open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
היינריך נאון

**היינריך נאון** (בגרמנית: **Heinrich Nauen**; 1 ביוני 1880 – 26 בנובמבר 1940) היה אמן אקספרסיוניסט גרמני, חבר הזצסיון הברלינאי. הוא יצר בצבעי שמן, צבעי מים והדפסים, כמו כן ציורי קיר ופסיפסים. חלק גדול מהיצירה שלו מורכב מנופים וטבע דומם פרחוני.

## קורות חיים
נולד למשפחת אופים, אך הביע עניין באמנות כבר בגיל צעיר. בשנת 1898 התקבל ב באקדמיה לאמנות בדיסלדורף, ואז למד בבית ספר פרטי לאמנות במינכן. את לימודיו סיים בשטוטגרט בין השנים 1900 ל-1902. זמן קצר לאחר מכן הצטרף לחוג האמנים שהתגבש סביב הפסל ג'ורג' מין בכפר הפלמי סינט-מרטנס-לטם.

בשנת 1905 התחתן עם האמנית מארי פון מלאכובסקי וליווה אותה לפריז. שם הוא הושפע מהפוביזם ויצירותיו של ואן גוך. בשנת 1906 הם עברו לברלין, שם הפך לחבר בזצסיון הברלינאי ונבחר לוועד המנהל של דויטשר קונסטרלברונד. הוא ומקס בקמן דנו באפשרות להקים "זצסיון" חדש, אך הקריירה שלו נעצרה שם.

הדברים הסתדרו אחרת בחבל הריין, שם בילה את רוב האביב והקיץ בכמה מקומות. ציורו בפורמט הגדול "הקציר" הוצג בפריז בשנת 1910 והביא מכתב הערכה מאת אנרי מאטיס. בשנה שלאחר מכן הוא עזב את ברלין לתמיד והתיישב ליד ברוגן. רבות מעבודותיו נעשו בגן וביערות שמסביב. מבקרים קבועים שם כללו את היינריך קמפנדונק, אריך הקל, פרנץ מארק ואוגוסט מאקה. תערוכת היחיד הראשונה שלו הייתה בשנת 1914 בחסות אספן האמנות אלפרד פלכטהיים בגלריה שלו בדיסלדורף.

המצב המאושר הזה הופרע על ידי המלחמה. הוא גויס לצבא והוצב לגדוד ארטילרי, אך לאחר שהיה בשדה הקרב זמן קצר ונחשף לגז רעיל, הוא קיבל תפקיד אמן מלחמה. בשנת 1917 הוענק לו צלב הברזל. בשנת 1918, לאחר המלחמה, הוא הפך לאחד המייסדים של קבוצת האמנים, יונג ריינלנד .

בשנת 1921 הוא קיבל מינוי לפרופסור באוניברסיטת קונסטאקדמיה דיסלדורף. בין תלמידיו היו יולו לוין, פרנץ מונייאו.

בשנת 1937 סווגו יצירותיו כ"אמנות מנוונת" על ידי הממשלה הנאצית והוא נאלץ לפרוש.

כמה מציוריו הוצגו בתערוכת האמנות המנוונת במינכן.

לאחר מכן, הוא ומארי פרשו לעיר קלקר, שם נפטר מסרטן הקיבה כעבור שנתיים.

## גלריה

קובץ:Heinrich Nauen Bienenstöcke im Garten.jpg|כוורות בגן
קובץ:Nauen-Park.jpg|הפארק בדילבורן
קובץ:Nauen-Garden.jpg|חממות בגינה
קובץ:Heinrich Nauen - Badende Frauen.jpg|רחצה
קובץ:Nauen-OldMan.jpg| זקן וצעירה בגן


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:חברי הזצסיון הברלינאי
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1880
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1940
צ'ארלס מלטון

**צ'ארלס מייקל מלטון** (באנגלית: **Charles Michael Melton**; נולד ב-4 בינואר 1991) הוא שחקן ודוגמן אמריקאי, אשר מוכר בשל תפקידו בתור רג'י מנטל בסדרה "ריברדייל". 

## ראשית חייו
מלטון נולד בג'ונו, אלסקה, ארצות הברית, לסוקיונג ולפיל מלטון. אביו הוא אמריקאי לבן, שמשפחתו מקורה באנגליה,  אך גם כבעל שורשי צ'רוקי. אמו היא מהגרת קוריאנית שעברה לארצות הברית עם אביה בשנת 1990. מלטון הוא בנם הבכור. משפחתו עברה לעיתים קרובות מפני שאביו עבד בצבא. בתקופה מסוימת הוא ומשפחתו התגוררו בדרום קוריאה במשך כחמש שנים. בסופו של דבר הם התמקמו במנהטן, קנזס, שם סיים מלטון את בית הספר התיכון בשנת 2009. מלטון למד באוניברסיטת המדינה של קנזס, שם שיחק כמגן הגנה בקבוצת הכדורגל.  מאמנו היה ביל סניידר. הוא עזב את האוניברסיטה בגיל 20 כדי להתמקד במשחק ועבר ללוס אנג'לס, קליפורניה, בשנת 2012.

בעבר הוא עבד גם כמטייל כלבים באפליקציית Wag.

## קריירה
הוא התפרסם כשדיגמן לראשונה, עבור דולצ'ה וגבאנה, קנת קול ו-MAC. בתחילה הופיע מלטון בתפקידי אורח בסדרות הטלוויזיה "Glee" ו"אימה אמריקאית".

בשנת 2017  לוהק לתפקיד חוזר בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "ריברדייל". הוא החליף את רוס באטלר, שעזב את צוות השחקנים בשל מחויבותו לסדרת הטלוויזיה "13 סיבות".  מלטון הפך רשמית לחלק מקאסט השחקנים הראשי החל מהעונה השלישית. בשנת 2019 שיחק בסרטו העלילתי הראשון בתפקיד דניאל ביי בסרט הקולנוע "גם השמש היא כוכב", עיבוד הקולנועי של ניקולה יון לספר באותו שם. מלטון הוא השחקן האסייתי-אמריקני הראשון שהוביל סרט רומנטי באולפן הוליוודי גדול.

בשנת 2023 שיחק בסרט הקולנוע "הצצה ליחסים".

בשנת 2024 שיחק בסרט "בחורים רעים: הכל או כלום".

בשנת 2025 שיחק בסרט "יחידת העילית". באפריל 2025 פורסם כי מלטון יככב בסרט הבא של הבמאי ניקולס וינדינג רפן, תחת ההפקה וההפצה של חברת Neon. שם הסרט עדיין לא פורסם, אך על פי הדיווחים הוא ייקרא *Her Private Hell*.

## חיים אישיים
ביוני 2018, מלטון צייץ בטוויטר ציוצים המביישים שמנים שכתב בשנים 2011 ו-2012. מאז התנצל בפומבי.

באוקטובר 2018 החל מלטון לצאת עם עמיתתו לסדרה "ריברדייל", השחקנית קמילה מנדס, אך השניים נפרדו בדצמבר 2019. 

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:דוגמנים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של קנזס
קטגוריה:אמריקאים ממוצא דרום קוריאני
קטגוריה:אמריקאים ממוצא צ'ירוקי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1991
הפארק הלאומי אבאקו

**הפארק הלאומי אבאקו** (באנגלית: **Abaco National Park**) הוא פארק לאומי בדרום אבאקו, איי אבאקו, איי בהאמה. הפארק הוקם בשנת 1994 ושטחו כ-20,500 קמ"ר.

## חי וצומח
בפארק כ-20 קמ"ר יער אורנים, בעיקר של אורן קריבי. חיות הבר והעופות בפארק כוללות את תוכי בהאמה, סנונית בהאמה, גרון צהוב בהאמה, מוקינגבירד בהאמה ("Mimus gundlachii"), טירנית בהאמה ("Tyrannus caudifasciatus"), זן של סבכי העולם החדש, נקר מערב הודו ויונת כתר-לבן.

## הערות שוליים

קטגוריה:איי בהאמה: גאוגרפיה
א
18 גלגלי הפלדה (סדרת משחקים)

**18 גלגלי הפלדה** (באנגלית: ****) היא סדרה של משחקי וידאו מז'אנר סימולציית כלי רכב שפותחה על ידי חברת SCS Software ושווקה בידי חברת Cosmi Corporation  בין השנים 2002–2011.

במהלך המשחק נוהג השחקן במשאית סמי-טריילר במקומות שונים בעולם, תוך כדי ביצוע משימות מגוונות והובלת נגררים מסוגים שונים. הסדרה עצמה היא חלק ממכלול משחקי חברת SCS Software, או משחקי Truck Simulator.

## רשימת המשחקים המלאה
### Hard Truck: 18 Wheels of Steel
המשחק יצא באוגוסט 2002, וכולל 15 ערים מארצות הברית, את החוף המערבי וחלקים מהרי הרוקי ומהמערב התיכון.

המשחק כולל שבעה דגמי משאיות דמיוניים, תנועת כלי רכב מבוססת AI, מדד עייפות, סכנות מזג-אוויר, תחנות שקילה, ופונקציית זמן מוגבל לביצוע משלוחים. תוכנן גם מצב מרוצים שבוטל לבסוף.

### Wheels of Steel: Across America
המשחק יצא בספטמבר 2003, ומוסיף גרפיקה טובה יותר, סאונד טוב יותר, 20 דגמי משאיות חדשות, וכן נוספו אזורים חדשים כמו צפון-מזרח ארצות הברית וחלקים מדרום ארצות הברית (כ-30 ערים בסך הכול).

