open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
נוריקו-סאן הילדה מיפן

**נוריקו-סאן הילדה מיפן** (בשוודית: **Eva möter Noriko-san**, אווה פוגשת את נוריקו-סאן) הוא ספר ילדים, השני בסדרת "ילדי העולם". התמונות בספר צולמו על ידי הצלמת חנה ריבקין-בריק ועלילת הספר נכתבה על ידי הסופרת אסטריד לינדגרן. הספר יצא לאור בשוודית ב-1956. הוא תורגם לעברית על ידי לאה גולדברג ויצא לאור בישראל בהוצאת ספרית פועלים ב-1957.

## תקציר העלילה
הספר בשוודית מתחיל עם סיפור מסגרת בו אווה הילדה השוודית מספרת לאמה שהיא טסה ליפן לפגוש ילדה יפנית.

בעברית החלק הזה הושמט והספר מתחיל בתיאור חייה של נוריקו-סאן ביפן. נוריקו-סאן ילדה יפנית עם שיער שחור ועיניים שחורות ישנה בביתה על הרצפה, היא מתרחצת באמבטיה מעץ, לובשת קימונו ומשחקת בבובות. נוריקו-סאן מחכה לחברה משוודיה. אווה היא ילדה בהירה, היא מגיעה לשדה התעופה ביפן ומצליחה למצוא את נוריקו-סאן אחרי שעצמה את עיניה והלכה מאה צעדים. יחד הן משחקות ומחליפות ביניהן בגדים אווה לובשת קימונו ונוריקו-סאן לובשת שמלה מערבית. לבסוף הן נפרדות ואווה טסה חזרה הביתה.

במהדורה השוודית בסוף הסיפור אווה חוזרת הביתה ומספרת לאמה על הביקור ומציינת שביפן היא יכולה לדבר יפנית.

## פרשנות הספר
סיפור המסגרת בשוודית גרם למספר חוקרים לשער כי מדובר בסיפור דמיוני של אווה, הטסה לבדה ליפן, מוצאת באורח פלא את נוריקו-סאן וחוזרת לבדה לשוודיה.

## על תהליך יצירת הספר
הספר יצא בעקבות הצלחתו הרבה של ספר הילדים הראשון שצילמה חנה ריבקין בריק "אלה קרי הילדה מלפלנד" (1951) אותו כתבה אלי יאנס. בעקבות העלויות הגבוהות של הטסת הצלמת והסופרת ליפן הוחלט כי ריבקין-בריק תטוס לבד לצלם ולכשתשוב יאנס תכתוב את העלילה, אך האחרונה סירבה. כתיבת הספר נמסרה לאסטריד לינדגרן אשר עבדה כעורכת מדור ספרי הילדים בהוצאה לאור שהוציאה את הספר על אלה קרי. לינדגרן כבר הייתה סופרת מפורסמת באותה תקופה, ספרה בילבי מ-1945 נחל הצלחה גדולה.

חנה ריבקין בריק הגיעה לטוקיו, יפן ב-1956 על מנת לצלם ספר על המפגש בין ילדה יפנית לילדה שוודית. בריאיון סיפרה כי כילדה ברוסיה הביאו לה הוריה ספר ציורים יפני שהותיר עליה רושם רב וכך עלה בה הרעיון לספר. ביפן, באמצעות חברה היא מצאה ילדה יפנית, שגרה בשכנות אליה. בשגרירות שוודיה היא מצאה ילדה שוודית, בת אחד הדיפלומטים. לינגרדן כתבה את עלילת הספר והקשר המקצועי בין השתיים הפך לקשר חברי. חלק ממסעה של ריבקין-בריק ליפן מומן על ידי חברת התעופה SAS אשר תמונות של מטוסיה ותיק עם הלוגו שלה מופיעים בספר.

נוריקו-סאן הייתה בת חמש בעת צילומי הספר. הספר לא תורגם ליפנית כך שלמרות שהיה לה עותק בשוודית, היא לא הכירה את עלילת הספר. אווה היא אווה קראפורד לארסן, בת דיפלומט שוודי שחי עם משפחתו ביפן.

## הוצאה לאור
הספר יצא לאור בשוודיה בהוצאת בהוצאת Rabén & Sjögren ב-1956 ותורגם לכמה וכמה שפות. בעברית תורגם על ידי לאה גולדברג ופורסם ב-1957. הוא יצא בעברית במהדורות נוספות ב-1964 וב-1969. ב-2009 יצאה מהדורה מחודשת של כל סדרת ספרי הילדים שיצאה בהוצאת ספרית פועלים - הקיבוץ המאוחד. ב-2015 מהדורה נוספת של הספר יצאה לאור.

## סרט תיעודי
בשנת 2014 יצא הסרט "איפה אלה קרי ומה קרה לנוריקו-סאן?" . זהו סרט דוקומנטרי המתבסס על סדרת הספרים "ילדי העולם". את הסרט ביימה העיתונאית והבלוגרית דבורית שרגל, ובו היא מתארת את המסע שלה לחיפוש גיבורי הספר, באמצעות תחקיר מעמיק שנמשך כארבע שנים.

ב-2015 הגיעה לישראל נוריקו שיראישי, היא נוריקו מהספר, כאורחת בפסטיבל תל אביב הבינלאומי לסרטי ילדים ונוער עבור בכורת הסרט.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי ילדים ונוער
יחזקאל הכהן

הרב **יחזקאל** שלמה **הכהן** היה רב ומקובל פרסי-צפתי.

## ביוגרפיה
נולד ביזד, עלה לישראל בסביבות 1850. מתואר בספרות כ"מקובל ואיש חסיד בעל מדרגה", "איש מופת", "מחבר לילה ויום בלימוד ובקבלה".

ש"י עגנון בספרו אלו ואלו מספר מספר סיפורים אודותיו, הוא מסיים ואומר: "עוד סיפורים הרבה שמעתי מספרים על חכם יחזקאל הכהן, את ששמעתי ממגידי אמת כתבתי".

בי"ג בחשוון תרי"ב יצא למסע לעבר הור ההר - קבר אהרון הכהן, מספר רבנים ניסו להניעו מלצאת בשל הסכנות בדרך אך הוא לא שמע אליהם. הוא לווה על ידי בן דודו ו"בֵּיתּוֹ" הכינוי ביתו לא ברור וייתכן שהוא מתייחס לאחיינו רבי ישמעאל הכהן או לאחרים. נשתמר תיאור מהמסע אשר נתפרסם על ידי חיים שלם בקתדרה.

מספר שנים לאחר מכן עבר למירון. בכתביו נרמז שיצא מצפת בתרל"ב, לפי עגנון הוא הגיע למירון "בשנות בינה" (= גיל 40), במקום אחר הוא כותב שחי 27 שנים במירון. בתרמ"ד כבר היה בוודאות במירון והחל לעסוק בשיפוץ קבר רשב"י בשנה זו הוא פרסם מכתב לציבור בו הוא מגייס תרומות לשיפוץ הרצפה בקבר.

בניו הם רבי ציון ורבי יצחק מקובלים אף הם.

## לקריאה נוספת
* 
* 
* חיים שלם, ר' יחזקאל הכהן נוסע להר ההר, **[[קתדרה (כתב עת)|קתדרה]]**, גיליון 19, יד יצחק בן-צבי, ירושלים תשמ"א, עמ' 145–154

## הערות שוליים

קטגוריה:ארץ ישראל: נוסעים
קטגוריה:רבני יזד
קטגוריה:צפת: רבנים
קטגוריה:מירון: אישים
קטגוריה:מקובלים ארץ-ישראלים
מי האבא?

**מי האבא?** הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1996, עם דובי גל, ניצה שאול, מריה אובנוב ואורי בנאי בתפקידים הראשיים.

## עלילה
דני לב (דובי גל) הוא פקיד בכיר במשרד ממשלתי, השואף לחיים שלווים ונטולי דרמות. לאחר שרכש דירה חדשה, הוא מוצא את עצמו מנסה לאזן בין נטל המשכנתא, מחויבויות בעבודה וחיי משפחה סבוכים, הכוללים שני ילדים דעתניים שאינם מהססים להביע את עמדתם בכל נושא. לתוך שגרת יומו הסואנת פורצת לפתע אישה מסתורית עולה חדשה מרוסיה, הנמצאת בשלב מתקדם מאוד של הריון, עם צירים מתקדמים ומים שכבר ירדו. היא מתיישבת ברכבו ומורה לו להסיעה לבית החולים בדחיפות. האירוע הבלתי צפוי הזה מצית שרשרת התרחשויות מפתיעה, רוויית הומור, שמטלטלת את עולמו של דני ומשנה את מסלול חייו.

## שחקנים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 1996
קטגוריה:סרטים ישראליים
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1996
קטגוריה:דובי גל
מערכת להסעת המונים במטרופולין תל אביב – הקו הצהוב

**הקו הצהוב** הוא קו מערכת אוטובוסים מהירה עתידי שיחבר בין לוד, רמלה, באר יעקב, ראשון לציון, חולון, מזרח תל אביב, גבעתיים, רמת גן, בני ברק ורמת השרון. הפרויקט קודם תחילה על ידי חברת נת"ע – נתיבי תחבורה עירוניים ותוכנן במקור כקו רכבת קלה כחלק מהדנקל.

## היסטוריה
חברת "נת"ע" הציגה לראשונה תוכנית כללית לקו הצהוב בשנת 2002, במסגרת המכרז לביצוע הרכבת הקלה בתל אביב; בשנת 2004 הודיעה שהיעד הוא שהקו יפתח לציבור בשנת 2020. בשנת 2006, הושלם התכנון הראשוני של הקו, כקו מזין לקו האדום, היוצא מבני ברק לצפון תל אביב, רמת השרון, הרצליה ושתי שלוחות לרעננה וכפר סבא, אורכו המתוכנן אז היה כ-26 ק"מ, עם 48 תחנות. שנה אחר כך בוצע שינוי בתוכנית, משיקולי תקציב, פוצל הקו לשנים, בצפון – ברעננה וכפר סבא, כקו מערכת אוטובוסים מהירה (BRT – Bus Rapid Transit) שקיבל את השם "הקו הוורוד" ואילו שאר התוואי כרכבת קלה "הקו הצהוב". התכנון המפורט של הקו אושר ב-2010. במאי 2013 פרסמה "נת"ע" מכרז להקמת "הקו הוורוד", אך הפרויקט בוטל, עקב התנגדות חריפה של ראש עיריית רעננה, זאב בילסקי, למעבר הקו ברחוב אחוזה על חשבון נתיב נסיעה לכלי רכב פרטיים.

