open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מגדל המפרש

**מגדל המפרש**, מוכר גם בכינוי "**בניין הטיל**", או בשמו הרשמי **מגדל קריית הממשלה על שם יצחק רבין**, או "**מגדל B**", הוא מגדל משרדים בחיפה, שהוא המרכיב הבולט מקרב המבנים המרכיבים את **קריית הממשלה המחוזית**, שנועדה לרכז את פעילות קריית הממשלה במחוז חיפה וכוללת את בניין האוצר הסמוך, בתי המשפט ומתקנים נוספים. בעת השלמתו ב-2002, היה המגדל ה-8 בגובהו בישראל. מאז הפגיעה במבנה ביוני 2025 על ידי טיל מאיראן, המבנה נסגר לפעילות, כל משרדי הממשלה שפעלו במבנה עברו למקומות אחרים.

## מבנה
המגדל עצמו הוא בן 25 קומות מעל הקרקע ו-4 נוספות מתחתיה. גובהו הכולל, לרבות הצריח דמוי זוג המפרשים שבראשו, הוא 137 מטרים. המגדל הוקם בין השנים 1999–2002 בין הרחובות נתנזון, העצמאות והפל"ים, ועם סיום בנייתו עקף את מגדל אשכול והפך למבנה הגבוה בחיפה ובכל צפון הארץ. בשנת 2003 נבנה מגדל חברת החשמל במבואות הדרומיים של חיפה. אם לא מחשבים את האנטנות לראשו של מגדל המפרש, מגדל חברת החשמל גבוה יותר במספר מטרים. בצירוף האנטנה שלראשו, מגדל המפרש גבוה בשבעה מטרים ממגדל חברת החשמל.

בתכנון המגדל וסביבתו נעשה ניסיון לשילוב בין ישן וחדש. בשדרת הקשתות, המעוצבת בסגנון עתיק ומובילה משדרות הפל"ים אל המגדל המודרני, שולבו רפליקות של פסיפסים ומפות עתיקות של חיפה. בין היתר מופיעה מפה משנת 1773 לצד רישומים של נוסעים שעברו בעיר לאורך ההיסטוריה שלה.

הבניין תוכנן על ידי משרד האדריכלים אמר-קוריאל (דינה אמר ואברהם קוריאל). בבנייתו נעשה שימוש בהנדסת אנוש מתוחכמת ובטכנולוגיה שעד אז טרם הייתה בשימוש בבנייני ציבור בישראל. הגישה אל קומפלקס קריית הממשלה נעשית מרחוב נתנזון, באמצעות גרם מדרגות הישר מהרחוב, ומשדרות הפל"ים, שמעליהן נמתח גשר הולכי-רגל המחבר בין בתי המשפט וטיילת הקשתות המוליכה למגדל. הבניין בבעלות חברת נ.מ.נ.ב.ש, בבעלות משפחת נזריאן, משפחת יהודית ממוצא פרסי המתגוררת בארצות הברית.

## היסטוריה
המכרז להקמת קריית הממשלה במחוז חיפה, כולל המגדל, פורסם במרץ 1998. כחלק מתנאי המכרז, היזמיים יכלו לבנות גם משרדים להשכרה, מסחר וחניונים בתשלום. היזם גם היה אמור להתחייב לבנות תחנת רכבת פרוורים בסמוך בשם חיפה – בית המכס. המגדל הושלם בתחילת 2002.

בתחרות שנתית לגורדי שחקים שערך אתר skyscrapers.com (כיום emporis.com, מן האתרים המובילים בתחום זה) הוא זכה במקום השמיני לשנת 2002. המגדל, שנבנה מחומרים מתקדמים, תוך שימוש בהנדסה המבטיחה לו חסינות מפני רוחות חזקות ורעידות אדמה, הוא בעל תצורה עגולה ו"עתידנית".
ב-20 ביוני 2025, בשעה 15:52, במהלך מבצע "עם כלביא", פגע טיל בליסטי, אשר שוגר מאיראן, בסמיכות למגדל המפרש. ההדף מהפגיעה גרם לנזק בקומותיו התחתונות של המגדל. הבניין הוגדר "בניין מסוכן" ומשרדי הממשלה שפעלו בו התפנו למקומות אחרים. מאז הבניין אינו מאוכלס.

## גלריית תמונות

קובץ:Downtown Haifa including the port and the sail tower.jpg|מבט מן האוויר על העיר התחתית וחלק מהדר
קובץ:View from Hotels in Haifa 001.JPG|מבט ממרכז הכרמל על המגדל והנמל
קובץ:HAIFA-PORT-12.JPG|המגדל כפי שהוא נראה מן הים
קובץ:Al-Jarina Mosque, Haifa (8).JPG|מסגד אל-ג'רינה בחזית המגדל, מבט לכיוון מזרח
קובץ:View from the Israel Railway Museum bridge, February 2025 01.jpg|המגדל במבט מהגשר שמעל מוזיאון רכבת ישראל (תחנת חיפה מזרח), 2025


## ראו גם

* העיר התחתית

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:הנצחת יצחק רבין
מפרש
קטגוריה:קריית הממשלה (חיפה)
קטגוריה:העיר התחתית: מבנים
קטגוריה:חיפה: גורדי שחקים
קטגוריה:ישראל: מבנים שנפגעו במלחמת חרבות ברזל
יחיאל ברי"ל

[ממוזער|עיתון [הלבנון שיסד וערך ברי"ל]]
**יחיאל ברי"ל** (ראשי תיבות על שם אביו: **ב**ן **ר**בי **י**הודה **ל**ייב; י"ד באדר תקצ"ו, 1836, פודוליה (רוסיה) – י"ד בחשוון תרמ"ז, 1886, לונדון) היה עיתונאי ועסקן. מייסד עיתון "הלבנון" ומראשוני העיתונות העברית בארץ ישראל.

## קורות חיים
ברי"ל נולד בטולצ'ין שבפודוליה בי"ד באדר תקצ"ו. מגיל צעיר החל בנדודים ממקום למקום, דבר אשר אפיין את רוב חייו הבוגרים. אביו השיא אותו אישה בגיל צעיר, אך הם התגרשו. זמן מה שהה בבוקרשט והיה מקורב למלבי"ם. לאחר מכן שהה באיסטנבול. בסוף שנות החמישים של המאה התשע עשרה עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים. בירושלים חבר לעדת הפרושים ונשא לאישה בשנית את בתו של יעקב הלוי ספיר, מזכיר עדת הפרושים. בשנת 1860 (תר"כ) החל לשלוח ידו בעבודה עיתונאית כשהוא שולח במשך כשנתיים לעיתונות העברית בחו"ל, ובמיוחד לעיתון המגיד, כתבות על הנעשה בירושלים.

בשנת 1862 (תרכ"ב) ברי"ל הקים ביחד עם יואל משה סלומון ומיכל הכהן את בית הדפוס העברי השני בירושלים (בית הדפוס הראשון היה של ישראל ב"ק). בפברואר 1863 (אדר, תרכ"ג) החל להוציא לאור עם יואל משה סלומון ועורך נוסף את עיתון הלבנון כירחון בבית הדפוס שהקימו.

העיתון יצא לאור במשך שנה אחת בלבד שבמהלכה פעל גם עיתון "החבצלת", ביטאונם של הספרדים ושל החסידים בירושלים. העוינות בין שני העיתונים הביאה להלשנה הדדית בפני השלטון העות'מאני שסגר את שניהם. כשפסק העיתון מלצאת לאור עזב בריל את ירושלים ועבר לפריז. במשך מספר שנים הוציא-לאור את עיתון הלבנון בפריז, ומשם נשלח העיתון לארץ ישראל.

לאחר המצור הגרמני על פריז בשנת 1870 עזב בריל את פריז, ובשנת ה'תרל"א עבר למגנצא שבגרמניה. במגנצא הקים בריל בית דפוס עברי ובשנת 1872 חידש את הופעת הלבנון אך כמוסף לעיתון חרדי בשפה הגרמנית.

בשנת 1881 חל שינוי במגמה של עיתון הלבנון. הלבנון התנתק מהשבועון החרדי אליו היה מסונף. כמו כן החל הלבנון לתמוך בהתיישבות יהודית בארץ ישראל. לשינויים אלו היה אחראי יחיאל ברי"ל עצמו, ייתכן של"סופות בנגב" היה משקל בשינוי זה. תפנית אידאולוגית זאת הובילה את ברי"ל לפרק הבא בחייו: הקמת המושבה מזכרת בתיה, שבאותה העת נקראה 'עקרון'.

## הקמת מזכרת בתיה
בראשית שנות ה-80 של המאה ה-19 החל ברי"ל לפעול למען הרעיון של הקמת מושבות של איכרים יהודים עובדי אדמה בארץ ישראל. ברי"ל, יחד עם הרב שמואל מוהליבר, פעל להקמת המושבה מזכרת בתיה. הוא חזר לארץ ישראל ביחד עם אחת עשרה המשפחות הראשונות של המושבה. ניסיונו האישי לקחת חלק בהקמת מזכרת בתיה לא עלה יפה שכן הוא לא הצליח לשתף פעולה עם הירש, מנהלו של מקוה ישראל. עקב זאת, ומסיבות נוספות הוא חזר לחו"ל. את קורות ניסיונו לייסד את המושבה מזכרת בתיה העלה על הכתב בספר בשם 'יסוּד המעלה'.

בשנת 1884 השתקע בלונדון והוציא לאור שבועון ביידיש בשם 'השולמית'. גם כאן ניסה לחדש את הוצאתו לאור של עיתון הלבנון והוציא לאור כאחד-עשׂר גליונות ממנו.

נפטר בלונדון בשנת תרמ"ז.

