פח'ר א-דין הראשון

**פח'ר א-דין עות'מאן בן אל-חג' יונס בן מען** (בערבית: **فخر الدين عثمان بن الحاج يونس بن معن**) הידוע גם בשם **פח'ר אל-דין הראשון**, היה בתקופת שלטון הממלוכים, האמיר הדרוזי של אזור השוף בדרום הר הלבנון, משנות ה-90 של המאה ה-15 ועד מותו בשנת 1506. הוא היה בן למשפחת מען, שאמיריה נחשבים כמי ששלטו בשוף מאז 1120. על פי כתובת על קיר מסגד בדיר אל-קמר, הוא בנה אותו בשנת 1493.

## מוצא משפחתי וזיהוי
[ממוזער|משנת 1120, הרי [נפת שוף|השוף היו בשליטת האמירים ממשפחת מען, כולל פח'ר א-דין.]]
משפחת מען, אליה השתייך פח'ר אל-דין, הגיעה מחג'אז, נטמעה בין הדרוזים וקיבלה את אמונתם. מן המאה ה-12 התבססו האמירים המענים בבקאע ובאזור השוף שבלבנון. מען, אבי המשפחה, נלחם נגד הצלבנים ליד אנטיוכיה ולאחר מכן נשלח להר הלבנון על ידי אמירי שושלת בוריד (Burid dynasty) המוסלמים מדמשק, כדי לחזק את מעמדם של ברית שבטי תנוח' באזור שסביב עאליי נגד הצלבנים שהיו בביירות. הוא ואנשיו יצרו קשרי נישואין עם שבטי תנוח' ובנו את בתיהם בשוף.

על אודות אבות משפחת מען, בתקופה שקדמה לשלטונו של פחר אל-דין בן קורקומז (פחר אל-דין השני) כתבו בעיקר ההיסטוריונים חיידר שיהאבי (حيدر الشهابي; נפטר ב-1835) וטאנוס שידיאק (طنوس الشدياق; מת ב-1861). שניהם כתבו על אמיר ממשפחת מען, בשם פח'ר א-דין בן עות'מאן, שכונה פח'ר א-דין הראשון כדי להבדילו מצאצאו הידוע יותר, פח'ר א-דין השני.
[ממוזער|200x200 פיקסלים|ציור של פח'ר א-דין מופיע בפני הסולטאן [סלים הראשון בשנת 1516. לטענת היסטוריונים מודרניים, פגישה זו לא התרחשה שכן פח'ר א-דין מת ב-1506.]]
על פי שיהאבי, הוא מונה לאמיר הר הלבנון על ידי הסולטאן העות'מאני סלים הראשון לאחר כיבוש דמשק בשנת 1517 והוא מת ב-1544. ההיסטוריון המודרני כמאל סליבי, כתב ששמו של פח'ר א-דין הראשון היה "פח'ר אל-דין עות'מאן" והוא מת בשנת 1506.

דמותו של פח'ר אל-דין הראשון, שהיסטוריונים הכירו בה, הייתה למעשה האמיר קורקומאז, שמת בשנת 1586. סאליבי מייחס את הטעות ההיסטורית לעבודתו של אל-שיהאבי.

## ביוגרפיה
[ממוזער|מסגד פח'ר א-דין ב[דיר אל-קמר, שעל פי כתובת חקוקה, נבנה על ידי פח'ר אלדין ב-1493.]]
על פי סאליבי, פח'ר אל-דין היה הראשון "שקיומו ההיסטורי אינו מוטלת בספק". הוא שלט בשוף בתקופה הממלוכית המאוחרת (1260–1517) עד מותו באוגוסט/ספטמבר 1506, עשור לפני הכיבוש העות'מאני. ההיסטוריון הדרוזי המקומי אבן סיבאט (ابن سباط; מת ב-1520) כתב ששמו הפרטי של פח'ר אל-דין היה עות'מאן, ותואר הכבוד שלו היה "פח'ר אל-דין", שפירושו "גאוות האמונה". אבן סיבאט התייחס אליו כ"אמיר השוף באזור צידון " שמת בשנת 1506. כתובת משנת 1493 על מסגד בדיר אל-קמר מייחסת את בניית "אל-מקר אל-פח'רי" (מושב הפח'רי) לאמיר פח'ר אל-דין עות'מאן ווכתוב שהוא היה "בנו של אל-חאג' יוניס אבן מען". גם פח'ר אל-דין וגם אביו חיו בתקופתו של הרפורמטור הדרוזי הבולט ג'מאל א-דין עבדאללה א-תנוכי (מת בשנת 1479), שקרא לבני דתו לעסוק במנהגים דתיים מוסלמיים, ומכאן השימוש בתואר הכבוד "אל ח'ג'" ובניית מסגד, שלא שימש את הדרוזים, על ידי פח'ר אל-דין. 

על פי ההיסטוריון ויליאם האריס, בשנות ה-1490 כרת פח'ר אל-דין ברית עם "בני אל-האנש", שבט מוסלמי סוני ששלטה ברוב בקעת הלבנון. בני אל-האנש היו במלחמה עם ג'מאל אל-דין חאג'י (Jamal al-Din Hajji), מושל ביירות שמונה על ידי הממלוכים. הכרוניקאים הדמשקאיים אבן אל-חימסי (Ibn al-Himsi; מת ב-1527) ואבן טולון (Ibn Tulun; מת ב-1546) טוענים שב-1497 הצטרף פח'ר א-דין הראשון למרד של קצין ממלוכי נגד מושל דמשק. הקצין המורד מת וב-17 באפריל 1499 נכלא פח'ר א-דין במצודת דמשק יחד עם ראשי מורדים אחרים ולאחר מכן שוחרר. ב-1505, נכלא שוב פח'ר אל-דין, על ידי הממלוכים, אך מחר והם העריכו אותו מאד, הוא שוב שוחרר זמן קצר לאחר מכן "מכוסה בכבוד". לדברי ההיסטוריון שידיאק, זו הייתה "שקיעה על אמירות תנוח' וזריחת אמירות מען".

## יורשיו
את פח'ר אל-דין ירש בנו יונס, אשר על פי אבן סיבאט מת "כאיש צעיר בעל יראת כבוד, כוח וכבוד" בשנת 1511 או 1512

## קישורים חיצוניים

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:דרוזים לבנונים
קטגוריה:ילידי המאה ה-15
קטגוריה:נפטרים ב-1506