בשנת 2016 התוכניות להקמת הקו הצהוב הוקפאו, לאחר שמשרד התחבורה החליט לבצע תכנון מחדש של המערכת להסעת ההמונים בגוש דן עם חלופה חדשה המשלבת קווי רכבת תחתית.

בשנת 2020 פורסם כי נשקלת האפשרות להחיות מחדש את התוכניות הפעם כקו אוטובוסים מהירים שיתחיל בצומת חולון ויחבר בין רמת גן ובני ברק לרמת השרון.

בשנת 2024 הועברה תוכנית הקמת הקו לידי חברת נתיבי איילון שהחלה לקדם את הקו כמערכת אוטובוסים מהירה, במסגרת זו הקו מתוכנן לשמש כעמוד השדרה המזרחי של רשת הקווים בגוש דן, ולאפשר חיבור מהיר ותנועה יעילה בציר צפון – דרום בערים בני ברק, גבעתיים, רמת גן ותל אביב, תוך יצירת חיבוריות וקישוריות לכלל מערכות הסעת ההמונים המוקמות סביבו.

באפריל 2025 פורסם כי אושרה התכנית הראשונית של הקמת הקו אשר יחל לפעול בשנת 2030 כקו אוטובוסים חשמליים מהירים וישרת אוכלוסייה של 115,000 תושבים וכן 44,000 עובדים במרחק של 500 מטרים מתוואי הקו.

לפי משרד התחבורה, התקציב להקמת הקו נאמד במעל מיליארד שקל.

## תוואי
[ממוזער|250px|מפת תוכנית המערכת המתוכננת משנת 2010, הכוללת את הקו הצהוב במזרח [מטרופולין תל אביב]]
מסלול הקו הצהוב מקשר בין תחנות הקווים האחרים, הוא פוגש בקו הירוק ובקו הכחול (M1) בתחנת צומת חולון, בקו הסגול בגבעתיים, בקו האדום בתחנת בן-גוריון, ושוב בקו הירוק בתחנת פנחס רוזן.
תוואי הקו מתחיל בצומת חולון וממשיך דרך רחוב הלח"י, משה דיין, דרך רבין, בן-גוריון, לקניון איילון. דרך פנחס רוזן, דרך משה סנה, לכיוון הכפר הירוק.

באפריל 2025 פורסם כי הקו יוארך גם לתוך חולון והמסלול שלו ימשיך מצומת חולון למחלף וולפסון ובתוך חולון, הקו יעבור בצירים מרכזיים ביניהם גולדה מאיר, רחוב ההסתדרות ומפרץ שלמה.

## ראו גם

* מערכות הסעת המונים אחרות בגוש דן:
** הקו החום
** הקו הכחול
* קווים אחרים במערכת "דנקל":
** הקו האדום
** הקו הירוק
** הקו הסגול

## קישורים חיצוניים
* דף הקו הצהוב, כפי שהיה באתר נת"ע עד להסרתו בשנת 2017
* מפת הקו הצהוב, כפי שהופיעה באתר נת"ע עד להסרתה

## הערות שוליים

צהוב
נטליה רושצ'ינה

**נטליה ניקולאייבנה רושצ'ינה** (ברוסית: **Наталья Николаевна Рощина**; נולדה ב־6 בדצמבר 1954) היא מאמנת שחייה רוסית. היא מחזיקה בתואר "מאמן כבוד של רוסיה", ומשנת 1995 היא חלק מהצוות המקצועי של נבחרת רוסיה בשחייה.

היא סיימה את לימודיה ב בעיר אומסק.

בשנת 1985 הוקמה קבוצת מאמנים בבריכת השחייה "אירטיש" שבאומסק, בהשתתפותה של רושצ'ינה. הקבוצה איגדה ספורטאים לשעבר ומאמנים נלהבים. בין המייסדים נמנו: נ.נ. רושצ'ינה, א.ו. סלודנוב, י.ר. רודזיט, וס.א. קאצ'ן (בזקרובניה).

הקבוצה החלה את פעילותה במחלקת השחייה של אגודת הספורט "וודניק", בבית ספר לספורט. בשנות ה־90, בעקבות סדרת רפורמות ארגוניות, עברה הקבוצה לבריכת השחייה "אלבטרוס", והמשיכה את פעילותה במסגרת בית הספר המיוחד לילדים ונוער לספורט אולימפי של איגוד העובדים של ברית המועצות.

## קריירה
מאז 1995, נטליה רושצ'ינה חלק מצוות המאמנים של נבחרת השחייה הרוסית. היא פועלת בעיר אומסק ומתמחה בהכשרת ספורטאים בכל סגנונות השחייה.

ההצלחה הגדולה הראשונה שלה הייתה בשנים 1994–1995, כאשר חניכתה, דמיטרי צ'רנישב, זכה באליפות רוסיה בשחייה למרחקים קצרים ב־200 מטר פרפר. מאוחר יותר, קריירת השחייה המפוארת של רומן סלודנוב החלה, שהפך לשחיין הראשון בעולם ששחה 100 מטר חזה בפחות מדקה.

בהנחייתה, סלודנוב הפך לזוכה במדליית ארד באולימפיאדת סידני 2000, אלוף עולם שלוש פעמים, מחזיק בשישה שיאי עולם, אלוף אירופה שש פעמים, ומחזיק בשנים־עשר שיאי אירופה.

בין הישגיה האחרונים, מדליית הכסף שהשיג מרטין מלויטין] באולימפיאדת טוקיו 2020 (שהתקיימה ב־2021) בתחרות ריצה ב־4×200 מטר חופשי.

היום, צוות המאמנים בהובלת נטליה רושצ'ינה ממשיך בעבודתו. הצוות כולל את המאמנים א.ו. מוסקובנקו, ק.ו. לזרנקו ורושצ'ינה עצמה. הצוות עוסק באופן פעיל בזיהוי ופיתוח ספורטאים צעירים מוכשרים, ומכין אותם לתחרויות לאומיות ובינלאומיות.

## תלמידים בולטים
* רומן סלודנוב – אמן ספורט מכובד, זוכה מדליית ארד באולימפיאדת סידני (2000), אלוף עולם ואלוף אירופה פעמים רבות ומחזיק בשיאי עולם מרובים ב־100 מטר חזה ו־200 מטר חזה.
* מרטין מלויטין – אמן ספורט מכובד, זוכה מדליית כסף באולימפיאדת טוקיו (2020), אלוף אירופה שלוש פעמים ב־2021.
* ארטיום סלודנוב – מאסטר בספורט ברמה בינלאומית
* ילנה קרפייבה – מאסטר בספורט ברמה בינלאומית
* אגתה וולושצ'וק – מאסטר בספורט ברמה בינלאומית
* טטיאנה פנומארנקו – מאסטר בספורט ברמה בינלאומית
* אנטון אגשקין – מאסטר בספורט ברמה בינלאומית
בין חניכיה האחרים נמצאים זוכים ומדליסטים מרובים של אליפויות רוסיה ואליפויות הנוער, וכן משתתפים בתחרויות אירופיות לנוער ומאמני ספורט: ניקולאי נינבולין, יורי צ'ובאטוב, סטניסלב פנוב, ויטלי מירושניצ'נקו, מיכאיל סטרלץ, איגור איבקין, אולסיה מאליך, אנדריי בוטבין, ולריה וסלנוק.

## משפחה
בנה, רומן סלודנוב, הוא זוכה מדליית ארד אולימפית והאדם הראשון בעולם ששחה 100 מטר חזה בפחות מדקה. נטליה ניקולאייבנה לא הייתה רק אמו אלא גם מאמנתו האישית לאורך כל הקריירה שלו.

## קישורים חיצוניים

* צוות האימון של המאמנת המוערכת נטליה רושצ'ינה – עמוד VKontakte הרשמי 
* מאמנים ומומחים – התאחדות השחייה של רוסיה

## הערות שוליים

קטגוריה:מאמנות שחייה
קטגוריה:רוסיות שנולדו ב-1954
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1954
אלבום פושעי סוביבור

250px|ממוזער|שמאל|תמונה מתוך האלבום
**אלבום פושעי סוביבור** (באנגלית: **Sobibor perpetrator album**) הוא אלבום המכיל 62 תמונות ממחנה ההשמדה סוביבור במהלך הפעלתו, שצולמו על ידי אנשי האס אס שהועסקו במחנה. האלבום היה שייך לסגן מפקד המחנה יוהאן נימאן, שנהרג במהלך המרד במחנה ב-1943. האלבום נתרם למוזיאון ארצות הברית לזכר השואה בשנת 2020 על ידי נכדו של נימאן והוא אוסף התצלומים הראשון של המחנה בעת הפעלתו שפורסם לציבור.

המוזיאון הצהיר כי הוא "לא הצליח לזהות את סטטוס זכויות היוצרים של חומר זה".

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סוביבור
קטגוריה:השואה: תצלומים
פוקטה

**פוקטה** הוא כפר במחוז באץ'-קישקון שבהונגריה, השייך למועצה האזורית של קלוצ'ה.

שטח השיפוט של היישוב מורכב משני אזורים נפרדים. אזור המגורים המרכזי ממוקם ליד נהר הדנובה, סמוך לגבול בין מחוז באץ'-קישקון למחוז טולנה, כ-5 ק"מ דרומית לאוזוד וכ-3 ק"מ מערבית לקלוצ'ה. צפונית לקלוצ'ה, כ-10 ק"מ בקו אווירי מפוקטה, נמצאת קיספוקטה, אזור השייך לכפר אך מהווה מובלעת.

כמו כפרים רבים באירופה, גם אוכלוסיית פוקטה נמצאת בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 1,845 תושבים ובשנת 2024 הצטמצם מספרם ל־1,388 בלבד.

