open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
פרויקט טרוור

**פרויקט טרוור** (באנגלית: **The Trevor Project**) הוא ארגון מלכ"ר אמריקאי העוסק במניעת התאבדות בקרב נוער להט"בי (לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים).

פרויקט טרוור נוסד בשנת 1998. לעמותה יש קו טלפון פעיל בכל שעות היממה וימות השנה בשיחת חינם, ובו עונים יועצים מיומנים בנושא זה, בצורה חסויה ככל האפשר. הפרויקט גם מספק משאבים והדרכה חיונית להורים ואנשי חינוך על מנת לאפשר סביבה בטוחה ומוגנת לנוער להט"בי בבית ובבית הספר.

## היסטוריה
הפרויקט נוסד בשנת 1998 בקליפורניה שבמערב הוליווד על ידי ג'יימס לסנס, פגי רג'יסקי, ורנדי סטון, יוצרי הסרט טרוור, זוכה פרס האקדמיה לשנת 1995. הסרט הוא דרמה קומית אודות נער הומוסקסואל בן 13, אשר נדחה על ידי חבריו בשל נטייתו המינית, והוא מנסה להתאבד. בזמן שהסרט שודר ב-1998 בערוץ HBO האמריקאי, יוצרי הסרט הניחו כי חלק מהצופים הצעירים של הסרט מתמודדים עם משבר דומה לזה של טרוור, והם החלו לחפש קו תמיכה שמספרו יפורסם בזמן שישודר הסרט. אך הם גילו כי קו כזה איננו קיים, ולכן לאחר מכן החליטו להקים בעצמם קו זה, לסיוע בעת משבר לנוער להט"ב.

## תמיכה ציבורית בארגון
ידוענים רבים ידועים כתומכים בארגון זה, בהם אדם למברט כריס קולפר, דארן כריס, ג'יימס מרסדן ודניאל רדקליף. ב-10 באוגוסט 2009 אנשי הפרויקט הודיעו כי התקבלה תרומה גדולה מהשחקן דניאל רדקליף, כוכב סדרת הסרטים הארי פוטר. רדקליף הצהיר: "אני שמח מאוד להתחיל את תמיכתי בפרויקט, אשר מציל חיים מדי יום ביומו, באמצעות העבודה הקריטית שלו. זה מצער אותי מאוד לחשוב שבשנת 2009, התאבדות היא הגורם השלישי למוות בקרב בני נוער. וזה הרסני באמת ללמוד על נוער להט"ב אשר נוטים להתאבד בסבירות גבוהה יותר פי ארבעה, מאשר חבריהם ההטרוסקסואלים".

## פעילות
### הקו החם
הקו החם הוא שירות חינם חסוי אשר פועל 24 שעות, שבעה ימים בשבוע. היועצים הוכשרו להקשיב ולהבין, מבלי לשפוט. כיום השירות זמין לתושבי ארצות הברית בלבד.

היועצים של הקו החם מציעים גם אתר אינטרנט.

### טרוור צ'אט
טרוור צ'אט הוא שירות הניתן בחינם אשר חסוי ומאובטח אשר מאפשר שירותי מסרים מיידיים ברשת, הניתנים על ידי פרויקט טרוור. הצ'אט נועד לסייע לאלו שאינם בסיכון התאבדות.

### טרוורספייס
טרוורספייס היא רשת חברתית מקוונת הדומה למייספייס, עבור נוער להט"ב בגילאי 13-24. בני הנוער יכולים ליצור פרופילים אישיים, להתחבר עם צעירים אחרים ברחבי ארצות הברית, וכן להכיר ולמצוא את מלוא המשאבים בתוך הקהילות שלהם, כגון קישורים לדף הבית של הפרויקט, שבו יש מידע על הקו החם ומשאבים אחרים מצילי חיים הזמינים אונליין. הרשת פועלת תחת פיקוח מוקפד של מנהלי המערכת, כך שכל התוכן באתר מתאים לגילאים המתאימים, וידידותי למשתמש. הפיקוח נעשה בין השאר באמצעות מעקב אחר כל תוכן חדש שנכנס לרשת על ידי המשתמשים. כך הפכה הרשת לאחד האתרים המוגנים ביותר עבור נוער להט"ב. התוכנה ששימשה ליצירת טרוורספייס נתרמה על ידי טים גיל, יזם תוכנה ופילנתרופ אמריקאי.

### המועצה המייעצת לבני נוער
המועצה המייעצת לנוער משמשת כקשר בין בני נוער ברחבי ארצות הברית. בפעילותה מול הפרויקט, המועצה מגישה המלצות לפרויקט בניסיון להגביר את המודעות לשירותי הפרויקט בקרב בני הנוער הלהט"בים.

### סדנאות בבתי הספר
הפרויקט מקיים סדנאות מותאמות לבני נוער בגילאים שונים ולתוכנית הלימודים שלהם, בנושאים הקשורים למיניות, זהות מגדרית, ההשפעות של שפה והתנהגות, ותחושת השונות של בני נוער להט"בים. התוכנית גם מלמדת צעירים כיצד לזהות דיכאון וחשד לרצון להתאבדות בקרב חבריהם.

## ראו גם
* It Gets Better

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ארצות הברית: ארגוני להט"ב
קטגוריה:התאבדות
קייט קאפשו

**קייט קאפשו** (אנגלית:** Kate Capshaw**; נולדה ב-3 בנובמבר 1953) היא שחקנית ומפיקת קולנוע אמריקאית שהתגיירה. התפרסמה בזכות תפקידיה בסרטים "אינדיאנה ג'ונס והמקדש הארור" ו"גשם שחור". נשואה לבמאי ההוליוודי סטיבן ספילברג.

## ביוגרפיה
קאפשו נולדה בשם **קת'לין סו נייל** (**Kathleen Sue Nail**) בעיר פורט וורת' שבטקסס. בתם של בוורלי סו, סוכנת נסיעות ואדווין לאון ניל.
גדלה בסנט לואיס ולמדה באוניברסיטת מיזורי, משם סיימה עם תואר בחינוך.
לפני שהפכה לשחקנית הייתה מורה לחינוך מיוחד בשני תיכונים בעיר.

אימצה את שם המשפחה **קאפשו** מאז נישואיה הראשונים לרוברט קאפשו.

## קריירת משחק
נסעה לניו יורק כדי להפוך לשחקנית, בתחילה שיחקה באופרת סבון ובסרט "קצת סקס".
בשנת 1984 הכירה את סטיבן ספילברג על סט הסרט "אינדיאנה ג'ונס והמקדש הארור", קאפשו התמודדה על התפקיד הנשי הראשי מול 120 בנות נוספות באודישנים, התפרסמה בסרט בדמות זמרת המועדונים ווילי סקוט.
באותה שנה התפרסמה גם בקומדיית הריגול "הגנה עצמית" ובסרט האימה "שומר החלומות".
ב-1986 הופיעה בתפקיד הראשי בקומדיית ההרפתקאות "מחנה חלל", ושיחקה בדרמה הפוליטית "עוצמה".
ב-1989 שיחקה במותחן הפשע של רידלי סקוט "גשם שחור", בתפקיד היחצנית ג'וייס.
ב-1995 השתתפה במותחן המסתורין "סיבה מוצדקת" בתור לורי, אשתו של הפרופסור למשפטים פול ארמסטרונג, אותו גילם שון קונרי. ב-1997 שיחקה בסרט "המזעיק", לצד ראיין ריינולדס. ב-1999 הפיקה קאפשו ושיחקה בתפקיד ראשי בקומדיה "מכתב האהבה".

## חיים אישיים
קאפשו נולדה כנוצרייה-אפיסקופלית, אך התגיירה לפני שנישאה בשנית ב-1991 לקולנוען האמריקאי-יהודי סטיבן ספילברג.
לקאפשו ולספילברג שבעה ילדים ביחד, בנוסף לשחקנית ג'סיקה קאפשו (שנולדה מנישואיה הראשונים לרוברט קאפשו).

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת מיזורי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מיזורי
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:מפיקות קולנוע יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:גרות
קטגוריה:מורים לחינוך מיוחד
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1953
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1953
וינו נובילה די מונטפולצ'אנו

**וינו נובילה די מונטפולצ'אנו** (באיטלקית: **Vino Nobile di Montepulciano**) הוא יין אדום שלו מעמד של Denominazione di Origine Controllata e Garantita שמיוצר בכרמים המקיפים את העיר מונטפולצ'אנו, איטליה. היין נעשה בעיקר מענבי סנג'ובזה (הידועים בלשון המקום בשם פרונולו ז'נטילה), מינימום 70%, ביחד עם קאניולו נרו (20%-10%) וכמות קטנה של זנים מקומיים כמו ממולו. היין מיושן בחביות עץ אלון במשך שנתיים, ומיושן במשך שלוש שנים אם מדובר ביין ריזרבה. אין לבלבל בין יין זה לבין מונטפולצ'אנו ד'אברוצו, יין אדום שנעשה מעינב מונטפולצ'אנו באזור אברוצו במזרח-מרכז איטליה.

## ההיסטוריה של וינו נובילה די מונטפולצ'אנו
וינו נובילה די מונטפולצ'אנו הוא אחד מהיינות העתיקים ביותר באיטליה.

בתיעוד משנת 789, אותו מצטט עמנואל רפטי, ב-"Dizionario Geografico Fisico Storico della Toscana", הכומר ארניפרט מציע לכנסיית סן סילבסטרו בלנצ’יניאנו (באזור אמיאטה) חלקת אדמה וכרם הנמצאים בקסטלו די פוליצ’אנו ; במסמך אחר המתוארך ל-17 באוקטובר 1350, שגם אותו מזכיר רפטי, נקבעים הכללים של המסחר ויבוא היין המופק באזור מונטפולצ'אנו.

ב-1685 מוזכר גם וינו נובילה דה מונטפולצ'אנו בידי המשורר פרנצ'סקו רדי, בנוסף לשבחים שהוא מעתיר על עבודתו של בכחוס בטוסקנה (מונטפולצ'אנו הוא מלך כל היינות !), הוא חיבר אודה לרוזן פרדריק וטרנס המוקרש כולו להילול האיכויות של יין זה.

