open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
האלפים הפניניים

**האלפים הפניניים** (בגרמנית: **Penninische Alpen**, בצרפתית: **Alpes pennines**, באיטלקית: **Alpi Pennine**) (נקראים גם **האלפים הוואליים Valais Alps**) הם רכס הרים בהרי האלפים בדרום מערב שווייץ וצפון מערב איטליה.

מקור השם הוא מימי רומא שכינו אותם ההרים הפונים, על שם הצבא הפוני (פיניקי) שחצה את ההרים תחת פיקודו של חניבעל.

## מורפולוגיה
הרכס המרכזי (המהווה גם את קו פרשת המים בין הים התיכון והים האדריאטי) עובר ממערב למזרח לאורך קו הגבול שבין שווייץ (מצפון) ואיטליה (מדרום), מהר מון בלאן המהווה את הפסגה הראשונה הגבוהה ממזרח למעבר סן ברנאר. רוב הרכס הוא גבוה יחסית וחלקו הגדול אף מעל 4,000 מטר מעל פני הים, אך מדי פעם יורד הרכס מעט ובנקודות מסוימות אף אל מתחת ל־3,000 מטרים.

מהרכס המרכזי יוצאים רכסים רבים נוספים העוברים מדרום לצפון ויורדים בהדרגה אל עמק הרון.

בשונה מרכסי הרים אחרים הפסגות הגבוהות ביותר אינם ממוקמות בהכרח ברכס המרכזי וחלקם (כמו הגרנד קומבין, וייסהורן, מיסצ'בל, ווייסמיס) נמצאות באמצע רכסי המשנה.

## גאוגרפיה
גבולות הרכס הם מעבר סן ברנאר הגדול (המפריד בין הרכס לבין רכס האלפים השבליים (Chablais Alps) ומסיב המון בלאן (Mont Blanc Massif)) ממערב, מעבר סימפלון (Simplon) (המפריד בין הרכס לבין רכס האלפים הלפונטיניים (Lepontine Alps)) ממזרח, עמק הרון (המפריד בין הרכס לבין רכס האלפים הברניים) מצפון. ועמק אאוסטה (המפריד בקצהו המערבי בין הרכס לבין רכס האלפים הגאריים (Graian Alps)) מדרום.

הנקודה הגבוהה ביותר ברכס היא הר המון רוז (Mont Rose), שהוא גם הנקודה הגבוהה ביותר בקנטון ואלה ובשווייץ כולה, והפסגה השנייה בגובהה בהרי האלפים ובאירופה כולה.

השלגים המפשירים ברכס האלפים הפניניים מתנקזים על ידי נהר הרון מצפון, בצדו השווייצרי של הרכס, אל אגם ז'נבה, ובצדו האיטלקי, על ידי הנהרות דורה בלטאה, ססיה (Sesia) וטוקה (Toce), אל נהר פו והים האדריאטי.

צידו הדרומי של הרכס מהווה לרוב אורכו את קו הגבול שבין שווייץ ואיטליה ובקצהו המערבי נכנס מעט לתוך השטח האיטלקי עד לסיומו בהר גרנד רושר (Grande Rochère).
## רשימת הפסגות
[ממוזער|שמאל|250px|[מטרהורן]]
[ממוזער|שמאל|250px|[מון בלאן דה שיילון]]
[ממוזער|שמאל|250px|[ביסהורן]]
[ממוזער|שמאל|250px|[בסו]]
[ממוזער|שמאל|250px|[אלפהובל]]
[ממוזער|שמאל|250px|[אללינהורן]]
[ממוזער|שמאל|250px|[אדלרהורן]]
[ממוזער|שמאל|250px|[פלטשהורן]]
[ממוזער|שמאל|250px|[ליסקם]]
[ממוזער|שמאל|250px|[וייסהורן והגראן ז'נדארם]]
[ממוזער|שמאל|250px|[סיגנלקופה]]
[ממוזער|שמאל|250px|[נדלהורן]]
[ממוזער|שמאל|250px|[שטראלהורן]]
[ממוזער|שמאל|250px|[טשהורן]]

## רשימת ה[[קרחון יבשתי|קרחונים]]

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:הרי האלפים
קטגוריה:ואל ד'אוסטה
קטגוריה:פיימונטה
קטגוריה:ואלה: הרים
דייכס

**דייכס** (נכתב **Daiches**, **Dytches** או **Dajches**) הוא שם משפחה יהודי ממוצא ליטאי.

קטגוריה:שמות משפחה יהודיים
The Party's Over

***The Party's Over*** (באנגלית: **המסיבה נגמרה**) הוא אלבום הבכורה של הלהקה הבריטית Talk Talk. הוא יצא לאור בשנת 1982 והופק על ידי קולין ת'רסטון, שעבד בעבר כטכנאי הקלטה בשביל דייוויד בואי אבל היה מוכר יותר תודות להפקתו של שני האלבומים הראשונים של דוראן דוראן.

האלבום מציג את סגנון הלהקה המקורי, הסינת'-פופ, שהיה דומה לדוראן דוראן (שתי הלהקות חלקו את אותו מפיק באלבום זה). בהמשך, צליל הלהקה יהפוך ליותר ויותר אקספרימנטלי ויכלול יותר כלים אקוסטיים, עד שבאלבומים האחרונים הלהקה תמציא סגנון שייקרא מאוחר יותר פוסט רוק.

זהו האלבום היחיד של הלהקה עם סיימון ברנר, הקלידן המקורי של הלהקה, שבהמשך יוחלף באופן לא רשמי על ידי טים פריס-גרין.

## רשימת שירים

## משתתפים
* מארק הוליס - שירה
* לי האריס - תופים
* פול ווב - גיטרת בס
* סיימון ברנר - קלידים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי Talk Talk
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת EMI רקורדס
It's My Life (אלבום)

**It's My Life** (תרגום מאנגלית: **אלו הם חיי**) הוא האלבום השני של הלהקה הבריטית Talk Talk. הוא יצא לאור בשנת 1984.

באלבום זה טוק טוק הראו גרסה בוגרת יותר של הסינת'-פופ שמאפיין את התקופה המוקדמת שלהם, והוא הכיל את הלהיטים *It's My Life* (שמאוחר יותר התפרסם גם בזכות גרסת הכיסוי של להקת No Doubt) והשיר *[[Such a Shame]]* שהביאו ללהקה הצלחה בינלאומית בעיקר בארצות אירופה.

לפני הקלטות האלבום פרש סיימון ברנר מהלהקה, והמפיק שהחליף את קולין ת'רסטון, טים פריס גרין, נהיה חבר הלהקה הרביעי באופן לא רשמי - מלבד ההפקה, הוא גם ניגן קלידים במקום ברנר והיה שותפו של מארק הוליס לכתיבה.

## רשימת שירים

## משתתפים
* מארק הוליס - שירה
* לי האריס - תופים
* פול ווב - גיטרת בס

**משתתפים נוספים**
* טים פריס גרין - הפקה, קלידים
* איאן קרנאו - קלידים
* פיל ראמוקון - פסנתר
* רובי מקינטוש - גיטרה
* מוריס פרט - כלי הקשה
* הנרי לואות'ר - חצוצרה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי Talk Talk
קטגוריה:אלבומי חברת EMI רקורדס
The Colour of Spring

***The Colour of Spring*** (בעברית: **צבע האביב**) הוא האלבום השלישי של הלהקה הבריטית Talk Talk. הוא יצא לאור בשנת 1986, למרות שיצא לפני כן לאור בגרמניה ובהולנד בשנת 1985. האלבום הוא אלבום האולפן הנמכר ביותר של הלהקה, כאשר הגיע למיקום גבוה במספר רב של מצעדי מכירות באירופה, כולל בבריטניה שעד לאלבום הזה הלהקה לא זכתה להצלחה במולדתה. בארצות הברית הוא לא זכה להגיע למיקום גבוה כמו קודמיו, אבל כן נכנס למצעד הבילבורד והיה לאלבומם האחרון שעשה כן.

עם הלהיט *Life's What You Make It* הלהקה הרחיבה את בסיס המעריצים שלה, והלהיט נהיה השלישי בשרשרת הלהיטים שהצליחו בארצות הברית - יחד עם *It's My Life* ו*[[Such a Shame]]* מהאלבום הקודם.

מבחינה מוזיקלית, האלבום הווה התרחקות גדולה מהצליל המסותנז של השנים הראשונות של הלהקה, כאשר שילב יותר ויותר כלים אקוסטיים ונהיה יותר "אורגני", כפי שהלהקה תיארה את זה. האלתורים, שיהיו למעשה מרכז תהליך ההקלטה של האלבומים הבאים, החלו להיות נוכחים כבר באלבום הזה שרומז על הכיוון האקספרימנטלי שתיקח הלהקה בשנות קיומיה הנותרות.

## רשימת שירים

## משתתפים

** Talk Talk **
* מארק הוליס - שירה, אורגן (4), גיטרה (8), פסנתר (3, 5, 6 ו-7), מלודיקה (8), מלוטרון (6), ווריופון (4 ו-7), תזמור (1).
* לי האריס - תופים, כלי הקשה (1-3, 5, 6 ו-8).
* פול ווב - גיטרת בס (2, 5, 6 ו-8).

** משתתפים נוספים **
* טים פריס גרין - הפקה, פסנתר (1, 2, 4 ו-8), מלוטרון (3), ווריופון (4 ו-7), סינתסייזר (1).
* איאן קרנאו - קלידים (2 ו-6)
* מרטין דיצ'מן - כלי הקשה (1, 3, 5, 6 ו-8)
* מארק פלת'מן - מפוחית (5)
* אלן גורי - גיטרת בס (1)
* רובי מקינטוש - גיטרה (1, 2, 5 ו-8), גיטרת דורבו (4 ו-7)
* מוריס פרט - כלי הקשה (1, 2, 5 ו-8)
* פיל רייס - כלי הקשה (1)
* דייוויד רודס - גיטרה (3, 5 ו-6)
* דייוויד רואץ' - סקסופון (2, 4 ו-5)
* גיינור סאדלר - נבל (2)
* דני ת'ומפסון - קונטרבס (1)
* סטיב וינווד - אורגן (1, 2 ו-5)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי Talk Talk
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת EMI רקורדס
פוש (עמותה)

ממוזער|עמותת פוש בסביון

**פוש** היא עמותה שמטרתה לצמצם פערים בחינוך באמצעות קידום תלמידים מרקע כלכלי-חברתי מוחלש.

פוש נוסדה בשנת 2002 על ידי אודליה שפיטלני, המכהנת בהתנדבות כיושבת ראש העמותה. בוועד המנהל של העמותה מכהנים נושאי תפקידים בכירים במשק, בהם אלוף (מיל') אליעזר שקדי.