באזור הכפר זורם ערוץ הדנובה תעלת צ'ורנה–פוקטה, העוברת גם בשטח היישוב.

## היסטוריה
האזור מיושב מאז תקופות קדומות. נמצאו בו ממצאים מתקופת הברונזה, קברים קלטיים, ושרידים מהתקופה הרומית. פוקטה מוזכרת לראשונה במסמכים משנת 1311. בשנת 1599 הובסו הטורקים באזור על ידי לוחמים הונגרים בפיקודו של מיקלוש פאלפי. היישוב לא ננטש בזמן הכיבוש העות'מאני.

במאה ה-20 נכלל במחוז פשט-פיליש-שולט-קישקון. ב-1910 מנתה אוכלוסיית הכפר 3,353 נפש, רובם קתולים ורפורמים, עם קהילה יהודית קטנה. ב-1938 התרחשו בו רציחות סדרתיות. במלחמת העולם השנייה הושמדה הקהילה היהודית שמנתה בשיאה בשנת 1910 כ-98 יהודים.

בסוף מאי 1944 רוכזו יהודי המחוז כולו לגטו קלוצ'ה ביניהם גם יהודי פוקטה. וב-17 במאי הובלו יהודי הגטו למחנה ההשמדה אושוויץ.

בשנת 2012 הוקם ליד הכפר בית זיקוק לשמן צמחי בבעלות קבוצת ויטרה (Viterra) הנחשב לגדול מסוגו במרכז אירופה.

## תחבורה
אל פוקטה ניתן להגיע מהכביש הראשי 51 דרך כביש 512, או מכביש 6 דרך גשר טומורי פאל החדש (Kalocsa-Paks). תחבורה נוספת אפשרית דרך כביש 5106 המחבר את דונאפאטאי וקלוצ'ה. דרך היישוב עובר מסלול האופניים EuroVelo 6 ויש חיבור ישיר באופניים לקלוצ'ה.

## אתרים חשובים

* כנסייה רפורמית מ-1843, בתכנון יוז'ף הילד
* כנסייה קתולית מ-1784, סנט גרגוריוס
* פסל יוחנן נפומוק

## ערים תאומות

* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הונגריה: כפרים
שרה טוסקנה

**שרה טוסקאנו** (באיטלקית: **Sarah Toscano**; נולדה ב-9 בינואר 2006) היא זמרת-יוצרת איטלקייה. בשנת 2024, היא זכתה במהדורה העשרים ושלוש של תוכנית הכישרונות *Amici di Maria De Filippi* .

## חיים מוקדמים וחינוך
שרה טוסקנה נולדה בשנת 2006 ב-Vigevano, במחוז פאביה, והיא הצעירה מבין שלושת ילדיהם של פטרה פולומסקי, מורה לגרמנית משטוטגרט, ומרקו טוסקנה, יזם בתעשיית העור.יש לה אחות גדולה, ג'וליה, ואח גדול, לורנצו. בגיל חמש החלה ללמוד פסנתר.

גם טניסאית, טוסקאנו התחרתה בסדרת C לנשים וזכתה באליפות הטניס המחוזית בשנת 2020 עם הספורטינג קלאב סלבה אלטה.היא למדה בבית הספר התיכון "Vittorio Bachelet" באביאטגרסו, מילאנו, אך קטעה את לימודיה בשנה האחרונה כדי להשתתף בתוכנית הטלוויזיה *Amici di Maria De Filippi* .

## קריירה
בשנת 2022, אביה הכיר לה את מנהלת המוזיקה אנדריאה דוליו, שסידר לה להקליט את שיריה הראשונים באולפן עם המפיק פייטרו פורסטי .טוסקאנו נבחרה כאחת מעשרים הפיינליסטים בתחרות הזמר Area Sanremo, אחת מהמבחר של פסטיבל המוזיקה של Sanremo לעולים חדשים.למרות שהיא לא נבחרה כמתחרה עבור סן רמו ג'ובאני, היא זכתה בלוח המוקדש לוויטוריו דה סקאלצי .

ב-21 באוקטובר יצא EP הבכורה של טוסקאנו, *Riflesso* .המופץ על ידי יוניברסל, הוא כלל שש רצועות, כולל הסינגל הראשון שלה ,*9 giugno*.

בספטמבר 2023, טוסקאנו נבחן למהדורה ה-23 של *Amici di Maria De Filippi*, תוכנית הכישרונות המוזיקלית ששודרה בקאנלה 5, ונכנסה בהצלחה לשלב הראשוני. במרץ 2024 היא עלתה לשלב הערב, והצטרפה לקבוצה בראשות המאמנים לורלה קוקאריני ועמנואל לו . במאי שלאחר מכן, היא הגיעה לגמר והתגלתה כזוכה.

במהלך המופע היא הוציאה מספר שירים, כולל הסינגל *Sexy magica*, שהגיע למקום ה-83 במצעד הסינגלים של FIMI. כל השירים נכללו מאוחר יותר ב-EP שלה באותו השם, שיצא ב-17 במאי 2024, על ידי וורנר,שהופיעה לראשונה במקום ה-12 במצעד האלבומים של FIMI.

התחרה בפסטיבל המוזיקה של Sanremo 2025 עם השיר ,*Amarcord*היא הגיעה למקום ה-17 בתחרות.

## דיסקוגרפיה
### EP

## תוכניות טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרות איטלקיות
קטגוריה:איטלקים ממוצא גרמני
קטגוריה:משתתפי פסטיבל סן רמו 2025
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-2006
בלזר

**בלזר ** הוא שם משפחה יהודי. הכתיב Balzer נגזר מהמונח היידי שופר-בלוזר, אשר ציין את מי שהיה אחראי לתקיעות בשופר בבית הכנסת. מקור שם המשפחה Belzer בעיר בלז.

## הערות שוליים

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה טופונימיים
מי שעומד מאחורי 2

"**מי שעומד מאחורי 2**" (באנגלית: ***Ready or Not 2: Here I Come***) הוא סרט  אמריקאי שמבוים על ידי מאט בטינלי-אולפין וטיילר ג'ילט על פי תסריט מאת גאי בוסיק ור. כריסטופר מרפי ומשמש כסרט ההמשך לסרט "מי שעומד מאחורי..." (2019). בסרט שבה לככב סמארה ויבינג, ולצדה מככבים קתרין ניוטון, קווין דורנד, דייוויד קרוננברג, שרה מישל גלר ואלייז'ה ווד.

## רקע עלילתי
גרייס מקאולי, הניצולה היחידה מ"משחק" אכזרי שהוביל למותם של בעלה ובני משפחתו, מגלה שניצחונה גובה מחיר איום: כעת, המשפחות העשירות והמשפיעות ביותר על פני כדור הארץ חייבות להרוג אותה במסגרת משחק חדש – אחרת יאבדו את כוחן ואת הונן. גרייס מסרבת להשתתף, אך נאלצת להתמודד עם המציאות כאשר היא מגלה שאחותה הצעירה, פיית', סומנה גם היא למוות, ועליה לעשות כל שביכולתה כדי להגן עליה.

## צוות השחקנים
* סמארה ויבינג – **גרייס מקאולי**, כלתה לשעבר של משפחת לה דומאס.
* קתרין ניוטון – **פיית' מקאולי**, אחותה הצעירה של גרייס.
* שרה מישל גלר – **אורסולה דאנפורת**'
* שון האטסי – **טיטוס דאנפורת**'
* נסטור קרבונל – **איגנציו**
* קווין דורנד
* דייוויד קרוננברג – **מר דאנפורת**', ראש משפחת דאנפורת'.
* אלייז'ה ווד – **עורך הדין**
* אוליביה צ'אנג
* וארון סראנגה
* נאדים עומאר-חיטאב
* חואן פבלו רומרו
* מאסה ליזדק
* דניאל בירן
* אנתוני הול

## הפקה
בהקרנה מיוחדת של הסרט "מי שעומד מאחורי..." שהתקיימה ב-12 באוקטובר 2024, הודיעה רשמית חברת ההפקות "Searchlight Pictures" על פיתוחו של סרט המשך לצד חברת "Radio Silence Productions". עוד אושר כי סמארה ויבינג תשוב לגלם את דמותה של גרייס מהסרט המקורי, וכי להפקת סרט ההמשך ישוב צוות ההפקה המקורית. במרץ 2025 נמסר על ליהוקה של קתרין ניוטון לצוות השחקנים. צילומי הסרט החלו בטורונטו, קנדה, ב-21 באפריל 2025, לצד אישור על ליהוקם של שרה מישל גלר, אלייז'ה ווד, קווין דורנד, דייוויד קרוננברג, שון האטסי ונסטור קרבונל לצוות השחקנים.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי אימה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי המשך אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קומדיית אימה
קטגוריה:סרטי קומדיה שחורה אמריקאיים
כנף הנחתים השלישית

**כנף הנחתים השלישית** (באנגלית: **3rd Marine Aircraft Wing**, בקיצור: **3rd MAW**) היא יחידת התעופה המרכזית של חיל הנחתים של ארצות הברית בחוף המערבי. מפקדת היחידה ממוקמת בתחנת האוויר של חיל הנחתים מיראמר שבסן דייגו, קליפורניה והיא משתייכת לכוח המשלוח הראשון של חיל הנחתים. תפקידה העיקרי הוא לספק כוחות תעופה קרביים מוכנים למשימות, המסוגלים לפריסה מהירה ברחבי העולם עבור כוח משימה משולב אוויר-קרקע (Marine Air-Ground Task Force).

## היסטוריה
כנף הנחתים השלישית הוקמה ב-10 בנובמבר 1942, בתחנת האוויר של חיל הנחתים צ'רי פוינט שבקרוליינה הצפונית. במהלך מלחמת העולם השנייה, היחידה אימנה טייסים וצוותי תמיכה לקרבות. באפריל 1944 נשלחה היחידה להוואי. לאחר כניעת יפן, היחידה פורקה ב-31 בדצמבר 1945.

