open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אוורידיקי

**אוורידיקי** (ביוונית: **Ευρυδίκη**; נולדה ב-1968) היא זמרת קפריסאית.

## ביוגרפיה
אוורידיקי תיאוקליאוס נולדה בלימסול וגדלה בניקוסיה, בהיותה תלמידה בבית ספר למדה מוזיקה בקונסרבטוריון הלאומי של קפריסין, לאחר בית הספר נסעה לפריז שם למדה מוזיקה, תיאטרון וריקוד, אחרי כן למדה במכללת ברקלי למוזיקה בבוסטון.

במהלך שנות השמונים לקחה חלק באירוויזיון שלוש פעמים כזמרת ליווי, ב-1989 עברה לאתונה ושם עבדה עם מספר אומנים, ב-1991 יצא אלבומה הראשון "Gia Proti Fora". 

היא ייצגה את קפריסין באירוויזיון 1992 שנערך במאלמה עם השיר "Teriazoume" וסיימה במקום ה-11, ב-1994 ייצגה את קפריסין בשנית באירוויזיון בדבלין עם שירה "Eimai anthropos ki ego", השיר גרם למחלוקת עקב רמיזתו הפוליטית על מצבה של קפריסין, אך עם זאת נחשבה כפייבוריטית לזכייה עקב הסאונד האתני והביצוע האינסטרומנטלי, גם שם הייתה במקום ה-11. ב-2007 נבחרה לייצג את מדינתה באירוויזיון בפעם השלישית עם שיר בשפה הצרפתית, "Comme Ci, Comme Ça", היא נכשלה בלעלות לגמר, היא הופיעה באירוויזיון הילדים 2008 שהתארח בקפריסין במהלך מופע הביניים.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:זמרות קפריסאיות
קטגוריה:נציגי קפריסין באירוויזיון
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 1992
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 1994
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 2007
פרסים ומועמדויות של אריאנה גרנדה

**פרסים ומועמדויות של אריאנה גרנדה** מתעדים את ההישגים המקצועיים של הזמרת, השחקנית והיוצרת האמריקאית אריאנה גרנדה, שנחשבת לאחת מהיוצרות הבולטות של תחילת המאה ה-21, זכתה להכרה בינלאומית רחבה בזכות קולה רחב המנעד, הישגיה במצעדי הפזמונים והשפעתה על תרבות הפופ העכשווית. לצד הצלחתה המסחרית, היא ביססה את מעמדה כאמנית זוכת פרסים, כאשר ברשותה זכיות ומועמדויות רבות מטעם גופים מוזיקליים, תקשורתיים ותרבותיים ברחבי העולם.

במהלך הקריירה שלה גרנדה הייתה מועמדת למספר פרסים יוקרתיים במיוחד, בהם פרס אוסקר, פרס גלובוס הזהב ופרס באפט"א לקולנוע – שלושתם נחשבים לפרסי המשחק החשובים והבולטים ביותר בעולם. בנוסף, בין הפרסים היוקרתיים בהם זכתה ניתן למנות את פרסי הגראמי, פרסי המוזיקה האמריקאית, פרסי בילבורד ופרסי הווידאו קליפים של MTV. בנוסף לכך, גרנדה קיבלה הוקרה בינלאומית בפרסים דוגמת פרסי המוזיקה הבריטית ופרסי המוזיקה של iHeartRadio. חלק ניכר מהישגיה נזקף גם לזכיות בפרסי בחירת הקהל, המעידים על הפופולריות הגדולה לה היא זוכה בקרב מאזינים ברחבי העולם.

מועמדויותיה ופרסיה של גרנדה אינם רק עדות לאיכות עבודתה האמנותית, אלא גם משקפים את השפעתה המתמשכת על תעשיית המוזיקה, אופנה ותרבות הפופ הגלובלית. הצלחותיה המתועדות לאורך השנים מצביעות על נוכחותה המתמדת במרכז הבמה, ועל היותה דמות בולטת בעידן הדיגיטלי ובתרבות הרשתות החברתיות.

## פרסים ומועמדויות

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:אריאנה גרנדה
גרנדה, אריאנה
פדרו ארמנדריז

**פדרו גרגוריו ארמנדריז הייסטינגס** (בספרדית: **Pedro Gregorio Armendáriz Hastings**; 9 במאי 1912 – 18 ביוני 1963) היה שחקן מקסיקני-אמריקאי.

## ביוגרפיה
ארמנדריז נולד לאב מקסיקני ולאם אמריקאית במקסיקו סיטי. מאוחר יותר עברה המשפחה ללארדו שבטקסס. לאחר שהוריו נפטרו ב-1921 החל דודו לגדל אותו. הדבר אפשר לו ללמוד כלכלה ועיתונאות בקליפורניה. לאחר שסיים את לימודיו בהצלחה ב-1931 שב למקסיקו סיטי ועבד תחילה כמהנדס רכבות, מוכר ביטוח וכמורה דרך. ב-1935 התגלה על ידי הבמאי  כשדקלם, בעבודתו כמורה דרך, את המונולוג מתוך "המלט" של ויליאם שייקספיר בפני תיירים אמריקאים בבית קפה. בתחילת הקריירה שלו שיחק בעיקר בסרטים רומנטיים.

בשנים 1947 ו-1948 שיחק בשלושה סרטים בבימויו של ג'ון פורד: "הנמלט" , "מבצר האפאצ'ים" ו-"".

ב-1956 קיבל תפקיד בסרט "", שצולם ליד אתר הניסויים נבדה. שלוש שנים קודם לכן פוצצה באתר פצצת ביקוע גרעיני במסגרת ניסוי. הדבר גרם לנשורת הגרעינית הגרועה ביותר שאירעה כתוצאה מניסוי בנשק גרעיני ביבשת אמריקה. במהלך השנים הבאות חלו 91 מאנשי הצוות של הסרט בסרטן, בהם גם ארמנדריז עצמו. כשנודע לו על כך במהלך צילומי הסרט "מרוסיה באהבה" מסדרת סרטי ג'יימס בונד ב-1963, החליט לשים קץ לחייו לאחר סיום הצילומים.

בנו, פדרו , היה גם כן שחקן, וכמו אביו הופיע בסרט "רישיון להרוג" מסדרת סרטי ג'יימס בונד.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקנים בסרטי ג'יימס בונד
קטגוריה:מהגרים ממקסיקו לארצות הברית
קטגוריה:מתאבדים: חולים סופניים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1912
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1963
תומאס וודנאט מילר

**תומאס וודנאט מילר** (באנגלית: **Thomas Woodnutt Miller**; 26 ביוני 1886 – 5 במאי 1973) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית עבור מחוז הקונגרס הכללי של דלאוור. הוא היה ותיק מלחמת העולם הראשונה וחבר בלגיון האמריקאי, ואף כיהן כיושב ראש הוועדה המחוקקת הלאומית.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו והשכלה
תומאס וודנאט מילר נולד ב-26 ביוני 1886 בווילמינגטון שבדלאוור, והיה בנם של המושל צ'ארלס מילר ואביגיל מורגן (וודנאט) מילר. הוא למד בבית הספר הוצ'קיס, וב-1908 השלים את לימודיו באוניברסיטת ייל. הוא הועסק בתחילה כמערגל פלדה בחברת בית לחם סטיל בשנים 1908 ו-1909.

### קריירה פוליטית
מילר עבד כמזכירו של חבר בית הנבחרים ויליאם ה. הלד מ-1910 עד 1912, ובתקופה זו למד משפטים בוושינגטון הבירה. הוא מונה על ידי אביו, המושל צ'ארלס מילר, לתפקיד מזכיר המדינה של דלאוור מ-1913 ועד 1915.

מילר נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית בשנת 1914, כשהביס את הנציג הדמוקרטי המכהן פרנקלין ברוקסון. במהלך קדנציה זו, כיהן עם סיעת המיעוט הרפובליקנית בקונגרס ה-64. בשנת 1916 ביקש להיבחר מחדש, אך הפסיד לדמוקרט אלברט פולק, עורך דין מג'ורג'טאון. מילר כיהן מ-4 במרץ 1915 עד 3 במרץ 1917, במהלך ממשלו של נשיא ארצות הברית וודרו וילסון.

### מלחמת העולם הראשונה
כאשר ארצות הברית נכנסה למלחמת העולם הראשונה באפריל 1917, מילר התגייס כטוראי בחיל הרגלים של צבא ארצות הברית, ושירת בצרפת עם הדיוויזיה ה-79. הוא צוין לשבח על ידי הגנרל ג'ון פרשינג, מפקד כוחות המשלוח האמריקאיים (AEF), על "שירות ראוי ובולט במיוחד" במתקפת מז-ארגון והוענק לו עיטור לב הארגמן על שירותו. הוא הועלה לדרגת לוטננט קולונל ושירת עד לשחרורו בספטמבר 1919. מילר היה מייסד ומחבר של הלגיון האמריקאי וסגן יו"ר אספת הבחירה בפריז במרץ 1919. הוא גם היה שומר רכוש חייזרים מ-1921 עד 1925 וחבר הוועדה האמריקנית למצבות קרב מ-1923 עד 1926. הוא נבחר לנשיא FIDAC (הפדרציה הבין-זוגית של ארגוני ותיקי מלחמה) בין השנים 1924–1925.

### הרשעה ושחרור על תנאי
מילר שירת בממשל של נשיא ארצות הברית וורן הרדינג, אך הורשע ב-1927 בקשירת קשר להונאת ממשלת ארצות הברית. ההרשעה עסקה בשירותו של מילר כאפוטרופוס לנכסים זרים והמאמץ של Metallgesellschaft AG מגרמניה לבטל את החרמת האינטרסים שלה על ידי ממשלת ארצות הברית בחברת המתכת האמריקאית במהלך מלחמת העולם הראשונה.   הוא ריצה 18 חודשי מאסר ושוחרר על תנאי ב-1929 וקיבל חנינה מנשיא ארצות הברית הרברט הובר ב-1933.

