open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
זיזף פירות קריבי

**זיזף פירות קריבי** (שם מדעי: *Brachyphylla*), הוא סוג של עטלף בינוני במשפחת הזיזפיים, הכולל 2 מינים, החיים באזור הקריביים. הסוג הוקם במקור בשנת 1834 על ידי הזואולוג הבריטי ג'ון אדוארד גריי, ומשמעות שמו המדעי היא "עלה קצר" בהתייחסות לעיטור העלה האפי הבלתי מפותח. סוג זה קרוב מבחינה חיצונית ופילוגנטית לסוגים זיזף פרחים וזיזף פרחים ארוס החיים אף הם בקריביים.

## תיאור
לזיזף הקריבי גולגולת רחבה ומסיבית, אוזניים בינוניות ומחודדות וצפירים קטנים. החוטם קצר, קירח ונפוח, והאף קטום וריבועי ומזכיר את אף החזיר; העיטור האפי מורכב מדיסקית קטנה בצורת V מעל הנחיריים שכמעט ואינה נראית במבט שטחי. השפתיים גדולות ובולטות, והן מכוסות ביבלות.

הזיזפים הקריבים הם עטלפים בגודל בינוני; אורך הראש והגוף 7–10 ס"מ, אורך הזרוע 5–6.8 ס"מ והמשקל 27–53 גרם. הנקבה גדולה מן הזכר. הסוג חסר זנב ובעל קרום תעופה אחורי רחב למדי.

פרוות הזיזף קצרה, רכה וזיפית. צבעה נע בין זהוב לבז׳ או שנהב, חום כתמתם או אפרפר. על הפנים, הצוואר והמצח עשוים להיות קטעי שיער חיוורים יותר, וסביב העיניים והאוזניים יש לעיתים קרובות כתמים שחורים. האוזניים, הזרועות והרגליים בצבע בורדו כהה, הכנפיים שחורות והאף והשפתיים ורודים-אדמדמים.

## ביולוגיה
שני המינים בסוג אנדמיים לאזור הקריביים באמריקה הצפונית; מין אחד מצוי באנטילים הגדולים ומין שני באנטילים הקטנים. בית הגידול של הסוג מורכב מיער גשם טרופי, בתה חופית, ביצות ויערות הרריים נמוכים. המינים בסוג פעילי לילה, ויוצאים לפעילות כשעה לאחר השקיעה. ביום הם ישנים בקבוצות של 30–40 פרטים או במושבות גדולות של אלפי פרטים במערות לחות, נקיקים, צמרות עצים, צוקים ומבנים נטושים. במושבות גדולות, הזיזפים הקריבים לנים לצידם של זיזפי פרחים ושפתניים.

הזיזפים הקריבים מחפשים את מזונם על האדמה או בין צמרות העצים. הם ניזונים בעיקר מפירות טרופיים דוגמת מנגו, פפאיה, שקד טרופי, קיגליה מנוצה, בומבק צייבה, דקל מלכותי קובני, תספזיה, בננה וספודילה; בנוסף, הם מגוונים את תזונתם בצוף, אבקנים וחרקים.

הזיזפים הקריבים הם עטלפים תוקפניים למדי: הם עשויים לנשוך ולסרוט זה את זה ללא סיבה והאגרסיביות שלהם גוברת עוד יותר בסמוך לאתרי האכלה. הרבייה מתרחשת בסביבות אוקטובר וההמלטות נופלות בין דצמבר למאי. לאחר עונת הרבייה הזיזפיות מתקבצות במושבות גדולות בעומק המערות לקראת ההמלטות. מרבית הזיזפיות ממליטות צאצא יחיד בכל פעם.

## מינים
בסוג זה 2 מינים:
* זיזף פירות קובני (*Brachyphylla nana*) – הקטן מבין השניים. מצוי בקובה, היספניולה, איי טרקס וקייקוס, איי קיימן ובעבר גם בג'מייקה.
* זיזף פירות אנטילי (*Brachyphylla cavernarum*) – מצוי בפוארטו ריקו והאנטילים הקטנים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1834
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אדוארד גריי
קטגוריה:זיזפיים
זיזף פירות קטן

**זיזף פירות קטן** (שם מדעי: *Rhinophylla*), הוא סוג של עטלף קטן במשפחת הזיזפיים, הכולל שלושה מינים, החיים באמריקה הדרומית. הסוג תואר לראשונה בשנת 1865 על ידי הזואולוג הגרמני וילהלם פיטרס ומשמעות שמו המדעי היא ״עלה אף״ בהתייחס לעלה האפי הזקוף של הסוג. מבחינה פילוגנטית, הם קרובים בעיקר לסוג זיזף קצר-זנב.

## תיאור
לזיזף הפירות הקטן ראש חרוטי, עיניים קטנות וחרטום קצר ומעוגל. האוזניים גדולות, רחבות ומעוגלות (18-15 מ"מ) עם צפירים זעירים, והן חסרות שיער. הגוף גוצי ועגלגל. אורכו של העיטור האפי כפול מרוחבו, והוא כולל זיז ארוך וזקוף בצורת חנית, דיסקית קטנה סביב הנחיריים וחגורת יבלות מאחורי האף. על השפתיים בליטה משולשת מרכזית לצד רפידות בשרניות קטנות יותר.

אורך הראש והגוף של זיזפי הפירות הקטנים 40–48 מ"מ, אורך הזרוע 29–37 מ"מ ומשקלם 16-6.5 גרם. הסוג חסר זנב ובעל קרום תעופה אחורי באורך בינוני.

הפרווה של זיזפי הפירות הקטנים צפופה וצמרירית. צבעה נע בין חום אוכרה לזהוב, חום אפרורי או ערמון. הכנפיים וקצות האוזניים שחורות, ואילו הזרועות, הרגליים הלוע, העיטור האפי והצפירים בצבע ורוד, בורדו או חום-ורוד.

## ביולוגיה
הסוג מצוי באמריקה הדרומית, וכל המינים בו מצויים במדינות קולומביה ואקוודור. בית הגידול של זיזפי הפירות הקטנים מורכב מיער גשם טרופי, ביצות, סוואנה טרופית ויערות הרריים על מורדות הרי האנדים. אף על פי שהזיזפים מגלים העדפה ליער ראשוני, ניתן למצוא אותם גם במטעים, סוואנות פתוחות ואזורים עם הפרעה אנושית.

כפי שמרמז שמם, זיזפי הפירות הקטנים הם אוכלי פירות מובהקים; הם ניזונים מפירות מגוונים דוגמת תאנים, פילודנדרון, סולנום, ססרופיה ופלפל שאותם הם מלקטים בעיקר בחופת היער האמצעית; הם צורכים גם כמויות ניכרות של אבקנים. זרעי הפירות אינם נפגעים בתהליך העיכול ומופרשים בשלימותם, ובכך הזיזפים מסייעים בפיזור זרעי הפירות ברחבי היער.

המינים בסוג פעילים בלילה (בעיקר לאחר השקיעה ולפני עלות השחר), ומבלים את היום במבנים ארעיים דמויי אוהל שנוצרים מחיתוך חלקי של עלי פילודנדרון בגובה 15-1.5 מטר מקרקעית היער; לעיתים, זיזפי הפירות הקטנים ישתמשו באוהלים נטושים שנבנו על ידי הזיזף הבנאי או זיזף הפירות הגדול. האוהלים נמצאים בשימוש על ידי קבוצות קטנות שמורכבות מזכר ועד שלוש נקבות ומוחלפים אחת לכמה זמן. זיזפי הפירות הקטנים נטרפים בעיקר על ידי קופי הסנאי שמתמחים באיתור האוהלים שלהם ביער.

אצל סוג זה אין עונת רבייה מוגדרת. הזיזפית ממליטה צאצא יחיד לאחר תקופת היריון של מספר חודשים.

## מינים
* זיזף פירות אלתינה (*Rhinophylla alethina*) - קולומביה ואקוודור.
* זיזף פירות ננסי (*Rhinophylla pumilio*) - הקטן והנפוץ בסוג. מצוי בברזיל, אזור גויאנה, וונצואלה, קולומביה, אקוודור, פרו ובוליביה.
* זיזף פירות פישר (*Rhinophylla cavernarum*) - מצוי בברזיל, קולומביה, וונצואלה, אקוודור ופרו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1865
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי וילהלם פטרס
קטגוריה:זיזפיים
זיזף ערמוני

**זיזף ערמוני** (שם מדעי: *Lionycteris spurrelli*) הוא סוג של עטלף קטן במשפחת הזיזפיים, שמצוי באמריקה הדרומית ומהווה מין יחיד בסוגו. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1913 על ידי הזואולוג הבריטי אולדפילד תומאס.
## תיאור
הזיזף הערמוני מתאפיין בראש חרוטי דמוי ערפד ובלוע צר ומוארך שמכוסה בזיפים קטנים. האוזניים קצרות רחבות ועגולות עם צפירים כמעט בלתי נראים. עיטור העלה האפי מסתכם בזיז רחב וזקוף. הלשון ארוכה ומכוסה בגבשושיות דמויות מכחול, והשפתיים שסועות במרכזן. אורך הראש והגוף של המין 46–57 מ״מ, אורך הזרוע 32–37 מ״מ ואורך הזנב 10 מ״מ; משקלו 9–10 גרם בלבד. הזכר גדול וכבד במקצת מן הנקבה.

הפרווה של הזיזף הערמוני צפופה, עבה וצמרירית. צבעה הכללי כהה למדי (בפרט באזור הכתפיים והראש), ונע בין חום ערמוני לחום קפה, אדמדם כהה או חום ארגמני מבריק. בסיס השיער כהה יותר וכמעט שחרחר בצבעו. הגחון חיוור משאר הגוף וצבעו חום זית עד אפרפר. הכנפיים שחורות. האוזניים, הזרועות, הרגליים, הלוע והעיטור האפי בצבע בורדו-שחור, והלשון בולטת בצבעה הוורוד.

