open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
וואן הייד פארק

**וואן הייד פארק** הוא קומפלקס מגורים וקמעונאות גדול הממוקם בנייטסברידג', לונדון. הפרויקט כולל שלוש יחידות קמעונאיות (רולקס, מקלארן אוטומוטיב ובנק האסלאמי של אבו דאבי) ו-86 נכסי מגורים, כאשר מחירים החל מ-5 מיליון ליש"ט לדירת חדר אחד, ופנטהאוזים הנמכרים תמורת כמעט 200 מיליון ליש"ט, והוא נחשב לבניין הדירות היוקרתי ביותר בעולם.

## בעלות
הבניין פותח על ידי חברת Project Grande (Guernsey) Limited, מיזם משותף בין קבוצת CPC שבבעלות Christian Candy לבין השייח' חמד בן ג'אסם בן ג'אבר אאל ת'אני, ראש ממשלת קטר ושר החוץ לשעבר. גרהם סטירק הוביל את הצוות ב־Rogers Stirk Harbour + Partners שתכנן את הבניין, שנבנה על ידי ליינג או'רורק (Laing O'Rourke) והוא מומן באמצעות הלוואת פיתוח של 1.15 מיליארד ליש"ט מחברת Eurohypo AG. Candy & Candy היו מנהלי הפיתוח ומעצבי הפנים של הפרויקט. הבניין נמצא כיום בבעלות One Hyde Park Limited.

## דיירים בבניין
שוכרי הנכסים המסחריים נכון ליולי 2023 היו רולקס, מקלארן אוטומוטיב

בין בעלי הבתים בכתובת נמנו רינאט אחמטוב, קיילי מינוג, אמירחאן מורי, אלכסנדר פונומרנקו, ולדימיר סטוליארנקו, דיין באוורס, ולדימיר אוזון, טמור אחמדוב (בנו של פרחאד אחמדוב) והאחים קנדי.

## היסטוריה
שמאל|ממוזער
אישור התכנון לבניין ניתן ביוני 2006. הריסת הבניין הקודם באתר - בניין המשרדים משנות ה-50, בית בווטר (Bowater House) - התרחשה בין יולי לדצמבר 2006. עבודות הבנייה החלו בינואר 2007. מבנה השלד של הבניין הושלם במרץ 2009. עבודות הבנייה והאיבזור של הבניין החלו באפריל 2009. באוגוסט 2010, דווח כי פנטהאוז בפרויקט יימכר תמורת 140 מיליון ליש"ט, מה שהופך אותו לנכס המגורים היקר ביותר בבריטניה. כמו כן, הוכרז כי מקלארן אוטומוטיב תפתח אולם תצוגה לרכבים בבניין בתחילת 2011. כחלק מבניית וואן הייד פארק, נבנתה כניסה חדשה לתחנת הרכבת התחתית נייטסברידג'. שנפתחה בדצמבר 2010.

בינואר 2011, דיווח עיתונאי בזמן מסיבת השקת הפרויקט ציין כי על פי רישומי רישום המקרקעין, שרק מכירתם של חמישה נכסים בלבד הושלמה. נכון לשנת 2013, היו מעט עדויות לכך שאנשים אכן גרים במתחם. בספטמבר 2013 דווח כי דירת חדר אחד במתחם בשווי 5.25 מיליון ליש"ט הוחרמה.

הפסל "חיפוש אחר הארה" (The sculpture Search for Enlightenment) מאת סיימון גודג'ון נחנך ב-19 בינואר 2012 לציון יום השנה הראשון של "וואן הייד פארק". פסל הברונזה מורכב משני פרופילים אנושיים, אחד זכר והשני נקבה, ופונה אל הייד פארק והסרפנטיין.

## סוגיות מס
בנובמבר 2011 דווח כי רק תשע מתוך 62 דירות שנמכרו ב-One Hyde Park היו רשומות במועצת העיר ווסטמינסטר עבור תשלום ארנונה. למרות מחירים שנעו בין 3.6 מיליון ליש"ט לדירת חדר אחד ל-136 מיליון ליש"ט עבור פנטהאוז, רק ארבעה נכסים שילמו את מלוא הארנונה השנתית בסך של 755.60 ליש"ט בתוספת תשלום של 619.64 ליש"ט לרשות לונדון רבתי (שבמצטבר הסכום נמצא מתחת לממוצע הארצי), בעוד שחמישה שילמו את ארנונה בהנחה של 50% עבור בית שני. חברת הפרלמנט של ווסטמינסטר צפון, קארן באק (Karen Buck), הצהירה: "כאשר הוצאות המועצה נמצאות תחת לחץ חסר תקדים, זה שערורייתי שתושבים בדירות יוקרה יכולים להימנע מחלקם בתשלום הארנונה. לפעמים נראה כאילו ככל שיש לך יותר כסף, כך אתה נדרש לשלם פחות." ניקולס שאקסון (Nicholas Shaxson) מווניטי פייר גילה כי 60 דירות בבעלות חברות הרשומות במקלטי מס כחברות זרות ולכן אינן צריכות לשלם מיסים על הדירות. בעלי רבות מהחברות נותרים אנונימיים.

## קישורים חיצוניים
* 

* וואן הייד פארק
## הערות שוליים

קטגוריה:הממלכה המאוחדת: בתי מגורים
קטגוריה:הסיטי של לונדון: מבנים
נבחרת עיראק בכדורגל עד גיל 23

**נבחרת עיראק בכדורגל עד גיל 23** מייצגת את עיראק בתחרויות כדורגל של המשחקים האולימפיים. בנוסף לכך היא משחקת ב"גביע אסיה בכדורגל עד גיל 23" ובמשחקי אסיה.

## היסטוריה
נבחרת עיראק בכדורגל עד גיל 23 הוקמה בתחילת בשנת 1995 במסגרת הכנות לאולימפיאדה הקרובה.

## משחקים אולימפיים
לקראת תחרות הכדורגל באולימפיאדת ברצלונה, החליטה פיפ"א כי הנבחרות ישתתפו עם כדורגלנים בני 23 ומטה.

### השתתפות באולימפיאדות

### שחקני חיזוק
בהתאם להחלטת פיפ"א ניתן לכלול במשחקים אולימפיים עד 3 כדורגלנים בגיל מעל ל-23.
* 2004 - היידר אבדול ג'באר, אבדו-ואהאב אבו אל היל, ראזק פרחן
* 2016 - אחמד איברהים, סעאד אבדול-אמיר, חמאדי אחמד
* 2020 - סעאד נתיק, איברהים באיש, איימן הוסיין
  
## גביע אסיה עד גיל 23
תחרות כדורגל "גביע אסיה עד גיל 23" מיועדץ לנבחרות עד גיל 23. נבחרות שסיימו את התחרות ב-3 מקומות הראשונים מעפילות לאולימפיאד.

* 2013 - זכייה
* 2016 - מקום שלישי
* 2018 - רבע הגמר
* 2020 - שלב הבתים
* 2022 - רבע הגמר
* 2024 - מקום שלישי

## משחקי אסיה
תחרות כדורגל במשחקי אסיה מיועדת לנבחרות עד גיל 23.

* 2002 - לא השתתפה
* 2006 - מקום שני
* 2010 - לא השתתפה
* 2014 - מקום שלישי
* 2018 - לא השתתפה
* 2022 - לא השתתפה

## שחקנים בולטים
* חומאם טאריק - 4 שערים
* יוניס מחמוד - 11 משחקים

## קישורים חיצוניים
* נתונים מאתר transfermarkt
* נתונים מאתר globalsport
* נתונים מאתר worldfootball

עיראק
קטגוריה:עיראק: כדורגל
כדורגל
ג'יימס מרטיין

**ג'יימס אדגר מרטיין** (באנגלית: **James Edgar Martine**; 25 באוגוסט 1850 – 26 בפברואר 1925) היה פוליטיקאי אמריקאי, חבר המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת ניו ג'רזי בשנים 1911–1917.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
מרטיין נולד בניו יורק ב־25 באוגוסט 1850, לדניאל וו. מרטיין ואנה נהר מרטיין, ממוצא גרמני ואנגלי. בשנת 1863 נפטר אביו, והותיר את ניהול החווה המשפחתית הגדולה שבפליינפילד, ניו ג'רזי, בידיו של בנו ג'יימס. בנוסף לניהול החווה, החל מרטיין לעסוק בהצלחה בנדל"ן, כשמכר חלקים מהאדמות המשפחתיות לצורך פיתוח עירוני, עם התרחבותה ועיורה של פליינפילד.

מרטיין נבחר למועצת העיר פליינפילד, אך מעבר לכך היה מועמד תדיר – ולא מוצלח – לתפקידים פוליטיים בכירים יותר. הוא התמודד ללא הצלחה על כהונת נציג בקונגרס, מושל (שלוש פעמים), סנאטור מדינתי (ארבע פעמים), חבר באספה המחוקקת המדינתית (פעמיים), וכן לתפקידים מקומיים שונים, כולל ראשות העיר.

### כהונתו בסנאט של ארצות הברית
בשנת 1910 התמודד מרטיין בבחירות המקדימות הראשונות בהיסטוריה למשרת סנאטור מטעם ניו ג'רזי. הבחירות עצמן לא היו מחייבות, והמועמד הדמוקרטי הבולט, הסנאטור לשעבר ג'יימס סמית' הבן, כלל לא נרשם כמועמד.