השם וינו נובילה דה מונטפולצ'אנו הומצא בידי אדמו פנטי, עד 1930, נקרא היין רשמית "וינו רוסו צ'טו די מונטפולצ'אנו" (Vino rosso scelto di Montepulciano) אולם אדמו כינה את היין "נובילה" (אציל). ב-1925 ייצר אדמו פנטי כ-30 טון של נובילה, שכולם בוקבקו ונמכרו וזכו להערכה רבה. ההצלחה הגדולה הייתה ביריד המסחר הראשון שנערך בסיינה ב-1931, אותו ארגן Ente Mostra-Mercato Nazionale dei Vini Tipici e Pregiati, כשאדון טנקרד ביונדי סנטי, חבר ומעריץ של אדמו פנטי, אמר את המשפט הנבואי "ליין הזה נכון עתיד". פנטי נחשב ליצרן הראשון של וינו נובילה די מונטפולצ'אנו. "קנטין פנטי" גם קידם את וינו נובילה די מונטפולצ'אנו בכל רחבי תבל בשנים שלאחר מלחמת העולם הראשונה, ובשנים של "הנס הכלכלי" בתום "מלחמת העולם השנייה באיטליה. חברות אחרות, שעד אותה עת ייצרו בעיקר קיאנטי, הלכו בעקבותיו של אדמו וייסדו ב-1937 את קנטינה סוצ’יאלה (וקיה קנטינה די מונפולצ’אנו), מתוך כוונה להקים מערכת לשיווק היין המיוצר אפילו בידי יצרנים קטנים.

היין המופק במונטפולצ'אנו המשיך לזכות להערכה במשך הזמן וקיבל את המעמד של DOC (Denomination of Controlled Origin) עם DPR ב-12 ביולי 1966. הוא זכה למעמד של DOCG (Denomination of Controlled and Guaranteed Origin) בידי DPR ב-1 ביולי 1980 והשתנה בידי DM ב-27 ביולי 1999.

## יינות שנעשים במונטפולצ'אנו

תעשיית היין בעיר מונטפולצ'אנו מפיקה כמה יינות שונים:
*	נובלו (מופק לא רק באזור ספציפי זה)
* רוסו די מונטפולצ'אנו - היין נעשה בעיקר מענבי סנג'ובזה (הידועים במקום כפרונולו ז'נטילה) (מינימום 70%) מעורבים עם קאניולו נרו (20%-10%) וכמויות קטנות של זנים מקומיים אחרים כמו ממולו. היין מיושן בחביות עץ אלון במשך שנה אחת.
* נובילה די מונטפולצ'אנו
* נובילה די מונטפולצ'אנו ריזרבה
* גראפה – לפי החוק האיטלקי, אסור שאותה חברה תחזיק בבעלותה גם יקב וגם מזקקה, הגראפה מופק בשיתוף-פעולה, ובדרך-כלל נמכר על ידי היקב ונושא את שם היקב על התווית.

## קישורים חיצוניים

* האתר הרשמי של Consorzio del Vino Nobile
* האתר הרשמי של ארגון דרך היין המקומי - Strada del Vino Nobile di Montepulciano

קטגוריה:יינות איטלקיים
ריקבון אציל

[שמאל|ממוזער|180px|פטרית ''Botrytis cinerea'' על ענבי [ריזלינג, באזור ריינגאו, גרמניה]]
**ריקבון אציל** (באנגלית: **Noble rot**; בצרפתית: pourriture noble; בגרמנית: Edelfäule; באיטלקית: Muffa nobile, בהונגרית: Aszúsodás) הוא צורה של זיהום פטרייתי, בעל השפעה חיובית על ענבי היין, אשר נגרם כתוצאה מהדבקה בפטריית ה-*Botrytis cinerea*. התפשטותה של הפטרייה דורשת תנאי לחות, ואם מזג האוויר נשאר רטוב, מתפתחת הצורה המזיקה - **ריקבון אפור**, שעלולה להרוס את יבול הענבים. לרוב, הענבים שנדבקים בפטרייה מצטמקים ונותרים עם תכולת סוכר גבוהה המכונה בשם "ריקבון אציל". אם בוצרים אותם בשלב מסוים, ניתן להפיק מהם יינות משובחים ומתוקים במיוחד. תהליך הדבקת ענבי היין בפטריית ה-*Botrytis cinerea* נקרא "בוטריטיזציה" והיינות נקראים "יינות בוטריטיס". 

## מקורות
שמאל|ממוזער|180px|''Botrytis cinerea'' על ענבי סמיון בסוטרן, בורדו, שבצרפת
לפי האגדה ההונגרית, יין האסו (aszú) הראשון (יין שמייצרים מענבי בוטריטיס) יוצר בידי לאצקו מאתה ספשי ב-1630. אולם, יין שנעשה מענבי בוטריטיס מוזכר כבר ב-Nomenklatura of Fabricius Balázs Sziksai, שהושלם ב-1576. רשימת מלאי של אסו שהתגלתה, קודמת לאזכור זה בחמש שנים. כשהחל סיווג הכרמים ב-1730 באזור טוקאי, אחת מאמות המידה שניתנו לסוגי הטרואר השונים הייתה הפוטנציאל לפתח *Botrytis cinerea*.

מיתוס פופולרי הוא, שפיתוח יינות הבוטריטיס התרחש באופן עצמאי בגרמניה ב-1775, כשיצרן של יין ריזלינג ב- Schloss Johannisberg (גייסנהיים באזור ריינגאו) נהג לחכות להוראה ממנהל האחוזה, היינריך פון ביברה, בישוף העיר פולדה, לפני שבצר את הענבים. באותה שנה (כך מספרת האגדה), שליח המנזר נשדד כשהיה בדרכו להעביר את ההוראה לבצור והתעכב במשך שלושה שבועות, זמן שהספיק לבוטריטיס להתפשט. מכיוון שסברו ביקב שהענבים חסרי ערך נתנו אותם לאיכרים מקומיים, שהפיקו יין מתוק ומפתיע באיכותו שאחר-כך נודע בשם Spätlese או יין מבציר מאוחר. בשנים הבאות, היו בצירים שבהם נוצרו ענבים מתוקים ברמות שונות ו-Spätlese המקורי התפתח, בתחילה ל-Auslese ב-1787 ואחר-כך ליין קרח ב-1858, אם כי יין קרח נעשה בדרך-כלל מענבים שלא נוגעו בבוטריטיס.

## ריקבון אציל בעולם
יינות בוטריטיס ידועים בעולם הם אסו בחבל טוקאי בהונגריה ובסלובקיה (הידועים בדרך-כלל כ-Tokaji, Tokajské או Tokay), סוטרן בצרפת – שם התהליך ידוע כפוריטיר re או פוריטיר נובל; ויינות Beerenauslese או בגרמניה ואוסטריה. סוגים אחרים של יינות כאלה הם גראסה דה קוטנרי ברומניה, קוטו דה לאיון ומונבזיאק בצרפת, אאוסברוך באוסטריה ו-Noble Late Harvest (NLH) בדרום אפריקה. פטריית הבוטריטיס גם יובאה בידי ייננים בקליפורניה ואוסטרליה. בחלק מהמקרים מרססים את הענבים בנבגי בוטריטיס כדי להדביקם בפטרייה, בעוד כרמים אחרים מסתמכים על הדבקה טבעית מנבגים שנוכחים בסביבה.

## קישורים חיצוניים

* המדריך לטיפול במזיקים לענבים עבור זן בוטריטיס, אוניברסיטת קליפורניה
* עובדות על פטריית בוטריטיס, אוניברסיטת המדינה של אוהיו
* פרויקט מיפוי הגן של ''Botrytis cinerea''
* היסטוריה קצרה של הריזלינג
* היסטוריה של Schloss Johannisberg

קטגוריה:יין
ונטיה

ממוזער|דגלה של הממשלה הזמנית של ונטיה (23 במרץ 1848 – 24 באוגוסט 1849) היה דגלה של איטליה עם האריה של סט. מרק.

**ונטיה** (איטלקית: Venetia) הוא שמו ההיסטורי של אזור בצפון מזרח איטליה, אשר כיום מחולק בין שני אזורים, ונטו ופריולי-ונציה ג'וליה. האזור נקרא על שם של הוונטים אדריאטים, אשר היו חלק מהעמים איטליים.

## העידן האוסטרי
ונטיה הייתה לאורך שנים רבות חלקה המזרחי של ("דומיני דה טרה פרמה", או "ארצם של הדומינים") הרפובליקה של ונציה, כולל ונטו ופריולי; בעוד שגוריציה וטריאסטה (נפה) היו תחת שלטון הקיסרות האוסטרית בתחילת המאה ה-16. אזור איסטריה הסמוך היה גם כן חלק מהרפובליקה של ונציה, למרות שלו נחשב שייך לאזור.

בשנת 1797, שלטון הרפובליקה הסתיים בפלישתו של נפוליאון, והועברה אל האימפריה האוסטרית (בתמורה לבלגיה). בין השנים 1805-1806, האזור נכבש שוב על ידי צבא נפוליאון ונכלל בממלכת איטליה.

בשנת 1809, התרחש מרד נגד השלטון האיטלקי צרפתי, אשר סייע להתקדמות הכוחות האוסטריים במהלך מלחמת הקואליציה החמישית. מרד זה היה בעיקרו מרד איכרים, פחות מאורגן מהמרד של ארדראס הופר, בה כוחות משמר לאומי לחמו בצד הצרפתי-איטלקי.

לאחר קונגרס וינה, 1814-1815, ונטיה הפכה לחציה המזרחי של ממלכת לומברדיה-ונטיה, ממלכה נפרדת של האימפריה האוסטרית.

במהלך מלחמת העצמאות האיטלקית הראשונה בשנת 1848, ונטיה התקוממה כנגד הממשלה האוסטרית המרכזית, והקימה את רפובליקת סן מרקו, אשר התקיימה כ-17 חודשים. כוונות לצרפה לממלכת סרדיניה כשלו, לאחר פרישתן של מדינות איטלקיות אחרות (מאי 1848) וכניעת סרדיניה (אוגוסט 1848). ב-24 באוגוסט 1849 נאלצה ונטיה להיכנע עם סיום המצור על ונציה.

