open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
כיכר המעיין הרדום

**כיכר המעיין הרדום** היא כיכר עירונית חשובה ברובע קריית האמנים בעיר העתיקה של צפת. הכיכר ממוקמת בצומת הרחובות רחוב יצחק אמיתי, רחוב משה רביב, רחוב ציונה תג'ר ורחוב משה פריבר - במרכז רובע האמנים הנמצא בעיר העתיקה. 

עד להקמת המדינה בשנת 1948 עמד במרכז הכיכר מעיין, ששימש את תושבי צפת ובעיקר את תושבי העיר העתיקה. המעיין קיבל את השם **המעיין הרדום** משום שמימיו היו מגיחים באופן מחזורי ולא באופן קבוע, בדומה למעיין הנמצא לדוגמה במקווה האר"י שבבית הקברות העתיק של צפת. מימיו של המעיין היו לעיתים זורמים באופן עוצמתי, ולעיתים באופן חלש. 

בתקופה בה פעל המעיין לשימושם של תושבי צפת הוא שימש גם בתור מקום לכביסה. המעיין נמצא במרכזו של **רובע האמנים**, במרכזה של הכיכר, וכיום ישנן מדרגות היורדות אל מקור המעיין. 

מסביב למעיין נמצאים בכיכר מבנים עתיקים עם קשתות ובהם מבנה עתיק בן 700 שנה מתקופת הממלוכים, המשמש כיום בתור מרכז קהילתי.

## קישורים חיצוניים

*  כיכר המעיין הרדום באתר "סורקים את הגליל"

קטגוריה:צפת העתיקה
קטגוריה:צפת: מבנים
המעיין הרדום
זוטית דקת-רגל

**זוּטִית דַּקַּת-רֶגֶל** (שם מדעי: *Tropiocolotes nattereri*), או **שממית זוטית,** היא שממית זעירה ואחת הקטנות בזוחלי ישראל. אורכה יכול להגיע עד 6 ס"מ. זנבה ארוך במקצת מגופה. צבעה חום בהיר או ורדרד. עורפה וגבה מכוסים כתמים בצבע חום כהה. הגב, הזרועות והגחון מכוסים בקשקשים רחבים. אצבעותיה ארוכות, ישרות, צרות ובעלות טפרים .

## מחייה
בארץ חיה בשטחי מדבר, בערבה, במרכז הנגב ובדרומו. שעות פעילותה בלילה. ביום ניתן למצוא אותה מתחת לאבנים, בחולות או במחילות של בעלי חיים אחרים (עכברים, חיפושיות, מדבריות או שנוניות) לעיתים היא שוכנת בסדקי סלעים ומתחת לקליפת עצים.
אורך חייה כשנתיים, ניזונה מחרקים (זבובים או פרוקי רגליים זעירים אחרים הנמצאים בין האבנים).
אזור התפוצה שלה הוא מ-הודו במזרח עד סהרה הספרדית (לשעבר) במערב, ובאזורים מדבריים של ישראל ירדן סיני וצפון מערב ערב.

היא מטילה ביצה אחת עם קליפה קשה באורך 7 מ"מ וכשהעובר יוצא ממנה אורכו 25 מ"מ.
כאמצעי הגנה מטורפים, היא נכנסת לסדק קטן בסלע. בנוסף כאשר תופסים אותה (גם הזכר וגם הנקבה) משמיעים קולות מצוקה.

## לקריאה נוספת
* * אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, **[[זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה]]**, מהדורה שלישית 2022. , עמודים: 60-61
* פנחס אמתי עמוס בוסקילה, **מדריך לזוחלים ודו-חיים בישראל**
* עזריה אלון, החי והצומח של ארץ-ישראל, 1984

## קישורים חיצוניים

* [שממית זוטית](http://reptile-database.reptarium.cz/species?genus=Tropiocolotes&species=nattereri&search_param=((genus%3D'Tropiocolotes')(species%3D'nattereri'))) באתר reptile-database

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1901
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פרנץ סטיינדכנר
קטגוריה:שממיתיים
קטגוריה:ארץ ישראל: שממיתיים
קטגוריה:ירדן: זוחלים
אנדרסון במבה

**אנדרסון סוארס דה אוליביירה** (בפורטוגזית: **Anderson Soares de Oliveira**, נולד ב-10 בינואר 1988 בסאו גונסלו שבברזיל) הידוע בשם **אנדרסון במבה** (**Anderson Bamba**) או רק **אנדרסון**, הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת הבלם.

## קריירה
אנדרסון במבה החל את הקריירה בפלמנגו, שם שיחק בקבוצות הנוער. בשנת 2006 עלה לקבוצה הבוגרת, ובשנת 2008 נמכר למועדון הברזילאי טומבנשה. בקיץ 2008 נמכר אנדרסון לבאייר לברקוזן, והושאל מיידית לעונת 2008/09 לאוסנבריק מהבונדסליגה השנייה, וירד עמה בתום העונה לליגה הגרמנית השלישית. בתום עונה זו חזר אנדרסון לבאייר לברקוזן, והושאל שוב, הפעם לפורטונה דיסלדורף, ששיחקה אז בבונדסליגה השנייה. בעונת 2009/10 סיימו אנדרסון ופורטונה דיסלדורף במקום הרביעי, ולא עלו לבונדסליגה. באפריל 2010 חתם אנדרסון בבורוסיה מנשנגלדבך, שם שיחק עונה אחת, בה סיים עם הקבוצה במקום ה-16 בבונדסליגה, וניצל מירידה לאחר ניצחון במבחני ההישרדות על בוכום, לאחר שגלדבאך הייתה בחלקים גדולים של העונה במקום האחרון.

בתום עונת 2010/11, הושאל אנדרסון לאיינטרכט פרנקפורט, היורדת הטרייה לבונדסליגה השנייה, ובהמשך, השאלה זו הפכה לחוזה קבוע. כבר בעונתו הראשונה בקבוצה, עלו אנדרסון ואיינטרכט פרנקפורט לבונדסליגה. בעונת 2012/13 אנדרסון ערך 28 הופעות בהרכב פרנקפורט, וסייע לה לסיים במקום השישי המפתיע בבונדסליגה, כשהוא משתף פעולה בהגנה עם בסטיאן אוצ'יפקה, קרלוס סמבראנו, סבסטיאן יונג ומרקו רוס. בשתי העונות הבאות סיימו אנדרסון ופרנקפורט במרכז הטבלה. לקראת סוף עונת 2014/15 נפצע אנדרסון והחמיץ בגין פציעה זו את כל עונת 2015/16, בה פרנקפורט הסתבכה בתחתית וניצלה רק במבחני ההישרדות. בתחילת 2017 שוחרר אנדרסון מהקבוצה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בלמי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:כדורגלני פלמנגו
קטגוריה:כדורגלני באייר לברקוזן
קטגוריה:כדורגלני אוסנבריק
קטגוריה:כדורגלני פורטונה דיסלדורף
קטגוריה:כדורגלני בורוסיה מנשנגלדבך
קטגוריה:כדורגלני איינטרכט פרנקפורט
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1988
אלסודיים

**אלסודיים** (שם מדעי: Alsodidae) היא משפחה של דו-חיים מסדרת חסרי זנב. 

בני הקבוצה חיים בטבע באזור פטגוניה שבאמריקה הדרומית וכן בדרום ברזיל. לפני שסווגה כמשפחה הייתה שייכת למשפחת הלפטודקטיליים (Leptodactylidae) ובהמשך עברה למשפחת הקיקלורמפידיים (Cycloramphidae). היא הפכה למשפחה עצמאית ב-2011.

צפרדעים אלה הן יבשתיות בעיקר וחיות רק בחצי הכדור הדרומי בבתי גידול ממוזגים. לחלקן רגליים גדולות ובעלות טפרים ארוכים המשמשים לחפירה.

## מיון
*משפחה אלסודיים (Alsodidae)
**סוג *Alsodes* - בו 19 מינים
**סוג *Eupsophus* - בו 10 מינים
**סוג ומין יחיד קרפדת האשד (*Limnomedusa macroglossa*)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1869
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי סט. ג'ורג' ז'קסון מיורט
קטגוריה:ניאובטרכיה
הראלד צ'רני

**הראלד צ'רני** (בגרמנית: **Harald Cerny**, נולד ב-13 בספטמבר 1973 בווינה שבאוסטריה) הוא כדורגלן עבר אוסטרי, ששיחק ברוב שלבי הקריירה שלו במינכן 1860 בעמדת הקשר הימני. לצ'רני 47 הופעות וארבעה שערים במדי נבחרת .

## קריירת מועדונים
צ'רני גדל במועדון הנוער של אדמירה ואקר, ובשנת 1990, כאשר היה בן 17, נרכש על ידי באיירן מינכן. בשנתיים הראשונות בבאיירן מינכן שיחק צ'רני רק בקבוצת המילואים, ובעונת 1992/93 הוקפץ לקבוצה הבכירה. באוקטובר 1992 ערך צ'רני את הופעת הבכורה בבונדסליגה, במשחק בו באיירן מינכן נפרדה בתיקו 1-1 מאיינטרכט פרנקפורט. צ'רני ערך באותה עונה 13 הופעות ליגה, והקבוצה סיימה את העונה במקום השני בבונדסליגה, מרחק שתי נקודות מהאלופה, ורדר ברמן. את עונת 1993/94 החל צ'רני בבאיירן מינכן, אך חזר לקראת סיום חלון ההעברות לאדמירה ואקר, שם הציג עונה טובה בה הבקיע שבעה שערים. בתום עונה זו נמכר לפ.צ. טירול האוסטרית, שם עונה וחצי, והבקיע 14 שערי ליגה.

