open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מקס פון גלוויץ

**מקס קרל וילהלם פון גלוויץ** (בגרמנית: **Max Karl Wilhelm von Gallwitz**; 2 במאי 1852 – 18 באפריל 1937) היה גנרל פרוסי שפיקד על מספר ארמיות במהלך מלחמת העולם הראשונה, הן בחזית המערבית והן בחזית המזרחית.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
גלוויץ נולד בברסלאו בחבל שלזיה, אז בשליטת פרוסיה. הוא התגייס לצבא הפרוסי ב-1870, ונלחם עם גדוד תותחנים במלחמה הפרנקו-פרוסית.

בשנת 1877 החל ללמוד באקדמיה הצבאית הפרוסית, ולאחר מכן מילא תפקידי מטה שונים, וכן התקדם בסולם הפיקוד בחיל התותחנים. בשנת 1899 הוא הועלה לדרגת אוברסט, ומונה למפקד רגימנט הארטילריה ה-76 (באדן-5). בשנת 1901 הוא מונה למפקד חטיבת הארטילריה ה-29, ובשנת 1902 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור. בשנת 1906 הוא הועלה לדרגת גנרל לויטננט, ומונה למפקד הדיוויזיה ה-15, עליה פיקד עד לשנת 1911. לאחר מכן הוא הועלה לדרגת גנרל חיל התותחנים, ומונה למפקח הכללי של חיל התותחנים. בשנת 1913, לרגל חגיגות 25 שנה לשלטונו של וילהלם השני, קיסר גרמניה, הוא קיבל את תואר האצולה פון גלוויץ.

### מלחמת העולם הראשונה
פון גלוויץ הוצב עם פרוץ המלחמה בראש קורפוס המילואים של המשמר בחזית המערבית והשתתף בקרב שרלרואה. לאחר קרב זה הוא הועבר לחזית המזרחית כדי לתגבר את הארמייה השמינית. ב-9 בפברואר 1915 מונה למפקד פלגת הארמייה גלוויץ שהפכה ב-7 באוגוסט לארמייה ה-12, והשתתף עימה בקרב גליציה. ב-23 בספטמבר מונה למפקד הארמייה ה-11 ופעל עימה במערכה נגד סרביה. ב-19 ביולי 1916 מונה למפקד הארמייה השנייה שלחמה בקרב על הסום, ובנוסף לכך גם מונה למפקד קבוצת הארמיות גלוויץ - שהוטל עליה לתאם בין הארמיות הראשונה והשנייה. ב-17 בדצמבר 1916 מונה למפקד הארמייה החמישית, ופיקד עליה גם במהלך קרב סן-מייל. ב-27 בספטמבר 1918 מונה למפקד קבוצת הארמיות גלוויץ - שכללה את הארמייה החמישית ואת פלגת הארמייה C, ופיקד עליה עד לסיום המלחמה.

### לאחר המלחמה
לאחר המלחמה כיהן פון גלוויץ בין השנים 1920–1924 כנציג מפלגת העם הלאומית גרמנית ברייכסטאג. ב-18 באפריל 1937 מת פון גלוויץ במהלך טיול באיטליה.

## עיטורים
* פור לה מריט
* הצלב הגדול של מסדר העיט האדום
* מסדר העיט השחור

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מעוטרי פור לה מריט
קטגוריה:גנרלים בצבא הקיסרות הגרמנית
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי ארמיות בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:אבירי מסדר העיט השחור
קטגוריה:מעוטרי אות מסדר העיט האדום
קטגוריה:אנשי צבא פרוסים
קטגוריה:גרמנים במלחמת צרפת–פרוסיה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1852
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1937
ניסים פרץ

**ניסים פרץ** (נולד ב-1960) הוא מנכ"ל חברת נתיבי ישראל. קודם לכן שירת בצה"ל, ובתפקידו האחרון היה ראש מנהלת המעבר של צה"ל לנגב, בדרגת תת-אלוף.

## ביוגרפיה
בשנת 1977 התגייס לצה"ל ושובץ בחטיבת גולני. שירת בגדוד 13 (גדעון) של החטיבה, עבר מסלול הכשרה כלוחם, וקורס מ"כים חי"ר. בהמשך עבר קורס קציני תחזוקה. בתום הקורס שב לחטיבה ושימש כמפקד פלוגת מפקדה גדודית וכקצין הלוגיסטיקה של חטיבת גולני. לאחר מכן שירת כקצין לוגיסטיקה באוגדת שריון וכקצין הלוגיסטיקה של עוצבת הגליל. בהמשך שימש קצין לוגיסטיקה של פיקוד הצפון, כראש מחלקת לוגיסטיקה בצה"ל ובשנים 2007–2011 שימש ראש חטיבת הלוגיסטיקה באט"ל. בתפקידו הבא שימש ראש מנהלת המעבר של צה"ל לנגב.

עם סיום שירותו בצה"ל החל לכהן, באוקטובר 2015, כמנכ"ל חברת נתיבי ישראל, סגנו הוא גדי מארק
[ממוזער|פרץ מציג את תוכנית החומש של חברת [נתיבי ישראל - החברה הלאומית לתשתיות תחבורה|נתיבי ישראל, ינואר 2019]]
פרץ הוא בעל תואר ראשון במדעי המדינה ותואר שני במינהל ציבורי. נשוי לתרצה, ששירתה כקב"נית והוסמכה כעורכת דין, ואב לארבעה, מתגורר במושב דוב"ב.

## קישורים חיצוניים

* תא"ל נסים פרץ, קורות חייו באתר אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:קציני אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:מנכ"לים יוצאי שירות קבע בצה"ל
קטגוריה:אנשי המושב
קטגוריה:מועצה אזורית מרום הגליל: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960
רקוויאם (קארל ג'נקינס)

**הרקוויאם של ג'נקינס** היא יצירה פרי עטו של המלחין הוולשי קארל ג'נקינס, המתבססת על מילות הרקוויאם הקתולי. היצירה בוצעה לראשונה בשנת 2005 ויצאה באלבום "**Requiem**" מאותה השנה, יחד עם יצירה נוספת: "In These Stones Horizons Sing". 

## הרקוויאם
הרקוויאם של ג'נקינס הולחן בשנת 2005, הוא בעיקרו מבוסס על הטקסט המסורתי של הרקוויאם, בהשמטת חלקים. בנוסף, שילב ג'נקינס ברקוויאם שירי האיקו יפניים העוסקים באבל. הרקוויאם הולחן למקהלה, תזמורת מלאה הכוללת גם כלים יפניים מסורתיים, לרבות שאקוהאצ'י סולן, ובנוסף סולנית סופרן ונער סולן (בפאי ישו). 

היצירה בוצעה לראשונה בקתדרלת סאת'ק בביצוע התזמורת הפילהרמונית של קזחסטן המערבית, בניצוחו של המלחין, בשנת 2005. 

## האלבום
היצירה הוכנסה לאלבום שיצא באותה השנה, והיא מהווה את עיקרו של האלבום. באלבום יש גם יצירה נוספת: "In These Stones Horizons Sing". האלבום יצא בהוצאת EMI Classics. 

### In These Stones Horizons Sing
היצירה: "In These Stones Horizons Sing" (באבנים אלו אופקים שרים), היא יצירה שהולחנה על ידי ג'נקינס בשנת 2004 לפתיחת מרכז המילניום בוויילס ובוצעה לראשונה ב-29 בנובמבר באותה שנה. היצירה כוללת מילים בוולשית ובאנגלית ומחולקת לארבעה חלקים קצרים יחסית. ביצוע ממוצע של היצירה לוקח 10-15 דקות. 

## רשימת שירי האלבום
**Requiem**
#Introit - 6:49
#Dies Irae – 4:41
#The Snow of Yesterday – 3:15
#Rex Tremendae – 3:10
#Confutatis – 2:56
#From Deep in My Heart – 2:38
#Lacrimosa – 4:51
#Now as a Spirit – 4:01
#Pie Jesu – 4:36
#Having Seen the Moon – 4:19
#Lux Aeterna – 3:27
#Farewell – 4:05
#In Paradisum – 5:37
**In These Stones Horizons Sing**
#Agorawd Part I: Cân yr Alltud – 2:34
#Agorawd Part II: Nawr! – 2:41
#Grey – 4:50
#Eleni Ganed – 2:01
#In These Stones Horizons Sing – 4:32

## קישורים חיצוניים

ג'נקינס
קטגוריה:יצירות במוזיקה קלאסית
אורלנדו דוקה

**אורלנדו דוקה** (בספרדית: **Orlando Duque**, נולד ב-10 בספטמבר 1974) הוא קופץ למים מגובה רב קולומביאני. הוא אלוף העולם הראשון ממקפצה של-27 מטר (ברצלונה 2013).

## ביוגרפיה
דוקה נולד בסנטיאגו דה קאלי.

### 2013
באליפות העולם שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 2013 זכה דוקה במדליית זהב, בתחרות הראשונה בתולדות אליפויות העולם ממקפצה של 27 מטר, בתוצאה של 590.20 נקודות, לפני גארי האנט מבריטניה (589.30 נקודות) ויונתן פארדס ממקסיקו (578.35 נקודות).

### 2015
באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה בשנת 2015 סיים במקום שישי, בתחרות ממקפצה של 27 מטר, בתוצאה של 571.55 נקודות.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ספורטאים קולומביאנים
קטגוריה:קופצים למים
קטגוריה:אלופי עולם: קפיצה למים
קטגוריה:קולומביאנים שנולדו ב-1974
נטליה מולצ'נובה

**נטליה מולצ'נובה** (ברוסית: **Наталья Вадимовна Молчанова**, נולדה ב-8 במאי 1962 - 2 באוגוסט 2015) הייתה צוללת חופשית רוסיה, המעוטרת ביותר בהיסטוריה עם 22 מדליות זהב באליפויות עולם, מהם 20 אישיות ו-2 קבוצתיות וקבעה 40 שיאי עולם, שיא עולם לגברים ונשים, 125 מטר.

