open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
9M113 קונקורס

**9M113 קונקורס** (קוד דיווח נאט"ו: **AT-5 Spandrel**) הוא טיל נגד טנקים דור ב' מונחה תיל מתוצרת ברית המועצות. הטיל פותח לאורך שנות ה-60 והוכנס לשירות בשנת 1974. הטיל פותח במקביל לטיל הפאגוט, ממנו הוא נבדל רק בגודל. 

הוחלף בשנת 1994 על ידי טיל ה-9M133 קורנט.

## אופן פעולה
הטיל מיועד לשיגור מרק"מים, אך ניתן לשגרו גם ממשגרי 9M111 מתקדמים. הטיל הוא חלק אינטגרלי מהנגמ"שים מסוג BMP-2, BMD-2 ו-BRDM-2. 

הטיל משוגר במהירות של 80 מטר לשנייה ומאיץ עד שהוא מגיע למהירות של 200 מטר לשנייה. מהירות השיגור הגבוהה מקטינה את השטח המת של הטיל ומאפשרת את שיגורו במסלול ישר ולא במסלול קשתי. בזמן המעוף הטיל מסתובב סביב
ציר האורך, כלומר, סביב הציר בכיוון המעוף, בין 5 ל-7 סיבובים בשנייה. 

לאחר השיגור, הנחיית הטיל למטרה מבוצעת על ידי כך שיחידת המשגר עוקבת אחר משואת אור תת-אדום הנמצאת בחלקו האחורי של הטיל ומעבירה אוטומטית לטיל פקודות לתיקון המעוף, דרך תיל הנפרש מאחורי הטיל, בהתאם למיקומו ביחס למטרה. במידה והמערכת מזהה תקלה בתהליך ההנחיה של הטיל למטרה, היא מפעילה התרעה  ואז יכול המפעיל לעבור לשליטה ידנית מלאה על הכוונת הטיל, בדומה להנחיה הידנית המשמשת בטיל הסאגר. ניתן להשוות את המערכת לטיל הטאו או לגרסאות מתקדמות יותר של הסאגר.

### גרסאות
לטיל 2 גרסאות:
* **9M113** – הגרסה הבסיסית של הטיל, שנכנסה לשירות בשנת 1974.
* **9M113M** – גרסה מתקדמת של הטיל, בעלת ראש קרבי כפול (תצורת "טנדם"), המיועדת להתגבר על מיגון ריאקטיבי.

### שימוש
הטיל נמצא בשימושן של עשרות מדינות, בהן רוסיה, סוריה, מצרים. איראן ייצרה העתק של הטיל בשם טאוסאן **Towsan-1/M113** בו השתמש גם חזבאללה במלחמת לבנון השנייה נגד הטנקים של צה"ל.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:טילים נגד טנקים רוסיים וסובייטיים
קטגוריה:טילים נגד טנקים מהדור השני
העדה

**העדה** הוא השבועון של העדה החרדית.

העיתון מבטא את תפיסת עולמה האנטי ציונית של קבוצה זו ומספק מידע על המתרחש בקהילות הנמנות עמה.

יוסף שיינברגר, בנו הרב משה שיינברגר, נכדו יהודה משי זהב, אלימלך בלוי ושמואל חיים פפנהיים היו בין עורכי העיתון והכותבים המרכזיים בו במשך השנים. בשנת 2008, בעקבות מספר ראיונות שנתן פפנהיים לאמצעי תקשורת חילוניים הוא הואשם בפתיחות יתר ונאלץ להתפטר מתפקידו כעורך העיתון. מאז משמש בתפקיד טוביה ליברמן, שהוסיף מוסף שבועי בשם "דורות" ומוסף שבועי לילדים ביידיש בשם "קינדער". שאר העיתון כתוב עברית.

העיתון מופץ באלפי עותקים במרכולים חרדיים. מרבית מנוייו מתגוררים בשכונות גאולה ומאה שערים בירושלים ורמת בית שמש ב' בבית שמש. משרדיה הראשיים של המערכת נמצאים בעיר בית שמש.

בעיתון נמתחת ביקורת גם על רבנים ואנשי ציבור חרדיים. כך, למשל, יצא העיתון כנגד הרב יצחק דוד גרוסמן בשל קשריו עם קבוצת הכדורסל מכבי תל אביב, וכנגד ארגון זק"א שבראשות עורך העיתון לשעבר, יהודה משי זהב בפרט כאשר הדליק משי זהב משואה ביום העצמאות תשס"ג.

## היסטוריה
ב-2009 ציין השבועון את הגיליון ה-1,500.

בנובמבר 2011 נפרצו משרדי העיתון בשכונת מאה שערים. הפורצים השחיתו את תכולת המשרדים וריססו בהם כתובות גרפיטי, ככל הנראה בשל אי שביעות רצון המשחיתים מעמדת מערכת העיתון בעניין הסכסוך בעניין בתי ורשה.

ב-2016 החל לצאת לאור גיליון חודשי מתחרה בשם "קהלא קדישא" על רקע מחלוקת בין גאב"ד העדה החרדית הרב יצחק טוביה וייס לראב"ד הרב משה שטרנבוך.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:העדה החרדית
קטגוריה:ישראל: שבועונים
קטגוריה:עיתונות חרדית בישראל
טניה מאלה

**טניה מאלה** (באנגלית: **Tania Mallet**; 19 במאי 1941 - 30 במרץ 2019) הייתה דוגמנית ושחקנית אנגלייה שהייתה ידועה במיוחד בשל תפקידה כטילי מסטרסון בסרט ג'יימס בונד "גולדפינגר" (1964).

## ביוגרפיה
טניה מאלה נולדה בבלקפול, אנגליה, למדה בבית הספר לדוגמנות לוסי קלייטון, והחלה לעבוד כדוגמנית בהיותה בת 16, היא הייתה אחת הדוגמניות הבולטות והידועות ביותר של שנות ה-60.

מאלה טענה שהיא קיבלה את תפקיד טילי מסטרסון אחרי שמישהו שלח תמונה שלה בביקיני למפיק בונד אלברט ברוקולי. דמותה נהרגת במהלך הסרט כשאודג'וב (הרולד סאקאטה) משליך לעברה את כובע הברזל שלו.

מאלה תפשה את תשומת לבו של ברוקולי לפני גולדפינגר. היא נבחנה לתפקיד נערת בונד הראשית, טטיאנה רומאנובה בסרט "מרוסיה באהבה". אף על פי שאמה הייתה רוסיה, מאלה לא קיבלה את תפקיד האישה הרוסיה בגלל מבטאה הקרתני הבריטי. מקרה אירוני בהתחשב בכך שקולה של השחקנית האיטלקייה, דניאלה ביאנקי, ששיחקה לבסוף את רומאנובה, דובב.

למרות הצלחתו של הסרט, "גולדפינגר" היה הופעתה הגדולה האחרונה של מאלה על המסך הגדול. מאלה מנתה שתי סיבות לכך ששבה לדוגמנות וסירבה להצעות לשחק בסרטים נוספים. ראשית, היא לא אהבה את ההגבלות שהטילו על החופש האישי שלה כשהיא הייתה נתונה בחוזה במהלך הפקתו של סרט, ושנית, היא אמרה שהתשלום היה "נוראי". בתחילה הוצע לה 50 פאונד לשבוע, והיא הצליחה להעלות את שכרה ל-150 פאונד לשבוע בתום משא ומתן מייגע, שכר שהיא הרוויחה בקלות ליום כדוגמנית.

התגוררה באנגליה ביחד עם בעלה השני. גם בשנותיה האחרונות היא נכחה באירועי בונד השונים וחילקה חתימות.

מאלה נפטרה ב-30 במרץ 2019.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אנגליות
קטגוריה:דוגמניות אנגליות
קטגוריה:נערות בונד
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1941
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1941
קטגוריה:בריטיות שנפטרו ב-2019
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2019
פלפל אנגלי

**פלפל אנגלי** (שם מדעי: *Pimenta dioica*), המכונה גם "**פלפל [[ג'מייקה]]**", "**פלפל ה[[הדס]]**", "**פימנטה**" (Pimenta) וגם "**Allspice**", הוא תבלין המיוצר מפירותיו של העץ Pimenta dioica, ממשפחת ההדסיים. פירות הבוסר של העץ משמשים כתבלין לאחר שעברו ייבוש. מקור הפלפל האנגלי הוא באנטילים הגדולים, בדרום מקסיקו ובמרכז אמריקה. כיום מגדלים אותו באזורים רבים נוספים בעלי אקלים חם.

## אטימולוגיה
השם העברי של הפלפל האנגלי הגיע מרוסיה עם העליות הראשונות לארץ. במספר שפות ארופיות הוא נקרא דווקא "פלפל ג'מייקה", בשל מקורותיו באזור ג'מייקה, ושגשוגו הרב באי זה בפרט. לאחר שהאנגלים השתלטו על ג'מייקה ב-1655, הם הגבירו את כמויות הייצור של התבלין והחלו לייצא בכמויות גדולות, ומכאן כנראה נובע שמו ברוסיה, שייבאה תבלינים רבים משם.

באנגלית הוא מכונה "Allspice" (כל-תבלין) – כינוי נפוץ לתבלין זה במספר שפות אירופיות נוספות (בצרפתית למשל הוא מכונה "tout-épice"). נראה כי האנגלים טבעו כינוי זה כבר ב-1621, כשחשבו שטעמו משלב טעמים של מספר תבלינים – קינמון, אגוז מוסקט וציפורן.

ימין|ממוזער|250px|פלפל אנגלי

## קישורים חיצוניים

* פרטים, באתר "גאמנון"

## הערות שוליים

קטגוריה:הדסיים
קטגוריה:תבלינים
יומנו של חנון - קיץ קטלני

**יומנו של חנון – קיץ קטלני** הוא ספר מאויר של הסופר והמאייר האמריקאי ג'ף קיני, שיצא לאור ב-12 באוקטובר 2009. הספר הוא הרביעי בסדרת הספרים **[[יומנו של חנון]]**. הוא מספר על קורותיו של גרג הפלי במהלך החופש הגדול, בו גרג רוצה להישאר ולשחק בבית והוריו מנסים לגרום לו להיות פעיל.

