open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
עין הנמר

**עין הנמר** (תרגום מקובל ל-Tiger's eye – עין הטיגריס) הוא כינויה של אבן חן, אחת מצורות המינרל קוורץ. עין הנמר שייכת לקבוצת המינרלים הטקטוסיליקטיים - (סיליקטים במבנה מרחבי), ונוסחתה הכימית הבסיסית היא בעיקר SiO2. עין הנמר היא אבן חן בגוונים של חום-אדום עד חום-צהוב, בעלת ברק משיי ובולטת בה תופעת עין החתול. עין הנמר נוצרת כתוצאה מהתמרה של קרוקידוליט (תצורה סיבית של המינרל ריבקיט הידועה גם כ"אזבסט כחול") שעובר סיליפיקציה (צירור או הצטוררות), דוגמה קלאסית של החלפה פסאודומורפית שבסיומה שומרת עין הנמר על המבנה הסיבי המקורי של הקרוקידוליט. כשתהליך הצירור אינו מושלם, נוצר סוג של עין הנמר שגונו כחול המכונה "עין הנץ" (Hawk's eye). עין הנמר הוא מינרל השייך לקבוצת הקוורץ, ותכונותיו הפיזיקליות והאופטיות זהות או כמעט זהות לקוורץ שקוף.

את אבני החן חותכים בדרך כלל בצורת קבושון במטרה להציג בצורה המיטבית את תופעת עין החתול שבה ניחנו. חימום מתון משנה את צבע האבנים לאדום. נעשה ניסיון להשתמש באבני עין הנמר בגווני דבש על מנת לחקות סימופאן, אבן חן יקרת ערך בהרבה המכונה "עין החתול", אבל התוצאה הסופית אינה משכנעת. זכוכית פיברואופטית סינתטית היא חיקוי נפוץ לעין הנמר ומיוצרת במגוון צבעים.

בימי הביניים האמינו שהאבן מעניקה הגנה בפני עין הרע וכישוף. הצלבנים וחוקרי הארצות הראשונים הקפידו לענוד תכשיט מאבן זו תמיד כדי להתגונן מסכנות.

ימין|ממוזער|200px|ברזל נמר
**ברזל נמר** (Tiger iron) הוא סוג של סלע המורכב בעיקר מעין הנמר, מג'ספר אדום ומהמטיט שחור. פסי הצבע הגליים שמהם בנוי הסלע, שגונם מנוגד והם בעלי ברק משתנה, יוצרים תופעה מושכת עין, והם שהפכו את הסלע לחומר גלם פופולרי לשיבוץ בתכשיטים ולשימוש בקישוטים. עם זאת, העובדה שהסלע מורכב ממינרלים בעלי קשיות שונה מקשה על ליטוש האבן. שימושיו של ברזל נמר הם מגוונים: מיצירת חרוזים וקבושונים ועד לגילוף ניצבי פגיון. סלע זה נכרה במקביל לעין הנמר, בעיקר בדרום אפריקה ובאוסטרליה המערבית. "מארה ממבה" (Marra Mamba) הוא סוג נדיר במיוחד של ברזל נמר והוא כולל גוונים של אדום, ירוק, צהוב וכחול. את המארה ממבה נהגו לכרות באוסטרליה בסמוך להר ברוקמן (Mount Brockman). מכיוון שהכרייה באזור זה נמשכת כבר שנים רבות נראה שכל מלאי האבן נוצל ונותרה מעט מאוד מארה ממבה אמיתית.

המקורות העיקריים לעין הנמר הם כאמור דרום אפריקה ואוסטרליה. מקורות נוספים של עין הנמר הם הודו, סין, בורמה, נמיביה, קנדה, ארצות הברית וברזיל.

## קישורים חיצוניים

*הערה ותשובה על דרך היווצרותם של עין הנמר ועין הנץ "החברה הגאולוגית האמריקנית"
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קוורץ
קטגוריה:טקטוסיליקטים
קטגוריה:מינרלים סיליקטיים
קטגוריה:מינרלים
קטגוריה:אבני חן
קטגוריה:נמר בתרבות
קטגוריה:טיגריס בתרבות
אסקולי פיצ'נו

**אסקולי פיצ'נו** (; בלטינית: **Asculum Picenum**) היא עיר במחוז מארקה, איטליה, ובירת נפת אסקולי פיצ'נו. בעיר מתגוררים כ-50 אלף תושבים (2017).

אסקולי מוקפת הרים משלושה עברים, וגובלת בשני פארקים לאומיים: פארקו נציונאלה די מונטה סיביליני ופארקו נאציונלה די מונטה דלה לגה.
לעיר קבוצת כדורגל ידועה ששיחקה בשנים האחרונות בליגת העל האיטלקית - קבוצת אסקולי (Ascoli Calcio 1898).

## היסטוריה
העיר נוסדה על ידי הסאבינים, שבט איטלקי, מספר מאות לפני הספירה. בשנת 279 לפנה"ס נערך בקרבת העיר קרב אסקולום (על שם העיר) בין הרפובליקה הרומית לבין פירוס מלך אפירוס. הקרב נחרת בהיסטוריה באימרה "עוד ניצחון כזה ואבדנו", המיוחסת לפירוס לאחר שניצח בקרב במחיר השמדה של רוב צבאו. בשנת 268 קיבלה העיר זכויות חלקיות, כבעלת ברית לרומא. במלחמת בעלות הברית הצטרפה העיר, שנקראה אז אסקולום, למרד ברומאים, והייתה נתונה למצור ארוך תחת מחנהו של גנאיוס פומפיוס סטראבו. בשנת 89 לספירה נכנעה העיר ותושביה זכו לזכויות אזרח מלאות.

במהלך ימי הביניים נפגעה העיר מהאוסטרוגותים ומאוחר יותר מהלומברדים בפיקודו של המלך פארוד (Faroald). לאחר כמאתיים שנה שבהן נשלטה העיר כחלק מדוכסות ספולטו (593–789), עברה אסקולי לשליטת הפרנקים.

במהלך המאה ה-16 בעיר פעל כומר של המסדר הקפוצ'יני סראפינו ממונטהגרנרו. הוא נטמן בכנסייה בעיר. בתחילת המאה ה-20 הכנסייה עוטרה בציורים של אוגוסטו מוסיני במתארים את חייו של סראפינו שקיבל הכרה כקדוש.

## ערים תאומות

* 

## ראו גם
* גשר צ'קו

## קישורים חיצוניים

* 
* 
ימין|ממוזער|250px|פלאצו די קפיטאני דל פופולו

קטגוריה:מארקה: ערים
האאד

[שמאל|ממוזער|250px|מפת מחוז סומלי המראה את האאד ([גרמנית).]]
**האאד** או **האווד** (בסומלית: **Hawd**; בערבית: **هَوْد**) הוא אזור פורה בקרן אפריקה, שכולל את החלק הצפון-מזרחי של מחוז סומלי שבאתיופיה, וכן חלקים מסומליה. שטחו של האאד אינו מוגדר, על פי כמה מקורות גבולו המזרחי הוא העיר הרר י.מ. לוויס מספק פירוט רב יותר, ומסמן שגבולו הדרומי הוא הרי גוליה והרי אוגו. "הקצוות המזרחיים והצפוניים נכנסים עד לרפובליקת סומליה, בזמן שהמערביות והדרומיות (שיותר מאוחר התאחדו עם אזור אוגדן הסמוך) יצרו חלק ממחוז הררג האתיופי.". אחרי כיבושה של מזרח אפריקה האיטלקית במהלך המערכה במזרח אפריקה במלחמת העולם השנייה על ידי בעלות הברית, אזור זה יחד עם אוגדן היווה מוקד סכסוך בין סומליה לאתיופיה.

הבריטים החלו לשלוט באזור ב-1941 כחלק מההסכם האנגלו-אתיופי על מנת לבנות מחדש את אתיופיה אחרי מלחמת העולם השנייה. הבריטים הוסיפו את האזור לקולוניה שלהם סומלילנד הבריטית, אך באופן רשמי האזור היה תחת שליטה אתיופית. אחרי שבריטניה פינתה את האזור בשנת 1954 היא שמרה על נוכחות צבאית בהאאד. הבריטים שמרו על ההשפעה באזור כאשר נתנו לרועים סומלים להיכנס באופן חופשי לאזור האתיופים גינו את הבריטים אך הם טענו שהאזור אינו שייך לאתיופיה אלא היה חלק מסומלילנד האיטלקית.

בשנת 1960 כאשר סומליה הוקמה מאיחודם של סומלילנד הבריטית וסומלילנד האיטלקית היא סירבה להכיר בגבולות שנחתמו בעבר. במהלך שנות ה-60 ושנות ה-70 עימותי גבול שיגרתיים עד אשר זה הגיע לכדי מלחמה, מלחמת אוגדן שבה סומליה הפסידה הפסד צורם ממנו לא התאוששה. נכון ל-2007 הגבול עדיין מתוח, באזור עצמו עמלים קבוצות בדלניות כמו החזית הלאומית לשחרור אוגדן והחזית לשחרור מערב סומליה לשעבר על מנת להסתפח לסומליה או להקים מדינה עצמאית.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הסכסוך האתיופי-סומלי
קטגוריה:אתיופיה: גאוגרפיה
קטגוריה:סומליה: גאוגרפיה
קטגוריה:סומלי
יצחק ברזאני

הרב **יצחק ברזאני** (1892–1980) היה רב ואב בית הדין של הקהילה היהודית ארביל בכורדיסטן, ורב המושב עין העמק.

## ביוגרפיה
נולד לרב יעקב ברזאני בכפר צפייה שבכורדיסטן. הרב יצחק הוא דור 22 לשושלת רבנית, נצר למשפחת ברזאני שהעמידה רבנים ושוחטים בקרב יהודי כורדיסטן במשך מאות שנים. הוסמך לרב, שוחט ובודק בשנת 1910 (ה'תר"ע) על ידי אביו ודודו. בשנת 1924 (ה'תרפ"ד) הוסמך גם בבגדאד, ושימש כרב הקהילה של עקרא. לאחר מכן שימש כרב העיר כוי סנג׳ק, ולבסוף כרבה הראשי של ארביל וכאב בית דין הרבני לאחר עזיבתו של הרב יצחק נח. במסגרת תפקידיו השונים הסמיך בעצמו רבנים רבים.

