open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
צח"ר

**צח"ר** הוא גוש התיישבות בגליל העליון המזרחי. השם צח"ר הוא ראשי תיבות של שלושת היישובים המרכיבים את הגוש: '''צ'''פת, '''ח'''צור הגלילית ו'''ר'''אש פינה. הגוש שוכן על הר כנען ולמורדותיו.

בשנת 2025 מנתה אוכלוסיית הגוש 53,743 איש, רובם יהודים.

הגוש הוא מרכזו של גוש צפת, מטרופולין קטן סביב העיר צפת.

## תעשייה
צ.ח.ר הוא גם שמו של אזור תעשייה המרכזי בגליל העליון,  שנמצא ממזרח לראש פינה, בסמוך לשדה התעופה ראש פינה.

## תחבורה
תחבורת הגוש מתבססת על כביש 89 וכביש 90, המקשרים אותו אל שאר חלקי הארץ. קיים בגוש גם נמל תעופה קטן,  שדה התעופה ראש פינה, וכן מרכזי התחבורה הצבורית התחנה המרכזית של צפת ומסוף חצור הגלילית.

במסגרת קו הרכבת לקריית שמונה מתכננת רכבת ישראל להקים במזרח הגוש את תחנת צח"ר, בסמוך למסוף תחבורה חצור הגלילית, שתשרת את הגליל העליון, וצפון הגולן.

## סביבה
הגוש שוכן על הר כנען ולמרגלותיו באזור מיוער וירוק.

## ערים תאומות

* .

## קישורים חיצוניים
* About the Tzahar Project

## הערות שוליים

*
קטגוריה:הגליל העליון: יישובים
צח"ר
מחמוד המשארי

[ממוזער|קברו של המשארי ב[פר לשז]]
**מחמוד המשארי** (בערבית: **محمود الهمشري**; ) היה היסטוריון ומחבל פלסטיני, נציג ארגון "אש"ף" בצרפת, וממנהיגי ארגון הטרור "ספטמבר השחור". הוא נהרג בהתנקשות בדירתו בפריז על ידי סוכנים של המוסד.

## חייו
המשארי נולד בכפר אום ח'אלד שעל חוף השרון. במלחמת העצמאות ננטש הכפר ומשפחתו של המשארי נמלטה לטולכרם. לאחר כמה שנים נסע לכווית שם מצא עבודה, ובשנת 1962 עבר לאלג'יריה שבאותה העת קיבלה את עצמאותה, והחל לעסוק שם בהוראה. בשנת 1969 עבר לפריז שם החל לייצג את ארגון אש"ף והפת"ח. עם הקמת ארגון "ספטמבר השחור" לאחר גירוש הארגונים הפלסטינים מירדן היה המשארי מראשי הארגון ותואר כשני בחשיבותו בהנהגת הארגון. המשארי היה מעורב בתכנון כמה פיגועים נגד ישראל, בהם ניסיון להתנקש בחיי דוד בן-גוריון בדנמרק בשנת 1969 והפיגוע בטיסה 330 של סוויסאייר.

ב-2 בדצמבר 1972 נפצע המשארי קשות לאחר שפצצה שהוטמנה במכשיר הטלפון בביתו התפוצצה כשענה לצלצול הטלפון. ממיטתו בבית החולים האשים המשארי את המוסד בהתנקשות וב-9 בינואר 1973 מת בבית החולים ונקבר בפריז.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:היסטוריונים פלסטינים
קטגוריה:טרוריסטים פלסטינים
קטגוריה:פעילי פת"ח
קטגוריה:פעילי טרור שנהרגו במבצע זעם האל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פר לשז
קטגוריה:פליטים פלסטינים
קטגוריה:גולים פלסטינים בכווית
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1939
קטגוריה:פלסטינים שנפטרו ב-1973
גוסטב פון גרונבאום

פרופ' **גוסטב אדמונד ריטר פון גרינבאום** (בגרמנית: **Gustave Edmund Ritter von Grünebaum**; 1 בספטמבר 1909, וינה, אוסטריה – 27 בפברואר 1972, לוס אנג'לס) היה היסטוריון ומזרחן אמריקאי יליד אוסטריה.

פון גרונבאום קיבל תואר דוקטור במזרחנות באוניברסיטת וינה. כאשר גרמניה הנאצית סיפחה את אוסטריה באנשלוס ב-1938 עבר לארצות הברית. הוא קיבל שם משרה במכון אסיה בניו יורק בניהולו של ארתור אפהאם פופ. ב-1943 עבר לאוניברסיטת שיקגו ונעשה פרופסור לערבית ב-1949. ב-1957 הוא מונה לפרופסור להיסטוריה של המזרח התיכון ולמנהלה של מחלקה חדשה שנקראה המרכז למזרח הקרוב (Near Eastern Center) באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. 

היה נשוי לגיזלה שטוירמן.

## קישורים חיצוניים

* 


## הערות שוליים

קטגוריה:מזרחנים אמריקאים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת וינה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
קטגוריה:מהגרים מאוסטריה לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1909
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1972
ליגורית

שמאל|ממוזער|250px|שפות איטליה - ליגורית בצהוב למעלה משמאל
**ליגורית** (בליגורית: **Lìgure**) היא שפה רומאנית שמדוברת בליגוריה שבצפון איטליה, בנסיכות מונקו, בחלקים מחוף הים התיכון בצרפת ובכפר אחד בסרדיניה.

## קישורים חיצוניים

*ACADÉMIA LIGÙSTICA DO BRÉNNO (ליגורית)
*Official Orthography and Alphabet (ליגורית)
* Ethnologue 
*GENOVÉS.com.ar - Ligurian language & culture, literature, photos and resources to learn Ligurian
*GENOVÉS.com.ar
*Firefox ליגורית

קטגוריה:איטליה: שפות
קטגוריה:מונקו: תרבות
קטגוריה:שפות ליגוריות
שרה גרואן

**שרה גרואן** (באנגלית: **Sara Gruen**; נולדה בשנת 1969 בוונקובר), היא סופרת קנדית-אמריקאית. ספריה עוסקים לרוב בבעלי חיים, והיא תומכת בארגוני צדקה רבים התומכים בבעלי חיים וחיות בר.

## ביוגרפיה
גרואן נולדה בוונקובר, בקולומביה הבריטית שבקנדה. היא גדלה בלונדון, אונטריו, ולמדה ספרות אנגלית באוניברסיטת קרלטון באוטווה. לאחר סיום לימודיה, המשיכה להתגורר באוטווה במשך עשר שנים.

בשנת 1999 עברה גרואן לארצות הברית והחלה לעסוק בכתיבה טכנית. כשפוטרה, שנתיים לאחר מכן, החליטה לנסות לכתוב ספרות בדיונית. כאוהבת בעלי חיים, עוסקים ספרה הראשון, "שיעורי רכיבה", וספרה השני, "שינויי תעופה", בסוסים. ספרה השלישי, "מים לפילים", עוסק בקרקס בשנות ה-30; וספרה הרביעי, "בית הקופים", מתמקד בקופי הבונובו.

גרואן מתגוררת בצפון קרולינה עם בעלה, שלושה ילדים, וכן סוסים, כלבים, חתולים ועז.

## ספריה
### ספרים שתורגמו לעברית
* **[[מים לפילים]]**, ספר המספר על מערכת היחסים בין ג'ייקוב בן התשעים ומשהו, מרלנה, כוכבת מופע הסוסים בקרקס, והפילה רוזי, בקרקס בשנות ה-30, נדחה בתחילה על ידי ההוצאה, דבר שגרם לה לחפש הוצאה לאור אחרת. משיצא לאור שהה הספר 12 שבועות ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס, וכך גם הופק סרט על פיו, בו מככבים רוברט פטינסון, ריס וית'רספון וכריסטוף ואלץ.
* **[[בית הקופים]]**, ספר המספר על עיתונאי החוקר פרשה ובה מעבדה לשונית של קופי אדם בה מתקשרים קופי בונובו עם החוקרים בשפת הסימנים האמריקאית מתפוצץ בפעולה חבלנית, שלאחריה מופיעים הקופים בתוכנית מציאות. הזכויות על הספר נקנו ב-5 מיליון דולר על בסיס תקציר בן 12 עמודים שהוגש למו"ל שפיגל וגראו.

### ספרים נוספים
* Riding Lessons,
* Flying Changes, המשך לספרה הקודם.

## קישורים חיצוניים
* 

* 
* הספרים של שרה גרואן בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרות אמריקאיות
קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:סופרות קנדיות
קטגוריה:סופרים קנדים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטאות ומכללות בקנדה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטאות ומכללות בקנדה
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1969
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1969
בוטיק

[ממוזער|שמאל|בוטיק אופנה של המעצב הצרפתי [כריסטיאן לקרואה]]
**בוטיק** (מצרפתית: ** Boutique**, מילולי: חנות קטנה) היא חנות מציאות קטנה, המתמחה בפריטים ייחודיים ואופנתיים, כגון בגדים ותכשיטים.

המונח מתייחס גם למגוון רחב של תחומים מלבד אופנה, ומשמשת לעיתים קרובות לתיאור מלון עצמאי, על מנת ליצור הבדלה מהרשתות הגדולות. השימוש במילה מעביר את הרעיון שהמקום ביתי, מתמחה בעיסוקו, ובעל ייחודיות. לאחרונה, המונח "בוטיק" משמש גם לתיאור פריטים בשווקים או בחנויות גדולות, אשר מהווים מוצרי נישה או מיוצרים במספרים קטנים ונמכרים במחירים גבוהים. לדוגמה, לפני שחרור קונסולת המשחקים Wii, מאמר במגזין הטיימס הציע שנינטנדו יכולה להיות "חברת בוטיק משחקי וידאו", בייצור משחקים לקהלי נישה, ומבלי לנסות להתחרות באופן ישיר עם מיקרוסופט וסוני.