## עלילה
עלילת הספר מתרחשת בזמן החופש הגדול. גרג רוצה להישאר בבית ולשחק בפלייסטיישן, אבל אמו רוצה שיהיה יותר פעיל. היא מקימה מועדון קריאה לילדי השכונה ומנסה בכל הזדמנות לגרום לו לעשות פעילויות עם ילדים אחרים. גרג מבלה בעיקר עם חברו ראולי, אבל יחסיהם מתקררים בהמשך, אחרי שגרג לא מזמין את ראולי למסיבת יום ההולדת שלו. גרג מאוכזב שהוא לא קיבל כלב מתנה ליום ההולדת.

אביו של גרג קונה לבניו כלב בשם מזי (Sweetie), אך בסופו של דבר אף אחד במשפחה לא נלהב לטפל בחיית המחמד החדשה, שגם מפריעה לגרג לישון ולצפות בטלוויזיה. גרג מוצא עניין חדש מחוץ לבית: חיזור אחרי הת'ר הילס, מצילה, שבה הוא מעוניין כי הוא רוצה חברה בגיל תיכון. הוא מנסה להרשים אותה על ידי ביצוע מטלות עבורה וגערות בילדים שעוברים על חוקי הבריכה, אבל היא לא שמה לב אליו. כשהיא מצפה ממנו לנקות קיא של ילד אחר, הוא נמנע מלעשות את זה ודרכיהם נפרדות.

אמא של ראולי מציעה לגרג לנסוע איתם לחופשה בקאנטרי קלאב, ואמא של גרג עונה בשבילו שכן. גרג לא נהנה בקאנטרי, ואחרי שראולי מתלונן שגרג "שרף" לו את היד עם סרט גומי, אביו נקרא לקחת אותו חזרה. גרג חושש שאביו מתכוון למכור אותו לבית יתומים, בגלל משהו שהוא קרא ביומן של האב. הוא מתקשר למשטרה, וכשהשוטרים מגיעים מתברר שהאב התכוון לקחת את גרג למשחק בייסבול. אבא של גרג נותן את הכרטיסים לשוטרים, לאכזבתה של האם. לאחר מכן היחסים בין גרג לאביו נהיים מתוחים, אבל גרג משתכנע בסוף שהם יהיו בסדר, על בסיס השנאה המשותפת שלהם לדברים רבים.

ההורים של גרג מחליטים למסור את הכלב לסבתו. הספר מסתיים בכך שגרג מדפדף באלבום תמונות שאמו הכינה לסיכום הקיץ. הכותרת היא "הקיץ הכי טוב אי-פעם", וגרג לא היה יכול להסכים פחות.

## דמויות

### דמויות ראשיות
***גרג הפלי** - ילד "חנון" שכותב יומן, חברו הטוב של גרג הוא ראולי, ואח של מני ורודריק.
* **רודריק הפלי** - אחיו הגדול של גרג, אוהב לנגן מוזיקת "מטאל" ולהציק לגרג. 
***ראולי ג'פרסון**- חברו הטוב ביותר של גרג.
***סוזן הפלי** - אימו של גרג.
***פרנק הפלי** - אביו של גרג. בספר זה קנה כלב לילדיו. 
***מזי** (Sweetie) - כלב שאביו של גרג קנה. בסוף הספר מזי נמסר לסבתו של גרג.

### דמויות משניות
***רוברט ג'פרסון** - אביו של ראולי.
***מני הפלי** - אחיו הקטן של גרג.
***הת'ר הילז** - הילדה הכי יפה בתיכון. מצילה. גרג מעוניין בה ומנסה להרשים אותה ללא הצלחה.
***הולי הילז** - אחותה של הת'ר.
***פרגלי** - ילד מוזר בעל בעיות היגיינה שגר מעבר לרחוב.
***סבא של גרג** – אביו של פרנק, אשר גר במגדלי מרגוע.

## ראו גם
*יומנו של חנון 3: קיץ קטלני (סרט)

## קישורים חיצוניים
* 
* האתר הרשמי של הספר 
* כנרת זמורת-ביתן דביר - יומנו של חנון - קיץ קטלני
* גרסת שמע של הספר, באתר יוטיוב 
* 

קטגוריה:ספרים אמריקאיים
קטגוריה:ספרי ילדים ונוער
קטגוריה:ספרים שעובדו לסרטים
קיץ קטלני
קטגוריה:ספרי הוצאת כנרת
קטגוריה:ספרי זמורה ביתן
קטגוריה:ספרי הוצאת דביר
קטגוריה:יומנו של חנון: ספרים
פרי ווטקינס

**פרי ווטקינס** (אנגלית **Perry Watkins**; 20 באוגוסט 1948 – 17 במרץ 1996) היה הומוסקסואל אפרו-אמריקאי, אחד מהחיילים הראשונים שזכו להצלחה מסוימת במאבק נגד החרם כלפי ההומוסקסואלים בצבא ארצות הברית.

## ביוגרפיה
ווטקינס נולד במדינת מיזורי בארצות הברית ב-20 באוגוסט 1948. במהלך בחינות הקבלה לצבא, כשנשאל בידי גורמים צבאיים לנטייתו המינית, הצהיר שהוא הומוסקסואל. הדבר לא מנע את גיוסו, והוא גויס לצבא ארצות הברית ב-1968. על מנת להפריך את הרעיון לפיו על חיילים הומוסקסואלים לחוש איומים מפני עמיתיהם לצבא, ווטקינס הצהיר שכולם בבסיס ידעו שהוא הומוסקסואל. הוא נהג להתלבש בלבוש דראג תחת השם סיימון. במקום להעניש אותו, בחר הצבא לפרסם את היותו לבוש כדראג.

בעת גיוסו של ווטקינס, הוא אמר במפורש לרופא שבדק אותו כי הוא הומו, והדבר תועד. למרות זאת, הרופא בזמן הגיוס רשם כי הוא "כשיר לגיוס צבאי". תיעוד זה שימש אותו בהמשך בתביעתו, שהצליחה זמן רב, להישאר בשירות צבאי.

ווטקינס שירת בהתחלה כעוזרו של הכומר (תפקיד המקביל למש"ק דת בצה"ל). לאחר זמן קצר הודח מתפקיד זה מאחר שהיה הומו, אך לא שוחרר משירות צבאי אלא הוכשר לתפקיד פקידותי בתחום כוח אדם (מקביל לתחום "שלישות"). הוא עבר השפלות רבות על רקע נטייתו המינית, אך לא התפטר. ניסיונות להדיחו לצמיתות נעשו מספר פעמים, והוא קרא תיגר על מדיניות הצבא כלפי ההומוסקסואלים כאשר הגיש תביעה בבית המשפט לערעורים. בית המשפט הורה לגייסו מחדש בשנת 1989, ובית המשפט העליון סירב לדון בערעור. בית המשפט לערעורים לא קבע כי מדיניות הצבא איננה חוקתית, אך ציין כי אין באפשרות הצבא להדיח את ווטקינס שכן נטייתו המינית הייתה ידועה כאשר התגייס.

בתחילת שנות התשעים, במהלך נשיאותו של ביל קלינטון, הפכה מדיניות "אל תשאל, אל תספר" לחוק פדרלי האוסר על שירות צבאי של הומוסקסואלים מוצהרים. לפי ספרו של קית' בויקין, "One More River to Cross", ווטקינס הרגיש נבגד בכך שמנהיגים הפועלים למען זכויות להט"ב בארצות הברית לא ביקשו את עזרתו במלחמה נגד האפליה בצבא.

ווטקינס נפטר ב-17 במרץ 1996 בביתו שבטקומה, וושינגטון מסיבוכים הקשורים למחלת האיידס. חייו והשקפותיו מונצחים בספרו של בויקין האמור לעיל, בספר "Conduct Unbecoming" של רנדי שילטס ובספר "My Country, My Right to Serve" של מרי אן האמפריי. אוניברסיטת בית הספר למשפטים במישיגן מעניקה מענק מחקר הקרוי על שמו.

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מיזורי
קטגוריה:דראג
קטגוריה:צבא: מגדר ונטייה מינית
קטגוריה:להט"בים אמריקאים
קטגוריה:קצינים וחוגרים בצבא ארצות הברית
קטגוריה:אישים שנשפטו על פי חוקים נגד להט"ב
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1948
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1996
הרולד סאקאטה

**טושיוקי "הרולד" סאקאטה** (באנגלית: **Toshiyuki "Harold" Sakata**;  1 ביולי 1920 – 29 ביולי 1982) היה מתאבק מקצועי אמריקאי ושחקן קולנוע שתפקידו המפורסם ביותר הוא הרשע "אודג'וב" (Oddjob) בסרט ג'יימס בונד "גולדפינגר".

## קריירה
טושיוקי סאקאטה נולד בהונולולו שבהוואי, למשפחה ממוצא יפני. כשהוא עבר לארצות הברית הוא אימץ לעצמו את השם המערבי יותר "הרולד". בהיותו בן שמונה עשרה, הוא שקל 51 קילו והיה בגובה 1.73 מטר. היות שרצה "להיראות טוב כמו החבר'ה האחרים", הוא החל להרים משקולות. הוא השקיע זמן ניכר מצעירותו בהרמת משקולות וזכה במדליית כסף מטעם ארצות הברית באולימפיאדת לונדון (1948) בלונדון, בהרימו משקל כולל של 410 קילוגרמים בקטגוריית המשקל הכבד. הוא גם עסק בהיאבקות מקצוענית תחת השם טוש טוגו (Tosh Togo) החל מראשית שנות החמישים לתחילת שנות השישים, ונהיה אלוף נבחרת ההיאבקות הקנדית.