## תפוצה
הזיזף הערמוני מצוי באמריקה הדרומית; טווח התפוצה שלו כולל את מרבית אמזוניה: צפון ברזיל ובוליביה, מזרח פרו ואקוודור, רמת גויאנה, וונצואלה, קולומביה וגבול קולומביה-פנמה. בית הגידול של המין מורכב מיער גשם טרופי לח בסמיכות למקורות מים, סוואנות טרופיות לחות, מטעים ותצורות קרסט מיוערות. ניתן למצוא בשפלות נמוכות עד רכסים הרריים ברום 1,400 מטר מעל פני הים.

הזיזף הערמוני מבלה את שעות היום במנוחה בנקיקים ומערות בקבוצות או במושבות גדולות של עד 1,000 פרטים במקומות מתאימים. בדומה לזיזף הצוף הוא ניזון בעיקר מצוף, אבקנים ובמידה פחותה גם מפירות וחרקים. הזיזף מתרבה לאורך השנה ללא עונה מוגדרת. מעבר לכך האקולוגיה שלו אינה ידועה.
## מצב
הזיזף הערמוני מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC), מכיוון שהוא נפוץ באופן נרחב, ומגמת האוכלוסייה שלו יציבה. אין איומים משמעותיים על המין, להוציא הפרעה אנושית בסמוך למערות ותצורות קרסט וכריתת יערות ברצועות מנשק בין היער לסוואנה. ארגון השימור IUCN ממליץ לפעול לשימור בית הגידול באזורים שבהן קיימות אוכלוסיות גדולות של המין (בעיקר בתצורות קרסט).
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1913
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אולדפילד תומאס
קטגוריה:זיזפיים
קטגוריה:ברזיל: יונקים
קטגוריה:יונקים יחידים בסוגם
קטגוריה:יונקים ביער האמזונאס
זיזף פרחים

**זיזף פרחים** (שם מדעי: *Phyllonycteris*) הוא סוג עטלף ממשפחת הזיזפיים, הכולל שני מינים, החיים באזור הקריביים, לצד מין נוסף שנכחד. הסוג תואר מדעית לראשונה בשנת 1861 על ידי חוקר הטבע הקובני חואן גונדלאך אך חלק מהמינים תוארו עוד קודם לכן. משמעות השם המדעי שלו היא "חסר-עלה", בהתייחסות לעיטור העלה האפי הזעיר שלו.

## תיאור
זיזפי הפרחים מתאפיינים באף רחב דמוי חזיר שבולט מתוך שקע בקצה החוטם, ובעיטור עלה אפי קטן בצורת זיז שכמעט ואינו נראה. הראש משולש עם חרטום בקבוקי, האוזניים בינוניות ומעוגלות והזנב קצרצר. הלשון ארוכה ומכוסה בקצה בזיפים המסייעים באיסוף צוף. אורך הראש והגוף: 83-64 מ"מ, אורך הזרוע 43–50 מ"מ ואורך הזנב 7–12 מ"מ. משקלם מגיע עד 21.1 גרם.

הפרווה של זיזף הפרחים צפופה, רכה ובהירה. צבעה הכללי נע בין צהבהב חיוור ללבן קרמי, בז', משי, אפור כסוף או כתום-זהוב. קרומי העור של הכנפיים בצבע חום כהה או שחרחר, והזרועות והרגליים בצבע בורדו כהה.

## ביולוגיה
זיזפי הפרחים אנדמיים לאיי האנטילים הגדולים באזור הקריביים, וחיים ביערות גשם טרופיים בשפלה ובמורדות ההרים עד רום 1,700 מטר מעל פני הים. כפי שמרמז שמם, הם ניזונים בעיקר מאבקנים וצוף פרחים, ובמידה פחותה גם מחרקים.

זיזפי הפרחים פעילים בשעות הלילה בקבוצות; את שעות היום הם מבלים בשינה במערות, בתוך מושבות עטלפים גדולות שמעורבות עם סוגי זיזפים אחרים. ההיריון נמשך בסביבות חצי שנה, לאחריהם נולד צאצא יחיד חסר שיער במשקל 5 גרם.

## מינים
בסוג שני מינים ועוד אחד שנכחד:
* זיזף פרחים קובני (*Phyllonycteris poeyi*) - מצוי בקובה, האיטי והרפובליקה הדומיניקנית.
* זיזף פרחים ג'מייקני (*Phyllonycteris aphylla*) - אנדמי לג'מייקה ומצוי בסכנת הכחדה חמורה.
* זיזף פרחים פוארטוריקני (*Phyllonycteris major*) - היה אנדמי לפוארטו ריקו ונכחד מן העולם עוד לפני הגעת האירופאים לקריביים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי חואן גונדלאך
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1860
קטגוריה:זיזפיים
זיזף פרחים ארוס

**זיזף פרחים ארוס** (שם מדעי: *Erophylla*), הוא סוג של עטלף במשפחת הזיזפיים, הכולל שני מינים, החיים באזור הקריביים. הסוג הוקם בשנת 1906 על ידי הזואולוג האמריקני גריט סמית מילר וקרוב מבחינה גנטית וחיצונית לסוג זיזף פרחים. הסוג נקרא על שם "ארוס" מהמיתולוגיה היוונית, בהתייחסות לעיטור העלה האפי שמזכיר את חץ האהבה המיתולוגי.

## תיאור
זיזפי ארוס מתאפיינים בראש משולש עם חרטום ריבועי ומוארך, ובאוזניים מחודדות וקצרות (יחסית). האף שלהם רחב ודמוי חזיר או פקק עם עלה אפי זעיר שמסתכם בזיז קטן ונפיחות סביב האף. יש להם טפרים דקיקים וחדים וזנב זעיר שכמעט ואינו נראה. הלשון הארוכה מותאמת לליקוק אבקנים ואיסוף צוף. אורך הראש והגוף של זיזפי ארוס 64–75 מ"מ, והם קטנים במעט מקרוביהם - בני הסוג זיזף פרחים.

הפרווה של זיזפי ארוס רכה ובהירה. צבעה הכללי נע בין צהוב-בז' לכתמתם או חום כהה - בהתאם למין, והיא נוטה להיות חיוורת יותר בבטן. הפנים, האוזניים, הזרועות והרגליים בצבע ורוד, בורדו או סגלגל, והכנפיים בצבע שחור דהוי או סגלגל כהה.

## ביולוגיה
זיזפי ארוס אנדמיים לאיי האנטילים הגדולים באזור הקריביים, וחיים ביערות גשם ראשוניים או משניים עם נוכחות אנושית. הם ניזונים מאבקנים וצוף פרחים, מפירות ומחרקים; התזונה שלהם הופכת אותם למאביקים חשובים של פרחי לילה רבים. את שעות היום זיזפי ארוס מבלים כשהם תלויים במערות בתוך מושבות גדולות שעשויות להגיע לאלפי פרטים. הם יוצאים לפעילות עם רדת החשיכה.

## מינים
בסוג זה 2 מינים שדומים למדי זה לזה ונבדלים בעיקר בתפוצתם:
* זיזף פרחים חום (*Erophylla bombifrons*) - מצוי בהיספניולה ובפוארטו ריקו.
* זיזף פרחים צהוב (*Erophylla sezekorni*) - מצוי בקובה, איי בהאמה וג'מייקה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1906
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי גריט סמית מילר
קטגוריה:זיזפיים
זיזף עגול-אוזן

**זיזף עגול-אוזן ** (שם מדעי: *Lophostoma*) הוא סוג של עטלף במשפחת הזיזפיים, הכולל 8 מינים, החיים בעיקר בדרום אמריקה. הסוג הוקם בשנת 1836 על ידי הזואולוג הצרפתי אלסיד ד'אורביני וקרוב מבחינה גנטית וחיצונית לסוגים: זיזף טונאטיאו וזיזף יבלתי.

## תיאור
לזיזף עגול האוזן ראש גדול עם חוטם קצר ומעוגל, גוף חביתי וזנב זעיר. האוזניים גדולות, רחבות ועגולות עם צפירים קצרים והשפתיים גדולות עם יבלות עגולות במרכז. העלה האפי זקוף ורחב בצורת חנית. בהתאם לתזונה המורכבת מן החי, השיניים מפותחות עם ניבים גדולים וטוחנות חזקות. אורך הראש והגוף של הזיזפים 42–89 מ"מ, אורך הזרוע 33–56 מ"מ ואורך הזנב 5–22 מ"מ. טווח המשקל 9–39 גרם.

הפרווה של הזיזף צפופה וצמרירית. צבעה משתנה בהתאם למין, ונע בין חום שוקולד כהה לחום אפרורי, בז', אוכרה, זהוב, צהבהב או כתמתם. הגחון בהיר יותר משאר הגוף, כאשר אצל רוב המינים הוא רק חיוור יותר, ואצל שני מינים הוא בצבע לבן או צהבהב-קרמי. הפנים, הזרועות והחרטום ורודים-אדמדמים, בעוד שהאוזניים, העלה האפי והכנפיים שחרחרים או סגלגלים.

## ביולוגיה
הזיזפים עגולי האוזן מצויים באמריקה הדרומית והמרכזית - ממקסיקו עד לפרגוואי. בית הגידול שלהם מורכב מיערות גשם טרופיים, יערות ירוקי-עד ויערות יבשים, קרחות יער, סוואנות טרופיות, שדות וביצות. המינים בסוג פעילי לילה, ומבלים את שעות היום במנוחה בעיקר בתלוליות נטושות של טרמיטים. הלינה בתלוליות הטרמיטים מצמצמת את התחרות עם מיני עטלפים אחרים על מקומות לינה, ומקטינה את החשיפה לטורפים וטפילים.

