open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
המשמר הנע

שמאל|ממוזער|250px|יחידת המשמר הנע בנגב, ניר עם, 1947
**המשמר הנע** (או "המשמרות הנעים" JSP שכונתה גם "הפלוגה הנודדת" או בקיצור "הנודדת") היה זרוע ניידת של משטרת היישובים העבריים. המשמר הוקם בשנת 1936 בימי מאורעות תרצ"ו - תרצ"ט ככוח משטרה לגלי, ממסדי ומזוין בחסות שלטונות המנדט הבריטי, אולם השליטה בפועל הייתה של ארגון ההגנה.

עד סוף שנת 1938 הגיע מספר המגויסים במשטרת היישובים (נוטרים שנקראו גם גפירים) ל-14,000 איש. המשמר הנע היווה חלק מגוף זה.
עד אותה שנה הגיע מספר הָמָּ"נָים ל-60. בדרך כלל הם פעלו ביחידות קטנות של 3–5 איש לכל משמר. לא לכל היישובים היו מ"נים, ואלה שהיו, נהנו לרוב ממשמר נע אחד בלבד. כך למשל היה צוות אחד עם טנדר עליו היה מותקן מקלע לואיס אחראי לכל אזור ראשון לציון ורחובות.

צורת התפעול הייתה בסיורים רכובים על גבי טנדרים עם ארגז פתוח.
שניים ישבו בתא הנהג ואחד ישב על כיסא מיוחד שהותקן על ארגז הטנדר. בשלב ראשון הם חומשו ברובים בלבד, ובהמשך הפעיל השומר השלישי שבארגז הטנדר מקלע קל מסוג לואיס.

אנשי המשמר הנע ביצעו סיורים בסביבות היישובים, בשדות, ובאזורי הספר, כשהם נוסעים בטנדרים בלתי משוריינים, שנמסרו לרשותם על ידי הסוכנות היהודית. הטנדרים על צוותיהם החמושים הוזעקו במהירות לכל מקום סכנה. במרוצת הזמן שוריינו הטנדרים בלוחות פלדה. בסוף שנת 1938 הגיע מספר אנשי הארגון לכ־400 איש. המשמר הנע היה פזור בכל רחבי ההתיישבות העברית ומשך אליו את טובי הנוער. עד ייסוד הפלמ"ח בשנת 1941 היו אנשיו הכח המגויס הקבוע היחיד של היישוב, והם אף חיפו על פעולות ההגנה השונות בהתיישבות ובמערכה הצבאית.

כאשר הונחו קווי המים בנגב ל-11 הנקודות, הותקנו בקווים יציאות מיוחדות לבדואים ולערבים שחיו באזורים בהם עבר. למרות זאת הם חיבלו ופרקו מדי יום קטעים שלמים. על מנת להבטיח את שלמות ופעילות הקווים, הופעלו צוותי משמרות נעים שסיירו מדי יום לאורך הקווים. הקו המערבי נשמר על ידי צוות שחנה בניר עם והקו המזרחי על ידי צוות שחנה במשמר הנגב.

למשמר הנע הייתה הילה של רומנטיות וגבורה, כדוגמת זו שהייתה בזמנו לארגון השומר. דוגמה להילה רומנטית זו אודות המשמר הנע היה השיר "הטנדר נוסע", למלים של יעקב אורלנד ולחן של משה וילנסקי, שנכתב והולחן בשנת 1939 והושר באותה עת בפי אסתר גמליאלית ולימים גם בפי שושנה דמארי, יונה עטרי ועפרה חזה:
:הַטֶּנְדֶּר נוֹסֵעַ, הַטֶּנְדֶּר פֹּה רָץ,
:מִשְּׂדוֹת יָם הַמֶּלַח עַד עֵין הַמִּפְרָץ –
:הַלַּיְלָה לַיְלָה אָפֵל,
:הַטֶּנְדֶּר, מַה לַּיְלָה מִלֵּיל?
:הַטֶּנְדֶּר, פְּתַח פִּיךָ בְּשִׁיר,
:לִבֵּנוּ רָחָב וְצָעִיר.
:אִם אֵשׁ מִלְּפָנֵינוּ, אִם אֵשׁ מֵאָחוֹר –
:הַטֶּנְדֶּר, אַל תַּעֲצֹר!

## קישורים חיצוניים
* טנדר של המשמר הנע וצוותו- מימין הסמל הבריטי - מאחור ניתן לראות את מקלע הלואיס

## הערות שוליים

קטגוריה:יחידות ההגנה
קטגוריה:המנדט הבריטי: צבא וביטחון
קטגוריה:המרד הערבי הגדול
קטגוריה:נוטרות
החותרים

**הַחוֹתְרים** הוא קיבוץ של התנועה הקבוצית המאוחדת השוכן בחלקו הצפוני של מישור חוף הכרמל למרגלות טירת כרמל, ומשתייך מוניציפלית למועצה האזורית חוף הכרמל.

## היסטוריה
ראשיתו של הקיבוץ בשנת 1942, בפלוגת עבודה שעברה הכשרה והתארגנות להקמת הקיבוץ בחצר הקיבוצים בקריית חיים. בשנת 1948 התיישבו חברי הקבוצה בבתי המושבה הגרמנית הנטושה נויהרדטהוף, כ-5 ק"מ צפונית ליישוב הקבע, אליו עברו בשנת 1952.

שמו של הקיבוץ נובע מן השאיפה לעסוק בדיג ימי, וזה אכן היה אחד ממקורות הפרנסה שלו בשנותיו הראשונות. מקור פרנסה אחר היה כריית זיפזיף, תחום בו עסק הקיבוץ, כנטען, עוד לפני קום מדינת ישראל, ובמשך שנים רבות, עד קרוב לשנת 2000, נמנה עם קבוצה מצומצמת של ישויות שזכו לזכויות מיוחדות.

בראשית שנות ה-2000 קרס קיבוץ החותרים כלכלית ובמרץ 2002 אושר לו הסדר נושים על פיו יאוגד ענף החקלאות של הקיבוץ כתאגיד עצמאי בשותפות בשם "החותרים חקלאות".

כיום, אחרי שהקיבוץ עבר תמורות רבות במבנהו הארגוני והכלכלי, עדיין קיימים בו ענפי חקלאות (בננות וגידולי שדה שונים) אף שרוב החברים והתושבים מתפרנסים ממגוון מקצועות שונים, בתחום היישוב ומחוצה לו. כן נמצא בהחותרים מפעל "רשת-או-פלסט", המייצר שקיות פלסטיק ורשתות לשימושים שונים.

מעבר לפסי הרכבת בסמוך לקיבוץ ניצבת האנדרטה לזאב (זאביק) אילון, אותה ניתן לראות גם מכביש החוף ומהרכבת. האנדרטה היא ציון דרך הנראה לרחוק, בנויה ממתכת על בימת גרנוליט. אילון נפל בחצי האי סיני בשנת 1968 וטמון בבית העלמין של הקיבוץ.

## גלריית תמונות

קובץ:PikiWiki Israel 5341 The new dining room.jpg|alt=|חדר האוכל הישן בקיבוץ
קובץ:PikiWiki Israel 6766 the Dining Room-North.jpg|alt=|חדר האוכל הישן
קובץ:Hachotrim01.JPG|חדר האוכל (כיום אינו פעיל)
קובץ:Hachotrim02.JPG|המדשאה המרכזית וברקע חדר האוכל
קובץ:HaHotrim.jpg|תחנת הרכבת הישנה לצד דרך-החוף
קובץ:Hachotrim03.JPG|שלט בכניסה לספרייה לזיכרון של צבי בן-יעקב שנרצח בידי הגרמנים ב-1944, והיה בין מייסדי החותרים


## קישורים חיצוניים

* 
* תמונות מאוסף קיבוץ החותרים מתוך האוספים הדיגיטליים של ספריית יונס וסוראיה נזריאן, אוניברסיטת חיפה
* תמונת יום הולדת בקיבוץ החותרים מאוסף קיבוץ החותרים - על התחלת קיבוץ החותרים, מתוך האוספים הדיגיטליים של ספריית יונס וסוראיה נזריאן, אוניברסיטת חיפה
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קיבוצים
קטגוריה:קיבוצים במחוז חיפה
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1952
אריה קטן

**אריה קטן** היא קבוצת כוכבים קטנה ועמומה בשמי הצפון, שהוגדרה בשנת 1687 על ידי האסטרונום הפולני יוהנס הווליוס. הקבוצה נראית כמשולש קטן בין קבוצת אריה לקבוצת הדובה הגדולה. מכיוון שהקבוצה הוגדרה רק במאה ה-17, אין סיפורי עמים או מיתולוגיות ידועים בנוגע אליה.

## כוכבי הקבוצה
* **46 באריה (פרקיפואה)** הוא הכוכב היחיד עם בהירות נראית מדרגה מתחת ל-4. זהו כוכב כתום במרחק של כ-100 שנות אור עם בהירות מדרגה 3.8. לכוכב זה אין ציון באייר, וכך אריה קטן היא המערכת היחידה שלכוכבה הבהיר ביותר אין ציון שכזה.
* **β באריה קטן** הוא כוכב ענק צהוב במרחק של כ-150 שנות אור ועם בהירות מדרגה 4.2. זהו הכוכב היחיד בקבוצה עם ציון באייר, אף על פי שאינו הבהיר ביותר.
* **R באריה קטן** הוא כוכב משתנה מסוג מירה. הוא קר, ובהירותו נעה בין 6.3 ל-13.2 במחזור של 372.19 ימים.

