open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
קלאוס מאן

**קלאוס מאן** (בגרמנית: **Klaus Mann**; 18 בנובמבר 1906, מינכן – 21 במאי 1949, קאן) היה סופר יהודי-גרמני.

## ביוגרפיה
קלאוס היינריך תומאס מאן נולד בשנת 1906 בעיר מינכן שבגרמניה, כילדו השני של הסופר הגרמני הנודע תומאס מאן ואשתו היהודייה קטיה פרינגסהיים.

שנותיו הראשונות של מאן שפעו משברים. בשל היותו הומוסקסואל נתקל לעיתים קרובות ביחס מזלזל, וקשריו עם אביו, שסלד מנטייתו המינית, היו קשים ומתוחים. בשנת 1933 עזב את גרמניה ועבר להתגורר באמסטרדם. הוא קיבל אזרחות צ'כוסלובקית לאחר שאזרחותו הגרמנית נשללה בידי השלטונות הנאציים. בשנת 1936 עבר לארצות הברית והתגורר בפרינסטון, ניו יורק וניו ג'רזי. בשנת 1943 הוענקה לו אזרחות אמריקאית.

במהלך מלחמת העולם השנייה השתייך לנערי ריצ'י, ועבד בשירות הצבא האמריקאי.

מאן מת בקאן ממנת יתר של כדורי שינה, ונקבר בה. אביו, תומאס, שלא רצה להפסיק את מסע ההרצאות שבו השתתף, לא נכח בהלוויה.

## יצירתו
מאן החל לכתוב סיפורים קצרים בשנת 1924, ובשנה לאחר מכן היה למבקר תיאטרון של עיתון ברלינאי. יצירותיו הספרותיות הראשונות ראו אור ב-1925.

בשנת 1933 ייסד עם אחותו אריקה מאן את הקברט הפוליטי מטחנת הפלפל.

ספרו המפורסם ביותר הוא "מפיסטו", אשר נכתב ב-1936 והתפרסם באמסטרדם. הספר הוא דיוקן מוסווה אך במעט של גיסו, השחקן גוסטף גרינדגנס. השערורייה הספרותית שהתחוללה סביב הספר הקנתה לו פרסום שלאחר המוות במערב גרמניה, לאחר שבנו המאומץ של גרינדגנס פנה לבית המשפט בניסיון לאסור את הפצת הספר לאחר פרסומו הראשון במערב גרמניה בתחילת שנות השישים. לאחר שבע שנים של דיון משפטי, בית המשפט העליון של מערב גרמניה אסר על הפצת הספר בתוצאה של שלושה נגד שלושה. למרות האיסור נדפסו ונמכרו בגרמניה כ-700,000 עותקים. ב-1971 התבטלה התביעה בשם חופש האמנות. כשהספר יצא לאור מחדש בגרמניה ב-1981, לא נשמעו קולות מחאה. קלאוס מאן הקפיד להדגיש כי לא התכוון לצייר את דמותו של איש מסוים, וכי מפיסטו שלו אינו אדם זה או אחר, אלא תמהיל של תכונות שונות, וכי הכוונה הייתה לתאר דמות סמלית, על רקע חברתי-פוליטי מסוים. אך למעשה, דמותו של השחקן הפגן מתבססת ברובה על דמותו של השחקן הגרמני גוסטף גרינדגנס, גיסו לשעבר של מאן, שהיה נשוי זמן קצר לאחותו האהובה אריקה, והיה גם, בהמשך, בן-חסותו של גרינג.

ספרו של מאן, *Der Vulkan*, מיטיב לתאר את הווי המהגרים מגרמניה במהלך מלחמת העולם השנייה. ספר נודע נוסף שלו הוא "הסימפוניה הפתטית".

## ספרו שתורגם לעברית
* **מפיסטו: רומאן קריירה**; מגרמנית: ניצה בן-ארי, תל אביב: הקיבוץ המאוחד ('הספרייה החדשה למנויים'), תש"ן 1990.

## ראו גם
* מפיסטו (סרט)

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

על "מפיסטו":
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים גרמנים
קטגוריה:סופרים יהודים גרמנים
קטגוריה:מתאבדים: סופרים
קטגוריה:להט"בים גרמנים
קטגוריה:להט"בים יהודים
קטגוריה:להט"בים אמריקאים
קטגוריה:סופרים יהודים אמריקאים
קלאוס
קטגוריה:נערי ריצ'י
קטגוריה:אמריקאים ממוצא יהודי-פורטוגזי
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1906
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1949
טלסקופ החלל אקארי

**אסטרו-F**, הנקרא גם **אקארי**, הוא טלסקופ חלל בתחום האינפרה אדום שפותח בידי הסוכנות היפנית לחקר החלל בשיתוף פעולה עם אירופה וקוריאה.

הטלסקופ שוגר ב-21 בפברואר 2006 על גבי טיל מדגם M-V מיפן למסלול קוטבי, ומסונכרן עם השמש, כלומר הטלסקופ נמצא באותה נקודה על פני כדור הארץ כל יום באותה שעה מקומית. לאחר השיגור שונה שמו ל"אקארי", שפירושו ביפנית אור. ליפנים יש מסורת בשינוי שם חלליותיהם לאחר שיגורים מוצלחים.

משימתו הראשונית של הטלסקופ הייתה לבצע סקר מקיף של כל השמים בתחום האינפרה אדום הקרוב, הבינוני והרחוק. החיישנים בתחום האינפרה אדום הבינוני והרחוק פעלו כחמש שנים ותשעה חודשים, עד שאזל מלאי ההליום הנוזלי המשמש כנוזל הקירור שלהם. החיישן בתחום האינפרה-אדום הקרוב ימשיך לפעול גם מעבר לפרק זמן זה, באמצעות קירור מכני.

טלסקופ החלל אקארי יצא משירות ב-24 בנובמבר 2011.

## קישורים חיצוניים

*JAXA/ISAS מידע על המבצע באתר סוכנות החלל היפנית
*
* 

קטגוריה:לוויינים יפניים
קטגוריה:טלסקופי חלל
הלכות פסוקות

**הלכות פסוקות** הוא חיבור הלכתי מתקופת הגאונים, והוא החיבור הראשון לאחר התלמוד שניתן לראותו כ"ספר הלכות". כבר בתקופה קדומה הוא יוחס לרב יהודאי גאון, ראש ישיבת סורא (757–761), אך יש המסתייגים מייחוס זה ומאחרים אותו לתלמידו רב נטרונאי בר חביבאי נשיא.

כתלמוד הבבלי הספר נכתב במקורו חציו בעברית וחציו בארמית בבלית, והוא מסודר על פי נושאים העוקבים, על פי רוב, אחר סדר התלמוד הבבלי. ספר זה עוסק בהלכות שנוהגות לאחר חורבן בית המקדש בחוץ לארץ. דרכו היא קיצור הסוגיות התלמודיות ולעיתים עריכתן מחדש, בתוספת מסורות פרשניות ופסיקתיות קדומות. 

הספר היה נפוץ מאוד בתקופת הגאונים, ואף חוברו לו קיצורים ותרגומים לעברית ולערבית. במהלך ימי הביניים הלכה והידלדלה תפוצתו, ככל הנראה בעקבות הפופולריות הרבה של הספר הלכות גדולות שחובר בעקבותיו. הספר נודע לראשונה בעת החדשה מתוך כתב יד של תרגום לעברית שנמצא בספריית הבודליאנה שבאוקספורד והודפס בשנות ה-80 של המאה ה-19, ונודע בשם "**הלכות ראו**" (על שם הפסוק הפותח את החיבור, "ראו כי ה' נתן לכם (את) השבת"). רק לאחר זמן פורסם כתב יד של החיבור המקורי (כתב יד ששון 263), שנשמר בתימן ויצא לאור בשנת תשי"א, אולם גם הוא אינו שלם. 

הוצאה של השלמות לחלקים החסרים בכ"י ששון בשם **הלכות פסוקות מן הגניזה** פורסמה בשנת תשע"ד על ידי ד"ר יהונתן עץ חיים בהוצאת מוסד הרב קוק. בנוסף לכרך זה,  מהדורה חדשה ושלימה של הספר **הלכות פסוקות** כולו בארבעה כרכים פורסמה על ידי מוסד הרב קוק בההדרת ד"ר יהונתן עץ חיים והושלמה בשנת תשע"ט.

## לקריאה נוספת
* נחמן דנציג, **מבוא לספר הלכות פסוקות**, ניו יורק וירושלים תשנ"ג (מהדורה שנייה עם תיקונים והוספות, תשנ"ט)
* ירחמיאל ברודי, **צוהר לספרות הגאונים**, תל אביב 1998 
* ירון לישע, **העברית שבהלכות פסוקות לפי כתב יד ששון 263**, חיבור לשם קבלת תואר דוקטור לפילוסופיה, אוניברסיטת בר-אילן, רמת-גן תשע"ז 
* שלמה מורג, **לתורת ההגה של הארמית הבבלית: לפי הניקוד שבכתב היד של ספר הלכות פסוקות**, לשוננו ל"ב (תשכ"ח), עמ' 67–88
* Robert Brody, *The Geonim of Babylonia and the Shaping of Medieval Jewish Culture*, New Haven & London, 1998

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* הלכות פסוקות (כולל קטעי הגניזה של החיבור ובתוספת ניתוח לשוני למילים העבריות), באתר המילון ההיסטורי ללשון העברית
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי הלכה: גאונים
פסטיבל אבו גוש

[שמאל|ממוזער|250px|אירית שטרק במופע חושניות ספרדית עם דה פאיה ואלמודובר בקריפטה שב[המנזר הבנדיקטיני באבו גוש|מנזר הבנדיקטיני באבו גוש]]
**פסטיבל אבו גוש** הוא פסטיבל מוזיקה ווקאלית, המתקיים פעמיים בשנה, בסוכות ובשבועות, בכנסיית גבירתנו של ארון הברית ובשטחים שסביבה, בכפר אבו גוש שבהרי יהודה.
## היסטוריה
ראשיתו של הפסטיבל בשנת 1957. מספר חובבי מוזיקה ובראשם ד"ר פליכס זולמן, מרצה לרוקחות מבית הספר לרפואה בירושלים וזיגי שטדרמן, פסנתרן ומנצח, גילו את מעלותיה האקוסטיות של הכנסייה שבראש ההר. בשנים הראשונות התקיים הפסטיבל בארבע השבתות של חודש מאי, עם שני קונצרטים בכל שבת בצהריים. הקהל היה מגיע מצויד בסלי פיקניק, ובין הקונצרטים ותוך ישיבה על שמיכות אל מול הכנסייה, היה מצטרף לשירת המקהלה בכורלים ומדריגלים. בשנת 1970 כלל הפסטיבל עשרה קונצרטים, שבעה באבו גוש ושלושה נוספים בחיפה, בבית צבי ברמת גן ובקיבוץ דפנה.

