open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
קארלוס דל טורו

**קארלוס דל טורו** (באנגלית: **Carlos Del Toro**; ) הוא איש עסקים אמריקאי וקצין צי ארצות הברית בדימוס יליד קובה, אשר כיהן כמזכיר הצי של ארצות הברית ה-78 בממשלו של נשיא ארצות הברית לשעבר ג'ו ביידן החל מ-9 באוגוסט 2021 ועד 20 בינואר 2025.
## ראשית חייו
קארלוס דל טורו נולד בהוואנה, קובה והיגר עם הוריו לארצות הברית כילד. הוא גדל בהלס קיצ'ן, מנהטן, ניו יורק. ב-1983 קיבל דל טורו תואר בוגר במדעים בהנדסת חשמל מהאקדמיה הימית של ארצות הברית. בהמשך הוא קיבל תואר שני בלימודי ביטחון לאומי ממכללת המלחמה של הצי ותואר שני בלימודי חקיקה מאוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון.

## קריירה
דל טורו שירת בצי ארצות הברית במשך 22 שנים, ופרש בדרגת קומנדר. במהלך שירותו הוא שירת במשרד מזכיר הצי של ארצות הברית והיה עוזר מיוחד למנהל ולסגן המנהל של משרד הניהול והתקציב. הוא גם פיקד על המשחתת "בלקלי" . לאחר פרישתו מהצי הקים דל טורו את חברת SBG פתרונות טכנולוגיים, חברת ניהול והנדסה שעובדת בעיקר עם לקוחות ממשלתיים.
## מזכיר הצי של ארצות הברית
### מינויו
ב-11 ביוני 2021 הוצג מינויו של דל טורו כמזכיר הצי של ארצות הברית על ידי הנשיא ג'ו ביידן. ב-17 ביוני הוגש המינוי לאישור הקונגרס. מינויו של דל טורו זכה לשבחים מיושב ראש ועדת הכוחות המזוינים של הסנאט, ג'ק ריד, שתיאר את המינוי כ"בחירה מצוינת".

במהלך שימוע שהתקיים ב-13 ביולי בפני ועדת הכוחות המזוינים של הסנאט, הופנו לדל טורו שאלות "ידידותיות ביותר" על ידי הסנאטורים, אם כי כמה סנאטורים רפובליקנים הביעו דאגה בנוגע לחוסר ההתאמה כביכול ולגודלו של תקציב ההגנה של שנת הכספים 2022 של ממשל ביידן ובנוגע למחויבותה של ארצות הברית להגן על טאיוואן לנוכח המתיחות העולה והגוברת ביחסי ארצות הברית–סין וכישלונה של ארצות הברית להגן על האי בתרגיל סימולציה. בנוגע לשאלת התקציב, תמך דל טורו בתוכנית הצי להכנסה לשירות של 355 ספינות עד שנת 2030, אך ציין שהצי יזדקק לתקציב נוסף. בנוגע לטאיוואן, הוא אישר את מחויבותו להגנת האי והצהיר שהוא "יתמקד באופן בלעדי באיום מסין" ויבקש להגן על האינטרסים הביטחוניים של ארצות הברית במרחב האינדו-פסיפי. דל טורו הביע את כוונתו להתמקד בהתחממות העולמית ובמאמצים למודרניזציה.

ב-27 ביולי ביולי אישרה ועדת הכוחות המזוינים את מינויו של דל טורו, והעבירה אותו למליאת הסנאט. ב-7 באוגוסט אישרה מליאת הסנאט את מינויו. ב-9 באוגוסט הוא הושבע לתפקידו. סיים את תפקידו ב-20 בינואר 2025.

## חיים אישיים
לדל טורו ולרעייתו בטי ארבעה ילדים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מזכירי הצי של ארצות הברית
קטגוריה:נשיאות ג'ו ביידן: אישים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון
קטגוריה:בוגרי האקדמיה הימית של ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי מכללת המלחמה של הצי
קטגוריה:קצינים וחוגרים בצי ארצות הברית
קטגוריה:הוואנה: אישים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1961
מדינת דמשק

**מדינת דמשק** (בצרפתית: **État de Damas**; בערבית: **دولة دمشق**) הייתה אחת משש המדינות שהוקמו על ידי הגנרל הצרפתי אנרי גורו במנדט הצרפתי של סוריה לאחר ועידת סן רמו בשנת 1920 והתבוסה של הממלכה קצרת הימים של פייסל, מלך סוריה.

המדינות האחרות היו מדינת חלב (1920), מדינת העלווים (1920), מדינת ג'בל א-דרוז (1921) וסנג'ק אלכסנדרטה (1921). לבנון הגדולה (1920) הפכה לימים ללבנון המודרנית.

## הקמה
ב-1 בספטמבר 1920 חילקו הצרפתים את שטחי המנדט בסוריה לשלוש "מדינות": מדינת דמשק, מדינת חלב, ומדינת לטקיה ("הטריטוריה העלווית").
מדינת דמשק הוכרזה על ידי הגנרל הצרפתי אנרי גורו ב-3 בספטמבר 1920, כשבירתה דמשק. הנשיא הראשון של המדינה החדשה היה חאקי אל-עזם. מדינת דמשק כללה את דמשק וסביבתה, בנוסף לערים חומס, חמה ועמק הנהר אורונטס.

מדינת דמשק החדשה איבדה ארבעה מחוזות קאזה (מחוזות המשנה) שהיו חלק מווילאייט סוריה בתקופה העות'מאנית להר הלבנון הנוצרי בעיקר ליצירת לבנון הגדולה החדשה. השטח המופרד מדמשק תואם כיום את הבקאע ודרום לבנון. דמשק, ומאוחר יותר סוריה, מחתה ללא הרף על הפרדת הארצות הללו והמשיכה לדרוש אותן בחזרה לאורך כל תקופת המנדט. אוכלוסיית האזורים הללו, שהייתה מוסלמית בעיקר, מחתה גם על ההפרדה מדמשק.

## הפדרציה הסורית ומדינת סוריה
ב-28 ביוני 1922 הכריז הגנרל אנרי גורו על הקמת הפדרציה הסורית שכללה את מדינות דמשק, חלב ומדינת העלווים. בשנת 1924 הופרדה שוב מדינת העלווים. הפדרציה הסורית הפכה למדינת סוריה ב-1 בינואר 1925.

## אוכלוסייה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:המנדט הצרפתי בסוריה ובלבנון
קטגוריה:אסיה: מושבות צרפתיות לשעבר
קטגוריה:דמשק: היסטוריה
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1920
בית המשפט העליון של אוגנדה

**בית המשפט העליון של אוגנדה** הוא הרשות השופטת באוגנדה. בית המשפט שואב את סמכויותיו מסעיף 130 לחוקת אוגנדה.

בניין בית המשפט העליון ממוקם ברחוב קולולו העליון מספר 10, בפינה עם כביש מבואה, על גבעת קולולו. זהו הרובע המרכזי של קמפלה, בירת אוגנדה והעיר הגדולה ביותר.

## סקירה כללית
בראש בית המשפט העליון עומד השופט הראשי ויש עוד עשרה שופטים נוספים. הרוב הנדרש להחלטת בית המשפט משתנה בהתאם לסוג התיק הנדון. כאשר דנים בערעור חוקתי, המניין הנדרש הוא שבעה שופטים. במקרה פלילי או בערעור אזרחי, רק חמישה שופטים נדרשים.

בהיעדר השופט הראשי בדיון, השופט הבכיר ביותר בבית המשפט עומד בראש הדיון.

בית המשפט מתכנס לשמונה ישיבות בשנה עם הפסקה של כשבועיים בין הפגישות לצורך ביצוע מחקר וכתיבת פסקי דין. בסמכות בית המשפט לדחות, לבטל, להחליף את פסק הדין או להורות על משפט חוזר בעת דיון.

## הרכב השופטים
החל מה-22 באוגוסט 2020 מונו השופטים הבאים לבית המשפט העליון:

# אלפונז אוייני-דולו, נשיא בית המשפט העליון של אוגנדה
# סטלה ארך-אמוקו
# אסתר מיימבאלה קיטימבו קיסאקיה
# אלדד מוואנגוסיה
# רובי אופיו Aweri
# פיית' אסי מוונדהה
# ליליאן טיבאטמווה-אקיריקובינזה
# פול מוגמבה
# מייקל צ'יביטה
# יחזקאל מוהאנגוזי
# פרסי טוהייז

## רשימת נשיאי בית המשפט
### הרפובליקה של אוגנדה
* 2020 - מכהן Alfonse OWiny-Dollo
* 2015 - 2020 בארט מגונדה קטוריבה
* 2013 - 2015 סטיבן קוומה (משחק)
* 2001 - 2013 בנימין ג'וסס אודוקי
* 1986 - 2001 סמואל וואקו וומבוזי
* 1985 - 1986 פיטר אלן
* 1980 - 1985 ג'ורג 'מסיקה
* 1979 - 1980 סמואל וואקו וומבוזי
* 1975 - 1979 מוחמד סייד
* 1972 - 1975 סמואל וואקו וומבוזי
* 1971 - 1972 בנדיקטו קיוואנוקה
* 1969 - 1971 דרמות ג'וזף שרידן
* 1963 - 1969 Egbert Udo Udoma
* 1962 - 1963 KG Bennet

### אוגנדה הבריטית
* 1956 - 1962 אודלי מקיסק
* 1952 - 1956 ג'ון בואס גריפין
* 1947 - 1952 דייוויד אדוארדס
* 1937 - 1947 נורמן ויטלי
* 1935 - 1937 אולם רוברט אוונס
* 1935 - 1935 ג'ון הארי ברקלי ניהיל (משחק)
* 1933 - 1934 סידני אברהמס
* 1921 - 1933 צ'ארלס ג'יימס גריפין
* 19nn - 1920 ויליאם מוריס קרטר

## קישורים חיצוניים
*
* ספריית המשפטים המקוונת של אוגנדה - בתי משפט ושיפוט
* מכון המידע המשפטי של אוגנדה
* החברה למשפטים באוגנדה
* אגודת המשפטים במזרח אפריקה

## הערות שוליים

קטגוריה:אוגנדה
אוגנדה
טקס חצות

**טקס חצות** (באנגלית: **Midnight Mass**, בתרגום מילולי: **[[מיסה|מיסת]] חצות**) היא מיני-סדרת אימה על-טבעית אמריקאית, שנוצרה ובוימה על ידי הקולנוען מייק פלנגאן עבור שירות "נטפליקס".