מפיקי בונד הארי זלצמן ואלברט ברוקולי הבחינו בסאקאטה בשל מבנהו המוצק – הוא היה בגובה 1.75 ושקל 129 קילוגרם – שבנוסף למבטו המפחיד, הפך אותו לבחירה המושלמת לתפקיד אודג'וב, מתאגרף עבר אחר, מילטון רייד (Milton Reid) עבר מבחן בד לתפקיד.
ב-1964 הזמין רייד את סאקאטה לתחרות היאבקות והתפקיד יינתן למנצח. אולם מאחר שרייד היה בד"ר נו ודמותו נהרגה, המפיקים החליטו לבחור בסאקאטה ותחרות ההיאבקות לא התקיימה.

כאודג'וב, הוא היה שומר ראשו של הגיבור הרשע אוריק גולדפינגר וכובע הברזל החד שלו הפך למפורסם ולסימן מסחרי של הסדרה שנהפך לפרודיה.
הוא שיחק במספר סרטים אחרים בתפקידים דומים והוסיף את "אודג'וב" כשם האמצעי הלא-פורמלי שלו (הוא השתתף בסרט The Happy Hooker Goes to Washington, וברשימת הקרדיטים הופיע שמו כהרולד "אודג'וב" סאקאטה).

בזמן שצילם את סצנת מותו של אודג'וב, ידו נכוותה קשות, אולם הוא השאיר אותה במקום עד ששמע את הבמאי גאי המילטון אומר "קאט".

במשך הזמן מיומנויות המשחק של סאקאטה השתפרו. הוא כיכב לצד ויליאם שאטנר בסרט Impulse, שבו הוא מגלם את דמותו של קרטה פיט. הוא גם הופיע בתפקיד אורח בפרק בסדרה "האי של גיליגן" בתור הביריון של רורי קלהון (Rory Calhoun) ב-1971, סאקאטה הופיע בקביעות בסדרת הטלוויזיה קצרת הימים Sarge, בה כיכב ג'ורג' קנדי.

הוא גם הופיע בפרסומות טלוויזיה לסירופ נגד שיעול פורמולה 44 של חברת Vicks בשנות השבעים. בפרסומת נראה סאקאטה הורס את ביתו ומפחיד את משפחתו ככל שהתקפי השיעול שלו הלכו והחמירו. הפרסומת הראתה שכף של פורמולה 4 תשקיט גם את השיעול החמור ביותר. בסיום הפרסומת הבית מבולגן אבל כולם קדים זה לזה באדיבות ובשלווה.
הוא הופיע גם בתוכנית Tonight Show בה עשה פרודיה על הפרסומת כשהרס את אתר ההסרטה של ג'וני קרסון.

סאקטה הלך לעולמו מסרטן בהונולולו שבהוואי.

## קישורים חיצוניים

* דיוקן בתוך סקירת המתאבקים האולימפיים הטובים ביותר במאה העשרים, chidlovski.net
* סאקאטה בארכיב אליפות ההיאבקות של פלורידה, cwfarchives.com
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי הוואי
קטגוריה:הונולולו: אישים
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מרימי משקולות אמריקאים
קטגוריה:מתאבקים מקצוענים אמריקאים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקנים בסרטי ג'יימס בונד
קטגוריה:זוכי מדליית כסף אולימפית אמריקאים: הרמת משקולות
קטגוריה:הוואי: ספורטאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1920
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1982
מדרג הפסולת

ממוזער|250px|שמאל
**מִדרג הפסולת** מתאר סדר עדיפויות רצוי בדרכים השונות לניהול פסולת בהתאם לתרומתן לסביבה. ששת השלבים המקובלים לניהול פסולת הם: מניעה, צמצום, שימוש מחדש, מיחזור, הפקת אנרגיה וסילוק/הטמנה. מאז עליית המודעות לאיכות הסביבה ולפיתוח בר קיימא פותחו גרסאות שונות למדרג הפסולת, אולם הרעיון המרכזי נותר זהה ברוב האסטרטגיות לצימצום הפסולת. מטרת מדרג הפעולות בטיפול בפסולת היא למצות את מקסימום התועלת ממוצרים וליצור את הכמות המינימלית האפשרית של פסולת.

מניעה וצמצום של פסולת אפשרית על ידי שינוי טכנולוגיות הייצור, שינוי בחומרי הגלם ובנוסחאות הייצור. לעיתים מניעת זיהום היא ביטוי למניעה, או צמצום פסולת. שיטה נוספת לצמצום מקור הפסולת הוא בהגברת התמריצים למיחזור. כך לדוגמה, חוק הפיקדון על מכלי משקה, התשנ"ט-1999, אשר חוקק בישראל מהווה תמריץ לצרכני מכלי משקאות להחזיר בקבוקים אלה לצורך מיחזורם. במדינות אחרות גובים מחירים זולים יותר לפינוי פסולת ממוינת לצורכי מיחזור, מאשר פסולת שאינה ממוינת.

כבר בשנות ה-70, עם עליית המודעות לאיכות הסביבה, החלו להיות מנוסחים רעיונות ראשונים ליצירת מדרג דרכי טיפול בפסולת. בתקופה זו החלה להתגבש ההכרה כי פסולת הנוצרת במהלך הפעילות האנושית איננה בבחינת חומר "זבל" הומוגני שיש לטמון אותו במטמנות, וכי יש לטפל באופן שונה בחומרים השונים המרכיבים את הפסולת: יש לנסות ולמנוע יצור חלק מחומרי הפסולת, חומרים אחרים ראויים למיחזור, את חלקם ניתן לשרוף להפקת אנרגיה, וחלקם אינם ראויים לשריפה. בשנות ה-80 וה-90 של המאה ה-20 השמת דגש על מניעת יצירת פסולת תעשייתית, במטרה לחסוך במשאבים שהופנו עד אותה עת להתמודדות עם סילוק אותה הפסולת. על רקע מגמה זו הושקעו מאמצים בפיתוח שיטות ייצור נקיות יותר. כך לדוגמה, מעבר של תחנות כוח לשימוש בדלק מזהם פחות.

## קישורים חיצוניים

* [Sustainability and the Waste Management Hierarchy](https://web.archive.org/web/20050622113607/http://www.ecorecycle.vic.gov.au/resources/documents/TZW_-_Sustainability_and_the_Waste_Hierarchy_(2003).pdf) 

קטגוריה:פסולת
קטגוריה:היררכיה
שדה המספרים ה-p-אדיים

במתמטיקה, **שדה המספרים ה-p-אדיים** הוא שדה, שאבריו הם המספרים ה-p-אדיים. יש שדה p-אדי אחד לכל מספר ראשוני p, ומקובל לסמן אותו באות \mathbb{Q}_p. כל הרחבה סופית של שדה המספרים ה-p-אדיים נקראת "שדה p-אדי".

על שדה המספרים ה-p-אדיים מוגדרת הערכה בדידה, ההופכת אותו לשדה מקומי, שהוא בעל עוצמת הרצף, ואינו ניתן לסידור. לפי משפט אוסטרובסקי, כל שדה מקומי ממאפיין אפס (עם ערך מוחלט לא ארכימדי) הוא p-אדי לאיזשהו p.

את המספרים ה-p-אדיים פיתח קורט הנזל בתחילת המאה העשרים, והם הפכו במהירות לאחד הכלים ומושאי המחקר הבסיסיים באריתמטיקה המודרנית ובתורת השדות. 

## תכונות

כל מספר p-אדי אפשר לכתוב באופן יחיד בצורה \sum_{i=-N}^{\infty}a_i p^i כאשר N שלם, ו-a_i \in \{0,1,\dots,p-1\}. החיבור והכפל מוגדרים כאילו היה מדובר בטורי חזקות במשתנה אחד.

### אלגברה
המספרים מהצורה \sum_{i=0}^{\infty}a_i p^i נקראים "שלמים p-אדיים"; כקבוצה, הם מרכיבים את חוג השלמים ה-p-אדיים \mathbb{Z}_p, שהוא תת-חוג מקומי וראשי (חוג ההערכה הדיסקרטית המתקבל מההערכה הדיסקרטית שתוצג בתת-הפסקה הבאה) של \mathbb{Q}_p; כדי לקבל את השדה די להפוך את האיבר p: \mathbb{Q}_p = \mathbb{Z}_p[p^{-1}]. חוג השלמים ה-p-אדיים הוא גבול הפוך של חוגי המנה \mathbb{Z}/p^n\mathbb{Z}.

### טופולוגיה

על שדה המספרים ה-p-אדיים מוגדרת הערכה דיסקרטית \nu(\sum_{i=-N}^{\infty}a_ip^i) = -N (בהנחה ש-a_{-N} \neq 0), וזו מגדירה ערך מוחלט לפי |f| = p^{-\nu(f)} ומטריקה (d(x,y) = |x-y|), המגדירה טופולוגיה. תחת הטופולוגיה הזו, חוג השלמים ה-p-אדיים, שהוא כדור היחידה הסגור בשדה, הוא קבוצה קומפקטית, הומיאומורפית לקבוצת קנטור. השדה אינו קומפקטי, אבל הוא קומפקטי מקומית.

### אריתמטיקה

שורשי היחידה ב-\mathbb{Q}_p הם אלו שסדרם מחלק את p-1. כאשר p אי-זוגי, לשלם רציונלי a שאינו מתחלק ב-p יש שורש p-אדי אם ורק אם יש לו שורש מודולו p (כך למשל \sqrt{-1}, \sqrt{11}, \sqrt{19} \in \mathbb{Q}_5); עבור p=2 התנאי הוא שיהיה ל-a שורש מודולו 8, ולדוגמה \sqrt{3} \not \in \mathbb{Q}_2. הלמה של הנזל מאפשרת לפתור משוואות פולינומיות בשדה המספרים ה-p-אדיים, ובאופן כללי יותר, לפרק פולינומים לגורמים, על ידי הרמה, כביכול, של הבעיה מן המנות הסופיות \mathbb{Z}/p^n\mathbb{Z}.

בניגוד לשדה המספרים הממשיים, שיש לו הרחבה אלגברית אחת ויחידה - המרוכבים - לשדה המספרים ה-p-אדיים יש הרחבות אלגבריות מכל ממד, ומספרן (בכל ממד) סופי. אם p אי זוגי יש בדיוק שלוש הרחבות ריבועיות, ולשדה המספרים ה-2-אדיים יש שבע הרחבות ריבועיות. מבין ההרחבות האלה, יש הרחבה לא מסועפת יחידה מכל ממד.