לאחר שמרטיין קיבל את מספר הקולות הגבוה ביותר, ומפלגתו זכתה ברוב בבית המחוקקים המדינתי, התעוררה מחלוקת בין תומכיו של מרטיין ותומכיו של סמית' בשאלה האם על המחוקקים לכבד את תוצאות הפריימריז כביטוי לרצון העם. לבסוף, מרטיין ניצח, בעיקר בזכות תמיכתו של המושל הנבחר וודרו וילסון.

בסנאט כיהן מרטיין כיו"ר ועדת ההגנה על החופים (בקונגרס ה־63) ויו"ר ועדת התערוכות התעשייתיות (בקונגרסים ה־63 וה־64).

בשנת 1913, במהלך חקירת הסנאט בפרשת שביתת הכורים בווירג'יניה המערבית, התעמת הסנאטור מרטיין בעוצמה עם קווין מורטון, מנהל חברת פחם מקומית, על כך שחימש ושלח רכבת משוריינת בשם "Bull Moose" כדי לירות לעבר כפר אוהלים של כורים ומשפחותיהם בליל ה־2 בפברואר 1913. באירוע זה נהרג הכורה הצעיר צ'ארלס אסטפ, בעל לאישה הרה ואב לילד קטן. הרכבת נשאה שכירי חרב חמושים, כולל מקלע גטלינג, ומרטיין האשים את מורטון שנתן את הפקודה לירות, ואף ביקש מהשריף "להחזיר את הרכבת אחורה ולעשות זאת שוב". שני הסנאטורים האחרים בוועדה ניסו להשתיק את מרטיין ודרשו שכל שאלותיו יעברו אישור מוקדם. לפי ספרו של ההיסטוריון דייוויד אלן קורבין "מלחמות המכרות של וירג'יניה המערבית" (1990), תיעוד הדיון בקונגרס "נקטע לפתע, הנושא מתחלף, והסנאטור מרטיין נעלם מרשימת החקירה".

אף על פי שנבחר לסנאט בעיקר בזכות תמיכתו של וודרו וילסון, הפך מרטין לאחר מכן למבקר חריף של נשיא זה. הוא התנגד להשתתפות ארצות הברית במלחמת העולם הראשונה ולתוכניתו של וילסון להקים את חבר הלאומים.

בבחירות המקדימות של 1916 התמודד מולו ג'ון וו. וסקוט, מקורבו של וודרו וילסון והתובע הכללי של ניו ג'רזי. מרטיין הצליח לנצח בפריימריז, אך הפסיד בבחירות הכלליות לסנאטור הרפובליקני ג'וזף פרילינגהייזן.

### מותו
מרטיין נפטר ב־26 בפברואר 1925 במיאמי שבפלורידה, משבץ מוחי, ונקבר בבית העלמין הילסייד שבסקוטש פליינס, ניו ג'רזי.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מניו ג'רזי
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1850
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1925
הוריקן מליסה

**הוריקן מליסה** (באנגלית: **Hurricane Melissa**) הוא הוריקן עוצמתי בקטגוריה 5 בסולם ספיר-סימפסון, המאיים על האנטילים הגדולים, ובפרט ג'מייקה, דרום מזרח קובה והיספניולה. מליסה, ההוריקן החמישי שקיבל שם, הוא העוצמתי ביותר בעונת ההוריקנים האטלנטיים 2025. ההוריקן נוצר מגל טרופי שהתגלה לראשונה ב-16 באוקטובר 2025. הוא החל במערב אפריקה ונע במהירות ממרכז האוקיינוס האטלנטי לאיי וינדוורד, ולאחר מכן נע במהירות מערבה אל תוך הים הקריבי. שם הואט והתפתח לסופה טרופית מליסה ב-21 באוקטובר. מ-25 ועד 27 באוקטובר, התעצם במהירות להוריקן ברמה 5. זהו גם ההוריקן האטלנטי התשיעי בעוצמתו אי פעם.

הלחץ הנמוך ביותר שנמדד בהוריקן עמד על 892 מיליבר, ולכן הוא ההוריקן השלישי הכי עוצמתי שנמדד באוקיינוס האטלנטי אי פעם. נכון ל-28 באוקטובר 2025, עוד לפני שההוריקן פגע באזור יבשתי, כבר נרשמו 8 מקרי מוות כתוצאה מהרוחות העזות וההצפות.

ממוזער|ימין|רצף צילום לוויין, 21 באוקטובר עד 31 באוקטובר 

## מסלול
### ג'מייקה
ההוריקן נע צפונה והכה בג'מייקה. הוא גרם להצפות ענק, כאשר סנט אליזבט פאריש כולה תחת המים. רוב רשת החשמל בג'מייקה קרסה (מעל 77% ללא חשמל). במעבר דרך ג'מייקה נחלשה מליסה, אולם לאחר מכן התחזקה שוב להוריקן בקטגוריה 4. נרשמו 31 מקרי מוות בג'מייקה כתוצאה ממליסה.

### קובה
מליסה נחלשה שוב, והגיעה לקובה ב־29 באוקטובר כהוריקן בקטגוריה 3, כאשר היא נחתה סנטיאגו דה קובה עם רוחות יציבות של 193 קמ"ש. במעבר מעל קובה נחלשה לקטגוריה 2.

### האיטי
ההוריקן פגע קשות במדינת האיטי שבאיים הקריבים, שם ידוע על לפחות 30 הרוגים מהצפות ומפולות.

### הרפובליקה הדומיניקנית
מליסה גרמה לפחות ל-5 מקרי מוות ברפובליקה.

## ראו גם

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עונת ההוריקנים האטלנטית 2025
קטגוריה:אסונות טבע ב-2025
קטגוריה:שיטפונות
קטגוריה:ג'מייקה: הוריקנים
קטגוריה:האיטי: הוריקנים
אדריאנוס ואן זלמס

**אדריאנוס ואן זלמס** (אמסטרדם, 22 בינואר 1906 – פרטוריה, 30 באפריל 1984) היה תאולוג הולנדי, חוקר הברית הישנה ופרופסור שבילה חלק ניכר מקריירת שלו בדרום אפריקה ומת שם. הוא היה מבקר של האפרטהייד והשתייך למחתרת הכנסייתית בדרום אפריקה נגד הממשלה הלאומנית האפריקנרית.

## ביוגרפיה
ואן סלמס הגיע ממשפחה מהמעמד הבינוני ולמד שפות שמיות ותאולוגיה באוניברסיטת אוטרכט. בשנת 1926 הוא השלים את התואר הראשון שלו בתאולוגיה ובשנת 1927 את התואר הראשון שלו בשפות שמיות. הוא השתתף בטיול לימודים לארץ הקודש ולמצרים וקיבל את הדוקטורט שלו בתאולוגיה בשנת 1933. עבודת הדוקטורט שלו נקראה "הטרמינולוגיה הבבלית לחטא" (De Babylonische termini voor zonde). בשנת 1930 הוא נישא ליו שרייבר.

לאחר שעבד לזמן קצר ככומר בהולנד, שם פרסם גם מספר פרסומים אקדמיים ומדעיים פופולריים, הוא עזב לדרום אפריקה בשנת 1938 והרצה בשפות שמיות וארכאולוגיה מקראית באוניברסיטת פרטוריה עבור הכנסייה ההולנדית הרפורמית של אפריקה (NHKA). הוא גם שירת ככומר ב-NHKA. כאשר פרצה מלחמת העולם השנייה בהולנד, הוא עזב לאיי איי הודו המזרחיים ההולנדיים|הודו המזרחית ההולנדיים לאחר כניעת הולנד והתגייס לצבא הודו המזרחית ההולנדי המלכותי (KNIL) ככומר וקפטן בצבא. בשנת 1942 הוא ואנשיו נלכדו על ידי היפנים, והוא בילה את שארית המלחמה כשבוי מלחמה במחנות יפניים. במחנות הוא לימד קורסים על דוקטרינה נוצרית. לאחר המלחמה הוא ואשתו, איתה התאחד לאחר המלחמה, בילו זמן מה בהולנד, אך בשנת 1948 הוא חזר לדרום אפריקה שם מונה לפרופסור באוניברסיטת פרטוריה. הוא גם הפך לכתב של האקדמיה המלכותית ההולנדית לאמנויות ומדעים.

בשנות ה-60 גברה התנגדות הכנסייה לממשלת האפרטהייד. כאשר עמיתו, פרופסור אלברט גייזר הוטרד שוב ושוב הן על ידי הכנסייה והן על ידי הממשלה בשל דחייתו את מדיניות האפרטהייד, ואן סלמס צידד בו וכך הפך בעצמו למטרה לביקורת. ואן סלמס פרסם מספר עבודות ביקורתיות על האפרטהייד, ובמיוחד על היסודות התאולוגיים שלו. הוא גם פרסם חיבור ביקורתי שתקף את הברודרבונד . בשנת 1963 הוא התפטר מתפקידו כפרופסור בפקולטה לתאולוגיה ושנה לאחר מכן הצטרף לכנסייה הפרסביטריאנית, שהתנגדה לאפרטהייד וסיפקה כנסיות במיוחד לדוברי אפריקנס מתנגדי משטר. ואן סלמס נותר פרופסור לשפות שמיות (פרופסורה זו לא הוענקה על ידי זרם דתי). הוא גם היה חבר במכון הנוצרי באיירס נאודה. לאחר פרישתו, הוא הפך למרצה באוניברסיטת דרום אפריקה. אוניברסיטה זו העניקה לו גם תואר דוקטור לשם כבוד (1977). בשנת 1982, אוניברסיטת פרטוריה העניקה לו תואר דוקטור לשם כבוד בספרות.