המיני-סדרה עלתה לשידור בשירות הזרמת המדיה "נטפליקס" ב-24 בספטמבר 2021.

## תקציר העלילה
עלילת הסדרה מספרת את סיפורה של קהילה המתגוררת על גבי אי קטן ומבודד, שחילוקי הדעות הקיימים בין תושביה מחריפים בעקבות חזרתו לאי של אחד מצעירי הקהילה הנושא אות קלון (זאק גילפורד) והגעתו של הכומר פול הכריזמטי והמסתורי (האמיש לינקלייטר). כאשר הופעתו של הכומר פול באי הקטן עולה בקנה אחד עם אירועים בלתי מוסברים ולכאורה מופלאים, להט דתי מחודש תופס את הקהילה – אך עד מהרה התושבים מגלים כי ייתכן ולניסים הללו יש מחיר כבד מקהילתם.

## צוות השחקנים והדמויות
בפברואר 2020, נמסר לראשונה על צוות השחקנים שלוהק עבור הסדרה:
### צוות השחקנים הראשי
* קייט סיגל – **ארין גרין**
* זאק גילפורד – **ריילי פלין**
* קריסטין למאן – **אנני פלין**
* סמנתה סלויאן – **בוו קין**
* איגבי ריגני – **ורן פלין**
* רהול קוהלי – **השריף חסן**
* אנארה סימון – **ליזה**
* אנבת' גיש – **ד"ר שרה גאנינג**
* אלכס אסו – **מילדרד גאנינג**
* רהול אבבורי – **עלי חסן**
* מאט בידל – **סטורג**'
* מייקל טרוקו – **וייד**
* קריסטל באלינט – **דולי**
* לואיז אוליבר – **אוקר**
* הנרי תומאס – **אד פלין**
* האמיש לינקלייטר – **האב פול**

### צוות השחקנים המשני
* רוברט לונגסטריט – **ג'ו קולי**

## פרקים

## הפקה
### פיתוח
ב-1 ביולי 2019, הכריזה "נטפליקס" על הפקת מיני-סדרת אימה בת 7 פרקים, אותה יכתוב, יביים ויפיק בפועל הקולנוען מייק פלנגאן. בפברואר 2020, הוכרז על ליהוקם של זאק גילפורד, קייט סיגל והאמיש לינקלייטר לצוות השחקנים של הסדרה.
### צילומים
צילומי הסדרה התעתדו להתחיל במרץ 2020, אך נדחו בעקבות התפרצות מגפת הקורונה. במקום זאת, צילומי הסדרה החלו ב-17 באוגוסט 2020, בוונקובר, קנדה, והסתיימו ב-15 בדצמבר 2020.

## הפצה
מהקדימון הראשון שהופץ ב-9 באוגוסט 2021, נחשף כי המיני-סדרה עתידה לעלות לשידור ב"נטפליקס" ב-24 בספטמבר 2021. ב-2 בספטמבר שיתף פלנגאן בחשבון הטוויטר שלו את כרזת הסדרה, כפי שחשפה "נטפליקס" לקראת הפצת הקדימון הרשמי.

## ביקורות
באתר הביקורות "Rotten Tomatoes", המיני-סדרה זכתה לציון 97%, עם דירוג ממוצע של 8.5/10, בהתבסס על 31 ביקורות. הקונצנזוס של האתר כתב כי  באתר הביקורות המשוקללות "Metacritic", המיני-סדרה זכתה לציון המשוקלל 76/100, בהתבסס על 8 ביקורות, דבר המעיד על "ביקורות חיוביות לרוב".

## קישורים חיצוניים

*

## הערות שוליים

קטגוריה:מיני-סדרות טלוויזיה
קטגוריה:סדרות דרמה אמריקאיות
קטגוריה:סדרות אימה אמריקאיות
קטגוריה:נטפליקס: תוכניות וסדרות
קטגוריה:ערפדים בטלוויזיה
קטגוריה:סדרות דרמת אימה
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 2021
ריינר פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה

הארכידוכס **ריינר פרדיננד מריה יוהאן אוונגליסט פרנץ איגנאץ מאוסטריה** (בגרמנית: **Erzherzog Rainer Ferdinand Maria Johann Evangelist Franz Ignaz von Österreich**; 11 בינואר 1827 – 27 בינואר 1913) היה אריסטוקרט אוסטרי לבית הבסבורג-לורן, אחיינו של פרנץ השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ופוליטיקאי בכיר באימפריה האוסטרית (יו"ר ועידת השרים האוסטרית בין 1861 ל-1865). ריינר פרדיננד היה בנם של ריינר יוזף, ארכידוכס אוסטריה ואליזבטה, נסיכת סבויה.

## ביוגרפיה
בנו של ריינר יוזף, ארכידוכס אוסטריה, המשנה למלך בממלכת לומברדיה-ונציה ואחיו הצעיר של פרנץ השני, קיסר האימפריה האוסטרית. מונה על ידי פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה, בשנת 1857 לראש הרייכסראט (הפרלמנט). בשנים 1861–1865, כיהן ריינר פרדיננד כיושב ראש ועידת השרים האוסטרית (תפקיד המקביל לזה של ראש ממשלה), היה ראש הקבינט הליברלי של אנטון פון שמרלינג ובין השנים 1872 עד 1906 שימש כמפקד הראשי של כוח היבשה המלכותי הקיסרי (kaiserlich-königliche Landwehr), שאותו בנה לכוח חמוש שווה צבאית לצד הצבא המשותף בתקופה זו. בשנת 1874 הועלה לדרגת פלדצוגמייסטר. ריינר קידם אמנות ומדע. בין היתר היה נשיא התערוכה העולמית של וינה בשנת 1873, נשיא אוצר האקדמיה למדעים ומגן המוזיאון האוסטרי לאמנות ולתעשייה. בשנת 1884 רכש אוסף פפירוס ותרם אותו בשנת 1899 לספריית המשפטים (כיום הספרייה הלאומית האוסטרית). אוסף הפפירוס של הארכידוכס ריינר הוא כיום אתר מורשת עולמית של אונסק"ו.

מאז 21 בפברואר 1852, ריינר היה נשוי לבת דודו הארכידוכסית מריה קרולינה (1825-1915), בתו של הארכידוכס קרל, דוכס טשן. הזוג היו מהחברים האהודים ביותר במשפחה הקיסרית במשך עשרות שנים בשל נוכחותם הציבורית התכופה ופעילויות צדקה רבות. נישואיהם של ריינר ומריה קרולינה היו מאושרים מאוד. חגיגת חתונת היהלומים שלהם בשנת 1912 הוערכה מאוחר יותר כאירוע החגיגה המרכזית האחרונה של האימפריה האוסטרו-הונגרית. מכיוון שלריינר ומריה קרולינה לא היו ילדים משל עצמם, אך היו ידידותיים מאוד לילדים, הם דאגו לצרכיהם של ילדים וצעירים ששונים, כולל בני משפחת הבסבורג. מאז 1999 החלה פעילות מחודשת של הלהקה המוזיקלית 'הארכידוכס ריינר' בזלצבורג. במקור הייתה זאת להקה צבאית של חיל בצבא האוסטרו-הונגרי שהיה כפוף ישירות אל הארכידוכס ריינר.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* ריינר פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה, פורום אוסטריה 
* ריינר פרדיננד, מתוך הלקסיקון הביוגרפי של האימפריה האוסטרית (Biographisches Lexikon des Kaiserthums Oesterreich)
* 

קטגוריה:אצולה אוסטרית
קטגוריה:בית הבסבורג
קטגוריה:פוליטיקאים אוסטרים
קטגוריה:גנרלים אוסטרים
קטגוריה:גנרלים אוסטרו-הונגרים
קטגוריה:האימפריה האוסטרו-הונגרית: פוליטיקאים
קטגוריה:המסדר הוויקטוריאני המלכותי: אבירים וגבירות הצלב הגדול
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:מסדר כוכב רומניה
קטגוריה:מעוטרי אות מסדר העיט האדום
קטגוריה:אבירי מסדר העיט השחור
קטגוריה:מעוטרי אות מסדר הבז הלבן
קטגוריה:אבירי מסדר גיזת הזהב
קטגוריה:מעוטרי עיטור אנדריי הקדוש
קטגוריה:מעוטרי עיטור אלכסנדר נבסקי (האימפריה הרוסית)
קטגוריה:אישים הקבורים בווינה
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1827
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1913
ראובן חזק

**ראובן מרדכי חזק** (נולד ב-29 בינואר 1938) הוא איש מערכת הביטחון לשעבר, שכיהן כסגן ראש השב"כ ולאחר מכן כמנכ"ל עיריית ירושלים, ואשר נודע בשל חלקו בפרשת קו 300. כיום עוסק בפיסול.

