open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
בית הכנסת דושנבה

**בית הכנסת דושנבה** הידוע גם בשם **בית הכנסת הבוכרי** הממוקם בדושנבה, בירת טג'יקיסטן.
## היסטוריה
בית הכנסת נבנה בסוף המאה ה-19 באחד משני הרבעים היהודיים בדושנבה באותה עת, והיווה חלק ממתחם הקהילה היהודית, אשר כלל גם מוסדות דתיים ובית ספר.

ב-1920 עבר בית הכנסת לשליטה סובייטית, וב-1952 נסגר בית הכנסת והולאם על ידי השלטון הסובייטי; רק שש שנים לאחר מכן הורשו היהודים לחזור למבנה, אך הוא נותר בבעלות המדינה, בדומה לשאר האדמות שהולאמו. בית הכנסת המשיך לפעול לאחר קבלת העצמאות של טג'יקיסטן ב-1991 ולאורך מלחמת האזרחים שטלטלה את המדינה בין 1992 ו-1997. ב-1995 התבצע ונדליזם בבית הכנסת, כחלק מהתקפה שכללה גם בזיזת בתי יהודים.

במאי 2003 קיבלה הקהילה היהודית מכתב מהרשויות בו נצטוותה לפנות את הבניין לשם הריסתו, ובפברואר 2006 החלה הריסת מתחם הקהילה היהודית, כחלק מתוכנית התחדשות עירונית שנועדה לפנות מקום למגורים נשיאותיים חדשים, "ארמון האומות", יחד עם אזורי נוי סמוכים. הריסת בית הכנסת התעכבה בשל מחאות בינלאומיות וסדרת תביעות משפטיות עד סוף חודש יוני 2008, כאשר הבניין הישן נהרס לבסוף עד היסוד.

בית הכנסת החדש נפתח במאי 2009, באמצעות תרומה של איש העסקים הטג'יקי חסן אסדולוזודה, גיסו של הנשיא אמומאלי רחמון.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:יהדות בוכרה
דושנבה
קטגוריה:טג'יקיסטן: מבנים
קטגוריה:דושנבה
Survivor

**Survior** הוא אלבום האולפן השלישי של להקת הבנות האמריקאית דסטיניז צ'יילד. האלבום יצא ב-1 במאי 2001 בארצות הברית. האלבום הופק ונכתב ברובו על ידי סולנית הלהקה ביונסה נואלס. מתוך האלבום יצאו חמישה סינגלים "Independent Women", "Survivor", "Bootylicious", ביצוע לשיר "Emotion" של בי ג'יז ו-"Nasty Girl".

האלבום נחת במקום הראשון של מצעד הבילבורד 200 ב-19 במאי 2001 עם מכירות של 663,000 עותקים בשבוע הראשון. האלבום נשאר במקום הראשון במשך שבועיים. האלבום השיג 3 מועמדויות בטקס פרסי גראמי, ביצוע ה-R&B הטוב ביותר על ידי קבוצה, שיר ה-R&B הטוב ביותר ואלבום ה-R&B הטוב ביותר. האלבום הגיע למעמד פלטינה מרובעת על ידי ה-RIAA ב-7 בינואר 2002. בילבורד דירגו את האלבום במקום 70 ברשימת 200 האלבומים של העשור.
האלבום נמכר יותר מ-11 מיליון עותקים ברחבי העולם, כולל יותר מ-4.7 מיליון בארצות הברית לבדה.

## רשימת רצועות

## מורשת
האלבום נכלל בספר *[[1001 אלבומים שאתה חייב לשמוע לפני שאתה מת]]*.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אלבומי דסטיניז צ'יילד
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי ביונסה
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי קורי רוני
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הקנדי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד 200
קטגוריה:אלבומים זוכי פרס המוזיקה האמריקאית
קטגוריה:אלבומי חברת קולומביה רקורדס
ניקולאי אלכסנדרוביץ', הצארביץ' של רוסיה

**ניקולאי אלכסנדרוביץ', ה[[צארביץ']] של רוסיה** (רוסית: **Николай Александрович Романов**)  (20 בספטמבר 1843 - 24 באפריל 1865), היה בנו של אלכסנדר השני, קיסר רוסיה, והיה אמור לרשת אחריו את הכתר, אולם מת בצעירותו כתוצאה מדלקת קרום המוח.

## ביוגרפיה
ניקולאי נולד ב-20 בספטמבר 1843 בארמון אלכסנדר בצארסקויה סלו, לאלכסנדר, נסיך הכתר של רוסיה ומריה, נסיכת הסן, בתם של לודוויג השני, הדוכס הגדול של הסן ווילהלמינה, נסיכת באדן. בשנת 1855 בהיותו בן 12 מת סבו ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה, ואביו עלה לשלטון כאלכסנדר השני, קיסר רוסיה.

200px|ימין|ממוזער|ניקולאי וארוסתו
בשנת 1864 התארס ניקולאי עם דאגמאר, נסיכת דנמרק, בתם של כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק ולואיזה, נסיכת הסן-קאסל, אחותה של אלכסנדרה, נסיכת דנמרק אשתו של אלברט אדוארד, נסיך ויילס.

עד לשנת 1865 נחשב ניקולאי לבחור חזק, אולם במהלך סיור בדרום אירופה נדבק ניקולאי במחלה שזוהתה בתחילה כשיגרון. בתחילה לא התייחס ניקולאי למחלתו והמשיך בסיורו באיטליה, אולם עד מהרה החמיר מצבו הבריאותי והוא נשלח לדרום צרפת. עד מהרה התברר שניקולאי סובל מדלקת קרום המוח, וב-24 באפריל 1865 מת ניקולאי בניס שבצרפת.

בשוכבו על ערש דווי הביע ניקולאי את רצונו שארוסתו תתחתן עם אחיו אלכסנדר, ואכן בשנת 1866 התחתנו השניים. מותו של ניקולאי הכה באבל כבד את אמו, והיא לא התאוששה מכך עד מותה.

בשנת 1867 התחילה בנייתה של קפלה הנושאת את שמו בניס, במקום המדויק שבו ניקולאי מת, ובשנת 1868 נחנכה הקפלה בנוכחות אחיו אלכסנדר ואשתו.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אבירי מסדר גיזת הזהב
קטגוריה:שושלת רומנוב
קטגוריה:מעוטרי עיטור אנדריי הקדוש
קטגוריה:מעוטרי עיטור אלכסנדר נבסקי (האימפריה הרוסית)
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:אבירי מסדר הפיל
קטגוריה:נפטרים מדלקת קרום המוח
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1843
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1865
ביל W

**ויליאם (ביל) גריפית וילסון** (26 בנובמבר 1895 – 24 בינואר 1971), הידוע גם בשם ביל וילסון או ביל דבליו, היה יוצר שיטת שנים עשר הצעדים להחלמה מהתמכרות, וממייסדי אלכוהוליסטים אנונימיים, ארגון בינלאומי עם יותר משני מיליון חברים. בעקבות מסורת 12 של AA הדורשת אנונימיות מחברי הקבוצות, וילסון ידוע בכינויו "**ביל W**". 

פיכחון הקבע של וילסון החל מ-11 בדצמבר 1934. וילסון מת מדלקת ריאות בשנת 1971. בשנת 1999 בחר בו המגזין "טיים" כאחד מ-100 האנשים המשפיעים ביותר על המאה ה-20.

## נישואים, עבודה, ואלכוהוליזם
וילסון נישא ללויס ב -24 בינואר 1918, ממש לפני שיצא לשרת במלחמת העולם הראשונה בתור סגן בארטילריית החופים. לאחר שירותו הצבאי, וילסון חזר לגור עם אשתו בניו יורק. הוא לא הצליח לסיים את לימודיו בבית ספר למשפטים, כי הוא היה שיכור מכדי להשקיע בלימודיו. הוא הפך לספסר מניות ונסע ברחבי ארצות הברית עם אשתו, כדי לבצע הערכת חברות עבור משקיעים פוטנציאליים. עם זאת, שתייתו הכרונית עשתה את העסקים לבלתי אפשריים והרסה את המוניטין שלו.

## תוכנית רוחנית להתאוששות
בנובמבר 1934 ביקר את ביל חבר אלכוהוליסט ותיק בשם אבי. וילסון נדהם לגלות כי אבי היה פיכח במשך כמה שבועות תחת הדרכתה של קבוצת אוקספורד. ביל השתתף מעט בקבוצה, אך זמן קצר לאחר מכן, הוא שוב אושפז בבית החולים כדי להתאושש מהתקף שתייה. במשך שהייתו בביה"ח, על פי דבריו, הוא חוה חויה רוחנית. ביל תיאר את חוויותיו לרופאו ד"ר סילקוורט שאמר לו, "משהו קרה לך שאני לא מבין. אבל מוטב להיאחז בו".

ביל הצטרף לקבוצת אוקספורד וניסה לעזור לאלכוהוליסטים אחרים, אבל הצליח רק בשמירה על הפכחות שלו. במהלך נסיעת עסקים לאקרון, אוהיו, וילסון התפתה לשתות שוב והגיע למסקנה שכדי להישאר פיכח הוא זקוק לעזור לאלכוהוליסט אחר. הוא התקשר לכומר מקומי שהפנה אותו לד"ר בוב סמית. ביל שיתף את סמית בתיאור החלמתו, מה שהוביל את סמית גם כן לפיכחות. לאחר מכן ביל ובוב החלו לעבוד עם אלכוהוליסטים אחרים. ופתחו את קבוצת אלכוהוליסטים אנונימיים הראשונה.

בשנת 1938, לאחר ש-100 אלכוהוליסטים באקרון וניו יורק התפכחו בצורה רצינית, ביל הוציא ספר. הספר קיבל את התואר אלכוהוליסטים אנונימיים, וכלל את רשימת הפעילויות להחלמה ולעזרה רוחנית אשר כונתה שנים עשר הצעדים. מאוחר יותר וילסון גם כתב את 12 המסורות, סדרה של הנחיות רוחניות כדי להבטיח את ההישרדות של קבוצות AA.