ואן סלמס נפטר בשנת 1984. הוא זכה בפרסים שונים במהלך חייו המקצועיים ולאחר מכן ונחשב לחוקר מוביל של הברית הישנה. בשנת 1959 הוא קיבל תואר קצין במסדר אורנג'-נסאו .

יצירתו הענפה כוללת את היצירות המדעיות הפופולריות "אור מאור" (על אמונה ניקנית-קונסטנטינופוליטנית , 1948) ו"אלוהים והעם" (1968).

מבחינה תאולוגית, ואן סלמס השתייך ל"תאולוגיה האתית".

## הערות שוליים

קטגוריה:תאולוגים נוצרים
קטגוריה:בלשנים ולשונאים
קטגוריה:דרום אפריקה
מועדון הבייביסיטריות

**מועדון הבייביסיטריות** (במקור **The Baby-Sitters Club**) היא סדרת ספרי ילדים ונוער אמריקאית שעובדה לשתי סדרות טלוויזיה ולסרט.
ג'ון קין (פוליטיקאי מניו ג'רזי)

**ג'ון קין** (באנגלית: **John Kean**; 4 בדצמבר 1852 – 4 בנובמבר 1914) היה עורך דין, בנקאי ופוליטיקאי אמריקאי, חבר המפלגה הרפובליקנית, אשר ייצג את מדינת ניו ג'רזי בסנאט של ארצות הברית בין השנים 1899–1911, וכיהן שתי קדנציות כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית – בשנים 1883–1885 ובשנים 1887–1889.

קין השתייך למשפחת הפוליטיקאים הנודעת "משפחת קין": סבא רבא שלו, ג'ון קין, היה נציג קרוליינה הדרומית בקונגרס הקונטיננטלי; אחיו היה הסנאטור המילטון פיש קין; אחיינו היה חבר הקונגרס ; ובן אחיינו היה מושל ניו ג'רזי .

## ביוגרפיה
### ראשית חייו והשכלה
ג'ון קין נולד ב־4 בדצמבר 1852 באחוזת "ליברטי הול" – כיום בקמפוס אוניברסיטת קין – שהייתה אז ידועה בשם "אורסינו", ליד אליזבת שבניו ג'רזי, והיה בנם של לוסינטה ("לוסי") לבית הלסטד ושל קולונל ג'ון קין.

הוא השתייך לשושלת משפחתית רבת השפעה, שכללה את סבא רבא שלו ג'ון קין, את דודו הגדול המילטון פיש, ואת סבו מצד אמו, קיילב או. האלסטד, שכיהן כנשיא חברת מנהטן.

קין למד בבתי ספר פרטיים, ולאחר מכן המשיך ללימודים באוניברסיטת ייל. בשנת 1875 השלים את לימודי המשפטים שלו בבית הספר למשפטים באוניברסיטת קולומביה בניו יורק, ובשנת 1877 הוסמך לעריכת דין בניו ג'רזי – אך לא עסק במקצוע באופן נרחב.

### קריירה פוליטית
לפני שנכנס לעולם הפוליטי, עסק קיין בבנקאות ובתעשייה.

בשנת 1882 נבחר לנציג המפלגה הרפובליקנית מטעם מחוז הקונגרס השלישי של ניו ג'רזי, וכיהן בבית הנבחרים של ארצות הברית במהלך הקונגרס ה־48 בין 4 במרץ 1883 ל־3 במרץ 1885. הוא התמודד שוב ב־1884 אך לא נבחר.

ב־1886 נבחר שוב, לכהונה שנייה בבית הנבחרים במהלך הקונגרס ה־50, וכיהן בתפקיד בין 4 במרץ 1887 ל־3 במרץ 1889, אך גם הפעם הפסיד בבחירות החוזרות של 1888.

בשנת 1891 מונה ליו"ר הוועדה המדינתית של המפלגה הרפובליקנית בניו ג'רזי. שנה לאחר מכן התפטר מהתפקיד כדי להתמודד על משרת מושל ניו ג'רזי – אך הפסיד למועמד הדמוקרטי . בנוסף, כיהן כחבר בוועדה לשינוי מערכת המשפט של מדינת ניו ג'רזי.

### כהונה בסנאט של ארצות הברית
בשנת 1899 נבחר קין לסנאט של ארצות הברית ובשנת 1905 נבחר לקדנציה נוספת. הוא כיהן כסנאטור בין 4 במרץ 1899 ל־3 במרץ 1911. במהלך כהונתו שימש כיו"ר ועדת הסקר הגאולוגי של ארצות הברית (בקונגרס ה־57), וכן יו"ר ועדת הביקורת על ההוצאות הנלוות של הסנאט (בקונגרסים ה־58 עד ה־61).

לאחר פרישתו מהפוליטיקה שב לעסוק בבנקאות בעיר אליזבת'.

### חיים אישיים
ג'ון קין נפטר באחוזת משפחתו "אורסינו" ב־4 בנובמבר 1914, כתוצאה ממחלת כליות, ונקבר בבית העלמין אוורגין שבהילסייד, ניו ג'רזי.

הוא היה אחד מתשעה אחים, ולא נישא מעולם. למעשה, רק שניים מאחיו נישאו – אחיו המילטון פיש קין שנישא לקתרין טיילור וינת'רופ, ואחותו כריסטין גריפין קין שנישאה לאמלן רוזוולט.

### הנצחה
עיר החוף קינסבורג שבניו ג'רזי נקראת על שמו של ג'ון קין. בשנת 1884 סייע קין לעיירה, שנקראה אז "גרנוויל", להשיג את סניף הדואר הראשון שלה – ובאותה שנה שונה שמה ל"קינסבורג" לכבודו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי ניו ג'רזי
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מניו ג'רזי
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מניו ג'רזי
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1852
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1914
ראש ממשלת טרינידד וטובגו

**ראש ממשלת טרינידד וטובגו** (באנגלית: **Prime minister of Trinidad and Tobago**) הוא העומד בראש הרשות המבצעת של טרינידד וטובגו. ראש הממשלה נבחר על ידי בית הנבחרים וממונה על ידי נשיא המדינה, לאחר בחירות כלליות המתקיימות אחת לחמש שנים. בדרך כלל מתמנה לתפקיד מנהיג המפלגה שזכתה במספר המושבים הרב ביותר בבית הנבחרים, למעט בבחירות הכלליות של שנת 2001.

ראשת הממשלה המכהנת של טרינידד וטובגו היא קמלה פרסד ביססר שהושבעה ב-1 במאי 2025 על ידי הנשיאה כריסטין קנגלו.

שכרו השנתי של ראש ממשלת טרינידד וטובגו עומד על 576,000 דולר טרינידדי (TT$).

## ראשי ממשלת טרינידד וטובגו
### ראש הממשלה המקומי (1950–1959)
באותה תקופה טרינידד וטובגו הייתה עדיין מושבה בריטית, וראש הממשלה (שנקרא אז "Chief Minister") היה כפוף לסמכות המושל הבריטי.

### ראש הממשלה (1959–1962)
בתקופה זו זכתה טרינידד וטובגו לאוטונומיה פנימית חלקית, וראש הממשלה (שנקרא אז "Premier") פעל תחת סמכותו של המושל הבריטי.

### ראש הממשלה (1962–הווה)
בשנת 1962 קיבלה טרינידד וטובגו את עצמאותה מבריטניה, ואריק וויליאמס כיהן כראש הממשלה הראשון של המדינה העצמאית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

טרינדד וטובגו
קטגוריה:טרינידד וטובגו: פוליטיקאים
וילם הכטר

**וילם הנדריק הכטר** (באנגלית: **Willem Hednrik Hechter** נולד ב-26 במאי 1942) הוא מפקד חיל האוויר הדרום אפריקאי לשעבר. נשוי לאסטל הכטר ולהם ארבעה ילדים.

## קריירה צבאית
הכטר הצטרף לחיל האוויר המלכותי בינואר 1960 וקיבל את כנפיו בדצמבר 1960 בבית הספר לטיסה בדנוטר. הוא שירת כקצין מפקד בית הספר המתקדם לטיסה בפיטרסבורג ובטייסת 1. שירת כטייס קרב וקצין בכיר במטה חיל האוויר.

הכטר פיקד על בסיס חיל האוויר פיטרסבורג לפני שכיהן כמפקד הכנת הכוח, ראש מטה המבצעים האווירי וראש מטה האוויר. הוא מונה למפקד חיל האוויר החל מ-1 במאי 1996 ושירת בתפקיד עד 29 בפברואר 2000.