## גרמי שמיים מעניינים נוספים
בקבוצה יש מספר גלקסיות, אך כולן עמומות ולא ניתנות לצפייה באמצעות טלסקופ חובבים. הבהירות מביניהן הן NGC-3344 ו-NGC-3486, שלהן בהירות מדרגה 10.5 וקוטר של כ-6 שניות קשת.

Hanny's Voorwerp היא ערפילית פליטה מסתורית שככל הנראה מחזירה אור מקוואזר שכבה לפני כ-100,000 שנים.

## קישורים חיצוניים

* צילום של קבוצת אריה קטן
* 

קטגוריה:קבוצות כוכבים
קטגוריה:שבע קבוצות הכוכבים של יוהנס הווליוס
קטגוריה:קבוצת הכוכבים אריה קטן
דבורה (מושב)

שמאל|ממוזער|250px|בית הכנסת במושב דבורה
**דְּבוֹרָה** הוא מושב באזור הצפון שנמצא בגוש חבר חלק משלושת גושי היישובים שבחבל יישובי תענך שבאזור עפולה, בדרום מזרח עמק יזרעאל, ומצפון לקו הירוק, ושייך למועצה האזורית הגלבוע.
## היסטוריה
היישוב הוקם בשנת 1956 על ידי עולים מגרעין "שובה" מרקש שבמרוקו כחלק ממבצע אכלוס חבל תענך שבעמק יזרעאל.

ביישוב משקים רבים ובהם גידול חיות משק כמו: תרנגולות, עזים, פרות ועוד…
ליד השער הצהוב יש חממה ובה יש גידול של צמחים.

שמו של היישוב הוא על שם דבורה הנביאה שכפי הנראה ניצחה את סיסרא במקום המושב כיום.
ממוזער|בית העם
ביישוב גני ילדים, בריכה, בית כנסת ובית ספר יסודי "יד לחמישה".

בשנת 1994 הוקם ביישוב מפעל פריניב - מפעל לייצור מיצים.

## קישורים חיצוניים

* דבורה באתר הרשות לפיתוח הגליל
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1956
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:עמק יזרעאל
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
קטגוריה:חבל התענך
קטגוריה:מושבים במחוז הצפון
דחי (כפר)

**דַּחִי** (אֶ-דַּחִי) (בערבית: **الدحي**) הוא כפר ערבי בעמק יזרעאל ליד שכונת גבעת המורה שבעפולה והשייך למועצה אזורית בוסתאן אל-מרג'. היישוב נקרא על שמו של דחיא איבן ח'ליפה אלכלבי, שלפי המסורת המוסלמית היה אחד מרעיו של מוחמד הנביא ובזמן כיבוש הארץ על ידי המוסלמים פיקד על יחידת לוחמים בקרב ירמוך.

## היסטוריה
היישוב נמצא במעלה גבעת המורה בגובה של 400 מטר מעל פני הים. מעליו נמצא, בפסגת גבעת המורה בגובה של 515 מטר מעל פני הים, קברו של דחיא.
היישוב נוסד במאה ה-18. היישוב מאוכלס בעיקר על ידי חמולת זועביה המתגוררים במספר יישובים בגליל התחתון המזרחי.

בתקופת המנדט הבריטי השתייך הכפר לנפת נצרת. לפי מפקד האוכלוסין שנערך בשנת 1931 גרו בו 87 תושבים.
בסקר הכפרים המנדטורי משנת 1945 נאמדה אוכלוסיית הכפר ב-110 תושבים.
ב-20 במאי 1948, במהלך מלחמת העצמאות, פונה הכפר בהוראת הכוחות הלא-סדירים הערביים.

לפי מפקד משנת 1963 גרו בו 175 תושבים.
בנתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, שפורסמו בשנת 2010, התגוררו בו 582 תושבים.

במלחמת לבנון השנייה ספג ההר עליו ממוקם הכפר רקטה של חזבאללה מסוג "פג'ר" אשר סימנה עליית מדרגה במלחמה. הטיל נפל בשמורת הטבע הסמוכה וגרם לנזק רב לעצים שם.
250px|ממוזער|מראה כללי של דחי

## לקריאה נוספת
*זאב וילנאי, **אריאל אנציקלופדיה לידיעת ארץ ישראל**, הוצאת עם עובד 1976. עמ' 1574 -1575.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים ערביים בישראל
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-18
קטגוריה:מועצה אזורית בוסתאן אל-מרג'
ארנבת (קבוצת כוכבים)

**ארנבת** היא קבוצת כוכבים בחצי הכדור הדרומי. בין השאר היא כוללת שני כוכבים בהירים: ארנב (α בארנבת) וניהל (β בארנבת).

## כוכבים מעניינים
* ארנב הוא על-ענק אדום שבהירותו הנראית 2.58. מרחקו בקירוב 300 שנות אור. בהירותו המוחלטת 5.4- והוא גדול מהשמש פי 60, בהיר ממנה פי 10,000, מסתו גדולה פי 15 וקוטרו חצי יחידה אסטרונומית.
* ניהל הוא ענק שבהירותו 2.81. למעשה הוא כוכב כפול, שבן-לווייתו הוא כנראה בעצמו מערכת כוכבים כפולה.
* שני כוכבים אחרים הנראים לעין הבלתי מזוינת הם: ε בארנבת שבהירותו 3.29 ו-μ בארנבת.
* γ בארנבת הוא כוכב משולש יחסית קרוב למערכת השמש, כ-29 שנות אור. מרכיביו הם כוכב שבהירותו 3.59, כוכב שבהירותו 6.4, וכוכב שבהירותו 11.
* הכוכב 17 בארנבת הוא כוכב כפול. הכוכב הראשון הוא ענק כחול, והכוכב השני הוא על ענק אדום הבהיר פי 75 מהשמש. הזוג מבצע הקפה ב-226 ימים. הם מספיק קרובים כדי לספוח חומר זה עם זה.
* R בארנבת הוא כוכב משתנה מסוג מירה. בהירותו מתנדנדת בין 5.5 לבין 11.7, ומחזורו 427.07 ימים. צבעו נע בין אדום כהה לארגמן, ולכן נקרא כוכב הארגמן בידי האסטרונום האנגלי ג'ון ראסל הינד ב-1845.

### נתונים אודות כוכבי הקבוצה

הנתונים נאספו על ידי הלוויין היפרכוס

## גרמי שמיים רחוקים
קבוצה זו כוללת את M79 - צביר כדורי במרחק 42,100 שנות אור, את הערפילית הפלנטרית IC 418, הצביר הפתוח NGC 2017, גלקסיית הרדיו NGC 1710 והגלקסיות הספירליות NGC 1784 וNGC 1964.

## היסטוריה
הארנבת היא קבוצה עתיקה. האסטרונומים המצריים חשבוה לסירתו של אוסיריס, אולי בשל קרבת הקבוצה לנהר ארידנוס, שנחשב לנילוס. הקבוצה נקראה ארנבת משום שהיא נחשבה לכזו על ידי אאודוכסוס מכנידוס במאה ה-4 לפנה"ס, וכך קרא לה תלמי באלמאגסט שלו. במיתולוגיה היא מייצגת את הארנבת הנרדפת על ידי אוריון.

## קישורים חיצוניים

* צילום של קבוצת הכוכבים ארנבת
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:קבוצות כוכבים
קטגוריה:48 קבוצות הכוכבים של תלמי
קטגוריה:ארנבים בתרבות
נין (כפר)

250px|ממוזער|שמאל|מסגד הכפר
[שמאל|ממוזער|250px|[כנסיית בן האלמנה]]
**נין** או **ניין** (בערבית: **نين**) הוא כפר ערבי הנמצא צפונית-מזרחית לעיר עפולה, בסמוך לקיבוץ דברת, בגובה של 229 מטר מעל פני הים. הכפר שייך למועצה האזורית בוסתאן אל-מרג'.

## היסטוריה
השם "נין" מקורו ביישוב הקדום **נעין**, ששכן, ככל הנראה, באותו המקום. הכפר נזכר בתלמוד ובברית החדשה. הברית החדשה מספרת שישו ביצע במקום את נס החייאת בן האלמנה:

לפיכך הפך המקום קדוש לנוצרים, ובמאה הרביעית לספירה הוקמה בו כנסייה הנקראת "כנסיית בן האלמנה". למקום גם הייתה חשיבות בעיני הצלבנים, לאחר כיבושם את הארץ. הכנסייה שוקמה בשנת 1880 על ידי המסדר הפרנציסקני, והיום שוכנת במרכז הכפר, בסמוך למסגד הכפר, ונשמרת על ידי התושבים בכלל ומשפחה נוצרית בפרט.

ארכאולוגים מציינים שהמקום שגשג במספר תקופות בהיסטוריה הקדומה. המקום נחשב כמרכזי בהיותו על דרך המלך, בין מצרים הקדומה ועיראק הקדומה. המקום הוזכר ברשימת פרעה תחותמס השלישי כאשר פלש לארץ על מנת להבטיח שליטה מצרית באזור, בשל ויכוח שהתקיים בינו לבין מצביאיו, כאשר דנו בסוגיית כיבושה של מגידו. קיימת סבירות שבאזור נין היה עימות צבאי בין צבאות פרעה עצמו וצבא מיתני, או מי שנקראו על ידי המצרים הקדומים "גדודי נהרין" שבאו מצפון סוריה.