בפגרת החורף של עונת 1995/96 חזר צ'רני למינכן, אך חתם אצל היריבה הגדולה של באיירן מינכן, מינכן 1860. צ'רני שיחק במינכן 1860 במשך 11 עונות וחצי ברציפות. בתחילת ימיו בקבוצה, מינכן 1860 הייתה קבוצת אמצע טבלה, ובתחילת שנות ה-2000 הקבוצה החלה לתפוס מקום בצמרת הבונדסליגה, כאשר עונת השיא של צ'רני ומינכן 1860 הייתה עונת 1999/00, אז סיימה הקבוצה במקום הרביעי בבונדסליגה, כאשר צ'רני מהווה חלק מחוליה התקפית איכותית שכללה גם את תומאס הסלר, מרטין מקס ומרקוס שרוט. גם בשנים הבאות הייתה מינכן 1860 בחלק העליון של הטבלה, אך בעונת 2003/04 נשרו צ'רני ומינכן 1860 אל הבונדסליגה השנייה. לאחר נשירת הקבוצה, צ'רני מיעט לשחק, ובשלוש עונותיו האחרונות בקבוצה ערך 25 הופעות בלבד. בתום עונת 2006/07 הודיע על פרישה ממשחק פעיל. לצ'רני 263 הופעות ליגה במדי מינכן 1860, מתוכן 238 הופעות בבונדסליגה, והוא נחשב לשיאן ההופעות של מינכן 1860 בבונדסליגה בכל הזמנים.

## קריירה בינלאומית
צ'רני ערך את הופעת הבכורה במדי נבחרת  במרץ 1993 במשחק ידידות מול נבחרת . צ'רני השתתף עם נבחרת אוסטריה במונדיאל 1998, בו ערך שתי הופעות. במוקדמות יורו 2000 הבקיע צ'רני צמד בניצחון 3-0 מול נבחרת קפריסין, אך גם היה שותף לתבוסות 9-0 לנבחרת ספרד ו-5-0 לנבחרת ישראל, שבשתיהן שיחק 90 דקות. בשנת 2004 פרש מהנבחרת לאחר שצבר 47 הופעות והבקיע 47 שערים.

## קריירת אימון
לאחר פרישתו ממשחק פעיל, אימן צ'רני קבוצות נוער במינכן 1860, ולאחר מכן עבר לאמן קבוצות נוער בבאיירן מינכן.

## חיים אישיים
צ'רני נשוי ואב לשניים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קשרי כדורגל אוסטרים
קטגוריה:כדורגלנים אוסטרים
קטגוריה:כדורגלני באיירן מינכן
קטגוריה:וינה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני מינכן 1860
קטגוריה:מאמני כדורגל אוסטרים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אוסטריה
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1998
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1973
צפרדע שור אמריקנית

**צפרדע שור אמריקנית** או **צְפַרְדֵּעַ הַשּׁוֹר** (שם מדעי: *Lithobates catesbeianus*) היא מין של צפרדע ממשפחת הצפרדעיים וקרובת משפחתה של צפרדע העץ. זוהי אחת מהצפרדעים הגדולות בעולם והיא חיה בארצות הברית ודרום קנדה, אך הובאה על ידי האדם לאזורים רבים שם היא מין פולש ומזיק. מקור השם הוא עקב הקריאה החזקה המזכירה קריאה של שור גועה.

צפרדע זו גדולה מאוד ואורכה 9–15 ס"מ ומשקלה יכול להגיע ל-500 גרם. היא בעלת גוון ירוק כהה עם שפתיים ירוקות בהירות ועיניים ירוקות-חומות וגרון צהוב אצל הזכרים. 

צפרדעים אלה חיות בטבע בביצות, נהרות ואגמים באמריקה הצפונית, אך הופצה על ידי האדם לאזורים נוספים, בצפון, מרכז ודרום אמריקה, מערב אירופה ואזורים מסוימים באסיה ושם היא מין פולשני ותוקפני הפוגע במארג המזון. המין אסור במסחר, אך נחשב לחיית מחקר, מאכל וכן חיית מחמד נפוצה. הן יודעות לקפץ לגובה רב, עקב השרירים המיוחדים שלהם הפועלים כמו קפיץ ומעיפים את הצפרדע למעלה.

צפרדע זו היא מין טריטוריאלי והזכר הגדול מגונן על שטח בקצה הבריכה בה הוא חי ומחפש נקבות. הן ציידות קשוחות ותוקפניות היכולות לטרוף כל יצור קטן יותר לרבות חרקים ופרוקי-רגליים, דו-חיים אחרים קטנים יותר, זוחלים כמו לטאות, נחשים, צבים צעירים ואפילו צאצאי אליגטור, עופות ומכרסמים קטנים ומתחת למים גם דגים, רכיכות וחיפושיות מים ואף צפרדעים אחרות. הן אפילו לא בוחלות בקניבליזם.

## גלריה

קובץ:American Bullfrog (Rana catesbeiana) - Algonquin Provincial Park, Ontario 06.jpg
קובץ:Lithobates catesbeianus 2 MP.jpg
קובץ:Lithobates catesbeianus PP.jpg
קובץ:Bullfrog 001-.jpg
קובץ:Bullfrog (9558278902).jpg
קובץ:North-American-bullfrog1.jpg
קובץ:Bullfrog tries to swallow huge Goldfish - Fish survived.jpg|צפרדע טורפת דג זהב


## ראו גם

* צפרדע שור אפריקנית

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1802
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ורג' שו
קטגוריה:צפרדעיים
קטגוריה:ארצות הברית: דו-חיים
קטגוריה:מקסיקו: דו-חיים
קטגוריה:בעלי חיים פולשים
בטרצ'יליים

**בטרצ'יליים** (שם מדעי: Batrachylidae) היא משפחה של דו-חיים מסדרת חסרי זנב. בני הקבוצה חיים באמריקה הדרומית, בעיקר בארגנטינה ובצ'ילה והוגדרו כקבוצה ב-1965 על ידי ג'וש מאריו גאלארדו.

למינים במשפחה רגליים חזקות וארוכות, לסתות קטנות ומסיכה על העיניים. הם חיים בעיקר ביבשה.

בעבר הם נכללו במשפחת הלפטודקטיליים (Leptodactylidae) ובהמשך עברו למשפחת צרטופרידיים (Ceratophryidae).

## מיון
*משפחה בטרצ'יליים (Batrachylidae)
**סוג *Atelognathus* - בו 7 מינים
**סוג *Batrachyla* - בו 5 מינים
**סוג ומין יחיד *Chaltenobatrachus grandisonae*
**סוג ומין יחיד *Hylorina sylvatica*

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ניאובטרכיה
ברברה פלסיוס

**ברברה פלסיוס** (בספרדית: **Bárbara Palacios**; ) היא מנחת טלוויזיה ונצואלית. מיס ונצואלה ומיס תבל לשנת 1986.

## ביוגרפיה
פלסיוס נולדה במדריד, ספרד להורים גרושים, אימה, ברברה טיידי (מתה ב-2008) ילידת ספרד, ואילו אביה, ג'ורג' פלסיוס הוא יליד ונצואלה. שני הוריה הם שחקנים ובגיל מוקדם היגרה עם משפחתה לוונצואלה, עקב כך שהוריה ניסו לפתח קריירה במדינה.

## קריירה
ב-1986 נבחרה למלכת היופי של ונצואלה, ובין סגניותיה הייתה השחקנית קתרין פולופ. בתחרות מיס תבל שנערכה בפנמה באותה שנה לקחה גם שם את המקום הראשון לאחר מיס ארצות הברית.

היא עבדה מספר שנים כמגישה בטלוויזיה והנחתה בין היתר בוונצואלה את תחרות מלכת היופי בה זכתה. שימשה כדוברת של מספר תאגידים בארצות הברית ובאמריקה הלטינית. היא ייסדה מספר חברות פרסום, וביניהם חברה הנקראת על שמה, המפרסמת ומקדמת מוצרים עבור נשים, עם קו של תכשיטים ומוצרי יופי וטיפוח, הנמכרים בחנויות.

### חיים אישיים
משנת 1988 נשואה פלסיוס לוויקטור מנריקה. יש להם שני בנים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ילידות 1963
קטגוריה:מנחות טלוויזיה ונצואליות
קטגוריה:דוגמניות ונצואליות
קטגוריה:זוכות מיס ונצואלה
קטגוריה:משתתפות בתחרות מיס תבל 1986
קטגוריה:זוכות מיס תבל
קטגוריה:מהגרים מוונצואלה לארצות הברית
קליפוטוספליליים

**קליפוטוספליליים** (שם מדעי: Calyptocephalellidae) היא משפחה של דו-חיים מסדרת חסרי זנב החיים בטבע ביערות צ'ילה שבדרום אמריקה הדרומית.

בני המשפחה שסווגה ב-1960, כוללים 2 סוגים קטנים וכל המינים נמצאים בסכנת הכחדה. בתחילה סווגה המשפחה כחלק ממשפחת הלפטודקטיליים (Leptodactylidae).

לצפרדעים אלו מצח וראש מגודל ועיניים גדולות.

## מיון
*משפחה קליפוטוספליליים (*Calyptocephalellidae*)
**סוג ומין יחיד *Calyptocephalella gayi*
**סוג *Telmatobufo*
***מין *Telmatobufo bullocki*
***מין *Telmatobufo australis*
***מין *Telmatobufo ignotus*
***מין *Telmatobufo venustus*

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1960
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אוסוולדו רייג
קטגוריה:ניאובטרכיה
לייליסטאט

**לייליסטאט** () היא רשות מקומית ובירת מחוז פלבולנד שבהולנד. העיר, שנבנתה על קרקע שיובשה, נוסדה בשנת 1967 ונקראה על שם קורנליס ליילי שתכנן את סוללת הכביש אפסלאוטדייק שאפשרה את ייבוש הקרקע. לייליסטאט שוכנת בגובה של כ-3 מטרים מתחת לפני הים.

