open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
יחסי אזרבייג'ן–מלזיה

[ממוזער|[נשיא אזרבייג'ן אילהם אלייב נפגש עם ראש ממשלת מלזיה מאהאטיר מוחמד בבאקו, אוקטובר 2019]]
**יחסי אזרבייג'ן–מלזיה** הם יחסי החוץ שבין **[[אזרבייג'ן|הרפובליקה של אזרבייג'ן]]** לבין **[[מלזיה|פדרציית מלזיה]]**. מלזיה הכירה בעצמאות אזרבייג'ן ב-31 בדצמבר 1991. היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו רשמית ב-5 באפריל 1993.

## יחסים כלכליים
* בשנת 2016 ייצאה אזרבייג'ן למלזיה סחורה בשווי 1.46 מיליון דולר אמריקאי. נתחים גדולים מהסחורה הם מכונות חפירה, מיץ פירות, שוקולד, פירות טרופים, אגוזים, חלקים להחלפה, רהיטים, בגדים משומשים ומוצרי ברזל. לעומתה, מלזיה ייצאה לאזרבייג'ן סחורה בשווי 16.1 מיליון דולר אמריקאי. נתחים גדולים מהסחורה הם מכונות חפירה, ערכות קפה ותה, שוקולד, שסתומים, מעגלים משולבים, בגדי גומי, רהיטים, סבון, שמני ירקות וטלפונים.
* בשנת 2015 ייצאה אזרבייג'ן למלזיה סחורה בשווי 762 אלף דולר אמריקאי. נתחים גדולים מהסחורה הם מכונות חפירה, גומי, מיצי פירות, חלקים להחלפה, כלי ניתוח כימיים, שנאים, שסתומים ומכונות בעלות פונקציה אחת. לעומתה, מלזיה ייצאה לאזרבייג'ן סחורה בשווי 66.7 מיליון דולר אמריקאי. נתחים גדולים מהסחורה הם מכונות חפירה, מנופים, שמן דקלים, מכסי פלסטיק, חלקי מטוסים, אטמים, טלפונים, שסתומים, סבון וערכות קפה ותה.

## ייצוג
* אזרבייג'ן מיוצגת במלזיה על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בקואלה לומפור, בירת המדינה.
* מלזיה מיוצגת באזרבייג'ן על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בבאקו, בירת המדינה.

## ראו גם
* יחסי אזרבייג'ן-לאוס
* יחסי אזרבייג'ן-אינדונזיה
* יחסי אזרבייג'ן-מזרח טימור

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
יחסי אזרבייג'ן–וייטנאם

**יחסי אזרבייג'ן–וייטנאם** הם יחסי החוץ שבין **[[אזרבייג'ן|הרפובליקה של אזרבייג'ן]]** לבין **[[וייטנאם|הרפובליקה הסוציאליסטית של וייטנאם]]**. היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו רשמית ב-23 בספטמבר 1992.

## יחסים כלכליים
* בשנת 2016 ייצאה אזרבייג'ן לווייטנאם סחורה בשווי 48.9 מיליון דולר אמריקאי. נתחים גדולים מהסחורה הם נפט גולמי, נפט מזוקק, הלוגן ואיברי בע"ח. לעומתה, וייטנאם ייצאה לאזרבייג'ן סחורה בשווי 19 מיליון דולר אמריקאי. נתחים גדולים מהסחורה הם ציוד שידור, מכונות חפירה, כלי בית חשמליים, בטריות ובטריות חשמליות, מחשבים, מנועים חשמליים, נעלי עור, סבון, תה, אורז ופלפל.
* בשנת 2016 ייצאה אזרבייג'ן לווייטנאם סחורה בשווי 48.9 מיליון דולר אמריקאי. נתחים גדולים מהסחורה הם נפט גולמי, נפט מזוקק, הלוגן ואיברי בע"ח. לעומתה, וייטנאם ייצאה לאזרבייג'ן סחורה בשווי 222 אלף דולר אמריקאי. נתחים גדולים מהסחורה הם בושם צמחים, מכונות חפירה, מכונות לעיבוד אבנים ושסתומים.

## ייצוג
* אזרבייג'ן מיוצגת בווייטנאם על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בהאנוי, בירת המדינה.
* וייטנאם אינה מיוצגת באזרבייג'ן, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. השגרירות המייצגת את וייטנאם נמצאת במוסקבה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
יחסי אזרבייג'ן–ג'יבוטי

**יחסי אזרבייג'ן–ג'יבוטי** הם יחסי החוץ שבין **[[אזרבייג'ן|הרפובליקה של אזרבייג'ן]]** לבין **[[ג'יבוטי|רפובליקת ג'יבוטי]]**. שתי המדינות הן חברות מלאות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות.
## היסטוריה
היחסים הדיפלומטיים בין אזרבייג'ן וג'יבוטי כוננו רשמית ב-22 באוקטובר 1996. היחסים בין המדינות התחזקו אף יותר בשנת 2016, לאחר שממשלת ג'יבוטי הכריזה על תמיכתה באזרבייג'ן וכי הממשלה מכבדת באופן מלא את הריבונות האזרבייג'נית ואת שלמותה הטריטוריאלית. בשנת 2017, משלחה פרלמנטרית ביקרה באזרבייג'ן על מנת להשתתף בפורום הבין-לאומי לדיאלוג בין-תרבותי.

ב-30 בנובמבר 2016, במהלך ביקורו של נשיא אזרבייג'ן בג'יבוטי, נזכר מזכר הבנות בין חברות התעופה באזרבייג'ן לבין חברות התעופה בג'יבוטי על מנת להרחיב את שיתוף הפעולה בין המדינות. יתר על כך, המדינות חתמו על הסכם בדבר הקמת חברת הובלה אזרבייג'נית-ג'יבוטית משותפת. ב-10 באפריל 2017, על פי פקודת אילהם אלייב, משרד מצבי החירום האזרבייג'ני שלח מטוס לג'יבוטי. במטוס היה ציוד וסיוע המוניטארי שכלל בעיקר מי שתייה, סוכר, תה, שמן חמניות, שמן תירס, קמח, מקרוני ועוד.

## ייצוג
* אזרבייג'ן אינה מיוצגת בג'יבוטי, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
* ג'יבוטי אינה מיוצגת באזרבייג'ן, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. השגרירות מייצגת את ג'יבוטי נמצאת במוסקבה, בירת רוסיה.

## ראו גם
* יחסי אזרבייג'ן-מאלי
* יחסי אוגנדה-אזרבייג'ן
* יחסי אזרבייג'ן-ניז'ר

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
יחסי אזרבייג'ן–צ'אד

[250px|ממוזער|שגריר צ'אד מגיש את [כתב האמנה|כתב האמנתו לנשיא אזרבייג'ן אילהם אלייב, 2022]]
**יחסי אזרבייג'ן–צ'אד** הם יחסי החוץ שבין **[[אזרבייג'ן|הרפובליקה של אזרבייג'ן]]** לבין **[[צ'אד|רפובליקת צ'אד]]**. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-5 באפריל 2004. שתי המדינות הן חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות.

בין ה-13 ל-15 באוקטובר 2009, משלחת צ'אדית שבראשה עמד שר החוץ הצ'אדי, מי צ'יבר יונוס, ביקרה באזרבייג'ן במסגרת הכנס ה-6 של ה-ECO שנערך בבאקו. ב-24 בדצמבר 2012, ראש "הסוכנות הבינלאומית לפיתוח אזרבייג'ן" ביקר בצ'אד.

## ייצוג
* אזברייג'ן אינה מיוצגת בצ'אד, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
* צ'אד אינה מיוצגת באזרבייג'ן, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
ארטי לאנג

**ארתור סטיבן "ארטי" לאנג ג'וניור** (באנגלית: **Arthur Steven Lange Jr**; נולד ב-11 באוקטובר 1967) הוא קומיקאי אמריקאי, שחקן, סופר ומנחה פודקאסטים. לאנג ידוע כחבר קבוע בתוכנית המערכונים והסאטירה Mad TV בה השתתף בין השנים 1995 ועד 1997 וכהיותו חבר קבוע בצוות התוכנית The Howard Stern Show עד לעזיבתו בשנת 2009.

## ביוגרפיה
### תחילת דרכו
נולד וגדל בליווינגסטון בניו ג'רזי, לנג עבד תחילה כסבל בנמל ונהג המונית כדי לעזור בפרנסת משפחתו לאחר מותו של אביו המשותק. ב-1987, הוא הופיע בפעם הראשונה בתור סטנד-אפיסט ובתחילת שנות ה-90 החל להופיע באופן קבוע במועדונים בניו יורק וסביבותיה.

בשנת 1995, לאנג עבר ללוס אנג'לס כחבר בצוות העונה הראשונה של סדרת הטלוויזיה Mad TV. במהלך העונה השנייה נעצר בגין החזקת קוקאין דבר שהוביל לעזיבתו את התוכנית ותחילת תהליך שיקום.

בשנת 1998 שיחק לאנג בסרט "עבודה מלוכלכת" של הבמאי בוב סאגט, ובסדרת הטלוויזיה "המופע של נורם" ברשת ABC בכיכובו של נורם מקדונלד.

בשנת 2001 שב לאנג לניו ג'רזי והפך לחבר קבוע בתוכנית The Howard Stern Show עד לשנת 2009. במהלך עבודתו בתוכנית הוא כתב, הפיק וכיכב בסרט Beer League, הפיק שני אלבומים של מופע הסטאנד אפ שלו ופרסם את ספרו הראשון Too Fat to Fish.

