open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
דייב (סרט)

**דייב** (באנגלית: **Dave**) הוא סרט קולנוע מסוגת הסאטירה הפוליטית משנת 1993. עלילת הסרט עוקבת אחר אזרח אמריקני מהשורה בעל דמיון לנשיא ארצות הברית המתחזה לנשיא. את הסרט ביים והפיק איוון רייטמן, וכיכבו בו קווין קליין בתפקיד כפול וסיגורני ויבר. הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר ולשני פרסי גלובוס הזהב. הסרט זכה בפרס פול סלבין.

## תקציר העלילה
דייב קוביק (קווין קליין) הוא אזרח פשוט וטוב-לב המנהל סוכנות לתעסוקה זמנית בבולטימור. קוביק מופיע לעיתים גם ככפיל לנשיא ארצות הברית מיטשל (קליין בתפקיד כפול), בעקבות הדמיון הרב ביניהם. השירות החשאי של ארצות הברית מבקש מקוביק לשמש ככפיל לנשיא בעת אירוע רשמי בציבור. קוביק מסכים, והנשיא מנצל ההזדמנות כדי לקיים יחסי מין עם מזכירתו, במהלכם הוא עובר שבץ מוחי ונכנס למוות קליני.

בוב אלכסנדר, ראש הסגל של הבית הלבן (פרנק לנגלה) ואלן ריד, מנהלי התקשורת, מודאגים מהשלכות הדבר על עתידם ועתיד תוכניותיהם – שכן הם חוששים שסגן הנשיא לא ישתף עימם פעולה. הם משכנעים את קוביק להמשיך ולהתחזות למיטשל, ומשחררים לציבור הודעה כי היה מדובר באירוע מוחי קטן בלבד.

איש לא מפקפק בסיפור וקוביק מתחיל לשמש כבובתם של אלכסנדר וריד. למעשה, מזגו החברותי ויחסו החם של קוביק מביאים לגל פופולריות כלפי הממשל, אשר עד כה סבל ממזגו הקר של מיטשל. העלילה מסתבכת עם הופעתה של הגברת הראשונה, הלן – השונאת את מיטשל ונשארה נשואה לו רק מסיבות פוליטיות. הלן בתחילה מאמינה גם היא לתרמית, ונוזפת בקוביק (בעודה מאמינה כי זהו מיטשל) כי על אף חזותו החמימה הוא ממשיך במהלכיו הקרים, ובראשם ביטול תקציב סוציאלי לילדי יתומים.

קוביק, שלא ידע כלל על ביטול התקציב, עליו חתם אלכסנדר בשמו, זועם ומחליט לנצל את מעמדו כנשיא כדי לתקן המצב. בישיבת קבינט הוא מצליח לשחרר מספיק כסף כדי להחזיר את התקציב, ואלכסנדר מרגיש מושפל מכך ש"אדם פשוט" הצליח להערים עליו. בעוד שהלן מגלה את התרמית אך מתאהבת בקוביק, אלכסנדר זומם את הפלתו.

לאחר שקוביק מפטר אותו, אלכסנדר מודיע על מועמדותו לראשות המפלגה לקראת הבחירות הקרובות ובמקביל חושף פרשיית שחיתות בה היה מעורב מיטשל, כדי לגרום לקוביק השפלה. קוביק נועץ עם הלן וריד, אשר מאשרים לו כי ההאשמות נכונות, אך כי גם אלכסנדר היה שותף מרכזי בפרשה. קוביק מחליט לנאום בפני הקונגרס האמריקאי, שם הוא מתוודה על הפרשה, לוקח אחריות ומציג עדויות מרשיעות על מעורבותו של אלכסנדר. באמצע הנאום מזייף קוביק שבץ, ובדרך לבית החולים הוא מחליף מקומות עם מיטשל, אשר עד אותה עת נשאר במצב "צמח" במרתפי הבית הלבן.

בעוד מיטשל מאושפז בבית החולים והודעה לציבור מודיעה כי סבל משבץ נוסף, הפעם קטלני, חוזר קוביק לסוכנות התעסוקה שלו. מספר חודשים לאחר מכן מיטשל נפטר, הלן מקיימת מערכת יחסים רומנטית עם קוביק אשר מנהל קמפיין לבחירתו למועצת העיר.

## הופעות אורח
על מנת להוסיף לאמינות הסרט, שולבו בו הופעות של פוליטיקאים ואישים מעולם הבידור והתקשורת בתפקיד עצמם. בין האנשים מעולם הבידור: ארנולד שוורצנגר, ג'יי לנו ולארי קינג. בין הפוליטיקאים: הווארד מצנבאום, כריסטופר דוד, ותומאס 'טיפ' אוניל. בין העיתונאים: פרדריק וו. ברנס, אלינור קליפט ומורטון קונדרייק.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:זוכי פרס פול סלבין
קטגוריה:סרטי 1993
קטגוריה:סרטי האחים וורנר
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי איוון רייטמן
אדוארד בוכנר

**אדוארד בוכנר** (בגרמנית: **Eduard Buchner**; 20 במאי 1860 – 13 באוגוסט 1917) היה כימאי גרמני, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1907, "על מחקריו הביוכימיים וגילוי תסיסה חוץ תאית".

בוכנר הפריך את ההנחה של לואי פסטר שתסיסה דורשת את קיומם של שמרים חיים ובמקום זאת הראה שהתסיסה מתבצעת על ידי אנזימים הנמצאים גם בשמרים מרוסקים.

## תולדות חייו
בוכנר נולד במינכן למשפחה מכובדת מבוואריה. אביו היה רופא ופרופסור לרפואה משפטית ומיילדות. אביו התעתד להכשיר אותו להיות סוחר, אך הוא נפטר בשנת 1872 ובסיוע אחיו הגדול האנס, מדען בזכות עצמו, פנה למסלול של לימודים מדעיים. לאחר תום לימודיו התיכוניים התגייס לצבא ושירת בחיל תותחנים. הוא החל ללמוד לימודים גבוהים בכימיה, אך נאלץ להפסיק את לימודיו בגלל קשיים כלכליים. בשנת 1884 החל ללמוד כימיה אצל אדולף פון באייר ובוטניקה אצל פרופסור קארל וילהלם פון נגלי במכון הבוטני במינכן. עד שנת 1886 כבר פרסם את עבודתו הראשונה על השפעת החמצן על תסיסה, בו חלק על טענתו של פסטר שהחמצן מעכב את התסיסה. הודות למלגה על שם למונט הוא המשיך בלימודיו לשלוש שנים נוספות. לאחר סמסטר במעבדה של אוטו פישר בארלנגן הוא חזר לאוניברסיטת מינכן והשלים דוקטורט בשנת 1888. 

בשנת 1890 החל לעבוד כעוזר הוראה של פון באייר, אשר גם דאג להשיג לו סכום כסף שאפשר לו להקים מעבדה משלו בנושא תסיסה. בסוף שנת 1893 קיבל בוכנר משרה באוניברסיטת קיל כאחראי על לימודי כימיה אנליטית, ופרופסורה ב-1895. בשנת 1896 עבר למשרת פרופסור באוניברסיטת טיבינגן. 

בטקס קבלת פרס נובל סיים בוכנר את דבריו באומרו: 
:"למרות שייתכן שאנו רחוקים ממטרתנו, אנו מתקרבים אליו צעד אחר צעד. הכול מצדיק את תקוותינו. על כן, אל לנו ליפול להלך מחשבה של "לעולם לא נדע", אלא עלינו להיות מלאי אמון שהיום יגיע בו אפילו תהליכי החיים שהם חידה עבורינו היום יפסיקו להיות חסומים בפני מדעני הטבע". 

בשנת 1909 קיבל משרת ראש הקתדרה לכימיה פיזיולוגית באוניברסיטת ברסלאו. בשנת 1911 עבר לאוניברסיטת וירצבורג. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התנדב לצבא ושירת ביחידת חימוש. בהמשך התנדב שוב ושירת בדרגת רב-סרן בבית חולים קדמי בפוקשאן, במולדובה שברומניה שם נפצע ב-3 באוגוסט 1917 ומת מפצעיו לאחר כעשרה ימים במינכן.

## קישורים חיצוניים

* על אדוארד בוכנר בעולם הכימיה
* 
* 

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מינכן
קטגוריה:כימאים גרמנים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לכימיה
קטגוריה:זוכי פרס נובל גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1860
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1917
של"פ

**של"פ** (**שמיניסטים לעשייה פעילה / שמיניסטים לעיירות פיתוח**) הוא פרויקט של משרד החינוך ותנועות הנוער שבמסגרתו צעירים עוברים ללמוד בכיתה י"ב בערים שונות.

במקור, הפרויקט יוסד על ידי תנועת הצופים בקריית שמונה, ובהמשך הופעל על ידי תנועות נוער רבות בישראל. הפרויקט אומץ על ידי החינוך הדתי ובני עקיבא החל משנת 1983. בשנים האחרונות יוצאים גרעיני של"פ מטעם תנועות הנוער בני עקיבא, עזרא ואריאל.

במסגרת התוכנית, תלמידי כיתה י"ב מרחבי הארץ עוזבים את התיכון שבו למדו בסוף כיתה י"א ועוברים לתיכון במקום אחר לכיתה י"ב. בכל קבוצת של"פ ישנם בין 3–8 חברים שמתגוררים ביחד בדירה שכורה, מקבלים תקציב ומתנהלים באופן עצמאי. בשנת הלימודים תש"פ בני עקיבא מפעילה גרעיני של"פ ב-12 ערים: בבאר שבע, לוד, כרמיאל, ירושלים (בשכונת הר חומה ושכונת קריית יובל), הרצליה, רחובות לבנים, ובשדרות, בית-שמש, שדות נגב, עכו אשקלון וחצור הגלילית לבנות.

בתנועת הנוער "עזרא" פועלים ארבעה גרעיני של"פ: בבת ים (בנים) בבית שמש (בנים) בכפר תו"ם (בנים) ובקריית גת (בנות), גרעין שנוסד בשנת תשפ"ב. גרעין השל"פ בבת ים של תנועת "עזרא" נקרא גם גרעין "איל", על שם איל יפרח שהיה חבר בגרעין זה.

