open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
İctimai Television

**İctimai Television** (; בראשי תיבות: **İTV**) הוא ערוץ טלוויזיה ציבורי אזרבייג'ני, מאז 29 באוגוסט 2005. משרדי החברה נמצאים בבאקו, בירת אזרבייג'ן.

## היסטוריה
İTV ממומנת ברובה על ידי משרדי ממשלת אזרבייג'ן. בינואר 2004, הוקם ה-İTV, והחל מינואר 2010, החלה לגבות אגרת רדיו וטלוויזיה.

הערוץ מופעל על ידי איגוד שידור האזרי, "İctimai Televiziya və Radio Yayımları Şirkəti", המורכבת מוועדה בת תשעה חברים, שאושרו על ידי נשיא אזרבייג'ן. הערוץ מפעיל תחנת רדיו, "רדיו İctimai", שהחל את שידוריו ב-10 בינואר 2006.

ב-5 ביולי 2007, הפכה İTV לחברה באיגוד השידור האירופי. בעקבות הצטרפותה, ערכה אזרבייג'ן את הופעת הבכורה שלה בתחרות האירוויזיון ב-2008. אזרבייג'ן אף זכתה באירוויזיון 2011, ו-İTV זכתה להפיק את אירוע אירוויזיון 2012, שנערך באזרבייג'ן. אך אירוע זה נדחה ללא הגבלת זמן בגלל היעדר משתתפים.

## סמלילים

קובץ:İTV Logo.svg|2007–2013
קובץ:İctimai TV logo (2013-2018).jpg|2013–2018
קובץ:İctimai TV (2019-2020).png|2019–2020


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שידור ציבורי
קטגוריה:ערוצי טלוויזיה אזרבייג'ניים
רוברט (אי, איי שטלנד הדרומיים)

**האי רוברט** או **האי רוברטס** (באנגלית: **Robert Island** או **Roberts Island**), המכונה גם **האי מיצ'לס** (באנגלית: **Mitchells Island**) או **האי פולוצק** (באנגלית: **Polotsk Island**) הוא אי באיי שטלנד הדרומיים שבאנטארקטיקה, הממוקם בין האי נלסון והאי גרניץ'.

אורכו של האי 18 קילומטרים ורוחבו של האי 13 קילומטרים. שטחו של האי 132 קילומטרים רבועים. שיא גובהו של האי 302 מטרים מעל פני הים.

חלק ניכר מחצי האי קופרמיין, שממערב האי הוא מישור שטוח, שהיה בעבר בגובה פני הים.

### מגדלור נקודת אדוארדס
בנקודת אדוארדס שבאי ממוקם מגדלור. המגדלור מופעל על ידי פאנלים סולריים, גובהו 7 מטרים, וטווחו 12 קילומטרים. מבנה המגדלור עשוי מגדל בצורת גליל, עשוי פיברגלס, הניצב על בסיס בטון.

## היסטוריה
### גילוי ומיפוי האי

האי התגלה לראשונה על ידי ויליאם סמית' באוקטובר 1819. האי מופה לראשונה על ידי אדוארד ברנספילד בינואר - מרץ 1820, עת שברנספלד מיפה את איי שטלנד הדרומיים. האי מופה בשנית על ב-25 בינואר 1821, על ידי צידי כלבי ים.

### מקור השם

שמו של האי ניתן לו בשנת 1821 על ידי קפטן ריצ'רד פילדס (Richard Fildes). פילדס קרא לאי על שם ספינתו - הבריג רוברט (Robert).

פילדס הפליג באיי שטלנד הדרומיים בקיץ האנטארקטי 1821–1822, במטרה לצוד כלבי ים.

הספינה התרסקה על ידי קרח צף ב-7 במרץ 1822 (הספינה אבדה, אך אנשי הצוות ניצלו). מצר פילדס נקרא על שמו של ריצ'רד פילדס.

## לקריאה נוספת

• Durán P, Barra PJ, Jorquera MA, Viscardi S, Fernandez C, Paz C, Mora ML, Bol R., **[https://pubmed.ncbi.nlm.nih.gov/30899757/ Occurrence of Soil Fungi in Antarctic Pristine Environments]**, Front Bioeng Biotechnol. 2019 Mar 7;7:28. doi: 10.3389/fbioe.2019.00028. ; PMCID: PMC6416174

• de Lima Neto, E., Guerra, M.B.B., Thomazini, A. et al., **[https://link.springer.com/article/10.1007%2Fs11270-017-3245-4 Soil Contamination by Toxic Metals Near an Antarctic Refuge in Robert Island, Maritime Antarctica: A Monitoring Strategy]**, Water Air Soil Pollut 228, 66 (2017). https://doi.org/10.1007/s11270-017-3245-4

• F. Poblete, C. Arriagada, P. Roperch, N. Astudillo, F. Hervé, S. Kraus, J.P. Le Roux, **[http://repositorio.uchile.cl/bitstream/handle/2250/125554/Poblete_F.pdf?sequence=1 Paleomagnetism and tectonics of the South Shetland Islands and the northern Antarctic Peninsula]**, Earth and Planetary Science Letters 302 (2011) 299–313, https://doi.org/10.1016/j.epsl.2010.12.019

## קישורים חיצוניים

* האי רוברט באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* האי רוברט באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור האי רוברט

## הערות שוליים

*
קטגוריה:אנטארקטיקה: מגדלורים
קטגוריה:איי שטלנד הדרומיים: איים
קטגוריה:איי שטלנד הדרומיים
רגינה פודן

**רג'ינה פודן** (יידיש: רגינע פודעם), **לילית** (1922 – מאי 1943) הייתה פעילת התנגדות יהודיה בגטו ורשה, שהשתתפה במרד גטו ורשה.

## ביוגרפיה
פודן נולדה בשנת 1922 בוורשה למשפחה יהודית ענייה. אביה היה חייט במקצועו. היא סיימה את חטיבת הביניים ואז החלה לעבוד . משנת 1937 הייתה חברה בארגון הנוער הציוני השומר הצעיר .

## במרד גטו ורשה
בשנת 1940 גורשה לגטו ורשה, שם השתתפה בפעילויות תרבותיות: שיחקה במועדון הדרמה העברי והשתתפה באופן פעיל בפעילות מחתרתית. היא הייתה חברה וחיילת בארגון היהודי הלוחם, שם השתמשה בשם בדוי **לילית**. היא שמרה על קשר בין הגטו למחתרת הפולנית.

במהלך המרד בגטו היא הייתה קשרית של קבוצות לחימה שפעלו בגטו. היא נפצעה במהלך הלחימה, והמשיכה להילחם. היא הכירה היטב את מנהרות הביוב של ורשה. הקבוצה הראשונה של כ-40 לוחמים אשר יצאה מהגטו דרך תעלות הביוב ברחוב אוגרודובה ב-29 באפריל, בהנהגתו של דוד נובודבורסקי, הובלה על ידי הקשרים של אי"ל פודן ושלמה ברצ'ינסקי: .

הקבוצה השנייה של כ-34 לוחמים, יחד עם מספר מפקדים מאי"ל שברחו מהבונקר במילא 18 לפני נפילתו - מארק אדלמן, צביה לובטקין, טוסיה אלטמן ואחרים, יצאה ב-10 במאי דרך תעלות הביוב ברחוב פרוסטה על ידי קשר אי"ל, שמחה ראטהייזר רותם (קז'יק).

ההנחה היא שתאריך מותה הוא מאי 1943 (מקורות אחרים מציינים את התאריך 30 באפריל 1943).

שם המשפחה שלה נכתב לעיתים קרובות כשגוי כ-Fuden עקב טעות כתיב ששוחזרה מאוחר יותר פעמים רבות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:לוחמי הארגון היהודי הלוחם
קטגוריה:לוחמי מרד גטו ורשה
קטגוריה:אסירים בגטו ורשה
קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו
קטגוריה:נשים פולניות
קטגוריה:ילידות 1922
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1922
קטגוריה:פולניות שנפטרו ב-1943
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1943
מוזיאון הניאון

**מוזיאון הניאון** (באנגלית: **Neon Museum**) הוא מוזיאון לאמנות ניאון המציג שלטי ניאון מבתי קזינו ובתי עסק שונים. המוזיאון מוקדש לאיסוף, שימור, חקר והצגת שלטי ניאון אייקוניים.

## היסטוריה
המוזיאון נפתח בשנת 1996 בצומת הרחובות לאס וגאס בולווארד ופרמונט, אך העתיק את מקומו בשנת 2012 למבנה בו שכן לה קונצ'ה מוטל, אותו תכנן בשנת 1961 האדריכל פול ויליאמס.

## תערוכות ותצוגות
התצוגה מכילה יותר מ-200 שלטי ניאון משוחזרים החל משנת 1950, המוצבים במוזיאון הפתוח המשתרע על למעלה מ-8,000 מטרים רבועים. בין היתר ניתן לצפות בשלטים המקוריים של:
* מלון ריביירה (1955)
* מלון וקזינו ליידי לאק (1964)
* מלון וקזינו מולן רוז' (1955)
* מועדון לידו דה פאריס (1958)
* קזינו גולדן נאגט (1946)
* מוזיאון ליברצ'ה (1979)

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ארצות הברית: מוזיאונים
קטגוריה:לאס וגאס
החזית העממית הלאומית

**החזית העממית הלאומית** (ביוונית: **Εθνικό Λαϊκό Μέτωπο (ΕΛΑΜ)**; לטיניזציה: Ethniko Laiko Metopo (ELAM);) היא מפלגה ימנית רדיקלית לאומנית-יוונית בקפריסין. נוסדה בשנת 2008 כתנועה חוץ-פרלמנטרית והפכה למפלגה בשנת 2011, בעקבות הצלחת המפלגה-האחות שלה, השחר הזהוב, ביוון. המפלגה היא אירוסקפטית (מתנגדת לאיחוד האירופי). בבחירות 2021 הכפילה המפלגה את כוחה ביחס לבחירות 2016 והפכה לרביעית בגודלה בבית הנבחרים של קפריסין.