## מטוסים שהטיס
הכטר טס במטוסים הבאים:
* הרווארד
* דה הבילנד ערפד
* אימפלה
* קנדייר סייבר סימן 6
* מיראז' 3
* מיראז' F1 CZ

## פרסים ועיטורים
גנרל הכטר זכה בעיטורים הבאים:

* Star of South Africa (Silver) (SSAS)
* Southern Cross Decoration (SD)
* Southern Cross Medal (1975) (SM)
* Military Merit Medal (MMM)
* Pro Patria Medal
* Southern Africa Medal
* General Service Medal (South Africa)
* Unitas (Unity) Medal
* Good Service Medal (Gold (30 Years))
* Good Service Medal (Silver (20 Years))
* Good Service Medal (Bronze (10 Years))


## לקריאה נוספת
* https://www.justice.gov.za/comm-sdpp/hearings/witness-statements/ws-Genaral-WH-Hechter.pdf
* https://military-history.fandom.com/wiki/Willem_Hechter

## הערות שוליים

קטגוריה:טייסים צבאיים
קטגוריה:ילידי 1942
אימליוס סורא

**אימיליוס סורא** (בלטינית: **Aemilius Sura**) היה היסטוריון רומי עתיק, בן זמנו בקירוב של וליוס פטרקולוס (19 לפנה"ס – 31 לספירה), שקטע שכתב "על שנות העם הרומי" (*De annis populi Romani*) מופיע בהגהה בשולי חיבורו של וליוס פטרקולוס "תולדות רומא". תאודור מומסן האמין שהחיבור הגדול יותר, שאבד, היה קיצור של תולדות העולם.

זהו הקטע (פרגמנט) המצוטט אצל וליוס פטרקולוס:
האשורים היו הראשונים מכל הגזעים שהחזיקו בשלטון העולמי, אחר כך המדים, ואחריהם הפרסים, ואז המקדונים. לאחר מכן, באמצעות תבוסתם של המלכים פיליפוס ואנטיוכוס, ממוצא מקדוני, מיד לאחר הפלת קרתגו, עבר שלטון העולם לידי העם הרומי . בין תקופה זו לתחילת שלטונו של נינוס  מלך האשורים, שהיה הראשון שהחזיק בשלטון העולמי, חלפה תקופה של אלף תשע מאות תשעים וחמש שנים.

## הערות שוליים

קטגוריה:היסטוריונים של העת העתיקה
קטגוריה:מחברים כותבי לטינית
מיזם פסיפס

**מיזם פסיפס** הוא מיזם של מדינת ישראל שנועד להקים מאגר נתונים רפואי־גנטי לשם קידום תחום הרפואה המותאמת אישית, על ידי מתן גישה מבוקרת לנתונים אנונימיים של מתנדבים לצורכי מחקר רפואי ואקדמי.

## הקמה
המיזם הוקם על פי החלטת ממשלה 3709 משנת 2018, מתקציביהם של משרדי הבריאות, האוצר, הביטחון והחינוך, המועצה להשכלה גבוהה (מל"ג), הוועדה לתכנון ותקצוב (ות"ת), מערך הדיגיטל הלאומי ורשות החדשנות.

הניהול מתבצע באמצעות שיתוף פעולה בין־אוניברסיטאי בפיקוח הוועדה לתכנון ולתקצוב (ות"ת).

מנכ"ל המיזם הוא פרופ’ גבי ברבש, ויושב ראש הדירקטוריון הוא פרופ’ אריה צבן, נשיא אוניברסיטת בר־אילן.

המיזם נערך בשיתוף פעולה עם שירותי בריאות כללית ומרכזיה הרפואיים (רבין, כרמל, סורוקה, מאיר, לין והעמק), וכן עם בתי החולים שיבא, איכילוב, וולפסון, רמב"ם, הדסה ושערי צדק.

## גיוס מתנדבים
טקסט=מוקד התנדבות פסיפס, מרכז רפואי איכילוב (סוראסקי)|ממוזער|מוקד התנדבות פסיפס, מרכז רפואי איכילוב (סוראסקי)
גיוס המתנדבים החל בינואר 2023. המתנדבים מוסרים דגימות דם לריצוף גנטי מלא ונותנים הסכמתם לשימוש אנונימי בנתונים הרפואיים והגנטיים שלהם לצורכי מחקר. בתחילה גויסו מבוטחי כללית בלבד, ומ־2024 נפתח גיוס לכל קופות החולים בהתאם למחקרים ממוקדים.

דגימות הדם של המתנדבים עוברות בדיקה לאיתור גנים המוגדרים "Actionable Genes", כלומר גנים שבהם יש שינויים גנטיים בעלי משמעות רפואית מוכחת (בהתאם להמלצות ). כאשר מתגלים ממצאים מסוג זה בריצוף הגנטי והמתנדב ביקש לקבל עדכון על כך, מועבר דיווח למכון גנטי בבית החולים שבו גויס המתנדב והוא מקבל ייעוץ גנטי ללא עלות.

## תפוקות
### המאגר הקליני־גנטי
מאגר פסיפס משלב נתוני  עם מידע רפואי הנאסף ממערכות הבריאות. הנתונים נשמרים בסביבות ענן מאובטחות, ומונגשים לחוקרים באופן אנונימי באמצעות . הגישה לסביבה זו ניתנת רק לחוקרים שקיבלו אישור למחקר מסוים, והנתונים הזמינים בה כפופים לאישורי ועדות אתיקה.

### מיזמים ומחקרים מרכזיים
* מיזם ריצוף הגנום הישראלי (IRGS): ריצוף מלא של נבדקים מ־60 תתי־אוכלוסיות לשם יצירת מאגר של רצפי גנום המשמש בסיס להשוואה בניתוח נתונים גנטיים ("רפרנס"). במסגרת מיזם ריצוף הגנום הישראלי של פסיפס נוצר רפרנס גנטי המבוסס על גנומים של נבדקים מתתי־האוכלוסיות השונות בישראל, אשר השיוך האתני שלהם תועד על פי מוצא משפחתי ידוע דור אחד או שניים לאחור. המאגר משמש למחקר בגנטיקה של אוכלוסיות ולסיוע בפרשנות קלינית של בדיקות גנטיות.
* מחקרים ביוזמת חוקרים מבתי חולים, אקדמיה ותעשייה, הכוללים גיוס מתנדבים, במחלות ממוקדות בתחומי המטולוגיה, אימונולוגיה, כליה, כבד, עיניים, ריאות, אונקולוגיה, מחלות נפש וקרדיולוגיה.

### תשתיות מחקר
המיזם מספק תשתיות אחידות למחקר רפואי – לרבות גיוס משתתפים, מסגרות אסדרה וניהול נתונים מאובטח, ומשמש חוקרים באקדמיה, בבתי החולים ובתעשייה.

## פרטיות ואבטחת מידע
המאגר הוקם בליווי הרשות להגנת הפרטיות ומערך הסייבר הלאומי. כל נתוני המאגר מוצפנים ומונגשים לחוקרים לאחר הסרת פרטים מזהים, באופן אנונימי, ובכפוף לאישור ועדת הלסינקי לביצוע המחקר.

## קישורים חיצוניים
* המיזם הלאומי "פסיפס" הגיע לכרמל. המטרה: זיהוי מחלות כשניתן עדיין לשנות את מהלכן, באתר **חיפה קריות ניוז**
* 
* ציון דרך משמעותי במיזם הלאומי להקמת מאגר קליני גנטי, באתר **אתר איגוד רופאי בריאות הציבור בישראל**
* 

## הערות שוליים

2025 10
קטגוריה:ישראל: בריאות הציבור
קטגוריה:ישראל: מאגרי נתונים
קטגוריה:טכנולוגיה מסייעת
קטגוריה:שירותי בריאות כללית
ריצ'רד סטוקטון (סנאטור)

**ריצ'רד סטוקטון** (באנגלית: **Richard Stockton**; 17 באפריל 1764 – 7 במרץ 1828) היה עורך דין אמריקאי שייצג את מדינת ניו ג'רזי בסנאט של ארצות הברית, ובהמשך כיהן גם בבית הנבחרים של ארצות הברית.

הוא היה עורך הדין הראשון שמונה לתובע הפדרלי של מחוז ניו ג'רזי וכיהן בו בין השנים 1789–1791. בשנת 1820 התמודד ללא הצלחה על משרת סגן הנשיא מטעם המפלגה הפדרליסטית, שבבחירות אלו כלל לא הציגה מועמד לנשיאות.

## ביוגרפיה
סטוקטון נולד ב-17 באפריל 1764 בעיר פרינסטון שבניו ג'רזי, והיה בנו של ריצ'רד סטוקטון האב – אחד מחותמי הכרזת העצמאות של ארצות הברית. הוא התחנך בלימודים פרטיים, ובשנת 1779 השלים את לימודיו במכללת ניו ג'רזי (כיום אוניברסיטת פרינסטון).
לאחר מכן למד משפטים, הוסמך לעריכת דין בשנת 1784, והחל לעסוק במקצוע בעיר הולדתו פרינסטון.

סטוקטון היה אלקטור נשיאותי בבחירות לנשיאות של 1792 ו־1800.

בשנת 1796 נבחר מטעם המפלגה הפדרליסטית לסנאט של ארצות הברית, כדי למלא את מקומו של פרדריק פרילינגהייזן שהתפטר, וכיהן בין 12 בנובמבר 1796 ל־4 במרץ 1799. לאחר מכן החליט שלא להתמודד שוב.

הוא התמודד ללא הצלחה למשרת מושל ניו ג'רזי בשנים 1801, 1803 ו־1804. בשנת 1813 נבחר שוב לבית הנבחרים של ארצות הברית לתקופת הקונגרס ה־13 מטעם המפלגה הפדרליסטית, וכיהן בו עד 3 במרץ 1815 — אך בחר שלא להתמודד לכהונה נוספת. לאחר שסיים את כהונתו בקונגרס, שב לעסוק בעריכת דין.