בכפר נמצאו עתיקות רבות, ביניהן יסודות לבתים קדומים, בית בד, גלוסקמה, וקברים חצובים. ממצאים מעידים שהכפר היה מבוצר היטב מפני פולשים חיצוניים. והיווה עם הזמן מרכז מנהלי אזורי קרוב לעיר נצרת. בתקופה האיסלאמית הכפר מילא תפקיד מרכזי בתרומתו הגדולה לשלטון האסלאם באזור. מהכפר צמחו לפחות ארבעה מדענים, אנשי רוח ופילוסופים במאה השמינית של הספירה, ששמותיהם הצביעו על השתייכותם למקום.

באזור הכפר ובתוכו נערכו חפירות ארכאולוגיות מטעם רשות העתיקות והתגלו שרידי יישוב קדום. הממצאים שהתגלו מתחילים בתקופת הברונזה ונמשכים עד ימינו. בין השאר התגלה מבנה אבן מהתקופה הרומית הקדומה.
הבית מונה מספר חדרים ויושב על יסודות מהתקופה ההלניסטית. הממצאים מצביעים על כך שהבית נהרס בשריפה על יושביו, הסיבה לשריפה נשארה בגדר תעלומה.

ב-20 במאי 1948, במהלך מלחמת העצמאות, פונה הכפר בהוראת הכוחות הלא-סדירים הערביים.

מאז הקמת מדינת ישראל צמחו בכפר מנהיגים ערבים ידועים, כמו: סיף א-דין א-זועבי, שהיה ראש עיריית נצרת תקופה ארוכה וחבר כנסת בשנות החמישים, הששים והשבעים.

## כיום
כפר נין מהווה המרכז האדמיניסטרטיבי של המועצה האזורית בוסתאן אל-מרג'. במקום נמצאת  הכנסייה "כנסיית בן האלמנה", מקום מקודש לנצרות.  בנוסף נמצאים במקום מעיינות באזא והמלוח, ומערכת כבישים: מזרחה לכיוון מגרש הכדורגל, ודרומה ליצירת כביש מקשר עם הכפר דחי.  בשנת 2004 תחום השיפוט של הכפר הגיע לכ-1,850 דונם ותוכנית המתאר המאושרת כללה 532 דונם.

## ראו גם
* כנסיית בן האלמנה

## קישורים חיצוניים

* אתר רשות העתיקות  - דוח על החפירות בכפר נין מה-28.5.07.
* אתר מוזיאון הכט - טבלה כרונולוגית.

## הערות שוליים

*
קטגוריה:יישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופת המשנה והתלמוד
קטגוריה:יישובים ערביים בישראל
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-18
קטגוריה:אתרי הברית החדשה
מגדים

טקסט=ילדים במושב מגדים, 1969|ממוזער|253x253 פיקסלים|ילדים במושב מגדים, 1969
250px|ממוזער|שמאל|תצלום אוויר של שכונת ההרחבה במושב מגדים
**מְגָדִים**  הוא מושב עובדים במישור החוף הצפוני, מצפון לעתלית, בתחום המועצה האזורית חוף הכרמל. המושב ממוקם בין כביש 4 ממזרח, למסילת הרכבת וכביש 2 ממערב.
המושב מונה 670 איש לא כולל הרחבתו של המושב שבה יש עוד כ-500 איש.

שמו סמלי ונגזר מהפסוק  והוא הוצע על ידי זאב וילנאי.

## היסטוריה
מושב מגדים נוסד ב-15 באוגוסט 1949 כמושב דתי, (היום לשנת 2025 הוא כבר לא דתי) ונקרא בתחילה "צפון עתלית" ו"עתלית ב'", על אדמות שהיו שייכות לעיירה הערבית א-טירה. מקימיו היו 96 משפחות עולים, רובן ממרוקו וחלק נוסף מאלג'יריה, מצרים, טורקיה וספרד, בנוסף, חברו למשפחות העולים אחות מוסמכת בשם סרינה שעלתה אף היא ממצרים ומדריך חקלאי בשם יצחק לרנר מהישוב תל-חנן (כיום שכונה בעיר נשר), כשבראשם עמד מייסד המושב, הרב אליהו אזולאי.

באפריל 1958 הוקמה במקום ספרייה תורנית. במרץ 1960 סוכם עם הסוכנות היהודית על סיוע שיוענק למושב שתושביו התקשו להתפרנס. בין השאר נקבע שהסוכנות תיטע פרדס בשטח 250 דונם עבור המושב. על אף הסיוע והליווי מטעם הסוכנות, התעכבה התאוששותו של המושב עוד שנים אחדות.

בשנות ה-90 של המאה ה-20 הוקמה בחלקו הצפוני של המושב הרחבה קהילתית ובה גם שכונה לבני המושב.

ענפי המשק העיקריים במושב הם מטעי בננות, גידולי שדה, לולים וצאן.

כרבני המושב כיהנו רבנים שונים, ביניהם נודעו הרב יוסף פרץ יליד מרקש במרוקו, הרב שמעון ברוך אוחיון, והרב שלמה משה עמאר (משנת תשל"ג, 1973).

## אתרים
במרכז המושב עובר נחל מגדים ומצפון לו נחל ספונים, שני ערוצים שראשיתם בהר הכרמל סמוך לבית אורן, בדרכם לים. מול המושב מתנשא על רכס ההר מצוק מגדים.

ממערב למושב מצויה שמורת טבע חוף גלים ובה שני תלים ארכאולוגיים. בדרום נמצא תל סחר, שצורתו ריבוע בשטח כ-4 דונם ושיפוליו בנויים כמדרגות רחבות. על התל נמצאו חרסים המעידים על יישוב בתקופה הפרסית והרומית, שרידי מבנים וגתות חצובות בסלע.

כחצי קילומטר צפונה מתל סחר נמצא תל קרעה, המכונה גם תל מגדים. חפירות שנערכו בו בשנות ה-60 חשפו שרידים של יישוב שהתקיים במקום לסירוגין בתקופת הברונזה, ובו כלי חרס המעידים על מסחר שניהל עם קפריסין. היישוב נחרב כמה פעמים ויושב מחדש בתקופה הפרסית, ההלניסטית והרומית-ביזנטית.

## קישורים חיצוניים

* אתר מושב מגדים

## הערות שוליים

*
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1949
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:רכס הכרמל: יישובים
קטגוריה:מושבים במחוז חיפה
נופי פרת

**נופי פרת** היא התנחלות ויישוב קהילתי באזור מזרח בנימין, בקרבת העיר מעלה אדומים וכחלק מיישובי גוש אדומים. היישוב שייך למועצה אזורית מטה בנימין. ההתנחלות הוקמה בשנת 1992 על ידי גרעין "אוריה" הדתי וגרעין "טל" החילוני של אמנה על חלק מאדמות כפר אדומים, כ-500 מטר צפונית לחאן אל-אחמר. האוכלוסייה מורכבת מחילונים ודתיים ומנתה ב-2019 כ-1,200 תושבים (220 משפחות).

השם **נופי פרת** נגזר מנחל פרת (ואדי קלט) שזורם באפיק מצפון ליישוב. היישוב ממוקם בגובה 430-468 מטר מעל פני הים, ממנו ניתן להשקיף על בקעת הירדן, קטע מים המלח והרי מואב ממזרח, כאשר בלילה נשקפים אורות פרבריה של עמאן. מדרום ליישוב נמצא היישוב ואזור התעשייה מישור אדומים, העיר מעלה אדומים וצפון מדבר יהודה.
ממוזער|שמאל|250px|גבעה 468 מכפר אדומים
משנת 2007, מוקמת ביישוב שכונה אקולוגית, היא ממוקמת על גבעה בולטת מחוץ לתחום היישוב בגובה 468 מטר ולכן מכונה "גבעה 468". לפי חוות דעת ביניים על מאחזים בלתי מורשים, השכונה הוקמה על "קרקע משולבת" - שחלקה אדמת המדינה, חלקה קרקעות סקר, וחלקה אדמה פלסטינית פרטית.

ביישוב ישנם מעון, גן טרום-חובה, גן חובה, צהרון לילדי הגן, ספרייה, מועדון אירועים בית כנסת ומועדון נוער. מועדון התרבות מציע חוגים ופעילויות שונות. החל משנת 2016 פועלת ביישוב שלוחה של מכינת עין פרת למנהיגות חברתית המונה כ־40 חניכים. שאר השירותים (כגון בית ספר, חנויות) נמצאים בכפר אדומים. ביישוב מתפרסם מקומון שבועי בשם "פרתוקול".

היות שהיישוב יושב בתוך נוף טבעי, בתולי, ניתן לחזות ללא קושי בבעלי חיים מסוגים שונים המגיעים עד לבתים ובהם: צבאים, דרבנים, שפני סלע, שועלים ולפעמים צבועים וזאבים וכן מגוון של עופות.

היישוב נחשב לשכונה של היישוב הסמוך כפר אדומים, אך בפועל תיפקד כיישוב עצמאי. במאי 2025 החליט הקבינט המדיני-ביטחוני להעניק ליישוב מעמד עצמאי. בנובמבר 2025 חתם מפקד פיקוד המרכז אבי בלוט על צו המעניק לנופי פרת מעמד עצמאי.

## קישורים חיצוניים

* אתר הבית של נופי פרת
* פרטים נוספים, באתר המועצה האזורית בנימין

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: יישובים קהילתיים
קטגוריה:גוש אדומים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1992
קטגוריה:מועצה אזורית מטה בנימין
יהודה סעדו

**יהודה סעדו** (נולד ב-29 באפריל 1983) הוא זמר ישראלי, זוכה העונה השלישית של תחרות "כוכב נולד" שנערכה בשנת 2005.

## רקע
סעדו נולד בירושלים. למד מגיל צעיר נגינה על קלידים בקונסרבטוריון העירוני בנס-ציונה ולאחר מכן עם מורים פרטיים, שלימדו אותו נגינה ב"שיטה עיוורת" (ללא תווים), המבוססת על פיתוח שמיעה מוזיקלית, שלטענתו נתנה לו את הכלים להבין איך מרגישים מוזיקה לא בצורה יבשה. שמיעתו המוזיקלית התפתחה, וכל שיר ששמע כבר בשמיעה ראשונית החל לנגן בגיל מאוד צעיר. בתקופת התיכון החל סעדו ללוות זמרים כקלידן במועדון "האדום 6", בין היתר את הזמר דודו אהרון.