בעבור הקמת וניהול המיזם החינוכי של עמותת פוש, הוענקו ליו"ר פוש אות הנשיא למתנדב, מגן שר הרווחה והשירותים החברתיים, תעודת תושב מצטיין מטעם היישוב סביון ואות יקיר החינוך מטעם העיר אור יהודה.

## תחומי פעילות
עמותת פוש מתמקדת בהפעלת מערך מתנדבים, המעניקים סיוע לימודי ללא תשלום לתלמידים בכיתות א'-י"ב, שנבחרו על ידי צוות המוסד בו הם מתחנכים. המתנדבים מקבלים הכוונה מצוות בית הספר והכשרה מטעם העמותה. במסגרת הפעילות מלמדים המתנדבים שיעורי עזר במקצועות אנגלית, מתמטיקה, עברית ומקצועות נוספים, בהתאם לצורכי התלמידים והמוסדות החינוכיים. הסיוע הלימודי ניתן ברמות שונות - מהקניית קריאה וכתיבה ועד הכנה לבגרות. המתנדבים מגיעים למוסדות החינוכיים מדי שבוע לשעתיים לפחות ומלמדים תלמידים קבועים באופן אישי או בקבוצות קטנות.

בפוש פעילים כ-1,900 מתנדבים המסייעים לכ-4,000 תלמידים ב-400 מוסדות חינוך ברחבי הארץ. עמותת פוש מוסיפה למערכת החינוך כ-150,000 שעות סיוע לימודי בשנה.

לצד פעילות הליבה של המתנדבים, מעניקה פוש במספר בתי ספר יסודיים סיוע מקצועי לילדים לקויי למידה מרקע סוציו-אקונומי נמוך. הסיוע ניתן על ידי מורות להוראה מתקנת בשכר, להקניית מיומנויות הקריאה והכתיבה.

בנוסף, פוש מקיימת פרויקט לחינוך פיננסי לבתי ספר יסודיים וכן הרצאות לתלמידי תיכון באמצעות מתנדביה, לעידוד מוטיבציה אישית ופיתוח יוזמות.

## קישורים חיצוניים

*

*מכתב שר החינוך לשעבר, הרב שי פירון, על פעילות פוש
*יו"ר עמותת פוש מתראיינת בפרויקט "ישראלים 10", בחדשות ערוץ 10, 2010.
*

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: ארגוני חינוך
קטגוריה:מעוטרי אות הנשיא להתנדבות
קטגוריה:ישראל: עמותות
פוליקורו

**פוליקורו** (באיטלקית: **Policoro**) היא עיר וקומונה בנפת מטרה שבמחוז בזיליקטה, איטליה, השוכנת לחופי מפרץ טאראנטו. העיירה כשלעצמה היא קטנה יחסית, מתגוררים בה 17,022 תושבים (נכון ל-2013). אולם בימי הקיץ העיירה הופכת למרכז תיירותי חשוב כשהמוני תיירים פוקדים אותה ואת חופיה.

העיירה ידועה כמקום ההיסטורי בו התחולל קרב הארקלה בשנת 280 לפנה"ס, בו לחמו כוחות האימפריה הרומית נגד צבאות היוונים בפיקודו של מלך אפירוס, פירוס. חורבות העיר הארקלה נמצאים בשולי העיר.

העיר מפורסמת גם במוזיאון הארכאולוגי Museo della Siritide שמוצגים בו חפצים יווניים ורומאיים רבים - חרבות, אגרטלים, סכינים, תכשיטים ואלמנטים דקורטיביים אחרים. בקרבת העיירה נמצאת שמורת הטבע Bosco Pantano Policoro, אשר מוקדשת להגנה על צבי ים וחיות בר אחרות, ובתוכה גם יער אורנים מרשים, הגובל בים

## קישורים חיצוניים

* מידע על המוזיאון הארכאולוגי https://www.e-borghi.com/en/sc/2-castles-churches-monuments-museums/matera-policoro/663/national-archaeological-museum-of-siritide. html
*אתר האינטרנט הרשמי של פוליקורו https://www.policoro.basilicata.it/

## הערות שוליים
קטגוריה:בזיליקטה: ערים
לאוריה

**לאוריה** היא עיר קטנה וקומונה בנפת פוטנצה שבמחוז בזיליקטה, על גבול מחוז קלבריה. בקומונה מתגוררים (נכון ל-2014) 13,040 תושבים. העיר שמרה על אופייה וסגנון ימי הביניים נשאר בולט בה.

האזכור הראשוני בכתב לעיר הוא מ-1079, אך מסמכים רבים הושמדו בטבח לאוריה שהתרחש ב-1806, וסביר להניח שהאזור הנמצא בסמוך לדרך הרומית המובילה בין קפואה לרג'יו די קלבריה, היה מיושב קודם לכן. במאה ה-12 הפכה העיר לפייף, דבר שהעניק לה חשיבות אזורית ומשך אליה סוחרים ובעלי מלאכה. בעל האדמות היה ריקרדו, נאמנו של מנפרד, מלך סיציליה, שמת יחד עמו בקרב בנוונטו בשנת 1266 בידי שארל הראשון, מלך נאפולי וסיציליה. ממלא מקומו של ריקרדו, רוג'רו, שימש כאדמירל בצבא אראגון תחת שלטון פרו השלישי, מלך אראגון ונודע כאחד הימאים המוכשרים ביותר של ימי הביניים וכמי שמעולם לא הפסיד בקרב.

שלטון הדוכסות המשיך ברצף במשך שש מאות השנים הבאות, עד לשנת 1806, אז ז'וזף בונפרטה ביטל את השיטה הפאודלית באזור.

סמל העיר הוא בסיליסק ליד צמח ער אציל, ושמתחתיו הכיתוב *Noli Me Tangere* (אל תיגע בי), כשמשמעות הדברים היא הדגשת ייחודיות המקום ושמירתו על אופיו העתיק.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בזיליקטה: ערים
Laughing Stock

**Laughing Stock** (באנגלית: מושא לצחוק) הוא האלבום החמישי והאחרון של הלהקה הבריטית Talk Talk. הוא יצא לאור בשנת 1991. זה היה האלבום היחיד של הלהקה ששוחרר בלייבל הג'אז Verve, אחרי שעזבו את EMI.

כמו קודמו, Spirit of Eden, האלבום מכיל תזמור מאולתר ממספר רב של מוזיקאים, כולל שבעה נגני ויולה, ונושאי המילים הם דתיים ברובם. תהליך ההקלטה הפך להיות כמעט מיתי בקרב חובבי מוזיקה מחתרתית; המגזין Tape On עשה כתבה מפורטת על ההקלטות התובעניות, והצביעה על הנטיות הפרפקציוניסטיות של מארק הוליס, ושימושו בנרות ובקטורת על מנת ליצור אווירה ייחודית. למרות הדמיון של האלבום הזה לקודמו, הטכנאי פיל בראון אמר עליו ש"*Laughing Stock* הוא חיה אחרת. אני מאוד גאה באלבום, זה אולי אחד מהפרויקטים הטובים ביותר שלי... אני מוצא את האלבום מאוד אפל וקלאוסטרופובי.

לפי הקלטות האלבום, עזב פול ווב את הלהקה והשאיר את טוק טוק כצמד בין מארק הוליס ולי האריס. לאחר יציאת האלבום, טוק טוק התפרקה ופנתה לפרויקטים שונים.

## ביקורות

האלבום התקבל על ידי מבקרים בהתלהבות. הוא נחשב עד היום לאחד האלבומים המשפיעים ביותר על הפוסט רוק והרוק האלטרנטיבי, ולעיתים אף מוכתר כאלבומה הטוב ביותר של טוק טוק עצמה. מגזין המוזיקה האלטרנטיבית פיצ'פורק אמר על האלבום שהוא "אלבום שיוצר לו סביבה משל עצמו והופך ליותר מסכום צליליו." בנוסף, הוא דירג את האלבום במקום האחד-עשר ברשימת האלבומים הטובים ביותר של שנות התשעים.

## מורשת

*Spirit of Eden*, ביחד עם האלבום הבא, Laughing Stock, נחשבים למשפיעים במיוחד בז'אנר הפוסט רוק. בביקורת לאלבום *Hex* של בארק פסיכוזיס, אומר המבקר סיימון ריינולדס (שבאותה ביקורת טבע לראשונה את המושג פוסט רוק) שהאלבום מושפע מ"הפאר הבארוקי" של *Spirit of Eden*. אנדי וויטמן מהמגזין 'Paste' אומר שספיריט אוף אידן מייצג את התחלת הפוסט רוק - "הסימנים המסגירים של הז'אנר - טקסטורות של גיטרות, הקצב האיטי, והדגש על דינמיקות, אלקטרוניקה, אווירה ומינימליזם - כולם במקום, והם סוללים את הדרך ללהקות כמו סיגור רוס, מוגוואי, Godspeed You! Black Emperor, Low והתקופה המאוחרת של רדיוהד." סיימון הארפר מה'בירמינגהאם פוסט' אומר ש"ללא ספק, השילוב של ג'אז, מוזיקה קלאסית, רוק, והדים של דאב, השימוש בשקט כמעט כאילו היה כלי בעצמו, מוביל את עצמו לשפה של הפוסט רוק, ואפשר לטעון שטורטויז ושאר הלהקות משיקגו היו בקושי נשמעות אותו הדבר ללא ההישגים של הוליס ופריס-גרין." מספר רב של אמנים בעצמם שבחו את Spirit of Eden. הלהקה בון איבר ביצעה גרסת כיסוי לשיר "I Believe in You" בהופעותיהם ב-2008 בדבלין ואדינבורו.

