open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
לי צ'יילד

**ג'יימס דובר "ג'ים" גראנט** (באנגלית: **James Dover "Jim" Grant**; נולד ב-29 באוקטובר 1954), המוכר בשם העט **לי צ'יילד** (**Lee Child**), הוא סופר מתח בריטי יליד-אנגליה, המחבר בפרט ספרות בלשית. נודע בעיקר בזכות בסדרת ספריו "ג'ק ריצ'ר". ספר הבכורים שלו בהובלת הפרוטגוניסט הבדיוני ג'ק ריצ'ר. הוא "כסף קטלני" זכה בפרס אנתוני ובפרס בארי לספר הראשון הטוב ביותר.

## ביוגרפיה
ג'ים גרנט נולד בקובנטרי, עיירה נוצרית באנגליה שבממלכה המאוחדת, בשנת 1954. למד משפטים אך הזניח את לימודיו, עקב כך שלא חפץ להיות עורך דין. בהמשך עבד בחברת הפקות הטלוויזיה "גרנדה", כתב תסריטים, קדימונים וקטעי פרסומת. בשנת 1995, לאחר שמונה עשרה שנות עבודה, פוטר עקב צמצומים והחל לעסוק בכתיבה. בשנת 1998 עבר לארצות הברית ומאז הוא מתגורר לסירוגין בניו יורק. ספרו הראשון, הוא "כסף קטלני", יצא לאור בשנת 1997. עד כה פרסם עשרים ושישה ספרים, אשר עשרים וחמישה מהם הופיעו גם בתרגום לעברית.

גרנט הוא סופר של בלש אחד – גיבור כל ספריו הוא ג'ק ריצ'ר, שוטר צבאי לשעבר, קשוח (Private Eye או Hard Boiled Detective), רב-סרן בדימוס בצבא ארצות הברית, אשר שירת כחוקר במשטרה צבאית. הוא בעל ראייה חדה וזיכרון מעורר השתאות לפרטים הקטנים. קו מנחה של כל הספרים היא הקלעותו של ריצ'ר באופן אקראי למעשה פשע במהלך נדודיו בארצות הברית, ופתרון של מעשה הפשע. בדרך כלל נוקט ריצ'ר במהלכים מפתיעים ולא שגרתיים שמסייעים לו להתגבר על קשיים בדרך לפתרון.

סגנונו של גרנט הוא מותחן מהיר ורציף. סדרת אירועים שמתגלגלת במהירות בתוך זמן קצר, בדרך כלל במדינה בארצות הברית שמתחלפת מספר לספר. הכתיבה רוויה בתיאורים גאוגרפיים, ובתיאורים מפורטים של כלי נשק ויכולות לחימה. הגיבור של גרנט פועל בנחרצות ונחישות ופוגע באופן מהיר וקטלני באויבים שלו, שהם תמיד פושעים נאלחים.

בינואר 2020 הודיע גרנט שיפרוש מכתיבת סדרת הספרים "ג'ק ריצ'ר" ויעביר אותה לאחיו, אנדרו גרנט. הוא מתכנן לכתוב את הספרים הבאים ביחד עם אחיו לפני שיעביר את הכתיבה אליו באופן בלעדי.

## ספריו
בין השנים 2000 ו-2008 בהוצאת "קוראים", ומאז בהוצאת "כנרת", יצאו לאור תרגומים לעברית של הנובלות הבאות:

^ נכתב על ידי ג'ים ואנדרו

### סיפורים קצרים
* **בלי שם אמצעי**, 2018, (No Middle Name, 2017) אוסף סיפורים קצרים מסדרת ג'ק ריצ'ר.

בנוסף, הסיפור של לי צ'יילד "דם לא יוצא" הופיע בקובץ: **[[שולמית לפיד]] ו[[דרור משעני]] מציגים: 16 סיפורים מאת סופרי המתח הגדולים בעולם**, אחוזת בית, 2024.

## עיבודים לקולנוע ולטלוויזיה
### קולנוע
הספר "הצלף" עובד גם לסרט פעולה משנת 2012. את הסרט ביים כריסטופר מק'קווארי ומככב בו טום קרוז כדמות הראשית, ג'ק ריצ'ר.

הספר "אל תחזור" עובד גם לסרט פעולה משנת 2016 וגם בו מככב טום קרוז כג'ק ריצ'ר.

### טלוויזיה
בפברואר 2022 עלתה בשירות פריים וידאו הסדרה "ריצ'ר" בכיכובו של השחקן אלן ריצ'סון המבוססת על סדרת ספרי "ג'ק ריצ'ר" פרי עטו. העונה הראשונה מהווה עיבוד לספר "כסף קטלני".

העונה השנייה המבוססת על הספר "צרות ומזל רע" עלתה בתחילת 2024.

העונה השלישית המבוססת על ספר "שכנוע קטלני" עלתה בתחילת 2025.

## חיים אישיים
כיום מתגורר בארצות הברית.

## קישורים חיצוניים

* 

* האתר הרשמי הבריטי.
* .
* .
* .
* .
* .
* .
* לי צ'יילד: "אני מעשן קנאביס 44 שנים, 5 ימים בשבוע", אתר "קנאביס",  18 באוגוסט 2013.
* 
* .
* .
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:סופרים בריטים
קטגוריה:סופרי מתח ואימה בריטים
קטגוריה:סופרים בריטים הידועים בשם עט
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת שפילד
קטגוריה:מפקדים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1954
קולגן

שמאל|ממוזער|367x367px|הסליל המשולש של הקולגן
**קוֹלָגֵן** (**Collagen**) הוא החלבון השכיח ביותר בגופם של בעלי חיים רבים, ובהם האדם. הוא מהווה בין 25% ל־35% מכלל החלבונים בגוף, כ-80% מהחלבונים בעור הפנים וכ-6% ממשקלו של הגוף. הקולגן מיוצר בגוף במשך שנות החיים, אולם החל מסביבות גיל 30 יורד קצב ייצורו הטבעי. ג'לטין, שמשמש בבישול, הוא קולגן שעבר פירוק בעזרת מים (הידרוליזה).

## תפקידו והרכבו
קולגן הוא חלבון מבני, המהווה את המרכיב העיקרי של הסיבים הלבנים ברקמות חיבור, דוגמת גידים, רצועות, עור, עצמות, כלי דם, מעיים וסחוס. קולגן גמיש, אך לא אלסטי, וזו הסיבה שהוא משולב בדרך כלל עם חלבון סיבי נוסף, אלסטין, המעניק אלסטיות. אחוז הקולגן מול האלסטין ברקמות שונות משתנה על פי תפקוד הרקמה. רקמות שנועדו לתת חוזק מכני, כמו גידים, יכילו כמות רבה של קולגן ומעט אלסטין, ואילו רקמות שחייבות לשמור על גמישות מקסימלית, כמו עורקים ובמיוחד אבי העורקים, וכן ריאות ועור, יכילו כמות גדולה של סיבים אלסטיים.

הקולגן עשיר בשתי חומצות אמיניות, פרולין וגליצין. היחידה הבסיסית של קולגן היא חלבון דק וארוך שמורכב משלוש שרשראות סליליות בעלות סיבוב שמאלי, המלופפות יחד לסליל-על בעל סיבוב ימני, המחוזק בקשרי מימן. הגליצין תורם לייצוב המבנה על ידי יצירת קשרי מימן עם קבוצות קרבוקסיליות סמוכות.
מקטעים קצרים של חומצת האמינו המיוחדת הידרוקסיליזין בקצה השרשרת של הקולגן חשובים ליצירת סיבי הקולגן.

ישנם לפחות 16 סוגים שונים של קולגן, הנפוצים הם:
* קולגן מסוג I: מצוי בכמות הרבה ביותר ברקמת חיבור, גידים, עצמות. בעל חוזק מתיחה עצום.
* קולגן מסוג II: אופייני לסחוסים
* קולגן מסוג III : מצוי ברקמת חיבור דלילה ומתמחה בתמיכת תאים בודדים, כגון לימפוציטים, בקשרי לימפה

ויטמין C חיוני לתהליך הביוכימי של בניית הקולגן. מחסור בוויטמין C גורם למחלת הצפדינה, שבה מתבטא המחסור בקולגן, בדימומים, היחלשות העור והעצמות ותסמינים נלווים.
הקולגן תורם גם למראה הכללי בכך שהוא נותן נפח לעור. כאשר אדם מזדקן, הגוף מפסיק לייצר את הקולגן כמות הקולגן מצטמצת, והדבר גורם לקמטים מכיוון שהעור, שנשאר באותו גודל צריך להקיף פחות נפח. בתעשיית הקוסמטיקה הקולגן נמכר כתוסף תזונה למטרות אסתטיות מטעמים כלכליים. תוספי קולגן לא יגיעו ליעדם בעור מכיוון שהם מפורקים בגוף עוד במערכת העיכול, כמו כל חלבון אחר הנצרך במזון.

קולגן הידרולייזד (Hydrolyzed Collagen) הוא קולגן שעבר תהליך פירוק לאבני הבניין הקטנות יותר שלו – פפטידים. תהליך ההידרוליזה מקל על העיכול והספיגה בגוף, כך שהפפטידים נספגים בקלות רבה יותר במערכת העיכול. מחקרים מראים כי קולגן הידרולייזד יכול להיספג בזרם הדם, מה שמאפשר לאותם פפטידים קטנים להגיע לרקמות כמו העור, הסחוס, העצמות, והשיער.

טיפולים קוסמטיים למתיחת העור כוללים הזרקת מילוי קולגן לעור.

קיימת צביעה ספציפית לזיהוי קולגן המבוססת על Masson trichrome.

קולגן שמתפרק בתגובת הידרוליזה הופך לג'לטין.

קולגן לא מיוצר באופן טבעי על ידי צמחים, אבל באמצעות הנדסה גנטית פותח זן של טבק שמייצר קולגן. החברה הישראלית קולפלנט עוסקת בייצור ושיווק קולגן מזן טבק זה לצרכים שונים.

## ראו גם
* ג'לטין

## לקריאה נוספת

* Lodish H, Berk A, Zipursky SL, et al., **Molecular Cell Biology**, Section 22.3, New York: W. H. Freeman; 2000.


