open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
יונתן שטייף

הרב **יונתן שטייף** (תרל"ז, 1877 – ט' באלול תשי"ח, 1958) היה דיין בבודפשט ומגדולי הפוסקים בארצות הברית לאחר מלחמת העולם השנייה.

## תולדותיו
נולד בשנת תרל"ז לצבי (תלמיד הכתב סופר) בעיר גאיא (Kolta) שבהונגריה (כיום בסלובקיה). למד בישיבת פרשבורג אצל הרב שמחה בונם סופר, בעל ה"שבט סופר", בנו של הכתב סופר ונכדו של החת"ם סופר. שמע שיעורים גם מראב"ד העיר שכיהן בתפקיד בישיבה, הרב דוד ניימן-לאקנבך, והיה לתלמידו המובהק. נישא לבלומא בת ר' מיכאל פישל מפאקש. להם נולדו בן בשם צבי יהודא, ובת בשם אסתר שולמית (אשת הרב אהרן בלייער). בשנת תרס"ז התמנה למגיד מישרים ומו"ץ בעיר גוטא, ובשנת תרע"ב התמנה לדיין באונגוואר. בשנת 1923 היה מהחותמים נגד אגודת ישראל. בשנת תרפ"ב הוציא לאור כתב עת תורני בשם **החיים**. לאחר מכן בשנת תרפ"ג עבר לבודפשט שם כיהן בדיינות לצד עמיתו הרב אפרים פישל זוסמן סופר (חתנו של רבי קופל רייך).

בזמן מלחמת העולם השנייה ניצל באמצעות רכבת קסטנר והיה מהקבוצה הראשונה שיצאה מברגן-בלזן באוגוסט 1944 לשווייץ. בשווייץ ניהל ישיבה בעיר ביאטענבורג. לאחר המלחמה היגר לארצות הברית. התיישב בהתחלה בישיבת נייטרא (של הרב מיכאל דב בר ויסמנדל) שם כיהן כר"מ, ולאחר מכן עבר לוויליאמסבורג שם נבחר (בהצבעת המתפללים) לכהן ברבנות קהילת עדת יראים-וינה. היה סגן נשיא ארגון התאחדות הרבנים.

חיבר ספר בשם "חדשים גם ישנים" על כמה ממסכתות הש"ס, חומש "לימודי ה'", "מצוות השם" על אמונה ושני ספרים על שבע מצוות בני נח. לאחר פטירתו נדפס מכתביו שו"ת מהר"י שטייף. הרב משה פיינשטיין העריצו מאוד ואף אמר עליו שהוא "גדול הדור".

הרב יונתן שטייף נפטר ביום ט' באלול תשי"ח (1958). בהלווייתו בניו יורק השתתפו אלפים.

לזכרו נוסד מכון זכרון אהרן בראשית שנות התש"ס, כאשר מטרתו הראשונית הייתה הדפסת והפצת ספריו.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* אשכול ובו תמונות של הרב שטייף
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים הונגרים
קטגוריה:רבנים חרדים אמריקאים
קטגוריה:רבנים בשואה
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת אמריקאים
קטגוריה:ניצולי רכבת ההצלה של קסטנר
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1877
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1958
בוטסואנה במשחקים הפאראלימפיים

**[[בוטסואנה]]** השתתפה לראשונה ב של אתונה (2004) כששלחה ספורטאית בודדת לייצג את המדינה. לאחר שנעדרה משני הטורנירים הבאים, חזרה בוטסואנה להתחרות מאז המשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016). במשחקי החורף לא נטלה בוטסואנה חלק מעולם.

אל המשחקים שהתקיימו באתונה שלחה בוטסואנה משלחת של אתלטית אחת. הספורטאית, טשוטלנגו מוראמה, התחרתה במרוץ ל-400 מטר (קטגוריה T46) וזכתה במדליית הזהב תוך שהיא שוברת שיא עולם בזמן של 55.99 שניות.

## ראו גם
* בוטסואנה במשחקים האולימפיים
* בוטסואנה במשחקים האולימפיים לנוער

## הערות שוליים

קטגוריה:מדינות במשחקים הפאראלימפיים
קטגוריה:בוטסואנה: ספורט
טאשה יאר

**טאשה יאר** (באנגלית: **Tasha Yar**) היא דמות בדיונית ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים" המגולמת על ידי השחקנית האמריקאית דניס קרוסבי. יאר שימשה כקצינת הביטחון על סיפון ספינת החלל "USS Enterprise-D" במהלך העונה הראשונה של סדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: הדור הבא".

על אף שקרוסבי עזבה את הסדרה לקראת סוף העונה הראשונה, היא חזרה לגלם את דמותה של יאר בעונות מתקדמות יותר של הסדרה.

## פיתוח הדמות וליהוק
בהשראת דמותה של טוראית ואסקז בסרט "שובו של הנוסע השמיני", שם הדמות במקור תוכנן להיות 'מאכה הרננדז'. המפיקים אף שקלו ללהק לתפקיד את ג'נט גולדשטיין, אשר גילמה במקור את ואסקז. בסופו של דבר, השחקנית מרינה סירטיס לוהקה לתפקיד זה, ואילו קרוסבי לוהקה לתפקיד היועצת דיאנה טרוי, אולם השתיים החליפו ביניהן תפקידים בטרם החלו צילומי הסדרה.

## ביוגרפיה
נטשה (טאשה) יאר נולדה בכוכב בשם "טורקנה IV", מושבה שנפלה לתוך אנרכיה, שבסופו של דבר ניתקה קשרים עם פדרציית הכוכבים המאוחדת. יאר למדה להגן על עצמה ברחובות ולהימנע מכנופיות אונס. היא עזבה את טורקנה IV בגיל 15, והשאירה מאחוריה את אישארה, אחותה הצעירה. לאחר מכן, הצטרפה לאקדמיה של צי הכוכבים.

ז'אן-לוק פיקארד התרשם מאוד מביצועיה כקצינה, וכאשר מונה לקפטן על סיפון ספינת החלל "USS Enterprise-D" מינה אותה לתפקיד קצינת הביטחון הראשית (זמן קצר בטרם תחילתה של הסדרה).

כשנה לאחר מכן יאר לקחה חלק בצוות שיצא לכוכב "וארגה II" על מנת להציל את היועצת דיאנה טרוי. במהלך משימה זו נהרגה יאר, כאשר חייזר בשם ארמוס הרג אותה על מנת להפגין את עוצמת כוחו. וורף החליף אותה בתפקיד קצין הביטחון הראשי של האנטרפרייז.

## קישורים חיצוניים
* Tasha Yar באתר Memory Alpha (ויקי מסע בין כוכבים)

קטגוריה:מסע בין כוכבים: הדור הבא - דמויות
קטגוריה:מסע בין כוכבים - קציני צי הכוכבים
קטגוריה:מסע בין כוכבים - דמויות אנושיות
שובו של הנוסע השמיני

**שובו של הנוסע השמיני** (או: **הנוסע השמיני 2**; במקור: **Aliens**) הוא סרט אימה-מדע בדיוני אמריקאי משנת 1986 בבימויו של ג'יימס קמרון, השני בסדרת סרטי "הנוסע השמיני". בסרט מככבים סיגורני ויבר, פול רייזר, מייקל ביהן, ג'נט גולדשטיין, ביל פקסטון ומארק רולסטון.

## תקציר העלילה
לאחר שריחפה 57 שנים בחלל, חללית המילוט של **אלן ריפלי** (סיגורני ויבר) מחולצת על ידי החברה בה הועסקה. לאחר שהיא עומדת בפני ועדה המתחקרת את האירועים ב"נוסטרומו", ריפלי לומדת שבכוכב LV-426 עליו אספו את היצור, התיישבו בינתיים מתיישבים שעוסקים בשינוי פני הכוכב לשם קולוניזציה אנושית בו.

לאחר איבוד קשר עם המושבה, החברה מבקשת את עזרת ריפלי (בהיותה האדם היחיד שהתמודד עם היצור) בהצטרפות לכוח נחתי-חלל שיבדוק מה התרחש במושבה. ריפלי, החוששת ממפגש נוסף עם היצור לאור חוויות העבר, מסרבת תחילה להצטרף. אולם, לבסוף היא מסכימה לאחר שנציג החברה **קרטר בורק** (פול רייזר), מציע לחדש את רישיון העבודה שלה כקצינה בספינת חלל (שבוטל בעקבות השמדתה את ה"נוסטרומו"), ומבטיח לה שמטרת המסע היא חיסול היצור ולא החזרתו לחללית לשם מחקר מדעי.

לאחר הגעתם למושבה הנטושה על גבי החללית סולאקו, מוצאים ריפלי, בורק והנחתים ילדה קטנה בשם ניוּט, הניצולה היחידה ממתקפת היצורים. הם מגלים שהיצורים השתלטו על המושבה והקימו בה מדגרה, בה הם משתמשים בשאר המתיישבים בתור פונדקאים ליצירת עשרות יצורים, מולם ריפלי והנחתים צריכים להתמודד. המצב מסתבך עוד יותר, כאשר הקצין המפקד על צוות הנחתים מתגלה כחסר ניסיון וריפלי נאלצת לגלות תושייה בעצמה, בעוד האמת אודות כוונותיהם של בורק והחברה לגבי היצורים מתבררת כאפלה משסברה. בסיום הסרט מתוודעים הצופים לדמותה של המלכה - חייזרית ענק שהיא זאת המטילה את ביצי החייזרים. לאחר שריפלי משמידה את הביצים, ועומדת להימלט על גבי הסולאקו יחד עם ניוט, היקס הפצוע ובישוף מגיעה בעקבותיהם המלכה שואפת הנקמה ונוצר מאבק איתנים בינה לבין ריפלי.

## צוות השחקנים הראשי

## ביקורות ותגובות
הסרט קיבל ביקורות חיוביות מאוד ולציון 98% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 63 ביקורות.

