open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
בזוקה (כלי נשק)

[ממוזער|250px|[חייל אמריקאי יורה בבזוקה מסוג M9 על עמדת מקלע גרמנית. ניתן לראות בבירור את העשן הרב שנפלט מהנשק בעת הירי (צולם בלוקה, 1944).]]
[ממוזער|250px| חייל ב[חטיבת הצנחנים לאחר צניחה עם בזוקה בתרגיל צבאי ב-1962]]
**בזוקה** (באנגלית: **Bazooka**) הוא מטול רקטות נגד טנקים, המבוסס על ראש קרב חלול. היה זה כלי הנשק הראשון אשר שילב באופן אפקטיבי את הרעיונות של מטען חלול ורקטה לכדי נשק אפקטיבי נגד טנקים. הבזוקה פותחה על ידי צבא ארצות הברית ונכנסה לשירות בזמן מלחמת העולם השנייה, שם שימשה בהצלחה מרובה בכל הזירות.

משגרי בזוקה אמריקאים אשר נלקחו שלל על ידי הצבא הנאצי במהלך הקרבות בצפון אפריקה, שימשו בסיס לפיתוחו של הפנצרשרק. מקור שמו בדמיונו לכלי הנגינה בזוקה.

## תיאור
הבזוקה היא מטול רקטות היורה רקטות בעלות ראש נפץ "חלול" המיועד לחדור שריון. המטען החלול מבוסס על מטען מעוצב, המכיל חרוט נחושת הפוך, המוצב בחזית מטען חומר הנפץ. הפעלת המטען (בעת הפגיעה במטרה) גורמת לקריסתו של חרוט הנחושת והפיכתו לסילון נחושת, בעל אנרגיה קינטית גבוהה ביותר, המסוגל לחדור שריון. עצם החדירה יוצרת רסס רב, המתפזר בתוך תא הלחימה.

## דגמים
* M1A1 – הדגם המקורי של הבזוקה. המטול היה באורך 1.2 מטר ונטען-אחורית ברקטות 60 מ"מ. חסרונו היה ההדף הגדול וענן הגזים הרחב שפלט בעת הירי. יכולת חדירת השריון של הרקטות שנורו בדגם זה הייתה כ-100 מ"מ שריון.
* M9 ו-M9A1 – דגמים משופרים, בעלי יכולת להתפרק למספר חלקים, בשביל להקל על הנשיאה בשטח.
* M20 – משגר שפותח בזמן מלחמת קוריאה, ויכול לשגר רקטות גדולות יותר של 89 מ"מ עם יכולת חדירה של 200 מ"מ שריון, בטווח 150 מטר.
* סופר בזוקה – חיקוי ישראלי לבזוקה, בעל יכולת חדירה של 400 מ"מ שריון, אך עם בעיות אמינות ובטיחות.

## מפרט טכני
**M1A1:**
* אורך: 1.37 מטר
* קליבר: 60 מ"מ
* משקל: 6.8 ק"ג
* טווח מקסימום: 365 מטר
**M9A1:**
* אורך: 1.55 מטר
* קליבר: 60 מ"מ
* משקל: 7.5 ק"ג
* טווח מקסימום: 457 מטר
**Super Bazooka:**
* אורך: 1.524 מטר
* קליבר: 89 מ"מ
* משקל: 6.4 ק"ג
* טווח מקסימום: 823 מטר

## מדינות משתמשות
לפי סדר אלפביתי:
*   – סופר בזוקה; הוחלף, על ידי תול"ר קרל גוסטב 84 מ"מ
*   – סופר בזוקה; הוחלף על ידי AT4
*  
*  
*  
*  
*   
*  
*  

## ראו גם
*פנצרשרק
*RPG-7
*לאו (מחליפו של הבזוקה)

## קישורים חיצוניים

* מידע על הבזוקה באנגלית
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רקטות נגד טנקים
קטגוריה:אמצעי לחימה אמריקאיים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ארצות הברית: המצאות
גנום האדם

[שמאל|ממוזער|250px|[קריוטיפ זכרי – 23 זוגות הכרומוזומים של האדם, ביניהם זוג כרומוזומי המין השונים זה מזה]]
**גנום האדם** הוא הגנום (סך כל המידע התורשתי) של מין האדם (*Homo Sapiens*). הגנום מופיע אצל כל פרט, ובכל גרעין תא בגוף, ארוז בצורה של 23 זוגות כרומוזומים: 22 זוגות אוטוזומליים וזוג כרומוזומי מין. כל זוג כרומוזומים כולל כרומוזום אחד שמקורו באחד ההורים, וכרומוזום שמקורו בהורה השני.

## תכולת הגנום
בגנום האדם ניתן להבחין ב-23 כרומוזומים מסוגים שונים: 22 הכרומוזומים האוטוזומליים, כרומוזום X וכרומוזום Y הייחודי לגברים. אורכם הכולל הוא כ-3 מיליארד בסיסים (נוקלאוטידים) (למעשה ה-DNA מסודר בדו-גדיל ולכן באופן מעשי ישנם כ-3 מיליארד זוגות בסיסים).

בכל תא בעל גרעין בגוף האדם קיים עותק כפול של הגנום (להוציא את זוג כרומוזומי המין השונים זה מזה אצל הגבר, שכן אז קיים עותק יחיד מכל סוג).
בין הכרומוזומים נכללים 22 כרומוזומים אוטוזומליים הומולוגיים (שני הכרומוזומים בכל זוג זהים מבחינת הגנים המצויים בהם ובמספר הבסיסים), שאינם תלויים במין האדם, ושני כרומוזומי מין המסומנים ככרומוזום X וכרומוזום Y. אצל גברים כל תא מכיל עותק אחד מכרומוזום X (שהורש מהאם) ועותק אחד מכרומוזום Y (שהורש מהאב). אצל נשים קיימים בכל תא שני עותקים של כרומוזום X.

מספר הגנים בגנום אינו ידוע בוודאות, ומוערך בין 10,000 ל-25,000. ההערכה של מספר הגנים פחתה בצורה משמעותית (מ-100,000) לאחר סיום פרויקט גנום האדם – פרויקט ריצוף 99% מכלל ה-DNA בגנום האדם, אשר התנהל במשך כעשור, והסתיים ב-14 באפריל 2003.

בשנת 2021 פורסם גנום מלא של האדם, ב 100% ללא כל חוסרים. ההכרזה הרשמית על כך הייתה ב-31 במרץ 2022.
שם הגנום המלא נקרא T2T-CHM13 הוא מחליף את הגנום הנוכחי GRCh38.

## מאפייני גנום האדם
* הגנום כולו, כמו אצל רוב היצורים האיקריוטיים נחלק בין הגרעין הכולל את 23 זוגות הכרומוזומים וגנום מיטוכונדריאלי (המורש מהאם בלבד).
* כ-3% מכלל הגנום הוא DNA המקודד לייצור חלבון דרך תהליכי השעתוק והתרגום. לרצפים נוספים תפקידי רגולציה, אך משמעות מרבית הרצף עדיין לוט בערפל. רוב רצפו של הגנום נחשב שנים רבות כ-"DNA זבל" (**junk DNA**) שאינו בעל תפקיד משמעותי, כמו רטרוטרנספוזונים המהווים למעלה מ-40% של הגנום ומשכפלים את עצמם באופן אנוכי בדומה לנגיפים.
* כ-5% מגנום האדם הם רצפי Alu חוזרניים.
* בין אנשים שונים ישנם הבדלים נקודתיים ברצף (פולימורפיזם) במידה ניכרת, למשל כל 100 עד 300 בסיסים ברצף גנום האדם מצוי SNP – שוני בנוקלאוטיד בודד (Single Nucleotide Polymorphism).

## ראו גם
*גנומיקה אישית
*פרויקט גנום האדם
*גנטיקה
*גנומיקה
*פרויקט הגנוגרפיה

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:גנטיקה
קטגוריה:אדם
כוסמת

**כֻּסֶּמֶת** (שם מדעי: *Fagopyrum esculentum*) היא צמח עשבוני חד-שנתי שמקורו במזרח אסיה, ממשפחת הארכוביתיים (Polygonaceae), שזרעיו משמשים לאכילה. כיום מתרכז גידול הכוסמת בעיקר במזרח אירופה ובסין. הכוסמת מכילה ברזל ואבץ. בכוסמת נמצא גם נוגד החמצון רוטין.

לכוסמת אין קשר בוטני לכוסמין ("Triticum spelta"). בעוד הכוסמין נמנה עם משפחת הדגניים, מכיל גלוטן ומשמש לאפיית מאפים, בכוסמת אין גלוטן והיא נמנית עם משפחת הארכוביתיים, הכוללת גם את החומעה ואת הרברבר.

## שימושים
שמאל|ממוזער|220px|שדה כוסמת
בברטאן (במערב צרפת) נפוץ השימוש בקמח המיוצר מהכוסמת (Sarrasin, Blé noir) להכנת החביתית "Galette de sarrasin", וגם בספרד הוא מוכר בשם "קמח שחור" (harina negra). הכוסמת משמשת במזרח אירופה להכנת דייסה מלוחה או מתוקה (קַאשַה) ופנקייק מזרח אירופאי (מלינצי), וביפן משתמשים בה להכנת אטריות סובה.
באיטליה היא משמשת להכנת פסטה הנקראת "פיצוקרי" , מאכל טיפוסי לצפון איטליה. בישראל, מבשלת "מידן" שבכרמיאל החלה בבישול בירה על בסיס לתת כוסמת.

## ערך תזונתי

## לקריאה נוספת
* הרב ישראל דנדרוביץ, **קאשע בצפרא דשבתא** (על אכילת הכוסמת במקורות החסידות), בתוך: קובץ **נחלת צבי**, גיליון כד, כסלו תשע"ג, עמודים: קיב-קכ.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
* כוסמת, באתר "מבשלים"
* ערך תזונתי מלא של כוסמת מבושלת, באתר "FoodsDictionary"
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1794
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קונרד מואנך
קטגוריה:ארכוביתיים
קטגוריה:אגוזים וזרעים אכילים
שפות אורלו-אלטאיות

**שפות אורלו-אלטאיות**, או **אורל-אלטאיות**, או **טוראניות**, היא משפחת-על משוערת של שפות שאמורה להכליל את השפות האורליות ואת השפות האלטאיות (משפחה שעצם קיומה שנוי במחלוקת).