הפסטיבל ענה בזמנו על הצורך בהשמעת מוזיקה כנסייתית, שהוחרמה אז באולמות אחרים בלחץ יהודים דתיים, ובמשך שנים היה זה המקום היחיד בישראל שאפשר היה להאזין בו ליצירות כמו פסיונים, מיסות וקנטטות. 

כל מפעל הפסטיבל דאז נעשה בהתנדבות מלאה. הנגנים, הסולנים וזמרי המקהלות, הן מישראל והן מחוצה לה, עשו את המלאכה ללא תמורה ומתוך אהבת המוזיקה לשמה, וגם הכנסייה העמידה את המקום לרשות הפסטיבל ללא תשלום. הקהל שילם מחיר מוזל, לכיסוי ההוצאות בלבד. עבור אמנים שבאו לפסטיבל מחוץ לישראל התקבל אישור לפטור ממס נסיעות מפקיד בכיר במשרד האוצר, אוהד הפסטיבל, כדי לעקוף את הוועדה במשרד החינוך שהתנגד לפסטיבל.

בשנת 1968 הוכלל הפסטיבל בתוכנית חגיגות 20 השנים למדינת ישראל.

בשנת 1971, לאחר 14 שנים של קיום הפסטיבל בתנאים אלה, התחלפה הנהלת המסדר שהחזיק את הכנסייה והאחראים החדשים לא הביעו עניין להמשיך במפעל, שלא הביא להם תמורה כספית ולא מיסיונרית. שטדרמן ניסה להעביר את הפסטיבל לקיבוץ עין השופט, אך לא עמד בנטל ההוצאות. בקשה להשמיע פסיון של באך במסגרת הפסטיבל בהיכל התרבות נדחתה, בנימוק שליצירה תוכן אנטי-יהודי. פנייתו לבג"ץ נגד משרד החינוך בדרישה לתמיכה כספית נדחתה ברב דעות. הפסטיבל התקיים בשנת 1972 וכעבור זמן מה עזב שטדרמן את ישראל. הוא לימד מוזיקה בניו יורק, שם נפטר ב-21 ביולי 2011.

בשנת 1992 חודש הפסטיבל ביוזמת דליה מרוז שהביאה את חנה צור כמנהלת מוזיקלית וגרשון כהן כמפיק ומאז הוא מנוהל על ידי העמותה לקידום מוזיקה ותרבות באבו גוש והרי יהודה. כיום המנהל המוזיקלי של הפסטיבל הוא נגן הויולה דה גמבה ובונה הכלים עמית טיפנברון.

## ראו גם
*זמרי א-קפלה ירושלים

## קישורים חיצוניים

 בארכיון האינטרנט
* היסטוריה של הפסטיבל מראשיתו ועד ימינו דף הבית של אתר הפסטיבל
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אבו גוש
קטגוריה:ישראל: פסטיבלי מוזיקה קלאסית
קטגוריה:מוזיקה כנסייתית
הנס ריכטר

**הנס ריכטר** (גרמנית: **Hans Richter**; 4 באפריל 1843 - 5 בדצמבר 1916) היה מנצח אוסטרי, שנולד בחבל ארץ השייך כיום להונגריה.

## חייו
ריכטר למד בקונסרבטוריון הוינאי, שם גילה עניין מיוחד בקרן, ופיתח את קריירת הניצוח שלו בכמה בתי אופרה באימפריה האוסטרו-הונגרית. הוא התרועע עם ריכרד וגנר בשנות ה-60' של המאה התשע-עשרה, ובשנת 1876 נבחר לנצח על הביצוע הראשון המלא של מחזור טבעת הניבלונגים של וגנר בפסטיבל ביירוית. בשנה שלאחריה עזר למלחין החולה כמנצח על סדרת קונצרטים חשובה מיצירות וגנר בלונדון, ומכאן ואילך נעשה לדמות מוכרת בחיי המוזיקה באנגליה. הוא הרבה להופיע בפסטיבלים מקהלתיים וניהל את תזמורת האלה (1899–1911) ואת התזמורת הסימפונית של לונדון, שאך זה נוסדה (1904–1911). באירופה עבד בעיקר בווינה, שם התעלה על המחלוקת המרה בין שוחרי וגנר לאלה של ברהמס והקדיש תשומת לב רבה ליצירות של ברהמס עצמו, ברוקנר ודבוז'אק. במקביל המשיך גם לעבוד בבירוית. בשנים הבאות התמסר בלב שלם להערצת המוזיקה של אדוארד אלגר, ואף ניאות לקבל
את צ'ייקובסקי; פעם הניח את שרביטו והתיר לתזמורת לונדון לנגן את כל הפרק השני של הסימפוניה הפאתטית של צ'ייקובסקי ללא ניצוח. כיוון שלא חשש מעולם להתנסות למען המוזיקה שאהב, נתן את תמיכתו, כבן-סמכא, להפקה אנגלית של "הטבעת" בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בשנת 1908.

הגישה של ריכטר לניצוח הייתה יותר מונומנטלית מאשר פעילה או דינמית. הוא שם דגש על המבנה הכולל של יצירות גדולות והעדיף גישה זו על פני הבלטת רגעים אינדיבידואליים של יופי או רגש עמוק. היו שראו בו לא יותר מקוצב פעמה, אבל אחרים (בייחוד יוג'ין גוסנס) הצביעו על החיוניות הריתמית הראויה לציון של עבודתו, תכונה שאינה עולה בקנה אחד עם הדימוי של ריכטר כחסר רגישות וסטאטי בטבעו. ריכטר נחשב לאחד מגדולי המנצחים בתקופה הרומנטית, ולמי שתרם רבות לקידום יצירותיו של וגנר.

## ביצועי בכורה

ריכטר ניצח על ביצועי בכורה של הרבה יצירות תזמורתיות חשובות. עם יצירות אלה נמנות:

*הסימפוניה השנייה של ברהמס (1877)
*הסימפוניה הרביעית של ברוקנר (1881)
*הסימפוניה השלישית של ברהמס (1883)
*הסימפוניה השמינית של ברוקנר (1892)
*וריאציות אניגמה של אלגר (1899)
*חלומו של גרונטיוס, אלגר (1900)
*הסימפוניה הראשונה של אלגר (1908)

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:מנצחים אוסטרים
קטגוריה:ילידי 1843
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1916
פסטיבל זלצבורג

200px|ממוזער|שמאל|הכניסה לאולם. תמונה מכיכר על שם הרברט פון קאריאן.
**פסטיבל זלצבורג** (בגרמנית: Salzburger Festspiele) הוא פסטיבל מוזיקה חשוב בעיר האוסטרית זלצבורג, מקום הולדתו של וולפגנג אמדאוס מוצרט.

הפסטיבל נוסד בשנת 1877 אך הפסיק את פעולתו בשנת 1910.

בשנת 1918, בסוף מלחמת העולם הראשונה, חזר הפסטיבל לחיים בפועלם המשותף של הוגו פון הופמנסתאל, ריכרד שטראוס, הבמאי מקס ריינהרדט והמנצח פרנץ שאלק.

בשנת 1920 ארגנו הופמנסתאל וריינהרדט את הפסטיבל הראשון סביב מחזהו של הופמנסתאל "כל אדם" (Jedermann), על פי המחזה האלגורי מימי הביניים בעל אותו שם. ההצגה פתחה את הפסטיבל מדי שנה, חוץ מב-1922 ו-1924, שבהן פתח אותו מחזה אחר של הופמנסתאל, "התיאטרון העולמי" (Welttheater). ב-1938 (לאחר האנשלוס) הוצאה ההצגה "כל אדם" מן הרפרטואר.

בשנת 1927 נפתח הפסטשפילהאוז של זלצבורג, כבית אופרה; גם האקדמיה לרכיבה לשעבר הפכה לתיאטרון. הרפרטואר המוזיקלי התרכז במוצרט ושטראוס, אבל יצירות אחרות, כמו פלסטאף של ורדי ופידליו של בטהובן בוצעו גם הן.

בשנת 1936 הופיעו בפסטיבל זמרי משפחת טראפ, שסיפורם היה לאחר זמן למחזמר "צלילי המוסיקה" ולסרט קולנוע באותו השם.

משנת 1934 עד 1937, ניצח ארטורו טוסקניני על רבים מן המופעים, אולם אחרי האנשלוס דחה את ההזמנה להופיע בזלצבורג ב-1938. וילהלם פורטוונגלר הסכים למלא את מקומו והסכים לנצח על המייסטרזינגרים של ריכרד וגנר, בתנאי שהזמר היהודי ולטר גרוסמן ישמש מחליף בתפקיד הנס זקס. בליל הפתיחה חלה קרל קאמן, שהיה אמור לגלם את התפקיד וגרוסמן שר במקומו.

פסטיבל זלצבורג נסגר למשך מלחמת העולם השנייה וחזר ונפתח בשנת 1946.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
זלצבורג
קטגוריה:זלצבורג (מדינה)
קטגוריה:זלצבורג: תרבות
סרפנט

ממוזער|שמאל
[200px|שמאל|ממוזער|סרפנט מוצג ב[טירת זלצבורג]]
**סרפנט** (Serpent, נחש) הוא כלי נשיפה עתיק. מוצאו בקורנט וכמוהו הוא משלב פייה של כלי נשיפה ממתכת וחורים האופייניים לכלי נשיפה מעץ. צורתו קונוס ארוך המכופף באופן המזכיר נחש, ומכאן שמו.

הסרפנט הומצא ב-1590 על ידי קנון אדמה גיום (Canon Edmé Guillaume) באוסר (Auxerre) שבצרפת, ושימש בתחילה לליווי מקהלה בשירה כנסייתית. בסביבות אמצע המאה ה-18 החל לשמש בתזמורות צבאיות ואמנותיות, אך הוחלף במאה ה-19 באופיקלאידה, ולאחר מכן בבריטון ובטובה.