נודע כתומך נלהב של ה, ובשנת 1935 (ה'תרצ"ה) הגיע לישראל כאורח הקונגרס הציוני, ונכח בלווייתו של הרב אברהם יצחק הכהן קוק. בשנת 1951 (ה'תשי"א) עלה לישראל סופית והצטרף למשפחתו שהתגוררה במושב עין העמק, שם שימש כרב המושב וחבל מגידו, עד פטירתו בשנת 1980 (י"ח חשון ה'תש"ם). נקבר בבית העלמין של המושב .

כך תואר הרב יצחק ברזאני ובן דודו הרב יצחק נח בידי אחד מבני משפחתם:כמה מכתביו נמסרו ליוסף יואל ריבלין ונמצאים כיום בספרייה הלאומית.

בנו יואל היה בכיר במוסד. אחיו הוא המקובל הרב אברהם ברזאני, בן אחיו הוא עולה הגרדום משה ברזני.

נכדו הוא שלמה ארבלי.

## הנהגותיו
בכורדיסטן עסק במקצועות הרבנות השונים, ובישראל סירב לשמש כדיין. פסיקתו הונהגה לפי הרב יוסף חיים, נהג לשמר את מנהגיהם של יהודי כורדיסטן, ועסק בקבלה.

## מתלמידיו
* הרב אליהו בן זכריה - רב המושב מיטב שבחבל תענך
* הרב משה בן מרדכי - הרב של טירת כרמל
* הרב נורי בן נחום - רב אזורי תענכים והסביבה
* הרב שבתאי בן חיים - רב המושב מנוחה ומועצה אזורית לכיש

## לקריאה נוספת
*הרב משה הלל, **תולדות יצחק** - תולדות חייהם של הרב יצחק נח והרב יצחק ברזאני, 1994.
* מרדכי יונה, **אנציקלופדיה של יהודי כורדיסתאן**, כרך ב, ירושלים תשס"ג, עמ' 163.
* שלו שבתאי, **השבח לאל, קורות חייו ופועלו של הרב שבתאי בן חיים**, הוצאת עטרת, שנת ה'תשע"ב, עמ' 43.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* נערך טקס קריאת רחוב ע"ש הרב יצחק ברזאני ז"ל, באתר עירית אשקלון
* ריאיון מוקלט עם הרב יצחק ברזאני על הקהילה היהודית בארביל, באתר הספרייה הלאומית, 1968
* החיים הדתיים בעין העמק והסביבה, הצופה, 6 אוקטובר 1968, עמ' 6

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי כורדיסטן
קטגוריה:רבנים ישראלים
קטגוריה:רבנים אורתודוקסים
קטגוריה:רבני מושבים
יצחק
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:עין העמק: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1892
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1980
קטגוריה:אישים הקבורים במושבים
תאוברומין

שמאל|ממוזער|250px|מבנה התאוברומין
**תאוברומין** (באנגלית: **Theobromine**) הוא אלקלואיד מריר בצמח הקקאו, ולכן מצוי בשוקולד. תאוברומין טהור הוא אבקה גבישית שאינה מסיסה במים, וצבעה רשום כלבן או כחסר צבע.

תאוברומין הוא מטבוליט של קפאין בגוף האדם, ודומה לו בתכונותיו. תאוברומין מרחיב את כלי הדם (בניגוד לקפאין), ממריץ את פעולת הלב ומשתן. השפעתו הפסיכואקטיבית הממריצה פחותה משל קפאין. זמן מחצית החיים בבני אדם הוא כ-7 שעות, ארוך משל קפאין.

למרות שמה, התרכובת לא מכילה ברום, השם תאוברומין נגזר מתאוברומה, השם של הסוג של עץ הקקאו, (נוצר מחיבור המילים היווניות תאו - אל וברומה - אוכל, כלומר, "מזון האלים") והסיומת -ין שיש לאלקלואידים ולתרכובות אחרות שהן בסיסיות ומכילות חנקן.

את התאוברומין בודדו לראשונה מפולי הקקאו בשנת 1878 ולאחר זמן קצר הוא סונתז מקסנטין על ידי הרמן אמיל פישר.

## כימיה
נוסחתו הכימית היא C7H8N4O2, והוא שייך לקבוצת התרכובות מתילקסנטין, הכוללת גם את התרכובות הדומות קפאין ותאופילין.

תאוברומין הוא איזומר של תאופילין וגם של פרקסנטין. תאוברומין מסווג כקסנטין דימתילי, כלומר הוא קסנטין עם שתי קבוצות מתיל.

## רעילות השוקולד לבעלי חיים
בכמויות גדולות מדי התאוברומין בשוקולד רעיל לחיות כגון סוסים, כלבים ותוכים משום שהם אינם מסוגלים לפרק אותו באופן יעיל. התאוברומין עלול להתקיים במחזור הדם שלהם במשך שעות רבות ולגרום להתקף אפילפטי, התקף לב, דימומים פנימיים ואף מוות.

זמן מחצית החיים של תאוברומין בכלבים הוא כ-17.5 שעות. עבור כלב קטן (במשקל כ־5 קילוגרם), כמות קטלנית של שוקולד חלב היא כ־280 גרם. עבור כלב בינוני, במשקל 25 קילוגרם, כמות קטלנית של שוקולד חלב תהיה כ־1.4 קילוגרם. ככל שהשוקולד מכיל יותר קקאו יש בו יותר תאוברומין ולכן הוא יותר מסוכן לבעלי החיים המוזכרים לעיל.

## ראו גם
*קפאין
*שוקולד
*קקאו

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:שוקולד
יעקב בבכא

הרב חכם **בבכא יעקב** (1870–1934, ה'תרצ"ד) היה חכם באשי של קהילת יהודי זאכו שבכורדיסטן בשנים 1890–1934.
## ביוגרפיה
נולד בעיר זאכו שבכורדיסטן. עוד מקטנותו התמסר ללימודי קודש והסתופף בצילם של תלמדי חכמים ונעשה בקי בתנ"ך בגמרא ובהלכות. עסק בצרכי הציבור והיה בקהילתו לרב, שליח ציבור, שו"ב (שוחט ובודק), מנקר, מוהל ודיין. על פי פקודת הממשלה הטורקית נבחר חכם בבכא יעקב לכהן כחכם באשי של קהילת יהודי זאכו. כיהן כאב בית הדין הרבני בהרכב של שלושה דיינים: חכם בבכא יעקב - אב בית דין, חכם שבתאי עלואן וחכם יוסף עמרם הלוי.

בין היתר כאשר כיהן בתפקיד הוא ייצג את ענייני העדה היהודית בפני השלטונות, ערך קבלת פנים לשליחים ונכבדים מארץ ישראל, התכתב עם הוועד הלאומי בארץ ישראל וביקש סיוע לבני קהילתו, ופיקח על ענייני הדת. חכם יעקב בבכא נפטר בשנת תרצ"ד (1934) במשרדי מושל העיר זאכו, לאחר שסיים דיון קשה בעניינם של בני עדתו.

## קישורים חיצוניים
* חכם בבכא יעקב , באתר הארגון הארצי של יהודי כורדיסתאן בישראל

קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:מוהלים
קטגוריה:נושאי משרת חכם באשי
קטגוריה:רבנים אורתודוקסים
קטגוריה:רבנים כורדים
קטגוריה:ילידי 1870
קטגוריה:נפטרים ב-1934
אוואלישווילי

ממוזער|200px|סמל האצולה
**אוואלישווילי** (בגאורגית: **ავალიშვილი**) הייתה משפחת אצולה גאורגית, שהייתה ענף של בית פָּאנָאסְקֶרְטֶלִי-ציציאשווילי  מהמאה השש עשרה. הנחלות הראשוניות של המשפחה היו ממוקמות במחוז ההיסטורי תורי (כיום ערוץ בורג'ומי ).

משנת 1545 והלאה הם היו וסאלים של שליטי אתאבגות סאמצחה, שזמן קצר לאחר מכן הייתה תחת השפעה עות'מאנית והאסלאם. מספר נציגי המשפחה עברו לפני גאורגיה במטרה לברוח מהאסלאמיזציה של האזור. אלה שנותרו באחוזות שירשו מאבותיהם הפכו למוסלמים וקיבלו את התואר בֶּכּ (بک). ענף של המשפחה באימרתי (מערב גאורגיה) ירד ממעמדו לדרגת אצולה נמוכה יותר. הפליטים באזורי מזרח גאורגיה, בכארתלי ובקאחתי, תוגמלו במספר אחוזות ותואר האצולה שלהם אושר מחדש, ב-1826 וב-1850, כנסיכים של האימפריה הרוסית.

## מקורות

* סיריל טומנוף  (1967), "מחקרים בהיסטוריה של הקווקז", עמ' 270, 
* אִיווָאנֶה בגרטיוני  (1768-1830), אוואלישווילי, מתוך The Brief Description of the Georgian Noble Houses
* 

קטגוריה:בתי אצולה גאורגיים
קטגוריה:בתי אצולה רוסיים
ממלכת האדייה

**האדייה** הייתה ממלכה בתוך האימפריה האתיופית, בדרום-מערבה של אתיופיה, דרומה מהנילוס הכחול וממערבה של שאווה. שם הממלכה לקוח מהקבוצה האתנית שהקימה אותה, ההאדיים. האזכור המוקדם ביותר היה בכברה נגסט (פרק 94), מה שמבסס את קיומה כבר במאה ה-13, אם לא קודם לכן. רבים ממלכי אתיופיה התחתנו עם נשים מממלכה זו, למשל הקיסרית הלני.

האדייה גם שלחה כוחות כחלק מההתעצמות הצבאית של הקיסר עמדה-ציון נגד עמי הצפון ובכללם היהודים.

כיום האדייה היא נפה במדינת האומות, הלאומים ועמי הדרום ושטחה מסתכם בכ-3,978 קמ"ר ומונה כ-1,506,623 תושבים.