נחשבת לדעת רבים כצוללנית החופשית הטובה בכל הזמנים בשל הישגיה ושיאיה העולמיים.

## ביוגרפיה
מולצ'נובה נולדה באופה, בירת הרפובליקה הבשקירית.

באליפות העולם בצלילה חופשית שנערכה במריבור, סלובניה, בשנת 2007 התוצאה שקבעה מולצ'נובה בעצירת נשימה סטטית, הייתה טובה מזו של הגברים.

ב-25 בספטמבר 2009, הייתה מולצ'נובה לאישה הראשונה בהיסטוריה שצללה במשקולות קבועות לעומק של יותר מ-100 מטר, בצלילה של 101 מטר. היא האישה הראשונה שצללה בנשימה אחת דרך החור הכחול בדהב, מצרים.

מולצ'נובה נעלמה בצלילה חופשית ליד האי פורמנטרה, ספרד ב-2 באוגוסט 2015 וההשערה היא שטבעה בזרם חזק.

## משפחתה
בנה, אלכסיי מולצ'נוב, אף הוא אלוף עולם בצלילה חופשית ושיאן עולם.

## קישורים חיצוניים
 
* 
* 
*  

קטגוריה:רוסיות שנולדו ב-1962
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1962
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2015
קטגוריה:צוללות (נשים)
קטגוריה:ספורטאיות רוסיות
טסה פיק-ג'ונס

**טסה פיק-ג'ונס** (באנגלית: **Tessa Peake-Jones**; נולדה ב-9 במאי 1957) היא שחקנית אנגלייה. היא מוכרת בתפקידה כראקל בסיטקום של ה-BBC "על שוטים ואנשים" שבו השתתפה החל מדצמבר 1988 ועד לסיום הסדרה בשנת 2003.

## ביוגרפיה
פיק-ג'ונס נולדה בהאמרסמית', לונדון. למדה בבית הספר "קנמור פארק" ברובע הארו, ובבית הספר "Downer Grammar School". אחר כך למדה בבית הספר למשחק "Central School of Speech and Drama".

פיק-ג'ונס ידועה בעיקר בזכות משחקה בתפקיד ראקל טרנר, חברתו של הדמות הראשית, דרק "דל-בוי" טרוטר, בסדרת הטלוויזיה הפופולרית "על שוטים ואנשים". ב-1999 כיכבה בסדרה "Births, Marriages, and Deaths". הופעות נוספות שלה בטלוויזיה הן בסדרה "גאווה ודעה קדומה" משנת 1980 בתפקיד מרי בנט, ב-"The Demon Headmaster" המבוססת על סדרת ספרי ילדים, "רציחות במידסומר", "חדר מיון", "הולבי סיטי", "The Bill", הסיטקום "Up the Garden Path" וכן ב-"So Haunt Me". ב-1982 השתתפה בעיבוד של ה-BBC לספרה של אייריס מרדוק "הפעמון".

בשנים 2009 ו-2011 הופיעה פיק-ג'ונס בתפקיד סו בונד באופרת הסבון "דוקטורס". ב-2013 השתתפה בספיישל חג המולד של "דוקטור הו" בפרק "זמנו של הדוקטור" וגילמה דמות בשם מרתה.

במרץ 2008 הייתה חלק מצוות השחקנים שהופיעו בדרמה "פופי שייקספיר" של ערוץ 4 הבריטי. הסרט מתרחש בבית חולים פסיכיאטרי, ובתוכנית כיכבו נעמי האריס ואנה מקסוול מרטין.

### חיים אישיים
בן הזוג של פיק-ג'ונס היה השחקן דאגלס הודג', ששיחק לצידה בפרק "גיבורים ונבלים" של הסדרה "על שוטים ואנשים". לשנים נולדו שני ילדים, הבת מולי נולדה ב-1991, והבן נולד בשנת 2000. בני הזוג נפרדו בשנת 2013 אחרי 27 שנים יחד.

## פילמוגרפיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אנגליות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון אנגליות
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1957
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1957
גארי האנט

**גארי האנט** (באנגלית: **Gary Hunt**, נולד ב-11 ביוני 1984), הוא ספורטאי בריטי וצרפתי אשר עוסק בקפיצה למים מגובה רב, פעמיים אלוף העולם (קאזאן 2015 וקוואנגג'ו 2019), פעמיים סגן אלוף העולם (ברצלונה 2013 ודוחה 2024) וזוכה מדליית ארד באליפות העולם (פוקואוקה 2023) בקפיצה למים מגובה של 27 מטר.

## ביוגרפיה
### 2013
#### סגן אלוף עולם
באליפות העולם שנערכה בברצלונה, ספרד, שנת 2013, זכה האנט במדליית כסף, בתחרות הראשונה בתולדות אליפויות העולם ממקפצה של 27 מטר, בתוצאה של 589.30 נקודות, אחרי אורלנדו דוקה מקולומביה (590.20 נקודות) ולפני יונתן פארדס ממקסיקו (578.35 נקודות).

### 2015
#### אלוף עולם
באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה בשנת 2015 זכה האנט במדליית זהב, בתחרות ממקפצה של 27 מטר, בתוצאה של 629.30 נקודות, לפני יונתן פארדס (596.45 נקודות) וארטם סילצ'נקו מרוסיה (593.95 נקודות).

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קופצים למים בריטים
קטגוריה:אלופי עולם: קפיצה למים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1984
יונתן פארדס

**יונתן פארדס ברנל** (בספרדית: **Jonathan Paredes Bernal**; נולד ב-14 באוגוסט 1989) הוא קופץ למים מגובה רב מקסיקני. הוא זוכה מדליית ארד באליפות העולם (ברצלונה 2013) בתחרות הראשונה שנערכה ממקפצה של 27 מטר.

## ביוגרפיה
פארדס נולד במקסיקו סיטי.

### 2013
באליפות העולם שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 2013 זכה פארדס במדליית ארד, בתחרות הראשונה בתולדות אליפויות העולם ממקפצה של 27 מטר, בתוצאה של 578.35 נקודות, אחרי אורלנדו דוקה מקולומביה (590.20 נקודות) וגארי האנט מבריטניה (589.30 נקודות).

### 2015
#### סגן אלוף עולם
באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה בשנת 2015 זכה פארדס במדליית כסף, בתחרות ממקפצה של 27 מטר, בתוצאה של 596.45 נקודות, אחרי גארי האנט (629.30 נקודות) ולפני ארטם סילצ'נקו מרוסיה (593.95 נקודות).

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קופצים למים מקסיקנים
קטגוריה:מקסיקנים שנולדו ב-1989
הארמייה השלישית (האימפריה הגרמנית)

**הארמייה השלישית** הייתה ארמייה גרמנית שפעלה במלחמת העולם הראשונה בחזית המערבית.

## היסטוריה
מפקדה של הארמייה בתחילת הקרבות היה מקס פון האוזן. הארמייה כללה בעיקר את יחידות הצבא הסקסוני, בתוספת יחידות כלל-גרמניות. במסגרת תוכנית הפלישה הגרמנית לצרפת הוצבה הארמייה באגף הימני של הגרמנים. בתחילה נחלה הארמייה הצלחה מרובה, וניצחה את הצרפתים בקרבות שרלרואה ודינן, וכמו כן הייתה אחראית להרס של העיר ריימס, אולם לבסוף הוכתה בקרב על המארן, ונאלצה לסגת אל מעבר לנהר האן.

ב-12 בספטמבר 1914 פרש מתפקידו מפקד הארמייה פון האוזן, והוחלף על ידי גנרל קרל פון איינם, שפיקד על הארמייה עד לסיום המלחמה.

לאחר שהחזית המערבית קפאה על שמריה במלחמת חפירות ממושכת, פוזרו בהדרגה היחידות הסקסוניות בארמיות אחרות, והארמייה הפכה להיות כלל-גרמנית.

הארמייה השתתפה בפברואר - מרץ 1915 בקרב שמפאן הראשון, ובספטמבר - נובמבר 1915 בקרב שמפאן השני, כמו כן הארמייה הדפה את מתקפת הארמייה הצרפתית הרביעית (שהייתה חלק מקבוצת הארמיות המרכזית בפיקוד גנרל פיליפ פטן) במהלך הקרב השני על האן, שהיה חלק ממתקפת ניוול.

במהלך שנת 1918 פעלה הארמייה במסגרת קבוצת הארמיות של וילהלם, נסיך הכתר של גרמניה. ב-15 - 17 ביולי 1918 השתתפו כוחות הארמייה במתקפה הגרמנית על המארן, תוך שהם תומכים באגף המזרחי של הארמייה הראשונה.

ב-26 בספטמבר 1918 הותקפה הארמייה על ידי חיל המשלוח האמריקני במסגרת מתקפת מז-ארגון, ובשל כך נאלצה לסגת צפונה זמן קצר לפני סיום המלחמה.

לאחר כניעת גרמניה בנובמבר 1918, הוחלט על פירוק הצבא הגרמני. בעקבות כך פורקה הארמייה השלישית ב-30 בינואר 1919.

