה של הים הסוער אל שלווה מיתולוגית חדשה. מעניין כי בגרסה מצוירת של הציור, שנעשתה ככל הנראה לאחר סיום העבודה, לא נראית הקשת כלל, וגם שני הפסים שבצדדים נעדרים ממנה. עובדה זו מעידה כי יורדאנס הוסיף פרטים אלה בשלבים מאוחרים של תהליך היצירה, אולי מתוך רצון להדגיש את המעבר מן הכאוס אל השקט. בנוסף, בצדו הימני של הציור מופיע טריטון דהוי הנושב בקרן, דבר המרמז כי האמן שינה וערך את העבודה שוב ושוב עד שהגיע לתוצאה הסופית. מכל אלה ניתן ללמוד כי היצירה עצמה הייתה "בתהליך", ואולי אף שימשה את יורדאנס לבחינה של דרכי עיבוד הצבע והאור ביצירות מיתולוגיות רחבות היקף.

## תולדות היצירה
החתימה שעל הציור כוללת את שנת היצירה, אך הספרה האחרונה איננה קריאה. החוקר ארנוט באליס הציע כי היא מתייחסת למחצית השנייה של שנות ה־1640, ככל הנראה בסביבות שנת 1648. יורדאנס יצר את היצירה בתקופה שבה העיר אנטוורפן חוותה התאוששות כלכלית לאחר שנים של סבל ממלחמות. באותה שנה נחתם הסכם מינסטר שסיים את מלחמת שלושים השנה ואפשר חידוש של המסחר הימי בין אנטוורפן לבין ארצות השפלה המאוחדות. לפי פרשנות זו, הציור עשוי לשקף את רוח התקופה ואת תחושת התקווה שחזרה לעיר: כמו נפטון המשיט את מרכבתו על פני מים רגועים לאחר סערה, כך גם אנטוורפן שבה אל השלווה ואל האפשרות לצמיחה מחודשת. בכך משתקפת בציור "נפטון ואמפיטריטה" לא רק תפיסה מיתולוגית אלא גם רמז סמלי לתקופה היסטורית של התחדשות בעיר הולדתו של האמן.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורים המבוססים על המיתולוגיה היוונית
קטגוריה:ציורים של קופידון
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:ציורים ימיים
קטגוריה:מים באמנות
קטגוריה:יאקוב יורדאנס: ציורים
קטגוריה:צדפים באמנות
בית הכנסת ברומה (סרביה)

שמאל|ממוזער|250px|לוחית זיכרון שהוצבה במקום בו שכן בית הכנסת
**בית הכנסת ברומה** (בסרבית לטינית: **Sinagoga u Rumi**) היה בית כנסת אשכנזי שפעל בעיר רומה במחוז סרם שבפרובינציית וויבודינה בסרביה, בין השנים 1935–1941. ב-1943 במהלך מלחמת העולם השנייה נהרס המבנה על ידי הנאצים.

## היסטוריה

סוחרים ובעלי מלאכה יהודים התיישבו ברומה במהלך המאה ה-18, אך קהילה מאורגנת נוסדה במקום בשלהי המאה ה-19. לקהילה הוקצתה חלקת בית עלמין בפאתי העיר. לאחר מלחמת העולם הראשונה התגברה הפעילות הציונית בעיר וב-1929 נוסד רשמית סניף התנועה ברומה. ב-1931 מנתה הקהילה 261 נפשות. בפרוץ מלחמת העולם השנייה נמנו ברומה 249 יהודים. באפריל 1941, לאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית השתלטו על העיר אנשי הפולקסדויטשה. בתחילה זכה האזור זכה למעמד מינהלי מיוחד ונוהל על ידם, אך בהמשך נכלל בשטחי מדינת קרואטיה העצמאית בשלטון האוסטאשה. מייד הוחל ברדיפות יהודים. בני הקהילה נשלחו לעבודות כפייה. בשלהי יולי 1942 נשלחו יהודי רומה ביחד עם יהודי אילוק, שיד וסרמסקה מיטרוביצה למחנה הריכוז בעיר וינקובצי אשר שכן באצטדיון הכדורגל המקומי. באוגוסט 1942 גורשו ממנו אל מותם במחנות ההשמדה יאסנובאץ ואושוויץ. ב-1947 התגוררו ברומה 10 יהודים.