לפי הנחה זו, משפחות אלו כוללות את השפות הפינו-אוגריות, השפות הטורקיות ועוד. קרובה למשפחת השפות המונגוליות, למשפחת השפות הפלאו-אסיאתיות ועוד. כמו כן גם הועלו השערות, במרוצת המאות התשע-עשרה והעשרים, בדבר קרבה אפשרית בין משפחה זו, לבין משפחת השפות הדראווידיות, המדוברות בדרום הודו ולשפה השומרית, אך הדבר מעולם לא הוכח.

כמעט בכל הלשונות שמשייכים אותן למשפחת השפות הטוראניות קיים העיקרון של הרמוניית תנועות, נעדרת החלוקה למין דקדוקי ויש ריבוי של סופיות על אותו הבסיס ומיעוט של תחיליות.

קיומה של משפחת-העל האוראלו-אלטאית היה תחילה מקובל על מרבית הבלשנים אך כיום הוא שנוי במחלוקת.
בעבר הייתה נטייה, בטורקיה בעיקר, לאידאולוגיה פאן-טוראנית, שהיא איחוד פוליטי של כל העמים הדוברים את השפות הטוראניות.

## קישורים חיצוניים
* 

*
*
שלזוויג (מחוז)

[שמאל|ממוזער|250px|מפה של [חצי האי יוטלנד עם מיקומם של הולשטיין ושלזוויג.]]
**שלזוויג** הוא שמו של מחוז היסטורי וגאוגרפי המתפרש על שטחי צפון גרמניה ודרום דנמרק, כאשר חציו הצפוני נמצא בחלק הדני, וחלקו הדרומי שייך למדינת שלזוויג-הולשטיין הגרמנית.

באופן מסורתי, האזור היה בעל חשיבות מסחרית וכלכלית. כיוון ששימש כנתיב המסחר בין הים הצפוני והים הבלטי, וכאזור שדרכו התחברו נתיבי הסחר מרוסיה עם נתיבי הסחר של נהר הריין והחוף האטלנטי. הדוכסות של שלזוויג הייתה תחת שליטה דנית משנת 1460 ועד לשנת 1864, חלק מממלכת דנמרק רבתי. במהלך המאה ה-19 הייתה דוכסות שלזוויג, יחד עם שכנתה, דוכסות הולשטיין, מקור לחיכוכים וסכסוכי גבול בין גרמניה ודנמרק. בשנת 1864, בעקבות מלחמת פרוסיה-דנמרק, עברו שלזוויג והולשטיין לפרוסיה, שאיחדה אותן ליחידה מדינית אחת. בשנת 1920 חולקה שלזוויג לשני חלקים, כאשר חלקה הצפוני, צפון שלזוויג, עבר לשליטת דנמרק, וחלקה הדרומי נשאר תחת שליטת גרמניה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קצרמר גאוגרפיה של גרמניה
קטגוריה:טריטוריות היסטוריות
קטגוריה:גרמניה: היסטוריה
קטגוריה:דנמרק: גאוגרפיה
קטגוריה:דנמרק: היסטוריה
קטגוריה:שלזוויג-הולשטיין: גאוגרפיה
אלטונה

**אלטונה** (בגרמנית: **Altona**) הוא שמו של הרובע המערבי ביותר של המבורג, גרמניה. עד האיחוד עם המבורג בשנת 1937, הייתה אלטונה עיר עצמאית.

## היסטוריה
העיר הוקמה בשנת 1535 ככפר דייגים. בשנת 1664 היא קיבלה מעמד של עיר ממלך דנמרק. בשנת 1867 הפכה העיר לחלק מפרוסיה. בשנת 1937 התמזגה יחד עם מספר ערים נוספות לתוך עיר המדינה המבורג.
## הקהילה היהודית

ימין|ממוזער|250px|בית הכנסת "נווה שלום", נחרב בשנת 1940
קהילה יהודית הייתה קיימת באלטונה כבר מאמצע המאה ה-17. ב-1671 התאחדו יהודי אלטונה עם הקהילה האשכנזית של המבורג למסגרת קהילתית אחת, וב-1674 הצטרפה אליהן קהילת ואנדסבק. הקהילה המשותפת כונתה קהילת **[[אה"ו]]**. הקהילות הצליחו לשמור על המסגרת הקהילתית המשותפת לאורך כל המאה ה-18, הן שמרו על עצמאותן הארגונית אך היו להן רב ובית דין משותפים שישבו באלטונה. בשנת 1811, לאחר שכבש נפוליאון את האזור, אילצו השלטונות הצרפתיים לפרק את האיחוד ומאז התקיימה קהילת אלטונה בפני עצמה. רבה הראשון של אלטונה לאחר התפרקות האיחוד היה הרב עקיבא ישראל ורטהיימר, ולאחריו כיהנו בעיר רבי יעקב אטלינגר (ה"ערוך לנר"), והרב אליעזר לאב . בניגוד למרבית הקהילות העירוניות בגרמניה, הנהגת הקהילה היהודית באלטונה נותרה בשליטה אורתודוקסית.

תושבת יהודייה ידועה של אלטונה (והמבורג) היא גליקל מהמלין (1646–1724), המתארת בזכרונותיה את הווי החיים בקהילות באזור ואירועים היסטוריים שהתרחשו בתקופתה באזור.

## ראו גם

* **[[אה"ו]]** - איחוד הקהילות היהודיות באלטונה, המבורג וואנדסבק

## קישורים חיצוניים

* 
* פנקס פקיד הקהילה היהודית באלטונה באתר הספרייה הלאומית
* 
* 
* 

קטגוריה:המבורג: רבעים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
דיאקון

[שמאל|ממוזער|250px|דיאקון [נצרות יוונית-אורתודוקסית|יווני-אורתודוקסי בכנסיית המולד בבית לחם]]
**דיאקון** (מיוונית: Διακονος, דִיאָקוֹנוֹס) או **שמש** הוא שמה של אחת משלוש המשרות של הכמורה הנוצרית בכנסייה הקתולית, האורתודוקסית והאנגליקנית. שתי המשרות האחרות הן הכומר והבישוף (או הארכיבישוף).

מקורה של המילה דיאקון הוא מהמילה היוונית דיאקונוס, אותה אפשר לתרגם בתרגום חופשי למילה "משרת". מקור המשרה, לפי המסורת הנוצרית, הוא בבחירתם של שבעה אנשים שיעזרו במשימות של הכנסייה הנוצרית הקדומה כמו דאגה וחלוקת נדבות לעניים (מעשי השליחים ו' 1–6). בכנסייה הקתולית הקדומה הדיאקונים עזרו לכומר או לבישוף בביצוע המיסה ובקבלת תרומות המתפללים בסופה. עם אישור מיוחד הם יכלו לעסוק גם במתן חלק מהסקרמנטים, כמו טבילת תינוקות. בכל כנסייה שרתו מספר דיאקונים ובכנסיות הגדולות נמצא גם ממונה על הדיאקונים הוא הארכידיאקון  הכפוף ישירות לבישוף. גם בחצר האפיפיור שרתו דיאקונים (בתקופות רבות מספרם היה שבעה) שנקראו קרדינלים-דיאקונים. במשך הדורות פחתה חשיבותה של מישרה זו עד למצבה הנוכחי של שלב ביניים לפני קבלת המינוי לכמורה.

כיום, בכנסיות הקתוליות, אנגליקניות ואורתודוקסיות, תפקידם של הדיאקונים הוא לשמש כעוזרי הכמרים במטלותיהם הרוחניות והמנהליות. יש להם תפקיד מוגדר בקריאת ספרי הקודש הנוצריים, ביצוע חלק מטקסי הדת הנוצריים (הסקרמנטים). בכנסייה האורתודוקסית הם אחראים גם על פיזור הקטורת, קריאה לקהל המאמינים לבוא לתפילה, וניהול תפילות מסוימות. הדיאקונים מזוהים על ידי תשמישים ולבוש טקסי המיוחד להם.

בכנסייה האנגליקנית יכול דיאקון להינשא, ואילו בכנסיות האורתודוקסיות והקתוליות, אדם נשוי יכול להתמנות לדיאקון, אך לדיאקון אסור להינשא.

בכנסיות הקתוליות והאנגליקניות המודרניות הסמכה לדיאקון מהווה בדרך כלל שלב מעבר לפני ההסמכה לכמורה. עם זאת בשנים האחרות ישנו תהליך של יצירת מעמד דיאקונים קבועים, שתפקידם מוכר על ידי הכנסייה.

תפקיד הדיאקון מופיע גם במספר זרמים בכנסייה הפרוטסטנטית, אולם שם התפקיד לא מהווה שלב רשמי בדרך לכמורה, ולרוב מסתכם בחובות מנהליות ותקציביות.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:נצרות קתולית
קטגוריה:תארים ותפקידים דתיים
קטגוריה:נצרות אורתודוקסית
קטגוריה:הכנסייה האנגליקנית
נחל דליה

**נַחַל דָּלִיָּה** (בערבית: **وادي الدفلة** - ואדי א-דֻפְלה, "נחל ההרדוף") הוא נחל איתן שזרימתו מתחילה בסמוך לקיבוץ דליה. זהו אחד הנחלים הראשיים המנקזים את מי אזור רמות מנשה לכיוון מערב אל הים התיכון.

הנחל נמצא דרומית לנחל מהר"ל וצפונית לנחל התנינים. יובליו העיקריים הם נחל שלף, נחל מנשה ונחל רון.

בשנת 2008 הוכרז אזור המשתרע על פני כ-800 דונם באזור נחל דליה ויובליו כשמורת טבע.

