open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
יהושע בן פרחיה

**יהושע בן פרחיה** (על פי כתב יד קאופמן: **יְהוֹשֻעַ בֶּן פְּרַחְיָיה**), היה נשיא הסנהדרין בימי יוחנן כהן גדול. זוגו של נתאי הארבלי, ששימש לצידו כאב בית דין. הם הזוג השני בתקופת הזוגות.

## בריחתו לאלכסנדריה
כשינאי המלך התחיל לרדוף את הפרושים,נאלץ יהושע בן פרחיה לברוח לאלכסנדריה. כאשר חלפה הסכנה, שב לירושלים בעקבות הזמנתו של שמעון בן שטח תלמידו: .

באותו מקור מסופר כי יהושע בן פרחיה היה רבו של ישו, ותקרית שהתרחשה כשחזרו מאלכסנדריה לירושלים גרמה להתפקרותו (בתרגום לעברית):

:נזדמן יהושע בן פרחיה לפונדק והתייחסו אליו בכבוד רב, ישב ושיבח: כמה נאה אכסניא זו, אמר לו ישו הנוצרי, עיניה של בעלת הפונדק טרוטות, אמר לו: רשע, בכך אתה עוסק, הוציא ארבע מאות שופרות ונידה אותו. כל יום היה בא ישו לפניו ולא קיבל אותו. יום אחד היה קורא ר' יהושע קריאת שמע, בא ישו לפניו, היה בדעתו לקבלו, סימן לו בידו שימתין אך ישו חשב שדוחה אותו לגמרי. הלך והעמיד לבנה ועבד אותה. אמר לו ר' יהושע: חזור בך, אמר לו: כך מקובלני ממך: כל החוטא ומחטיא את הרבים אין מספיקים בידו לעשות תשובה.

מבחינה היסטורית, העלו כמה מבעלי התוספות (מפרשי התלמוד) את ההשערה כי אין מדובר כאן בישו מייסד הנצרות אלא באדם אחר, שהרי יהושע בן פרחיה חי יותר ממאה שנים לפני ישו מייסד הנצרות, וייתכן שגם במקומות אחרים בתלמוד שנזכר שם זה אין הכוונה לאותו האיש. מצד שני, אחרים רואים בזה אחת הראיות שהספירה הנוצרית להולדתו - שגויה. וכנ"ל לגבי כל סיפור חייו לפי הברית החדשה.
[ממוזער|שלט רחוב על שם יהושע בן פרחיה, [יפו]]
מאמרו המפורסם המופיע במסכת אבות: "עשה לך רב וקנה לך חבר, והוי דן את כל האדם לכף זכות" עומד בסתירה למעשה זה, וישנם הסוברים כי יהושע בן פרחיה הבין כי טעה ולכן אמר משנה זו: "הוי דן את כל האדם לכף זכות" ללמד אחרים שלא יחזרו על טעותו.

## ייחוסו ככהן

מתוך תיאור עיסוקו של יהושע בן פרחיה בשריפת פרה אדומה  יש שסוברים שהיה ממוצא משפחת כהנים וגם שירת בתפקיד הכהונה גדולה, אך יש שחולקים ואומרים שלא עסק בעצמו בשריפתה אלא נעשתה על פי הוראתו, אך לא היה בעצמו הכהן הגדול.

## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* יהושע בן פרחיה, מתוך מיזם רגע של חכמה עם הרב אליהו שוויכה.

## הערות שוליים

קטגוריה:נשיאי הסנהדרין
קטגוריה:כהנים בתקופת בית שני
קטגוריה:כהנים בתקופת המשנה
קטגוריה:הזוגות
קטגוריה:יהודי המאה השנייה לפנה"ס
Pulse

***Pulse*** או ***P·U·L·S·E*** הוא אלבום הופעה של להקת הרוק המתקדם הבריטית פינק פלויד. האלבום הוקלט במהלך מסע ההופעות לקידום האלבום The Division Bell באירופה, ממרץ עד אוקטובר בשנת 1994. האלבום כולל גרסה מלאה בהופעה חיה של אלבום המופת *[[The Dark Side of the Moon]]*, וקטעים מתוך אלבומים נוספים של הלהקה, כאשר הבולט מהם הוא ״*The Division Bell״.* האלבום כלל ספרון שכלל תמונות מכל מסע ההופעות. האלבום הגיע למקום ראשון במצעדי The Billboard 200 ביוני, 1995. האלבום הוכתר כאלבום זהב, פלטינה ופלטינה כפולה בסוף חודש יולי, 1995. הגרסאות הראשונות של האלבום כללו מנורת LED קטנה בצד שהייתה אמורה להבהב למשך 18 חודשים, בקצב פעימות הלב המופיע בשיר "Speak to Me" מתוך *The Dark Side of the Moon*.

מסע ההופעות מומן על ידי חברת פולקסווגן.

## רשימת השמעה

## משתתפים
### פינק פלויד
* דייוויד גילמור - זמרה, גיטרה מובילה, גיטרה אקוסטית, גיטרת פלדה הוואית
* ניק מייסון - תופים, כלי הקשה
* ריצ'רד רייט - קלידים, סינתיסייזר, קולות רקע, זמרה

### משתתפים נוספים
* גיא פראט - בס, קולות רקע, זמרה
* ג'ון קרין - קלידים, קולות רקע, זמרה
* סאם בראון - קולות רקע, זמרה
* דורגה מקברום - קולות רקע, זמרה
* קלאודיה פונטיין - קולות רקע, זמרה
* טים רנוויק - גיטרת קצב, קולות רקע
* דיק פרי - סקסופון
* גארי וואליס - כלי הקשה, תופים

### הפקה
* דאג סאקס - מאסטרינג
* רון לוטר - מאסטרינג

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי פינק פלויד
קטגוריה:אלבומי הופעה באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים האוסטרלי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הקנדי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד 200
קטגוריה:אלבומי חברת קולומביה רקורדס
קטגוריה:אלבומי חברת EMI רקורדס
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת EMI
Is There Anybody Out There? The Wall Live 1980-81

**Is There Anybody Out There? The Wall Live 1980-81** (**האם יש מישהו שם בחוץ? החומה - חי 1980-81**) הוא אלבום שיצא בשנת 2000 על ידי פינק פלויד. האלבום כולל שחזור חי של The Wall, עם ביצועים שונים מתוך הופעות חיות של הלהקה בשנים 1980–1981.

המופעים כללו בנייה של חומה על הבמה באמצע ההופעה. כשה'בנייה' נגמרה, החלו חברי הלהקה לנגן בתוך פתחים בחומה, על החומה וגם מאחוריה.

מסע ההופעות הזה כלל את השיר *What Shall We do Now*, שיר שהיה אמור להיות באלבום המקורי של *The Wall*, אך הוצא ממנו קצת לפני שהאלבום יצא לאור. בנוסף הוא גם כלל את *The Last Few Bricks*, שהיה גשר אינסטרומנטלי בין *Another Brick in the Wall Part III* לבין *Goodbye Cruel World*.

## רקע

*Is There Anybody out There?* מכיל את כל השירים המקוריים שמופיעים באלבום *The Wall*, בנוסף לשני שירים חדשים שלא הופיעו באלבום - "What Shall We Do Now?" ו-"The Last Few Bricks".
בנוסף, ישנם עוד שני קטעים באלבום בשם "MC: Atmos", שמופיעים אך ורק בגרסה האמריקאית, לפני In The Flesh?

בסיבוב ההופעות שמתועד באלבום הזה, ריק רייט השתתף כנגן שכיר, מכיוון שזמן קצר לפני הוא נזרק מהלהקה על ידי רוג'ר ווטרס.

## מבצעים
# דייוויד גילמור - גיטרות, שירה, מנדולינה בשיר "Outside The Wall".
# רוג'ר ווטרס - בס, גיטרה, שירה, קלרינט בשיר "Outside The Wall".
# ריצ'רד רייט - קלידים, אקורדיון בשיר "Outside The Wall".
# ניק מייסון - תופים, כלי הקשה, גיטרה אקוסטית בשיר "Outside The Wall".

**נגנים מלווים:**
# סנואי וייט - גיטרה.
# וילי וילסון - כלי הקשה.
# אנדי בואן (Bown) - בס, גיטרה אקוסטית.
# פיטר ווד - קלידים.
# אנדי רוברטס - קולות ליווי.
# סטן פרבר - קולות ליווי.
# ג'ו צ'מני - קולות ליווי.
# ג'ון ג'ויס - קולות ליווי.

## רשימת השירים
**כל השירים מאת [[רוג'ר ווטרס]], אלא אם כן מצוין אחרת.**




## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי פינק פלויד
קטגוריה:אלבומי הופעה באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת קולומביה רקורדס
קטגוריה:אלבומי חברת EMI רקורדס
פייר קורניי

**פייר קורניי** (בצרפתית: **Pierre Corneille**; 6 ביוני 1606 – 1 באוקטובר 1684) היה מחזאי צרפתי.

## קורות חייו
היה בנו בכורו של פקיד מינהל בעיר רואן שבנורמנדיה. התחנך אצל הישועים וב-1624 החל ללמוד משפטים. ב-1628 פתח בקריירה כפרקליט, ואביו רכש עבורו מישרת מפקח במחלקת המים והיערות של רואן. ב-1629 החל לכתוב שירה בחרוזים, בהמשך כתב את הקומדיה "מליט" שהוצגה על ידי להקה נודדת וזכתה להצלחה בפריז. באותה שנה קורניי עבר להתגורר בפריז והיה לאחד המחזאים הנודעים בעיר. ב-1634 נבחר לכתוב חרוזים לרגל ביקורו של הקרדינל רישלייה בעיר רואן. רישלייה מינה את קורניי לחבר בקבוצת החמישה, שנתבקשו לכתוב מחזות בהתאם לרעיונות של רישלייה. קורניי, שלא היה מרוצה מדרישותיו של הקרדינל, עזב את פריז וחזר לרואן.