## מועמדויות וזכיות בפרסים

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1986
קטגוריה:סרטי אימה מ-1986
קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי ג'יימס קמרון
2
קטגוריה:זוכי אוסקר: האפקטים החזותיים הטובים
קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
קטגוריה:זוכי אוסקר: עריכת הקול הטובה
קטגוריה:סרטי המשך אמריקאיים
קטגוריה:סרטים זוכי פרס סאטורן: מדע בדיוני
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני מ-1986
קטגוריה:סרטים עם מוזיקה מאת ג'יימס הורנר
מצבת פרקר

**מצבת פרקר** היא ציון לזכרו של קולונל אלפרד שוולייה פארקר, שנבנתה בשנות ה-20 של המאה ה-20 בפתחו המזרחי של מעבר המיתלה בסיני במצרים ונהרסה על ידי מצרים לאחר נסיגת ישראל מסיני ב-1957.

בסמוך למצבת פרקר, נמצא צומת דרכים שזכה מאוחר יותר לכינוי "צומת פרקר". הכביש צפונה מוביל לביר תמדה ולביר גפגפה. הכביש דרומה מוביל למבצר קלעת אל ג'ונדי ולראס סודר. הכביש מזרחה מוביל לנח'ל, לראס א-נקב ולאילת והכביש מערבה עובר במעבר המיתלה וממשיך מערבה עד לתעלת סואץ.

קולונל פרקר היה המושל הבריטי של סיני בשנים 1907-1912, ו-1918–1923 וכונה גם "פרקר באשה". 

המצבה הוקמה בפתחו המזרחי של מעבר המיתלה על ידי יורשו של פרקר בתפקיד מושל סיני, קלוד ג'רוויס, מאחר שפרקר היה זה שיזם את סלילתה של דרך האבן בחולות מאל שאט ועד הפתח המערבי של המיתלה, ואת דרך העפר הראשונה בתוך המיצר..

המצבה ניצבה מעל ל-30 שנה, עד שנהרסה לאחר מלחמת סיני על ידי מצרים כמחאה על השתתפות אנגליה ב"קשר המשולש" - הכינוי המצרי למבצע מוסקטר. 

המצבה התפרסמה בעת שב-1956 במבצע קדש, הוצנח בסמוך אליה (חמישה קילומטרים ממזרח למצבה) גדוד 890 של חטיבת הצנחנים (חטיבה 202), בפיקודו של רב-סרן רפאל איתן. צניחה זו, שכונתה מבצע מכבש, היוותה את הצניחה הקרבית הראשונה של צה"ל. אל כוח זה חברו למחרת יתר הכוחות של חטיבת הצנחנים, בפיקודו של אריאל שרון, שחצו בצורה רכובה את חצי האי סיני. באותו יום ולמחרת, נוהל קרב המיתלה - קרב קשה בין כוח הצנחנים ובין כוח המגן המצרי, שהשתייך לגדוד החמישי בצבא המצרי, על השליטה במעבר. הכוח הישראלי הצליח להשתלט על העמדות השולטות ועל המעבר כולו.

## קישורים חיצוניים

* Alfred Chevallier Parker, באתר גנאולגיה

## הערות שוליים

קטגוריה:סיני
קטגוריה:מבנים שנהרסו
אלי גליקמן

**אליהו (אלי) גליקמן** (נולד ב-7 באוגוסט 1961) הוא מנהל ישראלי אשר כיהן כמנכ"ל חברת החשמל בין 2011–2015 ומכהן כמנכ"ל צים. בעברו איש צבא שפיקד על שייטת 13 והשתחרר בדרגת אלוף-משנה.

## ביוגרפיה
גליקמן בוגר מחזור כ"ה של הפנימייה הצבאית לפיקוד בחיפה ובית הספר הריאלי. התגייס לצה"ל ב-1979 והתנדב לשייטת 13. השלים את הכשרת מסלול הלוחם בקומנדו הימי ויצא לקורס קציני חי"ר. עם תום הקורס שב לשייטת, שם שימש כמפקד צוות. בהמשך עבר קורס חובלים, ובשנים 1987–1988 שירת כמפקד ספינת טילים. ב-1988 קודם לדרגת סגן-אלוף, ומונה למפקד פלגת הלוחמים בשייטת 13. בדצמבר אותה שנה הוביל כוח מהיחידה במבצע כחול וחום, פשיטה בעומק לבנון. ב-1992 מונה לראש ענף לוחמה זעירה במחלקת אמצעי לחימה שבמטה חיל הים.

ב-1995 מונה לסגן מפקד שייטת 13, וב-1997 מונה למפקדה בדרגת אלוף-משנה. במהלך כהונתו ספגה השייטת את האירוע הקשה בתולדותיה, אסון השייטת בספטמבר 1997, בו נהרגו 11 מלוחמי היחידה ורופא מהכוח המחלץ. בתפקידו האחרון בצה"ל שירת גליקמן כנספח ימי בארצות הברית, במהלך כהונתו בתפקיד עוטר באות לגיון ההצטיינות של הכוחות המזוינים של ארצות הברית. השתחרר מצה"ל ב-2002.

בשנים 2003–2005 כיהן כמנכ"ל חברת Exel MPL ישראל, שהיא שלוחה של חברת שירותי לוגיסטיקה מהגדולות בעולם. במקביל כיהן בשנים 2004–2006 כדירקטור בבנק עצמאות. ב-2005 עבר לעבוד בחברת פרטנר תקשורת, ושימש במשך 5 שנים סמנכ"ל לקוחות, ובמשך שנה אחת משנה למנכ"ל. באפריל 2011 נכנס לתפקידו כמנכ"ל חברת החשמל. בספטמבר 2014 הודיע על התפטרותו לאחר שלא הצליח לקדם החלטה על ביצוע רפורמה למשק החשמל בישראל ובחברת החשמל.

במרץ 2017 מונה גליקמן למנכ"ל "צים" והוא נכנס לתפקידו ב-2 ביולי 2017.

גליקמן היה נשוי לאיה עד פטירתה בשנת 2016, ולבני הזוג נולדו שלושה ילדים. מתגורר בהרצליה. מוסמך בניהול פיננסי מבית הספר של הצי האמריקאי ללימודים מתקדמים, ובוגר התוכנית למנהלים בכירים של אוניברסיטת ג'ורג'טאון.

## קישורים חיצוניים

* פרופיל באתר דן אנד ברדסטריט ישראל
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מפקדי שייטת 13
קטגוריה:בוגרי קורס חובלים
קטגוריה:נספחי חיל הים בארצות הברית
קטגוריה:ישראלים מעוטרי אות לגיון ההצטיינות
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:מנהלי חברת החשמל
קטגוריה:מנכ"לים יוצאי שירות קבע בצה"ל
קטגוריה:בוגרי הפנימייה הצבאית לפיקוד חיפה
קטגוריה:אלופי-משנה בחיל הים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1961
הארכיון ע"ש אבא חושי

[שמאל|ממוזער|250px|אבא חושי וברקע ארובות [בתי זיקוק לנפט (חברה)|בתי הזיקוק ('הלבניות'). תמונה מן הארכיון]]
שמאל|ממוזער|250px|אבא חושי ומשה דיין בתערוכת הפרחים ה-9 הבינלאומית בחיפה, 29.4.1960
שמאל|ממוזער|250px|דוד בן-גוריון בביקור במפעל סולתם, 1960 מתוך תמונות הארכיון
**הארכיון ע"ש אבא חושי** בספריית יונס וסוראיה נזריאן, אוניברסיטת חיפה, מכיל מסמכים משנת 1919 ועד לשנות השבעים של המאה ה-20, אשר הצטברו לאורך תקופת פעילותו של אבא חושי בישראל כחלוץ, איש ציבור, חבר מפלגה, מזכיר מועצת פועלי חיפה וראש עיריית חיפה בין השנים 1951–1969. בנוסף, קיימים בו חומרים אשר נאספו לאחר מותו וקשורים למפעל חייו.

לצד האוסף הפרטי של אבא חושי, מכיל ארכיון מסמכים היסטורי זה גם אוספים אישיים כגון: אוסף השופט דב טובבין, אוסף רב החובל זאב הים שהיה מחלוצי הימאות העברית בעת החדשה, אוסף מרים כץ, נחמן טננבוים ועוד. בנוסף כולל הארכיון אוספים של מוסדות, מוסדות ציבור, ארגונים ומפעלים ובהם: בית שפינוזה, מועצת פועלי חיפה (מפ"ח), מפלגת העבודה, המשמרת הצעירה בסניף מפלגת העבודה בחיפה רבתי, בית הספר עממי א', בית הספר הריאלי העברי בחיפה, חברת גב-ים ועיריית צפת.

חלק לא מבוטל מבין המסמכים כולל נאומים, פתקאות, הרצאות ומאמרי עיתונות שכתב אבא חושי בעצמו. חלק אחר עוסק בביטחון, תעשייה, תרבות, חינוך, בנייה ותכנון העיר, ספנות וים, שביתות, איגודים מקצועיים, זכויות עובדים, יחסים עם האוכלוסייה הערבית והדרוזית, יחסים בינלאומיים וכו'.

הארכיון משרת את קהילת החוקרים והסטודנטים של אוניברסיטת חיפה, מוסדות אקדמיה ומחקר אחרים, וקהל רחב בארץ ובעולם.

## היסטוריה
הארכיון הוקם בשנת 1970 בין כותלי אוניברסיטת חיפה, במסגרת הפקולטה למדעי הרוח, כתוצאה מיוזמה משותפת של עיריית חיפה, אוניברסיטת חיפה, ומשפחתו של אבא חושי וזאת כדי לאפשר לציבור הלומדים והמתעניינים ללמוד על תולדות חיפה בעבר הרחוק והקרוב, מתוך נקודות גישה שונות ובמגוון תחומים.

על מנת להציל מכיליון חומר ארכיוני רב ומתוך מטרה לאפשר שימוש בחומר המצוי בין כתליו, הוחלט להרחיב את הארכיון כך שיכלול גם חומר ארכיוני הנוגע לתולדות יישובי צפון הארץ.
חלק מן הארכיון הועבר לעיריית חיפה, ובשנת 2005 החלק שנותר באוניברסיטה הושב לספריית יונס וסוראיה נזריאן, והוא שוכן בחדר הספרים הנדירים בספרייה.