## היסטוריה
התנועה צמחה מתוך "השחר הזהוב: הגרעין הקפריסאי" שנוסד בראשית שנות ה-2000 על ידי יו"ר המפלגה חריסטוס חריסטו, שהיה גם חבר מפלגת השחר הזהוב היוונית. בשנת 2008 נאסר על התנועה להשתמש בשם והיא החליפה את שמה. פעילותה בזירה הציבורית התרכזה בפעילות נגד הגירה של מוסלמים מקפריסין הצפונית.

## הישגים בבחירות
### בית הנבחרים

## קישורים חיצוניים
* 
* מפלגות בקפריסין
* מרכז מידע לגבי הבחירות

## הערות שוליים

קטגוריה:קפריסין: מפלגות
קטגוריה:מפלגות נוצריות
קטגוריה:מפלגות שמתנגדות לאסלאם
קטגוריה:מפלגות ימין רדיקלי
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-2008
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-2011
קו הסקופים

**קו הסקופים** או **חדשות הסקופים** הוא קו מידע קולי טלפוני (המכונה לפעמים קו נייעס) שמהווה כלי תקשורת אלטרנטיבי בציבור החרדי. במערכת מועסקים כעשרה כתבים.

## רקע
בזרמים החרדיים המרכזיים לא מקובלת צפייה בערוצי התקשורת או האזנה לערוצי הרדיו הכלליים, בשל התנגדות הרבנים. ההתנגדות היא בעיקר לערוצים שאינם חרדיים. אך ישנה התנגדות גם לכל ערוצי הרדיו החרדיים כדוגמת קול ברמה או קול חי. ההתנגדות לערוצי הטלוויזיה חריפה יותר אך כמעט לא רלוונטית משום שרוב החרדים לא מחזיקים במכשיר טלוויזיה. לאלה שאינם מאזינים לשום ערוץ תקשורת קונבנציונלית ובמיוחד לצעירים שאין להם כלל גישה לערוצים כאלו עקב האיסור על שמיעת רדיו בישיבות חרדיות רבות, נוצרה צורה חדשה לצריכת חדשות באמצעות הטלפון במה שמכונה קווי נייעס שם מובאות רק חדשות 'חרדיות' או חדשות כלליות המצונזרות לציבור החרדי. אחד הקוים הדומיננטיים הוא 'קו הסקופים'.

## מאפיינים
קו הסקופים הוא קו חדשות המעדכן בחדשות בכל משך היום מ־7:30 בבוקר ועד חצות. העדכונים דומים באופיים לעדכוני החדשות השוטפים באפליקציות החדשות השונות. בנוסף לדיווחי הכתבים השונים מצוטטים גם חדשות מערוצי תקשורת מובילים כגון ynet, ערוץ 12, רשת ב וכדומה. הדיווחים האלו מלווים בנתינת קרדיט למקור הדיווח. בנוסף לדיווחים השוטפים, מובאים – בשעות קבועות בדרך כלל – מקבצי חדשות מרוכזים, חלקם בנושאים ספציפיים כגון אירועים דתיים וכדומה. לקו כעשרים כתבים קבועים בנוסף לפרשנים המתארחים בקו מפעם לפעם. העורך הראשי במשך שנים רבות היה העיתונאי נתן משי המשתייך לחסידות ברסלב וערך את הקו מיום הקמתו. המגיש בבוקר, בימי שלישי וחמישי בערב הוא העיתונאי חיים דרדק. המגיש במוצאי שבת ובחלק מימות השבוע הוא אפי לרנר. גם העיתונאי ארי כהן נמנה עם צוות הסקופים וכן נוספים.

הקו נפתח על ידי יענקי קצבורג, וכיום נמצא בבעלותו של חיים הירשמן.

בעבר היו מתקיימים מדי יום חול שני 'פאנלים' קבועים בני כחצי שעה המארחים פרשנים קבועים או מתחלפים. אחד בשם בין הסדרים, שהמתמקד בנושאים פנים־חרדיים או בעלי זיקה אליהם. הפרשנים היו בדרך כלל אלי ביתאן, משה וייסברג וחיים פרידלנדר שהוא גם המגיש. הפאנל שני – 'מועצת הפרשנים' נוגע יותר בנושאים אקטואליים ובעיקר בפוליטיקה.

### מהדורת חצות
בכל לילה מתקיימת המהדורה המרכזית – 'מהדורת חצות', בה מובאים ראיונות עם מגוון מרואיינים החל מפוליטיקאים ואנשי ציבור ועד רבנים וכדומה בנושאים שעל סדר היום. מי שעורך את המהדורה הוא העיתונאי דודי בן חמו. בנוסף מראיינים במהדורה גם אחד מהפרשנים הקבועים – יעקב ריבלין או ישי כהן. המראיין הוא נתן משי – העורך הראשי של הקו או אחד המגישים האחרים.

## התנגדות
ועדת הרבנים לענייני תקשורת, הגוף המשמש כמפקח מטעם חלק מהרבנים על 'טוהר' התקשורת, מנהלת מאבק בקו הסקופים ובקווי הנייעס בכלל וחוסמת את הגישה הטלפונית אליהם מהקווים הכשרים כשמנגד הקווים מחדשים את מספרי הגישה אליהם מפעם לפעם.

## ראו גם
*קווי נייעס
*ועדת הרבנים לענייני תקשורת

## קישורים חיצוניים
*
*

## הערות שוליים

קטגוריה:תקשורת חרדית
נתנאל קורייר

**נתנאל קורייר** (באנגלית: **Nathaniel Currier**; 27 במרץ 1813 - 20 בנובמבר 1888) היה ליתוגרף אמריקאי. הוא עמד בראש חברת Currier & Ives יחד עם ג'יימס איבס.

## שנים מוקדמות
קורייר נולד ברוקסברי, מסצ'וסטס, לנתנאל וחנה קורייר. הוא למד בבית ספר ציבורי עד גיל חמש עשרה, ועשה חניכות בבית הדפוס בבוסטון של ויליאם וג'ון פנדלון. בית הדפוס הזה היה מהליטוגרפים המצליחים הראשונים בארצות הברית, שהביאו את הליתוגרפיה מאירופה. קורייר למד את התהליך בעסק שלהם. לאחר מכן הוא עבר לעבוד אצל מ.ד. בראון בפילדלפיה, בשנת 1833. בשנה שלאחר מכן עבר קורייר לעיר ניו יורק, שם היה אמור לפתוח עסק חדש עם ג'ון פנדלטון. פנדלון התחרט, והחברה החדשה הפכה לקורייר אנד סטודארט, שפעלה שנה אחת בלבד.

## קורייר ואיבס
בשנת 1835, קורייר פתח עסק ליתוגרפי משלו כבעל יחיד. בתחילה עסק בתחומים ליתוגרפיים סטנדרטיים של הדפסת תווי מוזיקה, נייר מכתבים, הצעות מחיר וכו'.

עם זאת, עד מהרה לקח את עבודתו לכיוון חדש, ויצר תמונות של האירועים בימיו. בסוף שנת 1835 הוציא הדפס המדגים שרפה שהייתה בניו יורק. התחריט הזה - חורבות בורסת הסוחרים ניו יורק לאחר השרפה של 16 ו-17 בדצמבר 1835 פורסמה על ידי עיתון "הסאן ניו יורק", ארבעה ימים בלבד לאחר השרפה, והייתה דוגמה מוקדמת לחדשות מאוירות. בשנת 1840 החל קורייר להתרחק מהדפסת עבודות ופרסום דפוס עצמאי. באותה שנה פרסם את "התפוצצות של אוניית הקיטור לקסינגטון בלונג איילנד", אסון שניספו בו מעל 100 איש. היה זה תיעוד נוסף של אירוע חדשותי, שלושה ימים לאחר התרחש. ההדפס נמכר באלפי עותקים.

בשנת 1846 הוא יצר ליטוגרפיה "התקדמותו של השיכור".

בשנת 1850 הגיע ג'יימס איבס לעבוד בחברת קורייר כמנהל חשבונות. כישוריו של איבס כאיש עסקים ומשווק תרמו באופן משמעותי לצמיחת החברה; בשנת 1857 הוא הפך לשותף מלא, והחברה נודעה בשם Currier & Ives.

קורייר ואיבס ידועים בעיקר כיוצרים של הדפסי אמנות פופולריים, כגון סצנות חג המולד, נופים, או תיאורים של נוף עירוני ויקטוריאני. עם זאת, הפיקה החברה גם כרזות פוליטיות, סצנות היסטוריות חשובות ואיורים מאירועים אקטואליים. במשך עשרות שנים יצרה החברה כ-7,500 תמונות.

קורייר פרש ממשרדו בשנת 1880, והעביר את העסק לבנו אדוארד.

## חיים אישיים ומוות
קורייר התחתן עם אליזה וסט פרנסוורת' בשנת 1840. לזוג נולד ילד אחד, אדוארד וסט קורייר. אליזה נפטרה בשנת 1843. בשנת 1847 התחתן קורייר עם לורה אורמסבי.

קורייר אהב סוסים. הוא החזיק כמה סוסים בבית מגוריו במסצ'וסטס באורווה שרכש, והעביר לאחוזתו.