על אף שהוא עשוי עץ ומצויד בחורים ולא בשסתומים, הוא משויך למשפחת כלי הנשיפה ממתכת ולא למשפחת כלי הנשיפה מעץ בשל צורת הפקת הצליל בו, האופיינית לחצוצרה וכלי נשיפה ממתכת.

מאז שנות השבעים של המאה העשרים זכה הסרפנט לעדנה עם העיסוק בביצוע אותנטי של מוזיקה עתיקה. ב-1987 כתב המלחין סימון פרוקטור את הקונצ'רטו הראשון והיחיד עד כה לכלי.

## בנייה
### השיטה הצרפתית
השיטה הראשונה לייצור הכלי התבססה על גילוף הכלי כולו מחתיכת עץ אחת. על פי שיטה זו היו חותכים גוש עץ בגודל מתאים לשניים, מגלפים חצי כלי מכל חתיכה ומדביקים את שני החצאים. לבסוף היו מעדנים את צורתו החיצונית של הכלי ועוטפים אותו בעור כדי להבטיח אטימות. שיטה זו הייתה מקובלת בצרפת, ארץ מוצאו של הסרפנט, ונפוצה לארצות אחרות.

### השיטה האנגלית
שיטה מאוחרת יותר, שפותחה באנגליה, התבססה על גילוף מקטעי צינור מעוקלים וקצרים, כל אחד מחתיכת עץ נפרדת. החתיכות הודבקו זו לזו ונעטפו בעור, או בבד שנטבל בלכה או צבע. כדי למנוע את דליפות האוויר שאפיינו כלים שנבנו בשיטה זו, הוסיפו לעיתים לכלים חיזוקי מתכת. כלים מחוזקים אלה היו פופולריים בתזמורות צבאיות וזכו גם לכינוי "סרפנט צבאי".

השיטה האנגלית נחשבת פשוטה יותר, אך פחות עמידה.

בשתי דרכי הייצור נקדחו חורים לאורך הכלי, אותם יכל לפתוח ולסגור הנגן בעזרת אצבעותיו, כמו בנגינה בחלילית. כלים גדולים דרשו מנופים (ראו תמונה) כדי לאפשר גישה לחורים הרחוקים מטווח האצבעות.

## קישורים חיצוניים

* אתר הסרפנט מידע רב ומפורט על הכלי.
* דאגלס יאו, נגן סרפנט, מספר איך הכיר את הכלי והגיע להקליט דיסק סולו מלווה בתמונות רבות.
* הסבר על קונטרבס סרפנט מלווה בהקלטה.
* 

קטגוריה:כלי נשיפה
קטגוריה:קרנות (מוזיקה)
לייזרדיסק

[שמאל|ממוזער|200px|לייזרדיסק (משמאל) לעומת [DVD]]
**לייזרדיסק** (באנגלית: **Laserdisc**; בראשי תיבות: **LD**) היה תקליטור וידאו אנלוגי. הוא היה הפורמט הראשון שסיפק וידאו ביתי באיכות גבוהה, לעומת קלטות הווידאו שאיכותן הייתה נמוכה.

לייזרדיסק היה התקליטור הראשון, היחיד שהמידע עליו נצרב בפורמט אנלוגי ולא דיגיטלי כפי שנעשה בתקליטורים שפותחו אחריו. גודלו של הלייזרדיסק היה מגושם יחסית לתקליטורי ה-CD וה-DVD המוכרים כיום ודמה לתקליט ויניל (אריך נגן). הפורמט הומצא לראשונה ב-1958, נרשם כפטנט ב-1961 ונקנה על ידי חברת MCA. במקביל פיתחה חברת האלקטרוניקה ההולנדית "פיליפס" טכנולוגיית וידאודיסק משלה במהלך שנות השישים. שתי החברות שילבו כוחות והציגו לציבור את הווידאודיסק הראשון בשנת 1972. הלייזרדיסק שווק לראשונה באטלנטה בדצמבר 1978, שנתיים לאחר מכשיר הווידאו (VHS VCR) וארבע שנים לפני ה-CD (שפותח בהתבסס על הטכנולוגיה של הלייזרדיסק).

הלייזרדיסק צבר פופולריות בעולם במהלך שנות השמונים ובתחילת שנות התשעים גם בישראל, אך נשאר טכנולוגיה יקרה שלא חדרה לכל בית אלא רווחה בעיקר בקרב אספנים וחובבי סרטים בעלי אמצעים. הלייזרדיסק הציג מספר יתרונות בולטים לעומת קלטות הווידאו שהיו חדשניים לזמנו ולימים הפכו לסטנדרט בכל DVD: רזולוציה גבוהה יותר, חלוקה לפרקים (יכולת לקפוץ לסצנות מסוימות בסרט) ושמירת כמה ערוצי שמע, שאפשרה להפיץ דיבובים בשפות שונות ולכלול גם ערוץ פרשנות (קומנטרי) מאת יוצרי הסרט (לרוב הבמאי). כך שווקו סרטים ב"מהדורה מיוחדת" שכללה גם תוספות מלבד הסרט.

ב-1995 הומצא ה-DVD, תקליטור הווידאו הקומפקטי, בגודל זהה ל-CD ובנפח אחסון רב, וסימן את סופו של הלייזרדיסק. בתחילת שנות האלפיים נדחק הלייזרדיסק סופית מפני ה-DVD ונשאר פורמט נישה בקרב אספנים בלבד.

## ראו גם
* וידאו
* VHS
* DVD

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מדיה אופטית
קטגוריה:אלקטרוניקה בידורית
קטגוריה:ארצות הברית: המצאות
קטגוריה:מכשירים שהושקו ב-1972
קטגוריה:טכנולוגיות מיושנות
צ'וטון

**צ'אטון** (באנגלית: **Chawton**) הוא כפר קטן בהמפשייר שבאנגליה קרוב לעיר אלטון. בשנת 2000 מנתה אוכלוסיית צ'אטון כ-380 איש. 

עיקר פרסומו של הכפר בא לו מכך שהסופרת ג'יין אוסטן גרה בו עם אמה ואחותה קסנדרה משנת 1809 עד מאי 1817. אז עברה לווינצ'סטר בגלל מחלתה, ושם חייתה עד מותה ב-18 ביולי 1817. אוסטן כתבה כמה מספריה בצ'אטון, וביתה משמש כיום מוזיאון. בין הרהיטים שנותרו בבית פסנתר קלמנטי, ומכתבה וכוננית המכילות כמה מיצירותיה.

## קישורים חיצוניים

*צ'אטון באתר מועצת מחוז המפשיר
*מוזיאון ג'יין אוסטן
*ספריית בית צ'אטון

קטגוריה:אנגליה: כפרים
קטגוריה:המפשייר: יישובים
קטגוריה:ג'יין אוסטן
חתך פעולה

**חתך הפעולה לפיזור** או **חתך הפעולה** מוגדר כיחס בין מספר החלקיקים המפוזרים ביחידת זמן על ידי מטרה, לבין שטף החלקיקים הפוגעים במטרה (מספר חלקיקים העוברים דרך יחידת שטח במשך יחידת זמן). חתך הפעולה הוא מושג בסיסי בתורת הפיזור.

לחתך הפעולה ממדים של שטח ואפשר לחשוב עליו כעל השטח האפקטיבי של המטרה בניסוי הפיזור, או כשטח הצללית של העצם המפזר. מקובל למדוד אותו ביחידה הנקראת בארן, המסומנת באות b, ומוגדרת על ידי 1b = 10&minus;28 m² = 100 fm²
(פמטומטר - fm = 10&minus;15 m, הוא סדר גודל של רדיוס גרעין האטום)

כדי להסביר את המושג, נתאר כיצד נראה ניסוי פיזור: במרכז המערכת מוצב העצם אותו מעוניינים לבחון. עצם זה יכול להיות למשל מולקולה, אטום, או גרעין של אטום. בחינה של העצם נעשית על ידי פיזור של חלקיקים אחרים ממנו, למשל פיזור של פוטונים (קרני אור או קרני X), פיזור של אלקטרונים, של נייטרונים או של אטומים. קרן החלקיקים הפוגעת בעצם מגיעה ממרחק רב ובדרך כלל מכיוון אחד, והיא מאופיינת על ידי שטף החלקיקים שבה. החלקיקים מתקרבים לעצם ומבצעים עימו אינטראקציה שגורמת להם להתפזר בכיוונים רבים. לאחר האינטראקציה ממשיכים החלקיקים בתנועתם ונקלטים על ידי גלאים המוצבים במרחק רב. תפקיד הגלאים הוא למנות את קצב הגעת החלקיקים המפוזרים בזווית כלשהי שנמדדת בין הכיוון של קרן החלקיקים המקורית לבין הכיוון שאליו החלקיקים התפזרו.

[ממוזער|350px|דוגמה לפיזור של [אלומת חלקיקים באמצעות גרעין]]

חתך הפעולה הדיפרנציאלי מוגדר בתור:\ d\sigma =\frac{N(\Omega)}{J} d \Omega
כאשר \ N(\Omega) d\Omega הוא קצב הגעת החלקיקים לגלאי המוצב בכיוון \ \Omega עם מפתח בעל זווית מרחבית \ d\Omega ו- \ J הוא שטף החלקיקים של הקרן הפוגעת במטרה (יש לשים לב כי חתך הפעולה הדיפרנציאלי איננו נגזרת של חתך הפעולה).

חתך הפעולה הכולל מתקבל מסיכום הפיזור על פני כל הזוויות האפשריות:
\ \sigma= \int d\sigma= \frac{N_{tot}}{J} כאשר כאן \ N_{tot} הוא קצב פיזור החלקיקים בכל הכיוונים האפשריים.