בתי הספר שבערים קולטים את קבוצות השל"פ ואחראים לתוכנית לימודיהם והכנתם לבגרות בצורה תקינה, וכן להשתלבותם החברתית בכיתה. תנועת הנוער נושאת באחריות הכללית על הקבוצה, מגיוס חבריה לתוכנית עד לסיום בחינות הבגרות, כולל ליווי של מדריך צמוד לקבוצה, דיור, קשר עם בית הספר ותיאום בין הרשויות השונות.

הרעיון העומד מאחורי הפרויקט הוא שחברים לכיתה נגישים יותר מאשר מדריכים בשנות שירות, מורים, יועצים ודמויות סמכותיות אחרות מצוות בית הספר. בכך מבסס הפרויקט גישה ייחודית לעשייה חברתית, עשייה מתוך הקבוצה ולא כגורם חיצוני לה.

חברי הגרעין פועלים בכיתה בצורות שונות: הם מגישים עזרה לימודית, מעודדים תלמידים לגשת לבחינות הבגרות, להתגייס לצה"ל ולפנות לאפיקים שונים של הגשמה עצמית, מזהים תלמידים הזקוקים לעזרה כלכלית ומעודדים אותם לגשת לגורמים המתאימים המטפלים בכך בתוך בית הספר.

## קישורים חיצוניים
* של"פ באתר תנועת בני עקיבא
*של"פ באתר תנועת עזרא

## הערות שוליים

קטגוריה:תנועת הצופים בישראל
קטגוריה:בני עקיבא
קטגוריה:תנועת נוער
אוטו וגנר

שמאל|ממוזער|150px|דיוקן של וגנר, 1904
**אוטו קולומן וגנר** (בגרמנית: **Otto Koloman Wagner**; 13 ביולי 1841 – אפריל 1918) היה אדריכל אוסטרי, חבר וממייסדי הזצסיון הווינאי.

## קורות חיים
וגנר נולד בשנת 1841 בווינה. את לימודיו עשה בברלין ובווינה. בשנת 1864 החל וגנר לעצב את מבניו הראשונים, וב-1884 הוא קיבל משרת מורה באקדמיה לאמנות של וינה.

ימין|ממוזער|150px|בניין אוסטרה וונהאוס, וינה

ב-1890 עיצב וגנר כמה בניינים בסגנון אר נובו. הוא התעניין מאוד בתכנון עירוני, וב-1890 תכנן עיצוב חדש לעיר וינה, אך רק רשת הרכבת העירונית שתכנן, ה"שטטבאן", נבנתה. ב-1895 הוא הוציא לאור ספר בשם "אדריכלות מודרנית", מה שפרסם את סגנונו האדריכלי. סגנונו כלל שימוש בחומרים חדשים וצורות חדשות על מנת להבהיר שהחברה השתנתה. בספרו הוא הצהיר כי "חומרי הבנייה האנושיים החדשים קוראים לשינוי או לבנייה חדשה של צורות חדשות". כתוצאה מאידיאל זה הוא עיצב בניינים ששיקפו את תפיסתו, כמו בניין הקומות "אֵוּסְטֵרֶה ווֹנהאוס" שבווינה.

בשנת 1897 הקימו וגנר, גוסטב קלימט, יוזף מאריה אולבריך, יוזף הופמן וקולומן מוזר את קבוצת האמנים "הזצסיון הווינאי". מסגנונה של הקבוצה הזו הוא פיתח סגנון חדש שכלל התייחסות מעין-סמלית לצורות החדשות של המודרניות.

וגנר נפטר בווינה ב-1918.
שמאל|ממוזער|250px|כנסיית שטיינהוף

## בניינים עיקריים
*בניין "שער השיטפון", בכפר נוסדורף ביי וין, אוסטריה, נבנה ב-1894
*רשת מסילת הרכבת הווינאית, וינה, נבנה בין השנים 1894–1902
*בית מיוליקה, וינה, נבנה בין השנים 1898–1899
*בניין משרדי הבנק, וינה, נבנה בין השנים 1894–1902
*כנסיית שטיינהוף, וינה, נבנה בין השנים 1903–1907
*בית הכנסת רומבך, בודפשט

## קישורים חיצוניים

* האתר של מוזיאון אוטו וגנר
* מידע על וגנר ותמונות של הבניינים שעיצב
* 
* 
* skizzen 1'', Wien, 1905 
* skizzen 2'', Wien, 1905 
* skizzen 3'', Wien, 1905 

קטגוריה:חברי הזצסיון הווינאי
קטגוריה:אדריכלי אר נובו
קטגוריה:אדריכלים אוסטרים
קטגוריה:חברי מסדר פרנץ יוזף
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות של היצינג
קטגוריה:ילידי 1841
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1918
Total Fucking Darkness

**Total Fucking Darkness** (טוטאל פאקינג דארקנס) הוא דמו של להקת האקסטרים מטאל קריידל אוף פילת'.

## רשימת שירים

* The Black Goddess Rises - 6:26
* Unbridled at Dusk – 7:13 
* The Raping of Faith – 5:44 
* As Deep as any Burial – 4:04 
* Fraternally Yours, 666 (outro) – 0:42

## מבצעים
* דני פילת' - סולן 
* פול אלנדר - גיטריסט
* פול ריאן - גיטריסט
* בנג'מין ריאן - קלידן
* רובין איגלסטון - בסיסט
* דארן ווייט - מתופף

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי 1993
קטגוריה:אלבומי מטאל
קסנוקלס

**קסנוקלס** (ביוונית עתיקה: **Ξενοκλής**) היה טרגיקן (מחזאי טרגי) ביוון העתיקה שהתפרסם לאחר שמחזהו זכה בפרס ראשון בתחרות הטרגדיות שנערכה במסגרת הדיוניסיה של 415 לפנה"ס באתונה, כשהוא גובר על מחזהו של אוריפידס - "נשות טרויה". אאוליאן בן התקופה טען כי זכייתו לא נבעה מאיכות המחזה שכתב אלא מאחר ש"או שהמושבעים לא היו מסוגלים להחליט החלטה מושכלת, או שהיו משוחדים". 

אריסטופאנס נהג ללעוג לקסנוקלס במחזותיו ובקומדיות שלו, וכינה אותו, את אביו קרקינוס מאגריגנטום ואת שלושת אחיו - "קערה של סרטנים טרגיים".

קטגוריה:מחזאים יוונים
קטגוריה:תיאטרון ביוון העתיקה
קטגוריה:יוונים בתקופה ההלנית
קטגוריה:אתונאים מן העת העתיקה
לומינסנציה

**לוּמִינֵסֶנְצְיָה** (או **לוּמִינֵסְצֶנְצְיָה**. בעברית: **נְהוֹרָנוּת**) היא אור הנפלט מגוף כלשהו, שלא רק בגלל הטמפרטורה הגבוהה שלו. לומינסנציה יכולה להיגרם כתוצאה מתהליכים כימיים וביוכימיים, מאנרגיה חשמלית, מתנועות תת-אטומיות, מתגובות בגבישים או מעירור של מערכת אטומית על ידי גלים אלקטרומגנטיים, אלקטרונים חופשיים וכו'.

מקובל לצפות מחוגים ומחוונים, במיוחד במערכות אוויוניות ובמכשירי ניווט, בחומרים לומינסנטיים.

לומינסנציה נבדלת מלהט (Incandescence) שהוא מקרה פרטי של קרינת גוף שחור (פליטה של קרינה אלקטרומגנטית, ובמקרה זה – אור, כתוצאה מטמפרטורה גבוהה) בכך שהיא מתרחשת על־פי־רוב בטמפרטורות נמוכות.

## סוגי לומינסנציה
[ממוזער|300px|[כמולומינסנציה (נהורנות כימית)]]
* כמולומינסנציה (ובכללה ביולומינסנציה) – נהורנות כימית
* קריסטלולומינסנציה
* אלקטרולומינסנציה – נהורנות חשמל
** קתודולומינסנציה – נהורנות קתודית
* פוטולומינסנציה – נהורנות אורית
** פוספורסצנציה – זרחורנוּת
** פלואורסצנציה – פלואורנות
* רדיולומינסנציה
* סונולומינסנציה
* תרמולומינסנציה – נהורנות תרמית
* טריבולומינסנציה

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כימיה
קטגוריה:מקורות אור
מגבה מכני

ממוזער|200px|מגבה בורגי למכוניות

**מַגְבֵּהַּ מֵכָנִי** (מכונה גם **גֵ'ק**) הוא מכשיר המשמש להרמת ציוד כבד. המגבה המכני הנפוץ ביותר הוא מגבה מכונית, אשר משמש להגבהת הרכב מעל פני הקרקע לשם ביצוע טיפול תקופתי או תיקון. מגבה מכונית, בנוי כך שישתמש בעקרונות מכניים כדי לאפשר לאדם להרים בכוחו כלי רכב. מגבהים חזקים יותר משתמשים בכוח הידראולי כדי להרים משקל כבד יותר לגובה רב יותר. על מגבה בדרך כלל מצוין כושר ההרמה המקסימלי שלו (למשל, 1.5 טון).

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מכניקה
קטגוריה:כלי הרמה
טוטל הקטר

**טוטל הקטר** (באנגלית: **Tootle the Engine**) הוא ספר ילדים מאת גרטרוד קראמפטון שיצא לאור בשנת 1945, והיה לרב-מכר. 

## עלילה
טוטל הוא קטר קטן הפוקד את "בית הספר לקטרים", כדי ללמוד ולהיות קטר גדול. חלומו הוא לשרת בקו הרכבת ניו יורק — שיקגו. בין היתר, מכשירים את טוטל להוביל קרונות מסעדה בקצב אחיד, על מנת שחלילה לא ישפך המרק החם על הנוסעים. הוא גם מתודרך שלמראה דגלים אדומים מחויב כל קטר לעצור. כמו כן, מורים לו שחייב הוא לנוע אך ורק על המסילה. אל לו לסטות ממנה בשום תנאי. 

