open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ג'ון בנקהד

**ג'ון הוליס בנקהד** (באנגלית: **John Hollis Bankhead**; 13 בספטמבר 1842 – 1 במרץ 1920) היה פוליטיקאי אמריקאי וחייל בצבא הקונפדרציה. כחבר המפלגה הדמוקרטית, כיהן בנקהד כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת אלבמה משנת 1907 ועד מותו בשנת 1920. בנוסף כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית, כחבר בבית המחוקקים של אלבמה, וכן כמפקח על בית הסוהר המדינתי בעיר וטומפקה.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו ושירות צבאי
בנקהד נולד ב־13 בספטמבר 1842 בעיירה מוסקו שבאלבמה (כיום במחוז למאר, סמוך לעיר סוליג'נט). הוריו היו סוזן פלמינג (הוליס) וג'יימס גריר בנקהד. סבא רבא שלו, ג'יימס בנקהד (1738–1799), נולד באלסטר והיגר לקרוליינה הדרומית. הוא התחנך בבתי הספר המקומיים, ובמהלך מלחמת האזרחים האמריקאית שירת בצבא הקונפדרציה. הוא הגיע לדרגת קפטן ברגימנט הרגלים ה־16 של אלבמה, פלוגה K.

### קריירה
לאחר המלחמה שימש כמפקח בית הסוהר המדינתי בווטומפקה. באותה תקופה נקשר שמו במעורבות בשימוש באסירים ככוח עבודה זול במסגרת שיטת שכירת האסירים שנהגה באלבמה.
בנקהד כיהן בבית הנבחרים של אלבמה בשנים 1865–1867, ושוב בשנים 1880–1881. בשנים 1876–1877 כיהן כחבר הסנאט של אלבמה. בשנת 1887 נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית, שם כיהן עד 1907.

### הסנאט של ארצות הברית
בגיל 65 מונה בנקהד כחבר הסנאט של ארצות הברית במקומו של ג'ון טיילר מורגן שנפטר, ולאחר מכן נבחר לתפקיד פעמיים נוספות. הוא כיהן כסנאטור מ־18 ביוני 1907 ועד מותו בוושינגטון ב־1 במרץ 1920.

בשנת 1907 היה חבר בוועדת Inland Waterways. הוא מילא תפקיד מרכזי בחקיקת חוק הסיוע הפדרלי לכבישים של 1916, שהיה החוק הפדרלי הראשון למימון כבישים. בנוסף היה חבר בוועדת הבניינים הציבוריים ובוועדת הנהרות והנמלים, וכתב כמה ספרים שעסקו בדרכי דואר.

בשנת 1912 שימש מנהל הקמפיין של אוסקר אנדרווד לנשיאות. במהלך כהונתו בסנאט התנגד לתיקון ה־19 לחוקת ארצות הברית, שהעניק לנשים זכות בחירה כלל ארצית.

לאחר מותו מונה מושל אלבמה לשעבר, ברקסטון בראג קומר, להשלים את כהונתו עד ה־2 בנובמבר 1920, אז נבחר במקומו ג'יימס תומאס הפלין.

## חיים אישיים
בנקהד נישא לטלולה ג'יימס ברוקמן, בתו של ג'יימס ה. ברוקמן מקרוליינה הדרומית, שנמנתה עם משפחת מהפכנים (אבי המשפחה בנג'מין קילגור היה קפטן במלחמת העצמאות האמריקאית). היא התחנכה בבתי ספר נחשבים בטסקיגי ובמונטגומרי.
לבני הזוג נולדו כמה ילדים: הבנים ג’ון הוליס וויליאם ברוקמן, שהיו עורכי דין, הבן הצעיר, הנרי מק'אולי, למד באוניברסיטת אלבמה, הבת הבכורה, לואיז, נישאה לחבר הקונגרס  מקרוליינה הדרומית, בנו של המושל לשעבר . הבת הצעירה, מארי, נישאה לתומאס מקאדורי אוון, היסטוריון במקצועו.

## מורשתו
שני בניו, הסנאטור ג'ון בנקהד השני ויושב ראש בית הנבחרים ויליאם בנקהד, היו דמויות פוליטיות מרכזיות. נכדתו הייתה השחקנית הידועה טלולה בנקהד.
מספר אתרים ותשתיות נקראו על שמו: כביש בנקהד שחצה את ארצות הברית, אגם בנקהד בנהר ה־Black Warrior סמוך לבירמינגהם, וכן מנהרת בנקהד בכביש US 98 בעיר מוביל שבאלבמה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי אלבמה
קטגוריה:אנשי צבא הקונפדרציה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מאלבמה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מאלבמה
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1842
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1920
דהני האריסון

**דהני האריסון** (באנגלית: **Dhani Harrison**; נולד ב-1 באוגוסט 1978) הוא מוזיקאי, מלחין וזמר-יוצר אנגלי-אמריקאי. בנו של ג'ורג' האריסון, חבר להקת הביטלס.

ב-2002 הקים את להקת  והופיע בפסטיבלים, כולל קואצ'לה. הלהקה גם ניגנה בלולהפלוזה שלוש פעמים, כאשר האריסון הצטרף למייסד הפסטיבל פרי פארל בגרסת כיסוי לשיר "" של הוולווט אנדרגראונד. בשנת 2017 הוציא האריסון את אלבום הסולו הראשון שלו, **.

בשנת 2013 החל האריסון את הקריירה שלו כמלחין. לצד שותפו האמנותי  הלחין האריסון את המוזיקה לסרט "יצורים יפהפיים" של האחים וורנר. האריסון כתב והקליט את שיר הנושא לסדרה המקורית של נטפליקס "", ויחד עם היקס הלחין את הפסקול לסרט התיעודי על ביל גייטס ולסרטו של ריזה "".

שיתופי הפעולה המוזיקליים של האריסון משתרעים על פני מגוון רחב של ז'אנרים. הוא שיתף פעולה, בין היתר, עם אריק קלפטון, וו טאנג קלאן ופרל ג'אם. אחד משיתופי הפעולה הבולטים של האריסון היה בשנת 2004, באירוע של היכל התהילה של הרוק אנד רול, שם הופיע לצד טום פטי, ג'ף לין ופרינס בשיר "While My Guitar Gently Weeps", שבוצע לציון כניסתו של אביו המנוח להיכל בפעם השנייה.

האריסון נישא לסולביי קאראדוט בשנת 2012. ב-2016 נפרדו השניים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ג'ורג' האריסון
קטגוריה:מוזיקאים אנגלים
קטגוריה:מוזיקאים אמריקאים
קטגוריה:מלחינים אנגלים
קטגוריה:מלחינים אמריקאים
קטגוריה:זמרים-יוצרים בריטים
קטגוריה:זמרים-יוצרים אמריקאים
קטגוריה:גיטריסטים בריטים
קטגוריה:גיטריסטים אמריקאים
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1978
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1978
ארנולד גרוב 12

**ארנולד גרוב 12** (באנגלית: **12 Arnold Grove**) הוא הבית בו נולד ובילה את תחילת שנות חייו הזמר-יוצר והגיטריסט של להקת הביטלס ג'ורג' האריסון. הבית שוכן בעיר ליברפול. הוריו של האריסון, הרולד ולואיז, עברו לבית זה לאחר נישואיהם ב-1931, 12 שנה לפני לידתו. מלבד ג'ורג' נולדו בבית זה גם שלושת אחיו: לואיז, הארי ופיטר.

האריסון התגורר בבית זה במשך שבע שנים, עד 1 בינואר 1950, לאחר שבסתיו 1949 הוצע למשפחתו בית פרטי והיא עברה להתגורר ברחוב אפטון גרין 25 בליברפול.

בפברואר 2024 הוכרז כי על הבית יוצב שלט כחול, מהשלטים הראשונים שיוצבו מחוץ ללונדון; השלט הוצב במקום ב-24 במאי 2024.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ליברפול: מבנים
קטגוריה:ג'ורג' האריסון
רוברט דאנלפ

**רוברט פינקני דאנלפ** (באנגלית: **Robert Pinckney Dunlap**; ) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כמושל ה-11 של מדינת מיין בין השנים 1834–1838. לאחר כהונתו כמושל כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השני של מיין מ-1843 עד 1847. 

## ביוגרפיה
דאנלפ נולד בברנזוויק שבמסצ'וסטס (בהווה שוכנת העיר במיין), ורכש את השכלתו אצל מורים פרטיים. אביו, ג'ון דאנלפ, נולד בדרייקוט שבמסצ'וסטס בשנת 1738, ושירת כקפטן במיליציה הקולוניאלית של מפרץ מסצ'וסטס ולחם במלחמת הצרפתים והאינדיאנים. סבו, הכומר רוברט דאנלפ, נולד בשנת 1715 במחוז אנטרים שבאירלנד, היה כומר פרסביטריאני ולמד באוניברסיטת אדינבורו.

בשנת 1815 השלים את לימודיו הגבוהים במכללת בודין שבברנזוויק. הוא למד משפטים, התקבל ללשכת עורכי הדין של מסצ'וסטס ב-1818 והחל לעסוק בעריכת דין בעיר הולדתו.

דאנלפ כיהן כחבר בית הנבחרים של מיין בשנים 1821–1823. במקביל כיהן כנשיא מועצת הנאמנים של מכללת בודין משנת 1821 ועד מותו. הוא שירת במיליציה המדינתית, וב-1824 היה נציג רשמי שקיבל את פניו של המרקיז דה לה פאייט בעת ביקורו במיין.

דאנלפ היה חבר בסנאט של מיין בשנים 1824–1828 ובשנים 1831–1833, ובמשך שלוש שנים כיהן כנשיא הסנאט – ב-1827, 1828 ו-1831. בין כהונותיו בסנאט היה חבר המועצה המבצעת של מיין. הוא נבחר לארבע תקופות כהונה בנות שנה כל אחת כמושל מיין בין 1834 ל-1838.

