open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
נשימה סרעפתית

שמאל|ממוזער|251px|נשימה סרעפתית**נשימה סרעפתית** או **נשימת בטן** היא נשימה שרובה נעשית בעזרת כיווץ הסרעפת ופחות על ידי הרחבת כלוב הצלעות שבבית החזה.

אוויר נכנס לריאות כאשר נפח בית החזה גדל ויוצר הפרש לחצים שלילי בין הנוזל שבין קרומי הצדר (pleura) לבין האוויר החיצון. הפרש הלחצים גורם לריאות להתרחב ולאוויר להיכנס לתוכן. את בית החזה מגדירות הצלעות והסרעפת ולכן נפח בית החזה יכול להשתנות עקב תנועת צלעות או סרעפת. אוויר יוצא מהריאות ללא מאמץ שרירי, כאשר בית החזה והריאות חוזרים לצורתם שלפני השאיפה הודות לאלסטיות שלהם.

שריר הסרעפת מהווה את הגבול התחתון של בית החזה. במצב מנוחה לסרעפת מבנה קמור, קרי היא בולטת בדמות חצי כדור לתוך כלוב הצלעות. כיווץ הסרעפת גורם להשטחה של המבנה הקמור ולהגדלת נפחו של בית החזה ובאותה עת, לדחיסה כלפי מטה של אברי הבטן הדוחפים את קיר הבטן הקדמי לכיוון קדימה. תנועה הנראית כ"הוצאת הבטן".

נשימה סרעפתית עמוקה יותר מנשימה צלעית (נשימה המדגישה הנעת צלעות לשם הגדלת נפח בית החזה). כמות גדולה יותר של אוויר מתחלפת בכל נשימה וחלקים גדולים יותר בריאות מתאווררים. היא נחשבת לבריאה יותר והדרכת השימוש בה נעשה דרך קבע לחולים הסובלים מתת-אוורור של הריאות ולחולים הנחשבים מועדים לפגיעה כזו, למשל לאחר ניתוח בהרדמה כללית.

נטייתם של אנשים להימנע משימוש בנשימה סרעפתית מוסברת לעיתים בהרגלים נרכשים, כגון חיקוי מבוגרים המורגלים בנשימה צלעית, הימנעות מנשימה סרעפתית הגורמת להבלטת בטן (המנוגדת לאידיאל היופי של תעשיות הדוגמנות והפרסום המודרנית הכוללת בטן "שטוחה") ואף הימצאות מתמשכת במצבי דחק המלווים בנשימות רדודות.

נשימה סרעפתית היא גם סוג של אימון נשימתי בו אנשים לומדים לנשום בעזרת כיווץ הסרעפת.

## קישורים חיצוניים
* אלימלך שוחט, כמו אוויר לנשימה, מגזין את
* ניב דור כהן, על נשימה וחיים, באתר yoga.co.il
* מד פורטל, על נשימה סרעפתית/דיאפרגמטית
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נשימה
קטגוריה:טכניקות הרפיה
הפרקציה הדמוקרטית

**הפרקציה** (**הסיעה**) **הדמוקרטית** הייתה סיעה אופוזיציונית של אינטלקטואלים צעירים בהסתדרות הציונית שפעלה בין השנים 1901–1904. הסיעה נקראה כך כתגובה לסירובו של הרצל לאפשר עיסוק בנושאים תרבותיים, עמדה שנתפסה על ידי מייסדי הסיעה כשוללת את הדמוקרטיה, ומכאן כינויים.

הסיעה הופיעה לראשונה בקונגרס הציוני החמישי, בדצמבר 1901, לאחר התפטרותו של יעקב ברנשטיין-כהן מראשות **לשכת הדואר** של התנועה הציונית הרוסית. חברי הסיעה, שבהם היו גם חיים ויצמן, מרטין בובר, ליאו מוצקין, ברתולד פייבל, דייוויס טריטש, ואפרים משה ליליין, ביקשו להתייחס גם לאלמנטים תרבותיים-רוחניים כהשלמה לדרכו של הרצל, שהתבסס כמעט לחלוטין על מגעים מדיניים.

הפרקציה הייתה מושפעת מתפיסותיו הרעיוניות של אחד העם, שפיקפק בסיכויי התנועה הציונית לתת מענה למליוני יהודים ('צרת היהודים') ושלכן הסיק כי כל מה שניתן לעשות בארץ ישראל הוא 'מרכז רוחני' שישפיע מאורו על תפוצות הגולה. זו גם הסיבה שאחד העם לא רק שלא הצטרף להסתדרות הציונית אלא מתח ביקורת חריפה וארסית על הרצל וחזונו, בטענה שאת "אלטנוילנד אפשר לייסד גם בניגריה".

בניגוד לעמדת אחד העם, סברו לפחות חלק מתלמידיו, חיים ויצמן הוא הבולט ביניהם, שאין סתירה בין המאמץ המדיני של הרצל לבין תביעותיו הרוחניות של אחד העם, וכי על התנועה הציונית לעסוק בענייני תרבות ורוח, כך שהעם היהודי ישחרר עצמו גם על ידי פיתוח תודעה לאומית דרך מדע, חינוך, תרבות ואמנות. הפרקציה דרשה הדגשה והבלטה של היסודות הלאומיים-רוחניים בציונות, לא להיכנע לדעות קדומות דתיות ולשמור על הדמוקרטיה הפנימית בהרכב הקונגרסים ובמוסדות הציוניים.

הפרקציה הובילה את המאבק למען גיבוש תרבות לאומית יהודית ציונית, וחבריה היו הראשונים שהעלו לסדר היום את שאלת האמנות היהודית ואת מקומהּ בתהליך התחייה הלאומית. ביוזמת הפרקציה נכללה לראשונה האמנות החזותית במסגרת הדיון על התרבות בקונגרס הציוני החמישי. כחלק מהיוזמה, ערכו בובר וליליין באחד מאולמות הקונגרס את תערוכת האמנים היהודים הראשונה ובהם א.מ. ליליין, יהודה אפשטיין, יוזף ישראלס, אלפרד נוסיג, לסר אורי והרמן שטרוק, אשר נועדו להדגיש את המוטיבים הלאומיים-יהודים שביצירותיהם. בקונגרס זה נשא בובר את ההרצאה המרכזית על האמנות היהודית; לטענתו, טיפוח האמנות היהודית חשוב לא פחות מפעולות מדיניות, מפני שבכוח האמנות לחנך ולעצב את התודעה הלאומית, את היהודי החדש שבכוחו יהיה לבנות את מולדתו. בהרצאתו סיפק בובר סקירה היסטורית קצרה, תיאר את המצב הנוכחי, הציג אידאולוגיה מנומקת ואף שורת הצעות מעשיות לטיפוח החינוך האסתטי של העם היהודי – בין היתר, עריכת תערוכות על טהרת האמנות היהודית והקמת הוצאות ספרים שיוציאו לאור אמנות יהודית. באותו נאום הכריז בובר על ייסוד הוצאת הספרים של הפרקציה הדמוקרטית, Jüdischer Verlag (שאותהּ הקים בשיתוף עם ברתולד פייבל ואפרים משה ליליין), אשר תקדיש חלק ניכר ממשאביה להפצת האמנות היהודית, וביקש את תמיכתהּ הכלכלית של ההסתדרות הציונית בהּ.

## קישורים חיצוניים
*תמונות באתר: תמונת "הרצל עם חברי הפרקציה הדמוקרטית" ותמונת "חברי הפרקציה הדמוקרטית ב-1901"
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זרמים בראשית הציונות
קטגוריה:אמנות
סימון סלאש של פיינמן

כאשר ריצ'רד פיינמן חקר את משואת דיראק הוא המציא את **סימון סלאש של פיינמן** הנוח והקצר יותר לרישום גדלים המערבים מטריצות גאמה של דיראק.

אם A הוא 4-וקטור קו-וריאנטי, אזי הסלאש שלו מוגדר להיות

:A\!\!\!/\ \stackrel{\mathrm{def}}{=}\  \gamma^\mu A_\mu

כאשר משתמשים בהסכם הסכימה של איינשטיין ו-*&gamma;* הן מטריצות גאמה של דיראק.

## זהויות
על ידי שימוש בתכונות האנטי-קומוטטור של מטריצות הגאמה של דיראק ניתן להראות שעבור זוג 4-וקטורים קו-וריאנטים כליים a_\mu ו-b_\mu, מתקיים

:a\!\!\!/a\!\!\!/=a^\mu a_\mu=a^2
:a\!\!\!/b\!\!\!/+b\!\!\!/a\!\!\!/ = 2 a \cdot b .

בפרט
:\partial\!\!\!/^2=\partial^2

ניתן להסיק זהויות נוספות המערבות את סימון הסלאש מתכונות מטריצות גאמה של דיראק על ידי החלפת הטנזור המטרי במכפלה פנימית, לדוגמה:

::\operatorname{tr}(a\!\!\!/b\!\!\!/) = 4 a \cdot b
::\operatorname{tr}(a\!\!\!/b\!\!\!/c\!\!\!/d\!\!\!/) = 4 \left[(a\cdot b)(c \cdot d) - (a \cdot c)(b \cdot d) + (a \cdot d)(b \cdot c) \right]
::\operatorname{tr}(\gamma_5 a\!\!\!/b\!\!\!/c\!\!\!/d\!\!\!/) = 4 i \epsilon_{\mu \nu \lambda \sigma} a^\mu b^\nu c^\lambda d^\sigma
::\gamma_\mu a\!\!\!/ \gamma^\mu = -2 a\!\!\!/ .
::\gamma_\mu a\!\!\!/ b\!\!\!/ \gamma^\mu = 4 a \cdot b \,
::\gamma_\mu a\!\!\!/ b\!\!\!/ c\!\!\!/ \gamma^\mu = -2 c\!\!\!/ b\!\!\!/ a\!\!\!/ \,
:כאשר
::\epsilon_{\mu \nu \lambda \sigma} \, הוא טנזור לוי-צ'יויטה.

