open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
תיאה

במיתולוגיה היוונית, **תֵיאַה** (יוונית: Θεία) היא טיטאנית שילדה לאחיה היפריון את הליוס, אל השמש; את סלנה, אלת הירח; ואת אאוס, אלת השחר.

פירוש השם "תיאה" הוא בפשטות "אלה". לעיתים כונתה גם **אאוריפסה**. היא תוארה כמי שמביאה עמה גוונים של זוהר והילה.

במדע המודרני נהוג לכנות בשם "תיאה" גרם שמימי היפותטי שבהתנגשו בכדור הארץ יצר את הירח (זוהי אחת התאוריות לאופן היווצרותו של הירח).

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:טיטאנים
קטגוריה:התאוגוניה (ביוונית עתיקה: Θεογονία, בתרגום לעברית: הולדת האלים) היא אפוס יווני עתיק שנכתב על ידי המשורר הֵסִיוֹדוֹס בערך במאה השמינית לפנה"ס. בשירה כלולים פרטים היסטוריים וגנאלוגים על אודות האלים היווניים והקוסמולוגיה העתיקה, כפי שהיו מוכרים להסיודוס מן המסורת שבעל-פה בזמנו. השירה היא בין השירות המשפיעות ביותר על המיתולוגיה היוונית וככל הידוע עלילות האלים מוזכרות בה לראשונה. התאוגוניה היא ניסיון ליישב מסורות שונות על האלים לכדי רשימת תולדות עקבית, אך פרטי מסורות סותרות השתמרו במיתוסים שונים. האורפיזם, למשל, גרס השתלשלות שונה מזו המתוארת בתאוגוניה.
סמגרלו וסוואנתי עילית

250px|שמאל|ממוזער|הכפר ז'אבשי בסוואנתי
**סמגרלו וסוואנתי עילית** (בגאורגית: **სამეგრელო-ზემო სვანეთი**, מילולית: סַמֶגרֶלוֹ-זֶמוֹ סוואנֶתי) הוא מחוז בצפון גאורגיה. אשר כולל את המחוזות ההיסטוריים של סמגרלו וסוואנתי עילית.

## תת-מחוזות

# פותי
# נפת אבאשה
# נפת זוגדידי
# נפת מרטווילי
# נפת מסטיה (סוואנתי עילית)
# נפת סנקי
# נפת צ'חורוצקו
# נפת צאלנג'יחה
# נפת חובי

## יישובים

* ערים: 8 (אבאשה, זוגדידי, מרטווילי, סנקי, פותי, צאלנג'יחה, ג'ווארי, חובי)
* עיירות: 2 (צ'חורוצקו, מסטיה)
* כפרים: 490

## מושלים

1995 - בּוֹנדוֹ ג'יכּיָה
2002 - לֶרי ציתאנווָה 
2004 - גיגי אוגולאווה (כיום ראש עיריית טביליסי)
2005 - זאזא גוֹרוֹזיָה

## אתרים

* עיר המצודה נוכלכווי
* אושגולי
* מנזר צאישי

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר לא רשמי של סמגרלו וסוואנתי עילית 
* האתר הרשמי של סוואנתי

*
קטגוריה:גאורגיה: מחוזות
קטגוריה:סמגרלו
קטגוריה:סוואנתי
אוניברסיטת אמורי

**אוניברסיטת אמורי** (באנגלית: **Emory University**) היא אוניברסיטה אמריקאית פרטית ב שבג'ורג'יה, ליד העיר אטלנטה.

אמורי נוסדה בשנת 1836 והיא קרויה על שם , הגמון פופולרי בכנסייה המתודיסטית של ג'ורג'יה (על שמו קרוי גם ). בראשית דרכה מוקמה האוניברסיטה ב, ג'ורג'יה ונקראה "אמורי קולג'". בשנת 1915 עבר הקולג' לאטלנטה ושינה את שמו ל"אוניברסיטת אמורי". האוניברסיטה מורכבת מתשע יחידות אקדמיות הכוללות את בתי הספר לאומנות ומדע (arts and sciences), תאולוגיה, עסקים, משפטים, רפואה, בריאות הציבור, וסיעוד.

כמחצית מהסטודנטים באוניברסיטה הם סטודנטים לתואר ראשון, והמחצית השנייה מורכבת מסטודנטים הלומדים לקראת קבלת תואר שני או שלישי באחת משבע התוכניות לתארים מתקדמים.

נשיאה ה־21 של האוניברסיטה הוא ד"ר , מהנדס בוגר אוניברסיטת קורנל ואוניברסיטת קליפורניה בברקלי.

## בתי ספר
* הקולג' לאמנויות ומדעים (1836)
*  (1836)
*  (1854)
*  ע"ש נל הודג'סון וודרוף (1905)
*  ע"ש  (1914)
*  (1916)
* בית הספר לתארים מתקדמים (1919)
*  ע"ש  (1919)
*  ע"ש רולינס (1990)

## דירוג
נכון ל-2022 מדורגת אמורי במקום ה-21 בין האוניברסיטאות בארצות הברית ובמקום ה-74 בעולם על פי המדרג של U.S. News & World Report. התוכנית לתואר שני בבית הספר למנהל עסקים על שם גויזטה (Goizueta) דורגה במקום ה-21, בית הספר לרפואה דורג במקום ה-22 ובית הספר למשפטים דורג במקום ה-30 בארצות הברית בידי U.S. News & World Report לשנת 2023.

## בוגרים ואנשי סגל בולטים
*ג'ימי קרטר - הנשיא ה-39 של ארצות הברית (1977 – 1981) וחתן פרס נובל לשלום לשנת 2002.
*אלבן ברקלי סגן הנשיא ה-35 של ארצות הברית.
* ראש ממשלת קוריאה הדרומית בשנת 1995.
* דברה ליפשטדט - היסטוריונית וחוקרת שואה אשר התפרסמה הודות לתביעת הוצאת דיבה שהגיש נגדה דייוויד אירווינג, האשמה ממנה זוכתה.
*טנזין גיאטסו - הדלאי לאמה הארבעה-עשר (מינוי נשיאותי מיוחד).
*סלמאן רושדי - מסאי וסופר בריטי מוסלמי ממוצא הודי. חבר המחלקה לספרות אנגלית.
*נטשה טרת'ווי - זוכת פרס פוליצר לשירה לשנת 2007, מורה לכתיבה יוצרת.

## סמלי האוניברסיטה
במרכז סמלה של האוניברסיטה נמצאים לפיד וחצוצרה מוצלבים. הלפיד מסמל את אור החכמה והידע והחצוצרה את הפצתם. מוטיבים אלו היו מצויים גם בשלט האצולה של האוניברסיטה שכיום אינו בשימוש וכן בחותם האוניברסיטה. בחותם האוניברסיטה מוצגים גם שני התאריכים המשמעותיים בתולדותיה, תאריך הייסוד ותאריך המעבר לאטלנטה. המוטו של אוניברסיטת אמורי, "לֵב נָבוֹן, יִקְנֶה-דָּעַת", לקוח מספר משלי, י"ח, ט"ו והוא משולב בסמלי האוניברסיטה מאז 1890.

## ראו גם
* המרכז לבקרת מחלות ומניעתן
* מוזיאון מיכאל סי. קרלוס

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* אוניברסיטת אמורי - באתר The New Georgia Encyclopedia

*
אמורי
אמורי
אמורי
אמורי
רמית

**רמית** היא מערכת מכ"ם ניידת מתוצרת ארצות הברית, שהייתה בשימוש מערך הנ"מ בחיל האוויר הישראלי במשך 29 שנים: מ-1976 ועד 2005.

שמה האמריקני של המערכת הוא Israeli Low Altitude Aircraft Detection System) ILAADS). המערכת נבנתה על ידי חברת "סנדרס", שב היא חלק מתאגיד "לוקהיד מרטין".

מכ"מ הרמית מסוגל לגלות מטוסים ומסוקים מנמיכי טוס. היא שימשה להגנת המרחב האווירי של בסיסים ואתרים אסטרטגיים וכן לאורך הגבולות.

השם הישראלי "רמית" ניתן על ידי אחד מקציני חיל האוויר שהשתתפו בפרויקט, סא"ל עובדיה מעוז, על שם בתו, רמית מעוז-סגל, שהייתה אז בת מספר חודשים (לימים בעצמה קצינה בחיל האוויר).

## קישורים חיצוניים
* קצין במערך הנ"מ פיתח סימולאטור למכ"ם "רמית", 1 באוגוסט 1999, באתר חיל האוויר הישראלי.
* הצעירים שפתרו תקלה במכ”מ “רמית”, 9 בספטמבר 2022, באתר "מרקיע שחקים".

## הערות שוליים

קטגוריה:מכ"ם: מערכות קרקעיות
גוסטב מורו

שמאל|ממוזער|200px|שלומית, אחד מציוריו המפורסמים
**גוסטב מוֹרוֹ** (בצרפתית: **Gustave Moreau**; ) היה צייר סימבולי צרפתי.

## ביוגרפיה
מורו נולד בפריז לאב ארכיטקט, שזיהה את כישרונו. למד אצל פרנסואה אדוארד פיקו והתיידד עם תיאודור שסריו ואף הושפע ממנו בסגנונו.

הנושא המרכזי של מורו היה התיאור של דמויות נוצריות ומיתולוגיות. כצייר של רעיונות ספרותיים יותר מאשר של תמונות חזותיות, ציוריו פנו לדמיון של סופרים ואמנים סמליים, והוא ראה את עצמו כקודם לזרם שלהם.

במותו, הוריש את ביתו ברובע ה-14 בפריז, על אוסף הציורים שלו ושל אחרים שהיו בו וכן חפצי אמנות נוספים, במטרה לפתוח בו מוזיאון. מוזיאון גוסטב מורו קיים עד היום ויש בו שחזור של חדר העבודה של מורו.

שניים מציוריו של מורו היו כביכול תלויים בביתו של הדוכס דז אסנט, גיבור הספר "להפך" של ז'וריס-קרל הויסמנס. מת בפריז ונקבר בבית הקברות של מונמארטר.

