open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
פוניבז'

**פּוֹנֵיבֵז**' (בכתיב עברי: **פּוֹנֵבֵז**'; , **פָּנֵבֶזִ'יס**; ביידיש: **פּאָנעװעזש**) היא העיר החמישית בגודלה בליטא. שטחה הוא כחמישים קמ"ר ואוכלוסייתה מעל 119,000 איש (2004), רובם ליטאים. העיר שוכנת במישור של נהר הנבז'יס (Nevėžis). שם העיר פירושו "על הנבז'יס".

פוניבז' נמצאת במרכז ליטא, במחצית הדרך בין ריגה לבין וילנה, שתי הערים הגדולות ביותר בקרב המדינות הבלטיות. מיקומה הגאוגרפי מקל על התחבורה ממנה באמצעות דרכים מהירות ומסילות רכבת לערים אחרות בליטא וחזרה, וכן לקלינינגרד, עיר הבירה של מחוז קלינינגרד, מובלעת רוסית השכנה לליטא.

## היסטוריה
העיר נזכרת לראשונה בשנת 1503, במסמכים שנחתמו על ידי אלכסנדר השני, הדוכס הגדול של ליטא, שהעניק הרשאה לבניית העיר. אלכסנדר השני נחשב למייסדה של העיר. לאורך המאה ה -16 שמרה העיר על מעמד של עיר מלכותית. במאה ה-17 התרחבו גבולותיה לעבר הגדה השמאלית של הנהר.

לאחר המהפכה התעשייתית, שחלה בליטא בסוף המאה ה-19, הוקמו מפעלים ראשונים בעיר, המערכת הבנקאית התרחבה והמסחר גדל. בתחילת המאה ה-20 הפכה העיר למרכז כלכלי ותרבותי חשוב. בתקופה שבין שתי מלחמות העולם, כשמדינת ליטא הייתה עצמאית, המשיכה אוכלוסיית העיר לגדול. במפקד האוכלוסין בשנת 1923, נמנו כ-19 אלף תושבים בעיר. בשנת 1939 עלה מספרם ל-26 אלף. ביוני 1940 השתלטו כוחות צבא רוסים על העיר, והכריזו על סיפוחה לברית המועצות. מספר גדול של תושבים הוגלה לסיביר או סבל צורות אחרות של רדיפה. ביולי 1941 נכבשה העיר על ידי הנאצים כחלק ממבצע ברברוסה.

## תרבות
העיר כוללת מוסדות תרבות רבים. המוזיאון לאתנוגרפיה מציג חפצים רבים בעלי ערך היסטורי. הגלריה לאמנות מארגנת תערוכות רבות מדי שנה, כמו גם ערבי מוזיקה וספרות, הרצאות ודיונים בנושאים שונים. גלריית הצילום מציגה מגוון של תערוכות מתחלפות. לספרייה הציבורית שמונה סניפים בחלקים שונים של העיר.

## יהודים

בהיסטוריה היהודית ידועה העיר בשל ישיבת פוניבז' ששכנה בה והוקמה מחדש בבני ברק. ישיבה זו נחשבה לאחת הישיבות החשובות ביותר בליטא בתקופה שבין שתי מלחמות העולם.

לפני מלחמת העולם הראשונה היוו היהודים 36% מתושבי העיר, כ-7,000 תושבים. אחרי הכרזת עצמאות של ליטא ב-1918, היהודים המשיכו למלא תפקיד חשוב בכלכלת העיר, אך מספרם באוכלוסייה הכללית ירד והגיע ל-6,000 ב-1939 (רק 22% מתושבי העיר).

במהלך הכיבוש הגרמני של העיר (יולי-אוגוסט 1941) רוכזו 8,745 יהודי העיר וסביבתה בגטו שהוקם בה, אשר כל יושביו נרצחו כעבור זמן קצר בידי ליטאים-פשיסטים בבורות ירי בסמוך לעיר. מספר קטן של יהודים חזר לעיר אחרי המלחמה, ובשנת 1959 היו בה 221 יהודים. מספרם הגיע ל-66 ב-1986. לאחר התפרקות ברית המועצות עלו רוב יהודי העיר לישראל.

בעיר הייתה גם קהילה קראית. הקהילה נוסדה במאה ה-17. בשנת 1911 פרסם תושב המקום, פינאס ראייצקי, כתבה על חיי היהודים בפוניבז' בעיתון הקראי בשפה הרוסית "חיי הקראים" (караимская жизнь). לפי דבריו, ביישוב היו באותה עת כארבעים משפחות קראיות, רובן עניות. בעדות משנת 1934 מוזכר שהיה לה בית קברות קטן, שבו נקברו חשובי העדה. כמו כן, עד מלחמת העולם השנייה היה בפוניבז' בית כנסת קראי.

## ערים תאומות
לפוניבז' ברית ערים תאומות עם הערים:

## קישורים חיצוניים

* 
* יהודי פוניבז' בליטא העצמאית
* 
* 
* 
* 
* 
* 

מרכז|ממוזער|750px|צילום פנורמי של העיר פוניבז'

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ליטא: ערים
קטגוריה:מחוז פוניבז'
קטגוריה:ליטא: רשויות מקומיות
קטגוריה:בורות ירי בשואה
קטגוריה:שואת יהודי ליטא
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
דגל ניופאונדלנד ולברדור

**[[דגל]] [[הפרובינציות והטריטוריות של קנדה|פרובינציית]] [[ניופאונדלנד ולברדור]]** הנוכחי עוצב בשנת 1980 על ידי האמן הניופאונדלנדי כריסטופר פראט.
העיצוב אושר על ידי בית המחוקקים של ניופאונדלנד ב-28 במאי 1980 והוצג לראשונה ב-24 ביוני 1980.

הצבע הכחול מסמל את הים, הלבן את השלג והקרח, האדום מסמל את המאמץ והמאבק של תושבי ניופאונדלנד ולברדור, וצבע הזהב מסמל את הביטחון העצמי של תושבי הפרובינציה.
המשולש הכחול נותן אזכור של כבוד לדגל בריטניה, ומזכיר את המסורת הבריטית של ניופאונדלנד ולברדור.
שני המשולשים האדומים מסמלים את שני אזורי הפרובינציה - היבשה והאי,
והחץ המוזהב מסמל עתיד טוב יותר.

## הטריקולור של ניופאונדלנד
שמאל|ממוזער|250px|הטריקולור של ניופאונדלנד

בין השנים 1840 ו-1931 דגל ניופאונדלנד היה טריקולור בצבעים ירוק, לבן וורוד. מקורו בעיר סיינט ג'ונס בשנת 1840 והוא עוצב על ידי הבישוף הקתולי של ניופאונדלנד - מיקל אנתוני פלמינג. הדגל מסמל את המסורות של הקהילות הקתולית והפרוטסטנטית להתחרות אחת לשנה במשיכת גזרי עצים - הפרוטסטנטים סימנו את העצים שלהם בצבע ורוד, בעוד שהאירים הקתולים סימנו את העצים שהם משכו בירוק.

על מנת למנוע חיכוכים בין הקהילות התערב הבישוף והציע שלפרובינציה יהיה דגל אחד משותף בו הוורוד והירוק מופרדים על ידי צבע לבן שמסמל את השלום.
הוורוד מסמל את בית טיודור הבריטי, והירוק את פטריק הקדוש, הקדוש המגן על אירלנד. הלבן מסמל את אנדרו הקדוש - הקדוש המגן על סקוטלנד.

## דגל הממלכה המאוחדת
[שמאל|ממוזער|250px|[דגל הממלכה המאוחדת]]
בשנת 1931 אימצה פרובינציית ניופאונדלנד את דגל הממלכה המאוחדת.

## דגל ניופאונדלנד הצרפתית (דגל טֶרְנֶב)
שמאל|ממוזער|250px|דגל ניופאונדלנד הצרפתית
דגל הפדרציה של דוברי הצרפתית של ניופאונדלנד (טרנב - Terre-Neuve) מתבסס על דגל שלושת הצבעים של צרפת, ובו שלושה צבעים:
כחול לבן ואדום. על הדגל שני מפרשים כאשר על העליון זרד ועל התחתון פרח המצוירים בשחור.
המפרשים מייצגים את ארץ הבסקים ואת חבל ברטאן שבצרפת ואת הדייגים הצרפתיים שהגיעו לאזור זה בשנת 1504 והתיישבו בו.
הצהוב לקוח מהכוכב של דגל אקדיה והזרד הוא סמל לברדור.