## חיים אישיים
היה נשוי להניה בריינא ואב לארבעה בנים, מהם שלושה עיתונאים.

בנו, יצחק ליפא בריל, היה סופר ומתרגם.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* קורות חייו של יחיאל ברי"ל באתר האינטרנט של מזכרת בתיה
* 
* 
* 

*  (ידיעה על פטירתו ופרטים עליו)

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:סגל הלבנון
קטגוריה:עיתונאים כותבי עברית ביישוב
קטגוריה:מדפיסים עבריים
קטגוריה:מזכרת בתיה: אישים
קטגוריה:מייסדי מושבות בארץ ישראל
קטגוריה:עורכי עיתונים ביישוב
קטגוריה:מיינץ: אישים
קטגוריה:עולים לארץ ישראל בשנים 1800–1881
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1836
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1886
סבאח

**ג'נט ג'רג'יס פע'אלי** (בערבית: جانيت جرجس فغالي) הידועה בשם הבמה **סבאח** (בערבית – "בוקר") (**صباح**; 10 בנובמבר 1927 - 26 בנובמבר 2014) הייתה זמרת ושחקנית לבנונית שהופיעה ב-83 סרטים, שיחקה ב-27 מחזות, ועל שמה רשומים כ־3,000 שירים. שם החיבה שלה היה "שחרורה", על שם ציפור השיר שחרור.

## חייה
נולדה למשפחה נוצרית בכפר בדאדון, דרומית-מזרחית לביירות שבלבנון, שלישית מ-4 אחים. משפחתה הייתה דתית - סבה היה כומר ודודה ארכיבישוף. את אהבתה למוזיקה רכשה מאמה שערכה ערבים מוזיקליים בביתם. אביה, גרגיס, שלטענתה נטש אותה, משום שכנראה רצה בן, היה פוגע בה פיזית ואף ניסה לקחת את הרווחים שעשתה בצעירותה משירה ומשחק. אחיה רצח את אמה בגלל שהניח שנהלה רומן. לאירוע זה הייתה השפעה רבה על חייה של סבאח.

היא הקליטה את השיר הראשון שלה בגיל 13 ומיד תפסה את תשומת לבה של המפיקה והשחקנית הלבנונית אסיא דאר'ר (آسيا داغر; אַסְיַא דַארִ'ר) שהחתימה אותה על חוזה לשלושה סרטים ולקחה אותה למצרים. הסרט הראשון בו השתתפה ב-1945, "הלב אוהב רק פעם אחת" (القلب له واحد), הפך אותה לכוכבת. בתחילה המבקרים המצרים לא העריכו אותה, אולם לאחר המהפכה במצרים ב-1952, היא הפכה גם לחביבת המבקרים והתפרסמה בכל העולם הערבי.

הקול הייחודי והעשיר, יכולות המשחק וסגנון הלבוש הצבעוני, הפכו את סאבח לאחת הזמרות הפופולריות ביותר לא רק של בלבנון, אלא גם בכל העולם הערבי. היו לה קשרים ארוכים עם כמה מהמלחינים המובילים ובראשם המלחין המצרי עבד אל-והאב, המלחין הלבנוני מנסור רחבני והמלחין המצרי כמאל א־טוויל.

הקריירה של סבאח נמשכה עד מותה. בשנת 2006 הוציאה שני סינגלים יחד עם הזמרת רולא סעד: "דלועה" (מפונקת) – מחרוזת נוסטלגית משירי סבאח, ו"יאנא יאנא" – שיר נוסף אותו ביצעה סבאח באחד מסרטיה.

סבאח קיבלה הוקרה ממנהיגים ערבים, חוסיין מלך ירדן העניק לה אות כבוד, ואנוואר סאדאת העניקו לה אזרחות מצרית.

מעבר לקריירה האמנותית שלה, סאבח נודעה בחייה האישיים הסוערים. היא נישאה לתשעה גברים בניהם חבר פרלמנט לבנוני, הכנר שניגן בהופעותיה, שחקנים, זמרים ושייח כוויתי. כמו כן היא הייתה ידועה במספר הניתוחים הפלסטיים המרובים שעברה. לסבאח שני ילדים, בן מבעלה הראשון נג'יב שמאס ובת מבעלה השלישי, אנואר מנסי.

סבאח, או "סבוחה" בפי מעריציה, נחשבת לאחת הדיוות הגדולות של המוזיקה הערבית.

סבאח נפטרה ב-26 בנובמבר 2014 ממחלה קשה, בגיל 87.

## קישורים חיצוניים

ימין|ממוזער|180 פיקסלים|סבאח, 1961
* שירים של סבאח, באתר ALTARAB
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרים השרים בערבית
קטגוריה:אמנים הידועים בשם במה
קטגוריה:זמרות לבנוניות
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה לבנוניות
קטגוריה:ילידות 1927
קטגוריה:לבנונים שנולדו ב-1927
קטגוריה:נפטרות ב-2014
קטגוריה:נפטרים ב-2014
ג'אקומו אגוסטיני

**ג'אקומו אגוסטיני** (באיטלקית: **Giacomo Agostini**; נולד ב-16 ביוני 1942) הוא רוכב מרוצי אופנועים איטלקי שהתחרה בסדרת הגרנד פרי בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20. הוא זכה ב-15 אליפויות עולם, מתוכן שמונה בקטגוריה הבכירה. בחמש עונות הוכתר אגוסטיני לאלוף עולם בשתי קטגוריות שונות במקביל.

## ביוגרפיה
אגוסטיני נולד בלוברה, מחוז לומברדיה שבאיטליה. בעודו נער ניסה את כוחו במרוצים, אך אביו, שהיה תעשיין איטלקי עשיר, הפגין חוסר שביעות רצון מהעיסוק במרוצים. אגוסטיני החל את קריירת הרכיבה המקצועית בגיל 21 ב-1963. בשנה זו זכה בתואר אלוף איטליה בקטגוריית 175 סמ"ק כשרכב עבור חברת מוריני האיטלקית. הצלחתו אפשרה לו לעבור לקטגוריית ה-350 סמ"ק ולזכות בתואר אליפות איטליה בשנה העוקבת. במסגרת עונה זו הוא גם התחרה בסיבוב האיטלקי של עונת הגרנד פרי ב-350 וסיים במקום הרביעי. הוא הוחתם לקבוצת היצרן האיטלקי אם וי אגוסטה שבה רכב אלוף העולם באותה עת מייק היילווד.

מעברו של היילווד ב-1966 לקבוצת היצרן היפני הונדה הותירה את אגוסטיני כרוכב הבכיר בקבוצה וסללה את הדרך לרצף אליפויות שלא שוחזר מעולם בקטגוריית ה-500 הבכירה. הוא זכה עבור אם וי אוגוסטה בשבע אליפויות רצופות ב-500 וכמעט במקביל בעוד שבע רצופות ב-350. עונת 1967 הגיעה לסיום דרמטי כאשר אגוסטיני והיילווד זכו כל אחד בחמישה מרוצים לפני פתיחת המרוץ האחרון שבו הוכרעה האליפות לטובת אגוסטיני.

ב-1974 הודיע אגוסטיני על מעבר לקבוצת היצרן של ימאהה. היה זה צעד חריג באותה עת, כיוון שהיצרנים היפניים לא הצליחו עד אז לזכות באליפות ה-500. באותה שנה לא הצליח אגוסטיני להשיג את התואר בקטגוריית ה-500 סמ"ק, אך זכה ב-350. שנה לאחר מכן, זכה בתואר ראשון ליצרן יפני בקטגוריית ה-500. היה זה גם אופנוע שתי הפעימות הראשון שזכה בתואר זה.

ניצחונו האחרון של אגוסטיני היה ב-1976 בגרמניה. בעונה זו חזר לאם וי אוגוסטה אך לא זכה לאליפות נוספת. הוא פרש ממרוצי אופנועים בשנת 1977. החל מ-1978 ניסה כוחו במשך שלוש שנים במרוצי מכוניות אך לא זכה להצלחה. בשנת 2000 העניק ארגון ה-FIM לאגוסטיני את התואר "אגדת מרוצים".

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:רוכבי אופנועי מרוץ איטלקים
קטגוריה:אלופי עולם ברכיבת אופנועי מרוץ
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1942
מרכזית בת גלים

[שמאל|ממוזער|250px|[חנות|חנויות הרוסות בתחנה המרכזית הנטושה]]
**התחנה המרכזית בת גלים** ממוקמת בשכונת בת גלים בעיר התחתית של חיפה, ופעלה בשנים 1974–2003, הייתה חלק ממערך התחבורה הציבורית הפנים-עירונית בחיפה, והבין-עירונית ממנה יצאו אוטובוסים לכל רחבי ישראל.

## מבנה התחנה
מבנה התחנה מתנשא לגובה ומאכלס  גם את בניין אגד. המבנה תוכנן על ידי משרד האדריכלים שרון-אידלסון יחד עם רוזוב-פרייברגר. תכנון הקונסטרוקציה הייחודית לתחנה הופקד בידי המהנדס אשר מילשטין ממשרד המהנדסים "א. מילשטין - א. זינגר". בעבר שכנו בבניין גם משרדי הנהלת חברת החשמל עד שעברו למגדל חברת החשמל בדרום העיר. הרציפים העירוניים מוקמו בחלק העליון של התחנה, הקרוב לכניסה, כדי שהאוטובוסים המגיעים לא ירדו לקומה הבין-עירונית. כמו כן קיים מעבר תת-קרקעי המחבר בין תחנת רכבת בת גלים, מרכזית בת גלים, והתחנות לכיוון מזרח הממוקמות בצידה השני של דרך ההגנה. המעבר אפשר גישה נוחה לקווים החולפים על פני התחנה בדרכם מזרחה - במקור היו אלה הקווים מטירת כרמל ועתלית לכיוון הדר הכרמל. במבנה היו כ-40 חנויות, שני סניפי בנק, סניף דואר, אולם אירועים וקיוסקים.

