open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ג'ורג' קובאל

**ג'ורג' אברמוביץ' קובאל** (באנגלית: **George Koval**, ברוסית: **Жорж Абрамович Коваль**; 25 בדצמבר 1913 - 31 בינואר 2006) היה מרגל יהודי סובייטי בכיר, שפעל בארצות הברית. במלחמת העולם השנייה הצליח להסתנן לפרויקט מנהטן, התוכנית האמריקאית לייצור נשק גרעיני, וחשף לרוסים, יחד עם מרגלים נוספים, את סודות הפצצה האטומית. בין השאר, היה אחראי על סדרי הביקורת, בעל אחריות וסמכויות רבות ורשות גישה לאתרים הקשורים בייצור הפצצה. לאחר מותו הוענק לו אות גיבור הפדרציה הרוסית. הצלחתו התבססה בין השאר על סיפור משפחתי יוצא דופן, שכלל הגירה מארצות הברית לרוסיה ובחזרה.

## קורות חיים
ג'ורג' קובאל נולד ב-25 בדצמבר 1913 לאברהם ואתל קובאל בסו סיטי, איווה ארצות הברית, שבה יש קהילה יהודית גדולה. ב-1932, במהלך השפל הגדול, היגרה משפחתו לבירוביג'ן, עיר בסיביר שאותה פיתח סטלין כמולדת חילונית ליהודים. ב-1934 שהה קובאל במוסקבה והצטיין בלימודים במכון מנדלייב ללימודי טכנולוגיה כימית. לאחר שסיים את לימודיו, גויס והוכשר על ידי סוכנות המודיעין הצבאי הרוסית - הגר"ו, ונשלח לשוב לארצות הברית - לכמעט עשור של ריגול מדעי, בין השנים 1940 - 1948.

כבעל ידע בטכנולוגיה כימית קובאל פעל בשם הקוד "דלמר" (Delmar), ואסף מידע על רעלנים שיכולים לשמש כנשק ביולוגי. לאחר מכן מפעיליו הרוסים הורו לו להתגייס לצבא בשמו האמיתי וכך מצא את דרכו, במקרה, אל פרויקט בניית הפצצה האטומית.

הוא נשלח מטעם הצבא האמריקני ללמוד בסיטי קולג' במנהטן. בשנת 1944 הוא ועמיתו קראמיש נשלחו לאוק רידג' במדינת טנסי, שם התמקדו בייצור דלק גרעיני. ביוני 1945 הורחב תפקידו של קובאל וכלל גם את המפעלים הסודיים ליד דייטון. במפעלים אלה ייצרו פולוניום 210, החומר הרדיואקטיבי ששימש להצתת תגובת השרשרת של הפצצה.

לאחר המלחמה נמלט קובאל לברית המועצות, וב-1949 הפעילה ברית המועצות את פצצת האטום הראשונה שלה, והפתיעה את ארצות הברית במהירות שבה הדביקה אותה. ברוסיה שב קובאל למכון מנדלייב, סיים את הדוקטורט ולימד שנים רבות. הוא מת במוסקבה ב-31 בינואר 2006.

ב-3 בנובמבר 2007, לאחר מותו, הוענק לו אות "גיבור הפדרציה הרוסית" מהנשיא ולדימיר פוטין. בהודעה צוין קובאל בתור "סוכן המודיעין הסובייטי היחיד" שהסתנן אל המפעלים הסודיים של הפרויקט, ונאמר שפעילותו "סייעה משמעותית לקצר את הזמן שנדרש לברית המועצות לפתח פצצת אטום".

## קישורים חיצוניים

* 
* 

:* William J. Broad,A Spy’s Path: Iowa to A-Bomb to Kremlin Honor - The New York Times 12 november 2007

* הודעה רשמית של נשיא רוסיה על פועלו - NOVO-OGARYOVO 2 november 2007

קטגוריה:אמריקאים ילידי איווה
קטגוריה:סו סיטי (איווה): אישים
קטגוריה:אמריקאים שריגלו למען ברית המועצות
קטגוריה:יהודים עובדי פרויקט מנהטן
קטגוריה:מרגלים יהודים
קטגוריה:מרגלים במלחמה הקרה
קטגוריה:כימאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מדענים יהודים סובייטים
קטגוריה:יהודים מעוטרי גיבור הפדרציה הרוסית
קטגוריה:מעוטרי עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה
קטגוריה:מרגלים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1913
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2006
אוניברסיטת בגדאד

**אוניברסיטת בגדאד** (בערבית: **جامعة بغداد**) היא האוניברסיטה הגדולה ביותר בבגדאד, בירת עיראק. 

האוניברסיטה ממוקמת בסמוך לנהר החידקל. היא מפורסמת בכך שחלק מבנייניה תוכננו אישית על ידי ולטר גרופיוס, האדריכל הגרמני חלוץ הסגנון הבינלאומי בבנייה ומייסד הבאוהאוס. 

אוניברסיטת בגדאד נוסדה בשנת 1957 על ידי ממשלת עיראק, כמוסד לימודי ותוכננה ל-8,000 תלמידים. בשנת 1962 אוחדה אוניברסיטת בגדאד עם אוניברסיטת אל-מסתנצריה, אחת מהאוניברסיטאות העתיקות ביותר בעולם המוסלמי, שנוסדה בשנת 1233 על ידי הח'ליף אל-מסתנצר. בשנת 1982 הורחבה על מנת לאפשר את לימודיהם של 20,000 תלמידים.

השנים האחרונות, בהן נמצאה העיר בגדאד תחת מלחמה, השפיעו גם על אוניברסיטת בגדאד, הסובלת מקשיים כספיים, וממיעוט תלמידים וסגל.

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר why-war.com אירועים מאוניברסיטת בגדאד תחת המלחמה

בגדאד
קטגוריה:מבנים שתכנן ולטר גרופיוס
פריצת מחנה עתלית

**פריצת מחנה עתלית** היה מבצע שנערך באוקטובר 1945 ובו כוח של הפלמ"ח הביא לשחרור 208 מעפילים שהיו כלואים במחנה המעצר בעתלית. זה היה המבצע הראשון של תנועת המרי העברי.

## רקע
במחנה המעצר בעתלית שיכנו שלטונות המנדט הבריטי עולים שנתפסו בניסיונות העלייה ארצה ובהם עולים שהגיעו רגלית מסוריה ולבנון וב-6.10.1945 נתפסו בקיבוץ כפר גלעדי והועברו למעצר בעתלית. תוכניתם של הבריטים הייתה להסגיר אותם חזרה לארצם, שם היה צפוי להם מאסר.

עקב כך, הוחלט במפקדת הפלמ"ח כי יש לפרוץ את מחנה המעצר בעתלית ולחלצם ממנו. יומיים לפני המבצע הסתננה למחנה חוליית פלמ"חאים, אשר שימשו כמדריכי אימון גופני וג'ודו בפלמ"ח, במסווה של מורים, במטרה לארגן את המעפילים ולהשתלט על הזקיפים הרבים ששמרו על המחנה.

## מהלך המבצע
ב-9 באוקטובר 1945 נע בחשאי כוח מן הגדוד הראשון של הפלמ"ח, בפיקודו של נחום שריג, מבית אורן למחנה עתלית. ההנחיה הגיעה מהמוסד לעליה ב', דווידקה נמרי ושאול אביגור בהוראת דוד בן-גוריון. כל נתיב הבריחה ותנועת הכוחות תוכנן על ידי דווידקה ששהה בבית אורן יומיים קודם למבצע. הכוח פרץ למחנה בפעולה משולבת משלושה כיוונים, כאשר על הכוחות הפורצים פיקדו , ,יצחק רבין שהיה הסמג"ד, ומיכה פרי מדריך קרב מגע. קבוצה אחרת של לוחמי הפלמ"ח שמרו על בסיסי הצבא הבריטי הצמודים. 

העצורים המשוחררים נלקחו ברכב וברגל ובמהלך הלילה חצו את הכרמל, במעלה נחל אורן, דרך עספיא, ונחל נחש והגיעו עם שחר ליגור. במהלך הלילה נתקל כוח חסימה של הפלמ"ח ברכב בריטי ובו שוטר או חייל בריטי, שוטר ערבי ושוטר יהודי. כתוצאה מההיתקלות, נהרג הבריטי, והשוטר הערבי נפצע.

התכנון היה לפזר את המעפילים בין יישובי הסביבה אלא שבואה של המשטרה הבריטית עיכב את הפיזור. בניגוד לטענה הרווחת, הרי שביגור לא השיבו המעפילים או הישראלים, לשאלות הבריטים במשפט "יהודי מארץ ישראל" (השיטה בה השתמשו על חוף ניצנים בעת הורדת המעפילים מספינת שבתאי לוזינסקי). הקיבוץ נחסם מכל עבריו על ידי מכונות חקלאיות, כאלף מתושבי חיפה והיישובים הסמוכים מלאו את הקיבוץ, והבריטים ויתרו ולא נכנסו אליו ולא נוצר כל מגע בינם לבין המעפילים או אנשי הישוב. המעפילים הוסתרו בבתי החברים ביגור, ואחר כך פוזרו ברחבי הארץ. 

על המבצע הזה ושיתוף הפעולה של קיבוץ יגור כתב יורם טהרלב את שירו "צל ומי באר", שאותו ביצעו הדודאים והפרברים. שמו של נחל נחש הוחלף לנחל מעפילים על שם מבצע זה על פי החלטת ועדת השמות הממשלתית.

## לקריאה נוספת
* מאיר פעיל, אברהם זהר ועזריאל רונן, **פלמ"ח: פלוגות המחץ של ה"הגנה", 1949-1941**, תל אביב: הוצאת משרד הביטחון ועמותת גלילי, 2008.,
*אברהם אדן (ברן) **עד דגל הדיו,** תל אביב**,** הוצאת "מערכות", 1984. פרק ו', עמ' 41-47.