הסגור האלגברי \overline{\mathbb{Q}_p} אינו שלם ביחס לטופולוגיה המושרה; את הסגור השלם מסמנים ב- \mathbb{C}_p, ושדה זה הוא סגור גם אלגברית וגם מטרית. מבחינה אלגברית (וללא המבנה המטרי), \mathbb{C}_p איזומורפי לשדה המספרים המרוכבים, \mathbb{C}.

חבורת גלואה של כל הרחבה סופית של \mathbb{Q}_p היא פתירה, ולכן חבורת גלואה האבסולוטית \text{Gal}(\overline{\mathbb{Q}}_{p}/\mathbb{Q}_{p}) היא פרו-פתירה.

## ראו גם

* חוג האדלים
* משפט גרונוולד-ואנג

קטגוריה:תורת השדות
קטגוריה:תורת המספרים האלגברית
קטגוריה:סדרות של מבנים אלגבריים
גיי

**גֵיי** (מאנגלית: **Gay**) היא מילה בשפה האנגלית המציינת אדם הנמשך לבני מינו. באנגלית מכוונת המילה לכל המגדרים, אולם בעברית, ששאלה את המילה (כמו רבות משפות העולם), מתייחסת מילה זו לגברים בלבד (כמילה נרדפת ל"הומוסקסואל"). מקבילות נוספות למונח הן **הומו** או **עליז** (מיושן וכמעט ולא בשימוש כיום) כשם כולל להומואים זכרים, ו**גאה** – תרגום שומר משמעות וצליל (תשמו"ץ), המתייחס לגאווה להט"בית (Gay pride) ובה-בעת שומר על צליל המילה האנגלית gay – ככינוי ללהט"בים. בעבר נהוג היה בישראל לכנות לסביות כ"נעמות" והומואים כ"נעימים", כתרגום המונח, אך גם כינויים אלו אינם בשימוש למעלה מ-20 שנים.

## היסטוריה

המונח האנגלי "גיי" (gay) תיאר במקור את הרגשות שאננות, שמחה ואופטימיות. בעברו הרחוק יותר, בשנות ה-30 של המאה ה-17, הוא אף סימן חוסר-מוסריות.
בשלהי המאה ה-19 החל המונח להתקשר להומוסקסואליות, אך רק במהלך המאה ה-20 גדל בהדרגה השימוש בו במובן זה. ככל הנראה אחד השימושים הראשונים בדפוס במילה בהקשרה ההומוסקסואלי היה בספרה של גרטרוד שטיין מ-1922, "העלמה פר והעלמה סקין". באנגלית מודרנית משמש המונח הן כשם תואר והן כשם עצם. עד סוף המאה ה-20, השימוש במילה "גיי" לתיאור אנשים הנמשכים לבני-מינם היה בעיקר במאמרים ובמסמכים אחרים. באותה תקופה, בחלקים מסוימים של העולם הפך המונח לכינוי גנאי; דוגמה לכך היא בקרב המדינות דוברות האנגלית (ארצות הברית, קנדה, בריטניה וכו'), שבהן משמעות המילה "גיי" בקרב הצעירים זהה ל"שטויות" או "טיפש" (לדוגמה: "That's so gay" – "זה כ"כ גיי"). בשימוש זה אין הכוונה להומו, כך שניתן להשתמש במושג זה גם לגבי עצמים דוממים ומושגים מופשטים. יש מחלוקת בשאלה האם השימוש במשמעות זו שומר על המשמעות ההומוסקסואלית או לא.

## ראו גם

* הומופיל
* גיי פרנדלי
* גיידאר

## לקריאה נוספת

*


## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:להט"ב: סלנג ומונחים
קטגוריה:הומוסקסואליות
מדברידג'

** מדברידג' ** (באנגלית: **MedBridge**) הוא ארגון אירופי הפועל לחיזוק הדו-שיח וההבנה ההדדית בין מדינות אירופה והמזרח התיכון. מטרתו היא לאפשר לפוליטיקאים ומנהיגי דעת קהל אירופאים אשר מעוניינים לקבל מידע אודות המזרח התיכון, או לתמוך במאמצי השלום בין ישראל ומדינות ערב, גישה למידע הישיר, המקיף והאובייקטיבי ביותר. משרדי הארגון נמצאים בפריז.

הארגון נוסד בשנת 2003 על ידי פוליטיקאים אירופאים המשתייכים לזרמים שונים, בין היתר וילי דה קלר (Willy De Clercq), מרקו פנלה (Marco Pannella), אנה פלאסיו, פרנסואה לאוטאר (Francois Leotard), ופרנסואה זימריי (Francois Zimeray).

## פעילות
מאז שנוסד בשנת 2003, יזם הארגון כתריסר אירועים בינלאומיים: הרצאות, תערוכות, וביקורים של חברי פרלמנט ומובילי דעת קהל אירופאים במזרח התיכון.

### ביקורים במזרח התיכון
מדברידג' מארגן באופן קבוע ביקורים של פוליטיקאים אירופאים במזרח התיכון. עד כה נטלו בהם חלק כ-500 חברי פרלמנט משלושים ארצות.

הדיפלומט הישראלי יגאל פלמור טען כי הארגון ליווה את המשלחת הפרלמנטרית הגדולה ביותר אשר ביקרה אי פעם במזרח התיכון בשנת 2003
. במשלחת זו השתתפו כ-160 חברי פרלמנט מ-28 ארצות אירופאיות. בינואר 2008, ביקרה במזרח התיכון משלחת גדולה נוספת, של 60 חברי פרלמנט מ-21 ארצות.

בנוסף למשלחות פוליטיות, ארגן מדברידג' גם ביקורים של מובילי דעת קהל אירופאים. ביוני 2007 יזם הארגון ביקור של סופרים צרפתים יחד עם עיתון "לה מונד".

### פעילויות אחרות
ממוזער|שמאל|250px| מחמוד עבאס ופרנסוא זימריי ב-2008.
מדברידג' ארגן מספר הרצאות בהן השתתפו בין היתר אהוד ברק, אדית קרסון, אנטואן ספר ואלכסנדר אדלר.

מדברידג' ארגן גם תערוכות, בין היתר בסנאט הצרפתי.

בשנת 2005, יחד עם ארגון "הום דה פרול" (באנגלית: Hommes de Parole), ארגן מדברידג' את קונגרס "רבנים ואימאמים למען השלום" הראשון, בו השתתפו כמאה רבנים ואימאמים מכל העולם, בחסות מוחמד השישי, מלך מרוקו, ואלברט השני, מלך בלגיה. בשנת 2006 ו-2008 אורגנו מפגשים נוספים.

## קישורים חיצוניים
* 

* ערוץ דיילימושיין
## הערות שוליים

קטגוריה:ארגונים בין-לאומיים אזוריים
קטגוריה:מדיניות ציבורית
קטגוריה:ארגונים לא-ממשלתיים
קטגוריה:אירופה: פוליטיקה
בלתי נשכחים

**בלתי נשכחים** (באנגלית: **The Expendables**) הוא סרט אקשן אמריקאי משנת 2010, שביים סילבסטר סטאלון, בכיכובם של כמה מהבולטים בשחקני הפעולה: סילבסטר סטאלון, ג'ייסון סטיית'האם, ג'ט לי, דולף לונדגרן, רנדי קוטור, סטיבן ויליאמס, טרי קרוז, מיקי רורק, ברוס ויליס וארנולד שוורצנגר (שני האחרונים בהופעת קמע).

בעקבות הסרט, יצא סרט המשך בשם "בלתי נשכחים 2".

## עלילה
הסרט מספר על עלילות חבורת שכירי חרב. מנהיגם, ברני רוס (סילבסטר סטאלון), יוצא הכוחות המיוחדים והאגף לפעולות מיוחדות, מקבל הצעה ממר צ'ארץ' (ברוס ויליס), איש סוכנות הביון המרכזית, להרוג מנהיג דיקטטור באי הנמצא בין מפרץ מקסיקו לבין דרום אמריקה. החבורה מחליטה לערוך סיור לפני החלטתה. בסיור הם פוגשים את סנדרה (ג'יזל יטאי) שמסבירה להם על המצב המסובך בארצה. תוך זמן קצר הם מסתבכים עם המיליציות באי, אך הם מצליחים להימלט. לאחר דיון קצר הם מחליטים לא לבצע את המשימה עקב רמת הקושי הגבוהה שלה. אך לאחר שברני מדבר עם חברו טול (מיקי רורק) על המשימה. הוא מחליט לשנות את החלטתו ולצאת למשימה. שאר חבריו לא שמחים מההחלטה אך הם מצטרפים.
כאשר הם מגיעים לאי הם מגלים שהדיקטטור כפוף לאדם אמריקאי בשם ג'יימס מונרו (אריק רוברטס), בעצמו איש סוכנות הביון המרכזית בנוסף לכך למונרו יש שומר ראש ושמו פיין (סטיבן ויליאמס). אחר כך גאנר (דולף לונדגרן) בוגד בצוות ומצטרף אל מונרו. לאחר מאבק אלים עם גאנר, ברני גורם לו לשתף פעולה עם הצוות לאחר מכן, הדיקטטור נרצח, ובסוף ברני נאבק בפיין. לאחר מאבק אלים וקשה עם פיין, טול רוד ממשיך להיאבק בו אך לאחר מכן, הוא גורם לו לעלות באש לאחר שהחבורה העלתה את המקום באש, טול רוד הורג את פיין. לבסוף ג'יימס אוחז בסנדרה ומאיים להרוג אותה.
לי כריסמס (ג'ייסון סטיית'האם) נועץ סכין בגבו של מונרו והצוות משלים את המשימה.
הסרט נגמר במשחק פגיעה למטרה של טוול נגד לי.