## דגל לברדור
שמאל|ממוזער|250px|דגל לברדור
דגל זה אומץ בשנת 1949. הלבן מסמל את השלג, הכחול מסמל את הים, הנהרות והאוקיינוס, שהדייג בהם מהווה את עיקר כלכלתה של לברדור.
הירוק מסמל את היבשה. 
הזרד מסמל את העבר והעתיק. הענפים הקצרים מסמלים את קשיי העבר והענפים הארוכים מסמלים את התקווה לעתיד. שלושת הענפים הנמצאים בקצה הזרד מסמלים את שלושת העמים שמתגוררים בלברדור: האינו, האינואיט והלבנים. שלושתם יוצאים מענף אחד - המסמל שכל בני האדם שווים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:ניופאונדלנד ולברדור: סמלים
ניופאונדלנד ולברדור
ניופאונדלנד ולברדור
דפניה

**דפניה** (שם מדעי: *Daphnia*) היא סוג של סרטן הנמנה עם משפחת הדפניים.

## מאפיינים
הדפניה היא סרטן זעיר וגודלה כ-3 מילימטר. היא נעה במי השלולית בניתורים באמצעות מחושיה, ובעלת לב.

הדפניה ניזונה מיצורים זעירים עוד יותר, כאצות חד-תאיות וחיידקים, והן עצמן משמשות כמזון משובח לדגי נוי שמגדלי דגים מרבים לאסוף או לגדל כמזון חי לדגי אקווריום.
ממוזער|ימין|דפניה משריצה
תוחלת חייה של הדפניה איננה חורגת משנה, ולרוב מדובר בשבועות בודדים. אורך החיים תלוי בטמפרטורת המים בהם היא שוהה (ישנן עדויות לפריטים שחיו 108 ימים בטמפרטורה של 3°C ולעומת זאת פריטים שחיו 29 יום בטמפרטורה של 28°C מעלות). כאשר השלולית מלאה מים כל הדפניות הן נקבות, והן מתרבות ברביית בתולים (ללא תא זכרי). כאשר השלולית קרובה להתייבשות מתפתחים זכרים, ואז הם מתרבים ברבייה זוויגית (תא זכרי ונקבי).
לקראת התייבשות השלולית מטילות הדפניות ביצי קיימא. לביצים אלו דופן עבה, והן אינן מתייבשות גם כאשר השלולית מתייבשת. בחורף שלאחר מכן, כאשר השלולית תתמלא שוב מים, יתפתחו הסרטנים מביצי הקיימא.
מינים אחדים של דפניה מצויים בישראל.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אוטו פרידריך מולר
קטגוריה:סרטנים מסננים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1875
יצחק שקולניק

**יצחק שקולניק** (1908 – 19 בפברואר 1990) היה ראש מועצת רעננה מטעם מפא"י.

## ביוגרפיה
יצחק שקולניק נולד בשנת תרס"ח-1908 בצ'רניבצ'י שבפודוליה, באימפריה הרוסית. הוא היה בנם של דובה ופנחס. בצעירותו היה חבר בתנועת נוער ציונית. בשנת 1928 עלה לארץ ישראל ועבד כחקלאי בדגניה ובנהלל. בסוף אותה שנה עבר למושבה (דאז) רעננה, והקים בה משק חקלאי. במלחמת העולם השנייה התגייס לשורות הצבא הבריטי ושירת במשך שש שנות המלחמה.

בשנת 1959 נבחר למועצה המקומית, ובנובמבר 1960 הפך לראש המועצה. בתקופת כהונתו הונחו היסודות להרחבת היישוב ואושרה תוכנית המתאר שאפשרה קליטת תושבים רבים נוספים. כמו כן, הוקמו בתקופתו מפעלי תעשייה בסביבות העיר באזור התעשייה שהוקם בתחילת שנות ה-50 בתקופת כהונתו של ברוך אוסטרובסקי, ראש המועצה הראשון של רעננה. הוא גם יזם את הקמת שכונת קריית שרת, הקמת מוסדות עירוניים-מחוזיים והרחבת רשת המים ורשת ה￼￼ביוב￼￼. בתקופת כהונתו השתפר מאזנה התקציבי של המועצה. כמו כן נחתמה ברית ערים תאומות ראשונה עם אופסטרלנד שבהולנד.

שקולניק שירת בתפקיד עד לפרישתו בנובמבר 1969, כעבור תשע שנים, אך המשיך לכהן כחבר מועצה עד לפרישתו הסופית בספטמבר 1971.

בשנת 1987 הוכתר בתואר יקיר העיר רעננה.

שקולניק נפטר בביתו ב-1990, ונקבר בבית העלמין הישן ברעננה.

## קישורים חיצוניים
* ראשי המועצה והעירייה: יצחק שקולניק , באתר מורשת רעננה
** תצלומים של יצחק שקולניק 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:ראשי מועצת רעננה
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם מפא"י
קטגוריה:מתנדבי היישוב לצבא הבריטי
קטגוריה:יקירי רעננה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1908
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1990
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הישן של רעננה
פס קנדי

[שמאל|ממוזער|250px| <div style="text-align: center;">
[דגל קנדה
]] 
**פס קנדי** (באנגלית: **Canadian pale**) בווקסילולוגיה הוא הפס האמצעי האנכי (פאל בהרלדיקה) בדגל תלת-פסי אנכי, אשר מכסה מחצית משטח הדגל, וזאת לעומת שליש משטח הדגל בעיצוב תלת פסי מסורתי. רוחבו של הפס מאפשר את שיבוצו של מטען במרכז הדגל. השם הוצע על ידי ד"ר ג'ורג' סטנלי ונכנס לשימוש לראשונה כאשר אליזבת השנייה, מלכת קנדה הכריזה על דגל קנדה החדש ב-28 בינואר 1965. על פניו אמור המונח לתאר רק דגלים קנדיים, אך בשימוש כללי המונח מתאר גם דגלים שאינם קנדיים אשר נושאים את אותן פרופורציות.

הפס הקנדי הוא עיצוב נפוץ בדגלים קנדים אזוריים ועירוניים שעוצבו לאחר 1965. מספר דוגמאות לכך הם דגל הטריטוריות הצפון-מערביות ודגלי הערים אדמונטון, אלברטה; קורנוול, אלברטה וברלינגטון, אונטריו.

## היישום בווקסילולוגיה
הפס הקנדי הקלאסי הוא ריבוע אמצעי שנמצא במרכז הדגל אשר יחס אורך/גובה שלו הוא 1:1. המונח הווקסילולוגי משמש לתיאור כל רצועה מרכזית שרוחבה מחצית מרוחב הדגל גם אם צורתה אינה ריבוע. המונח פס קנדי משמש, גם אם שלא כהלכה, לתיאור דגלים שאינם קנדיים. דגל סנט וינסנט והגרנדינים (ביחס של 7:11) וההצעה לדגל טאיוואן (ביחס של 3:5) מתוארים כדגל פס קנדי.

המונח משמש לתיאור כללי יותר של דגל אשר הרצועה המרכזית שבו רחבה יותר ללא קשר לשאלה האם היא מכסה מחצית מרוחב הדגל או לא. על פי התיאור הכללי דגל טריטוריית האי נורפוק (שבו יחסי הפסים הם 7:9:7) ודגל מדינת איווה (בו יחסי הפסים אינם מוגדרים אך רוחבו של הפס המרכזי אינו כפול מרוחב שני הפסים הצדדיים) מתוארים לעיתים כנושאי "פס קנדי".

דגלים אשר מתארים פס **אופקי** אשר רוחבו הוא כרוחב מחצית הדגל מתוארים כנושאי פס ספרדי.

## שימושים בצורת דגל זו


Image:Flag of the Northwest Territories.svg|דגל הטריטוריות הצפון-מערביות, קנדה

Image:Flag of Yukon.svg|דגל יוקון, קנדה
Flag of Cornwall, Ontario (granted).svg|דגל קורנוול, אונטריו, קנדה

Image:Flag_of_Edmonton.svg|דגל אדמונטון, אלברטה, קנדה
Image:Flag of Taiwan proposed 1996.svg|הצעה לדגל טאיוואן (Liu proposal, 1996)
Image:Flag of Iowa.svg|דגל מדינת איווה, ארצות הברית
Image:Flag of Saint Vincent and the Grenadines.svg|דגל סנט וינסנט והגרנדינים


## הערות שוליים

*
קטגוריה:קנדה: דגלים
קטגוריה:דגלים לפי עיצוב
פרשת קדושים

[ממוזער|220px|בול ישראלי לכבוד חגיגות העשור ל[הכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם. על הבול מופיע הציווי "ואהבת לרעך כמוך" בשפות שונות.]]
[שמאל|ממוזער|220px|איור מעשה ידי צ'ארלס פוסטר משנת 1897, המתאר את [עבודת המולך - הקרבת בן לפסל של המולך]]
**פָּרָשַׁת קְדֹשִׁים** היא פרשת השבוע השביעית בספר ויקרא. לפי החלוקה לפרקים, היא מתחילה ב ומסתיימת ב.

בשנים שאינן מעוברות קוראים את פרשת קדושים ביחד עם פרשת אחרי מות, במהלך חודש אייר, בדרך כלל בשבת שלאחר יום העצמאות. בשנים מעוברות פרשת קדושים נקראת  לבדה, ברוב השנים בשבת שלפני יום העצמאות.

## תוכן הפרשה
פרשת קדושים היא מהפרשות עם המספר הרב ביותר של מצוות בנושאים שונים. על המכנה המשותף שלהן מעיד הפסוק הפותח את הפרשה: .

על פסוק זה אומר המדרש שפרשה זאת נאמרה במעמד הקהל, בנוכחות כל עם ישראל, מאחר שבפרשה זו יש יסודות תורה רבים.

### בין המצוות בפרשה
***[[מצוות שבין אדם למקום]]**: איסור עבודת אלילים; שמירת השבת; איסור שבועת שקר; איסורי כלאיים ושעטנז.
***[[מצוות שבין אדם לחברו]]**: הציווי "ואהבת לרעך כמוך"; מצוות מורא אב ואם, איסורי גנבה, שקר ורכילות; איסור שנאה, מצוות תוכחה ואיסור נקימה ונטירה; "מפני שיבה תקום והדרת פני זקן", איסור קללה, איסור קללת אב ואם.
***[[צדק חברתי]]**: איסור הלנת שכר; איסור נתינת מכשול לפני עיוור; איסור על לקיחת שוחד; מצוות אהבת הגר; ציווי שלא לרמות במידות ומשקלות ("מאזני צדק").
***דיני [[מורא מקדש]] וה[[קורבן (יהדות)|קורבנות]]**: זמני אכילת הקורבן; איסור פיגול.
***[[מצוות התלויות בארץ]]**: איסור עורלה; מצוות נטע רבעי, מתנות עניים (לקט, שכחה ופאה).
***איסור לנהוג כ[[חוקות הגויים]]**: איסור אכילה על הדם, איסור ניחוש ועוננות, הקפת הראש והשחתת הזקן, כתובת קעקע, פנייה לאוב ולידעוני; איסור על עבודת המולך.
*פירוט עונשי מוות וכרת על **[[איסור עריות|איסורי עריות]]**, שנכתבו בפרשת אחרי מות.