בשלהי 1842 נבחר אל בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השני של מדינת מיין, והחל את כהונתו ב-4 במרץ 1843. הוא נבחר כחבר המפלגה הדמוקרטית. במהלך כהונתו בקונגרס ה-29 היה יו"ר ועדת ההוצאות הציבוריות. לאחר כהונתו בקונגרס האמריקאי התמנה לגובה המכס של פורטלנד, ולאחר מכן היה מנהל הדואר של ברנזוויק בין השנים 1853–1857.

ב-20 באוקטובר 1859 נפטר דאנלפ בברנזוויק, ונטמן בבית הקברות פיין גרוב.

## קישורים חיצוניים
* רוברט דאנלפ, באתר אגודת המושלים הלאומית 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:חברי בית המחוקקים של מיין
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית ממיין
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:מושלי מיין
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1794
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1859
מוזיאון יהדות אלזס

**מוזיאון יהדות אלזס** (בצרפתית: **Musée judéo-alsacien**) ממוקם בקומונה הצרפתית בוקסווילר, שבמחוז המנהלי ריין תחתון, (מאז 11 בינואר 2021, בשטח הקולקטיב האירופי של אלזס, באזור הגראנד אסט, שם הייתה קהילה יהודית מאז המאה ה-14.

המוזיאון, השוכן בבניין ששימש בית הכנסת של הכפר, והוא מנוהל על ידי ידידי המוזיאון ( - Amis du Musée judéo-alsacien de Bouxwiller AMJAB).

בית הכנסת-מוזיאון רשום ב"רשימת המלאי של המונומנטים ההיסטוריים (inventaire supplémentaire des monuments historiques) בצרפת על פי צו מ-3 אפריל 1984.

## היסטוריה של המוזיאון
בית הכנסת שנבנה בשנת 1842, עם מקווה טהרה במרתף, הממוקם ברחוב דה ז'ויף (rue des Juifs), נהרס על ידי הנאצים. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא שימש כמפעל קרטון של הנאצים ולאחר מכן שופץ רק חלק קטן ממנו ובשנות ה-50 התקיימו טקסים דתיים.

בית הכנסת הישן היה אחד מ-267 בתי הכנסת שנבנו לאחר המהפכה הצרפתית, עת קיבלו היהודים אזרחות צרפתית. 184 מבתי הכנסת (כ-70%) ממוקמים באלזס - מוזל, עדות למספר הרב של מתפללים באזור זה.

בשנת 1983 ננטש מקום התפילה ובית הכנסת בוקסווילר נועד להריסה, כדי לפנות מקום לחניון סופרמרקט. לנוכח האיום בהיעלמות המורשת היהודית באלזס הכפרית, ובפרט של הוקמה במהרה עמותה בהנהגתו של גילברט וייל (Gilbert Weil) כדי להקים את המוזיאון. לאחר כ-15 שנים נחנך המוזיאון ב-11 ביולי 1998.

בכניסה למוזיאון רואים המבקרים את הפתגם האלזסי: "Lewe un Lewe lonn" – "חיה ותן לחיות".

## גלריה

קובץ:Bouxwiller_Synagogue_03.JPG
קובץ:Bouxwiller_Synagogue_Mus_06.JPG
קובץ:Bouxwiller_Synagogue_Mus_01.JPG
קובץ:Bouxwiller_Synagogue_Mus_04.JPG
קובץ:Bouxwiller_Synagogue_Mus_02.JPG
קובץ:Bouxwiller_Synagogue_Mus_10.JPG
קובץ:Bouxwiller_Synagogue_Mus_03.JPG
קובץ:Bouxwiller_Synagogue_Mus_11.JPG
קובץ:Bouxwiller_Synagogue_Mus_09.JPG


## אגודת ידידי מוזיאון יהדות אלזס
העמותה הוקמה בשנת 1983, תחת הנהגתו של גילברט וייל, שנפטר בשנת 2023. מטרתה העיקרית היא לקדם ולקדם את התרבות ואורח החיים של "יהודי הכפר האלזסי". ביוזמתו, סטודנטים לאדריכלות ביצעו סקר של כארבעים בתי כנסת כפריים, בהנחייתו של פרופסור האב לוקל (Luckel). בסיוע הוועדה הבין-לאומית למונומנטים ולאתרים של אונסק"ו התאפשרה עבודת סטודנטים במספר אתרים יהודיים וקשורים ליהדות, באזור.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלזס: בתי כנסת
קטגוריה:יהדות צרפת
קטגוריה:אירופה: מוזיאונים בנושא יהדות
קטגוריה:צרפת: מוזיאונים
שחרר את הנסיכה

**שחרר את הנסיכה** הוא סרט ישראלי מ-1999. הסרט היה מועמד לפרס וולג'ין בפסטיבל הקולנוע ירושלים.

## עלילה
"שחרר את הנסיכה" היא תוכנית טלוויזיה מצליחה המהווה שעשועון עתיר רייטינג, התפאורה בו דמוית מרתף ובו נסיכה כלואה, שעל המתחרים לנסות להציל אותה.

הגבולות בין השעשועון למציאות מטשטשים כאשר שכטר, מנחה התוכנית מקבל טלפון מבחורה ותובעת אותו לשחרר את הנסיכה, וכך הוא נשאב אל תוך המשחק שלה.

## שחקנים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1999
פוליטיקאי עצמאי (אירלנד)

**פוליטיקאים עצמאיים** מתמודדים בבחירות ללא תמיכתה של מפלגה פוליטית. הם ממלאים תפקיד מתמשך בפוליטיקה של אירלנד מאז עצמאותה בשנת 1922.

## סעיף לעצמאים בחוק הבחירות
אם מועמד אינו מועמד של מפלגה פוליטית רשומה, הוא יכול להיות מועמד בבחירות לדאל אירן בהסכמת 30 בוחרים במחוז הבחירה, לבחירות לפרלמנט האירופי נדרשות חתימות של 60 בוחרים מהמחוז הרלוונטי, ולבחירות לרשויות מקומיות נדרשות חתימות של 15 בוחרים באזור הבחירה המקומי. המועמד יכול לבחור שיופיע ליד שמו על פתק ההצבעה הסימון "עצמאי" (non-party).

בבחירות לסנאט ובבחירות לנשיאות באירלנד, המועמדים אינם מועמדים ישירות על ידי המפלגות, ושמות המפלגות אינן מופיעות על פתק ההצבעה.

## עצמאים התומכים בממשלות
במקרה של ממשלות מיעוט, כאשר למפלגה או למפלגות המרכיבות את הממשלה אין רוב בדאל (הפרלמנט האירי), הממשלה תהיה בדרך כלל תלויה בחברי פרלמנט עצמאיים בהצבעות אמון או לאישור התקציב. התמיכה הזו יכולה להינתן במסגרת הסכם פורמלי עם הממשלה.

## שרי ממשלה עצמאיים
בממשלת הקואליציה הראשונה באירלנד (1948–1951), ג'יימס דילון כיהן כשר החקלאות. הוא היה חבר פרלמנט עצמאי, לאחר שפרש ממפלגת פינה גייל ב-1942 משום שהתנגד למדיניות הנייטרליות במהלך מלחמת העולם השנייה. הוא הצטרף מחדש למפלגה ב-1953 והפך למנהיגה ב-1959.

בשנת 2009, מרי הרני המשיכה לכהן כשרת הבריאות כחברה עצמאית בממשלה לאחר פירוקה של מפלגת הפרוגרסיבית-דמוקרטית, וכיהנה בתפקיד עד שנת 2011.

לאחר הבחירות הכלליות של 2016, שלושה חברי פרלמנט עצמאיים מונו לממשלת מיעוט של מפלגת פינה גייל יחד עם עצמאיים, ב-6 במאי 2016: דניס נוטן כשר התקשורת, פעילות האקלים והסביבה, שיין רוס כשר התחבורה, התיירות והספורט, וקתרין זאפונה כשרת הילדים והנוער. רוס היה חבר בברית העצמאיים, וחברים נוספים בברית העצמאית מונו לשרי מדינה. נוטן התפטר מתפקיד השר ב-11 באוקטובר 2018. רוס וזאפונה כיהנו עד למינוי ממשלה חדשה ב-27 ביוני 2020.

## השלטון המקומי
בבחירות המקומיות בשנת 2024, מפלגות עצמאיות זכו ב-178 מתוך 949 מושבים במועצות הערים והמחוזות.

## הפרלמנט האירופי
שני חברי פרלמנט אירופי עצמאיים מייצגים את אירלנד בפרלמנט האירופי: לוק 'מינג' פלנגן, חבר הפרלמנט האירופי מטעם מחוז המידלנדס-צפון-מערב מאז 2014, ומייקל מקנמרה, חבר הפרלמנט האירופי מטעם מחוז הדרום מאז 2024 .

## נשיא אירלנד
נשיא אירלנד הנוכחי, מייקל ד. היגינס, נבחר בשנת 2011 לאחר שמועמדות שלו הוגשה על ידי חברי מפלגת הלייבור באירכטס, אך נבחר מחדש בשנת 2018 על סמך מועמדות אישית שלו.

## הערות שוליים

קטגוריה:אירלנד
זעקת דולורס

**זעקת דולורס** (בספרדית: **Grito de Dolores**) הייתה הכרזה שנישאה בדולורס, מקסיקו, ב־16 בספטמבר 1810, כאשר הכומר הקתולי מיגל אידלגו אי קוסטייה צילצל בפעמוני הכנסייה וקרא לעם לשאת נשק, קריאה שפתחה את מלחמת העצמאות של מקסיקו. האירוע מוכר בקרב המקסיקנים גם בשם **אל גריטו דה אינדפנדנסיה** ("צעקת העצמאות").