## שחקנים
* סילבסטר סטאלון - ברני רוס, יוצא הכוחות המיוחדים והאגף לפעולות מיוחדות.
* ג'ייסון סטיית'האם - לי כריסמס, יוצא יחידת הקומנדו הבריטית SAS.
* ג'ט לי - יאן יאנג
* רנדי קוטור - טול רווד
* דולף לונדגרן - גאנר ג'נסן
* טרי קרוז - הייל סיזר
* מיקי רורק - טול, יוצא הכוחות המיוחדים
* אריק רוברטס - ג'יימס מונרו, איש סוכנות הביון המרכזית לשעבר.
* דוד זאייאס - גנרל גארזה
* סטיבן ויליאמס - דן פיין
* גארי דניאלס - דה בריט
* ג'יזל יטאי - סנדרה
* כריזמה קרפנטר - לסי 
* ברוס ויליס - מר צ'ארץ', איש סוכנות הביון המרכזית
* ארנולד שוורצנגר - טרנט "טרנץ'" מאוזר

## הפקה
את הסרט הפיקו אבי לרנר, קווין קינג טמפלטון וג'ון תומפסון. הסרט צולם בריו דה ז'ניירו, ניו אורלינס ולוס אנג'לס. בשנת 2012 עלה לאקרנים סרט ההמשך, בלתי נשכחים 2.

## ביקורות והכנסות
רוב הביקורות על הסרט היו מעורבות, אך למרות הביקורות הסרט הפך להצלחה מסחרית. הוא אף הגיע למקומות הראשונים של שוברי הקופות בארצות הברית, אנגליה וסין. נכון ל-26 בספטמבר 2010 הסרט הכניס כ-101,505,966 דולר בארצות הברית וכ-146,053,000 דולר בחו"ל. ובסך הכל $274,470,394.

## קישורים חיצוניים

* 

* כתבה אודות סרט המשך
* כתבה מיוחדת על הקאסט של סרט ההמשך
* אסף שליטא, "בלתי נשכחים": סטלון לא מחזיר עטרה ליושנה, באתר קולנוען, 11 באוגוסט 2010
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 2010
קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי הרפתקאות אמריקאיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:יחידות מיוחדות בקולנוע ובטלוויזיה
Quake Live

**Quake Live** הוא משחק וידאו מסוג ירי בגוף ראשון (FPS) שפותח על ידי חברת "id Software", ומהווה גרסה חדשה, חינמית ומעודנת יותר ל-Quake III Arena. הוא מיועד למחשבים עם ארכיטקטורת X86 ועם מערכות ההפעלה של MAC OS X ,לינוקס ו-Microsoft Windows.

את המשחק ניתן להוריד ולהריץ דרך הדפדפן. ניתן להורידו בחינם, ובנוסף יש אפשרות לרכישת מנוי, שכולל הרחבה של כמות הזירות, סוגי המשחק ושרתי המשחק.

## משחקיות

## היסטוריה
חברת id Software הודיעה בפומבי על התוכנית להוצאת המשחק ב-3 באוגוסט 2007, במהלך "QuakeCon 2007". היא הודיעה שבכוונתה ליצור משחק דפדפן דומה ל-Quake 3 בשם **Quake Zero**. בתחילת 2008 שונה השם ל-**Quake Live**. בסוף 2008 ובתחילת 2009 יצא המשחק בגרסת בטא בהזמנה בלבד. ב-4 בפברואר 2009 יצא המשחק בגרסת בטא פתוחה, והוא זכה לפופולריות רבה ועומס בשרת האינטרנט בימים הראשונים לצאתו. לאחר מספר קשיים בתחום הפרסום של המשחק, יצא המשחק לבסוף בגרסת "פרימיום" ו"פרו" ב-6 באוגוסט 2010.

## קישורים חיצוניים
* 

* 

קטגוריה:משחקי יריות ממוחשבים (גוף ראשון)
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2010
קטגוריה:משחקי אינטרנט
מקבת (ארכאולוגיה)

**מקבת** היא כלי פרהיסטורי ששימש לסיתות כלי אבן, מעין פטיש חסר ידית. המקבות נחלקות לשתי קבוצות עיקריות, מקבות אבן ומקבות קרן.

## מקבות אבן
שמאל|ממוזער|200px|מקבות אבן שונות
**מקבת אבן** (hammer stone), הנקראת גם מקבת קשה, עשויה לרוב מחלוק נחל או חלוק חוף. ישנן גם מקבות קשות העשויות מגרעין צור משומש, שעבר הסבה למקבת על ידי סיתות במכות רבות מול אבן אחרת עד שנעשה מעוגל.
המקבות נבדלות בקשיות הסלע ממנו הן עשויות, מידת חספוס פניו, משקל הפריט וצורתו הכללית. אלה - ביחד עם מיומנות הסתת - קובעים את אופיים של הנתזים והלהבים המופקים. 

בתעשיות כלי האבן הקדומות היה שימוש במקבות קשות בלבד. אולם כבר אז נעשה שימוש במקבות קטנות ושטוחות לשִׁבְרוּר וקטימה של  או להב אבן במהלך התקנתם לכלי. השימוש במקבות אבן נמשך לאורך כל התקופות הפרהיסטוריות. בראשית ההיסטוריה עשו בהן שימוש אף לסיתות אבני בנייה עד שנכנס השימוש בברזל לתפוצה רחבה בתקופת הברזל בערך 1000 לפני הספירה.

## מקבות קרן
[שמאל|ממוזער|250px|סיתות [אבן יד במקבת קרן]]
**מקבת קרן** מותקנת מקרן אַיָּל (deer antler hammer) ששויפה ולוטשה, והיא נקראת גם מקבת רכה. לרבות ממקבות אלו יש ידית אך היא עשויה מחטיבה אחת של אותו חומר, יחד עם הקצה הפעיל.

מקבת הקרן חיונית לסיתות שטוח של כלים כגון אבן-יד, גרזן וכמה טיפוסי ראש חנית. טכניקה זו נכנסה לשימוש כבר בתעשיית אבני יד של האשלית המאוחרת כפי המשוער לפני 600 אלף שנה. לא ניתן היה להשיג את רמת הדיוק והסימטריה בעיצוב המוצר ללא כלי זה. ישנו הבדל ביעילות מקבות הקרן בהתאם למיני האיילים שבקרניהם נעשה שימוש. מקבות קרן שימשו גם להפקת נתזים דקים, לשיברור מדויק ולעיתים גם לסיתות להבונים עדינים. מקבות רכות מתאימות במיוחד לסיתות חומר גלם בעל פצילות גבוהה כגון אובסידיאן – סוג של זכוכית געשית ששימש אף הוא לייצור כלים. לעיתים השתמשו גם באלה מעץ קשה כמקבת.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כלי אבן פרהיסטוריים
חדאד

**חדאד** (בארמית: **ܚܕܕ**, בערבית: **حداد** – נפח) הוא שם משפחה שמקורו בארמית. מיסודו נמנים גם השמות **חדד** ו**אלחדד**, והוא מסמל לרוב שאחד מאבות המשפחה עסק בנפחות. שם משפחה זה נפוץ הן בקרב ערבים והן בקרב יהודים מצפון אפריקה.

בין בני המשפחה בלטו קציני משטרה שהגיעו לדרגות קצונה בכירות, לרבות סנ"צ בדימוס חנא חדד ז"ל שכיהן גם כחבר כנסת מטעם מפלגת העבודה, והיה חבר משלחת ישראל באו"ם ב-1988, והיה עוזרו של שר המשטרה. בכנסת ה-13 כיהן תקופת כהונה חלקית כחבר הכנסת מטעם מפלגת העבודה, החל מ-5 ביולי 1995. בתקופה זו היה סגן ליושב ראש הכנסת שבח וייס.

סנ"צ בדימוס סוהיל חדאד, סנ"צ בדימוס זאהי חדאד, רפ"ק איהאב חדאד, פקד עאטף חדאד ז"ל ,ואחרים, כמו כן, בין בני המשפחה נמנים פעילי הסברה ועורכי דין אשר בלטו בעולם המשפט, כגון יוסף חדאד פעיל ההסברה, ו  עו"ד יוסף חדאד, אחיינו של הח"כ חנא חדד.

קטגוריה:שמות משפחה ביהדות עיראק
קטגוריה:שמות משפחה ביהדות צפון אפריקה
קטגוריה:שמות משפחה ערביים
קטגוריה:שמות משפחה לפי עיסוק
Six Feet Under (פסקול)

**Six Feet Under** הוא הפסקול של סדרת הדרמה המצליחה של HBO, **[[עמוק באדמה]]**. לסדרה יצאו שני פסקולים המאגדים בתוכם את מיטב השירים שהופיעו בסדרה לצד רצועות מקוריות מאת תומאס ניומן.

## Six Feet Under Soundtrack

**Six Feet Under** הוא הפסקול הראשון של הסדרה שיצא לאור ב-5 במרץ 2002 תחת חברת התקליטים יוניברסל מיוזיק גרופ. האלבום זכה לדירוג של 3.5 כוכבים באתר Allmusic.

### רשימת השירים
# Six Feet Under Title Theme - תומאס ניומן (1:36)
# Heaven - לם (4:58)
# Deep Down & Dirty - סטריאו אמסיס (4:22)
# I Love Being Here With You - פגי לי (2:44)
# One Time Too Many - פי ג'יי הארווי (2:52)
# Squares - להקת הבטא (3:44)
# Distractions - זירו 7 (5:16)
# Inspiration Information - שוגי אוטיס (4:10)
# Pure & Easy - דה דיינינג רומס (4:34)
# Let's Go Out Tonight - קרייג ארמסטרונג (6:02)
# Spooky - קלאסיקס איי וי (2:50)
# Bohemian Like You - דנדי וורהולס (3:28)
# Mis Dos Pequeñas - אורלנדו קאצ'יטו לופז (4:04)
# Waiting - הדוולינס (4:51)

## Six Feet Under, Vol. 2: Everything Ends

**Six Feet Under, Vol. 2: Everything Ends** הוא הפסקול השני של הסדרה שיצא ב-21 ביוני 2005 תחת חברת התקליטים אסרלוורקס. האלבום נבחר במקום 93 ברשימת 100 האלבומים הגדולים של שנת 2005 באתר אמזון וזכה לדירוג של 3 כוכבים באתר Allmusic.