## בתרבות
ב-1989 יצא הסרט "שמי הוא ביל", בכיכובם של ג'יימס וודס, בתפקיד ביל, וג'יימס גארנר בתפקיד ד"ר בוב. הסרט מתאר את סיפור החלמתו של ביל והקמת AA.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי ורמונט
קטגוריה:התמכרות
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1895
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1971
1956 בצרפת

שנת **[[1956]] ב[[צרפת]]** הייתה השנה בה ציינה צרפת 969 שנות לאום. במהלך השנה חוותה צרפת את מבצע מוסקטר, פלישה משותפת עם בריטניה וישראל למצרים, דבר שהסתיים בכישלון עבורה ועבור בריטניה. במהלך השנה, כחלק מתהליכי הדה-קולוניזציה בעולם, איבדה צרפת את השליטה במרוקו ותוניסיה.

## הנהגה
* נשיא צרפת - רנה קוטי
* ראש ממשלת צרפת - גי מולה

## אירועים
[ממוזער|גי מולה בחברת [יוסף אלמוגי ואריך אולנאואר בכנס האינטרנציונל הסוציאליסטי בחיפה בשנת  1960]]
* 2 בינואר - נערכות הבחירות לפרלמנט החמשה עשר.
* 1 בפברואר - המנהיג הסוציאליסטי גי מולה מתמנה לראש ממשלת צרפת.
* 2 במרץ - מרוקו מכריזה על עצמאותה מידי צרפת.
* 20 במרץ - תוניסיה מקבלת עצמאות מצרפת.
* 23 במאי - השר פייר מנדס פראנס מתפטר בשל מדיניות ממשלתו באלג'יריה.
*23 ביוני - לואי קרדה  מעביר את הצעת החוק הראשונה באספה הלאומית בנוגע לאיחוד הצרפתי. הצעד הראשון בעניין.
* 10 בספטמבר - גי מולה מבקר בלונדון ומציע רעיון איחוד של בריטניה וצרפת, אולם הרעיון נדחה בידי ראש ממשלת בריטניה אנתוני אידן.
* 28 בספטמבר - אידן שוקל את הצטרפות צרפת לחבר העמים, אולם גם הרעיון הזה נדחה.
* 31 באוקטובר - בריטניה וצרפת מתחילות להפציץ את מצרים, במטרה לכפות את פתיחתה מחדש של תעלת סואץ.
* 6 בנובמבר - כוחות של בריטניה וצרפת משתלטים על שני נמלים מצריים טרם ההכרזה על הפסקת אש.
* 7 בנובמבר - משבר סואץ: העצרת הכללית של האו"ם מאמצת החלטה הקוראת לבריטניה, צרפת וישראל לסגת ממצרים באופן מיידי.
* 23 בדצמבר - כוחות בריטניה וצרפת עוזבים את אזור תעלת סואץ.

## ספורט
* 5 ביולי - מתחיל הטור דה פראנס.
* 28 ביולי - רוג'ר ווקווייק  זוכה בטור דה פראנס.

## נולדו
* 1 בינואר - כריסטין לגארד, פוליטיקאית
* 11 בפברואר - דידייה לוקווד, כנר ג'אז
* 26 בפברואר - מישל וולבק, סופר
* 28 במאי - פרנסיס יוהאן , איש יאכטות
* 4 ביולי - אריק נייהוף , סופר ועיתונאי
* 9 בדצמבר - ז'אן פייר-טוילט , עיתונאי

## נפטרו
**([[:קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1956|קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1956]])**
* 5 בינואר - מיסטינגוט , זמרת (נולדה ב-1875)
* 3 בפברואר - אמיל בורל מתמטיקאי ומדינאי (נולד ב-1871)
* 18 בפברואר - גוסטב שרפנטייה, מלחין (נולד ב-1860)
* 17 במרץ - מארי קירי, מדענית, זכתה בפרס נובל לכימיה בשנת 1935 (נולדה ב-1897)
* 20 במאי - פייר אלמן , כדורגלן בינלאומי (נולד ב-1882)
* 11 בספטמבר - לוסיאן פבר, היסטוריון (נולד ב-1878)
* 26 באוקטובר - ולטר גיזקינג, פסנתרן ומלחין (נולד ב-1895)
* 23 בנובמבר - אנדרה מרטי , דמות מובילה במפלגה הקומוניסטית של צרפת (נולד ב-1886)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
טולכרם (נפה)

**נפת טולכרם** () היא אחת מ-16 נפות הרשות הפלסטינית. הנפה ממוקמת בצפון-מערב יהודה ושומרון. בירת הנפה היא העיר טולכרם.

שטח הנפה הוא כ-268 קמ"ר. על פי מרשם האוכלוסין של הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה לשנת 2007, בנפה התגוררו כ-157,988 נפשות, שחיו ב-29,938 משקי בית. מתוכם, 60,584 תושבים (או כ-39%) היו מתחת לגיל 15 וכ-50,926 (או 32%) היו פליטים רשומים. על פי מרשם האוכלוסין לשנת 1997, בנפה התגוררו כ-134,110 נפשות.

## חלוקת משנה
בנפת טולכרם יש 51 יישובים ושני מחנות פליטים. ביישובים שלהלן מתגוררים למעלה מ-1,000.

### ערים ועיירות
* ענבתא
* עתיל
* בלעא
* באקה א-שרקייה
* בית ליד
* דיר אל-ע'וסון
* קפין
* טולכרם

### כפרים

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:הרשות הפלסטינית: נפות
גיל וינלס

ממוזער|300px|גיל וינלס, 2017
**גיל וינלס** (נולד ב-17 ביולי 1966, כ"ט בתמוז, תשכ"ו), הוא יזם נדל"ן, בהכשרתו מהנדס בניין ושמאי מקרקעין ויועץ בטיחות, המוכר גם כמומחה הנדל"ן של ערוץ 2, מפרסם טורים מקצועיים וכתבות בערוצי תקשורת מרכזיים, ביניהם כלכליסט וגלובס ומוכר כמומחה מטעם בית המשפט בתחומי ההנדסה והשמאות.

## קורות חייו

וינלס נולד וגדל בעיר תל אביב לפנינה וצבי וינלס, ניצול שואה ומהנדס בניין מהוותיקים בארץ. הוא התחנך בבית ספר "הגימנסיה העברית הרצליה" ובשנת 84 התגייס לצה"ל כלוחם ושירת בחיל השריון. לאחר שחרורו מצה"ל, עבר וינלס להתגורר בעיר ניו יורק שבארצות הברית והשתלב במנהטן קולג' שם למד הנדסה אזרחית במגמת תכנון מגדלים. בשנת 1999 סיים לימודי שמאות מקרקעין.
בשנת 1995, הוסמך וינלס כמהנדס בניין ובשנת 2000 התמחה בניהול ופיקוח פרויקטים הנדסיים מטעם לשכת המהנדסים בישראל. בשנת 2001 השלים את הכשרתו כשמאי מקרקעין. בשנת 2004 הוסמך לשמש כמהנדס יועץ בטיחות.

וינלס מומחה רב תחומי בענף הנדל"ן, בתכנון מבנים מורכבים, מיסוי מקרקעין (היטל השבחה ומס שבח), תכנון, רישוי וניהול פרויקטים ובנוסף ייעוץ שמאי. בין היתר עבור: עיריית תל אביב-יפו, רמת גן ורעננה כבורר מומחה.
בשנת 2006 מונה כמומחה מטעם בתי המשפט והוא מופיע ברשימת המומחים של בתי המשפט בתחום ההנדסה והשמאות.

מאז שנת 2012, כותב וינלס על תחומי מומחיותו בערוצי תקשורת מרכזיים וביניהם עיתון גלובס וכלכליסט ואף מייעץ כמומחה הנדל"ן לתוכניות טלוויזיה מגוונות, לרבות "תוכנית חיסכון" של ערוץ 2 ותוכנית "לילה כלכלי" של ערוץ 10.

בשנת 2015 הקים וינלס משרד בשם "חצור-וינלס" בשותפות עם רונן חצור. המשרד יוזם עסקאות נדל"ן בפרויקטים גדולים ומורכבים.
מאז שנת 2016 מרצה וינלס במכללת מרכז הבנייה הישראלי בין היתר בייזום עסקאות נדל"ן ובטכניקות של חיזוק מבנים.

### חיים אישיים
גיל וינלס נשוי, אב לשני ילדים ומתגורר בתל אביב.

## קישורים חיצוניים

* גיל וינלס, באתר חצור וינלס
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

2017 03
קטגוריה:שמאים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1966
בית הספר רנה קסין

**בית הספר התיכון השש-שנתי על שם רנה קסין** הוא תיכון ממלכתי בירושלים השוכן בשכונת מעלות דפנה, וגובל באתר ההנצחה גבעת התחמושת ובשכונת רמת אשכול. בית הספר נקרא על שמו של המשפטן רנה קאסן.

## היסטוריה
בית הספר נוסד בידי חברת אליאנס (כי"ח), והוא נחנך בספטמבר 1974 בנוכחות קאסן, אם כי פעל כבר באותו מקום כשלוש שנים קודם לכן.

בראשית שנות השמונים סופח מבנה בית הספר הישן של שכונת שמואל הנביא שיצא משימוש, בית הספר מוריה, אל בית הספר רנה קסין ולבית הספר הצטרפה שכבת כיתות ז'.

בית הספר התפרסם בסוף שנות ה-90 כאשר אחדים מבוגריו נהרגו בפעולות צבאיות ובפיגועים בתקופה קצרה. בעשור הראשון של המאה ה-21 התאחד עם חטיבת הביניים במסגרת היערכות לשינויים הדמוגרפיים בירושלים. רבים מהמורים בו הועסקו כעובדי קבלן המפוטרים כל קיץ, כדי לחסוך בתשלומי שכר.

החל משנת 2013, בית הספר שייך לרשת "דרכא".

מאז 2025 בית הספר מארח את פעילות מטה עמותת לב אחד, שהיה פעיל במיוחד במבצע עם כלביא ובמבצע שאגת הארי.

