open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
תובנות על ארגון אל-קאעידה

**תובנות על ארגון אלקאעידה** הוא ספרו של בנימין בן סימון שיצא לאור בשנת 2011. הספר דן ברקע להקמת ארגון אל-קאעידה, סקירה היסטורית על אל-קאעידה בין השנים 2005-1988, האידאולוגיה של הארגון ומאפייניו הארגוניים.

המחבר, בנימין בן סימון הוא קצין מודיעין לשעבר.

פרק מספר זה, העוסק באידאולוגיה, זכה בפרס מטעם קרן ענבר עטיה, שהיא קרן הנצחה לעידוד המחקר למאבק בטרור בשיתוף המרכז למורשת המודיעין.

## הרקע להקמת ארגון אל-קאעידה
לדעת בנימין בן סימון, אל-קאעידה הוקם על יסוד שלושה אדנים: הראשון, פנים-אסלאמי, נעוץ במצבן הרעוע של ארצות האסלאם בשלהי המאה העשרים; השני הוא כוונתו של אל-קאעידה לנהל ג'יהאד נגד המערב, במטרה לגרשו מאדמות האסלאם; השלישי, עניינו ברצונו של אל-קאעידה להוביל את מאבקה של התנועה האסלאמית הרדיקלית במערב ובמשטרים המקומיים, על רקע מה שנראה בעיניו ככישלון לתפוס את השליטה הפוליטית בארצות האסלאם והותרתה בידיהם של שליטים מושחתים הנתונים לשליטתו הבלעדית של המערב.

## אל-קאעידה סקירה היסטורית

בשער השני דן הספר באירועים העיקריים שעברו על אל-קאעידה בשני העשורים לקיומו, החל בהתגבשותו של הארגון במלחמת אפגניסטן-ברית המועצות ועד לשנת 2005 לערך. הספר מנתח אירועי מפתח בקורותיו של הארגון. הראשון שבהם מלחמת אפגניסטן–ברית המועצות, שבמהלכה גויסו מוסלמים רבים ממדינות מוסלמיות רבות ויצרו כוח רב-אתני ועל-לאומי, שהפך בסופה של המלחמה לארגון אל-קאעידה. לאחר מכן, סוקר הספר את התבססות אל-קאעידה בסודאן, שם הושקעה עבודה רבה בעיצוב אל-קאעידה, לרבות עיצוב אופיו הבינלאומי. תקופה חשובה נוספת היא פרק הזמן באפגניסטן, שאליה חזר בן לאדן מנהיג הארגון דאז וחבר לטליבאן, עד שזה הובס על ידי ארצות הברית ב-2001. אירוע חשוב שבו התמקד הספר היה התקפת הטרור ב-11/9 בארצות הברית. שער זה מסתיים בטרור של אל-קאעידה באירופה, תוך שימת דגש על שני אירועי טרור שונים: האחד, פיגועי הטרור בבריטניה ב-7.7.2005, והאחר, פיגוע הטרור בספרד ב-11.3.2004.

## האידאולוגיה הארגונית
האידאולוגיה של אל-קאעידה, תוך שימת דגש על האופן שבו נתפש המערב בעיני הוגי אל-קאעידה ותוך מאמץ להבין מהן העוולות העיקריות שהוגיו של אל-קאעידה ייחסו למערב. בספר נעשה ניסיון לזהות מהי "התוכנית הגדולה" של אל-קאעידה לגבי המערב, מהן מטרותיו של אל-קאעידה ואיזו אסטרטגיה יש בדעתו לנקוט כדי להשיגן.

## התיזה העיקרית
התזה העיקרית של מחבר הספר היא שלדעתו אל-קאעידה הוקם על רקע ההתנגשות הפוליטית הפנימית בארצות האסלאם ולאחר שמנהיגיו הגיעו לתובנה שעל מנת שיוכל להילחם במשטרים המקומיים ולהיות אלטרנטיבה הולמת להם, עליו להילחם קודם כול במערב ובראשו ארצות הברית. אל-קאעידה הוא ארגון טרור ששאיפותיו פוליטיות ושעיקר תוכניתו היא להפוך לאליטה פוליטית אשר תתפוס את השלטון במדינות המרחב הערבי-מוסלמי ותאחדן למדינה אסלאמית מאוחדת.
קטגוריה:ספרי עיון בעברית: טרור
קטגוריה:ספרי היסטוריה
קטגוריה:מזרחנות
קטגוריה:אל-קאעדה
צוקונפט

**צוקונפט** (מילה ביידיש, שפירושה בעברית "עתיד" - Tsukunft) הייתה תנועת נוער יהודית סוציאליסטית לא ציונית שפעלה בפולין בין מלחמות העולם. צוקונפט הייתה תנועת הנוער של מפלגת הבונד ונוסדה בשנת 1919. בצוקונפט היו כ-15,000 חברים.

## עקרונות
הצוקונפט, בהתאם לאידיאולגיית הבונד, שללה את פתרון השאלה היהודית בעלייה לארץ ישראל ודגלה בהשתלבות היהודים בפולין במסגרת מהפכה סוציאליסטית בפולין. בצוקונפט התחנכו בני נוער יהודים לפי עקרונות השוויון והסולידריות המעמדית, אך בו-זמנית דגלו בשימור ובעידוד תרבותם היהודית בשפת היידיש.

## תחומי פעילות
צוקונפט הוציאה לאור עיתונות בשפת היידיש, הקימה ספריות ביידיש, קבוצות תיאטרון ומקהלות ואף הקימה קבוצות ספורט, מחנות קיץ וקבוצות להגנה עצמית נגד ביטויי אנטישמיות, קבוצות שפעלו על טהרת היידיש. עוד סייעו סניפי התנועה לפועלים יהודים במציאת עבודה ובשיפור תנאי העבודה.

## קישורים חיצוניים
* על פעילות הצוקונפט בווילנה (אז בשטח פולין) בין מלחמות העולם, בתערוכת האינטרנט "ירושלים דליטא": סיפורה של הקהילה היהודית בווילנה, באתר יד ושם

קטגוריה:תנועות נוער
קטגוריה:יידישיזם ויידישיסטים
קטגוריה:בין שתי מלחמות העולם
קטגוריה:יהדות פולין
צנטוס

**צֶנטוֹס** (מפולנית: **CENTOS**, ראשי תיבות: **Centrala Towarzystwa Opieki nad Sierotami**, "מטה החברה לטיפול ביתומים") היה ארגון גג יהודי שאיגד אגודות לטיפול ביתומים יהודים. הארגון פעל בפולין בין מלחמות העולם וכן במהלך מלחמת העולם השנייה.

## הקמה ופעילות
הארגון נוסד ב-1924. בתקופת הכיבוש הנאצי בפולין צורף צנטוס ליס"ס וסייע ליהודים בגטאות ברחבי אזור הממשל האזרחי הגרמני. הארגון קיים קייטנות קיץ למאות ילדים יהודים, בהם יתומים. הארגון פעל גם בתחום ההכשרה המקצועית לנוער, קיים מטבחים ציבוריים וסייע באספקת בגדים לנזקקים.

## קישורים חיצוניים
* על פעילותו של צנטוס בגטו ורשה, בתצוגת אלבומי ארגון סעד בגטו ורשה, באתר יד ושם

## הערות שוליים

קטגוריה:ארגונים יהודיים
קטגוריה:ארגוני עזרה
קטגוריה:יהדות פולין
קטגוריה:בין שתי מלחמות העולם
קטגוריה:שואת יהודי פולין: קהילות
פלישות יוליוס קיסר לבריטניה

ממוזער|250px|שבטי הבריטונים בדרום האי הבריטי
**פלישות יוליוס קיסר לבריטניה** (באנגלית: **Caesar's invasions of Britain**) הוא השם שניתן במחקר ההיסטורי לשתי פלישות שערך יוליוס קיסר אל האי הבריטי במהלך מלחמתו בגאליה, הראשונה ב-55 לפנה"ס והשנייה ב-54 לפנה"ס.

הפלישה הראשונה נערכה בשלהי הקיץ, ואין לדעת אם תוכננה להיות פעולה בקנה מידה רחב – כי אז הסתיימה בכישלון ולא השיגה דבר זולת ראש גשר בחוף קנט, או שנועדה רק לאיסוף מודיעיני לקראת פלישה רחבה יותר בעתיד, כפי שלומדים מגודלו של חיל המשלוח. הפלישה השנייה הייתה מוצלחת יותר. קיסר הכניע את שבטי הבריטאנים שהתייצבו מולו בהנהגת קסיוולאונוס והשיב אל כסאו את יריבו מנדוברקיוס, ראש שבט הטרינובנטים, שהיה ידיד לרומא. הוא אומנם לא כונן שלטון רומי בשטחים שכבש, אך רומא רכשה לראשונה בעלי ברית באי והטילה בפעם הראשונה מיסים על שבטים בבריטניה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
קטגוריה:יוליוס קיסר: קרבות
נכתנבו הראשון

[ממוזער|left|200px|ספינקס של נכתנבו הראשון בכניסה למקדש [לוקסור]]

**נכתנבו הראשון ** ('נחטנבפ' במצרית) היה פרעה של השושלת השלושים של מצרים.

ב-380 לפני הספירה, נכתנבו הדיח ורצח את הפרעה נפרארוד (או נפריטיאס) השני, ובכך ייסד את השושלת האחרונה של מלכי מצרים. נראה שהוא העביר זמן רב משלטונו בהגנה על הממלכה מפני כיבוש מחדש על ידי האימפריה הפרסית בעזרת שכירי חרב מאתונה וספרטה.
נכתנבו הראשון ידוע גם כבנאי גדול שבנה מונומנטים ומקדשים מצרים רבים לאורך שלטונו הארוך והיציב בן 18 השנים. נכתנבו הראשון שיקם כמה מקדשים הרוסים ברחבי מצרים ובנה מקדש לאלה אסת האי הקדוש של פילאי (Philae). מקדש זה הפך לאחד מהאתרים הדתיים החשובים ביותר במצרים העתיקה.. הוא בנה גם באלקאב (Elkab), ממפיס ובאתרי הדלתה של ספת אלחינה (Saft el-Hinna) וטאניס.