## קישורים חיצוניים
* הפריצה למחנה המעצר בעתלית, באתר מרכז מידע פלמ"ח
* 
* קרני עם-עד, איפה היית ב-10 באוקטובר 1945?, "הקיבוץ", 4 במרץ 2004
*  אבשלום קור, באופן מילולי: הפריצה למחנה עתלית, קיבוץ יגור וקיבוץ גלויות, גלי צה"ל, 4 בפברואר 2025
*  אבשלום קור, באופן מילולי: ברור כמו הכרמל, גלי צה"ל, 10 ביולי 2025

## הערות שוליים

קטגוריה:עתלית: היסטוריה
קטגוריה:ההעפלה
קטגוריה:תנועת המרי העברי
קטגוריה:המנדט הבריטי: כליאה
קטגוריה:1945 בארץ ישראל
עתלית
קטגוריה:הפלמ"ח: קרבות ומבצעים
פעוט

**פעוט** הוא ילד בגילאי שנה עד שלוש בערך, אף שׁהגדרות אלה משתנות. שנות הפעוטוּת הן תקופה של התפתחות קוגניטיבית, רגשית וחברתית רבה.

## אבני דרך התפתחותיות

שמאל|ממוזער|ציור משנת 1892 של תינוק שלומד ללכת. ביצוע צעדיו העצמאיים הראשונים, בדרך כלל בחודשים שאחרי יום הולדתו הראשון, נתפס לעיתים קרובות כאחת מאבני הדרך המשמעותיות בשנים הראשונות לחייו של ילד.
ניתן לחלק את התפתחות פעוטות למספר תחומים הקשורים זה בזה. קיימת הסכמה סבירה לגבי מה תחומים אלה עשויים לכלול:
* **גופני**: גדילה או עלייה בגודל.
* **מוטוריקה גסה**: שליטה בשרירים הגדולים, המאפשרת הליכה, ריצה, קפיצה וטיפוס.
* **מוטוריקה עדינה**: היכולת לשלוט בשרירים קטנים, המאפשרת לפעוט להאכיל את עצמו, לצייר ולשלוט בחפצים.
* **ראייה**: היכולת לראות מקרוב ומרחוק ולפרש את הנראה.
* שמיעה ודיבור: היכולת לשמוע ולקלוט מידע ולהקשיב (לפרש), והיכולת להבין וללמוד שפה ולהשתמש בה לתקשורת יעילה.
* **חברתי**: היכולת לתקשר עם העולם באמצעות משחק עם אחרים, תורות ומשחקי דמיון.

אף על פי שתועיל הגדרת תקופות התפתחות מוגדרות, ההתפתחות היא רצף, עם הבדלים ניכרים בין ילדים. קיים טווח רחב של מה שניתן להגדיר כ"התפתחות תקינה". עם זאת, לדברי מומחים, ישנם אבני דרך ספציפיים שיש להשיגם בגילאים ובשלבים מסוימים בחיים, לשם גדילה והתפתחות תקינות. מומחים רפואיים אף מציינים שילדים מתפתחים בקצבם שלהם, ומציעים למטפלים שלא לדאוג יתר על המידה אם ילד אינו משיג את כל אבני הדרך המתאימים לגילו. לידה מוקדמת או מחלה בילדות עלולים להאט את התפתחותו של ילד צעיר.

### אבני דרך מוקדמות ואינטליגנציה
ידוע זה מכבר שפיגור ניכר בהשגת אבני דרך התפתחותיות קשור למוגבלויות שכליות או גופניות. אולם, זמן רב סברו כי באוכלוסייה הכללית אין קשר בין גיל השגת אבני הדרך ההתפתחותיות לבין אינטליגנציה מאוחרת יותר. רק לאחרונה התגלה כי השגת אבני דרך התפתחותיות מוקדמת מצביעה, באופן כללי, על רמה גבוהה יותר של אינטליגנציה. מחקר משנת 2007, שהתבסס על יותר מ־5,000 ילדים שנולדו בבריטניה בשנת 1946, הראה שכל חודש שבו הילד למד לעמוד מוקדם יותר, כך היה לו רווח של חצי נקודת מנת משכל בגיל 8. כמו כן, מחקר מאוחר יותר, משנת 2018, מצא קשר בין השגת אבני דרך לאינטליגנציה בבגרות. במקרה זה, אבן הדרך שנבדקה הייתה היכולת לקרוא שמות של עצמים או חיות בתמונות בגיל פחות מ־18 חודשים, בגיל 18–24 חודשים ובגיל מאוחר מ־24 חודשים. מנת המשכל של ילדים שהיו מסוגלים ליצור משפט בגיל פחות מ־24 חודשים הייתה בממוצע 107 נקודות, ואילו לילדים שהיו מסוגלים ליצור משפט בגיל מאוחר מ־24 חודשים הייתה, בבגרותם הצעירה (בגיל 20–34 שנים), מנת משכל ממוצעת של 101 השגת אבני דרך התפתחותיות מוקדמת והיקף הראש עד גיל 3 שנים הסבירו כ־6% מהשונות במנת המשכל בבגרות. לשם השוואה, המצב הסוציו־אקונומי של ההורים ומין הילד הסבירו כ־23% מהשונות במנת המשכל. אולם, מומחים מייעצים נגד דחיפת ילדים דרך אבני דרך, כל עוד הם מגיעים אליהן בטווח התקין.
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ילדות
קלינטק

**קלינטק** או **קלין טק** (**Cleantech** - קיצור של "טכנולוגיה נקייה") הוא מונח כללי המציין מוצרים או שירותים שמשפרים את הביצועים התפעוליים, היעילות או היצרנות בעודם מפחיתים עלויות, תשומות, צריכת אנרגיה, ייצור פסולת או זיהום הסביבה.

החל משנות ה-90 של המאה ה-20 גבר העניין בקלינטק בקרב צרכנים, בתעשייה, בקרב משקיעים ומחוקקים. בפרט נעשתה התקדמות בפיתוח אנרגיות חלופיות ואנרגיה מתחדשת. זאת עקב עליית מחירי הנפט והמודעות הגוברת לחשיבות איכות הסביבה ולנזקי ההתחממות העולמית.

קלינטק כולל מגוון רחב של מוצרים, שירותים ותהליכים שנועדו:
* לספק ביצועים מעולים בעלויות נמוכות.
* להפחית במידה רבה או לבטל לחלוטין, השפעות אקולוגיות שליליות.
* לשפר את השימוש במשאבים טבעיים ולהופכו ליעיל יותר, בזבזני פחות, ושומר על הסביבה ככל הניתן.

קלינטק נבדל מהמושג "טכנולוגיה ירוקה" בכך שהוא מתייחס לרוב למערך ההשקעות בטכנולוגיות נקיות ולא לטכנולוגיות עצמן. מוקד העניין הוא בהתפלת מים, טכנולוגיות ייצור יעילות אקולוגית (eco-efficient), אנרגיה מתחדשת, אנרגיה ירוקה, טכנולוגיות חוסכות אנרגיה, הפחתת וסינון זיהומים ועסקים ברי קיימא.

בין החברות העוסקות בתחום, ניתן למנות את סימנס, ג'נרל אלקטריק ושארפ, כמו גם את קלינטק גרופ. מבחינת ריכוז החברות בתחום הקלינטק ביחס לגודל האוכלוסייה, נחשבת ישראל למדינה בולטת בתחום הקלינטק, עם חברות בולטות כגון אורמת (בתחום האנרגיה הגאותרמית). ממשלת ישראל מעודדת ותומכת בחברות בתחום, ולשם כך הקים משרד התמ"ת את "התוכנית הלאומית לקידום תעשיות המים והאנרגיה המתחדשת".

## ראו גם
* תערוכת קלינטק - תערוכה בינלאומית שנתית המציגה טכנולוגיות חדשות בתחום
* אנרגיה מתחדשת

## לקריאה נוספת
* סופי שולמן, **ישראל - ארץ קטנה, סיפור גדול**, ידיעות ספרים, 2023, הפרק "קלינטק", עמ' 170–179.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* רונן מונוסביץ, "מדינת הסטארט–אפ" - כחול לבן... וירוק?, מתוך המגזין "אקולוגיה וסביבה", גיליון 4 - דצמבר 2012, עמ' 358–359
* קרני גוברין–סגל, הקלינטק הוא מנוע הצמיחה העולמי הבא, כתב העת 'אקולוגיה וסביבה', אוקטובר 2010, גיליון 3, (עמ' 74–75)
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עסקים
קטגוריה:טכנולוגיה סביבתית
קטגוריה:אנרגיה מתחדשת
קטגוריה:סביבה
קטגוריה:היי-טק
שנת החא

**שנת החא** היא אחת מארבעה עשר סוגי השנים בלוח העברי הקבוע. שנה מסוג החא היא שנה המתחילה ביום חמישי (**ה**), היא חסרה (**ח**) ועל כן גם בחשוון וגם בכסלו יש רק 29 ימים, וחג הפסח חל ביום ראשון (**א**). שנה מסוג החא היא שנה מעוברת ומכילה שני חודשי אדר. אורך שנת החא היא 383 ימים ויש בה 55 שבתות.

שנת החא היא השנה המעוברת הנדירה ביותר, היא נקבעת כאשר מולד הלבנה הממוצע של חודש תשרי של שנה מעוברת חל בין יום שלישי 18 שעות (12:00 בשעון המקומי בירושלים, 11:39 בשעון חורף ישראל) ליום רביעי 11 שעות ו-695 חלקים (5:38:36 בשעון המקומי בירושלים, 5:17:39 בשעון חורף ישראל), דבר זה מתרחש בערך ב-3.87% מהשנים, כלומר בממוצע אחת לכעשרים ושש שנים. השנה שלפני שנת החא היא תמיד שנת זשג והשנה שאחרי שנת החא היא תמיד שנת גכה.

בין השנים ה'ת"ש-ה'תת"ן חלה קביעות זו בשנים: ה'תשי"ד, ה'תשמ"א, ה'תשס"ה, ה'תשס"ח, ה'תתי"ב, ה'תתל"ט.

## לוח שנה

## מועדים
* בשנה מסוג החא חל ראש חודש בשבת שלוש פעמים. ראש חודש חשוון חל בימים שישי ושבת (פרשת נח), ראש חודש אדר ב' חל בשישי ושבת (פרשת פקודי ופרשת שקלים) וראש חודש אב חל בשבת (פרשת מסעי).
* צום גדליה נדחה ליום ראשון, עשרה בטבת חל ביום רביעי, תענית אסתר חלה ביום חמישי, תענית בכורות מוקדמת ליום חמישי, ושבעה עשר בתמוז ותשעה באב חלים שניהם ביום ראשון.