## אופי בית הספר

במקום לומדים תלמידים חילונים מהשכונות הצפוניות של ירושלים, בעיקר תלמידי ארבע שכונות הבריח, כמו גם תלמידי שכונות שמואל הנביא וצמרת הבירה הסמוכות אליהן. כמו כן, למדו בו תלמידים משכונות חדשות באזור בטרם נוסדו בהן תיכונים.

בבית הספר היו חטיבת ביניים וחטיבה עליונה. בחטיבה העליונה היו מספר מגמות, מגמה פיזיקלית, כימית, ביולוגית, ספרותית, סוציולוגית, תיירותית (הכשרת סוכני נסיעות) ומגמה להכשרת עובדי משרד.

חטיבת הביניים מנוהלת על ידי אסף עוז ובית הספר התיכון מנוהל על ידי שגיא כהן.

בבית הספר לומדים כ-480 תלמידים.

בבית הספר מתקיימת תוכנית "יום הפעילות" ובמסגרתו כל תלמידי בית הספר יוצאים בכל שבוע להשתתף בפעילות חברתית-קהילתית-תרבותית, מכיתה ז' ועד י"ב.

## ראו גם
* רשימת בוגרי בית הספר

## קישורים חיצוניים
* 

* רנה קסין דרכא, ירושלים, באתר של רשת "דרכא"

## הערות שוליים

רנה קסין
רנה קסין
רנה קסין
ירון שרוני

**ירון שרוני** (נולד בשנת 1979) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, המשמש סגן מפקד עוצבת האש. קודם לכן שימש מפקד חטיבה 226, קצין אג"ם של אוגדת הגליל ומפקד גדס"ר צנחנים.

## שירות צבאי
שרוני התגייס לצה"ל בשנת 1997, התנדב לצנחנים ושובץ בגדוד 202. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס שב לגדוד 202 ומונה למפקד מחלקה, ולקח חלק בלחימה בדרום לבנון. לאחר מכן שימש כמפקד פלוגה בגדוד, והוביל אותה בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה. בהמשך מונה למפקד פלנ"ט צנחנים בין השנים 2005–2006, והוביל אותה בין היתר במהלך מלחמת לבנון השנייה. לאחר מכן מונה לסגן מפקד גדס"ר צנחנים.

לאחר שהועלה לדרגת סא"ל מונה בשנת 2013 למפקד גדס"ר צנחנים, והוביל אותו בין היתר במבצע צוק איתן. את תפקידו סיים ב-1 באפריל 2015. לאחר מכן מונה לקצין אג"ם של אוגדת הגליל בין השנים 2015–2017. ביולי 2017 הועלה לדרגת אל"ם וב-6 באוגוסט מונה למפקד חטיבה 226, ושימש בתפקיד עד 13 באוגוסט 2019. באוגוסט 2019 מונה לסגן מפקד עוצבת האש.

## קישורים חיצוניים

* עמית קורח, סמג"ד גדס"ר צנחנים, רס"ן ירון שרוני מול סמג"ד גדס"ר גבעתי, רס"ן יהודה ואך, ביטאון ביבשה, גיליון 13, אפריל 2010
* 
;מפרי עטו:
* 
* ירון שרוני ויעלה קלמן, אחרי 20 שנה: מה למדנו ומה עלינו ללמוד מהקמת גדודי הסיור וחטיבת הקומנדו בצה"ל?, **[[מערכות]]** 493, מאי 2022, עמ' 12–19

## הערות שוליים

קטגוריה:מפקדי חטיבה 226
קטגוריה:מפקדי גדס"ר צנחנים
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:מפקדי פלוגות במלחמת לבנון השנייה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1979
יצחק גויטע

הרב **יצחק גוויטע** או **גואיטע** (5 ביוני 1777, כ"ט באייר ה'תקל"ז–2 בפברואר 1857, ח' בשבט ה'תרי"ז) היה גביר ממוצא לובי שחי באיטליה ועלה לארץ ישראל בסוף ימיו, מייסד ישיבת "בית יעקב" בטבריה, ומחבר הספר "שדה יצחק".

## קורות חיים
נולד בטריפולי שבלוב לרב פריג'א גויטע, בן למשפחה שמוצאה בעיר גויטע (Guete) שבספרד, שהגיעה לאחר הגירוש לצפון אפריקה. בצעירותו למד בישיבות העיר אצל הרב משה לחמייש, הרב חיים ואתורי והרב שלום פלוס.

בהיותו כבן 20, בשנת 1797 (ה'תקנ"ז), עזב את טריפולי ועבר להתגורר בליבורנו שבאיטליה, שם עבד כמשרת בביתו של גביר מקומי. בתקופה זו התארח בבית הגביר שד"ר מישראל. הרב יצחק תרם לו את חסכונותיו, ובתמורה בירכו השד"ר כי יתעשר.

האגדה על התעשרותו מספרת כי נקלע באחד הימים למכירה פומבית של חביות ללא ידיעה מה תכולתן. לאחר שהניח את ידו על אחת מהחביות כשצפה במכירה מתוך סקרנות, הוכרח על ידי המוכרים לרכוש את החביות, כי סברו שבהנחת ידו על החבית הראה סימן לכך שרצונו לרכוש אותן. בשל היותו חסר אמצעים, בלית ברירה שילם הגביר שהעסיק אותו על החביות משכרו החודשי של הרב יצחק, וזה האחרון מצא בתוכן מטבעות זהב והפך בן רגע לעשיר.

בשנת 1799 (ה'תקנ"ט) עבר להתגורר בעיר טריאסטה שבאיטליה, שם נישא למזל טוב, ויחד נולדו להם ארבעה ילדים שנפטרו בצעירותם. בהמשך שימש כמנהל תלמוד תורה בעיר, תמך כספית בתלמידי חכמים, והקים בתי כנסת וישיבות בעיר ובצפון אפריקה.

בשנת 1856 (ה'תרט"ז) עלה לארץ ישראל והשתכן בצפת. ייסד בטבריה ובצפת בתי כנסת וישיבות, אחת מהן היא ישיבת "בית יעקב" בטבריה. שיפץ ושיקם מכספו בתי כנסת ומבנים בצפת ובטבריה, כדוגמת בית הכנסת רבי יוסף קארו בצפת, לאחר שנחרבו ברעידת האדמה שהתרחשה בשנת 1837.

ייסד בטבריה בית מדרש בשם "פחד יצחק". ייסד והחזיק קופות צדקה לטובת עניים.
שמאל|220px|ממוזער|השלט בכניסה ל"מערת חכמי צפת", בה קבור הרב יצחק גויטע

נודע כסוחר עשיר, ועם זאת גם כתלמיד חכם שהתפרסם כנדבן גדול. יש הסוברים כי מבנה קברו הנוכחי של רבי שמעון בר יוחאי נבנה על ידיו.

הלך לעולמו בצפת ב-ח' בשבט ה'תרי"ז (2 בפברואר 1857) ונקבר ב"מערת חכמי צפת" בבית העלמין העתיק בעיר, בה קבורים רבי משה אלשיך ורבי יעקב בירב.

נכדו, בן בתו, הוא המשורר העברי דוד ארא.

## חיבורו
* **שדה יצחק** – חידושים ופלפולים על מסכתות הש"ס, ושיטות מסודרות לפי סדר דפי הגמרא למסכתות התלמוד, ארבעה חלקים: חלק א', ליבורנו ה'תר"ו, חלק ב', ליבורנו ה'תר"ז, חלק ג', וינה ה'תרי"א, חלק ד', וינה ה'תרט"ז

## לקריאה נוספת
* שמעון ואנונו, **ארזי הלבנון - אנציקלופדיה לגאוני וחכמי יהדות ספרד והמזרח**, תשס"ו, חלק ג', עמ' 1279

## קישורים חיצוניים
* שדה יצחק, באתר הספרייה הלאומית
* ר' יצחק גויטע זצ"ל, באתר מרכז אור שלום
* סיפור התעשרותו, באתר ישיבת אור דוד
* , , 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים לובים
קטגוריה:רבנים איטלקים
קטגוריה:טריאסטה: רבנים
קטגוריה:צפת: רבנים
קטגוריה:טבריה: רבנים
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים איטלקים
קטגוריה:אנשי עסקים יהודים איטלקים
קטגוריה:נדבנים יהודים איטלקים
קטגוריה:עולים לארץ ישראל בשנים 1800–1881
קטגוריה:יהודים הקבורים בבית הקברות בצפת
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:פעילים ציונים בלוב
קטגוריה:רבנים לובים
קטגוריה:אנשי עסקים יהודים לובים
קטגוריה:סופרים יהודים לובים
קטגוריה:ילידי 1777
קטגוריה:נפטרים ב-1857
לאסינה דאו

**לאסינה ז'אן אפולונייר ג'וניור דאו** (בצרפתית: **Lassina Jean Apollinaire Junior Dao**; נולד ב-20 בדצמבר 1996) הוא כדורגלן עבר מחוף השנהב ששיחק בעמדת החלוץ.

## קריירה
דאו התחיל את הקריירה שלו בסקסאן מליגת העל המולדובית. ב-10 באפריל 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 1-0 לזאריה בלץ. ב-20 במאי 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-4 נגד אקדמיה קישינב. ב-2 ביולי 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בזירה האירופית בהפסד 2-0 לאפולון לימסול במסגרת מוקדמות הליגה האירופית. ב-15 ביולי 2015 חתם בזאריה בלץ. כעבור 10 ימים ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 1-0 לזימברו קישינב. בסיום העונה זכה עם זאריה בגביע.

ביוני  חתם באקטובה מליגת העל הקזחית. ב-19 ביוני 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 4-2 לקאיראט אלמטי.

ב-14 בספטמבר 2016 חתם בהפועל אשקלון מליגת העל, אך עבר בבקרה רק לאחר כחודש וחצי. ב-29 באוקטובר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 5-0 למכבי חיפה. ב-29 בינואר 2017 חתם בבני סכנין.