## היסטוריה
לייליסטאט נבנתה על קרקע הים לשעבר של הזאודרזי. כ-6,500 שנים לפני זמננו היה שטח זה מעל מפלס הגאות והתקיימו בו יישובים, אך מאז הצטמצם שטח היבשה של הולנד. בסוויפטרבנט שליד לייליסטאט, נתגלו שלדי האדם העתיקים ביותר במערב אירופה. עקב עליית מי הים והסופות נשטפה אדמת הכבול והשטח הימי שבתקופה הרומית נקרא לוקס פלבו (Lacus Flevo), גדל להיות אגם אלמירה בימי הביניים ולאחר מכן התפתח להיות הזאודרזי. הזאודרזי (הים הדרומי) היה נתיב התעבורה העיקרי מאמסטרדם אל הים הצפוני ולערי ברית הנזה. בשל שברי הספינות הטרופות הרבות שהתגלו בפלבולנד, כיום משמשת לייליסטאט כמשכנו של המרכז הלאומי להיסטוריה ימית, הכולל מוזיאון ומספנה שבה נבנה העתק של הספינה בטאוויה.

לאחר מלחמת העולם השנייה המשיכו עבודות הזאודרזי ונוצר הפולדר של פלבולנד המזרחי. ב-1950 החלו העבודות ביצירת כמה איים במרכזו של האייסלמיר. האי לייליסטאט-האפן היה הגדול שביניהם ומבני העץ שבו שיכנו קהילה של בוני סכרים. ב-1955 נוצר רצף יבשתי בין האי לבין היבשה ואז התאפשר להגיע למקום ברכב. אחת משלוש תחנות השאיבה שיבשו את אדמת הפולדר ביוני 1957, הייתה תחנת פורטמן ששכנה על האי והונעה במנוע דיזל. עד 1967 היו התושבים היחידים בלייליסטאט מהנדסים, פועלים ומפקחים שהתגוררו באי לשעבר.

## כיום
לייליסטאט הוכרזה כרשות מקומית ב-1980 וכיום היא העיר הגדולה ביותר בשטחה בהולנד, אך חלקים נרחבים בה הם שטחי מים כמו המרקמיר והאייסלמיר. אזור נוסף בשטח העיר שזכה לפרסום עולמי הוא הפארק אוסטפדרספלסן (Oostvaardersplassen) ששטחו נחשף בעת יישוב הפולדר. העיר מוקפת גם בשטחי יערות, פארקים ואדמת חקלאות שטוחה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הולנד: ערים
קטגוריה:פלבולנד: רשויות מקומיות
קטגוריה:מחוזות הולנד: ערי בירה
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1980
דייוויד פראוז

**דייוויד פראוז** (באנגלית: **David Prowse**; 1 ביולי 1935 – 28 בנובמבר 2020) היה שחקן קולנוע, שרירן ומרים משקולות אנגלי שהיה ידוע בעיקר כשחקן שגילם את דארת' ויידר בסרטי "מלחמת הכוכבים" וכן את Green Cross Code Man  בסדרת סרטי בטיחות בדרכים לילדים.

## ביוגרפיה
פראוז החל את הקריירה שלו כספורטאי, שרירן, מפתח גוף ומרים משקולות. הוא התנשא לגובה של כמעט 2 מטר. כמרים משקולות זכה באליפות בריטניה בשנים 1962, 1963 ו-1964. ב-1967 החל בקריירת משחק בקולנוע, ותפקידו הראשון באותה השנה היה המפלצת של ד"ר פרנקנשטיין בקזינו רויאל (1967) בתפקיד נטול מזכה. הוא גילם מאז מספר תפקידים נוספים. ב-1971 הופיע בסרט "תפוז מכני" בתור ג'וליאן, שומר ראשו של מר אלכסנדר.

הפריצה המקצועית הגדולה שלו הגיעה ב-1977, אז לוהק לתפקיד של דארת' ויידר, הנבל הראשי בשובר הקופות "מלחמת הכוכבים - פרק 4: תקווה חדשה". בתפקיד זה פניו היו מכוסות במסכה וקסדה לאורך כל הסרט ואת הקול של הדמות סיפק ג'יימס ארל ג'ונס, מאחר שלפראוז היה מבטא לא מספיק מאיים ולא מתאים לדמות. פראוז גילם את ויידר גם בסרטי ההמשך "מלחמת הכוכבים - פרק 5: האימפריה מכה שנית" ו"מלחמת הכוכבים - פרק 6: שובו של הג'דיי". בסרט "שובו של הג'דיי", בסצנה היחידה בה דארת' ויידר מסיר את המסכה שלו ורואים את פניו, הוחלף פראוז בשחקן סבסטיאן שאו. הדבר נעשה ללא ידיעתו של פראוז, שנפגע מאוד מהמעשה. לפי הסרט התיעודי "דארת' ויידר: אני הוא אביך", הדבר נעשה ככל הנראה כעונש לפראוז, אחרי שבאולפני לוקאס פילם חשדו שהוא הדליף לתקשורת פרטים חשובים מעלילת הסרט. מאז החרימו אולפני לוקאס פילם את פראוז, ובין השאר לא הזמינו אותו לכנסים הרשמיים של "מלחמת הכוכבים".

פראוז הופיע גם בפרסומות זהירות בדרכים בתור "איש קוד החציה הירוקה" (מאנגלית: Green cross code man), המורה לילדים כיצד יש לחצות כביש בצורה נכונה. קמפיין הזהירות בדרכים שודר במשך 14 שנים.

בשנת 2000 קיבל פראוז את מדליית מסדר האימפריה הבריטית מידי המלכה אליזבת בשל תרומתו לצדקה ולבטיחות בדרכים.

נפטר ב-28 בנובמבר 2020.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:מלחמת הכוכבים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אנגלים
קטגוריה:מרימי משקולות
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1935
קטגוריה:אנגלים שנפטרו ב-2020
גולדה

**גולדה** הוא שם פרטי ושם משפחה; פירוש השם גוֹלדה הוא זהבה

קטגוריה:שמות פרטיים לנשים
קטגוריה:שמות משפחה
ג'בלה

**גַ֫'בְּלֶה** (בערבית: **جبلة**, מהשם הקלאסי **Γάβαλα** או **Gabala**, כנראה במקור מאוגריתית: **𐎂𐎁𐎓𐎍**, **גבעל**) היא עיר בסוריה, השוכנת על חוף הים התיכון, כ־25 ק"מ מצפון לבניאס וכ־25 ק"מ מדרום ללטקיה. נכון ל־2021 התגוררים בעיר כ־75,500 תושבים.

## היסטוריה

### העת העתיקה
שמאל|ממוזער|התיאטרון הרומי בג'בלה
גבלה הייתה מיושבת כבר מהאלף ה־2 לפנה"ס לפחות. העיר הייתה חלק מהממלכה האוגרתית – כנראה העיר **גבעל** (באוגריתית: **𐎂𐎁𐎓𐎍**) שהוזכרה בכתבי אוגרית. בעת העתיקה גבלה הייתה עיר רומית חשובה, והיא נזכרה בתיאור פיניקיה אצל סטראבון ופליניוס הזקן. אחד השרידים מתקופה זאת הוא תיאטרון, שבו מקום לכ־7,000 צופים. ליד החופים נמצאו שרידים יותר עתיקים, מתקופת הברזל או מהתקופה הפיניקית.

במרחק של פחות מקילומטר אחד מן העיר שוכן תל ג'יבלה (Gibala), הידוע כיום כתל טווייני, עיר שהייתה מיושבת מהאלף ה־3 לפנה"ס ועד התקופה הפרסית.

### ימי הביניים
בעיר נמצאים מסגד הסולטן אבראהים בן אדהם , מיסטיקן סופי שוויתר על כתרו והקדיש עצמו לתפילות למשך שארית חייו, וגם קברו.

בימי הביניים הייתה ג'בלה חלק מנסיכות אנטיוכיה, אחת המדינות הצלבניות, עד שנכבשה על ידי צלאח א־דין בשנת 1189 במהלך מסע הצלב השלישי. אחד מתושביה המפורסמים של העיר הוא הוגו מג'בלה , בישוף העיר, שדיווח לאפיפיור אאוגניוס השלישי  על נפילת אדסה והיה ראשון הדוברים על הכומר יוחנן.

### העת החדשה
בג'בלה גדל עז א־דין אל־קסאם, שעל שמו נקראים הפלג הצבאי של חמאס – "גדודי עז א־דין אל־קסאם" וכן רקטות הקסאם, הנורות לעבר יישובים ישראליים סביב רצועת עזה. גם המשורר אדוניס נולד וגדל בג'בלה.

ב־23 במאי 2016 ביצע ארגון הטרור המדינה האסלאמית ארבעה פיגועי התאבדות בתוך ג'בלה, שעד לאירוע זה נותרה מחוץ להשפעה ההרסנית של מלחמת האזרחים בסוריה. בפיגועים נהרגו למעלה ממאה אנשים. הם כוונו ככל הנראה נגד העלווים הרבים המתגוררים שם.

## כלכלה
מרבית תושבי ג'בלה מתפרנסים מחקלאות, בעיקר מגידול עצי תפוז, לימון וזיתים. כמו כן קיימות חממות רבות לגידול ירקות באזורים הכפריים. במרכז העיר עובדים בעיקר במסחר, וישנם גם כמה מפעלים קטנים לייצור כותנה ומיץ תפוזים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סוריה: ערים
קטגוריה:פיניקים: מושבות
מבאיריכ

**מבאיריכ** (בערבית: **مبيريك**) הוא יישוב בקטר הממוקם במחוז א-ריאן.

במבאיריכ בית ספר אחד הנקרא על שמו של עבדאללה בן ג'אסם אאל ת'אני אמיר קטר ה-3. בית הספר מיועד לזכרים בלבד והוא חטיבה צעירה דהיינו מגן טרום חובה עד כיתה ב'.