### אחרית חייו ומותו
בשלב זה, עבר מילר לרינו, נבדה, שם בילה את שארית חייו. שם הוא הפך למייסד מערכת הפארקים של נבדה ושימש כיו"ר ועדת הפארקים הלאומיים של נבדה בשנים 1935, 1936, מ-1953 עד 1959, ומ-1967 עד 1973. הוא גם המשיך בפעילותו בענייני חיילים משוחררים כנציג מטה של המחלקה לענייני חיילים משוחררים של ארצות הברית מ-1945 עד 1957. הוא מת ברינו ב-5 במאי 1973, ונקבר בגני הזיכרון של הבונים החופשיים ברינו.

### חיים אישיים
אחיינו, , היה חבר בית הנבחרים מטעם קליפורניה מ-1959 עד 1962.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי דלאוור
קטגוריה:וילמינגטון (דלאוור): אישים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ייל
קטגוריה:מקבלי חנינה מנשיא ארצות הברית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מדלאוור
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1886
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1973
יונתן מאיר (קצין)

**יונתן מאיר** הוא קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה, המשמש מפקד עוצבת ראם. קודם לכן שימש מפקד גדוד 82.

## ביוגרפיה
סבו מצד אימו היה ארלוזור לב, ובעלה הראשון של אימו היה רב-סרן , בנו של רפאל איתן. נולד וגדל בבית לחם הגלילית. מאיר התגייס לצה"ל ועבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מפקדי טנקים וקורס קציני שריון. בהמשך מונה למפקד פלוגה א' בגדוד 82 ונפצע בפיגוע דקירה במהלך תפקידו. לאחר מכן מונה לסגן מפקד גדוד 77.

בשנת 2020 הועלה לדרגת סגן-אלוף ומונה למפקד גדוד 82, עליו פיקד במבצע שומר החומות. לאחר מכן מונה למפקד צוות במלט"ק.

עם תחילת מלחמת חרבות ברזל נלחם עם גדוד 198, ובהמשך חזר לפקד על גדוד 82 לאחר פציעת מפקד הגדוד אופיר כספי. תוך כדי לחימה הוא נפצע, וחזר להילחם. ב-10 בספטמבר 2024 הועלה לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד עוצבת ראם.

## חיים אישיים
נשוי למאיה ואב לשלוש בנות, מתגורר בכפר חיים.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מפקדי גדוד 82
קטגוריה:מפקדי עוצבת ראם
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:כפר חיים: אישים
קטגוריה:בית לחם הגלילית: אישים
קטגוריה:מפקדי חטיבות במלחמת חרבות ברזל
קטגוריה:מפקדי גדודים במלחמת חרבות ברזל
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
ליגת העל הסלובקית בכדורסל

**ליגת הכדורסל הסלובקית** (בסלובקית: **Slovenská Basketbalová Liga**; בראשי תיבות: **SBL**) היא הליגה הראשונה במבנה ליגות הכדורסל בסלובקיה. הליגה נוסדה ב-1993 עם התפרקות צ'כוסלובקיה, וכוללת נכון לעונת 2024/25 עשר קבוצות. פזינוק  היא הקבוצה המצליחה ביותר בתולדות הליגה עם תשע אליפויות.

## היסטוריה
בין 1931 ל-1993 השתתפו קבוצות סלובקיות בליגת העל הצ'כוסלובקית בכדורסל, אך רק בשבע עונות מתוך 64 הן זכו באליפות (אינטר ברטיסלאבה – 4, פרייבידזה – 2 ואיסקרה סביט – 1).

עם התפרקות צ'כוסלובקיה ב-1993 הסתיימה עונת 1992/93 של הליגה הצ'כוסלובקית בזכייה של פרייבידזה הסלובקית ומיד נפתחה  בהשתתפות 12 קבוצות, ללא פלייאוף. בעונה הראשונה, שנערכה בין מרץ לאפריל, זכתה פזינוק באליפות.

עד 2003 היה שם הליגה **I. liga**, ועד 2014 היא נקראה **אסקטרליגה** (**Extraliga**). מאז 2014 נקראת הליגה מטעמי חסות מסחרית בשם **ליגת הכדורסל הסלובקית של [[נייקי]]** (**Niké Slovenská Basketbalová Liga**).

## קבוצות הליגה
נכון לעונת 2025/26 משתתפות בליגה עשר קבוצות:

## גמרים

## טבלת זכיות

## קישורים חיצוניים

*נתונים מאתר יורובסקט

## הערות שוליים

סלובקיה
קטגוריה:סלובקיה: ספורט
שירלי ובר

**שירלי ובר** (באנגלית: **Shirley Weber**; נולדה ב-20 בספטמבר 1948) היא פוליטיקאית אמריקאית המכהנת כמזכירת המדינה של מדינת קליפורניה, מאז ינואר 2021. טרם כניסתה לתפקיד הייתה חברת האספה המדינתית של קליפורניה מטעם מחוז הבחירה ה-79. היא האפרו-אמריקאית הראשונה בתפקיד מזכיר המדינה של קליפורניה.

## ביוגרפיה
ובר נולד בהופ שבארקנסו, וגדלה בלוס אנג'לס. אביה היה חקלאי שנשר מהלימודים אחרי כיתה ו', אך עודד את ובר ושבעת אחיה לדבוק בחוק לימודיהם. בגיל שלוש עקרה עם משפחתה מהחווה שלהם בהופ ונמלטה מערבה לאחר שאביה מיאן ליישב סכסוך עם חקלאי לבן והמון זועם איים עליהם בלינץ'. משפחת ובר השתכנה במיזם הדיור הציבורי "פואבלו דל ריו" שבדרום לוס אנג'לס, שם גדלה והתחנכה. באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס היא השלימה לימודי תואר ראשון, תואר שני, ודוקטורט בתקשורת.

ובר הוא פרופסור אמריטה ללימודי אפריקה באוניברסיטת סן דייגו סטייט . בשנת 1972 לקחה חלק בהקמת הפקולטה ללימודי אפריקה ואף נהייתה לדיקנית הראשונה שלה, ולימדה שם במשך 40 שנה. בשנים 2002–2006 הייתה נשיאת המועצה הלאומית ללימודי אפריקה. ובר הייתה חברת הדירקטוריון ובהמשך יו"ר מועצת החינוך של סן דייגו מ-1988 עד 1996. בעבר שימשה גם כיושבת ראש ועדת שוויון ההזדמנויות של עיריית סן דייגו.

בסתיו 2011 גויסה בידי טוני אקטינס  להתמודד לתפקיד באספה המדינתית של קליפורניה. בנובמבר 2012 נבחרה בבחירות לאספה עם 61.7% מקולות הבוחרים אחרי שגברה על יריבתה מהמפלגה הרפובליקנית מרי אינגלנד. במהלך כהונתה באספה המדינתית הייתה ובר חברה במועצה להשכלה גבוהה של בית המחוקקים. היא קידמה את היוזמה להקמת קמפוס של אוניברסיטת המדינה של קליפורניה בצ'ולה ויסטה.

ב-22 בדצמבר 2020 מינה אותה מושל קליפורניה גווין ניוסאם למזכירת המדינה של קליפורניה במקומו של אלכס פדייה, שזה עתה מונה למלא את מקומה של קמלה האריס בסנאט של ארצות הברית. ובר היא האפרו-אמריקאית הראשונה המכהנת בתפקיד זה. ב-29 בינואר 2021 ובר הושבעה לתפקידה לאחר שהסנאט של קליפורניה אישר פה אחד את המינוי. בבחירות 2022 נבחרה לתקופת כהונה מלאה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי ארקנסו
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו
קטגוריה:חברות המפלגה הדמוקרטית (ארצות הברית)
קטגוריה:חברי המפלגה הדמוקרטית (ארצות הברית)
קטגוריה:חברי בית המחוקקים המדינתי של קליפורניה
קטגוריה:מזכירי המדינה של קליפורניה
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1948
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1948
הקורבן

**הקורבן** (באנגלית: **The Sacrifice**, בשוודית: **Offret**) הוא סרט דרמה בריטי-שוודי משנת 1986, בבימויו של אנדריי טרקובסקי. הסרט, שהיה האחרון שביים טרקובסקי לפני מותו, עוסק בנושאים של אמונה, הקרבה אישית, והחיפוש אחר גאולה בעיצומו של משבר קיומי. הסרט נחשב לאחת מיצירות המופת של טרקובסקי, והוא מוערך בזכות הבימוי העמוק והחווייתי שלו, כמו גם בזכות הנושאים הפילוסופיים שהוא מציג.

"הקורבן" מתמקד באינטלקטואל בגיל העמידה שמנסה להתמקח עם אלוהים כדי לעצור את השואה הגרעינית הממשמשת ובאה. הסרט משלב נושאים דתיים פגאניים ונוצרים; טרקובסקי כינה אותו "משל". 

"הקורבן" היה סרטו השלישי של טרקובסקי כיוצא ברית המועצות והוא מת זמן קצר לאחר השלמתו. הוא אובחן כחולה סרטן לאחר יצירת הסרט, ועד 1986 לא היה יכול להשתתף בהצגה שלו בפסטיבל קאן עקב מחלתו. כמו "סולאריס" משנת 1972, הוא זכה בפרס גרנד פרי בפסטיבל קאן.

## עלילה
העלילה מתרחשת במהלך יום הולדתו של אלכסנדר (בגילומו של ארלנד יוזפסון), פילוסוף, שחקן ועיתונאי לשעבר, המתגורר עם משפחתו באי מרוחק. כאשר מתברר שהעולם ניצב על סף מלחמה גרעינית, אלכסנדר חווה משבר רוחני עמוק. הוא מחליט להקריב את כל מה שיש לו כדי להציל את העולם מהאסון המתקרב, כולל את משפחתו ואת חייו האישיים.