## סדר הכוחות
### 21 באוגוסט 1914
בקרב שרלרואה ב-21 באוגוסט 1914, כללה הארמייה את היחידות הבאות:

### 30 באוקטובר 1918
בסוף המלחמה, כללה הארמייה את היחידות הבאות:

## מפקדים
* מקס פון האוזן (2 באוגוסט 1914 - 12 בספטמבר 1914)
* קרל פון איינם (12 בספטמבר 1914 - 30 בינואר 1919)

## ראו גם
* החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה
* הארמייה השלישית (ורמאכט)

## קישורים חיצוניים
* ''Die höchsten Kommandostellen des Heeres.'' אתר בגרמנית על צבא גרמניה במלחמת העולם הראשונה

קטגוריה:ארמיות גרמניות במלחמת העולם הראשונה
פרסי בחירת הנוער 2009

**טקס פרסי בחירת הנוער לשנת 2009** התקיים ב-9 באוגוסט 2009 באמפיתיאטרון גיבסון שבקליפורניה ושודר בערוץ פוקס. את הטקס הנחתה הלהקה האחים ג'ונאס ולאורכו הופיעו האומנים שון קינגסטון, מיילי סיירוס ובלאק אייד פיז, כמו גם האחים עצמם. האומנית בריטני ספירס קיבלה בטקס זה את **פרס Ultimate**.

* מספר המועמדויות הרב ביותר: הסרט "דמדומים" - 11 מועמדויות
* מספר הזכיות הרב ביותר: הסרט "דמדומים" - 10 זכיות

## מועמדויות וזכיות
### בחירת הקולנוע

### בחירת הטלוויזיה

### בחירת המוזיקה

### בחירת הספורט

### בחירת האופנה ושונות

## קישורים חיצוניים

* פרסי בחירת הנוער 2009, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb 
* מועמדויות וזכיות בפרסי בחירת הנוער 2009, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb 

2009
מחוזות המנדט הבריטי

**מחוזות המנדט הבריטי** - בתקופת המנדט הבריטי, ארץ ישראל חולקה למחוזות באופן שהשתנה מספר פעמים.

## תולדות החלוקה
* בימי השלטון הצבאי הבריטי חולקה הארץ לעשרה מחוזות: נצרת, חיפה, ג'נין, שכם, טולכרם, יפו, ירושלים, חברון, עזה ובאר שבע.
* עם המעבר לשלטון האזרחי, חולקה ארץ ישראל לשבעה מחוזות: גליל, כנען, שומרון, יפו, ירושלים, עזה ובאר שבע.
* ביולי 1922 חולקה הארץ לארבעה מחוזות: מחוז כנען והגליל (שאוחדו), מחוז שומרון (אליו הועברו נפות בית שאן, ג'נין וטולכרם), מחוז ירושלים-יפו (שאוחדו) ומחוז הדרום (שכלל את נפות עזה, חברון ובאר שבע).
* ביוני 1924 אוחדו מחוזות הגליל והשומרון ליצור את מחוז צפון, כך שנותרו שלושה מחוזות: מחוז צפון, מחוז ירושלים-יפו ומחוז דרום.
* באוגוסט-ספטמבר 1925 אוחדו מחוז ירושלים-יפו ומחוז הדרום.
* באוקטובר 1926 הוצאה נפת ירושלים ממחוז ירושלים-יפו והדרום והייתה למחוז נפרד, כך שהארץ חולקה למחוז צפון, מחוז ירושלים ומחוז דרום.
* באוקטובר 1931 הועברה נפת חברון ממחוז דרום למחוז ירושלים.
* בשנת 1937 חולק מחוז הצפון למחוז הגליל ומחוז חיפה.
* ב-1 ביולי 1939 הוחלט לעבור לשישה מחוזות, כדי שכל מחוז יהיה בעיקר עירוני או בעיקר כפרי. מחוז ירושלים העירוני בעיקרו נותר ללא שינוי, וכך גם מחוז הגליל הכפרי בעיקרו. מחוז הדרום פוצל למחוז לוד העירוני ומחוז עזה הכפרי. מחוז חיפה והשומרון פוצל למחוז חיפה העירוני ומחוז שומרון הכפרי.
* בשנת 1945 בוטלו נפות יריחו ובית לחם וכך החלוקה האחרונה שנערכה בשנת 1946 קבעה שישה מחוזות ו-16 נפות:

## בעלי תפקידים
כל מחוז נוהל על ידי מושל המחוז (District Commissioner) שהיה לרוב קצין בצבא הבריטי. 
כל נפה נקראה על פי העיר המרכזית ששכנה בה.
כל נפה נוהלה בידי עוזר מושל המחוז (Assistant District Commissioner) שנעזר בקצין המחוז (District Officer). הקצין האזורי היה ערבי או יהודי, לפי הרוב האתני שהרכיב את אוכלוסיית הנפה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
הארמייה השביעית (האימפריה הגרמנית)

**הארמייה השביעית** הייתה ארמייה גרמנית שפעלה במלחמת העולם הראשונה בחזית המערבית.

## היסטוריה
מפקדה של הארמייה בתחילת הקרבות היה יוזיאס פון הרינגן. במסגרת תוכנית הפלישה הגרמנית לצרפת הוצבה הארמייה באגף השמאלי הקיצוני, באזור אלזס. עם פרוץ המלחמה, הדפה הארמייה את הכוחות הצרפתיים שפלשו לאלזס במסגרת קרב מילוז. לאחר מכן בקרב לורן שנערך באוגוסט 1914 בלמו הארמייה והארמייה השישית את המתקפה הצרפתית, תוך שימוש בטקטיקת נסיגה ומשיכת הכוחות התוקפים לעמדות הגנה מוכנות מראש.

לאחר הכישלון בקרב על המארן הועברה הארמייה צפונה, והגיעה בדיוק בזמן לבלום את כוחות מדינות ההסכמה בקרב על האן. הארמייה השתתפה במרוץ אל הים, ובכלל זה בקרב אראס.

ב-28 באוגוסט 1916 מונה פון הרינגן למפקד מפקדת הגנת החופים, ובמקומו מונה למפקד הארמייה גנרל ריכרד פון שוברט. ב-11 במרץ 1917 פרש פון שוברט מהפיקוד על הארמייה, ובמקומו מונה למפקד הארמייה גנרל מקס פון בהן.

באפריל 1917 הותקפה הארמייה השביעית בידי כוחות צרפתיים במהלך מתקפת ניוול, ובכלל זה בקרב השני על האן.

במהלך שנת 1918 פעלה הארמייה במסגרת קבוצת הארמיות של וילהלם, נסיך הכתר של גרמניה. ב-15 - 17 ביולי 1918 השתתפו כוחות הארמייה במתקפה הגרמנית על המארן. ב-6 באוגוסט 1918 מונה פון בהן למפקד קבוצת ארמיות פון בהן, ובמקומו מונה למפקד הארמייה גנרל מגנוס פון אברהרדט. ב-15 באוקטובר 1918 חזר פון בהן לפקד על הארמייה עד לסיום המלחמה.

לאחר כניעת גרמניה בנובמבר 1918, הוחלט על פירוק הצבא הגרמני. בעקבות כך פורקה הארמייה השביעית ב-1 בינואר 1919.

## סדר הכוחות
### אוגוסט 1914
בקרב לורן באוגוסט 1914, כללה הארמייה את היחידות הבאות:

### 30 באוקטובר 1918
בסוף המלחמה, כללה הארמייה את היחידות הבאות:

## מפקדים
* יוזיאס פון הרינגן (2 באוגוסט 1914 - 28 באוגוסט 1916)
* ריכרד פון שוברט (28 באוגוסט 1916 - 11 במרץ 1917)
* מקס פון בהן (11 במרץ 1917 - 6 באוגוסט 1918)
* מגנוס פון אברהרדט (6 באוגוסט 1918 - 15 באוקטובר 1918)
* מקס פון בהן (15 באוקטובר 1918 - 1 בינואר 1919)

## ראו גם
* החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה
* הארמייה השביעית (וורמאכט)

## קישורים חיצוניים
* ''Die höchsten Kommandostellen des Heeres.'' אתר בגרמנית על צבא גרמניה במלחמת העולם הראשונה

קטגוריה:ארמיות גרמניות במלחמת העולם הראשונה
עונת 1956/1957 ב-NBA

**עונת 1956/1957** היא העונה ה-11 של ליגת ה-NBA. העונה הסתיימה עם זכייתה הראשונה של בוסטון סלטיקס בתואר האליפות, לאחר שגברה בסדרת הגמר על סנט לואיס הוקס בתוצאה 4-3. טום היינסון, בעונת הרוקי שלו, הוביל את קלעי האלופה בסדרת הגמר עם 24 נקודות בממוצע למשחק, ועזרו לו ביל שרמן ובוב קוזי עם 21.9 ו-20.7 נקודות למשחק, בהתאמה. ביל ראסל, גם כן כרוקי, העמיד במהלך הסדרה ממוצעים של 13.3 נקודות ו-22.9 ריבאונדים למשחק. בסיום העונה זכה קוזי בפרס ה-MVP של העונה הסדירה, לאחר שקלע 20.6 נקודות וחילק 7.5 אסיסטים למשחק לאורך העונה.

## דראפט 1956
בדראפט ה-NBA, שהתקיים ב-30 באפריל 1956 בעיר ניו יורק, נבחרו בסך הכול 92 שחקנים, מתוכם 28 שיחקו בליגת ה-NBA. לפני הדראפט בחרה בוסטון סלטיקס כבחירה טריטוריאלית את טום היינסון, שבסיום העונה זכה בתואר רוקי השנה ב-NBA. בבחירה הראשונה לקחה קבוצת רוצ'סטר רויאלס את סיהוגו "סי" גרין. ביל ראסל נבחר על ידי סנט לואיס הוקס בבחירה השנייה, אך הועבר לסלטיקס בתמורה לאד מקאולי וקליף הייגן. בבחירה הרביעית נבחר שחקן האולסטאר וילי נאולס, ובבחירה ה-13 נלקח קיי סי ג'ונס. היינסון, ראסל וג'ונס הוצגו לאחר פרישתם בהיכל התהילה של הכדורסל, כמו גם הבחירה ה-58 סם ג'ונס והבחירה ה-90 אלג'ין ביילור, שחזרו למכללות למרות שנבחרו בדראפט. ג'ונס נבחר שנית בדראפט 1957 (בחירה שמינית), וביילור בדראפט 1958 (בחירה ראשונה).