בכל שנה בערב יום העצמאות של מקסיקו משחזר נשיא מקסיקו את הזעקה מהמרפסת של הארמון הלאומי במקסיקו סיטי, תוך צלצול באותו פעמון בו השתמש אידלגו בשנת 1810. בנאום הפטריוטי מזכיר הנשיא את שמות גיבורי העצמאות שנפלו, ומסיים בקריאת "¡Viva México!" שלוש פעמים, ולאחריה מושמע המנון מקסיקו.

## היסטוריה
ממוזער|283x283 פיקסלים|מרפסת הארמון הלאומי במקסיקו סיטי, ממנה נישאת הזעקה מדי שנה
[ממוזער|נשיאת מקסיקו [קלאודיה שיינבאום מובילה את הטקס ב־15 בספטמבר 2025. שיינבאום היא האישה הראשונה בתולדות מקסיקו שמובילה את הטקס.]]
ממוזער|348x348 פיקסלים|איור מתוך "מקסיקו מבעד למאות" מאת ויסנטה ריבה פלאסיו וחוליו סראטה (1880)
בשנות ה־1810 הייתה מקסיקו חלק מספרד החדשה, מושבה של הכתר הספרדי. לאחר הדחת שושלת הבורבונים בספרד בידי נפוליאון ב־1808, סירבו המושבות האמריקאיות להכיר באחיו, ז'וזף בונפרטה, כמלך. בני הקריאולים בספרד החדשה ניסו לקדם אוטונומיה תוך נאמנות לפרננדו השביעי, אולם בני הפנינסולרים ביצעו הפיכה מחשש לאובדן המושבה. מזימות עצמאות רבות נרקמו, בהן זו של קרטרו, בה היה מעורב אידלגו. עם חשיפת המזימה בספטמבר 1810, החליטו חלק מהמשתתפים לצאת למרד.

בשעות הבוקר המוקדמות של 16 בספטמבר 1810 צילצל אידלגו בפעמוני הכנסייה, פנה אל קהל מאמיניו וקרא להם למרוד, כשהוא מוקף באיגנסיו איידלגה וחואן אלדמה. נאום זה זכה לשם "זעקת דולורס".

לאחר יותר מעשור של מלחמה, הושגה העצמאות ב־28 בספטמבר 1821 עם חתימת הצהרת העצמאות של האימפריה המקסיקנית. מיגל אידלגו נחשב ל"אבי האומה" המקסיקנית.

### המילים המדויקות ומשמעותן
אין הסכמה בקרב ההיסטוריונים לגבי הנוסח המדויק של קריאת אידלגו. למרות הגרסאות השונות, התוכן המרכזי היה קריאה להתקומם נגד "הממשלה הרעה" הספרדית, להגן על הדת הקתולית, להחזיר את האדמות שנלקחו, ולקרוא "תחי גבירתנו מגוואדalupe! מוות לגאצ'ופינים!" (כינוי גנאי לפנינסולרים).

## חגיגות לאומיות
16 בספטמבר נחוג לראשונה בשנת 1812 בהויצ'אפן, הידלגו. החג קיבל מעמד רשמי בחוקת אפצינגן ואומץ בחגיגות לאומיות משנת 1825.

## לקריאה נוספת
* Isabel Fernández Tejedo & Carmen Nava Nava, *¡Viva México! ¡Viva la independencia!: Celebrations of September 16*, Wilmington: Scholarly Resources, 2001
* Antonio Barajas Beccera, *Generalísimo don Ignacio de Allende y Unzaga*, 1969
* Michael Costeloe, "The Junta Patriótica and the Celebration of Independence in Mexico City, 1825–1855", Mexican Studies/Estudios Mexicanos, 1997

## קישורים חיצוניים
* 

* "אל גריטו" – באתר Mexconnect.com 
* מקסיקו חוגגת 200 שנה לעצמאות – מצגת תמונות מתוך מגזין *לייף*

## הערות שוליים

קטגוריה:מלחמת העצמאות של מקסיקו
קטגוריה:1810
קטגוריה:קריאת קרב
קתרין קונולי

**קתרין מרטינה אן קונולי** (באנגלית: **Catherine Martina Ann Connolly**; נולדה ב-12 ביולי 1957) היא פוליטיקאית אירית עצמאית, המכהנת כנשיאת אירלנד החל מ-11 בנובמבר 2025. מ-2016 כיהנה כחברת הפרלמנט של אירלנד מטעם מחוז הבחירה גאלוויי מערב (Galway West). מבחינה אידאולוגית, קונולי משתייכת לשמאל הרדיקלי הפוליטי. היא מתנגדת לאיסור על הפלות שהיה נהוג באירלנד ותמכה בשנת 2018 בביטול התיקון השמיני לחוקה, שהיווה הבסיס החוקתי לאיסור זה, ודיברה בעד נייטרליות אירית.

קנולי הייתה חברת מועצת העיר גאלוויי מטעם מפלגת הלייבור. היא נבחרה לראשונה למועצת העיר גאלוויי בשנת 1999 וכיהנה כראש עיריית גאלוויי בין השנים 2004 ל-2005. היא עזבה את המפלגה בשנת 2007 בעקבות מחלוקת על בחירת מועמדים. לאחר שהתמודדה ללא הצלחה בבחירות הכלליות במערב גאלוויי בשנים 2007 ו-2011 כעצמאית, נבחרה קונולי לדאל בשנת 2016. היא כיהנה כסגנית יו"ר הדאל ה-33 מיולי 2020 עד נובמבר 2024, וכיו"ר הוועדה לשפה האירית, האזור הגאלי והאיים בין 2016 ל־2020, ושוב ב־2025.

קונולי הייתה מועמדת עצמאית בבחירות לנשיאות אירלנד ב-2025, וזכתה לתמיכתם של שין פיין, המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, מפלגת הלייבור, ומספר מפלגות קטנות נוספות וכן חברים עצמאיים בפרלמנט האירי. לאחר ניצחונה בבחירות היא נכנסה לתפקיד נשיאת אירלנד ב-11 בנובמבר 2025.

## ראשית חייה
קונולי גדלה בפרוור שנטאלה, בעיר גאלוויי, כאחת מ-14 אחים ואחיות. אביה היה נגר ובנאי ספינות, שבנה סירות מפרש מסורתיות מסוג Galway Hooker. המשפחה גדלה באחד ממיזמי הדיור הציבורי הראשונים בגאלוויי.

## עמדותיה
עמדותיה נחשבות לאנטי-מערביות ואנטי -נאט"ו. היא מבקרת חריפה מאוד של ישראל ומלחמתה בעזה, וקראה לסולידריות עם העם הפלסטיני. היא כינתה את ישראל "מדינת ג'נוסייד" וטענה כי ארגון הטרור חמאס הוא "חלק ממרקם העם הפלסטיני".מאוחר יותר הבהירה כי היא אינה תומכת בארגון, ואמרה כי הארגון מבצע פשעי מלחמה, בנוסף לישראל. 

קונולי גינתה את הפלישה הרוסית לאוקראינה ב-2022, אך האשימה את נאט"ו והאיחוד האירופי ב"חרחור מלחמה" וב"קידום כוחות אירופאיים לגבול הרוסי". 

בשנת 2018 ביקרה בסוריה תחת משטרו של בשאר אל אסד, יחד עם מספר פוליטיקאים אירים מהשמאל הרדיקלי בדמשק וחאלב, לטענתה כדי "לחוש במצוקת אזרחי סוריה, נוכח הסנקציות האירופאיות". הביקור הועלה במהלך הקמפיין לנשיאות על ידי מתנגדיה, וספגה ביקורת חריפה בטענה לתמיכה במשטר אסד ובפשעיו במלחמת האזרחים בסוריה. לאור הביקורת טענה כי היא אינה תומכת בשום צורה במשטרו של אסד, וכי משטרו ביצע הפרות רבות של זכויות אדם. מאוחר יותר נחשף בעיתון "הג'ורנל" האירי כי היא ביקרה במדינה יחד עם פארס אל שהאבי, בלוגר ותומך אסד מובהק, שקרא "לאנוס ולרצוח סורים המתנגדים למשטרו של אסד". לאחר הביקורת אמרה כי המפגש איתו הייתה "טעות" וכי "האדם הזה לא מקובל עליה בשום צורה".

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:נשיאי אירלנד
קטגוריה:פוליטיקאיות איריות
קטגוריה:פוליטיקאים אירים
קטגוריה:ילידות 1957
קטגוריה:ילידי 1957
אתר הסקי לכט

**אתר הסקי לכט** הוא אתר סקי אלפיני ברכס קיירנגורם שבהיילנדס הסקוטיים. מדרונות הסקי ממוקמים סביב ההרים ביין א' כרויניך, שגובהו 778 מ' ומיקלה קור רייבהאך שגובהו 669 מ', בין גבולות המחוזות אברדינשייר ומוריי. האתר ממוקם בלב הפארק הלאומי קיירנגורמס, הפארק הלאומי הגדול ביותר בסקוטלנד.

לכט הוא אתר הסקי הקטן ביותר בסקוטלנד בשטחו, במספר המסלולים שבו ובגובהו האנכי. תכונות אלו הופכות אותו למתאים ביותר לגולשים מתחילים. 15 מעליות מספקות גישה ל-23 מסלולים מטופחים. תוואי הקרקע החלק במכוסה דשא של ביין כרויניך ומייקלה קור ריאבך מאפשר לעיתים קרובות ללכט, למרות גובהו הצנוע בפסגה, להעניק מענה אידיאלי לענפי ספורט שלג עם כיסוי שלג דק יחסית כאשר אתרי סקי אחרים בסקוטלנד, גבוהים והרריים יותר, עשויים להיות סגורים.