בנוסף, נוצרה פונקציה של יום וירטואלי שלם שאורכו כ-24 דקות. מדד העייפות הוסר ונוספו מטוסים, הליקופטרים ורכבות כדי ליצור חוויית משתמש ריאליסטית יותר. למשחק נוספו גם כן מספר אתגרים (Scenarios) חדשים.

### Wheels of Steel: Pedal to the Metal
המשחק יצא באוגוסט 2004, ונוספים בו מספר ערים מצפון מקסיקו ודרום קנדה, הוחזר מדד העייפות, והתאפשר לראשונה להיות המנהל של חברת הובלות ולהעסיק עובדים.

### Wheels of Steel: Convoy
המשחק יצא בספטמבר 2005, ומציג מספר שיפורים גרפיים (במיוחד בזווית הצילום בתוך תא הנהג), וכמו כן סוגים חדשים של פריטים להוביל ומעל ל-25 משימות חדשות לבצע.

### Wheels of Steel: Haulin
המשחק יצא בדצמבר 2006, ובו מתאפשר ליצור פסקול אישי המותאם לשחקן, ולשמור את המשחק באמצע משימה. זאת ועוד, התאפשר להוביל נגרר כפול  והוצאו מהמשחק הערים בצפון מקסיקו.

### Wheels of Steel: American Long Haul
המשחק יצא בדצמבר 2007, והחזיר את הערים מצפון מקסיקו, כולל 3 ערים חדשות. נוספו גם שני דגמי משאיות והשמות של חברות ההובלה שונו. המשחק כולל גם שיפור גרפי קל.

### Wheels of Steel: Extreme Trucker
המשחק יצא בספטמבר 2009, והוא שונה באופן משמעותי מהכותרים הקודמים – המשחק מתמקד בהובלות בתנאי נהיגה מסוכנים מבחינת תוואי הדרך.

בניגוד למשחקים הקודמים שהתקיימו במפה פתוחה בדמות ארצות הברית, דרום קנדה וצפון מקסיקו, המשחק הנוכחי מתפרש על פני שלושה מקומות שונים על גבי הגלובוס, כאשר הנסיעה חלה במסלול סגור:

דרך היונגאס בבוליביה, דרך טוקטויאקטוק  בקנדה, והאאוטבק האוסטרלי, שבו ניתן לנסוע גם ברכבת כבישים.

### Wheels of Steel: Extreme Trucker 2
המשחק יצא בינואר 2011, ומהווה הרחבה של הכותר הקודם בסדרה, כאשר נוספו שתי סביבות חדשות – מדינת מונטנה בארצות הברית ומחוז צ'יטאגונג  בבנגלדש. נוספו גם סוגי מטען חדשים, בהם הובלת פיל אסייתי.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:משחקי נהיגה במשאית
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2002
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2003
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2004
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2005
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2006
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2007
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2008
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2009
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2010
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2011
קטגוריה:משחקי Windows
קטגוריה:סדרות משחקי וידאו
יחסי גרמניה – סיירה לאון

**יחסי גרמניה–סיירה לאון** הם יחסי החוץ בין **[[גרמניה|הרפובליקה הפדרלית של גרמניה]]** לבין **[[סיירה לאון|הרפובליקה של סיירה לאון]]**.

## היסטוריה
הרפובליקה הפדרלית של גרמניה הכירה רשמית בסיירה לאון מיד לאחר שקיבלה עצמאות בשנת 1961 ופתחה שגרירות בפריטאון. גרמניה זוכה להערכה רבה לא רק על ידי נציגי הממשלה אלא גם על ידי האוכלוסייה. שגרירות גרמניה בפריטאון, שהייתה סגורה מאז שנת 1999, נפתחה מחדש בשנת 2003.

הנשיא ארנסט באי קורומה מסיירה לאון ערך ביקור ממלכתי בגרמניה בפברואר 2011. השר הפדרלי לשיתוף פעולה כלכלי ופיתוח דירק ניבל  נסע לפריטאון באוגוסט 2012, וכך גם השר לשיתוף פעולה ופיתוח כלכלי (BMZ) תומאס זילברהורן , בפברואר 2016.

## שיתוף פעולה בפיתוח
המוקד העיקרי של היחסים הדו-צדדיים הוא אמצעי שיתוף פעולה בפיתוח. אלה מיושמים בשטח על ידי Deutsche Gesellschaft für Internationale Zusammenarbeit (GIZ) GmbH, Kreditanstalt für Wiederaufbau (KfW) וכמה ארגונים לא ממשלתיים גרמנים ובינלאומיים כמו Welthungerhilfe (לשעבר Agro Action הגרמני) וארגונים המזוהים עם הכנסיות.

תחומי עדיפות של שיתוף פעולה בפיתוח הם תעסוקת נוער, הכשרה מקצועית וחקלאות. בהתחשב בהשלכות מגפת האבולה, חיזוק ופיתוח נוסף של מגזר הבריאות במדינה הפך לעדיפות נוספת. בנוסף, גרמניה מספקת שירותי ייעוץ לפרויקט אזורי בנושא שימוש שקוף בהכנסות מחומרי גלם. שיתוף הפעולה בפיתוח כולל גם פרויקטים התומכים במניעת HIV / איידס וחיזוק זכויות נשים.

בדצמבר 2015 נכנסו משרדי החקלאות בסיירה לאון וגרמניה וארגון המזון והחקלאות של האו"ם (FAO) לשותפות קרקעית משולשת שנועדה לתמוך בסיירה לאון ביישום ההנחיות מרצון בנושא שליטה אחראית בקביעת אדמות, דייג ויערות בהקשר לביטחון תזונתי לאומי (VGGT). במהלך מגפת האבולה, גרמניה תמכה בסיירה לאון בתרומות כספיות וטכניות משמעותיות.

גרמניה היא אחת השותפות הבילטרליות העיקריות של סיירה לאון, יחד עם בריטניה, אירלנד, האיחוד האירופי וארצות הברית. ארגונים בינלאומיים עוסקים הרבה בסיירה לאון ומנהלים בדרך כלל משרד במדינה. ראוי להזכיר במיוחד את הסוכנויות המתמחות של האומות המאוחדות (כגון UNDP, FAO, WHO, יוניצ"ף) וכן הבנק העולמי, קרן המטבע הבינלאומית, בנק הפיתוח האפריקאי ותורמים וארגוני סיוע ציבוריים ופרטיים אחרים.

## נציגויות דיפלומטיות
* גרמניה מחזיקה בסיירה לאון שגרירות בפריטאון.
* סיירה לאון מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין.

## קישורים חיצוניים

* יחסי גרמניה–סיירה לאון, באתר משרד החוץ הגרמני

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
פרנץ מונייאו

**פרנץ מונייאו** (בגרמנית: **Franz Monjau**; 30 בינואר 1903 – 28 בפברואר 1945) היה צייר ומורה לאמנות אקספרסיוניסט גרמני, נרצח במחנה הריכוז בוכנוואלד.

## ביוגרפיה
אביו, מקס מונייאו, היה יצרן מברמן. אמו פאולה, לבית מאיר, הייתה בתו של סוחר יין יהודי במיינץ. שני ההורים התנהגו כקתולים. בסביבות 1910 עברה המשפחה לדיסלדורף שם אביו הפך לנציג הראשי של יצרנית הסיגריות, א. מ. אקשטיין. לאחר שסיים את לימודיו היסודיים, הוא נרשם ל-Kunstakademie Düsseldorf, שם למד בין השנים 1922–1926 כסטודנט אמן של היינריך נאון.

כצייר בעל מקצוע חופשי, הוא הפך לחבר ב"יונג ריינלנד" ואחר כך, ב"זצ'סיון". שתי העמותות הביאו אותו למגע עם חברי המפלגה הקומוניסטית בגרמניה (KPD). אחרי תערוכה גדולה ב-GeSoLei הוא קיבל עבודה עבור המחלקה להיסטוריה של המדע - ציורים המתארים את אלברטוס מגנוס ואת המתנגד לציד מכשפות, יוהאן ווייר. הרווחים שלו מפרויקטים אלה אפשרו לו לבלות מספר חודשים בנסיעה לימודית לפריז.

בשנת 1930 התחתן עם מורה להתעמלות, מארי מרטנס (1903–1997), המכונה "מיקה", אותה פגש שנה קודם בקרנבל. בין השנים 1931–1933 הוא היה מורה בדיסבורג ובדיסלדורף. הוא למד גם באוניברסיטת קלן, לקח שיעורים במדעי החינוך ופסיכולוגיה והעביר הרצאת אמנות מדי פעם.

בשנת 1933 נעצרו מונייאו, מיקה, וכמה חברים ונכלאו לזמן קצר, כחלק מסדרת פעולות שנעשו נגד "מפיצי עלונים", של המפלגה הקומוניסטית. בהתבסס על הוראות החוק החדש (1933) לשיקום שירות המדינה המקצועי, הוא סולק מתפקידי הוראה, היה מנוע מלהבחן בבחינה הפדגוגית ובסופו של דבר פוטר משירות המדינה.

בין השנים 1936–1938 עבד כמורה לציור בית ספר יהודי פרטי בדיסלדורף. הוא ערך גם כמה טיולי ציור לים הצפוני, הולנד ובלגיה. בשנת 1941 נשלחה מיקה לעבוד בבית חולים בברלין ולימדה באופן בלתי חוקי בכמה בתי ספר יהודיים. פרנץ עבר הכשרה מחודשת והוסמך כשרטט ונשלח לעבוד באלפונס קוסטודיס, חברת לבניית ארובות.

