open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
הדיוויזיה ה-92 (ורמאכט)

**הדיוויזיה ה-92** (בגרמנית: **92. Infanterie-Division**), הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה.

## היסטוריה
דיוויזיית הרגלים ה-92 הוקמה כחלק מגל הפריסה ה-25. היא הופעלה לראשונה ב-15 בינואר 1944 במחוז הצבאי ה-17 (וינה) בעיר ניקולסבורג. כמו הדיוויזיות האחרות של הגל ה-25, היא כללה בתחילה שני רגימנטים ולא את שלושת הרגימנטים הסטנדרטיים. שני הרגימנטים הראשוניים של דיוויזיית הרגלים ה-92 היו רגימנטים הגרנדירים 1059 ו-1060.

דיוויזיית הרגלים ה-92 נשלחה לטוסקנה כדי להשתתף בהגנה מפני המערכה האיטלקית של בעלות הברית שהחלה ב-1943. שם, הדיוויזיה פעלה במערך רופף ולעיתים קרובות בכמה קבוצות קרב בודדות בגבעות אלבן עד שפורקה ב-20 ביוני 1944. היחידות הנותרות של דיוויזיית הרגלים ה-92 שימשו אז כדי לחדש את כוחה של דיוויזיית הרגלים ה-362.

## מפקדים
* ברון דה לה סאלה פון לואיסנטל (15 בינואר 1944 –10 בפברואר 1944)
* ורנר גורליץ (10 בפברואר 1944 – 20 ביוני 1944)

## קישורים חיצוניים
* הדיוויזיה ה-92 באתר lexikon-der-wehrmacht 

## הערות שוליים

92
הדיוויזיה ה-77 (ורמאכט)

**הדיוויזיה ה-77** (בגרמנית: **77. Infanterie-Division**), הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה.

## היסטוריה
דיוויזיית הרגלים ה-77 הוקמה ב-15 בינואר 1944 בעיירה מינסינגן, והייתה חלק מהגל ה-25 של דיוויזיות חי"ר שהוקמו בגרמניה. הדיוויזיה נבנתה סביב קאדר של קצינים וגברים מדיוויזיות הרגלים ה-355 וה-364, ששתיהן נפגעו קשות בחזית המזרחית.

המתגייסים החדשים שהצטרפו לדיוויזיה היו מאומנים היטב, ונהנו מניסיונם של הקצינים והאנשים אליהם הצטרפו. הדיוויזיה נשלחה לנורמנדי בצרפת כחלק מהקורפוס ה-84 של הארמייה השביעית, שעליו הוטל להגן על צרפת הכבושה מפני פלישת בעלות הברית ממערב לסן. ב-5 במרץ הועברה הדיוויזיה לקן, שם סייעה לדיוויזיית הרגלים ה-352 בהגנה על החוף.

הדיוויזיה הייתה בתחילה תחת פיקודו של גנרל-לויטננט ולטר פופה, הפיקוד הועבר לגנרל-לויטננט שטגמן ב-1 במאי.

בתחילה הדיוויזיה לחמה נגד דיוויזיית הרגלים האמריקאית ה-4 כשהיא נעה פנימה מחוף יוטה, והייתה אחת מארבע דיוויזיות שהיו מחויבות להגנת חצי האי קוטנטן כדי למנוע מבעלות הברית את הנמל בבסיס הצי שרבור: דיוויזיית הגנת החוף ה-243, דיוויזיית הרגלים ה-709, הדיוויזיה המוטסת ה-91 ודיוויזיית הרגלים ה-77. שטגמן נהרג באמצע יוני עם 300 מאנשיו לאחר שנקלע להפגזה של בעלות הברית;  אוברסט בכרר קיבל מחדש את הפיקוד. ההתקפות הראשוניות שנדחפו על צוואר חצי האי על ידי הדיוויזיה האמריקנית הרביעית התקדמו מעט. עד 17 ביוני, דיוויזיית הרגלים האמריקאית ה-9 הוותיקה קיבלה על עצמה את האחריות לתקיפה. עד 18 ביוני היה ברור שכל יחידות שייתפסו מצפון להתקדמות בעלות הברית יאבדו. גנרל רומל ניסה להוציא את הדיוויזיה ה-77 מהאזור המכותר, אך נושאי הפיקוד היו כה סבוכים ומבולבלים, עד שהדיוויזיה לא יכלה לנוע דרומה עד שקו בעלות הברית התרחב לרוחב חצי האי והתגבש. ב-19 ביוני הדיוויזיה ה-77 נלכדה והושמדה ברובה, כשרק שני גדודים נמלטו דרומה. בתחילת יולי שארית הדיוויזיה נקלעה ללחימה סביב סן ז'ור כשהגדוד ה-1 של רגימנט הרגלים האמריקני ה-358 החל להדוף אותם בכבדות, מה שהוביל לנסיגה הגרמנית עד סוף היום. אלמנטים של דיוויזיית הצנחנים החמישית חידשו זמנית את השליטה הגרמנית לפני שיעזבו סופית את האזור ב-10 ביולי. שרידי הדיוויזיה הושמדו במהלך קרב סן מאלו באוגוסט 1944.

## מפקדים

* ולטר פופה (1 בפברואר 1944 – 25 באפריל 1944)
* רודולף באכרר (25 באפריל 1944 – 1 במאי 1944)
* רודולף שטגמן (1 במאי 1944 – 18 ביוני 1944)
* רודולף באכרר (18 ביוני 1944 – 15 באוגוסט 1944)

## קישורים חיצוניים
* הדיוויזיה ה-77 באתר lexikon-der-wehrmacht 

77
No Hard Feelings

***No Hard Feelings*** (בעברית: **בלי לשמור טינה**) הוא המיני-אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת הבריטית לי-אן פינוק. האלבום יצא לאור ב-31 במאי 2024, על ידי חברת התקליטים וורנר רקורדס.

ב-11 ביוני 2024, הודיעה לי-אן פינוק שתוציא מחדש את המיני-אלבום בתוספת רצועת הבונוס "Nature" שיצאה ב-12 ביוני 2024.

## רקע והכרזה
במרץ 2024, הכריזה לי-אן פינוק על יציאתו של פרויקט מוזיקלי, שהיה נפרד מזה של אלבום הבכורה שלה, אשר יכיל חמש רצועות "שישתלבו יחד בעולם שלהם". באפריל, אתר רשמי בשם "No Hard Feelings" אישר את שמו של המיני-אלבום הקרוב שלה, בו ניתן למעריצים יכולת לגלות עוד פרטים על הפרויקט הקרוב.

## סינגלים
ב-28 במרץ 2024, הוכרז שהשיר "Stealin' Love" ישמש כסינגל הראשון שיצא מהמיני-אלבום. הוא תואר על ידי NME כ"שיר אלקטרו-פופ מהודק בטעם R&B", בעוד שחברת המצעדים הרשמית תיארה אותו כ"R&B חלק ונוסטלגי". ב-26 באפריל 2024, הוכרז שהשיר "Forbidden Fruit" ישמש כסינגל הבא; הוא יצא לאור ב-3 במאי 2024. מגזין "Clash", תיאר אותו כ"לי-אן טובלת בתשוקה ארוכת השנים שלה למוזיקת רגאיי", שמתייחס למערכת היחסים שלה עם בעלה בחיים האמיתיים אנדרה גריי, ואיך הם הכירו. הוא נכתב במיאמי על ידי ליי-אן לצד ג'יי קאש ונג'ה צ'ארלס בזמן שההפקה טופלה על ידי אלברט הייפ.

## רשימת רצועות

## היסטוריית יציאות לאור

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מיני-אלבומי בכורה מ-2024
קטגוריה:מיני-אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת וורנר רקורדס
ויקיפונקציות

**ויקיפונקציות** היא ספריית פונקציות חופשית, שיתופית ורב־לשונית בהפעלת קרן ויקימדיה. הקטלוג שלה נבנה בשיטת ויקי ומאפשר יצירה, עריכה ושימוש מחדש בקוד מקור ובהרכבות.

המיזם הוא אחד משני המשאבים שפיתוח ויקיפדיה המופשטת מתבסס עליהם, לצד נתונים מוויקינתונים שישמשו כקלטים. ויקיפונקציות הוכרזה ביולי 2023, כמיזם קרן ויקימדיה הראשון מאז הקמת ויקינתונים בשנת 2012.

## ראו גם

* ויקיפדיה המופשטת

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מיזמי קרן ויקימדיה
קטגוריה:תכנות
משחק ארטילריה ממוחשב

ממוזער| משחק ארטילריה לדוגמה בו שחקן אחד יורה על השחקן השני. המכתשים בסביבת המשחקים נוצרו כתוצאה מפגיעות שנפלו הרחק מהמטרה
**משחק ארטילריה ממוחשב** (באנגלית: **Artillery video game**) הוא תת־ז'אנר של משחקי אסטרטגיה המדמים לחימה בין שני שחקנים או יותר באמצעות נשק ארטילרי. את המשחק משחקים בתורות, ולרוב השחקנים הם טנקים כאשר כל שחקן בתורו צריך לבצע שינויים בזווית הירי ובעוצמה של הירי על מנת להצליח להשמיד את היריב.

## היסטוריה
משחקי הארטילריה הם בין משחקי המחשב המוקדמים ביותר שפותחו. משחקי הראשונים בז'אנר פותחו עבור עבור מערכות מחשב מוקדמות כמו המחשב השולחני Tektronix 4050  ומחשב המסוף HP 2647 . למראה ולמכניקת המשחק מבוססת התורות של המשחקים הראשונים שפותחו בז'אנר, כמו סימולטור התותחים שנוצר למחשבי Apple II, הייתה השפעה רבה על המשחקים הרבים שיפותחו בז'אנר בעשורים הבאים. משחקים בולטים נוספים שיצאו בתחילת הדרך כללו גם את המשחקים Super Artillery ו-Artillery Simulator.