## שימור ודיגיטציה
בשנת 2006 החלה הספרייה ביישום פרויקט הכולל מחשוב, ארגון ושימור הארכיון: ארגון ומיון החומרים בתיקים בהתאם לפרמטרים של נושא ושנה, קטלוג הפריטים וכן, בניית אגרון (תזאורוס) ונקודות גישה מגוונות למסמכים. כל זאת במקביל לטיפול פיסי בחומר וקביעת נוהלי שימור ועיון ראויים. כחלק מפרויקט הנגשת החומרים מתבצעת סריקה שוטפת של כל חומרי הארכיון. עד כה נסרקו קרוב ל-150 תיקים. רוב האלבומים והתמונות מתוך אוספי הארכיון קוטלגו ונסרקו גם כן. כל החומרים הסרוקים מוצגים בגלריה הדיגיטלית באתר הספרייה. החומר נגיש לכל דורש.

## גלריית תמונות
שמאל|ממוזער|250px|מקצת מחפציו האישים של אבא חושי המוצגים בארכיון

## קישורים חיצוניים
* 

* מכתבי משה פומברוק בארכיון אבא חושי. סקירה שפורסמה בבלוג הספרייה
* ביקור ד"ר רן לין נכדו של אבא חושי בארכיון. סקירה שפורסמה בבלוג הספרייה
* חומר ארכיוני של "בית שפינוזה" בארכיון אבא חושי. סקירה שפורסמה בבלוג הספרייה

א
אלג'יריה במשחקים הפאראלימפיים

**[[אלג'יריה]]** השתתפה לראשונה ב של ברצלונה (1992) ומאז משתתפת במשחקים בקביעות. במשחקי החורף לא נטלה אלג'יריה חלק מעולם.

אלג'יריה זכתה לראשונה במדליה פאראלימפית במסגרת המשחקים הפאראלימפיים אטלנטה (1996) כשהאצן מוחמד אלק זכה בשתי מדליות זהב בתחרות ל-100 ו-200 מטר, תוך שהוא שובר את שיא העולם שלוש פעמים (קטגוריה 36T). בתחרות ל-100 מטר שבר אלק את שיא העולם עם זמן של 12.03 שניות, ובתחרות ל-200 מטרים שבר את שיא העולם הן במקצה המוקדם, עם 24.61 שניות, ובגמר שבר את שיאו פעם נוספת כשקבע 24.32 שניות.

נסימה סייפי זכתה ב-2 מדליות זהב ומדליית כסף.
## מדליות לפי אולימפיאדה

## ראו גם
* אלג'יריה במשחקים האולימפיים
* אלג'יריה במשחקים האולימפיים לנוער

## הערות שוליים

קטגוריה:מדינות במשחקים הפאראלימפיים
קטגוריה:אלג'יריה: ספורט
אלון בכות

שמאל|ממוזער|200px|עץ אלון שגילו הוערך בכ-1000 שנים, צולם ב-2006
**אַלּוֹן בָּכוּת** הוא אתר מקראי ובו אלון שלמרגלותיו נקברה דבורה מינקת רבקה, ייתכן שנמצא בשומרון, בסמוך לבית אל, כפי המסופר בספר בראשית:

## זיהוי וייצוג
חוקרי התנ"ך וארץ ישראל העלו מספר סברות באשר לזיהוי אתר אלון בכות, באתרים אחרים שהוזכרו בתנ"ך.

האחת, באלון תבור, עץ מוכר באזור הר תבור ששימש כציון דרך, המוזכר בספר שמואל בהדרכתו הנבואית של שמואל לשאול על ציוני הדרך בדרכו העתידית לאחר הפרדם:.

השנייה, באתר שנקרא: בֹכים על שם בני ישראל שמררו בבכי לאחר הופעתו של מלאך ה', פרשה המוזכרת בספר שופטים.

והשלישית, עליה חלקו החוקרים, באתר שבו שפטה דבורה הנביאה את בני ישראל, כאשר היא יושבת תחת תומר דבורה.

החוקר ד"ר זהר עמר משייך את אלון בכות אל תופעה שכיחה של קידוש עצים, אחת ממערך של פולחן וסגידה לכוחות הטבע, באזור הסהר הפורה ובארץ ישראל בכלל זה, מאז העת העתיקה.

## ייצוגים בתרבות העברית
בביטוי "אלון בכות" נעשה שימוש בספרות העברית לדורותיה, בין השאר בספרות התורנית, בקינות, ובספרי הספדים על רבנים שהלכו לעולמם; כגון הספרים על ר' משה יהושע יהודא ליב דיסקין, ר' מרדכי זאב איטינגא, ור' אליהו פוסק. בראשית ימיה של העיתונות העברית נקראו מאמרי ההספדים והנקרולוגים בשם זה.

בספרו של חוקר ארץ ישראל ישעיהו פרס: **[[ארץ-ישראל: ספר-המסעות]]**, הוא נקב בשם אלון בכות באשר למין אלון מצוי בארץ ישראל.

## לקריאה נוספת
* הערך: אלון בכות, **לכסיקון מקראי**, (עורכים: מנחם סוליאלי, משה ברכוז), א-ב, תל אביב: הוצאת דביר, תשכ"ה-1965, עמ' 50.

## קישורים חיצוניים
* זהר עמר, על עצים קדושים בספרות היהודית , אתר אוניברסיטת בר-אילן.
* צחי כהן, איפה זה אלון בכות, באתר מורשת
* א. י. ברור, "מקומותיה של דבורה במקרא ובאגדה", **[[ידיעות החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה]]** ח (תש"א), 67–72

## הערות שוליים

קטגוריה:אתרי המקרא
קטגוריה:אתרי ספר בראשית
קטגוריה:עצים בתנ"ך
קטגוריה:פרשת וישלח
סוף לסיפור

**סוף לסיפור** היא סדרת טלוויזיה ישראלית תיעודית מאת אילנית באומן וברק הימן, המשודרת בערוץ yes דוקו, החל מ-11 בינואר 2012.

## קישורים חיצוניים
* 

* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:סדרות טלוויזיה תיעודיות ישראליות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2011
עמותת ליל"ך

**עמותת ליל"ך (לחיות ולמות בכבוד)** היא עמותה ישראלית הפועלת לשמירת כבוד האדם ולכיבוד רצונו שלא להאריך את חייו בהגיעו למצב סופני. 

העמותה הוקמה ב-1987 ומופעלת על ידי מתנדבים וממומנת מדמי חבר שנתיים המשולמים על ידי חבריה. העמותה חברה בארגון העולמי של האגודות למען הזכות למות בכבוד ובחטיבה האירופית. מספר החברים שנרשמו מאז 1987 הוא 21,601. 

העמותה נאבקה לקבל הכרה חוקית, משפטית וציבורית בזכותו של אדם לחיות ולמות בכבוד; מאז אישור חוק החולה הנוטה למות בכנסת בדצמבר 2005 שמה לה למטרה להגביר את המודעות אליו בקרב רופאים וחולים, ופועלת כיום למען הרחבתו. המוטו של העמותה הוא שמוות בכבוד הוא מוות בו מניחים לטבע לעשות את שלו וכאשר אדם מגיע למצב סופני, או למצב בו חייו אינם חיים איכותיים והוא לא יכול לחיות ללא מכשירים מאריכי חיים כגון מכונת הנשמה, זונדה, דיאליזה וכדומה, וברור שאין זה מצב ביניים שיש לו סיכוי לגבור עליו - אין להאריך את חייו באופן מלאכותי בניגוד לרצונו, ויש לאפשר לו לסיימם בסבל מועט ככל האפשר בעזרת טיפול פליאטיבי (מקל) בלבד. בעמותה מאמינים כי הזכויות שיש לאדם בחייו אמורות להינתן לו גם בסיומם. לטענת אנשי העמותה, לאדם זכות בלעדית על גופו; הוא רשאי וזכאי לקיים את חייו לפי אמונתו, השקפתו וערכיו, ובתנאי שאינו גורם נזק לזולתו, וזכות זו אמורה לעמוד לו גם בסיום חייו.

פעילויות העמותה מתמקדות במספר נושאים: 
* חקיקה – לאחר אישור החוק, פעילות בכנסת למען תוספת חקיקה שתגדיר בצורה הולמת את זכויות החולה הנוטה למות. 
* הסברה – יצירת הבנה ואהדה לפעילות העמותה באמצעות כנסים והרצאות בקרב קבוצות שפעילותן מביאה אותן במגע עם הנושא; רופאים, אחיות, עובדים סוציאליים, משפטנים, אנשי אקדמיה וסטודנטים. 
* הסברה בציבור הרחב לשם העמקת מודעות הציבור לזכויותיו והגדלת מעגל התומכים בהשקפות העמותה. 
* יידוע הציבור אודות טופס "הנחיות רפואיות מקדימות" של משרד הבריאות.
* שמירה על קשר הדוק עם בתי החולים והמצאת הטפסים הנדרשים של חברי העמותה על-פי דרישה. 

יו"ר עמותת ליל"ך היא סטלה ניבי. נשיא העמותה היה המשנה לנשיא בית המשפט העליון לשעבר, השופט בדימוס אליהו מצא.