אתר הסקי פעיל מאז אמצע שנות ה-70. לפני רכישת מפוחי השלג בסוף שנות ה-70, הוצב גרר סקי נייד קטן, המספק כ-60 מטרים של מסלול סקי, בשדות מול מלון אלרג ארמס ליד קורגארף, ממש מתחת לשערי השלג. מרכז הסקי לכט גדל מאז למרכז פעילויות הפועל כל השנה. בקתת סקי חדשה שנבנתה במיוחד למרגלות מדרונות הסקי מציעה מחלקת השכרת ציוד סקי, חנות סקי המוכרת ציוד ובגדים, בית ספר לסקי, בית קפה, בר ומסעדה. הבקתה זמינה לפגישות עסקיות, אירועים פרטיים וחתונות.

מרכז הסקי ממוקם על המדרונות מעל כביש A939 בין גשר קוק לטומינטול. כביש זה הוא אחד הכבישים הראשיים הגבוהים ביותר בממלכה המאוחדת, והוא עובר דרך מספר מעברי הרים ומתנשא בין גובה של 2,090 מטר ויורד עד כ-637 מטר בנהר לכט. הפולקלור המקומי מספר שהכביש חסום על ידי שלגים בין אוקטובר ליוני. אמנם מדובר בהגזמה. אמונה זו התבססה כאשר הכביש נחסם לראשונה בתקופה זו והדבר דווח בחדשות הארציות.

## קישורים חיצוניים

* מלון אלרג ארמס
* מרכז הסקי לכט
* אתר מידע ולינה בפארק קיירנגורמס
* אתר הטיולים של ה-BBC
* דוח שלג על וינטר היילנד

## הערות שוליים

קטגוריה:אתרי סקי
קטגוריה:סקוטלנד: גאוגרפיה
קטגוריה:אברדינשייר
צורות מחשבה

**צורות מחשבה: תיעוד של חקירת תפיסה על-חושית** (באנגלית: **Thought-Forms: A Record of Clairvoyant Investigation**) הוא ספר תאוסופי שחובר על ידי חברי החברה התאוסופית  אנני בזנט ו. הספר פורסם לראשונה בשנת 1905 בלונדון. מנקודת מבט  תאוסופית, הספר מציג השקפות בנוגע לויזואליזציה של מחשבות, חוויות, רגשות ומוזיקה. האיורים של "צורות המחשבה" נעשו על ידי ג'ון וארלי ג'וניור (נכדו של הצייר ג'ון וארלי), פרינס ומקפארלן.

## רקע
הספר נוצר כתוצאה משיתוף פעולה משותף של בזנט ולידביטר, שהחל בשנת 1895, אז החלו הם לחקור את "החומר העדין של היקום". הם התעניינו באופן שבו הנפש האנושית "מפרישה לעולם החיצוני" צורות מחשבה. בספטמבר 1896, דיווחה בסנט בכתב העת Lucifer כי "שני תאוסופים נצחיים" החלו "לצפות בחומר המחשבה", ופרסם את המאמר Thought-Forms. המאמר לווה בארבעה עמודי תמונות המתארות צורות מחשבה כגון "מסירות", "קורבן", "כעס", "אהבה", "קנאה", "שכל" ו"שאפתנות". בזנט העניקה למאמר צבע מדעי, תוך אזכור וילהלם רנטגן, ברדוק, רייכנבך , "רטטים ואת'ר".

## מחברים
המחברים אנני בזנט וצ'ארלס לידביטר, שניהם חברים בולטים בחברה התאוסופית. לידביטר, לאחר מותה של הלנה בלוואצקי, הפך למפתח הרעיוני העיקרי של "הדור השני" של התאוסופים. הספר אינו מציין בהתחלה את לידביטר כשותף-מחבר במאמר מ-1896, אך מעורבותו מצוינת בהקשרים מאוחרים יותר.

## הוצאה לאור
פורסם לראשונה רק בשנת 1905 על ידי החברה התאוסופית להוצאה לאור בבריטניה, הספר הודפס מחדש מספר פעמים, עם המהדורה השמינית בשנת 1971. הוא תורגם למספר שפות כולל צרפתית, גרמנית, איטלקית, פורטוגזית, רוסית וספרדית.

## תוכן
הספר חוקר את הרעיון כי מחשבות, רגשות וחוויות יוצרות צורות ויזואליות נראות לנצחים, המתוארות כצבעים, צורות ורטטים. המחברים טוענים כי צורות אלו משפיעות על הסביבה ומשקפות את המצב הפנימי של האדם. דוגמאות כוללות:
* מסירות: צורה זוהרת בצבעי זהב וכחול, דמוית פרח.
* כעס: ענן אדום כהה, מחודד ומאיים.
* אהבה: גל ורוד רך, זורם ומחבק.
* מוזיקה: צורות מופשטות המתפתחות עם הצלילים, כגון סימפוניה של בטהובן המייצרת מבנים מורכבים בצבעי כחול וירוק.

הספר כולל 58 איורים צבעוניים הממחישים צורות אלו, ומשלב הסברים תאוסופיים על "האתר" והאנרגיה הנפשית.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרים בריטיים
קטגוריה:ספרי 1905
בסיס חיל האוויר המלכותי קרנוול

**בסיס חיל האוויר המלכותי קרנוול** (באנגלית: **RAF Cranwell**) הוא בסיס של חיל האוויר הבריטי, השוכן במחוז לינקולנשייר שבאנגליה. הוא אחד מבסיסי האימון וההכשרה העיקריים של חיל האוויר המלכותי וכולל בין היתר את מכללת חיל האוויר המלכותית קרנוול, המשמשת כמרכז ההכשרה המרכזי לטייסי חיל האוויר המלכותי.

## היסטוריה
קרנוול נכנס לשימוש החל מ-1 באפריל 1916, כאשר משרד האדמירליות הקים בו את "מרכז האימון של שירות האוויר של הצי המלכותי, קרנוול". מאז 1915 נרכשו שטחים נוספים בסביבת העיירה ומספר מחנות הוקמו לצורך אימוני טייסים, תותחנים ואנשי אוויר ימי. ב-1 באפריל 1918, עם הקמת חיל האוויר המלכותי ככוח נפרד מהצי ומזרוע האוויר, קיבל המחנה את השם בסיס חיל האוויר המלכותי קרנוול. ב-5 בפברואר 1920 הוקמה בקרנוול המכללה האווירית לאימוני קצינים וטייסים, תחת פיקודו של קומודור אוויר סר צ'ארלס לונגקרופט. במהלך העשורים שאחרי, בין שנות ה-20 ל-30, נבנו מבני קבוע במקום המחנות הזמניים, וב-1934 נחנך אולם המכללה, שהיה למבנה המרכזי של המכללה האווירית ונפתח רשמית על ידי אדוארד, נסיך ויילס. 

במהלך מלחמת העולם השנייה הופסק אימון הקצינים למשך זמן, והבסיס שימש בעיקר לבית ספר לטיסה (Flying Training School) להכשרה אווירית. לאחר המלחמה המשיכה קרנוול לפעול כמכללה להכשרת קצינים וטייסים; בשנות ה-50 וה-60 הורחב הלימוד האקדמי והטיסה, וב-1959 נפתחה האפשרות לקצינים רשמיים ללמוד לתעודת בוגר באוניברסיטה כחלק מהקורס.

## יחידות מוצבות בבסיס
* להק 22 (אימון והכשרה)
** מכללת חיל האוויר המלכותי קרנוול
** מנהלת איומני טיסה
*** בית הספר הראשי לטיסה
*** בית הספר לאימון טיסה 3
**** טייסת 45 - אמבראר פנום 100
**** טייסת 57 - גרוב G-120
*** בית הספר לאימון טיסה 6
** אקדמיית רובסון לעמידות
** צוערי אוויר של חיל האוויר המלכותי

* להק 2 (סיוע)
** כנף שיטור ואבטחה 1
** כנף שיטור ואבטחה 2
** שירותי המוזיקה של חיל האוויר המלכותי

* מרכז לוחמת אוויר וחלל
** בית הספר ללוחמה אווירית

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קרנוול
קרנוול
קטגוריה:לינקולנשייר
*
משאל העם השוודי על האירו (2003)

משאל עם לא מחייב על הכנסת האירו נערך בשוודיה ב-14 בספטמבר 2003. הרוב הצביע שלא לאמץ את היורו, ולכן שוודיה החליטה ב-2003 לא לאמץ את האירו לעת עתה. אם המצביעים היו תומכים בצעד, שוודיה הייתה מאמצת את היורו ב-1 בינואר 2006.

תוכן השאלה שעמדה להצבעה היה "האם אתה חושב ששוודיה צריכה להציג את האירו כמטבע שלה?" (Anser du att Sverige skall införa euron som valuta?).  הייתה קבוצת הגג העיקרית שניהלה קמפיין להצבעת "כן". את קמפיין ה"לא" הובילו שני ארגונים, המייצגים פוליטיקאים מהשמאל ופוליטיקאים ימניים בהתאמה. המפלגות הפוליטיות היו מפולגות, כאשר , מפלגת השמאל ומפלגת הירוקים התנגדו, והמתונים, הנוצרים-דמוקרטים והמפלגה העממית הליברלית היו בעד. הסוציאל-דמוקרטים לא נקטו עמדה רשמית בשל חילוקי דעות פנימיים.

## רקע
שוודיה הצטרפה לאיחוד האירופי ב-1995 ואמנת ההצטרפות שלה חייבה אותה להצטרף לגוש האירו. עם זאת, אחת הדרישות לחברות בגוש האירו היא חברות של שנתיים במנגנון שער החליפין האירופי, ושוודיה בחרה שלא להצטרף למנגנון וכתוצאה מכך לקשור את שער החליפין שלה לאירו. למרות התמיכה הממשלתית בחברות, כל המפלגות התחייבו שלא להצטרף ללא משאל עם שיאשר את הצעד.

## תוצאות
שיעור ההצבעה היה 82.6%, והתוצאה הייתה 55.9% נגד ו-42.0% בעד. רוב המצביעים בסטוקהולם הצביעו בעד אימוץ היורו (54.7% "כן", 43.2% "לא"). אך ברוב שאר חלקי שוודיה, הרוב הצביע נגד.

