open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
טירת צבי (אוניית מעפילים)

שמאל|ממוזער|200 פיקסלים|"טירת צבי"
שמאל|ממוזער|200 פיקסלים|מסלול ההפלגה של "טירת צבי"
**טירת צבי** הייתה אוניית מעפילים. נקראה על שם קיבוץ טירת צבי בעקבות עמידתו בקרב טירת צבי.

האנייה הייתה במקור אניית משא, במשקל 600 טון. כהכנה למסע נבנו משטחי לינה על הסיפון, ואורגנו סליקים לאנשים ולמכשירי קשר בתוככי האנייה. מפקד האנייה היה איש הפלי"ם בצלאל פלדמן.

האנייה הפליגה ב-3 באפריל 1948 ממעגן פורמיה (מפרץ גאטה) באיטליה, כשעל סיפונה 798 מעפילים. השלטונות האיטלקים לא התערבו בהכנות וביציאה של האנייה, אך בשל בעיות מקומיות מול השלטונות, לא הועלה תחילה מזון לאנייה, בניגוד לתכנון. תחילה הועלו 400 נוסעים, האנייה נאלצה לעזוב, והיא שבה למחרת בלילה כדי להעלות את שאר הנוסעים. רק אחר הצהרים באותו יום התקבל המזון מכלי שיט אחר. האנייה התעכבה בתחילת הדרך עוד פעמיים לצורך תיקון תקלות.

ב-8 באפריל, סמוך לכרתים, החלה סערה חזקה להשתולל ונמצא מחסה באי קטן בשם סאריה. עם שיפור מזג האוויר, לאחר יומיים, המשיכה האנייה בדרכה.

מטוס בריטי גילה את האנייה ב-12 באפריל, ומשחתת הצי המלכותי שהוזנקה למקום ליוותה אותה מאותו יום עד לנמל חיפה. על פי ההנחיות שהיו מקובלות בקרב המפליגים, חיבל הצוות בחדר המכונות, ולכן האנייה נקשרה לספינה גוררת, ונגררה ללא התנגדות לנמל חיפה.

ב-13 באפריל הועברו המעפילים לאוניות גירוש ונשלחו למחנות המעצר בקפריסין. אנשי הצוות המלווה של הספינה הסתתרו בסליקים, ולאחר גירוש המעפילים הם התחזו לעובדי ניקיון ויצאו ממנה בחיפה יחד עם עובדי הניקיון האחרים.

## בתרבות
האונייה טירת צבי מוזכרת בספרו של הרב והסופר חיים סבתו "בואי הרוח", בו מסופר על קורותיו של משה פרקש, אחד מנוסעי האונייה, וקורותיה משולבים בסיפורו. 

## קישורים חיצוניים

*"טירת צבי", באתר מוזיאון ההעפלה וחיל הים

קטגוריה:קצרמר המנדט הבריטי
קטגוריה:אוניות מעפילים אחרי מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:הנצחת מערכות ישראל
קטגוריה:אוניות מעפילים שהפליגו ב-1948
דניאלס

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה פטרונימיים
קטגוריה:שמות משפחה המבוססים על השם דניאל
בת שישים

"**בת שישים**" (נכתב גם: "**בת 60**"; במילותיו הראשונות: "את ראשו של הגלבוע
מישהו צבע אדום") הוא שיר עברי משנת 1981 של להקת הגבעטרון.

## על השיר
השיר נכתב על ידי דידי מנוסי ב-1981, הולחן על ידי קובי אשרת והושר על ידי להקת הגבעטרון. מנוסי, יוצא קבוצת גבע, כתב את השיר לרגל מלאת שישים שנים להקמת הקבוצה. הוא היה הראשון בתקליטה "מקול הלב" (התקליט חיפה, 1982), זכה להצלחה רבה והפך לאחד משיריה המוכרים ביותר של הלהקה.

השיר, הפותח בתיאור פיוטי של תחילתו של יום חדש בגבע, הוא שיר הלל לקבוצה – שהיא ותיקה וצעירה, רבת ניסיון ומתחדשת גם יחד: "היא גם סבתא וגם אמא / גם נכדה וגם נינה / בקיצור, היא מתחדשת / כמו עונות שנה". הפזמון החוזר קובע: "כי אמיתית היא ולא סמל / ולא דגל ולא אות / העבר מאחוריה – היא צופה אל הבאות".  

לימים הוקלט עיבוד חדש של השיר על ידי הגבעטרון והראפר סאבלימינל, בו שולבו מילים חדשות שחיבר סאבלימינל. שיר זה נבחר לשיר הרשמי של חגיגות יום העצמאות השישים למדינת ישראל (2008) והגיע למקום ה-13 במצעד הפזמונים העברי השנתי של גלגלצ לשנת תשס"ח.

## גרסאות כיסוי
*השיר הושר בפי זמרים נוספים, בהם זהבה בן וגבי ברלין.
*בשנת 2004 ביצעו השחקנים אילן רוזנפלד, קובי פרג', עודד פז ואלונה טל גרסת כיסוי לשיר זה במסגרת הסדרה "הפיג'מות".
*בשנת 2008 ביצעו את השיר הבובנאים והשחקנים יוני אילת, ז'יל בן-דוד, אבי יקיר, שני כהן, איקי גלעד, רבקה מיכאלי, יובל המבולבל ואסף אשתר במסגרת התכנית "יום הולדת למדינה" ששודרה בערוץ הופ! לכבוד חגיגות ה-60 למדינה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 1981
קטגוריה:שירי 2008
קטגוריה:גבעטרון
קטגוריה:קבוצת גבע
קטגוריה:שירי ההתיישבות העובדת
קטגוריה:שירי סאבלימינל
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי קובי אשרת
קטגוריה:שירי יום העצמאות
קטגוריה:שירים על קיבוצים
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי דידי מנוסי
מתתיהו הינדס

**מתתיהו (מתאוס) הינדס** (יוני 1894 – 13 בפברואר 1957) היה עיתונאי, בנקאי, פעיל ציבור ושגריר ישראל באורוגוואי.

## קורות חיים
הינדס נולד לד"ר טוביה ורחל (בת יוסף גזונדהייט) הינדס בירושלים. אביו היה רופא שעלה לארץ ישראל מאוקראינה, ניסה להתיישב בטבריה ואחר כך בירושלים בבית החולים ביקור חולים, אך אחרי הולדת בנו מתתיהו החליט לחזור לאירופה.

הינדס למד כלכלה ומשפטים באוניברסיטאות בוורשה, סנקט פטרבורג, היידלברג וברסלאו וקיבל תואר דוקטור למשפטים. היה מזכירם של נחום סוקולוב וליאו מוצקין בוועד המשלחות היהודיות לוועידת ורסאי. ב-1922 היה חבר המערכת של העיתון ראזסוויט שחזר לפעול בברלין עד להתפטרותו ביולי 1923 על רקע אי הסכמות עם דעותיו של ז'בוטינסקי על רקע פרישתו של האחרון מההסתדרות הציונית. ב-1924 פרסם קובץ מאמרים "התגשמות" ברוסית. עבד כבנקאי בגרמניה ובפולין שם קודם להיות מנהל בנק בוורשה. הינדס היה ציר לקונגרס הציוני ה-16 ועד ה-24 (למעט אחד), חבר הוועד הפועל הציוני, יו"ר קרן היסוד בפולין, חבר "משלחת סוקולוב" לדרום אפריקה ב-1927 (מסע גיוס תרומות ואהדה בקרב יהודי דרום אפריקה) נציג הסוכנות היהודית במשא ומתן כספי עם ממשלת פולין ב-1936–1937. בסוף שנות ה-30 נחשב כמועמד להתמנות למנכ"ל "לודז'קי בנק דפוזיטובי", בנק שהיה בבעלות אוצר התיישבות היהודים.

בתחילת שנות ה-40 של המאה ה-20 עלה לארץ ישראל והשתקע בחיפה. הינדס מונה למנהל סניף אפ"ק בהדר הכרמל במקומו של מתתיהו לונץ שחזר לנהל את סניף הבנק בעיר התחתית. הינדס המשיך בתפקידו זה עד 1954 עת עבר לנהל את הבנק בירושלים.

בארץ ישראל המשיך את פעילותו הציבורית כיו"ר ועד הנאמנים של בית הספר הימי בחיפה, חבר הוועד הפועל של החבל הימי לישראל, חבר הוועד המנהל של הטכניון ועוד. כיו"ר המועדון הימי בחיפה עסק בהוצאתן של ספינות המעפילים מצי הצללים לשימוש מחודש.

אחרי קום מדינת ישראל מונה לשגריר ישראל באורוגוואי. הוא נפטר לאחר מחלה במונטווידאו, בעודו בתפקיד. ארונו הובא ארצה והוא נקבר בבית הקברות בנחלת יצחק לצד אמו.

השאיר אחריו בת יחידה, חנה. על שמו רחוב בחיפה.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל ראזסווייט
קטגוריה:משפטנים יהודים פולנים
קטגוריה:משפטנים יהודים גרמנים
קטגוריה:חיפה: אישים
קטגוריה:פעילים ציונים ביישוב
קטגוריה:שגרירי ישראל באורוגוואי
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות נחלת יצחק
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1894
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1957
קצר פה כל כך האביב

"**קצר פה כל כך האביב**" הוא שיר ישראלי שכתב דויד גרוסמן והלחין יהודה פוליקר, שאף מבצע את השיר.
## היצירה
דויד גרוסמן כתב את השיר הזה על בנו, סמ"ר , שנפל במלחמת לבנון השנייה. הוא פנה לזמר והמוזיקאי יהודה פוליקר בבקשה שילחין את השיר, וזה ראה אור ב-9 במרץ 2011.

גרוסמן אמר שבעיניו זהו שיר על מלאות החיים, על הצמיחה והלבלוב שבהם ועל האובדן. הוא פנה לפוליקר בבקשה להלחנת השיר, מכיוון שהרגיש שיש בפוליקר "שילוב חזק ונוגע ללב של כאב ושמחת חיים".