## נתונים גאוגרפיים והידרולוגיים
אורכו של הנחל כ-17 ק"מ, שטח אגן ההיקוות שלו הוא 95 קמ"ר, כמות המשקעים הממוצעת על פני האגן היא כ-600 מ"מ בשנה וזרימת הבסיס ההיסטורית שלו היא עד 1 מלמ"ק בשנה.

## תוואי הנחל
נחל דליה מתחיל בנביעה של מספר מעיינות בין קיבוץ עין השופט לקיבוץ דליה, וזורם מערבה במקביל לתוואי של כביש 67. הנחל עובר מתחת לכביש 6 החוצה אותו, ומעט מערבה ממנו הוא מתמזג עם יובליו, נחל שלף ונחל מנשה. בהמשך, מעט דרומית ליישוב בת-שלמה, מתמזגים עם נחל דליה גם נחל אלקנה ונחל טלימון. נחל דליה זורם בסמוך לכפר הנוער מאיר שפיה והכפר הערבי פוריידיס, חוצה את כביש מספר 4, כביש מספר 2 ומסילת הברזל ולבסוף נשפך לים התיכון בקטע שבין מושב דור לקיבוץ מעגן מיכאל.

## החי והצומח בנחל
לאורך ערוץ נחל דליה ניתן למצוא צמחייה מגוונת ובתוכה: ערבה מחודדת, הרדוף הנחלים, קנה מצוי, עבקנה שכיח, פטל קדוש, שומר פשוט, אלון התבור ואלה ארצישראלית. מבין הצמחים הנדירים ניתן למנות: בוקיצה שעירה, ורד צידוני, נורית המים וכף צפרדע איזמלנית. מימי הנחל מהווים בית גידול טבעי לדגי לבנון הירקון.
## מאבק על נחל דליה
רשות ניקוז ונחלים כרמל החלה לקדם  תוכנית להסדרת נחל דליה, שתביא להרחבת השליטה שלהם בשטחים חקלאיים פרטיים בבת שלמה. הם מתכננים להפוך את הנחל לתעלה בנויה מבטון שתפגע בצמחייה הטבעית וגם בקרקע החקלאית. יביא גם להרס מערכת אקולוגית

בעקבות כך מפתחה עצומה שכותרתה "הנחל שלנו בסכנה - קולכם יכול להציל אותו!" שמטרתו להציל את הנחל, תוך ציון חלופות אפשריות אחרות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:הכרמל: שמורות טבע
דליה
דליה
פיימונטה

**פִּיֶימוֹנְטֶה** (באיטלקית: **Piemonte**) הוא מחוז בצפון-מערב איטליה. המחוז מוקף משלושה מצדדיו בהרי האלפים, ובשטחו נמצאים מקורות נהר הפו. המחוז גובל בצרפת, בשווייץ ובמחוזות האיטלקיים לומברדיה, ליגוריה וואלה ד'אאוסטה.

מחוז פיימונטה משתרע על שטח של 25,400 קמ"ר ואוכלוסייתו כ-4.3 מיליון נפש. בירת המחוז היא העיר טורינו.

שטחו המישורי של המחוז משופע באדמה פורייה, המנוצלת לגידולי חיטה, אורז, תירס וגפנים. בזכות היותו בית גידול אופטימלי לגפנים, פיימונטה הוא אחד מהמחוזות יצרני היין הגדולים באיטליה. באזור ישנם מרכזי תעשייה רבים, הבולט שבהם נמצא בבירה טורינו, אשר בתחומיה נמצאים מפעלי יצרנית הרכב פיאט.

משמעות השם פיימונטה באיטלקית היא "מרגלות ההר", שם התואם את אופיו הגאוגרפי של המחוז. משמו של המחוז נגזרה המילה "פיימונט" המתארת אזורים למרגלות הרים בתחום הגאוגרפיה.

## היסטוריה
בשנת 1046 סיפחו הרוזנים הצרפתים לבית סבויה את פיימונטה לשטחים אשר בשליטתם. ב-1416 זכו אצילי המשפחה לקבל את התואר דוכס, וראש הבית, הדוכס עמנואל פיליברט, העביר את בירת הדוכסות משאמברי (בימינו בתחומי צרפת) לטורינו בשנת 1563. החל בשנת 1720 הפכו דוכסי בית סבויה למלכי ממלכת סרדיניה. ב-25 באפריל 1796 הוקמה בפיימונטה רפובליקת חסות של צרפת שנקראה "הרפובליקה של אלבה". ב-19 באפריל 1801 סופחה הרפובליקה לצרפת וחדלה להתקיים. בקונגרס וינה הוחלט על הקמה מחדש של ממלכת סרדיניה אליה השתייכה פיימונטה. בפיימונטה החלה את דרכה התנועה לאיחוד איטליה במאה ה-19.

## נפות

## יהדות פיימונטה

**יהדות פיימונטה** הוקמה במאה ה-15 בצפון-מערב איטליה, במחוז "פיימונטה" בעיקר על ידי מגורשי ספרד שהגיעו אליה ממחוז פרובאנס בדרום-מזרח צרפת. בימינו יש בפיימונטה שלוש קהילות: יהדות טורינו, יהדות קזאלה מונפראטו ויהדות ורצילי. שאר הקהילות נסגרו בשל מספר חברים מצומצם. היהודים שנותרו בקהילות אלה מקבלים שירותי דת מקהילת טורינו. מוזיאון זיכרון לשואה קיים בעיר אלסנדריה, ובו מבקרים תלמידי בתי הספר בעיר באופן סדיר. במחוז פיימונטה מופעלת תוכנית לשיקום בתי כנסת בעזרת משאבים כספיים של רשויות המדינה. כך הצליחו לשפץ אחדים מבתי הכנסת ולעודד את ביקורי התיירים בהם. בימינו פתוחים לציבור יותר מעשרה בתי כנסת.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

*
קטגוריה:איטליה: מחוזות
קהילה

[ממוזער|259x259 פיקסלים|קהילה עם תחומי עניין דומים מתאספת ב[סטונהנג', אנגליה, לקראת הקיץ]]
**קהילה** היא קבוצה של בני אדם שיצרו ביניהם קשרים ויחסים חברתיים, הפועלים בגבולות מסוימים, מקושרים למקום/מרחב (פיזי או וירטואלי), ויש להם מאפיין, רצון או עניין משותפים.

קהילה יכולה לחלוק מיקום גאוגרפי, תרבות או היסטוריה משותפת, אך במקרים אחרים להיות בלתי תלויה במקום או מוצא, אלא באינטרסים ורעיונות משותפים, מקצוע, אמונות או זהות שיוצרות תחושת שותפות. 

קהילה תלויה במרחב לקיומה – כלומר כזו שחבריה נפגשים פנים אל פנים או אפילו כזה שמאפשר חיים משותפים או קהילה וירטואלית – כלומר כזו שחבריה נפגשים במקום ברשת האינטרנט, או קהילה משולבת. 

הסוציולוגיה רואה באדם יצור חברתי, שיש בו צורך להשתייך לקהילה. גם מבחינה אטימולוגית, המילה קהילה באה מלשון "קהל", משמע, קבוצת אנשים. למרות השוני בהגדרות הקהילה, המשותף לסוגי הקהילות הוא הרגשת הזהות של חברי הקהילה, היוצרת תחושה שהאדם אינו לבד, ומכאן ניסיון ליצור סמלי זהות ייחודיים (שפה ייחודית, לבוש, סמלים, ערכים, נורמות ודפוסי התנהגות וכו')

## סוגי קהילות
*קהילה גאוגרפית – קבוצת אנשים שחיים באותו מקום, ובמיוחד במקום קטן או מוגדר.
*קהילה מקצועית – סביב מקצוע או הכשרה מסוימת 
*קהילה לומדת או קהילה לומדת וירטואלית
*קהילה עירונית – קבוצת אנשים המתאגדת ורוכשת יחדיו דירות שמטרתה התיישבות חדשה בסגנון קיבוץ בסביבה אורבנית

*קהילות וירטואלית – קבוצת אנשים המתאגדת תחום עניין מסוים באמצעות ערוץ דיגיטלי, כגון קבוצת פייסבוק, וואטסאפ או גיימינג.
*קהילת ייעוד (שמקיימת אורח חיים משותף סביב למטרה מסוימת).
*קהילות רצוניות – שם כולל לצורת חיים בשיתוף. הצורות הנפוצות הן קומונה או קואופרטיב.  אלו, לחברים יש בדרך כלל חזון משותף והם מתחלקים בדרך כלל בתחומי האחריות ובמשאבים. קיימים צירופים רבים של שיטות שונות כדוגמת ההתיישבות העובדת, אך גם בחו"ל לדוגמה: אורוויל בהודו, תמרה בפורטוגל.
* קהילה אמונתית-רוחנית, דוגמת הרדוף, נאות סמדר, מעלה צביה, יודפת בישראל, בונפן Bonfin (של אומרם מיכאל איבנהוב) בצרפת, פוקולרי באיטליה ועוד.
*כפר סטודנטים – קהילה שמאופיינת בסטודנטים הגרים במתחם משותף, או לחלופין שוכרים בתים בסמיכות  – בדרך כלל במרחק הגעה סביר ממוסד אקדמי. למרות שמם, חלק מכפרי סטודנטים הממוקמים בערים. ברוב הכפרים בישראל הסטודנטים עוסקים גם בהתנדבות ובעשייה חברתית באזורם.
*קהילה של חברה אזרחית או ארגוני המגזר שלישי – פעילים של הארגון שמתארגנים כקהילה סביב ההשתייכות לארגון והשליחות שבקידום מטרות הארגון.

## ראו גם

* קבוצה

*מונחים בסוציולוגיה
*חברה סגורה

## קישורים חיצוניים

* על המילים 'קהילה' ו-'קהילייה', באתר האקדמיה ללשון העברית
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חברה
קטגוריה:קבוצות חברתיות
קטגוריה:ניהול ידע
פונקציונל

במתמטיקה, ובפרט באנליזה פונקציונלית, **פונקציונל** או **פונקציונל ליניארי** הוא העתקה ליניארית ממרחב נורמי אל שדה.

