מרדכי ברויאר

הרב **מרדכי בְּרוֹיֶאר** (Marcus Breuer; ו' באייר ה'תרפ"א – ו' באדר ה'תשס"ז, 14 במאי 1921 – 24 בפברואר 2007) היה חוקר תנ"ך, דוקטור לשם כבוד מטעם האוניברסיטה העברית, זוכה פרס ביאליק וחתן פרס ישראל לספרות תורנית, ההדיר את נוסח המקרא, ופיתח את "שיטת הבחינות", המשלבת את השערת התעודות עם אמונה בתורה מן השמים.

## קורות חייו
נולד בו' באייר ה'תרפ"א (14 במאי 1921), בעיר קרלסרוהה שבגרמניה. אביו, הרב פרופ' שמשון ברויאר, היה מתמטיקאי. אמו הייתה לאה פרנקל, אחותו של אברהם הלוי פרנקל, וצאצאית למשפחת אוירבך. אמו נפטרה כשהיה ילד קטן, ואביו נישא בשנית לאגתה (גיטל) יידל. דודו, ד"ר יצחק ברויאר, היה הוגה דעות חשוב של היהדות האורתודוקסית בגרמניה. מצד סבתו הרב ברויאר הוא נינו של הרב שמשון רפאל הירש, ממנהיגי יהדות גרמניה במאה ה-19 ומייסד שיטת "תורה עם דרך ארץ". בגיל 12 עלה עם משפחתו לארץ ישראל. למד בתיכון חורב בירושלים, ואחר כך בישיבת קול תורה ובישיבת חברון.

ב-1947 היה ר"מ בישיבת בני עקיבא כפר הרא"ה, ונשלח מטעם בני עקיבא למחנות המעצר בקפריסין. בזמן מלחמת העצמאות היה המדריך של גרעין בני עקיבא שהגן על ביריה.

מ-1949 עד 1965 לימד בישיבת הדרום ברחובות, ושם היה בקשרי ידידות עם הרב יהודה עמיטל, לימים ראש ישיבת הר עציון. בישיבת הדרום החל ללמד שיעורים על פי שיטת הבחינות; בשיעוריו בדרך כלל הסתיר את העובדה שמקור ההבחנות שעשה הוא בממצאי ביקורת המקרא. בשנים 1966–1967 שימש מפקח ארצי להוראת התורה שבעל פה במשרד החינוך. מ-1967 עד 1982 לימד תנ"ך במכללת ירושלים לבנות, והחל מ-1969 לימד שיעורי תנ"ך בישיבת הר עציון. ב-1999 זכה בפרס ישראל לספרות תורנית. האוניברסיטה העברית העניקה לו תואר דוקטור לשם כבוד.

התגורר בשכונת בית וגן בירושלים, היה ממייסדי בית הכנסת השוכן במכון "בית אריאל", בו העביר דרשות, שיעורי תורה וגמרא.

## מקרא
### נוסח המקרא
כבר בסוף שנות החמישים הגיה הרב ברויאר את מהדורת התנ"ך הנפוצה שהכין לראשונה מאיר הלוי לטריס במאה ה-19. ואולם דעתו לא הייתה נוחה מנוסח זה של המקרא, והוא החל לחקור לעומק את נוסח המקרא לקראת הכנת מהדורה חדשה של התנ"ך בהוצאת מוסד הרב קוק במסגרת מפעל דעת מקרא. הוא לא קיבל אז את הנחתם של חוקרי נוסח המקרא שלא קיים נוסח אחד מוחלט של המסורה. על ידי השוואה של חמישה–שישה כתבי יד שונים של המקרא ועמם נוסח הדפוס של מקראות גדולות דפוס ונציה, ולאחר בדיקת התאמת נוסח רוב כתבי יד להערות המסורה, עיצב נוסח אקלקטי (ערוך על פי מקורות שונים) חדש של המקרא. הוא גילה כי הנוסח המקובל של המקרא בקהילות ישראל, כפי שנקבע על ידי הרמ"ה, בעל אור תורה, בעל מנחת שי ואחרים, מתאים כמעט לחלוטין לנוסח שקבע. לא זו בלבד, אלא שכשהתאפשרה לו הגישה לכתר ארם צובא, כתב היד מן המאה העשירית הנחשב למדויק ביותר הקיים היום, גילה שהנוסח שלו תואם כמעט לחלוטין לנוסח הכתר, ומכאן שהוא לא רק נוסח אקלקטי אלא גם נוסח דיפלומטי (מבוסס על מקור אחד). בכך גם התאשרה הנחתו שקיים נוסח אחד קבוע של המסורה, וששינויי הנוסח בשאר כתבי היד מקורם בטעויות סופר ולא במסורות שונות.