## דמוגרפיה
במפקד האוכלוסין של 2010, היישוב מורכב מ-1002 יחידות דיור ו-145 מוסדות ציבוריים ומקומות עבודה. האיזון בין הגברים לנשים המתגוררים ביישוב הוא מיוחד במינו. 50% בדיוק הן נשים ו-50% גברים. אך גיל האוכלוסייה מאוד זקן 38% בלבד מתחת לגיל 20 (מה שמאוד לא אופייני לקטר עקב ריבוי הילדים) ו-62% מהאוכלוסייה הם בני 20 ומעלה. אחוזי האבטלה ביישוב זה הם גבוהים במיוחד, 60% בעוד 40% עובד. מבין העובדים ישנו פער מאוד קטן באי השוויון בין הגברים לנשים והנשים מהוות כ-46% משוק העבודה ובעוד הגברים מהווים 54% משוק העבודה.

## הערות שוליים

קטגוריה:קטר: יישובים
קטגוריה:מחוז א-ריאן
מטוס קרב של הדור הראשון

[ממוזער|מטוסי [מסרשמיט Me-262 שהיה מטוס הקרב הסילוני המבצעי הראשון.]]
**מטוס קרב של הדור הראשון** הוא מטוס קרב סילוני שיוצר בין שנות ה-1940 המאוחרות ועד לשנות ה-1950 המוקדמות לערך. בדור זה ראשוני מטוסי הקרב הסילוניים החלו לעלות לאוויר ולכן הטכנולוגיות שלהם היו פשוטות ובפרט מערכות המנוע התאפיינו בחוסר בשלות שבאו לידי ביטוי באמינות, נצילות דלק ודחף נמוכים יחסית. את מטוסי הדור הראשון ניתן לחלק לשתי קבוצות עיקריות: מטוסי דור ראשון מוקדמים שפותחו לקראת סוף מלחמת העולם השנייה והתאפיינו בכנפיים ישרות בעיקר ולא הותאמו למהירויות עבר ועל קוליות, ומטוסי דור ראשון מאוחרים שהתאפיינו בכנפיים משוכות והתאמה למהירויות עבר ועל קוליות.
## מטוסי דור ראשון מוקדמים
מטוסי דור ראשון המוקדמים כללו מאפיינים אווירודינמיים שאימצו ממטוסי בוכנה בני אותה תקופה, בעיקר במבנה הכנפיים ומייצבי כיוון וגובה, מנועי בוכנה שימשו לבחינת התכנון של המטוס לפני התקנת מנועי הסילון במטוס. 
המסרשמיט Me 262 שהמריא לראשונה עם מנועי סילון ב-1942, נכנס לשירות ב-1944 והיה למטוס הסילון המבצעי הראשון. המטוס כלל כנף משוכה ב-18 מעלות, אך זה נבע משיקולי איזון ולא משיקולים אווירודינמיים, בגלל התקנת שני מנועים על גבי הכנפיים ותא הטייס שנשאר מעל לכנפיים, כמו כן זווית המשיכה היא קטנה מדי מכדי לשנות את תכונות ההטסה של המטוס במהירויות עבר-קוליות.

הבריטים פיתחו את הגלוסטר מטאור, שנכנס לשירות בשנת 1944 והתאפיין בעיצוב אווירודינמי שמרני למדי וכלל כנפיים ישרות ושני מנועים בבתי מנוע בכנפיים עצמן, תא הטייס הותקן לפני הכנף.

האמריקאים פיתחו את ה-P-59 איירוקומט שהיה למטוס הסילון הראשון שלהם, אך ביצועיו היו נחותים מול ה-P-51 מוסטנג ולכן המטוס לא ראה שירות מבצעי ושימש ככלי מחקר ולמידה על תכונות ההנעה הסילונית.
לקראת סוף המלחמה האמריקאיים פיתחו את ה-P-80 שוטינג סטאר, אך הוא לא הספיק להיכנס לשירות לפני סוף המלחמה.

מאפיין נוסף של מטוסים אלה הוא חוסר התחכום האוויוני יחסית אפילו למטוסי בוכנה, כאשר חוץ מגרסת קרב-לילה אחת של ה-Me 262 שנבנתה בכמויות קטנות, אף אחד מהמטוסים המוקדמים לא כלל מכ"ם במהלך מלחמת העולם השנייה.
### מטוסים משולבים בוכנה-סילון
מטוסי סילון מוקדמים סבלו מתאוצה איטית במהירויות נמוכות ולכן מהנדסי סילון חיפשו איך לשפר נתון זה. אחד הפתרונות היה להתקין מנוע בוכנה עם מדחף בקדמת המטוס ומנוע סילון מאחורה, כאשר מנוע הבוכנה יהיה יעיל במהירויות וגובה נמוכים, ומנוע הסילון יהיה יעיל במהירויות וגבהים גבוהים. מספר מטוסים נבנו בתצורה זאת, דוגמת ה-FR-1 פיירבול. בעוד מטוסים אחרים כללו מנוע טורבו פרופ כחלופה למנועי סילון דוגמת ה-XF2R דארק שארק וה-XF-84H ת'אנדרסקריץ' שלא נכנסו לשירות מבצעי.

## מטוסי דור ראשון מאוחרים
לאחר מלחמת העולם השנייה המחקר הגרמני בנושא כנפיים משוכות, ואווירודינמיקה עבר-קולית נפלו בידי בעלות הברית ואלה החלו במחקרי אישוש משלהם ובשילוב המאפיינים במטוסים החדשים. הדוגמאות הבולטות ביותר למטוסים בעלי כנפיים משוכות הם המיג 15 וה-F-86 סייבר אשר התעלו על כל המטוסים ישרי הכנף במלחמת קוריאה.

מטוסים מאוחרים אלה גם התאפיינו בתחכום אוויוני גדול יותר, כאשר ה-F-86 כלל מכ"ם פשוט לכוונת התותח, ומטוסי קרב-לילה ייעודיים עם מערכות מכ"ם מתקדמות יותר שלרוב דרשו איש צוות נוסף לתפעולם, החלו להיות יותר בולטים.

## רשימת מטוסי דור ראשון

קטגוריה:מטוסי קרב
פישל

**פישל** הוא שם פרטי או שם משפחה, הנובע מהשם פיש – דג.

קטגוריה:שמות פרטיים לגברים
קטגוריה:שמות משפחה
אלמיירה

**אלמיירה** () היא עיר מתוכננת ורשות מקומית במחוז פלבולנד שבהולנד. אלמיירה כוללת שישה רבעים. רבעים אלו הם אלמיירה סטאד (המחולק לאלמיירה סטאד מזרח, מערב ומרכז) אלמיירה בויטן, אלמיירה פמפוס (בתכנון), אלמיירה האפן, אלמיירה הויט ואלמיירה פורט. כמו כן נכללת בשטח העיר שכונת אוסטפרדרסדיפ (Oostvaardersdiep) הנהנית ממשל חצי עצמאי.

אלמיירה היא העיר החדשה ביותר בהולנד. הקרקע עליה היא שוכנת, הפולדר הדרומי של פלבולנד, יובש מימת אייסלמיר בין השנים 1959 – 1968. בנייתו של הבית הראשון הושלמה ב-1976 וב-1984 הוגדרה אלמיירה כרשות מקומית. זוהי העיר שאוכלוסייתה, המתקרבת ל-200,000 תושבים, היא הגדולה ביותר בפלבולנד והשביעית בגודלה בכל הולנד. באוקטובר 2007 חתמה העיר על הסכם עם ממשלת הולנד על תוכניות להרחבת העיר ל-350,000 תושבים עד לשנת 2030.

## היסטוריה
במסגרת התוכניות ליבוש הים הוקצה שטח זה במקור לחקלאות. אף על פי כן, לאחר מלחמת העולם השנייה, היה מחסור בדיור עבור אוכלוסיית אמסטרדם שהלכה וגדלה והוכנו תוכניות לבניית שתי ערים בשטח המיובש. האחת הייתה לייליסטאד והשנייה נקראה עדיין בשלבי התכנון Zuidweststad (העיר הדרום-מערבית), אך בשנות השבעים ניתן לעיר השם אלמיירה, על שם אגם בשם זה שהתקיים באזור בימי הביניים והפך מאוחר יותר לזאודרזי (הים הדרומי). בניית הבית הראשון בעיר הושלמה ב-1976. ב-1984 הפך היישוב באופן רשמי לרשות מקומית. במקור תוכננה העיר להיות בנויה עם כמה מרכזים. רעיון זה נזנח מאוחר יותר. קיימים הבדלים בין אופן בניית הבתים בחלקים הישנים והחדשים של העיר. בשנות השבעים הייתה תוכנית הבנייה של העיר פונקציונלית ולא היו הבדלים ברמת הבנייה בין השכונות. עם זאת, החל משנות התשעים נבנו יותר שכונות יוקרה.

## ערים תאומות
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הולנד: ערים
קטגוריה:פלבולנד: רשויות מקומיות
קטגוריה:אירופה: ערים מתוכננות
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1984
ארמנס

**ארמנס** (בצרפתית: **Hermance**) הוא נהר באורך 13 ק"מ הזורם לאורך גבול צרפת-שווייץ, ומהווה אחד מיובלי הרון. מקורו בסבואה עילית ובגובה של 583 מטר מעל פני הים. לאחר 7 ק"מ הוא מגיע אל הכפר וייז'י-פונסנה הנמצא על גבול צרפת-שווייץ. במשך 6 ק"מ הוא מהווה את גבול צרפת-שווייץ ונשפך לאגם ז'נבה.

## היסטוריה
בתקופת מלחמת העולם השנייה ברחו יהודים רבים מצרפת הכבושה בידי הנאצים אל מעבר לנהר זה, אל שווייץ, תוך ניצול העובדה שמדובר בגבול ירוק.  רבים מהם הסתייעו בחסידי אומות העולם שהתגוררו באזור, בהם היו ז'וזף לנסון ובתו תרז נורי, תושבי וייז'י.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:צרפת: נהרות
קטגוריה:שווייץ: נהרות
קטגוריה:אוברן-רון-אלפ: נהרות
קטגוריה:נהרות גבול
קטגוריה:ז'נבה (קנטון): גאוגרפיה
קטגוריה:גבול צרפת–שווייץ
אל-עוטורייה

**אל-עוטורייה** (בערבית: **العطورية**) היא עיר קטנה במזרח מחוז א-ריאן שבקטר. העיר הייתה חלק מהמחוז א-ג'מאליה, לפני שהמחוזות סודרו מחדש בשנת 2004. אל -עוטורייה היא העיר המזרחית ביותר במחוז א-ריאן והקרובה ביותר לחופי קטר.