הוא גם בנה באופן משמעותי אסטלה לפני הפילון של רעמסס השני בהרמפוליס (Hermopolis). כמו כן הוא בנה את הפילון הראשון של מקדש כרנך. החל מ-365 לפני הספירה לערך, נכתנבו הראשון חלק את שלטונו עם בנו, טאוס, ששלט אחריו. לאחר מותו ב־362 לפני הספירה, טאוס מלך על מצרים שנתיים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פרעוני השושלת ה-30
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-4 לפנה"ס
לוקיוס אורונקוליוס קוטה

**לוקיוס אורונקוליוס קוטה** (לטינית: **Lucius Aurunculeius Cotta**; נפטר ב-54 לפנה"ס) היה חייל ומפקד תחת פיקודו של יוליוס קיסר הידוע בעיקר בעקבות תפקידו במאבק נגד אמביוריקס בקרב אטואטוקה, כחלק ממלחמת גאליה. המעט שידוע לנו על קוטה נשאב בעיקר מהספר החמישי של קיסר אודות מלחמת גאליה, שמסביר את מעשיו של קוטה במהלך העימות. 

## אזכורו המוקדם ביותר, 57 לפנה"ס
קוטה מוזכר לראשונה בשנת 57 לפנה"ס, במהלך מתקפה של הגאלים על ביבראקטה, עיר שהייתה בשליטה של שבט האיידואים. במקרה זה מינה קיסר את קוטה ואת קווינטוס פדיוס (Quintus Pedius) למפקדי חיל הפרשים.

בשנת 55 לפנה"ס, במהלך הפלישה הראשונה של קיסר לאי הבריטי, קיבל קוטה יחד עם קווינטוס טיטוריוס סבינוס את הפיקוד על הצבא שנותר בגאליה. שני הלגאטוסים נשלחו לאזורים של שבטי המוריני והמנאפי. ב-54, לאחר שהביסו את שבט המנאפי, יצאו להקים מחנה לקראת החורף בפקודתו של קיסר, באזור האבורונים.

## אטואטוקה

## הערות שוליים

*
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-1 לפנה"ס
העולם הנוצרי

ממוזער|250px|מדינות העולם הנוצרי (בסגול)

**העולם הנוצרי** הוא מונח היסטוריוגרפי המתאר את מדינות העולם שרוב תושביהן נוצרים. הזרמים הגדולים ביותר בעולם הנוצרי כיום הם הכנסייה הקתולית, הזרם הפרוטסטנטי, והכנסייה-האורתודוקסית.

מספר הנוצרים נאמד כיום כ-2.4 מיליארד מאמינים, הם הקהילה הדתית הגדולה ביותר בתבל, ומהווים מעל ל-31% מאוכלוסיית העולם כולו.

המונח נטבע באירופה המערבית בשלהי העת העתיקה ובימי הביניים, שאחד המאפיינים החשובים שלה היה האמונה הנוצרית.

## טרמינולוגיה
בעת המודרנית משמש המונח בהשאלה לתיאור ארצות שיש בהן רוב נוצרי מובהק. היום המונח משמש לתיאור כלל הישויות הפוליטיות הנמצאות בשליטה נוצרית או כלל הקהילות הנוצרית וקהילות בעלי תרבות נוצרית בעולם.

## גאוגרפיה ודמוגרפיה
רוב הנוצרים (87% מתוכם) מתגוררים במדינות שבהן רוב נוצרי. יש 157 מדינות וטריטוריות בעולם עם רוב נוצרי.
 הנצרות שולטת באירופה (76.2%), אמריקה הצפונית (77.4%), אמריקה הדרומית (90.0%), צפון אסיה, אפריקה הדרומית (62.7%) ואוקיאניה (73.3%). 

בסוף המאה ה-20 כשליש מאוכלוסיית העולם משתייך לאחד מן הפלגים של הדת הנוצרית. הנוצרים הם הקהילה הדתית הנרחבת והמגוונת ביותר, ויש להם כנסיות בחלק גדול מאומות העולם. סימן לדינמיות של הדת הנוצרית היא מעבר המרכז הדמוגרפי של הנצרות ממדינות המערב לאמריקה הלטינית, אפריקה, אסיה ואזור האוקיינוס השקט, שם חיים למעלה ממחצית הנוצרים בעולם. מגמה זו הואצה בשל דעיכת ההשפעה של הממסדים הנוצריים באירופה. הנצרות, כדת אוניברסלית, כלומר דת שפונה לבני אדם מעמים שונים וממעמדות שונים, הצליחה להתפשט במקומות רבים הודות לשיטת המיסיון.

יש מדינות שבהן הנצרות אינה רק נפוצה, אלא גם ממוסדת במסגרת המדינה, כגון: ארמניה (הכנסייה האפוסטולית הארמנית), אנגליה (הכנסייה האנגליקנית), גאורגיה (הכנסייה הגאורגית האורתודוקסית), דנמרק, איסלנד, יוון, רומניה, נורווגיה, שווייץ. במדינות כמו ליכטנשטיין, אל סלוודור, קוסטה ריקה, מלטה, מונקו, וקריית הוותיקן הכנסייה הממוסדת היא הכנסייה הקתולית.

## ראו גם
*העולם המערבי
*תרבות המערב
*תרבות נוצרית
*תפקידה של הכנסייה הקתולית בתרבות המערבית
* העולם ההלניסטי
* הדגל הנוצרי
*העולם המוסלמי
* יהודים
* יהדות

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גאוגרפיה
קטגוריה:נצרות
קטגוריה:תרבות המערב
גבעת הכלניות (חוות שקמים)

250px|ממוזער|שמאל|קבריהם של אריאל ולילי שרון
**גבעת הכלניות** (בעבר נקראה גם **גבעת לילי**) היא תל שנמצא מול חוות שקמים ב הצפון-מערבי. הגבעה ידועה בזכות פריחת הכלניות שבה בחורף אך גם בזכות מיקומה הצופה על חוות שקמים של אריאל שרון. בגבעה קבורים אריאל שרון ואשתו לילי שרון.
## גאוגרפיה
בגבעה פורחות בחורף בעיקר כלניות מצויות בצבעי אדום עז אך פורחים בה גם ציפורני חתול וסביונים צהובים. באביב פורחות בה חרציות בצבע צהוב-זהוב. הגבעה מגודרת, ולמרות זאת מטיילים בה ישראלים רבים. ליד התל נמצא מנחת מסוקים.

בראש התל נמצאת חלקת הקבר של משפחת שרון, שבה קבורים אריאל ולילי שרון. לילי שרון נקברה במרץ 2000 במהלך שהוכשר בדיעבד על ידי בג"ץ. אריאל שרון נקבר לצד אשתו ב-13 בינואר 2014. חלקת הקבר מגודרת ומטופחת.

ביולי 2005 עתר נועם פדרמן, פעיל תנועת כ"ך לבג"ץ ודרש להוציא את גופתה של לילי בטענה כי הקבורה לא מסודרת ועל פי פקודת בריאות העם את המתים יש לקבור אך ורק בבתי קברות מסודרים. עתירתו של פדרמן נדחתה על ידי השופט סלים ג'ובראן, שאף קבע כי העובדה שעברו חמש שנים מיום קבורתה של לילי עד ליום שפנה פדרמן לראשונה ל די בה כדי לדחות את העתירה. עם זאת קבע שהקבורה אכן לא נעשתה בבית עלמין מאושר, אך כן נעשתה ברישיון

גבעת הכלניות נקראת לעיתים בטעות גם בשם תל הוג' או חורבת הוגה (בערבית: "חרבת אלהוּג') למרות שחורבת הוגה נמצאת כשני קילומטר מדרום-מזרח לשדרות ורחוקה במידת מה מגבעת הכלניות. בתל הוג' התקיים יישוב מתקופת הברזל ועד התקופה הערבית הקדומה וכן הכפר הערבי הוג', שפונה מלחמת העצמאות. במרכז האתר תל ובו בית קברות מוסלמי מהמאה ה-7.

## קישורים חיצוניים

* גבעת הכלניות - חורבת הוגה, באתר "טבע ונופים בישראל"
* "חרבת הוֹגָה", בתוך: ספי בן-יוסף (עורך), **[[מדריך ישראל החדש]]**, כרך 14: הנגב הצפוני; עורך הכרך: מנחם מרקוס, ירושלים: כתר, 2001, עמ' 107 ()
*  צחי אבנור, גבעת הכלניות, תמונות בפליקר
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אריאל שרון
קטגוריה:עוטף עזה
קטגוריה:מועצה אזורית שער הנגב
קטגוריה:ארץ ישראל: קברים ובתי קברות יהודיים
קטגוריה:ארץ ישראל: קברים ובתי קברות מוסלמיים
קטגוריה:הנגב המערבי: אתרים ארכאולוגיים
ג'ונתן וילה

**ג'ונתן וילה פריירה** (בספרדית: **Jonathan Vila Pereira**; נולד ב-6 במרץ 1986 בפורינו שבספרד) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת הקשר האחורי.

## קריירה

וילה שיחק בכל קבוצות הילדים והנוער של סלטה ויגו, ואת הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ערך ב-17 בדצמבר 2006, כשנכנס כמחליף 14 דקות לסיום בתיקו 1-1 מול לבאנטה. וילה הפך לשחקן הרכב בסלטה בעונת , כשהייתה בליגה השנייה בספרד, ובעונת  עזר לקבוצה לעלות חזרה לליגה הבכירה.

