open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
דגים שוודיים (ממתק)

**דגים שוודיים** (באנגלית: **Swedish fish**) הן סוכריות גומי דמויות דג. הממתק פותח במיוחד עבור השוק בצפון אמריקה בידי החברה השוודית Malaco.

## היסטוריה
בשנת 1968 חברת Malaco השוודית עסקה בייצוא שוש וממתקי גומי נוספים לצפון אמריקה. 

היצוא של החברה גדל בשנות ה-60 המאוחרות כאשר החברה החלה לייצר את הדגים השוודיים. בסופו של דבר החברה נמכרה לחברת Leaf International. 

כיום דגים שוודיים נמכרים בצפון אמריקה ומיוצרים בהמילטון על ידי חברת קדבורי שרכשה את המותג בשנת 2006.

## מרכיבים
* סוכר
* סירופ סוכר
* סירופ תירס
* עמילן תירס
* חומצה ציטרית
* שמן תעשייתי
* צבע מאכל

## ראו גם
* דובוני גומי

קטגוריה:ממתקים
קטגוריה:שוודיה: כלכלה
קטגוריה:מותגי מזון
קטגוריה:סוכריות גומי
הנרייטה מאי

[שמאל|ממוזער|250px|הנרייטה מי, תצלום מ[שנות העשרים של המאה העשרים. פורטרט מאוסף שבדרון, הספרייה הלאומית, ירושלים.]]
**הנרייטה מאי** (בגרמנית: **Henriette May**; 25 במרץ 1862–1928), פמיניסטית ופעילה חברתית יהודיה גרמנית, בתחום זכויות הנשים היהודיות בברלין.

## קורות חיים

מאי נולדה בברלין שבגרמניה. היא למדה בבית הספר המלכותי על שם אוגוסטה (בגרמנית: Königliche Augustaschule), ובהמשך בסמינר למורות, ועבדה כמורה בברלין ובלונדון.

בשנת 1907, לאחר שהוקמה ליגת הנשים היהודיות (בגרמנית: Jüdischer Frauenbund), הפכה מאי לחברת ועד ועורכת בליגה. פועלה החברתי התמקד בהגנה על נשים וילדים, לחימה נגד סחר בנשים והקמת בתי יתומים לילדים שהתייתמו בפוגרומים. בנוסף, הקימה קרן שתאפשר לנשים מעוטות יכולת לצאת לחופשה. לאחר פטירתה נקראה הקרן על שמה. 

בהמשך לפועלה למען נשים עובדות, הקימה מאי בית אבות למורות יהודיות חסרות אמצעים בברלין.

בנוסף לפועלה בליגת הנשים היהודיות, מאי הייתה חברה בארגוני צדקה רבים: חברת ועד בעמותת מקלטים לחסרי בית בברלין, חברת תת-ועדה תפעולית בעמותת סיוע לגרמנים יהודים, יו"ר ארגון תמיכה בנשים יהודיות ושותפה מייסדת בקרן צדקה למען ילדים יהודים.

מאי ייסדה והייתה חברת הוועד של האגודה המרכזית של אזרחים גרמנים בני הדת היהודית (Central Verein Deutscher Staatsbürger Jüdischen Glaubens). היא הייתה האישה הראשונה שכיהנה בוועד ובשנת 1918 הפכה לחברת כבוד.

לאחר מותה בשנת 1929 הוצא לאור ספר לזכרה על ידי משפחתה וליגת הנשים היהודיות. בשנת 2006 פרסמה בריטה קונץ (Britta Konz) ביוגרפיה על דמותה, תחת הכותרת "רק בגרימת אושר לאחרים ניתן להיות מאושרים", משפט אותו נהגה לומר.

## לקריאה נוספת

* **Henriette May zum Gedächtnis**: Gewidm. von ihrer Familie in Gemeinschaft mit d. entralwohlfahrtsstelle d. deutschen Juden u. d. jüd. Frauenbund, Berlin 1929. ( פרטים על הספר, בקטלוג הספרייה הלאומית)
* 


## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:נשים ביהדות
קטגוריה:פעילות נגד סחר בנשים
קטגוריה:פמיניסטיות גרמניות
קטגוריה:פמיניסטיות יהודיות
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1862
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1862
קטגוריה:נפטרות ב-1928
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1928
יוליוס כהנהיים

שמאל|ממוזער|250px|יוליוס כהנהיים
**יוליוס פרידריך כֹהנהַיים** (בגרמנית: **Julius Friedrich Cohnheim**; 20 ביולי 1839 - 15 באוגוסט 1884) היה פתולוג יהודי גרמני.