בקיץ  חתם בהומל מליגת העל הבלארוסית. בפברואר 2019 חתם בפיוניק ירוואן הארמנית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים מחוף השנהב
קטגוריה:חלוצי כדורגל מחוף השנהב
קטגוריה:כדורגלני זאריה בלץ
קטגוריה:כדורגלני אקטובה
קטגוריה:כדורגלני הפועל אשקלון
קטגוריה:כדורגלני בני סכנין
קטגוריה:כדורגלני הומל
קטגוריה:כדורגלני פיוניק ירוואן
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים זרים בקזחסטן
קטגוריה:ספורטאים איבוארים בישראל
קטגוריה:ספורטאים זרים בארמניה
קטגוריה:איבוארים שנולדו ב-1996
ערוץ 5 (רוסיה)

[ממוזער|מרכז הטלוויזיה ואולפני הערוץ ברחוב צ'אפיגין [סנקט פטרבורג.]]
**ערוץ 5** (ברוסית: **Пятый канал**) הוא ערוץ פדרלי בידורי בטלוויזיה הרוסית אשר הוקם בשנת 1933 כוועדה לשידורי רדיו בלנינגרד, ביולי 1938 החלה הוועדה בשידורי טלוויזיה ומאז משדר הערוץ ברציפות ונחשב לערוץ הטלוויזיה הוותיק ברוסיה (על כך הוענק לו פרס מיוחד במסגרת טקס חלוקת פרס TEFI באוקטובר 2018).

מרכז שידורו בסנקט פטרבורג.
## היסטוריה
ב-31 במרץ 1933 הוקמה הוועדה לשידורי רדיו של ועדת ההוצאה לפעול המחוזית של לנינגרד (Ленинградский радиокомитет). בשנת 1936 הוועדה החלה גם בשידורי טלוויזיה. ב-1 באפריל 1938 נחנך מרכז הטלוויזיה הניסויי של לנינגרד (Опытный ленинградский телевизионный центр ,ОЛТЦ). שידורי מבחן החלו ביולי אותה שנה ומאז 1 בספטמבר 1938 הערוץ החל לשדר באופן סדיר. ביולי 1949 בוצע לראשונה שידור טלוויזיוני מתוך כיכר הארמון.

בינואר 1952 הוקמו אולפני הטלוויזיה של לנינגרד (Ленинградская студия телевидения). ב-1961 נבנו אולפני טלוויזיה ברחוב צ'אפיגין 6 בלנינגרד והערוץ החל לשדר בשידורי צבע החל משנת 1968. בשנות ה-80 הערוץ שידר באפיק 3, במוסקבה הערוץ החל להיות משודר באפיק 5 ולכן בשנות ה-90 הערוץ כונה "ערוץ 5".

בדצמבר 1991 הוחלט שחברת הטלוויזיה והרדיו של לנינגרד תהפוך לחברה הממלכתית לרדיו וטלוויזיה של סנקט פטרבורג (Санкт-Петербургская государственная телерадиокомпания). בינואר 1992 החברה הפכה לחברת טלוויזיה עצמאית, חברת "פטרבורג" לרדיו וטלוויזיה.

באפריל 1993 החברה נקראה "פטרבורג – הערוץ החמישי" (Государственная телевизионная и радиовещательная компания Петербург — Пятый канал).

באוגוסט 1997 הערוץ חדל מלשדר למוסקבה ושידר רק לסנקט פטרבורג ומחוז לנינגרד כשאפיק 5 הוענק לערוץ התרבות. באפריל 2004 שוב הערוץ החל לשאת את השם "ערוץ 5". משנת 2005 הערוץ משדר את פסטיבל מפרשי הארגמן.

בינואר 2006 הערוץ הוכנס לרשימת הערוצים הפדרליים והוא משודר מאז ב-40 מחוזות רוסיה באמצעות לוויין של NTV-PLUS. בפברואר 2008 הערוץ נרכש ביחד עם ערוץ REN TV ועיתון "איזבסטיה" על ידי חברת התקשורת National Media Group. בשנת 2009 בעקבות שינוי ארגוני בערוץ כ-15% מהעובדים פוטרו, רובם נקלטו בערוץ חדש שהוקם תוך זמן קצר.

עד לשנת 2019 בתדרים של הערוץ הועברו שידורים גם של Len TV 24.

## שמות הערוץ

## תוכניות, סדרות וסרטים פופולריים
* עקבות (סדרת טלוויזיה), סדרת פשע פופולרית, המשודרת בערוץ החל מ-5 בספטמבר 2011 וזכתה לרייטינג גבוה.
* אחד בשביל כולם, כולם בשביל אחד (Один за всех, и все — за одного), שמו של שעשועון טלוויזיוני בהפקת הערוץ משנות 1960
* סיבוב מוזיקלי (Музыкальный ринг), שעשועון מוזיקלי בהפקה רוסית
* כעת (Сейчас), מהדורת החדשות המרכזית
* הבלשים (Детективы), סדרת פשע רוסית, המגוללת את קורותיהם של הבלשים הפרטיים אלכסיי נאסונוב ואיגור לוקין. הסדרה שודרה תחילה בערוץ הראשון ברוסיה עד ששידורה הופסק ועונותיה האחרונות הופקו על ידי ערוץ 5.
* השוטר האחרון (Последний мент), סדרת דרמה משטרתית
* החוליה החלשה, הגרסה הרוסית של החוליה החלשה ששודרה במשך 3 עונות, לאחר שעברה אליה מהערוץ הראשון. החל מהעונה השביעית מופקת על ידי ערוץ "מיר".

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
נמל התעופה הבין-לאומי אלמטי

**נמל התעופה הבין-לאומי אלמטי** (בקזחית: **Халықаралық Алматы Әуежайы**, ברוסית: **Международный Аэропорт Алматы**, באנגלית**: Almaty International Airport**) הוא נמל התעופה שנמצא כ-15 ק"מ צפונית מזרחית מהעיר אלמטי, העיר הגדולה בקזחסטן. בשנת 2012 טיפל השדה בכ-1,997,570 נוסעים נכנסים, ובכ-2,005,434 נוסעים יוצאים, ובסה"כ טיפל השדה בכ-4,003,004 נוסעים.

## היסטוריה
נמל התעופה הבינלאומי אלמטי נבנה בשנת 1935. עד שנת 1990 היה נמל התעופה חלק מהמחלקה לתעופה אזרחית בקזחסטן, עם זאת בשנת 1991 התארגן מחדש תחת השם "נמל התעופה אלמה-אטא". בשנת 1993 הפך הנמל לגוף עצמאי. בשנת 1994 היה אלמטי בבעלות ארגון "OJSC Almaty Airport", ולאחר מכן עבר לידיי החברה "JSC Almaty International Airport".

ב-26 בדצמבר 1975 התחילה החברה (The supersonic transport (SST לשנע דואר ומשלוחים מהנמל למוסקבה במטוס העל-קולי טופולב Tu-144, ומנובמבר 1977 גם נוסעים. מ-1 ביוני 1978 התחילה גם אירופלוט להפעיל טיסות עם המטוס ב"טופולב Tu-144". בשנת 1998, עקב שיפוץ המסלול, קיבל השדה מעמד של נמל תעופה בינלאומי. בשנת 2004 הוקם טרמינל חדש בשדה. ב-30 בספטמבר 2008 נחנך המסלול השני בטיסה של BMI מהנמל לנמל התעופה לונדון הית'רו - זהו המסלול הכי ארוך במרכז אסיה ויכול לקבל כל מטוס ללא הגבלת משקל. עקב בעיות בתשתית יותר יקר כיום (2012) לטוס על איירבוס A-320 בכ-18% ובואינג B-767 בכ-43% מאלמטי, לעומת משדות תעופה באירופה.

לאורך השנים קודמו תוכניות לבנות טרמינל חדש עבור טיסות בינלאומיות, עם קיבולת של עד 2,500 נוסעים לשעה בעתיד הקרוב, תשתית מפותחת המורכבת מכנס אולמות, מרכז עסקים, מרכז קניות ובתי קולנוע בתוך הטרמינל. עם זאת, בניית הטרמינל התעכבה בשל חוסר טיפול מנהלי של הקמת הפרויקט וחוסר מקום. במהלך העשור השני של המאה ה-21, התוכניות העדכניות מקדמות את בנייתו של שדה התעופה החדש של Kapchagai במרחק 48 ק"מ מאלמטי.
ממוזער|אולם הצ'יק אין
ממוזער|חניית המטוסים בנמל
[ממוזער|[בואינג 757 של אייר אסטנה בהמראה]]

## חברות תעופה ויעדים

ממוזער|750px|מפת המדינות (המודגשות) שיש אליהן טיסות מהשדה

## ראו גם
* אלמטי
* אייר אסטנה

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

אלמטי
קטגוריה:קזחסטן: תעופה
קטגוריה:אלמטי: מבנים
מחנות הבסיס של הר אוורסט

**מחנות הבסיס של הר אוורסט** (Everest Base Camp) הם שני מחנות בבסיסו של הר האוורסט, אחד מדרומו ואחד מצפונו. מחנה הבסיס הדרומי נמצא בנפאל בגובה של 5,364 מטרים מעל פני הים (), ומחנה הבסיס הצפוני נמצא בטיבט בגובה 5,150 מטרים מעל פני הים (). שני המחנות הם מעין כפרי אוהלים גדולים, השוכנים בתוך סביבה מוגנת מפגעי מזג האוויר, ומשמשים כאתרי קמפינג עבור מטפסי ההרים שעושים דרכם לפסגה הגבוהה בעולם.

בעוד שאל מחנה הבסיס הדרומי ניתן להגיע רק בהליכה, אל מחנה הבסיס הצפוני שנמצא בצד הסיני של ההר יש גישה לרכבים באמצעות כביש. מטפסי ההרים שמגיעים למחנות הבסיס של הר האוורסט נדרשים להישאר במחנות הבסיס מספר ימים על מנת להתאקלם לתנאים כדי לצמצם את ההשפעות של מחלת הגבהים אשר שכיחה במיוחד בעת טיפוס לגובה.