## שפת האדייה
האדייה היא שפה ממשפחת השפות הכושיות אותה מדברים בני ההאדייה. בעיקר באזור העיר הוסאינה (Hosaena). מבחינה בלשנית השפה דומה לשפת מאראקו (ידועה גם כליבידו) אולם נכתבת בצורה שונה.

## הערות שוליים

האדייה
האדייה
ללא מוצא (סרט, 1966)

**ללא מוצא** (באנגלית: **Cul-de-Sac**) הוא מותחן פסיכולוגי בריטי משנת 1966 אשר בוים על ידי הבמאי הפולני רומן פולנסקי, ונכתב יחד עם ז'ראר בראך. זהו סרטו השני של פולנסקי באנגלית.

## עלילה
הסרט מתחיל עם הגנגסטר דיקי שדוחף את מכוניתו ההרוסה בגאות בזמן שהשותף שלו, אלבי, שוכב בתוכה, מדמם מפצעי כדור לאחר שוד כושל. מופרדים מיבשה ובאמצע כביש מרוחק, הולך דיקי אחרי חוטי טלפון לאורך הכביש עד שהוא מוצא טירה על אי שבו שוכנים ג'ורג', גבר נירוטי ונשי ואשתו הצעירה והשופעת, תרזה. דיקי משתלט על הטירה ומחזיק את השניים כבני-ערובה בזמן שהוא מחכה שהבוס שלו יבוא לחלץ אותו, אפילו בעת ביקור בלתי צפוי מאחד הקולגות של ג'ורג'.

## קישורים חיצוניים

"ללא מוצא" - משחק מבוסס הסרט באתר מאגר משחקי חדרי בריחה 2019

קטגוריה:סרטי 1966
קטגוריה:סרטי מתח בריטיים
קטגוריה:סרטי פלישה לבית
קטגוריה:סרטי רומן פולנסקי
ממלכת גארו

**גארו** (ידועה גם בשם בושה, על שם השושלת השלטת) הייתה ממלכה של הסידאמים על גבול אזור גיב באתיופיה. הממלכה גבלה בצפונה בממלכת ג'אנג'ארו, במזרחה בנהר האומו, ובדרומה בנהר הגוג'אב שהפריד אותה ממלכת קאפה, בגלל חוסר גבול מערבי ברור הממלכה הייתה צריכה להתמודד עם פלישות של האורומו מממלכת ג'ימה.

וואנר לאנג דן באפשרות שממלכת גארו הייתה חלק מאנאראה, בדרך דומה שאנאראה הייתה חלק מממלכת דמות. בזמן שלטונו של הקיסר האתיופי יסחק הראשון, גארו נפרדה מאנאראה, והייתה ממלכת לוויין של אתיופיה. במהלך המאה ה-16, הקיסר סרצה דנגל שכנע את המלך לאמץ את הנצרות כדת הממלכה. במשך המאה ה-17, אתיופיה איבדה כל מגע עם מדינה זו, גארו הייתה צריכה להתמודד עם הגירת האורומו הגדולה במהלך הגירתם לאזור גיב, ובכך גודלה של הממלכה התכווץ באופן משמעותי.

ממלכת גארו שרדה כמדינה עצמאית עד אשר נכבשה על ידי ממלכת ג'ימה תחת שלטונו של אבבה גומול. קיסר אתיופיה היילה סלאסי הוא זה שסיפח את ממלכת ג'ימה לאתיופיה. כיום אחד מצאצאיו של דאגוי, המלך האחרון של גארו, חי במצב של "חצי גירוש" בג'יראן.

## הערות שוליים




גארו
גארו
סרז' לאמה

**סרז׳ לאמה** (בצרפתית: **Serge Lama**; נולד ב-11 בפברואר 1943) הוא זמר צרפתי.
## חייו
נולד בשם סרז' שובייה, בבורדו. ייצג את צרפת באירוויזיון 1971 עם השיר  ("גן בארץ") וזכה במקום העשירי. שירו המפורסם ביותר הוא  ("אני חולה"), שהתפרסם בביצועו שלו עצמו (לחן: אליס דונה). השיר זכה לגרסה עברית של משה בן-שאול בשם "בדידות", שבוצעה בעברית על ידי יזהר כהן ועל ידי הראל סקעת. הגרסה העברית אינה תרגום של המילים הצרפתיות.

ב-12 באוגוסט 1965 היה מעורב בתאונת דרכים עת נסע ברכב בו נהג חברו, אחיו של הזמר אנריקו מסיאס. הרכב התנגש בעץ ולאמה נפצע קשות. חברתו של לאמה, הפסנתרנית ליליאן בנלי, נהרגה.

התפרסם בתחרות הזמר של האירוויזיון בשנת 1971 עם השיר "Un jardin sur la terre", ובשנות ה-80 כיכב במחזמר "נפוליאון", שזכה להצלחה. מאז צאת תקליטו הראשון בשנת 1964, הוציא לאמה למעלה מ-30 תקליטים, והשתתף בסרט אחד (La courte-échelle).

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:זמרים צרפתים
קטגוריה:נציגי צרפת באירוויזיון
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 1971
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1943
הנדרסון

שמאל|ממוזער|250px|צוקי האי הנדרסון מצפון
**האי הנדרסון** (באנגלית: **Henderson Island**) הוא אי גבוה בדרום האוקיינוס השקט הממוקם על לוח טקטוני מורם. הנדרסון סופח לאיי פיטקרן בשנת 1902, וזכה למעמד של אתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו בשנת 1988, הודות לחיי הציפורים ומאגרי הזרחה הבתוליים באי.

## גאוגרפיה
אורכו של הנדרסון כ-10.7 קילומטרים ורוחבו כ-5.8 קילומטרים. לאי שטח של 45.4 קמ"ר ונמצא במרחק של 193 קילומטרים צפון-מזרחית לאיי פיטקרן. האי תלול וקטן מדי כדי לשמש לצורכי חקלאות וגם אין בו מים מתוקים.

עשרות טונות של פסולת פלסטיק נסחפים לחופי האי מדי שנה בזרמי האוקיינוסים. חלק מהפריטים שנמצאו באי מקורם מאירופה, המזרח התיכון, ארצות הברית ורוסיה.

## היסטוריה
הנדרסון אינו מיושב בימינו, אך עדויות ארכאולוגיות מראות כי האי אויש על ידי מושבה פולינזית קבועה בין המאה ה-12 למאה ה-15, אך לאחר מכן שוב אין עדות להמשך ההתיישבות. הסיבה להיעלמות ההתיישבות איננה ידועה, אך סביר להניח שהסיבה קשורה להיעלמות הפולינזים מאיי פיטקרן, כאשר ככל הנראה תושבי הנדרסון הסתמכו עליהם בכל הקשור למצרכים בני-קיימא.
ימין|ממוזער|200px|מראה באי הנדרסון
ב-29 בינואר 1606 התגלה האי הנדרסון על ידי המלח הפורטוגלי פדרו פרננדש דה קאירוש, אשר כינה את האי "סאן ז'ואו באפטיסטה".

ב-17 ביוני 1819 התגלה האי בשנית על ידי החובל הנדרסון מחברת הודו המזרחית הבריטית אשר העניק לאי את השם "הנדרסון".

צוות ספינת ציד הלווייתנים "אסקס" ירד לחופי הנדרסון לתקופה קצרה ונשאר באי מה-20 בדצמבר 1820, עד ל-27 בדצמבר 1820. שלושה מאנשי הצוות נותרו ושרדו באי עד לחילוצם ב-9 באפריל 1821, בעוד שחבריהם למסע המשיכו לדרום-אמריקה. אנשי האסקס האמינו כי הגיעו לאי דוסי (Ducie).

בשנת 1957 חי אדם חיי בדידות באי למשך כחודשיים, מלווה בשימפנזה, ככל הנראה עבור גימיק פרסומי. הוא חולץ לבסוף על ידי תושבים מאיי פיטקרן.

בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 הביע איש העסקים האמריקאי ארתור ראטליף עניין ברכישת והשכרת האי הנדרסון לאחר פיתוחו באמצעות מסלול נחיתה, חוות בקר ואחוזה. מועצת האי פיטקרן נתנה הסכמתה לתוכניותיו באפריל 1981 אך משרד החוץ הבריטי הטיל וטו על ההחלטה ועל תוכניות הפיתוח, לאחר שקבוצות הפועלות להגנת איכות הסביבה ביקשו לשמור על האקולוגיה הטבעית של האי.

## ראו גם
*האימפריה הבריטית

## קישורים חיצוניים
* 

* אתר האי הנדרסון
* האי הנדרסון ב'בריט-לינק' - אתר המכיל מידע רב על האי

## הערות שוליים

קטגוריה:הממלכה המאוחדת: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:איים באוקיינוס השקט
קטגוריה:פיטקרן: איים
קטגוריה:איים לא מיושבים
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: איים לא מיושבים
ואט (מקדש)

[שמאל|ממוזער|250px|[ואט סאקט בתאילנד]]
**וַאט** הוא סוג מקדש ומנזר בודהיסטי הנפוץ מאוד בארצות דרום-מזרח אסיה. המושג "ואט" (תאית: **วัด**) פירושו "בית ספר". המושג ואט משמש בדרום-מזרח אסיה לתאר מקדשים המשמשים נזירים פעילים אך המונח במערב מתייחס לכל מבנה מקדש בודהיסטי, ואף חורבות של כאלו כגון ואט פהו.

הוואטים מתאפיינים במבנה סימטרי בעל גג מחודד מאוד דמוי חרוט עקמומי או פירמידה מדורגת תמירה במיוחד האופייניות בעיקר לקמבודיה. במרכז המבנה המרכזי במתחם ואט שוכן פסלו של בודהה. הואטים התאילנדים בנויים גם עם רצף גגות רעפים עקמומיים אחד מעל השני לאורך המבנה.