* חנוכה חל בימים רביעי עד רביעי, הדלקת נר ראשון היא ביום שלישי בערב.
* ראש חודש שבט חל ביום שלישי, וכעבור שבועיים, ט"ו בשבט חל ביום שלישי, סדר ט"ו בשבט נערך ביום שני בערב.
* פורים חל ביום שישי ובירושלים מתקיים פורים משולש.

* יום הזיכרון לשואה ולגבורה מוקדם ליום חמישי כ"ו ניסן.
* 
* תענית שני בתרא חל בפסח שני, ונחלקו המנהגים אם לומר סליחות ולצום.
* ל"ג בעומר חל ביום שישי והמדורות מתקיימות ביום חמישי בלילה.
* שבועות חל ביום שני.

## קריאה בתורה והפטרות

שנת החא מתייחדת בכך שאין בה אף שבת בה קוראים שתי פרשות מחוברות, לא בארץ ישראל ולא בחוץ לארץ. בשנת החא 55 שבתות כאשר בשלוש מתוכן לא קוראים פרשה: שבת יום הכיפורים, שבת חול המועד סוכות ושבת של שביעי של פסח. בשנת החא לא קוראים כלל את פרשת וילך, מכיוון שהיא נקראת לפני ראש השנה בשנה הקודמת ואחרי ראש השנה בשנה הבאה.

פרשות בהן לא קוראים את ההפטרה הרגילה:
*פרשת נח - קוראים את הפטרת ראש חודש "השמים כסאי".
*פרשת תולדות - קוראים את הפטרת מחר חודש.
*פרשת מקץ - השבת בתוך חנוכה קוראים את הפטרת חנוכה "רני ושמחי".
*פרשת פקודי - שבת ראש חודש ושקלים קוראים את הפטרת פרשת שקלים.
*פרשת ויקרא - קוראים הפטרה של שבת זכור.
*פרשת צו - בירושלים (פורים משולש) קוראים את ההפטרה לשבת פורים (הזהה להפטרה של שבת זכור מהשבוע שעבר). בשאר המקומות קוראים את ההפטרה ה"רגילה", שהיא גם יחסית נדירה (במקומות שקוראים את הפטרת שבת הגדול בכל שנה ולא רק בערב פסח).
*פרשת שמיני - קוראים את הפטרת פרשת פרה.
*פרשת תזריע - קוראים את הפטרת פרשת החודש.
*פרשת אחרי - בקהילות שנהוג לקרוא הפטרת שבת הגדול בערב פסח קוראים את הפטרת שבת הגדול.
*פרשת מסעי - נחלקו הראשונים והקהילות אם הפטרת "שמעו" (ההפטרה השנייה של תלת דפורענותא) דוחה גם את הפטרת ראש חודש; בק"ק פראג הפטירו שמעו, וכן נוהגים היום ברוב הקהילות, ואילו בק"ק פוזנא הפטירו הפטרת שבת ר"ח.
*פרשת ראה - יש נוהגים לקרוא את הפטרת מחר חודש.

בשנת החא יש כמה קריאות יחסית נדירות. בשנה מסוג זה קוראים את ההפטרות הרגילות של פרשת משפטים על שילוח עבדים מספר ירמיהו, של פרשת ויקהל, של פרשת צו (חוץ מבירושלים, וכנ"ל) ושל פרשת פינחס על ביקור אליהו בהר חורב. כמו כן, קוראים את פרשת אחרי מות לפני חג הפסח.

## הערות שוליים

*
אלפבית ארמי

שמאל|ממוזער|250px|כתובת דו לשונית בארמית וביוונית (המאה ה-3 לפנה"ס)
**האלפבית הארמי** הוא אבג'ד (אלפבית עיצורי) המשמש לכתיבת השפה הארמית (שדוברה החל מתחילת האלף הראשון לפני הספירה). הוא התפתח מן האלפבית הפיניקי והחל להיבדל ממנו לקראת המאה ה-8 לפנה"ס. כמו בסוגים אחרים של אלפבית עיצורי, כל האותיות מייצגות עיצורים, חלקן גם כאם קריאה, ואז הן מסמנות תנועות. 

מבחינה היסטורית, האלפבית הארמי חשוב מכיוון שכמעט כל מערכות הכתיבה ההודיות והמזרח תיכוניות מסתמכות עליו במידה זו או אחרת. זאת בין היתר בשל היותה של הארמית לינגואה פרנקה ושפה רשמית במספר מדינות, בהן האימפריה האשורית החדשה, האימפריה הבבלית וממלכת פרס האחמנית. כתבי הקודש של היהדות והאסלאם, כמו גם כתבי קודש נוצריים וחלק מהבודהיסטיים כתובים בסוגי כתב שמוצאם מן הארמית. ייתכן שאף קיים קשר בין המשפחה הברהמית של סוגי הכתב, שבהם נעשה שימוש בהינדואיזם, בסיקהיזם ובחלק מענפי הבודהיזם לבין האלפבית הארמי. 

האלפבית הארמי היה כתוב בתחילה באלפבית פיניקי ובהמשך התפתח לכתב מרובע. ישנם דוברי ארמית אשר השתמשו בעבר ואף משתמשים כיום באלפבית סורי, הדומה מאוד לאלפבית העברי.

בלשון חז"ל ובעקבותיהם אף בספרות העברית הארכאית מכונה כתב זה בשם **אלפבית אשורי**, חילוף זה נגרם בשל כך שבתקופת בית שני נהגו היהודים לכנות את ארם בשם "אשור", משום שבשלהי ימיה הפכה ארם למחוז אשורי (ומכאן השם המודרני סוריה). באימפריה האשורית עצמה לעומת זאת הונהגה השפה האכדית בניב הצפוני (אשורית), ומערכת הכתב הייתה כתב היתדות השומרי, אם כי בשלבים מאוחרים יותר קיבלה את האלפבית הארמי ככתב היומיומי שלה בשל פשטותו הרבה לעומת כתב היתדות העתיק והמסובך יותר.

## האלפבית הארמי

 **הערה**: לאות ס' אין מקבילים ממש בערבית, אך בהגייה היא זהה לשׂי"ן, המקבילה של האות שׁי"ן.

## קישורים חיצוניים

ארמי
קטגוריה:ארמית
ארמי, אלפבית
גנדי ריגר

**גנדי ריגר** (24 במאי 1948 – 12 באוקטובר 2015) היה חבר הכנסת מטעם מפלגת "ישראל בעליה".

## ביוגרפיה
ריגר נולד בברית המועצות ולמד שם הנדסת מכונות באוניברסיטת לבוב. ב-1990 עלה לישראל, והתגורר בכפר סבא .

פעילותו הציבורית החלה כמייסד מפלגת העולים "דה" בשנת 1992. בין 1993 ל-1994 היה רכז "הפורום הציוני" ובשנים 1996–1999 כיהן כמנכ"ל מפלגת "ישראל בעלייה".

בשנת 1999 נבחר לכנסת ה-15 מטעם ישראל בעליה. בכנסת כיהן כחבר בוועדות הכנסת שונות.

בבחירות לכנסת ה-16 הוצב במקום הרביעי, אך המפלגה זכתה בשני מנדטים בלבד, ומאוחר יותר התאחדה עם הליכוד. לאחר הבחירות הקים חברה לייעוץ פוליטי בשם "פוליטק". החברה העניקה שירותי ייעוץ, בין היתר, למפלגת ש"ס, בנושאי הקשר עם ציבור העולים מברית המועצות לשעבר.

ריגר היה אב לבת. נפטר ב-12 באוקטובר 2015, והובא למנוחות בבית העלמין פרדס חיים בכפר סבא.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם ישראל בעלייה
קטגוריה:עולים בשנות ה-1990
קטגוריה:ישראלים ילידי ברית המועצות
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת לבוב
קטגוריה:חברי הכנסת החמש עשרה
קטגוריה:יועצים פוליטיים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2015
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פרדס החיים בכפר סבא
צלב יווני

**צלב יווני** (בלטינית: **crux immissa quadrata**) הוא צלב שכל ארבע זרועותיו שוות באורכן. הצלב היווני מופיע בין היתר בדגל יוון בסמל יוון ובדגלי הצלב האדום ושווייץ, וכנסיות יווניות-אורתודוקסיות בנויות בדרך כלל בצורה זו.


תמונה:Flag of the Red Cross.svg|דגל הצלב האדום
תמונה:Flag of Greece.svg|דגל יוון
תמונה:Flag of Switzerland.svg|דגל שווייץ
תמונה:Coat of arms of Greece.svg|סמל יוון
תמונה:Coat of Arms of Switzerland (Pantone).svg|סמל שווייץ


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
יווני, צלב
האימפריה הקולוניאלית השוודית

שוודיה הייתה בעלת מושבות מעבר לים משנת 1658 לשנת 1663 ומשנת 1784 לשנת 1878. אולם רק בסנט בארטלמיי (סן בָרתֶלֵמי) נמשך שלטונה יותר מאשר שנים ספורות, ולמעשה הייתה זו המושבה הקולוניאלית היחידה של שוודיה מעבר לים.
## רקע
במהלך המאה ה-17 גדלה שוודיה והייתה לאחד הכוחות החשובים ביותר באירופה באותה התקופה, בזכות השתתפותה במלחמת שלושים השנים, תחת הנהגת המלך גוסטבוס אדולפוס. מעמד זה התערער והתפוגג במהלך המאה ה-18, כשהאימפריה הרוסית הרחיבה את אחיזתה בצפון אירופה במלחמה הצפונית הגדולה. כוחה המשיך להתערער בכיבוש פינלנד על ידי אלכסנדר הראשון קיסר רוסיה ב-1809 וצירופה לאימפריה הרוסית כדוכסות גדולה. ערעורה נמשך במרד אצילים שהתרחש במדינה והוביל לקיצוץ ניכר בסמכויות המלך, כינון חוקה וחלוקת הסמכות לחקיקה בין המלך לבין הפרלמנט, הריקסדג (Riksdag).

## באמריקה
לשוודיה היו שלוש מושבות באמריקה:
* גוואדלופ (1813–1814 ; הוחזר לצרפת).
* סן ברתלמי (1784–1878; נמכר לצרפת).
* שוודיה החדשה (1638–1655; אבדה להולנד).