ב-1635 כתב את המחזה האשליה הקומית. ב-1636 כתב את המחזה "לה סיד" (במקור הערבי "אל סעיד"), שהיה דמות של מנהיג צבאי מהולל בספרד בימי הביניים. המחזה זכה להצלחה רבה, אך גם לביקורת קשה. האקדמיה הצרפתית, שנוסדה על ידי רישלייה, קבעה כי המחזה לא עמד בקריטריונים של דרמה קלאסית ("הוויכוח על לה סיד").

ב-1640 חזר קורניי לפריז ובאותה שנה כתב את הטרגדיה "הורציוס" שהוקדשה לרישלייה. הוא המשיך לכתוב טרגדיות: "סינה" (1641), "פולייקט" (1642). מדי שנה הופיעה טרגדיה חדשה של קורניי, אולם אחרי 1652 חדל לכתוב מחזות, כי מחזותיו האחרונים לא זכו להצלחה. הוא השיב לביקורת על מחזותיו ב"מאמרים על שירה דרמטית". מאמרים אלה, בהם הגן על כתיבתו, מהווים את תחילת ביקורת האומנות המודרנית. ב-1659 קיבל מענק משר האוצר ניקולה פוקה, וחזר לכתוב מחזות. המחזה "אודיפ" זכה לשבחים מפיו של המלך הצעיר לואי הארבעה עשר, אך מחזותיו הבאים נתקלו בביקורת עוינת. מאדאם הנרייטה, הדוכסית מאורליאן, הזמינה את קורניי ואת רסין (כל אחד ללא ידיעתו של השני) לכתוב מחזה על הנושא "טיטוס וברניס". ב-21 באוקטובר 1670 הוצג מחזהו של רסין וזכה להצלחה רבה, ושבוע ימים אחרי כן הצגת מחזהו של קורניי הייתה לכישלון. בעקבות מאורע זה נפלה רוחו של קורניי. הוא כתב שני מחזות נוספים שנכשלו גם הם, ובילה את העשור האחרון לחייו הרחק מעיני הציבור.

בסוף ימיו קצבתו השנתית הופסקה למשך ארבע שנים והוא נשאר חסר אמצעים. קורניי פנה לשר האוצר קולבר, שהורה להמשיך ולשלם את הקצבה. אחרי מות קולבר (1683) הקצבה הופסקה שוב. ב-1684 ניקולה בואלו הודיע על כך למלך לואי הארבעה עשר, ששלח מיד כסף למחזאי. באותה שנה נפטר פייר קורניי בפריז, ולמקומו כחבר האקדמיה הצרפתית (מאז 1647) נבחר אחיו המחזאי תומא קורניי.

## בתיאטרון הישראלי
* "אשליה קומית" - הועלה בשנת 2004 בתיאטרון החאן בבימוי יוסי יזרעאלי

## קישורים חיצוניים

* נורית יערי, פייר קורניי (1606–1684) - ביוגרפיה
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:מחזאים צרפתים
קטגוריה:חברי האקדמיה הצרפתית
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי צרפת
קטגוריה:ילידי 1606
קטגוריה:נפטרים ב-1684
אטמי אוזניים

ממוזער|אטמי אוזניים
שמאל|ממוזער|250px|אטמי אוזניים מסוגים רבים מוצעים למכירה
**אטמי אוזניים** הם כל התקן המצוי בתוך תעלת השמע או שחוסם את אפרכסות האוזניים ותפקידו הוא לאטום את האוזניים מפני רעש או חדירת מים.

## סוגי האטמים וצורת השימוש
**אטמי אוזניים פנימיים** הם זוג ספוגים זעירים או פיסות קטנות משעווה או סיליקון המוחדרים אל תעלת השמע. בדרך כלל, אטמי אוזניים העשויים מספוג מיועדים למניעת רעש, בעוד אטמים העשויים משעווה מיועדים למניעת כניסת מים.

אטמים פנימיים רבים יש לדחוס בגלגול ואז להחדיר אותם בתעלת האוזניים, אך בד בבד יש להיזהר מפגיעה בעור התוף. האטמים מתנפחים וממלאים את חלל האוזן, וכתוצאה מכך אנרגיית גלי הקול נבלעת בספוג נוכח המרקם הספוגי המותאם לכך, וכך פוחתת עוצמת הקול החודרת לתעלת האוזן בעשרות דציבלים והופכת בדרך כלל לעוצמה שאינה מזיקה.

אולם ישנם גם אטמים פנימיים העשויים מחומר קשיח יותר שאין צורך למעוך אותו לקראת ההחדרה לאוזן. חלק מהאטמים הפנימיים הקשיחים מותאמים באופן אישי לצורת תעלת האוזן של אדם ספציפי.

החסרון באטמים פנימיים פשוטים הוא שהם גורמים ללחץ באוזן לאחר שימוש ממושך. הלחץ נגרם מכמה סיבות, שהעיקריות שבהן הן לחץ פיזי מהחומר על האוזן, וחוסר באוורור האוזן. יש גם לשמור את האטמים נקיים למניעת דלקות אוזניים. ישנם אטמים מיוחדים, אך יקרים, שפותרים את הבעיה - חסרונם הוא המחיר.

חסרונם של האטמים החיצוניים הוא סרבולם.

## שימושים נפוצים
נהוג להשתמש באטמי אוזניים במקרים הבאים:
* בסביבה שבה קיים רעש מזיק, כמו במטווח או במועדון ריקודים, כדי לא לפגוע ביכולת השמיעה של האדם. (בזמן ירי במטווח, שבמהלכו נשמע קול ההדף לזמן קצר אך בעוצמה מזיקה. מסיבה זו צה"ל מצייד את חייליו באטמי אוזניים בעת הגיוס ועלון מידע בנושא נזקי רעש ומניעתם.)
* בטיסות, במטרה למנוע כאבי ראש, בחילות ואי נוחות בזמן הטיסה.
* מוזיקאים, בעיקר נגני מוזיקה כבדה.
* בעת רוחות עזות המלוות במים, למניעת חדירת מים והצטננות.
* בזמן שינה או למידה עצמית בסביבה רועשת או עבור מי שבשל לקות ריכוז או תסמונות הקשת האוטיסטית מתקשה להתעלם מרעשים.
* לילדים לאחר ניתוח כפתורים, לשם מניעת חדירת מים לאוזן התיכונה.

## ראו גם
* בידוד אקוסטי

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:אקוסטיקה
קטגוריה:פריטי טכנולוגיה מסייעת
קטגוריה:ציוד בטיחות
Brave New World

***Brave New World*** (בעברית: **עולם חדש מופלא**) הוא אלבום האולפן ה-12 של להקת המטאל הבריטית איירון מיידן. האלבום ראה אור בתאריך 29 במאי 2000. זהו האלבום הראשון של הלהקה בהרכבה הנוכחי.

## על האלבום
Brave New World הוא אלבום חזרתם של סולן הלהקה ברוס דיקינסון והגיטריסט אדריאן סמית' ללהקה. האלבום עורר הרבה ציפיות מעורבות בדאגה, האם בזכות חזרתם של אדריאן וברוס באמת תצליח ליצור מוזיקה באותה רמה של האלבומים הישנים? האלבום נעשה בסגנון הקודר והמאופק שאפיין את קריירת הסולו של דיקינסון, תוך התרחקות לא רק מהסגנון המסורתי של איירון, אלא אף מסגנון המטאל המסורתי כולו לכיוון הפרוגרסיב מטאל. האלבום לא מכר כמו האלבומים הישנים עם ברוס, אך ניתן ליחס לזה את ירידת הפופולריות של הלהקה ושל הרוק בעולם מאז, ולאו דווקא לשפוט לפיכך את איכות האלבום. יש שהתאכזבו מהאלבום ושללו את הכיוון החדש אליו שאפה מיידן, ויש שמעריכים אותו מאוד ורואים אותו כאלבום שהחזיר את מיידן למסלול אחרי נפילת הפופולריות בימי ביילי.

## רשימת השירים

## רשימת מבצעים
*ברוס דיקינסון - סולן
*סטיב האריס - גיטרה בס
*אדריאן סמית' - גיטרה חשמלית
*דייב מארי - גיטרה חשמלית
*יאניק גרס - גיטרה חשמלית
*ניקו מק'בריין - תופים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי איירון מיידן
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת סוני מיוזיק אנטרטיינמנט
קטגוריה:אלבומי חברת EMI רקורדס
H

האות **H** היא האות השמינית באלפבית הלטיני. נהגית כ"ה" עיצורית, כלומר עיצור סדקי, חוכך, אטום (/IPA: /h). מקורה באות היוונית אטא (Η), ומקורה של זו באות הפיניקית שממנה התגלגלה גם האות העברית חי"ת.

## ייצוגים נוספים
[שמאל|ממוזער|100px|[דגלי הקוד הבינלאומי|דגל הקוד הבינלאומי של האות H.]]

באלפבית פונטי מיוצגת האות על ידי המילה "**הוטל**" (**Hotel**)

ב-ASCII מיוצגת האות על ידי 72 (H) ו-104 (h).