## קורות חיים
כהנהיים נולד בדמין (Demmin) שבפומרניה. למד באוניברסיטאות וירצבורג, מרבורג, גריפסוואלד וברלין. קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת ברלין בשנת 1861. לאחר שסיים את הפוסט-דוקטורט שלו בפראג, שב לברלין בשנת 1862, ושהה בה עד 1864, עת הצטרף כמנתח למלחמה כנגד דנמרק, מלחמת שלזוויג השנייה.

בסתיו 1864 הצטרף כהנהיים למכון הפתולוגי של אוניברסיטת ברלין תחת רודולף וירכו, ועבד בו עד 1868. במהלך עבודתו במכון פרסם מאמרים בתחום הפיזיולוגיה הכימית וההיסטולוגיה. בשנת 1867 פרסם את המאמר "Ueber Entzündung und Eiterung" ('על דלקת ומיגול'), שבזכותו התפרסם כפתולוג.

בשנת 1868 מונה כפרופסור לאנטומיה פתולוגית ופתולוגיה כללית באוניברסיטת קיל, וארבע שנים לאחר מכן עבר לאוניברסיטת ברסלאו. ב-1873 נפל למשכב והפסיק את עבודתו למשך כשנה. ב-1876 עבר לאוניברסיטת לייפציג, בה שהה עד פטירתו.

כהנהיים היה הראשון שהשתמש בשיטת הקפאת מוצגים פתולוגיים לצורך בחינתם - שיטה המקובלת כיום בכל העולם.

כהנהיים נפטר בלייפציג בשנת 1884.

## פרסומים עיקריים

*"Ueber die Entzündung seröser Häute," in Virchow's "Archiv für pathologische Anatomie und Physiologie und für klinische Medizin," xxii.
*"Zur Kenntniss der zuckerbildenden Fermente," ib. xxviii.
*"Ein Fall von Abscessen in Amyloid entarteten Organen," ib. xxxiii.
*"Ueber die Endigung der Muskelnerven," ib. xxxiv.
*"Ueber den feineren Bau der quergestreiften Muskelfasern," ib. xxxiv.
*"Zur pathologischen Anatomie der Trichinenkrankheit," ib. xxxvi.
*"Ueber die Endigung der sensiblen Nerven in der Hornhaut," ib. xxxviii.
*"Ueber Entzündung und Eiterung," ib. xl.
*"Ueber Venöse Stauung," ib. xli.
*With Bernhard Fränkel, "Experimentelle Untersuchungen über die Uebertragbarkeit der Tuberkulose auf Thiere," ib. xlv.
*"Untersuchungen über die embolischen Processe," Berlin, 1872 
*"Neue Untersuchungen über die Entzündung," ib. 1873 
*"Vorlesungen über allgemeine Pathologie: ein Handbuch für Aertze und Studirende" ib. 1877-80, 2d ed. 1882 
*"Die Tuberkulose vom Standpunkte der Infectionslehre," Leipzig, 2d ed., 1881.
*"Gesammelte Abhandlungen", Berlin, 1885, Herausgegeben von E. Wagner. Mit einem Lebensbilde Cohnheim's von W. Kühne.


## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אנטומיסטים יהודים
קטגוריה:פתולוגים יהודים
קטגוריה:פתולוגים גרמנים
קטגוריה:רופאים יהודים גרמנים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת לייפציג
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1839
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1884
קטגוריה:רופאים יהודים
משנה מקום משנה מזל (סרט)

**משנה מקום משנה מזל** (באנגלית: **Trading Places**) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1983 בבימויו של ג'ון לנדיס ובכיכובם של דן אקרויד, אדי מרפי, ראלף בלאמי, דון אמיצ'י, דנהולם אליוט וג'יימי לי קרטיס.