## רשימת שירים

## משתתפים

** Talk Talk **

* מארק הוליס - שירה, גיטרה, פסנתר, אורגן (גם ווריופיון, ללא קרדיט)
* לי האריס - תופים, כלי הקשה.

** משתתפים נוספים **

* טים פריס גרין - הפקה, אורגן, פסנתר, הרמוניום
* מארק פלת'מן - מפוחית 
* מרטין דיצ'מן - כלי הקשה 
* לוין אנדרדה, סטפן טיס, ג'ורג' רוברטסון, גאווין רייט, ג'ק גליקמן, וילף גיבסון, גארפילד ג'קסון - ויולה
* סיימון אדוארדס, ארנסט מות'ל - גיטרת בס אקוסטית
* רוג'ר סמית', פול קג - צ'לו
* הנרי לואות'ר - חצוצרה, פלוגלהורן
* דייב וויט - קלרינט קונטרבס

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי Talk Talk
ברדבורי

**ברדבורי** (באנגלית: **Bradbury**) הוא שם משפחה ושמם של מספר יישובים.

קטגוריה:שמות משפחה
צפיית בינג'

**צפיית בינג**' או **בולמוס צפייה** (**צְפִיַּת רֶצֶף** על פי החלטת האקדמיה ללשון העברית; באנגלית: **Binge-watching**, וגם: **binge-viewing**) – מושג המתאר נוהג שהפך לנפוץ בשנות האלפיים, של צפייה בסדרות טלוויזיה במשכי זמן ארוכים, ברצף, על פי רוב בסדרה ספציפית. "צפיית בינג'" הפכה לנפוצה יותר ויותר לאור התרחבותם של שירותי צפייה על פי דרישה, דוגמת VOD בחברות לוויין וכבלים, או חברות טלוויזיה באינטרנט דוגמת "נטפליקס" ו"הולו".

המקור לתופעה נעוץ בספיישלים שנהגו ערוצי טלוויזיה שונים לערוך בעבר, בו שידרו בשידורים חוזרים פרקים של סדרות אהובות או סרטים בסדרה – ברצף, במסגרת של מרתון. צופים נהגו גם לערוך מרתונים דומים, של צפייה בסדרות אהובות, בעזרת השכרה של DVD.

חברת "נטפליקס" הפכה את "צפיית הבינג'" לפופולרית במיוחד, כאשר שחררה בעת ובעונה אחת לצפייה עונות שלמות של סדרות דגל, מה ששלח צופים רבים אל המסך למרתון צפייה מרוכז. בסקר שנערך על ידי נטפליקס בארצות הברית, אמרו 73% מהנשאלים כי בעבורם, צפייה מסוג זה מוגדרת כצפייה בשניים עד שישה פרקים עוקבים של סדרת טלוויזיה ברצף.

לא מעט צופים דיווחו כי האפשרות לצפייה מרוכזת גורמת להם להתמכרות של ממש, ולקושי להתנתקות מהמסך.

הפופולריות ההולכת וגדלה של צפייה מסוג זה נחשבת לאחד הגורמים לפופולריות מחודשת שצברו סדרות עבר. הביקורות החיוביות שהן קיבלו והמלצות ששותפו ברשתות חברתיות, שלחו רבים למרתונים מרוכזים של צפייה בהן.

צפיית הבינג' גרמה לשינויים בענף הטלוויזיה: בחלק מרשתות הסטרימינג ובפרט בהפקות המקור של נטפליקס מקובל לצלם מראש עונה שלמה ולהעלות את כל פרקיה ביום אחד ביחד, במקום להעלות אותה לצפייה שבועית.

בשנת 2013, המושג אף נכלל ברשימת ביטויי השנה של מילון אוקספורד.

בשנת 2021 החלו ערוצי הספורט להשתמש אף הם במושג.

## הערות שוליים

קטגוריה:טלוויזיה: צפייה
קטגוריה:מונחים בטלוויזיה
יוחנן טברסקי (טולנא)

רבי **יוחנן טברסקי** (י' באלול ה'תרס"ו, 26 באוגוסט 1906 – כ"ה בכסלו ה'תשנ"ט, 14 בדצמבר 1998) היה אדמו"ר מטולנא.
[ממוזער|האדמו"ר עם האדמו"ר רבי [יעקב אריה מיליקובסקי מאמשינוב]]

## ביוגרפיה
נולד בטולצ'ין לרבי דוד מרדכי. בילדותו היגר אביו לארצות הברית. בבחרותו, עלה לארץ ישראל ללמוד בישיבה וקיבל היתר הוראה מר' יוסף חיים זוננפלד זצ"ל, ור' יצחק ירוחם דיסקין זצ"ל. הוא למד בישיבת אוהל משה ואצל רבנים נוספים. בשנת תרפ"ז חזר לבית אביו. נישא לצפורה פערל, בתו של רבי משה לנגר, האדמו"ר מסטרטין טורונטו, והתגורר לאחר נישואיו במונטריאול. הוא פתח בית מדרש בשם "קהל חסידים - קהלת דוד" וכיהן שם כאדמו"ר. בשנות השואה היה פעיל בהצלת יהודים ובעזרה לקליטתם. בשנת תש"א הוא סייע לחסידי חב"ד להקים את ישיבת תומכי תמימים במונטריאול. בשנות בחרותו כשהיה בארץ ישראל היה מקורב לרבי נח גד וינטרוב.

בשנת תשט"ו עלה לארץ ישראל והתגורר בשערי חסד, בית הכרם ולבסוף עבר לבית וגן ופתח שם בית מדרש. הוא נהג בפשטות ובצניעות, ונהג לבזות את עצמו בהנהגות מוזרות, כגון גלגולי ראש. הוא ראה את עצמו כחסיד גור, והלך תדיר לטישים של האדמו"רים. בסוף ימיו החלו להתקבץ סביבו חסידים. בשנתיים האחרונות לחייו התגורר בבני ברק, שם נפתח בית כנסת של החסידות, הפועל עד היום.

בתו היחידה גיטל מירל בריינדל לאה נישאה לישראל צבי וינברג, שנטה לתנועת המזרחי. בנם, רבי יצחק מנחם, הוכתר על ידי מרבית החסידים לאדמו"ר. נכדם, הרב אמיתי מלכיאל-טברסקי, הוכתר לכהן כאדמו"ר באשדוד.

לאחר פטירתו יצא הספר "שיח יחוננו" מדברי תורתו על חנוכה ועניינים שונים. נכדו מרדכי וינברג הוציא לאור יומנים ורישומים מחייו בספרים: "אמרתך חייתני", "דתשרי על עמיה", "כי חיים הם למוצאיהם".

## לקריאה נוספת
*יצחק אלפסי, **אנציקלופדיה לחסידות - אישים**, בערכו.
***וזכרך לא ימוש מפינו** - תולדות ואמרות מפיו, טבת תשע"ו.

## קישורים חיצוניים
* 
* ניגון ‘התעוררות קודם הקידוש’ לאדמו”ר מטולנא, אתר jdn.

## הערות שוליים

יוחנן
קטגוריה:אדמו"רים ישראלים
קטגוריה:בית וגן: רבנים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקות החסידים
קטגוריה:חסידי גור
קטגוריה:מונטריאול: רבנים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1906
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1998
איי ספראטלי

**איי ספראטלי** (באנגלית: **Spratly Islands**, בווייטנאמית: **Quần đảo Trường Sa**, בפיליפינית: **Kapuluan ng Kalayaan**, מכונים בסינית: **南沙群岛** – **איי נאנשה**) הם קבוצה של איים במרכז ים סין הדרומי. הם ממוקמים מצפון למלזיה ונמצאים בערך באמצע הדרך בין וייטנאם לפיליפינים. לפני 1970 המשמעות העיקרית שקשורה לאיים הייתה מיקומם האסטרטגי. צרפת החזיקה אותם בשנים 1933–1939. במהלך מלחמת העולם השנייה כבשה יפן את הארכיפלג ופיתחה אותו כבסיס צוללות. לאחר המלחמה הקימה ממשלת סין הלאומנית חיל מצב על Itu Aba, אותו שמרו הלאומנים לאחר גלותם לטאיוואן בשנת 1949. כאשר יפן ויתרה על תביעתה לאיים בשנת 1951, טייוואן, סין היבשתית, וייטנאם הכריזו על עצמם כבעלי המקום, והפיליפינים הוסיפו תביעה על סמך קרבה בשנת 1955. האיים נתונים במחלוקת טריטוריאלית מתמשכת בין שש מדינות: סין (האינאן), טאיוואן (גאושיונג), מלזיה (סבה), וייטנאם (חאנחוא), הפיליפינים (פלאוואן) וברוניי (אזור כלכלי בלעדי). הקבוצה מכילה יותר מ-750 איים קטנים, שוניות ואטולים.

האיים מכונים על שמו של החוקר הבריטי ריצ'רד ספראטלי אשר זיהה אותם בשנת 1843. שטחם הכולל הוא כארבעה קילומטרים מרובעים בשטח ימי של כ-425,000 קילומטרים מרובעים.

סקרים סייסמיים מראים כי אזור ריד בנק  עשיר במרבצי נפט וגז.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סכסוכי גבול
קטגוריה:איים בים סין הדרומי
ספראטלי
ספראטלי
ספראטלי
ספראטלי
ספראטלי
אמנית ביצתית

**אמנית ביצתית** (שם מדעי: *Amanita ovoidea*) היא פטריית בסיסה בצבע לבן בסוג אמנית הנפוץ ברחבי אירופה, בעיקר בחורש ים תיכוני בדרום אירופה וגם בארץ ישראל. הפטרייה משגשגת הודות ליחסי הגומלין עם מיני עצים נשירים ומחטניים וניתן למצאה בדרך כלל תחת עצי אלון וערמון וביערות אורן. קוטר הכיפה הבשרנית של פטרייה בוגרת יכול להגיע עד 30 ס"מ, הגודל הרגיל הוא כ-15 ס"מ.