בקוד מורס האות מיוצגת על ידי ארבע נקודות:
· · · ·

בכתב ברייל:
:60px

## התפתחות האות H

## משמעויות נוספות של האות H
* בכימיה, H מייצגת את היסוד מימן.
* בביוכימיה, H היא מייצגת היסטידין.
* בפיזיקה, h מייצג את קבוע פלאנק.
* בתרמודינמיקה, H מיצג אנתלפיה.
* באלקטרומגנטיות:
** H מייצגת את חוזק השדה המגנטי.
** H מייצגת את היחידה הנרי.
* במתמטיקה, \mathbb{H} מייצג קווטרניונים.
* במערכת היחידות הבין-לאומית (SI):
** h, קיצור של הקטו, מייצג כפולה של 102.
* בקוד לוחיות הרישוי הבינלאומי, H מייצגת את הונגריה.
* יום ה-H היה היום שבו עברו נהגי שוודיה לנהוג בצד ימין.
* בצרפתית ובספרדית האות אילמת.
* בחקר התנ"ך, H מסמן את "אסכולת הקדושה" (שעיקרה בפרקים יז-כו בספר ויקרא).

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אלפבית לטיני
ויל אולדהם

**ויל אולדהם ** (**Will Oldham**; נולד ב-24 בדצמבר 1970) הוא זמר-יוצר, שחקן ומוזיקאי אמריקאי מהעיר לואיוויל שבמדינת קנטקי. יצירתו (אולי באופן מוטעה) מתויגת לעיתים קרובות כ"קאנטרי אלטרנטיבי".

אולדהם הקליט תחת שמות רבים, ביניהם: "פאלאס", "פאלאס מיוזיק", "פאלאס ברות'רז", "בוני 'פרינס' בילי" ו"בוני בילי". הוא מרבה להקליט עם מוזיקאים אחרים, ביניהם אחיו נד ופול אולדהם, דייב פאג'ו, טורטויז, ומאט סוויני, אך ברוב המקרים הוא היוצר העיקרי בשיתופים אלה. בעבר חבר אולדהם למספר פרויקטים מוזיקליים כגון "דה בוקסהד אנסמבל" ו"דה אנומואנון".

בניגוד למצופה מהשפעותיו המוזיקליות המסורתיות מכיוון הקאנטרי והפולק האמריקאי, אולדהם מקפיד על גיוון ביצירתו ומרבה לחקור כיוונים חדשים. המילים בשיריו נוטות לעסוק במערכות יחסים מורכבות, בין אם במישור הרומנטי או בהקשר לאלוהים.

בנוסף ליצירתו המוזיקלית הופיע אולדהם במספר סרטים, בהם סרטו של הרמוני קורין "ג'וליאן דונקי בוי", בדרמה העל-טבעית "סיפור רפאים" (2017), וסרט בשם "דה גוואטאמאליאן הנדשייק". אולדהם צילם את התמונה על עטיפת אלבום המופת "ספיידרלנד" של להקת סלינט, משנת 1991.

אולדהם הופיע בישראל בשנת 2007.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:זמרים-יוצרים אמריקאים
קטגוריה:מוזיקאים אמריקאים
קטגוריה:זמרי-יוצרי קאנטרי אמריקאים
קטגוריה:זמרי קאנטרי אלטרנטיבי אמריקאים
קטגוריה:אמני דומינו רקורדינג קומפני
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1970
דגל צ'צ'ניה

**דגל צ'צ'ניה** הוא דגלה הרשמי של הרפובליקה האוטונומית צ'צ'ניה.
צורת דגל זה היא מלבן ביחס צלעות של 2:3, אותו היחס כמו של צורת דגל רוסיה. הדגל מורכב משלושה מלבנים אופקיים; ירוק, המסמל את האסלאם, לבן ואדום. לצידם ישנה רצועה לבנה שמכילה את הקישוט הלאומי, עיצוב של ארבע צורות מגילה מוזהבות.

## קישורים חיצוניים

* 

צ'צ'ניה
קטגוריה:רוסיה: דגלים
קטגוריה:צ'צ'ניה
האחר

**האחר** הוא שמו של אלבומו החמישי במספר של מוזיקאי הרוק הישראלי ברי סחרוף. האלבום יצא ב-2001 על ידי חברת התקליטים נענע דיסק, בהפקת ניצן זעירא.

האלבום כולל גרסת כיסוי לשירו של אהוד בנאי "עיר מקלט". האלבום זכה לביקורות משבחות, אף על פי שכלל פחות להיטים מאלבומו הקודם של סחרוף, "נגיעות".

באלבום זה חזר סחרוף לשתף פעולה עם המתופף והמפיק רע מוכיח. בעקבות אלבום זה הוציאו סחרוף ומוכיח אלבומים חדשים.

את השם לאלבום הביא סחרוף מעולם הפילוסופיה בו החל להתעמק, ובעיקר בתפיסת "האחר" של הפילוסוף היהודי-צרפתי עמנואל לוינס, שציטוט מדבריו מופיע בחוברת האלבום.

## רשימת שירים

## משתתפי ההפקה
*ברי סחרוף - שירה, גיטרות (כל השירים), בס (2, 3, 7), קלידים (4), פסנתר (6), עיבודים (כל השירים).
*אורן לוטנברג - גיטרות (1, 3, 4), סמפלר (1, 3, 10, 11), קלידים (11), קולות (3), תכנותים (3), הפקה מוזיקלית (3, 11), עיבודים (1, 3, 10, 11).
*חיים לרוז - בס (4, 8, 9, 10), תופים (2, 9, 10, 11), סמפלר (1, 2, 5, 6, 9, 10), קולות (7, 9, 10), נשימות (7), בונגוס (7), הפקה מוזיקלית (1, 2, 5, 6, 7, 9, 10), עיבודים (1, 2, 5, 6, 7, 9, 10).
*רע מוכיח - גיטרות (4, 8), בס (4, 8), תופים (4, 8), פסנתר (4, 8), קלידים (8), סמפלר (8), הפקה מוזיקלית (4, 8), עיבודים (4, 8).
*דן תורן - קולות (6), הפקה מוזיקלית (6).
*דודוש קלמס - קלידים (1, 5, 10), פסנתר (5, 6), מלודיקה (5), עיבודים (1, 5, 10).
*גיל סמטנה - קונטרבס (1, 6) קולות (2), עיבודים (1, 6).
*ניר מנצור - תופים (3, 5, 6, 9), עיבודים (5, 6).
*רונן שפירא - קלידים (2, 9), פסנתר (3), עיבודים (2, 9)
*דני מקוב - תופים (1, 10) עיבודים (10).
*גידי רז - קלידים (4), סמפלר (10), עיבודים (10).
*יאיא כהן אהרונוב - בס (5), עיבודים (5).
*אמיר בן עמי - גיטרה חשמלית (5), עיבודים (5).
*ג'וני שועלי - מפוחית (5), עיבודים (5).
*פיטר רוט - גיטרה חשמלית (7), עיבודים (7).
*טל שגב - קלידים (7), פסנתר (7), עיבודים (7).
*ז'אן ז'ק גולדברג - תופים (7), עיבודים (7).
*זהר פרסקו - דרבוקה (9).
*אלידע רמון - תכנותים (11), עיבודים (11).
*יהלי תורן - קולות (6).

## קישורים חיצוניים

* האזנה לאלבום באתר של ברי סחרוף
* 
* 

קטגוריה:אלבומי ברי סחרוף
קטגוריה:אלבומי חברת נענע דיסק
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי ניצן זעירא
קטגוריה:אלבומי קונספט
קטגוריה:אלבומים בעברית
1516

## אירועים
* תחילת שלטונם של העות'מאנים בלבנון.
* נכתב אורלנדו המטורף על ידי לודוביקו אריוסטו.
* יורד הים הספרדי חואן דיאז די סוליס הופך לאירופאי הראשון המתיישב בחבל הארץ שלימים יהיה ארגנטינה.
* מוקם הגטו היהודי הראשון בהיסטוריה בוונציה.

## נולדו

## נפטרו

* הירונימוס בוש, צייר הולנדי ידוע ופורה ביותר.
* ג'ובאני בליני, ציר איטלקי.

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
סופית מצויה

**סוּפית מצויה** (שם מדעי: *Gallinula chloropus*) היא מין עוף מים החי באגמים ונחלים מתוקים. הסופית ניזונה מצמחים, אצות, זרעים וחלזונות. נחשבת למומחית בהסוואה ומסתתרת במהלך מרבית שעות היום בין קני סוף וסבך צומח שעל גדות נחלים.

צבעה העיקרי הוא שחור, אך מקרוב ניתן לראות שהוא לא מוחלט, אלא בעל גוונים של אפור וחום כהים. מעל המקור ישנו פס אדום, ובקצה הכנף פס לבן קטן, מקורה הוא כשל תרנגולת. גודלה הוא 32–35 ס"מ, מוטת כנפיה היא 54–62 ס"מ ומשקלה קל יחסית כ-310–456 גרם. זכר הסופית גדול במקצת מן הנקבה, ואין הבדל בצבעים.

תקופת ההזדווגות של הסופית היא בקיץ, ובכל פעם הנקבה מטילה כ**8-5** ביצים. כאשר האפרוח בוקע הוא עם עיניים פקוחות לחלוטין
ופלומה קטנה, אך לא על ראשו וכנפיו.

בפארקים באנגליה נצפתה תופעה מעניינת של "טפילות תוך מינית" במין זה, כאשר כ-10% מקיני הסופיות מכילים גם ביצים שהוטלו שם על ידי פרטים אחרים כאשר הזוג המקנן לא היה במקום.