## תאריכי הקריאה
השבת בה קוראים את פרשת קדושים יכולה לחול בתשעה תאריכים שונים.

יחד עם פרשת אחרי מות:
*שנת השא ושנת זחא - י"ב באייר.
*שנת זשג ושנת בחג - י' באייר.
*שנת בשה ושנת גכה - ח' באייר.
*שנת הכז - בארץ ישראל ו' באייר, בחוץ לארץ י"ג באייר.
בנפרד:
*שנת החא - כ"ח בניסן.
*שנת השג - כ"ו בניסן.
*שנת זחג - ג' באייר.
*שנת זשה ושנת בחה - א' באייר.
*שנת בשז ושנת גכז - בארץ ישראל כ"ט בניסן, בחוץ לארץ ו' באייר.

## הפטרה
הספרדים, התימנים והאיטלקים מפטירים  (הספרדים מתחילים ב ואילו התימנים, העיראקים, הטוניסאים, הלובים והאיטלקים ב; התימנים עוצרים ב והספרדים והאיטלקים ב). בפרק זה מתאר יחזקאל כיצד ציווה ה', אחרי יציאת מצרים את בני ישראל "את חוקותיי ואת משפטי הודעתי אותם, אשר יעשה אותם האדם וחי בהם", וכיצד בני ישראל לא שמרו את הציוויים האלה.

האשכנזים מפטירים ב. בפרק זה מתאר עמוס את ההבדל בין ישראל לגויים, ומתאר את הגאולה העתידה.
בקהילות גרמניה מפטירים ב שזו ההפטרה שמפטירים רוב קהילות ישראל בפרשת אחרי מות.

בנוסח רומניא הפטירו  עד .

כאשר פרשת קדושים נקראת בראש חודש אייר, קוראים את הפטרת ראש חודש. כאשר נקראת בערב ראש חודש אייר, קוראים את הפטרת מחר חודש.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
קדושים
אפרסק

**אפרסק** (שם מדעי: *Prunus persica*) הוא מין של עץ פרי גלעיני ממשפחת הוורדיים, המשתייך לסוג פרוּנוּס (אליו משתייכים בין השאר גם השזיף והמשמש). השם אפרסק מתייחס גם לפרי העץ.

ממוזער|220px|פרי האפרסק
ממוזער|220px|פרי האפרסק בירושלים

## אטימולוגיה
האפרסק מופיע בתרבות היהודית כבר בתקופת המשנה (למשל, ב: "האפרסקים והשקדים... כלאיים זה בזה"). בכתבי יד עתיקים המילה מופיעה ללא אל"ף פרוסתטית, שהתווספה מאוחר יותר כדי להקל על ההגייה.

מקורם של ששת זני האפרסק המקוריים (כיום ישנם הרבה יותר) הוא בסין וסביבותיה. מסין הגיע לאיראן (מכאן גם מקור שמו היווני: מֵלוֹן פֶּרְסִיקוֹן (תפוח פרסי)), שקוצר על ידי הרומאים ל-persica.

## מאפיינים
הזן המתורבת של עץ האפרסק, *Prunus persica vulgaris*, הוא כיום הזן הנפוץ בעולם. זן זה גודל לראשונה באירופה במאות הראשונות לספירה, ונתפשט ביוון ובאגן המערבי של הים התיכון בעיקר. כנראה בערך בתקופה זו הגיעו זנים של אפרסק לארץ ישראל. במהלך המאה ה-16 הגיע האפרסק לעולם החדש.

עץ האפרסק מאופיין בגובה בינוני, עלים דמוי איזמל ובעלי חוד ארוך, ופריחה בצבעים ורוד או סגול. פרי האפרסק משתנה בקוטרו בין 2 ל-8 ס"מ; פניו מכוסים בדרך כלל בשכבה של שערות רכות, וצבעו צהוב או אדום. גלעין הפרי קשה מאוד ומחורץ. האפרסק מותאם לאקלים ממוזג.

כיום ישנם כאלף זנים חקלאיים של אפרסקים, ביניהם גם הנקטרינה ואפרסק הפיתה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1801
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אוגוסט בטש
קטגוריה:פירות נשירים
קטגוריה:ורדיים
קטגוריה:פירות מאכל
עתון 77

**עתון 77** הוא ירחון לספרות ולתרבות, שנוסד על ידי המשורר והעורך יעקב בסר בשנת 1977, ומכאן שמו. כתב העת הוא בין הוותיקים שבכתבי העת הספרותיים בישראל. עד שנת 2024 יצאו לאור למעלה מ-430 גיליונות.

## היסטוריה
העיתון נוסד בשנת 1977 ומאז מפרסם ברציפות יצירות בעברית של יוצרים ישראלים, או בשפות אחרות, כמו רוסית, ערבית או יידיש, בתרגום לעברית. העיתון מוגדר כעוסק בענייני תרבות וחברה, ובתהליכים היסטוריים שעיצבו את גורל העם היהודי ואת המפעל הציוני. כתב העת מפרסם מדי גיליון ביקורות וסקירות של ספרים חדשים, ונותן במה לזיכרונות, למסות, לסיפורת ולשירה מקורית ומתורגמת.

הירחון יוצא על ידי עמותת "אגודת סופרים ואמנים לקידום הספרות והתרבות", בתמיכה ציבורית של משרד התרבות ושל עיריית תל אביב. בשנת 2003 היה על סף סגירה עקב קיצוץ של כ-40% בתמיכה שנתן משרד התרבות, אחר כך קיבל גם מימון מעיריית תל אביב והמשיך לצאת.

מאז 2006 עורכי הירחון הם מיכאל בסר ועמית ישראלי-גלעד.

## גיליונות ייעודיים
בצד הגיליונות הרציפים, המציגים מגוון של נושאי כתיבה, יוצאים גיליונות ייחודיים המוקדשים לנושא מסוים (לעיתים בהשתתפותו של עורך שותף), כמו גיליונות על שירה מתורגמת מהמזרח התיכון, על שירה עירונית, על חוויית האבהות או על ספרות נשים ("מי מפחד מוירג'יניות", בעריכת תמר משמר).

## הוצאת ספרים
הירחון מפעיל הוצאת ספרים, בעלת אותו שם, המוציאה בעיקר ספרי שירה והגות. בהוצאה ראו אור למעלה מ-300 כותרים. בין הספרים שיצאו בהוצאה:
* **לחולמים בליל גשם** – אוסף של מבחר שירים מהשירה הערבית שהופיעו ב"עיתון 77" בשנים 2004-1977.
* **השירה – האימפריאליזם היפה: משירת שכנינו; לקט תרגומי שירה ערבית**, 2010
* **שכונה**, יניב קקון, 2010
* **דקויות**, אילנה אבן טוב-ישראלי, 2015
* **קדיש ניסים**, קובץ שירים של קובי נסים, 2019
* **ממזרח יתפרץ הר געש**, אסופת מאמרים של מתי שמואלוף, 2020
* **סוף מערב**, קובץ שירים של יורם בק, 2020
***אני שומעת מישהו**, קובץ שירים של מיכל בת אדם, 2022
***אסתטיקה של אינסוף**, הגות קיומית ומרחבית של אבי לויתן, 2022
***מחלת יַבָּשׁה**, ריטה קוגן, 2022
***סמוך לחום הגוף שלך**, קרן קולטון, 2024

## קישורים חיצוניים

* עיתון 77 ברשת החברתית פייסבוק
* 
* עיתון 77 בארכיון הדיגיטלי של ספריית אוניברסיטת טקסס באוסטין
* רשימת ספריות המחזיקות במצאי את "עתון 77", בקטלוג המאוחד לכתבי-עת (ULS)
* 
* אלי הירש, על גיליון 334-333, באתר "אלי הירש קורא שירה", 19 בדצמבר 2008

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: כתבי עת ספרותיים
קטגוריה:ספרות בעברית
קטגוריה:ישראל: כתבי עת לשירה
דגל הטריטוריות הצפון-מערביות

**[[דגל]] [[הטריטוריות הצפון-מערביות]]** מורכב מדגל כחול אשר במרכזו מופיע "פס קנדי" - ריבוע בצבע לבן.

ריבוע לבן זה זהה בצורתו לריבוע המופיע במרכזו של דגל קנדה ורוחבו של הריבוע הלבן כמחצית שטח הדגל (בשונה מהמלבן הלבן המופיע במרכזו של הדגל התלת-צבעי הצרפתי, ששטחו רק שליש משטח הדגל).

הפסים הכחולים מסמלים את האגמים הרבים שנמצאים ברחבי הטריטוריה והריבוע הלבן במרכז הדגל מסמל את החורף המושלג והקפוא אשר נפוץ בטריטוריה.

על הפס הקנדי מוטען שלט האצולה של הטריטוריות הצפון-מערביות.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:הטריטוריות הצפון-מערביות: סמלים
הטריטוריות הצפון-מערביות
הטריטוריות הצפון מערביות
הטריטוריות הצפון מערביות
חיים כרמון

**חיים כרמון** (ספטמבר 1927 – 11 במרץ 2009) היה המלמ"ב (הממונה על הביטחון במשרד הביטחון) הראשון.

## ביוגרפיה

כרמון נולד בשם חיים וינריך בלודז' שבפולין ב-1927. כנער לחם במרד גטו ורשה. הוא שרד את מחנה ההשמדה מיידנק ועלה ארצה בשנת 1946. הוא עבד בתעשיית היהלומנות ובמקביל הצטרף לש"י בהגנה. במלחמת העצמאות, כרמון שירת בחטיבת קרייתי כחבלן.