להלן רשימת נבחרי הסיבוב הראשון (מתוך 14 סיבובים):

## אולסטאר 1957
[ממוזער|שמאל|250px|[בוב קוזי, ה-MVP של העונה הסדירה ושל משחק האולסטאר]]
משחק האולסטאר בעונה זו נערך ב-15 בינואר 1957 בבוסטון, מסצ'וסטס. את סגלי הקבוצות בחרו עיתונאים מרחבי ארצות הברית, ואת החמישיות הפותחות בחרו מאמני קבוצות האולסטאר.
המאמנים במשחק היו רד אאורבך מבוסטון סלטיקס ובובי וונזר מרוצ'סטר רויאלס. חמישיית המזרח כללה את בוב קוזי, ביל שרמן, פול אריזין, הארי גלאטין ודולף שייז, וחמישיית המערב כללה את סלייטר מרטין, דיק גרמייקר, ג'ורג' יארדלי, מוריס סטוקס ובוב פטיט. במשחק עצמו ניצחה קבוצת המזרח בתוצאה 109–97, ובתואר ה-MVP של משחק האולסטאר זכה בוב קוזי, שקלע 10 נקודות וחילק 7 אסיסטים עבור הקבוצה המנצחת.

## טבלת העונה הסדירה

*כוכבית מסמנת קבוצה שהעפילה לפלייאוף. 

## מובילי הקטגוריות הסטטיסטיות

## פרסים
[ממוזער|שמאל|250px|[רוקי השנה ב-NBA|רוקי העונה טום היינסון]]
* **[[MVP של העונה הסדירה ב-NBA|MVP של העונה הסדירה]]** - בוב קוזי, בוסטון סלטיקס
* **[[רוקי השנה ב-NBA|רוקי העונה]]** - טום היינסון, בוסטון סלטיקס

### חמישיות העונה

## פלייאוף 1957
**סגל האלופה, [[בוסטון סלטיקס]]:** ביל ראסל, בוב קוזי, ביל שרמן, טום היינסון, פרנק רמזי, ג'ים לוסקוטוף, ארני רייזן, אנדי פיליפ, ג'ק ניקולס ודיק המריק.**[[מאמן|מאמן ראשי]]:** רד אאורבך.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

1956/1957
NBA
NBA
קטגוריה:1956 בארצות הברית
קטגוריה:1957 בארצות הברית
פרסי בחירת הנוער 2010

**טקס פרסי בחירת הנוער לשנת 2010** התקיים ב-8 באוגוסט 2010 באמפיתיאטרון גיבסון שבקליפורניה ושודר בערוץ פוקס. את הטקס הנחו הזמרת קייטי פרי וצוות שחקני הסדרה "Glee"; מארק סאלינג, קורי מונטית', כריס קולפר וקווין מק'הייל. לאורכו של הטקס הופיעו האומנים ג'ייסון דירולו, טרווי מקוי, ברונו מארס, קייטי פרי, ג'סטין ביבר ודידי דרטי מאני.
* מספר המועמדויות הרב ביותר: הסדרה "Glee" - 13 מועמדויות
* מספר הזכיות הרב ביותר: הסרט "דמדומים 2: ירח חדש" - 8 זכיות

## מועמדויות וזכיות
### בחירת הקולנוע

### בחירת הטלוויזיה

### בחירת המוזיקה

### בחירת הספורט

### בחירת האופנה ושונות

## קישורים חיצוניים
* פרסי בחירת הנוער 2010, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb 
* מועמדויות וזכיות בפרסי בחירת הנוער 2010, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb 

2010
מחוזות וירג'יניה

במדינת וירג'יניה שבארצות הברית ישנם 95 מחוזות, יחד עם 38 ערים עצמאיות המקבלות מעמד שווה של מחוז מבחינה מנהלית.

הגדול שבמחוזות וירג'יניה הוא מחוז פיצילבניה (2,533 קמ"ר), הקטן שבהם הוא מחוז ארלינגטון (67 קמ"ר), והמאוכלס שבהם הוא מחוז פיירפקס (1,118,602 תושבים נכון ל-2010). בירת וירג'יניה ריצ'מונד היא במעמד של עיר עצמאית.

## רשימת המחוזות
ממוזער|550px|שמאל|מפת מחוזות וירג'יניה
ממוזער|550px|שמאל|מפת צפיפות אוכלוסין של וירג'יניה עם חלוקה למחוזות. מעודכן על סמך נתוני מפקד האוכלוסין של 2010

## רשימת ערים עצמאיות
[שמאל|ממוזער|250px|[וירג'יניה ביץ']]
[שמאל|ממוזער|250px|[נורפוק (וירג'יניה)|נורפוק]]
[שמאל|ממוזער|250px|[ריצ'מונד (וירג'יניה)|ריצ'מונד]]

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:וירג'יניה
וירג'יניה
קטגוריה:וירג'יניה: גאוגרפיה
יוכי בן-נון

**יוכבד** (**יוכי**) **בֶּן-נוּן** (27 בספטמבר 1946, תל אביב – 5 באוגוסט 2015, רעננה) הייתה פסיכולוגית התפתחותית ורפואית ישראלית, כיהנה כיו"ר הסתדרות הפסיכולוגים בישראל.

## ביוגרפיה
יוכבד בן-יעקב נולדה בשנת 1946 בתל אביב. קיבלה תואר מוסמך בפסיכולוגיה קוגניטיבית מאוניברסיטת תל אביב (1973) ותואר דוקטור בפסיכולוגיה מטעם אוניברסיטה זו ב-1979 (נושא העבודה: "שלבים בתהליך עיבוד המשפט: מדד אישון למעמס קוגניטיבי עקב דו משמעות מילונית"). המשיכה לפוסט-דוקטורט בפסיכולוגיה רפואית של ילדים באוניברסיטת נורת'ווסטרן בשיקגו. ב-1988 הוסמכה כמומחית-מדריכה בפסיכולוגיה התפתחותית, וב-2001 כמומחית-מדריכה בפסיכולוגיה רפואית.

בן-נון הייתה ממקימי המכון להתפתחות הילד במרכז הרפואי מאיר בכפר סבא, ומשנת 1983 כיהנה כפסיכולוגית אחראית במכון וכפסיכולוגית הראשית של מרכז רפואי מאיר. כן הייתה ממקימי החטיבה לפסיכולוגיה התפתחותית בהסתדרות הפסיכולוגים בישראל. כיהנה כיו"ר הסתדרות הפסיכולוגים עד מרץ 2014. הייתה ממקימי כתב העת המקצועי של הסתדרות הפסיכולוגים, "פסיכואקטואליה", עורכת וחברת מערכת בכתב העת.

בן-נון הייתה חברת במספר ועדות מקצועיות של משרד הבריאות, בהן יו"ר הוועדה המקצועית לפסיכולוגיה רפואית במועצת הפסיכולוגים.

בשנים 1974–1986 הרצתה בחוג לפסיכולוגיה ובחוג להפרעות בתקשורת באוניברסיטת תל אביב, ומשנת 1995 במסלול לגיל הרך בסמינר הקיבוצים.

ב-1973 נישאה ליצחק בן-נון. הייתה אם לשניים. התגוררה ברעננה.

יוכי בן-נון נפטרה ב-2015, בגיל 68. נטמנה בבית העלמין בעירה.

## קישורים חיצוניים
* יוכי בן-נון, באתר פסיכולוגיה עברית

## הערות שוליים

קטגוריה:פסיכולוגיות התפתחותיות ישראליות
קטגוריה:פסיכולוגים התפתחותיים ישראלים
קטגוריה:רעננה: אישים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: פסיכולוגיה
קטגוריה:סגל סמינר הקיבוצים
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות כפר נחמן
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1946
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2015
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2015
מייק ג'קסון

[שמאל|ממוזער|200px|גנרל ג'קסון עם מפקד ב[חיל האוויר המלכותי האוסטרלי|חיל האוויר האוסטרלי]]
**מייקל דייוויד "מייק" ג'קסון** (באנגלית: **Michael David "Mike" Jackson**; 21 במרץ 1944 – 15 באוקטובר 2024) היה גנרל בריטי אשר שימש כראש המטה הכללי.

## ביוגרפיה
לאחר פנייתו להתגייס לצבא הבריטי התקבל ג'קסון ל שאותה סיים בשנת 1963. הוא אמנם השלים קורס קציני מודיעין אולם התנדב לרגימנט המוצנח ושירת כמפקד מחלקה. ג'קסון שימש במספר תפקידי מטה ופיקוד ברגימנט המוצנח ולקח חלק בפעילות מבצעית בלחימה בצפון אירלנד. קיבל עיטור על אומץ הלב בו פעל בלחימה באירלנד בשנת 1978. בשנת 1984 שימש כמפקד גדוד הצנחנים ה-1.

בהמשך התאמן במשותף עם חיל הנחתים המלכותי ופיקד על חטיבת הרגלים ה-39. לאחר מכן שימש כמפקד הדיוויזיה הממוכנת ה-3 וכמפקד כוח התגובה המהירה של נאט"ו, בין היתר במבצע כוח מאוחד. על האופן בו פיקד על הכוח הוענק לו אות השירות המצוין. בתפקידו הבא שימש כמפקד כוחות היבשה של הצבא הבריטי. בשנת 2003 מונה לראש המטה הכללי ושימש בתפקידו בין היתר במהלך מלחמת עיראק. ג'קסון פרש לגמלאות בשנת 2006.