בצמוד לתחנה היה מוסך לטיפול באוטובוסים עם 16 עמדות, חמש תחנות תדלוק, וחניון ל-200 אוטובוסים.

## היסטוריה
עד לפתיחתה של התחנה המרכזית בשכונת בת-גלים הייתה קיימת התחנה המרכזית של חיפה בשדרות הכרמל, במושבה הגרמנית, שנמצאת לא הרחק משם.

תוכנית להקמת התחנה אושרה על ידי עיריית חיפה בשנת 1965, כדי להחליף את התחנה המרכזית בשדרות הכרמל. הבנייה החלה ביוני 1968, על ידי סולל בונה. התחנה נחנכה ב-30 במאי 1974 ונקראה על שמו של מרדכי עופר.

לפני שינוי מערך האוטובוסים בחיפה ובניית מרכזית חוף הכרמל ומרכזית המפרץ, הייתה זו התחנה המרכזית היחידה של חיפה, ורוב הנסיעות הבין-עירוניות המגיעות לחיפה היו מסתיימות בה, פרט לנסיעות מסוימות שהיו מסתיימות או מתחילות בהדר: קווי טירת כרמל ועתלית, חלופות שעות שיא של קווי הקריות וצפון הארץ, וכן נסיעות שנכנסות לחיפה בין שישי אחר הצהריים לבין שבת אחר הצהריים. ממנה היו יוצאים קווים לכל חלקי חיפה.

בעקבות פתיחת מרכזית המפרץ ב-2002 ומרכזית חוף הכרמל ב-2003 התחנה נסגרה. בשלב הראשון נשארו עדיין במתחם התחנה רציפים של מספר קווים עירוניים, אך אלה הוצאו ממנה זמן מה לאחר פתיחת מרכזית חוף הכרמל. עד אמצע שנת 2012 בקצה התחנה היה מסוף "בת גלים", אך כיום האוטובוסים מגיעים לתחנת הרכבת חיפה – בת גלים הסמוכה לתחנה, ומאז פעילות האוטובוסים בתחנה נפסקה כולה.

בסוף שנת 2018 השלימה חברת נצבא את רכישת השליטה במתחם.

כיום המבנה נטוש לחלוטין ואין בו שום פעילות.

## ראו גם
* התחנה המרכזית החדשה של תל אביב

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* תחנה מרכזית בת גלים, חיפה, באתר מקומות שהזמן שכח, 27 בדצמבר 2021

## הערות שוליים

קטגוריה:ברוטליזם בישראל
קטגוריה:בת גלים
חיפה בת גלים
קטגוריה:ישראל: מבנים שוממים
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן אריה שרון
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן בנימין אידלסון
קטגוריה:מערב חיפה
קטגוריה:נצבא: נכסים
קורנטי

**איי קורנטי** או **ארכיפלג קורנטי** (בקרואטית: **Kornati**; באיטלקית: **Isole Incoronate**) הם קבוצה של כ-150 איים ושוניות (המספר המדויק משתנה בהתאם למקור) הממוקמים בים האדריאטי ממערב לשיבניק בקרואטיה. האי הגדול בארכיפלג, קורנט באורך של 25 ק"מ וברוחב של עד 2.5 ק"מ, העניק את שמו לקבוצה כולה, הנחשבת לארכיפלג האיים הצפוף ביותר בים התיכון.

בכמה גבעות על איי קורנטי נמצאו עקבות של יישובים וביצורים מהתקופה הנאוליתית. נראה כי האיים אוכלסו בתקופת הברזל ובתקופת הרומאים. במהלך מלחמת העולם השנייה הקימו הפרטיזנים של טיטו בית מלאכה לתיקון סירות.
## היסטוריה
האיים היו שייכים בעבר לאצולת זאדר אך נקנו במאה ה-19 על ידי תושבי האי מורטר שהם בעלי 90% מהקרקע ותושבי האי דוגי אוטוק להם שייך יתר השטח. אף שתושבי קבע אינם מתגוררים עוד באיים, יש בו כ-300 בקתות המשמשות את בעלי השטח המגיעים אליהם מדי פעם. חלק משטח האיים מעובד ויש בהם מטעי עצי זית, גפנים, פרדסים וגני ירק.

89 מהאיים בשטח של 49.66 קמ"ר בדרום הארכיפלג הוכרזו כפארק לאומי בשנת 1980, ששטחו הכולל 220 קמ"ר. האיים עשויים מאבן גיר מחלחלת המונעת תופעה של נגר עילי, ורק במקומות ספורים בוקעים מים מתוקים מהנוף הקרסטי ונשפכים אל מי הים. מסיבה זו הצמחייה על האיים מועטה, למעט עשב ושיחים באזורים המוגנים על ידי הצוקים, ונופם צחיח ופראי. הפארק ידוע בצוקים החשופים שלו, המכונים "כתרים" (Krunama), שהארוך שבהם משתרע לאורך 1,350 מטר והגבוה שבהם מגיע לגובה של 82 מטר. בפארק מפותח גם ענף הצלילה בשל כך שהצוקים יורדים עד לעומק של 90 מטר מתחת לפני הים והמים עשירים בדגה.

יופיים של האיים הביא את ג'ורג' ברנרד שו להתבטא כך אודותם:

:*"On the last day of the creation, God desired to crown his work, and thus created the Kornati islands out of tears, stars and breath"*.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:איים בים האדריאטי
קטגוריה:קרואטיה: איים
ארוחת טלוויזיה

[ממוזער|ארוחת טלוויזיה הכוללת [נקניקיית קארי|נקניקיות קארי וטוגנים]]
**ארוחת טלוויזיה** (נקראת גם **ארוחה קפואה**, **ארוחה מוכנה** או **ארוחת מיקרוגל**) היא ארוחה שלמה לאדם יחיד, מוכנה מראש, קפואה או מצוננת, הארוזה כך שניתן לחממה ולהגישה באריזתה. האריזות לרוב מתאימות לחימום בתנור אפייה (אם הן מיריעת אלומיניום) או בתנור מיקרוגל (אם הן מחומר פלסטי).

השם "ארוחת טלוויזיה" הוא שם גנרי, במקור היה שמה של ארוחה שפותחה ב-1953 בחברת "C.A. Swanson & Sons" האמריקאית. חברת סוונסון הפסיקה להשתמש בשם זה ב-1962 אך בארצות הברית עדיין קוראים כך לכל סוגי הארוחות המוכנות הנקנות קפואות בסופרמרקטים ומחוממות בבית.

מקור השם "ארוחת טלוויזיה" הוא בהיותה של הארוחה מהירה וקלה להכנה ולהגשה, כך שניתן לחממה בזריזות בהפסקות בין תוכניות טלוויזיה ולאוכלה מול הטלוויזיה. חלק מהארוחות מכילות מגשית עם מוצר בודד (למשל פסטה ברוטב), וחלקן מכילות מגשית מחולקת עם 3–4 מאכלים כגון מנת בשר, תפוחי אדמה, ירקות מבושלים וכדומה.

ממוזער|ארוחת טלוויזיה הכוללת קינוח

## היסטוריה
ארוחת הטלוויזיה הראשונה הייתה ארוחה לחג ההודיה שכללה תרנגול הודו, רוטב תירס, אפונים ובטטה, שנארזה במגשיות של ארוחת טיסה. מגשיות אלו הוכחו כיעילות - ניתן היה לשלוף את הארוחה בשלמותה מהאריזה החיצונית, לחמם את מגשית האלומיניום ישירות בתנור ללא צורך בכלי אוכל נוספים ולאכול את הארוחה ישירות מהמגשית. גודל המגשית גם התאים לשולחן צד קטן. ארוחה זו דרשה חימום של 25 דקות בטמפרטורה של 220 מעלות צלזיוס.

ציוני דרך בהתפתחות ארוחות הטלוויזיה:
* ב-1960 נוספו קינוחים כגון מאפה תפוחים ובראוניס, במגשית בת ארבעה מדורים.
* ב-1969 נוספו ארוחות בוקר כגון פנקייק ונקניקיות. מאוחר יותר נוספו גם כריכים.
* ב-1986 הופצה לראשונה ארוחה במגשית המתאימה לתנור מיקרוגל.

כיום מרבית הארוחות נארזות במגשיות המיועדות למיקרוגל.

בממלכה המאוחדת ארוחות טלוויזיה מופצות בתפוצה רחבה מסוף שנות ה-70. ב-2003 הוצאו במדינה זו 5 מיליון ליש"ט ביום על ארוחות מוכנות - הצריכה הגדולה ביותר באירופה. מגוון הארוחות הקפואות או מצוננות כולל בין השאר מזון גורמה, תבשילים אורגניים וצמחוניים, מתכונים מסורתיים מהמטבח הבריטי וממטבחים זרים וארוחות מוקטנות לילדים.

## בישראל
בישראל ארוחות טלוויזיה מלאות אינן נפוצות, אך מנות בודדות להכנה מהירה מקובלות הרבה יותר. מנות כאלו ארוזות בגביע פלסטיק, ומצריכות הוספת מים רותחים לשם הכנתן. בין המאכלים הללו נכללים מרקים להכנה מהירה, מאכלי אטריות, פירה ועוד. מנות אלו, הנקראות לעיתים בשם הגנרי "מנה חמה", כשם מותג של חברת אסם, ונאכלות פעמים רבות כארוחת צוהריים המובאת לעבודה או ללימודים. הן גם נלקחות על ידי מטיילים שומרי כשרות לטיולים בחו"ל.

## סוגיות בריאותיות
הקפאת המזון פוגעת בטעמו, כדי לפצות על כך הארוחות המוכנות כוללות תוספות של מלח ושומן. בנוסף, כדי להאריך את חיי המדף, היצרניות מוסיפות שמנים צמחיים מוקשים למחצה - בעלי ריכוז גבוה של שומני טראנס, שהם בעלי השפעה שלילית על מערכת הדם והלב. הארוחות המוכנות הן לרוב בעלות ערכים תזונתיים שונים משל מזון טרי, ומכילות לעיתים חומרים משמרים.