## עם 4-תנע
לעיתים קרובות, כאשר משתמשים במשוואת דיראק ופותרים כדי לחשב חתכי פעולה, ניתן למצוא את סימון הסלאש על וקטור 4-תנע:

בהצגת דיראק
:\gamma^0 = \begin{pmatrix} I & 0 \\ 0 & -I \end{pmatrix},\quad \gamma^i = \begin{pmatrix} 0 & \sigma^i \\ -\sigma^i & 0 \end{pmatrix} \,
ומהגדרת ה-4-תנע
: p^{\mu} = \left(E, p^x, p^y, p^z \right) \,

רואים במפורש
::

הביטוי p עם סימון סלאש של פיינמן מופיע בפרופוגטור פיינמן של פרמיון:
: \  S_f = \frac{i}{p\!\!\!/ - m} = \frac{i( p\!\!\!/ + m)}{p^2 - m^2 + i \varepsilon}

## ראו גם
*מטריצות גאמה של דיראק
*משוואת דיראק

## לקריאה נוספת

* 

קטגוריה:תורת השדות הקוונטית
בניין ודיור

**בניין ודיור** הוא כתב עת ישראלי בנושא אדריכלות ועיצוב פנים, המתפרסם אחת לכמה חודשים. כתב העת יצא לראשונה בשנת 1983 בשם "בניין דיור". האות "ו" לפני המילה "דיור" נוספה בשנות ה-90. נכון ל-2021, העורכת של המגזין היא חדווה אלמוז.  

במגזין מספר סוגי כתבות: כתבות תאוריות של בתים, דירות, משרדים, בתי-עסק, מבנים ציבוריים וכדומה וכתבות תחקיר העוסקות בחומרים, מגמות עיצוב, תערוכות ובחידושים מהעולם. בניגוד לכתבי עת אחרים העוסקים בנושאי עיצוב ופונים בעיקר לאדריכלים ואנשי מקצוע בתחום, "בניין ודיור" פונה גם לקהל הרחב.

במגזין מספר מדורים קבועים: 

* חשיפת מעצבים צעירים
* הצגת פרופיל של מעצבים ותיקים וידועים
* עיצוב ישראלי מקורי
* חדשים ומיוחדים
* גינון
* עתיקות
* מכללה לעיצוב

לצד המגזין הוקם אתר בניין ודיור במהלך שנת 2010. כיום אתר בניין ודיור הוא אתר העיצוב הגדול והמוביל בישראל. נכון ל-2021 הופצו גם חמישה ספרי בנין ודיור.

אתר בניין ודיור הוא זרוע האינטרנט של מגזין בניין ודיור – מגזין ישראלי בתחום עיצוב הפנים והאדריכלות. מגזין בניין ודיור מופץ ב-80,000 עותקים בפורמט כרומו. למגזין כ-55,000 מנויים קבועים – חובבי עיצוב, אדריכלים ומעצבים.

## ראו גם
*אדריכלות ישראלית
*אדריכלות ישראלית (כתב עת)

## קישורים חיצוניים
*אתר האינטרנט של מגזין בניין ודיור
* בניין ודיור באתר "אנשים"

קטגוריה:ישראל: כתבי עת
קטגוריה:עיתונות בעברית
קטגוריה:עיצוב פנים
טרנקוסו (ברזיל)

**טרנקוסו** (בפורטוגזית: **Trancoso**) היא עיירה קטנה בתחום השיפוט של העיר פורטו סגורו במדינה באהיה שבברזיל. העיירה ממוקמת בנקודה לחופי האוקיינוס האטלנטי, שבה עגן עם הגעתו לברזיל מגלה הארצות הפורטוגלי פדרו קברל בשנת 1500. העיירה הוקמה על ידי כמרים ישועיים בשנת 1583, ונקראה אז "סנט ג'ון בפטיסטה של האינדיאנים" (São João Baptista dos Índios).

העיירה מורכבת משני אזורים עיקריים - מרכז העיירה, ורצועת החוף אשר נמצאת באזור נמוך יותר מבחינה טופוגרפית. מרכז העיירה הוא בצורת מלבן, ובתי העיירה בנויים בסגנון מקומי ועתיק. הכיכר המרכזית בעיירה, הנקראת "Quadrado" (בפורטוגזית: ריבוע, אף על פי שצורתה מלבנית) היא רחבה גדולה ומכוסת דשא. בצד המזרחי של הרחבה ממוקמת כנסייה קתולית קטנה מן המאה ה-16. בכל שנה בתאריך 20 בינואר נערכת בכיכר חגיגה לכבודו של פטרון העיירה, סבסטיאן הקדוש, הכוללת שירה ונגינה של המקומיים.

העיירה מפורסמת בעיקר בזכות האווירה הכפרית שאופפת אותה, ובזכות חופיה השלווים, שלאורכם מסעדות קטנות ואכסניות. בשנות ה-2000 חלה בעיירה התפתחות משמעותית בתעשיית המלונאות, תהליך שהביא לצמיחה בתיירות וכן הביא לעליה במספר התושבים הזרים הבוחרים להשתקע במקום. למרות התיירות המוגברת, שומרת טרנקוסו על אווירה כפרית בזכות החופים הזכים, הצמחייה והתושבים הידידותיים. העיירה מהווה יעד תיירותי הן לתיירות פנים והן לתיירים מכל העולם, אשר מגיעים בעיקר לטובת מנוחה. העיירה אינה מוכרת למטייל הישראלי הממוצע, ככל הנראה בשל העובדה שהיא נמצאת בשכנות יחסית לעיירה אריאל דה אג'ודה - המהווה יעד תיירותי מובהק למטיילים ישראליים.

## קישורים חיצוניים

* In Brazil: Unspoiled Beach Fit for the Chic, הניו יורק טיימס, 23 במרץ 2010

קטגוריה:ברזיל: ערי חוף
קטגוריה:באהיה: ערים
קטגוריה:ברזיל: יישובים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
פרדי האברד

**פרדריק דוויין** "**פרדי" האברד** (באנגלית: **Frederick Dewayne** "**Freddie**" **Hubbard**; 7 באפריל 1938 – 30 בדצמבר 2008) היה חצוצרן ג'אז אמריקאי אשר ניגן החל משנות השישים בעיקר בי בופ, הארד בופ ופוסט-בופ.

## ביוגרפיה
האברד, יליד אינדיאנפוליס שבאינדיאנה, החל לנגן בתזמורת בית הספר התיכון שבו למד. בתקופה זו ניגן באופן מקומי עם האחים וס מונטגומרי ומונק מונטגומרי. בגיל עשרים, בשנת 1958 הוא עבר לניו יורק שם החל לנגן לצד מוזיקאים מבטיחים מהתקופה כגון פילי ג'ו ג'ונס, סאני רולינס, אריק דולפי, ג'יי ג'יי ג'ונסון וקווינסי ג'ונס. ביוני 1960 הקליט את אלבומו הראשון כמוביל, יחד עם הפסנתרן מק'קוי טיינר, הסקסופוניסט טינה ברוקס, הבסיסט סם ג'ונס והמתופף קליפורד ג'ביס. לאחר מכן הקליט עוד שני אלבומים עם הרכבים שונים הכוללים את האנק מובלי, פילי ג'ו ג'ונס ופול צ'יימברס.

בשנת 1961 ניגן עם קולטריין ואריק דולפי בכמה הקלטות חשובות. לאחר מכן הקליט בחברת בלו נוט את אחד האלבומים הראשונים שלו שהצליחו הצלחה גדולה, "Ready For Freddie" באלבום מנגן סקסופוניסט הטנור ויין שורטר אליו הצטרף אחר כך בשליחי הג'אז של ארט בלייקי. הפריצה הגדולה של האברד הייתה בשליחי הג'אז, שם הוא החליף את לי מורגן, אחד הנגנים שהשפיעו עליו ביותר, והצטרף לשושלת של חצוצרנים דגולים שניגנו בשליחי הג'אז. גם החצוצרן הראשון של השליחים, קליפורד בראון היה אחת ההשפעות הגדולות על האברד. האברד נשאר עם שליחי הג'אז עד 1966, והקליט עמם מספר לא מבוטל של אלבומים שהצליחו מאוד. במהלך התקופה פיתח לעצמו סגנון ייחודי ואף זכה בפרס של המגזין דאון ביט.

במהלך שנות השישים ניגן האברד בכמה מהאלבומים החשובים של התקופה, בהובלתם של הרבי הנקוק, ויין שורטר ואחרים. למרות שמעולם לא אימץ את סגנון הג'אז החופשי, הופיע האברד גם באלבומים החשובים ביותר של הז'אנר הזה, יחד עם אורנט קולמן, אריק דולפי וג'ון קולטריין.

בשנות השבעים, כאשר הג'אז ברובו שקע, האברד פרח כמוביל. אחד מאלבומיו אף זכה בפרס גראמי. הוא הוביל הרכבים שכללו נגנים כגון האנקוק, שורטר, רון קרטר, טוני ויליאמס ועוד רבים וחשובים. גם בשנות השמונים הוא הצליח, הוא ניגן עם מוזיקאים כמו בני גולסון ואף שב והקליט אלבום עם ארט בלייקי. בשנת 1990 הופיע ביפן בהופעת ג'אז אמריקאי - יפני חשובה וגדולה, אשר כללה גם את אלווין ג'ונס, בני גרין, רון קרטר ועוד.