ב-13 בינואר 2014 הגיע וילה לישראל והושאל לחצי עונה לבית"ר ירושלים. לקראת עונת  חתם בריאל אוביידו מהליגה השלישית בספרד. ב-16 ביולי 2017 חתם ברקראטיבו ולבה.

ב-23 באוגוסט 2018 וילה חתם בפונה סיטי מהסופר ליג ההודית.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קשרי כדורגל ספרדים
קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:כדורגלני בית"ר ירושלים
קטגוריה:כדורגלני סלטה ויגו
קטגוריה:כדורגלני ריאל אוביידו
קטגוריה:כדורגלני רקראטיבו ולבה
קטגוריה:כדורגלני פונה סיטי
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים ספרדים בישראל
קטגוריה:ספורטאים ספרדים בהודו
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1986
מיילץ

**מיילץ** (בפולנית: **Mielec**; ביידיש: **מעליץ**) היא עיר בפרובינציית פודקרפצקיה שבפולין.

## היסטוריה
יישוב בשם מיילץ מוזכר בבולה של האפיפיור גרגוריוס התשיעי מהמאה ה-13. במאה ה-14 נוזכר יישוב בשם מיילצקה (Mielecka) ברשימת קהילות. העיר מיילץ עצמה נוסדה ב-1457 והוענקו לה זכויות עיר ב-1470. העיר התפתחה למרכז של תעשיית אומנות, נוסדו בה גילדות ופעלו בה נפחים, חייטים, סנדלרים, קדרים, אורגים וטווים. במהלך המאות הועברה העיר בין בעלים שונים, חלקם אצילים מקומיים וחלקם שליטים אזוריים.

בסוף המאה ה-19 נשרפו אזורים נרחבים בעיר, שרוב בתיה היו בנויים מעץ, והתפתחותה הכלכלית של העיר נפגעה קשות.

בתחילת המאה ה-20 נבנו בעיר בית משפט, בית ספר תיכון ומבני ציבור נוספים. במלחמת העולם הראשונה נפגעו שוב העיר וכלכלתה. בין מלחמות העולם רוצפו רחובות רבים בעיר במרצפות ובעיר הוקמו מפעלי נשק ומפעלים ממשלתיים של תעשייה אווירית, תחנת כוח, סדנאות מלאכה ועסקי מסחר. ב-1934 פגע שיטפון במיילץ, וכ-11,000 בתים פרטיים נהרסו.

במלחמת העולם השנייה שלטו הגרמנים בעיר מספטמבר 1939 ועד אוגוסט 1944, ומפעלי התעשייה האווירית נפלו בידם. בתקופה זו ייצר המפעל מפציצים ומטוסי קרב גרמניים. עבדו בו עובדי כפייה מקרב האוכלוסיות הכבושות.

לאחר הכיבוש על ידי הצבא האדום הפך המפעל למפעל התעשייה האווירית הגדול ביותר בפולין ולמעסיק הגדול ביותר בעיר ובסביבתה, וייצר גרסאות פולניות של מטוסי מיג. לאחר התפרקות ברית המועצות ועקב הבעיות הכלכליות בתקופה זו הצטמקו ההזמנות מהמפעל. הוא נקלע לקשיים כלכליים והייצור פחת.

## יהודי מיילץ
בעיר כיהנו שושלת רבנים ואדמו"רים ממשפחת הורוביץ.

ערב מלחמת העולם השנייה חיו בעיר כ-3,500 יהודים, כמחצית תושביה. עם הפלישה הגרמנית, בספטמבר 1939, ברחו מאות מהם מזרחה. בחודש הראשון לכיבוש נרצחו בעיר מאות יהודים בידי חיילי ורמאכט, כאשר חלקם נשרפו חיים באחד מבתי הכנסת בעיר. נרצחים אלו נקברו במספר קברים באזור העיירה.

בהמשך תקופת הכיבוש הגרמני נחטפו יהודים מהעיר לעבודות כפייה, וב-1941 רוכזו כל יהודי העיר בגטו. במרץ 1942 גרשו אנשי אס-אס מאות יהודים מהגטו למחנות עבודה, ורצחו מאות מהם ביער סמוך. כ-3,000 יהודים שנותרו ביישוב שולחו ליישובים באזור לובלין.

## מחנה הריכוז מיילץ
לאחר כיבוש מיילץ על ידי הגרמנים הוקם באזור התעשייתי של העיר, מחנה עבודה. אל המחנה הובאו עובדי כפייה יהודים מהגטו, ומלאומים ומקומות אחרים. המחנה התמלא באסירים שהועברו אליו ממחנה בודזין ומחנות אחרים, רובם הועסקו במפעל המטוסים היינקל. ב-1944 שינו הגרמנים את מעמדו למחנה ריכוז, והאסירים במחנה קועקעו בזרועם הימנית באותיות KL - ראשי תיבות: Konzentrations_lager ׁ(מחנה ריכוז). לאחר מספר חודשים נטשו הגרמנים את המחנה לאור התקדמות כוחות הצבא האדום, והעבירו את האסירים וחלק מהציוד התעשייתי למחנות אחרים.

## אישים בני העיר
* גז'גוז' לאטו - מכוכבי העבר של קבוצת הכדורגל המקומית.

## ערים תאומות

* 

## לקריאה נוספת
* **בניין על מגרש ריק - סיפורו של משה יעקובוביץ**', שלומי רוזנפלד, 2018, בהוצאת רוזנפלד-יעקובוביץ'
* Mielec, Poland: The Shtetl that Became a Nazi Concentration Camp מאת: רושל ג' סאידל, 2012.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* על מחנה הריכוז מיילץ ועל הקעקוע באתר "חיים שהולכים לעיבוד"
* מעדותו של יעקב לאוב על יום עבודה טיפוסי במחנה מיילץ - אתר יד ושם
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:גטאות בפולין
קטגוריה:פודקרפצקיה: עיירות יהודיות
קטגוריה:פודקרפצקיה: ערים
קטגוריה:מחנות ריכוז בפולין
קטגוריה:מחנות עבודה
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-15
טאוס

[ממוזער|150 פיקסלים|פסל חזה של טג'אהאפימו ב[מוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק]]
**טֶאוס** (ביוונית עתיקה: **Τέως**) או **טָכוס** (ביוונית עתיקה **Τάχως**) או **דג'דר** (**Djedher** במצרית) היה פרעה מצרים בין 362 ל-360 לפני הספירה.

טאוס שלט ביחד עם אביו, פרעה נכתנבו הראשון, משנת 365 לפני הספירה. הוא המשיך להטיל מיסים על העם כדי לתמוך בצבא שלו, ואף הכביד עול זה. עם עלייתו לשלטון, הוא תכנן מתקפה על הפרסים, חרף העובדה שאלו נסוגו ממצרים במהלך השלטון של אביו. כדי לממן את תוכניותיו, הוא החרים כסף מאוצרות המקדשים. בכך רכש את איבת הכוהנים המצרים. יש לציין כי מדובר בפרקטיקה רגילה לתקופה, שכן לאחר הניצחון, המלך היה תורם זהב וכסף למכביר למקדשים.

באביב 360 הוא יצא למערכה נגד פרס. הוא כונן קשרים דיפלומטים עם האֲחַשְׁדַּרְפָּן המורד אורונטס (Orontes), בנה צי של 200 ספינות, קיבל סיוע על ידי אתונה של שכירי חרב שהונהגו על ידי כבריאס (Chabrias) ואף הוטבעו מטבעות לרגל המאורע. במסגרת הסיוע האתונאי השתתף המלך הספרטני הזקן אגסילאוס. טרם צאתו של טאוס לקרב הוא מינה את אחיו טג'אהאפימו (Tjahapimu), כמושל המדינה.

כאשר הגיע צבא טאוס לסוריה, נודע לו כי טג'אהאפימו מרד בו והציע את השלטון לבנו, נכתנבו, ששימש כמפקד של החיילים המצרים בצבאו של טאוס ואף סייע לצור על ערים בסוריה. הסיבה למרד הייתה ההתמרמרות של הכוהנים המצרים. אך יש חוקרים הסוברים כי המלך הפרסי ארתחששתא השני הציע כסף לטג'אהאפימו ולנכתנבו. המדיניות הפרסית להפריד בין יריבים ידועה עוד מיוון.

מרד זה סימן את תחילת הסוף של המערכה נגד הפרסים. כבריאס, שכירי חרב שלו והצי נותרו נאמנים למלך שלהם שתמך בטאוס בשלב זה, אך אגסילאוס התייצב לצד נכתנבו השני. בסוף הקיץ, כאשר נקרא כבריאס לשוב לאתונה, נותר טאוס ללא תמיכה וברח לחצר המלכות הפרסי דרך ערב. המלך הפרסי ארתחששתא השני העניק לו מקלט, שכן הוא עדיין תכנן לכבוש מחדש את מצרים. בעיני ארתחששתא, מלך מצרי לשעבר יכול להיות שימושי ביום מן הימים. אולם ארתחששתא השני מת באביב של 358 לפנה"ס, והמתקפה הפרסית הבאה על מצרים התרחשה רק ב-351, אחרי מותו של טאוס.

## קישורים חיצוניים

* Livius.org: Teos
* 

קטגוריה:פרעוני השושלת ה-30
יואניס קסולידס

[250px|שמאל|ממוזער|קסולידיס בפגישה עם שר החוץ האמריקאי [ג'ון קרי בוושינגטון, 2013]]
**יואניס קסולידיס** (ביוונית: **Ιωάννης Κασουλίδης**; נולד ב-10 באוגוסט 1948) הוא פוליטיקאי קפריסאי, חבר במפלגת הימין-מרכז האספה הדמוקרטית. קסולידיס כיהן כהונה ראשונה כשר החוץ של קפריסין מ-1997 עד 2003, כהונה שנייה כשר החוץ מ-2013 עד 2018 ומכהן בכהונה שלישית מ-2022.