### שוודיה החדשה
ממוזער|מפה של שוודיה החדשה בשנת 1650
באמצע המאה ה-17 הגיעה האימפריה השוודית לשיאה הטריטוריאלי. השוודים רצו להגדיל את השפעתם על ידי סחר במוצרים חקלאיים (טבק) ובפרוות, כדי לעקוף את הסוחרים הבריטים הצרפתים וההולנדים. ב-1638, הם הקימו את מבצר קריסטינה (כיום וילמינגטון, דלאוור), שנקרא על שם כריסטיאנה מלכת שוודיה. רבים מהמתיישבים היו פינים, משום שעד 1809 הייתה פינלנד חלק משוודיה. ההתיישבות הייתה פלישה להולנד החדשה. המושל הראשון, פטר מינואי, מת לאחר חזרתו מסטוקהולם מהוריקן על האי סנט כריסטופר שבקריבים. בקולוניה הוקם מבצר "ניה אלפסבורג" צפונית לסלם המודרנית, ניו ג'רזי ב-1643. במאי 1654 המבצר ההולנדי כאסימיר נכבש על ידי שוודיה חדשה. כפעולת תגמול, המושל ההולנדי פיטר סטויוסנט שלח צבא לנהר הדלוור, שהשיג את כניעת המבצרים השוודים.

### האנטילים
כתוצאה מתמיכתה של שוודיה באויבותיה של צרפת בזמן המלחמות הנפוליאוניות, ניתן לה האי גוואדלופ. אך האי הוחזר לצרפת שנה לאחר מכן בחוזה פריז.

## אפריקה
חוף הזהב השוודי באפריקה (1650–1663 ; אבד לדנמרק ולהולנד) כלל את המושבות הבאות:
* אפולוניה, בבנין המודרנית 1655–1657.
* מבצר כריסטיאנבורג/מבצר פרדריקסבורג, המכונה כיום טירת אוסו ושוכן באקרה המודרנית, 1652–1658.
* מבצר באטנסטין, בוטרי המודרנית, 1649–1656.
* מבצר וויטסן, סקונדי-טקורדי המודרנית, 1653–1658.
* קרולוסבורג (טירת קייפ קוסט): מאפריל 1650 עד ינואר/פברואר 1658, ומה-10 בדצמבר 1660 ועד ה-22 באפריל 1663.

שוודיה השתלטה זמנית על כמה מושבות בחוף הזהב (גאנה המודרנית) מה-22 באפריל 1650, אך איבדה את האחרונה שבהן, מבצר קרלסבורג והבירה מבצר כריסטיאנבורג לדנמרק ב-20 באפריל 1663. ב-1652, כבשו השוודים את חוף קמפ (בגאנה המודרנית) שלפני כן היה בשליטה הולנדית.

באותו הזמן החלה שוודיה לפתח סחר עבדים משלה. לאחר נפילת שוודיה החדשה להולנדים, פסק סחר העבדים, אך הסחר התחדש בתקופתו של גוסטב השלישי, מלך שוודיה שהקים קולוניה שוודית על האי סנט ברטלמיי ב-1785 והפך את האי למרכז בסחר בעבדים. חברת הודו המערבית השוודית הוקמה על האי בשנת 1786.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שוודיה: היסטוריה
שוודיה
שוודיה
קטגוריה:היסטוריה קולוניאלית של ארצות הברית
סמל קניה

ב**[[סמל]]ה של [[קניה]]** מופיעים 2 אריות מחזיקים בחניתות מסאיות ומגן. במגן נראים ארבעת צבעי הדגל הלאומים:
*שחור מסמל את תושביה הילידים של קניה.
*ירוק מסמל חקלאות ומשאבים טבעיים.
*אדום מסמל מאבק לחופש.
*לבן מסמל אחדות ושלום.

במרכז הפס האדום מופיע תרנגול - אחד משני העופות הלאומיים של קניה - מחזיק גרזן, שעל פי אגדות מקומיות, מסמל חיים חדשים ומשגשגים.

האריות והמגן ניצבים על צללית של הר קניה שמעוטר בדוגמאות לתוצרת החקלאית של המדינה כמו קפה, תה, תירס, אננס ועוד.

מתחת לצלליות מופיעה המילה "האראמבאה" (Harambee) המוטו הלאומי של קניה, שמשמעותה בסוואהילי היא "למשוך יחד", והיא שמה של מסורת מקומית של פעילות קהילתית למען מטרה כלשהי. 

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

קניה

קטגוריה:קניה: סמלים לאומיים
קניה
קטגוריה:אריות בסמלי מדינות
קטגוריה:תרנגולים בתרבות
שנת הכז

**שנת הכז** היא אחת מארבעה-עשר סוגי השנים בלוח העברי הקבוע. שנה מסוג הכז היא שנה המתחילה ביום חמישי (**ה**), היא כסדרה (**כ**) ועל כן בחשוון יש 29 ימים ובכסלו יש 30 ימים, וחג הפסח חל בה בשבת (**ז**). שנה מסוג הכז היא שנה פשוטה (לא שנה מעוברת) ואורכה 354 ימים שבהם 51 שבתות.

שנת הכז נקבעת כאשר בשנה פשוטה המולד הממוצע של חודש תשרי חל בין יום שלישי 9 שעות ו-204 חלקים ליום חמישי 9 שעות ו-204 חלקים(48 שעות). כתוצאה מפרק זמן ארוך זה, שנת הכז היא סוג השנה הנפוץ ביותר, והיא מתרחשת ב-18.05% מהשנים. בין השנים ה'ת"ש-ה'תת"ן חלה קביעות זו בשנים: ה'תש"א, ה'תש"ד, ה'תש"ז, ה'תשי"ח, ה'תשכ"א, ה'תשכ"ד, ה'תשכ"ח, ה'תשל"א, ה'תשמ"ה, ה'תשמ"ח, ה'תשנ"א, ה'תשנ"ח, ה'תשע"ב, ה'תשע"ה, ה'תשע"ח, ה'תשפ"ט, ה'תשצ"ב, ה'תשצ"ו, ה'תשצ"ט, ה'תת"ב, ה'תתט"ז, ה'תתי"ט, ה'תתכ"ג, ה'תתכ"ו, ה'תתכ"ט, ה'תתמ"ג, ה'תתמ"ו, ה'תתמ"ט.

## לוח שנה

## מועדים
*בשנה מסוג הכז חל ראש חודש בשבת שלוש פעמים. ראש חודש חשוון חל בימים שישי ושבת, ראש חודש ניסן חל בשבת, וראש חודש אלול חל בימים שבת וראשון.
* צום גדליה נדחה ליום ראשון, עשרה בטבת חל ביום חמישי, תענית אסתר חלה ביום רביעי, תענית בכורות חלה ביום שישי, ושבעה עשר בתמוז ותשעה באב נדחים שניהם משבת ליום ראשון.

* חנוכה חל בימים רביעי עד רביעי, הדלקת נרות ראשונה היא ביום שלישי בערב.
*ט"ו בשבט חל ביום רביעי.
* פורים חל ביום חמישי ובירושלים ביום שישי.
*יום הזיכרון לשואה ולגבורה חל ביום חמישי כ"ז ניסן
*
*ל"ג בעומר חל ביום חמישי והמדורות מתקיימות ביום רביעי בלילה.
*שבועות חל ביום ראשון.

## קריאה בתורה והפטרות

בשנת הכז יש הבדל בקריאות בין ארץ ישראל לחוץ לארץ, כי היום השמיני של פסח, הנחוג רק בחוץ לארץ, חל בשבת. אי לכך, החל מכ"ב ניסן ועד סוף חודש אייר, יש הבדל בין ארץ ישראל לחוץ לארץ בפרשות הנקראות. הפער נסגר כאשר בארץ ישראל קוראים את פרשת בהר ופרשת בחוקותי בנפרד, בעוד שבחוץ לארץ מחברים אותן. כך שיוצא שזו השנה הפשוטה היחידה בה קוראים (בארץ ישראל) את פרשות בהר ובחוקתי בנפרד.

בשנת הכז לא קוראים כלל את פרשת וילך, מכיוון שהיא נקראת לפני ראש השנה בשנה הקודמת ואחרי ראש השנה בשנה הבאה.

בשנת הכז 51 שבתות כאשר בשלוש מתוכן לא קוראים פרשה בארץ ישראל: שבת יום הכיפורים, שבת חול המועד סוכות ושבת של היום הראשון של פסח. בחוץ לארץ לא קוראים פרשה גם בשבת שבה חל היום השמיני של פסח. על מנת להתאים את מספר הפרשות הנקראות בשבת (52, פרשת וילך לא נקראת ופרשת וזאת הברכה נקראת בשמיני עצרת שחל ביום חמישי) עם מספר השבתות שבהן קוראים פרשה (48, בארץ ישראל), מחוברות הפרשות ויקהל ופקודי, תזריע ומצורע, אחרי מות וקדושים ומטות מסעי. בחוץ לארץ מחברים גם את הפרשות בהר ובחוקותי.

פרשות בהן לא קוראים את ההפטרה הרגילה:
*פרשת נח – קוראים את הפטרת ראש חודש "השמים כסאי".
*פרשת תולדות – קוראים את הפטרת מחר חודש.
*פרשת מקץ – השבת בתוך חנוכה קוראים את הפטרת חנוכה "רני ושמחי".
*פרשת משפטים – שבת שקלים קוראים את הפטרת פרשת שקלים.
*פרשת תצוה – קוראים הפטרה של שבת זכור.
*פרשת ויקהל-פקודי – קוראים את הפטרת פרשת פרה.
*פרשת ויקרא – שבת ראש חודש ניסן, קוראים את הפטרת פרשת החודש.
*פרשת צו – שבת הגדול, ברוב הקהילות נהוג לקרוא את הפטרת שבת הגדול.
*פרשת תזריע-מצורע (ובחוץ לארץ פרשת שמיני) – קוראים מחר חודש.
*פרשת ראה – האשכנזים קוראים את הפטרת ראש חודש "השמים כסאי".

## הערות שוליים

*
חוטין

**חוטין** (באוקראינית: **Хотин**) היא עיר במחוז צ'רניביצי במערב אוקראינה, ומרכז מנהלי לאזור חוטינסקי בנפת דנייסטרובסקי.

העיר השתייכה בעבר לנסיכות מולדובה (1359–1812), לאזור בסרביה באימפריה הרוסית (1812–1918), לרומניה (1918–1940; 1941–1944) ולברית המועצות (1940–1941 ; 1944–1991).