במהלך שנות ה-80 חלה עלייה בפופולריות של משחקי הארטילריה בין היתר בעקבות היציאה לשווקים של המשחק "" עבור קונסולת המשחקים Magnavox Odyssey²  והמשחק Artillery Duel עבור קונסולות המשחקים Atari 2600 ו-ColecoVision. המשחקים הללו הכילו גרפיקת רקע משוכללת, מחווני מהירות רוח ואץ היכולת לשחק במשחק מרובה משתתפים.

המשחק "Scorched Earth", שיצא ב-1991, הפך לאחד מהמשחקים המכוננים בז'אנר וסייע להעלות את הפופולריות של משחקי ארטילריה מבוססי תורות בקהילת הגיימרים. הצלחת המשחק העניקה בהמשך השראה ליצירת משחקים דומים רבים בהם כותרים פופולריים כמו Worms, Atomic Cannon ו-Pocket Tanks.

לאורך השנים, עם ההתקדמות של הטכנולוגיה, פותחו משחקי ארטילריה עם גרפיקה מתקדמת בהרבה, ועם האפשרות למשחק מרובה משתתפים ברשת.

העלייה בפופולריות של המחשבים האישיים וקונסולות המשחקים בשנות ה-90 הובילה לכך שמשחקי הארטילריה זכו להתעניינות מצד קהל גדול מאי פעם. לאורך השנים, עם ההתקדמות של הטכנולוגיה, פותחו משחקי ארטילריה עם גרפיקה מתקדמת בהרבה, ועם האפשרות למשחק מרובה משתתפים ברשת.

בשנת 1995 חברת Team17 הבריטית פיתחה את הגרסה הראשונה של המשחק הראשון בסדרת המשחקים המצליחה Worms שהיה מיועד למחשבי קומודור אמיגה. במשחק השחקן שולט ביחידה קטנה של תולעים חמושים (במקום טנקים) אשר ממוקמים על פני סביבה הררית ונלחמים באויבים הנשלטים על ידי המחשב או שחקנים אחרים. המשחקים כלל אנימציה משעשעת בסגנון קרטוני ומגוון של כלי נשק יוצאי דופן. בין המשחקים הנוספים שיצאו בסדרה היו גם משחקים תלת־ממדיים, אף על פי כן, שני המשחקים הבאים שיצאו בסדרה ב-2006 ו-2010 היו שוב דו-ממדיים.

## משחקיות
280px|ממוזער|צילום מסך ממשחק הארטילריה התלת־ממדי "Scorched 3D"
במשחקי הארטילריה השחקנים שולטים לרוב ביחידה אחת או יותר אשר חמושה/ות בנשק ארטילרי כמו תותחים, טנקים או טילים. המטרה עשויה להשתנות ממשחק למשחק, אך לרוב כרוכה בהשמדת כל החיילים/יחידות שנשלטים על ידי המחשב ו/או השחקנים היריבים.

כל שחקן בתורו צריך לבצע שינויים בזווית הירי ובעוצמת הירי ולקחת בחשבון גורמים כמו מרחק, מהירות הרוח, וגובה פני השטח לפני שהוא יורה לעבר היריבים. פגיעה מוצלחת יכולה לגרום לנזק רב ליריב, למוטט את ההגנות שלהם, ובסופו של דבר משמידות את היריב.

לעיתים רבות השחקנים מסוגלים להשתמש במגוון כלי נשק עם מאפיינים שונים המאפשרים לשחקנים לקחת בחשבון אסטרטגיות שונות במטרה לגבור על היריבים.

## הערות שוליים

*
קטגוריה:סוגות משחקי וידאו
אנרי-לואי דה לה גראנז'

**אנרי-לואי דה לה גראנז**' (בצרפתית: **Henry-Louis de La Grange**; 26 במאי 1924 – 27 בינואר 2017) היה מוזיקולוג צרפתי והביוגרף של גוסטב מאהלר.

## ילדות ונעורים
לה גראנז' נולד בפריז, לאם אמריקאית, אמילי סלואן, ולאב צרפתי, סנאטור, שר לשעבר וסגן נשיא של פדרציית התעופה הבינלאומית. אנרי-לואי למד מדעי הרוח בפריז ובניו יורק וספרות באוניברסיטה של פרובנס ובסורבון. מ-1946 עד 1947 למד בבית הספר למוזיקה של אוניברסיטת ייל, ובהמשך, מ-1948 עד 1953, למד באופן פרטי בפריז, פסנתר אצל איבון לפבר והרמוניה, קונטרפונקט וניתוח מוזיקה אצל נדיה בולאנז'ה.

## קריירה
לה גראנז' התחיל לעבוד כמבקר מוזיקה ב-1952, וכתב מאמרים לניו יורק הראלד טריביון ולניו יורק טיימס, ולמגזינים "חדשות האופרה", "סטרדיי רביו", "מיוזיקל אמריקה" ו"אופוס, (מגזין הקלטות קלאסיות)" בארצות הברית ול"Arts", "Disques", La Revue Musicale ו"Harmonie" בצרפת. 

לראשונה שמע את המוזיקה של גוסטב מאהלר, הסימפוניה התשיעית שלו, ב-20 בדצמבר 1945 בקונצרט, שבו ניצח תלמידו של מאהלר, ברונו ולטר, על הפילהרמונית של ניו יורק בביצוע הראשון שלה ליצירה. לה גראנז' בא לקונצרט כמעריץ מושבע של המנצח, אבל ידיעותיו על מאהלר, שבימים ההם היה מוכר הרבה פחות מכפי שהוא כיום, היו מועטות מאוד. הוא הופתע מאורכה של הסימפוניה ומסגנונה יוצא הדופן, וגילה בה עניין, שגבר והלך בהדרגה. מראשית שנות ה-50' החל לחקור ברצינות את יצירותיו של מאהלר ואת חייו. הוא פגש את אלמנתו של מאהלר, אלמה מאהלר, ב-1952, היה לידיד קרוב של בתה אנה, וריאיין עוד מבני תקופתו של המלחין. הוא ניהל מחקר באירופה ובצפון אמריקה ובמשך הזמן צבר אוסף של חומרים, שהיה לאחד הארכיבים העשירים ביותר שבנמצא בכל הנוגע למאהלר ותקופתו. המסמכים האלה הם עכשיו חלק מספריית מולטימדיה, Médiathèque Musicale Mahler, שנוסדה בשנת 1986 עם מוריס פלרט כ"ספריית גוסטב מאהלר".

הכרך הראשון של הביוגרפיה השלמה של מאהלר יצא לאור בהוצאת דאבלדיי, ניו יורק, ב-1973, ובהוצאת ויקטור גולנץ, לונדון, ב-1974 וקיבל את פרס דימס טיילור. מהדורה מתוקנת בצרפתית יצאה לאור בהוצאת פאייאר ב-1979. עוד שני כרכים יצאו לאור ב-1983 ו-1984, והסדרה כולה הגיעה לאורך סופי של כ-3600 עמודים. עבודה זו זכתה ב"פרס הספר הטוב ביותר על מוזיקה" מאת סינדיקט מבקרי הדרמה והמוזיקה (צרפת 1983), ו"הפרס הגדול לספרות מוזיקה" מאת אקדמיית שארל קרוס (צרפת 1984). בהמשך, החלה הוצאת אוניברסיטת אוקספורד לפרסם הוצאה מתוקנת ומורחבת של גרסה אגלית בת 4 כרכים לקובץ הצרפתי בן שלושת הכרכים, החל בכרך II בשנת  
1995 (שקיבל את פרס האגודה הפילהרמונית המלכותית בלונדון, כרך III ב-2000, וכרך IV ב-2008. עריכת הכרך הראשון באנגלית לא הושלמה במועד מותו של לה גראנז'; עמיתתו סיביל ורנר השלימה את העבודה. הכרך הראשון יצא לאור באפריל 2020.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיקולוגים
משחק תפקידים טקטי

280px|ממוזער|דוגמה לקרב במשחק תפקידים טקטי
ממוזער|170px|דוגמה לאופן שבו במשחקי תפקידים טקטיים לעיתים רבות צריכים להזיז חיילים על פני מפה על מנת להביס אויבים או לכבוש שטחים
**משחק תפקידים טקטיים** (באנגלית: **Tactical role-playing game**, או בקיצור **TRPG**), הוא תת-ז'אנר של ז'אנר משחק התפקידים הממוחשב. משחקי תפקידים טקטיים משלבים אלמנטים מז'אנר משחקי התפקידים ואלמנטים מז'אנר משחקי האסטרטגיה.

## משחקיות
במשחקי התפקידים הטקטיים השחקן שולט בדמות אחת או בקבוצת דמויות, ולכל אחת מהן יכולות, חוזקות וחולשות ייחודיות.

המשחקים סובבים בדרך כלל סביב קרבות מבוססי תורות בהם השחקנים חייבים למקם את הדמויות שלהם באופן אסטרטגי ולהשתמש ביכולות וטקטיקות שונות כדי להתגבר על אתגרים שונים. הקרבות מתרחשים לעיתים רבות על מפות מבוססות רשת. בניגוד למשחקי התפקידים המסורתיים, אשר מיועדים לשחקן יחיד, חלק גדול ממשחקי התפקידים הטקטיים כוללים את האפשרות של משחק מרובה משתתפים.

השחקן שולט בדרך כלל בקבוצה של דמויות, כאשר לכל אחת מהן יש יכולות, חוזקות וחולשות ייחודיות. ההתקדמות כרוכה לעיתים קרובות בשיפור המיומנויות של הדמויות, ובכך שמשיגים עבור הדמויות ציוד ופריטים שונים שיסייעו לשפר את היעילות שלהם בקרבות.

בניגוד למשחקי האסטרטגיה המסורתיים, במשחקי התפקידים הטקטיים מושם חזק רב יותר על עלילות מורכבות.

## משחקים בולטים בתת-הסוגה

## ראו גם
* ערכים על משחקי תפקידים טקטיים ממוחשבים
* משחק תפקידים ממוחשב

## הערות שוליים

*
קטגוריה:סוגות משחקי וידאו
ידידיה מור

**ידידיה "דודו" מור** (נולד בשנת 1951) הוא פסל ומשפץ פסלים ישראלי.

## ביוגרפיה
מור נולד בירושלים. מפסל בברזל ובאבן. משנת 2001 השתתף ב-20 סימפוזיוני פיסול בארץ, הקים פרויקטים במרחב הציבורי ברחבי הארץ והשתתף בתערוכות קבוצתיות בארץ.