## גלריה

קובץ:Common Moorhen (Gallinula chloropus) on nest.jpg
קובץ:Flickr - don macauley - Moorhen and Chick.jpg
קובץ:Gallineta común 6. F. FOTO-ARDEIDAS.jpg
קובץ:Moorhen feeding chick.jpg
Gallinula chloropus MHNT.ZOO.2010.11.67.1.jpg |Museum specimen


## ראו גם
* הפארק הלאומי מרוג'ג'י

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:רליתיים
קטגוריה:ארץ ישראל: רליתיים
קטגוריה:בעלי חיים בביצות באירופה
קטגוריה:איטליה: עופות
קטגוריה:צרפת: עופות
קטגוריה:רוסיה: עופות
קטגוריה:מדגסקר: עופות
קטגוריה:אתיופיה: עופות
קטגוריה:דרום אפריקה: עופות
קטגוריה:הודו: עופות
קטגוריה:ארמניה: עופות
קטגוריה:פאונת מים מתוקים באירופה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
אטלן

ה**אָטֵלָן** הוא תיאטרון רומאי עתיק בו השתמשו במסכות אופי. מאוחר יותר, בימי הרנסאנס, התבססה על האטלן הקומדיה דל'ארטה האיטלקית.
## על האטלן
האטלן היה סוג של קומדיה, כמו רוב התיאטראות הרומיים, שבה היו ארבע מסכות אופי מָקוּס, בּוּקוֹ, פָּפּוּס ומַנְדּוּקוֹס (או דוֹסֵנוּס). באטלן היה הקהל נותן סיטואציה למחזה, והשחקנים היו מאלתרים את העלילה בהתאם לסיטואציה ובהתאם לאופי הדמויות.

## המסכות
### אופי המסכות
האופי של כל מסכה היה:
*מָקוּס - זללן, טיפש.
*בּוּקוֹ - זללן, חכם, פטפטן.
*פָּפּוּס - עשיר, קמצן, טיפש.
*מַנְדּוּקוֹס / דוֹסֵנוּס - ערמומי, שקרן.

### מראה המסכות
לכל מסכה היה גם מראה מסוים:
*מָקוּס - קירח, אף מעוקל ואוזניים גדולות.
*בּוּקוֹ - שפתיים נפולות ולחיים מנופחות.
*פָּפּוּס - זקן.
*מַנְדּוּקוֹס / דוֹסֵנוּס- למסכה עצמה לא היה מראה מסוים, אבל לרוב נשא גיבנת.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:תיאטרון
קטגוריה:רומא
חצץ

[ממוזער|[מחפר באתר בנייה באריאל מעמיס סלעים על מכונה משוכללת שמפוררת אותם, והופכת אותם לחצץ. בתהליך זה גם נפטרים מהסלעים שמפריעים לבנייה, וגם מייצרים חצץ, שישמש לבנייה במקום, במקום להוביל אותו מאתרי כרייה]]
**חצץ** הוא מונח גאולוגי המתייחס לכל סוג של סלע הגדול משני מילימטר וקטן מ-64 מילימטר. חצץ הוא גם כינוי לאבנים קטנות. יש המתייחסים לחצץ כאל סלעים או אבנים בגודל 2–4 מילימטר, בעוד חלוקים הם אבנים גדולות יותר (4–75 מילימטר). סלע או אבן שגודלם קטן מ-2 מילימטר (אך גדול מ-0.02 מילימטר) ייקרא בגאולוגיה "גרגר חול".
שמאל|ממוזער|180px|חצץ: האבנים בתמונה הן בגודל 4 ס"מ

השימוש בחצץ לבניית תשתיות נרחב וכולל שימוש, תוך עירוב עם בטון, לבנייה; עירוב עם זפת ליצירת טרמק, המשמש לסלילת כבישים, ושימוש ללא בטון ליצירת דרכים. זה האחרון נפוץ ביותר בעיקר בדרכים כפריות או במקומות עניים יותר. כיום קיימות בעולם יותר דרכי חצץ  מאשר דרכים סלולות בטון, אספלט או טרמק. ברוסיה, למשל, יש יותר מ-400,000 ק"מ של דרכי חצץ.

קיימים מרבצי חצץ טבעיים, הנוצרים כתוצאה מתנאי האקלים ושחיקת סלעים. פעילותם של גורמי מים (נהרות, גלים) מפיקה ערימות של חצץ, שלעיתים מתלכדות לכדי קונגלומרט. צורכי התעשייה אינם מאפשרים הסתפקות בחצץ טבעי, וקיים גם ייצור חצץ, באמצעות הפקה של חצץ במחצבות, בעיקר מסלעים כמו אבן חול, גיר, או בזלת.

## סוגי חצץ
***חלוקים** הוא כינוי לחצץ טבעי שנוצר בעיקר בנחלים, או באגמים. צורת החלוקים היא בדרך כלל מעוגלת.
***אגרגט** הוא חצץ המשמש בתהליך הבנייה לשיפור חוזק הבטון. בתפקיד זה יכול לשמש גם חול נקי.

פרמטר המציין חלק יחסי של משקל של גרגרים קטנים מאוד מתוך כמות של חומר גרגרי נקרא דקים.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:גאולוגיה
קטגוריה:חומרי גלם
מייק דירנט

שמאל|ממוזער|200px|מייק דירנט
**מייקל ראיין פריצ'רד** (אנגלית: **Michael Ryan Pritchard**), ידוע בשם במה שלו **מייק דירנט** (אנגלית: **Mike Dirnt**; נולד ב-4 במאי 1972) הוא נגן גיטרה בס וקול שני בלהקת הפּאנק רוק גרין דיי.

## ביוגרפיה
דירנט נולד ברודאו, קליפורניה, ארצות הברית, במקור בשם מייקל ראיין פריצ'רד, הוא הועבר למשפחה אומנת כשהיה תינוק וגודל על ידי אם ממוצא אינדיאני ואב לבן יחד אחות מאומצת בשם מיילה, שעזבה את הבית בגיל 13.
כשהיה בן 7, התגרשו הוריו המאמצים, והוא נאלץ לחלוק את זמנו בין שניהם. אמו נאבקה כדי לקבל חזקה עליו, והוא עצמו אמר פעם: "גדלתי עם אמא ששנאה את האיש הלבן (אביו) ואהבה אותי". יותר מאוחר, אמו המאמצת התחתנה שוב. דירנט לא הסתדר עם אביו החורג החדש, אך בהמשך התקרבו עד למותו של האב כשהיה דירנט בן 17. דירנט עזב את הבית בגיל 15, ושכר לעצמו חדר במוסך של בילי ג'ו ארמסטרונג, חבר ילדות מגיל 10 איתו הקים את הלהקה גרין דיי. הוא הלך לבית הספר התיכון ג'ון סווט (John Swett High School), החליף בית ספר, וגמר לימודים בבית הספר התיכון פינול וואלי ב-1990, וגרין דיי (Green Day) יצאו לסיבוב הופעות הראשון שלהם יום לאחר סיום הלימודים.

דירנט פגש לראשונה את בילי ב-1982 בקפיטריית בית הספר, כמה חודשים לפני מות אביו של בילי. ב-1988 הם הקימו יחד את הלהקה Sweet Children, ובשנת 1989 הצטרף אליהם המתופף אל סוברנטה, והם שינו את השם לגרין דיי. בשנת 1990 הוציאו את האלבום **1039/Smoothed Out Slappy Hours**. בשנה זו עזב המתופף אל סוברנטה כדי ללמוד בקולג', ובמקומו הצטרף טרה קול.

בזמן ההופעה הגדולה הראשונה של גרין דיי בוודסטוק ב-1994, אחרי שיצא האלבום המצליח מאוד שלהם "דוקי" (Dookie), התרחשה מלחמת בוץ ענקית, שבמהלכה היו כל כך הרבה מעריצים מכוסים בבוץ על הבמה, עד שאחד המאבטחים חשב שמייק הוא מעריץ סורר וניסה לדחוף אותו מהבמה, ותוך כדי כך שבר לו כמה שיניים. היה צורך לפנות אותו במסוק. בהופעה הם ניגנו את הסינגלים מתוך האלבום Dookie (ביניהם "Longview.

דירנט בסיסט גם בלהקה הנקראת The Frustrators.

### חייו האישיים

דירנט גר בימים אלה בקליפורניה.
לדירנט יש בת מאשתו הראשונה אנסטסיה: אסטל דזירה (נולדה ב-1997). לאחרונה זכה דירנט במשמורת מלאה על בתו. ב-2004, נישא לחברתו שרה, ובאותה שנה התגרשו השניים.
ב-11 באוקטובר 2008, נולד לדירנט בן בשם בריקסטון מייקל מחברתו בריטני קייד. השניים נישאו ב-14 במרץ 2009 בהוואי.

בסוף שנת 2000, ביצע דירנט ניתוח עקב תסמונת מנהרת שורש כף היד.

לדירנט יש מסעדה בשם רודיס קנט פייל קפה (Rudys Can't Fail Cafe) באמריוויל, קליפורניה.

## פרסים ומועמדויות

## ראו גם
* גרין דיי
* בילי ג'ו ארמסטרונג
* טרה קול

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מוזיקאים אמריקאים
קטגוריה:מוזיקאי פאנק (Punk)
קטגוריה:חברי להקת גרין דיי
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הרוק אנד רול
קטגוריה:בסיסטים אמריקאים
קטגוריה:צמחונים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1972
מלחמת הקווקז

שמאל|ממוזער|300px|אזור הלחימה
**הפלישה הרוסית לקווקז**, המוכרת יותר כ**המלחמה הקווקזית** (ברוסית: **Кавказская война**), היא סדרת כיבושים של האימפריה הרוסית בשנים 1817–1864 כנגד צ'צ'ניה, דאגסטן וצפון מערב הקווקז (צ'רקסיה).

ככל מעצמות המערב באותה התקופה ביקשו גם הרוסים ליצור לעצמם אימפריה על ידי כיבושים. רצון זה התבטא בכיבושים רבים לאורך הגבולות. חלק מרצונות ההתפשטות הרוסים באו גם על חשבון ארצות הקווקז. 
אלא שעם תחילת הפלישה הבינו הרוסים שכיבוש ארצות הקווקז לא יהיה פשוט כשחשבו, שכן הפלישה נתקלה בהתנגדות אלימה וחזקה במיוחד. לפי התארוך המקובל הסתיימה התקופה הראשונה של המלחמה עם מותו של אלכסנדר הראשון ומרד הדקבריסטים בשנת 1825. עד אז השיג הצבא הרוסי מספר הצלחות נגד מה שהצאר הגדיר "המון פראי אדם". 

