open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
דב וייס

הרב **דב (בערל) וייס** (נולד בשנת ה'תשי"א, 1951) הוא ראש ישיבת תורת חיים ורב שכונת קריית צאנז בירושלים (מכונה **גאב"ד קריית צאנז**).

## ביוגרפיה
ממוזער|הרב דב וייס

נולד בארצות הברית למשה וייס, סוחר נדל"ן ונצר למשפחת רבנים, שניצל מן השואה. למד במוסדות צאנז בארצות הברית. בשנת תשכ"ו עלה אביו עם משפחתו לישראל והתגוררו בקריית צאנז בנתניה. בשנת תשכ"ט נשא את חיה מינדל, בתו של רבו יקותיאל יהודה הלברשטאם האדמו"ר מצאנז קלויזנבורג.

רבו הדגיש שלקחו לחתן בזכות מעלותיו האישיות על אף שאינו בעל ייחוס. לאחר נישואיו התגורר בקריית צאנז בנתניה ושימש ר"מ בישיבת צאנז. אשתו ניהלה מוסד ליתומים בקריית צאנז.

בשנת תשל"ב (1972) עבר חמיו האדמו"ר לארצות הברית והתגורר בעיר יוניון סיטי, ניו ג'רזי, ופתח שם ישיבה ומוסדות. בסוף שנת תשל"ג היגר הרב וייס בעקבות חמיו ליוניון סיטי וכיהן בתפקידים שונים בישיבה ולאחר מכן כראש כולל של חסידי צאנז. חמיו העריכו והיה מבקש ממנו חוות דעת על פסיקותיו ושאלותיו לגדולי הדור.

כעבור מספר שנים עבר להתגורר בירושלים ועמד בראשות כולל בקריית צאנז. בד בבד עם תפקידו כראש כולל, שימש כמורה הוראה ובאופן לא רשמי נחשב כרב השכונה, לצדו של הרב שלום אייזנברגר. באלול תש"מ מינהו חמיו האדמו"ר לרבה של קריית צאנז בירושלים על דעת כלל התושבים שחתמו על כתב מינוי. הרב וייס פתח כולל אברכים בשכונה ועמד בראשותו למספר שנים .

לאחר פטירת חמיו הרבי מצאנז קלויזנבורג בט' בתמוז ה'תשנ"ד (יוני 1994) התקבל בקרב תושבי השכונה כממלא מקומו כפי שציווה בצוואתו, אולם הייתה קיימת מתיחות בינו לבין חסידות צאנז בשל סכסוך כספי בירושה. בחודש אדר תשפ"ב נערך פיוס פומבי בין הצדדים כשהוזמן לסידור קידושין בחופת נכדו של האדמו"ר מצאנז.

בשנת תשס"ו ייסד ישיבה כלל חסידית בשם "תורת חיים" בשכונת רוממה הסמוכה, בה לומדים מעל 100 בחורים. הישיבה מתנהלת בדרכו של חמיו הרבי מקלויזנבורג.
הרב וייס עומד בראשות המרכז התורני "מוסדות באר מים חיים" בשכונת קריית צאנז המהווה מרכז רוחני לכל תושבי השכונה והאזור.

חידושי תורתו הודפסו בקובצי "הבאר" היוצאים על ידי קהילתו, בגליונות "שפע קודש" שיוצאים לאור על ידי ישיבתו, וכן בסדרת הספרים "דובר ישרים".

## חיים אישיים
נשוי לחיה מינדל, בתו של רבי יקותיאל יהודה הלברשטאם האדמו"ר מצאנז קלויזנבורג. ילדיהם:

* בתו - אשת הרב טוביה ליברמן רב וראש כולל בחסידות מכנובקא בעלז.
* בתו - אשת הרב ישעיה שוורץ רב שכונה בביתר עילית ומחבר ספרים.
* בתו - אשת הרב יהודה דייטש ר"מ בירושלים.
* הרב יוסף - חתן הרב מנחם מנדל פוקס.
* הרב דוד - מנהל הקהילה והמוסדות.
* הרב צבי - חתן האדמו"ר מקרעטשניף קריית גת.
* הרב מאיר.
* הרב ברוך.

אחיו: הרב אשר - רב בשכונת רמות ג' בירושלים וגאב"ד דרכי תורה, הרב יהונתן בנימין - רב ואב בית דין במונטריאול קנדה, הרב חיים - רבה של ביתר עילית ור"מ בישיבת תורת חיים ובישיבת ויז'ניץ ברכפלד, הרב אברהם יצחק - (חתן רבי בן-ציון רבינוביץ מביאלא) ראש כולל ביאלה בירושלים.

## קישורים חיצוניים

* 

* שמחת השבע ברכות בחצרות קלויזנבורג – נדבורנה ביתר
*שמחת השבע ברכות בחצרות קלויזנבורג – נדבורנה ביתר • גלריה ענקית

## הערות שוליים

קטגוריה:חסידי צאנז-קלויזנבורג
קטגוריה:ראשי ישיבה ישראלים
קטגוריה:רבנים חרדים ישראלים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:ירושלים: רבני שכונות
קטגוריה:ראשי ישיבה חסידים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
הדר מרקס

**הדר מרקס** (נולדה ב-13 ביוני 1985) היא שדרנית רדיו וקריינית פרסומות ישראלית, המשדרת בתחנת הרדיו גלגלצ. בעבר שידרה ברדיו תל אביב.

## ביוגרפיה
מרקס נולדה וגדלה במושב פארן שבערבה. עברה ליישוב הקהילתי להבים, כדי ללמוד במגמת התקשורת בכפר הנוער "אשל הנשיא" שבנגב. מרקס עברה קורס קריינות והוכשרה להנחות תוכנית צעירים ברדיו אשל הנשיא.

בשירותה הצבאי התקבלה לגלי צה"ל, ושירתה כקריינית. הנחתה את הגרסה המלאה של "אחד אחד", מצעד הפזמונים השבועי של גלגלצ, וכן תוכנית משלה בשם "סינגלס", במשך 4 שנים. לאחר פרישתו של עמרי רונן מגלגלצ עברה מרקס לשדר את תוכנית "הבחירות", המשודרת בשעות הצהריים ואת המצעד "אחד אחד".

בשנת 2008 זכתה מרקס בפרס "תגלית לדור הבא" של הרדיו הישראלי.

במאי 2011 מרקס עזבה את גלי צה"ל לאחר שמונה שנים, ועברה לרדיו תל אביב שם הגישה תוכנית מוזיקה ובידור יומית וקבלה תפקידים נוספים בתחומי הניו מדיה, התוכן והמוזיקה.
ב-19 במאי הגישה את תוכניתה האחרונה בגלגלצ עד שובה לתחנה בשנת 2016.

בינואר 2016 שבה מרקס לגלגלצ לתוכנית "מדינה בדרך", אליה צורף להגשה בני כבודי כמגיש נוסף לצידה של הדר. המשודרת כל בוקר בשעות 07:00–10:00. מרקס משדרת את התוכנית בימים א'–ד', ורואי שריקי משדר אותה ביום ה'.בשנת 2022 הדר השתתפה בתוכנית "מחוברים".

בחודש פברואר 2024 שיתפה כי נתגלה בבטנה גידול שפיר בגודל 8 ס"מ.

בחודש נובמבר 2024 זכתה מרקס בפרס הרדיו של אגודת העיתונאים בת"א (הוענקו בסימן "משדרים מלחמה") על תוכנית המוזיקה הטובה ביותר לתוכנית הרדיו אותה היא מגישה "מדינה בדרך".

עוד בחודש נובמבר התנצלה מרקס לאחר ששודר שירה של הזמרת אנה זק בטענה כי היא אינה מרגישה בנוח עם שידור השיר, במשתמע עקב תוכנו השיטחי של השיר.

בשנת 2025 הנחתה יחד עם גיא זו-ארץ את טקס 120 החיילים מצטייני הנשיא, שהתקיים בבית הנשיא בירושלים, בבוקר יום העצמאות.
## חיים אישיים
מרקס גרושה ואם לשלושה ילדים. 

מתגוררת במושב גבעת שפירא.

## קישורים חיצוניים

* הדר מרקס, באתר תאריקה זוהר

## הערות שוליים

קטגוריה:שדרניות רדיו ישראליות
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:סגל רדיו תל אביב
קטגוריה:חיילי גלי צה"ל
קטגוריה:נשות המושב
קטגוריה:אנשי המושב
קטגוריה:פארן: אישים
קטגוריה:בוגרות תיכון אזורי אשל הנשיא
קטגוריה:בוגרי תיכון אזורי אשל הנשיא
קטגוריה:מועצה אזורית עמק חפר: אישים
קטגוריה:שדרניות גלגלצ
קטגוריה:שדרני גלגלצ
קטגוריה:להבים: אישים
קטגוריה:משתתפי מחוברים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1985
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1985
בית הקברות וסט פוינט

שמאל|ממוזער|250px
**בית הקברות וסט פוינט** (באנגלית: **West Point cemetery**) הוא בית קברות צבאי היסטורי, הנמצא בתחומי הקמפוס של האקדמיה הצבאית של ארצות הברית במדינת ניו יורק. נקברו בו בוגרים של האקדמיה ואנשי סגל שלה, מהם שנהרגו בקרב מראשית המאה ה-19 ועד היום.

## אתר בית הקברות
אתר בית הקברות, המשקיף על נהר ההדסון, הוכרז כבית הקברות של האקדמיה ב-1817, אך כבר קודם לכן שימש כאתר קבורה לתושבי אזור וסט פוינט ולנופלים במלחמת העצמאות של ארצות הברית.

שטח בית הקברות הורחב מספר פעמים מאז הקמתו, והוא משתרע כעת על פני כ-50 דונם. הזכאים לקבורה בו הם בוגרי האקדמיה ואנשי הסגל שלה שנהרגו בקרב או נפטרו, מי שמתו בעת הצבתם באקדמיה ובני משפחותיהם של כל אלו. בסך הכל נטמנו בו למעלה מ-8,000 איש וביניהם 24 חיילים שעוטרו במדליית הכבוד של הקונגרס ו-25 ממפקדי האקדמיה. בשנים האחרונות נקברו בו בוגרים של האקדמיה שנהרגו בקרבות במלחמות בעיראק ובאפגניסטן.