עלילת הסרט היא תיאור מודרני של הסיפור הקלאסי "בן המלך והעני", שנכתב על ידי מארק טוויין במאה ה-19, אשר במסגרתו - תיאור סיפורם של ברוקר מהמעמד הגבוה (דן אקרויד) ושל חסר בית (אדי מרפי), אשר חייהם מצטלבים זה בזה, כתוצאה מהימור משוכלל, שנעשה ללא ידיעתם.

הסרט נכתב על ידי טימותי האריס והרשל ווינגרוד והוא הופק על ידי אהרון רוסו. הסרט עלה לאקרנים בצפון אמריקה ב-8 ביוני 1983, שם הופץ על ידי חברת סרטי פרמאונט. הסרט הכניס מעל ל-90 מיליון דולר בארצות הברית ובכך הגיע למקום הרביעי ברשימת הסרטים המכניסים ביותר לשנה זו.

על משחקם בסרט זכו דנהולם אליוט וג'יימי לי קרטיס בפרס באפט"א לשחקן המשנה הטוב ביותר ולשחקנית המשנה הטובה ביותר (בהתאמה). בנוסף זכה הסרט למספר מועמדויות נוספות (ללא זכיות) בטקסי פרס האוסקר ופרס גלובוס הזהב.

## תקציר העלילה
מורטימר (דון אמיצ'י) ורנדולף (ראלף בלאמי) הם שני אחים קשישים ברוקרים מיליונרים. האחים אשר אוהבים מדי פעם להמר מחליטים הפעם להתערב ביניהם על מהות הטבע האנושי: האחד טוען, שאופי האדם נקבע ברחם אמו ואילו השני אומר, שהאדם הוא תוצר סביבתו. במסגרת ההתערבות הנבזית, האחים מחליטים לבדוק האם ניתן להפוך קבצן לאיש עסקים מצליח. כדי להוכיח את טענותיהם, הם מנשלים ממשרתו את נציגם להשקעות בבורסה, יאפי אריסטוקרט צעיר מצליח ויהיר בשם לואיס ווינת'ורפ ה-3 (דן אקרויד) אשר בתורו מופלל על ידי האחים על לא עוול בכפו בגין גנבה וסחר בסמים ובעקבות כך נעצר, מפוטר מעבודתו, מאבד את ביתו, רכושו, וארוסתו. לאחר מכן האחים לוקחים נוכל רחוב אפרו אמריקני בשם בילי ריי ולנטיין (מגולם על ידי אדי מרפי), נותנים לו עבודה כברוקר בוול סטריט ומאפשרים לו לעבור לביתו של ווינת'ורפ.

ווינת'ורפ מוצא עצמו בשכונות העוני של פילדלפיה, כאשר לבסוף זונה טובת לב בשם אופליה (מגולמת על ידי ג'יימי לי קרטיס) פותחת בפניו את דלת ביתה. היא מוכנה לסייע לו בתנאי שהוא ישלם לה 10,000 דולר כאשר יחזור לחייו הקודמים. במקביל, ולנטיין עושה חייל בעבודתו החדשה. לאחר מכן מתחוור לו כי האחים מתכוונים להחזיר אותו לרחוב. הוא פונה לווינת'ורפ, והם מחליטים לנקום במורטימור ורנדולף יחד עם אופליה והמשרת קולמן (דנהולם אליוט).

## צוות השחקנים

## ביקורות ותגובות
הסרט קיבל ביקורות חיוביות באופן כללי ולציון 89% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 38 ביקורות.

## מועמדויות וזכיות בפרסים

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ניו יורק בקולנוע
קטגוריה:סרטי 1983
קטגוריה:סרטי קומדיה
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים על שוק ההון
קטגוריה:סרטי ג'ון לנדיס
דאג יול

**דאג יול** (באנגלית: Doug Yule; נולד ב-25 בפברואר 1947) הוא מוזיקאי וזמר אמריקאי. היה חבר בלהקת "הוולווט אנדרגראונד" בין השנים 1968-1973.

## ביוגרפיה
נולד בשם **דאגלס אלן יול** בלונג איילנד. החל לנגן בכלים שונים במסגרת מספר להקות בבוסטון במהלך שנות ה-60. ב-1968 ניגן בלהקה בשם "The Grass Menagerie", לצד וולטר פאוארס ווילי אלכסנדר (שגם הם הפכו בהמשך לחברים בלהקת "הוולווט אנדרגראונד").