מהדורת התנ"ך של הרב ברויאר התפרסמה החל משנות השבעים בכרכי "דעת מקרא" וגם בפני עצמה. מהדורה חדשה ומתוקנת על פי תגליות נוספות יצאה לאור בהוצאת חורב ב-1998. ב-2001 יצאה מהדורה נוספת בהוצאת נ' בן צבי. מהדורה זו מבוססת על הנוסח של מהדורת חורב (בתיקונים קלים), וערוכה מבחינה גרפית באופן דומה לכתר ארם צובא. האוניברסיטה העברית סמכה את ידיה על מהדורה זו, קראה לה כתר ירושלים, ובכך העניקה תוקף אקדמי למפעלו של הרב ברויאר. התפלמס עם פרופ' מנחם כהן, מהדיר מקראות גדולות הכתר לגבי איך לייצג דברים מסוימים בכתר כגון חטפים באותיות לא גרוניות והוספת מתגים.

הרב ברויאר גם פרסם כמה ספרים משלימים העוסקים בנוסח המקרא של הכתר ושל כתבי יד נוספים.

על מהדורת תורה נביאים וכתובים על פי המסורה של כתר ארם צובא זכה בשנת תשמ"ד בפרס ביאליק לחכמת ישראל.

### שיטת הבחינות
בהתאם לחינוכו לפי השקפת האגף הפתוח יותר באורתודוקסיה הגרמנית, שהכיר בערך המחקר המדעי בנושאים הנוגעים לדת וניסה ליישבו עם האמונה, לא התעלם הרב ברויאר מממצאיה של ביקורת המקרא, שלפיה סתירות, כפילויות וחילופים סגנוניים בתורה מתבארים כמשקפים מורכבות התורה ממקורות יסוד שונים, שנכתבו מתחילה על ידי מחברים שונים ונערכו יחד ליצירת התורה. השקפה זו עומדת בסתירה לאמונה בתורה מן השמים, אך הרב ברויאר גם לא קיבל את הגישה האפולוגטית של רד"צ הופמן, ששאף ליישב באופן נקודתי כל סתירה וכפילות שהביקורת התבססה עליהן. לעומתו, פיתח הרב ברויאר תאולוגיה פרשנית, שאותה כינה "שיטת הבחינות". גישה זו מקבלת את הממצאים המבניים של תורת התעודות, דהיינו את זיהוייה של רבדים שלובים בתורה, ובכלל זה הכרה בקיום סתירות, כפילויות, ובידולים סגנוניים עקביים ביניהם; אך הגישה רואה ברבדים אלה פעולה מכוונת של הקב"ה, שכתב כך את התורה מתחילתה כדי לבטא "בחינות" שונות של הנהגתו את העולם, דהיינו מידות ועקרונות שונים שעל פיהם הוא פועל בעולם. הרב ברויאר ראה במבקרי המקרא בני-סמכא מדעיים, וניתוחי הבחינות שלו מקבלים כמעט באופן מוחלט את הזיהויים המבניים המוצעים בתורת התעודות; את תרומתו הפרשנית הרב ברויאר ראה בעיקר בהצעת משמעויות הבחינות, במישור דרכי ההנהגה השונות והמתנגשות של ה' בעולם.