זהו השיר השני שנכתב לזכרו של אורי גרוסמן. ב-2010, נכתב השיר הראשון "הודעה נמסרה למשפחה" על ידי יואב גינאי, ידידה של משפחת גרוסמן. גם את השיר הזה הלחין פוליקר, וירדנה ארזי שרה אותו.

במהלך הקריירה שלו הלחין וביצע פוליקר שירים נוספים שיוחסו לבנים או לבנות שנפלו או הלכו לעולמם, ביניהם השירים "יורם" ו"פרח". שירו "כשתגדל" הפך לשיר המזוהה עם אבל על נפילת בן, גם אם לא לכך התכוון יעקב גלעד, שכתב אותו. השירים הנוספים שהלחין פוליקר כוללים גם שירים שנכתבו על השואה, ביניהם "אפר ואבק" ו"חלון לים התיכון".

"קצר פה כל כך האביב" סיים במקום ה-31 במצעד השירים השנתי של וואלה! ושל רשת ג' תשע"א. במצעד שירי העשור של וואלה! NEWS לשנים תש"ע - תשע"ט, הגיע השיר למקום הרביעי.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי יהודה פוליקר
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:דויד גרוסמן
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי יהודה פוליקר
קטגוריה:שירי זיכרון חללי מערכות ישראל
קטגוריה:שירים על האביב
קטגוריה:שירים על חודשים עבריים
קטגוריה:שירי רוק בעברית
שלישיית המעפיל

**שלישיית המעפיל** הייתה להקת זמר עברי שהורכבה משלושה חברי קיבוץ המעפיל: עירית סנדנר, אהוד שחם ודן שרון. השלושה הופיעו יחדיו בין השנים 1965 ל-1990 והקליטו שלושה אלבומים.

## היסטוריה
ההרכב המקורי של השלישייה כלל את סנדנר, שחם וגדי אלון. השלושה נהגו לשיר ולהופיע בפני חברי הקיבוץ כתחביב. ב-1965 הקליטו השלושה תקליטון ראשון, בעיבודו של אריה לבנון, שכלל בין היתר גם שיר שכתבה בת הקיבוץ רונית אופיר. התקליטון לא זכה להצלחה. במקביל, הקליטה סנדנר תקליטון סולו, והשתתפה בהפקות שונות כזמרת עצמאית.

ב-1970 השתתפה השלישייה בפסטיבל הזמר והפזמון, בו ביצעה את השיר "שמלת כלולות", שאף שלא זכה בפסטיבל, זכה להצלחה בעקבותיו. כן השתתפו באותה שנה בפסטיבל הזמר החסידי עם השיר "ולירושלים עירך". ב-1971 וב-1974 נטלו חלק במופע "ניחוחי חציר", שכלל יצירות של בני ההתיישבות העובדת. ב-1971 ביצעו את השיר "ונזכה ונחיה" וב-1974 את השירים "בין אדם לאדם" שכתב והלחין שייקה פייקוב ו"ליל גליל".

בשנת 1975 יצא האלבום הראשון של השלישייה באורך מלא, "אהבת ערב", שכלל הן שירים חדשים כ"אהבת ערב" ו"אניטה", הן גרסאות כיסוי לשירים כ"אלעד ירד אל הירדן", שכתב והלחין אברהם זיגמן, ו"חופים הם לפעמים", שכתב נתן יונתן והלחין נחום היימן. 

בשנת 1978 הקליטה את אלבומה השני "שירים לאורך הדרך", שאף הוא שילב בין שירים חדשים, בהם "כשאומרים לי שמש" (שכתבה רחל שפירא והלחין מוני אמריליו), "היה הייתה עלמה", "מותו של הקיץ" ועוד, וגרסאות כיסוי: "לפנות ערב", "פירות חמישה עשר" ("שלג על עירי") ואחרים. 

אופי דומה נשא האלבום השלישי, "הלילה הוא שירים" (1984), שכלל חידושים ל"הכניסיני תחת כנפך" ו"בית הערבה" לצד שירים חדשים כ"מזמור לדוד" ו"הנך יפה רעייתי". 

ב-1990 התפרק ההרכב, וב-1998 יצא אלבום אוסף ממיטב שיריו, "שלישיית המעפיל - המבחר".

## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:זמר עברי
קטגוריה:הקיבוץ בתרבות ובאמנות
קטגוריה:אנשי הקיבוץ: אמנים
המעפיל
קטגוריה:משתתפי פסטיבל הזמר והפזמון
קטגוריה:משתתפי פסטיבל הזמר החסידי
ארסינואה

**אַרְסִינוֹ֫אֵה**, מ-**Ἀρσινόη** ביוונית עתיקה, בעברית נכתב גם **ארסינואי**, הוא שם שמקורו ב.

## הערות שוליים
טאטיה טופא

**רמצ'אנדרה פנדורנג טופא** (במראטהית: **रामचंद्र पांडुरंग टोपे**) או בשמו המוכר יותר **טאטיה טופא** (במרתית: **तात्या टोपे**; 1819 - 18 באפריל 1859) היה מפקד צבאי ממוצא מראטהי, אשר פיקד על כוחות מורדים במהלך המרד ההודי הגדול כנגד הצבא הבריטי.

## המרד ההודי הגדול
טופא היה מקורב לננה סאהיב ובתחילת המרד שירת במטה שלו, בהמשך קיבל בעצמו פיקוד על כוחות מורדים ונודע כאחד המפקדים המוצלחים והדינאמיים של המרד.

במהלך המרד, טופא פיקד על כוח המורדים אשר הובס על ידי הבריטים בבית'ור ב-16 באוגוסט 1857. לאחר מכן עם כוח של כ-25,000 מורדים הצליח טופא להפתיע ולהביס את הבריטים בקאנפור ב-28 בנובמבר, אולם הובס מספר ימים לאחר מכן על ידי קולין קמבל ב-6 בדצמבר. לאחר המערכות של פתיחת המרד, המשך הלחימה התאפיינה בקרבות מפוזרים יותר כנגד כיסי התנגדות של מורדים בצפון ומרכז הודו.

במהלך המערכה במרכז הודו, הכוח הבריטי הגיע לעיר קאנפור וכבש אותו מידי כוחותיו של טופא וננה סאהיב ב-16 ביולי. השניים הצליחו לברוח, כאשר סאהיב ברח למקום לא ידוע, בעוד שטופא המשיך בלחימה נגד הבריטים. ב-19 בנובמבר עם כוח של כ-6,000 מורדים, ניסה טופא לכבוש מחדש את העיר קאנפור, אך נכשל והצטרף אל כוחותיה של הרני לאקשמיבאי בקאלפי.

בחודשים הבאים, בעוד שהמרד ברובו דוכא, המשיך טופא בלחימה והסתתרות כנגד הצבא הבריטי. הוא הצליח להימלט מהנסיונות הרבים לתופסו. בליל ה-7 באפריל, חברו הנאמן מאן סינג (Man Singh) בגד בו, וטופא נתפס ונכלא על ידי הבריטים. ב-18 באפריל הוצא להורג לאחר שנשפט על מעשיו במהלך המרד.

## לקריאה נוספת

* Raugh, Harold E. Jr., **Victorians at war, 1815-1914: Encyclopedia of British military history**, California, US, ABC-CLIO, 2004.


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:המרד ההודי הגדול: אישים
קטגוריה:ילידי 1819
קטגוריה:נפטרים ב-1859
אפידקסיפטריקס

**אפידקסיפטריקס** (שם מדעי: *Epidexipteryx*) הוא סוג נכחד של דינוזאור זעיר ממשפחת הסקנסוריופטריגיים, שחי בתור היורה, כ-160 מיליון שנה לפני זמננו.

אפידקסיפטריקס היה דינוזאור מנוצה שייתכן כי קדם לארכאופטריקס באבולוציה של הדינוזאורים לעופות. הוא מוכר ממאובן יחיד ממונגוליה הפנימית המראה רישומי ארבע נוצות קישוט ארוכות מאוד בזנבו.

## גילוי

מאובן אפידקסיפטריקס יחיד, שסימונו הקטלוגי IVPP V 15471 התגלה בשנת 2008 במונגוליה הפנימית, על ידי צוות מן המכון הפלאונטולוגי של בייג'ינג.

## תיארוך

מאובן אפידקסיפטריקס התגלה בשכבות דָאוחוּגוֹאוּ (Daohugou Beds), שהתיארוך המדויק שלה שנוי במחלוקת בקרב הגאולוגים עקב חוסר אחידותה: יש המתארכים אותה לתור היורה העליון ואחרים לקרטיקון התחתון. מגלי אפידקסיפטריקס תארכו את השכבה בה התגלה ליורה העליון, כ-168 עד 152 מיליון שנה לפני זמננו באמצעות תיארוך רדיומטרי בשיטת אורניום-עופרת.

במאובנים משכבות דָאוחוּגוֹאוּ התגלה עולם חי עשיר, שכלל דינוזאורים ממינים שונים, פטרוזאורים, יונקים קדומים (כמו קסטרוקאודה), סלמנדרות וחרקים. התגלו שם גם מאובני עצים וצמחים מחטניים, ציקסיים ושרכים. ממצאים אלו מראים כי האזור התאפיין בבית גידול של חופי אגמים והיה מיוער ברובו.

## אנטומיה ומורפולוגיה

שמאל|ממוזער|250px|גודלם של ארבעה דינוזאורים זעירים, כולל אפידקסיפטריקס (בירוק) בהשוואה לאדם
אפידקסיפטריקס טוען לתואר הדינוזאור הקטן ביותר שהתגלה אי פעם. הוא היה בגודל של יונה קטנה. משקלו מוערך ב-164 גרם, ואורכו הכולל 45 סנטימטרים, מתוך זה כ-20 סנטימטרים אורכו של הזנב. אמנם התגלו כמה מאובני דינוזאורים זעירים אף יותר, אך נראה שהם היו פרטים צעירים.