בשנים האחרונות, עקב הגברת מודעות הציבור לסוגיות בריאותיות, ישנן ארוחות מוכנות המכילות פחות מלחים, שומנים וחומרים מלאכותיים. בישראל משווקות גם ארוחות מוכנות לדיאטה (בשיווק ישיר על ידי היצרניות ולא במרכולים).

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

טלוויזיה
קטגוריה:ארצות הברית: המצאות
ידובנו

**מחנה ידובנו** (Logor Jadovno) היה מחנה ריכוז שהקימו הקרואטים ב-23 ביוני 1941 עבור יהודי זאגרב. נכלאו בו גם אסירים קרואטים וסרבים. המחנה הוקם בלב יער עבות, בהרי ולביט (Velebit), ליד העיירה גוספיץ'. המחנה חוסל ב-11 באוגוסט 1941.

## רקע
ביוני 1941 פתחו האוסטאשים במצוד הגדול אחר יהודי זאגרב. ב-22 ביוני רוכזו כ-200 יהודים במגרש הירידים של העיר, הועלו על משאיות והובלו לסביבות כפר קטן בשם ידובנו, לא הרחק מהעיירה גוספיץ', שבה פעל מחנה ריכוז, דרכו עברו המשלוחים לאי פאג ולידובנו.
באזור הכפר ידובנו, בלבו של יער עבות, הורו האוסטאשים ליהודים לגדר שטח בן 500 מ"ר. מחוץ לגדר נבנו שני צריפים. אחד עבור שומרי המחנה והשני למגורי המפקד וסגנו. על מרפסת צריף המפקדה הוצבה מכונת ירייה, שכוונה אל לב "המחנה", השטח המגודר.

האסירים היהודים רוכזו בשטח המגודר מתחת לכיפת השמיים. בהיעדר צריפי מגורים הם נאלצו לישון על האדמה, לעיתים תחת גשם עז. המחנה שכן בגובה של 1,200 מטר, ובלילות סבלו היהודים מקור עז ומרטיבות כתוצאה מהגשם, מה שגרם לרבים מהם לחלות בדלקת ריאות ובדלקת מפרקים. רבים מתו כתוצאה מכך.
מפקד המחנה והשומרים נהגו מדי פעם להשתעשע ולירות על האסירים שהסתובבו בתוך האזור המגודר. אחת המטרות של האוסטאשים הייתה להרעיב את היהודים עד מוות. האסירים ניזונו מעשב, אותו בישלו ביחד עם קליפות תפוחי אדמה שהוציאו מערימות הזבל. 
האסירים המורעבים הועסקו בעבודת פרך, חטיבת עצים ביער והעברת אדמה ממקום למקום, ללא שום מטרה. העבודה נמשכה 12 שעות תוך הכאות והתעללות בלתי פוסקים.

## השמדת היהודים
חיסול המחנה על יושביו החל ב-11 באוגוסט 1941. מרבית האסירים הקרואטים שוחררו או הועברו למחנות אחרים, אך היהודים והסרבים נרצחו כולם. מספר הקורבנות נע בין עשרת אלפים ל-35 אלף. הרצח בוצע בהרים. שיטת הרצח: האסירים נורו ואחר כך הושלכו גופותיהם לתהום. על פי עדויות אחרות, האסירים הושלכו לתהום בעודם בחיים, ואחר כך הושלכו בעקבותיהם רימוני יד. עדות על כך מסר סלאבקו רדי, שהיה חבר ועדת החקירה הממלכתית היוגוסלבית לחקר פשעי הנאצים, ואחד הפעילים בקהילת זאגרב. 

ממחנה ידובנו לא נותרו ניצולים פרט לכמה בני נוער שהופרדו משאר האסירים בדרך למחנה והובאו לעיירה גוספיץ'. אחדים מהם שרדו את המלחמה.

## קישורים חיצוניים

*תמונות מאתר ידובנו 

## הערות שוליים

קטגוריה:שואת יהודי קרואטיה
קטגוריה:קרואטיה: היסטוריה
קטגוריה:מחנות ריכוז של האוסטאשה
שון פול

**שון פול ראיין פרנסיס הנריקז** (באנגלית: **Sean Paul Ryan Francis Henriques**; נולד ב-9 בינואר 1973), הידוע בשם הבמה **שון פול**, הוא זמר ומפיק מוזיקלי ג'מייקני.

פול מתמחה בעיקר בסגנון הדאנסהול, שמקורו בג'מייקה, ושאיתו הוא משלב בשיריו מקצבי R&B, ראפ, היפ-הופ ואף רגאיי.

## ביוגרפיה
שון פול נולד וגדל בעיר הבירה קינגסטון שבג'מייקה, למשפחה נוצרית-קתולית בעיקרה. שני הוריו הם ספורטאים ילידי-ג'מייקה. סבו של אביו הגיע ממשפחה יהודית-ספרדית מפורטוגל שהיגרה למקום במאה ה-17 ואשתו (סבתא רבתא של פול) הייתה ממוצא גרמני, אנגלי ואפרו-ג'מייקני. אמו, פרנס, היא ציירת, ושחיינית פרפר בעברה. רבים מבני משפחתו הם שחיינים ושחקני כדורמים.

אף על פי שהתחנך כקתולי, פול למד גם בבית הספר הפרטי היהודי "הלל אקדמי" שבג'מייקה.

### קריירה
סינגל הבכורה של שון פול הוא "(Baby Girl (Don't Cry" שיצא ב-1996. הסינגל זכה להצלחה בג'מייקה ובעקבותיו הוציא להיטים נוספים. בשנת 1999 החל פול למשוך גם את תשומת לב הקהל בארצות הברית.

ב-28 במרץ 2000 הוציא את אלבום הבכורה שלו "Stage One", שנמכר ב-190,000 עותקים.

ב-26 בנובמבר 2002 יצא אלבומו השני "Dutty Rock", שזכה להצלחה רבה, מכר למעלה ממשישה מיליון עותקים ברחבי העולם, הגיע למקום התשיעי במצעד אלבומי הבילבורד האמריקאי ושהה בו במשך 85 שבועות. הסינגל "Get Busy" מתוך האלבום והסינגל המשותף שכתב ושר עם ביונסה, "Baby Boy", מאלבומה "Dangerously in Love", כבשו את ראשות מצעד להיטי הבילבורד האמריקאי.

ב-27 בספטמבר 2005 יצא אלבומו השלישי, "The Trinity", שכלל את הלהיטים: "We Be Burnin'", "Ever Blazin'", "Give It up to Me". האלבום מכר למעלה ממיליון עותקים בארצות הברית, וכמיליון עותקים גם באירופה.

פול הפיק את כל אלבומיו ואת אלבומה השני של הזמרת ריהאנה, "A Girl Like Me".

ב-28 ביוני 2007 הגיע להופעת יחיד בישראל. ב-23 בינואר 2016 חזר לישראל, והופיע בהיכל מנורה מבטחים.
ב-22 באוגוסט 2017 הופיע בלייב פארק ראשון לציון. בשנת 2011 הוציא את השיר "Got 2 Luv U", ביחד עם אלקסיס ג'ורדן, שהפך ללהיט בינלאומי.

בשנת 2018 הוציא את השיר "Mad Love", ביחד עם דייוויד גטה ובקי ג'י. השיר היה מיועד עבור הזמרת הקולומביאנית שאקירה, אשר הייתה אחת מן הכותבים שלו, אך לבסוף החליטה כי היא לא תשתתף בו. בשנת 2021 הוציא עם איימנבק וסופיה רייס את "Dancing on Dangerous".

### חיים אישיים
פול שיחק בנבחרת הפולו מים הלאומית של ג'מייקה מגיל 13 עד 21, אך לאחר מכן ויתר על הספורט כדי לפתח קריירה מוזיקלית.

ב-2012 נישא לג'ודי סטיוארט, מנחת טלוויזיה ג'מייקנית, ולהם שני ילדים.

## דיסקוגרפיה
### אלבומי אולפן
* 2000: *Stage One*
* 2002: *Dutty Rock*
* 2005: *The Trinity*
* 2009: *Imperial Blaze*
* 2012: *[[Tomahawk Technique]]*
* 2014: *Full Frequency*

### מיני-אלבום
* 2018: *[[Mad Love the Prequel]]*

## קישורים חיצוניים

* 

* מילים לשירים של שון פול
*  
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:זמרים ג'מייקנים
קטגוריה:מוזיקאים ג'מייקנים
קטגוריה:זמרי רגאיי
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:זוכי פרס המוזיקה האמריקאית
קטגוריה:זוכי פרס המוזיקה של בילבורד
קטגוריה:אמני איילנד רקורדס
קטגוריה:ילידי 1973
בלו בנד

שמאל|ממוזער|250px|חפיסת מרגרינה בלו-בנד
**בלו-בנד** הוא מותג של מרגרינה, שהושק בשנת 1923 על ידי חברת ואן דן ברג (Van den Bergh) ההולנדית. בשנת 1927 התמזגה חברת ואן דן ברג עם חברת האחים לוור האנגלית, כדי ליצור את יוניליוור, ומותג בלו בנד עבר לידי יונילוור, הגם שהמשיך לפעול תחת השם ואן דן ברג. סמואל ואן דן ברג (6 באפריל 1864, הולנד – 4 בפברואר 1941, ניס, צרפת)  היה תעשיין ופוליטיקאי יהודי-הולנדי, בן למשפחה יהודית מהעיר אוס שבדרום הולנד, שם התגוררה מאז המאה השמונה-עשרה.