בפאתי רומה נמצאו נכון לראשית העשור השלישי של המאה ה-21 שרידי בית העלמין יהודי ובו עד 250 מצבות, שהקדומה מהן תוארכה ל-1873. הכיתוב על המצבות הוא בגרמנית, בסרבית ובעברית.

## המבנה
עד 1879 התקיימו תפילות בדירה שנשכרה ושימשה כבית תפילה ולצידה שכנו מגורי הרב ובית מטבחיים. בשנה זו הוקם בית הכנסת הראשון במבנה מעץ אשר שכן ברחוב איוואנובה 50 שבעיר, ובהמשך הוקם באותו האתר בית הכנסת המודרני. מלאכת תכנון המבנה החדש הוטלה על האדריכל אנדריה באראני יליד סומבור שהיה בעל משרד לתכנון אדריכלי בנובי סאד. המבנה נחנך לקראת חגי תשרי של 1935. הוא היה בן שתי קומות, ובקומתו השנייה שכנה עזרת הנשים. גג המבנה צופה בנחושת. הכניסה לבית הכנסת הייתה מכוון מערב והמבנה היה מרוחק 3 מטרים מקו הרחוב, בהתאם לתקנות האוסטרו-הונגריות הישנות, וזאת אף על פי שכבר לא היו בתוקף. רב הקהילה האחרון היה ד"ר וילים גולדשטיין, ולצידו פעל שליח הציבור יוליה הרשקוביץ'.

במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש יוגוסלביה הפך בית הכנסת למתקן מעצר וחקירות של בני הקהילה לפני שילוחם לעבודות כפייה ובהמשך גירושם למחנות ההשמדה. ב-1943 פוצץ גג המבנה על ידי כוחות גרמניים ובהמשך, הוחרב כולו על ידי טנקים. במקום בו עמד בית הכנסת הוצב לוח זיכרון לקהילה.

## קישורים חיצוניים

* בית הכנסת ברומה, באתר המרכז לאמנות יהודית
* פטר אראק, יהודי רומה במלחמת העולם השנייה, באתר radiogornjigrad.blog 

## הערות שוליים

רומה
קטגוריה:בתי כנסת אשכנזיים
חטיבה 292

**חטיבה 292** הייתה חטיבת מילואים משוריינת בצה"ל.

החטיבה הוקמה בשנת 1974, חומשה בטנקי שרמן M50/M51 והוכפפה לעוצבת להב בפיקוד המרכז. מפקד החטיבה הראשון היה יהודה בכר, ומפקד החטיבה השני היה שלמה ארבלי.

החטיבה נסגרה בשנת 1977. עם סגירתה, הפכו שניים מגדודי החטיבה לגדודי שריון פיקודיים, והגדוד השלישי יחד עם פלס"ר ופלחי"ק החטיבה עברו לחטיבה 278.

292
292
ריו ברנקו (אספיריטו סאנטו)

**ריו ברנקו** (בפורטוגזית: **Rio Branco Atlético Clube**) הוא מועדון כדורגל מברזיל. המועדון נוסד בשנת 1913 בעיר ויטוריה שבמדינת אספיריטו סאנטו. בעבר שיחקה הקבוצה מספר עונות בדרג הבכיר של אליפות ברזיל בכדורגל.

## היסטוריה
המועדון הוקם בשנת 1913 על ידי קבוצת צעירים שלא יכלו להשתתף בפעילותו של מועדון ספורט יוקרתי בעיר.

"ריו ברנקו" השתתפה באליפות מדינת אספיריטו סאנטו מראשית דרכה, ובשנת 1917 סיימה במקום השני. בשנים 1918 ו-1919 זכתה הקבוצה באליפות. בסך הכול זכה המועדון ב-39 אליפויות מדינתיות, כולל בעונות 2024 ו-2025.