## היסטוריה
על פי מפקד האוכלוסין האוקראיני משנת 2001, בעיר מתגוררים 11,124 תושבים. העיר השתייכה בעבר לנסיכות מולדובה (1359–1812), לאזור בסרביה באימפריה הרוסית (1812–1918), לרומניה (1918–1940; 1941–1944) ולברית המועצות (1940–1941 ; 1944–1991).

התיעוד הראשון של העיר הוא משנת 1002. העיר ממוקמת על הגדה הדרומית של הדניסטר (בבסרביה ההיסטורית). בין האתרים החשובים בה: מצודת חוטין (מן המאות ה-13 - ה-15; ומגדל השעון של העיר. מצודת חוטין היא אחת המצודות הגדולות ביותר באירופה והמצודה הגדולה ביותר של נסיכות מולדובה.

חוטין הייתה מרכז לחיים יהודיים ולקראת סוף מלחמת העולם הראשונה התגוררו בה כ-30,000 יהודים. בתחילת שנת 1919 נכנס לתוכה הצבא הרומני במסגרת דיכוי המרד האוקראיני נגד השתלטות רומניה על בסרביה. יהודי חוטין קבלו בשמחה את הצבא הרומני. מיכאל לנדאו, ששירת אז בצבא הרומני, מספר ששכנע את מפקד הגדוד שלו לנקוט צעדים להגן על יהודי העיר.
לפני השואה כ-38% מתושבי חוטין היו יהודים. ב-31 ביולי 1941 גירשו הגרמנים את יהודי העיר הנותרים לגטו סקורני ומרביתם נרצחו. יהודים מעטים שבו לחוטין לאחר המלחמה. לפי מרשם האוכלוסין שנערך בברית המועצות בשנת 1959 יהודים היוו כ-8% מתושבי חוטין. במרוצות השנים עלו יהודי חוטין לישראל או היגרו לארצות הברית. לפי מרם האוכלוסין היחיד שנערך באוקראינה (מאז התפרקות ברית המועצות) בשנת 2001 התגוררו בחוטין רק 29 יהודים (0.3% מכלל התושבים). 

היום קיים בחוטין בית קברות יהודי גדול.
## אוכלוסייה

החלוקה האתנית בעיר על פי מפקד האוכלוסין של 2001 הייתה:
* אוקראינים - % 92.9 
* רוסים - % 5.1
* מולדובנים ורומנים - % 0.8 
* יהודים - % 0.3 
* אחרים - % 0.9 

## קישורים חיצוניים

* תמונות של מצודת חוטין כיתוב ברומנית
* 
* ספר הזיכרון לקהילת חוטין מאתר הספרייה הציבורית של ניו יורק

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:מחוז צ'רנוביץ: עיירות יהודיות
קטגוריה:מחוז צ'רנוביץ: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-11
שנת השא

**שנת השא** היא אחת מארבעה עשר סוגי השנים בלוח העברי הקבוע. שנה מסוג השא היא שנה המתחילה ביום חמישי (**ה**), היא שלמה (**ש**) ועל כן יש 30 ימים גם בחשוון וגם בכסלו, וחג הפסח חל ביום ראשון (**א**). שנה מסוג השא היא שנה פשוטה (לא שנה מעוברת) ואורכה 355 ימים שבהם 51 שבתות.

שנת השא מתרחשת בשנים פשוטות בהן מולד הלבנה הממוצע של חודש תשרי חל ביום חמישי בין 9 שעות ו-204 חלקים (3:11:20 בשעון המקומי בירושלים, 2:50:23 בשעון חורף ישראל) ל-18 שעות (12:00 בשעון המקומי בירושלים, 11:39 בשעון חורף ישראל). טווח קצר זה הוא הסיבה ששנת השא היא הנדירה ביותר בלוח העברי והיא מתרחשת בערך ב-3.31% מהשנים. היא הקביעות היחידה שלעולם לא חוזרת על עצמה בתוך פחות משבע שנים ולעיתים חולפות 70 שנה רצופות שאין ביניהן שנת השא (כמו שהיה מה'תרס"ג עד ה'תשל"ד).

בין השנים ה'ת"ש-ה'תת"ן חלה קביעות זו בשנים: ה'תשל"ד, ה'תשנ"ד, ה'תשפ"ה, ה'תת"ה, ה'תתל"ב.

## לוח שנה

## מועדים
*בשנה מסוג השא חל ראש חודש בשבת שלוש פעמים. ראש חודש חשוון חל בימים שישי ושבת, ראש חודש אדר חל בימים שישי ושבת וראש חודש אב חל בשבת.
* צום גדליה נדחה ליום ראשון, עשרה בטבת חל ביום שישי, תענית אסתר חלה ביום חמישי, תענית בכורות מוקדמת ליום חמישי, ושבעה עשר בתמוז ותשעה באב חלים שניהם ביום ראשון.

* חנוכה חל בימים חמישי עד חמישי, הדלקת נר ראשון ביום רביעי בערב.
*ט"ו בשבט חל ביום חמישי.
*
*
*
*
* תענית שני בתרא חל בפסח שני, ונחלקו המנהגים אם לומר סליחות ולצום.
*ל"ג בעומר חל ביום שישי והמדורות מתקיימות ביום חמישי בלילה.
*שבועות חל ביום שני.

## קריאה בתורה והפטרות

בשנת השא 51 שבתות כאשר בשלוש מתוכן לא קוראים פרשה: שבת יום הכיפורים, שבת חול המועד סוכות ושבת של שביעי של פסח. בשנת השא לא קוראים כלל את פרשת וילך, מכיוון שהיא נקראת לפני ראש השנה בשנה הקודמת ואחרי ראש השנה בשנה הבאה.

על מנת להתאים את מספר הפרשות הנקראות בשבת (52, פרשת וילך לא נקראת ופרשת וזאת הברכה נקראת בשמחת תורה שחל ביום חמישי בארץ ישראל וביום שישי בחוץ לארץ) עם מספר השבתות בהן קוראים פרשה (48), מחוברות הפרשות תזריע ומצורע, אחרי מות וקדושים, בהר ובחוקותי ומטות ומסעי. זוהי השנה הפשוטה היחידה בה פרשיות ויקהל ופקודי נקראות בנפרד (ויקהל - פרה ופקודי - החודש) מכיוון שבין שמחת תורה (שחל ביום ה') לפסח (שחל ביום א') יש שבת עודפת על שנה רגילה.

פרשות בהן לא קוראים את ההפטרה הרגילה:
*פרשת נח - קוראים את הפטרת ראש חודש "השמים כסאי".
*פרשת תולדות - קוראים את הפטרת מחר חודש.
*פרשת מקץ - השבת בתוך חנוכה קוראים את הפטרת חנוכה "רני ושמחי".
*פרשת תרומה - שבת שקלים קוראים את הפטרת פרשת שקלים. שבת זו היא גם ראש חודש, ולכן מוציאים בה שלשה ספרי תורה.
*פרשת תצוה - קוראים הפטרה של שבת זכור.
*פרשת כי תשא - בירושלים קוראים את הפטרת פורים, בשאר המקומות קוראים את ההפטרה הרגילה.
*פרשת ויקהל - קוראים את הפטרת פרשת פרה.
*פרשת פקודי - קוראים את הפטרת פרשת החודש.
*פרשת צו - בקהילות שנהוג לקרוא הפטרת שבת הגדול בערב פסח קוראים את הפטרת שבת הגדול.
*פרשת מטות-מסעי - נחלקו הראשונים והקהילות אם הפטרת "שמעו" (ההפטרה השנייה של תלת דפורענותא) דוחה גם את הפטרת ראש חודש; בק"ק פראג הפטירו שמעו, וכן נוהגים היום ברוב הקהילות, ואילו בק"ק פוזנא הפטירו הפטרת שבת ר"ח.

בשנים מסוג השא מתרחשת תופעה נדירה - קוראים את ההפטרה הרגילה של פרשת משפטים (אף על פי שמדובר בשנה פשוטה). זו גם השנה הפשוטה היחידה שבה הפרשיות ויקהל ופקודי אינן מחוברות.

## הערות שוליים

*
עין רוגל

** עֵין רוֹגֵל** היה אחד ממקורות המים של ירושלים הקדומה, בנקודת המפגש של שלושת הוואדיות המקיפים את העיר – נחל קדרון, הגיא וגיא בן הינום.
שמאל|ממוזער|250px|מסגד ביר איוב
שמאל|ממוזער|250px|עין רוגל. הבאר (מימין) וחצר המסגד

## זיהוי
מעיין זה לא קיים כיום אך מזוהה עם "ביר איוב", באר בתוך מסגד בכפר סילואן שבמזרח ירושלים. הזיהוי נעשה על ידי הנתונים הבאים:
# באר זוהי בעצם חציבה למי תהום. נגישות למי תהום אפשרית במקום בו היה בעבר מעיין קדום.
# על פי עדויות תנ"כיות (ראו בהמשך) המעיין צריך להיות קרוב מאוד לעיר ואף בטווח שמיעה.
#  עדות זו של יוספוס מתארת רעידת אדמה באזור עין רוגל, שכנראה גרמה לסתימת אזור הנביעה.

## סיפורים תנ"כיים הקשורים למעיין
בספר שמואל, מרגלי דוד מתחבאים במעיין הקרוב לעיר כדי לקבל מידע על פעילות אבשלום בן דוד שמרד באביו. חושי הארכי יועץ אבשלום אך נאמן לדוד מעביר את המידע על תכנוני אבשלום דרך צדוק ואביתר הכהנים למרגלים של דוד (אחימעץ בן צדוק ויהונתן בן אביתר) המתחבאים במעיין.

ובספר מלכים, אדוניהו, בנו של דוד המלך מחליט להמליך את עצמו על העם בניגוד לדעת אביו שהבטיח את המלוכה לשלמה. לכן אדוניה חוגג בעין רוגל, ולא בתוך העיר, כדי שלא יראה על ידי אביו.

דוד מתבשר על המלכתו של אדוניה מבת-שבע, עם שלמה שבא אליו בעצת נתן הנביא ועל כן הוא מחליט להמליך את שלמה כדי להקדים את אדוניה. לשם כך דוד שולח את צדוק הכהן, נתן הנביא ובניהו בן יהוידע להמליך את שלמה.