באחד הימים כשנותר ללא השגחה, מתפתה טוטל לסטות מן המסילה. הוא מבקש להתחרות בסוס שפגש ולהיווכח מי מהם יגיע ראשון ליעד שיקבע. הפרחים הנאים מושכים את לבו, והוא מטייל בשדות וקוטף אותם להנאתו. גם להוט היה לרדוף אחר פרפרים, עד כי את שיעורי הבית שלו הזניח כליל. 

על מנת למנוע ממנו לסטות מדרך הישר, מתכנסים כל אנשי העיר והוגים תוכנית מחוכמת, שכולם נוטלים בה חלק. בפעם הבאה, כשהקטר הקטן יורד מהפסים כדי לשוטט בשדות האהובים עליו, חוסמים דגלים אדומים את דרכו בכל אשר יפנה, עד שהוא מבטיח לא לעזוב עוד לעולם את המסילה.

## תגובות והשפעה
בתקופה בה יצא הסיפור לאור, מקובלת הייתה בציבור הנורמה של חינוך נוקשה, והספרון נמכר בהמוניו, עד כי המהדורה האנגלית שלו ניצבת במקום השלישי ברשימת ספרי הילדים הנמכרים ביותר בכל הזמנים. זהו, למעשה, סיפור המדגים שינוי התנהגות באמצעות תמריץ שלילי: למראה הדגלים האדומים חוזר הקטר למוטב, והסיפור מסתיים כשהוא מתקן את דרכיו ומתעתד להיות קטר גדול. שדות המרעה נותרים רק בזיכרונותיו.

בימינו קיימת ביקורת קשה כנגד הקו הבלתי גמיש שמתווה המחברת, משום שהיא אינה מותירה מקום להתבטאות אינדיבידואלית. טוענים המבקרים כי אם לא יתפתו מדי פעם ילדים לעזוב את המסילה, לא תוכל האנושות להתקדם, כי רק מי שחורג מן הדרך בה כולם נעים, צפוי לגלות דברים חדשים שיאיצו את ההתפתחות התרבותית והטכנולוגית. 

מנגד, סבורים אחרים כי ראוי שילדים ילמדו את מוסר ההשכל אשר טוותה המחברת. לטוטל יש יעד בחיים: להיות קטר בקו היוקרתי של ניו יורק — שיקגו. לכן נכונה בחירתו לוותר על הנאות קטנות ולהתרכז רק בהגשמת מטרתו, כי במציאות אלו שאינם מתאמצים כדי להשיג את מימוש שאיפותיהם, עלולים לא להגיע אליהן לעולם.

קטגוריה:ספרי ילדים ונוער
קטגוריה:רכבות בסיפורת
נחל יהודיה

שמאל|ממוזער|200px|הבריכה הגדולה עם הסולם בלב הנחל
שמאל|ממוזער|200px|העלייה התלולה במדרגות הסלע בחזרה מהבריכה לחניון
ממוזער|מדרון הנחל
**נַחַל יְהוּדִיָּה** הוא נחל איתן ברמת הגולן. שמו ניתן לו על שם הכפר הנטושיהודיה, היושב על מצוק מעל ערוצו. מרבית הנחל נמצאת בתחום שמורת הטבע יהודיה.

## הידרוגרפיה
תחילתו של הנחל במורדות הדרומיים של רכס בשנית והוא ממשיך בכיוון דרום מערב. מי הנחל נאגרים במאגר בני צפת. הנחל ממשיך דרום-מערבה וסמוך לצומת המפלים הוא מתחתר והופך לקניון. בחלק זה של הנחל קיימים מספר מפלים. כמו כן מקבל הנחל מים מעינות סלוקיה (כ־100 מ"ק/שעה) ונחל עיט נשפך אליו. באזור בקעת הבטיחה מסתיים החלק הקניוני והנחל מתחבר לנחל משושים ונשפך עמו לכנרת.

אורך הנחל כ־25 ק״מ ושטח אגן היקוותו כ־78 קמ״ר. על האגן יורד 600–800 מ״מ גשם בשנה, והספיקה השנתית הממוצעת בנחל היא 14.6 מיליון מ״ק (שנים 1987–2024). נפח הזרימה הגבוה ביותר בנחל של 64 מיליון מ״ק בשנה נמדד בחורף 1991–1992.

הזרימה הממוצעת באפיק הנחל מוערכת בכ־8 מ״ק/שנייה (הספיקה הסגולית היא 0.539 מ״ק/שניה/קמ״ר). הספיקה המקסימלית (השיטפונית) הרב שנתית הממוצעת בנחל היא 45 מ״ק/שנייה. השיא של 152.4 מ״ק/שנייה נרשם ביום ה־1 בפברואר 1988, בעת שיטפון חזק בנחל כתוצאה של גשמי זעף שירדו על אגן ההיקוות ביום זה: 125.8 מ״מ במרום גולן, 98.5 מ״מ בעין זיוון, 74 מ״מ בקשת.

## אתר נחל יהודיה
נחל יהודיה הוא אתר טיולים פופולרי בישראל, המתחיל בחניון נחל זוויתן וקיימים בו שני מסלולי הליכה, עליון ותחתון, המשתלבים למסלול אחד ארוך למיטיבי לכת. המסלולים עוברים בכל רחבי האתר ומצריכים את המטיילים אף לעבור בריכות מים בשחייה או לטפס במעלה צוקים אנכיים.

באתר הטיולים ישנם שרידי בתי כנסת מתקופת התלמוד וכן שרידי כנסייה. באזור ניתן לראות דולמנים, שהם מבני אבן מאסיביים עתיקים, המתוארכים לשנת 3000 לפני הספירה בקירוב, עשויים לוחות בזלת אשר שימשו לקבורה בתקופות קדומות.

בדצמבר 2010 החלו בנחל יהודיה מפולות סלעים אשר מהוות סכנה לחיי אדם, כתוצאה מכך החלו בדיקות בטיחות תקופתיות שבמהלכן המסלול נסגר ונפתח חלקית לסירוגין.

ביוני 2013 נפתח מסלול חדש במעלה הנחל.

## קישורים חיצוניים

* 
* שמורת יהודיה, באתר "טבע ונופים בישראל"
* מסלולי מים בנחלי היהודיה, הזוויתן והמשושים, באתר "טיולי"
* יהודיה המסלול החדש – פורטל הגולן

## הערות שוליים

קטגוריה:יובלי הירדן
קטגוריה:רמת הגולן: נחלים
אסקפיים

**אסקפיים** (בלטינית: **Ascaphidae**) היא משפחה בסדרת חסרי הזנב. משפחה זו היא מונוטיפית, כלומר היא מכילה סוג אחד בלבד - **אַסְקָפוּס** (Ascaphus). סוג זה מכיל שני מינים בלבד:
*Ascaphus montanus
*Ascaphus truei

עד שנת 2001, הדעה הרווחת הייתה כי הסוג הוא מונוטיפי גם כן, ושהמין היחיד שקיים בו הוא *A. truei*. אף על פי כן, מספר חוקרים פרסמו בכתב העת המדעי *Evolution* ראיות לכך שתת-המין *A. montanus*' הוא אינו תת-מין, כי אם מין בזכות עצמו, ובשל כך קידמו אותו לדרגה הטקסונומית של מין.

משפחה זו מובחנת מיתר משפחות חסרי הזנב על ידי היות פרטיה בעלי זנב. מסיבה זו, סיווגה הטקסונומי יוצר בעיות. כיום, היא מסווגת תחת תת-הסדרה ארכאובטרכיה, הכוללת חסרי זנב "עתיקים" יחסית. מנגד, אחרים טוענים כי יש לסווגה לצד מרבית משפחות חסרי הזנב.

בנוסף לזנבם, האסקפיים נבדלים מיתר חסרי הזנב במספר חוליותיהם ובמספר הצלעות שלהם- בשני הפרמטרים עולים האסקפיים על יתר חסרי הזנב. האסקפיים קטנים יחסית (2.5 עד 5 סנטימטר), וניתן למצוא אותם בנחלים במונטנה, איידהו, אורגון ומדינת וושינגטון בארצות הברית, כמו גם בדרום-מזרח קולומביה הבריטית. האסקפיים חולקים מספר מאפיינים עם הליופלמיים (צפרדעים פרימיטיביות בניו זילנד).

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1899
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי לאונרד הס שטיינגר
קטגוריה:ארכאובטרכיה
אמירה הס

**אמירה הֶס** (13 במרץ 1943 – 1 בדצמבר 2023) הייתה משוררת, ציירת ושחקנית ישראלית.

## ביוגרפיה
נולדה בשם אמירה עינצ'י לסלימה וחיים יצחק יהודה בבגדאד שבעיראק במשפחה אמידה בת שבעה ילדים.
מצד אימה הייתה בת למשפחת בית-אדוני, שושלת של מקובלים ומשוררים, בהם אסנת התנאית (1590–1670).
היא נמנית עם צאצאיו של המשורר חכם הרון ברזאני.
בשנת 1951 עלתה לישראל עם הוריה ואחיה, ובתחילה גרה משפחתה במעברת יקנעם. משפחתה עברתה את שמה לבר-חיים. בגיל 12 עברה עם משפחתה לירושלים.
היא סיימה את בית הספר התיכון ע"ש סליגסברג כלבורנטית, שירתה בצה"ל בחיל הרפואה, אולם שוחררה מן השירות בשל נישואיה ביולי 1972 למדבב עזרא הס, יליד גרמניה.
למדה קורסים בערבית באוניברסיטה.
הופיעה בכמה הצגות בתיאטרון הקהילתי בקראוון ובתיאטרון החאן.

הס נחשבה לאחת המשוררות המייצגות ביותר של המזרחיות ושל פמיניזם מזרחי.

בשנת 1984 הופיע ספרה הראשון, "וירח נוטף שגעון", שזיכה אותה בפרס לוריא. בהמשך פרסמה שלושה עשר ספרי שירה נוספים.