## ביוגרפיה
נולד ביפו לצייר אברהם חזק ולפרידה לבית חילביץ, ילידי אסטוניה שעלו לארץ ב-1933. אחיו הבכור היה איש העסקים הישראלי-אמריקאי נחמיה חזק.

את לימודיו התיכוניים עשה בבית חינוך תיכון (לימים עירוני ד') והיה פעיל בתנועה המאוחדת. עם סיום לימודיו הצטרף לגרעין נח"ל ושירותו הצבאי היה בחטיבת הצנחנים.

לאחר שירותו הצבאי למד סוציולוגיה וגאוגרפיה באוניברסיטה העברית, המשיך לתואר שני בגאוגרפיה עירונית, והיה למרצה זוטר. התגייס לשב"כ בשנת 1964, החל את שירותו ביחידה למניעת ריגול סובייטי והתקדם בסולם הדרגות הארגוני, שימש ראש אגף המבצעים בשב"כ. ב–1979 פרש מהשירות, ובשנים 1980–1981 כיהן כמנכ"ל עיריית ירושלים. לאחר מכן שב לשב"כ, והתמנה לסגן ראש השירות וממלא מקומו. בתקופה זו השתתף בלכידת המחתרת היהודית.

בנובמבר 1985, פנה חזק, יחד עם חבריו לשירות פלג רדי ורפי מלכא, לראש השירות אברהם שלום בדרישה לחשוף את פרטי פרשת קו 300 או להתפטר מתפקידו. שלום סירב והשלושה הורחקו מהשירות. בפברואר 1986 פנה חזק עם פרטי הפרשה למשנׇה לפרקליט המדינה, דורית ביניש, ולאחר מכן ליועץ המשפטי לממשלה, יצחק זמיר – מה שהוביל, לאחר אי-אילו השתלשלויות, לפתיחת חקירה פלילית של הפרשה.

לאחר פרישתם של השלושה מהשב"כ, הקימו יחד את חברת האבטחה "שפרן".

בשנת 1988 מונה חזק לראש מטה הבחירות של רשימתו של טדי קולק, "ירושלים אחת", ואף הוזכר כמי שעשוי להחליף את קולק כראש העירייה בעתיד. בשנת 1996 הושאל מחברת "שפרן" לחברת NDS שם עסק בתחום ההגנה האקטיבית, ולימים הפך לסגן נשיא החברה.

בשנות ה-90 של המאה ה-20 החל חזק לעסוק בפיסול באבן והציג מעבודותיו בסימפוזיונים בינלאומיים לפיסול במעלות-תרשיחא ובאשדוד. בדצמבר 2019 הציג את תערוכת הבכורה שלו, "ראש ולענה", במוזיאון "על התפר" בירושלים.

בעשור השני של המאה ה-21, התנדב חזק בעמותת "בדרך להחלמה", העוסקת בהעברת חולים פלסטינים לבתי חולים בארץ,

בשנת 2021 השתתף עם חבריו רדי ומלכא בסרט "הרעות" של הבמאי יונתן פז.

## חיים אישיים
חזק היה נשוי לנירה עד לפטירתה ב-2025 ואב לשלושה. מתגורר בשכונת צהלה בתל אביב.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סגני ראש השב"כ
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:פסלים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני ד' (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי התנועה המאוחדת
קטגוריה:חברי גרעיני נח"ל
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:צהלה: אישים
קטגוריה:ראשי אגף המבצעים בשב"כ
קטגוריה:חושפי שחיתויות בישראל
קטגוריה:מנכ"לי עיריית ירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1938
ממלכת איליריה

**ממלכת איליריה** הייתה נחלת כתר של האימפריה האוסטרית בשנים 1816–1849, המדינה היורשת של המחוזות האיליריים, שנכבשה בחזרה על ידי אוסטריה במלחמת הקואליציה השישית והוקמה מחדש על פי הסעיף האחרון של קונגרס וינה. המרכז המנהלי שלה היה בליובליאנה.

במהלך המהפכות של 1848, הממלכה התפרקה והתפצלה לנחלות הכתר האוסטריות של קרניולה, קרינתיה וארץ החוף האוסטרית.

## גאוגרפיה
המחוזות האיליריים הצרפתים כללו את קרניולה וקרינתיה המערבית ("העליונה"), כמו גם את השטחים האדריאטיים של גוריציה וגרדישקה, טריאסטה וחצי האי איסטריה. הם כללו גם את החוף הדלמטי ואת אדמות ממלכת קרואטיה דרומית לנהר סאווה. חלקים מהשטחים לחופי הים האדריאטי סופחו על ידי המלוכה ההבסבורגית מוונציה בהסכם קמפו פורמיו בשנת 1797. עם פירוק הפרובינציות, ממשלת אוסטריה פיצלה את דלמטיה ומיזגה את החלק המזרחי ("התחתון") של קרינתיה למה שהפך לממלכת איליריה.

שטח הממלכה כלל את החלק המערבי והמרכזי של סלובניה של ימינו, כלומר קרניולה עם הבירה ליובליאנה והריביירה הסלובנית (גורישקה ואיסטריה הסלובנית), קרינתיה האוסטרית וקרינתיה הסלובנית, כמו גם כמה שטחים בצפון מערב קרואטיה (מחוז איסטריה של היום ואיי מפרץ קוורנר, קרק, צרס ולושין) וצפון מזרח איטליה (מחוזות טריאסטה וגוריציה). בשנת 1822 אוחדה שוב קרואטיה האזרחית בין הגדה הימנית של סאווה ורייקה לממלכת קרואטיה (ההבסבורגית).

## היסטוריה
ממלכת איליריה הוקמה כדי להתנגד ליומרות הטריטוריאליות של ממלכת הונגריה והשפעות האימפריה הרוסית, אך עם הסיפוח ההונגרי של קרואטיה האזרחית ורייקה היא איבדה את משמעותה. הרפורמות המשפטיות והמנהליות שביצעו השלטונות הצרפתים לשעבר שינו מאוד את המבנים הניהוליים של שטחים אלו, כך שהרשויות הקיסריות האוסטריות חשבו שעדיף לקבץ את רובן כישות אדמיניסטרטיבית נפרדת, מה שמאפשר התאגדות איטית במשפט המשפטי, השיפוטי והאוסטרי. מערכת מנהלית.

ממלכת איליריה הוקמה רשמית ב-3 באוגוסט 1816.  בשנים הראשונות היא כללה גם שטח קרואטי שהיה חלק מקרואטיה האזרחית הנפוליאונית. אולם כבר בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-19 הוקמה מחדש הממלכה הקרואטית הטרום נפוליאונית, בה נכללו גם השטחים המהווים חלק מממלכת איליריה (העיר רייקה - פיומה עם מזרח איסטריה ומחוז קרלובץ).
ממוזער| מפת ממלכת איליריה המוגדלת, בשם ''Zemljovid Slovenske dežele in pokrajin'' ("מפת ארצות ומחוזות סלובנים")
באביב העמים בשנת 1848, הסלובנים קידמו הצעה לכלול את שטיריה התחתונה בממלכת איליריה, כך שרוב ארצות סלובניה יתאחדו בישות מנהלית אחת וכך יתגשם הרעיון של סלובניה המאוחדת. פיטר קוזלר עיצב מפה של ממלכת איליריה כה מוגדלת, שלימים תהפוך לסמל לאומי חשוב בתודעה הלאומית הסלובנית. אולם ההצעה נדחתה על ידי הקיסר ההבסבורגי. ממלכת איליריה הוזכרה בהדרגה פחות ופחות ובפעם האחרונה הופיעה רשמית בשנת 1849 כנחלת כתר בחוקת מרץ של אוסטריה.

## חלוקה מנהלית
בשנים 1822–1848 נוהלה הממלכה על ידי הממשלה הקיסרית-מלכותית בליובליאנה (לייבאך) עבור המחוזות של ליובליאנה, נובו מסטו (נוישטט), פוסטוינה (Adelsberg), פילאך (Beljak) וקלגנפורט (Celovec) והממשלה הקיסרית-מלכותית באזור הריביירה בטריאסטה עבור המחוזות של איסטריה (Istrien), גוריציה (Görz) והעיר הקיסרית טריאסטה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:האימפריה האוסטרית
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1816
אגאפיוס מהייראפוליס

**מחבוב אבן קוסטנטין** (בערבית: **محبوب إبن قسطنطين**, שם נוצרי שקיבל את הצורה הלטינית **אגאפיוס בן קונסטנטין**; נפטר בשנת 941/2 לספירה) היה סופר והיסטוריון ערבי נוצרי, הידוע בעיקר בזכות חיבורו הארוך "כיתאב אל-עונואן" ("ספר הכותרות" או "ההיסטוריה"). הוא היה הבישוף המלכיתי של מנבג' (Hierapolis), בסוריה.

הוא היה בן זמנו של הכרוניקאי אוטיכיוס מאלכסנדריה (סעיד אבן בטריק), גם הוא מלכיתי. החיבור ההיסטורי שלו מתחיל עם יסוד העולם ונמשך עד לזמנו. החלק העוסק בתקופה הערבית שרד רק בכתב יד אחד ונקטע בשנה השנייה לח'ליפות של אל-מהדי (160 להיג'רה, 776/7 לספירה) ובזמן בו הקיסר היה לאון הרביעי (775–780).

