open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
טוביה סלומון

**טוביה סלומון** (נכתב **שאלאמאן**) (כ"ד בתשרי תרכ"ג, אוקטובר 1862 – כ"ג באדר א' תשי"א, 1951) היה מדפיס, משורר, סופר וחוקר ישראלי.

## ביוגרפיה
טוביה סלומון נולד בירושלים בשנת 1862, בן ליואל משה סלומון, ממייסדי נחלת שבעה ופתח תקווה, ולפרומה בת אברהם רוטנברג.

החל ללמוד בתלמוד תורה של ישיבת עץ חיים בירושלים. בתקופת ילדותו עסק אביו בניסיון למצוא קרקע להתיישבות יהודית חקלאית, בתחילה באזור יריחו ואחר כך באזור שעליו נוסדה בהמשך פתח תקווה. בנעוריו היה עם הוריו בכפר יהודיה הסמוך לפתח תקווה, אליו עברו המתיישבים בשנותיה הראשונות של המושבה. למד במרכז התורני מיסודה של חברת "דגל תורה", שהתקיים בכפר ליד בית אביו. באותה תקופה ליווה את אביו בנסיעותיו בארץ והתחקה על פרטי פעולותיו ורשם את הפרטים ביומנו, שהיווה בסיס לספריו שכתב בהמשך חייו, והוא מהווה עדות מכלי ראשון על מאורעות התקופה של ראשית ההתיישבות היהודית בארץ ישראל. כשחזר אביו לירושלים חזר אף הוא ולמד עוד בישיבת "עץ חיים". בהמשך למד את מלאכת הדפוס בבית-הדפוס של אביו. בהמשך ניהל את בית הדפוס, יחד עם אחיו יוחנן דוד סלומון, ועבד בו עד סמוך לפטירתו.

במקביל לעבודתו בבית הדפוס, עסק בצרכי ציבור ובמעשי חסד. היה חבר וגבאי חברת אוצר החסד "קרן שמואל", שיסדה בין השאר את שכונת קריית שמואל בירושלים, והיה חבר ועד הכללי "כנסת ישראל".

פרסם שירים, ומחקרים על ארץ ישראל ותולדותיה.

נפטר ב-1951, ונטמן בבית הקברות סנהדריה.

מנכדיו: פרופ' משה מנדלבאום והרב עודד וולנסקי.

## עבודתו הספרותית
* **למנצח על שושנים**: קבוצת שירים מגדולי חקרי לב על ציורי השושנה המציירת את כל שרידי חרבות מקדשי אל / על ידי טוביה שאלאמאן, ירושלים: שאלאמאן, תרמ"ג 1883.
* **ספר ירושלם**: יכלכל קיצור תקופות ותכונות ד מקומות הק’ ירושלם, הר הבית, הר ציון, בית הכנסת בית יעקב, עם י"א ציורים פתוחי חותם / מאת טוביה ... סאלאמאן, ירושלים: [דפוס סלומון], תרמ"ד 1884.
* **לוח ירושלמי**: ... לארבעה וארבעים שנה, משנת התרנ"ו עד שנת הת"ש ... / מאת טוביה בהרי"ם סאלאמאן, ירושלים: ט. סאלאמאן, [תרנ"ה 1895].
* **בשעריך ירושלם** - שערי הר הבית. בית הבחירה ואבן השתייה. שירי געגועים לציון ולתחית ישראל, ירושלים, תש"ב, דפוס סלומון

כן כתב מזיכרונותיו שנתפרסמו בקבצים שונים. זכרונות מילדותו התפרסמו בספר עשרה דורות בארץ ישראל, חלק שני - בהם זכרונותיו כילד בתלמוד תורה עץ חיים, עת אביו חזר בראש קבוצה שניסתה למצוא מקום להתיישבות ביריחו.

בספר היובל לפתח תקווה נתפרסמו דבריו על יסוד פתח תקווה. תיאוריו על אביו – יואל משה סלומון המסרב לעזוב את המקום למרות הפצרת הרופא היווני, היוו את הבסיס לבלדה על יואל משה סלומון.

דבריו על פרשת השבוע, בספר "תורת ציון" (דברי תורה של צאצאי הראש"ז), ירושלים, 1995.

## לקריאה נוספת
* אברהם יערי, **[[זכרונות ארץ ישראל]]**, כרך א, פרק כו: ייסוד פתח תקווה, על פי זכרונות טוביה סלומון, עמ' 245–271.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
*  (עם מותו)
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל
קטגוריה:בוגרי ישיבת עץ חיים
קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:מייסדי שכונות ירושלים
 קטגוריה:משפחת סלומון (הראש"ז)
קטגוריה:מדפיסים עבריים
קטגוריה:יהודים הקבורים בבית הקברות סנהדריה
קטגוריה:יהודים בארץ ישראל במחצית הראשונה של המאה ה-20
קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל במאה ה-19
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1862
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1951
מרדכי סלומון (פתח תקווה)

**מרדכי סלומון** (ה' בחשוון ה'תרכ"ט, אוקטובר 1868, ירושלים – ה'תשי"ז, 26 בינואר 1957, פתח תקווה) היה פעיל ציבור וחקלאי ישראלי, חוקר תולדות היישוב וסופר. בנו של יואל משה סלומון, ממייסדי נחלת שבעה ופתח תקווה.

למד בתלמוד תורה ובישיבת עץ חיים. בעודו בחור צעיר יצא לפתח תקווה ולכפר יהודיה להשתתף עם אביו בעבודות המשק ובנין המושבה. לאחר שאביו חזר לירושלים, נשאר במקום בעבודתו החקלאית עד זקנתו.

משגדלו בניו ונשתחרר מהעבודה היומיומית במשק ובפרדס, התמסר לעבודת מחקר וכתיבה היסטוריוגרפית בתולדות היישוב האשכנזי המחודש בארץ ישראל.

סלומון אסף וריכז את הזיכרונות ששמע מפי אביו ואחרים. על פי הדברים שחקר ושמע כתב את ספרו "שלשה דורות בישוב", שבו תיאר את פעולותיהם של אבי-סבו ר' אברהם שלמה זלמן צורף (הראש"ז) בגאולת אזור חורבת רבי יהודה החסיד בעיר העתיקה בירושלים, וכן את פעולות סבו ר' מרדכי סלומון ואביו יואל משה סלומון.

נפטר בשנת 1957, בן 88, ונקבר בבית הקברות סגולה בפתח תקווה.

נכדתו היא הציירת חגית לאלו.

## ספריו
* **שלושה דורות בישוב**: תקע"ב-תרע"ג, ירושלים: דפוס סלומון, תרצ"ט 1939 (יצא בשנית בשנים תש"ב ותשי"א) (התוכן: חלק א: אברהם שלמה זלמן צורף; חלק ב: מרדכי צורף-סלומון; חלק ג: יואל משה סלומון)
* **ספורים מבין החומות**, תל אביב: עם עובד, תש"ז.
* **סבא מספר**, תל אביב: מסדה, תשי"ד.
ביהודיה חקר את הגאוגרפיה ההיסטורית של הארץ כדי לקבוע ולזהות את שמות המקומות העתיקים כסביבת פתח תקווה ואת מסקנותיו פרסם באחד-עשר פרקים בהמשכים בשבועון "בוסתנאי" שנה א (תרפ"ט), גיליונות י"ג–כ"ג. כן כתב בעיתונים שונים מאמרים בעניין פתח תקווה.

כן הכין לדפוס ספר בשם "אדני הישוב" (או "אדני ארץ"), בשני כרכים, על ההווי הירושלמי בימי ראשיתו של היישוב האשכנזי המחודש.

## קישורים חיצוניים
* 
*  (נקרולוג)
*  (מאת נכדתו)
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל
קטגוריה:משפחת סלומון (הראש"ז)
קטגוריה:פתח תקווה: אישים
קטגוריה:בוגרי ישיבת עץ חיים
קטגוריה:היסטוריונים של ישראל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות סגולה
קטגוריה:חוקרי תולדות עם ישראל בארץ ישראל
קטגוריה:ביוגרפים ישראלים
קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל במאה ה-19
קטגוריה:יהודים בארץ ישראל במחצית הראשונה של המאה ה-20
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1868
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1957
המשחקים הפאראלימפיים אינסברוק (1984)

**משחקי החורף הפאראלימפיים 1984**, הם המשחקים הפאראלימפיים שנערכו בפעם השלישית במתכונת אולימפיאדת החורף. האירוע התקיים באינסברוק שבאוסטריה בין 14 בינואר ל-20 בינואר 1984.

במשחקים האולימפיים השתתפו 419 ספורטאים (325 גברים ו-94 נשים) שהתחרו ביניהם בשלושה מקצועות. סקי האלפיני, סקי למרחקים והחלקה מהירה. המארחת, אוסטריה, הייתה למדינה שקטפה את כמות המדליות הרבה ביותר עם 70 מדליות, בהן 34 מדליות זהב, 19 כסף ו-17 מדליות ארד. הספורטאי המצליח ביותר בתחרויות היה המחליק הגרמני ריינהילד מולר שזכה בשלוש מדליות זהב ומדליית כסף אחת.

## טבלת המדליות

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

1984
אינסברוק
קטגוריה:אינסברוק: ספורט
קטגוריה:1984 בספורט
קונפיגורציה אלקטרונית

[ממוזער|350x350 פיקסלים|מבנה דו-ממדי של [אורביטל אטומי|אורביטלים שונים]]
בפיזיקה אטומית, וכן בכימיה קוונטית, **קונפיגורציה אלקטרונית** (נקרא גם **תצורה אלקטרונית**) הוא השם למיקום התלת-ממדי של האלקטרונים המרכיבים מולקולה, אטום או מבנה כימי אחר. המושג נוגע לאופן שבו מסודרים האלקטרונים באורביטלים של מערכת נתונה (למשל, אטומית או מולקולרית). מבנה אלקטרוני נמנה עם קבוצת המבנים הכימיים, יחד עם מבנה מולקולרי ומבנה גבישי.