## ראו גם
* מוזיאון גוסטב מורו

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:ציירים צרפתים
קטגוריה:אמנים סימבוליסטים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות של מונמארטר
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1826
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1898
סומי

**סוּמִי** (באוקראינית: **Суми**, ברוסית: **Сумы**) היא עיר בצפון-מזרח אוקראינה, מרכז מחוז סומי. אוכלוסיית העיר מנתה 256,474 נפש בשנת 2022. העיר נמצאת בסמוך לנהר פְּסֶל, יובלו המזרחי של הדנייפר, על קו הרכבת חרקוב-מינסק. בעיר נמצאים אגמים רבים.

## היסטוריה
נוסדה ב-1655 על ידי הקוזקים של גֶרַסִים קוֹנְדְרָטְיֵב, שהגיע עם קבוצה של 100 איש מבילה צרקווה. היישוב נוסד באישור הווייבוד המוסקבאי במטרה להגן על אוקראינה הסלובודית מפני התקפות הטטרים. בין 1658–1765 שימשה העיר מרכז לחיל הקוזקי הסלובודי. את גרסים החליף בתפקיד מפקד הקוזקים בנו אנדריי, שנהרג ב-1706 בקרב עם הטטרים. בין 1708–1709 חנה צבאו של קרל השנים עשר, מלך שוודיה באזור. במאה ה-19 התפתחה בעיר תעשיית הסוכר על ידי גרסים חַרִיטוֹנֶנְקוֹ. בנו איוון וכל משפחתו המשיכו לאחר מותו בניהול העסק. מ-1939 העיר משמשת כמרכז המחוז. בין 1941–1943 הייתה העיר תחת כיבוש גרמני.

## ערים תאומות

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מחוז סומי: ערים
קטגוריה:מחוזות אוקראינה: ערי בירה
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1655
סם אמת

**סם אמת** הוא כינוי למגוון חומרים כימיים המשמשים למטרת השגת מידע מדויק מאדם המסרב לתת אותו באופן חופשי או רצוני, לרוב על ידי חוקרי משטרה או מודיעין צבאי מנחקרים או שבויים.

סמים שבהם נעשה שימוש למטרה זו כוללים אתנול (הידוע פשוט כ"אלכוהול"), סקופולמין (Scopolamine), והחומר המרדים סודיום תיופנטל (הידוע יותר בכינוי "סודיום פנטוטל") - סמי הרגעה המשבשים את כושר השיפוט והיכולות הקוגניטיביות המרכזיות. בספר 'תחנת וושינגטון' (*Washington Station*) שנכתב על ידי סוכן ק.ג.ב. לשעבר שהוצב בוושינגטון הבירה מתואר השימוש שנעשה באלכוהול טהור על מנת לוודא שסוכנים סובייטים לא נחשפו על ידי שירותי הביון הנגדי האמריקאי. 

גם הקנאביס שימש את המשרד לשירותים אסטרטגיים (סוכנות המודיעין של ארצות הברית) כסם אמת במהלך מלחמת העולם השנייה.

בעוד שתיאורים בדיוניים על חקירות מודיעין מעניקים לסמים אלו יכולות כמעט מיסטיות, המידע שמושג במציאות באמצעות סמי אמת הוכח כבלתי מהימן במקרים רבים כאשר הנחקרים ערבבו בין עובדות לעובדות דמיוניות. האפקט שמושג על ידי הסם נשען במידה רבה על אמונת הנחקר שהוא אינו יכול לשקר בעודו נתון תחת השפעת הסם.

במהלך שנות התשעים הסמים שהוזכרו לעיל שימשו בקנדה לצורך אבחון חולי סכיזופרניה ופרנויה קיצונית שהיה קושי לשכנעם לדבר.

השימוש בסמי אמת ירד לממדים זניחים אולם נבחן מחדש לאחר פיגועי 11 בספטמבר. ייתכן שלשירותי מודיעין שונים יש סמי אמת אפקטיביים יותר מהסמים הנפוצים, המוכרים, אם כי טענה זו נחשבת לבלתי-סבירה על ידי מומחים לסמי הרגעה (שלהם ההשפעות הקרובות ביותר להשפעות של סמי אמת בשימוש היום-יומי).

## ראו גם
*פוליגרף

קטגוריה:סמים פסיכואקטיביים
סע לאט (אלבום)

"**סע לאט**" הוא אלבום הסולו העשירי של הזמר הישראלי אריק איינשטיין, והשני המשותף לו ולמוזיקאי מיקי גבריאלוב. האלבום יצא ביום ראשון י"ח בחשוון ה'תשל"ה, 3 בנובמבר 1974.

## הפקה
מחצית משירי "סע לאט" נכתבו על ידי איינשטיין עצמו. שאר השירים נכתבו בידי כותבים שאיינשטיין עבד איתם גם באלבומיו הקודמים, כמו יהונתן גפן, מאיר אריאל ושלום חנוך, לצד טקסטים של משוררים כנתן אלתרמן ולאה גולדברג. מיקי גבריאלוב הלחין שבעה משירי האלבום. רנדי ניומן חתום על הלחן של "Dayton, Ohio - 1903", שתורגם על ידי יהונתן גפן כ"שיר של רנדי ניומן".

האלבום משקף את מצב הרוח הלאומי ששרר בישראל של אחרי מלחמת יום הכיפורים, ובחלקו הגדול מייצג נסיגה מהקו הרוקי שאפיין את אלבומיו הקודמים של איינשטיין, שהוקלטו עם "הצ'רצ'ילים" ועם חבורת לול, אל כיוון אינטימי ומלנכולי יותר, המיוצג בשירים כמו "ילדים של החיים" (שהושמע לראשונה בסרט "ג'ימי היפה" בבימוי של בועז דוידזון ובהפקתו של צבי שיסל, כסרט טלוויזיה דוקומנטרי, עבור "הרשות למלחמה בסמים", שנה קודם הוצאת האלבום בשנת 1973, בביצוע של שלום חנוך), "אני אוהב אותך היום", "גן של שושנים", "הזמן הכפרי" ואחרים. שיר הנושא, "סע לאט", הוא בין השירים המזוהים יותר מכול עם דמותו הציבורית של איינשטיין, והוא מתאר קטע מתוך נסיעה של איינשטיין ומלוויו להופעה. "עיניים גדולות", הוא שיר הנושא מתוך סרטו של אורי זוהר באותו שם, בו אף שיחק איינשטיין לצד זוהר. גרסת האלבום לשיר שונה מזו שמופיעה בסרט וגרסה שלישית של השיר יצאה כתקליט שדרים וארוכה יותר (גרסה זו יצאה לראשונה על גבי דיסק במארז "שיר שחלמתי"). השיר "הבלדה על זומטי ולבטי" הוא סוג של פרודיה על סגנון השירים של להקת "כוורת", שזכתה להצלחה גדולה בעת הוצאת האלבום. ובמיוחד על "הבלדה על ארי ודרצ'י", שיצא אף הוא ב-1974.

את עטיפת האלבום "סע לאט" עיצב הגרפיקאי דוד טרטקובר, וציור העטיפה נעשה בידי בתו של אריק, שירי איינשטיין בת ה-10. שירי גם תרמה את קולה לשיר "הבלדה על זומטי ולבטי".

בעקבות יציאת האלבום, יצרו איינשטיין וצבי שיסל עבור הטלוויזיה הישראלית תוכנית בת 50 דקות שכללה קטעי הופעות חיות של איינשטיין שצולמו במועדון "צוותא", וקליפים משירי האלבום, קטעי מערכונים וקטעי קישור. בצילומים השתתפו לצד איינשטיין ושיסל, יהודית סולה, ענת טופול, דינה ברכה (שאולי), סימה אליהו ושמוליק בורנשטיין. כמו כן, הופיעו בתוכנית להקת "הצ'רצ'ילים" ולהקת תמוז, שלקחו חלק בסיבוב ההופעות בעקבות יציאת התקליט.

## רשימת השמעה

## משתתפים
*אריק איינשטיין – שירה
*מיקי גבריאלוב – באס, גיטרת 12 מיתרים, קולות, עיבודים והפקה מוזיקלית
*חיים קריו – גיטרה מובילה, גיטרות חשמליות, עיבוד ("הבלדה על זומטי ולבטי")
*שלמה יידוב – גיטרות אקוסטיות וחשמליות
*שייקה מיכאלי – גיטרות חשמליות וגיטרה 12 מיתרים
*עמי טרייבטש – תופים וכלי הקשה
*שם טוב לוי – עיבודי מיתרים וכלי נשיפה, פסנתר ב"ילדים של החיים"
*יעקב נגר – פסנתר
*אלונה טוראל – פסנתר חשמלי
*עדי וייס – קלידים
*דודי רוזנטל – טכנאי הקלטות ומיקסים, סינתיסייזר, המונד, קולות ב"הבלדה על זומטי ולבטי"
*אמנון רוברמן – טכנאי הקלטות ומיקסים
*דורי הרשגל – טכנאי מיקסים
*צבי שיסל – קולות
*שירי איינשטיין – קולות ("הבלדה על זומטי ולבטי"), ציור עטיפה
*אמיל בר – חיתוך התקליט
*דוד טרטקובר – עיצוב עטיפה
*שמוליק בורנשטיין – מפיק

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי אריק איינשטיין
קטגוריה:אלבומי חברת פונוקול
קטגוריה:אלבומים בעברית
ג' באייר

## חגים ואירועים החלים ביום זה
* היום השמונה עשר של ספירת העומר (לפי הלוח העברי הקבוע)
* פורים שני ליהדות רומא, בשל ביטול עלילת הדם שיזם המשומד חננאל דה פוליניו בשנת ה'שט"ו, בעקבות חקירת האפיפיור מרקלוס השני
* הילולת חוני המעגל בקברו המצוי מערבית לחצור הגלילית (על אף שאת ההילולה בציון נהוגים להצמיד ליום בו חל יום העצמאות )
*כאשר ה' באייר חל בשבת יחול ביום זה יום העצמאות
*כאשר ה' באייר חל ביום שישי יחול ביום זה יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל

## אירועים היסטוריים ביום זה
[שמאל|ממוזער|250px|הכניסה למערת הקבר של חוני המעגל, סמוך ל[חצור הגלילית]]
* ה'תש"ג – מרד גטו ורשה: הנאצים פורצים לבונקר במילא 18, ששימש מפקדת הארגון היהודי הלוחם. רבים ממנהיגי המרד, ובהם המפקד מרדכי אנילביץ', רחל זילברברג ואריה וילנר התאבדו.
* ה'תש"ח – נכבשה העיר צפת במלחמת העצמאות

## נולדו
* ה'תרכ"ט – רבי משה אריה במברגר, רב בשנלנקה בממלכת פרוסיה ומהדיר ספרות הראשונים. (נפטר בו' באדר א' ה'תרפ"ד)
* ה'תש"א – רבי אברהם יצחק קוק, ראש ישיבת מאור התלמוד ברחובות וחבר מועצת גדולי התורה של דגל התורה.
* ה'תשט"ו – רבי בן ציון אריה לייבוש הלברשטאם, האדמו"ר מבאבוב.