## קישורים חיצוניים

* 
* 
* ספיר חבושה־לאופר, האם יש טעם לצרוך תוספי קולגן? מכון דוידסון, הזרוע החינוכית של מכון ויצמן למדע, 28 בספטמבר 2021.
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חלבונים
אינטגרציה גזעית

**אִינְטֶגְרַצְיָה גִּזְעִית** (או **דֶסֶגְרֶגַצְיָה**) הוא גישה לפיה מונעים סגרגציה (הפרדה גזעית) בקרב גזעים שונים באותה המדינה על ידי מתן זכויות שוות והזדמנויות שוות, וגם אפליה מתקנת. המונח מתייחס בעיקר לדסגרגציה בארצות הברית.

## ארצות הברית
המאבק לאינטגרציה גזעית הוא מרכיב חשוב במאבק האפרו-אמריקאים לשיווי זכויות.

צעד בולט להחלתה של אינטגרציה גזעית בארצות הברית היה החלטתו התקדימית של בית המשפט העליון של ארצות הברית, שניתנה בשנת 1954  בפסק דין בראון נגד מועצת החינוך, ובה נקבע כי ההפרדה הגזעית שהייתה נהוגה עד אז בבתי ספר נוגדת את החוקה האמריקאית ולפיכך אינה חוקית. ההחלטה נתקלה בהתנגדות עזה של מושל מדינת ארקנסו, התנגדות שגרמה להתערבות של כוח צבאי פדרלי כדי לאכוף את מימוש ההחלטה (אירוע הידוע כמשבר ליטל רוק).

בדצמבר 1955 עמד מרטין לותר קינג בראש חרם על התחבורה הציבורית במונטגומרי שבאלבמה, שמטרתו הפסקת ההפרדה בין שחורים ללבנים באוטובוסים; החרם נמשך כשנה, ובסופו של דבר החליט בית המשפט העליון להוציא מחוץ לחוק את האפליה בתחבורה הציבורית.

## ראו גם
*אינטגרציה (חינוך)
*גזענות
*התנועה לזכויות האזרח של ארצות הברית
*משבר ליטל רוק

קטגוריה:גזענות
קטגוריה:משפט חוקתי
קטגוריה:ארצות הברית: התנועה לזכויות האזרח
תחמוצת

**תחמוצת** (בלועזית: **אוקסיד**, **Oxide**) היא תרכובת של יסוד או חומר עם חמצן. מקור השם "תחמוצת" הוא מהמילה "חמצן".

תחמוצות רבות נוצרות בתהליך הבעירה.

שמות התחמוצות בעבר היו בפורמט של **דו-תחמוצת הפחמן**, למשל; מאז שנות ה-70 נהוג להשתמש בפורמט **[[פחמן דו-חמצני]]**. תחמוצת של יסוד אנאורגני נקראת **[[אנהידריד]]** (אם כי במונח זה משתמשים בעיקר לציון תחמוצות אורגניות).

תרכובות ידועות רבות הן תחמוצות. חול, זכוכית וקוורץ, למשל, מורכבים מאותו החומר: **[[צורן דו-חמצני]]**. חומר זה, הקרוי גם **סיליקה**, מופיע בלא פחות מ-17 צורות גבישיות שונות, רבות מהן אבנים יקרות למחצה, כגון אופאל.

חלודה גם היא תחמוצת: **[[ברזל]] חמצני**; היא נוצרת כשברזל "בוער" באטיות, כלומר – מתרכב עם החמצן שבאוויר.

**[[גופרית דו-חמצנית]]** נוצרת בשרפה בלתי-מלאה של תרכובות גופרית הנמצאות בדלק ישן. גז זה נפלט לאוויר ומתרכב עם מים ליצירת חומצה גופריתית; חומצה זו חודרת לאדמה כשהיא מעורבת בגשם תוך גרימת נזקים סביבתיים, תופעה הנקראת גשם חומצי.

**[[חנקן חמצני]]** הוא מולקולת איתות בעלת חשיבות עליונה ביצורים חיים. באדם הוא משמש כנוירוטרנסמיטר (כלומר, משמש להעברת אותות כימיים בין נוירונים – תאי עצב) וכן הוא גורם להתרחבות של כלי הדם ולפיכך – להורדת לחץ הדם בשעת הצורך. פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה ניתן ב-1998 לשני מדענים שגילו את תפקידיו אלו של החנקן החמצני בגוף.

**[[סידן חמצני]]** ידוע יותר בשם **[[סיד]] יבש** או **ליים**. זוהי האבקה ממנה מכינים את נוזל הצביעה הלבן.

## ראו גם
*תרמיט
*חומצה

## קישורים חיצוניים

* 
* 

*
קטגוריה:חמצן
חומצה חזקה

**חומצה חזקה** היא חומצה אשר מתפרקת באופן מושלם ליוני הידרוניום בעת המסתה במים, לפי הנוסחה:  

HA_{(aq)} \rightarrow  H^+_{(aq)} + A^-_{(aq)} 

שלא כמו רוב החומצות, אשר בהן הפירוק אינו מושלם, בחומצות חזקות ריכוז יוני +H שווה לריכוז יוני -A. חומצות חזקות מאופיינות בקבוע תגובה גבוה מאוד. הן מגיבות במהירות ולעיתים באלימות עם תרכובות רבות, והן מסוגלות לאכל מתכות וחומרים אורגניים; לפיכך נחשבות החומצות החזקות לחומרים מסוכנים ויש לטפל בהן בזהירות.

## חומצות חזקות מאוד
(מהחזקה לחלשה)
* חומצה פלואורו-אנטימונית HFSbF5
* חומצה טריפלית HCF3SO3
* חומצה פלואורוגופרתית HFSO3

## חומצות חזקות
(מהחזקה לחלשה)
* חומצה על-כלורית HClO4
* חומצת מימן יודי HI
* חומצת מימן ברומי HBr
* חומצת מימן כלורי HCl
* חומצה גופרתית H2SO4
* חומצה חנקתית HNO3

קטגוריה:חומצות
אינטגרציה

**אינטגרציה** פירושה הכללה, שילוב או איחוד (לפי האקדמיה ללשון העברית: כִּלּוּל, תִּכְלוּל, ובמתמטיקה: אִסְכּוּם).
אותות ועיטורים צבאיים

ממוזער|200px|שמאל|מדליות הכבוד של הקונגרס - העיטור הצבאי הגבוה ביותר של ארצות הברית
**אותות ועיטורים צבאיים** מוענקים בצבאות בעולם לחיילים וקצינים שהצטיינו בקרבות, בפעילות מבצעית או שהפגינו יכולות מקצועיות ראויות לציון. עיטורים הוענקו לראשונה ברומא העתיקה. עיטורים צבאיים במדינות שונות מקנים לעיתים גם זכויות יתר למקבליהם, החל ממענקים כספיים וכלה בקדימות בקבלת דיור ציבורי וטיפולים רפואיים. במדינות רבות נהוגה מערכת דומה או מקבילה של עיטורים אזרחיים. עיטורים צבאיים הוענקו במדינות שונות לא רק ללוחמים, אלא גם ליחידות צבא, מפעלים ביטחוניים ואפילו לערים.

## סמליות
אותות ועיטורים צבאיים מורכבים בדרך כלל מסרט בד צבעוני אליו מוצמד עיטור מתכת. לצבעי הסרט משמעות סמלית, ולעיטור, על פי המדינה בה הונפק, מאפיינים שונים הכוללים לעיתים דמות הריבון (במקרה של עיטורים המוענקים בממלכות או במשטרים טוטליטריים מסוימים), אתרי קרבות, פסוקים בעלי משמעות מיוחדת וכדומה. לעיתים מוטבע העיטור תוך שימוש במתכת שהותכה משלל אויב, על מנת להעצים את המסר שהוא מעביר (למשל צלב ויקטוריה). ברוב המדינות, העיטורים הצבאיים אינם נטבעים ממתכות יקרות ואין להם ערך כספי ניכר כשלעצמם, זולת המעמד והיוקרה שנלווים להם. אחד המקרים החורגים מכלל זה הוא העיטורים של ברית המועצות, שהונפקו מפלטינה, זהב וכסף.

## יצירת הזדהות ולכידות חברתית
שמאל|ממוזער|250px|אותות ועיטורים בריטיים וישראליים של ותיק מלחמת העולם השנייה
במקרים מסוימים נוסדו עיטורים צבאיים על מנת להעצים את תחושת ההזדהות של הציבור עם צבא המדינה, כמו במקרה של ברית המועצות בעת מלחמת העולם השנייה. למרות אופייה החילוני של המדינה, ושלילת עברה הצארי, נוסדו עיטורים בעלי אופי דתי (למשל עיטור התהילה שעיצוב הסרט שלו זהה לעיטור על שם ג'ורג' הקדוש) או כאלה המעלים על נס מצביאי עבר מתקופת הצארים הרוסיים (לדוגמה עיטורי סובורוב, קוטוזוב, אושאקוב ונחימוב). דבר כינונם של עיטורים צבאיים מפורסם במדינות רבות בעיתונות או בשילוט חוצות, והציבור בהן נקרא לכבד את נושאי העיטורים השונים.

## ראו גם
* עיטורי הצבא הרומי
* צלב ויקטוריה
* עיטורי הכוחות המזוינים של ארצות הברית
* עיטורי ברית המועצות
* צלב הברזל
* עיטורי צה"ל
* אותות ועיטורים אזרחיים
## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:ביגוד צבאי, דרגות ואותות
אינטרנציונל

**אינטרנציונל** (International) "בינלאומי" בשפות רבות. בעברית מקובלת לעיתים גם ההגייה האנגלית **אינטרנשיונל**.
האינטרנציונל הראשון

**האינטרנציונל הראשון** הוא הארגון הבין-לאומי הראשון של ארגוני פועלים אשר הוקם בלונדון ב-28 בספטמבר 1864 בשם **"ההתאגדות הבין-לאומית של העובדים"**. שמו המקובל של הארגון כיום הוא "**הסתדרות הפועלים הבין-לאומית**", או "**האינטרנציונל**".