כשאר חלקיקי היסוד, גם האלקטרון מציית לחוקי מכניקת הקוונטים, ומתנהג הן כחלקיק והן כגל. מצבו הקוונטי של אלקטרון נתון מתואר על ידי פונקציית הגל שלו; זו פונקציה מרוכבת התלויה במרחב ובזמן. על פי אסכולת קופנהגן של תורת הקוונטים מקומו של אלקטרון אינו מוגדר היטב כל עוד לא נערכת מדידה המביאה לגילויו. ההסתברות לגילויו של אלקטרון בנקודה מסוימת במרחב בשעת המדידה מתכונתית לריבוע ערכה המוחלט של פונקציית הגל באותה נקודה.

תצורת האלקטרונים במצב קוונטי נתון מתאפיינת באנרגיה מוגדרת, ובתנאים מסוימים אלקטרונים עשויים לעבור מאורביטל אחד למשנהו עקב בליעה של מנת אנרגיה או פליטתה כפוטון.

בקיאות בתצורות האלקטרונים באטומים השונים מסייעת להבנתה של הטבלה המחזורית של היסודות, כמו גם לאפיון הקשרים הכימיים המחברים בין האטומים. תצורות האלקטרונים באטומים השונים מסבירות גם את תכונותיהם הייחודיות של לייזרים ומוליכים למחצה.
## רמות ותת־רמות

[שמאל|ממוזער|225px|דוגמה פשוטה ל[קליפת אלקטרונים|קליפה אלקטרונית של ליתיום]]
מבנה האלקטרונים באטום תואר לראשונה במודל האטום של בוהר, וגם בימינו נהוגים המונחים רמות ותת־רמות, חרף ההתפתחות בהבנת טבעם הקוונטי של האלקטרונים.

רמת אלקטרונים היא מרחב המצבים המותרים שאלקטרון יכול לאכלס, החולקים את המספר הקוונטי הראשי, שסימנו n. רמה מסדר n יכולה להכיל 2n2 אלקטרונים: עד 2 אלקטרונים ברמה הראשונה, עד 8 ברמה השנייה, ועד 18 ברמה השלישית. הגורם הכפלי 2 נובע מכך שכל רמה מותרת יכולה להכיל שני אלקטרונים זהים מבחינת מספרים כקוונטים אחרים, אך הפוכים בערך הספין שלהם: האחד בעל ספין 1/2+ (המסומן על פי רוב בחץ הפונה מעלה) ושני בעל ספין 1/2- (מסומן בחץ הפונה מטה). 

תת־רמה אטומית היא מרחב המצבים החולקים את המספר הקוונטי הזוויתי *l*, כאשר הערכים l*=0,1,2,3* מתייחסים בהתאמה לסימולים *s*, *p*, *d*, *f* של תתי־הרמות. מספר האלקטרונים המרבי היכול לאכלס תת-רמה נתון בביטוי 2(1 + 2n) . כך ייתכנו 2 אלקטרונים בתת-הרמה s,  6 אלקטרונים בתת-הרמה p,  עשרה אלקטרונים בתת-הרמה d,  ו־14 אלקטרונים בתת-הרמה f.

מספר האלקטרונים היכולים לאכלס את הרמות ותת־הרמות האטומיות השונות נובע ממשוואות מכניקת הקוונטים, ובפרט מעיקרון האיסור של פאולי, שלפיו לא ייתכנו באטום שני אלקטרונים החולקים את ארבעת המספרים הקוונטיים n, \ell, m_\ell, m_s שהם בהתאמה: מספר קוונטי יסודי, מספר קוונטי זוויתי, מספר קוונטי מגנטי, מספר קוונטי ספיני שניוני.

## ראו גם

*מבנה מולקולרי
*מבנה גבישי
*אורביטל אטומי
*רמת אנרגיה
*מבנה כימי

## קישורים חיצוניים
*איך נראה האטום? (תצורה תלת-ממדית אטומית) 

## הערות שוליים

קטגוריה:סטריאוכימיה
קטגוריה:פיזיקה אטומית
קטגוריה:כימיה קוונטית
קטגוריה:תורת האלקטרונים
קטגוריה:תכונות כימיות
קטגוריה:כימיה תאורטית
קטגוריה:מבנה כימי
יוחנן דוד סלומון

שמאל|ממוזער|250px|יוחנן דוד סלומון
**יוחנן דוד סלומון** (תרי"ז, 1857 – ט"ז בטבת תרע"ג, 26 בדצמבר 1912) היה פעיל ציבור בירושלים.

## ביוגרפיה
נולד בירושלים, בן בכור ליואל משה סלומון, ממייסדי נחלת שבעה ופתח תקווה. למד ב"תלמוד תורה" ובישיבת עץ חיים, שבה המשיך ללמוד גם אחרי נשואיו עד גיל עשרים וחמש שנה.

עם תחילת יסוד המושבה פתח תקווה על ידי אביו וחבריו, נטל על עצמו לנהל את בית הדפוס של אביו. משיצא אביו להתיישב בפתח תקווה ואחר כך בכפר יהודיה נבחר למלא את מקום אביו בהנהגת מוסדות הצבור שבירושלים - "הוועד הכללי לכנסת ישראל", בית החולים ביקור חולים, וכאביו שירת את הצבור בלי לקבל כל שכר. היה ממייסדי שכונת זיכרון משה בירושלים.

היה בעל גוף חלש עוד מילדותו, ובהיותו כבן חמישים שנה חלה במחלת הקצרת ובכל חורף שהה באזור שפלת החוף. בשנת תרע"ג, זמן מועט אחרי פטירת אביו, נסע בעצת הרופאים לבלות את החורף בקהיר. למחרת הגעתו לעיר נפטר. בהשתדלות רבה של בני משפחתו הובא ארונו לירושלים והוא נקבר ליד אביו במעלה הר הזיתים.
שמאל|ממוזער|250px|מצבת קברו של יוחנן דוד סלומון בהר הזיתים

את ניהול בית הדפוס המשיך בנו שלמה זלמן סלומון.

## משפחתו
אשתו השנייה, שרה ליבא, היא בת שלמה זלמן פרוש, מראשי היישוב בירושלים ובנו של נפתלי צבי פרוש - אבי משפחת פרוש.

חתנו הוא הרב פרופ' שמואל קלמן מירסקי. בנו, נפתלי, היה חתנו של הרב שמואל גדליה ניימן, שהיה ר"מ בישיבת עץ חיים ומחבר הספר "גידולי שמואל". נכדיו (ילדיו של בנו נפתלי) הם המרצה והסופר החרדי יוחנן דוד סלומון, הקרוי על שמו, ושרה, אשת פרופסור משה מנדלבאום. נכדו (מצד בנו אברהם) הוא כתריאל שלמון. נינתו שרה מיכל (ביתו של הרב יוחנן דוד סלומון) נשואה לרב אברהם שינדלר דיין בבית הדין הרבני הגדול בירושלים. הנכד של נינתו שרה ליבה פלאי הוא יאיר פלאי.

## אילן יוחסין משפחת פרוש

## קישורים חיצוניים
* 

* פנחס גרייבסקי, מגנזי ירושלים, חוברת ה' ירושלים, תר"צ-1930 – מוקדש לזכרו של יוחנן דוד סלומון

* **למשפחותם לבית אבותם, אילן יוחסין של משפחת פרוש** כולל רשימת צאצאי יוחנן דוד סלומון - חלק א', חלק ב'

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל
קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:מייסדי שכונות ירושלים
קטגוריה:משפחת סלומון (הראש"ז)
קטגוריה:מדפיסים עבריים
קטגוריה:משפחת פרוש
קטגוריה:פעילי ציבור חרדים
קטגוריה:בוגרי ישיבת עץ חיים
קטגוריה:אישים שהועלו לקבורה בארץ ישראל
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הפרושים
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1857
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1912
קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל במאה ה-19
קטגוריה:יהודים בארץ ישראל במחצית הראשונה של המאה ה-20
גרמופון (כתב עת)

**גרמופון** (אנגלית: **Gramophone**) הוא כתב עת למוזיקה קלאסית וג'אז היוצא לאור בבריטניה מאז 1923. כתב העת, היוצא בהוצאת היימרקט מדיה, מוקדש בעיקר לסקירת הקלטות ומעניק מדי שנה את פרס גרמופון בקטגוריות שונות. כותרת המשנה המפורסמת שלו טוענת שהוא "מגזין המוזיקה הקלאסית הטוב בעולם" (The world's best classical music magazine). בשנת 1997 עלה אתר האינטרנט של המגזין.

המגזין מפיק גם את הספר The Gramophone Jazz Good CD Guide – מדריך להקלטות ג'אז ושלושה מכותביו עומדים מאחורי ה-The Penguin Guide to Recorded Classical Music – מדריך הקלטות המוזיקה הקלאסית השנתי של הוצאת ספרי פינגווין הנחשב למוביל ולמקיף ביותר בתחום ונקרא "התנ"ך של עולם ההקלטות הקלאסיות".

מבקרי כתב העת טוענים כי הוא מוטה להעדפת מלחינים ומבצעים בריטים, בעל זיקה לחברות התקליטים הגדולות (בעיקר EMI) ומעדיף מוזיקה של "אמצע הדרך" ונרתע מאוונגרד.

## קישורים חיצוניים
* 

* ארכיון כתבות
* "New contender in the battle of the upper shelves"

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:כתבי עת למוזיקה
קטגוריה:מוזיקה קלאסית
קטגוריה:ג'אז
מנת דגל

ממוזער|250px|זאכר טורט - מנת הקינוח הידועה של מלון זאכר מאז המאה ה-19

**מְנת דגל** (באנגלית: **Signature dish**, בתרגום חופשי לעברית: "מנה המהווה חתימה") היא מתכון המזוהה עם שף מסוים או מסעדה מסוימת. באופן אידיאלי המנה אמורה להיות ייחודית לשף ומזוהה גם במבחן טעימה הנעשה בעיניים עצומות.