## נפטרו
* ד'תתקס"ג – רבי מנחם בן יעקב מוורמייזא, פייטן ודיין בבית הדין של יהדות וורמייזא.
* ה'תפ"ג – רבי ישראל ישעיה בן אברהם, מחבר הספר באר היטב הקדמון.
* ה'תקצ"ג – הרב אריה לייב צינץ (הגאון מפלוצק), רב בפלוצק ובטשכנוב שבפולין (נולד בה'תקכ"ח).
* ה'תרי"ג – הרב יצחק פרחי, דיין, דרשן ושד"ר ירושלמי בן היישוב הישן. (נולד בה'תקל"ט)
* ה'תרע"ג – רבי זאב פיילכנפלד, רבן של דיסלדורף ופוזנא, מראשי היהדות האורתודוקסית בגרמניה, ממייסדי אגודת ישראל וחבר מועצת גדולי התורה. (נולד בה'תקפ"ז)
* ה'תרפ"ה – רבי ישעיה שטיינר, מייסדה של חסידות קרסטיר (נולד בה'תרי"ב).
* ה'תש"ג – מרדכי אנילביץ, מפקד אי"ל ומנהיג מרד גטו ורשה.
* ה'תשכ"ט – מיכאל גור, שחקן תיאטרון ישראלי, ממייסדי התיאטרון הארץ-ישראלי. (נולד בה'תרנ"ט)
* ה'תשל"א – הרב שמחה בונם אורבאך, רב והוגה דעות, פרופסור לפילוסופיה יהודית. (נולד בה'תרע"ד)
* ה'תש"ם – רבי יוסף ברויאר, ראש ישיבה גרמני-אמריקאי וממנהיגי היהדות האורתודוקסית בארצות הברית, נכדו של רש"ר הירש ומייסד קהל עדת ישורון. (נולד בה'תרמ"ב)
* ה'תשמ"ג – מיכאל זהרי, בוטנאי ישראלי, חוקר צמחיית ארץ ישראל והמזרח התיכון, חתן פרס ישראל. (נולד בה'תרנ"ח)
* ה'תשנ"ג – הרב חיים מרדכי אייזיק חדקוב, מראשי חסידות חב"ד, יו"ר המרכז לענייני חינוך ואגודת חסידי חב"ד העולמית (נולד בה'תרס"ב).
* ה'תשס"ה – הרב אבא מרדכי ברמן, ראש ישבת עיון התלמוד במודיעין עילית (נולד בה'תרע"ט).
----

* ב' באייר – ד' באייר
* אייר

## הערות שוליים

ח03
י03
י"ד באייר

## חגים ואירועים החלים ביום זה
* היום העשרים ותשעה של ספירת העומר (לפי הלוח העברי הקבוע)
* פסח שני

* ציון הילולת רבי מאיר בעל הנס בטבריה

## אירועים היסטוריים ביום זה
* ה'תרע"ד – אספת היסוד הראשונה של המושבה רמת גן נערכה בתל אביב
* ה'תש"ז – כוחות האצ"ל פורצים לכלא עכו ומשחררים אסירים יהודים מלוחמי האצ"ל והלח"י
* ה'תש"ח – מלחמת העצמאות: כוחות חטיבת אלכסנדרוני כובשים את טנטורה במבצע נמל
* ה'תש"ך – סוכני המוסד לוכדים בארגנטינה את אדולף אייכמן

## נולדו
* ה'תרנ"ב – הרב משה חיים לאו, אביו של הרב ישראל מאיר לאו, רב בפיוטרקוב שבפולין, נספה במחנה ההשמדה טרבלינקה (נפטר י"א בחשון ה'תש"ג)
* ה'תר"ס – יעקב דוד קמזון, סופר, ומשורר
* ה'תר"ע – הרב גדליה אייזמן, משגיח בישיבת קול תורה (נפטר ה'תשע"ב)
* ה'תרע"א – הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא, דיין, הרב הראשי לישראל (ה'תשמ"ג עד ה'תשנ"ג) וראש ישיבת מרכז הרב (נפטר ה'תשס"ח)
* ה'תרע"ח – מרים בן-פורת, שופטת בית המשפט העליון ומבקרת המדינה (נפטרה בה'תשע"ב)
* ה'תש"י – אריה אלדד, קצין רפואה ראשי, פרופסור לרפואה וחבר הכנסת.
* ה'תש"י – ד"ר חגי בן ארצי, איש חינוך, מרצה למחשבת ישראל ואח אשת ראש הממשלה.
* ה'תש"י – סעדיה מרציאנו, מראשי הפנתרים השחורים וחבר הכנסת (נפטר ב-ה'תשס"ח)
* ה'תשי"ב – רב יצחק ברדא מאשקלון
* ה'תשי"ט – דייוויד בלאט, מאמן כדורסל ישראלי
* ה'תשל"ה – אודי דוידי, זמר השר בסגנון מוזיקה יהודית מקורית.

## נפטרו
* ה'שנ"ז – רבי עקיבא פרנקפורט, דרשן, פייטן וממנהיגי הקהילה היהודית בפרנקפורט.
* ה'תס"ו – רבי זכריה מנדל בן אריה לייב, מראשי ועד ארבע ארצות, מחבר "באר היטב" על חלקי יורה דעה וחושן משפט שבשולחן ערוך. 
* ה'תרס"ז – רבי יהודה צבי לנגנר, האדמו"ר הרביעי של חסידות סטרטין.
* ה'תרע"ב – הרב אליהו חיים מייזל רבה של העיר לודז' במשך ארבעים שנה, ממנהיגי יהדות פולין (נולד ט' בסיוון ה'תקפ"א)
* ה'תרע"ד – ישראל דב פרומקין – איש היישוב הישן, מחלוצי העיתונות העברית, עורך החבצלת, כתב עת עברי שהחל לצאת לאור בירושלים בשנת ה'תרכ"ה (1863)
* ה'תש"ח – הרב יצחק אביגדור אורנשטיין, רב הכותל הראשון, ממגיני הרובע היהודי במלחמת העצמאות וחלליו.
* ה'תשל"ג – ז'אק ליפשיץ, פסל ליטאי יהודי (נולד ב-ה'תרנ"א)
* ה'תשל"ה – מייק בראנט, זמר ישראלי, התאבד (נולד ב-ה'תש"ז)

----

* י"ג באייר – ט"ו באייר
* אייר

ח14
י14
כ"ח באייר

## חגים ואירועים החלים ביום זה
* היום הארבעים ושלושה של ספירת העומר (לפי הלוח העברי הקבוע)
* יום ירושלים
* יום הזיכרון ליהודי אתיופיה שנספו בדרכם לישראל
* יום פטירת שמואל הנביא – רבים נוהגים לעלות לקברו בנבי סמואל
* תענית ציבור קהילתית בקהילת רגנשבורג בימי הביניים, לזכר גזירה לא ידועה

## אירועים היסטוריים ביום זה
[ממוזער|250px|[הכותל המערבי והר הבית בעיר העתיקה]]
*  – לפי הרב אביגדר נבנצל, מלחמת עמלק במדבר סיני.
* ה'תרס"ד – הרב קוק עלה לארץ ישראל והחל לשמש כרבם של יפו והמושבות
* ה'תרצ"ט – פרסום הספר הלבן ה-3 ובו הגבלות חמורות על היישוב היהודי בארץ ישראל
* ה'תשי"ד – נפתחת המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה
* ה'תשכ"ב – תליית אדולף אייכמן
* ה'תשכ"ז – מלחמת ששת הימים: חטיבות הצנחנים הירושלמית והראל כובשים את ירושלים העתיקה ומניפים את דגל ישראל על הר הבית
* ה'תשס"ב – האינתיפאדה השנייה: מסתיים מבצע חומת מגן
* ה'תשס"ט – נפתחות חגיגות ה-90 לתיאטרון "הבימה" בערב משירי תיאטרון "הקומקום" וה-"המטאטא"
* ה'תשפ"א – תחילת מבצע שומר החומות ברצועת עזה

## נולדו
* ה'תר"י – הרב שמעון סופר מערלוי (נספה בשואה בכ"א בסיוון ה'תש"ד)
* ה'תרנ"א – אברהם הרצפלד, פעיל ציוני וחבר הכנסת מטעם מפא"י (נפטר ב-ה'תשל"ג)
* ה'תרצ"ג – הרב אהרון ליכטנשטיין, ראש ישיבת הר עציון וד"ר לספרות אנגלית (נפטר ב-ה'תשע"ה)
* ה'תש"ג – הרב מרדכי שמואל אשכנזי, רב היישוב כפר חב"ד (נפטר ב-ה'תשע"ה)

## נפטרו
* יום פטירת שמואל הנביא (על פי השולחן ערוך המזכירו בין התאריכים שיש להתענות בהם. מגילת תענית בתרא לעומתו מציינת את יום פטירת שמואל בכ"ט באייר)
* ה'ם' – רבי יצחק מקורביל, מחבר ספר מצוות קטן (הסמ"ק)
* ה'תרע"ח – רבי יעקב אריה לייב טברסקי, האדמו"ר השני מטריסק
* ה'תשי"ח – יעקב פיכמן, משורר, עורך, מבקר ספרותי ומתרגם עברי. חתן פרס ישראל לספרות יפה
* ה'תשכ"ב – אדולף אייכמן מוצא להורג
* ה'תשע"ד – הרב מרדכי פירון, הרב הצבאי הראשי השני של צה"ל ורב בציריך.
----
* כ"ז באייר – כ"ט באייר
* אייר