הארגון הוקם בעקבות קריאתם של קרל מרקס ופרידריך אנגלס ב"מניפסט המפלגה הקומוניסטית" שפורסם ב-1848: "פועלי כל הארצות התאחדו". היה זה ארגון ששאף לאחד את ארגוני העובדים השונים שהיו מבוססים על מעמד הפועלים. האינטרנציונל הראשון נוסד ב-1864, אך הוועידה הראשונה נערכה כעבור שנתיים בשנת 1866 בעיר ז'נבה.
שמאל|ממוזער|150px|קרל מרקס

הארגון כלל במקור ארגוני פועלים בריטיים, אנרכיסטים, סוציאליסטים צרפתים, ורפובליקנים איטלקים, והוא אורגן בידי קבוצה קטנה שהתקבצה סביב קרל מרקס. אף על פי שלקרל מרקס עצמו לא היה חלק בארגון הישיבה, הוא נבחר לאחד מ-32 חברי המועצה הכללית הזמנית ובמקביל קיבל על עצמו את הנהגתו של הארגון. מאוחר יותר, חילוקי-דעות בין מרקס לבין מיכאיל בקונין, הבולט שבאנרכיסטים מקרב חברי האינטרנציונל, הובילו לפיצול בין "המרקסיסטים" ל"בקוניניסטים", ובקונגרס האג תומכי בקונין גורשו מהאינטרנציונל. כדי לשמור את שליטתו בארגון העביר אותו מרקס לניו יורק ב-1872. הארגון התפרק ארבע שנים מאוחר יותר, בוועידה בפילדלפיה בשנת 1876. ניסיונות להחיות את הארגון במשך חמש השנים הבאות כשלו.

המוניטין של האינטרנציונל באותה עת כמעצמה אימתנית עם מיליוני חברים ומשאבים כמעט בלתי מוגבלים היה מופרז. הגרעין הקשה של חבריו הבודדים עלה לעיתים רחוקות על 20,000 איש.

האינטרנציונל הראשון נחשב לגורם מרכזי ביצירת "הקומונה הפאריסאית".

## החלטות שהתקבלו
רק הפועלים עצמם יכולים לשחרר את עצמם ממצוקתם (הם לא יכולים לקרוא לעזרה ממעמד גבוה יותר).
שחרור זה יושג רק באמצעות מאבק משותף של המוני הפועלים בכל מדינות העולם. על ידי התארגנותו של הפרולטריון במפלגה פוליטית עצמאית ובין-לאומית יוכלו להצליח במאבקם.

## ראו גם
* האינטרנציונל השני
* האינטרנציונל השלישי
* האינטרנציונל הרביעי
* האינטרנציונל הסוציאליסטי

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סוציאליזם
קוטר

שמאל|ממוזער|200px|M-מרכז המעגל, d-'''קוטר''' המעגל, r-רדיוס המעגל
בגאומטריה, **קוטר** של מעגל הוא כל מיתר העובר דרך מרכזו של המעגל; באמצעות הקוטר ניתן למדוד את רוחבו של המעגל. אורך הקוטר של מעגל תמיד שווה (בדיוק) לפעמיים אורך רדיוס המעגל.

בתורת הגרפים הקוטר של גרף קשיר הוא המרחק הגדול ביותר בין שני צמתים בגרף, כלומר אורך המסלול הקצר ביותר בין שני הצמתים המרוחקים ביותר.

הגדרות אלו הן מקרים פרטיים של מושג הקוטר במרחב מטרי: קוטר (נקרא גם "קוטר רימן") של קבוצה במרחב מטרי הוא החסם העליון של המרחקים בין הנקודות שבתוכה. בצורה פורמלית, אם \!\, A היא קבוצה במרחב שהמטריקה שלו היא \!\, d, אז הקוטר של הקבוצה הוא, לפי ההגדרה, \!\, \sup\left\{d(x,y)|x,y\isin A\right\}. הקוטר של קבוצה שווה לזה של הסגור שלה.

הקוטר של מעגל לפי ההגדרה הכללית שווה לאורכו לפי ההגדרה הרגילה, הגאומטרית, משום שהקוטר הוא הקטע הארוך ביותר בין שתי נקודות במעגל.

## ראו גם
*קוטר זוויתי
* מד בירמינגהאם

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גאומטריה
קטגוריה:מרחבים מטריים
קטגוריה:מעגל
האינטרנציונל השני

ממוזער|חותמת הארגון
**האינטרנציונל השני** הוא ארגון שנוסד ב-1889 (לאחר מספר שנות הכנה) בידי קומוניסטים וסוציאל-דמוקרטים במטרה לקדם את הסוציאליזם הבין-לאומי. הארגון המשיך את עבודתו של האינטרנציונל הראשון, שהיה ארגון ששאף לאחד את ארגוני העובדים השונים שהיו מבוססים על מעמד הפועלים. האינטרנציונל השני קיים פגישות עד לשנת 1916. לאחר מלחמת העולם השנייה נוסד האינטרנציונל הסוציאליסטי כדי להמשיך את מדיניות האינטרנציונל השני. ארגון זה קיים עד היום.

האינטרנציונל השני התפרק במהלך מלחמת העולם הראשונה, כשהמפלגות הלאומיות השונות שהרכיבו אותו לא הציגו חזית אחידה נגד המלחמה, אלא תמכו ככלל במדינה אותה ייצגו. בנוסף, האינטרנציונל השני לא היה מהפכני כמו האינטרנציונל השלישי והאינטרנציונל הרביעי שבאו אחריו, ובמדינות רבות הוא תמך בלגיטימיות של מערכת הבחירות.

בין פעולותיו החשובות ביותר של האינטרנציונל השני: ההכרזה על 1 במאי כ"יום הפועלים הבין-לאומי" (1889) ועל 8 במרץ כעל "יום האישה הבין-לאומי" (1910, בוועידה בקופנהגן).

אף על פי שהמהפכה הייתה מחויבות היסטורית, מרקס ואנגלס טענו כי ניתן לנצל את הפוליטיקה כדי לקדם אותה. עם זאת, אין להקים מפלגות לאומיות, שכן כל המעמד הכלכלי הוא אחד בכל העולם. לכן המפלגות ייקראו "אינטרנציונאל". האינטרנציונל השני קבע שמכיוון שהאימפריות הולכות לכיוון של התנגשות, על הפועלים לשבות כולם – ובכך לשתק את המלחמה המתקרבת שתהיה כנראה על גבם.
## חברות מפלגת פועלים יהודיות
במרץ 1907 השתתף מנהיג מפלגת "פועלי ציון" שלמה קפלנסקי בכנס של הארגון ב, והגיש בקשה לקבל את המפלגה בארגון. בבקשה הרשמית כתב בין השאר:.

מפלגת פועלי ציון הציונית אכן התקבלה לארגון וכך גם מפלגת "הבונד" היהודית, שהייתה לא-ציונית.

## ראו גם

* האינטרנציונל השלישי
* האינטרנציונל הרביעי

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סוציאליזם
דגל מונקו

**[[דגל]] [[מונקו]]** מורכב משני פסים אופקיים בצבע אדום (למעלה) ולבן; בדומה לדגל אינדונזיה, שהוא ארוך יותר, ודגל פולין, שבו הלבן נמצא למעלה והאדום למטה.
אדום ולבן הם הצבעים של בית גרימלדי מאז 1339, אך העיצוב השתנה במהלך השנים.

## ראו גם

* דגל אינדונזיה: יחס ממדים שונה.
* דגל פולין: סדר צבעים שונה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

מונקו, דגל
קטגוריה:מונקו: סמלים לאומיים
מונקו
מונקו
מונקו
שקר (משחק קלפים)

**שקר** או **צ'יט** הוא משחק קלפים עממי, שבו מטרת כל שחקן היא להיפטר מהקלפים שבידיו באמצעות שקרים אמינים. למשחק יש גרסאות שונות.

## סידור המשחק
שקר הוא משחק לשני משתתפים או יותר, בו משתמשים בחפיסה רגילה של קלפי משחק. בחלק מהגרסאות מחלקים גם את שני קלפי הג'וקר. את קלפי החפיסה מחלקים באופן שוויוני בין השחקנים. בחלק מהגרסאות. מחלקים את כל הקלפים ובחלקן מחלקים כמות מסוימת של קלפים בהתאם לכמות השחקנים. יש המתחילים את המשחק עם אחד הקלפים שלא חולקו במרכז השולחן כקלף המתחיל את הערימה.

## מטרת המשחק
על השחקנים להיפטר במהלך המשחק מהקלפים שבידיהם על ידי הנחתם בתורם בערימה במרכז השולחן.

## מהלך המשחק

כל שחקן בתורו מניח קלף אחד בערימה המרכזית כשפניו למטה. על השחקן להכריז מהו ערך הקלף שהניח. על ההכרזה לעמוד בכללי המשחק ולהיות גבוה באחד מהערך שהוכרז במהלך הקודם. בגרסאות שונות מותר להכרזה להיות נמוכה באחד מן הערך הקודם או שווה לו, אך בכל הגרסאות מותר להניח קלף הגבוה באחד. ההכרזה על ערך הקלף לא חייבת להתאים לערך הקלף בפועל, אלא רק למספר הקלפים. בתחילת תורו של השחקן הבא יורשה לו במקום להניח קלף לערער על אמיתות הכרזתו של השחקן הקודם ולחשוף את הקלף ששיחק. במקרה שאכן שיקר, יאסוף השקרן את הערימה ויוסיפה לקלפים מהם עליו להיפטר, אם הסתבר שההכרזה תאמה לקלף שהונח, הקלפים שבערימה עוברים לשחקן שחשד בשקר. בגרסאות שונות מותר לכל שחקן לערער ולא רק לשחקן הבא.

לאחר ערעור על הנחת קלפים מתחילים השחקנים את הערימה מחדש. הקביעה מיהו השחקן שמתחיל את המשחק מחדש משתנה מגרסה לגרסה.

## בתרבות
המשחק שוחק על ידי הדמויות הראשיות בעונה הראשונה של "האי". כמו כן, המשחק שווק כאחד המוצרים הנלווים של הסדרה שכלל שתי חבילות קלפים ולוח משחק.