ב-2002 התגייס לצה"ל ושירת כטכנאי "אל –הרס" (בדיקות מתכות למניעת נזקים) במטוסים בחיל האוויר. עם שחרורו המשיך לנגן, והחל ללמוד כלכלה, אך הפסיק את לימודיו לטובת המוזיקה. הוא הופיע כקלידן והחל לשיר.

## קריירה מוזיקלית
בשנת 2005 חברו רשם אותו לאודישנים של העונה השלישית של התוכנית "כוכב נולד". סעדו ביצע בתוכנית את השירים: "יש לי סיכוי", "אל תשכחי אותנו", "על כפיו יביא", "איך הוא שר", "אני אוהב אותך לאה" ו"מקום לדאגה". בגמר התוכנית, ביצע את שירו של שלמה ארצי "שדות של אירוסים", וניצח ברוב גדול. באותה שנה השתתף סעדו במופע המוזיקלי "שיר נולד".

רק לאחר שנתיים, בשנת 2007, הוציא סעדו את אלבום הבכורה שלו, "עירום באתי". סעדו אף כתב והלחין את רוב השירים באלבום. על ההפקה והעיבוד היה אחראי נדב ביטון. מתוכו יצאו לרדיו הסינגלים "מצחיק מדי", שכתב והלחין סעדו, ו"ממשיך במרדף", שכתב והלחין אביעד פניו.

ב-21 ביולי 2010 הוציא סעדו את הסינגל "לבחור בדרך", ובאוקטובר באותה השנה הוציא את הסינגל השני, "בצל דמותה".

בשנת 2013 הוציא סעדו את הסינגלים: "מול כל העולם", "יום יום", "שבי אחרייך", "כשקר בחוץ" ו"שירת מלאכים".

לאחר חזרתו בתשובה, שיריו של סעדו נטו לכיוון הפיוטים ותפסו נופך אמוני. 

סעדו ממשיך לעסוק ביצירה ומופיע בחתונות, פסטיבלים ואירועים מוזיקליים.

בשנת 2023 הצהיר כי בכוונתו להשתתף בעונת העשור של תוכנית המציאות הכוכב הבא לאירוויזיון, במטרה לייצג את ישראל באירוויזיון 2024. בפרק השלושה עשר בתוכנית, ששודר ב-7 בינואר 2024, בחר סעדו לשיר את השיר "מרוב אהבה שותק", במקור שיר של יוסי בנאי ולחן של מתי כספי. סעדו זכה מהקהל והשופטים למספר הנקודות הקטן ביותר, והודח מהתוכנית.

לאחר הדחתו מהתוכנית, הוציא סעדו את הסינגל "המסך ירד".

## חיים אישיים
סעדו נשוי לאסתר ולהם חמישה ילדים. מתגורר בקיבוץ חפץ חיים.

## דיסקוגרפיה
*עירום באתי (2007)

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:זוכי כוכב נולד
קטגוריה:מתמודדי הכוכב הבא
קטגוריה:זמרי מוזיקה מזרחית ישראלים
קטגוריה:זמרי פופ ישראלים
קטגוריה:זמרים חסידיים
קטגוריה:זמרים חסידיים ישראלים
קטגוריה:אמנים ישראלים שחזרו בתשובה
קטגוריה:חפץ חיים: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1983
גוש אדומים

**גוש אֲדֻמִּים** הוא גוש התנחלויות בצפון-מערב מדבר יהודה המתפרס על מדבר אדומים. גוש אדומים נמצא מזרחית לירושלים וגובל בצפונה, בשכונת פסגת זאב. הגוש נקרא על שם "מעלה אדומים" אשר היוותה את הדרך המרכזית שקישרה בין ירושלים במערב לאדום במזרח.

הגוש כולל את היישובים מעלה אדומים, כפר אדומים, אלון, ענתות, נופי פרת, מעלה מכמש, מצפה יריחו, קידר וקידר דרום. כיום כאשר מדברים על גוש אדומים מדברים בדרך כלל רק על היישובים כפר אדומים, אלון ונופי פרת. היישוב הראשון (שכיום עיר) שהוקם במקום היה מעלה אדומים. לפי ההגדרה המצומצמת, מתגוררות בגוש כ-980 משפחות (כ-4,900 נפש). לפי ההגדרה המורחבת, מתגוררים בגוש כ-50,000 תושבים, מרביתם כאמור במעלה אדומים.

בתחום הגוש נמצא שטח E-1 שנקרא גם מבשרת אדומים. ממערב לגוש שוכנים היישובים הפלסטיניים אבו דיס, אלעיזריה ובסמיכות למעלה אדומים, לאורך כביש מספר 1, נמצאות קהילות השבט הבדואי ערב אל-ג'האלין.

## יישובי הגוש

## הערות שוליים

*
קטגוריה:התנחלויות ביהודה ושומרון
אדומים
רומת אל-הייב

ממוזער|חורבת רומה
ממוזער|מבט על הגבעה של חורבת רומה מכוון הכפר רומת אל-הייב
**רומת אל-הייב** (בערבית: **رُمة الهـَيـْب**; תעתיק מדויק: **רֻמת אלהַיְב**) הוא יישוב בדואי בבקעת בית נטופה, מצפון לציפורי, השייך למועצה אזורית אל-בטוף (נטופה), בה הוא מהווה את היישוב הדרומי והמערבי ביותר. ביישוב מתגוררים כ-2,600 תושבים (נכון לשנת 2025).

## היסטוריה
היישוב הוקם בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-20 על ידי בני השבט ערב אל-הייב אשר קראו ליישוב בהתחלה כשם השבט. בשנת 1968 הוסב שם היישוב ל"רומת אלהייב", על שם חורבת רומא הסמוכה ממערב.

בפי הבדואים באזור נקרא היישוב בשם "פרוש רומאנה" (בעברית: "שדות רומאנה") - על שם הכפר הסמוך, רומאנה, שהוא לפי הסברה רימון המקראית.

בקרבת היישוב נמצאת אנדרטת הלוחם הבדואי. רוב המפרנסים מועסקים בעבודות מחוץ ליישוב, כולל עבודה בכוחות הביטחון.

בשלהי התקופה העות'מאנית בארץ ישראל, נדד שבט אלהייב לצפון ארץ ישראל והתיישב בשולי עמק החולה. בימי המנדט הבריטי רכשו בני השבט קרקעות. חלק מבני השבט נשארו בכפר טובא-זנגרייה, חלקם רכשו אדמות בבקעת בית נטופה והשאר ביישוב בית זרזיר.

## קישורים חיצוניים

*   
*  אבשלום קור, באופן מילולי במלחמה: סמל יוסף הייב מטוּבּה זנגריה, גלי צה"ל, 12.11.2024

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים בדואיים בישראל
קטגוריה:הגליל התחתון: יישובים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-19
*
קידר (פירושונים)

שם מקראי, אחד מבניו של ישמעאל. "אֵלֶּה שְׁמוֹת בְּנֵי יִשְׁמָעֵאל בִּשְׁמֹתָם לְתוֹלְדֹתָם בְּכֹר יִשְׁמָעֵאל נְבָיֹת וְקֵדָר וְאַדְבְּאֵל וּמִבְשָׂם" (בראשית, כ"ה, י"ג). 
השם מוזכר גם בשיר השירים:  "שְׁחוֹרָה אֲנִי וְנָאוָה, בְּנוֹת יְרוּשָׁלִָם; כְּאָהֳלֵי קֵדָר, כִּירִיעוֹת שְׁלֹמֹה" (שיר השירים, א', ה')

קטגוריה:שמות משפחה עבריים
1338

## אירועים
* מלחמת מאה השנים - לודוויג הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה תומך באנגלים.
* פיליפ השישי, מלך צרפת, מתחיל התקפה בצפון-מערב צרפת ותוקף את פורטסמות' מהים.
* ניקומדיה נכבשת על ידי האימפריה העות'מאנית.
* סיום בניית כנסיית פררי - אחד הכנסיות החשובות בוונציה.

## נולדו

* 21 בינואר – שארל החמישי, מלך צרפת (נפטר ב-1380)

## נפטרו

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
1350

## אירועים
* חידוש מלחמת מאה השנים - פלישת אנגליה לצרפת.
* התפרצות המוות השחור בסקוטלנד.

## נולדו
* יהודה קראסוס - קרטוגרף קטלאני-יהודי, (נפטר ב-1427?)
* מנואל השני, (נפטר ב-1425), קיסר האימפריה הביזנטית

## נפטרו

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
1368

## אירועים
* טימור לנג עלה טימור על כס המלכות בסמרקנד.
* חונגוו מייסד שושלת מינג בסין. סיום שליטת מונגולים בסין.
* תחילת עבודות בחומה הסינית.
* צ'קיי - קיסר יפן.