## ביוגרפיה
קסולידס נולד בניקוסיה שבקפריסין. הוא למד רפואה באוניברסיטת ליון בצרפת שם היה יושב ראש ארגון הסטודנטים הקפריסאים בצרפת. מ-1975 עד 1981 היה רופא ומרצה בבית חולים בלונדון. מ-1981 עד 1993 עסק כרופא בעיר הולדתו, ניקוסיה.

יואניס קסולידס שימש בתפקידים שונים במפלגת האספה הדמוקרטית, וכן כיהן כיו"ר ארגון הנוער של המפלגה. ב-1991, הוא נבחר כחבר בבית הנבחרים של קפריסין, ובמרץ 1993 הוא מונה על ידי הנשיא דאז גלפקוס קלירידיס כדובר הממשלה, תפקיד בו החזיק עד לחודש אפריל 1997 כאשר נתמנה לשר החוץ, כאשר במהלכו הוביל מאמץ לצירוף קפריסין ופיקח על תהליך האינטגרציה שלה באיחוד האירופי. הוא נשאר שר חוץ עד לסיום כהונתו של ממשל קלרידיס ב-2003. בהיותו שר החוץ. ב-2013 התמנה שנית כשר החוץ לאחר כהונתה של אראטו קזאקו-מרקוליס.

במרץ 2018 התפטר מתפקידו והחל לכהן כראש המועצה האסטרטגית של פרויקט מגשר אירו-אסיה.

לאחר התפטרות שר החוץ ניקוס כריסטודולידיס בינואר 2022, קסולידס מונה לקדנציה שלישית.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שרי החוץ של קפריסין
קטגוריה:ילידי 1948
קטגוריה:קפריסאים שנולדו במאה ה-20
שחר-מריו מרדכי

**שחר-מריו מרדכי** (נולד ב-29 בינואר 1975) הוא משורר ישראלי. 

## ביוגרפיה
שחר-מריו מרדכי נולד בחיפה בשנת 1975 וגדל בקריית ביאליק. הוא בוגר החוג לתקשורת ומדע המדינה באוניברסיטת חיפה, ובעל תואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה. בעבר שימש כאנליסט וכיועץ פוליטי לשגריר בריטניה בישראל, וכיום עוסק בהוראה. הנחה את תוכנית הספרות "על המדף" בטלוויזיה הישראלית, והגיש פינות תרבות ואקטואליה בתוכניות הבוקר של ערוץ 10.

שירו של מרדכי, "יעקב", זכה במקום הראשון בתחרות הארצית "שירה על הדרך", לשנת תש"ע (2010), הנערכת מטעם עיריית תל אביב-יפו.

שחר-מריו מרדכי זכה בפרס היצירה מקרן ראש-הממשלה ע"ש לוי אשכול לשנת תשע"ז 2017, במלגה מטעם תוכנית בוסתן של הספרייה הלאומית, וכן היה 'פואט אין רזידנס' באוניברסיטת ג'ונס הופקינס בבולטימור, מרילנד בין 2018 ל-2019.

בשנת 2021 זכה ספרו, "תפוס מקום לגשם", במקום הראשון בקטגוריית השירה של פרס גולדברג מטעם קק"ל.

זכה בפרס זלדה לשירה לשנת 2023. ובשנת 2024 זכה בפרס דוליצקי לשירה מטעם החוג לספרות ב בירושלים.

בשבת 2024 זכה בפרס רעיית נשיא המדינה לשירה עברית על ספרו "עבור את הלילה בלוע האש".

מתגורר בפלורנטין.

## ספריו
* **אהבת מריו לרוזה: שירים** (ספרית פועלים, תשס"א 2001)
* **תולדות העתיד: שירים** (אבן חושן, תש"ע 2010)
* **מי בעניין שלנו: שירים** (עם עובד, תשע"ד 2013)
* **תפוס מקום לגשם: שירים** (פרדס הוצאה לאור, 2019)
* **עבור את הלילה בלוע אש: שירים** (עם עובד, 2022)

## קישורים חיצוניים

* 
* הבלוג של שחר-מריו מרדכי באתר 'בננות'
* 
* אלי הירש, שחר-מריו מרדכי, תולדות העתיד פורסם במדור הספרות של ידיעות אחרונות, 8 באוקטובר 2010
* צור ארליך, שמח בחלקִי, עצוב בחלקִי האחֵר: עם שחר-מריו מרדכי, 4 במרץ 2011
* 
* עמיחי חסון, תולדות ההווה: ריאיון עם שחר-מריו מרדכי, באתר בית אבי חי, 6 בנובמבר 2013
* 
* 

**על שירתו**:
* אלי הירש, שחר-מריו מרדכי, תולדות העתיד פורסם במדור הספרות של ידיעות אחרונות, 8 באוקטובר 2010
* 
* אלפרד כהן, "ילד עם אבא", באתר "מעלה", ספטמבר 2022 - על "עבור את הלילה בלוע האש"

## הערות שוליים

קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1975
קטגוריה:זוכי פרס רעיית נשיא המדינה לשירה עברית
קטגוריה:זוכי פרס היצירה לסופרים ומשוררים
בית משפט לימאות

**בית משפט לימאות** הוא בית משפט בישראל ברמת בית משפט מחוזי, העוסק במגוון תחומים הקשורים לים. על תחומי השפיטה שלו נמנים: גבולות מים טריטוריאליים, מרד מלחים (אזרחי), תאונה בים ומטען ספינה.

בית המשפט הוקם בתקופת המנדט, בשם "בית משפט לאדמירליות", והקמתו נבעה מחשיבות התחבורה הימית בעיני האימפריה הבריטית. עד שנת 1952 היה חלק מבית המשפט העליון. בשנה זו נחקק , שבו שונה מעמדו לרמת בית משפט מחוזי.

בית המשפט המחוזי בחיפה משמש כבית משפט לימאות.

## קישורים חיצוניים
* 
* בית המשפט לימאות, באתר הרשות השופטת
* יוסף תלרז, '''בית דין ימי''', 'בין גלים' 179 נובמבר 1989 עמ'	25.
* 

## הערות שוליים

ימאות
קטגוריה:משפט ימי
קטגוריה:בית המשפט המחוזי בחיפה
דלקת גרון, קנה נשימה וסימפונות

**דלקת גרון, קנה נשימה וסימפונות** (*laryngotracheobronchitis*) היא דלקת הנגרמת בדרך כלל על ידי זיהום נגיפי של דרכי הנשימה העליונות. הזיהום גורם לנפיחות באזור הגרון שמפריע לנשימה תקינה וגורם לתסמינים של סטרידור, התנשפויות וצרידות. הדלקת יכולה לגרום לתסמינים קלים, מתונים או חמורים, תסמינים שנוטים להחמיר בלילה.

דלקת זו מאובחנת על רקע קליני, לאחר שנפסלו גורמים פוטנציאלים אחרים (כמו גוף זר במערכת הנשימה). בדיקות אחרות כמו בדיקת דם או צילום רנטגן בדרך כלל אינן נחוצות.

זוהי דלקת שכיחה שמופיעה אצל 15% מהילדים בשלב זה או אחר, בדרך כלל בגיל 6 חודשים עד 5–6 שנים. היא כמעט ואינה קיימת בבני נוער או במבוגרים.

בעבר הייתה יכולה דיפתריה להיות גורם לדלקת זו, אך כיום מחלה זו אינה קיימת בעולם המערבי, הודות לחיסונים ותנאי היגיינה משופרים.

בדרך כלל ניתן לטפל בחולים עם מנה בודדת של סטרואידים דרך הפה. אפינפרין יכול לשמש במקרים חמורים יותר. אשפוז נדרש רק לעיתים נדירות.

## קישורים חיצוניים

* Recognizing croup and stridor in children
* Historical review of croup
* 

קטגוריה:מחלות מערכת הנשימה
קטגוריה:דלקת
מרקאיבו

**מרקאיבו** (בספרדית: **Maracaibo**) היא עיר הבירה של מדינת סוליה בוונצואלה. העיר נמצאת בצפון-מערב המדינה על צידו המערבי של המיצר המקשר את אגם מרקאיבו למפרץ ונצואלה. בעיר מתגוררים כמיליון וחצי בני אדם ובמטרופולין שלה מתגוררים למעלה משני מיליון בני אדם. מרקאיבו היא העיר השנייה בגודלה במדינה, אחרי בירת המדינה קראקס.

## היסטוריה
העיר נוסדה שלוש פעמים: לראשונה בתקופה בה שלטה באזור משפחת בנקאים גרמנית שקיבלה זיכיון על האזור מקרלוס הראשון, מלך ספרד. ב-1529 אמברוסיוס אטינגר הגרמני יצא בראש משלחת לאגם מרקאיבו. לאחר ניצחון אחרי מספר קרבות קשים עם התושבים הילידים הוא ייסד את ההתיישבות ב-8 בספטמבר 1529 וקרא לה נוי-נירנברג (בגרמנית: Neu-Nürnberg, "נירנברג החדשה"). השם הנוכחי נובע משם האגם, גם הוא ניתן על ידי אטינגר והספרדים קראו כך גם לעיר לאחר שהחזירו את השליטה בוונצואלה לעצמם. אומרים שהשם בא משמו של קסיקה מרה, מנהיג האינדיאנים המקומיים שנפל באחד הקרבות ההם, וכשנפל בקרב הם צעקו "מרה קאיו!" (בספרדית: "מרה נפל!") ומכאן מרקאיבו. עקב חוסר פעילות באזור, הכפר פונה ב-1535.