הוא נפטר שמונה שנים לאחר פרישתו, ב-20 בנובמבר 1888, בביתו ונקבר בבית העלמין גרין ווד בברוקלין, ניו יורק.

## גלריה

File:Ruins of the merchant's exchange N.Y.- after the destructive conflagration of Decbr. 16 & 17 1835 LCCN2001704218.jpg|שריפת הבורסה בניו-יורק

File:Charles R. Parsons, "Central-Park, Winter- The Skating Pond".jpg|סנטרל פארק בחורף, ניו-יורק

File:Currier and Ives Liberty2.jpg|פסל החירות

File:Brooklyn Museum - Winter Pastime after F.F. Palmer - Nathaniel Currier.jpg|נוף חורפי

File:Brooklyn Museum - The Whale Fishery "Laying On" - Nathaniel Currier.jpg|ציידי הלויתנים

File:Josephine - N. Currier c.1848.jpg|ג'וזפין

File:Margaret - N. Currier c.1849.jpg|מרגרט

File:Amelia - N. Currier c.1845.jpg|אמיליה

## קישורים חיצוניים

* 
## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:ציירים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1813
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1888
אורוז'יני (מרכז עסקים)

**מרכז עסקים "אורוז'יני"** (ברוסית: **Многофункциональный комплекс Оружейный**) הוא מרכז עסקים הממוקם ברובע טברסקוי במחוז המרכזי של העיר מוסקבה.

סגנון הבניין יורש את מסורת גורדי השחקים של סטלין, גורד השחקים הפך לדומיננט אדריכלי נוסף בעיר. הבנייה החלה בשנת 2006, שנתיים לאחר מכן היא הוקפאה בגלל המשבר, העבודות הסתיימו בשנת 2016. מאז 2017, חברת מגאפון מחזיקה במחצית ממרכז העסקים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מוסקבה: גורדי שחקים
איגנץ לאנגר

**איגנץ לאנגר** (בהונגרית: **Langer Ignác**; באנגלית: **Ignatius Langer**; ארד, 1800 – ארד, 2 באפריל 1879) היה רופא צבאי יהודי-הונגרי בצבאו של לאיוש קושוט במהפכת 1848 בהונגריה ובמלחמת האזרחים האמריקנית.

## קורות חיים
איגנץ לאנגר נולד המשפחה יהודית בממלכת הונגריה שהייתה אז תחת שלטון הקיסרות האוסטרית. הוא למד רפואה בפשט. במלחמת העצמאות ההונגרית ב-1848 שימש כרופא צבאי. לאחר כישלון המהפיכה וכניעת הצבא ההונגרי בווילאגוש (Világos) הוא נאלץ לברוח, ככל הנראה ישר לארצות הברית דרך ניו אורלינס. הוא התיישב בדבנפורט, איווה, ועבד כרופא. לאחר מכן קנה חווה, הפך לחקלאי וסיים עם מקצוע הרפואה שלו. הגשמים העזים של שנת 1857 הרסו את יבוליו ואז חזר לעסוק ברפואה. תקופה מסוימת התגורר אצלו גם עמיתו לנשק בהונגריה מהנדס הרכבות יאנוש פיאלה ובזכרונותיו כתב כי איגנץ לנגר לא רק טיפל בבעיות הבריאותיות של חבריו המהגרים, אלא גם נתן להם עצות היכן ואיך ינסו להתפרנס.

### במלחמת האזרחים
הוא התגייס ושימש כרופא צבאי במלחמת האזרחים האמריקנית, כרופא גדודי בצבא האיחוד. המצאתו הפכה אותו למפורסם בקרב הרופאים הצבאיים. הוא תכנן מיטה לתיקון שבר אגן ושוק משולב, במטרה להקל על סבלם של הפצועים. W. L. Faxon, רופא מהגדוד ה-32 של מסצ'וסטס, מצא את ההמצאה כל כך טובה שהוא הזמין באופן מייד 50 מיטות "שברים משולבים באגן ובשוק" לבית החולים שלו. לאנגר גם תכנן גם עגלת אמבולנס הראשונה שהייתה דרושה מאוד, אך המצאה זו כבר לא יושמה. הוא עשה עבודה כה מצוינת בפיתוח בתי חולים צבאיים ובטיפול בפצועים שכאשר נסע לווינה, בתום מלחמת האזרחים האמריקנית, הן מחלקת המדינה של ארצות הברית והן משרד ההגנה סיפקו לו המלצות ומכתבי הצטיינות. הוא התגורר בווינה זמן מה ואז חזר לעיר הולדתו, שם היה הרופא המיטיב של העניים. הוא נפטר בגיל 79 בעיר הולדתו.

## מאמרים קשורים
* רשימת המשתתפים ההונגרים במלחמת האזרחים האמריקנית

## לקריאה נוספת
* הונגרים באמריקה : ההיסטוריה של ההונגרים האמריקאים : 1583-1926. כרך 1 / גזה קנדה. - 1927. עמוד 375 איגנץ לאנגר.
* Lincoln's Hungarian heroes; the participation of Hungarians in the Civil War, 1861-1865 / by Edmund Vasvary. Washington, D.C., The Hungarian Reformed Federation of America, 1939
* קורנל וידה: הונגרים במלחמת האזרחים האמריקאית. בודפשט, 2011. איגנץ לנגר ראה 262–264. עמ '

קטגוריה:רופאים יהודים הונגרים
קטגוריה:מהגרים מהונגריה לארצות הברית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אטווש לוראנד בודפשט
קטגוריה:יהודים בצבא ההונגרי
קטגוריה:רופאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אנשי צבא האיחוד
קטגוריה:קצינים וחוגרים יהודים בצבא ארצות הברית
קטגוריה:רופאים צבאיים יהודים
קטגוריה:חקלאים יהודים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1800
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1879
חצי האי גסט

ממוזער|מפה טופוגרפית של חצי האי גסט.
**חצי האי גסט** (באנגלית: **Guest Peninsula**) הוא חצי אי מכוסה שלג, הבולט מהחלק הצפון מערבי של ארץ מרי בירד שבאנטארקטיקה.

חצי האי גסט ממוקם בין מדף הקרח סלצברגר המכסה את מפרץ סלצברגר לבין מפרץ בלוק.

אורכו של חצי האי 83.3 קילומטרים.

## היסטוריה
### גילוי ומיפוי חצי האי

פסגת מיטשל, הממוקמת בחצי האי, התגלתה מרחוק בשנת 1929, על ידי משלחת בירד הראשונה לאנטארקטיקה, שנערכה בפיקודו של ריצ'רד בירד.

בשנת 1940 מופה חצי האי על ידי משלחת חקר של השירות האנטארקטי של ארצות הברית (United States Antarctic Service Expedition). במיפוי זה מופיע חצי האי, בטעות, כאי, והוא נקרא בשם "האי גסט" (Guest Island).

במהלך מיפוי שבוצע על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1962–1965, התגלה כי מדובר בחצי אי ולא באי.

### מקור השם

חצי האי נקרא על שמה של איימי גסט (Amy Guest), שתרמה למשלחת בירד השנייה לחקר אנטארקטיקה (Second Byrd Antarctic Expedition), שנערכה בין השנים 1933–1935.

## קישורים חיצוניים
* חצי האי גסט באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* חצי האי גסט באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* חצי האי גסט באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* חצי האי גסט באתר marineregions
* תצלום לוויין של אזור חצי האי גסט

## הערות שוליים

גסט
רוז'אי

**רוז'אי** (בהונגרית: **Rozsály**) הוא כפר קטן במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה. 

בדומה ליישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית רוז'אי קטנה בעשרות השנים האחרונות, מ-713 תושבים בשנת 1990 עד 702 תושבים בשנת 2020.

הכפר ואזורו מיושבים לסירוגין כבר מתקופת הברונזה.

## יהודי רוז'אי
יהודים חיו ברוז'אי בתקופות זמן שונות. ליד בית העלמין הרפורמי של הכפר קיימות כ-15 מצבות רעועות שמעידות על קיום של בית קברות יהודי בכפר. בשנת 1944 נרצחו חלק מיהודי הכפר יחד עם שאר יהודי המחוז ושאר יהודי הונגריה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הונגריה: כפרים
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
עביד סורטי

**עביד סורטי** (בגוג'ראטית: **આબિદ સુરતી**; נולד ב-5 במאי 1935) הוא צייר, סופר, קריקטוריסט, עיתונאי, סביבתן, מחזאי ותסריטאי הודי. בשנת 1993 הוענק לו על ידי משרד התרבות של הודו פרס הנשיא על סדרת הסיפורים פורצת הדרך שלו, "טיסרי אנקה".

## ביוגרפיה
סורטי נולד למשפחה מוסלמית גוג'ראטית ב-5 במאי 1935 בכפר ווברה, בסמוך לעיר רג'ולה שבגוג'ראט, הודו. אביו הוא גולם חוסיין ואמו היא סקינה בגום. את ילדותו המוקדמת העביר בכפר, שם הוא ומשפחתו חיו בעוני ובאמצעים דלים. בגיל 5, הוא כמעט ונסחף בשיטפון בנהר טאפטי  על יד העיר סוראט.

בהמשך עקרה המשפחה למומבאי ואת שארית ילדותו העביר ברובע דונגי בעיר. אביו היה חסיד של תנועת הסופיות והנחיל לבנו ערכים של נקיטת אי-אלימות ושלום. הוא הצטרף לבית הספר J.J לאומנויות בשנת 1954 אז היה בן 19 ובבגרותו קיבל תואר ראשון באמנות. הוא הושפע רבות מכתביו של הסופר הבנגלי בן המאה ה-20, שאראט צ'נדרה צ'טרג'י.  עד מהרה למד סורטי, מלבד השפות הינדי וגוג'ראטית, גם את שפת האורדו ברמת שפת אם, ולימים יפרסם את חלק מכתביו בשפה זו. הוא החל את דרכו כפרילנסר ולא זכה לפרסומים רבים בשנות צעירותו.