## נולדו
* מרטינוס החמישי, אפיפיור.

## נפטרו

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
1423

## אירועים
* העיר לודז' נוסדת בפולין

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
1544

## אירועים

## נולדו

## נפטרו
* נילקנטה סומיאג'י, מתמטיקאי ואסטרונום הודי (נולד ב-1444)

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
1645

__TOC__

## אירועים

## נולדו
* תאריך לא ידוע - איסמעיל מלך מרוקו, מלך מרוקו בשנים 1672-1727, המלך השני בשושלת העלאווית, ואחד מחשובי מלכי מרוקו (נפטר ב-1727)

## נפטרו

## לוח שנה

### שנת 1645 לפי הלוח היוליאני

|}

## קישורים חיצוניים
1696

__TOC__

## אירועים

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

### שנת 1696 לפי הלוח היוליאני

|}

## קישורים חיצוניים
שבות רחל

210px|ממוזער|פנים בית הכנסת ביישוב
210px|ממוזער|מדרשת בינת
**שבות רחל** היא התנחלות ויישוב קהילתי דתי, הנמנה עם יישובי גוש שילה שבחבל בנימין.

## גאוגרפיה
היישוב ממוקם על כביש 60 המוביל מירושלים לצומת תפוח ודרומית לכביש 505 ולכביש 5 החוצים את השומרון. בצדו המזרחי מתחבר היישוב לדרך המובילה אל כביש אלון. היישוב שוכן על צלע הר, בגובה של בין 725 ל-785 מטר והאקלים בו יבש בקיץ וקר בחורף.

כקילומטר מצפון ליישוב נמצא היישוב ג'לוּד, המזוהה עם היישוב הקדום גלוֹד שבמחוז עקרבת, הנזכר בשטר יהודי מימי מרד בר כוכבא.

## תולדות היישוב
שבות רחל נקראת על שמם של רחלה דרוק משילה ויצחק רופא מירושלים, שנרצחו בכ' בחשוון תשנ"ב (28 באוקטובר 1991) בפיגוע ירי לעבר אוטובוס בו נסעו, סמוך למקום שבו שוכן היום היישוב רחלים. היישוב הוקם כתגובה לרצח, על ידי הרב יוסף שוקר ותלמידים מישיבת ההסדר בשילה, אור לכ"ב בחשוון תשנ"ב (בלילה שבין 29 באוקטובר ל-30 באוקטובר 1991).

היישוב הוגדר כמאחז בלתי מורשה בדו"ח שהוגש לממשלת ישראל על ידי עורכת הדין טליה ששון בשנת 2005. בכ"ט בשבט תשע"ב (22 בפברואר 2012), בעקבות עתירה לבג"ץ של תנועת שלום עכשיו, וכהמשך להודעת המדינה לבית-המשפט כי בכוונתה לפעול להסדרת המעמד התכנוני של היישוב, אישרה ועדת התכנון של המינהל האזרחי את התב"ע של היישוב. בפברואר 2012, אחרי שהממשלה אישרה תוספת בנוי ביישוב, דוברת מטעם הנציג העליון של האיחוד לענייני חוץ ומדיניות ביטחון, קתרין אשטון, גינתה את ההרחבה, באומרה שהיא הפרה של החוק הבינלאומי ושל מפת הקוורטט.

באופן רשמי הוגדרה שבות רחל על ידי מדינת ישראל כשכונה של שילה (והלמ"ס מונה את תושביו בתוך אוכלוסיית שילה). במרץ 2025 קיבל הקבינט המדיני-ביטחוני החלטה להעניק לשבות רחל ול־12 יישובים במעמד דומה מעמד עצמאי, ובנובמבר אותה שנה קיבלה מעמד רשמי של יישוב.

### אור אברהם
ממוזער|המאחז אור אברהם, מצפון מזרח לשבות רחל.
בשנת 2025 הוקם על גבעה מצפון מזרח לשבות רחל, בין שבות רחל לאחיה, בגובה כ-740 מטרים מעל פני הים, מאחז בשם אור אברהם. 

## אוכלוסייה
כיום (2025) מונה היישוב כ-150 משפחות. בנתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה נמנים תושבי היישוב יחד עם תושבי שילה.

## מוסדות היישוב
ביישוב ישנם שני בתי כנסת, אולם אירועים, וכן ספרייה ומקווה לנשים.

כמו כן נמצאת בו מדרשת בינת - מדרשה תורנית לבנות ברוח הרב אברהם יצחק הכהן קוק, בראשות הרב רונן טמיר ובנשיאות הרב מיכאל ברום. וסניף נפרד של תנועת הנוער בני עקיבא.

## תמונות

תמונה:סמל היישוב בעשור הראשון.jpg|הסמל הראשון של היישוב
תמונה:שבות רחל לוגו.jpg|סמל היישוב בשנים 2004-2009
תמונה:Houses in Shevut-Rachel.jpg|בתי אמנה
תמונה:Kindergarten - Shevut-Rachel.jpg|המעון ביישוב
תמונה:Shevut-Rachel community house.jpg|מועדון היישוב


[850px|ממוזער|מרכז|<center>מבט מ[שילה (יישוב)|שילה]]

## קישורים חיצוניים

* שבות רחל אתר האינטרנט של היישוב
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:יישובים דתיים ביהודה ושומרון
קטגוריה:ישראל: יישובים קהילתיים
קטגוריה:גוש שילה
קטגוריה:שילה
קטגוריה:מועצה אזורית מטה בנימין
קטגוריה:מאחזים שהוסדרו
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם חללי הטרור
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1991
אלמוג (קיבוץ)

**אַלְמוֹג** הוא קיבוץ והתנחלות בצפון ים המלח, כ-6 ק"מ מדרום לעיר יריחו, בתחומי המועצה האזורית מגילות.

## הקמת היישוב

הקיבוץ קרוי על שמו של יהודה אלמוג שהיה מהמתיישבים הציונים הראשונים בים המלח והיה ממייסדי מפעל האשלג בדרום ים המלח, לשם ירד בשנת 1934. אלמוג, ממיסדי "החלוץ" וגדוד העבודה ע"ש טרומפלדור, היה היושב ראש הראשון של מועצה אזורית תמר. נפטר בכפר גלעדי בשנת 1972.

בינואר 1977 הוקמה במקום היאחזות נח"ל, שאוזרחה בשנת 1979 על ידי בני קיבוצים.

בשנת 1987 הוקם בקיבוץ "בית הסופר", לאחר שדוקטור עמנואל וידר סיים להעתיק שחזורים מדויקים של 7 מתוך 900 מהמגילות שנמצאו בים המלח במהלך המאה ה-20. תושבי הקיבוץ החליטו להקים מוזיאון קטן להנצחת שחזוריו של וידר, ולתאר את סיפור ההתיישבות באזור ים המלח לאורך השנים. בין השנים 2003 ל-2007 המוזיאון היה סגור לקהל הרחב, והוא נפתח מחדש לאחר שהוקם צוות מדריכים מקרב תושבי המקום.
כיום המוזיאון סגור.

## הקיבוץ המתחדש
קיבוץ אלמוג עבר שינויים בתחילת שנות האלפיים והוא מוגדר היום "קיבוץ מתחדש". תהליכי קליטה מואצים הביאו להרחבת הקיבוץ ולקליטת משפחות צעירות וגרעיני תנועת "הנוער העובד והלומד". בקיבוץ חיה ופועלת קבוצת מחנכים בוגרי תנועת "דרור ישראל" העוסקים בחינוך באזור ים המלח ובירושלים. הקבוצה מונה 25 חברים שהגיעו במסגרת מסלול הנח"ל בשנת 2007 וקבעו בקיבוץ את ביתם.

באפריל 2010 נהרסו באלמוג יסודות של מבנים בבנייה עבור בנים ממשיכים, במסגרת הקפאת הבנייה ביהודה ושומרון. מאז הריסת הבתים ההם נבנתה השכונה והיא נמצאת בשלבים שלפני אכלוס (13 בתים בשלב הראשון). בשנת 2014 הכפיל הקיבוץ את מספר חבריו (לאחר שנים של קיפאון). בקיבוץ נבנית שכונת הרחבה חדשה ולאחר שיוך הדירות החלו החברים לשפץ את הבתים הישנים.

בשנת 2016 הוקם בקיבוץ כפר סטודנטים מטעם עמותת "קדמה" והחטיבה להתיישבות, הכפר מונה כ-30 סטודנטים אשר מתגוררים בקיבוץ ולוקחים חלק בפעילות התנדבותית בקיבוץ ובמועצה אזורית מגילות מדבר יהודה.

הקיבוץ מתפרנס ממטע תמרים, גידולי שדה, רפת,  לול רבייה, כפר נופש בן 81 חדרים, שירותי תיירות ותחנת דלק בצומת אלמוג, ומעבודת חלק מהחברים בסביבה ובירושלים. מאז חנוכת הכביש הדו מסלולי מצומת אלמוג לירושלים הפכה הנסיעה למרכז הארץ לנוחה וקצרה יותר, דבר המסייע לפרנסתם של תושביו החדשים של הקיבוץ.