בעונת 1937 הוזמנה "ריו ברנקו" לאליפות ברזיל הראשונה והגיעה למקום השלישי – הישגה הבכיר ביותר במסגרת ארצית. בסך הכול שיחקה בליגה הבכירה ב-13 עונות, כאשר הופעתה האחרונה הייתה בשנת 1987.

בליגת משנה הברזילאית השתתפה הקבוצה ארבע פעמים; הופעתה האחרונה הייתה בעונת 1989. הישגה הגבוה ביותר בליגה זו הוא מקום 15 בשנת 1983.

נכון לעונת 2025 משחקת "ריו ברנקו" בליגה הרביעית בחשיבותה בברזיל.

בהגביע הברזילאי השתתפה הקבוצה שבע פעמים, והישגה הטוב ביותר הוא הגעה לשלב השני בשנת 2021.

## אצטדיון
אצטדיון הקבוצה נבנה בשנת 1983 ונמצא בבעלות ממשלת מדינת אספיריטו סאנטו. הוא מכיל כ-21,000 מקומות ישיבה ונקרא על שמו של נשיא המועדון לשעבר.
## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אספיריטו סאנטו
קטגוריה:קבוצות כדורגל ברזילאיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1913
בית הכנסת בסרמסקה מיטרוביצה

**בית הכנסת בסְרֶמְסְקָה מִיטְרוֹבִיצָה** (בסרבית לטינית: **Sinagoga u Srijemskoj Mitrovici**) היה בית כנסת אשכנזי שפעל בעיר סרמסקה מיטרוביצה במחוז סרם שבפרובינציית וויבודינה בסרביה, בין השנים 1904–1941. ב-6 באוגוסט 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה פוצץ המבנה על ידי הנאצים.

## היסטוריה

סוחרים יהודים פקדו את העיר עוד במהלך המאה ה-18, אך קהילה יהודית אשכנזית ממוסדת נוסדה במקום ככל הנראה במהלך המאה ה-19. ב-1921 מנתה הקהילה 143 נפשות, וב-1931 התגוררו בעיר 132 נפשות. בעיר נרשמה פעילות ציונית ובכלל זה של ארגוני נוער כגון מכבי. בפרוץ מלחמת העולם השנייה התגוררו בעיר 100 יהודים, אליהם הצטרפו כ-500 פליטים מגרמניה הנאצית. בתקופת מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית הוחל ברדיפות יהודים. בתחילה נרדפה הקהילה על ידי בני הפולקסדויטשה, ובהמשך על ידי אנשי האוסטאשה הקרואטיים. ביוני וביולי 1941 בוצעו הטרנספורטים הראשונים ליאסנובאץ, ושנה מאוחר יותר גורשו הנותרים אל מחנות ההשמדה אושוויץ.

## המבנה
בית תפילה מתועד במקום ב-1895. ההנחה כי היו בתי תפילה קודמים, משום שבספרי הקהילה מתועדים שליחי ציבור שפעלו בה עוד מראשית המאה ה-19. בית הכנסת הוקם ב-1904 לאחר שנשיא הקהילה יוסף פליישמן השיג מימון לקהילתו, ושכר אדריכל מבודפשט אשר תכנן את המבנה בכמה סגנונות אדריכליים. המבנה היה בן שתי קומות, עם שלוש כניסות לקומת הקרקע ושתי כניסות לגלריות. בקומה השנייה שכנה עזרת הנשים. קירות בתי הכנסת נצבעו בצבע בז', והתקרה בצבע תכלת שמיים עם כוכבי זהב, ועליהם הותקנו לוחות הברית משיש. הבימה וספר התורה נתרמו על ידי יוסף פליישמן ומשפחתו. הקבלן שביצע את הבנייה היה איוואן וולר (בסרבית: Ivan Voler; 1866–1950) בן העיר. במרתף בית הכנסת הוקם מקווה טהרה. בית הכנסת הוקף בגדר מברזל יצוק. טקס החניכה נערך ב-25 באוקטובר 1904 על ידי הרב סלומון ניימן מווקובאר. לצד בית הכנסת שכנו בית ספר יסודי יהודי ומגורי שליח הציבור.