הכיפה, הנבגים וה"רגל" לבנים, כאשר הרגל גלילית, מרכזית, זקופה, עבה ובעלת מרקם מחוספס. הפטרייה מופיעה החל מסוף נובמבר (אם גשום) ועד סוף ינואר. בראשית צמיחתה מזכירה הפטרייה ביצת תרנגולת, הן בצבע והן בגודל ומכאן שמה. צורת הביצה היא למעשה הכיפה העוטפת את בסיס הרגל. בהמשך התפתחותה, נפרדת הכיפה והרגל מתחילה להתפתח.

הפטרייה טובה למאכל, אך דומה מאוד לפטריות הרעילות *Amanita virosa* ו-*Amanita proxima* והיו מקרי הרעלה עקב טעות בזיהוי.

## קישורים חיצוניים

* אמנית ביצתית, אתר הפטריות העברי-רוסי
* אמנית ביצתית, "פרחים, פרפרים וכל מיני"
* תיאור באתר פטריות האמנית 

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן היינריך פרידריך לינק
קטגוריה:פטריות שתוארו ב-1833
קטגוריה:פטריות בסיסה
קטגוריה:ארץ ישראל: פטריות
קטגוריה:פטריות מאכל
בעשיקה

**בַּעשִׁיקַה** (בערבית: بعشيقة, באנגלית: **Bashiqa**), לעיתים מכונה גם **בַּאשִׁיקַה**, היא עיירה אשורית במחוז נינוה שבצפון עיראק כ-12 ק"מ ממוסול. שמה מגיע מאשורית, שפה ארמית חדשה והיא הלחם של המילים "בֶּת" ו"אַשִׁיקַה" שפירושן "בית האוהבים".

מרבית התושבים אשורים, יזידים, שבאקים ומעט ערבים מוסלמים. בשנת 2007 תושבת הכפר נרצחה על ידי ההמון על בסיס חילול כבוד המשפחה. אחד ההשערות שהיא התאסלמה. הדבר גרם לתסיסה באזור. כתגובה לכך, טרוריסטים מוסלמים עצרו אוטובוס, אפשרו למוסלמים ולנוצרים לעזוב אותו, והרגו 23 יזידים שהיו בין הנוסעים.

העיר נשלטה על ידי ארגון המדינה האסלאמית בשנים 2014–2016 אולם שוחררה על ידי הכורדים באוקטובר 2016 ומאז היא נמצאת בשליטתם.

## קישורים חיצוניים

* הפשמרגה נערכים לכיבוש בעשיקה מהמדינה האסלאמית, AlJazeera, דצמבר 2014

קטגוריה:עיראק: ערים
קטגוריה:יישובים בעיראק שנכבשו על ידי המדינה האסלאמית
פנוסקנדיה

[ממוזער|תמונת לוויין של פנוסקנדיה בחורף. משמאל לימין: [נורווגיה, שוודיה, פינלנד ורוסיה.]]
**פנוסקנדיה** או **פנו-סקנדינביה** הוא אזור גאוגרפי הכולל את חצי האי סקנדינביה (נורווגיה ושוודיה), פינלנד, חבל קרליה וחצי האי קולה (רוסיה). מקובל להגדיר כי תעלת הים הלבן–הים הבלטי היא המחלקת בין שטחי רוסיה ופנוסקנדיה. האזור גובל בים ברנץ מצפון, והמפרץ הבוטני (חלק מהים הבלטי) הנמצא בתוכו.

המונח משמש כאזור בעל מכנים משותפים בתחומים שונים: ארכאולוגיה, ביולוגיה, גאולוגיה ותרבות.

## ראו גם
*הארצות הנורדיות

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אירופה: גאוגרפיה
קטגוריה:קרליה (חבל היסטורי)
יוחנן טברסקי (ירושלים)

[ממוזער|400px|הרב טברסקי (יושב שני משמאל) בחתונה ב[חסידות ויז'ניץ]]
רבי **יוחנן טברסקי** (אב ה'תר"ס, 1900 – כ' בכסלו ה'תשמ"ב, דצמבר 1981) היה האדמו"ר מרחמסטריווקה בירושלים. משקם החסידות לאחר השואה.

## ביוגרפיה
נולד ברוטמיסטריבקה (אז האימפריה הרוסית, כיום אוקראינה), לרבי דוד טברסקי ולשפרה (בת רבי אברהם יהושע העשיל טברסקי). למד אצל אביו. בתחילת המהפכה הקומוניסטית, נתפס כשהוא לומד תורה וכמעט הוצא להורג. בעזרת סרטיפיקט מסוג B2, בשנת ה'תרפ"ו עלתה משפחתו, בראשות הסב רבי מנחם נחום, לארץ ישראל. למד בישיבת שפת אמת של חסידות גור.

לאחר פטירת אביו, בשנת ה'תש"י, מונה לממלא מקומו. הוא פתח את ישיבת מאור עיניים לזכר אבי השושלת רבי מנחם נחום מצ'רנוביל. לאחר שחרור הכותל המערבי נהג לפקוד אותו הרבה. הוא נהג בפשטות ובמאור פנים עם תלמידיו. נודע כמתמיד. בתקופתו החלה להיווצר חצר בחסידות רחמסטריווקא, לאחר שבשני הדורות הקודמים של האדמו"רים בירושלים, לא התפתחה חצר סביב האדמו"רים.

נקבר באוהל אדמו"רי רחמסטריווקא בהר הזיתים.

## משפחתו
נישא לאסתר רבקה, בתו של גבאי הצדקה רבי נחמן יוסף וילהלם, שחמיו היה בן למשפחת אזולאי, המתייחסת לחיד"א. ילדיהם:
*בנו הגדול, רבי ישראל מרדכי, מילא את מקומו בישראל.
*רבי חי יצחק, ממלא מקומו בבורו פארק. חתנו של רבי יעקב יוסף טברסקי מסקווירא.
* הרב חיים משה.
*הרב זאב ראש ישיבת מאור עיניים. חתן רבי לוי יצחק קלוגהויפט מסטרעליסק לונדון.
**בנו הרב דוד טברסקי, רב קהילת רחמסטריווקה בירושלים.
**חתנו רבי מאיר יצחק אייזיק רוזנבוים, האדמו"ר מנדבורנה בירושלים.
*הרב מנחם נחום מנהל ישיבת מאור עיניים. חתנו של הרב שמחה בונים דוד סופר מחבר הספר "עיטור סופרים".
**חתנו רבי יעקב דן שטרן האדמו"ר מסטריקוב ירושלים
**חתנו רבי יחיאל מיכל טברסקי האדמו"ר מסקווירא בורו פארק
*הרב יהושע העשיל (-ד' בתמוז תשס"ו). חתן הרב יהודה אריה דייטש.
**בנו הרב מתתיהו טברסקי, רב קהילת רחמסטריווקה בביתר עילית.
*הרב אברהם דב, חתנו של רבי מרדכי הגר מויז'ניץ מונסי
*בתו חוה, אשת רבי יצחק מאיר פלינטנשטיין מקופיטשניץ, נפטרה בצעירותה בשנת ה'תשכ"ב.

## לקריאה נוספת
*יצחק אלפסי, **אנציקלופדיה לחסידות - אישים**, בערכו.

קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:אדמו"רים ישראלים
יוחנן 2
קטגוריה:בוגרי ישיבת שפת אמת
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקות החסידים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1900
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1981
ג'יין אייר (סרט, 1997)

**ג'יין אייר** (באנגלית: **Jane Eyre**) הוא סרט טלוויזיה, עיבוד לרומן באותו שם של הסופרת שרלוט ברונטה שיצא לאור ב-1847. גרסה זו שודרה ברשת A&E בשנת 1997.

הסרט נאמן ברובו למקור הספרותי אך הושמטו סצנות מאמצע הרומן כמו ביקורה של ג'יין אצל גברת ריד החולה, כמו כן הושמט הקשר המשפחתי בינה לבין דיאנה וסינג'ין ריברס, והעובדה שהדוד שלה הוריש לה את הונו. עם זאת הסרט מכיל ציטוטים מפורסמים מהספר.

הסרט שודר לראשונה ב-ITV בבריטניה ב-9 במרץ 1997, ובערוץ A&E-TV בארצות הברית ב-19 באוקטובר 1997.

## צוות השחקנים
* סמנתה מורטון – ג'יין אייר
* קירן היינדס – אדוארד פיירפקס רוצ'סטר
* לורה הרלינג – ג'יין בילדותה
* רופרט פנרי-ג'ונס – סינג'ין ריברס
* ג'מה ג'ונס – גברת אליס פיירפקס
* טימיה ברתום – אדל
* מייקל דניגריס – מר ברוקלהרסט
* אביגיל קרוטנדן – בלאנש אינגרם
* בן סאודן – ג'ון ריד
* דבורה פינדלי – גברת ריד
* אליזבת גארווי – דיאנה ריברס
* פיטר וייט – כומר
* ג'ואנה סקנלן – בסי
* אמילי ג'ויס – מיס טמפל
* ריצ'נדה קארי – ליידי אינגרם

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטי 1997
קטגוריה:סרטים בריטיים
קטגוריה:סרטים המבוססים על ג'יין אייר
קונה

**קוֹנה** (בצרפתית: **Koné**, באקה: **Koohnê**) היא קומונה שבמחוז הצפון שבחוף המערבי של האי גרנד טר בקלדוניה החדשה, אחת ממחוזות צרפת מעבר לים שבאוקיינוס השקט. קונה משמשת כבירת מחוז הצפון ונכון ל-2014, מתגוררים בקומונה 7,340 תושבים. 

העיר נמצאת 267 ק"מ צפונית-מערבית מנומאה, ומחוברת לה בכביש מהיר.

למרות שקיימות עדויות להתיישבות אנושית באזור כבר מהאלף השני לפנה"ס, התיישבות אירופאית החלה רק בשנת 1864. תשעה שבטים נמצאים בשטחה. אף על פי שרוב האוכלוסייה ממוצא מלנזי, קונה היא גם בית לאוכלוסייה אירופית, ובראשם משפחות שהתגוררו בה מספר דורות.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קלדוניה החדשה
מארינר 5

שמאל|ממוזער|250px|שיגור מארינר 5
**מארינר 5** הייתה גשושית אמריקאית שנבנתה כחלק מתוכנית '''מארינר-נוגה 1967''' של נאס"א. מארינר 5 ביצעה מדידות על האטמוספירה של נוגה, מדדה את ספקטרום המימן בתחום האולטרא סגול, את תנודות השדה המגנטי סביב הכוכב ולקחה דגימות מרוח השמש.