במלחמת קוריאה היחידה הופעלה מחדש, במלחמת וייטנאם טייסות של הכנף נשלחו לדרום-מזרח אסיה וביצעו משימות תמיכה אווירית קרובה ותובלה. הכנף השתתפה בלחימה במלחמת המפרץ, במלחמת אפגניסטן ובמלחמת עיראק. ב-1999 התמקמה בבסיסה הנוכחי במיראמר שבסן דייגו.

## מבנה
*טייסת מפקדת כנף 3 (Marine Wing Headquarters Squadron 3, MWHS-3), המספקת תמיכה מנהלית ולוגיסטית למפקדת היחידה.
*להק מטוסים 11 (Marine Aircraft Group 11, MAG-11) - בסיס מיראמר
*להק מטוסים 13 (Marine Aircraft Group 13, MAG-13) - בסיס יומה שבאריזונה
*להק מטוסים 16 (Marine Aircraft Group 16, MAG-16) - בסיס מיראמר
*להק מטוסים 39 (Marine Aircraft Group 39, MAG-39) - בסיס פנדלטון שבקליפורניה
*להק בקרה אווירית 38 (Marine Air Control Group 38, MACG-38) - בסיס במיראמר

## כלי טיס
*מטוסי קרב/תקיפה: מקדונל דאגלס F/A-18 הורנט, לוקהיד מרטין F-35 לייטנינג II, מקדונל דאגלס AV-8B הרייר II
*מטוסי תובלה: KC-130J סופר הרקולס
*כלי טיס רב משימתי: MV-22 אוספריי
*מסוקים: UH-1Y, בל AH-1Z וייפר, סיקורסקי CH-53E סופר סטליון
*כלי טיס בלתי מאוישים: MQ-9 ריפר, MQ-8, MQ-27, RQ-7

## קישורים חיצוניים

*אתר היחידה

קטגוריה:יחידות חיל הנחתים של ארצות הברית
קטגוריה:תעופה בצי ארצות הברית
קאסה דה מוזיקה

**קאסה דה מוזיקה** (בפורטוגזית: **Casa da Música**) הוא אולם קונצרטים בפורטו, פורטוגל. האולם תוכנן על ידי האדריכל רם קולהאס ונפתח ב-2005.

המבנה תוכנן לציון השנה החגיגית 2001 בה העיר פורטו הוגדרה כבירת התרבות של אירופה, זה הבניין הראשון בפורטוגל שמוקדש בלעדית למוזיקה, בין אם בהופעות חיות ובין אם בתחום ההכשרה והיצירה האמנותית.

Casa da Música יצא לדרך בשנת 1999 לאחר תחרות אדריכלים בינלאומית בו זכה הפרויקט שהוצג על ידי רם קולהאוס ומשרדו OMA.  הבנייה החלה ב-1999 בתחנת הטראם הישנה בכיכר בואביסטה (Rotunda da Boavista), והמבנה נחנך ב-15 באפריל 2005.

## היסטוריה
ימין|ממוזער|235x235 פיקסלים| מבט על
ימין|ממוזער|235x235 פיקסלים| קאסה דה מוזיקה ביום הפתיחה (14 באפריל 2005)
ב-1 בספטמבר 1998, משרד התרבות הפורטוגלי (Minstro da Cultura) הכריז על בנייתו של ה-Casa da Música, לרגל כהונתה של פורטו ב-2001 כבירת התרבות של אירופה.

בתכנון המבנה הייחודי השתתפו גופים ומומחים רבים, לצד רם קולהאוס שניצח על המלאכה, עבדו על הפרויקט חברת ההנדסה ארופ מלונדון, משרד אדריכלים מקומי Afassociados. חברת הסצנוגרפיה Ducks scéno, האקוסטיקאי רנץ ואן לוקסמבורג ו-AFA, עיצוב הפנים נעשה על ידי Inside Outside (Petra Blaisse).

על מיקומו הוחלט ב-8 במרץ 1999, בשטח עירוני בבואביסטה. האתר שימש בעבר אזור היערכות לרכבות קלות. הבנייה התארכה ארבע שנים מעבר לתוכנית, ועלתה כ-100 מיליון אירו.

הוא נפתח לקהל ב-14 באפריל 2005, עם הופעות של קלה ולו ריד, בעוד שההשקה הרשמית התרחשה למחרת בנוכחות נשיא פורטוגל, עם קונצרט של "Orquestra Nacional do Porto" (התזמורת הלאומית של פורטו). המבנה הפך מיד לאייקון עירוני. עם אודיטוריום של 1300 מושבים מואר באור יום, היה זה אולם הקונצרטים היחיד בעולם עם שני קירות עשויים לחלוטין מזכוכית.

עיצוב הבניין זכה לשבחים ברחבי העולם. ניקולאי אורוסוף, מבקר האדריכלות של הניו יורק טיימס, כינה אותו "הפרויקט האטרקטיבי ביותר שהאדריכל רם קולהאס בנה אי פעם" וציין כי מדובר ב"בניין שהלהיט האינטלקטואלי שלו משתווה ליופיו החושני". הוא גם השווה אותו ל"עיצוב השופע" במוזיאון גוגנהיים בילבאו של פרנק גרי, "רק בבחינת ההיבט המקורי של הבניין, זהו אחד מאולמות הקונצרטים החשובים ביותר שנבנו ב-100 השנים האחרונות". הוא השווה את זה לאולם הקונצרטים של וולט דיסני, בלוס אנג'לס, ולאולם הפילהרמונית של ברלין.

## אדריכלות
המבנה מעוצב כפאון א-סימטרי בגובה תשע קומות העשוי לוחות בטון לבן, נחתכים על ידי חלונות זכוכית גליים או מישוריים. הכניסה אליו דרך גרם מדרגות קדמי והוא ניצב במרכזה של רחבה פתוחה עצומה של שיש בגוון צהוב-חום. קלוהאס מאתגר בכוונה את הסדר הנאו-קלאסי של שדרות מתכנסות ואת כיכרות סגלגלות של בלוקים רציפים שבמרכזם אנדרטה גבוהה, שמגדירה את הכיכר.
קובץ:Casa_da_Música._(6085724579).jpg|טקסט=The reception hall| אולם הכניסה
קובץ:Casa-da-musica(interior).1024.jpg|טקסט=One of the distinct interior views of the main auditorium| האודיטוריום הראשי
קובץ:Casa_da_Música._(6085779239).jpg|טקסט=The azulejo walls on the VIP hall| קירות ה-azulejo באולם ה-VIP
קובץ:Casadamusica-interactive.jpg|טקסט=The interactive computer room in Casa da Música| חדר מחשבים אינטראקטיבי


## ראו גם
* סקר האדריכלות העולמי

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* Inside Outside מעצבי הפנים של הקאסה דה מוזיקה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פורטו: מבנים
קטגוריה:מבנים שתכנן רם קולהאס
קטגוריה:אולמות קונצרטים
הרטברג-פירסטנפלד (מחוז)

**הרטברג-פירסטנפלד** (בגרמנית: **Hartberg-Fürstenfeld**) הוא מחוז במזרח מדינת שטיריה שבאוסטריה.

במחוז 35 ערים ועיירות:

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:שטיריה: מחוזות
גאווין או'קונור

**גאווין או'קונור** (באנגלית: **Gavin O'Connor**; נולד ב-24 בדצמבר 1963) הוא במאי קולנוע, תסריטאי, מפיק, מחזאי ושחקן אמריקאי. הוא מוכר בעיקר בזכות בימוי הסרטים מיראקל (2004), לוחם (2011), רואה החשבון (2016) והדרך חזרה (2020).

## ראשית חייו
אוקונור גדל בהנטינגטון, ניו יורק, בלונג איילנד.

## קריירה
ב-1992 כתב והפיק את סרט הביכורים של טד דמי, הסרט הקצר ההתערבות. 

שלוש שנים לאחר מכן, ב-1995, ערך אוקונור את הופעת הבכורה שלו כבמאי וכתסריטאי משותף עם הסרט נוחות זמנית (Comfortably Numb), העוסק בדילמות המוסריות של צעיר ממעמד גבוה מקונטיקט שהפך לתובע בניו יורק. הסרט הוקרן בפסטיבל קאן ובפסטיבל הסרטים של בוסטון. לאחר מכן, פנה אוקונור לתיאטרון והפיק, כתב וכיכב במחזה רעידות של רנסאנס רומנטי (Rumblings of a Romance Renaissance) שהוצג מחוץ לברודוויי ב-1997.

במקביל, החל אוקונור לעבוד על תסריט המבוסס על זיכרונותיה של אשתו דאז, אנג'לה שלטון, מחייה כילדה שנדדה עם אמה שנישאה שוב ושוב. לאחר שהתרשם מהופעתה של השחקנית הבריטית זוכת פרס טוני, ג'נט מק'תיר, בתוכנית האירוח של צ'ארלי רוז ב-1997, החליט ללהק אותה לסרט שהפך ל*צמחי מדבר* (Tumbleweeds), שבו גם שיחק בתפקיד משנה. אוקונור ושלטון נאלצו לממן את הסרט בעצמם לאחר שלא הצליחו לגייס משקיעים.

הסרט זכה בפרס היוצרים בפסטיבל הסרטים סאנדנס; הופעתה של מקטיר זיכתה אותה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר ובמועמדויות לפרס אוסקר ולפרס גילדת שחקני המסך באותה קטגוריה; ואילו קימברלי ג'יי בראון, שגילמה את בתה המתבגרת, זכתה בפרס אינדפנדנט ספיריט להופעת הבכורה הטובה ביותר.

ב-2004, לאחר שהפיק כמה פרויקטים עצמאיים קטנים יותר, ביים אוקונור את הסרט נס על הקרח, המבוסס על הסיפור האמיתי של ניצחון נבחרת הוקי הקרח האמריקאית על ברית המועצות באולימפיאדת החורף 1980.

אוקונור ביים וכתב את התסריט לסרט לוחם העוסק באמנויות לחימה משולבות, שיצא לאקרנים ב-2011 בהפצת ליונס גייט אנטרטיינמנט.

ב-2013 עבד אוקונור על עיבוד בימתי של הרומן ההוסטלר. באפריל 2013 חתם על חוזה לביים את הסרט ג'יין קיבלה אקדח.