ב-1941, לאחר כיבוש יוגוסלביה חולל המבנה ונשדד, ובאוגוסט באותה השנה פוצץ על ידי הגרמנים. ב-1960 הותקנה לוחית זיכרון לקהילה בבית הספר התיכון העירוני.

## קישורים חיצוניים

* בית הכנסת בסרמסקה מיטרוביצה, באתר המרכז לאמנות יהודית

## הערות שוליים

סרמסקה מיטרוביצה
קטגוריה:בתי כנסת אשכנזיים
Thank You (Not So Bad)

"**Thank You (Not So Bad)**" הוא סינגל של דימיטרי וגאס ולייק מייק, טייסטו, דיידו ו-W&W , שיצא ב-1 בדצמבר 2023 בהוצאת חברת התקליטים סוני מיוזיק. השיר מהווה גרסה מחודשת לשיר "Thank You" של דיידו. השיר נכתב על ידי דיידו, וורדט ואן דר הרסט, וילם ואן הנחם, מרלון פלור, ראלף ואן הילסט, טייסטו, דימיטרי וגאס, לייק מייק, פול הרמן, רולו ארמסטרונג ורנזה מיכולס, והופק על ידי דימיטרי וגאס ולייק מייק, בסג'קרס, W&W, טייסטו ורנזה מיכולס.

נכון לאוקטובר 2025, השיר הושמע למעלה מ-137 מיליון פעמים ביוטיוב, ולמעלה מ-550 מיליון פעמים בספוטיפיי.

## מיקומי שיא

### מצעדי סוף שנה

## נתוני מכירות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי טייסטו
קטגוריה:שירי דיידו
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי אלקטרו האוס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת סוני מיוזיק
אישה עם חמנייה

**אישה עם חמנייה** הוא ציור שמן משנת 1905 מאת האמנית האמריקאית מרי קאסאט. היצירה נמצאת באוסף הגלריה הלאומית לאמנות בוושינגטון די. סי. מאז שנת 1963.

הציור נמנה עם עבודות רבות של קאסאט שהוצגו בתערוכה משנת 1915, אשר נועדה לגייס כספים למען מאבק הנשים לזכות בחירה. התערוכה נערכה בגלריית Knoedler בניו יורק ביוזמתה של לואיזין הייבמאייר , אשר ארגנה את האירוע. דמי הכניסה למקום והכנסות ממכירת חוברות התערוכה סייעו להייבמאייר להקים את קרן מאבק הנשים לזכות בחירה. 

## תיאור היצירה
קאסאט נודעת בכך שנשים וילדים הם נושא מרכזי ביצירותיה, ונושא זה מתבטא גם בציור זה. ביצירה "אישה עם חמנייה" מתוארים אישה וילדה המביטות יחד במראה עגולה קטנה, כאשר שתיהן מתמקדות בהשתקפות פניה של הילדה. לבושה הבהיר של האם מדגיש את עירומה של הילדה, כסמל לטוהר ולחפות. האם והילדה מקושרות זו לזו באמצעות תנועות ידיהן והמבט המשותף לעבר המראה. בציור מופיעות שתי מראות, היוצרות מערך של דימויים בתוך דימויים, המדגיש את נושא היצירה המרכזי - עיצובה של זהות נשית מתפתחת של הילדה, תחת הדרכה והשפעה אימהית של האם. 

## החמנייה
החמנייה המתוארת בציורה של קאסאט משמשת גם כסמל למאבק על זכות הבחירה לנשים, שכן זהו פרח המדינה של קנזס. מנהיגות התנועה הסופרג'יסטית אליזבת קיידי סטנטון וסוזן ב. אנתוני עודדו את השימוש בסמל זה כאשר ענדו סיכות בצורת חמנייה במהלך מסע ההסברה שלהן למען זכות ההצבעה בשנת 1867 בקנזס. במהלך המאה ה־20 הפך הצבע הצהוב לסמל המזוהה עם תנועת הסופרג'יסטיות ועם מאבקן למען זכויות נשים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:הגלריה הלאומית לאמנות וושינגטון: ציורים
קטגוריה:חמניות בתרבות
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:נשים בציור
קטגוריה:ילדים בציור
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-20
מרקוריוס וארגוס (רובנס)