בשנת 1965 התחתן עם מסומומה בגום, איתה גידל שני ילדים..

## כתיבתו
סורטי כתב את סיפוריו בדרכים שונות ומגוונות, כמו סיפורת, רומנים, הצגות, קריקטורות, ספרי ילדים מדריכי טיולים. כמה מספריו תורגמו לשפות אזוריות. הוא כתב גם עבור עיתונים ומגזינים בהינדי וגוג'ראטית במשך למעלה מ-40 שנה וזכה בפרסים רבים על עבודותיו.

למעשה, סורטי הפך לסופר באופן מקרי לחלוטין. הוא מעולם לא התנסה בכתיבה ולא העלה על דעתו להפוך לסופר, אולם כשאהבתו הראשונה סירבה להיות עמו בזוגיות בעקבות לחץ מצד משפחתה, לא היה לעביד המתבגר עם מי לדבר על העניין - ולכן החל להעלות את סיפורו על הנייר. סיפורו הופיע לראשונה בג'ואראטית בשנת 1965 בשם "તૂટેલા એન્જલ્સ" ("מלאכים שנפלו") והפך להצלחה בלתי צפויה.

במשך שנותיו כסופר כתב יותר מ-80 ספרים, כולל 45 רומנים, 10 אנתולוגיות ו-7 מחזות. סורטי פרסם גם קריקטורות וקומיקס, כתב מאמרים ועבד בטלוויזיה ההודית.

### קומיקס וקריקטורה
הקומיקס הראשון שיצר סורט פורסם בין השנים 1952 ל-1953 במגזין רמקאדו שהופץ בגוג'ראט. בהמשך יצר גם את סדרת הקריקטורות "דהבוג'י" שתפסה פופולריות גדולה מאוד באזור מומבאי והייתה לאחת מרצועות הקומיקס הארוכות ביותר שפורסמו עד אותה עת בהודו כולה, כאשר רצה ללא הפסקה למעלה מ-30 שנה. סיפורי הקומיקס הנוספים שפרסם בתקופה זו הופיעו במגזינים שונים, ביניהם נמנה גם המגזין "Dharmyug"  שמופץ בכל הודו.

## פרסים והוקרה
סורטי הוגדר על ידי רבים כאחד הכותבים והקומיקסאים ההודים המשפיעים ביותר, והופיע אף על לוח השנה של חברת "Comix Theory" בשנת 2019 כאמן הנבחר של חודש ינואר. בשנת 1993 זכה סורטי בפרס הנחשב ביותר בהודו למפעל חיים - פרס הנשיא (המקביל לפרס ישראל במדינת ישראל).

## קישורים חיצוניים
* עביד סורטי באתר ספרי פינגווין

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים הודים
קטגוריה:סופרים הודים
קטגוריה:עיתונאים הודים
קטגוריה:קריקטוריסטים
קטגוריה:מחזאים הודים
קטגוריה:תסריטאים הודים
קטגוריה:פעילי איכות הסביבה
קטגוריה:מוסלמים הודים
קטגוריה:הודים שנולדו ב-1935
בית התה בגבעת מוסלהנרקופף

**בית התה בגבעת מוסלהנרקופף** (בגרמנית: **Teehaus am Mooslahnerkopf**) היה היעד המועדף על קנצלר גרמניה והפיהרר אדולף היטלר בזמן שהותו במתחם המגורים והנופש שלו, ברגהוף שבאוברזלצברג .

בית התה נבנה על צלע גבעת מוסלהנרקופף, למרגלות הר סמוך. החדר המרכזי בקוטר של כ-9 מטרים הואר על ידי שלושה חלונות גדולים שאפשרו נוף פנורמי על אגן ברכטסגאדן. במקום היה שולחן ומספר מקומות ישיבה מסביב לכורסה מרופדת.

היטלר נהג לצעוד מדי יום כ-20 דקות מברגהוף לבית התה בלווית הכלבה בלונדי, ואורחיו המזדמנים. לאחר שתייה, קפה ועוגות, נרדם היטלר לעיתים קרובות ונלקח בחזרה לברגהוף במכונית.

## היסטוריה
לאחר שהאדריכל רודריך פיק הרחיב את "בית וכנפלד" והפך אותו למתחם הנופש, האירוח והשליטה של מנהיג גרמניה הנאצית, אדולף היטלר אשר זכה לכינוי "ברגהוף". מרטין בורמן, סגנו הבלתי-רשמי ומזכירו האישי של היטלר החליט שבסמוך למתחם זה, יוקם בית תה בגבעת מוסלהנרקופף. בית התה עצמו, הוקם ב-1937 והיה היעד המועדף על היטלר כאשר ביקר באזור והוא שהה בו כמעט כל אחר הצהריים בתקופות מסוימות.

ב-25 באפריל 1945 הותקף אזור אוברזלצברג על ידי חיל האוויר הבריטי, אך בית התה לא נפגע. עם זאת, ב-1951 הרסה ממשלת בוואריה את בית התה בעזרת חומר נפץ כדי למנוע מלהפוך אותו לאתר עלייה לרגל של נאו-נאצים.

שרידים אחרונים הוסרו באוגוסט 2006 בהוראת ממשלת בוואריה, לאחר הקמת מלון קמפינסקי ברכטסגאדן. כיום לא נותר דבר מהמבנים, אך נקודת התצפית הפנורמית עדיין קיימת. המקום שוחזר לצורך צילומי סרט על אלברט שפר והיטלר. ביער סמוך נמצא עדיין אחד מהמקלטים נגד הפצצות.

## הערות שוליים

קטגוריה:אדולף היטלר: מפקדות
קטגוריה:בתי קפה
קטגוריה:בוואריה: מבנים
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן רודריך פיק
תחנת מיאקינינו

**תחנת מיאקינינו** (ברוסית: **Мякинино**) היא תחנת הרכבת התחתית של מוסקבה בקו ארבטסקו פוקרובסקאיה. ממוקמת בעיר קרסנוגורסק במחוז מוסקבה.

התחנה נפתחה ב-26 בדצמבר 2009 וקרויה על שם הכפר מיאקינינו. 

מיאקינינו היא התחנה הראשונה של המטרו במוסקבה שנבנתה מחוץ לגבולות המינהליים של מוסקבה, והראשונה בהיסטוריה של בניית המטרו ברוסיה שהקמתה מומנה על ידי הון פרטי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

מיאקינינו
קטגוריה:קרסנוגורסק
Traitor

"**Traitor**" (בעברית: "**בוגד**") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת האמריקאית אוליביה רודריגו. הוא יצא לאור כסינגל הרביעי מתוך אלבומה הבכורה, *[[Sour]]*. השיר יצא לאור כסינגל ב-9 באוגוסט 2021 על ידי חברת התקליטים גפן רקורדס.

## רקע והרכב
השיר הוא בלדת אינדי-פופ. "Traitor" היא הרצועה השנייה באלבום, ולאחריה "Drivers License". אנטרטיינמנט ויקלי ציינו כי השיר מהווה הקדמה לסינגל הראשון מתוך האלבום וכי במילותיו מתואר כעס, בעוד "Drivers License" עוסק בעצב ובדיכאון שלאחר הפרידה. השיר משלב סגנונות אינדי פופ, רוק ובדרום פופ.

בתוכן הלירי של השיר מתואר בן זוגה לשעבר של רודריגו מתחיל מערכת יחסים עם בחורה אחרת, בזמן שהיא לא מצליחה להתגבר על כך ומנסה להבין מה השתבש.

ב-5 באוגוסט 2021 הודיע גארי טראסט, מנהל חטיבת המצעדים של מגזין בילבורד בעמוד הטוויטר שלו כי השיר צפוי לצאת כסינגל לתחנות הרדיו האמריקאיות ב-9 באוגוסט של אותה השנה.

## ביקורות
עם צאת האלבום, זכה השיר לשבחים מהמבקרים.

מגזין בילבורד ציין את השיר כרצועה הטובה ביותר מתוך האלבום Sour, וציין לטובה את הביצועים הקוליים של רודריגו, בנוסף להגשה הגולמית של השיר. מגזין הנוער האמריקאי טין ווג תיאר את השיר כ-"קרוב למושלם, עם ביצוע הפולק הקליל [שמזכיר את] קייסי מאסגרייבס". המגזין האינטרנטי *[[The A.V. Club]]* ציין את השיר כ"שיר הפגיע ביותר באלבום". המבקרת שיבחה את השילוב בין העדינות המוזיקלית לבין הנושא הקשה.

### רשימות ודירוגים

## הצלחה מסחרית והופעות חיות
אף על פי שהשיר לא יצא כסינגל מתוך האלבום, הוא הגיע לעשירייה הפותחת במצעדים באוסטרליה, אירלנד, ניו זילנד, הממלכה המאוחדת, ארצות הברית וקנדה. בנוסף - הגיע השיר למעמד זהב באוסטרליה, ניו זילנד וקנדה וכמו כן, גם למעמד כסף בבריטניה.

בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי. השיר צבר כ-100 מיליון השמעות בפלטפורמה בתוך 22 יום, ושבר את השיא לשיר שאינו סינגל שהוחזק קודם לכן על ידי השיר "Exile" של טיילור סוויפט - שהגיע להישג תוך 54 ימים.

