תור הזהב (ציור)

**תור הזהב** (בהולנדית: **De Gouden Eeuw**) הוא ציור שמן על לוח עץ, שנוצר סביב שנת 1625 ונמצא כיום באוסף ליידן. היצירה מציגה סצנה אלגורית מיתולוגית של משחק והרמוניה בין דמויות מהטבע ומהמיתולוגיה, ונחשבת לעיבוד מוקטן של קומפוזיציה מאת פטר פאול רובנס. הציור מיוחס לשיתוף פעולה בין הצייר הפלמי יאן ברויגל הבן לבין אמן בלתי מזוהה מחוגו של רובנס.

## תיאור היצירה
הציור מתאר סצנה אידילית בשולי יער: סאטיר נסוג אחורה תוך כדי שהוא מחזיק באשכול ענבים, בעוד נימפה מושיטה ידה אליו בניסיון לתופסם. במרכז הקומפוזיציה, שהיא משולשת באופייה, שני פוטי קטנים משחקים עם שלושה נמרים. הילד מימין נשען על צווארו של אחד הנמרים ומצביע לעבר הנימפה, ואילו הילד השני, בתנועה מקבילה לזו של הסאטיר, מתגרה בנמר המרכזי באמצעות אשכול ענבים נוסף. האינטראקציה העליזה בין הדמויות, הילדים והחיות יוצרת ייצוג הרמוני של קיום משותף - ביטוי חזותי לרעיון המיתי של "תור הזהב". מושג זה, שהתפרסם באירופה באמצעות ספרו של אובידיוס "מטמורפוזות", תיאר עידן שבו הטבע והתבונה פעלו בהרמוניה, והאנושות נהגה בטוב טבעי ללא צורך בחוקים או עונשים.

### סמליות
הציור מבוסס על שפה אלגורית עשירה, אשר מגייסת דמויות, מחוות וחפצים לשם ייצוג חזותי של רעיון "תור הזהב" כפי שהוא מתואר בכתבי אובידיוס. הענבים, שמופיעים פעמיים – בידו של הסאטיר ובידי אחד הפוטים – מסמלים שפע טבעי, הנאה חסרת עונש ופיתוי תמים. הנמרים, חיות פרא אקזוטיות בדרך כלל, מוצגים כאן ככלי משחק לילדים – מצב בלתי אפשרי במציאות, שממחיש את הביטול הזמני של היררכיות ושל סכנה. המשחק החופשי ביניהם ובין בני האדם מדגיש את הדימוי של עידן מיתי שבו לא היה הבדל בין פרא לבין מתורבת, בין טורף לבין תמים.

הפוטי עצמם, דמויות סמליות קלאסיות של תום ואל-זמן, מסמלים את מצב האנושות בראשיתה – לפני החוק, לפני הפחד, ולפני ההכרח להישמר. תנועותיהם החוזרות אחר תנועות הסאטיר מרמזות על מעין חיקוי טבעי של הטבע עצמו – מהלך שבו האדם פועל על פי דחף מוסרי טהור, ללא כפייה. הנוכחות של הנימפה והסאטיר, יצורים מיתולוגיים מעולמות מנוגדים (הנשי הטהור מול היצרי והחייתי), מציגה איזון בין קצוות, והופכת את המפגש שלהם לחלק ממערכת של שיתוף הרמוני.

באמצעות מרכיבים אלה – ענבים, חיות פרא, ילדים, ודמויות מיתולוגיות – מציע הציור חזון סמלי של עולם טרום-חברתי, שבו לא שורר פחד, אין צורך בעונש, והטוב נובע מרגש טבעי ומתבונה פנימית.

250px|ממוזער|שמאל|אלגוריה של הראייה והריח.
[250px|ממוזער|ימין|[גן העדן הארצי עם חטא אדם וחוה]]
250px|ממוזער|שמאל|כניסת החיות לתיבת נח. ציור מאת יאן ברויגל האב
## השוואות ליצירות אחרות
הציור מאוסף ליידן מבוסס על קומפוזיציה מוקדמת של פטר פאול רובנס, שכותרתה "נימפה וסאטיר ושני נמרים" (סביבות 1618). יצירה זו נוצרה בהשראת מטמורפוזות מאת אובידיוס, ונמכרה על ידי רובנס לסר דאדלי קרלטון בתמורה לאוסף עתיקות. כבר בשנת 1793 זוהתה היצירה המקורית – או גרסה אחרת שלה – כאלגוריה של "תור הזהב" כאשר הייתה באוסף דוכס אורליאן.

גרסה של קומפוזיציה זו מופיעה כתמונה תלויה על קיר בציורו של יאן ברויגל האב "אלגוריה של הראייה והריח" (סביבות 1620), הנמצא במוזיאון הפראדו. מהשוואה בין שתי הגרסאות עולה כי בציור שבאוסף הפראדו ניכרת נוכחות של יותר עלווה ושטח שמיים מעל ראש הסאטיר, לעומת גרסת ליידן, אשר נבדקה טכנית ונמצא כי קוצצה בחלקה העליון.

הציור של ליידן כולל נמרים המבוססים על דגמים חזותיים שהופיעו ביצירות מוקדמות של יאן ברויגל האב, אשר מצידו הסתמך על מחקרי חיות של רובנס. הנמר המרכזי שבציור מופיע גם ביצירה "גן העדן הארצי עם חטא אדם וחוה" (סביבות 1615), שצוירה בשיתוף פעולה בין רובנס לברויגל האב. הנמר השמאלי, המתואר בתנוחת נגיחה, מופיע גם בציורו של ברויגל האב "כניסת החיות לתיבת נח". משנת 1613. דרך שילובם של דגמים אלה, יוצרת הגרסה שבאוסף ליידן זיקה ברורה למסורת סגנונית של משפחת ברויגל ושל רובנס, תוך שהיא מציעה עיבוד חדש לקומפוזיציה מוכרת בהקשר אלגורי של תור הזהב.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:ציורים המבוססים על המיתולוגיה היוונית
קטגוריה:בעלי חיים באמנות
קטגוריה:ציורי מזון ומשקאות
קטגוריה:ילדים בציור
קטגוריה:ציורי עירום
קטגוריה:ציורים באוסף ליידן