## קישורים חיצוניים
* אתר עמותת ליל"ך
* 
* עמנואל רוזן ובן כספית, למות בכבוד: עדי טלמור ז"ל תכנן את מותו בקפידה כדי להיגאל מהייסורים, ריאיון עם בינה דיבון, בתוכנית "עמנואל ובן", ברדיו 103FM, 8 באוגוסט 2011 
* 
* אלה לב, למות בכבוד: איך עושים את זה?, באתר וואלה, 20 באפריל 2009
* אלפי חולים סופניים בישראל מבקשים להתנתק ממכשירי ההחייאה, ריאיון עם בינה דיבון, בתוכנית לונדון וקירשנבאום, 2 בנובמבר 2010
* עמותת ליל"ך, לחיות ולמות בכבוד - וחוק החולה הנוטה למות, פורסם במגזין "הזמן השלישי"

קטגוריה:ישראל: ארגוני זכויות האדם
קטגוריה:ישראל: ארגונים חברתיים
קטגוריה:ישראל: ארגוני עזרה
קטגוריה:המתת חסד
קטגוריה:ישראל: עמותות
חיים זיסוביץ

[ממוזער|טקסט=בימת הכבוד בטקס סיום הלימודים של המחזור הראשון של בית הספר לרפואה של אוניברסיטת בר-אילן. על הבמה הבוגרים, ראשי האוניברסיטה וראש ממשלת ישראל [בנימין נתניהו|חיים זיסוביץ (מימין) מנחה את טקס הסיום של המחזור הראשון של בית הספר לרפואה של אוניברסיטת בר-אילן]]
**חיים זיסוֹביץ** (נולד ב-18 בספטמבר 1951) הוא איש תקשורת, שדרן רדיו, עיתונאי ויועץ תקשורת ישראלי.

## ביוגרפיה
נולד בפרדס חנה לדב ואסתר זיסוביץ, ניצולי השואה. אמו ניצולת אושוויץ ואביו ניצול מחנות עבודה. הוא למד בבית הספר היסודי "ישורון", והמשיך למדרשית נעם בפרדס חנה. ב-1969 התגייס לצה"ל, ושירת כחובש קרבי בגדוד 890 של חטיבת הצנחנים.

בתחילת דרכו זיסוביץ היה מדריך חברתי בפנימייה של מדרשית נעם בפרדס חנה, שבה לימד את מקצוע הלשון העברית. באותו זמן גם עבד כמסגר. ב-1977 הצטרף לקורס כתבים של "קול ישראל" ועבר להתגורר בירושלים. בסיום הקורס התקבל ככתב בקול ישראל, שם עבד 27 שנים בתפקידים שונים: כתב לענייני דתות, כתב לענייני חינוך, כתב לענייני ירושלים וככתב פרלמנטרי. הוא הגיש מספר תוכניות אקטואליה ברשת ב', כגון: הכל דיבורים ויומני חדשות. במקביל הגיש בערוץ הראשון מספר תוכניות אירוח על מסורת ודת. ביניהן "על רגל אחת" ו"צירופים". בתום תפקידו ככתב פרלמנטרי התמנה זיסוביץ למזכיר המערכת (מנהל החדשות) של רשת ב', ולאחר שלוש שנים פרש מתפקידו, אך המשיך להנחות יומני בוקר. באותה עת, הוא החל לעבוד כמנהל מכירות בחברת בנייה, ועבד בחברת "צפחה" ובחברת "מ. אביב".

ב-1995 נשלח מטעם רשות השידור לוושינגטון בירת ארצות הברית ככתב "קול ישראל". ב-1998 שב עם משפחתו ארצה, וחזר להגיש יומני חדשות ואקטואליה. ב-2004 פרש מרשות השידור ועד 2008 הגיש את תוכנית הטלוויזיה "תיק תקשורת" בטלוויזיה החינוכית במקום רזי ברקאי. במקביל הקים בעיר שדרות משרד ייעוץ תקשורתי לראשי יישובים בדרום. ב-2009 נאלץ לפרוש מהנחיית "תיק תקשורת", לאחר שבעיתון גלובס התפרסמה כתבה על עיסוקו כיועץ תקשורת בנוסף להנחיית "תיק תקשורת". זיסוביץ' הנחה שוב את התוכנית בשנים 2014–2015.

ב-2009 הצטרף זיסוביץ לאוניברסיטת בר-אילן כראש מערך דוברות והסברה, וב-2011 מונה גם לראש היחידה ללימודי תעודה בתקשורת, "ערוצים", שאליה גייס בעלי שם רבים מתחום התקשורת.

זיסוביץ לימד רדיו במספר מוסדות אקדמיים, כגון: מכללות נתניה, אחווה וכן במכללת ספיר, בה כיהן גם כראש מנהל תוכניות וראש מסלול רדיו. זיסוביץ גם הקים וניהל כמה תחנות רדיו חינוכיות בפסגות ובמכללת אחווה, ובנתיבות הוא הקים וניהל מרכז תקשורת. ב-2004 הוא הצטרף כיועץ לרדיו קול חי והקים את מערך החדשות.

אחד החידושים המזוהים עם זיסוביץ הוא פינת "פרשת השבוע" בכל פתיחת יומן הצהריים של רשת ב' בימי שישי, עליה זכה במהלך השנים לתגובות רבות מן המגזר החילוני והדתי. בפינה זו קישר זיסוביץ את פרשת השבוע לענייני אקטואליה. בהסבריו הוא העדיף לא להסתמך על פרשנים מסורתיים אלא להוסיף נקודות מבט משלו.

לקראת הבחירות לכנסת ה-21 ב-2019 שימש כדובר מפלגת מגן של גל הירש.

## חיים אישיים
זיסוביץ נשוי לאילנה ואב לחמישה. מתגורר בבית חורון.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:אנשי רדיו ישראלים
קטגוריה:בוגרי מדרשית נעם
קטגוריה:דוברים ישראלים
קטגוריה:הערוץ הראשון: שדרנים ומנחים
קטגוריה:יועצי תקשורת ישראלים
קטגוריה:כתבים פרלמנטריים ישראלים
קטגוריה:מנחי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:סגל המכללה האקדמית ספיר
קטגוריה:סגל המכללה האקדמית נתניה
קטגוריה:סגל קול ישראל
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:בית חורון: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
צ'יריאקו דה מיטה

**צ'יריאקו לואיג'י דה מיטה** (באיטלקית: **Ciriaco Luigi De Mita**; 2 בפברואר 1928 – 26 במאי 2022) היה ראש ממשלתה ה-47 של איטליה משנת 1988 ועד 1989. כיהן גם כחבר הפרלמנט האירופי בשנים 2009–2013, וכיהן גם כראש עיריית נוסקו, עיר הולדתו.

## ביוגרפיה
מגיל צעיר הצטרף דה מיטה למפלגה הדמוקרטית-נוצרית. בשנת 1963 הוא נבחר לפרלמנט מטעמה, ומשנת 1973 כיהן כחבר ממשלה בתפקיד שר התעשייה וכשר לסחר חוץ.

בשנת 1982 מונה למזכיר הכללי של המפלגה, בתקופה שהתאפיינה בירידה בכוחה האלקטורלי של המפלגה. בשנת 1986 נבחר שוב לתפקיד זה.

לאחר הצלחת מפלגתו בבחירות בשנת 1987 מונה דה מיטה לראש ממשלת איטליה בשנת 1988. הוא כיהן בתפקיד זה במשך שנה אחת בלבד. בתחילת כהונתו בתפקיד הרגו הבריגדות האדומות את יועצו הקרוב הסנטור אלברטו רופילי.

משנת 1996 המשיך לכהן כחבר פרלמנט איטלקי מטעמן של מספר מפלגות איטלקיות מהשמאל-מרכז.

בשנת 2009 נבחר דה מיטה לכהן בפרלמנט האירופי, וכיהן בתפקיד עד 2013. ב-25 במאי 2014 נבחר לראש עיריית נוסקו שבקמפניה, עיר הולדתו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ראשי ממשלת איטליה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של איטליה
קטגוריה:חברי הפרלמנט האירופי מטעם איטליה
קטגוריה:שרי ממשלת איטליה
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1928
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-2022
טוקן צהוב-חזה

שמאל|ממוזער|220px|נקבת טוקן צהוב-חזה בקינה.
**טוקן צהוב-חזה** (שם מדעי: *Ramphastos dicolorus*) הוא מין של עוף טרופי דרום-אמריקאי במשפחת הטוקניים. זהו המין הקטן ביותר בסוג Ramphastos (טוקנים אמיתיים) והדרומי ביותר מכל הטוקנים. הוא חי בדרום-מזרח פרגוואי, דרום ומזרח ברזיל וצפון-מזרח ארגנטינה.
## מאפיינים
אורך הגוף 40-46 ס"מ, אורך המקור כ-10 ס"מ ומשקל הגוף-265-400 גרם. בעוד שאין הבדלי גודל משמעותיים בין הזכרים והנקבה, המקור של הנקבה קטן יותר. לצעירים יש נוצות בהירות יותר ומקור קצר יותר. המבנה החברתי של הטוקנים צהובי-החזה הוא יחידני ולעיתים בקבוצות של כ-8-23 פרטים. הוא מעדיף לחפש את המזון בדרך כלל בחופה, ולפעמים ירד לקרקע כדי לחפש פירות שנשרו מהעץ.

עונת הרבייה היא בין אוקטובר לפברואר. בדומה לשאר בני משפחתו ולקלאונאים, מקורם של הטוקנים חלול והטוקן לא יכול לקדוח בעץ חי, אלא רק בעץ מת. לכן, הטוקן מעדיף לחפש חורים בעצים שנגרמו עקב סופות ברקים, חורים טבעיים או חורים שקדחו אחרים. מוטלות 2-4 ביצים. הדגירה נמשכת כ-16 ימים. הזכר והנקבה דוגרים על הביצה בתורות.

הזנב שחור, אחוריו והבטן אדומים, כנפיים וגב שחורים, הגרון צהוב, הראש שחור, טבעת העין אדומה והמקור ירוק.

## קישורים חיצוניים

* טוקן צהוב חזה, אתר מידע על ציפורים טרופיות
* מידע על מיני טוקנים, אתר מידע על המינים במשפחת הטוקניים.

