open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
שמעון משה דיסקין (לכוביץ')

הרב **שמעון משה דיסקין** (ט"ו באדר תרל"ב, 1872 -  א' בתשרי תרצ"א, 1930) היה רבה של לכוביץ'.

## תולדותיו
נולד בעיירה שומיאץ שברוסיה, לרב יהושע זליג דיסקין, שהיה קרוב משפחתו של רבי יהודה לייב דיסקין ("ר' לייב חסיד"), מתלמידי הגאון מווילנה. נישא לשרה בת הרב אליהו בכרך מחסלוויץ, בעל שו"ת "ביכורי האביב", מצאצאי הרב יאיר חיים בכרך, בעל ה"חוות יאיר". 

כשנפטר הרב יהושע לייב דיסקין בארץ ישראל, בשנת תרנ"ח (1898), ארגן הרב רפאל שפירא הספד בבוברויסק והזמין את הרב שמעון משה דיסקין להספידו, למרות שהיה אז צעיר בן 26.

בשנת תרס"ד (1904) התמנה לרב בעיירה לובני. בשנת תרפ"ב (1922) עבר לכהן כרבה של לכוביץ' שבבלארוס. נודע כדרשן, ודרשותיו כונסו בספר "מדרש שמעוני".

נפטר בליל ראש השנה בשנת תרצ"א.

## חיים אישיים
היה נשוי לשרה (לבית בכרך), ילדיהם:
* הרב יהושע זליג – רבה של פרדס חנה. חותנו של הרב גרשון אדלשטיין, מראשי ישיבת פונוביז'.
* גיסא - אשת הרב ישעיהו הכהן מאטלין, חסיד חב"ד. בתם שצערע הייתה אשת הרב שמשון חריטונוב, בנו של הרב שלום חריטונוב.
* תמר איטה - אשת הרב נפתלי גלוסקין, חסיד חב"ד. בנם הרב משה חיים גלוסקין הוא משגיח בישיבת חמד לצעירים.
* עלקה - אשת הרב צבי הירש סלבין. בתם מוסיה היא אשת הרב אליהו בן שלמה, לשעבר מראשי ישיבת אוהל יעקב בבני ברק.
* הרב אהרן יעקב - חסיד חב"ד. נכדו הוא הרב חיים שלמה דיסקין, רב העיר קריית אתא.

## לקריאה נוספת
* תולדותיו בסוף הספר "מדרש שמעוני", נכתבו על ידי בנו הרב יהושע זליג דיסקין

## הערות שוליים

קטגוריה:לחוביצ'ה: רבנים
שמעון משה
קטגוריה:ילידי 1872
קטגוריה:נפטרים ב-1930
ניל (צמח)

**ניל** הוא סוג המונה כ-700 מיני צמחים בעלי פרחים שונים. רוב המינים הם שיחים למעט מספר מינים עשבוניים ומספר עצים בגובה של מטרים ספורים. מרבית המינים משירים את עליהם בחורף. העלים מסודרים בשורות סדורות במבנה דמוי נוצה, עם עלה בקצהו.

זחליהם של מספר עשים ניזונים מעליו של צמח הניל.

## שימושים בתעשייה
שני מינים של ניל, ניל הצבעים (Indigofera tinctoria) וניל אניל (Indigofera suffruticosa) שימשו להפקת הצבע אינדיגו. הצמח הובא לאדמת דרום קרוליינה מאיי הקריביים באמצע המאה ה-18. לאחר מספר הצלבות מבוקרות נשתלו בקרוליינה שדות ניל למטרת הפקת הצבע, והגידול הפך למקור ההכנסה החקלאי השני בגודלו באזור, לאחר אורז.

ניל אניל (שנקרא לעיתים "אינדיגו בר") שימש להפקה ראשונה של אנילין, חומר בסיס למספר רב של צבעים המצוי בשימוש רצוף בתעשייה.

## בישראל
כיום גדלים בארץ ישראל בר, כנראה כפליטי תרבות, פרטים בודדים של שני מינים: ניל מכסיף (Indigofera articulata) וניל דל-עלים (Indigofera oblongifolia).

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:פרפרניים
קטגוריה:צמחייה פאנטרופית
אגם קרחוני

[שמאל|ממוזער|250px|האגם הקרחוני [אגם טקאפו|טקאפו בניו זילנד]]
[שמאל|ממוזער|250px|[הימות הגדולות באמריקה הצפונית במבט מהחלל]]
**אגם קרחוני** הוא אגם שמקורו בקרחון יבשתי שהפשיר. מסביב לאגם קרחוני נמצאות לעיתים תצורות נוף המעידות על המקור הקרחוני, כמו מורנה, אסקר וסימני שחיקה של קרחונים.

למי אגמים קרחוניים צבע טורקיז עז של אצות המתרבות הודות לריבוי המינרלים באגם שנשחקו על ידי הקרחון.

אגמים קרחוניים נמצאים באזורים היבשתיים הקרים של כדור הארץ, בעיקר בצפון ארצות הברית וקנדה, רוסיה, סקנדינביה, ארגנטינה, דרום ניו זילנד, טיבט ודרום טסמניה. הימות הגדולות בארצות הברית וקנדה הן האגמים הקרחוניים הגדולים בעולם.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גאולוגיה קרחונית
קטגוריה:גאומורפולוגיה קרחונית
שחרור מנהלי

**שחרור מנהלי** הוא שחרור מוקדם של אסיר מבית סוהר, שמתבצע בהתאם לתפוסת המקומות בבתי הסוהר.

עקרונות השחרור המינהלי הוסדרו ב-1993 בפקודת בתי הסוהר, במטרה להתמודד עם מצוקת מקומות הכליאה בבתי הסוהר. הפקודה קובעת כי השר לביטחון הפנים יקבע, באישור ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת את תקן הכליאה, הוא מספר המקומות שבהם ניתן לשכן אסירים בכלל בתי הסוהר. התקן נקבע בכל פעם לתקופה מרבית של שנה. ביום שבו מספר האסירים השפוטים הכולל מגיע לתקן הכליאה, ניתן להתחיל לשחרר אסירים שיתרת מאסרם קצרה יחסית, בהתאם לקבוע בפקודה. כך, למשל, ניתן לשחרר אסיר שנדון ל-18 עד 24 חודשי מאסר, אם יתרת מאסרו אינה עולה על חמישה שבועות, ואילו אסיר שנדון לתקופה שבין 90 ל-96 חודשי מאסר יכול להשתחרר בשחרור מנהלי אם יתרת מאסרו אינה עולה על 17 שבועות. אף שהפקודה מקנה לנציב בתי הסוהר שיקול דעת באשר לשחרור האסירים, בפועל משתחררים כל האסירים שניתן לשחרר לפי התקן הקבוע בפקודה.

לאורך השנים עלה תקן הכליאה, בהתאם לעלייה במספר האסירים. עם זאת, לקראת סוף העשור הראשון של המאה ה-21 השתנתה המגמה, מספר האסירים החל לרדת (בעיקר עקב ירידה במספר האסירים הביטחוניים), וכתוצאה מכך ירד גם תקן הכליאה. כשפקע תוקפו של תקן הכליאה ב-31 במאי 2011, החליט השר לביטחון הפנים שלא לקבוע תקן כליאה חדש, והשחרורים המנהליים נפסקו. לבסוף, לאחר לחץ של ועדת הפנים והגנת הסביבה, נקבע תקן כליאה חדש. עם שחרור האסירים הביטחוניים כחלק מעסקת שליט ירדה מצבת האסירים בבתי הסוהר באופן משמעותי, והשחרורים המנהליים נפסקו פעם נוספת. ב-29 בפברואר 2012 הורד תקן הכליאה בכ-800 מקומות.

מאז נקבע ההסדר נמתחה עליו ביקורת מכיוונים שונים. בין היתר, נטען כי מאחר שההסדר מבוסס על מספר מקומות ולא על קביעת מרחב מחיה מינימלי, הוא אינו מעודד את שיפור התנאים בבתי הסוהר. טענה נוספת היא כי השיקול הכלכלי מוביל לכך שאסירים משוחררים בטרם סיימו לרצות את עונשם, בעוד שהפתרון המתבקש היה אמור להיות בניית בתי סוהר נוספים. אחרים הלינו על כך שהתקן אינו מבחין בין סוגי אסירים, ומאפשר את שחרורם המוקדם של אסירים מסוכנים או שאינם מתאימים לשחרור מוקדם.

בשנת 2012 תוקנה פקודת בתי הסוהר, ונקבע בה כי השחרור המנהלי ימשיך לחול כסדרו על אסירים המרצים תקופת מאסר שאינה עולה על ארבע שנים, ואילו אסירים שמרצים תקופת מאסר ממושכת יותר יזכו לשחרור מנהלי רק אם ועדת השחרורים קבעה כי ישוחררו גם שחרור מוקדם ("ניכוי שליש").

בשנת 2022 נכנס לתוקפו תיקון 57 לפקודת בתי הסוהר במסגרתו חלו שינויים בנושא השחרור המנהלי :
תקופת המאסר בגינה יהיה אסיר זכאי לשחרור מנהלי ללא ועדת שחרורים קוצרה לתקופת מאסר של 18-36 חודשים
משמע, תקופת מאסר בגינה יהיה אסיר זכאי לשחרור מנהלי ללא ועדת שחרורים קוצרה מ-4 שנים ל-3 שנים.

## הערות שוליים

קטגוריה:שירות בתי הסוהר
סוד כמוס

**סוד כמוס** (באנגלית: **The Secret Show**; מילולית: "המופע הסודי") היא סדרת אנימציה לילדים שנוצרה על ידי ה-BBC ומתמקדת בהרפתקאות של שני הסוכנים ויקטור ואניטה אשר מנסים להציל את העולם.

בישראל הסדרה שודרה ב-2006 בערוץ 23 וב-2011 בערוץ הילדים ולוגי.

## תקציר העלילה
ויקטור ואניטה הם צמד סוכנים מסוכסך אשר עובדים יחד עם פרופסור פרופסור ועם הצ'יף להציל את העולם מפני אנשים כמו דוקטור דוקטור.