לאחר פיצול הפסוקים לפי הבחינות השונות, יש צורך לבאר גם את "צירוף הבחינות" – כלומר את הסיבה שהפסוקים חזרו והשתלבו לתיאור אחיד, מה שמבקרי המקרא מייחסים לעורך. הרב ברויאר הסביר זאת על ידי הצבעה על כך שהנהגת העולם בשלמותה היא בהרכבת המידות השונות בהרמוניה, מה שמביא את התורה להציג מחד את קיום הבחינות השונות ולנסחם מאידך בקנה אחד. בעניין זה כתב במבוא לספרו "פרקי מועדות":
:"התורה מדברת בלשונות בני אדם שונים, השונים זה מזה במחשבתם ובסיגנונם, אך היא מדברת גם בסגנונו של 'עורך', המיישב את כל הסתירות. ולמדנו מכאן עיקר גדול: האמונות המובעות בתורה הן סותרות זו לזו... ורק אחרי שנאמרו הדברים בסתירתם, יכלו לחזור ולהיאמר ביישובם".

במקום אחר כתב:
:"כל בחינה מבטאת את האמת שלה, המתאימה לאחת ממידותיו של ה'. אולם אין זו אלא אמת חלקית. ורק צירוף של כל הבחינות האלה מבטא את האמת השלמה הכוללת את כל מידותיו של ה', ורק היא אמיתה של תורה. משום כך כינס הקב"ה את הבחינות האלה למסגרת אחת, נתן להן ביטוי ספרותי הולם וכך יצר את ספר תורת ה'; הוא הספר שמשה קיבל מיד ה' בהר סיני ומסר אותו לבני ישראל".

השיטה הוצגה לראשונה במאמר בשם "אמונה ומדע בביקורת המקרא" שפורסם כבר ב-1960 בכתב העת "דעות". היא הורחבה ושוכללה עם השנים ותוארה במפורט בספרים "פרקי מועדות" ו"פרקי בראשית", שבכל אחד מהם שני כרכים. השיטה לא התקבלה אצל המחנכים ומורי המקרא הדתיים, ולמעשה רוב הציבור הדתי התעלם ממנה. בעניין זה כתב:
:"אשר לחומר הנפץ [שיש בשיטה] – הלוואי והיה זה אמת, ויהודים דתיים היו מתעוררים לקול הפיצוץ. אך זו תפילת שווא. על יהודים דתיים נאמר 'וישנו שנת עולם ולא יקיצו' (ירמיהו נ"א, לט)".

לעומת רוב הציבור שנשאר אדיש לשיטת הרב ברויאר, ולעומת תלמידים שדוגלים בשיטתו, חלק אחר מתלמידיו הפליגו ממנה לעמדה ליברלית יותר, שלפיה התורה מורכבת מתעודות מקור שנכתבו במשך דורות על ידי נביאים שונים. במאמר שכתב ב"מגדים" ל', תקף הרב ברויאר את עמדתם, וקבע שהיא "איננה אמונת ישראל, כפי שהיא מקובלת בידינו מידי חכמים, אלא אמונה חדשה שאנשים אלו בדו אותה מלבם". בכיוון הפוך, תלמיד אחר הציע וריאציה על שיטת הבחינות, "ריבוד ספרותי", שמתרחקת מהחלוקות הספציפיות של המבקרים על בסיס הצעת התאמת קריטריוני חלוקה לאמונה בתורה מן השמים, וסוגי משמעות פתוחים יותר מאשר בשיטת הבחינות, התלויים רק בנתונים תוכניים וספרותיים ואינם מוגבלים לדרכי הנהגת ה' דווקא.