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:טוקניים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1766

קטגוריה:ברזיל: עופות
טרנובז'ג

**טַרְנובְּזֶ'ג** (בפולנית: **Tarnobrzeg**, ביידיש: **דזיקאוו** או **דזשיקאוו**) היא עיר בדרום-מזרח פולין, על גדתו המזרחית של נהר הוויסלה. אוכלוסייתה מונה 47,387 תושבים, נכון ל-31 בדצמבר 2017. מבחינה מנהלית משתייכת טרנובז'ג מאז 1999 לפרובינציית פודקרפצקיה (Województwo Podkarpackie), אך בשנים 1975 עד 1998 הייתה בירת פרובינציית טרנובז'ג, כשיחידה מנהלית זו התקיימה. העיר גובלת, בין היתר, בעיר סנדומייז', בצפון-מערב.

חסידות דז'יקוב נקראת על שם עיר זו.

## יהודי טרנובז'ג

**עלילת הדם בטרנובז'ג 1757**

בשנת 1757 הייתה עלילת דם בדז'יקוב, לאחר שנעלם ברתלומיאיי קובאקי Bartłomiej Kubacki בן ה-15 ממיכוצין (Miechocin) הואשמו היהודים בחטיפתו. מספר יהודים הועמדו למשפט ונרצחו באכזריות. ההוצאות להורג התקיימו ב-19 באפריל 1757 (ה'תקי"ח) **בשדה צ'פוצ'וב**, היכן שנמצאים כיום אצטדיון העיר ומתקני הספורט ברחוב Aleja Niepodległości (אזור זה נתרם לעיר בשנת 1925 על ידי **הרוזן זדז'יסלב טרנובסקי (**Zdzisław Tarnowski**)** הנער שנעלם חזר לביתו לאחר זמן.

ההיסטוריון גרשון דוד הונדרט (Gershon David Hundert) כתב בספרו Jews in Early Modern Poland בעמוד 134 על האירוע. והביא מקורות מספרי הכנסייה. ובהמשך הוא מביא נתונים ש"הקורבן" המדומה היה חי בשנת 1774.

בלילה של 21–22 בדצמבר 1927 התרחשה שרפה ב"טירת דז'קוב" של הרוזן **[[:pl:Zdzisław_Tarnowski|זדז'יסלב טרנובסקי]]**, שהיה משפחת טרנובסקי שמשלו במקום בזמן העלילה. היהודים במקום ואף העיתונות היהודית הזכירו את הדבר ואף תלו אותו כעונש מהשמים. דבר זה גרם לד"ר מיכאל מרצ'אק  (1886-1945) להזכיר בספרו את האירוע. הוא עצמו הועסק כספרן וארכיונאי בספריית טרנובסקי על ידי זדז'יסלב יאן טרנובסקי וניהל בזמן השרפה את פעולות החילוץ של אוצרות האומנות של הארמון. ואולם הוא אינו מזכיר שברתלומיאיי קובאקי חזר אחר כך לביתו.

הסופר יעקב פליישר שהוא עצמו יליד דז'קוב כתב בספר יזכור לקהילת טרנובז'ג-דז'יקוב מאמר בשם "הקדושים" (עמוד 23) על עלילת הדם הזו .

שתי משפחות שמקורם בדז'יקוב מייחסים עצמם לנרצחים. משפחת נוסבאום ומשפחת שליסל .

משפחת שליסל מיוחסים ל"יוסקי הקדוש" - יוסף שקולניק. ומשפחת נוסבאום מיוחסים ללייביש, ונקראה מאז משפחת "דגל הזהב" ביידיש-"גאלדענע פינדל" כיוון שלאחר שנודע שלא היה רצח הרוזנת רוזה טרנובסקה Róża Konstancja Tarnowska (Dunin Karwicka h. Łabędź) Łabędź) שלחת למשפחה כאות חרטה דגל זהב.

במאה ה-19 ייסד רבי אליעזר הורוביץ את חסידות דז'יקוב.

בין מלחמות העולם חיו בטרנובז'ג כ-2,100 יהודים – כשני שלישים מאוכלוסייתה. הגרמנים כבשו את טרנובז'ג בספטמבר 1939. במחנה עבודה שהוקם בטרנובז'ג בקיץ 1941 נכלאו כ-500 יהודים מהאזור. עשרות מהם מתו בו. בסוף 1941 הוקם במקום גטו. ב-19 ביולי 1942 חוסל הגטו ויושביו נשלחו משם ובהמשך גורשו למחנה ההשמדה בלז'ץ, לאושוויץ ולמחנות עבודה באזור קרקוב.

## קישורים חיצוניים

* 
* **[https://tarnobrzegtuzyjemy.pl/mord-rytualny-tarnobrzeg-1757/ תולדות טרנוברגז, יהודי טרנוברגז (איזבלה סטצ'וביץ'- פיקה. 10 במאי 2019)] **
* ** **
* 
* טרנובז'ג-דז'יקוב באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פודקרפצקיה: ערים
קטגוריה:גטאות בפולין
קטגוריה:פודקרפצקיה: עיירות יהודיות
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
עניין אישי

**עניין אישי** היא תוכנית ראיונות אחד על אחד ישראלית-רוסית, עם מנחה קבוע ואורחים מתחלפים. בין אורחי התוכנית פוליטיקאים, אנשי תרבות, שחקנים, אנשי תקשורת ושאר מובילי דעת קהל ברחוב הרוסי בישראל.

התוכנית מונה 48 פרקים, ועלתה לאוויר ב-30 בדצמבר 2009 בערוץ yes Raduga.

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:תוכניות ראיונות ישראליות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2009
yes הטלוויזיה בלוויין: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תוכניות שצולמו באולפני הרצליה
אדרמלך

**אַדְרַמֶּלֶךְ** (בשמו האשורי: **אַרְדַ-מוּלִיסִי**, או **אַרְדַ-מוּלִיסוּ**) היה בנו של מלך אשור סנחריב, אשר רצח יחד עם אחיו שראצר את אביהם סנחריב בבית האל נסרוך בנינוה. על פי חוקרים בוצע הרצח בכ' בטבת בשנת 681 לפנה"ס. לאחר הרצח ברחו אדרמלך ושראצר אל ארץ אררט. מאורע זה מוזכר גם בתנ"ך, וכפי שמסופר בספר מלכים ב':

שמאל|ממוזער|200px|מפת מסופוטמיה
על פי ספרות המחקר, המסופר בתנ"ך באשר לרצח סנחריב בידי שראצר ואדרמלך תואם באופן כללי את המסופר במקורות אשוריים ובבליים. המקורות הללו מספרים כי סנחריב ייעד ליורשו את בנו הצעיר יותר, אסרחדון, כנראה בשל השפעתה של אשתו נקיה-זכותו שהייתה אמו של אסרחדון ולא של אחיו האחרים. מינוי זה, שנישל למעשה את ארד-מוליסי (אדרמלך) ונבו-שרו-אוסור (שראצר) מכס המלוכה, הביא לרציחתו של סנחריב על ידי השניים. מקץ הרצח פרצו מלחמות ירושה על כס מלך אשור, ולאחר שישה שבועות הביס אסרחדון את מתחריו וזכה במלוכה.
שמאל|ממוזער|200px|סרגון השני מלך אשור ואיש נכבד
בילקוט מעם לועז נאמר: 

## קברו
רבי שמואל ב"ר שמשון שסייר בארץ ישראל בתחילת המאה ה-13 (1210 לערך) תיאר בספרו "מסע דפלסטינא" מסורת לפיה בגוש חלב מצויים "קברי שמעיה ואבטליון ובצידם קברי אדרמלך ושראצר". כמו כן תיארו את הקברים נוסעים נוספים מימי הביניים כגון מנחם החברוני, יעקב השליח, תלמיד הרמב"ן, אשתורי הפרחי ועוד.

## הערות שוליים

קטגוריה:אישים בספר מלכים
קטגוריה:אישים בתנ"ך המוזכרים במקורות חיצוניים
קטגוריה:מלכי אשור
פייפר צ'רוקי 6

**פייפר PA-32 צ'רוקי סיקס** היא סדרה של מטוסים קלים בקיבולת של 6 או 7 מושבים וכן נסע קבוע, אשר יוצרה בארצות הברית על ידי פייפר איירקראפט בין השנים 1965-2007.

מטוסי הסדרה משמשים ברחבי העולם לתחבורה אווירית פרטית, סיור, וטיסות חילוץ ורפואה.

## דגמים
**PA-32-250 צ'רוקי סיקס**
:האבטיפוס לסדרה, עם מנוע Lycoming O-540. נבנו 2 מטוסים מדגם זה.
**PA-32-260 צ'ירוקי סיקס**
:דגם הייצור הראשוני, עם מנוע Lycoming O-540-E4B5.
**PA-32-260 צ'ירוקי סיקס B**
:דגם משופר משנת 1969 עם נפח מוגדל בתא הנוסעים.
**PA-32-260 צ'ירוקי סיקס C**
:דגם משנת 1970 שהוכנסו בו שינויים מזעריים.
**PA-32-260 צ'ירוקי סיקס D**
:דגם משנת 1971 שהוכנסו בו שינויים מזעריים.
**PA-32-260 צ'ירוקי סיקס E**
:דגם משנת 1972 עם שינויים בעיצוב תא הנוסעים ובלוח המחוונים.
**PA-32-300 צ'ירוקי סיקס**
:דגם עם מנוע Lycoming O-540-K. דגם זה כונה **פייפר סיקס 300** לאחר שנת 1979.
**PA-32-300 צ'ירוקי סיקס B**
:דגם משנת 1969 עם שינויים בפאנל לוח המחוונים.
**PA-32-300 צ'ירוקי סיקס C**
:דגם משנת 1970.
**PA-32-300 צ'ירוקי סיקס D**
:דגם משנת 1971.
**PA-32-300 צ'ירוקי סיקס E**
:דגם משנת 1972.
**PA-32-300LD**
:דגם ניסיוני בעל גרר נמוך לשיפור יעילות צריכת הדלק. מטוס אחד נבנה מדגם זה.
**PA-32S-300 Seaplane**
:דגם על מצופים שנבנה על ידי חברת פייפר איירקראפט. נבנו מספר מצומצם של מטוסים מדגם זה.
**PA-32-301 סרטוגה**
:דגם משנת 1980 עם מנוע Lycoming IO-540-K1G5 בהספק 300 כ"ס.
**PA-301T טורבו סרטוגה**
:סרטוגה עם מנוע Lycoming TIO-540-S1AD בעל מגדש טורבו. למטוס חיפוי מנוע מתוכנן מחדש.
**PA-32-3M**
:אב-הטיפוס של מטוס PA-32 אשר תוכנן מחדש להתקנת 3 מנועים. המנועים הנוספים, מדגם Lycoming O-235 בעלי 115 כ"ס, הותקנו בכנפיים. המטוס המתוכנן מחדש היווה חלק מתוכנית הפיתוח של מטוס PA-34 סנקה.