מנת הדגל יכולה להשתנות עם הזמן, ולשף או מסעדה יכולה להיות יותר ממנת דגל אחת, היא גם יכולה להיות חלק מרשת מסעדות ארצית או כלל עולמית (כדוגמת ההמבורגר הספרדי ברשת המזון המהיר בורגראנץ').

במקרים מסוימים יכולות מנות דגל להיחשב למנות אזוריות. במצב זה, עשויה מנת הדגל להיות חלק מהמנה המקומית או המאכל הלאומי.

מנות דגל יכולות להיות משופעות מרכיבים, או בעלות מרכיבים בודדים, אך דרך הכנתן או שילוב המרכיבים מובילים לתוצאה ייחודית. מנות דגל יכולות להיות מתכונים מוכרים היסטוריים (הרבה לפני הולדת המסעדה או השף) המוכנים בצורה ייחודית על ידי השף או המסעדה.

מנת הדגל היא המקבילה הקולינרית של סגנון אמנותי מובחן בציור, פיסול, שירה וכדומה.

## דוגמאות ידועות
* סלט וולדורף של מלון היוקרה וולדורף אסטוריה.
* עוגת זאכר טורט של הקונדיטור האוסטרי פרנץ זאכר.
* מתכון השוקרוט של מסעדת בופנז'ה הפריזאית.
* מנת כבד ברווז חם מוקפץ עם ענבי שאסלה של מסעדת רלה דה לה פוסט.

## קישורים חיצוניים
[שמאל|ממוזער|150px|מנת הדגל של מסעדת "חדר האוכל" של השף [עומר מילר: קרם חצילים בדבש תמרים וצנובר קלוי]]
*עכבר מנות זהב – 60 מנות הדגל הטובות בתל אביב, באתר עכבר העיר

## הערות שוליים

קטגוריה:מסעדות
קטגוריה:מזון
אנאגנזה

**אנאגנזה** (מאנגלית: **Anagenesis**) הוא מונח באבולוציה המתאר היווצרות של מין חדש, על ידי השתנותו של מין אחר בשלמותו אליו, בניגוד למין חדש המתפצל מתוך מין קודם (קלדוגנזה). כאשר שינוי גנטי של כלל האוכלוסייה נהיה יציב, וגורם לשינוי ניכר ביחס לאב הקדמון של המין, כך שאב קדמון זה נחשב כנכחד, התרחש תהליך אנאגנזה. 

## ראו גם
* קלדוגנזה
* אבולוציה

## קישורים חיצוניים

* דיאגרמה המציגה אנאגנזה וקלדוגנזה

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אבולוציה
Live at the Royal Albert Hall (אלבום של אדל)

***Live at the Royal Albert Hall*** הוא אלבום הופעה הראשון של הזמרת-יוצרת הבריטית אדל. האלבום יצא לאור ב-29 בנובמבר 2011, על ידי חברות התקליטים XL, סוני מיוזיק אנטרטיינמנט וקולומביה רקורדס. הדיסק הדיגיטלי, הראשון מסוגו מאלבומיה של אדל, יצא בפורמטים הבאים: DVD, Blu-ray ו-CD.

הקונצרט בו אדל שרה את השירים שיהוו חלק מאלבום הווידאו התקיים כחלק ממסע ההופעות של אדל, "Adele Live", באולם "אלברט הול" שבלונדון.

## רקע והפקה
ב-26 באוקטובר 2011 הכריזה אדל כי היא מתכוונת לשחרר בקרוב את הופעתה באולם אלברט הול כחלק ממסע הופעותיה Adele Live, כאלבום-וידאו שייצא בפורמט Blu-ray, DVD וגם כ־CD. האלבום יכלול כ-90 דקות מן הקונצרט. 90 הדקות כוללות מופע מאחורי-הקלעים של הופעתה. השירים אשר באלבום הם שירים מהאלבומים "19" ו"21". אלבום הווידאו מתוכנן להיות מוקרן בכ-26 בתי קולנוע ברחבי העולם.

## רשימת רצועות

**מקור:**

## נתוני מכירות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי הופעה מ-2011
קטגוריה:אלבומי וידאו מ-2011
קטגוריה:אלבומי אדל
קטגוריה:אלבומי הופעה באנגלית
קטגוריה:אלבומי וידאו באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת סוני מיוזיק אנטרטיינמנט
קטגוריה:אלבומי חברת קולומביה רקורדס
קטגוריה:אלבומי חברת אקס-אל רקורדינגס
אוסטפ בנדר

**אוֹסְטַפּ בֶּנְדֶר** (ברוסית: **Остап Бендер**) הוא דמות בדיונית של נוכל שרמנטי האהוב על הבריות, שהופיע לראשונה ברומן "שנים עשר כיסאות" מאת הסופרים הרוסים אילף ופטרוב. רומן זה ראה אור בשנת 1928. בהמשך, הופיע בספר "עגל הזהב".

## הופעות
בהכריזו על עצמו כ"הקומבינטור הגדול", מחפש אוסטפ בנדר סליק של יהלומים שהוטמנו בתוך אחד משנים עשר כיסאות. העלילה מתרחשת בתקופת הנא"פ בברית המועצות. בסוף הרומן נרצח בנדר על ידי שותפו, איפוליט מטבייביץ', שלא רצה לחלוק עימו את האוצר שעמדו לחשוף, כביכול. השם אוסטפ בנדר הפך לשם המייצג נוכלים ברוסיה.

חרף הירצחו בסוף הספר, חוזר ומופיע בנדר ברומן הבא של הסופרים ("עגל הזהב"; 1931), ומזכיר כבדרך אגב שנרצח בעבר, "ומנתחים עמלו קשות כדי להציל את חיי". הספר הוא סאטירה על החיים הסובייטים. העלילה עוסקת במרדף של בנדר אחר מיליונר סובייטי החי במחתרת, מתוך שאיפה לזכות בחלק מהונו של האיש. בנדר מצליח לסחוט את המיליונר, אך עד מהירה מגלה כי בברית המועצות לא ניתן להיות מיליונר חוקי, שכן המשטרה פוקחת עין על כל אזרח. לסוף, מאבד בנדר את הכסף בניסיון הברחה כושל בגבול רומניה, ונאלץ לחזור לרוסיה.

## אופי הדמות
בנדר אתאיסט מובהק, ודמותו מורכבת. מחד, הוא מפגין זלזול רב באורח החיים הסובייטי (ואף נחשב "טפיל חברתי" ע"פ השקפת העולם הרוסית), ומאידך, הוא לעיתים קרובות, דבק בעקרונות מרקסיסטים. עברו של בנדר לוט בערפל; הוא מזכיר כבדרך אגב כי אביו היה נתין טורקי וששמו המלא הוא אוסטפ-סולימאן-ברטה-מריה-בנדר-ביי. בהערות על כתביהם של אילף ופטרוב מציינים מ. אודסקי וד. פלדמן, כי ייתכן שהביטוי מרמז על מוצא יהודי (ככל הנראה מאודסה או עיר-נמל בדרום רוסיה, שם טענו יהודים רבים לאזרחות טורקית בניסיון להתחמק מהשירות הצבאי).

בנדר חולם לנסוע לריו דה ז'ניירו, "עיר חלומותיו", אף על פי שהוא מודה כי מדובר באובססיה חסרת תוחלת. בנדר הוליד מספר ביטויים שנכנסו לשפה הרוסית, וביניהם "הקרח נשבר, רבותיי המושבעים" ("!Лёд тронулся, господа присяжные заседатели!"), שמצביע על התקדמות לאחר תקופת קיפאון או חוסר מעש; "אני אפקד על המצעד!" ("!Командовать парадом буду я"), לציון נטילת פיקוד על דבר מה; ו"אולי אתה רוצה גם את המפתח לדירה שבה נמצא הכסף?" ("Может быть, тебе дать ещё ключ от квартиры, где деньги лежат?"), כתגובה לבקשה בלתי סבירה.
## עיבודים
יבגני וסניק היה ראשון ששיחק את אוסטפ על במת התיאטרון. הוא שיחק בהצגה זו 650 פעמים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:דמויות ספרותיות
קטגוריה:ספרות רוסית
בואו לאכול איתי (תוכנית טלוויזיה בריטית)

**בואו לאכול איתי** (באנגלית: **Come Dine with Me**) היא תוכנית מציאות בריטית המשודרת החל מ-5 בינואר 2005 בערוץ 4 הבריטי. פרקי התוכנית מלווים בקריינות קומית של דייב לאמב .

זכויות ההפקה לגרסה הישראלית נרכשו על ידי רשות השידור בשנת 2011. התוכנית עלתה במאי 2012 ב, שם שודרה במשך שתי עונות, והחל מאוקטובר 2018 התוכנית משודרת בכאן 11.
בישראל, עונות 6 ו-10 של התוכנית שודרו בערוץ האוכל.

## פורמט
בתוכנית מתחרים חמישה חובבי בישול המתגוררים באותה עיירה או אזור, שכל אחד מהם מארח בביתו ארוחת ערב הכוללת שלוש מנות: ראשונה, עיקרית וקינוח. בסיום הארוחה מעניקים המתמודדים המתארחים למארח ציון מ-1 עד 10 על כישורי הבישול והאירוח של המארח. המתמודד בעל הניקוד הגבוה ביותר זוכה ב-1,000 פאונד במזומן.

ישנם שני סוגים לפורמט התוכנית: בחלק מהעונות משתתפים חמישה חובבי בישול בפרקים שאורכם כ-25 דקות, ובעונות אחרות ארבעה חובבי בישול בפרקים של כ-50 דקות.