## הערות שוליים

קטגוריה:אירופה: משאלי עם
קטגוריה:שוודיה: פוליטיקה
קטגוריה:אירו
קטגוריה:2003 בפוליטיקה
קטגוריה:2003 באירופה
ירקות שורש

ממוזער|שורשי גזר בצורות ובצבעים שונים
**ירקות שורש** הם החלקים של הצמח הגדלים מתחת לאדמה, ומשמשים כמזון לבני אדם או בעלי חיים. המונח כולל גם שורשים אמיתיים כמו שורשי דגל ופקעות שורש, וגם חלקים שאינם שורשים, כגון בצל, קני שורש וגבעולים.

## מאפיינים
ירקות שורש הם בדרך כלל איברים לאגירת אנרגיה המכילים פחמימות כגון עמילנים וסוכרים.

## שימושים
חלק מירקות השורש ניתנים לאכילה טריים, וחלק רק לאחר בישול. ירקות שורש משמשים כמרכיב בסיסי במגוון מאכלים. מאכלים נפוצים בהם נעשה שימוש בירקות שורש  כמרכיב הם סלטים, מרקים ותבשילי קדירה. שימוש נפוץ נוסף בירקות שורש כמרכיב עיקרי במנה הוא במחיות. חלק מירקות השורש ניתנים גם להחמצה. חלק מירקות השורש משמשים גם להפקת עמילן או אלכוהול במזון ובתעשייה.

ירקות שורש עמילניים משמשים כמזון בסיסי במיוחד באזורים טרופיים.

### אחסון
ירקות שורש רבים נשמרים היטב במרתפים ייעודיים כך שהם טובים לשימוש מספר חודשים. זוהי דרך אחת לאחסן מזון לשימוש זמן ממושך יחסית לאחר האסיף, דבר שחשוב במיוחד באזורים של קווי רוחב שאינם טרופיים, שבהם בעונת החורף לרוב לא מתבצע כלל קציר או שמתבצע באופן מועט. קיימות שיטות שונות להארכת עונת הקציר שיכולות לגרום לכך שאיסוף יבולים יתבצע גם במהלך עונות החורף, בעיקר באמצעות חממות.

## השפעה תזונתית

שילוב של ירקות שורש בתפריט היומי יכול לסייע בתוספת רכיבים תזונתיים והעשרת התפריט היומי. ירקות אלו מספקים ויטמינים, מינרלים וסיבים תזונתיים.

בישול עלול להפחית את תכולת ויטמין C בהם. בנוסף, במהלך הבישול הם מתכווצים ומאבדים נוזלים, ולכן אנשים יכולים לאכול כמות גדולה מבלי לשים לב. בגלל תכולת הסיבים הגבוהה שלהם, אכילה מרובה עלולה לגרום לתחושת נפיחות וגזים.

## רשימה של ירקות שורש
הרשימה הבאה מסווגת ירקות שורש לפי האנטומיה של שורשיהם.

### פקעות גבעול מעובד
ממוזער|פקעות טארו
* פקעות
** קונג'אק
** טארו
** ערמוני מים סיניים
** נימפאה
** חצצון
** סוף
** מלנגה, קוקויאם, טניה, יאוטיה ושמות אחרים
** אדדו או תפוח אדמה יפני

שמאל|ממוזער|שורשי ג'ינג'ר
* בצלים
** בצל הגינה
** שום
** שומר פשוט
* קני שורש
** כורכום
** ג'ינסנג
** קאנה
** שורש הלוטוס (Nelumbo nucifera)
** סוף
** זנגביל (ג'ינג'ר)

שמאל|ממוזער|פקעות יאם
* פקעות
** גומא נאכל
** ארטישוק ירושלמי
** תפוח אדמה

### שורש אמיתי
שמאל|ממוזער|לפת
* סלק
* סוגי כרוב (כרוב הקלח, רוטבגה ולפת)
* גזר
* שורש סלרי
* דאיקון
* חזרת הגינה
* גזר לבן
* שורש פטרוזיליה
* צנון
* זקן-תיש

ממוזער|שורשי פקעת קסאווה (מניהוט)
* פקעות
** יאם, יאם סגול
** בטטה
** מניהוט מצוי

## קישורים חיצוניים

* מבשלים ואופים עם ירקות שורש, באתר "השולחן"

## הערות שוליים

*
קארל זדנייק קלימה

שמאל|ממוזער|קברו של קלימה בבית הקברות מלוואז'ינקי בפראג
**קארל זדנייק קלימה** (בצ'כית: **Karel Zdeněk Klima;** 3 באוקטובר 1883, ברנו - 23 באוגוסט 1942, טרזין) היה עיתונאי צ'כי, העורך הראשי של העיתונים Lidové noviny ו-Českého slova, שהוצא להורג במהלך "מבצע היידריך", מבצע הנקמה של הגרמנים בצ'כים לאחר ההתנקשות בריינהרד היידריך.

## קורות חיים
### נעורים ולימודים
קלימה היה בנו של המסגר קארל קלימה ואשתו מארי קלימובה לבית פזובה. הוא סיים את לימודיו בגימנסיה הריאלית של ברנו ובשנת 1901 נכנס לאוניברסיטה הטכנית הצ'כית בברנו, שם התמחה בגאודזיה. הוא עזב את לימודיו לאחר שנתיים והקדיש את עצמו לעיתונאות. משנת 1901 שיתף פעולה עם העיתון "מאת עיתון העם" (Lidovými novinami), בשנת 1903 הפך לעורך פוליטי ותרבותי ושנה לאחר מכן הפך לכתב הפרלמנטרי הראשון של העיתון בווינה. בין השנים 1910 ל--1911 תרם לטור התרבותי של ה-Vienna Papers. הוא נאלץ לעזוב עבודה זו עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, כאשר התגייס לצבא.

### מעבר לפראג
זמן קצר לאחר הקמת צ'כוסלובקיה, עבר קלימה עם משפחתו לפראג, שם ייסד בשנת 1920 את מערכת "עיתון העם" (Lidové noviny) בפראג. במהלך תקופה זו פעלו בעיתון אישים ידועים ובהם האחים צ'אפק (יוזף וקארל), אדוארד באס, קארל פולצ'ק ופרנטישק לאנגר. לקלימה היה סגנון עיתונאי ייחודי, שבו קיצר את הטקסט כך ש"לא ניתן היה למחוק ממנו דבר". אשתו הראשונה נפטרה בשנת 1921, והוא נישא בשנית שנתיים לאחר מכן. הוא עמד בראש מערכת העיתון בפראג עד 1927, אז מונה לנהל את מערכת העיתון הראשית בברנו. בשנת 1930 חזר לפראג כדי לנהל את העיתון "מילה צ'כית" (České slovo).

### פרוטקטורט, מעצר ומוות
במהלך הלחץ הבינלאומי הגובר על צ'כוסלובקיה, הוא הופיע ברדיו להגנת החירות ודיבר בהלוויותיהם של יאן הרבן, ארנה נובאק וקארל צ'אפק. בשנת 1937 התגרש ונישא שוב, בפעם השלישית. לאחר הקמת הרפובליקה הצ'כוסלובקית השנייה, חזר לעיתון לידובה נוביני, שם קיבל על עצמו את תפקיד העורך הראשי. הוא ניסה לשמור על האוריינטציה הא-פוליטית של העיתון ושם את הדגש על כתבות תרבותיות. בשנת 1941, לאחר שריינהרד היידריך נכנס לתפקידו בבוהמיה ומוראביה, הוא התפטר מתפקיד העורך הראשי ונסוג לבידוד.

כתוצאה מהלשנה, הוא זומן לחקירה בארמון פצ'ק הידוע לשמצה ב-3 באוגוסט 1942, נעצר והועבר לטרזין. שם, יחד עם שלושה אסירים נוספים, עונה באכזריות. ככל הידוע, תחילה הוכה קשות, לאחר מכן הורעב במשך מספר ימים, ולבסוף (תוך כדי מכות בלתי פוסקות) אולץ לאכול פירה עם תרכיז של מלח, פלפל ופלפלים חריפים. הוא נותר ללא מים במשך מספר שעות, שבמהלכן התרכיז איכל את קרביו. הוא מת כתוצאה מהעינויים ב-23 באוגוסט 1942. הוא קבור בבית הקברות מלוואז'ינקי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אסירים בגטו טרזיינשטט
קטגוריה:עיתונאים צ'כים
קטגוריה:ויקיפדיה: ערכים עם מזהה VIAF
קטגוריה:ויקיפדיה: ערכים עם מזהה GND
קטגוריה:ויקיפדיה: ערכים עם מזהה NKC
קטגוריה:ילידי 1883
קטגוריה:נפטרים ב-1942
פריאסלאבל-זלסקי

**פריאסלאבל-זלסקי** (ברוסית: **Переславль-Залесский**) היא עיר במחוז ירוסלב, רוסיה. העיר ממוקמת על חופי אגם פלשצ'ייב בשפך נהר טרובז', והיא המרכז המנהלי של מחוז פרסלבל. העיר נמצאת במרחק של 140 ק"מ ממוסקבה. שטחה הוא 23 קמ"ר.

## היסטוריה של העיר
העיר נוסדה בשנת 1152 בתקופת שלטונו של הנסיך יורי דולגורוקי, מייסד מוסקבה. הנסיך אלכסנדר נבסקי נולד כאן בשנת 1220. בשנת 1302 העיר הפכה לחלק מנסיכות מוסקבה.

הקיסר פיטר הראשון ביקר בעיר בשנת 1688 והחל לבנות צי על חופי האגם. בנייה זו סימנה את תחילתו של הצי הרוסי. בשנת 1884 הושלמה רשת אספקת המים של העיר.