ממשלת האימפריה האוסטרית הייתה לא אהודה בקרב המעמדות הגבוהות והביניים, בגלל מדיניותו האנטי ליברלית של קלמנס ונצל פון מטרניך, אשר מונה על ידי פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה אחרי 1848, ובגלל אי כינון אוטונומיה לומברדו-ונטיה כנדרש. באותה עת, הממשלה נחשבה מוערכת והגונה בקרב המעמד הנמוך.

## העידן האיטלקי
ונטיה נשארה תחת שליטה אוסטרית עד מלחמת שבעת השבועות בשנת 1866, כאשר ממלכת איטליה הצטרפה לצד הפרוסי עם ההבטחה למסור את ונטיה בתמורה לסיוע. אוסטריה הציעה למכור את ונטיה לאיטליה, אך אלו סירבו בראייתם את ההצעה כמבישה. הדבר הוביל לחזית נוספת לאוסטריה, מלחמת העצמאות השלישית של איטליה.

עם חתימת ברית וינה 1886, הסתיימה המלחמה בהחזרת האזור לצרפת, כאשר הטירות נשארו בידי האוסטרים למשך זמן. בעקבות מחאות ממושכות, עזבו האוסטרים והצרפתים העבירו את האזור כולו ב-20 באוקטובר לאיטלקים. משאל עם שנוי במחלוקת בו רק 30% מהאוכלוסייה הבוגרת הצביעו תחת לחץ איטלקי כבד אישרו את המהלך. תוצאות המשאל הציגו רוב של 99.99% לאיטליה.

מאז ועד היום נותרה ונטיה חלק מאיטליה מלבד פריולי ומזרח ונטו אשר היו במלחמת העולם הראשונה תחת כיבוש אוסטרי ושלטון הפשיזם של הרפובליקה הסוציאלית האיטלקית משנת 1943 ועד 1945, כאשר מחוז בלונו ומחוזות אודינה-גוריציה-טריאסטה נשלטו על ידי גרמניה הנאצית למרות שייכותם לרפובליקה הסוציאלית.

במהלך 1945-1946, חטיבות הפרטיזנים של יוסיפ ברוז טיטו כבשו חלק מגוריציה ולמשך חודש את טריאסטה. חלקו המזרחי של העיר גוריציה, יחד עם חלקו העליון של עמק איזונצו וחלקו העיקרי של קראס, הועברו לידי יוגוסלביה בשנת 1947, בעוד שאזור טריאסטה הוגדר כהטריטוריה החופשית של טריאסטה, אשר סופחה חזרה לאיטליה בשנת 1954.

## ראו גם

*פריולי
*טריבנטו
*ונטו
*לאומיות ונטיאנית

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מלחמות אוסטריה
קטגוריה:מלחמות פרוסיה
קטגוריה:אירופה: היסטוריה
קטגוריה:איטליה: היסטוריה
קטגוריה:אוסטריה: היסטוריה
קטגוריה:המלחמות הנפוליאוניות
יוסף מולכו

רבי **יוסף מולכו** (ט"ו בשבט ה'תנ"ב, 1692 - ה'תקכ"ח, 1768) היה רב ודיין בעיר סלוניקי. ומחבר ספר **שלחן גבוה**.
[שמאל|ממוזער|250px|ספר "שולחן גבוה" דפוס ראשון שנת [תקט"ז]]

## תולדות חייו
נולד בסלוניקי לגביר אברהם מולכו נצר למגורשי ספרד. היה תלמידו המובהק של ראש רבני סלוניקי באותה העת, רבי יוסף דוד בעל ספר "בית דוד" (שנדפס בסלוניקי בשנת ת"צ). בגיל שמונה עשרה נישא לאסתר, בת אחותו, שילדה לו לפחות שלשה בנים. הוא נחשב למומחה במלאכת השחיטה ושימש כרב ושוחט בקהילות רבות בטורקיה וביון. בבגרותו נתמנה לראש שוחטי סלוניקי והיה לפוסק ראשי בעניינים אלה בתקופתו. בזקנותו (שנת תק"ח) עזב את בניו ואת אחיו אשר בסלוניקי, ועלה יחד עם אביו לארץ ישראל, ישב בה בישיבת "יפאר ענוים" בירושלים, התרועע בה עם חכמיה וגידל בה דור של תלמידים. נפטר בה כבן שבעים ושמונה בשנת תקכ"ח.

#### אחיו
אחיו של רבי יוסף מולכו, היה רבי שלמה מולכו אשר עלה לארץ ישראל והתיישב בה, ומונה בה מטעם הקהילה בירושלים לשליחות דרבנן לארץ מוצאו. וגם היה לו אח בשם שאול שישב בארץ ישראל.

אח צעיר יותר היה רבי יצחק מולכו, מחבר הספר אורחות יושר אשר נדפס בשנת תקכ"ט.

#### בניו
אחד מבניו הוא הרב יעקב מולכו. במשך הדורות נמצאו עוד רבנים בירושלים העונים לשם מולכו, וסביר להניח שהיו צאצאיו של רבי יוסף מולכו.

מתוקף תפקידו כרב במקומות שונים וגם כמי שהיה בקי במלאכת השחיטה השתדל להוכיח במקומות שהיו פרצות לדעתו, וכך כותב החוקר אברהם יערי: 

## ספריו
ספרו המוכר והנפוץ ביותר הוא הספר "שלחן גבוה"; ספר זה מכיל פירושים והערות על ספר השולחן ערוך בחלקים אורח חיים ויורה דעה. יצירה זו נדפסה לראשונה בסלוניקי בשנת תקט"ז וכללה חמישה כרכים, ממנה הכרכים השייכים לחלק אורח חיים נדפס בשנת תקט"ז, והכרכים השייכים לחלק יורה דעה נדפסו בין השנים תקכ"ד (1764) לתקמ"ד (1784).

העתק המלל בשער הדפוס הראשון של הספר "שלחן גבוה":

לספר שלחן גבוה ערך היסטורי-יהודי גדול, משום שיש בו תיעוד של מנהגים ומסורות שרווחו בתקופתו של המחבר באזור סלוניקי.

### שאר ספריו
***זובח תודה** - הלכות שחיטה, נדפס בסלוניקי בשנת תק"א 1741.
***אהל יוסף** - ספר שאלות ותשובות, נדפס בסלוניקי בשנת תקט"ז 1756.
***דרשות** - פיטרקוב תרנ"ה.

## לקריאה נוספת
* דניאל טואיטו, **רבי יוסף מולכו וחיבורו שולחן גבוה**, קובץ תורני **זכור לאברהם תשנ"ד - תשנ"ה**, ישיבת אליהו, תשנ"ה 1995, עמ' ריז.
* שמעון מרכוס, **לתולדות היהודים באדריאנופולי**, **סיני**, כ"ט, מוסד הרב קוק, עמ' שלג.
* נתנאל מנצור, במבוא לספר **אורחות יושר** (לאחיו של רבי יוסף מולכו), ירושלים תשנ"ט-1999.
* מאיר בניהו, **היחסים שבין יהודי יון ליהודי איטליה**, תל אביב: המכון לחקר התפוצות, תש"מ-1980.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים יוונים
קטגוריה:אדירנה: רבנים
קטגוריה:סלוניקי: רבנים
קטגוריה:רבנים טורקים
קטגוריה:רבנים ספרדיים
קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: רבנים
קטגוריה:רבנים ארץ-ישראלים
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:ירושלים: רבנים
קטגוריה:עולים לארץ ישראל במאה ה-18
קטגוריה:ילידי 1692
קטגוריה:נפטרים ב-1768
הבכור לבית אב"י

**הבכור לבית אב"י** (הבכור לבית **א**ליעזר **ב**ן-**י**הודה) הוא ספר מאת הסופרת דבורה עומר שיצא לאור בשנת 1967, עיבוד ספרותי להתרחשות אמיתית שנכתב בעקבות מחקר מעמיק בשיתוף משפחת בן יהודה. הספר מתאר את סיפור חייו של איתמר בן-אב"י (1882–1943), בנו של מחיה השפה העברית, אליעזר בן-יהודה. ספר ההמשך נקרא "אהבת איתמר".

בשנת 1968 זיכה הספר את דבורה עומר בפרס למדן.
הספר תורגם לאנגלית, יפנית, ורוסית.

## עלילת הספר
עיבוד ספרותי של קורות איתמר בן-אב"י, אז בן-ציון (הוא שינה את שמו בבגרותו), אשר למד את השפה העברית כשפת אם. אביו אליעזר בן-יהודה שקד באותם הימים על הוצאת עיתון בעברית עם דעות משכילות, שנחשבו קיצוניות ביישוב הישן בירושלים. על הפעוט נאסר לתקשר עם כל הדובר שפת נכר. עם כל הקשיים למד בן ציון את השפה העברית. יום אחד יצא בן ציון לראשונה לרחוב למרות האיסור של אביו אליעזר, ומצא כלב; כאשר הסתובב עמו ברחובות העיר נסקל הכלב למוות. בן ציון שרד את הסקילה.

החיים לא הטיבו עם משפחת בן יהודה ומצבה הידרדר לעוני. הציבור החרדי בירושלים חש כלפיהם עוינות אחרי כתיבת מאמרים חריפים של אליעזר בן-יהודה על פולמוס השמיטה. בסופו של דבר החליט אביו של בן ציון לנסוע לרוסיה לגייס כספים, וכמו כן לשלוח את בן ציון לבית ספר בירושלים, שם יפגוש חברה בת גילו לראשונה. בבית הספר, בן ציון לא מצליח להסתגל לכיתה הראשונה, וגם לא לשנייה, ובסופו של דבר מנהל בית הספר, ניסים בכר מחליט להעבירו לכיתה השלישית שם הוא לומד בהנאה, מסתגל לשפה המדוברת שם, צרפתית. יום יום למד בן ציון מילים חדשות בצרפתית והעברית נזנחה.

לכן, לאחר התלבטות, אליעזר החליט לא לשלוח יותר את בנו, בן ציון, לבית הספר. דבורה, אשתו של בן יהודה, חלתה בשחפת, ומתה. אליעזר נישא לאחות אשתו, פולה, ושמה בעברית חמדה. צרות רבות פקדו את משפחת בן יהודה- רוב הילדים, למעט הבת ימימה, חלו במחלה קשה, בן ציון שרד ושאר האחים מתו. לאחר מספר שנים, בן-ציון הופך לעלם, מתאהב בעלמה בשם לאה, ונשלח ללמוד בצרפת.