## מחנה הבסיס הדרומי
260px|ממוזער|מחנה הבסיס הדרומי בנפאל
הטרק אל מחנה הבסיס הדרומי הוא אחד הטרקים הפופולריים ביותר בהרי ההימלאיה ומבצעים אותו כאלף מטיילים מדי שנה. מרבית המטיילים שמבצעים טרק זה לוקחים בדרך כלל טיסה מוזלת מקטמנדו לעיירה לוקלה על מנת לחסוך בזמן ובמשאבים לפני תחילת ההליכה למחנה הבסיס הדרומי. ניתן להאריך את הטרק וללכת עד ללוקלה.

מסלול ההליכה אותו לוקחים מרבית המטיילים אל מחנה הבסיס הדרומי מתחיל מלוקלה, עובר דרך עמק דוד קוסי ועולה לבירת עם השרפה נמצ'ה בזאר הנמצאת בגובה 3,440 מטרים מעל פני הים. לוקח בסביבות יומיים להגיע לנמצ'ה בזאר, אשר מהווה מוקד מרכזי של האזור. בדרך כלל בשלב זה מרבית המטיילים נשארים במשך יממה בכפר על מנת להתאקלם לתנאים. משם הטרק ממשיך לדינגבוצ'ה הנמצאת בגובה 4,260 מטרים מעל פני הים, ובשם בדרך כלל מרבית המטיילים נשארים עוד יממה לצורך התאקלמות. הדרך מדינגבוצ'ה למחנה הסביב הדרומי לוקח עוד יומים ועובר בגוראקשאפ, בקרבת הר קאלה פאת'אר (בגובה 5,545 מטרים מעל פני הים), ובקרבת הר פומורי.

הנקודה הגבוהה ביותר שתיירים, שאינם בעלי ידע בטיפוס, יכולים להגיע אליה היא "קאלה-פטר" (הסלע השחור) הממוקמת בגובה 5,550 מ' וניתן לראות ממנה פנורמה מרהיבה של האוורסט וההרים הסמוכים לו.

המחנה משמש גם משלחות המטפסות על הלהוטסה, ההר הרביעי בגבהו בעולם.

משום שבין קטמנדו ללוקלה אין כבישים, בדרך כלל נשלחת האספקה על ידי נפאלים בני עם השרפה, לעיתים רבות בעזרתם של בעלי חיים (בדרך כלל יאקים מבויתים). הדרך היחידה להעביר סחורות גדולות וכבדות ללוקלה היא באמצעות מטוס. בעבר הועלו הצעות לבנות במחנה הבסיס הדרומי מבנה קבע, אך כיוון שמחנה הבסיס שוכן על קרחון, נגנז הרעיון.

### אירועים בולטים
בחלקו הדרומי של מחנה הבסיס יש שלד של מסוק מיל מי-8 שהתרסק במקום בשנת 2003 לאחר שטייסיו לא הצליחו להמריא לאחר חגיגות היובל להעפלה המוצלחת הראשונה על ההר.

בשנת 2015 פורסם כי המטייל ה-40,000 יצא משדה התעופה של לוקלה לטרק אל מחנה הבסיס הדרומי.

ב-25 באפריל 2015 התרחשה בנפאל רעידת אדמה בעוצמה של 7.8 בסולם MMS, אשר גרמה למפולת שלג בהר פומורי, ממנה נהרגו 19 בני אדם אשר שהו באותה העת במחנה הבסיס הדרומי. כשבועיים לאחר מכן, ב-12 במאי, אירעה רעידת אדמה נוספת בעוצמה של 7.3 בסולם MMS.

## מחנה הבסיס הצפוני
260px|ממוזער|מחנה הבסיס הצפוני בטיבט
על מנת להגיע למחנה הבסיס הצפוני (בצד הסיני של הר האוורסט) יש לקבל היתר מהממשל הסיני, בנוסף להיתר הנדרש לביקור בטיבט עצמה. ישנו כביש באורך 100 קילומטרים המגיע אל מחנה הבסיס הצפוני מהכביש המהיר סין-נפאל (המכונה "the Friendship Highway").

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אוורסט
הטלוויזיה הציבורית הרוסית

**הטלוויזיה הציבורית הרוסית** (ברוסית: **Общественное телевидение России**) הוא ערוץ טלוויזיה פדרלי ציבורי ממלכתי ברוסיה. הערוץ הוקם בשנת 2013 על ידי ממשלת רוסיה ביוזמתו של דמיטרי מדבדב כערוץ שאופיו הוא שידור ציבורי בלתי מגמתי. אין בערוץ פרסומות ובין התוכניות משודרים תשדירים שונים של הערוץ.

## היסטוריה
* 22 בדצמבר 2011 — נשיא רוסיה דמיטרי מדבדב במהלך נאומו אל האספה הפדרלית הציע להקים טלוויזיה ציבורית שלא תהיה מושפעת מהחלטות המדינה או משקיעים פרטיים.
* 22 בינואר 2012 — צוות עבודה הציג למדבדב שש אפשרויות להקמת ערוץ טלוויזיה ציבורי.
* 17 באפריל 2012 — מדבדב חותם על צו להקמת הערוץ.
* 18 ביולי 2012 — אנטולי ליסנקו ממונה למנכ"ל הראשון של הערוץ
* אוגוסט 2012 — גיוס צוות עובדים לערוץ.
* סתיו 2012 — תחילת שידורי מבחן.
* 1 בנובמבר 2012 — השקת אתר האינטרנט הרשמי.
* 30 באפריל 2013 — הערוץ נכלל בחבילת החובה בשידורי הטלוויזיה הרוסיים.
* 19 במאי 2013 — בשעה 12:00 שעון מוסקבה, החל את שידוריו.

## הפקות מקור בולטות בערוץ
* אמת / צודק!כן? (ПРАВ!ДА?), תוכנית אקטואליה על נושאים שונים בהשתתפות קהל ומוזמנים.
* מדינה גדולה (Большая страна), תוכנית אינפורמטיבית המספרת על התרבות וההיסטוריה במחוזות רוסיה.

## קישורים חיצוניים

* 

* רשימת תוכניות הערוץ באתר הרשמי

## הערות שוליים

קטגוריה:שידור ציבורי
קטגוריה:ערוצי טלוויזיה רוסיים
גארם

ממוזער|גארם עם האלה הל
במיתולוגיה הנורדית, **גַארְם** (בנורדית עתיקה: **Garmr**) הוא כלב (בחלק מהגרסאות זאב) מפלצתי השייך לאלה הל, ומשמש כשומר השער להלהיים - עולם המתים. ייתכן כי גארם הוא מקבילו של קרברוס מהמיתולוגיה היוונית.

בחיבור "הבלדה של גרימניר", שהוא חלק מהאדה הפואטית, אומר האל אודין שגארם הוא הנבחר מבין הכלבים בתשעת העולמות. ב"הטעיה של גילבי" אשר הוא חלק מהאדה הפרוזאית, מכונה גארם "המפלצת הגדולה". בסיפור אחר מסופר שכאשר אודין רכב אל השאול, כלב נבח עליו וניסה לרדוף אחריו. שמו של גארם לא נזכר כאן, אולם כנראה מדובר בו. 

יללותיו של גארם יבשרו את בוא הראגנארוק. גארם עתיד לעזוב את מקומו בשער השאול ולהצטרף אל צבא המפלצות בהנהגתו של לוקי, אשר יצא להשמיד את האלים. בקרב האחרון בשדה ויגריד, גארם יאבק באל טיר. טיר יהרוג את גארם, אולם ייפצע פצעים כה קשים עד שימות מיד לאחר מכן.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מיתולוגיה נורדית
טל ברנר

**טל ברנר** (נולדה ב-19 באוגוסט 1982) היא במאית תיאטרון ישראלית.

## ביוגרפיה
טל ברנר נולדה וגדלה בחיפה ובקיבוץ רמת יוחנן. אביה, בנימין ברנר, פרופ' להמטולוגיה ואמה, תמר ברנר, סוכנת נסיעות.

אחותה הגדולה ענבל ברנר, פסיכיאטרית.

ברנר בוגרת לימודי בימוי בבית הספר לאמנויות הבמה סמינר הקיבוצים משנת 2006.

הייתה הראשונה לביים שני מחזות של חנוך לוין: "גאולה" בבכורה עולמית ו"החייל הרזה" בבכורה ישראלית. ביימה את ההצגה " מי שלא נולד מפסיד" בתיאטרון הקאמרי לרגל 80 שנה להולדתו של חנוך לוין.

מלמדת במסלול בימוי ובמסלול משחק בסמינר הקיבוצים משנת 2011. עבדה וביימה בתיכון לאמנויות תלמה ילין. היא ממקימות פורום יוצרות התיאטרון בישראל.

זוכת במאית השנה ומעבדת השנה בפרס הפרינג' לשנת 2010.

ב־2019 זכתה בפרס הבימוי עבור "נקודה על הגב" בפסטיבל "כאן ועכשיו" בתיאטרון הקאמרי.

מתגוררת בתל אביב.

## תמונות מהצגות

קובץ:החייל הרזה.jpg|"החייל הרזה" (פסטיבל עכו, הקאמרי)
קובץ:הסערה.jpg|"הסערה" (סמינר הקיבוצים)
|"הגלגול" (גודמן)
קובץ:גאולה.jpg|"גאולה" (הקאמרי, סמינר הקיבוצים ותיאטרון נחמני)
קובץ:ההצגה היצור.jpg|"היצור" (צוותא)
קובץ:מתחם התפודים.jpg|"מתחם התפודים" (עכו, תמונע)
קובץ:רומיאו ויוליה.jpg|"רומיאו ויוליה" (תמונע, מדיטק)
קובץ:התרוממותו של בנו כופתא בוכתא.jpg|"התרוממותו של בנו כופתא בוכתא" (צוותא)
קובץ:טל ברנר בההצגה הגלגול.jpg|"הגלגול" (גודמן - בית ספר למשחק בנגב)


## קישורים חיצוניים

* 
* צבי גורן, "ביקורת: "בנו כופתא" - פנינת פרינג'", באתר הבמה, 19 באוגוסט 2007
* 

* "הקוורטט מכריז: , באתר nrg מעריב, 1 בפברואר 2009
* 

* 
* שרית פוקס, , באתר nrg, 6 בנובמבר 2010

* אייל מלובן, "גאולה של חנוך לוין: בלי לוותר על האיכות" (ריאיון), בעיתון ידיעות תל אביב
* רויטל איתן, "גאולה" מאת חנוך לוין באתר של נילי דגן, 21 בפברואר 2014

* צבי גורן, "ביקורת: הסערה - על ערש דווי", באתר הבמה, 6 ביולי 2016

* 
* 
* רון בן גידה, משוחח עם הבמאית טל ברנר לקראת בכורה למחזה 'החייל הרזה', בערוץ התיאטרון הקאמרי באתר פייסבוק

## הערות שוליים

קטגוריה:זוכי פרס קיפוד הזהב
קטגוריה:במאיות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:במאי תיאטרון ישראלים
קטגוריה:בוגרות סמינר הקיבוצים: הוראה ובימוי תיאטרון
קטגוריה:בוגרי סמינר הקיבוצים: הוראה ובימוי תיאטרון
קטגוריה:רמת יוחנן: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1982
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1982
ויגריד

ממוזער|הקרב האחרון בוויגריד
במיתולוגיה הנורדית, ** ויגְריד** (בנורדית עתיקה: **Vígríðr**) הוא שדה גדול, אשר כחלק מאירועי הראגנארוק יתרחש בו הקרב המכריע בין כוחות הטוב המונהגים בידי האלים לבין כוחות הרוע בהנהגת הענקים. 