הזיזפים עגולי האוזן ניזונים בעיקר מחרקים ובמידה פחותה גם מפירות, צוף ואבקנים. המינים בסוג חיים בקבוצות קטנות של 5–10 פרטים. הנקבה ממליטה צאצא יחיד פעמיים בשנה לאחר היריון של מספר חודשים.

## מינים
בסוג זה 8 מינים:
* זיזף עגול-אוזן ננסי (*Lophostoma brasiliense*)
ממוזער|שמאל|230 פיקסלים|זיזף עגול-אוזן ננסי.
* זיזף עגול-אוזן קריקר (*Lophostoma carrikeri*)
* זיזף עגול-אוזן דייוויס (*Lophostoma evotis*)
* זיזף עגול-אוזן קלקו (*Lophostoma kalkoae*)
* זיזף עגול-אוזן מערבי (*Lophostoma occidentalis*)
* זיזף עגול-אוזן שולץ (*Lophostoma schulzi*)
* זיזף עגול-אוזן לבן-גרון (*Lophostoma silvicolum*)
* זיזף עגול-אוזן יסוני (*Lophostoma yasuni*)
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1836
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אלסיד ד'אורביני
קטגוריה:זיזפיים
ערפדון קטן

**ערפדון קטן** (שם מדעי: *Vampyriscus*) הוא סוג של עטלף זעיר במשפחת הזיזפיים, הכולל 3 מינים, החיים ביבשת אמריקה. הסוג הוקם במקור בשנת 1900 על ידי הזואולוג הבריטי אולדפילד תומאס, אך בהמשך אוחד עם הסוג ערפדון צהוב-אוזן; בשנת 2014, קיבל שוב מעמד של סוג נפרד בעקבות מחקר מולקולרי ומורפולוגי שהוכר על ידי IUCN. בטקסונומיות מסוימות עדיין מופיע תחת הסוג השני. משמעות שמו המדעי של הסוג היא "ערפד קטן" בשל האמונה המוטעית שהוא ניזון מדם, אך למעשה הוא אינו קשור לתת-משפחת הערפדים.

## מאפיינים
לערפדון ראש מעוגל ורחב, גוף כדורי ולוע קצר. האוזניים גדולות ועגולות ומחודדות בקצוות. העיטור האפי מפותח היטב, ומורכב מזיז עבה מוקף קמטים, ודיסקית סביב הנחיריים. אורך הראש והגוף של הערפדונים 45–70 מ״מ, אורך הזרוע 30–38 מ״מ ומשקלם 4–13 גרם. הזכרים גדולים במקצת מן הנקבות. הזנב נעדר אצל הסוג, וקרום התעופה האחורי קצר. על אף שהוא ארוך במקצת מקרובו הערפדון צהוב האוזן, מבחינת משקל הערפדון הקטן בעל מסת גוף קלה יותר.

הפרווה של הערפדון קצרה ורכה. צבעה הכללי חום אפרורי, חום בהיר, קקאו, ערמוני או בז׳. הכנפיים שחרחרות, והזרועות והפנים ורודות. העיטור האפי, קצות האוזניים והצפירים בצבע צהוב. על הפנים יש שני זוגות פסים לבנים עבים מעל ומתחת לעיניים. סימן ההיכר של הסוג, הוא פס לבן שחוצה את הגב והעורף, ונעדר אצל בני הסוג ערפד צהוב-אוזן.

## ביולוגיה
המינים בסוג מצויים באמריקה הדרומית ומין אחד באמריקה המרכזית; קולומביה היא המדינה היחידה שבה מצויים שלושת המינים. בית הגידול של הסוג מורכב מיער גשם טרופי וביצות בגובה 1,000-200 מטר מעל פני הים.

הערפדונים הקטנים ניזונים בעיקר מתאנים ופירות קטנים ומדי פעם גם מחרקים. הם פעילים בעיקר לאחר השקיעה, עם גיחות קצרות לפני עלות השחר. את שעות היום, הערפדונים מבלים בשינה בעצים חלולים או באוהלים שיצרו מחיתוך חלקי של עלי אנתוריון. הרבייה מתרחשת בעיקר בעונת הגשמים. מעבר לכך, אין מידע רב על האקולוגיה של הסוג.

## מינים
בסוג זה 3 מינים:
* ערפדון קטן ברוק (*Vampyriscus brocki*) - אזור גויאנה, צפון ברזיל, דרום קולומביה מזרח אקוודור וצפון פרו.
* ערפדון קטן דו-שן (*Vampyriscus bidens*) - ברזיל, אזור גויאנה, פרו, בוליביה, אקוודור, וונצואלה וקולומביה.
* ערפדון קטן נימפאה (*Vampyriscus nymphaea*) - קולומביה, קוסטה ריקה, ניקרגואה ופנמה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1900
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אולדפילד תומאס
קטגוריה:זיזפיים
זיזף קצר-זנב

**זיזף קצר-זנב** (שם מדעי: *Carollia*), הוא סוג של עטלף במשפחת הזיזפיים, הכולל 9 מינים החיים באמריקה הדרומית והמרכזית. הסוג הוקם בשנת 1838 על ידי הזואולוג הבריטי ג'ון אדוארד גריי וקרוב מבחינה גנטית לסוג זיזף פירות קטן. השם המדעי של הסוג הוא על שם הזואולוג הצרפתי שארל לוסיאן בונפרטה.
## תיאור
הזיזפים קצרי הזנב הם עטלפים קטנים למדי: אורך ראשם וגופם 43–65 מ״מ ומשקלם 9–20 גרם. זנבם הזעיר כמעט שאינו נראה. למינים בסוג אוזניים משולשות בגודל בינוני, עיטור עלה אפי משולש דמוי זיז שזקור קדימה.
השיניים מפותחות, והניבים ארוכים וחדים.

הפרווה של הזיזפים צפופה ורכה. צבעה משתנה בהתאם למין, ונעה בין חום אפרורי לחום אוכרה, חלודה, לבנבן או שחור פחם. הכנפיים שחורות והפנים מפוחמות.
## ביולוגיה
ממוזער|ימין|230 פיקסלים|זיזף קצר-זנב בתעופה
הזיזפים קצרי הזנב מצויים בעיקר באמריקה הדרומית והמרכזית. טווח התפוצה שלהם משתרע ממקסיקו עד לפרגוואי וארגנטינה. המינים נעדרים מהאיים הקריביים להוציא את טרינידד וטובגו. מי בית הגידול שלהם מורכב בעיקר מיערות גשם טרופיים, אך הם נראים לעיתים קרובות גם בסוואנות טרופיות וביערות משניים.

הזיזפים פעילים בשעות הלילה, ומבלים את שעות היום בשינה בנקיקי סלעים, מערות, גזעי עצים חלולים ומבנים ישנים. הלינה היא בקבוצות של 10–100 פרטים. המבנה החברתי שלהם מורכב מהרמון של זכר ו-8 נקבות ומקבוצות זכרים רווקים. הזכר שומר בקנאות על הנקבות בהרמון, ומנסה להגדיל אותו כל הזמן. הזכר בהרמון משגיח לעיתים קרובות על הצאצאים בזמן שהאימהות יוצאות לתור אחר מזון.

המינים בסוג ניזונים בעיקר מזרעים ופירות (בפרט גויאבות, תאנים ובננות), ותופסים תפקיד חשוב בהפצת זרעים של צמחים רבים. הם ניזונים מדי פעם גם מחרקים. הזיזפית יכולה להתרבות פעמיים בשנה. ההיריון נמשך 105–125 ימים ולאחריהם נולד צאצא יחיד בדרך כלל. הזיזפים קצרי הזנב מגיעים לבגרות בגיל שנה עד שנתיים. תוחלת החיים שלהם עד 10 שנים בטבע ועד 12 שנים בשבי.
## מינים
ממוזער|שמאל|230 פיקסלים|זיזף קצר-זנב משי.

בסוג זה 9 מינים:
* זיזף קצר-זנב אפור (*Carollia subrufa*)
* זיזף קצר-זנב משי (*Carollia brevicauda*)
* זיזף קצר-זנב ערמוני (*Carollia castanea*)
* זיזף קצר-זנב סוול (*Carollia sowelli*)
* זיזף קצר-זנב מאנו (*Carollia manu*)
* זיזף קצר-זנב בנקיט (*Carollia benkeithi*)
* זיזף קצר-זנב קולומביאני (*Carollia colombiana*)
* זיזף קצר-זנב ממושקף (*Carollia perspicillata*)
* זיזף קצר-זנב מונו (*Carollia monohernandezi*)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1838
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אדוארד גריי
קטגוריה:זיזפיים
ערפדון צהוב-אוזן

**ערפדון צהוב-אוזן** (שם מדעי: *Vampyressa*), הוא סוג של עטלף קטן במשפחת הזיזפיים, הכולל 5 מינים החיים ביבשת אמריקה. הסוג הוקם לראשונה בשנת 1900 על ידי הזואולוג הבריטי אולדפילד תומאס, שסבר שמדובר במוצץ-דם ננסי, אולם בהמשך התברר שהוא אינו ניזון מדם ואינו שייך לתת-משפחת הערפדים.

במקור, הסוג כלל 8 מינים; בשנת 2014, שלושה מינים בסוג הועברו לסוג נפרד הקרוי ערפדון קטן על בסיס הבדלים מולקולריים מורפולוגיים בגולגולת, בשיניים וסימונים. הסיווג החדש הוכר על ידי IUCN, אך בטקסונומיות ישנות השניים עדיין מוכרים כסוג אחד.
## תיאור
לערפדון צהוב האוזן מבנה גוף גוצי, ראש רחב ולוע קצר. האוזניים גדולות יחסית עם אפרכסות רחבות וצפירים קצרים. העיטור האפי מורכב מזיז משולש וקצר שמוקף בקמטים, ובדיסקית רחבה סביב הנחיריים. על השפתיים שורת יבלות. אורך הראש והגוף של המינים בסוג 43–65 מ״מ, אורך הזרוע 29–38 מ״מ והמשקל עד 9–16 גרם. הסוג נטול זנב, וקרום התעופה האחורי קצר ודק. הערפדון צהוב האוזן כבד יותר מהערפדון הקטן, אך גופו קצר יותר.