ניסיון להקים את הכפר מחדש כשל בסופו של דבר. לאחר כמה שנים, ב-1574, תחת פקודת מושל ונצואלה דייגו דה מסרייגוס, המקום יושב מחדש תחת השם "נואבה סמורה דה מרקאיבו". לאחר מכן העיירה התפתחה.

בניסיון הראשון לקבלת העצמאות של ונצואלה, ב-1810, מרקאיבו נותרה נאמנה לכתר הספרדי והמרד נכשל בסופו של דבר. לאחר כעשור החלו מחדש מרידות למען קבלת עצמאות שהובילו ללחימה בין המלוכנים ודורשי העצמאות. המלוכנים נוצחו סופית ב-1823 בשיא המאבק לעצמאות.

במשך מאות שנים העיר הייתה מבודדת משאר ונצואלה בגלל האגם, והיה אפשר להגיע אליה רק בכלי תחבורה ימיים. למעשה, העיר הייתה יותר מקושרת לקולומביה מאשר למזרח ונצואלה. מצב זה בא לסופו כאשר בשנות החמישים הוחלט לבנות גשר והוא נפתח ב-1962. כאשר הוא נבנה, הוא היה הגשר הארוך בעולם.

## חינוך
בעיר פועלות מספר אוניברסיטאות, אשר חלק מהן נחשבות לטובות במדינה. ביניהן ניתן למנות את אוניברסיטת סוליה ואוניברסיטת ד"ר רפאל בייוסו צ'סין.

## תחבורה
ממוזער|ימין|250px|גשר חנרל רפאל אורדנטה
העיר מקושרת אל רוב ונצואלה דרך גשר חנרל רפאל אורדנטה, שנקרא על שמו של אחד מגיבורי העצמאות הוונצואלייאניים.

את העיר משרת נמל התעופה הבין-לאומי לה צ'יניטה. הנמל ימי מרקאיבו () הוא אחד הנמלים החשובים במדינה ובאמריקה הלטינית.

בעיר פועלת מערכת תחבורה ציבורית אשר כוללת בין היתר רכבת תחתית שנפתחה ב-2006.

## כלכלה

במחצית השנייה של המאה ה-19 מילאה העיר תפקיד חשוב ביצוא הקפה, ואילו לאחר תגליות הנפט בעשורים הראשונים של המאה ה-20, הפכה ל"בירת הנפט". חברות נפט רב-לאומיות פתחו את משרדיהן בעיר.

## ספורט
בעיר פועלות מספר קבוצות בליגות הבכירות במדינה בהן סוליה אף.סי. בכדורגל, גאיטרוס דל סוליה בכדורסל ואגילס דל סוליה בבייסבול.

## ערים תאומות
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ונצואלה: ערים
קטגוריה:מדינות ונצואלה: ערי בירה
קטגוריה:ונצואלה: ערי נמל
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
וילפריד בזה

**וילפריד בזה** (בגרמנית: **Wilfried Böse**; בעברית נקרא גם **וילפריד ביזה**; 7 בפברואר 1949 – 4 ביולי 1976) היה טרוריסט גרמני, ממייסדיו של ארגון הטרור הגרמני "תאי המהפכה".

## ביוגרפיה
נולד בשטוטגרט וגדל בבמברג. שם סיים את לימודיו התיכוניים בגימנסיה. החל בלימודי סוציולוגיה באוניברסיטה, אולם עזב והחל לעבוד בבית הוצאה לאור בתחום ההפצה. בסביבות שנת 1970 שימש כגזבר בתנועת השמאל "פדרציית השמאל החדש" Föderation Neue Linke. לטענת החוקר וולפגנג קראוסהר (Wolfgang Kraushaar), היה בזה עוד לפני שנת 1972 מעורב בפעילות טרוריסטית וקרוב לוודאי סייע גם לארגון ספטמבר השחור בארגון טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן.
בקיץ 1972 גייס בפרנקפורט חברים מקרב השמאל הרדיקלי ונמנה עם מייסדי "תאי המהפכה". בזה סבר שעל הארגון לפעול במסגרת תאים קטנים וממודרים, כי להקשות על רשויות החוק על תפיסתם, זאת בניגוד לארגונים "סיעת הצבא האדום" ו"תנועת ה-2 ביוני" (Bewegung 2. Juni). לאחר הקמתו הפך הארגון לסוציאל-מהפכני ודגל בפעילות טרור בקנה מידה בינלאומי.
בזה עבר אימונים בלוחמת טרור עם חבריו לארגון במחנה בדרום תימן. בספטמבר 1975 ירד יחד עם הטרוריסטית בריגיטה קוהלמן למחתרת.
ביולי 1976 הוביל את חטיפת טיסה 139 של מטוס אייר פראנס, שהיה בדרכו מישראל - לפריז בצרפת, עם נחיתת ביניים באתונה, ביחד עם הגרמנייה בריגיטה קוהלמן ושני פלסטינים. המטוס החטוף נחת בתחילה בבנגאזי שבלוב ולאחר מכן באנטבה שבאוגנדה. בזה הפריד בין נוסעי המטוס הישראלים לבין שאר הנוסעים, ושאר הנוסעים הורשו לרדת מן המטוס. במהלך החטיפה אמר בזה לאחד מנוסעי המטוס היהודים, ניצול אושוויץ עם מספר מקועקע על ידו: "אני לא נאצי, אני אידיאליסט". 

בזה נהרג במהלך מבצע יונתן, כאשר כוחות קומנדו של צה"ל פשטו על הטרמינל שבו הוחזקו בני הערובה.

## הערות שוליים

קטגוריה:טרוריסטים גרמנים
קטגוריה:מבצע יונתן
קטגוריה:גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1949
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1976
סן מיגל (הר געש)

ממוזער|250px|עמוד ההתפרצות ב-29 בדצמבר 2013

**סן מיגל** (בספרדית: **Volcán de San Miguel Bosotlan**) וגם **צ'אפארסטיקֶה** (**Chaparrastique** - "אדמה חמה גוצה" בשפת הלנקה ) הוא הר געש שכבתי פעיל במחוז סן מיגל (San Miguel) כ־11 קילומטרים דרומית מערבית לעיר סן מיגל במזרח אל סלוודור. הר הגעש הוא בין הרי הגעש הפעילים ביותר באל סלוודור.

## תיאור
סן מיגל הוא הר געש בזלתי-אנדזיטי בצורת חרוט סימטרי קטום המתנשא מקרוב לגובה פני הים לגובה של 2,310 והוא לכן אחד מתוואי הנוף הבולטים באל סלוודור. על מדרונות ההר נטועים מטעי קפה ואגבה וחי עליהם תת-מין אנדמי של טוקן *Aulacorhynchus prasinus volcanius*. חלקו העליון של ההר נטול צמחייה. הפסגה היא מכלול של לועות, שעברו שינויים תכופים במהלך ההתפרצויות השונות, כשקוטר הלוע המרכזי הוא 800 מטרים. מאז הקמת היישוב סן מיגל ב-1530, תועדו שמונה פעמים קילוחי לבה מסדקים רדיאליים שעל הפסגה, בהם כאלו שהגיעו מעבר לבסיס ההר בצפון, בצפון מזרח ובדרום מזרח. קילוחי הלבה במדרון הדרום-מערבי הם הגדולים ביותר ויצרו שדות לבה שעליהם צמחייה דלילה. מיקומם של לועות המשנה הפעילים השתנה במהלך השנים והם נוצרו בכל התפרצות במקום גבוה יותר על המדרונות, כשמקורן של ההתפרצויות האחרונות הוא מהלוע המרכזי.

הר הגעש הוא אחד מששת הרי הגעש הפעילים ביותר באל-סלוודור. ב-300 השנים האחרונות תועדו לפחות 26 התפרצויות געשיות. ההתפרצות העזה ביותר הייתה ב-1787.

### ההתפרצות של 2014-2013
מאז ה-13 בדצמבר 2013 התגברה הפעילות הסייסמית בהר. על פי הדיווח של משרד לאיכות הסביבה התפרץ ההר לאחר שהיה רדום במשך 37 שנים ביום ראשון ה-29 בדצמבר 2013 בשעה 10:30 (זמן מקומי). עמוד ההתפרצות של גז ואפר הגיע לגובה 5 קילומטרים, ובשל האפר בוטלו 33 טיסות משדה התעופה של הבירה סן סלוודור.

זמנית הוגדר אזור אסור סביב הר הגעש. 2,000 תושבים פונו מרדיוס של 3 קילומטרים סביב הר הגעש. ב-1 בינואר 2014 התרחשו כמה אירועי התפרצות שבהם תועדו פליטה מוגברת של גופרית דו-חמצנית.

## קישורים חיצוניים

* Thousands in El Salvador flee erupting Chaparrastique volcano כתבה ב-BBC מ-29 בדצמבר 2013

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אל סלוודור: הרי געש
קטגוריה:אמריקה המרכזית: הרים
מכתשי עריף

טקסט=המכתש המערבי בהר עריף |ממוזער|252x252 פיקסלים|המכתש המערבי בהר עריף (הגדול יותר), מבט לכיוון דרום מערב
ממוזער|250x250 פיקסלים|המכתש המערבי (קיר)
ממוזער|250x250 פיקסלים|המכתש המזרחי (הקטן) מהר עריף
**מכתשי עריף** הם זוג מכתשי סחיפה השוכנים בישראל על הר עריף. הם הקטנים ביותר מבין מכתשי הנגב וחצי האי סיני. אחד המכתשים נמצא על דופנו הדרום מזרחי של ההר והשני על דופנו המערבי של הר עריף, אשר שוכן לא רחוק ממצפה רמון וגובהו 965 מטרים. בשנת 1995 מכתשי עריף הוגדרו כחלק מארץ המכתשים, ובכך הוגדרו כאתר גאולוגי לאומי.