השם "ויגריד" (Vigrid) הוא שיבוש מודרני של השם הנורדי המקורי Vígríðr. משמעות השם היא "קרב העלייה". על פי המקורות אורכו של השדה הוא מאה ליגות לכל כיוון, אם כי שבהקשר הזה "מאה ליגות" הוא בדרך כלל ביטוי כללי המתאר מרחק עצום. כאשר יגיע הראגנארוק, יתאספו בוויגריד ענקי האש ממוספלהיים בהנהגת סורט, ואחריהם יבואו הזאב פנריר והנחש יורמנגנד. ענקי הכפור יגיעו גם הם, ולוקי יוביל עמו את המתים מהלהיים. הצבא כולו יצעד לכיוון אסגארד במטרה להשמיד את האלים. האל היימדאל יבחין בצבא המתקרב, ויתקע בקרנו גְיאַלְהוֹרְן. האל אודין, עטוי בגדי קרב, קסדה עשויה זהב על ראשו וחמוש בחניתו גוּנְגְניר יוביל את צבא האלים והאיינהרייר לקרב כנגד הצבא המפלצות.

בוויגריד יערך הקרב האחרון (בתמונה משמאל). אודין יאכל בידי פנריר, אולם וידאר בנו ינקום ויהרוג את הזאב. ת'ור יהרוג את יורמנגנד לאחר קרב קשה, אולם יצעד רק תשעה צעדים בטרם יכריע אותו ארס הנחש. טיר יהרוג את גארם כלב השאול, אולם ימות מפצעיו. לוקי והיימדאל יאבקו ביניהם ויהרגו זה את זה. פרייר יהרג בידי הענק סורט, אשר ישלח אש שתבעיר את כל תשעת העולמות. כך יסתיים הראגנארוק, ולאחריו יקום מתוך האפר עולם חדש, שופע וטוב מקודמו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מיתולוגיה נורדית
סאני אומורגי

**סאני אוגבמודיה אומורגי** (באנגלית: **Sunny Ogbemudia Omoregie**; נולד ב-2 בינואר 1989) הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת החלוץ באסטורגה.

## קריירה
אומורגי התחיל את הקריירה שלו באוסמדה באבס המקומית. בגיל 14 עזב לספרד והצטרף לנומנסיה. בהמשך שיחק אומורגי גם במחלקות הנוער של ריאל מדריד, אספניול ומונטאנירוס.

בגיל 18 חזר לנומנסיה והצטרף לקבוצת המילואים של המועדון. במהלך הקריירה שלו שיחק גם בוויקטוריה, טורבייחה, בינפאר, טומלוסו ופלנסיה. בשנת  עזב את ספרד לראשונה מזה 10 שנים וחתם בגזירה יונייטד מליגת העל המלטזית בה שיחק חצי עונה. בקיץ  חתם בתאנדר ביי צ'יל מארצות הברית. אחרי תקופה קצרה חזר לספרד כאשר חתם במרידה. בקיץ  חתם בצליה מליגת העל הסלובנית. בעונתו הראשונה במועדון הבקיע 12 שערי ליגה ב-35 משחקים. ביולי  חתם במריבור. ב-1 בפברואר 2017 הושאל להפועל כפר סבא עד לסיום העונה.

ב-14 בפברואר 2021, אומורגי חתם בלינקולן רד אימפס מליגת העל של גיברלטר בכדורגל.

בקיץ  אומורגי חתם באסטורגה.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים ניגרים
קטגוריה:חלוצי כדורגל ניגרים
קטגוריה:בנין סיטי: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני צליה
קטגוריה:כדורגלני מריבור
קטגוריה:כדורגלני הפועל כפר סבא
קטגוריה:כדורגלני אלאשקרט ירוואן
קטגוריה:כדורגלני לינקולן רד אימפס
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים ניגרים בספרד
קטגוריה:ספורטאים זרים במלטה
קטגוריה:ספורטאים זרים בקנדה
קטגוריה:ספורטאים ניגרים בסלובניה
קטגוריה:ספורטאים ניגרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים ניגרים בארמניה
קטגוריה:ספורטאים זרים בבוליביה
קטגוריה:ספורטאים זרים בגיברלטר
קטגוריה:ניגרים שנולדו ב-1989
ריגה (כדורגל)

**מועדון הכדורגל ריגה** הוא מועדון כדורגל מהעיר ריגה, בירת לטביה המשחק בליגת העל הלטבית. אצטדיון הבית של המועדון הוא אצטדיון סקונטו בן 9,500 המושבים.

## היסטוריה
המועדון נוסד בשנת 2014 כתוצאה מאיחוד של המועדונים "קראמבה ריגה" ו"דינמו ריגה". שנה לאחר מכן שיחק בליגה הלטבית השנייה תחת השם "פ.צ. קראמבה/דינמו". בסיום העונה המועדון עלה לליגת העל הלטבית ומאז 2016 מתמודד באליפות הבכירה ולרשותו 3 זכיות באליפות בחמש שנותיה הראשונות בליגת העל.

## הישגים לפי עונה

## ריגה במפעלים האירופיים

## אצטדיון הקבוצה
[ממוזער|293px|האצטדיון הבייתי "סקונטו" ב[ריגה.]]
ריגה מארחת את משחקיה באצטדיון סקונטו (Skonto) בריגה, לטביה ומכיל 9,500 מושבים. נפתח בשנת 2000.

## תארים
***[[ליגת העל הלטבית]] (4):** 2018, 2019, 2020, 2025
***[[הגביע הלטבי]] (2):** 2018, 2023
***[[הליגה הלטבית השנייה]] (1):** 2015

## סגל
### שחקנים מפורסמים
* קאספרס גורקש
* ארתורס ז'וז'ינס
* אולגס לייזאנס
* אנטונס קורקינס
* ואלריס שבאלה
* סטניסלב קראפוחין

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קבוצות כדורגל לטביות
קטגוריה:ריגה: מועדוני ספורט
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-2014
א-ריאן (כדורגל)

**מועדון ספורט א-ריאן** (בערבית: **نادي الريان الرياضي** – "מועדון הספורט א-ריאן"; תעתיק מדויק: **נאדי אלריאן אלריאצ'י**) הוא מועדון כדורגל קטרי מהעיר א-ריאן המשחק בליגת העל הקטרית. המועדון מקיים את משחקיו הביתיים באצטדיון אחמד בן עלי, המכיל 27,000 מקומות. לזכותה של א-ריאן שמונה אליפויות וארבעה גביעים.

## היסטוריה
א-ריאן נוסדה תחת השם "א-ריאן הישנה" כקבוצה חובבנית. המטה שלהם התבסס בבית שני חדרים והקבוצה קיימה את משחקיה במגרש כדורגל בבית ספר באזור "ניו ראיאן". בשנת 1967 המועדון התאחד עם קבוצת "בני א-ריאן". בשנת 2008 הוקם המגזין "קול א-ריאן" המספק חדשות אודות הקבוצה וזהו המגזין היחיד בקטר המספק מידע אודות קבוצה. המועדון ששאף להצטרף להתאחדות לכדורגל בקטר נתקל בסירוב מצד ראשי הארגון עקב הרצון שלהם שהמועדון יתאחד עם "א-נוסור", מועדון כדורגל נוסף שפעל בעיר. לאחר האיחוד עם "א-נוסור", התקבל המועדון כחבר בהתאחדות לכדורגל תחת השם "א-ריאן ספורט קלאב". כבר בתחילת דרכו של המועדון הוא הצליח לגייס תרומות רבות ובנה את אצטדיון חאמד בן חליפה המכיל 12 אלף מושבים והוא היה האצטדיון הגדול בקטר באותה תקופה.

בשנת  המועדון שיחק לראשונה בליגת העל הקטרית. בעונת  פרצה קטטה המונית במהלך משחק ליגה בין א-ריאן לא-סד שהובילה את ההתאחדות להחלטה להוריד את א-ריאן, שהייתה אז במקום השני, לליגה השנייה. בסיום העונה שלאחר מכן חזרה א-ריאן לליגת העל וזכתה באליפות הראשונה בתולדותיה בעונה שאחריה. א-ריאן הוא אחד מבין שישה מועדונים בעולם והיחיד בקטר שזכה באליפות למרות יחס שערים שלילי כאשר הם עשו זאת בעונת .

בעונת  א-ריאן ירדה לראשונה בתולדותיה לליגה השנייה (בצורה ספורטיבית). אך כמו בעונת הירידה הקודמת, א-ריאן שבה לליגת העל אחרי עונה אחת וגם זכה באליפות עונה לאחר מכן. בעונת  זכה המועדון באליפות רביעית וגביע ראשון בתולדותיו ובכך השלים דאבל.

בשנת  המועדון חנך את אצטדיון אחמד בן עלי, המכיל 25,000 מקומות ישיבה.