## הדמויות
***ויקטור וולט** (רועי בר נתן / דניאל מגון) השותף של אניטה.
***אניטה נייט** (טלי אורן / נעמה אוזן) השותפה של ויקטור.
***פרופסור פרופסור** (אברהם מור / עפרון אטקין) הפרופסור של החבורה, בן אדם זקן ונמוך קומה שמרכיב משקפיים.
***הצ'יף** (שמוליק טנא / עמי מנדלמן) הבוס של ויקטור ואניטה שכל הזמן מחליף את שמו לשמות מגוחכים במיוחד, כגון: 'אוינקי דונקי' או 'הולה בולה' וכו'.
***סבא** (שמוליק טנא / עמי מנדלמן) סבם המשוגע של ויקטור ואניטה, מופיע לפעמים עם סבתל'ה.
***סבתל'ה** (שרית סרי) סבתם של ויקטור ואניטה, בעלת תוכנית ששמה "הארנבונים הוורודים".
***הסוכן ריי** (ניקו בר / עמי מנדלמן) הבוס של הסוכנים החשאים בעל קול עמוד מאוד, וצובע את שיערו בכחול.
***דוקטור דוקטור** (שרית סרי) הרשעה בסדרה, שתמיד מצליחה לברוח מעונש.
***סטייסי סטאר** (שרית סרי).
***מנהיגת העולם** (טלי אורן) מלכה שמנהיגה על העולם.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סדרות הנפשה בריטיות
קטגוריה:הטלוויזיה החינוכית הישראלית - תוכניות רכש
קטגוריה:ערוץ הילדים: תוכניות רכש
קטגוריה:ערוץ לוגי: תוכניות רכש
קטגוריה:סדרות טלוויזיה בריטיות שעלו לשידור בשנות ה-2000
ניל הצבעים

**ניל הצבעים** (שם מדעי: *Indigofera tinctoria*) הוא מין של צמח בעל פרחים ממשפחת הקטניות. הצמח ידוע יותר בשם **אינדיגו**, והיה המקור הראשון לצבע האינדיגו. הצמח מגודל למטרות הפקת הצבע באסיה ובאפריקה זה מאות שנים, ומוצאו המקורי אינו ידוע.

## מאפיינים
ניל הצבעים הוא שיח בגובה מטר עד שניים, שעשוי להיות חד-שנתי או רב-שנתי בהתאם לאקלים בו הוא צומח. לצמח עלים אליפטיים המסודרים בצורת נוצה, עם עלה בקצה. הפרחים פרפרניים בגוון ורוד.

## הפקת צבע האינדיגו

עלי הצמח נקטפים ומותססים במים, עד שהגליקוזיד המצוי בהם, אינדיקן, הופך לאינדיגוטין. לאחר מכן התוצר מעורבב עם בסיס חזק כגון נתרן הידרוקסידי והופך למוצק. את גושי הצבע דוחסים לקעריות ומשם הם עוברים לפס הייצור.

## מרד האינדיגו

קטיפת פרח האינדיגו מהצמח, חייבה מלאכה ידנית קשה וסיזיפית, שחייבה כוח אדם רב וזול, על מנת שהגידול ישתלם. בארצות הברית עד מלחמת האזרחים, גודל הצמח במטעים, באמצעות עבודת עבדים, בדומה לקטיף הכותנה. באזורים אחרים בעולם, בעיקר בקולוניות בריטיות ביבשת אסיה, נעשתה קטיפת הפרח באמצעות עובדים קשי יום בשכר זעום.

מלחמת העצמאות האמריקאית הפחיתה משמעותית את כמות האינדיגו המיובא מאמריקה ופגעה בבעלות הבריטית עליו. לכן, החל מ-1777 פעלו משתלות ניל בריטיות באזורים רבים בהודו ובבנגל. ככל שעלה ערך האינדיגו כצבע בדים כך התפשטו שדות הניל. האיכרים המקומיים שתלו ניל במקום גידולי מזון, ועבדו עבור בעלי המשתלות. את יבול הניל מכרו האיכרים לבעלי המשתלות תמורת 2.5% מערך השוק של היבול. כל איכר לקח הלוואה, ובגלל ההכנסות הזעומות שקיבל, לא יכול היה להחזיר אותה והיא אף הועברה ליורשיו. בעלי המשתלות היו מוגנים על ידי חוק, ויכלו להרוס את בתי האיכרים אם אלו התקוממו. בשנת 1833 נחקק חוק שהתיר לבעלי המשתלות "יד חופשית" בכל הנוגע לניהול משק הניל.

בשנת 1859 הכריזו האיכרים בבנגל על מרד בפני האימפריה הבריטית, וסירבו לשתול ולטפח את מטעי הניל. המרד היה לא-אלים, אך דוכא ביד קשה ומספר איכרים נטבחו על ידי הבריטים, כעונש על "פשעם". עם זאת, המרד זכה לתמיכה עממית והתפשט ברחבי הודו. בעקבות החשיפה בעיתונות, ידעו הלקוחות באירופה כי "אף תיבת אינדיגו לא הגיעה לאירופה ללא שפיכות דמים" - דבר שתרם לשינוי דעת הקהל לטובת האיכרים. הצלחתו היחסית של המרד הלא-אלים השפיעה רבות על ההתנהגות העתידית של ההודים מול הבריטים - במיוחד על הפילוסופיה של גנדי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:פרפרניים
ברכת הסופגנין

**סופגנין** בהלכה הוא בצק רך מאד שניתן לשפוך אותו מכלי לכלי (**בלילה רכה** - בלשון הפוסקים בניגוד ל**עיסה** שהיא בלילה עבה = בצק קשה). 

ישנם דעות שאף בצק מוצק שנתבשל כגון סופגניה דינו כסופגנין כדלהלן.

## דיני ברכתו
[שמאל|ממוזער|250px|טיגון סופגניות ב[מאפייה בשוק מחנה יהודה בירושלים.]]בתלמוד נאמרו מספר חילוקי דינים, בברכתו הראשונה והאחרונה של הספוגנין, התלויים האם נאפה או בושל ועוד:

### תחילתו סופגנין וסופו סופגנין
בלילה רכה שהתבשלה במים או בשמן ברכתה בורא מיני מזונות, ואף אם אכלו בכמות של קביעות סעודה ברכתו האחרונה היא מעין שלש.

### תחילתו סופגנין וסופו עיסה
בלילה רכה שנאפתה בתנור ברכתה המוציא לחם מן הארץ ומברכים אחריו ברכת המזון מכיוון שאפיתה בתנור מחשיבה את העיסה כבלילה עבה.

### תחילתו עיסה וסופו סופגנין
בלילה עבה שהתבשלה במים או בשמן, כגון סופגניה, נחלקו בדינה הראשונים: 

* יש שכתבו שעל ידי הבישול נחשבת העיסה כבלילה רכה וברכתה בורא מיני מזונות ולאחריה מעין שלש.
* אחרים כתבו שנחשבת כבלילה עבה ומברכים לפניו המוציא ולאחריו ברכת המזון. 

להלכה נפסק בשולחן ערוך שברכתו בורא מיני מזונות ומעין שלש (אף אם אכלו כקביעות סעודה) אולם ירא שמים יאכלם רק בתוך הסעודה. 

במגן אברהם כתב שדברי השולחן ערוך שמעיקר הדין ברכתו בורא מיני מזונות, הוא רק כשלא אכל כדי שביעה שבזה חיוב ברכת המזון רק מדרבנן, אך במקרה ששבע מהמאכל, נעשה הדבר לספק מהתורה, ויברך ברכת המזון. אך במקרה שמתחילה דעתו הייתה לבשל או לטגן את העיסה, ברכתו מזונות.

#### אם הטיגון הופך לפת כיסנין
באחרונים נחלקו לאותן דעות שעיסה מבלילה עבה שהתבשלה, יש לברך עליה המוציא, מה יהיה דינה אם התבשלה בשמן, האם נחשבת בכך כפת הבאה בכיסנין**:**

* לדעת הרמ"א ברכתה המוציא, כדין אפייה במים.
* לדעת הט"ז וכן פסק במשנה ברורה, היא נחשבת הבאה כפת כיסנין וברכתה בורא מיני מזונות, כל זמן לא אכל ממנה בשיעור של קביעות סעודה.

#### דין ה'סופגניה'
הסופגניות שנעשית באופן תעשייתי ומצויות למכירה, מתבשלות בשמן, אך למעשה הם אינם נכנס ממש לתוך השמן, אלא עד כדי סנטימטר בודד, ורוב נפחה של הסופגניה אינו אלא בצק מלוח קמעא. באחרונים דנו האם גם בסופגניה זו יש מקום לירא שמים לא לאכלה אלא בתוך הסעודה. 

סופגניות העשויות מבצק רך שיוצקים אותן על השמן מתוך שקית, לדעת כולם ברכתם בורא מיני מזונות בכל שיעור של אכילה. 

סופגניה קטנה משיעור כזית, ברכתה בורא מיני מזונות בכל שיעור.

## הערות שוליים

קטגוריה:ברכות הנהנין
שלמה טוויזר

**שלמה טוויזר** (נולד ב-1950) הוא איש שירות בתי הסוהר לשעבר, גונדר בדימוס ואיש ציבור ישראלי.

## ביוגרפיה
טוויזר גדל בשכונה ד' בבאר שבע.

הוא שירת בשירות בתי הסוהר במשך 36 שנה. באחד מתפקידיו הבולטים בשב"ס שימש טוויזר מפקד כלא באר שבע. בקֶרב האסירים נודע בכינוי "באבא טוויזר". תפקיד נוסף שמילא היה ראש מנהל ביטחון האסיר בשב"ס, וכן ניהל את בית הסוהר מעשיהו, בית מעצר מג"ן-ניצן ובית מעצר תל אביב (אבו כביר) . תפקידו האחרון בשב"ס היה ראש מטה שירות בתי הסוהר. מתפקיד זה פרש באוגוסט 2002, והחליט לעזוב את שירות בתי הסוהר על אף שהוצעו לו מספר תפקידים שונים בשב"ס על ידי השר לביטחון פנים דאז עוזי לנדאו.