אדניהו והחוגגים שנמצאים איתו בעין רוגל שומעים את קולות חגיגיות המלכתו של שלמה העולים מכיוון העיר ותוהים לפשר העניין.

בהמשך יהונתן בן אביתר הכהן מבשר לאדוניהו על הנעשה והחוגגים מתפזרים.

בשעת כניסת המלך עוזיהו לבית המקדש, התחולל רעש אדמה גדול המוזכר בתנ"ך, בספרות חז"ל ובקדמוניות היהודים (ומובא למעלה), בו נבקעה מחצית מהר המשחה והתגלגלה לעבר הר ציון, על פני עין רוגל.

מסורת עממית סוברת שממקום זה שתה איוב ואף רחץ, והודות למי ביר איוב נרפא ממחלתו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:נחל קדרון
קטגוריה:ירושלים: אספקת מים
קטגוריה:אתרי המקרא
קטגוריה:נחלת שבט יהודה
רוגל
קטגוריה:עיר דוד
קטגוריה:סילואן
קטגוריה:בארות בישראל
שנת השג

**שנת השג** היא אחת מארבעה עשר סוגי השנים בלוח העברי הקבוע. שנה מסוג השג היא שנה המתחילה ביום חמישי (**ה**), היא שלמה (**ש**) ועל כן גם בחשוון וגם בכסלו יש 30 ימים, וחג הפסח חל בה ביום שלישי (**ג**). שנה מסוג השג היא שנה מעוברת ומכילה שני חודשי אדר. אורך שנת השג היא 385 ימים שהם 55 שבועות בדיוק.

שנת השג נקבעת כאשר מולד הלבנה הממוצע של חודש תשרי של שנה מעוברת חל בין יום רביעי 11 שעות ו-695 חלקים (5:38:36 בשעון המקומי בירושלים, 5:17:39 בשעון חורף ישראל) ליום חמישי 18 שעות (12:00 בשעון המקומי בירושלים, 11:39 בשעון חורף ישראל). כתוצאה מכך כ-6.66% מהשנים הן שנות השג ועל כן זו היא השנה המעוברת השכיחה ביותר. השנה שאחרי שנת השג היא תמיד שנת הכז.

בין השנים ה'ת"ש-ה'תת"ן חלה קביעות זו בשנים: ה'ת"ש, ה'תשי"ז, ה'תשכ"ז, ה'תשמ"ד, ה'תשע"א, ה'תשע"ד, ה'תשצ"ה, ה'תשצ"ח, ה'תתכ"ב, ה'תתכ"ה.

## לוח שנה

## מועדים
* בשנה מסוג השג חל ראש חודש בשבת שלוש פעמים. ראש חודש חשוון חל בימים שישי ושבת, ראש חודש אדר א' חל בשישי ושבת וראש חודש תמוז חל בימים שבת וראשון.
* צום גדליה נדחה ליום ראשון, עשרה בטבת חל ביום שישי, תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי, תענית בכורות חלה ביום שני, ושבעה עשר בתמוז ותשעה באב חלים שניהם ביום שלישי.

* חנוכה חל בימים חמישי עד חמישי, הדלקת נר ראשון ביום רביעי בערב.
* ט"ו בשבט חל ביום חמישי.
* פורים חל ביום ראשון ובירושלים ביום שני.
* יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל ויום העצמאות נדחים לימי שני ושלישי, ה' ו-ו' באייר.
* שבועות חל ביום רביעי.

## קריאה בתורה והפטרות

בשנת השג 55 שבתות כאשר בשלוש מתוכן לא קוראים פרשה: שבת יום הכיפורים, שבת חול המועד סוכות ושבת חול המועד פסח. על מנת להתאים את מספר הפרשות הנקראות בשבת (53, פרשת וזאת הברכה נקראת בשמיני עצרת החל ביום חמישי) עם מספר השבתות שבהן קוראים פרשה (52), מחוברות הפרשות ניצבים ווילך.

פרשות בהן לא קוראים את ההפטרה הרגילה:
*פרשת נח - קוראים את הפטרת ראש חודש "השמים כסאי".
*פרשת תולדות - קוראים את הפטרת מחר חודש.
*פרשת מקץ - השבת בתוך חנוכה קוראים את הפטרת חנוכה "רני ושמחי".
*פרשת תרומה - שבת ראש חודש קוראים "השמים כסאי".
*פרשת פקודי - שבת שקלים קוראים את הפטרת פרשת שקלים.
*פרשת צו - קוראים הפטרה של שבת זכור.
*פרשת שמיני - קוראים את הפטרת פרשת פרה.
*פרשת תזריע - קוראים את הפטרת פרשת החודש.
*פרשת אחרי מות - ברוב הקהילות נהוג לקרוא הפטרת שבת הגדול. באותן הקהילות שקוראים את ההפטרה המיוחדת לשבת הגדול רק בערב פסח, קוראים את ההפטרה הרגילה של אחרי מות, ובשבת שאחרי פסח, שקוראים קדושים, מפטירים בשל קדושים, כיון שכבר קראו את הפטרת אחרי מות בשבת הגדול (בדרך כלל, מעדיפים את ההפטרה של אחרי מות).
*פרשת חוקת - קוראים את הפטרת שבת ראש חודש "השמים כסאי".

בשנת השג קוראים את הפטרת פרשת משפטים, דבר שנחשב נדיר יחסית.

בנוסף, פרשת מטות ופרשת מסעי נפרדות, ולכן בשבת של פרשת פינחס קוראים את ההפטרה של פרשת פינחס עצמה, דבר הנדיר יחסית.

## הערות שוליים

*
שבתי בס

הרב **שבתי משורר בַּס** (ה'ת"א, 1641 - כ"ב בתמוז ה'תע"ח, 1718) היה תלמיד חכם, חזן, בעל בית דפוס, מחבר הפירוש הפופולרי על פירוש רש"י לתורה **[[שפתי חכמים]]**. נודע כביבליוגרף העברי הראשון.

## קורות חייו
נולד בקאליש שבפולין לרבי יוסף. בהיותו בן 15 נהרגו הוריו במלחמת רוסיה-שוודיה, והוא עבר לגור בפראג, שם למד תורה ומדעים, ושם ככל הנראה קיבל את הכינויים "" ו"בס", לאחר ששימש כחזן בבית הכנסת אלטנוי שול, והוא שר בקול בס. מורו בתלמוד היה הרב מאיר וֶרטֶרס ומורו בשירה היה לייב שיר השירים.

אחיו הוא 'איש האלוקי' רבי יעקב שטרימרש שעלה לארץ ישראל, כנזכר בהסכמות לספר שפתי ישנים.
בהמשך עבר למרכזי תורה אחרים בפולין ובארצות נוספות, עד שהגיע לאמסטרדם, שם ניסה להקים בית דפוס שבו יוכל להדפיס את ספריו, אולם ניסיונו נכשל והוא פנה לברסלאו, ובשנת 1689 הקים בית דפוס בדיהרנפורט הסמוכה לברסלאו, וייסד בה קהילה יהודית. בדיהרנפורט בשנת תע"ב נרדף על ידי כמרים נוצרים, שהאשימו אותו בפעילות אנטי נוצרית. הם טענו כי ראשי התיבות "עכו"ם" בספרים שהדפיס כ"עובדי כריסטוס ומריה", והוא נכלא למשך כשלושה חודשים.

בסוף חייו עבר לקרוטושין שבפולין, שם נפטר בשנת 1718.

## חיבוריו
***[[שפתי חכמים]]** ר' שבתי נודע בעיקר בזכות חיבור ספר זה שמכיל פירוש על פירוש רש"י לתורה, המלוקט ממפרשי רש"י שקדמוהו ובפרט מהרא"ם. הספר נדפס לראשונה באמסטרדם ת"מ (1680). ברוב החומשים כיום מודפס הפירוש **עיקר שפתי חכמים** שהוא קיצור של שפתי חכמים.
***שפתי ישנים** - זהו ספר ביבליוגרפי בעברית, ובו רשם ר' שבתי את שמות הספרים העבריים שהיו ידועים לו ואת שמות המחברים, שנת ההוצאה לאור של הספרים, המקום שבו נדפסו, ואת תוכנם בקצרה.
***דרך ארץ** - ספר זה נכתב ביידיש ומתחלק לשלושה חלקים - בחלק הראשון ישנם תפילות להולכי דרכים, בחלק השני נרשמו מידות, משקלים, סוגי מטבעות ועוד, ובחלק השלישי נרשמו הדרכים המוליכות לערים הגדולות ואורכן.

## לקריאה נוספת
*
*
*

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ביבליוגרפים עבריים
קטגוריה:פרשני המקרא
קטגוריה:ראשוני האחרונים
קטגוריה:רבנים פולנים
קטגוריה:מדפיסים עבריים
קטגוריה:חזנים
קטגוריה:ילידי 1641
קטגוריה:נפטרים ב-1718
קטגוריה:זמרי בס
מעגלי האבן בסנגמביה

**מעגלי האבן בסנגמביה** (צרפתית **Cercles mégalithiques de Sénégambie**; אנגלית **Senegambian stone circles**) הם ארבע קבוצות של מעגלי אבנים גדולות מתוך 1,053 קבוצות דומות המכילות 29,000 אבנים סך הכל. המעגלים שוכנים לאורכה של רצועה ברוחב של 100 ק"מ המשתרעת מצפון לנהר גמביה בסנגל ובגמביה ועד למרחק של 350 ק"מ משפך הנהר אל האוקיינוס האטלנטי. ריכוז המעגלים גדול במיוחד במערבה של הרצועה, ושם שוכנים ארבעת המעגלים הספציפיים.

חלק מהמעגלים מתוארכים לתקופה ארוכה בת למעלה מ-1,500 שנים, בין המאה ה-3 לפנה"ס ועד המאה ה-16, והם שרידיה של קבוצה תרבותית ודתית שהתקיימה במערב אפריקה בתקופות אלה. המעגלים שימשו כמקומות קדושים וכאתרי קבורה, אם כי לא ברור לחלוטין מהו הקשר בין האבנים במעגלים לשימוש באתרים כמקום קבורה, שכן אין בהכרח חפיפה בין גיל המעגלים לבין גיל הקברים.