## קישורים חיצוניים
*הבכור לבית אב"י באתר עם עובד 
* בעקבות הבכור לבית אב"י מאת דבורה עומר, באתר של משרד החינוך
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרים ישראליים
קטגוריה:ספרים בעברית
קטגוריה:רומנים היסטוריים
קטגוריה:ספרי 1967
קטגוריה:אליעזר בן-יהודה
קטגוריה:ספרי דבורה עומר
קטגוריה:ספרי הוצאת עם עובד
קטגוריה:ספרי סדרת דן חסכן
זכויות שמש

**זכויות שמש** היא הזכות לגישה ישירה לשמש והזכות לשימוש באנרגיית השמש הן בעלות חשיבות מרובה. זכויות אלו קובעות כיצד ניתן לנצל את אנרגיית השמש למאור, חימום, ולהפקת אנרגיה, והן בעלות חשיבות כלכלית מרובה.

## זכויות שמש ומערכות סולאריות

כדי לנצל את אנרגיית השמש בתוך מרחב עירוני דרושה חשיפה מספקת לשמש עבור המערכות הסולארית של המבנים ועבור השטחים הפתוחים שביניהם לשיפור תנאי הנוחות בהם. יש למנוע מצב שהשגת גישה לשמש (solar access) תהיה תוצאה מקרית התלויה במציאות משתנה. 

גישה לשמש צריכה להיות מובנת כזכות לשמש (solar rights). תכנון סביבתי נכון חייב להבטיח מספר מינימלי של שעות חשיפה לקרני השמש של השטחים הפתוחים, של חלונות הבניין, ושל המשטחים עליהם ממוקמות מערכות סולאריות, על מנת שהן תהיינה יעילות. כדי לשפר את יעילותן שעות אלו חייבות להיות בזמן שבו קרני השמש ניצבות למישור הקולט ככל האפשר. עבור מערכות סולאריות רצוי לקחת חלון סולארי של 6 שעות שמש ישירה ליממה כתקופת חשיפה שימושית, בין השעות 9 בבוקר ועד שעה 3 אחה"צ. שעות מחוץ לטווח זה, בחודשי החורף, אינן נחשבות כיעילות לניצול על ידי המערכות הסולריות, מכיוון שקרני השמש בשעות הסמוכות לזריחה ולשקיעה הן בזווית נמוכה ועוצמתן קטנה מאוד כתוצאה מכך.

## היסטוריה
דוגמאות של תכנון מגורי האדם המשקפות הבנה של תנועת ועוצמת השמש לשיפור תנאי הנוחות בנוסף לשימושה המובן מאליו כתאורה טבעית קיים במסורת של הארכיטקטורה בתרבויות רבות. הדוגמאות הקדומות ביותר מגיעות עד המאה ה-7 לפנה"ס בסין וביוון, שם נבנו הבתים כאשר החזית או החצר המשותפת פונה לדרום כדי להגדיל את החשיפה לאור וחום השמש. 

במאות 1-4 לספירה נבנו בתי מרחץ רומיים רבים כאשר פתחיהם פונים לדרום, ועד המאה ה-6 לספירה הפכה הבניה של חדר שמש (sun room) לנפוצה עד כדי כך שהקיסר יוסטיניאנוס הראשון חוקק חוק להבטחת זכויות שמש (solar rights) לתושבי הערים. 

גם הספרדים שכבשו את אמריקה אימצו את "החוקים האינדיאנים" (Leyes de Indias) שהכתיבו את כיווני הבניה של מבנים ואוריינטציית הרחובות בעיירות כדי לאפשר גישה ישירה לקרינת שמש.

בבריטניה של המאה ה-19 הגנו חוקים קדומים (Doctrine of Ancient light) על זכויות הגישה לשמש של בעלי הבתים.

## ראו גם
הפרעה לאור שמש ומניעת תמיכה

## לקריאה נוספת
* שביב et al 2003. הבטים אקלימיים-אנרגטיים בעיצוב אורבני באקלים ארץ ישראל חם ולח. משרד האנרגיה והתשתיות.

## קישורים חיצוניים
* https://web.archive.org/web/20151123135742/http://www.bu.edu/law/central/jd/organizations/journals/bulr/documents/BRONIN.pdf
* Ken Butti and John Perlin (1980) A Golden Thread, 2500 Years of Solar Architecture and technology. Cheshire Books. p27

קטגוריה:סביבה
יינגהו-1

[250px|ממוזער|שמאל|מסלול הגשושית יינגהו-1 סביב [כדור הארץ, מאדים וירחו של מאדים פובוס]]
**יינגהו-1** (בסינית: **萤火一号** - גחלילית-1, בפין-יין: **Yínghuǒ yī hào**) היא גשושית לחקר מאדים שפותחה על ידי סוכנות החלל של סין יחד עם סוכנות החלל הרוסית ששוגרה על גבי משגר זניט מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן ב-8 בנובמבר 2011 יחד עם הגשושית הרוסית פובוס-גרנט. הגשושית, במשקל 115 ק"ג, תוכננה להקיף את מאדים למשך שנת מאדים אחת (שתי שנות ארץ) ולחקור את פני השטח, האטמוספירה, המגנטוספירה והשדה המגנטי שלו. זמן קצר לאחר השיגור חל כשל בשלב במנוע של פובוס-גרנט ושתי הגשושיות (פובוס-גרנט ויינגהו-1) נשארו במסלול סביב כדור הארץ. לאחר 10 ימים של ניסיונות לפתור את הבעיה, הודיעה סוכנות החלל הסינית ב-17 בנובמבר 2011 כי היא מגדירה את המשימה ככישלון.

## רקע
ב-26 במרץ 2007 מנהל סוכנות החלל הסינית סאן לאייאן ומנהל סוכנות החלל הרוסית אנאטולי פרמינוב חתמו על הסכם שיתוף פעולה בין שתי הסוכנויות בחקר מאדים. ההסכם כלל את בניית ושיגור שני הגשושיות יינגהו-1 ופובוס-גרנט אל מאדים.

## מטרות
מטרותיה העיקריות של המשימה הם:
*לבצע מחקר מפורט של סיבית הפלסמה והשדה המגנטי של מאדים.
*חקירת תהליכי בריחת היונים מאטמוספירת מאדים.
*ביצוע מדידות ביונוספירה בשיתוף פעולה עם הגשושית הרוסית פובוס-גרנט.
*לבצע תצפיות על סופות אבק במאדים.

## פרופיל משימה
יינגהו-1 שוגרה יחד עם הגשושית הרוסית פובוס-גרנט על גבי משגר מסוג זניט מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן ב-8 בנובמבר 2011. באוקטובר 2012 שני הגשושיות ייפרדו אחת מהשנייה ויינגהו-1 תיכנס למסלול סביב מאדים עם נטיית מסלול של עד 5 מעלות. יינגהו-1 ופובוס-גרנט יבצעו יחד ניסוי לחקור את היונוספירה של מאדים. יינגהו-1 מיעדת להקיף את מאדים במשך שנת מאדים אחת השווה לשתי שנות ארץ.

### שיגור וכשל בשלב במשגר
יינגהו-1 ופובוס גרנט שוגרו יחד ב-8 בנובמבר 2011. זמן קצר לאחר השיגור פובוס-גרנט היה אמור להפעיל את מנועיו שיוציאו אותו ואת יינגהו-1 ממסלול סביב כדור הארץ ולהתחיל במסע אל מאדים אך המנוע לא הופעל ושתי הגשושיות עדיין נמצאות במסלול חנייה נמוך סביב כדור הארץ. לאור העובדה שהחללית נשאה 7 טונות של דלק רעיל במיוחד, בתחילה היה חשש אם לא יצליחו טכנאי המשימה להפעיל את מנועי הגשושית שהיא תתרסק בסופו של דבר על כדור הארץ. חשש זה התבדה כאשר לאחר תקופה ארוכה של דעיכה איטית בגובה החללית, היא חדרה דרך אטמוספירת כדור הארץ ב-15 בינואר 2012 ונשרפה כליל ללא נזק לסביבה.

## כלים מדעיים
הגשושית נושאת עימה ארבע מערכות עיקריות להשלמת משימתה:
*מערכת לחקר השדה המגנטי של מאדים הכוללת מנתח אלקטרונים, מנתח יונים וספקטרומטר מסה.
*מגנטומטר.
*אמצעי תקשורת לתקשור עם הגשושית פובוס-גרנט.
*שתי מצלמות ברזולוציה של 200 מטר שיאפשרו את צילום הקרקע המאדימי ברזולוציה גבוהה.

## ראו גם
*תוכנית החלל הסינית
*סוכנות החלל הסינית
*MAVEN

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:משימות כושלות לחקר מאדים
קטגוריה:חלליות סיניות
קטגוריה:2011 ברפובליקה העממית של סין
אלכסנדר גיירימסקי

250px|ממוזער|שמאל|תצוגה של ציוריו במוזיאון הפולני הלאומי בוורשה
**איגנצי אלכסנדר גיירימסקי** (פולנית: **Ignacy Aleksander Gierymski**,  30 בינואר 1850 – בין 6 ו-8 במרץ 1901) היה צייר פולני.

## ביוגרפיה
הצייר מקסימיליאן גיירימסקי היה אחיו למחצה.
בצעירותו למד ציור בעיר הולדתו ורשה. ב-1868 המשיך את לימודיו באקדמיה לאמנויות יפות של מינכן וסיים בהצטיינות. בין השנים 1873–1874 התגורר באיטליה, בעיקר ברומא, בה צבר ניסיון ושיפר את יכולותיו. ב-1875 חזר לפולין, והציב את ציוריו בגלריה של זאכנט שטוק בוורשה.

באותה שנה חזר גיירימסקי לאיטליה ובילה שם את 4 השנים הבאות. בתקופה הזו הוא ניסה לפתור את בעיית השילוב הנכון של הצבע והאור על בד הציור, ולעבודותיו מהתקופה יש דמיון רב לעבודותיהם של הציירים הצרפתים מזרם האימפרסיוניזם.