שיריה הופיעו בכתבי עת ספרותיים: עיתון 77, מאזנים, הכיוון מזרח, אפיריון, ביטאון שירה, המוסך ועוד. הם גם הופיעו בעיתונים שונים ואחדים אף תורגמו לשפות זרות, ביניהן אנגלית, גרמנית, יוונית, ספרדית ורוסית.

בנוסף, הס הציגה את ציוריה בשתי תערוכות ציור, האחת בגלריה עמליה ארבל בתל אביב והאחרת בגלריה אנתיאה בירושלים.

בעלה נפטר ב-2010.

הס נפטרה ב-1 בדצמבר 2023 בירושלים, בגיל 80, לאחר מאבק במחלת הסרטן, והובאה לקבורה בהר המנוחות..

## פרסים
* 1984 - פרס לוריא לספרי ביכורים על ספרה הראשון **וירח נוטף שגעון**
* 2005 - פרס ראש הממשלה ליצירה
* 2015 -  פרס יהודה עמיחי על ספרה **כמו בכי שאין לו עיניים להיבכות**

## ספרים
* וירח נוטף שגעון: שירים (עם עובד, תשמ"ה 1984)
* שני סוסים על קו האור: שירים (עם עובד, תשמ"ז 1987)
* רק במקום של הגן: דיאלוג שירי ואלתורים על התנ"ך / המשוררים – מרים איתן, אמירה הס, שמעון שלוש (ירון גולן, 1992)
* בולע האינפורמציה, שירים, (ביתן, תשנ"ג 1993)
* יובל, שירים, (כרמל, תשנ"ט 1998)
* אין אישה ממש בישראל: שירים (הוצאת כתר, 2003)
* הבולימיה של הנשמה: שירים (הליקון, תשס"ז, 2007)
* כמו בכי שאין לו עיניים להיבכות: שירים (הוצאת עם עובד, תשע״ד, 2014)
* לוציפר אהובי: פואמה (הוצאת גמא, 2013)
* גלעד בלבי: שירים (הוצאת גמא, 2016)
* ספר המזלות של אמירה (הוצאת עם עובד, 2018)
* צער האהבות הכלואות (הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2021)
* אם יבוא החסד: מקטעי זיכרונותי בפרוזה ובשירה (הוצאת גמא, 2021)
* הפנים שלי אוקיינוס, לקט שירים (ביטאון שירה – הוצאה לאור, תשפ״ג 2022)

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* הבלוג של אמירה הס, באתר "בננות"
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* אלמוג בהר, **אמירה בת סלימה**, סיפור המתכתב עם שירה של אמירה הס| פרק א' | פרק ב' | באתר במה חדשה
* 
* 
* 
* 

**מכּתביה**:
* אמירה הס באנתולוגיה מקוונת לשירה עברית באתר של נילי דגן
* שירים, עתון 77, גיליון 309–310, אפריל-מאי 2006
*  - שירים של אמירה הס
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עולות בשנות ה-1950
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:ישראליות ילידות עיראק
קטגוריה:ישראלים ילידי עיראק
קטגוריה:משוררות ישראליות
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:משוררות כותבות עברית
קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:פעילות פמיניזם מזרחי
קטגוריה:זוכות פרס היצירה לסופרים ומשוררים
קטגוריה:זוכי פרס היצירה לסופרים ומשוררים
קטגוריה:באר יעקב: מוזיקאים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1943
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1943
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2023
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2023
איתמר גולן

**איתמר גולן** (נולד ב-3 באוגוסט 1970) הוא פסנתרן ישראלי.

## קורות חיים
גולן נולד בווילנה ועלה לישראל עם משפחתו בגיל שנה. הוא למד נגינה בפסנתר אצל עמנואל קרסובסקי והופיע לראשונה ברסיטל בגיל שבע.

משנת 1985 עד 1989 המשיך בלימודיו בארצות הברית בעזרת מלגה מקרן התרבות אמריקה-ישראל. הוא למד בקונסרבטוריון של ניו אינגלנד, אצל ליאונרד שור ופטרישה זאנדה. כן למד מוזיקה קאמרית אצל חיים טאוב.

עם תום לימודיו פתח גולן בקריירה של סולן ופסנתרן קאמרי בארצות הברית ובישראל. פרסומו גדל והוא ביסס את עצמו כנגן מוזיקה קאמרית מבוקש ביותר, שהופיע עם ברברה הנדריקס, מקסים ונגרוב, שלמה מינץ, מישה מייסקי, מאט חיימוביץ, טביאה צימרמן, אידה הנדל, שרון קם, צ'ארלי סיאם ויוליאן רכלין, בין השאר. הוא מוזמן דרך קבע להופיע באולמות קונצרטים מן המפורסמים ביותר ובפסטיבלים, בהם פסטיבל רוונה, טנגלווד, פסטיבל זלצבורג, פסטיבל אדינבורו, פרביר ולוצרן. כמו כן הוא מופיע כסולן עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית ועם הפילהרמונית של ברלין בניצוחו של  זובין מהטה.

בין השנים 1991 ו-1994 לימד גולן בבית הספר למוזיקה של מנהטן. כיום הוא פרופסור למוזיקה קאמרית בפריז.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:פסנתרנים ישראלים
קטגוריה:פסנתרנים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מורים למוזיקה בישראל
קטגוריה:סגל בית הספר מנהטן למוזיקה
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:ישראלים שהיגרו לצרפת
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1970
כלציה

[שמאל|ממוזער|250px|קומפלקס מתכת-[EDTA]]
בכימיה, **כֶֿלָציה** (מהמילה היוונית χηλή, כֶֿלָה, שפירושה "טופר"; בעברית "תַּצְבִּית", מלשון "צבת") היא תהליך של קישור הפיך של ליגנד - הכֶֿלָאטור (מכונה גם כֶֿלָאנט, גורם כלציה, גורם קומפלקסציה), ליון מתכתי, ובכך יוצר קומפלקס מתכתי, הכלאט. המושג משמש בדרך כלל לקומפלקסים בהם יון המתכת קשור לשני אטומים או יותר של הכלאטור, למרות שהקשרים יכולים להיות כל שילוב שהוא של קשרי קואורדינציה וקשרים יוניים.

## היסטוריה
הראשונים שהשתמשו במושג "כלאט" היו גילברט מורגן וה. ד. ל. דרו, בשנת 1920: "תואר השם כלאט, המופק מהצבת הגדול או כלה (יוונית) של הלובסטר או סרטנים אחרים, מוצע בעבור קבוצות דמויות מד-קוטר, המתפקדות כשתי יחידות קושרות ונאחזות באטום המרכזי, ליצירת טבעות הטרוציקליות."

## כללי
היציבות המוגברת של קומפלקסי הכלאט, לעומת קומפלקסים מימיים, מכונה "אפקט הכלציה". גורם כלציה הוא ליגנד פולידנטטי, המתקשר ליותר מאתר קואורדינציה אחד על אטום המתכת. כיוון שיש לשבור את כל הקשרים לאטום המרכזי כדי לנתק ליגנד, נדרשת יותר אנרגיה על מנת להגדיל את מספר המולקולות הנפרדות. אם הכלאטור היה מוחלף על ידי מספר ליגנדים מונודנטטים (כמו מים או אמוניה), מספר המולקולות הכללי היה פוחת, לעומת העלייה במספר המולוקולות החופשיות כאשר כלאטור מחליף כמה ליגנדים מונודנטטיים. על כן, האפקט הוא אנטרופי, בכך שיותר אתרי קישור נתפסים על ידי פחות מולקולות. עלייה כללית במספר המולקולות החופשיות בתמיסה מובילה לגידול באנטרופיה.

## דוגמאות
רוב קומפלקסי המתכת בטבע כוללים צורה כלשהי של טבעת כלאט, כמו טבעת היומית, או חלבון. על כן, כלאטי מתכת רלוונטיים לניוד של מתכות בקרקע, וספיגה והצטברות של מתכות בצמחים ובמיקרו-אורגניזמים. כלציה סלקטיבית של מתכות כבדות רלוונטית לביו-רמדיאציה, כמו סילוק צזיום-137 מפסולת רדיואקטיבית.

התרופות האנטיביוטיות ממשפחת הטטרציקלין הן כלאטורים של יוני סידן 2+ ומגנזיום 2+.

## שימושים
כלאטורים משמשים באנליזה כימית, ריכוך מים, חומרים משמרים, ורפואה (תרפיית כלציה), בה הם משמשים לקישור עם מתכות רעילות בגוף (כמו כספית, ארסן, ועופרת), על מנת ליצבם ולאפשר לגוף להפרישם בצורה בטוחה. בין הכלאטורים הטבעיים מצויות טבעות הפורפרין בהמוגלובין וכלורופיל, והסידרופורים המופרשים על ידי מיקרו-אורגניזמים, המבצעים כלציה ליוני ברזל +3. כלאטור סינתטי נפוץ הוא EDTA.

מתקיים מחקר לגבי השימוש בכלאטורים לסילוק אטומים של אקטינידים רדיואקטיביים מתוך הגוף, עקב מקרה יחיד בו טיפול זה הצליח בנפגע בודד שספג מנת קרינה עצומה. תוצאות טובות הושגו בניסויים על חיות מעבדה, אך עדיין לא התקיימו ניסויים בבני אדם.

## קישורים חיצוניים

* הגדרה של כלציה מאת IUPAC

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תגובות כימיות
קטגוריה:קשרים כימיים
פסק זמן (אלבום)

**פסק זמן** הוא אלבום האולפן ה-22 של הזמר אריק איינשטיין, בשיתוף המוזיקאי שם טוב לוי, שיצא בשנת 1984.

## הפקת האלבום
זהו שיתוף הפעולה המלא השני של איינשטיין ולוי, לאחר ששיתפו חלקית פעולה באלבום "יסמין", ובאופן מלא באלבום "ילדים" שיצא בשנת 1976. לאורך השנים התארח לוי כנגן באלבומיו של איינשטיין, אך באלבום "פסק זמן" חברו השניים לראשונה ליצירת אלבום שלם לקהל הבוגר, שלווה בתוכנית טלוויזיה שנשאה את אותו השם.

