כוח הגנת המדינה

ממוזער|שמאל|300px|סמל כוחות הגנת המדינה
**כוח הגנת המדינה** (באנגלית: **State defense force**) הם יחידות צבאיות בארצות הברית הפועלות תחת סמכותה הבלעדית של ממשלת המדינה. קיומן של כוחות הגנת המדינה מותרת על ידי חוקי המדינה והחוק הפדרלי ונתונים לפיקודו של מושלי המדינות. כוחות הגנה של המדינה נבדלים מהמשמר הלאומי של המדינה בכך שהם אינם יכולים להפוך לישויות פדרליות. כל אנשי המשמר הלאומי של המדינה (כולל המשמר הלאומי של מחוז קולומביה, חבר העמים של פוארטו ריקו והטריטוריות של גואם ואיי הבתולה) יכולים להתקיים במסגרת תיקוני חוק ההגנה הלאומית משנת 1933 עם הקמת המשמר הלאומי של ארצות הברית. חוק זה מספק את הבסיס לשילוב יחידות ואנשי צוות של המשמר הלאומי של הצבא בצבא ארצות הברית, ומאז 1947, יחידות ואנשי צוות של המשמר הלאומי האווירי בחיל האוויר האמריקאי.

כל כוח הגנת המדינה מהווה גם סמכות הפיקוד של "המיליציה הלא מאורגנת", המוגדרת ככל גבר כשיר בין הגילאים 17 ו-45 שאינו משרת בתפקיד כלשהו בכוחות המזוינים או במשמר הלאומי. התפיסה המקורית של מיליציה לא מאורגנת היא צבא אזרחי שניתן להקים באופן מיידי בעיתות חירום לאומי קיצוני. בצבא המודרני, המיליציה הלא מאורגנת נחשבת מיושנת למעט יוצאים מן הכלל. אחד המקרים המוכרים היחידים שבהם חברי מיליציה לא מאורגנת לובשים מדים ומבצעים באופן פעיל תפקידים צבאיים הוא מיליציית וירג'יניה, המעסיקה באופן פעיל קצינים בבתי הספר הצבאיים השונים במדינת וירג'יניה.

## היסטוריה
ממוזער|שמאל|200px|חברי כוח ההגנה של וירג'יניה והמשמר הלאומי של וירג'יניה מפעילים עמדת פיקוד ניידת
מהקמתה ועד תחילת המאה ה-20, ארצות הברית החזיקה צבא מינימלי בלבד והסתמכה על מיליציות מדינה כדי לספק את רוב חייליה, כאשר האימונים והמוכנות של האחרונים השתנו במידה רבה. כתוצאה ממלחמת ארצות הברית-ספרד ומביצועי המיליציות ויחידות מתנדבים אחרות במהלך אותו סכסוך, הקונגרס נדרש לרפורמה ולווסת את האימונים וההסמכה של מיליציות מדינה. בשנת 1903, עם אישור חוק המיליציה משנת 1903, הוקם קודמו של המשמר הלאומי המודרני. הוא חייב את המדינות לחלק את המיליציות שלהן לשני חלקים. החוק המליץ על התואר "משמר לאומי" עבור החלק הראשון, עבור הממשל הפדרלי, ו"מיליציית מילואים" עבור המדינות השונות.

במהלך מלחמת העולם הראשונה, הקונגרס אישר למדינות להחזיק במשמרות הבית, שהיו כוחות מילואים מחוץ לכוחות המשמר הלאומי, אשר נפרסו אז על ידי הממשלה הפדרלית כחלק מהצבא הלאומי. מזכיר המלחמה הוסמך לספק ליחידות משמר הבית הללו רובים, תחמושת ואספקה.

בשנת 1933, הקונגרס אישר את הפיצול בין המשמר הלאומי למיליציות המסורתיות של המדינה בכך שקבע שכל החיילים במימון פדרלי יתגייסו/יעברו גיוס כפול וכך יצטרפו גם למשמר הלאומי של המדינה וגם למשמר הלאומי של ארצות הברית המהווה אחד ממרכיבי המילואים של הכוחות המזוינים של ארצות הברית.