אלכסנדר מבקש גאולה באמצעות פעולה סמלית של הקרבה אישית, במחשבה שהמעשה שלו יוכל להציל את האנושות כולה מהחורבן. הסרט עוסק בשאלות של מוסר, אמונה והשפעת המעשים האישיים על גורל העולם כולו.

## צוות השחקנים

* **ארלנד יוזפסון** בתפקיד אלכסנדר, הדמות המרכזית שמובילה את העלילה.
* **[[סוזן פליטווד]]** בתפקיד אדלה, אשתו של אלכסנדר.
* **אלן אדג'בון** בתפקיד אוטו, ידידו של אלכסנדר.
* **ולנטין זובקוב** בתפקיד ויקטור, רופא המשפחה.

## ביקורות
"הקורבן" זכה לשבחים רבים מצד המבקרים ונחשב לאחת מיצירות הקולנוע המעמיקות והמרגשות של אנדריי טרקובסקי. הסרט זכה בפרסים שונים, כולל פרס מיוחד בפסטיבל קאן, והוא זכה להערכה בזכות הדרך בה הוא עוסק בנושאים פילוסופיים של אמונה וגאולה. עם זאת, הסרט מציב אתגרים לצופים רבים בשל הקצב האיטי והאווירה המדיטטיבית שלו.

באתר Rotten Tomatoes, הסרט מחזיק בציון גבוה של 83% מהמבקרים. Metacritic אינו מציע ציון רשמי לסרט, אך הוא נחשב לקלאסיקה של הקולנוע האמנותי.
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי דרמה בריטיים
קטגוריה:זוכי פרס באפט"א לסרט הטוב ביותר שאינו באנגלית
קטגוריה:סרטי 1986
קטגוריה:סרטים שוודיים
אות משמיים

"**אות משמיים**" (באנגלית: ***The Omen***) הוא סרט אימה על-טבעי משנת 1976 בבימויו של ריצ'רד דונר, בכיכובם של גרגורי פק, לי רמיק, ודייוויד וורנר. הסרט עוסק בנושאים של נבואות אפוקליפטיות ומאבק בין טוב לרע, כאשר הוא מתמקד בילד המתגלה כגלגול של השטן.

הסרט יצא לאקרנים על ידי אולפני המאה ה-20 ביוני 1976, וזכה להצלחה מסחרית, גרף למעלה מ-60 מיליון דולר בקופות בארצות הברית עם תקציב של 2.8 מיליון דולר בלבד ובכך הפך לאחד הסרטים הרווחיים ביותר של 1976. ביקורות רטרוספקטיביות על הסרט היו חיוביות יותר, והסרט זכה לשתי מועמדויות לאוסקר, כולל זכייה של ג'רי גולדסמית' בפרס אוסקר למוזיקה המקורית הטובה ביותר.

## תקציר העלילה
רוברט ת'ורן (גרגורי פק) הוא דיפלומט אמריקאי, שנמצא ברומא כאשר אשתו קתרין (לי רמיק) יולדת תינוק שמת בלידה. מתוך רצון לחסוך ממנה את הכאב, הוא מסכים לאמץ תינוק יתום שזה עתה נולד, מבלי לספר לה. הם מעניקים לילד את השם דמיאן ומגדלים אותו כבנם האהוב. עם הזמן, תקריות מסתוריות ומחרידות מתחילות להתרחש סביב דמיאן, והם מגלים שהוא עשוי להיות האנטיכריסט, נבואת השטן שמתגלגלת בגופו של ילד אנושי.

הסרט עוסק בניסיונות של רוברט לחשוף את האמת על זהותו של דמיאן ולמנוע את האסון הנבואי, תוך שהוא מתמודד עם השפעת הרוע על חיי משפחתו.

## צוות השחקנים הראשי
* **[[גרגורי פק]]** בתפקיד רוברט ת'ורן
* **[[לי רמיק]]** בתפקיד קתרין ת'ורן
* **הארווי סטפנס** בתפקיד דמיאן, הילד המסתורי
* **[[דייוויד וורנר]]** בתפקיד קית' ג'נינגס, צלם שמסייע לרוברט
* **[[בילי וייטלו]]** בתפקיד גברת ביילוק, המטפלת של דמיאן
* **[[פטריק טרוטון]]** בתפקיד האב ברנאן
* **[[ליאו מק'קרן]]**

## הפקה
רוב הסרט צולם באנגליה, באזור לונדון; החל ב-6 באוקטובר 1975 וסיים ב-9 בינואר 1976. קטע קצר צולם ברומא וכמו כן, קטע קצר צולם בירושלים בסוף דצמבר 1975.

## ביקורות והצלחה
אות משמיים זכה להצלחה מסחררת ולשבחים מצד המבקרים, שהעריכו את המתח המתמשך ואת הופעות השחקנים, במיוחד גרגורי פק ולי רמיק. הפסקול האייקוני של ג'רי גולדסמית', שזכה בפרס אוסקר, תרם רבות לאווירת המתח האפל של הסרט.

באתר Rotten Tomatoes, הסרט קיבל ציון של 86% מצד המבקרים, על סמך 56 ביקורות. ב-Metacritic, הסרט קיבל ציון של 62 מתוך 100, מה שמעיד על ביקורות חיוביות ברובן.

הסרט הפך לאחד מסרטי האימה הקלאסיים המשפיעים ביותר, ונחשב למפתח בז'אנר האימה הפסיכולוגית. בעקבות הצלחתו, הופקו מספר המשכים ורימייקים לאורך השנים, אך הסרט המקורי נותר האהוב והמשפיע ביותר.
## קישורים חיצוניים

*
## הערות שוליים

קטגוריה:סרטים על גני חיות
קטגוריה:סרטים וסדרות טלוויזיה בין-לאומיים שצולמו בישראל
קטגוריה:רומא בקולנוע
קטגוריה:לונדון בקולנוע
קטגוריה:סרטים בין-לאומיים שעלילתם מתרחשת בישראל
קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
קטגוריה:סרטי אימה על-טבעיים בריטיים
קטגוריה:סרטי אימה על-טבעיים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי אימה על-טבעיים משנות ה-1970
קטגוריה:סרטי אימה מ-1976
קטגוריה:סרטי 1976
קטגוריה:סרטי ריצ'רד דונר
יאגי (טייפון)

ממוזער|323x323 פיקסלים| סופת הטייפון יאגי עולה ליבשה מעל היינאן ב-6 בספטמבר
טייפון **יאגי** (בוייטנאמית: **Bão Yagi**), ידוע בפיליפינים כ**אנטנג**, היה ציקלון טרופי רב עוצמה וקטלני, אשר פגע בפיליפינים, דרום סין, וייטנאם, לאוס, תאילנד ומיאנמר, בתחילת ספטמבר 2024. יאגי, שפירושו עֶז או קבוצת הכוכבים של מזל גדי ביפנית, הוא הסופה האחת עשרה שזוכה לכנוי רשמי, הטייפון האלים הראשון ברמת חוּמרה 5 (הגבוהה ביותר) של עונת הטייפונים השנתית. אחת הסופות טייפון העזות ביותר שפגעו בצפון וייטנאם, הטייפון החזק ביותר שפגע בהיינאן במהלך הסתיו המטאורולוגי והחזק ביותר מאז רמסון ב-2014 . זוהי אחת מארבע הסופות הבודדות שהוגדרו רמה 5 שתועדו בים סין הדרומי, לצד פמלה ב-1954, רמסון ב-2014 וראי ב-2021.

השילוב של יאגי ומונסון הדרום מערבי הוביל לגשמים עזים מעל לוזון, וגרם לשיטפונות נרחבים באזורים שונים. מצפה הכוכבים של הונג קונג פרסם אזהרת סערה ברמה 8 כאשר הטייפון יאגי התקרב. האי הסיני היינאן חווה גשמים קיצוניים ולמעלה מ-57,000 מבנים נפגעו. לקראת סופת הטייפון יאגי נסגרו בתי ספר ושירותי תחבורה באזורים שנמצאים במסלול הסופה. בווייטנאם, שנפגעה הקשה ביותר יותר מ-50,000 בתים ניזוקו ונרשמו מאות הרוגים ואלפי פצועים, כאשר רוב הנפגעים נפגעו ממפולות. שרידי יאגי גרמו גם להצפות נרחבות ולהרוגים במיאנמר, לאוס ותאילנד.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אסונות טבע ב-2024
קטגוריה:טייפונים
קטגוריה:אסיה: אסונות טבע
קטגוריה:וייטנאם: היסטוריה
קטגוריה:2024 באסיה
קטגוריה:2024 ברפובליקה העממית של סין
דרך זיזיקס

**דרך זיזיקס** (באנגלית: **Zyzzyx Road**) הוא מותחן אמריקאי משנת 2006, בבימויו של ג'ון פנדרגסט, בכיכובם של קתרין הייגל, ליאו גרילו וטום סייזמור. הסרט הפך לשמצה בעיקר בשל העובדה שהוא היה כישלון קופתי שהכניס רק 30 דולר בקופות במהלך הקרנתו בארצות הברית, מה שהפך אותו לאחד הסרטים שהכניסו הכי מעט כסף אי פעם.

הסרט הוקרן במשך שישה ימים בלבד בבית קולנוע אחד בדאלאס לצורך עמידה בדרישות של גילדת שחקני המסך. לפי דבריו של אחד מכוכבי הסרט, ליאו גרילו, נמכרו שישה כרטיסים בלבד, ושניים מהם נקנו על ידי אנשי הצוות.