האברד נפטר ב-2008 בבית חולים בקליפורניה לאחר אשפוז ממושך בשל התקף לב בו לקה.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אמני קולומביה רקורדס
קטגוריה:נגני ג'אז: חצוצרנים
קטגוריה:חצוצרנים אמריקאים
קטגוריה:נגני בי בופ
קטגוריה:שליחי הג'אז
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:מלחינים אמריקאים במאה ה-20
קטגוריה:מלחינים אמריקאים במאה ה-21
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1938
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2008
שלמה סקולסקי

[250px|ממוזער|שמאל|קבר שלמה סקולסקי ב[בית הקברות נחלת יצחק עם השורות המפורסמות משירו "ראש פינה"]]
**שלמה סְקוּלְסקי** (22 בספטמבר 1911 – 3 ביולי 1982) היה מחנך, סופר, משורר, מתרגם, פובליציסט ועורך ישראלי, שהיה מזוהה עם תנועת בית"ר ועם המחתרות.

## קורות חיים
סקולסקי נולד בפולין. ב-1941 הגיע מהעיר וילנה בירת ליטא הסובייטית לארץ ישראל באופן בלתי-ליגאלי. ב-1944 נעצר בידי הבריטים, לאחר שהיה חבר בפלוגות ההגנה של בית"ר בראש פינה. היה עצור במחנה המעצר בלטרון במשך שנתיים.

בשירו "ראש פינה", כתב על שלמה בן-יוסף, עולה הגרדום הראשון:

לאחר קום המדינה עבד כעורך בידיעות אחרונות לילדים, ובמדורי הספרות של העיתונים "חרות", "המשקיף" ו"היום".

לימד ספרות בתיכון עירוני א' בתל אביב ובתיכון עירוני י"א.

תרגם לעברית ספרים רבים, ובהם "היידי בת ההרים" מאת יוהנה ספירי, שנתיים באי בודד לז'ול ורן, ו"הלב" לדה אמיצ'יס.

את השיר "מן המחתרת", עיבד גיל אלדמע.

חתם על חלק מיצירותיו בפסבדונימים, כגון: "הדוד הטוב", "בן ישראל הדני", ש"ס, שלמה, ש., שמעוני, רינה טל, בן ישראל הדני, ש. אלירן ועוד.

היה גיסו של חבר הכנסת יוחנן בדר.

על שמו קרוי רחוב בבאר שבע.

## ספריו

*אשירה לך, תל אביב: אלומה של סונטות, הוצאת חוג ידידים, תל אביב, תש"ז.
*שלמה סקולסקי (עורך), **מבחר הסיפור הרוסי**, הוצאת שלח, 1952

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* ביוגרפיה של סקולסקי עם הספרים שתרגם וערך באתר ים הספר
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:עולים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:מתרגמים ישראלים
קטגוריה:מתרגמים לעברית
קטגוריה:עורכי עיתונים ישראלים
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:פובליציסטים ישראלים
קטגוריה:בוגרי בית"ר
קטגוריה:רוויזיוניסטים
קטגוריה:יקירי רמת גן
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות נחלת יצחק
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1911
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1982
אברהם ברון

**אברהם בְּרוּן** (**Abraham Brun**; 1909 – ינואר 1998) היה חזן ומלחין מוזיקה ליטורגית יהודית – חזנות.

## קורות חיים
ברון נולד בעיר לודז' שבפולין, בנו של הרב איצ'ה מאיר וורקר ונכדו של הרב זלמן וורקר. משפחתו רצתה שיגדל להיות רב, אך ברון העדיף להיות חזן. כילד השתתף במקהלות בבתי כנסת, וכבר בגיל 11 קיבל את תפקיד שליח הציבור. בגיל 17 נסע לווינה כדי ללמוד מוזיקה בקונסרבטוריון. מאז התפלל בבתי כנסת גדולים ברחבי פולין ושאר אירופה.

במהלך מלחמת העולם השנייה השתדל ברון להקל על סבלם של הסובבים אותו בגטו לודז' ובמחנה ההשמדה אושוויץ-בירקנאו. הוא הופיע מספר פעמים בתקופת המלחמה בגטו לודז', בהופעות שכללו שירים יהודיים. בימים הנוראים של שנת 1940 הופיע כחזן מלווה במקהלה, באולם ברחוב זְגִירְסְקַה ששימש קודם המלחמה כאולם קולנוע וכונה "מטבח האינטלקטואלים". מאוחר יותר באותה שנה הופיע באותו אולם בקונצרט מלווה בפסנתר על ידי תיאודור רידר. בשנת 1941 הופיע בקונצרט ב"קולטור האוס" ברחוב קְרַבִיצְקַה, הופעה שכללה שירים שנכתבו בידי המשורר זלקוביץ, בלחן דוד בייגלמן. בימים נוראים של אותה שנה התפלל בסתר בבית החולים ששכן ברחוב לַגֶוְונִיצְקַה http://media.smithsonianfolkways.org/liner_notes/folkways/FW08739.pdf. ביום כיפור של שנת 1943 התפלל בבית הכלא של הגטו, ששכן ברחוב צַ'רְנֶצְקֶגַה, ונוהל בידי יהודים, כך לא נודע לנאצים על כך. בחנוכה 1943 הופיע בקונצרט במקום מסתור בליווי מקהלה בניצוח פרופ' סנדר. זו הייתה הופעתו האחרונה של ברון בגיטו לודז'.

בליל ראש השנה 1944 התפלל בבית החולים במחנה בירקנאו. באותו ערב התפלל גם ב"בלוקים", כאשר אסירים עומדים ושומרים שלא יגיעו הנאצים. למחרת התפלל תחת כיפת השמיים ברחבת המחנה בעודו ממתין לקעקוע המספר על זרועו. ביום הכיפורים התפלל בחברת אסירים שעסקו בכריית פחם.

לאחר שחרורו במאי 1945 התפלל בימים הנוראים בבית הכנסת ההיסטורי במודנה, איטליה. לאחר קורס בפיתוח קול שהעביר לו פרופסור בליני בנאפולי, עלה ברון לארץ ישראל והחל לעבוד כחזן ראשי בבית הכנסת הגדול בחיפה. ב-1948 היגר לארצות הברית לכהן בטמפל בית-אל בלונג ביץ' שבמדינת ניו יורק, שם כיהן ארבעה עשורים. הופיע בקונצרטים בכל רחבי ארצות הברית, ברדיו ובטלוויזיה. אף נשא הרצאות בנושא חזנות, בין היתר בישיבה יוניברסיטי.

ברון נפטר בינואר 1998. הניח את אשתו חנה, ילדים ונכדים.

## הקלטותיו
ברון הקליט חמישה תקליטים ארכי-נגן (33) שיצאו לאור בארצות הברית בהוצאת חברת Folksways Records.
החזן ברון הופיע בשנות החמישים בתחנת הרדיו WEVD, חלק מהופעותיו הוקלטו וההקלטות נמצאות באוסף יעקב מיכאל בארכיון הצליל הלאומי, בשלב זה אין עדיין גישה להקלטות באמצעות האינטרנט.
ברון, נודע בקולו הנעים ברגש רב ואמירה מיוחדת. בין יצירותיו ניתן למצוא טקסטים לא שגרתיים דוגמת "אנעים זמירות" "רצה והחליצנו" "אתה חוננתנו".

## קישורים חיצוניים

* תקליטי החזן באתר Folkways Records

* Paid Notice: Deaths BRUN, ABRAHAM, *[[New York Times]]*, January 27, 1998


קטגוריה:חזנים ישראלים
קטגוריה:חזנים פולנים
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:מלחיני מוזיקה ליטורגית יהודית
קטגוריה:מלחיני קטעי חזנות
קטגוריה:אסירים בגטו לודז'
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז אושוויץ
קטגוריה:חזנים אמריקאים
קטגוריה:מלחינים יהודים פולנים
קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1909
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1998
ארז שלם

**ארז שלם** (נולד ב-4 בנובמבר 1973) הוא סטנדאפיסט, תסריטאי, מחזאי ושחקן תיאטרון ישראלי.

## ביוגרפיה
שלם נולד וגדל בפתח תקווה. לאב עולה מאלג'יריה ולאם צברית שגדלה בקיבוץ דן. למד בבית ספר התיכון הרב תחומי עמל א'. את שירותו הצבאי עשה בחטיבת הנח"ל. בגיל 25 החל את דרכו על במות ה"צוותא" וה"קאמל קומדי קלאב". במקביל החל לכתוב ולהשתתף במספר תוכניות טלוויזיה, בהן: הלילה עם ליאור שליין, משחק מכור, רצועת הביטחון, כל לילה עם אסף הראל.

ב-2005 השתתף בפינת ההומור בתוכנית האירוח "יאיר לפיד", וכן בתוכנית "פקקים" בערוץ הספורט. ב-2007 השתתף בתוכנית "גלגל החדשות" בערוץ 2 וכן בתוכנית "מהדורה מוגבלת"! בערוץ ביפ. בשנים 2008–2011 השתתף בפאנל הקבוע של תוכנית הבידור "צחוק מעבודה" בערוץ 2 במסגרת שידורי הזכיינית "רשת" (עונות 1–6), יחד עם ארבעה סטנדאפיסטים בהנחיית שלום אסייג. במקביל העלה מופע סטנד-אפ הנושא את שמו. מאוחר יותר השתתף בתוכנית "חומר טוב" בערוץ ביפ. ב-2013 הצטרף לעונה השנייה של התוכנית הקומית "מחוץ לחוק" בערוץ הוט קומדי סנטרל. ב-2015 השתתף בתוכנית הקומית "מלחמת המינים" בערוץ 2, בהנחיית שלום אסייג וליטל שוורץ. באותה השנה הופיע גם בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה הקומית "שנות ה-80" ששודרה בערוץ 2, גילם את המורה שמעון אמסלם, המורה של שלום. ב-2016 שיחק בסדרה הקומית "שותפים" ששודרה בהוט קומדי סנטרל, גילם את נטע, שליח פיצה סאחי שעובד בפצרייה שקוראים לה "פיצה חנק", מגיע תמיד לחן הביתה עם מגש פיצה ומנסה למכור לחן ולגדי עוד מוצרים.