## דוגמאות
* **[[פיזור אלסטי]] של חלקיקים נקודתיים מכדור בעל רדיוס <math>\,R</math>**: אם שטף החלקיקים של הקרן הפוגעת הוא \ J אזי מספר החלקיקים ליחידת זמן הפוגעים בכדור הוא מכפלת השטף בשטח הצללית של הכדור: \ J \pi R^2. מכיוון שבהגדרה כל החלקיקים הפוגעים בכדור מתפזרים \ N_{tot}=J\pi R^2, ומכאן ש-

\ \sigma=\pi R^2

* **פיזור אלסטי של כדורים בעלי רדיוס <math>\ R_1</math> מחלקיק מטרה בעל רדיוס <math>\ R_2</math>**: במקרה זה הרדיוס האפקטיבי של הפיזור הוא סכום הרדיוסים של חלקיק המטרה ושל החלקיקים המתפזרים, ולכן
\ \sigma=\pi (R_1+R_2)^2

* **פיזור כאשר האינטראקציה ארוכת טווח**: במקרה זה מדובר בפיזור בו הכוח הפועל בין החלקיקים המתפזרים וחלקיק המטרה הוא ארוך טווח כמו למשל כוח הגרביטציה או כוח בין מטענים חשמליים. בשני המקרים הכוח דועך כמו \ 1/r^2, כאשר \ r הוא המרחק בין הגופים. במקרה זה, מכיוון שהכוח ארוך טווח, כל החלקיקים בקרן הפוגעת מתפזרים ולכן חתך הפעולה לפיזור הוא אינסופי.

* **פיזור קרינה מדיפול חשמלי**: ראו פיזור ריילי.

## ראו גם
*כלל הזהב של פרמי

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:אופטיקה
קטגוריה:פיזיקת חלקיקים
מסקלין

**מסקלין** (**Mescaline**) או **3,4,5-טרימתאוקסיפנתילאמין**, אלקלואיד הלוצינוגני (חומר הזייתי) המצוי בעיקר בצמח הקקטוס, וגורם לשיכרון חושים, הזיות חזותיות ושינויים קיצוניים במצב ההכרה.

המסקלין מסונתז (כמסקלין גופרתי) או נסחט מקקטוס הפיוטה (*Lophophora williamsii*), מהקקטוס *Echinopsis pachanoi*, או מ-*Echinopsis peruviana*. החומר מצוי במספר מינים נוספים במשפחת הצבריים. השימוש בסחיטה מפיאוטה בטקסים דתיים אינדיאנים התפרסם מאז יצירת הקשרים הראשונים עם האירופאים, במיוחד בקרב ההויצ'ולס במקסיקו. החומר בודד וזוהה לראשונה ב-1897 על ידי ארתור הפטר הגרמני וסונתז לראשונה ב-1919, אך היה בשימוש על ידי בני אדם למעלה מ-3,000 שנים.

המינון האפקטיבי לאדם הוא 200–400 מיליגרם. מחצית מהחומר מתפרק בגוף לאחר 6 שעות, וזמן ה'מסע' הכללי יכול להיות כמחצית יממה או יותר. החומר אינו ממכר פיזית.

בספרו "דלתות התודעה" (Doors of Perception), תיאר אלדוס האקסלי את מסקנותיו על התודעה בעקבות השימוש במסקלין.

## השפעות

כמו פסיכדליים ואנתאוגנים דומים, החומר משמש להרחבת מודעות. לרוב חווים המשתמשים בסם הזיות חזותיות ושינויים במצב ההכרה.
השפעות פיזיות שהסם עשוי לגרום כוללות בין היתר: תחושת אופוריה, הרחבת אישונים, השפעות חום וקור, שינויים בלחץ הדם, סחרחורת, הקאה, קצב לב מהיר, שלשול, כאבי ראש, חרדות והפרעות חוזרות לטווח ארוך (HPPD).

## סטטוס חוקי
במדינות ותרבויות מסוימות החומר נחשב לקדוש, או לתרופה שאמנית. עם זאת, בארצות הברית הממשלה אסרה את המסקלין ב-1970. ב-1971 נאסר החומר באופן דומה על ידי מדינות נוספות, באמצעות האמנה לחומרים פסיכוטרופיים.
בישראל הוא נאסר על ידי פקודת הסמים המסוכנים.
### איסור בישראל
בישראל האיסור נכנס לחוק כ-3 שנים לאחר ממשלת ארצות הברית.
על פי סעיף 1 לפקודת הסמים המסוכנים [נוסח חדש], התשל"ג - 1973, "סם מסוכן" הוא כל חומר מן המפורטים בתוספת הראשונה. התוספת הראשונה מפרטת כי המסקלין (Mescalinum) נכלל בהגדרה זו. החוק מטיל עונשים כבדים על ייצור, החזקה ושימוש, מסחר ומעבר והדחת קטינים לשימוש בסם מסוכן. העונש המרבי על ייצור, החזקה, שימוש העברה או סחר הוא 20 שנות מאסר, והעונש המרבי על הדחת קטין לשימוש בסם הוא 25 שנות מאסר.

## קישורים חיצוניים

* ד"ר נדב שליט, מסקלין/פיוטה, באתר "מחקר וריפוי פסיכדלי בישראל"
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סמים פסיכדליים
קטגוריה:אלקלואידים
מעצר בית

**מעצר בית** הוא הוראה חוקית של שופט המשחרר אדם ממעצר בתנאי של אי יציאה ממקום מסוים. נועד להשיג את המטרה של המעצר, תוך שמירה על פגיעה מינימלית בחשוד או בנאשם, שטרם הוכחה אשמתו.

## בישראל
חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה - מעצרים) קובע כי אל לשופט להאריך מעצר ימים "אם ניתן להשיג את מטרת המעצר בדרך של קביעת ערובה ותנאי ערובה, שפגיעתם בחירותו של החשוד פחותה". במילים אחרות, החוק מורה לשופט להטיל על החשוד מעצר בית אם הדבר אפשרי וישמר את מטרת המעצר. דהיינו מניעת שיבוש הליכי חקירה, מניעת הימלטות או הברחות רכוש ואיון מסוכנות. קביעה דומה קבועה בחוק לגבי מעצר עד תום ההליכים. קביעה זאת בחוק הישראלי נובעת מכך שמעצר של אדם בטרם הורשע והשגת צו מעצר מבית משפט, **היא פגיעה קשה ב[[זכויות יסוד]] של אדם**, כאשר ישנה חזקת החפות שאדם חף מפשע עד שיוכח אחרת.

### הפרה של מעצר בית
הפרה של מעצר בית, היא עבירה פלילית בפני עצמה (בריחה ממשמורת חוקית). בנוסף, חוק המעצרים קובע שהפרת מעצר בית מאפשר מעצר מיידי של הנתון במעצר בית.

### מיקום
מעצר בית יכול שיתבצע בביתו של העצור, או בבית אחר, כפי שיקבע על ידי השופט. במקרים רבים דורשים הרשויות שמעצר הבית יתבצע הרחק ממקום ביצוע העבירה. אם העבירה בוצעו בקרבת ביתו של החשוד בית המשפט עשוי לדרוש שמעצר הבית לא יהיה בביתו של הנאשם.

עבור קשישים, קיים בישראל בית אבות, המפוקח על ידי מצלמות, בו שהו באמצע 2016 כ-15 משוחררים בתנאי מעצר בית ואסירים ברישיון. עבור קטינים, קיימים בישראל מוסדות סגורים היכולים לשמש חלופת מעצר.

לעיתים נאכף מעצר בית על ידי שימוש באזיקים אלקטרוניים, מתקן המוצמד לעצור ומשדר את מיקומו, שאי אפשר להסיר בקלות. אל המעקב האלקטרוני נוספים תנאים נלווים אשר כוללים ביקורי פתע והפרה מתמידה של השגרה. במקרים רבים נדרש השוהה במעצר בית למפקחים שישהו איתו ויהיו ערבים לכך שלא יפר את תנאי המעצר. בנוסף, לעיתים נדרש מהנתון במעצר בית או ממפקחיו ערובה כספית אשר תחולט אם הנתון במעצר בית יפר את תנאי חלופת המעצר.

אל מעצר הבית יכולות להתלוות מגבלות נוספות, כמו הגבלות על שימוש בטלפון או ברשת האינטרנט, והטלת איסור על החשוד לדבר עם אנשים מסוימים.

## ביקורת
קיימת ביקורת על מעצר בית. הביקורת נוגעת לכך שבעת מעצר הבית המדינה מסירה את אחריותה הכוללת על אנשים אלה: אין אחריות רפואית, שיקומית, טיפולית, שיקום תעסוקתי ועוד. גם הנטל על המשפחות הוא רב, בכך שעל פי רוב מדובר באנשים שנשללת מהם הזכות לעבוד, והמשפחה צריכה לכלכלם במשך תקופה ממושכת.
ביקורת נוספת קשורה לכך שכיום מופעל מעצר בית על עצורים שבית המשפט טרם הכריע כי ביצעו עבירות. הם למעשה עוברים הגבלות חמורות ביותר בתחום החופש האישי ללא שבית המשפט בדק באופן דקדקני את הראיות והכריע בעניין.

## שיקול בקביעת העונש
תקופת מעצר הבית אינה מקוזזת מעונש מאסר המושת על המורשע בדין וזאת בניגוד לריצוי בפועל של מעצר שבדרך כלל מקוזז מתקופת עונש המאסר. עם זאת, בחלק מהמדינות, התקופה בה נאשם היה נתון במעצר בית יכול להלקח בחשבון בעת גזירת העונש. בית המשפט העליון בישראל כתב: "רשות בידי בית המשפט – ובמקרים הולמים אף רצוי הדבר – שבבואו לקבוע את שיעור תקופת המאסר בפועל, יביא חשבון, במידה זו או אחרת, את העובדה, שהנאשם נתון היה במעצר בית. מעצר הבית יכול שיהא אחת הנסיבות, בשקלול יתר השיקולים, בקביעת תקופת המאסר בפועל."
הסדרים דומים קיימים בקנדה וניו זילנד.

## ראו גם
*עוצר

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מעצר
בית סוהר אופק

**בית סוהר אופק** הוא כלא ובית מעצר בישראל לבני נוער עד גיל 18.

## היסטוריה
בתחילה היה "אופק" אגף לנוער בכלא השרון ובשנת 2001 הפך לכלא עצמאי. כלא אופק עבר בשנת 2003 למבנה חדש באותו מתחם שאמור לענות על צרכיה המיוחדים של אוכלוסייתו ולהכיל עד 240 אסירים. הכלא נוסד על ידי ד"ר אילי גולדברג (דוקטור בקרימינולוגיה).