## מפעלים נוספים
הרב ברויאר תרגם מגרמנית לעברית את פירושו של אבי-סבתו, הרב שמשון רפאל הירש, לחמישה חומשי תורה. את הפירוש תרגם ביחד עם בן דודו, פרופ' מרדכי ברויאר (שניהם נקראו ע"ש אבי סבם). בנוסף היה אחד מחברי המערכת של פירוש דעת מקרא. מלבד זאת פרסם עשרות מאמרים בכתבי עת רבים.

בזכות שיטת עבודתו הקפדנית והמדויקת התקבלו חידושיו ומחקריו גם על דעת חוקרי חכמת ישראל ומדעי היהדות באוניברסיטאות, וזאת אף על פי שלא הייתה לו כל השכלה אקדמית מסודרת.

### השקפת עולמו הפוליטית
לרב ברויאר הייתה תפיסת עולם ציונית חזקה, אף על פי שבא מעולמם של חוגי אגודת ישראל. בשעתו קיים ויכוח נוקב עם אביו ועם דודו, יצחק ברויאר, על עבודתו בישיבת בני עקיבא. בספריו ובמאמריו בא לידי ביטוי הרגש העז שהוא חש כלפי ארץ ישראל.

עם תחילת ההתיישבות ביהודה ושומרון תמך במפעל ההתנחלויות אולם בשלב מסוים עבר לחוגי השמאל הדתי. הוא היה בין מייסדי מפלגת מימד ואף הופיע ברשימתה לכנסת בבחירות לכנסת השתים עשרה. את דעתו הפוליטית הביע מפעם לפעם במאמרים בעיתונות, בעיקר בכתב העת נקודה.

## משפחתו
היה נשוי לאסתר לבית פרנקל, שעמדה בראש החוג לחינוך מיוחד במכללת ירושלים לבנות. אב לשני ילדים. בנו, פרופ' יוחנן ברויאר, שימש ראש החוג ללשון עברית באוניברסיטה העברית בירושלים והוא נשוי לשירה ברויאר, לשעבר מנהלת התיכון הוותיק לבנות פלך בשכונת בקעה שבירושלים. בתו ד"ר אלישבע הכהן עוסקת בספרות ובפרט בשירת ימי הביניים של יהדות ספרד. נשואה לרב אביה הכהן, ר"מ בישיבת תקוע, מדרשת לינדנבאום, ומדרשת מת"ן.

אחיו היו הסופר וחוקר שירת שלמה אבן גבירול, זאב ברויאר, והמתמטיקאי פרופ' שלמה ברויאר. אחיותיו הן: ציפורה הנשקה, אמו של פרופ' דוד הנשקה, חנה בכרך וחיה שטרנפלד, אמו של סופר הילדים החרדי נתן שטרנפלד.

## מספריו
* **פיסוק [[טעמי המקרא|טעמים שבמקרא]]**, ירושלים, תשי"ח
* **[[כתר ארם צובא|כתר ארם צובה]] והנוסח המקובל של המקרא**, מוסד הרב קוק, ירושלים, תשל"ז
* **[[טעמי המקרא]] בכ"א ספרים וב[[ספרי אמ"ת]]**, הוצאת חורב, ירושלים, תשמ"ב
* **פרקי מועדות**, ירושלים, תשמ"ו (שני כרכים)
* **פרקי בראשית**, הוצאת "תבונות", אלון שבות, תשנ"ט (שני כרכים)
* **נוסח המקרא ב"[[כתר ירושלים]]" ומקורותיו ב[[מסורה]] וכתבי היד**, תשס"ג
* **לימוד התורה בשיטת הבחינות**, הוצאת "קרן המסורה", ירושלים, תשס"ה
* **פרקי חיים**, ירושלים תשס"ז
* **פרקי מקראות**, הוצאת "תבונות", אלון שבות, תשס"ט
* **פרקי ישעיהו**, הוצאת "תבונות", אלון שבות, תש"ע