בתחומי בית הקברות ניצבים מספר מבנים ואנדרטאות:
*ליד הכניסה לבית הקברות ניצב בית התפילה הישן של הצוערים , שהקמתו הושלמה ב-1837. מצויים בו לוחות זיכרון לגנרלים של הצבא הקונטיננטלי במלחמת העצמאות האמריקנית ולבוגרי האקדמיה שנהרגו במלחמת ארצות הברית–מקסיקו.
* בשטח בית הקברות ניצבות מספר אנדרטאות לזכר אנשי האקדמיה, שנהרגו בקרבות בתחומי ארצות הברית במחצית הראשונה של המאה ה-19.
*בית המשגיח של בית הקברות הוקם ב-1872. כיום הוא משמש כבניין המטה של המפקח הכללי של האקדמיה (שהוא המבקר ונציב הקבילות שלה).

## אישים ידועים שנקברו בבית הקברות
* וינפילד סקוט – הגנרל המפקד של צבא ארצות הברית (1841 - 1861) ומפקד הכוחות האמריקניים במלחמת ארצות הברית–מקסיקו;
* רוברט אנדרסון – מפקד בסיס פורט סאמטר, שהופגז בקרב הראשון של מלחמת האזרחים האמריקנית;
* ג'ורג' ארמסטרונג קסטר - מפקד בחיל הפרשים במלחמת האזרחים האמריקנית ובמלחמות האינדיאנים. הוא נהרג בקרב ליטל ביגהורן ב-1876;
* אלכסנדר פאץ' – מפקד הארמייה השביעית באירופה במלחמת העולם השנייה;
* ג'יימס גאווין – מפקד הדיוויזיה המוטסת ה-82 במלחמת העולם השנייה (1944-45);
* נורמן קוטה – מגיבורי הנחיתה בחוף אומהה בפלישה לצרפת, שם שירת כסגן מפקד הדיוויזיה ה-29;
* דוד מרכוס – האלוף הראשון של צה"ל, שנהרג במלחמת העצמאות;
* ויליאם וסטמורלנד – מפקד כוחות ארצות הברית במלחמת וייטנאם (1964-68) וראש מטה צבא ארצות הברית;
* אדוארד היגינס וייט – מראשוני האסטרונאוטים בתוכנית אפולו. הוא נספה בתאונת אימונים במרכז החלל קנדי.


תמונה:Old West Point Cadet Chapel.JPG|בית התפילה הישן של הצוערים
תמונה:West Point Cemetery Caretaker's Cottage.JPG|בית המשגיח
תמונה:Cadet Memorial, West Point Cemetery, NY.jpg|אנדרטת הצוערים 


## מקורות
*עלון על בית הקברות באתר westpoint.edu. תאריך כניסה: 18 במרץ 2011.
*עמוד מידע על בית הקברות (1) באתר usma.edu. תאריך כניסה: 18 במרץ 2011.
*עמוד מידע על בית הקברות (2) באתר usma.edu. תאריך כניסה: 18 במרץ 2011.

## ראו גם
*בית הקברות הלאומי ארלינגטון

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
וסט פוינט
קטגוריה:האקדמיה הצבאית של ארצות הברית
טירן פולק

**טירן פולק** (נולד ב-30 במאי 1967) הוא פעיל ימין קיצוני ישראלי, ובעבר אחד מראשי כך.

## חייו
טירן ישראל פולק נולד בירושלים, וגדל בשכונת קריית היובל. מוצא משפחתו הוא מסוריה; אביו העניק לו את השם "טירן" על שם מצרי טירן משום שנולד ימים ספורים לפני פרוץ מלחמת ששת הימים.

בגיל 16 איבד את שתי אחיותיו, נורית ואסתר, בפיגוע בקו 18 ב-6 בדצמבר 1983. בעקבות הפיגוע הצטרף לתנועת כך שאותה הנהיג הרב מאיר כהנא. פולק, שחזר בתשובה בגיל צעיר, לא שירת בצה"ל. פולק הפך למנכ"ל התנועה ולאחר הירצחו של הרב כהנא הפך לאחד משלושת מנהיגיה, יחד עם ברוך מרזל ונועם פדרמן. כמו כן, הוא שידר בתחנת רדיו פיראטית בירושלים בשם "קול הרמה".

ב-23 במרץ 2000 נעצר, יחד עם ברוך מרזל, נועם פדרמן, יהודה עציון וברוך בן יוסף, כאשר ביקשו למחות על פגישת האפיפיור עם הרבנים הראשיים לישראל בהיכל שלמה. הם הועמדו לדין ונמצאו זכאים, ואף נפסקו להם פיצויים על הפגיעה בחירותם.

### מעורבות בטרור
פולק היה אחד ממנהיגי ארגון הטרור היהודי "הוועד לביטחון בכבישים", המסונף לתנועת כך. לדבריו של פולק, בשנים 1993-1992 היה הארגון מעורב ביותר מ-500 "תקריות אלימות" עם ערבים. ביולי 1992, הוגש נגד פולק כתב אישום על הסגת גבול, התקהלות אסורה, איומים ואי-נשיאת רישיון נשק. פולק נכנס לחצר תיאטרון "אל-חכוואתי" במזרח ירושלים, בשעה שהתקיים בו כינוס, ואיים על הנוכחים כשהוא נושא תת מקלע "עוזי" טעון.

ב-2017, בעצרת לזכרו של הרב כהנא, אמר פולק "הלוואי שהיינו ארגון טרור, הלוואי שהיינו פוגעים בכל פעם שנפגע יהודי".

## חיים אישיים
פולק התחתן עם ענת שוחט. שוחט הוצגה כמי שהייתה אימו המאמצת של בנה, גלעד שדה. בסרטון גיוס כספים לכך שצולם בעת ששדה היה בן שלוש, נטען שאביו היה פלסטיני ושאילולא היה נלקח עם אמו היה עלול ”לזרוק אבנים כעת על יהודים”. ברבות השנים סיפר שדה שאמו הסבירה שהייתה למעשה אם חד־הורית, שאביו לא היה פלסטיני, ושמעולם לא ניצלה משום כפר – אלא שודלה, ובמילותיו של שדה נוצלה עימו, להשתתף בסרטון. טירן אימץ וגידל את גלעד כבנו.

כיום פולק נשוי בשנית ומתגורר מאז 2003 בבית שמש.

## הערות שוליים

קטגוריה:פעילי ימין רדיקלי ישראלים
קטגוריה:חוזרים בתשובה
קטגוריה:בית שמש: אישים
קטגוריה:פעילי כך
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1967
קטגוריה:טרוריסטים יהודים
קטגוריה:טרוריסטים ישראלים
ג'ים ברידג'ר

**ג'יימס "ג'ים" ברידג'ר** (באנגלית: **James "Jim" Bridger**; 17 במרץ 1804, ריצ'מונד, וירג'יניה - 17 ביולי 1881, קנזס סיטי, מיזורי), הוא ככל הנראה המפורסם והגדול שבין אנשי ההרים, מגלי הארצות, הסיירים, ומורי הדרך במערב ארצות הברית בתקופה שבין 1820 ל-1850, שהיא גם התקופה בה פרח רעיון "הייעוד הגלוי".

ברידג'ר ניחן בכושר גופני גבוה, אשר סייע לו בהתמודדות עם שינוי תנאים סביבתיים קיצוניים בעת מסעותיו. הוא היה בעל שליטה טובה בשפות צרפתית, ספרדית, ואף במספר שפות של שבטים ילידים אשר סייעה לו ביצירת תקשורת חיובית ושיתוף פעולה עם תושבים מקומיים ברחבי היבשת.

בין פעולותיו המפורסמות היו חקר הפארק הלאומי ילוסטון, גילוי ימת המלח הגדולה, ומסע מדרום הרי הרוקי במה שעתיד להיות החלק הדרומי של קולורדו ועד צפונם במה שעתיד להיות הגבול הקנדי.

## חייו
ברידג'ר היה ממוצא אנגלי, אך בעל שורשים באמריקה עוד מתחילת התקופה הקולוניאלית.
הוא החל את הקריירה שלו כסייר וחוקר בשנת 1822 כשהוא בן 18 בלבד, כחלק ממשלחת מחקר לצפון מיזורי. כשנתיים לאחר מכן, בחורף שבין שנת 1824 ל-1825, ניהל לבדו מסע מחקר, וגילה את ימת המלח הגדולה. בתחילה חשב שהימה מקושרת לאוקיינוס השקט בשל כמות המלחים העצומה בה. במהלך מסע שערך בשנת 1856 באזור שעתיד להיות הפארק הלאומי ילוסטון, ברידג'ר תיאר את שראה כמעיינות חמים, מים שבוקעים מן הקרקע, בהר זכוכית ובסלע זהב. על אף שסיפוריו היו נכונים, רבים לא האמינו לו.

בשנת 1830 פתח ברידג'ר בקריירה עסקית כעובד של חברת סחר בבדים ועורות. בהמשך, בשנת 1843, הקים יחד עם חבר נקודת מסחר שעתידה להיקרא פורט ברידג'ר על שמו, הממוקמת בדרום מערב מדינת ויומינג, על גדת "הנהר הירוק" שזורם אל יוטה, וזאת במטרה לשרת חלוצים שהיגרו דרך שביל אורגון.

בשנת 1835 התחתן עם אישה משבט ילידים מקומי ממנה נולדו לו 3 ילדים. לאחר מותה ב-1846, התחתן עם בתו של צ'יף אחד השבטים, שנפטרה בלידת בנה. בשנת 1850, התחתן שוב עם בתו של צ'יף משבט אחר, ממנה נולדו לו שני ילדים. חלק מהילדים נשלחו אל חופה המזרחי של ארצות הברית על-מנת לזכות בחינוך טוב.