החל משנת 2022 אוחד הכלא עם בית הסוהר הצמוד לו, בית סוהר רימונים. מפקד בית הסוהר **רימונים-אופק** הוא מפקד שני המתקנים, בדרגת תת-גונדר.

על פי דו"ח ועדת פלמור, ב-2016 18.5% מהקטינים הכלואים במתקן היו בני העדה האתיופית. ב-2019 נתון זה ירד ל-7% (חמישה אסירים בלבד). מספר האסירים בכלא ירד באופן משמעותי בשל חלופות מעצר מ-150 אסירים ל-70 אסירים בלבד, בעקבות כך אוחד בית הסוהר עם בית סוהר רימונים הצמוד לו. מפקד שני בתי הסוהר **רימונים-אופק** הוא מפקד בדרגת תת-גונדר.

## מעצר וחקירות קטינים
על פי החוק בישראל אסור לחקור ילד שטרם הגיע לגיל 12 בתחנת משטרה. בהתעורר הצורך בחקירה כזאת, יגיע חוקר נוער לסביבת הילד כדי לחקרו והוא לא יכלא גם אם יוכח שהוא אשם.

נער בגיל 13 ומעלה יילקח לתחנת המשטרה וייחקר שם על ידי חוקר נוער. אפשר לעצור נערים בגילים 13–14 למשך 12 שעות ונערים בגילים 15–17 למשך 24 שעות. אפשר להאריך את המעצר לתקופה זהה נוספת, באישור השוטר הממונה על תחנת המשטרה. ישנה גם אפשרות להארכת מעצר לזמן מוגבל בהחלטת בית משפט.

## פעילות בכלא אופק
בתקופת הכליאה בכלא אופק לומדים הנערים בבית ספר הנמצא במרכז החינוך של בית הסוהר כחלק מחוק חינוך חובה לקטינים, הנערים לומדים 4–6 שעות ביום בכיתת לימוד. בשעות הפנאי הנערים משתתפים בפעילויות חינוך חברתי קהילתי ובקבוצות טיפוליות כחלק מתוכנית השיקום שלהם. באופק מתקיימים אימוני כדורגל, פעילות תנועת נוער (של הצופים), טיפול בעזרת בעלי חיים בפינת החי של בית הסוהר, פרויקט צהלה- זהו מיזם התנדבותי המהווה כלי שיקומי, מופעל על ידי עמותת "צהלה" ובשיתוף סגל בית הסוהר, הרעיון הוא לגייס את הנערים לשיקום וכן לייצר מעבר יישיר מבית הסוהר לאזרחות ולרבות גיוסם לצבא.

באופק קיים גם מרכז קשב הנותן מענה לנערים עם הפרעת קשב וריכוז ומכוון אותם להצלחה בלימודים ונותן להם כלים להתמודדויות שונות כגון תקשורת בינאישית, כישורי חיים ועוד.

לרשות הנערים קיימת קנטינה בה הם יכולים לרכוש מזון מעבר למזון המסופק על ידי הנהלת הכלא. הנערים הכלואים מקבלים דמי כיס חודשיים לצורך קניות בקנטינה, בהתאם לגילם, דבר שהוא ייחודי ולא קיים בבתי הסוהר לאסירים בגירים.

## קישורים חיצוניים

* 

*בית סוהר אופק, באתר שירות בתי הסוהר
* שבט אופק של תנועת הצופים, באתר הצופים
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:השרון
אופק
קטגוריה:עבריינות נוער
קטגוריה:כביש 4
סנוזלן

שמאל|ממוזער|250px|ילדים בחדר סנוזלן בבלגיה
**סְנוּזֶלֶן** (Snoezelen) היא שיטת טיפול שהומצאה בהולנד עבור אנשים עם לקויות שונות במערכת העצבים המרכזית, כגון מוגבלות שכלית התפתחותית (פיגור שכלי), דמנסיה, מחלות נפש ותופעות הקשת האוטיסטית. הטיפול נערך בחדר הכולל מזרנים לבנים על הרצפה ועל הקירות, נורות בצבעים מגוונים ומשחקים אשר מגרים את החושים.

הסנוזלן ידוע גם בשם "סביבה רב חושית". השם הוא שילוב של שתי מילים בהולנדית: סנופלן (snuffelen) או באנגלית to sniff - לרחרח; ודוזלן (doezelen) או באנגלית to doze - לנמנם.

הסביבה הרב חושית פותחה בראשית שנות השבעים בהולנד במרכז לליקויים קוגניטיביים דה–הרטנברג, על ידי Ad Verheul ו-Jan Huslegge, כאמצעי להרגעה ולשעות הפנאי. המוסד, הנמצא בצפון הולנד, שימש תחילה בעיקר כמקור הנאה ורגיעה, עד שהופץ הידע עליו והוקמו בו מתקנים נוספים.

פיתוח החדר נוצר בעקבות קשייו של Verheul, מטפל באומנות, ללמד את מטופליו, שיש להם מוגבלות שכלית התפתחותית עמוקה, בשיטות המקובלות. חלקם אף הסתגרו עוד יותר בתוך עצמם.

הוא החל להתבונן במטופליו במצבים אחרים וגילה שבסביבות מסוימות ועם מטפלים מסוימים הם רגועים יותר ואף פיתחו תקשורת. הוא כינה זאת "לשבת במושב האחורי" - לקיחת מרחק מהמטופלים ללא שידול אקטיבי ללמידה, תסייע להם בסופו של דבר לשחרר אנרגיות מיוזמתם ולחקור את סביבתם באופן פעיל.

במסגרת עבודתם במרכז לאנשים עם מוגבלויות החלו החוקרים ללמוד כיצד אנשים מגיבים לסביבתם. הם הציגו ריחות, מוזיקה, מגע וטעם לאנשים שאיתם עבדו במרכז. בנוסף הם ערכו ניסוי ביצירת סביבות פעילות ומרגיעות. דרך המחקר הזה התפתח הסנוזלן.

לאחר תצפיות רבות הסיק Verheul כי הסביבה הפיזית משפיעה על התחושות והמעשים של האדם; והתנהגותו של המטפל מהווה משתנה חשוב, המשפיע על יוזמותיו ופעילותו של המטופל.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אוטיזם
קטגוריה:מוגבלות שכלית התפתחותית
קטגוריה:טכנולוגיות למידה
קטגוריה:פסיכותרפיה פסאודו-מדעית
חוקר נוער

**חוקר נוער** הוא שוטר המוסמך לחקור קטינים בגילאי 14–18 החשודים במעורבות בפלילים.

המחוקק בישראל רואה בקטינים כמי שראויים לשיקום ולהגנה. בהתאם לתפיסה זו, חוקר הנוער פועל על מנת להוציא את הקטין מהסביבה הפלילית ולסייע לשיקומו, תוך השתדלות להימנע מתיוגו ומפגיעה בו.

חוקרי הנוער עוברים הכשרה מיוחדת ופועלים בלבוש וברכבים אזרחיים. עבודתם אינה מופרדת מזו של המשטרה הכללית. חקירת בני הנוער מתבצעת בתוך תחנת המשטרה, אלא בנסיבות מיוחדות. חוקרים אלו פועלים בשיתוף גורמי חינוך וטיפול.

קטינים מתחת לגיל 14 נחקרים על ידי חוקר ילדים.

## הערות שוליים

קטגוריה:משטרת ישראל
קטגוריה:קרימינולוגיה
קטגוריה:עבריינות נוער
קטגוריה:מקצועות אכיפת החוק
משה צבי וקסלר

הרב **משה צבי וקסלר** (נולד ב-1950) הוא רב ואיש חינוך דתי לאומי שכיהן כראש הישיבה התיכונית בני עקיבא בני ברק בשנים תשנ"א - תשפ"ד.

## ביוגרפיה
נולד בתל אביב. למד בישיבה התיכונית נתיב מאיר ולאחר מכן בישיבת ההסדר "כרם ביבנה". שירת במסגרת ה"הסדר" בחטיבת הצנחנים, ויצא לקורס מ"כים. בתקופה שלפני מלחמת יום הכיפורים שימש כסגן מפקד מעוז בתעלת סואץ. לאחר נישואיו יצא לשליחות לשלוש שנים למונטרה בשווייץ, שם שימש כר"מ בישיבת עץ חיים. לאחר שובו ארצה שימש 14 שנים כרב בישיבת בני עקיבא בנתניה. לאחר מכן כיהן כראש ישיבת בני עקיבא קריית הרצוג בני ברק, במשך 33 שנה, עד לפרישתו לגמלאות בגיל 74.

בשנת ה'תשס"ז זכה בפרס רוטשילד לחינוך.

בשנת ה'תשע"ו יצא ספרו "אעירה שחר", ובו סיכום השיחות שהעביר בישיבה.

כבן לניצול השואה, רואה הרב וקסלר חשיבות רבה במסעות בני נוער לפולין והוא מעודד בני נוער לצאת למסע זה.

הרב וקסלר נחשב כרב בעל השקפה ימנית אך פלורליסטית ו"ממלכתית", ובתקופה שקדמה לתוכנית ההתנתקות יצא נגד חסימות כבישים. עם זאת, הרב וקסלר עודד את תלמידיו להפגין נגד תוכנית ההתנתקות, ואף ארגן הפגנה של תלמידיו על חשבון זמן הלימודים.

## חיים אישיים
הרב וקסלר נשוי לשולמית ואב ל-6 ילדים. אחד מבניו, הרב דוד וקסלר, הוא מפקח התתמדי"ם בישראל. הרב וקסלר התגורר בגבעת שמואל, ובשנת תש"ע עבר לנריה.

## קישורים חיצוניים
* אתר הישיבה התיכונית בני ברק
* 
* אתר הרב וקסלר

## הערות שוליים

קטגוריה:ציונות דתית: אנשי חינוך
קטגוריה:ראשי ישיבות תיכוניות
קטגוריה:רבני הציונות הדתית בישראל
קטגוריה:בוגרי ישיבת נתיב מאיר
קטגוריה:בוגרי ישיבת כרם ביבנה
קטגוריה:גבעת שמואל: אישים
קטגוריה:נריה: אישים
קטגוריה:שליחי הסוכנות היהודית
קטגוריה:זוכי פרס רוטשילד לחינוך
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
ברן (קנטון)

**ברן** (בגרמנית: **Bern**, , בצרפתית: **Berne**) הוא קנטון של שווייץ הממוקם במערב המדינה. בירתו היא ברן המשמשת גם כעיר הבירה, של שווייץ. אוכלוסייתו מונה מעל מיליון תושבים. 8% דוברי צרפתית ו-84% דוברי גרמנית, בעיקר ניב של גרמנית שווייצרית שנקרא "גרמנית ברנית".