ב 2022 הוקם בקיבוץ מתחם אירוח ופנאי של רשת סלינה העולמית.
[250px|ממוזער|[חדר אוכל (קיבוץ)|חדר האוכל]]
[ממוזער|מרכז|250px|[תצלום אוויר, פברואר 2014]]

## קישורים חיצוניים

*אלמוג - באתר המועצה האזורית מגילות
*אלמוג - אתר הקיבוץ

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1977
קטגוריה:היאחזויות נח"ל
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
קטגוריה:קיבוצים
קטגוריה:קיבוצים ביהודה ושומרון
קטגוריה:בקעת ים המלח
קטגוריה:יישובים באזור ים המלח
1568

## אירועים

* המלחמה העות'מאנית-רוסית הראשונה

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
230

## אירועים
* הפטריארך קסטינוס יורש את הפטריארך קיריאקוס הראשון על הכס בביזנטיון
* ארדשיר הראשון מפרס פולש לפרובינקיית מסופוטמיה של האימפריה הרומית; הקיסר הרומי אלכסנדר סוורוס פוצח במסע צבאי כנגד הפרסים
* אלכסנדר סוורוס מכריז על איחודן של הפרובינקיות מוקדון ותסליה
* האימפריה הרומית מטילה מיסים חדשים שיסייעו לה להתמודד עם ההוצאות הגבוהות בתחום הביטחוני
* שאפור הראשון מקים את העיר פירוז שבור בבבל

## נולדו
* אוג'ין, קיסר יפן (נפטר ב-270)
* זנוביה מלכת תדמור (נפטרה ב-274)
* קארוס, קיסר רומי (נפטר ב-283)

## נפטרו

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
236

## אירועים
* האפיפיור פביאנוס יורש את האפיפיור אנטרוס

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
250

## אירועים
* דיופנטוס כותב את "אריתמטיקה", המסה השיטתית הראשונה על אלגברה
* קבוצה של פרנקים חודרת עד טרחונה בספרד (תאריך משוער)
* הגותים פולשים למואסיה
* האלמאנים מגרשים את הרומים מאזור הדונאו-ריאס
* הקיסר דקיוס מתחיל ברדיפות של הנוצרים באימפריה הרומית

## נולדו
* מקסימיאנוס קיסר רומי ואוגוסטוס החלק המערבי של האימפריה (נפטר ב-310). (תאריך משוער)
* גלריוס קיסר רומא (תאריך משוער)
* קונסטנטיוס כלורוס, קיסר רומא ואבי קונסטנטינוס (תאריך משוער)
* ליקיסיוס קיסר רומא
* אריוס, כומר נוצרי ואבי האריאניזם

## נפטרו

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
לוקיוס הראשון

**לוקיוס הראשון** (בלטינית: **Lucius I**; מת ב-5 במרץ 254) היה אפיפיור בין השנים 253 ו-254.
## חייו
לוקיוס עלה לכס האפיפיור בקיץ שנת 253, אחרי הגלייתו ומותו של האפיפיור הקודם, קורנליוס. דבר לא ידוע על חייו עד בחירתו. לפי "ספר האפיפיורים" הוא נולד ברומא ושם אביו היה פורפיריוס, אך לא ידוע מאין נשאב מידע זה. בעת עלותו לכס האפיפיור עדיין נרדפו הנוצרים וגם לוקיוס עצמו גורש מרומא, אך עם עלות הקיסר ולריאנוס לשלטון הותר לו לשוב לעיר, אירוע שקיפריאנוס מתאר כהתרחשות פלאית ומעודד את לוקיוס להמשיך בהתמודדות מול הנובטינים ונובטיוס, האפיפיור הנמשח השני בעיר. לוקיוס, כקודמו, נקט אף הוא גישה מתונה ביחס לנוצרים שהמירו דתם בעת הרדיפות ועתה שאפו לחזור לנצרות.

לפי "ספר האפיפיורים" מת לוקיוס מות קדושים כאשר ראשו נערף בתקופת הרדיפות של הקיסר ולריאנוס, אך אגדה זו מקורה בטעות. ידוע גם כי ולריאנוס גילה בתחילת כהונתו יחס אוהד לנוצרים והצו הראשון שלו נגד הנוצרים הופיע רק בשנת 257, הרבה אחרי מותו של לוקיוס. גם הסיפור כאילו הסמיך לוקיוס בדרך אל מותו את יורשו, סטפנוס הראשון הוא זיוף מאוחר יותר.

## קישורים חיצוניים

* אנציקלופדיה קתולית
* אנציקלופדיה קתולית
* קיפריאנוס, '''אגרות'''
* אוסביוס, '''היסטוריה של הכנסייה'''
* 

קטגוריה:אפיפיורים איטלקים
קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-3
קטגוריה:נפטרים ב-254
נבחרת אלג'יריה בכדורגל

**נבחרת אלג'יריה בכדורגל**, הידועה בכינויה "שועלי הפנק", היא נבחרת הכדורגל הלאומית של אלג'יריה. 
## היסטוריה
הנבחרת הוקמה ב-1958, על ידי שחקנים אלג'יראים שפרשו מהליגה הצרפתית כחלק מפעילות המחאה של ה-FLN - החזית הלאומית לשחרור אלג'יריה. משחקה הראשון נערך ב-4 במאי 1958.

האלג'יראים רשמו שתי הופעות רצופות במונדיאל, ב-1982 וב-1986. ב-1982 סיימה אלג'יריה במקום ה-3 בשלב הבתים לאחר ניצחון מפתיע על מערב גרמניה, 1:2, וניצחון על צ'ילה, 2:3. ההפסד היחיד באותו מונדיאל היה נגד אוסטריה, 0:2. לאחר 4 שנים חזרה הנבחרת האלג'יראית אל המונדיאל, אך במקסיקו הייתה הופעתה חלשה, עקב שתי היריבות הגדולות שהוגרלו לביתה, ספרד וברזיל, וכך הסתפקה הנבחרת בתיקו 1:1 נגד הנבחרת השלישית בבית, צפון אירלנד. האלג'יראים סיימו במונדיאל 1986 במקום האחרון בבית.

נבחרת אלג'יריה העפילה למונדיאל בפעם השלישית ב-2010, בעקבות ניצחונה במשחק פלייאוף מול מצרים שנערך על אדמת סודאן. המשחק הסתיים בתוצאה 1:0 לטובתה וגרר תגובות אלימות קשות מאוהדי מצרים שגררו משבר דיפלומטי בין שתי המדינות. בטורניר עצמו סיימה אלג'יריה במקום האחרון בשלב הבתים, לאחר שלא הצליחה לכבוש שער באף אחד ממשחקיה. אלג'יריה הפסידה 1-0 ל, סיימה בתיקו 0-0 מול  וסיימה את משחקה השלישי בהפסד 1-0 ל.

הנבחרת העפילה בפעם הרביעית למונדיאל בשנת 2014 והוגרלה לבית מספר 8, יחד עם בלגיה, רוסיה ודרום-קוריאה. היא רשמה את הישגה הטוב ביותר במונדיאל כשהעפילה לשלב שמינית הגמר והודחה רק לאחר הארכה מול נבחרת גרמניה שגם זכתה בתואר.

בנוסף לכך, לאלג'יראים שני תארים של גביע אפריקה ב-1990 וב-2019. בפעם הראשונה הטורניר שנערך באלג'יריה זימן לנבחרת הגרלה קשה בשלב הבתים, נגד נבחרת ניגריה החזקה ונבחרות חוף השנהב ומצרים. האלג'יראים הצליחו לסיים במקום הראשון בבית. בחצי הגמר ניצחה אלג'יריה 1:2 את סנגל. בגמר נפגשה אלג'יריה שוב עם הניגרים (1:5 בבית המוקדם), וניצחה אותם הפעם רק 0:1.

בפעם השנייה הטורניר נערך על אדמת מצרים ובו סיימה הנבחרת במקום הראשון בבית עם מאזן מושלם והדיחה בשלבי הנוקאאוט את נבחרות גינאה, חוף השנהב, ניגריה וסנגל בגמר.

## כל גביעי העולם

:*משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה

## כל גביעי אפריקה

:*משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה
## סגל הנבחרת
. מספר ההופעות והשערים נכון ל-8 בינואר 2023

## שחקנים מפורסמים בעבר ובהווה

*ראבח מאג'ר
*כרים זיאני
*סופיאן פגולי
*מחדי לאסן
*מאג'יד בוקרה
*ריאד מחרז

## שיאי שחקנים
נכון ל-10 בינואר 2026. *לאחר משחק נגד *
:כתב **מודגש** מסמל שחקן פעיל בנבחרת.
[ממוזער|309x309 פיקסלים|'''[עיסא מאנדי** שיאן ההופעות (116) בנבחרת אלג'יריה בכל הזמנים]]

===שיאני ההופעות===


===מלכי השערים===
[[קובץ:Algérie - Arménie - 20140531 - Islam Slimani.jpg|ממוזער|**אסלאם סלימאני''' מלך השערים (47) בנבחרת אלג'יריה בכל הזמנים|268x268 פיקסלים]]

## מלבישות

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אלג'יריה: כדורגל
אלג'יריה
בנימין מרדכי נבון

הרב **בנימין מרדכי נבון** (תקמ"ח, 1788 - ה' בטבת תרי"ב, 28 בדצמבר 1851) היה רב ומקובל ארץ-ישראלי.

## חייו
נולד בירושלים, לאפרים נבון ממשפחת נבון הירושלמית, צאצא לרב יונה נבון (מחבר "נחפה בכסף" ו"גט מקושר") ולאמו אלישבע בת הרב חיים מונדובי. רעייתו הראשונה ובניהם נפטרו, אירוע שהותיר עליו רושם עז אשר מצא את ביטויו בספרו "בני בנימין וקרב איש" משנת תרל"ה (1875). בתקפ"ח (1828), נשא בנישואים שניים את אמו של הרב יעקב שאול אלישר, 4 שנים לאחר פטירת בעלה הראשון.

הרב נבון שימש ראב"ד בירושלים ועמד בראש כמה ישיבות בהן ישיבת המקובלים בית אל, ישיבת בית אהרון קצין (יחד עם קרובו, הראשון לציון הרב יהודה נבון), ישיבת חסד לאברהם ובנין שלמה.