נפטר ב-15 באוקטובר 2024.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:גנרלים בריטים
קטגוריה:קצינים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:מעוטרי אות השירות המצוין
קטגוריה:נאט"ו: אישים
קטגוריה:מפקדי הכוחות הבריטים וראשי המטה הכללי הבריטי
קטגוריה:מסדר האמבט: אבירים וגבירות הצלב הגדול
קטגוריה:בוגרי האקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1944
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2024
רקוויאם מס' 1 (כרוביני)

**רקוויאם מס' 1 בדו מינור** הוא יצירה פרי עטו של המלחין האיטלקי שפעל בצרפת לואיג'י כרוביני, לטקסט הרקוויאם הקתולי. היצירה היא הראשונה מבין שתי מיסות הרקוויאם שהלחין כרוביני, השנייה היא הרקוויאם מס' 2 ברה מינור. היצירה היא אחת הידועות ביצירותיו של כרובני, נחשבת לטובה מבין שני הרקוויאמים, ועודנה מבוצעת היום. לודוויג ואן בטהובן, יוהנס ברהמס ורוברט שומאן העריכו מאוד  יצירה זו והושפעו ממנה.

## חיבור היצירה
לאחר נפילתו של נפוליאון בונפרטה התמנה לואי ה-18 למלך צרפת. הוא עסק בשיקום מעמדו של בית המלוכה ובתור שכך, ה-21 בינואר, יום עריפת ראשו של המלך לואי ה-16 היה ליום אבל לאומי בצרפת. כרוביני נתבקש בשנת 1815 לכתוב רקוויאם ליום השנה ה-23 למותו של לואי ה-16, וכתב כך את הרקוויאם הראשון שלו בדו מינור. הרקוויאם בוצע לראשונה ב-21 בינואר 1817. ארבע שנים מאוחר יותר בוצע הרקוויאם בהלווייתו של צ'ארלס פרדיננד, הדוכס מברי שנרצח ב-14 בפברואר 1820, כרוביני כתב להלוויה זו גם מארש לוויות ומוטט נוסף. 

בשנת 1834 אסר הארכיבישוף הראשי של פריז על השמעת הרקוויאם, זאת בשל העובדה שהוא כלל גם קולות נשיים במקהלה. הדבר הביא לדרישה מכרוביני לכתוב רקוויאם נוסף, והוא, שכבר היה מבוגר, כתב את הרקוויאם השני שלו, שכלל רק קולות גבריים. עם זאת, הרקוויאם הראשון נחשב לטוב מבין שני הרקוויאמים של כרוביני והוא מושמע רבות גם היום, בניגוד לרקוויאם השני, הנשכח יותר. מלחינים ידועי שם שמעו רקוויאם זה והעריכו אותו, ביניהם בטהובן, ברהמס ושומאן שביקרו אותו לטובה. היצירה השפיעה גם על מלחיני רקוויאמים מאוחרים יותר כמו הקטור ברליוז (למרות זאת, מעניינת העובדה שכרוביני עיכב את הזמנת הרקוויאם שלו).

## מוזיקה וביצוע
הרקוויאם עשוי בסגנון פוליפוני שמרני, זאת על אף שהרקוויאם של מוצרט והרקוויאם של מיכאל היידן, החדשניים יותר היו ידועים כבר בזמן כתיבתו. עם זאת, התזמור של הרקוויאם ייחודי, אין ברקוויאם סולנים, בניגוד למרבית הרקוויאמים, אין חלילים בתזמור וקטעי התזמורת בפתיחה נעדרים צלילים גבוהים. בנוסף, נעשה ביצירה שימוש בגונג, כלי ייחודי יחסית לזמנו.

ביצוע ממוצע של היצירה לוקח כ-50 דקות. 

### הרכב
היצירה נכתבה למקהלה מעורבת של ארבע קולות ולתזמורת הכוללת: 2 אבובים, 2 קלרינטים, 2 בסונים, 2 חצוצרות, 2 קרנות, 3 טרומבונים, טימפני, גונג וסקיצת כלי קשת (כינור ראשון ושתי ויולות, צ'לי וקונטרבסים).

## סדר הפרקים
#Introitus et Kyrie
#Graduale 
#Dies Irae
#Offertorium
#Sanctus
#Pie Jesu
#Agnus Dei

## לקריאה נוספת
* עדה ברודסקי (עורכת), **ספר הליטורגיקה**, (מילים לצלילים חלק ד'), ירושלים: הוצאת כרמל, תשע"ג, עמ' 170-177.

## קישורים חיצוניים
* [ביצוע ב[בזיליקת פאולוס הקדוש מחוץ לחומות] בנוכחות האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר]

כרוביני מס' 1
ליאור איתן

**ליאור איתן** (נולד ב-1963) הוא חלילן ישראלי ונגן הפיקולו הראשי של התזמורת הפילהרמונית הישראלית.

## חייו
ליאור איתן נולד בישראל. את שירותו הצבאי עשה בתזמורת צה"ל וב–1985 סיים בהצטיינות את לימודיו במסגרת האקדמיה למוזיקה ע"ש רובין בתל אביב בהדרכת אורי שוהם. באותה שנה התמנה לתפקיד החלילן הראשי של הסינפונייטה הישראלית באר שבע.

ב-1988 התמנה לנגן הפיקולו הראשי של התזמורת הפילהרמונית הישראלית.

מקום נכבד בפעילותו הוא מקדיש לקידום היצירה הישראלית. מאז 1985 נכתבו עבורו ובוצעו על ידו בביצועי בכורה למעלה מחמישים יצירות ישראליות מקוריות.

ב–1995 הקליט דיסק ראשון ובו יצירות קלאסיות בעיבוד לחליל ולנבל. כחבר באנסמבל החלילים הישראלי השתתף בהקלטת שלושה תקליטורים עבור חברת Centaur. כמו כן הקליט עם נגן הגיטרה ראובן סרוסי תקליטור עבור חברת Meridian ובו יצירות מאת באך, מוצרט, בטהובן ושוברט, בעיבוד לפיקולו וגיטרה. הוא השתתף בהפקת תקליטור כפול מיצירות המלחין הישראלי יחזקאל בראון, ביחד עם בתו של המלחין, הפסנתרנית והמלחינה רתם לוז, ועם נגן הבסון עוזי שלו, שהופק על ידי חברת Romeo records. התקליטור האחרון בו השתתף יצא ב - 2014 בהוצאת המכון למוזיקה ישראלית. בתקליטור משתתפות גם הפסנתרנית מוניקה פאלון והחלילנית רות רון.

פעיל מזה שנים רבות כסולן וכנגן מוזיקה קאמרית. בנוסף לפיקולו וחליל, הוא מנגן גם בחליל אלט וחליל באס.

לצד הקריירה שלו כנגן מבצע פעיל ליאור איתן גם כמעבד וחלק מהעיבודים שכתב ראו אור בהוצאת Svitzer בדנמרק.

## קישורים חיצוניים

* ליאור איתן באתר התזמורת הפילהרמונית הישראלית

קטגוריה:חלילנים ישראלים
קטגוריה:נגנים בתזמורת הפילהרמונית הישראלית
קטגוריה:נגני תזמורת צה"ל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1963
הארמייה ה-17 (האימפריה הגרמנית)

**הארמייה ה-17** הייתה ארמייה גרמנית שפעלה במלחמת העולם הראשונה בחזית המערבית.

## היסטוריה

לאחר חתימת חוזה ברסט-ליטובסק, התפנו לגרמנים כ-50 דיוויזיות, והם החליטו להטילם למתקפה גדולה על מנת  להכריע את המערכה לפני שארצות הברית תספיק להתערב באופן מאסיבי בלחימה בצרפת, ולסייע למדינות ההסכמה באספקה ובחיילים. לקראת המתקפה הקימו הגרמנים 3 ארמיות חדשות (ה-17, ה-18, וה-19), שהורכבו מהדיווזיות החדשות, ואומנו באופן מיוחד לקראת המתקפה.

ב-1 בפברואר 1918 הוקמה הארמייה ה-17 תחת פיקוד גנרל אוטו פון בלוב, על בסיס המפקדה של הארמייה ה-14 שפורקה. הארמייה פעלה במסגרת קבוצת הארמיות של רופרכט מבוואריה. הארמייה השתתפה במבצע מיכאל שהתנהל באזור אראס בין ה-21 במרץ ל-5 באפריל 1918.

ב-12 באוקטובר 1918 עבר פון בלוב לפקד על הארמייה הראשונה, ובמקומו מונה מפקד הארמייה הראשונה גנרל ברונו פון מודרה שפיקד על הארמייה עד לסיום המלחמה.

לאחר כניעת גרמניה בנובמבר 1918, הוחלט על פירוק הצבא הגרמני. בעקבות כך פורקה הארמייה ה-17 ב-19 בינואר 1919.

## סדר הכוחות
### 30 באוקטובר 1918
בסוף המלחמה, כללה הארמייה את היחידות הבאות:

## מפקדים
* אוטו פון בלוב (1 בפברואר 1918 - 12 באוקטובר 1918)
* ברונו פון מודרה (12 באוקטובר 1918 - 19 בינואר 1919)

## ראו גם
* החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה
* הארמייה ה-17 (ורמאכט)

## קישורים חיצוניים
* ''Die höchsten Kommandostellen des Heeres.'' אתר בגרמנית על צבא גרמניה במלחמת העולם הראשונה

קטגוריה:ארמיות גרמניות במלחמת העולם הראשונה
יובל אלוביץ

**יובל אלוביץ** (נולד ב-5 ביולי 1966), פרופסור במחלקה להנדסת מערכות מידע באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.

## ביוגרפיה
נולד בבאר שבע לדן ולמירלה אלוביץ.

אלוביץ למד לתואר ראשון ולתואר שני באוניברסיטת בן-גוריון במחשבים והנדסת חשמל. את התואר השלישי עשה בהנחייתו של פרופ' ניב אחיטוב באוניברסיטת תל אביב, בפקולטה לניהול, במסלול מערכות מידע.