ב-2005 יזם את הקמת "שער הרעות" הניצב בחזית בית יגאל אלון, בקיבוץ גינוסר, שנוצר על ידי עשרה פסלים יהודים ועשרה פסלים ערבים שיצרו את השער.

ב-2006 שיפץ את הפסל "דוד הרועה" שיצר דוד פולוס בקיבוץ רמת דוד ביחד עם סרגיי איבצנקו. שיפץ את הפסל "שילוב הדורות" שיצר דוד פולוס בקיבוץ בית אורן. שיחזר את האנדרטה "יד לשלושה" בכניסה לקיבוץ עינת, שיפץ את שני הפסלים שיצר דוד פולוס בקיבוץ תל יוסף ("מנוחת העמלים" ו"ילדים")

ב-2019 נחנכו שני פסלים שייצר בגן פסלים בפארק התעשייה אלון תבור.

## פסלים במרחב הציבורי
* **התנודה** - 2000, מפגש בין כיכר העצמאות לטיילת גן מלך בנתניה
* **מחווה לחוה** - ברחוב מקווה ישראל, גן ציבורי מעוטר בפסלים הנקרא בשם "גן אשה", חולון
* **היד החזקה - יד אוחזת עט** - 2016, שדרות רבין ראשון לציון
* **מיתוס שמשון** - שדרות בן-גוריון, אשקלון, 2011
* **נביטה** - גן פסלים בפארק התעשייה אלון תבור
* **תודעה** - גן פסלים בפארק התעשייה אלון תבור
* **קליפת עץ הזית** - פארק עופר מול בית ספר עידנים, רמלה
* **מחווה לארמסטרונג** - 2010, הפארק הגדול, רחוב ז'בוטינסקי, פתח תקווה
* **בורא פרי האדמה** - 2008, כביש 40, רחוב הירקונים (שביל אופניים), פתח תקווה
* **המכבש ברגלי הכבש** - 2006, מרכז העיר, רחוב בר כוכבא, פתח תקווה
* **ללא כותרת** - רחוב יגאל אלון, שכונת נווה הדרים ראשון לציון, פסל מס' 8

## גלריה

קובץ:Environmental Sculpture of Yadidiya (Dudu) Mor in haNaviim neighborhood 2.jpg|רחוב נביאים פינת אלישע הנביא, מודיעין
קובץ:Tnuda P1080884.JPG|**תנודה** - מפגש בין כיכר העצמאות לטיילת גן מלך בנתניה
קובץ:PikiWiki Israel 84303 public art in israel.jpg|**קליפת עץ הזית** - פארק עופר, רמלה
קובץ:Israel Galilee Museum.jpg|**שער הרעות** - פסל שיצרו 20 פסלים ישראלים (10 יהודים ו-10 ערבים), בכניסה לבית יגאל אלון, גינוסר
קובץ:PikiWiki Israel 20239 Homage to Armstrong in Petah Tikva Israel.JPG|**מחווה לארמסטרונג** - הפארק הגדול בפתח תקווה
קובץ:PikiWiki Israel 29074 Art of Israel.JPG|**המכבש ברגלי הכבש**, רחוב בר כוכבא, פתח תקווה


## ראו גם
* פיסול חוצות במודיעין-מכבים-רעות

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פסלים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
ורנר בוכהולץ

**ורנר בוכהולץ** (24 באוקטובר 1922 - 11 ביולי 2019) היה מדען מחשב גרמני-אמריקאי. ביוני 1956 טבע את המונח "בית" שמייצג יחידת מידע דיגיטלי. בשנת 1990 הוכר כחלוץ בתחום המחשבים על ידי IEEE.

## ביוגרפיה
### נעורים
ורנר בוכהולץ נולד ב-24 באוקטובר 1922 בדטמולד, גרמניה, לאלזה וליוליוס שהיה סוחר. בעקבות האנטישמיות הגוברת בדטמולד, ב-1936 עברה המשפחה לקלן. בשנת 1938 הצליח ורנר לעבור לאנגליה בקינדר-טרנספורט, שם למד בבית הספר, בעוד שאחיו קארל הלמוט היגר לארצות הברית.

בגלל איום הפלישה במאי 1940, הוחזק ורנר במעצר יחד עם סטודנטים פליטים אחרים על ידי הבריטים, ולאחר מכן נשלח לקנדה. בעזרת הקהילה היהודית בטורונטו, הוא שוחרר ב-1941. באותה השנה החל בוכהולץ החל ללמוד הנדסת חשמל באוניברסיטת טורונטו, והשלים את הדוקטורט בהנדסת חשמל בארצות הברית במכון הטכנולוגי של קליפורניה.

בשנת 1954 קיבל בוכהולץ אזרחות אמריקאית.

אביו יוליוס נספה ב-1942 ואמו אלזה נספתה ב-1944 במחנה ריכוז בליצמנשטדט (לודז' של היום).

### קריירה
בשנת 1949 הצטרף וורנר בוכהולץ ל-IBM, והיה חבר בצוות שתכנן את IBM 701 , מחשב העל הראשון של IBM שהיה מבוסס על טרנזיסטורים. מאוחר יותר עבר לצוות שתכנן את IBM 7030 Stretch . עבודתו כללה קביעת סטנדרט בתחום קידוד תווים במערכות מחשוב. ב-1956 טבע את המונח "בית", המייצג את כמות הנתונים הקטנה ביותר שמחשב יכול לעבד.

בשנת 1962 פרסם ספר על פרויקט Stretch.

בשנת 1990 פרש לגמלאות. באותה השנה הוענק לו פרס חלוץ המחשב מטעם IEEE.

## חיים אישיים
בוכהולץ עבד במשך 40 שנים ב-IBM בפוקיפסי, ניו יורק, שם השתתף בפיתוח המחשב. אשתו אנה נפטרה ב-2007 ובנם ג'ון ב-1975. בוכהולץ נפטר ביולי 2019 בגיל 96.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מדעני מחשב אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טורונטו
קטגוריה:בוגרי המכון הטכנולוגי של קליפורניה
קטגוריה:מהגרים מגרמניה לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים ממוצא גרמני-יהודי
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1922
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-2019
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2019
עד כאן (סרט)

**עד כאן** (באנגלית" **Enough**) הוא מותחן אמריקאי משנת 2002 בבימויו של מייקל אפטד, עם ג'ניפר לופז ובילי קמפבל בתפקידים הראשיים.

העלילה היא על אישה מוכה הבורחת עם בתה מפני בעלה האלים עד שהיא מחליטה להתעמת איתו פיזית.
## תקציר העלילה
סלים (ג'ניפר לופז) וחברתה ג'יני (ג'ולייט לואיס) עובדות כמלצריות במסעדה בלוס אנג'לס. שם פוגשת סלים במיטש הילר (בילי קמפבל), גבר נאה ומבוסס. מתחיל רומן בניהם וכעבור זמן לא רב הם נישאים.

ג'ו רוכש בית נאה לבקשתה של סלים ונולדת להם בת בשם גרייסי (טסה אלן). הכל נראה מושלם אבל כעבור שש שנים מגלה סלים שמיטש בוגד בה. הוא לא מתכחש לכך ומודיע לה כי הוא המפרנס בבית הזה וכי כגבר מותר לו לנהל יחסים עם כמה נשים שהוא רוצה. סלים ההמומה מתווכחת אתו והוא מכה אותה. היא ממהרת לאביה החורג פיל (כריסטופר מלר) ובעצה עם ג'יני מתכננים את הבריחה שלה עם גרייסי. מיטש מפתיע אותה באמצע הבריחה ומאיים עליהם באקדח אבל לבסוף נותן לה לברוח ומזהיר שיימצא אותה.

סלים טסה עם גרייסי לסיאטל, לביתו של חברה הקודם ג'ו (דן פוטרמן). מיטש נעזר בידידו השוטר רובי (נואה ויילי) שמגלה היכן היא מסתתרת. הוא שולח את חבריו העבריינים המתחזים לאנשי FBI אך הם לא מוצאים את סלים. סלים מקבלת תמיכה מאביה הביולוגי יופיטר (פרד וורד) שהסכים לעזור לה, לתמוך בה כספית לאחר שמיטש חסם את חשבון הבנק שלה, ולמצוא לה מקום מסתור מבודד אבל גם שם מאתרים אותה מיטש ורובי והיא מצליחה להימלט מרובי לאחר מרדף מכוניות ארוך.

מיטש תובע משמורת על גרייסי וסלים עומדת לפני שימוע בבית משפט. כאשר עורך הדין אומר לה שהסיכוי שלה לקבל משמורת הוא נמוך ביותר וכי מיטש ירדוף אחריה כל הזמן, היא מחליטה להתעמת פיזית עם מיטש. היא שולחת את גרייסי עם ג'יני למקום מסתור ועוברת אימון בקרב מגע. בלילה היא מתגנבת לביתו של מיטש, מסתירה את כלי הנשק שלו וכאשר הוא מגיע היא מתעמתת אתו פיזית בקרב מגע קשה בו היא מצליחה לבסוף לדחוף אותו מהמרפסת אל מותו.

## צוות השחקנים

## קישורים חיצוניים

*קדימון לעד כאן, באתר יוטיוב
*העימות הראשון בין סלים למיטש, באתר יוטיוב
*העימות האחרון בין סלים למיטש, באתר יוטיוב

קטגוריה:סרטי 2002
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטי קולומביה
קטגוריה:סרטי מתח אמריקאיים
קטגוריה:אלימות נגד נשים
קטגוריה:אלימות במשפחה בקולנוע
קטגוריה:סרטים המבוססים על רומנים אמריקאים
יהונתן מן

**יהונתן מן** (נולד ב-26 ביוני 1949) הוא דוקטור לרפואת שיניים, פרופסור אמריטוס מן המניין בפקולטה לרפואת שיניים באוניברסיטה העברית בירושלים.