האבנים במעגלים הובאו מאתרי כרייה ועובדו באמצעות כלי ברזל. צורתן היא כשל גליל או מצולע בגובה ממוצע של 2 מטר ובמשקל של עד 7 טון. כל מעגל כולל בדרך כלל בין 8 ל-14 אבנים, וקוטרו עומד על 4 עד 6 מטר. חלק מהמעגלים מכילים שתי שורות של אבנים, כשאחת מהן מקיפה את האחרת. כל המעגלים שוכנים בסמוך לתילי קבורה המוכרים גם מאזורים סמוכים אחרים במערב אפריקה, ברחבי מאלי ומאוריטניה. ארבעת המעגלים הוכרזו בשנת 2006 כאתר מורשת עולמית. האתרים הם:
* **סינה נגאיין** (סנגל): אתר סינה נגאיין הוא הגדול באזור וכולל 52 מעגלי אבן כשאחד מהם כפול. בסך הכל יש באתר זה 1,102 אבנים, ואלה הובאו ממכרה הממוקם כקילומטר מזרחית לאתר.
:מיקום: .
* **וואנאר** (סנגל): בוואנאר 21 מעגלי אבן, אחד מהם כפול.
:מיקום: .
* **וואסו** (גמביה): באתר 11 מעגלים, ומחקרים במקום חשפו שרידי גופות שנקברו בו בין השנים 927 ל-1305. נראה כי האבנים הובאו ממכרה הממוקם כ-200 מטר מזרחית לאתר, ומועד הקמתן מתוארך לשנת 750 עם סטייה אפשרית של 110 שנים לשני הכיוונים.
: מיקום: .
* **קרבאטש** (גמביה): באתר תשעה מעגלים כולל מעגל אחד כפול. בכל מעגל בין 10 ל-24 אבנים, והאבנים המרכיבות אותו זהות זו לזו בצורתן ובגודלן, ונעות בין גובה של 60 ס"מ לגובה של 2.45 מטר.
:מיקום: .

## ראו גם

* מעגל אבנים.

## קישורים חיצוניים

* אודות מעגלי האבן בגמביה
* אודות מעגלי האבן

קטגוריה:סנגל: היסטוריה
קטגוריה:גמביה: היסטוריה
קטגוריה:אפריקה: אתרים ארכאולוגיים
ליליה

**ליליה פייגין** (נולדה ב-3 בינואר 1960 באורוגוואי), הידועה בשם הבמה **ליליה**, היא זמרת ישראלית שהייתה פעילה בעיקר בשנות ה-80.

## ביוגרפיה
ליליה נולדה בשם ליליה רוטנברג, בעיר מונטווידאו באורוגוואי, למשפחה יהודית ממוצא פולני. בילדותה הייתה מעריצה של להקת הביטלס. עלתה עם משפחתה לישראל ב-1974, ותחילה גרו באשדוד ואחר־כך עברו לרמת גן.

בישראל סבלה מקשיי הסתגלות לשפה ולמנטליות הישראלית, ואחרי הצבא חזרה לאורוגוואי לזמן קצר. חלמה להיות זמרת אך החליטה ללמוד גרפיקה ועבדה במשרדי פרסום.

בשנת 1983 הקליטה שני תקליטי שדרים עם המוזיקאי דוד מנשה, "התנגשות" ו"בוא אלי", שזכו למספר השמעות ברדיו. אחר כך הקימו השניים את הצמד "קקטוס", אך לא זכו להצלחה, והשניים הפסיקו את שיתוף הפעולה ביניהם. אחר־כך שרה במסגרת כמה הרכבי רוק.

בקיץ 1987 פגשה את להקת החברים של נטאשה בתחרות להקות רוק בגני התערוכה. פנתה אל הלהקה, שהייתה אז בראשית דרכה, והציעה להם להצטרף להרכב והם הסכימו. היא הופיעה עם הלהקה במשך כחודשיים, אך עזבה אותה לאחר שהרגישה שהם חבורה מגובשת ושלא תוכל להשתלב אתם. באותה עת גם השתתפה בפסטיבל הזמר הישראלי 1987, במסגרת הרכב שכלל את דפנה ארמוני ויואל לרנר.

ב-1988 פנתה אל המפיק המוזיקלי רונן בן-טל עם קלטת של כמה משיריה. והוא הסכים לסייע לה להקליט אלבום ולשמש כמנהל האמנותי שלה. את הפקת האלבום מימנה בעצמה מחסכונות. חנה גולדברג, עמה יצרה קשר עוד קודם לכן, כתבה את שירי האלבום, ועובד אפרת הלחין ועיבד אותם. באלבום ניגנו: ז'אן ז'ק גולדברג בתופים ויוסי אלפנט בגיטרה, אפרת ודורון ורדי בגיטרות, רונן בן־טל וקובי פיטרו בקלידים, גיל מנדלשטם בבס וסי היימן ששרה קולות רקע. הסינגל הראשון שהקליטה, "הרווח שבין" ("הרווח בין הגבר לחולצה") יצא בינואר 1989, הפך ללהיט גדול, אך האלבום כולו, שיצא במאי 1989, ונקרא אף הוא "הרווח שבין", לא זכה להצלחה, למרות שירים נוספים שגם זכו להצלחה: "האש השחורה", "אל תלך לי לאיבוד" ו"הכתובת על הקיר".

בשלהי 1989 הקליטה ליליה את השיר "גבר באמבטיה", שגם אותו כתבה חנה גולדברג והלחין עובד אפרת. השיר הפרובוקטיבי הפך ללהיט גדול, צעד 3 שבועות במקום הראשון ואף הגיע למקום ה-13 במצעד הפזמונים העברי השנתי, "גבר באמבטיה" צורף מאוחר יותר לאוסף להיטי שנות ה-80 שיצא ב-1996, ולאוסף משיריה של חנה גולדברג ב-1999.

ב-1990 השתתפה ליליה בפסטיגל עם השיר "שיזה לימה קונגן הולי" שזכה במקום השישי.

בראשית שנות ה-90 הקליטה ליליה שיר נוסף "כבר שנה" עם "החברים של נטאשה" ב-1990 שגם זכה להצלחה ויועד לאלבומה השני בנוסף ל"גבר באמבטיה", אך הוא בסוף נגנז והשאיר אחריו את השירים. עם דעיכת הקריירה, פרשה ליליה מפעילות בתחום המוזיקה. היא שבה לפעילות מוזיקלית ב-1999, כשהצטרפה ללהקה שהקים ב-1995 עוזי בינדר, שנקראת "להקה פיקטיבית".

## חיים אישיים
באחד ההרכבים שבו השתתפה הכירה את אלי פייגין, שהיה מתופף, ואחר כך אמרגן והם נישאו ב-1989.

## קישורים חיצוניים

*  - ביקורת על האלבום "הרווח שבין"
*  - כתבת פרופיל
## הערות שוליים

קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:זמרות השרות בעברית
קטגוריה:ישראליות ילידות אורוגוואי
קטגוריה:עולות בשנות ה-1970
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:אמנים ישראלים הידועים בשם במה
קטגוריה:משתתפות פסטיבל הזמר והפזמון
קטגוריה:משתתפות הפסטיגל
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1960
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960
המאוזוליאום של קוז'ה אחמט יסאווי

שמאל|ממוזער|250px|כיפת אולם הקבורה במאוזוליאום
**המאוזוליאום של קוז'ה אחמט יסאווי** (בקזחית: **Қожа Ахмет Яссауи сағанасы**) הוא מאוזוליאום לא גמור בעיר טורקיסטן בדרום קזחסטן, המשמש כקברו של המיסטיקן הסופי בן המאה ה-12 קוז'ה אחמט יסאווי. המאוזוליאום נחשב לאחד המבנים הגדולים והשמורים ביותר מתקופת האימפריה הטימורית.

## היסטוריה
המאוזוליאום הניצב על שטח של כ-5 וחצי דונמים בצפון-מזרחו של הרובע העתיק של טורקיסטן, החליף מבנה קודם וקטן יותר. המבנה הנוכחי נבנה בתקופתו של טימור לנג בין השנים 1389 ו-1405, במטרה לזכות באהדת הסופיסטים, והוא לקח חלק פעיל בתכנונו. טימור לנג העסיק אנשי מקצוע פרסיים משיראז ומאספהאן, והמאוזוליאום אף השפיע מאוחר יותר על אדריכלות העיר סמרקנד. המבנה נותר בלתי גמור עם מותו של טימור לנג ב-1405, ועל כן הוא חסר את שני הצריחים שתוכננו לו והכניסה הראשית נותרה בלתי גמורה. 

במאה ה-16 נערכו מספר עבודות שיפוץ במבנה, ובמאה ה-19 הוא הפך למצודה מוקפת חומת אבן ובוץ. ב-1872 החליטו הרוסים שהשתלטו קודם לכן על העיר לשמר את המבנה, והוא שופץ מדי פעם, ובתקופה הסובייטית שימש כמוזיאון. מאז עצמאות קזחסטן ב-1991 נודעת משמעות רוחנית למאוזוליאום והוא נחשב לסמל לאומי.

## המבנה
ימין|ממוזער|250px
למאוזוליאום צורת מלבן שאורכו 62.7 מטר ורוחבו 45.8 מטר. גובהו 38.7 מטר והוא עשוי אבנים שרופות, מלט וחרס. הכניסה לאתר מכיוון דרום-מזרח מובילה לאולם המרכזי (ג'מייטהאנה) הרבוע שכל אחת מצלעותיו באורך של 18.2 מטר, ומעליו קבועה הכיפה הגדולה שקוטרה 18 מטר. במרכזו של חדר זה כד גדול השוקל שתי טונות והנחשב סמל לקבלת אורחים ולאחדות (טורקית Kazan, ומכאן שם נוסף לחדר Kaznnlık). 

שרידיו של יסאווי מונחים מתחת למצבה באולם הסמוך ומעליו כיפה פנימית בגובה של 17 מטר שמעליה כיפה חיצונית שגובהה 28 מטר (הכיפה הקטנה בצילום המבנה). כיפה זו מצופה באריחים מזוגגים בצורת משושה בצבעי ירוק וזהב. 