לאחר פרישתו משירות בתי הסוהר שקל להתמודד על ראשות עיריית באר שבע, אך לא עשה זאת לבסוף.

בשנים 1999 עד 2005 שודרה בערוץ 2 הסדרה "זינזאנה", המבוססת על סיפור חייו של טוויזר. בין היתר הובא בסדרה סיפור אובדנם של שני אחיו, האחד נרצח בחיסול חשבונות והשני מת ממנת יתר של סמים. בסדרה גילם אלברט אילוז את דמותו של שלמה טוויזר, וטוויזר אף הופיע בה בהופעת אורח.

בשנת 2003 היה פעיל במפלגת "ישראל ביתנו".

במרץ 2005 הגיש יחד עם חטיבת זכויות האדם של המרכז האקדמי למשפט ולעסקים, עתירה לבית המשפט העליון, לביטול תיקון מס' 28 לפקודת בתי הסוהר, שאפשר הקמה של בית סוהר בניהול פרטי. בהחלטה תקדימית, קבע בית המשפט ב-2009, בפסק דין הקרוי בג"ץ הפרטת בתי הסוהר, כי יש בהקמת בית סוהר פרטי משום פגיעה בלתי מידתית בכבודם ובחירותם של האסירים, ועל כן הורה לבטל את התיקון.

מ-2007 עד 2008 שימש ראש העירייה בפועל של טייבה, כשמילא את תפקיד יושב ראש הוועדה הקרואה, מטעם משרד הפנים, שהייתה ממונה על טייבה. הוא מונה לתפקיד לאחר שראש העירייה הקודם, עבד אל-חכים חאג' יחיא, הודח על ידי שר הפנים דאז רוני בר-און. טוויזר שימש בתפקיד במשך כשמונה חודשים, שלוו בסכסוכים עם התושבים ובמתיחות עם הממונה על הכספים מטעם משרד הפנים, אבנר כהן. שבועיים לאחר שהצהיר כהן כי הוא מבקש להדיח את טוויזר מהתפקיד, התפטר טוויזר מיוזמתו. בתפקיד יו"ר הוועדה הקרואה של טייבה החליף אותו חמי דורון.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:גונדרים בשירות בתי הסוהר
קטגוריה:טייבה: אישים
קטגוריה:ראשי ועדות קרואות
קטגוריה:פעילי ישראל ביתנו
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
אליהו קורן (טיפוגרף)

[שמאל|300px|ממוזער|תחילתו של [ספר בראשית בתנ"ך קורן, תוך שימוש ב**גופן [[קורן (גופן)|קורן]]**]]
**אליהו קוֹרֵן** (**קוֹרְנְגוֹלְד**) (23 ביולי 1907, נירנברג, גרמניה – 17 בפברואר 2001, ירושלים) היה טיפוגרף ישראלי, מעצב הגופן "קורן", מייסד הוצאת קורן ירושלים הידועה בעיקר בשל הוצאתו לאור של תנ"ך קורן.

## קורות חיים
קורן נולד בשנת 1907 בשם אליהו קורנגולד בעיר נירנברג שבגרמניה. למד במגמת גרפיקה באקדמיה לאמנות בעירו. ב-1933, שנת עליית הנאצים לשלטון בגרמניה, סיים את לימודיו ועלה לארץ ישראל. בארץ ישראל עבד בתל אביב בעיצוב ובגרפיקה, ולאחר מכן עבר לירושלים. ב-1936 מונה למנהל המחלקה הגרפית של הקרן הקיימת לישראל. בשנות ה-40 נבחר על ידי האוניברסיטה העברית בירושלים כמעצב האות העברית החדשה שתיוחד לספר התנ"ך העברי הראשון שיודפס בארץ ישראל. ב-1949 היה ממעצבי סמל העיר ירושלים.

בשנת 1957 סיים את תפקידו בקק"ל. בשנת 1958 פרסם את הגרסה הראשונה לאות "קורן", אות שהתבססה על כתבי יד ספרדיים מגוונים. אף שתוכנית הדפסת ספר התנ"ך בגופן שעיצב לא יצאה לפועל מטעמים טכניים, החליט קורן לממש כוונה זו בכוחות עצמו. בשנת 1962 ייסד את הוצאת קורן ירושלים, שבה הופיע בדפוס תנ"ך קורן, ספר תנ"ך שהודפס באות שעיצב.

על שמו של אליהו קורן נקרא רחוב בירושלים.

נכדו הוא הרב זאב קרוב.

## מפרסומיו
* "האות כיסוד בעיצוב ספרי קודש", בתוך: משה שפיצר (עורך), **אות היא לעולם**: קובץ מאמרים מוקדש לעיצוב האות העברית, ירושלים: משרד החינוך והתרבות – האגף לתרבות תורנית: האגודה לאמנות יהודית, תשמ"א 1981, עמ' 85–90.
* **הרעיון וההגשמה: הדפסת ספר התנ"ך – המהדורה היהודית הראשונה**, ירושלים: קורן, תשנ"א 1991.

## לקריאה נוספת
* אורי דרומי, "תנ"ך עכשיו: אליהו קורן, מעצב דפוס ומו"ל, 1907-2001", **[[הארץ]]**, 26 בפברואר 2001, עמ' ב-6. (נקרולוג)
* יעקב זיסברג, "אליהו קורן: האיש ומפעלו", בתוך: יצחק ש' רקנטי (עורך), **מתורה עד כתובים: התנ"ך – הגות, אמנות, עיצוב**: קובץ מאמרים, ירושלים: מחלקת הפרסומים – משרד החינוך (מינהל כוח אדם בהוראה – תיאום ובקרה, האגף לתרבות תורנית, מכללת אמונה להכשרת עובדי הוראה), תשס"ח 2007, עמ' 71–76.

## קישורים חיצוניים
* 
* Joshua J. Friedman, Prayer Type: How Eliyahu Koren used typography to encourage a new way to pray, *[[טאבלט (מגזין)|Tablet Magazine]]*, June 30, 2009
* 
* 
* 
* 
*  – רשימה קצרה על אליהו קורן וספר התנ"ך שעיצב, בעקבות מותו


* Joshua J. Friedman, Prayer Type: How Eliyahu Koren used typography to encourage a new way to pray, *Tablet*, June 30, 2009


קטגוריה:מעצבי גופנים ישראלים
קטגוריה:מעצבים ישראלים
קטגוריה:מו"לים ישראלים
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:מעצבים ביישוב
קטגוריה:התנ"ך בישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1907
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2001
בדיחות החלפת נורה

[שמאל|ממוזער|150px|[נורת להט]]
**כמה אנשים צריך כדי להחליף נורה שרופה?** היא בדיחה שבה שואלים כמה מבין קבוצת אנשים בעלת אפיון משותף דרושים כדי להחליף נורה שרופה. התשובה היא שורת מחץ שמבוססת על סטריאוטיפים הקשורים לקבוצה.

קיימות גרסאות רבות לבדיחה, ובהן הקבוצות החברתיות משתנות מבעלי מקצוע מסוים, קבוצה אתנית מסוימת או מאפיינים מאגדים אחרים.

גרסאות מוקדמות של הבדיחה, שצצו בארצות הברית בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20, נועדו ללעוג לפולנים (הכוונה היא לריכוז הגדול של מהגרים מפולין שהיה בשיקגו).

## דוגמאות

* כמה אמהות פולניות צריך כדי להחליף נורה?
:"לא צריך, זה בסדר. אני פשוט אשב לי כאן. לבד. בחושך."
* כמה חוקרי שב"כ צריך כדי להחליף נורה?
:"אנחנו אלה ששואלים כאן את השאלות!"
* כמה מתכנתים צריך כדי להחליף נורה?
:אפס, זו בעיית חומרה.
:

## בתרבות
* באחד הפרקים של קומדיית המצבים "שמש", שמש שואל את הסביבה שלו שאלות שנוגעות לבדיחות כאלה ובסוף הפרק אחרי שמבקש מששי להחליף נורה, ששי קורא לכמה מחבריו, בני העדה הגאורגית, להרים ולסובב אותו כשהוא מחליף את הנורה.

## ראו גם
* יש לך שתי פרות

## קישורים חיצוניים

* אתר עם "בדיחות מקצועיות", לרבות בדיחות החלפת נורה שרופה

החלפה
קטגוריה:סטריאוטיפים ודעות קדומות
חולון החוף

**חולון החוף** (שם מדעי: *Ocypode cursor*), המכונה לעיתים **סרטן חולות**, הוא סרטן לבן החי בחופי ים חוליים.
## מאפיינים
אורך גופו יכול להגיע עד 35 מ"מ והוא חי בקבוצות גדולות. סרטן זה יכול לנוע על צדו וכך הוא חופר את מחילתו. בכל מחילה חי סרטן אחד ובמחילה מעט מים. עלעלי הזימים אצל הסרטן מוגנים על ידי השלד החיצוני ומספרם קטן יחסית ולכן לא נצמדים זה לזה.

סרטן זה פעיל בקיץ בעיקר בלילה ובשעות הבוקר המוקדמות. באביב ובסתיו הפעילות היא ביום ובחורף הוא כמעט ולא יוצא ממחילתו. הוא ניזון בעיקר מסרטנים קטנים ומיצורים ימיים קטנים הנפלטים מהים. סרטן החולות יכול לנשום רק כשהזימים שלו רטובים.

החולון חי גם לאורך חופי ישראל, ובשנים האחרונות נמצא בסכנת הכחדה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:סרטנים קצרי בטן
קטגוריה:אוכלי נבלות
קטגוריה:בעלי חיים בחופים
קטגוריה:ארץ ישראל: סרטנים עילאיים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
הדיקטטורה המרכז-כספית

**הדיקטטורה המרכז-כספית** (ברוסית: Диктатура Центрокаспия, Diktatura Tsentrokaspiya) הייתה מדינה קליינטית אנטי סובייטית קצרת ימים שהוקמה במהלך מלחמת העולם הראשונה בבאקו, בירת אזרבייג'ן כיום. ב-26 ביולי 1918 קמה המדינה הבלתי מוכרת במקומו של השלטון הבולשביקי בהפיכה צבאית ללא שפיכות דמים ובהשפעתן של המפלגה הסוציאל-רבולוציונרית, המנשביקים והפדרציה המהפכנית הארמנית ובתמיכתה של בריטניה. ב-15 בספטמבר באותה שנה, כבשו כוחות עות'מאנים ואזרים את באקו והביאו לקיצה של המדינה.