המונח נכנס לשימוש יום-יומי בשנות ה-60 המאוחרות, כאשר לתקופה קצרה, לונדון הייתה מרכז סחר האופנה. רחוב קארנבי וקינגס רוד היו במוקד תשומת לב תקשורתי רבה והיוו בית לבוטיקים האופנתיים ביותר של התקופה.

בסוף שנות ה-90 סוחרים קמעונאיים מאירופה פיתחו את הרעיון של התאמת חנות לנושא אורח חיים, בצורה של "חנויות קונספט". חנויות אלו היוו חנויות בוטיק כיוון שעסקו בנושאי נישה צרים, ויצרו מוצרים אשר נעשו לעיתים בעבודת יד, וללא שני פריטים זהים.

## ראו גם
* מלון בוטיק
* יקב בוטיק

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:חנויות
ואאל עאדל זועייתר

**ואאל עאדל זועייתר** (בערבית: **وائل عادل زعيتر**; 1934 – 16 באוקטובר 1972) היה אינטלקטואל ומתרגם ערבי-פלסטיני. נהרג בהתנקשות על ידי המוסד במסגרת מבצע זעם האל לאחר טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן, בשל זיהויו על ידי ישראל כאחד מבכירי ארגון הטרור ספטמבר השחור. מקורות פלסטינים טוענים שלא היה מעורב בפעולות טרור, כולל בטבח במינכן, ושנרצח בשל טעות בהערכה הישראלית.

זועייתר נולד ב-1934 בשכם, בן לחמולת זועייתר, מהמשפחות הבולטות בעיר, בנו של עאדל זועייתר, מתרגם ערבי, עורך דין, מורה ומנהיג, ואחיינו של אכרם זועייתר, מנהיג פלסטיני-ירדני, שגריר ירדן ושר החוץ שלה.
הוא שהה תקופה בלוב ולאחר מכן עבר לעיראק שם למד פילוסופיה וספרות ערבית באוניברסיטת בגדד, לאחר לימודיו עבר לרומא, שם ייצג את האינטרסים של אש"ף ועבד כמתורגמן בשגרירות לוב באיטליה. במקביל עסק בתרגום ספרות ערבית לאיטלקית, בין תרגומיו המפורסמים – הספר "סיפורי אלף לילה ולילה".

בעקבות ניסיון לפגע במתקנים אסטרטגיים באיטליה הוא נעצר על ידי משטרת איטליה ונחקר על מעורבות אפשרית בפיגוע, אך בסופו של דבר שוחרר. בתחילת שנות ה-70 היה מראשי ארגון ספטמבר השחור באירופה ובין היתר היה אחראי על ניסיון פיגוע במטוס אל על שהיה בדרכו מרומא לתל אביב. לאחר הטבח באולימפיאדת מינכן נורה למוות זועייתר בפתח דירתו ברומא במסגרת מבצע זעם האל.

ב-2006 האמנית אמילי ג'אסיר יצרה עבודת וידאו המבוססת על אירוע ההתנקשות בזועייתר. בווידאו היא יורה בספרים משום שבזמן ההתנקשות הוא החזיק בידו את הספר "אלף לילה ולילה". התנקשותו תועדה בסרט "מינכן".
## לקריאה נוספת

* Janet Venn-Brown (Ed.), *For a Palestinian: A Memorial to Wael Zuaiter*, London: K. Paul International, 1984. (Translation of "Per un palestinese")


## קישורים חיצוניים
* Wael Zuaiter, באתר Nablus Guide 
* , 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים פלסטינים
קטגוריה:פעילי פת"ח
קטגוריה:פעילי טרור שנהרגו במבצע זעם האל
קטגוריה:מתרגמים מערבית
קטגוריה:מתרגמים לאיטלקית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בגדאד
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1934
קטגוריה:פלסטינים שנפטרו ב-1972
אוניברסיטת גתה בפרנקפורט

**אוניברסיטת יוהאן וולפגנג גתה בפרנקפורט אם מיין** (בגרמנית: **Johann Wolfgang Goethe-Universität Frankfurt am Main**) היא אוניברסיטה שנוסדה ב-1914 כאוניברסיטה של אזרחים, כלומר בעוד שהיא הייתה אוניברסיטת המדינה של פרוסיה הרי שהיא הוקמה ומומנה על ידי האזרחים האמידים והליברלים הפעילים של פרנקפורט, מאפיין ייחודי בתולדות האוניברסיטאות של גרמניה. ב-1932 שמה הורחב וצורף שמו של אחד מילידי פרנקפורט המפורסמים ביותר, המשורר והסופר יוהאן וולפגנג פון גתה. האוניברסיטה חברה ב-U15.

בראשית המאה ה-21, לומדים באוניברסיטה 38,000 סטודנטים בארבעה קמפוסים עיקריים.

## מבנה
האוניברסיטה ממוקמת בארבעה קמפוסים בפרנקפורט:
*קמפוס בוקנהיים (Campus Bockenheim): מדעי החברה, פדגוגיה, פסיכולוגיה, מתמטיקה, מדעי המחשב, גאוגרפיה של האדם
*קמפוס רידברג (Campus Riedberg): רוקחות, פיזיקה, כימיה, ביוכימיה, מדעי כדור הארץ וגאוגרפיה
*קמפוס וסטאנד (Campus Westend): תאולוגיה, פילוסופיה, היסטוריה, פילולוגיה, ארכאולוגיה, משפטים, כלכלה ומנהל עסקים.
*קמפוס נידרראד (Campus Niederrad): רפואה, רפואת שיניים, בית החולים האוניברסיטאי

מתקנים אחרים כוללים את קומפלקס הספורט האוניברסיטאי ב-Ginnheimer Landstraße בבוקנהיים, והביו-קמפוס שמאכסן את הגן הבוטני של האוניברסיטה ב-Palmengarten והיסטוריה של האמנות ב-Frankfurt-Hausen.

## היסטוריה
[שמאל|ממוזער|250px|[בניין אי גה פארבן בקמפוס וסטנד]]
אוניברסיטת פרנקפורט נחשבה לפעמים כליברלית או נוטה לשמאל, והיה לה מוניטין של למדנות יהודית ומרקסיסטית (או אף יהודית-מרקסיסטית).

האוניברסיטה של פרנקפורט ידועה במכון למחקר חברתי (Institut für Sozialforschung) שנוסד ב-1924 והיה ביתה של אסכולת פרנקפורט שהעמידה משנה פילוסופית וחברתית. כמה מן המלומדים הגדולים של אוניברסיטת פרנקפורט קשורים לאסכולה זו, ובהם תיאודור אדורנו, מקס הורקהיימר ויורגן הברמאס וכן הרברט מרקוזה, אריך פרום וולטר בנימין. אישים אחרים שפעלו באוניברסיטה היו הסוציולוג קרל מנהיים, הפילוסופים פרנץ רוזנצוייג, מרטין בובר ופאול טיליך.

בתקופה הנאצית פוטרו כמעט שליש מן המרצים וסטודנטים רבים הודחו בשל סיבות גזעיות ופוליטיות, הרבה יותר מאשר בכל אוניברסיטה גרמנית אחרת.

אוניברסיטת גתה בפרנקפורט הייתה אחד המרכזים של תנועת הסטודנטים בגרמניה בשנות ה-60 של המאה ה-20 ושל מהומות הסטודנטים ב-1968.

בשנים האחרונות מתמקדת אוניברסיטת גתה במיוחד במשפטים, היסטוריה וכלכלה והיא יצרה מכונים חדשים כמו המכון למשפטים ומימון (Institute for Law and Finance) והמרכז למחקרים פיננסיים (Center of Financial Studies). אחת מהשאיפות של האוניברסיטה היא להפוך לאוניברסיטה המובילה בגרמניה בתחום הפיננסים והכלכלה בהתחשב בקרבתה של האוניברסיטה למרכזים הפיננסיים של אירופה. אוניברסיטת גתה ייסדה פרס בין-לאומי למחקר בכלכלה פיננסית – פרס הבנק הגרמני בכלכלה פיננסית (Deutsche Bank Prize in Financial Economics).

נכון לשנת 2025, 20 חוקרים מאוניברסיטת גתה זכו בפרס נובל ו-19 חוקרים זכו בפרס לייבניץ.

## קישורים חיצוניים

* 

* האתר הרשמי של האוניברסיטה 
* סרט
* האוניברסיטה בפליקר

## הערות שוליים

*
גתה בפרנקפורט
גתה בפרנקפורט
ניקול דה בור

**ניקול דה בור** (באנגלית: **Nicole de Boer**; נולדה ב-20 בדצמבר 1970) היא שחקנית טלוויזיה, קולנוע ותיאטרון קנדית, המוכרת בעיקר מתפקידיה כג'ואן לוין בסרט הפולחן "קיוב", כאזרי דקס ב"מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9" וכשרה באנרמן ב"החצי האפל".

## קריירה
ניקול התחילה לשחק כילדה, בתפקיד הראשי בהפקה של בית-הספר של "הקוסם מארץ עוץ". הופעת הבכורה של בטלוויזיה הייתה ב-"*Freddy the Freeloader's Christmas Dinner*", בכיכובם של רד סקלטון ווינסנט פרייס.

הופעותיה הטלוויזיוניות המשמעותיות הראשונות היו בתפקיד קבוע בסדרה "9B" של CBS, ולאחר מכן כאורחת בתוכנית מערכונים קנדית בשם "*The Kids in the Hall*".

תפקידיה המפורסמים ביותר היו אזרי דקס ב-"מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9" (עונה 7, שנים 1998–1999), וכשרה באנרמן ב"החצי האפל" (ששודרה 6 עונות).