## דמוגרפיה
במפקד האוכלוסין בשנת 2010 התגלה כי בעיר ישנן 363 יחידות דיור ו-123 מקומות עבודה ומוסדות ציבוריים. בעיר ישנו הבדל מוחץ בין האחוז הזכרים והנקבות. 80% מתושבי העיר זכרים ו-20% נקבות. מתוך 1,060 התושבים 80% מעל גיל 20 לעומת 20% מתחת לגיל 20. האוכלוסייה באל-עוטורייה היא אוכלוסייה עובדת בשיעור גבוה, יחסית – 72% אחוז מתושבי העיר עובדים. כ-81% מהאנשים בשוק העבודה באל-עוטורייה הם גברים לעומת 19% נשים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קטר: יישובים
ספורטיאדה

**הספורטיאדה** היא אירוע ספורט הנערך על ידי מרכז הפועל שבבעלות ההסתדרות המסכם את הליגה למקומות עבודה, ונחשב לאירוע הספורט העממי הגדול בישראל, ולאחד מהגדולים בעולם. מדי שנה מתקיים האירוע באילת, מקיף כ-9,000 משתתפים הלוקחים חלק במשחקי הליגה למקומות עבודה המתקיימים לאורך השנה, ונמשך כחמישה ימים.

## היסטוריה
הספורטיאדה הוקמה בשנת 1980 מתוך רצון לאפשר לעובדים לעסוק בפעילות ספורטיבית בשעות הפנאי שלהם ולהביא אותם לתחרותיות באירוע השיא המתקיים באילת. הספורטיאדה מאורגנת על ידי מרכז הפועל השייך להסתדרות העובדים. בספורטיאדה משתתפים ספורטאים מעשרות מקומות עבודה הפזורים ברחבי הארץ. עובדים אלו משתייכים למגזר הציבורי או למקומות העבודה הגדולים מהמגזר הפרטי.

בשנת 2015 הייתה הספורטיאדה בספק לקיומה בשל המתיחות הביטחונית וגל הפיגועים. לבסוף הוחלט לקיימה כמתוכנן.

החל משנת 2016 החלה הספורטיאדה לכלול גם ענפי ספורט לעיוורים, ותחרות אופני טנדם (זוגיים).

החל מ-2017 נוסף מרוץ עיוורים ומ-2018 תחרות שחמט לעיוורים.

הספורטיאדה ה-40 נפתחה בחזרה בנובמבר 2022 לאחר שבמשך שנתיים הושבתה בשל מגפת הקורונה בישראל.

הספורטיאדה נפתחת באופן מסורתי עם המרוץ ל-5 ק"מ בשטח וב-2022 נוסף תו התקן הרשמי של איגוד האתלטיקה.

הספורטיאדה ה-41 נערכה רק באוקטובר 2025 לאחר שלא ניתן היה לקיימה באוקטובר 2023 זמן קצר לאחר מתקפת 7 באוקטובר ופרוץ מלחמת חרבות ברזל ואף שנעשו ניסיונות לקבוע את מועדה במועד דחוי כמו מרץ 2024 ואוקטובר 2024, התפתחויות המלחמות והמצב הביטחוני גם באילת הביאו לדחייתה עד לשיפור המצב הביטחוני שאפשר את קיומה באילת באוקטובר 2025.

### משך התחרויות
לאורך השנים נהגו להתחרות במשך 5 ימים. ב-2022 נערכות התחרויות ב-3 ימים

## ענפי התחרות
באירוע זה מתחרים בחמישה עשר ענפי ספורט. ביניהם: כדורגל, כדורסל, כדורסל נשים, כדורעף, קטרגל, טניס, טניס שולחן, שחייה, ברידג', שחמט, אופני הרים, קליעה, שש בש, באולינג וכדורשת.

## מיקום הספורטיאדה
העיר שנבחרה לארח את הספורטיאדה היא אילת מכיוון שיש בה מקום רב לארח את אלפי הספורטאים במשך חמישה ימים בעבר ו-3 ימים נכון ל-2022, ובזכות יכולת הניידות הרגלית בין מתקני הספורט השונים בעיר.

## קישורים חיצוניים
* הספורטיאדה באתר מרכז הפועל
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספורט חובבים
קטגוריה:תחרויות ספורט רב-ענפיות בישראל
קטגוריה:ההסתדרות הכללית
*5
קטגוריה:אילת: תחרויות ספורט
אוסקר שלמילך

**אוסקר קסאווייר שְלֶמילְך** (בגרמנית: **Oscar (Oskar) Xavier Schlömilch**; 13 באפריל 1823 – 7 בפברואר 1901) הוא מתמטיקאי ופיזיקאי גרמני יליד ויימאר. עיקר תרומתו הייתה באנליזה מתמטית, אך הוא תרם רבות גם בתחומים נוספים. הוא קיבל דוקטורט במתמטיקה מאוניברסיטת ינה ופרופסורה מהאוניברסיטה הטכנית של דרזדן.

## חייו ופועלו
שלמילך למד מתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטת יינה (שהפכה לאוניברסיטת פרידריך שילר שביינה). בין מוריו היה יוהאן פטר גוסטב לז'ן דיריכלה, שהייתה לו השפעה גדולה על שלמילך בהמשך דרכו. שלמילך קיבל דוקטורט במתמטיקה בשנת 1844 מאוניברסיטת יינה. בשנת 1847 הוא קיבל את התואר "פרופסור יוצא דופן" באוניברסיטת יינה ושם הוא המשיך ללמד עד 1849, עד אז הוא הפך לפרופסור מן המניין. בשנת 1851 קיבל את התואר "פרופסור למתמטיקה גבוהה" מהמכון בדרזדן וכשנתיים אחר כך הוא נבחר כחבר האקדמיה המלכותית למדעים בלייפציג. מאוחר יותר הוא נבחר גם כחבר האקדמיה המלכותית למדעים בשוודיה. שלמילך גם היה כותב וסופר, והוא אף הקים גם עיתון, והיה ועורכו הראשי: "כתב-עת למתמטיקה ולפיזיקה" ("Zeitschrift für Mathematik und Physik").

בין עבודותיו ניתן למצוא נוסחה כללית למציאת שארית בטור טיילור, תאוריה להתכנסות שברים ובנוסף גילה הרחבה חשובה לפונקציות בסל שאף נקראה על שמו.

בחייו הוא כתב ספרי לימוד רבים בנושא המתמטיקה כגון:

Handbuch der mathematischen Analysis (1845), Handbuch der Differential- und Integralrechnung (1846-48), Theorie der Differenzen und Summen Ein Lehrbuch (1848), Analytische Studien Theorie der Gammafunktionen (1848), Die allgemeine Umkehrung gegebener Funktionen (1849), Grundzüge einer wissenschaftlichen Geometrie des Masses (1849.

הספרים שלו הציגו בעיקר טכניקות של אוגוסטן לואי קושי באנליזה ודרכם הטכניקה שלו וצורות העבודה נעשו לנודעות ומפורסמות בגרמניה.

## הנצחתו
עיקר התרומה של שלמילך היה באנליזה מתמטית ולכן יש מספר מושגים בתחום זה הנקראים על שמו:
* **[[שארית שלמילך-רוש]]:** צורה נוספת ומיוחדת לחישובי שארית בטור טיילור אותה פיתח שלמילך יחד עם עוד מתמטיקאי בשם רוש.
* **[[פונקציית פוליגמא|פונקציית שלמילך]]:** סוג מסוים של פונקציית בסל.

ישנם עוד כמה ספרים ומאמרים חשובים שהוא כתב שהם מוכרים ומפורסמים גם היום, כגון: Compendium der höheren Analysis (1862) ו- Übungsbuch zum Studium der höheren Analysis.

## ראו גם
* טור טיילור
* פונקציית פוליגמא

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים
# O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F., "Oscar Schlömilch", MacTutor History of Mathematics archive, University of St Andrews.
# Oscar Schlömilch at the :en:Mathematics_Genealogy_Project

קטגוריה:חברי האקדמיה המלכותית השוודית למדעים
קטגוריה:מתמטיקאים גרמנים
קטגוריה:פיזיקאים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1823
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1901
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה הטכנית דרזדן
פייר לה דונה

**פייר לה דונה** (בצרפתית: **Pierre Le Donné**; 1906, דומפרון (Domfront) שבצפון-מערב צרפת – 1970, סן-מם (Saint-Masmes) שבצפון-מזרח צרפת) היה לוחם בתנועת ההתנגדות הצרפתית וחסיד אומות העולם מצרפת.

## קורות חיים
### פעילותו בתקופת מלחמת העולם השנייה
לאחר שהמוסך שלו הוחרם על ידי הגרמנים, היה לה דונה אחד ממייסדיה ומנהיגיה של רשת המחתרת ארנה (Groupe de Résistance d'Ernée), שהייתה אחת מרשתות המחתרת הצרפתית בצפון צרפת הכבושה בידי הנאצים. לה דונה פעל בעיר לאוואל שבצפון-מערב צרפת. בשנת 1943 גדל מאגר המגויסים של הרשת מכיוון שהגרמנים גייסו צרפתים רבים לעבודת כפייה בגרמניה , וצעירים צרפתים רבים ביקשו להתחמק מגיוס זה, שהיה במסגרת עבודת כפייה תחת שלטון גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה. אחד משותפיו הבכירים במחתרת היה מישל רוסו (Michel Rousseau) שפעל בכפר סנט-פייר-דה-לנד (Saint-Pierre-des-Landes).