## ביוגרפיה
גדל בקריית משה בירושלים. אחיו ושתי אחיותיו רופאים, ואביו, פרופ' קלמן יעקב מן, היה אף הוא רופא, שניהל את הדסה עין כרם מ-1951 ואת הדסה הר הצופים מ-1967, עד לפרישתו בשנת 1981.

שירת בצבא בצנחנים בגדוד 202, ולאחר סיום קורס מ"כים יצא לקורס קציני חי"ר. עם שחרורו ב-1970 החל ללמוד רפואת שיניים.

בשנים 1970–1976 למד לתואר DMD, ד"ר לרפואת שיניים, בפקולטה לרפואת שיניים של האוניברסיטה העברית. בשנת 1978 נסע לשנתיים לפילדלפיה, לאוניברסיטת פנסילבניה, שם סיים תואר MSc באפידמיולוגיה. בשנת 1980, עם חזרתו, קיבל תואר ברפואת שיניים ציבורית מהאוניברסיטה העברית והדסה.
בשנים 1986–1987 ו-1996–1997 שהה בארצות הברית לצורך השתלמות בגריאטריה דנטלית באוניברסיטת קולורדו.

ליהונתן מן הוענקה דרגת פרופסור חבר בשנת 1991, ופרופסור מן המניין בשנת 1996.

מן היה מנהל המחקר הרפואי במכבי-דנט בשנים 2024-2019; משמש יועץ אקדמי בקריה האקדמית אונו משנת 2023.

יהונתן מן מתגורר במבשרת ציון, נשוי לטובה ולהם ארבע בנות.

## תפקידים בפקולטה לרפואת שיניים
יהונתן מן שימש אחראי המחלקה לרפואת שיניים קהילתית בהדסה משנת 1988, ומנהל המחלקה בשנים 2016-1990.; היה מנהל המרפאות הראשון בפקולטה בין השנים 1996-1993; שימש דיקן הפקולטה בשנים 2005-1996. בשנים 1996–1999 היה יו"ר ועדת ההוראה; שימש חבר בוועדת הקידומים של הדסה והאוניברסיטה העברית בשנים 2010–2016.

## פעילות ציבורית
מן היה יו"ר הוועדה למעקב אחר הפלרת המים בישראל מטעם משרד הבריאות משנת 2006; יו"ר הוועדה לקביעת עתיד סניפי טיפת חלב בעיריית ירושלים ב-2005; ומנהל רפואי ביד שרה בשנים 2017–2019. שימש יו"ר הוועדה מטעם משרד הבריאות בנושא "בריאות הפה והשיניים - יעדים לשנת 2020". מכהן כחבר בחבר הנאמנים הבינלאומי של יד שרה.

## פרסומים
יהונתן מן פרסם 140 מאמרים בנושאים שונים בעיתונות הישראלית והבינלאומית, רבים מהם בנושא מניעה ראשונית, כוח אדם ברפואת שיניים ורפואת השיניים היישומית, ערך שלושה ספרים מקצועיים ברפואת השיניים וספר אחד אישי:
* "רפואת שיניים, תכנון. ניהול, שיווק, יישום", עורכים: ד"ר רפי פישר, פרופ' יהונתן מן, 1994, 207 עמודים. הוצאת אמיתי.
* "רפואת השיניים המערכתית", עורכים: פרופ' יהונתן מן, ד"ר רפי פישר, 2008, 304 עמודים. בהוצאת אופאל.
* "הצד העסקי של רפואת השיניים, מה עומד מאחורי המספרים?" עורכים: ד"ר סיגל מזור, ד"ר רפי פישר, פרופ' יהונתן מן, 2018, 268 עמודים. בהוצאת פרינטיב.
* "דברים מהלב 2007-1998", עורך: פרופ' יהונתן מן, 2009, 236 עמודים. הוצאת פרינטיב.

## קישורים חיצוניים
* יהונתן מן בגוגל סקולר
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רופאי שיניים ישראלים
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: רפואת שיניים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949
עונת 1992/1993 בגביע קוראץ'

**עונת  ב[[גביע קוראץ']]** הייתה המהדורה ה-22 של תחרות פיב"א לקבוצות כדורסל אירופיות, שנערכה בין 6 בספטמבר 1992 ל-18 במרץ 1993.

אולימפיה מילאנו ניצחה בגמר את וירטוס רומא, שתיהן מאיטליה, וזכתה בטורניר בפעם השנייה.

## סיבוב ראשון

## סיבוב שני

## סיבוב שלישי

## שלב הבתים
שלב הבתים נערך בארבעה בתים בני ארבע קבוצות, והקבוצות בשני המקומות הראשונים בכל בית העפילו לרבע הגמר.

## רבע גמר

## חצי גמר

## גמר

## ישראל בתחרות
מכבי ראשון לציון, הפועל ירושלים ומכבי חיפה, שסיימו במקום השני, החמישי והשביעי בהתאמה בעונת 1991/1992 בליגה הלאומית בכדורסל, ייצגו את ישראל בתחרות.

מכבי ראשון לציון הוגרלה בסיבוב השני מול קופר וניצחה 189–142 (89–69 בקופר ו-100–73 בראשון לציון), אך בסיבוב השני הודחה על ידי פנרבחצ'ה לאחר שהפסידה 154–165 (76–86 באיסטנבול ו-78–79 בראשון לציון).

הפועל ירושלים הודחה בסיבוב השני על ידי טד קולז'לילר לאחר שהפסידה 157–182 (74–80 באנקרה ו-83–102 בירושלים).

מכבי חיפה הודחה בסיבוב השני על ידי גראבלין דנקירק לאחר שהפסידה 146–171 (86–90 בחיפה ו-60–81 בגראבלין).

## קישורים חיצוניים
* תוצאות, באתר פיב"א אירופה
* תוצאות, באתר Linguasport

## ביאורים

קטגוריה:גביע קוראץ'
קטגוריה:תחרויות כדורסל ב-1992
קטגוריה:תחרויות כדורסל ב-1993
ורה אוג'ניה אנדרוס

**ורה אוג'ניה אנדרוס**, באנגלית: **Vera Eugenia Andrus** (1896–1979) הייתה אמנית ויוצרת הדפסים אמריקאית. 

## ביוגרפיה
ורה אנדרוס נולדה בפלימות', ויסקונסין. היא התחנכה באוניברסיטת מינסוטה, בית הספר לאמנות סנט פול, מכון מיניאפוליס לאמנות, וזכתה במלגה לליגת הסטודנטים לאמנות של ניו יורק. היא למדה שם עם בורדמן רובינסון, ג'ורג' גרוז ויוג'ין פיטש. היא הפכה לחברה לכל החיים של אמנית אחרת ממינסוטה, וונדה גאג (1893–1946), שהליטוגרפיות שלה שיקפו לפעמים את אותם נושאים.

היא הדפיסה את הליטוגרפיות שלה במהדורות קטנות, לעיתים מ-20 עד 50 העתקים, מה שהפך אותן לקשות יותר לקניה ככל שעבר הזמן. היא אמנם הפיקה גם ציורים בצבעי מים, ציורי שמן ואיורי ספרים, אבל הליתוגרפיה הייתה עיקר אמנותה כל החיים. 
ממוזער|340x340 פיקסלים|תחנת כוח על נהר ההדסון, הדפס אבן, 1933
"בפעם הראשונה שציירתי על אבן ליטוגרפיה," היא אמרה פעם, "הרגשתי כאילו מצאתי משהו שחיפשתי כל חיי." עד 1970 היא יצרה כ-76 ליטוגרפיות, כשהיא מסתמכת לאורך הקריירה שלה על כישרונותיהם של המדפיס ג'ורג' סי מילר ובנו בור.

מ-1931 עד 1957, היא הייתה חברת צוות במוזיאון המטרופוליטן לאמנות, כשהיא נוסעת ממעבורת דובס בעמק נהר ההדסון, שם השתקע ענף בולט ועשיר של משפחת אנדרוס. בשנות ה-30 נסעה לחצי האי גאספ ולנובה סקוטיה שבקנדה, ובשנות ה-50 נסעה לצרפת. שני המסעות נתנו לה השראה לכמה מהתמונות המפורסמות שלה. באחרית חייה, היא הלכה לגור ולעבוד ברוקפורט, מסצ'וסטס, שם הייתה לה גלריה בה מכרה את עבודותיה, נפטרה שם בגיל 83.

היא הייתה חברה במספר רב של איגודי אמנות, כולל קבוצת האמנים האמריקאית, איגוד האמנות של רוקפורט ואיגוד האמנות של עמק ההדסון. בשנת 1950 היא נבחרה כעמית של החברה המלכותית לאמנות, לונדון.

היא זכתה במספר פרסים, ועבודתה נמצאת באוספים הקבועים של מוזיאון המטרופוליטן לאמנות, ספריית הקונגרס, המוזיאון לאמנויות יפות, בוסטון, מוזיאון קריסטל ברידג'ס לאמנות אמריקאית ועוד רבים אחרים הרישומים שלנו מצביעים על כך שהיא הציגה בין היתר גם במוזיאון וויטני, מכון קרנגי, האקדמיה לאמנויות יפות של פנסילבניה ובמכון האמנות של שיקגו, והציגה תערוכת יחיד במכון סמיתסוניאן, אגודת רוקפורט לאמנות ובמקומות אחרים.

המסמכים שלה מוחזקים בארכיון לאמנות אמריקאית. 

היא מתה ברוקפורט, מסצ'וסטס ב-1979. 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי ויסקונסין
קטגוריה:אמניות אמריקאיות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת מינסוטה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מינסוטה
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1896
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1896
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1979
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1979
ג'ו אנדו

**ג'ו אנדו** (באנגלית: **Joe Andoe**; נולד ב-5 בדצמבר 1955) הוא צייר וסופר אמריקאי. יצירותיו הוצגו בתערוכות בינלאומיות וגם במוזיאונים רבים, כולל מוזיאון המטרופוליטן לאמנות, מוזיאון דנבר לאמנות, מכון דטרויט לאמנות, המוזיאון לאמנויות יפות בבוסטון ומוזיאון וויטני לאמנות אמריקאית. 
## ביוגרפיה
### ראשית חייו
אנדו נולד בטלסה, אוקלהומה.  הוא כתב רבות על ילדותו, נעוריו ותחילת הקריירה שלו בספר הזיכרונות שלו, Jubilee City: A Moir at Full Speed .שיצא לאור ב-2007. 