לכתחילה בנו את מארינר 5 בתור גיבוי למארינר 4, אך לאחר ההצלחה של מארינר 4 החליטו שמשימתה של מארינר 5 תהייה לנוגה ולא למאדים. בעקבות שינוי מטרת המשימה החליטו להסיר את המצלמה ולהפוך ולקצץ את הלוחות הסולאריים על מנת לחזק את כושר בידודו של מגן החום.

מארינר 5 שוגרה ב-14 ביוני 1967 מ-LC-12 בנמל החלל קייפ קנוורל, וביצעה את היעף על פני נוגה ממרחק של 4,094 ק"מ ב-19 באוקטובר באותה השנה. בעזרת מכשירים רגישים יותר מאלו של מארינר 2 הצליחה מארינר 5 לשפוך אור על טבעו והרכבו של הכוכב הרותח והמעונן ועל התנאים בתווך הבין-כוכבי.

הנתונים שהגיעו מהמדידות שביצעה מארינר 5 על האטמוספירה של נוגה עזרו להבין את הסיבות לחום הרב וללחץ הגבוה שנמצאו על פני נוגה באמצעות הגשושית הרוסית, ונרה 4, שנחתה על נוגה זמן קצר לפני משימת מארינר 5. לאחר משימות אלו, הובן שפני השטח של נוגה רותחים ושהאטמוספירה שלה צפופה אפילו יותר ממה ששיערו.

פעילותה של מארינר 5 הסתיימה בנובמבר 1967 והיא נמצאת כרגע במסלול הליוצנטרי.

## ראו גם

*תוכנית מארינר
*תוכנית ונרה

## קישורים חיצוניים
*פרופיל המשימה של מארינר 5 באתר נאס"א לחקר מערכת השמש.
*דו"ח סופי לתוכנית מארינר-נוגה 1967

קטגוריה:גשושיות אמריקאיות
קטגוריה:תוכנית מארינר
אליפות העולם בשחייה 2014 (בריכת 25 מטר)

**אליפות העולם השתים עשרה בשחייה (בריכת 25 מטר)**, נערכה בדוחה, קטר, ב-3–7 בדצמבר 2014. האליפות כללה תחרויות שחייה, בבריכת 25 מטר, בהשתתפות 1300 שחיינים מ-174 מדינות ב-46 משחים שונים (17 משחים אישיים לנשים ולגברים, 5 משחי שליחים לנשים ולגברים ו-2 משחי שליחים משולבים שכללו כל אחד מהם, שתי שחייניות ושני שחיינים).

פדרציית השחייה הבינלאומית (FINA) הודיעה ב-14 בדצמבר 2010 שקטניה, איטליה תארח את אליפות העולם ה-12 בשחייה (בריכת 25 מטר). ב-4 באפריל 2012 הוחלט להעביר את האליפות לדוחה קטר.

לראשונה באליפות זו נוספו 6 משחי שליחים (4x50 מטר חופשי ו-4x50 מטר מעורב), 2 לנשים, 2 לגברים ו-2 מעורבים בשתי שחייניות ובשני שחיינים.

**[[ברזיל]]** () זכתה באליפות לאחר שזכתה במרבית מדליות הזהב (7), לפני הונגריה () (6) והולנד () (5).

ארצות הברית () שזכתה ב-3 האליפויות הקודמות במקום הראשון, דורגה רק במקום ה-9, עם שתי מדליות זהב בלבד, שתיהן במשחי שליחים, 9 מדליות כסף (יותר מכל מדינה אחרת) ו-5 מדליות ארד ובסך הכל 16 מדליות (יותר מכל מדינה אחרת).

## שיאי עולם
23 שיאי עולם חדשים נקבעו באליפות זו, מהם 15 לנשים, 7 לגברים ו-1 במשחה שליחים משולב (נשים וגברים).

**[[קטינקה הוסו]]** () קבעה 4 שיאי עולם חדשים אישיים.

## שחייניות מצטיינות

## שחיינים מצטיינים

## טבלת התוצאות
### נשים

* (*) שחייניות ששחו בשלב המוקדמות במשחי השליחות וזכו אף הן במדליות.

### גברים

* (*) שחיינים ששחו בשלב המוקדמות במשחי השליחים וזכו אף הם במדליות.

### שליחים משולב (2 שחייניות ו-2 שחיינים)

* (*) שחו בשלב המוקדמות וזכו במדליה.

## טבלת המדליות

## קישורים חיצוניים
*  

2014
קטגוריה:2014 בספורט
קטגוריה:דוחה: תחרויות ספורט
קטגוריה:2014 באסיה
ליפו

**ליפוּ** (בצרפתית: **Lifou**, המקומיים קוראים למקום גם **Drehu**) היא קומונה במחוז איי הנאמנות של קלדוניה החדשה שבאוקיינוס השקט, חלק מקולקטיבים מעבר לים של צרפת. ליפו נמצאת על אי בשם זהה, בתוך ארכיפלג איי הנאמנות. האי ששטחו הוא 1,146 קמ"ר, הוא האטול הגדול בעולם. באי מתגוררים 9,195 תושבים (נכון ל-2019).

באמצע המאה ה-19 קבוצות מיסיונרים מזרמים שונים של הנצרות הגיעו אל האי. הדבר פתח מלחמת דת שנמשכה שנים רבות. כתוצאה מכך, הוקם בית ספר ומרבית האוכלוסייה עד לתחילת המאה ה-20 ידעה קרוא וכתוב.

התושבים מתפרנסים כיום בעיקר מגידולים חקלאיים ומתיירות, בעיקר מאוסטרליה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קלדוניה החדשה
בית הספר ויצמן (הרצליה)

**בית ספר ויצמן** הוא בית הספר הראשון בעיר הרצליה. בית הספר נוסד ב-18 בדצמבר 1925 בשם "בית הספר העממי". בשנת 1952 נקרא על שם נשיא המדינה הראשון, חיים ויצמן. בשנת 2007 זכה בית הספר בפרס חינוך ארצי בגין שילוב ילדים בעלי צרכים מיוחדים.

## בית הספר העממי ברחוב הנדיב
בית הספר העממי פתח את שעריו בשנת 1925 (תרפ"ו) ברחוב הנדיב פינת סוקולוב, תקופה קצרה לאחר יסוד המושבה. בתחילת פעילותו, לימדו בבית הספר שני מורים, משה יוחחני וזאב מכנס 30 תלמידים ותלמידות. בית הספר העממי היה בן 8 כיתות- א'-ח'. מסיימיו לא יכלו להמשיך בלימודיהם במושבה, בהיעדר בית ספר תיכון. במהלך השנים נעשו ניסיונות לפתוח מוסד כזה, ללא הצלחה. שנים אחדות פעלו כיתות המשך, ט'-י', שצורפו לבית הספר העממי, אך הן לא החזיקו מעמד. תחילה, לא היה לבית הספר מבנה משלו והוא נדד בין דירות שכורות בעיר. ב-1930 החל להיבנות בניין מיוחד עבורו, בין שתי קומות, שלימים נוספה לו קומה שלישית. בערבים שימש בית הספר כבית אולפנא למבוגרים: איכרים, פועלים, סוחרים ותושבים באו להשתתף בשיעורי ערב, לשמוע הרצאות, להאזין למשפט ספרותי ולקיים אסיפות שנתיות. בית הספר לא היה יכול להכיל את כל הכיתות, היה הכרח לשכור חדרים בבתים פרטיים ומקום מיוחד נשכר למסעדת בית הספר. בניין זה עומד במקומו עד ימינו.

## בית הספר העממי ברחוב ויצמן
ממוזער|טקס מצטייני ספורט בתחרות בית ספרית באדיבות אוסף התצלומים של ארכיון "בית ראשונים"- מוזיאון לתולדות הרצליהממוזער|מחזור א' של בית הספר באדיבות אוסף התצלומים של ארכיון "בית ראשונים"- מוזיאון לתולדות הרצליה
[ממוזער|טקס הנחת אבן הפינה בבית הספר שברחוב ויצמן באדיבות אוסף התצלומים של ארכיון "בית ראשונים"- מוזיאון לתולדות הרצליה. '''[מגדל המים (בית הספר ויצמן)|מגדל המים בהרצליה*' מוגדר כאתר מורשת לאומית.
]][[קובץ:הקיר המערבי של בית הספר ויצמן.jpeg|ממוזער|הקיר המערבי של בית הספר *ויצמן* בשנות החמישים באדיבות אוסף התצלומים של ארכיון *בית ראשונים"- מוזיאון לתולדות הרצליה]]
ב-1946 הונחה אבן הפינה לבניינים חדשים לבית הספר, סמוך ל"גבעת המייסדים" ולמגדל המים הראשון של הרצליה.
בקיץ תש"ח 1948, נסתיימה בנייתם של שני טורי בניינים, אחד של שתי קומות, אחד של שלוש קומות והקומה התחתונה נועדה למסעדה. הלימודים החלו במתחם החדש רק לקראת שנת הלימודים תש"ט (1948/49), מאחר שבבית הספר התאכסנו במשך כשישה חודשים ילדי נגבה מחודש מאי ועד ספטמבר, שפונו אליו מקיבוצם המותקף על ידי הצבא המצרי. בשלהי 1952, לאחר פטירת הנשיא הראשון ד"ר חיים ויצמן, הוסב שמו לבית הספר ויצמן.

מדי שנה, בי"א באדר, יום נפילת תל חי ונפילת טרומפלדור נערך יום ספורט שבמהלכו התקיימו תחרויות ספורט בענפי ספורט שונים וחולקו תעודות הצטיינות לזוכים.

בית הספר בעל מספר הזכיות הרב ביותר בתחרויות ענף הכדוריד בעיר.