הוא שימש כמפיק בפועל וביים את הפרק הראשון של הסדרה האמריקאים בערוץ FX Networks. כמו כן, ביים והפיק את הפרק הראשון של הסדרה שבע שניות של נטפליקס. ביוני 2014 נבחר לביים את סרט ההרפתקאות והאקשן טבח בהימלאיה (Massacre in the Himalayas), בהפקת חברת הוליווד גאנג של ג'יאני נונארי, המבוסס על רצח עשרה מטפסים והטבח המקומי שהתכוונו לכבוש את פסגת K2. הוא גם נבחר לביים את הדרמה ממלחמת העולם השנייה חומת האטלנטי (Atlantic Wall) בכיכובו של בראדלי קופר.

ב-6 בספטמבר 2017 נבחר אוקונור לביים ולכתוב את יחידת המתאבדים. אולם, באוקטובר 2018 פרש מהפרויקט לאחר שטיפולו בסיפור דמה לזה של ציפורי הטרף: והארלי קווין המהממת, וכן בשל התחייבויותיו לסרט הדרך חזרה.

## חיים אישיים
אוקונור נישא לשחקנית ברוק ברנס ב-22 ביוני 2013. קודם לכן היה נשוי לאנג'לה שלטון.

## פילמוגרפיה
### סרטים באורך מלא

### קרדיטים כשחקן

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:זוכי פרס סאנדנס
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פנסילבניה
קטגוריה:במאי תיאטרון אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1963
גדרלק

**גדרלק** (בהונגרית: **Géderlak**) הוא כפר במחוז באץ'-קישקון שבהונגריה, השייך לנפת קלוצ'ה.

הכפר שוכן בשוליים הצפון-מערביים של אזור קלוצ'ה-שארקז, על הגדה השמאלית של נהר הדנובה. השטח הבנוי משתרע על כ-110 דונם, והשטח החקלאי והכפרי המקיף אותו הוא כ-1,700 דונם. הוא ממוקם 16 ק"מ מקלוצ'ה ו-9 ק"מ מדונפטאי. 

כמו כפרים רבים באירופה, גם אוכלוסיית גדרלק נמצאת בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 1,181 תושבים ובשנת 2024 הצטמצם מספרם ל־859 בלבד.

## היסטוריה
בשנת 1121 הגיעו נזירים וכמרים מצרפת (עמק פרמונטרה) לארכיבישופות קלוצ'ה. הם הקימו מנזר על גבעת גדיר, ששרידיו נמצאו תחת יסודות הכנסייה המקומים של ימינו.

גדרלק נוצרה בסביבות 1775 מאיחוד שני כפרים: "גֶדיר" (במיקום הנוכחי) ו"לַאק" (ליד הדנובה, סמוך למעבורת זאדורי). שיטפונות נהר הדנובה החריבו את לאק, ותושביה עברו לגבעת גדיר. בהמשך נקרא היישוב "אויאלק" (Újlak – "כפר חדש"), ובהמשך גדרלאק. המקום המכונה כיום "פושטולאק" הוא שריד לאותו כפר עזוב.

גֶדיר הוזכר כבר בשנת 1294 כשלוחה של מנזר אוצ'ה. ב-1529 חרב הכפר בידי הטורקים, אך שרידי המנזר שרדו.

במאה ה-17 חיו בגדר כ-1,800 תושבים קתולים ב-350 בתים. ב-1762 נפתח בו כבר בית ספר. מגפת כולרה ב-1831 גבתה כ-70 קורבנות.

בשנת 1862 התרחש שיטפון גדול עם קרחונים שהרס את מרבית המבנים. לאחר מספר שנות רעב סייעה המדינה לתושבים ב-1866 לבנות את הכפר מחדש.

במהלך מלחמת העולם הראשונה נהרגו 57 מתושבי גדרלאק, ובמלחמת העולם השנייה נהרגו 28, כולם מונצחים באנדרטאות סמוכות לכנסייה.

עד לשואת יהודי הונגריה חיו בכפר יהודים בודדים, בשיא הגיע מספרם בשנים 1880 ו-1910 ל-14 יהודים.

## תחבורה
כביש 51 חוצה חלק קצר מהשטח המוניציפלי של גדרלאק, אך הכביש הראשי שעובר במרכזו הוא כביש 5106 שמחבר בין דונפטאי לקלוצ'ה. כביש 51347 יוצא מהכפר צפונה, לכיוון מעבורת הדנובה ליד פקש.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הונגריה: כפרים
האיוש (עיר)

**האיוש** (הונגרית: Hajós) היא עיירה במחוז באץ'-קישקון שבהונגריה, השייכת לנפת קלוצ'ה.

העיירה שוכנת כ-20 ק"מ דרום-מזרחית לקלוצ'ה וכ-30 ק"מ צפונית-מזרחית לבאיה. שטח העיר הוא 8,990 דונם, מתוכם 289 דונם שטח בנוי.

כמו יישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית האיוש נמצאת בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 3,785 תושבים ובשנת 2024 הצטמצם מספרם ל־2,700 בלבד.

## היסטוריה
במשך מאות שנים הייתה העיר תחת ניהול הארכיבישופות של קלוצ'ה. לאחר גירוש הטורקים, בשנות ה-1720, הובאו למקום משפחות שוואביות (גרמנים מהדנובה). העיירה הייתה בעלת מעמד של עיירת שוק. במהלך השנים, הזהות הגרמנית המקומית דעכה. לאחר מלחמת העולם השנייה הוגלתה אוכלוסיית הגרמנים, אך רבים מהם חזרו. כיום העיר נחשבת דוברת שתי שפות. מאז 1970 הייתה מוגדרת כעיירה, וקיבלה מעמד של עיר ב-1 ביולי 2008.

### יהודי העיר
במלחמת העולם השנייה הושמדה הקהילה היהודית שמנתה בשיאה בשנת 1910 כ-69 יהודים.

בסוף מאי 1944 רוכזו יהודי המחוז כולו לגטו קלוצ'ה ביניהם גם יהודי האיוש. וב-17 במאי הובלו יהודי הגטו למחנה ההשמדה אושוויץ.

## תחבורה
כביש 54 (קצ'קמט–באיה) חוצה את שטח העיר ומחבר אותה לאזור. הכביש המקומי 5312 עובר במרכז העיר, והכביש 5313 נוגע בגבולה הצפוני.

## אתרים חשובים
### הכפר החבוי של היינות (Pincefalu)
מתחם בן כ-1,300 בתי יין ומרתפים חצובים בלֶס, היוצר את כפר היין המחובר הגדול ביותר באירופה. מאז שנות ה-80 עברו מרתפים שיפוץ והפכו למוקדי תיירות. פסטיבל היין המרכזי נערך בכל שנה בסוף מאי – **חג היין של אורבן הקדוש**. במהלך השנה מתקיימות חגיגות יין עונתיות (אביב, קיץ, סתיו, חורף) עם טעימות ביקבים.

זני היין האופייניים: קברנה סוביניון, קֵקְפְרַנקוֹש, קָדָרְקָה, סוּרְקֵבָּרָאט, צ'רְסֵגִי פיוּשֵרֵש.

#### מרכז העיר – כיכר הרפובליקה
* **כנסיית סנט אימרה** – בנויה בסגנון ברוקי (1728), עם פסל עץ מופת של מרים מהמאה ה-16
* **הכנסייה הרפורמית** – הוקמה ב-1987 עבור תושבים מהונגריה העליונה שהועברו לעיר
* **הארמון ההארכיבישופי** – טירה שנבנתה ב-1740 כבית ציד לארכיבישוף פטאצ'יץ גאבור, שופצה ב-2010 ונפתחה כמרכז מבקרים. נחשב לארמון העתיק ביותר במחוז
* **בתי מגורים היסטוריים**, קַאלבַרְיָה, בתי פאר, מבני מינהל ובתי ספר שנבנו במאות 18–20

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הונגריה: ערים
סכר פידן

**סכר פידן** (בערבית: **سد فيدان**) הוא סכר על נחל פונון בערבה, סמוך לשפך הנחל אל נחל הערבה בגבול ישראל–ירדן. הוא ממוקם בין שני הרים, כשסגירתו יוצרת אגם בגודל של כ-33 אלף דונם. הסכר שומר את שיטפונות נחל פונון בתוך האגם.

נחל פונון זורם מאזור הרי אדום שב, מערבה לאורך כ-38 קילומטרים, עד שנשפך לנחל הערבה סמוך לשטחים החקלאיים של חצבה.

מי הסכר מאחסנים ומספקים כ-3.5 מיליון מ"ק מים למטרות השקיה של שדות ע'וויבה, פיתוח סביבתי, ולהטמעה במי התהום.

על הקמת הסכר הוחלט בהסכם שנחתם עם החברה הבונה באפריל 2017, כשהעלות החוזית של הקמת הסכר עמדה על בכ-10.5 מיליארד דינר ירדני, והעלות החוזית לפיקוח על הפרויקט הסתכמה ב-1.5 מיליון דינר. הסכר נחנך בשנת 2023, במעמד בהשתתפות שר המים הירדני מוחמד אל-נג'אר, נציג שגרירות ערב הסעודית בירדן, מושל מחוז עקבה ונציגים מקומיים, ביניהם ראש עיריית , הכפרים הסמוכים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

פידן, סכר
קטגוריה:ואדי פינאן
מאג'דה אל-מסרי

**מאג'דה מוחמד חמדי ראע'ב אל-מסרי** (בערבית: **ماجدة محمد حمدي راغب المصري**; נולדה ב-1947) היא פוליטיקאית פלסטינית שכיהנה כשרה בממשלת הרשות הפלסטינית.

## ביוגרפיה
אל-מסרי נולדה בחיפה ב-1947, ולאחר מלחמת העצמאות עברה משפחתה להתגורר בשכם, ושם גם התחנכה בבית הספר היסודי ובתיכון. היא למדה כימיה באוניברסיטת קהיר וסיימה את לימודי התואר הראשון ב-1970. לאחר מכן עבדה לסירוגין בירדן ובלוב, ובין השאר הייתה מורה במוסד של אונר"א.