המותג של בלו בנד הוכנס לאינדונזיה החל משנת 1936 ובשנת 1939 הוא החזיק ב-60% משוק המרגרינה.

בשנות ה-20 של המאה ה-21 דעך השימוש בישראל במרגרינה עקב העדפות בריאותיות וצריכה מוגברת של חמאה תחתיה.

## בישראל
ממוזער|חיילי נח"ל מסייעים למשאית בלו-בנד שהתחפרה בחולות, 18 באוקטובר 1951
מרגרינה בלו בנד נמכרה בארץ ישראל כבר בסוף שנות ה-20, ותפוצתה גברה בשנות ה-30.

מרגרינה של מותג בלו בנד הייתה הראשונה שיוצרה בארץ ישראל. מרגרינה בלו בנד יוצרה החל מסוף שנת 1938 בחיפה, על פי זיכיון מחברת יוניליוור, על ידי חברת תוצרת מזון ישראלית של ד"ר ארנולד הילדסהיימר, אשר התמחה בייצור מרגרינה במפעל יוניליוור בגרמניה. מותג בלו בנד נחשב ליוקרתי והיה יקר יותר ממותגי מרגרינה אחרים שנמכרו בארץ ישראל.

ב-1961 פותחה מרגרינת בלו-בנד למותג גולד-בנד – מרגרינה עם חלב ארוז בנייר אלומיניום מוזהב. שמו ואריזתו של המוצר שידרו יוקרתיות ואיכותיות למוצר צריכה בסיסי, וזאת הפעם הראשונה בארץ בו נעשה פרסום דרך מיתוג מוצר.

שלושה מוצרים נמכרים בישראל תחת המותג **בלו-בנד**:
* בלו-בנד: מרגרינה לאפיה ולבישול, ללא תוספת מלח.
* גולדבנד: מרגרינה עם חלב
* מחמאה: מרגרינה בטעם חמאה
המוצרים נמכרים בחבילות לאפייה ובגביעים למריחה ולטיגון.

## קישורים חיצוניים

* בלו בנד, באתר יוניליוור ישראל
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מותגי מזון
קטגוריה:ממרחים
קטגוריה:מותגי יוניליוור
ג'וני לוגן

**שון פטריק מייקל שררד** (באנגלית: **Seán Patrick Michael Sherrard**; נולד ב-13 במאי 1954), הידוע בשם הבמה **ג'וני לוגן** (באנגלית: **Johnny Logan**), הוא זמר אירי, שזכה פעמיים במקום הראשון באירוויזיון; מכונה בפי מעריצי התחרות "מר אירוויזיון".

## ביוגרפיה
לוגן נולד בפרוור של העיר מלבורן שבאוסטרליה תחת השם שון פטריק מייקל שרארד. אביו, פטריק או'הייגן, היה טנור ידוע אשר הופיע שלוש פעמים בבית הלבן. בגיל שלוש משפחתו של לוגן עברה להתגורר באירלנד. הוא התחיל לשיר בגיל תשע, לנגן בגיטרה ולכתוב שירים בגיל 13. בהמשך למד הנדסת חשמל ועבד במשך חמש שנים כחשמלאי, כשבמקביל הופיע במועדוני פולק ובלוז.

את הקריירה המוזיקלית שלו החל לוגן על הבמה, כשהופיע בשנת 1976 במיוזיקל "אדם וחוה", בו גילם את אדם. שנה אחר כך התפרסם במיוזיקל "יוסף וכתונת הפסים המשגעת" מאת טים רייס ואנדרו לויד ובר. ב-1979 הוציא את אלבומו הראשון הנקרא "In London". באותה שנה השתתף לראשונה בקדם-אירוויזיון האירי, עם השיר "Angie" וסיים במקום השלישי.

ב-1980 ייצג לוגן את אירלנד באירוויזיון 1980 עם השיר "What's Another Year" והגיע למקום הראשון. השיר היה ללהיט גדול ברחבי אירופה והגיע למקום הראשון במצעד הבריטי, ומכירותיו של הסינגל ברחבי העולם מסתכמות בשלושה מיליון עותקים. ארבע שנים אחר כך כתב והלחין את השיר "Terminal 3", שייצג את אירלנד באירוויזיון 1984 בביצוע לינדה מרטין, שסיים במקום השני בתחרות, שמונה נקודות מהמקום הראשון. ב-1987 ייצג פעם נוספת את אירלנד באירוויזיון כמבצע, עם השיר "Hold Me Now", וכמו כן גם ניצח, בפער של 31 נקודות מהמקום השני, והיה לאומן הראשון שזוכה פעמיים באירוויזיון כמבצע. השיר הגיע למקום השני במצעד הבריטי, וכמו קודמו, זכה להצלחה רבה ברחבי אירופה עם מכירות של מיליוני עותקים מהסינגל. ב-1992 שב למסגרת התחרות כשכתב והלחין את השיר "", שייצג את אירלנד באירוויזיון 1992, פעם נוספת בביצוע לינדה מרטין. הפעם השיר זכה בתחרות והיה לניצחון הראשון מתוך שלושה ניצחונות רצופים של אירלנד באירוויזיון.

בתחרות "שיר היובל באירוויזיון" שהתקיימה באוקטובר 2005 הגיעו שני השירים הזוכים של לוגן ל- TOP 14, כש-"Hold Me Now" סיים במקום השלישי.

לוגן הוא אמן בעל קריירה מוזיקלית עשירה הכוללת 28 אלבומים (נכון ל-2007), ובהם אלבומים שיצאו בלעדית בגרמניה, הממלכה המאוחדת, דנמרק והולנד, עשרות סינגלים שיצאו ברחבי אירופה, עשרות הופעות טלוויזיוניות ושיתופי פעולה מוזיקליים עם אמנים אירופאים. כמו כן, כתב ארבעה שירים שהתמודדו בקדם-אירוויזיון האירי, ושני שירים שהתמודדו בקדם-אירוויזיון ההולנדי (בשנים 2004 ו-2005).

מתגורר באשבורן שבמחוז מית' עם אשתו איליס ושלושת ילדיו.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:זמרי פופ אירים
קטגוריה:זוכי האירוויזיון: אירלנד
קטגוריה:זוכי האירוויזיון
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 1980
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 1987
קטגוריה:אירים שנולדו ב-1954
דגל איי אורקני

שמאל|ממוזער|250px|דגל אורקני
**דגל אורקני** הנוכחי הוא הדגל הבלתי רשמי של איי אורקני. בראשית שנת 2007 נערך באיים משאל עם לבחירת דגל רשמי לאורקני. התושבים בחרו את הדגל מבין חמישה דגלים שהוצעו על ידי חצר הלורד ליון. הדגל שנבחר היה הדגל שעוצב על ידי דאנקן טאלוק (Duncan Tullock) מבירסיי שזכה ב-53% מקולות 200 בעלי זכות הבחירה.

הדגל טרם קיבל תוקף רשמי בהיעדר אישור סופי מחצר הלורד ליון.

הצבעים האדום והצהוב בדגל - הם הצבעים הלאומיים של הנס המלכותי של סקוטלנד, וכן של סמל נורווגיה. כך מסמל הדגל המוצע את הקשר ההיסטורי של אורקני הן לסקוטלנד והן לנורווגיה. הצבע הכחול שבדגל מקורו בדגל סקוטלנד ומסמל גם את הים ואת הקשר של האיים לים.

## הדגל הבלתי רשמי של האיים
ממוזער|שמאל|200px|הדגל הבלתי רשמי של האיים 
קודם לבחירת הדגל, נעשה באיים שימוש בדגל בלתי רשמי המכונה "דגל מגנוס הקדוש" (אף שאין ראיה לקשר כלשהו בין מגנוס הקדוש, שהיה רוזן אורקני בין השנים 1108–1117 לדגל זה). דגל זה מכיל צלב אדום על רקע צהוב - צבעים נורדיים מסורתיים המסמלים את הקשר של האיים לנורווגיה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אורקני
אורקני
אורקני
שלושת ימי ההגבלה

[שמאל|ממוזער|350px|מעמד הר סיני, תחריט מ-[1723]]
[שמאל|ממוזער|250px|משה על הר סיני. ציור מאת [ז'אן-לאון ז'רום, סוף המאה ה-19]]
**שלושת ימי ההגבלה** הם שלושת הימים שלפני מתן תורה (חג השבועות), בהם הכינו בני ישראל את עצמם לקבלת התורה בהר סיני. ימים אלו נקראו "ימי ההגבלה" על שם האיסורים המיוחדים שנהגו בהם, ועל פי הפסוק בו ציווה ה' את משה שיגביל את העם מלהתקרב להר סיני בימים אלו: "והיו נכונים ליום השלישי... והגבלת את העם סביב".

כיום חלים ימים אלה בתאריכים ג'–ה' בחודש סיוון, והם קרויים גם כן 'ימי ההגבלה', על שם ימים אלו בעבר, אף שאין נוהגים בהם האיסורים שנהגו בעבר.

## מקור ימי ההגבלה
ביום ד' בסיוון בשנה שבה יצאו בני ישראל ממצרים, ציווה הקב"ה את משה להכין את בני ישראל לקבלת התורה:

כן נאסר על עם ישראל לקיים יחסי אישות, על מנת שלא ייטמאו ולא יוכלו לקבל את התורה, וכן הם נצטוו לטהר עצמם מטומאות קודמות.

## מספר הימים
יש מחלוקת בין חכמים לרבי יוסי, האם היו שלושה ימי הגבלה או רק שניים. לדעת חכמים, נהגו רק שני ימי הגבלה ובבוקר היום השלישי, ניתנה התורה במעמד הר סיני. לדעת רבי יוסי, היו שלושה ימי הגבלה, והתורה ניתנה בבוקר היום הרביעי.