שלד הזנב של אפידקסיפטריקס היה קצר בהרבה מזנבם של מרבית הדינוזאורים התרופודים, ומזכיר את הפיגוסטיל - הזנב הקצר בעל חוליות מאוחות האופייני לכל העופות בני-ימינו. מזנב זה צמחו ארבע נוצות זנב "דמויות סרט", כלומר דקות וארוכות מאוד, הנראות במאובן כמסודרות בשני זוגות. ייתכן שהן אף היו ארוכות מ-20 סנטימטרים, שכן הן קטועות במאובן ואין רואים את הקצה שלהן. הסברה הרווחת היא שנוצות אלו שימשו כנוצות קישוט לתצוגות חיזור או תוקפנות, בדומה לנוצות זנב הטווס, כיוון שקשה לשער תפקיד אחר שלהן.

המאובן גם מראה רישומי נוצות חוטיות, בדומה למעטה נוצות פלומה בעופות בני-ימינו, באזור הכתפיים והזנב, שכנראה שימשו לבידוד תרמי. אך לא נראים סימני נוצות תעופה כמו בארכאופטריקס וכמה דינוזאורים מנוצים אחרים.

## [[אבולוציה]]

לאפידקסיפטריקס חשיבות רבה בפענוח האבולוציה של העופות מן הדינוזאורים. במידה והתיארוך שלו אכן מדויק הוא הדינוזאור המנוצה הקדום ביותר הידוע למדע, ככל הנראה קדום אף מן הארכאופטריקס, הנחשב לעיתים לעוף הראשון ומתוארך לגיל של 147 מיליון שנה לפני זמננו. לכן גילויו מעיד לראשונה באופן ישיר שהנוצות קדמו לארכאופטריקס, ושימשו לבידוד תרמי וכנוצות קישוט עוד לפני שהותאמו לתעופה. לעומת זאת, מרבית הדינוזאורים המנוצים האחרים שהתגלו עד היום מאוחרים מארכאופטריקס, ולכן יכולים להעיד על התפתחות העופות רק באופן עקיף.

## בתרבות
דינוזאור זה הופיע בסדרה הכוכב דינוזאור  שם נראים שני פרטים המחפשים זחלי חיפושיות אך אחד מהם נטרף על ידי סינרפטור.

## ראו גם
* יי - סוג נוסף של דינוזאור זעיר מהמשפחה.

## קישורים חיצוניים

* תמונת מאובן אפידקסיפטריקס ושיחזורו באתר המוזיאון הבריטי לתולדות הטבע 
* על אפידקסיפטריקס וסקנסוריופטריגיים אחרים בבלוג של הפלאונטולוג דארן נייש 

## הערות שוליים

קטגוריה:סקנסוריופטריגיים
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-2008
עולמות (כנס)

**עולמות** הוא כנס חובבים דו-יומי בנושאי מדע בדיוני ופנטסיה, המתקיים מדי שנה בחול המועד פסח. הכנס מאורגן על ידי האגודה הישראלית למדע בדיוני ולפנטסיה ועמותת טולקין הישראלית, ומתקיים מאז שנת 2005.

הכנס כולל פעילויות כגון בהן הרצאות, פאנלים, חידונים, סדנאות, הקרנות סרטים, הרקדות, שירה בציבור, אירועי שטיח אדום ועוד. הכניסה למרבית האירועים בכנס כרוכה בתשלום, אך ישנם אירועים חינמיים, והנחות שונות לחברי הארגונים המארגנים וגופים נוספים. בנוסף לפעילויות המסודרות, במתחם הפסטיבל יריד דוכנים נרחב.

הכנס מקיים תחרות כתיבת סיפורים קצרים בנושא הכנס.

## היסטוריה
הכנס הוקם בשנת 2005, כאיחוד של כנסי "אבק כוכבים" ו-"פנטסי.קון", ונוהל על ידי האגודה הישראלית למדע בדיוני ולפנטסיה, עמותת טולקין הישראלית, "סטארבייס 972" ושגרירות סאנידייל בישראל. הכנס הראשון התקיים בסינמטק תל אביב ובמתחם תיכון א' לאמנויות תל אביב. 

בשנת 2006 עבר הכנס למדיטק בחולון, ואירח את קלודיה כריסטיאן כאורחת הכבוד. בשנת 2008 התקיים הכנס בבית בארבור בתל אביב. 

בשנים 2009–2010 התקיים הכנס בבית ציוני אמריקה. בשנת 2011 חזר הכנס למתחם אשכול הפיס בתיכון א' לאמנויות. 

בשנת 2021 התארחה בכנס, באופן מקוון, הסופרת נעמי נוביק.

### רשימת הכנסים

## ראו גם

* פסטיבל אייקון

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* שחר קשתן, ל. ו-וינר, נ. (במאיות). (2014). **[https://www.youtube.com/watch?v=9KcWUi1PIPQ עולמות - כרוניקה של כנס ידוע מראש]** [סרט]. 
* 

קטגוריה:כנסי מדע בדיוני ופנטזיה בישראל
שופט (תואר)

**שופט** (ברבים **שופטים**) הוא תוארם של מנהיגים פוליטיים, צבאיים ומשפטיים במספר תרבויות ושפות שמיות עתיקות, הנובע מהשורש "ש־פ־ט", שמשמעו "לדון".

## ביהודה וישראל

בתנ"ך, השופטים היו מנהיגים שקמו מתוך השבטים בשעת סכנה הדדית כדי להביס אויבים זרים.

## בפיניקיה ומושבותיה
[ממוזער|170x170 פיקסלים|[כתובת הסף מצור, המציינת שמות של כמה שופטים מהעיר]]
בערי המדינה העצמאיות השונות שהיוו את פיניקיה ובמושבותיה הפוניות במערב הים התיכון, השופט (בכתיב חסר פיניקי: **𐤔𐤐𐤈**) היה תפקיד שלטוני.

יוסף בן מתתיהו כתב שבשלב מסוים לאחר מלוכת מלכים על צור, עבר השלטון בצור לשופטים (δικασταὶ) לשבע שנים ושלושה חודשים, והוא פרט את שמותיהם; בשנה השביעית חזר השלטון למלוכה. בטקסטים הבבליים מתועדת מרידה בצור בין חודש אב שנת 41 לנבוכדראצר עד חודש תשרי שנת 42 לנבוכדראצר, כלומר יולי 564 עד ספטמבר 563 לפנה"ס, תאריכים תואמים לשנים אליהן מתוארכת החלפת המלוכה בשופטים, כך שהחלפה זאת נעשתה כנראה כענישה על מרד שנעשה תחת מוסד המלוכה. בצידון, התואר מוכר (גם כן בצורתו היוונית, δικαστὴν) מכתובת דיוטימוס, המוקדשת לשופט צידוני שניצח במשחקים הנמאים; גם בצידון המעבר לשופטים התרחש, ככל הנראה, לאחר ביטול המלוכה.
[ממוזער|כתובת דו־לשונית לטינית ופונית מתיאטרון [לפטיס מגנה (KAI 121), ובה מופיע התואר שופט (SVFES בלטינית, "שפט" בפונית)]]
התפקיד דמה למגיסטראט בקרתחדשת ובערים הפוניות הרבות שהושפעו ממנה. בערים הפוניות, התפקיד גילה מספר נקודות דמיון לקונסול הרומי: הם היו אחראים על כינוס הסנאט, ניהולו ועריכת סדר יומו, תפקדו כשופטים בדין, ולפחות בחלק מהמקומות היו נבחרים לשנה ונתנו לאותה שנה את שמה .

המלה נקלטה היטב גם בלטינית של האימפריה הרומית, לרוב בצורה sufes (או suffes), ככל הנראה בשל המגע הרב בין הרומאים לפוניים, הן במסחר והן במלחמות.

## ראו גם
* תקופת השופטים האתיופית

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קרתגו
פאולו בוקון

**פאולו סילביו בוקון** (באיטלקית: Paolo Silvio Boccone; 24 באפריל 1633 – 22 בדצמבר 1704) היה בוטנאי איטלקי. על שמו קרוי הסוג בוקוניה ממשפחת הפרגיים ומספר צמחים נוספים.

## קורות חייו
בוקון נולד בפאלרמו למשפחה עשירה, ולכן יכל להרשות לעצמו להקדיש את חייו לחקר הצמחים. בניגוד לרוב החוקרים בני זמנו, לא עסק במקביל בתחומי דעת אחרים. פאולו הצעיר הרבה לבקר בגן הבוטני של העיר מסינה, שנוסד על ידי הרופא יליד רומא, פיאטרו קסטלי. האחרון הפך להיות מדריכו של בוקון, שערך מסעות מחקר בסיציליה, קורסיקה, פריז ולונדון. לאחר מכן החל בלימודי רפואה ומונה לדוקטור בפדובה. בתקופה הזו, פרסם בוקון את פרסומיו הראשונים- Recherches et observations naturelles- 'מחקרים ותצפיות בטבע' (פורסם בפריז, 1671 ומאוחר יותר בגרסה מאוירת ומוגדלת באמסטרדם, 1674). החיבור כלל תאוריות וגילויים רבים בתחומי הטבע, פלאונטולוגיה, רפואה, וטוקסיקולוגיה.

עבודתו הגדולה השנייה נקראת Museo di piante rare della Sicilia, Malta, Corsica, Italia, Piemonte, e Germania - 'תיאור של צמחים נדירים של סיציליה, מלטה, קורסיקה, איטליה, פיימונטה וגרמניה'. היא פורסמה בשנת 1697.

[שמאל|ממוזער|230px|[פרח|פריחת המין **בוקוניה מעוצה** ממשפחת הפרגיים. הסוג בוקוניה נקרא על שמו של פאולו בוקון]]

בוקון הועסק כ'בוטנאי החצר' של פרדיננדו השני דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה ושל בנו קוזימו השלישי דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה. בשנת 1682 הצטרף בוקון למסדר הנזירים הציסטרציאנים, והוסיף לשמו את השם האמצעי **סילביו**.

פאולו היה מוכר ומוערך בקרב הקהילה המדעית, והחליף כתבים ורעיונות עם רבים מבין חוקרי הטבע האירופאים בני זמנו. הבוטנאי שארל פלומיה למד תחתיו ברומא, והוא תלמידו הנודע ביותר.

בוקון נפטר בעת שהותו במנזר של סנטה מריה באלטופונטה, הסמוך לעיר הולדתו פאלרמו.