## קישורים חיצוניים

* История славного града Переславля-Залесского
* Переславль-Залесский
* History of Pereslavl-Zalessky | Rusmania

קטגוריה:טבעת הזהב של רוסיה
קטגוריה:רוסיה: ערים
עדי עוז

**עדי עוז** (נולדה ב-16 באפריל 1976) היא עיתונאית, עורכת, פעילה חברתית ומנהלת ישראלית.

עוז כיום היא מנכ"לית עמותת הופ סנטר (Hope Center), הפועלת לשיקום תעסוקתי של שורדות ושורדי זנות וניצול מיני מסחרי בישראל. בעבר כיהנה כעורכת הראשית של כתב העת את במשך תשע שנים, ונחשבת לדמות בולטת בתחום התקשורת והאקטיביזם החברתי בישראל.

## ביוגרפיה
נולדה בקריית שמונה. אביה הוא ישראל עוז, סופר, שהיה ראש מטה משרד האוצר וראש מטה הסדר הקיבוצים. אימה היא דורית עוז, עובדת סוציאלית ופסיכותרפיסטית. גדלה ביישוב עצמון במועצה אזורית משגב. במהלך השירות צבאי הייתה בדובר צה"ל בענף קישור לעיתונות ובענף תכנון ויזום.

עוז בעלת תואר ראשון בתיאטרון, סוציוליוגיה ואנתרופולוגיה מאוניברסיטת חיפה, ותואר שני במנהל עסקים מהקריה האקדמית אונו. בוגרת קורס דירקטורים במסגרת תוכנית להב לפיתוח מנהלים באוניברסיטת תל אביב.

## קריירה בתקשורת
עוז החלה את דרכה בתחום התקשורת כשדרנית בתחנות רדיו. לאחר סיום השירות הצבאי החלה לשדר בתחנות הרדיו האזורי (רדיו צפון ורדיו חיפה), ובהמשך מילאה תפקידי כתיבה ועריכה בכלבו חיפה, העיר ובטיים אאוט תל אביב. בשנת 2013 מונתה לעורכת טיים אאוט תל אביב, וב 2014 מונתה לתפקיד העורכת הראשית של מגזין "את", עם רכישתו על ידי יובל סיגלר, והובילה את המעבר של המגזין לדיגיטל עד לסיום הופעתו המודפסת בספטמבר 2021. בתקופה בה ערכה את המגזין תחומי הסיקור היו לייף סטייל, אופנה, בריאות, תיירות, לצד ראיונות פוליטיים, טורי דעה חברתיים ואקטיביסטיים.

עוז כיהנה בתפקיד זה במשך תשע שנים, עד אפריל 2023, אז הודיעה על פרישתה מהעיתונות לאחר 29 שנים בתחום, לטובת מעבר למגזר החברתי.

## קריירה בתחומי העשייה החברתית
הקשר של עוז לעולם העשייה החברתית בתחום שורדות זנות החל בשנת 2006 בעקבות עבודתה על סדרת כתבות בעיתון ה"העיר" שעסקו בהיעדר טיפול ייעודי של רשויות הרווחה בתחום זה בארץ. בעקבות סדרת הכתבות יזם גדעון סער שכיהן אז כחבר כנסת וכיושב ראש הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, ישיבות מיוחדות בנושא בוועדה בכנסת. בהשתתפותו הפעילה של אהוד אולמרט שכיהן אז כראש ממשלת ישראל ושר הרווחה, הוחלט על השקה של תוכנית בינמשרדית לטיפול בנשים ונערות בזנות בישראל, ומשרד הרווחה החל לגבש לראשונה מענים ייעודים לנשים בזנות.

בשנת 2017 נבחרה להיות חברת הוועד המנהל בעמותת לא עומדות מנגד. עוז הייתה חברת וועד בעמותה עד 2023.

באפריל 2023 התמנתה למנכ"לית עמותת "הופ סנטר". העמותה מפעילה תוכניות הכשרה מקצועית, ליווי אישי ותמיכה פסיכו-סוציאלית, ופועלת בשיתוף משרד הרווחה, מעסיקים פרטיים וארגונים חברתיים נוספים. בעבר, הפעילה העמותה את המיזם החברתי "KitePride", מותג תיקים שנעשים בעבודת יד מבדי מצנחים ממוחזרים על ידי שורדות זנות.

## חיים אישיים
עוז מתגוררת כיום בתל אביב, היא בזוגיות ויש לה 3 ילדים.

## קישורים חיצוניים
* 
* כתבות של עדי עוז באתר את
* כתבות של עדי עוז באתר טיימאאוט
* נאום של עדי עוז בטקס המרכזי של של יום המודעות הארצי לנזקי הזנות, יוטיוב
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עורכות ישראליות
קטגוריה:אקטיביזם
קטגוריה:מנכ"לי עמותות
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:בוגרי הקריה האקדמית אונו
הורמוז (איראן)

**הורמוז** (בפרסית: **هرمز**) היא עיר ב ב שבפרובינציית הורמוזגאן באיראן. היא שוכנת על האי הורמוז.

בזמן מפקד האוכלוסין הלאומי של 2006, אוכלוסיית העיר מנתה 5,699 תושבים ב-1,143 משקי בית, כאשר היא הייתה ב. במפקד האוכלוסין הבא בשנת 2011 נמנו 5,867 תושבים ב-1,345 משקי בית. במפקד האוכלוסין של שנת 2016 התגוררו בעיר 5,891 תושבים ב-1,698 משקי בית.

המחוז הועבר לבנדר עבאס ב-2019.

העיר היא המקור לשמו של מצר הורמוז.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:איראן: ערים
קטגוריה:הורמוזגאן
קטגוריה:המפרץ הפרסי
צימוקים ושקדים

"**צימוקים ושקדים**" (ביידיש: "**ראזשינקעס מיט מאנדלען**") הוא שיר שכתב והלחין המשורר והמחזאי היידי אברהם גולדפאדן, מתוך האופרטה היידית "שולמית", משנת 1880. השיר הוא עיבוד של שיר ערש יידי בשם "אונטער יאנקלס וויגעלע" (בעברית: "מתחת לעריסה של יענק'לה").

## אודות השיר
השיר בוצע לראשונה במחזה המוזיקלי  "שולמית" שכתב גולדפאדן, והוצג לראשונה בשנת 1880 בניקולאייב, רוסיה. את השיר שר במחזה, אבשלום לשולמית בתחילת המחזה, והוא מספר על 'האלמנה בת-ציון', שמנסה להרדים את בנה הפעוט. האם מבטיחה לבנה, שיום יבוא והוא יהיה סוחר גדול ויתעשר מאוד. השיר נכתב על רקע של תחילת הגירתם של יהודי מזרח אירופה לאמריקה, כשהם מקווים להפוך את החלום האמריקאי למציאות. 

בעקבות הצלחת המחזה, השיר נהיה נפוץ בעולם היהודי דובר היידיש, ונעשו לו גרסאות כיסוי וביצועים רבים.

## תרגום השיר לעברית
לשיר נעשו מספר תרגומים לעברית:

* המשורר והמחזאי יהודה לייב לנדא תרגם לראשונה את השיר בשנת 1889. לנדא, היה רבה של העיר יוהנסבורג, שבדרום אפריקה ופרופסור לספרות עברית.
* המשורר שמשון מלצר, תרגם את השיר עבור הפקת המחזמר **שולמית** בתיאטרון אהל בשנת 1957. הוא הוסיף בית החמישי לשיר, שלא קיים במקור ביידיש.
* ללחן השיר נכתבו מילים אחרות, שאינן תרגום, בידי יחיאל מוהר, עבור ההצגה שולמית, שנערכב ב-1957, בתיאטרון 'דו-רה-מי', בעיבודו של יגאל מוסינזון ובהשתתפותם של הזמרת שושנה דמארי ואחיה סעדיה, יוסף גולנד ורחל אטאס. השיר נקרא בשם "חלום שולמית". 
* תרגומים עבריים נוספים ל'צימוקים ושקדים" כתבו: אוריאל אופק, דן אלמגור, חיים חפר, יורם טהרלב, אהוד מנור, שמואל פישר, אבי קורן, יעקב אפרתי, יעקב לרנר, ועוד.

## ראו גם
* יאנקעלע

## קישורים חיצוניים
* "'''צימוקים ושקדים'''", באתר הספרייה הלאומית
* 
* מילות השיר והאזנה לו, באתר זמרשת
* 

#### [[קובץ:Yiddish flag.png|25px]] ביצועים ביידיש
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

#### ביצועים בעברית
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

#### ביצועים באנגלית
* 
* 

#### ביצועים אינסטרומנטליים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים ביידיש
קטגוריה:שירים שתורגמו מיידיש לעברית
קטגוריה:תיאטרון יידיש
קטגוריה:שירי חוה אלברשטיין
קטגוריה:שירי דודו פישר
קטגוריה:שירי מייק בורשטיין
קטגוריה:שירי ערש
רצח עמי שחורי

ב-18 בספטמבר 1972 נהרג ד"ר עמי שחורי, הנספח החקלאי הישראלי בשגרירויות ישראל בבריטניה ובסקנדינביה, במעטפת נפץ שנשלחה מאמסטרדם לשגרירות ישראל בלונדון. תיאודור גאנץ-קאדר, מחליפו המיועד של שחורי, נפצע בפיצוץ. שחורי שהה בלונדון מאז 1968. תפקידו בשגרירות היה לקדם תוצרת חקלאית ישראלית. הוא היה מומחה לקרקע ובוגר אוניברסיטת קליפורניה בברקלי והאוניברסיטה העברית בירושלים.

## קמפיין מעטפות נפץ
בספטמבר 1972, לפני ההתקפה, הזהיר הרדיו הרשמי של הארגון לשחרור פלסטין, על כוונתו לבצע פיגועים בתוך עשרה ימים. מעטפות נפץ נשלחו לנציגויות דיפלומטיות של ישראל באמריקה ובאירופה.