אנדו אהב לצייר בילדותו, אבל הוא מעולם לא יצר יצירות אמנות עד שלמד בקולג'. אנדו הבין לראשונה שהציור יכול להיות הקריירה שלו כאשר נרשם לקולג' קהילתי ולמד עסקים חקלאיים. הוא לקח שיעור בחירה בתולדות האמנות כאשר למד על אמנים כמו רוברט סמיתסון ודניס אופנהיים.  עד מהרה החליף את התואר שלו ובסופו של דבר קיבל תואר שני באמנות מאוניברסיטת אוקלהומה ב-1981. 

### קריירת אמנות
ציוריו תוארו כ"רזים" ובעלי ערך פיוטי", על ידי מבקרת האמנות דבורה סולומון, שכתבה ב-2019 שהתערוכות אחרונות שלו הציעו, "תזכורת לרוחב הישגיו שלו ולרלוונטיות המדהימה שלו אמנות הנוכחית. בתור התחלה, הוא היה מבשר חשוב של הריאליזם המבוסס על צילום שהפך לסגנון ברירת המחדל בקרב אמנים צעירים בהווה. יתר על כן, עבודתו יכולה להיקרא כסוג של ביקורת חברתית, עם השקפותיה על הידרדרות המעצמה האמריקאית.

הוא חלק מהדור שהתבגר לאחר הדומיננטיות של המינימליזם, שצייר צורות גאומטריות ומשטחים מלוטשים ודחק את המדיום של ציור שמן על בד. אנדו, באופן רשמי, הוא פוסט-מינימליסט שעבודתו יכולה לפעמים להידמות לזו של ציירי New Image (כגון סוזן רוטנברג ורוברט מוסקוביץ') שצמחו בשנות ה-70 והחזירו את הפיגורציה לציור."

ה"ניו יורק טיימס" שיבח את "ההומור הרעיוני" של אנדו כפי שהוצג בעבודתו "Me Copying Cy Twombly copying Picasso", שהוצגה בתערוכה הקבוצתית "בעקבות פיקאסו" ב-2023, המכבדת את מורשתו של האמן.  מצדו, אנדו הצהיר, "מאז סוף שנות ה-70 דמיינתי את עצמי כצייר נוף, וצייר של הדברים שמסתובבים בנוף." 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי אוקלהומה
קטגוריה:טלסה (אוקלהומה): אישים

קטגוריה:אמנים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אוקלהומה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1955
שעועית אפויה

**שעועית אפוייה** או **שעועית עם נקניקיות** (ברומנית: **Iahnia de fasole** או **Fasole cu cârnați**) היא מאכל רומני מסורתי שניתן למצוא אותו ברוב אזורי רומניה.

## מאפיינים
נהוג להגיש מאכל זה בקדרה במסיבות בערים שונות לרגל "היום הלאומי של רומניה". הוא מוגש בדרך כלל עם צ'ולאן או נקניקיות וחמוצים. מקורה של המילה "ינייה" (Iahnie) בשפה הטורקית (drept yahni), ובבולגריה ידוע מאכל זה בשם יאחניה. אין לבלבל בין תבשיל שעועית אפויה לבין מחית שעועית (fasolea bătută).

## רכיבים
להכנת 4 מנות:  500 גרם שעועית יבשה, 3 בצלים, 2 שיני שום (אופציונלי), ציר (מרק) עגבניות, שמן, 2-1 עלי דפנה, עשבי תיבול (פטרוזיליה, טימין, שמיר או טרגון) מלח ופלפל שחור.

## הכנה
ממוזער| 2 סטייקים מחזיר עם תפוחי אדמה אפויים ושעועית אפויה
משרים את השעועית לילה קודם, למחרת מרתיחים אותה ב-2–3 כוסות מים, ומוסיפים 1/2 כפית סודה לשתייה. מטגנים בשמן את הבצל הקצוץ דק, מערבבים עם השעועית, מוסיפים את הציר ועלי הדפנה. נותנים לתבשיל לרתוח; לקראת סוף הבישול  מוסיפים את המלח ועשבי התיבול. אסור לתת לתבשיל להיות סמיך יותר מדי. אפשר גם לעדן אותו עם תוספת שמנת.

## הגשה
הוא מוגש לרוב עם נקניקיות מטוגנות, קוסטיצה (צלעות) חזיר מעושנות או מוצרים מעושנים אחרים, רצוי עם חמוצים.

## לקריאה נוספת
* תבשיל תפוחי אדמה

## קישורים חיצוניים

* מתכונים שונים של שעועית
* [מתכון נוסף לשעועית אפויה](https://web.archive.org/web/20110419185939/http://www.retete-mancare.ro/retete-culinare-Iahnie_de_fasole_(de_post)-e0.html)
* שעועית אפויה - מתכונים

## הערות שוליים

קטגוריה:המטבח הרומני
פוטנציאל למידה

ממוזער|התפתחות הידיים לאורך השנים|170x170 פיקסלים
**פוטנציאל למידה** הוא יכולת מולדת המאפשרת ללמוד באופן יעיל ולרכוש מיומנויות והתנהגויות חדשות. פוטנציאל הלמידה הוא מרכיב בסיסי בהתפתחות ובצמיחה האנושית ותלוי במגוון גורמים הכוללים גנטיקה, סביבה, חינוך ומוטיבציה.

## הגורמים המשפיעים על פוטנציאל הלמידה
גנטיקה - תכונות מולדות היכולות להשפיע על יכולות הלימוד, ההתמקדות, הזיכרון והיצירתיות.

סביבה - תמיכה ולמידה מקדמים את פוטנציאל הלמידה ומאפשרים למידה משמעותית בבית הספר.

חינוך - איכות החינוך ומתן כלי למידה מותאמים לילד, מקדמים את פוטנציאל הלמידה ואת ההתפתחות האקדמית.

מוטיבציה - גורם מרכזי המשפיע על פוטנציאל הלמידה, המתבטא במוכנות להשקיע מאמץ ולהתמודד עם אתגרי למידה.

## ההבדל בין למידה לפוטנציאל למידה
למידה היא תהליך של רכישת ידע או מיומנויות באמצעות לימוד, התנסות או הוראה.ממוזער|למידה בטבע|177x177 פיקסליםפוטנציאל הלמידה היא היכולת ללמידה וצמיחה עתידית, היכולת להתפתח, ללמוד ולרכוש מיומנויות עתידיות בהתחשב ביכולות הקוגניטיביות, במוטיבציה ובגורמים הסביבתיים.

## קידום פוטנציאל למידה בגילאי 0-6 שנים
גילאי 0-6 שנים נחשבים לגילאים קריטיים בקידום פוטנציאל הלמידה. אלו שנים בהן הילדים קולטים מידע וחוויות המניחות את הבסיס ללמידה משמעותית וצמיחה עתידית.

סביבה עשירה בצעצועים, משחקים או ספרים מעודדת סקרנות ומקנה הרגלי משחק. משחקים וחומרים המערבים תחושות מגע שונות, כמו פלסטלינה, צבעים או בצק מעודדים יצירתיות. יצירת קשרים המבוססים על אמון ותקשורת בונה עם הסביבה יוצרת התקשרות בטוחה המשפרת את הרווחה הרגשית ובעקבותיה את פוטנציאל הלמידה.

פוטנציאל הלמידה קיים אצל כל ילד בכל מגוון הקהילות והתרבויות ובא לידי ביטוי כשהסביבה מאפשרת לו להתנסות במגוון שיטות למידה ובהקדשת זמן לפעילויות למידה המשפרות את השליטה בארבע מיומנויות היסוד, מיומנויות הלמידה בבית הספר והמיומנויות הנדרשות ללמידת קשת המקצועות והתחביבים - ספורט, אומנויות, מחשוב, בישול, תקשורת וכו'.

## הקשר בין פוטנציאל למידה למוטיבציה
פוטנציאל למידה מתייחס ליכולתו של הפרט לרכוש ידע ומיומנויות חדשים, בעוד מוטיבציה מתייחסת לדחף ולנכונות לעסוק בפעילויות למידה.ממוזער|סביבה מעשירה|178x178 פיקסליםמוטיבציה היא הנטייה להשקיע זמן ומאמץ בכל תחום שהפרט בוחר (ספורט, אומנות, משחקי מחשב וכו').

המוטיבציה משפרת תהליכים קוגניטיביים כמו קשב, זיכרון ופתרון בעיות, החיוניות למימוש פוטנציאל הלמידה של האדם.

## השפעות פוטנציאל הלמידה על הגיל המבוגר
פוטנציאל הלמידה משפיע בכל גיל. לילדים שפיתחו יכולות למידה יעילות בגיל צעיר, יהיה קל יותר ללמוד למידה משמעותית ולהתמודד עם אתגרים מקצועיים בצורה יעילה יותר בחייהם הבוגרים.

למידה משמעותית היא תהליך אישי המתבסס על התנסויות שכליות, רגשיות, ערכיות, גופניות, ואחרות. זהו תהליך של הבניית ידע בו לומדים לשאול שאלות, לאתר מקורות מידע וליצור ידע חדש בעל משמעות ללומד, עם דגש על הבנת הקשר בין הלימוד לבין היעד הסופי של הלמידה. הלמידה המשמעותית שהפרט בוחר ללמוד, מתבססת על פוטנציאל הלמידה שנבנה בילדות והיא מאפשרת לקדם את הפוטנציאל האישי בכל תחום שנבחר על ידי הפרט.

## הערות שוליים

קטגוריה:למידה
מנחם סירירו

הרב **מנחם סירירו** (ה'שפ"ח, 1628 - כ"ג באדר ב' ה'תס"א, 1701) היה פוסק הלכה, דיין וראש ישיבה ומנהיג הקהילה היהודית בפאס שבמרוקו במאה השבע עשרה.