## הערות שוליים

ח28
י28
קטגוריה:יום ירושלים
ו' באייר

## חגים ואירועים החלים ביום זה
* היום העשרים ואחד (שלושה שבועות מלאים) של ספירת העומר (לפי הלוח העברי הקבוע)
* בשנה בה חל ו' באייר ביום שלישי בשבוע – מצוין בו יום העצמאות

## אירועים היסטוריים ביום זה
שמאל|ממוזער|250px|הרברט לואי סמואל
* ה'תר"פ (24 באפריל 1920) – בוועידת סן רמו אושר המנדט הבריטי על ארץ ישראל על פי הצהרת בלפור, הרברט סמואל נתמנה לנציב העליון הבריטי הראשון
* ה'תש"ח (15 במאי 1948) – פקע המנדט הבריטי על ארץ ישראל וקמה מדינת ישראל
* ה'תשס"ו – אהוד אולמרט מציג את ממשלת ישראל השלושים ואחת בפני הכנסת

## נולדו
* ה'תרפ"א – הרב מרדכי ברויאר, חתן פרס ישראל, ההדיר את נוסח המקרא ופיתח את "שיטת הבחינות" לפרשנות התורה תוך התמודדות דתית עם ביקורת המקרא. (נפטר ו' באדר ה'תשס"ז)
* ה'תש"ה – הרב ישראל הגר האדמו"ר מוויז'ניץ.
* ה'תש"ה – אליעזר מזרחי, חסיד חב"ד נבחר לכנסת ה-12 מטעם אגודת ישראל, היה מאלה שסיכלו את התרגיל המסריח בשנת ה'תש"ן – 1990.
* ה'תש"ח – יעקב עמידרור, אלוף במילואים וראש המטה לביטחון לאומי לשעבר. היה המזכיר הצבאי של שר הביטחון יצחק מרדכי
* ה'תשל"ו – איתמר בן-גביר, חבר הכנסת ה-24 והשר לביטחון לאומי

## נפטרו
* ה'ק"ד – רבי לוי בן גרשום (רלב"ג), פרשן המקרא, פילוסוף, מתמטיקאי ואסטרונום מחכמי פרובנס. (נולד בה'מ"ח)
* ה'תקכ"ז – רבי יצחק הלוי הורוביץ (ר' איציק'ל המבורגר), מרא דאתרא ואב"ד קהילות אה"ו, ברודי, וקהילות נוספות.
* ה'תקל"ח – רבי צבי הירש אוירבך, ראש ישיבה, אC"ד ומרא דאתרא של יהדות וורמייזא. (נולד בה'ת"ן)
* ה'תקע"ט – הרב אברהם צבי הירש פצנובסקי, רבה של העיר פיליצה ואב"ד פיעטרקוב, מחבר ספר "ברית אברהם".
* ה'ת"ר – רבי משה אייכנשטיין (תפלה למשה), רב ואדמו"ר בסאמבור.
* ה'תרס"ט – רבי יוסף מאיר וייס, אדמו"ר בספינקא שברומניה, ומייסד חסידות ספינקא. (נולד בי"ח באדר ה'תקצ"ח)
* ה'תרע"ח – רבי חיים סתהון, רבה של צפת ומחבר "ארץ חיים" על מנהגי הספרדים בארץ ישראל. (נולד בי"ח בשבט ה'תרל"א)
* תשי"ד – רבי מנחם מנדל הלברשטאם, האדמו"ר השני מסטרופקוב, (נולד תרל"ה).
* תשס"ב – הרב רפאל בנימין לוין, בנו של הרב אריה לוין, דיין בבית דין צדק אשכנזים פרושים בירושלים, ורב בית הכנסת זהרי חמה בירושלים.
* ה'תשע"א – הרב שבתאי בן חיים, מרבני יהדות כורדיסטן, רב המושב מנוחה ומועצה אזורית לכיש. (נולד בה'תר"ף)
----
* ה' באייר – ז' באייר
* אייר

## הערות שוליים

ח06
י06
סימפוזיון

[שמאל|ממוזער|350px|'''סצנת סימפוזיון'''; [פרסקו (ציור קיר) מ"קברו של הצוללן", שנת 475 לפנה"ס. מוזאון פאיסטום, איטליה]]
**סִימְפּוֹזְיוֹן** (ביוונית: συμπόσιον, נהגה "סימפּוסיון") הוא מונח שכיום משמעותו "כנס"; במקור, התייחס לסוג משתה שהיה נהוג ביוון העתיקה, שכלל מופעי בידור שונים ושתיית יין. השם "סימפוזיון" מגיע מהיוונית: הפועל היווני  "סימפוטיין" (sympotein) משמעותו "לשתות יחדיו".

עם חלוף השנים, איבד המונח את משמעותו המקורית וכיום הוא מציין לרוב כנסים אקדמיים. אזכורים למונח "סימפוזיון" במשמעותו המקורית ניתן למצוא בכתבים של הפילוסופים היווניים אפלטון (המשתה) וקסנופון.

אחד הסימפוזיונים הידועים, איגרת אריסטיאס, המיוחס למאה הראשונה שלאחר הספירה, הוא סימפוזיון בעל תוכן יהודי. עיקרו שיחה בין המלך פתולומיאוס – תלמי השני, אריסתיאס, ובין שבעים ושניים חכמי ישראל, על ההבדלים בין יהדות ליוונות.

## הסימפוזיון ב[[יוון העתיקה]]
הסימפוזיון היה מוסד חברתי מרכזי בתרבות ההלנית. הסימפוזיון היה אירוע בו גברים נפגשו לדיונים, לחגוג ולהתפאר במעשיהם. לעיתים קרובות נערכו הסימפוזיונים במטרה לחגוג את חניכתם של נערים צעירים וכניסתם לחוגי האצולה החברתית. נערים צעירים הורשו להשתתף בסימפוזיון כבני זוג לכל דבר של אדם מבוגר. הסימפוזיונים נערכו על ידי אריסטוקרטים למטרות נוספות, למשל במטרה לחגוג אירועים מיוחדים כדוגמת ניצחונות שהושגו בתחרויות אתלטיקה או שירה.

הסימפוזיונים נערכו על פי רוב במשקי בית פרטיים באזור בו חיו ושהו הגברים. בין אם ביחידות ובין אם בזוגות, נהגו הגברים להתרווח בספות שהונחו מול קירות החדר, ומזון רב ויין שהיה מהול במעט מים היה מוגש בפניהם על ידי נערים צעירים ועירומים על רקע מופעי בידור. בהתאמה לאירוע הנחגג נערכו בין היתר גם משחקים, זימרו שירים על רקע צלילי חליל שנוגנו על ידי נערות, ואף הוצגו הצגות ומופעי בידור שניתנו על ידי עבדים, בדרנים ושחקנים.

הסימפוזיונים נוהלו בידי מנהל סימפוזיון שתפקידו היה להחליט מהי המידה הראויה לדילול היין במים - בדרך כלל בהתאמה לאופי הדיונים שעתידים היו להיערך בסימפוזיון מצד אחד או בהתאמה לאופי הבידורי של החגיגה והמסיבה המתוכננת מצד שני.

הסימפוזיונים אופיינו בנוסף גם בנהלים רשמיים, כשהבולטים מביניהם היו יינות הנסך שניתנו כמתנה וכקורבן לאלים במטרה לפייסם ולרצותם.

אחד המשחקים הפופולריים ביותר בסימפוזיונים הללו היה משחק שנקרא "קוטאבוס", בו הוכנסו היינות לקיליקס בעוד שהמשתתפים בסימפוזיון נהגו לנערם במטרה לעשות רעש ולהשליך את הכנים לאחר מכן לעבר מטרה מסוימת. משחק פופולרי אחר נקרא בשם "סקוליה", שאופיין בשירה של שירי זימה העוסקים בין היתר בשתיית יין ובנושאים פטריוטיים, שהוצגו בנוסף גם על רקע תחרותי כאשר אחד המשתתפים בסימפוזיון מתחיל בשיר ועל מתחרו מוטל לסיימו.

מה שקרוי בשם 'נערות חליל' היה למעשה קבוצת יצאניות שניגנו בכלי נגינה בשם "אאולוס", כלי נשיפה מעץ הדומה לאבוב, שנועד ללוות את הסימפוזיון ולהוות לו רקע בידורי.

לעיתים משתתפי הסימפוזיונים התחרו בנשיאת נאומים, דבר שמסביר את השימוש הנוכחי במילה סימפוזיון.

## לקריאה נוספת
* "חיי יום יום ביוון" (ארוחות, משחקים ותענוגות) – מאת רוברט פלאסלייר, הוצאת עם הספר 1967 (עמודים 145-127)

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יוון העתיקה: חברה וחיי יומיום
קטגוריה:יוון העתיקה: תרבות
קטגוריה:אירועים
המפלגה הליברלית הלאומית (לבנון)

**המפלגה הליברלית הלאומית** (בערבית: **حزب الوطنيين الاحرار**) היא מפלגה לבנונית שנוסדה על ידי נשיא לבנון כמיל שמעון בשנת 1958. כיום, ראש המפלגה הוא דורי שמעון, בנו. מרבית תומכי המפלגה היו מאז ומעולם נוצרים ובפרט המרונים שבהם.

במהלך מלחמת האזרחים בלבנון המל"ל פעלה לצידן של מפלגות נוצריות אחרות נגד התנועה הלבנונית הלאומית של גוש השמאל. הכוח הלוחם של המפלגה הייתה מיליציית הנמרים שבראשה עמד בנו של כמיל שמעון, דני. ב-1976 הצטרפה המל"ל לצד מפלגות נוצריות אחרות כגון הפלנגות הנוצריות לחזית הלבנונית. בה בעת, הנמרים השתלבו בכוח הלוחם של החזית - הכוחות הלבנוניים, שהונהגה על ידי מפקד הפלנגות בשיר ג'ומייל. ב-1980 ניסה ג'ומייל לאחד את הנהגת הנוצרים ולחסל את יריביו, ובהתקפת פתע ב-7 ביולי 1980 שזכתה לכינוי "יום הסכינים הארוכות", על בסיס הנמרים בסאפרא חיסל המיליציה. עם זאת, המפלגה הצליחה לשרוד את המתקפה. מותו של כמיל שמעון ב-1987, ההתנקשות ביורשו ובנו דני ב-1990, התחזקות הכוחות הלבנוניים כמפלגה פוליטית, החלישו את התמיכה במפלגה.