כל שירי האלבום הולחנו ועובדו על ידי לוי. איינשטיין כתב את כל שירי האלבום, כשיוצא דופן הוא השיר "יעקב ועשו", שנכתב על ידי המשורר חיים נחמן ביאליק (והולחן קודם לכן בלחן עממי, כאשר מבין המבצעים של הלחן ההוא ניתן לציין את ליאור ייני). בין השירים הבולטים באלבום: "שלוש ארבע לעבודה", "הוא חזר בתשובה", "זה בראש שלך" ו"פסק זמן". כמו כן, שיר נוסף בולט הוא "מכבי הישן", שיר געגוע נוסף למתחם מכבי הישן בתל אביב, שהיווה את מרכז "הקילומטר המרובע" שבו חי איינשטיין כל ימיו, ושהפך באותה עת ממגרש ספורט למגרש חנייה.

הדעה הרווחת היא שאת השיר "הוא חזר בתשובה" כתב איינשטיין על חברו אורי זוהר, אך למעשה השיר לא נכתב ישירות עליו. איינשטיין קיבל את הדחף לכתוב אותו לאחר שקרא בעיתון כתבה על ילדים שניתקו את יחסיהם עם הוריהם בעקבות חזרה בתשובה. אף על פי כן, בהלווייתו של איינשטיין ספד לו זוהר וציטט את השיר באומרו "אמרת 'הלך לי חבר' אבל אתה הלכת לפניי".

## רשימת רצועות

## קרדיטים
*אריק איינשטיין: שירה
*שם טוב לוי: פנדר רודס, סינטיסייזר, פסנתר, חליל, חלילית, שירה, קולות רקע
*אלון אולארצ'יק: גיטרה בס (שירים 1,2,4)
*אוהד אינגר: גיטרה בס (שירים 3,5,8,9)
*אלי מגן: גיטרה בס (שירים 6,7,10)
*מאיר ישראל: תופים, כלי הקשה (שירים 1,2,4)
*אלון הלל: תופים, כלי הקשה (שירים 3,5,6,7,8,9,10)
*יצחק קלפטר: גיטרות (שירים 1,2,3,4,5,6,8,9,10)
*משה לוי: אקורדיון, סינטיסייזר, פסנתר, פרופט 5
*ירוסלב יעקובוביץ': סקסופון
*גורי אגמון: קלרינט
*רובין פלמקווסט: חצוצרה
*רמי אורן: חצוצרה
*יוסי רוזנברג: טרומבון
*רביעיית כנורות בראשות יצחק מרקובצקי
*מיכאל תפוח: מפיק
*מנחם סקס: צילום עטיפה
*מנחם רגב: עיצוב עטיפה
*גיא יפה: טכנאי הקלטה
*מרק רוטוול: עוזר טכנאי הקלטה

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי אריק איינשטיין
קטגוריה:אלבומי שם טוב לוי
קטגוריה:אלבומים משותפים
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי מיכאל תפוח
קטגוריה:אלבומים שהוקלטו באולפני טריטון
קטגוריה:אלבומי חברת CBS ישראל
בומביניים

**בומביניים** (שם מדעי: Bombinatoridae) היא משפחה בסדרת חסרי הזנב. הבומביניים ידועים ברעילותם, עובדה הבאה לידי ביטוי בצבעי אזהרה בהם צבועה בטנם.

גופם של הפרטים בסוג *Bombina* שטוח, ועורם מכוסה ביבלות. בעת מצוקה, הם מפעילים רפלקס (the unken reflex), שבמהלכו הם מקשתים את גבם וגפיהם על מנת לחשוף את בטנם הצבועה בצבעים בהירים. הם עשויים אף להתהפך ולשכב על גבם. מטרתו של מעשה זה היא להרתיע ולשמש כאזהרה לטורפים. הקרקור של כמה מינים מסוג *Bombina* שונה מקרקורם של חסרי זנב אחרים, בכך שקול הקרקור מופק בעת השאיפה ולא בעת הנשיפה. את ביציהם הם מטילים באגמים קטנים ובשלוליות.

הסוג *Bombina* חי באיי הפיליפינים ובבורנאו, בעוד את פרטי הסוג *Barbourula* ניתן למצוא ברחבי אירואסיה. אלו האחרונים מעט פחות צבעוניים, והם בעלי קרומי שחייה גם באצבעות, נוסף על הקרומים באצבעות הרגליים. עד כה לא נצפו ראשנים של הסוג *Barbourula*.

## מיון
משפחת הבומביניים מכילה 2 סוגים:
**Barbourula* - בו 2 מינים
**Bombina* - בו 8 מינים, ביניהם בומבינה אדומת-גחון.

נמצאו מאובנים של כמה מינים מהסוג *Bombina*, החל מתקופת הפליוקן ועד הפליסטוקן.

## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1825
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אדוארד גריי
אגון קרנץ

[שמאל|ממוזער|250px|אגון קרנץ, [2007]]
**אגון קרנץ** (בגרמנית: **Egon Krenz**; נולד ב-19 במרץ 1937) הוא פוליטיקאי קומוניסטי גרמני לשעבר, שנודע בעיקר בזכות כהונתו הקצרה כמנהיג האחרון של הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית בתקופת נפילת חומת ברלין ולקראת איחודה של הרפובליקה עם גרמניה המערבית. לאחר תום המלחמה הקרה הועמד קרנץ לדין ונידון ל-6.5 שנות מאסר.

## שנותיו הראשונות
אגון קרנץ נולד בקולברג שבפומרניה, באזור שהיה אז חלק משטח גרמניה וכיום נמצא בשטח פולין. בשנת 1944 עבר עם הוריו מערבה לאודר, והתגורר בעיירה דמגרטן שבחופי הים הבלטי (כיום במדינת מקלנבורג-מערב פומרניה).

בשנת 1953 הצטרף קרנץ לתנועת הנוער "הנוער הגרמני החופשי" ובשנת 1955 הפך לחבר במפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה (המפלגה הקומוניסטית ששלטה בגרמניה המזרחית). בשנים 1957–1959 שירת בבסיס הפולקסמרינה (הצי של גרמניה המזרחית) בפרורה אשר בריגן. כבר אז היה פעיל פוליטית. במהלך הקריירה הפוליטית שלו הוא החזיק בתפקידים שונים הבולט שבהם הוא חברותו בפוליטביורו משנת 1983 וכהונה כמזכ"ל הנוער הגרמני החופשי, תנועת הנוער הקומוניסטית.

## מנהיג הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית
קרנץ נבחר למזכ"ל מפלגת האיחוד הסוציאליסטי ומנהיג הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית ב-18 באוקטובר 1989 בעקבות גלי המחאה ההמוניים שהביאו להתפטרותו של אריך הונקר.

קרנץ קיבל את התפטרותם של ראש הממשלה וילי שטוף, ממשלתו וכל חברי הפוליטביורו ב-8 בנובמבר. למרות זאת הוא נבחר מחדש כיו"ר על ידי הוועד המרכזי של המפלגה.

למרות הבטחותיו של קרנץ לקיום רפורמות דמוקרטיות במערכת המזרח גרמנית וביקורתו על נוקשותם של קודמיו, המחאה הציבורית כנגד משטרו התגברה. בניסיון להרגיע להשתלט על המצב הוא אישר תקנות חדשות שאיפשרו נסיעה לגרמניה המערבית על ידי פתיחת הגבול עם צ'כוסלובקיה שנסגר כדי למנוע מעבר של מזרח גרמנים למערב ולבסוף פתח את גבולות המדינה באופן טוטאלי ואיפשר לתושביו לנסוע למערב בדרך ישירה מתוך תקווה שדבר זה יעצור את זרם הבורחים למערב אולם בפועל זה רק הגבירו ותרם להמשך הערעור של משטרו.

קרנץ התפטר מתפקידו ב-3 בדצמבר 1989. הוא היה מנהיגה הקומוניסטי האחרון של גרמניה המזרחית. הוא סולק ממפלגת הסוציאליזם הדמוקרטי (יורשתה של מפלגת האיחוד הסוציאליסטי) בשנת 1990 בניסיון לשפר את תדמית המפלגה.

## אחרי איחוד גרמניה
קרנץ נשפט בשנת 1997 לשש וחצי שנות מאסר בעוון פשעים שבוצעו בזמן המלחמה הקרה, רציחתם של עריקים שניסו להימלט למערב דרך חומת ברלין, הערעור שלו לבית המשפט החוקתי לא התקבל, בעתירתו הוא טען שלגרמניה המאוחדת אין שום סמכות לשפוט אותו על מעשים שנעשו בזמן קיומה של גרמניה המזרחית והעלה את הטענה ששפיטתם של מנהיגי גרמניה המזרחית היא לא יותר מרדיפה פוליטית ו"צדק של מנצחים". הוא התחיל לרצות את עונשו בשנת 2000.

קרנץ שוחרר בשנת 2003 לאחר שעונשו הומתק. קרנץ הוא בין האישים היחידים שהיו מעורבים בשלטון המזרח גרמני שעדיין ממשיכים להגן על פעולותיו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פוליטיקאים מזרח גרמנים
קטגוריה:מעוטרי עיטור קרל מרקס
קטגוריה:מעוטרי עיטור הידידות בין העמים
קטגוריה:מעוטרי עיטור דגל העמל
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1937
סמאדהי

בפילוסופיה ההודית, **סַמָאדְהִי** (בפאלי ובסנסקריט: samādhi, בדוונאגרי: समाधि) הוא מצב של הגבלת תנודות ההכרה.
ערך זה מתרכז בהגדרת המונח על פי פטנג'לי. לפי פטנג'לי, יוגה היא ריכוז מדיטטיבי עמוק, שבו היוגי שרוי במהותו העצמית האמיתית (פורושה או אטמן) ואינו מזדהה עם תנודות ההכרה או התודעה (צ'יטה). מצב זה של הגבלת תנודות ההכרה נקרא סמאדהי.