עבור ההיסטוריה המוקדמת של הנצרות, אגאפיוס עשה שימוש ללא ביקורת בחומרים אפוקריפיים ואגדתיים. עבור ההיסטוריה החילונית והכנסייתית בהמשך, הוא הסתמך על מקורות סוריים, במיוחד הכרוניקה העולמית של ההיסטוריון המרוני תאופילוס מאדסה  (מת בשנת 785) עבור סוף התקופה האומיית ותחילת העבאסית. הוא השתמש ב"תולדות הכנסייה" של אוסביוס רק באמצעות אוסף של קטעים קצרים מתוך החיבור. את זה הוא משלים ממקורות אחרים. הוא נותן קטע שלא ידוע ממקור אחר מאת פפיאס; ורשימה של מטרופוליטנים מזרחיים. הוא משתמש בחיבור ההיסטורי האבוד של בר-דיסאן , אך רבים ממקורותיו נותרו עלומים.

החיבור ההיסטורי של אגאפיוס מכיל גרסה של העדות הפלוויאנית – אזכור, שהאותנטיות שלו שנויה במחלוקת, של ישו והנוצרים בספרו של יוסף בן מתתיהו "קדמוניות היהודים", שנכתב בסוף המאה ה-1. וכך הוא מצטט מתוכו:
:.

גרסתו של אגאפיוס נייטרלית יותר מזו של הטקסט הקיים בכתבי היד ששרדו של "קדמוניות היהודים": היא מופיעה ללא המשפט "אם מותר לקרוא לו איש", ללא ההתייחסות לנסים שביצע, ללא ציון תפקידם של המנהיגים היהודים בהאשמתו, ועם ניסוח מסויג על כך שתלמידיו של ישו דיווחו שהופיע לפניהם חי כעבור שלושה ימים, ושרק "אולי הוא המשיח".

## קישורים חיצוניים
* חיבורו ההיסטורי של אגאפיוס 
* כיתאב אל-עונואן 

## הערות שוליים

קטגוריה:היסטוריונים ערבים
קטגוריה:היסטוריונים של ימי הביניים
קטגוריה:סורים
קטגוריה:בישופים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-10
צ'ארלס מקדואל

**צ'ארלס מקדואל** (; 18 באוקטובר 1743 – 31 במרץ 1815) היה בריגדיר גנרל בחטיבת מחוז מורגן של המיליציה המדינית של קרוליינה הצפונית, במהלך המהפכה האמריקאית.

## ביוגרפיה
מקדואל נולד ב-18 באוקטובר 1743, בווינצ'סטר, מחוז פרדריק שבווירג'יניה, לג'וזף ומרגרט. בצעירותו עברה משפחתו למחוז רואן שבקרוליינה הצפונית.

בעת המהפכה האמריקנית שירת כגנרל המיליציה של קרוליינה הצפונית. במרוצת המלחמה היה מעורב בקרבות רבים כנגד שבט הצ'רוקי. בין השנים 1775–1776, שימש כקפטן הגדוד השני של מחוז רואן. בשנת 1777 מונה לקולונל של מיליציית מחוז בורק. בשנת 1782 מונה לבריגדיר גנרל של חטיבת המיליציה המחוזית של מורגן. טרם המלחמה כיהן מקדואל כחבר בבית הנבחרים של קרוליינה הצפונית. בין השנים 1782–1789, ייצג את המדינה ב.

הוא נפטר ב-31 במרץ 1815 ונקבר בבית הקברות של מורגנטון.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי וירג'יניה
קטגוריה:אנשי צבא אמריקאים במלחמת העצמאות של ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1743
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1815
V (אלבום של ונסה הדג'נס)

***V*** הוא אלבום הבכורה של הזמרת האמריקאית ונסה הדג'נס, שיצא לאור ב-26 בספטמבר 2006, תחת הוצאת הוליווד רקורדס.

## כתיבה ופיתוח
לאחר שהשתתפה בהיי סקול מיוזיקל, חתמה הדג'נס על חוזה קלטות עם חברת הוליווד רקורדס שבבעלות חברת וולט דיסני.

הדג'נס הצהירה ששם האלבום מייצג את שמה, ונסה, אך גם את המילה "מגוון" (באנגלית: variety), מכיוון שהאלבום הוא שילוב של ז'אנרים וסגנונות.

## רשימת רצועות

## מיקומי שיא

### מצעדים שנתיים

## תארים ונתוני מכירות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2006
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי דרימלאב
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי מתיו ג'רארד
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי רוק מאפיה
קטגוריה:אלבומי פופ
קטגוריה:אלבומי זהב בארצות הברית
קטגוריה:אלבומי חברת הוליווד רקורדס
מצלמת IP

ממוזער|מצלמת אבטחה אלחוטית חיצונית של חברת Jennov
**מצלמת IP** (באנגלית: **IP Camera**) היא סוג של מצלמת וידאו דיגיטלית שממירה את נתוני חיישן הצילום לפורמט דיגיטלי ומשדרת נתוני תמונה דרך רשת IP מקומית או מרוחקת. חלק ממצלמות ה-IP מכילות בנוסף מערכת הקלטה. ייעודן העיקרי הוא ניטור ומעקב.

במצלמות טלוויזיה במעגל סגור (CCTV), לעומת זאת, אותות הווידאו מועברים על כבלי נחושת באופן אנלוגי. רוב מצלמות ה-IP הן מצלמות רשת, אך המונח "מצלמת IP" חל בדרך כלל רק על אלה שניתן לגשת אליהן ישירות באמצעות חיבור רשת, המשמשות בדרך כלל למעקב.

חלק ממצלמות ה-IP דורשות תמיכה של מקליט וידאו מרכזי , כדי לתחזק הקלטה בעלת שמע. אחרות מסוגלות לפעול בצורה מבוזרת ללא צורך ב-NVR.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:פרוטוקולי אינטרנט
קטגוריה:וידאו באינטרנט
קטגוריה:מצלמות
מאנדוק

**מאנדוק** (בהונגרית: **Mándok**) היא עיר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג בצפון מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בה קהילה יהודית.

כמו יישובים רבים באירופה גם אוכלוסיית מאנדוק קטנה עם השנים. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 4,572 תושבים ובשנת 2020 חיו בו רק 3,913 תושבים.

הכפר היה מיושב לסירוגין מהמאה ה-14 והפך לעיר החל משנת 2007.

## יהודי מאנדוק
יהודים ישבו במאנדוק משנת 1770 אז הם הוזכרו במפקד תושבים שנערך באותה השנה. רוב היהודים היו סוחרי תבואה ובהמות או עסקו במלאכה. במקום היו חברה קדישא, בית כנסת, בית מדרש, בית ספר עממי, "חדר" ובית קברות יהודי.

בזמן הקרע ביהדות הונגריה בעקבות חילוקי דעות בין חרדים למשכילים בקונגרס יהודי הונגריה בשנת 1869 ו-1868 הצטרפה הקהילה לזרם הקהילות האורתודוקסיות שסירבו לקבל על עצמן את תקנות הקונגרס.

החל משנת 1867 השתייכו לקהילה גם יהודים שישבו בישובי הסביבה: טורניושפאלצה, אפריישקה, טיסמוגיורוש, גיירה, נג'וורשאן, קופוצפאטי ורוורניוש, גמז'ה, לוופטרי, נירלווה, בנק, מזלדאן, אויקנז, טיססנטמארטון, ז'ורק, טיסבזדד, טוז'ר, גיירצ'קה, זאהון.

בשנת 1941 גויסו צעירים יהודים ממאנדוק לעבודות כפייה, הם נשלחו לעבודות מחוץ לגבולות הונגריה ורובם לא חזרו.

במרץ 1944 נכנס הצבא הגרמני להונגריה ובאפריל הועברו יהודי מאנדוק לגטו קישווארדה, שם רוכזו חלק מיהודי המחוז. כעבור כמה שבועות שולחו יהודי הגטו למחנה ההשמדה אושוויץ.

אחרי המלחמה חזרו לעיירה 18 גברים מהמחנות לעבודות כפייה ועוד כ-20 ניצולים וניצולות מאושוויץ. במשך השנים עזבו היהודים את העיירה ובשנות הששים למאה ה-20 נותרו במקום יהודים ספורים.

במפקד קהילות הונגריה שנערך בשנת 1944 נכתב בדף קהילת מאנדוק שבקהילה יש 378 חברים, מנהיג הקהל הוא איזידור ברקוביץ' ורב הקהילה הוא ארנו מאייר.

## לקריאה נוספת
* מאנדוק בפנקס הקהילות הונגריה. עמוד 349
* מאנדוק, בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 211–212. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944)

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הונגריה: ערים
קטגוריה:קהילות יהודיות בהונגריה
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
מאיר בידרמן

**מאיר בידרמן** (נולד ב-28 באוקטובר 1984) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, המכהן כמפקד עוצבת ״עקבות הברזל״ (401). קודם לכן שימש כסגן מפקד אוגדה 162, מפקד חטיבת הבקעה, סגן מפקד חטיבת הצנחנים, מפקד גדוד 195 ומפקד גדוד 53.

אלוף-משנה מאיר בידרמן ימונה לראש מחלקת מבצעים באגף המבצעים.