## ימי ההגבלה בזמננו
בימים אלו שהם ימי הכנה לקבלת התורה, אין נוהגים כיום מנהגי האבלות של ספירת העומר (לנוהגים את מנהגי האבלות של ספירת העומר עד שבועות) וכן מותר להסתפר ולעשות שמחת נישואין. יש הנוהגים בימים אלו להשתדל יותר ולהימנע מדיבורים אסורים ומשיחות בטלות ולהרבות בלימוד תורה, כדי להתכונן כראוי ליום קבלת התורה. בימים אלו אין אומרים תחנון בתפילה.
בג' בסיוון יש הנוהגים לעלות אל ציונו של ר' עובדיה מברטנורא הקבור בסמוך למרגלות הר הבית ועיר דוד, בטענה כי נפטר ביום זה, אך אין לדבר מקור מוסמך. ר' עובדיה מברטנורא היה מגדולי דורו ומנהיג קהילת ירושלים במאה ה-16 ומוכר במיוחד בשל פירושו על המשנה המודפס תמיד לצידה.

### יום המיוחס

יום לפני שלושת ימי ההגבלה נקרא "יום המיוחס". נראה שהוא קרוי כך משום שלפי המסורת, ביום זה, שבו הגיעו בני-ישראל למרגלות הר סיני, והיו מאוחדים "כאיש אחד בלב אחד", יוחסו בני ישראל משאר אומות העולם.

## קישורים חיצוניים
* שלושת ימי ההגבלה, באתר "דעת"
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שבועות
קטגוריה:אירועים בחודש סיוון
קטגוריה:פרשת יתרו
קטגוריה:מתן תורה
פקלניצה

**הפארק הלאומי פקלניצה** (בקרואטית: **Nacionalni park Paklenica**) הוא פארק לאומי ברכס ולביט, כ-40 ק"מ מצפון לזאדר בדלמטיה שבקרואטיה. שטחו של הפארק הוא 96 קמ"ר והוא נמצא במרחק של קילומטר בודד מהעיר סטאריגרד-פקלניצה שעל חוף הים האדריאטי. האזור הוכרז כפארק לאומי בשנת 1949 ומשמעות שמו בקרואטית היא "נקרה קטנה", באה מנוף הקרסטי שמאפיין את השטח. 

שטחו של הפארק הלאומי סב סביב שני קניונים - הגדול (Velika Paklenica) באורך של 14 ק"מ והקטן (Mala Paklenica) שאורכו 12 ק"מ, ובתחומו נמצאות שתי הפסגות הגבוהות ביותר ברכס ולביט - וגאנסקי ורח (Vaganski vrh) בגובה של 1,757 מטר וסווטו ברדו (Sveto brdo) שגובהה 1,753 מטר. בפארק נמצאות כ-70 מערות שהידועה שבהן היא מאניטה פצ' (Manita Peć), מערה באורך של 175 מטר ובה נטיפים ותצורות גאולוגיות שגילן עד 80,000 שנים. במערות נמצאו עדויות להתיישבות בתקופת האבן ובתקופת הברונזה, והעיר סטאריגראד-פקלניצה שוכנת על שרידיה של העיר הרומית ארגירונטום (Argyruntum) שהתקיימה עד המאה ה-4. בשנות ה-40 ו-50 של המאה ה-20 הורה שליט יוגוסלביה יוסיפ ברוז טיטו, על חפירת מנהרות תת-קרקעיות בקניון הגדול ששטחן הכולל 1,730 מ"ר. המנהרות נחפרו על ידי הצבא היוגוסלבי ונועדו לשמש מקלט למנהיגי המדינה. 

בפארק שבילי הליכה באורך כולל של 150 ק"מ, ו-400 מסלולי טיפוס הצוקים שבו מושכים מטפסים מכל העולם.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קרואטיה: גאוגרפיה
קטגוריה:מערות נטיפים
קטגוריה:אירופה: מערות
יודנשטרסה (ברלין)

שמאל|ממוזער|250px|יודנשטרסה 
**יודנשטרסה** (באותיות לטיניות: *Jüdenstraße* – "יידנשטראסה", שם הרחוב במבטא העתיק של גרמנית מרכזית, בגרמנית הסטנדרטית השם יהיה *Judenstraße* – "יודנשטראסה" ,"רחוב היהודים") הוא רחוב במרכז ברלין, בשכונת מִיטֶה.
יודנשטרסה תחום בין הרחובות ראטהאוסשטרסה ושטראלאואר שטרסה. בפינת יודנשטרסה וראטהאוסשטרסה נמצא בנין העירייה של ברלין.
יודנשטרסה הוא אחד הרחובות העתיקים של ברלין, הוא קיים מהמאה ה-13. פעם הייתה באזור זה שכונה יהודית, כפי שמשתמע משם הרחוב. בצד המזרחי של הרחוב, בין רחובות גרונרשטראסה ופארוכיאלשטראסה היה מבוי סתום בשם "גרוסר יידנהוף" (באותיות לטיניות: *Großer Jüdenhof* – חצר־היהודים הגדולה) שבו היו בית הכנסת, מקווה ובית הספר היהודי של ברלין עד פרעות שנת 1510.

ברחוב זה התגוררה משפחתו של הורסט וסל, אחד מהפעילים הידועים של המפלגה הנאצית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ברלין: רחובות ושדרות
קטגוריה:יהדות ברלין
ניסן ב"ק

[ממוזער|'[בתי ניסן ב"ק' לפני חורבנם]]
**ניסן בָּ"ק** (תקע"ה/ 1815, ברדיצ'ב - י' בכסלו תר"ן/ דצמבר 1889, ירושלים) היה מדפיס ספרים ואיש ציבור בישוב הישן בארץ ישראל במאה התשע עשרה. 

המסורת המשפחתית רואה בשם ב"ק את ראשי התיבות 'בעל קורא', תפקיד בו שימש אחד מאבות המשפחה. על פי גרסה אחרת, ב"ק הוא ראשי תיבות: "בן קדושים", כי אחד מאבות המשפחה נהרג על קידוש השם.

## ביוגרפיה
ב"ק נולד בברדיצ'ב ועלה לארץ עם אביו ישראל ב"ק לארץ ישראל בהיותו נער. יחד עם משפחתו התגורר בעיר צפת ועזר לאביו בבית הדפוס המשפחתי. בראשית שנות העשרים לחייו עמד בראש המשק החקלאי שהקים אביו בג'רמק שבהר מירון. במשק זה נולד בנו בכורו ובברית המילה של בנו השתתפו משה מונטיפיורי (שהתכבד לשמש סנדק) ואשתו יהודית שסיירו באותה העת בארץ. באמצע שנת 1839 הפך המצב הביטחוני בג'רמק לקשה מנשוא והמשק נעזב. גם רעידת האדמה שפקדה את צפת והאזור ב-1837 תרמה לעזיבתם את האזור. 

ב-1839 עבר ניסן ב"ק, כמו אביו ישראל ב"ק, לגור בירושלים. בירושלים הצטרפו השנים לחוגי החסידים. הוא בלט כעסקן בחוגי החסידים הירושלמים ושמש נציגו של האדמו"ר מרוז'ין בירושלים. 

הוא יזם את הקמת השכונה 'קריה נאמנה' שליד שער שכם, צפונית לחומת העיר העתיקה. שמה הראשון של השכונה היה 'אהלי משה ויהודית' על שם משה מונטיפיורי ואשתו יהודית. לימים נקראה השכונה בפי תושבי ירושלים 'בתי ניסן ב"ק'. שכונה זאת הייתה השכונה הראשונה בירושלים שנבנתה על ידי חסידים ולא על ידי הפרושים.

מפעל ירושלמי נוסף בו היה מעורב ניסן ב"ק ולימים נקרא על שמו הוא בית הכנסת תפארת ישראל ברובע היהודי שבעיר העתיקה. ניסן ב"ק היה הרוח החיה בהקמת בית הכנסת זה והיה גבאי ראשי בבית הכנסת עד למותו. עקב כך נקרא בית הכנסת 'תפארת ישראל' בפי תושבי ירושלים 'נישה"ס שול' כלומר בית הכנסת של ניסן. 

כמו כן, פעל להפצת ההשכלה בירושלים אך עם זאת היה יהודי שומר תורה ומצוות. כמו כן, הוא פעל במסגרת אגודת 'עזרת נדחים' שלחמה במיסיון שבירושלים וסייעה להקמת כפר התימנים בשילוח שליד הכפר סילואן.

## אילן יוחסין
[ממוזער|[בית הכנסת תפארת ישראל בבניינו, לפני 1948]]

## לקריאה נוספת
*  "חסיד של ארץ ישראל" - חייו ופועלו של ר' ניסן ב"ק, הוצאת שערים לחקר ירושלים ומדרשת ראשית ירושלים
## קישורים חיצוניים

* רחוב ע"ש ר' ניסן בק מאתר עיריית ירושלים
* ישי הבלין, החלוצים מברדיצ'ב: סיפורם של ישראל וניסן ב"ק, מגזין המקום
* 

קטגוריה:חסידי בית רוז'ין
קטגוריה:חסידי סדיגורה
קטגוריה:חסידי בויאן
קטגוריה:מדפיסים עבריים
קטגוריה:תנועת החסידות בארץ ישראל
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקות החסידים
קטגוריה:מייסדי שכונות ירושלים
קטגוריה:משפחת ב"ק
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1815
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1889
קטגוריה:עולים לארץ ישראל בשנים 1800–1881
נוירוטיפיקליות

**נוירוטיפיקל** (מאנגלית - Neurotypical, 'נוירוטיפוסי') הוא נאולוגיזם המתאר אנשים שמצבם הנוירולוגי נתפס בעיני רוב האנשים כנורמלי מבחינת יכולתם לעבד מידע מילולי, חושי וחברתי. המונח נטבע לראשונה בקרב אנשי הקהילה האוטיסטית, כתווית לתיאור אנשים שאינם אוטיסטים. מאוחר יותר, נפוץ השימוש במונח גם בקרב תנועת הגיוון העצבי ובקהילה המדעית.

