אטימולוגיה

**אֶטִימוֹלוֹגְיָה** (מלועזית: **Etymology**, בעברית **גִּזָּרוֹן**) היא ענף בבלשנות החוקר את מקורותיהן של מילים, את תולדותיהן ואת התפתחותן. חוקרי הגזָרון (אטימולוגים), מתחקים אחר שורשיהן של המילים, היחס שביניהן למילים דומות בשפות אחרות והשינויים שחלו במשמעויותיהן ובכתיב שלהן במרוצת השנים. לצורך זאת הם נעזרים בטקסטים עתיקים ובהשוואות בין-שפתיות.

המחקר הגזְרוני מתבסס על שיטות עבודה של הבלשנות ההיסטורית, ובו מושוות מילים בין שפות קרובות. לאור הנחת סדירותם של מעתקי ההגאים, החוקרים מנסים לתאר במדויק את צורתן המשוערת הקדומה של המילים או הצורנים (מילת היסוד המוקדמת ביותר נקראת "**אֶטִימוֹן**" - **etymon**) ואת גלגוליהן במהלך ההיסטוריה. באופן זה נמצאו שורשים של מילים, ובעזרתם אפשר לעקוב אחר גלגוליהן מאז שחר ימי משפחת השפות שלהן.   האטימולוגיה מנסה גם לשחזר מידע על שפות עתיקות (כגון כתובים, סמלים וסימנים).

המילה "אטימולוגיה" עצמה מגיעה מהלחם בסיסים מהשפה היוונית העתיקה: **ήτυμος** (**אֶטִימוֹס**, "אמיתי") ו-λόγος (**לוֹגוֹס**, "חקר של"). "גיזרון של מילה" פירושו מוצאה. התפתחותה וגלגוליה הרבים של מילה מסוימת או של משמעות כלשהי.

## הגיזרון וחקר הלשון
במאה ה-19 שלטה במחקר הבלשני הגישה הדיאכרונית, החוקרת את ההיסטוריה ואת התפתחות השפות. המחקר הגזרוני היה אז חוד החנית של הבלשנות ההיסטורית, וההתקדמות בתחום זה – בעיקר בחקר השפות ההודו-אירופיות – תרמה רבות לידיעת ההיסטוריה של שפות רבות וקרבת המוצא ביניהן, ולהבנת העקרונות האוניברסליים שבבסיס התפתחותן של שפות.

עם תחילת המאה ה-20 ירדה קרנה של הגישה הדיאכרונית בבלשנות ופינתה את מקומה למחקר הסינכרוני, הבוחן את השפה כמערכת בנקודת זמן מסוימת. על אף המתודולוגיות הנוקשות שפיתחה הבלשנות ההשוואתית כדי להעניק למסקנותיה תוקף מדעי, המחקר האטימולוגי כרוך מעצם טבעו במידה מסוימת של ספקולטיביות, וזו גוררת התייחסות חשדנית ולעיתים מזלזלת מצד הקהילה המדעית. על כך יש להוסיף גם את הפופולריות של אטימולוגיות עממיות שתרמו לירידת מעמדה של האטימולוגיה כמדע.

