נווה אילן

ממוזער|חריש ראשון בנוה אילן, אוקטובר 1946
**נווה אילן** הוא מושב שיתופי במחוז ירושלים בישראל. שוכן ליד אבו גוש וליד העיר ירושלים. שייך למועצה אזורית מטה יהודה.

## היסטוריה
### הקיבוץ ההיסטורי

נווה אילן הוקם בתחילת אוקטובר 1946, במקביל להקמת 11 הנקודות, על ידי מתנדבים מקריית ענבים ומעלה החמישה שהכינו את הקרקע עבור קבוצת "טללים". זו הייתה קבוצה של 31 יוצאי המחתרת האנטי-נאצית מצרפת - מאקי. רוב חברי קבוצת "טללים" קיבלו הכשרה בדגניה ב'. הצעירים שהו בכפר רופין, והדתיים שביניהם קבלו הכשרה בשדה אליהו. תקופת מה שהו חברי קבוצת "טללים" גם בחדרה.

המייסדים בחרו לקרוא זמנית לקיבוץ בשם "נווה אילן", כשמו של יישוב ליד קריית ענבים בסיפורו של יוסף ויץ. שטח הקיבוץ היה כ-1,700 דונם והוא ישב בראש פסגה תלולה, ארבעה קילומטרים מערבה ממעלה החמישה ושני קילומטרים צפונית-מערבית לכביש הראשי לירושלים. ב-27 באוקטובר 1946 התקיים טקס חנוכה רשמי של הקיבוץ בנוכחות קונסול צרפת. החברים ניקו את החורבה הערבית שהייתה במקום, ואחרי שבנו לה גג היא שימשה כחדר אוכל, ספרייה, בית דואר ובית תינוקות. על הגג התקינו מרזבים לריכוז מי גשמים במיכל מים לשתייה. רוב מי הצריכה הובאו ממעלה החמישה ברכב. בנובמבר 1947 היה הקיבוץ ברשימת הנקודות העבריות המנותקות בתחומי המדינה הערבית, כשבאותו זמן התגוררו במקום 43 נפש.

בט"ו בשבט, בתחילת 1947, נערכו בקיבוץ נטיעות של הקרן הקיימת. (מגמת נטיעת היערות באזור נמשכה בשנות ה-50).

ב-15 בינואר 1948 הותקפה קבוצת חברים שיצאו לעבוד בגינת הירק למרגלות הקיבוץ, על ידי ערביי הסביבה. בהתקפה נהרג אחד המגינים. כן הופגזה נווה אילן בירי תותחים במהלך מלחמת השחרור. בתום המלחמה היה הקיבוץ יעד למסתננים, מפאת הקירבה לגבול. באוקטובר 1953 נרצח חבר הקיבוץ בידי מסתננים.

גרעין "התגבורת" (כ-70 יוצאי צפון אפריקה שהגיעו לארץ באוניה אקסודוס ובדרך בורמה) הצטרף ליישוב במהלך ההפוגה השנייה, ביולי 1948. בתחילת 1950, כשהוקמו בתי הקבע, היו בקיבוץ 110 תושבים. הם החזיקו לול ורפת והחלו בגידול פטריות.

בהיות מקימי הקיבוץ דוברי צרפתית, הפך היישוב יעד לאורחים מצרפת שבאו ארצה. כן הובאו ליישוב האחים פינאלי כאשר הובאו לישראל.

ב-1953 פרץ סכסוך על קרקעות בין הקיבוץ לאנשי אבו גוש. באבו גוש אף טענו שגירוש מספר תושבים מהכפר לאחר ההתקפה על מוסד קריית יערים נבע מרצון להשתלט על קרקעות הכפר עבור נווה אילן.

בראשית שנות ה-50 היה הקיבוץ בתנופת פיתוח ואף היווה דוגמה להצלחה. באפריל 1954 נחנך במקום בית תרבות על שם נחום הרמן, במימון קרן היסוד. ב-1955 נבנה במקום שלד של מלון גדול. ואולם הפיתוח המואץ לא לווה במצטרפים חדשים ומראשית 1954 נפלה עבודה רבה מדי על מעט החברים בקיבוץ. חברי הקיבוץ דרשו מתנועת האם, איחוד הקבוצות והקיבוצים, לשלוח מתיישבים נוספים לתגבור המקום, אך לא נענו, ועבודה שכירה נאסרה בתנועה הקיבוצית. ב-1955 עזבו כ-30 חברים את הקיבוץ והמשא שהוטל על המעטים שנותרו היה כבד מנשוא - והביא למתיחות חברתית. בסוף 1955 עזבו 80 החברים האחרונים את המקום והוא ננטש.