### הופעות חיות
רודריגו ביצעה את השיר לראשונה בסרט ההופעה שלה, *[[Sour|Sour Prom]]* שעלה לאוויר ב-26 ביוני 2021 בעמוד היוטיוב שלה. ב-9 באוקטובר 2023, רודריגו ביצעה את השיר במופע ספונטני ואינטימי בתיאטרון מלון אייס במרכז לוס אנג'לס יחד עם עוד שירים מהאלבום *[[Guts]]*.

## וידאו קליפ
קליפ ל"Traitor" צולם באמצע חודש ספטמבר 2021 ויצא לאור ב-21 באוקטובר 2021.

## מיקומי שיא

### מצעדים שנתיים

## נתוני מכירות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי אוליביה רודריגו
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי אוליביה רודריגו
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי דן ניגרו
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי דן ניגרו
קטגוריה:שירי לפידים
קטגוריה:שירים על בגידה: זוגיות
קטגוריה:שירים על כאב לב
קטגוריה:בלדות משנות ה-2020
קטגוריה:בלדות פולק
קטגוריה:שירי פולק-פופ
קטגוריה:שירי זהב בממלכה המאוחדת
קטגוריה:שירי זהב בניו זילנד
קטגוריה:שירי פלטינה בארצות הברית
קטגוריה:שירי פלטינה בקנדה
קטגוריה:שירי פלטינה בניו זילנד
קטגוריה:שירי פלטינה מחומשת ומעלה באוסטרליה
קטגוריה:שירי יהלום משולש בברזיל
קטגוריה:סינגלים בהוצאת גפן רקורדס
Our Song (שיר של אן-מארי ונייל הורן)

"**Our Song**" (בעברית: "**השיר שלנו**") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת האנגלייה אן-מארי, בהשתתפות הזמר האירי נייל הורן. השיר יצא לאור ב-21 במאי 2021, על ידי חברות התקליטים אסיילום רקורדס, מייג'ור טום ווורנר, כסינגל שלישי מתוך אלבומה של אן מארי *[[Therapy]]*.

## רקע והכרזה
באוקטובר 2020, פרסמה אן-מארי בעמוד האינסטגרם שלה שהיא נמצאת באולפן הקלטות עם נייל הורן; בסופו של דבר הם כתבו שלושה שירים יחד. ב-13 במאי 2021, הכריזו ביחד אן-מארי והורן על צאת השיר כאשר פרסמו הצצה לקליפ בחשבון הטוויטר שלהם.

על מנת לקדם את השיר "Our Song", אן-מארי והורן הופיעו יחד בתוכנית הרדיו "BBC Radio 1's Big Weekend". ובתוכנית האירוח "The Jonathan Ross Show". וגם בתוכנית האירוח "The Tonight Show Starring Jimmy Fallon".

## וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר בוים על יד מייקל הוליק והועלה לערוץ היוטיוב של מארי בשידור חי ב-21 במאי 2021, בסמוך לצאתו של הסינגל עצמו. בקליפ ניתן לראות את אן-מארי והורן כאוהבי בוני וקלייד כשהם בורחים מהמשטרה ברכב היגואר XK120.

## מיקומי שיא

## היסטוריית יציאות לאור

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי אן-מארי
קטגוריה:שירי נייל הורן
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי אן-מארי
קטגוריה:בלדות משנות ה-2020
קטגוריה:שירי כסף בממלכה המאוחדת
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אסיילום רקורדס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת וורנר מיוזיק גרופ
תחנת קוטלניקי

**תחנת קוטלניקי** (ברוסית: **Котельники**) היא תחנת הרכבת התחתית של מוסקבה בקו טגנסקו-קרסנופרסננסקאיה.

היציאות מהתחנה מובילות לרובע ויחינו-ז'ולבינו במוסקבה, הערים ליוברצי  וקוטלניקי , שעל שמה נקראת התחנה.

התחנה נפתחה ב-21 בספטמבר 2015 והיא התחנה הדרומית הסופית של הקו טגנסקו-קרסנופרסננסקאיה.

קוטלניקי היא התחנה הראשונה של קו טגנסקו-קרסנופרסננסקאיה, שיש לה יציאות במחוז מוסקבה, והיחידה במטרו של מוסקבה שיש לה יציאות בשלוש ערים.

## גלריה

קובץ:Kotelniki Moscow Metro 4.jpg|לובי התחנה


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קוטלניקי
Love I'm Given

**Love I'm Given** (בעברית: **אהבה שנותנים לי**) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הבריטית אלי גולדינג. השיר יצא לאור ב-19 באוגוסט 2020 על ידי חברת התקליטים פולידור רקורדס, כסינגל השמיני מתוך האלבום *[[Brightest Blue]]*.

## וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם בערוץ היוטיוב של גולדינג ב-19 באוגוסט 2020, בסמוך לצאתו כסינגל. בקליפ ניתן לראות את גולדינג בתוך טבעת אגרוף במהלך הנעילה. את הסרטון ביימה ריאן ווייט, שביימה גם את הווידאו קליפ "Flux".

## מיקומי שיא

## היסטוריית יציאות לאור

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי אלי גולדינג
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי אלי גולדינג
מר איברהים

**מר איברהים** (בצרפתית: **Monsieur Ibrahim**) הוא סרט קולנוע צרפתי משנת 2003, בבימויו של פרנסואה דופירון, עם עומר שריף ופייר בולאנז'ה בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על הרומן והמחזה "מר איברהים ופרחי הקוראן" ("Monsieur Ibrahim et les fleurs du Coran") של אריק-עמנואל שמיט (2001).

עלילת הסרט מתרחשת ברובע מעורב בפריז של שנות ה-60, עם זונות רחוב רבות ובו גרים יהודים, נוצרים ומוסלמים ובו מתפתחת ידידות אמיצה בן נער יהודי יתום, לבעל מכולת מוסלמי מבוגר.

עומר שריף זכה בפרס סזאר לשחקן הטוב ביותר ולפרס אהדת הקהל בפסטיבל הסרטים של ונציה.

פייר בולאנז'ה זכה בפרס silver hugo לשחקן הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים בשיקגו.

הסרט היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר.

## תקציר העלילה
משה/מואיז המכונה "מומו" (פייר בולאנז'ה) הוא נער יהודי בן 16 הגר עם אביו ברובע בפריז בו גרים יהודים, מוסלמים ונוצרים. אמו עזבה אותם כשהיה תינוק ואביו נמצא בדיכאון. מומו מנהל למעשה את משק הבית. הוא קונה את המצרכים במכולת של מר איברהים ולפעמים גם לוקח דברים ללא רשות. איברהים מבחין בזה אך לא מגיב כי לדבריו עדיף שיגנוב אצלו ולא במקומות אחרים שם ימצא עצמו בכלא כמו נערים אחרים מהשכונה.

איברהם הוא אלמן טורקי מוסלמי סופי והוא מחבב את מומו כבנו. בגיל 16 מומו שובר את קופסת החיסכון שלו ובכסף הוא מקבל חינוך מיני ראשון אצל הזונות ברחוב.

לרחוב ההומה מגיע צוות הסרטה עם כוכבת (איזבל אג'אני) וכולם מסתכלים עליה בהערצה ואיברהים נותן לה בקבוק מים חינם.

מומו מחזר אחרי הנערה היהודיה מרים ויחסיהם יודעים עליות ומורדות.

אביו של מומו מפוטר ועוזב את הבית; שוטר מודיע למומו כי אביו התאבד בהשליכו את עצמו לפני רכבת. אמו של מומו מגיעה לחפש אחריו אך מומו אומר לה שמומו אינו גר שם וכי שמו מוחמד.

איברהים מאמץ באופן רשמי את מומו. הוא קונה רכב מהודר (סימקה ארונד ספורט), לומד נהיגה בעזרתו של מומו ומחליט לנסוע איתו לכפר הולדתו בטורקיה. הם מבקרים במסגד סופי וחוזים בריקוד המעגלי של המאמינים.

בדרך לכפר קורית תאונה, הרכב מתהפך ואיברהים נפצע קשה ומת כשמומו לידו. הוא מוריש למומו את כל רכושו.

בסוף רואים את מומו המבוגר יושב במכולת ומבחין בילד גונב אך לא מעיר לו.

## צוות השחקנים

## קישורים חיצוניים

*קדימון למר איברהים, באתר יוטיוב
*האתר של מר איברהים

קטגוריה:סרטי 2003
קטגוריה:סרטי דרמה צרפתיים
קטגוריה:סרטים בצרפתית
קטגוריה:סרטים העוסקים בגזע ומוצא אתני

קטגוריה:סרטים צרפתיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטים צרפתיים
מוזיאון הדואר והבולאות

**המוזיאון לדואר ולבולאות** (בשמו המלא: **מוזיאון אלכסנדר לתולדות הדואר והבולאות**) הוא מוזיאון המוקדש לתולדות הדואר בארץ-ישראל המהווה חלק ממוזיאון ארץ ישראל.

## היסטוריה
בתחילת 1959 הוחלט על הקמת מוזיאון לבולאות לצד מלון הולילנד בירושלים והמוזיאון נפתח ב-20 באוקטובר 1959. ביוני 1960 התקיים במוזיאון תערוכה של בולי גאנה. המוזיאון המשיך לפעול עד שנת 1963. חברי אגודת הבולאות פנו בשנת 1968 למשרד הדואר בדרישה להקים מוזיאון חלופי לבולאות והמשיכו לגלגל את הרעיון במהלך השנים הבאות.