בעבר פונקציונל הוגדר כפונקציה שהתחום שלה הוא מרחב פונקציות, כלומר פונקציה שפועלת על פונקציות. הרקע להגדרה זו הוא המחקר המוקדם באנליזה פונקציונלית, שעסק במרחבי פונקציות. שימוש זה במונח "פונקציונל" עדיין נפוץ בפיזיקה ובמדעי המחשב. לאחר שאומצה גישה אקסיומטית כללית לאנליזה פונקציונלית ומרחבי פונקציות זוהו כמקרה פרטי של מרחבים נורמיים, המובן של פונקציונל הפך לכללי יותר.

הפונקציונלים החשובים ביותר הם אלה המוגדרים ממרחב בנך או מרחב הילברט לשדה המספרים הממשיים או שדה המספרים המרוכבים.

## תכונות כלליות
נהוג לסמן את משפחת כל הפונקציונלים הליניאריים מעל מרחב נורמי \ X על ידי \ X^\#. משפחת הפונקציונלים הליניאריים היא עצמה מרחב ליניארי ביחס לפעולות חיבור וכפל בסקלר נקודתיות. על מרחב זה קיים מבנה טבעי של מרחב נורמי ביחס ל"נורמה האופרטורית" המוגדרת על ידי
: \ \| \Phi \|=\sup_{x \ne 0}{\frac{ | \Phi (x) | }
{\| x \|} }=\sup_{ \| x \| \le 1}{ | \Phi (x) | }

הנורמה יכולה להיות סופית או אינסופית, ובכל מקרה מתקיים \ | \Phi (x) | \le \| \Phi \| \cdot \| x \|.

פונקציונל שהנורמה שלו סופית נקרא "פונקציונל חסום". יש להבחין כי אין זה אומר שתמונת הפונקציונל היא קבוצה חסומה במובן הרגיל. לא קשה לראות כי פונקציונל הוא חסום במובן זה שהנורמה שלו סופית, אם ורק אם הוא רציף.

את משפחת כל הפונקציונלים הליניאריים והחסומים על \ X מסמנים ב-\ X^*. אפילו אם X עצמו אינו מרחב בנך, משפחה זו היא מרחב בנך המכונה "המרחב הדואלי" של \ X, והוא בעל חשיבות יסודית באנליזה פונקציונלית.

משפט ההצגה של ריס מסייע להבנת המבנה של המרחב הדואלי. למשפט כמה גרסאות, והיסודית שבהן קובעת כי מעל מרחב הילברט, כל הפונקציונלים החסומים הם מכפלה פנימית עם איבר. כלומר, אם \ f הוא פונקציונל חסום מעל מרחב הילברט, אז קיים \ y במרחב כך ש-\ f(x)=\langle x,y\rangle. במקרה זה לא קשה לראות מאי שוויון קושי שוורץ כי \ \| f\|=\|y \| (כאשר הנורמה משמאל היא נורמה אופרטורית והנורמה מימין היא הנורמה המתקבלת מהמכפלה הפנימית).

## דוגמאות

באנליזה של מרחבי פונקציות, לרוב מרחבי Lp, פונקציונל הוא "פונקציה של פונקציות". כלומר, פונקציונל הוא פונקציה המקבלת פונקציה ומחזירה מספר (ממשי או מרוכב). דוגמה יסודית לפונקציונל רציף מעל למרחב L^1([0,1]) הוא \!\, I(f)=\int_0^1{ f(x) \ dx }. זהו פונקציונל המקבל פונקציה ומחזיר את האינטגרל המסוים שלה. הנורמה האופרטורית של פונקציונל זה היא 1.

## ראו גם
* טופולוגיה חלשה
* מצב (אנליזה פונקציונלית)

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:אנליזה פונקציונלית
שפות טורקיות

קבוצת **השפות הטורקיות** היא משפחת שפות המדוברות בפי 125 מיליון בני אדם בעיקר בטורקיה ובמרכז אסיה. האזורים העיקריים שבהם מדוברות שפות טורקיות הם: טורקיה, אזרבייג'ן, מערב סין ורוסיה. השפה הטורקית המדוברת ביותר היא הטורקית, שלה כ-75 מיליון דוברים.ממוזער|<big>תפוצת השפות הטורקיות למשפחותיהן</big>|248x248 פיקסליםשמאל|ממוזער|המעמד הרשמי של השפות הטורקיות במדינות ומחוזות בעולם
## קשרים אפשריים למשפחות אחרות
יש בלשנים המשייכים את השפות הטורקיות למשפחה גדולה יותר, המכונה "משפחת השפות האלטאיות", אולם תאוריה זו שנויה במחלוקת בקרב העוסקים בבלשנות היסטורית. תאוריה זו גורסת כי יש קרבה בין משפחת השפות המונגוליות ומשפחת השפות הטונגוסיות הכוללת בתוכה את משפחת השפות האלטאיות. יש חוקרים המרחיקים לכת ומציעים כי יש מוצא משותף לשפות האלה ולשפות יפנית וקוריאנית. אחרים מציעים כי יש קשר בין השפות האלה לבין השפות הפינו-אוגריות, ומכנים את המשפחה המשותפת "משפחת השפות הטוראניות" או "משפחת השפות האוראל-אלטאיות". אין קונצנזוס בין הבלשנים לגבי אף אחת מהתאוריות האלה, ולפיכך הן נחשבות לעת עתה כהצעות ולא כתאוריות מוכחות.

## התפלגות השפות הטורקיות
ממוזער|<big>תפוצת השפות הטורקיות למשפחותיהן</big>

|472x472 פיקסלים

### הקבוצה הדרום - מערבית (הענף האוע'וזי)

* **תת ענף מערבי**
** אזרית (כ-26 מיליון דוברים)
**טורקית (כ-75 מיליון דוברים)
**גגאוזית (150 אלף דוברים)

* **תת ענף דרומי**
** קשקאי (מיליון וחצי דוברים)
** אפשארי וסונקורי (הצגתן כשפות עצמאיות שנויה במחלוקת)

* **תת ענף מזרחי**
**טורקמנית (6 מיליון דוברים)
**טורקית ח'וראסאן (400 אלף דוברים)

*סאלאר (70 אלף דוברים) - תת-ענף עצמאי 

### הקבוצה הצפון - מערבית (הענף הקיפצ'אקי)
***תת ענף מערבי**
**קומייקית (520 אלף דוברים)
**טטרית של קרים (כ-400 אלף דוברים)
**קרצ'אי בלקרית (310 אלף דוברים)
**קרימצ'קית (200 דוברים)
**אורום (190 אלף דוברים)
**קראימית (כ-100 דוברים)
***תת ענף צפוני**
**טטרית (כ-5 מיליון דוברים)
**בשקירית (כ-1.3 מיליון דוברים)
***תת ענף דרומי**
**קזחית (12 מיליון דוברים)
**קאראקלפקית (כ-400 אלף דוברים)
**טטרית סיבירית (כ-140 אלך דוברים)
**נוגאית (כ-68 אלף דוברים)
**טטרית של דוברוג'ה (כ-14 אלף דוברים)
**קיפצ'אק-אוזבקית (נכחדה)
***תת ענף מזרחי**
**קירגיזית (מעל 3 מיליון דוברים)
**אלטאית דרומית (כ-68 אלף דוברים)

### הקבוצה הדרום - מזרחית (הענף הקרלוקי)
***תת ענף מערבי**
**אוזבקית וניביה (כ-24 מיליון דוברים)

* **תת ענף מזרחי**
**אויגורית (כ-10 מיליון דוברים)
**אילי טורקית (כ-30 משפחות של דוברים)
**צ'אגאטאי (נכחדה)

### הקבוצה הצפון - מזרחית (הענף הסיבירי)
***תת ענף דרומי**
**טובאנית (כ-200 אלף דוברים)
**אלטאית צפונית (57 אלף דוברים)
**ח'קאסית (29 אלף דוברים)
**שור (2,800 דוברים)
**יוגורית מערבית (2,000 דוברים)
**שפות שהן על סף הכחדה ובעלות פחות מ-50 דוברים: טופה, דוח'אן, פויו קירגיזית וצ'ולים.
**סויוט (נכחדה)
***תת ענף צפוני**
**יאקוטית (סאחה) (450 אלף דוברים)
**דולגנית (5,300 דוברים)

### ענף האוע'ור
*צ'ובשית (1.3 מיליון דוברים)
*כוזרית (נכחדה)
*פרוטו-בולגרית (נכחדה) 

### ענף הארע'ו

* ח'לאג' (19 אלף דוברים)

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* Lars Johanson, "The classification of the Turkic languages", in Martine Robbeets and Alexander Savelyev (eds.), The Oxford Guide to the Transeurasian Languages, 2020, Oxford University Press, פרק 8 עמודים 108-109.

## הערות שוליים

*
משמעת

**משמעת** היא פעולה, צורת התנהגות, או סדרת כללים אותם מקיימים קבוצת אנשים, לעיתים בניגוד לנטייתם הטבעית, למטרה מסוימת.

אפשר להבדיל בין משמעת עצמית – שבה אדם מקבל או כופה על עצמו את המשמעת, לבין משמעת קבוצתית, שבה הקבוצה כופה את המשמעת על היחיד, בדרכים שונות, כגון ענישה.

## משמעת ארגונית
משמעת ארגונית היא משמעת הקיימת בארגון, ונועדה לשרת את מטרות הארגון.

בדרך כלל משמעת ארגונית מורכבת גם ממשמעת שיחידים בארגון כופים על עצמם, וגם ממשמעת שהארגון כופה על היחידים בו.