## פילמוגרפיה
### סרטים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה קנדיות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון קנדיות
קטגוריה:שחקניות ילדות קנדיות
קטגוריה:קנדיות שנולדו ב-1970
דרך המלך (שיר)

"**דרך המלך**" הוא פזמון שבוצע על ידי הצמד גילי וגלית (גילי נתנאל וגלית בורג) והנציג של ישראל לאירוויזיון 1989, שנערך באותה שנה בלוזאן שבמערב שווייץ.

השיר זכה ב-50 נקודות והגיע בעקבות כך למקום ה-12 מתוך 22 מתמודדים.

## היסטוריה
בשנת 1989 הגיש המוזיקאי שייקה פייקוב את שירו "דרך המלך" לתחרות הקדם אירוויזיון. הוא גילה את הילד גילי נתנאל מראשון לציון שהיה אז בן 12, ולאחר שעמד על כישרונו המוזיקלי בחר בו לבצע את שירו בתחרות. זמן קצר לפני התחרות הוחלט על ידי מפיקי הקדם אירוויזיון להצמיד לו זמרת בוגרת. האמרגן והמפיק שלמה צח, שהכיר את גלית בורג שהייתה אז בת 21, הציע אותה וכך נוצר הצמד "גילי וגלית".

לאחר שזכו במקום הראשון בתחרות הקדם אירוויזיון הם נשלחו לייצג את ישראל באירוויזיון, שהתקיים בלוזאן שבשווייץ. השיר הגיע למקום ה-12 מתוך 22 מתמודדים. למקום הראשון הגיעה נציגת יוגוסלביה ריווה.

לאחר התחרות הקליט הצמד גרסה אנגלית לשיר בשם "Shine For Tomorrow" ולאחר מכן התפרק.

השיר הגיע למקום ה-20 במצעד הפזמונים העברי השנתי של שנת תשמ"ט.

בשנת 2006 הקליטו חברי להקת "כלא שש" גרסה מחודשת לשיר "דרך המלך", שבה נעשה שימוש בהקלטות מביצועו המקורי של השיר.

בסדרה הקומית הפרלמנט הופיעה גרסה פארודית של השיר בשם "הקטור המלך", אותה מקדישים החברים לדמותו של הרופא הקטור (מריאנו אידלמן) ליום הולדתו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 1989
קטגוריה:סינגלים מ-1989
קטגוריה:שירי אירוויזיון 1989
קטגוריה:שירי קדם-האירוויזיון
קטגוריה:שירי ישראל באירוויזיון
קטגוריה:דואטים
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי שייקה פייקוב
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי שייקה פייקוב
קטגוריה:שירים על מלכים
Johnny B. Goode

**"Johnny B. Goode"** (בעברית: "**ג'וני בי. גוד"**) הוא שיר שנכתב ובוצע במקור על ידי צ'אק ברי ואשר נחשב לאחד משירי הרוק אנד רול הראשונים. השיר הגיע בשיא הצלחתו למקום השני במצעד האמריקאי "Hot R&B Sides" של בילבורד ולמקום השמיני במצעד הבילבורד הוט 100.

זהו אחד מהשירים הנודעים ביותר של צ'אק ברי, אשר זכה לאורך השנים לגרסאות כיסוי שונות שבוצעו על ידי אמנים נודעים שונים.

בשנת 2004, השיר דורג במקום ה-7 ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים של המגזין רולינג סטון. בשנת 2008, השיר דורג במקום הראשון ברשימת 100 שירי הגיטרה הגדולים בכל הזמנים של המגזין רולינג סטון.

ההקלטה של השיר נכללה בתקליט הזהב של וויאג'ר ששוגר בשנת 1977 לחלל על גבי שתי הגשושיות וויאג'ר 1 ווויאג'ר 2. השיר היה אחד מארבעה שירים אמריקאים שנכללו בין צלילים ותמונות שונות שנבחרו כך שישקפו את מגוון המינים והתרבויות שבכדור הארץ, בתקווה להעביר בדרך זו מסר מהאנושות לחוצנים תבוניים אליהם עשויות להגיע הגשושיות בבוא היום.

ב-1979 הוציא הזמר אלטון ג'ון את אלבומו "Victom of Love" שנכלל בתוכו חידוש של השיר "johnny B.goode" בגרסת דיסקו.

## רקע
השיר נכתב על ידי ברי במהלך שנת 1955. השיר עוסק בנער עני ואנאלפבית שגדל באזור כפרי אשר מוכשר במיוחד בנגינה על גיטרה.

השיר נוצר בתחילה בהשראת הפסנתרן של ברי, ג'וני ג'ונסון, אם כי בהמשך ברי החליט כי השיר יהיה מבוסס על עצמו. על אף שהשיר מתבסס על חייו של צ'אק ברי, ברי שינה מספר פרטים בשיר.

כמו כן, על אף שבמקור מילות השיר ציינו כי ג'וני בי. גוד הוא "colored boy" (נער שחור), ברי החליט לבסוף לשנות את מילות השיר ל-"country boy" (נער כפרי) על מנת להבטיח שהשיר ישודר ברדיו.

הקטע האינסטרומנטלי בפתיח של השיר הוא למעשה העתק מדויק של סולו הפתיחה משירו של לואי ג'ורדן "Ain't That Just Like a Woman" (1946) בביצועו של הגיטריסט קארל הוגאן.

ברי כתב שלושה שירים נוספים העוסקים בדמות ג'וני בי. גוד – "Bye Bye Johnny", "Go Go Go", ו-"Johnny B. Blues".

## אזכורים בתרבות
* השיר מבוצע בסרט הראשון בטרילוגיית סרטי בחזרה לעתיד משנת 1985, אשר במהלכו הגיבור של הסרט, הנוסע בזמן מרטי מקפליי (אשר מגולם על ידי מייקל ג'יי פוקס) מנגן את השיר בנשף ריקודים בשנת 1955, לאחר שהוא מתנדב להחליף את הגיטריסט מרווין ברי אשר נפצע בידו, וזאת על מנת לוודא כי הוריו יפגשו ויתאהבו בנשף. מפיקי הסרט החליטו לבחור בשיר זה משום שהשיר נכתב בשנה שבה מתרחשת עלילת הסרט. כמו כן, בחלק זה של הסרט, בעת שמרטי מקפליי מנגן את השיר מוצג קטע קצר בו הגיטריסט מרווין ברי מטלפן לכאורה לבן דודו צ'אק ברי ומציין בפניו כי זה עשוי להיות הצליל החדש שהוא חיפש. (פרדוקס קלאסי של לולאת זמן).
* פרק 14 בעונה השנייה של סדרת הפעולה האמריקנית "היחידה" נקרא "Johnny B. Goode".
* גרי אקשטיין כתב גרסה עברית לשיר, והיא מופיעה באלבומו "עבודת יד" (1986) תחת השם "ג'וני ביגוד והנעלה".

## גרסאות כיסוי בולטות

## קישורים חיצוניים

* עמוד השיר באתר songfacts.com 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים על גיטרות
קטגוריה:שירים על דמויות גבריות בדיוניות
קטגוריה:שירים על מוזיקת רוק
קטגוריה:שירים על ניו אורלינס
קטגוריה:שירי רוק אנד רול
קטגוריה:סינגלים בהוצאת קולומביה רקורדס
התהום השיווקי

**התהום השיווקי** הוא מודל אשר הוצג לראשונה בספרו של ג'פרי מור "התהום השיווקית - שיווק ומכירת מוצרים טכנולוגיים לצרכנים" (Crossing the Chasm: Marketing and Selling High-Tech Products to Mainstream Customers), ובו מוצגת הרחבה של המודל המסורתי של מחזור החיים לאימוץ והתפשטות חידושים. 

## אימוץ חידושים
אימוץ חידושים היא תאוריה המציגה כיצד ובאיזה קצב רעיונות חדשים וטכנולוגיות מתפשטות וחודרות לשווקים. כדי להבין תחילה את התהליך של אימוץ חידושים יש לחלק כל שוק של לקוחות לחמישה פלחי שוק, בהתאם להתייחסותם למוצרים חדשניים: מזנקים, מדרבנים, מיישמים, מחקים ונגררים. לכל אחד מפלחי השוק הללו מאפיינים שונים וגישה שונה לאימוץ חידושים.
* ה"מזנקים", המהווים רק 2% מהשוק הרלוונטי, מחפשים חידושים כמעט בכל מחיר. הם מאמצים מוצרים עוד לפני יציאתם לשוק והם אינם מעוניינים בתועלת מן המוצר, אלא רק בחידוש עצמו.
* ה"מדרבנים”, המהווים 5% מהשוק, מאמצים מוצרים וטכנולוגיות בשלב מוקדם בשל התועלת שבהם. הם אינם מעוניינים בחידוש לשמו, אלא בשאלה האם החידוש יכול להעניק להם איזו שהיא עדיפות או יתרון תחרותי על פני אחרים, בעיקר על פני המתחרים.
* המיישמים המהווים 40% מהשוק, אינם מתעניינים בחידושים טכנולוגיים כשלעצמם, ולכן עצם החידוש במוצר כלשהו איננו מושך אותם. הם מאמינים בהתפתחות הדרגתית ולא במהפכה, ולכן אינם נימנים על "בעלי החזון", כמו המדרבנים. למען האמת, הם מתרחקים מ"בעלי החזון" ורואים בהם יותר "בעלי פנטסיות", אשר צריך להזהר מפניהם. 
* גם המחקים, המהווים כ-40% מהשוק, שותפים לכל החששות של המיישמים, משום שהם אינם מסוגלים לטפל בחידושים. הם ממתינים עד אשר המוצר החדש יהפוך לסטנדרט. המחקים דורשים הרבה תמיכה והדרכה, והמטרה שלהם באימוץ מוצר חדש היא להפחית את העלויות.
* הנגררים, המהווים כ-13% מהשוק הפוטנציאלי, אינם מעוניינים בחידושים כלל, והם יאמצו מוצר חדשני רק כאשר המוצר אליו הם היו רגילים נעלם לגמרי מן השוק.