לאחר מלחמת ששת הימים הצטרפה לארגון הטרור החזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין וגורשה מישראל. בין השנים 1976–1982 הייתה בלבנון והמשיכה את פעילותה בקרב נשים פלסטיניות. לאחר מכן חזרה להתגורר בירדן, שם הפכה לחברת הלשכה המדינית של מפלגת העם הדמוקרטית הירדנית, כיהנה כמזכירת אגודת הנשים הדמוקרטיות בירדן (RAND) בין השנים 1989–1997, ולאחר שובה לישראל ב-1997, היא הקימה וניהלה את בית הספר לאימהות.

היא סייעה רבות בפיתוח ארגון החזית הדמוקרטית במחוז שכם והייתה מזכירת הסניף, היא השתתפה והייתה מעורבת באינתיפאדת אל-אקצא ומילאה תפקיד מרכזי בקרב ארגוני הטרור בעיר העתיקה של שכם. אל-מסרי מתגאה בהיותה ממובילות המאבק להטלת חרם על סחורות ישראליות. לדבריה, "תרמתי לקמפיין הנשים לחרם על סחורות ישראליות, ועבדתי כרכזת הכללית שלו מאז 2014. אני מייצגת אותו במזכירות תנועת ה-BDS מאז 2016". היא גם סבורה שהסכמי אוסלו שגויים משום שהם סיימו את האינתיפאדה הראשונה.

אל-מסרי כיהנה כחברת הלשכה המדינית של החזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין משכם. במהלך הבחירות לרשות המחוקקת הפלסטינית (2006) היא התמודדה במחוז הבחירה של שכם וקיבלה 14,568 קולות, אך לא נבחרה. היא מונתה לכהן כשרת הרווחה בממשלת פיאד השנייה וכיהנה בתפקיד גם בממשלת פיאד השלישית. ב-2007 ניסתה לתווך בין אנשי הפת"ח לאנשי חמאס בשכם.

היא נשואה ויש לה בן ובת, וחמישה נכדים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:פוליטיקאיות פלסטיניות
קטגוריה:שרי הרווחה של הרשות הפלסטינית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קהיר
קטגוריה:פלסטיניות שנולדו ב-1947
ולנטינה הרסאז'י

**ולנטינה הרסאז'י** (בפורטוגזית: **Valentina Herszage**, נולדה ב-11 במרץ 1998) היא שחקנית ברזילאית, ששיחקה בתיאטרון, טלוויזיה וקולנוע. בין השאר שיחקה בסרט "אני עדיין כאן".

## חיים מוקדמים
ולנטינה הרסאז'י נולדה בריו דה ז'ניירו. אביה מרסלו הוא בן למשפחה מקהילת יהודי ורשה שהיגרה לדרום אמריקה בתחילת המאה ה-20.

## קריירה
הרסאז'י למדה בבית ספר למשחק באיפנמה. בגיל 11 החלה לשחק בסרטי ילדים בברזיל, ולאחר מכן בסרטי נעורים. בגיל 17 קיבלה פרס על משחקה בסרט "Mate-Me Por Favor" שהוקרן בפסטיבל הסרטים של ריו דה ז'ניירו. בגיל 18 החלה להופיע גם בהצגות תיאטרון.

בשנת 2017 הופיעה לראשונה בטלוויזיה הברזילאית, באופרת הסבון "Pega Pega" ולאחר מכן בסדרת טלוויזיה על חייה של הבה קמרגו, ובמספר סדרות טלוויזיה וסרטים נוספים. כמו כן השתתפה בהפקה הברזילאית של מחזמר הלהיטים "Lazarus" המבוסס על שירי דייוויד בואי.

בשנת 2020 השתתפה בתפקיד הראשי בסרט "As Polacas" בו גילמה אישה יהודייה שנמלטת מפולין כדי להתחיל חיים טובים יותר בברזיל.

בשנת 2022 שיחקה במיני-סדרה "Fim" המבוססת על רומן מאת פרננדה טורס. 

בשנת 2023 שיחקה בסרט "Raquel 1:1". באותה שנה שיחקה בטלנובלה "Elas por Elas" בתור כריסטינה פורטדו. 

בשנת 2024 שיחקה תפקיד מרכזי בסרט "אני עדיין כאן", כבת למשפחה הנאבקת במשטר בתקופת הדיקטטורה הצבאית בברזיל.

## פרסים
ולנטינה הרסאז'י הייתה מועמדת וזכתה במספר פרסים בפסטיבלי קולנוע בברזיל ומחוצה לה.

על תפקידה בסרט "Mate-Me Por Favor" זכתה בפרס בפסטיבל הסרטים של ונציה, ובפרסים נוספים בברזיל. על תפקידה בסרט "Raquel 1:1" קיבלה פרס בפסטיבל קולנוע בבוסטון.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ברזילאיות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון ברזילאיות
קטגוריה:שחקניות ילדות
קטגוריה:ריו דה ז'ניירו: אישים
קטגוריה:אישים ממוצא יהודי
קטגוריה:אישים ממוצא פולני
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1998
קטגוריה:ילידות 1998
נחתנית כהת-כנף

**נַחְתָנִית כֵּהַת-כָּנָף** (שם מדעי: *Brachythemis fuscopalliata*) היא מין של שפירית ממשפחת טיסניתיים שתפוצתה מצומצמת למזרח התיכון. היא נכחדה מישראל בעת ייבוש החולה, ולא נצפתה מאז; אך בשל קיומן של אוכלוסיות במדינות שכנות, ייתכן ויגיעו פרטים משוטטים לארץ.

## תיאור
הנחתנית כהת-הכנף היא שפירית קטנה ושחורה באורך 25–34 מ"מ, ואורך כנף אחורית של 20–26 מ"מ. בכנפיים, שני השלישים הקרובים לגוף שחורים ורק השליש החיצוני שקוף. זה בשילוב עם הפטרוסטיגמה הצהובה והאחידה מהווה סימן דיאגנוסטי. הנקבה דומה לנקבות של נחתנית הדרכים, גופן בצבע חום-חולי, אך דגם החזה שלהן פחות בולט, והפטרוסטיגמה הצהובה האחידה מהווה סימן זיהוי אמין בתנאי שדה.

## אקולוגיה

### התנהגות
על-פי נתונים מטורקיה, עונת התעופה של הבוגרים היא מאי עד סוף ספטמבר. בדרך כלל הן יושבות על צמחייה צפה נמוכה מעל פני המים, אבל כשהן מופרעות או רודפות אחרי פולשים הן מוכיחות כי הן מעופפות מצטיינות.

### תפוצה
תפוצתה פרושה מאיראן במזרח, דרך עיראק וסוריה, ועד לחוף הדרומי ואזור אנטליה שבטורקיה במערב. כיום ידועים כ-35 מקומות בהם מצוי מין זה.

### בית גידול
בתי הגידול הטבעיים שלה הם נהרות, ביצות, אגמי מים מתוקים, ביצות עשב, אזורי אגירת מים, בריכות, חפירות פתוחות, תעלות מים ומכרות חצץ נטושים.

## סטטוס
כיום המין מסווג במצב שימור "פגיע" (VU), בשל אוכלוסייה קטנה יחסית עם עדויות לירידה. בשל אוכלוסיות חדשות שהתגלו לאחרונה, מין זה מוכר כיום על פני שטח של כ-430,000 קמ"ר. עם זאת, מספר לא מבוטל של אוכלוסיות ששגשגו בעבר כמעט נכחדו במהלך 10 השנים האחרונות עקב זיהום חקלאי (למשל באזור אדנה בטורקיה), אירועים עם השלכות משניות ממלחמות (הרס של אזור הביצות במפרץ הפרסי בעיראק), או בניית סכרים בחלקו הטורקי של נהר פרת. ניהול משאבי המים במזרח התיכון כולו מהווה איום על עתידו של מין זה על התפוצה הכוללת שלו. נראה כי הערכה מינימלית למגמת מין זה היא של צמצום של יותר מ-30% מגודל האוכלוסייה בתקופה האחרונה ושוב בעשור הקרוב; מה שעשוי להביא להידרדרותו למצב "בסכנת הכחדה" (EN) בתוך 50 שנה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אדמון דה סליס לונשאן
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1887
קטגוריה:שפיריות
Rebel Heart (שיר של אייב)

"**Rebel Heart**" (מסוגנן באותיות גדולות) הוא שיר שהוקלט על ידי להקת הבנות הדרום קוריאנית, אייב, עבור המיני-אלבום השלישי שלהן, *Ive Empathy*. הוא יצא לאור כסינגל המוביל של ה-EP ב-13 בינואר 2025, על ידי חברות התקליטים סטארשיפ אנטרטיינמנט. השיר נכתב על ידי ניטשה, הולחן על ידי אמילי הרבאק, ריאן ס. ג'ון, תומאס גוסטפסון, ג'ימי ינסון, מאיה רייט, ג'ק בריידי וג'ורדן רומן, ועובד על ידי ריאן ס. ג'ון, גוצ'י קליינטה והוואוויס.

## רקע והוצאה לאור
ב-24 בדצמבר 2024, סטארשיפ אנטרטיינמנט הודיעה כי אייב תוציא את המיני-אלבום השלישי שלהן תחת השם *Ive Empathy* ב-3 בפברואר 2025. כמו כן, הוכרז כי "Rebel Heart" יצא ב-13 בינואר 2025. ב-5 בינואר 2025 שוחרר הקונספט טריילר, ואחריו סרט הקונספט ארבעה ימים לאחר מכן. ב-12 בינואר יצא לאור טיזר הקליפ. השיר יצא לצד הקליפ שלו ב-13 בינואר.

## הופעה מסחרית
ע"Rebel Heart" הופיע לראשונה במקום העשירי במצעד השירים הדיגיטליים של סירקל צ'ארט של 12–18 בינואר 2025, עלה למקום הרביעי בשבוע שלאחר מכן, ובהמשך הגיע לראש המצעד. ביפן, השיר הופיע לראשונה במקום ה-44 ביפן הוט 100 ב-22 בינואר 2025. במצעד הסינגלים המשולב של אוריקון, השיר הופיע לראשונה במקום ה-50 ב-27 בינואר 2025, ועלה בשבוע שלאחר מכן למקום ה-44.