דוגמאות למשמעת בארגונים שונים:
* צבא – **משמעת צבאית**. בצבא קיימת המשמעת כדי להשליט קוד התנהגות וערכים סדור, וכן על מנת לאכוף סולם פיקוד היררכי בקרב החיילים. . בצה"ל הפכה לנכס צאן ברזל הגדרתו של רנ"ג יצחק טאיטו כי: . הטמעה של משמעת צבאית מאפשרת הפעלת חיילים, למשל  בתנאי קרב המעוררים אינסטינקטים טבעיים כמו בריחה ממקור סכנה.
* מוסד להשכלה – משמעת לימודית.
* מדינה – ציות לחוק.
*בין חברים – משמעת חברתית.

## האמצעים שבה משתמשת קבוצה חברתית להשלטת משמעת
* תהליך חינוכי המורכב משיחות, הסברים וכיוצא בזה.
* לחץ חברתי/לחץ קבוצתי.
* שכנוע סוגסטיבי ושטיפת מוח.
* סנקציות או ענישה, במקרה של הפרת המשמעת.
* מתן גמולים מסוגים שונים בתמורה לקיום המשמעת.

## ראו גם
* משמעת במסגרת החינוכית

## לקריאה נוספת
* יגאל עילם, **ממלאי הפקודות**, הוצאת כתר, ירושלים, 1990.

## קישורים חיצוניים

* 
* שרית סגל ושרה שמעוני, משמעת בבית-הספר על-פי גישות המתמקדות ביחיד: הגישה הביהביוריסטית באתר מט"ח, בין הצלצולים, 20 בדצמבר 2011
* "שלושת השלבים" – מערכת אינטרנטית שפותחה באולפנת דולב על בסיס הרעיון של משמעת מתוך משמעות

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
*
מוליזה

**מוֹליזֶה** (באיטלקית: **Molise**) הוא מחוז באיטליה. המחוז גובל במחוז אברוצו בצפון-מערב, לאציו במערב, קמפניה בדרום, פוליה בדרום מזרח ובים האדריאטי מצפון-מזרח. עד שנת 1963 היה המחוז חלק מהמחוז הגדול "אברוצי אה מוליזה"  אשר חולק באותה שנה לשני המחוזות שהרכיבו אותו וקיבלו מעמד עצמאי. המחוז מורכב מהנפות קמפובאסו ואיסרניה. הגזרה המערבית של האזור היא חלק מהאפנינים ההרריים; הוא מנוקז על ידי נהר וולטורנו מערבה לים הטירני. שאר מוליזה מורכבת ברובה מהרים נמוכים וגבעות, עם רצועת שפלה צרה לאורך חוף הים האדריאטי.

שטחו של המחוז הוא 4,438 קמ"ר וחיים בו כ-330,000 תושבים. במחוז חיים שני מיעוטים: המוליזים הקרואטים (2,500 במספר, דוברים ניב ישן של שפה קרואטית-דלמטית) והמוליזים האלבנים אשר דוברים ניב ישן של השפה האלבנית, ניב אשר כיום שונה ביותר מהאלבנית המדוברת בצידו השני של הים האדריאטי. הדת האורתודוקסית היא הדת השלטת בקרב המיעוט המוליזי אלבני.

בירת המחוז היא העיר קמפובאסו.

שטחו של המחוז חופף פחות או יותר לשטח "קוֹנְטָּדוֹ דִּי מוֹליזֶה" ( Contado di Molise). השם המקורי * Comitatus Molisii / Castrum Molinis * מעיד על כך שהיה של "רוּדוֹלף ממוּלֶן-לָה-מַרשׁ" (Rudolphe de Moulins-la-Marche).

## ערים תאומות

* 

## קישורים חיצוניים

* 
ימין|ממוזער|250px|קמפובאסו, בירת מחוז מוליזה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:איטליה: מחוזות
קטגוריה:מוליזה
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1963
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1970
ונטו

**ונטו** (איטלקית: **Veneto**) הוא מחוז בצפון-מזרח איטליה, הגובל במחוזות לומברדיה, פריולי-ונציה ג'וליה, אמיליה-רומאניה, טרנטינו-אלטו אדיג'ה ובמדינת אוסטריה. המחוז שוכן בין הרי האלפים לים האדריאטי, ובתוכו זורם נהר הפו.

בירת המחוז היא העיר ונציה.

כלכלת המחוז, אשר בעבר הייתה מבוססת בעיקר על חקלאות ודיג, מבוססת כיום על תעשייה כבדה, תעשיית אופנה ומפעלי היי-טק. ונטו זה אזור חשוב לייצור יין. בחלק המזרחי של האזור נפוצים ענבים מסוג "רבוסו".

באוקטובר 2017 נתקיים במחוז משאל עם ובו הכריעו התושבים בעד דרישה לאוטונומיה.

## ערים מרכזיות
*ונציה
*ורונה
*ויצ'נצה
*פדובה
*סקיו
*טרוויזו
*קורטינה ד'אמפצו

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:איטליה: מחוזות
קטגוריה:הרפובליקה של ונציה
השועל והכרם

**השועל והכרם** הוא משל המופיע בשני מקורות שונים. המקור הידוע והמפורט ביותר הוא במדרש קהלת רבה שנאמר על . גרסה מוקדמת יותר, שפרטיה ומוסר ההשכל שלה שונים, נמצאת במשלי אזופוס, שחי בין המאות השביעית לשישית לפני הספירה.

## המשל על שתי גרסאותיו
בגרסתו העברית, המלאה יותר מזו היוונית, מספר המשל על שועל, אשר מצא כרם גדוש בענבים בשלים, אך אליה וקוץ בה; הוא מגודר מכל פינותיו ללא אפשרות כניסה. הקיף השועל את הכרם עד שמצא פתח זעיר בגדר. ביקש השועל להיכנס דרכו ולא היה מסוגל עקב ממדי גופו. צם השועל שלוש יממות עד שגופו כחש מאוד והצליח לחדור אל הכרם. אכל השועל כאוות נפשו וביקש לצאת מהכרם, אך ממדי גופו החדשים שוב לא אפשרו לו לחדור אל הפתח הזעיר. צם שלושה ימים נוספים והצליח לצאת. אך כשם שנכנס רעב לתוך הכרם כך יצא ממנו רעב, בדומה לנאמר בפסוק בקהלת "כַּאֲשֶׁר יָצָא מִבֶּטֶן אִמּוֹ, עָרוֹם יָשׁוּב לָלֶכֶת כְּשֶׁבָּא", . והמשל מסיים בקריאת השועל לעבר הכרם, שכל יתרונותיו לא הועילו לו בחייו.

הלקח שנובע מהמשל בגרסה זו איננו אופטימי בהכרח, על אף הרקע המציאותי של שועל המנסה לחדור לאחד הכרמים המגודרים שבארץ ישראל. מכיוון שהמדרש מתייחס לפסוק בקהלת, מטרתו לתת מעין סיפור רקע פרשני למצב הידוע, שאדם בא לעולם עירום וחסר כל, ועל אף כל הישגיו החומריים האפשריים בחייו - הוא יצא מהעולם באותו המצב.

המשל של איזופוס מספר על שועל רעב שמצא בתוך גזע חלול של עץ - לחם ובשר שהותירו הרועים מארוחתם. אכל השועל את המזון הרב, אלא שאז לא הצליח לצאת חזרה מחלל העץ. גנח השועל ויילל, עד שעבר במקום שועל נוסף שיעץ לו להמתין בעץ ללא מזון מספר ימים, ואז יוכל לצאת מהעץ. איזופוס מסיים את המשל במוסר השכל, שהזמן פותר את הבעיות הקשות. זאת אומרת, שהלקח כאן הוא יותר אופטימי מהלקח שבמדרש.

שלמה שפאן מצביע על יתרונותיו של המשל היהודי לעומת זה היווני. ראשית, הסיפור מציאותי יותר, תואם את מצב הכרמים בארץ ישראל, ויש בו סממני דרמה היוצרים סיפור מרתק. כמו כן מצביע שפאן על תושייתו של השועל, גיבור המשל: גם בכניסתו וגם ביציאתו הוא מבין שעליו לצום כדי להתאים עצמו לפתח הצר. השועל היווני פשוט נכנס לגזע עץ, אבל אין לו כל עצה כיצד יצא ממנו, ולולי עצתו של שועל אחר, היה ממשיך ליילל. איזופוס אפילו לא טורח לסיים את הסיפור, כי הוא פחות מציאותי ונטול סממנים אומנותיים.

המשל היהודי, מסכם שפאן, מתעסק בעניינים רוחניים שבין אדם למקום, ואילו זה היווני מתעסק יותר במשמעויות המעשיות, הטריוויאליות שבין אדם לחברו.

## תרגומו של יל"ג
[ממוזער|200px|בול ישראלי המציג אשכול גפן הנשא בידי [שנים עשר המרגלים|המרגלים, בעיצובו של ג. המורי]]
בספרו "משלי יהודה", שיצא בשנת 1859, מופיע המשל הנדון בשם: "השועל היושב בתענית". יש לזכור שהטקסט המקורי של המשל בקהלת רבה היה בארמית, וביאליק ורבניצקי תרגמו אותו לעברית ב"ספר האגדה". יהודה ליב גורדון, שחי טרם צאתו של "ספר האגדה" תרגם את המשל בגרסת קהלת רבה על פי דרכו. כדרכו, מסיים יל"ג את המשל בלקח: הכרם הוא התבל, אנחנו השועלים.

## ראו גם
השועל והענבים

## לקריאה נוספת
* שאול ליברמן, "משלי יוון ורומי בספרות התלמודית", **יוונית ויוונות בארץ-ישראל**, **מוסד ביאליק**, ירושלים תשכ"ג, עמ' 123-110.
* חיים שורצבום, "משלי איסופוס ומשלי חז"ל", מחניים קי"ב (תשכ"ז) עמ' 112-117.