בסך הכול התגלו שמונה מעטפות נפץ שהופנו לשגרירות הישראלית. לאחר הפיגוע גילו גורמי ביטחון שלושה מטעני דואר נוספים הממוענים לבכירים ישראלים בשגרירות. ארבע מעטפות נפץ נוספות נמצאו במשרד מיון של הדואר המלכותי הבריטי.

השגריר הישראלי מיכאל קומיי האשים את ארגון ספטמבר השחור, שביצע את טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן שבועיים קודם לכן. אחד המכתבים הכיל עלון של הקבוצה.

טקסי זיכרון משותפים לשחורי ול-11 קורבנות הטבח במינכן נערכו בשגרירות ישראל וב, בהשתתפות קומיי והרב הראשי של בריטניה עמנואל יעקובוביץ. טקס זיכרון נערך גם ב-2022, 50 שנה לאחר הרצח.

## הערות שוליים

קטגוריה:פיגועי טרור אסלאמי באירופה
קטגוריה:ספטמבר השחור (ארגון)
קטגוריה:לונדון: פיגועי טרור
קטגוריה:1972 בממלכה המאוחדת
קטגוריה:מתקפות נגד נציגויות דיפלומטיות ישראליות
קטגוריה:1972 בישראל
סיידר הגליל

**סיידר הגליל** היה מותג משקאות ישראלי שייוצר במקור על ידי שותפות של קיבוצים, מושבים ומושבות ב המזרחי, אחר כך עבר לבעלות "טמפו משקאות", עד שייצרו נפסק ב-2006.
## היסטוריה
המותג החל את דרכו בשנת 1978, כאשר מגדלי התפוחים באזור הגליל העליון המזרחי התאגדו בשותפות בשם "מ.נ.ג.ל. מיצי הגליל העליון בע״מ", במטרה להקים מפעל בקריית שמונה של תרכיז מיץ תפוחים, שייקלוט את עודפי גידולי התפוחים באזור. המחיר ששילם המפעל עבור התפוחים היה קבוע מראש, במטרה שלחקלאים תהיה יציבות כלכלית בענף המטעים. תרכיז התפוחים שווק תחילה לשוק המוסדי בישראל, לאירופה וארצות הברית, ואחר כך לשוק הצרכני תחת שם המותג "תפוחעץ". במקביל הושק מיץ תפוחים לשוק המשקאות הקלים בישראל, תחת המותג "סיידר הגליל", אותה הפיצה חברת המשקאות "תבורי". בשנת 1985 השיקה השותפות קו ייצור נוסף למיצים המבוססים על פרי הדר, תחת מותג בשם "צ'מפיון", בטעמים: תפוזים, אשכוליות, קוקטייל פירות ואננס.

בשנת 1990 החלה החברה המרכזית לייצור משקאות קלים (זכיינית חברת קוקה-קולה בישראל) לשווק את "סיידר הגליל". החברה השיקה מוצרים נוספים תחת המותג, כולל "סיידר הגליל מלא", גרסה סמיכה יותר של המיץ; ואת "אאוטסיידר", מיץ תפוחים המכיל כ-5% אלכוהול, שהושק ב-1993. ב-1995 השיקה סדרת קוקטיילים בפחיות בשם המותג "גולף". הסדרה כללה משקאות פרי, בתוספת 6% אלכוהול בטעמים תפוזים עם ג'ין, אשכוליות עם רום, ג'ין אנד טוניק, לימון עם וודקה ותפוחים עם וודקה. היא שווקה תחילה ברוסיה והחל מ-1997 גם בישראל. באותה שנה גם החלה לייצר לייצור סדרת משקאות קלים על בסיס מיץ תפוחים, עבור חברת מאיטליה. במרץ 1998 עבר שיווק והפצת המותג "סיידר הגליל" מ"החברה המרכזית" ל"טמפו משקאות".

בנובמבר 2000 "מיצי הגליל העליון" רכשה את חברת "פרוטרי" מקיבוץ ראש הנקרה, שעסקה בייצור מיצים טריים המכילים 100% פרי סחוט; והעבירה את קווי הייצור שלה, שפעלו בראש הנקרה ובחצר המפעלים האזוריים גרנות (ליד חדרה) למפעל בקריית שמונה. בתחילת 2003 רכשה "טמפו משקאות" את שותפות "מיצי הגליל העליון", ביולי 2004 הכריזה "טמפו" כי תשקיע מיליון דולר בהשקה מחודשת של סדרת מוצרי "סיידר הגליל", באמצעות משרד הפרסום "גיתם BBDO". במסגרת ההשקה הודיעה שתרחיב את טעמי המשקאות לשישה טעמים: תפוח קינמון, תפוח דובדבן, תפוח פסיפלורה, תפוח מנגו, תפוח תפוז ותפוח צלול.

בספטמבר 2004 סגרה "טמפו" את המפעל בקריית שמונה והעבירה את ייצור המותג למפעליה. בתחילת 2006 החליטה "טמפו" להפסיק לייצר ולשווק את המותג "סיידר הגליל". קרקע המפעל בקריית שמונה, בשטח של 35 דונם, נמכרה לחברת ביג מרכזי קניות, שהקימה עליו פאוור סנטר.
## הערות שוליים

קטגוריה:התעשייה הקיבוצית
קטגוריה:יצרני משקאות ישראלים
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1978
קטגוריה:קריית שמונה
קטגוריה:מותגים
בארי מיילס

**בארי מיילס** (באנגלית: **Barry Miles**; נולד ב-21 בפברואר 1943) הוא סופר אנגלי הידוע בכתיבתו על מוזיקת המחתרת, ילדי הפרחים, הפלישה הבריטית ותרבות הנגד. הוא מחברם של ספרים רבים ועבודותיו הופיעו באופן קבוע גם בעיתונים כמו "הגרדיאן".

מיילס כתב גם ספרים רבים אודות להקת הביטלס ואף כתב את הביוגרפיה של פול מקרטני, שיצאה לאור ב-1997.

כמו כן פרסם, בין היתר, ספרים אודות בוב דילן, ג'ון לנון, דייוויד בואי, פינק פלויד, הג'אם, הפריטנדרס, הראמונס, Talking Heads, הקלאש, הרולינג סטונז, מיק ג'אגר, הפוליס, אלן גינסברג, ויליאם ס. בורוז, פרנק זאפה, ג'ק קרואק וצ'ארלס בוקובסקי.

כסופר וכעיתונאי נודע מיילס בעמדתו הביקורתית כלפי מוזיקאים שתמכו בפומבי בדעות ליברטריאניות או קפיטליסטיות. בין האמנים איתם נקלע לעימותים היו ניל פירט מלהקת ראש ופרנק זאפה, שדעותיהם מנוגדות בחדות לאלו של מיילס, המגדיר עצמו סוציאליסט.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים בריטים
קטגוריה:עיתונאים בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1943
מארק לואיסון

**מארק לואיסון** (באנגלית: **Mark Lewisohn**; נולד ב-16 ביוני 1958) הוא היסטוריון וביוגרף אנגלי. מאז שנות ה-80 מרבה לכתוב אודות הביטלס. הוא נחשב לסמכות המובילה בעולם בתחומה.

הפרסום המקיף ביותר שלו אודות הלהקה היא ביוגרפיה בת שלושה כרכים אודותיה, "The Beatles: All These Years". הכרך הראשון יצא לאור ב-2013. כיום עמל לואיסון על הכרך השני, שעתיד לראות אור בקרוב.

מלבד ספריו אודות הביטלס כתב לואיסון גם את הביוגרפיה של בני היל.

כל יצירותיו של לואיסון פורסמו עד כה אך ורק באנגלית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:היסטוריונים אנגלים
קטגוריה:ביוגרפים בריטים
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1958
I Need You (שיר)

**"I Need You"** (מאנגלית: **"אני צריך אותך"**) הוא שיר של להקת הרוק הביטלס מהאלבום *[[Help!]]*. השיר נכתב והולחן על ידי ג'ורג' האריסון והיה לשיר השני שהלחין האריסון שפורסם באלבום של הלהקה. השיר מופיע גם בסרט "Help!", בסצנה שצולמה במישור סולסברי.

האריסון כתב את השיר על רעייתו הראשונה לעתיד, פאטי בויד, דוגמנית אנגלייה לה נישא בינואר 1966. השיר הוקלט בפברואר 1965 וכלל את השימוש הראשון של הביטלס במעבד צליל לגיטרה. טום פטי ולהקתו ביצעו את השיר כמחווה להאריסון בקונצרט לזכרו שנערך בנובמבר 2002, שנה לאחר מותו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי הביטלס
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים פסיכדליים
קטגוריה:שירי ג'ורג' האריסון
אלן ת'יק

**אלן ת'יק** (באנגלית: **Alan Thicke**; 1 במרץ 1947 – 13 בדצמבר 2016) היה שחקן קנדי.

## ביוגרפיה
ת'יק נולד בפרובינציית אונטריו, הוריו התגרשו והוא אימץ את שם משפחתו של בעלה החדש של אמו, הוא למד באוניברסיטת מערב אונטריו. בתחילת דרכו בטלוויזיה הגיש מספר שעשועונים.

הוא התפרסם כששיחק את הפסיכיאטר ד"ר ג'ייסון סיבר בקומדיית המצבים להתבגר ולהתגבר, על תפקידו היה מועמד לפרס גלובוס הזהב. ב-1987 שיחק בסרט המדע הבדיוני "Not Quite Human" מדען היוצר אנדרואיד דמות נער ומאמץ אותו כבנו.

ב-1993 שיחק בקומדיית האימה "Stepmonster", ב-2008 גילם את אביו של הדמות הראשית בקומדיית המצבים הקנדית "jPod", הוא הופיע בתפקיד עצמו במספר פרקים של איך פגשתי את אמא.