## היסטוריה
שטח הקנטון מורכב מאדמות שהשיגה בירתו, בעיקר בין המאה ה-14 למאה ה-16, בין אם על ידי כיבושם או קנייתם. השטחים שסופחו לקנטון ברן (לפי שנת סיפוחם):
*לאופן (1324)
*האסלי ומירינגן (1334)
*תון ובורגדורף (1384)
*אונטרסין ועמק סימה העליון (1386)
*פרוטיגן (1400)
*עמק סימה התחתון (1439–1449)
*אינטרלאקן: גרינדלוולד, לאוטרברונן וברינץ (1528)
*סאנן (1555)
*קוייניץ (1729)
*ז'ורה (1815)

מספר מחוזות הוצאו משטח הקנטון: ארגאו (1415), אגל וגרנדסון (1475), קנטון וו (1536) ושאטו-ד'או (1555). מ-1798 עד 1802 היה אזור הרמה הברנית קנטון בפני עצמו של הרפובליקה ההלבטית בשם קנטון תון, והעיר תון הייתה בירתו. אזור של דוברי צרפתית במערב הקנטון פרש ממנו רק בשלהי המאה ה-20 ומאז 1979 נקרא קנטון ז'ורה.

ברן הצטרף לאיחוד השווייצרי ב-1353.

## דמוגרפיה
קנטון ברן הוא דו-לשוני. השפות הרשמיות הן גרמנית (84%) וצרפתית (8.2%). רוב דוברי הצרפתית חיים בצפון הקנטון, בקרבת קנטון ז'ורה.
רוב אנשי הקנטון הם נוצרים פרוטסטנטים.

## כלכלה
תיירות היא מקור הכנסה מרכזי ברמה הברנית. תחומים אחרים הם חקלאות (בעיקר גידול בקר), ייצור גבינות ותחנות כוח. גבינת אמנטל שמיוצרת בברן ידועה בכל העולם.

בברן המרכזית האדמה פורה יותר, כך שגם בה לחקלאות חשיבות רבה, אבל חלק זה של הקנטון הוא יותר תעשייתי. עסקים קטנים ובינוניים הם מעסיקים חשובים באזור זה. קיימת תחנת כוח גרעינית במיולברג.

האזור שמסביב לאגם בייל ידוע בתעשיית היין שלו.

במנזר שנמצא במחוז יוצרה לראשונה גבינה מסוג טט דה מואן.

## גאוגרפיה
קנטון ברן הוא השני בגודלו מבין כל קנטוני שווייץ. הוא גובל בצפון בקנטונים ז'ורה וזולותורן, במערב בקנטונים נשאטל, פריבור ווו, בדרום בקנטון ואלה ובמזרח בקנטונים אורי, נידוולדן, אובוולדן, לוצרן וארגאו.

את הקנטון חוצים נהר הארה ושלוחותיו. שטח הקנטון בדרך כלל מחולק לשלושה אזורים: האלפים הברניים, ברן המרכזית ומחוז הנהר.

האלפים הברניים, בדרום הקנטון, מכונים גם הרמה הברנית, ומאופיינים בהרים גבוהים. הערים המרכזיות באזור זה הן תון, מיירינגן, גרינדלוולד, אינטרלאקן, מירן וקנדרשטג. האזור כולו מאוד הררי וידוע ביופיו, כתוצאה מכך תיירות היא אחד ממקורות ההכנסה המרכזיים באזור.

ברן המרכזית היא השטח של בקעות הנהרות ארה ואמה למרגלות האלפים, כמו גם השטח סביב ברן הבירה. מחוז הנהר נמצא בצפון הקנטון.

שטח הקנטון הוא 5,959 קמ"ר.

אתרי התיירות העיקריים בקנטון:

* רכסי ההרים יונגפראו, אייגר ומונך.
* מפלי ארה שלוכט, טרומבלך, רייכנבך וגיסבך.
* העיירה אוברהופן.
*אינטרלאקן
* המוזיאון הפתוח ליד העיירה ברינץ.
* אגם טון ואגם ברינץ, שהעיר אינטרלאקן (תרגום: "בין האגמים") מחברת ביניהם.
*ברן – העיר העתיקה וגן הדובים.
* העיירה גרינדלוולד.
* כפר הנופש לאוטרברונן וכפר הנופש ונגן.

## קישורים חיצוניים

* 

* הסטטיסטיקה הרשמית
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:שווייץ: קנטונים
שארל הראשון, דוכס בורגונדיה

[ממוזער|200px|דיוקן של שארל הראשון "הנועז" מאת [פטר פאול רובנס]]
[ממוזער|שמאל|קברו של שארל הראשון ב[כנסיית גבירתנו (ברוז')|כנסיית גבירתנו בברוז']]
**שארל הראשון "הנועז"** (בצרפתית: **Charles le Téméraire**; 10 בנובמבר 1433 - 5 בינואר 1477) היה דוכס בורגונדיה מ-1467 עד מותו.

## ביוגרפיה
שארל נולד ב-10 בנובמבר 1433, לפיליפ השלישי, דוכס בורגונדיה ולאיזבל מפורטוגל. שארל התחנך בחצר הדוכסות, הצטיין בלימודיו אך אהב בעיקר תרגילי מלחמה. ב-19 במאי 1440 השיא אותו אביו לקתרין, בתו של שארל השביעי, מלך צרפת, שנפטרה ב-1446. ב-30 באוקטובר 1454 נישא לאיזבל מבית בורבון שילדה לו את מארי מבורגונדיה. איזבל מבורבון נפטרה ב-1465, וב-3 ביולי 1468 הוא נשא לאישה את מרגרט מיורק. ב-1465 מסר אביו לידיו את ניהול ענייני דוכסות בורגונדיה. בשנת 1467 נפטר אביו ושארל ירש את הדוכסות.

מטרתו של שארל הייתה ליצור ממלכה עצמאית שתשתרע בין צרפת לבין גרמניה. למטרה זו תכנן לספח את דוכסות לורן שחצצה בין נחלותיו בצרפת לבין אלה שבארצות השפלה. לשם הגשמת תוכניותיו הטיל מסים כבדים על נתיניו והקים צבא שהיה הגדול ביותר באירופה של תקופתו. ב-1466 פרץ מרד נגד שארל בערים לייז' ודינאן (כיום בדרום מזרח בלגיה). מרד זה דוכא עד מהרה באכזריות נוראה. ב-1468 אילץ שארל את לואי האחד עשר, מלך צרפת להכיר בריבונותו על ערי הנהר סום שבצפון צרפת, ובהן אמיין ואבוויל, אחרי שהחזיק בו כאסיר במבצר העיר פרון. אך ב-1469 האשים המלך את שארל בבגידה, וב-1471 חזר ותפס ערים אחדות לאורך הנהר סום. בתגובה, שארל פלש עם צבאו לצרפת ועשה טבח באוכלוסייה, אך התקפתו על העיר בובֶה נכשלה והוא נסוג כלעומת שבא.

ב-1474 הוצא להורג בתלייה פטר פון האגנבאך, שנתמנה על ידי שארל למושל חבל אלזס (שמצפון לשווייץ), לאחר שעורר את זעמה של האוכלוסייה בהתנהגותו האלימה. הקונפדרציה השווייצרית הישנה שחששה לביטחונה, וקיבלה עידוד בצורת זהב מלואי האחד עשר, תמכה בערים החופשיות של חבל אלזס במאבקן נגד שארל. רנה השני, דוכס לורן, שחשש מסיפוח נחלתו לבורגונדיה, הצטרף גם הוא לאויביו. שארל ניסה ללא הצלחה לגייס את אדוארד הרביעי, מלך אנגליה כנגד לואי האחד עשר. ב-30 בנובמבר 1475 כבש שארל את העיר נאנסי, בירת דוכסות לורן. אך במרץ 1476 נחל מפלה מידי השווייצרים ואיבד שלל רב במערכה. הוא הקים מחדש צבא של 30,000 איש, אך ביוני של אותה שנה נוצח שוב בידי השווייצרים, שנעזרו בכוחותיו של רנה השני דוכס לורן. ב-6 באוקטובר 1476 נפלה נאנסי ורנה השני נכנס לעיר הבירה. שארל עשה מאמץ אחרון לכבוש את נאנסי בקרב על נאנסי, אך ב-5 בינואר 1477 נהרג ליד חומות העיר. בכך הגיעה לקיצה דוכסות בורגונדיה, שהתקיימה 589 שנה.

## לקריאה נוספת

*Putnam, Ruth (1908). **Charles the Bold : last Duke of Burgundy, 1433-1477**. New York: G.P.Putnam's Sons
*Vaughan, Richard (1973). **Charles the Bold: The last Valois Duke of Burgundy**, London: Longman Group


## קישורים חיצוניים

* על מלחמתו של שארל דוכס בורגונדיה בשווייצרים ומותו בקרב נאנסי בבלוג ההיסטוריה הישראלי
* 
* 

קטגוריה:אבירי מסדר גיזת הזהב
קטגוריה:דוכסי בורגונדיה
קטגוריה:מסדר הבירית: אבירים וגבירות זרים
קטגוריה:ילידי 1433
קטגוריה:נפטרים ב-1477
מסגד אל-עסכריה

שמאל|ממוזער|250px|מסגד אל-עסכריה לפני הפיגוע ב-2006
שמאל|ממוזער|250px|מסגד אל-עסכריה לאחר הפיגוע
**מסגד אל-עסכריה** או **הקבר הקדוש אל-עסכריה** (בערבית **مرقد الامامين علي الهادي والحسن العسكري**, תעתיק מדויק: מרקד אלאמאמין עלי אלהאדי ואלחסן אלעסכרי) הוא מסגד מוסלמי שיעי השוכן בעיר העיראקית סאמרא.
## היסטוריה
זהו אחד המסגדים החשובים והקדושים ביותר בעולם השיעי, וככל הנראה הוא נבנה בשנת 944. לפי המסורת, בקבר שנמצא במסגד קבורים שני אימאמים שיעים חשובים, עלי אל-האדי וחסן אל-עסכרי, האימאמים השיעים העשירי והאחד-עשר. הם הושמו במעצר בית באזור זה של סאמרא שהיה מחנה צבאי (ומכאן שם המסגד) על ידי הח'ליפה אל-מעתצם, ונפטרו בבית בקרבת המסגד שבנה אז אל-מעתצם. המסגד סביב קברם הוקם מאוחר יותר, ב-944. בנוסף, קבורים במסגד חכימה בינת מוחמד, אחותו של האימאם עלי אל-האדי, וכן נג'ריס בינת ישועא (הידועה גם כ"ולדת אל-מהדי", אם המהדי), אשתו של חסן אל-עסכרי ואמו של מוחמד אל-מהדי.