כיום בראש המפלגה עומד דורי שמעון בנו הבכור, אך הפחות כריזמטי של כמיל. דורי מכהן כראש עיריית דיר אל-קמר. המפלגה נמנעה מלהשתתף בבחירות לפרלמנט הלבנוני במהלך שנות הכיבוש הסורי את לבנון, בדומה למפלגות נוצריות אחרות. תומכי המפלגה השתתפו במהפכת הארזים ב-2005. באותה שנה השתלבה התנועה ברשימת מפגש קרנת שהואן הנוצרית והאנטי סורית, אולם לאחר מכן פרשה ממנה בהאשמת האיחוד בשחיתות.

משתפת פעולה עם מחנה ה-14 במרץ.

## תוצאות בחירות

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
ליברלית הלאומית, המפלגה ה-
קטגוריה:1958 בפוליטיקה
אבאיאנג

**אַבָּאיַאנְג** (באנגלית: **Abaiang**), או **אַפָּאיַאנְג** (**Apaiang**), שנקרא בעבר "**הָאִי שַׁארְלוֹט**" (**Charlotte Island**), הוא אטול אלמוגים המהווה חלק מאיי גילברט ברפובליקת קיריבטי שבמרכז האוקיינוס השקט.

האטול התגלה על ידי רב החובל תומאס גילברט בשנת 1788, שקרא לאי על שם ספינתו, שארלוט. הוא מצוי בצפון איי גילברט וכולל 15 איונים, שאחד מהם מיושב. שטחו הכולל 15.5 קמ"ר. במרכז האטול מצויה לגונה ששטחה 26 ק"מ על 8 ק"מ. בדרום האטול נמצא מצר ים הנקרא "תעלת בינגהאם". המצר מאפשר גישה של כלי שיט אל הלגונה.

באי מספר יישובים, כולם על האיון הגדול ביותר של האטול: אונובואקה, בורוטיאם, קואינאוואה, אבנה, מוריקאו, טאבונטבייק, טאבווירואה, טאבוראו, טאקאראנו, טאנימאייקי, טבאנגה, טואראבו, אובאנטמאן.

באטול נמצאת מכללת סנט ג'וזף, שנוסדה בשנת 1939 ומהווה מוסד ההשכלה הגבוהה הטוב ביותר בקיריבטי.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קיריבטי: אטולים
קטגוריה:איי גילברט
רדיו סאווא

**רדיו סאווא** (בערבית: راديو سوا, תעתיק מדויק: ראדיו סַוַא, מילולית: "רדיו יחד") היא תחנת רדיו בשפה הערבית, הממומנת על ידי הממשל האמריקני.

## פעילות
ארצות הברית משדרת חדשות בשפה הערבית במטרה לספק אלטרנטיבה לרדיו המקומי במדינות ערביות הנגוע לעיתים בדיווח מוטה. בתחנה מושמעים גם שירים פופולריים בערבית, באנגלית ובספרדית, כדי למשוך אליה מאזינים.

רדיו סאווא מופעל על ידי "חבר הנאמנים של השידור" (Broadcasting Board of Governors – BBG), שהיא סוכנות עצמאית של ממשלת ארצות הברית, כלומר אינה עומדת תחת שליטתה הישירה.

תחנת הרדיו עובדת בשיתוף פעולה עם תחנת הטלוויזיה הלוויינית בשפה הערבית "אל-חורה", הממומנת אף היא על ידי ממשלת ארצות הברית.

התחנה החלה את שידוריה ב-23 במרץ 2002 ונקלטה אז בוושינגטון די. סי., מרוקו, ירדן, עיראק, מצרים, דובאי, ובאיחוד האמירויות הערביות.

בישראל ניתן להאזין לשידורי התחנה ב-FM בתדרים 94.2 בתל אביב ובמרכז הארץ, 107.4 בצפון הארץ (באזורי בית שאן, הכנרת והסביבה), 98.1 בירושלים, 100.2 בדרום הארץ (מהנגב ועד לעוטף עזה) וב-AM בתדר 990 בכל רחבי הארץ.

## קישורים חיצוניים
* 

סאווא
קטגוריה:ארצות הברית: רדיו
סאווא
ויקי לאנדרוס

**ויקי לאנדרוס** (ביוונית: **Βίκυ Λέανδρος**; נולדה ב-23 באוגוסט 1949) היא זמרת יוונייה בעלת קריירה בין-לאומית ארוכה.

## ביוגרפיה
לאנדרוס נולדה בשם ואסיליקי פאפאטנסיו, באי קורפו שביוון, לליאו ליאנדרוס; מוזיקאי מצליח באירופה בשנות החמישים והשישים (בעיקר בגרמניה).
כילדה הצטרפה לאביה שהיגר להמבורג בתחילת שנות השישים וכבר בשנת 1965, בהיותה בת 13, הצליחה לאנדרוס לחדור לתודעת ההמונים בגרמניה עם להיט נעורים בשם "סכין, מזלג ומספריים" ואחריו עם להיטים נוספים שכתב לה אביה אותם ביצעה בגרמנית וצרפתית.

בשנת 1967 הוזמנה לאנדרוס, בפעם הראשונה, לייצג את לוקסמבורג באירוויזיון 1967 שנערך בווינה. היא ביצעה בתחרות את השיר "האהבה בכחול" (L'amour est bleu) והגיעה למקום הרביעי. השיר זכה להצלחה בין-לאומית ולגרסאות כיסוי רבות (אחת מהן, בביצוע האינסטרומנטלי של פול מורייה ותזמורתו, הגיעה למקום ה-1 במצעד הלהיטים האמריקאי). במקביל, התפתחה הקריירה של לאנדרוס בכל מדינות מרכז ומערב אירופה, בקנדה וביוון מולדתה. כשהוצע ללאנדרוס לייצג את יוון בפסטיבלים בין-לאומיים, סירבה כביטוי להתנגדותה למשטר הקולונלים היווני שהופל ב-1974.

באירוויזיון 1972 הוצע ללאנדרוס לייצג שוב את לוקסמבורג בתחרות, הפעם עם השיר Après toi ("אחריך"), שנכתב על ידי אביה תחת שם העט מאריו פנס. בתחרות שנערכה באותה שנה באדינבורו, בירת סקוטלנד, זכה שירה של לאנדרוס במקום הראשון. השיר היה ללהיט גדול בראש מצעדי הפזמונים באירופה, קנדה, יפן אוסטרליה ואנגליה (גם בישראל שהה השיר ארבעה שבועות בראש המצעד). בשנת 1974 היא שחררה סינגל "תיאו, אנחנו נוסעים ללודז'" שזכה להצלחה.

לאנדרוס המשיכה להיות פעילה בשדה המוזיקה והבידור תוך שהיא נסמכת על מכונת להיטי הפופ שהיו שזורים במוטיביים יוונים שיצר אביה ופעלה עד פרישתו מעסקי המוזיקה בסוף שנות התשעים. באותה תקופה כתב ליאו לאנדרוס פזמונים גם לוואנגליס, דמיס רוסוס ולזמרים אחרים מהשורה הראשונה באירופה וביוון. כיום, לאנדרוס משתפת פעולה עם יוצרים אחרים וכותבת בעצמה. היא שיתפה פעולה עם מיקיס תאודוראקיס בשנת 2002 והופיעה באולימפיאדה שנערכה באתונה ב-2004.

בשנת 2006 התמודדה לאנדרוס על הזכות לייצג את גרמניה בתחרות האירוויזיון באתונה, אך השיר שביצעה לא נבחר. ב-2009 הוציאה אלבום שכלל השפעות סגנוניות של סוגות שלא אפיינו את הקו שלה במשך הקריירה, כגון: מוזיקת נשמה, רית'ם אנד בלוז והיפ הופ. לאחר שהאלבום קיבל ביקורות מעורבות, שבה לאנדרוס לסגנונה המוכר והוציאה ב-2010 אלבום של גרסאות בגרמנית לשירים צרפתיים.

בבחירות המוניציפליות האחרונות ביוון, באוקטובר 2006, נבחרה לעיריית פיראוס מטעם התנועה הסוציאליסטית הפאן-הלנית ושימשה אף בתפקיד סגנית ראש העיר ואחראית לענייני התרבות. במאי 2008 התפטרה מתפקידה.

### חיים אישיים
לאנדרוס הייתה נשואה ליזם היווני איוון זיזיאדיס בשנים 1982–1986. זיזיאדיס הוא אביו של בנה לאו שנולד ב-1980. ב-1986 היא נישאה לאנו ברון פון רופין (Enno Freiherr von Ruffin) עמו התגוררה באחוזה בדרום שלזוויג-הולשטיין עד לגירושיה ממנו ב-2005. לשניים שתי בנות משותפות. בתה הצעירה היא שחקנית ומופיעה תחת השם אלסנדרה לאנדרוס.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:זוכי האירוויזיון: לוקסמבורג
קטגוריה:זוכי האירוויזיון
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 1967
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 1972
קטגוריה:זמרות יווניות
קטגוריה:נציגי לוקסמבורג באירוויזיון
קטגוריה:יווניות שנולדו ב-1949
קטגוריה:יוונים שנולדו ב-1949
ארוראה

**ארוראה** (באנגלית: **Arorae**) הוא אטול אלמוגים באיי גילברט ברפובליקת קיריבטי שבמרכז האוקיינוס השקט בקרבת קו המשווה.
שטח האטול 9.5 קמ"ר ומתגוררים בו כ- 1,280 תושבים (2010). מרבית התושבים פרוטסטנטים. הכפרים העיקריים של האטול הם רורטי, טאמארואה וטאריבו.

## גאוגרפיה וכלכלה
האטול מישורי ונמוך. אורכו כ-9 ק"מ ורוחבו כ- 1 ק"מ. בשל גודלו הקטן, אין בו לגונה. בשל העדר הלגונה למדו תושבי האי לדוג במימי הים הפתוח והם מיומנים מאוד בלכידה של דגי הטונה והכרישים הרבים באזור.