## צמחים הנקראים על שמו

הסוג בוקוניה ממשפחת הפרגיים נקרא על שמו, על ידי תלמידו שארל פלומיה. קארולוס ליניאוס 'אימץ' שם זה לשיטת הנומנקלטורה שלו לאחר מכן.

מיני צמחי רבים נקראים על שמו של בוקון. רק אחד מהם גדל בר בארץ ישראל- המין **אֶפְזָרִית בּוֹקוֹן** (Spergularia bocconei), השייך לסוג אפזרית ממשפחת הציפורניים.

קיים פולמוס בנוגע לכתיבת שמו של בוקון עקב כך שלא ברור איך כתב את שמו בלטינית, ובוקון חי לפני המצאת שיטת המיון של קארולוס ליניאוס. הגרסאות השונות הן Boccone (כשם שמו האיטלקי), bocconi ו- bocconii.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בוטנאים
קטגוריה:מדענים איטלקים
קטגוריה:ילידי 1633
קטגוריה:נפטרים ב-1704
אריה אמריקני

250px|ממוזער|שמאל|שחזור אפשרי של אריה אמריקני
**אריה אמריקני** (שם מדעי: *Panthera atrox*) הוא מין של טורף נכחד הקרוב לאריה מהסוג פנתר שבמשפחת החתוליים. האריה היה אנדמי לאמריקה הצפונית ולצפון מערב אמריקה הדרומית. הוא חי בתקופת הפליסטוקן, לפני 340,000 עד 11,000 שנים, לערך. בדיקות גנטיות הראו שהוא קרוב לאריה המערות שחי באותה התקופה באירואסיה.

האריה האמריקני הוא מהחתוליים הגדולים ביותר שהתקיימו אי פעם, גדול ב-25% לערך מהאריה האפריקני של ימינו.

## תיאור
מקור אריה זה הוא אמריקה הצפונית. עם זאת, מעריכים שהאריות נדדו עד לצפון-מערב אמריקה הדרומית כחלק מהחילוף האמריקני הגדול. משערים שאורך גופו היה 2.5-1.6 מטרים, וגובה כתפיו היה 1.2 מטרים כשעמד. כלומר, הוא התחרה על טרף קטן יותר מאשר הדוב קצר-הפנים הענקי, שהיה הטורף הגדול ביותר באמריקה הצפונית בזמנו. הוא היה בנוי בצורה פחות מאסיבית מאשר הטיגריס השנחרבי, שייתכן והגיע למשקל של 360 ק"ג. גולגולתו דמתה לזו של היגואר.

כמאה פרטים של אריות אמריקנים אותרו בבורות הזפת בלה בריאה שבקליפורניה, כך שמבנה גופם ידוע היטב. המאפיינים והשיניים שלהם מזכירים מאוד אריות מודרניים, אך הם גדולים מהם במידה ניכרת. מעריכים כי האריה האמריקני הוא תת-המין הגדול ביותר של האריה.

## טווח
האריות הקדומים ביותר באמריקה מדרום לאלסקה חיו בתקופת הפליסטוקן, לפני כ-340 אלף שנה. לאחר מכן, הם התפשטו בצורה נרחבת מאלברטה עד מרילנד ופרו. באמריקה הצפונית הם נמצאו ביותר מקומות במערב מאשר במזרח. נמצאו אף שרידים בדרום, עד לצ'יאפס, שבמקסיקו.

הם לא נמצאו באותם אזורים בהם היגואר היה נוכח, שכן האחרון העדיף יערות וג'ונגלים, בעוד שהאריה האמריקני העדיף אזורים פתוחים.

כמו יונקים גדולים רבים, הם נכחדו בסוף תקופת הפליסטוקן או בתחילת תקופת ההולוקן. המאובנים האחרונים שנמצאו, באדמונטון, מעריכים את תקופת חייהם לעד לפני 11,350 שנה.

## סביבה
בחלק מהאזורים בהם היו נפוצים, האריות חיו בתנאי אקלים קרים. קרוב לוודאי שהם השתמשו במערות לצורך מחסה מהקור. ייתכן והם ריפדו את המאורות שלהם בעלים או בעשבים, בדומה לטיגריס הסיבירי של ימינו.

בבורות הזפת בלה-בריאה נמצאו פחות מאובנים שלהם משל כל טורף אחר, כגון הטיגריס השנחרבי או זאב הבלהות. הדבר עשוי להצביע על כך שהם היו חכמים מספיק על מנת להימנע מהסכנה.

האריה האמריקני צד איילים, סוסים, גמלים, טפירים, ביזון אמריקאי, ממותות ואוכלי צמחים גדולים אחרים. עצמותיהם נמצאו באתרים אינדיאניים- עובדה היכולה לרמז שציד על ידי האדם תרם להכחדתם.

## סיווג
האריה האמריקני סווג תחילה כמין רחוק בסוג פנתר, וניתן לו השם המדעי *Panthera atrox*, שמשמעותו "פנתר אכזר" בלטינית. כמה כותבי מאמרים מודרניים קיבלו דעה זו, אולם רוב המומחים חושבים כי הוא קרוב של האריה האפריקאי ושל אריה המערות, הנכחד גם הוא. ישנם פלאונטולוגים מודרניים המסווגים אותו כתת-מין של האריה ולא כמין נפרד, אחרים חוזרים לסברה המקורית ומניחים שהוא מין נפרד שהתפתח באמריקה הצפונית בנפרד משאר האריות, כך שהוא מין עצמאי.

## בתרבות
*אריה אמריקני הופיע בסדרה "מועדון הקרב הג'ורסי" במהלכה הוא טורף ביזון, אך נהרג על ידי דוב קצר-פנים.
*בנוסף הוא הופיע בסדרה "העולם החדש הפראי".

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1853
קטגוריה:פנתרים פרהיסטוריים
קטגוריה:מגה-פאונה של הפלייסטוקן באמריקה הצפונית
קטגוריה:יונקים שחיו בפלייסטוקן באמריקה הצפונית
קטגוריה:טורפים שחיו בפלייסטוקן
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'וזף ליידי
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-1853
קטגוריה:אריה
מפלגת הוופד החדשה

**מפלגת הוופד החדשה** (בערבית: **حزب الوفد الجديد**) היא מפלגת מרכז-ימין מצרית המוגדרת לאומית-ליברלית-חילונית. המפלגה הוקמה בשנת 1978 כממשיכת דרכה של מפלגת הוופד המצרית ההיסטורית, הביעה עמדות אופוזיציוניות לנשיא במטרה לבטל את המשטר הנשיאותי ולהקים במקומו משטר דמוקרטי-פרלמנטרי. המפלגה פוזרה במאי/יוני 1978 והוקמה מחדש בשנת 1982, לאחר רצח הנשיא סאדאת.

בשנת 2010 נבחר אל-סעיד אל-בדאווי לראשות המפלגה.

בריאיון שנתן סגן יו"ר המפלגה אחמד עז אל-ערב ל"וושינגטון טיימס" הכחיש רצח 6 מיליון יהודים בשואה (אם כי הודה שהנאצים הרגו מאות אלפי יהודים). את יומנה של אנה פרנק הגדיר כזיוף וטען שפיגועי 11 בספטמבר נערכו על ידי המוסד, ה-CIA והממסד הצבאי-תעשייתי של ארצות הברית. כמו כן טען שאוסאמה בן לאדן היה סוכן אמריקאי.

בבחירות לאספה הלאומית המצרית, שנערכו בשנת 2011, לאחר הדחת מובארכ, זכתה מפלגת הוופד ב-9.2% מן הקולות והייתה למפלגה השלישית בגודלה (והמפלגה החילונית הגדולה ביותר) במצרים. לאחר הבחירות למועצת החוקה בשנת 2012 היו למפלגה 5 נציגים (מתוך 100) במועצה.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:מצרים: מפלגות
קטגוריה:מפלגות חילוניות
קטגוריה:מצרים: מפלגות שמרניות
רינה פירסטנברג

**רינה פִירְסְטֶנברג** (20 במרץ 1931 - 21 בנובמבר 2001) הייתה חברת קבוצת גבע, אשר שימשה כמנהלת להקת הגבעטרון של הקבוצה. זכתה לכינוי "אם הגבעטרון".

## ביוגרפיה
פירסטנברג נולדה לאביה סלומון חסין יליד סמולנסק, שקבל את שמו של יהודי אחר בזמן שהותו בשבי האנגלי במצרים, ונקרא בשמו מרדכי בן יהודה, ולאמה אלה קלינסקי, ממייסדי קבוץ גבע. אחיה הם עמוס בן יהודה וורד אבן צור, ואחיינה אבשי, שגם הם מחברי להקת הגבעתרון.

### ב"גבעתרון"
פירסטנברג, שבלטה בגבע מצעירותה בכושרה לארגן אירועי תרבות, הייתה בין מקימי הלהקה לאחר מלחמת העצמאות. היא שרה בה ושימשה גם כסולנית. מראשיתה הייתה פירסטנברג מנהלת הלהקה, בצידם של המנהלים האמנותיים שלה, וניצחה במשך למעלה מארבעים שנה על מלאכת הארגון של הופעות הלהקה והקלטותיה ועל קבלת חברים ללהקה.

כמו יתר חברי הלהקה הייתה השירה בה עיסוק נוסף לפירסטנברג, ובמהלך שעות היום היא עסקה בעבודתה היומיומית בקבוצה, בחדר האוכל.

בשנת 1990, על רקע ירידה בהצלחת הגבעטרון וחילוקי דעות בקבוצה על עתידו, נאלצה פירסטנברג לפרוש מתפקידה, ומנהל אחר מונה במקומה. אז בחרה לפרוש גם מן הלהקה.

לאחר שעזבה את הגבעטרון עסקה פירסטנברג בפעילות התנדבותית למען שוטרי משמר הגבול והדריכה חבורת זמר של חברי יישובים מעמק יזרעאל.

## חיים אישיים
רינה פירסטנברג נפטרה בשנת 2001, ובהלווייתה בבית העלמין של קבוצת גבע השתתפו אלפים . היה זה במהלך צילומי הסרט התיעודי "האמא של הגבעטרון" בהפקתם של שחר מגן ואיילת גיל. הסרט שודר לאחר פטירתה.