## גרסאות בינלאומיות

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תוכניות מציאות בריטיות
קטגוריה:תוכניות מציאות: בישול
קטגוריה:Channel 4
קמראש

**קמראש** (ברומנית: **Cămăraş**) היה בויאר בתפקיד בכיר ("דרגטור") בחצר שליטי הנסיכויות הרומניות, האחראי על אוצר השליט ועל ניהול ההכנסות וההוצאות של החצר. תפקיד זה היה חלק מקטגורית הבויארים הממונים (boiernaşi) על ידי השליט מקרב בני כל המעמדות החברתיים.
## אטימולוגיה
המילה "קמראש" מקורה במילה הרומנית ממקור לטיני - "קמראה" (cămară) - השאולה מיוונית מודרנית, שמובניה הישנים הם "חדר", "אוצר מלכותי" או בימי הפנרים - כספת אישית של השליט. (המובן הנוכחי של המילה הוא "מזווה").
## תיאור התפקיד
הוא היה משרת אישית את השליט. ניהל את ההכנסות מהנכסים האישיים של השליט, מגביית מכסים, ממכרות המלח. כמו כן ניהל קנייתם ושמירתם של דברי הערך הנחוצים לשליט ולאנשי החצר. היה אחראי גם על קביעת יחידות המדידה ועל בדיקת כלי המדידה של הסוחרים. היו לו סמכויות מנהליות ומשפטיות בנוגע לסכסוכים בין הסוחרים.
*ה"קמראש הגדול" או "וֶל-קמראש" (**Vel-cămăraş, Marele cămăraş**) היה אחראי גם על ניהול חדר המעצר שבו היו מוחזקים הבויארים העצורים וגם על המלתחה של הבויארים בחצר המלוכה.
*"קרמשל" ( "קמראש קטן" = **cămărăşel**) היה פקיד זוטר באוצר המלך שהיה יכול לשרת את הדיוואן (**cămăraş de divan**), הקנצלריה (cămăraş de cancelarie) או את הספטאריה (cămăras de spătărie).
*ה"קמראש דין נאנאוטרו" (**cămăraş din năuntru**) - "חדרן" השליט - אחראי על הלבנים, הבגדים והתכשיטים של השליט.
*ה"קמראש דה דולצ'ץ" (**cămăraş de dulceţi**) - (מהמילה dulceaţă = קונפיטורה) האחראי על הריבות, השימורים והפירות של השליט, ועל כלי החרסינה שלו.
*ה"קמראש דה ראפטור" ( **cămăraş de rafturi**), האחראי על ה "rafturi" - רתמות סוסי השליט וכל ציוד האורוות המלכותיות וכל הקישוטים הנלווים שהיו מכסף או מוזהבים.
*קמראש דה קאטאסטיפה" (**cămăraş de catastife**) - האחראי על ניהול ספרי השליט (פנקס, ספר = catastif) ועל עדכון ההכנסות.
*קמראש דה לומין ( **cămăraş de lumini**) היה האחראי על הנרות, המנורות והנברשות של החצר, ועל אספקת הדונג הנדרש.

## תפקידים אחרים בשם זהה
*"קמראש דה איזוואדה" (**Cămăraş de izvoade**) היה תפקיד אחר - זה של מזכיר של השליט ושל ה"דיוואן המלכותי". נקרא גם "לוגופט דה טאינה" **logofăt de taină** -, כלומר לוגופט סודי.
בנסיכות מולדובה בימי הביניים.
*"קמראש" נקרא גם המנהל של מכרות המלח. מינהל מכרות המלח נקרא cămara de sare.

בין הבויארים מדרגה שלישית מציינים גם את:
*ה"קמראש דה סולג'ריה" (**cămăraş de sulgerie**) דואג לחלוקת הבשר
*ה"קמראש דה ז'יטניצה" (**cămăraş de jitniţă**) מנהל את הפנקסים ודואג למאגרים במחסני החיטה של השליט.

## מקורות
*Mihai Ţipău *Domnii fanarioţi in Ţările Române - mica enciclopedie*, Editura Omonia,ed. a 2-a rev. Bucureşti 2008
(מיכאי ציפאו - **השליטים ה[[פנרים]] בארצות הרומניות - אנציקלופדיה קטנה** אומוניה, מהדורה שנייה מתוקנת. בוקרשט 2008)
*1998 Lazăr Şăineanu - Dicţionarul Universal al Limbii Române ,Litera, Chişinău,
(לאזר שייניאנו - המילון האוניברסלי של השפה הרומנית - ליטרה, קישינאו,1998) 
*מילון משפטי ברשת - ברומנית
## קישורים חיצוניים
*תארים של בויארים, דרגאות ותפקידים בנסיכויות הרומניות באתר משפחת גיקה - בצרפתית
* Mona et Florian Budu-Ghyka -*Titres, Rangs et Dignités dans les Principautés Roumaines*
* 2003-2008 -le site de la Famille Ghyka

## הערות שוליים

קטגוריה:רומניה: היסטוריה: דרגטורי
חסידות סקאליה

**חסידות סקאליה** היא חסידות אוקראינית (גליציה המזרחית). אבי השושלת היה רבי אליעזר חיים רבינוביץ, צאצא של רבי יחיאל מיכל מזלוטשוב.

## תולדות החסידות
רבי אליעזר חיים היה בנו של רבי ברוך מיאסי בנו של רבי יצחק מקאליס בנו של רבי יוסף מיאמפולה בנו של רבי יחיאל מיכל מזלוטשוב. סבתו הייתה בתו של רבי ברוך ממז'יבוז'. היה חתנו של רבי אברהם דב אורטנברג רבה של לכוביץ' (חתנו של רבי יעקב יוסף השני מאוסטרהא). כיהן כאדמו"ר תחת השלטון הרוסי ובשנת תר"ל נמלט לגליציה המזרחית שם כיהן בעיירה סקאליה. בשנת תר"נ ביקר בארצות הברית. בשנת תרע"ד ביקר שם שוב מתוך כוונה לעלות בהמשך לארץ ישראל, אך נפטר שם בה' באייר תרע"ו. נודע כבעל מופת ופועל ישועות. חיבר את הספר "שיח אליעזר".

[שמאל|ממוזער|250px|ה[אוהל (קבר)|אוהל על קברו של האדמו"ר הרב ברוך פנחס בבית הקברות המרכזי בווינה (בצד שמאל), לצד האוהל של הרב יוסף ענגיל]]
בנו של רבי אליעזר חיים היה רבי ברוך פנחס. נולד בשנת תרל"ד. היה חתנו של רבי אשר ישעיהו מקולבוסוף. חיבר ספרים רבים וביניהם: "דברי ברוך", "אמרי ברוך", "מנחה חדשה" ו"אנעים זמירות". התגורר בסקאליה. נודע בגדולתו בתורה וקדושה וכבעל מופת ורוח הקודש. בתקופת מלחמת העולם הראשונה עבר להתגורר בווינה ונפטר בה בכ"ד באדר תר"פ. חתנו היה רבי אהרן משה מחוסט. בן נוסף של רבי אליעזר חיים היה רבי שמואל אברהם (תרמ"ג - ד' בתשרי תש"ב) מימפולה-ברנזוויל (כונה "הבראנזווילער" או האדמו"ר ממז'יבוז'). היה חתנו של רבי נפתלי צבי הורוביץ האדמו"ר מלינסק בקראקא-טורונטו. חיבר ספר בשם "אמרי אש".

בנו של רבי ברוך פנחס היה רבי דוד יצחק אייזיק מסקאליא. נולד בשנת תרנ"ח. בצעירותו הוסמך על ידי מספר רבנים נודעים בהם רבי מאיר אריק. היה חתן (בנישואים שניים) של רבי משה דוד הלוי לנדא אב"ד בורשטין. לאחר פטירת אביו מילא את מקומו באדמו"רות ובשנת תרצ"ט נמלט לאנגליה. לאחר מכן היגר לארצות הברית והתיישב בלואר איסט סייד ובהמשך בוויליאמסבורג. בשנת תש"ל עבר לשכונת בורו פארק. חיבר מספר ספרים. נפטר בלונדון בו' בשבט תשל"ט ונקבר בהר הזיתים.

בן נוסף של רבי ברוך פנחס היה רבי ישראל ממיאמי. היה מפורסם כאדמו"ר מקישינב. היה חתנו של רבי מרדכי זוסיא מטריסק-הוצלס-יאס. בשנת תרצ"ח היגר מווינה ללונדון והקים בית כנסת בשכונת הנדון בלונדון. בשנת תש"ז היגר למיאמי. כונה בווינה 'דער בלויער רבי' ('הרבי הכחול'), מפני שהלך בקפוטה כחולה. עלה לישראל ונפטר ערירי בכ"ט באלול תשל"א. חיבר ספר בשם 'ישמח ישראל'.

## החסידות כיום
לאחר פטירת רבי דוד יצחק אייזיק נתמנה נכדו, רבי אברהם משה רבינוביץ (בן בנו יוסף ברוך פינחס) לממלא מקומו בבית מדרשו. אף אביו התבטל אליו כחסיד לרבו. דברי תורתו יצאו במספר ספרים, בהם "כוננת מאז".

נכד נוסף, רבי רפאל גולדשטיין (חתן בנו מאיר) החל לכהן כאדמו"ר בבית מדרש בשדרה ה-18 בבורו פארק. יש לו מכון בשם "באר יצחק", שהוציא ספרים של אדמו"רי השושלת וכן עלון שבועי בשם "ניצוצי אורות". לבנו של רבי רפאל, רבי דוד יצחק אייזיק, יש בית מדרש בשם "צמח דוד סקאליע" ברחוב ה-60.

## לקריאה נוספת
* יצחק אלפסי, **החסידות**, 1977, עמ' 58–63.

## קישורים חיצוניים
* הספרים תוספות חיים ומשנה לחם לרבי ברוך פינחס מסקאליה. אתר היברובוקס.
* כתבה על רבי דוד יצחק לאחר פטירתו בעלון "אידישע וועלט"  באתר היברובוקס.
* ספר תולדות יצחק לרבי דוד יצחק מסקאליה, באתר היברובוקס.
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חצרות חסידיות
קטגוריה:בית זלוטשוב
קטגוריה:יהדות אוקראינה
Localhost

ברשתות מחשבים, **localhost** (כלומר "מחשב זה") הוא כתובת ה-hostname הניתנת לממשק הרשת הפונה אל תוך הציוד עצמו (loopback device). שם זה הוא גם סיומת אינטרנט שמורה שלא ניתן לרשום בה שם תחום נגיש באינטרנט.