## מפרט (PA-32-300 שנת יצור 1972)
### אפיון כללי
* צוות: טייס אחד
* קיבולת: 5 או 6 נוסעים
* אורך: 8.4 מטר
* מוטת כנפיים: 10 מטר
* גובה: 2.4 מטר
* שטח כנף: 16.5 מ"ר
* משקל ריק: 811 ק"ג
* משקל המראה מרבי: 1,542 ק"ג
* הנעה: מנוע Lycoming IO-540-K1A5, שישה צילינדרים, 300 כוח סוס (225 קילו ואט)

### ביצועים
* מהירות מרבית בטוחה: 163 קשר (302 קמ"ש)
* מהירות מרבית: 174 קשר (280 קמ"ש) בגובה פני הים
* מהירות שיוט: 168 קשר (272 קמ"ש)
* טווח: 840 מייל ימי (1,361 ק"מ)
* סייג רום: 4,950 מטר (16,250 רגל)
* יחס טיפוס: 5.3 מטר לשנייה (1,050 רגל לדקה)

## קישורים חיצוניים

* סדרת PA-32  באתר Airliners.net 

קטגוריה:כלי טיס אמריקאיים
קטגוריה:מטוסים קלים
GTP

**גואנוזין טריפוספט** (**Guanosine-5'-triphosphate** ובקיצור **GTP**) הוא תרכובת כימית בעלת מבנה של בסיס חנקני גואנין, בתוספת סוכר ריבוז ושלוש קבוצות זרחה. הבסיס החנקני קשור לפחמן 1' בריבוז וקבוצות הזרחה קשורות לפחמן 5'. GTP היא אחת התרכובות החשובות ביותר בכל היצורים החיים, והיא יכולה לשמש כמצע ליצירה של RNA בתהליך השעתוק, וכמקור אנרגיה וכמפעיל של תהליכים מטבוליים. היא נוצרת במהלך הריאקציה החמישית במעגל קרבס. בין היתר משמשת GTP כמקור אנרגיה ביצירת חלבונים, והיא מנוצלת על ידי חלבוני G במסלולי מעבר אותות.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תרכובות ביוכימיות
קטגוריה:פורינים
הפרויקט הצילומי של קברי המלחמה

**הפרויקט הצילומי של קברי המלחמה** (באנגלית: **The War Graves Photographic Project**) הוא מיזם התנדבותי, שבסיסו בבריטניה, העוסק בצילום של מצבות חללי מלחמה ושל לוחות זיכרון לנופלים על גבי אנדרטאות ברחבי העולם, על מנת להעמיד את הצילומים לרשות כל דורש. מטרת הפרויקט היא להשתמש בטכנולוגיה המודרנית על מנת לסייע בהנצחת הנופלים לאורך שנים ולאפשר את אזכרתם על ידי מי שמתקשים לבקר במקומות הימצאם של קברי המלחמה והאנדרטאות, ובמיוחד קשישים ובעלי מוגבלויות. קהל היעד של הפרויקט כולל גם חוקרים העוסקים בתולדות העימותים הצבאיים בעולם.

המיזם נוסד בשלהי העשור הראשון של המאה העשרים ואחת במטרה לצלם את קברי חללי המלחמה של בריטניה ומדינות חבר העמים שנפלו מראשית מלחמת העולם הראשונה ועד כה. לאחר שהיוזמה צברה פופולריות החליטו מובילי המיזם להרחיבו, כך שיתייחס לחללי כל האומות וכל העימותים הצבאיים.

המיזם מתבסס על פעולתם של מתנדבים מכל רחבי העולם, המצלמים את המצבות והאנדרטאות ללא תמורה ומשגרים את תצלומיהם אל מטה המיזם. פרטי החללים אשר מצבותיהם (או ציון שמם על גבי אנדרטה) צולמו מוכנסים למאגר מידע, שבו ניתן לחפש באמצעות אתר האינטרנט של הפרויקט. כל אדם רשאי לקבל לבקשתו העתק של איזה מן הצילומים תמורת תרומה בסכום נמוך, המיועדת לכיסוי הוצאות התשתית של המיזם.

עד לחודש דצמבר 2011 צילמו מתנדבי הפרויקט למעלה מ-1.6 מיליון מצבות או שמות על גבי אנדרטאות ברחבי העולם. חלק מן הצילומים נאספו על ידי ביקור מרוכז של קבוצות מתנדבים באתרי הזיכרון בארצות שונות.

המיזם החל לפעול בשיתוף פעולה עם ועדת חבר העמים לקברי מלחמה, המשרד לקברי המלחמה האוסטרליים, המשרד הקנדי לענייני ותיקי מלחמה ומשרד המורשת והתרבות של ניו זילנד. הפרויקט נעזר במאגרי המידע של הוועדה לצורך איתור אתרי בתי הקברות והאנדרטאות שבהם הוא מבקש לצלם. בעתיד מתוכנן שילוב מאגר המידע של הפרויקט גם במסגרת אתר האינטרנט של הוועדה, בצמוד למידע האישי על הנופלים שהוא מציג. 

## קישורים חיצוניים

*אתר הפרויקט 

קטגוריה:הנצחה
קטגוריה:ארגונים התנדבותיים
קטגוריה:ועדת חבר העמים לקברי מלחמה
קטגוריה:גנאלוגיה
גיורא גמרמן

**גיורא גמרמן** (18 בנובמבר 1927 - 3 באפריל 2015) היה אדריכל ישראלי שהתמחה בתכנון מוסדות ציבור, ספורט חינוך ומגורים.

גמרמן נולד בעיר פרגמינו (Pergamino) שבארגנטינה ובהיותו בן 6 עלה עם אביו לארץ ישראל. למד במקוה ישראל ולאחר מכן למד אדריכלות בטכניון שם הכיר את שותפו לדרך למשך 40 שנה - משה לופנפלד. בשנת 1961 פתח משרד אדריכלים בשיתוף לופנפלד שפעל עד לאמצע שנות התשעים. המשרד זכה בעשרות תחרויות אדריכלים לאורך 30 שנות פעילותו.

בשנת 2021 יצא לאור הספר **אחרי המודרניזם: האדריכלות של משה לופנפלד וגיורא גמרמן** (הוצאת אסיה) המציג את סיפורם ועבודתם של גמרמן ולופנפלד.

## פרויקטים נבחרים
* אצטדיון הספורט הלאומי לאתלטיקה קלה בהדר יוסף שבתל אביב
* מבנים רבים במכון וינגייט
* בית דני בשכונת התקוה
* בניין המגירות ובניין הפירמידה בבאר שבע
* הספרייה העירוני בית אריאלה בתל אביב
*מרכז קליטה בית קנדה, שכונה א', אשדוד
* ארכיון העבודה "מכון לבון", תל אביב (נהרס)
* אולם מופעים "היכל אדית", קריית גת
* עשרות בתי ספר ואולמות ספורט בכל רחבי הארץ
* כפר הנופש הצרפתי, אשקלון

## גלריית תמונות

הפירמידה_3827.JPG|בניין הפירמידה בבאר שבע
Beit Dani.JPG|בית דני, תל אביב
beitdani18.JPG|בית דני, תל אביב
PikiWiki Israel 607 Geography of Israel ספריית בית אריאלה.JPG|ספריית בית אריאלה
Katzrin122.jpg|ספרייה במרכז קצרין
Beithamegirot17.JPG|בית המגירות בבאר שבע
lupigamerman18.JPG|בית מגורים ברחוב בודנהיימר, תל אביב
carmiellibr.JPG|הספרייה העירונית בכרמיאל
mikvepnimiyot.JPG|מעונות תלמידים בבית הספר במקווה ישראל
Heichaledit01.jpeg|היכל אדית, קרית גת


## לקריאה נוספת
*צבי אלחייני ומיכאל יעקובסון, **אחרי המודרניזם: האדריכלות של משה לופנפלד וגיורא גמרמן**, הוצאת אסיה, 2021

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* מיכאל יעקובסון: בניין הפירמידה בבאר שבע, 12 בדצמבר 2010, חלון אחורי.
* מיכאל יעקובסון: סקירה אדריכלית מצולמת של שני מתחמים בגילה בתכנון אדריכלים יסקי-גיל-סיון ולופנפלד-גמרמן, באתר 'חלון אחורי', 16 בדצמבר 2015
* מיכאל יעקובסון: סיבוב בשיכונים שבנה משרד השיכון לאוכלוסייה ערבית בכפר ימה, באתר 'חלון אחורי', 31 בינואר 2018
* מיכאל יעקובסון: סיבוב בבית ספר מקיף שייבר בבית שמש שמשמש היום ישיבה תיכונית חרדית, באתר 'חלון אחורי', 21 במרץ 2018
* מיכאל יעקובסון: סיבוב בחצר הפנימית של ספריית בית אריאלה, באתר 'חלון אחורי', 24 במרץ 2018
* מיכאל יעקובסון: סיבוב בספרייה העירונית ובמרכז המוזיקה בכרמיאל, באתר 'חלון אחורי', 5 במאי 2018
* מיכאל יעקובסון: סיבוב בבניין המגירות ובבניין הפירמידה בבאר שבע, באתר 'חלון אחורי', 22 בדצמבר 2025

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי ארגנטינה
קטגוריה:אדריכלים ישראלים
קטגוריה:בוגרי בית הספר החקלאי מקוה ישראל
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל: אדריכלות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1927
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2015
אלישע אבס

**אלישע אַבַּס** (נולד ב-10 בדצמבר 1971 בירושלים) הוא פסנתרן, מלחין וכדורגלן עבר ישראלי.

## ביוגרפיה
אבס הוא בנו של סופר הילדים שלמה אבס ובן-נינתו של המלחין והפסנתרן הרוסי אלכסנדר סקריאבין. הוא נולד בירושלים וגילה כישרון נדיר למוזיקה - שר יצירות קלאסיות שלמות בעל פה. בעקבות המלצת מורה למוזיקה שהכיר אותו החל בגיל 4 ללמוד נגינה בפסנתר בקונסרבטוריון בירושלים. בגיל 6 עבר ללמוד אצל פנינה זלצמן - אשר ליוותה אותו לאורך כל הקריירה.