בסינגפור, "Rebel Heart" הופיע לראשונה במקום ה-22 במצעד המוזיקה של RIAS של 17–23 בינואר 2025. כמו כן, השיר הופיע לראשונה במקום ה-21 במצעד האזורי של RIAS בשל 10–16 בינואר 2025, ועלה למקום השמיני בשבוע שלאחר מכן. בנוסף לכך, השיר הופיע לראשונה בבילבורד להיטי העולם ב-1 בפברואר 2025: מצעד שירי סינגפור במקום ה-22, מצעד השירים בהונג קונג במקום ה-12 ומצעד שירי טאיוואן במקום השביעי.

בארצות הברית, "Rebel Heart" הופיע לראשונה במקום השישי במצעד שירי העולם הדיגיטליים ב-25 בינואר 2025. בבריטניה, השיר הופיע לראשונה במקום ה-65 במצעד הסינגלים הדיגיטליים הבריטי, ובמקום ה-67 במצעד הסינגלים המסחריים הבריטי ב-17–23 בינואר 2025. בעולם, השיר הופיע לראשונה במקום ה-97 בבילבורד גלובל 200, ובמקום ה-51 בבילבורד גלובל ללא ארצות הברית ב-1 בפברואר 2025. השיר הופיע בראש המצעד Perfect all-kill הדרום קוראני .

## קידום
אייב ביצעו את השיר בארבע תוכניות מוזיקה בשבוע הראשון לקידום: *[[M Countdown]]* ב-16 בינואר, מיוזיק בנק ב-17 בינואר, שואו! מיוזיק קור ב-18 בינואר ואינקיגאיו ב-19 בינואר. בשבוע השני לקידום, הם הופיעו בארבע תוכניות מוזיקה: *M Countdown* ב-23 בינואר, מיוזיק בנק ב-24 בינואר, שואו! מיוזיק קור ב-25 בינואר ואינקיגאיו ב-26 בינואר. להלן טבלה שבהן השיר הופיע בראש המצעד של תוכניות טלוויזיה אלו.

## פרסים ומועמדויות

## מיקומי שיא

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים בקוריאנית
כפתור טורבו

[שמאל|ממוזער| כפתורי [מארז מחשב|מארז וביניהם כפתור טורבו]]
[ממוזער| תצוגת [LED המציגה את תדר השעון של המעבד, ב-MHz, של מחשב מבוססIntel 80486. כפתור הטורבו הוא הכפתור הקטן מתחת לתצוגת הקטע; האור בצבע ענבר למעלה הוא אינדיקטור משני למצב כפתור הטורבו]]
**כפתור הטורבו** אפשר בחירה באחד משני מצבי ריצה במחשבים תואמי PC של IBM: מהירות ברירת המחדל של "טורבו" או מהירות מופחתת הקרובה יותר למהירות מעבד Intel 8086. הכפתור היה נפוץ יחסית במחשבים בעלי מעבדי Intel 80286, 80386 ו-80486, מאמצע שנות ה-80 ועד אמצע שנות ה-90. השם נוצר בהשראת מגדש טורבו, מכשיר שנועד להגביר את ההספק והיעילות של המנוע. לחיצת כפתור ה"טורבו" נועדה לאפשר למחשב לפעול במהירות הגבוהה ביותר לה הוא תוכנן.
## ייעוד
עם הצגת המעבדים שעבדו מהר יותר מ-4.77 מגה־הרץ המקורי בשימוש במחשב האישי של IBM, תוכנות שהסתמכו על תדירות ה-CPU לתזמון בוצעו מהר יותר מהמתוכנן. בפרט, משחקים הפכו לעיתים קרובות לבלתי ניתנים להפעלה, בשל הזמן הקצר שניתן היה בו להגיב לאירועי המשחק המהירים יותר. כדי לשחזר את התאימות, נוסף כפתור ה"טורבו". ניתוקו מאט את המערכת למצב תואם לשבבי 8086 / 8088 מקוריים.

## הפעלה
ברוב המערכות, מצב טורבו היה כשהכפתור לחוץ. ניתן לקשר את כפתור הטורבו ל-LED Turbo או לתצוגה מפולחת של שתי ספרות במארז המערכת, אם כי במקרים מסוימים, התדר המצוין (ב-MHz) לא היה מדד לשעוני המעבד בפועל, אלא שתי אפשרויות התצוגה "מהירה" ו"איטית" שנקבעו על ידי מגשרים בלוח האם.

חלק מהמערכות תמכו גם בשילובי מקלדת - - ו - - להפעלה וכיבוי של מצב טורבו, כגון Packard Bell 486ES 3x3 (לדגמי ה-4x4 וה-MT היה כפתור טורבו ייעודי). עם כל דגמי ה-486ES - אלה עם ובלי לחצן טורבו - נורית ההפעלה תראה ירוק במצב רגיל ("טורבו") וכתום במצב איטי.

בחלק מהמקלדות היה גם כפתור טורבו, ממוקם ליד ימין ⇧ Shift. בניגוד לכפתור הטורבו שהיה נפוץ במארזי מחשב, כפתור הטורבו במקלדות לא שלט בקצב השעון של המעבד; במקום זאת, הוא שלט בקצב החזרה של המקלדת.

## תצוגת טורבו
תצוגת הטורבו משמשת להצגת מהירות התדר הנוכחית (MHz) של המעבד, בדרך כלל על ידי תצוגת LED דיגיטלית דו או תלת ספרתית. המהירות המוצגת יכולה להשתנות בהתאם לתדר המעבד ולהגדרות המחשב, עם זאת, היא לא מודדת את תדירות המעבד, אלא מציגה מספרים מוגדרים מראש כתלות בהפעלת המצב, שניתן לשנותם.

## שימוש
התכונה הייתה נפוצה יחסית במערכות המריצות 286 עד 486 מעבדים ופחות נפוצה במחשבים מתקופת הפנטיום. תצוגות התדר נעלמו ברובן או שתוכנתו מחדש להציג "HI"/"LO", "99", או הוחלפו בתצוגה תלת ספרתית כאשר מהירויות המעבד הגיעו ל-100 מגה-הרץ, מכיוון שלרוב המערכות היה תצוגה דו ספרתית בלבד.

ככל שמחשבים חדשים המשיכו להיות מהירים יותר והיו להם מגוון רחב של מהירויות זמינות, הסתמכות על מהירות מעבד ספציפית הפכה לבלתי אפשרי עבור התוכנה. עם הסתמכות התוכנה על שיטות תזמון אחרות, תכונת הטורבו הפכה לרוב ללא רלוונטית לתוכניות חדשות.

## הטמעות תוכנה
בעוד היישום של כפתור טורבו חומרה בפועל הופסק במחשבים מודרניים, מפתחי תוכנה פיצו בשינויי תוכנה. דוגמה אחת היא DOSBox, שמציעה קצב אמולציה מתכוונן. מחשבים אישיים מודרניים התומכים בניהול צריכת חשמל ACPI עשויים לספק בקרות תוכנה למעבר מצבי ביצועים של ACPI או מצבי מצערת CPU אחרים. הדבר משמש לחיסכון בחשמל ולמניעת התחממות יתר של המעבד ולא לצורך תאימות, שכן יישומים מודרניים משתמשים בשעון בזמן אמת לתזמון במקום בשעון המעבד.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מקשים
קטגוריה:התקני קלט
יום הדין (הירונימוס בוש)

**יום הדין** הוא טְרִיפְּטִיכוֹן בצבעי שמן על לוחות עץ מאת הצייר ההולנדי הירונימוס בוש, שנוצר לאחר שנת 1482. היצירה מוצגת כיום באקדמיה לאמנויות יפות בווינה, אוסטריה. לוחות הצד החיצוניים צוירו בגריזיי, ואילו הלוחות הפנימיים והלוח המרכזי צוירו בשמן. היצירה אינה זהה לשבר טריפטיכון באותו שם במינכן או לציור שלם המיוחס לבוש או לסדנתו.

## תיאור
הטריפטיכון מורכב משלושה לוחות: הלוח המרכזי ממדיו 164×127 ס"מ, ולוחות הצד ממדיהם 167.7×60 ס"מ. היצירה מתארת את סיפור יום הדין התנ"כי, עם דגש על גן העדן, שיפוט הנשמות וגיהנום, בסגנון הפנטסטי האופייני לבוש.

### לוחות חיצוניים
הלוחות החיצוניים, כמקובל ב מאותה תקופה, צוירו בגריזיי ומתארים שני קדושים. בלוח השמאלי מופיע יעקב הקדוש כצליין בנוף מרושע, עם אדם תלוי ברקע, אולי רמז לאירוע מתוך אגדת הזהב. בלוח הימני מופיע באוו הקדוש, פטרון פלנדריה, כשהוא תורם לעניים עם נץ על זרועו השמאלית. אחת הדמויות בלוח זה, אישה זקנה עם ילד, מופיעה גם בציור המיוחס לבוש באוסף פרטי בסן פרנסיסקו.

### לוח שמאלי
הלוח השמאלי מתאר את גן העדן התנ"כי כנוף ירוק בשלושת-רבעי החלק התחתון. בחלק העליון, אלוהים יושב על כסאו, מוקף בהילה זוהרת, בעוד מלאכים מורדים מושלכים מגן עדן והופכים לחרקים. מתחת, מוצגות סצנות בריאת חוה מצלעו של אדם, כשאדם ישן לרגליה; פיתוי חוה על ידי הנחש ליד עץ הדעת טוב ורע; ולבסוף, גירוש אדם וחוה מגן העדן על ידי מלאך חמוש בחרב אל יער חשוך.

### לוח מרכזי
הלוח המרכזי מתאר את יום הדין, בהשראת ספר ההתגלות של יוחנן. בחלק העליון, ישו שופט את הנשמות, מוקף במרים הקדושה, יוחנן המטביל והשליחים. האזור השמימי, בצבע כחול בהיר, מנוגד לשאר הלוח, המלא בעונשים כהים וחומים של המקוללים. המבורכים תופסים חלק קטן בלבד. העונשים כוללים שרפה, דקירה, תלייה על ווי קצבים, אכילת מזון טמא (לגרגרנים) והפעלת מכונות מוזרות על ידי יצורים מפלצתיים מהגיהנום. סצנה זו דומה ללוח הימני בגן התענוגות הארציים של בוש במוזיאון הפראדו.