ברשתות מחשבים מודרניות, ב-IPv4 הכתובת localhost מתורגמת לבלוק כתובות 127.0.0.1/8, או 1:: ב-IPv6.

## ראו גם
* Internet Protocol Suite
* IPv6
* IPv4

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ארכיטקטורת רשת
סין במשחקים הפאראלימפיים

[שמאל|ממוזער|250px|האצן יֵנְגְ'ייֵן ווּ (מימין עם המספר 1129) מתחרה בדרך ל[מדליית כסף בריצת 1500 מטר ב]]
**[[הרפובליקה העממית של סין]]** השתתפה לראשונה ב בניו יורק וסטוק מנדוויל (1984), ומאז שלחה משלחת ספורטאים לכל אחד מאירועי הקיץ של אולימפיאדות הנכים ואף ארחה את הטורניר ב. במשחקי החורף נטלה סין חלק לראשונה ב וארחה את המשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2022).

## היסטוריה
בשנת 1984 שלחה סין משלחת ראשונה למשחקים הפאראלימפיים. המשלחת כללה 23 ספורטאים שהתחרו באתלטיקה, שחייה וטניס שולחן. במשחקי האתלטיקה הייתה פִּינְג יָאלִי לסינית הראשונה שזוכה במדליית זהב פאראלימפית. היא זכתה בתחרות הקפיצה לרוחק (קטגוריה B2) תוך שהיא קובעת שיא פאראלימפי חדש של 4.28 מטרים, וזכתה בנוסף גם במדליית ארד במרוץ ל-100 מטר. עוד בלטה במשלחת האתלטית גִ'יחונְג גָ'או שכתה אף היא במדליית זהב בקפיצה לרוחק (קטגוריה B3) תוך שהיא שוברת את שיא העולם בקטגוריית הנכות שלה עם תוצאה של 4.90 מטרים, בשתי מדליות כסף ובמדליית ארד אחת, והשחיין שְׂייֵן גָ'אנְג שקטף ארבע מדליות כסף.

למשחקים הפאראלימפיים בשנת 1988 שלחה סין משלחת של 43 ספורטאים שהתחרו, בנוסף למקצועות הקודמים, גם בקליעה.

בעשור הראשון של המאה ה-21 החלו הספורטאים הסינים להיות גורם מרכזי ביותר במשחקים. ב התחרו 200 ספורטאים סינים אשר זכו ב-141 מדליות בהם 63 מדליות זהב, 46 כסף ו-32 מדליות ארד והייתה לראשונה למשלחת שזוכה בכמות המדליות הרבה ביותר.

ב אותה ארחה הייתה שוב המשלחת הסינית לזוכה בכמות המדליות הגדולה ביותר. היא זכתה ב-211 מדליות בהם 89 מזהב, 70 מדליות כסף ו-52 ארד. במשלחת בלטו האתלט גְווֹ וֵיי שזכה בשלוש מדליות זהב פאראלימפיות תוך שבירת שלושה שיאי עולם, האתלטית חְוָאנְג לִישָׁה שזכתה אף היא בשלוש מדליות זהב, תוך שבירת שיא פאראלימפי בשלב המוקדמות של המירוץ ל-100 מטר עם תוצאה של 16.29 שניות, ושיא עולם במקצה הגמר עם 16.22 שניות. (קטגוריה T53) והשחיין וָאנְג שְׂיָאופֿוּ שזכה בשש מדליות פאראלימפיות (שתי מדליות זהב, שתיים מכסף ושתי מדליות ארד)

המשלחת הסינית הראשונה למשחקי החורף הייתה ב ומאז השתתפה סין בכל אולימפיאדות החורף לנכים. המשלחת הסינית זכתה במדליה פאראלימפית אחת במשחקי החורף, כאשר נבחרת הקרלינג בכיסאות גלגלים זכתה במדליית הזהב ב.

## מדליות לפי אולימפיאדה
### משחקי קיץ

### משחקי חורף

## ראו גם
* סין במשחקים האולימפיים
* סין במשחקים האולימפיים לנוער

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: ספורט
קטגוריה:מדינות במשחקים הפאראלימפיים
קושו, קיסר יפן

**קוֹשוֹ** (ביפנית: 孝昭天皇 - "קושו טנו" - "קושו הקיסר") היה החמישי מבין קיסרי יפן על פי המסורת היפנית. קושו נחשב לאחד הקיסרים האגדתיים של יפן, בהיעדר עדויות היסטוריות לקיומו.

על פי המסורת היפנית, קושו מלך בין שנת 475 לפנה"ס ועד שנת 393 לפנה"ס. ישנם היסטוריונים סבורים כי קיסר אגדי זה שלט בפועל במהלך המאה הראשונה לספירה.

## קורות חיים
ההיסטוריונים המודרניים מטילים ספק בקיומם ובשלטונם של תשעת הקיסרים הראשונים של יפן, ובהם קושו. ההיסטוריונים סבורים שגם שמו של קושו ניתן לו על ידי כותבי היסטוריה מאוחרים (בתקופות קדומות), על פי הסברה שמות אלה ניתנו בתקופת הקיסר קאמו (782 - 805 לספירה), בעת שנכתבו הכרוניקות של קיסרי יפן.

הקוג'יקי והניהון שוקי מציינים רק את שמו ואת ייחוסו. על פי המסורת, קושו היה בנו הבכור של הקיסר איטוקו. קושו נשא לאישה את הנסיכה יוסו-טאהו, ונולדו להם שני בנים: אמה-אושי-טאראשי-היקו ואהו-יאמטו-טראשי-היקו-קוני-אושי-ביטו (לימים הקיסר קואן).

המשורר ג'י-ין מציין כי קושו מלך מארמון איקקורו-נו-מיה שבוואקי-מו-קאמי (בפרובינציית יאמטו של ימינו).

מקום קברו של קושו אינו ידוע, אולם על פי המסורת נקבר קושו בנארה, ומצבה לזכרו קיימת עד ימינו.

## קישורים חיצוניים

* קורות חיים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:הקיסרים האגדיים של יפן
קטגוריה:תקופת ג'ומון
קטגוריה:תקופת יאיואי
קטגוריה:אישים שהגיעו לגיל 110 לפני העת החדשה
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-4 לפנה"ס
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-6 לפנה"ס
קישוט ביצים

שמאל|ממוזער|250px|ביצי פסחא אוקראיניות.
[שמאל|ממוזער|250px|[ביצת פסחא ממשחק גלגול הביצים במדשאת הבית הלבן, 1998]]
**קישוט ביצים** הוא עיסוק אמנותי שבו מעטרים ביצים. צורת הביצה החלקה והעגולה הופכת אותה לחומר גלם פופולרי לקישוט. כל ביצת ציפור יכולה להתאים לעיטור, אבל לרוב יעדיפו האמנים להשתמש בקליפה גדולה וקשיחה.

ביצי אווז, ברווז ותרנגול לרוב מרוקנים מתכולתם על ידי יצירת חור בתחתיתן. לאחר מכן מקשטים את הביצה, צובעים ומעצבים אותה בצורות שונות באמצעות טכניקות מיוחדות. בדרך כלל מורחים את הביצה המקושטת בלכה או בחלמון עם סיום העבודה. קישוט ביצים נפוץ במיוחד במדינות מזרח אירופה ומאפיין את חג הפסחא.

סוגים מסוימים של ביצים, כמו ביצי יען או אמו, הן גדולות וקשיחות מספיק, כך שניתן לגלף אותן בלי שהן ישברו. עיצובים בביצי אמו מנצלים את הניגודיות בין הירוק הכהה המנומר שבחוץ לבין הלבן שבתוכה.

האמן והתכשיטן הרוסי הנודע פטר קארל פברז'ה יצר ביצים העשויות מאבני חן ומתכות יקרות עבור הצארים של רוסיה, אלכסנדר השלישי וניקולאי השני ועוד אישים שונים ברוסיה. ביצי פברז'ה הללו מדמים סגנון של קישוט ביצים, אך למעשה הן עשויות מזהב ואבנים יקרות.

גם בתרבות הפרסית יש מסורת של קישוט ביצים אשר מתקיימת בזמן נקודת השוויון באביב. זמן זה מציין את ראש השנה הפרסי. בני המשפחה מקשטים יחד ביצים ומניחים אותן בקערה. יש האומרים כי מקור המסורת התרבותית הזו הוא בנצרות.

אמנים מודרניים רבים מעצבים ביצים באמצעות גילף או חריטה. יש כאלה המעצבים את הביצים בעזרת קישוט וצבעים או כיסוי הביצים באמצעות חומרים שונים החל מדף או בד וכלה בחומר פולימרי.

אמני הביצים מאוגדים בגילדה משלהם, "גילדת אמני הביצים הבינלאומית" אשר מקדמת מדיום אמנותי זה.

בארצות הברית ישנן תצוגות רבות בהן אמנים שונים מציגים את הביצים שלהם. בכל שנה בוחר הבית הלבן, בחג הפסחא, ביצה אחת מכל מדינה בארצות הברית.

## ראו גם
* ביצת פסחא
* ביצת פברז'ה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מלאכת יד
קטגוריה:ביצים בתרבות
ביצים
נילוס איש החלומות

**נילוס איש החלומות** (באנגלית: **Nilus the Sandman**) היא סדרת אנימציה קנדית לילדים המשלבת לייב-אקשן משנת 1996 העוסקת בחלומות. את שיר הפתיחה בגרסה העברית ביצעו שמוליק טנא ואלברט כהן. הסדרה שודרה בחינוכית בשנת 2001 בדיבוב לעברית.