## הערות שוליים

קטגוריה:משחקי קלפים
האינטרנציונל

"**האינטרנציונל**" (בצרפתית: "**L'Internationale**") הוא המנון שמאל פוליטי (קומוניסטי). המילים המקוריות נכתבו בצרפתית על ידי אז'ן פוטייה (1816–1887) בשנת 1871 והולחנו בידי פייר דֶּגֶייטֵר (1848–1932) בשנת 1888. השיר נכתב בעקבות דיכוי הקומונה הפריזאית במהלך המלחמה בפרוסיה ותורגם לעשרות שפות. זהו אחד ההמנונים המפורסמים ביותר בעולם, המושר עד היום בפי סוציאליסטים מכל הגוונים - קומוניסטים, אנרכיסטים, וסוציאל-דמוקרטים.

הגרסה הרוסית של השיר, בתרגומו של ארקדי (אהרון) קוץ מ-1902, שימשה כהמנון הלאומי של ברית המועצות עד שנת 1944, וכן כהמנון המפלגה הקומוניסטית. התרגום המקורי לרוסית כלל שלושה בתים ופזמון. בהמשך נוספו בתים נוספים ושונו חלק מהמילים המקוריות.

בספר "חוות החיות" הציג ג'ורג' אורוול פרודיה על שיר זה, בשם "חיות אנגליה".

בשנות מלחמת העולם השנייה שימש השיר "ברכת עם" ("תחזקנה", על פי מילתו הראשונה) של חיים נחמן ביאליק כהמנון השומר הצעיר, אך בעקבות המלחמה והרדיפות עלה חשש שתיווצר בקרב התנועה רוח של לאומנות, ועל כן צורף האינטרנציונל כהמנונה השני של התנועה. הוא משמש גם כאחד משלושת המנוני הנוער העובד והלומד (יחד עם התקווה ואני מאמין).

## נוסח עברי
### תרגום מקורי
התרגום המקורי תורגם ב-1924 עבור אירועי אחד במאי על ידי אברהם שלונסקי.

### נוסח עברי מחודש
את הנוסח העברי המחודש כתב חיים חפר לאחר שבחודש פברואר 1985 נתקבלה בוועדה המרכזת של ההסתדרות המלצתו של יצחק בן אהרון:
"הועדה ממליצה על עריכתו מחדש של טקסט האינטרנציונל במובן של מחיקת תוכן שאבד עליו הכלח וצירופם של תכנים עכשוויים מן ההוויה הישראלית או הבינלאומית".

## נוסח צרפתי

## נוסח רוסי
שמאל|200px|ממוזער|ארקדי קוץ, מחבר הנוסח הרוסי

## ראו גם
* סער הרשע, או ורשויאנקה

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
* L'Internationale
* האינטרנציונל (המוזיאון להמנון רוסיה) - אתר ובו ביצועים מוקלטים שונים של האינטרנציונל בשפות שונות (לרבות עברית)
* קומו התנערו: מסע מן הכורסא בעקבות 'האינטרנציונל' בבלוג עונג שבת

## הערות שוליים

קטגוריה:ברית המועצות: סמלים לאומיים
קטגוריה:המנונים
קטגוריה:סוציאליזם
קטגוריה:קומוניזם
קטגוריה:הקומוניזם בתרבות ובאמנות
קטגוריה:שירים ביקורתיים על הדת
קטגוריה:שירים המבוססים על פואמות
קטגוריה:שירים על הרפובליקה העממית של סין
קטגוריה:שירים על ספרד
קטגוריה:שירים סוציאליסטיים
לואיס אלוורז

**לואיס וולטר אלוורז** (באנגלית: **Luis Walter Alvarez**; 13 ביוני 1911 – 1 בספטמבר 1988) היה פיזיקאי אמריקאי, חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 1968.

## חייו
אלוורז נולד בסן פרנסיסקו, בן לשושלת של רופאים. את לימודיו החל באוניברסיטת שיקגו, עד לקבלת תואר הדוקטור ב-1936. במהלך מלחמת העולם השנייה השתתף בפרויקט מנהטן ואף הוטס כצופה מדעי בגיחה שנשאה את הפצצה שהוטלה על הירושימה. אלוורז ותלמידו לורנס ג'ונסטון תכננו את הנפצים שבהם השתמשו בפצצות האטום בניסוי טריניטי ובנגסאקי. בנוסף לעבודתו בפרויקט עסק במחקר הקשור למכ"ם וטכנולוגיות ניווט. ב-1945 זכה בגביע קוליר (Collier Trophy) מטעם הממשלה האמריקאית על פיתוח ה-GCA  (Ground Controlled Approach system, מערכת ניווט הנשלטת מהקרקע), בעזרתה יכולים טייסים להנחית מטוס בתנאי ראות גרועים.

לאחר המלחמה פנה להמצאת הסינכרוטרון, סוג של מאיץ חלקיקים. אלוורז זכה בפרס נובל לפיזיקה בשנת 1968 "על תרומותיו לפיזיקת החלקיקים, ובפרט על גילוי מספר גדול של מצבי תהודה, שנתאפשר בזכות פיתוח טכניקה של תא בועות מימני וניתוח הנתונים". בעזרת הגילוי התאפשר למדענים ללמוד את החלקיקים קצרי-החיים שנוצרו במאיצי חלקיקים.

ביחד עם בנו הגאולוג, וולטר, הציע אלוורז בשנת 1980 את התאוריה לפיה התנגשותו של אסטרואיד בכדור הארץ היא שגרמה להיעלמות הדינוזאורים באירוע הכחדת קרטיקון-שלישון, וכן סיפק את ההסבר לכמויות הגדולות של היסוד אירידיום הקשורות ל"גבול K/T": ה"קו" הגאולוגי שמעבר לו אין בנמצא מאובני דינוזאורים. עשר שנים לאחר העלאת התאוריה, התגלו ראיות במכתש ענק בשם "צ'יקשולוב" בחצי האי יוקטן במקסיקו כי במקום פגע אסטרואיד ענק, והפגיעה תוארכה לתקופה בה נכחדו הדינוזאורים. תאוריה זו הייתה מקובלת על חוקרים רבים כסיבה להכחדת הדינוזאורים, אולם בשנים האחרונות התגלו ממצאים המערערים על נכונותה.

אלוורז הציע אף פתרון לבעיה שהטרידה את חוקרי רצח קנדי. בסרט הצילום של הרצח, שצילם אברהם זפרודר, רואים את ראשו של קנדי נע באופן אלים לשמאל ולאחור, מיד לאחר שנפגע בכדור שהגיע, על פי ועדת וורן, משמאל ומאחור, כאשר על פי חוקי התנע היה צריך לנוע קדימה ולימין. מחקרו של אלוורז, שכלל הדגמה באמצעות ירי במלון, הראה כי קיים אפקט נוסף שאותו יש לקחת בחשבון, והוא אפקט "הנעת הסילון" לפיו לחץ הדם והמוח המותזים אל מחוץ לחור היציאה שנוצר מיציאת הכדור מהגוף, יוצר אפקט סילון לכיוון ההפוך מזה שממנו בא הכדור, והודף את ראשו של הקורבן לירי אל הכיוון ממנו הגיעה הירייה.

## לקריאה נוספת
* לואי ו. אלוורז, "הכחדות כתוצאה מפגיעת מטאוריטים רבי-עוצמה", **[[פי האטום]]** ד-2, יוני 1988.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי קליפורניה
קטגוריה:סן פרנסיסקו: אישים
קטגוריה:פיזיקאים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיקה
קטגוריה:זוכי פרס נובל אמריקאים
קטגוריה:פיזיקאים אמריקאים
קטגוריה:חברי החברה הפיזיקאית האמריקאית
קטגוריה:אמריקאים ממוצא ספרדי
קטגוריה:עובדי פרויקט מנהטן
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:זוכי המדליה הלאומית למדעים
קטגוריה:זוכי פרס אנריקו פרמי
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:הטלת פצצות האטום על הירושימה ונגסאקי: אישים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1911
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1988
קטגוריה:זוכי מדליית ג'ון סקוט
סרט פולחן

[שמאל|ממוזער|250px|שלט [מופע הקולנוע של רוקי בפתח קולנוע כוכב ברמת השרון]]
**סרט פולחן**, או **סרט קאלט** (מאנגלית: **Cult film**), הוא סרט שמושך קבוצה נאמנה של מעריצים אדוקים או סרט שנשאר פופולרי לאורך שנים רבות בקרב קבוצת מעריצים. במקרים רבים, סרטי פולחן כשלו בניסיון לרכוש הצלחה בקרב הציבור הרחב בעת שיצאו לראשונה לאקרנים, אך לא תמיד.

סרטי פולחן רבים מתאפיינים במקוריות, חדשנות ושבירת מוסכמות. לעיתים תגובת הקהל לסרטי פולחן היא לא מה שציפו יוצרי הסרט, למרות שלרוב סרטים שהפכו לסרטי פולחן החלו את דרכם עם אלמנטים או תוכן חריגים, לעיתים אף חתרניים כגון סרטו של ג'ון ווטרס "היירספריי" בכיכובו של הדראגיסט דיוויין.

הסרט שנחשב לדעת מבקרי קולנוע וצופים רבים לסרט הפולחן הבולט ביותר הוא "מופע הקולנוע של רוקי", בבימויו של ג'ים שרמן. סרט זה מוקרן שוב ושוב ברחבי העולם ומעריציו נוהגים לשיר את מילות השירים לאור נרות, לרקוד את הריקודים ולעיתים אף להתחפש בדומה לדמויות מן הסרט.

## דוגמאות

דוגמאות לסרטי פולחן מוכרים הם סרטי חבורת מונטי פייתון ובייחוד "בריאן כוכב עליון", "ילדות רעות", סדרת "אמריקן פאי", "משתגעים על מרי", "ביג לבובסקי", "החדר", "ספרות זולה", "ספיינל טאפ", "אמא סדרתית", "חלף עם הרוח", "האחים בלוז", "לבנבנות", סדרות סרטי "שר הטבעות", "הארי פוטר", "אינדיאנה ג'ונס", "הנוסע השמיני", "ג'יימס בונד" וסרטי "מלחמת הכוכבים".