ממוזער|שמאל|200px|מתנדב בכוח ההגנה של מדינת ג'ורג'יה מעביר שק חול לחייל במשמר הלאומי של צבא ג'ורג'יה במהלך משימת הכנה לשיטפונות.
בשנת 1940, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה וכתוצאה מהפדרליזציה של המשמר הלאומי, תיקן הקונגרס את חוק ההגנה הלאומית משנת 1916, ואישר למדינות להחזיק "כוחות צבאיים שאינם המשמר הלאומי".

בשנת 1950, עם פרוץ מלחמת קוריאה ובדחיפתו של המשמר הלאומי, אישר הקונגרס מחדש את כוחות הצבא הנפרדים של המדינה לתקופה של שנתיים. כוחות צבא אלה קיבלו אישור לאימונים צבאיים על במימון פדרלי, כמו גם "נשק, תחמושת, ביגוד וציוד", כפי שראה לנכון על ידי מזכיר הצבא של ארצות הברית. עם זאת, בתום השנתיים, הם לא קיבלו אישור מחדש על פי החוק הפדרלי.

בשנת 1956, הקונגרס תיקן את החוק ואישר את כוחות ההגנה של המדינה לצמיתות תחת סעיף 109, כותרת 32 של חוק ארצות הברית. שנתיים לאחר מכן, הקונגרס תיקן את החוק ושינה את השם מ"כוחות הגנת המדינה" ל"כוחות הגנה". עם זאת, רק בתקופת ממשל רונלד רייגן המוקדם פיתחו מדינות רבות את כוחות ההגנה שלהן באופן יותר מעשי, כאשר מחלקת ההגנה של ארצות הברית עודדה באופן פעיל מדינות להקים ולקיים יחידות של כוח הגנת המדינה.

[ממוזער|שמאל|200px|חייל ב[משמר המילואים של אינדיאנה  לוחץ יד לקצין המילואים של הצבא במחנה אטרבורי ]]
עם זאת, בסוף שנות השמונים, סדרה של דיווחים מתוקשרים גרמה למספר מדינות לסגור או לבנות מחדש באופן משמעותי את כוחותיהן. בשנת 1987, מושל יוטה נורמן בנגרטר פיטר את כל הקצינים מלבד 31 ממשמר המדינה של יוטה, לאחר שחקירה גילתה כי שורותיו "זרועות בנאו-נאצים, עבריינים וחולי נפש". בינתיים, בשנת 1990, האספה הכללית של וירג'יניה פתחה בחקירה ולאחר מכן בשיפוץ של כוח המדינה שלה לאחר שקיבלה מידע לפיהם המתנדבים "חוסכים כסף כדי לקנות טנק".

עם סיום המלחמה הקרה הגיעה ירידה כללית בעניין בכוחות ההגנה של המדינה. עם זאת, פיגועי 11 בספטמבר עוררו תשומת לב נוספת, ועמה גם ביקורת רבה יותר מצד חלק בכוחות המזוינים של ארצות הברית, אשר הטילו ספק באימונים ובציוד של היחידות, ובשאלה האם הן מספקות מוצא ל"לוחמים שרוצים לשרת בכוחות המזוינים" שלא היו זכאים לשירות בכוחות המזוינים.