## ואטים ידועים
* אנגקור ואט, קמבודיה
* ואט פהו, הר פהו קאו, לאוס
* ואט ארון, בנגקוק, תאילנד
* ואט פרה קאו, בארמון מלך תאילנד

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בודהיזם
קטגוריה:מבני דת
קטגוריה:מקדשים בודהיסטיים
קטגוריה:מנזרים בודהיסטיים
ממלכת גארה

**גארה** הייתה אחת מהממלכות באזור גיב שבדרום מערב אתיופיה. ממלכה זו התגבשה במאה ה-19. גארה גבלה בצפונה בממלכת גאמה, במזרחה בממלכת גומה וממערבה בנהר גוג'אב שהפריד אותה מממלכת קאפה. עיר הבירה שלה הייתה העיר צ'אלה (שידועה גם בשם כירה). שטחה של ממלכת גארה חופף לחלוטין את שטחו של פלך גארה שבנפת ג'ימה שבמחוז אורומיה המודרני.

ממלכת גארה הייתה מוקפת בגבעות, אף על פי שאדמת ביצות קיימות בגבעות הצפוניות. האוכלוסייה בממלכה נכון לשנת 1800 הייתה בין 150,000 לבין 160,000 נפש. תחילת עונת השתיל בממלכה הייתה באפריל והאסיף באוגוסט, שונה במקצת מיתר ממלכות אזור גיב שבהן שותלים בפברואר ואוספים ביולי. שוני זה נובע מכך שגארה השתמשה בלוח שנה שונה. על פי הפרופסור מוחמד חסן גארה "הייתה, וגם כיום, הארץ העשירה בדבש" ולטענתו הדבש של גארה הוא הדבש הטוב ביותר באתיופיה. חסן רשם שמונה סוגים של דבש שגדלים בגארה, הטוב ביותר הוא האביצ'אה ("כהה"). חסן מסכם בדבריו "זה לא מפתיע שאזור זה סיפק למלכים דבש". 

גארה הוא גם מקומו של הר יג'ארסה, שנחשב קדוש לעם האורומו. על פי אמונתם אלוהים ישב בהר זה ויחל את יום הדין.

## היסטוריה

לפי בקינגהאם והאנטינגפורד, יש עדות שממלכת גארה הייתה קיימת עוד לפני הגירת האורומו הגדולה. אף על פי כן, לפי מוחמד חסן גארה הייתה הממלכה האחרונה שהוקמה באזור גיב ונוסדה על ידי גאנג'י, "מנהיג מלחמה מצליח שהמליך עצמו למלך" בסביבות 1835 אבל מת מיד אחר כך. אחריו הממלכה החדשה הוקמה על ידי אבבה באסו, שהיה שליט לא פופולרי, ובסופו של דבר הודח על ידי אחיו אבבה ראגו השני, וגורש לממלכת ג'ימה. 

על פי החוקר טרימינאם, זכתה הממלכה לפריחה תחת המלך אבבה מאגאל, שאימץ את דת האסלאם, למרות זאת נתיניו עדיין היו נוצרים. לא ברור איזה מלך מאזור גיב אחראי על ההמרה של המלך. טרימינאם מייחס את שכנוע זה להתאסלמות לאבבה ג'אביר מלכה של ממלכת גאמה, מוחמד חסן לעומת זאת מייחסה לאבבה באגיבו מלכה של ממלכת לימו-אנארה, שהציע לתמוך באבבה מאגאל בקרב על המלוכה לבכך נתן למיסיונרים מוסלמים להיכנס לממלכתו. בעקבות מותו של המלך אבבה מאגאל אשתו גאנה פה הייתה הסגנית של בנם שהומלך אך למעשה הייתה המלכה בפועל, בסופו של דבר גאנה פה ובנה נהפכו לאסירים בעיר ג'ימה כאשר הדאג'אזמאץ' באשה אבאה כבש את הממלכה ב-1887.

## הערות שוליים




גארה
גארה
1296

## אירועים

#### ינואר–דצמבר

* 30 במרץ – כיבוש בריק: המלך אדוארד הראשון מאנגליה פורץ לעיר בריק שעל גבול סקוטלנד, כובש אותה ושודד אותה תוך שפיכות דמים רבה. מרבית תושביה נטבחים, כולל אלו שנמלטו אל הכנסיות.
* 12 באפריל – הקמת צ'יאנג מאי: המלך מנגריי הגדול מממלכת נואניאנג מקים בירה חדשה בשם צ'יאנגמאי, ובכך מייסד את שושלת מנגריי אשר תשלוט בממלכת לאנה בצ'יאנג מאי משנת 1296 ועד 1578 (אצטדיון יום השנה ה-700 ייבנה לזכר המאורע).
* 27 באפריל – קרב דאנבר: צבאו של ג'ון באליול, מלך סקוטלנד, מובס בידי צבא אנגלי בהנהגת ג'ון דה וורן, הרוזן השישי מסארי.
* 20 ביולי – מותו של ג'לאל א-דין פירוז ח'לג'י: אחיינו וחתנו עלאא א-דין אל-ח'לג'י עולה לשלטון בסולטנות דלהי שבהינדוסטן, והופך לשליט החזק ביותר בשושלתו.
* 21 באוקטובר – הכתרה רשמית: עלאא א-דין אל-ח'לג'י מוכתר רשמית כסולטאן דלהי, ונוטל את שם המלוכה מוחמד שאה הראשון.

#### תאריך לא ידוע

* בוניפקיוס מוורונה מגרש את הביזנטים מהמאחזים האחרונים שלהם באי אוויה.
* הדיפלומט הסיני ג'ואו דאגואן שוהה שנה בחצר המלך חמרי אינדרורמן השלישי באנגקור, וכותב יומן על תצפיותיו.
* תאריך משוער – טראביה, מלך פגו מטעם עצמו, מובס בדו-קרב על גבי פילים לוחמים בידי וררו.

## נולדו

* 10 באוגוסט – המלך העיוור יוהאן הראשון מבוהמיה (נפטר ב-1346)
* דצמבר – מרג'ורי ברוס, נסיכה סקוטית, בתו היחידה של רוברט הראשון סקוטלנד (נפטרה ב-1316)

#### תאריך לא ידוע

* קרל מטאראנטו (נפטר ב-1315)
* גרגוריוס פלאמאס, הארכיבישוף של סלוניקי (נפטר ב-1359)
* רולנד מסיציליה, אציל איטלקי (נפטר ב-1361)

#### סביר להניח

* אלגירדאס, שליט ליטא (נפטר ב-1377)
* בלאנש מבורגונדי, מלכת צרפת (נפטרה ב-1326)
* שי נאיין, סופר סיני (נפטר ב-1370)
* טאמאגוסוקו, שליט צ'וזאן

## נפטרו

* 8 בפברואר – המלך פרזמיסלב השני מפולין (נולד ב-1257)
* 11 במרץ – ג'ון לה רומיין, הארכיבישוף מיורק
* 24 במרץ – אודון דה פין, מפקד המסדר ההוספיטלרי
* מאי – ויליאם דה ולנס, הרוזן הראשון מפמברוק
* 19 במאי – האפיפיור סלסטינוס החמישי (נולד ב-1215)
* 5 ביוני – אדמונד קראוצ'בק, הרוזן הראשון מלנקסטר, בנו של הנרי השלישי מאנגליה (נולד ב-1245)
* 27 ביוני – פלוריס החמישי, רוזן הולנד (נולד ב-1254)
* 7 באוגוסט – היינריך השני פון רוטנק, נסיך-בישוף רגנסבורג
* 9 באוגוסט – יו, רוזן בריין, צלבני צרפתי
* 9 באוקטובר – לודוויג השלישי, דוכס בוואריה (נולד ב-1269)
* 1 בנובמבר – גיום דוראן, קנוניסט וסופר צרפתי

* דצמבר:
** איזבלה דה מאר, רוזנת סקוטית ורעייתו של רוברט הראשון מלך סקוטלנד
** אדם דה דארלינגטון, בישוף קיית'נס (תאריך משוער)

#### תאריך לא ידוע

* פיליפ דה רמי, משפטן צרפתי ובכיר מלכותי (נולד בערך ב-1247)
* קמפנוס מנוברה, אסטרונום ומתמטיקאי איטלקי (נולד בערך ב-1220)
* דניאנשוור, קדוש ומשורר הינדואי (נולד ב-1275)
* ג'לאל א-דין פירוז ח'לג'י, מייסד שושלת ח'לג'י בהודו
* טראביה מפגו, שליט מטעם עצמו
* רוברט דה ויר, הרוזן החמישי מאוקספורד (נולד בערך ב-1240)

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
ונוסה

**ונוסה** (איטלקית **Venosa**) היא עיר באיטליה השוכנת בנפת פוטנצה, בצפון מחוז בזיליקטה, סמוך למפגש הגבולות שלו עם מחוזות קמפניה ופוליה. העיר שוכנת באזור וולטורה, כ-10 קילומטר מהנהר אופנטו (Ofanto). בעיר התגוררו 12,147 תושבים בשנת 2004.

## היסטוריה
ימין|ממוזער|220px|ונוסה ומיקומה בין שלושת המחוזות
בתקופה הרומאית הייתה העיר ידועה בשם **ונוסיה**, שכנה בחבל סאמניום על גבול לוקאניה, נכבשה על ידי רומא במלחמה הסאמניטית השלישית בשנת 291 לפנה"ס, וחוברה לדרך אפיה. לעיר הייתה חשיבות אסטרטגית, ומעמד של קולוניה רומאית. העיר נותרה נאמנה לרומא בתקופת המלחמות הפוניות.

במלחמת בעלות הברית נתפסה העיר על ידי כוחות הסאמניטים, אך הצבא הרומאי בפיקוד מטלוס פיוס כבש אותה בחזרה, תוך הריגת אחד ממנהיגי המרד, קווינטוס פופדיוס סילו.

באזור העיר נותרה שרידי החומה העתיקה והאמפיתיאטרון. שרידי הקטקומבות היהודיות בוונוסה עם הקדשות בעברית, יוונית ולטינית מהמאה הרביעית והחמישית לספירה שרדו אף הן. בעיר ונוסיה נולד בשנת 65 לפנה"ס המשורר הורטיוס.