אלוביץ משמש כמנהל מעבדות דויטשה טלקום וראש תחום סייבר במחלקה להנדסת מערכות מידע באוניברסיטת בן-גוריון. שימש כמרצה באוניברסיטת בן-גוריון בתחום אבטחת מידע. תחום התמחותו הוא מחשוב וביטחון ברשת, פרטיות ואנונימיות בחברה אלקטרונית, רשת חברתית מאובטחת, רשתות מורכבות וזיהוי של קוד זדוני באמצעות טכניקות למידת מכונה.

בשנת 2013 מצאו אלוביץ ועמיתיו פרצה במכשירים הסלולרים של תאגיד האלקטרוניקה סמסונג. בעקבות ממצאיהם, פרסמה החברה הודעת התנצלות וחסמה את הפרצה.

בשנת 2014 מצאו אלוביץ ועמיתיו באוניברסיטת בן-גוריון דרך לפרוץ למחשבים ללא חיבור לאינטרנט. בעקבות תגלית זו החל אלוביץ לשקוד על פיתוח סטרטאפ בסינגפור, מטעם חברת דויטשה טלקום.

אלוביץ מתגורר במושב ערוגות יחד עם אשתו אורנית אלוביץ וארבעת ילדיו.

## קישורים חיצוניים
* 

* פרופיל , באתר אוניברסיטת בן-גוריון 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בן-גוריון בנגב: הנדסת מערכות תוכנה ומידע
קטגוריה:מדעני מחשב ישראלים
קטגוריה:מומחי אבטחת מידע ישראלים
קטגוריה:ערוגות (מושב): אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1966
יוליה רובינסקי

**יוליה רובינסקי** (נולדה ב-1968) היא נבלאית ישראלית המכהנת כנגנית הנבל הראשית בתזמורת הפילהרמונית הישראלית משנת 2003.

## ביוגרפיה
נולדה בסנט פטרסבורג ולמדה בבית הספר המיוחד למוזיקה. היא סיימה את לימודיה לתואר שני באקדמיה למוסיקה על שם רימסקי קורסקוב בסנט פטרסבורג. ב-1988 זכתה בתחרות הנבל הלאומית במוסקבה.

מאז עלייתה לישראל ב-1991 רכשה לה מקום מרכזי על בימות הקונצרטים בארץ, והיא מופיעה לעיתים קרובות במסגרת אנסמבל מוזיקה נובה.
השתתפה בפסטיבל כפר בלום, פסטיבל משגב ופסטיבל אבו גוש, ומרבה בנגינת מוזיקה קאמרית בהרכבים שונים.

הופיעה כסולנית עם התזמורות החשובות בישראל, לרבות התזמורת הפילהרמונית הישראלית. כמו כן ערכה סיורי קונצרטים בארצות הברית ואמריקה הדרומית, סינגפור ותאילנד, קייב וסופיה.

בשנת 2002 זכתה בפרס ראש הממשלה לביצוע יצירה ישראלית.

בשנת 2016 מונתה למנהלת המוזיקלית של תחרות הנבל הישראלית הבינלאומית.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נגנים בתזמורת הפילהרמונית הישראלית
קטגוריה:ישראליות ילידות ברית המועצות
קטגוריה:ישראלים ילידי ברית המועצות
קטגוריה:עולות בשנות ה-1990
קטגוריה:עולים בשנות ה-1990
קטגוריה:נבלאיות ישראליות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1968
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1968
חולדי השק

**חולדי השק** הידועים גם בכינוי **גופרים** (שם מדעי: Geomyidae) הם משפחת מכרסמים החיים בטבע באמריקה הצפונית והמרכזית. הם מזכירים את הנברן ומתנהגים כמוהו, אך הם קרובי משפחה של הירבועניים והבוניים האמריקאים.

## מאפיינים
חולדי השק חיים בחבורות משפחתיות מתחת לאדמה, שם הם גם מאחסנים את מזונם. הם יוצאים אל פני השטח רק כדי לאסוף מזון. קצב הרבייה שלהם גבוה והגורים נולדים ערומים ופגיעים, והם נסמכים על הוריהם. 
גופם קטן ואפור, אורכו אינו עולה על 200 מ"מ ומשקלם קרוב ל-230 גרם. הזכרים גדולים מהנקבות.
הם אוכלים צמחים שונים, פקעות, ירקות מאכל כמו חסה, גזר וצנון וגם חרקים, תולעי אדמה, חשופיות וכדומה. במקרים מסוימים הם עלולים להיות מטרד קשה לחקלאים, עקב התחפרותם מתחת לצמחים בעלי שורשים ופגיעה קשה בהם עקב כך. הם גם אוכלים את רוב הצמחים, כולל צמחים רעילים. הם עצמם נטרפים על ידי עופות דורסים, נחשים, זאבים, קויוטים וסמוריים שונים. הם יכולים לנשוך בחוזקה את טורפיהם ולגרום להם פציעות רציניות. מסיבה זו רצוי להימנע מלהחזיק אותם ביד.

### סוגי חולדי השק
**Cratogeomys* – בו 5 מינים
**Geomys* – בו 9 מינים
**Orthogeomys* – בו 11 מינים
**Pappogeomys* – בו 2 מינים
**Thomomys* – בו 9 מינים
*סוג ומין יחיד חולד שק מיצ'ואקאני (*Zygogeomys trichopus*)

## קישורים חיצוניים

* 
[ממוזער|ימין|[חולד שק המישורים.]]

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1845
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי שארל לוסיאן בונפרטה
*
הארמייה הראשונה (האימפריה הגרמנית)

**הארמייה הראשונה** הייתה ארמייה גרמנית, שפעלה במלחמת העולם הראשונה בחזית המערבית.

## היסטוריה
### הקמה ראשונה
מפקדה של הארמייה בתחילת הקרבות היה אלכסנדר פון קלוק. במסגרת תוכנית הפלישה הגרמנית לצרפת הוצבה הארמייה באגף הימני הקיצוני של הגרמנים, והיה עליה לכתר את פריז מכיוון מערב. בתחילה נחלה הארמייה הצלחה מרובה, כבשה את בריסל ב-20 באוגוסט, וניצחה את הבריטים בקרבות מונס ולה קאטו, אולם לבסוף הוכתה בקרב על המארן, ונאלצה לסגת אל מעבר לנהר האן. הארמייה השתתפה במרוץ אל הים, ובכלל זה בקרב אראס.

ב-27 במרץ 1915 נפצע קשה מפקד הארמייה פון קלוק ברגלו, והוחלף על ידי גנרל מקס פון פבק.

לאחר שהחזית המערבית קפאה על שמריה במלחמת חפירות ממושכת, הוחלט בפיקוד העליון שאין צורך בארמייה, ובעקבות כך פורקה הארמייה ב-17 בספטמבר 1915, ויחידותיה חולקו בין הארמיות האחרות.

### הקמה שנייה
ב-19 ביולי 1916 במהלך הקרב על הסום, עקב ריבוי הכוחות בגזרה, שהייתה בפיקוד הארמייה השנייה, הוחלט לפצל את הכוחות ולתת את הפיקוד בגזרה הצפונית לארמייה הראשונה שהוקמה מחדש בפיקוד פריץ פון בלוב, שהיה מפקד הארמייה השנייה, ואילו הארמייה השנייה הועמדה תחת פיקוד גנרל מקס פון גלוויץ, שהיה בנוסף לכך מפקד קבוצת הארמיות גלוויץ - שהוטל עליה לתאם בין הארמיות הראשונה והשנייה.

במהלך שנת 1918 פעלה הארמייה במסגרת קבוצת הארמיות של וילהלם, נסיך הכתר של גרמניה. ב-9 ביוני 1918 עבר גנרל פון בלוב לפקד על הארמייה התשיעית, ובמקומו מונה גנרל ברונו פון מודרה. ב-15 - 17 ביולי 1918 השתתפו כוחות הארמייה במתקפה הגרמנית על המארן. ב-12 באוקטובר 1918 עבר גנרל פון מודרה לפקד על הארמייה ה-17, ובמקומו מונה גנרל אוטו פון בלוב. ב-8 בנובמבר 1918 עבר גנרל פון בלוב לפקד על כוחות ההגנה במערב, ובמקומו מונה גנרל מגנוס פון אברהרדט שפיקד על הארמייה עד לסיום המלחמה.

לאחר כניעת גרמניה בנובמבר 1918, הוחלט על פירוק הצבא הגרמני. בעקבות כך פורקה הארמייה הראשונה ב-24 בינואר 1919.

## [[סדר הכוחות]]
### 23 באוגוסט 1914
בקרב מונס ב-23 באוגוסט 1914, כללה הארמייה את היחידות הבאות:

### 30 באוקטובר 1918
בסוף המלחמה, כללה הארמייה את היחידות הבאות:

## מפקדים
### הקמה ראשונה
* אלכסנדר פון קלוק (2 באוגוסט 1914 - 28 במרץ 1915)
* מקס פון פבק (28 במרץ 1915 - 17 בספטמבר 1915)

### הקמה שנייה
* פריץ פון בלוב (19 ביולי 1916 - 9 ביוני 1918)
* ברונו פון מודרה (9 ביוני 1918 - 12 באוקטובר 1918)
* אוטו פון בלוב (12 באוקטובר 1918 - 8 בנובמבר 1918)
* מגנוס פון אברהרדט (8 בנובמבר 1918 - 24 בינואר 1919)

## ראו גם
* החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה

## קישורים חיצוניים
* ''Die höchsten Kommandostellen des Heeres.'' אתר בגרמנית על צבא גרמניה במלחמת העולם הראשונה

## הערות שוליים

קטגוריה:ארמיות גרמניות במלחמת העולם הראשונה
רקוויאם מס' 2 (כרוביני)

**רקוויאם מס' 2 ברה מינור** הוא יצירה פרי עטו של המלחין האיטלקי שפעל בצרפת לואיג'י כרוביני, לטקסט הרקוויאם הקתולי. הרקוויאם נחשב לאחד מיצירותיו החשובות של כרוביני, אך לפחות טוב מן הרקוויאם הראשון של המלחין, וכמו רבות מיצירותיו של כרובני, ליצירה נשכחת.