בשנת 1850, מצא ברידג'ר מעבר חילופי ל"מעבר הדרומי" (מעבר בדרום הרי הרוקי שהיווה חלק משביל אורגון) ובכך הצליח לקצר את שביל אורגון בכ-90 קילומטרים. המעבר החדש היה בעל חשיבות מפתח בהגירה מערבה, וכאות הוקרה לפועלו נקרא "מעבר ברידג'ר". מעבר זה עתיד לשמש את הרכבת המהירה של ארצות הברית שחוצה אותה לרוחבה. ב-1864 מצא ברידג'ר נתיב מוויומינג לשדות הזהב במונטנה, נתיב שהחליף את "שביל בוזמן" שנחשב למסוכן בשל הימצאות שבטים ילידים תוקפניים בסביבתו, וגם הנתיב החדש נקרא על שמו.

בשנים שלאחר מכן, שימש ברידג'ר כמדריך של הצבא האמריקני במלחמתו נגד השבטים הילידים שחסמו את שביל בוזמן. לאחר שחרורו מהצבא בשנת 1868, עבר ברידג'ר לקנזס סיטי. כשהוא סובל ממחלות שונות דוגמת דלקת מפרקים וזפקת. הוא ניסה ללא הצלחה להתפרנס מהשכרת פורט ברידג'ר לממשלה. ב-17 ביולי 1881 נפטר ג'ים ברידג'ר בחוותו שבקנזס סיטי. במשך כ-23 שנים היה ברידג'ר קבור בבית קברות במרחק של כמה מאות מטרים מחוותו, עד שהוחלט להעביר את קברו אל אינדפנדנס שבמיזורי. בקרבת קברו, שני בתי ספר קרויים על שמו.

## הנצחה
*פורט ברידג'ר
*ברידג'ר, מונטנה
*הרי ברידג'ר (ויומינג)
*הרי ברידג'ר (מונטנה)
*שממת ברידג'ר בוויומינג
*היער הלאומי ברידג'ר-טטון, ויומינג
*מעבר ברידג'ר
*מוסדות חינוך

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי וירג'יניה
קטגוריה:ריצ'מונד (וירג'יניה): אישים
קטגוריה:מגלי ארצות אמריקאים
קטגוריה:אנשי הרים
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1804
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1881
שלמה שטנצל

שמאל|ממוזער|250px|אביו הדיין רבי חיים דוב שטנצל
הרב **שלמה שטנצל** (בכתיב יידי: **שטענציל**; בפולנית: *Szlama SZTENCEL*; כ"ה באב תרמ"ד, 16 באוגוסט 1884 - ה' באלול תרע"ט, 31 באוגוסט 1919) שימש כראש ישיבה בסוסנוביץ וכרב של העיירה צ'לדז. מחבר הספרים קהלת שלמה ובית שלמה. נודע גם בכינויו "הגאון מסוסנוביץ".

## שנותיו הראשונות
נולד לרב חיים דב שטנצל, דיין בצ'לדז, בדרום מערב פולין ולפרדיל גיננדיל לבית שוויצר, שאביה היה מעשירי בנדין. אחיו הוא סופר ומשורר היידיש אברהם נחום שטנצל. בני משפחתו היו חסידי ראדומסק. סבא רבא שלו, הרב דוב בעריש הרציגר, היה רבה של בנדין.

בשנת תרנ"ה החל ללמוד אצל הרב אפרים צבי איינהורן בישיבת אמסטוב. בקיץ תרנ"ז, כמה חודשים לפני הבר מצווה, למד אצל הרב יעקב יוסף רבינוביץ, בנו של הרב אברהם יששכר בער רבינוביץ מראדומסק. אחר כך חזר לישיבת אמסטוב לשנה אחת, ולמד בישיבתו של האבני נזר במשך חצי שנה. בשנת תרס"א חזר למקום הולדתו, צ'לדז.

## חייו הבוגרים
בט' באלול תרס"ב, כשנעשה בן שמונה עשרה, נשא לאישה את מרים ביילא בת הרב אפרים מרדכי צוויגענהאפט, שו"ב ומו"צ בסוסנוביץ שהיה מקורב לאבני נזר. בגיל עשרים ואחת, נתמנה כרב של צ'לדז, בעידודו של בעל הכנסת יחזקאל מראדומסק.

בספר הזיכרון לקהילת סוסנוביץ נאמר עליו:  בספר גאוני פולין האחרונים, שפרסם אהרון סורסקי, מסופר שוויתר על רבנותו בנימוק של צדקה: בעקבות תלונות של בני המקום על זקנותו של השוחט וידיו הרועדות, הוא פסל את השוחט, מה שהביא לאיבוד פרנסתו. באותה תקופה, בא אליו בן דודו, רבי אריה צבי פרומר, לימים ראש ישיבת חכמי לובלין, כשהוא מחפש אחר משרת רב פנויה. הרב שטנצל ויתר על תפקידו ברבנות המקום תמורת סכום גבוה. את הכסף נתן לאותו שוחט שהעביר מתפקידו.

בשנת תרס"ח עבר לסוסנוביץ, מקום מגוריו של חותנו, ושם נתמנה לדיין, ולראש ישיבת "יגדיל תורה".

בשנת השלושים וארבע לחייו חלה ונזקק לנסיעה למעיין המרפא שצ'אבניץ, שם טיפל בו אביו, עד שנפטר בה' באלול תרע"ט, בגיל שלושים וחמש.
לאחר פטירתו נמצא יומן של חשבון נפש שכתב מדי יום מאז חתונתו, שם תיעד את חטאיו. חלקים מהיומן נדפסו בספר "חידושי הגאון מסוסנוביץ" המאגד שני ספרים קהלת שלמה ובית שלמה.

## ספריו
ממוזער|כריכת ספרו של הרב שטנצל
* לאחר פטירתו הוציאו ילדיו את הספר **קהלת שלמה** מכתביו. הספר יצא בשנת תרצ"ב בפיעטרקוב וכולל 900 ערכים לפי סדר א"ב. בן דודו, הרב פרומר, כותב בהסכמה: . כמו כן קיבל הספר את הסכמות של הרבי מראדומסק רבי שלמה חנוך הכהן רבינוביץ; רבי מנחם זמבא ורבי חיים עוזר גרודזנסקי.
* בתש"ע יצא הספר "חידושי הגאון מסוסנוביץ" הכולל את החיבור **בית שלמה**, חידושים על הש"ס מכתב ידו, וכן מהדורה מחודשת של **קהלת שלמה**.

## צאצאיו
*בנו הבכור, יעקב יוסף שטנצל, שימש כשוחט בעיר סוסנוביץ. נרצח בשואה עם אשתו מירל ברקוביץ וארבעת מילדיהם.
*הרב יונה שטנצל, עלה לארץ ישראל ב-1935 והתגורר בתל אביב. שימש כרבה של שכונת נווה שאנן בתל אביב. מייסד לימוד משנה יומית ולימוד הלכה יומית.
*צבי יהודה (הערש לייב) שטנצל, שימש כיו"ר פועלי אגודת ישראל בסוסנוביץ. נרצח בשואה עם אשתו ובתם התינוקת.
*נחום, היגר לאנגליה לפני המלחמה.
*בנותיו רחל ושרה נרצחו בשואה.
*אסתר, אשת הרב שלמה זאב צווייגענהאפט, אשר כיהן כראש השוחטים בפולין, ולאחר השואה כרב של הנובר ושל מדינת סקסוניה התחתונה (נידרזאקסן). נרצחה בשואה עם שני ילדיה.

## קישורים חיצוניים

* ספרו קהלת שלמה באתר Hebrew Books
* ספרו בית שלמה באתר Hebrew Books
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי ישיבה פולנים
קטגוריה:ראשי ישיבה חסידים במזרח אירופה
קטגוריה:סוסנוביץ: רבנים
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1884
קטגוריה:נפטרים ב-1919
שלומי בוצ'צ'ו

**שלומי בוצ'צ'ו** (נולד ב-30 באוגוסט 1966) הוא עיתונאי רכילות וצלם עיתונות ופפראצי ישראלי.

## ביוגרפיה
בוצ'צ'ו עובד כצלם מקצועי מאז נעוריו והוא מחלוצי מקצוע הפפראצי בישראל. בשנים 1991–1987 כתב וערך את מדור הרכילות של השבועון "להיטון". לאחר מכן עבר לשמש ככתב הרכילות של העיתון "מעריב".

בשנת 2005 הגיש בוצ'צ'ו תביעה בגין הפרת זכויות יוצרים נגד ישעיהו רוטר, הבעלים של אתר האינטרנט הפופולרי רוטר.נט, לאחר שהאתר פרסם בחמש הזדמנויות שונות תמונות שצילם בוצ'צ'ו, וזאת ללא רשותו וללא תשלום. בית המשפט קיבל את התביעה ופסק לטובתו פיצויים בסך 50,000 ש"ח. ערעור שהגיש רוטר על פסק הדין נדחה . בשנת 2007 הוגשה נגדו תביעה על ידי גיל ריבה בגין פרסום לשון הרע ופגיעה בפרטיות, לאחר שריבה ובנו הקטין צולמו על ידי בוצ'צ'ו בשני מקרים שונים. ריבה תבע פיצויים בסך 250,000 ש"ח, אך תביעתו נדחתה, ובית המשפט קבע שהצילומים לא פגעו בפרטיותם של ריבה ובנו. פסק הדין נחשב לתקדימי לגבי פעילותם של צלמי פפראצי בישראל. 

בשנים האחרונות עובד בוצ'צ'ו כצלם באתר וואלה!, ובמקביל הוא משמש כיושב ראש איגוד צלמי החברה (הפפראצי) בישראל. במסגרת תפקידו זה היה בין יוזמי המהלך להחרמת בר רפאלי בשנת 2007, על שלא נעתרה לצלמים שרצו לצלמה בעת ביקורה בישראל.

נכון ל-2010, בוצ'צ'ו מתגורר עם אשתו חגית ברמת אביב בתל אביב.