## קורותיו
נולד בפאס לאביו ר' דוד, דור רביעי לרבי שאול שמואל סירירו. נראה שלמד לפני דודו רבי עמנואל סירירו.

סביב שנת תט"ו התמנה לסופר בית הדין בבית דינם של רבי סעדיה אבן דנאן, רבי עמנואל סירירו, ורבי יהודה (ב"ר יוסף) עוזיאל. סביב שנת תל"ז התמנה לדיין, וחתם על תקנות העיר. לאחר פטירת רבי יהודה עוזיאל בשנת תמ"ט, הוא וחבירו רבי וידאל הצרפתי היו דייני ומנהיגי העיר, וצירפו אליהם כדיין שלישי את רבי מימון אפלאלו. בהמשך הצטרף לבית הדין רבי יהודה בן עטר ורבי שמואל הצרפתי. בית הדין פעל לתקן תקנות ונשא ונתן בהלכה עם יתר חכמי מרוקו כדוגמת רבי יצחק דלויה רבה של מרקש, ורבי משה בן חמו רבה של צפרו.

מבין תלמידיו בישיבה, נמנים רבי יהודה בן עטר ורבי יעקב אבן צור, ורבי שמואל אבן דנאן הרביעי.

העיד שבזמנו כבר לא הקפידו ליטול ידיים לדבר שטיבולו במשקה, וביאר שסמכו על הראשונים הסוברים שאין בזה חיוב בזמן הזה.

נפטר ונקבר בפאס, ותלמידו רבי יעקב אבן צור קונן עליו מספר קינות.

## חיבוריו
* **דברי מנחם** - חידושים על המקרא. חלקם נדפסו בסוף הספר 'חנוך לנער'.
* **דרשות** - שריד מחיבורו נדפס בסוף הספר 'חנוך לנער'.
***תשובות ופסקים** - מפוזרים בספרי חכמי מרוקו, ובפרט בשו"ת משפט וצדקה ביעקב.
***הגהות על השולחן ערוך** - חכמי מרוקו מצטטים את הגהותיו בספריהם. הגהותיו לאורח חיים נדפסו ב'מן הגנזים' חלק יב.

## לקריאה נוספת
* ראו: הרב מרדכי עובדיה, 'מהר"ר מנחם סירירו, הגהות ונמוקים לשולחן ערוך אורח חיים', בתוך: מן הגנזים חלק יב עמ' כה-ל.

## הערות שוליים

קטגוריה:פאס: רבנים
קטגוריה:ראשוני האחרונים
קטגוריה:דיינים
קטגוריה:ילידי 1628
קטגוריה:נפטרים ב-1701
גבול ירוק

[ממוזער| הגבול הירוק בין [גרמניה להולנד קרוב לווסנברג]]
**גבול ירוק** הוא קטע שהשמירה עליו חלשה ולעיתים סמלית, קטע של גבול לאומי. המונח נטבע עקב היותו של אזור הגבול הירוק מכוסה בצמחייה על פי רוב. גבולות ירוקים הם בדרך כלל יערות, סבך וכרי דשא, לרוב עם שטחים מגוונים, שאין תמריץ או סיבה פוליטית להציב בהם סימני גבול נראים לעין או מגבילי מעבר באופן רציני.

פעולת המעבר הבלתי חוקית בגבול הירוק קשורה לתופעת הברחת סחורות ואנשים בעלי אופי פלילי, אך לעיתים נובעת גם ממניעים פוליטיים. גבולות ירוקים נחצו על ידי פעילים פוליטיים הפועלים באופן בלתי חוקי במדינותיהם כדי ליצור קשר עם משתפי פעולה זרים, וכן על ידי מהגרים, מהגרי עבודה ומבקשי מקלט.

## גבול ירוק באזור שנגן
גבולות ירוקים קיימים בתוך האיחוד האירופי כגבולות המדינה הפנימיים של האיחוד האירופי, אותם חוצים תיירים מחוץ לאזור של מעברי הגבול לשעבר. לאחר כניסת אמנת שנגן לתוקף, חציית גבולות בין מדינות שבהן חל ההסכם מותרת בכל חלק של הגבול. סעיף 22 של קוד גבולות שנגן מזכיר זאת. רק אנשים ללא אזרחות האיחוד האירופי שאין להם אשרת כניסה לכל השטח אינם נכללים בתקנה זו.

## הערות שוליים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:גבולות
קטגוריה:מעברי גבול בין-לאומיים
אנתוני אנגארולה

**אנתוני אנגארולה**, באנגלית: **Anthony Angarola** (4 בפברואר 1893–15 באוגוסט 1929) היה צייר, ליתוגרף ומדריך אמנות אמריקאי. הוא סיים את לימודיו בבית הספר לאמנות של שיקגו. מאחר שהיה מהגר איטלקי, עבודתו התמקדה באנשים שנאבקו להסתגל לתרבות זרה.

### יצירה
אנגרולה לימד כמדריך לאמנות בבית הספר לאמנות לייטון במילווקי ב-1921, בבית הספר לאמנות במיניאפוליס בין השנים 1922 ל-1925, בבית הספר לאמנות של שיקגו ב-1926 ובמכון האמנות של קנזס סיטי מ-1926. הוא זכה במלגת גוגנהיים ב-1928.  הוא גם השתתף בתערוכה הבינלאומית של קרנגי ב-1928.

### חיים אישיים
אנגרולה הייתה נשוי למריה אמברוזיוס,  פסנתרנית. נולדו להם שני ילדים, ביניהם שחקן האופי ריצ'רד אנגרולה. יש לו שלושה נכדים: אונדין אנגרולה, שהיא תסריטאית שאפתנית, ריצ'רד אנגרולה, ואנתוני אנגרולה, ונכדה אחת אאורליה לנגפורד, שהיא זמרת-יוצרת.

אנגרולה מת בגיל 36 לאחר שנפצע בתאונת דרכים בצרפת.  הוא נתן השראה לאמנים רבים. שניים מתלמידיו הבולטים היו ויליאם ס. שוורץ ובל ברנסאנו. עבודתו נמצאת כעת באוסף הקבוע של מספר מוזיאונים כולל המכון לאמנות של שיקגו, מכון מיניאפוליס לאמנויות ומוזיאון דייוויס בוולסלי קולג' בבוסטון.

אנגרולה בלט גם כאחד האמנים האהובים על סופר האימה ה.פ. לאבקרפט. לאבקראפט התייחס ליצירותיו של אנגארולה בחלק מסיפוריו.

"רק אמן אמיתי מזהה את האנטומיה האמיתית של דברים נוראים או הפיזיולוגיה של הפחד - הסוג המדויק של הקווים והפרופורציות שמתחברים לאינסטינקטים סמויים או לזיכרונות תורשתיים של פחד, ואת ניגודי הצבע ואפקטי התאורה המתאימים לעורר את התחושה הרדומה של מוזרות.... יש משהו שהאמנים האלה תופסים - מעבר לחיים - והם מסוגלים לגרום לנו לתפוס לשנייה תחושות אלה. לדורה היה את זה. לסיימה יש את זה. לאנגרולה משיקגו יש את זה."

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי אילינוי
קטגוריה:שיקגו: אישים
קטגוריה:אמנים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי המכון לאמנות של שיקגו
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1893
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1929
One (שיר של מטאליקה)

"**One**" הוא שיר של להקת ההבי מטאל האמריקאית מטאליקה, שיצא כסינגל השלישי והאחרון מתוך אלבום האולפן הרביעי של הלהקה, *[[...And Justice for All]]* (1988). השיר, שנכתב על ידי חברי הלהקה ג'יימס הטפילד ולארס אולריך, מתאר חייל ממלחמת העולם הראשונה שנפצע קשה - ידיו, רגליו ולסתו עפו מהמקום כתוצאה מדריכה על מוקש. אותו איש התעוור ואינו מסוגל לדבר או לזוז - מתחנן לאלוהים שייקח את חייו. בקליפ, בניסיון לתקשר עם צוות בית החולים, הוא מטלטל במיטתו, מאיית את המילה "SOS" בקוד מורס.  הפקת השיר נעשתה על ידי הלהקה לצד פלמינג רסמוסן. השיר היה הראשון של הלהקה שהגיע למצעד בארצות הברית, והגיע למקום ה-35 במצעד ''הבילבורד'' הוט 100 . זה היה גם להיט מספר אחת בפינלנד.

הקליפ הרשמי לשיר הוצג בינואר 1989 ב־MTV . הקליפ צולם בשחור-לבן על ידי הבמאי מייקל סלומון, סיפור הסרטון כרוך בסצנות שנלקחו מהסרט האנטי-מלחמתי מ-1971 "ג'וני שב משדה הקרב" . בגלל שמטאליקה נאלצה לשלם דמי תמלוגים באופן שגרתי כדי להמשיך ולהציג את הקליפ. הלהקה לבסוף קנתה את הזכויות על הקליפ.

מטאליקה ביצעה את "One" בטקס פרסי הגראמי ה-31 ששודרה מלוס אנג'לס ב-1989. בשנה שלאחר מכן, השיר זכה בפרס גראמי לביצוע המטאל הטוב ביותר, הראשון אי פעם שזכה בקטגוריה זו. השיר הוא אחד מהלהיטים הגדולים ביותר של הלהקה (ואף נחשב אחד מהשירים הגדולים ביותר של שנות ה-80 בעיני אנשים מסוימים) ונשאר מצרך בהופעות חיות מאז יציאת האלבום, והוא השיר המבוצע ביותר מהאלבום *...*And Justice For All.

במרץ 2023, מגזין *[[רולינג סטון]]* דירג את "One" במקום ה-11 ברשימת "100 שירי ההבי מטאל הגדולים בכל הזמנים".

