מירדף (אלבום)

"**מירדף**" הוא אלבום האולפן התשיעי של הזמרת הישראלית חוה אלברשטיין. את האלבום הוציאה בפברואר 1970 לאור חברת התקליטים CBS ישראל.

בין המשתתפים בהפקת האלבום נמנים נחום היימן (כתיבה, הפקה ועיבוד מוזיקלי), אלכס וייס (עיבוד מוזיקלי), מתי כספי (גיטרה, זמר ליווי) ואיתן פוקס (קונטרבס).

## שירים
"מירדף" מתאר את מצבה הקיומי והמורכב של מדינת ישראל, שנאבקת בין טבעה הפורה לבין מציאות של מרדף אינסופי אחרי ביטחון ושלום. השיר משקף תקווה לעתיד טוב יותר בו המרדף יסתיים, ותהיה הקלה למשפחות ולדור הבא. "עץ התות" מעלה זיכרונות ילדות תמימים של הדוברת, מלאים בטבע, אהבת אם ושירי ערש. אולם לאחר עשור, נותרו לה רק זיכרונות ושמיים, המעידים על אובדן על הזמן שחלף. "זה לא הצבע" עוסק באהבה ובקשר בין שניים באמצעות צבעים המבטאים רגעים שונים ביחסים. כל צבע מייצג חוויה או רגש - לבן לחיוך, סגול לאהבה, אדום עבור תשוקה, ירוק עבור טיולים משותפים, ולבסוף, כחול לעצב ואובדן. "בגידה" מבטא סיפור של מערכת יחסים בלתי מאוזנת ומלאת אכזבה. המספרת מתארת כיצד הצילה את בן-זוגה ("הוצאתיך ישר מתוך הרפש"), השקיעה בו משאבים ואהבה וטיפחה אותו כך שהפך לאדם חדש. עם זאת, למרות המאמצים, הוא בגד בה. בבית האחרון היא מתעמתת אתו, דבר שאינו מעלה חרס.

"זמר נודד (המשולח)" מציג געגוע וציפייה לאדם יקר שעזב וטרם חזר, ומביע כמיהה עזה לשובו. המספרת, המשאירה את דלתה פתוחה בתקווה ליום שישוב, מתארת את תחושותיה דרך דימויים של בית ושל חפצים מוכרים, כמו כד מים ולחם בתנור. היא ממשיכה להמתין, גם כששנים חולפות, והכאב והציפייה הופכים לחלק בלתי נפרד מחייה. השיר "מכתב מאמא" מבטא אהבה, דאגה, וגאווה אימהית המשלבת הומור רך, שבו אם ישראלית כותבת מכתב לבנה החייל. היא נותנת לו עצות לחיים הצבאיים — מחבילות מתוקות ותחבולות חכמות, ועד דרכים להישאר בטוח ומחויך. השיר, במילותיו הפשוטות ובטון הדואג, מדגיש את תחושת הפער בין עולם האימהות לעולם הצבאיות, כשהאם מביעה רצון לגונן על בנה מתוך דאגה כנה ותחושת חמלה, כאילו יכלה לשמור עליו גם מרחוק. "עץ הכוכבים" עוסק ביחס שבין קניינים רוחניים לגשמים, ובין ערכי הדור המבוגר לעומת ערכי הדור הצעיר, המקדש את החומרנות. שם השיר, "עץ הכוכבים", הוא אוקסימורון שכן עץ הוא אובייקט נטוע וקרוב לקרקע ואילו הכוכבים ממוקמים בחלל ומרוחקים מאוד. הכוכבים מסמלים רעיונות או ערכים נשגבים שאינם תלויים בזמן. "The Medic" מתאר את דמותו של החובש האלמוני, חייל שמוותר על התהילה האישית כדי לטפל בפצועים בשדה הקרב. אף אחד לא יודע את שמו, אך דמותו האמיצה נחרטת בזיכרונם של הלוחמים, המכירים לו תודה על התמסרותו תחת אש. הוא משמש כסמל לעזרה ההדדית ולרעות בין החיילים, ומייצג את החיבור האנושי העמוק המתבטא במצבי מלחמה.

"מחר" הוא שירה של המשוררת והפזמונאית נעמי שמר, אשר גם הלחינה את מילותיו. הלחן מנוגן כמארש במפגני צה"ל ובטקסים ואירועים ממלכתיים במעגל המועדים וימי הזיכרון, וכן מושר באירועים קהילתיים ובתוכניות מוזיקה. השיר הקורא לשלום וחוזה שלום, מושמע באירועים צבאיים ומדיניים כחלק מתפיסת העולם היהודית-הישראלית. בשיר "צבעי הזמן" מוצגים צבעים שונים בהקשרי טבע ורגשות, בהם הם מסמלים היבטים שונים של החיים. כל צבע מייצג ניגודים - יופי ותוגה, חגיגיות ושגרה, מלחמה ושלום. בסופו, הצבעים מתמזגים באמצעות "מכחול הזמן", המשרטט תמונה שלמה המשלבת רגעים של שמחה ועצב, כמבט על העולם המתאר כיצד כל גוני החיים שזורים זה בזה. "אם העולם" מתאר את השבריריות של האדם מול עוצמת העולם. דימויים של ים, יער ושיח מדגישים את השפעת הסערות והזמן על חיי האדם, והחזרה על "אם העולם הזה הוא ים..." מזכירה את הקיום הבלתי משתנה של העולם מול השינויים התמידיים של האדם. הרצועה האחרונה, "גוונים", מבטאת את הפער בין חלומות זוהרים ורצון עז לצבוע את החיים בצבעים עזים ומלאי תקווה, לבין המציאות המפוכחת שבה הצבעים נעלמים. הדובר מתאר עולם פנימי עשיר, מלא בצבעים ורצונות, אך נשאר עם תחושת בדידות ואובדן, כשהחלומות נשארים כרעיונות שלא התממשו.

## ביקורות
נחמן בן-עמי התחבר לאלבום, וטען כי אלברשטיין היא אחת הזמרות הטובות ביותר במדינת ישראל. הוא מעריץ, לטענתו, את יכולת ההגייה שלה, שמאפשרת למאזינים להבין לאיזו מילה התכוונה. הוא מנה את "מירדף", "עץ התות", "בגידה" ו"מכתב מאמא" כרצועות האהובות שלו, וכתב על השירים כי .

## רשימת רצועות

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי חוה אלברשטיין
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי חברת CBS ישראל