בשנת 1815 נבחר כחבר באגודה ההיסטורית האמריקאית American Antiquarian Society.

סטוקטון נפטר ב-7 במרץ 1828 באחוזתו "מורבן" שבקרבת פרינסטון, ונקבר בבית העלמין של פרינסטון.

## משפחתו
בשנת 1788 נישא למרי פילד (1766–1837). לשניים נולדו תשעה ילדים.

אחיו, לושיוס הוריישו סטוקטון, כיהן גם הוא כתובע הפדרלי של מחוז ניו ג'רזי.

בנו, קומודור רוברט סטוקטון, היה מושל צבאי של קליפורניה לאחר כיבושה במלחמת ארצות הברית–מקסיקו בשנת 1846, ובהמשך נבחר גם הוא לסנאט של ארצות הברית, כמו אביו לפניו.

בתו, אניס סטוקטון, נישאה לסנאטור ג'ון רנשו תומסון.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי ניו ג'רזי
קטגוריה:פרינסטון: אישים
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מניו ג'רזי
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הפדרליסטית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מניו ג'רזי
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הפדרליסטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1764
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1828
פרנקלין דבנפורט

**פרנקלין דבנפורט** (באנגלית: **Franklin Davenport**; ספטמבר 1755 – 27 ביולי 1832) היה פוליטיקאי אמריקאי, איש המפלגה הפדרליסטית, אשר כיהן כסנאטור וכחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מדינת ניו ג'רזי.

## ביוגרפיה
דבנפורט נולד בספטמבר 1755 בפילדלפיה שבפרובינציית פנסילבניה, והיה אחיינו של בנג'מין פרנקלין. הוא קיבל השכלה אקדמית, למד משפטים בעיר ברלינגטון שבניו ג'רזי, הוסמך לעריכת דין בניו ג'רזי בשנת 1776 והחל לעסוק במקצוע בעיר גלאוסטר. באותה שנה מונה כפקיד בית המשפט של מחוז גלאוסטר. במהלך מלחמת העצמאות האמריקנית התגייס כחייל פשוט במיליציה של ניו ג'רזי, ובהמשך קודם לתפקיד קצין מטה חטיבתי, אחר כך לקצין לוגיסטיקה חטיבתי, ובשנת 1778 מונה לקצין לוגיסטיקה של מחוז גלאוסטר. בשנת 1779 מונה לקולונל במיליציה של ניו ג'רזי, ובהמשך קודם לדרגת מייג'ור גנרל, דרגה שבה החזיק עד מותו. בשנת 1777 כיהן כתובע מטעם המדינה.

בשנת 1781 עבר לעיר וודברי שבניו ג'רזי והמשיך בעבודתו כעורך דין. בשנת 1785 מונה לפקיד הראשי לענייני ירושות הראשון של מחוז גלאוסטר. בין השנים 1786–1789 כיהן כחבר בבית המחוקקים של ניו ג'רזי. בשנת 1794 שירת כקולונל בכוחות ניו ג'רזי במסגרת דיכוי "מרד הוויסקי" בפנסילבניה. בשנת 1796 מונה לבריגדיר גנרל של מיליציית מחוז גלאוסטר.

ב-5 בדצמבר 1798 מונה לסנאט של ארצות הברית מטעם המפלגה הפדרליסטית כדי למלא את מקומו של הסנאטור ג'ון רתרפורד שהתפטר. דבנפורט כיהן בתפקיד זה עד 3 במרץ 1799, אז נבחר יורש קבוע לתפקיד.

דבנפורט נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית לקונגרס השישי כנציג המחוז הדרומי של ניו ג'רזי, וכיהן בתפקיד מ-4 במרץ 1799 עד 3 במרץ 1801. הוא ניסה להיבחר שוב בבחירות של שנת 1800, אך הפסיד כאשר התמודד ברשימה המדינתית של המפלגה הפדרליסטית. לאחר מכן חזר לעסוק בעריכת דין, ובשנת 1826 מונה ליועץ משפטי בבית הדין לצדק.

פרנקלין דבנפורט נפטר בעיר וודברי שבניו ג'רזי ב-27 ביולי 1832, ונקבר בבית הקברות של הקהילה הפרסביטריאנית בצפון וודברי, ניו ג'רזי.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי פנסילבניה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מניו ג'רזי
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הפדרליסטית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מניו ג'רזי
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הפדרליסטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1755
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1832
חדי (שפה)

**חְדִי** היא שפה אפרו-אסיאתית המדוברת בקמרון וניגריה.

בקמרון, חְדִי מדוברת רק בכפר אחד על גבול ניגריה, דהיינו טורו (רובע מוקולו, מחוז מאיו-טסנגה, אזור הצפון הרחוק) על ידי 1000 דוברים. היא מדוברת בעיקר בניגריה. שפות חְדִי ומַבַּס קרובות זו לזו, אך הן שפות נפרדות.

## הערות שוליים

קטגוריה:שפות
הקאמרטה של אירלנד

**הקאמרטה של אירלנד** (באנגלית: **Camerata Ireland**) היא תזמורת קאמרית אירית.

## היסטוריה
הקאמרטה של אירלנד נוסדה בשנת 1999 על ידי הפסנתרן והמנצח בארי דאגלס, כתגובה להסכם יום שישי הטוב ההיסטורי. מטרתה המוצהרת היא לאחד את מיטב הנגנים מהרפובליקה של אירלנד ומצפון אירלנד כדי להופיע במדינה ומחוצה לה.

הקונצרטים הראשונים התקיימו בימים רצופים באפריל 1999 בבנייני הפרלמנט בסטורמונט ובאולם סנט פטריק, בטירת דבלין.
כהוקרה על האופי והאיכות יוצאי הדופן של עבודתה, הקאמרטה של אירלנד זכתה בפטרונות משותפת של מארי מקאליס, נשיאת אירלנד, והוד מלכותה המלכה אליזבת השנייה, בשנת 2004. כיום, פטרונות משותפת זו מוחזקת על ידי הוד מלכותו המלך צ'ארלס השלישי והנשיא מייקל היגינס.

מאז הקמתה, הקאמרטה נסעה ברחבי העולם וזכתה לשבחי ביקורת נרחבים. סיבובי הופעות מוקדמים היו קונצרטי פסטיבל במרכז קנדי בוושינגטון די.סי כאורחי השגרירה ג'ין קנדי סמית', ואחריהם סיבוב הופעות בן 4 שבועות בצפון אמריקה. לאחר ביקורות נלהבות מהעיתונות הצפון אמריקאית, כולל הוושינגטון פוסט, הקאמרטה של אירלנד החלה בלוח זמנים עשיר ועמוס של סיבובי הופעות בינלאומיים.

בשנת 2016, הקאמרטה של אירלנד הוזמנה לפסטיבל מיוחד במרכז קנדי, וושינגטון די.סי, לציון 100 שנה למרידת הפסחא באירלנד.

הקאמרטה החלה לסייר בדרום אמריקה בשנת 2000, ולאחר מכן היו לה סיבובי הופעות בצרפת, ספרד, איטליה, גרמניה, פולין, פינלנד וסין. הופעות בינלאומיות בולטות כללו הופעות בפסטיבל האירי לאמנויות ותרבות בסין ב-2004, פסטיבל בטהובן הבינלאומי בורשה ב-2006, פסטיבל סמיתסוניאן בספריית הקונגרס, הפסטיבל הבינלאומי נאאנטלי בפינלנד ב-2007, פסטיבל דה לה שז-דייה בצרפת ב-2008 וב-2009, ופסטיבלים אירופאיים רבים נוספים לאורך השנים. הקאמרטה של אירלנד שהתה דרך קבע בפריז בתיאטרון שאנז אליזה במשך שנים רבות, תוך התמקדות במוצרט בתוכניותיה.

הקאמרטה של אירלנד ערכה את הופעת הבכורה שלה בקרנגי הול ב-2011, בקיץ 2013 ערכה את הופעת הבכורה שלה בפסטיבל הפרומס של ה-BBC, וביצעה יצירות של בטהובן בחגיגות 40 שנה לפסטיבל האמנויות קילקני. במאי 2011, זכתה התזמורת לכבוד להיות מוזמנת להופיע בפני הנשיאה לשעבר של אירלנד, מרי מקאליס והמלכה אליזבת השנייה. הקאמרטה של אירלנד הקליטה את כל הקונצ'רטי לפסנתר ואת הקונצ'רטו המשולש של בטהובן עם בארי דאגלס עבור חברת התקליטים סאטירינו רקורדס ב-2008.

בצפון אירלנד, הקאמרטה מארחת את פסטיבל קלנדבוי המתקיים מדי שנה באוגוסט בסביבה ההיסטורית של אחוזת קלנדבוי, מחוז דאון. הפסטיבל מציג סולנים בעלי שם עולמי לקהל בצפון אירלנד, וכן מספק במה למוזיקאים צעירים מצפון אירלנד והרפובליקה של אירלנד.