## תקציר העלילה
**נילוס** (אברהם מור) הוא קוסם שעוזר לילדים עם בעיות יומיות, ובעזרת "הצדפה" (איריס זינגר), "איש הבוגי" (שמוליק טנא), ו"הגמל הכחול" (ניקו בר) עוזר להם לחלום חלומות טובים. לחלומות מפריע "פזיז" (יעקב בוך), מפלץ אדום ומשוגע שהופך אותם לחלומות רעים. בעונה השנייה מתברר שפזיז נעלם.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:סדרות הנפשה קנדיות
קטגוריה:הטלוויזיה החינוכית הישראלית - תוכניות רכש
חוסה קאייחון

**חוסה מריה קאייחון בואנו** (בספרדית: **José María Callejón Bueno**; נולד ב-11 בפברואר 1987) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת הקיצוני בגרנדה.

## קריירה
קאייחון נולד במוטריל שבספרד. גדל בקבוצת הנערים של ריאל מדריד ובשנת 2008 עבר לשחק בקבוצת אספניול. לאחר שלוש שנים נוספות הגישה קבוצת הכדורגל של ריאל מדריד הצעה של 5 מיליון אירו תמורת רכישת כרטיס השחקן שלו. קאייחון חתם בריאל מדריד למשך 5 שנים.

בתאריך 9 ביולי 2013, המועדון האיטלקי, נאפולי הודיע באופן רשמי באתר המועדון על הצטרפותו של קאייחון לקבוצה. נאפולי שילמה לקבוצה הקודמת של השחקן, ריאל מדריד 10 מיליון יורו, וקאייחון חתם לחמש השנים הבאות במועדון האיטלקי.

בסיום עונת 2019/2020, עזב את נאפולי לאחר שבע שנים במועדון. ב-5 באוקטובר 2020, קאייחון הצטרף לפיורנטינה. ב-10 באפריל 2022 כבש שער בכורה בקבוצה בניצחון 2–3 על קבוצתו לשעבר, נאפולי.

ב-25 ביולי 2022 חזר לאחר תשע שנים לספרד וחתם לעונה אחת בגרנדה. 

## תארים
### קבוצתיים
;ריאל מדריד
* אליפות ספרד: 2011/2012
* הסופר קאפ הספרדי: 2012

;נאפולי
* הגביע האיטלקי: 2013/2014, 2019/2020
* הסופר קאפ האיטלקי: 2014

### אישיים
* ליגה ספרדית שלישית: מלך השערים 08–2007

## חיים אישיים
לחוסה יש אח תאום בשם חואנמי, אשר כדורגלן אף הוא.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קשרי כדורגל ספרדים
קטגוריה:כדורגלני ריאל מדריד קסטיליה
קטגוריה:כדורגלני אספניול
קטגוריה:כדורגלני ריאל מדריד
קטגוריה:כדורגלני נאפולי
קטגוריה:כדורגלני פיורנטינה
קטגוריה:כדורגלני גרנדה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ספרד
קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1987
אריך אקמן

שמאל|ממוזער|250px|הלוגו של רשת חנויות הכלבו של אקמן
**אריך (אריה) אקמן** (בלועזית: **Erich Eckmann**; 1905–1984) היה סוחר יהודי, מקים חנות הכלבו "אקמן", חנות כלבו גדולה בתל אביב.

## ביוגרפיה
אריך אקמן נולד בשנת 1905 במילהאוזן (Mühlhausen) שבפרובינציית סקסוניה, בממלכת פרוסיה של הקיסרות הגרמנית, למשפחה ידועה בתחום הקמעונאות והמסחר בגרמניה, שבבעלותה היה כלבו במילהאוזן, מהוותיקים בעיר.

לאחר עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933, עלה לארץ ישראל והקים את חנות כלבו "אקמן", מהראשונות ביישוב, בארץ ישראל המנדטורית.

אקמן נפטר בשנת 1984 ממחלת הסרטן והותיר אחריו את אשתו אנליזה ושתי בנות.

### פועלו
[שמאל|ממוזער|250px|בניין [קולנוע אסתר (לימים "מלון סינמה"), נובמבר 2006; בפינת הבניין הוקמה חנות הכלבו "אקמן" הראשונה]]
שמאל|ממוזער|250px|בשורה הקדמית – אריך אקמן שני מימין; אריך כהן מנהל הכלבו ראשון משמאל
אקמן הקים את חנות הכלבו בכיכר דיזנגוף, ברחוב ריינס בתל אביב, בפינת הבניין של קולנוע אסתר. היא נחשבה לחנות המסחר והכלבו מהחשובות והמרשימות בארץ ישראל באותה תקופה. גודל החנות היה חריג באותן שנים, בהן היו החנויות בגודל ממוצע של 16 מ"ר לערך. כעבור זמן קצר נפתחו סניפים נוספים של החנות גם ברחוב אלנבי 85, ברחוב בן-יהודה 27 וברחוב פרישמן 90 בתל אביב.

הסניף ברחוב אלנבי היה הסניף הגדול ביותר ומעליו נמצאו משרדי הנהלת הרשת. בשנת 1966 פרצה דליקה בבניין בו שכנו החנות והמשרדים, ולחנות נגרם נזק רב.

בספרם "איפה היינו ומה עשינו", מעין לקסיקון למושגי התרבות בארץ ישראל בשנות החמישים והשישים, תיארו אמנון דנקנר ודוד טרטקובר ממרחק שנים, את החנות, ואת הסלוגן שלה, בהיותה נחשבת ל"אב טיפוס לסוג חנויות הכלבו ... חנויות גדושות, דחוסות וצפופות שהצליחו להכניס לקומה אחת מה שהיום מכניסים בשלוש. באקמן חיפשת - הכול מצאת. מה שנכון".

בהיותו בן למשפחת סוחרים מצליחה, הצליח אקמן להמציא מושגי שיווק ופרסום חדשים בענף המסחר בתל אביב ובארץ בכלל, שלא היו ידועים לפני בואו. בין היתר, הוא הגיע להסכם עם לשכת המסחר, לקיום "מכירות סוף עונה" במועדים קבועים (לפני כן היה כל בעל חנות קובע על דעת עצמו מתי יתקיימו מכירות סוף העונה בחנותו); הוא הנהיג את המושג "שבוע בלבן", במהלכו נמכרו בחנותו כלי מיטה ומגבות בהנחות; והכניס לארץ את תצוגות האופנה הראשונות. תצוגת האופנה הראשונה הייתה במלון קטה דן שברחוב הירקון, והשנייה בקפה רוול ברחוב דיזנגוף. שאר התצוגות התקיימו בחנות באלנבי בגלריה של החנות. באחת מהתצוגות שקיים בשנות החמישים, הוא הנהיג את התחרות "נערת אקמן", במהלכה "נתגלתה" השחקנית דליה לביא.

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:סוחרים
קטגוריה:חנויות כלבו
קטגוריה:רחוב דיזנגוף
ספרי פינגווין

**ספרי פינגווין** (באנגלית: **Penguin Books**) היא הוצאת ספרים המתמקדת בהוצאה לאור של ספרי כיס וספרים נוספים בכריכה רכה. ההוצאה פועלת בבריטניה, בארצות הברית, קנדה, אירלנד, דרום אפריקה, אוסטרליה, ניו זילנד, הודו וסין.

## היסטוריה
### ראשית ההוצאה ועקרונותיה
ההוצאה נוסדה ב-1936 בלונדון על ידי אלן ליין (Allen Lane; 1902–1970) וונגליל קרישנן קרישנה מנון (Vengalil Krishnan Krishna Menon; 1896–1974).

ליין וקרישנה מנון הגדירו שתי מטרות, בהן דבקה ההוצאה עד ימינו: מחיר שווה לכל נפש (הוא קבע את המחיר של שישה פני לספר) ומחויבות למודרניזם. ליין השתדל שהצורך להוזיל את המחיר לא יפגום באיכות המוצר, כך הנייר שנבחר היה זול ודק יחסית אך עמיד. המחויבות למודרניזם התבטאה בעיצוב עטיפות הספרים, בלוגו ובגופן (font) הקריא והמודרני בו הודפסו הספרים (גופן גיל סנס הבריטי המוכר משילוט הרכבת התחתית של לונדון) כמו גם בבחירת הסופרים הראשונים שהוציאו בהוצאה את ספריהם בהם אנדרה מורואה, ארנסט המינגוויי (הקץ לנשק היה הספר השני שיצא בהוצאה), דשיל האמט, ריימונד צ'נדלר ועוד.

### המיזוג עם רנדום האוס
לאחר מותו של אלן ליין בשנת 1970 רכש התאגיד הבריטי פירסון (Pearson) את ההוצאה. ביולי 2013 השלימו פירסון והתאגיד הגרמני ברטלסמן שהחזיק בבעלות בהוצאת רנדום האוס האמריקאית, את מיזוגם של פינגווין ורנדום האוס, שניים מבתי ההוצאה לאור הגדולים בעולם. לאחר המיזוג 53% מהשליטה בבית ההוצאה לאור החדש נתונים בידי החברה הגרמנית ואילו 47% יהיו בשליטתה של החברה הבריטית. השלמת המיזוג יצרה בית הוצאה לאור בין-לאומי שפועל בבריטניה, ארצות הברית, קנדה, אוסטרליה, ניו זילנד, קנדה, הודו, ספרד ומדינות אמריקה הלטינית, השולט בכ-30% משוק הספרים העולמי.