ימין|ממוזער|פרט מהקטקומבות בונוסה
מרכז|ממוזער|פסל אריה מהתקופה הרומית בוונוסה

## ראו גם
* הקטקומבות היהודיות בוונוסה

## קישורים חיצוניים

* 
* 

*
קטגוריה:בזיליקטה: ערים
קטגוריה:איטליה: אתרים ארכאולוגיים
דר (פירושונים)

קטגוריה:שמות משפחה עבריים
קטגוריה:שמות פרטיים עבריים
קטגוריה:שמות פרטיים שמקורם באבני חן
חזרזר

**חזרזר** (שם מדעי: *Ribes uva-crispa* או *Ribes Grossularia*) הוא שיח קטן בעל פרחים מהסוג דומדמניתיים, אח לדומדמנית וענבי השועל. הוא צומח באירופה, צפון אפריקה ומערב אסיה.

הצמח סווג בעבר כסוג נפרד: Grossularia.

חזרזר הוא רק אחד מהשמות העבריים לצמח ה-*Ribes Grossularia*; שם נוסף הוא **עכובית** (אין קשר לעכובית הגלגל). קיים בלבול לגבי ייחוס השם **ענבי שועל** לחזרזר, היות שפרי השיח מזכיר במראהו ענבים; כיום, הייחוס של השם ענבי שועל הוא לשיח ה-*Ribes nigrum*, השייך גם הוא לסוג דומדמניתיים, או לשיח הדומה לו במראה סולנום שחור, שנקרא בעברית לעיתים "ענבי שועל" או "ענבי נחש".

החזרזר הוא שיח נשרך, בגובה מטר עד שלושה. גבעוליו נוקשים, ולרוב צומחים בקבוצות קטנות. על הגבעול מתפתחים פרחים דמויי פעמון, בקבוצות של בודדים וזוגות. הפרי הוא ענבה עגולה, בגוון בהיר (ירוק-צהוב, עם נימים לבנים) או במקרים מועטים סגול. במרבית זני הבר, פרי החזרזר בעל פלומה; בזן אחד המגודל למאכל, הפרי חלק.

מוצא החזרזר ככל הנראה מאזור האלפים, והוא גודל באירופה לאורך מרבית ימי הביניים. אין עדויות ממשיות שהמין היה מוכר בתקופת האימפריה הרומית. כיום המין מגודל באסיה ובאירופה, באקלים קר וגשום ולרוב באדמות הרריות או גבוהות. בחלק מהמקרים גודל השיח למטרות חקלאיות (במיוחד בגרמניה וצרפת) אך במקומות מסוימים, כמו בריטניה, הפך המין לשיח נוי המגודל למטרות יופי ופרי. בישראל השיח גדל רק בצפון רמת הגולן, ככל הנראה בגלל דרישות אקלים.

החזרזר רגיש למזיקים שונים, בעיקר זחלי עשים מסוג *Abraxas grossulariala*. מגדלי החזרזר נאלצים פעמים רבות לקטום את העלים הקרובים לקרקע כדי להפחית את הנגישות של השיח לזחלים, או לנקות את העלים ידנית. מזיק נוסף הם רימות זבובים, המתחפרים באדמה סביב שורשי השיח. על מנת להורגו, מזריקים החקלאים מי-זפת לאדמה במקומות חשודים. כמו כן, ריסוס עלי החזרזר באשלגן גופרתי על מנת להסיר שלל פטריות וכנימות, כגון טחב החזרזר (*American gooseberry mildew*).

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:דומדמניתיים
קטגוריה:גרגרי יער
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
ממלכת גומה

**גומה** הייתה אחת מהממלכות ההיסטוריות באזור גיב שבדרום מערב אתיופיה, שהוקמה במשך המאה ה-18. גומה גבלה מצפונה בממלכת לימו-אנאראה, במערבה בממלכת גאמה, בדרומה בממלכת גארה ובמזרחה בממלכת ג'ימה. שטח הממלכה חופף את מה שהוא כיום שטחו של פלך גומה שבנפת ג'ימה שבמחוז אורומיה. בירתה הייתה האגגארו.

## היסטוריה
החוקר מוחמד חסן כתב שהמידע הכתוב על ההיסטוריה המוקדמת של גומה "מוגבל ומבלבל". על פי מחקרם של באקינהאם והאנטינגפורד, מייסד גומה הוא עושה נפלאות בשם נור חוסיין אשר הגיע ממוגדישו שבסומליה. קברו נמצא ליד נהר השאבאל, והוא מקום פולחן.  

לפי חסן, המלך הראשון היה אבבה בוקה, אך לפי באקינאם והאנטינגפורד, בנו, אבבה מאנו, הוא שהיה המלך הראשון. אבבה בוקה הצליח להביא תחת שליטתו את כל ממלכת גומה, בין האזורים יאככי ודוגאי, חוץ מאזור קאטו. אבבה מאנו סיפח לגומה את קאטו, וקידם את האסלאם על ידי מינוי של מורים דת אסלאמיים, וקידום הקאדריה. שושלת זו המשיכה לשלוט בגומה גם בהמשך: אבבה באגיבו, אבבה ראבו, אבבה דאלה, אבבה ג'יפאר ואבבה בוקה.

ב-1886 נכבשה גומה על ידי באשה אבוה שנשלח מטעם הקיסר מנליק השני.

## מאפיינים

גומה הייתה המדינה הראשונה באזור גיב שהמירה את דתה לאסלאם.

גומה, ביחד עם ממלכת גאמה, היו הממלכות הפחות מוצלחות מבחינה כלכלית. עם זאת, תושבי הממלכות עסקו בחקלאות, ונחשבו לציוויליזציה ברמה גבוהה.

שתי גבעות בממלכה, סינקה ובאמבה, היו מקודשים לאורומו הפגנים. שם נוסף לגבעה השנייה היה לקאלה אגדא בייה, "שער השגחת האדמה". הגבעות היו מיושבות על ידי נביאים שחיו עם נחשים גדולים. האורומו מקריבים בירה ודם עיזים לצאצאיהם של הנחשים האלו על מנת להחלים ממחלות שונות.

## הערות שוליים




גומה
גומה
1295

## אירועים

* השושלת האילח'אנית המונגולית השולטת באיראן מקבלת על עצמה את האסלאם.

## נולדו

## נפטרו
רבי שם טוב בן יוסף אבן פלקירא

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
ממלכת גאמה

**גאמה** הייתה אחת מהממלכות באזור גיב בדרום מערב אתיופיה שהוקמה בסוף המאה ה-18. הגבול המזרחי שלה הוא נהר הדידאסה, שמפריד אותה מממלכת לימו אנאראה בצפון-מזרח, ובדרומה גבלה בממלכת גומה ובממלכת גארה, מעבר לגבול הצפוני שלה ישבו המאצ'ים תת-קבוצה של בני האורומו, וממערבה שבטים של הסידאמים. שטחה מהווה כיום את הפלכים גאצ'י ודידאסה שניהם חלק מנפת ילובור שבמחוז אורומיה המודרנית.

הממלכה הייתה ממוקמת ברמה גבוהה שמגיעה לגובה ממוצע של כ 6,500 רגל אוכלוסיית הממלכה מנתה בשנת 1800 כ-50,000 נפש, תושביה היו ידועים בתור לוחמים מנוסים. באקינאם והאנטינגפורד מחשבים את ממלכת גומה כממלכות הפחות מוצלחות מבחינה כלכלית. אף על פי כן מוחמד חסן רואה שחוץ מהגבולות המערביים והצפוניים היכן שהיא הייתה פולשת על שכניהם, הארג'וים בצפון והנונוים במערב, והכריחו את התושבים להיות כפריים, אדמתה הייתה אדמה טובה שהיו מגדלים בה יבולים רבים כגון חיטה, שעורה וכותנה.

## היסטוריה

המלכים האחרונים של גאמה מזכירים שמלך בשם אדם הוא המייסד של הממלכה, שהגיע לאזור ב-1770. ההיסטוריון מוחמד חסן, טוען שטענה זו "הומצאה כדי לייחס לאדם מוסלמי את הייסוד של השושלת".

המלך ג'אוו התאסלם בהשפעת סוחרים משאווה ובאגמדיר, והכריז על האסלאם כדת הממלכה.

ב-1882 מלך גאמה ג'וביר שכנע את המלכים של לימו אנאראה, ממלכת גומה וממלכת ג'ימה ליצור איחוד הידוע בשם "הליגה המוסלמית" כתגובה לאיום של המאצ'ים, כתגובה לאיחוד זה בני האורומו ייצרו איחוד משלהם הידוע בשם "הליגה של ארבעת האורומו". בתחילה הליגה המוסלמית הייתה בעלת הצלחה קטנה כנגד האורומו, אך הממלכות האחרות לא תמכו בג'וביר כנגד המאצ'ים, עד שהאח הבכור שלו אבבה דיגיר נלכד, ממלכת לימו אנאראה באו לעזרתו. אף על פי כן, אפילו עם העזרה הזאת ג'וביר לא הצליח להחזיר את אחיו והוכרח לנהל משא-ומתן ושביתת נשק עם המאצ'ים בתמורה לאחיו. ג'וביר יותר מאוחר פתח במלחמה כנגד ממלכת ג'ימה, וכיתר את בירתה, אף על פי שממלכת גומה ולימו אנאראה באו לעזרתה של ג'ימה.

חרף הכישלון של הליגה המוסלמית, גאמה נשאר מבצר איסלאמי, וסיפק מיקלט לגברים שגורשו מהממלכות האחרות באזור גיב. ממלכת גאמה נכבשה בסופו של דבר על ידי מנליק השני בשנת 1885 אך הממלכה נשארה כאוטונומיה "כחממה של מרידות וקנאות מוסלמית כנגד אדמיניסטרציה קולוניאלית זרה". פיריסה, בנו של המלך האחרון מצא מקלט בסודאן, וחזר ב-1899 כדי להכריז על ג'יהאד כנגד הכובשים. פיריסה לבסוף נלכד בשנת 1901 או ב-1902 והוצא להורג בעיר ג'ימה.