במאוזוליאום חללים המיועדים לשמש בין היתר כחדרי מפגש, כספרייה (כיתבהאנה) וכמסגד, ועל כן קיימת מחלוקת באשר לייעודו העיקרי והכינוי המתאים לו. לאחרונה מעדיפים חוקרים את הכינוי "חנאקה" המדגיש את שימושו החברתי לקבלות פנים. החדרים השונים ערוכים סביב חצר מרכזית בגודל של 60 מטר על 50 מטר. קירותיו החיצוניים של המבנה מכוסים באריחים מזוגגים שעליהם צורות גאומטריות ועיטורים אפיגרפיים האופייניים לתקופה.

## קישורים חיצוניים

* אתר מקיף מלווה בתמונות אודות המאוזוליאום

## הערות שוליים

קטגוריה:קזחסטן: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:קזחסטן: מבנים
קוז'ה אחמט יסאווי
קונטה קינטה (אי)

שמאל|ממוזער|250px|עץ באובב בין החורבות באי
**קונטה קינטה** או **ג'יימס איילנד** (אנגלית **James Island**) הוא אי קטן בנהר גמביה, כ-30 ק"מ משפכו אל האוקיינוס האטלנטי ומבירת גמביה בנג'ול. האי ידוע במצודת ג'יימס (Fort James) הניצבת בו, ובשנת 2003 הוכר, יחד עם שישה אתרים נוספים, כאתר מורשת עולמית.

## היסטוריה
אזור גמביה היה נושב בתקופות מוקדמות כפי שמעידים על כך, בין היתר, מעגלי האבן בסנגמביה, והיה חלק מהאימפריה של מאלי מהמאה ה-13 עד המאה ה-15. האי עצמו שימש דייגים לפני בוא האירופים לאזור.

המתיישבים האירופים הראשונים באי היו גרמנים מדוכסות קורלנד וסמיגליה (לטביה של היום), שהקימו במקום ב-1651 מצודה, שנקראה "מצודת יעקב" ע"ש יעקב קטלר (Jacob Kettler) דוכס קורלנד, והשתמשו בה כבסיס מסחרי. ב-1659 עבר האי לשליטת ההולנדים, וזמן קצר לאחר מכן, ב-1661, לשליטת הבריטים, שהעניקו לאי ולמצודה את שם מלכם ג'יימס השני, מלך אנגליה.

בתחילה שימש המקום לסחר בזהב ובשנהב ובהמשך החל לשמש לסחר עבדים. האי עבר לשליטת הצרפתית בשנים 1695-1697, ושוב ב-1702, ולאחר מכן שב לשליטה בריטית. המצודה נחרבה ונבנתה מספר פעמים כאשר עברה מיד ליד. ב-1807 אסרו הבריטים על סחר עבדים, ואף יצאו למלחמה נגד סחר העבדים של מדינות אחרות. לצורך כך בנו ביצורים בשפך הגמביה (ראו להלן: האתרים הקשורים) ונטשו את המצודה באי ג'יימס ב-1815.

## האי כיום
האי נתון לבליה ולהצפות הנהר, וגודלו בהווה, העומד על כשלושה דונמים, קטן מגודלו בעת שהיה פעיל. שרידי המצודה ומספר מבנים בריטים עדיין ניצבים בו, ובנוסף לכך יש בו מספר עצי באובב. בשנת 2003 הכריז ארגון אונסק"ו על האי כאתר מורשת עולמית בשל כך ש:

## האתרים הקשורים
האתרים הקשורים לאי אשר נכללו בהכרזתו כאתר מורשת עולמית הם:

### בשפך נהר גמביה
* סוללת ששת התותחים (Six gun battery) שנבנתה ב-1821 בבנג'ול (בשמה הקודם באתֶ'רסט, Bathurst) וכללה שישה תותחים היורים פגזים במשקל 24 ליבראות. הסוללה הוקמה בפתח נהר הגמביה כדי לעצור את סחר העבדים של סוחרים צרפתים, פורטוגזים ואחרים לאורך הנהר.
* פורט בולן (Fort Bullen) הניצב בגדה הצפונית של הנהר, מול בנג'ול. המבצר הוקם ב-1827 לאחר שהתברר שספינותיהם של סוחרי העבדים מצליחות לחמוק מטווח התותחים של הסוללה בהפליגן סמוך לגדה הצפונית של הנהר, שרוחבו סמוך לשפך מגיע ל-10 ק"מ.

### סמוך לאי
* הריסות "סן דומינגו" שהיה היישוב הפורטוגזי הראשון באזור, ושימש את האי להספקת מי שתייה.
* שרידים מקפלה פורטוגזית בכפר אלברדה (Albreda) על הגדה הצפונית של הנהר.
* בניין "החברה הצרפתית לאפריקה המערבית", סי.אף. איי.או. (CFAO, Compagnie Française d’Afrique Occidentale).
* בית "מאורל פרס" (Maurel Frères) הניצב בכפר ג'ופורה (Juffureh) אשר זוהה על ידי אלכס היילי, כותב הספר שורשים ככפר אבותיו.

## קישורים חיצוניים

* סוללת ששת התותחים בבנג'ול
מרכז|ממוזער|650px|מראה באי

## הערות שוליים

קטגוריה:גמביה: אתרי מורשת עולמית
שנת זחג

**שנת זחג** היא אחת מארבעה עשר סוגי השנים בלוח העברי הקבוע. שנה מסוג זחג היא שנה המתחילה בשבת (**ז**), היא חסרה (**ח**) ועל כן יש 29 ימים גם בחשוון וגם בכסלו, וחג הפסח חל ביום שלישי (**ג**). שנה מסוג זחג היא שנה מעוברת ומכילה שני חודשי אדר. אורכה של שנת זחג הוא 383 ימים, שבהם 55 שבתות.

שנת זחג נקבעת כאשר מולד הלבנה הממוצע של חודש תשרי של שנה מעוברת חל בין יום חמישי 18 שעות (12:00 בשעון המקומי בירושלים, 11:39 בשעון חורף ישראל) ליום שישי 20 שעות ו-491 חלקים (14:27:16 בשעון המקומי בירושלים, 14:06:19 בשעון חורף ישראל). כתוצאה מכך כ-5.8% מהשנים בלוח העברי הן שנים מסוג זחג, בדיוק כמו שנת בחה. השנה שלפני שנת זחג היא תמיד שנת בשה.

בין השנים ה'ת"ש-ה'תת"ן חלה קביעות זו בשנים: ה'תש"ג, ה'תש"ו, ה'תש"ל, ה'תשל"ג, ה'תשנ"ז, ה'תשפ"ד, ה'תת"א, ה'תתכ"ח, ה'תתל"א.

## לוח שנה

## מועדים
* בשנה מסוג זחג חל ראש חודש בשבת פעמיים, בנוסף לראש השנה שחל בשבת ולא נחשב כראש חודש. ראש חודש אדר א' חל בשישי ושבת וראש חודש תמוז חל בימים שבת וראשון.
* צום גדליה חל ביום שני, עשרה בטבת חל ביום שישי, תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי, תענית בכורות חלה ביום שני, ושבעה עשר בתמוז ותשעה באב חלים שניהם ביום שלישי.
* חנוכה חל בימים שישי עד שישי, הדלקת נר ראשון ביום חמישי בערב.
* ט"ו בשבט חל ביום חמישי.
* פורים חל ביום ראשון ובירושלים ביום שני.
* יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל ויום העצמאות נדחים לימי שני ושלישי, ה' וו' אייר.
* שבועות חל ביום רביעי.

## קריאה בתורה והפטרות

בשנת זחג 55 שבתות כאשר בשלוש מתוכן לא קוראים פרשה: שבת ראש השנה, שבת ראשונה של סוכות ושבת חול המועד פסח. על מנת להתאים את מספר הפרשות (54, בשנה מסוג זחג כל הפרשות נקראות בשבת) עם מספר השבתות שבהן קוראים פרשה (52), מחוברות הפרשות מטות ומסעי, ניצבים ווילך.

פרשות בהן לא קוראים את ההפטרה הרגילה:
*פרשת בראשית - קוראים את הפטרת מחר חודש.
*פרשת וישב - השבת בתוך חנוכה קוראים את הפטרת חנוכה "רני ושמחי".
*פרשת משפטים - שבת ראש חודש קוראים "השמים כסאי".
*פרשת ויקהל - שבת שקלים קוראים את הפטרת פרשת שקלים.
*פרשת פקודי - מנהג האשכנזים בארץ ישראל שקוראים גם הפטרת ויקהל וגם הפטרת פקודי.
*פרשת ויקרא - קוראים הפטרה של שבת זכור.
*פרשת צו - קוראים את הפטרת פרשת פרה.
*פרשת שמיני - קוראים את הפטרת פרשת החודש.
*פרשת מצורע - ברוב הקהילות נהוג לקרוא הפטרת שבת הגדול.
*פרשת קרח - קוראים את הפטרת שבת ראש חודש "השמים כסאי".

באופן די נדיר, שבת חנוכה היא פרשת וישב ולכן בפרשת מקץ קוראים את הפטרת מקץ, דבר המתרחש רק בכ-10.1% מהשנים. בשנת זחג קוראים את הפטרת פרשת אחרי מות וגם את הפטרת פרשת קדושים, מה שלפי רוב המנהגים יכול להתרחש בשנים מסוג זה בלבד.

## הערות שוליים

*
מחלף לטרון

**מחלף לטרון** הוא מחלף המחבר בין כביש 1 וכביש 3 ונמצא באזור לטרון. המחלף מורכב מגשר בכביש 1 החולף על פני כביש 3. כל כיווני התנועה במחלף מתאפשרים, אך כל הפניות שמאלה כרוכות בהמתנה בצומת או רמזור.

שטחו של מחלף לטרון ממוקם מעבר לקו הירוק והיה בשליטת ממלכת ירדן עד ל-1967. המחלף נחנך ביולי 1978, עם פתיחתו לתנועה של כביש 1, שכונה אז כביש מספר 10. עד להקמת קטע כביש זה, התנהלה התנועה מתל אביב-יפו לירושלים דרך כביש המוכר כיום ככביש 44 ומשם אל צומת שבשטחו ממוקם כיום מחלף שער הגיא.

סמוך למחלף נמצאים מנזר השתקנים, אתר ההנצחה של חיל השריון, מיני ישראל ומסילת הרכבת החדשה לירושלים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

לטרון, מחלף
לטרון, מחלף
קטגוריה:לטרון: תחבורה