הוא היה נשוי שלוש פעמים ונולדו לו שלושה ילדים, ביניהם הזמר רובין ת'יק מאשתו הראשונה גלוריה לורינג .

## קישורים חיצוניים
* 

* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה קנדים
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1947
קראקס (כדורגל)

**קראקס** (בספרדית: **Caracas Fútbol Club**) הוא מועדון כדורגל מוונצואלה. המועדון משחק בליגת העל הוונצואלית והוא המועדון המעוטר ביותר במדינה, עם 12 זכיות באליפות.

## היסטוריה
המועדון הוקם בעיר קראקס בשנת 1967 ביוזמת חוסה ברהקסה, ונקרא תחילה "Yamaha FC". הקבוצה שיחקה בליגה מקומית לחובבים. בשנת 1984 שונה שמה ל-"Caracas-Yamaha FC", והיא התקבלה להליגה השנייה של ונצואלה. כבר בעונתה הראשונה זכתה הקבוצה באליפות הליגה וקודמה לליגת העל הוונצואלית. בעונת הבכורה שלה בליגה הבכירה הצליחה בקושי להישאר ולא ירדה ליגה. בשנת 1985 הקבוצה נרכשה חלקית על ידי חברת רדיו וטלוויזיה מקומית, ושמה שונה לשם הנוכחי — "Caracas Fútbol Club".

בעונת 1991/1992 זכתה "קראקס" לראשונה באליפות הליגה, ובעקבות כך העפילה לעונת 1992 בגביע ליברטדורס. בשנים 1991–2010 הייתה בין הקבוצות הבולטות בליגה, ובמהלך תקופה זו זכתה ב-11 אליפויות נוספות. בעונת 2009 בגביע ליברטדורס הגיעה הקבוצה עד לשלב רבע הגמר.

לאחר תקופה ארוכה של הצלחות דעכה יכולתה של הקבוצה. 

בשנת 2013 זכתה הקבוצה בגביע ונצואלה, ובשנת 2019 זכתה באליפות הליגה לאחר הפסקה של כ-10 שנים.
## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ונצואלה: כדורגל
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1967
מייקל מאן (דיפלומט)

**מייקל אנתוני מאן** (באנגלית: **Michael Anthony Mann**, נולד ב-2 בנובמבר 1966, קנט, הממלכה המאוחדת) הוא דיפלומט בריטי אשר מכהן מ-1 בספטמבר 2025 כשגריר האיחוד האירופי בישראל.

## ביוגרפיה
מייקל מאן נולד בקנט ורכש תואר מוסמך אוניברסיטה באוניברסיטת אדינבורו. בתחילת הקריירה היה עיתונאי ועבד בפייננשל טיימס, בסוכנות רויטרס ובחדשות בלומברג. בהמשך הצטרף לסגל האיחוד האירופי וכיהן כדובר הנציבות האירופית. בין השנים 2017–2020 כיהן כשגריר האיחוד האירופי באיסלנד. באפריל 2020 מונה לשליח האיחוד לאזור הארקטי, וב-1 בספטמבר 2025 מונה לשגריר האיחוד האירופי בישראל, והחליף את דימיטר צאנצ'ב.

מייקל מאן נשוי ואב לחמישה ילדים, רעייתו גרמנייה והוא מחזיק גם באזרחות גרמנית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שגרירי האיחוד האירופי בישראל
קטגוריה:שגרירים באיחוד האירופי
קטגוריה:דיפלומטים בריטים
קטגוריה:עיתונאים בריטים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אדינבורו
קטגוריה:שגרירים באיסלנד
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1966
רובע בוקוני

**רובע בוקוני** (באיטלקית: **Quartiere Bocconi**) הוא רובע במרכז מילאנו, השוכן מדרום למרכז ההיסטורי של העיר. הרובע התפתח סביב אוניברסיטת בוקוני ובית הספר לניהול SDA Bocconi, ונחשב לאזור עירוני מאופיין בנוכחות מוסדות אקדמיים, מבנים למגורים ושירותים מסחריים.

## תיאור
הרובע קיבל את שמו מאוניברסיטת בוקוני, אחת מבתי הספר לכלכלה והניהול היוקרתיים באירופה. סביב הקמפוס המודרני מצויים רחובות ירוקים, מבנים היסטוריים לצד פרויקטים חדשים, ושטחים ציבוריים כמו פארק אלסנדרינה רביצה.

## גלריה

File:Nuovo Campus SANAA Milano 1.jpg|מראה הקמפוס החדש SANAA של אוניברסיטת בוקוני במילאנו
File:Campus Bocconi di sera (28 novembre 2019).jpg|קמפוס בוקוני בערב (28 בנובמבר 2019)
File:Rendering Stazione di Milano Tibaldi.jpg|הדמיה של תחנת מילאנו טיבלדי


## תחבורה
הרובע מחובר למרכז מילאנו באמצעות תחבורה ציבורית. קווי המטרו של מילאנו (קו M3, תחנת "Porta Romana") וכן מספר קווי חשמליות ואוטובוסים מקשרים את הרובע לשאר חלקי העיר.

## מקורות
* אתר עיריית מילאנו
* אוניברסיטת בוקוני
* אתר חברת התחבורה ATM מילאנו

## קישורים חיצוניים
* אתר אוניברסיטת בוקוני
* תחבורה ציבורית במילאנו

קטגוריה:מילאנו
ח'רבת אל-משירפה

**ח'רבת אל-משירפה** (בערבית: **خربة المشيرفة**) הוא אתר ארכאולוגי שאותו יש מזהים עם האתר המקראי משרפות מים.

האתר נמצא כק"מ מזרחית לים התיכון, כק"מ דרומית לראש הנקרה, וכ-10 ק"מ צפונית-מערבית לתל כברי. שטחו משתרע על פני כ-3 דונם, ונמצאו בו ממצאים המוכיחים התיישבות במקום בתקופת הברונזה.

קטגוריה:אתרים ארכאולוגיים יהודיים בארץ ישראל
עמרי בר

**עמרי בר** (נולד ב-26 בספטמבר 1987) הוא פסנתרן, מלחין, מעבד, מפיק מוזיקלי וקומיקאי ישראלי.

## ביוגרפיה
בר נולד בתל אביב לדני והדרה בר, אח לאורי בר. בילדותו למד פסנתר קלאסי אצל טל שוורץ ובהמשך למד בבית הספר אלון לאמנויות במגמת המוזיקה כפסנתרן ג'אז. בכיתה י' פרש מבית הספר ובגיל 16 החל ללמוד ברימון. שנה לאחר מכן התגייס ללהקת חיל האוויר ושירת בה עד 2009.

## קריירה
באפריל 2011 החל בסיבוב ההופעות שני פסנתרים ביחד עם בת זוגו לשעבר, קרן פלס. הסיבוב הסתיים בינואר 2013. ניגן בהפקות של אמנים רבים, בהם קרולינה, אסף אמדורסקי, ריף כהן, אמילי קרפל, דני סנדרסון, שלומי שבן, עברי לידר, מארינה מקסימיליאן ודודו אהרון.

בגיל 24 נרשם ללימודי תואר כפול בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב וזכה למעמד מצטיין דיקן, אך הפסיק את לימודיו לטובת הלחנה והפקה מוזיקלית.

בר היה חבר בלהקת מונטיפיורי, Cut Out Club והקים את ההרכב גלקסי.

בין השירים הבולטים שיצר: כתב והלחין עם ג'וני גולדשטיין עבור דודו אהרון את השיר "שם טבעת עליה". כתב והלחין את השיר "מגיע לי טוב" למארינה מקסימיליאן ביחד איתה ועם גיא מנטש.

כמפיק מוזיקלי עבד עם אמנים רבים ובהם: דודו אהרון, ליהי טולדנו, גיא גבריאל, J.Lamotta, ג'ני פנקין, מארינה מקסימיליאן, רד אקסס וגלי גבעון.

## פסקולים
בר הלחין פסקולים לסרטים: אני לא מאמין אני רובוט, שקרים שסיפרתי לעצמי, מלחמתה של רעיה סיניצינה.

עבודות נוספות לטלוויזיה: ארץ נהדרת, הפשוטע, ספיידרז, פרופיל 64. בשנת 2021 היה מועמד לפרס המוזיקה המקורית הטובה ביותר שכתב לסדרה "ספיידרז" בתחרות פרסי הטלוויזיה לילדים ולנוער ה-1.

בנוסף כתב מוזיקה למחזמר צלצול שלישי מאת איתי זבולון.

ב-2022 החל שיתוף פעולה עם רועי כפרי, במסגרתו יצר את המוזיקה לסדרה יקומות – שהחלה כסדרת רשת והורחבה לסדרה באורך מלא הצפויה לעלות בכאן 11.

## מוזיקה לפרסומות

בר נחשב לאחד מהמוזיקאים הפעילים בתחום המוזיקה לפרסומות בישראל. בין לקוחותיו: פייזר, קשת, SimilarWeb, Theraglow, MyHeritage, בנק לאומי, בנק הפועלים, Vibes, איקאה, Fiverr, Libra, Golf & Co, סמסונג, אופטיקנה ותנובה.

## קומדיה

משנת 2018 בר פעיל גם כקומיקאי. שיתף פעולה עם תומר פישמן, רועי כפרי, טל טירנגל, איתי זבולון ואחרים. ייסד את ערב הסטנדאפ ואת סטנדאפ השלום בקולנוע קנדה, ומיוצג בסוכנות של רועי הולנדר.

בין מערכוניו המוכרים: הפנטום של הקורונה ו-היום שאחרי הקורונה, שהופקו כחלק מפרויקט מיוזיקל שורטס וזכו להצלחה תקשורתית וכלכלית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיקאים ישראלים
קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:מפיקים מוזיקליים ישראלים
קטגוריה:פסנתרנים ישראלים
קטגוריה:מעבדים מוזיקליים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1987