## תרבות
תרבות האטול הושפעה מהתרבות הסמואנית יותר מאשר איי גילברט האחרים, בשל התיישבותם של מיסיונרים שהגיעו מסמואה אל האי. מסיונרים אלה המירו את דת תושבי האי לנצרות פרוטסטנטית. הנוכחות הסמואנית באי השפיעה על הריקודים באי ועל הפופולריות של ריקוד ה"טאובאטי" - ריקוד המשתמש במחיאות כפיים ורקיעות רגליים באופן מסורתי, כליווי לשירה - באי.

בשל מיקומו של האי והיותו מרוחק יותר מהאיים, נשתמרה בו תרבות מסורתית, ותושבי האי מעדיפים את סמכותם של ה"אוניוואנה" - "זקני הכפר", על מרות השלטון המרכזי של קיריבטי.

קטגוריה:איי גילברט
קטגוריה:קיריבטי: אטולים
קז'ימייז' קורד

**קז'ימייז' קורד** (בפולנית: **Kazimierz Kord**; 18 בנובמבר 1930 – 29 באפריל 2021) היה מנצח פולני.

בין השנים 1949–1955 קורד למד נגינה בפסנתר בקונסרבטוריון של לנינגרד בברית המועצות (כיום סנקט פטרבורג). לאחר מכן למד באקדמיה בקרקוב, פולין. הוא ניצח על הפילהרמונית של ורשה ועל תזמורת הרדיו של דרום-מערב גרמניה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מנצחים פולנים
קטגוריה:בוגרי הקונסרבטוריון של סנקט פטרבורג
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1930
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-2021
קברנה סוביניון

שמאל|ממוזער|250px|ענבי קברנה סוביניון
**קבֶּרנה סוביניון** (Cabernet Sauvignon) הוא זן ענבים אדום, שמקורו באזור בורדו שבצרפת. זן ענבים זה, הנחשב לזן אציל, הוא הענב הראשי ברבים מיינות בורדו, והוא נשתל ברוב אזורי ייצור היין ברחבי העולם על אף זמן ההבשלה הממושך והיבולים הנמוכים.

כמו כל זני ענבי היין האצילים שייך זן זה למשפחת הוויטיס ויניפרה, ומחקרים גנטיים משנת 1997 קבעו שהוא הכלאה בין הזנים קברנה פרנק וסוביניון בלאן.

## מאפייני הזן
קליפתו העבה של הענב מתבטאת ברמות גבוהות של טאנינים המעניקים ליין גוף מלא ופוטנציאל יישון. הקליפה הכהה מעניקה ליין צבע עמוק (יין אדום מותסס עם הקליפות וכך מקבל מהן את הצבע, הטאנינים, וטעמים נוספים).

לזן יש ארומה אופיינית; ביינות העולם הישן ובמיוחד אלה מבורדו ארומה זו מתאפיינת בניחוחות סיגליות, קסיס, ארז ותבלינים. לעיתים יינות העולם החדש חולקים ניחוחות אלה אך בדרך כלל מאפילים עליהם ניחוחות שוקולד, אלון, פירות יער, פלפל ואדמה, כאשר ביינות אוסטרליה ובייחוד אלה מאזור קונאווארה מורגש ריח חזק של אקליפטוס.
האקלים משפיע רבות על הארומה וכך באזורים חמים נפוצים ניחוחות פירות היער כמו קסיס ודובדבן
בעוד שבאזורים קרירים הניחוחות עשבוניים ו"ירוקים" יותר כמו אקליפטוס ופלפל ירוק.

## תפוצת הזן ברחבי העולם
### בורדו
לקברנה סוביניון זיקה חזקה ליינות הגדולים של האזור. בורדו מחולקת, הן מבחינה טופוגרפית והן מבחינה מסורתית, למספר אזורים. האזור שממערב לנהר גירונד מכונה בשם הגדה השמאלית, ואילו זה שממזרח לו, הגדה הימנית. באופן מסורתי הממסכים בגדה השמאלית מבוססים על קברנה סוביניון, ואלו בימנית – על מרלו. ארבעה מחמשת היקבים המדורגים במקום הראשון בבורדו מייצרים יין המבוסס על שימוש ביותר מ-70% ענבי קברנה סוביניון. גם ברוסיון משתמשים בזן בכמויות משתנות, בדרך כלל במטרה לחקות את יינות בורדו.

### איטליה
על אף היסטוריה ארוכה של הזן באיטליה, הוא לא היה מצוי בשימוש נרחב עד 1970. בשנה זו מספר ייננים מטוסקנה שילבו אותו ביינותיהם ויצרו כך יינות מהשורה הראשונה הנקראים "סופר-טוסקניים". עקב ההצלחה המסחרית לה זכו יינות אלה, פותח תקן חדש בשם IGT (Indicazione Geografica Tipica) המאפשר שימוש נרחב בקברנה סוביניון, כמו גם בזנים לא מקומיים אחרים.

### קליפורניה
קליפורניה היא מגדלת הקברנה סוביניון השנייה בעולם אחרי בורדו ובמיוחד בעמק נאפה ובמחוז סונומה. שטח הכרמים של הזן בקליפורניה הוכפל בין השנים 1988–1998.

גם בקליפורניה, כמו בבורדו, הזן בדרך כלל מעורב עם הזנים מרלו וקברנה פרנק ובגרסאות המסחריות יותר עם זנים אצילים פחות המעניקים ליין יותר גוף ועושר ממה שיכול לספק הקברנה סוביניון, כגון רובי קברנה. הענב מגודל גם במדינות נוספות בארצות הברית, בעיקר באזורים החמים ביותר של מדינת וושינגטון.

### שאר העולם
בעשור האחרון נרשמה הצלחה בהחדרת הזן למדינות העולם החדש, האקלים האופטימלי, ההשקעה הכספית הרבה ושיטות ייצור יין חדשניות מאפשרות למדינות כמו קנדה, ארגנטינה, צ'ילה, דרום אפריקה, אוסטרליה וניו זילנד לייצר יינות באיכות טובה ולעיתים במחיר שווה לכל נפש.

### בישראל
זן הקברנה סוביניון הוא אחד הנפוצים בתעשיית היין בישראל אליה הגיע באמצעות הברון רוטשילד שהיה מבעלי שאטו לאפיט, אחד מטובי יקבי בורדו, והקים את יקבי כרמל בראשון לציון ובזכרון יעקב בשנת 1890.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:זני ענבים
סינתיה קופר

**סינתיה לין קופר-דייק** (אנגלית: **Cynthia Lynne Cooper-Dyke**; נולדה ב-14 באפריל 1963 בשיקגו, אילינוי) היא שחקנית כדורסל לשעבר ומאמנת כיום. ב-2009 הוצגה בהיכל התהילה של כדורסל הנשים, וב-2010 נבחרה להיכל התהילה של הכדורסל.

## קריירה
קופר למדה בתיכון לוק, לפני שעברה לאוניברסיטת דרום קליפורניה. בקליפורניה, קופר הפכה לכוכבת והובילה את האוניברסיטה לשתי אליפויות לאומיות, וב-1982, נכללה בקבוצת ה-All-American של שחקני השנה הראשונה. אחרי שסיימה את לימודיה ב-1986, היא עברה לשחק כדורסל מקצועני באיטליה, לפני שעברה לשחק בליגת ה-WNBA ב-1997. ב-1988 הייתה חברה בנבחרת ארצות הברית בכדורסל שזכתה במדליית זהב באולימפיאדת סיאול.

בשנים 1997 ו-1998, זכתה קופר בתואר ה-MVP של העונה הסדירה, והובילה את יוסטון קומטס לארבע אליפויות רצופות בהן נבחרה גם לשחקנית המצטיינת של סדרת הגמר. במהלך שנים אלו, היא הייתה חלק משלישיית ההתקפה החזקה של הקבוצה, יחד עם שריל סוופס וטינה תומפסון. כשפרשה בשנת 2000, היא הייתה לכדורסלנית הראשונה בהיסטוריה של ה-WNBA, שקולעת 500, 1000, 1500, 2000 ו-2500 נקודות ליגה. ב-16 מתוך 120 משחקיה, היא קלעה למעלה מ-30 נקודות ו-92 משחקים היא סיימה עם דאבל-פיגרס. אחרי פרישתה, היא מונתה להיות מאמנת פיניקס מרקורי, תפקיד בו החזיקה שנה וחצי.

בעונת 2003, החליטה קופר לחזור ולשחק כדורסל מקצועני, אבל כבר שנה לאחר מכן, הודיעה על פרישה. לאחר מכן, מונתה לאנליסטית טלוויזיה ואף עבדה בשביל היוסטון רוקטס מליגת ה-NBA.

במאי 2005, מונתה קופר למאמנת הראשית של קבוצת הנשים של אוניברסיטה מטקסס.

אף על פי שנולדה בשיקגו, אילינוי, קופר גדלה בדרום מזרח לוס אנג'לס, קליפורניה.

בשנת 2000 היא התחתנה, וכתבה את האוטוביוגרפיה "She Got Game: My Personal Odyssey".

## קישורים חיצוניים

* אתר אוהדים
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי אילינוי
קטגוריה:שיקגו: אישים
קטגוריה:כדורסלניות אמריקאיות
קטגוריה:שחקניות WNBA
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת דרום קליפורניה
קטגוריה:מאמני כדורסל אמריקאים
קטגוריה:היכל התהילה של הכדורסל: כדורסלנים
קטגוריה:זוכי פרס ESPY: שחקנית ה-WNBA של השנה
קטגוריה:אלופות אולימפיות אמריקאיות: כדורסל
קטגוריה:זוכי מדליית ארד אולימפית אמריקאים: כדורסל
קטגוריה:זוכות מדליית ארד אולימפית מארצות הברית
קטגוריה:חברי היכל התהילה של כדורסל הנשים
קטגוריה:שיקגו: כדורסלנים
קטגוריה:מאמני ליגת ה-WNBA
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1963
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1963
גסטון גאודיו

**גסטון נורברטו גאודיו** (ספרדית: **Gastón Norberto Gaudio**; נולד ב-9 בדצמבר 1978) הוא טניסאי ארגנטינאי שבשנת 2005 דורג במקום החמישי בדירוג ה-ATP. הישגו הבולט ביותר בקריירה הוא הניצחון על גיז'רמו קוריה בגמר אליפות צרפת הפתוחה ("רולאן גארוס") בשנת 2004.