בשנים 2017–2019 שיחק בסדרת הטלוויזיה נופל וקם.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:סטנדאפיסטים אמריקאים
קטגוריה:תסריטאי טלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא גרמני
קטגוריה:אמריקאים ממוצא איטלקי
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אינדיאני
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1967
הדומה הראשונה

שמאל|ממוזער|300x300 פיקסלים|תעודת חבר הדומה הראשונה
[שמאל|ממוזער|300x300 פיקסלים|[בניין קומקון – מקום המפגש של הדומה הראשונה.]]
שמאל|ממוזער|300x300 פיקסלים|בניין הדומה המודרני
**המושב הראשון של הדומה הממלכתית של האספה הפדרלית של הפדרציה הרוסית** () הוא הכינוס הראשון של הדומה הממלכתית, הבית התחתון של הפרלמנט הרוסי<font color="#004000">.</font> הכינוס התקיים מה-12 בדצמבר 1993 ועד ל-16 בדצמבר 1995. בחודשים הראשונים, הדומה ערכה את מפגשיה במטה קומקון, בבניין ברחוב ארבאט החדש, לאחר מכן עברה הדומה לבניין ברחוב אוחוטני ריאד.

עד הבחירות לראשות הדומה כיהן גאורגי לוקאווה בן ה-69 כאב הבית. ב-17 בינואר 1996, הפרלמנט בחר את איוואן ריבקין כיו"ר הדומה.

## מפלגות וסיעות

## ועדות
בדומה הראשונה פעלו 23 ועדות.
* ועדת חוק, משפט ורפורמה משפטית
* ועדת העבודה ומדיניות חברתית
* ועדת התקציב, מיסים, בנקאות ופיננסים
* הוועדה למדיניות כלכלית
* ועדת רכוש, הפרטה ופעילות כלכלית
* הוועדה למדיניות מידע ותקשורת
* ועדת תעשייה, בנייה, תחבורה ואנרגיה
* ועדת החינוך, התרבות והמדע.
* ועדת הבריאות
* הוועדה לענייני נשים, משפחה ונוער
* הוועדה לענייני חקלאות
* הוועדה לענייני הגנה
* ועדת הביטחון
* הוועדה לעניינים בינלאומיים
* ועדת חבר המדינות
* ועדת הארגון של הדומה
* הוועדה לגאופוליטיקה
* ועדת הפדרציה וענייני מדיניות אזורית
* ועדת השלטון המקומי
* ועדת הסביבה
* ועדת משאבי טבע וסביבה
* הוועדה לעמותות ציבוריות וארגונים דתיים
* ועדת הלאומים
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:1993 ברוסיה
קטגוריה:הדומה הממלכתית של רוסיה
יחסי הודו–רומניה

**יחסי הודו–רומניה** הם היחסים הבינלאומיים הקיימים בין הודו לרומניה.

## היסטוריה
[ממוזער|[אינדירה גנדי נפגשת עם ניקולאה צ'אושסקו בניו דלהי; 1969]]
[ממוזער|הגרסה של [ג'ורג'ה קושבוק להצגה הסנסקריטית "שקונאטה", אשר פורסמה בשנת 1897]]
הקשר בין הודו לרומניה קיים כבר כמה מאות שנים. הפילוסוף יליד טרנסילבניה, אלכסנדר קרומה דה קורדס, ביקר בהודו ב-1820 ובילה כמה שנים בקולקטה. המשורר הלאומי הרומני, מיכאי אמינסקו, התעניין בשפות ובספרות הודית. הוא תרגם ספר על הדקדוק בסנסקריט לרומנית. משוררים ופילוסופים רומנים רבים כמו בוגדן פטריצ'ייקו חאשדאו, ג'ורג'ה קושבוק ולוצ'יאן בלאגה הושפעו מהפילוסופיה ההודית. בשנת 1897 פרסם ג'ורג'ה קושבוק עיבוד של ההצגה הסנסקריטית של קאלידאסה "שקונטלה".

הנסיך קרול השני בילה חמישה חודשים בסיור בהודו בשנת 1920. רבינדרנת טאגור ביקר ברומניה בשנת 1926 כדי לקבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בוקרשט. הוגה הדעות מירצ'ה אליאדה למד פילוסופיה וסנסקריט באוניברסיטת קולקטה בשנים 1932-1928. הפסל הרומני קונסטנטין ברנקושי קיבל השראה ממוטיבים הודים לאחר שביקר בהודו ושילב אותם בעבודותיו המאוחרות.

## היסטוריה מודרנית
היחסים הדיפלומטיים בין הודו לרומניה נוסדו ב-14 בדצמבר 1948 ברמת סמלית, ושודרגו לרמה של שגרירות הדדית ב-1957. רומניה פתחה שגרירות בניו דלהי בשנת 1955, והודו פתחה שגרירות בבוקרשט בשנת 1957. כיום, לרומניה יש קונסוליות כבוד בצ'נאי ובקולקטה, ולהודו יש קונסולית כבוד בטימישוארה.

מאז תחילת כינון היחסים הדיפלומטיים, התקיימו כ-11 ביקורים נשיאותיים בין הודו לרומניה. כמו כן, ביקרו ברומניה שני ראשי ממשלה הודים וסגן נשיא הודי אחד. בין השנים 2004-1984, התקיימו שישה ביקורים ברמת שרי החוץ בין שתי המדינות.

## יחסים כלכליים
הסחר הבילטראלי בין שתי המדינות היה שווה לכ-727.27 מיליון דולר בשנים 2012-2011. שווי המוצרים המיובאים מרומניה להודו עומד על כ-457.73 מיליון דולר, ושווי המיוצרים המיוצאים לרומניה עומד על כ-269.54 מיליון דולר. הסחר הבילטראלי בשנת 2013 הסתכם בכ-173 מיליון דולר.

הסחורות העיקריות המיוצאות מהודו לרומניה הן: מכונות חשמליות, מכשירים וציוד, מתכות נפוצות, כימיקלים ומוצרים תעשייתיים קשורים, חומרי פלסטיק וגומי, טקסטיל, מוצרי מזון, משקאות וטבק, מוצרי ירקות, נייר, קרטון וגרוטאות, פריטים מאבן, מלט, קרמיקה, זכוכית וחומרים אופטיים לצילום, קולנוע ומכשירים וכלים רפואיים. הסחורות העיקריות המיובאות מרומניה להודו הן: מתכות נפוצות, מקליטים ומקרנים, כימיקלים ומוצרים תעשייתיים קשורים, פלסטיק, חומרי גומי, טקסטיל, מוצרי ירקות, כלי הובלה ומוצרים מינרליים.

למספר חברות הודיות כגון מעבדות רנבאקסי, גוג'ראט כימיקלים כבדים (GHCL), ג'נפקט, Wipro, וריימונדס יש נוכחות ברומניה.

## הודים ברומניה
נכון ליולי 2013, כ-950 אזרחים הודים התגוררו ברומניה. רובם סטודנטים הלומדים בטימישוארה, אוראדיה וקונסטנצה.

## קישורים חיצוניים

* שגרירות רומניה בניו דלהי
* שגרירות הודו בבוקרשט

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
מרגרט קואן הארלו

**מרגרט רות "פגי" קואן הארלו** (באנגלית: **Margaret Kuenne Harlow**; 29 באוגוסט 1918 - 11 באוגוסט 1971) הייתה פסיכולוגית התפתחותית וחוקרת אמריקנית. הייתה נשואה לפסיכולוג הארי הארלו, ויחד הם ערכו מחקרים בולטים בקופי רזוס, שהפכו לציוני דרך בפילוסופיה של החינוך ופסיכולוגיה התפתחותית.

## ביוגרפיה
נולדה בסנט לואיס ב-1918 לאדוארד ס. קואן ומרגרט א קואן; הבכורה מבין שלושה ילדים (אחיה היה הכלכלן רוברט קואן ואחותה הפיזיקאית האטומית דורותי קואן סטרנס).

את התואר הראשון והשני עשתה באוניברסיטת וושינגטון וב-1944 בהיותה בת 26 סיימה את הדוקטורט שלה באוניברסיטת איווה. ב-1946 מונתה כפרופסור חבר באוניברסיטת ויסקונסין וגויסה על ידי הארי הארלו לנהל מחקרים עם ילדים כדי להשלים את עבודתו על למידה עם קופים. היא קיבצה קבוצה קטנה של ילדים עם מנת משכל גבוהה, ומדדה את המהירות שבה למדו לפתור פאזלים תמורת פרסים קטנים. שנתיים לאחר מכן, ב-1948, הם נישאו.

היא נשארה באוניברסיטת ויסקונסין עד מותה, שם עבדה בצמוד להארלו. הייתה שותפה למחקרים שלו, בהם מחקרם המפורסם על אם המגבת ואם התיל.

כללים האוסרים נפוטיזם באוניברסיטה גרמו לכך שלא היה לה מעמד של סגל אקדמי במשך רוב זמנה שם, למרות שנשארה שותפה למחקרים עצמם.

לקראת סוף הקריירה שלה, היא גידלה קופים במצבים של משפחה גרעינית, כדי לחקור את ההשפעות של אהבה אבהית.

לבני הזוג נולדו בת ובן, פמלה וג'ונתן. ב-1971 נפטרה מסרטן השד.

## לקריאה נוספת
* דבורה בלום (2005), **ניסויים באהבה: הארי הרלו והפסיכולוגיה של החיבה**, הוצאת ידיעות אחרונות וספרי חמד, תל אביב.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מיזורי
קטגוריה:סנט לואיס: אישים
קטגוריה:פסיכולוגיות אמריקאיות
קטגוריה:פסיכולוגים אמריקאים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת וושינגטון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וושינגטון
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת איווה
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1918
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1918
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1971
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1971
שלמה מילוא

**שלמה מילוא** (1941 – 1 ביולי 2018) היה טייס בחיל האוויר הישראלי, מנכ"ל התעשייה הצבאית בשנים 1995–2000 וסוחר נשק.

## ביוגרפיה
שלמה מילוא הוא בנם של פרומה לבית מלצקי ושל נחום מיליקובסקי, תעשיין (מבעלי גלידת ויטמן) ואיש התנועה הלאומית. דודו (אחי אמו) מנדל מלצקי היה ממפקדי האצ"ל. אחיו מתי נשא ב-1965 את חסיה, בתו של מנחם בגין. אח נוסף הוא רוני מילוא, שכיהן כחבר הכנסת, כשר וכראש עיריית תל אביב.