כמו כן הקאמרטה מקיימת תוכנית פיתוח לאמנים צעירים בשם "האקדמיה של הקאמרטה של אירלנד". האקדמיה הוקמה כדי לתמוך ולטפח מוזיקאים צעירים מצפון אירלנד והרפובליקה של אירלנד. מדי שנה, האקדמיה מקבלת עד 12 מוזיקאים צעירים לפסטיבל כדי לקחת חלק בכיתות אמן וחזרות עם הסולנים האורחים. למעלה מ-200 מוזיקאים השתתפו באקדמיה עד כה, עם בוגרים בולטים הכוללים את הפסנתרן מייקל מק'הייל, החלילנית אימר מקג'ואן והכנרת מיירייד היקי.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

אירלנד
אירלנד
קטגוריה:מוזיקה אירית
קטגוריה:מוזיקאים אירים
ג'ון רנשו תומסון

**ג'ון רנשו תומסון** (באנגלית: **John Renshaw Thomson**; 25 בספטמבר 1800 – 12 בספטמבר 1862) היה סוחר אמריקאי שפעל במסחר עם סין, ותמך בתעשיות המתפתחות בניו ג'רזי באמצעות תפקידים שמילא בחברת תעלות אזורית ובחברת הרכבת פילדלפיה–טרנטון. הוא נבחר לסנאט של ארצות הברית וכיהן בו משנת 1853 ועד מותו בשנת 1862.

## ביוגרפיה
תומסון נולד ב-25 בספטמבר 1800 בפילדלפיה שבפנסילבניה, והיה בנם של אדוארד תומסון (1771–1853) ואן רנשו (1773–1842). בין אחיו היה ריצ'רד רנשו תומסון (1799–1824). אביהם, אדוארד תומסון, ודודו, ג'ורג' תומסון, היו בעלי ספינות שעסקו בהיקף נרחב במסחר עם סין. שני הבנים, ריצ'רד וג'ון, עבדו בהמשך עם אביהם במסחר זה. אדוארד הצליח לשכנע את מזכיר המדינה ג'ון קווינסי אדמס למנות תחילה את בנו ריצ'רד לקונסול האמריקאי בקנטון (1822), ולאחר מותו, ב-1824, למנות את ג'ון ליורשו בתפקיד. ג'ון חזר לארצות הברית במרץ 1825.

תומסון למד בבתי הספר בפרינסטון שבניו ג'רזי, ולאחר מכן למד במכללת ניו ג'רזי (כיום אוניברסיטת פרינסטון). בשנת 1817 נסע לסין כדי לסייע לאביו בעסקי המסחר. ב-1823 מונה לקונסול האמריקאי בקנטון וכיהן בתפקיד עד 1825, לאחר שהחליף את אחיו המנוח.

בשנים 1825–1826 התמוטטו עסקיו של אביו, ותומסון שב לארצות הברית. בחורף 1825 נישא לאניס סטוקטון, בתו של הסנאטור ריצ'רד סטוקטון ונכדתם של ריצ'רד סטוקטון, חבר הקונגרס הקונטיננטלי, ושל המשוררת אניס בודינו סטוקטון. הנישואים העניקו לו יתרונות כלכליים ופוליטיים ניכרים, והזוג הצעיר השתקע בפרינסטון.

תומסון מונה למנהל ולמזכיר חברת תעלת דלאוור ורריטן, ובהמשך כיהן כנשיא ואחר כך כגזבר חברת הרכבת פילדלפיה–טרנטון. הוא כיהן כנציג בוועידה החוקתית של ניו ג'רזי בשנת 1844, ובאותה שנה היה מועמד המפלגה הדמוקרטית לתפקיד מושל ניו ג'רזי – אך לא נבחר.

אשתו אניס נפטרה בשנת 1842. שלוש שנים לאחר מכן, ב-1845, נישא בשנית לג'וזפין א. וורד, בתו של חבר הקונגרס  מניו יורק. לא נולדו לו ילדים מאף אחת מנשותיו.

בשנת 1853 נבחר תומסון לסנאט של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית, כדי למלא את מקומו של גיסו, רוברט סטוקטון, שהתפטר. הוא נבחר מחדש ב-1857, וכיהן ברציפות מה-4 במרץ 1853 ועד מותו בפרינסטון ב-12 בספטמבר 1862.

במהלך כהונתו עמד בראש ועדת הפטנטים ולשכת הפטנטים (במהלך הקונגרס ה-36), וכן בראש ועדת הפנסיות. תומסון היה ידידו של הנשיא ג'יימס ביוקנן, ותמך בביטול פשרת מיזורי, בטענה שעבדות מותרת לפי חוקת ארצות הברית. הוא גם תמך במועמדותו של ג'ון ברקינרידג' בבחירות לנשיאות 1860. עם זאת, כאשר מדינות הדרום פרשו מהאיחוד והקימו את הקונפדרציה לאחר בחירת אברהם לינקולן, תומך תומסון באיחוד והתרחק מבני בריתו הדמוקרטים ומהנשיא ביוקנן, במיוחד לאחר נפילת פורט סאמטר בידי הבדלנים.

תומסון נקבר בבית הקברות של פרינסטון. בשנת 1878 נישאה אלמנתו, ג'וזפין, למושל מרילנד לשעבר . שנתיים לאחר מכן הם נפרדו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי פנסילבניה
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מניו ג'רזי
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1800
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1862
יעקב בוטושנסקי

**יעקב בוטושנסקי** (ברומנית: **Iacob Botoșanschi**, ביידיש" **יעקבֿ באָטאָשאַנסקי** וברוסית:**Яков Абрамович Ботошанский**; 6 באוגוסט 1895 – 26 באוקטובר 1964) היה סופר, עיתונאי, מחזאי ובמאי תיאטרון, מבקר תיאטרון ביידיש ומורה שפעל בעיקר ברומניה ובארגנטינה, אך גם בארצות נוספות אליהן הגיע כדי לקדם את תרבות היידיש.
## ביוגרפיה
בוטושנסקי נולד בקיליה החדשה שבבוג'אק, אז באימפריה הרוסית, בקרבת הגבול עם רומניה והיום באוקראינה. אביו היה קצב. בוטושנסקי למד בחדר ובישיבת קישינב, נסע לאודסה, שם למד כאוטודידקט ופרסם, ב-1912, ברוסית, כמה מסעי צילום, סיפורים ומאמרים עבור כתב עת של איזמאיל.

ב-1914 עבר לרומניה, לבוקרשט, שם ערך, יחד עם אליעזר שטיינברג ויעקב שטרנברג את העיתון הסוציאל-דמוקרטי ביידיש דער ועקער. בוטושנסקי חיבר ב-1915 את מחזה היידיש "Letste" והוא הוצג בערים רבות ברומניה. ב-1917, יחד עם יעקב שטרנברג, ייסד תיאטרון יידיש וכתב עבורו את המופעים "Tsimes", "Bucharest--Jerusalem", "Fareverde--grine bleter", "In mitn drinen", "Oyfn boydem a yarid", "Iks", "Mike's drikm", "Kukurikn", ו-"Shalom-aleikhem".

ב-1923 נסע לארגנטינה כדי לבקר את אחותו בעיר רוסאריו, אך חזר לרומניה ב-1925. בהמשך היגר סופית לארגנטינה לאחר שהוצע לו להיות העורך ראשי שותף וראש מדור התיאטרון של היומון Die Prese. ב-1926 נשא לאישה את השחקנית מרים לרר ובהמשך, בהמלצתה, העלה באחת ההצגות לבמה את אחותה הצעירה, שפרה לרר. הוא התבלט בקרב הקהילה היהודית של בואנוס אירס. ב-1951 היה נשיא אגודת הסופרים היהודים של ארגנטינה.

בוטושנסקי היה חסיד של תרבות היידיש ויצא למסעי קידום תרבות זו ביישובים יהודים ברחבי העולם. במהלך מסע כזה בדרום אפריקה הלך לעולמו. גופתו הובאה לארגנטינה, שם נערכה לו לוויה רבת משתתפים.

בוטושנסקי נאבק נגד ארגוני הסרסורים היהודים, צבי מגדל, המכונים "הטמאים", כי בבית העלמין נקברו בחלקת הטמאים. הסרסורים הביאו יהודיות עניות מאירופה וניצלו אותן בבתי בושת שלהם בארגנטינה. בוטושנסקי יצא נגדם במערכה מעל דפי העיתון "די פרסה" ובכתיבת מחזות שעסקו בנושא, עד שהארגון הוכרע בעזרת רחל ליברמן.

עם התבגרותו התקרב בוטושנסקי לציונות ואפילו היה נוכח בארץ ישראל בהכרזת מדינת ישראל, אירוע שתועד בספרו Breishis fun Medinas Isroel (לידת מדינת ישראל).

במהלך חייו השתמש בוטושנסקי בשמות עט רבים, בהם: Iánkele Guibales, Jane Levin, Iásha, Iákov Ben Avrohom, Shimele Soroker ועוד.

## קישורים חיצוניים

* Yankev Botoshanskiy 

## הערות שוליים

קטגוריה:אוטודידקטים יהודים
קטגוריה:אוטודידקטים רומנים
קטגוריה:סופרים יהודים רומנים
קטגוריה:משוררים יהודים ארגנטינאים
קטגוריה:משוררים יהודים רומנים
קטגוריה:סופרי יידיש רומנים
קטגוריה:משוררי יידיש רומנים
קטגוריה:מחזאי יידיש
קטגוריה:מחזאים יהודים רומנים
קטגוריה:ילידי 1895
קטגוריה:נפטרים ב-1964
ג'ון קונדיט

**ג'ון קונדיט** (באנגלית: **John Condit**; 8 ביולי 1755 – 4 במאי 1834) היה פוליטיקאי אמריקאי, אשר כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית וכסנאטור מטעם ניו ג'רזי, ואביו של חבר בית הנבחרים של ארצות הברית סיילס קונדיט.