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 1988
קטגוריה:סינגלים מ-1989
קטגוריה:שירי מטאליקה
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים נגד מלחמה
קטגוריה:בלדות משנות ה-1980
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בפינלנד
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אלקטרה רקורדס
אנציקלופדיית הפליאדות

**אנציקלופדיית הפליאדות** (בצרפתית: **Encyclopédie de la Pléiade**) היא אנציקלופדיה בצרפתית, המחולקת לפי תחומי הידע המרכזיים, בהוצאת גלימאר.

## רקע
האנציקלופדיה היא חלק מסדרת הספרים היוקרתית ספריית הפליאדות , ממנה היא שואבת את העיצוב והמראה: דפים עשויים מנייר דק ואטום, כרוכים בכריכת עור מלא; הטבעה בזהב של הכותרת ושל כוכבים על השדרה; פורמט קטן וקומפקטי.

על יצירת האנציקלופדיה הופקד תחילה רמון קנו, וכרכיה יצאו לאור משנת 1956 עד 1991. כרכים מסוימים נכללו לאחר מכן גם בסדרת Folio של הוצאת גלימאר.

## כרכי האנציקלופדיה
האנציקלופדיה כוללת 49 כרכים:

## קישורים חיצוניים
* אנציקלופדיית הפליאדות באתר הוצאת גלימאר
* 

## הערות שוליים

פליאדות
Spacebring

**Spacebring** (בעבר הייתה ידועה בשם andcards  ) היא חברת סטארטאפ המפתחת תוכנה עבור חללי עבודה משותפים וחללים משותפים, שנוסדה בשנת 2017 בידי שני מייסדים יגאל דז'ביאן ורוס קאהנס.  
החברה זכתה בפרסים רבים בדרום קוריאה (K-Startup Grand Challenge),  פולין (פרס פולין),  וצ'ילה (Start-Up Chile).

החברה הוקמה בפולין בשם "andcards" ופועלת בלמעלה מ-50 מדינות. בספטמבר 2019, "סטרייפ" שיתפה פעולה עם Spacebring כדי להשיק את השירות שלה בפולין.

בתחילת 2024 החברה שינתה את שמה ל-Spacebring כחלק משינוי מיתוגי ותוכנית הרחבה.

## שירות התוכנה של Spacebring
Spacebring היא חברה המספקת תוכנה כשירות עבור חללי עבודה משותפים ומשרדים משותפים.

התוכנה של חברת Spacebring זמינה ב־iOS, אנדרואיד וכאפליקציית אינטרנט, מודל הפתרון שלה הוא תוכנה כשירות.

שירות התוכנה עבור חללי עבודה משותפים כולל ניהול מנויים, מערכת הזמנת חדרי ישיבות, מערכת הזמנת שולחן, ניהול לקוחות, הטבות, חנות, אירועים ושילובים מרובים להרחבת הפונקציונליות. 

מגזין Coworking Resources זיהה את Spacebring כאחת מתוכנות ניהול חללי העבודה המשותפים הטובות ביותר בשנת 2019  והחברה זכתה בפרסים רבים על דירוגי סיפוק ממשתמשיה כאחת הטובות בתעשייה.

מייסדי החברה פעילים בקהילת בעלי החללים המשותפים ואף תמכו בהקמת עמותה לקהילה, לחברה משרדים גם בלבוב שבאוקראינה ובתל אביב.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות תוכנה פולניות
ויליאם סמואל שוורץ

**ויליאם סמואל שוורץ** (באנגלית: **William Samuel Schwartz**;  23 בפברואר 1896 - 10 בפברואר 1977) היה אמן יהודי - אמריקאי שחי ופעל בשיקגו.

## ביוגרפיה
ממוזער|347x347 פיקסלים|אמריקאנה, ציור לעבודות הציבוריות, 1934
שוורץ נולד בסמורגון שבבלארוס למשפחה יהודית של סמואל שוורץ וטאובה רזניקוף. בגיל שלוש עשרה עבר לעיר הסמוכה וילנה כדי ללמוד בבית ספר לאמנות. ארבע שנים מאוחר יותר, הוא היגר לארצות הברית ולבסוף נרשם לבית הספר לאמנות של שיקגו. לאחר שסיים את לימודיו, הוא הפסיק את קריירת האמנות שלו כדי להתרכז בקריירה כזמר אופרה.

כאשר חזר שוורץ לצייר, הוא התמקד בעבודות בנושאי פנטזיה, סמליות והפשטות שנטו לבלבל את הצופים. הוא גם אתגר את הקהל השמרני עם ליטוגרפיות רבות של נשים עירומות. במהלך השפל הגדול, שוורץ הפך לאמן במשכורת של פרויקט האמנות הפדרלי. כשהוא עבד בשיקגו, וצייר יצירות אזוריות המציגות את החיים הכפריים והעיר הקטנה האמריקאית. רק בתחילת שנות ה-40 חזר שוורץ לצייר את הדימויים שבזכותם נודע. הוא הושפע מאוד מהסוריאליזם האירופי, שוורץ צייר צורות ביומורפיות מוזרות וסצנות אפוקליפטיות ברבות מיצירותיו.
ממוזער|423x423 פיקסלים|מכרה, סקיצה לציור קיר, 1934
הוא הפך לדמות ידועה בשיקגו, בעיקר בזכות השפם הגדול והדמות האקסצנטרית שלו. הוא גם היה אחד מקבוצת אמנים בולטים בשיקגו - כולל איבן אולברייט, מלווין אולברייט ואהרון בוהרוד - שהסתובבו במסעדה ובגלריה של ריקרדו במהלך שנות ה-40 וה-50. בשנותיו האחרונות חזר שוורץ אך ורק לצייר רישומים; הציורים הללו נחשבים בין יצירותיו הטובות ביותר. שוורץ החל לסבול ממחלת אלצהיימר בסביבות 1970 ומת בשיקגו ב-10 בפברואר 1977.

למכון האמנות של שיקגו ולמוזיאון האמנות ג'וסלין באומהה יש כמה מיצירותיו של שוורץ באוספים הקבועים שלהם.

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים שהיגרו מרוסיה לארצות הברית
קטגוריה:אמנים אמריקאים
קטגוריה:ציירים יהודים
קטגוריה:בוגרי המכון לאמנות של שיקגו
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1896
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1977
ריצ'רד בילן

ממוזער|הצייר ריצ'רד בילן
**ריצ'רד בילן** (בפולנית: **Ryszard Bilan**; נולד ב-14 במאי 1946 בקרקוב) הוא צייר ואמן ישראלי יליד פולין.

## קורות חיים
נולד בשם Ryszard Bilan  למשפחה של יהודים מסטניסלבוב ששרדו את המלחמה בקרקוב. לאחר מכן הוא עבר עם משפחתו לקלודז'קו. אמא שלו חלתה במחלת נפש כתוצאה מחוויות מלחמה, ואביו, רפד, נפטר כשריצ'רד היה בן עשר. הוא גדל בבית יתומים, ולאחר מכן סיים את לימודיו בבית הספר המקצועי והפך לחותך קריסטלים בשצ'יטנו. לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר הטכני, הוא התחתן. כתוצאה מאירועי מרץ החליט לעלות לישראל ב-1969. בשנים 1969-1973 למד בפקולטה לגרפיקה שימושית של האקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל. בשנת 1974, הוא קיבל מלגה מתוכנית המלגות של AICF שרת מקרן התרבות אמריקה-ישראל ונסע לפריז, הוא למד שם למשך שנתיים ב-École nationale supérieure des Arts Décoratifs.

## תערוכות ותערוכות
ריצ'רד בילן הוא אקספרסיוניסט, הוא עוסק בהפשטה לירית, יצירותיו השתתפו ביותר מ-30 תערוכות אישיות ולמעלה מ-20 תערוכות קולקטיביות, בין היתר בישראל, צרפת, שווייץ, בריטניה, ארצות הברית ופולין.

### תערוכות יחיד (מבחר)

### תערוכות קבוצתיות (מבחר)

## הערות שוליים

קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:בוגרי בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
פסולה בטוטה

**פסולה בטוטה** (ברומנית: **Fasole bătută** או **frecată, făcăluita**, **sleita** מילולית: מחית שעועית) היא מאכל אופייני ל העשוי ממחית של שעועית לבנה. המחית מעורבבת בשמן, שום, מלח ופלפל שחור ומוגשת עם בצל מוקפץ או מטוגן (בשומן כלשהו כגון אווז או חזיר) ומוגשת חם או קר כמתאבן עם בצל מטוגן וחמוצים, או כתוספת לגריל מעורב או נקניקיות מעושנות. לפסולה בטוטה גרסאות רבות באזורים שונים של רומניה. במסעדות רומניות רבות בישראל מוגשת מנה זו כמתאבן. 

## רכיבים
שעועית לבנה מבושלת, שום או שום כתוש, שמן חמניות או שמן נייטרלי אחר, מלח, פלפל שחור, פפריקה מתוקה לבחירה ו/או חתיכת גזר מבושל, בתוספת בצל פרוס מטוגן.

## שיטת הכנה
שעועית מבושלת נמעכת במזלג או נטחנת בממחה תוך הוספת שמן או מעט מנוזלי הבישול, שום, מלח ופלפל (אפשר גם פפריקה). אם המעיכה מתבצעת בעבודת יד, מקובל להעביר את המחית במסננת דקה או במסננת תפוחי אדמה לקבלת עיסה חלקה ומשיית. לאחר הכנת מחית השעועית מטגנים את הבצל הפרוס במחבת עם מעט מלח ומוסיפים מעל המחית.
[ממוזער|300px| גריל מעורב עם [מיטיטיי ומחית שעועית]] 

## גרסאות
למתכון זה ישנן גרסאות רבות, והנפוצות ביותר הן:
* לשעועית מוסיפים מעט עשבי תיבול (פטרוזיליה, שמיר), גזר או חתיכת סלרי (שבת ריחני) ומבשלים יחד.
* בטרנסילבניה מוסיפים לבצל פפריקה.
* באזורי נסיכות מולדובה לשעבר מוסיפים מעט רסק עגבניות לשעועית, ומיץ עגבניות או מרק עגבניות לבצל.