## ראו גם
* מגדל המים (בית הספר ויצמן)

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בתי ספר יסודיים בישראל
קטגוריה:הנצחת חיים ויצמן
קטגוריה:הרצליה: חינוך
ששון בכר משה

ממוזער|"למנצח" בכתב ידו
הרב **ששון בכר משה** (ה'תקפ"ה, 1825 – י"ח בניסן ה'תרס"ג, 15 באפריל 1903), המכונה **פריסיאדו** ("יקר" בשפת הלאדינו), היה רב ומקובל ירושלמי ממוצא בוסני. מנהיג קהילת וישיבת המקובלים בית אל, ומחבר סדרת הספרים **שמן ששון**, פרשנות על ספריו של רבי חיים ויטאל.

## ביוגרפיה
נולד באורג'וק שבבוסניה, אז בתחומי האימפריה העות'מאנית, למשפחה שייחסה את עצמה לרבי יוסף קארו מחבר ה"שולחן ערוך". בגיל חמש (ה'תק"ץ, 1830) עלתה משפחתו לארץ ישראל. חמש שנים אחריהם, עלה גם אחיו, אפרים בכר משה שהיה אז בגיל 15, ולימים נעשה ראש ישיבה ודיין בירושלים (נפטר בגיל 62 בי"ד בטבת ה'תרמ"ב, 5 בינואר 1882).

בירושלים למד אצל הרב וידאל קואינקה מחשובי "מדרש בית אל" ומראשי ישיבת "חסד אל", מחבר הספר "חוק חיים", ואצל הרב דוד חייט. בשיתוף פעולה עם אחיו הדפיס בירושלים מספר ספרי קבלה של מקובלים שקדמו להם.

בשנת ה'תרמ"ב (1882), בגיל 57 התמנה כראש ישיבת המקובלים בית אל, משרה בה החזיק 21 שנים עד לפטירתו בי"ח בניסן תרס"ג, לאחר מחלה. במהלך שנים אלו נסע פעמים רבות לעיראק ולהודו כשד"ר.

הוא נקבר בבית הקברות היהודי בהר הזיתים, בחלקת המגא'רים.

בין תלמידיו המקובלים, הרב שלום הדאיה, והרב משה עידאן מתוניסיה.

## ספריו
ספריו **שמן ששון** בארבעה כרכים, כולל י"א חלקים, ובהם פרשנות המקיפה את רוב תורת האר"י:
* חלק א' (תרכ"ט) – על עץ החיים
* חלק ב' (תרל"ד-תרל"ה) – מראה עיניים על שער הכללים ומראה עיניים על שער ההקדמות, ליקוטים משער ההקדמות, מראה עיניים על מבוא שערים, ספר מדרש כונן שמים וסוד החשמל מרבי יוסף גיקטיליא, תשובה לעניין השמיטה
* חלק ג' (תרמ"ה) – שער הכוונות ופתח עיניים
* חלק ד' – על סידור הרש"ש (תרמ"ט). וכן פירוש על פרי עץ חיים ועל עולת תמיד
* חלק ה' (תר"ן) – על שער מאמרי רשב"י
* חלק ו' – על שער מאמרי רז"ל
* חלק ז' – על שער המצוות
* חלק ח' (תרנ"ו) – על שער הפסוקים
* חלק ט' – על ספר הליקוטים
* חלק י' – על הקדמת רחובות הנהר, אליו נלווה גם ספר דרך חיים למוהרח"ו
* חלק י"א (תרס"ג) – שער הגלגולים עם הגהותיו של הרב
* (חלק י"ב על שער רוח הקודש חסר)

מלבד סדרת ספריו זו, נמצאה חוברת בכתב ידו, ובה העתקות מספרי קבלה עם הערותיו, ו-48 תשובות שלו בענייני קבלה על שאלות המופיעות בשו"ת חכמי המערב. כתב היד נכתב בצעירותו, ועליו נוספו הגהות בשנותיו המאוחרות, אך הוא לא נדפס עד לשנת תשע"ה.

## לקריאה נוספת
*חכם ששון בן משה פרסיאדו, באתר החכם היומי
***שמן ששון** הוצאת מדרש ששון, תולדות המחבר (ירושלים: הוצאת מדרש ששון, תשע"ב)
*משה דוד גאון, **[[יהודי המזרח בארץ ישראל (ספר)|יהודי המזרח בארץ ישראל]]**, חלק ב' (עמ' 160)

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הספרדים
קטגוריה:מקובלים ארץ-ישראלים
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:שד"רים
קטגוריה:ראשי ישיבת המקובלים בית אל
קטגוריה:מחברי ספרי קבלה
קטגוריה:פרשני שער הכוונות
קטגוריה:עולים לארץ ישראל בשנים 1800–1881
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1825
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1903
מדרשת טהר

**מדרשת טׂהר** היא מדרשה תורנית לבנות, הממוקמת ביישוב יד בנימין, כחלק ממוסדות תורת החיים בנשיאות הרב שמואל טל. רב המדרשה הוא הרב אמיתי לוינגר.

המדרשה הוקמה בשנת תשנ"ט ביישוב גן אור שבגוש קטיף. ראש המדרשה הראשון היה הרב דוד (דידי) גרשנזון. כשלוש שנים לאחר הקמתה עברה המדרשה לנווה דקלים, ובשנת תשס"ה פונתה ממקומה במסגרת תוכנית ההתנתקות, והועברה ליד בנימין, שם הוקמה מחדש בראשות הרב יובל לנגזם. כשנתיים לאחר מכן נכנס הרב זאביק הראל לראשות המדרשה במקומו של הרב לנגזם. החל משנת התשפ"ג עומד בראשות המדרשה הרב אמיתי לוינגר.

## תוכנית הלימודים במדרשה
הלימודים במדרשה כוללים את התחומים הבאים:
* הלכה למעשה - בעיקר התמקדות בנושאים יום יומיים כמו הלכות שבת, ברכות, כשרות וכדומה.
* התבוננות – עשיית חשבון נפש, זיהוי הרצונות והכוחות הפנימיים הייחודיים שישנם לכל בת, ופיתוחם בדרך הייחודית לכל אחת. חלק מהתלמידות ממשיכות ללימודים גבוהים בבית הספר להעצמה אישית והכשרת מטפלים - תורת החיים.
* אמונה
* חסידות על גווניה השונים
* בעלי המוסר
* פנימיות התורה
* כתבי הרב קוק
* תפילה - הבנת משמעותה של התפילה ודרך פעולתה, מקומה בחיי האישה, ועוד.
* הכנה לבניית בית ולחיי זוגיות וגידול ילדים
* מעגל השנה

במדרשת מלמדים בין היתר הרב שמואל טל, הרבנית יפעת טל, הרב ארל'ה הראל, הרב רועי אביחי והרב ישורון ורנר.
בזמנים מעבר לשעות הלימוד ישנו דגש במדרשה על עשיה חברתית, התבוננות, הפצת חומרי יהדות, ערבי הווי וגיבוש. בנות המדרשה נמצאות במדרשה גם בשבתות וכן בחלק מן החגים כחלק מבניינן התורני.

## תוכניות מיוחדות
המדרשה מקיימת כמה פעמים בשנה ימי עיון לציבור הרחב לרגל תאריכי פטירת צדיקים, מועדים ואירועים נוספים.

המדרשה מקיימת תוכנית מיוחדת לחודש אלול, המיועדת לבנות שירות לאומי וסטודנטיות.

## קישורים חיצוניים
* 

* אתר מדרשת טהר
* 
* 
* 
* "אביהן של בנות ישראל"

## הערות שוליים

קטגוריה:מדרשות לנשים
קטגוריה:גוש קטיף: מוסדות
קטגוריה:ישיבת תורת החיים
קטגוריה:יד בנימין: מוסדות
אנטוניו טמפסטה

**אנטוניו טמפסטה** (באיטלקית: **Antonio Tempesta**; 1555 – 5 באוגוסט 1630) היה צייר ואמן תחריט עץ איטלקי.

## ביוגרפיה
אנטוניו נולד בפירנצה, איטליה. במהלך לימודיו הוא צייר במגוון סגנונות, והושפע גם מסגנון המנייריזם וה-counter -Maniera. הוא למד באקדמיה ללימודי הציור (ה-Accademia delle Arti del Disegno) ב-1576.
תחילה היה תלמידו של סנטי דה-טיטו (Sati di Tito) ולאחר מכן למד אצל הצייר הפלמי Giovanni Stradano. היה חלק מקבוצה גדולה של אמנים שעבדו תחת פיקוחו של ג'ורג'ו וזארי וציירו במשך 10 שנים את ציורי הקיר והתקרה של פאלאצו וקיו בפירנצה. 
לאחר מכן הוא פנה לרומא, שם חבר לאמנים נוספים מהולנד. 
יצירותיו ידועות בנושאי לחימה, פרשים וגם ציורים נוף נרחבים.

## לאחר המעבר לרומא
האפיפיור גרגוריוס השלושה עשר הזמין את טמפסטה יחד עם הצייר הפלמי Matthijs Bril לצייר בציורי נוף את "תהלוכה העברת שרידי גרגוריוס מנזיאנזוס" (1572) בלוג'יה הנמצאת בקומה השלישית של ארמון האפיפיור. 
בין השנים 1578-1583 הוא צייר מספר ציורי פרסקו בVilla Lante הנמצאת בBagnaia, וגם שיתף פעולה בפרסקו המקשטים את וילה ד'אסטה שבטיבולי. כמו כן הוא צייר מספר סצנות קרב עבור בית מדיצ'י.
בין השנים 1583-1585 טמפסטה הוזמן על ידי האפיפיור גרגוריוס השלושה עשר לצייר מספר פרסקו בכניסה ולאורך הקירות של כנסיית Santo Stefano Rotondo ברומא, בין הנושאים שצוירו "טבח החפים מפשע" וה-Seven Sorrows of the Virgin, מוטיב שלא היה נפוץ באיטליה באותו זמן, והושפע מהצייר ההולנדי ברנרד ואן אורלי.
יצירותיו של טמפסה משופעות בטבע וחיות, צייד וסצנות קרב, נמצאות גם בPalazzo Giustiniani ו-Palazzo Rospigliosi ברומא.
ממוזער|250px|מות אדוניס, אנטוניו טמפסטה, שמן על אבן, בסביבות 1593

## הדפסים
טמפסטה ידוע גם בשל ההדפסים הרבים שיצר בשיטות התחריט והתצריב. בין השנים 1589-1627 יצר למעלה מ-1000 הדפסים, שנפוצו ברחבי אירופה. בין יצירותיו: 
* סדרה של 150 הדפסים אודות מטמורפוזות של אובידיוס
* סדרת של 220 תמונות מתוך התנ"ך, (לדוגמה בסדרה המתארת את בריאת העולם)
ממוזער|250px|אדם וחווה בגן עדן, אנטוניו טמפסטה, תצריב, המאה ה-16
* סדרת 13 הדפסים אודות מעללי הגבורה של הרקולס

בשנת 1612 הוא יצר סדרה של החרטים הנקראת "Batavorum cum Romanis Bellum" אשר הושפעה מהצייר ההולנדי אוטו ואן פן, הידוע גם בכינויו Vaenius. הסדרה כוללת 36 תחריטים המראים את הקרבות בין הרומאים ושבטי גרמניה, כמו שהם מסופרים בכתביו של ההיסטוריון הרומאי טקיטוס. ההדפסים מתארים קרבות ואירועים היסטוריים.