## ביוגרפיה
בידרמן נולד וגדל בירושלים. למד בתיכון הדתי הימלפרב והוא בוגר ישיבת מעלה גלבוע של הקיבוץ הדתי.

## קריירה צבאית
התגייס לצה"ל לחיל השריון בשנת 2003, ושובץ בגדוד 53 בחטיבה 188. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מפקדי טנקים וקורס קציני שריון. בסיום הקורס שב לגדוד 53 ומונה למפקד מחלקה, והשתתף בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה. בהמשך שירת כסגן מפקד פלוגה, והשתתף בין היתר במלחמת לבנון השנייה. לאחר מכן מונה למפקד פלוגה א' בגדוד 53, והוביל את הפלוגה בין היתר במבצע עופרת יצוקה. בהמשך שירת כקצין המבצעים (קמב"ץ) הגדודי. יצא ללימודים במהלכם שימש כמפקד פלוגת חי"ר במילואים השייכת לחיל השריון. בהמשך שימש כסגן מפקד גדוד 53 בין השנים 2013–2014, בין היתר במהלך מבצע צוק איתן. לאחר מכן מונה לראש לשכת מפקד פיקוד הצפון, אביב כוכבי בין השנים 2014–2016. בסיום תפקידו יצא ללימודים בפו"ם.

בשנת 2017 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד 53, תפקיד בו שירת עד 4 ביולי 2018. ביולי 2018 מונה למפקד גדוד 195, תפקיד אותו מילא עד 30 ביולי 2020. לאחר מכן מונה לסגן מפקד חטיבת הצנחנים בין השנים 2020–2021, בכך היה לקצין שריון הראשון שמילא תפקיד זה. ב-9 באוגוסט 2021 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת הבקעה וכיהן בתפקיד עד 18 ביולי 2023. 

באוגוסט 2024 מונה לסגן מפקד עוצבת הפלדה (אוגדה 162) ושירת בתפקיד זה כמה חודשים. באוקטובר 2024, בעקבות נפילתו של מפקד חטיבה 401 אחסאן דקסה, בקרב בג'אבליה במסגרת מלחמת חרבות ברזל, מונה בידרמן כממלא מקום מפקד החטיבה, וזמן קצר לאחר מכן קיבל מינוי קבוע.

## חיים אישיים
בידרמן נשוי ואב לשלושה. הוא בעל תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים מהאוניברסיטה העברית בירושלים ובעל תואר שני במדעי המדינה וביטחון לאומי מאוניברסיטת חיפה. בשנים 2023-2024 השתתף בתוכנית ללימודי ביטחון לאומי במכללה הצבאית של קנדה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבה 188
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבה 460
קטגוריה:מפקדי חטיבת הבקעה
קטגוריה:מפקדי חטיבה 401
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:בוגרי תיכון הימלפרב
קטגוריה:בוגרי ישיבת מעלה גלבוע
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:חיילי צה"ל במלחמת לבנון השנייה
קטגוריה:מפקדי חטיבות במלחמת חרבות ברזל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1984
איילט אדנה

**איילט אדנה** (בטורקית עות'מאנית: **ایالت ادنه**) היה איילט של האימפריה העות'מאנית, שהוקם בשנת 1608, כשהוא מופרד מאיילט חלב. שטח המדווח במאה ה-19 היה .

## היסטוריה
הרמדנידים מילאו תפקיד מרכזי ביחסי העות'מאנים והממלוכים מהמאה ה-15, בשל היותם מדינת חיץ הממוקמת באזור הגבול הממלוכי אל-עוואסים. בשנת 1517 שילב סלים הראשון את הבייליק באימפריה העות'מאנית לאחר כיבוש המדינה הממלוכית. הביים של הרמדנידים החזיקו את השליטה בסנג'ק אדנה באופן תורשתי עד 1608.

## חטיבות מנהליות

## הערות שוליים

קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: איילטים
קטגוריה:טורקיה: היסטוריה
אלברט הרטר

**אלברט הרטר** (באנגלית: **Albert Herter**; 2 במרץ 1871 – 15 בפברואר 1950) היה צייר, מאייר ומעצב פנים אמריקאי. הוא למד בליגת הסטודנטים לאמנות אצל ג'יימס קרול בקוויט, ולאחר מכן בפריז אצל ז'אן פול לורנס ופרננד קורמון.

## ביוגרפיה
הוא נולד בניו יורק למשפחה שעסקה באמנות. אביו, כריסטיאן הרטר (1839–1883), הקים את חברת האחים הרטר, חברה לעיצוב פנים וריהוט בניו יורק. החברה נסגרה בשנת 1906, ואלברט ייסד בשנת 1909, חברה לייצור שטיחים וטקסטיל שהייתה, במובן מסוים, ממשיכה את דרכו של אביו.

כשהרטר למד בפריז הוא פגש סטודנטית אמריקאית לאמנות, אדל מק'גיניס. הם נישאו בשנת 1893 ונולדו להם שלושה ילדים: אווריט אלברט (1894–1918), כריסטיאן ארצ'יבלד (1895–1966) ולידיה אדל (1898–1951).

בשנת 1898 הם חזרו לארצות הברית ובנו וילה בסגנון ים תיכוני, במזרח המפטון, ניו יורק, עם סטודיו לכל אחד מהם. אמו של הרטר בנתה אחוזה, בסנטה ברברה, קליפורניה, שם בילתה המשפחה בחורפים. לאחר מות אמו, הרטר ואשתו שיפצו את האחוזה והפכו אותה למלון בוטיק.

הבן אוורט ובתו לידיה הפכו גם הם לאמנים. אוורט נהרג בגיל 24 במלחמת העולם הראשונה. בנו כריסטיאן הפך לפוליטיקאי, שכיהן כמושל מסצ'וסטס ומאוחר יותר מזכיר המדינה האמריקני של דווייט אייזנהאואר.

## יצירה והוקרה
להרטר הייתה קריירה מוקדמת יוצאת דופן, בגיל 19 קיבל אות מכובד בסלון פריז (1890), וזכה בפרסים מהאקדמיה לאמנויות יפות של פנסילבניה (פרס ליפינקוט )1897. הוא זכה במדליות בתערוכת אטלנטה משנת 1895 (1830), בתערוכת נאשוויל משנת 1897, תערוכת אוניברסיטת פריז משנת 1900 ותערוכת פאן אמריקאית בשנת 1901 בבאפלו . 

בשנת 1909 הוזמן הרטר על ידי ארגון ״בנות המהפכה האמריקאית״ ליצור את מה שנועד להיות מסך התיאטרון המצויר הגדול בעולם, לאודיטוריום דנבר. נושא הציור היה אלגוריה של מגילת העצמאות של ארצות הברית, וכללה איורים של דמויות היסטוריות כמו ג'ורג' וושינגטון, תומאס ג'פרסון ובנג׳מין פרנקלין.

הוא ביצע ציורי קיר במבנים כמו בית הממשל במאסצ'וסטס, בקפיטול מדינת ויסקונסין, בספרייה הציבורית בלוס אנג'לס והאקדמיה הלאומית למדעים.  

יצירתו הידועה ביותר "יציאת חיל הרגלים, אוגוסט 1914", היא ציור קיר בתחנת הרכבת גאר דה אסט בפריז.
מרכז|ממוזער|578x578 פיקסלים|אלברט הרטר, היציאה למלחמה, אוגוסט 1914. ציור בתחנת הרכבת בפריס

בנו הבכור של הרטר, אווריט, התנדב להילחם במלחמת העולם הראשונה, ונהרג ביוני 1918. הרטר הביע את צערו בציור הקיר הזה, המתאר חיילים היוצאים למלחמה מאותה תחנת רכבת. הצעיר במרכז עם זרועותיו מונפות באוויר הוא דיוקן של אווריט, האישה בלבן בצד שמאל היא דיוקן של ביתו אדל הרטר, והגבר בצד ימין עם זר הפרחים הוא דיוקן עצמי. הרטר תרם את ציור הקיר לעם צרפת בשנת 1926.

## גלריה

File:Herter A Family Group ca.1898.jpg|משפחה

File:Herter Founders of the National Academy of Sciences 1924.jpg|מייסדי האקדמיה למדעים

File:Albert Herter - Woman with Red Hair - Google Art Project.jpg|אישה עם שיער אדום

File:Herter - In the name of mercy give.jpg|פוסטר לצלב האדום

File:English Law by Albert Herter - Wisconsin Supreme Court - DSC03166.JPG|החתימה על המגנה כרטא


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:ציירים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1871
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1950
טיילור ג'ון סמית'

**טיילור ג'ון סמית**' (באנגלית: **Taylor John Smith**; נולד ב-13 במאי 1995) הוא שחקן אמריקאי, אשר ידוע בעיקר בשל תפקידו בתור ג'ון קין במיני-סדרה "חפצים חדים" ברשת HBO.

## ביוגרפיה
סמית' נולד ב-13 במאי 1995 בלוס אנג'לס, קליפורניה. הוא החל לשחק כנער ועד מהרה מצא את עצמו מבוקש הן בקולנוע והן בטלוויזיה, הודות בעיקר למראהו הכל-אמריקאי.

## קריירה
בשנת 2012 הופיע לראשונה על מסך בתפקיד זעיר ללא קרדיט בסרט "משחקי הרעב" בבימויו של גארי רוס, המבוסס על עלילת הספר "משחקי הרעב" שנכתב על ידי סוזן קולינס. בשנת 2013 הוא הופיע לראשונה על המסך בתפקיד אורח בפרק של סדרת הטלוויזיה "תפיסה" של רשת TNT. לאחר מכן בשנת 2014, קיבל סמית' את תפקיד הקולנוע הראשון שלו בסרט פרודיה על סרטי אימה "הבית הרדוף 2" בכיכובו של מרלון ויינס.

עד מהרה עבר סמית' מפרודיות אימה לסרטי אימה של ממש, עם תפקידים בסרט האימה "הרוע שבפנים 3" משנת 2015, והגרסה המחודשת האמריקאית לסרט האימה הצרפתי "Martyrs" באותה שנה. לאחר מכן חזר סמית להופיע בטלוויזיה, בתפקיד קבוע בעונה השנייה של סדרת האנתולוגיה החברתית-פוליטית "פשע אמריקאי" בין השנים 2015–2017, ולאחר מכן הופיע בפיילוט לרימייק שהופק לטלוויזיה של קלאסיקת העשרה של שנות התשעים משחקי פיתוי, סרט משנת 1998. הפיילוט לא נמכר.