## ביוגרפיה
קונדיט נולד ב-8 ביולי 1755 באורנג' שבפרובינציית ניו ג'רזי. לאחר שסיים את לימודיו בבתי הספר הציבוריים, למד רפואה. במהלך מלחמת העצמאות האמריקאית שירת כרופא מנתח בצבא הקונטיננטלי. בשנת 1785 היה ממייסדי וממנהלי בית הספר "אורנג’ אקדמי".

קונדיט כיהן כחבר האספה הכללית של ניו ג'רזי בשנים 1788–1789, ולאחר מכן היה חבר במועצה המחוקקת של ניו ג'רזי בין השנים 1790–1797.

הוא נבחר מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית לבית הנבחרים של ארצות הברית, וכיהן בו בקונגרסים השישי והשביעי, בין 4 במרץ 1799 ל־3 במרץ 1803.

לאחר שבית המחוקקים של ניו ג'רזי לא הצליח לבחור סנאטור, מונה קונדיט למושב הפנוי בסנאט של ארצות הברית בתחילת כהונת הסנאט שהחלה ב־4 במרץ 1803. הוא נבחר רשמית ב־3 בנובמבר 1803 והמשיך לכהן עד 3 במרץ 1809. בהמשך מונה שוב לסנאט, הפעם למלא את מקומו של ארון קיצ'ל שהתפטר. הוא נבחר רשמית ב־2 בנובמבר 1809 וכיהן מ־21 במרץ 1809 עד 3 במרץ 1817.

בשנת 1819 נבחר שוב לבית הנבחרים של ארצות הברית וכיהן בקונגרס ה־16 מ־4 במרץ ועד 4 בנובמבר 1819, אז התפטר כדי לקבל משרה במשרד האוצר. לאחר מכן כיהן כעוזר גובה המכס בנמל ניו יורק בין השנים 1819–1830.

קונדיט נפטר בעיירה אורנג' שבניו ג'רזי, ב־4 במאי 1834, ונקבר בבית העלמין הישן באורנג.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי ניו ג'רזי
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מניו ג'רזי
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מניו ג'רזי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1755
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1834
אדל סמואלסון

**אדל סמואלסון** (1 באוקטובר 1914 – 25 באוקטובר 2025) הייתה האישה המבוגרת ביותר בישראל עד לפטירתה.

## ביוגרפיה
סמואלסון נולדה בעיירה קטנה בליטא, שהייתה אז חלק מהאימפריה הרוסית. את שנות נעוריה בילתה באירופה, אך עם עליית הנאצים לשלטון בגרמניה, היא היגרה לדרום אפריקה, לפני השואה ומלחמת העולם השנייה. לאחר מכן, עלתה לישראל לפני עשרות שנים. במהלך חייה המקצועיים בישראל, שימשה סמואלסון כעובדת בלשכת נשיא אוניברסיטת תל אביב, תפקיד ממנו פרשה בגיל 86. גם לאחר שמלאו לה מאה שנים, היא המשיכה לטוס לחו"ל. בשנת 2019, בגיל 105, היא הפכה לנוסעת המבוגרת ביותר אי פעם שטסה בטיסת "אל על", כאשר טסה לדרום אפריקה לבקר את אחותה.

לסמואלסון נולדו שתי בנות. ב-25 באוקטובר 2025 נפטרה, בגיל 111. ממשפחתה נמסר שהיא "נפטרה בשיבה טובה כשהיא מוקפת בבני משפחתה". הובאה למנוחות בבית העלמין במושב מכמורת.

## הערות שוליים

קטגוריה:אישים שהגיעו לגיל 110 בעת החדשה
קטגוריה:יהודים שהגיעו לגיל 110
קטגוריה:ישראליות שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:ישראלים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:יהודיות שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:יהודים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:ישראליות ילידות האימפריה הרוסית
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:ישראליות ילידות ליטא
קטגוריה:ישראלים ילידי ליטא
קטגוריה:מכמורת: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים במושבים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1914
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1914
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2025
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2025
ג'ון הולמס (פוליטיקאי)

**ג'ון הולמס** (באנגלית: **John Holmes**; 14 במרץ 1773 – 7 ביולי 1843) היה פוליטיקאי אמריקאי, אשר כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מסצ'וסטס, והיה אחד משני הסנאטורים הראשונים של מדינת מיין. הולמס נודע במיוחד בשל מעורבותו בהסכם גנט שסיים את מלחמת 1812 בין ארצות הברית לבריטניה.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
הולמס נולד ב-14 במרץ 1773 בעיר קינגסטון שבמושבת מפרץ מסצ'וסטס, ולמד בבתי הספר הציבוריים בעיר. בשנת 1796 השלים את לימודיו במכללת רוד איילנד ומטעי פרובידנס (שמה הקודם של אוניברסיטת בראון) שברוד איילנד. הוא למד משפטים, הוסמך לעריכת דין בשנת 1799, ופתח משרד עורכי דין בעיר אלפרד שבמחוז מיין (שהיה אז חלק ממסצ'וסטס). במקביל עסק גם בכתיבה ובעניינים ספרותיים.

### קריירה פוליטית
הולמס, שנמנה עם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית, נבחר לבית המחוקקים של מסצ'וסטס בשנים 1802, 1803 ו־1812, ולסנאט של המדינה בשנים 1813 ו־1814.

בשנת 1816 שימש כאחד הנציבים לפי הסכם גנט, שתפקידם היה לחלק את איי מפרץ פסמקדודי בין ארצות הברית לבריטניה. בנוסף מונה מטעם בית המחוקקים לארגן את מערכת בתי הסוהר של מסצ'וסטס ולנסח מחדש את הקוד הפלילי שלה.

ב־1816 נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מסצ'וסטס, וכיהן בין 4 במרץ 1817 ל־15 במרץ 1820, אז התפטר. במהלך כהונתו שימש יושב ראש ועדת ההוצאות של משרד החוץ. הולמס השתייך לזרם שתמך בוויליאם קרופורד ובג'ון קווינסי אדמס, והתנגד לאנדרו ג'קסון.

### תמיכתו בפשרת מיזורי
הולמס תמך בפשרת מיזורי, אשר איפשרה את קבלתה של מיין כמדינה חופשית (ללא עבדות) ושל מיזורי כמדינת עבדות, כדי לשמור על האיזון הפוליטי בין הצפון לדרום. עמדתו עוררה התנגדות רבה במיין, אך היא זכתה לשבחים ממדינאים כדוגמת תומאס ג'פרסון. ג'פרסון כתב לו מכתב תודה על חיבורו "מכתבו של מר הולמס לתושבי מיין", ובו הביע הערכה לדיונו בסוגיה, אך במקביל הזהיר שהפשרה עלולה לפגוע באחדות המדינה. במכתבו כתב ג'פרסון:

### כהונתו כסנאטור
לאחר היפרדות מיין ממסצ'וסטס והצטרפותה לאיחוד, היה הולמס אחד משני הסנאטורים הראשונים שלה, וכיהן בסנאט בין 13 ביוני 1820 ל־3 במרץ 1827. לאחר מכן נבחר שוב לסנאט במקומו של אלביון פריס שהתפטר, וכיהן בין 15 בינואר 1829 ל־3 במרץ 1833.

במהלך כהונתו היה יו"ר ועדת הכספים (1821–1822) ויו"ר ועדת הפנסיות (1831–1833).

### בערוב ימיו
לאחר שעזב את הסנאט חזר לעסוק בעריכת דין. בין השנים 1836–1837 כיהן כחבר בית הנבחרים של מיין. בשנת 1840 פרסם ספר משפטים בשם The Statesman, or Principles of Legislation and Law ("המדינאי, או עקרונות החקיקה והחוק"). בשנת 1841 מונה לתובע הפדרלי של מחוז מיין, תפקיד בו כיהן עד מותו בפורטלנד ב־7 ביולי 1843.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בראון
קטגוריה:חברי בתי המחוקקים של מדינת מסצ'וסטס
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית ממסצ'וסטס
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית ממיין
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הלאומית הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1773
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1843
אומץ (אלבום)

"**אומץ**" הוא אלבום האולפן השני של הזמרת והיוצרת הישראלית ליהי טולדנו. האלבום יצא לאור ב-28 באוקטובר 2025, תחת חברת התקליטים יוניברסל מיוזיק ישראל, כשנה וחצי לאחר צאת אלבום הבכורה שלה, "מי אני חושבת שאני".

## רקע והוצאה
האלבום הוכרז ב-18 באוקטובר 2025. כסינגל ראשון מתוך האלבום יצא השיר "מדמואזל" ב-4 באוגוסט 2025. טולדנו כתבה את השיר יחד עם צליל קליפי ונדב אהרוני, שגם הפיק אותו מוזיקלית. טולדנו ביצעה את השיר לראשונה בהופעת הסיום של סיבוב ההופעות שלה במועדון הבארבי. ב-21 באוקטובר טולדנו הוציאה את הסינגל "אם לא דואגים לי". האלבום המלא יצא לבסוף ב-28 באוקטובר 2025.