## חיבור היצירה
כרוביני התבקש לכתוב רקוויאם על ידי הארכיבישוף של פריז בשנת 1834. זאת לאחר שהלה אסר באותה השנה על השמעת הרקוויאם הראשון של כרוביני בלוויות, בשל העובדה שהרקוויאם כלל מקהלה עם קולות נשיים. כרוביני, שהיה כבר מבוגר מאוד, נענה לבקשה אך לקחו לו שנתיים להלחין את הרקוויאם השני שלו, לקולות גבריים בלבד. בשנת 1836 הסתיימה הלחנת הרקוויאם, אולם הבכורה התבצעה רק לאחר שנתיים נוספות, ב-25 במרץ 1838, בפריז. הרקוויאם זכה להצלחה ולהערכה והושמע רבות בלוויות בצרפת, לרבות בלוויית המלחין עצמו, במרץ 1842. 

כמו רבות מיצירותיו של כרוביני גם הפופולריות של רקוויאם זה ירדה לאחר מותו של המלחין והיום ממעטים להשמיע אותו ומבכרים את הרקוויאם הראשון של כרוביני על פניו. 

## מוזיקה וביצוע
כמו הרקוויאם הראשון שלו, גם ברקוויאם זה כרוביני לא עשה שימוש בסולנים, אלא רק במקהלה, שכללה קולות גבריים בלבד. ביצוע ממוצע של היצירה אורך כ-55 דקות.

### הרכב
היצירה נכתבה למקהלת גברים של שלוש קולות, ללא סולנים, ולתזמורת הכוללת: 2 חלילים, פיקולו, 2 אבובים, 2 קלרינטים, 2 בסונים, 4 קרנות, 2 חצוצרות, 3 טרומבונים, 2 טימפני וסקיצת כלי קשת (כינור ראשון ושני, ויולות, צ'לי וקונטרבסים).

## סדר הפרקים
#Introitus et Kyrie
#Graduale 
#Dies Irae
#Offertorium
#Sanctus
#Pie Jesu
#Agnus Dei

## לקריאה נוספת
* עדה ברודסקי (עורכת), **ספר הליטורגיקה**, (מילים לצלילים חלק ד'), ירושלים: הוצאת כרמל, תשע"ג, עמ' 170-177.

כרוביני מס' 2
ירבועניים

**ירבועניים** או **הֵטֵרוֹמִיסִיִּים** (שם מדעי: Heteromyidae) הם משפחת מכרסמים החיים באמריקה הצפונית במחילות עמוקות באזורים חמימים ויבשים כמנו מדבריות וערבות עשב יבשות, אף שחלקם חיים גם בצפונה של אמריקה הדרומית ביערות ואזורים ממוזגים יותר. 

הירבועניים מזכירים מאוד את הירבועים וכמותם הם בעלי רגליים אחוריות ארוכות וכן זנב ארוך המאפשרות להם לקפץ ולהימלט מטורפים. עם זאת הם אינם קרובי משפחה שלהם ומקורבים דווקא לבוניים ולחולדי השק שחיים כמותם בצפון אמריקה.

לירבועניים ישנם לחיים גדולות כמו של אוגרים בהם הם מאחסנים זרעים ומזון צמחי דומה. אורך גופם הממוצע הוא 15 ס"מ וזנבם ארוך מעט יותר ובעל ציצה בקצה. יש להם חוטם קצר ואוזניים קטנות, המותאמים לחייהם במחילות, אך חושים חדים וערנות מתמדת כולל בשנתם. הפרווה פרועה ואצל חלק מהמינים גם קוצנית מעט וצבעה הוא חום בהיר, אפרפר או חום-אדמדם.

## מיון
*תת-משפחה Heteromyinae
**ירבוען קוצני או הֵטֵרוֹמִיס  (*Heteromys*) - בו 11 מינים
***Liomys* - בו 5 מינים
*תת-משפחה Dipodomyinae
**יַרְבּוֹעָן או עכבר הקנגורו (*Dipodomys*) - בו 20 מינים
**עכברון קנגורו (*Microdipodops*) - בו 2 מינים
*תת-משפחה Perognathinae
**עכבר הכיס (*Perognathus*) - בו 9 מינים
** *Chaetodipus* - בו 17 מינים, ביניהם עכבר כיס קוצני

## קישורים חיצוניים

* ירבועניים בWildlife Journal, Junior
* מינים שונים של ירבועניים
* ירבועניים באתר ADW

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1868
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אדוארד גריי
קטגוריה:משפחות יונקים
ניסויי ירבוע

**ניסויי ירבוע** (**Gerboise**) היו סדרה של ארבעה ניסויים גרעיניים צרפתים, הראשונים בתולדות הפרויקט הגרעיני הצרפתי. הם נערכו בשנים 1960–1961 בקרבת העיירה רגאן (Reggane) שבדרום אלג'יריה הצרפתית, וביססו את מעמדה של צרפת כמעצמה הגרעינית הרביעית בעולם.

הניסויים פתחו שרשרת של 217 ניסויים גרעיניים צרפתים, שנערכו עד לשנת 1996. בסך הכל נערכו 22 מהם באלג'יריה, בשני אתרים שונים. יתר הניסויים נערכו באיי פולינזיה הצרפתית שבאוקיינוס השקט.

## הניסויים
הניסויים הגיעו בתום תהליך פיתוח של פצצת ביקוע גרעיני, שהחל בשנת 1954. הם נערכו בעיצומה של מלחמת אלג'יריה באתר הניסויים הצבאיים הצרפתים CSEM (Centre Saharien d'Expérimentations Militaires). האתר, במדבר הסהרה האלג'יראי, שימש עד אז לניסויים בטילים ורקטות.

הניסוי הראשון, **ירבוע כחול**, היה הניסוי הגרעיני הצרפתי הראשון בהיסטוריה. הוא נערך ב-13 בפברואר 1960. פצצת פלוטוניום שהונחה בראש מגדל בגובה של 105 מטרים הפיקה עוצמת התפוצצות של 65 קילוטון TNT. בהשוואה לניסויים הגרעיניים הראשונים של ארצות הברית, ברית המועצות ובריטניה היה הניסוי הזה רב העוצמה מכולם.

הניסוי השני, **ירבוע לבן**, נערך ב-1 באפריל 1960. הפעם הונח המתקן הגרעיני בעומק של כשבעה מטרים מתחת לפני הקרקע. הושגה בו עוצמת התפוצצות של 10 קילוטון. ההתפוצצות פערה לוע באדמה, אשר מולא בהמשך.

הניסוי השלישי, **ירבוע אדום**, נערך תשעה חודשים אחרי קודמו, ב-27 בדצמבר 1960. פצצה שהונחה בראש מגדל בן 50 מטר הפיקה עוצמה של שלושה קילוטון.

הניסוי הרביעי נקרא **ירבוע ירוק**. הוא נערך ב-25 באפריל 1961, ארבעה ימים לאחר פרוץ מרד הגנרלים באלג'יריה, שמטרתו הייתה לחולל הפיכה צבאית בצרפת. הניסוי עצמו היה מתוכנן מראש אך מועדו הוקדם כדי להביא להשמדת המתקן הגרעיני ולמנוע אפשרות שהמורדים יניחו עליו את ידם. גם הפעם הונחה הפצצה על גבי מגדל בגובה של 50 מטרים. הניסוי נועד להשיג עוצמה של 6 קילוטון לפחות, אך הושגה בו עוצמה של 500 טון בלבד.

## קישורים חיצוניים
* דו"ח הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית על מצב הקרינה הרדיואקטיבית באתרי הניסויים הגרעיניים הצרפתים באלג'יריה

## הערות שוליים

ירבוע
קטגוריה:תוכנית הגרעין של צרפת
קטגוריה:צרפת: מדע וטכנולוגיה
קטגוריה:הרפובליקה הצרפתית החמישית
קטגוריה:אלג'יריה: היסטוריה
קטגוריה:מלחמת העצמאות של אלג'יריה
קטגוריה:1960 במדע
קטגוריה:1961 במדע
בקתה הררית

[ממוזער|בקתה בגובה 2065 מטר ב[נורווגיה]]
[ממוזער|בקתה בגובה 4765 מטר ב[פרו]]
**בקתה הררית** היא מבנה הממוקם בהרים, לרוב נגיש רק להולכי רגל, המיועד לספק מחסה ומזון למטיילים ולמטפסי הרים. בקתות הרריות לרוב מופעלות על ידי מועדוני מטפסים או ארגונים אחרים המיועדים לסייע למטיילים.

בקתות הרריות יכולות לספק מגוון רחב של שירותים, תלוי אם מוצב בהן צוות עובדים קבוע או שאינן מאוישות. מרבית הבקתות כוללות מחסה ודרגשי שינה פשוטים, ואחרות מספקות גם ארוחות, הרצאות, מכירת בגדים וחפצים קטנים, ועוד. בבקתות שממוקמות במסלולי טיול או טרקים שקיים עבורם ביקוש גבוה יחסית, נדרשת הזמנה מראש של מקום לינה, ואילו באחרות לא נדרשת הזמנה.

הבקתות הראשונות שנבנו על ידי ארגון הוקמו החל מ-1863 על ידי מועדון המטפסים השווייצרי. בארצות הברית נבנתה הבקתה הראשונה במדיסון ספרינג בניו המפשייר, על ידי מועדון הרי האפלצ'ים, ב-1888-1889.