בשנת 1962 סיים קורס טיס. כטייס השתתף במלחמת ששת הימים, מלחמת ההתשה ומלחמת יום הכיפורים. הגיע לדרגת רב-סרן.

בשנת 1995 מונה למנכ"ל התעשייה הצבאית, שהייתה במשבר כספי. הוא הוביל צמצום חד בכוח האדם של החברה והביא לשיפור במצבה הכספי. בשנת 1999 העניקה לו התאחדות התעשיינים את פרס התעשייה. בספטמבר 2000 פרש מתפקידו.

לאחר פרישתו מהתעשייה הצבאית כיהן כדירקטור בחברות אחדות ויחד עם אחיו, רוני מילוא, עסק בתיווך בעסקאות נשק.

היה נשוי לסגלה, ולהם שלושה ילדים. נפטר בשנת 2018 והובא לקבורה בבית הקברות מורשה ברמת השרון.

## הערות שוליים

קטגוריה:טייסי חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:חיילי חיל האוויר במלחמת ששת הימים
קטגוריה:חיילי חיל האוויר במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מנהלי התעשייה הצבאית
קטגוריה:זוכי פרס התעשייה
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:סוחרי נשק ישראלים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות מורשה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1941
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2018
פורשה 356/1

**פורשה 356/1** (בגרמנית: **Porsche 356/1**) היא מכונית ספורט, בתצורת רודסטר, מתוצרת יצרנית הרכב  הגרמנית **[[פורשה]]**  אשר יוצרה בשנת 1948.

דגם ה"פורשה 356/1" יוצר כאב טיפוס של פורשה 356. פרויקט ייצור דגם ה"פורשה 356/1" החל בשנת 1947.

אב טיפוס דגם ה"פורשה 356/1" עלה לכביש ב-15 ביוני 1948.

רוב חלקיה המכניים של ה"פורשה 356/1" הראשונה הובאו מהחיפושית של פולקסווגן, ביניהם מרכיבי המנוע, מתלים ושלדה.

## "פורשה 356/1"
* יוצרה 1 יחידה
* רודסטר
* מנוע 1.1 ליטר, מנוע בוקסר
* מאייד כפול
* 2 מושבים (בתצורת ספסל)
* 2 דלתות
* חלון זכוכית קדמי מחולק ל-2 מסגרות סימטריות
* **ללא** חלונות צד וללא חלון אחורי
* בלמים - 4 בלמי תופ

## תמונות

קובץ:Porsche 356 Nr. 1 Roadster Showcar-P1020455.jpg | "פורשה 356/1" 
קובץ:Porsche 356 Nr. 1 Roadster 1948.jpg | "פורשה 356/1" 
קובץ:70 Years Porsche Sports Car, Berlin (1X7A3879).jpg| "פורשה 356/1" 
קובץ:Porsche 356 Nr. 1 Roadster Showcar-P1020457.jpg | "פורשה 356/1" 
קובץ:Porsche 356 Nr. 1 Roadster Showcar-P1020460.jpg | "פורשה 356/1" 
קובץ:Porsche Museum 154.jpg | "פורשה 356/1" 
קובץ:Porsche Museum 153.jpg | "פורשה 356/1" 
קובץ:Porsche1.jpg | "פורשה 356/1" 


## ראו גם
* פורשה
* פורשה 356

## לקריאה נוספת
* "פורשה 356/1" - תמונות

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מכוניות ספורט
קטגוריה:מכוניות קבריולה
356/1
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1948
קטגוריה:מכוניות מנוע אחורי
קטגוריה:כלי רכב גרמניים
לואי אלכסנדר, נסיך למבל

**לואי אלכסנדר, נסיך למבל** (בצרפתית: **Louis-Alexandre-Joseph-Stanislas de Bourbon, prince de Lamballe**; 6 בספטמבר 1747 – 6 במאי 1768) היה בעלה של מריה תרזה לואיזה מסבויה, נסיכת למבל אשר הוצאה להורג במהלך המהפכה הצרפתית.

## ביוגרפיה
לואי אלכסנדר נולד ב-6 בספטמבר 1747 במלון טולוז, פריז, ללואי ז'אן מארי דה בורבון, דוכס פנתייבר ולמריה תרזה פליסיטס ד'אסטה, בתם של פרנצ'סקו השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה ושארלוט אגליי ד'אורליאן.

לואי אלכסנדר היה ידוע באורח חייו ההולל, ובשל כך בשנת 1767 נבחרה מריה תרזה לואיזה מסבויה, בתם של לואיג'י ויטוריו, נסיך קריניאנו וכריסטינה, רוזנת הסן-רוטנבורג להיות רעייתו הודות לאדיקותה ויופייה הרב, ובני משפחתו קיוו שאשתו הצעירה והיפה תשנה זאת.  הזוג לא נפגש לפני יום החתונה, אולם לואי אלכסנדר היה סקרן לראות את אשתו והגיע למקום בו היא לנה יום לפני חתונתם. הוא הגיש לה זר פרחים, ואמר שבעלה לעתיד הנחה אותו למסור לה את הזר. למחרת, בחתונתם, מארי תרז הופתעה לגלות כי האיש הפשוט שבו פגשה יום קודם הוא בעלה לעתיד. לאחר שלושה חודשי נישואים חזר לואי אלכסנדר לסורו, וחמישה חודשים לאחר החתונה הוא ברח עם רקדנית אופרה. בשלב מסוים הוא אף מכר את יהלומיה של אשתו כדי לגייס כסף לשלם את החובות שלו. 16 חודשים לאחר נישואיהם, ב-6 במאי 1768 מת לואי אלכסנדר ממחלת מין, לצד אשתו, והותיר אותה אלמנה בגיל 19, ויורשת להונו העצום.

אלמנתו נותרה להתגורר לסירוגין בהוטל דה טולוז בפריז ובשאטו דה רמבוליי, עד אשר הוזמנה לחתונה של בני משפחת המלוכה, שם הכירה את מארי אנטואנט, והחיבור בין השתיים היה כה מיידי ומהיר שהביא לשמועות ולרכילות על טבע היחסים ביניהן. מארי תרז הפכה לחביבת המלכה ולחברה הקרובה ביותר, היא עברה להתגורר בחצר המלכות ומונתה על ידי המלכה להיות בעלת תפקיד מרכזי בפמליית המלכה. מארי תרז הייתה ידועה בפרטיותה ובשמרנותה, אולם הדבר לא הפריע להולכי הרכיל שבחצר המלכות להאשים את השתיים ביחסים לסביים, כחלק ממסע ההכפשה שהתנהל כנגד מארי אנטואנט, לערעור הלגיטימיות של בית המלוכה.

במהלך המהפכה הצרפתית היא עברה להתגורר בבריטניה, אולם חזרה לפריז מתוך נאמנות למלכה, למרות שידעה שחייה יהיו בסכנה. בספטמבר 1792 היא נרצחה באכזריות, וראשה הובל לחלונה של מארי אנטואנט, שם צעק ההמון למלכה לצאת אל החלון ולנשק את השפתיים של חברתה המתה.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בית בורבון
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1747
קטגוריה:נפטרים ב-1768
הדומה השנייה

**הדומה השנייה** () היא הכינוס השני של הדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית, שנקרא בפשטות הדומה הממלכתית והיה הבית התחתון של הפרלמנט הרוסי. הכינוס התאסף מ-17 בדצמבר 1995 ועד 19 בדצמבר 1999.

עד הבחירות לראשות הדומה, על פי המסורת, כיהן בכור חברי הפרלמנט – גריגורי גלאזיי, בן ה-73. ב-17 בינואר 1996, הפרלמנט בחר את גנאדי סלזניוב הקומוניסטי לתפקיד יושב ראש הדומה.
## סיעות ומפלגות

## חקיקות ופעולות עיקריות

File:Viktor Chernomyrdin-1.jpg|ויקטור צ'רנומירדין
File:Sergei Kirienko - World Economic Forum Annual Meeting Davos 2000 (cropped).jpg|סרגיי קיריינקו
File:E Primakov 03.jpg|יבגני פרימאקוב
File:Krievijas Revīzijas palātas priekšsēdētājs (4187361112).jpg|סרגיי סטפאשין
File:Vladimir Putin 31 December 1999-3.jpg|ולדימיר פוטין


חמישה ראשי ממשלה אושרו בתקופת כהונתה של הדומה השנייה:
* 10 באוגוסט 1996: ויקטור צ'רנומירדין אושר מחדש כראש הממשלה ברוב של 314 קולות לטובתו.
* 24 באפריל 1998: סרגיי קיריינקו אושר כראש הממשלה של רוסיה ברוב של 251 קולות.
* 11 בספטמבר 1998: יבגני פרימקוב מונה לתפקיד ראש הממשלה של רוסיה ברוב של 317 קולות.
* 19 במאי 1999: סרגיי סטפאשין מונה לראש הממשלה ברוב 301 קולות לטובתו.
* 16 באוגוסט 1999: ולדימיר פוטין אושר כראש ממשלת רוסיה החדש ברוב של 233 קולות לטובתו.