בממלכה המאוחדת, האגודה האוטיסטית הלאומית ממליצה לעיתונאים לאמץ את המונח.

לעיתים משתמשים במונח באופן סרקסטי, כגון במאמר "המכון לחקר הנוירוטיפיקלים" מאת קבוצת האוטיסטים autistics.org.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אוטיזם
קטגוריה:נוירולוגיה
ריצ'רד דונר

**ריצ'רד דונר** (באנגלית: **Richard Donner**; 24 באפריל 1930 – 5 ביולי 2021) היה במאי קולנוע יהודי-אמריקאי ומפיק בחברת הפקות שבבעלותו ובבעלות אשתו, לורן שולר דונר.
על אף שדונר ידוע כבמאי הסרט "אות משמיים" (The Omen, שנעשה לו עיבוד מחודש בשנת 2006), סדרת סרטי "נשק קטלני", והסרט "הגוניס", הוא מפורסם ביותר בעקבות יצירת סרט הקומיקס המודרני הראשון, "סופרמן: הסרט", בכיכובו של כריסטופר ריב. ההשפעה הרחבה של הסרט עזרה במידה רבה לבסס את ז'אנר הפנטזיה כסוגה קולנועית מכובדת.

## ביוגרפיה
דונר נולד כ**ריצ'רד דונלד שוורצברג** ברובע הברונקס, ניו יורק, להייטי ופרד שוורצברג, ולו אחות בשם ג'ואן. הוא החל לעבוד כבמאי פרסומות ובסוף שנות ה-50 עבר לבימוי סדרת המערבונים בכיכובו של סטיב מקווין, "Wanted: Dead or Alive".

דונר שימש כבמאי ליותר מ-25 סדרות טלוויזיה, בהן "הנמלט" (הסדרה המקורית לסרט בכיכובם של האריסון פורד וטומי לי ג'ונס), "האיש השווה מיליונים", "קוז'אק", "סיפורים מהצד האפל", ופרק מפורסם מ"אזור הדמדומים" שנקרא בשם "Nightmare at 20,000 Feet".

בשנת 1978 דונר התעקש ליצור סרט סופרמן רציני מאשר סרט קאמפ. החלטה זו היוותה השראה ליוצרים מאוחרים יותר כטים ברטון ("באטמן"), בריאן סינגר ("סופרמן חוזר"), סם ריימי ("ספיידרמן") וכריסטופר נולאן ("באטמן מתחיל", "האביר האפל") בבואם ליצור סרטים המבוססים על קומיקס.

בשנת 2006, כמעט שלושים שנה לאחר צאת הסרט "סופרמן 2" – סרט שאותו ביים דונר בו זמנית יחד עם סרט "סופרמן" הראשון אך פוטר בטרם סיים את עבודתו עליו – יצא הסרט בגרסתו של דונר הודות להשפעתם הרבה של מעריצי הקומיקס, בשם "סופרמן 2: הגרסה של ריצ'רד דונר." הסרט כלל 15 דקות נוספות ועריכה שונה לגמרי מזו של הבמאי ריצ'רד לסטר. הסרט זכה לביקורות טובות ולהצלחה רבה ובעיני רבים אף נחשב ליותר טוב מהסרט "סופרמן 2" המקורי.

ב-5 ביולי הלך לעולמו והוא בן 91 במותו.

## פילמוגרפיה

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:הברונקס: אישים
קטגוריה:מפיקי קולנוע יהודים אמריקאים
קטגוריה:במאי קולנוע יהודים אמריקאים
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: קולנוע
קטגוריה:תסריטאי קולנוע יהודים אמריקאים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1930
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2021
שדרות מדיסון 550

**שדרת מדיסון 550** (בעבר: **בניין AT&T** ולאחר מכן **בניין סוני**) הוא גורד שחקים הנמצא במנהטן, ניו יורק. המגדל בן ה-37 קומות נמצא על שדרות מדיסון בין הרחובות 55 ו-56 ובנייתו הושלמה בשנת 1984. הוא שימוש תחילה את משרדי תאגיד התקשורת האמריקאי AT&T וכיום את חברת סוני בארצות הברית.

## אדריכלות
הבניין תוכנן על ידי האדריכל פיליפ ג'ונסון (יחד עם שותפו הידוע פחות, ג'ון בורגי) ונחשב לאבן דרך בהתפתחות הסגנון הפוסט-מודרני באדריכלות האמריקאית. העיצוב השנוי במחלוקת של כותרת המגדל, אשר זכה לכינוי "גמלון צ'יפנדייל" על שם מעצב הרהיטים תומאס צ'יפנדייל, יחד עם האורנמנטיקה הכללית של הבניין הפכו אותו לנושא מרכזי בשיח האדריכלי הפוסט מודרני. הבניין שתכנן ג'ונסון, שנחשב כמי שהשפיע רבות על הסגנון הבין-לאומי בארצות הברית, בהשפעת ידידו האדריכל מיס ון דר רוהה, שונה מאוד מתכנוניו המוקדמים ויחד עם מספר מבנים נוספים מסמל את מעברו לסגנון זה.

עיצוב הגמלון בעל החור העגול בכותרת, עיצוב החזית המחופה בגרניט כתומה-ורודה ובולטת לעין ותכנון הכניסה המקושתת בגובה של כ-7 קומות בקומת הקרקע יוצרים מבנה בעל עיצוב המשתמש בצורות הלקוחות מן האדריכלות הקלאסית ומזכיר גם את עיצוב הארונות הקלאסיים. עם זאת, המבנה הוא חדיש ובנוי בטכנולוגיה של סוף המאה ה-20, והעיטורים שנוספו לו הם סממנים פוסט מודרניסטים מובהקים. המחלוקת סביב תכנון המגדל הייתה לאור הסגנון שהפך מקובל לבניית גורדי שחקים בארצות הברית, החל משנות ה-60 שהושפעו רבות מבניין סיגראם של מיס ון דר רוהה.

## ראו גם
* בניין סוני (טוקיו)

## קישורים חיצוניים

* 
* שדרות מדיסון 550 באתר המועצה לבניינים גבוהים וסביבת מחיה עירונית (CTBUH)
* שדרת מדיסון 550 באתר Buildings DB
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מנהטן: מגדלי משרדים
סרנגטי

[ממוזער|230 פיקסלים|נדידה של [גנו כחול|גנואים בסרנגטי]]
[ממוזער|230 פיקסלים|[ברדלס וצבי תומסון בנוף הסרנגטי]]
**סֵרֵנְגֵטִי** היא סוואנה אפריקאית גדולת ממדים, המשתרעת על כ-30,000 קילומטרים רבועים בטנזניה ובקניה.

## תיאור
האזור מכיל מספר פארקים לאומיים, וביניהם הפארק הלאומי סרנגטי, המשתרע על שטח של יותר מ-14,000 קילומטרים רבועים. השם "סרנגטי" מקורו בשפתם של בני המסאי, ופירושו "ערבות אין-סופיות". עולם החי שבסרנגטי עשיר, ומצויים בו למעלה מ-2 מיליוני פרטים של פרסתנים אוכלי עשב לצד אלפי טורפים ממינים שונים, בעיקר חתוליים. גנואים כחולים, צבאים, זברות ותאו אפריקני הם מבעלי החיים הנפוצים ביותר באזור.

בסמוך לסרנגטי נמצא אתר מורשת עולמית אזור השימור נגורונגורו, בו נמצאו מאובני אדם המראים את התפתחות האדם לאורך כ-4 מיליון שנים עד לתקופה המודרנית.

באזור נפוץ מנהג ניומבה נטובהו.

## הנדידה הגדולה
בסרנגטי מתקיימת "הנדידה הגדולה" הדו-שנתית של לוחכי עשב; אחת מהנדידות היבשתיות הגדולות ביותר של בעלי חיים בכדור הארץ. בסביבות חודש אוקטובר, כשני מיליון פרסתנים נודדים מהגבעות הצפוניות של הסרנגטי אל עבר הערבות הדרומיות, תוך כדי חציית נהר המארה, בעקבות הגשמים והעשב הטרי, שצומח בזכות מימיהם. בערבות הדרומיות הפוריות מעמידים רבים מהפרסתנים צאצאים. בחודש אפריל הפריטים חוזרים בנדידה לצפון, וחוצים את נהר המארה פעם נוספת. הנדידה מעמידה לבעלי החיים תלאות רבות, ורבים מהם אינם שורדים אותה. כ-250,000 גנואים מתים מדי שנה במהלך המסע מטנזניה אל מסאי מארה, מרחק של כ-800 קילומטרים. סיבות המוות הנפוצות ביותר בעת זו הן פציעות, אפיסת כוחות, או נפילה כטרף. החתולים הגדולים המצויים בסרנגטי ותניני היאור השורצים בנהר המארה מהווים עבורם טורף עיקרי. אחד ההסברים המשוערים למנגנון הניווט של בעלי החיים הנודדים הוא אוזן רגישה, המסוגלת לקלוט את התדרים הנמוכים שמחוללים גשמים וסערות, גם כאשר הללו רחוקים מהם עשרות קילומטרים.