באוקטובר 1943 הציל לה דונה שלוש משפחות יהודיות, אותן שיכן בקרב שתי משפחות נוצריות. בני משפחות אלה שרדו עד שחרור האזור על ידי הארמייה השלישית של ארצות הברית באוגוסט 1944. בתקופה זו נתפסו רבים מחברי קבוצת המחתרת של לה דונה ועונו, אך הם לא הסגירו את יתר חברי הרשת, וקבוצת המחתרת שרדה.

## לאחר המלחמה
לאחר המלחמה עזב לה דונה עם בני משפחתו לקזבלנקה שבמרוקו ופתח מוסך. משם עבר לקונאקרי שבגינאה. שם הקים מטע בננה. בשנת 1960 גירש נשיא גינאה, אחמד סקו טורה , את הצרפתים, ולה דונה שב לצרפת.

## הנצחה
בשנת 1997 הוכר לה דונה, לאחר מותו, על ידי יד ושם בתור חסיד אומות העולם.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:צרפתים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: צרפת
קטגוריה:חברי הרזיסטאנס
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1906
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1970
אורי קריב

**אוּרי קָרִיב** (נולד ב-26 במאי 1949) הוא מלחין, מנצח, מעבד מוזיקלי ומנהל מוזיקלי ישראלי, מהבולטים בתחום המוזיקה הקלה, פסטיבלי הזמר והלהקות הצבאיות.

## ביוגרפיה
קריב נולד בפולין, ובגיל שבע עלה לישראל והחל ללמוד נגינה בפסנתר. הוא בוגר הקונסרבטוריון העירוני באר שבע ובוגר האקדמיה הישראלית למוזיקה ע"ש סמואל רובין בתל אביב.

את שירותו הצבאי עשה בלהקת פיקוד דרום. לאחר מכן, שימש שנים רבות מנהל מוזיקלי קבוע בלהקות הצבאיות. מהבולטים בלחניו במסגרת זאת היו השירים "את עיניך שא מזרחה", "ילדי 67", "נגן אקורדיאון" (יורם טהרלב / אורי קריב).

קריב עבד עם גדולי הזמרים בישראל כגון עפרה חזה, יהורם גאון, אילנית, הראל סקעת, דודו פישר, אבי טולדנו, הכל עובר חביבי וירדנה ארזי.

בשנת 1994 הופיע עם הזמר יהורם גאון בשיר "ימי סליחה וחסד" (תלמה אליגון) בטקס הענקת פרס נובל לשלום אשר הוענק ליצחק רבין, שמעון פרס ויאסר ערפאת.

בשנות התשעים היה מנהלה המוזיקלי של התוכנית בשידור חי עם דן שילון אשר שודרה בערוץ 2.

בשנים האחרונות משמש קריב כמעבד המוזיקלי הקבוע של מופע ערב יום העצמאות אשר משודר בערוץ הראשון.

## קישורים חיצוניים

* אורי קריב, חיפוש באתר סטריאו ומונו
* אורי קריב באתר שרים במדים

קטגוריה:מנצחים ישראלים
קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:מעבדים מוזיקליים ישראלים
קטגוריה:מנצחי מקהלות ישראלים
קטגוריה:חברי להקת פיקוד הדרום
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: מוזיקה
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:בוגרי תיכון מקיף א' (באר שבע)
קטגוריה:בוגרי הקונסרבטוריון העירוני באר שבע
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949
בולג (דמות)

**בולג** (באנגלית: **bolg**) הוא אורק לוחם מעולם הפנטזיה של הסופר טולקין. הוא מופיע לראשונה בספר ההוביט, כבנו של אזוג, מפקד האורקים.

## ביוגרפיה
בולג היה מושל אורקי שעלה לשלטון בהרי הערפל לאחר שאביו, אזוג, נהרג במלחמה עם הגמדים. בולג שלט במשך כ-150 שנים, ולאחר שהאורק הגדול מתחת להרים נהרג, בולג הוביל צבא של אורקים כנקמה לקרב על ארבור, הקרב הגדול נקרא קרב חמשת הצבאות בו הוא נהרג על ידי ביאורן במהלך הקרב: "עד מהרה הוא חזר בזעם כפול ומכופל. דבר לא עמד בדרכו, ונדמה ששום כלי נשק אינו מסוגל לפגוע בו. הוא פיזר את המשמר, וגרר את בולג עצמו ומחץ אותו".

## בסרטי [[ההוביט (טרילוגיית סרטים)|ההוביט]]
בסרטים, תפקידו המקורי של בולג הוקטן מאחר שאביו, אזוג, הושאר בחיים, ומילא את התפקיד של פיקוד על צבא האורקים. בסרט ההוביט: מפלתו של סמאוג בולג מקבל מאביו משימה לצוד את חבורתו של תורין צינת-אלון, ובסרט ההוביט: קרב חמשת הצבאות הוא מוביל אחריו יחידה של אורקים כתגבורת לצבאו של אזוג, רודף אחרי טאוריאל והורג את הגמד קילי שבא להגנתה. זמן קצר לאחר מכן, הוא מתעמת עם לגולאס ונהרג על ידיו.

## הערות שוליים

קטגוריה:ההוביט: דמויות
משה קליין (רב)

[שמאל|ממוזער|250px|הרב משה קליין בישיבת [מרכז הרב בטקס יום ירושלים יחד עם הרב יוסף טולדאנו, הרב יאיר גזבר והרב אבינועם זומר]]
**הרב משה קליין** (נולד בא' בחשוון ה'תשי"ח, 26 באוקטובר 1957) הוא רב מרכז רפואי הדסה, רב שכונת כפר גנים בפתח תקווה. לשעבר ראש **[[אולפנת צפירה]]** וסגן יו"ר מרכז ישיבות בני עקיבא. ניהל בעבר את אגודת בת עמי לשירות לאומי. ממקימי מערך הגיור.

## ביוגרפיה
נולד בפתח תקווה ולמד בבי"ס 'נצח ישראל' בעיר עד כיתה ח'. בהמשך היה שותף בתנועת הנוער בני עקיבא בשבט שובה. לאחר מכן החל בישיבת נתיב מאיר, אך בתום שנה עבר לישיבת נחלים למשך שלוש שנים. לאחר מכן בעצת רבותיו החל ללמוד בישיבת הנגב החרדית, אך לאחר חצי שנה עזב את המקום עם 29 מחבריו לישיבת מרכז הרב, בעיקר בגלל שיחה עם הרב צבי יהודה הכהן קוק והרב אברהם אלקנה כהנא שפירא, "שהאיר לי פנים והייתי כאחד מילדיו, כל חייו ראיתי בו את רבי המובהק". בעל תואר ראשון במשפטים במכללת שערי משפט ושני באוניברסיטת בר-אילן. כמו כן הוסמך על ידי לשכת עוה"ד לכהן כעו"ד.

## פעילותו הציבורית
[ממוזער|הרב משה קליין (במרכז), עם הרב [נתן בוקובזה (מימין) והשר דוד אזולאי (משמאל)]]
היה מעורב בהקמת מדרשת עפרה והחל ללמד הוראה במספר מקומות. בגיל עשרים וארבע התמנה לעמוד בראש אולפנת צפירה לאחר שהרב אברהם אלקנה כהנא שפירא המליץ דווקא עליו בפני הרב משה צבי נריה. כיהן בתפקיד במשך 19 שנים, כשבחלק מהתקופה היה גם סגן יו"ר מרכז ישיבות בני עקיבא. בתקופה זו האולפנה גדלה מ-370 בנות ל-1,376. בהמשך היה מנכ"ל אגודת בת עמי לשירות לאומי לפרק זמן קצוב. בהמשך נקרא על ידי הרב חיים דרוקמן להקים איתו את מערך הגיור, ושימש כסגן ראש מערך הגיור במשרד ראש הממשלה בין השנים 2004–2010.

בשנת 2012 מונה לרב המרכזים הרפואיים הדסה, זאת לאחר שזכה לתמיכת חוגים נרחבים, חלקם אף ממפלגת ש"ס ומהציבור הליטאי, ובכך גבר על מועמדים המזוהים עם היהדות החרדית, של ש"ס ושל הליטאים. החליף בתפקידו את הרב יעקב רקובסקי, אשר כיהן כרבה של הדסה במשך למעלה מחמישים שנה. מקורב לגדולי ישראל מזרמים שונים, כגון: הרב אהרון לייב שטיינמן, הרב חיים קניבסקי, הרב יצחק טוביה וייס, האדמו"רים מגור ובעלזא ועוד.

חבר בוועדה לבחירת הרבנים הראשים לישראל ובוועדה לרפואה והלכה של הרבנות הראשית לישראל. כמו כן חבר בפורומים רבים: החולה הנוטה למות, הילד בסיכון, הפורום המינהלי של הדסה, ועדת האתיקה ועוד. מופיע בפאנלים ובתקשורת וכותב מאמרים.

## משפחתו
בן יחיד לניצולי שואה. נשוי למילכה, אשת היי-טק. לזוג ארבעה ילדים ונכדים. בנו הבכור אסף קליין הוא סמנכ"ל טכני של רדיו קול חי. בתו חנה לנדאו היא עו"ד בפרקליטות המדינה.