## ספרות קלאסית
במקביל לספרות מודרנית הוציאה ההוצאה, החל מ-1945, תחת המותג Penguin Classics גם ספרות קלאסית שזכויות היוצרים עליה פגו כגון כל יצירות הומרוס, ג'פרי צ'וסר, ויליאם שייקספיר, צ'ארלס דיקנס ורבים אחרים. כן גאלה ההוצאה אפוסים ומיתוסים עתיקים כגון ביאוולף, גיז'מאר, סאגות איסלנדיות, הוצאות מלאות של כל אגדות האחים גרים ועוד. עם השנים הצטרפו לספרות הקלאסית עם יצירות מאוחרות יותר כגון ספרי ג'יין אוסטן, אדגר אלן פו, תומאס הרדי, ג'ורג' אליוט ועוד. בניגוד להוצאות אקדמיות של ספרות זו מצטיינים ספרי פינגווין הקלאסיים בעיצוב מודרני ומזמין ובציורים צבעוניים על הכריכה, ממיטב האמנות העולמית. בשנות ה-2000 החלו לצאת בהוצאה הקלאסית "מיטב הספרים מן המאה ה-20" בהם ספרי סקוט פיצג'רלד, וירג'יניה וולף, פרימו לוי, ג'ון סטיינבק ורבים אחרים.

## מדריכים
בנוסף לספרות יפה מתמחה ההוצאה גם בהוצאת מדריכים בהם מדריך פינגווין לג'אז, מדריך הקלטות המוזיקה הקלאסית השנתי של פינגווין הנחשב למוביל ולמקיף ביותר בתחום ונקרא "התנ"ך של עולם ההקלטות הקלאסיות", מילוני פינגווין למיתולוגיה הנורדית ולמיתולוגיה היוונית, ספרי בישול וסדרת "Rough Guide", מדריכים מעשיים לשלל תחומי עניין מטיולים בעולם ועד "עשה זאת בעצמך".

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר אספני ספרי פינגווין

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:הוצאות ספרים בממלכה המאוחדת
אגדות אנדרסן (סדרה, 2005)

**אגדות אנדרסן** (בדנית: **...Der var engang**) היא סדרת טלוויזיה מונפשת דנית לילדים, שמתארת בכל פרק אגדה שונה מאת הנס כריסטיאן אנדרסן. הסדרה שודרה במקור בין השנים 1998 עד 2003, ובישראל היא שודרה בשנת 2005 בערוץ 23 ומאוחר יותר בערוץ ג'וניור.

## רשימת פרקים
# בגדי המלך החדשים
#בת הים הקטנה
# הזמיר
# החייל והנסיכה 
#הפרופסור והפרעוש
#הפרחים של איידה הקטנה / הנסיכה והאפון
# הברווזון המכוער
# ברבורי הפרא 
#הגנן והמשפחה / מרק הקיסמים
#אצבעונית
#שותף למסע
# חייל הבדיל
#עץ האשוח 
#הנאהבים / פנס הרחוב הישן
#הנסיך ובת הקיסר
# המזוודה המעופפת
#צוואר הבקבוק 
#איש השלג  / תחרות קפיצה
#שאלה של כבוד
#אישי היקר
#גלגולו של סיפור / אלי לילה
#ג'ק השוטה 
#מגפי הקסם
#אוצר הזהב
# מלכת השלג - חלק 1
# מלכת השלג - חלק 2

## מדבבים

אלה הם שמות מדבבי הסדרה לעברית: ניקו בר, אביטל אברג'יל, אברהם מור, אורי בנאי, אורית מזור טוויג, איציק סיידוף, אלברט כהן, אסתי כץ, אריק לבנת, גבי קרן, גיא פרידמן, דורון אורן, יובל דור, יעקב בוך, מיכל לוי, סיון ניר, עידו מוסרי, רוית יעקב, שירי נדב, שמוליק טנא, שמעון כהן, שרון שחל, ששי קשת

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:סדרות הנפשה
קטגוריה:הטלוויזיה החינוכית הישראלית - תוכניות רכש
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה בשפה הדנית
קטגוריה:יצירות עיבוד למעשיות הנס כריסטיאן אנדרסן
ברבדוס במשחקים הפאראלימפיים

**[[ברבדוס]]** השתתפה לראשונה ב בסידני (2000) ונטלה חלק בכל אירועי הקיץ הפאראלימפיים עד המשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012). ברבדוס מעולם לא נטלה חלק במשחקי החורף הפאראלימפיים.

בשנת 2000 שלחה ברבדוס לראשונה ספורטאית שתייצג אותה במשחקים הפאראלימפיים שהתקיימו בסידני. גם המשלחות אל המשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004) והמשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008) כללו ספורטאי אחד שייצג את המדינה. איש מהם לא הגיע להישגים משמעותיים במשחקים.

## ראו גם
* ברבדוס במשחקים האולימפיים
* ברבדוס במשחקים האולימפיים לנוער

קטגוריה:ברבדוס: ספורט
קטגוריה:מדינות במשחקים הפאראלימפיים
The Cry of Silence

"**The Cry of Silence**" הוא שיר מטאל והשיר הפותח את האלבום "Where Lovers Mourn" של להקת הדום-דת' הגותי Draconian. שיר זה נחשב לאחד משיריה הטובים ביותר של הלהקה.

## ליריקה

השיר נכתב על ידי אנדרס יאקובסון ועוסק ברצונו של אדם בודד "למות בשקט". השיר מתאר את הסבל של הדובר, הגאווה שלו בסבל, את בדידותו, את היותו נואש לעזרה, את אי-רצונו להיות מישהו אחר, את רצונו לנקמה ולבסוף את רצונו למות בשקט, אותו הוא מבטא בזעקה של שקט ("When I cry... when I cry in silence", שורה החוזרת שלוש פעמים בסוף השיר). השיר מסתיים בבקשה של הדובר לאלוהים לתת לו למות בשקט ("Oh my God, let me die in silence").

השיר הוא חלק מהאלבום "Where Lovers Mourn" שרוב שיריו עוסקים במוות, בדידות, רצון למות ואהבה נכזבת. השיר The Solitude עוסק גם הוא ברצון למות עקב בדידות, והוא הקרוב לו ביותר בנושא.

## מוזיקה

שיר זה נכתב במקור לדמו Frozen Features, אך עובד ונערך מחדש ב-Where Lovers Mourn על ידי אנדרס יאקובסון, יוהאן אריקסון וכריס סילבר, המפיק של האלבום. בגרסה זו אורך השיר הוא 12:42 דקות (השיר השני באורכו של הלהקה והארוך ביותר באלבום).

זהו שיר דת'-דום גותי עם אלמנטים של מטאל גותי סימפוני. רוב השיר מנוגן בקצב איטי האופייני לדום מטאל, כאשר יש שני קטעים מהירים - אחד באמצע ואחד בסוף, החותם בעוצמה רבה את השיר.

אחרי פתיח איטי של ריפים של גיטרה חשמלית ובאס שמתחזקים באופן הדרגתי - השיר נפתח בדקלום, ואחריו קטע שירה מלודי של ליסה יוהנסון, הזמרת של דרקוניאן. במילה האחרונה של קטע השירה של ליסה נפתח קטע שירה שבו יאקובסון שר בגרואלינג, ומלווה במקהלה שבעיקר מהמהמת (כלומר, לא שרה מילים אלא קולות רקע) ודואגת ליצירת אווירה גותית וקצב איטי ואפי. אחרי דקלום קצר, מגיע קטע שירה מהיר יחסית, המושר גם הוא בגרואלינג. אחרי עוד קטע שירה של ליסה, מגיע עוד קטע בו הזמר שר בגרואלינג בליווי מקהלה (כמו בקטע המקהלה הקודם) המתנהל בקצב איטי. אחרי סולו גיטרה קצר, מתחיל הקטע המהיר והעוצמתי ביותר של השיר. קטע זה מורכב ממוטיב מרכזי החוזר על עצמו, עד לסיום הטרגי והאפי של השיר, בו הדובר מבקש מאלוהים שיניח לו למות בשקט. אחרי שורה זו הגיטרות מפסיקות והשיר מסתיים בקטע נגינה שקט של פסנתר וכינור באורך כדקה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שירי מטאל
ברמודה במשחקים הפאראלימפיים

**[[ברמודה]]** השתתפה לראשונה ב באטלנטה (1996) ונטלה חלק בכל אירועי הקיץ הפאראלימפיים מאז. ברמודה מעולם לא נטלה חלק במשחקי החורף הפאראלימפיים.

לאורך השנים רק ארבעה ספורטאים ייצגו את ברמודה במשחקים הפאראלימפיים, כולם בתחרויות רכיבה. קירסטי אנדרסון ייצג את המדינה בשלוש תחרויות פאראלימפיות שונות (1996, 2000, 2004) וג'סיקה קופר לואיס בשלוש תחרויות שונות (2012, 2016, 2020).

## ראו גם
* ברמודה במשחקים האולימפיים
* ברמודה במשחקים האולימפיים לנוער

קטגוריה:ברמודה: ספורט
קטגוריה:מדינות במשחקים הפאראלימפיים
ארגנטינה במשחקים הפאראלימפיים

**[[ארגנטינה]]** הייתה אחת משבע-עשרה המדינות אשר השתתפו ב הראשונים בהמשחקים הפאראלימפיים רומא (1960), ומאז השתתפה בכל אחד ממשחקי הקיץ הפאראלימפיים שנערכו. את הופעת הבכורה במשחקי החורף הפאראלימפיים קיימה ארגנטינה במשחקים הפאראלימפיים ונקובר (2010). 

אל המשחקים הפאראלימפיים הראשונה שלחה ארגנטינה משלחת של חמישה שחיינים שחזרו הביתה עם שתי מדליות זהב, אחת במקצה לגברים, ואחת במקצה לנשים. 

במשחקי החורף נטלה ארגנטינה חלק לראשונה ב כששלחה שני נציגים לתחרויות הסלאלום הענק בסקי אלפיני. הספורטאים שבו הביתה בידיים ריקות כשאחד מסיים את המסלול במקום ה-25 ואילו השני כלל לא הגיע לקו הסיום.

## מדליות לפי אולימפיאדה

## ראו גם
* ארגנטינה במשחקים האולימפיים
* ארגנטינה במשחקים האולימפיים לנוער

קטגוריה:מדינות במשחקים הפאראלימפיים
קטגוריה:ארגנטינה: ספורט
איי בהאמה במשחקים הפאראלימפיים

**[[איי בהאמה]]** השתתפה לראשונה ב היידלברג (1972), עוד בהיותה אוטונומיה תחת שלטון בריטי, ונטלה בהם חלק עד המשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988). 