בשנת תר"ט (1849) מונה לתפקיד עוזרו של הראשון לציון הרב יצחק קובו ולמעשה הועברו אליו הסמכויות המנהליות של הראשון לציון.

הרב נבון נפטר בירושלים ונקבר ב"חלקת הרבנים", בבית הקברות בהר הזיתים. לימים נקבר לצדו בנו החורג - הראשון לציון הרב יעקב שאול אלישר.

### יצירתו
ספרו '''בני בנימין וקרב אי"ש''' נדפס לראשונה על ידי הרב אלישר בשנת תרל"ה בצירוף תשובותיו שלו. בספר נדפסו גם תשובות מרבנים נוספים, ובהם הרב שמואל סלנט.

## לקריאה נוספת
*משה דוד גאון, **[http://www.hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=36724&pgnum=458 יהודי המזרח בארץ ישראל**, כרך שני], ירושלים תרצ"ח, עמ' 451-450

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל
קטגוריה:רבנים אורתודוקסים
קטגוריה:רבנים ארץ-ישראלים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הספרדים
בנימין
קטגוריה:ראשי ישיבת המקובלים בית אל
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל במאה ה-18
קטגוריה:יהודים בארץ ישראל במאה ה-19
קטגוריה:ילידי 1788
קטגוריה:נפטרים ב-1851
ואדי אל-חמאם

**ואדי אל-חמאם** (בערבית: **وادي الحمام** שמשמעותו נחל היונים; בקיצור: **חמאם** (**حمام**)) הוא ישוב בדואי בבקעת גינוסר, מצפון לטבריה, השייך למועצה אזורית אל-בטוף (البطوف).

היישוב הוקם בשנת 1948 עבור הבדואים משבט ערב אל-ע'וארנה (الغوارنة), יושבי הכפרים הבדואים ששכנו בצפון עמק החולה עד מלחמת העצמאות (אל-עבאסיה العباسية, חיסאס خصاص, ואל-מופתח'רה المفتخرة).

שמו של היישוב הוא כשמו הבדואי של נחל ארבל, ואדי אל-חמאם.

בקרבת היישוב נמצא האתר הארכאולוגי ח'רבת ואדי חמאם שבו קיימים שרידי בית כנסת מהטיפוס הגלילי. כמו כן, סמוך לכפר נמצא אחד מאתרי בתי הקברות לחללי אויב.

## גלריה

קובץ:Wadi-Hamam-816.jpg
קובץ:IHM הר נתאי.jpeg
קובץ:Israel Hiking Map חמאם.jpeg
קובץ:PikiWiki Israel 28358 Geography of Israel.jpg
קובץ:Hamaam preparing for Fifa world cup 2010.JPG
קובץ:Hamaam2 center.JPG
קובץ:Wadi-Hamam-813.jpg
קובץ:Hamam Jusmine02.JPG||מסגד הכפר


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
קטגוריה:יישובים בדואיים בישראל
קטגוריה:יישובים ערביים בישראל
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1948
קטגוריה:שביל ישראל
קטגוריה:מועצה אזורית אל-בטוף
רומאנה

**רומאנה** (בערבית: **رمانة**; מילולית: "רימון") הוא כפר ערבי בבקעת בית נטופה, השייך למועצה אזורית אל-בטוף.

היישוב הוקם ככל הנראה בתקופת הברונזה והמקום היה מיושב מתקופה זו לסירוגין.

## היסטוריה
אשתורי הפרחי זיהה כאן בספרו כפתור ופרח את העיר המקראית "רימון" שבנחלת שבט זבולון. הרב יהוסף שוורץ מזהה את המקום עם עיר הלוויים "דמנה" שבנחלת זבולון, הנקראת בדברי הימים "רמונו".

הרב שאול הורנשטיין זיהה במקום את העיר המקראית גת רימון, הנזכרת כעיר לויים בנחלת שבט מנשה. 

ישנם המזהים כאן את רימון של "בקעת רימון", ו"בקעת בית רמון" המוזכרת בתקופת המשנה והתלמוד כמקום הקשור למרידה ברומאים וכמקום התכנסותם הראשון של חכמי המשנה לאחר החורבן בעקבות מרד בר כוכבא. נימוקם הוא שלאחר מרד בר כוכבא עבר היישוב היהודי לגליל ושפעילותם של האחים פפוס ולוליאנוס במרידה ברומאים היה בגליל. אחרים שוללים זיהוי זה.

במסגרת הכנת מפת הקרן לחקר ארץ ישראל דווח שבכפר היו 70 נפשות. ויקטור גרן תיאר את הכפר כמכיל מספר מועט של בתים המחוברים זה לזה בכדי ליצור חומת מגן חיצונית. בנוסף, הוא תיאר את הכפר כמוגן על ידי צמחי צבר מצוי. הוא מתאר שראה במקום אבני גזית, בורות מים ומערות קבורים חצובים בסלע המהווים שרידים ליישוב עתיק.

במפקד האוכלוסין של 1922 נמנו בכפר 37 תושבים. במפקד האוכלוסין של 1931 נמנו ברומאנה 36 בתים מיושבים ב-197 נפשות, כולם מוסלמים, חוץ משתי נשים נוצריות. בסקר הכפרים 1945 בארץ ישראל צוין מספר תושבי רומאנה כ-590 ושטחו נרשם כ-1493 דונם, מתוכם 8 דונם של אדמה ציבורית.

בשנת 1964 הוחל בפריצת כביש 785 כדי לחבר את הכפר, יחד עם עוזייר ובועיינה אל כביש 65. בשנת 1976 נחנך כביש שחיבר את עוזייר ורומאנה לכביש טבריה-נצרת ליד משהד. תושבי הכפר השתתפו בסלילת הכביש בתשלום ובעבודה.

בקרבת הכפר נמצא חורבת רומא. הכפר נתן את שמו ליישוב הסמוך בית רימון.


Elbatuf03.JPG|מבט על רומאנה ממערב


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים ערביים בישראל
קטגוריה:אתרי המקרא
קטגוריה:יישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופת המשנה והתלמוד
קטגוריה:הגליל התחתון: יישובים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-19
קטגוריה:הר תורען
רומאנה (בית רימון)
קטגוריה:נחלת שבט זבולון
עוזייר

**עֻזֵיר** (בערבית: **العزير**; תעתיק מדויק: **אלעזיר**) הוא יישוב ערבי השייך למועצה אזורית אל-בטוף והיישוב הגדול במועצה. היישוב שוכן ב המרכזי, בשוליים הדרומיים של בקעת בית נטופה ומצפון להר תורען. בעוזייר כ-3,500 תושבים (נכון לשנת 2022).

מקור השם עוזייר הוא מהנביא עוזייר (עזרא) שהמסורת מקשרת לאזור.

## הכפר כיום
בכפר יש שני מסגדים, ארבעה בתי ספר (שנים יסודיים, חטיבת ביניים, ותיכון מקיף), יחידה לחלוקת דואר, 3 מגרשי ספורט, 3 מרפאות מרפאה מקצועית ומוקד לילי.

תושבי עוזייר מתפרנסים מחקלאות, מלאכה ועבודות חוץ.

במהלך פרעות שומר החומות השתתפו מספר תושבים מהכפר בהתפרעויות באזור שכללו ירי זיקוקין והבערת צמיגים. וכן יידוי אבנים לעבר נקודת המשטרה והצתת התחנה. בין המורשעים בפרעות הורשע גם תושב הכפר שהועסק בתחזוקת צוללות צה"ל בבסיס חיל הים בחיפה.

## היסטוריה
יש המזהים היסטורית בכפר את מקומו של היישוב היהודי עזיאל, מן התקופה הרומית-ביזנטית, שהייתה מקום מושבה של משמרת הכוהנים לבית אביה לאחר חורבן בית המקדש השני. במקום שרידי קברים עתיקים ומערות חצובות בסלע.

היישוב הוקם בתחילת המאה ה-19 על ידי אנשים שבאו מהכפרים הקרובים, כגון א-שג'רה.

במסגרת הכנת מפת הקרן לחקר ארץ ישראל דווח שבכפר היו 150 נפשות. ויקטור גרן תיאר את עוזייר ככפר דל שכלל כ-20 בתים. התושבים גדלו כותנה ושעורה וקיבלו את המים שלהם מבורות מאגר.

במפקד האוכלוסין של 1922 נמנו בכפר 70 תושבים. במפקד האוכלוסין של 1931 נמנו בעוזייר 15 בתים מיושבים ב-88 נפשות, כולם מוסלמים. בסקר הכפרים 1945 בארץ ישראל צוין מספר תושבי עוזייר כ-150 ושטחו נרשם כ-766 דונם, מתוכם 2 דונם של אדמה ציבורית. הכפר נכבש על ידי צה"ל במהלך מבצע דקל ביולי 1948.

בשנת 1963 התגוררו בכפר כ-400 נפש. הכפר היה מבודד וקטן מכדי להקים בו מועצה מקומית ועל כן משרד הפנים מינה בו "נאמן" שטיפל בקשרים בין תושבי הכפר למשרדי הממשלה. בשנת 1964 הוחל בפריצת כביש 785 כדי לחבר את הכפר, יחד עם רומאנה ובועיינה אל כביש 65. בשנת 1976 נחנך כביש שחיבר את עוזייר ורומאנה לכביש טבריה-נצרת ליד משהד. תושבי הכפר השתתפו בסלילת הכביש בתשלום ובעבודה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים בדואיים בישראל
קטגוריה:הגליל התחתון: יישובים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1838
קטגוריה:הר תורען
כפר מצר

**כפר מצר** (נהגה: כפר מִיסְר; בערבית: **كفر مصر**) הוא כפר ערבי במזרח עמק יזרעאל, הנמצא כ-13 ק"מ צפון-מזרחית לעפולה ומרחק דומה דרום-מזרחית לנצרת. היישוב שייך למועצה אזורית בוסתאן אל-מרג', בה הוא מהווה את היישוב הצפוני, המזרחי והמאוכלס ביותר, ומתגוררים בו כ-2,800 תושבים (נכון לשנת 2022).