שלם כתב ושחק בהצגה "שוקו וניל" בתיאטרון העברי - קומדיה שמספרת על הקושי של העדה האתיופית להשתלב בחברה הישראלית. משנת 2016 השתתף בהצגה "אול יו ניד איזה רב", שגם בכתיבתה נטל חלק, בתפקיד הרב.

בשנת 2020 כתב את הסדרה "הנחלה" וגם שיחק בה.

שלם נשוי ואב לשניים. מתגורר בגת רימון.

אחיו, שושן שלם, הואשם בהונאה של מיליוני שקלים ונשפט ל-6 שנות מאסר. מבין הנפגעים, השחקן שלום מיכאלשווילי והעיתונאי חיים אתגר נטען שההיכרות שלהם עם שושן נוצר על רקע החברות עם ארז.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
*ארז שלם מתראיין לפודקאסט "מאחורי כל צחוק" של אלדד שטרית, 4 בפברואר 2019
* ענת מוניץ, טבילת האש של ארז שלם בתיאטרון - ריאיון, באתר הבמה, 20 בינואר 2015

## הערות שוליים

קטגוריה:תסריטאי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:בדרנים ישראלים
קטגוריה:סטנדאפיסטים ישראלים
קטגוריה:סגל רשת
קטגוריה:בוגרי תיכון עמל א' (פתח תקווה)
קטגוריה:חיילי חטיבת הנח"ל
קטגוריה:פתח תקווה: אישים
קטגוריה:גת רימון: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1973
הטייס

**הטייס** (באנגלית: **The Aviator**) הוא סרט דרמה ביוגרפי של הבמאי מרטין סקורסזה על הווארד יוז, חלוץ תעופה אמריקני שנודע בעושרו ובהתנהגותו המוזרה. הסרט מבוסס ברובו על ספרו של צ'ארלס הייהם, "הווארד יוז: החיים הסודיים", ועוסק בעיקר בשנות היצירה שלו, בשנות ה-20 עד שנות ה-40, בהן יוז ביים והפיק סרטי קולנוע ובמקביל ערך טיסות ניסוי למטוסיו החדשניים. הסרט ממחיש גם את שקיעתו של יוז בהפרעה טורדנית-כפייתית ממנה סבל. הסרט היה מועמד ל-11 פרסי אוסקר וזכה בחמישה, שלושה פרסי גלובוס הזהב, וארבעה פרסי באפט"א.

## עלילה

ב-1927, הווארד יוז, פלייבוי צעיר ומיותם מטקסס מפיק את "מלאכי הגיהנום" (בכיכובה של הכוכבת ג'ין הארלו בגילומה של גוון סטפאני). הסרט נוחל הצלחה גדולה לאחר הפקה שארכה ארבע שנים ועלתה כ-4 מיליון דולר – בין היתר על מנת להתאים פסקול לסרט, לאחר הצלחת הסרט המדבר הראשון זמר הג'אז. במקביל, יוז מתכנן ומטיס את היוז H-1 רייסר ששבר שיאי מהירות ויוצא עם כוכבת הקולנוע קתרין הפבורן. יוז לא מסתפק בתעשיית הקולנוע ותכנון מטוסים, ורוכש את TWA, טראנס וורלד איירליינס.

במקביל להצלחתו של יוז וכניסתו לשוק התעופה, חואן טריפ (בגילומו של אלק בולדווין), מנכ"ל פאן אמריקן, מתחיל לחשוש מעלייתו של יוז. יחד עם אואן ברוסטר, סנאטור מטעם מיין, השניים מתכננים כיצד להפיל אותו. בהמשך, יוז חווה משבר: הפבורן עוזבת אותו לאחר שהזניח את יחסיהם, מטוס התובלה המהפכני שלו, היוז H-4 הרקולס, נתקע בשלבי התכנון ויוז מתרסק עת הטיס את מטוס הריגול בתכנונו, היוז XF-11. במקביל, צי המטוסים של TWA מקורקע עקב תאונת אחד ממטוסיהם, ולאור סיום מלחמת העולם השנייה, חילות האוויר של צבא ארצות הברית מבטלים את החוזה שלהם עם יוז על ההרקולס.

ברוסטר מזמן חקירה נגד יוז בחשד על בזבוז תקציבים בתכנון ההרקולס, אולם הוא מציע ליוז לבטל את החקירה בתנאי שימכור את TWA לטריפ. יוז נתקף בהפרעה טורדנית-כפייתית, ומסתגר בבית הקולנוע הפרטי שלו. לאחר כמה שבועות שהסתגר, יוז יוצא מביתו לשימוע בקונגרס. בחקירה נחל הצלחה גדולה, ואף הצליח להביא לביטול המונופול על טיסות החוץ. במהלך הדיונים קיבל יוז על עצמו שאם לא יצליח להטיס את ההרקולס הוא יעזוב את ארצות הברית ולא ישוב אליה. יוז עמד בכך ומטיס את ההרקולס, אולם סובל מהתקף OCD נוסף.

## פרסים
הסרט היה מועמד ל-11 פרסי אוסקר, וזכה ב-5 פרסים: פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, קייט בלאנשט; העריכה הטובה ביותר; עיצוב תלבושות הטוב ביותר; הצילום הטוב ביותר; והבימוי האמנותי הטוב ביותר. בנוסף זכה הסרט ב-4 פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע (BAFTA), בהם פרס הסרט הטוב ביותר. הסרט זכה גם ב-3 פרסי גלובוס הזהב: סרט הדרמה הטוב ביותר; השחקן הטוב ביותר בסרט דרמה ללאונרדו דיקפריו; והפסקול המקורי הטוב ביותר להווארד שור.

## קישורים חיצוניים

* 

**ביקורות**
* 
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 2004
קטגוריה:סרטי מרטין סקורסזה
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים המבוססים על סיפור אמיתי
קטגוריה:סרטים על קולנוע
קטגוריה:פסיכולוגיה בקולנוע
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב לסרט דרמה הטוב ביותר
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב - הפסקול המקורי הטוב
קטגוריה:זוכי פרס באפט"א לסרט הטוב ביותר
קטגוריה:סרטי מיראמקס
קטגוריה:סרטי האחים וורנר
קטגוריה:סרטי תעופה אמריקאיים
קטגוריה:זוכי אוסקר: התלבושות הטובות
קטגוריה:זוכי אוסקר: העריכה הטובה
קטגוריה:זוכי אוסקר: עיצוב ההפקה הטוב
קטגוריה:סרטים עם מוזיקה מאת הווארד שור
קטגוריה:סרטי דרמה ביוגרפיים
חואנה דה איברבורו

**חואנה דה איברבורו** (בספרדית: **Juana de Ibarbourou**; 8 במרץ 1892 – 15 ביולי 1979), הידועה גם בשם **חואנה דה אמריקה** (**Juana de América**), הייתה משוררת אורוגוואית.

## תולדות חייה ויצירתה
איברבורו נולדה בשם חואנה פרננדז מוראלס בשנת 1892 במלו שבאורוגוואי. ב-1909, בגיל 17, פרסמה לראשונה יצירה פרי עטה – סיפור בשם "Derechos femeninos" (ספרדית: "אור נשי").

דה איברבורו הייתה מהראשונים אשר ביטאו השקפות פמיניסטיות בדרום אמריקה. הד להשקפתה הפמיניסטית ניתן למצוא בשירים כגון "La Higuera" ו-"Como La Primavera". בנוסף הייתה דה איברבורו גם נטורליסטית ופנתאיסטית, וגם על כך כתבה ביצירותיה.

בעברית ראה אור בשנת 1966 הספר "חואנה דה איברבורו – מבחר יצירות", בתרגומה של ד"ר פנינה נוה, בהוצאת "עם הספר".

## כתבים שפרסמה
* *Lenguas de diamante* (1919)
* *Raza salvaje* (1920)
* *La rosa de los vientos* (1930)
* *Oro y tormenta* (1956) – תימות תנ"כיות המשקפות את ההתעסקות שלה בסבל ובמוות.
* *Chico Carlo* (1944) – מכיל את זכרונותיה.
* *Obras completas* (הוצ' שלישית, 1968).

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:משוררים אורוגוואים
קטגוריה:פמיניסטיות אורוגוואיות
קטגוריה:כותבי זיכרונות
קטגוריה:מעוטרי מסדר השמש של פרו
קטגוריה:ילידות 1892
קטגוריה:נפטרות ב-1979
קרב סולנט

שמאל|ממוזער|250px|תצלום לוויין של מצר סולנט
**קרב סולנט** הוא קרב ימי שניטש ב-18 וב-19 ביולי 1545, במהלך המלחמות האיטלקיות, בין ציי פרנסואה הראשון, מלך צרפת, והנרי השמיני, מלך אנגליה. ההתנגשות התחוללה במצר סולנט, המפריד בין המפשייר לאי וייט בדרומה של אנגליה, והסתיימה ללא הכרעה. הקרב זכה לפרסום בעיקר על שום טביעת הקאראק האנגלית "מֶרִי רוֹז", ששרידיה נמשו ב-1982 ומוצגים כיום בפורטסמות'.

## הרקע לקרב ומהלכו
ב-1545 פלש פרנסואה הראשון לאנגליה בראש צבא של 30,000 חיילים ולמעלה מ-200 אוניות. אל מול צי משלוח זה, שהיה גדול מן הארמדה הספרדית ששוגרה לאנגליה ארבעים ושלוש שנים מאוחר יותר, יכלו האנגלים להעמיד כ-80 אוניות ו-12,000 חיילים בלבד.