לאורך השנים זכו הספורטאים מאיי בהאמה בשלוש מדליות פאראלימפיות: שתיים מכסף ושלוש מארד. איי בהאמה מעולם לא שלחו משלחת למשחקי החורף הפאראלימפיים.

## מדליות לפי אולימפיאדה

## ראו גם
* איי בהאמה במשחקים האולימפיים
* איי בהאמה במשחקים האולימפיים לנוער

קטגוריה:איי בהאמה: ספורט
קטגוריה:מדינות במשחקים הפאראלימפיים
אוטונה ויסקונטי

**אוטונה ויסקונטי** (באיטלקית: **Ottone Visconti**; 1207 – 8 באוגוסט 1295), ארכיבישוף מילאנו, שליט העיר ומייסד שושלת שליטי מילאנו מבית ויסקונטי, ששלטו בעיר ובלומברדיה עד 1450.

## תולדות חייו
בנו של אובלדו ויסקונטי, שליטן של שלוש ערים קטנות בצפון איטליה (מאסינו, אלביצטה ובסנאטה). התקדם בתפקידי פקידות כנסייתית והיה פודסטה של נובארה.

ב-22 ביולי 1262 נבחר על ידי האפיפיור אורבנוס הרביעי לארכיבישוף מילאנו. משפחת דלה טורה (טוריאני, לאמור "מן המגדל"), המשפחה הגואלפית החזקה בלומברדיה ושליטי מילאנו מאז המאה ה-12, נלחמה בעלייתו לגדולה של בית ויסקונטי הגיבליני. ב-1276 הוביל בן דודו של אוטונה, תאובלדו ויסקונטי, צבא שהתנגש בצבאו של נפולאון דלה טורה וניגף ליד העיירה אנג'רה. אולם ב-21 בינואר 1277 ניצח אוטונה את צבאו של נפולאון דלה טורה בקרב דסיו (באיטלקית: battaglia di Desio) והיה לשליט מילאנו ולומברדיה.

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה 
* אוטונה ויסקונטי במסד הנתונים הגאוגרפי של vionto
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:הארכיבישופים של מילאנו
אוטונה
קטגוריה:איטלקים במאה ה-13
קטגוריה:ילידי 1207
קטגוריה:נפטרים ב-1295
ברזיל במשחקים הפאראלימפיים

**[[ברזיל]]** השתתפה לראשונה ב בהיידלברג (1972), ומשתתפת במשחקי הקיץ הפאראלימפיים מאז בקביעות. במשחקי החורף הפאראלימפיים לקחה ברזיל לראשונה חלק במשלחת אל המשחקים הפאראלימפיים סוצ'י (2014).

## היסטוריה
ברזיל שלחה לראשונה משלחת ספורטאים בשנת 1972, שכללה שמונה ספורטאים, כולם גברים. כל חברי המשלחת היו פגועי חוט השדרה היישובים בכיסאות גלגלים, בהתאם לדרישות הקבלה למשחקים באותם הימים. במדליה הראשונה זכתה ברזיל במסגרת המשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976) בתחרות הכדורת דשא לזוגות, כשרובסון אלמיידה ולואיס קרלוס קוסטה זכו במדליית הכסף.

לאחר שגם ב לא הצליחה המשלחת הברזילאית לזכות במדליה, הגיעה ההצלחה ב, כשזכתה המשלחת ב-7 מדליות זהב. במשלחת בלטו אמניטס פיידאדה ולואיס קלאודיו פריירה שזכו בארבע מדליות, מהן שתי מדליות זהב כל אחד. ארבע שנים לאחר מכן, ב המשיך פריירה לבלוט במשלחת הלאומית, כשקטף שלוש מדליות זהב מתוך ארבע סך הכל שהשיגה ברזיל.

אל המשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004) הגיעה משלחת ברזילאית של 96 ספורטאים (74 גברים ו-22 נשים). המשלחת זכתה ב-33 מדליות פאראלימפיות, 14 מזהב, 12 כסף ו-7 ארד אשר הציבו את ברזיל במקום ה-14 בכמות המדליות במשחקים. אל המשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008) הופיעה המשלחת הברזילאית הגדולה ביותר, עם 118 ספורטאים שזכו ביחד ב-46 מדליות פאראלימפיות, 16 מהן מזהב, שהציבו את ברזיל במקום התשיעי בטבלת המדליות. במשלחת הברזילאית בלטו במיוחד השחיין דניאל דיאס שזכה ב-7 מדליות (3 זהב, 3 כסף וארד), השחיין קלודואלדו סילבה שזכה בחמש מדליות זהב, השחיין אנדרה ברזיל שזכה בארבע מדליות זהב ומדליית כסף, והאתלט לוקאס פארדו אשר קטף 3 מדליות זהב גם כן.

## מדליות לפי אולימפיאדה

## ראו גם
* ברזיל במשחקים האולימפיים
* ברזיל במשחקים האולימפיים לנוער

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מדינות במשחקים הפאראלימפיים
קטגוריה:ברזיל: ספורט
בית ספורצה

**בית ספורצה** (באיטלקית: **Sforza**, מילולית: כוח) הוא בית אצולה איטלקי. בין 1450 ל-1535 שלטו בני המשפחה בדוכסות מילאנו ובלומברדיה. אחת המשפחות החשובות של הרנסאנס; לודוביקו ספורצה, למשל, היה פטרונו של לאונרדו דה וינצ'י בעת שהותו של האחרון במילאנו.

## תולדות המשפחה
אבי המשפחה היה מוציו אטנדולו (Muzio Attendolo ;1369–1424), מצביא רומאניה ששירת את מלכי ממלכת נאפולי מבית ולואה-אנז'ו, והיה הראשון שנטל לעצמו את הכינוי "ספורצה". 

בנו (הבלתי חוקי) **[[פרנצ'סקו ספורצה]]** היה לאחד המצביאים המקצועיים הנודעים של תקופתו והוביל לסירוגין את צבאותיהן של הרפובליקה של ונציה, מדינת האפיפיור ודוכסות מילאנו. ב-1450 הוזמן לשמש כדוכס מילאנו על ידי הסנאט של הרפובליקה האמברוזית שהתארגנה במילאנו לאחר מות דוכס העיר, פיליפו מריה ויסקונטי ללא יורשים. זכותו של ספורצה לדוכסות נבעה מכך שנשא לאישה את בתו של ויסקונטי, ביאנקה מריה. פרנצ'סקו היה לאחד הפוליטיקאים החשובים של זמנו והראשון שביקש לאחד את ממלכות חצי האי האיטלקי. הוא הוכר כדיפלומט ומדינאי מהמדרגה הראשונה גם על ידי הפילוסוף המדיני ניקולו מקיאוולי, שמזכיר את שיקול דעתו לטובה מספר פעמים בחיבורו, "הנסיך". חצרו הייתה מרכז לתרבות ומדע. במקביל, בפירנצה, שלט קוזימו דה מדיצ'י והשניים היו לידידים. המורשת הרנסאנסית של אימוץ אנשי מדע ואמנות המשיכה לאפיין את בית ספורצה במילאנו כמו את בני בית מדיצ'י בפירנצה. בין צאצאיו של פרנצ'סקו על כס דוכסות מילאנו בלטו **[[לודוביקו ספורצה]]** ובנו, **[[פרנצ'סקו ספורצה השני]]**.

בן אחר של מוציו אטנדולו, אלסנדרו, ייסד שושלת של בית ספורצה ששלטה בפזארו, פלג זה של המשפחה שלט בעיר בין השנים 1445-1512. אחד מצאצאי שושלת זו, ג'ובאני ספורצה, נישא ללוקרציה בורג'ה ב-1492.

## שלט האצולה
שלט האצולה של בית ספורצה, הזהה לדגל דוכסות מילאנו, מורכב מסמל בית ויסקונטי, ה-*biscione*, נחש בולע נער ו-*capo dell'impero*: נשר אימפריאלי גרמני שחור על רקע מוזהב המסמל זיקה לאימפריה הרומית הקדושה ולמפלגה הגיבלינית.

## קישורים חיצוניים

* בית ספורצה באתר קליאו (עצי משפחה מפורטים ויצירות אמנות)
* 

מרכז|ממוזער|600px|עץ משפחת ספורצה (לחצו להגדלה)

*
קטגוריה:מילאנו
קטגוריה:פזארו
ספורצה
ארנה ארמייץ סופיה

**אָרֶנָה אַרְמֶיֶיץ סופיה** (בבולגרית: **Арена Армеец София**) הוא היכל ספורט רב-תכליתי השוכן בעיר סופיה, בירת בולגריה. האולם נפתח ב-30 ביולי 2011 ותכולתו נעה בין 12,373 ל-17,906 אלף מקומות ישיבה (בהתאם לסוג האירוע המתקיים בו).

מאז פתיחתו משמש האולם כמגרשה הביתי של קבוצת הכדורסל הבולגרית אקדמיק סופיה במשחקיה בליגת העל הבולגרית וביורוקאפ. ב-2012 אירח האולם את משחקי השלב האחרון באליפות העולם בכדורעף.

בשל מלחמת חרבות ברזל, האולם מארח את משחקיה הביתיים של הפועל תל אביב במסגרת עונת 2025/2026 ביורוליג.

מעת לעת, פרט למופעי הספורט, מארח האולם מופעי מוזיקה, כמו אירוויזיון הילדים 2015 שהתקיים בו בנובמבר 2015 והופעות של זמרים כמו טום ג'ונס, טאריה טורונן, ואן ריפאבליק וסלאבי טריפונוב.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סופיה: ספורט
קטגוריה:אולמות כדורסל
קטגוריה:סופיה: מבנים
קטגוריה:בולגריה: אצטדיונים ומתקני ספורט