## קריירה
גאודיו, יליד במפרליי שבפרובינציית בואנוס איירס, למד לשחק במרכז הטניס Temperley Lawn שבעיר הולדתו, ומאמנו הראשון היה רוברטו קארותרס. בילדותו שיחק גם כדורגל ורוגבי, אך לבסוף בחר בטניס על מנת לסייע להוריו שנקלעו לקשיים כלכליים.

גאודיו מיטיב לשחק על משטח חימר ונחשב לשחקן בעל יכולת לא צפויה, המסוגל להפגין רמת משחק גבוהה אך לא מצליח לשחק בה בעקביות.

שיחק בנבחרת ארגנטינה בגביע דייוויס בין 2001 ל-2003, ובסך הכל ב-9 מפגשים. מאזנו עומד על 13 ניצחונות ו-3 הפסדים.

גאודיו פרש מטניס מקצועני ב-30 באוגוסט 2011.

## הישגים
#### הישגי [[גראנד סלאם (טניס)|גראנד סלאם]]

### טורנירי יחידים
;זכיות בטורנירי יחידים (8)

;הפסדים במשחקי גמר (8)
* 2000: שטוטגרט (הפסיד לפרנקו סקילארי)
* 2001: ויניה דל-מאר (הפסיד לגיז'רמו קוריה)
* 2002: גשטאט (הפסיד לאלכס קורצ'ה)
* 2004: ברצלונה (הפסיד לטומי רוברדו)
* 2004: בסטאד (הפסיד למריאנו זבאלטה)
* 2004: שטוטגרט (הפסיד לגיז'רמו קאנאס)
* 2004: קיצבהייל (הפסיד לניקולאס מאסו)
* 2005: שטוטגרט (הפסיד לרפאל נדאל)

### טורנירי זוגות
* 2004: ויניה דל-מאר (עם חואן איגנסיו צ'לה)
* 2004: אשטוריל (עם חואן איגנסיו צ'לה)
* 2006: שטוטגרט (עם מקס מירני)

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קצרמר ספורטאים

קטגוריה:טניסאים ארגנטינאים
קטגוריה:טניסאים זוכי אליפות צרפת הפתוחה
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1978
דיפ דיש

**דיפ דיש** (באנגלית: **Deep Dish**) הם צמד תקליטני ומפיקי מוזיקת האוס: עלי "דאבפייר" שיראזיניה ושאראם טייבי, שניהם אמריקאים ממוצא איראני.
## היסטוריה
דיפ דיש פועלים מהעיר וושינגטון, ונתפרסמו ביצירת גרסאות ריקודים ללהיטים של שר, מדונה וגבריאל ובהופעותיהם החיות. הם גם שיתפו פעולה עם אמנים כריצ'רד מורל והלהקה הבריטית "Everything but the girl" באלבומם "Junk Science" מ-1998. הסינגל "The Future of the Future (Stay Gold)" שהוקלט עם הלהקה הבריטית הגיע למקום הראשון במצעדי פזמוני הריקודים באותה שנה.

רמיקסים נודעים שלהם הם לשירים "Thank you" ו "Stoned" של דיידו, על הראשון הם אף זכו בפרס גראמי.
אלבומם השני, "George it on", יצא ביולי 2005. להיט הריקודים "פלאשדאנס" וגרסת הכיסוי ל Dreams של פליטווד מק מתוכו זכו להצלחה.
הסינגל השני מאלבום זה, "Say Hello", הגיע גם הוא למקום הראשון במצעדי פזמוני הריקודים גם הוא, בספטמבר 2005.

בבעלות הצמד גם מספר חברות הפקה לאלבומי דאנס (לייבלים): Deep Dish, Yoshitoshi ו-Yo. הם גם הפעילו חנות בשם "יושיטושי" בשכונת ג'ורג'טאון בוושינגטון שבה נמכרו אלבומי דאנס ואופנת מועדונים. החנות נסגרה ב-2003, אך הלייבלים עדיין פעילים ומפיקים בעיקר סינגלי דאנס 12 אינץ'.

בשנת 2006 הצמד החליט על פירוק לטובת קריירת סולו כמפיקים וכתקליטנים, בפברואר 2014 הצמד הכריז על חזרתם כצמד ועל סינגל חדש בשם "Quincy" ששוחרר ב-17 במרץ 2014.

הופעת האיחוד הראשונה התקיימה במיאמי בוועידת המוזיקה השנתית ב-31 במרץ 2014.

## קישורים חיצוניים
* 

* 

קטגוריה:תקליטנים אמריקאים
קטגוריה:אמני אריסטה רקורדס
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:צמדים מוזיקליים אמריקאיים
קטגוריה:מוזיקאים אמריקאים
קטגוריה:רמיקסרים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא איראני
סיפורה של O

**סיפורה של O** (בצרפתית: **Histoire d'O**) הוא רומן העוסק בסאדו-מזוכיזם, שיצא לאור בשנת 1954 בצרפת, תחת שם העט פולין רֵיאז'. כעבור יותר מארבעים שנה נחשפה זהות המחברת, אן דקלו , כארבע שנים לפני מותה. הספר מציג התרחשות מינית פרובוקטיבית, הכוללת סאדו-מזוכיזם, ועורר בעת פרסומו ויכוח סוער על זהות המחבר או המחברת. הספר כלל ארבעה חלקים, אולם רק שלושה פורסמו ואילו החלק הרביעי נגנז.

## עלילה
הדמות הראשית בספר, המכונה באות O בלבד, היא צלמת אופנה צרפתייה צעירה, משכילה ויפה. היא נלקחת על ידי מאהבה לטירה בכפר רואסי (Roissy) הסמוך לפריז, מקום בו גברים המשתייכים לאגודת סתרים, משתמשים בה לסיפוק תשוקותיהם המיניות. בטירה או מתבקשת לעבור "חינוך מחדש": היא מקיימת יחסי מין עם כל גבר המעוניין בה; אסור לה להביט בעיניהם ועליה לשרת אותם בכל דרך שיבקשו. היא מסכימה לכך שכל מעבר שלה על החוקים בטירה יגרור ענישה פיזית שלה. לאחר שהיא מסיימת את תקופת החניכות נדרשת או לענוד טבעת שתאפשר לחברי האגודה לזהות אותה ולעשות בה כרצונם אם יפגשו בה.
[ימין|ממוזער|80px|טבעת ועליה [טריסקל, כגון זו שעונדת O]]

היא נלקחת לאישה, הנחשבת שווה לגברים באגודת רואסי, שם מוטבע שמו של בעליה החדש בברזל מלובן על גופה. היא מתאהבת באחת הדוגמניות שלה ומקבלת משימה: להביא אותה לרואסי, שם תוכל להיות לה לגבירה. בעליה אוהב להביט בהן מענגות זו את זו.

לאורך כל הספר, O היא דמות צייתנית לחלוטין שאינה מסרבת לדבר ולא מביעה התנגדות למה שנעשה בה. התנאי שמציב בפניה המאהב שלה הוא: הכל נעשה מרצונך החופשי ובהסכמתך המלאה. זהו סיפורה של או. סיפור של ציות וכניעה נשית מרצון.

במשך שנים נטען כי אך ורק גבר יכול לכתוב טקסט כזה, אך הספקולציות לגבי זהותו (ומינו) של מחבר הספר באו אל קיצן ב-1994, אז נודע כי חיברה אותו העורכת והסופרת הפמיניסטית הידועה דומיניק אורי (אן דֶקלו, Desclos) בשם העט "פולין ריאז'".

## עיבוד קולנועי
הספר עובד לסרט בשנת 1975, בבימויו של ז'יסט ז'קין. 

הנעימה המלווה את הסרט הולחנה בידי המלחין פייר בשלה . בשנים 1977–1998 שימשה הנעימה פתיח לתוכניתו של אלכס אנסקי "שבע אפס שבע" ששודרה בגל"צ. משנת 2021 משמשת המנגינה פתיח לתוכנית "שחרית אישית" ב"כאן קול המוסיקה", בהגשת אלכס אנסקי.

## תרגום עברי
סיפורה של O ראה אור בעברית בשנת 1999, בהוצאת הקיבוץ המאוחד / הספריה החדשה.

## לקריאה נוספת
* ניצה בן-ארי, "התקבלות מאוחרת: סיפורה של O לפולין ריאז'", בספרה **דיכוי הארוטיקה - צנזורה וצנזורה-עצמית בספרות העברית 1980-1930**, אוניברסיטת תל אביב, ההוצאה לאור, 2006, עמ' 221–224.

## קישורים חיצוניים
* עמל זיו, האם עלינו לשרוף את O ?, אחרית דבר למהדורה העברית של הספר

קטגוריה:ספרים צרפתיים
קטגוריה:ספרי 1954
קטגוריה:BDSM בספרות
קטגוריה:ספרים שעובדו לסרטים
קטגוריה:ספרי הספריה החדשה
הפצצות בלגרד במלחמת העולם השנייה

**במהלך [[מלחמת העולם השנייה]] הופצצה [[בלגרד]] פעמיים**: בפעם הראשונה הופצצה על ידי חיל האוויר הגרמני, הלופטוואפה, ב-1941 ובפעם השנייה הופצצה על ידי בעלות הברית ב-1944.

## ההפצצה הגרמנית
ממוזער|200x200 פיקסלים|תמונה מתוך מגזין תעמולה גרמני (Der Adler) שמציג את ההפגזות על בלגרד.
בסוף מרץ 1941 אולצה ממלכת יוגוסלביה להצטרף למלחמת העולם השנייה לצד מעצמות הציר, וכתוצאה מכך אירעה מהפכה עממית במדינה; המהפכה הובלה באמצעות הפיכה צבאית וגרמה לשינוי במדיניות יחסי החוץ עם אוריינטציה לבעלות הברית. המהפכה אירעה ברגע מכריע, כאשר היטלר עמד לפני שיגור מבצע ברברוסה נגד ברית המועצות. כדי להכניע את יוגוסלביה ויוון הפלישה לברית המועצות הושהתה.