### סרטי פולחן ניסויים
סרטים נוספים שזכו למעמד של סרטי פולחן הם סרטים סוריאליסטיים ניסויים, הכוללים אלמנטים של סמים והזיות למיניהן, כדוגמת "טריינספוטינג" הבריטי, "קאובוי של חצות", "יצרים בדם" ו"רקוויאם לחלום" האמריקאיים, ו"משהו טוטאלי" ו"הכוכב הכחול" הישראליים.

### סרטי פולחן בישראל
בישראל חלק מהסרטים מז'אנר **[[סרט בורקס|סרטי בורקס]]** נחשבים לסרטי פולחן: "חגיגה בסנוקר", "צ'רלי וחצי","מבצע סבתא", "משפחת צנעני" וכן סרטים של השחקן והבמאי זאב רווח: "רק היום" ו"אדון לאון" ואחרים. גם סרטי דרמה הנוגעים בחוויה הישראלית הקולקטיבית: "הלהקה", "מציצים", "דיזנגוף 99", "אסקימו לימון", "ספיחס", "אלכס חולה אהבה" זכו לתואר. הסרט "גבעת חלפון אינה עונה" בבימוי אסי דיין ובכיכובם של שלישיית הגשש החיוור, נחשב לאחד מסרטי הקאלט הישראליים האהובים והמצוטטים ביותר.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

*
קטגוריה:מונחים בקולנוע
הנרי מוזלי

**הנרי גווין ג'פריז מוזלי** (באנגלית: **Henry Gwyn Jeffreys Moseley**;
23 בנובמבר 1887 – 10 באוגוסט 1915) היה פיזיקאי אנגלי.
## ביוגרפיה
מוזלי נולד בוויימות' שבדורסט, בחוף הדרום-מערבי של אנגליה. אביו היה פרופסור לאנטומיה באוניברסיטת אוקספורד.

מוזלי רכש את חינוכו בטריניטי קולג' שבאוניברסיטת אוקספורד, ומונה, מיד לאחר שסיים את לימודיו, למרצה לפיזיקה במעבדה של ארנסט רתרפורד שבאוניברסיטת מנצ'סטר. למרות גילו הצעיר הספיק מוזלי לתרום תרומה חשובה במחקר הספקטרום של קרני X מיסודות שונים. בעיקר נודעת נוסחתו – "חוק מוזלי" – הקושרת את אורך הגל של קרינת X עם מספרו האטומי של היסוד.

בשנת 1914 גויס לצבא הבריטי ונהרג, בגיל 27 שנים בלבד, בקרב גליפולי.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:פיזיקאים בריטים
קטגוריה:בוגרי איטון קולג'
קטגוריה:אנשי צבא בריטים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1887
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1915
דגל מוזמביק

**[[דגל]] [[מוזמביק]]** אומץ ב־1 במאי 1983.

עיצובו של הדגל כולל תמונה של רובה AK-47 (קלשניקוב), והוא אחד הדגלים הלאומיים היחידים הכוללים דימוי של נשק חם, יחד עם דגלה של גואטמלה, דגלה של האיטי ודגלה של בוליביה. ייצוג הרובה מסמל גם לוחמנות (אומנם במוצהר משמעותו היא נכונות להגנה עצמית). הדגל שנוי מאוד במחלוקת במוזמביק בשל סוג הרובה.

ב־1999, לאחר שמפלגת האופוזיציה סירבה להשתתף בתיקון החוקה מבלי שיוחלט על שינוי הדגל, הושקה תחרות לאומית פתוחה לציבור לעיצוב דגל חדש. עיצוב הדגל החדש אמור היה לתת ביטוי למאבק ההיסטורי לשחרור מהשלטון הקולוניאלי של פורטוגל וכן להכיל אלמנטים המסמלים ערכים של שלום, חירות וצדק חברתי. אף על פי כן, התוכנית לשינוי הדגל לא יצאה לפועל בסופו של דבר.

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

*
* 

מוזמביק, דגל
קטגוריה:מוזמביק: סמלים לאומיים
מוזמביק
מוזמביק
מוזמביק
דגל ונצואלה

**[[דגל]] [[ונצואלה]]** אומץ ב-19 בפברואר 1954. הדגל כולל טריקולור של צהוב, כחול ואדום. הצבע הצהוב מסמל את השפע של המדינה, העושר של האדמה, זהב, ריבונות, הרמוניה, צדק וחקלאות ולבסוף את השמש, מקור האור. הצבע הכחול מסמל את הים הקריבי ואת החופים של ונצואלה. הצבע האדום מסמל את הדם שנשפך בעת המאבק לעצמאות המדינה מול ספרד.

שבעת הכוכבים במרכז הדגל מסמלים את שבעת החותמים על הצהרת העצמאות של ונצואלה, שהיו נציגי הפרובינציות של קרקאס, קומונה, ברצלונה (לא העיר בספרד), ברינאס, מרגריטה, מרידה וטרוחיליו.

ב-12 במרץ 2006 נוסף עוד כוכב לדגל, על פי החלטה של הנשיא הוגו צ'אווס שטען שהכוכב השמיני הוסף על פי חזונו של סימון בוליבר ולכבודו. הסמל בצד שמאל למעלה של הדגל נמצא בדגל המדינה, אך לא בדגל האזרחי השונה ממנו. בנוסף, הסוס שבסמל, אשר בדגל הישן פנה לכיוון ימין, אך ראשו פנה שמאלה, דוהר כעת לכיוון שמאל בדגל המדינה החדש.

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

* 
* 

ונצואלה
קטגוריה:ונצואלה: סמלים לאומיים
ונצואלה
ונצואלה
ונצואלה
דגל בהוטן

**דגל בהוטן** (בדזונגקה: **ཧྥ་རན་ས་ཀྱི་དར་ཆ**) הוא דגלה הלאומי של בהוטן. הדגל קיים בצורה דומה מאז המאה ה-19, והגיע לצורה הנוכחית בשנת 1960. הדרקון הוא "דרוק" או "דרקון הרעם", ומסמן את היותה של בהוטן נודעת בשם ארץ הדרקון בדיאלקטים טיבטיים מקומיים. העצמים בטופרי הדרקון הם תכשיטים, המסמלים עושר. הצבעים מחולקים ומסמלים את המלוכה החילונית (צהוב), והדת הבודהיסטית (כתום). הדרקון לבן כדי לסמל טוהר.

דגל זה מכיל את הריכוז הגבוה ביותר של הצבע הכתום – 40.7% ממנו צבועים בכתום.

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

* 
* מידע מאתר התיירות של ממלכת בהוטן
* 

קטגוריה:בהוטן: סמלים לאומיים
בהוטן
בהוטן
קטגוריה:דרקונים
דגל אקוודור

**[[דגל]] [[אקוודור]]** (בספרדית: **Bandera de Ecuador**) הוא דגלה הלאומי של אקוודור. הוא מכיל שלושה פסים אופקיים: צהוב (כפול ברוחבו משאר הפסים), כחול ואדום אומץ רשמית ב-26 בספטמבר 1860. הדגל דומה לדגל ונצואלה ודגל קולומביה - שתי מדינות שהיו בעבר חלק מרפובליקת קולומביה הגדולה.

עיצוב הדגל מבוסס על הצעתו של פרנסיסקו דה מירנדה (Francisco de Miranda).

## נגזרות של הדגל
ב-5 בדצמבר 1900 הועבר חוק "Registro Oficial No.1272" הקובע כי הנס האזרחי של אקוודור יהיה זהה לדגל המדינה, למעט לעניין רכיב סמל אקוודור אשר מופיע במרכז דגל המדינה ואשר לא יופיע בנס האזרחי.

דגל נפרד משמש את הבניינים המוניציפליים - כאשר על הנס האזרחי מופיעים 19 כוכבים לבנים על הפס הכחול. הכוכבים הלבנים מסמלים את מספר המחוזות של אקוודור בעד שנקבע דגל זה. כיום יש באקוודור 22 מחוזות, אולם הדגל המוניציפלי לא שונה.

## היסטוריה
בין השנים 1810–1812 במהלך המרד נגד השלטון הספרדי במדינה, השתמשו המורדים בדגל אדום על רקע לבן.

בין השנים 1820–1822 השתמשו הכוחות המורדים בדגל המכיל חמישה פסים אופקיים ושלושה כוכבים. דגל זה משמש כיום את מחוז גייאס.

250px|ממוזער| דגל מהפכת אוקטובר 1820. כיום דגל מחוז גייאס

בין השנים 1822 - 1830 הייתה אקוודור חלק מרפובליקת קולומביה הגדולה והשתמשה בדגל רפובליקת קולומביה הגדולה תלת הצבעי.

בשנת 1830 פרשה אקוודור מהאיחוד, אולם המשיכה להשתמש בדגל קולומביה הגדולה עד שנת 1845.

במהלך המהפכה המרקסיסטית של 1845 שב הדגל הכחול לבן לשימוש לזמן קצר. עם קבלת אמנת קונצ'ה הפך הדגל לרשמי, ונוספו ארבעה כוכבים. שבעת כוכבי הדגל סימלו את שבעת מחוזות המדינה באותה עת.

בשנת 1860, עם עלייתו לשלטון של גבריאל גרסיאה מורני והשיב את השימוש בדגל קולומביה הגדולה. בשנת 1900 הפך הדגל לרשמי, ונוסף לו במרכזו סמל המדינה, על מנת להבדילו מדגל קולומביה.

## משמעות הדגל
דה מירנדה עיצב את הדגל בהסתמך על מכתב שהוא קיבל מגתה בנוגע לצבעי היסוד. בהסתמך על מכתב זה סידר את צבעי הדגל. גתה תיאר עדשה המפצלת את האור לשלושה צבעי יסוד - ובהתאם סידר דה מירנדה את צבעי הדגל - צהוב, כחול ואדום.
הצהוב מסמל את העושר החקלאי ואת אוצרות הטבע של המדינה, הכחול את האוקיינוס השקט ואת השמים, והאדום את הדם של הלוחמים שנפלו בהשגת עצמאותה של המדינה.