בשנים 1825–1830 קטנו היקף הסכסוך והפעילות המלחמתית, מאחר שלרוסיה היו באותן השנים חזיתות מלחמה נוספות: המלחמה עם האימפריה העות'מאנית ופרס. לאחר ההצלחות בשתי מלחמות אלו, חידשה רוסיה את פעילותה בקווקז, ושוב נתקלה בהתנגדות מחתרתית, שהאחראים העיקריים להן היו "גחי מולא", "גמזט בק", ו"אדג'י מורד". הם הונהגו בידי האימאם שאמיל, שהוביל את פעולות ההתנגדות בשנים 1834–1859 ושנתמך חלקית על ידי פרס.

החלק השני במלחמה החל בחודש מרץ 1855, כאשר רוסיה והאימאם שאמיל חתמו על הסכם הפוגה בלחימה, את ההסכם יזמו הרוסים בשל הצורך שלהם לתגבר את הכוחות שלהם במלחמת קרים. ההפוגה לא נמשכה זמן רב והמלחמה חודשה עוד באותה השנה.

מלחמת הקווקז נסתיימה עם כיבוש צפון הקווקז, כאשר נשבע האימאם שאמיל אמונים לצאר ועבר לחיות במרכז רוסיה. המלחמה הסתיימה באופן רשמי ב-2 ביוני 1864, על ידי הכרזה של הצאר.

שלושה צארים רוסיים עמדו מאחורי המתקפה הזו; אלכסנדר הראשון, ניקולאי הראשון, ואלכסנדר השני. המפקדים הרוסיים העיקריים מאחורי המתקפה היו אלכסיי פטרוביץ' ירמולוב (בשנים 1816–1827), מיכאיל סיומונביץ' וורונצוב (1844–1853), ואלכסנדר ביירטינסקי (1853–1856). הסופרים מיכאיל לרמונטוב ולב טולסטוי השתתפו בקרבות וכתבו עליהם, והמשורר הרוסי אלכסנדר פושקין התייחס למלחמה בפואמה האירונית שלו, "האסיר הקווקזי" (1821).

## ראו גם
* העימות הרוסי-צ'צ'ני
* גלות הצ'רקסים

## קישורים חיצוניים

* "מלחמת הצי הרוסי בצ'רקסים - 1860". "הכרמל", 28 ביוני 1860, עמ' 4. העתקה דיגיטלית בתוך: שפת הים, ים וספנות בעיתוני ההשכלה והתחייה, 1856–1948

קטגוריה:מלחמות האימפריה הרוסית
קטגוריה:צ'צ'ניה
קטגוריה:קווקז: היסטוריה
קטגוריה:צפון הקווקז
בניין ג'נרלי

**בניין ג'נרלי** (Generali) הוא בניין משרדים ומסחר, השוכן במפגש הרחובות יפו ושלומציון המלכה במרכז ירושלים.

## היסטוריה
בשנת 1931, במלאת מאה שנים להקמת החברה, החליטה חברת הביטוח האיטלקית "אסיקורציוני ג'נרלי" (Assicurazioni Generali, "ביטוחים כלליים") לייסד פעילות בירושלים, שהתפתחה כלכלית במהירות תחת שלטון המנדט הבריטי. לשם כך רכשה החברה מגרש ברחוב יפו, ששימש עד אז חניון אוטובוסים, מידי הממשל הבריטי. לתכנון הבניין נשכר בתחילה האדריכל הארצישראלי ריכרד קאופמן, מתכנן שכונות הגנים בירושלים, אך תוכניתו, שכללה מבנה בן שבע קומות בסגנון הבינלאומי עם פינה מעוגלת במפגש הרחובות, נדחתה על ידי מנהלי החברה. התכנון הופקד בידי האדריכל האיטלקי מרצ'לו פיאצ'נטיני, דמות מרכזית באדריכלות הפשיסטית, שתכנן בניין בעל צורה משולשת, בסגנון שהיה מקובל אז באיטליה הפשיסטית ושילב מאפיינים נאו קלאסיים עם סגנון מודרניסטי מאופק. הבנייה החלה ב-1934 על ידי חברת "דה פארו" האיטלקית והבניין נחנך בשנת 1935.

בקומת הקרקע פעלו בתי מסחר וחנויות, ומשרדי חברת הביטוח תפסו את הקומה המרכזית בבניין; שאר השטחים הושכרו לשימוש כמשרדים.

הבניין הוא אחד מארבעה מבני ציבור שנבנו בחלק המזרחי של רחוב יפו בשנות השלושים (בניין בנק אנגלו-פלשתינה, בית הדואר המרכזי ובניין עיריית ירושלים ההיסטורי).

בשנת 1947 נכלל הבניין באזור הביטחון הבריטי "בווינגרד" ושימש מרכז אפסנאות של הצבא הבריטי. במלחמת העצמאות תפסו לוחמי האצ"ל את הבניין במסגרת מבצע קלשון. כיום שוכנים בבניין חנויות ומשרדי ממשלה.

בתחילת העשור השני של המאה ה-21 הקימה העירייה בכיכר מול הבניין מיצב הכולל ספסלים צבעוניים ומעוגלים ורסס מים הנפלט מהרצפה מדי כמה דקות.

## פסל האריה
סימן ההיכר של הבניין הוא פסל האריה המכונף בראש הבניין אשר עוצב על ידי הפסל דוד אוז'רנסקי. האריה הוא סמלו של מרקוס הקדוש, פטרון העיר ונציה וסמל העיר עצמה. האריה אוחז בספר בו כתוב בלטינית: "שלום עליך מרקוס האוונגליסט שלי". לרגליו חקוקה בספרות רומיות שנת הייסוד של חברת ג'נרלי - 1831.
## מדידות מטאורולוגיות
ב-1949 הוקמה על גג הבניין תחנת מדידה מטאורולוגית. ב-1993 הוקמה בצד התחנה הסטנדרטית גם תחנה אוטומטית הפועלת בצורה ממוחשבת.

בינואר 1974 נמדד בתחנה שעל הבניין משב רוח במהירות של 159 ק"מ לשעה - משב הרוח החזק ביותר שנמדד אי-פעם בישראל.

## לקריאה נוספת
* דוד קרויאנקר, **רחוב יפו ירושלים, ביוגרפיה של רחוב - סיפורה של עיר** - הוצאת כתר, 2005.

## קישורים חיצוניים

* בניין ג'נרלי, באתר המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל
* תוכנית בניין ג'נרלי – חלוקה לחללים של קומה א' וב' כפי שהוגש בשנת 1933, הארכיון הציוני המרכזי

## גלריית תמונות

תמונה:Generali Building old.jpg|בניין ג'נרלי בשנות ה-40 של המאה העשרים
תמונה:I Generali building in Jerusalem MG 9973.jpg|בניין ג'נרלי בלילה גשום
תמונה:Memorial Sign on the wall of Generali Building - 2025.jpg|שלט זיכרון על הקיר של בניין ג'נרלי
תמונה:Generali Building Jerusalem - 2025.jpg|בניין ג'נרלי (2025)
תמונה: אריה מכונף על חלק העליון של הבניין גנרלי.JPG|פסל האריה בחזית הבניין, תחתיו הכיתוב בספרות רומיות MDCCCXXXI - 1831
תמונה:Winged Lion of GENERALI.jpg|תמונה נוספת של פסל האריה הניצב על גג הבניין


## הערות שוליים

ג'נרלי
קטגוריה:רחוב יפו: מבנים
קטגוריה:בנייה ופיתוח בתקופת המנדט
קטגוריה:ירושלים: מבנים לשימור
מועצת תלמידים

**מועצת תלמידים** היא קבוצת תלמידים במוסד חינוכי או לימודי, הלוקחת חלק בניהולו של המוסד. כעקרון, חברי מועצת התלמידים נבחרים בצורה דמוקרטית על ידי התלמידים עצמם ופועלים למען ייצוג התלמידים למול ההנהלה וארגון פעילויות חברתיות.

## היסטוריה
כבר בעת העתיקה התקיימו סימנים של שיתוף תלמידים בניהול מוסדות הלימוד. ידוע שהאקדמיה של אפלטון הייתה מנוהלת באופן חלקי על ידי תלמידים נבחרים, תוכנית שאומצה לאחר מכן על ידי הגמנסיה של אריסטו.

מיוון נותרו עדויות על צורות שונות של התגבשות קבוצות תלמידים - קבוצות קטנות של תלמידים בחרו מתוכן נציג, שתפקידו היה לייצג את התלמידים בפני הנהלת בית הספר או להגן עליהם בפני אזרחי העיר.

דפוסי פעילויות אלה נמשכו אל תוך ימי הביניים, כאשר העדות המוקדמת ביותר מתקופה זו לשיתוף תלמידים בניהול בית הספר מתייחסת לשנת 1388 והיא ממכללת "וינצ'סטר" באנגליה, לפיה רשאים שלושה תלמידים מצטיינים ובעלי אופי חיובי להשגיח על דרכי התנהגותם והתקדמותם בלימודים של חבריהם. עדות נוספת על מעין "מועצת תלמידים" שהוענקו לה תחומי אחריות וסמכויות, קיימת על המוסד שייסד טרוצנדורף, בגרמניה.

בערך בתחילת המאה ה-19 התגבשה בבתי הספר בארצות הברית גישה של סובלנות כלפי פעילויות תלמידים. מתקופה זאת יש עדויות על תוכניות של שלטון עצמי של תלמידים בבתי ספר אחדים. עדות אחת מתייחסת לתקופה מלפני 1800, וכן ישנן עדויות מ-1825 על מועצות תלמידים בבית ספר תיכון בניו יורק, מ-1834 בבוסטון ומ-1852 בבית ספר ציבורי בהרטפורד.