## רקע
הכוחות הרוסיים השונים והארמנים, ביקשו מהבריטים עזרה בעצירת צבא האסלאם העות'מאני בדרכו לבאקו. כוחות בריטים תפסו את העיר וסייעו לכוחות הארמנים להגן על העיר בקרב באקו, אך נכשלו ונסוגו מפני העות'מאנים. יחד עם הבריטים ברחו מהעיר רבים מתושביה הארמנים שפחדו מהמשך רצח העם הארמני. ב-30 באוקטובר חתמו העות'מאנים על הפסקת האש של מודרוס והבריטים כבשו את העיר שוב.

## הערות שוליים

קטגוריה:אזרבייג'ן: היסטוריה
קטגוריה:מדינות לשעבר באסיה
קטגוריה:קווקז: היסטוריה
קטגוריה:מדינות לשעבר שההכרה בהן הייתה מוגבלת
מדינת אויב

מדינה מגדירה מדינה אחרת כ**מדינת אויב** כאשר הן מצויות במצב מלחמה (פורמלי או בלתי-פורמלי).

בסכסוכים אזוריים, בדרך כלל אחת המדינות מגדירה בחוקיה מדינה אחרת כ"מדינת אויב". אולם ישנם גם שימושים אחרים, למשל פרק ח' במגילת האומות המאוחדות מגדיר את יפן וגרמניה כ"מדינות אויב", כי הן נתפסו כאיום על שלום העולם בזמן חתימת המגילה, תקופת תום מלחמת העולם השנייה. במשך השנים נעשו מספר ניסיונות להסיר הגדרות אלה, אך הם לא נשאו פרי.

## בישראל
במדינת ישראל, המונח "אויב" מוגדר בסעיף 91 לחוק העונשין: "מי שהוא צד לוחם או מקיים מצב מלחמה נגד ישראל או מכריז על עצמו כאחד מאלה, בין שהוכרזה מלחמה ובין שלא הוכרזה, בין שיש פעולות איבה צבאיות ובין שאינן וכן ארגון מחבלים". עם זאת, אין הגדרה חד משמעית למונח "מדינת אויב".

פקודת המסחר עם האויב מגבילה סחר בינלאומי עם מדינות אויב. על פי פקודה זו, המדינות שהסחר עימן אסור כיום הן איראן, סוריה, עיראק ולבנון. הפקודה היא במקורה חוק בריטי, שנחקק עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ונועד למנוע סחר עם גרמניה הנאצית ובנות בריתה, ואשר מדינת ישראל התאימה אותו לצורכי מלחמותיה מאז 1948. עם זאת, שר האוצר מאריך מדי שנה את היתר הסחר עם עיראק, בהתאם לסמכותו לפי חוק זה.  

חוק יסוד: הכנסת אינו מגדיר מהי "מדינת אויב", אף על פי שמושג זה מוזכר בו. על פי החוק, מי ששהה במדינת אויב שלא כדין במשך שבע שנים אינו יכול להגיש מועמדות לכנסת.

חוק למניעת הסתננות (עבירות ושיפוט) מונה מספר מדינות עוינות, ומקובל להתבסס עליו להגדרת "מדינת אויב" כאחת מהמדינות הרשומות בו: לבנון, סוריה, עיראק, תימן, ערב הסעודית ואיראן. בחוק רשומות גם מצרים וירדן, שאתן חתמה ישראל הסכמי שלום ולכן אינן מדינות אויב.

## קישורים חיצוניים
* אלי דורון, ירון טיקוצקי, יואב הריס, אויב או סוחר?, 10 בספטמבר 2013
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חוק העונשין
קטגוריה:יחסים בין-לאומיים
לשונות חתולים

שמאל|ממוזער|250px|לשונות חתולים עשויים שוקולד מריר ושוקולד חלב.
**לשונות חתולים** (או **לשונות חתול**, מגרמנית: **Katzenzunge** או צרפתית: **langue de chat**) הם ממתק שוקולד בצורה של לשון.

ממתקים אלה עשויים לרוב שוקולד חלב או שוקולד מריר (ולעיתים יותר נדירות - שוקולד לבן).

הממתק ייוצר כבר בשלהי המאה ה-19. חברת השוקולד האוסטרית קופרלה (כיום חלק מתאגיד לינדט ושפרינגלי) ייצרה אותם החל משנת 1892.

בישראל שוקולד זה יוצר עד שנות ה-70 על ידי עלית, ונחשב למותג יוקרתי יותר משוקולד הפרה העממי; שני אלה היו למעשה שני מותגי השוקולד היחידים שיוצרו בייצור מקומי ונמכרו בארץ.

## קישורים חיצוניים

* לשונות חתולים באתר "נוסטלגיה אונליין"
* 

קטגוריה:שוקולד
איילנד רקורדס

**איילנד רקורדס** (באנגלית: **Island Records**; ידועה גם כ**איילנד רקורדס גרופ** או **יוניברסל איילנד**) היא חברת תקליטים אשר נוסדה על ידי כריס בלקוול בג'מייקה. החברה הייתה מבוססת בבריטניה במשך שנים רבות והיא כיום בבעלות יוניברסל מיוזיק גרופ. חברת איילנד רקורדס פועלת בתור חברת בת של דאף ג'אם ונחשבת כחברה עצמאית בבריטניה.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חברות תקליטים
פעילות ביולוגית

בפרמקולוגיה, **פעילות ביולוגית** או **פעילות פרמקולוגית**, מתארת את השפעות הסמים על אורגניזמים.

כאשר סם מורכב מתערובת מסובכת, הפעילות הביולוגית נקבעת על פי המרכיב הפעיל או על ידי הפרמקופוריה של החומר, אך היא יכולה להשתנות על ידי השפעת התרכובות השונות בתערובת. פרמטר נוסף הקובע את פעילותו הביולוגית של החומר הוא המינון. נפוץ למדי שההשפעה של הסם משתנה בהתאם למינון, ולכן פעמים רבות ההשפעות יכולות להפוך מעוזרות להרסניות בלקיחת מינונים שונים.
הפעילות הביולוגית תלויה באופן קריטי בספיגה, בהובלה, במטבוליזם ובפליטה (בראשי תיבות ADME).

בעוד שהחומר נחשב פעיל ביולוגית כל עוד מבצע אינטראקציה או משפיע על רקמת התאים בגוף האדם, חומר הנחשב פעיל פרמקולוגית בדרך כלל מתאר חומר בעל השפעות חיוביות. הפעילות הביולוגית הנפוצה ביותר בטבע היא רעילות של חומר.

בתחום הביומינרליזציה, המונח "פעילות ביולוגית" לרוב מתאר יצירה של מאגרי סידן פוספט על שטח הפנים של אובייקטים הממוקמים בתמיסה המדמה נוזלי גוף (בופר עם ריכוז יונים הדומה לדם).

היקף הפעילות הביולוגית נמדד ביחידות בינלאומית.
## ראו גם
*מבנה כימי

קטגוריה:פרמקולוגיה
קטגוריה:ביוכימיה
קטגוריה:טוקסיקולוגיה
גיררדלי

**חברת השוקולד גִירָרְדֶלִי** (באנגלית: **Ghirardelli Chocolate Company**) היא חברה אמריקאית המייצרת שוקולד. כיום החברה היא חברת בת של התאגיד השווייצרי לינדט ושפרינגלי. 

גיררדלי נוסדה על ידי השוקולטייר האיטלקי דומניקו גיררדלי בשנת 1852. החברה היא יצרנית השוקולד השנייה הוותיקה ביותר בארצות הברית (אחרי בייקר'ס שוקולד).

## היסטוריה
דומניקו גיררדלי נולד בראפולו שבאיטליה בשנת 1817, והתמחה אצל יצרן ממתקים מקומי. בהיותו בן 20 הפליג לאורוגוואי עם רעייתו והחל לעסוק בסחר בקפה ובשוקולד. שנה לאחר מכן עבר ללימה, בירת פרו ופתח בה חנות ממתקים. בשנת 1847, ג'יימס ליק, שכנו של גיררדלי עבר לסן פרנסיסקו והחל למכור בה שוקולדים שייצר גיררדלי.

[שמאל|ממוזער|250px|[כיכר גיררדלי, סן פרנסיסקו, קליפורניה]]
בשנת 1849 בעקבות הבהלה לזהב הגיע גיררדלי לסן פרנסיסקו, ופתח חנות מזון בסטוקטון. החנות הייתה החנות היחידה באזור נרחב בו חיפשו זהב. בעקבות הצלחת החנות פתח גיררדלי בשנת 1852, חנות נוספת בפינת הרחובות ברודוויי ובאטרי בסן פרנסיסקו. 

החנות נשרפה בשריפה שפרצה ב-3 במאי 1852, ומספר ימים לאחר מכן נשרפה גם החנות בסטוקטון. גיררדלי פתח את "בית הקפה קהיר" בסן פרנסיסקו, אולם זה לא זכה להצלחה, וגיררדלי פתח חנות מזון בשם "גיררדלי וגירארד" (Ghirardely & Girard) בפינת הרחובות וושינגטון וקירני. זמן קצר לאחר מכן שונה השם של החנות ל"ד. גיררדלי ושות'" (D. Ghirardelli & Co.). בשנת 1852 ייבא גיררדלי 200 ליברות של פולי קקאו והחל לייצר שוקולד.