## גאולוגיה
מכתשי עריף הם מכתשי סחיפה, כלומר מכתשים שנוצרו כתוצאה מגידוע וסחיפה של שכבת סלע קשה שכיסתה שכבת סלע רכה. במכתשי עריף נחשפות שכבות מעידן הקרטיקון, היורה והטריאס. קירות המכתש בנויים שכבות של דולומיט וגיר מגיל קנומן, ובתוכו בנויות דפנות המכתש שכבות של אבן חול מתצורת חתירה מגיל קרטיקון תחתון.

המכתשים התפתחו על גבי קמר מעוות שנוצר לאורך העתק הרוחב עריף-בתור, והם מהווים חלון גאולוגי ייחודי, מכיוון שנתגלו בקרקעיתם שכבות סלעים מתקופות שאינן חשופות במקום אחר בארץ ישראל (תצורת רעף מגיל טריאס). בלב המכתש המזרחי מצוי סדן של סלע מגמתי בדומה לשן רמון המופיעה במכתש רמון. באזור מצויים מאובנים רבים של פרוקי-רגליים קטנים יבשתיים וימיים.

המכתש המערבי רדוד יחסית כיוון שאבני החול של תצורת חתירה דקות כאן במיוחד (80 מ' במכתש עריף ומכתש עריף א-נאקה לעומת 200–250 מ' באילת ו-600 מ' בנגב הצפוני).

## ראו גם
*מכתש רמון
*המכתש הגדול (מכתש חתירה)
*המכתש הקטן (מכתש חצרה)

## קישורים חיצוניים

* מכתשי עריף, באתר עמוד ענן
* מסלולים מומלצים באזור המכתשים
* מידע על מכתשי עריף, באתר טיולי

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:הנגב: גאולוגיה
עריף
קטגוריה:קמרי הנגב
כרומגן

**כרומגן** היא חברה ישראלית המייצרת ומשווקת מערכות סולאריות, דודי שמש וקולטים. החברה נוסדה בשנת 1962. משרדי החברה ומפעל הדודים נמצאים בקיבוץ שער העמקים. מפעל הקולטים נמצא בפארק תעשייה ציפורית. מוצריה נמכרים ומותקנים בכ-40 מדינות.

## היסטוריה
החברה הוקמה על ידי קיבוץ שער העמקים בשנת 1962 כמפעל לטיוב מתכות ברזיליות בתהליך הנקרא "כרומייזינג", שבו מוסיפים כרום לשכבה החיצונית של המתכת והופכים אותה לפלדת אל-חלד, העמידה בתנאים של טמפרטורה גבוהה, שחיקה ולחות גבוהה. שם החברה הוא הלחם של המילים "כרום" ו"מגן".

בסוף שנות השישים הפך המפעל למפעל ליצור דוודים. סקירת השוק העולמי העלתה כי הציפוי המקובל והטוב ביותר למטרה זו הוא ציפוי האמייל, ובראשית שנות השבעים נחתם הסכם עם חברה בינלאומית. בנוסף לידע בתחום הציפוי, כלל ההסכם גם מידע בתחום תכנון הדוודים, והוחלט על הקמת מבנה חדש ומעבר לציפוי פנימי באמייל. בהמשך החלה כרומגן לייצר קולטים ולשווק מערכות סולאריות שלמות המנצלות אנרגיה סולארית.

בשנת 2002, נחנך מפעל חדש לקולטי שמש של כרומגן באזור התעשייה ציפורית.

בתחילה מכרה כרומגן את מוצריה בארץ בלבד. בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 החלה לפעול גם בשוק הבינלאומי. החברה הקימה מפעלים בספרד בשנת 2001 בגאורגיה בשנת 2005 ובמקסיקו בשנת 2007.

בשנת 2015, זכתה במכרז להתקנת מערכות סולאריות ברחבי עיר הבה"דים של צה"ל.

## בעלות
ביולי 2007, רכשה קרן ההשקעות טנא מקיבוץ שער העמקים 26% ממניותיה של כרומגן, והגדילה מאוחר יותר את החזקתה בחברה ל־32% בהשקעה כוללת של 6 מיליון דולר.

באוקטובר 2015, קיבוץ שער העמקים וקרן טנא היו במשא מתן מתקדם למכירת השליטה בכרומגן לפי שווי של 145 מיליון שקל, לחברת ההחזקות הצרפתית גרופ אטלנטיק (Groupe Atlantic), אך העסקה לא יצאה לפועל.

בתחילת 2021 רכש קיבוץ שער העמקים את מלוא השליטה בחברה מקרן טנא.

באוקטובר 2021 נמכרה השליטה בחברה לתאגיד האיטלקי אריסטון. על פי ההערכות המחיר עמד על 115-125 מיליון שקל.

בשנת 2024 חברת אטמור נהייתה חלק מחברת כרומגן

## קישורים חיצוניים
* 
* אודות כרומגן, באתר כרומגן העולמי
* אודות כרומגן, באתר כרומגן ישראל
* עידוד התקנת דודי שמש בביניינים מעל תשע קומות, באתר הכנסת
* תו תקן פלטינה, באתר מכון התקנים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שער העמקים
קטגוריה:התעשייה הקיבוצית
קטגוריה:חברות אנרגיה סולארית מישראל
קטגוריה:נוף הגליל: חברות
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1962
ברוך סורוצקין

הרב **ברוך סורוצקין** (י"ג בשבט תרע"ז, פברואר 1917 – י"ג בשבט תשל"ט, 10 בפברואר 1979) היה ראש ישיבת טלז בקליבלנד וחבר מועצת גדולי התורה בארצות הברית.

## ביוגרפיה
נולד במינסק לרבי זלמן סורוצקין. למד בתלמוד תורה בז'טל, ולאחר מעברו של אביו לכהן ברבנות לוצק החל ללמוד בישיבת נובהרדוק אצל הרב משה רייז. בהמשך עבר ללמוד בישיבת ברנוביץ', אצל הרב אלחנן וסרמן והרב דוד רפפורט. בהמשך עבר לישיבת קמניץ והיה לתלמידו המובהק של הרב ברוך בר ליבוביץ'. בהיותו בברנוביץ' למד חברותא עם הרב נח שימנוביץ במשך שעות רבות לתוך הלילה. הרב ליבוביץ' כתב מכתב לאביו שבנו נועד לגדולות ולהיות "מרביץ תורה".

בכנסייה הגדולה השלישית נפגש אביו עם אחיינו הרב אברהם יצחק בלוך, והרב בלוך הציע לו להשתדך עמו. השידוך לא יצא לפועל עקב הקושי בקשרים בין ליטא לפולין, אך בפרוץ מלחמת העולם השנייה נמלט הרב ברוך מישיבתו לווילנה ועבר ללמוד בישיבת טלז וכעבור שישה חודשים התארס עם רחל בתו של בן דודו, ראש הישיבה, בהסכמת הוריו שהיו כבר בארץ ישראל. שבועיים לאחר נישואיו נמלט עם הרכבת הטרנס-סיבירית לקובה, משם גירשום היפנים לשאנגחאי, ומשם היגר לארצות הברית והחל לכהן כר"מ בישיבת טלז שהוקמה על ידי דודיו הרב אליהו מאיר בלוך והרב חיים מרדכי קאטץ.

בשנת תשכ"ה לאחר פטירת הרב קטץ, מונה יחד עם בן דודו הרב מרדכי גיפטר לכהן כראש ישיבה.

לצד היותו ראש ישיבה, עסק בענייני ציבור בפרט בענייני אגודת ישראל, החינוך העצמאי וארגון תורה ומסורה. והיה חבר מועצת גדולי התורה.

בשנת תשכ"ב חלה בסרטן, אך המשיך בתפקידיו ובפועלו לצד ייסוריו. לאחר 17 שנה נפטר ביום הולדתו ה-62 (י"ג בשבט תשל"ט) ונקבר בהר המנוחות.

## משפחתו
* בנו, הרב אברהם יצחק, המכהן כראש ישיבת מתיבתא דלייקווד וחבר מועצת גדולי התורה בארצות הברית
* בנו, הרב בנימין, המכהן כראש כולל עטרת שלמה בנשיאות בנו הרב שלום בער
** בנו, הרב שלום בער סורוצקין, ראש מוסדות עטרת שלמה
* בנו, הרב אליהו מאיר (נפטר ב-2020) שעמד בראש ישיבת תפארת ברוך בניו ג'רזי
* בתו, שני הערצקא, מנהלת בית ספר "בית יעקב דרבי מאיר" בלייקווד, בעלה, הרב נתן ברוך, כיהן כרב בלייקווד
* חתנו, הרב יעקב בוסל (נפטר ב-2020), כיהן ועמד בראש ישיבת רבנו יעקב יוסף אדיסון, ניו ג'רזי
* חתנו, הרב ישראל ברוג, מכהן כראש ישיבת תפארת אביגדור בקליבלנד
* חתנו, הרב אריה שולמן, מכהן כרב היישוב טלז סטון

## ספריו
ספריו יצאו על ידי תלמידיו:
***חידושי מרן הגר"ב סורוצקין זצ"ל** - חלק א' על סדר מועד, חלק ב' על מסכתות נדרים, נזיר וגיטין, חלק ג' על מסכת בבא בתרא
***הבינה והברכה** - על התורה
***הבינה וברכה** - על הגדה של פסח

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:יהודים שהיגרו מרוסיה לארצות הברית
קטגוריה:חברי מועצת גדולי התורה בארצות הברית
קטגוריה:ראשי ישיבת טלז בקליבלנד
קטגוריה:ראשי ישיבה ליטאים בארצות הברית
קטגוריה:משפחת אליעזר גורדון
קטגוריה:בוגרי ישיבות נובהרדוק
קטגוריה:בוגרי ישיבת כנסת בית יצחק-קמניץ
קטגוריה:בוגרי ישיבת אוהל תורה-ברנוביץ'
קטגוריה:משפחת סורוצקין
קטגוריה:פרשני הגדה של פסח
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1917
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1979
יום ללא מכנסיים

250px|ממוזער|שמאל|יום ללא מכנסיים, 2010
**יום ללא מכנסיים** (מאנגלית: **No Pants Day**) הוא "חג" בינלאומי שנחגג פעמיים בשנה במהלכו נוסעים החוגגים ברכבות התחתיות בלי מכנסיים. האירוע מתקיים בשני מועדים שונים בשנה, בחודש ינואר וביום שישי הראשון של חודש מאי.