## לקריאה נוספת
*משה בר-אשר, "הרב ברויאר ומפעלו המדעי", בתוך: **ספר היובל לרב מרדכי ברויאר**, ירושלים תשנ"ב
*יוסף עופר (עורך), **'שיטת הבחינות' של הרב מרדכי ברויאר – קובץ מאמרים ותגובות**, הוצאת תבונות, אלון שבות, תשס"ה
*ליאור גוטליב, 'ראיון עם הרב מרדכי ברויאר: "לא היה לי משבר אמונה אפילו לרגע"', **[https://toravoda.org.il/גליונות/ דעות],** 1 (ניסן תשנ"ח), עמ' 12–15; 28–29

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* נאומו של הרב ברויאר לרגל קבלת פרס ישראל, באתר של ישיבת הר עציון
* אמונה ומדע בפרשנות המקרא - הוויכוח על ביקורת המקרא ועל שיטת הבחינות - אוסף קישורים למאמרים באתר הניווט בתנ"ך
* אלחנן שילה, '''התגלות אלהית בטקסט אנושי''', ביקורת על שיטת הבחינות, (מקור: "מקור ראשון", מוסף שבת, כ"ז סיון תשס"ט, 16/6/2009).
* '''בחינת "שיטת הבחינות"''', סיכום ההשגות על שיטת הבחינות, בבלוג "ארץ העברים"
* דוד הנשקה, "לדרכי לימוד המקרא לאור פרשת עבודת יום הכיפורים: חליפת מכתבים בין הרב מרדכי ברויאר ודוד הנשקה", מגדים, מז (תשס"ח), עמ' 9–33
* יוסף עופר, הכרעת נוסח המקרא על פי המסורה: שיטתו של הרב ברויאר ומקורותיה, **JSIJ** 7, 2008

### מאמרים של הרב ברויאר
* 
* שלוש מהדורות מקרא, לשוננו ס"ד
* מקראות שיש להם הכרע, מגדים י'
* אמונה ומדע בנוסח המקרא, באתר "דעת"
* אמונה ומדע בפרשנות המקרא - מאמר ראשון, מאמר שני, "דעות" תש"ך
* תורת התעודות של בעל שאגת אריה, מגדים ב'
* על ביקורת המקרא, מגדים ל'
* בין אמונה לביקורת, מגדים ל"ג
* מלחמות אבודות מראש, בתוך: **[[מסכת (כתב עת)|מסכת]]**, גיליון ג', תשס"ה
* 

### כתבות הספד
* יוסף עופר, מכריע נוסח המקרא, מקור ראשון, מרץ 2007 (ארכיון)
* 
* יוסף עופר, הרב מרדכי ברויאר ז"ל - אוהב התורה, העם והארץ, המעין תמוז תשס"ז

## הערות שוליים

קטגוריה:רבני ישיבת קלצק-הדרום
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לספרות תורנית
קטגוריה:זוכי פרס ביאליק לחכמת ישראל
קטגוריה:חוקרי מקרא ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס שזר
קטגוריה:זוכי פרס הרב מימון
קטגוריה:רבני הציונות הדתית בישראל
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
מרדכי ברויאר
קטגוריה:משפחת צבי בנימין אוירבך
קטגוריה:מהדירי ספרות תורנית
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:בוגרי ישיבת קול תורה
קטגוריה:בוגרי ישיבת חברון כנסת ישראל
קטגוריה:רבני ישיבת כפר הרא"ה
קטגוריה:רבני ישיבת הר עציון
קטגוריה:יוצרי פירוש דעת מקרא
קטגוריה:פעילי עוז ושלום - נתיבות שלום
קטגוריה:סגל מכללה ירושלים
קטגוריה:בית וגן: רבנים
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:כתר ארם צובא
קטגוריה:ראשי מפלגת מימד
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לשנת 1999
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1921
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2007