באותה שנה עזב ג'ון קייל את הוולווט אנדרגראונד, ולו ריד צירף במקומו את יול. הוא ניגן החל מהאלבום השלישי של הלהקה, שנקרא "The Velvet Underground" (1969); נגינתו באלבום כללה גיטרה בס ואורגן, ובנוסף הוא שר בשירים ב-"Candy Says" ו-"The Murder Mystery". 

באלבום הרביעי, "Loaded" (1970), שר יול כסולן מוביל בארבעה שירים וניגן בשישה כלים שונים. בתקופת הקלטת האלבום הייתה המתופפת מורין טאקר בהריון, והיא הוחלפה בין השאר על ידי יול וכן על ידי אחיו, בילי יול. 

בשנה זו עזב לו ריד את הלהקה, ויול תפס את מקומו כסולן מוביל, ועבר בעיקר לנגינה בגיטרה; הוא צירף ללהקה את וולטר פאוארס מלהקתו הקודמת, כנגן גיטרה בס, וב-1971 צורף גם וילי אלכסנדר, שהחליף את סטרלינג מוריסון בנגינה על קלידים. אך ב-1972 עזבו אלכסנדר, פאוארס וטאקר את הלהקה. יול ביצע עוד שני סיבובי הופעות עם נגנים שונים, והקליט את האלבום החמישי והאחרון של הלהקה, "Squeeze" (1973) שקיבל ביקורות רעות. 

ב-1974, למרות עימותים שהיו ביניהם בעבר, ניגן יול בגיטרה באלבום הסולו הרביעי של לו ריד, "Sally Can't Dance", והצטרף למסע ההופעות שלו באירופה. ב-1976 ניגן בגיטרה באלבומו של אליוט מרפי. בהמשך הצטרף ללהקה "American Flyer" כמתופף וזמר רקע. אלבומה הראשון של הלהקה זכה להצלחה מתונה, אך אלבומה השני נכשל, והלהקה התפרקה ב-1978. יול פרש מהעשייה המוזיקלית למספר שנים, עבד כנגר ומתקן כינורות, ועבר להתגורר במפרץ סן פרנסיסקו.

בשל התנגדותם של ריד וקייל, יול לא הוזמן להופיע עם הלהקה בהופעות האיחוד שלה ב-1993 ובאלבום ההופעה החיה שהוצא אז. עם זאת, הוא זכה להתעניינות התקשורתית וחזר להתראיין על התקופה שעבר במסגרת הלהקה. ב-1996 הוא לא נכלל במסגרת רשימת חברי הלהקה כשזכתה להיכנס ל"היכל התהילה של הרוק אנד רול".

יול החל להקליט מספר שירים ב-1997. הוא חזר להופיע בשנת 2000 במספר הופעות, והוציא אלבום הופעה חיה בשם "Live in Seattle" (2002). כן השתתף באלבום ההופעה החיה של מורין טאקר, "Moe Rocks Terrastock" (2002). ב-2009 הצטרף לריד וטאקר באירוע בספריית העיר ניו יורק שנועד לקידום "The Velvet Underground - New York Art", אלבום תמונות נדירות של הופעתה הראשונה של להקתם בעיר. 

יול ממשיך כיום לעסוק בבניית כינורות, ובמקביל מופיע ומקליט עם להקת מוזיקת פולק בשם "RedDog", מ-2007. מתגורר בסיאטל.

## קישורים חיצוניים

* האתר של דאג יול על בניית כינורות 
* ראיון עם יול, 1994 
* ראיון עם יול, 1995 
* ראיון מוקלט עם יול, 2008 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חברי להקת הוולווט אנדרגראונד
קטגוריה:מוזיקאים אמריקאים
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:גיטריסטים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1947
תועי