למרות הכישלון הזה, לסמית' השנה הגדולה ביותר שלו הייתה בשנת 2018, והוא שיחק בתפקיד ראשי במיני סדרה של HBO "חפצים חדים" לצד איימי אדמס שביים ז'אן מארק ואלי, ומבוסס על הרומן של ג'יליאן פלין בעל אותו שם.

בשנת 2020 שיחק בדרמת המלחמה "לכודים תחת אש", לצד סקוט איסטווד. הסרט מבוסס על הרומן הנמכר ביותר של ג'ייק טאפר.

בשנת 2022 השתתף בסרט שירת סרטני הנהר, המבוסס על ספרה של דליה אוונס, בתפקיד טייט ווקר.

בשנת 2025 שיחק בסרט "יחידת העילית".

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1995
קלארק וורהס

**קלארק וורהס** (באנגלית: **Clark Voorhees**; 1871 – 1933) היה צייר נוף אימפרסיוניסטי וטונאליסטי אמריקאי וממייסדי מושבת האמנות אולד ליים.

## ביוגרפיה
וורהס נולד ב-29 במאי 1871 בניו יורק, בנו של סוכן מניות. בתחילה הוא נמשך למדעים וסיים תארים בכימיה מאוניברסיטת ייל ואוניברסיטת קולומביה. בשנת 1894 החל וורהס לעסוק ברצינות באמנות (שתמיד הייתה תחביבו) כאשר נרשם לשיעורים בליגת הסטודנטים לאמנות. בשנה שלאחר מכן נרשם לבית הספר לאמנות במוזיאון המטרופוליטן. הוא גם למד אצל אירווינג רמזי ויילס בלונג איילנד ועם לאונרד אוכטמן בקונטיקט.

בשנת 1897 נסע וורהס לאירופה, למד באקדמיה ז'וליאן בפריז ובילה בכפר האומנים הצרפתי ברביזון וכן בהולנד.

## אולד ליים
וורהס ביקר לראשונה באולד ליים, (Old Lyme) קונטיקט בשנת 1893. בשנת 1896, הוא חזר עם אמו ואחותו, שהתארחו בפנסיון בניהולה של פלורנס גריזוולד. בית פלורנס גריזוולד (מוזיאון גריזוולד) הפך בסופו של דבר למרכז הקהילה האמנותית של אולד ליים וסביר מאוד להניח שהנרי וורד ריינג'ר, המתואר לעיתים קרובות כמייסד המושבה האמנותית שם, הכיר את המקום דרך קלארק וורהס.

מבחינה סגנונית, וורהס היה אחד האמנים שנשארו נאמנים לסגנון הטונאליסטי שמקורו ברביזון, הקשור לוורד ריינג'ר גם לאחר שרוב האמנים האחרים אימצו את הסגנון האימפרסיוניסטי של צ'יילד האסאם. רוב ציוריו של וורהס אינם מתוארכים, אך נראה כי הוא אימץ בהדרגה גישה אימפרסיוניסטית בשלב מאוחר בחייו. הוא גם התנסה בתחריט בשנות השלושים.

רבים מציוריו של וורהס מתארים את נופי אולד ליים. כמו כן הוא צייר גם בניופורט, רוד איילנד ובמערב מסצ'וסטס.

וורהס הציג יחד עם חברים אחרים במושבת האמנות, כמו גם הציג גם באקדמיה הלאומית לעיצוב, בחברת האמנים האמריקאים, באגודה האמריקאית לצבעי מים, במכון קרנגי ובמכון לאמנות בשיקגו.

הוא זכה במדליית ארד בתערוכת סנט לואיס בשנת 1904 ובשנת 1905 קיבל את אחד משלושת הפרסים של האקדמיה הלאומית, לשלושת ציורי השמן הטובים ביותר שהופקו על ידי אמנים מתחת לגיל שלושים וחמש.

דוגמאות ליצירתו של וורהס נמצאות באוספים של הגלריה לאמנות של אוניברסיטת ייל, מוזיאון לאמנות יוסטון, מוזיאון פלורנס גריסוולד והחברה ההיסטורית בליים.

תערוכות מרכזיות המציגות את עבודותיו כללו את החברה ההיסטורית באולד ליים ואת מוזיאון פלורנס גריזוולד ותערוכות נוספות.

נכדתו, ג'נט פיש, היא ציירת טבע דומם עם יצירות באוסף הקבע של מוזיאונים רבים.

## גלריה

File:Little House by the River by Clark Greenwood Voorhees.jpg

File:Voorhees-Courtyard.jpg

File:Voorhees-SillLane.png

File:Scooner, Noank, Connecticut by Clark Greenwood Voorhees.png

File:Voorhees-Garden.jpg

File:Voorhees-Dockyard.jpg

File:Voorhees-Moonrise.jpg


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:ציירים אמריקאים
קטגוריה:אימפרסיוניזם
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ייל
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1871
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1933
שבת (כתב עת)

**שבת** (בהונגרית: **Szombat**) הוא כתב העת של איגוד התרבות היהודי-הונגרי. העורך הראשי שלה הוא הסופר היהודי-הונגרי גאבור ט. סאנטו.

## מהות כתב העת
שבת הוא עיתון ציבורי ותרבותי יהודי ללא מטרות רווח. כתב העת יוצא לאור מאז 1989, 10 פעמים בשנה. הגיליון הראשון יצא לאור בנובמבר 1989. במהדורה המקוונת, מוצעים לקוראים גם חדשות, ביקורות, מאמרים עדכניים, עיתונאות והמלצות על תוכניות.

מאז הקמתו, רצה כתב העת למלא תפקיד אינטגרטיבי ובונה קהילה והוא פתוח לכל הזרמים ביהדות. כתב העת מנסה לפנות גם לקהלים שאינם יהודים ומנסה לספק תמונה מאוזנת של חיי הציבור ההונגריים, כולל חיי הציבור היהודיים, ישראל והמזרח התיכון, להפיג דעות קדומות אנטישמיות וליצור פורום לקהילה היהודית, לסופרים ולאמנים שיש להם עניין בנושא היהודי.

כבר מההתחלה עסק כתב העת בהפצת ידע ובטיפוח מסורת. לציבור ההונגרי ואפילו לא לרוב הציבור היהודי בהונגריה, יאין ידע מעמיק על הדת והתרבות היהודית. ישנן תפיסות מוטעות וסטריאוטיפים ארוכי שנים לגבי היהדות שקמו מחדש בעקבות הרמת הראש של האנטישמיות אחרי חילופי המשטר בשנת 1990. מטרת כתב העת ליצור מרכז מידע יהודי ייחודי ולספק פורום לדיאלוג בין חברי הקהילה היהודית והחברה הרחבה באמצעות אתר szombat.org ודף הפייסבוק של כתב העת. המטרה היא להציג לא רק את הקהילה והתרבות היהודית בפני הקוראים, אלא גם כיצד כתב העת רואה אירועים מסוימים בהונגריה ובעולם בעין יהודית. ושואף כל הזמן להודיע לציבור על ההתפתחויות בעולם היהודי.

## נושאים שהוצגו בהרחבה
בשלושה או ארבעה גיליונות נושאיים של כתב העת מדי שנה, מנסה כתב העת להעמיק בנושא מסוים למשל:
* קהילות יהודיות במרכז אירופה
* חינוך יהודי בהונגריה
* נשים, יהודיות, פמיניסטיות
* היסטוריה של ישראל המודרנית
* ספרות יהודית במרכז ובמזרח אירופה
* יהדות וקומוניזם
* יהדות ושמרנות;
* סקס ודת
* טרנסילבניה ויהדות
* זכרו של חוזה טריאנון וזהות לאומית הונגרית
* היסטוריית הספורט היהודי ההונגרי
* דיאלוג יהודי-נוצרי 50 שנה לאחר הצהרת הנוסטרה אטאטה של הוותיקן.

כיוון שיש התעניינות הולכת וגוברת בנושא היהודי, מדי פעם מארגן כתב העת כנסים. למשל בשנת 1998 אורגן כנס בשם "גורלות יהודים בסרטים הונגריים", בליווי הקרנת סרטים במשך בת שלושה ימים.

## ועדת המערכת
ועדת המערכת מורכבת משישה:
* גאבור דיאק
* סוניה רחל קומורוצקי
* לאסלו קוראני
* אנדראש קובאץ'
* אטילה נובאק
* גאבור שווייצר

## צוות מערכת
* עורך הראשי: גאבור ט. סאנטו,
* עורך: יאנוש גאדו,
* מזכירת מערכת: ז'וז'נה סאבו,
* כספים: קטינקה מגו

## לקריאה נוספת
* szombat.org

## ראו גם
* mazsihisz.hu

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:ספרות הונגרית
קטגוריה:כתבי עת בהונגרית
קטגוריה:הונגריה: תרבות
קטגוריה:יהדות הונגריה
קטגוריה:תרבות יהודית
קטגוריה:הונגריה: כתבי עת
קטגוריה:כתבי עת מקוונים
מג'יק קס

**מג'יק קאס** הוא פארק שעשועים הנמצא באזור התעשייה מישור אדומים, ליד מעלה אדומים, והוא פארק השעשועים המקורה הגדול בישראל.