אחת מיצירותיו הידועות ביותר של טמפסטה היא מפה של רומא. המפה, המורכבת מ-12 לוחות, נפרשת לגודל של 3.5 על 8 רגל. המפה מציינת ומפרטת אתרים עיקרים בעיר, בעודו מפט את הנוף הכפרי מחוץ לחומות העיר, כדי להדגיש את הנוף העירוני. המפה הודפסה במספר גרסאות, גם לאחר מותו, כל פעם מתעדכנת לפי השינויים בעיר. בסוף המאה ה-17 הפסיקו לעדכן ולהשתמש במפה זו, ועברו להדפסים אחרים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ציירים איטלקים במאה ה-16
קטגוריה:ציירים איטלקים במאה ה-17
קטגוריה:ילידי 1555
קטגוריה:נפטרים ב-1630
שמעון זאב לוין

**שמעון זאב לוין** (11 במרץ 1885 – 30 בדצמבר 1980) היה ממיסדי המושבה הרצליה (כיום העיר הרצליה) וראש המועצה השני שלה.

## קורות חיים
### הולדתו וילדותו
שמעון זאב לוין נולד ב-1885 בעיר פיסוצ'נה שעל גדות נהר הניימן שברוסיה.
בנעוריו עברה משפחתו ליקטורינוסלב שהייתה מרכז יהודי, תרבותי וציוני ובה שמע נאומים של אוסישקין ושמריהו לוין שחיו בה.

### המעבר לארצות הברית
ב-1903, לאחר הפוגרום בקישינב, נסע לוין, לבדו, לארצות הברית שם עבד במשך שנה כפועל רכבת. לאחר מכן עבר לצ'יטונגה שבמדינת טנסי שם פגש את אנני (בתיה), אחותו של שמואל שוידלסון (ילידת 1899) ונישאה לה ב-1911. לוין הצליח בעבודתו ולבסוף קנה את המפעל שבו עבד - מפעל לשיפוץ מכוניות ישנות. בביתם של לוין ואשתו התגוררו גם גיסו חמותו וילדיו ובית זה היה המרכז הציוני בעיר.

### עלייתו לארץ
ב-1922 החליט לוין לעלות לישראל כשבמסיבת הפרידה שלו אמר את הנאום הקצר ביותר של הציונות ובו אמר "ארץ ישראל קוראת- אני הולך". הגיע לתל אביב ופתח מפעל לסיגריות בשם "עשנה". כעבור שנה חזר לוין לצ'טונגה בשביל "לחסל" את נכסיו ומהכסף שקיבל קנה נחלאות בארץ ישראל דרך קהילת ציון. לאחר מכן תר את מדינות דרום ארצות הברית כדי למצוא קונים לנחלות שרכש.

### הקמת הרצליה
ב-1924 עלו שבעת מייסדי הרצליה, ולוין ביניהם, ליישוב והקימו את הצריף הראשון בה. בנוסף ללוין, הקבוצה כללה את יעקב גוטהרץ (יוצא אוסטריה), יצחק בינדר (יוצא גרמניה), יוסף דוד בוהוקוב, משה כהני, ויהושע אבני (שלושתם יוצאי ליטא), ונחמיה גינצבורג (עלה ארצה מרוסיה בילדותו).https://www.herzliya.muni.il/%D7%9E%D7%95%D7%A8%D7%A9%D7%AA-%D7%94%D7%A2%D7%99%D7%A8/ כעבור חודשים אחדים הביא לוין הביא את משפחתו למושבה.

### כהונתו כראש מועצת הרצליה
כאשר קמה המועצה המקומית הראשונה ביקש מושל המחוז הבריטי מלוין לעמוד בראשה. זה סירב ואמר שיהיה מוכן להפוך לראש המועצה המקומית רק אם יבחר וכך היה. ב-1938 נבחר להיות ראש המועצה המקומית ובשנת 1942 נבחר שוב.

### לאחר כהונתו
בשנות קיומה הראשונות של מדינת ישראל שמעון זאב לוין נענה לבקשת יושב ראש המועצה המקומית להקים אזור תעשייה בהרצליה - אזור שסיפק עבודה לרבים מאנשי הרצליה בתקופת המעברות. בנוסף לכך נבחר להיות אזרח הכבוד של הרצליה על ידי המועצה המקומית.

ב-1960 פרש לגמלאות

## משפחתו
אנני, רעייתו, תמיד תמכה בו ובאמונה הציונית. אנני הייתה אישה משכילה, נעימת הלכות ואוהבת הבריות. אנני נשאה לשמעון בגיל 18 וחיה עמו באהבה ובהדדיות למשך 65 שנים. דבקותה של אנני באמונה הציונית הייתה חזקה מאוד לכן סירבה לנסוע לארצות הברית לביקור ואמרה "מי שרוצה לראותנו אקבלו בזרועות פתוחות בביתי בארץ ישראל". לזוג נולדו שני בנים:
* אברהם חיים – (1914–1989) היה מדען במכון ויצמן.
* יוסף נבו – (1919–2001) היה ראש העיר של הרצליה בשנים 1969–1983.

## פטירתו
אשתו של שמעון זאב לוין, אנני, נפטרה ב-1976 ושמעון נפטר ב-1980. שניהם נקברו בהרצליה.

## הנצחה
בהרצליה רחוב על שמו - רחוב לוין.

## לקריאה נוספת
* מורשת העיר הרצליה - ממושבה לעיר
* 
* , 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי מועצת הרצליה
קטגוריה:מייסדי מושבות בארץ ישראל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הישן בהרצליה
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1885
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1980
איי פראטאס

**איי פראטאס** או **איי דוֹנגשה** (באנגלית: **Pratas Islands**) הם אטול בצפון־מזרח ים סין הדרומי, כ־340 קילומטרים דרומית להונג קונג, המורכבים משלושה איים קטנים. שטחם היבשתי הכולל עומד על כ־2.4 קילומטרים רבועים, כולל לגונה בשטח של 0.64 קילומטר רבוע.

האיים נתונים תחת סכסוך מדיני של שליטה כאשר סין טוענת לריבונות אך בפועל הם נשלטים על ידי טאיוואן אשר מפעילה אותם כפארק לאומי.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:איים בים סין הדרומי
קטגוריה:חבלי ארץ במחלוקת
קטגוריה:אטולים באוקיינוס השקט
שחלוף כפול

**שחלוף כפול** הוא סוג של שחלוף מגנטי שעלול להתעורר בין יונים בדרגות חמצון שונות. תאוריה זו, שהוצעה לראשונה על ידי קלרנס זנר, חוזה את הקלות שבה אלקטרונים ניתנים לשחלוף בין שני מינים ויש לה השלכות חשובות על קביעת צורת המגנטיות של חומרים: פרומגנטיות, אנטי-פרומגנטיות, או אף לא אחת מהן. 

לדוגמה, באינטראקציית 180 המעלות של Mn-O-Mn שבה אורביטלי "eg" במנגן עושים אינטראקציה ישירה עם אורביטלי "2p" בחמצן, ולאחד מהיונים במנגן יש יותר אלקטרונים מלשני. במצב היסוד, הספינים בכל יון Mn מיושרים לפי כללי הונד:centre|ממוזער|389x389pxאם יון החמצן (O) תורם אלקטרונים בעלי ספין חיובי (ספין "מעלה") ליון של 4+Mn, אז האורביטל החסר שלו יכול להתמלא על ידי אלקטרון מיון של 3+Mn. בסופו של התהליך, אלקטרון עובר בין יוני המתכת השכנים, תוך שמירה על קיטוב הספין. שחלוף כפול חוזה כי תנועת אלקטרון זה ממין אחד למשנהו קלה יותר אם האלקטרונים לא משנים את כיוון הספין כדי להתאים לכללי הונד כאשר הם מגיעים למין המקבל. היכולת לקפוץ (איטירנטיות) מפחיתה את האנרגיה הקינטית. מכאן שהחיסכון באנרגיה הכוללת יכול להוביל ליישור פרומגנטי של יונים סמוכים.

מודל זה דומה באופן שטחי לשחלוף על. עם זאת, בשחלוף על, יישור פרומגנטי או אנטי-פרומגנטי מתרחש בין שני אטומים עם אותה הערכיות (מספר האלקטרונים); ואילו בשחלוף כפול, האינטראקציה מתרחשת רק כאשר לאטום אחד יש אלקטרון נוסף בהשוואה לאחר.
## קישורים חיצוניים
* Exchange Mechanisms

## הערות שוליים

קטגוריה:פיזיקה סטטיסטית
קטגוריה:פיזיקה של חומר מעובה
קטגוריה:מגנטיות
ההפגנות נגד סין בווייטנאם (2014)

ממוזער | ימין | מפגינים נגד סין בהאנוי **ההפגנות נגד סין** הן סדרה של הפגנות, שקטות בתחילה ואחר כך מלוות באלימות, נגד מדיניות ההתפשטות הטריטוריאלית של סין, שנערכו במספר מקומות ב במאי 2014. מה שהצית את ההפגנות היה הצבת אסדת קידוח באזור הנמצא במחלוקת מדינית בים סין הדרומי.