## הוקרה

* בנובמבר 2010 כתב חיים קינן את השיר "ירוק בעיניים", שהוקדש לרינה (לחן שרה'לה שרון). ותיקי הגבעטרון ו"החברים של רינה" הקליטו אותו, בעיבודו של צביקה כספי והשיר נכלל באלבום "הגבעטרון לדורותיו".

* באוקטובר 2011 נערך בגבע ערב רב משתתפים לזכרה במלאת עשור למותה.

## קישורים חיצוניים
* אספה פלד, ברינה יקצורו, באתר הקיבוצים, 2003
* טלי כהן גרבוז, אמא לדוגמה, באתר הקיבוצים, 2007
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:גבעטרון
קטגוריה:קבוצת גבע: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בקבוצת גבע
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1931
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1931
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2001
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2001
Austere Challenge 12

תרגיל ההגנה האמריקאי-ישראלי, **אוסטר צ'לנג' 12** (באנגלית: **Austere Challenge 12**), הוא תרגיל צבאי שנערך בסוף חודש אוקטובר 2012, ובו השתתפו צבאות ארצות הברית, ישראל, גרמניה ובריטניה.

התרגיל תוכנן תחילה להתקיים בחודש אפריל 2012, ותואר על ידי עוזר מזכירת המדינה לעניינים פוליטיים–צבאיים, אנדרו שפירו, כ"תרגיל הגדול ביותר ובעל המשמעות הגדולה ביותר בהיסטוריה של בנות הברית".
שמאל|ממוזער|250px|טיל חץ-2 במהלך שיגור

## התרגיל

התרגיל צפוי לכלול בתוכו סדרת סימולציות של הגנה אווירית באמצעות טילים, במטרה להתמודד עם המטרה של "יצירת רמה גבוהה של תפעוליות בינית" בין צבא ארצות הברית למערכות ההגנה של צה"ל. על פי דבריהם של בכירי צבא, המטרה היא ליצור מצב בו במהלך עימות, מערכות ההגנה האזרחית של ישראל תוכלנה לפעול במקביל עם מערכות ההגנה האמריקאיות. התרגיל המשולב צפוי לבחון את מערכות ההגנה הישראליות והאמריקאיות, ובייחוד את מערך ההגנה הבליסטי של ישראל כנגד מתקפת טילים ורקטות. ראש פיקוד אירופה של ארצות הברית (EUCOM) צפוי להיות אחראי על אישור הבקשות הישראליות לפריסת מערכות הגנה אמריקאיות נגד טילים בישראל.

## דחיית התרגיל
בכירים ישראליים ואמריקאיים דנו בנוגע לדחיית התרגיל לסוף שנת 2012 מאוחר יותר, בכירי צבא ישראליים ואמריקאיים אישרו שהתרגיל שהיה אמור להתקיים ב-13 בינואר 2012 בוטל. קפטן ג'ון רוס, דובר פיקוד אירופה של ארצות הברית, אמר "שזה לא חריג שתרגילים מסוג זה נדחים, והמנהיגים של שני הצדדים מאמינים שההשתתפות המרבית של הכוחות תושג בהמשך השנה".

בכירי צבא ישראליים ציינו כי ממשלת ארצות הברית דרשה לדחות את התרגיל כדי "לא ליצור מתח רב יותר" עם איראן. בכירים ביטחוניים אמרו כי ההחלטה על דחיית התרגיל נבעה בעיקרה מענייני תקציב. יום קודם לביטול התרגיל, קצינים בחיל האוויר הישראלי אמרו שהתרגיל תוכנן לאביב. כאשר התרגיל צפוי להיות הראשון מסוגו בשביל ראש פיקוד אירופה של ארצות הברית, ג'יימס סטוורידיס, שישתתף בתרגיל משותף עם ישראל.

שר החוץ של ישראל, אביגדור ליברמן, אמר ש"סיבות דיפלומטיות ואזוריות, בנוסף למתחים והיציבות" היו הגורמים לדחיית התרגיל.

מארק רגב, דובר ראש הממשלה בנימין נתניהו, אמר שישראל וארצות הברית קיבלו את ההחלטה לדחות את התרגיל "בגלל שזה לא היה הזמן המתאים".

על אף הדיווחים המוקדמים מחודש אוגוסט 2012, על כך שמספר הכוחות שייקחו חלק בתרגיל הוקטן מ-5,000 ל-1,000, במטרה להפחית את החשש שהתרגיל הוא כיסוי לתקיפה על איראן, פרסומים מאוחרים יותר הצביעו על כך שסדר גודל הכוחות שישתתפו בתרגיל לא ישונה. תת-אלוף ניצן נוריאל, אמר שהעניין סב סביב "נושאי לוגיסטיקה", ומספר הכוחות כמעט ולא השתנה.

## ראו גם
* רד פלאג
*ג'וניפר קוברה
* יחסי ארצות הברית–ישראל
* נאוטילוס

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:תרגילים צבאיים
קטגוריה:2012 בישראל
קטגוריה:2012 בארצות הברית
קטגוריה:2012 בממלכה המאוחדת
קטגוריה:יחסים צבאיים ארצות הברית – ישראל
Source SDK

**Source SDK** היא תוכנה שפותחה על ידי Valve, היא מיועדת לבניית מודלים לדמויות ממשחקי Valve, מפות למשחקי Valve ועוד, הפועלים על מנוע ה-Source בלבד.

גרסתו הראשונה של התוכנה פותחה בשנת 2006 והותאמה רק למשחקים Half-Life: Source ו-Half-Life Deathmatch: Source, והיה ניתן לשימוש חופשי רק בשנת 2007.

## אפשרויות
### מפות

אפשרות עיצוב המפות (**Hammer Editor**) מאפשרת לבנות מפות כפי רצון המשתמש, או לקחת מפה שכבר קיימת ולעצב אותה מחדש.

### מודלים
אפשרות עיצוב המודלים (**Model Viewer**) מאפשרת לקחת דמויות ממשחקי Valve ולעצב להם את הגוף מחדש, כגון: לבוש, נעליים, אפשרות לשים מסיכה או להוריד וכו'.

### פנים
אפשרות עיצוב הפנים (**Face Poser**) מאפשרת לעצב את פניהם של דמויות משחקי Valve ולעשות להם מראה אחר, כגון: צבע עניים, סנטר, אף, שפתיים, שיער, אוזניים וכו'.

## משחקים הניתנים לעיצוב בתוכנה
המשחקים הניתנים לעריכה בגרסה החופשית למשתמשים הם:
*Counter-Strike: Source
*Half-Life 2
*Half-Life 2: Deathmatch
*Day of Defeat: Source
*Half-Life 2: Episode One
*Half-Life 2: Episode Two
*פורטל
*Team Fortress 2
*Left 4 Dead
*Left 4 Dead 2
*Alien Swarm
*פורטל 2

## ראו גם
*Valve
*סטים
*Valve Hammer Editor

## קישורים חיצוניים
*מידע ב-Steam על התוכנה 

קטגוריה:פיתוח משחקי וידאו
מלכה (פירושונים)

קטגוריה:שמות משפחה עבריים
קטגוריה:שמות משפחה ביהדות צפון אפריקה
מעלה השלום

**מעלה השלום** הוא רחוב בירושלים שמחבר את כביש 60 עם רחוב מעלות עיר דוד.
הרחוב עובר בצד הדרומי של העיר העתיקה, בין החומה לגיא בן הינום. הוא מתחיל בפינה הדרום-מערבית של העיר העתיקה, ממשיך לשער ציון ומסתיים בשער האשפות.

עד שנת 1964 היה במקום שביל עפר תלול שעבר בשטח ההפקר. בשנת 1964 בהסכמת הירדנים נסלל כביש גישה אל ההר. הכביש נסלל לקראת ביקור האפיפיור פאולוס השישי בהר ציון וקיבל כינוי "**כביש האפיפיור**". הכביש שימש גם לאחר הביקור לתנועת ישראלים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ירושלים: רחובות
קטגוריה:הר ציון
קטגוריה:חומות ירושלים
FN FNAR

**FN FNAR** הוא רובה צלפים בלגי חצי-אוטומטי מתוצרת חברת FN Herstal, הרובה נכנס לשירות בשנת 2008 ונמצא בשימוש יחידות משטרתיות קטנות.

הרובה מבוסס על הרובה בראונינג אוטומטי M1918.

## גרסאות
***FNAR LIGHT** - הגרסה הסטנדרטית של הרובה, מיועדת לטווח של 500 מטרים מקסימום.
***FNAR HEAVY** - הגרסה ה"כבדה" של הרובה, מיועדת לטווח של 700 עד 1,000 מטרים.

## ראו גם
*FN FAL
*FN SCAR

## קישורים חיצוניים
* 
* הדף של הרובה באתר World Guns 
* הוראות שימוש לרובה 

קטגוריה:רובי צלפים
קטגוריה:כלי נשק של חברת FN Herstal
Valve Hammer Editor

**Valve Hammer Editor** היא תוכנה לבניית מפות שתוכנתה על ידי Valve, התוכנה יצאה לשימוש חופשי בשנת 1997, עוד בזמן שבו תוכנת המשחק Quake שפעל על מנוע ה-GoldSrc ולאחר מכן עברה התוכנה ל-Valve בזמן פיתוח פיתוח המשחק Half-Life. בשנת 2004 Valve פיתחה גרסה חדשה לתוכנה שפועלת על מנוע ה-Source.

ניתן באמצעות תוכנה זו לבנות מפות למשחק Half-Life, אך גם למשחקים Quake ו-Quake 2 שבאו ללא עורך מפות. (בניגוד למשחק המתחרה Unreal) התמיכה במשחקים אלו נפסקה כאשר Valve עברה לשימוש במנוע ה-Source.

## קישורים חיצוניים
* 
* ההיסטוריה של התוכנה 
* הורדה לגרסה 3.5 (פועלת על מנוע ה-GoldSrc)

קטגוריה:פיתוח משחקי וידאו
קטגוריה:תוכנות שהושקו ב-1996
הכניסיני תחת כנפך (פסל)

"**הכניסיני תחת כנפך**" הוא פסל של האמן הישראלי יגאל תומרקין.
הפסל עשוי מאסמבלאז' של חלקי נשק המגיחים מתוך מעטפת פלדה.