זמן לא רב לאחר מכן הועברה אמו, פולה, לטרזיינשטט והוא נבהל מיהדותו, מכיוון ש"חצי יהודים" (מישלינגס) היו כפופים לחוק מסובך ומשתנה. ואז, ב-12 ביוני 1943, הושמדו הסטודיו שלו בדיסלדורף ורוב יצירותיו בהפצצה. לבסוף, בשנת 1944, הוקע על ידי עמית לעבודה על כך שלא הגיב ל"הייל היטלר". הוא נעצר והועבר לכלא הגסטפו המקומי. בשנה שלאחר מכן הוא הועבר לבוכנוואלד, שם נפטר.

בשנת 1962 הוקמה בגולצהיים אבן זיכרון, אשר כיבדה את פרנץ מונייאו, יולו לוין ופטר לודוויגס.

בשנת 1998, לאחר מותה של מיקה, נוצרה קרן "Stiftung Monjau-Levin" ואוסף גדול של ציורי ילדים, שהיא החביאה בזמן השואה, שהושגו מבעלה ומיולו לוין שלימדו בבתי ספר יהודיים, קיבל מקום רשמי במוזיאון בדיסלדורף.

אבן זיכרון הונחה בסמוך למעונם לשעבר.

## גלריה

קובץ:Monjau-Amsterdam.jpg | אמסטרדם
קובץ:Monjau-Cafe.jpg | בית קפה
קובץ:Monjau-Carnival.jpg |קרנבל
קובץ:Monjau-Couple.jpg | זוג
קובץ:Monjau-Guitar.jpg | גיטרה
קובץ:Monjau-Women.jpg |נשים
קובץ:Monjau-Women2.jpg | נשים
קובץ:Monjau-Weyer.jpg |יוהאן ווייר


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:ציירים יהודים גרמנים
קטגוריה:בוכנוואלד
קטגוריה:מורים לאמנות
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1903
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1944
תוכנית אנדיניה

**תוכנית אנדיניה** (בספרדית: **Plan Andinia**) היא תאוריית קונספירציה אשר טוענת כי קבוצות יהודיות מתכננות להקים מדינה יהודית בחלקים מארגנטינה וצ'ילה. התיאוריה מבוססת על ניפוח הצעות היסטוריות להגירה יהודית מאורגנת לארגנטינה בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 (בפועל, לא היו תוכניות רציניות להקמת מדינה יהודית אלא רק לארגון גלי עלייה גדולים ולהקמת מושבות בבעלות יהודית). תאוריה זו נפוצה מאוד בחלקים מהשמאל הרדיקלי בארגנטינה ובצ'ילה, וגם בחלקים נרחבים מהימין הקיצוני באותן מדינות. עם זאת, לטענת הליגה נגד השמצה ומכון המחקר הישראלי המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה, אין הוכחות לקיומה של התוכנית והיא לא יותר מתאוריית קונספירציה.

חוגי ימין קיצוני  בארגנטינה השתמשו בתוכנית זו כאמצעי רטורי כדי לתקוף יהודים ומוסדות יהודיים. ב-1971 הופיע בקרב קצינים בצבא הארגנטינאי עלון בשם "תוכנית אנדיניה", שהאשים את יהודי העולם וגורמים ציונים בתכנון השתלטות על דרום ארגנטינה. מאז התרחבה תפוצתה של התאוריה ברחבי יבשת דרום אמריקה.

## הגירה יהודית לארגנטינה ותוכניות ציוניות מוקדמות
כבר החל מ-1880 הייתה לממשלות ארגנטינה מדיניות של הגירה מסיבית, והנטיות הליברליות של ממשלו של נשיא ארגנטינה, חוליו רוקה, גרמו ליהודי אירופה להרגיש רצויים במדינתו.

מוריס הירש תמך באמצעות יק"א בהתיישבויות חקלאיות בארגנטינה שנודעו כמושבות הברון הירש, כחלק מתוכניתו להקים אוטונומיה יהודית בארגנטינה, כאלטרנטיבה למדינה בארץ ישראל. עם זאת, תוכניתו כללה אוטונומיה יהודית מקומית בלבד, ולא מדינה יהודית עצמאית. הרעיון של מדינה יהודית שלא תוקם בפלשתינה אלא במקומות אחרים בעולם לא היה מיוחד או פורץ דרך. היו תוכניות רבות להקמת מדינות יהודיות ברחבי העולם, כגון הצעה להקים מדינה יהודית באוגנדה, בסין תחת שלטון האימפריה היפנית ואפילו באלסקה.

האוכלוסייה היהודית בארגנטינה גדלה ושגשגה בשנים שלאחר מכן, אם כי בסופו של דבר הקהילה הפכה עירונית הרבה יותר.

## התפתחות התיאוריה
לימין הקיצוני הייתה דריסת רגל חזקה בצבא הארגנטינאי. בחוגים צבאיים רבים הניחו כי תוכנית אנדיניה היא עובדה, על אף שהתנועה הציונית זנחה את כל התוכניות הקשורות לארגנטינה עשורים רבים קודם לכן.

גרסאות חדשות יותר של התוכנית, שפורסמו בתדירות בתקשורת הנאו-נאצית בארגנטינה בשנות ה-70 של המאה ה-20, טענו שישראל מתכוונת לכבוש חלקים מפטגוניה ולהכריז שם על מדינה יהודית נוספת. תאוריה זו לא קנתה לעצמה אחיזה בשיח הפוליטי המרכזי. ישראלים רבים נוסעים לטייל בדרום אמריקה, חלקם צעירים לאחר השירות הצבאי, ופטוגניה היא יעד פופולרי עבורם. תומכי התאוריה מאמינים שהטיולים הללו הם ניסיונות להוציא לפועל את תוכנית אנדיניה בפטגוניה. אולם, טיולים לאחר הצבא לא באמת מעידים על ניסיון לממש מזימה להפוך את פטגוניה לישראל נוספת – מזימה שאין ראיות לקיומה, לא לפי מחקרים אקדמיים ולא לפי העובדות.

בתקופת המשטר הצבאי שהיה בארגנטינה בין 1976–1983 עונו כמה אסירים ועצורים יהודים, שהידוע בהם היה העיתונאי חקובו טימרמן. מטרת העינויים הייתה לנסות להוציא מהם מידע על התוכנית, כגון "ההכנות של צה"ל לביצוע הפלישה לפטוגניה".

## בתרבות
התוכנית היוותה נושא מרכזי בסדרת הריגול "יוסי, המרגל המתחרט", בכיכובם של גוסטבו בסני, נטליה אוריירו, איציק כהן ומורן רוזנבלט.

## ראו גם
* יודאופולוניה – תאוריה דומה הנוגעת לפולין
* תוכנית מדגסקר
* יודנסוואנה

## לקריאה נוספת

* 


## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תאוריות אנטישמיות
קטגוריה:יהדות ארגנטינה
אנדיניה
קטגוריה:ארגנטינה: פוליטיקה
קטגוריה:צ'ילה: פוליטיקה
כאפיסא

**כאפיסא** (בפרסית/דארי/פשטו: **کاپیسا**) הוא אחד מתוך 34 מחוזות אפגניסטן. המחוז ממוקם דרומית-מזרחית למרכז המדינה בתוך רכס הרי הינדו-כוש. בירת המחוז היא העיר מחמוד-י ראקי. שטחו של המחוז 1,842 קילומטרים רבועים, משמע שזהו המחוז הקטן ביותר באפגניסטן. אוכלוסיית המחוז מונה 441,000 איש נכון לרישום משנת 2015. המחוז ממוקם מצפון לבירת המדינה קאבול.

## גאוגרפיה
כאפיסא הוא בין המחוזות המרכזיים של אפגניסטן. הוא מוקף במחוזות פנג'שיר מצפון לו, פרוואן ממערב לו, קאבול ולגמן מדרום לו, ואילו לגמאן ממוקמת גם ממזרח לו. מחמוד ראקי היא בירת המחוז, הממוקמת 65 קילומטרים מצפון לקאבול. גובהו הממוצע של המחוז 1,500 מטר מעל פני הים. ענבים ורימונים הם פירות המיוצרים בשפע במחוז ודרכה הם מיוצאים למדינות אחרות.

המחוז זוכה לגשם שנתי הנמדד בין 300 ל-400 מיליליטר בממוצע בעוד שהטמפרטורה בקיץ בעה בין 25 ל-45 מעלות צלזיוס. לתושבי כאפיסא שטח מישורי קטן המתאים לחקלאות מכיוון שההרים מתפרשים על רוב המחוז. מהגידולים שכן מתפתחים במחוז יש חיטה, שעועית ותירס. פירות כמו רימונים, ענבים, אגוזים משמשים כעצם האחורית של כלכלת המחוז.

## אוכלוסייה
אוכלוסיית המחוז מחולקת מבחינה אתנית בעיקר בין הקבוצות הגדולות של טג'יקים, פשטונים ונוריסטנים. מעל 1,100 פרויקטים של סיוע מחוזי מתוכננים באזור עם מעל 17 מיליון דולר אמריקני בעלויות מתוכננות. במחוז ישנם 99 מוסדות חינוך (בהם אוניברסיטה אחת) ו-32 אחוז מכלל האוכלוסייה יודעים אוריינות. ישנם 2 בתי חולים מחוזיים ו-35 קופות חולים.