לאחר שחרורו מצה"ל בשנת 1949 הצטרף כרמון למחלקה לתפקידים מיוחדים ובשנת 1950 עבר ליחידת החקירות ובדיקת מהימנות עובדים בשב"כ. משם עבר ליחידת האבטחה של הארגון והיה במשך שנים אחדות מאבטחו של ראש הממשלה דוד בן-גוריון. כשפרש בן-גוריון מראשות הממשלה ועבר לקיבוץ שדה בוקר, חזר כרמון לשב"כ.

בשנת 1954 פרצה מחלוקת בשאלה איזה גוף יהיה האחראי על הביטחון במשרד הביטחון - האם תהיה זו מחלקת ביטחון שדה של אמ"ן או שמא השב"כ. הוחלט שהשב"כ יישא באחריות ועל כן מונה אברהם ניב לתפקיד קצין הביטחון של משרד הביטחון, וכרמון מונה להיות עוזרו. בשנת 1955 פרש ניב, וכרמון מונה לתפקיד.

כרמון כיהן בתפקיד זה במשך כעשור, כאשר מתוקף תפקידו ליווה את כל המפעלים הרגישים של מערכת הביטחון, ובראשם בניית הכורים הגרעיניים בנחל שורק ובדימונה, כמו גם אבטחתם. הוא היה כפוף מקצועית לבנימין בלומברג, שהיה אז ראש אגף האבטחה בשב"כ. כרמון זכה בתפקידים אלו בהוראת שמעון פרס במטרה למדר את ראש המוסד איסר הראל מסוד הקמת הכור בדימונה.

כאשר אירע הפילוג במפא"י ובן-גוריון הקים את רפ"י, הצטרף כרמון אל הפורשים. אולם כישלונם בבחירות של שנת 1965 ועליית כוחו של ראש הממשלה לוי אשכול הביאה לירידת קרנו והייתה, ככל הנראה, הסיבה לכך שנשלח ל"גלות" במשלחת משרד הביטחון בארצות הברית. כאשר שב ארצה מילא תפקידים נוספים במערך האבטחה והביטחון של המשרד. לאחר מלחמת יום הכיפורים ובעקבות שינויים מבניים, מונה כרמון להיות אחראי על הביטחון בכל מערכת הביטחון, מה שהוביל ליצירת תפקיד המלמ"ב - הממונה על הביטחון במערכת הביטחון.

גם בתפקיד זה היה כרמון כפוף לבלומברג, אך הדחתו של הלה ומינוי רפי איתן במקומו הרחיבו את כר הפעולה של כרמון, שכן איתן נשא בכפל תפקידים - גם ראש הלק"ם וגם יועץ ראש הממשלה ללוחמה בטרור. תפקידו והוותק שלו הפכו את כרמון לאחד האנשים החזקים והמשפיעים ביותר במערכת הביטחון, ולאלה נוספה גם היכרותו וידידותו עם ראש השב"כ דאז אברהם שלום.

בשנת 1986 פרש כרמון והוחלף על ידי יחיאל חורב.

## קישורים חיצוניים
* 
* בכיר מערכת הביטחון חיים כרמון הלך לעולמו, באתר גלי צה"ל

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי הש"י
קטגוריה:הממונה על הביטחון במערכת הביטחון
קטגוריה:אנשי השב"כ
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:עולים לאחר מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ניצולי השואה: פולין
קטגוריה:יהודים בשואה: פולין
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז מיידנק
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הישן בהרצליה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1927
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2009
דגל נובה סקוטיה

**[[דגל]] [[הפרובינציות והטריטוריות של קנדה|פרובינציית]] [[נובה סקוטיה]]** מבוסס על סמל הפרובינציה, המוצג במרכזו של רקע לבן ועל צלב אלכסוני כחול. דגל זה מהווה היפוך של דגל סקוטלנד בו מוצג צלב אנדראס הקדוש בצבע לבן על רקע של שדה כחול.
סמל נובה סקוטיה מתבסס על סמל האבירים של סקוטלנד - מגן מוזהב במרכזו אריה אדום, המקושט בפרח האירוס (fleur de lis).

הדגל נמצא בשימוש מאז 1858. ב-2013 גילתה תלמידה בת 11 שעסקה בעבודת בית ספר על המורשת של נובה סקוטיה, כי מעמדו של הדגל מעולם לא נקבע בחוק. במאי באותה השנה, משהובא העניין לידיעתו של אחד מחברי בית המחוקקים של נובה סקוטיה, יזם הלה חקיקה שתעגן את מעמדו. ב-10 במאי 2013 נכנס החוק לתקפו - כמעט 155 שנים לאחר שהדגל הונף לראשונה.

## קישורים חיצוניים

* 
* מעמד רשמי לדגל אחרי 155 שנים 
* נוסח הצעת החוק, באתר הרשמי של בית המחוקקים של נובה סקוטיה 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נובה סקוטיה: סמלים
נובה סקוטיה
נובה סקוטיה
נובה סקוטיה
דגל נונאווט

**דגל טריטוריית נונאווט** הוכרז ב-1 באפריל 1999 עם הקמת טריטוריית נונאווט, הטריטוריה החדשה ביותר של קנדה.

בדגל מצויר אינוקשוק אדום, אשר בשפת האינוקטיטוט פירושו "כמו בן אדם", הוא סמן אבנים מאוזנות ואנדרטה, שימש במשך מאות שנים כדי לנווט את האינואיטים ברחבי טונדרה ארקטית העקרה או לסמן מקומות קדושים ומיוחדים.

הצבעים האדום (של הפסל) והלבן (הרקע מימין לפסל בדגל) מייצגים את צבעיו הרשמיים של דגל קנדה. הצבע הלבן מייצג גם את הנוף הארקטי הנפוץ בצפון המדינה. צבע הזהב מסמל את העושר של האדמה העשירה במחצבים ובאוצרות טבע.
הכוכב הוא Niqirtsuituq, או כוכב הצפון באינוקטיטוט (בכחול), שימש במשך מאות שנים כנקודת ניווט. הוא גם מייצג את מנהיגותם של הצעירים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:נונאווט: סמלים
נונאווט
הללויה

**הַלְלוּיָהּ** היא מילה שמשמעותה "הללו את האל", אשר לה תפקיד מרכזי בתפילות רבות, בשירה ובתרבות הפופולרית. המילה שימושית במספר דתות, כדוגמת יהדות ונצרות.
[250px|ממוזער|שמאל|קטע מתוך ה[הגדה של פסח מגניזת קהיר, ובמרכזו מובלטת המילה "הללויה"]]
## מקור המילה
המלה **הללויה** היא הצמדת מילים של המילים העבריות "הללו" ו"יה", ומשמעותה "הללו את האל". היא מוזכרת 24 פעמים בתנ"ך, בעיקר במזמורים קי"ג-קי"ח בספר תהילים, הנכללים גם בתפילת הלל.

מעברית עברה המלה לשפות רבות אחרות, ובהן יוונית ואנגלית. בתנ"ך המלך ג'יימס, התרגום המוכר ביותר של התנ"ך לאנגלית, מתורגמת המלה כ-"Praise yee the Lord" (הללו את האל), אך במהדורה המקורית משנת 1611 מופיעה ליד המשפט הערת המתרגמים: "Heb. Halleluiah". הערות מסוג זה הופיעו ליד מילים שהמתרגמים לא היו בטוחים בתרגומן, כדי לשמור על דיוק ונאמנות למקור העברי. המלה "הללויה" נכללת במספר מיסות נוצריות.

המילה מופיעה בתנ"ך 24 פעמים, כולן במזמורי תהלים ק"ד־תהילים ק"ו, קי"א־קי"ז, תהילים קל"ה וקמ"ו־ק"נ. בכל המקומות המילה פותחת או סוגרת את המזמור, פרט למקרה אחד (מזמור קל"ה, פסוק ג'). במקור שני חלקי המילה מופרדות במקף ("הַלְלוּ־יָהּ"). הפירוש המילולי של הביטוי: שבחו את יה, שבחו את ה'. התוספות  מפרשים את דברי הגמרא (שם)  שזה גם ב'הללויה', שפרשה חביבה התחיל וסיים ב'הללו־יה'.

## שימושים בתרבות
[שמאל|ממוזער|250px|הנדל, "הללויה" מתוך "[משיח (אורטוריה)|המשיח"]]
*"הללויה" הוא החלק המוכר ביותר באורטוריה "משיח" מאת המלחין גאורג פרידריך הנדל (1742), ונהוג, במדינות האנגלו-סקסיות, לקום בעת השמעת חלק זה של היצירה. מקורו של מנהג זה באגדה לפיה ג'ורג' השני, מלך בריטניה היה קם בהתלהבות בשמעו את הקטע.
*"הללויה" (באנגלית: Hallelujah) הוא גם שמו של שיר מפורסם של לאונרד כהן.
*"הללויה" הוא שם השיר שייצג את ישראל באירוויזיון 1979 שנכתב על ידי שמרית אור וקובי אשרת ובוצע על ידי להקת חלב ודבש. שיר זה זכה במקום הראשון באותה תחרות.
*"הללויה" (שם מלא: Hard Rock Hallelujah) הוא גם שיר של להקת לורדי אשר ייצגה את פינלנד באירוויזיון 2006, ואף זיכה אותה במקום הראשון.
*"הללויה" הוא שם של סרט ישראלי משנת 2004.
*"הללויה" היה פסטיבל רוק ומטאל כבד שהתקיים מדי שנה בהרצליה. הפסטיבל נהג לתרום את כל הכנסותיו עבור עמותות לילדים במצוקה.
* "הללויה" (באנגלית Hallelujah) הוא שיר של להקת פאראמור.
* "הללויה" (בגרמנית Halleluja) הוא שיר של להקת רמשטיין.
* "הללויה" (באנגלית Hallelujah) הוא שיר של להקת פאניק אט דה דיסקו.
* "הללויה" (באנגלית Hallelujah) מוזכר בשיר supermarket flowers (סופרמרקט פרחים) של הזמר אד שירן.
* "הללויה" (באנגלית Hallelujah) מוזכר בשיר Everyday Life (חיי היום יום) של להקת קולדפליי.
* "הללויה" מוזכר פעמים רבות בשיר "My Sweet Lord" של ג'ורג' האריסון. אמנם השיר מכיל ברובו מוטיבים מהארי קרישנה בה האמין האריסון, אך המילה "הללויה" היא המילה שחוזרת הכי הרבה פעמים בשיר זה.
* המילה "הללויה" היא מרכזית בפזמון השיר "Echoes in Rain" של הזמרת אניה.