בין השנים 1879–1888 גיירימסקי התגורר בוורשה. אותן שנים נחשבות לפורות במיוחד עבורו. הוא צייר את נופי ורשה וסצנות מחיי תושביה, אך עבודותיו לא זכו לתגובה ראויה מהסביבה, וב-1888 החליט לעקור לגרמניה ולצרפת. מראה הנוף הפך לנושא הראשי בציוריו. ב-1893 גיירימסקי שב לפולין, והתיישב בקרקוב, בה קיווה לקבל משרת פרופסור באקדמיה לאמנויות יפות המקומית.
בשנת 1895 עזב את פולין ושב לאיטליה.

את שנותיו האחרונות חי ברומא, במוסד לחולי נפש, שם נפטר.
נטמן בבית העלמין קמפו ורנו (Campo verano) בעיר.

## ציוריו
ציוריו של גיירימסקי מוצגים במוזיאון שלזיה בקטוביץ ובמוזיאונים הלאומיים של פולין: בוורוצלב, בוורשה ובקרקוב.


Aleksander_Gierymski,_%C5%BByd%C3%B3wka_z_pomara%C5%84czami.jpg|**[[יהודייה עם תפוזים]]** (1881). נגנב על ידי הנאצים ב-1944 והוחזר למוזיאון הלאומי בוורשה ב-2011.
Aleksander Gierymski 001.jpg|**הים** (1891)
Aleksander Gierymski, Piaskarze.jpg|**כורי החול** (1887)
Gierymski_Solec_harbour.jpg|**מעגן סולץ** (1883)
Aleksander Gierymski, Święto Trąbek I.jpg|**חג השופרות** (יהודים באמירת תשליך; 1884)
Swieto trabek.jpg|**[[חג השופרות (1890)|חג השופרות]]** (גרסה אחרת; 1890)


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ציירים פולנים
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1850
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1901
יאסנוגורסק

**יאסנוגורסק**  (ברוסית: **Ясного́рск**) היא עיר בראיון האדמיניסטרטיבי של יאסנוגורסק במחוז טולה, רוסיה. העיר ממוקמת על יובל של נהר האוקה, 31 ק"מ צפונית לטולה ו-141 ק"מ דרומית למוסקבה.

## דמוגרפיה
בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20 היו ביאסנוגורסק קרוב ל-22,000 תושבים. עד 2010 ירד מספרם ל-16,804.

## היסטוריה
העיר הוזכרה לראשונה ב-1578 ככפר בשם לאפטבו (Лаптево). הכפר החל לגדול ולהתפתח במהירות כשנסללה דרכו, ב-1867, מסילת הברזל ממוסקבה לקורסק. הקמת מפעל לציוד חקלאי סייעה רבות להתפתחותו. ב-1938 הפך לאפטבו לכפר פועלים, וב-1958 הפך לעיר. השם "יאסנוגורסק" ניתן לעיר ב-1965.

פיתוח העיר היה סביב מפעל לבניית מכונות למכרות פחם. מפעל זה הוקם לפני מלחמת העולם השנייה וגדל במהירות. בתחילת שנות ה-90 עבדו בו כ-7,000 פועלים. עם פירוק ברית המועצות המפעל איבד את רוב לקוחותיו באוקראינה ובקזחסטן. מספר המועסקים צנח לכ-800 ובשנת 2009 המפעל הכריז על פשיטת רגל. בריחת התושבים לערים סמוכות היא תוצאה ישירה של קשיי המפעל.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מחוז טולה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
הצוות האווירובטי ברייטלינג

[שמאל|ממוזער|250px|הצוות האווירובטי ברייטלינג בשמי [תל אביב, אוקטובר 2011]]
**הצוות האווירובטי ברייטלינג** (באנגלית: **Breitling Jet Team**) הוא צוות האווירובטיקה האזרחי הגדול ביותר באירופה. הצוות מטיס שבעה מטוסי אארו L-39 אלבטרוס ובסיסו שוכן בדיז'ון שבצרפת. מאז שנת 2003 הצוות פועל בחסות יצרנית שעוני היד השווייצרית ברייטלינג.

הצוות מבצע מופעים בני 18 - 20 דקות הכוללים טיסה במבנה, חליפות, תמרוני סולו ותמרונים מסונכרנים. הצוות מופיע מדי שנה ברחבי אירופה והמזרח התיכון, וכן במופעים אוויריים ואירועים של חברת ברייטלינג.

## היסטוריה
[שמאל|ממוזער|250px|הצוות האווירובטי ברייטלינג בשמי [תל אביב, אוקטובר 2011]]
ז'אק בותלי, ראש הצוות, החל להופיע במופעים אוויריים בשנת 1980 במטוס Mudry CAP 10. ב-1982 הוא הצטרף לצוות של שלושה מטוסי Aermacchi SF.260 שטס תחת החסות של חברת מרטיני ורוסי ונקרא "פטרוי מרטיני" (Patrouille Martini, "צוות מרטיני"). סמוך לזמן זה, הקים בותלי בדרואה את חברת אפאצ'י אוויאיישן, במטרה לתת מענה לניהול צוות אווירובטי קבוע במשרה מלאה. הצוות השתמש במשך חמש שנים במטוסי ה-SF 260, עד שבשנת 1988 עבר למטוסי פילאטוס PC-7 מתוצרת שווייץ.

בשנת 1990 נאסר בצרפת פרסום אלכוהול, ולאור כך נסוגה חברת מרטיני ממימון הצוות. הצוות עבר לחסות של חברת Ecco, ובשנת 1997 לחסותה של חברת Adecco, לאחר מיזוגה של Ecco יחד עם חברה נוספת. בשנת 1999 הפסיקה Adecco את מימון הצוות, ובעקבות כך המשיך בותלי יחד עם טייס נוסף בצוות להופיע עד שנת 2001 כצמד בשם "Les Apaches", הנגזר משמה של חברת אפאצ'י אוויאיישן של בותלי.

בשלהי 2001 זכה הצוות לחסות חדשה של חברת Khalifa האלג'יראית, אשר הביאה לרכישתם של מטוסי ה-L-39 אלבטרוס במקום מטוסי הפילאטוס הקודמים. במהלך שנת 2002 התרחב הצוות לכדי ארבעה מטוסים וביצע מעל 40 הופעות באירופה. השותפות עם Khalifa הסתיימה בתחילת 2003, אז נכנסה כמממנת חברת ברייטלינג והצוות אף גדל לכדי שבעה מטוסים, מצב בו נשאר עד היום.

ב-15 בספטמבר 2012, טייס מטוס מספר 2 של הצוות נאלץ לנטוש את המטוס, שהתרסק בסמוך לבסיס טיסה של חיל האוויר הבלגי

## קישורים חיצוניים

* 
* בלוג אודות הצוות האווירובטי ברייטלינג 

## הערות שוליים

קטגוריה:צוותים אווירובטיים
מנהל הורדות

ממוזער|טקסט=צילום מסך של תוכנת מנהל הורדות ספציפית, Free Download Manager, version 2.5|צילום מסך של תוכנת מנהל הורדות ספציפית, Free Download Manager, version 2.5
**מנהל הורדות** היא תוכנה ייעודית לניהול ובקרת הורדת תכנים מהרשת. התוכנה מספקת סט כלים לייעול ולנוחות ההורדה.
קיימים מנהלי הורדות התומכים אף בהעלאת תכנים לרשת.

מנהלי ההורדות מאפשרים הורדת קבצים במספר מקטעים בזמנים שונים, מה שמסייע במספר בחינות להורדה, בין היתר בהורדת קבצים גדולים במיוחד, כיוון שאין צורך להיות מחוברים באופן רציף לרשת, וכן בהתמודדות עם בעיות ניתוק תעבורת רשת וחשמל, שפוגע ברצף ההורדה.
כמו כן, רבים ממנהלי ההורדות מפצלים את הקובץ למספר קטעים המורדים במקביל, מה שמאיץ את תהליך ההורדה. עם זאת, קיימים שרתים אשר אינם מאפשרים ביצוע פעולה זו.
יתרון נוסף המעניקים מנהלי ההורדות הוא ניהול הורדות מותנה זמן - בתוכנות ניהול ההורדה קימות בדרך כלל פונקציות המאפשרות לתזמן משימות הורדה, מה שמאפשר לקבוע זמני הורדה בהם שרתי הרשת עמוסים פחות, כגון בלילה.

## מנהלי הורדות נפוצים
* - תוכנה מבוססת קוד פתוח הכוללת דפדפן מובנה. התוכנה מפצלת קבצים בזמן ההורדה ל-8 חלקים ותומכת בהורדה מקבילה של עד 99 קבצים.
*GetRight - תוכנה בעלת יכולות רבות, ובהם אימות כתובות URL, עדכון אוטומטי מאתרים, ובדיקות רמת עדכונם של תכנים מכמה אתרים במקביל.
*Internet Download Manager (בראשי תיבות: IDM) - התוכנה כוללת יכולות רבות ובהם, ניהול היסטורית הורדה מתקדם, התרעות קוליות, ותמיכה באתרים בעלי צורך בזיהוי משתמש ובסיסמה. התוכנה בעלת סרגל כלים המשתלב בדפדפנים של אינטרנט אקספלורר אופרה ומוזילה פיירפוקס.
*Akamai .

## הערות שוליים

קטגוריה:תוכנה
סיווטאל

**זֵווֶטאל** (בגרמנית: **Seevetal**, עמק זֵווֶה) היא מועצה מקומית במחוז המבורג בסקסוניה התחתונה, גרמניה. היא ממוקמת כ- 20 ק"מ דרומית להמבורג וכ- 15 ק"מ מערבית לווינזן (לוהה) בירת מחוז המבורג. המועצה נקראת על שם הנהר זֵווֶה העובר דרכה. בשנת 1977 בשטח המועצה נבנה מרכז רכבות הגדול באירופה ומהגדולים בעולם. 

המועצה הוקמה ב-1 ביולי 1972, על ידי איחוד של 19 יישובים עצמאיים קטנים יותר לחלקם היסטוריה ארוכה המתוארכת עד השנה 845. בזווטאל מתגוררים 41,614 (2005) תושבים והיא המועצה הגדולה ביותר בגרמניה ללא זכויות עירוניות. 