## ביטחון
שלוש נפות במחוז כאפיסא הם שדה קרב בין כוחות הממשלה האפגנית למורדים וארגוני טרור, הגדול שבהם הוא הטליבאן. ארבע הנפות האחרות נמצאות בשליטה מלאה של הממשלה האפגנית. 81 תקריות הקשורות למורדים דווחו בתקופת ינואר 2018 – פברואר 2019 (ממוצע של 1.4 תקריות בשבוע). דוגמאות לתקריות כוללות מספר פעולות שבוצעו על ידי כוחות ממשלה, בתמיכת ארצות הברית, בעיקר בנפות טאגאב וניג'ראב בשנת 2018 ובתחילת 2019, מה שהביא להשבת כמה כפרים משליטת הטליבאן בינואר 2019.

תועדו 139 נפגעים אזרחיים (39 הרוגים ו-100 פצועים) בשנת 2018, המייצגים 29 קורבנות אזרחיים לכל 100,000 תושבים. מדובר בעלייה של 38% בהשוואה לשנת 2017. הסיבות המובילות לנפגעים אזרחיים היו התנגשויות צבאיות בשטחים מיושבים ואחריהם התקפות אוויריות והטלת מטעני חבלה. בתקופה שבין 1 בינואר 2018 – 28 בפברואר 2019 נעקרו 890 אנשים ממחוז כאפיסא, רובם הועברו למקומות אחרים בתוך המחוז או למחוזות שכנים.

## חלוקה מנהלית
ממוזער|198x198 פיקסלים|נפות מחוז כאפיסא
מחוזות אפגניסטן מחולקות ליחידות שלטוניות בשם "נפות", להלן הנפות של מחוז כאפיסא ואוכלוסייתן.
* אלסאי – 38,642
* הסה אוול קוהיסתאן – 64,483
* הסה דאום קוהיסתאן – 45,962
* קוהא בנד – 24,001
* מחמוד ראקי – 65,632
* ניג'ראב – 114,726
* טאגאב – 82,564

## ראו גם
* הינדו-כוש
* קאבול

## קישורים חיצוניים

* Background Profile of Kapisa
* כאפיסא - תוכנית ללימוד תרבות ומאבקים
* כאפיסא - EASO

קטגוריה:אפגניסטן: מחוזות
ויקטור רודריגס אנדרדה

**ויקטור רודריגס אנדרדה** (בספרדית: **Víctor Rodríguez Andrade**; 2 במאי 1927 – 19 במאי 1985) היה כדורגלן אורוגוואי, ששיחק בעמדת הקשר. זכה עם נבחרת אורוגוואי במונדיאל 1950.

## ביוגרפיה

ויקטור רודריגס אנדרדה נולד במונטווידאו שבאורוגוואי בשנת 1927 והיה אחיינו של שחקן הכדורגל המפורסם חוסה לאנדרו אנדראדה, שכמוהו גם הוא זכה במונדיאל ב-1930. משפחתו העריצה את דודו ורודריגס קיבל השוואות אליו לא רק כי היו בני משפחה, אלא גם כי שניהם שיחקו באגף הקישור. כשהתבגר רודריגס שיחק כדורגל בשכונות באריו סור ופלרמו לפני שהחל את הקריירה המקצועית בסנטרל אספניול. בשנת 1947 בזמן ששהה שם זומן לנבחרת אורוגוואי. קבוצתו השנייה והאחרונה בקריירה הייתה ענקית המדינה פניארול עימה זכה בשני תוארי אליפות בשנים 1953 ו-1954.

### נבחרת אורוגוואי

במדים הלאומיים רודריגס השתתף בטורניר רשמי ראשון בקופה אמריקה 1947. שלוש שנים אחר כך במונדיאל 1950 היה אחד השחקנים הצעירים בסגל הנבחרת כשהוא בן 23. במהלך הטורניר שיחק בכל המשחקים ובמשחק המכריע של האליפות נגד המארחת ברזיל הידוע בשם "מרקנאסו", היה צריך לשמור על זיזיניו, משימה בה צלח עד לסיום המחצית הראשונה משום שבתחילת השנייה זיזיניו סייע לפריאסה לכבוש עבור הברזילאים. בסוף המשחק אורוגוואי חזרה עם  1–2 מפתיע שהקנה לה את הגביע. בתום הטורניר רודריגס נבחר להיות בנבחרת המצטיינת.

במונדיאל 1954 בשווייץ פעם נוספת שיחק בכל משחקי הנבחרת עד לחצי הגמר, בו היא הפסידה 4–2 בהארכה ל"נבחרת הזהב"
של הונגריה. היה זה הפסדה הראשון במונדיאל ולמרות ההפסד רודריגס נתן משחק טוב בו גם נאלץ לשחק בזמן ההארכה עם פציעה.

אחרי שנים שהנבחרת כשלה בניסיון לזכות בקופה אמריקה הם עשו זאת איתו בשנת 1956. הופעתו האחרונה במדיה הייתה ב-5 ביוני 1957 בתיקו 1–1 נגד ארגנטינה, הופעה שסגרה 42 בסך הכל עם 3 שערים.

### לאחר הפרישה

לאחר סיום הקריירה התגורר במונטווידאו למשך שארית חייו. הוא עבד בתור שדרן בארמון הקונגרס בעיר והיה מעורב בהקמת קבוצת הכדורסל "25 דה אגוסטו". רודריגס נפטר ב-19 במאי 1985 בגיל 58 וכחודש לאחר מותו הקדיש לו הסנטור, לואיס היירו גמברדלה, נאום בקונגרס. בסוף שנת 2005 הוציא מינהל הדואר האורוגוואי חותמת לציון 100 שנה להקמת סנטרל אספניול בה שיחק. על הבול הוצגו תמונותיהם של שלוש הדמויות המסמלות ביותר את המועדון ובהם היו רודריגס במרכז, ואיתו גם השחקנים לואיס ריחו ומאמנו חואן לופז. משנת 2007 הוחלט על ידי מועצת המחלקה של מונטווידאו כי יקרא רחוב על שמו בשכונת באריו סור.

## תארים
;פניארול
*אליפות אורוגוואי (2): 1953, 1954
;נבחרת אורוגוואי
*גביע העולם: 1950
*מקום רביעי בגביע העולם: 1954
*קופה אמריקה: 1956
;אישיים
*הנבחרת המצטיינת בגביע העולם: 1950

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים אורוגוואים
קטגוריה:מונטווידאו: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני פניארול
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אורוגוואי
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1950
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1954
קטגוריה:אורוגוואים שנולדו ב-1927
קטגוריה:אורוגוואים שנפטרו ב-1985
דגל הגאווה הפאנסקסואלי

טקסט=|ממוזער| הדגל הפאנסקסואלי
**דגל הגאווה הפנסקסואלי** הוא דגל אשר עוצב כסמל לייצוג הקהילה הפאנסקסואלית, הגברת נראותה והכרתה והבדלה בין פאנסקסואליות לבין ביסקסואליות.

## היסטוריה
הדגל נמצא בשימוש נרחב מאז תחילת שנות ה-2010, לאחר פורסם בחשבון טאמבלר אנונימי, על ידי יוצרו ג'ספר וי (Jasper V). הדגל משמש כסמל של הקהילה הפאנסקסואלית, בדומה לייצוגו של דגל הגאווה המשמש כסמל עבור קהילת הלהט"ב (לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים, ביסקסואלים) ומצהיר כי לפאנסקסואלים יש אטרקציות מיניות ויחסים עם אנשים ממגדרים ומשיכות מיניות שונות. התיאוריה של פאנסקסואליות שואפת לערער על דעות קדומות קיימות, שעלולות לגרום לשיפוט, נידוי והפרעות חמורות בחברה.

## עיצוב
הדגל הפנסקסואלי מורכב משלושה פסים אופקיים צבעוניים: מג'נטה, צהוב וציאן כמו במדפסת צבעונית. החלק הציאני של הדגל מייצג משיכה מינית למי שמזדהים בתוך הספקטרום הגברי (ללא קשר למין ביולוגי), המג'נטה מייצגת משיכה מינית למי שמזדהים בתוך הספקטרום הנשי (ללא קשר למין הביולוגי), והחלק הצהוב, שנמצא בין החלקים של ציאן ומג'נטה, מייצג משיכה מינית לאנשים א-בינאריים (או במילה אחרת ג'נדרקוויר), כמו אלה שהם אנדרוגינים, אג'נדר, ביג'נדר וג'נדרפלואיד.

## ראו גם
* סמלי להט"ב
* הדגל הלסבי
* דגל הגאווה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

פאנסקסואלי
הר סוס

**הר סוס** (באנגלית: **Mount Suess**) הוא הר בולט וגבוה, באזור חוף סקוט, בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.

גובהו של ההר 1,127 מטרים מעל פני הים; הר סוס הוא ההר ה-2,043 בגובהו באנטארקטיקה.

ההר מתנשא מעל החלק הדרומי של רכס גונדולה, בסמוך לצידו הדרומי של קרחון מקאיי.

## היסטוריה
### גילוי ומיפוי ההר

ההר התגלה על ידי משלחת החקר האנטארקטית הבריטית (משלחת נמרוד), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1907–1909.