## הערות שוליים

גאמה
גאמה
סגל

שם המשפחה  סגל שמקורו משבט לוי, ראשי תיבות של סג"ל- סגן לכהן או סגן ללוי. לוי מהמונח- בן לוויה שהיו מתלווין לכוהנים בבית המקדש

קטגוריה:שמות משפחה עבריים
1292

## אירועים

* קרב קמפלדינו  – ניצחון מוחץ של הגוולפים (תומכי האפיפיור) על הגיבלינים (תומכי קיסר האימפריה הרומית הקדושה) בטוסקנה. לאחר קרב זה יחול פיצול בתוך המחנה הגוולפי בין הגוולפים הלבנים (תומכי האוטונומיה של פירנצה מהאפיפיור) והגוולפים השחורים (תומכי שליטת האפיפיור בפירנצה)

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
ניצנץ מארץ החלומות

**ניצנץ מארץ החלומות** (באנגלית: **Twinkle, the Dream Being**) היא סדרת אנימציה אמריקאית שהופקה לטלוויזיה בשנת 1993 על ידי חברת ההפקות "Calico Entertainment".

בישראל הסדרה שודרה בערוץ 2 באמצע שנות התשעים. את שיר הפתיחה העברי של הסדרה, שהתבסס על שיר הפתיחה של הסדרה האמריקנית המקורית, שר אילן לייבוביץ.

## תקציר העלילה
ניצנץ הוא יצור אינטרגלקטי קטן וצהוב אשר מגשים משאלות לתושבי ארץ החלומות. גברת דיווה מנסה לעצור אותו ולשעבד את אוכלוסיית ארץ החלומות.

אל ניצנץ מתלווים שני עוזריו נובה ומשאלון. רוב הפרקים מתחילים לאחר שגברת דיווה ועוזריה גורמים לבעיות כולשהן כאשר בעקבות כך ניצנץ מנסה ככל שהוא יכול לעזור לתקן את הבעיות תוך שהוא גורם לאנשים שהוא עוזר להתחזק ולהאמין בעצמם.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סדרות הנפשה אמריקאיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 1992
קטגוריה:ערוץ 2: תוכניות רכש
פונדק

[ממוזער|250px|פונדק ב[רומניה מהמאה ה-19]]
**פונדק** הוא מבנה שבו יכולים עוברי דרכים ומטיילים לקבל מקום לינה ולצרוך מזון ומשקה. לרוב מדובר בשהות קצרה של יום עד יומיים, בטרם ממשיכים השוהים בדרכם.

[250px|ממוזער|שמאל|[חגיגה בפונדק עם זוג רוקד, ציור מאת יאן סטיין, האוסף המלכותי הבריטי]]
## היסטוריה
פונדקים היו מצויים באירופה כבר בתקופה הרומית, עם פיתוח מערכת הדרכים לפני כאלפיים שנה. באירופה קיימים כיום פונדקים בני כמה מאות שנים. בנוסף לסיפוק צורכי הנוסעים, פונדקים משמשים לעיתים קרובות כמקום בו התכנסה הקהילה וכבית מרזח.

כיום, פונדקים הם בדרך-כלל שילוב של אכסניה (או מלון) ומסעדה או מסבאה המגישה אלכוהול, אך נבדלים מהם בכך שהם מציעים גם פתרונות לינה. בעבר, בנוסף לפתרונות לינה, הם כללו גם אורוות ומספוא לסוסים ולפרדות.

## בספרות, בשירה ובקולנוע
בספרים, בשירים ובסרטים הפונדק מוצג כמקום מעבר ומנוחה בין מסעות, ובסרטים על המערב הפרוע גם כמקום לעימותים. הפונדקים נמצאים בעיקר בז'אנרים של פנטזיה והמערב הפרוע. בסרטי וספרי המערב הפרוע יש חלק גדול למשחק הפוקר באווירת הפונדק. 

בספר עלובי החיים מאת ויקטור הוגו בעל פונדק רמאי ופושע בשם ת'נרדייה הוא בעל תפקיד מרכזי בעלילה.

בשירו של הזמר הישראלי בני ברמן "בפונדק קטן", מקום ההתרחשות - הפונדק - מהווה את עיקר תוכנו של השיר.  מילות הבית הראשון של השיר, שכתב אהרן שבתאי, הן:

## בישראל
פונדקים הוקמו בארץ ישראל למען צליינים, על ידי אנשי הדת. לדוגמה, רבאט אל-מנצורי הוקם ברובע המוסלמי עבור צליינים מוסלמים בידי עלאא' א-דין מושל ירושלים בשנת 1281. הפרנציסקנים הקימו במאה ה-17 פונדק ביפו, בעיקר עבור הצליינים הנוצרים שהגיעו לפסחא. מגרש הרוסים הוא מתחם שהוקם על ידי הצאר הרוסי ב-1860 להמוני הצליינים הרוסים שגדשו את ירושלים עם ההנחות של המשטר העותמאני כלפי יהודים ונוצרים. פונדקים נבנו גם עבור עולי הרגל היהודים והבאים למות ולהיקבר בארץ, שנהגו לעבור ב"טיולי קברים" ברחבי הארץ, ובעיקר בערי הקודש טבריה, צפת וירושלים, וכן ביפו, השער הימי לבאים ארצה.

בשלהי המאה ה-19 הוקמו רשתות דרכים ולאורכם פונדקים 'חאן' או "אורחנים" כפי שכונו בקרב דוברי העברית המעטים. האורחנים הוקמו לצורך מנוחה וגביית מסי דרך. חלק מפונדקים אלו נוהלו בידי יהודים, כמו חאן באב אל ואד (שער הגיא). עם התגברות העלייה היהודית, ותחילת שיבת ציון, הוקמו מלונות ופונדקים שונים בידי יהודים ביפו, בירושלים העתיקה, ובמקומות נוספים. חלק מהמושבות הראשונות החלו את דרכם דווקא באורחנים שהוסבו למגורים קבועים או שימושים אחרים והפכו לחלק מרכזי ביישובי קבע.

במאה ה-21 משמש המושג 'פונדק' בשפה העברית כתחליף לשם 'מסעדה' או 'סטקיה' בשמם של בתי אוכל רבים, למרות שהם אינם מציעים אפשרויות לינה. לדוגמה: פונדק אלביס (נווה אילן), פונדק אסא (לטרון), פונדק האש (עין העמק), פונדק נאות סמדר (בדרך לאילת), פונדק עין כרם (ירושלים) ופונדק קרוואן באבו גוש.

## ראו גם
* חאן
* מוטל

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בתי מלון לפי סוג
קטגוריה:טיפוסי מבנים
קטגוריה:מבני מסחר
קטגוריה:מבני אירוח ונופש
1290

## אירועים

גירוש יהודי אנגליה 

ייסוד אוניברסיטת קוימברה;

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
1287

## אירועים

* מנורקה נכבשת על ידי הנוצרים.

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
1280

## אירועים

## נולדו
* אשתורי הפרחי - חכם יהודי מתקופת הראשונים (נפטר ב-1355)

## נפטרו

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
1278

## אירועים
269 יהודים מוצאים להורג באנגליה, באשמת שיוף זהב

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
1273

## אירועים

* סיום האינטטרגנום הגדול  באימפריה הרומית הקדושה עם המלכת רודולף הראשון לבית הבסבורג כמלך גרמניה (בפועל היה קיסר האימפריה הקדושה)

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
1272

## אירועים
* מסע הצלב התשיעי.

* החשישיון מנסים להתנקש באדוארד הראשון מלך אנגליה

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
1281

## אירועים

* פלישה שנייה של המונגולים ליפן.

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
1271

## אירועים

* קובלאי חאן מחריז על יסוד שושלת יואן בסין.

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
ג'ובאני פלטוצ'י

שמאל|ממוזער|250px|רחוב על שמו של פלטוצ'י בעיר קג'ינו
שמאל|ממוזער|250px|"מסלול הזיכרון והשלום" - תערוכה בעיר קמפניה המוקדשת בחלקה גם לפלטוצ'י
**ג'ובאני פלטוצ'י** (באיטלקית: **Giovanni Palatucci**; 31 במאי 1909 – 10 בפברואר 1945) היה קצין משטרה איטלקי ששירת בעיר רייקה (אז פיומה שבשליטת איטליה) לפני מלחמת העולם השנייה ובמהלכה, ואשר נטען כי פעל להצלת יהודי העיר ופליטים יהודים שמצאו בה מקלט, אף כי ישנה גם גרסה הפוכה לפיה היה דווקא פשיסט נלהב ששיתף פעולה מרצון עם חוקי הגזע הנאצים.

## תולדות חייו
פלטוצ'י נולד במונטלה שבמחוז קמפניה, וסיים את לימודי המשפטים באוניברסיטת טורינו ב-1932. ב-1936 התגייס למשטרה והוצב תחילה בג'נובה, עד שהועבר לשרת ברייקה ב-1937.

על פי הגרסה שהייתה מקובלת עד 2013, לאחר כניסתם לתוקף של חוקי הגזע באיטליה ב-1938, החל פלטוצ'י לזייף מסמכים ואשרות עבור יהודי העיר ופליטים יהודים שמצאו בה מקלט מפני רדיפות האוסטאשה בקרואטיה. הוא הצליח להשמיד את הרשומות אודות 500 יהודים בעיר ואף סיפק להם מקורות מימון ושלח אותם למחנה פליטים בדרום איטליה שנוהל על ידי דודו, בישוף העיר קמפניה ליד נאפולי. לאחר כניעת איטליה ב-8 בספטמבר 1943 וכיבוש רייקה בידי הנאצים, נותר פלטוצ'י ללא סמכויות של ממש אך הוא המשיך ופעל בחשאי במתן עזרה ליהודים עד שנחשף על ידי הגסטפו. קונסול שווייץ בעיר שהיה ידידו הציע לו מקלט, אך פלטוצ'י שלח את ארוסתו היהודייה במקומו. הוא נעצר ב-13 בספטמבר 1944 ונידון למוות, אך תחת זאת הוא גורש לאחר מכן לדכאו ושם מת.