## קישורים חיצוניים
* "משל השועל והכרם", ספר האגדה; אוצר אגדות חז"ל ברשת
* "השועל והכרם", בית חב"ד
* "השועל והכרם", סרטונים חינוכיים לילדים על אגדות חז"ל, חל"ד מפעלים חינוכיים

## הערות שוליים

קטגוריה:משלי איזופוס
קטגוריה:משלים בספרות חז"ל
קטגוריה:משלים
קטגוריה:בעלי חיים במשלים
קטגוריה:שועלים בתרבות
כלי נגינה אלקטרוניים

**כלי נגינה אלקטרוניים** הם כלים להפקת צלילים המערבים רכיבים חשמליים בתהליך ההפקה. כלים כאלה הומצאו כבר בשנים הראשונות של המאה ה-20, אך הפכו לפופולריים רק בשנות החמישים. ישנם שני סוגים עיקריים של כלי נגינה אלקטרוניים:

#כלים אלקטרו אקוסטיים – כלים בהם הפקת הצליל נעשית על ידי כלי נגינה רגיל, ולאחר מכן מוגבר הצליל ועובר שינויים באמצעות רכיבים חשמליים. לדוגמה: גיטרה חשמלית.
#כלים אלקטרוניים – כלים בהם הפקת הצליל מבוצעת ישירות על ידי רכיבים חשמליים. לדוגמה: סינתיסייזר.

## קישורים חיצוניים

* 

*
*
קטגוריה:מוזיקת דאנס אלקטרונית
לטאות

**לטאות** (שם מדעי: Lacertilia) היא קבוצה של זוחלים המוגדרת ככוללת את כל הזוחלים בעל-סדרת הלפידוזאוריה, למעט מחודקי הראש והנחשים. בעבר נחשבה קבוצת הלטאות תת-סדרה, אולם בגלל היותה פרפילטית היא נחשבת כיום כקבוצה שאינה חלק מהטקסונומיה. קיימים, נכון למאי 2025, כ-7,850 מינים של לטאות מ-36 משפחות, החל מלטאות זעירות ועד ללטאות דרקון קומודו הענקיות.

רוב הלטאות הן טורפות, אך חלקן גם צמחוניות. ככל הנראה, הלטאה הנדירה בעולם היא האיגואנה הג'מייקנית (*Cyclura collei*). ללטאות קוסמות יש יכולת לנתק את זנבן ולגדלו מחדש.

לרוב סוגי הלטאות יש זנב וארבע רגליים פרט למינים מסוימים שבהם הגפיים חסרות. דוגמה ללטאה חסרת-גפיים המצויה בטבע בישראל היא הקמטן. ישנן לטאות מתאפיינות בכושר שחייה מצוין ולחלקן לשון ארוכה מאוד, המשמשת לחישה וללכידת פרודות ריח המועברות לאיבר יעקובסון המשמש להרחה.

## מיון הלטאות הנפוצות ביותר
*סדרת קשקשאים (Squamata)
**תת-סדרה לטאות (Sauria)
***משפחת חרדוניים (Agamidae)
***משפחת אין שם עברי (Alopoglossidae)
***משפחת קמטניים (Anguidae)
***משפחת אנוליסיים (Anolidae)
***משפחת קרפודטיליים (Carphodactylidae)
***משפחת זיקיתיים (Chamaeleonidae)
***משפחת קורדיליים (Cordylidae)
***משפחת בסיליסקיים (Corytophanidae)
***משפחת לטאות קולר (Crotaphytidae)
***משפחת דיבמיים (Dibamidae)
***משפחת דיפלודקטיליים (Diplodactylidae)
***משפחת קמטני זכוכית (Diploglossidae)
***משפחת אובלפריים (Eublepharidae)
***משפחת שממיתיים (Gekkonidae)
***משפחת גרוזאוריים (Gerrhosauridae)
***משפחת לטאות ממושקפות (Gymnophthalmidae)
***משפחת הלודרמיים (Helodermatidae)
***משפחת הופלוצרטיים (Hoplocercidae)
***משפחת איגואניים (Iguanidae)
***משפחת לטאיים (Lacertidae)
***משפחת לנתנוטיים (Lanthanotidae)
***משפחת לטאות מסולסלות-זנב (Leiocephalidae)
***משפחת לטאות דרווין (Leiosauridae)
***משפחת ליולמיים (Liolaemidae)
***משפחת איגואנות מדגסקר (Opluridae)
***משפחת לטאות מקרינות (Phrynosomatidae)
***משפחת פילודקטיליים (Phyllodactylidae)
***משפחת פוליצרוטיים (Polychrotidae)
***משפחת פיגופודיים (Pygopodidae)
***משפחת חומטיים (Scincidae)
***משפחת סיניזאוריים (Shinisauridae)
***משפחת ספארוקטיליים (Sphaerodactylidae)
***משפחת טגואיים (Teiidae)
***משפחת כוחיים (Varanidae)
***משפחת לטאות לילה (Xantusiidae)
***משפחת קסנוקזאוריים (Xenosauridae)

## גלריה

קובץ:MC Siedleragame.jpg|חרדון מוואנזה
קובץ:Lialis burtonis.jpg|Lialis burtonis
קובץ:Coleonyx Variegatus.jpg|Coleonyx Variegatus
קובץ:Collared Lizard 4.jpg|לטאת קולר מצויה
קובץ:Tiliqua scincoides scincoides.jpg|רב חומט
קובץ:Saint Louis Zoo 005.jpg|כוח ענק
קובץ:Anguis fragilis (curled up).jpg|קמטן שביר


## קישורים חיצוניים

* 
* 
* לטאות בישראל
* מאמרים מדריכים ודפי גידול לטאות
* פורום לטאות

## הערות שוליים

*
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ריצ'רד אוון
קטגוריה:קבוצות זוחלים שהתבטלו
קטגוריה:קבוצות פרפילטיות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1842
פנילקטונוריה

**פנילקטונוריה** (**Phenylketonuria**, בקיצור: **PKU**) היא מחלה תורשתית הנגרמת כתוצאה מגן פגום שגורם לייצור אנזים פנילאלנין הידרוקסילאז פגום. כתוצאה מהמוטציה מצטברות כמויות גדולות של חומצת האמינו פנילאלנין בגוף – דבר הגורם, בהיעדר טיפול, לירידה בכושר קוגניטיבי עד כדי מוגבלות שכלית התפתחותית, אפילפסיה ולעיתים אוטיזם כבר מגיל צעיר. זוהי אחת המחלות התורשתיות הראשונות שנתגלו והיא נחקרה היטב.

## פתולוגיה
הגן הפגום גורם להיעדר אנזים מסוים בגוף האדם; אנזים זה – **פנילאלנין הידרוקסילאז** (**PAH**) – ממיר את חומצת האמינו **[[פנילאלנין]]** לחומצת אמינו אחרת, **[[טירוזין]]**. פנילאלנין, המצויה בחלבונים רבים המשמשים כמזון לאדם, מצטברת (כתוצאה מהיעדר האנזים) ברקמות שונות בגוף וגורמת נזק לתאים, במיוחד לתאי המוח. התופעה של רמת פנילאלנין גבוהה מהרגיל בדם נקראת **היפרפנילאלנינמיה** (**HPA**).

בנוסף קיים בחולים מחסור בטירוזין. חומצה זו מומרת בגוף לצבען (פיגמנט) **[[מלנין]]**, המקנה צבע כהה לעור, לשיער ולעיניים. עקב המחסור בטירוזין ללוקים במחלה בדרך-כלל עור, שיער ועיניים בהירים.

חלק מהפנילאלנין הבלתי-מפורק מומר ל**[[קטון|פנילקטונים]]**, והללו מופרשים מהגוף דרך השתן והזיעה; מכאן שם המחלה (פנילקטון + אוּרִיָה, "שתן" ביוונית). הדבר מקנה לשתן ולזיעה ריח אופייני.

מבחינה גנטית מדובר במחלה **[[אוטוזום|אוטוזומאלית]] [[רצסיביות|רצסיבית]]**. פירוש הדבר הוא שהמחלה מועברת מהורה לצאצאיו **ללא קשר ל[[זוויג|מין]]** ההורה או הצאצא (אופן הורשה אוטוזומלי), ושהלוקים במחלה מוכרחים לרשת אותה **משני ההורים** יחדיו (אופן הורשה רצסיבי).

## תסמינים וטיפול
ללא טיפול גורמת המחלה להתפתחות מוגבלות שכלית התפתחותית, אפילפסיה ואוטיזם כבר בגיל צעיר, לעיתים תוך מספר שבועות לאחר הלידה.

אם המחלה מזוהה לפני הלידה, ניתן להתמודד עמה באמצעות דיאטה קפדנית, נטולת חומצת האמינו פנילאלנין. לחולים בפנילקטונוריה אסור, בין השאר, לשתות משקאות דלי-קלוריות המכילים את הממתיק המלאכותי אספרטיים שמתפרק לשתי החומצות האמיניות אספרטט ופנילאלנין. עליהם להימנע מאכילת מזונות עתירי חלבונים, כגון בשר, מוצרי חלב וקטניות. לרוב מותר להם לאכול מזונות עתירי עמילן, כגון תפוחי אדמה ותירס – אבל בכמויות מוגבלות, ותוך פיקוח על כמות הפנילאלנין הנצרכת ממזונות אלה. החולים נוטלים תוספי מזון וויטמינים כדי לחפות על החוסר שנוצר מהדיאטה.

## אפידמיולוגיה והיסטוריה
פנילקטונוריה מופיעה בממוצע אחת ל-15,000 לידות, אך ההבדלים המקומיים גדולים: באירלנד, למשל, תדירות הופעת המחלה היא אחת ל-4,500 לידות, ואילו בפינלנד התדירות היא אחת ל-100,000 בלבד. 

המחלה התגלתה ב-1934 על ידי הרופא הנורווגי איוור אסביורן פלינג (Ivar Asbjørn Følling). פלינג היה הראשון שהבחין בקשר בין היפרפנילאלנינמיה ובין מוגבלות שכלית התפתחותית.

נשאות סמויה למחלה ניתנת לגילוי באמצעות בדיקת סקר גנטית, אך הבדיקה אינה בין הבדיקות המומלצות על ידי משרד הבריאות ואיגוד הגנטיקאים הישראלים.