בגיל 11 הופיע בקרנגי הול יחד עם ליאונרד ברנשטיין בעוד אייזק שטרן "מזיל דמעות התרגשות באולם". הוא הוגדר על ידי רבים כ"יחיד בדורו".

אבס גדל בהוד השרון ושילב נגינה בפסנתר עם משחק כדורגל. בגיל 9 החל גם לשחק בקבוצות הילדים של הפועל פתח תקווה, תחת המאמן אברהם גרנט. כאשר הרגיש שהקריירה הבינלאומית מעיקה עליו החליט להפסיק לנגן בגיל 14. כשהיה אבס בן 18 החל בקריירה מקצועית ככדורגלן. הוא שיחק כמגן ימני ולאחר שעזב את הפועל פתח תקווה שיחק גם בהפועל כפר סבא, מכבי אחי נצרת, עירוני ראשון לציון והפועל חדרה. במשך רוב הקריירה שיחק בליגה לאומית ובחלקה בליגת העל, ולאחר שנולדו ילדיו פרש ממשחק פעיל. אחיו הצעיר, דניאל, גם כן שיחק כדורגל בהפועל פתח תקווה.

אבס עשה תואר ראשון במשפטים ובשלב מסוים החליט לחזור לנגינה בפסנתר. הוא יצר קשר עם פנינה זלצמן וחזר לנגן. לאחר מספר שנים החל בקריירה מחודשת ובמסגרתה אף חזר להופיע בקרנגי הול. כיום הוא מתגורר לסירוגין בישראל ובארצות הברית ומופיע ברחבי העולם.

## קישורים חיצוניים
* אלישע אבס כילד בקונצרט עם זובין מהטה והתזמורת הפילהרמונית הישראלית
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פסנתרנים ישראלים
קטגוריה:מגני כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני הפועל פתח תקווה
קטגוריה:כדורגלני הפועל כפר סבא
קטגוריה:כדורגלני מכבי אחי נצרת
קטגוריה:כדורגלני הפועל ראשון לציון
קטגוריה:כדורגלני הפועל חדרה
קטגוריה:הוד השרון: כדורגלנים
קטגוריה:ילדי פלא ישראלים במוזיקה
קטגוריה:ילדי פלא במוזיקה קלאסית
קטגוריה:מלחינים ישראלים במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1971
קטגוריה:מלחינים ירושלמים
קפלר-42

**קפלר-42** או בשמו הקודם **KOI-961** הוא כוכב מסוג ננס אדום שנמצא במרחק של כ-126 שנות אור ממערכת השמש בקבוצת הכוכבים ברבור. ב-2012 אושר גילויים של שלושה כוכבי לכת ברדיוס של 0.57, 0.73 ו-0.78 פעמים רדיוס כדור הארץ. זהו הגילוי הראשון של מערכת כוכבי לכת שכל כוכבי הלכת בה קטנים מרדיוס כדור הארץ.

## מאפיינים
לקפלר-42 קווי דמיון רבים לכוכב ברנרד. הטמפרטורה, הרדיוס וספקטרום הפליטה שלהם דומים. כמו לכוכב ברנרד גם לקפלר-42 רמת מתכתיות נמוכה יחסית עם מעט קווי בליעה של נתרן וסידן, מהירות סיבוב נמוכה, מהירות רדיאלית גבוהה ומהירות עצמית גבוהה. התכונות הללו מלמדות, שכמו כוכב ברנרד, קפלר-42 הוא ננס אדום 'זקן'. החוקרים השתמשו בהשוואה לכוכב ברנרד כדי ללמוד על תכונותיו של קפלר-42.

## כוכבי הלכת
[ימין|ממוזער|250px|השוואת מערכת קפלר-42 ל[צדק (כוכב לכת)|צדק]] בינואר 2012 דיווחה קבוצת חוקרים מהמכון הטכנולוגי של קליפורניה על מציאת שלושה כוכבי לכת סביב קפלר-42. החוקרים השתמשו בנתונים מטלסקופ החלל קפלר ובנתונים ממצפים קרקעיים- מצפה הכוכבים פלומר ומצפה הכוכבים קק. שלושת כוכבי הלכת זוהו באמצעות ליקוי. לשלושת כוכבי הלכת זמן הקפה של פחות מיומיים. לשלושת כוכבי הלכת רדיוס קטן מנוגה כשלקטן ביניהם רדיוס דומה למאדים. על פי הנתונים לשלושת כוכבי הלכת פני שטח סלעיים, אך הם מקיפים את כוכב האם הרבה פנימה מאזור ישיב (אזור שבו יכולים להתקיים מים נוזליים). 

ישנה חשיבות לעובדת היות קפלר-42 ננס אדום, מכיוון שרוב הכוכבים בגלקסיית שביל החלב הם ננסים אדומים. מכיוון שרדיוסו של קפלר-42 הוא כשישית רדיוס שמש, או 1.7 רדיוס צדק, המערכת הפלנטרית שלו דומה יותר למערכת של צדק וירחיו מאשר למערכת השמש (ראו איור). עובדה זו מראה על מגוון המבנים האפשריים למערכות כוכבי לכת.

## קישורים חיצוניים

* ידיעה על הגילוי באתר טלסקופ החלל קפלר של נאס"א
* נתוני Kepler-42 באתר Extrasolar Planets Encyclopaedia
* מבנה ודינמיקה של מועמדי קפלר למערכות מרובות כוכבי לכת, Jack J. Lissauer ועמיתים, אפריל 2011
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מערכות כוכבי לכת
קטגוריה:ננסים אדומים
קטגוריה:קבוצת הכוכבים ברבור
בנין במשחקים הפאראלימפיים

**[[בנין]]** השתתפה לראשונה ב של סידני (2000) ומשתתפת במשחקי הקיץ הפאראלימפיים מאז בקביעות. במשחקי החורף לא נטלה בנין חלק מעולם.

כל משלחות הספורטאים אותן שלחה בנין למשחקים הפאראלימפיים היו משלחות קטנות, ומעולם לא עלו על שני אתלטים. הספורטאים הנכים שייצגו את בנין במשחקים מעולם לא זכו במדליה פאראלימפית.

## ראו גם
* בנין במשחקים האולימפיים
* בנין במשחקים האולימפיים לנוער

קטגוריה:מדינות במשחקים הפאראלימפיים
קטגוריה:בנין: ספורט
מיכל לוי

**מיכל לוי** (נולדה ב-14 בפברואר 1979) היא שחקנית ישראלית.

## ביוגרפיה
לוי נולדה וגדלה בכפר סבא, ובגיל 18 עברה לתל אביב. בצבא שירתה בתיאטרון צה"ל ולאחר שחרורה למדה בסטודיו למשחק ניסן נתיב.

לוי השתתפה בהצגות רבות בתיאטרון. בתיאטרון גשר: "נישואי פיגארו", "מדיאה" ו"שאריות של אהבה".
בתיאטרון בית ליסין "מקווה", "סופ"ש עם טום", "תקלה קלה", "פרינסס מרי 7", "33 וריאציות", "שם פרטי", "האמת" וכיום ב"האבא". בנוסף, משחקת כיום ב"מכתבי אהבה" בבית אריאלה. בפסטיבל תיאטרון קצר: "פאבלובה". בפרינג': "נרקיסים" ומופע אימפרוביזציה: "פותחים פה לשפן".

בשנת 2001 דיבבה את נאוקו יאמדה-ג'ונס ב"ספיידרמן ללא גבולות".

בשנת 2005 גילמה את יסמין אביעד בסדרת הטלוויזיה "פיק אפ" ששודרה בערוץ 10.

בשנת 2006 גילמה את יעל בסרט הטלוויזיה "ברונו מאוהב".

בשנת 2007 גילמה את הדס בעונה השנייה של סדרת הדרמה "מילואים", ואת דוראל בסדרת הדרמה "משמורת", בערוץ 2.

בשנת 2008 גילמה את שמחה בסרטו של רשף לוי, "איים אבודים". באותה שנה גילמה את סיגל בסדרת המתח של ערוץ 10, "האמת העירומה".

בשנת 2010 גילמה דמויות שונות בסדרת המערכונים של ערוץ 2, "אין להם מושג".

בשנת 2011 שיחקה בסדרת הדרמה של yes "בלו נטלי" בתפקיד שירלי הגואל. ב-2013 שבה לשחק בעונה השנייה.

בשנת 2015 שיחקה בסדרה הקומית של ערוץ 2 "פרודים" של הזכיינית "רשת". ובאותה שנה שיחקה בעונה השלישית של סדרת הנוער "החממה", בתפקיד נינה.

ב-2016שיחקה בסדרת המתח "נעלמים" בניקלודיאון, בתפקיד רותי קליין, אימם של אמה ואלון, גיבורי הסדרה.

ב-2018 השתתפה בסדרה "ויקי ואני", בתפקיד בת-אל מטלון.

ב-2019 שיחקה בסדרה "בת אל הבתולה", בתפקיד איריס אלימלך. באותה שנה שיחקה גם בסרט "מחילה", בתפקיד אתי.

ב-2020 שיחקה בסדרה "ספיידרז", בתפקיד נעמי גודמן.