ממוזער|שמאל|200px|תזמורת כוח הגנת מרילנד באירוע ב-2015
בשנת 2008, אלסקה פירקה את כוחות ההגנה של המדינה לאחר שחקירה הגיעה למסקנה כי חוסר עוצמת האימונים או הסטנדרטיזציה היו פוטנציאל לנטל משפטי על המדינה. עד שנת 2010 מעמד הכוח ירד עוד יותר, כאשר השליש הכללי של המשמר הלאומי של אלסקה הודיע למתנדבים כי ייקראו רק כ"מוצא אחרון, שישמש רק במקרי חירום קיצוניים ביותר". כוחות ההגנה של אלסקה נותרו מוגבלים במכוון במשך מספר שנים, עד שהמושל ביל ווקר ביטל את השליש הכללי בשנת 2016, כאשר הודיע על כוונתו לרפורמה בכוחות ההגנה של מדינת אלסקה על ידי הרחבתו עוד יותר לאלסקה הכפרית ושיפור רמת האימונים.

מחלוקת נוספת עוררה דיווח של הניו יורק טיימס, שמצא כי קצינים בכירים רבים במשמר ניו יורק עברו הכשרה צבאית רשמית מועטה או ללא הכשרה צבאית רשמית כלל, למרות שבמקרים מסוימים היו בעלי דרגות קצין גנרל. מפקד הכוח לשעבר, פייר דייוויד לאקס, ציין כי "אם אתה מיודד עם המושל ותמיד רצית להיות גנרל, אתה מבקש מהמושל למנות אותך לגנרל, והנה אתה בריגדיר גנרל". מפקד לשעבר אחר טען כי הוא מעניק באופן קבוע תארים לחברי בית המחוקקים של ניו יורק בתמורה לתמיכתם בהקצאות תקציביות לכוח. הדו"ח ציין גם כי רוב הפריסות הנדירות של היחידה כללו מתן תמיכה טקסית, כגון תגי ותגיות, לממשלת המדינה.

[ממוזער|שמאל|200px|חיילים של משמר מדינת דרום קרוליינה ליד [קפיטול מדינת קרוליינה הדרומית]]
דו"ח של מחלקת ההגנה מאפריל 2014, שפורסם על ידי משרד המבקר הכללי, דיווח על בלבול וחוסר עקביות בקרב השלישים של המדינות (המפקדים בפועל של כוחות הגנת המדינה ברחבי ארצות הברית) בנוגע לשימוש ולמעמד של כוחות ההגנה של המדינה. משרד המפקח הכללי דיווח על תת-ניצול של יכולות כוחות ההגנה של המדינה עקב חוסר בהירות בקוד האמריקאי בנוגע לשימוש בכוחות הגנת המדינה, מה שהציף חשש כי שימוש בכספים ונכסים שנרכשו דרך הממשלה הפדרלית עבור כוחות ההגנה של המדינה עלול להפר את התקנות. (בעוד שהמשמר הלאומי מופעל על ידי המדינות, רוב הציוד והמימון שלהם מגיעים מהממשלה הפדרלית). חשש זה מהפרת תקנות גם עיכב את השימוש בהם ואת האינטגרציה שלהם עם עמיתיהם במשמר הלאומי, ומנע מהם לבצע פעולות משותפות זה לצד זה, וגם להתנדב לתמיכה במשימות פדרליות. בעיות נוספות שצוינו על ידי משרד המפקח הכללי היו חוסר סטנדרטיזציה באימונים ובכושר גופני, מה שמעלה שאלות לגבי יכולתם של כוחות הגנת המדינה לעבוד לצד עמיתיהם במשמר הלאומי, וחוסר תיאום ותמיכה מצד משרד ההגנה. במהלך סקר שערך המפקח הכללי של מפקדי כוחות הגנת המדינה ואדיוטנטים גנרלים , 18 מתוך 19 ראו את כוחות הגנת המדינה שלהם כחלק מהמיליציה המאורגנת וכפופים לקוד הצדק הצבאי, 14 מתוך 18 ראו את חברי ה-כוח הגנת המדינה כ"חיילים", 14 מתוך 18 ראו את אנשי כוח הגנת המדינה כ"לוחמים חוקיים" על פי כללי המלחמה, ורק 4 מתוך 19 אישרו לאנשיהם לבצע אימוני נשק. כמעט כל המשימות שדווחו למשרד המפקח הכללי היו לא צבאיות באופיין, כולל חיפוש והצלה בקנה מידה קטן, ניהול אסונות ומשימות אחרות הקשורות לביטחון פנים לא חמוש.