שני הפלחים הראשונים - מזנקים ומדרבנים - מהווים ביחד את השוק הראשוני. אמנם מניעי הקנייה של כל אחד מהפלחים הללו אינם זהים, אך המכנה המשותף שלהם הוא ברצון להיות "ראשונים" ברכישת המוצר החדש. המזנקים רוצים לעשות זאת על מנת לבחון את המוצר, בעוד שהמדרבנים רוצים לעשות זאת על מנת לנצל את המוצר. שלוש הקבוצות האחרונות מהוות את השוק העיקרי, שהוא מקור הרווחים לטווח הארוך.

## התהום השיווקית
התהום השיווקית נובעת מכך, שקיים פער משמעותי בגישה למוצר חדשני בין המדרבנים לבין המיישמים. האחרונים מהססים ביותר ברכישת מוצר חדשני, והם אינם מוכנים לקבל המלצה ממי שנתפס בעיניהם כשייך למדרבנים. הם מחפשים מיישמים כמותם. זהו מצב היוצר מעגל שוטה, לפיו אינך יכול למכור בשוק העיקרי עד אשר המיישמים יקבלו אותך. מאידך, המיישמים אינם מוכנים לקבל אותך, עד שלא תוכיח להם שהצלחת למכור למישהו בשוק העיקרי.

למעשה זוהי המשימה העיקרית העומדת בפני כל מי שמציג מוצר חדשני לשוק: כיצד לחצות את התהום השיווקית במהירות וביעילות. החדירה לשוק הראשוני, שנמצא לפני התהום השיווקית, איננה כה קשה, משום שכמעט תמיד אפשר למצוא לקוחות, שהם מזנקים או מדרבנים, אשר יהיו מוכנים להתנסות במוצר החדש. הקושי העיקרי הוא בחדירה לשוק העיקרי, הנמצא אחרי התהום השיווקית, וכדי להגשים זאת יש צורך בחציית התהום.

## ראו גם
* שיווק טכנולוגי
* דיפוזיית החידושים

## לקריאה נוספת
* Geoffrey A. Moore, **Crossing the Chasm**, Harper Business Essentials, 1991

## קישורים חיצוניים
* מאמר המתאר בהרחבה את המודל ומהלכים לחציית התהום השיווקית

קטגוריה:שיווק
מרק ר. כהן

**מרק ר. כהן** (באנגלית: **Mark R. Cohen**; נולד ב-1943) הוא היסטוריון יהודי אמריקאי, פרופסור אמריטוס ללימודי המזרח התיכון באוניברסיטת פרינסטון ומתמחה ביהודים בעולם המוסלמי.

## קורות חיים
כהן הוא חוקר מוביל בהיסטוריה של היהודים בתקופת ימי הביניים תחת שלטון האסלאם. מחקריו מתבססים, בעיקר, על מסמכים מהגניזה הקהירית. הוא עומד בראש פרויקט הגניזה באוניברסיטת פרינסטון שמטרתו להעלות מספר גדול של מסמכים מימי הביניים לשימוש מקוון. ממרץ 2007 מכיל מאגר המידע 4,000 מסמכים. מרכז הפרויקט נמצא במעבדת מחקר הגניזה על שם שלמה דב גויטיין שם נמצאים רבים מספריו הפרטיים של גויטיין והערות אותן אסף.

את התואר הראשון קיבל כהן באוניברסיטת ברנדייס ואת התואר השני באוניברסיטת קולומביה. את הדוקטורט עשה בבית המדרש לרבנים באמריקה. כהן מתגורר בניו יורק.

## כתבים נבחרים

**Jewish Self-Government in Medieval Islam* (1980)
**The Autobiography of a Seventeenth-Century Venetian Rabbi* (1987)
**Under Crescent and Cross: The Jews in the Middle Ages* (1994)
**Poverty and Charity in the Jewish community of Medieval Egypt* (2005)
**The Voice of the Poor in the Middle Ages: An Anthology of Documents from the Cairo Geniza (2005)
</div>
* *'בצל הסהר והצלב: היהודים בימי הביניים''', תרגמה: מיכל סלע, בהוצאת אוניברסיטת חיפה, תשס"א, 2001.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

* Princeton University faculty page
* Princeton Geniza Project


קטגוריה:היסטוריונים יהודים אמריקאים
קטגוריה:חוקרי יהדות ארצות האסלאם
קטגוריה:סגל אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:חוקרי גניזת קהיר
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ברנדייס
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מבית המדרש לרבנים באמריקה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1943
טאקו אורז

**טאקו אורז** (ביפנית: **タコライス**) הוא מאכל יפני פופולרי, המכיל תבשיל של בשר בקר מתובל בסגנון טאקו, אשר מוגש על מצע של עלי חסה ואורז, בדרך כלל לצד סלט שמורכב מעגבנייה, מלפפון וגבינה. לעיתים המנה כולה מוגשת בטורטייה במקום בצלחת. המנה נפוצה מאוד באי אוקינאווה ביפן, ומוגשת שם לעיתים קרובות כארוחת צהריים בבתי ספר. המנה מוגשת במקומות רבים עם קטשופ.

ייתכן כי מקור המנה בשילוב משנות ה-60 בין מטבח הטקס-מקס (מטבח אמריקאי בסגנון מקסיקני) בהשפעת חיילי מרינס המוצבים באוקינאווה, לבין אורז שהוא מזון בסיסי מקומי.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:המטבח היפני
קטגוריה:מאכלי בשר
קטגוריה:מאכלי אורז
קטגוריה:מחוז אוקינאווה: תרבות
כפן אפריקאי

ממוזער| ''Platalea alba''
ה**כפן האפריקאי** (שם מדעי: *Platalea alba*) הוא מין של כפן החי באפריקה (בשטחי המדינות בוטסואנה, קניה, נמיביה, דרום אפריקה, זימבבואה) ומדגסקר.
## מאפיינים
שטחי הגידול המועדפים עליו הן ביצות ומים רדודים. הכפנים האפריקאיים בדרך כלל לא משתפים את מושבות הקינון שלהם עם חסידות או אנפות. הכפנים ניזונים מדגים, רכיכות, דו-חיים, סרטנים ופגיות. הכפנים תופסים את מזונם על ידי נענוע מקורם דמוי הכף במים כשהוא פתוח. הרגליים של הכפנים ארוכות וכפות הרגליים שלהם דקות מחודדות, מה שמאפשר הליכה נוחה בעומקים משתנים של מים.

הכפן קיבל את שמו בגלל המקור המשונה שלו, דמוי הכף, שמאפשר לו לתפוס את מזונו בנוחות וביעילות. גופו של הכפן לבן, והפנים והרגליים שלו אדומים, אך פניהם של הצעירים לבנות כשאר הגוף, ומקורם צהוב. בשונה מהאנפות, הכפן האפריקאי עף כשצווארו מתוח.

הכפן מתחיל את עונת הרבייה שלו בחורף, והיא ממשיכה עד האביב. קנו של הכפן בנוי מעפים וזרדים, ונבנה על עצים שצומחים ליד מים. הנקבה מטילה שלוש עד חמש ביצים, בדרך כלל באפריל או מאי. הזכר והנקבה דוגרים על הביצים לסירוגין במשך 29 יום, ולאחר הבקיעה הם מטפלים בגוזלים במשך תקופה של עשרים עד שלושים יום. זמן קצר לאחר מכן הכפנים הצעירים כבר מוכנים לעזוב את הקן, ומתחילים לעוף ארבעה שבועות לאחר מכן.

הכפנים האפריקאיים נכללים בהסכם לשימור עופות מים נודדים אפריקאים-אירואסיתיים (AEWA).

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1786
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'יובאני אנטוניו סקופולי
קטגוריה:כפניים
קטגוריה:דרום אפריקה: עופות
The Cosmos Rocks

***The Cosmos Rocks*** הוא אלבום האולפן היחיד של להקת הרוק הבריטית-קנדית קווין+פול רודג'רס, אשר יצא לאור ב-15 בספטמבר 2008 באירופה, ובארצות הברית ב-28 באוקטובר באותה שנה. האלבום כולל 14 שירים חדשים אשר נכתבו על ידי בריאן מיי, רוג'ר טיילור ופול רודג'רס. זהו האלבום הראשון שכלל חומר חדש מאת קווין מאז *[[Queen Rocks]]* שיצא ב-1997, וכלל את "No-One But You (Only the Good Die Young)".

האלבום הגיע למקום החמישי בבריטניה ולמקום הראשון באסטוניה שם נשאר למשך 10 שבועות.

## היסטוריה
הלהקה נכנסה לאולפנים ב-2006, לאחר סיבוב ההופעות הראשון של ההרכב ב-2005 (אשר מתועד ב-*[[Return of the Champions]]* ו-*[[Super Live in Japan]]*). ההרכב ביצע בהופעות שיר חדש שנקרא "Take Love", אותו הוציא לאור רודג'רס תחת שמו בלבד בשנת 2023. במהלך סיבוב ההופעות, כתב שניים מהשירים אשר נכנסו לאלבום- "Warboys" ו-"Voodoo". קווין כללו רק את הגיטריסט, בריאן מיי והמתופף, רוג'ר טיילור. הבסיסט, ג'ון דיקון עזב את הלהקה ואת עולם המוזיקה בכלל וסירב להשתתף בהופעות של קווין ופול רודג'רס. הסולן, פרדי מרקיורי, נפטר. הסינגל הראשון שיצא באלבום הוא, "Say It's Not True" שיצא תשעה חודשים לפני יציאת האלבום. הסינגל השני, "C-lebrity" יצא חמישה חודשים לפני האלבום ונכלל בפרק בתוכנית הטלוויזיה Al Murray's Happy Hour (ששיר הפתיח של הסדרה הוא "Don't Stop Me Now" של קווין). האלבום יצא לציון 17 שנים למותו של מרקיורי ב-1991.