## קישורים חיצוניים

*אתר לחולי פנילקטונוריה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מוגבלות שכלית התפתחותית: גורמים
קטגוריה:הפרעות בחילוף החומרים של חומצות אמינו
אוניברסיטת קיל

**אוניברסיטת כריסטיאן אלברכט בקיל** (בגרמנית: **Christian-Albrechts-Universität zu Kiel**; בראשי תיבות: **CAU**) הוא שמה של אוניברסיטה בעיר קיל שבגרמניה. אוניברסיטת קיל היא הגדולה, הוותיקה והיוקרתית ביותר במדינת שלזוויג-הולשטיין. סגל, בוגרים וחוקרים של אוניברסיטת קיל זכו ב-12 פרסי נובל. נכון לשנת 2019 היו רשומים באוניברסיטה כ-27,000 סטודנטים. אוניברסיטת קיל חברה ב מאז 2006.

אוניברסיטת קיל נוסדה בשנת 1665 על ידי כריסטיאן אלברכט, דוכס הולשטיין-גוטורפ כמוסד הכשרה לכמרים ופקידי ממשלה. בשנת 1933 הייתה אחת מהאוניברסיטאות הראשונות בגרמניה שיישמה את מדיניות הגלייכשאלטונג הנאצית וסילקה כמות גדולה של אנשי סגל ותלמידים. במהלך מלחמת העולם השנייה נהרס רוב האוניברסיטה על ידי הפצצות. 

לאחר סיום המלחמה האוניברסיטה נבנתה מחדש במיקום אחר, ורק מספר בניינים מהאוניברסיטה הישנה עדיין בשימוש. 
ממוזער|אולם ההרצאות הראשי ובניין המנהלה

## ארגון אקדמי
* הפקולטה לתאולוגיה
* הפקולטה למשפטים
* הפקולטה למנהל עסקים, כלכלה ומדעי החברה
* פקולטה לרפואה
* הפקולטה לאמנויות ומדעי הרוח
* הפקולטה למתמטיקה ומדעי הטבע
* הפקולטה למדעי החקלאות והתזונה
* הפקולטה להנדסה

## בוגרים ידועים
בין אנשי הסגל ובוגרי האוניברסיטה ניתן למנות:

* הנס גייגר - פיזיקאי
* היינריך רודולף הרץ - פיזיקאי
* פרנץ בועז - אנתרופולוג
* גרהרד דומק - רופא וכימאי
* פיר שטיינבריק - פוליטיקאי
* אריך ולטר שטרנברג - מלחין, ממייסדי התזמורת הפילהרמונית הישראלית
* הנס לותר - פוליטיקאי

בין בוגרי האוניברסיטה נכללים גם זוכי פרס נובל וביניהם:

* תאודור מומזן - זוכה פרס נובל לספרות בשנת 1902
* פיליפ לנארד - זוכה פרס נובל בפיזיקה בשנת 1905
* אדוארד בוכנר - זוכה פרס נובל בכימיה בשנת 1907
* מקס פלנק - זוכה פרס נובל לפיזיקה בשנת 1918
* אוטו פאול הרמן דילס - זוכה פרס נובל בכימיה בשנת 1950

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קיל
קטגוריה:שלזוויג-הולשטיין: מבנים
נחל לכיש

[ממוזער|250x250px|נחל לכיש סמוך ל[גשר עד הלום]]
ממוזער|250x250 פיקסלים|נחל לכיש למרגלות תל לכיש, תצפית מהתל
**נַחַל לָכִישׁ** (נקרא בעבר גם **ואדי סוכריר**) הוא נחל אכזב ברובו, אורך הנחל הוא כ-70 קילומטר ואגן הניקוז שלו הוא בגודל כ-1000 קמ"ר.
## גאוגרפיה
[ממוזער|250x250 פיקסלים|הנחל בראשית 1918, צולם על ידי [שירות האוויר הגרמני]]
ראשיתו של נחל לכיש לרגלי חבל יהודה כ-10 קילומטר מערבית לחברון, הוא עובר לרגלי תל לכיש (ומכאן שמו), נמשך צפונה בשפלה, עובר מתחת לגשר עד הלום שעליו עובר כביש 4 תל אביב-אשדוד, נכנס לתחום העיר אשדוד ובא אל הים התיכון דרומית לנמל אשדוד.

לנחל יובלים רבים, מתפשטים על פני השפלה ובהר. החשובים שביניהם – נחל האלה, הבא מהרי ירושלים, נחל ברקאי ונחל גוברין. **[[פארק לכיש]]** (פל"א) נמצא בגדה הדרומית מערבית של נחל לכיש, בתחום העיר אשדוד, מול הנמל, לפני שהנחל נשפך לים. על גדתו הצפונית של הנחל נמצא האתר ארכאולוגי תל מור.

החל משנת 1996 הוקמה מנהלת ייעודית לפרויקט שיקום הנחל במשרדי איגוד ערים לאיכות הסביבה אשדוד וחבל יבנה. במסגרת פעולות השיקום הופסקה הזרמת השפכים לנחל, האפיק נוקה והגדה הדרומית של הנחל יוצבה וטופחה. ביוני 2014, משרד הבריאות אישר שיט בנחל לאחר שעמד בתקני הזיהום. למעשה רק בקיץ 2020 הסירות חזרו בפועל לנחל, ולאחר הפסקה בת 50 שנה ניתן שוב לשוט בנחל.

נחל לכיש נקרא בחלקו שבאזור לכיש – בשם הערבי ואדי קביבה (Qubeiba), כשם כפר שהיה על גדותיו, ובחלקו שבאזור אשדוד – ואדי סוכריר (Sukreir), כשם הכפר שהיה בקרבתו, ערב סוכריר.

### יובליו של נחל לכיש
* נַחַל מָרֵאשָׁה
* נַחַל גַּת
* נַחַל יוֹאָב
* נַחַל גֻּבְרִין
* נַחַל הָאֵלָה
* נַחַל בַּרְקַאי
* נחל דגנים
* נחל נועם
* נחל רוך
* נחל שחריה
* נחל קומם

## תמונות


קובץ:Lachish park winter1.JPG|פארק לכיש אשדוד – מבט למערב לשפך לים התיכון
קובץ:פארק לכיש אשדוד, דצמבר 2023 30.jpg|פארק לכיש אשדוד – מבט לצפון-מזרח במעלה הנחל
קובץ:Lachish park road view.JPG|מבט מן הגשר במרכזו של פארק לכיש אשדוד
קובץ:Laxisj063.jpg|מבט מגשר הכניסה לאשדוד (שדרות בני ברית) מזרחה על נחל לכיש
קובץ:Lachish-estuary winter 2020 (2).jpg|שפך נחל לכיש
קובץ:גשר עד הלום אחרי שיטפון החורף, 24 באפריל 2021.jpg|גשר עד הלום:בפארק עד הלום הוא גשר על הנחל הבנוי במקביל לכביש 4 ליד אשדוד, סמוך למחלף עד הלום. גשר עד הלום הוא הנקודה הצפונית ביותר אליה הגיע חיל המשלוח המצרי שפלש לארץ ישראל במלחמת העצמאות ומכאן שמו העברי. הגשר הוא אתר מורשת

קובץ:Bridge over the Sukereir River in 1917 (Powles p.151).jpg|גשר מעל נחל לכיש, 1917
קובץ:חיילי חיל העבודה המצרי הצמוד לכוחות האוסטרלים, פורקים ציוד ואספקה לצבא אוסטרליה, ליד שפך נחל לכיש, 10 בינואר 1918.jpg|חיל העבודה המצרי וכוחות אוסטרלים, פורקים ציוד ואספקה לצבא אוסטרליה, ליד שפך הנחל, ינואר 1918


## ראו גם
* גשר הקשתות (נחל לכיש)
* אסון נחל לכיש (1965)

## לקריאה נוספת
* **[[כל מקום ואתר]]**, משרד הביטחון – ההוצאה לאור והוצאת כרטא, תשל"ח 1978. עמוד 323.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

לכיש
לכיש
נחל
לכיש
לכיש
סנופו דיאולה

[שמאל|ממוזער|250px|כפר של שבט הדיאולה, תמונה מתחילת [המאה העשרים.]]
ה**סנופו דיאולה** או ה**דיאולה** לבד, הוא שבט המתגורר בדרום סנגל ובמדינות הסמוכות.

## מדינות הפיזור
* בסנגל מונים שבט הסנופו דיאולה 600,000 איש
* בגמביה מונים שבט הסנופו דיאולה 170,000 איש
* בגינאה מונים שבט הסנופו דיאולה 50,000 איש
* בגינאה ביסאו מונים שבט הסנופו דיאולה 20,000 איש

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:עמי אפריקה
קודקוד

שמאל|ממוזער|250px|בזווית הזאת, הקודקוד הוא הנקודה A
בגאומטריית המישור **קודקוד** הוא נקודה משותפת לשני קצות קטעים או קרניים היוצרים זווית ביניהם.

מספר קודקודי המצולע שווה למספר הצלעות, ושמו נקבע, בדרך כלל, לפי מספר זה. כך, במשולש שלושה קודקודים, במרובע ארבעה קודקודים, וכן הלאה. 

בפאונים הקודקוד הוא הנקודה שבה נפגשים מקצועות הפאון. בכל קודקוד נפגשים לפחות שלושה מקצועות ושלוש פאות. כיוון שבפאונים יש לפחות שלוש זוויות בכל קודקוד (כל זוג מקצועות לוכד זווית), מסמנים כל זווית באמצעות שלושת הקודקודים היוצרים לפי סדרם, כשהקודקוד של המפגש עצמו באמצע.