## הנצחה
ב-1990 הוכר פלטוצ'י על ידי ארגון יד ושם כחסיד אומות העולם, וב-1995 העניק לו נשיא איטליה את מדליית הזהב לגבורה אזרחית (Medaglia d'oro al merito civile). ב-10 בפברואר 2004, יום השנה למותו של פלטוצ'י, הומלץ כי הכנסייה הקתולית תכיר בו כקדוש.

בנימוקים להענקת מדליית הזהב לגבורה אזרחית בידי נשיא איטליה, נכתב:

רחוב הפודים ברמת גן מוקדש לזכרו של פלטוצ'י.

## הסברה המנוגדת באשר לחלקו בהצלת יהודים
ב-20 ביוני 2013 פורסם בתקשורת כי פלטוצ'י היה למעשה נאצי נלהב שלקח חלק בגירוש יהודים לאושוויץ. הידיעות פורסמו על ידי מרכז פרימו לוי שלטענתו בדק כ-700 מסמכים ומהם הסיק כי פלטוצ'י היה "מוציא לפועל מרצון של החקיקה הגזעית ולאחר שנשבע אמונים לרפובליקה של מוסוליני, שיתף פעולה עם הנאצים". עוד נטען כי אין מידע המאשש את הסברה כי סייע ליהודים, כי רוב יהודי העיר, 412 מתוך 500, נספו בשואה, וכי פלטוצ'י נדון למיתה ונשלח לדכאו בשל מעילה. מרכז פרימו לוי טען כי מקורו של המיתוס לפיו פלטוצ'י סייע ליהודים הוא בדודו, הבישוף ג'וזפה פלטוצ'י, שביקש להבטיח קצבה להוריו של פלטוצ'י.

בעקבות הפרסומים הללו הודיע יד ושם, כי אנשיו פתחו בהליך בדיקה. בסיום הבדיקה, לא פורסמה הודעה חדשה בעיניינו ופלטוצ'י עדיין מוכר על ידי יד ושם כחסיד אומות העולם. גם הוותיקן, שהכיר בפלטוצ'י כ"מרטיר", הקים ועדה של היסטוריונים שבחנו את הנושא. גם ועדה זו לא פרסמה ממצאים חדשים.

## קישורים חיצוניים

* אתר עמותת ג'ובאני פלטוצ'י
* ביוגרפיה מקיפה של פלטוצ'י (איטלקית)
* אודות פלטוצ'י ברשת ניצולי השואה
* 
*  קריאת רחוב ברמת גן על שמן של ג'ובאני פלטוצ'י, '''1953''', באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים

## הערות שוליים

קטגוריה:איטלקים חסידי אומות העולם
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז דכאו
קטגוריה:נספים במחנה הריכוז דכאו
קטגוריה:חסידי אומות העולם שנרצחו
קטגוריה:רייקה
קטגוריה:מצילים בשואה: איטליה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טורינו
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1909
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1945
1267

## אירועים

## נולדו

* ג'וטו די בונדונה - אמן ואדריכל איטלקי שסימן את המעבר מאמנות ימי הביניים לאמנות פרוטו-רנסאנס

## נפטרו

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
1264

## אירועים

* סיום מלחמת ירושה באימפריה המונגולית. קובלאי חאן השתלט על כל המדינה.

## נולדו

* האפיפיור קלמנס החמישי.

## נפטרו

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
לימו-אנריה

**לימו-אנריה** הייתה אחת הממלכות ההיסטוריות באזור גיב שבדרום מערב אתיופיה, אשר נוסדה במשך המאה ה-19. הממלכה גבלה במזרחה עם ממלכת ג'ימה, בדרומה עם ממלכת גומה ובמערבה עם ממלכת גאמה. מעבר לגבול הצפוני ישבו המאצ'ים, תת-קבוצה של בני האורומו. אוכלוסיית הממלכה מנתה כ-40,000 נפש וכללה בין היתר עבדים, לאחר מגפה שהתרחשה בסוף 1840. על פי ההיסטוריון מרדכי אביר, הממלכה מנתה לפני המגפה כ-100,000 תושבים. בירתה הייתה העיר סאקקה.

## היסטוריה

ממלכת לימו-אנריה הייתה המשכה של הממלכה הקודמת אנריה, שהצליחה להחזיק מעמד כנגד הגירת האורומו הגדולה. חרף זה, ההיסטוריון מוחמד חסן כותב שאנאראה לבסוף נסחפה לתוך תקופה ארוכה של מלחמת אזרחים: "באמצע החצי השני של המאה ה-17, אנריה הייתה חסרת הנהגה מכיוון שרבים מבני האצולה נאבקו על הכתר במקום באויביהם המשותפים".
ב-1704, כאשר הקיסר ייואס הגדול ניהל את הקמפיין הצבאי מדרום לנילוס הכחול, והגיע עד לגונגה, הוא ניהל מאבק כנגד אנריה על נהר גיב. לאחר מכן, השליטים של ממלכות האזור, ביניהם אלו של אנריה, ברחו דרומה לממלכת קאפה. הסידאמים תושבי האזור נספגו ואיבדו את זהותם בתוך אוכלוסיית האורומו.

לבסוף מנהיג מלחמה חזק בשם בופו, בנו של בוקו, מקרב הלימוים (תת קבוצה של בני האורומו), עלה לשלטון בזכות המיומנות הצבאית שלו. מוחמד חסן מתארך את ההתפתחות הזאת בין 1800 ל-1802. בופו יצר שושלת יחד עם בתו של אבבה ראבו, מלך ג'ימה. ההיסטוריון מרדכי אביר מוסיף שהמסורת הזו של נישואים היא מסורת שמאחדת בין השבטים סאפארה וסיגארו. בנוסף לזה תחת השפעה פורטוגזית (שכן חיילים פורטוגזים מצבאו של כריסטובו דה גאמה באו לחיות בממלכה.
) לימו-אנריה קראו לעצמם בתואר סאפארה, שלא כמו תוארי המלכים בממלכות אזור גיב השונות ששם מקובל יותר התואר האורומו "מוטי", שבאופן רשמי תיאר מנהיג מלחמה (הנקרא גם אבבה דולה).

ב-1825 בופו התפטר ובנו אבבה באגיבו עלה לשלטון. בגלל המלחמות שממלכת ג'ימה ניהלה, סוחרים השתמשו בדרך המסחר ועברו דרך לימו-אנריה על מנת להגיע לממלכת לקאפה. אבבה באגיבו עשה מאמץ על מנת לשמר את דרך הסחר הזאת, והציע לסוחרים ביטחון משודדים והורדת תעריפים.

במשך שלטונו של אבבה באגיבו, לימו אנאראה אימצה את דת האסלאם. כאשר מיסיונרים קתולים פתחו החלו בשכנוע להתנצרות ב-1846, המלך אמר להם "אם הייתם מגיעים לפני שלוש עשרה שנים היית מתערב שכל נתיניי היו מאמצים את דתכם, אך כעת זהו בלתי-אפשרי".

ההצלחה הסופית של ממלכת ג'ימה בכיבוש באדי פולה ב-1847, גרמה לדרך המסחר שבין שאווה לממלכת קאפה להיפתח שוב, והביאה לסופה של דרך המסחר שעברה בלימו-אנריה. בעקבות מותו של באגידו ב-1861, ירש את מקומו בנו, שנחשב "ילד קנאי מוסלמי ולא מוכשר", וגרם לירידת הממלכה.

ממלכה זו נכבשה בסופו של דבר על ידי הדג'זאמץ' וולדה גיורגיס, שנשלח מטעם הקיסר מנליק השני בשנת 1891. בנו של אבבה באגיבו התנצר בגלל מטרות פוליטיות, שינה את שמו לגברה סאלאסי, ונעשה פיטאוורארי (ויקונט) באימפריה האתיופית.

## הערות שוליים

לימו-אנריה
לימו-אנריה
פנטאן

**פנטאן**, הידוע גם בשם אמיל הידריד, הוא פחמימן ממשפחת האלקאנים. הפנטאן הוא תרכובת נוזלית המשמשת בעיקר כדלק וכממס. המבנה שלו הוא קווי (לא מסועף), דומה לזה של בוטאן, אבל ארוך יותר באטום פחמן אחד. פנטאן הוא אחד משלושה איזומרים מבניים בעלי הנוסחה המולקולרית C5H12, כאשר האחרים הם איזופנטאן ונאופנטאן. ציקלואלקאן הדומה לפנטאן הוא ציקלופנטאן, אף על פי שהוא לא איזומר של פנטאן כי הנוסחה המולקולרית שלו שונה-הציקלופנטאן הוא איזומר של הפנטאנים. מאחר שהפנטאן הוא הפחמימן הנדיף ביותר כנוזל בטמפרטורת החדר, נעשה בו שימוש רב במעבדה כממס שיכול להתאדות באופן נוח. כמו כן מכיוון שהפנטאן לא קוטבי ואין לו קבוצה פונקציונלית, יכולת המסיסות שלו גרועה, ורק חומרים לא קוטביים או חומרים עשירים באלקילים מסיסים בתוכו.


האיזומרים של פנטאן



## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תרכובות אורגניות
קטגוריה:אלקאנים
קטגוריה:ממסים אפרוטיים
ברוקס

**ברוקס** (Brooks) הוא שם משפחה שמקורו באנגלית ומשמעותו שוכן ליד נחל.

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות פרטיים
1263

## אירועים

* ויכוח ברצלונה - ויכוח יהודי-נוצרי מפורסם בין הרמב"ן לפאבלוס כריסטיאני

## נולדו

* אבן תיימיה - פילוסוף ואיש דת מוסלמי מהזרם החנבלי

## נפטרו
* רבי יונה גירונדי, מחבר שערי תשובה (נולד ב-1210)

* 16 בדצמבר – הוקון הרביעי, מלך נורווגיה.

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
1262

## אירועים

* קדיס נכבשת על ידי הנוצרים.
* הוקון הרביעי, מלך נורווגיה מספח את איסלנד.