פסלו של תומרקין מהווה חלק מקבוצה של כ-40 פסלים, שנוצרה בשנים 1965-1966 בסטודיו שלו, ששכן אז בקריית המלאכה בתל אביב. חלקי הנשק הפגומים סופקו על ידי צה"ל. ביצירה יצר תומרקין מעטפת פלדה, ממנה מגיחים קני רובים, מרגמות וכלי נשק אחרים. יגאל צלמונה כתב על יצירות האסמבלאז' של תומרקין כי כלי הנשק בהם הופכים ל"חלק ממערך אסתטי, ומאבדים חלק ניכר ממשמעותם כנתח גס של הממשי. על אחת כשהם כלי-נשק, המאבדים לרגע את משמעותם ככלי הרג ונעשים חלק מתנופה סוחפת וקונטרפונקטית של צורות" עם זאת, ביצירה זו נדמה כי ממשותם של כלי הנשק מובלטת בזכות הקומפוזיציה ועל רקע הממד הפואטי של שמו.

שם הפסל מתייחס בצורה אירונית לשירו של חיים נחמן ביאליק "הכניסיני תחת כנפך" (1905). במקום "מִקְלַט" ו-"קַן-תְּפִלּוֹתַי הַנִּדָּחוֹת", כבשירו של ביאליק, מציע הפסל דימוי של אלימות והסתגרות. בשנת 1980, כאשר הוצגה היצירה בתערוכה "גבולות" במוזיאון ישראל, תיארה סטפני רחום, אוצרת התערוכה, את היצירה כמבטאת "תחושת עוינות ממשמשת ובאה ואת הרצון להיחלץ מן המצב". לדעת החוקר אברהם לוויט "השימוש הרב שעשה תומרקין בכלי נשק כחומר פיסולי בא לבטא את מחאתו [כ]נגד המדינה".

בשנת 1988 הציב תומרקין פסל נוסף בשם "הכניסיני תחת כנפך מס' 2" בקיבוץ הראל.

## הערות שוליים

קטגוריה:יגאל תומרקין: פסלים
קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:אסמבלאז'
קטגוריה:פיסול ישראלי
האנדרטה לזכר הנספים באסון השרפה בכרמל

**האנדרטה לזכר הנספים באסון השריפה בכרמל** הוקמה ליד עיקול הכביש בו נספו 44 אנשים באסון השרפה בכרמל (2010) מול קיבוץ בית אורן. היא נחנכה ב-19 בדצמבר 2011 במלאת שנה לאסון, בטקס ממלכתי בהשתתפות ראש הממשלה בנימין נתניהו, שרים, נציגי השב"ס, משטרה, כבאות ובני המשפחות השכולות.

## הקמה
לאחר האסון הוקמה אנדרטה זמנית קטנה בצורת להבת אש שכללה את הכיתוב **יהי זכרם ברוך** ואת דגלי ישראל, שירות בתי הסוהר ושירותי כבאות והצלה. לאחר הקמת האנדרטה המרכזית, היא הועברה לצידה.

האנדרטה המרכזית תוכננה על ידי האדריכל נתנאל בן יצחק והוקמה על ידי משרד הביטחון - אגף משפחות והנצחה ואגף ההנצחה והבינוי בתרומתם של הקרן הקיימת לישראל וקרן היסוד.

האנדרטה היא אתר זיכרון פתוח. על הקיר מונצחים שמות 44 הנספים - 37 צוערי השב"ס שנספו באוטובוס, 3 קציני משטרה, שלושה כבאים ונהג האוטובוס. מעליהם סמלי השב"ס, המשטרה והכבאות.

על הקיר מונצח גם משפט של דוד בן-גוריון: **זהר גבורתם יעמוד לעד**. בצד הקיר נמצא לוח זכוכית ועליו תמונת האוטובוס השרוף וסיפור האסון. בסוף פרטי האסון מופיע הציטוט .

מהקיר יוצאת קורת פלדת קורטן ענקית הדואה אל הרקיע בתנועה קשתית מעל מקום האירוע כלהבת אש הלוכדת את מי שנמצא מתחתיה.
## גלריה

קובץ:Carmel Mount 2010 Fire Memorial.jpg|שמות הנספים על גבי האנדרטה
קובץ:PikiWiki Israel 11082 memorial to the carmel fire disaster victims in th.jpg|האנדרטה הזמנית שהוקמה במקום האסון (דצמבר 2010)
קובץ:Memorial to the victims of 2010 Mount Carmel fire on mount Carmel 2.jpg|לוחית זיכרון באתר


## קישורים חיצוניים
*
* 
* מיכאל יעקובסון: סקירה על עיצוב האנדרטה בליווי תמונות באתר 'חלון אחורי', 10 במאי 2015
קטגוריה:אסון הכרמל
אסון הכרמל, לזכר הנספים ב
קטגוריה:הכרמל
קטגוריה:כיבוי אש בישראל
קטגוריה:בית אורן
מקדש אוגוסטוס

ממוזער|חזית המקדש בשעת לילה
**מקדש אוגוסטוס** (קרואטית: *Augustov hram*) הוא מקדש רומי בעיר פולה שבקרואטיה. המקדש, שהוקדש לאוגוסטוס, נבנה עוד בחייו, ככל הנראה בערך בין שנת 2 לפנה״ס לתאריך מותו בשנת 14. האפריז המעוטר דומה לזה של מקדש גדול וישן יותר בעיר נים שבצרפת.

מסירותו של בית המקדש הורכבה במקור מאותיות ברונזה המחוברות לעמודי הכניסה של הפורטיקו, אך הטקסט נהרס עם הזמן. עם זאת, כללי מסירות סטנדרטית אחרים שהוקדשו לאוגוסטוס, ונקראו כך:

:**ROMAE · ET · AUGUSTO · CAESARI · DIVI · F · PATRI · PATRIAE**

:*רומא ואוגוסטוס קיסר, בנה של האלוהות, אבי המולדת*

משפט זה מוכיח שהמקדש מוקדש גם לאלי העיר רומא. המקדש, שלא כמו מקדשים אחרים כגון מקדש דיבוס אוגוסטוס ברומא, לא קרוי על שם דיבוס אוגוסטוס-תואר שניתן לאוגוסטוס קיסר לאחר מותו.

מקדש אוגוסטוס הוסב לכנסייה תחת שלטון הביזנטים ולאחר מכן שימש כאסם. המקדש נהרס כמעט לגמרי בהפצצות של בעלות הברית ב-1944, אך שוחזר ב-1947. המקדש משמש כיום כלפידריום המאחסן פריטים מן התקופה הרומית.

## ראו גם
* האמפיתיאטרון הרומי בפולה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קרואטיה: מבנים רומיים
קטגוריה:פולה: מבנים
קלמפרר

**קלמפרר** הוא שם משפחה אשכנזי. לטענת ויקטור קלמפרר, מדובר בשם המעיד על עיסוקו של בעליו, ה"קלופפר" ביידיש, המקיש בבוקר על הדלתות להעיר את האנשים לתפילת שחרית.

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
בן עמי פיינגולד

**בן עמי פיינגולד** (4 באוגוסט 1931 – 24 באוקטובר 2020) היה סופר, פרופסור לספרות ומבקר תיאטרון, מחשובי מבקרי התרבות בישראל. היה פעיל משנות ה-60; בשנות ה-70 וה-80 היה גם מבולטי מבקרי תרבות הפופ.

## ביוגרפיה
פיינגולד נולד בארץ ישראל ב-1931. אביו, יעקב פיינגולד, עזב את ניו יורק בגיל 17 על מנת להתגייס לגדוד קלעי המלך של הגדודים העבריים. אימו צילה (צביה) לבית בלר, עזבה את פולין בגיל 17 על מנת לעלות לארץ ישראל עם תנועת השומר הצעיר ב-1917; מרבית משפחתה הושמדה בשואה. בילדותו התגורר פיינגולד בשכונת בורוכוב, שלימים הפכה לחלק מהעיר גבעתיים.

שירת בתזמורת צה"ל כנגן גיטרה, מפוחית ואקורדיאון. לאחר שירותו הצבאי למד ספרות עברית באוניברסיטה העברית בירושלים. קיבל תואר שני בשנת 1971 וב-1978 השלים עבודת דוקטורט, שעסקה ביצירתו של ראובן אשר ברודס.

פיינגולד היה מורה בבית הספר עירוני ט' בתל אביב. הרצה בבית הספר לחינוך ובחוג לספרות עברית באוניברסיטת תל אביב, ובנוסף הרצה במכללת לוינסקי. במחקריו עסק בחקר ספרות ההשכלה, בדרמה העברית ובהוראת הספרות. כתב וערך מספר ספרי לימוד להוראת הספרות בחטיבות הביניים ובחטיבה העליונה.

נפטר ב-24 באוקטובר 2020.

## ספריו
* השואה בדרמה העברית - 1989, הקיבוץ המאוחד
* הוראת הסיפור הקצר - 1989, רמות
* למה דרמה? חינוך ותיאטרון - 1996, איחתאב
* ללמוד רחל - 1996, רמות
* הבלדה ודרכי הוראתה - 1998, מכון מופת
* תש"ח בתיאטרון - 2001, הקיבוץ המאוחד
* מכלניות לפונדק הרוחות: אלתרמן המחזאי - 2009, ספריית פועלים (קישור לפרק ב' מתוך הספר)

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* ביקורות תיאטרון מאת בן עמי פיינגולד, באתר "מקור ראשון"

## הערות שוליים

קטגוריה:מבקרי תיאטרון ישראלים
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:חוקרי ספרות ישראלים
קטגוריה:חוקרי תיאטרון ישראלים
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:מחברי ספרי לימוד ישראלים
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:נגני תזמורת צה"ל
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות גני אסתר בראשון לציון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1931
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2020
מותק, הילד השתגע 3

**מותק, הילד השתגע 3** (באנגלית: **Problem Child 3: Junior in Love**) הוא סרט משפחה-קומדיה אמריקאי בבימויו של גרג בימן, שיצא לטלוויזיה ברשת NBC ב-13 במאי 1995. גילברט גוטפריד (פיבודי) וג'ק וורדן (ביג בן הילי) הם השחקנים היחידים מהסרט המקורי שחזרו לשחק בסרט.