בשנת 1853 עבר המפעל לפינת הרחובות ג'קסון ומייסון. השוקולד זכה להצלחה ובשנת 1855 פתח גיררדלי מפעל לייצור שוקולד בפינת הרחובות גריניץ' ופאוול. ומבנה המפעל הקודם הפך למבנה משרדים עבור החברה. בשנת 1866 ייבאה החברה 1,000 אונקיות של פולי קקאו בשנה, מהם ייצרה שוקולד וליקרים. בשנת 1864 הפסיקה החברה לייצר ליקרים, ועסקה בייבוא קפה ותבלינים ובשיווקים ברחבי ארצות הברית, סין, יפן ומקסיקו. עסקי החברה וייצור השוקולד גדלו, ובשנת 1885 ייבאה החברה 450,000 ליברות של פולי קקאו בשנה.

שמאל|ממוזער|250px|שלט המפעל בסן פרנסיסקו

בשנת 1892 פרש גיררדלי מניהול החברה, ושלושת בניו החליפו אותה בניהולה.

בשנת 1900 הפסיקה החברה לייבא ולשווק קפה ותבלינים והתמקדה בייצור שוקולד וחרדל. החברה הגדילה את מפעליה, ובשנת 1965 הכריזה עיריית סן פרנסיסקו על כיכר גיררדלי והמבנה שסביבה כאתר מורשת רשמי של העיר. שנתיים לאחר מכן, בשנת 1967, עברו מפעלי הייצור של החברה לסן ליאנדרו.

בשנת 1963 נרכשה החברה על ידי חברת גולדן גריין מקרוני (Golden Grain Macaroni Company) וזו נרכשה בשנת 1986 על ידי חברת "קווייקר אואטס" (Quaker Oats). בשנת 1992 מכרה קווייקר אואטס את גיררדלי לחברת השקעות וזו מכרה את החברה בשנת 1998 לחברת השוקולד לינדט ושפרינגלי.

[שמאל|ממוזער|250px|חנות השוקולד של גיררדלי ב[כיכר גיררדלי, שבסן פרנסיסקו]]

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר חברת לינדט

קטגוריה:חברות שוקולד
קטגוריה:חברות מזון
קטגוריה:מותגי מזון
מרקוס פולביוס פלאקוס

**מרקוס פולביוס פלאקוס** (בלטינית: **Marcus Fulvius Flaccus**; המאה ה-2 לפנה"ס - 121 לפנה"ס) היה מדינאי רומי, סנאטור, קונסול ובעל בריתם של "האחים הגרקכים".

## חייו
בשנת 130 לפנה"ס מונה למנהלן של הרפורמה האגררית. כפתרון לבעיה של חלוקת אדמות לבעלות הברית האיטלקיות של רומא, הציע להעניק אזרחות רומאית לאזרחים של בעלות הברית, ובכך עורר שאלה שהטרידה את הפוליטיקה הרומית במשך שנים רבות.

בשנת 125 לפנה"ס נבחר לקונסול והצטווה על ידי הסנאט לעזור למסיליה (מרסיי המודרנית) כנגד ביזה בידי ה- Salluvii. הוא היה הראשון שגבר על הליגוריאנים שמעבר לאלפים וחזר לרומא כמנצח בשנת 123 לפנה"ס. 

בשנת 129 לפנה"ס התמנה פלאקוס לוועדה האגררית. בשנת 122 לפנה"ס התמנה לטריבון הפלבס על מנת לעזור לגאיוס גרקכוס ליישם גרסה מתוקנת של המדיניות שלו בנוגע לאזרחות רומית לאיטלקים, ובכך היה לקונסול-לשעבר היחיד שהחזיק במשרת טריבון.

פלאקוס פנה לייסד פרובינקיה רומית על חורבותיה של קרתגו. כאשר הוא וגרקכוס נכשלו בניסיונם להיבחר מחדש בשנת 121 לפנה"ס, הוביל פלאקוס מחאת המונים על גבעת האוונטין, אולם הקונסול לוקיוס אופימיוס דיכא אותה באכזריות. פלאקוס נהרג יחד עם רבים אחרים, וגרקכוס התאבד.

פלוטרכוס מתאר אותו כתועמלן מלידה. קיקרו מתאר את פלאקוס כנואם ממוצע.

לא ידוע מי הייתה אשתו של פלאקוס. היה לו בן בשם מרקוס פולביוס פלאקוס במבליאו, אשר נישא לסמפרוניה גרקכה, בתו של גאיוס גרקכוס. מנישואים אלו נולדה בתם היחידה פולביה פלאקה במבולה, שהייתה נכדתו היחידה של פלאקוס. 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:רומאים בתקופת הרפובליקה
קטגוריה:קונסולים ברפובליקה הרומית
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-2 לפנה"ס
שמעון יוז'וק

הרב **שמעון אריה יוז'וק** (ה'תרע"ו, 1916 – כ' בסיוון ה'תשנ"ג, יוני 1993) היה דיין ואב"ד וכן חבר מערכת "אוצר הפוסקים".

## תולדותיו
נולד בעיירה מוטלה שבמחוז פינסק לחיים חלוונה יוז'וק וללאה, בת משה אליעזר הכהן בייער ממוטלה. למד בישיבת נובהרדוק בפינסק, משם עבר לישיבת ברנוביץ' והיה מתלמידיו של הרב אלחנן וסרמן. זיכרונותיו משם מתוארים בביוגרפיה של הרב וסרמן, 'אור אלחנן', מאת אהרן סורסקי. בהמשך למד בישיבת מיר.

בשנת תרצ"ג (1933) עלה לארץ ישראל. למד בישיבת בית יוסף בבני ברק, שבראשה עמד דודו, הרב מתתיהו שצ'יגל. בשל התקרבותו ומגעו עם קבוצת חלוצים ציוניים שהתיישבה בסמוך לישיבה בניגוד לעמדת ראשי הישיבה, סולק מהישיבה עם חברו שמואל בן ארצי. אלא שיוז'וק המשיך במסלול הישיבתי. הוא הוסמך לראשונה מרבה של בני ברק, הרב יוסף צבי קליש. בשנת תרצ"ח (1938) עבר ללמוד בישיבת חברון בירושלים.

בקיץ תרצ"ג נשא לאשה את צירה, בתו של הרב משה אריה לייב שפירא, ראש ישיבת תורת אמת. לאחר נישואיו למד בכולל "אוהל תורה" של הרב שמואל יצחק הילמן. אחר כך עבד כחבר מערכת באוצר הפוסקים. בשנת תשי"ח (1958) קיבל "תעודת כושר" לדיינות. היה חבר בית הדין הרבני בפתח תקווה במשך שנים. אחר כך כיהן כאב בית הדין בנתניה. מסר שיעורי תורה בבית הכנסת "מקור חיים" ובבית הכנסת הגדול בפתח תקווה.

## חיים אישיים
בניו הם:

* הרב מאיר בנימין - מחבר ספרי "אמרי בנימין" על מסכתות הש"ס.
* הרב חיים - מחבר ספרי "שמועת חיים" על מסכתות הש"ס (נשוי לנכדת הרב יעקב ישראל קניבסקי).
* הרב יוסף ישר - רבה הראשי האשכנזי של עכו.

מאחיו: ד"ר דב ירדן, שמואל ירדן - תיעד את הווי עיירת מולדתם בספר "סיפורה של מוטלה", ותמה (פרומה) אשת הרב יוסף רוזנטל ר"מ בישיבת נובהרדוק "בית יוסף" בפינסק, שנרצחה עם בעלה בשואה.

דודותיו, אחיות אימו, שרה ומרים, היו נשואות בהתאמה לרב אברהם יצחק גרשונוביץ ולרב מתתיהו שטיגל (שצ'יגל).

בן דודו הוא הסופר והעיתונאי אריה אביב"י, אביו של הרב יוסף אביב"י.

## יצירתו
עם ייסוד "אוצר הפוסקים" נבחר לחבר המערכת והטביע חותמו על סגנון וצורת העבודה. כמו כן הרבה לכתוב ולחדש בכל תחומי העניין היהודיים, ומאמרים תורניים וסקירות ספרים פרי-עטו ראו אור בכתבי עת תורניים כמו: המאור, תבונה (כתב עת).

בשנת תשנ"ד, לאחר מותו של הרב יוז'וק, הדפיס הרב מיכל יהודה ליפקוביץ מתוך כתביו את מהדורתו המוערת לספרו של רב האי גאון "משפטי שבועות". הספר נדפס כנספח לספרו הגדול של רב האי גאון "המקח והממכר" העוסק בדיני קניין במשפט העברי, ובדרכי הקניין.

ערך רשימת שמות אנשים ונשים מתוך אלפי גיטין שנכתבו בבתי-הדין הרבניים בארץ ישראל. רשימותיו נדפסו במהדורת סטנסיל, ואחר זמן הוקלדו ומופיעים במאגר שמות גיטין של הרבנות הראשית לישראל וכן בתכנת המחשב אוצרות התורה.

## לקריאה נוספת
* אברהם בר-אוריין (עורך), **100 שנים רבנות ורבנים בפתח תקווה** (תרל"ח-תשל"ח), בהוצאת הרבנות הראשית לפתח תקווה, תשל"ח

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים ליטאים ישראלים
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:בוגרי ישיבת מיר (בלארוס)
קטגוריה:בוגרי ישיבת בית יוסף-בני ברק
קטגוריה:בוגרי ישיבת חברון כנסת ישראל
קטגוריה:פתח תקווה: רבנים
קטגוריה:דייני בתי הדין הרבניים
קטגוריה:בוגרי ישיבת אוהל תורה-ברנוביץ'
קטגוריה:אבות בית הדין הרבני בנתניה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות סגולה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1916
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1993
שיגדון מדומה

שמאל|ממוזער|257px|פירופוספט של סידן. המבנה הכימי של החומר הגורם למחלת השיגדון המדומה
**שיגדון מדומה** (**פסאודוגאוט** באנגלית Pseudogout, נקראת גם Chondrocalcinosis) היא מחלה ראומטולוגית הנגרמת כתוצאה מהצטברות חומר גבישי ברקמות הגוף. בניגוד למחלת השיגדון הנפוצה יותר שנגרמת כתוצאה מהצטברות חומר גבישי שמקורו בחומצת שתן, במחלת השיגדון המדומה מקור החומר הגבישי הוא בפירופוספט של סידן. מכיוון ששתי המחלות מתאפיינות בהצטברות חומר גבישי ברקמות הסחוס ובמפרקים, קבלה מחלה זו את השם "שיגדון **מדומה**".