### רשימת השירים
# Feeling Good - נינה סימון (2:53)
# Amazing Life - ג'ם (4:02)
# Everything Is Everything - הפניקס (3:00)
# A Rush of Blood to the Head - קולדפליי (5:50)
# Breathe Me - סיה פרלר (4:31)
# Lucky - רדיוהד (4:17)
# Time Is on My Side - אירמה תומאס (2:50)
# Aganjú - בבל גילברטו (4:07)
# Direction - אינטרפול (3:54)
# The Reaper - קייזרס (4:14)
# Transatlanticism - דף קאב פור קוטי (7:55)
# Cold Wind - ארקייד פייר (3:24)
# I'm a Lonely Little Petunia - אימוגן היפ (0:59)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:פסקולים מ-2002
קטגוריה:פסקולים מ-2005
קטגוריה:פסקולי טלוויזיה
קטגוריה:אלבומי אינדי רוק
נמל התעופה הבין-לאומי אל דוראדו

**נמל התעופה הבין-לאומי אל דוֹראדוֹ** (בספרדית: **Aeropuerto Internacional El Dorado**) הוא נמל התעופה הראשי והגדול ביותר של קולומביה. הוא ממוקם כ-15 ק"מ ממרכז עיר הבירה בוגוטה, בין השכונות פונטיבון ואנגטיבה, והוא תופס שטח קרוב ל-6900 דונם. כמו כן הוא נמל התעופה העמוס ביותר באמריקה הלטינית מבחינת היקף המטען המשונע דרכו, והשני מבחינת מספר הנוסעים החולפים בו בשנה, לאחר נמל התעופה הבינלאומי של מקסיקו סיטי.

## היסטוריה
בניית נמל התעופה החלה בשנת 1955 והסתיימה בשנת 1959. בשנת 1981 בנתה חברת התעופה אוויאנקה את טרמינל פואנטה אאריאו עבור טיסות הפנים שלה. בשנת 1998 נפתח המסלול טיסה השני של נמל התעופה למרות התנגדויות מצד תושבי שכונת פונטיבון. בשנת 2007 החל חידושו מהיסוד של נמל התעופה.

## הנמל כיום
ממוזער|שערי היציאה באזור הטיסות הבינלאומיות בטרמינל 1
200px|ממוזער|חזית טרמינל 1
מנמל התעופה יוצאות טיסות פנימיות ובינלאומיות ליותר מ-50 יעדים באמריקה ובאירופה. בשנת 2009 עברו בנמל התעופה 14,899,199 נוסעים, מהם 10,278,181 בטיסות פנים ו-4,621,018 בטיסות בינלאומיות.

נמל התעופה הוא בסיס הפעולה המרכזי של חברת התעופה הלאומית של קולומביה, אוויאנקה ושל רוב חברות התעופה הקולומביאניות.

נמל התעופה קיבל את שמו הנוכחי בשנת 1959 על שם האגדת עם הידועה של "אל דוראדו", לפיה כשכבשו הספרדים את אמריקה חיפשו לשווא את עיר הזהב "אל דוראדו" שבה האמינו שהדרכים עשויות מזהב. העיר בוגוטה והמדינה בכללותה קשורה באופן ישיר לאותה אגדה זאת מכוון שקרוב אליה נמצא האגם של גואטביטה שהוא המקום בו מאמינים שהייתה האגדה.

בנמל התעופה הבינלאומי אל דוראדו ישנם שני טרמינלים:
***טרמינל אל דוראדו** (טרמינל 1) - מחולק לשני אזורים:
*# אזור לטיסות פנים של כל חברות התעופה חוץ מאוויאנקה
*# אזור לטיסות בינלאומית של כל חברות התעופה
***טרמינל פואנטה אאריאו** (טרמינל 2) - טרמינל בלעדי לכל טיסות הפנים של אוויאנקה

## קישורים חיצוניים

* 

אל דוראדו
קטגוריה:קולומביה: תעופה
קטגוריה:בוגוטה: מבנים
צבי זלבסקי

**צבי זלבסקי** (נולד ב-1955) הוא מלחין, זמר וצייר ישראלי. מחלוצי ז'אנר המוזיקה היהודית.

## ביוגרפיה
זלבסקי נולד וגדל בירושלים במשפחת דתית לאומית. אביו, שאול זלבסקי, כיהן כפרופסור לתנ"ך באוניברסיטת בר-אילן.

כשהיה נער יצאה משפחתו לשליחות של שלוש שנים באוסטרליה. בשנים אלו התוודע לניגוניו של שלמה קרליבך שלדבריו השפיעו עליו מאוד. כשחזר לארץ למד בישיבת נתיב מאיר ובישיבת ההסדר בקריית ארבע. את שירותו הצבאי עשה במסגרת חיל השריון. מאוחר יותר למד אצל הצייר ישראל הירשברג ב'מדרשה לציור ברוח יהודית' בירוחם.

זלבסקי מתגורר בנווה דניאל ואב לשבעה. אשתו, שרה, היא נכדתו של הרב אברהם יהושע העשיל וינברג, האדמו"ר מסלונים-תל אביב, ובתו של שמואל וינברג, לשעבר ראש עיריית בני ברק. בעבר התגורר בקריית ארבע.

זלבסקי הוא סופר סת"ם.

## יצירתו
הדיסקים שהוציא כוללים את לחניו בלבד, למלים מהמקורות היהודיים, משירי משוררים שונים, כגון זלדה, ש. שלום, פנחס שדה ועוד, ושירים שחיבר בעצמו. בדיסקים הראשונים הוא שר את כל השירים בעצמו, אך החל מהדיסק "כהמון גליו" החל להקליט גם עם כמה מילדיו, ובדיסק "והנה הבית מואר" אירח אומנים נוספים.

מנגינה שהלחין לפיוט "אל מסתתר", התפרסמה מאוד, כניגון עממי מקובל לפיוט זה.

שניים מלחניו הוקלטו גם על ידי הזמרת שולי נתן.

בהופעותיו, משלב בין שיריו ולחניו שלו, לבין ניגונים מחצרות חסידים וניגוני קרליבך.

## דיסקוגרפיה
* **חמדת הלבבות** (1988) - לחנים חדשים לפיוטי שבת וליום הכיפורים.
* **אורי וישעי** - ניגוני יום הכיפורים ועוד.
* **מים רבים** (1994) - אלבום מחאה שהוקלט על רקע הסכמי אוסלו. על עטיפת האלבום (במהדורה המקורית) מופיע ציור של אדם זועק. ציור זה צויר בשעתו על ידי מרדכי לפיד - חברו של צבי שנרצח עם בנו בפיגוע טרור בקריית ארבע באותה שנה. הציור המקורי שצייר לפיד צויר על לוח עץ ענק והוצב כמצבה לקבר אחים יהודי בברית המועצות.
* **כשיבוא הרועה**
* **פה ושם אני רוקד** (1997) - שירים שונים, בין השאר לחנים לשירי פנחס שדה וזלדה.
* **כהמון גליו** (2004)
* **ענני** (2008) - אלבום שיצא בעקבות יישום תוכנית ההתנתקות מגוש קטיף.
* **שערי ארמון** (2009) - לחנים לפיוטי ראש השנה ויום כיפור.
* **קומי אורי** (2011)
* **והנה הבית מואר** (2015)
***הפס הדקיק שבליבי** (2019)
***נמשך אחריך כמים** (2022)

## קישורים חיצוניים

* הפיוט 'אל מסתתר' בלחנו של זלבסקי, באתר הזמנה לפיוט 
* צבי זלבסקי, על הלחן ל'אל מסתתר' באתר הזמנה לפיוט
* יפה גולדשטיין, גלגולו של ניגון, אתר הצופה
* אהרן דויטש, ענני כתום השיר, אתר ישיבת תקוע
* 
* 
* 
* צבי זלבסקי מתארח בתוכנית "שעה של אנשים", רדיו גלי ישראל, 27 באוגוסט 2015
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:מוזיקאים ישראלים
קטגוריה:בוגרי ישיבת נתיב מאיר
קטגוריה:בוגרי ישיבת ניר קריית ארבע
קטגוריה:נווה דניאל: אישים
קטגוריה:סופרי סת"ם
קטגוריה:משפחת וינברג
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1955
M32

**M32** (נקראת לעיתים **גלקסיית לה-ז'נטיל** או **NGC 221**) היא גלקסיה אליפטית ננסית המלווה את גלקסיית אנדרומדה ומהווה חברה בקבוצה המקומית. זו הגלקסיה הבהירה ביותר מבין הגלקסיות הלווייניות של גלקסיית אנדרומדה עם דרגת בהירות 8.1. מיקומה, כ-22 דקות קשת מדרום למרכז של גלקסיית אנדרומדה, ובהירותה הנראית מאפשרים לאתרה בקלות באמצעות טלסקופ חובבים ואפילו באמצעות משקפת איכותית.

## היסטוריה
M32 התגלתה ב-29 באוקטובר 1749 על ידי האסטרונום הצרפתי גיום לה ז'נטיל, בזמן שצפה בגלקסיית אנדרומדה, והיא הגלקסיה האליפטית הראשונה שהתגלתה. לה ז'נטיל תיאר אותה כערפילית קטנה בקוטר זוויתי של דקת קשת אחת. שארל מסיה צפה בה בשנת 1757 ובשנת 1764 כלל אותה בקטלוג מסיה ותיאר אותה כ"ערפילית עגולה ללא כוכבים בקוטר של כשתי דקות קשת". ויליאם הרשל ציין בשנת 1833 כי הערפילית בהירה יותר במרכזה מאשר בשוליה. בשנת 1864 האסטרונום הבריטי ויליאם הגינס ביצע מדידות ספקטרוסקופיות וציין כי הספקטרום של M32 דומה לזה של גלקסיית אנדרומדה.