למרות שההפגנות היו במוצהר נגד סין הן הכילו אלמנטים של ביקורת נגד הממשל המקומי על מדיניותו מול סין כמו גם בנושאים אחרים.
במחוז "בין דואונג"  שבדרום וייטנאם, שנפגע באופן הקשה ביותר בהפגנות, מתוך 351 מפעלים שניזוקו, נבזזו או שהושמדו כליל, 14 בלבד היו בבעלות תאגידים סיניים.

## רקע

## אירועים

## נפגעים ותגובות בינלאומיות

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:וייטנאם: פוליטיקה
קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: יחסי חוץ
קטגוריה:סכסוכי גבול
קטגוריה:מחאות ב-2014
קטגוריה:2014 באסיה
חוסם

**חוסם** (באנגלית: **Jammer**) הוא מכשיר המסוגל לשדר אותות רדיו אשר באופן מכוון חוסם, מפריע או מתערב בתקשורת חוקית כגון שיחות טלפונים ניידים , הודעות טקסט, מערכות GPS, ו־Wi-Fi.

## חוקיות
בארצות הברית חוסמים אינם חוקיים לשווק, מכירה ושימוש. רשות התקשורת הפדרלית אף הציעה ביוני 2014 תביעה על סך כ-35 מיליון דולר (המקסימום האפשרי על פי החוק) לחברה סינית (C.T.S Technology Limited) שמכרה חוסמים בארצות הברית.

## חוסם GPS
[250px|ממוזער|שמאל|חוסם מערכות תקשורת לווייניות מסוג [GPS ו GLONASS]]

## חוסם WiFi

## חוסם סלולרי

## הערות שוליים

קטגוריה:תקשורת סלולרית
קטגוריה:ניווט לווייני
קטגוריה:קשר רדיו
קטגוריה:לוחמה אלקטרונית
החוג המנוגד

באלגברה מופשטת ובפרט בתורת החוגים, **החוג המנוגד** (Opposite ring) של חוג נתון הוא חוג בעל אותו מבנה חיבורי, עם פעולת הכפל בחילוף המשתנים. המעבר לחוג המנוגד מעביר מודולים שמאליים לימניים, ולהפך, ובכך מראה שלשני המושגים יש אותה תאוריה. 

## הגדרה פורמלית

יהי חוג (R,+, \cdot). נסמן ב-{R}^{op} את החוג
(R,+, *), בו פעולת הכפל * היא הפעולה a*b=b \cdot a, כלומר היפוך הפעולה של החוג R. בדיקה ישירה מראה שזהו חוג, המכונה **החוג המנוגד** של R.

אם A היא אלגברה, אז {A}^{op} נקראת ה**אלגברה המנוגדת** של A, והיא זו שמתקבלת משינוי מבנה החוג כמוסבר לעיל.

## תכונות
({R}^{op})^{op}=R. 

כל חוג אנטי-איזומורפי לחוג המנוגד שלו. חוג שיש לו אנטי-אוטומורפיזם הוא איזומורפי לחוג המנוגד. בפרט, חוג עם אינוולוציה איזומורפי לחוג המנוגד שלו. אם R חוג קומוטטיבי, אז {R}^{op}=R.

לכל אלגברה R מעל שדה F, יש הומומורפיזם R \otimes_F R^{\operatorname{op}} \rightarrow \operatorname{End}_F(R) אל חוג האנדומורפיזמים. אם R אלגברה פשוטה מרכזית, זהו איזומורפיזם, המראה ש(המחלקה של) החוג המנוגד מהווה את האיבר ההפכי בחבורת בראואר.

## ראו גם
*מכפלה טנזורית
*חבורת בראואר

מנוגד
באלינט

**בַּאלִינְט** הוא שם משפחה הונגרי (בהונגרית: Bálint).

קטגוריה:שמות משפחה
גביע דייוויס 1932

**אתגר הטניס הבינלאומי 1932** (באנגלית: **1932 International Lawn Tennis Challenge**) הייתה התחרות ה-27 במניין של מה שנודע היום כ"גביע דייוויס".

מחזיקי הגביע היו נציגי צרפת ומשחק הגמר נערך בפריז. לתחרות נרשמו 30 נבחרות שחולקו ל-2 בתים- "בית אמריקה" ו"בית אירופה". בין מנצחי הבתים נערך משחק על הזכות להתמודד עם מחזיקת הגביע על התואר. במשחק זה נבחרת ארצות הברית ניצחה את נבחרת גרמניה.

המשחק על התואר נערך ב-29–31 ביולי 1932 בפריז, צרפת. נבחרת צרפת שיחקה נגד נבחרת ארצות הברית וניצחה עם תוצאה 2:3. בכך היא זכתה בתואר בשנה השישית ברציפות.

## משחקי פלייאוף
### בית אמריקה
בית זה כלל 8 נבחרות שחולקו ל-2 תת-בתים.

תת-הבית הצפוני כלל גם נבחרת אוסטרליה.

בתת-הבית הדרומי, ברזיל זכתה ב-2 ניצחונות טכניים על צ'ילה ופרגוואי.

במשחק על ראשות הבית, ארצות הברית ניצחה את ברזיל עם התוצאה 5:0.

### בית אירופה
הבית כלל 22 קבוצות, כולל יפן, מצרים והודו הבריטית. לאחר משחקים מוקדמים החלו משחקי רבע הגמר.

### משחק בין מנצחי הבתים
המשחק בין מנצחי הבתים התקיים בפריז, צרפת במהלך 22–24 ביולי 1932. נבחרת ארצות הברית ניצחה את גרמניה עם התוצאה 2:3.

## משחק על התואר

## קישורים חיצוניים

* נתונים על התחרות

קטגוריה:תחרויות טניס ב-1932
1932
1932
1932
1932
1932
1932
1932
1932
חוקים (כתב עת)

כתב העת **חוקים** הוא כתב עת משפטי של הפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים. כתב עת זה נוסד בשנת 2009, ומתמקד בהערות והצעות לחקיקה. כתב העת נוסד עקב התחושה כי השיח האקדמי בישראל אינו מפותח דיו בנושאי חקיקה, וכן כדי לחזק את הקשר בין כתיבה אקדמית תאורטית לבין יישומה בהקשר של ניסוח חקיקה.

כתב העת "חוקים" רואה אור פעמיים בשנה, בדפוס ובגרסה אלקטרונית. הגיליון הראשון פורסם בדצמבר 2009. עד מאי 2023, פורסמו 17 גיליונות.

## מהלך העבודה בכתב העת
כתב העת "חוקים" מתנהל לפי המודל של כתבי עת סטודנטיאליים אמריקניים, דוגמת "Harvard Law Journal", קרי: ניהולו ועריכתו הן סטודנטיאליות לחלוטין. עורכי וחברי מערכת כתב העת הם סטודנטים מובילים הלומדים בפקולטה. כל שלב בדרך לפרסום מאמר - החל מבחירתו, ניהול תהליך השיפוט ועריכתו הטכנית - מתבצע על ידי סטודנטים. עם זאת, המאמרים המתפרסמים בכתב העת עוברים ביקורת של קוראים חיצוניים (peer review), כנדרש מכל מאמר מדעי.

בכתב העת מתפרסמים מאמרים של טובי המשפטנים בארץ. בין היתר ניתן למצוא פרסומים של: פרופ' ברק מדינה, ד"ר ענת הורוביץ, פרופ' שחר ליפשיץ, ד"ר משה גלברד ועוד.

ייחודו של כתב עת זה מגיע, בנוסף, מכתב העת שמתקיים לצידו "חוקים בקצרה" - כתב העת המקוון של מערכת כתב העת "חוקים". כתב עת זה שונה במהותו מכתב העת העיקרי: הוא אינו יוצא לאור בדפוס, ומטרתו היא לפרסם הערות קצרות לענייני חקיקה אקטואליים, תוך מתן תגובה אקדמית מהירה (יחסית לזו המתבצעת בכתבי עת דוגמת "חוקים ו"משפטים") להצעות חקיקה שעולות על סדר היום הפוליטי.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:האוניברסיטה העברית בירושלים: כתבי עת משפטיים
חורבת חכלילי

שמאל|ממוזער|250px|'''חורבת חכלילי'''
**חורבת חכלילי** היא חורבה הנמצאת בסמוך לכביש הגישה להתנחלות בת עין. **חורבת חכלילי** הוא שמה העברי של **ח'רבת הילאל** - שם שהשתמר אלפי שנים. במקום, אותו חפר הארכאולוג דוד עמית, התגלו שרידי חווה חקלאית מתקופת בית שני. נמצאו במקום כלי אבן - שאינם מקבלים טומאה, שרידי מבנים ומבנה מקווה טהרה גדול שנחצב כמערה. במדרגות היורדות אל המקווה יש בסיס של קיר המפריד בין היורדים לטבול במקווה, לאלו העולים מן הטבילה. כל אלו מעידים ככל הנראה על כך שתושבי המקום שמרו על הלכות טומאה וטהרה.
 
שרידי שרפה גדולה מעידים על סופה של החווה בזמן מרד בר כוכבא. ייתכן שבתקופת מרד בר כוכבא התחבאו שם מורדים, וכעונש נשרף המקום. ייתכן גם שהמקום נשרף לאחר מרד בר כוכבא על ידי הרומאים.

בתקופה מאוחרת יותר נבנתה באתר גת גדולה מהתקופה הביזנטית. הגת מרוצפת בפסיפס בתוספת בורות לאגירת יין.

בסביבת האתר כמה אתרי קבורה, גתות ובורות מים המעידים ככל הנראה על התיישבות יהודית במקום לאורך השנים.

## קישורים חיצוניים
* מידע על החורבה באתר היישוב בת עין
* פרטים על חירבת הילאל ותמונה מחירבת חכלילי (הילאל), באתר ההנצחה והמורשת בכפר עציון

קטגוריה:בת עין
קטגוריה:אתרים ארכאולוגיים יהודיים בארץ ישראל
קטגוריה:יישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופת בית שני
קטגוריה:גוש עציון
קטגוריה:גוש עציון: היסטוריה