## עלילה
הסרט עוקב אחרי גרנט (ליאו גרילו), גבר שנמצא במערכת יחסים מורכבת עם מאריסול (קתרין הייגל). כאשר חבר לשעבר של מאריסול, ג'ואי (טום סייזמור), מתחיל לרדוף אחריהם, גרנט מנסה להיפטר ממנו לאורך כביש מבודד במדבר נבאדה, הנקרא "Zyzzyx Road". מה שמתחיל כמרדף פיזי הופך במהרה לסיפור פסיכולוגי שבו כל דמות חושפת את הסודות האפלים שלה.

## הפצה
ההפצה המוגבלת של הסרט דרך זיזיקס הייתה אסטרטגיה מכוונת מצד המפיקים, שהתמקדו בשוק הווידאו ולא ביציאה קולנועית רחבה. הסרט הוקרן בתיאטרון אחד בלבד, היילנד פארק וילג' בדאלאס, טקסס, בין ה-25 בפברואר ל-2 במרץ 2006, עם הקרנה אחת ביום בצהריים. ההקרנה נערכה באודיטוריום שנשכר על ידי המפיקים תמורת 1,000 דולר. מהלך זה נועד למלא את הדרישה של גילדת שחקני המסך (SAG) עבור סרטים בעלי תקציב נמוך (פחות מ-2.5 מיליון דולר) כדי שיהיו זכאים להפצה בארצות הברית, אך לא הייתה כוונה להפצה מסחרית נרחבת.המפיקים ביקשו קודם להפיץ את הסרט בשווקים זרים לפני שיצא להפצה רחבה בארצות הברית.

לאסטרטגיה הייתה תופעת לוואי של הפיכתו, באותה תקופה, לסרט בעל ההכנסות הנמוכות בהיסטוריה של ארצות הברית עם הכנסות בגובה 30 דולר בקופות, משישה אנשים ששילמו 5 דולר כל אחד עבור כניסה. באופן לא רשמי, סוף השבוע הפותח שלו הכניס 20 דולר, כאשר ההפרש של 10 דולר נובע מכך שגרילו החזירה באופן אישי שני כרטיסים שרכשה שילה מור, מאפרת הסרט, שראתה את הסרט עם חברה.

## מדיה ביתית
הסרט שוחרר ב-DVD ב-23 מדינות, כולל בולגריה, אינדונזיה ופורטוגל . עד סוף 2006, הוא הרוויח כ-368,000 דולר. בקיץ 2012, שש שנים לאחר יציאתו המקורית, GoDigital הוציאה את הסרט בארץ בפורמט דיגיטלי בגלל ביצועיו הטובים יותר בעולם. הוא שוחרר ב-DVD בצפון אמריקה בספטמבר 2010.
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי מתח אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 2006
קטגוריה:סרטים שהיו כישלון קופתי
בתי סלים סבטי

**בתי סלים סבטי** הוא צמד בניינים שנועדו למסחר ולמגורים, ברחוב הנביאים בחיפה, שכונת הדר הכרמל.

## היסטוריה
המבנים תוכננו על ידי האדריכל מנסור עזאם, אדריכל ערבי ידוע שתכנן בתים רבים בחיפה, בעבור סלים סבטי. האזור בשכונת הדר נקרא אז "שאוואפני". התוכניות הוגשו לעירייה במהלך 1937, והבניה ארכה כשנתיים (משוער).

עם קום המדינה המבנים עברו לידי האפוטרופוס לנכסי נפקדים.

## המבנים
צמד מבנים דומים בעלי 2 ו-3 קומות, כאשר קומת הקרקע משמשת למסחר וחנויות, והקומות העליונות למגורים. הבתים תוכננו לפי הסגנון הבין-לאומי בגימור אבן חיצוני, שילוב ייחודי לארץ-ישראל של אותם ימים המחבר בין יסודות העיצוב של הבאוהאוס וחומרי בניה מקומיים. חזיתות שני הבניינים דומות, כאשר אגפי הבניין הצידיים והחצרים שסביבו שונים מאחד לשני. מסימני ההיכר הבולטים של המבנים הם חזיתותיהם הפונות לרחוב, ולהן מרפסות זיז: מרפסת מרכזית בכל קומה, ומרפסות צידיות ברדיוס חיצוני מקביל לפינות המבנים המעוגלות. במבנה פרטים מקוריים כגון דלתות ותריסים מעץ שחלקם שרדו, ומעקות בעלי אלמנטים אופקיים פשוטים מפרופיל עגול.

## עסקים מוכרים במקום
בחודש מרץ שנת 1956 הגיש שמואל בוטנר, בעליו של פלאפל ארמון, בקשה לאישור הקמת דוכן של קבע בקרן הבניין השמאלי. הדוכן פועל עד היום. במהלך השנים פעלו בקומת המסחר של צמד הבניינים עסקים חיפאיים ידועים, כגון "קפה גן ארמון", פלאפל טעמיה (מתחרה של פלאפל ארמון שנסגר), חנויות ביגוד וכו'.

מול למבנים היה קולנוע ארמון המפורסם שפתח שעריו בשנת 1935. הקולנוע נהרס במהלך שנות ה-90 ותחתיו קם מגדל ארמון.

## היום

קומות המסחר פעילות, אך נכון לשנת 2024 דירות בבניין פרוצות ומוזנחות.

## תמונות

ימין|ממוזער|400px|קטעי מסמכים מקוריים מארכיון מנהל ההנדסה של עירית חיפה, מלמעלה בכיוון השעון: תוכנית החזית המערבית הפונה לרחוב (מספר 13). קטע מבקשת הרישיון המקורית של "פלאפל ארמון", 1956. כריכת תוכנית הבניין המקורית (גרמושקה), עם פרטים וחותמת אישור בניה מינואר 1938

ימין|ממוזער|400px|פרטי מרפסות ומעקות במבנה. חלק מהפירזול והתריסים המקוריים שרדו

סלים סבטי
קטגוריה:רחוב הנביאים (חיפה)
אגם מונו

**אגם מונו** (באנגלית: **Mono Lake**) הוא אגם מלוח הממוקם בקצה המזרחי של מרכז מדינת קליפורניה, ארצות הברית, סמוך לגבול עם נבדה. האגם נחשב לאחד האגמים העתיקים ביותר בצפון אמריקה, וגילו מוערך בכ-760,000 שנה. הוא ממוקם באגן סגור, ללא מוצא לים, מה שמביא את המים שנכנסים אליו להתאדות ולהשאיר אחריהם ריכוז גבוה של מלחים ומינרלים. תהליך זה הפך את מונו לייק לאחד האגמים המלוחים ביותר.

ממוזער|אגם מונו, ספטמבר 2024. בתמונה מגדל טופה - עמוד גיר טבעי שנוצר מהתנאים הייחודיים באגם

## גאוגרפיה והיווצרות
אגם מונו שוכן באזור הרי סיירה נבדה, מצפון-מזרח לפארק הלאומי יוסמיטי, בגובה של כ-1,945 מטרים מעל פני הים. שטחו של האגם משתנה בהתאם לעונות השנה ולכמות הגשמים, אך הוא נפרס על פני כ-180 קמ"ר בממוצע. האגם ניזון בעיקר מנחלים הזורמים מהרי סיירה נבדה, כשהגדולים שבהם הם נהר אוונס  ונהר מונו.

עומקו המקסימלי 48 מטר והממוצע 17 מטר.

למונו לייק אין יציאה טבעית, ולכן המלחים והמינרלים המובאים אליו מצטברים באגם לאורך אלפי שנים, מה שגורם למליחות גבוהה מאוד של המים. ריכוז המינרלים באגם יוצר צורות גאולוגיות מיוחדות כגון "מגדלי טופה" (Tufa Towers) — עמודי גיר טבעיים שנוצרים בעקבות תגובה כימית בין המים העשירים במינרלים לבין מי התהום.

## אקולוגיה
המליחות הגבוהה של אגם מונו יוצרת סביבה ייחודית המאפשרת מערכת אקולוגית יוצאת דופן. אמנם אין דגים באגם בשל תנאי המים הקשים, אך הוא משמש בית גידול לחסילוני מלח (Artemia monica) ולטפילאים (Alkali Fly), שהם מקורות מזון חשובים עבור מינים רבים של עופות נודדים, ביניהם שחפים ומינים שונים של חופמאים.

האגם מהווה תחנה חשובה במסלול הנדידה של עופות רבים, מה שהופך אותו לאזור בעל חשיבות אקולוגית רבה עבור שמירת המגוון הביולוגי של מערכות אקולוגיות של עופות נודדים בצפון אמריקה. ממוזער|עמודי טופה באגם מונו, קליפורניה

## שינויים במפלס המים
במהלך המאה ה-20 חלה ירידה משמעותית במפלס המים של אגם מונו בשל הטיית המים מהנחלים המזינים את האגם - לצורכי אספקת מים לעיר לוס אנג'לס. הירידה במפלס המים גרמה לחשיפה של קרקעית האגם ולעלייה נוספת במליחות המים, מה שאיים על המערכת האקולוגית הייחודית של האגם.

בשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20, בעקבות פעולות של ארגוני סביבה, נפתח מאבק משפטי נגד מדיניות הטיית המים. בשנת 1994, בית המשפט בקליפורניה פסק כי יש להפסיק את שאיבת המים המופרזת ולאפשר את שיקום האגם. מאז, ננקטו צעדים להעלאת מפלס המים, והאגם החל להתאושש בהדרגה.

## תיירות ושמירת טבע
האגם מנוהל כיום כחלק משמורת טבע, והוא מהווה כיום אטרקציה תיירותית פופולרית, בעיקר בזכות הנוף הייחודי והמערכת האקולוגית המגוונת שלו. לאגם ועדה ייחודית, האחראית עליו.