הכפר מופיע במפה ששרטט הקולונל פייר ז'אקוטן בשנת 1799 בזמן כיבוש ארץ ישראל בידי נפוליון. במפה מופיע הכפר תחת השם מובהל. בעקבות כיבוש ארץ ישראל על ידי איברהים פחה במאה ה-19, התיישבו בכפר פלחים ממוצא מצרי מה שהוביל לשינוי שמו של הכפר לשמו הנוכחי שמשמעותו היא "כפר מצרי". בתקופת המנדט הבריטי ככל הנראה כבר לא הייתה בו אף לא משפחת אחת ממוצא מצרי וכל התושבים השתייכו לחמולת זועביה הפזורה בכפרי הגליל התחתון ובעיר נצרת.

עד שנת 1948 היה היישוב בתחומי נפת ביסאן. על פי תוכנית החלוקה מ-1947 נועד להיות בתחום המדינה היהודית.
ב-20 במאי 1948, במהלך מלחמת העצמאות, פונה הכפר בהוראת הכוחות הלא-סדירים הערביים.
לבני חמולת זועביה היו יחסים טובים עם שכניהם היהודים ורוב בני החמולה נשארו בכפריהם שהפכו לחלק ממדינת ישראל.

בתחומי הכפר נמצאים שרידי יישוב עתיק. ב-1986 נחשף בית כנסת מתקופת המשנה והתלמוד, ובו רצפת פסיפס וכתובות עבריות, המעידים על קהילה יהודית שחייתה במקום.

## קישורים חיצוניים

* ירדנה אלכסנדר, כפר מסר דוח סופי, רשות העתיקות
* דני שיאון, כפר מסר דוח סופי, רשות העתיקות
* שרה לוטן-הסנר, "טס ברונזה מעוטר מכפר מצר", **[[עתיקות (כתב עת)|עתיקות]]** 68, 2011, עמ' 227–241 

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופת המשנה והתלמוד
קטגוריה:יישובים ערביים בישראל
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-19
אוסטיה (עיר)

[ימין|ממוזער|200px|[אינסולה באוסטיה]]
**אוסטיה** (Ostia) היא פרבר של העיר רומא הממוקם על שפך נהר הטיבר אל הים הטירני במחוז לאציו שבמרכז איטליה. בעבר הייתה אוסטיה עיר הנמל של רומא העתיקה.

לפי המסורת הרומית העיר הוקמה במהלך המאה ה-7 לפנה"ס על ידי המלך הרומי אנקוס מארקיוס. ממצאים ארכאולוגיים מאמתים את עתיקותה של העיר, אך יחד עם זו מצביעים על יסודה במהלך המאה ה-4 לפנה"ס. עם התעצמות רומא, התפתחות המסחר בה והגידול באוכלוסייתה, הפכה אוסטיה לנמל חשוב וראשי ששימש ליבוא תבואות ומוצרי מזון לתוך העיר. במהלך מלחמת האזרחים הרומית של 88 לפנה"ס כבש גאיוס מריוס את העיר על מנת לנתק את רומא ממקורת האספקה שלה. העיר נבזזה על ידי חייליו של מריוס וספגה נזקים גדולים.

העיר גדלה והתפתחה בתקופת הקיסרות הרומית. עם נפילתה של האימפריה הרומית החלה העיר לדעוך. במהלך ימי הביניים שימשה העיר כמצודת מגן לעיר רומא.

כיום אוסטיה היא פרבר של רומא והיא משמשת בין השאר כאתר נופש וחוף פעיל. במקום קיים אתר ארכאולוגי נרחב. באוגוסט 1927 נחנך מחדש התיאטרון העתיק של אוסטיה.

## ראו גם
* בית הכנסת באוסטיה

## קישורים חיצוניים

* 
* אוסף תמונות של העיר
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רומא
קטגוריה:רומא: גאוגרפיה
קטגוריה:לאציו: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:הים הטירני: ערי נמל
טיסה 214 של פאן אם

התרסקות **טיסה 214 של פאן אמריקן** אשר אירעה ב-8 בדצמבר 1963 הייתה האסון החמור ביותר שנגרם בשל ברק. המטוס, מדגם בואינג 707, המריא מנמל התעופה בסן חואן, פוארטו ריקו, לכיוון פילדלפיה, ועליו 73 נוסעים ו-8 אנשי צוות.

בשעה 20:58, מעל שמי מרילנד, פגע במטוס ברק שהצית את אדי מכל הדלק וגרם להתפוצצות. הצוות הספיק לשלוח הודעה שהמטוס יצא משליטה, לפני שנספה בהתרסקות יחד עם כל יתר הנוסעים.

עד לאסון זה רווחה האמונה שמטוסים חסינים מפני מכת ברק. הברק שהכה במטוס היה ככל הנראה טעון חיובית, ולפיכך בעל עוצמה רבה יותר, בניגוד לברקים רגילים (95% מהמקרים) הטעונים שלילית .

בעקבות האסון חויבו כל המטוסים שטסים בתוך ארצות הברית להצטייד בהתקנים ללכידת ברקים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

פאן אם, 0214
פאן אם, 0214
פאן אם, 0214
פאן אם, 0214
פאן אם, 0214
קטגוריה:ברק
גבעת כ"ח

**גִּבְעַת כֹּ"חַ** (הגייה: גִּבְעַת כֹּחַ) הוא מושב של תנועת המושבים במחוז המרכז בישראל ליד היישוב שוהם השייך למועצה אזורית חבל מודיעין. המושב נמצא בגבול השפלה ולרגלי הרי יהודה.

## מקור השם
היישוב נקרא על שם 28 (כ"ח) החיילים מחטיבת אלכסנדרוני שנפלו במקום בקרב על כיבוש הכפר הערבי קולה. בתחילה נקרא המושב **אֱלִישָׁמָע**.

## היסטוריה
היישוב הוקם בשנת 1950 על ידי עולים מתימן.  

## אתרים
אנדרטה הוצבה על גבעה כ-3 ק"מ ממזרח לכפר לזכרם של חללי חטיבת אלכסנדרוני בעת כיבוש הכפר הערבי קולה שישב במקום עד למלחמת העצמאות. האנדרטה חודשה על ידי האדריכל יהודה יהב.

בעתיד יעבור בסמוך למושב מחלף שיחבר את כביש 6 וכביש 461, המחלף צפוי להקרא על שם המושב. שטח המושב מוערך בכ-1450 דונם.

## אישים
האישים הבאים קשורים למושב גבעת כ"ח:

* אמנון דמתי - רקדן וכוריאוגרף ישראלי, ממייסדי להקת קול ודממה, רקדן ראשי בלהקה במשך 15 שנים. נולד במושב גבעת כ"ח וגדל בו עד גיל 5.

## אמנות
הזמר אריאל זילבר הלחין בשנת 2021 את השיר "גבעת כח" שמילותיו מדברות על המושב.

## גלריה

קובץ:כיכר הכניסה למושב גבעת כח.jpg|הכיכר בכניסה למושב גבעת כ"ח 2014
קובץ:גבעת כח 2008.jpg|הכניסה לגבעת כ"ח, 2008
קובץ:גן המשחקים במושב.JPG|הגן במושב, 2014
קובץ:IL Givat Koah.jpg|מראה כללי של גבעת כ"ח
קובץ:Giv'at Ko'ah Interchange.svg|שרטוט המחלף העתידי


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1950
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:יהדות קוצ'ין
קטגוריה:מושבים במחוז המרכז
רחוב (מושב)

**רְחֹוב** הוא מושב הנמצא כ-4 ק"מ מדרום לבית שאן. המושב משתייך לארגון המושבים של "הפועל המזרחי" ושייך למועצה אזורית עמק המעיינות (בקעת בית שאן).

## היסטוריה
היישוב הוקם בספטמבר 1951 על ידי עולים מכורדיסטן ומרוקו על אדמות הכפר הערבי הנטוש פרוונה. רוב המתיישבים הגיעו ממעברת עין הנציב. בחודשים הראשונים עסקו המתיישבים בהכשרת הקרקע על ידי עקירת פרדס סמוך ובניית הבתים שבהם יגורו. המושב כלל 60 יחידות משק. לקראת סוף 1952 ניתן לו שמו "רחוב" על ידי ועדת השמות הממשלתית שהגיעה לביקור באזור.

שמו של המושב הוא כשם עיר קדומה ששכנה במקום ועל שמה נקרא "תל רחוב" הסמוך. שטחו כ-2,000 דונם ותושביו מונים כ-400.

המושב הוא אחד מיישובי המרכז האזורי ביכורה: **רחוב**, **[[שדי תרומות]]**, **[[רוויה (מושב)|רוויה]]** ו**[[תל תאומים]]**.

## קישורים חיצוניים

* רחוב במרכז המידע להתיישבות בגליל
* רחוב – באתר המועצה האזורית בקעת בית שאן
* רחוב באתר הרשות לפיתוח הגליל

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1951
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:עמק בית שאן
קטגוריה:קבוצת ביכורה
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם יישוב קדום
קטגוריה:יישובי הפועל המזרחי
קטגוריה:מושבים במחוז הצפון