**מרקוריוס וארגוס** הוא ציור שמן על בד מאת האמן הפלמי פטר פאול רובנס, שנוצר בין השנים 1635 ו־1638. היצירה מתארת סצנה מן המיתולוגיה היוונית, והיא אחת מהדוגמאות הבולטות לשילוב בין דרמטיות בארוקית לרקע קלאסי במלאכתו של רובנס. הציור נמצא כיום באוסף הגלריה גמלדה-גאלרי שבעיר דרזדן, גרמניה. גרסה נוספת של היצירה, באותו נושא ובאותו שם, שצוירה אף היא על ידי רובנס בין השנים 1636 ו־1638, מצויה באוסף מוזיאון הפראדו שבמדריד.

שני הציורים מתארים אפיזודה מן המיתולוגיה היוונית, המבוססת על הסיפור המתואר ביצירתו של אובידיוס מטמורפוזות (ספר א', פסוקים 583; ספר ט', פסוקים 687). בסיפור זה מתאהב האל זאוס באיו, כהנתה של אשתו הרה. כאשר הרה מגלה את הרומן, הופך זאוס את איו לעגלה לבנה כדי להסתירה מפני קנאתה וזעמה של אשתו. הרה, המזהה את התכסיס, דורשת את העגלה כמתנה ומציבה עליה את ארגוס, השומר רב־העיניים, כדי להשגיח עליה. בתגובה שולח זאוס את שליחו הערמומי מרקוריוס להרוג את ארגוס ולהשיב את העגלה לידיו. מרקוריוס מצליח במשימתו לאחר שהוא מרדים את השומר באמצעות נגינתו בחליל, ולאחר מכן עורף את ראשו.
[ימין|ממוזער|280x280 פיקסלים|מרקוריוס וארגוס (רובנס, 1636–1638, [מוזיאון הפראדו )]]
ביצירה השמורה בדרזדן, נראה מרקוריוס כשהוא מושיט את ידו אל חרבו רגע לפני שהוא מתכוון לתקוף את ארגוס, בעוד שבגרסה המאוחרת יותר שבמוזיאון הפראדו מתוארת פעולת ההכאה עצמה, ברגע השיא הדרמטי של הסצנה.

## פרשנות
רובנס מעניק לסצנה עומק דרמטי ותיאטרלי, ומשלב בה את המאפיינים האופייניים לסגנון הבארוק הפלמי: קווים אלכסוניים, אור בוהק ומתח תנועתי. בחירתו להדגיש את כוח הנגינה – מוטיב החוזר באמנות האירופית, מן החלילים של יוון ורומא ועד כלי הנשיפה של הרנסאנס – משקפת אמונה רווחת בכוחם המהפנט של הצלילים על הנפש האנושית.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורים המבוססים על מטמורפוזות
קטגוריה:ציורים המבוססים על המיתולוגיה היוונית
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:פטר פאול רובנס: ציורים
קטגוריה:גמלדה-גאלרי: ציורים
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:בעלי חיים באמנות
קטגוריה:כלי נגינה באמנות
גן הנעורים

**גן הנעורים** הוא פארק זיכרון ציבורי, שהוקם ביוני 2025 במרכזה של השכונה בית אליעזר שבעיר חדרה, בין עצי זית בשדרת האביב. הפארק נחנך לזכרם ולהנצחתם של חללי העיר חדרה במלחמת חרבות ברזל. הפארק, המהווה אתר הנצחה פתוח ונגיש לציבור, הוא מרחב קהילתי של זיכרון והנצחה וישמש לקיום של פעילויות שונות כמו טקסי זיכרון, התכנסויות קהילתיות ופעילויות מורשת הארץ.

## הקמת הפארק
הפארק הוקם בהתנדבות על ידי תלמידי כיתות ז' בחטיבת הביניים בבית הספר תיכון חדש בבית אליעזר, בשיתוף עם הורי התלמידים, תושבי השכונה ושותפים נוספים נוספים.