ראש המועצה הנוכחי הוא גינטר שוורץ, מהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה (SPD) והוא נבחר באוקטובר 2005.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:סקסוניה התחתונה: ערים
מרווין סאטן

**מרווין "פופקורן" סאטן** (באנגלית: **Marvin "Popcorn" Sutton**; 5 באוקטובר 1946 - 16 במרץ 2009) היה יצרן ויסקי לא חוקי (Moonshiner), שנולד במגי ואליי שבצפון קרולינה, ארצות הברית.

סאטן היה יצרן ומבריח משקאות לא חוקי בשנות ה-70 של המאה ה-20 והוא נתפס מספר פעמים בידי נציגי החוק בארצות הברית.
בשנת 1999 פרסם את הספר "Me and My Likker" ("אני והליקר שלי"), אוטוביוגרפיה ומדריך להכנת כהל לא חוקי.
בשנת 2007 הוא הופיע בסרט תיעודי בשם "The Real Story" ("הסיפור האמיתי"), ששודר בערוץ ההיסטוריה.
בשנת 2008 הוא הופיע בסרט תיעודי בשם "The Last One" ("האחרון"), שצולם על ידי ניל האטצ'סון.
בחודש נובמבר 2010, לאחר מותו, הודיע האנק ויליאם ג'וניור על שותפות עם אלמנתו של סאטן לזיקוק והפצה של הוויסקי שלו באופן חוקי בפעם הראשונה.

## תפיסתו ומשפטו
סאטן החשיב את ייצור הוויסקי הלא חוקי כחלק בלתי נפרד מהמורשת שלו, בשל היותו אירי-סקוטי ונצר לשושלת ארוכה של יצרני ויסקי לא חוקיים.
בחודש ינואר 2009, נתפס סאטן על ידי ה-ATF והוא נידון לתקופה של 18 חודשים בכלא הפדרלי על בישול וזיקוק משקאות אלכוהוליים והחזקת נשק שלא כחוק.
סאטן, אז בן 62, שאובחנה אצלו לאחרונה מחלת הסרטן, התחנן בפני השופט המחוזי בארצות הברית, רוני גריר, להמיר את עונשו במעצר בית. מספר עתירות נעשו בניסיון לצמצם את הנסיעות ואת משפטו של סאטן, ללא הועיל. בגזר הדין, התייחס השופט במיוחד לסרט התיעודי שצולם עליו.

## מותו
סאטן התאבד על ידי רעל ב-16 במרץ 2009, ככל הנראה כדי למנוע את מאסרו שאמור היה להתחיל מספר ימים לאחר מכן.
ב-24 באוקטובר 2009, הועברה גופתו של סאטון מאתר הקבורה המקורי שלו בהר סטרלינג שבצפון קרולינה, לביתו שבפארוטסוויל, טנסי כדי לתת הזדמנות לציבור מכריו להגיע ללווייתו. למקום מנוחתו האחרונה הוא הובל על ידי סוס וכרכרה. היה זה טקס זיכרון קטן בו נכחו רק חברים קרובים ובני משפחה.

## כינוי
בשנות ה-60 או ה-70, קיבל מרווין סאטן את שם הכינוי "פופקורן" סאטן, לאחר שפגע במכונה אוטומטית למכירת פופקורן עם מקל ביליארד.

## הוויסקי טנסי הלבן של פופקורן סאטן

ב-9 בנובמבר 2010 הכריז האנק ויליאמס ג'וניור על שיתוף פעולה עם חברת J&M Concepts LLC ועם אלמנתו של סאטן, פאם סאטן, לזיקוק והפצת הוויסקי של פופקורן סאטן, לראשונה באופן חוקי.

הוויסקי, שכונה "הוויסקי טנסי הלבן של פופקורן סאטן", מיוצר עם דוד זיקוק שתוכנן על ידי סאטן עצמו לפני מותו ובמתכון המשפחתי הסודי שעבר במשפחת סאטן, אותו הפקיד סאטן לפני מותו בידיו של המנהל המקצועי של חברת J&M Concepts LLC, ג'יימי גרוסר.

כוכבי מוזיקת קאנטרי רבים הגיעו לאירוע השקת הוויסקי.

על-פי דיווחים בעיתונות, יופץ תחילה הוויסקי בטנסי ובדרום-מזרח ארצות הברית.

## ראו גם
*תקופת היובש

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ויסקי טנסי
קטגוריה:תקופת היובש
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1946
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2009
משולש ויימאר

[שמאל|ממוזער|250px|מפת "משולש ויימאר" - [פולין, גרמניה, צרפת]]

**משולש ויימאר** מתייחס לקבוצת המדינות פולין, גרמניה, וצרפת, המבקשות לקדם את שיתוף הפעולה ביניהן. היא קיימת בעיקר כמפגשי פסגה בין מנהיגי שלוש המדינות, שהאחרונה שבהן התרחשה ב-7 בפברואר 2011.

## מאפייני ומטרות המשולש
משולש ויימאר הוקם לראשונה בעיר הגרמנית ויימאר בשנת 1991, במטרה לסייע לשחרור פולין מהשלטון הקומוניסטי. בפגישה השתתפו שרי החוץ של כל מדינה: רולאן דומא הצרפתי, האנס-דיטריך גנשר הגרמני, וקשישטוף סקובישבסקי הפולני.

הפגישות הקודמות בין המנהיגים התקיימו בפוזנן, פולין (1998), נאנסי, צרפת (1999), המבאך (Hambach), גרמניה (2001) וננסי, צרפת (2005). משולש ויימאר עוסק גם ברמת קשרים נמוכה יותר, כדוגמת הכינוס השנתי בין שרי החוץ.

את פסגת אוקטובר 2011 אירח נשיא פולין, ברוניסלב קומורובסקי, והשתתפו בה הנשיא הצרפתי ניקולא סרקוזי וקנצלרית גרמניה, אנגלה מרקל. במהלכה הועלו נושאי חידוש הפגישות הסדירות של משולש ויימאר, ההפיכה במצרים ושיפור היחסים עם רוסיה. במהלכה עודדו גרמניה וצרפת את פולין להצטרף לברית שתעודד את התחרותיות בין המדינות.

ב-19 במאי 2005 נפגשו גרהרד שרדר, ז'אק שיראק, ואלכסנדר קוושנייבסקי בעיר הצרפתית נאנסי לדון בנושאי האיחוד האירופי.

ב-5 ביולי 2011 חתמו פולין, צרפת וגרמניה על הסכם בבריסל, ובו נקבע על הרכבת יחידת לוחמה המונה 1,700 חיילים, שתקרא "לוחמי ויימאר". היחידה תהיה מוכנה לפריסה באזורי משבר בעולם החל משנת 2013. פולין תפקד על היחידה, ותספק חיילי גדוד המוכנים ללחימה. גרמניה תספק תמיכה לוגיסטית, וצרפת תספק תמיכה רפואית כשמרכז הפיקוד המבצעי יהיה במבצר מון ואלריאן (Mont-Valérien), הממוקם בפרברי פריז.

## פסגות שרי החוץ

# 23–24 באפריל 1992 בברז'רק, צרפת
# 11–12 בנובמבר 1993 בוורשה, פולין
# 14–15 בספטמבר 1994 בבמברג, גרמניה
# 26 באוקטובר 1995 בפריז, צרפת
# 19 בדצמבר 1996 בורשה, פולין
# 19 בנובמבר 1997 בפרנקפורט על האודר, גרמניה
# 6 בינואר 1999 בפריז, צרפת
# 30 באוגוסט 1999 בוויימאר, גרמניה
# 7 ביוני 2000 בקרקוב, פולין
# יוני 2008 בפריז, צרפת
# יוני 2009 בוויימאר שבגרמניה

## פסגות ראשי המדינות
# 21 בספטמבר 1993 בגדנסק, פולין
# 21 בפברואר 1998 בפוזנן, פולין
# 7 במאי 1999 בנאנסי, צרפת
# 27 בפברואר 2001 בהמבאך, גרמניה.
# 9 במאי 2003 בורוצלב, פולין. נערך ימים ספורים לפני משאל העם על כניסת פולין לאיחוד האירופי.
# 19 במאי 2005 בננסי, צרפת
# 5 בדצמבר 2006 במטלאך (Mettlach), גרמניה
# 7 בפברואר 2011 בוורשה, פולין
## פסגות שרי ההגנה
# 25 ביולי 2006 בוייליצ'קה (Wieliczka), פולין
# 18 בדצמבר 2007 בברלין, גרמניה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ויימאר: היסטוריה
קטגוריה:אירופה: פוליטיקה
קטגוריה:יחסי פולין–צרפת
קטגוריה:יחסי גרמניה–פולין
קטגוריה:יחסי גרמניה–צרפת
חוסאם בדראן

**חוסאם בדראן** הוא טרוריסט פלסטיני ואחד מבכירי הלשכה המדינית של חמאס. היה במשך שנים אחדות מפקד הזרוע הצבאית של חמאס בשומרון, ובמסגרת זו היה מעורב בתכנונם של פיגועי התאבדות שבהם נרצחו עשרות ישראלים. נלכד על ידי ישראל בשנת 2002 ונידון ל-17 שנות מאסר, אך שוחרר בשנת 2011, במסגרת ההסכם לשחרור גלעד שליט.

## ביוגרפיה
בדראן התגורר במחנה הפליטים עסכר שבשכם. בשנת 1988, בעת שהיה סטודנט באוניברסיטת א-נג'אח בשכם הצטרף לפעילות האזרחית של חמאס, שהיה בראשית דרכו.

ב-17 באפריל 2002, במהלך מבצע חומת מגן, נלכד על ידי ישראל סמוך לכפר ח'רבת בית חסן שממזרח לשכם. במבצע ללכידתו השתתפו כוחות קרקע מיחידת שלדג וסיירת נח"ל, מטוסי קרב ומסוקי קרב, בפיקודו של מפקד חטיבת הבקעה, אל"ם חיליק סופר. בסופו של דבר נמצא בדראן מתחת לגשר על ידי לוחמי סיירת נח"ל.

ישראל ייחסה לו מעורבות במספר פיגועי התאבדות, אך הוא הורשע בעבירות קלות יותר, כחברות בארגון בלתי חוקי, ונידון ל-17 שנות מאסר.