טולדנו תיארה את האלבום "אומץ" כניצחון אישי שלה. היא בחרה בשם "אומץ" לאלבום כיוון שהרגישה צורך להתחדש לאחר תקופה של תחושה מבולבלת ותדר רדום. השם לאלבום נבחר בהשראת ספר בשם "להיות מאושר", אשר לדבריה שינה את חייה, העביר אותה מסע רוחני והרים אותה. טולדנו קראה לאלבום על שם התחושה שהספר עורר בה.

## הרכב
האלבום כולל 13 רצועות, המורכבים מ-11 שירים, פתיח וסגיר. לסגיר האלבום קוראים "פחדים" והוא כולל לחנים של כל שירי האלבום והתייחסותה למה שהטריד אותה במהלך עשייתו.

את שירי האלבום טולדנו כתבה והלחינה, ועיבדו מספר מפיקים שונים, ביניהם עמרי בר, איציק פצצתי, אופירי, נדב אהרוני, אריאל טוכמן, עדי רותם ושגיא ברייטנר.

## רשימת רצועות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי ליהי טולדנו
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי איציק פצצתי
קטגוריה:אלבומי חברת יוניברסל מיוזיק ישראל
אית'ר שפלי

**אית'ר שפלי** (באנגלית: **Ether Shepley**; 2 בנובמבר 1789 – 15 בינואר 1877) היה פוליטיקאי אמריקאי, אשר כיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מיין.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
שפלי נולד ב-2 בנובמבר 1789 בעיר גרוטון שבמסצ'וסטס. הוא למד באקדמיית גרוטון, ובשנת 1814 השלים את לימודיו בקולג' דרטמות' שבהנובר, ניו המפשייר.

לאחר מכן למד משפטים, הוסמך לעריכת דין באותה שנה (1814), והחל לעסוק במקצוע בעיר סאקו שבמחוז מיין (שהיה אז חלק ממסצ'וסטס). בשנת 1819 נבחר לבית המחוקקים של מסצ'וסטס, ובשנה שלאחר מכן כיהן כנציג בוועידת החוקה של מיין, שגיבשה את חוקת המדינה החדשה עם הצטרפותה לאיחוד.

### קריירה משפטית ופוליטית
בין השנים 1821 ל־1833 כיהן שפלי כתובע הפדרלי של מחוז מיין. לאחר מכן עבר להתגורר בעיר פורטלנד. הוא כיהן כחבר בית הנבחרים של מיין, ובהמשך נבחר לסנאט של ארצות הברית מטעם הפלג התומך בנשיא אנדרו ג'קסון ("ג'קסוניאנים") וכיהן מ־4 במרץ 1833 עד שהתפטר ב־3 במרץ 1836.

במהלך כהונתו בקונגרס שימש יו"ר ועדת החוקים הערוכים בקונגרסים ה־23 וה־24.

### כהונה בבית המשפט העליון של מיין
ב־28 באוקטובר 1836 מונה לשופט בבית המשפט העליון של מיין, ובשנת 1848 קודם לתפקיד נשיא בית המשפט. הוא כיהן בתפקיד זה עד 22 באוקטובר 1855, אז פרש (לא התמודד מחדש). בשנה שלאחר מכן מונה לנציב יחיד שתפקידו היה לערוך מחדש את חוקי הציבור של מיין. בהמשך שב לעסוק בעריכת דין.

### מותו ומורשתו
שפלי נפטר ב-15 בינואר 1877 בעיר פורטלנד ונקבר בבית הקברות אוורגרין שבפורטלנד, מיין.

בנו היה ג'ורג' פוסטר שפלי, שלימים היה גם הוא שופט ופוליטיקאי בולט.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:בוגרי דארטמות' קולג'
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית ממיין
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1789
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1877
תשלום ללא מגע

ממוזער|כרטיס אשראי עם מערכת תשלום ללא מגע מבפנים
**תשלום ללא מגע** (באנגלית: **Contactless payment**) היא מערכת טכנולוגית המאפשרת למשתמשים לשלם עם כרטיס אשראי, כרטיס חיוב מיידי וטלפון חכם מרחוק. המערכת מבוססת על זיהו בתדר רדיו (RFID) או על תקשורת שדה קרוב (NFC).
[ממוזער|[צלמית (סמל חזותי)|צלמית המסמלת כרטיס חיוב עם תקן EMV ללא מגע. אין לבלבל עם צלמית Wi-Fi. הסמלים מייצגים טכנולוגיות שונות]]

## היסטוריה
### המאה ה-20
EMV, טכנולוגיה לכרטיסי חיוב חכמים שבהם מוטמע שבב לאבטחה מוגברת ומניעת הונאות, התפתחה עוד בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20. התקן הראשון לכרטיסי תשלום חכמים היה תקן ה-Carte Bancaire M4 של חברת Bull-CP8 שהושק בצרפת בשנת 1986, ואחריו B4B0 (תואם ל-M4) שהושק בשנת 1989. ב-1995 ניעשה השימוש הראשון בטכנולוגיה לביצוע תשלומים, בסיאול שבדרום קוריאה.

### המאה ה-21
בעשור הראשון של המאה ה-21, תאגידים פיננסים כגון ויזה ומאסטרקארד החלו לפתח שירותים התומכים בטכנולוגיה זאת. באוקטובר 2011, מאסטרקארד הוציאו את ה-"PayWave" וויזה הוציאו את ה-"PayPass". משתמשים בשירותים אלו יכלו לצרף את פרטי האשראי שלהם לתוך הטלפון באמצעות SIM.

בפברואר 2014, חברת הטלקומוניקציה Vodafone UK ו-Mastercard פתחו בפרויקט משותף לקידום שירותי תשלום ללא מגע באירופה. ב-9 בספטמבר 2014, אפל הצהירו על ה-Apple Pay, שירות תשלום בנייד המחובר למכשירי האייפון והווטש של החברה.

ב-2022, אפל הוציאו אפשרות "Tap to pay" (לחץ כדי לשלם), המאפשרת למוכרים להשתמש במכשירי הטלפון שלהם כמסופי תשלום.

## אבטחה
### מגבלת CVM
מגבלת תשלום ללא מגע משתנה ממדינה למדינה, והיא נקראת CVM. כאשר הסכום גבוה מן הרגיל, המסוף יבקש מספר זיהוי אישי. קודים סודיים פיננסיים (PIN) הם לרוב מספרים בני ארבע ספרות בטווח 0000–9999, כך שישנן 10,000 אפשרויות שונות.

## ראו גם
* תקשורת שדה קרוב
* EMV
* תשלום בנייד
* קוד PIN

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טכנולוגיה בנקאית
קטגוריה:תשלום בנייד
קטגוריה:כרטיסי תשלום
קטגוריה:אמצעי תשלום
ג'ודה דיינה

**ג'ודה דיינה** (באנגלית: **Judah Dana**; 25 באפריל 1772 – 27 בדצמבר 1845) היה עורך דין, שופט ופוליטיקאי אמריקאי, אשר כיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת מיין וכשופט בבית המשפט לענייני ערעורים של מיין בראשית המאה ה-19.

## ביוגרפיה
דיינה נולד ב-25 באפריל 1772 בעיירה פומפרט שבפרובינציית ניו יורק (כיום בוורמונט), לג'ון וינצ'סטר דיינה והאנה (פטנאם) דיינה. מצד אמו היה דיינה נכדו של הגנרל ישראל פטנאם, אחד ממפקדי צבא המהפכה האמריקאית. בשנת 1795 השלים את לימודיו בדארטמות' קולג' ולאחר מכן למד משפטים. בשנת 1798 הוסמך לעריכת דין והחל לעסוק במקצועו בעיר פרייברג שבמחוז מיין, אשר באותה תקופה עדיין הייתה חלק ממסצ'וסטס.

בין השנים 1805 ל־1811 כיהן דיינה כתובע המחוזי של מחוז אוקספורד במיין, ובין השנים 1811 ל־1822 כיהן כשופט לענייני ירושה באותו מחוז. במקביל, מ־1811 ועד 1823 כיהן כשופט בבית המשפט לענייני ערעורים, וכן שימש כשופט בבית המשפט המחוזי.

בשנת 1819 היה אחד הצירים בוועידה שחיברה את חוקת מדינת מיין לקראת קבלתה לאיחוד. בין השנים 1820 ל־1843 כיהן כנאמן במכללת בודווין. כמו כן היה נציב בנקאות בשנים 1836–1837, וב־1833 נבחר לחבר במועצת המושל של סמואל א. סמית', וכיהן בתפקיד זה בשנת 1834.

בהיותו מזוהה עם המפלגה הג'קסוניאנית, מונה דיינה לחבר הסנאט של ארצות הברית עם התפטרותו של אית'ר שפלי, שמונה לשופט בבית המשפט העליון של מיין. הוא כיהן בסנאט מ־21 בדצמבר 1836 ועד 3 במרץ 1837, אז נכנס לתפקיד יורשו שנבחר בבחירות.

בשנת 1800 נישא דיינה לאליזבת ריפלי, ונולדו להם שמונה ילדים. בנם, ג'ון דיינה, כיהן מאוחר יותר כמושל מיין. לאחר מותה של אליזבת בשנת 1819, נישא דיינה בשנית למיהיטייבל אוסגוד מקמילן.

דיינה נפטר בפרייברג שבמחוז אוקספורד, מיין, ב־27 בדצמבר 1845, בגיל 73, ונקבר בבית העלמין וילג' שבפרייברג.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי ורמונט
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית ממיין
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:שופטי בתי המשפט של מדינת מיין
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1772
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1845