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
נאופנטאן

**נאופנטאן**, הנקרא גם בשמות **[[מתיל|דימתיל]] [[פרופאן]]** או 2,2-דימתיל פרופאן, הוא פחמימן מסועף ממשפחת האלקאנים בעל 5 אטומי פחמן. נאופנטאן הוא גז דליק ביותר בטמפרטורה ולחץ של חדר. נאופנטאן יכול להתעבות לנוזל מאוד נדיף ביום קר, באמבט קרח, או כאשר נדחס ללחץ גבוה יותר.
נאופנטאן הוא אחד משלושה איזומרים עם הנוסחה המולקולרית C5H12, כאשר האחרים הם פנטאן ואיזופנטאן


האיזומרים של נאופנטאן



## קישורים חיצוניים

קטגוריה:תרכובות אורגניות
קטגוריה:אלקאנים
נחש חולות

**נחש החולות** (שם מדעי: *Lytorhynchus diadema*) הוא נחש לא ארסי מהסוג *Lytorhynchus* שבמשפחת הזעמניים. כשמו, חי בעיקר בחולות במחילות ואדמה רכה. הוא בעל תפוצה נרחבת בישראל החל מהערבה והנגב דרך השפלה ועד להר הכרמל.

## תיאור
ראשו מחודד מעט ומאופיין במגן חרטום גדול. אורכו 30–51 ס"מ. צבעו חום-צהבהב, אפרפר או כתמתם בחלקיו העליונים, עם סדרה של 13–18 כתמים כהים גדולים בצורת מעוין רוחבי במרווחים קבועים. על הראש והעורף דוגמת אופיינית כתם כהה עם נקודה בהירה במרכזו. לעיתים קיים פס המחבר בין העיניים ופס כהה אלכסוני המחבר בין העין לזווית הפה. ההחלקים התחתונים לבנים אחידים. האישונים צרים.

## אקולוגיה

### תפוצה
בעל תפוצה נרחבת במדבריות צפון אפריקה דרך המזרח התיכון וחצי האי ערב ועד למערב איראן.

### התנהגות
כנחש אופייני לחולות, התנועה שלו על פני החול יעילה מאוד וחסכונית מאוד באנרגיה, מה שמתבטא בעקבות סימטריות למדי ללא מריחות.

הנחש פעיל בשעות הלילה, וניזון משוכני מחילות בנחלתו, ובמיוחד לטאות. הנקבה מטילה 3–5 ביצים.

## גלריה

קובץ:Colubridae- Lytorhynchus diadema diadema (Crowned Leafnose Snake, Diademed Sand Snake, Awl-headed Snake).jpg|פרט מחולות חלוצה
קובץ:Lytorhynchus diadema.jpg|מטפס על שיח
קובץ:Lytorhynchus diadema 443915388.jpg|תקריב ראש
קובץ:Colubridae- Lytorhynchus diadema diadema (Crowned Leafnose Snake, Diademed Sand Snake, Awl-headed Snake) - 32740093347.jpg|דוגמת הראש האופיינית


## קריאה נוספת
* אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, **[[זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה]]**, מהדורה שלישית 2022. , עמודים: 174-176

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:זעמניים
קטגוריה:ארץ ישראל: נחשים שאינם ארסיים
קטגוריה:עיראק: זוחלים
פדיון שולי

**פדיון שולי** (באנגלית: **Marginal Revenue** או בראשי-תיבות - **MR**) הוא מושג במיקרו-כלכלה המתאר את הפדיון הנוסף מייצור יחידה אחת נוספת של מוצר (או ייצור היחידה האחרונה של המוצר). ניתן גם לתארו בתור השינוי בפדיון הכולל המחולק בשינוי במספר היחידות הנמכרות.

מבחינה פורמלית יותר, פדיון שולי שווה לשינוי בפדיון הכולל כתוצאה מהשינוי בכמות כאשר השינוי בכמות שווה ליחידה אחת (או השינוי בייצור במקטע בו חל השינוי הרלוונטי בפדיון). 

שינוי זה ניתן להצגה בתור נגזרת. הפדיון הכולל שווה למכפלת המחיר בכמות, קרי, TR=P \cdot Q. מכאן, על-פי כלל לייבניץ:

MR=\frac{dTR}{dQ}=\frac{dP}{dQ} \cdot Q + \frac{dQ}{dQ} \cdot P=P + Q \cdot \frac{dP}{dQ}.

בעבור חברה הפועלת בשוקי תחרות משוכללת, המחיר אינו משתנה יחד עם הכמות הנמכרת (\frac{dP}{dQ}=0), ועל-כן הפדיון השולי שווה למחיר. בעבור בעל-מונופולין, המחיר המתקבל יפחת יחד עם הכמות הנמכרת (\frac{dP}{dQ}) והפדיון השולי יפול מן המחיר. משמעות עובדה זו היא כי כמות הרווח המרבי, שבה הפדיון השולי שווה לעלות השולית, תהיה קטנה בקרב המונופוליסט מאשר בקרב חברה הפועלת בתנאי תחרות משוכללת, בעוד שמחיר הרווח המרבי יהיה גבוה יותר. כאשר הפדיון השולי חיובי, גמישות המחיר של הביקוש (PED) תהיה גמישה, בעוד שכאשר הוא שלילי, היה תהיה קשיחה. כאשר הפדיון השולי עומד על אפס, גמישות המחיר של הביקוש תעמוד על 1-.

קטגוריה:מיקרו-כלכלה
מנזר אום ליסאן

**מנזר אום-ליסאן** הוא מנזר ביזנטי בדרום-מזרח ירושלים, שהוקם על ידי פטר האיברי בשנת 430. במסגרת חפירות ארכאולוגיות שהתבצעו במנזר, התגלתה כתובת עתיקה בשפה הגאורגית ובה השימוש העתיק ביותר במונח "כרתוולי" ("גאורגי").

## רקע היסטורי
מנזר אום ליסאן היה אחד מהמנזרים שהוקמו על ידי מלכי גאורגיה בתקופת ממלכת איבריה ומאוחר יותר על ידי הממלכה הגאורגית המאוחדת. מאז התנצרותם של הגאורגים במאה הרביעית התקיים קשר לארץ ישראל ובמיוחד לירושלים. צליינים שהגיעו מגאורגיה הגיעו ברובם למנזרים דוברי יוונית בהם השתכנו. אולם היו גם מרכזים דתיים שנתרמו על ידי מלכי גאורגיה.

המקור העיקרי למידע על הגאורגים בארץ ישראל הוא הספר שנכתב על ידי יוחנן רופוס במאה החמישית על חייו ומעשיו של פטר האיברי. ספר זה קיים בתרגומים גאורגיים וסוריים מהמקור היווני שלא שרד. הספר מתמקד במסעותיו של רופוס עם פטר, ומתאר הקמה של מנזרים, כנסיות ואכסניות לצליינים הרבים שהגיעו מגאורגיה למקומות הקדושים לנצרות בארץ ישראל.

## ממצאים
המנזר נתגלה בעקבות עבודות בניה שנעשו בשכונת אום ליסאן מדרום לתלפיות מזרח בירושלים. בחפירות בשנת 1995 נתגלתה קפלה מרוצפת בפסיפס צבעוני, מספר חדרים ובור מים.

בחפירות שנערכו בין השנים 2002-2004 בידי רשות העתיקות ומשלחת גאורגית בראשות איאולון גגושידזה, נחשפו חלקים נוספים של המנזר, הכוללים חדרים מרוצפים באבן, בריכת אגירה מתקן מים. הממצא החשוב ביותר הייתה קריפטה (אולם תת-קרקעי) חצובה בסלע, ששימשה בפועל כאולם קבורה של מנזר ביזנטי קטן. האולם הכיל 24 קברים ביניהם תעלת קבורה אחת יוצאת דופן הכילה שרידים של גופת נזיר מזדקן כבן שישים בערך. הקבר נשא כתובת באלפבית הגאורגי העתיק, בכתב אסומתוורולי, שמניתוח אפיגראפי שלו עולה כי הוא מהמאה החמישית או המאה השישית.

הכתובת הגאורגית שנתגלתה היא השימוש הקדום ביותר בשם 'כרתוולי' על חפץ ארכאולוגי לא רק בישראל ובכלל. מיקומו של הקבר בתוך הקריפטה, השימוש בשפה הגאורגית, תפקידו הרם של הנקבר וציון הלאום מצביעים על כך שהמנזר היה מנזר גאורגי ולא רק מנזר בו השתכנו נזירים גאורגים.

גילוי של מקווה מתחת לחצר המנזר באום ליסאן מצביע שבאתר התקיימה חווה יהודית בתקופה הרומית ושהוא יושב שוב בתקופה הביזנטית והוקם בו מנזר.

## קישורים חיצוניים

* קורנליה הורן (2006), **[http://books.google.com/books?id=C7BpJop820kC&printsec=frontcover&dq=Asceticism+And+Christological+Controversy&sig=9cC8iNbwMl1B8j-D55MVs_Ekiss#PPA167,M1 סגפנות והוויכוח המשיחי במאה החמש עשרה בפלשתינה: הקריירה של פטר האיברי]**, , 
* יוחנן (ג'ון) זליגמן, מנזר גיאורגי באום ליסאן, ירושלים
* חדשות ארכיאולוגיות ח' אום ליסון
## הערות שוליים

קטגוריה:ירושלים: כנסיות ומנזרים
קטגוריה:ירושלים: קברים ובתי קברות נוצריים
קטגוריה:גאורגיה: היסטוריה
קטגוריה:גאורגיה: דת
איזופנטאן

**איזופנטאן**, C5H12, הנקרא גם בשמות **מתילבוטאן** ו-**2-מתילבוטאן**, הוא אלקאן מסועף עם חמישה אטומי פחמן. איזופנטאן הוא נוזל נדיף ודליק ביותר בטמפרטורה ולחץ של חדר. טמפרטורת הרתיחה שלו הוא כמה מעלות מעל טמפרטורת החדר ולכן הוא ירתח ויתאדה מהר ביום חם. איזופנטאן הוא אחד משלושה איזומרים מבניים, כאשר האחרים הם פנטאן ונאופנטאן.


האיזומרים של איזופנטאן



## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תרכובות אורגניות
קטגוריה:אלקאנים