הפלישה הצרפתית החלה ברגל שמאל. שרפה פרצה ב"קאראקו", אוניית הדגל של צי המשלוח, בעודה עוגנת בסיין, והיא אבדה כליל. אדמירל קלוד ד'אנבול עבר אל "לה מֶטְרֶס", אך זמן קצר לאחר היציאה לים עלתה אונייתו על שרטון. לאחר שתוקנה המשיך הצי בדרכו וחצה את התעלה. הצרפתים נכנסו למצר סולנט והנחיתו את צבא הפלישה בחופי האי וייט וסאסקס, אך החיילים שהונחתו באי וייט הוכו על ידי מיליציה מקומית בקרב בונצ'רץ' ונאלצו לסגת לאוניות.

ב-18 ביולי 1545 יצאו אוניות האנגלים מפורטסמות' להדיפת הפולש. הקרב בין הצדדים התחולל מטווח רחוק, ונזק מועט נגרם לאוניות שני הצדדים. ברם, סכנת טביעה מיידית נשקפה לאוניית הדגל "לה מטרס" בשל הנזקים שנגרמו לה עוד קודם הקרב, וד'אנבול צריך היה לעבור פעם שלישית לאונייה אחרת. בסופו של דבר האונייה ניצלה.

בליל 18 ביולי סעד המלך הנרי על סיפונה של "גרייט הֶרִי", אוניית הדגל של אדמירל ג'ון דאדלי.

למחרת היום נחלשה הרוח מאוד, והצרפתים שילחו את הגליאות שלהם נגד אוניות האנגלים משותקות התנועה. לקראת ערב התעוררה בריזה, ו"מרי רוז", בפיקודו של תת-אדמירל ג'ורג' קארוּ, החלה מתקדמת אל עבר האויב. לאחר דקות ספורות בלבד התהפכה האונייה וטבעה. מכל צוותה הצליחו להינצל 35 איש בלבד. הסברה היא, כי לא ניתנה הוראה לסגור את אשנבי התותחים התחתיים לאחר הירי בגליאות הצרפתיות. לכן, כשנטתה האונייה על צדה בשל משב רוח פתאומי, חדרו מים לתוכה והיא התהפכה. הצרפתים, מכל מקום, האמינו כי הם שהטביעו את האונייה האנגלית.

באוגוסט עזב חיל המשלוח הצרפתי את אדמת אנגליה כלעומת שבא.

## לקריאה נוספת

* Loades, David, *The Tudor Navy: An administrative, political and military history*. Scolar Press, Aldershot, 1992.
* Marsden, Peter. *Sealed by Time: The Loss and Recovery of the Mary Rose*. The Archaeology of the Mary Rose, Volume 1. The Mary Rose Trust, Portsmouth, 2003.
* Rodger, Nicholas A. M.. *The Safeguard of the Sea: A Naval History of Britain 660–1649.* W.W. Norton & Company, New York, 1997.
* Stirland, Ann J. *Raising the Dead: The Skeleton Crew of Henry VIII's Great Ship, the Mary Rose*. John Wiley & Sons, Chichester, 2000.


## קישורים חיצוניים
* אתר אוניית המוזיאון "מרי רוז"

סולנט
סולנט
סולנט
מיכאל שיינפלד

**מיכאל (מיקי) שיינפלד** (נולד ב־11 באפריל 1976, י"ב בניסן ה'תשל"ו) הוא סופר ואיש חינוך ישראלי.

## ביוגרפיה
שיינפלד נולד בפתח תקווה. אחיו התאום הוא הרב אלי שיינפלד.

בוגר ישיבת ההסדר ברכת משה במעלה אדומים ותלמידו של הרב חיים סבתו. את שירותו הצבאי עשה כלוחם בחטיבת גולני.

בשנת הלימודים תשס"ח לימד תלמוד בישיבת מקור חיים שבכפר עציון. החל משנת הלימודים תשס"ט הוא ר"מ ומורה לספרות ולגמרא בישיבה התיכונית אורות יהודה באפרת. לשיינפלד תואר ראשון במשפטים מהאוניברסיטה העברית.

## יצירתו
ב-2002 זכה במקום ראשון בתחרות "הסיפור הקצר" של מפעל הפיס, אך החליט לא לפרסם את סיפורו בקובץ הסיפורים הזוכים בעקבות טענת חבריו לפגיעה ברגשות הציבור החרדי וברצונו לא להיות נגוע בספק איסור לשון הרע.

את ספרו הראשון "בכל מקום שהם" כתב במהלך שירותו הצבאי בגדוד 12 של גולני, הספר מורכב מקטעים קצרים המספרים את מה שעובר על החייל הדתי במחלקת ההסדר. הסיפורים יצאו בספר בהוצאה של הישיבה ובמקביל פורסמו קטעים מהם בחוברות לחיילים שמוציאה הישיבה.

שיינפלד גויס למילואים במלחמת לבנון השנייה ועל חוויותיו במלחמה כתב את "בא מלבנון", שיצא עם קובץ הסיפורים "בכל מקום שהם" שפורסם קודם בנפרד ותיאר את חוויותיו של בן ישיבת הסדר בעת שירותו בצה"ל.

ב-2006 יצא לאור ספרו "אבדות" המתאר תהליך של חיפוש ומציאה דרך דמויות וחפציהן האבודים.

ב-2008 יצא לאור ספרו "מים שאין להם סוף", המתאר את לבטיו של תלמיד ישיבת הסדר, בזמן לימודיו בישיבה.

ב-2012 יצא ספרו "החוק למניעת בדידות" המספר על מאבקו של רווק בוגר בחוק למיגור תופעת הרווקות.

ב-2018 לאחר הפסקה ארוכה יצא ספרו "עד שנגיע הביתה" המספר על התמודדותו של מחנך עם קשיים משפחתיים ואישיים.

באפריל 2022 פרסם שיינפלד כי ספרו "החוק למניעת בדידות" מעובד למחזה שיעלה בתיאטרון הקאמרי.

### חיים אישיים
נשוי ואב לארבעה, מתגורר באפרת.

## מספריו
* **בכל מקום שהם**, הוצאת מעליות, 2002, 
* **אבדות**, הוצאת ידיעות ספרים, 2006, 
* **בא מלבנון-בכל מקום שהם**, הוצאת ידיעות ספרים, 2007, 
* **מים שאין להם סוף**, הוצאת ידיעות ספרים, 2008, 
* **החוק למניעת בדידות**, הוצאת ידיעות ספרים, 2012. 
* **עד שנגיע הביתה**, הוצאת ידיעות ספרים, 2018. 

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
* 
* 
* 
**ביקורות על ספריו:**
*  - על ספרו הראשון "אבדות"
*  - על ספרו "מים שאין להם סוף"
* אריק גלסנר, על "מים שאין להם סוף", מעריב, 7 בספטמבר 2008
* 
* 
* פרופ' הלל וייס, החיל הדתי החדש בספרות העכשווית ובהקשר ספרות המלחמה העברית, ייעודי

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי ישיבת ברכת משה
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:חיילי צה"ל במלחמת לבנון השנייה
קטגוריה:תאומים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1976
ארטה פוברה

[שמאל|ממוזער|200px|"איגלו מאבנים" ([1982, Igloo di pietra) מאת מריו מרץ.]]
"**ארטה פוברה**" (באיטלקית: **Arte Povera**; "אמנות ענייה") הוא כינוייה של קבוצת אמנים איטלקים, שרובם הגיעו מערי צפון-איטליה כגון טורינו, מילאנו וג'נובה, ופעלו בשנות השישים והשבעים של המאה ה-20. הם יצרו אמנות העושה שימוש בחומרים דלים וזולים, חסרי "הילה" אמנותית כגון מתכות, אבנים, עצים וכדומה, בהשפעת אמנות הפופ ארט.

המונח עצמו נטבע בשנת 1967 על ידי מבקר האמנות האיטלקי ג'רמנו צ'לנט (Germano Celant), שאף אצר כמה תערוכות של חברי הקבוצה.

בין האמנים המזוהים עם תנועה זו בולטים האמנים מריו מרץ (Mario Merz), פיירו מנצוני (Piero Manzoni) ומיכלאנג'לו פיסטולטו (Michelangelo Pistoletto).

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קבוצות אמנים
קטגוריה:איטליה: תרבות
אחירותם החורש

**אֲחִירׂתֶם החורש** (שם מדעי: *Spartium junceum*) הוא מין יחיד בסוג אחירותם ממשפחת הקטניות.

## מאפיינים
שיח או עץ נמוך בעל ענפים רותמיים, עלים מעטים ופשוטים ופרחים גדולים, צהובים וריחניים. בזמן פריחת הצמח ריחו הטוב נודף למרחוק. כל חלקי הצמח מכילים את האלקלואיד ספרטאין. אחירותם החורש נפוץ בארצות הים התיכון, ובארץ ישראל בגליל עליון וגליל מערבי, כרמל, רמות מנשה והשרון, הרי ירושלים והשפלה והשומרון. שיא הפריחה בחודשי אפריל ומאי.

ענפיו החזקים והגמישים של הצמח משמשים לקליעת מחצלות.

שמו נגזר מיוונית ופירושו: חבל, חוט. התיאור junceum ניתן עקב הדמיון למשפחת Juncaceae.

אחירותם החורש הוא ערך טבע מוגן על פי חוק בישראל.
## רעילות
העלים, הגבעולים ובמיוחד הזרעים מכילים חומרים רעילים. האחירותם שכיח מאוד בגינות והתינוקות נמשכים אל פירותיו המבריקים, המבשילים בקיץ, ועלולים לטעום מהם. ההרעלה גורמת להקאות חולשה כללית ודופק חלש, אולם על פי רוב אין זו הרעלה מסוכנת, והרעל מורחק מהגוף על ידי שטיפת קיבה.