## גלריה

קובץ:Serengeti plains.jpg|מרכז|ממוזער|250px|נוף אופייני בסרנגטי - מישור מכוסה בעשב גבוה
קובץ:Serengeti National Park 22 - lion - Panthera leo.jpg|זוג אריות במישורי הסרנגטי
קובץ:Spotted Hyena, Seronera Valley, Serengeti, Tanzania (33293497963).jpg|שני צבועים נקודים בסרנגטי
קובץ:Zebra in the Serengeti Wildebeest Migration.jpg|עדרי של זברות וגנואים בסרנגטי


## קישורים חיצוניים

* פארק סרנגטי, האתר הרשמי – באנגלית ובגרמנית

## הערות שוליים

קטגוריה:קניה: גאוגרפיה
קטגוריה:טנזניה: גאוגרפיה
קטגוריה:ערבות
נאנסי עג'רם

**נאנסי עג'רם** (בערבית: **نانسي عجرم**; נולדה ב-16 במאי 1983) היא זמרת לבנונית נוצרייה. נוסף על פרסומה הרב במדינות ערב, מופיעה עג'רם גם בארצות הברית ובאירופה ובעבר פרסמה את חברת קוקה-קולה בקרב הציבור הערבי.

## קריירה מוזיקלית
עג'רם נולדה ברובע אשרפייה של העיר ביירות למשפחה נוצרית אורתודוקסית. היא הבת האמצעית במשפחה ולה אח שחקן ואחות. בשנת 1994, בגיל 11, הופיעה לראשונה בתחרות הכישרונות הצעירים הלבנונית "נוג'ום אלמוסתקבל" ("כוכבי העתיד") וזכתה במקום הראשון.

בשנת 1998 הוציאה עג'רם את אלבומה הראשון "מחתאגה לכ" (זקוקה לך), בגיל 15. כעבור שלוש שנים, בשנת 2001, הוציאה את הסינגל "שיל עיונכ עני" (תעיף ממני ת'עיניים). שני התקליטים הצליחו, אם כי לא הצלחה מסחררת.

מתחילת הקריירה שלה ועד שנת 2003 שימש אביה בתפקיד אמרגנה, אז הוחלף באמרגן ג'יג'י למארה. תחת ניהולו הקליטה עג'רם את האלבום "יא סלאם" (כמה טוב) שזכה להצלחה רבה, במיוחד הסינגל "אחצמכ אה" (אכן לועגת לך) אשר הופק עבורו וידאו קליפ בהשראת הסרטים הערבים הישנים. בקליפ משחקת עג'רם בעלת בית קפה המפלרטטת עם לקוחותיה.
בשנת 2004 הוציאה את הסינגל "אה ו-נוס" (כן, ועוד איך) מתוך אלבום מצליח הנושא את אותו השם. בשנת 2006 הוציאה עג'רם את אלבומה "יא טבטב ודלע" שזכה להצלחה רבה ברחבי העולם הערבי ומכיל שירים במספר ניבים של השפה הערבית (ניב לבנוני, מצרי, ואף הניב המדובר במפרץ הפרסי). בעקבות הצלחתו הגדולה של האלבום הפכה עג'רם לזמרת פופ-ערבי מוערצת.

על אף הצלחתה הכבירה ישנם חוגים אסלאמיים המתנגדים לה בטענה שלבושה חשוף והתנהגותה לא צנועה. ב-2007, לפני אחת מהופעותיה במצרים, קיבלה הזמרת מכתב איומים שקרא לביטול הופעתה ודרש ממנה לעזוב את המדינה תוך איום על חייה. עג'רם קיימה את ההופעה אך אסרה על נוכחות צלמים מטעמי בטיחות ולבשה שכפ"ץ מוגן ירי תחת שמלתה.

בשנת 2007 הוציאה עג'רם את אלבומה "שח'בט שח'אביט" שיועד לילדים, אלבום שהתחרה באלבום הילדים של הייפא והבי, הנחשבת למתחרה הגדולה ביותר שלה בלבנון.

בשנת 2010 הופיעה בקליפ הרשמי של המונדיאל של אותה השנה יחד עם הזמר קיינאן עם השיר Waving Flag
עג'רם החלה להיות שופטת בתוכנית הכישרונות ערב איידול החל מהעונה השנייה בשנת 2013, וגם בתוכנית The Voice Kids (שזה "The Voice" בגרסת ילדים) החל משנת 2016.

בשנת 2019 ננסי זכתה בפרס זמרת השנה.

בשנת 2021 הוציאה את אלבומה המוזיקלי העשירי, "Nancy 10".

בתחילת 2025 הוציאה עג׳רם את הסינגל toul omri negma.

בשנת 2025 הוציאה את אלבומה ה11, Nancy 11.

## חיים אישיים
עג'רם נשואה מאז 2008 לרופא השיניים פאדי אלהאשם ולהם שלוש בנות - מילה אלה וליא. בשנת 2020 הואשם בעלה ברצח אדם שפרץ לביתם.

## דיסקוגרפיה
### אלבומים

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרות לבנוניות
קטגוריה:זמרים השרים בערבית
קטגוריה:נשות עסקים
קטגוריה:נוצרים לבנונים
קטגוריה:זוכי פרס המוזיקה העולמי: מזרח תיכון
קטגוריה:שגרירים של רצון טוב - יוניסף
קטגוריה:שופטות תוכניות מציאות
קטגוריה:ביירות: אישים
קטגוריה:לבנוניות שנולדו ב-1983
תחנת הרכבת באר יעקב

**תחנת הרכבת באר יעקב** היא תחנת נוסעים של רכבת ישראל הממוקמת בבאר יעקב על מסילת לוד–אשקלון ומהווה כתחנת ביניים בקו בנימינה - רחובות - אשקלון.

## היסטוריה
במסגרת הנחת מסילת הברזל חיפה-קנטרה של הרכבת המנדטורית, הונחה מסילה בין ראשון לציון ולוד דרך חוות שפון, היא "ביר סאלם" (بئر سالم). בתחילה הוקמה תחנה ליד חוות שפון, אולם לבקשת תושבי באר יעקב הועברה התחנה יותר קרוב למושבתם.

ב-2022 החלו להתבצע בתחנה עבודות להתקנת מערכת הזנה חשמלית עילית על ידי חברת SEMI הספרדית וב-10 בספטמבר 2022 התבצעה נסיעה ראשונה של רכבת חשמלית בתחנה. המערכת מספקת מתח חילופין של 25 אלף וולט בתדירות של 50 הרץ ומאפשרת לציוד נייד רכבתי בעל פנטוגרף לפעול בתחנה. כיום יש לרכבת ישראל קטרי בומברדייה טראקס הגוררים קרונות דאבל דק מאותו יצרן וקרונועים חשמליים מדגם Desiro HC תוצרת סימנס.

[שמאל|ממוזער|250px|צומת מסילתית עם השלוחה לכיוון [תחנת הרכבת ראשון לציון - הראשונים|תחנת הראשונים ליד תחנת הרכבת, אוגוסט 2020]]

## מבנה התחנה
בתחנה קיימים שני רציפי צד, ושתי מסילות המשרתות אותם. התחנה היא תחנת ביניים והתנועה ממנה אפשרית לשני הכיוונים. הכניסה לתחנה והיציאה ממנה אפשרית משני הצדדים באמצעות מעבר תת-קרקעי.

מרכז|450px|תרשים התחנה

## שירות הרכבות בתחנה

בתחנת עוצרות רכבות פעמיים בשעה לבנימינה, פעם בשעה לרחובות ופעם בשעה לאשקלון.

## קווי אוטובוס לתחנה
כל קווי האוטובוס בתחנה מופעלים על ידי חברת קווים.

## קישורים חיצוניים

*תחנת הרכבת באר יעקב, באתר רכבת ישראל.

## הערות שוליים

באר יעקב
קטגוריה:באר יעקב: תחבורה
קטגוריה:ישראל: תחנות רכבת לפי עיר
באר יעקב
מטריצה סקלרית

**מטריצה סקלרית** היא מטריצה ריבועית ואלכסונית המתקבלת מכפל של מטריצת היחידה בסקלר. הגדרת כפל סקלר במטריצה היא למעשה כפל של כל שורה במטריצה בסקלר, ובמקרה של מטריצת היחידה, כפל זה יניב מטריצה שבה האלכסון הראשי מורכב מאיברים שכל אחד מהם הוא הסקלר עצמו.
## תיאור מתמטי
ניתן להגדיר את איבריה של מטריצה סקלרית \,[\alpha_{ij}]_{n\times n} כך:
עבור i=j מתקיים: a_{ij}=\lambda(*)
ועבור i\neq j מתקיים: a_{ij}=0.(*) כאשר \lambda הוא סקלר מסוים.

להמחשה:\left[
\begin{array}{ccccccc}
\lambda & 0 & 0 & \cdots & 0 & 0 & 0 \\
0 & \lambda & 0 & \cdots & 0 & 0 & 0 \\
0 & 0 & \ddots &  &  & \vdots & \vdots \\
\vdots & \vdots &  & \lambda &  & \vdots & \vdots \\
\vdots & \vdots &  &  & \ddots & 0 & 0 \\
0 & 0 & 0 & \cdots & 0 & \lambda & 0 \\
0 & 0 & 0 & \cdots & 0 & 0 & \lambda
\end{array}
\right]

## כפל של מטריצות סקלריות
ניתן להוכיח בקלות כי מטריצה סקלרית שכל איברי האלכסון שלה שונים מאפס, היא גם מטריצה הפיכה, שכן לכל סקלר \lambda קיים סקלר הפכי \frac{1}{\lambda} ומכפלה של שתי מטריצות סקלריות עם סקלרים הפכיים תיתן למעשה את מטריצת היחידה. (כפל של מטריצות ריבועיות המניב את מטריצת היחידה הוא תנאי מספיק לכך שהמטריצות הכופלות הפיכות).

אוסף המטריצות הסקלריות מעל שדה *k* איזומורפי לשדה עצמו. כמו כן, המרכז של חבורת המטריצות הריבועיות הפיכות הוא בדיוק אוסף המטריצות הסקלריות. במילים אחרות, מטריצה ריבועית *A* היא סקלרית אם ורק אם לכל מטריצה ריבועית *B* (מאותו הסדר) מתקיים *AB=BA*.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:מטריצות