חמש תנודות ההכרה עשויות לגרום להופעת גורמי סבל (קלשות) אך לא בהכרח יגרמו לכך. פטנג'לי מונה חמישה סוגי תנודות (אופני חשיבה שונים), שהם:
* מחשבה נכונה
* מחשבה מוטעית
* דמיון
* שינה
* זיכרון

הגבלת תנודות אלו מתבצעת על ידי אימון (אבהיאסה) ועל ידי ויתור על תשוקות (ואיראגיה). אימון הוא המאמץ להתייצב בהגבלת התנודות ההכרתיות. ואיראגיה היא ויתור על הנהירה אחרי אובייקטים נראים או נשמעים.

פטנג'לי מגדיר רמות שונות של סמאדהי, החל מסמאדהי הכרתי שבו קיימים עדיין חשיבה, התבוננות, אושר ותחושת קיום וכלה בסמאדהי ללא אובייקט (או ללא גרעין - נירביג'ה). הסמאדהי יכול להיות מושג מלידה או על ידי אמון, מאמץ, תשומת לב חדה, ריכוז וחוכמה רוחנית.

הדחף להגיע למטרת היוגה (ראיית העצמי האמיתי - פורושה) עשוי להיות חלש, בינוני או חזק. אפשר לממש את מטרת היוגה גם על ידי התמסרות לאל. אינו הבורא או המשגיח, אלא מוגדר כאישיות מיוחדת, המשוחררת מהשלכות הקארמה, כלומר מתוצאות הפעולות ומהשפעת הזמן. באל נמצא גרעין כל הידע שאין מעבר לו, והיות והוא נצחי, היה המורה של כל הגורואים הקדמונים. סמל האל הוא "אום". שינון המנטרה "אום", להתגבר על המכשולים לאימון. פטנג'לי מונה תשעה מכשולים: מחלה, עצלות, ספק, זלזול, עמימות, פיזור, ראייה מוטעית, אי השגה של שלבי היוגה וחוסר היציבות בשלבי היוגה שהושגו. מכשולים אלו מלווים בסבל, דיכאון, רעידות איברים, ונשימה לא סדרה. פטנג'לי מציג צורות מדיטציה שונות שמאפשרות להתגבר על המכשולים הללו (סוטרות 33 עד 39), אך מקדים ואומר שיש להתרכז בעקרון או בשיטה אחת (סוטרה 32).

הדרך הראשונה להתגברות על המכשולים היא לפתח גישה של ידידות או אהבה לכל הברואים, חמלה כלפי הסובלים, שמחה בהצלחת של בעלי המזל ושוויון נפש כלפי הרעים ושוחרי הרוע. דרכים נוספות הן ריכוז על עצירת הנשימה אחרי נשיפה (סוג של פראנאיאמה). - פעילות מרוכזת במטרה וכך ההכרה נקשרת אסוציאטיבית ליציבות הנדרשת. - התבהרות הכרתית חסרת הצטערות. - שלהכרה יהיו מושאים חסרי תאווה להתבוננות. - ידע הנובע משינה עמוקה ומחלום. - התבוננות מרצון.

שליטת האל מוגדרת כמשתרעת מאינדיבידואל לאוניברסל, וכאשר תנודות ההכרה פוחתות, ההתלכדות של היודע הידוע והדעה (שהם יחדיו האל) משתקפת בהכרה כמו אבן הענבר. התלכדות זו מהולה בחשיבה כאשר יש כוונה וידע מילוליים שלא הובנו, זאת ניתן לפתור על ידי שיכחת הכול מלבד המטרה, היות שזו מבהירה את ההכרה. שכחה זו מסבירה את מצב ההתלכדות (של היודע, הידוע והידע) הבא יחד עם התבוננות מודעת וגם את מצב ההתלכדות הבא ללא התבוננות מודעת היות שמושאי התבוננות יכולים להיות לא מודעים. המושאים הלא מודעים הללו מסתיימים ב"לא מאופיין" בהכרה.

כל מצבי ההתלכדות הנ"ל (עם התבוננות מודעת ובלי התבוננות מודעת) הם בעלי גרעין היות שרק בהירות ללא כל התבוננות משמעה בהירות ההכרה במלוא מובן המילה ורק שם החוכמה הכללית נושאת את האמת בשלמות. רק בבהירות ללא כל התבוננות מושא ההכרה הוא אחר מחוכמה הנובעת ממסורת והיקש וזאת משום שכוונתו ייחודית (הוא הרי האל). ההתניה הנוצרת ממפגש עם אותו מושא בולמת את כל ההתניות האחרות. ובהגבלת התניה זו ועקב הגבלת כל יתר ההתניות האחרות מושגת הארה ללא גרעין.
## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מדיטציה
קטגוריה:הודו: דת ופילוסופיה
קטגוריה:מונחים בבודהיזם
קטגוריה:הינדואיזם
קיצמן

**קיצמן** (באוקראינית: **Кіцмань**, קיצמן; ברומנית: **Cozmeni** או **Coțmani** או **Chițmani**; בגרמנית: **Kotzman**; ברוסית: **Кицмань**; ביידיש: **קיצמאַן** או **קאצמאַן**) היא עיירה במערב אוקראינה, במחוז צ'רנוביץ. האזכור ההיסטורי הראשון לקיצמן הוא מ־1413. העיר מונה 5,850 נפש, ומשמשת כמרכז מנהלי ליישובים מהאזור. גם בעבר, בסוף המאה ה-19 שימשה קיצמן מרכז מנהלי בבוקובינה.

## הקהילה היהודית

בשנת 1930 היו במקום 647 יהודים.

אחד מהאדמו"רים לבית ויז'ניץ, רבי ברוך הגר, כיהן כרב המקום מ-1928 עד 1936. משנת 1936 כיהן במקומו בן דודו, הרב ברוך הגר בן רבי יחיאל מיכל הגר מהורדנקא, בן רבי ברוך הגר מוויז'ניץ.



## קישורים חיצוניים

* 
* קהילת יהודי קוצמאן באתר בית התפוצות
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קהילות יהודיות באוקראינה
קטגוריה:מחוז צ'רנוביץ: יישובים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-15
שירה מזרחית

**שירה מזרחית** היא סוגה בשירה היהודית-ישראלית שנכתבה בסגנון מזרחי.

השירה המזרחית קשורה עבותות לספרות התורנית של יהודי ארצות האסלאם. השירה המזרחית החלה לפרוץ עם הדהוד התהליכים הפוליטיים של ההכרה במזרחיות מחד גיסא ובניית מדינת הרווחה לאחר המרד של הפנתרים השחורים בשנות ה-70 של המאה ה-20 מאידך גיסא.

חוקרת הספרות חביבה פדיה מגדירה את השירה המזרחית ככזו הנשענת על שני יסודות. יסוד אחד מייצר שיח של זהות והגירה. היסוד השני מייצר מודוסים פואטיים חדשים. שני יסודות אלו מכוננים מחדש רצפי זיכרון, שפה והיסטוריה. חוקר הספרות חנן חבר רואה את השירה המזרחית ככזו אשר חושפת את הנרטיב הלאומי והבנייתו האלימה.

כמה מן החשובים במשוררים המזרחים הם ארז ביטון, ויקי שירן, אהרן אלמוג, אמנון שמוש, אמירה הס, רוני סומק, פרופ' חביבה פדיה, ברכה סרי, סמי שלום שיטרית, מואיז בן הראש, מירי בן שמחון, שלי אלקיים, שמעון אדף, מתי שמואלוף, אלי אליהו, עמיחי חסון, תהילה חכימי, יאלי השש, אלמוג בהר, יונית נעמן, יחזקאל קדמי, עדי קיסר, שירה אוחיון, ישראל דדון ועוד.

## ראו גם
* ערס פואטיקה

## לקריאה נוספת
* מתי שמואלוף, **ממזרח יתפרץ הר געש: אסופת מאמרים בנושא השירה המזרחית**, תל אביב: עיתון 77, 2020
* יוחאי אופנהיימר, **מה זה להיות אותנטי: שירה מזרחית בישראל**, תל אביב: רסלינג, 2012.
* קציעה עלון, **אפשרות שלישית לשירה: עיונים בפואטיקה מזרחית**, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2011.
* קציעה עלון, **שושנת המרי השחורה: קריאות בשירה מזרחית**, תל אביב: האוניברסיטה המשודרת, 2014.
* סמי שלום שטרית (עורך), **מאה שנים - מאה יוצרים: אסופת יצירות עבריות במזרח במאה העשרים**, כרך ג': שירה, תל אביב: בימת קדם לספרות, 1998.

## קישורים חיצוניים
* 
* יוחאי אופנהיימר, מהי שירה מזרחית?, אוניברסיטת חיפה, 3 במרץ 2008
* 
* 

מזרחית, שירה
דגל מרילנד

**[[דגל]] [[מדינות ארצות הברית|מדינת]] [[מרילנד]]** מבוסס על נסי המשפחה של ג'ורג' קלוורט, הברון הראשון של בולטימור. דגל מדינת מרילנד הוא הדגל היחיד של מדינה בארצות הברית המבוסס על הרלדיקה בריטית.

הדגל אומץ על ידי מרילנד ב-25 בנובמבר 1904.

דגלו של קלוורט מורכב משני סוגים של סמלים: אלה של משפחת קלוורט (המסמלים גדר מגן, לזכר הסתערות על ביצורים בעת קרב) ואלה של משפחת אימו, שושלת קרוסלנד, המורכב מצלבים שבקצהם כדוריות. קלוורט היה מייסד המושבה מרילנד, שממנה צמחה המדינה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

מרילנד
קטגוריה:מרילנד: סמלים
קטגוריה:דגלים עם צלבים
כימאי מורשה

**כימאי מורשה** (באנגלית: **Chartered Chemist**) הוא תואר כבוד המוענק לכימאים ותיקים, המתיר להם לציין אחרי השם שלהם את האותיות **CChem** שהם ראשי תיבות של כימאי מורשה באנגלית. התואר מקובל בבריטניה ובאוסטרליה. באיחוד האירופי יש תואר מקביל, "כימאי אירופאי", שנושאיו רושמים אחרי שמם את האותיות **EurChem**. 