## דרכי היווצרותן של מילים
בשפה העברית ובכלל ישנן שיטות מגוונות לדרכי היווצרותן של מילים. מקובל לקרא לדרך היצירה "דרך התצורה" של המילה. לדלקמן דרכי התצורה: 
***מילה קמאית.** אלו המילים הבסיסיות של השפה. במשפחת שפות אחת מילים אלו קרובות מאוד זו לזו. המילים בקטגוריה זו הן מילים בסיסיות כמו משפחה ועצמים בסיסיים. למשל: אם בעברית ואמא בארמית טו מים בעברית ומיא בארמית. כמו כן גם המילים: אבא, יד, ושור הן מילים קמאיות.
***שורש ומשקל**. היא אחת משתי השיטות הנפוצות ביותר יחד עם בסיס וצורן. שיטה זו מכניסה שורש לתוך משקל, שהוא מין תבנית של המילה ויוצרת מילה עם משמעות חדשה. הדרך לסמן את המשקל היא להחליף את אותיות השורש באותיות קט"ל. המילים: משכן, מגדל, מרבץ ומחסן כולן במשקל מ(י)קטל. המילים: תזמורת, תסרוקת ותחבושת כולן במשקל ת(י)קטולת.
***בסיס וצורן.** זו אחת משתי השיטות הנפוצות ביותר יחד עם שורש ומשקל. מילה זו מוסיפה צורן, מורפמה, למילה קיימת ובכך יוצרת משמעות חדשה. למשל הצורן ○ן משמש לתיאור מקצוע, תפקיד, עוסק ב... כך נוצרה המילה רפתן (רפת + ן), חובבן (חובב + ן) וגם שרקן (שרק + ן). כמו כן, הצורן ○ות משמש לתיאור תחום. כמו כבאות (כבאי + ות), למדנות (למדן + ות), ושאפתנות (שאפתן + ות). ישנם המון צורנים המעשירים את השפה בשלל רבדים ומשמעויות.
***בסיס ובסיס.** שיטה זו מחברת שתי מילים קיימות לכדי אחת. כמו שהן (הרכב) או בליטושן (הלחם) כך למשל המילה כדורגל נוצרה מהבסיס כדור + הבסיס רגל. והמילה ברווז נוצרה מן בר + אווז. כמו כן רמזור וקרמבו נוצרו בשיטת בסיס ובסיס. 
***[[נוטריקון]].** שיטה זו היא תהליך טבעי של השפה שבה צרוף או ראשי תיבות נהיו מילה של ממש. כך למשל נוצרה המילה תפוז. שהייתה במקור הצרוף תפוח זהב. ועם השנים הצרוף התאחד לכדי המילה היחידה "תפוז". ישנם גם ניסיונות שלא לגמרי צלחו. אחד אנו עדים לו ממש בימינו. כמו תפוז ניסה לתפוס הנוטריקון תפוד עבור תפוח אדמה. כמו כן גם המילים: צהל (צבא ההגנה לישראל), זקן (זה קנה חכמה) ודוח הם נוטריקונים.
***שאילה מלעז.** כניסתן של מילים משפות אחרות לשפה כמילים של ממש. לא סלנג. כמו המילים: אבוקדו (אנגלית), שוקולד (שפות אירופה), נמל (יוונית), פתגם, רז ופרדס (פרסית), ארגז וסרן (פלישתית) ועוד רבות.
*מילים עשויות להיגזר משם של אישיות או מקום.
*מילים עשויות להגיע מתחומי התמחות מסוימים, מתרבויות שונות, ואף מיצירות ספרות. ראה שאילה מלעז.

## בשפה העברית
בספר בראשית ניתנים הסברים אטימולוגיים לשמות אישים ומקומות המוזכרים בו. דוגמה: . שמה של בבל מוסבר: , אך על-פי המחקר מקור השם באכדית, שפת העיר, בצירוף , שפירושו שער האל. 

חקר האטימולוגיה בעברית מתמקד בעיקר במילים קדומות, מתקופת התנ"ך ומתקופת התלמוד והמשנה, ובו הן מושוות למילים בערבית, בארמית ובשפות שמיות אחרות. העברית, שהיא שפה שמית, קלטה כבר בימי קדם מילים שמוצאן יווני ולטיני, בימי הביניים הושפעה מן הערבית, ובעת החדשה הטמיעה בתוכה מילים לועזיות רבות.

העגה העברית הושפעה משפות שכנות, מגלי העלייה ומשפות האם של הישראלים וכן מהגלובליזציה, ובולטת בה השפעת הערבית, האנגלית והיידיש. יש בה גם תערובת של מילים שהגיעו מרוסית, מטורקית, מלדינו ועוד.

בעברית החדשה נטבעו מילים רבות בשלב מאוחר יחסית (מאז ימי אליעזר בן-יהודה), ועל כן גיזרונן בדרך כלל ברור ומתועד. ישנם מילונים המכילים פרטים על גיזרון המילים.

## ראו גם
* כפלה
* ונדרוורט
* פרוטו-שמית
* אטימולוגיה עממית
* דקדוק עברי - מונחים

## לקריאה נוספת

* Barr, J., "Etymology and The Old Testament", in Barr, J. *et al.*, *Language and Meaning: Studies in Hebrew Language and Biblical Exegesis* (OTS 19), Leiden 1974, pp. 1-28.
* 
* 
* 


## קישורים חיצוניים

* Online Etymology Dictionary 
* The Tower of Babel מגדל בבל – פרויקט בינלאומי ליצירת מאגר אטימולוגי מקיף 
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:בלשנות היסטורית
קטגוריה:מילים