לאחר מלחמת העולם הראשונה חלה התפתחות גדולה בתחום זה הניכרת גם בהתנסויות בצורות שונות של "שלטון עצמי" של תלמידים בבתי הספר ברחבי ארצות הברית. מתחילת המאה ה-20 המושג הישן של "שלטון עצמי" של תלמידים התפתח לתנועה של "שיתוף תלמידים" בניהול בית הספר ובפיקוח עליו. תנועה זו הייתה בנויה על ההנחה, שתלמידים ומורים גם יחד מעוניינים בטובת בית הספר, והדאגה והיוזמה לשיפורו הן עניין משותף לשני הגופים.

## מועצת התלמידים בישראל

מועצת התלמידים מעוגנת גם בסעיף 13(א) לחוק זכויות התלמיד, בו נקבע כי "מוסד חינוך יעודד הקמת מועצת תלמידים ולא יעשה כל פעולה למנוע את הקמתה; מסגרת פעילותה תיקבע בהוראות המנהל הכללי בהתייעצות עם מועצת התלמידים והנוער." מועצת התלמידים, כגוף רשמי המייצג את התלמידים במוסדות החינוך השונים, נבחרת על ידי התלמידים באופן דמוקרטי מדי שנה.

בישראל מועצות התלמידים פועלות תחת מערך ארצי שנקרא "גלגל המועצות". המערך מתאר את הקשר בין שכבות המועצה השונות, כאשר בבסיס המדרג ישנה מועצת התלמידים המוסדית הנבחרת על ידי תלמידי המוסד החינוכי. כלל המועצות המוסדיות בתחום עיר או מועצה אזורית בוחרות נציגים למועצה רשותית, הבוחרת בתורה נציגים למועצה מחוזית. בישראל מועצות התלמידים מחולקות לשבעה מחוזות, שש מן המועצות המחוזיות הן על־פי חלוקה גאוגרפית (צפון, מרכז, דרום, חיפה, ירושלים, תל אביב) ומועצת המחוז ההתיישבותי, שנציגיה מפוזרים במספר אזורים גאוגרפים שונים ברחבי הארץ ונמצאים תחת המינהל לחינוך התיישבותי במשרד החינוך.

המועצות המחוזיות בוחרות נציגים למועצת התלמידים והנוער הארצית על־פי מפתח הנציגויות הנקבע על־פי גודל המחוז. מדי שנה מארגנת המועצה הארצית את ועידת מועצות התלמידים והנוער אשר החלטותיה מחייבות את כל הגופים בגלגל המועצות.

## ראו גם
*חינוך פורמלי
*חינוך בלתי פורמלי

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר מועצת התלמידים והנוער המחוזית של המנהל לחינוך התיישבותי פנימייתי ועליית הנוער
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ארגוני חינוך
קטגוריה:בית ספר
רמת אפעל

250px|ממוזער|שמאל|שלט בכניסה לרמת אפעל
ממוזער|שמאל|מראה כללי של שכונת רמת אפעל בספטמבר 1969 לפני אכלוסה|250px
**רמת אפעל** היא שכונה במזרח העיר רמת גן, באזור בקעת אונו, מדרום מזרח למחלף אלוף שדה. עד שנת 2008 הייתה יישוב קהילתי במעמד ועד מקומי במסגרת מועצה אזורית אפעל.

מקור שמה של **רמת אפעל** הוא ראשי תיבות של "אגודת פועלים עברית לאומית" (אפע"ל). במרוצת השנים ירד סימן הגרשיים מהמילה "אפעל".

## היסטוריה
השכונה הוקמה על אדמות קיבוץ אפעל שהתפרק בשנת 1952. בשנת 1953 הוקם במקום סמינר אפעל - מרכז הדרכה וחינוך של הקיבוץ המאוחד (חלק מהתנועה הקיבוצית). הוקם גם בית דיור מוגן של רשת "משען" - "משען אפעל", המשתרע על פני 136 דונמים. בתחילת שנות ה-60 הועלתה הצעה להקים במקום יישוב ל-400 משפחות עולים מארצות הברית. כיוון שהעולים לא הגיעו התוכנית ירדה מן הפרק. בשנת 1969 הקימה במקום חברת "שיכון עובדים" שכונת מגורים, שכללה בעיקר וילות, שהייתה במעמד של ועד מקומי במסגרת מועצה אזורית אונו (שבשנת 1984 שונה שמה ל"מועצה אזורית אפעל"). הרחבת השכונה, בווילות, בקוטג'ים ובבתים בני שתיים או שלוש קומות, נמשכה עד 1997.

בשנת 2003, במסגרת מיזם איחוד רשויות מקומיות, המליצה ועדת שימוע של משרד הפנים על סיפוחה של רמת אפעל לרמת גן, תוך הקמת ועד רובע עירוני ביישוב, בדגם שיושם לאחר מכן ביישובים הקהילתיים נוה מונוסון ומכבים-רעות. בשל מאבקה המוצלח, באותה עת, של המועצה אזורית אפעל נגד פירוקה, ירדה הצעה זו מהפרק. הודעת משרד הפנים מ-2 במרץ 2007 לא העניקה ליישובי המועצה האזורית (רמת אפעל, כפר אז"ר ורמת פנקס, שסופחה לעיר אור יהודה), אפשרות להקים ועד רובע עירוני.

לנוכח התנגדותה על עיריית רמת גן להענקת מעמד סטטוטורי של רובע עירוני ליישוב, הפכה רמת אפעל, בחודש פברואר 2008, לשכונה של העיר רמת גן, בדומה לשכונות קריית קריניצי ורמת חן הסמוכות, כאשר כפר אז"ר שומר על מעמדו כמושב עובדים בתחום השיפוט של העירייה.

איחוד הרשויות הביא למקרה ייחודי בנושא שמות הרחובות. בדרך כלל כאשר שתי רשויות עם שמות רחובות כפולים מתאחדות, הרשות המאוחדת משנה את השמות הכפולים כדי שכל שם רחוב יהיה יחיד ברשות. במקרה זה במקום להחליף שמות כפולים - הוסיפו את שם הרשות הקטנה לשם הרחוב בה, בזמן שהשם ברשות הגדולה (רמת גן) נשאר זהה. כך למשל ניתן למצוא את השמות: "צאלים רמת אפעל", וכן "האשל רמת אפעל".

ב-2019 החלה הקמת קריית חינוך, בשטח הגובל בשכונה לכיוון בי"ח תל השומר. שטחו של הקמפוס הוא כ-16,000 מ"ר ומכיל כחמישה מבנים ייעודים, בעלי תפוסה לפחות 1,200 תלמידים. המוסד הלימודי המרכזי במרכז החינוך הוא תיכון בגין. ב-19 בדצמבר 2024, במהלך מלחמת חרבות ברזל, נגרם נזק כבד לבית הספר היסודי בשכונה מפגיעת טיל בליסטי שירו החות'ים מתימן אל עבר גוש דן.

## גלריה

Efal022.jpg|הכניסה לרמת אפעל. ברקע מגדל המים
Efal028.jpg|בית הכנסת
Efal005.jpg|האנדרטה לחללי היישוב
Shot Frag NE.jpg|הדמיית קריית החינוך


## קישורים חיצוניים

* סיפור מקומי רמת אפעל - סיפורה של רמת אפעל מיום הקמתה ועד היום, על ציר זמן קהילתי
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים ישראליים לשעבר
קטגוריה:רמת גן: שכונות
ארכתאון

**אֶרֶכתֵאוֹן** (ביוונית עתיקה: **Ἐρέχθειον**; ביוונית מודרנית: **Ερέχθειο**) הוא מקדש עתיק בצפונה של גבעת האקרופוליס באתונה, שנבנה לכבודו של ארכתאוס (Erechtheus), אחד ממלכי אתונה. 

ארכתאוס, הנקרא גם ארכתוניוס (), נולד לפי המיתולוגיה היוונית מזרעו של אל האש הפיסטוס, כאשר זה ניסה לאנוס את אתנה ומזימתו לא צלחה. אתנה מחתה את זרעו בממחטה וזרקה אותה לארץ. מזרע זה נולד ארכתאוס.

הארכתאון הוא המקדש היחיד שידוע כי היה בעל 3 מפלסים. להבדיל משאר המקדש, בו משמשים עמודים יוניים, גג המרפסת הדרומית, המכונה מרפסת העלמות, נתמך על ידי שש קריאטידות (פסלי נשים ששימשו כעמודי תמך). אחת מהן הועברה על ידי הלורד אלגין לבריטניה ומוצגת כיום במוזיאון הבריטי.

לאחר הקמת מוזיאון האקרופוליס בשנת 2009, הועברו חמש הקריאטידות הנותרות לתוך מבנה המוזיאון ובאתר הוצבו העתקים.