תואר הכבוד כימאי מורשה מוענק בידי החברה המלכותית לכימיה בממלכה המאוחדת ובידי המכון הכימי המלכותי האוסטרלי (Royal Australian Chemical Institute; RACI) באוסטרליה.

בממלכה המאוחדת על המועמדים לתואר כימאי מורשה למלא אחר הדרישות הבאות:
*להיות חבר או עמית בחברה המלכותית לכימיה.
*להיות בעל תואר אקדמי המוכר על ידי החברה המלכותית לכימיה.
*להראות כי הם פעילים בעבודה כימית.
*להוכיח התפתחות של 12 סגולות מקצועיות (Professional Attributes).

באוסטרליה הדרישות דומות, באופן כללי.

החברה המלכותית מסבירה את תואר הכבוד במילים אלו:
:"הגעה למעמד מורשה בכל מקצוע שהוא מציינת לכלל הקהילה התמחות גבוהה בתחום מסוים וכן יכולת מקצועית וסמכות בתחום. הענקת התואר כימאי מורשה מציינת הכרה בידע המעמיק בכימיה, הישג אישי משמעותי המבוסס על כימיה, מקצועיות במקום העבודה ומחויבות לשימור מומחיויות מקצועיות באמצעות התפתחות מקצועית מתמדת של הכימאי."

## ראו גם
:* כימאי

## קישורים חיצוניים
*פרטים על קבלת התואר כימאי מורשה באתר החברה המלכותית, באנגלית

קטגוריה:הוראת כימיה
בורצ'לו (מחוז)

**בּוֹרצַ'לוֹ** (בגאורגית: **ბორჩალო**) הוא מחוז היסטורי גאוגרפי של גאורגיה, באזור גאורגיה וארמניה.
## היסטוריה
השטח המקורי של בורצ'לו משתרע בחלק המזרחי של כארתלי תחתית בנפות מרנאולי, גרדבני ובולניסי והיא גובלת באזרבייג'ן וארמניה. בשנת 1604 השאה הפרסי עבאס הראשון אכלס את המחוז בשבט הטורקי ממוצא אזרי, בּוֹרצַ'לוּ. בתקופת שלטון האימפריה הרוסית, משנת 1880 ועד ל-1918, נכלל כאוייזד נפרד בשם **אוייזד בורצ'לו** או **המזרה של בורצ'לו** וכלל את לורי ודאשיר בפלך טביליסי.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קצרמר ארמניה
קטגוריה:גאורגיה: מחוזות היסטוריים
Chemistry World

**Chemistry World** (באנגלית: "**עולם הכימיה**") הוא כתב עת פופולרי בנושא כימיה, הרואה אור בידי החברה המלכותית לכימיה בקיימברידג', הממלכה המאוחדת. מערכת כתב העת מונה עשרה כימאים אנשי אקדמיה או פעילים בתעשייה. כתב העת ראה אור לראשונה בינואר 2004, והחליף את *Chemistry in Britain*, כתב עת ותיק אשר ראה אור לראשונה בשנת 1965. 

כתב העת מופץ מדי חודש לחברי החברה ברחבי העולם והוא כולל חדשות, מאמרים העוסקים בכימיה באופן כללי, כגון ההיסטוריה של הכימיה או התפתחויות טכנולוגיות, ביקורות ספרים ומכתבי קוראים. 

מספר הסדרה הסטנדרטי הבינלאומי (International Standard Serial Number) של כתב העת הוא 1473-7604.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:כתבי עת לכימיה
מרנאולי

**מַרנֶאוּלי** (בגאורגית: **მარნეული**) היא עיירה בדרום גאורגיה. המרכז המנהלתי של נפת מרנאולי שבמחוז כארתלי תחתית. העיירה ממוקמת על גדות נהר האלגתי, בקרבת הגבול עם אזרבייג'ן וארמניה, ומאוכלסת ברובה הגדול באזרים (83%). היא הוכרזה כיישוב עירוני בשנת 1921, ואוכלוסייתה מונה 20,600. צאצאי העיירה היו כמה מהמוג'תהידים המפורסמים בקווקז.

לפני 1947 הייתה העיירה ידועה בשם **בורצ'לו**. משנת 1945 ועד לשנת 1952 נודעה העיירה בשם **סארוואן**. לפני שנת 1937 הייתה העיירה, יחד עם הנפה, סולטנות ונודעה באיכות ייצור השטיחים.

במרנאולי נמצאת קהילה טורקית של אזרים, שאתנית נחשבים לקארַפּאפַּק (Karapapak), ונמצאים גם בבולניסי, דמניסי, גרדבני ועוד.

## ראו גם
* האסלאם בכארתלי תחתית

## קישורים חיצוניים

* מיקומה של מרנאולי במפה

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:גאורגיה: יישובים
קטגוריה:קווקז: יישובים
קטגוריה:כארתלי
גלוטתיון

ממוזער|250px|נוסחת שלד של גלוטתיון
ממוזער|250px|מודל תלת-ממדי של גלוטתיון

**גְלוּטָתיון** (באנגלית: **Glutathione**) הוא פפטיד קצר ונוגד חימצון חשוב. שמו הכימי, לפי מונחון IUPAC, הוא  2-amino-5-{[2-[(carboxymethyl)amino]- 1-(mercaptomethyl)-2-oxoethyl]amino}-5-oxopentanoic acid

גלוטתיון בנוי משלוש חומצות אמינו - גלוטמט, ציסטאין וגליצין - ומכיל קשר פפטידי יוצא דופן בין קבוצת האמין של הציסטאין לבין קבוצת הקרבוקסיל שעל שרשרת הצד של הגלוטמט.

הגלוטתיון יכול להימצא במצב מחוזר, **GSH**, שבו קבוצת התיול (SH) יכולה להגיב עם רעלנים כדוגמת רדיקלים חופשיים, ולנטרל אותם על ידי העברת אלקטרון. עם מסירת האלקטרון עובר הגלוטתיון למצב מחומצן, **GSSG**, בו שתי מולקולות נקשרות זו לזו בקשר דיסולפידי. האנזים **גלוטתיון רדוקטאז** אחראי על חיזור גלוטתיון ממצבו המחומצן חזרה ל-GSH, שהוא המצב בו נמצא הגלוטתיון רוב הזמן.

בתאים של בעלי חיים הגלוטתיון המחוזר מצוי, במצב פיזיולוגי תקין (כשאין הרעלה), בריכוז של כ-5 מילימולר.

## פעילות ביולוגית
גלוטתיון משתתף בתהליך סינתזת לויקוטרין (leukotriene), מתווך חשוב בתהליכי אלרגיה ודלקת. הוא קו-פקטור של האנזים גלוטתיון פראוקסידאז. הוא מוצמד לרעלנים ולפסולת שומנית כקבוצה הידרופילית בתהליך ההמרה (ביוטרנפורמציה) לחומצות מרה בכבד. גלוטתיון משמש גם לניטרול (דהטוקסיפיקציה) של מתילגליוקסאל (methylglyoxal), תוצר לוואי רעיל של תהליכים מטבוליים. תהליך זה נעשה על ידי מערכת הגליאוקסלאז.

גלוטתיון משמש כמצע בתגובות אנזימטיות, הן בתגובות קוניוגציה (הצמדה לשומנים) והן בתגובות חיזור, המתרחשות במיקרוזומים ובמיטוכונדריה.

## גלוטתיון ופרצטמול
בנוסף לתגובות אנזימטיות, ניתן למצוא את הגלוטתיון משתתף בתגובות קוניוגציה לא אנזימטיות, למשל עם n-acetyl-p-benzoquinone imine, תוצר מטבוליזם של פרצטמול (אקמול). במקרים של הרעלת פרצטמול, רמת התוצר עולה על הרמה שביכולתו של הגלוטתיון לנטרל, והוא הופך רעיל לתאי הכבד, עד לכדי הרעלת כבד ומוות. הטיפול המקובל להרעלת פרצטמול, בעיקר בעקבות ניסיון התאבדות, הוא בהזרקה של אן-אצטילציסטאין (N-acetylcysteine), המשמש לחידוש מלאי הגלוטתיון המחוזר בגוף.

## גלוטתיון במוח
שחרור פתולוגי של עודף גלוטמט לסינפסות, למשל במקרים של נזק מוחי עקב פציעה, עלול למנוע ספיגה של ציסטאין, אבן הבניין העיקרית של גלוטתיון. עקב החוסר הנוצר בגלוטתיון נמנעת הפעילות המגינה האנטי-חמצונית שלו, דבר המוביל לפגיעה בתאים ואפילו למות התא.
## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:תרכובות ביוכימיות
ההאופטמן מקפניק

שמאל|ממוזער|250px|פסל של ההאופטמן מקפניק
שמאל|ממוזער|250px|תמונתו המשטרתית של וילהלם פוגיט
**ההאופטמן מקפניק** (גרמנית: Hauptmann von Köpenick) הוא סיפור שוד מפורסם שקרה בעיר קפניק בגרמניה בשנת 1906. עובד גם למחזה ולשני סרטי קולנוע.

## הסיפור
וילהלם פויגט, שהיה סנדלר כושל ופושע זוטר, השתחרר מהכלא באוקטובר 1906. חבריו סיפרו לו כי בקופת העיירה קפניק (כיום חלק מברלין) מופקדים 2 מיליון גולדמארק, והוא החליט לשדוד אותם. פויגט התלבש במדים של האופטמן בצבא הפרוסי (מקביל לסרן) אותם רכש בשוק פשפשים, ו"פקד" על עשרה חיילים שפגש ברחוב בברלין לבוא אחריו ברכבת לקפניק. כשהגיעו לבניין העירייה הורה פויגט לחלק מהחיילים להקיף את הבניין ולשאר להיכנס איתו למשרד ראש העיר, גאורג לאנגרהאנס. פויגט הודיע לראש העיר כי הוא נתון במעצר צבאי ועליו להגיש לו את כל הדוחות הכספיים והמזומנים שבקופת העירייה. בלשים ושוטרים של המשטרה המקומית שהגיעו למקום כדי לברר על מה המהומה, הופנו מיד על ידי פויגט לבצע מטלות שונות כגון הגשת קפה לחיילים וסיוע בשמירה ההיקפית. פויגט החרים מקופת העירייה 3,557 גולדמארק והשאיר קבלה על הסכום אצל ראש העיר. הוא הורה לחיילים להישאר בעמדות השמירה והסתלק מן המקום. 