## גלריה

## ראו גם
*קריאת ההלל
*תהילים ק"נ

## קישורים חיצוניים

* מילות השיר הישראלי "הללויה", באתר שירונט
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ליטורגיה יהודית
קטגוריה:תהילים
קטגוריה:מילים בתנ"ך
טפח

ממוזער | שמאל|יחידות מידה הנגזרות מהיד.
**טפח** היא יחידת מידה קדומה למדידת אורך, אשר אורכה כרוחב ארבע אצבעות של אדם ומשמשת לקביעת מדידה במצוות שונות כמו גודל סוכה, שטח של רשות היחיד ועוד.

אורך המידה הוא כרוחב כף היד. באחרונים נאמרו דעות שונות בשיעור המדויק של המידה. בארמית לעיתים מכונה המידה 'טפחא', ולעיתים (נדירות) 'פשך'.

ברבים נהוג לומר טפחים, אמנם במקרא מופיע גם צורת רבים טפחות: כגון בפסוק .

ששה טפחים הם 'אמה', יחידת מידה מקראית, המשמשת רבות לשיעורים הלכתיים.

## מקור
מידת הטפח היא מידה מקראית ונזכרת פעמים אחדות בתנ"ך, כך למשל מופיע בתורה שמשה רבינו נצטווה לעשות מסגרת לשולחן הפנים בשיעור טפח:שיעורו של הטפח נמסר הלכה למשה מסיני שהוא כרוחב ארבע אצבעות אך באצבעות האגודל.

### טפח שוחק ועוצב

## שיעור הטפח
ישנה מחלוקת בהלכה מהו אורך הטפח:
* לפי החזון איש – 9.6 ס"מ (כשכוונתו לאגודל – כ-2.4 ס"מ)
* לפי הגר"ח נאה – 8 ס"מ

## במחקר
ממצאים ארכאולוגיים מתקופת ממלכת יהודה תומכים בסברה כי אורך הטפח עמד על כ-8.85±0.6 ס"מ, מידה זו תואמת את הרוחב הממוצע של ארבע אצבעותיהם של חיילים זכרים בצבא ארצות הברית במאה העשרים – כ-8.67±0.5 ס"מ. החוקרים בחנו מאות כדים ממספר אתרים מתקופת ממלכת יהודה (לרבות חורבת קייאפה, עיר דוד, גבעת התיתורה, תל מגידו, תל לכיש ועוד) ומצאו כי הקוטר הפנימי הממוצע של פתח הכדים בכל אתר תואם מידת טפח זו, בעוד שנמצאה שונות רבה בשאר מידות הכדים שנבדקו (נפח, קוטר וגובה הכדים).

בניגוד לכך, במדגם של כדים מן התקופה הרומית בארץ ישראל שאותרו באזור שועפאט, הקוטר הפנימי הממוצע של פתח הכדים היה קטן יותר – כ-7.87±0.8 ס"מ – בדומה לרוחב הממוצע של ארבע אצבעותיהן של חיילות בצבא ארצות הברית במאה העשרים – כ-7.82±0.4 ס"מ.

## מטבע לשון
* **מגלה טפח ומכסה טפחיים** – מטבע לשון בספרות בעקבות התלמוד העושה שימוש במידה זו כמטפורה, שפירושה שגם כאשר אדם מגלה משהו הוא מסתיר יותר מכך.
* **מהמסד ועד הטפחות** – מטבע לשון שפירושו מלמטה ועד למעלה. לפי אחד ההסברים, המילה טפחות בהקשר זה היא צורת רבים של המילה טפח, זאת בשל המנהג שרווח בעבר שהאבנים שנמצאות בסוף החומה רוחבם טפח.

## ראו גם
* מידות, שיעורים ומשקלות בהלכה
* רשימת מידות, שיעורים ומשקלות בהלכה

## קישורים חיצוניים

* מידות ומשקלות במקרא, באתר מט"ח
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יחידות מידה: אורך
קטגוריה:יחידות מידה קדומות
קטגוריה:שיעורי חז"ל
קטגוריה:יחידות מידה המבוססת על גוף אדם
דגל יוקון

**[[דגל]] [[הפרובינציות והטריטוריות של קנדה|טריטוריית]] [[יוקון]]** שבקנדה הוא טריקולור בצבעים ירוק, לבן וכחול, אשר במרכזו מופיע סמל יוקון מעל זר של ערברבה צרת-עלים (fireweed), הפרח הרשמי של הטריטוריה. הוא נבחר בתחרות עיצוב אשר נערכה ברחבי הטריטוריה בשנת 1967, באותו העשור בו עוצבו דגל קנדה ודגלי פרובינציות נוספים.

## היסטוריה
דגל יוקון אומץ ב-1 במרץ 1968 לאחר תחרות עיצוב אשר נערכה ברחבי הטריטוריה ב-1967 כחלק מחגיגות המאה של קנדה. התחרות אורגנה על ידי ענף וייטהורס של הלגיון המלכותי הקנדי ולזוכה הובטח פרס של 100 דולר קנדי. לוועדה הוגשו 137 הצעות כאשר ההצעה הזוכה הוגשה על ידי בוגר הקולג' של יוקון לין למברט, אשר הגיש עשר הצעות שונות שמיתוכן אחת עלתה לשלישית הזוכים אשר הוגשה לבחירת הוועדה. גרסת אב טיפוס נשלחה לאוטווה על מנת לקבל עיצוב הרלדי מקובל והדגל הוחזר לווייטהורס עם תיקונים קלים. הדגל נקבע כדגל הטריטוריה על ידי חוק דגל ב-1 בדצמבר 1967.

## עיצוב
### סמליות
הדגל מחולק לשלושה שדות צבועים.
* הירוק מסמל את יערות יוקון.
* הלבן מסמל את השלג.
* הכחול מסמל את נהרותיה ואגמיה של יוקון.

במרכז השדה הלבן מופיע שלט האצולה של יוקון מעל זר של ערברבה צרת-עלים, הפרח הלאומי של הטריטוריה. בציצה מופיע כלב המזחלות אלסקן מלמוט, חית עבודה טיפוסית לטריטוריה, על גבעונת של שלג. המגן של הסמל מכיל בחלקו העליון את צלב ג'ורג' הקדוש האנגלי עליו דיסקה עם תבנית ואיר (פרווה הרלדית). במרכז המגן יורדים שני קווים גליים לבנים המסמלים את נהרות הטריטוריה על רקע כחול ושני משולשים אדומים המיצגים את הרי הטריטוריה ועיגולי זהב כסמל למחצבי הטריטוריה.

### עיצוב
יחס האורך/רוחב של דגל יוקון הוא 1:2 כאשר (בדומה לדגל קנדה) ורוחבו של הפס הלבן המרכזי הוא אחד וחצי מרוכבם של שני הפסים הצבעוניים הצדדיים (1 - 1.5 - 1).

על פי מושגי הדגלים הדגל הוא טריקולור, דגל המורכב משלושה צבעים. אך הדגל אינו טריקולור אמיתי וזאת כיוון שהוא מוטען בסמל יוקון במרכזו, בעוד שטריקולור אמיתי חלק מכל סמל.

## ראו גם
* סמל יוקון
* גלריית דגלי קנדה

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* אתר ממשלת יוקון, דגל יוקון
* דגל יוקון
* 

קטגוריה:יוקון: סמלים
יוקון
יוקון
יוקון
יוקון
יוקון
דגל ססקצ'ואן

**[[דגל]] [[ססקצ'ואן]]** מורכב משני פסים אופקיים. הפס העליון, שצבעו ירוק, מסמל את החלק הצפוני של הפרובינציה שהוא מיוער ברובו. בצד שמאל של חלק זה מופיע גם סמל האבירים של ססקצ'ואן.

הפס התחתון בצבע זהוב מסמל את החלק הדרומי של הפרובינציה, בו גדלים דגנים שונים. בצד ימין של הדגל, על שני הפסים, מופיעה חבצלת מערבית, הפרח המסמל את הפרובינציה.

דגל ססקצ'ואן אומץ בשנת 1969.

## קישורים חיצוניים

*
* 
* 
* 

קטגוריה:ססקצ'ואן: סמלים
ססקצ'ואן
קטגוריה:ביקולור
דגל אי הנסיך אדוארד

**[[דגל]] [[אי הנסיך אדוארד]]** מכיל את סמל האבירים של האי.

שלושה עצי אלון קטנים, המסמלים את שלושת המחוזות של הפרובינציה (Prince, Queens ו-Kings), מופיעים תחת הגנתו של עץ אלון גדול, שסימל במקור את בריטניה. הסמליות חוזרת במוטו של הפרובינציה: *Parva sub ingenti* (קטן תחת [הגנתו של] גדול).