**מבצע עונש** היה שם הקוד של הפצצת בלגרד במהלך הפלישה ליוגוסלביה. הלופטוואפה הפציץ את העיר ב-6 באפריל (הפסחא האורתודוקסית) ללא הכרזת מלחמה. ההפצצות נמשכו עד 10 באפריל. למעלה מ-500 גיחות הפצצה נשלחו נגד בלגרד ב-3 גלים שבאו מרומניה, שם רוכזו כוחות גרמניים לקראת המתקפה על ברית המועצות. בהפצצות נהרגו יותר מ-17,500 אזרחים ומאות מבנים הושמדו. המוסד התרבותי החשוב ביותר שהושמד הייתה הספרייה הלאומית של סרביה, שבה היו 300,000 ספרים, בהם גם ספרים רבי ערך מימי הביניים. רוב פקידי הממשלה נמלטו, והצבא היוגוסלבי החל להתמוטט.

המתקפה על יוגוסלביה הייתה אחת מהפצצות הטרור הראשונות במלחמת העולם השנייה. בימים שלאחר מכן, בולגריה, רומניה, הונגריה, איטליה ואלבניה הצטרפו לגרמניה הנאצית בחלוקת יוגוסלביה, בתמיכתה של מדינת קרואטיה העצמאית. המדינה התמוטטה תוך 12 יום, ויוון שבוע לאחר מכן, דבר שהפך את הרייך השלישי לשליטה על רוב אירופה היבשתית ומוכן לשיגור המתקפה על ברית המועצות.

## הפצצת בעלות הברית
ממוזער|200x200 פיקסלים|הפצצות בעלות הברית את בלגרד ב-1944

ב-16 וב-17 באפריל 1944, הפציצו כוחות אוויר אנגלו-אמריקניים את בלגרד. היחידה החשובה ביותר שלקחה חלק בכך הייתה חיל האוויר ה-15 של ארצות הברית, שבסיסה בפוגיה בדרום איטליה. ההפצצה בוצעה באמצעות 600 מפציצים שטסו בגובה רב. מספר הקורבנות האזרחיים נאמד ב-1,160, בעוד שאבדות הצבא הגרמני היו 18. הפצצות נוספות של העיר נעשו ב-21 באפריל 24 באפריל 18 במאי 6 ביוני 8 ביולי ו-3 בספטמבר 1944.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:זירת דרום ומרכז אירופה במלחמת העולם השנייה
בלגרד
קטגוריה:בלגרד: היסטוריה
קטגוריה:לופטוואפה: קרבות ומבצעים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:יוגוסלביה במלחמת העולם השנייה
IBM PC

**IBM PC** היא סדרת מחשבים אישיים מתוצרת חברת IBM, סדרה שהזניקה את תפוצתו של המחשב האישי בעולם, ופרצה את הדרך להבאת המחשב אל שולחן העבודה בכל משרד, ואל בתים פרטיים רבים.

## היסטוריה
הסדרה הוצגה לראשונה ב־12 באוגוסט 1981. בניגוד למדיניות הרגילה של IBM באותה תקופה, הוזמנו רכיבים מרכזיים במחשב מספקים חיצוניים – מערכת ההפעלה של מחשבים אלה הייתה DOS מתוצרת מיקרוסופט, והצלחתם של מחשבי IBM PC הביאה את מיקרוסופט למעמדה הדומיננטי בעולם המחשוב. המעבדים במחשבים היו ועודם בעיקר מתוצרת אינטל, ולהם חלק מרכזי במעמדה הדומיננטי של אינטל בתחום ייצור המעבדים. לעומת זאת חברת Lotus שלגיליון האלקטרוני שלה 1-2-3 היה חלק מרכזי בהצלחה הראשונית של הסדרה, נרכשה ב־1995 על ידי IBM (לא בזכות הגיליון האלקטרוני שלה).

היו מחשבים אישיים שקדמו ל־IBM PC, אך מחשב זה הצטיין במודולריות רבה ובכך ש־IBM פרסמה את המפרט הפנימי שלו, ואפשרה ליצרנים אחרים לייצר  ובכך להוזיל אותו מאוד. במחשב האישי, כבמחשביה האחרים, יישמה IBM את תפיסתה לכלל המחשוב, ושמה דגש על איכות החומרים ואמינותם, לעיתים על חשבון החדשנות והביצועים. תפיסה זו הייתה בעוכריה, מכיוון שהתואמים היו זולים יותר, ולעיתים גם מהירים וחדשניים יותר; וגם מפני שמחשביה שתוכננו לפעילות ארוכת טווח של 10–20 שנים, התיישנו במהירות, ונזרקו לאשפה כאשר "כוחם היה במותניהם".

למחשבי ה־PC יצאו דגמים נוספים שהפכו לסטנדרט בקרב תואמי IBM: XT, AT, וכו', ואותם החליפו מחשבי ה־PS של IBM.

בשנת 2002, לפי חברת המחקר גרטנר, נמכר המחשב המיליארד בשוק ה־PC העולמי (רובו "תואמי IBM").

הצלחתם של התואמים דחקה בהדרגה את חברת IBM משוק זה, ב־2002 הוציאה את ייצור המחשבים למיקור חוץ, וסוף התהליך התרחש בשנת 2005, כאשר חברת IBM מכרה את זכויותיה לייצור מחשבים אלה לחברת לנובו הסינית.

הצלחתם הפנומנלית של מחשבי IBM PC ותואמיהם הפכה את השם PC (שהוא ראשי תיבות של המושג הכללי "Personal Computer" – מחשב אישי) למזוהה עם מחשבי IBM PC ותואמיהם.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מחשבים אישיים
PC
קטגוריה:מכשירים שהושקו ב-1981
Poets of the Fall

**Poets Of The Fall** (בתרגום לעברית: "משוררי הסתיו") היא להקת רוק פינית, אשר נוסדה בשנת 2003 בהלסינקי אשר בפינלנד. הלהקה התפרסמה בעקבות השיר Late Goodbye, שכיכב במשחק המחשב Max Payne 2.

## היסטוריה
אלבומה הראשון של הלהקה, Signs Of Life (בתרגום לעברית: סימני חיים), יצא ב-19 בינואר 2005 והפך במהרה לאלבום זהב ולאחר מכן לאלבום פלטינה אשר מכר יותר מ-30,000 עותקים ברחבי העולם. האלבום כיכב בראש מצעד הפזמונים הפיני במשך יותר משנה (כ-56 שבועות) והיה לאחד האלבומים הפינים המצליחים ביותר בעולם.
אלבומם השני נקרא Carnival Of Rust (בתרגום לעברית: קרנבל של חלודה) ויצא לאור ב-12 באפריל 2006.

משוררי הסתיו זכו במספר פרסים, בהם "השיר המקורי הטוב ביותר למשחק מחשב" בשנת 2004, אשר בו Late Goodbye לקח את המקום הראשון במשחק המחשב Max Payne 2. הלהקה גרפה גם את "התגלית הפינית הטובה ביותר" ב-2004 וב-2005, וב-2005 הלהקה נחשבה ל-"פריצת השנה" ול-"אלבום הבכורה הטוב ביותר" בטקס פיני. עוד תואר נחשב הלהקה קיבלה בטקס פרסי MTV ב-2006 כ-"הלהקה הפינית הטובה ביותר".

ב-12 באפריל 2008, יצא אלבומה השלישי של הלהקה, Revolution Roulette.
באותו חודש הופיעה הלהקה לראשונה בארצות הברית בלוס אנג'לס.

חברי הלהקה נקראים בכינויים "מארק", "אולי" ו-"קפטן". השלושה באים מרקעים מוזיקליים שונים ולטענתם מקפידים לבטא זאת באלבומיהם.

## דיסקוגרפיה
### אלבומי אולפן
* Signs of Life  - 2005
* Carnival of Rust  - 2006
* Revolution Roulette  - 2008
* Twilight Theater  - 2010
* Temple of Thought  - 2012
*Jealous Gods  - 2014
*Clearview  - 2016
*Ultraviolet  - 2018

### אלבומי אוסף
* Alchemy Vol.1  - 2011

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:להקות פיניות
קטגוריה:להקות רוק אלטרנטיבי
קטגוריה:זוכי פרס המוזיקה של MTV אירופה
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 2003
ברוקטרים

שבט **הברוקטרים** (**Brukterer**) הוא אחד השבטים הגרמאנים המערביים. הברוקטרים חיו לאורך נהר האמס ועל גדות נהר הליפה. באזור זה חיה אוכלוסייה קטנה ביותר והוא נודע בשל יערותיו הסבוכים. שבט גרמאני זה עסק בציד אך לרוב במרעה ובחקלאות.

בשנת 12 לפני הספירה צבאו של דרוסוס הביס את שבט הברוקטרי. בשנת-9 לספירה הברוקטרים לחמו ליד שבטים גרמאנים אחרים לצד ארמיניוס הכרוסקי בקרב יער טאוטבורג כנגד קווינטוס וארוס ניצחון השבטים הגרמאניים עצר את הפלישה הרומית. בין שנים 69 ו-70 הם לחמו נגד הרומים כחלק מהמרד של שבט הבטאבר.

כאשר צבאו של גרמאניקוס הביס את הברוקטרים בשנת 15, כחלק ממסע הנקם של הרומאים, הם נתקלו בנס הלגיון התשעה עשר, אותו לקחו הגרמאנים כשלל. כנקמה על הקרב ביער טאוטבורג, בו נהרג וארוס וחיילים רומאים רבים אחרים, החריבו הרומים את אזור הליפה והאמס.

מגידת העתידות וֶלֶדֵה היא האישיות החשובה ביותר שהשתייכה לשבט הברוקטרי. ולדה הייתה המוח של מרד הבטאבר נגד הרומאים. אחר דיכוי המרד נשבתה ולדה על ידי הרומאים.

בסוף המאה הראשונה השמידו השבטים הגרמאנים, אנגריברים וכמאבן את הברוקטרים. מעט הניצולים ברחו לאזור הדרומי לאזור נהר הליפה.

מאז המאה ה-4 הברוקטרים השתייכו לשבט הפרנקים.

קטגוריה:שבטים גרמאניים