הפארק הוקם כחלק מפרויקט בנות מצווה, בני מצווה ופעילות הנוער של העיר חדרה.

## מאפייני הפארק
בפארק יש פינות ישיבה, צמחי מרפא, פסלי פרחים העשויים מחימר בעבודת יד ועמדות שעליהן קודי QR המובילות לסיפורם האישי של הנופלים ולהדלקת נר באתר "יזכור".

## טקס חנוכת הפארק
הטקס התקיים בנוכחות רבים שהיו שותפים להקמת הפארק: סגן ראש העיר ויושב ראש ועדת ההנצחה שלמה בוזגלו, מנכ"לית תיכון חדרה רויטל מג'רסקי, מנהל חטיבת הנעורים תיכון בית אליעזר דוד בלומנפלד, מנהלת מחלקת משאבי קהילה ותוכנית "קהילה מיטיבה" יונית פינקלשטיין, מנהלת מחלקת התנדבות ליאת פולגר, יושב ראש ועד ההורים בבית הספר ומיוזמי הפרויקט יקיר נדף, מנהל מינהלת בית אליעזר איציק פחימה, מנהלת בי"ס קפלן ליטל קרבץ, אנשי חינוך, הורים ופעילים חברתיים.

## חללי העיר המונצחים בפארק
* רס"ר אלירן אברג'ל, בן 29, לוחם במנהלת תיאום פעולות אכיפה של משטרת ישראל
* אסף מרדכי אדברג ז"ל, נרצח יחד עם בת זוגו בטבח בפסטיבל הנובה
* סמ"ר נועם איתן, בן 21, לוחם בגדוד נחשון, חטיבת כפיר
* רס"ל (מיל') אביחי אמסלם, בן 30, לוחם בגדוד 7008, עוצבת חצי האש
* סמ"ר נטע ברעם, בן 21, מפקד כיתת בלונאים בגדוד 414, מערך האיסוף הקרבי
* רס"ם בוריס דנילוב, בן 34, לוחם יס"מ, יחידת מנהלת תיאום פעולות אכיפה, משטרת ישראל
* סרן ירדן זכאי, בן 21, מפקד מחלקה בגדוד שקד, חטיבת גבעתי
* סמ"ר ניסים כחלון, בן 21, לוחם בגדוד 435, חטיבת גבעתי
* סמ"ר ניסים מיטל, בן 20, לוחם ביחידה הרב ממדית
* סרן אלון סקאג'יו, בן 22, מפקד צוות צלפים בסיירת חרוב, חטיבת כפיר
* ליאור עטון ז"ל, נרצחה ב-7.10.23 באמבולנס בטבח בפסטיבל הנובה
* סגן רון צרפתי, בת 22, קצינת אבטחה במערך הבקרה האווירית, חיל האוויר
* רס"ל (מיל') ניצן שסלר, בן 21, לוחם בגדוד 7155, עוצבת חוד החנית

## קישורים חיצוניים

* סיום תהליך הקמת "גן הנעורים" גן הנצחה לזכר נופלי חדרה במלחמת "חרבות ברזל", עמוד פייסבוק של תיכון חדש בית אליעזר עמותת תיכון חדרה

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: גנים ופארקים עירוניים
קטגוריה:ישראל: אתרי הנצחה
קטגוריה:אנדרטאות טבח שבעה באוקטובר
קטגוריה:חדרה: היסטוריה
קטגוריה:חדרה: גאוגרפיה
קטגוריה:אנדרטאות מלחמת חרבות ברזל
Love Me to Heaven

"**Love Me to Heaven**" הוא סינגל של האחים ג'ונאס, שיצא ב-21 במרץ 2025, בהוצאת חברת התקליטים ריפבליק רקורדס. השיר מופיע באלבום האולפן ה-11 של הלהקה, *[[Greetings from Your Hometown]]* כסינגל המוביל של האלבום. השיר נכתב על ידי ניק ג'ונאס, ג'סטין טרנטר, ריילנד בלאקינטון, פראס, שרה בו וג'וש מורטי, והופק על ידי ג'וש מורטי.