הפרובינציה נקראה על שמם של שני אנשים בשם אדוארד: בראש הדגל מופיע אריה מוזהב, שמופיע במקור בסמלו של הנסיך אדוארד אוגוסטוס, והשני - המלך אדוארד השביעי.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

אי הנסיך אדוארד
קטגוריה:אי הנסיך אדוארד: סמלים
אי הנסיך אדוארד
פורקיופיין טרי

**פורקיופיין טרי** (באנגלית: **Porcupine Tree**, "עץ הדָּרְבָּן") היא להקה בריטית שהוקמה על ידי סטיבן וילסון ונחשבת לאחת מהלהקות החשובות בז'אנר הרוק המתקדם בבריטניה.

## פעילות
"פורקיופיין טרי" היה בתחילה כינוי שנתן וילסון לאלבומי סולו שהוציא ב-1987 ואשר נוצרו "כדי לספק את העניין הגובר בעץ הקיפודים האגדי" כפי שכתב וילסון בהומור בספרון שצורף לאחד האלבומים. במרוצת הזמן כתוצאה מההתעניינות הגוברת ביצירות אלה צירף אליו וילסון את ריצ'רד ברביירי כקלידן, את קולין אדווין כבסיסט ואת כריס מייטלנד כמתופף. ההרכב נשאר ללא שינוי עד 2002, אשר בשנה זו הוחלף כריס מייטלנד בגווין האריסון.

סטיבן וילסון, העומד בראש הלהקה, אחראי גם לפרויקטים מוזיקליים רבים אחרים ביניהם בלאקפילד (Blackfield) (ביחד עם הזמר והיוצר הישראלי אביב גפן), "נו-מן", "I.E.M", "בס קומיוניון", וכן הפיק אלבומים ללהקות רבות, ביניהן להקת Opeth.

הסגנון העיקרי של הלהקה השתנה בזרמים מוזיקליים שונים. בשנותיה הראשונות של הלהקה, הצלילים הושפעו מרוק פסיכדלי, אוונגרד, מוזיק קונקרט וסגנון אקספרימנטלי. בסוף שנות ה-90, פנתה הלהקה לסגנון "מסחרי" יותר ופופי עם פניית הלהקה לזרם הרוק האלטרנטיבי. בתחילת שנות האלפיים, הלהקה פנתה לכיוון המושפע מהבי מטאל ובכך הפכה הלהקה ללהקת פרוגרסיב מטאל.

הלהקה הופיעה בישראל 4 פעמים: 3 הופעות בשנת 2000 (במועדון התיאטרון ובסינרמה בתל אביב ובחיפה), והופעה נוספת בשנת 2010 בגני התערוכה.

עשור לאחר התפרקותה, פרסמה הלהקה ב-1 בנובמבר 2021 את הסינגל "Harridan", והודיעה על אלבום חדש שיצא לאור ב-24 ביוני 2022.

## דיסקוגרפיה
### אלבומי אולפן
* On the Sunday of Life" 1991"
* Up the Downstair" 1993"
* The Sky Moves Sideways" 1995"
* Signify" 1996"
* Stupid Dream" 1999"
* Lightbulb Sun" 2000"
* In Absentia" 2002"
* Deadwing" 2005"
* Fear of a Blank Planet" 2007"
* The Incident" 2009"
* Closure / Continuation" 2022"

### אחרים
* Voyage 34" 1992"
* Voyage 34 : Remixes" 1993"
* Yellow Hedgerow Dreamscape" 1994"
* Staircase Infinities" 1994"
* Moonloop" / "Stars Die" 1994"
* Metanoia" 1998"
* Recordings" 2001"
* Stars Die : The Delerium Years 1991-1997" 2002"
* Warszawa" (2001) 2005"
* 2007 "Nil Recurring"

### סינגלים
* Waiting" 1996"
* Piano Lessons" 1999"
* Stranger By The Minute" 1999"
* Pure Narcotic" 1999"
* Four Chords That Made A Million" 2000"
* Shesmovedon" 2000"
* Lazarus" 2005"

## קישורים חיצוניים

* 

* עמוד הלהקה באתר השרת העיוור

*
קטגוריה:להקות בריטיות
קטגוריה:להקות רוק מתקדם
קטגוריה:אמני אטלנטיק רקורדס
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1987
זיריאב

[שמאל|ממוזער|220px|אנדרטה לזכרו ב[קורדובה (ספרד)|קורדובה, ספרד; זיריאב מגולם בדמות השחרור שעל העוד]]
**זיריאב** (בערבית ופרסית: **زرياب**, בשמו המלא **אבו אל-חסן עלי אבן נאפע**; **أبو الحسن علي ابن نافع**  בערך 789–857) היה מוזיקאי איראני, זמר, נגן עוד, מלחין ומורה, שפעל בעיראק, בצפון אפריקה ובאל-אנדלוס ונחשב לאבי המוזיקה הערבית אנדלוסית. מוצאו אינו ברור - ייתכן כורדי או פרסי, אולי אף עם שורשים בעבדים אפריקאים שהגיעו לאזור עיראק. זיריאב נחשב לאחד המוזיקאים הגדולים ביותר בחצר שושלת בית עבאס, אך התפרסם במיוחד לאחר מכן כמוזיקאי אנדלוסי בחצר של האמיר עבד-א-רחמן השני בקורדובה. לפי הערכות בני זמנו הצטיין "לא רק באיכות קולו, אלא גם שלמות ביצועיו". נודע גם כמשורר, מלמוד איש אשכולות - בעל ידע בפיזיקה, גאוגרפיה, מטאורולוגיה, וגם כאיש הטביע חותם על היבטי חברה רבים בתקופתו - הגינונים, אופנת הלבוש והמטבח.
יש קוראים לו "זיריאב אל כביר", כלומר "זיריאב הגדול".

## פירוש שמו
לשמו בפרסית - יש אולי משמעות של "זהב מותך" (מן המלים "זר" = "זהב", ו"אב" = "מים"). פירוש זה היה מקובל על עבד אל-פרג' אל אספהאני ועל אבן ערבי. יש שקשרו את שמו למיתר החמישי הנמוך ביותר שהוסיף לעוד, כשמשמעות המילה "זיר" בפרסית היא "למטה". בערבית ניסו לפרש את כינויו "זיריאב" על ידי אסוציאציה ל"אבו זאראק", שם של ציפור שיר כהת נוצות, ממשפחת הזרזירים, אולי בגלל עיסוקו בזמרה וגון עורו הכהה. בספרדית תרגמו שם זה ל"צפור שחורה".
.

## ביוגרפיה
מורהו של זיריאב אסחק אל-מאווסילי היה נערץ מאוד בחצר המלכות העבאסית של הארון א-רשיד והח'ליף שבא אחריו אל-מאמון. איסחק התגאה בתלמידו זיריאב שכן לימודו ואימונו היה לאחד מהישגיו.
כשזיריאב עלה על מורו ורבו הרגיש שעליו לעזוב את בגדד ובסיוע כספי של איסחק אל מאווסילי נסע לחצר האע'לבים בקירואן ומאוחר יותר לספרד.

במאה ה-15 נדחקו המוסלמים לדרום ספרד, ועד לסוף אותה מאה גורשו ונמלטו בעיקר לארצות צפון אפריקה. כך הגיעה מסורת המוזיקה האנדלוסית הערבית אל ארצות צפון אפריקה.

אסכולה זו של זיריאב הפכה לזרם המוזיקלי הערבי המשפיע ביותר בספרד המוסלמית. בסביליה, בטולדו, בולנסיה ובגרנדה, הוקמו בתי ספר למוזיקה שלימדו וביצעו את המוזיקה שיצר וחידש זיריאב. כמו כן מיוחסת לזיריאב הוספת המיתר החמישי לעוד.

זיריאב זכה לפרסום שעד היום נוהגים לחשוב שהיה לממציא הגיטרה הראשון. נאמר עליו שהוא ידע 10,000 שירים בעל פה.
זיריאב יצר 24 סוויטות מוזיקליות קרויות "נאוובה" או נובה שנועדו כל אחת לשעה אחרת מתוך 24 השעות של היממה.
זיריאב חי בקורדובה עד סוף ימיו, תוך כדי שהוא משנה את ההיסטוריה של המוזיקה בחבל אנדלוסיה ובאירופה.

## לקריאה נוספת
* R.I Gruber, *History of Musical Culture. Volume 1: From Ancient times to 16th Century*, Gosudarstvennoe Muzykalnoe Izdatelstvo, Moscow, 1960 

## קישורים חיצוניים

* Kay Hardy Campbell., "Tarab and the Art of Music ", *Aramcoworld*, November-December 2017
*  G. Talebzadeh, " Zaryâb - A Genius Iranian Musician", 3 June 2003  באתר לתרבות איראנית Fravahr.org

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מוזיקאים איראנים
קטגוריה:מוזיקאים עיראקים
קטגוריה:אנדלוסים
קטגוריה:זמרים השרים בערבית
קטגוריה:מוזיקאים כורדים
קטגוריה:נפטרים ב-857
גליונות

"**גִליונות**" היה ירחון ספרותי עברי, בעריכת המשורר והעורך יצחק למדן. כתב העת יצא לאור כעשרים שנה, משנת 1934 ועד לשנת 1954, שנת מותו של  למדן. החוברת האחרונה הייתה חוברת מס' קפו (186), והיא הוקדשה לזכרו של למדן. הירחון הוצא לאור, בחלק מימי קיומו, על ידי הוצאת אמנות.