## קישורים חיצוניים

• האתר הרשמי של אגם מונו

• אגם מונו -  שמורת הטבע המדינתית, באתר מדינת קליפורניה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קליפורניה: גופי מים
לארי קראון

**לארי קראון** (באנגלית: **Larry Crowne**) הוא סרט קומדיה רומנטית אמריקאי משנת 2011, בבימויו ובכיכובו של טום הנקס, לצידה של ג'וליה רוברטס על פי התסריט של הנקס בשיתוף עם ניה ורדלוס. הסרט עוסק בשינויים שהחיים עוברים בעקבות משברים כלכליים ואישיים, ומתמקד באדם שנאלץ לשנות את מסלול חייו בגיל מאוחר יחסית.

## תקציר העלילה
הסרט מספר את סיפורו של לארי קראון (טום הנקס), איש שעבד שנים רבות בחברת קמעונאות גדולה, אך מפוטר לאחר שהחברה מחליטה לצמצם בכוח העבודה מכיוון שלא היה בעל השכלה אקדמית. בעקבות זאת, לארי מחליט להירשם לקולג' מקומי וללמוד מחדש. במהלך לימודיו, הוא פוגש את מרסדס טיינוט (ג'וליה רוברטס), מרצה לאנגלית שמתמודדת עם בעיות אישיות ומקצועיות. הסרט עוקב אחרי הדרך שבה לארי משתקם, מוצא חברים חדשים ומתחיל מחדש את חייו.

## צוות השחקנים הראשי
* **[[טום הנקס]]** בתפקיד לארי קראון
* **[[ג'וליה רוברטס]]** בתפקיד מרסדס טיינוט
* **[[בריאן קראנסטון|בריאן קרנסטון]]** בתפקיד דין, בעלה של מרסדס
* **[[גוגו אמבתה-רו]]** בתפקיד טליה, סטודנטית צעירה שעוזרת ללארי להשתלב בחיים החדשים
* **סדריק דה אנטרטיינר** בתפקיד למאר, שכנו של לארי

## ביקורות
הסרט קיבל ביקורות מעורבות מצד המבקרים. רבים ציינו לחיוב את הכימיה בין טום הנקס וג'וליה רוברטס ואת הרעיון של התחלות חדשות בגיל מאוחר, אך חלק מהמבקרים מתחו ביקורת על התסריט הפשטני ועל חוסר המורכבות בדרמה. הסרט הצליח מסחרית בקופות, אך לא נחשב להצלחה גדולה.

באתר Rotten Tomatoes, הסרט קיבל ציון של 37% על סמך 171 ביקורות. באתר Metacritic, הסרט קיבל ציון של 41 מתוך 100, מה שמעיד על ביקורות מעורבות.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קומדיה צרפתיים
קטגוריה:סרטי 2011
דרכו של קרליטו

**דרכו של קרליטו** (באנגלית: **Carlito's Way**) הוא סרט פשע אמריקאי משנת 1993, בבימויו של בריאן דה פלמה על פי תסריט של דייוויד קופ ובכיכובם של אל פצ'ינו ושון פן. הסרט מבוסס על שני רומנים מאת השופט אדווין טורס: Carlito's Way ו-After Hours. הסרט מתמקד בסיפורו של קרליטו בריגנטה, עבריין לשעבר שמנסה להתרחק מעולם הפשע אחרי שחרורו מהכלא, אך מוצא את עצמו נמשך חזרה לחיים המסוכנים.

זהו שיתוף הפעולה הסרט השני בין פאצ'ינו לדה פלמה, אחרי פני צלקת.

הסרט יצא לאקרנים ב-12 בנובמבר 1993 על ידי סרטי יוניברסל. בתחילה הוא זכה לביקורות מעורבות מהמבקרים ולתוצאות פושרות בקופות, אם כי קבלת הפנים הכללית לסרט השתפרה בשנים שלאחר מכן מאז יציאתו לאקרנים. גם פן וגם מילר קיבלו מועמדויות לגלובוס הזהב על הופעותיהם. פריקוול בשם Carlito's Way: Rise to Power, המבוסס על הרומן הראשון, שוחרר ישירות לווידאו ב-2005.

## עלילה
לאחר שחרורו מהכלא בעקבות מאמצי עורך דינו הססגוני, דייב קליינפילד (שון פן), קרליטו בריגנטה (אל פצ'ינו) נחוש להימלט מחיי הפשע ולהתחיל מחדש. הוא מחליט לעבוד במועדון לילה על מנת לחסוך כסף ולהגשים את חלומו לפתוח עסק לגיטימי באיים הקריביים. למרות רצונו לשנות את דרכיו, קרליטו נמשך חזרה לעולם הפשע על ידי אויבים ישנים ועורך דינו שמסתבך עם המאפיה.

הסרט מציג את ניסיונותיו של קרליטו להתרחק מחיי הפשע, את אהבתו לאישה בשם גייל (פנלופה אן מילר), ואת מאבקו להישאר נאמן לדרכיו החדשות מול לחצים גוברים.

## צוות השחקנים
* **[[אל פצ'ינו]]** בתפקיד קרליטו בריגנטה
* **[[שון פן]]** בתפקיד דייב קליינפילד, עורך דינו של קרליטו
* **[[פנלופה אן מילר]]** בתפקיד גייל, חברתו של קרליטו
* **[[לואיס גוזמן]]** בתפקיד פאצ'אנגו
* **[[ג'ון לגוויזאמו]]** בתפקיד בני בלנקו מהברונקס, עבריין צעיר שמעריץ את קרליטו

## ביקורות
דרכו של קרליטו זכה לשבחים רבים מצד המבקרים, במיוחד בזכות הופעתו החזקה של אל פצ'ינו והבימוי המרתק של בריאן דה פלמה. הסרט משלב אלמנטים של דרמה, מתח ואקשן, ומספק הצצה לעולמם של עבריינים לשעבר המנסים לשנות את גורלם.

באתר Rotten Tomatoes, הסרט קיבל ציון של 81% מצד המבקרים, מה שמעיד על ביקורות חיוביות ברובן. ב-Metacritic, הסרט זכה לציון של 65 מתוך 100, המשקף ביקורות מעורבות עד חיוביות.
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטי אולפני יוניברסל
קטגוריה:סרטי סמים
קטגוריה:סרטי 1993
קטגוריה:סרטי בריאן דה פלמה
פרנקלין ברוקסון

**פרנקלין ברוקסון** (באנגלית: **Franklin Brockson**; 6 באוגוסט 1865 – 16 במרץ 1942) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כחבר האספה הכללית של דלאוור וכחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם דלאוור.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
ברוקסון נולד ב-6 באוגוסט 1865 ב-Blackbird Hundred, מחוז ניו קאסל, דלאוור. הוא סיים את לימודיו באקדמיית ועידת וילמינגטון בדובר (לימים ווסלי קולג') ב-1890.

### קריירה מקצועית ופוליטית
ברוקסון החל את הקריירה שלו כמורה ומנהל בבתי הספר הציבוריים בפורט פן ובמרשלטון. הוא למד משפטים וסיים את המחלקה למשפטים של אוניברסיטת וושינגטון ולי בלקסינגטון, וירג'יניה, בשנת 1896, כאשר התקבל ללשכת עורכי הדין, והחל לעסוק בכך בווילמינגטון. בשנת 1908 נבחר ברוקסון לבית הנבחרים של דלאוור למושב של 1909–1910.

ברוקסון נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית ב-1912. במהלך קדנציה זו כיהן ברוב הדמוקרטי בקונגרס ה-63. הוא תמך בתקופה ההיא בענישה גופנית.  הוא ביקש להיבחר מחדש ב-1914, אך הפסיד לרפובליקני תומאס וודנאט מילר, עורך דין מווילמינגטון, ובנו של המושל המכהן, צ'ארלס מילר. ברוקסון כיהן מ-4 במרץ 1913 עד 3 במרץ 1915, במהלך ממשלו של נשיא ארצות הברית וודרו וילסון. לאחר מכן חזר לעסוק בעריכת דין בקלייטון ובווילמינגטון.

### מוות ומורשת
ברוקסון מת בקלייטון שבדלאוור ב-16 במרץ 1942, ונקבר בבית הקברות אוד-פלאו בסמירנה, דלאוור.

## קישורים חיצוניים

*
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי דלאוור
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מדלאוור
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1865
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1942
לחלום אותך

**לחלום אותך** (באנגלית: **What Dreams May Come**) הוא סרט דרמה פנטזיה משנת 1998 בבימויו של וינסנט וורד ובכיכובם של רובין ויליאמס, קובה גודינג ג'וניור ואנאבל סיורה. הסרט מבוסס על ספרו של ריצ'רד מת'סון, ועוסק בנושאים של אהבה, מוות, גאולה וחיים לאחר המוות, תוך שהוא מציג חזות ויזואלית מרהיבה וזכה לשבחים על העיצוב האמנותי שלו.

הסרט זכה בפרס האוסקר לאפקטים הוויזואליים הטובים ביותר ובפרס גילדת האמנות הבמאים למצוינות בעיצוב הפקה. הוא גם היה מועמד לפרס האוסקר לבימוי האמנותי הטוב ביותר. הסרט היה כישלון קופתי, שהכניס רק 75.4 מיליון דולר מול תקציב של 85–90 מיליון דולר.

## עלילה
כריס נילסן (רובין ויליאמס) נהרג בתאונת דרכים ומוצא את עצמו בעולם החיים שאחרי המוות. בתחילה הוא מגלה עולם יפיפה ומלא צבעים, שבו הוא יכול לעצב את סביבתו כרצונו. במהלך מסעו בעולם הבא, כריס מגלה שאשתו אנני (אנאבל סיורה) שוקעת בדיכאון עמוק לאחר מותו, וכאשר היא מתאבדת, היא מגיעה למקום חשוך ואפל בעולם הבא. כריס, שמגלה שאנני תקועה במעין גיהנום פרטי, מחליט לצאת למסע מסוכן להצלתה, למרות האמונה שאי אפשר להחזיר נשמות שהגיעו לשם.