## אפידמיולוגיה
תפוצת מחלת השיגדון המדומה היא כשליש מתפוצת מחלת השיגדון. ניתן לחלק את המחלה לשלוש קבוצות על פי הגורם למחלה:
* שיגדון מדומה אידיופטי (מסיבה לא ידועה): כוללת 90% מהמקרים ואופיינית לגילאי 50-70.
* שיגדון מדומה תורשתי: צורה נדירה מאוד, כוללת כאחוז אחד מהמקרים. 
* שיגדון מדומה המשויך למחלה אנדוקרינית או מטבולית: כוללת כ-10% מהמקרים ואופיינית למחלות היפרתירואידיזם, סוכרת, היפותירואידיזים ומחלת וילסון.

## הגורמים למחלה
הסיבה להצטברות גבישי פירופוסט של סידן אינה ידועה וככל הידוע בקרב החולים אין שינוי בהליך המטבולי של חומר זה. גבישים אלו מצטברים בעיקר במפרקים, בנוזל הסינוביאלי ובגידים. המחלה הפעילה מתחילה כאשר הגבישים עוברים מהסחוס אל הנוזל הסינוביאלי. מעבר זה יכול להתרחש עקב שתי סיבות:
* ירידה בריכוז יון הסידן בגוף. למעשה, המחלה הפעילה מתחילה כשהחולה נכנס למצב של היפוקלצמיה.  
* בעקבות טראומה של המפרקים.
הגבישים המגיעים לנוזל הסינוביאלי מתחילים את התגובה הדלקתית הגורמת לתסמיני המחלה.

## תסמינים ואבחון
מחלת השיגדון המדומה יכולה לגרום למגוון רחב של תסמינים ולהופיע בצורה חמורה או קלה. המחלה מסוגלת גם לגרום לתסמינים ה"מחקים" תסמיני מחלות ראומטולוגיות אחרות. החולים בדרך כלל פונים לרופא בעקבות דלקת הגורמת לכאבים במפרק אחד או יותר. 20% מהחולים יפגינו מחלה ללא תסמינים שתתגלה באופן אקראי במהלך צילום רנטגן שבוצע למטרה אחרת. 
האבחון יתבצע על ידי צילום רנטגן, CT או אולטרה סאונד. הסימנים הרדיוגרפיים המתקבלים מבדיקות אלו תואמות למצב המכונה **קונדרוקאלצ'ינוזיס** (Condrocalcinosis - סחוס סידני). במצב פיזיולוגי רגיל הסחוסים מציגים שקיפות בבדיקות הדמיה רדיוגרפיות. עקב הצטברות גבישי הסידן בסחוסים במחלה זו, הסחוסים מאבדים את שקיפותם וניתן להבחין בהם בתמונות המתקבלות. על מנת לאשר את ממצאי הבדיקות הרדיולוגיות ולוודא שאין מדובר במחלות ראומטולוגיות אחרות ניתן לקחת דגימה מהנוזל הסינוביאלי שתאשר את הימצאותם גבישי הפירופוספט של סידן.

## טיפול
אם המחלה אינה גורמת לכאב ו/או הגבלות בתנועת המפרקים, מומלץ לא לקיים טיפול תרופתי. במקרים חריפים הטיפול ניתן באמצעות קורטיקוסטרואידים באופן מקומי (זריקות אל חלל המפרק) או סיסטמי (באמצעות כדורים), זאת על מנת להחליש את התגובה הדלקתית הגורמת לתסמינים. תרופות מדכאות דלקת שאינן סטרואידים (NSAIDsׂׂ) מסוגלות לשפר את מצב התסמינים, אך אינן יכולות לעצור את התפתחות המחלה. במקרים מסוימים טיפול בקולכיצין יכול לסייע בטיפול. כיום מתבצעים מספר מחקרים הבודקים אפשרות להסרה כירורגית של הסחוס הפגוע על מנת למנוע את המחלה, אך גישה זו היא עדיין ניסיונית.  

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:דלקות המערבות מספר מפרקים
בנימין אייזנר

הרב **בנימין (בני) אייזנר** (ו' באדר ב' תש"ג 13 במרץ 1943 – א' בחשוון תשע"ב, 29 באוקטובר 2011) היה רב ומחנך, ממייסדי תלמוד תורה מורשה. מתלמידיו של הרצי"ה קוק.

## חייו
נולד בירושלים. למד בבית ספר יסודי בתל אביב ובתיכון בקיבוץ יבנה. לאחר התיכון שירת בצה"ל ולאחר מכן למד בישיבת מרכז הרב. לחם במלחמת ששת הימים, והיה ממשחררי בית לחם.

לאחר חתונתו לימד תורה בקיבוץ יבנה ובישיבת אור עציון. בהמשך החל לשמש כר"מ ומשגיח בישיבת ירושלים לצעירים. במהלך השנים לימד את תורת הראי"ה והרצי"ה גם בישיבת עטרת כהנים, מכינה קדם צבאית עלי, מכינה קדם צבאית עטרת כהנים, ישיבת כרם ביבנה, ישיבה קטנה מורשה, ישיבת מרכז הרב, ישיבת הר המור, מורשת יעקב ועוד. העביר שיעורים גם בביתו, בין היתר בימי שישי לימד שם את תלמידי ישיבת שבי חברון.

בשנות השמונים היה בין מייסדי ארגון שלח את עמי שפעל למען שחרורם של נתן שרנסקי ואסירי ציון אחרים מהכלא הסובייטי. מטה הארגון הוקם בביתו. היה ממקימי רשת החינוך "נעם-צביה", ממקימי תלמוד תורה מורשה ומהוגי רעיון המכינות הקדם-צבאיות.

קשרים מיוחדים היו לרב אייזנר עם יהודי ארצות הברית. הוא היה ממייסדי בית המדרש לתלמידים אמריקאים "בית מדרש תורה" (BMT), בשכונת בית וגן בירושלים, שבו למדו שנה או שנתיים לפני המשך לימודיהם בקולג' בארצות הברית. מוסד זה היה מוסד פנימייתי של הסוכנות היהודית, שכלל גם מגורים למשפחות אנשי הסגל. תלמידיו האמריקאים שמרו איתו על קשרים הדוקים.

נהג לנסוע לבסיסי צה"ל ללמד את החיילים, במיוחד לפני מלחמות ומבצעים.

בשנים האחרונות התגורר ב'בית היהודי' בשכונת אבו תור בירושלים.

בשנת תשע"א התגלה בגופו גידול ממאיר. נפטר בליל שבת פרשת נח, א' בחשוון תשע"ב, ונקבר בלוויה רבת משתתפים בחלקת הנביאים שבהר הזיתים, בסמוך להראי"ה ורבו הרצי"ה.

בכל שנה, ביום השנה לפטירתו, נערך בביתו שבשכונת אבו תור ערב שיעורים שנמשך לכל אורך הלילה, ובו מוסרים רבנים מהציונות הדתית שיעורים תורניים בנושאים שונים, לעילוי נשמתו.

## משפחתו
הרב אייזנר היה נשוי לשרה, אחותו של הרב אברהם יצחק אולמן (דיין בבד"צ של העדה החרדית), ולהם נולדו 11 ילדים. בין ילדיהם: סא"ל שלום אייזנר, לשעבר סמח"ט הבקעה (חתנו של הרב יהושע צוקרמן).

## קישורים חיצוניים
* הספד שנתן הרב אייזנר לזכר שמונת הקדושים מהפיגוע בישיבת מרכז הרב.
* 
* 
* הרב יוסי פלאי, לזכרו של הרב בני אייזנר הקול היהודי
* שי הירש (מתלמידיו), הספד שנאמר בשבעה, אתר שורש
* שיעור של הרב בני אייזנר, הקץ המגולה במשנת הרצי"ה, כתב העת 'שמעתין', גיליון 183, התשע"ג.
* 
* כל הכתבות על הרב בני אייזנר, באתר ערוץ 7

## הערות שוליים

קטגוריה:רבני הציונות הדתית בישראל
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:משגיחים ישראלים
קטגוריה:בוגרי ישיבת מרכז הרב
קטגוריה:תלמידי הרצי"ה קוק
קטגוריה:רבני ישיבת ירושלים לצעירים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הנביאים
קטגוריה:ישראלים שנפטרו מסרטן
קטגוריה:משפחת אולמן
קטגוריה:אבו תור: אישים
קטגוריה:רבני ישיבת מורשה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1943
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2011
יעקב ישראל טברסקי

רבי **יעקב ישראל טברסקי** מצ'רקס (תקנ"ד, 1794 - י"ג באלול תרל"ו, 2 בספטמבר 1876) היה אדמו"ר ומגיד מישרים, בנו השלישי של רבי מרדכי מצ'רנוביל. מכונה ה"צ'ארקאסער" על שם מושבו בעיר צ'רקס.

## תולדותיו
נולד לרבי מרדכי ולחיה שרה בתו של רבי אהרן הגדול מקרלין. בגיל 16 נישא לדבורה לאה, בתו של האדמו"ר "האמצעי" מחב"ד רבי דובער שניאורי. לאחר חתונתו התגורר בעיר לאדי, מקום מושבו של סב אשתו רבי שניאור זלמן בעל התניא, והיה סמוך על שולחנו ואף למד עמו (יחד עם גיסו הצמח צדק) עד לפטירתו בשנת תקע"ג (1813). לאחר פטירת רבי שניאור זלמן עבר יחד עם חמיו ללובביץ' שם התגורר עוד כ-20 שנה.

בשנת תקצ"ד (1834) התיישב בעיר הורניסטייפול שם כיהן כאדמו"ר מגיד מישרים והתגורר בה עשרים ושש שנה. בשעת כהונתו בהורניסטייפול, הפך את העיר למרכז חסידי גדול ואלפי חסידים נהרו אליו. בשנת תר"כ (1860) עבר לעיר הסמוכה צ'רקס שעל שמה התפרסם. בסך הכל כיהן באדמו"רות ארבעים ושתיים שנה.

התפרסם כאיש קדוש ובעל מופת. חיבר את הספר "עמק התפילה".