בעונת  ירדה א-ריאן לליגה השנייה, אך שב לאחר עונה אחת. ב-28 בנובמבר 2015 שבר המועדון שיא ניצחונות ליגה רצופים לאחר שרשם 11 כאלה. בעונת  המועדון זכה באליפות ראשונה מזה 21 שנים.

## שחקנים מפורסמים
* מרקו דביץ'
* חאמס רודריגז
* לואיס גונסאלס
* אמילה מפנזה
* נילמר
* פרנק דה בור
* רונאלד דה בור
* קאלו אוצ'ה
* יעקובו איגביני
* סרחיו גארסיה
* פרננדו היירו
* רודריגו טבאטה
* יאסין אבראהימי

## קישורים חיצוניים
*

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל קטריות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1967
זיל 111

**זיל 111** (ברוסית: **ЗИЛ-111**) היא מכונית סלון מפוארת, (לימוזינה) מתוצרת יצרנית הרכב זיל מברית המועצות, אשר יוצרה בין השנים 1958–1967. סך הכול יוצרו 112 יחידות. דגם המיניבוס זיל 118 בוסס על דגם הזיל 111, כולל מפרט המנוע שנלקח מהזיל 111 (בשנים 1965–1970).

## היסטוריה חברת זיל
חברת זיל החלה את דרכה כמפעלי הרכב של משפחת ריאבושקינסקי העשירה, שהקימה את המפעל ב-1915 ותכננה לייצר סדרת רכבי FIAT-15 Ter, ברישיון פיאט האיטלקית, אבל התוכנית סוכלה על ידי הלאמת המפעלים בידי השלטון הסובייטי.

ב-1925 חברת הרכבים המוסקבאית הולאמה ונקראה בשם "מפעל הרכבים הממלכתי מ' 1". ב-1927 מונה איוואן אלכסייביץ' ליחאצ'וב למנהל המפעל ובתקופתו החלו התפוקה והייצור לשגשג. ב-1933 הוקמו מפעלי זיס מאיחודן של מפעלי רכב באזור מוסקבה (כמו מפעל הרכבים של ירוסלבל) על ידי השלטון הקומוניסטי, והדגם הראשון של מכונית נוסעים היה ה**[[זיס 101]]**, בהשראת דגמי פאקארד האמריקניים.

## זיל 111
סגנון הגוף של הזיל 111 דמה לסגנון רכב אמריקאי שהיה קרוי פאקארד. המנוע מנוע V8 צילינדרים, 5,980 סמ"ק בהספק של 200 כ"ס ותיבת הילוכים אוטומטית, 2 מהירויות.

השם "זיל" נקשר עם מכוניות מפוארות וחזקות לבכירי המשטר הסובייטי, שיוצרו בסדרות קטנות מאוד. זיל היה זמין לחברי הפוליטביורו בלבד.

מאביזרי הרכב המפואר: שטחי צמר, אביזרי עץ, מערכת אוורור, חימום, ורדיו הנשלטים מהאגף האחורי.

שליט קובה פידל קסטרו קיבל במתנה דגם של זיל 111D. עבור נשיא ארצות הברית דווייט אייזנהאואר עיצבו גרסה מיוחדת של דגם זיל 111.

בספר השיאים של גינס הוגדרה הזיל 111 כמכונית הגדולה (ארוכה) ביותר בעולם.

## דגמים זיל 111
* זיל 111
* זיל 111A (הדגם צויד במערכת מזוג אוויר)
* זיל 111V – גרסת קונברטייבל
* זיל 111G – גרסה משופרת של דגם זיל 111
* זיל 111D – גרסת קונברטייבל

## גרסאות זיל 111
* זיל 111 (יוצר משנת 1958–1962)
* זיל 111G (יוצר משנת 1962–1967)

## תמונות

ZIL-111-front.jpg | זיל 111
ZIL 111 side.JPG| זיל 111
ZIL-111-rear.jpg| זיל 111
ZIL 111 front.JPG | זיל 111
RUSMARKA-1768.jpg| זיל 111 קונברטייבל - על בול של ברית המועצות
ZIL-111V.jpg| זיל 111V קונברטייבל
Arkhangelskoye Vadim Zadorozhnys Vehicle Museum ZIL-111V IMG 9611 2150.jpg| זיל 111V קונברטייבל
ZiL-111G in Ilya Sorokin's Oldtimer-Gallery, 21 March 2010.jpg|זיל 111
ZIL 111 D Convertible c.1963-66 (16331591319).jpg|זיל 111 D


## קישורים חיצוניים

* אתר החברה – ברוסית ובאנגלית
* זיל 111 (1:22 דקות), יוטיוב

קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1958
קטגוריה:מכוניות סלון
קטגוריה:לימוזינה
111
קטגוריה:שיאי גינס
קטגוריה:מכוניות סובייטיות
אנדרוס (איי בהאמה)

**אנדרוס** (באנגלית: **Andros**) הוא ארכיפלג באיי בהאמה, הגדול שב-26 האיים הבהאמיים המאוכלסים.

שטחו של האי, שמבחינה פוליטית נחשב לאי אחד, גדול בכללותו יותר מכל 700 איי הבהאמה האחרים יחדיו. שטחו היבשתי של האי מורכב ממאות איונים וקיים, המחוברים ביניהם באמצעות מנגרובים ושטחי ביצות רבים, וכן משלושה איים מרכזיים: צפון אנדרוס , קי מנגרוב  ודרום אנדרוס . שלושת האיים המרכזיים מופרדים באמצעות "מפרצים", נהרות המחלקים את האי לשלוש ומחברים את חלקו המערבי ואת חלקו המזרחי של האי. אורכו של האי הוא 167 קילומטרים בנקודה הארוכה ביותר, ורוחבו 64 קילומטרים בנקודה הרחבה ביותר.

## קישורים חיצוניים

*ANCAT - שימור ונאמנות אנדרוס, איי בהאמה
* 

קטגוריה:איי בהאמה: איים
זיל 114

ממוזער|310px|זיל 114

**זיל 114** (ברוסית: **ZIL-114)** היא מכונית סלון (לימוזינה), מפוארת, מתוצרת יצרנית הרכב **[[זיל]]** (ברוסית: "Zavod imeni Likhachova"), מברית המועצות, אשר יוצרה בין השנים 1967–1978.

הזיל 114 הייתה המכונית הסובייטית הראשונה אשר יוצרה עם בלמי דיסק בכל 4 הגלגלים.

סך הכול יוצרו כ-150 יחידות.

## היסטוריה חברת זיל
חברת זיל החלה את דרכה כמפעלי הרכב של משפחת ריאבושקינסקי העשירה, שהקימה את המפעל ב-1915 ותכננה לייצר סדרת רכבי FIAT-15 Ter, ברישיון פיאט האיטלקית, אבל התוכנית סוכלה על ידי הלאמת המפעלים בידי השלטון הסובייטי.

ב-1925 חברת הרכבים המוסקבאית הולאמה ונקראה בשם "מפעל הרכבים הממלכתי מ' 1". ב-1927 מונה איוואן אלכסייביץ' ליחאצ'וב למנהל המפעל ובתקופתו החלו התפוקה והייצור לשגשג. ב-1933 הוקמו מפעלי זיס מאיחודן של מפעלי רכב באזור מוסקבה (כמו מפעל הרכבים של ירוסלבל) על ידי השלטון הקומוניסטי, והדגם הראשון של מכונית נוסעים היה ה**[[זיס 101]]**, בהשראת דגמי פאקארד האמריקניים.

## זיל 114
דגם הזיל 114 נחשב למכונית רשמית של המדינה. זיל 114 היה זמין לחברי הפוליטביורו של המפלגה הקומוניסטית בלבד. תקופה קצרה שימש כרכב שרד של מזכירי הוועד המרכזי, שימש כרכב ליווי של שיירת ראשי המדינה, ושימש את המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית.
הגה הזיל 114 היה "הגה כוח", ובלם היד הופעל באמצעות דוושה.

מאבזרי הרכב המפואר: מיזוג אוויר, חלונות חשמל.

בספר השיאים של גינס מאוקטובר 1971 – אוקטובר 1974 הוגדרה הזיל 114 כמכונית הרחבה ביותר והכבדה ביותר בייצור.

## תמונות

קובץ:1972 Лимузин ЗИЛ-114 (СССР) , Zil-114 Limousine (USSR) - Flickr - denizen24.jpg| זיל 114, שנת 1972


## ראו גם
* זיל
* זיל 118, (הדגם קרוי גם: ZiL-118 Yunost)
* זיל-3250
* זיס 101
* זיל 111
* זיל 115
* זיל 117
* זיל 4104
* זיל-4112R
* לימוזינה

## לקריאה נוספת
* זיל 114 של ברז'נייב מוכנה לפעול

## קישורים חיצוניים

* אתר החברה – ברוסית ובאנגלית
* זיל 114 (2:11 דקות), יוטיוב

קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1967
קטגוריה:מכוניות סלון
קטגוריה:לימוזינה
114
קטגוריה:שיאי גינס
קטגוריה:מכוניות סובייטיות
יום קנברה

**יום קנברה** (באנגלית: **Canberra Day**) הוא חג לאומי רשמי, שנחוג מדי שנה ביום שני השני של חודש מרץ בטריטוריית הבירה האוסטרלית. החג נחוג על מנת לציין את אירוע חנוכת העיר קנברה ומועד הענקת שמה הרשמי.

בטקס שנערך ב-12 במרץ 1913, הליידי דנמן, אשת המושל הכללי של אוסטרליה, הלורד דנמן, חנכה את העיר והעניקה לה את שמה.

ב-3 במרץ 2007 השר אנדרו בר הציע לחוקק חוק, לפיו התאריך יצוין ביום שני השני של חודש מרץ (כאשר קודם לשנה זו החג צוין ביום שני השלישי של חודש מרץ), על מנת שהוא יצוין בסמוך לתאריך המקורי.

בשנת 2012 החג נחוג ב-12 במרץ; ב-2013 ב-11 במרץ; ב-2016 ב-14 במרץ; ב-2017 ב-13 במרץ; בשנת 2018 החג יצוין ב-12 במרץ, וב-2019 החג יצוין ב-11 במרץ.