### צוות השחקנים
* **[[רובין ויליאמס]]** בתפקיד כריס נילסן
* **אנאבל סיורה** בתפקיד אנני נילסן
* **[[קובה גודינג ג'וניור]]** בתפקיד אלברט, המדריך של כריס בעולם הבא
* **[[מקס פון סידוב]]** בתפקיד ה"מעביר", דמות שמסייעת לכריס במסעו
* **ג'סיקה ברוקס גרנט** בתפקיד מארי נילסן

### ביקורות
לחלום אותך זכה לביקורות מעורבות עם יציאתו לאקרנים. המבקרים שיבחו את העיצוב הוויזואלי והחדשנות של הסרט, שהתבטאו בתיאורים צבעוניים ומורכבים של העולם הבא, אך חלקם מתחו ביקורת על העלילה שהייתה מעט קלישאתית ורגשנית מדי. המשחק של רובין ויליאמס התקבל בחיוב, אך הסרט נחשב לקשה לצפייה בשל הנושאים הכבדים בהם הוא עוסק.

הסרט זכה בפרס אוסקר על האפקטים החזותיים המרשימים שלו והיה מועמד לפרסים נוספים על העיצוב האמנותי והפסקול.

באתר Rotten Tomatoes, הסרט קיבל ציון של 54% על סמך 38 ביקורות, שמציגות דעות חלוקות בין המבקרים. ב-Metacritic, הסרט קיבל ציון של 44 מתוך 100, מה שמעיד על ביקורות מעורבות עד שליליות מצד המבקרים, אם כי הצופים נטו לאהוב את הסרט יותר.
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטי 1998
קטגוריה:סרטים שהיו כישלון קופתי
קטגוריה:סרטים על התאבדות
קטגוריה:סרטים על החיים שלאחר המוות
קטגוריה:סרטים המבוססים על רומנים אמריקאים
קטגוריה:סרטים עם מוזיקה מאת אניו מוריקונה
מקס הלוחם בדרכים

**מקס הלוחם בדרכים** (באנגלית: **Mad Max 2**, ידוע גם כ-"**Mad Max 2: The Road Warrior**") הוא סרט פעולה מדע בדיוני משנת 1981, בבימויו של ג'ורג' מילר. זהו הסרט השני בסדרת מקס הזועם, בכיכובו של מל גיבסון בתפקיד מקס רוקטנסקי. הסרט מתרחש בעולם פוסט-אפוקליפטי, שבו אנרכיה שולטת והנפט הפך למשאב היקר ביותר. הסרט נחשב לקלאסיקת אקשן שהשפיעה רבות על סרטי ז'אנר זה.

הסרט יצא לאקרנים באוסטרליה ב-24 בדצמבר 1981 וזכה לשבחי ביקורת נרחבים, עם שבחים מיוחדים להופעתו של גיבסון, הפרטיטורה המוזיקלית, הצילום, קטעי הפעולה, עיצוב התלבושות והשימוש החסוך בדיאלוג. זה גם זכה להצלחה קופתית, והאסתטיקה הפוסט-אפוקליפטית והפאנקית של הסרט עזרה לפופולריות של הז'אנר בכתיבה קולנועית ובדיונית. בטקס פרסי שבתאי ה-10, הסרט זכה בסרט הבינלאומי הטוב ביותר והיה מועמד לחמישה פרסים נוספים: הבמאי הטוב ביותר, השחקן הטוב ביותר עבור גיבסון, שחקן המשנה הטוב ביותר עבור ברוס ספנס, הכתיבה הטובה ביותר והתלבושות הטובות ביותר עבור נורמה מוריסו. מקס הזועם 2 זוכה לשבחים רבים כאחד מסרטי האקשן הגדולים בכל הזמנים ואחד מסרטי ההמשך הגדולים ביותר שנעשו אי פעם, ומועדוני מעריצים של הסרט והפעילויות בנושא "לוחם דרכים" נמשכות אל המאה ה-21.

## תקציר העלילה
הסרט מתרחש לאחר קריסת החברה בעקבות מחסור במשאבים ואנרגיה. מקס רוקטנסקי (מל גיבסון), לוחם בודד המשוטט במדבריות אוסטרליה, מוצא את עצמו נמשך לתוך קרב על דלק, בין קבוצת אנשים המנסים לשרוד בעיירה מבודדת, לבין כנופיות אכזריות המנסות לשדוד אותם. מקס נחלץ לעזרת האנשים בעיירה, ומסייע להם להגן על מאגר הדלק היקר שלהם מפני תוקפים אלימים, המונהגים על ידי לוחם אכזרי בשם "המושל".
[300px|ימין|ממוזער|שחזור  על ידי מעריצים.הרכב הוא [פורד פלקון XC, דגם GT 351 מיוחדשיוּצר במקור בשנים 1976–1979]]

## צוות השחקנים הראשי
* **[[מל גיבסון]]** בתפקיד מקס רוקטנסקי
* **[[ברוס ספנס]]** בתפקיד טייס הג'ירו, אדם משונה שחובר למקס
* **ורנון וולס** בתפקיד ווייז, אחד מחברי הכנופיות
* **מייקל פרסטון** בתפקיד פפגאלו, מנהיג קבוצת השורדים
* **קייל נילסן** בתפקיד הלוחם הנער

## ביקורות
"מקס הלוחם בדרכים" זכה לביקורות חיוביות מאוד עם צאתו. המבקרים שיבחו את סצנות האקשן המרהיבות, הכוריאוגרפיה של הקרבות והבימוי הייחודי של ג'ורג' מילר. הסרט נחשב לאחת היצירות המשפיעות ביותר בז'אנר הפוסט-אפוקליפטי, והוא השפיע רבות על סגנון הסרטים בז'אנר זה.
באתר Rotten Tomatoes, הסרט קיבל ציון גבוה של 94% מצד המבקרים על סמך 62 ביקורות. ב-Metacritic, זכה הסרט לציון של 77 מתוך 100, המבוסס על ביקורות חיוביות מצד המבקרים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטי מדע בדיוני מ-1981
קטגוריה:סרטי האחים וורנר
קטגוריה:סרטים דיסטופיים
קטגוריה:סרטי 1981
קטגוריה:סרטי ג'ורג' מילר
הצוות המובחר

**הצוות המובחר** (באנגלית: **The Right Stuff**) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1983, בבימויו של פיליפ קאופמן, המבוסס על ספרו של טום וולף משנת 1979. הסרט עוסק בסיפור האמיתי של התפתחות תוכנית החלל האמריקאית, ובמיוחד טייסי ניסוי של צי ארצות הברית שהיו מעורבים במחקר אווירונאוטי ובתוכנית מרקורי של נאס"א בשנות ה-50 וה-60, שמטרתה הייתה לשלוח את האמריקנים הראשונים לחלל. הסרט חוקר את חייהם האישיים והמקצועיים של האסטרונאוטים הראשונים, תוך דגש על המאמצים הפיזיים והנפשיים שהם נאלצו להתמודד איתם.

הסרט היה כישלון קופתי שהכניס כ-21 מיליון דולר מול תקציב של 27 מיליון דולר. למרות זאת, הוא זכה לשבחי ביקורת נרחבים, והיה מועמד לשמונה פרסי אוסקר בטקס האוסקר ה-56, מתוכם זכה בארבעה. הסרט זכה להצלחה גדולה בשוק הווידאו הביתי. בשנת 2013 נבחר הסרט לשימור במרשם הסרטים הלאומי של ארצות הברית על ידי ספריית הקונגרס כ"משמעותי מבחינה תרבותית, היסטורית או אסתטית". הסרט דורג במקום ה-19 בסרטים מעוררי ההשראה של מכון הסרטים האמריקאי.

## תקציר העלילה
הסרט מתחיל בשנות ה-50, כאשר טייסי ניסוי, בראשות צ'אק ייגר (בגילומו של סם שפרד), פורצים את מחסום הקול, וממשיך עד לשנות ה-60, אז בוחרת נאס"א שבעה טייסים לשמש כאסטרונאוטים בתוכנית מרקורי, בהם ג'ון גלן (אד האריס), גורדון קופר (דניס קווייד) ואלן שפרד (סקוט גלן). הסרט מציג את ההכנות הקשות שעוברים האסטרונאוטים ואת המאבק על המוניטין האישי והלאומי, כאשר ארצות הברית נמצאת במרוץ חלל מול ברית המועצות.

## צוות השחקנים הראשי
* **[[אד האריס]]** בתפקיד ג'ון גלן
* **[[סם שפרד]]** בתפקיד צ'אק ייגר
* **[[סקוט גלן]]** בתפקיד אלן שפרד
* **[[דניס קווייד]]** בתפקיד גורדון קופר
* **[[ברברה הרשי]]** בתפקיד גלניס ייגר
* **[[לאנס הנריקסן]]** בתפקיד וולטר שירה הבן
* **[[פרד וורד]]** בתפקיד וירג'יל גריסום

## ביקורות
הצוות המובחר זכה לשבחים רבים מצד המבקרים על בימויו, משחקו של צוות השחקנים, והצילום המרשים. הסרט הפך לקלאסיקה ונחשב לאחד הסרטים המצליחים ביותר שנעשו על תוכנית החלל האמריקאית. הוא זכה בארבעה פרסי אוסקר, כולל על העריכה והאפקטים הקוליים.