### מקור השם

ההר נקרא על שם אדוארד סוס (Eduard Suess), שהיה גאולוג וחוקר מאובנים אוסטרי.

## קישורים חיצוניים
* הר סוס באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* הר סוס באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד
* הר סוס באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* הר סוס באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* הר סוס באתר peakery (מרחקים לאתרים סמוכים)
* הר סוס באתר mountainplanet

## הערות שוליים

סוס
סוס
קרחון גראן

**קרחון גראן** (באנגלית: **Gran Glacier**) הוא קרחון באזור חוף סקוט שבאנטארקטיקה.

הקרחון זורם לכיוון דרום, בין הר גראן והר וולנו.

מוצאו של הקרחון בקו פרשת השלג המפריד בינו לבין קרחון בנסון, שמצפון מזרח לו.

קרחון גראן נשפך אל קרחון מקאיי.

## היסטוריה
### גילוי ומיפוי הקרחון

הקרחון התגלה ומופה על ידי מחלקת הסקר הצפונית הניו זילנדית (the New Zealand Northern Survey Party) של המשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1956–1958.

מחלקת הסקר הצפונית חקרה את אזור הקרחון בנובמבר 1957.

### מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי מחלקת הסקר הצפונית.

הקרחון נקרא על שמו של הר גראן הסמוך לו.

הר גראן התגלה על ידי המשלחת האנטארקטיקה הבריטית (משלחת טרה נובה), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1910–1913; משלחת טרה נובה נתנה להר את שמו; הר גראן נקרא על שמו של טריגווה גראן (Tryggve Gran), קצין בחיל הים הנורווגי, שהיה המומחה לסקי של משלחת טרה נובה.

## קישורים חיצוניים
* קרחון גראן באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* קרחון גראן באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד
* קרחון גראן באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* קרחון גראן באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* תצלום לוויין של אזור קרחון גראן
* מחשבון מרחקים - המרחק מקרחון גראן לאתרים סמוכים

## הערות שוליים

גראן
גשר אדולף

**גשר אדולף** (בלוקסמבורגית: **Adolphe-Bréck**, בצרפתית: **Pont Adolphe**, בגרמנית: **Adolphe-Brücke**) הוא גשר קשתות במרכזה של לוקסמבורג, עיר הבירה של לוקסמבורג, ואחד מסמליה המוכרים. הגשר נושא מסלולים דו סטריים לרכבת קלה ולמכוניות ומדרכות מקבילות להולכי רגל. כמו כן מצוי בו מפלס נוסף לשימושם של רוכבי אופנים והולכי רגל.

## הגשר
הגשר נטוי בגובה של 42 מטר מעל ערוצו העמוק של נהר הפטרוס (Pétrusse) והפארק שסביבו. בנייתו החלה בשנת 1900 והוא נפתח ב-1903. הגשר קרוי על שמו של אדולף, הדוכס הגדול של לוקסמבורג בשנים 1890-1905.

בני העיר מכנים את גשר אדולף "הגשר החדש", כאשר "הגשר הישן" הוא הפסרל, שנבנה 42 שנים לפניו, במהלך הרחבתה של העיר. עם השנים התברר כי הפסרל צר מלהכיל את התנועה המבקשת לעבור בו. על כן שכרה הממשלה ב-1896 את שירותיו של אלבר רודאנז' (Albert Rodange) הלוקסמבורגי כדי לתכנן גשר נוסף. מאחר שהוא לא היה מנוסה בבניית גשרים, צורף אליו הצרפתי פול סז'ורנה (Paul Séjourné). סז'ורנה הסכים עם האתר שבחר רודאנז' לבניית הגשר, אך הביא לשינוי תכנון הקשתות התומכות שלו. באורך של 153 מטר ועם קשת מרכזית באורך של 85 מטר היה זה גשר הקשתות הבנוי אבן הארוך ביותר בזמנו. עמודי הגשר וקשתותיו נבנו מאבן חול מקומית, ואילו משטח הגשר נוצק מבטון מזוין. תכנון הגשר הועתק לגשרים שנבנו לימים בעיר טולון שבצרפת ובעיר פילדלפיה שבארצות הברית.

במקור נשא הגשר פסי רכבת, אשר הוסרו במחצית השנייה של המאה ה-20. בשנים 2003--2004, לאחר שבדיקה העלתה כי הגשר ותמוכותיו נחלשו מאוד, הוא חוזק באמצעות לוחות פלדה.

בעקבות הפעלתה מחדש של רכבת קלה בעיר עבר הגשר הרחבה (ל-17.20 מטר) וחיזוק מסיביים על מנת שיוכל לשאת גם מסלול דו סטרי של פסי רכבת. לצורך כך נבנה לצידו גשר זמני מעל ערוצו של הפטרוס. בנוסף הותקן מתחתיו מפלס קל נוסף ממתכת, התלוי ממבנה האבן של הגשר. הוא משרת רוכבי אופניים והולכי רגל, שלמענם הותקנו במבואות הגשר כבשי גישה אל המפלס הנמוך. המפלס התחתון נפתח לתנועה ב-2018. בדצמבר 2020 החלה הרכבת הקלה לנוע על פני הגשר.

## קישורים חיצוניים

* הגשר, באתר Structurae
* Luxembourg City to open cycle bridge in 'world first', באתר Luxembourg Times, 18 ביולי 2017 

קטגוריה:לוקסמבורג: גשרים
קטגוריה:לוקסמבורג (עיר): מבנים
יומני היקר

**יומני היקר** היא תוכנית טלוויזיה ישראלית המבוססת על הפורמט האמריקאי "The Mortified Guide" של נטפליקס. התוכנית משודרת בערוץ כאן 11 החל מדצמבר 2020.

## מבנה התוכנית
בכל פרק מספר אנשים (אנונימיים ולעיתים גם מפורסמים) מופיעים על במה מול קהל, ומקריאים קטעים שכתבו בגיל ההתבגרות (ביומן, בלוג וכדומה), וחושפים את הרגעים שלהם מהתקופה.

## פרקים

## קישורים חיצוניים
*  פרקי הסדרה באתר כאן 11

* 

### ביקורות
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2020
קטגוריה:כאן 11: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות מבוססות על פורמט אמריקאי
אסטרפיה סטפני

**אסטרפיה סטפני** (שם מדעי: *Astrapia stephaniae*) היא מין של ציפור ממשפחת העדניים, החיה ביערות גשם באי גינאה החדשה. היא נקראת על שם סטפני, נסיכת בלגיה. גם על שם בעלה רודולף, נסיך הכתר של אוסטריה, נקרא מין ממשפחת העדניים: בת-עדן כחולה (Paradisaea rudolphi).

## מאפיינים
אסטרפיה סטפני היא מהבוהקות שבמשפחת העדניים. הזכר ממין זה מגיע לאורך 84 סנטימטרים וחלק ניכר מהאורך מגיע מנוצות הזנב הארוכות. ראשו של הזכר כחול-ירקרק. הסנטר ססגוני עד כחול-ירקרק והגרון כהה. מתחת לחזה יש נוצות שחורות ומתחתיהן יש רצועה צרה ססגונית, אדומה-נחושת או אדומה-כתומה. החלק התחתון הוא אדום-נחושת. הגב ירוק אך לפעמים הוא שחור או חום. נוצות הזנב הארוכות שחורות. כמו במיני עדניים אחרים, הנקבה שונה מאוד מהזכר ולה צבע חום כהה, ראש שחור כהה, חזה שחור-חום ונוצות זנב קצרות יותר. המין ניזון בעיקר מפירות אך גם מבעלי חיים כמו חרקים, עכבישים, לטאות וחסרי זנב אחרים. עונת רבייה של הציפור היא מאי-יולי. העדניים פוליגמים והנקבה מטילה רק ביצה אחת, שלא כמו רוב המינים במשפחת העדניים.

לפי המיון המדעי של קונגרס האורניתולוגיה הבינלאומי משנת 2015, במין שני תת-מינים:
* *Astrapia stephaniae fiminina* - נפוץ בהרי שרדר והרי ביסמרק.
* *Astrapia stephaniae stephaniae* - נפוץ בהר גילואו, הרי האגן ורכס אואן סטנלי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אדולף ברנהארד מאייר
קטגוריה:עדניים
קטגוריה:פפואה גינאה החדשה: בעלי חיים אנדמיים
קטגוריה:פפואה גינאה החדשה: עופות
קטגוריה:עופות יערות הגשם של אוקיאניה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1885
סמפה

**סמפה להאי סיסיי** (באנגלית: **Sampha Lahai Sisay**; נולד ב-16 בנובמבר 1988) הוא זמר, פזמונאי, מוזיקאי ומפיק מוזיקלי בריטי. סמפה ידוע במידה רבה בשיתוף הפעולה שלו עם אמנים כגון סאבטראקט , ג'סי וייר, דרייק, קניה וסט, סולאנג' נואלס ועוד. סמפה הוציא שני מיני-אלבומי סולו: *Sundanza* (2010) ו-*Dual* (2013). ב-3 בפברואר 2017 הוציא את אלבום הבכורה שלו, *[[Process (אלבום)|Process]]*, באמצעות יאנג טארקס , שהגיע למקום השביעי במצעד האלבומים הבריטי וזכה בפרס מרקורי לאלבום השנה.