בשנת 1944 הצליח האסטרונום וולטר באדה לצפות בכוכבי הגלקסיה במצפה הר וילסון וזיהה שהגלקסיה מאוכלסת בכוכבים זקנים יחסית שבהירותם דומה לבהירות של הכוכבים בגלקסיית אנדרומדה, ומכך הסיק שהן בערך באותו המרחק. בשנת 1988 נצפתה במצפה הכוכבים ליק נובה שהתרחשה בגלקסיה, ואשר הגיעה לדרגת בהירות 16.5.

## מאפיינים
M32 נמצאת במרחק של כ-2.5 מיליון שנות אור ממערכת השמש ונצפית על רקע שולי גלקסיית אנדרומדה. מדידות שנעשו לאורה של M32 לא הראו סימני בליעה על ידי ענני גז ולכן נראה ש-M32 קרובה יותר מגלקסיית אנדרומדה. מסתה של M32 כ-3 מיליארד מסות שמש - כ-2.5 פרומיל ממסתה של גלקסיית אנדרומדה. בהירותה הנראית של M32 היא מדרגה 8.1, עוצמת ההארה שלה היא פי 300 מיליון מעוצמת ההארה של השמש והספקטרום הכולל שלה מתאים לסוג ספקטרלי G3.

ל-M32 צורה אליפטית כאשר לציר המשני אורך של כ-80% מאורכו של הציר הראשי. בדומה לגלקסיות אליפטיות אחרות, כוכבי M32 הם ברובם כוכבים זקנים ולא ניתן למצוא בה אזורי H II בהם מתרחשת יצירת כוכבים חדשים וגם אין בה צבירים פתוחים. רוב הכוכבים הם בעלי מסה בינונית או נמוכה יחסית, שכן הכוכבים המסיביים הפכו מזמן לננסים לבנים או התפוצצו כסופרנובה. גם הכוכבים הצעירים יותר בגלקסיה הם בני למעלה מ-2 מיליארד שנים ויש להם מתכתיות גבוהה יחסית, בניגוד לכוכבים הזקנים יותר שמתכתיותם נמוכה. כמו כן התגלו ב-M32 מספר ערפיליות פלנטריות ונובות, אך עד היום לא נצפתה בה אף סופרנובה.

הגרעין של M32 הוא גדול ומסיבי בהשוואה לגלקסיות ננסיות. מסתו כ-100 מיליון מסות שמש וצפיפותו כ-5,000 כוכבים לפרסק מעוקב - צפיפות דומה לזו של גרעין גלקסיית אנדרומדה עצמה. כמו כן הרכב אוכלוסיית הכוכבים של M32 אופייני יותר לגלקסיות אליפטיות גדולות מאשר לגלקסיות אליפטיות ננסיות ואין בה כלל צבירים כדוריים. מנתונים אלו עולה האפשרות ש-M32 הייתה בעברה גלקסיה אליפטית גדולה, שבשל קרבתה לגלקסיית אנדרומדה הגדולה ממנה, איבדה את כוכביה החיצונים ואת הצבירים הכדוריים שהקיפו אותה.

M32 נעה במהירות של קצת יותר מ-200 ק"מ לשנייה בכיוון מערכת השמש. בקיזוז מהירות השמש סביב מרכז שביל החלב, נראה ש-M32 נייחת ביחס למרכז שביל החלב, בעוד גלקסיית אנדרומדה (הנמצאת מאחוריה) נעה במהירות של כ-100 ק"מ בשנייה לכיוון שביל החלב, כלומר M32 וגלקסיית אנדרומדה מתקרבות זו אל זו במהירות של כ-100 ק"מ בשנייה.

## קישורים חיצוניים

* M32 באתר SEDS
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גלקסיות אליפטיות ננסיות
קטגוריה:גלקסיות לווייניות של גלקסיית אנדרומדה
32
קטגוריה:קבוצת הכוכבים אנדרומדה
ארט קרני

שמאל|ממוזער|250px|קרני בשנת 1940
**ארתור ויליאם מת'יו "ארט" קרני** (באנגלית: **Arthur William Matthew “Art” Carney**; 4 בנובמבר 1918 – 9 בנובמבר 2003) היה שחקן קולנוע אמריקאי. זכה בשבעה פרסי אמי, פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר ובפרס גלובוס הזהב לשנת 1974 על תפקידו בסרט "הארי וטונטו".

## ביוגרפיה
קרני נולד במאונט ורנון, ניו יורק. בנם של הלן ואדוארד מייקל קרני, הילד הצעיר מבין שישה אחים.
נולד למשפחה אירית קתולית.
קרני התגייס לחיל הרגלים של צבא ארצות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה, במהלך הפלישה לנורמנדי בה היה שותף פעיל נפצע קרני ברגלו מרסיס רימון ונותר צולע לשארית ימי חייו.
קרני נישא שלוש פעמים לשתי נשים במהלך חייו: ג'ין מאיירס מ-1940 עד ל-1965 ולהם שלושה ילדים מנישואין אלו. אשתו השנייה הייתה ברברה אייסק לה נישא מ-1966 עד 1977. ב-1980 נישא בשנית לאשתו הראשונה עד מותו.

קרני נפטר בשנת 2003 מסיבות טבעיות, נקבר בבית הקברות שבעיירה אלד סייברוק, קונטיקט. ב-31 באוקטובר 2012 נפטרה מאיירס.

## טלוויזיה ותיאטרון
החל את דרכו בתור זמר קומי בתוכניות רדיו, שם גם הראה את יכולות ההתבטאות שלו בסדרות רדיו. התפרסם לראשונה ברחבי ארצות הברית בסדרה הקומית "המופע של ג'קי גליסון", בה גילם את אד נורטון, השכן של גליסון.

התפקיד זיכה את קרני בחמישה פרסי אמי, פרס נוסף קיבל עבור גילום דמותו בסדרת הסיטקום "The Honeymooners", שהתבססה על אותו פורמט בההשתתפו גליסון וג'ויס רנדולף.
את פרס אמי השביעי שלו קיבל ב-1984 עבור תפקידו בסרט "ג'ון מורן האיום". 

את הופעת הבכורה שלו על בימת ברודוויי עשה ב-1957 במחזה "רוקדי החבלים" בו הופיע בתפקיד הראשי. לאחר מכן הופיע בתפקידו הראשי של פליקס אונגר במחזה של ניל סיימון "הזוג המוזר". ב-1969 הועמד קרני לפרס הטוני על הופעתו בהצגה "נאהבים".

## קריירה קולנועית
בשנת 1974 זכה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר ובפרס גלובוס הזהב עבור תפקידו בסרט "הארי וטונטו". בסרט גילם את הארי קומבס, מורה שפרש מהוראה החי בניו-יורק ביחד עם אשתו. כשמתברר לו שהבניין בו הוא גר עומד להפוך למגרש חנייה, הארי וטונטו החתול שלו מחליטים לפתוח במסע לאורכה של אמריקה, הארי מבקר את ילדיו ורואה עולם שהוא לא ראה בעבר.

הופיע בסרט "מופע הלילה" בהפקתו של רוברט אלטמן בדמותו של הבלש הפרטי איירה וולס, במותחן הבדיוני "יורקת האש" ובסרט הפעולה הקומי "אחרון גיבורי הפעולה" בתפקיד בעל בית הקולנוע פרנק, זהו סרטו האחרון של קרני.

## פילמוגרפיה נבחרת
*הרולס רויס הצהובה (1965)
*הארי וטונטו (1974)
*וו. וו ודיקסי דנקינס (1975)
*מופע הלילה (1977)
*סרט סרט (1978)
*רופא בכותרות (1978)
*פורשים בסטייל (1979)
*בוזזים (1979)
*רואדי (1980)
*סט. הלנס (1981)
*קח את העבודה ודחוף אותה (1981)
*מוטב מאוחר מאשר אף פעם (1982)
*יורקת האש (1984)
*חבובות כובשות את מנהטן (1984)
*צמד חמד (1985)
*אחרון גיבורי הפעולה (1993)

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקני תיאטרון אמריקאים
קטגוריה:זוכי אוסקר: השחקן הטוב
קטגוריה:אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: טלוויזיה
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: שחקן משנה בקומדיה
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: שחקן משנה במיני-סדרה או בסרט
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: הופעה בתוכנית מוזיקלית
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: שחקן ראשי בקומדיה או בסרט מוזיקלי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1918
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2003
יאן סאודק

**יאן סאודק** (בצ'כית: **Jan Saudek**; נולד ב-13 במאי 1935) הוא צלם אמנות וצייר צ'כי ממוצא יהודי.

## קורות חיים
סאודק נולד בפראג בירת צ'כוסלובקיה. אביו היה יהודי, ולכן נרדפו בני משפחתו על ידי הנאצים ורבים מהם נספו בגטו טרזיינשטט במהלך השואה. סאודק ואחיו התאום קרל הוחזקו במחנה ריכוז של ילדים סמוך לגבול פולין.

סאודק שרד את המלחמה והחל לעבוד בבית דפוס בשנת 1950. לאחר שסיים את שירותו הצבאי, ניסה לעסוק בצילום כאמנות, בהשראת הפרויקט "משפחת האדם" של אדוארד סטייכן. בשנת 1969 נסע לארצות הברית, שם הוצגה תערוכת יחיד מעבודותיו באוניברסיטת אינדיאנה בבלומינגטון, וקיבל עידוד לעבודתו מהאוצר יו אדוארס.

כשחזר לפראג נאלץ סאודק לעבוד בחשאיות במרתף כדי להימנע מתשומת הלב של המשטרה החשאית, מכיוון שעבודתו עסקה בנושאים של חופש אירוטי והוא עשה שימוש בסמלים פוליטיים כרמיזה לשחיתות. החל משנות ה-70 המאוחרות הפך בהדרגה למוכר בעולם המערבי כצלם צ'כי מוביל, והוביל את תרבות הצילום בארצו. בשנת 1983 יצא ספר ראשון של עבודותיו באנגלית, ובעקבות כך, אפשר לו השלטון הקומוניסטי להפסיק לעבוד במפעל ונתן לו היתר לעבוד כאמן. בשנת 1987 החרימה המשטרה את התשלילים שלו, אך החזירה אותם לאחר מכן.