## רשימת השמעה

## משתתפים
### קווין+פול רודג'רס
*בריאן מיי - גיטרה, גיטרה בס, זמרה, קלידים, פסנתר
*רוג'ר טיילור - תופים, כלי הקשה, זמרה, קלידים
*פול רודג'רס - זמרה, גיטרה בס, גיטרה, קלידים, מפוחית פה

### משתתפים נוספים
*טיילור הוקינס - קולות רקע ב-"C-lebrity"

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2008
קטגוריה:אלבומי קווין
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת הוליווד רקורדס
קטגוריה:אלבומי חברת פרלופון
אימפרבה

**אימפרבה** (באנגלית: **Imperva**) היא חברת אבטחת מידע ישראלית, העוסקת בפיתוח תוכנה להגנה על ארגונים מפני גורמים עוינים.

נכון לשנת 2017 מעסיקה החברה כ-1,000 עובדים, בעלת 4,800 לקוחות ומעל ל-500 שותפים עסקיים ב-90 מדינות ברחבי העולם.

משרדיה הראשיים נמצאים בעיר רדווד שורס (Redwood Shores) שבמדינת קליפורניה, ארצות הברית.

## היסטוריה
החברה נוסדה בשנת 2002 על ידי שלמה קרמר, עמיחי שולמן ומיקי בודאי ונקראה בשם "וובקוהורט" (Webcohort).

במהלך שנת 2002 הכריזה החברה על מוצר בשם SecureSphere WAF המהווה חומת אש לאפליקציות מקוונות ומיועדת לניטור, דיווח וחסימה של תשדורות HTTP מגורמים עוינים.

בשנת 2004 החליפה החברה את שמה לאימפרבה (Imperva) וכמו כן גם את הלוגו והמיתוג שלה.

בשנת 2009 הקימה החברה את חברת הבת אינקפסולה (Incapsula) שסיפקה פתרונות ומוצרים מבוססי ענן וכלים למניעת התקפות מניעת שירות מבוזרת (DDOS).

בשנת 2011 הונפקה אימפרבה ב-NYSE, הבורסה של ניו יורק.

בשנת 2014 הודיעה אימפרבה על רכישת Tomium Software האמריקאית וחברת SkyFence הישראלית.

במהלך 2017 מכר קרמר את החזקותיו (6.8%) בחברה תמורת 90 מיליון דולר.

ביולי 2018 הודיעה אימפרבה על רכישת חברת אבטחת המידע האמריקאית פרבוטי (Prevoty) תמורת כ-140 מיליון דולר.

באוקטובר 2018 הודיעה אימפרבה שתירכש על ידי קרן  תמורת 2.1 מיליארד דולר, והרכישה הושלמה בינואר 2019, כאשר החברה נמחקה מהמסחר בבורסה והפכה להיות בבעלות פרטית.

ביולי 2023 רכשה קבוצת תאלס את אימפרבה תמורת 3.6 מיליארד דולר.

## מוצרים
***Web Application Firewall** - חומת אש לאפליקציות מקוונות ומיועדת לניטור, דיווח וחסימה של תשדורות מגורמים עוינים.
***Database Activity Monitoring** - ניטור וניתוח של פעילות מסדי נתונים הפועלת באופן עצמאי ממערכת ניהול מסדי הנתונים (DBMS).

## קישורים חיצוניים

*  

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות אבטחת מחשבים ישראליות
קטגוריה:חברות תוכנה ישראליות
קטגוריה:תל אביב-יפו: חברות
קטגוריה:חברות ישראליות שנסחרו בנאסד"ק
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-2002
ריצ'רד הרדינג דייוויס

[250px|ממוזער|שמאל|ריצ'רד הרדינג דייוויס (בחליפה כהה) ו[תיאודור רוזוולט, קובה, 1898]]
**ריצ'רד הרדינג דייוויס** (באנגלית: **Richard Harding Davis**, כונה גם **RHD**; 18 באפריל 1864 – 11 באפריל 1916) היה סופר ועיתונאי אמריקאי. נודע במיוחד ככתב צבאי במלחמת ארצות הברית–ספרד, מלחמת הבורים ובמלחמת העולם הראשונה. כתיבתו סייעה לקידום הקריירה הפוליטית של תאודור רוזוולט. כן היה כתב לענייני אפנה וכתב גם על פרהפסיכולוגיה.

## תולדות חייו
נולד בפנסילבניה, אמו רבקה הרדינג דייוויס הייתה סופרת ועיתונאית ואביו למואל הרדינג דייוויס נטש קריירה של עורך דין והיה אף הוא לעיתונאי. הרדינג דייוויס למד באוניברסיטת ליהיי ובאוניברסיטת ג'ונס הופקינס, אך לא הצטיין.

בסוף שנות ה-80 של המאה ה-19 עבר לניו יורק ושימש ככתב עבור ה-New York Sun, וסיקר בעיקר נושאים סנסציוניים כהוצאות להורג, התאבדויות ואסונות. במסגרת זו סיקר את הוצאתו להורג של ויליאם קמלר ב-1890, שהייתה ההוצאה הראשונה להורג בכסא חשמלי. בהמשך היה כתב צבאי ועורך בפועל של ה-Harper's Weekly. בין היתר דיווח ממלחמת ארצות הברית–ספרד (1898), נטל חלק בקרבות והעלה על נס את פועלו של רגימנט הפרשים המתנדבים הראשון ("הרוכבים הקשוחים"), שסגן המפקד שלו היה תאודור רוזוולט, לימים נשיא ארצות הברית. במהלך המלחמה קשרו ביניהם הרדינג דייוויס ורוזוולט קשרי ידידות אמיצים. כתבותיו של הרדינג דייוויס על האומץ והמנהיגות שגילה רוזוולט סייעו לתדמיתו של האחרון. בכך עבר שינוי מעיתונאי העוסק ב"עיתונות צהובה" לכתב פופולרי ומספר סיפורים מרתק. רשמיו ממלחמה זו ראו אור בקבצים *Cuba in War Time* ו-*The Cuban & Porto Rican Campaigns*.

ב-1899 דיווח ממלחמת הבורים בדרום אפריקה, כנציג מדינה נייטרלית דיווח הן מן הצד הבריטי והן מצידם של הבורים. דיווחיו התפרסמו בניו יורק הראלד, בטיימס ובכתבי עת אחרים ואף יצאו כספרים, *The Lion and the Unicorn* ו-*With Both Armies *. בהמשך דיווח מרודזיה, ממרכז אמריקה וכן סיקר את מלחמת רוסיה–יפן מן הצד היפני. כתבותיו וסיפוריו ממרכז אמריקה ראו אור כספר בשם *Three Gringos in Central America and Venezuela* ("שלושה גרינגוס במרכז אמריקה וונצואלה").

בשנת 1897 פרסם את הרומן *Soldiers of Fortune* (חיילי המזל), שעובד למחזה ולשני סרטי קולנוע (ב-1914 וב-1919). ב-1910 ראה אור קובץ סיפוריו *Notes of a War Correspondent* וב-1913, *The Lost Road and Other Stories*.

במלחמת העולם הראשונה דיווח מהחזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה ונלקח בשבי צבא הקיסרות הגרמנית כמרגל, הוא שוחרר אך נפטר מהתקף לב שבוע לפני יום הולדתו ה-52.

הרדינג דייוויס נישא פעמיים. ב-1899 נשא לאישה את האמנית ססיל קלרק וב-1912 התחתן עם אמנית הוודוויל בסי מקוי, נולדה להם בת אחת, הופ.

## קישורים חיצוניים

* הספר "בין שני צבאות" וביוגרפיה קצרה 
* הספדים לרגל מותו, כולל הספדים מאת תאודור רוזוולט ווינסטון צ'רצ'יל
* כתביו של הרדינג דייוויס, פרויקט גוטנברג
* 
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי פנסילבניה
קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:עיתונאים אמריקאים
קטגוריה:כתבים צבאיים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ליהיי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ג'ונס הופקינס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1864
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1916
סרז' הרוש

**סרז' הרוש** (בצרפתית: **Serge Haroche**; ) הוא פיזיקאי יהודי-צרפתי יליד קזבלנקה, המתמחה במערכות דה-קוהרנטיות קוונטית, זוכה פרס נובל לפיזיקה לשנת 2012.

## קורות חייו
הרוש נולד בקזבלנקה, מרוקו. אביו, אלברט הרוש, היה עורך דין צרפתי יליד מרוקו, ואמו, ולנטין רובלב, הייתה מורה ילידת אוקראינה, שמשפחתה היגרה למרוקו בעקבות מהפכת אוקטובר ברוסיה, משום ששם הוכרו הסמכותיהם כרופאים ויכלו לעבוד במקצוע זה. סבו וסבתו מצד אביו למדו בבית הספר הראשון שפתח ארגון כל ישראל חברים בתטואן, השלימו לימודים גבוהים במימון הארגון בפריס ובהמשך ניהלו בתי ספר שונים במרוקו. אביו היה בין התלמידים הראשונים בבית הספר של הארגון במרקש בשלהי המאה ה-19.

משפחתו, שכללה אז שני אחים מלבד סרז', היגרה לצרפת ב-1956 לאחר שמרוקו זכתה בעצמאות, במטרה להמשיך את חינוכם במסגרות צרפתיות.

הרוש גר בפריז, נשוי ואב לשני ילדים. הוא דודו של הזמר הצרפתי רפאל הרוש.