## ביבליוגרפיה
* אליזה הנסן: "Meine rumänischen Spezialitäten", Publisher Christians, המבורג 1973, עמ' 16, 
* Otilia Lorelei Drăgulescu: "Otilia kocht Rumänisch", Publishing House Books on Demand, Norderstedt 2009, עמ' 11,  https://books.google.de/books?id=TUNVgwrzjwkC&pg=PA11&dq=fasole+batuta&hl=de&sa=X&ved=2ahUKEwi384-DjrnuAhXrN-wKHbqrBzgQ6AEwAHoECAMQAg#v=onepage&q=fasole%20batuta&f=false
* רומן ראדו אנטון: "מנות רומניות, יינות ומנהגים", הוצאת Paideia, בוקרשט 2001, 

## קישורים חיצוניים

*Fasole bătută, סרטון

## הערות שוליים

קטגוריה:המטבח הרומני
קטגוריה:מאכלי קטניות
למפדה

ה**למפדות** (ביוונית עתיקה: **Λαμπάδες**, נושאות לפיד [למפדיון]) הן הנימפות של העולם התחתון במיתולוגיה היוונית. מוזכרות בשיר לירי שבור יווני, במטמורפוזות של אובידיוס ובסילבאי  של סטאטיוס.

## במיתולוגיה
בנות לוויה של הקטה, אלת הכישוף והצמתים היוונית, הן היו מתנה מזאוס על נאמנותה של הקטה בטיטאנומכיה. הן נושאות לפידים ומלוות את הקטה במסעות הלילה והרדיפות שלה. כמה חשבונות מספרים כיצד לאור הלפידים של הלמפדות יש את הכוח להוביל אדם לטירוף. הן משמשות גם כשפחות לאלות העולם התחתון אחרות, כמו פרספונה ומלינואה . ערכו להן מסיבות שנחשבו מסתוריות, והן אהבו לעשות תעלולים לאנשים. חלקם אף אומרים שהן הובילו מטיילים אל מותם. אחרים אומרים שהן עזרו לאנשים.

השם הרומי של משפחת הלמפדות הוא  ().

## קישורים חיצוניים
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:נימפות
קטגוריה:אלות שאול
הדיוויזיה ה-98 (ורמאכט)

**הדיוויזיה ה-98** (בגרמנית: ****) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הוורמאכט אשר לחמה במלחמת העולם השנייה.

## היסטוריה
דיוויזיית הרגלים ה-98 הוקמה ב-18 בספטמבר 1939 באזור האימונים הצבאיים של המחוז הצבאי ה-13 כחלק מגל הגיוס החמישי. הדיוויזיה צוידה בציוד צ'כי. צוות נוסף הגיע מהמחוז הצבאי החמישי ומקבוצת ארמיות דרום בפולין. הדיוויזיה הייתה אמורה להיות מוכנה לשירות בשטח עד 1 בנובמבר 1939. הפלוגות ה-13 של הגדודים היו פלוגות מרגמות כבדות. לאחר השלמת הגיבוש עברה הדיוויזיה לסאר-פפאלץ כדי לאבטח את הגבול המערבי של גרמניה. במסגרת המערכה על צרפת התקדמה הדיוויזיה מאזור שפייר במאי 1940 דרך סן קנטן, תעלת אואז-אן והאן עד למארן. הדיוויזיה חצתה את הנהר בלה פרטה, דרומית לג'וארה. במהלך החלק השני של המערכה המערבית, הדיוויזיה צעדה על פני הסן בפונטיין לה פורט, הלואר בסאלי והשר אל האינדר. לאחר המערכה המערבית הוצאה הדיוויזיה לחופשה מאוגוסט 1940 עד פברואר 1941. כאשר נקראה שוב ב-28 בפברואר 1941, אורגנו הפלוגות ה-13 של רגימנט הרגלים לפלוגות IG של דיוויזיית הרגלים ה-215. הדיוויזיה שימשה לאחר מכן ככוח כיבוש בצרפת והחל מ-22 ביוני השתתפה במערכה הרוסית, בתחילה כעתודת ה-OKH. מזמושץ' התקדמה הדיוויזיה דרך לוצק, ז'יטומיר, מאלין וקורוסטן לדנייפר, אותו חצתה בהורנוסטייפל. לאחר מכן לחמה מדרום-מערב לצ'רניהיב ופרצה את הקו לאורך נהר הדסנה. לאחר מכן התקדמה הדיוויזיה על פני האוגרה לעמדות המגן של מוסקבה ליד דצ'ינו. לאחר שפרצה את עמדת ההגנה ליד מאלוג'רוסלבץ, התקדמה הדיוויזיה על פני הפרוטבה עד לנארה, מדרום-מערב למוסקבה. כאן נעצרה על ידי מתקפת החורף הרוסית. מנובמבר עד דצמבר היו קרבות הגנה על נארה ובין הפרוטבה לשנייה וכן באזור מאלוג'ריסלבץ ומדין. מינואר עד אפריל 1942 לחמה הדיוויזיה בקרבות הגנה כבדים ליד ג'וכנוב ולאחר מכן בלוחמת תעלות בקשת אוגרה מצפון לג'וכנוב. מאוגוסט 1942 עד פברואר 1943 לחמה הדיוויזיה על הווריה בין טמקינו לגשטסק. במרץ 1943 עברה הדיוויזיה לקו ספאס-דמיאנסק-דורוגבוש. לאחר מכן הוצאה הדיוויזיה מהחזית ושימשה ללחימה בפרטיזנים ביער ממאייבקה בין בריאנסק לרוסלב מאפריל עד מאי 1943. ביוני עברה הדיוויזיה ברכבת לפאודוסיה שבחצי האי קרים ומכאן התקדמה לראש הגשר של קובאן. לאחר מכן נערכו קרבות הגנה יקרים ליד קרימסקאיה עד שראש הגשר של קובאן פונה לבסוף באוקטובר 1943. מנובמבר 1943 עד אפריל 1944 לחמה הדיוויזיה בקרבות הגנה כבדים בחצי האי קרץ'. מאפריל ואילך נסוגה הדיוויזיה לסבסטופול עד מאי 1944. הדיוויזיה הושמדה שם עד 10 במאי 1944.

הדיוויזיה אורגנה מחדש ב-5 ביוני 1944 ליד אגרם בקרואטיה משרידי דיוויזיית הרגלים ה-98 וממטה דיוויזיית הרגלים ה-387. ביולי 1944 עברה הדיוויזיה החדשה שהוקמה לאיטליה והשתלטה על הגנת החוף ליד רוונה. באוגוסט וספטמבר 1944 הדיוויזיה לחמה על רימיני. לאחר מכן היא נסוגה מהלחימה דרך האפנינים אל הסניו. מינואר עד אפריל הייתה מלחמת תעלות כבדה על הסניו ליד לוגו. באפריל נסוגה הדיוויזיה על פני הפו, איסטרנה, קורודה ובלונו למרגלות הרי האלפים, שם נכנעה באזור Pieve di Cadore בתום המלחמה.

## מפקדים
* אריך שרק (1 בספטמבר 1939 – 11 באפריל 1940)
* הרברט שטימל (11 באפריל 1940 – 10 ביוני 1940)
* אריך שרק, 10 ביוני 1940 – 31 בדצמבר 1941)
* מרטין גאריס (31 בדצמבר 1941 – 1 בפברואר 1944)
* אלפרד-הרמן ריינהרדט (1 בפברואר 1944 – 11 באפריל 1945)
* אוטו שיל (11 באפריל 1945 – 8 במאי 1945)

## קישורים חיצוניים
* הדיוויזיה ה-98 באתר lexikon-der-wehrmacht 

98
חארשה

**חארשה** (במרוקאית: **حرشة**) הוא חביתית סולת מטוגנת במחבת ומקורה בהרי האטלס התיכון במרוקו. היא נאפית גם באלג'יריה.

## הכנה
החביתיות עשויות מבצק של סולת, חמאה וחלב או מים, ומותפחים מעט באמצעות אבקת אפייה. הבצק עשוי להכיל גם מעט סוכר. הוא מעוצב לעיגולים ולאחר מכן מטגנים אותו על מחבת פסים חמה או שטוחה. השימוש בסולת נותן לחארשה מרקם פירורי הדומה ללחם תירס. באזור ריף, מרוקו, נהוג להשתמש בחובצה או יוגורט, מדולל במים, במקום חובצה. ניתן להכין חארשה כלחמים קטנים, או גדולים, אפילו בגודל של צמיג משאית.

## משרת תרבות
על החארשה נהוג למרוח דבש וחמאה, ולהגיש עם תה נענע במהלך ארוחת הבוקר או כנשנוש. זה גם אחד הלחמים שנצרכים במהלך הרמדאן. אפשר להגישו גם ככריך, ממולא בגבינה או עם קונפי בשר. לבסוף, ניתן לפורר אותו ולהשתמש בו כמצע עדין לנזיד.

## גרסאות
הטרמינולוגיה של הלחם עשויה להשתנות בין מרוקו לבין אלג'יריה. מומחה האגרונומיה מייק סיסונס למשל מזכיר את המונח "mbesses" כגרסה של חארשה. עם זאת, המונח mbesses עשוי להתייחס לעוגה מתוקה שנמצאת באלג'יריה, הנקראת גם חובז מבסס (Khobz Mbesses) שיש לה מרכיבים דומים אך לא זהים.

בסוף המאה ה-19, אופים אלג'יראיים יצרו סוג של לחם בשם אל חובז אל חארשה (El Khobz El Harcha), שנעשה על ידי פיזור סולת על הלחם לפני הכנסתו לתנור. זה שונה בבירור מחארשה ואין להתבלבל ביניהם. חארשה עשוי כולו מקמח סולת ומרכיבים נוספים כמו חלב.

בעורף הכפרי של אלג'יר, נהוג לקרוא לה הרחאיה, והמונח ראגדה משמש גם הוא במקומות אחרים באלג'יריה.

## לקריאה נוספת
* המטבח המרוקאי
* המטבח האלג'יראי
* רשימת פנקייקים

## הערות שוליים

קטגוריה:המטבח המרוקאי
קטגוריה:חביתיות