במרכז הדגל מופיעים האלמנטים הבאים:
* הקונדור - מסמל כוח ואומץ.
* הנוף - מסמל את נהר גיואס ואת הצ'ימבורסו.
* הסירה - שלום ומסחר.
* גלגל המזלות - את המהפכה המרקסיסטית.
* השמש הזהובה - את המסורות הפרה- קולומביאניות.
* הדקל ועלי הדפנה - שלום וכבוד.

הדגל התבסס על דגל קולומביה הגדולה.

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אקוודור: סמלים לאומיים
אקוודור, דגל
אקוודור
אקוודור
אקוודור
קטגוריה:קונדוראים בתרבות
אקוודור
אקוודור
אקוודור
אקוודור
בטאים

[ממוזער|[מנטה ענקית באיים המלדיביים.]]
[ממוזער|[טריגוני נהרות|טריגון נהרות באקווריום]]
ממוזער|מנטת שונית
**בטאים** (שם מדעי: Batoidea), על-סדרה במחלקת דגי הסחוס.
גופם של הבטאים שטוח וצורתו צורת דיסקוס. סנפירי החזה ארוכים ורחבים כמו "כנפיים". הסנפירים הבלתי-זוגיים מנוונים. זנבם דמוי השוט ארוך ודק. פתחי הזימים מצויים בתחתית הגוף. שיניהם חדות. תנועתם איטית וצמודה בדרך-כלל לקרקע. הם ניזונים מרכיכות, מדגי קרקע ומבעלי חיים נוספים המצויים על קרקעית הים. הבטאי הגדול ביותר הוא המנטה הענקית, עם מוטת סנפירים של 9 מטר.

## מיון
*על-סדרה **בטאים** (*Batoidea*)
**סדרה טחנאים (*Myliobatiformes*)
***תת-סדרה *Myliobatoidei*
****על-משפחה *Hexatrygonoidea*
*****משפחה הקסטריגוניים (*Hexatrygonidae*) – בה מין יחיד: הקסטריגון (*Hexatrygon bickelli*).
****על-משפחה *Urolophoidea*
*****משפחה בטאי תהומות (*Plesiobatidae*) – בה מין יחיד: פלסיובאטיס (*Plesiobatis daviesi*).
*****משפחה טריגונים עגולים (*Urolophidae*).
****על-משפחה *Urotrygonoidea*
*****משפחה טריגונים עגולים אמריקאים (*Urotrygonidae*).
****על-משפחה טריגונאים (*Dasyatoidea*)
*****משפחה טריגוניים (*Dasyatidae*).
*****משפחה טריגוני נהרות (*Potamotrygonidae*).
*****משפחה אגפיתיים (*Gymnurinae*) – בה סוג אחד: אגפית (*Gymnura*).
*****משפחה טחניים (*Myliobatinae*).
***תת-סדרה *Platyrhinoidei*
*****משפחה טריגונים קוצני-גב (*Platyrhinidae*).
*****משפחה פנראיים (*Zanobatidae*) – בה סוג אחד: פנראי (*Zanobatus*).
**סדרה מסורנאים (*Pristiformes*)
*****משפחה מסורניים (*Pristidae*).
**סדרה תריסנאים (*Rajiformes*)
*****משפחה תריסניתיים (*Rajidae*).
*****משפחה אנקנתובטיים (*Anacanthobatidae*).
*****משפחה ארינכובטיים (*Arhynchobatidae*).
*****משפחה גורגסיליים (*Gurgesiellidae*).
**סדרה *Sclerorhynchiformes* - נכחדה. בה היה האונכופריסטיס.
**סדרה גיטרנאים (*Rhiniformes*)
*****משפחה כנוריתיים (*Rhinidae*).
*****משפחה גיטרניים (*Rhinobatidae*).
*****משפחה גלאוקוסתגיים (Glaucostegidae) – בה סוג אחד: גלאוקוסתגוס (Glaucostegus).
*****משפחה טריגונוריניים (Trygonorrhinidae).
**סדרה חשמלנאים (*Torpediniformes*)
***תת-סדרה *Narcinoidei*
*****משפחה נרקינידיים (*Narcinidae*).
*****משפחה נרקידיים (*Narkidae*).
***תת-סדרה *Torpedinoidei*
*****משפחה היפניים (*Hypnidae*) בה סוג ומין יחיד: היפנוס מונופטריגיוס (*Hypnos monopterygius*).
*****משפחת חשמלניים (*Torpedinidae*).

חלק מבני המשפחה נכללים לעיתים בסדרה רינופריסטיים (*Rhinopristiformes*).


קובץ:Mobula breaching.jpg|כנפתן מקפץ
קובץ:Eagle Ray Landing.jpg|טחן נקוד
קובץ:Roughtail stingray tenerife.jpg|טריגון מגובשש
קובץ:Rhynchobatus djiddensis durban.jpg|גיטרן ענק
קובץ:Fish4345 - Flickr - NOAA Photo Library.jpg|Narcine bancroftii
קובץ:Platyrhinoidis triseriata pismo.jpg|Platyrhinoidis triseriata


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
*
קטגוריה:טקסונים קיימים שהתפתחו בטריאס תחתון
דגל מקסיקו

**[[דגל]] [[מקסיקו]]** הנוכחי קיים מאז 17 בספטמבר 1968, אך העיצוב הכולל הוצג לראשונה בשנת 1821 כטריקולור בצבעים ירוק, לבן ואדום. בשנת 1823 הוסף סמל מקסיקו במרכז הפס הלבן. הסמל מייצג את ייסוד הבירה האצטקית טנוצ'טיטלאן (על השטח בו נמצאת היום בירת מקסיקו, העיר מקסיקו סיטי). הסצנה המתוארת בסמל היא זו שראו כביכול מייסדי טנוצ'טיטלן בשנת 1325: נשר עם נחש במקורו עומד על קקטוס שצומח מתוך סלעים באמצע מים. הסמל השתנה מאז מספר פעמים, והשתנה בהתאם גם בדגל. למשל, בין השנים 1821 ל-1823 ובין השנים 1864 ל-1867, מקסיקו הייתה אימפריה ולכן הנשר שעל הדגל הוכתר. 

שלושת הצבעים הללו אומצו על ידי מקסיקו מאז עצמאותה מספרד במהלך מלחמת העצמאות של המדינה. הירוק מסמל את תקוות העם לגורל הגז שלו, הלבן מסמל את האחדות, והאדום את דם הגיבורים שנשפך  למען המולדת.

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

מקסיקו
קטגוריה:מקסיקו: סמלים לאומיים
מקסיקו
מקסיקו
מקסיקו
מקסיקו
קטגוריה:עיט בתרבות
קטגוריה:נחשים בתרבות
מקסיקו
מקסיקו
הומוס

שמאל|ממוזער|230px|ההומוס מעניק לאדמה צבע חום כהה
**הוּמוּס**, או **רַקְבּוּבִית** בעברית, (מלטינית: Humus, הוּמוּס, אדמה), הוא סך החומרים האורגניים המצויים בקרקע אשר הגיעו לנקודה יציבה ממנה לא ימשיכו להתפרק. הומוס ממוצע מכיל מינרלים חיוניים לצמחים, כגון: ברזל, אשלגן, חנקן, זרחן ומנגן, בעל חומציות נייטרלית, מכיל אנזימים ובקטריות המועילים לצמחים ומכיל ריכוז גבוה של חומצות הומיות ופולביות. חומרים אלה הכרחיים לקיומה של אדמה פורייה ממנה יכולים צמחים וגידולים חקלאיים לשאוב את המרכיבים הנחוצים לשגשוגם. הומוס יכול להישאר בקרקע במשך מאות ואלפי שנים.

בלשון הדיבור, קיים לפעמים בלבול בין מונח זה לבין המונח "קומפוסט" (בעברית: דְּשונֶת), המתייחס לתרכובת של חומרים אורגניים שעברו תהליך של פירוק ביולוגי, שבסופו המוצר המוגמר הוא הומוס המשמש כדשן.

## הכנת הומוס לשימוש
הומוס נוצר באופן טבעי בעשיית קומפוסט (דשונת) ומשמש כתוסף לקרקע בעלת איכות חומר אורגני ירודה, פוריות נמוכה ומבנה חסר. יתרונות הוספת הומוס הם בין היתר: שיפור המבנה הפיזיקלי של הקרקע, שיפור יכולת ספיחת המים, אוורור טוב יותר, גיבוש תלכידים באדמות חוליות, עידוד התפתחות מהירה של מיקרואורגניזמים המועילים לצמחים, זירוז צימוח וגטטיבי (vegetative) בשלבי החיים הראשונים של הצמח.

בגלל תהליך הכנתו הארוך, הקומפוסט נקי מחיידקים מחוללי מחלות, נקי מזרעים של עשבים, פריך וחסר ריח ונוח מאוד לפיזור. הקומפוסט לא צורך חנקן בעת פירוקו ולכן אין לו תחרות עם הצמחים. בדרך-כלל רוב תהליכי הפירוק בקומפוסט מסתיימים תוך מספר חודשים ונותר בו רק הומוס יציב.

## חוסר בהומוס
קבוצות למען איכות הסביבה מוחות במרץ נגד ההשפעה ההרסנית של תעשיית החקלאות המודרנית על רמות ההומוס באדמה, שנעשית באמצעות שימוש בדשנים כימיים וחומרים מזיקים אחרים שמובילים לטענתם למעגל קסמים בו נראה כי רק עזרה כימית יכולה לכאורה לאפשר גידולים חקלאיים מוצלחים.