הפרווה של הערפדון צהוב האוזן קצרה, צפופה וזיפית. צבעה הכללי נע בין צהבהב קרמי לזהוב, חום בהיר, אפור, חום אפרורי או ערמון. הכנפיים סגלגלות או שחרחרות, והאוזניים והעיטור האפי צהובים בדרך כלל. הפנים ורודות או שחרחרות, והן מסומנות בשני זוגות פסים לבנים מעל ומתחת לעיניים. לסוג זה אין פס גבי.
## ביולוגיה
המינים בסוג חיים באמריקה הדרומית ובית הגידול שלהם מורכב מיערות גשם, סוואנות טרופיות וביצות. חלקם מעדיפים יערות שפלה וחלקם דווקא יערות הרריים על הרי האנדים . המינים כמעט ולא נחקרו בטבע, והמידע אודות האקולוגיה שלהם מצומצם.

הערפדונים צהובי האוזן חיים בקבוצות קטנות של 2–7 פרטים במערות ונקיקים, וחלקם עשויים לבנות אוהלים מחיתוך חלקי של ענפים גדולים בדומה לזיזף בנאי. הארגון החברתי שלהם מורכב מהרמון המכיל זכר, מספר נקבות וצאצאיהן. עונת הרבייה משתנה מאזור לאזור, והם יכולים להתרבות פעמיים בשנה. התזונה מורכבת בעיקר מפירות. ההיריון נמשך מספר חודשים ולאחר מכן הזיזפית ממליטה צאצא יחיד - לרוב בסמיכות לעונת הגשמים.
## מינים
ממוזער|שמאל|150 פיקסלים|ערפדון צהוב-אוזן דרומי.
בסוג זה 5 מינים:
* ערפדון צהוב-אוזן דרומי (*Vampyressa pusilla*)
* ערפדון צהוב-אוזן צפוני (*Vampyressa thyone*)
* ערפדון צהוב-אוזן אליזבת (*Vampyressa elisabethae*)
* ערפדון צהוב-אוזן סינץ׳ (*Vampyressa sinchi*)
* ערפדון צהוב-אוזן מליסה (*Vampyressa melissa*)
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1900
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אולדפילד תומאס
קטגוריה:זיזפיים
זיזף אוזנן זוטר

**זיזף אוזנן זוטר** (שם מדעי: *Neonycteris pusilla*) הוא סוג של עטלף קטנטן ונדיר במשפחת הזיזפיים, שאנדמי לאזור מצומצם בגבול ברזיל-קולומביה ומהווה מין יחיד בסוגו. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1949 על ידי הביולוג האמריקני קולין קמפבל סנבורן על בסיס שתי דגימות יחידות של זכרים שנאספו בשנת 1929 באזור האמזונס. באופן רשמי המין לא תועד בטבע מאז הלכידה המקורית, אולם ב-7 ביולי 2019 פורסמו באתר naturalist קומץ תמונות ששייכות לכאורה למין זה. זהות העטלף המצולם טרם הואמתה.
## מידע כללי
לזיזף האוזנן גוף קטן, חוטם מוארך ורחב וגולגולת כדורית. אוזניו ארוכות, עגולות ורחבות עם צפירים קטנים, עיניו קטנות ושיניו מותאמות למזון מן החי. ביחס לראש, עיטור העלה האפי שלו גדול במיוחד וצורתו כשל חנית מעוצבת; חלקו התחתון מורכב מדיסקית רחבה המקיפה את הנחיריים. זנבו ארוך ומכוסה כולו בכנף הזנב הרחבה. אורך הזרוע של הזיזף האוזנן כ-33 מ"מ ואורך השוקיים 13 מ"מ; מידות הגוף האחרות אינן ידועות, אך ככל הנראה ממדיו כשל הזיזף הננסי. הפרווה שלו צפופה וארוכה. צבעה הכללי חום כהה כאשר בסיס השיער בהיר יותר. כנפיו שחורות, ורגליו וזרועותיו ורודים.

שני הזיזפים הזכרים שנאספו ב-1929, נמצאו בקצה המערבי של מדינת אמזונאס הברזילאית, בקרבת הגבול עם קולומביה (מחוז ואופס). בשל כך, ארגוני השימור מעריכים שטווח התפוצה שלו עשוי להתפשט מערבה לתוך קולומביה השכנה שידועה במיני עטלפים הרבים שבה. בית הגידול של המין מורכב מיער גשם טרופי לח בקרבת נהרות וביצות. אין שום מידע על האקולוגיה של המין, לבד מהעובדה שהוא ניזון מחרקים.
## מצב
מכיוון שהמין לא תועד בטבע מאז 1929, לא ידוע מה מצבו הנוכחי והרשימה האדומה של IUCN מסווגת אותו כמין חסר נתונים (DD). אין מידע אודות איומים אפשריים המרחפים עליו ולכן ארגון השימור IUCN לא יכול להציע פעולות שימור ספציפיות עבורו. ההנחה הרווחת היא, שהמין סובל מאובדן בית גידול, ודרושה הגנה על האזורים המיוערים בטווח התפוצה הידוע של המין כדי למנוע ירידה דרסטית במספריו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:זיזפיים
קטגוריה:יונקים ביער האמזונאס
קטגוריה:קולומביה: יונקים
קטגוריה:יונקים יחידים בסוגם
זיזף אנדרווד

**זיזף אנדרווד** (שם מדעי: *Hylonycteris underwoodi*) הוא סוג של עטלף קטן במשפחת הזיזפיים, שמצוי באמריקה הצפונית ומהווה מין יחיד בסוגו. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1903 על ידי הזואולוג הבריטי אולדפילד תומאס ולו שני תת-מינים. משמעות שמו המדעי היא "עטלף היער של אנדרווד", על שמו של האספן הבריטי ססיל אנדרווד שאסף דגימות של יונקים ועופות במרכז אמריקה עבור המוזיאון להיסטוריה של הטבע. מבחינה מורפולוגית, הוא קרוב לסוגים: זיזף ארך-לשון, זיזף ארך-לשון קטן וזיזף הצוף.
## תיאור
לזיזף אנדרווד ראש צר וחרוטי, גוף גוצי ואוזניים קטנטנות. החרטום מוארך ומחודד והלסת התחתונה ארוכה מן העליונה. עיטור העלה האפי שלו דל למדי ומסתכם בזיז קצר וזקוף. הלשון ארוכה במיוחד, עטויה גבשושיות ומותאמת לאיסוף צוף בעוד שהשיניים זעירות, דקות ומנוונות. השפתיים מכוסות ביבלות ומחורצות במרכז. בסיסי הזרוע מכוסים בשיער צפוף. הזנב קצר ומכוסה בכנף-הזנב.

זיזף אנדרווד הוא עטלף קטן יחסית: אורך ראשו וגופו 48–60 מ״מ, אורך זרועותיו 31–34 מ״מ, אורך זנבו 3–10 מ״מ ומשקלו 6–9 גרם. מסת הגוף הקטנה מקלה עליו לבצע תמרונים חדים במהלך התעופה.

הפרווה של זיזף אנדרווד קצרה, צפופה וזיפית. צבעה הכללי נע בין חום אפרורי כהה לשחור-שוקולד או שחור מפויח. בגחון לעומת זאת, היא עשויה להיות חיוורת לעיתים קרובות עם צבע חום-אפרפר או אוכרה. הפנים, העיטור האפי, האוזניים, הזרועות והרגליים בצבע סגלגל, והכנפיים שחורות מבריקות. לעיתים קרובות, אין הבדל בין גוני הפרווה הכהים לחלקי הגוף החשופים. הלשון הוורודה-סגלגלה ופנים האוזניים הם המקומות הבהירים היחידים.

## תפוצה וביולוגיה
זיזף אנדרווד אנדמי לאמריקה המרכזית; הוא נפוץ בדרום ומערב מקסיקו (בעיקר בחליסקו ואואחקאה), בליז, ניקרגואה, הונדורס, גואטמלה, קוסטה ריקה ופנמה. הוא נעדר מחצי האי יוקטן.

בית הגידול של המין מורכב מיער גשם טרופי בשפלות נמוכות עד יערות הרריים גבוהים ברום 2,640 מטר מעל פני הים. זיזף אנדרווד מגלה העדפה לאזורים עם צמחייה צפופה שיוצרים חופה סגורה.

זיזף אנדרווד פעיל לאחר רדת החשיכה. הוא ניזון בעיקר מצוף ואבקנים, אך גם מחרקים ופירות. הרגלי התזונה שלו הופכים אותו למאביק בולט של פרחים במרכז אמריקה, בעיקר של מינים ממשפחות הדקליים, צבריים, קטניות, ברומליים ואברשאים. ההתעסקות של הזיזף בתחיבת ראשו לתפרחות, מותירה עליו לעיתים קרובות כתמי אבקה צהובים-ירוקים.