בשנת 2002 עלו שבעה יוצרים חברי קבוצת היצירה "Improv Everywhere" לרכבת התחתית בניו יורק כבודדים שאין להם קשר אחד לשני, וכל אחד מהם העמיד פני תם כאילו באמת שכח את המכנסיים בבית. פעולתם זכתה להדים רבים ובעקבותיהם המנהג תפס תאוצה.

בשנת 2006 השתתפו באירוע שנערך בניו יורק כ-150 אנשים, המשטרה עצרה שמונה מהם ורשמה להם דוחות בעוון התנהגות לא ראויה, אך בית המשפט פטר אותם בלא אשמה.

את אירועי ה"חג" יוזמים ומארגנים אנשים מעשרות ערים ברחבי העולם. הרעיון הוא להרגיש חופשיים, לשבור את הטאבו החברתי, ליהנות מהתגובות של אנשים שעדיין לא מכירים את ה"חג" ולהפוך יום משעמם ליום שמח. בדרך כלל מתואם מקום מפגש אליו מגיעים המשתתפים ומשם הם מתפזרים לתחנות שונות. את המכנסיים מורידים לפני העלייה לרכבת או ברכבת עצמה. ההנחיות הכלליות הן להתנהג בטבעיות ולעשות במהלך הנסיעה והירידה מהרכבת את הדברים הרגילים שנוסעים עושים כאילו הם לא יודעים שהם בלי מכנסיים או כאילו זה נורמלי להסתובב בציבור ללא מכנסיים. בדרך כלל המשתתפים מתבקשים מראש שלא לבוא בתחתוני חוטיני, כדי לא לעורר פרובוקציה עזה מדי.

בשנת 2013, עם תחילת הפעילות של הרכבת הקלה בירושלים, התקיים לראשונה האירוע גם בישראל ומאז הוא ממשיך ומצוין בכל שנה עם מספר הולך וגדל של משתתפים.

## קישורים חיצוניים
דף הפייסבוק של קבוצת אימפרוב-ישראל
* מידע ותמונות של יום ללא מכנסיים ינואר 2014 מרחבי העולם באתר Improv Everywhere
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חגים ומועדים
קטגוריה:ביגוד
קטגוריה:רכבות תחתיות
היצירה שלי

"**היצירה שלי**" הוא אלבום האוסף הראשון של הראפר סאבלימינל אשר יצר בשנת 2012.

האלבום מסכם למעלה מעשור פעולה של האמן, מוקדש לבנו הבכור אור - "היצירה שלי" ומרכז את הלהיטים הגדולים מהאלבומים:
*האור מציון (שנת 2001)
*האור והצל (שנת 2002)
*אולסטארז (שנת 2004)
*בדיוק כשחשבתם שהכל נגמר (שנת 2006)
*JEW-NIVERSAL (שנת 2011)

באלבום יש 40 רצועות השמעה בשני דיסקים. באלבום דואטים רבים עם כמה מהאמנים המובילים במוזיקה הישראלית, ביניהם שרית חדד, אייל גולן, דנה אינטרנשיונל, שלומי שבת, דויד ברוזה, אתניקס, קובי פרץ, ליאור פרחי ועוד, וגם נציגות בינלאומית בדמות וייקלף ז'אן, מירי בן-ארי (הכנרית הישראלית), וטוני טאץ'.

## רשימת שירים
#### דיסק 1

#### דיסק 2

## קישורים חיצוניים

* היצירה שלו: סאבלימינל חובק בן ואוסף חדש, באתר מאקו
* אלבום סאבלימינל - היצירה שלי, באתר צ'ראטס
* - היצירה שלי - יוסמיוסיק

קטגוריה:אלבומי סאבלימינל
קטגוריה:אלבומי אוסף בעברית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי אורי שוחט
קטגוריה:אלבומי תאקט
אינטרלוד

**אִינְטֶרלוּד**, מ-**Interlude** באנגלית, הוא **הופעת ביניים** או **מַעֲבָרוֹן**, קטע קצר המפריד בין שני חלקים של תוכנית, הצגה, הופעה וכיוצא באלה.
מארינר 3

**מארינר 3** (אנגלית: Mariner 3) הייתה אחת משתי גשושיות זהות שתוכננו ונבנו על ידי המעבדה להנעה סילונית (JPL) עבור תוכנית **[[תוכנית מארינר#מארינר-מאדים 1964|מארינר-מאדים 1964]]** של נאס"א. תפקידן של הגשושיות היה לבצע תצפיות מדעיות על מאדים מקרוב, להעביר מידע על מאדים וסביבתו, לצלם תמונות של פני השטח שלו ולבצע מדידות על האטמוספירה שלו. מארינר 3 הייתה הגשושית השלישית בתוכנית מארינר.

מארינר 3 שוגרה ב-5 בנובמבר 1964 ב-LC-13 בנמל החלל קייפ קנוורל, אך הגשושית לא נפרדה ממשגרה והלוחות הסולאריים שלה לא יכלו להיפתח ולהטעין את הסוללות, שהתרוקנו תוך זמן קצר. הגשושית נמצאה במסלול סביב השמש כשהקשר עמה אבד.

כשלושה שבועות לאחר מכן, ב-28 בנובמבר 1964, שוגרה בהצלחה הגשושית הזהה מארינר 4 לעבר מאדים.

## מכשור
המכשור שנכלל במארינר 3:
*מצלמת וידאו
*מגנטומטר
*גלאי לאבחון פלזמה
*טלסקופ למדידת הקרינה הקוסמית
*גלאי קרינה אלקטרומגנטית
*תא ליינון קרינה קוסמית
*גלאי אבק קוסמי

## ראו גם

*מארינר 4
*תוכנית מארינר
*תוכנית מארס

## קישורים חיצוניים
*פרופיל המשימה של מארינר 3 באתר נאס"א לחקר מערכת השמש.
*תוכנית הטיסה של תוכנית מארינר-מאדים 1964 (PDF)

## הערות שוליים

קטגוריה:משימות לחקר מערכת השמש
קטגוריה:גשושיות אמריקאיות
קטגוריה:תוכנית מארינר
קטגוריה:משימות כושלות לחקר החלל
דרגות הכוחות המזוינים של איטליה

**[[דרגה צבאית|דרגות]] [[הכוחות המזוינים של איטליה]]** מבוססות על דרגות נאט"ו. קיימת הקבלה ברוב המקרים בין דרגות צבא איטליה, הצי האיטלקי, חיל האוויר האיטלקי והקרביניירי.
## דרגות הקצינים

## דרגות החוגרים

## ראו גם
הכוחות המזוינים של איטליה

## קישורים חיצוניים
אנציקלופדיה בינלאומית לדרגות ומדים - איטליה

## הערות שוליים

דרגות
איטליה
דבורה דימנט

**דבורה דימַנְט** (נולדה ב-6 באפריל 1939) היא פרופסור אמריטה לספרות בית שני ולמקרא באוניברסיטת חיפה. דימנט היא מבכירי החוקרים של מגילות מדבר יהודה וספרות ימי הבית השני. זוכת פרס ביאליק לחכמת ישראל לשנת תש"ע-2010 על ספרה "כלים שלובים: מגילות מדבר יהודה וסִפרות ימי הבית השני", ועל מפעל חייה במחקר המגילות. בשנת תש"ף, 2020 זכתה בפרס א.מ.ת בחקר המקרא.

## ביוגרפיה
דבורה דימנט נולדה בירושלים. עברה בצעירותה עם הוריה לחיפה שם סיימה את לימודיה בבית הספר הריאלי. שימשה כקצינת ת"ש בשירותה הצבאי. לתואר ראשון למדה קבלה ופילוסופיה באוניברסיטה העברית, והייתה מתלמידותיו של גרשם שלום. בשנת 1974 קיבלה תואר דוקטור בחקר המקרא מהאוניברסיטה העברית בירושלים, בהנחייתו של פרופ' דוד פלוסר (כותרת הדיסרטציה: "מלאכים שחטאו במגילות מדבר יהודה ובספרים החיצוניים הקרובים להן"). היא חקרה, לימדה והרצתה באוניברסיטת חיפה במשך 30 שנה.

פרופ' דימנט שימשה כיו"ר ועדת פרס ישראל בתחום חקר מדעי היהדות.

## חקר מגילות מדבר יהודה
פרופ' דימנט נמנית עם הדור הראשון של חוקרי מגילות מדבר יהודה, והיא מהחוקרים הישראלים הבודדים שההדירו והשתתפו בפרסום הראשוני של קטעי מגילות רבים שנחשפו במערות.