## קישורים חיצוניים
* 
*

## הערות שוליים

קטגוריה:צלמים ישראלים
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:כתבי רכילות ישראלים
קטגוריה:רמת אביב: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1966
מועדון 27

**מועדון 27** או **מועדון 27 לנצח** (באנגלית: **Forever Club 27**) הוא מטבע לשון לקבוצת זמרים (לרוב מסוגות הרוק והבלוז), לשחקנים ולאמנים שמתו כאשר היו בני 27. המושג הפך לביטוי ידוע בתרבות הנעורים האמריקאית ומוזיקת הרוק, משום שכמה אמנים, שחלקם נחשבו לגדולים ולמובילים בדורם, הלכו לעולמם בגיל 27.

בתרבות הפופולרית, שימוש מושאל בשם המועדון מהווה התייחסות לרדיפה אחר נעורים, כמו גם לחיים פרועים ומלאי הרס עצמי, ולהשפעה ההרסנית של התהילה על האנשים שזוכים בה.

## התהוות המושג
[שמאל|ממוזער|250px|ב-1994, בעקבות מותו של [קורט קוביין (מימין), סולנה של להקת נירוונה, התפרסם מועדון 27 בציבור.]]
ב-3 ביולי 1969 השתכר וטבע בריאן ג'ונס, חבר מייסד של להקת הרולינג סטונז, בבריכת שחייה. בתוך שנתיים מאותו היום נפטרו שלושה מהמוזיקאים החשובים בדורם, ג'ניס ג'ופלין, ג'ימי הנדריקס וג'ים מוריסון - כולם בגיל 27. מותו של מוריסון אירע בדיוק שנתיים לאחר מותו של ג'ונס, ב-3 ביולי 1971. הדעה הרווחת היא שהרצף הטרגי הזה החל את השימוש במטבע הלשון "מועדון ה-27".

ג'ופלין, הנדריקס, מוריסון וג'ונס היו כולם מוזיקאים בשיא הקריירה שלהם, אשר נחשבים עד היום לאגדות רוקנרול, ומשום כך הם גם נחשבים למפורסמים שב'מועדון'. בדרך כלל מצורף אליהם חבר חמישי, קורט קוביין, הסולן והמנהיג של להקת נירוונה, שהתאבד כ-20 שנה מאוחר יותר, ב-1994, בגיל 27, ואף הוא נחשב לאחד הזמרים והמוזיקאים החשובים של דורו וכך גם איימי ויינהאוס, שהלכה לעולמה אף היא בגיל 27 מהרעלת אלכוהול.

ל"מועדון" צורפו כ-40 חברים נוספים. מספר נכבד זה של אנשים דומים כל כך בגילם ובאופי עיסוקם אך כאלה שאינם קשורים זה לזה ישירות בדרך הנראית לעין הביא להתעניינות רבה בנושא. לדברי צ'ארלס קרוס, הביוגרף של קורט קוביין וג'ימי הנדריקס, הרעיון של "מועדון 27" זכה לתפוצה רחבה לאחר מותו של קורט קוביין, כשאמו צוטטה כאומרת:

## חברי "מועדון 27"

## ראו גם
*קללת הסימפוניה התשיעית
*קללת טיפקאנו

## קישורים חיצוניים

* 
*איך צליל נולד? מאמר "מועדון 27" מאתר bin.co.il
*מועדון 27 - מיתוס או מציאות? באתר טקסטולוגיה
*אתר בריטי שכולו מוקדש ל"מועדון 27"
*אתר אמריקני המוקדש ל"מועדון 27"
*אתר הסרט שנושאו "מועדון 27"
*הגדרה מן המילון האורבני המקוון: מועדון 27
* פרק בפודקאסט ״מינהר הזמן״ בנושא ״מייסד מועדון ה־27״ ב״כאן״

## הערות שוליים

*
קטגוריה:זמרים
קטגוריה:תאוריות קשר
קטגוריה:איימי ויינהאוס
9 בנובמבר בגרמניה

[שמאל|ממוזער|150px|[פיליפ שיידמן מכריז על רפובליקת ויימאר]]
שמאל|ממוזער|250px|התקהלות המונים עם נפילת חומת ברלין, 1989
**[[9 בנובמבר]]** הוא תאריך שבו התרחשו מספר אירועי מפתח ב**[[היסטוריה של גרמניה]]**. המונח הגרמני לציון יום זה נקרא "Schicksalstag" (שיקזאלסטאג; "יום הגורל"), בו נעשה שימוש זמן קצר לאחר מלחמת העולם השנייה בידי מספר היסטוריונים ועיתונאים ושימוש נרחב בידי כלי התקשורת הגרמנים לאחר נפילת חומת ברלין ב-1989.

האירועים שהתרחשו היו בעלי נקודות מפנה פוליטיות, חלקם עם השלכות בין-לאומיות. כל אחד מאירועי המפתח ההיסטוריים שהתרחשו מהקמתה של האומה הגרמנית ב-1871 הם בהקשרים שונים ומדגישים את הבחינה ההיסטורית והפוליטית של ההיסטוריה של גרמניה. מחבר הספר "מעבדה להרס העולם גרמנים ויהודים במרכז אירופה", רוברט ויסטריך טוען כי לתאריך הייתה משמעות סמלית רבה עבור היטלר. העיתון הגרמני "דר שפיגל" טוען כי "גרמנים רבים מחשיבים את התשעה בנובמבר כתאריך מכונן בהיסטוריה של מדינתם". גרהארד שרדר, קנצלר גרמניה לשעבר התייחס אף הוא לתאריך זה ואמר כי "9 בנובמבר הוא יום המקשר בין אירועים משמעותיים בהיסטוריה הגרמנית. אנו זוכרים יום של קלון ולעומתו רגע של אושר".

בגרמניה המודרנית חל בתאריך זה יום זיכרון לפרעות נובמבר (1938) נגד היהודים ולקורבנות הנאצים בנוסף ליום הזיכרון הבין-לאומי לשואה החל ב-27 בינואר.

## אירועים מכוננים
מבין האירועים הרבים שפקדו את גרמניה בתאריך זה, ניתן למנות חמישה אירועים מכוננים לאורך ההיסטוריה:
* 1848: **[[אביב העמים]]** חווה משבר כאשר המנהיג הליברלי רוברט בלום מוצא להורג. פעולה שנתפסה כאירוע סמלי לכישלון המהפכה בנסיכויות הגרמניות.
* 1918: **[[המהפכה הגרמנית]]** מביאה לקצה את המונרכיה בגרמניה לאחר מסורת של למעלה מ-1000 שנים כאשר קיסר גרמניה, וילהלם השני מודח וקמה רפובליקת ויימאר.
* 1923: **[[הפוטש במרתף הבירה]]**, ניסיונו הראשון של אדולף היטלר לכבוש את השלטון בגרמניה נכשל, אך מעלה אותו למעמד של דמות מרכזית בפוליטיקה הגרמנית.
* 1938: **[[ליל הבדולח]]**, בו בוצע פוגרום ביהודי גרמניה הנאצית, האירוע היה עליית מדרגה בפעילות האנטישמית של גרמניה הנאצית.
* 1989: **[[נפילת חומת ברלין]]** מביאה לסיום 40 שנות הפרדה בין גרמניה המזרחית והמערבית ושרשרת אירועים שבעטיים אוחדה גרמניה בשנית.

## הנצחה
לתאריך זה ניתן הכינוי "יום הגורל". הפוליטיקאי המזרח-גרמני ורנר שולץ, חבר מפלגת הירוקים הגרמנית (Bündnis 90/Die Grünen) והפרלמנט האירופי וכן פעיל זכויות האדם, פעל להכרזת יום זה ליום ההנצחה הלאומי של הגרמנים. שולץ אסף נתונים אשר שימשו בעיקר לדיון על איחוד גרמני מחודש של גרמניה המזרחית וגרמניה המערבית, כשטען גם על "חוסר העקביות השלם" שפוקד את גרמניה מדי שנה בתאריך זה. שולץ גרס כי על גרמניה להכריז יום זיכרון לאומי לזכר ההיסטוריה הגרמנית כי זו עם "צדדים בהירים וכהים".

## בחירת תאריך זה כחג לאומי חדש
בעקבות איחוד גרמניה נבחר התאריך לציון חג זמני לאומי חדש של גרמניה המאוחדת, שבא להחליף את 17 ביוני בגרמניה המערבית שנחוג לזכר המרד המזרח-גרמני. ההצעה נדחתה לאור הקונוטציות השליליות שהעלה התאריך בעקבות ליל הבדולח וכן כי בחירתו הייתה לבלתי הולמת. לבסוף נבחר 3 באוקטובר (היום בו אוחדה גרמנית סופית) לציון חג לאומי של גרמניה המאוחדת, הקרוי יום האחדות הגרמנית.

## קישורים חיצוניים

* היום הגורלי של גרמניה, באתר Deutsche Welle 
* יום הגורל הגרמני, באתר Was ist Was 
* 

קטגוריה:גרמניה: היסטוריה
קטגוריה:אירועים בחודש נובמבר
וולהרה

**וולהרה** (באנגלית: **Woollahra**) הוא פרוור בסידני, המנוהל על ידי מועצת וולהרה (Municipality of Woollahra). אף על פי שהרשות הממשלתית לוקחת את שמה מהפרוור, משרדיה הראשיים ממוקמים בפרוור סמוך, דאבל ביי.

## גאוגרפיה
וולהרה גובל מצפון מזרח בבלוויו היל, מצפון באדג'קליף ומצפון מערב בפדינגטון. ממזרח הוא גובל בבונדיי ג'נקשן ומור פארק.

הרחוב הראשי החוצה את הפרוור מצפון לדרום הוא רחוב אושן, וגבולו הדרומי של הפרוור הוא רחוב אוקספורד, העובר דרך בונדיי ג'נקשן, פדינגטון ודרלינגהרסט בדרכו להייד פארק.

## היסטוריה
השם וולהרה נגזר מהמילה האבוריג'ינית שמשמעה ישיבה (במובן של פגישה לשיחה, מועצה, או מחנה). השם ניתן לפרוור באופן רשמי ב-1856 על ידי דניאל קופר, דובר המועצה המחוקקת של ניו סאות' ויילס.