על שמו נקרא הרב יעקב ישראל קניבסקי, שמוצאו מן העיר הורניסטייפול ואביו היה מחסידיו ומחסידי נכדו רבי מרדכי דב.

## משפחתו
בניו נפטרו בצעירותם ונותרו לו רק בנות.
* שרה פריידא אשת דודה הרב  מנעזין (בן האדמו"ר האמצעי).
** רבי מרדכי דב (שניאורסון) טברסקי (- ט"ז בניסן תר"פ) מטומשפול. כיהן כרב ואדמו"ר בטומשפול. שם משפחתו השתנה לטברסקי כפי שם סבו.
*** רבי חיים משה יהושע מטומשפול. חתן הרב שמואל ליפסון מבלצי ובזיווג שני חתן רבי יוסף מקוידנוב. היגר לארצות הברית בשנת תרפ"ד וכיהן בקראון הייטס. נפטר י"א באלול תשי"ט.
*** חתנו רבי פנחס רבינוביץ מקנטקוזבה, נשוי לבתו הרבנית שיינא פעריל.
*** חתנו רבי אברהם מלוצק, 
*** חתנו רבי שמריהו טובמאן, נשוי לבתו הרבנית רבקה ריבה-לי. 
** הרב משה זלמן טברסקי מטשמישלה (-ט"ו באדר תרע"ו).
* אדל.
* רחל.
* שטערנא פייגא אשת רבי משולם זושא אוירבך מטלומשט (בנו של רבי יחיאל מיכל מקורימא ונינו של רבי זושא מאניפולי).
** בנם רבי מרדכי דב טברסקי אבי חסידות הורניסטייפול (חתן רבי חיים הלברשטאם מצאנז, בעל ה"דברי חיים") שינה את שם משפחתו לטברסקי כשם סבו.
** שרה בתיה אשת הרב אהרן משה שניאורסון (בן רבי יוסף יצחק שניאורסון מאוורוטש) ובזיווג שני אשת הרב מאיר אלתר הלוי שפירא רב בלובני ובפולטובה.
** פייגא אשת רבי אליהו יוסף רבינוביץ (מליניץ-באפלו).
** חנה חייטשע אשת הרב מרדכי (מסלחוב/זאלכוב).
** חתנם רבי נפתלי (בן רבי יחזקאל שרגא הלברשטאם).
* חישא ברכה
* חנה אשת בן דודה רבי יוסף יצחק שניאורסון מאוורוטש.
** משפחתם מופיעה בערך עליו

## קישורים חיצוניים
* הרב יעקב יוסף ראזענבלום והרב שמואל חיים יעקב גרובער, "הרה"ק ר' יעקב ישראל מטשערקאס זצוק"ל" חלק א', חלק ב', גיליון אורות, אלול תשע"ז-תשרי תשע"ח 
* 

## הערות שוליים

יעקב ישראל
קטגוריה:רבנים אוקראינים
קטגוריה:משפחת טברסקי: ענף צ'רקס-שניאורסון
קטגוריה:ילידי 1794
קטגוריה:נפטרים ב-1876
רצח ילדי משפחת ארויו

[שמאל|ממוזער|250px|אנדרטה לחללי [כפר הנגיד וילדי משפחת ארויו]]
**רצח ילדי משפחת אָרוֹיוֹ** היה פיגוע טרור ב-2 בינואר 1971 שבו נרצחו שני הילדים מרק ואביגיל ארויו, על ידי מחבל שהשליך רימון יד לתוך המכונית שבה ישבו בעת שמשפחתם עברה בסמוך לעיר עזה. הפיגוע היה נקודת מפנה בהתייחסות הישראלית לטרור מרצועת עזה, ואחריו החל מבצע צבאי נרחב למיגורו, כשבמהלכו הוקמו והופעלו יחידות מיוחדות של צה"ל.

## הפיגוע
בשבת, ה' בטבת תשל"א, 2 בינואר 1971, שבה משפחת ארויו מטיול באזור נח"ל ים. המשפחה כללה את האב, רוברט (בוב), האם, פריטי, והילדים דניאל מרק בן ה-7 ואביגיל בת ה-5. כאשר עברה מכוניתם בכביש הראשי מצפון לעיר עזה, ליד מפעל המשקאות "סבן אפ", השחיל נער פלסטיני רימון יד דרך חלון המכונית למושב האחורי שבו ישבו הילדים ואמם. מהפיצוץ נהרגה אביגיל, מרק נפצע אנושות ונפטר בבית החולים והאם נפצעה באורח קשה בכל גופה, נזקקה לשיקום ממושך ונותרה נכה. האב ניסה להזעיק עזרה ופנה לשני צעירים ערבים שצפו במתרחש, אך אלו לא נענו לתחינותיו; בהמשך התברר כי היו אלה משקיפים ששיתפו פעולה בביצוע הפיגוע. רק לאחר שהגיע האב רוברט למחסום של צה"ל, הוזעק מסוק שחילץ את בני המשפחה.

## לאחר הפיגוע
ממוזער|250px|הכיתוב על גבי מצבת האח והאחות בהר הזיתים
הרצח זעזע את החברה הישראלית, ולפיגוע הקשה בפני עצמו הוסיפה העובדה כי מרק ואביגיל היו מוכרים לציבור כתוצאה מהשתתפותם כדוגמנים במסעי פרסום אותם הוביל אביהם. הילדים נקברו בקבר משותף בבית הקברות בהר הזיתים, בהלוויתם ספד להם הרב הראשי לצה"ל שלמה גורן.

כוחות הביטחון הישראליים תפסו את מבצעי הפיגוע, מחמד סולימאן אל זקי בן ה-15 וחצי משכונת סג'עיה, שהטיל את הרימון, ושני שותפיו בני 16 ו-17, כולם תלמידי בית הספר "פלסטין" שגויסו לביצוע המעשה על ידי פעיל בכיר בארגון לשחרור פלסטין. מלבד רצח ילדי משפחת ארויו השתתפו המחבלים במספר פיגועים נוספים, והם הואשמו ב-18 סעיפים של יידויי והעברת רימונים, והנחת מטעני חבלה. הנאשמים כפרו באשמה. הרוצח ושותפיו נידונו בבית הדין הצבאי בעזה למאסר עולם.

על המקום הוטל עוצר והכביש הראשי נסגר למשך כחודש ימים, מדיניות אי ההתערבות שאפיינה את הממשל הצבאי ברצועה מאז מלחמת ששת הימים (בין השאר כתוצאה מהתמקדות מאמצי צה"ל ופיקוד הדרום במלחמת ההתשה בתעלת סואץ), השתנתה. המערכה למיגור הטרור הוטלה על אלוף פיקוד הדרום, אריאל שרון. על תוואי הגבול, הקו הירוק, הוקמה גדר מערכת למניעת מעבר מסתננים, כוחות גדולים של צה"ל הוזרמו לרצועת עזה, והיא חולקה למקטעים קטנים בהם הופעלה סיירת שקד באופן אינטנסיבי ככוח קומנדו לצייד חוליות מחבלים, והוקמה סיירת רימון בפיקודו של מאיר דגן לטיפול ממוקד בטרור. ביולי 1971 נכנסו כוחות גדולים למחנות הפליטים ג'בליה ושאטי, וכ-1,600 משפחות שכללו כ-10,500 איש הועברו לעזה, לאל עריש ומיעוטם לגדה המערבית ונהרסו בתים רבים. במבצע נהרגו יותר ממאה מחבלים ומאות נעצרו.

כתוצאה מהמבצע הנרחב הבטיחו ראשי האוכלוסייה בעזה שיתוף פעולה נגד המחבלים. מספר הפיגועים ירד מ-445 בשנה שקדמה לו, ל-60 בלבד ב-1972 ולפיגועים בודדים בשנים שלאחר מכן.

הרוצחים שוחררו מן הכלא בשנת 1985 בעסקת ג'יבריל.

## לקריאה נוספת
* יהודה ואלך (עורך ראשי), המערכה נגד הטרור בעזה, **אטלס כרטא לתולדות מדינת ישראל עשור שני**, עמ' 124

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
** 
** 
** 

## הערות שוליים

קטגוריה:טרור פלסטיני
ארויו
ארויו
קטגוריה:רצועת עזה: פיגועים
קטגוריה:עזה: היסטוריה
קטגוריה:1971 בישראל
ארויו
ארויו
קטגוריה:פעולות טרור ב-1971
קטגוריה:פיגועים שבהם נרצחו בני משפחה
מוחמד בסינדוואה

**מוחמד סאלם בסינדוואה** (בערבית: **محمد سالم باسندوة**; נולד ב-4 באפריל 1953 בעדן) הוא ראש ממשלת תימן לשעבר, השביעי במספר, לאחר האיחוד בין צפון תימן לדרום תימן.

בסינדוואה, שנמנה עם אנשי מפלגת השלטון, כיהן בשנים 1993–1994 כשר החוץ של תימן. בראשית העשור הראשון של המאה העשרים־ואחת פרש בסינדוואה ממפלגת השלטון, נעשה לעצמאי והצטרף להתנגדות לנשיא תימן עלי עבדאללה סאלח. עם פרוץ גל המחאה בתימן בשנת 2011, כחלק מגל המחאה בארצות ערב, היה בסינדוואה לאחד ממובילי המאבק.

בנובמבר 2011, לאחר שגל המחאה הביא את הנשיא סאלח לעזוב את תימן, מינה נשיא תימן בפועל עבד אל ראב מנסור אל האדי את בסינדוואה לראש ממשלה. בסינדוואה כיהן בתפקיד מ־10 בדצמבר 2011 עד ספטמבר 2014.

## קישורים חיצוניים
* .

קטגוריה:ראשי ממשלת תימן
קטגוריה:האביב הערבי: אישים
קטגוריה:שרי החוץ של תימן
קטגוריה:מוסלמים סונים
קטגוריה:תימנים שנולדו ב-1953
גלאצו ויסקונטי השני

**גלאצו ויסקונטי השני** (באיטלקית: **Galeazzo II Visconti**; סביב 1320 - 4 באוגוסט 1378) היה שליט פאביה ומערב לומברדיה מבית ויסקונטי והיה אביו של ג'אן גלאצו ויסקונטי, שהיה דוכס מילאנו הראשון.