## ביוגרפיה
סמפה נולד במורדן שבדרום לונדון להורים מסיירה לאון שהגיעו לבריטניה בשנות השמונים. מבואו למוזיקה נבע מלימוד נגינה בפסנתר בבית הוריו במורדן וקליטת תקליטים שהעניקו לו אחיו הגדולים. מאוחר יותר, גילה את ההפקה המוזיקלית כנער צעיר, לאחר שאחיו הגדול, סאני, בנה לעצמו אולפן ביתי מאולתר. הוא גם למד בבית הספר אוול קאסטל במשך מספר שנים, שם למד מוזיקה ברמה A, ובשנת 2017 חזר לפתוח בניין מוזיקה חדש. לאחר מכן, בשנת 2007, באמצעות מייספייס, פגש סמפה את המפיק הלונדוני Kwes, שהדריך את סמפה והציג אותו למוזיקאים שונים. בהמשך, בשנת 2009, הוחתם סמפה בחברת התקליטים יאנג טארקס . באמצעות יאנג טארקס, סמפה יצר רמיקס לשיר "Basic Space" של The xx ופגש את האמנים הראשונים איתם שיתף פעולה.

## דיסקוגרפיה
### אלבומי אולפן
* 2017: *[[Process (אלבום)|Process]]*
* 2023: *[[Lahai]]*

### מיני-אלבומים
* 2010: *Sundanza*
* 2013: *Dual*

### סינגלים
* 2013: "Too Much" / "Happens"
* 2016: "Timmy's Prayer"
* 2016: "Blood on Me"
* 2017: "(No One Knows Me) Like the Piano"
* 2023: Spirit 2.0

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרים בריטים
קטגוריה:אמני מוזיקה אלקטרונית בריטים
קטגוריה:מפיקים מוזיקליים בריטים
קטגוריה:מוזיקאים בריטים
קטגוריה:פזמונאים בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1988
קרל שוסיג

**קרל שווסיג** (בגרמנית: **Karl Schwesig**; נולד ב-19 ביוני 1898 – 19 ביוני 1955) היה צייר גרמני, חבר באגודת האמנים יונגה ריינלנד ובאופוזיציה בתקופה הנאצית.

## ביוגרפיה
קרל שווסיג היה בנו של כורה מזרח פרוסי שהיגר לאזור הרוהר ומאוחר יותר יצרן של מנורות. עקב מחלות בילדותו, הוא סבל מעקמת עמוד השדרה ונותר נמוך מאוד. במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא שימש כפקיד בצבא. בשנת 1918 נסע לדיסלדורף. בתקופת הנאצים הוא נרדף ונכלא מספר פעמים.

בין השנים 1918 עד 1920 שווסיג למד באקדמיה לאמנות בדיסלדורף. הוא הצטרף לחוג סביב יוהאנה איי והתיידד במיוחד עם גרט ולהיים. הוא הציג לראשונה בשנת 1921 עם קבוצת האמנים יונג ריינלנד  בדיסלדורף.

יחד עם ולהיים ופטר לודויגס פרסם שוסיג את המגזין הפוליטי-סאטירי Die Peitsche, אשר יצא נגד הבדלים מעמדיים ומיליטריזם בציורים סאטיריים. בשנת 1924 השתתף בתערוכה "הפרולטריון" Der Kampf שארגן ולהיים בקונסטהאלה. בשנת 1928 היה שוסיג ממקימי ההפרדה הרנית. בשנת 1930 הקים קרל שווסיג את סניף דיסלדורף של האסו יחד עם חבריו הציירים לודוויג, הנס קרליק, יולו לוין, קרל לאוטרבך והבמאי והשחקן ולפגנג לנגהוף. במקביל, לנגהוף לקח על עצמו את ניהול קבוצת התיאטרון האגיטרופית, קבוצת תיאטרון חובבים קומוניסטית אליה השתייך גם הילאריוס גילג'. וקרל שווסיג, שהיה חבר במפלגה הקומוניסטית של דיסלדורף.

### התקופה הנאצית
לאחר שרפת הרייכסטאג השתתף שווסיג בייצור והפצה של עלונים וסיפק מחסה לנרדפים. ב-11 ביולי 1933 הוא נעצר על ידי המשטרה והועבר למעצר. שוסיג נחקר ועונה כאן במשך שלושה ימים כדי לגלות את שמות עמיתיו להתנגדות נגד הנאצים. לאחר ארבעה ימים הוא הועבר למטה המשטרה כעבור ארבעה שבועות הועבר על ידי האס אס למטה הגסטאפו בדיסלדורף לצורך זיהויו. לאחר מכן הוחזק במעצר לפני משפט עם הרשעה "הכנה לבגידה " הוא הוכנס לכלא וופרטל-בנדאל. בנובמבר 1934 הוא שוחרר והיה תחת פיקוח המשטרה.

באביב 1935 הצליח שווסיג לברוח לבלגיה. באנטוורפן הוא קיבל מקלט פוליטי והחל שוב בעבודה אמנותית. הוא תיעד בתמונות את מה שקרה לו ולחבריו האסירים במרתף העינויים של המשטרה, והוא כתב את סיפורו. בשנת 1935/1936 סיים את העבודה, מחזור של 48 רישומים בנושא. אלה הוצגו מחוץ לגרמניה - בשנת 1936 בבריסל ובאמסטרדם, בשנת 1937 במוסקבה.

בשנת 1940 נעצר שוב במהלך פלישת הכוחות הגרמנים לאנטוורפן והועבר לדרום צרפת. לאחר כליאתו במחנות סנט-קפריאן, מחנה דה גורס, נואה-מאוזאק ונקסון, החזיר אותו האס אס לגרמניה בשנת 1943, שם נכלא שוב מספר פעמים בשנים 1943 וב-1944. בשנת 1945 שווסיג שוחרר לבסוף זמן קצר לפני הפלישה האמריקאית.

### לאחר המלחמה
בשנת 1945 חזר קרל שווסיג לדיסלדורף והשתתף בשיקום התרבותי. בציורים ובתחריטים, בין היתר, הוא הציג את חוויותיו במעצר.

בשנת 1946 התחתן עם השחקנית הנלור מולר, עמה נולדו לו שלושה ילדים.

לאחר מותו, רכש המוזיאון בדיסלדורף את ציורו דיוקן עצמי בקרנבל.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1898
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1955
ג'ייק לייסי

**ג'ייק לייסי** (באנגלית: **Jake Lacy**; נולד ב-14 בפברואר 1985) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.

## ביוגרפיה
לייסי גדל בוורמונט, שם למד בתיכון באוטר ואלי. בשנת 2008 סיים לייסי את בית הספר לאמנויות באוניברסיטת צפון קרוליינה (UNCSA) בוינסטון סיילם. לאחר סיום לימודיו עבד בעבודות שונות במדינת ניו יורק. הוא עבד כפקיד קבלה בחדר כושר וכמלצר, בזמן שהלך לאודישנים במהלך היום, עד שלוהק לתפקיד קייסי בסרט "טוב יותר איתך".

## קריירה
לייסי שיחק בתיכון והופיע על במות מקצועיות בהפקת התיאטרון של "חלום ליל קיץ" בתפקיד דמטריוס (בהפקה של הרטפורד סטייג'), וב"מהומה רבה על לא דבר" בתפקיד קונרד (בהפקת אנסמבל תיאטרון אוברון). לייסי מילא תפקידים קצרים בכמה פרקים של "Guiding Light" לפני ביטולה. בשנת 2010 היה לו תפקיד ראשי בסרט "C'est moi".

משנת 2010 עד 2011 כיכב לייסי בתפקיד קייסי בסיטקום של רשת ABC, "טוב יותר איתך". הוא כיכב בעונה התשיעית והאחרונה של "המשרד". תפקידו הבא היה בקומדיית הספורט העצמאית "כדור חוץ", שם שיחק בתפקיד הראשי. בשנת 2014 שיחק בסרט הדרמה הקומי "ילדה נצחית" לצד ג'ני סלייט. הוא הופיע גם בסדרת הקומדיה "בנות" בתור פראן, מושא האהבה של הגיבורה בכיכובה לינה דנהאם. לייסי כיכב לצד רוני מארה בסרט הקולנוע "קרול" בשנת 2015, בתפקיד ריצ'רד, בן הזוג של הדמות בכיכובה. בשנת 2016 הופיע לייסי בסרט המלחמה הבריטי "שעתה היפה" על מלחמת העולם השנייה, בבימויה של לונה שרפיג, שהוקרנה לראשונה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו, ובסרט "מיס סלואן", מותחן פוליטי שביים ג'ון מאדן, אשר הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל AFI. בשנת 2017 השתתף לייסי בסדרה "מת על הבמה".

בשנת 2019 הוא הופיע כמושא האהבה של מישל ויליאמס במיני סדרה "פוסי/ורדון" ברשת FX Networks. באותה שנה השתתף בסרט הקומדיה "מסע של אמא" מבית נטפליקס.

בשנת 2021 כיכב בסדרת הטלוויזיה הקומית-סאטירית מבית HBO; "הלוטוס הלבן" בתור שיין, בעלה של רייצ'ל (אלכסנדרה דדריו). באותה שנה שיחק בסרט הדרמה הביוגרפי "הזוג ריקרדו" שביים אהרן סורקין ובכיכובם של ניקול קידמן וחאווייר ברדם. לייסי גילם בסרט את התסריטאי בוב קרול ג'וניור, אשר ידוע בשל עבודתו בסיטקום משנות החמישים "לוסי אהובתי".