כבר בראשית שנות ה-60 קיבל מוזיאון הארץ תרומה של אוסף בולים מעזבונו של מר ספילמן. הבולים יועדו להצגה בביתן המדע והטכנולוגיה. ביולי 1983 נחתם הסכם בין משרד התקשורת ועירית תל אביב להקמת מוזיאון לתולדות הדואר במוזיאון, שיקרא על שם אשתו של יעקב אגם. בספטמבר 1983 הונחה אבן פינה למוזיאון. מימון בניית המוזיאון נתקל בקשיים, ובספטמבר 1989 התקיים טקס לחתימה על הסכם למימון הבניין. גם צעד זה לא הספיק, ובשנת 1991 הנפיק השירות הבולאי גיליונית מזכרת מיוחד שכל ההכנסות ממכירתו נועדו להשלמת בניין המוזיאון.

המוזיאון לדואר ולבולאות הוקם בקרית המוזיאונים של מוזיאון ארץ ישראל, בשיתוף פעולה של רשות הדואר וקרן תל אביב לפיתוח. המוזיאון נחנך ב-19 במאי 1998, כ"ג באייר תשנ"ח, במסגרת אירועי חגיגות שנת ה-50 למדינת ישראל. לרגל פתיחת המוזיאון הונפקה גיליונית מזכרת בה שולבו שלושה איורים של דוש, העוסקים בפעילות הדואר, בהשתתפותו של שרוליק: אשנב–כל בסניף דואר, בולאות ותיבות דואר, קטע של תצלום מתחילת המאה, של קבוצת חלוצים ליד סניף דואר בפתח-תקווה, וקטע של מעטפה משנת 1910 ועליה בול פתח תקווה – הבול העברי הראשון שהונפק בארץ.

## תכנים
המוזיאון עוסק בתולדות הדואר בארץ-ישראל, על רקע התמורות ההיסטוריות, החברתיות והמדיניות שידע האזור. התצוגה משלבת מרכיבים המתייחסים לנושא הדואר בכלל ולדואר בארץ-ישראל בפרט, בעזרת אמצעי המחשה אינטראקטיביים.

המוזיאון מציג תערוכות קבועות ומתחלפות, ומפעיל ספריה, אגף לתצוגת בולים, חדר הרצאות וחדר לפעילות יצירתית של תלמידים.

## תערוכות ותצוגות
### תערוכות קבועות
* **תולדות הדואר בארצנו** - תולדות הדואר בישראל מאמצע המאה ה-19 ועד להקמת מדינת ישראל.
* **רקע היסטורי** - הרקע ההיסטורי של העברת מסרים בארץ-ישראל במשך אלפי שנים.
* **הדואר היום** - פעילות רשות הדואר ואמצעי הדואר העכשוויים.
* **הבולאות** - בחירת הנושא, העיצוב, הייצור והאיסוף של בולים.
* **אוסף אלפרד גולדשמידט** - אוסף הכולל אלפי מעטפות, המתעד את העברת דואר האוויר מארץ-ישראל ואליה והוא הגדול ביותר מסוגו. האוסף נפתח במעטפה משנת 1919, שהגיעה בטיסה של חיל האוויר המלכותי הבריטי ומהווה את העדות הראשונה לדואר אוויר בארץ- ישראל, ונחתם בשנות ה-70 של המאה העשרים.

### תערוכות מתחלפות
תערוכות המוצגות בקומה התחתונה של המוזיאון, מעת לעת.

## קישורים חיצוניים
* 
* המוזיאון לדואר ולבולאות, אתר דואר ישראל

## הערות שוליים

קטגוריה:תל אביב-יפו: מוזיאונים
קטגוריה:מוזיאוני דואר ובולאות
קטגוריה:ישראל: דואר
קטגוריה:ישראל: בולאות
קטגוריה:הדואר המנדטורי
דואר
ג'ורג' וייטינג פלאג

**ג'ורג' וייטינג פלאג** (באנגלית: **George Whiting Flagg**; 26 ביוני 1816 – 5 בינואר 1897) היה צייר אמריקאי של סצנות היסטוריות ותמונות ז'אנריות. הוא היה ממשפחה של אמנים בולטים.

## ראשית חייו
פלאג נולד ב-26 ביוני 1816 בניו הייבן, קונטיקט. הוא היה אחד משבעה ילדים שנולדו לראש עיריית ניו הייבן הנרי קולינס פלאג ומרתה (לבית ווייטינג) פלאג. שני האחים פלאג למדו ציור אצל דודם וושינגטון אלסטון.

דרך אחותו רחל ובעלה הראשון אברהם, הוא היה דוד של אליס קלייפול גווין, שנישאה לקורנליוס ואנדרבילט השני בשנת 1867. באמצעות אחיו ג'ארד, הוא היה דודו של האדריכל ארנסט פלאג.

## קריירה
עבודתו המוקדמת של ג'ורג' וייטינג פלאג כללה את הילד המאזין לסיפור, צעיר יווני, ויעקב ורחל ליד הבאר.

ג'ורג' זכה בחסותו של לומן ריד, סוחר ואיש עסקים מניו יורק, שבאמצעותו בילה שלוש שנים בלימודים באירופה, ולאחר מכן התגורר במשך שש שנים בלונדון.

ציורו המוקדם של ג'ורג' פלאג, "ליידי ג'יין גריי מתכוננת להוצאתה להורג", הפך אותו לצייר מפורסם. אולם תהילתו דעכה במהירות, מכיוון שהציור ההיסטורי הפך אופנתי בהדרגה.
ממוזער|ג'ורג' פלאג, ליידי ג'יין גריי לפני הוצאתה להורג
בין יצירותיו הידועות ביותר יש להזכיר את "עולי הרגל"; "הנחת הכבל האטלנטי", "וושינגטון מקבל את ברכת אמו", שנחרט לעיתים קרובות. "השומרוני הטוב" ו"קולומבוס והביצה" (1867). חלק מציוריו צוירו בעודו גר בלונדון.

בשנת 1851 נבחר ג'ורג' ויטינג פלאג לחבר באקדמיה הלאומית לעיצוב.

## חיים מאוחרים
בהמשך חייו, ג'ורג' פלאג למד תאולוגיה אך בסופו של דבר חזר לציור, בעיקר דיוקנאות, במהלך שנותיו המאוחרות.

פלאג התגורר בביתו ברחוב וסטמינסטר 12, באי ננטקט במסצ'וסטס.

עד מותו בשנת 1897. הוא המשיך לצייר בסטודיו קטן ליד הבית. מעל האח בחדר השינה בקומה העליונה, פלאג שמר על עבודתו בשם "מי שממהר להיות עשיר לא היה תמים".

ב-14 בפברואר 1849 נישא פלאג ללואיזה הנריקס. יחד הם היו הורים לארבעה ילדים,

ג'ורג' פלאג נפטר ב-5 בינואר 1897 בננטקט, מסצ'וסטס.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים ילידי קונטיקט
קטגוריה:ניו הייבן: אישים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1816
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1897
Brutal

"**Brutal**" (בעברית: "**אכזרי**") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת האמריקאית אוליביה רודריגו. מתוך אלבום הבכורה שלה, *[[Sour]]*. השיר יצא לאור כסינגל החמישי והאחרון מתוך האלבום ב־23 באוגוסט 2021, על ידי חברת התקליטים גפן רקורדס. ביום צאתו כסינגל הוציאה רודריגו את הווידאו קליפ לשיר בהפתעה.

## רקע והרכב השיר
"Brutal", הוא השיר פותח את האלבום *[[Sour]]*, ותואר כ"חרדתי" ו"קצבי" על ידי רודריגו עצמה. השיר תואר על ידי מבקרים כשיר פופ פאנק קליל ומהנה אשר כולל מרכיבים של גראנג' ונו-מטאל.

רודריגו ציינה כי "Brutal", הוא השיר האחרון שנכתב עבור אלבום הבכורה שלה; רודריגו ודן ניגרו כתבו את השיר כשבועיים לפני שנאלצו למסור האלבום למאסטרינג. רודריגו ציינה כי השיר מתאר את שנות הנעורים שלה.

מילות השיר מונות את "חרדות הנעורים" של רודריגו, ומביעות את רצונה להתמרד כנגד הציפיות של המעריצים, החברים, המנהלים ובני הזוג שלה.

ב-23 באוגוסט 2021 הוציאה רודריגו את השיר כסינגל בליווי וידאו קליפ שעלה לאוויר בערוץ היוטיוב הרשמי שלה.

לאחר ביקורות שעלו ברשת על כך שמנגינת השיר דומה לשיר "Pump It Up" של אלביס קוסטלו, הגיב הזמר כי 

## ביקורות
בילבורד תיאר את הפתיחה של "Brutal" כ"מנצנצת" ו"מבריקה", ואת שאר השיר כ"רוק גראנג'י". רולינג סטון השוו את רודריגו בשיר ל"נערה מרוגשת שמרכלת עם חברותיה בטלפון חוגה".

*[[The A.V. Club]]* תיאר את "Brutal" כשיר פתיחה מפתיע באופיו הפאנק-אלטרנטיבי, המזכיר את *[[Exile in Guyville|Exile In Guyville]]* של ליז פייר. המבקרת מציינת את שנינותה של רודריגו ואת התיאורים העצמיים החדים. זהו פתיח פרובוקטיבי שמרמז על בגרות רגשית ואירוניה עצמית.

### רשימות ודירוגים

## הצלחה מסחרית
אף על פי שלא יצא לאור כסינגל מתוך האלבום, הגיע השיר למקום השמיני במצעד הסינגלים הרשמי של ניו זילנד. בארצות הברית, הגיע השיר לראש מצעד שירי הרוק & אלטרנטיביים של בילבורד.

בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-100 מיליון השמעות.