## השכלתו
הרוש למד באקול נורמל סופרייר וקיבל דוקטורט מהאוניברסיטה של פריז בשנת 1971 בהנחיית קלוד כהן-טנוג'י, בעצמו יהודי-צרפתי ממוצא אלג'ירי, וחתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 1997.

מ-1975 ועד 2001 שימש פרופסור לפיזיקה באוניברסיטת פייר ומארי קירי, משנת 1982 ועד 2001 היה אף פרופסור באקול נורמל סופרייר. הוא פרופסור בקולז' דה פראנס משנת 2001. עיסוקו העיקרי הוא עריכת ניסויים במערכות דה-קוהרנטיות קוונטית.

## פרסים והכרה
הרוש זכה בפרס נובל לפיזיקה לשנת 2012 יחד עם דייוויד וינלנד, על "שיטות מחקר פורצות דרך שמאפשרות מדידה ומניפולציות של מערכות קוונטיות".

## פרסומים עיקריים

* **Exploring the Quantum - Atoms, Cavities and Photons** (with Jean-Michel Raimond) Oxford University Press, September 2006, 


## ראו גם

* קלוד כהן-טנוג'י

## קישורים חיצוניים
* 

* קורות חיים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיקה
קטגוריה:זוכי פרס נובל יהודים צרפתים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לשנת 2012
קטגוריה:יהודים זוכי מדליית הזהב של CNRS
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:פיזיקאים יהודים צרפתים
קטגוריה:סגל קולז' דה פראנס
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה הצרפתית למדעים
קטגוריה:בוגרי אקול נורמל סופרייר
קטגוריה:בוגרי בתי ספר של כל ישראל חברים
קטגוריה:יהודים מרוקאים
קטגוריה:צרפתים ממוצא יהודי-מרוקאי
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1944
דניאל בן־סעיד

**דניאל בן־סעיד** (**Daniel Bensaïd**, 25 במרץ 1946 – 12 בינואר 2010) היה פילוסוף ותאורטיקן יהודי-צרפתי, שהתמחה בטרוצקיזם הצרפתי.

## ביוגרפיה
בן סעיד נולד בטולוז להורים אלג'יראים יהודים מאוראן. אביו, חיים בן-סעיד, היה אלוף צפון אפריקה באגרוף במשקל מעורב. במלחמת העולם השנייה הוא נתפס על ידי הנאצים, אך הצליח לברוח להסתתר תחת שם בדוי. שני אחיו נרצחו.
דניאל למד ספרות בפריז והשתתף במהומות מאי 1968. החל משנת 1969 הוא היה, יחד עם הנרי וובר, חבר הלשכה פוליטית של "הליגה הקומוניסטית" שהייתה חברה באינטרנציונל הרביעי. הוא ערך את כתב העת של הארגון, לצד הפרופסורה שלו בפילוסופיה באוניברסיטה פריז-VIII. הוא היה אחד המייסדים של המפלגה החדשה האנטי-קפיטליסטית בשנת 2009.
הייתה לו מעורבות גדולה בתנועות שמאל בדרום-אמריקה, ובין היתר היה אחד השושבינים של הניצחון של לולה בברזיל. כבר בשנת 1990 אבחנו אצלו את מחלת האיידס, ובינואר 2010 הוא נפטר בפריז ממחלת הסרטן.

## תרומתו בפילוסופיה
דניאל בן-סעיד ממשיך את דרכו של ולטר בנימין. בניגוד למרקסיסטים אחרים, העתיד לדעתו לא ברור.
כמו כן עסק בן-סעיד בז'אן ד'ארק, ובעיקר בקריאה מחודשת בפילוסופיה של קרל מרקס.

## תפיסותיו הפוליטיות
הוא אומנם לא היה מרקסיסט דוגמטי, אך היה רחוק מהפוסט-מודרניזם. לפי דעתו, מהפכת אוקטובר הייתה מהפכה ולא הפיכה, והסטליניזם היה מנוגד ללניניזם.
לדעתו, עם כל ההערכה לתנועה האנטי-גלובליזציה, לא יושג כלום, אם לא משיגים את השלטון. לכן מותר, ולעיתים רצוי, אפילו להשתתף בממשלה שמרנית, כדי להשפיע עליה מבפנים.

## קישורים חיצוניים

* ריאיון עם דניאל בן-סעיד
* אוסף גדול של מאמרים באנגלית
* אוסף גדול של מאמרים בצרפתית
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פר לשז
קטגוריה:סופרים יהודים צרפתים
קטגוריה:פילוסופים יהודים צרפתים
קטגוריה:מרקסיסטים
קטגוריה:טרוצקיזם
קטגוריה:קומוניסטים
קטגוריה:פילוסופים של המאה ה-20
קטגוריה:סגל אוניברסיטאות בצרפת
קטגוריה:צרפתים ממוצא יהודי-אלג'יראי
קטגוריה:צרפתים שנפטרו מאיידס
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1946
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2010
ז'אן-לואי בארו

**ז'אן-לואי בארוֹ** (בצרפתית: **Jean-Louis Barrault**, 8 בספטמבר 1910 בלה ווזינה באיל-דה-פרנס – 22 בינואר 1994 בפריז) שחקן, במאי ופנטומימאי צרפתי.

## קורות חייו
את הופעת הבכורה שלו נתן בארו בגיל 21. החל משנת 1935 הוא ביים ושיחק עם קבוצה משלו והשתתף בסרטים שונים. הוא הושפע בין היתר מאנטונן ארטו ומתפיסתו התיאטרונית. תפקידו המפורסם ביותר היה בסרט "ילדי גן-העדן" של מרסל קרנה, שם שיחק את ז'אן-גספאר דבורו, מי שלמעשה המציא את הפנטומימה המודרנית. 

בשנת 1940 הוא נקרא לקומדי פראנסז, ובאותה שנה התחתן עם השחקנית מדלין רנו. עם התיאטרון הפרטי הם הופיעו בכל רחבי העולם, ובשנת 1959 התמנו לנהל את התיאטרון הלאומי "L'Odéon". אחד הבימויים הנועזים היה "הפרגודים" של ז'אן ז'נה, שמיד אחרי מלחמת אלג'יריה יצר שערורייה. במהפכת מאי 1968 הוא הותקף הן מצד המתקוממים והן מצד השלטונות ופוטר מהתיאטרון.
במאי 1974 הוא פתח תיאטרון אחר בתחנת הרכבת הישנה ד'אורסה.

הוא ואשתו קבורים בבית הקברות "דה-פאסי", כמו קלוד דביסי, גבריאל פורה, ז'אן ז'ירודו ואחרים.

## ראו גם
* פיטר ברוק
* מארי-כריסטין בארו
* לואי ז'ובה

## קישורים חיצוניים

* "ילדי גן-העדן", כל הסרט, עם כתוביות באנגלית
* כשסעד אללה ונוס פגש את ז'אן-לואי בארו
* 
* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה צרפתים
קטגוריה:שחקני תיאטרון צרפתים
קטגוריה:תיאטרון צרפתי
קטגוריה:זוכי פרס טוני לשם כבוד
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1910
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1994
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות של פאסי
טוני קליף

**טוני קליף** (נולד בשם **יגאל גליקשטיין**; 20 במאי 1917, זכרון יעקב - 9 באפריל 2000, לונדון) היה מנהיג מפלגת הפועלים הסוציאליסטית (SWP) הטרוצקיסטית הבריטית, הוגה ומחברם של ספרים חשובים על תולדות הקומוניזם.

## חייו
קליף נולד בתור יגאל גליקשטיין בזכרון יעקב, בנם של זוג ילידי פולין, אסתר (לבית ויסוסקי) ועקיבא גליקשטיין, קבלן-מהנדס, ולו שני אחים ואחות. אחיו חיים גליקשטיין היה עיתונאי, מזכיר "דבר", מבקר תיאטרון ומתרגם. בן אחותו אלכסנדרה הוא דוד טרטקובר. בביתו ביקר תכופות משה שרת, לימים ראש הממשלה השני של מדינת ישראל. לעיתים היו מבקרים את דודו, חיים מרגליות קלווריסקי, ברחובות. דוד אחר היה הרופא הלל יפה.
היה תחילה חבר בשומר הצעיר, ובגיל 17 כשהיה חבר ב"חוגים מרקסיסטיים", כבר העז להתמודד מול אבא חושי בחיפה ולהתגרות בו לצד חברו, אלון רדלר-פלדמן (לימים אלון תלמי), מה שגרם למנהיג של חיפה לשלוח אליו בריונים שיישברו לו את האצבע. האויב האמיתי, מבחינתו, לא היו נאצים, אלא הבריטים. אחר-כך ירד למחתרת במסגרת פעילותו ב"ברית הקומוניסטים המהפכנים", הקבוצה הטרוצקיסטית הראשונה בארץ. בתקופה זו הוא קיבל על עצמו את שם הכיסוי טוני קליף, ואיתו הוא נשאר גם אחר-כך. בשנת 1944 הוא התחתן, ובקיץ 1946 עבר הזוג לגור בלונדון. אך הוא המשיך בינתיים לעסוק בעיקר בנושאים של המזרח התיכון. זמן קצר אחרי הגעתו ללונדון הוא פנה לתנועת הפועלים האנגלית והזהיר מפני הסכנה של הפונדמנטליזם המוסלמי, אז בדמות האחים המוסלמים, והאשים את הכובש הבריטי בשימוש בהם. את דבריו הוא.
בזמן שגם "השומר הצעיר" כבר קיבל במהלך שנת 1947 את תוכנית החלוקה, התנגדו לה הטרוצקיסטים:

מאז חי באנגליה, עם אשתו, שני בנים ושתי בנות, אך לא קיבל אזרחות בריטית מעולם, והוא דיבר אנגלית במבטא ישראלי. הוא נקבר בבית הקברות הייגייט, לא רחוק מקרל מרקס.