## קישורים חיצוניים

* 
* מאמריו בעניין גיור, באתר ישיבה
* כתבות אודותיו, באתר כיכר השבת
* דבריו בכנס מכון פוע"ה ה'תשע"ג, ה'תשע"ד, באתר יוטיוב
* שאלות שהשיב באתר כיפה במהלך השנים
* 
* כל הכתבות על הרב משה קליין, באתר ערוץ 7

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי בני עקיבא
קטגוריה:בוגרי המרכז האקדמי שערי מדע ומשפט
קטגוריה:בוגרי ישיבת מרכז הרב
קטגוריה:בוגרי בית הספר נצח ישראל (פתח תקווה)
קטגוריה:בוגרי ישיבת נחלים
קטגוריה:כפר גנים: אישים
קטגוריה:עורכי דין ישראלים
קטגוריה:פתח תקווה: רבני שכונות
קטגוריה:ראשי אולפנות
קטגוריה:רבני הציונות הדתית
קטגוריה:שירות לאומי: אישים
קטגוריה:תלמידי הרב אברהם אלקנה שפירא
קטגוריה:רבני מרכזים רפואיים בישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1957
בן עויזרמן

**בן עויזרמן** (24 באוגוסט 1912 - 6 ביוני 1967) היה צלם, במאי ותסריטאי קולנוע ועיתונות ישראלי, נהרג במלחמת ששת הימים.

## קורות חיים
בן עויזרמן נולד בלונדון ועלה לארץ כילד עם משפחתו ב-1920. בגיל צעיר חזר ללונדון שם למד קולנוע והמשיך את לימודיו בבית הספר לאמנויות יפות בפריז. הוא חזר לישראל כנציג של חברת פאראמוט ניוז ב-1937. צילם את רוב יומני החדשות שיצאו מארץ ישראל.

עויזרמן הקים את חברת ההפקה Palestine Films שהפיקה סרטי תעודה. ב-1949 התמנה כנציג NBC ניוז עד 1960. הוא הפיק תוכניות תיעודיות בארץ ובאפריקה וצילם סרט על התנ"ך ("יצחק ורבקה") שזיכה אותו בפרס בארצות הברית.

בין הקטעים התיעודיים שצילם: הורדת הדגל הבריטי בנמל חיפה עם סיום המנדט הבריטי, פיצוץ מלון המלך דוד, קרב אלטלנה וכניעת העיר עזה במבצע קדש ב-1956.

השתתף בכתיבת התסריט של הסרט בית אבי (1947) ובבימוי הסרט "אף מילה למורגנשטיין" (1963).

סרטו התיעודי הבולט ביותר הוא "בית במדבר" ("The house in the desert") על קיבוץ בית הערבה. סרט באורך של 25 דקות המהווה מסמך היסטורי ייחודי על היאחזותם של צעירים באדמה המלוחה של אזור ים המלח.

ב-6 ביוני 1967, היום השני של מלחמת ששת הימים, יצא לעזה ככתב צבאי למטרת תיעוד. הוא הצטרף לכוח צבאי ונהרג ממטען ממולכד במבואות העיר. נקבר בבית העלמין הדרום (בת ים).

## קישורים חיצוניים

* בן עויזרמן, באתר חברה קדישא
* בית במדבר, בבימויו של בן עויזרמן
*  סרטון הפגזת אלטלנה של בן עויזרמן, 22 ביוני 1948, באתר יוטיוב

קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי אנגליה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:צלמי עיתונות ישראלים
קטגוריה:עיתונאים שנהרגו בעת סיקור סכסוך צבאי
קטגוריה:מלחמת ששת הימים: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1912
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1967
הגביע המונטנגרי

**הגביע המונטנגרי** (במונטנגרית: **Crnogorski fudbalski kup, Црногорски фудбалски куп**) הוא מפעל כדורגל מונטנגרי בשיטת גביע (המפסיד יוצא, או "נוקאאוט"), שנוסד בשנת 2006 ומנוהל על ידי התאחדות הכדורגל המונטנגרית. בטורניר משתתפות שלושים קבוצות, הכוללות את כל קבוצות שתי הליגות הבכירות (12 מכל ליגה), ושתי הקבוצות שסיימו ראשונות בכל מחוז מהליגה השלישית (6 בסך הכול).

משחק גמר הגביע מתקיים באופן מסורתי באצטדיון פודגוריצה סיטי, המארח את המאורע באופן רצוף החל מהקמתו.

מחזיקת הגביע הנוכחית לעונת 2023/2024 היא בודוצ'נוסט פודגוריצה, שזכתה בגביע החמישי בתולדותיה לאחר שגברה במשחק הגמר 1-2 על ג'זרו. שיאנית הזכיות בתואר היא בודוצ'נוסט פודגוריצה, שזכתה בו חמש פעמים – האחרונה שבהן בעונת 2023/2024.

## היסטוריה

טורניר הגביע המונטנגרי נוסד בשנת 2006, במקביל להקמת ליגת העל של מונטנגרו, ובעקבות עצמאותה של המדינה והיפרדותה מסרביה. טרם הקמת המפעל, השתתפו הקבוצות המונטנגריות במפעלי הגביע היוגוסלבי (1947–2002) והגביע של סרביה ומונטנגרו (2002–2006).

הזוכה הראשונה בגביע הייתה רודאר פלייבליה, שגברה בגמר הגביע לעונת  בתוצאה 1–2 על סוטייסקה ניקשיץ'.

## השיטה
במפעל הגביע המונטנגרי משתתפות שלושים קבוצות – 12 קבוצות ליגת העל של מונטנגרו, 12 קבוצות ליגת המשנה, ושתי הקבוצות שסיימו ראשונות בכל אחד משלושת המחוזות של הליגה השלישית (סך הכול שש קבוצות).

כל הקבוצות, למעט שתי המעפילות לגמר בעונה החולפת, נכנסות להגרלת הסיבוב הראשון. סיבוב זה מוכרע במשחק אחד, ואל 14 העולות לשמינית הגמר מצטרפות צמד הסגניות מהעונה החולפת.

סיבובי שמינית, רבע וחצי הגמר משוחקים במתכונת בית-חוץ. הגמר, בדומה לסיבוב הראשון, מוכרע במשחק אחד, המתקיים באופן מסורתי באצטדיון פודגוריצה סיטי בפודגוריצה.

הזוכה בגביע המונטנגרית מעפילה לשלב המוקדמות הראשון של הליגה האירופית. אם הקבוצה כבר הבטיחה את מקומה במוקדמות ליגת האלופות דרך הליגה, עובר הכרטיס ליריבתה במשחק הגמר.

## זכיות
### היסטוריית משחקי הגמר
הקבוצות עם **כתב מודגש** זכו באליפות ליגת העל של מונטנגרו באותה העונה והשלימו דאבל עונתי מקומי.

### זכיות לפי קבוצה

## קישורים חיצוניים
* 
* הגביע המונטנגרי באתר התאחדות הכדורגל המונטנגרית
* תוצאות משחקי הטורניר באתר rsssf

## הערות שוליים

קטגוריה:מונטנגרו: כדורגל
מונטנגרו
המפלגה הדרום-אפריקאית (מושבת הכף)

[250px|ממוזער|כמה מבכירי המפלגה הדרום אפריקאית, לרבות ויליאם שרינר, בכינוס ב[לונדון בשנת 1909]]
**המפלגה הדרום-אפריקאית** (באנגלית: **South African Party** ובאפריקאנס: **Suid-Afrikaanse Party**) הייתה מפלגה פוליטית במושבת הכף בין השנים 1890 ו-1910. החל משנת 1908 ועד לשנת 1910, החזיקה המפלגה בשלטון על המושבה.

מפלגת מרכז-אפריקאנרית במצעה.
## היסטוריה
לאורך רוב שנות ה-80 וה-90 של המאה ה-19 שלטו במושבת הכף ראשי ממשלה פרו בריטים אשר דגלו בהעמקת האימפריאליזם הבריטי בדרום אפריקה, כאשר הם מתבססים בעיקר על קהל בוחרים ממוצא אנגלי. כזה היה ססיל רודס, אשר החל לשמש כראש ממשלת מושבת הכף החל משנת 1890. לאחר נפילת ממשלתו בשנת 1896 נבחר גורדון ספריג לכהן תחתיו, אשר החזיק כמוהו בעמדות פרו בריטיות מובהקות. מקורה של המפלגה הדרום-אפריקאית הוא מעלייתם של כוחות פוליטיים ליברליים שונים בשלהי המאה ה-19 בקרב האוכלוסייה האפריקאנרית במושבת הכף. באותן השנים הקים חבר הפרלמנט האפריקאנרי יאקובוס וילהלם זאואר את "ההתאגדות הפוליטית של דרום אפריקה", אשר תהפוך תוך זמן קצר למפלגה הדרום-אפריקאית. מטרתו של זאואר הייתה לאחד את שורות האופוזיציה לשלטונם של רודז וספריג, באמצעות הקמת מפלגה פוליטית אנטי אימפריאליסטית. בנוסף ליחסה המסויג לבריטניה, תמכה המפלגה בסחר חופשי, החלת חוק חינוך חובה, ובגישה מתונה יחסית כלפי שחורים. לצד מאבקה של המפלגה הדרום-אפריקאית באימפריאליסטים הפרו בריטים, היא ניהלה גם מאבקים מרים עם מפלגת האפריקאנר בונד על אהדת קהל הבוחרים האפריקאנרי במושבה. בעוד האפריקאנר בונד הציעו יחס קיצוני ולאומני כלפי בריטניה והאוכלוסייה השחורה, המפלגה הדרום-אפריקאית הדגישה מצע מתון יותר.

בשנת 1898, נחלה המפלגה הדרום-אפריקאית הצלחה לאחר שגורדון ספריג הובס בבחירות ובמקומו נבחר לראשות הממשלה ויליאם שרינר, מועמד המפלגה. במהלך שתי שנותיו כראש ממשלה, בשבתם באופוזיציה, ארגנו רודז וספריג את אנשיהם תחת המפלגה הפרוגרסיבית הפרו אימפריאליסטית. מהלך זה אשר היווה במידה רבה תגובה להקמתה של המפלגה הדרום-אפריקאית צלח לבסוף, ובשנת 1900 הם חזרו לשלטון. הפרוגרסיבים החזיקו בשלטון על המושבה עד לשנת 1908, אז נערכו הבחירות האחרונות בתולדות מושבת הכף, ובהן זכה ג'ון מרימאן, מועמד המפלגה הדרום-אפריקאית. כך שבה המפלגה לשלטון לאחר שמונה שנים באופוזיציה. ממשלתו של מרימאן, נשענה בין השאר על תמיכתם של אנשי מפלגת האפריקאנר בונד. מרימאן כיהן כראש ממשלה במשך שנתיים, עד להקמתו של איחוד דרום אפריקה. תחת ממשלתו זכו האפריקאנרים תושבי המושבה לייצוג בולט בשלטון והממשלה קידמה יוזמות ליברליות שונות.