## ראו גם
* בקתה אלפינית

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:טיפוסי מבנים
קטגוריה:טיפוס
קטגוריה:תשתיות תיירותיות
קטגוריה:שירותי אירוח ואוכל
קטגוריה:מבני אירוח ונופש
ניקולאס לפרוויטולה

**ניקולאס לפרוויטולה** (בספרדית: **Nicolás Laprovíttola**; נולד ב-31 בינואר 1990) הוא כדורסלן ארגנטינאי המשחק בעמדת הרכז בקבוצת ברצלונה.

## ביוגרפיה
לפרוויטולה נולד במורון שבפרובינציית בואנוס איירס. אמו, מרגריטה סטולביסר, היא עורכת דין המכהנת כחברה בבית הנבחרים של ארגנטינה מטעם מפלגת השמאל החזית הפרוגרסיבית הרחבה.

לפרוויטולה החל לשחק כדורסל בעיר מגוריו מורון, במועדון קלוב דפורטיבו מורון. בגיל 17 הצטרף ללנוס, ששיחקה אז בליגת הארגנטינאית השנייה, ובסיום העונה עלה עמה לליגת העל הארגנטינאית (LNB). הוא שיחק במדי לנוס חמש עונות נוספות, ובעונת  העפיל עמה לסדרת גמר הפלייאוף, בה הפסידה לרגאטאס קוריינטס.

בסיום העונה הצטרף למועדון פלמנגו מליגת העל הברזילאית. הוא היה שותף לזכייתה של פלמנגו בשתי אליפויות (2014 ו-2015), ובגמר הפלייאוף של 2015 נבחר ל-MVP. בנוסף, זכה במדי פלמנגו בליגת האמריקות של פיב"א (2014), ובטורניר הגביע הבין-יבשתי שנערך ב-2014 בריו דה ז'ניירו, בו גברה על אלופת היורוליג, מכבי תל אביב. גם בטורניר זה נבחר ל-MVP.

לאחר שתי עונות בפלמנגו הצטרף, בשנת 2015, לריטאס וילנה. ב-2016 הצטרף לסן אנטוניו ספרס מליגת ה-NBA. ב-2017 חתם בסאסקי בסקוניה.

## בנבחרות ארגנטינה
לפרוויטולה שיחק במדי נבחרת ארגנטינה עד גיל 18 שזכתה במקום הראשון באליפות דרום אמריקה שנערכה בפורמוסה ב-2008. בעקבות הישג זה העפילה הנבחרת לאליפות העולם עד גיל 19 שנערכה בניו זילנד בשנת 2009, ובה סיימה במקום החמישי.

בשנת 2011 שיחק במדי נבחרת ארגנטינה במשחקים הפאן-אמריקאיים בריו דה ז'ניירו. ב-2012 היה שותף לזכייתה במקום הראשון באליפות דרום אמריקה שנערכה ברסיסטנסיה. ב-2013 זכה עם הנבחרת במקום השלישי באליפות אמריקה שנערכה בקראקס, ב-2014 זכה עמה במקום השני באליפות דרום אמריקה שנערכה במרגריטה, וב-2015 שיחק במדי הנבחרת במשחקים הפאן-אמריקאיים בטורונטו.

## קישורים חיצוניים

* ניקולאס לפרוויטולה באתר פיב"א
* 

קטגוריה:כדורסלנים ארגנטינאים
קטגוריה:כדורסלני נבחרת ארגנטינה
קטגוריה:כדורסלני ריטאס וילנה
קטגוריה:כדורסלני אסטודיאנטס מדריד
קטגוריה:כדורסלני סן אנטוניו ספרס
קטגוריה:כדורסלני סאסקי בסקוניה
קטגוריה:כדורסלני זניט סנקט פטרבורג
קטגוריה:כדורסלני חובנטוד בדאלונה
קטגוריה:כדורסלני ריאל מדריד
קטגוריה:כדורסלני ברצלונה
קטגוריה:שחקני NBA שלא נבחרו בדראפט
קטגוריה:כדורסלנים באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1990
קטגוריה:כדורסלנים ארגנטינאים באולימפיאדת טוקיו (2020)
בית קיץ

[שמאל|ממוזער|250px|בית קיץ ב[שוודיה]]
[שמאל|ממוזער|250px|בית קיץ ב[דנמרק]]
[שמאל|ממוזער|250px|[הבית על האשד|פולינג ווטר, בית קיץ מפורסם בארצות הברית, שהפך למוזיאון]]

**בית קיץ** הוא מבנה הנועד להירגעות מהחום בחודשי הקיץ או להינפשות ממקום המגורים הקבוע. בית הקיץ יכול להיות מבנה קטן בחצר, בפארק או בגינה שבו ניתן לשבת בצל, אך גם יכול להיות מבנה הממוקם הרחק באזורים כפריים וקרירים יותר, שנוסעים אליו לחופשה בקיץ.

במדינות רבות, בעיקר באירופה, ישנם בפארקים ובשטחי בילוי בתי קיץ קטנים שאליהם ניתן להיכנס ולשבת בצל; לעיתים הם ביתנים קטנים, שבהם יש מקום רק לספסל, ולעיתים הם ביתנים גדולים יותר. 

בארצות סקנדינביה השימוש בבתי קיץ גדולים הבנויים כקוטג'ים פופולרי מאוד, והשימוש ברבים מאתרי הנופש מבוסס על שכירת בתי קיץ, בדרך כלל על בסיס שבועי. בשנים האחרונות הפופולריות של בתי הקיץ עולה ובהתאמה גם מחירם, אולם שכירת בתי קיץ לחופשה עדיין מקובלת. בשוודיה בתי הקיץ צבועים באופן מסורתי בצבע אדום, והם בעלי חלונות ודלתות לבנות. בנורווגיה ישנם "אזורי בתי קיץ" שבהם בנויים רק בתי קיץ.

## ראו גם
* צימר

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:טיפוסי מבנים
קטגוריה:קיץ
הארמייה ה-18 (האימפריה הגרמנית)

**הארמייה ה-18** הייתה ארמייה גרמנית שפעלה במלחמת העולם הראשונה בחזית המערבית.

## היסטוריה

לאחר חתימת חוזה ברסט-ליטובסק, התפנו לגרמנים כ-50 דיוויזיות.  גרמניה החליטה להטילם למתקפה על מנת להכריע את המערכה. זאת לפני שארצות הברית תתערב באופן מאסיבי בלחימה בצרפת. הכוונה הייתה גם לסייע למדינות ההסכמה באספקה ובחיילים. לקראת המתקפה הקימו הגרמנים 3 ארמיות חדשות (ה-17, ה-18, וה-19), שהורכבו מ-50 הדוויזיות הנ״ל, ואומנו באופן מיוחד לקראת המתקפה.

ב-22 בדצמבר 1917 הוקמה הארמייה ה-18 על בסיס המפקדה של פלוגת הארמייה ווירש שפורקה, תחת פיקוד גנרל אוסקר פון הוטייה, שפיקד על הארמייה עד לסיום המלחמה. הארמייה פעלה במסגרת קבוצת הארמיות של וילהלם, נסיך הכתר של גרמניה. הארמייה השתתפה ב**מבצע מיכאל** שהתנהל באזור אראס בין ה-21 במרץ ל-5 באפריל 1918.

לאחר כניעת גרמניה בנובמבר 1918, הוחלט על פירוק הצבא הגרמני. בעקבות כך פורקה הארמייה ה-18 ב-2 בינואר 1919.

## סדר הכוחות
### 30 באוקטובר 1918
בסוף המלחמה, כללה הארמייה את היחידות הבאות:

## ראו גם
* החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה

## קישורים חיצוניים
* ''Die höchsten Kommandostellen des Heeres.'' אתר בגרמנית על צבא גרמניה במלחמת העולם הראשונה

קטגוריה:ארמיות גרמניות במלחמת העולם הראשונה
הארמייה ה-19 (האימפריה הגרמנית)

**הארמייה ה-19** הייתה ארמייה גרמנית שפעלה במלחמת העולם הראשונה בחזית המערבית.

## היסטוריה

לאחר חתימת חוזה ברסט-ליטובסק, התפנו לגרמנים כ-50 דיוויזיות, והם החליטו להטילם למתקפה גדולה על מנת  להכריע את המערכה לפני שארצות הברית תספיק להתערב באופן מאסיבי בלחימה בצרפת, ולסייע למדינות ההסכמה באספקה ובחיילים. לקראת המתקפה הקימו הגרמנים 3 ארמיות חדשות (ה-17, ה-18, וה-19), שהורכבו מהדיווזיות החדשות, ואומנו באופן מיוחד לקראת המתקפה.

ב-4 בפברואר 1918 הוקמה הארמייה ה-19 תחת פיקוד גנרל פליקס פון בותמר, על בסיס המפקדה של ארמיית הדרום שפורקה. הארמייה פעלה במסגרת קבוצת הארמיות של אלברכט מוירטמברג. הארמייה סייעה בהחזקת הקו בדרום החזית שהיה אזור די שקט.

ב-8 בנובמבר 1918 עבר פון בותמר לייעץ למשרד המלחמה הבווארי, ובמקומו מונה גנרל קרל פון פאסבנדר שפיקד על הארמייה עד לסיום המלחמה.

לאחר כניעת גרמניה בנובמבר 1918, הוחלט על פירוק הצבא הגרמני. בעקבות כך פורקה הארמייה ה-19 ב-24 בינואר 1919.

## סדר הכוחות
### 30 באוקטובר 1918
בסוף המלחמה, כללה הארמייה את היחידות הבאות:

## מפקדים
* פליקס פון בותמר (4 בפברואר 1918 - 8 בנובמבר 1918)
* קרל פון פאסבנדר (8 בנובמבר 1918 - 24 בינואר 1919)

## ראו גם
* החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה

## קישורים חיצוניים
* ''Die höchsten Kommandostellen des Heeres.'' אתר בגרמנית על צבא גרמניה במלחמת העולם הראשונה
## הערות שוליים

קטגוריה:ארמיות גרמניות במלחמת העולם הראשונה