## תקציר העלילה
בסרט זה ג'וניור הילי (ג'סטין צ'פמן) מאוהב בילדה בשם טיפאני ועושה הכל כדי לצאת איתה, גם אם זה להביס את דיוק, בלייד וקורקי המאהבים שלה. לשם כך, הוא מצטרף לצופים מקבל תפקיד בהצגת התיאטרון "פיטר פן" (בתור שיח) ומצטרף לקבוצת הוקי קרח. כמו כן, בן הילי (וויליאם קאט) מתאהב באישה בשם שרה ומנסה להתמודד עם בוץ', האקס מרושע שלה. בסרט מופיע גם מר פיבודי בתור רופא שיניים אשר עשה לג'וניור גשר בפה. לאחר שג'וניור שם את הגשר באקווריום, הוא הפעיל גז צחוק על פיבודי ועל העוזרת שלו קיקי וכבל אותם לכיסא ולמאוורר. כדי לקבל את טיפאני הביס ג'וניור את שלושת המחזרים דיוק בלייד וקורקי. לאחר שנצחו בתחרות הספורט בן קיבל את שרה וג'וניור קיבל את טיפאני, ודיוק בלייד וקורקי חבושים מפציעות. בסוף הסרט, ג'וניור תלש לטיפאני את השמלה כי היא נדנדה לו, לאחר מכן הוא התאהב בילדה אחרת, אשר גם לה היה גשר, המחופשת למכשפה והיא גם התאהבה בו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטי 1995
קטגוריה:סרטי קומדיה
קטגוריה:סרטי המשך אמריקאיים
קטגוריה:סרטי אולפני יוניברסל
קטגוריה:סרטי טלוויזיה אמריקאיים
קטגוריה:אימוץ בתרבות ובאמנות
הבורסה לניירות ערך בפרנקפורט

**הבורסה לניירות ערך בפרנקפורט** (גרמנית: **Frankfurter Wertpapierbörse**, ראשי תיבות **FWB**) היא הבורסה לניירות ערך העשירית בגודלה לפי שווי שוק. הבורסה ממוקמת ברובע הבנקים שמהווה את מרכז העסקים הראשי של פרנקפורט על המיין, גרמניה. הבעלים והמפעיל של הבורסה הוא התאגיד דויטשה בורזה.

## מאפייני הבורסה
הבורסה אחראית לכ-90 אחוזים מנפח המסחר בשוק הגרמני ולחלק נכבד מהשוק האירופאי. מסלקת הבורסה פועלת באמצעות החברה האחות קלירסטרים בנקינג.

שינויים של הבורסה בפרנקפורט מהווים גורם חשוב ומשמשים כאחד האינדיקטורים העיקריים לכל השווקים בעולם במהלך יום המסחר בישראל ובטרם נפתח המסחר בארצות הברית.

## היסטוריה
הבורסה נוסדה ב־1585 כחלק ממעבר לשערי מטבע יציגים קבועים. במהלך המאות הבאות הבורסה של פרנקפורט הפכה לאחת המובילות בעולם, ופעלו בה הבנקאים הנודעים מאיר אנשל רוטשילד ומקס ורבורג.

במרץ 1998, השיקה הבורסה שוק חדש למניות טכנולוגיה, ה"הנויר מרקט", כמתחרה לבורסת הנאסד"ק בניו יורק. מאז פתיחתו של השוק ועד תחילת 2000 עלה מדד ה"הנויר מרקט" ביותר מ-550%, לעומת עלייה של 141% במדד הנאסד"ק באותה תקופה. והגיע לשיא של 8,546.2 נקודות בסוף פברואר 2001, בשיא של בועת הדוט-קום. 8 חברות ישראליות הונפקו ונסחרו ב"נויר מרקט": און טראק, אורעד, AVT, אלקטרוניקס ליין, RT-SET, ואלור, וויזקום ו-ויזיוניקס. לאחר התפוצצות בועת הדוט-קום נסחר מדד ה"הנויר מרקט" ב-95% מתחת לשיאו ובמהלך שנת 2003 הוחלט לסגור אותו.

## מדד DAX
**מדד [[DAX]]** (קיצור של Deutscher Aktien IndeX בגרמנית) - הוא מדד ניירות ערך החשוב של גרמניה המורכב ממניותיהן של 40 חברות הגדולות במשק הנסחרות בבורסה לניירות ערך בפרנקפורט. DAX נוצר ב-1 ביולי 1988.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בורסות לניירות ערך
קטגוריה:פרנקפורט
קטגוריה:גרמניה: כלכלה
תחיה כאריוכא

**תָחִיָּה כּאריוכּא** (בערבית: **تحية كاريوكا**; 22 בפברואר 1915 – 20 בספטמבר 1999) הייתה רקדנית בטן ושחקנית קולנוע וטלוויזיה מצרייה. כאריוכא הופיעה במרבית מדינות ערב וכיכבה בסרטים מפורסמים לצד מוחמד עבד אל-והאב ופריד אל-אטרש.

כאריוכא הפכה להיות מודל לחיקוי ומקור השראה לכל הדור החדש של הרקדניות.

מוחמד עבד אל-והאב נהג לומר עליה שהיא מסוגלת להופיע עם מגוון מלא של תנועות על שטח מאוד קטן וכשהיא רקדה רקס-שרקי, הסגנון שלה היה "מזרחי" טהור.

## ביוגרפיה
כאריוכא נולדה באסמאעיליה בשם אבּלה בנת אל מוחמד כרים. היא עזבה את משפחתה לאחר סכסוך עם אביה בגיל 12 ועלתה על הרכבת לקהיר. עד גיל 31 הייתה לאחת מאגדות המחול המזרחי.

כאריוכא למדה בבית הספר למחול של איוונובה בטרם עברה לרחוב מוחמד עלי, הרחוב המקביל לברודוויי. היא נקראה כאריוכא בהקשר לריקוד סמבה ברזילאי, שאותו נהגה לבצע בתחילת הופעותיה בשנות ה-30 כאשר רקדה בקזינו של בדיה מסבני.
כאריוכא, שהוקסמה מהמקצבים הברזילאיים, ביקשה מנגן הדרבוקה לנגן את המקצב הזה עבורה וכפי שהכניס עבד-אל-והאב את הסגנון הלטיני ללחניו הכניסה כאריוכא את הסגנון הלטיני לריקוד.

התחרות בקזינו של מסבני הייתה קשה במיוחד מול סאמיה גמאל , שרקדה שם בתחילת הקריירה שלה. הופעותיה של כאריוכא נמשכו כ-20–25 דקות לכל היותר. את תהילתה קיבלה כאריוכא בשנות ה-30 וה-40, עד כדי שהמלך פארוק הזמין אותה לרקוד עבורו. הסגנון של כאריוכא היה שונה לחלוטין מזה של המתחרה שלה, סאמיה גמאל. התחרות בין כאריוכא לגאמל התחילה בימי הקולנוע ונמשכה עד לנישואיהן. לכל הרקדניות היה חלום אחד: להיות כוכבת קולנוע. כאריוכא הייתה אחת מהמעטות שהגשימו את החלום. היא כיכבה בסרטים בלתי נשכחים והפכה לאלילה בין הרקדניות של תקופתה ובעקבות כך התפתח "תסביך תחיה כאריוכא" של רקדניות שביקשו להידמות לה.

לאחר התאבדותה של מורתה בדיה מסבני בעקבות כישלון סרטה ואובדן כספה הגיעה לכאריוכא עזרה מצד סולימאן נג'יב, שבאותה העת היה המנהל של בית האופרה בקהיר. כאריוכא למדה בלט, דיברה אנגלית וצרפתית באופן שוטף והייתה מעורבת פוליטית; בין השאר הייתה ממייסדי ה- H.D.T.O (תנועה דמוקרטית לשחרור לאומי) ובעקבות כך נשלחה לכלא ל-101 ימים. בשלהי שנות ה-40 היא רקדה רק עבור המלוכה ולאחר מספר שנים הפסיקה לרקוד בכלל והתמסרה רק למשחק. 

סרטה הראשון של כאריוכא, "La Femme et le Pantin" (האישה והבובה), הזניק את הקריירה הקולנועית שלה בשנת 1935.  לאחר מכן עשתה 120 סרטים. היא שיחקה גם בתיאטרון וסדרות טלוויזיה.

כאריוכא נישאה 14 פעמים והייתה אם לבת בשם עטיית אללה, אותה אימצה לאחר ניסיונות לא מוצלחים להביא לעולם ילדים משלה; רשימת הגברים בחייה כוללת את השחקן רושדי עבזה, מוהרם פואד וכמו סאמיה גמאל, היא גם נישאה לאמריקאי שהמיר את דתו לאסלאם ולקח אותה לארצות הברית. נישואים אלה לא החזיקו מעמד; כאריוכא התגעגעה למצרים והבדלי התרבויות עשו את השאר. היא התגרשה וחזרה למצרים. מאוחר יותר, היא שבה לחיק האסלאם האורתודוקסי.

כאריוכא נפטרה בקהיר, 20 בספטמבר 1999 מהתקף לב. בת-אחותה הייתה השחקנית והדוגמנית רגאא אלגדאוי .

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:רקדניות בטן
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה מצריות
קטגוריה:ילידות 1919
קטגוריה:מצרים שנולדו ב-1919
קטגוריה:נפטרות ב-1999
קטגוריה:מצרים שנפטרו ב-1999
דוד בזמוזגיס

**דייוויד (דוד) בזמוזגיס** (באנגלית: **David Bezmozgis**; נולד ב-1973 בריגה, לטביה) הוא סופר ובמאי קולנוע יהודי-קנדי.

## ביוגרפיה
פירוש שם משפחתו, בזמוזגיס, הוא שם גנאי בלטבית, אדם חסר מוח וחסר תבונה. על פי המסורת במשפחתו השם ניתן כדי לפטור את בעליו, יהודי דתי, משירות בצבא הצאר.