באתר "Rotten Tomatoes" קיבל הסרט ציון של 96% על סמך 53 ביקורות, מה שמעיד על הערכה רחבה מצד המבקרים. ב-"Metacritic" קיבל הסרט ציון של 91 מתוך 100, המצביע על ביקורות חיוביות ביותר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי האחים וורנר
קטגוריה:סרטים בשימור ספריית הקונגרס
קטגוריה:תוכנית מרקורי
קטגוריה:סרטים אמריקאיים המבוססים על סיפור אמיתי
קטגוריה:סרטי תעופה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 1983
קטגוריה:סרטים שהיו כישלון קופתי
קטגוריה:זוכי אוסקר: הפסקול הטוב
קטגוריה:סרטי דרמה היסטורית אמריקאיים
טיים טאוור (רמת גן)

**טיים טאוור** הוא מגדל מגורים במתחם הבורסה ברמת גן, המגדל מתנשא לגובה של 135 מטרים ו-38 קומות, ולראשו אנטנה, בבניין יש 194 דירות, בחלוקה לדירות 2–7 חדרים ו-4 מעליות סה"כ.

המגדל הוא המגדל השני בגובהו במתחם הבורסה המיועד למגורים לאחר מגדל המגורים אקסצ'יינג' והשלישי ברמת גן כולה למטרה זו בלבד, המגדל צמוד למגדל אמות אטריום.

המגדל שוכן ברחוב המעיין, בסמוך למחלף ארלוזורוב, באזור המהווה את הגבול בין רמת גן לגבעתיים, מול המגדל שוכנים צמד מגדלי Beyond, המגדלים הגבוהים בישראל נכון לספטמבר 2024 וגם מגדל השחר.

## ראו גם
* מגדל אמות אטריום

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מתחם הבורסה
קטגוריה:רמת גן: גורדי שחקים
קטגוריה:ישראל: מגדלי מגורים
כריס ריאה

**כריסטופר אנטון ריאה** (באנגלית: **Christopher Anton Rea**; ), אשר נודע בעיקר בשם **כריס ריאה**, היה זמר-יוצר וגיטריסט מהעיר מידלסברו שבאנגליה.

ריאה זכה להצלחה בינלאומית בסוף שנות ה-70 ובתחילת שנות ה-80 עם הלהיטים "Fool (If You Think It's Over)", "On the Beach" ו-"The Road to Hell".

ריאה מכר לאורך השנים מעל ל-40 מיליון תקליטים ברחבי העולם.

## ביוגרפיה
אלבום הבכורה של כריס ריאה  משנת 1978 זכה להצלחה רבה. האלבום כלל את הסינגל "Fool (If You Think It's Over)" אשר הפך ללהיט בארצות הברית, והגיע בשיא למקום ה-12 במצעד הבילבורד הוט 100. השיר שהה גם שלושה שבועות בצמרת מצעד השירים העכשוויים למבוגרים, וריאה היה מועמד בשל הצלחת הסינגל לפרס גראמי בקטגוריית תגלית השנה לשנת 1978. על אף ההצלחה הגדולה בארצות הברית ריאה התקשה להצליח באותה התקופה בבריטניה.

ההצלחה המסחרית של ריאה הייתה בשיא בשנות השמונים ושנות התשעים כאשר הוא הוציא לשווקים מספר אלבומים שזכו להצלחה ניכרת, בהם אלבומו "On the Beach" מ-1986, ואלבומו "The Road to Hell" מ-1989, אשר היה לאלבומו המצליח ביותר והצליח להגיע לצמרת מצעד האלבומים הבריטי.

ב-14 באוקטובר 2005 ריאה הוציא לשווקים את אלבום האולפן ה-21 שלו "Blue Guitars" אשר התמקד בהיסטוריה של מוזיקת הבלוז וכלל 11 תקליטורים עם 137 שירים, DVD אחד, וספר הכולל ציורים מאת כריס ריאה, תווים ומילים של שיריו.

## חיים אישיים
ריאה היה נשוי לג'ואן לסלי אלפורט משנת 1973. לזוג נולדו שתי בנות.

בשנת 1994 ריאה אובחן כחולה בסרטן הלבלב והוא נאלץ בעבר לעבור ניתוח מציל חיים להסרת הלבלב, כיס המרה וחלק מהכבד שלו. כתוצאה מהניתוח הזה ריאה פיתח סוכרת מסוג 1.

## דיסקוגרפיה

## גלריית תמונות

קובץ:Chris+Rea_1978_2.jpg|כריס ריאה בשנת 1978
קובץ:Chris_Rea._personal_picture_(cropped).jpg|כריס ריאה בשנות ה-80
קובץ:Chris_Rea_05_AB.jpg|כריס ריאה מנגן בגיטרת הפנדר סטראטוקסטר שלו בהופעה בוורשה, 2012


## קישורים חיצוניים
* 

* האתר הרשמי

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנגלים ממוצא איטלקי
קטגוריה:אנגלים ממוצא אירי
קטגוריה:זמרים בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1951
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2025
האשם בן עבדאללה, נסיך ירדן

**האשם בן עבדאללה, נסיך ירדן** (נולד ב-30 בינואר 2005) הוא הילד הצעיר והבן השני של מלך ירדן עבדאללה השני והמלכה ראניה. הוא השני בסדר הירושה לכתר הירדני, אחרי אחיו, חוסיין.

## ביוגרפיה
האשם בן עבדאללה נולד ב-30 בינואר 2005 במרכז הרפואי המלך חוסיין, בעמאן, לעבדאללה השני, מלך ירדן ולראניה, מלכת ירדן. הוא חלק מהשושלת ההאשמית, ולפי הדיווחים, הוא צאצא ישיר מהדור ה-42 של מוחמד. הוא חולק את יום הולדתו עם אביו. הוא השני בתור לכס המלכות הירדני, אחרי אחיו הבכור, יורש העצר חוסיין.

האשם למד באקדמיה המלכותית במידבא וסיים את לימודיו במאי 2023.

הוא לומד באוניברסיטת ג'ורג'טאון בוושינגטון די. סי..

## תפקידים מלכותיים

ביוני 2023 הנסיך האשם ליווה את הוריו, המלך והמלכה, לביקור רשמי בספרד. הנסיך ביקר בעבר במצרים ובבחריין עם אביו.

ב-14 באוגוסט 2023 הושבע הנסיך האשם לממלא מקום המלך בפעם הראשונה, לאחר שעבדאללה השני, מלך ירדן יצא למצרים כדי להשתתף בפסגה.

ב-14 ביוני 2024 הושבע הנסיך האשם כעוצר למלך בפעם השנייה, בנוכחות הקבינט, כאשר עבדאללה השני, מלך ירדן יצא לאיטליה כדי להשתתף בפסגת ה-G7.

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ג'ורג'טאון
קטגוריה:המשפחה ההאשמית
קטגוריה:ירדנים שנולדו ב-2005
אפקט החשיפה הבלעדי

**אפקט החשיפה הבלעדי** (Mere-exposure effect) הוא תופעה פסיכולוגית שבה אנשים נוטים לפתח חיבה או דחייה כלפי אובייקטים או אנשים רק משום שהם נחשפו אליהם באופן חוזר. בפסיכולוגיה חברתית, תופעה זו נקראת לעיתים גם "עקרון ההיכרות". האפקט הוכח במגוון תחומים, כולל מילים, סמלים סיניים, ציורים, תמונות של פרצופים, צורות גאומטריות וצלילים. מחקרים על משיכה בין-אישית מראים שככל שאדם נחשף לאדם אחר בתדירות גבוהה יותר, כך גדלים סיכוייו למצוא חן בעיניו.

האפקט נמצא בשימוש בתחומים רבים, כמו פרסום, כלכלה והתנהגות צרכנית. המחקר מצביע על כך שהאפקט יכול לעורר חיבה גם ללא הכרה מודעת, ושהשפעתו ניכרת יותר כאשר מדובר בגירויים חדשים ולא מוכרים.

## מחקר
החוקר הידוע ביותר שעסק באפקט החשיפה הבלעדי הוא רוברט זַ'יונְץ (Zajonc) שהבחין שהחשיפה הראשונית לגירוי חדש מעוררת תגובת פחד או הימנעות, אך עם החשיפות הבאות תגובת הפחד מתמעטת והעניין בגירוי גובר, עד שהאורגניזם מתחיל לפתח חיבה כלפי אותו גירוי.

### ניסויים בשנות ה-60 עד ה-90
במהלך שנות ה-60, זַ'יונְץ ערך סדרת ניסויים במעבדה שהראו שחשיפה לגירוי מוכר גרמה למשתתפים לדרג אותו כחיובי יותר לעומת גירויים דומים שהם לא נחשפו אליהם קודם. הוא מצא תוצאות דומות גם לגבי חיבה ונעימות כלפי צורות גאומטריות, תמונות של הבעות פנים, מילים חסרות משמעות ודמויות סימבוליות.

בשנת 1980, זַ'יונְץ הציע את השערת הקדימות הרגשית (Affective Primacy Hypothesis), שלפיה תגובות רגשיות, כמו חיבה, נוצרות עם מינימום קלט חושי, וללא תהליכים קוגניטיביים מקדימים. בניסוייו, הוא הציג למשתתפים גירויים חוזרים בפרקי זמן קצרים מספיק כך שלא יזהו אותם במודע, אך הם עדיין הראו העדפה כלפיהם.

### ניסויים נוספים
ניסוי נוסף השתמש בביצי תרנגולות שהושמעו להן צלילים טרם בקיעתן. לאחר הבקיעה, כל קבוצה של אפרוחים העדיפה את הצליל ששמעה לפני כן. ניסוי נוסף חשף משתתפים לדמויות סיניות וביקש מהם לדרג האם הן מייצגות קונוטציות חיוביות או שליליות. המשתתפים דירגו את הדמויות שראו בעבר באופן חיובי יותר. אפקט זה הופק גם כאשר הגירויים נחשפו לתקופות זמן קצרות מאוד שלא ניתן היה לתפוס אותם במודע.