## הפארק
מג'יק קס נמצא בבעלותו של איש העסקים החרדי חנוך קס, העומד בראש חברת קס גרופ (Kass Group).

הפארק משתרע על שטח של 13 דונם ועוצב בתכנונו של האדריכל אנריקו סגרה, שעיצב אותו בהשראת חללית עם כיפת זכוכית בקוטר של 70 מטר ומשקיף על נוף ים המלח. הפארק סגור בשבתות וחגים.

הפארק כולל 30 מתקני שעשועים ואטרקציות, בהם 16 מתקני אקסטרים ובהם בין היתר מתקן דמוי רכבת הרים של 360 מעלות. נוסף על כך ישנם בפארק המקורה חדרי בריחה ומשחקי וידאו, משחקי מציאות מדומה, חדרי קריוקי וג'ימבורי, קירות טיפוס, מתקני אקסטרים ומתחמי משחקי ארקייד. בנוסף, הפארק כולל לצד האטרקציות, מסחר וחנויות, בהם מתחם מזון, מספרות ומכון קוסמטי.

## אטרקציות ומתקנים
בין האטרקציות והמתקנים בפארק נמנים:
* **לופר** – מתקן חשמלי דמוי רכבת הרים אשר מורכב מקרונות המקיפים לולאה בגובה 23 מטר ובמהירות 64 קמ"ש. המתקן הוא מסוג Super Loop של חברת Larson International. נפוץ בפארקים של רשת סיקס פלאגס בארצות הברית תחת השם Fire Ball.
* **בראשית** - קרוסלה מסתובבת ונוסעת על מסילה. המתקן נמצא על גג המבנה, בגובה של למעלה מ-20 מטרים ומשקיף אל ים המלח. מהווה את האטרקציה המרכזית בפארק. מיוצר על ידי חברת Zamperla האיטלקית תחת השם "Disco", נפוץ בהרבה פארקים פופולרים בעולם.
* **סקיי טאוור** – מתקן מסוג "מגדל נפילה חופשית", בדומה למתקן ה"בלאק ממבה" שבלונה פארק תל אביב ומתקן הסקיי פול סופרלנד
* **באמפרס** - מכוניות מתנגשות.
* **דיסקוברי 360** – מתקן דמוי זרוע שמסתובב בצורות שונות.
* **סטורם** – רכבת הרים משפחתית בעלת הנעה עצמאית (powered coaster) של חברת Zamperla.
* **נבולאז** – מתקן המסתובב בצורות שונות ויוצר אשליה שהנוסע עומד להתנגש בקירות של הפארק.
* **כדורי הסמבה** – קרוסלת כדורים פורחים.
* **פליפר** – קרוסלה בעיצוב מטוסים המסתובבת ומתהפכת 360 מעלות באותו הזמן. מתקן זה מסוג Air Race של חברת Zamperla.
* **מיוזיק אקספרס** – קרוסלה שמסתובבת קדימה ואחורה.

## הופעות
בנוסף, בתוך הפארק יש אולם הופעות מקורה אשר בתוכו יש הופעות שונות שמתקיימות 3 פעמים ביום, וכוללות קרקס, קסמים, להטוטים והצגות. בעת רכישת כרטיס כניסה לפארק ניתן לבחור האם לכלול במחיר גם הופעה או לרכוש כרטיס למתקנים בלבד.

הפארק נתן חסות לתוכנית הריאלטי "כוכב המג'יק קאס" של כיכר השבת. שלב חצי-הגמר והגמר צולמו באולם.

## ראו גם
* די סיטי

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: פארקי שעשועים
קטגוריה:מישור אדומים
איילט חלב

**איילט חלב** (בטורקית עות'מאנית: **ایالت حلب**) היה איילט של האימפריה העות'מאנית. לאחר הכיבוש העות'מאני הוא נשלט מדמשק, אך עד 1534 הפכה העיר חלב לבירת איילט חדש. שטחה המדווח במאה ה-19 היה . עיר הבירה שלה, חלב, הייתה העיר השלישית בגודלה באימפריה העות'מאנית במהלך המאות ה-16 וה-17.

## היסטוריה
הודות למיקומה הגאוגרפי האסטרטגי בנתיב הסחר בין אנטוליה למזרח, חלב עלתה לגדולה בעידן העות'מאני, בשלב מסוים הייתה השנייה רק לקונסטנטינופול באימפריה. באמצע המאה ה-16 תפסה חלב את מקומה של דמשק כשוק העיקרי של סחורות המגיעות לאזור הים התיכון ממזרח. זה בא לידי ביטוי בכך שחברת הלבנט בלונדון, חברה למסחר משותף שנוסדה בשנת 1581 במטרה לקיים מונופול על הסחר של אנגליה עם האימפריה העות'מאנית, מעולם לא ניסתה ליישב גורם, או סוכן, בדמשק, למרות שהיה לה אישור לכך, אלא חלב שימשה כמטה החברה עד סוף המאה ה-18.

כתוצאה מההתפתחות הכלכלית, מדינות אירופיות רבות פתחו קונסוליות בחלב במהלך המאות ה -16 וה-17, כגון הקונסוליה של הרפובליקה של ונציה בשנת 1548, הקונסוליה של צרפת בשנת 1562, הקונסוליה של אנגליה בשנת 1583 והקונסוליה של הולנד בשנת 1613.

עם זאת, השגשוג שחלב חוותה במאות ה-16 וה-17 התחיל לדעוך ככל שייצור המשי באיראן ירד עם נפילת השושלת הספווית בשנת 1722. באמצע המאה כבר לא הגיע משי מאיראן לחלב, והייצור הסורי המקומי לא הספיק לדרישת אירופה. סוחרים אירופיים עזבו את חלב והעיר נכנסה לירידה כלכלית שלא התהפכה עד אמצע המאה ה-19 כאשר כותנה וטבק מתוצרת מקומית הפכו למצרכי העניין העיקריים של האירופאים.

כלכלת חלב נפגעה קשות מפתיחת תעלת סואץ בשנת 1869. זה, בנוסף לחוסר היציבות הפוליטית שאחרי יישום הרפורמות המשמעותיות בשנת 1841 על ידי השלטון המרכזי, תרם לירידת חלב ולעליית דמשק כמתחרה כלכלית ופוליטית רצינית של חלב.

## חטיבות מנהליות
האיילט כלל חמישה סנג'קים בין השנים 1690–1740 כדלקמן:
# סנג'ק חלב (חלב)
# סנג'ק מערת (מערת א-נועמאן)
# סנג'ק באליס (באליס)
# סנג'ק אוזייר (אוזייר)
# סנג'ק קיליס (קיליס)

## הערות שוליים

קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: איילטים
קטגוריה:חלב (עיר): היסטוריה
קטגוריה:טורקיה: היסטוריה
קטגוריה:סוריה: היסטוריה
הזמיר מניו אורלינס

**הזמיר מניו אורלינס** (באנגלית: **The Toast of New Orleans**) הוא סרט מוזיקלי אמריקאי משנת 1950 בבימויו של נורמן טאורוג, עם מריו לנצה, קתרין גרייסון ודייוויד ניבן בתפקידים הראשיים.

זה סרטו השני של מריו לנצה לאחר הופעת הבכורה שלו בסרטים ב"נשיקת חצות", גם כן לצידה של קתרין גרייסון. בשני הסרטים הוא מגלם בחור ממעמד חברתי נמוך (נהג משאית, דייג) שבזכות קולו המיוחד וכישרונו מגיע למעמד של זמר אופרה מפורסם.

בנוסף לאריות מתוך כרמן, לה טראוויאטה ומאדאם באטרפליי, לנצה שר גם את השיר "Be My Love" שהיה מועמד לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר ולרשימת מאה שנים... מאה שירים.

## תקציר העלילה
פפה דובאל (מריו לנצה) הוא יתום שגדל אצל דודו ניקי (ג'. קרול נאייש) בכפר באיו מינו באזור הביצות (Bayou) של דרום לואיזיאנה ושניהם עוסקים כל הזמן בדיג. יש לו קול זמרה מפותח מלידה ובנות הכפר ובמיוחד טינה (ריטה מורנו) מעריצות אותו.

יום אחד מגיעים לכפר ראש העיר ניו אורלינס עם זמרת האופרה המפורסמת סוזט מישלין (קתרין גרייסון) ואמרגנה ז'אק ריבודו (דייוויד ניבן). הם מתקבלים בהתלהבות על ידי צעירי הכפר שרוקדים ושרים לפניה. סוזט מתחילה לשיר את "Be my love" ובאמצע נכנס לשירתה פפה והם מסיימים בדואט נלהב בתשואותיהם של אנשי הכפר ולמורת רוחו של ראש העיר. ז'אק מבחין בכישרונו של פפה ונותן לו כרטיס ביקור.

פפה לא רוצה לעזוב את הכפר אבל סופה עזה מטביעה את סירתם וכעת הם נשארו ללא פרוטה. פפה וניקי מגיעים לעיר הגדולה ניו אורלינס ונפגשים עם ז'אק וסוזט.

פפה מתחיל ללמוד אצל מאסטרו טרבליני (ריצ'רד הגמן) שמתרשם מכישרונו. בינתיים מנסה ז'אק ללמד את פפה נימוסים ודרכי התנהגות ושוכר את אוסקר (קלינטון סנדברג) שמנסה ללמד את פפה ודודו נימוסים בכלל ונימוסי שולחן בפרט, בהצלחה מעטה.

פפה וזודו מוזמנים למסעדה יוקרתית שם יושבים כל אנשי החברה הגדולה ועושים "בושות" לסוזט וז'אק.