את שעות היום, הזיזף מבלה בשינה במערות, מנהרות, עצים חלולים וגשרים בקבוצות קטנות של 2–8 פרטים. הרבייה מתרחשת בסמוך לעונת הגשמים, והזיזפית ממליטה צאצא יחיד. מעבר לכך, אין מידע נוסף על האקולוגיה של המין.
## מצב
זיזף אנדרווד מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC), נוכח תפוצתו הרחבה, אוכלוסייתו היציבה והעדר איומים משמעותיים שיגרמו לו להעפיל לקטגוריה מאוימת יותר. הזיזף נמצא באזורים מוגנים רבים, ביניהם פארקים לאומיים ושמורות יער.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1903
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אולדפילד תומאס
קטגוריה:זיזפיים
קטגוריה:מקסיקו: יונקים
קטגוריה:יונקים יחידים בסוגם
קטגוריה:יונקים ביערות הגשם של אמריקה המרכזית
קטגוריה:גואטמלה: יונקים
זיזף ארך-לשון קטן

**זיזף ארך-לשון קטן** (שם מדעי: *Lichonycteris*) הוא סוג של עטלף קטן במשפחת הזיזפיים, הכולל 2 מינים החיים ביבשת אמריקה. הסוג הוקם לראשונה בשנת 1895 על ידי הזואולוג הבריטי אולדפילד תומאס, והיה מוכר במשך שנים רבות כטקסון מונוטיפי; בשנת 2008 הסוג פוצל לשני מינים בתום מחקר גנטי ומורפולוגי שהוכר על ידי IUCN, אך בטקסונומיות מסוימות הוא עדיין מופיע כטקסון מונוטיפי.
## תיאור
לזיזף ארך הלשון גוף קומפקטי וגולגולת חרוטית וצרה. החרטום מוארך ומחודד, והשפה התחתונה ארוכה מן העליונה ומכוסה ביבלות. האוזניים קצרות ועגולות עם אפרכסות רחבות וצפירים כמעט בלתי נראים והעיניים חרוזיות ושחורות. העיטור האפי בצורת זיז משולש וקטן. הלשון של הזיזף ארוכה במיוחד ומכוסה בגבשושיות, ומותאמת לליקוק צוף מתפרחות. הזנב זעיר ומכוסה בקרום תעופה אחורי גדול. הסוג ידוע בכך שהחותכות התחתונות שלו נעדרות ובמרפקיו השעירים.

אורך הראש והגוף של המינים בסוג 46–55 מ״מ, אורך הזרוע 31–35 מ״מ ואורך הזנב 6–10 מ״מ; המשקל 6–10 גרם. בכך, הם קטנים יותר מבני הסוג זיזף ארך-לשון.

הפרווה של הזיזף ארך הלשון צפופה, שעירה וצמרירית. צבעה הכללי משתנה בהתאם למין, ונע בין חום שוקולד כהה לחום אפרורי, חום קפה עמוק, או חום קקאו בהיר. הפרווה שזורה לעיתים קרובות בשערות שחורות וזהובות ולאורך הגב יש פס כהה. הפנים, הזרועות ובסיס האוזניים בצבע בורדו או ורוד ואילו קצות האוזניים והכנפיים בצבע שחור-סגלגל.
## ביולוגיה
הסוג מצוי ביבשת אמריקה: מין אחד נפוץ בעיקר באמריקה המרכזית והמין השני באמריקה הדרומית; קולומביה ואקוודור הן המדינות היחידות שבהן מצויים שני המינים. בית הגידול של הסוג מורכב מיערות גשם ירוקי-עד לחים, יערות עננים, סוואנות טרופיות, בתה חופית, אזורים מוצפים ומטעי בננה וגומי, לרוב בשפלות עד רום 800 מטר מעל פני הים או ברכסים הרריים נמוכים. הרי האנדים משמשים כמחסום גאוגרפי המפריד בין תפוצת המינים.

הזיזף פעיל בשעות הלילה וישן ביום בחללי עצים ונקיקים. הוא ניזון בעיקר מצוף ואבקנים של פרחים ממשפחות הסרפדיים, ברומליים, בומבקיים, דקליים, סולניים, קטניות ומוזיים, ומשתמש בלשונו הארוכה כדי לחלץ את הצוף מהתפרחת; מדי פעם הזיזף מגוון את תזונתו גם בחרקים.

הרבייה מתרחשת בעיקר בעונה היבשה, וההמלטות נופלות בסמיכות לעונה הגשומה. הזיזפית ממליטה צאצא יחיד. שני המינים בסוג נלכדים לעיתים נדירות בטבע, אך הרשימה האדומה של IUCN סבורה שהדבר נובע מאי הכרה מספקת של הדרישות האקולוגיות שלהם ולכן מגדירה את שניהם לעת עתה במצב השימור ללא חשש.
## מינים
בסוג זה 2 מינים:
* זיזף ארך-לשון אפלולי (*Lichonycteris obscura*) - מקסיקו, הונדורס, פנמה, גואטמלה, ניקרגואה, קוסטה ריקה, בליז, אקוודור וקולומביה.
* זיזף ארך-לשון בהיר (*Lichonycteris degener *) - ברזיל, בוליביה, פרו, ונצואלה, סורינאם, גיאנה, גיאנה הצרפתית, אקוודור וקולומביה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1895
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אולדפילד תומאס
קטגוריה:זיזפיים
זיזף גדול-עין

**זיזף גדול-עין** (שם מדעי: *Chiroderma*), הוא סוג של עטלף במשפחת הזיזפיים, הכולל 8 מינים החיים ביבשת אמריקה. הסוג הוקם בשנת 1860 על ידי הזואולוג הגרמני וילהלם פיטרס ומשמעות שמו המדעי היא "יד עור" בהתייחס לקרום התעופה האחורי הגדול והעבה.

## תיאור
הזיזף גדול העין מתאפיין בראש קצר, רחב ומסיבי, באוזניים עגולות וקצרות עם צפירים קטנטנים ובעיניים גדולות יחסית שהעניקו לסוג את שמו. עיטור העלה האפי שלו דמוי זיז קצר ורחב ומוקף בקמטים עבים בצדדים וסביב הנחיריים. החרטום קצר ורחב עם לוע גדול ומעוגל. עצם האף נעדרת אצל הסוג ומוחלפת בחריצים עמוקים. על השפתיים ומעליהם בליטות ויבלות קטנות.

אורך הראש והגוף של הזיזפים גדולי העין 55–87 מ"מ, אורך הזרועות: 37–58 מ״מ ומשקלם 14–45 גרם. הזנב נעדר אצל הסוג וקרום התעופה האחורי גדול, שעיר ורחב.

הפרווה של הזיזף גדול-עין צפופה וגסה. צבעה נע בין חום אפרפר לחום צהבהב, חום זית, בז', כתמתם חיוור, אוכרה או חום אפרורי. על הפנים יש שני זוגות פסים לבנים עבים: זוג מעל העיניים וזוג לאורך הלחיים. לחלק מהמינים יש פס גבי לבן שעשוי להיות דהוי לעיתים קרובות. האוזניים, הצפירים והעיטור האפי בצבע צהוב, ורוד או חום כהה עוד שהכנפיים שחורות דהויות.
## ביולוגיה
הזיזפים גדולי העין מצויים באמריקה הדרומית והמרכזית ובאיי האנטילים הקטנים; בית הגידול מורכב מאזורים לחים דוגמת יערות גשם, לרוב בסמיכות למקורות מים כמו ביצות, נחלים ונהרות; עם זאת, הם מאכלסים גם בתי גידול יבשים יותר דוגמת היער האטלנטי, סוואנות סראדו, אזור הצ'אקו והקטינגה.

המינים ניזונים בעיקר מפירות. עונת הרבייה משתנה מאזור לאזור. הזיזפית ממליטה צאצא יחיד לאחר 4-3.5 חודשים.

## מינים
בסוג זה 8 מינים:
* זיזף גדול-עין ברזילאי (*Chiroderma doriae*)
* זיזף גדול-עין גוואדלופ (*Chiroderma improvisum*)
* זיזף גדול-עין סאלווין (*Chiroderma salvini*)
* זיזף גדול-עין מקסיקני (*Chiroderma scopaeum*)
* זיזף גדול-עין קטן (*Chiroderma trinitatum*)
* זיזף גדול-עין גורגאס (*Chiroderma gorgasi*)
* זיזף גדול-עין שעיר (*Chiroderma villosum*)
* זיזף גדול-עין ויזוטו (*Chiroderma vizotto*)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1860
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי וילהלם פטרס
קטגוריה:זיזפיים
זיזף ויירה

**זיזף ויירה** (שם מדעי: *Xeronycteris vieirai*) הוא סוג של עטלף קטן במשפחת הזיזפיים, שאנדמי למזרח ברזיל ומהווה מין יחיד בסוגו. הוא התגלה בשנת 2005 ותואר מדעית על ידי צמד חוקרים ברזילאים על בסיס דגימה שנמצאה במוזיאון לזואולוגיה בסאו פאולו. החלק הראשון של שמו המדעי משמעותו "עטלף יבש" בהתייחסות לבית הגידול היוצא דופן שלו; החלק השני הוא על שמו של הביולוג הברזילאי קרלוס ויירה. זיזף ויירה דומה מאוד מבחינה חיצונית לזיזף החוטמני.

## תיאור
לזיזף ויירה גוף קטן, ראש צר וחרוטי עם חרטום מוארך במיוחד. אוזניו קצרות ומשולשות עם צפירים קטנים. העיטור האפי שלו בצורת ראש חץ שנטוי קדימה, ללא דיסקית סביב הנחיריים. השפה התחתונה ארוכה מן העליונה ועליה שתי כריות בשרניות ישרות. הלשון ארוכה במיוחד ומכוסה בגבשושיות. הזנב קצר ומכוסה בכנף הזנב הגדול. אורך זרועותיו של זיזף ויירה 35–38 מ״מ, אורך זנבו 6–8 מ״מ ואורך אוזניו 10–12 מ"מ; מידות הגוף האחרות אינן ידועות.