היא תרמה לסיווג של ספריית מגילות מדבר יהודה (ספריית קומראן), ופרסמה ספרים ומאמרים רבים הנוגעים להיבטים שונים בפרשנות למגילות. בנוסף, היא ערכה טקסטים שונים שנמצאו באתר שבמערות קומראן, וביניהם המהדורה הרשמית של החיבורים הפסאודו-אפיגרפיים "פסאודו-יחזקאל" ו"האפוקריפון של ירמיהו ג'".

תחום מחקר מרכזי נוסף של פרופ' דימנט הוא הספר החיצוני "חנוך א'" (חנוך החבשי).

בסמוך לסיום פרסומן של המגילות, ייסדה פרופ' דימנט יחד עם משה בר אשר את כתב העת "מגילות", שיצא לראשונה בשנת תשס"ג בשיתוף אוניברסיטת חיפה ומוסד ביאליק. היא אף שיתפה פעולה עם רינהארד קראץ (Reinhard Kratz) מאוניברסיטת גטינגן בפרויקט הנוגע לפרשנות של הטקסטים מקומראן לספר בראשית.

## תרגום
פרופ' דימנט תרגמה מצרפתית את ספרו של המיסטיקן והפילוסוף הארמני-רוסי גיאורג איבאנוביץ' גורדייף, "סיפורי בעל זבוב לנכדו" .

## קישורים חיצוניים

* פרופ' דבורה דימנט באתר המרכז לחקר מגילות מדבר יהודה באוניברסיטת חיפה
* רשימת פרסומיה של פרופ' דימנט
* פרופ' דבורה דימנט באתר אוניברסיטת גטינגן
* 
* 
* 
* סקיצה אוטוביוגרפית / פרקי חיים באתר JSTOR
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל אוניברסיטת חיפה: מקרא
קטגוריה:חוקרי מקרא ישראלים
קטגוריה:חוקרי תקופת הבית השני
קטגוריה:היסטוריוניות ישראליות
קטגוריה:היסטוריונים ישראלים
קטגוריה:זוכות פרס ביאליק לחכמת ישראל
קטגוריה:זוכי פרס ביאליק לחכמת ישראל
קטגוריה:בוגרות בית הספר הריאלי
קטגוריה:בוגרי בית הספר הריאלי
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:זוכי פרס א.מ.ת.
קטגוריה:זוכות פרס א.מ.ת.
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1939
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1939
מדף הקרח וורדי

**מדף הקרח ווֹרדִי** (באנגלית: **Wordie Ice Shelf**; '15 69° דרום, '45 67° מערב) היה קרחון מלכד שהזדקר כמדף קרח אל חלקו הדרומי-מזרחי של מפרץ מרגריט בין כף ברטו להר אדג'ל, לאורך חופו המערבי של חצי האי האנטארקטי.

## היסטוריה
### גילוי ומיפוי מדף הקרח

את מדף הקרח גילתה המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם (1937-1934) בהנהגת ריידוך ריימיל, שקרא לתוואי הנוף על שם סר ג'יימס וורדי, מזכיר הכבוד (ואחר הנשיא) של החברה הגאוגרפית המלכותית, חבר בוועדת "דיסקברי" ויו"ר מכון סקוט לחקר הקוטב. כמו כן היה וורדי גאולוג וראש הסגל המדעי של משלחת דיסקברי (1916-1914) בראשות ארנסט שקלטון.

### התנתקות מדף הקרח

במרץ 2008 דיווח סקר אנטארקטיקה הבריטי שנראה כי המדף עומד להינתק מעל חצי האי האנטארקטי. באפריל 2009 התרחשה ההתנתקות ומדף הקרח נעלם כליל.


קובץ:Wordie Ice Shelf Break up - Antarctica.gif|דיאגרמה המראה את שבירת מדף הקרח וורדי לאורך שנים אחדות
קובץ:Wordie Ice Shelf location - Antarctic Peninsula.jpg|מיקום מדף הקרח וורדי בחצי האי האנטארקטי
קובץ:Wordie Ice Shelf location - Antarctica.jpg|מיקום חצי האי האנטארקטי בתוך יבשת אנטארקטיקה


## הערות שוליים

וורדי
מריו שניידר

**מריו שניידר** (Mario Sznajder; נולד ב-13 בינואר 1948) הוא פרופסור לשעבר במחלקה למדע המדינה ובחוג ללימודים רומאניים ולטינו-אמריקניים באוניברסיטה העברית בירושלים. עד לשנת 2012 שימש ראש המחלקה למדע המדינה. הודח מן האוניברסיטה בשנת 2015 עקב תלונות על הטרדה מינית. משמש יו"ר 13 RC, הוועדה לחקר הדמוקרטיזציה ב-IPSA (האיגוד הבינלאומי למדע המדינה), ועמית מחקר במכון טרומן.

## ביוגרפיה

שניידר נולד בארגנטינה, גדל בצ'ילה ועלה לישראל בגיל 18. בישראל, למד באוניברסיטה העברית את לימודיו מתואר ראשון עד תואר שלישי. מנחהו בעבודת הדוקטורט, שאושרה בשנת 1986, היה פרופ' זאב שטרנהל.

בין 2009 ו-2012 שימש ראש המחלקה למדע המדינה. עד 2016 שימש כיו"ר הוועדה לחקר הדמוקרטיזציה ב-IPSA (האיגוד הבינלאומי למדע המדינה), ועד 2015 כעמית מחקר במכון טרומן.

מחקריו עוסקים בעיקר בפוליטיקה באמריקה הלטינית ובדרום אירופה. חיבר ספרים ומאמרים מדעיים שונים ורבים על אנטישמיות, האידאולוגיה והפרקטיקה של הפשיזם, זכויות אדם, פוליטיקה ודמוקרטיזציה באמריקה הלטינית. פרסם מעל 130 פרסומים מחקריים ובעלי אופי אקדמי. זכה במספר פרסים וקיבל תשעה מענקי מחקר.

ב-14 באפריל 2015 פורסם כי לאחר שהוגשה נגדו תלונה על הטרדה מינית מצד סטודנטית שלימד, נחתם בין שניידר, המתלוננת והאוניברסיטה הסכם שבו הוא מודה כי התנהג כלפי הסטודנטית ב"אורח בלתי הולם ופוגעני, מתנשא ומשפיל", ולפיכך, הוא יפסיק ללמד באוניברסיטה, לא ילמד בה גם לאחר יציאתו לגמלאות, לא יוכל להיכנס במשך שנה וחצי לקמפוס הר הצופים של האוניברסיטה, ולא יוכל להשתתף במשך חמש שנים בכנסים אקדמיים או סמינרים באוניברסיטה או מטעמה. בנוסף, נקבע כי שניידר ישלם למתלוננת פיצוי כספי בסך 95 אלף שקלים.

נשוי ואב לבן.

## ספריו
* זאב שטרנהל, מריו שניידר ומאיה אשרי, יסודות הפשיזם, תל אביב: הוצאת עם עובד, 1989.


* M. Sznajder, "Del Estado-refugio al Estado-conflicto: El Holocausto y la formación del imaginario colectivo israelí" Revista Mexicana de Ciencias Políticas y Sociales, 200, 2008.
* M. Sznajder, L. Roniger, The politics of exile in Latin America. New York, Cambridge: Cambridge University Press, 2009
* M. Sznajder “Israele dopo le elezioni. Un paese in stallo,” Il Mulino 2, 2009.
* M. Sznajder, "Populismo y Globalización América Latina," in Judit Bokser Liwerant y Gilda Waldman (Eds.) ensar la gobalización, la democracia y la diversidad, México: UNAM, 2009.
* M. Sznajder, "Fascismo e Intolerancia," in Maria Luiza Tucci Carneiro (Ed.) Tempos de Fascismo: Ideologia, Intolerancia, Imaginario, Sao Paulo: USP, 2010.


## קישורים חיצוניים
* מריו שניידר, פרטים על חייו של גיבור מיתי: צ'ה גוורה, קתרסיס 4, סתיו תשס"ו 2005
* סיום תקופה – ריאיון עם פרופ' מריו שניידר | פוליטון
* 
* מריו שניידר באוניברסיטה העברית
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: מדע המדינה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
דוקטרינת קלבו

ממוזער|טקסט=פסלו של המשפטן הארגנטינאי קרלוס קלבו, הוגה "דוקטרינת קלבו", הקרויה על שמו, המוצג בהאג, הולנד|פסלו של המשפטן הארגנטינאי קרלוס קלבו, הוגה "דוקטרינת קלבו", הקרויה על שמו, המוצג בהאג, הולנד
**דוקטרינת קלבו** (בספרדית: **Doctrina Calvo**) היא דוקטרינה ביחסים בינלאומיים הגורסת כי תחום השיפוט הקובע במקרה של השקעה בינלאומית או של נתין זר המתגורר במדינה מסוימת הוא זה של המדינה המקומית בה נמצאת ההשקעה או הנתין. הדוקטרינה שוללת הגנה דיפלומטית או התערבות (במיוחד מזוינת) לפני שמוצו ההליכים המקומיים. דלתות בתי המשפט המקומיים פתוחות בפני המשקיע על מנת ליישב סכסוך או טרוניה, ולא אלו בארצו שלו. הדוקטרינה היא ביטוי ללאומיות חוקתית.

הדוקטרינה קרויה של שמו של קרלוס קלבו, משפטן ארגנטינאי, שהציע את הדוקטרינה בספרו *Derecho internacional teórico y práctico de Europa y América* שראה אור בצרפת ב-1868 והצדיק אותה כאמצעי חיוני להגנה על מדינות חלשות שתחום השיפוט שלהן נפרץ בידי מדינות חזקות מהן. הדוקטרינה אומצה ברחבי אמריקה הלטינית ומדינות נוספות בעולם, ושולבה במספר חוקות והסכמים.

## ראו גם
* דוקטרינת דראגו

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:משפט בין-לאומי
קטגוריה:יחסים בין-לאומיים