"גליונות" היה אחד מכתבי העת הספרותיים החשובים בארץ בשנות הופעתו, ועיצב דור שלם של יוצרים בתחום השירה, הסיפורת, הביקורת והמחקר הספרותי. רוב משתתפיו בשנים הראשונות היו יוצרים עבריים שעלו לארץ מאירופה, והעברית לא הייתה לשון ילדותם. אבל במשך השנים נשתנתה התמונה. יוצרים מבני הארץ עשו בו את צעדיהם הראשונים בפרסום דבריהם. ס. יזהר למשל, פרסם ב"גליונות" את סיפורו הראשון, "אפרים חוזר לאספסת", בשנת 1938. יצחק למדן העורך הוא שנתן ליזהר סמילנסקי הצעיר את כינוי העט ס. יזהר. שושנה שרירא, בת כיתתו של ס. יזהר ("מקדמות" עמ' 146), הוציאה לאור את שלושת ספוריה הראשונים ב"גליונות".

הקו השמרני של יצחק למדן, התנגדותו לקבוצות יוצרים צעירים שהתלכדו סביב כתבי עת ספרותיים אחרים, ובעיקר פטירתו של למדן, גרמו לירידת קרנו של "גליונות" בשנות הופעתו האחרונות.

כתב העת הוא מושא למחקר תולדות הספרות העברית בתקופת היישוב.

## לקריאה נוספת

*חיה הופמן, דרכו של יצחק למדן בעריכת "גליונות", **הקונגרס העולמי למדעי היהדות**, 9, ג, תשמ"ה-1985, עמ' 293-287.
* שלום לינדנבאום, "גליונות" – כתב עת בעל מגמה, **מאזנים**, מ"ח, 6/5, תשל"ט-1979, עמ' 99-95.

קטגוריה:ישראל: כתבי עת ספרותיים
קטגוריה:ספרות בעברית
קשת (כתב עת)

**קשת: רבעון לספרות עיון וביקורת** היה כתב עת שיצא לאור בעריכת המתרגם והמשורר אהרן אמיר משנת 1958 עד שנת 1977. **קשת החדשה**, בעריכת אמיר, יצא לאור כרבעון משנת 1998 ונסגר בשנת 2008, בעקבות פטירתו של אמיר.

על פי עורכיו, "קשת" נועד לסייע להתחדשות הספרות העברית, מתוך ההשקפה שיש לפתוח חלון בעיקר לספרות המערב ואירופה אך גם לספרות העולם בכלל. החידוש העיקרי של "קשת" היה במתן חשיבות רבה לז'אנרים נוספים, לבד מהשירה והסיפורת. כתב העת טיפח את המסה העברית וכן פרסם ראיונות מקיפים ומקוריים עם יוצרים ורבי שיח.

בקשת, התגלו וטופחו עשרות משוררים וסופרים. בניגוד לרוב כתבי העת, שנטו לתפיסה סוציאליסטית, על אף נטיותיו הכנעניות של העורך, כתב העת לא היה קשור בהתחייבות פוליטית מגבילה, והמשתתפים בגיליונותיו באו מכל כיווני המחשבה והיצירה בארץ. חוברות מיוחדות של "קשת" הוקדשו לספרויות זרות. ב-1975, לאחר תום שמונה עשרה שנה של הופעה רצופה החליט אמיר לסגור את שעריו של כתב העת, מתוך הבנה ותחושה של מיצוי.

## קשת החדשה
שמאל|ממוזער|220px|עטיפת הגיליון הראשון של "קשת החדשה"
לכבוד מלאת ארבעים שנה ליסוד כתב העת, ב-1998, יצאה לאור חוברת מיוחדת. לאחר מכן, החליט אמיר להמשיך במפעלו, וכתב העת במתכונתו החדשה "**קשת החדשה**" החל להופיע כרבעון באורח סדיר, עד למותו של אמיר בשנת 2008. לאחר מכן, החליטו חברי המערכת שלא להמשיך בפרסום כתב העת.

חברי המערכת של קשת החדשה היו יהושע קנז, עליזה ציגלר, אשר רייך, פרופ' דוד ויטל, פרופ' אמנון רובינשטיין, ש. שפרה, אסף ענברי ואהרן אפלפלד.

בשנת 2013 הוציא בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה מהדורה מחודשת של קשת - קולנוע משנת 1968. בנוסף יזם בית הספר כתב עת חדש בשם "קשת קולנוע", בהשראת כתב העת המקורי.

## הוצאה לאור
קשת המקורית ראתה אור באמצעות "עם הספר", הוצאה לאור שייסד דב ליפץ, אביו של אהרון אמיר. קשת החדשה ראתה אור באמצעות "ספרות עכשיו".

## קישורים חיצוניים

* גיליונות 'קשת' שהועלו לפרויקט בן יהודה.

* 
* 
* 
*  (במלאת עשור לכתב העת)
* 
*  (על גיליון 18 של "קשת החדשה")
* לילך וולך, עת אסון, נענע 10, 18 ביולי 2007
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: כתבי עת ספרותיים
בנדיקטוס הראשון

**בנדיקטוס הראשון** (בלטינית: **Benedictus I**; מת ב-30 ביולי 579) היה אפיפיור בין השנים 575–579.

בנדיקטוס היה בנו של בוניפצ'ה, שקרוי על-ידי היוונים בונוסוס. על מוצאו, שנת הולדתו וראשית חייו לא ידוע דבר. ידוע כי קיבל אישור מהאימפריה הביזנטית לעלות לכס האפיפיורות אחד עשר חודשים אחרי מותו של יוחנן השלישי, בשנת 575. בתקופת שלטונו עסק בעיקר בפיתוח מנזר סטפן. בשנת 579 פקד רעב את הלומברדים, ולכן הטיחו בו סיפורים המתארים אותו כאדם רע לב ושהרעב בא באשמתו. בנדיקטוס לא יכול היה להחזיק מעמד בקשיים אלו ונפטר באותה שנה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אפיפיורים בימי הביניים
קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-6
קטגוריה:ילידי 525
קטגוריה:נפטרים ב-579
גורדון אולפורט

**גורדון ו. אולפורט** (באנגלית: **Gordon W. Allport**; 11 בנובמבר 1897 – 9 באוקטובר 1967) היה פסיכולוג אמריקני. אולפורט הדגיש את היסודות הבריאים בנפש האדם, בניגוד לפרויד, והיה בעל השפעה על הפסיכולוגיה של האישיות.

## חייו
את התכונות חילק אולפורט לשלושה סוגים: אלו אשר מקרינות על האישיות כולה (למשל הסאדיזם עבור אישיות סאדיסטית), אלו בעלות השפעה רחבה על מגוון מצבים, אם כי ייתכנו מצבים שבהם אינן דומיננטיות (למשל חביבות, תקיפות ועוד) ואלו אשר מופיעות במצבים מוגבלים בלבד. תדירותה ועוצמתה של תכונה ומספר המצבים שבהם היא ניכרת קובעים את חשיבותה באישיות.

אולפורט הרבה לעסוק ב**מחקר אידיוגרפי**, מחקר הממוקד באדם אחד. הדגש אינו על השוואה בין תכונות של בני אדם, אלא על בחינת האופן שבו מאורגנות ומובנות התכונות באותו אדם. לדעתו, תכונות רבות הן ייחודיות לאחד ועל כן מדע כללי של השוואת תכונות כמעט בלתי אפשרי.

מושג מרכזי אחר במשנתו של אולפורט הוא **אוטונומיה פונקציונלית**. מושג זה מתאר מצב שבו התנהגות שמקורותיה בדחפים מרמה נמוכה הופכת למופנמת. למשל, התנהגות טובה שמטרתה השגת אהבת הורים יכולה להימשך ולעבור הפנמה, גם לאחר שסיבתה הראשונה כבר אינה רלוונטית.

גורדון יצר כמה סולמות ערכים. בספרו הקלאסי "הפרט ודתו" (1950) מדגים אולפורט כיצד אנשים יכולים להשתמש בדת בצורות שונות, ומודד את ההיבטים הללו של הדת ב*[[פסיכולוגיה של הדת#גורדון אולפורט|סולם האוריינטציה הדתית]]* (אולפורט ורוס, 1967). ההגדרה הקלאסית של דעה קדומה מקורה בעבודתו של אולפורט, "טבעה של דעה קדומה" משנת 1954. לפי גורדון, יש לדעה קדומה שני מרכיבים, יחס ואמונה, והיא באה לידי ביטוי ברמות הולכות וגדלות של אינטנסיביות; הוצאת דיבה, הימנעות, אפליה, אלימות והרס פיזיים, (ראו סולם אולפורט). כמו כן בספר זה הוא פירט את התייחסותו ל"השערת המגע".

לאולפרט הייתה ביקורת על הפסיכואנליזה. כאנקדוטה הוא תיאר מפגש שלו עם פרויד, שבו הציג לפניו מקרה שמצא בו עניין על ילד שסבל מחרדת לכלוך. פרויד תהה מיד: "והילד הזה הוא אתה?", למורת רוחו של אולפורט הנבוך. אולפורט הציג סיפור זה כדוגמה ללהיטותה של הפסיכואנליזה לשייך כל דבר אל הנסתר והחולני (שאלתו של אולפורט כביטוי למצוקה נפשית) ולא אל הגלוי והבריא (שאלתו כביטוי לסקרנות מדעית).

## ספריו
בתרגום לעברית:
* גורדון ויליאם אולפורט, **דגם האישיות וגדילתה**, תל אביב, יחדיו, 1969.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי אינדיאנה
קטגוריה:פסיכולוגים אמריקאים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:נשיאי האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה
קטגוריה:חוקרי אישיות
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1897
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1967
בורמזי (חתול)

**בורמזי** הוא גזע של חתול הבית שמקורו במזרח אסיה.

## היסטוריה

ישנה סברה כי חתולים אלו שמרו על המקדשים הבודהיסטים בבורמה העתיקה. הבודהיסטים האמינו כי חתולים אלו משמשים תחנות מעבר לנשמות של מתים ושהם מגנים על בעליהם מפני הרוע.