הפרווה של זיזף ויירה צפופה וגסה. צבעה הכללי בז', חום קרם, חום אפרורי או חום בהיר, והיא שזורה בשיער אפור וצהוב. הגחון בהיר משאר הגוף והפנים והגב עשויים להיות כהים יותר. הכנפיים שחורות, העיטור האפי וקצות האוזניים שחרחרים, והשפתיים, פנים האוזניים, הזרועות והרגליים בצבע בורדו.
## תפוצה וביולוגיה
זיזף ויירה אנדמי למזרח ברזיל, וטווח התפוצה המשוער שלו נופל בתחומי המדינות הברזילאיות: באהיה, סרז'יפה, פרנמבוקו, פאראיבה וכנראה גם בקצה הצפוני של מינאס ז'ראיס. בית הגידול של המין מורכב מסוואנת-שיחים קוצנית צחיחה למחצה ומיוערת בדלילות באזור הקטינגה (חלק מהסרטאו), לצד יערות יבשים על מחשופי אבן גיר. הפלורה בבית הגידול שלו נשלטת בעיקר על ידי צמחים ממשפחות הברומליים וצבריים.

בהתחשב באנטומיה שלו, זיזף ויירה ניזון בעיקר מצוף, אבקנים ואולי גם מחרקים; הקקטוסים תופסים חלק נכבד מהתזונה שלו. הוא פעיל בלילה, ומבלה את שעות היום במערות בקבוצות של כ-20 פרטים לצד מיני עטלפים אחרים (זיזף פירות, זיזף טונאטיאו, זיזף ארך-לשון, אשמן כלבי ועטלף חסר-אגודל). זיזף ויירה מתרבה לאורך השנה, עם שיאים בעונה היבשה בין יוני לדצמבר. הזיזפית ממליטה צאצא אחד בכל פעם. מעבר, לכך אין מידע נוסף אודות האקולוגיה של המין.

## מצב
זיזף ויירה מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN כמין חסר נתונים (DD), בשל היותו מין חדש יחסית שטרם נחקר היטב, והעדפות בית הגידול שלו כמו גם טווח תפוצתו המדויק אינם ידועים עדיין. המין סובל מאובדן בית גידול נרחב לטובת החקלאות המקומית, כריית מינרלים והקמת טורבינות רוח וסביר להניח שאוכלוסייתו נמצאת בירידה. נדרשים מחקרים ביולוגיים נוספים בכדי להעריך את מצבו ולייצר תוכניות שימור עבורו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:זיזפיים
קטגוריה:יונקים יחידים בסוגם
קטגוריה:ברזיל: מינים אנדמיים
קטגוריה:ברזיל: יונקים
זיזף זהוב

**זיזף זהוב** או **זיזף חקיין** (שם מדעי: *Mimon*; מוכר גם כ**זיזף חנית**) הוא סוג של עטלף במשפחת הזיזפיים, הכולל 2 מינים החיים ביבשת אמריקה. הסוג הוקם בשנת 1838 על ידי הזואולוג הבריטי ג'ון אדוארד גריי ומשמעות שמו המדעי היא ״חקיין״ בהתייחס לדמיון שלו לסוג זיזף. שני מינים נוספים שנכללו בעבר בסוג, הועברו לסוג חדש: זיזף שעיר-חוטם; בין שני הסוגים יש קרבה מורפולוגית וגנטית גבוהה, ובטקסונומיות רבות הם עדיין מופיעים כ-4 מינים בסוג אחד.

## תיאור
ממוזער|ימין|200 פיקסלים|זיזף זהוב דרומי.
הזיזף הזהוב מתאפיין בראש עגול וקצר עם גולגולת מסיבית, בגוף שמנמן ובזנב קצרצר. עיטור העלה האפי שלו ארוך במיוחד ודמוי חנית גדולה, והוא נוטה לעיתים קרובות קדימה. מלבד החנית, העיטור כולל גם גידול בשרני דמוי פרסה או דיסקית סביב הנחיריים.

אוזניו של הזיזף ענקיות ורחבות עם צפירים קצרים ועבים. כפי שמצופה מסוג הניזון מטרף, מערכת השיניים של הזיזף הזהוב מפותחת במיוחד, עם ניבים גדולים וטוחנות חדות למדי. השפתיים שסועות, ובמרכזן מספר יבלות גדולות. אורך הראש והגוף של הזיזף הזהוב כ–75 מ״מ, אורך זנבו כ–30 מ״מ ואורך זרועותיו עד 57 מ״מ. משקלו מגיע ל-22 גרם.

הפרווה של הזיזף הזהוב שעירה, צפופה וצמרירית ובניגוד למינים רבים הוא שעיר גם בפנים. צבע הפרווה נע בין זהוב לאוכרה, חום אדמוני, חום ערמוני או חום קפה עמוק. הכנפיים והאוזניים שחורים, בעוד שהצפירים, הלוע והחנית על האף בצבע ארגמן, ורוד מלוכלך או זהוב כהה. הזיזף שעיר האף נבדל מהזיזף הזהוב בממדיו הקטנים יותר, בפרוותו הכהה והרבגונית, ובחנית האף הקטנה, השעירה והמחוספסת שלו.
## ביולוגיה
הזיזפים הזהובים מצויים באמריקה הדרומית והמרכזית. בית הגידול שלהם מורכב מיערות גשם טרופיים, יערות ירוקי-עד, יערות נשירים וסוואנות טרופיות. הזיזף פעיל בשעות הלילה, וניזון בעיקר מחרגוליים וחיפושיות ובמידה פחותה גם מפירות, לטאות וציפורים קטנות כמזון משלים. הזיזף מבלה את שעות היום בשינה במערות גיר לחות בזוגות או בקבוצות של 15–20 פרטים.

שני המינים בסוג בעלי תפוצה רחבה, ומצב שימורם מוגדר כיציב ללא איומים משמעותיים.
## מינים
בסוג זה 2 מינים:
* זיזף זהוב דרומי (*Mimon bennettii*) - אזור הסראדו בדרום ברזיל ואזור גויאנה.
* זיזף זהוב קוזומלי (*Mimon cozumelae*) - אמריקה המרכזית (דרום מקסיקו עד קולומביה) והאי קוזומל. נחשב בעבר כתת-מין של הקודם.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1847
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אדוארד גריי
קטגוריה:זיזפיים
זיזף פירות

**זיזף פירות** או **זיזף נאוטרופי** (שם מדעי: *Artibeus*) הוא סוג של עטלף במשפחת הזיזפיים, הכולל 10 מינים החיים באזור הנאוטרופי של יבשת אמריקה. הסוג הוקם בשנת 1821 על ידי הביולוג הימי ויליאם אלפורד ליץ' ומשמעות שמו המדעי היא "עטלף שצועד ישר". בעבר נכללו בסוג 11 מינים נוספים, אולם בשנת 2004 הם פוצלו ממנו לתוך סוג חדש שנקרא זיזף פירות דרמנורה (*Dermanura*) בעקבות מחקר פילוגנטי ומורפולוגי שהוכר גם על ידי הרשימה האדומה של IUCN; בטקסונומיות רבות, המינים הללו עדיין מופיעים בסוג המקורי.
## תיאור
לזיזף הפירות ראש קצר, רחב ומעוגל, גוף שמנמן וכדורי, ואוזניים משולשות קצרות יחסית עם צפירים זעירים. עיטור העלה האפי של הסוג מורכב מזיז עבה, קצר ומחודד שמוקף בקמטים עבים, עם דיסקית רחבה בבסיס. על השפתיים יש שורה של בליטות ויבלות בגדלים שונים.

אורך הראש והגוף של זיזפי הפירות: 10-4.3 ס״מ, אורך הזרועות: 34–78 מ״מ ומשקל גופם: 10–85 גרם. הזנב נעדר אצל הסוג וקרום התעופה האחורי צר ודק.

הפרווה של זיזף הפירות קצרה וגסה. צבעה נע בין חום אפרורי לחום קפה, בז'-אפרפר, אפור-עשן או כסוף, חום שוקולד כהה או חום ביסטר ואפילו שחור פחם או שחור-סגלגל. לחלק מהמינים יש ארבעה פסים לבנים דהויים על הפנים, וחלק חדגוניים לחלוטין. האוזניים והעיטור האפי עשויים להיות שחרחרים, צהבהבים, ורודים או חומים. הכנפיים שחורות והזרועות והרגליים בצבע בורדו.

## ביולוגיה
ממוזער|ימין|140 פיקסלים|זיזפים צעירים.
זיזפי הפירות מצויים באמריקה הדרומית והמרכזית לרבות את איי בהאמה והאיים הקריביים; הקצה הצפוני של התפוצה נמצא במרכז מקסיקו והקצה הדרומי בצפון ארגנטינה. בית הגידול שלהם מגוון למדי, וכולל יערות גשם טרופיים, יערות הררים, יערות נשירים ויבשים, סוואנות טרופיות, ביצות ואזורים חקלאיים.

זיזפי הפירות פעילים בלילה וישני ביום במערות, בתים נטושים וגזעים חלולים; מינים אחדים עשויים לבנות מחסה מעלים גדולים של דקל ובננה בדומה לזיזף הבנאי. מרבית המינים בסוג חיים בקבוצות גדולות שכוללות זכרים אחדים ועד 14 נקבות. כפי שמרמז שמם, התזונה של הזיזפים מורכבת בעיקר מפירות אך הם אוכלים גם כמויות קטנות של חרקים ואבקנים.