בוולהרה גר בתחילת המאה ה-20 ג'ון מ'קרווי סמית', מפתח החיסון כנגד אנתרקס.

## תרבות
בוולהרה בית כנסת בולט אחד, בית הכנסת עמנואל, המקיים טקסים לפי הזרם המסורתי (Masorti, מה שקרוי לעיתים יהדות קונסרבטיבית), מתחדש (Renewal) והמתקדם (פרוגרסיבי, מה שקרוי בישראל יהדות רפורמית). בית הכנסת מקיים קשר עם קהילת הלהט"ב המקומית, וכולל טקסי קבלת שבת מיוחדים לשבת שלפני המרדי גרא.

בפרוור מספר כנסיות בולטות, העיקרית ביניהן היא כנסיית כל הקדושים, שנבנתה בידי האדריכל אדמונד בלאקט בסגנון ויקטוריאני-גותי.

במהלך שנות השבעים התקיים ברחוב קווינס בפרוור יריד צבעוני, שמשך מבקרים מרחבי סידני. לאחר תלונות על רעש והפרעה באזור, היריד בוטל בשנות השמונים.

## קישורים חיצוניים

* וולהרה באתר "Dictionary of Sydney"
* וולהרה באתר "Sydney Suburbs" 

קטגוריה:פרוורי סידני
South by Southwest

**South by Southwest,** שנודע בפרט גם בראשי התיבות: **SXSW**, היא סדרת פסטיבלים שנתית ואירועי אינטראקטיב, מוזיקה וסרטים המתקיימים מדי אביב (בדרך כלל במרץ) באוסטין שבטקסס, ארצות הברית. SXSW הראשון התקיים בשנת 1987 כאירוע מוזיקה עם דגש על רוק וקאנטרי אלטרנטיבי, אולם מאז 1994 סופחו אליו בהדרגה גם תחומי הקולנוע, מדיה אינטראקטיבית והאינטרנט, אשר מהווים כיום חלק חשוב בתוכנית הפסטיבל. כל אחד משלושת חלקי הפסטיבל פועל באופן עצמאי יחסית, עם תוכניות ותאריכי התחלה וסיום שונים.

SXSW הוא אחד מכנסי המוזיקה הגדולים ביותר בארצות הברית, עם יותר מ-2,000 אמנים המופיעים ביותר מ-90 אתרים ברחבי העיר אוסטין. בנוסף, הפסטיבל נוהג לארח את האישים הבולטים ביותר בתעשיית האינטרנט.

SXSW נחשב לאחד הפסטיבלים המובילים בעולם בתעשיות אלו ומהווה מקור השפעה חשוב, הטכנולוגיות המוצגות בו זוכות לתשומת לב עולמית. בשנת 2007 הוצג שם האתר טוויטר לקהל הרחב.

הפסטיבל המתקיים במרכז הכנסים בעיר אוסטין, הוא האירוע החשוב ביותר לכלכלה של אוסטין, עם השפעה כלכלית המוערכת בלפחות 110 מיליון דולר בשנת 2008 בלבד.

בשנת 2020 הפסטיבל בוטל בעקבות מגפת הקורונה. בשנת 2021 הפסטיבל נערך תוך הקרנת סרטים באינטרנט בלבד.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* אתר הבי בי סי עבור הפסטיבל 
* 

קטגוריה:ארצות הברית: פסטיבלים
קטגוריה:ארצות הברית: פסטיבלי קולנוע
קטגוריה:טקסס: תרבות
קטגוריה:ארצות הברית: פסטיבלי מוזיקה
קטגוריה:אירועי מוזיקה שבוטלו בעקבות מגפת הקורונה
מבנה שווקים

בכלכלה, **מבנה שווקים** הוא מונח המתאר את אופיין ומספרן של הפירמות הפועלות 
בשוק.
* שוק משוכלל, שבו מתקיימת תחרות משוכללת. בשוק משוכלל יש מוכרים וקונים רבים שסוחרים בסחורה הומוגנית.
* שוק עם תחרות מונופוליסטית, שבו יש מספר רב של מוכרים וקונים, אבל המוצר אינו הומוגני. בשוק כזה מתקיימת תחרות בין מוכרים שונים שכל אחד מוכר מוצר המיוחד רק לו, אולם, קיימים מוכרים שונים להם מוצרים דומים המהווים תחליפים טובים (גם אם לא מלאים) אחד לשני.
* מונופול, שבו יש רק מוכר אחד, או שמוכר אחד מחזיק ברוב הגדול של השוק; לדוגמה שוק החשמל בישראל. סוג מיוחד של מונופול הוא מונופול טבעי, שבו בגלל יתרון לגודל, מונופול הוא הדרך היחידה להגיע ליעילות כלכלית. 
* אוליגופול, שבו יש מספר קטן של מוכרים שלכל אחד מהם חלק גדול מנתח השוק. בישראל שווקים אוליגופוליים רבים, כמו שוק התקשורת הסלולרית, שוק הטלוויזיה הרב-ערוצית ואף שוק הבנקאות. סוג מיוחד של אוליגופול הוא דואופול, שבו שני מוכרים בלבד. 
* מונופסון, שבו יש רק קונה אחד. מצב זה נדיר יותר ממונופול, אבל מתרחש לעיתים בשוק הסיטונאי. לדוגמה, רשת שיווק גדולה כמו וול מארט (בארצות הברית), עשויה לפעול כמונופסון מול ספקיה. 
* אוליגופסון, שבו יש מספר קטן של קונים. 

## קישורים חיצוניים

*
דרום אמריקה באופנוע (סרט)

**דרום אמריקה באופנוע** (בספרדית: **Diarios de motocicleta**; מילולית: "יומני האופנוע") הוא סרט קולנוע מ-2004, המבוסס על ספר באותו השם, המבוסס בעצמו על יומן המסע שכתב צ'ה גווארה במהלך מסעו עם חברו אלברטו גרנאדו בדרום אמריקה, כשהיה סטודנט לרפואה בן 23. בנוסף, כלולים בו אירועים שלא מופיעים ביומן, ומתוארים בספרו של גרנאדו על המסע.

הפקת הסרט הייתה בינלאומית, וכללה חברות הפקה מארגנטינה, ארצות הברית, גרמניה, בריטניה, צ'ילה וצרפת. את הסרט ביים הבמאי הברזילאי ולטר סאלס, ואת התסריט כתב הפוארטו ריקני חוסה ריברה. את התפקידים הראשיים גילמו השחקן המקסיקני גאל גארסיה ברנאל (כגווארה) והשחקן הארגנטינאי רודריגו דה לה סרנה (כגרנאדו).

הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל סאנדנס ב-2004, ומאוחר יותר הוקרן גם בפסטיבל קאן.

## עלילה
הסרט עוקב אחר מסעם של גווארה וגראנדו ב-1952, עת יצאו מבואנוס איירס לכיוון מושבת המצורעים סן פבלו שבפרו. גווארה היה אז סטודנט לרפואה בן 23, וגרנאדו ביוכימאי בן 29, שעסק בטיפול בצרעת. המסע, שהחל כהרפתקה, עובר תפנית במהלך הדרך, עת נחשפים השניים לסבלותיהם של העניים ביבשת ולפערים החברתיים הקיימים בה. במהלך המסע מתגבשות השקפותיו של גווארה בנוגע לצדק חברתי ולאחדות הלטינו-אמריקאית, השקפות שיבואו לידי ביטוי בשנים הבאות, כאחד ממובילי המהפכה הקובנית, וכמהפכן במקומות שונים בעולם.

## פרסים
הסרט זכה במספר רב של פרסים, הבולטים שבהם:
* פרס אוסקר: פרס אוסקר בקטגוריית השיר המקורי הטוב ביותר הוענק לחורחה דרקסלר, כותב השיר Al Otro Lado Del Río ("לצד השני של הנהר"), שליווה את הסרט. בנוסף, היה מועמד בקטגוריית התסריט המעובד הטוב ביותר. הסרט לא יכול היה להיות מועמד בקטגוריית פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר, מאחר שהופק ביותר ממדינה אחת.
* פרס באפט"א: הסרט הטוב ביותר שאינו דובר אנגלית והפסקול הטוב ביותר. כן היה מועמד גם בקטגוריות הסרט הטוב ביותר, השחקן הראשי הטוב ביותר (ברנאל), שחקן המשנה הטוב ביותר (דה לה סרנה), התסריט המעובד הטוב ביותר והצילום הטוב ביותר.
* פרס אינדפנדנט ספיריט: בקטגוריית הצילום והשחקן החדש הטוב ביותר (לרודריגו דה לה סרנה)
* פרס קונדור הכסף, המוענק על ידי התאחדות מבקרי הקולנוע הארגנטינאים, בקטגוריות השחקן הטוב ביותר (לרודריגו דה סרנה), התסריט המעובד הטוב ביותר והפסקול הטוב ביותר.
* פסטיבל הסרטים הבינלאומי סן סבסטיאן: פרס חביב הקהל.

## קישורים חיצוניים
* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 2004
קטגוריה:סרטים ביוגרפיים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מסע אמריקאיים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטים ארגנטינאיים
קטגוריה:זוכי פרס באפט"א לסרט הטוב ביותר שאינו באנגלית
קטגוריה:זוכי אוסקר: הסרט עם השיר המקורי הטוב
קטגוריה:סרטי דרמה ביוגרפיים
ארגון האמנה לביטחון משותף

ממוזער|שמאל|פגישת ראשי המדינות החברות בארגון האמנה לביטחון משותף, 2010
**ארגון האמנה לביטחון משותף** (**Организация Договора о коллективной безопасности ,ОДКБ**) הוא ברית פוליטית-צבאית, שהוקמה על ידי חבר המדינות העצמאיות על בסיס האמנה לביטחון משותף שנחתמה ב-15 במאי 1992 ומאגדת תחת ברית אחת את כל צבאות המדינות החברות בחבר המדינות העצמאיות. מטה הארגון ברחוב ורברקה 7, מוסקבה, רוסיה.