## תולדות חייו
גלאצו נולד במילאנו לבית ויסקונטי. אביו היה שליט מילאנו, סטפאנו ויסקונטי. האב נפטר כאשר גלאצו היה בן שבע. השלטון בעיר נמסר לידי דודו, ג'ובאני.

בשנת 1343 ערך גלאצו מסע צליינות לארץ ישראל. בשנת 1345 הפך אותו דודו ג'ובאני לשליט בולוניה. ב-1350 נשא לאשה את ביאנקה מסבויה. עם מותו של ג'ובאני ב-1354 ירש גלאצו את השלטון על מילאנו יחד עם אחיו מתאו וברנבאו ויסקונטי. לפי התכנון המקורי בחלקו של גלאצו נפלו האדמות המערביות והעיר פאביה, השלטון במילאנו עצמה אמור היה להתחלק לסירוגין בין האחים לפי תקופות. ב-1355 הורעל מתאו בזמן ארוחת ערב, ככל הנראה על ידי אחיו. גלצאו ירש את חלקו של מתאו (לודי, פיאצ'נצה, פארמה ובולוניה) וביצר את כס שלטונו בפאביה. ברנבאו נותר שליט יחיד על מילאנו.

ב-1356 הוביל גלאצו את הצבא המשותף לו ולאחיו כנגד משפחות אסטה מפרארה וגונזגה ממנטובה.

בניגוד לאחיו הרצחני היה גלאצו פטרון אמנות ומדע. הוא היה פטרונו של פטררקה ומייסד אוניברסיטת פאביה. אך עם זאת היה שותף לפרסום תוכנית העינויים של אחיו ה-quaresima.

## חייו הפרטיים
גלאצו היה מסור ונאמן לרעייתו. את שערו הזהוב לא סיפר ונהג לקלוע בו צמות ארוכות.

בתו, ויולנטה, נישאה לליונל מאנטוורפן, דוכס קלרנס (בו של אדוארד השלישי, מלך אנגליה). טקס הנישואין נערך ברוב פאר במילאנו והחגיגות נמשכו מספר חודשים. במסגרת החגיגות הוגשו המנות לשולחן מוזהבות באמצעות משחה של חלמון, זעפרן וקמח מעורב בעלי זהב אמיתיים. למוזמנים חולקו מתנות כגון סוסים, כלבי ציד, שריונות, גלימות יקרות ועוד. עם המוזמנים נמנו המשוררים פטרקה וג'פרי צ'וסר וההיסטוריון ז'אן פרואסאר. במשך חמש שנים שילם גלאצו 10,000 פלורינים בחודש על מנת לכסות את הוצאות החתונה, פרט לנדוניה בת 200,000 פלורינים זהב. ארבעה חודשים בלבד לאחר החתונה, מת ליונל בעודו באיטליה. לאחר מכן נישאה ויולנטה למרקיז ממונפרה שהיה בן שבע-עשרה ונהג לחנוק במו ידיו משרתים סוררים. לאחר מותו נישאה לבן-דודה (ברנבאו), לודביקו ויסקונטי. היא נפטרה בגיל 31.

בנו, ג'אן גלאצו ויסקונטי נישא לאיזבל לבית ולואה, בתו של ז'אן השני, מלך צרפת.

## לקריאה נוספת
* ברברה טוכמן, **[[ראי רחוק|ראי רחוק: המאה ה-14 הרת הפורענויות]]**, דביר, 1995 עמ' 243-246 גרסה מקוונת, Google Books
* ג'ון אדינגטון סימונדס, Renaissance in Italy: The age of despots עמודים 136-137

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
גלאצו
קטגוריה:עולים לרגל לירושלים
קטגוריה:נפטרים ב-1378
נשיא אתיופיה

**נשיא אתיופיה** הוא ראש המדינה של אתיופיה.

תפקיד זה קיים מלאחר ביטול הקיסרות באתיופיה ב-12 בספטמבר 1974. מוסד הנשיאות באתיופיה הוא צר סמכות וסמלי בעיקרו והנשיא נבחר לתקופת כהונה בת שש שנים.

## רשימת נשיאים
ברשימה זאת, יושבי ראש הדרג נחשבים לראשי מדינות – אך לא נחשבים לנשיאים. כתוצאה מכך, המספור מתחיל בהקמת משרדו של נשיא אתיופיה ב-1987.

## ראו גם
* ראש ממשלת אתיופיה

*
איזבלה מאראגון, דוכסית מילאנו

**איזבלה מנאפולי** או **איזבלה מאראגון** (באיטלקית: **Isabella di Napoli** או **Isabella d'Aragona**; 2 באוקטובר 1470 - 11 בפברואר 1524) הייתה נסיכת נאפולי ודוכסית מילאנו ובארי, רעייתו של ג'אן גלאצו ספורצה. בשנות ה-70 של המאה ה-20 הועלתה השערה שהיא הדמות המצוירת בדיוקן מונה ליזה של לאונרדו דה וינצ'י. לאחר שב-2008 השערה זו נדחתה בעקבות גילוי הערתו של וספוצ'י מ-1503, העלה ב-2012 ההיסטוריון הגרמני, מייק פוכט לירסן  את ההשערה כי המונה ליזה היא אכן איזבלה מאראגון.

## תולדות חייה
בתו של אלפונסו השני, מלך נאפולי ואיפוליטה מריה, אחותו של לודוביקו ספורצה.

בגיל 18 נישאה ליורש דוכסות מילאנו, ג'אן גלאצו, אולם מי ששלט בפועל בדוכסות היה דודה, לודוביקו. יאקופו טרוטי, שגריר דוכסות פרארה, כתב כי היא הייתה "כה יפה וקורנת, עד כי נדמתה לשמש".

לזוג נולדו שלושה ילדים: פרנצ'סקו (1491–1512), שעבר לחצרו של לואי השביעי, מלך צרפת ב-1499; בונה ספורצה, רעייתו של זיגמונט הראשון, מלך פולין; ואיפוליטה מריה (1493–1501).

ב-1496, לאחר מותו של ספורצה, הרחיבה את הטירה שבעיר בארי ועברה להתגורר בה לאחר מכן, מ-1499 ועד מותה.

## אילן יוחסין

## לקריאה נוספת

* Maike Vogt-Lüerssen, **Die Sforza III: Isabella von Aragon und ihr Hofmaler Leonardo da Vinci**, Books on Demand GmbH,  (ספר בגרמנית הטוען שאיזבלה ולאונרדו דה -וינצ'י היו נשואים בסתר)


## קישורים חיצוניים

* עץ משפחה ויצירות אמנות, באתר קליאו

## הערות שוליים

קטגוריה:בית ספורצה
קטגוריה:דוכסי מילאנו
קטגוריה:ילידי 1470
קטגוריה:נפטרים ב-1524
לויד לה ביץ'

**לויד ברינגטון לה ביץ**' (באנגלית: **Lloyd Barrington La Beach**; 28 ביוני 1924 - 17 בפברואר 1999) היה אתלט פנמי, בעל 2 מדליות ארד אולימפיות בריצות ל-100 מטר ול-200 מטר, ובכך היה לאתלט הראשון מפנמה שזכה במדליה אולימפית, מתוך שניים, אירווינג סלדינו האתלט השני שזכה במדליית אולימפית וכן שיאן עולם בריצות אלו.

## ביוגרפיה
לה ביץ' נולד בפנמה סיטי להורים מהגרים מג'מייקה. בהיותו תלמיד בבית הספר משפחתו חזרה לג'מייקה. אחיו הצעיר, ביירון, אף הוא אתלט אולימפי בעבר. בהמשך הוא למד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA).

במשחקי מרכז אמריקה והקריביים שנערכו בברנקייה, קולומביה בשנת 1946 זכה לה ביץ' במדליית זהב בקפיצה לרוחק.

### שיאן עולם
בתחרות שנערכה בפרזנו, קליפורניה ב-15 במאי 1948 השווה לה ביץ' בריצת 100 מטר את השיא העולמי של ג'סי אוונס בתוצאה של 10.2 שניות. חודש לאחר מכן, בתחרות שנערכה בקומפטון, קליפורניה הוא קבע שיא עולם חדש בריצת 200 מטר. 

באולימפיאדת לונדון (1948) זכה לה ביץ' בשתי מדליות ארד, בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.6 שניות, אחרי הריסון דילארד שקבע שיא אולימפי חדש של 10.30 שניות ובארני איוול (10.4 שניות) ובריצת 200 מטר בתוצאה של 21.2 שניות, אחרי מל פטון שקבע שיא אולימפי חדש של 21.1 שניות ואיוול (21.1 שניות), שלושתם מארצות הברית. 

בשנת 1957 פרש לה ביץ' מספורט תחרותי ובשנת 1999 נפטר בבית חולים בניו יורק.

## שיאים אישיים
*ריצת 100 מטר: 10.2 שניות (1948) **שיא עולם** 
*ריצת 200 מטר: 20.7 שניות (1950)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אתלטים פנמים
קטגוריה:אצנים
קטגוריה:קופצים לרוחק
קטגוריה:שיאני עולם באתלטיקה
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת לונדון (1948)
קטגוריה:פנמים שנולדו ב-1922
קטגוריה:פנמים שנפטרו ב-1999
חסידתיים

[ממוזער|[חסידה לבנה]]
**חסידתיים** (שם מדעי: Ciconiidae), היא משפחת עופות בסדרת החסידאים.

## מיון
[ממוזער|[חסידת האוכף בפארק נגורנגורו בטנזניה]]
[ממוזער|מרבו [מרבו אפריקני בסרנגטי בטנזניה]]
* סוג פשוק־מקור (*Anastomus*)
* סוג חסידה (*Ciconia*)
* סוג חסידת אוכף (*Ephippiorhynchus*)
* סוג בו מין יחיד יאבירו (*Jabiru mycteria*)
* סוג מרבו (*Leptoptilos*)
* סוג חסידן (*Mycteria*)

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1840
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אדוארד גריי