ההיריון נמשך 112–120 יום, ולעיתים במקרה של תרדמת חורף עשוי להסתיים לאחר 180 יום. הזיזפית ממליטה לרוב צאצא יחיד שנגמל לאחר חודשיים ומגיע לבגרות בגיל 8–12 חודשים. זיזפי הפירות חיים עד 10 שנים.
## מינים
ממוזער|שמאל|200 פיקסלים|זיזף פירות אפלולי.
בסוג זה 10 מינים:
* זיזף פירות ענק (*Artibeus amplus*)
* זיזף פירות גדול (*Artibeus lituratus*)
* זיזף פירות מצויץ (*Artibeus fimbriatus*)
* זיזף פירות חברותי (*Artibeus fraterculus*)
* זיזף פירות שעיר (*Artibeus hirsutus*)
* זיזף פירות הונדורי (*Artibeus inopinatus*)
* זיזף פירות ג'מייקני (*Artibeus jamaicensis*)
* זיזף פירות אפלולי (*Artibeus obscurus*)
* זיזף פירות שטוח-פנים (*Artibeus planirostris*)
* זיזף פירות חום (*Artibeus concolor*)
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1821
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ויליאם אלפורד ליץ'
קטגוריה:זיזפיים
זיזף פירות דרמנורה

**זיזף פירות דרמנורה** (שם מדעי: *Dermanura*) הוא סוג של עטלף קטן במשפחת הזיזפיים, הכולל 11 מינים החיים באזור הנאוטרופי של יבשת אמריקה. הסוג תואר במקור בשנת 1856 ולאחר מכן נחשב לתת-סוג בתוך הסוג זיזף פירות; בשנת 2004 מעמדו שודרג לסוג בפני עצמו בתום מחקר פילוגנטי ומורפולוגי שהוכר על ידי הרשימה האדומה של IUCN. אי לכך, בטקסונומיות ישנות סוג זה אינו מופיע. שמו המדעי (״עור בלי זנב״) מציין את העדר זנבו ונוכחות קרום תעופה אחורי מפותח.
## תיאור
ממוזער|ימין|180 פיקסלים|זיזף פירות מאובק.
זיזף. פירות דרמנורה דומה במידה רבה לזיזף הפירות אך צבעוני וקטן יותר; הראש קצר יחסית ורחב, הגוף עגלגל והאוזניים משולשות, רחבות וקצרות. עיטור העלה האפי שלו עשוי להיות ארוך יותר וצורתו כזיז עבה מוקף בעלה. בחלק התחתון יש דיסקית מעוגלת. העיניים בינוניות והצפירים קצרצרים.

מידות הגוף של סוג זה קטנות משמעותית, ולרוב גודלו מהווה כמחצית מזיזף הפירות. כך למשל, אורך הראש והגוף בסביבות 40–58 מ"מ, אורך הזרועות 34–42 מ"מ והמשקל 8–24 גרם. הזנב נעדר וקרום התעופה האחורי רחב ומפותח. השפתיים עטויות בליטות ויבלות בגדלים שונים.

הפרווה של זיזף פירות דרמנורה צפופה וגסה. בניגוד לזיזף הפירות, אצל סוג זה מרבית המינים בהירים יותר בצבעם ורבגוניים יותר. הפרווה בצבע חום צהבהב, זהוב, בז', כתמתם אפרסק או חום אפרורי חיוור, אך מינים מסוימים עשויים להיות כהים יותר. הפסים הלבנים בפנים נוכחים אצל כל המינים בסוג, והם לרוב עבים וברורים יותר מהפסים של זיזפי הפירות. האוזניים והעיטור האפי גם הם עשויים להיות צהובים או כתומים לעיתים קרובות.
## ביולוגיה
זיזפי דרמנורה מצויים באמריקה הדרומית והמרכזית אך נעדרים מאזור הקריביים; שני מינים אנדמיים לאמריקה המרכזית, וטווח התפוצה שלהם מגיע עד לקצה האזור הנאוטרופי - במרחק לא רב מגבול ארצות הברית-מקסיקו (במדינות המקסיקניות: טמאוליפס ונואבו לאון). בית הגידול שלהם כולל רכסי הרים, סוואנות טרופיות, יערות גשם טרופיים, יערות יבשים, ביצות ושדות.

זיזפי דרמנורה פעילים בשעות הלילה ולנים במהלך היום במערות, עצי בננה או תחת אוהלים מאולתרים שיצרו מחיתוך חלקי של עלי אנתוריון. הם ניזונים בעיקר מפירות וקצת חרקים. מעבר לכך הביולוגיה שלהם דומה פחות או יותר לסוג זיזף הפירות.
## מינים
בסוג זה 11 מינים:
ממוזער|שמאל|160 פיקסלים|זיזף פירות גנומי.
* זיזף פירות אצטקי (*Dermanura azteca*)
* זיזף פירות טולטקי (*Dermanura tolteca*)
* זיזף פירות מאובק (*Dermanura phaeotis*)
* זיזף פירות רוזנברג (*Dermanura rosenbergi*)
* זיזף פירות כסוף (*Dermanura glauca*)
* זיזף פירות בוגוטי (*Dermanura bogotensis*)
* זיזף פירות אנדרסן (*Dermanura anderseni*)
* זיזף פירות ז'רווה (*Dermanura cinerea*)
* זיזף פירות תומאס (*Dermanura watsoni*)
* זיזף פירות מפוספס-פנים (*Dermanura rava*)
* זיזף פירות גנומי (*Dermanura gnoma*)
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1856
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פול גרווה
קטגוריה:זיזפיים
זיזף שעיר-חוטם

**זיזף שעיר-חוטם** (שם מדעי: *Gardnerycteris*) הוא סוג של עטלף במשפחת הזיזפיים, ובו 2 מינים החיים ביבשת אמריקה. הסוג הוקם בשנת 2018 על ידי קבוצת זואולוגים בתום מחקר פילוגנטי ומורפולוגי מקיף וסיווג זה מוכר על ידי הרשימה האדומה של IUCN. המינים בסוג זה סווגו קודם לכן תחת זיזף זהוב, ובטקסונומיות רבות הם עדיין מופיעים כך.

## תיאור
הזיזף שעיר החוטם מתאפיין בראש רחב ועגול, בגוף קטן ועגלגל ובאוזניים גדולות ומחודדות. זנבו קצר ומוקף בקרום תעופה אחורי. עיטור העלה האפי שלו ארוך ומחודד וצורתו כחנית משוננת. החלק התחתון של העיטור מורכב מפרסה רחבה. בניגוד לעיטור החלק והקירח של הזיזף הזהוב, אצל סוג זה העיטור שעיר בצידו האחורי ובחלקו העליון עם פגימות וקמטים בצדדי החנית. בנוסף, השפתיים אצל סוג זה שעירות בדרך כלל.
ממוזער|ימין|220 פיקסלים|זיזף שעיר-חוטם מפוספס.
אורך הראש והגוף של הזיזף שעיר החוטם 50–75 מ״מ, אורך זנבו 10–25 מ״מ ואורך זרועותיו 48–57 מ״מ. משקלו 12 גרם בלבד והוא קל משמעותית מהזיזף הזהוב.

הפרווה של הזיזף שעיר החוטם צפופה, גסה ועבה בדומה לסוג זיזף זהוב. עם זאת, ניתן להבדיל בין הסוגים בקלות יחסית: בני סוג זה מתאפיינים בפרווה כהה ורבגונית יותר, עם גוני שחור מבריק, אפור כסוף, חום שוקולד וצהוב, לעומת הצבע הזהוב-אדמוני האחיד של הסוג זיזף זהוב. התפלגות הצבעים היא כדלהלן: הראש והגב בצבע שחור מבריק או שוקולד כהה, הלחיים והסנטר צהובים, ואילו החזה עשוי להיות צהוב או לבנבן. הזרועות והצלעות בצבע אפרפר או אפור כסוף. הכנפיים וקצות האוזניים שחורים, בעוד שהפה, פנים האוזניים, הצפירים ועיטור החנית בצבע ורוד חיוור. השערות בקצה החנית חומות או שחרחרות.

חרף ההבדלים בין הסוגים, האנטומיה שלהם זהה כמעט לחלוטין במבט שטחי, וכמעט בלתי אפשרי להבדיל בין הגולגולות שלהם. בשל כך, צבעי הפרווה וצורת החנית (חלקה או משוננת) משמשים כסימני זיהוי עיקריים.

## ביולוגיה
הזיזפים שעירי החוטם מצויים באמריקה הדרומית והמרכזית. בית הגידול שלהם מורכב מיערות גשם טרופיים (ירוקי עד או נשירים) והם נוטים להימצא באזורים לחים ובסמיכות למקורות מים (ביצות, נהרות ונחלים). הם חיים בשפלות נמוכות ברום 600 מטר מעל פני הים.

הזיזף פעיל בעיקר בשעות הלילה, אך עשוי להגיח מדי פעם גם ביום. את רוב שעות היום הוא מבלה בשינה בגזעים חלולים או רקובים. הוא ישן בזוגות או בקבוצות קטנות של 4 פרטים. התזונה שלו כוללת חיפושיות, זבובים, עכבישים ולטאות קטנות שאותם הוא חוטף מעלים וענפים. הזיזפים שעירי החוטם הם עטלפים מונוגמיים שחיים בזוגות. הרבייה מתרחשת בעונה היבשה, כך שההמלטה תתרחש במהלך עונת הגשמים ששופעת במזון. הזיזפית ממליטה צאצא יחיד שנגמל לאחר 9 חודשים ומגיע לבגרות בגיל שנה עד שנתיים. תוחלת החיים של הסוג עד 20 שנה בשבי.
## מינים
בסוג זה 2 מינים:
* זיזף שעיר-חוטם מפוספס (*Gardnerycteris bennettii*) - המין הגדול והנפוץ. בעל פס לבן או אפור כסוף לאורך הגב והמצח. מצוי באמריקה המרכזית, גויאנה ומדינות אגן האמזונאס.
* זיזף שעיר-חוטם קואפק (*Gardnerycteris cozumelae*) - המין הקטן והנדיר. אנדמי ככל הנראה למרכז פרו.
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:זיזפיים
שועל-מעופף מנומר-כנף

**שועל-מעופף מנומר-כנף** או **שועל-מעופף לבן-כנף** (שם מדעי: *Desmalopex*) הוא סוג של עטלף ססגוני במשפחת עטלפי הפירות, בו 2 או 3 מינים שאנדמיים לאיי הפיליפינים. הסוג הוקם במקור בשנת 1907 על ידי הזואולוג האמריקני גריט סמית מילר, אולם דעתו של מילר לא התקבלה בתחילה והעטלף נחשב לחלק מהסוג שועל-מעופף במשך 100 השנים הבאות; בשנת 2008, מחקר גנטי ומורפולוגי העלה שהוא זכאי לסוג בפני עצמו, ואגב כך התגלה מין נוסף. מבחינה פילוגנטית, הוא קרוב יותר לסוגים אקרודון וקוף-מעופף מאשר לסוג שועל המעופף.
## תיאור ואנטומיה
לשועל המעופף המנומר גוף גדול למדי, ראש חרוטי דמוי שועל, וחרטום צר וארוך. אוזניו המשולשות קטנות למדי, ועיניו ואפו גדולים. הסוג פוצל בעיקר על בסיס מאפיינים אנטומיים בגולגולת ומורפולוגיה שונה של נוסחת השיניים. כך למשל, הוא נבדל מהסוג שועל-מעופף בכך שחרטומו רחב יותר וארובות העין פונות מעט מעלה; החותכות העליונות שלו גדולות ומופרדות זו מזו, והניבים קצרים יחסית. הקדם-טוחנות שלו מפותחות היטב, ולטוחנות יש צורה מרובעת ולא מלבנית.