לאחר בנייתו בשנת 944, נבנה המסגד מחדש ושופץ מספר פעמים. שינויים חשובים הם אלו של ארסלאן אל-בסאסירי בסביבות 1053 ושל הח'ליפה א-נאצר ב-1209. השינויים האחרונים טרם הפיגוע היו אלו שביצע נאסר א-דין שאה קאג'אר ששיפץ את המסגד ב-1868, והוסיף כיפתו המוזהבת ב-1905. הכיפה צופתה ב-72,00 חתיכות זהב והוקפה בקירות מחופים אריחים בצבע כחול בהיר. גובה הכיפה היה כ-20 מטרים ורוחבה כ-68 מטרים. 

ב-22 בפברואר 2006 הוא עלה לכותרות בשל הפיגוע במסגד אל-עסכריה. בפיגוע נהרסה כליל כיפת המסגד, והסברה היא שהפיגוע בוצע על ידי ארגון "אל-קאעידה בעיראק" הסוני. על אף שאיש לא נפגע מהפיצוצים, המבנה ניזוק באופן קשה. 

ב-13 ביוני 2007 אירע במקום פיגוע נוסף, למרות האבטחה שהושמה במקום. הפיצוץ הרס את המינרטים שנותרו עומדים לאחר הפיגוע הקודם.

לאחר הפיגוע ב-2007, הממשלה העיראקית חתמה על חוזה עם חברה טורקית כדי לשקם את המסגד. מאוחר יותר, היא ביטלה חוזה זה בשל עיכובים מצד החברה הטורקית. נכון להיום, כיפת הזהב של המסגד והמינרטים שלו נבנו מחדש ושוקמו, והמסגד פתוח שוב למבקרים.

## ראו גם
* הפיגוע במסגד אל-עסכריה

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עיראק: מסגדים
קטגוריה:סאמרא
גראסים לוקה

**גראסים לוקה** (ברומנית: **Gherasim Luca**;  23 ביולי 1913 – 9 בפברואר 1994) משורר יהודי-רומני ותאורטיקן של הסוריאליזם. הוא פעל ברומניה ובצרפת וכתב בעיקר בשפה הצרפתית.

## קורות חיים
גראסים לוקה, נולד ב-1913 בבוקרשט, בשם זלמן לוקר כבנו של החייט היהודי ברלי לוקר שנפטר בשנה הבאה. כבר מגיל צעיר דיבר בארבע שפות: יידיש, רומנית, גרמנית וצרפתית. הוא השתייך מגיל צעיר לתנועה הסוריאליסטית, והיה חבר נכבד בקבוצת "אלג'ה" בין השנים 1930–1933. במסגרת הגל הסוריאליסטי השני הוא הצטרף לקבוצה של ג'לו נאום, ויקטור בראונר וז'ק הרולד. החל משנת 1938 הוא נסע לעיתים קרובות לצרפת. התגברות האנטישמיות והתחלת מלחמת העולם השנייה אילצו אותו להישאר מחוץ לרומניה.

בין השנים 1945–1947 יצר גרעין של אמנים סוריאליסטיים שכלל את ג'לו נאום (Gellu Naum), פאול פאון (Paul Păun), וירג'יל תאודורסקו (Virgil Theodorescu) ודולפי טרוסט (Dolfi Trost). תוך זמן לא רב החל לפרסם בצרפתית, כולל שירה. הוא המציא את ה"קובומניה" ויחד עם "דולפי טרוסט" חיבר את המניפסט "דיאלקטיקה של הדיאלקטיקה".

הוא חש נרדף ברומניה ובשנת 1952 עבר לפריז, דרך ישראל.

בשנת 1994, כאשר פונה מדירתו באמתלה של ניקיון כללי, התאבד גראסים לוקה, כמו ידידו פאול צלאן על ידי טביעה בנהר הסן.

## הערות שוליים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:משוררים יהודים רומנים
קטגוריה:ציירים יהודים רומנים
קטגוריה:ציירים יהודים צרפתים
קטגוריה:משוררים יהודים צרפתים
קטגוריה:מתאבדים: משוררים
קטגוריה:הרוגי טביעה
קטגוריה:סוריאליסטים רומנים
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1913
קטגוריה:רומנים שנפטרו ב-1994
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1994
סוליד הרמוני

**סוליד הרמוני** (**Solid HarmoniE**) היא להקת בנות בריטית המונה ארבע זמרות, שהייתה פופולרית בסוף שנות ה־90.

הלהקה התחילה את דרכה בשנת 1995, וחתמה אז על חוזה עם חברת התקליטים "JIVE Records". את הסינגל הראשון הוציאו בסוף שנת 1996, ועד סוף שנת 1997 היו לאחת מלהקות הבנות המצליחות ביותר באירופה.

## תולדות הלהקה
בשנת 1995 הוקמה להקת הבנות הבריטית "סוליד הרמוני" ומנתה שלוש חברות:
מליסה גראהם, בקי אונזלו ומריאמה גודמן. הסינגל הראשון שלהן: "Got 2 Have Ya יצא ב-1996. בתחילת דרכה חיממה הלהקה את הופעותיה של להקת הבנים האמריקאית "הבקסטריט בויז". בתקופה זו חלתה אמה של מריאמה והיא נאלצה לנטוש את הלהקה ולחזור לטפל באמה. הבנות הנותרות ערכו סבב אודישנים, ובחרו במקומה באליסה קרייר, אז בת 16 בלבד.

בשנת 1997 חזרה מריאמה ללהקה לאחר שאמה החלימה, והן התחילו בהקלטת אלבום הבכורה שלהן, עליו עבדו עם המפיק השוודי מקס מרטין ועם כריסטיאן לנדין. מאחורי הלהקה עמדו זוג המיליונרים דונה וג'וני רייט שהיו גם מנהלי הבקסטריט בויז וקיוו שהלהקה החדשה שלהם, תתפוס את מקומה של להקת בנות אחרת, ה"ספייס גירלז".

בסוף שנת 1997 יצא הסינגל "I'll Be There for You". הסינגל כבש את המצעדים המוזיקליים בגרמניה וביפן, אך בבריטניה מולדתן נתקלה הלהקה באדישות, והסינגל נכנס רק אל המקום ה-18 במצעד הסינגלים הבריטי.

אלבום הבכורה של "סוליד הרמוני" שנשא את שמן, יצא בתחילת 1998, וזכה במהרה להצלחה במצעדי האלבומים בהולנד, גרמניה, צרפת, איטליה וספרד. הוא כלל שילוב של שירי פופ, דאנס ו-R&B. הסינגל השני מהאלבום "I Want You To Want Me" נכנס אף הוא אל 20 הגדולים בבריטניה. הלהקה הייתה פופולרית במיוחד בהולנד, שם דורג האלבום במקום ה-1 במצעד האלבומים וזכה למעמד של תקליט זהב; וביפן, שם שהה האלבום חודשים במצעד האלבומים ומכר כמיליון וחצי עותקים.

הסינגל השלישי מהאלבום "I Wanna Love You" שיצא ביולי 1998 זכה לשבחים בקרב המבקרים וביסס את מעמדן כאחת מהלהקות המצליחות ביותר של אותה תקופה.

במהלך 1998 ניסתה הלהקה את מזלה בארצות הברית עם הקונספט השיווקי: "בקסטריט בויז, בגרסה נשית". הלהקה הוציאה שם את הסינגל "I'll Be There For You" בפורמט מיוחד לקהל האמריקאי, אך הסינגל הגיע למקום ה-46 בלבד במצעד הבילבורד האמריקאי.

בנובמבר 1998 יצא הסינגל החמישי והאחרון של הלהקה: "To Love Once Again", שנכנס רק למצעד הבריטי אל המקום ה-43.

## התפרקות הלהקה
בעקבות סכסוך משפטי איבדה הלהקה את חוזה ההקלטות שלה והתפרקה בשנת 2000, בטרם הוציאה אלבום שני. מליסה גרהאם פרשה לקריירת סולו כושלת. היא הקליטה מספר דמואים והוציאה שלושה סינגלים בגרמניה, אחד מהם הגיע אל המקום ה-25 במצעד הגרמני. מריאמה גודמן הצטרפה ללהקת הבנות הבריטית "Honeyz".

שתי החברות הנותרות ב"סוליד הרמוני" צירפו חברה חדשה, אך כשלו במציאת חברת הקלטות חדשה.

בשנת 2013 הודיעו אונזלו, גראהם וקרייר על חזרה לפעילות כשלישייה (גודמן נותרה בלהקת Honeyz).

## דיסקוגרפיה
### אלבומים
***Solid HarmoniE**
* Solid HarmoniE - US Version

**מכירות**: 2.5 מיליון עותקים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:להקות פופ בריטיות
קטגוריה:להקות בנות אנגליות
טריסטן צארה

שמאל|ממוזער|250px|פורטרט של צארה, יצירה של הצייר ההונגרי לאיוש טיהאני
**טריסטן צארה** (בצרפתית: **Tristan Tzara**; 16 באפריל 1896 – 25 בדצמבר 1963) היה משורר יהודי-רומני, שחי את מרבית חייו המקצועיים בצרפת, והיה אחד ממייסדי תנועת הדאדא.

## ביוגרפיה
טריסטן צארה הוא שם העט של שמואל רוזנשטיין/רוזנשטוק (Samuel Rosenstein/Rosenstock), שם עט אחרון שבא לאחר שכבר השתמש בשמות S. Samyro ו-Tristan Ruia.