שיטות חקלאיות אלטרנטיביות רבות מנסות לרפא את האדמה באמצעות הוספה של הומוס. שיטות שהונהגו במשך דורות במקומות מסוימים בעולם למטרה זו הביאו ללא ידיעת החקלאים לאסון. למשל, במדינות מתפתחות במזרח אסיה, נהוג להוסיף צואת אדם ישירות על אדמות הגידול כדי להעלות בהן את רמת ההומוס, דבר שמסייע לעיתים קרובות בהפצת מחלות. החקלאות האלטרנטיבית המערבית מעודדת שימוש בקומפוסט כדי להוכיח שהוספת זבל אורגני לאדמה בצורה מדעית יכולה לשקם את האדמה ולהשיב לה את רמות ההומוס המקוריות, זאת בנוסף לרצון לצמצם את כמות האשפה הנשלחת למטמנות.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חקלאות
קטגוריה:קומפוסט
אייסכילוס

שמאל|ממוזער|250px|
**אַייסכילוֹס** (ביוונית: **Αίσχύλος**; 525 לפנה"ס – 456 לפנה"ס) היה מחזאי יווני.

## ביוגרפיה
ממוזער|Aeschyli ''Tragoediae septem'', 1552
אייסכילוס נולד באלאוסיס (ליד אתונה), שם כתב את מחזותיו הראשונים ב-498 לפנה"ס, אולם יצירתו המוקדמת ביותר ששרדה היא כנראה "המבקשות מחסה", שנכתבה ב-490 לפנה"ס לערך. באותה שנה השתתף אייסכילוס בקרב מרתון, וב-480 לפנה"ס השתתף בקרב סלמיס. קרב זה היה נושא מחזהו "הפַּרְסים", שנכתב ב-472 לפנה"ס; ייתכן כי "המבקשות מחסה" נכתב לאחר מכן, כך ש"הפרסים" הוא מחזהו המוקדם ביותר ששרד.

אייסכילוס היה המוקדם שבשלושת המחזאים הטראגיים היוונים הגדולים; שני האחרים הם סופוקלס ואוריפידס. ביצירתו של אייסכילוס יש דגשים מוסריים ודתיים חזקים. לרבים ממחזותיו יש "סוף שמח" יותר מאשר אצל שני האחרים; בפרט ביצירת המופת שלו, טרילוגיית "האורסטיאה". מעבר לאיכות הספרותית של יצירתו, תרומתו הגדולה ביותר של אייסכילוס לאמנות התיאטרון הצעירה הייתה הוספת שחקן שני לסצנות. עד ימיו של אייסכילוס, ההתרחשות על הבמה כללה שחקן יחיד (שיכול לגלם מספר דמויות לסירוגין) ומקהלה יוונית.

ידוע כי אייסכילוס כתב מעל 70 מחזות; מתוכם שרדו רק שבעה (השמות להלן על-פי תרגום שלמה דיקמן):
* "המבקשות מחסה" (490 לפנה"ס?)
* "הפרסים" (472 לפנה"ס)
* "שבעה נגד תבאי" (467 לפנה"ס)
* "פרומתאוס הכבול"
* "האורסטיאה" (458 לפנה"ס):
** "אגממנון"
** "נושאות הנסכים"
** "נוטות החסד"

כיום ישנם חוקרים הטוענים כי היצירה "פרומתאוס הכבול", על אף שיוחסה לאייסכילוס עוד בימי קדם, היא למעשה יצירה של מחזאי לא ידוע מהמאה הרביעית לפנה"ס (עדיין ישנה מחלוקת בנקודה זו).

בשנת 2003 התגלה חלק ממחזה נוסף של אייסכילוס בתכריכיה של מומיה במצרים. המחזה, "אכילס", הוא חלק מטרילוגיה שעוסקת במלחמת טרויה. ידוע כי המחזה נכתב, משום שהוזכר במקורות עתיקים שונים, אולם הוא אבד למשך יותר מ-2,000 שנה.

אייסכילוס נסע רבות לסיציליה, שם שלט הרודן מג'לה. ב-458 לפנה"ס הוא נסע לשם בפעם האחרונה; על-פי האגדה המסורתית, אייסכילוס נהרג ב-456 לפנה"ס כשפרס (עוף דורס) חשב בטעות כי ראשו הקרח של אייסכילוס הוא סלע, והשליך עליו צב.

## מחזות אייסכילוס בעברית
* שבעת המחזות תורגמו לעברית בידי שלמה דיקמן, וראו אור בספר "שבע טרגדיות", בהוצאת מוסד ביאליק, 1965.
* שבעת המחזות תורגמו לעברית בידי אהרן שבתאי, וראו אור בהוצאת שוקן.
* "פרומתאוס הכבול" תורגם לעברית בידי אהרן קמינקא כ"פרומתאוס האסיר", וראה אור בספר "טראגדיות נבחרות", בהוצאת דביר, ת"ש.
* "פרומתאוס הכבול" ו"הפרסים" תורגמו לעברית בידי בנציון בנשלום, וראו אור בהוצאת גזית, תש"ב.ובהוצאת "מוסד ביאליק,ב-1952)

## קישורים חיצוניים

* 
* אייסכילוס, פרומתאוס האסיר, בתרגום אהרן קמינקא:
:
:
:
* יעל רנן, ספרות המערב: **אגממנון** 2.1; 2.2
* יעל רנן, ספרות המערב: '''פרומתאוס הכבול''' 2.3
* 
* 
* 
* 
* 
ד"ר אלי אשד, הפרסים- מחזה קדמון על תבוסת האימפריה האיראנית מאת אייסכילוס,בלוג המולטי יקום של אלי אשד,יוני 2025

## הערות שוליים

*
קטגוריה:מחזאים יוונים
קטגוריה:תיאטרון ביוון העתיקה
קטגוריה:יוונים בתקופה ההלנית
קטגוריה:אתונאים מן העת העתיקה
קטגוריה:הרוגי תקיפות בעלי חיים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-5 לפנה"ס
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-6 לפנה"ס
סיפורי מוש

**סיפורי מוּש** (ידוע גם בשם **מוּש השור**; ביפנית: **げらげらブース物語**, בהולנדית: **Boes**) היא סדרת אנימציה בת 52 פרקים שהופקה לטלוויזיה בין 1987 ל-1988 בשיתוף-פעולה יפני-הולנדי שמבוססת על קומיקס הולנדי בשם "Boes".

עלילת הסדרה עוקבת אחר הרפתקאותיו של החקלאי מוש השור בחוותו אשר מכילה חיות רבות ושונות, יחד עם חברו הטוב, צבי הצב וכלבו רקס.

בישראל הסדרה שודרה בדיבוב לעברית בטלוויזיה החינוכית בין השנים 1989 -1990 ובשידורים חוזרים לאורך השנים. כיום הסדרה משודרת בערוץ ג'וניור. את שיר הפתיחה בגרסה העברית מבצעים חני בודגוב וחיים פנירי.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סדרות אנימה
קטגוריה:סדרות הנפשה הולנדיות
קטגוריה:סדרות אנימה משנות ה-1980
קטגוריה:הטלוויזיה החינוכית הישראלית - תוכניות רכש
קטגוריה:ערוץ ג'וניור: תוכניות רכש
קטגוריה:שור בתרבות
קטגוריה:בעלי חיים באמנות
קטגוריה:סבן אנטרטיינמנט: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות אנימה לילדים צעירים
קטגוריה:סדרות טלוויזיה יפניות שעלו לשידור בשנת 1987
פוקט

שמאל|ממוזער|250px|האי פוקט
**פוקט** (בתאית: **ภูเก็ต**) הוא אחד המחוזות הדרומיים של תאילנד והאי הגדול ביותר בה, האי שוכן בים אנדמן במרחק 862 ק"מ מדרום לבירה בנגקוק. גודלו כ-543 ק"מ רבוע והוא מאוכלס בכ-380,000 (2014) תושבים.

פוקט סיטי היא העיר הגדולה ביותר באי ובירת המחוז.

ממזרח לפוקט, על היבשה, נמצאת העיר קראבי ומדרום מזרח האי הקטנטן קו פי פי.
לפוקט חיבור יבשתי לתאילנד בדמות שני גשרים המתחברים לחלקו הצפוני, בנוסף קיים באי שדה תעופה בינלאומי (Phuket International Airport).

האי מאופיין באקלים טרופי ורובו עדיין מיוער. גידוליו המפורסמים של האי הם הקשיו והקוקוס. באי תעשיית תיירות מפותחת והוא מהווה מרכז נופש.

ב-26 בדצמבר 2004, נפגע האי קשה מגל צונאמי שנוצר בעקבות רעידת האדמה באוקיינוס ההודי, וגרם למותם של מאות תושבים ותיירים באי, ומאות אלפים נוספים ברחבי אסיה.

## תיירות בפוקט
פוקט הוא אחד מאתרי התיירות הגדולים ביותר בתאילנד. הוא משמש כמרכז הבילויים של דרום תאילנד וכאחד מאתרי הנופש הפופולריים ביותר בדרום מזרח אסיה. חוף פאטונג, הממוקם בחלקו המערבי של האי, הוא מרכז חיי הלילה של פוקט ומתחרה עם העיר פאטאיה (מזרחית לבנגקוק הבירה) על המרכז הטוב ביותר לחיי לילה.
כ-90% מהתיירים הבאים לתאילנד מבלים בין 4 ימים לחודש בממוצע באי פוקט, ובאיים הסובבים אותו. עקב כך, האי פוקט הפך לרחוק מאי טרופי בתולי, בשל כמות האנשים הרבה הגודשת את חופיו מדי יום ובעיקר בחודשים דצמבר עד מרץ שמהווים את עונת התיירות בתאילנד.

ב-16 בספטמבר 2007 התרסק בפוקט מטוס נוסעים. בהתרסקות זו נהרגו 89 בני אדם, רובם תיירים, ביניהם שמונה ישראלים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* חופי פוקט הטובים ביותר, באתר למטייל

קטגוריה:איים באוקיינוס ההודי
קטגוריה:תאילנד: איים
קטגוריה:תאילנד: חלוקה מנהלית
סקוטלנד יארד

200px|שמאל|ממוזער|לוגו הסקוטלנד יארד

**סקוטלנד יארד** (באנגלית: **Scotland Yard**; מילולית: **המגרש הסקוטי**; ידוע גם בשם **היארד**), הוא כינוי רווח למפקדת שירות משטרת המטרופולין של לונדון. נוסדה ב-29 בספטמבר 1829 וממוקמת כיום בברודוויי, וסטמינסטר, כ-450 מטרים מבתי הפרלמנט הבריטי. השלט המסתובב המפורסם, אשר נראה לעיתים קרובות בטלוויזיה ובסרטי קולנוע בהקשר של הסקוטלנד יארד, ממוקם בכניסה המרכזית למפקדה בברודוויי.