### לוח ימני
הלוח הימני מתאר גיהנום בנוף חשוך מלא להבות ודמויות שטניות. שטן, במרכז, מקבל את נשמות המקוללים. סצנות העינויים ממשיכות, כולל עונשים פיזיים ונפשיים המוטלים על החוטאים. מבחינה נושאית, הגיהנום אינו שונה מיום הדין בלוח המרכזי.

## היסטוריה
האזכור המוקדם ביותר של היצירה מופיע במלאי משנת 1659 של אוסף לאופולד וילהלם, ארכידוכס אוסטריה, כיצירה של "הירונימו בוס". בסוף המאה ה-18 נרכשה היצירה על ידי הרוזן למברט-שפרינצנשטיין, וממנו עברה למיקומה הנוכחי. במאות ה-17 וה-18 עבר הטריפטיכון צביעה מחדש נרחבת, ואיבד חלק מצבעיו המקוריים.

חלק מההיסטוריונים מזהים את היצירה כזו שנרכשה על ידי פליפה הראשון, מלך קסטיליה ב-1504, אך אחרים חולקים על כך. ניתוח דנדרוכרונולוגי קבע כי הציור נוצר לא לפני 1482. עותק של היצירה, המיוחס ללוקאס קראנאך האב, נמצא בגמלדה-גאלרי, ברלין.

## הקשר ליצירות אחרות
הקומפוזיציה של הטריפטיכון דומה לזו של "עגלת השחת" ו"גן התענוגות הארציים" של בוש, שגם בהן מופיע גן העדן בלוח השמאלי והגיהנום בלוח הימני. עם זאת, האווירה בלוח המרכזי של יום הדין מעורפלת יותר מזו של הגיהנום.
קובץ:Jheronimus_Bosch_Last_Judgment_triptych_(Vienna)_exterior.jpg|הטריפטיכון סגור, מציג את הלוחות החיצוניים
קובץ:Bosch_Last_Judgement_Detail.jpg|פרט מהלוח השמאלי, גן העדן
קובץ:Hieronymus_Bosch,_The_Last_Judgment.JPG|הלוח המרכזי, יום הדין (חלקים עליונים ותחתונים חסרים)


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

## מקורות
* 
* 

קטגוריה:טריפטיכון
גמר גביע המדינה בכדורגל 2025

**גמר גביע המדינה בכדורגל 2025** נערך באצטדיון בלומפילד בתל אביב ב-29 במאי 2025, ובו נקבע כי מחזיקת גביע המדינה בכדורגל 2024/2025 היא הפועל באר שבע שניצחה את בית"ר ירושלים בתוצאה 0-2. זו הייתה המהדורה ה-86 של גביע המדינה, וה-72 מאז קום המדינה. 

בית"ר ירושלים, שזכתה בגביע 8 פעמים, ובפעם האחרונה שתי עונות לפני כן ב-2022/2023, העפילה לגמר ה-13 בתולדותיה, הגיעה אחרי 4 משחקים במפעל, בהם ניצחה אחד בתום דו-קרב פנדלים ואחרי הארכה (2:2), וב-3 מהם בתום 90 דקות בלבד, עם הפרש שערים כולל של 3–11 לטובתה. עבורה זהו הגמר השני בשלוש העונות האחרונות.

מנגד, הפועל באר שבע, שזכתה בגביע 3 פעמים, העפילה לגמר השמיני בתולדותיה, ובפעם האחרונה 3 עונות לפני כן ב-2021/2022, הגיעה אחרי 4 משחקים במפעל, בכולם ניצחה בתום 90 דקות משחק. עם הפרש שערים כולל של 1–17 לטובתה. עבורה זהו הגמר הרביעי בשש העונות האחרונות.

הפועל באר שבע חזרה למעמד הגמר, זו העונה השנייה ברצף אחרי שבעונה שעברה, 2023/2024, הפסידה למכבי פתח תקווה שניצחה 1:0 וזכתה על חשבונה בגביע הראשון שלה מזה 72 שנים.

## הדרך אל הגמר

## סיכום מהלכי המשחק
המשחק נפתח בקצב גבוה מול קהל של כ-28,900 צופים. כבר בדקות הראשונות נרשמו ניסיונות התקפה מצד שתי הקבוצות, כאשר הפועל באר שבע שלטה מעט יותר במרכז השדה.

### שער ראשון – דקה 24
במהלך התקפה של באר שבע, הכדור פגע בידו של עדי יונה בתוך רחבת בית"ר ירושלים. לאחר התייעצות עם מערכת ה-VAR, נפסק פנדל לזכות באר שבע. דן ביטון ניגש לבעוט והכניע את השוער מיגל סילבה, והעלה את קבוצתו ליתרון 0–1.

### הפסקה בשל אזעקה
בדקה ה-37 המשחק הופסק למספר דקות בעקבות אזעקת צבע אדום שנשמעה באצטדיון, על רקע ירי טילים מתימן. כעבור כ-15 דקות, המשחק חודש.

### המשך המשחק
המחצית השנייה נפתחה בניסיון של בית"ר להשיג שוויון, כשעומר אצילי עלה מהספסל בניסיון לחזק את החלק ההתקפי, אך ללא הצלחה.

### שער שני – דקה 88
זאהי אחמד, שנכנס כמחליף, חטף כדור במרכז השדה, חלף על פני שחקני הגנה של בית"ר ובעט מדויק לפינה השמאלית של השער וקבע את תוצאת המשחק – 0–2 להפועל באר שבע, שזכתה בגביע המדינה הרביעי בתולדותיה והשלישי ב-5 העונות האחרונות.

## הרכבי הקבוצות

## קישורים חיצוניים
* סיקור המשחק באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משחקי גמר גביע המדינה בכדורגל
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-2025
קטגוריה:בית"ר ירושלים
קטגוריה:הפועל באר שבע
קטגוריה:2025 בישראל: כדורגל
לו באת

"**לו באת**" הוא שיר מאת יונתן רטוש.

לשיר יש שני לחנים: של שם טוב לוי, שבוצע לראשונה על ידי להקת ששת, בה היה חבר, ושל יגאל גורדון שבוצע על ידי חוה אלברשטיין.

## מילות השיר
השיר בנוי משתי מקבילות טרגיות: הראשונה עוסקת בבואה של האהובה, והשנייה במותה. הדובר מביע אהבה ללא תנאים, כזו שהיה מוכן לתת לה בחיים או במוות, כפי שהיא, ללא צורך בשינוי. אך החזרה על "אחרת – הן לא באת" ו"אחרת – הן לא מת!" שוברת את הרצף הפשוט, וחושפת כאב עמוק: היא לא באמת באה, היא לא באמת מתה, כי היא שונה מכפי שדמיין. זו תפיסת אהבה נכזבת, אולי אשליה שהתנפצה. יש כאן משחק צורב בין משאלה לבין מציאות, בין תמימות לקור החוויה, כשהפשטות הפואטית עוטפת סערה רגשית עצומה.

## גרסאות מושרות

להקת ששת הוציאה את הקלטת השיר לאור בשנת 1977 דרך חברת התקליטים CBS ישראל עם שאר רצועות אלבום הבכורה של הלהקה, "ששת". על-אף שלא נכנס למצעדי הפזמונים השבועיים בישראל, זכה "לו באת" למספר גרסאות כיסוי .בשנת 1998 ביצעו הזמרים אסתר עופרים ויוני רכטר את "לו באת" בהופעה חיה בהמבורג שבגרמניה. באביב 2003 הקליטה יהודית רביץ את השיר כדואט עם המלחין שם טוב לוי. בשנת 2006 גרסתם נכללה באלבום "לו באת – נשים שרות שם טוב לוי".

ביוני 1982 הופיע השיר בלחנו של יגאל גורדון באלבום "קולות" של חוה אלברשטיין.

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי חוה אלברשטיין
קטגוריה:שירי אסתר עופרים
קטגוריה:שירי יהודית רביץ
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי שם טוב לוי
מיס קפאינה

**מיס קפאינה** (בספרדית: **Miss Caffeina**) היא להקת פופ ספרדייה, הפעילה משנת 2007. במרוצת השנים הוציאה ארבעה אלבומי אולפן לאור, כשהאחרון מבניהם דורג במקום הראשון במצעד האלבומים הספרדי בשנת 2019.

## קריירה
האלבום הראשון של להקת מיס קפאינה, שנקרא *Imposibilidad del Fenómeno*, יצא בשנת 2010.

בשנת 2019 יצא אלבומה *Oh Long Johnson*, ששמו נלקח מהסרטון הוויראלי של חתול באותו שם. חברי הלהקה הסבירו כי הבחירה בשם נועדה לשקף כיצד בני אדם נוטים להתמקד בדברים אבסורדיים בעוד נושאים חשובים חולפים מבלי שיבחינו בהם. האלבום זכה להצלחה רבה, שהה במצעד האלבומים הספרדי במשך עשרה שבועות והגיע בשיאו למקום הראשון במרץ 2019.

בשנת 2024 השתתפה הלהקה בתחרות בבנידורם פסט, הקדם הספרדי לאירוויזיון 2024, עם השיר "Bla bla bla". היא סיימה במקום הרביעי בחצי הגמר שהתקיים ב-30 בינואר, ובכך העפילה לגמר, שבו סיימה במקום האחרון.

באותה שנה חיברה הלהקה את השיר "Cuando acabe el verano", שימש כשיר הנושא הרשמי של מרוץ האופניים המקצועי וואלטה אספניה. הם ביצעו את השיר בהופעה חיה לאחר שלב הסיום של המרוץ, שנערך ב-8 בספטמבר.

## דיסקוגרפיה
* 2010: *Imposibilidad Del Fenómeno*
* 2013: *De Polvo Y Flores*
* 2016: *Detroit*
* 2019: *Oh Long Johnson*

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:להקות ספרדיות
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 2007