היגר כילד בן שש עם הוריו מריגה שבלטביה, בשנת 1980, לטורונטו שבקנדה. סבו וסבתו עלו לישראל, חיו כאן כמה שנים ואחר כך היגרו גם הם לקנדה. לאחר פטירתם נטמנו בבית העלמין היהודי של טורונטו. דייוויד בזמוזגיס למד לתואר ראשון ספרות אנגלית באוניברסיטת מקגיל, ותואר שני, MFA, מוסמך בהפקת קולנוע, השלים באוניברסיטת דרום קליפורניה, במחלקה לקולנוע וטלוויזיה.

סרטו הדוקומנטארי הראשון, "המוהל", שליווה את אחד המוהלים בלוס אנג'לס, זכה לפרסום ולהצלחה רבה. הוא הוצג בפסטיבלים לקולנוע ברחבי העולם, ושודר בערוץ PBS בלוס אנג'לס. הסרט הדוקומנטארי האחרון שלו "המאמר המקורי: המשפט האחרון" (The Genuine Article: The Last Trial) נסוב על גיוסם של סטודנטים למשפטים ל-Toronto Bay Street והוא שודר בקנדה ברשת הציבורית.

קובץ סיפוריו הראשון, "נטשה", תורגם לשתים-עשרה שפות, ובכללן עברית. הספר זכה בשבעה פרסים בעולם ובביקורת נלהבות. לדעת המבקרים ספרו מזכיר את עבודותיהם המוקדמות של ברנרד מלמוד, ליאונרד מייקלס ופיליפ רות. ויש בכתיבתו של דייוויד בזמוזגיס משהו מהמלנכוליה, המזכירה את כתיבתם של הסופרים הרוסים צ'כוב ואיסק בבל. הסיפור נטשה נכלל באסופת הסיפורים "הסיפורים האמריקאים הקצרים הטובים ביותר של שנת 2005". בזמוזגיס זכה במלגות של המועצה לאמנות של טורונטו, וכן מטעם המועצה הלאומית הקנדית לאמנות. בשנת 2005 זכה בפרס הספר של עיריית טורונטו.

בשנת 2008 השלים את סרטו העלילתי העלילתי הראשון, "ויקטוריה דיי" (Victoria Day), אותו כתב וביים. בסרט מככב מארק רנדל ככוכב הוקי בתיכון המתמודד עם לחצים בבגרותו וציפיות הוריו דוברי הרוסית. הסרט הוצג בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים סאנדנס, שם הוא היה מועמד לפרס חבר השופטים בקטגוריית "קולנוע עולמי - דרמטי". הוא גם היה מועמד לפרס ג'יני בקטגוריית התסריט הטוב ביותר ב-2010. הסרט הוקרן גם בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בשנחאי, בפסטיבל הסרטים הבינלאומי במוסקבה, בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של המפטון, בפסטיבל הסרטים הבינלאומי באתונה, בפסטיבל הבינלאומי לסרטי נוער בסיאול, בפסטיבל הסרטים היהודי בסן פרנסיסקו ובפסטיבל הסרטים היהודיים של טורונטו.

בשנת 2011 פרסם את הנובלה "העולם החופשי", על משפחה של יהודים סובייטים שנתקעה ברומא, לאחר שעזבו את ברית המועצות ומתלבטים בין להגר לישראל או לקנדה.

בשנת 2015 כתב וביים את סרטו העלילתי השני, "נטשה" (Natasha), המבוסס על סיפורו הקצר עטור הפרסים באותו השם. בסרט מככבים אלכס אוזרוב וסשה ק. גורדון. נטשה יצאה לאקרנים בקנדה ב-2016. בשנת 2017 קיבל הסרט מועמדויות לפרס המסך הקנדי לשחקנית הטובה ביותר (גורדון) והתסריט המעובד הטוב ביותר.

בשנת 2022 כתב את התסריט לסרט האנימציה "*[[שרלוטה (סרט, 2021)|שרלוטה]]".*

## ספריו שתורגמו לעברית
***נטשה**, וסיפורים אחרים, קובץ סיפורים, תרגמה יעל גרינפטר, זמורה ביתן 2006.
* **העולם החופשי**, רומן, תרגמה עדית שורר, כתר 2011.

## קישורים חיצוניים
* 

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים יהודים קנדים
קטגוריה:במאי קולנוע יהודים קנדים
קטגוריה:זוכי מלגת גוגנהיים
קטגוריה:יהודים לטבים
קטגוריה:מהגרים מלטביה לקנדה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מקגיל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת דרום קליפורניה
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1973
האניו

ה**האניו** (בקוריאנית: **해녀**; מילולית: "נשות הים") הן נשים מהאי צ'ג'ו שבקוריאה הדרומית העוסקות בדיג באמצעות צלילה חופשית. נשות האניו מיומנות מסוגלות לעצור את נשימתן למשך כשתי דקות ולצלול לעומק של כ-20 מטרים.

## היסטוריה
צ'ג'ו הוא אי במצר קוריאה, כ-100 ק"מ מחצי האי הקוריאני. משכך, לאורך ההיסטוריה היוו מאכלי ים חלק מרכזי בתפריט המקומי, ולענף הדיג הייתה חשיבות רבה. במהלך המאה ה-18 הונהגה מדיניות מיסוי שהכבידה על הדייגים והפכה את עסקיהם לבלתי רווחיים. מאחר שהמיסוי חל על גברים בלבד, פנו הנשים לעיסוק בדיג, וכך נמנעו מתשלום המס. כתוצאה ממגמה זו, הפכו הנשים משמעותיות יותר בחברה, ובכפרי הדייגים באי התפתחה חברה מטריארכלית. במיוחד בלטה התופעה במאראדו, אי קטן 8 ק"מ מחופי צ'ג'ו. כחלק משינוי חברתי זה, בעוד הנשים פרנסו את המשפחה, עסקו הגברים בגידול הילדים.

שנות ה-70 של המאה ה-20 היו שנות שגשוג עבור נשות ההאניו, בעקבות גידול ביצוא מיפן, במיוחד של צדפות, שתרם להכנסותיהן. עם זאת, שגשוג זה הוא גם שבישר את הדעיכה: הנשים יכלו עתה לממן את לימודי בנותיהן במוסדות להשכלה גבוהה, ואלו, עם שובן, העדיפו שלא ללכת בעקבות אמותיהן, ולבחור במקצועות שאינם כרוכים במאמץ פיזי כה רב, בין היתר בענף התיירות שהחל להתפתח באי. כך, בעוד שב-1950 פעלו בצ'ג'ו כ-30 אלף נשות האניו, ב-2003 צנח מספרן ל-5,650, ו-85% מהן היו בנות למעלה מ-50. בשנת 2010 היה ידוע רק על שתי נשות האניו בנות פחות מ-30. חוקרים סבורים כי במהלך העשורים הבאים יפסיקו לפעול באי נשות ההאניו, וככל הנראה יהיה לדבר השלכות גם על מעמדן הייחודי של הנשים במשפחות המקומיות.

מוזיאון המוקדש להאניו פועל בעיירה גוג'ווה-אופ שבמזרח צ'ג'ו, וכמה מהן מדגימות את שיטות פעולתן לתיירים בסמוך לסונגסאן אילצ'ולבונג.

ב-2008 יצרה הבמאית הישראלית, דליה גרסטנהיבר, סרט תיעודי בשם "היי-ניו נשים של הים" שתיעד את שלושת מפגשיה עם הנשים הצוללות.

## קישורים חיצוניים

* 
* דליה רוט גביזון, אי של אי-הדרת נשים, באתר IAsia, 22 במרץ 2012
* 
* אתר מוזיאון ההאניו 
* Gregory Curley, "The haenyo divers: Korea's women of the sea", CNN Go, 21.6.2010
* Haenyo – The Indomitable Diving Grandmas of Jeju Island באתר Kuriositas, 20.11.11
* Haenyo divers brave the dangers of the deep, באתר The Star, 20.2.2010
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:דיג
קטגוריה:קוריאה: תרבות
קטגוריה:צ'ג'ו
הנרייטה סאלד (אוניית מעפילים)

שמאל|ממוזער|250 פיקסלים|"הנרייטה סולד"
שמאל|ממוזער|250 פיקסלים|מסלול ההפלגה של "הנרייטה סולד"
**הנרייטה סולד** הייתה אוניית מעפילים. נקראה על שם הפעילה הציונית הנרייטה סאלד ומייסדת ארגון "ההסתדרות הציונית הדסה".

## תולדותיה
זו הייתה ספינה יוונית עשויה עץ בשם Arites Salas
נרכשה בפיראוס שביוון על ידי יאני אבידוב, יצאה לים, בפיקודו של אריה קפלן, ב-30 ביולי 1946 ועל סיפונה 394 מעפילים, התעכבה בדרכה בשל תקלות מנוע, חברה עם ספינת מנוע קטנה בשם "רפי 2" ממנה קיבלה 150 מעפילים נוספים.

הים היה סוער, המנוע התקלקל והיא חיפשה מחסה באי סירנה. תושבי האי התנגדו ודרשו מהמעפילים לעזוב. הספינה הפליגה לאי הסמוך, כמילי, ובאמצעות הספינה "רפי 2" שלחו את חלק המנוע הפגום לתיקון ביוון והמתינו לשובו. כעבור 6 ימים יצאו האוניות לדרך. כ-150 מייל מחופי הארץ עברו מעפילי "רפי 2" ל"הנרייטה סאלד".

הייתה זו האנייה הראשונה שמעפיליה (יחד עם מעפילי ה"יגור") הועברו למחנות המעצר בקפריסין.

## קישורים חיצוניים
*"הנרייטה סולד", באתר מוזיאון ההעפלה וחיל הים
* סיפור הפלגת 'הנרייטה סולד', ב-אתר הפלי"ם ההעפלה והרכש
*תיקי זיהוי אישיים של מעפילי האוניה "הנרייטה סאלד" באתר ארכיון המדינה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קצרמר המנדט הבריטי
קטגוריה:אוניות מעפילים אחרי מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:הנצחת הנרייטה סאלד
קטגוריה:אוניות מעפילים שהפליגו ב-1946