קובץ:Athen Erechtheion BW 2017-10-09 13-58-34.jpg|הקריאטידות התומכות את הגג
קובץ:Eerechtheom03.JPG|אחת מהקריאטידות התומכות את הגג
קובץ:Athen Erechtheum BW 2017-10-09 13-47-38.jpg|הארכתאון על האקרופוליס באתונה
קובץ:Capitells de l'Erectèon.JPG|וולוטה בראש העמוד האיוני בחזית המזרחית של המבנה
Erechtheion. The cella frieze. Female figure, Ακρ. 1078.jpg|שבר אפריז מהצ'לה  של הארכתאון המתאר דמות נשית מוצג במוזיאון האקרופוליס
Fragment of the frieze around the Erechtheion.jpg|שבר אפריז מהארכתאון במוזיאון האקרופוליס


## קישורים חיצוניים

* ארכתאון, באתר Ancient-Greece.org
* 
*  

קטגוריה:אדריכלות קלאסית
קטגוריה:יוון העתיקה: מבנים
קטגוריה:אתונה: מבנים
קטגוריה:האקרופוליס באתונה
קטגוריה:מקדשים ביוון העתיקה
בווינגרד

[שמאל|ממוזער|280px|מטה המשטרה הבריטית בבניין מימין, שכן באזור הביטחון המוגן על ידי [גדר תיל|גדרות תיל ו"שיני דרקון". בתמונה נראה רחוב שלומציון המלכה, בעבר רחוב הנסיכה מרי. 1948]]
[שמאל|ממוזער|250px|עמדת בטון שהוקמה על ידי הבריטים בשנת 1946 בפינה הצפון-מערבית של [חצר סרגיי (מגרש הרוסים). זו כנראה העדות היחידה ששרדה בנוף הירושלמי ל"בווינגרד" (צולם ב-2002)]]
ממוזער|שלט מורשת על מבצע קלשון בבווינגרד
**בווינגרד** הוא כינוי לאזור הביטחון הבריטי שהוקם במרכז ירושלים בסוף תקופת המנדט. באזור זה נכללו מגרש הרוסים והאזור ברחוב יפו הצמוד אליו.

## הקמת בווינגרד
בעקבות הריסת מחלקת החקירות הפליליות של משטרת המנדט בירושלים ב-27 בנובמבר 1945, נקטו הבריטים אמצעי ביטחון שונים באזור מגרש הרוסים, כמו גידור וחסימת מדרכות. בעקבות פיצוץ מלון המלך דוד ב-22 ביולי 1946, החלו הבריטים בהחרמת חנויות ומשרדים בבניינים בהם היו יעדים בריטיים כדי למנוע התקפות דומות. הבריטים פינו בעלי חנויות ועסקים יהודים ממגרש הרוסים ומרחוב יפו הסמוך, והקימו מתחם צבאי מבוצר ומגודר סביב משרדי הממשלה שלהם בירושלים. המתחם כלל את בניין ג'נרלי, בית הדואר המרכזי ובניין בנק לאומי, שהיו בני שבע ושמונה קומות ומבנייניה הגבוהים של ירושלים. הקמת בווינגרד הפכה לשממה את האזור המסחרי השוקק ביותר של ירושלים היהודית. אזור מסחרי חלופי התפתח במהרה במעלה רחוב יפו.

המתחם נקרא בלעג בפי תושבי ירושלים היהודים בשם "מצודת בווין" או "בווינגרד", על שם שר החוץ הבריטי ארנסט בווין ולזכר ביצורי העיר סטלינגרד, שעמדה בגבורה בקרבות מלחמת העולם השנייה.

אף על פי שהמתחם היה מבוצר מאוד, עם גדרות גבוהות ומשטחים מכוסים בתיל, המחתרות הצליחו לחדור אותו ולבצע פעולות התקפיות נגד סממני השלטון הבריטי:
* ב־30 בנובמבר 1946 התקיפו לוחמים של האצ"ל את מפקדת הצבא של המנדט בעומק המתחם.
* באחד במרץ 1947 תקף האצ"ל את מועדון הקצינים שבמתחם. 17 קצינים וחיילים נהרגו במבצע.

## אזורי ביטחון נוספים
לאחר מכן, ובעקבות המשך המתקפות של האצ"ל ולח"י עליהם, הקימו הבריטים בפברואר 1947 מספר אזורי ביטחון נוספים:
* אזור ביטחון א' (A) שכלל את אזור המושבה הגרמנית ותחנת הרכבת
* אזור ביטחון ב' (B) שכלל את אזור מלון המלך דוד, בניין ימק"א, קולג' טרה סנטה וחלק משכונת טלביה ורחביה
* אזור ביטחון ג' בצמוד לבווינגרד
* אזור ביטחון ד' (D) שכלל את אזור מחנה שנלר

מדי פעם, בעקבות פעילות זאת או אחרת של אחת המחתרות, עובו סידורי הביטחון באזורי הביטחון. כך, לאחר גילוי ניסיון בריחה מבית הסוהר המרכזי בירושלים נסגר רחוב מליסנדה לתנועת מכוניות והוגבלה תנועת הולכי הרגל.

עם פרוץ מלחמת העצמאות התכנסה ממשלת המנדט עוד יותר לתוך אזורי הביטחון. הממשלה רכשה דירות נוספות בתוך אזורי הביטחון והעבירה את פקידיה שהיו מחוץ לאזורי הביטחון אל תוכם. בנוסף, הרחיבה הממשלה את אזורי הביטחון. לדוגמה, בדצמבר 1947 מסרה הממשלה את בית קדימה לוועד הקהילה היהודית של ירושלים, תמורת בתים באזור ביטחון א'. בפברואר 1948 הוכללה חלק מטלביה באזור ביטחון א' וחלק אחר בתוך אזור ביטחון ב'.

עם סיום המנדט הבריטי, נכבשו אזורי הביטחון בידי כוחות ההגנה והאצ"ל, כחלק ממבצע קלשון.

## קישורים חיצוניים

*

## הערות שוליים

קטגוריה:המנדט הבריטי: צבא וביטחון
קטגוריה:רחוב יפו
קטגוריה:המערכה על ירושלים במלחמת העצמאות
קטגוריה:ירושלים בתקופת המנדט הבריטי
מצית

שמאל|ממוזער|250px|סוגי מציתים שונים
ממוזער|מצית
ממוזער|תקריב של מנגנון מצית בחלקו העליון
ממוזער|מצית מסוג קליפר
ממוזער|מצית טורבו
**מַצִּית** הוא מכשיר קטן המשמש להדלקת אש.
## פעילות
מציתים פועלים במספר שיטות. במצית מבוסס חומר דלק, סיבוב גלגל אבן צור יוצר חיכוך בברזל שיוצר ניצוץ אש . הניצוץ מדליק את חומר הדלק שבמצית, ונוצרת להבה קטנה הניזונה לאט ממאגר חומר הדלק המצוי במצית, ישנם מצתים אשר במקום גלגל מאבן צור ישנו גביש פיזואלקטרי כלומר חומר המגיב ללחץ ביצירת זרם חשמלי. הזרם החשמלי מולך אל קצה המצית, שם נוצר ניצוץ בין שני מוליכים חשופים, והניצוץ מדליק את חומר הדלק שבמצית.

המצית מבוסס הדלק הראשון בעולם היה של חברת IMCO האוסטרית ועליו התבססו דגמי המציתים הראשונים של חברת זיפו, שעד היום היא מותג בתחום המציתים.

במצית ללא דלק קיים גביש פיזואלקטרי, מצית זה יעיל להדלקת להבת גז (למשל בכיריים), אך אינו יעיל לצורך הדלקת חומר בעירה מוצק (למשל סיגריה).

גרסה קודמת של המצית הייתה קופסת ההצתה, אשר הכילה גביש פיריט (ברזל), צור וחומר בעירה מוצק דליק במיוחד. באמצעות הכאה של הפיריט על הצור נוצר ניצוץ, אשר מכוון לחומרי הבעירה הדליקים. ב-1823 פיתח יוהאן דובריינר מצית עם שימוש בזרז פלטינה. המצית שכונה על שמו "מנורת דובריינר" והייתה בשימוש עד 1880 אז הופסק ייצורה. בסוף המאה ה-19, תחילת המאה ה-20 עוד כימאי גרמני קרל פון ולסבך יצר תרכובות מישמטאל (בגרמנית: תערובת מתכות) ופרוצריום שהחליפו את פיריט ואבן צור ביצירת ניצוץ.

טרם גילוי הפיריט היה המצית עשוי מקל עץ מחודד, אשר היה מחוכך במהירות גבוהה במשטח עץ ובו שקע. בשקע היה ממוקם חומר בעירה מוצק דליק במיוחד.

## ראו גם
*גפרור
*מצת

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אש
קטגוריה:כלי עישון
בית הספר יהל"ם

**בית הספר יהל"ם** (ראשי תיבות: **"יום העשרה לפיתוח מצוינות"**, מבוטא לרוב כ**יהלום**) הוא בית ספר אזורי לתלמידים מחוננים ומצטיינים בקריית אונו שהוקם בשנת 1990. אוכלוסיית היעד של בית הספר מגיעה מבתי הספר בקריית אונו, אור יהודה, רמת אפעל, אזור וחמ"ד.

בבית הספר לומדים כ-900 תלמידים בכיתות ג'-ט'. התלמידים המחוננים מאותרים על ידי משרד החינוך באמצעות מבחני מכון הנרייטה סאלד (שלב א' ושלב ב'), ואילו התלמידים המצטיינים מזוהים על פי מבחן שלב א' של מכון סאלד והישגיהם בו ובהתאם למכסה המקסימלית.

## אופי הלימודים
בית הספר פתוח חמישה ימים בשבוע כאשר כל תלמיד מגיע ליום העשרה אחד בשבוע. התלמידים המחוננים מגיעים ביום קבוע ושאר התלמידים מגיעים בהתאם לשכבת גילם, כאשר לכל שכבת גיל ישנו יום לימודים קבוע.

אורך הלימודים כחמש שעות וחצי יומיות. כל יום נפתח בכינוס כל התלמידים וקיום שיחת בוקר בנושאי אקטואליה והעשרה. כמו כן ניתנת אפשרות לכל ילד להציג נושא מוגדר מראש או כישרון כלשהו.

## הרכב בית הספר
בבית הספר מלמדים כ-40 מורים, כאשר רובם מורים עצמאיים.

בית הספר מלווה בוועדת היגוי המורכבת ממפקחים מטעם משרד החינוך, מנהלי המחלקות לחינוך ברשויות המקומיות, מנהלת המחלקה למחוננים של משרד החינוך, נציגי הורים, נציגי מנהלי בתי ספר אזוריים אחרים, נציגי יועצת בתי הספר ומנהלת בית הספר עצמה. הוועדה מתכנסת כשלוש פעמים בשנה כדי לדון בנושאים שונים הקשורים לפעילותו ולמצבו של בית הספר.