## חיים אישיים
לייסי נישא לחברתו לורן דלאו ב-22 באוגוסט 2015 בדורסט, ורמונט; לזוג יש שני בנים.

לייסי תמך בסנאטור ברני סנדרס במרוץ לנשיאות ארצות הברית בבחירות לנשיאות 2016.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקני תיאטרון אמריקאים
קטגוריה:בוגרי בית הספר לאמנויות של אוניברסיטת קרוליינה הצפונית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1985
קובי וליטל החיים עצמם

**קובי וליטל החיים עצמם** היא תוכנית מציאות תיעודית קומית ישראלית בהשתתפותם של קובי מימון וליטל שוורץ. התוכנית שודרה החל מ-24 במרץ עד 9 ביולי 2020 ברשת 13 וכללה 10 פרקים.

## פורמט
בכל פרק, קובי מימון וליטל שוורץ יוצאים לחקור שאלה אחרת שמטרידה אותם ולבחון מה יש לחיים להציע להם. במהלך הפרק משולבים קטעי סטנדאפ על החוויות שהם עברו.

## סקירת הסדרה

### פרקים

## הפקה
צילומי העונה הראשונה התקיימו במשך חצי שנה. הצילומים התקיימו בחודשים ינואר עד יולי בשנת 2019.

## ביקורת

## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:תוכניות מציאות תיעודיות ישראליות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2020
קטגוריה:רשת: תוכניות וסדרות
עמרי סילבר

**עמרי סילבר** (נולד ב-16 בספטמבר 1982) הוא תקליטן וצלם ישראלי.

סילבר נולד וגדל בעיר חיפה, וכבר בגיל צעיר הוא החל לתקלט במסיבות ומועדוני לילה. ב-2003, סילבר החל לשדר את תוכנית הרדיו "מגה מיקס" ברדיו חיפה וברדיו תל אביב. הוא עבר לסין ב-2008, שם ניגן במועדונים הגדולים ביותר של שנג'ן. כמו כן, הגיש תוכנית בערוץ "FTV". עם חזרתו לישראל ב-2010, סילבר הקים חברת הפקות מקצועית, והוא מפיק אירועים והופעות. ב-2019, מונה למנהל סיבוב ההופעות "NERVO", המופיע גם בפסטיבל "Tomorrowland".

ב-2009, סילבר החל לצלם. מעבר לשימוש במצלמה רגילה, הוא נעזר בצילומיו גם ברחפן. צילומיו נחשבים לפופולריים במיוחד, והם מופיעים על שערי עיתונים ובראשי אתרי אינטרנט. מאז מגפת הקורונה, סילבר עובר כפרילנסר בצילום עבור חדשות 12 ו-ynet.

סילבר נשוי ואב לבן.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:צלמים ישראלים
קטגוריה:תקליטנים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1982
ארתור סגל (אמן)

**ארתור סגל** (באנגלית: **Arthur Segal**; 23 ביולי 1875 – 23 ביוני 1944) היה אמן וסופר רומני, חי בגרמניה ובאנגליה.

## ביוגרפיה

### ראשית חייו
סגל נולד להורים יהודים ביאשי ברומניה ולמד באקדמיה בברלין משנת 1892. הוא למד אצל שמיד-רוטה והולזל במינכן בשנת 1896, ומאוחר יותר למד בפריז ובאיטליה בראשית שנות העשרים.

### קריירה
לאחר לימודיו בפריז ובאיטליה, עבר בסופו של דבר לברלין בשנת 1904 שם הציג את עבודתו עם Die Brucke "(הגשר)" ו- Der Blaue Reiter, ("הפרש הכחול"), שתי קבוצות אמנים גרמניות מובילות. בשנת 1910 הוא הקים את ה"זצסיון הברלינאי החדש"- Neue Sezession, קבוצת אמנים שעבודתם נדחתה.

עם פרוץ המלחמה בשנת 1914 עבר לאסקונה, שווייץ עם משפחתו, ונשאר שם עד 1920. במהלך המלחמה הפכה שווייץ למפלט עבור אמנים רבים כמו סגל, ובעודו שם הציג חלק מעבודותיו עם ארפ. ודאדא בקברט ולטייר בציריך.

בשנת 1920 חזר לברלין, שם הקים בשנת 1923 בית ספר לאמנויות משלו, נובמברגרופ. הוצעה לו משרת הוראה בבאוהאוס בדסאו, אך הוא סירב. בגלל הרקע היהודי שלו הוא היה מנוע מלהציג את עבודותיו בגרמניה, וכך בשנת 1933 עבר לפלמה, מיורקה ואחר כך עבר ללונדון, שם הקים בית ספר נוסף עם בתו מריאן.

הוא נפטר בלונדון.

סגל היה בתחילה צייר, ועבודתו המוקדמת הושפעה מאוד מאימפרסיוניזם ונאו-אימפרסיוניזם.

בסביבות 1910 החל לצייר בסגנון אקספרסיוניזם ודאדיזם, ובסביבות 1916 מצא את הסגנון המודרני שלו.

בנוסף לציור, הוא ייצר גם חיתוכי עץ משנת 1910, שרבים מהם היו אנטי מלחמתיים.

סגל היה גם מחברם של ספרים, מאמרים רבים, ולעיתים קרובות העביר הרצאות.

בנו היה האדריכל ולטר סגל.

## גלריה

 File:Arthur Segal - Stillleben mit Buch, Krug und Flasche, c. 1924.jpg | טבע דומם עם ספר
File:Arthur Segal- Die Brücke in Rügenwaldermünde.jpg| הגשר
File:Segal - eliyahu.jpg | אליהו

File:Segal-Railway.jpg | פסי רכבת

File:Segal-View.jpg | מראה מהחלון

File:Segal - die-k-nigin-von-saba-1918.jpg | מלכת שבא

File:Segal-Ascona.jpg | אסקונה

File:Segal - die-melkerin.jpg | החולבת


## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים יהודים
קטגוריה:ציירים רומנים
קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1875
קטגוריה:רומנים שנפטרו ב-1944
לילי דליסה ג'וזף

**לילי דליסה ג'וזף**, לבית **סולומון** (באנגלית: **Lily Delissa Joseph**; 24 ביוני 1863 – 27 ביולי 1940), הייתה אמנית יהודיה בריטית ופעילה חברתית בתנועת הסופרג'יזם.

## קורות חייה
ג'וזף נולדה בברמונדסי בלונדון למשפחה יהודית עשירה. אחיה הבכור היה האמן סולומון ג'וזף סולומון, ופלורה ליון הייתה בת דודתה. ג'וזף למדה בבית הספר לאמנות רידלי ובהקולג' המלכותי לאמנות בלונדון. היא ציירה דיוקנאות, חללי פנים ונופים אורבניים בסגנון המושפע אימפרסיוניסטי אך לעיתים קרובות עם לוח צבעים מוגבל.

ג'וזף הייתה גם פעילה בתנועת זכות הבחירה לנשים וגם בתמיכה בעמותות יהודיות. היא הייתה בין מייסדות גילדת הנשים בבית הכנסת האמרסמית' במערב לונדון וניהלה חדרי קריאה באזור וייטצ'אפל. לאחר שפגשה את הצייר איזק רוזנברג בשנת 1911, סייעה בתשלום לימודיו בבית הספר לאמנות סלייד.

ג'וזף נעצרה לפחות פעם אחת במהלך קמפיין למען זכות הבחירה לנשים. כאשר תערוכתה מ-1912 פורסמה בג'ואיש כרוניקל, הופיעה התנצלות לצד הפרסום, על היעדרה מהתצוגה בטענה ש"היא עצורה בהולוואי גול בקשר עם תנועת זכות הבחירה לנשים".

בשנת 1924 קיימו ג'וזף ובעלה האדריכל תערוכה משותפת של ציורים בגלריות רחוב סאפוק. במהלך חייה  הוצגו בקביעות באקדמיה המלכותית לאמנויות כעשרים וחמישה ציורים בין השנים 1904–1938. היא גם הציגה את יצירותיה עם אגודת האומניות, מועדון האמנות האנגלי החדש והחברה המלכותית של אמנים בריטים. ג'וזף הציגה בסלון פריז ובשנת 1929 זכתה במדליית כסף.

בשנת 1946 בגלריה בן אורי בלונדון הוצגה תערוכה משותפת של עבודותיהם של ג'וזף ואחיה סולומון ודוגמאות לציוריה נכללו "בתערוכה היהודית של בריטניה 1845–1945", שהתקיימה בגלריה בלגרב בשנת 1978. גלריית בן אורי מחזיקה את "הדיוקן העצמי" שלה עם נרות המציגה את ג'וזף מחזיקה שני נרות שבת וראשה מכוסה מטפחת. אוסף גלריית טייט המציג את ציוריה כולל תמונה של סצנה לונדונית משנת 1937 בה נראה הנוף הנשקף מהסטודיו שלה לעבר אולד ביילי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירות יהודיות
קטגוריה:ציירים יהודים בריטים
קטגוריה:סופרג'יסטיות בריטיות
קטגוריה:פעילות חברתיות בריטיות
קטגוריה:פעילות חברתיות יהודיות
קטגוריה:סופרג'יסטיות יהודיות
קטגוריה:משפחת סולומון
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1863
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1940
ולטר אנדראס שוורץ

**ולטר אנדראס שוורץ** (בגרמנית: **Walter Andreas Schwarz**; 2 ביוני 1913 – 1 באפריל 1992) היה זמר-יוצר, סופר ומתרגם גרמני ממוצא יהודי.