בחרוט הקודקוד הוא נקודת המפגש של כל הקווים היוצרים של החרוט.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:גאומטריה
קטגוריה:זוויות
קטגוריה:נקודה (גאומטריה)
המנון צ'אד

**ה[[המנון לאומי|המנון הלאומי]] של [[צ'אד]]** קרוי "La Tchadienne" - בתרגום מילולי: שירם של בני צ'אד. ההמנון נכתב על ידי לואי ז'ידרול וקבוצת התלמידים שלו, והולחן על ידי פול ויאר. ה-La Tchadienne נבחר להיות ההמנון הלאומי של צ'אד בשנת 1960.

## מילות ההמנון בצרפתית
 
: Peuple Tchadien, debout et à l'ouvrage
: Tu as conquis la terre et ton droit;
: Ta liberté naîtra de ton courage.
: Lève les yeux, l'avenir est à Toi.

: O mon Pays, que Dieu te prenne en garde,
: Que tes voisins admirent tes enfants.
: Joyeux, pacifique, avance en chantant,
: Fidèle à tes anciens qui te regardent.


## תרגום לעברית

:העם הצ'אדי, קום ותן כתף!
:כבשת את האדמה ואת זכותך;
:חירותך תיוולד מאומץ-לבך,
:הרם עיניך, העתיד הוא שלך!

:הו, ארצי, ישמור עלייך האל,
:ויעריצו-נא שכנייך את בנייך.
:התקדמי בשירה, מאושרת ושלווה, 
:נאמנה לאבותייך הצופים בך.

## ראו גם

צ'אד
קטגוריה:צ'אד: סמלים לאומיים
המנון אתיופיה

**צעדי קדימה, אדמת אתיופיה היקרה** (באמהרית: **ወደፊት ገስግሺ ውድ እናት ኢትዮጵያ**) הוא **[[המנון לאומי|ההמנון הלאומי]]** של **[[אתיופיה]]**. השיר הפך להמנון הלאומי של המדינה בשנת 1992. מילות השיר חוברו על ידי דרג'ה מלקו מנגשה, והמנגינה חוברה על ידי סולומון לולו מיטיקו.

## מילות השיר

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אתיופיה: סמלים לאומיים
אתיופיה
קטגוריה:שירים באמהרית
יום שישי הטוב

שמאל|ממוזער|250px|נשיאת הצלב ביום שישי הטוב בירושלים, 2006
250px|ממוזער|תהלוכה מסורתית לכבוד החג, המשחזרת את הצליבה.
**יום שישי הטוב** (באנגלית: Good Friday), **יום שישי הגדול** (ביוונית: Μεγάλη Παρασκευή), **יום הפסיון של האדון** (בלטינית: Dies Passionis Domini) או **יום שישי הקדוש** (בצרפתית: Saint Vendredi) הוא חג נוצרי המציין את צליבת ישו ביום שישי, יומיים לפני חג הפסחא. החג נמנה עם אירועי השבוע הקדוש המובילים לפסחא, ונחוג יום לאחר יום חמישי הקדוש (שבו נערכה הסעודה האחרונה) ויום לפני שבת האור. חג הפסחא הוא מן החגים העיקריים בשנה הליטורגית הנוצרית.

באנגלית עתיקה המילה "טוב" משמעותה גם "קדוש", וזה פירוש שמו של היום בקרב דוברי האנגלית. לפי המסורת הנוצרית, ביום זה נצלב ישו בגבעת הגולגולתא שבירושלים, לאחר מסע בוויה דולורוזה ("דרך הייסורים"). צליבתו של ישו ומותו על הצלב, הוא האירוע המכונן בתאולוגיה הנוצרית.

## מנהגי החג

[ממוזער|150px|[לחמניות פסחא: לחמניות מסורתיות של יום שישי הטוב ]]

"יום שישי הטוב" הוא יום שבתון ברבות מהארצות הנוצריות.
אצל הקתולים מקובל לאכול רק לחם ומים כביטוי לאבל כבד ואילו האורתודוקסים נוהגים לצום בו. גם בקרב הפרוטסטנטים יש ליום מעמד מיוחד. בכנסיות מתנהלת תפילה מיוחדת, אך המיסה אינה מתקיימת. 

בירושלים נוהגים נוצרים להתהלך לאורך ה"ויה דולורוזה" כשהם לבושים בתלבושות תקופתיות ומשחזרים את צליבתו של ישו. במהלך הטקס, כאשר מוזכר שמו של יוסף הרמתי מסירים את גופו של ישו מהצלב, עוטפים אותו בתכריכים ומובילים אותו אל תוך הכנסייה בתהלוכה חגיגית.

מאכל מסורתי של החג בממלכה המאוחדת וכן באוסטרליה, ניו זילנד, דרום אפריקה וקנדה הוא לחמניות פסחא, לחמניות מתוקות ומתובלות בקינמון וציפורן, עשירות בצימוקים, ומעוטרות בצלב.

שמו של יום שישי הטוב נקשר לכמה אירועים היסטוריים, ביניהם הסכם יום שישי הטוב, רצח אברהם לינקולן, רעידת האדמה של יום שישי הטוב ואסון הנפט של אקסון ואלדז שאירע באותו היום.

## ראו גם
* צליבת ישו
* ויה דולורוזה

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מועדים נוצריים
קטגוריה:תעניות בנצרות
קטגוריה:יום שישי
ציפור האש (בלט)

[שמאל|ממוזער|250px|בלרינה, ציפור האש. [ליאון באקסט, 1910]]
**ציפור האש** היא יצירת בלט מ-1910 המבוססת על סיפור עממי רוסי. את המוזיקה הלחין איגור סטרווינסקי, את הכוריאוגרפיה המקורית יצר מיכאל פוקין.

## דמויות ראשיות
* **איוואן צארביץ**' - נסיך צעיר ונאה.
***[[ציפור האש]]** – ציפור בצבעי אש, קסומה ומופלאה.
* **קשצ'יי** - מפלצת רשעה ירוקת אצבעות ובת אלמוות. בעל הגן הקסום.

## סיפור העלילה
נסיך צעיר ונאה בשם איוואן צארביץ', רודף אחר ציפור אש יפהפייה על מנת לצוד אותה. תוך כדי מרדף, הוא נכנס אל תוך גן קסום. בגן המופלא נטועים עצים שפירותיהם עשויים כולם זהב טהור. הציפור מעופפת מסביב לאחד העצים, ואיוואן מצליח לתפוס אותה. כיוון שנכמרו רחמיו על הציפור היפהפייה, הוא מחליט לשחרר אותה. לאות תודה היא נותנת לו במתנה אחת מנוצותיה ומבטיחה לו שאם ייקלע לצרה כלשהי, עליו לנופף בנוצה, והיא תבוא לעזרתו.

הגן הקסום שנכנס אליו איוואן בטעות היה של המלך קשצ'יי - מפלצת רשעה בת אל מוות. כל נערה שהייתה פוסעת אל תוך גנו של קצ'שיי הוא היה מחזיק בשבי וכל נער היה הופך לאבן. עכשיו כשאיוואן בתוך גנו של קשצ'יי, הוא נתון בסכנה, אך הוא לא ידע זאת. כאשר עמד לעזוב את הגן, ראה דבר מופלא שהפליא אותו מאוד: 13 נסיכות נאות רוקדות ריקוד מעגל. מבין הנסיכות איוואן התאהב ביפה מכולן. המלך הרשע ועוזריו מבחינים באיוואן ורוצים להפכו לאבן. איוואן נבהל, אך נזכר בציפור האש, שולף את הנוצה, ומזעיק אותה לעזרתו. הציפור מגיעה, ושרה שיר ערש שמרדים את קשצ'יי ועוזריו. כשהם ישנים מגלה הציפור לאיוואן, שנשמתו של קשצ'יי הרע נמצאת בתוך קליפת ביצה. אם תימצא הביצה וקליפתה תרוסק, תיעלם לה נשמתו של קשצ'יי והוא ימות.

הציפור מובילה את איוואן אל הביצה הנסתרת, ואיוואן מצליח לשבור אותה. קשצ'יי מת, והשמחה גדולה: פסלי האבן מתעוררים לחיים, כל הנערות השבויות משתחררות ואיוואן מתחתן עם אהובתו וחי חיי אושר.

## שימוש בקולנוע
בסרט המצויר האיטלקי "אלגרו נון טרופו" משנת 1976 בבימויו של ברונו בוזטו, היצירה מתנגנת כשרואים סיפור שונה לגמרי המתאר את סיפור אדם וחווה מהתנ"ך אבל עם שינויים מהסיפור המקורי שבסוף הנחש בעצמו אוכל את פרי עץ הדעת ונרדם הוא חולם סיוט על שדים צבעוניים שמכים אותו בדברים שמשחיתים את האנושות בנוסף הוא מגדל ידיים ורגלים והוא לבוש בחליפה וכובע מגבעת לראשו לאחר מכן המוזיקה נגמרת והוא מתעורר מספר לאדם וחווה את סיוטו בג'יבריש אך הם אדישים כלפיו ולבסוף הנחש מפנה אליהם את גבו מוריד את החליפה תולש את ידיו ורגליו שגידל אך משאיר את המגבעת לראשו יורק את פרי עץ הדעת שהוא עדיין שלם והולך.

בסרט המצויר "פנטסיה 2000" של וולט דיסני היצירה מבוצעת על ידי התזמורת הסימפונית של שיקגו בזמן שמוקרן סרט אנימציה לפי היצירה. הסיפור כאן שונה גם הוא- פיה המבשרת את בוא האביב והפריון מכניסה שמש, גשם, ומחייה את היער שנם שנת חורף. בעת עיסוקה היא נתקלת בציפור אש השורפת את כל היער ומותירה את הפיה עזובה ועצובה. לעזרתה מגיע אייל המנחם אותה ולאט לאט שמחה שבה אליה והיא חוזרת להחיות את היער השרוף.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בלט
קטגוריה:יצירות מאת סטרווינסקי
קטגוריה:מוזיקה של המאה ה-20
קטגוריה:מוזיקה על פי יצירות אמנות
קטגוריה:יצירות במוזיקה קלאסית
קטגוריה:מוזיקה לבלט