בריאיון לעיתונאים עמוס הראל ואבי יששכרוף בשנת 2004 אמר: "אני מאמין שאצא מהכלא. יש לי מספיק סבלנות. אם לא בגלל הסדר שלום, אצא בעסקת חילופים". הוא שוחרר בשנת 2011, במסגרת ההסכם לשחרור גלעד שליט וגורש לחו"ל. הוא נחשב לבכיר אסירי חמאס מיהודה והשומרון ששוחררו בעסקה זו. באירוע קבלת פנים לאסירים המשוחררים, שערך בקהיר ח'אלד משעל, יושב-ראש הלשכה המדינית של חמאס, נאם בדראן בשם האסירים המשוחררים, והבטיח שלא לשכוח את אלה שנותרו כלואים.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי הלשכה המדינית של חמאס
קטגוריה:משוחררי עסקת שליט
קטגוריה:אסירים ביטחוניים בישראל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת א-נג'אח
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1966
Diseases Database

**Diseases Database** (בעברית: מאגר המידע של מחלות) הוא מאגר מידע המשרת אתר אינטרנט חופשי לציבור ובו מידע על היחס שבין מצבים רפואיים שונים, תסמינים, ותרופות. מאגר המידע מנוהל בידי חברת Medical Object Oriented Software Enterprises Ltd אשר פועלת מלונדון, בריטניה.

מטרתו הרשמית של האתר היא: "חינוך, מתן חומר רקע לקריאה ועניין כללי" וקהל היעד למידע הוא "רופאים, בעלי מקצועות רפואיים אחרים ותלמידים במקצועות אלה". העורך הראשי של האתר, מלקולם ה. דאנקן, הוא רופא במקצועו.

## ארגון
מאגר המידע של מחלות, מאורגן סביב אוסף מונחים המתייחסים לרפואת האדם. מונחים אלה כוללים שמות מחלות, תרופות, תסמינים, סימנים גופניים ותוצאות מעבדה חריגות. המאגר מתייחס למונחים אלה כאל "פריטים" (items). קיימים כ-8,000 "פריטים" במאגר המידע.

כדי לקשר בין הפריטים עצמם ובינם לבין מקורות מידע חיצוני נוצרו שלוש מערכות של מטה-דטה במאגר המידע.

ראשית, לכל פריט במאגר המידע של מחלות קיימים יחסים שונים, לדוגמה על סוכרת סוג 2 נקבע "גורם סיכון ל-" מחלת לב איסכמית. באופן זה מאגר המידע עושה שימוש במודל ישות-תכונה-ערך כאשר ה"פריטים" מהווים ישויות וערכים. היחסים במאגר המידע הם דו-צדדים, כך למשל לקביעה כי "התקף לב עשוי לגרום לכאב בחזה", קיימת מקבילה ולפיה "כאב בחזה עשוי להיגרם על ידי התקף לב". יחסים אלה נאגרים במאגר המידע ומאפשרים יצירת רשימות, לדוגמה, רשימת פריטים שעשויים לגרום לכאב בחזה, או רשימת פריטים שעשויים להיגרם כתוצאה מהתקף לב.

שנית, לרוב פריטי מאגר המידע משויכים קישורים למקורות מידע נוספים ברשת הכוללים את OMIM, eMedicine ועוד.

שלישית, רוב פריטי מאגר המידע של מחלות ממופים למונחים במערכת UMLS (באנגלית: Unified Medical Language System; "מערכת השפה הרפואית המאוחדת"). הקישור למערכת UMLS מאפשר תצוגת הגדרות תמציתיות, או כותרות נושאים רפואיים (Medical Subject Headings). מיפוי ב-UMLS מאפשר גם קישורים לסיווגים רפואיים ומינוחים רפואיים, כגון ICD-9.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:ביואינפורמטיקה
קטגוריה:מאגרי מידע
הארט בוכנר

**הארט מת'יו בוכנר** (באנגלית:** Hart Matthew Bochner**; נולד ב-3 באוקטובר 1956) הוא שחקן, במאי, תסריטאי ומפיק יהודי-קנדי. התפרסם כשחקן בסרט הפעולה "מת לחיות" ובדרמה "בכל מקום אחר".

## ביוגרפיה
בוכנר נולד בטורונטו למשפחה יהודית. אמו רות' הייתה פסנתרנית ואביו היה השחקן לויד בוכנר .
הוא למד ארכאולוגיה ב"מכללת מרטון" שב"אוניברסיטת אוקספורד".

## קריירה
בוכנר התגלה בפעם הראשונה בדרמת המסע המבוססת על הספר "איים בזרם" ובקומדיית ההתבגרות "תרגילים בהתבגרות".
ב-1980 שיחק בתפקיד ראשי לצידם של ג'יימי לי קרטיס ובן ג'ונסון בסרט האימה הקנדי "רכבת הטרור", שביים רוג'ר ספוטיסווד.

ב-1981 שיחק בסרט "עשירות ומפורסמות" בבימויו של ג'ורג' קיוקור.

ב-1984 השתתף בסרט גיבורי העל "סופרגירל", ובסרט "החיים הפרועים" בהפקתו של קמרון קרואו.  

ב-1988 התפרסם בסרט הפעולה "מת לחיות", בו שיחק בתור הארי אליס העובד לצידה של הולי ג'נרו (בוני בדליה). באותה שנה שיחק בוכנר במיני-סדרה "מלחמה וזיכרון" בתפקיד ביירון הנרי. באותה שנה הוא שיחק בתפקיד גדול ומשמעותי יותר לצידו של קולין פירת', במותחן הפוליטי הארגנטינאי "דירה אפס".
ב-1990 הופיע בקומדיה "צחוק הגורל" בתפקיד הנבל נילס פנדר.
ב-1994 דיבב בסרט האנימציה "באטמן: מסכת התעתועים", את חבר המועצה המושחת ארתור ריבס.
ב-1999 שיחק בדרמה הקומית המשפחתית "בכל מקום אחר", בתור רופא השיניים ד"ר ג'וש ספריטצר.
בשנת 2000 שיחק בסרט האימה "אגדה עירונית 2" בתפקיד פרופסור סולומון. בשנת 2009 שיחק בקומדיה  בכיכובם של אשטון קוצ'ר ואן הייש. בשנת 2019 גילם קצין משטרה בסדרת הפשע "זקנים מכדי לגווע ולמות צעירים" ברשת אמזון. 

בנוסף משחק עוסק בוכנר בבימוי והפק, ובשנות ה-90 של המאה-20 הוא ביים את הקומדיות "תיכון בראש טוב" ו"פי.סי.יו".

בשנת 2022 שיחק בתפקיד חוזר במיני סדרת הטלוויזיה "הנושרת" ברשת הולו, אודות היזמית האמריקאית אליזבת הולמס.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים קנדים
קטגוריה:במאי קולנוע יהודים קנדים
קטגוריה:מפיקי קולנוע יהודים קנדים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע יהודים קנדים
קטגוריה:קנדים ממוצא יהודי-רוסי
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1956
הפיגוע בקפה הלל

[שמאל|200px|פרוכת שנתפרה משמלת הכלה של נאוה אפלבאום, שנרצחה בפיגוע עם אביה בערב כלולותיה. הפרוכת תלויה בחדר הצמוד ל[קבר רחל|ממוזער]]
**הפיגוע בקפה הלל** הוא פיגוע התאבדות שאירע ב-9 בספטמבר 2003, בשעה 23:15, ב"קפה הלל" ברחוב עמק רפאים שבמושבה הגרמנית בירושלים, שבו רצח טרוריסט פלסטיני איש החמאס שבעה ישראלים ופצע 57.

הפיגוע בוצע על ידי ראמז אבו סלים מהכפר רנתיס אשר שוחרר ממעצר מנהלי 7 חודשים קודם לכן. הטרוריסט ניסה תחילה להיכנס לסניף "פיצה מטר", אך נבלם, נמלט, ונכנס לבית הקפה. הוא פוצץ מטען נפץ במשקל 3–4 ק"ג שנשא על גופו. בין הנרצחים בפיגוע היו ד"ר דוד אפלבום, מנהל חדר המיון במרכז הרפואי שערי צדק בירושלים, ובתו נאוה אפלבום , שעמדה להתחתן למחרת.

שעות אחדות קודם לכן בוצע פיגוע התאבדות בסמוך למחנה צריפין.

ביולי 2004 נעצרה חוליית טרור מהעיירה בית ליקיא שהייתה מעורבת בהוצאה ובתכנון של פיגועים רבים ובהם הפיגוע בקפה הלל. חקירת חברי החוליה הביאה ללכידת התארגנות נוספת של תושבי מזרח ירושלים שסייעה למחבל המתאבד, בהם: אחמוד מחמד עלי עביד, נאאל סלאמה מחמוד עביד, עבד עזיז מחמד מוסא עמרו, צלאח צובחי דאוד מוסא ופאיז מצטפא עודה מחו. עבד עמרו שוחרר ב-18 באוקטובר 2011, במסגרת עסקת שליט. ב-15 בפברואר 2025 שוחררו אחמד עוביד ונאאל עביד במסגרת עסקת שחרור החטופים השנייה במלחמת חרבות ברזל. שבוע לאחר מכן, נאאל עביד נהרג לאחר שנפל מגובה רב ליד ביתו בעיסאוויה.

ב-5 באוקטובר 2004 כוחות הביטחון עצרו את בהיג' בדר שעמד בראש החולייה שהוציאה לפועל את הפיגוע. הוא נשפט ונידון ל-18 מאסרי עולם. ישראל סירבה לשחרר אותו בעסקאות חילופי השבויים לאורך השנים, אך ב-10 באוקטובר 2025 פורסם כי בדר צפוי להשתחרר כחלק מהסכם חמאס–ישראל לסיום מלחמת חרבות ברזל.

ב-14 במרץ 2010 לכדה ישראל את מאהר עודה, שעמד בראש מפקדת חמאס ברמאללה, והוציא לפועל את שני הפיגועים הללו ופיגועים נוספים.

## מחוות לזכרם

ב-2018 יצרה סיון קידרון סרט "חסד" לזכרם של דוד אפלבום ובתו נאוה כחלק ממיזם "פנים. יום. הזיכרון".