## ניסיון ההדחה של בוריס ילצין

הליך ההדחה של בוריס ילצין נערך לראשונה במאי 1999 על בסיס חמישה אישומים שהוטחו נגדו: קריסת ברית המועצות; המשבר חוקתי; פרוץ המלחמה בצ'צ'ניה; היחלשות מערך ההגנה של המדינה וטבח העם הרוסי.

הוקמה ועדה מיוחדת בראשותו של ואדים פילימונוב. ב-15 במאי 1999 נערכה הצבעה פרלמנטרית להדחת ילצין מתפקיד הנשיא, אבל אף אחת מההאשמות שהוטחו במליאה ופורטו לעיל לא קיבלה את הרוב הדרוש של 300 קולות.

## ועדות
בדומה השנייה פעלו 27 ועדות:
* ועדת חוק ורפורמה משפטית
* הוועדה לענייני יוצאי צבא
* ועדת העבודה והמדיניות החברתית
* ועדת התקציב, מיסים, בנקאות ופיננסים
* ועדת המדיניות הכלכלית
* ועדת רכוש, הפרטה ופעילות כלכלית
* הוועדה למדיניות המידע
* ועדת האנרגיה, התחבורה והתקשורת
* ועדת התעשייה, הבנייה והיי טק
* ועדת חינוך ומדע
* ועדת תרבות ותיירות
* הוועדה לענייני בריאות
* הוועדה לענייני נשים, משפחה ונוער
* הוועדה לענייני החקלאות
* ועדת ההגנה
* ועדת הביטחון
* הוועדה לעניינים בינלאומיים
* הוועדה לענייני חבר המדינות ולענייני יחסים עם רוסיה בניכר
* הוועדה לניסוח כללים וארגון של הדומה
* הוועדה לענייני הצפון
* הוועדה לגאופוליטיקה
* ועדת הפדרציה ומדיניות אזורית
* ועדת שלטון מקומי
* ועדת הסביבה
* ועדת משאבי טבע וסביבה
* הוועדה לעמותות ציבורית וארגונים דתיים
* ועדת הלאומים
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:1995 ברוסיה
קטגוריה:הדומה הממלכתית של רוסיה
פורשה סוג 12

**פורשה סוג 12** (בגרמנית: **Porsche Type 12**) הוא רכב משפחתי, אשר הורכב בו מנוע כוכבי, אשר תכנן פרדיננד פורשה עבור יצרנית האופנועים הגרמנית **[[צונדאפ]]** בשנת 1931.

באותה שנה, בשנת 1931 ייסד פרופ' פרדיננד פורשה בעיר שטוטגרט, את חברת פורשה כחברה לתכנון וייעוץ הנדסי.

**[[צונדאפ]]** מיתגה את דגם ה-"פורשה סוג 12" תחת הסיסמה "Auto für Jedermann" (מכונית לכולם).

יוצרו 3 יחידות אשר אבדו במלחמת העולם השנייה. הדגם האחרון אבד בהפצצת שטוטגרט על ידי בעלות הברית בשנת 1945.

דגם ה"פורשה סוג 12" הזכיר בצורתו החיצונית את דגם הסיטרואן 2CV מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית שיוצר בין השנים 1948–1990.

דגם החיפושית משנת 1938 דמה חיצונית ל"פורשה סוג 12", בהתחשב בעובדה שמספר מרכיבים שנלקחו מדגם "פורשה סוג 12" הורכבו בדגם "VW Type 1" על ידי המתכנן פרדיננד פורשה.

## "פורשה סוג 12"
* מנוע כוכבי
* מנוע אחורי
* 2 דלתות
* דלתות התאבדות (ציר פתיחת הדלתות בניגוד לכיוון הנסיעה)
* מתלים מסוג "Swing axle" 

## תמונות

קובץ:Porsche Typ12 Model2 Nuremberg.jpg | "פורשה סוג 12"
קובץ:Porsche Typ12 Model Nuremberg crop.jpg | "פורשה סוג 12"
קובץ:Porsche Typ12 Model Nuremberg Engine.jpg | מנוע "פורשה סוג 12" (מנוע כוכבי, מנוע אחורי)


## ראו גם
* פורשה
## לקריאה נוספת
*  "פורשה סוג 12" ומכוניות דומות - תמונות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מכוניות משפחתיות
סוג 12
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1931
קטגוריה:מכוניות מנוע אחורי
קטגוריה:כלי רכב גרמניים
Schlörwagen

**Schlörwagen** (בתעתיק עברי: שְלֶרְוָואגן) היא אב טיפוס של מכונית משפחתית אשר תוכננה בשנת 1939 על ידי המהנדס הגרמני **Karl Schlör** עבור חברת "Krauss-Maffei" 

## היסטורית דגם ה-Schlörwagen
דגם המכונית נחשף לציבור בתערוכת המכוניות בברלין בשנת 1939 ("Berlin Motor Show" ), הפרויקט נדחה עד תום מלחמת העולם השנייה, אבל לא הגיע מעולם לייצור המוני

שלדת דגם ה-"Schlörwagen" נבנתה על פי דגם "Mercedes-Benz 170 H", אך משקלו של ה-"Schlörwagen" עמד על יותר מ-250 ק"ג ממשקל דגם ה- "Mercedes-Benz 170 H".

מבנה המכונית הייעודית התבסס על צורת כנפי מטוס והוא תוכנן לצריכת דלק מינימלית, עם שבעה מושבים, והמכונית אמורה הייתה לשמש גם כרכב משפחתי מרווח

ניסוי מנהרת רוח לדגם ה-"Schlörwagen" בוצע בעיר גטינגן, בגרמניה.

המבנה האווירודינמי המיוחד של הדגם הביא לתוצאה של מקדם גרר 0.113; בדיקות עוקבות של המודל הממונע הראו מקדם גרר גבוה מעט יותר אך עדיין מרשים של 0.186, נתון נדיר בעולם הרכב, גם בתחילת המאה ה-21.

דגם ה"Schlörwagen" היה דומה (בחלקו) בצורתו החיצונית לדגם ה-Dymaxion Car שנבנה בארצות הברית בשנת 1933.

### "Krauss-Maffei" - יצרן הדגם
קראוס-מאפי הוקמה בשנת 1931 ממיזוג בין שתי חברות מהעיר מינכן: (Maffei ), שנוסדה בשנת 1838, לבין קראוס ושות' ("Georg Krauß" )(נוסדה בשנת 1860).

שתי החברות השתייכו ליצרנים הגרמניים המובילים של קטרים מסוגים שונים. Maffei גם בנה רכב אחר מופעל קיטור, ולאחר מכן, יוצרו כלי רכב עם מנועי בעירה, כולל קטרים, טרוליבוס, ואוטובוסים עד שנת 1950.

## Schlörwagen

* מנוע אחורי
* גוף מאלומיניום (נבנה על ידי "Ludewig Brothers" מהעיר אסן)
* 2 דלתות (במרכז הדגם בלבד)
* 3 חלונות צד
* מקדם גרר - 0.113 (בדיקות עוקבות של המודל הממונע הראו מקדם גרור גבוה מעט אך עדיין מרשים של 0.186)
* לוח מחוונים ומערכת ההיגוי - ממוקמים במרכז הדשבורד
* מושבים: 3 שורות בטור (7 נוסעים)

## תמונות

קובץ:Schlörwagen from the front.jpg | דגם "Schlörwagen"
קובץ:Schlörwagen - Test drive on the highway.jpg | דגם "Schlörwagen"
קובץ:Schlörwagen - Interior view.jpg | דגם "Schlörwagen" - מבט לתא הנהג
קובץ:Schlörwagen with a Russian aircraft power unit.jpg | דגם "Schlörwagen" עם מדחף מטוס רוסי המפיק 130 כ"ס (שנת 1942)
קובץ:Karl Schlör.jpg | מפתח דגם ה"Schlörwagen" קרל שלר (Karl Schlör)



קובץ:Schlörwagen - Construction drawings.jpg | שרטוט דגם "Schlörwagen"
קובץ:Schlörwagen Windkanal Modell.jpg | דגם "Schlörwagen" במנהרת רוח (ניסוי הבוחן את מקדם הגרר של הדגם)


## ראו גם
* אב טיפוס
## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מכוניות משפחתיות
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1939
קטגוריה:מכוניות מנוע אחורי
קטגוריה:כלי רכב גרמניים
23 שנים (ספר)

**23 שנים: מחקר הקריירה הנבואית של מוחמד** (בפרסית: **منظور از ۲۳ سال دورۀ پیغمبری محمد بن عبدالله است**), הוא ספר שנכתב על ידי הסופר האיראני עלי דשתי.

הספר, שמכיל 228 עמודים, עוסק בחייו של מוחמד, נביא האסלאם. דשתי מציג בו את גישתו, לפיה מחשבה והטלת ספק עדיפות על אמונה עיוורת:

הוא דחה נסים שהמסורת המוסלמית ייחסה למוחמד, והכחיש את הקוראן כמילות האל עצמו. במקום זאת העדיף בחינה יסודית וספקנית של כל מערכות האמונה המסורתיות. לדבריו, הקוראן אינו מכיל שום דבר חדש, כלומר רעיונות שלא הציגו אחרים קודם לכן, וכל המצוות המוסריות של הקוראן מובנות מאליהן.

הסיפורים בקוראן לקוחים מסיפורים זהים מהמסורת היהודית והנוצרית, שאת חכמי הדת שלהם פגש מוחמד במסעותיו לסוריה, ומהמסורת הפגאנית של חצי האי ערב. מוחמד, אומר דשתי, חזר על עקרונות שהאנושות הגתה כבר מאת שנים קודם לכן, בידי "קונפוציוס, בודהה, זרתוסטרה, סוקרטס, משה וישו".