כבר בשנת 1912, עוד כשהיה בבית הספר התיכון, פרסם טריסטן, יחד עם מרסל ינקו ויון וינאה, את כתב העת **הסימבול** (Simbolul). תנועת הדאדא החלה את דרכה בעיר ציריך, שווייץ, לשם הגיע צארה בסתיו 1915. התנועה הוקמה על ידי קבוצת האמנים הצעירים שנהגו להיפגש בקברט וולטר, אך כדבריו של ר' הילזנבק (R. Huelsenbeck), "היא לא הייתה יכולה להגיע למה שהגיעה ללא מאמצי הפופולריזציה וללא הדיפלומטיה של צארה".

צארה עבר לפריז, שם ניסה להפוך את הדאדא לתנועה עולמית. בפריז הוא פעל יחד עם לואי אראגון (Louis Aragon), אנדרה ברטון (André Breton) ופיליפ סופו (Philippe Soupault) כדי לזעזע את הציבור לשנות מבנים לשוניים.

בשנת 1925 נשא לאשה בסטוקהולם את הציירת השוודית גרטה קנוטסון שילדה לו בן, כריסטוף, בשנת 1927. בני הזוג התגרשו בעת המלחמה בשנת 1942. 

בשנת 1929, לאחר ששבע דיו מניהיליזם והרס, עבר לפעילות הבונה יותר של הסוריאליזם. הוא ניסה לשלב בין הסוריאליזם ובין המרקסיזם, השתתף בתנועת ההתנגדות הצרפתית (הרזיסטנס) במהלך מלחמת העולם השנייה והצטרף למפלגה הקומוניסטית בשנת 1947, לאחר שקיבל את האזרחות הצרפתית. הוא פרש מהמפלגה הקומוניסטית בשנת 1956, כפעולת מחאה על דיכוי המרד ההונגרי על ידי ברית המועצות.

בנובמבר 1942 נכלל ברשימת הסופרים היהודים שנאסרו לפרסום ברומניה תחת משטר אנטונסקו.

הרפתקאותיו הפוליטיות קירבו אותו לבני אדם, ובהדרגה היה למשורר לירי המבטא את הנשמה הדוויה בין מרד ובין הפליאה המתחייבת מהטרגדיות היומיומיות של המצב האנושי.

טריסטן צארה נפטר בפריז ונטמן בבית הקברות מונפרנאס (Cimetière de Montparnasse).

## עיקר כתביו
* 1916 La Première Aventure céleste de Monsieur Antipyrine, "ההרפתקאה השמימית הראשונה של אדון אנטיפירין".
* 1918 Vingt-cinq poèmes "עשרים וחמש פואמות".
* 1924 Sept manifestes Dada "שבעה כרוזים של דאדא".
* 1931 L'Homme approximatif האדם, "פחות או יותר".
* 1950 Parler seul "דיבור ביחידות".
* 1953 La Face intérieure "הפנים הפנימיים".

## קישורים חיצוניים

* Jewish Virtual Library 
* ציטוטים מפורסמים של טריסטן צארה - 4 הראשונים בצרפתית והיתר באנגלית
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משוררים יהודים צרפתים
קטגוריה:משוררים יהודים רומנים
קטגוריה:אמני דאדא
קטגוריה:יהודים בשואה: צרפת
קטגוריה:ניצולי השואה: צרפת
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות מונפרנאס
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי רומניה
קטגוריה:המרד ההונגרי: אישים
קטגוריה:יהודים חברי הרזיסטאנס
קטגוריה:סוריאליסטים רומנים
קטגוריה:פציפיסטים יהודים
קטגוריה:אספני אמנות יהודים
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1896
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1963
קטגוריה:רומנים שנפטרו ב-1963
סטניסלב דוברובין

**סטניסלב דוברובין** (ברוסית: **Станислав Дубровин**; נולד ב-2 בספטמבר 1974) הוא כדורגלן עבר רוסי אשר שיחק בעמדת החלוץ.
## קריירה
דוברובין שיחק בקבוצות רבות ברוסיה, ובעונת  הגיע לישראל וחתם במכבי קריית גת, איתה ירד לליגה הלאומית. בעונת  עבר להפועל פתח תקווה, ובעונה שלאחר מכן עבר למכבי פתח תקווה, עמה זכה בגביע הטוטו בעונתו הראשונה בקבוצה, ובמדיה שיחק עד עונת , אך לקראת סוף העונה עבר לקבוצת אלניה ולדיקווקז. לאחר שנתיים עזב את הקבוצה ושיחק בקבוצות נוספות ברוסיה. בשנת 2012 חתם בקבוצת אולימפיה גילינדז'ק.

## קישורים חיצוניים

* מכבי פתח תקווה: דוברובין סגר בספרטק ולאדיקווקז, באתר ערוץ הספורט

קטגוריה:חלוצי כדורגל רוסים
קטגוריה:כדורגלני אופה
קטגוריה:כדורגלני אורל
קטגוריה:כדורגלני אלניה ולדיקווקז
קטגוריה:כדורגלני הפועל פתח תקווה
קטגוריה:כדורגלני ז'מצ'וז'ינה סוצ'י
קטגוריה:כדורגלני מכבי פתח תקווה
קטגוריה:כדורגלני מכבי קריית גת
קטגוריה:כדורגלני סיביר נובוסיבירסק
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:כדורגלנים רוסים
קטגוריה:ספורטאים רוסים בישראל
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1974
מקהלת הצבא האדום

**מקהלת הצבא האדום** הוא שמה הנפוץ של **ההרכב האקדמי לשירה וריקוד של הצבא הרוסי על שם אלכסנדר אלכסנדרוב** (ברוסית: **Академический ансамбль песни и пляски Российской Армии имени А. В. Александрова**), או בפשטות **אנסמבל** **אלכסנדרוב** (**Ансамбль Александрова**). ההרכב הוא מקהלת גברים, הרכב המוזיקה הגדול ביותר ברוסיה, ששימש בעבר בתור המקהלה הצבאית הרשמית של צבא ברית המועצות לשעבר.

אף שהשם "מקהלת הצבא האדום" כבר אינו מהווה שמה של המקהלה ושונה כבר בשנת 1949, השם ממשיך להוות לשמה המסחרי של המקהלה מחוץ לגבולות רוסיה.

ישנה מקהלה נוספת בעלת מספר מאפיינים דומים (כגון רפרטואר, לבוש צבאי, שירים וכו'...) שם המקהלה "מקהלת משרד הפנים הרוסי", מקהלה זו הופיעה בארץ גם כן תחת השם "מקהלת הצבא האדום" אך למרות השם הדומה והדרך בה שווקה ההופעה זוהי אינה אותה המקהלה.

## תולדות המקהלה

מקהלת הצבא האדום נוסדה באופן רשמי בשנת 1928. בראשיתה מנתה המקהלה שנים-עשר חברים בלבד, בהדרכתו של אלכסנדר וסילייביץ' אלכסנדרוב, פרופסור צעיר למוזיקה בקונסרבטוריון של מוסקבה. המקהלה גדלה בהמשך והגיעה לכמאתיים איש.

בשנת 1946 החליף בוריס אלכסנדרוב, בנו של אלכסנדר, את אביו בתפקיד המנהל המוזיקלי של המקהלה. הוא הוביל את המקהלה במסעות קונצרטים ברחבי העולם והיא זכתה לפופולריות רבה, עד שפרש לבסוף בשנת 1986. המנהל הנוכחי הוא איגור ראייבסקי.

ב-25 בדצמבר 2016 נספו 64 מחברי המקהלה בהתרסקות מטוס משרד ההגנה הרוסי בים השחור. המקהלה הייתה בדרכה להופעה בפני חיילים בסוריה. ואדים אננייב בין הסולנים הבולטים של הלהקה לא היה על הטיסה בשל לידת בנו.

הלהקה חזרה להופיע בהרכב מחודש בפברואר 2017. ההרכב החדש הופיע בתיאטרון האקדמי המרכזי של הצבא הרוסי ב-16 בפברואר 2017.

## סגנון שירה
השירים שמבצעת המקהלה מקיפים רפרטואר של שירי עם רוסיים, מזמורי כנסייה ומוזיקה פופולרית; דוגמאות מוכרות: "קטיושה", "קלינקה", "קרנינה" ו"אוה מריה". מאז נפילת ברית המועצות מופיעה המקהלה לפני אנשים רמי-דרג הן ברוסיה והן מחוצה לה, כמו האפיפיור יוחנן פאולוס השני.

בשנת 1993 השתלבה מקהלת הצבא האדום בתרבות הפופ, כשהופיעה יחד עם להקת הפולחן הפינית "הקאובויס של לנינגרד" בהלסינקי, שם הופיעו בכיכר הסנאט לפני 70,000 מאזינים נלהבים, ובברלין. בבירת גרמניה התקיים הקונצרט בלוסטגארטן המרכזי ושיווה לפרידת הצבא האדום ממזרח ברלין נימה של אופטימיות.

בניגוד למקובל במקהלות אחרות, מקהלת הצבא האדום מסתמכת יותר על בריטון ובס מאשר על טנור. למעשה, כמעט אין שומעים צליל טנור בביצועיהם.

## מנצחים ראשיים
ממוזער|200px|<center>דמותו של אלכסנדר אלכסנדרוב על בול סובייטי, מי שהיה מנהל ההרכב והמנצח הראשי (1928—1946)<center>
[ממוזער|200px|<center>[ולרי חלילוב, מנהל המקהלה והמנצח הראשי (אפריל-דצמבר 2016), נהרג בהתרסקות מטוס]]

* 1928—1946 — אלכסנדר אלכסנדרוב
* 1946—1987 — בוריס אלכסנדרוב
* 1987—1992 — אנטולי מלצב
* 1987—1993 — איגור אגאפוניקוב
* 1994—2003 — ויקטור פיודורוב
* 2003—2008 — ויאצ'סלב קורובקו
* אוגוסט 2008 — נובמבר 2012 — איגור רייבסקי
* נובמבר 2012 — אפריל 2016 — גנאדי סצ'ניוק
* אפריל — דצמבר 2016 — ולרי חלילוב
* פברואר 2017 — מכהן — גנאדי סצ'ניוק

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:הצבא האדום
הצבא האדום
הצבא האדום
קטגוריה:משרד ההגנה של רוסיה