נכון לאוקטובר 2025, השיר הושמע למעלה מ-43 מיליון פעמים בספוטיפיי, ולמעלה מ-9 מיליון פעמים ביוטיוב.

## מיקומי שיא

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי האחים ג'ונאס
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים על גן עדן
קטגוריה:שירי פופ
קטגוריה:שירי פופ רוק אמריקאיים
קטגוריה:סינגלים בהוצאת ריפבליק רקורדס
זכרונות מרצח

**זכרונות מרצח** (בקוריאנית: **살인의 추억**) הוא מותחן בלשי דרום קוריאני משנת 2003, בבימויו של בונג ג'ון-הו, שזהו סרטו השני. בסרט מככב סונג קאנג-הו בשיתוף הפעולה הראשון שלו עם בונג. הסרט מבוסס על המחזה 'בוא לראות אותי' משנת 1996 שכתבה קים קוואנג-לים, שמבוסס על סיפור הרציחות בהוואסאונג שביצע לי צ'ון-ג'ה.

## עלילה
ב-1986, כשברקע הדיקטטורה הצבאית בסיאול, גופתה של אישה צעירה שנאנסה ונרצחה נמצאת ליד שדה בכפר חקלאי. זמן לא רב לאחר מכן, מופיעה סדרה של קורבנות חדשים בזו אחר זו, כולן נערות צעירות עם שיטות רצח דומות. שני בלשים, פארק דו-מאן המקומי וסאו טה-יון שהגיע מסיאול, מנסים פעם אחר פעם לחשוף את זהות הפסיכופת שאונס, קושר את קורבנותיו ודוחף תחתונים לפיהן – אך המאמצים מעלים חרס. אלא שהבלשים עצמם משתמשים בשיטות חקירה משונות למדי...

## צוות השחקנים
* **[[סונג קאנג-הו]]** בתפקיד פארק דו-מאן, הבלש הראשי.
* **[[קים סאנג-קיונג]]** בתפקיד סאו טה-יון, הבלש מסיאול.
* **קים רוי-הא** בתפקיד צ'ו יונג-קו, שותפו של פארק.
* **סונג ג'אה-הו** בתפקיד סמל שין דונג-צ'ול.
* **[[ביון הי-בונג]]** בתפקיד סמל קו הי-בונג.
* **גו סאו-הי** בתפקיד הקצין קוון קווי-אוק.
* **ריו טה-הו** בתפקיד ג'ו בייונג-סאן, החשוד השני.
* **פארק נו-שיק** בתפקיד בק קוואנג-הו, החשוד הראשוני.
* **פארק היי-איל** בתפקיד פארק הייון-גיו, החשוד השלישי.
* **[[ג'יון מי-סאון]]** בתפקיד קווק סאול-יונג, חברתו של פארק דו-מן ואשתו מאוחר יותר.

## ביקורות
הסרט זכה לביקורות מהללות בכל העולם ונחשב לאחד מסרטיו הטובים של בונג. הוא גם היה הסרט הקוריאני השני הרווחי ביותר באותה שנה. הסרט מחזיק בציון ממוצע של 8.1 באתר IMDb, בציון מבקרים משוקלל של 95% אחוז באתר Rotten Tomatoes ובציון 92% משוקלל מביקורות קהל.

המגזין Sight & Sound כלל את הסרט בין 30 הסרטים הגדולים ביותר בעשור הראשון של המאה ה-21. הניו יורק טיימס דירג אותו בשנת 2025 במקום ה-99 ברשימת 100 הסרטים הגדולים ביותר במאה ה-21.

הבמאי קוונטין טרנטינו אמר שהסרט, יחד עם הסרט המארח שגם הוא של בונג, הם שניים מעשרים הסרטים האהובים עליו בין 1992 ל-2009.

## פרסים
הסרט זכה בפרסים רבים, לרבות פרס צדף הכסף לבמאי הטוב ביותר לבונג בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי סן סבסטיאן, ובפרס הסרט האסייתי הטוב ביותר בפסטיבל טוקיו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטים דרום קוריאניים
קטגוריה:סרטי 2003
קטגוריה:סרטי בלשים