## לקריאה נוספת
* מיכה לבנה, **לקסיקון החי והצומח של ארץ-ישראל**, כרך א', עורך: עזריה אלון, מדינת ישראל - משרד הביטחון, תשנ"ד - 1994 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:פרפרניים
קטגוריה:ארץ ישראל: פרפרניים
קטגוריה:ערכי טבע מוגנים בישראל: צמחים
קטגוריה:פרחים צהובים בארץ ישראל
קטגוריה:צמחים יחידים בסוגם
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
מידע אסימטרי

**מידע אסימטרי** הוא מונח בכלכלה, המציין מצב שבו לא לכל המשתתפים בפעילות הכלכלית יש אותו מידע רלוונטי בנוגע לעסקה. 

המידע האסימטרי נוצר מכיוון שלצדדים השונים יש כמות או איכות שונה של מידע ומכיוון שלעיתים קרובות לצד אחד (בדרך כלל הצד המוכר) יש מידע מסוים שאינו מצוי ברשותו של האחר (בדרך כלל הצד הרוכש). הדבר נובע מסיבות שונות, חלקן משום שהמידע הוא פרטי, חלקן משום שהמידע נמדד בצורה אחרת על ידי הגורמים השונים ומוערך בשל כך בצורה אחרת. דבר זה הוא היוצר קושי בקבלת החלטות עסקיות ובקביעת אסטרטגיות של פעולה.

## מחקרים בתחום
בין החוקרים תחום זה היה זוכה פרס נובל לכלכלה, קנת' ארו, שהראה כיצד אסימטריה של מידע יוצרת תמריץ לצד שלו מידע רב יותר לרמות את הצד בעל המידע המועט יותר, ודבר זה עלול לגרום מצב של כשל שוק. כתוצאה מכך התפתחו מספר מנגנוני שוק, ביניהם ערבויות ואימות על ידי צד שלישי, המאפשרים לשווקים עם מידע אסימטרי לתפקד. 

חוקר נוסף היה זוכה פרס נובל בכלכלה לשנת 2001, ג'ורג' אקרלוף, שבמחקרו "שוק הלימונים: איכות ומנגנון השוק", הדגים כיצד מידע אסימטרי בשוק יכול להביא לבחירה השלילית (Adverse Selection) שנגרמת מכשל השוק. "הלימונים" הם כינוי בשוק המכוניות המשומשות למכוניות פגומות. בעיית המידע כאן היא שכאשר אדם קונה מכונית משומשת, אין הוא יודע בוודאות מתקבלת על הדעת מהו מצבה. בעלי "לימונים" שבידם המידע החשוב בנוגע למצב המכונית, יהיו מוכנים להיפטר ממכוניותיהם, גם כאשר מחירי המשומשות נמוכים יחסית. בעלי מכוניות תקינות יחכו למחירים טובים יותר בשוק המשומשות. לפיכך, ככל שמחירי המשומשות נמוכים יותר, כן גדלה ההסתברות שקונה המכונית ירכוש "לימון". 

באותה שנה זכה בפרס גם מייקל ספנס שפיתח את מודל האיתות (signaling model), המתמודד עם מידע אסימטרי בעת בחירת מועסקים חדשים בשוק העבודה. מכיוון שבידי המעסיק אין מידע מושלם אודות רמת המועסק, וקבלתו לעבודה כרוכה בעלויות עסקה גבוהות, נאלצים שני הצדדים להסתמך על "איתותים" של יכולת המועסק המתבטאים ברכישת רמה מסוימת של השכלה, שדורשת עלות מהמועסק, זאת אף שלהשכלה כשלעצמה עשוי להיות ערך נמוך עד אפסי עבור המעסיק.

## ראו גם
*סיכון מוסרי
*אסימטריה

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שווקים (כלכלה)
קטגוריה:מידע
קטגוריה:תורת המשחקים
קטגוריה:קבלת החלטות
קטגוריה:אסימטריה
EMSA

**EMSA** (ראשי תיבות של **e**lectrophoretic **m**obility **s**hift **a**ssay), היא שיטה נפוצה בביולוגיה מולקולרית המשמשת לחקר הקשר בין חלבונים לרצפי DNA או RNA. בעזרת השיטה ניתן לקבוע האם חלבון או אוסף חלבונים נקשר לרצף DNA או RNA (חומצת גרעין) מסוים ולעיתים אף ניתן לקבוע האם יותר מחלבון אחד מעורב בקומפלקס הקישור.

השיטה מבוססת על הרצת החומרים הנבדקים דרך ג'ל למשך זמן קצר (כשעתיים עבור מקטע ג'ל באורך 20 ס"מ). המהירות שבה מולקולות שונות עוברות דרך ג'ל נקבעת על פי גודלן והמטען החשמלי שעליהן. רצועת הבקרה (בה מריצים חומצת גרעין עירומה) תראה פס במקום אליו הגיעה המולקולה ללא החלבון הנבדק. אם החלבון נקשר לחומצת הגרעין, הרצועה שבה הורץ החלבון, תראה פס גבוה יותר המשקף את המקום אליו הגיע הקומפלקס של החלבון יחד עם חומצת הגרעין. מכיוון שקומלפקס זה גדול יותר מחומצת גרעין עירומה הוא נע לאט יותר בג'ל ומגיע פחות רחוק ברצועה.

לצורכי ויזואליזציה מקובל לסמן את חומצת הגרעין בסמן רדיואקטיבי או פלואורסצנטי.

## ראו גם
אלקטרופורזה בג'ל

קטגוריה:ביולוגיה: שיטות ומכשור
סידר וולטון

**סידר וולטון** (באנגלית: **Cedar Anthony Walton, Junior**; 7 בינואר 1934, דאלאס שבטקסס - 19 באוגוסט 2013, ברוקלין) היה פסנתרן ג'אז אמריקאי אשר עסק בעיקר בתחום ההארד בופ.

## חייו
וולטון למד לנגן בפסנתר מאמו בילדותו. בשנת 1955 עזב וולטון את דאלאס לטובת ניו יורק במטרה לנגן מוזיקה, אך במקום זאת התגייס לצבא ארצות הברית. וולטון הוצב בגרמניה לשנתיים, שם ניגן עם מוזיקאים אמריקאים שגרו באזור. לאחר שחרורו הצטרף להרכב של קני דורהאם ואחר כך להרכב של ג'יי ג'יי ג'ונסון, במקביל ניגן בג'אזטט של בני גולסון וארט פארמר. ב-1959 השתתף בהקלטת אלבומו של ג'ון קולטריין "Giant Steps".

פריצת הדרך של וולטון כפסנתרן ומלחין הגיעה עם שליחי הג'אז של ארט בלייקי. הוא הצטרף לשליחים ב-1961 שם ניגן עם וין שורטר ופרדי האברד. כבר בתחילת דרכו עם השליחים הלחין את שיר הנושא של האלבום *Moasic* אשר הצליח מאוד. וולטון ניגן עם שליחי הג'אז כשלוש שנים, בהן הלחין כמה קטעים שהפכו לקלאסיקות של ההרכב, ועזב ב-1964. במחצית השנייה של שנות השישים היה פסנתרן הבית של חברת התקליטים "Prestige". ב-1967 הקליט בחברה זו את אלבומו הראשון כמוביל, אלבום הנקרא בפשטות "*!Cedar*", בו מנגנים בן השאר קני דורהאם (חצוצרה) ובילי היגינס (תופים. 

במהלך שנות השבעים הוביל וולטון את הרכב הפאנק שלו, וכן ניגן עם מוזיקאים כגון לי מורגן, האנק מובלי וקליפורד ג'ורדן. בהמשך חזר לנגן הארד בופ, ואף שב לסיור הופעות ביפן עם ארט בלייקי והשליחים. במשך כל הזמן הוא גם הוביל הרכבים, נפטר בביתו בברוקלין לאחר מחלה ב-19 באוגוסט 2013 הוא המשיך להקליט ולהופיע כמעט עד יומו האחרון.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אמריקאים ילידי טקסס
קטגוריה:דאלאס: אישים
קטגוריה:אמני קולומביה רקורדס
קטגוריה:פסנתרנים אמריקאים
קטגוריה:נגני ג'אז: פסנתרנים
קטגוריה:נגני בי בופ
קטגוריה:שליחי הג'אז
קטגוריה:אמני וורנר רקורדס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1934
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2013
אליהוא בן-און

ממוזער|אליהוא בן און באולפן הקשר הישראלי
**אליהוּא בן-אוֹן** (נולד ב-18 ביולי 1954 בירושלים) הוא שדרן רדיו ותיק ברשת ב' של קול ישראל ובממשיכתה, תחנת כאן ב של תאגיד השידור הישראלי, שבהן הוא פועל מסוף שנות ה-70, עד פרישתו בסוף דצמבר 2020. ידוע במיוחד בשל השתתפותו כשדרן בתוכנית הרדיו שירים ושערים. כיהן כדובר משרד האנרגיה והתשתית וכדובר משטרת ישראל (בדרגת תת-ניצב).

## ביוגרפיה
בן-און הוא עורך יומני אקטואליה בקול ישראל. כמו גם מייסד, עורך ומגיש תוכנית השיח הבינלאומית "הקשר הישראלי" - שיחות עם מאזינים ישראלים ברחבי העולם, תוכנית שזכתה בשני פרסי עיתונות מטעם ארגונים יהודיים.

בשנת 1992, במסגרת שידוריו בתוכנית שירים ושערים, טבע בן-און את הביטוי "הר הגעש בצהוב התפרץ", ביטוי המתאר את הצלחתה של קבוצת הכדורגל בית"ר ירושלים. "הר הגעש בצהוב" הפך למטבע לשון מקובל בתקשורת הישראלית בהקשרים ספורטיביים ואחרים.