## קריירה
ולטר נולד לאב יהודי אשר נרצח במחנה השמדה בשנת 1940. ולטר עצמו עבר את השואה בגרמניה והצליח לשרוד שם את השואה.

בשנת 1956, שוורץ זכה בקדם הגרמני לאירוויזיון 1956 עם השיר "Im Wartesaal zum großen Glück" ונבחר לייצג את גרמניה בתחרות האירוויזיון עם הזמר הגרמני, פרדי קווין. מיקומו הסופי של שוורץ בתחרות אינו ידוע היות שמארגני התחרות הכריזו על הזוכה בלבד. מעריצי התחרות ברחבי העולם טוענים כי שוורץ סיים במקום השני ולכן אירוויזיון 1957 נערך בגרמניה. לאחר התחרות, השיר לא הצליח במישור המסחרי, ולכן שוורץ החל לכתוב רומנים מצליחים. בין השנים 1990–1991, שוורץ פרסם עיבוד חדשני, שזכה להצלחה רבה באירופה, של סדרת הספרים, מדריך הטרמפיסט לגלקסיה. בשנת 1985, הוא ומספר נציגי עבר של גרמניה באירוויזיון הופיעו בקדם הגרמני באותה השנה.

שוורץ נפטר ב-1 באפריל 1992, בעיר היידלברג בגיל 78.

## ספריו
### רומנים
* 1982 – "Die Frucht der Ungesetzlichkeit"
* 1983 – "Der Bürger Karl Marx aus Trier"

### דרמות רדיו
* 1965 – "Der Untertan"
* 1964 – "דון קישוט"
* 1967 – "אנה קארנינה"
* 1986 – "Jud Süß"
* 1990–1991 – "מדריך הטרמפיסט לגלקסיה"

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרים גרמנים
קטגוריה:סופרים גרמנים
קטגוריה:מתרגמים גרמנים
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 1956
קטגוריה:נציגי גרמניה באירוויזיון
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1913
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1992
מטה אלטרי

**מטה אלטרי** (בצרפתית: **Mathé Altéry**; נולדה ב-12 בספטמבר 1927) היא זמרת סופרן צרפתייה.

## קריירה
אלטרי החלה את קריירתה כזמרת במקהלה בתיאטרון "דו שאטלט". בשנת 1956, רשות השידור הצרפתית (RTF) הכריזה כי אלטרי תייצג את צרפת באירוויזיון 1956, ביחד עם הזמרת הצרפתייה דני דאוברסן, עם השיר "Le temps perdu". מיקומה הסופי של אלטרי בתחרות אינו ידוע היות שמארגני התחרות הכריזו על הזוכה בלבד.

בשנת 1966, אלטרי שיחקה בגרסה הצרפתית של הסרט צלילי המוזיקה. בעקבות השתתפותה בסרט, היא זכתה לפרסום רב בצרפת ובארצות הברית. היא הוזמנה להופיע ברסיטלים בלאס וגאס, אך היא סירבה.

בדצמבר 2006, היא זכתה בלגיון הכבוד על 57 שנות פעילותה בתחום המוזיקה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרות סופרן
קטגוריה:זמרות אופרה צרפתיות
קטגוריה:שחקניות צרפתיות
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 1956
קטגוריה:נציגי צרפת באירוויזיון
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1927
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1927
פסגת מיסטייק (אנטארקטיקה)

**פסגת מיסטייק** (באנגלית: **Mistake Peak**; מילולית: פסגת הטעות) היא פסגה מושלגת, בקצה הדרומי של רכס וילט, באזור חוף סקוט, בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.

גובהה של הפסגה 2,600 מטרים מעל פני הים; פסגת מיסטייק היא ההר ה-514 בגובהו באנטארקטיקה.

הפסגה מתנשאת לגובה של 99 מטרים מעל סביבתה.

הפסגה ממוקמת 6 קילומטרים מערבית - דרום-מערבית מהר שייפלס.

## היסטוריה
### מקור השם

שמו של ההר ניתן לו ב-24 בדצמבר 1957 על ידי מחלקת הסקר הצפונית הניו זילנדית (the New Zealand Northern Survey Party) של המשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1956–1958, ואשר העפילה לפסגת ההר וסקרה אותו ביום זה.

שם זה ניתן להר בשל כך שחברי מחלקת הסקר הצפונית חשבו בטעות כי הם מטפסים על הר שייפלס, ולא על פסגה זו; כאשר מתקרבים אל הר שייפלס מכיוון דרום, פסגת מיסטייק מסתירה אותו.

באנגלית "מיסטייק" משמעה "טעות".

## קישורים חיצוניים
* פסגת מיסטייק באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* פסגת מיסטייק באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד
* פסגת מיסטייק באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* תצלום לוויין של אזור פסגת מיסטייק
* מפת אזור פסגת מיסטייק
* פסגת מיסטייק באתר peakbagger
* פסגת מיסטייק באתר peakery (מרחקים לאתרים סמוכים)
* מזג אוויר נוכחי מעודכן בפסגת מיסטייק
** תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור פסגת מיסטייק
** נתוני מזג אוויר סטסטיסטיים והיסטוריים עבור פסגת מיסטייק

## הערות שוליים

מיסטייק
מיסטייק
מיסטייק
אבן הירח (מיני-סדרה, 1972)

**אבן הירח** (באנגלית: **The Moonstone**) היא סדרת טלוויזיה בריטית משנת 1972, עיבוד לרומן "אבן הירח" מאת וילקי קולינס שיצא לאור ב-1868. הסדרה בת חמישה פרקים שודרה לראשונה בערוץ BBC 1 בין 16 בינואר ו-13 בפברואר 1972.

## צוות השחקנים
* ויוויאן היילבורן – רייצ'ל ורינדר
* רובין אליס – פרנקלין בלייק
* בזיל דיגנם – גבריאל בטרג'
* מרטין ג'רוויס – גודפרי אייבלווייט
* אנה קרופר – רוזנה ספירמן
* מורין מוריס – פנלופי בטרג'
* מדהאב שארמה – הודי
* קתלין ביירון – ליידי ורנידר
* פיטר סאליס – מר בראף
* ג'ון ולש – סמל קאף
* בל מקאלום – ננסי
* בריאן מרפי – ספטימוס לוקר
* כריסטופר הנקוק – עזרא ג'נינגס
* מייקל גובר – המפקח סיגרייב
* פיליפ ריי – ד"ר קנדי
* רוי מקרידי – טומלינסון
* טוני מיידן – נער
* עלי באבא – להטוטן הודי
* אזאד עלי – להטוטן הודי
* סינתיה את'רינגטון – מיס קלאק
* בריאן בדקו – מר מורת'וייט
* דאגלס מאן – גוסברי
* דונה מרטין – לוסי יולנד
* שילה קית' – גברת יולנד
* נורמן קלרידג' – ד"ר ריצ'רדסון
* טימותי קרייבן – כימאי
* קולין בייקר – ג'ון הרנקאסל
* רג'ינלד ג'סופ – גזבר
* נורמן מיטשל – מר אייבלווייט
* מרי ברקליי – גברת אייבלווייט
* בילי קורנליוס – בעל בית
* סטיבן ריאה – מייג'ור פריין
* דרק צ'אפר – סמל
* ג'ולי מיי – סוכנת הבית של קאף
* דייוויד סימאון – מכונאי

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטים המבוססים על אבן הירח
קטגוריה:סדרות טלוויזיה בריטיות שעלו לשידור בשנות ה-1970
קטגוריה:מיני-סדרות טלוויזיה
מישל ארנו

**מישל ארנו** (בצרפתית: **Michèle Arnaud**; 18 במרץ 1919 – 30 במרץ 1998) הייתה זמרת ובמאית צרפתייה.

## קריירה
לאחר שסיימה את לימודיה התיכוניים, החלה ארנו ללמוד במכון למדעי המדינה בפריז. ארנו מחזיקה שני תארים בפילוסופיה.

בשנת 1956, רשות השידור הלוקסמבורגית (RTL-CLT) הכריזה כי ארנו נבחרה לייצג את לוקסמבורג באירוויזיון 1956. בניגוד לשאר המדינות בתחרות ששלחו שני נציגים מכל מדינה, ארנו הייתה הנציגה היחידה של לוקסמבורג בתחרות. ב-24 במאי באותה השנה, ארנו הופיעה על בימת התחרות עם השירים "Ne crois pas" ו-"Les amants de minuit". מיקומה הסופי של ארנו לא ידוע היות שמארגני התחרות הכריזו על הזוכה בלבד.

ב-11 ביולי 1962, הופיעו ארנו והשחקן הצרפתי, איב מונטאן, בשידור החי הראשון שנערך אי פעם בטלוויזיה מצרפת לארצות הברית.

## מותה
ארנו נפטרה ב-30 במרץ 1998, בגיל 79. היא נקברה בבית הקברות מונפרנאס, בפריז, בירת צרפת.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרות צרפתיות
קטגוריה:זמרות פופ צרפתיות
קטגוריה:מפיקות מוזיקליות
קטגוריה:מפיקות טלוויזיה
קטגוריה:מלחינות צרפתיות
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 1956
קטגוריה:נציגי לוקסמבורג באירוויזיון
קטגוריה:בוגרי המכון למדע המדינה פריז 
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות מונפרנאס
קטגוריה:ילידות 1919
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1919
קטגוריה:נפטרות ב-1998