במסגרת החג נערך פסטיבל קנברה, שמתקיים בין 11 ל-20 במרץ מדי שנה.

אוסטרליה
קטגוריה:אוסטרליה: היסטוריה
קטגוריה:קנברה
קטגוריה:חגים ומועדים לאומיים
קטגוריה:יום שני
זיל 115

**זיל 115 ** (רוסית: ZIL-115) היא מכונית סלון מפוארת, מסוג לימוזינה, מתוצרת יצרנית הרכב **[[זיל]]** (ברוסית: "Zavod imeni Likhachova"), מברית המועצות, אשר יוצרה בין השנים 1978–1983.

דגם הזיל 115 יוצר עם בלמי דיסק בכל ארבעת הגלגלים, באמצעות שליטה הידראולית. למרות משקלה הכבד, זינקה מ-0-97 קמ"ש ב-13 שניות.

יוצרו כ-15-20 יחידות לשנה.

הזיל 115 הוגדר כרכב ייצוגי של מוסדות השלטון הקומוניסטי, ושירת נכבדים רוסיים, ביקורים של זרים וגנרלים. צבע הרכב היה בדרך כלל שחור.

## ראו גם
* זיל
* זיל 118, (הדגם קרוי גם : ZiL-118 Yunost)
* זיל-3250
* זיס 101
* זיל 111
* זיל 114
* זיל 117
* זיל 4104
* זיל-4112R
* לימוזינה

## קישורים חיצוניים

* אתר החברה – ברוסית ובאנגלית
* זיל 115 (5:46 דקות), יו-טיוב

קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1978
קטגוריה:מכוניות סלון
קטגוריה:לימוזינה
115
קטגוריה:מכוניות סובייטיות
אלכסנדרה מואן

**אלכסנדרה מואן** (באנגלית: **Alexandra Moen**; נולדה ב-1978) היא שחקנית אנגלייה. מואן ידועה מהופעותיה בתפקיד אמילי ג'יימס בסדרת הדרמה "מלון בבילון", טמזין בדרמה "Tripping Over" ובדמות לוסי סקסון בסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו".

## ביוגרפיה
מואן נולדה באיטליה, בתם של אוקיינוגרף ומורה. היא חיה זמן קצר בקנדה ובברמודה יחד עם שני אחיה הצעירים. ב-1991 עברה המשפחה לממלכה המאוחדת. מואן למדה אנגלית באוניברסיטת לידס, ואחר כך למדה משחק באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון (LAMDA).

מואן שיחקה בתפקיד לוסי סקסון בשלושה פרקים בסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו". ב-2008 ו-2009 גילמה את אמילי ג'יימס בסדרת הדרמה "מלון בבילון". ב-2015 השתתפה בסדרת המתח "רצח בדם קר", ובסדרת הדרמה "עלילות דיקנס" בתפקיד פרנסס ברברי.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## תפקידים בתיאטרון
* "השחף" בתיאטרון צ'יצ'סטר (2003) – נינה
* "The Hinge of the World" בתיאטרון איבון ארנו, גילדפורד (2003) – מריה סלסט
* "הסוחר מוונציה" בצ'יצ'סטר (2003) – ג'סיקה
* "הבט אחורה בזעם" בתיאטרון רויאל ליסאום, אדינבורו (2005) – הלנה
* "פדרה מאוהבת" בתיאטרון בריסטול אולד ויק (2005) סטרופי
* "Shoreditch Madonna" בתיאטרון סוהו, לונדון (2005) – כריסטינה
* "האישה מן הים" בתיאטרון רוז, קינגסטון (2012) – הילדה

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אנגליות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון אנגליות
קטגוריה:בוגרות האקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון
קטגוריה:בוגרי האקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1978
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1978
זיל 117

ממוזער|310px|זיל 117 

**זיל 115 (ZIL-115)** היא מכונית מסוג לימוזינה, מתוצרת יצרנית הרכב **[[זיל]]** (ברוסית: "Zavod imeni Likhachova"), מברית המועצות, אשר יוצרה בין השנים 1971–1978.

האב טיפוס הראשון הוצג ב- 1969 בתערוכת המכוניות הבינלאומית ב- מוסקבה.

סך הכל יוצרו כ- 50 יחידות.

דגם ה- "זיל 117" היה זמין לחברי ה-פוליטביורו של המפלגה הקומוניסטית בלבד. בנוסף שימש כרכב ליווי של שיירת ראשי המדינה, וגרסת הקבריולה - רכב שרד של ראשי המדינה במצעדים הצבאיים ב- כיכר האדומה ב- מוסקבה.

## דגמי זיל 117
* 4 דלתות
* 2 דלתות – קונברטייבל
* 4 דלתות – קונברטייבל

## גרסאות זיל 117
(בכל הגרסאות – הגה כוח כסטנדרט)
* זיל 117
* זיל 117V – בעלת 2 דלתות קונברטייבל, (יוצרה בשנים 1973–1979)
* זיל 117VE – דומה לדגם הזיל 117V, בתוספת למערכת ההצתה המוגנת

## תמונות

קובץ:Mezhygirya Чайка (12813967054).jpg| זיל 117
קובץ:Экскурсия на ЗИЛ (14844848374).jpg| זיל 117
קובץ:Zil 117 Radon 1 43 scale.jpg| זיל 117


## ראו גם
* זיל
* זיל 118, (הדגם קרוי גם : ZiL-118 Yunost)
* זיל-3250
* זיס 101
* זיל 111
* זיל 114
* זיל 115
* זיל-130
* זיל 4104
* זיל-4112R
* לימוזינה

## קישורים חיצוניים

* אתר החברה – ברוסית ובאנגלית
* זיל 117  (1:08 דקות), יו-טיוב

קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1969
קטגוריה:מכוניות שרד
קטגוריה:לימוזינה
117
קטגוריה:מכוניות סובייטיות
סכר אורוס

**סכר אורוס** (Orós) אשר על נהר היגואריבה נמצא בשטחה של מדינת סיארה אשר בברזיל, ונבנה לשם יצירת חשמל ואגירת מים.

בניית הסכר החלה באוקטובר 1958. במהלך הבנייה, במרץ 1960 ירדו ממטרים עזים של 648 מ"מ גשם באגן ההקוות של נהר היואריבה ואלו הביאו לפריצת הסכר. במהלך ירידת הגשמים נעשה ניסיון לפרוץ מנהרה לניקוז המים בפיצוץ של חומר נפץ, אך ללא הצלחה, ועל כן פונו כ-70 אלף איש ממספר ערים באזור. בעקבות הפריצה נהרגו כ-100 בני אדם, הסכר נהרס ובנייתו החלה מחדש.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
אורוס
קטגוריה:סיארה
ככותבת

**ככותבת הגסה** או **ככותבת** הוא אחד משיעורי תורה המגדיר את הכמות המינימלית שאסורה באכילה ביום כיפור, והאוכלה במזיד ביום הכיפורים תוך כדי אכילת פרס ענוש כרת, כמאמר הכתוב ב: "כִּי כָל הַנֶּפֶשׁ אֲשֶׁר לֹא תְעֻנֶּה בְּעֶצֶם הַיּוֹם הַזֶּה וְנִכְרְתָה מֵעַמֶּיהָ". ואמרו חז"ל ששיעור זה הוא בככותבת הגסה האוכל פחות משיעור זה אינו מתחייב כרת אך עובר על איסור תורה, מדין חצי שיעור האסור מהתורה.ממוזער|תמרים על העץ

פירוש ככותבת הוא תמר, ולא נתבאר איזה מין ממיני התמר. בביאור המילה 'גסה' נאמרו פירושים והשערות שונות, ולפי פשוטו הכוונה לתמר ממין גדול.

## מקור הדין
בתלמוד מבואר ששיעור זה נקבע לפי דעת חז"ל שכך שיערו שכל אדם בין גדול ובין קטן אין דעתו מתיישבת עליו עד שיאכל ככותבת הגסה [כדי אכילת פרס], ועי"ז ביטל מה שכתוב בתורה 'ועניתם את נפשותיכם'.

ובמקום אחר אמרו בתלמוד ששיעורי אכילה נקבעו על ידי הלכה למשה מסיני, ובכלל השיעורים נמנה אף ככותבת הגסה.

## גודל שיעור ככותבת הגסה
שיעור ככותבת הוא פחות מכביצה בינונית, ויותר משני כזיתים.

באחרונים נחלקו האם משערים שיעור הככותבת לפי נפח או לפי המשקל, להלכה רוב הפוסקים נקטו שמשערים לפי הנפח.

בשיעור הככותבת על פי שיעורי זמנינו, הדבר תלוי אם נוקטים כדעות שבימינו נתקטנו הביצים מזמן חז"ל, או לא, להלכה נקטו הפוסקים להחמיר בכל מקום שאיסורו מהתורה. ובימינו ביצה בינונית שיעורה הוא בין 45 ל-50 סמ"ק, וככותבת הוא מעט פחות.

## חולה ביום כיפור
אין האוכל ביום כיפור חייב כרת עד שיאכל ככותבת בפעם אחת, ועכ"פ שלא ישהה באכילתה יותר מכדי אכילת פרס, ולכן חולה שאנוס לאכול ביום כיפור מאכילים אותו פחות משיעור ככותבת והוא כשני שלישי ביצה בינונית, שהם כ־30 סמ"ק, ובין כל אכילה ממתין שיעבור שיעור כדי אכילת פרס, אף שבשיעור זה עובר על איסור חצי שיעור שאסור מן התורה, אך איסורו קל יותר מאחר שאינו ענוש כרת.

## דינים שונים התלויים בככותבת
* לדעת בית שמאי אין עוברים על איסור "בל יראה" בחמץ אלא בשיעור **ככותבת**.

## קישורים חיצוניים
אנציקלופדיה תלמודית, ערך כותבת.

## הערות שוליים

קטגוריה:שיעורי חז"ל
קטגוריה:יחידות מידה: נפח
קטגוריה:יחידות מידה קדומות