בן-און הוא בוגר האוניברסיטה העברית בהיסטוריה של עם ישראל ושל יחסים בינלאומיים ובוגר בית הספר לעיתונות, לרדיו ולטלוויזיה של רשות השידור.

בעבר היה דובר משרד האנרגיה והתשתית, וכן דובר משטרת ישראל בדרגת תת-ניצב. לחם במלחמת יום הכיפורים בגזרה הדרומית של תעלת סואץ תחת פיקודם של המג"ד עמנואל סקל והמח"ט דן שומרון. שירת כקצין בכיר במילואים בחיל השריון.

מאז 1984, בן-און מרצה בענייני תקשורת בישראל ומחוצה לה, בנושאי ישראל והמזרח התיכון, על תפקוד התקשורת הבינלאומית בסיקור הסכסוך, יחסי ישראל והתפוצות ועוד.

## קישורים חיצוניים

* הקשר הישראלי, כל הפרקים, להאזנה באתר כאן
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:דוברים ישראלים
קטגוריה:סגל קול ישראל
קטגוריה:שירים ושערים
קטגוריה:סגל כאן ב'
קטגוריה:שדרני ספורט ישראלים
קטגוריה:דוברי משטרת ישראל
קטגוריה:תתי-ניצבים במשטרת ישראל
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני ג' (ירושלים)
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1954
כדורת דשא

[שמאל|ממוזער|250px|תחרות כדורת דשא ב[המכביה ה-18|מכביה ה-18]]
**כדורת דשא** (אנגלית: **lawn bowls**) הוא משחק כדור, שמקורו באנגליה.

מטרת המשחק היא גלגול כדורים א-סימטריים במטרה לקרבם לכדור קטן יותר, צבוע לבן או כתום, שנקרא על ידי השחקנים בשמות "ג'ק" או "קיטי". בגלל מבנה הכדור האסימטרי הוא נע במסלול קשתי, דבר שמוסיף למשחק ממד של מיומנות, ודורש ריכוז ודיוק. הכדורים בעבר היו עשויים מעץ וכיום עשויים מפלסטיק, ומסומנים בצורה ייחודית, כך שניתן לזהות את הכדורים של כל שחקן. את הכדורים מגלגלים (בשונה ממשחק הפטאנק שבו משליכים את הכדורים).

כדורת דשא היא משחק-חוץ, שנהוג לשחקו על גבי משטח דשא טבעי או מלאכותי, ומכאן שמו, ולחלופין על גבי משטחים מלאכותיים מותאמים בחלל סגור. המשחק פופולרי במיוחד במדינות בריטניה, אוסטרליה, ניו זילנד ומדינות חבר העמים הבריטי.

המשחק הוא משחק תחרותי בין שני יחידים או קבוצות של שניים, שלושה או ארבעה שחקנים. אורך המגרש נע בין 32 ל-40 מטרים ורוחבו הוא לפחות 4.4 מטרים.

משחק הכדורת אינו דורש כושר גופני מיוחד ומשחקים בו גם נכים ועיוורים, הנעזרים במאמן המכוון אותם על המגרש.

הספורט אינו ספורט אולימפי, אך מאוגד בהתאחדות עולמית המארגנת תחרויות בינלאומיות ומעדכנת את חוקי המשחק. במשחק הכדורת אין צורך בשופט צמוד ורוב המחלוקות מיושבות באופן חברי בין השחקנים ומנהלי הקבוצות (סקיפים). במקרים נדירים נעזרים בשופט למדידות מדויקות וליישוב מחלוקות כאשר מתקיים אירוע חריג על המגרש.

בישראל מספר מועדונים הפעילים במסגרת התאחדות כדורת הדשא בישראל. המועדונים הראשונים הוקמו על ידי עולים מדרום אפריקה שהשפעתם עדיין ניכרת בענף. ההתאחדות הישראלית מארגנת משחקי יחידים, תחרויות ליגה ותחרויות תקופתיות בין המועדונים ושולחת ספורטאים נבחרים לתחרויות בינלאומיות. ההתאחדות מדרגת את השחקנים בדירוג ארצי המתעדכן מספר פעמים בשנה על פי הישגי השחקנים בתחרויות הארציות.

המועדונים הקיימים כיום הם חיפה, נתניה, רעננה, רמת השרון, רמת-גן, קריית אונו, סביון וירושלים. כדורת דשא הוא אחד מענפי הספורט במשחקי המכביה. נכון למרץ 2021, המגרש ברמת השרון נטוש.

מסגרת נוספת היא ה-PBA, התאחדות הכדורת המקצועית. התאחדות זו מארגנת בכל חורף 5 תחרויות באנגליה, בהם לוקחים חלק 16 השחקנים המדורגים במקומות הגבוהים בעולם ו-16 שחקנים נוספים הנבחרים בתחרויות הסמכה. בכל תחרות של ה-PBA משתתף נציג מישראל, שמנצח את תחרות ההסמכה בארץ עבור אותה תחרות. את התאחדות הכדורת המקצועית הקים שחקן כדורת דשא ישראלי ותיק ובעל הישגים רבים, ססיל ברנסקי. באליפות העולם לשנת 1992 זכה ברנסקי יחד עם לורנס מנדלסון וליאון בלום באליפות העולם לשלישיות גברים.
שמאל|ממוזער|250px|שני כדורים ו"קיטי".

בישראל פועלת גם עמותה ישראלית לכדורת דשא לעיוורים, ששחקניה זוכים להצלחות רבות בתחרויות בינלאומיות.

## קישורים חיצוניים

* התאחדות כדורת הדשא בישראל
* העמותה הישראלית לכדורת דשא לעוורים
* האתר של נורמן ספיירו; אתר בעל תוכן מקיף המספר את סיפורו של משחק כדורת הדשא בישראל מתחילתו בשנת 1953
* מועדון כדורת דשא רעננה
* נבחרת ישראל באליפות העולם 2012 באדלייד
* 

קטגוריה:משחקי כדור
קטגוריה:כדורת דשא
וילהלם הילזה

**וילהלם הילזה** (בגרמנית: **Wilhelm Heinrich Hilse**; 26 ביוני 1878 – 30 בנובמבר 1940), שחמטאי גרמני.
## חייו
הילזה חלק מקום 12–13 בתחרות קובורג 1904 (ניצח: אוגוסטין נוימן), חלק מקום ראשון בתחרות ברמן 1906, הגיע למקום הרביעי בתחרות הנובר 1907, ניצח בתחרות בארמבק 1911 והגיע למקום ה-13 בתחרות המשנה במאנהיים 1914 (ניצח: הלגואה).

לאחר מלחמת העולם הראשונה חלק הילזה מקום ראשון בתחרות המבורג בשנת 1921, מקום שביעי בתחרות קיל 1922, מקום 11 בתחרות באד-אוינהאוזן 1922 (ניצח: ארהרדט פוסט), חלק מקום 4–5 בתחרות פרנקפורט 1923 (ניצח: ארנסט גרינפלד), חלק מקום 3–5 בתחרות וינה 1926 (ניצחו: קארל גילג והיינריך וגנר), חלק מקום 10–11 בתחרות מגדבורג 1927 (ניצח: רודולף שפילמן) וחלק מקום שלישי בתחרות ברמן 1927 (ניצח: יפים בוגוליובוב).

הילזה ייצג את גרמניה בדו-קרב מול אוסטריה, דו-קרב שהתקיים בווינה בשנת 1926 וכמו כן ייצג אותה באולימפיאדה לשחמט שהתקיימה בהאג בשנת 1928.

## קישורים חיצוניים

* תוצאות אישיות באולימפיאדה לשחמט שהתקיימה בהאג בשנת 1928
* מידע כללי

## הערות שוליים

קטגוריה:שחמטאים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1878
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1940
ברנהרד גרגורי

**ברנהרד גרגורי** (בגרמנית: **Bernhard Gregory**; 10 באפריל 1879, טאלין – 2 בפברואר 1939, ברלין), היה שחמטאי גרמני.

## קריירה
בשנת 1902 חלק גרגורי מקום 16-19 בתחרות הנובר (ניצח: ולטר ג'ון). בשנת 1903 חלק מקום 9-10 בתחרות ברלין (ניצח: הורציו קארו). בשנת 1904 חלק מקום ראשון בתחרות רוול, וחלק מקום 7-8 בתחרות קובורג (ניצחו: אוגוסטין נוימן ומילן וידמר). http://xoomer.alice.it/cserica/scacchi/storiascacchi/tornei/1900-49/1904coburgb.htm בשנת 1905 הגיע גרגורי למקום השישי בתחרות ברמן (ניצח: שוריס) וחלק מקום 14-15 בתחרות ברלין (ניצח: אריק קוהן). בשנת 1906 הגיע למקום החמישי בתחרות נירנברג (ניצח: קונליין). בשנת 1907 חלק גרגורי מקום 6–7 בתחרות ברלין (ניצח: פרנטישק טרייבל). בשנת 1908 הגיע למקום השני, אחרי וילהלם קוהן בתחרות ברלין. בדצמבר 1908 הפסיד בדו-קרב לפרנק מרשל בתוצאה 1–4.