סאודק חי ויוצר בפראג.

## עבודתו
עבודותיו הנודעות ביותר מאופיינות בשילוב של ציור וצילום, כשהוא מצייר סביב הדמויות לאחר ההדפסה תפאורה צבעונית, צבועה בצבעים עדינים, דבר שיוצר אווירה "חלומית" ומסתורית. בדרך כלל מופיעות בהן דמויות עירומות למחצה או לחלוטין, ובעלות אלמנטים חוזרים רבים. עבודותיו הראשונות עסקו בילדות, ולאחר מכן החל לעסוק בהתפתחות בין הילדות לבגרות, בתמונות שצולמו לאורך השנים ובהן קומפוזיציה, תנוחה ודמויות קבועות. סאודק עסק גם בדת ובאי הבהירות שבין הגבר לאישה, ומספר פעמים במהלך שנות ה-90 נעשו ניסיונות לצנזר את עבודתו.

במהלך השנים הציג סאודק את עבודותיו בעשרות תערוכות יחיד ותערוכות קבוצתיות. בין השאר הציג תערוכות יחיד במכון האמנות של שיקגו (1976), במוזיאון לאמנות של סינסינטי (1978, 1981), במוזיאון הבינלאומי לצילום בבית ג'ורג' איסטמן ברוצ'סטר (1978), במוזיאון הלאומי לאמנות מודרנית במרכז פומפידו בפריז (1984, 1991), ובגלריות ומוזיאונים רבים נוספים.

בישראל השתתף סאודק בביאנלה הישראלית השנייה לצילום במשכן לאמנות בעין חרוד (1988), ובתערוכה "מסודק ועד סאודק: צילום צ’כי במאה ה-20" במוזיאון הצילום בתל חי (1998).

רבות מהתערוכות תועדו בקטלוגים שיצאו לאור, ובנוסף פורסמו מספר ספרים מעבודותיו, בין השאר בהוצאת ספרי האמנות טאשן (Taschen). כמה מעבודותיו נמצאות באוספים הקבועים של מוזיאונים שונים העולם, בהם המטרופוליטן בניו יורק, מכון האמנות של שיקגו, בית ג'ורג' איסטמן, המוזיאון לאמנות של בוסטון, ועוד.

בשנת 2007 הפיק הצלם הצ'כי אדולף זיקה סרט תיעודי באורך מלא על חייו ויצירתו של סאודק. הסרט הוצג בפסטיבלי סרטים רבים, וזכה בפרס "עין הזכוכית" לסרט התיעודי הטוב ביותר בפסטיבל Eurofest לסרטים אירופיים במונטריאול.

חלק מעבודותיו של סאודק חדרו לתרבות המערבית הפופולרית, ומשמשות כעטיפות לאלבומים של להקות רבות. אחת מתמונותיו משמשת כעטיפת אלבומו של יהודה פוליקר "אפר ואבק".

## ראו גם
* צילום עירום

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:צלמים צ'כים
קטגוריה:צלמים יהודים
קטגוריה:ציירים יהודים צ'כים
קטגוריה:אמנים יהודים צ'כים
קטגוריה:יהודי פראג
קטגוריה:צ'כים שנולדו ב-1935
קלונדייק (סוליטר)

שמאל|ממוזער|250px|הצגת הסידור הראשוני של המשחק קלונדייק (הסידור של הקלפים המוצגים הוא סידור אקראי שנוצר מערבוב החפיסה)
**קלונדייק** (באנגלית: **Klondike**) הוא משחק הסוליטר הפופולרי ביותר, ולכן גם ידוע בתור "סוליטר". במשחק על השחקן לבנות ארבע ערימות של קלפים, אחת עבור כל סדרה, בסדר עולה מאס למלך.

## השולחן (סידור ראשוני)
את המשחק קלונדייק משחקים עם חפיסה סטנדרטית אחת של 52 קלפים ללא ג'וקרים.  המשחק נפתח עם 28 קלפים המסודרים בשבע עמודות. העמודה הראשונה מכילה קלף אחד, העמודה השנייה מכילה שני קלפים וכן הלאה. הקלף העליון בכל עמודה פונה כלפי מעלה; שאר הקלפים פונים כלפי מטה.

ארבע ערימות הבית ממוקמות בפינה הימנית העליונה.

שאר הקלפים מרוכזים בערימה אחת שהקלפים בה פונים כלפי מטה. 

## אופן המשחק

על שבע העמודות להיבנות בסדר יורד, ממלך לאס. כך, השחקן יכול להניח 10 על נסיך, אך לא על 3. בנוסף, על הקלפים בעמודות להיות בצבע אדום ושחור לסירוגין.

כל קלף פתוח ניתן להזיז מעמודה לעמודה על בסיס הקלף הגבוה ביותר. השחקן אינו מוגבל להזזת קלפים יחידים. השחקן יכול גם להזיז רצפים המסודרים באופן עוקב בין העמודות. עמודה ריקה ניתן למלא רק במלך. 

השחקן יכול לקחת קלפים מערימת הקלפים (ברוב הפעמים מהסיבה שאזלו לו המהלכים), וכאשר הוא מסיים את הערימה הוא מערבב אותה מחדש. במשחק ידני לקיחת הקלפים נעשית כאשר בכל פעם נלקח הקלף השלישי. 

מטרת המשחק לסיים להניח על ארבעת הערמות העליונות סדרות של קלפים. הערימות צריכות להיות מאורגנות בסדר עולה ועוקב מאס ועד מלך, כל ערימה צריכה להיות מסודרת לפי צבע וסימן אחיד.

ניתן להעביר קלף בודד מהעמודות לערימות בשני הכיוונים. מהערימה הבודדת ניתן להעביר קלף רק בכיוון העמודות או הערימות.

ברגע שנחשפים כל הקלפים ההפוכים בעמודות, הדבר מהווה מפתח לניצחון במשחק. כאשר נקלעים למצב שבו לא נותרו מהלכים לבצע המשחק הפסיד.

## ניקוד
כניקוד סטנדרטי, השחקן יקבל חמש נקודות על העברת קלף מהחפיסה לעמודה ו-10 נקודות על כל קלף שנוסף לערימת בית.

אם המשחק לוקח יותר מ-30 שניות, השחקן מקבל גם נקודות בונוס בהתאם לזמן שיידרש לו כדי לסיים אותו. הנוסחה לחישוב הבונוס: 700,000 חלקי זמן המשחק הכולל בשניות. כך, הניקוד הסטנדרטי הגבוה ביותר האפשרי הוא 24,113.

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:משחקי סוליטר
סנגמון (נהר)

**נהר סנגמון** (באנגלית: **Sangamon River**) הוא נהר הזורם אל נהר אילינוי במדינת אילינוי שבארצות הברית. אורך הנהר 396 קילומטרים והוא מנקז שטחים מעובדים בין פאוריה לספרינגפילד. הנהר מוזכר בסיפור חייו של אברהם לינקולן. חלקו של הנהר העובר בפארק אלרטון בסמוך למונטיסלו הוכרז בשנת 1971 כאתר טבע לאומי.
בשנים 1920–1922, נבנה סכר לנהר באזור דקטור במטרה ליצור את אגם דקטור כמקור מי שתייה לעיר. האגם נוצר ללא יכולת שליטה על השפכים המתנקזים אליו ויצר בעיות קשות של זיהום מי השתייה מזיהום חקלאי.

## קישורים חיצוניים

* 

סנגמון
קטגוריה:יובלי המיסיסיפי
Nox Aurea

**Nox Aurea** (מבוטא "נוקס אוריאה", בלטינית: "לילה מוזהב" או "זהב לילי") הייתה להקת דום-דת' מטאל מלודי ודת'-דום גותי סימפוני משוודיה.

## מוזיקה

הלהקה דומה במקצת במוזיקה שלה ל-Draconian (גם היא להקת מטאל גותי שוודית) אך איטית יותר, ללא קטעים מהירים ומשלבת יותר ליווי של קלידים וחליל ברקע. את השירה מוביל סולן השר בגרואלינג כשלצידו זמרת נשית השרה שירה מלודית.

נושאי השירים עוסקים בגנוסטיקה, לוציפר, כאוס, מוות וצער.

הפילוסופיה של הלהקה שעומדת מאחורי שיריה היא:

## היסטוריה

הלהקה הוקמה על ידי פטר לאושטסן וגרים וינדקאל ב-2005, אך רק ב-2007 נוספו לה רוב המוזיקאים החברים בהרכב עד היום בהם פטריק קולברג, אליס פרסל ויואקים אנטונסון. ב-2009 הוציאה את אלבומה המלא הראשון, Via Gnosis, העוסק בגנוסטיקה ומתאר את הסבל של אדם וכיצד הוא מתאבד ונשמתו נגאלת על ידי לוציפר. האלבום הארוך (כ-71 דקות) זכה להצלחה בקרב המעריצים ולביקורות טובות. בעקבותיו חתמה הלהקה על חוזה עם נאפלם רקורדס, חברת תקליטים אירופאית גדולה המתמחה במטאל. ב-2010 הוציאה את אלבומה השני Ascending in Triumph. ב-2011 הקפיאה את פעילותה.

## חברי ההרכב
### נוכחי

* פטריק קולברג Patrick Kullberg - שירה גברית, גרואלינג
* פטר לאושטסן Peter Laustsen - גיטרה, באס, קלידים
* גרים וינדקאל Grim Vindkall - גיטרה, באס, קלידים, שירה
* רוברט פרסון Robert Persson - גיטרה, באס, קלידים, שירה
* אליס פרסל Alice Persell - שירה נשית
* יואקים אנטונסון Joakim Antonsson - תופים

### לשעבר

* יאן סלנדר Jan Sallander - שירה גברית, גרואלינג

## אלבומים

* Via Gnosis - 2009
* Ascending in Triumph - 2010

## קישורים חיצוניים

* סקירה על הלהקה באתר Doom-metal.com

קטגוריה:להקות מטאל גותי
קטגוריה:להקות דום מטאל
קטגוריה:להקות שוודיות
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 2005
קטגוריה:להקות שהתפרקו בשנת 2011