עלי דשתי נאסר, ונגזר עליו גזר דין מוות בפני בית המשפט של המהפכה האסלאמית בשל ביקורת שהעביר על האסלאם. זהו אחד הספרים האסורים לקריאה ולמכירה באיראן. לא ידוע בדיוק מתי מת, אך עיתון איראני פרסם שהדבר קרה בחודש העשירי של שנת 1360 לפי הלוח הפרסי, כלומר בתחילת שנת 1982.

הספר תורגם לשפה האנגלית, אך טרם ראה אור בשפה העברית.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרים בערבית
קטגוריה:אסלאם
אדולף לודס

**אדולף לודס** (בצרפתית: **Adolphe Lods**; 17 באוגוסט 1867 – 10 במרץ 1948) היה חוקר מקרא והיסטוריון צרפתי פרוטסטנטי. פרופסור מן המנין באוניברסיטת סורבון בפריז ללשון וספרות עברית.

## לקריאה נוספת
* יודאיקה: לקסיקון, מהדורת דבר, ירושלים: כתר, 1976, עמ' 183.

## קישורים חיצוניים
* **[https://www.jewishvirtuallibrary.org/lods-adolphe-x00b0 לודס, אדולף]** באתר הספרייה היהודית המקוונת
* 

קטגוריה:חוקרי מקרא
קטגוריה:היסטוריונים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1867
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1948
כדוריד באולימפיאדת ברלין (1936)

**[[אולימפיאדת ברלין (1936)|אולימפיאדת 1936]]** נערכה בברלין, גרמניה הנאצית. תחרויות הכדוריד שדה נערכו בין ה-6 באוגוסט ל-14 באוגוסט. זו הייתה תחרות הכדוריד הראשונה במשחקים האולימפיים. בתחרות השתתפו 107 ספורטאים מ-6 נבחרות גברים. המשחקים נערכו באצטדיון של המשטרה, רוב משחקי בית הגמר נערכו באצטדיון האולימפי. כמקובל באותה תקופה, כל נבחרת בדומה לכדורגל כללה 11 ספורטאים.

נבחרת גרמניה () זכתה במדליית זהב.

## שלב הבתים
### בית א'

### בית ב'

## בית הגמר

## קישורים חיצוניים
* הדו"ח הרשמי

1936
קטגוריה:ענפי ספורט באולימפיאדת ברלין (1936)
יוסף בירדוגו (מקנס)

רבי **יוסף בירדוגו** (ה'תקס"ב, 1802 - ט"ז בכסלו ה'תרי"ד, 1853), היה רב ואב בית הדין במקנס שבמרוקו, ומחבר ספרים.

## ביוגרפיה
נולד לרב יהודה בירדוגו, נכדו של ר' יהודה בירדוגו הראשון (מחבר "מים עמוקים"), בשנת ה'תקס"ב (1802) בעיר מקנס, שבמרוקו. נודע בהתמדתו בתורה ובמשך שנים רבות הסתגר בבית המדרש הסמוך לביתו ועסק בלימוד ובהוראת התורה. בשנת תקע"ט (1819), בהיותו בן שבע עשרה, חיבר ביאור למשנה תורה לרמב"ם וחידושים על התלמוד שנקראו בשם 'טוב עין'. בשנת תקפ"א (1821), בהיותו בן תשע-עשרה, כתב חוות דעת הלכתית לרבי עמור אביטבול בשאלה הועסקת בדבר שעבוד נכסים.

### ברבנות ובדיינות
בשנת ה'ת"ר (1840) החל לשמש כדיין בבית דינו של רבי יעקב בירדוגו, ובשנת ה'תר"ג (1843), כשנה לאחר פטירתו של הרב יעקב בירדוגו, התמנה לאב בית-הדין, בכך הפך למנהיגה הרוחני של העיר. רבני העיר, הדיינים וציבור בני העיר רחשו לו כבוד והערצה, וקבעו שכל ההכנסות של החנויות החדשות במלאח לצורכי הקהילה יועברו ישירות אליו כדי שלא יצטרך להתעסק בעול הפרנסה על הסכמה זו חתמו הרבנים: יעקב בירדוגו, יצחק אבן צור, יוסף בהלול, יהודה אוחנא, שלום אדרעי, שלמה בן הרוש, אהרן עמאר, יהודה אלקובי, שלמה בן לחזאן, משה בן זריהן ומשה בן סמחון.

### מאסרו
בשנת תר"ח (1848) בעקבות עלילה הטילו השלטונות על הקהילה היהודית במקנס קנס כבד. כדי לאלצה למהר לפרוע הקנס, אסרו את רבני העיר - הרב יוסף בירדוגו והרב חיים טולידאנו במאסר בעיר פאס. הרב חיים טולידאנו נפטר במאסר בתאריך י"ד בתמוז תר"ח. אולם הרב בירדוגו שרד את תקופת המאסר, ושוחרר ממאסרו לאחר ששולם הקנס.

### פטירתו
רבי יוסף בירדוגו לא האריך ימים ונפטר בגיל 52, בליל שבת, ביום ט"ז כסלו תרי"ד (1853).

העמיד תלמידים רבים ובהם רבי שלום משאש הזקן ורבי אברהם חסין.

## חיבוריו
רבי יוסף, חיבר ספרים בכל מקצועות היהדות. חידושים לתנ"ך ולתלמוד, ביאורים לרמב"ם ולארבעת חלקי השולחן ערוך, דרושים והגות, מונוגרפיות הלכתיות ושאלות ותשובות. חלק גדול מיצירתו, חיבר כספרות עזר לרבנים ודיינים ערוכה לפי א-ב של הנושאים::
***'ראש יוסף**' - חיבור על הרא"ם.
***'שופט בצדק**' - שו"ת
***'שורש ישי**' - על כללים
***'זר זהב**' - כללי הש"ס
***'אהבת יוסף**' על הרמב"ם
***'צאן יוסף**' - על אורח חיים
***'יד יוסף**' - על יורה דעה
***'עדות ביהוסף**' - אבן העזר
***'כתונת פסים**' - על חושן משפט
***'נשמת יוסף**' - על המשנה
***'דברי יוסף**' - שו"ת
***'כתונת יוסף**' - שו"ת בענייני ממונות
***הגהות מהריב"ן** - קיצור דינים הלכה למעשה
***'קודש קדשים**' - על שיר השירים

מכל ספריו, רק שניים יצאו לאור, והם: 'כתונת יוסף', 'דברי יוסף'.

## קישורים חיצוניים
* אתר תולדות חכמי מרוקו
* רבי יוסף בירדוגו ומשפחתו, באתר תולדות ושורשים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים מרוקאים
קטגוריה:מקנס: רבנים
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:פרשני המשנה
קטגוריה:פרשני התלמוד
קטגוריה:פרשני שולחן ערוך
קטגוריה:אבות בתי דין
יוסף
קטגוריה:מרוקאים שנולדו ב-1802
קטגוריה:נפטרים ב-1853
נבחרת גרמניה בכדוריד

**נבחרת גרמניה בכדוריד** היא הנבחרת לאומית של גרמניה. הנבחרת השתתפה ב-24 אליפויות העולם בכדוריד וזכתה 5 פעמים. בנוסף לכך, בשנת 1936 היא זכתה במשחקים האולימפיים. המשחק הראשון של הנבחרת התקיים בשנת 1925. בהתאם לדירוג של איגוד הכדוריד העולמי, נכון לדצמבר 2022 הנבחרת מדורגת במקום הראשון.

## הישגי הנבחרת

## קישורים חיצוניים

* 
* דף באתר האיגוד העולמי
* דף באתר איגוד הכדוריד האירופי

## הערות שוליים

גרמניה
קטגוריה:נבחרות גרמניה
קטגוריה:גרמניה: כדוריד
יוצא דופן

**יוצא דופן** בהלכה הוא כינוי תלמודי למי שנולד בניתוח המוכר כיום בשם 'ניתוח קיסרי', שבו מוציאים את העובר והשליה מהאם דרך דופן הרחם, ולא כפי הדרך הרגילה בלידה נרתיקית, ומכאן שמו התלמודי "יוצא דופן" כאשר הכוונה היא ליציאתו של העובר מדופן בטן האישה.

ישנם מספר חילוקי דינים הן לגבי הוולד והן לגבי האישה שמשתנים בין לידה רגילה לבין לידת 'יוצא דופן'. לדוגמה, להלכה תינוק 'יוצא דופן' אין לערוך לו את טקס ברית המילה בשבת, אף אם היא חלה ביום השמיני ללידתו, בניגוד לברית מילה של תינוק מלידה רגילה שדוחה שבת.

## גדר לידת 'יוצא דופן'
מעמדה ההלכתי של לידה שהתבצעה בניתוח קיסרי איננו זהה לזה של לידה נרתיקית. באותו אופן, גם מעמדם ההלכתי של הילוד והיולדת (בין אם מדובר בלידת אדם ובין אם מדובר בלידת בעל חיים בניתוח קיסרי) שונה מזה של ילוד אחר שנולד בלידה נרתיקית.

המשמעויות נוגעות לשתי סוגיות עיקריות:
* דינים התלויים ב'פטר רחם' - כגון דינים הנוגעים לבכורה כמו בעניין פדיון הבן, תענית בכורות ועוד, כל אלו כוללות אך ורק ילודים שנולדו בלידה נרתיקית. כך לדוגמה אמרו במשנה: "יוצא דופן, והבא אחריו - שניהם אינן בכור לא לנחלה ולא לכהן" (משנה מסכת בכורות פרק ח', משנה ב').
* זמן הלידה - שאלה חשובה אחרת היא האם ניתן להתייחס ל**זמן** ביצוע הניתוח כפי שמתייחסים לזמן הלידה דרך צוואר הרחם. שאלה זו בעלת השלכות לעניין סוגיה כמו מועד ברית המילה.