אוקראינה, שהייתה חברה בחבר המדינות, מעולם לא הייתה חלק מהארגון.

## מבנה
### מזכ"ל הארגון
*  ניקולאי בורדיוז'ה (28 באפריל 2003 — 31 בדצמבר 2016)
* ממלא מקום: ואלרי סמריקוב (2016 — 2017)
*  יורי חצ'אטורוב (14 באפריל 2017 — 2 בנובמבר 2018)
* ממלא מקום: ואלרי סמריקוב (2018 — 2020)
*  סטניסלב זאס (1 בינואר 2020 — ינואר 2023)
*  אימנגאלי טסמגאמבטוב (ינואר 2023 – ואילך)
### גופי ארגון
*ארגון הניהול העליון ביותר בברית הוא **המועצה לביטחון משותף** שהוא כינוס של כל ראשי המדינות החברות בארגון והיא המחליטה אם לפתוח במבצע או התערבות צבאית במצבים הנדרשים לכך.
***מועצת שרי החוץ** הוא מועצה לשיתוף פעולה בין המדינות החברות בארגון שנושאי מדיניות חוץ של הארגון.
***מועצת שרי ההגנה** — זרוע ביצועית מייעצת לתיאום בנושאי צבא, תעשיות ביטחוניות וייצוא צבאי טכנולוגי
***ועדת מזכירי מועצות הביטחון** – גוף תיאום מייעץ בנושאי ביטחון לאומי
***המטה המאוחד של ארגון האמנה לביטחון משותף** נחשב למטה הכללי של הארגון המארגן ומתאם בין זרועות הצבא של הארגון.

## מדינות שנכללות בארגון
מדינות משקיפות וחברות בארגון האמנה לביטחון משותף:

מדינות חברות לשעבר בארגון האמנה לביטחון משותף:

## פעולות צבאיות עיקריות של הברית
### המהומות בקזחסטן

בינואר 2022 פרצו מחאות נגד המשטר בקזחסטן. לבקשת הנהגת המדינה, ארגון האמנה לביטחון משותף, שלח למדינה את הכוחות המשותפים לתגובה מהירה.

### סכסוך אזרבייג'ן–ארמניה (2022)

ב-13 בספטמבר 2022 התחדשה הלחימה בין אזרבייג'ן, החברה לשעבר, לארמניה, כשנתיים לאחר סיום מלחמת נגורנו קרבאך השנייה. לאחר תחילת הלחימה, ביקשה ארמניה להפעיל סעיף מאמנת הברית, המחייב את המדינות החברות לפעול להגנת בעלת ברית מותקפת. משלחת הברית, בראשות מזכ"ל הברית, סטניסלב זאס, נשלחה לעקוב אחר המצב לאורך הגבול בין המדינות הלוחמות.

## ראו גם
*ברית ורשה
*ארגון האמנה הצפון אטלנטית

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:משקיפים בעצרת הכללית של האומות המאוחדות
טמפה (מאכל)

ממוזער|250px|טמפה חתוך
ממוזער|מרק אינדונזי עם ירקות, אצות וטמפה.

**טֶמְפֶּה** (témpé) הוא מאכל אינדונזי העשוי קטניות שעברו התססה. הקטניה המסורתית והעיקרית המשמשת להכנת טמפה היא סויה, אך ניתן להכין טמפה גם ממגוון רחב של קטניות נוספות. הטמפה כולל סיבים תזונתיים וחלבון. חלבון טמפה מבוסס סויה מכיל את כל חומצות האמינו החיוניות.

## היסטוריה
הטמפה נוצר לראשונה באי ג'אווה שבאינדונזיה במסגרת תעשיית ייצור הטופו המקומית של סינים תושבי אינדונזיה; לאחר ייצורו הראשוני הפך פופולרי ובשלב מסוים החל להיות משווק ומיוצר גם ברחבי העולם.

הטמפה נפוץ בארצות הברית ואירופה מאז שנות השבעים של המאה העשרים ונמכר גם בישראל.

## הכנת טמפה
להכנת טמפה משרים את הקטניות במים, שוברים או מקלפים אותן ומבשלים אותן. אחרי הבישול מסננים את המים, מייבשים את הפולים ומוסיפים נבגים של פטריה ממין ריזופוס  וחומץ. הפולים שוהים במשך 24-48 שעות בטמפרטורה של כשלושים מעלות צלזיוס, הנדרשת לצמיחת הפטריה. הפטריה גדלה על פני פולי הסויה וקושרת אותם יחד לבלוק אחד.

## עבודה עם טמפה
בדומה לטופו (ולסויה בכלל), לטמפה טעם עדין מאוד, כמעט תפל, כך שהוא משמש בפועל כחומר גלם שסופח את הטעמים הרצויים לכל מתכון. 
הכנת מזון בעזרת טמפה מתחילה לרוב בחיתוך פרוסות או נתחים מגוש טמפה. ניתן להכין את פרוסות הטמפה על ידי טיגון, צלייה, או אפיה, לרוב עם תוספות שונות, כגון רוטב תמרינדי.

## הגעת הטמפה למטבחים אחרים
הטמפה נכנס אט אט למטבחים של מדינות הקרובות לאינדונזיה כמו הפיליפינים, תאילנד וסין והוא חביב במיוחד על צמחונים מהאזור.

## גלריה

## ראו גם
* טופו
* תחליף בשר

## קישורים חיצוניים

* בקצב הטמפה: מתכוני טמפה להמונים, באתר "טבעוניות נהנות יותר"
* בקצב הטמפה 2: גרסת הפירורים, באתר "טבעוניות נהנות יותר"
* מאמר על טמפה ומתכון, באתר אנונימוס
* מאמר על טמפה ומתכון, באתר מנטרה
* טמפה ישראל, אתר של יצרני טמפה עם מבחר מתכונים והסברים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מאכלי קטניות
קטגוריה:המטבח האינדונזי
קטגוריה:המטבח הפיליפיני
קטגוריה:מוצרי סויה
קטגוריה:מאכלים צמחוניים
קטגוריה:מוצרי סויה מותססים
1909 ברוסיה

**[[1909]] ב[[רוסיה]]** הייתה השנה ה-296 מתחילת שליטת שושלת רומנוב במדינה.

## הנהגה
* הצאר: ניקולאי השני
* ראש הממשלה פיוטר סטוליפין
## אירועים בולטים
* 8 במרץ – אלכסנדר גוצ'קוב, מראשי מפלגת ברית 17 באוקטובר ומחברי הדומה הבולטים מדווח שהצבא הרוסי אינו מסוגל להילחם ולכן לרוסיה אין מענה הולם בנושא משבר בוסניה.
* 22 במרץ – רוסיה מכירה בסיפוח בוסניה על ידי אימפריה האוסטרו-הונגרית, סיום משבר בוסניה.
* מאי – פיוטר סטוליפין הרחיב את מדיניותו ברוסיפיקציה של אזורי הגבול.
* מאי – בוועידה ה-5 של המפלגה הסוציאל-רבולוציונרית הוחלט להפסיק את פעולות הטרור בכפר ובמפעלים.
* 19 ביוני – ביטול התוקף של חוקי חרום במוסקבה.
* קיץ – תחילת ייצור מכוניות מדגם רוסו-בלט בריגה (אז חלק של האימפריה הרוסית). מכוניות מדגם זה זכו במספר תחרויות בתחילת המאה ה-20.
* 26 במרץ – כוחות צבא רוסים פלשו לאיראן במטרה לתמוך בשלטון השאה והחלפת הממשלה שהוקמה בהתאם לחוקה.
* 13 ביוני – דומה מקבלת חוק על האצת רוסיפיקציה בדוכסות הגדולה של פינלנד
* 8 בספטמבר – שוד מזוין במיאס (באזור הרי אורל) שבמהלכו נגנבו 24 קילוגרם זהב. השוד בוצע על ידי הבולשביקים לצורך מימון פעולת המפלגה.
* 24 באוקטובר – חתימת הסכם סודי עם איטליה. ההסכם היה מיועד לחזק את התאום בין המדינות במאבק נגד אוסטרו-הונגריה והאימפריה העות'מאנית

### ללא מועד
* בתחילת השנה ראשי המשטרה מודיעים שבכל רחבי המדינה אין תאי מהפכנים פעילים.
* הצי הרוסי הזמין אוניות ראשונות מדגם דרדנוט.

## נולדו
* 22 בנובמבר – מיכאיל מיל – מתכנן מסוקים סובייטי ממוצא יהודי (נפטר ב-1970)
* 25 בפברואר – לב ארצימוביץ', פיזיקאי סובייטי, (נפטר ב-1973)
* 18 ביולי – אנדריי גרומיקו, מדינאי סובייטי (נפטר ב-1989)
* 21 באוגוסט – ניקולאי בוגוליובוב, פיזיקאי סובייטי, (נפטר ב-1992)

## נפטרו
* 5 בינואר – פיודור פלבקו, משפטן רוסי (נולד ב-1842)
* 14 בינואר – זינובי רוז'סטבנסקי אדמירל רוסי (נולד ב-1848)

## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:שנות ה-1900 ברוסיה
קטגוריה:שנים באימפריה הרוסית
תאוריית גילוי האותות

**תאוריות גילוי האותות** משמשת פסיכולוגים במחקר על קבלת החלטות בתנאי אי-ודאות. כמו כן, כחלק מענף הפסיכופיזיקה, תאוריות גילוי האותות, היא גישה שיטתית לבעיית הטיית התגובה ( נבחן עשוי להגיב לאות מסוים מתוך החלטה כי הוא קיים ולא מתוך חישה).

התאוריה משמשת גם בנושאי קבלת החלטות אנושיות בתחומים אחרים בהם קיימת דילמה דומה וגם בקבלת החלטות על ידי מערכות תוכנה, למשל: תוכנות אנטי-ספאם.
## המודל

פגיעה הוא מצב בו מופעל גירוי או מתרחש אירוע ומבצע המטלה מגיב.החטאה הוא מצב בו מתרחש אירוע ומבצע המטלה אינו מגיב.אזעקת שווא מתארת תגובה כאשר לא מתרחש אירוע.דחייה נכונה היא מצב בו אין אירוע ואין תגובה.