בשנת 1909 הגיע למקום השלישי בתחרות סנקט פטרסבורג (ניצח: אלכסנדר אלכין). בשנת 1910 חלק מקום 14-15 בתחרות המבורג (ניצח: גרז רוטלוי ), והגיע למקום החמישי בתחרות ברלין (ניצח: ריצ'רד טייכמן). בשנת 1912 ניצח גרגורי בתחרות ורוצלב. בשנת 1913/14 חלק מקום 17–18 בתחרות סנקט פטרסבורג (ניצחו: אלכסנדר אלכין ואהרון נימצוביץ') אך ניצח את אלכסנדר אלכין במשחק בין השניים. http://www.chessgames.com/perl/chessgame?gid=1011873 https://web.archive.org/web/20110903161928/http://www.alekhinechess.com/english/tables/masters1913.html בשנת 1917 הגיע למקום התשיעי בתחרות ברלין (ניצחו: פאול יונר וו. ג'ון).

לאחר מלחמת העולם הראשונה הגיע למקום השלישי בתחרות ברלין 1919 (ניצח: ו. ג'ון). בשנת 1920 חלק מקום 6–7 בתחרות ברלין (ניצח: אלכסי סלזנייב. https://web.archive.org/web/20071021210925/http://www.berlinerschachverband.de/archiv/bsz/0051-0060/index.html#bsz0058 בשנת 1921 הגיע למקום ה-12 בתחרות המבורג (ניצח: ארהרדט פוסט ). בשנת 1927 הגיע למקום ה-13 בתחרות ברלין (ניצח: ברתולד קוך).

גרגורי שיחק בדו-קרבות בין קבוצת ברלין לווינה בשנת 1911, בין קבוצת ברלין לפראג בשנת 1913 ובין קבוצת ברלין להולנד בשנת 1920, באמצעות הטלגרף.

## קישורים חיצוניים

* תמונות רבות של ברנהרד גרגורי; הטקסט בגרמנית
* מידע כללי 

קטגוריה:שחמטאים גרמנים
קטגוריה:שחמטאים אסטונים
קטגוריה:שחמטאים רוסים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1879
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1939
פרויקט האפיגנום

**פרויקט האפיגנום האנושי** (באנגלית: **Human Epigenome Project**) הוא מיזם בינלאומי שמטרתו למפות את הגנום האנושי בתוספת האפיגנטיקה, כגון מתילציה של DNA ומודיפיקציות להיסטונים. אף על פי שרצף הגנום עצמו כבר מופה בפרויקט הגנום האנושי, הקוד האפיגנטי הוא שקובע אין ויוו האם גן מסוים יהיה פעיל או מושתק בתאים השונים בגוף, ומכאן חשיבות המיזם.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:גנטיקה
קלטורה

**קלטורה** (באנגלית: **Kaltura**) היא תוכנה המספקת פלטפורמה לחוויות וידאו בענן, ומשרתת אוניברסיטאות, ארגונים גדולים וחברות מדיה וטלקום, עם מוצרים ללמידה בווידאו, עבודה מקוונת ותקשורת מקוונת בווידאו, אירועים וירטואליים, ושידורי טלוויזיה באינטרנט. הפלטפורמה של החברה זמינה גם בקוד פתוח, ומספקת תשתיות לניהול, יצירה, הגנה, הנגשה, חיפוש ואינטראקציה ושיתוף של וידאו. תוכנת קלטורה זמינה למפתחים בתצורת SDK, וכן כתוסף חינמי לאתרי ניהול תוכן כדוגמת ג'ומלה, דרופל, וורדפרס ומדיה-ויקי.

התוכנה מיוצרת על ידי חברת קלטורה, שהפכה ביולי 2021 לחברה ציבורית הנסחרת בנאסד"ק.

## היסטוריה
חברת קלטורה נוסדה בשנת 2006 בניו יורק על ידי מיכל צור שלו, ד"ר שי דוד, רון יקותיאל וערן איטם. פלטפורמת הווידאו של קלטורה הושקה בספטמבר 2007. באפריל 2014 רכשה קלטורה את טיוינצ'י, סטארט-אפ ישראלי המספק פתרונות טלוויזיה על גבי רשת האינטרנט, תמורת סכום המוערך בעשרות מיליוני דולרים. בשנת 2016 גייסה קלטורה 50 מיליון דולר מבנק ההשקעות גולדמן זקס, לפי שווי מוערך של חצי מיליארד דולר. בין לקוחות החברה פיליפס, סימנס ונסטלה. נכון למאי 2017, היא מעסיקה כ-500 עובדים וגייסה מיום הקמתה 160 מיליון דולר.

בשנת 2021, החברה הונפקה בוול סטריט לפי שווי של 1.24 מיליארד דולר וגייסה 150 מיליון דולר. מאז ההנפקה, קלטורה התמודדה עם מספר אתגרים. מניית החברה קרסה ב-80%, והיא נאלצה לבצע שני סבבי פיטורים בהם פוטרו יותר מ-200 עובדים. בנוסף, החברה עברה מקצב צמיחה דו-ספרתי גבוה בתקופת הקורונה לקיפאון.

ב-7 באוקטובר 2023, עינב אלקיים, ראש צוות בקלטורה, נרצחה במסיבת הנובה. על פי מנהלי החברה, אירוע זה השפיע עמוקות על החברה ועובדיה.

בנובמבר 2023, אירע אירוע יוצא דופן כאשר מיירט שפגע בטיל ששוגר מלבנון התפרק, וחלק גדול ממנו חדר למשרדיה החדשים של קלטורה במגדל MAX ברמת גן. כתוצאה מכך, חצי מאחת משלוש הקומות שהחברה מאכלסת נותרה סגורה ומגודרת.

עקב האירועים, קלטורה החליטה שבמקביל להמשכת הפעילות העסקית, החברה תיקח חלק פעיל במאבקה של מדינת ישראל. החברה הפכה לאחראית על מאגר הווידאו הלאומי המשמר את כל קטעי הווידאו שנצברו ממקורות שונים מאז 7 באוקטובר 2023. בנוסף, החברה הקימה את אתר STAND 4ISRAEL המספק תכנים למאמצי ההסברה.

בדצמבר 2024, דווח כי קלטורה שכרה את בנק ההשקעות ג'פריס במטרה לבחון אפשרויות עסקיות, כולל מכירה לחברה אחרת, מיזוג או ביצוע רכישה משמעותית. החברה נסחרת לפי שווי של 350 מיליון דולר, עם שאיפה לבצע עסקה לפי שווי של 400-500 מיליון דולר.

## פרסים ותארים
מאז השקתה הפומבית זכתה קלטורה במספר פרסים ותארים:
* פרס "בחירת הקהל" בתחרות TechCrunch40 בשנת 2007
* פרס Video-Sharing ‘Open Web’ award מטעם Mashable בשנת 2007
* פרס TWS ‘Top 10’ company בשנת 2008
* פרס AlwaysOn ‘Global 250’ company בשנת 2008
* תואר ‘most promising’ Web 3.0 companies של מגזין אסקווייר בשנת 2008

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר התוכנה החופשית קלטורה 
* אתר חברת קלטורה - Kaltura.com 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תוכנה חופשית
קטגוריה:אתרים מבוססי תוכן משתמש
קטגוריה:וידאו באינטרנט
קטגוריה:חברות תוכנה
קטגוריה:חברות הנסחרות בנאסד"ק
מנוע תא להט

טקסט=|ממוזער|250x250 פיקסלים|טרקטור Lanz Bulldog, בעל מנוע תא-להט דו-פעימי עם צילינדר אחד, 1928
**מנוע תא להט** (באנגלית: **hot bulb engine**) הוא סוג היסטורי של מנוע בעירה פנימית בוכנאי, שפותח בשלהי המאה ה-19 בבריטניה על ידי הרברט אקרויד סטיוארט (Herbert Akroyd Stuart) ושווק לראשונה ב-1891 על ידי הפירמה Richard Hornsby and Sons. הוא נבדל ממנועי בעירה פנימית אחרים בכך שהדלק (בדרך כלל סולר, אך גם קרוסין ודלקים אחרים) התאדה והתלקח כתוצאה ממגעו בדפנות הלוהטים של תא מוקדם בראש הצילינדר ולא על ידי חום של ניצוץ חשמלי כמו במנוע בנזין או חום האוויר הדחוס כמו במנוע דיזל. תא הלהט חומם מבחוץ לפני התנעת המנוע על ידי מבער, והוסיף לשמור על חומו תוך כדי עבודת המנוע בשל מגעו עם גזי השריפה הלוהטים. מנוע תא הלהט שימש להנעת טרקטורים וכלים חקלאיים, משאבות וסירות קטנות. שמו העממי "מנוע חצי-דיזל", ובעברית מיושנת הוא נקרא "מנוע נפט" וגם "מנוע הורנסבי-אקרויד".

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
תא להט
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: המצאות
עגור כתר אדום-לחיים

**עגור כתר אדום-לחיים** (שם מדעי: *Balearica pavonina*) הוא עוף במשפחת העגוריים. בעבר נקרא גם **עגור קאפיר**.

העגור מצוי בסוואנות היבשות באפריקה שמדרום לסהרה, אף על פי שהוא מקנן באזורים רטובים יותר. למין זה שני תת-מינים.

מין זה מקורב מאוד לעגור כתר לבן-לחיים שמעדיף גם הוא בתי גידול רטובים יותר לחיפוש מזון, אלה הם מיני העגור היחידים אשר מקננים בעצים. הרגל זה, הוא אחת הסיבות לכך שמיני עגור כתר, הקטנים יחסית, נחשבים דומים לאבותיהם של מיני העגורים החיים כיום. אורכו בערך מטר אחד. מוטת כנפיו 1.87 מטר, ומשקלו בערך 3.6 ק"ג.

כמו כל העגורים, עגור הכתר אדום-לחיים אוכל חרקים, זוחלים ויונקים קטנים. הוא מצוי בסכנת הכחדה, בעיקר במערב. הוא מאוים על ידי הרס בתי גידול.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:עגוריים
קטגוריה:ניגריה: עופות
קטגוריה:הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו: עופות
קטגוריה:עופות הסוואנה האפריקנית
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758