## מנהיג מפלגת הפועלים הסוציאליסטית
בין היורשים השונים של טרוצקי היה ויכוח האם אפשר לקרוא לברית המועצות עדיין מדינת פועלים, אומנם מנוונת, אך בעלת סיכוי גדול לחזור להיות מדינת פועלים אמיתית, או שהיא למעשה איבדה את אפיונה כמדינת פועלים, כלומר מדינה, שהכוח הוא בידיים של הפועלים, והיא קפיטליסטית במסווה. אותו ויכוח התעורר לגבי המדינות שנכבשו על ידי הצבא האדום בסיום מלחמת העולם השנייה. קליף היה בדעה, שבשני המקרים מדובר בקפיטליזם מדינתי (State capitalism). ברית המועצות הפסיקה לדעתו להיות מדינת פועלים בשנת 1928, וחוקי הכלכלה הקפיטליסטית (חוק הערך) פעלו בה לא כתוצאה של קונפליקטים מעמדיים פנימיים, אלא כתוצאה ממרוץ הנשק מול האימפריאליזם האמריקני.
בשנת 1950 הוא הקים עם אחרים את מה שמאוחר יותר ייקרא "מפלגת הפועלים הסוציאליסטית" (Socialist Workers Party - SWP). המפלגה זכתה לעליה במספר החברים בה מתוך שורות מפלגת הלייבור, בשנות השישים גם במסע ההסברה נגד החימוש הגרעיני, בשנות השבעים במאבק נגד נאו-נאצים ובשביתת הכורים בבריטניה (1984–1985).
אחרי התמוטטות ברית המועצות בשנות התשעים הפכה ה-SWP המפלגה הגדולה ביותר בצד השמאלי של המפה.
חוץ מניתוחיו על אופיו של המשטר במזרח אירופה בולטים האוטוביוגרפיה שלו והביוגרפיות שלו של לנין ושל טרוצקי.

## קישורים חיצוניים
* כתביו של טוני קליף, באנגלית
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פוליטיקאים בריטים
קטגוריה:טרוצקיזם
קטגוריה:קומוניסטים בריטים
קטגוריה:מרקסיסטים
קטגוריה:לוחמי המחתרות
קטגוריה:בוגרי השומר הצעיר
קטגוריה:זכרון יעקב: אישים
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:בריטים ממוצא יהודי-פולני
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1917
קטגוריה:אנגלים שנפטרו ב-2000
אאוג'ניו ברבה

**אֵאוּגֶ'נְיוֹ בַּרְבָּה** (באיטלקית: **Eugenio Barba**; נולד ב-29 באוקטובר 1936 בברינדיזי) הוא איש תיאטרון ממוצא איטלקי הפועל בדנמרק, מייסד תיאטרון אודין ובית הספר הבין-לאומי לאנתרופולוגיה של התיאטרון.

## חייו
ברבה גדל בגליפולי שבנפת לצ'ה בדרום איטליה. אביו נפצע במלחמת העולם השנייה וזמן קצר לאחר מכן, נפטר. עם סיום לימודיו באקדמיה צבאית, החליט שלא ללכת בדרכו הצבאית של אביו והיגר לנורווגיה, שם למד באוניברסיטת אוסלו ספרות נורווגית ותולדות הדת. בשנת 1960 עבר לוורשה במטרה ללמוד בימוי תיאטרון, ב-1961 הצטרף ליז'י גרוטובסקי עד לשנת 1964.

תחנתו הבאה הייתה ברבה שבהודו, שם הכיר את תיאטרון הקתקאלי. כששב לאוסלו החל בלימודיי אנתרופולוגיה וסנסקריט. בשנת 1964 הקים את ה-Odin Teatret בהולסטברו, עיר קטנה במרכז דנמרק.

## תיאטרון בין-תרבותי
אודין הוא אל מהמיתולוגיה הנורדית, ושם התיאטרון על הניסיון להתחבר למסורות עתיקות. ברבה, כמו רוב אנשי התיאטרון החשובים במאה העשרים, הבין את הצורך בהתחדשות אומנות התיאטרון:

כמו רבים אחרים, הוא ניסה להביא "דם חדש" באמצעות ניסיונות עם השפעות תרבותיות שונות. אך היה לו גם סייג מסוים, ובמכתב (לא אישי, כי הוא פרסם אותו) לשותפו לדרך ריצ'רד שכנר הוא כותב:

## פרסים
ברבה זכה לתואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטאות שונות בעולם, כמו אורהוס, איקוצ'ו, בולוניה, הוואנה, וורשה, הונגקונג, בואנוס איירס ועוד.

## לקריאה נוספת

* Jenseits der schwimmenden Inseln. Rowohlt, 1985, Hamburg.
* Das Volk des Rituals. Aus: Eugenia Barba, Ein Kanu Aus Papier - Abhandlung über Theateranthropologie, in "Flamboyant", Köln, Januar 1998


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:במאי תיאטרון
קטגוריה:במאי תיאטרון איטלקים
קטגוריה:מעוטרי מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של איטליה
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1936
נטורליזם (תיאטרון)

ה**נטורליזם** הוא זרם בתיאטרון האירופאי, ששלט בתיאטרון בין השנים 1880 עד 1920. תת-זרם של הריאליזם, ששם דגש על הצד החברתי, הדמויות לקוחות בדרך כלל ממעמד הפועלים, זרים, מיעוטים אתניים, מוגבלים וכו'. בישראל "נציג" הנטרוליזם הוא הלל מיטלפונקט (בעיקר "בובה", "מי תהום", "מכולת" ועוד).
[שמאל|300px|ממוזער|ההפקה הראשונה של המחזה [העלמה יוליה]]
## מאפיינים
* הממשות האמיתית נמצאת בטבע ובכל עולם הדברים החומריים שבו, כל תופעות הרוח והחברה אינן אלא תולדה של הטבע שחוקיו קובעים את העולם.
* הדמויות מוצגות בהקשר החברתי שלהן.
* העתקה של המציאות וצמצום העיבוד האומנותי עד למינימום.
* אין דמויות ותופעות על-טבעיות, אין גיבורים אציליים
* הדמויות והסביבה החברתית, בדרך כלל, שייכות לתחתית הסולם החברתי.
* יש נטייה לדטרמיניזם ועיסוק בתורשה.
* הוא מתנגד ל״המחזה העשוי היטב״, כי המציאות אינה "עשויה היטב".
* השפה המדוברת על הבמה רדודה וקטועה.
* העלילה לא חשובה ולעיתים חסרה.

## מייצגים מרכזיים
* גרהרט האופטמן
* מקסים גורקי
* אמיל זולה
* אנרי בק
* יוג'ין או'ניל

קטגוריה:תיאטרון
רוני כתריאלס

**רונלד "רוני" כתריאלס** (קרי: **קַסְרִילְס**, אנגלית: **Ronnie Kasrils**; נולד ב-15 בנובמבר 1938 ביוהנסבורג) הוא פוליטיקאי יהודי דרום-אפריקאי.

## ביוגרפיה
הוריו של רוני, איזידור כתריאלס ורנה כהן, היו פליטים יהודים שהגיעו לדרום אפריקה מליטא ולטביה. אביו היה סוחר. רוני גדל בשכונת יווויל, שם חיו הרבה מהגרים יהודים. הצטרף בנעוריו לתנועת בית"ר בעיר. אחרי לימודי התיכון עבד כתסריטאי ובמאי סרטים. האירוע ששינה את חייו, היה הטבח שארפוויל בשנת 1960. הוא החליט להילחם נגד שלטון האפרטהייד ולהצטרף ל-ANC, ושנה אחר-כך למפלגה הקומוניסטית של דרום-אפריקה. בשנת 1962 נגזר עליו איסור לנאום בפומבי למשך חמש שנים. הוא היה אחד המייסדים של חנית האומה (אומקונטו ווה סיזווה), הזרוע הצבאית של ה-ANC, יחד עם ארתור גולדרייך, לוחם הפלמ"ח לשעבר. בשנת 1963 הוא היה המפקד האזורי של נטאל בחוף המזרחי, בשנת 1964 הוא נשלח לאודסה לאימונים צבאיים, ומאוחר יותר ללונדון. בתקופה זו הוא עבד עם ג'ו סלובו, גם הוא יהודי ליטאי, המכונה "ג'ו האיום". 
הוא שירת את ה-ANC ובמיוחד את "חנית האומה" בארצות שונות, ובשנת 1983 התמנה לראש שירותי המודיעין של הארגון. בשנת 1990 הוא נכנס חזרה לדרום-אפריקה בחשאי במסגרת "מבצע וולה", אך כבר בשנת 1991 הותרה שוב פעילותה של ה-ANC, וכתריאלס חזר לדרום-אפריקה ופעל בגלוי בימיה האחרונים של שלטון האפרטהייד.

### טבח בִּישׁוֹ
בִּישׁוֹ היא עיר במה שבזמנו נחשב מדינת בנטוסטן סיסקאי. ב-7 בספטמבר 1992 הוביל כתריאלס 80,000 מפגינים לבישו כדי לדרוש, שסיסקאי תשוב להיות חלק בלתי נפרד ממדינת דרום-אפריקה. ממשלת סיסקאי חסמה את הדרך, ומאוחר יותר פתחה באש, כאשר כתריאלס ניסה עם קבוצה של מפגינים לפרוץ את המחסום. 28 בני-אדם נהרגו ומעל 200 נפצעו. ועדה שהוביל השופט ריצ'רד גולדסטון ושחקרה את הטבח, ביקרה את כתריאלס על הניסיון שלו לפרוץ את המחסום.

### שר בממשלה
משנת 1994 עד 1999 הוא היה סגן שר הביטחון בממשלה הראשונה לאחר נפילת האפרטהייד, משנת 1999 עד 2004 היה שר המים והייעור ומשנת 2004 עד 2008 שר השירותים החשאיים. 