### בחסות הכפר הירוק
ממוזער|270x270 פיקסלים|שכונת ההרחבה, 2018
לאחר הנטישה עלתה כוונה להקים במקום את בית הספר החקלאי שיועד לקום בעין כרם, אך עובדי בית הספר החקלאי סירבו לעזוב את ירושלים, ותחת זאת הוקם במקום סניף של בית הספר החקלאי הכפר הירוק. למקום הובאו שתי כיתות בוגרות של בית הספר, יחד עם קבוצת נוער בני 14-15 מעולי מרוקו. ואולם, החזקה קבועה של בית ספר חקלאי באזור ירושלים, בנוסף לבית הספר האזורי עין כרם שהתקשה לגייס תלמידים, לא התאפשרה. ב-1958 עלה רעיון להקים במקום תחנת ניסיונות לחקלאות הררית. ב-1959 החליט מנהל הכפר הירוק להפוך את נווה אילן למשק עצמאי מודרך, וכך נשארו במקום כ-25 מחברי קבוצת הנוער עולי מרוקו ועוד 15 מבוגרי הכפר הירוק. על מהלך זה של מסירת יישוב למתיישבים כה צעירים התנהל ויכוח בעיתונות. בראשית 1961 עזבו הצעירים את המקום והקיבוץ פורק. אף שהיישוב ננטש, היו רשומים ביישוב כ-20 תושבים ובבחירות לכנסת החמישית הוצב קלפי עבור נוה אילן בקריית יערים הסמוכה.

### חברת רסקו
מבני הקיבוץ ו-300 דונם של מטעים נמכרו לחברת רסקו לצורך הקמת מרכז אירוח לתיירים. שאר השטח והענפים המשקיים הוצעו למושב בית מאיר. לאחר מחאת אנשי בית מאיר הוחלט להעביר לידיהם גם את המטעים. עוד בשנת 1956 הועברו חלק משטחי נווה אילן למעלה החמישה.

חברת רסקו ביקשה להקים במקום מרכז הבראה ושכונת גנים.

### הקמה מחדש
ממוזער|270x270 פיקסלים|נווה אילן, מבט ממעוף הציפור, 2022
בסוף שנות השישים הוקם בארצות הברית גרעין "המגשימים", ביוזמת תנועת יהודה הצעיר, במטרה להקים מושב שיתופי לא חקלאי של אקדמאים שישתף עולים מארצות הברית וילידי ישראל. המושב יועד להכיל כ-100 משפחות וחלק מתושביו יעבדו במקום, בין השאר בבית ספר לבעלי מוגבלות שכלית התפתחותית שיוקם במקום, ואחרים יעבדו מחוץ למושב. באפריל 1968 הגיעו נציגים של הגרעין לישראל לבחור מקום התיישבות ורענן ויץ הציע להם את נווה אילן. באוקטובר 1969 אושרה תוכנית מתאר למושב, ובתחילת 1970 הוחלט להמשיך עם התוכנית, למרות מחאות של שרים על הקצאת כספים ליישוב כה קרוב לירושלים. הקמת המושב התעכבה והחלטה סופית בעניין נתקבלה במרץ 1971. נכרת הסכם עם חברת רסקו להשבת חלק מאדמות נווה אילן לסוכנות היהודית עבור הגרעין. על פי ההסכם, תמורת השבת 149 דונם מתוך 815 דונם של היישוב, קיבלה רסקו בלעדיות על כל בנייה נוספת ביישוב והבטחה שייעשה מאמץ להפשרת בניית שכונת וילות במקום.