סוגיות אלו נדונו מתקופת התנאים ואילך, בשם "יוצא דופן". סוגיית זמן המילה, למשל, נדון על ידי אמוראים וראשונים. יש הסוברים כי יוצא דופן נימול ככל הילדים ביום השמיני, גם אם מילתו חלה בשבת. אך ישנם החולקים וסוברים כי אין כלל חובה למול אותו דווקא ביום השמיני. בספרי ההלכה נפסק ש'יוצא דופן' נימול ביום השמיני, אך מילתו אינה דוחה את השבת.

בתוספות במסכת עבודה זרה מובא כי אמו של הקיסר הראשון ברומי מתה בלדתה ונבקע כריסה, ומצאוהו שם חי - וקראוהו קיסר מלשון כרות.

## השימוש בניתוח לדעת ההלכה
לגבי הסיבות לעריכת הניתוח, חלק מפוסקי ההלכה מתנגדים לעריכת ניתוח קיסרי למעט מקרים של מצגים המסכנים את העובר או את האם. עם זאת, רוב הפוסקים מעניקים את סמכות ההחלטה בנושא לשיקול הדעת הרפואי.

## המונח 'יוצא דופן'
כיום רגילים לכנות בשם: ׳יוצא דופן׳ דבר חריג או שונה. מקור המונח הוא בביטוי התלמודי, המתאר לידה שאינה רגילה 'חריגה', מכאן נתגלגל הביטוי לשאר הדברים שהם חריגים.

## הערות שוליים

קטגוריה:היריון ולידה בהלכה
קטגוריה:ניבים וביטויים חז"ליים
נבחרת אוסטריה בכדוריד

**נבחרת אוסטריה בכדוריד** היא הנבחרת לאומית של אוסטריה. הנבחרת הייתה בין החזקות בשנות ה-30 של המאה ה-20 כאשר הייתה סגנית אלופת המשחקים האולימפיים וסגנית אלופת העולם. הנבחרת ערכה את המשחק הראשון בשנת 1925. בהתאם לדירוג של האיגוד הכדוריד העולמי, נכון לדצמבר 2022 הנבחרת מדורגת במקום ה-16 עם 22 נקודות.

## הישגי הנבחרת
### אולימפיאדות
* 1936 - 20px

### אליפויות העולם
* 1938 : 20px
* 1958 : מקום 9
* 1993 : מקום 14
* 2011 : מקום 17/18
* 2015 : מקום 13

### אליפויות אירופה
* 2010 : מקום 9
* 2014 : מקום 11
* 2020 : מקום 8
## קישורים חיצוניים

* 
* דף באתר האיגוד האירופי
* דף באתר האיגוד העולמי
## הערות שוליים

אוסטריה
קטגוריה:נבחרות אוסטריה
אמץ אמן

"**אמץ אמן**" היה מיצב שיצר הפסל הישראלי איתמר בגליקטר בשנת 2012 שעסק במעמדו של האמן בחברה הישראלית.

## תיאור
בשנת 2012 עסק איתמר בגליקטר במעמדו של האמן הישראלי בחברה. במרץ 2012 הוא פרסם מודעות אנונימיות תחת הכותרת "דרוש מצנט" (2012) בעיתון הארץ ובה חיפש מצנט (פטרון) עבור "אמן פלסטי צעיר ומבטיח לאחר לימודי אמנות מעמיקים בבצלאל".

בהמשך השנה הציב בגליקטר מערך של "קופת התרמה אישית - אמץ אמן" ששימשו כקופות התרמה עשויות קרטון עבור גיוס כספים "[ל]תערוכת יחיד של אמן צעיר ומבטיח". והן לוו בסיסמה: "להרגיש מצנט בלי לשבור קופת חיסכון!". קופות ההתרמה הוצבו במקומות מרכזיים בשדה האמנות בתל אביב-יפו, ביניהם ברחבת הכניסה של מוזיאון תל אביב לאמנות, בית האמנים על שם יוסף זריצקי, גלריה חזי כהן, גלריה הקיבוץ, גלריה שלוש, גלריה נלי אמן, גלריה P8 ועוד. מחוץ לתל אביב הוצבו קופות בבית האמנים בירושלים, במשכן האמנים בהרצליה ובשלב מאוחר יותר הוצבה הקופה גם במוזיאון ינקו דאדא בעין הוד.

הצבת הקופות זכתה לסיקור נרחב בעיתונות הישראלית. ב-6 בספטמבר 2012 נפתחה בבית האמנים בתל אביב-יפו התערוכה "מחאה תרבותית - אין תרבות בלי לחם". התערוכה ביקשה למחות כנגד "מצבם הכלכלי של האמנים בארץ המציגים בגלריות ומוזיאונים ציבוריים ללא שכר עבור עבודתם. האבסורד הוא שאמן המציג במוסד ציבורי מממן מכיסו ומזמנו את ההוצאות על הקמת תערוכה ללא כל תמורה. הכל מתוקצב למעט שכר אמן!" וכן הגדלת תקציב התרבות לאמנות החזותית בישראל. בתערוכה הציגו כ-70 אמנים ובהם כמנשה קדישמן, דב הלר, סיגלית לנדאו, אבנר בר חמא, חוה ראוכר, דורון פולק, יעל בלבן, ליאת לבני, מייק דבורקיס, אריה ברקוביץ, נחמה גולן, שלומית באומן ואחרים.

ביוני 2018 הוזכר הפרויקט במסגרת שאילתה של יעל גרמן למשרד התרבות והספורט.

## ראו גם
* גיבור ישראל (פסל)
## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* רוית הכט, “אין תרבות בלי לחם”, באתר סלונה, 11 בספטמבר 2012
* אמנות ההישרדות ו-סדר חברתי, באתר הטלוויזיה החברתית, 9 באוקטובר 2012

## הערות שוליים

קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:מיצבים
קטגוריה:פיסול ישראלי
קטגוריה:מחאה בישראל
קטגוריה:ישראל: אמנות
קטגוריה:יצירות משנת 2012
ארפניק צ'ארנץ

**ארפניק צ'ארנץ** (בארמנית: **Արփենիկ Չարենց**; 25 ביולי 1932 בירוואן - 12 בפברואר 2008 בירוואן) הייתה סופרת ומבקרת ספרות ארמנית, וחוקרת עבודותיו של המשורר הארמני הנודע יגישה צ'ארנץ, שהיה אביה.

## ביוגרפיה
אביה של צ'ארנץ, המשורר יגישה צ'ארנץ, קרא לבתו על שם אשתו הראשונה, ארפניק. ארפניק מתה בשנת 1927, בעת לידה, בעוד יגישה ישב בבית הכלא הסובייטי. צ'ארנץ הייתה אחת משתי בנותיו עם אשתו השנייה, Izabella Kodabashyan.
הוריה נעצרו בשנת 1937 בתקופת הטיהורים הסטליניסטיים. אביה מת בכלא ואמה הוגלתה לסיביר. היא ואחותה עברו לגור בבית ילדים בירוואן. היא למדה פילולוגיה באוניברסיטה הלאומית בירוואן. היא הייתה מייסדת ומתכננת מרכזית של מוזיאון צ'ארנץ בירוואן, אשר הוקם בבית ילדותה, ושימשה כיו"ר המועצה האקדמית של המוסד. היא אספה וארגנה את 6,000 עבודותיו של אביה, ועסקה במחקרם ובהפצת יצירותיו הספרותיות וסיפור חייו.

בקריירה שלה בתור סופרת, היא כתבה רומנים, סיפורים קצרים ואת זכרונותיה, בעיקר בנושא ילדותה הקשה. היא הייתה חברה באיגוד הסופרים הארמני.

## ספרים
* בית הילדים, ירוואן, 1994
* התפילות של יגישה צ'ארנץ, ירוואן, 1999
* האוניברסיטאות שלי, ירוואן, 2000
* בלא ידוע שבתוך הידוע, ירוואן, 2005

## קישורים חיצוניים
* ביוגרפיה, באתר איגוד הסופרים הארמני
* הלא ידוע בתוך הידוע: סיפורים קצרים
* הקיץ האחרון של יגישה צ'ארנץ, מ את ארפניק צ'ארנץ (ברוסית)
* מאמר בכתב העת "אניב" (ברוסית)

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרות ארמניות
קטגוריה:סופרים ארמנים
קטגוריה:ארמניות שנולדו ב-1932
קטגוריה:נפטרות ב-2008
קטגוריה:נפטרים ב-2008
לודוויג וילהלם, מרקיז באדן-באדן

**לודוויג וילהלם, מרקיז באדן-באדן** (בגרמנית: **Markgraf Ludwig Wilhelm von Baden-Baden**; 8 באפריל 1655 - 4 בינואר 1707), היה מרקיז באדן-באדן בין השנים 1677–1707.

## ביוגרפיה
לודוויג וילהלם נולד ב-8 באפריל 1655 בפריז, לפרדיננד מקסימיליאן, נסיך הכתר של באדן-באדן וללואיזה כריסטינה, נסיכת סבויה, בתם של טומאסו פרנצ'סקו, נסיך קריניאנו ומארי דה בורבון, רוזנת סואסון. 
בהיותו בן חצי שנה נפרדו הוריו, ואביו חזר מפריז לגרמניה. בשנת 1669 מת אביו, ובשנת 1670 נלקח לודוויג וילהלם לבית סבו בגרמניה.