אורך הראש והגוף של השועל המעופף המנומר 13–24 ס״מ, אורך הזרוע 9–14 ס״מ ואורך האוזן 2–3 ס״מ. משקלם 129–375 גרם. כפי שאופייני לשועלים המעופפים, הסוג חסר זנב וקרום התעופה האחורי קצר ביותר ומסתכם בזוג רצועות בצידי הרגליים. המינים בסוג נבדלים זה מזה במידות הגוף.

הפרווה של המינים בסוג ארוכה, צפופה וצמרירית. הצבע הכללי של השועל המעופף המנומר בהיר למדי ונע בין צהבהב חיוור לזהב עד אוכרה או חום בהיר. הרגליים שעירות בצידן העליון וכמעט חשופות בצידן התחתון. אוזניו של העטלף שחורות, חוטמו ורוד ועיניו חומות. כפי שמרמז שמו, סוג זה בולט בעיקר בצביעה הייחודית של כנפיו; הצבע הבסיסי שלהן ערמוני-אדמדם או חום-בהיר כשהקצוות לעיתים קרובות לבנות לחלוטין. נוסף על כך, הכנפיים מנומרות בכתמים וחברבורות לבנות, ורודות ואדמדמות שהופכות אותו לססגוני במיוחד.
## תפוצה וביולוגיה
מיני השועל המעופף אנדמיים לאיי פיליפינים ואין ביניהם חפיפה. האיים שבהם הם מצויים כוללים את לוזון, מינדורו, דינאגאט ופולילו. בית הגידול שלהם מורכב מיער עננים, יער גשם טרופי שפלתי, מטעים ושטחי מרעה מנוקדים בכיסי יער, כשהם נמצאים הן בשפלות והן ברכסים הרריים עד רום 1,480 מטר מעל פני הים.

אין מידע רב על האקולוגיה של הסוג; השועלים המעופפים פעילים בלילה, ניזונים מתאנים ובננות ומבלים את שעות היום בשינה בחללי עצים בבדידות או בקבוצות קטנות. המינים בסוג נוטים לעוף בגובה רב יותר מעטלפים אחרים, ונודדים מדי פעם בהתאם לזמינות המזון. הם מתרבים אחת לשנה, והנקבה ממליטה גור אחד או תאומים.

השועלים המעופפים המנומרים סובלים במיוחד מבירוא יערות שפלה וציד לבשר שמוביל לירידה באוכלוסייה שלהם, והם נתפסים בטבע לעיתים רחוקות. מין אחד מסווג כפגיע (VU) ומין אחד בסכנת הכחדה (EN), ואצל שניהם מגמת האוכלוסייה בירידה. המינים נמצאים במספר אזורים מוגנים, אך ברובם אין פיקוח או הגנה משמעותית.
## מינים
בסוג זה 2 מינים מוכרים:
* שועל-מעופף מנומר-כנף גדול (*Desmalopex leucopterus*) - מצוי בלוזון ופולילו.
* שועל-מעופף מנומר-כנף קטן (*Desmalopex microleucopterus*) - אנדמי למינדורו.

על פי מספר חוקרי טבע, האוכלוסייה המבודדת באי דינאגאט ליד מינדנאו מייצגת בסבירות גבוהה מין שלישי שטרם תואר מדעית.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1907
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי גריט סמית מילר
קטגוריה:עטלפי פרי
שועל-מעופף חד-שן

**שועל-מעופף חד-שן** או **אקרודון** (שם מדעי: *Acerodon*) הוא סוג של עטלף בינוני-גדול במשפחת עטלפי הפירות, שכולל 5 מינים שמצויים באיי דרום-מזרח אסיה. הסוג הוקם בשנת 1837 על ידי הזואולוג הצרפתי קלוד ז׳ורדן על בסיס מורפולוגיה שונה של השיניים, והמינים שבו קשורים באופן הדוק לסוג שועל-מעופף אליו השתייכו קודם לכן. הסוג מכיל את מין העטלף הגדול בעולם.
## תיאור ואנטומיה
השועל המעופף חד השן מתאפיין בגוף מוארך וצר, ראש חרוטי דמוי שועל ועיניים גדולות וכתומות. האוזניים צרות ומשולשות. הלוע מחודד וארוך והאף רחב עם נחיריים גדולים. הגולגולת דומה מאוד לסוג שועל-מעופף, ונבדלת ממנה בעיקר במורפולוגיה של השיניים: כך למשל החותכות העליונות ארוכות וחדות יותר, הניבים קטנים יותר, הטוחנות מחורצות וגדולות ועל הקדם-טוחנות וחלק מהטוחנות גבשושיות בולטות וחדות.

השועל המעופף חד השן הוא סוג עטלף גדול למדי: אורך הראש והגוף 19–30 ס״מ, אורך הזרוע 13–20 ס״מ, ומוטת הכנפיים מגיע ל-1.7 מטר אצל המין הגדול בסוג. המשקל משתנה בחדות בין המינים ונע בין 374 גרם ל-1.2 ק״ג. כרבים מהשועלים המעופפים, גם לסוג זה אין זנב, וכנף הזנב מסתכמת בקרומים דקים לאורך פנים הרגליים. הזכרים גדולים וכבדים מן הנקבות.

הפרווה של השועל המעופף קצרה וחלקה, כשהשוקיים חסרי שיער והצוואר מוקף בשיער נוקשה. צבע הגוף הכללי משתנה בין חום אדמדם לחום צהבהב, אוכרה, אפרפר או חום שוקולדי-שחרחר, כשבדרך כלל יש צווארון אדמוני או כתום סביב הצוואר והכתף. העיניים והחרטום מוקפים בכתמים שחורים ולעיתים יש מסיכה שחורה על כל הפנים. הכנפיים שחורות, אדמדמות, חומות, זהובות או כתמתמות והאוזניים והאף שחורים.
## תפוצה וביולוגיה
מיני השועל המעופף חד השן מצויים ברחבי האיים של דרום-מזרח אסיה באזור העולם המלאי. הם מצויים בעיקר באינדונזיה, בפיליפינים ובמזרח טימור. בין האיים שבהם הסוג נוכח ניתן למנות את סולאווסי, איי סונדה הקטנים, איי טלאוד, מינדנאו, לוזון, ויסאיאס ופלאוואן. בית הגידול של המינים בסוג מורכב מיער עננים, יער גשם טרופי, יער מנגרובים, יער במבוק, ולעיתים קרובות גם יערות משניים וכיסי יער בשטחי מרעה וסוואנה. מיני השועל המעופף מגלים העדפה ליער שפלתי, אולם נוכחים גם ברכסים הרריים עד רום 1,500 מטר מעל פני הים.

המינים בסוג פעילים בלילה ומבלים את שעות היום תלויים על ענפים וחללי עצים גבוהים - לרוב במושבות ענקיות. הם אינם מסוגלים לבצע איכון-הד, ומאתרים את מזונם באמצעות חוש הראייה המצוין. העטלפים ניזונים בעיקר מפירות (בפרט מתאנים, קוקוסים, גויאבות, בננות ופירות עצי הלחם), ומבצעים מדי לילה טיסות למרחק של 10–15 ק״מ בדרכם לאזורי האכלה. במהלך הטיסות הללו השועלים המעופפים מתקבצים בקבוצות קטנות, אולם הם מתפזרים לאחר מכן ומנסים למנוע זה מזה גישה לעצים מניבי פירות. הרבייה מתרחשת לאורך השנה ללא עונה קבועה. הנקבות מגיעות לבגרות לאחר שנתיים וממליטות צאצא אחד בכל פעם.

כל המינים בסוג מאוימים מפני ציד לבשר ובירוא יערות מתמשך שמוביל לאובדן בית גידול - בפרט ביערות השפלה המועדפים עליהם. שני מינים מסווגים בסכנת הכחדה (EN) ושלושה מינים במצב פגיע (VU). חלקם מצויים באזורים מוגנים.
## מינים
בסוג זה 5 מינים:
* שועל-מעופף זהוב-כיפה (*Acerodon jubatus*)
* שועל-מעופף טלאוד (*Acerodon humilis*)
* שועל-מעופף סולאווסי (*Acerodon celebensis*)
* שועל-מעופף סונדלי (*Acerodon mackloti*)
* שועל-מעופף פלאוואני (*Acerodon leucotis*)
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1837
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קלוד ז'ורדן
קטגוריה:עטלפי פרי