לבסוף פפה "נכנע" ומתחיל להתנהג כג'נטלמן מנומס. אישיותו משתנה וזה לא מוצא חן בעיני סוזט ובעיקר בעיני חבריו מהכפר טינה ופייר (ג'יימס מישל) שבאים לבקר אותו.

פפה מבין זאת וחוזר להיות קצת יותר מחוספס וזה ניכר בהופעתם האחרונה במאדאם בטרפליי, פפה בתפקיד הימאי האמריקאי פינקרטון וסוזט בהפקיד מאדאם באטרפליי. בסוף ההופעה היא בורחת ממנו אך הוא רודף אחריה ומשיג אותה ושניהם מתחבקים.

## צוות השחקנים

## קישורים חיצוניים

*קדימון לזמיר מניו אורלינס, באתר יוטיוב
*הזמיר מניו אורלינס, באתר TCM
*מריו לנצה שר ורוקד "טינה לינה" עם ריטה מורנו, צעירי הכפר וקתרין גרייסון, באתר יוטיוב
*מריו לנצה וקתרין גרייסון שרים Be my love, באתר יוטיוב
*סצנת הסיום של הזמיר מניו אורלינס, באתר יוטיוב
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1950
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים מוזיקליים
קטגוריה:סרטים רומנטיים
קטגוריה:סרטים על אופרה
קטגוריה:סרטי מטרו גולדווין מאייר
קטגוריה:סרטי מריו לנצה
וילאייט אדנה

**וילאייט אדנה**  (בטורקית עות'מאנית: **ولايت اطنه**;  היה מחוז מנהלי ברמה הראשונה (וילאייט) של האימפריה העות'מאנית בדרום מזרח אסיה הקטנה, שהקיף את אזור קיליקיה. הוא הוקם במאי 1869. וילאייט אדנה גבל עם וילאייט קוניה (במערב), וילאייט אנקרה ווילאייט סיבאס (בצפון) ווילאייט חלב (במזרח ובדרום). האזור מתאים לאזור המודרני של מישור צ'וקורובה בטורקיה.

## דמוגרפיה
בתחילת המאה ה-20 היה שטח המחוז על פי הדיווחים , בעוד שהתוצאות הראשוניות של המפקד העות'מאני הראשון של 1885 (פורסם בשנת 1908) נתנו לאוכלוסייה 402,439 תושבים. דיוק נתוני האוכלוסייה נע בין "משוער" ל"סתם השערה" בהתאם לאזור שממנו נאספו.

## היסטוריה כלכלית
המחוז תואר על ידי האנציקלופדיה בריטניקה בשנת 1911 כעשירה בעושר מינרלי שלא נוצל ברבעים ההרריים, ופורייה במישור החוף, שגידל כותנה, אורז, דגנים, סוכר ופירות. בשנת 1920, האזור נודע בזכות האזור המערבי המיוער שלו, שלא היה בו ייצור חקלאי מועט. אזור קיליקיה נודע בזכות הייצור החקלאי שלו, כולל חיטה, שעורה, שיבולת שועל, אורז, זרעים, אופיום, קנה סוכר וכותנה. ייצור הכותנה הפך פופולרי יותר לפני מלחמת העולם הראשונה. בשנת 1912 ייצר האזור 110,000 חבילות כותנה ו-35,000 טון זרעי כותנה. פיריט נכרה באזור בתחילת המאה ה-20.

## חטיבות מנהליות
הסנג'קים של הווילאייט והקאזות שלהם:

# סנג'ק אדנה (אדנה (מושב), חמידייה, קראסאלי)
# סנג'ק מרסין (מרסין (מושב), טרסוס)
# סנג'אק ג'בל-אי ברקט (יארפוז (מושב), אוסמניה, איסלחייה, בולאניק, האסה)
# סנג'ק קוזאן (סיס (מושב), Hacın, Feke, קארס-אי זילקדרייה)
# סנג'ק איצ'ל (סיליפקה (מושב), אנאמור, ארמנק, גולנר, מוט)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

אדנה
קטגוריה:טורקיה: היסטוריה
קטגוריה:מדינות וטריטוריות  שהתפרקו ב-1922
מצוקי אינאקססיבל

[ממוזער|מפת [קרחון נמרוד. מצוקי אינאקססיבל מצויים ברביע השני והשלישי משמאל, בשורה השנייה מלמטה של המפה]]
**מצוקי אינאקססיבל** או **מצוקי אינאקסאסיבל** (באנגלית: **Inaccessible Cliffs** - מילולית: **המצוקים הבלתי נגישים**) הם רכס מצוקים גבוה ותלול, המהווה את המדרון הצפוני של רכס המלכה אליזבת, חלק מרכס המלכה אלכסנדרה שבההרים הטראנס-אנטארקטיים, הממוקם באזור חוף שקלטון, של שטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.

קו המצוקים "נשבר" על ידי מספר קרחונים.

קו המצוקים גובל בגדתו הדרומית של קרחון נמרוד (קרחון מבותר ביותר).

## היסטוריה
### מקור השם

שמו של קו המצוקים ניתן לו על ידי משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד, אשר חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1961–1962.

שם קו המצוקים מתאר את העובדה שקשה מאד להגיע אליהם, והם בלתי נגישים לחוקרים שניסו לסקר אותם.

## קישורים חיצוניים

* מצוקי אינאקססיבל באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* מצוקי אינאקססיבל באתר הגאזט הגאוגרפי של ממשלת ניו זילנד
* מצוקי אינאקססיבל באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* תצלום לוויין של אזור מצוקי אינאקססיבל

## הערות שוליים

קטגוריה:חוף שקלטון
קטגוריה:שטח חסות רוס: הרים
FRACAS

**FRACAS** (ראשי תיבות באנגלית של: **F**ailure **r**eporting, **a**nalysis, and **c**orrective **a**ction **s**ystem, תרגום: *מערכת דיווח, ניתוח ותיקון כשלים*) היא שיטה לדיווח, סיווג, ניתוח כשלים ותכנון פעולות מתקנות בתגובה לאותם כשלים. היא משמשת בדרך כלל בסביבה תעשייתית לאיסוף נתונים, רישום וניתוח כשלים במערכת, ולרוב מיושמת באמצעות תוכנה. מערכת FRACAS עשויה לנסות לנהל דוחות כשל מרובים ומייצרת היסטוריה של כשל ופעולות תיקון. FRACAS מתעדת את הבעיות הקשורות למוצר או לתהליך ואת גורמי השורש והניתוחים הכרוכים בהם כדי לסייע בזיהוי ויישום פעולות תיקון.

שיטת FRACAS פותחה על ידי ממשלת ארצות הברית והוכנסה לראשונה לשימוש הצי האמריקאי וכל מחלקות סוכנויות הביטחון בשנת 1985. תהליך FRACAS הוא לולאה משוב עם השלבים הבאים:

# **דיווח על כשלים (FR):** הכשלים והתקלות הקשורים למערכת, ציוד, תוכנה או תהליך מדווחים רשמית באמצעות טופס סטנדרטי (דוח פגמים, דוח כשל).
# **ניתוח (A):** ביצוע ניתוח על מנת לזהות את גורמי השורש לכישלון.
# **פעולות מתקנות (CA):** זיהוי, יישם ואימות פעולות מתקנות כדי למנוע הישנות נוספת של הכשל.

תוצרים נפוצים של FRACAS עשויים לכלול: מספר חלק, שם חלק, OEM, שדה MTBF, MTBR, MTTR, צריכת חלפים, צמיחת אמינות, התפלגות כשלים/תקריות לפי סוג, מיקום, מספר חלק, מספר סידורי, סימפטום וכו'.

## קישורים חיצוניים
* יישום FRACAS

## הערות שוליים

קטגוריה:לוגיסטיקה צבאית
ליטון (קולומביה הבריטית)

**ליטון** (באנגלית: **Lytton**) הוא כפר של כ־250 תושבים בדרום קולומביה הבריטית שבקנדה. הוא ממקום בגדה המזרחית של הנהר פרייזר ובגדה הדרומית של נהר תומפסון שם הוא זורם דרומית מערבית אל הפרייזר.

במהלך גלי חום בקיץ, ליטון הוא לעיתים קרובות המקום החם ביותר בקנדה, למרות שהוא צפונה לקו הרוחב 50 צפון.

## היסטוריה
הכפר נוסד בתקופת הבהלה לזהב של קניון פרייזר  בשנים 1858–1859, אז נודע בשם "דה פורקס" (The Forks).

במשך שלושה ימים רצופים ביוני 2021 נרשמה בליטון טמפרטורת שיא, הגבוהה ביותר שנרשמה אי פעם בקנדה, והגיעה לשיא כל הזמנים במדינה, 49.6 מעלות צלזיוס ב-29 ביוני 2021. זוהי הטמפרטורה הגבוהה ביותר בעולם שנרשמה אי פעם מצפון לקו הרוחב 45 מעלות צפון והיא גבוהה יותר משיאי החום בכל אירופה ואמריקה הדרומית. למחרת, 30 ביוני 2021, פרצה שרפה בעמק שבו נמצא ליטון, והרסה כ-90% מהמבנים בכפר.

## גלריה

קובץ:Lytton;_Canada's_Hot_Spot.jpg|שלט קבלת הפנים של ליטון
קובץ:Thomson_Frasier_Confluence_Lytton.JPG|מפגש הנהרות פרייזר ותומפסון המראה את ערבובם של שני המים הצבעים השונים. הרקע הימני של הר בוטניה, משמאל.
קובץ:Street_sign_in_Lytton.jpg|שלט רחוב בליטון


## קישורים חיצוניים

* 
* אתר רשמי

## הערות שוליים

קטגוריה:קולומביה הבריטית: יישובים