בשנת 1674 הצטרף לודוויג וילהלם לצבא האימפריה הרומית הקדושה, ושירת תחת פיקודו של ריימונדו מונטקוקולי, ולאחר מכן תחת פיקודו של קרל החמישי, דוכס לורן במלחמת הולנד–צרפת. בשנת 1677 מת סבו וילהלם, מרקיז באדן-באדן, ולודוויג וילהלם עלה לשלטון במקומו. בשנת 1683 לחם לודוויג וילהלם בקרב וינה תחת פיקודו של יאן השלישי, מלך פולין, וסייע לניצחון הגדול על האימפריה העות'מאנית, ובשנת 1689 זכה לניצחון גדול על העות'מאנים בניש. בשנת 1689 הוא מונה למפקד הצבא הקיסרי במזרח, ובשנת 1691 הוא זכה לניצחון גדול על העות'מאנים בקרב סלנקמן. כהוקרה על הישגיו הוא קיבל תואר אביר מסדר גיזת הזהב, וזמן קצר לאחר מכן מונה למפקד הצבא במלחמת תשע השנים.

במלחמת הירושה הספרדית הוא פיקד על הצבא הקיסרי, ואף הצליח לסיים את המצור על לנדאו בספטמבר 1702, אך עד מהרה נאלץ לסגת על פני הריין והובס על ידי הצרפתים תחת פיקודו של קלוד לואי הקטור דה וילאר בקרב פריידלינגן. בשנת 1704 הוא השתתף במערכה הגרמנית המוצלחת של מרלבורו והנסיך אויגן מסבויה, הוא הצטיין בקרב שלנברג וכבש את אינגולשטדט ולנדאו, ובכך הוציא את הכוחות הבוואריים מן הקרב המכריע בבלנהיים.

ב-4 בינואר 1707 מת לודוויג וילהלם בארמון ראשטאט, ובנו לודוויג גאורג, מרקיז באדן-באדן עלה לשלטון במקומו, תוך שאשתו משמשת כעוצרת בשמו. אשתו הייתה פטרונה גדולה של האמנויות, והפכה את באדן-באדן למרכז תרבות ארכיטקטונית.

## משפחתו
ב-27 במרץ 1690 התחתן לודוויג וילהלם עם זיבילה, דוכסית סקסוניה-לאוונבורג, בתם של יוליוס פרנץ, דוכס סקסוניה-לאוונבורג והדוויג מפפאלץ-זולצבאך, ממנה נולדו לו 9 ילדים:
* לאופולד וילהלם, נסיך הכתר של באדן-באדן (1694–1695)
* שרלוטה מבאדן-באדן (1696–1700)
* לאופולד וילהלם, נסיך הכתר של באדן-באדן (1697–1703)
* לודוויג גאורג, מרקיז באדן-באדן (1702–1761), התחתן עם מריה אנה, נסיכת שוורצנברג, ולאחריה התחתן עם מריה אנה יוזפה, דוכסית בוואריה
* וילהלם מבאדן-באדן (1700–1702)
* לואיזה מבאדן-באדן (1701–1707)
* וילהלם גאורג מבאדן-באדן (1703–1709)
* אוגוסטה, מרקיזת באדן-באדן (1704–1726), התחתנה עם לואי, דוכס אורליאן
* אוגוסט גאורג, מרקיז באדן-באדן (1705–1771), התחתן עם מארי ויקטואר, נסיכת ארנברג

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אבירי מסדר גיזת הזהב
קטגוריה:מרקיזי באדן
קטגוריה:בית צרינגן
קטגוריה:ילידי 1655
קטגוריה:נפטרים ב-1707
אוג'ניו מאוריציו, רוזן סואסון

**אוג'ניו מאוריציו, רוזן סואסון** (באיטלקית: **Eugenio Maurizio di Savoia-Soissons**; 2 במרץ 1635 - 6 ביוני 1673), היה אביו של הנסיך אויגן מסבויה.

## ביוגרפיה
אוג'ניו מאוריציו נולד ב-2 במרץ 1635 בשיאמברי, לטומאסו פרנצ'סקו, נסיך קריניאנו ולמארי דה בורבון, רוזנת סואסון, בתם של שארל דה בורבון, רוזן סואסון ואן דה מונטפייה. ב-21 בפברואר 1657 התחתן אוג'ניו מאוריציו עם אולימפיה מנצ'יני, בתם של מיקלה לורנצו מנצ'יני וג'רונימה מזריני, ואייניתו של הקרדינל מאזראן, ממנה נולדו לו 8 ילדים. בהשפעת אשתו הוא השיג עמדות צבאיות גבוהות, ובמלחמת צרפת-ספרד הוא מילא תפקיד מכריע בהבסת הספרדים בקרב הדיונות בשנת 1658. לאחר מכן הוא השתתף במערכות בפלנדריה (1667), בפראנש קומטה (1668) ובהולנד (1672), ואף היה נוכח כשגריר מיוחד של צרפת בהכתרתו של צ'ארלס השני, מלך אנגליה. ב-6 ביוני 1673 מת אוג'ניו מאוריציו באונה מקדחת, ולא מהרעלה כפי שנטען, ובנו לואיג'י טומאסו, רוזן סואסון ירש את תאריו.

## משפחתו
ב-21 בפברואר 1657 התחתן אוג'ניו מאוריציו עם אולימפיה מנצ'יני, בתם של מיקלה לורנצו מנצ'יני וג'רונימה מזריני, ממנה נולדו לו 8 ילדים:
* לואיג'י טומאסו, רוזן סואסון (1657–1702)
* פיליפ, אב המנזר של סואסון (1659–1693)
* לואיג'י ג'וליו, נסיך סבויה (1660–1683)
* אמנואלה פיליברטו, רוזן דרו (1662–1676)
* אוג'ניו, נסיך סבויה (1663–1736)
* מריה ג'ובאנה, נסיכת סבויה (1665–1705)
* לואיז פיליברטה, נסיכת סבויה (1667–1726)
* פרנצ'סקה, נסיכת סבויה (1668–1671)

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בית סבויה
קטגוריה:ילידי 1635
קטגוריה:נפטרים ב-1673
אולקניק

**אוֹלקֶניק** (מיידיש: **אָלקעניק**, מפולנית: **Olkieniki**; אולקִייֶניקי; בליטאית: **Valkininkai**, ואלקינינקאי; בבלארוסית: **Алькенікі**, אַלקניקי) היא עיירה במחוז משנה וריאנה במחוז אליטא שבדרום ליטא, על מפגש הנחלים מרקיס  ושלצ'ה .

## היסטוריה
ראשיתה של העיירה כפי הנראה בעיר מבצר ששכנה באזור במאות ה-12 וה-13. במאה ה-16 עלה קרנה של העיירה כשזיגמונט הראשון וזיגמונט השני אוגוסט מלכי פולין בנו בה את ארמונותיהם.

אחר כך הייתה העיירה נחלתם של משפחת הנסיכים ספייהה  (במאה ה-17) ושל משפחת האצילים גרנובסקי (במאה ה-18).

בשנת 1795 עברה העיירה במסגרת חלוקת פולין השלישית לידי האימפריה הרוסית.

התעשייה המקומית ששגשגה בזכות חיבורה של העיירה לקו מסילת הברזל וילנה-ורשה, נהרסה כליל בימי מלחמת העולם הראשונה בידי הצבא הרוסי הנסוג ובידי הגרמנים הכובשים. היא שוקמה אחרי המלחמה.

בראשית מלחמת העולם השנייה עברה השליטה באזור חליפות בין הצבא האדום לליטא, עד הכיבוש הגרמני ביומו השני של מבצע ברברוסה. העיירה שבה ושוחררה בידי הצבא האדום רק בקיץ 1944, וכמעט כל יהודיה נרצחו בידי הגרמנים ואנשי משטרת העזר הליטאית.

## יהודי אולקניק
ההתיישבות היהודית באולקניק החלה בראשית המאה ה-16, ומצבות מתקופה זו קיימות בבית הקברות היהודי הישן בעיירה. הקהילה היהודית נוסדה בידי יהודים מגרודנה ולכן הייתה קשורה עם קהילת יהודי גרודנה, לפי החלטת ועד מדינת ליטא שהתכנס בעיירה ב-1695 הוכפפה הקהילה המקומית למוסדות הקהילה בווילנה.

אנשי הקהילה היו שומרי מצוות ורבו בה מוסדות תורה וחסד. ישיבת "בית יוסף" מרשת ישיבות נובהרדוק פעלה בעיירה עד השואה בראשות הרב יצחק לייזרובסקי, הוא נספה בשואה. בראשית המאה ה-20 נוסדה בעיירה לראשונה ספרייה כללית ובה ספרים חילוניים ביידיש, עברית ורוסית. זמן מה אחר כך נוסד בעיירה גם בית ספר יסודי עברי בשם "התחיה".

הקהילה הגיעה לשיא התפתחותה במחצית השנייה של המאה ה-19 אז גרו בה למעלה מ-1,100 יהודים, ושמרה על כמות דומה גם ב-1897, אז מתוך אוכלוסייה כללית של כ-2,600 איש. האוכלוסייה היהודית התדלדלה עם גלי ההגירה הגדולים לחו"ל במפנה המאה העשרים.

בעת מלחמת העולם השנייה נרצחו יהודי העיירה יחד עם יהודי העיירה איישישוק, כשבראשם רבני שתי העיירות, בבורות ירי ליד בית הקברות הישן של איישישוק, בעשרת ימי תשובה ה'תש"ב, 24–25 בספטמבר 1941, לאחר שנכלאו והורעבו במשך למעלה משלוש יממות.