## היסטוריה
מקור השם הוא במיקומה הקודם של המפקדה, בווייטהול שכניסתה האחורית פנתה לרחוב "סקוטלנד יארד הגדול" (Great Scotland Yard), שם הרחוב נקרא כך משום שעל פי הסברה הרווחת בו מלכי סקוטלנד ושגריריהם שהו בטרם אוחדו כתרי אנגליה וסקוטלנד. עד המאה ה-17 הפך האזור לאתר מרכזי למבני ממשל, בו התגוררו גם האדריכלים איניגו ג'ונס וכריסטופר רן. מ-1649 עד 1651 התגורר ברחוב המשורר ג'ון מילטון, תחת שלטונו של אוליבר קרומוול.

היארד נוסד יחד עם הקמתה של המשטרה המטרופוליטנית הלונדונית על ידי סר רוברט פיל. כאשר נפתח רשמית כלל היארד שני מנהלים וצוותיהם האדמיניסטרטיביים, במבנה שכלל כ-50 חדרים. היארד לא הוקם כתחנת משטרה במובן המוכר של המילה, ולא משמש ככזו עד היום.

נכון לשנת 2008 מעסיק היארד למעלה מ-30,000 שוטרים העוסקים בשמירה על הביטחון והסדר הציבורי. במסגרת יחידות היארד מופעלים אמצעים טכניים מן המתקדמים בעולם, ובכלל זה יחידות מעקב, זיהוי פלילי ולוחמה בטרור.

## אזכורים בתרבות ובספרות

בסדרת ספרי שרלוק הולמס, מאת ארתור קונן דוייל, מסייע הולמס לידידו המפקח לסטרד מה"סקוטלנד יארד".

בסדרת ספרי הרקול פוארו, מאת אגתה כריסטי, נעזר פוארו בידידו המפקח ג'אפ מה"סקוטלנד יארד".

הספר הסקוטלנד יארד, מאת אלכס גרסיאן, עוסק בניסיון של הסקוטלנד יארד למציאת רוצח שוטרים סדרתי בלונדון של 1889.

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:לונדון
קטגוריה:ארגוני אכיפת חוק
קטגוריה:מונצחים בשלט כחול של ארגון המורשת האנגלית
אוטו ליליינטל

[ממוזער|250px|האנדרטה לזכרו של אוטו ליליינטל ברובע [שטגליץ-צלנדורף בדרום-מערבהּ של ברלין]]
**קארל וילהלם אוטו ליליינטל** (גרמנית: **Karl Wilhelm Otto Lilienthal**; 23 במאי 1848 – 10 באוגוסט 1896) היה מהנדס גרמני, מחלוצי התעופה.
## ביוגרפיה
ליליינטל פעל רבות למען קידום התעופה והיה האדם הראשון שתכנן ובנה גלשן אוויר שיכול היה לשאת אדם. בהתבססו על מחקרים שניהל על מעוף הציפורים, הוא כתב ספר על אווירונאוטיקה (פורסם בשנת 1889) ששימש מאוחר יותר גם את האחים רייט.

בשנת 1891 פיתח את הדרוויצר גלייטר. בשנת 1893 פיתח את הליליינטל נורמל-זגל-אפראט. בשנת 1895 פיתח את הליליינטל בי-פלאן.

כרבים בתקופתו, ליליינטל חקר את מעוף הציפורים ואת תנועותיהן, אשר גרמו להן לקבל דחף וכוח עילוי שסייע להן לעוף.

אחת מתגליותיו הייתה שהוא הראה את היתרון של כנף קמורה על פני כנף שטוחה.

את טיסותיו ביצע ליליינטל בברלין ממרומי גבעה מלאכותית, שאותה בנה מכספו (קיימת אנדרטה לזכרו על ראש גבעה בברלין אליה מוליכות מדרגות ובתחתית הגבעה בריכה).

לאחר יותר מ-2,500 טיסות הוא נהרג בגיל 48, בתאונת טיסה, כשאיבד שליטה על דאונו עקב משב רוח לא צפוי.

## מורשתו
נמל התעופה ברלין טגל נקרא על שמו.

קרחון ליליינטל בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה נקרא על שמו.

## קישורים חיצוניים

* קישור לתמונה של האנדרטה לזכרו
* , 23 במאי 2014
* 
* 
 
* When humans learnt to fly, Google Arts & Culture, 2019

## הערות שוליים

קטגוריה:חלוצי התעופה
קטגוריה:ממציאים גרמנים
קטגוריה:מהנדסי אווירונאוטיקה גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנהרגו בתאונות אוויריות
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1848
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1896
אל גרקו

**אֶל גרקו** (**El Greco**, בספרדית בהשפעה איטלקית: "היווני"; 1 באוקטובר 1541 – 7 באפריל 1614) הוא הכינוי שבו התפרסם הצייר, הפסל והאדריכל היווני (יליד כרתים) **דומניקוס תאוטוקופולוס** (ביוונית: Δομήνικος Θεοτοκόπουλος) (זה השם שבו חתם על ציוריו). את רוב פועלו האמנותי עשה באיטליה ובספרד.

## ביוגרפיה

אל גרקו נולד בכרתים, שהיה באותה עת בשליטת הרפובליקה של ונציה. התלמד בתחילה כצייר איקונות, כחלק מאסכולת כרתים . הוא נחשב לרב-אמן בכרתים, ובגיל 26, כשרצה להרחיב את אופקיו האמנותיים, עבר לוונציה, שם למד אצל טיציאן והיה מיודד עם טינטורטו. בשנת 1570 עבר לרומא, והעשיר את סגנונו ברכיבים של מנייריזם והרנסאנס האיטלקי. ב-1577 היגר לטולדו, שהייתה אז הבירה הכנסייתית של ספרד, ובה חי עד סוף ימיו. שם יצר את יצירותיו הבוגרות והנודעות ביותר. שם גם החל בקריירה מוצלחת כצייר קישוטי מזבח ודיוקנאות.

לאחר מותו נשכחו עבודותיו יחסית. רק בסוף המאה ה-19 גילו אמנים ומבקרים עניין מחודש באופן ההבעה הייחודי שלו. שחרור הצורה, התאורה והצבע ביצירתו של אל גרקו היוו השראה לאמנים כפבלו פיקאסו וג'קסון פולוק במאמציהם לשנות את פני אמנות הציור במאה ה-20. חייו ויצירתו שימשו השראה גם למשורר ריינר מריה רילקה ולסופר ניקוס קאזאנצאקיס.

רבות מיצירותיו מוצגות במוזיאון הפראדו שבמדריד.


El Greco (Domenikos Theotokopoulos) - Christ Blessing ('The Saviour of the World') - Google Art Project.jpg|ישו
El Greco 027.jpg| אנדראס השליח
El Greco 035.jpg|לוקאס מצייר
El Greco 034.jpg|יוחנן השליח
El Greco 020.jpg|הסעודה האחרונה
El_Greco_View_of_Toledo.jpg|נופה של טולדו


## ראו גם
* איקונוגרפיה
* התמונה פתיחת החותם החמישי
*יוון תחת שלטון הצלבנים

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קצרמר יוונים
קטגוריה:קצרמר ספרדים
קטגוריה:ציירים ספרדים
קטגוריה:ציירים יוונים
קטגוריה:נוצרים רומים-קתולים ספרדים
קטגוריה:ציירים מתקופת הרנסאנס
קטגוריה:ילידי 1541
קטגוריה:נפטרים ב-1614
קומה גבוהה

**קומה גבוהה** (כונתה בעבר גם **ענקיוּת** או **ענקות**; בלועזית: **גיגנטיזם**, **Gigantism**) היא מחלה נדירה המתבטאת בהפרשת יתר של הורמוני גדילה במהלך הילדות לפני סיום גדילת העצמות.

אותה תופעה של הפרשה מוגברת של הורמון גדילה, המתבטאת אצל ילדים כקומה גבוהה, מתבטאת אצל מבוגרים כאקרומגליה.

## תיאור התופעה
המחלה גורמת להארכת העצמות הארוכות ולמבנה גוף גבוה ביותר. בארצות הברית ובאירופה, מקובל להחשיב אדם לענק, אם גובהו עבר את הרף של 2.13 מטרים.

הסיבה להפרשת יתר של הורמוני גדילה היא לעיתים קרובות גידול בבלוטת יותרת המוח. כמו כן, הגורמים יכולים להיות מצב בריאותי רע, כגון תסמונת מקון אולברייט, נוירופיברומטוזיס, קומפלקס קרני ועוד.

הגדילה האנכית בגובה שמאפיינת ענקיות מלווה גם בגדילת שרירים ואיברים, הגורמת לילד להיראות גדול לגילו. המחלה עלולה לדחות את הבגרות המינית.

תסמיני המחלה: גדילה מואצת בשלב הילדות, לסת בולטת, ירידה פרונטלית, התעבות מבנה הפנים, הזעה מוגברת, עייפות וכאבי ראש.

## הטיפול בתופעה
במקרים בהם לא ניתן להסיר את הגידול בבלוטת יותרת המוח באמצעות ניתוח, תרופות הן הטיפול המתאים. התרופות היעילות ביותר שייכות לקבוצת הסומטוסטין - אוקטורוטיד או לנראוטיד, למשל. מדכאי דופמין עוזרים גם להפחתת הפרשת הורמון גדילה, אך יעילותם פחותה.

פגביסומנט, היא תרופה המשמשת לדיכוי הורמון הגדילה, משמשת רק במקרים קיצוניים. טיפול בקרינה, לייצוב כמות ההפרשות, משמש גם את הלוקים בענקיות, אך יכולות לעבור 5–10 שנים עד שתוצאות הטיפול המלאות יבואו לידי ביטוי.

## ראו גם
* אקרומגליה
* גוליית

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:הפרעות בבלוטות אנדוקריניות
קטגוריה:נכות
קטגוריה:גובה האדם