מאמינים כי הבורמזיים הם צאצאיהם של החתולים החומים שהוחזקו בארמונות ומקדשים בבורמה העתיקה (כיום מיאנמר).
בשנת 1930 רכש ד"ר ג'וזף טומפסון מסן-פרנסיסקו גורת חתולים חומה מבורמה וקרא לה וונג מאו. כאשר וונג מאו גדלה, מצאו כי היא הכלאה של סיאמי עם גזע חדש, כהה פרווה. 

באמצעות תוכנית גידול בררנית שכללה חתולים סיאמיים, הצליחו לבודד את הגזע החדש וניתן לו השם "בורמזי" הודות למוצאה של וונג מאו.

## מזג
חתול אינטליגנטי מאוד, שופע חיבה, חברותי וקשור מאוד לבני המשפחה. אנרגטי, אוהב מאוד לשחק וטוב עם ילדים, ובעלי חיים אחרים. בעל קול עמוק ורועם, ולא מהסס להשמיע אותו.

## מבנה
בעל עיניים גדולות ועגולות. מבנה גוף שרירי, עם משקל גדול ביחס לממדי גופו. הפרווה קצרה ודלילה יחסית וצבעה חום, שחור פלטינה ודבש.

## בריאות
הגזע לא סובל ממאגר גנים מצומצם, ולרוב הוא חסון ובריא. עלולה להופיע בעיה בקרנית - חתיכת עור ושערות שמחוברות לקרנית, בדרך כלל ליד זווית העין - שניתן לטפל בה באמצעות ניתוח.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:גזעי חתולים
אורלוגין

**אורלוגין** הוא כתב עת ספרותי עברי שראה אור בשנות החמישים. מייסדו, עורכו והכותב העיקרי בו היה אברהם שלונסקי. גיליון ראשון של "אורלוגין" יצא לאור בדצמבר 1950. גיליון אחרון נדפס בפברואר 1957. במהלך שנים אלה יצאו לאור 13 חוברות.

השם "אורלוגין", שעון, בא להעיד על כוונותיו של שלונסקי: שכתב העת יהיה מעין שעון מעורר לסופרים ולקוראים, וכן שיעיד על ממד הזמן, כלומר שיהיה שופר למודרניזם בספרות העברית והעולמית. "אורלוגין" היה בעל זיקה חזקה לשמאל הישראלי של אז, ובעיקר למפלגת הפועלים המאוחדת ולמועדוני "התרבות המתקדמת" שלה. וכך כתב שלונסקי במכתב לנתן שחם:אם "עתים" הוא הזמן במרוצו הקל, המהיר, השוטף מיום ליום, בחינת לפ"ק; הרי אורלוגין הוא הזמן בהילוכו הגדול, באורך-רוח, - בחינת לפ"ג.כתב העת היה בעל זיקה חזקה לזרם הספרותי המכונה "ריאליזם סוציאליסטי", ובעיקר לספרות הסובייטית והמזרח אירופית.

ב"אורלוגין" השתתפו סופרים ומשוררים שמאליים מדורו של שלונסקי אבל גם יוצרים צעירים רבים מדור הפלמ"ח וגם דליה רביקוביץ, וכן השתתפו סופרים משוררים ומבקרים שלא השתייכו למחנה הפוליטי המוגדר שהוציא את כתב העת. "אורלוגין" יצא לאור בהוצאת הספרים של מפ"ם, "ספרית פועלים", שגם עסקה בהפצתו.

תרומתו העיקרית של "אורלוגין" הייתה בהבאת תרגומי מופת מספרות העולם, שתורגמו בידי שלונסקי, לאה גולדברג, רפאל אליעז ויצחק שנהר.

כתב העת מופתח במלואו על ידי אוניברסיטת בר-אילן במסגרת המפתח למאמרים בעברית.

## קישורים חיצוניים
* 
* , 
* אלישע פורת, על ערש "האורלוגין", באתר "יקום תרבות", 10 ביולי 2011

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: כתבי עת ספרותיים
קטגוריה:ספרות בעברית
עין עצלה

**עין עצלה** (**אמבליופיה** - **Amblyopia**, מיוונית: **ἀμβλύς**, אמבליס = "שחוק", "קהה"; אופס, ὄψ = "עין") היא לקות ראייה בה מרכז הראייה במוח איננו מתפתח כראוי עקב חוסר בגירוי ויזואלי תקין מהעיניים בשנות החיים הראשונות.

## מהות הליקוי
מרכזי הראייה במוח מתחילים להתפתח מיד לאחר יציאת התינוק לאוויר העולם, בעקבות קבלת אותות חשמליים הנוצרים בעיניים. אותות אלה נוצרים בצורה תקינה רק אם על רשתית העין נוצרת תמונה תקינה וחדה. כאשר לא נוצרת תמונה תקינה וחדה בתוך העין עקב סיבות שונות, כמו ליקוי בתשבורת (צורך במשקפיים) או עכירות של העדשה (קטרקט – יָרוֹד), האותות המגיעים אל המוח הם לא תקינים ועקב כך גם התפתחות תאי המוח הופכת ללא תקינה. אפשרות אחרת היא כאשר ישנה פזילה, וכל עין משדרת תמונה אחרת אל המוח. במצב זה המוח פשוט מתעלם מהאותות המגיעים מאחת העיניים כדי להימנע מראייה כפולה. גם במצב כזה לא יתפתח מרכז הראייה במוח בצורה תקינה. שלושת חודשי החיים הראשונים הם קריטיים להתפתחות מרכז הראייה במוח.
אם לא מגיעים אותות מן העין למוח כלל באותה תקופה, למשל עקב חסימה מוחלטת של ציר הראייה על ידי ירוד (קטרקט), יכול להיווצר נזק בלתי הפיך ולעולם לא תהיה ראייה תקינה.
מרכז הראייה מתפתח בדרך כלל במשך שבע השנים הראשונות לחיים. אם לא מגיעה תמונה ברורה אל המוח באותן השנים, נוצר נזק קבוע למרכז הראייה. קשה עד בלתי אפשרי לתקן נזק זה בהמשך החיים.

## גורמים עיקריים
*איכות תמונה ירודה באחת מהעיניים או בשתיהן, למשל עקב ליקוי בתשבורת (רפרקציה- צורך במשקפיים), כך שיש הבדל בנקודת המיקוד של העיניים. כתוצאה מכך אחת משתי התמונות המגיעות למוח אינה חדה.
*פזילה הגורמת למוח להתעלם מאחת התמונות המגיעות מן העיניים.
* חסימה של ציר הראייה באחת העיניים, לדוגמה על ידי המנגיומה או רטינובלסטומה, ירוד (קטרקט), או צלקת בקרנית.

## אבחון וטיפול
האבחון נעשה על ידי רופא עיניים או אורתופטיסט באמצעים שונים. בדיקה אפשרית פשוטה כרוכה בחסימת קו הראייה של עין אחת (לא כיסוי) - אם הנבדק מזיז את ראשו על מנת לראות מה נעשה מולו, יש חשד שהעין שלא כוסתה היא עין עצלה. מעבר לכך יש לבצע בדיקה של חדות הראייה בכל עין. בילדים, הדבר אפשרי באמצעות תמונות.

הטיפול בעין עצלה כולל תיקון הגורם לירידה באיכות הראייה כמו למשל מתן משקפיים או ניתוח להסרת ירוד (קטרקט). טיפול אפשרי אחר הוא ניתוח לתיקון פזילה.
בנוסף לכך, יש להכריח את המוח להשתמש בעין העצלה על ידי כיסוי העין הבריאה בעזרת רטייה או טשטוש הראייה בעין הטובה על ידי טיפות מטשטשות מבוססות אטרופין, דבר המאלץ את המוח לעבוד עם המידע המגיע מהעין החלשה. ניתן לטפל בעין עצלה לפני הידרדרות למצב עיוורון, המתרחש לאחר גיל שבע. סיכויי ההצלחה של הטיפול עולים ככל שמטפלים בבעיה מוקדם יותר.

בשנים האחרונות הוכח במספר מחקרים כי ניתן לשפר את הראייה בעין העצלה גם בגיל מבוגר.

## קישורים חיצוניים

* סרטון הסבר על עין עצלה, Amblyopia, של יו"ר איגוד האורטופטיסטים בישראל, גיא ברנט-יצחקי, באתר Youtube
* 
* עין עצלה - אמבליופיה, באתר נקודת מבט
* עין עצלה Amblyopia, באתר אלי"ע: אגודה לקידום קטינים עיוורים וליקויי ראייה
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:הפרעות בראייה ועיוורון
בומביי (חתול)

**בומביי** הוא גזע של חתול הבית. הגזע פותח על ידי ניקי הורנר מקנטקי שבארצות הברית, במטרה לפתח גזע של חתול שיראה בדיוק כמו הפנתר השחור. לצורך זה הכליאה הורנר את הגזע הבורמזי עם גזע אמריקאי קצר שיער בצבע שחור, ולאחר חמש שנים של ניסויים, בשנת 1958, הגיעה לבסוף לתוצאה המבוקשת. בשנת 1976 הוכר לראשונה גזע זה.

שמו של הגזע ניתן לו על שם העיר בומביי (כיום מומבאי) שבהודו, מאחר שהוא דומה מאוד לנמר השחור המופיע במקרים רבים בהודו (וידוע בתרבות מדמותו של הנמר ההודי בגירה).

גופו של חתול בומביי שרירי וחזק, פרוותו קצרה, צמודה לגופו ונוצצת כסטן וצבעה שחור פחם. עיניו עגולות בצבע נחושת או זהוב, אוזניו מעוגלות נוטות מעט קדימה, עור האף שחור וכך גם ריפוד הכפות. למרות חזותו הפראית, גזע זה הוא רגוע וחברותי, ומתאים לגידול בבית עם חיות אחרות.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:גזעי חתולים