השיר "מה תבקשי" של הזמר הראל מויאל נכתב לזכרם של נאוה ודוד אפלבאום שנהרגו בפיגוע. ארוסה של נאוה שם את הטבעת בקבר במקום לענוד אותה על ידה.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קפה הלל
קפה הלל
קפה הלל
קפה הלל
קפה הלל
קפה הלל
ציפור דואה

"**ציפור דואה**" (1964) הוא ציור שמן מאת הצייר הישראלי יחזקאל שטרייכמן. הציור נוצר בהשראת מבט מתוך חלון הסטודיו של האמן אל הטבע העירוני. הציור מהווה דוגמה לסגנון ההפשטה הציורית של שטרייכמן, שהיה מראשי קבוצת "אופקים חדשים".

הציור "ציפור דואה" בנוי כקומפוזיציה מורכבת של כתמים ומשיכות מכחול אקספרסיביות. שטרייכמן השתמש בסקאלת צבעים בהירה, המעניקה לציור אווירה רכה ופיוטית. לצד כתמי צבע חופשיים, מופיעות ביצירה גם צורות גאומטריות. ניתן לזהות בציור רמזים לצורת סורגי החלון הממשיים, אשר היו מותקנים על חלון הסטודיו של שטרייכמן. סטודיו זה שכן בקומת הקרקע של בניין ברחוב שלומציון בתל אביב, וממנו נשקף מראה הצמחייה בחצר הבית ועץ תאנה. למרות השימוש באלמנטים מן המציאות, הרי שבציור מתערערת החלוקה הברורה שבין "פנים" ל"חוץ".

הסורג והחלון מופיעים ביצירות רבות של שטרייכמן, בעיקר בעבודותיו החל משנות השבעים. יונה פישר ראה במוטיב החלון אצל שטרייכמן כביטוי ליחס בין פנים וחוץ אצל האמן. "נוכחותו של הסורג", טען פישר, "היא נוכחות של מרקם, ויש בה לעיתים אותן דקויות של סימון ספק מאחד ספק מפריד…".

גם יגאל צלמונה תיאר את הציור כבעל משמעות ארס פואטית. מבטו של האמן מן הסטודיו אל מרחב העיר מהווה מטפורה לאופן הראייה של האמן. "הבד והחלון המצויר עליו", טען צלמונה, "הם המשכה של רשתית העין האינדווידואלית. תפיסת האמנות הזאת נמנעת מזיקה אל ערכים של אובייקטיוויות, אמנות כפעולה פוליטית, אמנות ככלי במאבק להבניית אומה ואמנות כעשייה שארוגה אל תוך הממד הפוליטי, המעשי והחברתי של הפעולה האנושית".

בשנת 1970 נרכש הציור לאוסף מוזיאון ישראל באמצעות תרומה מקרן ריקליס. בשנת 1987 הוצג הציור בתערוכה רטרוספקטיבית שנערכה לשטרייכמן במוזיאון ישראל והחל משנת 2010 מוצג הציור בתצוגת אוסף האמנות הישראלית במוזיאון.

## קישורים חיצוניים
*ציפור דואה באתר מוזיאון ישראל
## הערות שוליים

קטגוריה:יחזקאל שטרייכמן
קטגוריה:ציורים
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציור ישראלי
קטגוריה:מוזיאון ישראל: ציורים
קטגוריה:ציורים משנות ה-1960
קטגוריה:ציורים מופשטים
קטגוריה:יצירות משנת 1964
עין הוד (ציור)

"**עין הוד**" (1956) הוא ציור שמן מאת הצייר הישראלי יחזקאל שטרייכמן. הציור מציג תיאור של כפר האמנים עין הוד, ברוח ההפשטה של תנועת "אופקים חדשים".

שטרייכמן יצר את "עין הוד" בשנת 1956 על פי מתווים שהכין בקיץ 1955, אז שהה ביחד עם בנו בכפר האמנים עין הוד. למרות השימוש באלמנטים גאומטרים ומופשטים, מכיל הציור תיאור מרומז של נוף ושל מבנים. הדבר מתבטא בשימוש בקומפוזיציה המסודרת באופקיות, כאילו על פי קו אופק. הציור הוצג בתערוכה השביעית של קבוצת אופקים חדשים, שנפתחה במוזיאון תל אביב לאמנות ב-6 במאי 1956, תחת השם "נוף בכפר האמנים עין הוד". בשנת 1987 הוצג הציור בתערוכה רטרוספקטיבית שנערכה לשטרייכמן במוזיאון ישראל.

על פי יגאל צלמונה, מהווה הציור סינתזה בין ההשפעות הקוביזם של ז'ורז' בראק להנחת המכחול הלירית של יוסף זריצקי. הוא מוצא את הציור כ"שלב חשוב בדרכו של שטרייכמן מיצירה בעלת זיקה ישירה למציאות אל הפשטה כמעט מלאה".

## קישורים חיצוניים
*"עין הוד" באתר מוזיאון תל אביב לאמנות

## הערות שוליים

קטגוריה:יחזקאל שטרייכמן
קטגוריה:ציורים
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציור קוביסטי
קטגוריה:ציור ישראלי
קטגוריה:מוזיאון תל אביב לאמנות: יצירות אמנות
קטגוריה:ציורים משנות ה-1950
קטגוריה:עין הוד
משולש האלמוגים

שמאל|ממוזער|250px|מיקום משולש האלמוגים
**משולש האלמוגים** הוא כינוי לאזור שוניות אלמוגים בעל שטח דמוי משולש, הממוקם בשוליהם המערביים של מימי האוקיינוס השקט, סביב חלק מאיי דרום-מזרח אסיה. שטח האזור הימי הוא כ-6 מיליון קילומטר רבוע, והוא מצוי בין המדינות הנכללות בתחום זה, שהן אינדונזיה, מלזיה, פפואה ניו גיני, הפיליפינים, איי שלמה ומזרח טימור. האזור כולל שני אזורים ביוגאוגרפיים: האזור האינדונזי-פיליפיני, והאזור הדרום-מערב פסיפי. במשולש האלמוגים חיים כ-500 מיני אלמוגים (76% מהמינים הקיימים בעולם) וכ-3000 מיני דגים. 

האזור מוכר כמרכז עולמי של מגוון ביולוגי ימי, ובעל עדיפות עליונה בשימור הטבע בו. האזור מכונה גם "האמזוניה של הימים", מכיוון שהוא מכסה 5.7 מיליון קילומטרים רבועים של מי אוקיינוס, ומשאבי הטבע בו מאפשרים פרנסה וכלכלה ליותר מ-120 מיליון בני אדם.

לאורך השנים נפגעים האלמוגים ובעלי החיים באזור המשולש, בין השאר בעקבות שינוי האקלים בעולם, המוביל להלבנת אלמוגים, וכן בשל חוסר פיקוח על ניצול משאבי הטבע בידי האדם (בנייה ופיתוח בחופים, דיג מוגבר ועוד). מדינות וארגונים בינלאומיים רבים, כגון הקרן העולמית לשימור חיות הבר, משקיעים מאמצים רבים בשימור הטבע באזור זה, ובסוף העשור הראשון של המאה ה-21 התאגדו שש המדינות הממוקמות באזור לפרויקט אזורי מקיף בתחום זה שיתנהל לאורך העשור הקרוב. 

## מהמגוון הביולוגי באזור

קובץ:Christmas tree worms.jpg|"תולעת חג המולד"
קובץ:Pink soft coral Nick Hobgood.jpg|Pink soft coral
קובץ:Parrotfish turquoisse.jpg|תוכינון
קובץ:Nembrotha kubaryana.jpg|Nembrotha kubaryana


## קישורים חיצוניים

* Coral Triangle Center 
* משולש האלמוגים, באתר הקרן העולמית לשימור חיות הבר 
* מרלן-אביבה גרינפטר, להציל את שוניות "משולש האלמוג", 30 באפריל 2009, אפוק טיימס ישראל
* 

קטגוריה:שוניות אלמוגים
קטגוריה:האוקיינוס השקט
קטגוריה:האזור האוסטרלי
קטגוריה:מרכז האינדו-פסיפי
גורבן ברדייב

**גורבן בקייביץ' ברדייב** (בטורקמנית: **Gurban Bekiýewiç Berdiýew**; נולד ב-25 באוגוסט 1952 באשגבאט שבטורקמניסטן) הוא כדורגלן עבר ומאמן טורקמני.
## תארים
### תארים כשחקן
;קבוצתיים
* **קאיראט**
**זכייה בליגת המשנה הסובייטית: 1983

### תארים כמאמן
;קבוצתיים
* **ניסה**
**אליפות טורקמניסטן: 1998/99
**הגביע הטורקמני: 1998
* **רובין**
** אליפות רוסיה: **(2)** 2008, 2009
** הסופר קאפ הרוסי: 2010
** מקום שלישי בליגת העל הרוסית: 2003, 2010
** אליפות בליגה הרוסית הראשונה: 2002
;אישיים
* **רובין**
**מאמן השנה ברוסיה מטעם התאחדות הכדורגל הרוסית: 2009
** מאמן החודש בליגת העל: **(2)** מרץ 2013, אפריל 2013

## קישורים חיצוניים

* דף המאמן באתר הרשמי של רוסטוב

קטגוריה:קצרמר טורקמניסטן

קטגוריה:מגני כדורגל סובייטים
קטגוריה:כדורגלנים סובייטים
קטגוריה:קשרי כדורגל סובייטים
קטגוריה:כדורגלנים טורקמנים
קטגוריה:קשרי כדורגל טורקמנים
קטגוריה:מגני כדורגל טורקמנים
קטגוריה:אשגבאט: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני קאיראט אלמטי
קטגוריה:כדורגלני סק"א רוסטוב
קטגוריה:כדורגלני רוסטוב
קטגוריה:מאמני כדורגל סובייטים
קטגוריה:מאמני כדורגל טורקמנים
קטגוריה:מאמני קאיראט אלמטי
קטגוריה:מאמני רוסטוב
קטגוריה:מאמני רובין קאזאן
קטגוריה:מאמני כדורגל זרים ברוסיה
קטגוריה:ילידי 1952