## לקריאה נוספת
* קילר אינסטינקט, איל ארד, משה גאון וארז יעקובי. 2018. עמוד 18-19

## הערות שוליים

קטגוריה:פסיכולוגיה חברתית
קטגוריה:זיכרון
Achtung, die Kurve!

****, הידוע גם בשם **Curve Fever** או **Achtung**, הוא משחק נחשים חופשי מרובה משתתפים עבור MS-DOS. המשחק תומך בשניים עד שמונה שחקנים בו זמנית. המשחק הוא גרסה של המשחק הצ'כי "Červi" ("תולעים") משנת 1993, השונה בכך שבקווים של הנחשים יש כעת חורים. המחברים של המשחק הם Filip Oščádal (ידוע גם בשם פרד ברוקר) ו-Kamil Doležal מצ'כיה שיצרו את המשחק הזה עבור CommodoreAmiga. המשחק נכתב עבור המעבד Motorola68000.

במהלך השנים נכתבו גרסאות שונות למשחק, חלקן למשחק על מחשב בודד (כגון pune ו-Zatacka), וחלקן מאפשרות משחק ברשת (כגון Curve Fever ו-Curve Fever Pro).
ישנן גם גרסאות קוד חופשי למשחק (כגון "achtungkurve.com" ו-"achtungkurve.net").

## מהלך המשחק

כל שחקן מתחיל ככנחש באורך נקודה במקום אקראי על המסך, נע במהירות קבועה, ומשאיר שובל במסלול בו הנחש שלו זחל. כל שחקן שולט על הנחש שלו על ידי שני כפתורים בלבד כדי לפנות שמאלה או ימינה. מהירות הפנייה מוגבלת כך שלא ייתכנו פניות חדות.

כאשר שחקן מתנגש בשובל כלשהו של או בגבול מגרש המשחקים, השחקן מפסיד, והקו שהשאיר על המסך נשאר עד סוף המשחק. המשחק מסתיים כאשר כל השחקנים מלבד אחד התנגשו.

## טורנירים
בקיץ 2004 באוטרכט, הולנד, התקיים טורניר Achtung הראשון. הטורניר היה להצלחה גדולה וסלל את הדרך לטורנירים נוספים.
באוקטובר 2007, התקיים טורניר שני בג'קרטה, אינדונזיה, מול קהל של כ-400 איש.

בשנת 2012, התקיים טורניר עולמי של המשחק שבו יכלו שחקנים להשתתף באופן מקוון.

## הערות שוליים

קטגוריה:משחקי וידאו מרובי משתתפים
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 1995
קטגוריה:משחקי DOS
טוטאל פילם

**טוטאל פילם** (באנגלית: **Total Film**) הוא מגזין קולנוע בריטי המתפרסם 13 פעמים בשנה (במהדורה חודשית בתוספת גיליון קיץ אחד נוסף מדי שנה מאז גיליון 91 שפורסם ב-2004, שיוצא בין גיליונות יולי לאוגוסט), בהוצאת Future Publishing. המגזין הושק בשנת 1997 ומציע חדשות, ביקורות ותכנים מיוחדים על קולנוע, DVD ובלו-ריי. טוטאל פילם זמין הן במהדורה מודפסת והן במהדורה לאייפד.

## תוכן
בכל גיליון, מופיעים תכנים מגוונים העוסקים בתעשיית הקולנוע, כולל ראיונות עם שחקנים ובמאים, כתבות על הפקות חדשות, וביקורות סרטים. מדור קבוע במגזין הוא "ראיון טוטאל פילם", שהוא ראיון מעמיק עם שחקן או במאי, לצד סקירה של עבודותיהם.

## מדורים מרכזיים
* **דיאלוג** – מדור שבו הקוראים משתתפים באמצעות מכתבים, דוא"לים או משוב מהרשתות החברתיות.
* **באז** – מדור חדשות קולנוע המספק הצצות ראשונות לסרטים חדשים ועדכונים על תעשיית הקולנוע.
* **אג'נדה** – מדור הסוקר סרטים פחות מוכרים ומכוון לקהל צופי קולנוע המתעניין בתכנים לא מסחריים.
* **מסך** – מדור ביקורות סרטים, שבו נסקרים סרטים חדשים בכל חודש עם דירוגים וניתוחים.
* **לאונג**' – מדור העוסק בבידור ביתי, כולל ביקורות על DVD, Blu-ray, משחקים, פסקולים וספרים.

## היסטוריה
טוטאל פילם הושק בשנת 1997 כמגזין קולנוע בריטי, במטרה לספק חדשות, ביקורות ותכנים מיוחדים על סרטים, DVD ו-Blu-ray. בשנת 2014, כחלק מאסטרטגיה של Future Publishing לאיחוד אתרי תוכן שונים, הודיעה החברה על מיזוג טוטאל פילם עם האתר GamesRadar+ יחד עם מגזינים נוספים כמו SFX ו-Edge. המיזוג הוביל ליצירת אתר משולב תחת GamesRadar+, שבו תוכן הקשור לסרטים, טלוויזיה ומדע בדיוני הועבר לערוץ ייעודי במסגרת האתר המחודש.

מטרת המיזוג הייתה לשלב את כל התכנים הפופולריים ממגזינים אלה באתר אחד ולמשוך קהל רחב יותר. למרות השינוי במבנה האתר, לא נעשו שינויים במהדורות המודפסות או הדיגיטליות של טוטאל פילם או SFX, שעדיין ממשיכים להתפרסם באותה צורה.

## הערות שוליים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:הממלכה המאוחדת: כתבי עת
קטגוריה:כתבי עת לקולנוע
קטגוריה:קולנוע בבריטניה
אנדראש גראף

ד"ר **אנדראש גרף** (בהונגרית: **Gráf András**; בודפשט, 23 בספטמבר 1909 – מחנה הריכוז מאוטהאוזן, 20 במרץ 1945) היה פילולוג קלאסי יהודי-הונגרי, מורה להיסטוריה ולשפות לטינית ויוונית. הוא היה בסגל בית המדרש לרבנים בבודפשט. נספה בשואה. מחקריו, ספריו ופרסומיו הרבים יצאו לאור במשך כעשר שנים.

## קורות חיים
אנדראש גרף נולד במשפחה יהודית כבנם של מיקשה גרף (1879–1945), וטרינר, יועץ ממשלתי ושל טרזיה רייטר (1878–1945). הוא השלים את לימודיו בין השנים 1929 לבין 1933 בפקולטה למדעי הרוח של אוניברסיטת פאזמאן פטר בבודפשט (כיום שמה אוניברסיטת אטווש לוראנד). ב-1933 סיים את לימודי הדוקטורט שלו. לאחר מכן, התחיל ללמד בבית המדרש לרבנים בבודפשט. הוא לימד היסטוריה לטינית-יוונית ועבד כספרן של בית המדרש. בשנת 1936 קיבל מלגה בסך 1,000 פנגו מקרן Chariseion עבור מסע לימודי בן חודשיים ביוון. בשנת 1940 נלקח למחנות שרות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי). בשנה שלאחר מכן, כיוון שבשל יהדותו לא היה יכול למצוא עבודה על פי כישוריו, חבר הנאמנים של הגימנסיה היהודית של קלוז'-נאפוקה בחר בו כחבר סגל מן המניין. הוא והוריו נספה בשואה.

אשתו הייתה מאריה בֵּקֵשִי, בתם של יוז'ף בקשי ושל מגדולה קלוצ'אן, איתה התחתן ב-6 באוגוסט 1939 בבודפשט, בפרנצווארוש.

## מחקריו ספריו ופרסומיו העיקריים
* השפעות עתיקות בסיקור האתנוגרפי של הספרות הביזנטית הקדומה (בודפשט, 1933)
* קטלוג ספרייתו של גאורגיוס זאוויראס בבודפשט (בודפשט, 1935)
* הגאוגרפיה הפוליטית של פאנוניה (כתב העת האוניברסיטאי לפילולוגיה, 1936)
* Übersicht der antiken Geographie von Pannonien (בודפשט, 1936, Dissertations Pannonicae, I. 5.)
* היפוקרטס והאמזונות (כתב עת של אוניברסיטאי לפילולוגיה, 1942)

## לקריאה נוספת
* Adatai a Petőfi Irodalmi Múzeum katalógusában (נתוניו במאגרי המוזיאון הספרותי פטפי)
* Gulyás Pál: Magyar írók élete és munkái – új sorozat I–XIX. Budapest: Magyar Könyvtárosok és Levéltárosok Egyesülete. 1939–1944., 1990–2002, a VII. kötettől (1990–) sajtó alá rendezte: Viczián János (פאל גויאש: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים - סדרה חדשה I-XIX. בודפשט: אגודת הספרנים והארכיונאים ההונגרים. 1939–1944, 1990–2002)
* Magyar életrajzi lexikon I. (A–K). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1967. (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
* Révai új lexikona VIII. (Gal–Gyi). Főszerk. Kollega Tarsoly István. Szekszárd: Babits. 2001. ISBN 963-901-517-2 (הלקסיקון החדש של רוואי)
## קישורים חיצוניים
* אנדראש גראף באתר Arcanum
* אנדראש גראף באתר אוניברסיטת אטווש לוראנד
* ספריו באתר bookline
* ספריו באתר libri
* אחד מספריו בגרמנית באתר axiqart
## הערות שוליים

קטגוריה:בלשנים ולשונאים יהודים הונגרים
קטגוריה:פילולוגים יהודים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אטווש לוראנד בודפשט
קטגוריה:סגל בית המדרש לרבנים בבודפשט
קטגוריה:יהדות בודפשט
קטגוריה:אישים במחנות שרות העבודה (הונגריה)
קטגוריה:בודפשט: אישים
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז מאוטהאוזן
קטגוריה:נספים במחנה הריכוז מאוטהאוזן
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1909
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1945