## יחסו לישראל
כתריאלס הוא מבקר חריף של מדיניות ישראל כלפי הפלסטינים. בשנת 2001 הוא יזם הצהרה של דרום-אפריקאים ממוצא יהודי שהשתתפו בתנועה נגד האפרטהייד, שקראו לקידום תהליך השלום הישראלי-פלסטיני וליישום פתרון שתי המדינות. ברבים ממאמריו הוא משווה בין מדיניות ישראל למדיניות האפרטהייד. ב-2002, בעת הפגנה מחאה שהתקיימה בקייפטאון, על ידי יהודים ומוסלמים, המתנגדים לכיבוש הישראלי, קרא להטיל סנקציות על ישראל.

## חיים אישיים
אשתו הראשונה, אלאנור כתריאלס, גם היא הייתה פעילה בולטת נגד האפרטהייד והאישה הלבנה הראשונה שנעצרה במעצר מנהלי לחצי בשנת 1963. להם שני בנים ובת. אלאנור נפטרה ב-2009, לאחר 45 שנות נישואים. ב-2 בפברואר 2012, התחתן בשנית עם העיתונאית אמינה פרנס במשרד לענייני פנים של ווינברג, בקייפטאון.
## ספריו

* 1993: Armed and dangerous.
* 2010: The unlikely secret agent.
* 2017: A single man. Kasrils and the Zuma enigma.
 
## לקריאה נוספת
* אלון ליאל, **צדק שחור**. הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1999
* Gideon Shimoni, **Community and Conscience: The Jews in Apartheid South Africa**. Brandeis University Press. 2003

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מתנגדי האפרטהייד
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים דרום אפריקאים
קטגוריה:אתאיסטים יהודים
קטגוריה:מרקסיסטים
קטגוריה:אישים ממוצא יהודי-ליטאי
קטגוריה:דרום אפריקאים שנולדו ב-1938
קוסאי חוסיין

**קוסאי סדאם חוסיין א-תכריתי** (בערבית: **قصي صدام حسين التكريتي**; 17 באפריל 1966 בגדאד – 22 ביולי 2003, מוסול) היה בנו השני של סדאם חוסיין מאשתו הראשונה סאג'דה טלפאח והאיש החזק ביותר בעיראק, לאחר אביו.

## בשלטון
בנו בכורו של סדאם, עודאי חוסיין, הרג בהתקף זעם את שומר ראשו של אביו, כאמל חנא, בשנת 1988. אחרי אירוע זה הפך בנו השני קוסאי למועדף על סדאם, וקיבל את האחריות על שירות הביטחון של עיראק. במיוחד אחרי מלחמת המפרץ, הוא ניהל את המרדף אחר מתקוממים שיעים מבצרה וכרבלא.

במאי 2001 מונה בפועל לסגן נשיא, והיה אמור לרשת את אביו בשנת 2002, אך עקב המלחמה המתקרבת עם ארצות הברית נדחתה העברת השלטון. הוא היה נשוי ואב לשני בנים ובת.

## לאחר נפילת השלטון
במהלך מלחמת עיראק פיקד קוסאי על הגנת אזור מרכז-מזרח של עיר הבירה. עם נפילת בגדאד ניסה למצוא מקלט, יחד עם עודאי, בסוריה, אך נאלץ לחזור לעיראק ולהסתתר. כוחות הכיבוש האמריקאים הציעו 15 מיליון דולר אמריקאי תמורת כל מידע שיימסר על מקום הימצאו.
ב-22 ביולי 2003 הוא נהרג במוסול במהלך קרב יריות, יחד עם אחיו עודאי. בקרב זה מצא גם בנו של קוסאי בן ה-14 את מותו. תושבים רבים חגגו את מותם של שני האחים, וכדי להפיג את הספקות בדבר מותם, פורסמו תמונותיהן של הגוויות.

## גלריה

Uday qusay house.jpg|הבית במוסול שבו שהו עודאי וקוסאי בעת שנהרגו במתקפת טילים
Airborne and Special Forces Uday-Qusay raid, 2003.jpg|צבא ארצות הברית מכתר את הבית שבו התבצרו עודאי וקוסאי


## קישורים חיצוניים

* 
* על שני הבנים
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פוליטיקאים עיראקים
קוסאי
קטגוריה:ילדי מנהיגי מדינות
קטגוריה:מלחמת המפרץ: אישים
קטגוריה:עיראקים שנולדו ב-1966
קטגוריה:עיראקים שנפטרו ב-2003
תעודת זונדר

**תעודת זונדר** היא מסמך אנטישמי מזויף שהתפרסם בשנת 1919 בעיתון בשפה הרוסית. התעודה, הכתובה עברית, נמצאה, כביכול, בכליו של קצין יהודי-בולשביקי בשם זונדר, והיא מתארת, בדומה לפרוטוקולים של זקני ציון, קנוניה יהודית שמטרתה שליטה כלל עולמית.

על פי תעודת זונדר, המהפכה הבולשביקית תוכננה ובוצעה בידי יהודים, או בידי גויים העוזרים להם.

## היסטוריה
פרוטוקול משנת 1919 (תעודת זונדר) פורסם לראשונה בעיתון "פוסטימאאס" (Postimees) ( "דוור") האסטוני (מהדורת הבוקר) ב-31 בדצמבר 1919. "פוסטימאאס" פירטו כיצד נמצא הטקסט העברי המקורי מכיסו של שונדרב, מפקד הגדוד הבולשביקי היהודי בגדוד 11 של רובה, שנהרג בפעולה בלילה שלפני ה -9 בדצמבר. באותה עת היה "פוסטימאאס" בבעלותו של יאאן טוניסון, פוליטיקאי לאומני אסטוני.

הטקסט הופיע ב-5 בפברואר 1920 בעיתון הרוסי "פריזיב" (Призыв) ( "קריאה לדגל") שהופץ בברלין בין הגולים מרוסיה הסובייטית ותיאר אותו כ"מסמך מעניין". מאוחר יותר הוא שוכן בנספח של מהדורה מורחבת בשפה האנגלית של "הפרוטוקולים של זקני ציון", שפורסמה ב -1934 על ידי הוצאת הספרים הפטריוטית, שפועלת מתוך תיבת דואר בשיקגו, אילינוי.

## לקריאה נוספת
* נורמן כהן, **הכשר לרצח עם**, הוצאת עם עובד 1972, עמ' 99-101.

## הערות שוליים

קטגוריה:חיבורים אנטישמיים
קטגוריה:ספרי 1918
קטגוריה:זיופים של מסמכים
נסיך אדום, נסיכה כחולה

**נסיך אדום, נסיכה כחולה** הוא ספר ילדים מאת עפרה גלברט-אבני. הספר אויר על ידי מושיק לין. הספר יצא לאור בהוצאת הקיבוץ המאוחד בשנת 1992.

## עלילה
יוסי הוא ילד שנהנה לצייר ובדרך-קבע נושא את צבעי-היסוד בכיסו. הוא אינו אוהב להיות ילד טוב והוא מחליף כל דבר חשוב שעליו לעשות בציור. שיגעון-הציור שלו אינו מוצא-חן בעיני איש מלבדו, עד כי לבסוף לא הייתה מסוגלת עוד מורתו לסבול את חיבתו העזה לציור ופקדה עליו לכתוב חיבור מעורר-עניין בחדר המורים. הוא החל, כהרגלו, להוציא את הצבעים מן הכיס אולם לדרישתה של מורתו נמנע משימוש בצבעים. למרות דרישה זו, ולמרות שמטרתו הייתה לכתוב חיבור, הוא צייר רצף של ציורים שיוצר סיפור במרכזו נסיך ונסיכה המאוהבים זה בזו. כל אחד מהם גר באזור מונוכרומטי (אצל הנסיך אדום ואצל הנסיכה כחול). מלכי הממלכות מסוכסכים זה עם זה. על תושבי האזורים המונוכרומטים חל איסור לדבר עם תושבי האזור המונוכרומטי האחר ועקב כך נאלצים הנסיך והנסיכה לנופף זה לזה במטפחת.

הנסיך והנסיכה מגלים כי הנשיקות שהם מפריחים זה לזה הופכות לפרחים שצבעם תואם לצבעו של מפריח הנשיקה ואף כי ביכולתם ליצור פרחים סגולים כאשר שתי הנשיקות נפגשות. בהמשך מתווספים צבעים נוספים לשדה עקב נוכחותה של שמש צהובה שזרחה בשמיים. הפרחים מוצאים חן בעיניה והיא מחממת אותם. כל אחד מהמלכים נדהם מן השדה הצבעוני ושולח את אנשיו לפני שהמלך השני יבחין בשדה הצבעוני. למעשה שניהם הבחינו בשדה יחדיו וכך האנשים הכחולים והאנשים האדומים נפגשים לראשונה.

גם בעקבות האירועים מתאחדים הנסיך והנסיכה, האיסור על הקשר בין האנשים האדומים לאנשים הכחולים מתבטל. השמש שולחת את קרניה כדי לנשק את הנסיך והנסיכה שמקבלים בעקבות כך צבעים נוספים. הם זוכים בבגדים צבעוניים, שיער צהוב לנסיכה ושיער שחור לנסיך. המלכים, שנשארו כל אחד בממלכתו, אינם יודעים מה מקור הצבעים הללו.

בסיום שב יוסי לכיתה. המורה בוחנת את ציוריו ואת הצבעים שיש לו בכיס ואומרת ליוסי כי "כל העולם בכיסו".

## קישורים חיצוניים
* זהר שביט, ביקורת על הספר באתר tau.ac.il
קטגוריה:ספרי ילדים ונוער
קטגוריה:ספרי 1992
קטגוריה:ספרי הוצאת הקיבוץ המאוחד