## וידאו קליפ
וידאו קליפ לשיר "Brutal" יצא לאור ב-23 באוגוסט 2021. הקליפ בוים על ידי הבמאית הקנדית פטרה קולינס. בקליפ מופיעים השחקנים האמריקאיים לוקאס גייג' וניקו היראגה, והדוגמנית סאלם מיטשל. המגזינים Vulture, טין ווג ואינסיידר ציינו כולם את הדמיון של הקליפ לווידאו קליפ של רינה סאוואיאמה משנת 2020 לשיר "XS".

נכון לאפריל 2023 לשיר יש 47 מיליון צפיות ביוטיוב.

## מיקומי שיא

### מצעדים שנתיים

## נתוני מכירות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי אוליביה רודריגו
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי אוליביה רודריגו
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי דן ניגרו
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי דן ניגרו
קטגוריה:שירים על בני נוער
קטגוריה:שירי גראנג'
קטגוריה:שירי פופ פאנק
קטגוריה:שירי פופ רוק אמריקאיים
קטגוריה:שירי רוק אלטרנטיבי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד שירי הרוק & האלטרנטיביים
קטגוריה:שירי פלטינה משולשת בקנדה
קטגוריה:שירי פלטינה בארצות הברית
קטגוריה:שירי פלטינה בממלכה המאוחדת
קטגוריה:שירי פלטינה בניו זילנד
קטגוריה:שירי זהב באוסטרליה
קטגוריה:סינגלים בהוצאת גפן רקורדס
ינה ואמוש

**ינה ואמוש** (במקור **וִינֶר**, בהונגרית: **Vámos Jenő**; מישקולץ, 1 ביוני 1882 – בודפשט, 20 בינואר 1950) היה סוציולוג יהודי הונגרי מומר, וטרינר מחוזי מוכר, יועץ לבריאות בעלי חיים.

## קורות חיים
ינה ואמוש נולד במשפחה יהודית כבנם של הרמן וִינֶר ושל מריה קליין. הוא סיים את לימודיו בשנת 1904 באוניברסיטה לרפואה וטרינרית בבודפשט, ובשנת 1920 קיבל גם דוקטור לרפואה כללית בווינה. בשנת 1909 הוא ייסד את כתב העת "הידיעון הווטרינרי", אותו גם ערך. הוא פרסם באופן קבוע בכתב העת "המאה העשרים". בשנת 1918 היה חבר במפלגה הרדיקלית האזרחית שהקים אוסקר יאסי ובאותה תקופה כתב את פרויקט מצע הרפורמה בקרקעות של המפלגה. לאחר נפילת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית הוא היגר לווינה, משם שב להונגריה בשנת 1921. את מחקריו כתב בעיקר בתחום הסוציולוגיה החקלאית. מותו נגרם כתוצאה משבץ מוחי או התכווצויות בכליות. ב-22 באוקטובר 1905, בבודפשט, התחתן עם יולאן, בתם של איז'אק לוונביין ושל מריה אונגרליידר. בשנת 1932 הוא ואשתו המירו את דתם לנצרות קלוויניסטית.

## עבודתו החשובה
* תזונה עירונית ורפורמת קרקעות (בודפשט, 1916)
*הוציא לאור את "ספר מפקחי הבשר" שנכתב במשותף עם מיהאי רונאי.

## לקריאה נוספת
* ינה ואמוש במאגר הנתונים של מוזיאון הספרותי פטפי
* לקסיקון ביוגרפי הונגרי עורכת ראשית אגנש קניירש. 1969

## הערות שוליים

קטגוריה:וטרינרים יהודים
קטגוריה:רופאים יהודים הונגרים
קטגוריה:עורכי עיתונים יהודים הונגרים
קטגוריה:סוציולוגים יהודים הונגרים
קטגוריה:מישקולץ: אישים
קטגוריה:יהודים מומרים הונגרים
קטגוריה:יהודים שהתנצרו
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1882
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1950
תחנת נובוקוסינו

**תחנת נובוקוסינו** (ברוסית: **Новокосино**) היא תחנת הרכבת התחתית של מוסקבה בקו קלינינסקאיה. התחנה נמצאת בעומק של 9 מטר מתחת לפני הקרקע. בתחנה ישנו מעבר לתחנת "ראוטובו" של קו 4 של הרכבת הפרברית של מוסקבה.

היציאות מהתחנה מובילות לרובע נובוקוסינו במוסקבה, שעל שמה נקראת התחנה, ולעיר ראוטוב, שבמחוז מוסקבה.

פתיחת התחנה התקיימה ב־30 באוגוסט 2012, עם עיכוב של חמש שעות משעת הפתיחה המקורית, בשעה 15:33. באירוע השתתף נשיא רוסיה ולדימיר פוטין. נובוקוסינו הפכה לתחנה ה-186 של המטרו במוסקבה.

## גלריה

קובץ:Открытие станции «Новокосино» (2012) (26).jpeg|לובי התחנה  
קובץ:Открытие станции «Новокосино» (2012) (17).jpeg|לובי התחנה מבפנים


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

נובוקוסינו
מעגל האור

**מעגל האור** הוא אלבומו החמישי של הזמר-יוצר הישראלי נעם רותם, שיצא בשנת 2021.

שבע שנים לאחר יציאת אלבומו הקודם של רותם "נשורת" הוציא את אלבומו החמישי. בראיונות סיפר רותם כי במהלך אותן שנים שעברו מאז יציאת אלבומו הקודם, חשב כי לא יוציא עוד אלבומים חדשים. אלא שלאחר שהוזמן ליצור את שיר הנושא לסרט הקולנוע 15 שנה, המשיך ויצר את שאר השירים שהרכיבו את האלבום החדש, ברובם בעת הסגר הראשון שהתרחש במגפת הקורונה בישראל.

להקלטת השירים שיתף רותם פעולה עם שורה ארוכה של מוזיקאים ובהם גבע אלון, קרני פוסטל, אוהד קוסקי וג'נגו.

על עטיפת האלבום מופיע רותם בתצלום שצולם באולפן ההקלטות, בעת צילומי הקליפ לשיר "מה הסיבה שלך?". משמאלו תלויות על קיר האולפן גיטרות ומימינו מציצה בת זוגו, כשהוא לובש חולצה של ג'וני ת'נדרס, הסולן לשעבר של להקת הרוק הכבד ניו יורק דולס.

## רשימת השירים

## השתתפו באלבום
*נעם רותם: שירה, גיטרות, סינטי, מפוחית
*עובד אפרת: גיטרה
*גבע אלון: גיטרה, קולות
*עמיר רוסיאנו (ג'נגו): בס, קולות
*עודד פרח: תופים
*טל הפטר: פסנתר
*קרני פוסטל: צ'לו, קולות
*גליה חי: ויולה
*אבנר קלמר: כינור
*חן שנהר: כינור
*אמילי קרפל: שירה, קולות

## קישורים חיצוניים

* 
* יובל אראל: 
* 
* לאון פלדמן: מעגל האור, נעם רותם מתארח עם אלבומו החדש, בסלון של לאון, 10 במרץ 2021

קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי רוק ישראליים
קטגוריה:אלבומי נועם רותם
ינה זאדור

**ינה זאדור** (במקור עד 1919 **צוקר**, מחוץ להונגריה **יוג'ין זאדור**, בהונגרית: **Zádor Jenő**; באטאסק, 5 בנובמבר 1894 – לוס אנג'לס, 4 באפריל 1977) היה מלחין יהודי-הונגרי. כיום זכרו חי בעיקר כאחד המתזמרים והמלחינים הפוריים ביותר בתעשיית הקולנוע בהוליווד.

## ביוגרפיה
ינה זאדור נולד במשפחה יהודית בעיירה בדרום טרנסדנוביה בממלכת הונגריה כבנם של יוז'ף צוקר, סוחר, ושל פאולה בירמן. הוא ניגן בפסנתר כווירטואוז כבר בילדותו. למד קומפוזיציה ומדע אצל המלחין האוסטרי ריכרד הויברגר  בווינה (באוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה של וינה) ואצל מקס רגר בלייפציג (בבית הספר הגבוה למוזיקה ולתיאטרון בלייפציג) הוא קיבל את הדוקטורט מאוניברסיטת מינסטר. משנת 1922 לימד בקונסרבטוריון החדש בווינה, ומשנת 1935 באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט בבודפשט. בשל יהדותו, בהתקרב מלחמת העולם השנייה, בשנת 1939 היגר לארצות הברית. הוא ניסה תחילה את האופרה שלו "כריסטופר קולומבוס" בניו יורק. אחר כך לימד בהוליווד משנת 1940 ותיזמר או הלחין את המוזיקה ליותר ממאה ועשרים סרטים. הוא היה עמיתו הקבוע של מיקלוש רוז'ה.

בסגנון, היה חסיד של רגר ושל ריכרד שטראוס. את השפעתם של אלבן ברג ושל ארנולד שנברג ניתן לחוש גם ביצירותיו המוקדמות שהולחנו בווינה.

## יצירותיו
מקום הצגת הבכורה של היצירה מצוין בסוגריים.
* אופרות, בלטים, יצירות סימפוניות, יצירות קאמריות ולפסנתר, שירים.
* רפסודיה לצימבלום ולתזמורת (1969)
* אי המתים (אופרה, בית האופרה של בודפשט, 1928)
* רמברנדט (אופרה, גרה, 1930)
* כריסטופר קולומבוס (אופרה, וינה, 1939)
* התעוררות היפהפייה הנרדמת (אופרה, סארבריקן, 1931)
* הרוויזור (אופרה בעקבות גוגול, 1935)
* הבתולה והפאון (מעשה יחיד, לוס אנג'לס, 1964)
* כיסא הקסם (מעשה אחד, באטון-רוז', 1966)
* הטחנה האדומה (1965–1967, ניו יורק, 1968)
* איש המכונה (בלט, 1933, בראונשווייג, 1934)
* יהוא (אופרת חג המולד במערכה אחת, בודפשט, 15 בדצמבר 1996).