## גילוי האותות בפסיכופיזיקה
הגישה מדגישה את תהליך השיפוט של האדם בדבר הגירויים. הפסיכופיזיקה הקלאסית מדגישה רק את הסף המוחלט, בעוד תיאורית גילוי האותות ממשיגה שני תהליכים נפרדים:

### תהליך חישה
משקף את רגישותו של הצופה לגירוי, ברמה הפיזית.

### תהליך החלטה
תהליך מנטלי המתבצע לאחר תהליך החישה, מייצג את הטיית הצופה.

### מדידה על פי התאוריה

על מנת לבדוק את הטיית התגובה לגירוי מסוים, נהוג לבצע ניסוי המתבצע כך:
*גירוי חלש מוצג במחצית צעדי הניסוי.
*הגירוי לא מוצג במחצית השנייה.
*הצופה מגיב "כן" אם הוא חושב שזיהה גירוי, ו"לא" אם הוא לא חושב שזיהה אותו.
## ראו גם
* קבלת החלטות
* ניהול סיכונים

## קישורים חיצוניים


* David Heeger, Magic Quadrant for Business Intelligence Platforms, Department of Psychology, Stanford University 1998

## הערות שוליים

קטגוריה:חושים
קטגוריה:פסיכולוגיה קוגניטיבית
BTR-80

ה-**BTR-80** (מרוסית: **БТР-80** קיצור של: **Бронетранспортер** המתורגם **[[נושא גייסות משוריין]]**)  הוא נגמ"ש אמפיבי בעל 8 גלגלים תוצרת רוסיה, המשמש להובלה ולחימה של חיילים בשדה הקרב. ה-BTR-80 שודרג ופותח כפלטפורמה לעשרות גרסאות למטרות שונות, הוא פותח כהמשך ישיר לסדרת הנגמ"שים ה-BTR-60 וה-BTR-70, והתבסס על שדרוגים ולקחים של קודמיו.

## תיאור
נגמ"ש ה-BTR-80 פותח על ידי צוות מהנדסים של מפעל גא"ז בניז'ני נובגורוד כהמשך ישיר לסדרת הנגמ"שים של צבא ברית המועצות. הנגמ"ש פותח כדי להחליף את קודמיו ה-BTR-60 וה-BTR-70. ייצור הכלי החל בשנת 1986 והתבסס על פיתוח שכלל הפקת לקחים מביצועי קודמיו ובעיקר ה-BTR-70, כך שינויים רבים הוכנסו לנגמ"ש החדש והוא נכנס לשירות בצבא ברית המועצות בתקופת המעורבות הסובייטית באפגניסטן. במהלך השנים הראשונות של שנות ה-80, פיתוח ה-BTR-80 התבצע במקביל לביצועי קודמיו במהלך טבילת האש בלחימה באפגניסטן, כך שהפיתוח התבסס על לקחים שנלמדו תוך כדי הפיתוח.

## דגמים עיקריים
[220px|ממוזער|BTR-80 של [הצבא הרוסי מראה את יכולות השייט של הנגמ"ש.]]
שמאל|ממוזער|220px|BTR-80A
220px|ממוזער|נגמ"ש קשר R-166-0.5
**ברית המועצות ורוסיה**
* **BTR-80**: דגם הבסיס המיועד לניוד לוחמים בשדה הקרב.
** **BTR-M**: דגם משודרג המיוצר החל משנת 1993, בעל מנוע 240 כ"ס, גוף מעט ארוך יותר וצמיגים חדשים.
** **BTR-82**: דגם משודרג אשר הוצג בשנת 2009, בעל מנוע 300 כ"ס, מיגון רב יותר ואמצעים ומערכות מתקדמים יותר.
* **BTR-80K**: דגם פיקוד בעל ציוד קשר נוסף.
* **BTR-80A**: נגמ"ש לחימה בעל תותח 30 מ"מ המותקן על צריח ייעודי בשם BPPU. דגם נגמ"ש הלחימה מעט גדול וכבד יותר וכולל גם אמצעים אופטיים משודרגים.
** **BTR-80AK**: דגם פיקוד לנגמ"ש הלחימה.
*** **BRDM-3**: רק"ם סיור המבוסס על ה-BTR-80AK, בעל צוות של 6 לוחמים.
** **BTR-82A**: דגם משודרג אשר הוצג בשנת 2009, בעל מנוע 300 כ"ס, מיגון רב יותר ואמצעים ומערכות מתקדמים יותר.
* **2S23 Nona-SVK**: דגם סיוע אש, בעל תותח 120 מ"מ המותקן בצריח ומשמש כמרגמה או כתותח בכינון ישיר.
* **BREM-K**: נגמ"ש חילוץ בעל מנוף וללא הצריח.
* **BTR-80 PBKM**: נגמ"ש פיקוד.
* **RKhM-4**: דגם לוחמת אב"כ, בעל ציוד איתור, זיהוי וטיהור כנגד לוחמת אב"כ.
* **K1Sh1**: נגמ"ש פיקוד המשמש עמדת פיקוד ניידת.
** **BMM-80 Simfoniya**: דגם אמבולנס משוריין.
** **1V152**: דגם תצפית וטיווח ארטילרי.
* **[[BTR-90]]**: נגמ"ש המבוסס על ה-BTR-80 ומהווה המשך ישיר לסדרת הפיתוח.

**הונגריה**
* **BTR-80M**: דגם משודרג של הצבא ההונגרי, בעל ציוד אופטי, מערכת אב"כ וציוד קשר משודרג.
* **BTR-80 MPAEJ**: נגמ"ש הנדסה ללא הצריח.
* **BTR-80 MVJ**: נגמ"ש חילוץ.
* **BTR-80 SKJ**: נגמ"ש אמבולנס משוריין בעל גוף גדול יותר.
* **BTR-80 VSF**: דגם סיור ולוחמת אב"כ.

**אוקראינה**
* **BTR-80UP**: דגם אשר מיוצר על ידי אוקראינה, בשיתוף עם פולין המיועד לצבא העיראקי.
* **BTR-94**: נגמ"ש מפיתוח אוקראינה, בעל צריח עליו מורכבים זוג תותחי 150 מ"מ.
* **BTR-7**: נגמ"ש אשר מיוצר על ידי אוקראינה אשר מבוסס על BTR-80.

## קישורים חיצוניים

* מפרט הדגמים השונים כולל תמונות באתר אינטרס.
* תיאור הכלי באתר מיליטרי פקטורי.

קטגוריה:נגמ"שים סובייטיים
קטגוריה:נגמ"שים גלגליים
קטגוריה:כלי רכב אמפיביים
קטגוריה:כלי רכב גא"ז
קטגוריה:כלי רכב שהושקו ב-1986
1910 ברוסיה

**[[1910]] ב[[רוסיה]]** הייתה השנה ה-297 מתחילת שליטת שושלת רומנוב במדינה.

## הנהגה
* הצאר: ניקולאי השני 
* ראש הממשלה פיוטר סטוליפין 
## אירועים בולטים
* ינואר - כינוס של המפלגה הקומוניסטית בפריז. מעמדו של ולדימיר לנין במפלגה מגיע לשפל, אך המנשביקים לא הצליחו לנצל את המצב.
* ינואר - מידע על השפעת גריגורי רספוטין על משפחת הצאר הגיעה לעיתונות. תגובתו של הצאר הייתה הענשת העיתונאים.
* 9 בינואר – מהומות באמירות בוכרה. צבא רוסי נשלח לתמוך בשליט המקומי. תחילת תהליך הרחבת השליטה הרוסית במדינה.
* 21 במרץ – אלכסנדר גוצ'קוב הליברלי נבחר ליו"ר הדומה.
* 21 במרץ – טיסת מטוס ראשונה בתחומי האימפריה הרוסית. הטיסה בוצע באודסה על ידי הטייס מיכאיל אפימוב
* 22 במרץ – נסטור מאכנו נשפט להוצאה להורג. העונש הוחלף למעצר לכל החיים.
* 20 במאי – פיוטר סטוליפין מנסה ללחוץ על האוכלוסייה הפולנית והיהודית בחלקים המערבים של המדינה תוך אישור חוקים חדשים.
* יוני - מגפת כולרה באזור דונצק. הממשלה מבקשת עזרה מארגון הצלב האדום.
* 14 ביוני – דומה מקבלת חוק שמאפשר לאיכרים לצאת מהקהילה הכפרית.
* 20 ביולי – ביטול התוקף של חוקי החרום בסנקט פטרבורג.
* 3 בנובמבר – מפגש הצאר עם וילהלם השני, קיסר גרמניה. חתימת הסכם בפוטסדם, אך היחסים בין המדינות מתקררים במהרה.
### ללא מועד
* מספר הנפגעים בפעולות טרור החל משנת 1905 הגיע ל-17 אלף.

