מצר הורמוז

**מצר הורמוז** (; ; ; ) הוא מצר ים אסטרטגי המקשר בין המפרץ הפרסי ובין מפרץ עומאן והים הערבי, הקרוי על שם האי הורמוז. המצר מפריד בין איראן, השוכנת מצפון לו, ובין חצי האי מסנדם השוכן מדרום לו. אורכו של המצר הוא כ-167 קילומטרים, ורוחבו משתנה בין כ-39 קילומטרים בנקודה הצרה ביותר לכ-96 קילומטרים בנקודה הרחבה ביותר.

המצר הוא הנתיב הימי היחיד מהמפרץ הפרסי אל האוקיינוס הפתוח, ונחשב לצוואר בקבוק מהחשובים בעולם. בשנים 2023–2025 עברו דרכו מדי שנה כ-20% מתפוקת הגז הטבעי הנוזלי העולמית וכ-25% מסחר הנפט הימי. המצר חיוני במיוחד לביטחון האנרגטי של אירופה ואסיה, ומהווה נתיב אספקה בלעדי עבור מדינות כמו קטר, כווית ובחריין. שיבושים בתנועה במצר משפיעים באופן ישיר על אספקת האנרגיה של מדינות המפרץ והעולם כולו.

לאורך ההיסטוריה המודרנית המצר מעולם לא נסגר לתקופה ממושכת, אך הוא עומד תדיר במוקד של מתיחות ביטחונית. החל מראשית שנת 2026, על רקע המלחמה באיראן הפך המצר לזירה מרכזית של משבר בינלאומי חריף, שגרר שיבושים משמעותיים בחופש השיט ולזעזועים בשוקי האספקה הגלובליים.

## אטימולוגיה
המצר נקרא על שם האי הורמוז שנמצא במצר עצמו. מקור שמו של האי בשפה האיראנית המזרחית אופאסטאוואקאנה. על־פי דעה אחת, השם משמו של האל הפרסי "הורמוז" או "הורמזד", אהורה מאזדה (באופאסטאוואקאנה: 𐬨𐬀𐬰𐬛𐬁-𐬀𐬵𐬎𐬭𐬀 שפירושו "האדון החכם"), הנחשב בדת הזורואסטרית כאל הנדיב, האחראי לבריאת העולם. על־פי דעה אחרת, שמו נגזר מהמילה הפרסית "הור־מוך" שמשמעה "דקל התמר". גם בתלמוד (,  ועוד), שם פרסי עם צליל דומה משמש למטרה אחרת.

## גאוגרפיה
רוחבו של המצר נע בין כ-39 ק"מ בנקודה הצרה ביותר ועד כ-95 ק"מ. סמוך לחופו הצפוני מצוי האי הגדול קשם שבריבונות איראן. שלושה איים קטנים נוספים המצויים ביציאה המערבית מהמצר – טונב הגדול, טונב הקטן ואבו מוסא – נתפסו בשנת 1971 בידי איראן, בשל חשיבותם האסטרטגית בניטור ובשליטה על התעבורה הימית במצר, אך איחוד האמירויות הערביות טוענת לבעלות עליהם.

## היסטוריה
חשיבותו האסטרטגית והכלכלית של מצר הורמוז, כנתיב מעבר של נפט וסחורות ממדינות המפרץ, הוכרה כבר מראשית ההיסטוריה. אזור המצר נכבש לראשונה בידי ספנים פורטוגזים במאה ה-16, ומאז עברה השליטה בו בין סולטאנים מקומיים ומעצמות אירופאיות קולוניאליסטיות. מסוף המאה ה-18 שלטה בריטניה בחופו הדרומי של המצר כשהשתלטה על עומאן, שהפכה ב-1890 למדינת חסות בריטית עד עצמאותה ב-1971. ב-1971 זמן קצר אחרי נסיגת הבריטים מאיי טונב ואבו מוסא, טענה איראן לריבונות עליהם ופלשה אליהם.

דרך המצר עוברת מרבית תפוקת הנפט של כווית, עיראק, איראן, ערב הסעודית, בחריין, קטר ואיחוד האמירויות הערביות. נכון ל-2018, עוברות במצר הורמוז בממוצע 14 מכליות נפט ביום, ובהן כ-17.4 מיליון חביות נפט גולמי ותזקיקי נפט שהן כ-30% מהנפט המשונע בים וכ-22% מתפוקת הנפט הכלל-עולמית. בכך מהווה המצר צוואר בקבוק באספקת הנפט העולמית.

### תקריות
ביולי 1988 הופל מטוס נוסעים איראני בשמי המצר בידי ספינת טילים אמריקאית, וכל 290 נוסעיו נהרגו. האיראנים איימו בפעולה נגד כוחות אמריקניים. עד היום נסיבות הפלתו של המטוס נותרו שנויות במחלוקת.

אזור המפרץ הפרסי בכלל ומצר הורמוז בפרט מהווים מוקד מתיחות ותשומת לב רבה במלחמה נגד הטרור הבין לאומי בתקופה שלאחר פיגועי 11 בספטמבר ב-2001 ומלחמת עיראק שהחלה ב-2003. ארצות הברית מרכזת באזור מפרץ עדן ומצר הורמוז כוחות ימיים, אוויריים ויבשתיים גדולים לשמירת האינטרסים שלה ושל העולם המערבי.

בעקבות תוכנית הגרעין האיראנית, איימה איראן בדצמבר 2011 ובינואר 2012 לחסום את מצר הורמוז בפני תנועה ימית אם יופעלו נגדה סנקציות כלכליות הכוללות איסור על קניית נפט מאיראן.

ב-2 ביוני 2021 עלתה באש ואחר כך טבעה אוניית חיל הים האיראני ח'ארג, כשהייתה במרחק של כ-140 קילומטרים ממצר הורמוז וסמוך למפרץ עומאן, ליד העיירה האיראנית ג'סק.

ב-10 בפברואר 2025 איים מפקד הכוח הימי של משמרות המהפכה כי אם הסנקציות שהוטלו על איראן יגרמו לכך שלא תשתמש במצר הורמוז אז היא תחסום את האזור.

ב-22 ביוני 2025, בעקבות הצטרפות צבא ארצות הברית לתקיפות נגד תוכנית הגרעין האיראנית, אישר הפרלמנט האיראני כסנקציה את סגירת מצר הורמוז. אך פעולה זו מעולם לא יצאה לפועל.

### משבר מצר הורמוז

ב-28 בפברואר 2026, לאחר מתקפת ישראל וארצות הברית על איראן במבצע שאגת הארי, הודיעו משמרות המהפכה האיראניים על סגירת המצר לכל כלי השיט.

## ראו גם
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## ביאורים

## הערות שוליים

הורמוז
הורמוז
הורמוז
הורמוז
הורמוז
קטגוריה:איראן: גבולות
קטגוריה:הורמוזגאן