חברי הגרעין הראשונים מארצות הברית הגיעו לישראל בשנת 1970. אבן פינה למושב הונח ב-27 בספטמבר 1971 ערב יום כיפור ח' בתשרי אור לט' בתשרי ה'תשל"ב מתוך אוירת פיוס ומחילה של יום הכיפורים.
בתחילה חיו חברי הגרעין במרכז הקליטה במבשרת ציון, במשך כארבע שנים עד שבנייני היישוב הוקמו. אך קבוצה קטנה של שש משפחות החליטה ליישב את המקום מייד, ושיפצו בעצמם בניינים ישנים מהקיבוץ הנטוש, וחיו שם כבר החל משנת 1972. כשהסתיימה הבניה הכללית, כל המשפחות עברו ממרכז הקליטה לנווה אילן, ואף המשפחות הראשונות עברו למגורים החדשים. בינתיים הסתכסכו חברי הגרעין מארצות הברית, שרצו מושב שיתופי אמיתי, עם הישראלים שצורפו אליהם שרצו וילה בקרבת העיר והישראלים הורחקו מהגרעין של היישוב. חברי המושב קראו לגרעין שלהם רקפת. המושב התבסס מתחילתו על תעשייה וביולי 1973 היו בו: מפעל אלקטרוניקה, חברת תכנות בשם גמה, מפעל אומנות שקיים חוגים לילדים בליתוגרפיה, גילוף בעץ ותולדות האמנות, ולול הודים.

לאחר שהקבוצה התבססה במקומה החדש, החלו להצטרף משפחות ישראליות וכן עולים חדשים ממדינות אחרות, כמו אנגליה, דרום אפריקה וניו זילנד.

מייסדי נווה אילן התכוונו שהיישוב יהיה חלק מהתנועה הקיבוצית, אך באותו זמן לא התקבלו למרות המבנה השיתופי של הקבוצה, מכיוון שלא היה חדר אוכל שיתופי ביישוב, וגם לא לינה משותפת שעוד הייתה נהוגה אז במרבית הקיבוצים. אז בתחילה השתייכה לתנועת המושבים, ורק יותר מאוחר הצטרפה לתנועה הקיבוצית המאוחדת (תק"ם).
ממוזער|270x270 פיקסלים|מלון נווה אילן, 2022
הענפים העיקריים בתחילת ימי המושב היו מפעל אלקטרוניקה, מרכז מחשוב, לולים של תרנגולי הודו, ופטריות. הלולים נהרסו במהלך מגפת שפעת העופות. בשנים האחרונות הוקמה הרחבה ליישוב, הקרויה "נופי אילן".

## אתרים בנווה אילן ובסביבה
[ממוזער|270x270 פיקסלים|נווה אילן, תצפית מצפון מכיוון [הר הרוח]]
***נווה אילן ההיסטורית**, נמצאת על גבעה בכניסה לנווה אילן. במקום זה התיישבו באוקטובר 1946, 31 צעירים וצעירות ניצולי שואה וחברי מחתרת המאקי בצרפת, לפי דרישתו של בן-גוריון להקים במקום יישוב-משלט לשמירת הדרך לירושלים. במקום הוקם קיבוץ שהתפרק ב-1956. על ראש הגבעה עמד בית האפנדי מאבן שכונה **חירבת אל הוואה** (חורבת הרוחות). מהיישוב ההיסטורי נותרו עמדות לידם הוצבו שלטי עץ דהויים. בית האפנדי שקרס נבנה מחדש אבל עבודות השיקום והשימור נעצרו.
***תצפית על שם דני ויין**, נמצאת בקצה המערבי של נווה אילן. על שם בן נווה אילן שנפל במילוי תפקידו כחובש. מהמקום יש תצפית רחבה על גבעות השפלה והעיר מודיעין.
*בצמוד למושב נמצא מלון נווה אילן וכן מועדון ספורט ובריכת שחייה (שהיו שייכים למושב, ונמכרו).
*יער נווה אילן
*יד השמונה
*אבו גוש
*פונדק אלביס (נווה אילן), ובו פסלים ופוסטרים של אלביס פרסלי.
*קריית התקשורת נווה אילן, מקום משכנה של חברת החדשות המשדרת בערוץ קשת 12 וחברות תקשורת נוספות, כמו גם מקום משכנו של בית "האח הגדול". עד שנת 2014 המתחם היה בבעלות גלובוס גרופ ונקרא "ג.ג. אולפני ישראל - ירושלים".

## קישורים חיצוניים

* נווה אילן, באתר המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל
* אתר הבית של נווה אילן (מושב שיתופי נוה אילן)
* 
* אליעזר לב-ציון, חורבן ותקומה, הוצאת ירון גולן, 1993
* נפתלי רז, נווה-אילן ההיסטורית, הוצאת רביבים, תשס"ט - 2009

## הערות שוליים

*
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:קיבוצים לשעבר
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1946
קטגוריה:מועצה אזורית מטה יהודה
קטגוריה:יישובים במחוז ירושלים
קטגוריה:מעוטרי נס הקוממיות
קטגוריה:מושבים במחוז ירושלים