בשל חששות הציבור מתרגילי ג'ייד הלם 15 שנערכו ברחבי מספר מדינות בדרום מערב ארצות הברית, ב-28 באפריל 2015, הורה מושל טקסס גרג אבוט על זימון משמר מדינת טקסס  כדי לפקח על התרגילים ולהקל על התקשורת בין כוחות המבצעים המיוחדים של ארצות הברית שמבצעים אימונים לבין משרד המושל.

[ממוזער|שמאל|200px|חיילי משמר מדינת קונטיקט מקימים אוהל לשימוש כ[בית חולים שדה במהלך מגפת הקורונה]]
בתחילת 2020, מספר כוחות הגנה של המדינה הופעלו כדי להילחם במגפת הקורונה. נכון לאפריל 2020, כוחות ההגנה של אלסקה, משמר מדינת קליפורניה, משמרות המושל של קונטיקט, כוחות ההגנה של מדינת ג'ורג'יה, משמר המילואים של אינדיאנה, כוחות ההגנה של מרילנד, משמר ניו יורק, המילואים הצבאיים של אוהיו, משמר מדינת דרום קרוליינה, משמר מדינת טנסי, משמר מדינת טקסס, וכוח ההגנה של וירג'יניה תרמו כולם חברים למאמצי מדינותיהם במאבק במגפה.

בשנת 2022, משמר מדינת פלורידה הוקם מחדש, ובמהלך 2023 ו-2024 יצר יחידות אוויריות, ימיות, יבשתיות ויחידות מיוחדות. בשנת 2023, פלורידה אישרה תקציב של 107 מיליון דולר לשנים 2023–2024. בשנת 2024, מסמל שיתוף פעולה בין-מדינתי.

## בסיס חוקי
הממשל הפדרלי מכיר בכוחות הגנה של המדינה, בהתאם לסעיף הקטן בחוקת ארצות הברית, תחת סעיף 32 לחוקת ארצות הברית. סעיף 109 קובע כי כוחות הגנה של המדינה בכללותם אינם רשאים להיקרא, להישלח או להתגייס לכוחות המזוינים של ארצות הברית, ובכך לשומר על הפרדה מלאה מהמשמר הלאומי. עם זאת, על פי אותו חוק, חברים בודדים המשרתים בכוחות ההגנה של המדינה אינם פטורים משירות בכוחות המזוינים (כלומר, הם אינם מנועים מלהתגייס). על פי סעיף 109(e) לחוק 32 של ארצות הברית, "אדם אינו רשאי להפוך לחבר בכוח הגנה... אם הוא חבר ברכיב מילואים של הכוחות המזוינים".

כמעט בכל מדינה יש חוקים המסמיכים כוחות הגנה של המדינה, ול-19 מדינות, בתוספת חבר העמים של פוארטו ריקו, יש כוחות פעילים עם רמות פעילות, תמיכה ועוצמה שונות. כוחות הגנה של המדינה פועלים בדרך כלל עם משימות ניהול חירום וביטחון פנים. רוב כוחות ההגנה של המדינה מאורגנים כיחידות קרקע, אך קיימות גם יחידות אוויריות וימיות. בהתאם למדינה, הם עשויים להיקרא בשמות שונים כצבא מדינה, כוח צבאי של המדינה, משמר מדינה, מיליציה של המדינה או מילואים צבאיים של המדינה

## כוחות מדינה

## קישורים חיצוניים

* State Defense Force Monoggraph Series - Winter 2005, Homeland Security

## הערות שוליים

קטגוריה:מילואים בארצות הברית
קטגוריה:חירום
קטגוריה:מדינות ארצות הברית: ממשל
קטגוריה:ארגוני הגנה אזרחית