ב-2021 שיחקה את אתי, אמו של אלי, בסדרה "בני אור".

ב-2022 שיחקה את שרון אמה החורגת של דנה בסדרה "שומקום". באותה שנה החלה לשחק בסדרה "שלי הכובשת" בתפקיד אלינור, אמה של שלי.

### חיים אישיים
לוי אם לבת ושני בנים. היא מתגוררת עם בן זוגה בבית יהושע. הייתה נשואה בעבר נישואים פיקטיביים לאביעד קיסוס.

## קישורים חיצוניים

*

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:מדבבות ישראליות
קטגוריה:מדבבים ישראלים
קטגוריה:בוגרות תיאטרון צה"ל
קטגוריה:בוגרות הסטודיו למשחק ניסן נתיב
קטגוריה:בוגרי הסטודיו למשחק ניסן נתיב
קטגוריה:בית יהושע: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1979
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1979
Kiwix

**Kiwix** היא תוכנת דפדפן חופשית המשמשת לצורך הצגת תוכן ללא חיבור לאינטרנט, לרוב לשם הצגת ויקיפדיה (אף על פי שבהמשך נוספה תמיכה באתרים אחרים). התוכנה משתמשת בעותק מקומי ודחוס של מאגר ויקי.

התוכנה משמשת כיום אנשים ומוסדות רבים ללא גישה לאינטרנט, ובמיוחד בתי ספר במדינות מתפתחות, שם אין גישה לאינטרנט או שהחיבור לאינטרנט יקר מדי. יוצר התוכנה, עמנואל אנגלהארט, פיתח גם גרסה מיוחדת של התוכנה עבור ארגון SOS Children's Villages, במיוחד לצורך מטרה זו.

התוכנה מסוגלת לייצא ערכים לפורמט PDF, פונקציה המאפשרת בין היתר להעביר ערכים מוויקיפדיה לקורא ספרים אלקטרוני.

## היסטוריה

קובץ:Emmanuel Engelhart-49.jpg|עמנואל אנגלהרט, ממציאי Kiwix
קובץ:Renaud Gaudin.jpg|רנו גודן, ממציאי Kiwix
קובץ:OSS award for Kiwix.JPG|פרס הקוד הפתוח CH שניתן ל-kiwix ב-2015
בשנת 2004, לאחר שעמנואל אנגלהרט (ממציא Kiwix) החל לערוך בוויקיפדיה, הוא התעניין בפיתוח גרסאות לא מקוונות של ויקיפדיה, ופרויקט של ג'ימי ויילס ליצירת תקליטור שמכיל את כל ויקיפדיה משך את תשומת לבו.

ב-2007 שוחררה הגרסה הראשונה של התוכנה.

בשנת 2012 זכתה Kiwix במענק מטעם קרן ויקימדיה הצרפתית לפתח את תוכנת kiwix-plug, שנפרסה באוניברסיטאות באחת עשרה מדינות. בפברואר 2013 זכתה תוכנת Kiwix גם בפרס 'פרויקט החודש' מטעם SourceForge. בשנת 2015 זכתה Kiwix בפרס קוד פתוח.

## תיאור
ממוזער|ויקיפדיה על דיסק נשלף, בעזרת Kiwix
התוכנה מיועדת להיות קורא לא מקוון עבור תוכן אינטרנטי. היא מיועדת לשימוש במחשבים ללא חיבור לאינטרנט, מחשבים עם חיבור איטי או יקר, וכן על מנת למנוע צנזורה. כמו כן היא מתאימה גם לשימוש בטלפון נייד בעת נסיעה (למשל במטוס או ברכבת).

כל קובצי התוכן נדחסים בפורמט zim, מה שמקטין את נפחם, אך משאיר אותם קלים לסידור, חיפוש ומיון. למשל, נכון למרץ 2021, גודלה של כל ויקיפדיה האנגלית בפורמט זה הוא 82 ג'יגה-בייט, או 43 ג'יגה-בייט ללא תמונות.

קובצי ה-zim נפתחים עם Kiwix, שנראה ומתנהג כמו דפדפן. Kiwix מציעה חיפוש טקסט מלא, ניווט באמצעות כרטיסיות ואת האפשרות לייצא ערכים ל-PDF ול-HTML 3.

קיימת גרסת שרת HTTP בשם kiwix-serve המאפשרת למחשב רק לאחסן את תוכן ה-Kiwix (מבלי לאחסן את תוכנת הדפדפן), ולהציע אותו לרשות מחשבים אחרים ברשת. המחשבים האחרים רואים למעשה רק אתר אינטרנט. נוסף לכך קיימת גרסת שרת בשם Kiwix-hotspot המיודעת לשמש כ-hotspot של Wi-Fi.

Kiwix משתמשת במנוע הרינדור של מוזילה, אך מתכננת להחליף אותו.

## התוכן
ממוזער|קריאת ויקיפדיה באמצעות kiwix על סירה בדרום האוקיינוס השקט
מאז 2014 זמינות רוב גרסאות ויקיפדיה להורדה בשפות שונות. השרתים מתעדכנים מדי חודשיים עד עשרה חודשים, תלוי בגודל הקובץ. בוויקיפדיה האנגלית, גרסה מלאה המכילה גם תמונות וכן גרסה אלטרנטיבית המכילה טקסט בלבד ניתן להוריד מהארכיון.

מלבד ויקיפדיה, תכנים מן קרן ויקימדיה כגון ויקיטקסט, ויקיחדשות, ויקימסע, ויקיספר וויקיציטוט זמינים לצפייה במצב לא מקוון בשפות שונות.

בנובמבר 2014 נהייתה גרסת Zim  של כל הטקסטים הפתוחים מפרויקט גוטנברג זמינה להורדה.

מלבד תוכן ציבורי, תוכן תחת רישיון Creative Commons זמין להורדה. לדוגמה, גרסאות לא מקוונות של הוויקי של Ubuntu, המכיל תיעוד משתמש עבור מערכת ההפעלה אובונטו וגרסאות Zim של ועידות TED זמינות להורדה מארכיון Kiwix.

ממוזער|הורדת קבצים תוכן חדש על גרסה מוקדמת של kiwix

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:תוכנה חופשית
קטגוריה:קרן ויקימדיה
קטגוריה:תוכנות שהושקו ב-2006
קטגוריה:נגישות חינוך והשכלה
קטגוריה:אנציקלופדיית ויקיפדיה
קטגוריה:פיתוח תוכנה
קטגוריה:צנזורה באינטרנט
PediaPress

**PediaPress** היא חברה גרמנית העוסקת בפיתוח תוכנה והדפסת תוכן מקוון על פי דרישה, הממוקמת בעיר מיינץ שבגרמניה. החברה היא חברת בת של Brainbot Technologies AG.

החברה מספקת שירות מקוון המאפשר למשתמשים באינטרנט ליצור ספרים אישיים המבוססים על תוכן מאתר ויקי בכלל, ומוויקיפדיה בפרט.

PediaPress וקרן ויקימדיה פועלים בשותפות מדצמבר 2007. התוכנה שפיתחה PediaPress שולבה בוויקיפדיה וניתן לגשת אליה כיום דרך תפריט הניווט הצדדי בכל עמודי ויקיפדיה באמצעות לחיצה על הקישור "צור ספר". על פי ההסכמה עם קרן ויקימדיה, הקרן מקבלת 10 אחוזים ברוטו מההכנסות של מכירת הספרים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות גרמניות
קטגוריה:הוצאה לאור
אלון פרידמן (קצין)

**אלון פרידמן** (נולד ב-18 במאי 1964) הוא איש צבא ישראלי במילואים, בדרגת תת-אלוף, שירת כראש מטה פיקוד הצפון. מכהן כמנכ"ל אתר ההנצחה ומוזיאון גולני.

## שירותו הצבאי
פרידמן נולד וגדל בהרצליה. התגייס לצה"ל בשנת 1982 ובחר לשרת בחטיבת גולני. בגולני עבר פרידמן מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה כמפקד מחלקה. בהמשך מונה למפקד פלוגה בגולני, ובתפקידו הבא שימש כקצין המבצעים של החטיבה. לאחר מכן השתחרר מצה"ל. פרידמן שב לשירות קבע ושימש כסגנו של מפקד גדוד 51, ארז גרשטיין. פרידמן השתלם בקורס מג"דים ומונה למפקד גדוד 51, בהמשך שימש קצין המבצעים של פיקוד הצפון, בשנים 1998–2000 שימש כמפקד עוצבת ברעם. לאחר מכן שימש כקצין אג"ם של פיקוד הצפון. בהמשך שימש מפקד חטיבת ביסלמ"ח, בין היתר במשימת ההתנתקות. לאחר ההתנתקות היו חייליו הראשונים שתפסו את קו הגבול החדש בין ישראל לרצועת עזה. במלחמת לבנון השנייה שימש רמ"ט פיקוד הצפון. לאחר המלחמה נותר בתפקידו. שירת כיועץ לתורת הלחימה בזרוע היבשה.

לאחר שחרורו מונה לראש מינהלת לוחמת חי"ר בתעשייה הצבאית ולאחר מכן מונה למנכ"ל אתר החרמון. בשירות המילואים משרת כמפקד עורף צפון בפיקוד הצפון.

פרידמן נשוי לקרן ולהם ארבעה ילדים. 

## לקריאה נוספת
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים
* .
* .
* עמוס הראל, אילו רק היינו יודעים להסביר, הארץ,  06.07.2000, כפי שהועלה באתר פרש.
* .
* .
* .
* .
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מפקדי גדוד 51
קטגוריה:מפקדי עוצבת ברעם
קטגוריה:מפקדי חטיבת ביסלמ"ח
קטגוריה:סגל התעשייה הצבאית
קטגוריה:ראשי מטה פיקוד הצפון
קטגוריה:קציני אג"ם של פיקוד הצפון
קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:מנכ"לים יוצאי שירות קבע בצה"ל
קטגוריה:חיילי צה"ל במלחמת לבנון השנייה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1964