בשנותיה האחרונות של המושבה, כאשר כבר סברו כולם שהמושבות הבריטיות בדרום אפריקה לקראת איחוד קרב, החלו אנשי המפלגה לחפש אחר שותפים להקמתה של מפלגה אשר תשמר את כוחם הפוליטי במדינה הדרום-אפריקאית המאוחדת. מפלגה כזאת הוקמה לבסוף מיד עם הקמת האיחוד בשנת 1910, תחת אותו השם – המפלגה הדרום-אפריקאית. המפלגה היוותה איחוד של המפלגה הדרום-אפריקאית ומפלגת אפריקאנר בונד, אשר באותן שנים מאוחרות אלו היו שותפות פוליטיות כנגד הפרוגריסיבים. מעבר לשתי מפלגות אלו ממושבת הכף עצמה, את המפלגה הדרום-אפריקאית החדשה הרכיבו גם מפלגת העם ממושבת טרנסוואל, ומפלגת האורנג' ממושבת נהר האורנג'. למרות שהמפלגה הדרום-אפריקאית ממושבת הכף היא זו שתבעה את שמה של המפלגה החדשה, לואי בותה, מנהיג מפלגת העם מהטרנסוואל הוא זה שנבחר להנהגת המפלגה החדשה.

## מנהיגי המפלגה

## ראו גם
* המפלגה הדרום-אפריקאית (איחוד דרום אפריקה)
* אפריקאנר בונד
* המפלגה הפרוגרסיבית

דרום-אפריקאית
מינו בן גיגי

**מינו (מרים) בן-גיגי-יגר** (23 באפריל 1960 - 6 ביוני 2011) הייתה סופרת ישראלית.

## ביוגרפיה
נולדה בשם מרים בן-גיגי, בקומונה אורסה (Orsay), 20 ק"מ דרומית-מערבית לפריז, למשפחה דתית, השנייה בין ארבעה ילדים, בת ללוסיאן-ז'יל בן-גיגי, יליד אלג'יריה, ואידה לבית סטופ, ילידת גליציה. אביה הוא פרופסור אמריטוס לפיזיקה בטכניון ואמה הייתה בעלת תואר דוקטור ומורה לגאוגרפיה והיסטוריה.

מינו בן-גיגי עלתה לישראל עם משפחתה בשלהי 1969. למדה בתיכון דתי לבנות בחיפה, ושירתה בנח"ל. לאחר נישואיה עברה להתגורר בגבעתיים. למדה במדרשה לאמנות ברמת השרון, ולאחר מכן היסטוריה באוניברסיטה העברית. עבדה כדיילת קרקע.

הייתה אם לארבע בנות.

## ספרים שחיברה
ספרה **אני, שלום בת שמואל** יצא לאור בשנת 2003 בידיעות אחרונות - ספרי חמד, בעריכת לילי פרי.

זהו רומן המתרחש על רקע המרד הגדול נגד רומי. שלום בת שמואל, צעירה ירושלמית בת אצולה, שוכלת את בעלה ושני ילדיה התינוקות בזמן נפילת ירושלים. היא בורחת למדבר, שם היא חוברת לסיקריים, מאנשיו של אלעזר בן יאיר, שהיו בדרכם למצדה. היא ניצלת מניסיון התנקשות ומגיעה לעין גדי הריקה. שלום ממשיכה למצדה ונמצאת בה בזמן המצור הרומי.

היא מצליחה להימלט ממצדה יחד עם פליטים נוספים. סילבה, המושל הרומי ומפקד המצור על מצדה, מחלץ אותם מארץ ישראל החרבה ולוקח אותם עמו לרומא, שם הופכת שלום לפילגשו וחיה חיי נוחות ורווחה. בנה אליכין לומד בגימנסיון ומתחתן עם מירתה, פליטת מצדה, עמה גדל. בערוב ימיה, שלום מעלה על הכתב את סיפור חייה. הספר מסתיים לאחר מותה, כשבנה אליכין כותב מכתב ליוסף בן מתתיהו ומצרף אליו את סיפור חייה.

ספרה **בראשית הייתה אהבה** יצא לאור בשנת 2012 בהוצאת טוטם ספרים. הספר מתאר את ארנו והאמן, זוג נאהבים, הבוראים יחדיו את העולם.

## ספרים שתרגמה
* אלפונס דודה, **מכתבים מן הטחנה**, תמוז, 2004.

## לקריאה נוספת
**על "אני, שלום בת שמואל"**

* David Schonberg, "Memoirs of the last stand", Jerusalem Post, 4 November 2004.


**על "מכתבים מן הטחנה" לאלפונס דודה**
* תלמה אדמון, "באור פרובאנסאלי", מוסף שבת - ספרות וספרים של העיתון מעריב, 12 בנובמבר 2004, עמ' 26.
* לנה שילוני, "קסמי פרובאנס", המוסף לשבת - ספרות של העיתון ידיעות אחרונות, 30 ביולי 2004, עמ' 26–27.

## קישורים חיצוניים

* מינו בן גיגי באתר סימניה
* 
* יורם מלצר, "זו שנותרה לספר", מוסף חג - ספרות וספרים של העיתון מעריב, 26 באפריל 2004, עמ' 30–31.
* תומר חרוב, "הוצאות ספרים: חמישה גוונים של מקור", באתר mynet, 9 ביוני 2013

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראליות ילידות צרפת
קטגוריה:ישראלים ילידי צרפת
קטגוריה:סופרות כותבות עברית
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:בוגרות תיכון עירוני ו' (חיפה)
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרות המדרשה לאמנות
קטגוריה:בוגרי המדרשה לאמנות
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:דיילי קרקע
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1960
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2011
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2011
מפלגת העם (מושבת טרנסוואל)

**מפלגת העם** (באפריקאנס: **Het Volk**) הייתה מפלגה פוליטית במושבת טרנסוואל בין השנים 1904 ו-1910. החל משנת 1907 ועד לשנת 1910, החזיקה המפלגה בשלטון על המושבה.

זו הייתה מפלגת ימין אפריקאנרית. 
## היסטוריה
מפלגת העם הוקמה ב-28 בינואר 1904 בפרטוריה על ידי שני גנרלים אפריקאנרים יוצאי מלחמת הבורים השנייה - לואי בותה ויאן סמאטס. בותה נבחר להנהגת המפלגה, וסמאטס נבחר לשמש כסגנו. למרות שבותה וסמאטס נלחמו במשך שנים ארוכות עם הבריטים עת שהיו אזרחי הרפובליקה הדרום-אפריקאית, כנתיני האימפריה הבריטית הם דגלו במדיניות של פיוס ופשרה כלפי בריטניה. מעבר לתמיכה במדיניות המתונה כלפי הבריטים, ראו עצמם אנשי מפלגת העם כנושאי הייצוג הפוליטי העיקריים של האפריקאנרים בטרנסוואל.

בראשית שנת 1907 נערכו בחירות כלליות במושבה, ומפלגת העם זכתה ב-34 מתוך 69 מושבי הפרלמנט. מבין 34 חברי הפרלמנט מטעם המפלגה שבעה היו דוברי אנגלית, דבר אשר ביטא את שאיפתה של המפלגה לשיתוף פעולה עם האוכלוסייה דוברת האנגלית בטרנסוואל. לאחר שמפלגת העם חברה למפלגה בריטית מתונה בת שישה מושבים בפרלמנט לצורך הקמת קואליציה, הושבעה לבסוף ממשלה בראשות לואי בותה. בותה היה ראש הממשלה היחיד של המושבה לכל אורך תולדותיה, בעיקר עקב פירוקה המהיר. בשנת 1910, כשמונה שנים בלבד לאחר הקמתה, מוזגה מושבת טרנסוואל יחד עם שאר המושבות הבריטיות בדרום אפריקה. תחתיהן הוקם איחוד דרום אפריקה.

בשנותיה האחרונות של מושבת טרנסוואל, על רקע קולות אשר בישרו איחוד קרב, החלו אנשי המפלגה לחפש אחר שותפים להקמתה של מפלגה אשר תבטא כוחם הפוליטי במדינה הדרום אפריקאית העתידה לקום. מפלגה כזאת הוקמה לבסוף מיד עם הקמת האיחוד בשנת 1910, היא המפלגה הדרום אפריקאית. לצד חלקה של מפלגת העם במפלגה החדשה, היא הורכבה גם מהמפלגה הדרום אפריקאית ומפלגת אפריקאנר בונד ממושבת הכף ומפלגת האורנג' ממושבת נהר האורנג'. למרות שאת השם למפלגה החדשה תרמה דווקא השותפה ממושבת הכף, לאנשי מפלגת העם נודעה ההשפעה הגדולה ביותר על עיצוב המפלגה החדשה. מנהיגה של המפלגה הדרום אפריקאית היה לואי בותה, מנהיג מפלגת העם. יאן סמאטס, אשר היה כאמור האיש השני בחשיבותו במפלגת העם, העביר תפקיד דומה גם באיחוד דרום אפריקה תחת המפלגה הדרום אפריקאית ומנהיגותו של בותה. המפלגה הדרום אפריקאית החזיקה קרוב ל-15 שנה בהנהגת האיחוד. בותה היה לראש ממשלת האיחוד הראשון ושימש כתשע שנים בתפקיד זה, עד לשנת 1919. אותו ירש סמאטס, אשר כיהן כראש ממשלה למשך חמש שנים נוספות, עד לשנת 1924.


 קובץ:Général Botha, dédicassé.jpg|הגנרל לואי בותה
 קובץ:General the Right Hon Jan Christian Smuts, Pc, Kc Art.IWMART1827.jpg|הגנרל יאן סמאטס
 

## ראו גם
* המפלגה הדרום אפריקאית
* לואי בותה
* יאן סמאטס

עם