פויגט, שהפך מיד למבוקש מספר 1 בגרמניה, הסגיר עצמו אחר כמה ימים והובא למשפט מתוקשר בו נידון ל-5 שנות מאסר. וילהלם השני, קיסר גרמניה, העניק לו חנינה כעבור שנתיים. לאחר שהשתחרר מהכלא בשנית, פויגט פתח בקריירה קצרה של מופעי קרקס, עבר לגור בלוקסמבורג ונפטר שם ב-1922.

## השפעה
כשהתפרסם, הפך סיפור השוד את הגרמנים לבדיחה של אירופה, והביא לאבסורד את חוש המשמעת הגרמני. מאמרי סאטירה ושירים מלגלגים פורסמו בעיתונים, בעיקר בצרפת שעדיין לא סלחה לפרוסיה על ההפסד שהנחילה לצרפת במלחמת צרפת–פרוסיה.

קרל צוקמאייר כתב ב-1931 מחזה בשם "ההאופטמן מקפניק" שזכה להצלחה מרובה בתיאטרון. בגרמניה הנאצית, שבה הציות העיוור לפיהרר היה אחד מאבני היסוד של השלטון, לא ראו בעין יפה את השימוש המלגלג שעשה צוקרמאייר בסיפור השתעבדותם של גרמנים לסמכות שבמדים, ומנעו את הפצת הספר.

בשנות ה-50 של המאה ה-20 הופק סרט עלילתי בנושא, בכיכובו של היינץ רוהמאן. שתי גרסאות נוספות הופקו ב-1997 ו-2004.

## קישורים חיצוניים

* סרטים על הסיפור ב-IMDb 
* 

קטגוריה:תרמיות
קטגוריה:ספרות גרמנית
קטגוריה:גרמניה: היסטוריה
קטגוריה:ילידי 1849
קטגוריה:נפטרים ב-1922
איפיגניה בטאוריס

שמאל|ממוזער|250px|אורסטס ופילאדס מובאים בפני איפיגניה, ציור מאת ג'וזף סטרוט.
**איפיגניה בטאוריס** (ביוונית: Iφιγένεια ἡ ἐν Ταύροις) הוא מחזה יווני שנכתב על ידי המחזאי היווני אוריפידס בין השנים 414 לפנה"ס ו-412 לפנה"ס. המחזה דומה למחזה אחר של אוריפידס - הלנה, ומוגדר כדרמה רומנטית.

## רקע
מספר שנים קודם לתחילת העלילה, הנסיכה איפיגניה הייתה אמורה להיות מועלית לקורבן על ידי אביה, אגממנון (כפי שמסופר במחזה **[[איפיגניה באאוליס]]**). איפיגניה ניצלה מגורל זה על ידי האלה ארטמיס שהחליפה אותה באייל ולקחה אותה לטאוריס, שם שימשה ככוהנת במקדש ארטמיס, החייבת, בין היתר, להקריב לאלה כל זר שמגיע לארץ זו.

איפיגניה שונאת את תפקידה במקדש, מתגעגעת למשפחתה ביוון, וחוששת לגורלו של אחיה, אורסטס שכן היא חלמה שהוא מת.

אורסטס הורג את אימו קליטמנסטרה על מנת לנקום את דמו של אביו אגממנון (אותו היא רצחה), בעזרת חברו פילאדס, ובעקבות מעשהו רודפות אותו האריניות, והוא מאבד את שפיות דעתו.

האל אפולון אומר לאורסטס כי עליו ללכת לאתונה להישפט על מעשיו (אירוע המתואר בטרילוגיית המחזות **ה[[אורסטיאה]]** מאת אייסכילוס). הוא אמנם מזוכה במשפט אך האריניות עדיין רודפות אותו, ועל כן אפולון שולח אותו לגנוב את פסל האלה ארטמיס ולהביאו לאתונה, בהבטחה שלאחר מעשה זה הן תפסקנה לרדוף אותו.

## תקציר עלילה
בתחילת המחזה מגיע אורסטס עם חברו פילאדס לטאוריס על מנת לגנוב את פסל האלה ארטמיס. הם אינם יודעים כי איפיגניה מכהנת ככוהנת במקדש. הם נתפסים על ידי שומרי המדינה ומובאים למקדש להיות מוצאים להורג על פי המנהג.

בהגיעם למקדש מזהים אורסטס ואיפיגניה זה את זה, ומתכננים להימלט. איפיגניה אומרת למלך טאוריס, תואס, כי פסל האלה טומא בשל העובדה שאחיה רצח את אימו. ומציעה כי שני הזרים שהגיעו ישטפו את הפסל בים על מנת לטהרו.

המלך מסכים והשלושה בורחים עם הפסל. תואס נשבע להרוג את השלושה אולם האלה אתנה עוצרת אותו, ובכך מאפשרת את הימלטותם.

## סיווג המחזה
יש מחלוקת בין המלומדים כיצד לסווג מחזה זה. הסיווג היווני הקלאסי של מחזות היה שאת המחזה יש לסווג לאחת משתי קטגוריות: טרגדיה, קומדיה / מחזה סאטירים. מחזה זה אינו קומי, אולם אינו טראגי, שכן יש לו סוף שמח, ועל פי סיווג מודרני הוא דרמטי.

## עיבודים מודרניים
יוהאן וולפגנג פון גתה כתב מספר עיבודים השונים מהמחזה היווני הקלאסי אך מבוססים עליו. הגרסה הראשונה של איפיגניה בטאוריס נכתבה ב-6 באפריל 1779, והאחרות בשנת 1781 ו-1786.

המלחין כריסטוף ויליבלד גלוק כתב לפי המחזה אופרה בשם "איפיגניה בטאוריס", שהצגת הבכורה שלה התקיימה בפריז ב-18 במאי 1779.

## תרגומים
תרגום עברי: אהרן שבתאי, 2007.

### תרגומים לאנגלית
* רוברט פוטר, 1781: טקסט מלא
* אדוארד פ. קולריג', 1891
* גילברט מוריי, 1910: טקסט מלא
* ארתור ס. ויי, 1912
* אוגוסטוס טץ מוריי, 1931
* ויטר ביינר, 1956
* ג'. דיווי, 2002
* ג'. מורווד, 2002

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:דרמה
קטגוריה:תיאטרון ביוון העתיקה
קטגוריה:מחזות של אוריפידס
דייוויד לין

**סר דייוויד לין** (באנגלית: **David Lean**; 25 במרץ 1908 – 16 באפריל 1991) היה במאי ומפיק קולנוע בריטי. נודע בעיקר בזכות סרטיו רחבי היריעה כ"הגשר על הנהר קוואי", "לורנס איש ערב" ו"ד"ר ז'יוואגו".

## ביוגרפיה
דייוויד לין נולד בשטחה המוניציפלי של העיר לונדון, להורים שהשתייכו לאגודת הידידים. לתעשיית הקולנוע נכנס לין מהתחתית. החל מעבודה זוטרה כעוזר במה ומשם המשיך כעורך סרטוני החדשות, עד אשר הגיע לעריכת סרטי קולנוע (1930).

הוא ערך 25 סרטים בטרם ביים את סרטו הראשון, "בו אנו משרתים" (In Which We Serve), ביחד עם נואל קאוורד. היה זה סרט מלחמתי על מלחמת העולם השנייה שקיבל מועמדות לפרס האוסקר לסרט הטוב ביותר. שנתיים אחר כך ביים סאגה קולנועית בשם "הגזע המאושר" שהתבססה על מחזה של נואל קאוורד, וכמו סרטו הראשון, גם סרט זה עסק במלחמת העולם השנייה. בהמשך ביים עוד שני סרטים על פי מחזות של נואל קאוורד, וכמו כן שני סרטים על פי ספריו של צ'ארלס דיקנס, "תקוות גדולות" ו"אוליבר טוויסט", אשר זכו להצלחה רבה. על סרטו הרביעי "פגישה מקרית" ("Brief Encounter") משנת 1945, קיבל מועמדות ראשונה, מתוך שבע, לפרס האוסקר על בימוי. 

בשנת 1955 ביים את הדרמה הרומנטית "חופשה בוונציה" בכיכובה של קתרין הפבורן, שצולם כולו בוונציה. הסרט, שזכה להצלחה קופתית רבה, הביא את לין לביים סרטים שוברי קופות ורבי תקציב. כששלושת הסרטים שביים מאז, "הגשר על הנהר קוואי", "לורנס איש ערב" ו"ד"ר ז'יוואגו" זיכו אותו בשני פרסי אוסקר ושלל פרסים אחרים, וכמו כן זכו להצלחה חובקת עולם. לאחר מכן ביים את הדרמה בתו של ריאן, שעסקה במלחמת העולם הראשונה ומאז לא ביים אף סרט קולנוע במשך 14 שנים, עד שב-1984 יצא לאקרנים שירת הברבור שלו, "המעבר להודו", על פי ספרו של א.מ. פורסטר, במין ניסיון לשחזר את ימיו הגדולים בסוף שנות החמישים וראשית שנות השישים. הביקורות התלהבו, והסרט גרף 11 מועמדויות לאוסקר, אולם לא זכה בקטגוריות החשובות. באותה שנה קיבל את תואר האבירות ממלכת בריטניה. הוא החל לעבוד על עיבוד קולנועי לספרו של ג'וזף קונרד, "נוסטרומו", אולם מחלת הסרטן הכריעה אותו והוא נפטר בגיל 83. "נוסטרומו" הפכה לבסוף למיני סדרה של ה-BBC.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמנים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:במאי קולנוע בריטים
קטגוריה:לונדון: אישים
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: במאים
קטגוריה:זוכי אוסקר: הבימוי הטוב
קטגוריה:קווייקרים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1908
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1991