## נולדו
* 8 בינואר – גלינה אולנובה, רקדנית בלט סובייטית, (נפטרה ב-1998)
* 7 בדצמבר – יקטרינה פורצבה, מדינאית סובייטית (נפטרה ב-1974)
* 21 ביוני – אלכסנדר טברדובסקי, משורר סובייטי, (נפטר ב-1971)
* 27 ביוני – פאבל בטיצקי, מצביא סובייטי, (נפטר ב-1984)
* 31 באוגוסט – גנדי וורונוב, מדינאי סובייטי (נפטר ב-1994)

## נפטרו
[שמאל|ממוזער|120px|[לב טולסטוי]]
* 23 בפברואר – ורה קומיסארז'בסקייה שחקנית רוסית (נולדה ב-1864)
* 14 באפריל – מיכאיל ורובל, צייר (נולד ב-1856)
* 29 במאי – מילי באלאקירב, מלחין רוסי (נולד ב-1837)
* 14 ביולי – מריוס פטיפה, כוריאוגרף רוסי ממוצא צרפתי (נולד ב-1818)
* 24 ביולי – ארחיפ קוינדז'י, צייר רוסי (נולד ב-1842)
* 20 בנובמבר – לב טולסטוי, סופר רוסי (נולד ב-1828)

## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:שנים באימפריה הרוסית
סוכנות המודיעין וביטחון הציבור (יפן)

**סוכנות המודיעין וביטחון הציבור של [[יפן]]** (ביפנית: **公安調査庁**) היא סוכנות ביטחון פנים המופקדת על מודיעין פנימי, מאבק במרגלים וחתרנות. זהו שירות הביטחון העיקרי במדינה, כפוף למשרד המשפטים היפני ופועל מכוח החוק למניעת חתרנות. מנכ"ל הסוכנות הנוכחי (נכון ל-2017) הוא מיקינאו קיטאדה.
## היסטוריה
הארגון הוקם ב-21 ביולי 1952.
לאורך כל תקופת המלחמה הקרה, נאבק הארגון בהסתננויות של מרגלים סובייטים ואנשי ביון מקוריאה הצפונית והרפובליקה העממית של סין. נוסף לכך, פעלה הסוכנות לדיכוי פעולותיו של הצבא האדום היפני. הארגון התרכז באיסוף מודיעין אותות ומניעת ריגול זר.

רק לאחר המתקפה בסארין על הרכבת התחתית של טוקיו ב-1995, התמקד הארגון בלוחמה בטרור ופעל לנטרול פעילויות של ארגון הטרור אום שינריקיו. בעקבות התקרית הארגון ספג ביקורת על כך, שלא יכול היה למנוע את הברחת החומרים הביולוגיים והשימוש בהם בתחבורה ציבורית. בעת ניהול חקירת האירוע, הארגון שיתף פעולה עם מחלקת הלשכה לביטחון הציבור של משטרת המטרופולין של טוקיו.

הארגון תוקצב ב-70 מיליון ין יפני, על מנת לעקוב אחר הצ'ונגרין - ההתאחדות הכללית של הקוריאנים ביפן, ולבחון את פעילויות הביון של קוריאה הצפונית. הארגון משתף פעולה עם **[[נאייחו]]**, סוכנות הביון הממשלתית, במאבקו בטרור. כמו כן, הסוכנות משתפת פעולה עם המוסד הישראלי, MI6 הבריטי, ה-CIA וה-FBI.

## מבנה ארגוני
* מחלקות פנים
** מחלקת החוץ הכללית
** מחלקת המודיעין הראשונה
** מחלקת המודיעין השנייה
** מחלקות אזוריות

## מנכ"ל הסוכנות
* שיגטאקה אוגאטה (1993–1997)
* טושירו יאנאגי (2006–2009)
* מיקינאו קיטאדה

## ראו גם
*קמפייטאי - המשטרה החשאית היפנית בתקופת מלחמת העולם ה-2

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:יפן: צבא וביטחון
קטגוריה:ארגוני ביון
יצחק גורביץ'

**יצחק גוּרביץ**' כיהן בתפקיד מנכ"ל הקריה למחקר גרעיני (קמ"ג) בשנים 2001–2008.

## ביוגרפיה
גורביץ' נולד בפולין הקומוניסטית לנחום, יליד רובנו, ולרחל לבית ליפסקה, ילידת לודז'. במלחמת העולם השנייה ברחו הוריו לתוככי רוסיה כשכל בני משפחתם שנותרו מאחור נספו בשואה. בשנת 1957 עלתה המשפחה לישראל במסגרת עליית גומולקה, וניהלו אורח חיים מסורתי. גורביץ גדל בשכונה ד' בבאר שבע, שם עבד אביו כחלבן. 

ב-1968 הצטרף גורביץ' לקמ"ג" וב-2001 מונה למנהל הקריה בהחלטת ממשלת ישראל בראשות אריאל שרון. במשך שבע שנותיו כמנהל קמ"ג הוביל שינוי ארגוני והתייעלות משמעותית בכל אגפי החברה, ובסופן החליט לפרוש, אחרי כ-40 שנות עבודה. גורביץ' המליץ למנות לתפקיד את פרופ' אלי אברמוב, מומחה בתחום הנדסת הגרעין, אך בסופו של דבר מונה לתפקיד זה בנובמבר 2008 האלוף במיל' אודי אדם.

בריאיון ל"ידיעות אחרונות" בחודש אפריל 2009 השווה את אחמדינז'אד להיטלר ואת נאומיו נגד ישראל ל"מיין קמפף". הזהיר מפני תוכנית הגרעין האיראנית, ודיבר בהתרגשות על ביקורו במחנה ההשמדה אושוויץ, כראש משלחת של הוועדה הישראלית לאנרגיה אטומית. "חשתי באושוויץ גאווה גדולה", מספר גורביץ', "עזבתי את פולין כילד מפוחד והנה אני חוזר כראש הקמ"ג בישראל, בראש מורם. חזרנו ממחנה ההשמדה מחוזקים, מבינים טוב יותר את תפקיד המדינה ואת תפקידנו הצנוע כעובדי הקמ"ג בשימור ביטחונה".

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מנהלי הקריה למחקר גרעיני – נגב
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קמפייטאי

שמאל|ממוזער|קציני קמפיי, 1935.**קמפייטאי** (ביפנית: **憲兵隊** - חיל חיילי החוק) הוא המשטרה הצבאית של האימפריה היפנית שפעלה מ-1881 ועד 1945. בשיא כוחה ב-1945, כ-75,000 איש עבדו בארגון.

הארגון היה כפוף למשרד הפנים היפני, בעת ביצוע תפקידי אכיפה והיה כפוף למשרד המלחמה היפני, כשביצע תפקידים במדינות הכבושות.

## היסטוריה
קמפייטאי הוקמה ב-4 בינואר 1881, על ידי הגנרל יאסומאסה פוקושימה שכיהן כנספח צבאי בכמה מדינות. הארגון הוקם תחת השם "קמפיי הארטילרית" (**憲兵条例**) כאשר הז'נדרמריה הצרפתית שימשה כדוגמה. ב-1898 הוגדרו תפקידיה המשטרתיים והמשפטיים של קמפייטאיי בחוק "קמפיי ריי", חוק שעבר 26 שינויים עד לפירוקה של המשטרה ב-1945.

בתחילה שירתו 349 שוטרים ועם הזמן הורחבו סמכויותיהם ולרבות תפקידי שיטור גם ביצעו תפקידי אכיפה בזרועות הצבא ולכן שיתפה פעולה עם משרד הצי, משרד המשפטים ומשרד הפנים היפני. נוסף לכך עסק הארגון גם בתפקידי ביטחון פנים ואיסוף מודיעין.

ב-1907 נשלחו לקוריאה כמה משוטרי קמפייטאי, תפקידם באזור הכבוש הוגדר כמשימת שמירת שלום, לצד הצבא היפני. הלכה למעשה, עסק הארגון בסיכול ריגול בתוככי הצבא ומניעת עריקות. קמייפטאי המשיכה לבסוף את תפקידי סיכול הריגול הצבאי גם לאחר הכיבוש היפני בקוריאה ב-1910.

## מבנה
הקמפייטאי הוקמה כחלק מהכוחות המזוינים של יפן, והייתה כפופה לשר הצבא היפני בלבד. את הפיקוח על הארגון יכלו לנהל רק משרד הפנים ומשרד המשפטים.

רבים מאנשי הארגון היו מתנדבים מהצבא היפני וממשרד החוץ היפני, כאשר מתנדבי משרד החוץ היפני פעלו כמרגלים בארצות זרות. כל המתנדבים עברו הכשרה מיוחדת בבתי הספר של קמפייטאי ללימוד שפות זרות ושיטות ריגול.

## אזכורים בתרבות
בסדרת ההיסטוריה החלופית האיש במצודה הרמה (המבוססת על ספרו של פיליפ ק. דיק) ממלא הקמפייטאי תפקיד משמעותי.

## ראו גם
*גסטפו - המקבילה הנאצית של הקמפייטאי
*נקוו"ד - המקבילה הסובייטית של הקמפייטאי

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:יפן: צבא וביטחון
קטגוריה:חילות משטרה צבאית
משרד 610

[שמאל|ממוזער|מעצרם של מתרגלי [פאלון גונג, בידי אנשי משרד 6–10, הרפובליקה העממית של סין, 2003.]]**משרד 610** הוא שמו של ארגון ביטחון פנים ברפובליקה העממית של סין. המשרד הוקם ב-10 ביוני 1999, ומכאן שמו משרד ה-10/6. הארגון הוקם על ידי ג'יאנג זמין, מזכ"ל המפלגה הקומוניסטית של סין ולואו גאן, חבר הפוליטביורו. ג'יאנג זמין הורה לארגון להשתמש בכל אמצעי שיידרש על מנת לדכא את מתרגלי שיטת הפאלון גונג, שיטה שהוכרה באותה השנה כבלתי חוקית בסין.

החל מ-11 בדצמבר 2003, הארגון מכונה רשמית בשם "הלשכה החינוכית למניעת פעולות של כתות" (防范和处理邪教问题领导小组办公室).

הארגון כפוף ללשכה לביטחון הציבור בסין ומתוקצב ישירות על ידי המפלגה הקומוניסטית הסינית. הארגון בעל סמכויות נרחבות מאוד בביצוע תפקידיו ונחשב לארגון ביון וארגון אכיפת חוק לאומי שתחומי סמכויותיו הם בלתי מוגבלים, כאשר הוא נמצא בפיקוחה הבלעדי של מפלגת השלטון.

## ראשי המשרד
*ליו יון-שאן

## ראו גם
* מחנה החינוך-מחדש מסנג'יה

## קישורים חיצוניים
* שרלוט קטברטסון, עשור לאכזריות "הגסטאפו הסיני" באתר "אפוק טיימס", 16 ביוני 2009
* מידע כללי אודות משרד 6–10

קטגוריה:קהילת המודיעין של הרפובליקה העממית של סין
קטגוריה:רדיפת הפאלון גונג