### רבני הקהילה
רבני קהילת אולקניק היו רבנים חשובים בליטא כולה, בין רבני העיירה נודעו:
* רבי ישראל ב"ר חיים הלפרין
* רבי שמואל ב"ר חיים - כיהן בעיירה כרב צעיר, לאחר מכן היה ראש ישיבה במינסק ונפטר בצעירותו
* רבי צבי הירש סלנט - אביו של רבי שמואל סלנט שנולד באולקניק ולימים כיהן כרבה של ירושלים
* רבי אבא יוסף טריווש - מחבר "חבל יוסף", הוא היה רב משכיל ולאחר שפרנסי הקהילה העלילו עליו שאכל טרפה, עבר להתגורר בווילנה
* רבי יעקב ב"ר שמריה הכהן לוין - כיהן כרב העיירה במשך 60 שנה, ועלה לארץ ישראל ב-1925
* רבי אברהם אהרן ולדשן - הרב האחרון, נספה בשואה עם יהודי הקהילה

ממוזער|700px|מרכז|ואלקינינקי, 2015

## לקריאה נוספת
* שלמה פרבר (עורך), **העיירה בלהבות: ספר זיכרון לקהילת אולקניק, פלך וילנה**, תל אביב: ועד יוצאי אולקניק והסביבה, תשכ"ב (זמין לקריאה בספרייה הדיגיטלית של ספריית העיר ניו יורק)
* רחל גרוסבאום-פסטרנק, "אולקניק", בתוך: שמואל ספקטור וברכה פרוינדליך (עורכים), **[[פנקס הקהילות]]: (4) פולין**, כרך ח: מחוזות וילנה–ביאליסטוק–נובוגרודק,  ירושלים: יד ושם, תשס"ו 2005, עמ' 94–99.
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ליטא: עיירות
קטגוריה:מחוז אליטא
קטגוריה:ליטא: עיירות יהודיות
מרים פטרוסיאן

**מרים פטרוסיאן** (בארמנית: **Մարիամ Պետրոսյան**; נולדה ב-10 באוגוסט 1969) היא ציירת, קריקטוריסטית וסופרת ארמנית. היא כותבת בשפה הרוסית. היא ידועה בעיקר בזכות ספרה זוכה הפרסים "הבית האפור" (2009), שתורגם לשמונה שפות.

## ביוגרפיה
מרים פטרוסיאן נולדה בשנת 1969 בירוואן, בירת ארמניה. לאחר שסיימה את לימודיה במכללה לאומנות, היא התחילה לעבוד כמאיירת באולפני "הייפילם" (סרטי ארמניה). לאחר מכן, עברה למוסקבה ועבדה בסויוזמולטפילם, ב-1995 שבה לעיר הולדתה ירוואן, חזרה לעבוד בהייפילם, שם נשארה עד שנת 2007.

הרומן הראשון שלה, "הבית האפור" (ברוסית: "Дом, в котором...", בתרגום מילולי: הבית, שבו...), מספר על פנימיית ילדים נכים. הספר יצא 18 שנה לאחר תחילת כתיבתו ב-1991. מרים לא ראתה את עצמה סופרת, והכתיבה נועדה למלא את שעות הפנאי כשהיא הייתה מובטלת. רק כעבור מספר שנים, החליטה לסיימו. הספר פורסם ברוסית ב-2009, והפך לרב מכר. הוא היה מועמד לפרס בוקר הרוסי ב-2010 וזכה במספר פרסים ומועמדויות, ביניהם פרס רוסיה לשנת 2009, בקטגוריית הספר הטוב ביותר ברוסית מאת מחבר שחי מחוץ לרוסיה.

הספר תורגם למספר שפות, ביניהן: איטלקית (*La casa del tempo sospeso*, 2011), הונגרית (*Abban a házban*, 2012), פולנית (*Dom, w którym...*, 2013), ספרדית (*La casa de los otros*, 2015), צרפתית (*La Maison dans laquelle* 2016), צ'כית (*Dům, ve kterém*, 2016), ומקדונית (*Домот во кој...*, 2016).

המהדורה בשפה האנגלית יצאה ב-25 באפריל 2017. הספר היה מועמד לפרס Read Russia לשנת 2018. בינתיים, נמכרו זכויות הפרסום גם בשפות: דנית, לטבית ונורווגית.

קטעים מתוך הספר (בתרגום לאנגלית) קוריינו על ידי סטיבן פריי בסרט * Russia's Open Book: Writing in the Age of Putin*.

הפרסום השני של הסופרת היה סיפור אגדה בשם "הכלב שידע לעוף" (ברוסית: "Сказка про собаку, которая умела летать", 2014).

## חיים אישיים
מרים נשואה לגרפיקאי הארמני Artashes Stamboltsyan. יש להם שני ילדים. היא נינתו של הצייר מרטירוס סריאן.

## פרסים
* 2009: פרס "הספר הגדול" (הפרס המרכזי לסיפורת) ב"פרס רוסיה"
* 2010: מקום שני, פרס בחירת הקהל ב"פרס רוסיה"
* 2010: פרס "פורטל" (Портал) על שם וולודימיר סבצ'נקו
* 2010: פרס "הסופר הזר" (Странник)
* 2010: פרס "זר הסטודנט" (Студенческий Букер)։
* 2010: פרס "הגשר לכוכבים" (Звёздный мост) לרומן ביכורים

## קישורים חיצוניים
* קול רוסיה
* ביקורת על ספרה "הבית האפור" באתר Booknik.ru
* מרים פטרוסיאן זוכה בפרס רוסיה
* הספר הגדול של מרים פטרוסיאן (ברוסית)
; ראיונות בארמנית
* Հարցազրույց «Ազատություն» ռադիոկայանի հետ Լսել 
* bravo.am կայքի հետ

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרות ארמניות
קטגוריה:ציירות ארמניות
קטגוריה:מאיירות ארמניות
קטגוריה:ילידות 1969
פרידריך ארנולד ברוקהאוס

**פרידריך ארנולד ברוקהאוס** (בגרמנית: **Friedrich Arnold Brockhaus**; 4 במאי 1772 – 20 באוגוסט 1823) היה עורך ומו"ל אנציקלופדיה גרמני.

נודע בעיקר בשל אנציקלופדיית ברוקהאוס, שהמשיכה לצאת במהדורות רבות לאחר מותו, על ידי החברה המשפחתית הנושאת את שמו **F.A. Brockhaus AG** (פ. א. ברוקהאוס אה. גה.) .

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אישים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:מו"לים גרמנים
קטגוריה:אנציקלופדיסטים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1772
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1823
יוהאן פרידריך פפאף

**יוהאן פרידריך פּפאף** (בגרמנית: **Johann Friedrich Pfaff**; 22 בדצמבר 1765 – 21 באפריל 1825) היה מתמטיקאי גרמני. עיקר עבודתו הייתה באלגברה ואנליזה מתמטית: הוא תרם לחקר מערכות של משוואות דיפרנציאליות חלקיות, לתאוריה של פונקציות מיוחדות ולחקר הטורים ההיפרגאומטריים. פפאף תואר כאחד המתמטיקאים הבולטים ביותר שהצמיחה גרמניה בתקופה שלפני קרל פרידריך גאוס, ושימש בין היתר כמנחה הדוקטורט של גאוס עצמו. משום כך נחשב היום לאחד ממבשרי האסכולה הגרמנית למחשבה המתמטית, שתחת ידיהם של גאוס וממשיכיו הכתיבה במידה ניכרת את האופן שבו התפתחה המתמטיקה במאה ה-19.

## ביוגרפיה

## עבודתו
ממצאיו החשובים ביותר של פפאף היו באנליזה מתמטית, בקומבינטוריקה, ובתאוריה הפרויקטיבית של חתכי חרוט.
באנליזה, ובתאוריה של טורים היפרגאומטריים בפרט, הוא גילה את טרנספורמציית פפאף, אחת התכונות הראשונות של הפונקציה ההיפרגאומטרית שנתגלו. הוא פיתח את משפט טיילור באמצעות שימוש בצורת השארית כפי שניתנה על ידי לגראנז'.

פפאף זכור במיוחד בשל רעיונותיו מרחיקי הלכת על מערכות של משוואות דיפרנציאליות חלקיות, או מערכות פפאפיאניות מסדר ראשון כפי שהן נקראות עכשיו, אשר הפכו לחלק מן התאוריה של תבניות דיפרנציאליות. כשפישט את המערכת, פפאף נאלץ להשתמש ברעיונות חדשים של אלגברה ליניארית, וכך הכניס לשימוש את מושג הפפאפיאן - הרלוונטי הן בהקשרים אלגבריים והן בהקשרים אנליטיים. גאוס העריך ממצאיו של פפאף, וב-1815 פרסם פרזנטציה בהירה של עבודתו זו. היסטוריון אחד העיר ש-: " עבודתו של פפאף היוותה את נקודת ההתחלה בתאוריה של אינטגרציה של משוואות דיפרנציאליות חלקיות אשר, דרך עבודתם של יעקובי, לי ואחרים, התפתחה לקלקולוס המודרני של תבניות דיפרנציאליות אקסטרמליות".

בגאומטריה תרם ב-1810 לפתרון בעיה שהציע גאוס ועסקה באליפסה בעלת השטח הגדול ביותר החסומה במרובע נתון.

## ראו גם
* פפאפיאן

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מתמטיקאים גרמנים במאה ה-18
קטגוריה:מתמטיקאים גרמנים במאה ה-19
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1765
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1825
סאנשו דאיו

**סאנשו דאיו** (ביפנית: **山椒大夫 Sanshō Dayū** באנגלית: **Sansho the Bailiff**) הוא סרט יפני משנת 1954 בבימויו של קנג'י מיזוגוצ'י. 

הסרט מבוסס על סיפור קצר באותו שם מאת מורי אוגאי, אודות שני ילדי אריסטוקרטים הנמכרים לעבדות. הצלם הראשי בסרט היה קאוזו מיאגאווה, שעבד עם מיזוגוצ'י במרבית סרטיו. 
הסרט נחשב לאחד מסרטיו הגדולים של מיזוגוצ'י, לצד "אוגטסו מונוגטרי", שיצא שנה קודם לכן.

## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 1954
קטגוריה:סרטים מבוססי סיפורים קצרים
קטגוריה:סרטים ביפנית
קטגוריה:סרטים יפניים