### מנהלות בית הספר לדורותיו
* דליה רבין, ניהלה את תוכנית המחוננים האזורית בבית הספר ניר: 1990–1992
* תמרה בניא, יסדה וניהלה את בית הספר יהל"ם: 1994–1999
* ירונה ואן-דר הורסט: 1999–2001
* ורדה זילבר: 2001–2002
* ירונה ואן-דר הורסט: 2002–2003
* שוש אמיר: 2003–2017
* גילה גוטמן: 2017 - הווה

## מקצועות הלימוד
רשימת מקצועות הלימוד כוללת:

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:בתי ספר יסודיים בישראל
קטגוריה:מחוננות בישראל
קטגוריה:קריית אונו: חינוך
רוקפור בהופעה

**רוקפור בהופעה** הוא אלבום ההופעה הראשון והיחיד עד כה של להקת רוקפור. האלבום התאפיין בסאונד פסיכדלי, בדומה למוזיקה של שנות ה-60. בהופעה זו שהוקלטה במועדון הברבי התל אביבי - משכנם הקבוע של הופעות הלהקה, עובדו שיריהם בליווי כלי מיתר בעיבודו של המוזיקאי דניאל סלומון. בשירים "אבשלום" ו"שוב לא שקט" התארח המוזיקאי אביב גפן בשירה.
בנוסף לשירי ההופעה, צורפו לאלבום גם השירים "כביש 66" ו"מסיבת סיום", שהוקלטו באולפן.
השיר "כביש 66" מופיע בגרסתו האנגלית באלבום הבא של הלהקה, והראשון שלהם באנגלית, Supermarket.

## רשימת השירים
#"מכונת הזמן" - 3:05
#"חור בלבנה" - 6:33
#"אבשלום" (גרסת כיסוי לשיר של אריק איינשטיין ושלום חנוך) - 3:49
#"הכעס" - 3:59
#"שוב לא שקט" - 3:45
#"לירות רחוק" - 4:41
#"היה היה" (גרסת כיסוי לשיר של אריק איינשטיין) - 5:47
#"קטיפה שחורה" - 4:17
#"Astronomy Domine" (גרסת כיסוי לשיר של פינק פלויד) - 3:50
#"סוף הדרך" - 5:20
#"כביש 66" - 5:57
#"מסיבת סיום" - 5:23

## השתתפו בהפקה
*אלי לולאי: שירה וגיטרה
*ברוך בן יצחק: גיטרה ושירה
*מרק לזר: בס ושירה
*איסר טננבאום: תופים
*אביב גפן: שירה
*תמי טרטר: קולות רקע
*דניאל סלומון: עיבודים וניצוח כלי מיתר
*חן שנהר, אמיר גבירץ, נילי הדר, גרישה הס, יובל אדרת, שחר רוזנטל, שרון כהן: כינור
*מיכאל פייגנזון, קרין זוקמן, אלה פרימשטיין: ויולה
*יועד ניר, סאשה אגרנוב, דנה וקסמן: צ'לו

קטגוריה:אלבומי רוקפור
קטגוריה:אלבומי הופעה בעברית
קטגוריה:אלבומי חברת הד ארצי
אבי מרגלית

שמאל|מסגרת|עטיפת ספר שאייר אבי מרגלית
**אבי (אברהם) מרגלית** (1939–1979) היה מאייר ספרי ילדים, סופר ילדים עברי וגרפיקאי.

## ביוגרפיה
מרגלית נולד וגדל בתל אביב ובצעירותו הצטרף לתנועת השומר הצעיר. אמו נפטרה בצעירותו ואביו, שהיה מגיה בעיתון "על המשמר", שלחו לתיכון בקיבוץ עין החורש. הוא שירת במסגרת הנח"ל המוצנח ובתום שירותו למד והשתלם בציור, איור ספרים וגרפיקה.

איוריו של אבי מרגלית, מלאי הדמיון והצבע, התחבבו מאוד על הקוראים הצעירים ועל מחברי ספרי הילדים העבריים. הוא אייר את ספריהם של: יוסי גמזו, מיכל סנונית, מירה מאיר, אוריאל אופק, ע. הלל, תקוה שריג, רבקה גורפיין-אוכמני, חנן שדמי, תרצה אתר, דבורה עומר, אברהם חלפי ואלי נצר. כן כתב ואייר בעצמו כמה ספרי ילדים.

מרגלית אייר את ספרו של קורניי צ'וקובסקי, **הטלפון**, בתרגומו של בנימין הרשב (הרושובסקי) (ה. בנימין). וכן את ההגדה של פסח, שיצאה בהוצאת מסדה, 1972.

מרגלית נפטר בקיבוץ מלכיה, בפסח שנת 1979

## ספרים שכתב
* **צבע בא לעולם**, צייר וסיפר אבי מרגלית, תמוז, 1976.
* **מאלף עד תו**, צייר וכתב אבי מרגלית, תל אביב, הוצאת א. לוין אפשטיין, 1965.
* **שעשועון הדבקות אלף בית**, תל אביב, 1975.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:סופרי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:מאיירים ישראלים
קטגוריה:בוגרי השומר הצעיר
קטגוריה:חברי גרעיני נח"ל
קטגוריה:מאיירי הגדה של פסח
קטגוריה:זוכי פרס אסתר רבינוביץ
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1939
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1979
גל ארכובה

שמאל|ממוזער|250px|החלקים העיקריים של מנוע בוכנאי: '''גל ארכובה''' (אדום), בוכנות (אפור), צילינדרים (כחול) וגלגל תנופה (שחור)
שמאל|ממוזער|250px|גל הארכובה והחלקים הנעים של מנוע דיזל ימי מתוצרת Volvo Penta
**גַּל אַרְכֻּבָּה** (מכונה גם **קְרַנְקְשַׁפְט**, על פי האנגלית: crankshaft) הוא מכונה שהופכת תנועה קווית של בוכנות לתנועה סיבובית. המונח "ארכובה" הוא מילה נרדפת ל"ברך", וגל ארכובה נקרא כך בשל צורתו המזכירה מחזורים של ברך כפופה בזווית ישרה. גל הארכובה הוא אחד מהחלקים הנעים העיקריים של מנועי דיזל ובנזין. גל ארכובה נמצא גם במכונות בוכנאיות כמו מדחסים למיניהם, שם תפקידו להפוך את התנועה הסיבובית של המנוע החשמלי המניע את המדחס לתנועה קווית של בוכנת המדחס.

## פרטי המבנה
שמאל|ממוזער|גל ארכובה אחרי חישול
גל הארכובה יצוק או מחושל מפלדה, והוא כולל מספר ארכובות. הארכובה עצמה בנויה מפין ארכובה, זוג לחיי-ארכובה וזוג צווארי גל. כל אחת מבוכנות המנוע מחוברת אל ארכובה באמצעות טלטל. במנועי V מחוברים לכל ארכובה שני טלטלים נגדיים.

לקצה האחורי של גל הארכובה מחובר בברגים גלגל תנופה ולקצהו הקדמי משכך ריטוטים פיתוליים. הצרכן, המקבל את תנועתו הסיבובית מגל הארכובה, מחובר בברגים לגלגל התנופה.

הגל נישא על מסבים ראשיים, שמספרם כמספר הארכובות ועוד אחד. המסב נושא את משקל גל הארכובה ומעביר אל גוף המנוע את העומס שמפעילה עליו הבוכנה. ברוב המנועים המסבים הראשיים הם מסבי החלקה, שכל אחד מהם נתון בתוך בית חצי עגול בבית גל הארכובה. המסב סגור ומהודק למקומו על ידי מכסה-מסב חצי עגול. במנועים קטנים מאוד המסבים הראשיים הם מסבים גליליים. משטחי המיסוב של צווארי הגל ופיני הארכובות מוקשים ומלוטשים, כדי להעניק להם עמידות גבוהה בפני שחיקה. מעברים קדוחים בגל הארכובה מזרימים שמן סיכה מהמסב הראשי אל מסב הטלטל הסמוך לו.

אל לחיי הארכובות מחוברות בברגים משקולות איזון, המאזנות את המסה האקצנטרית של כל ארכובה, ותורמות לאיזון הכוח הצנטריפוגלי הנוצר על ידי המסה הסובבת של פין הארכובה, מסב הטלטל ולחיי הארכובות.

על הקצה הקדמי של גל הארכובה מולבש בכוח גלגל שיניים, המניע דרך תמסורת של גלגלי שיניים נוספים את גל הזיזים, משאבות שמן הסיכה, משאבות קירור ואבזרי עזר נוספים. במנועים קטנים ומהירים מולבש על קצה גל הארכובה גם גלגל רצועות ראשי, המניע את משאבת המים והאלטרנטור.

## חומרי ייצור
גל הארכובה נתון למאמצים גדולים, הנובעים מצורת המבנה שלו ומן הכוחות הפועלים עליו בשעת עבודת המנוע. בשל כך עליו להיות חזק באופן מיוחד. גלי ארכובה של מנועים קטנים ומהירים עשויים יצקת ברזל או מחושלים מפלדת פחמן (0.4%) כיחידה אחת. במנועים בעלי מהירות בינונית (500–1000 סיבובים לדקה) גל הארכובה מחושל מפלדת פחמן כיחידה אחת. במנועים איטיים וגדולים (100–200 סיבובים לדקה) גל הארכובה בנוי מארכובות נפרדות, המחוברות בחימום וכיווץ או בריתוך חשמלי.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:הנדסת מכונות
קטגוריה:טכנולוגיה תחבורתית
קטגוריה:מנועים