### יצירותיו הסימפוניות
* באנק באן (1918)
* סימפוניה רומנטית (1922);
* Sinfonica Tecnica (1932, 1935)
* רונדו לתזמורת (1933)
* סימפוניה למחול (1936)
* סימפוניה לילדים (1941)
* פסטורלה וטרנטלה (שיקגו, 1942)
* אלגיה וריקוד (פילדלפיה, 1954)
* הרפתקאותיו המדהימות של הנרי בולד (1963)
* מחקרי תזמורת (1970)

## לקריאה נוספת
* לקסיקון מוזיקלי ברוקהאוס - רימן. בודפשט, 1985. הוצאת מוזיקה 
* 100 שנה לבית האופרה של בודפשט. בודפשט, 1984. 

## קישורים חיצוניים

* 

* לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירס. 1969 ISBN 963-05-2500-3
* לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. ינה זאדור
* ביוגרפיה באתר ההוצאה לאור מקגרו-היל
* ביוגרפיה ב-naxos.com
* תמונה מתוך כת עת משנת 1939
* פשטי נפלו, 1937.

## הערות שוליים

קטגוריה:מלחינים יהודים הונגרים
קטגוריה:מורים למוזיקה בהונגריה
קטגוריה:מהגרים מהונגריה לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים ממוצא יהודי-הונגרי
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1894
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1894
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1977
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1977
הבחירות הפרלמנטריות בסוריה (2016)

**הבחירות הפרלמנטריות ב[[סוריה]]** נערכו ב-13 באפריל 2016. הבחירות לפרלמנט בסוריה מתקיימות אחת לארבע שנים, ואילו הבחירות לנשיאות הם אחת לשבע שנים.

## רקע
בעת הבחירות סוריה נמצאה כמעט חמש שנים בתוך מלחמת האזרחים, בעקבות כך בזמן הבחירות, מחוז אידליב היה מחוץ לשליטת הממשלה, מכיוון שהיא נשלטה על ידי מורדים; ומחוזות רקה ודיר א-זור היו בשליטת המדינה האסלאמית. כתוצאה מכך לא התקיימו בחירות במחוזות אלה. מחוזות חלב, חומס ודרעא הוחזקו חלקית על ידי כוחות מורדים בזמן הבחירות.

## מערכת בחירות
כל 250 חברי הפרלמנט נבחרו מ-15 מחוזות.

## תוצאות
הברית הלאומית  (NPF) שהובילה מפלגת הבעת' זכתה ב-200 מתוך 250 המושבים, אחוז ההצבעה היה 57.56%.

## הערות שוליים

קטגוריה:2016 בסוריה
קטגוריה:סוריה: בחירות
ואדי אל-פארעה

**ואדי אל-פארעה** (בערבית: **وادي الفارعة**) הוא כפר פלסטיני בנפת טובאס בצפון-מזרח יהודה ושומרון, הממוקם כחמישה קילומטרים דרומית-מערבית לטובאס. שטח הכפר הוא 12,000 דונם, מתוכם 337 בנויים ו-10,500 משמשים למטרות חקלאיות. הכפר נמצא בשליטתה המלאה של הרשות הפלסטינית וממוקם בסמוך למחנה הפליטים פארעה. על פי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, בוואדי אל-פארעה מתגוררים 2,340 תושבים. 

## היסטוריה

קובץ:ואדי פרעה - חנות ערבית-JNF044219.jpeg
קובץ:ואדי פרעה - ישוב בקרבת ואדי פרעה.-JNF044222.jpeg
קובץ:ואדי פרעה - כפר ערבי ע"י ואדי פרעה.-JNF044249.jpeg|ואדי אל-פארעה 1934
אדמות הכפר היו בעבר בבעלות תושבי טלוזה הסמוכה שהשתמשו בהן כשטח חקלאי. בשנות ה-60 התיישבו באזור תושבים מטלוזה שהקימו כפר נפרד. בשנת 1996 הוכרז רשמית ואדי אל-פארעה כמופרד מטלוזה והוקמה מועצת כפר עצמאית בנפת טובאס.

במפקד האוכלוסין של הלשכה המרכזית הפלסטינית לסטטיסטיקה בשנת 1997 מנתה ואדי אל-פארעה 1,713 תושבים. גברים היוו 51.3% מהאוכלוסייה, לעומת 49.7% נשים. בשנת 2006 אוכלוסיית הכפר צמחה בשליש ל-2,341. בכפר יש שש משפחות עיקריות: אל-גַ'נַאגְ'רָה (30%), אל-בַּרַאהְמֶה (30%), א-סַּלַאחַאת (30%) א-דַּרַאוְושֶה, א-שַּנַאבְּלֶה ואל-בַּלַאטִיֶּה מהוות את 10% הנותרים.

## ראו גם
* פארעה
* נחל תרצה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:נפת טובאס
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1962
קטגוריה:מחומש הכפרים
יעל מבורך

**יעל מבורך** (נולדה ב-1981) היא אשת עסקים וכלכלנית ישראלית. בין השנים 2020–2021 הייתה מנכ"לית המשרד לשוויון חברתי.

## השכלה
מבורך בעלת תואר ראשון בכלכלה ומדיניות ציבורית, ותואר שני במנהל עסקים, שניהם מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב. כמו כן סיימה מבורך את התכנית למנהלים בכירים של קרן וקסנר; זו נפרשת על פני שנה וכוללת חודש לימודים בהשתלמות מנהלים בבית הספר על שם קנדי באוניברסיטת הרווארד.

## קריירה
בין השנים 2017–2020 כיהנה כחברת דירקטוריון הבנק האירופאי לשיקום ולפיתוח בלונדון. שם עסקה בפיתוח כלכלי במדינות מתפתחות באירופה, אסיה והמזרח התיכון.

קודם לכן כיהנה כעשור בשורת תפקידים באגף התקציבים במשרד האוצר. כסגנית הממונה על התקציבים באוצר הייתה אחראית על גיבוש תקציב המדינה והתוכנית הכלכלית ואישור בממשלה ובכנסת. כמו כן עסקה בקידום תחרות במערכת הבנקאית, מדיניות הממשלה בתחום הפנסיה, ושיפור ההון האנושי במגזר הציבורי.

בספטמבר 2022 מונתה לתפקיד סמנכ"לית לענייני כספים בקופת חולים מאוחדת.

## חיים אישיים
מבורך בזוגיות ואם ל-3 ילדים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עובדי משרד האוצר
קטגוריה:עובדות משרד האוצר
קטגוריה:להט"בים ישראלים
קטגוריה:להט"ביות ישראליות
קטגוריה:מנכ"ליות ישראליות
קטגוריה:מנכ"לי המשרד לשוויון חברתי
קטגוריה:דירקטוריות ישראליות
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
קטגוריה:בוגרות תוכנית קרן וקסנר בישראל
קטגוריה:בוגרי תוכנית קרן וקסנר בישראל
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1981
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1981
פנים - איגוד ארגוני יהדות ישראלית

**פנים - איגוד ארגוני יהדות ישראלית** הוא ארגון גג של עשרות ארגונים העוסקים בהתחדשות יהודית אשר הוקם בשנת 1998. יושב ראש הוועד המנהל של האיגוד הוא ערן ירקוני והמנכ"ל הוא יותם ברום. האיגוד מארגן סדנאות, כנסים, ימי עיון ובתי מדרש, וכן מפתח תוכניות לימוד לבתי הספר. משרדי הארגון שוכנים ברחוב אהרון רבינוביץ 33 שבירושלים.

במשך 20 שנה ערך את ״פסטיבל הקהל״ בחול המועד סוכות.

## מטרות
באתר האיגוד מוגדרות מטרותיו:
* עידוד וייזום שיתופי פעולה בין ארגוני יהדות-ישראלית באמצעות שולחנות עגולים, כנסים מקצועיים והשתלמויות מקצועיות.
* פיתוח פלטפורמות מקוונות ופיזיות לשיווק, פרסום והגברת קולם של הארגונים במרחב הציבורי בישראל ובעולם.
* איסוף נתונים והנגשתם לקובעי מדיניות ומקבלי החלטות בתחום היהדות הישראלית.
* הנגשת מידע לציבור הרחב על קהילות, תוכניות לימוד, טקסי חיים, אירועי מעגל שנה, ומוצרים שונים ברוח יהודית ישראלית.
* פיתוח משאבים ממקורות חדשים לפרויקטים משותפים של ארגוני יהדות ישראלית.

## פיננסים
ב-2022 טען העיתונאי קלמן ליבסקינד כי השר נחמן שי הביא להעברת עשרות מיליוני ש"ח לעמותת "פנים", בלי מכרז ובלי קריטריונים, כנגד כלל המנהל התקין, ובסיועו של ח"כ גלעד קריב, שכיהן באותה עת בוועד המנהל של העמותה. הטענה נבחנה בעתירה שהוגשה כנגד משרד התפוצות והמאבק באנטישמיות ועמותת פנים ונפסק כי לא נפל פגם בהקמת המיזם והפעלתו, בג"ץ 6274/22.

## ארגונים החברים באיגוד

## קישורים חיצוניים
*  

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ארגוני התחדשות יהודית
קטגוריה:ארגונים יהודיים