**תֹּעִי** מֶלֶךְ חמת מוזכר בתנ"ך כמי שכרת ברית עם דוד המלך לאחר שזה ניצח את הדדעזר בן רחוב מלך ארם צובה. תועי שלח את בנו לירושלים אל דוד והעניק לו מתנות: "וַיִּשְׁמַע תֹּעִי מֶלֶךְ חֲמָת: כִּי הִכָּה דָוִד אֵת כָּל-חֵיל הֲדַדְעֶזֶר. וַיִּשְׁלַח תֹּעִי אֶת יוֹרָם בְּנוֹ אֶל הַמֶּלֶךְ דָּוִד לִשְׁאָל לוֹ לְשָׁלוֹם וּלְבָרְכוֹ, עַל אֲשֶׁר נִלְחַם בַּהֲדַדְעֶזֶר וַיַּכֵּהוּ כִּי אִישׁ מִלְחֲמוֹת תֹּעִי הָיָה הֲדַדְעָזֶר, וּבְיָדוֹ הָיוּ כְּלֵי כֶסֶף וּכְלֵי זָהָב וּכְלֵי נְחֹשֶׁת" ().

בנו של תועי, שנזכר בספר דברי הימים (א' ) בשם 'הֲדֹרָם', מופיע בספר שמואל בשם 'יוֹרָם'. שני השמות הם שמות תיאופוריים הזהים במשמעותם, מלבד העובדה שבשם הראשון הרכיב התאופורי הוא הדד (האל הארמי), ובשני הוא שם ה' (אלוהי ישראל). פרופסור יואל אליצור הציע כי תועי שינה את שמו של בנו מהדורם ליורם, כדי למצוא חן בעיני דוד ולבטא את כפיפותו לדוד.

חלק מהחוקרים מזהים את המלך תועי עם Taita השני מלך פליסתין, ממלכה נאו־חתית ששלטה בימי אותו תַיתַ (Taita) באזור עמק אמוק עד חמת. מלך זה מוזכר בכתובות לוויות הירוגליפיות שהציב. זיהוי זה מנוגד לתאוריה הנפוצה, שלפיה סיפורי דוד המלך הם תוצר ספרותי של ממלכת יהודה במאה ה־8 לפנה"ס או מאוחר יותר, ואם הזיהוי נכון, הוא יסתור תאוריה זאת. אחת הבעיות שמעלה הזיהוי הוא התיאור המקראי של תועי כמלך חמת, אף שהמקרא מכיר היטב את התואר "פלשתי" (שהוא, ככל הנראה, מקביל לשם "פליסתין"); אך ייתכן שבחירה זאת נועדה למנוע בלבול בין הפלשתים הדרומיים, אויביו של דוד, לממלכת פליסתין בת־בריתו. מבחינה לשונית, הוצע שהצורה "תועי" מבוססת על בסיס חורי של השם, והסיומת תַ המופיעה בשמו בלווית היא מוספית.

## קישורים חיצוניים
* ד"ר יושי פרג'ון, 

*תאיתה מלך פליסתין: 900-950 לפנה"ס? 

## הערות שוליים

קטגוריה:אישים בספר שמואל
קטגוריה:מלכי הגויים בתנ"ך
תועי
שרה סורודי

**שרה (סורור) סורודי** (1938–2002) הייתה מזרחנית ישראלית, ילידת איראן. חוקרת חשובה של תרבות איראן העממית ושל יהודי איראן. הייתה מרצה בכירה ועמדה בראש החוג ללימודי הודו, איראן וארמניה ב.

## קורות חייה
שרה (סורור) סורודי נולדה באיראן. היא השלימה תואר ראשון באוניברסיטת טהראן, והמשיכה את לימודיה באוניברסיטה העברית בירושלים לאחר עלייתה לארץ. את תואר הדוקטור שלה קיבלה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, בהדרכתו של פרופ' אמין בנאני. הדיסרטציה של סורודי (1972) עסקה בתמורות ובמאפיינים של השירה הפרסית בשנים 1900–1925 לאור המהפכה החוקתית באיראן ב-1906. סורודי ביקשה לעמוד על השפעות הגומלין בין המהפכה לשירה בתקופה זו. לאחר השלמת הדוקטורט שבה ד"ר סורודי לירושלים ונתמנתה למרצה באוניברסיטה העברית. לסורודי היו מחקרים מקיפים בתחום הפולקלור, בייחוד הקשר המחודש בין סיפורי עם ושירי עם לבין התרבות העממית הפרסית. בנוסף בדקה השפעות פולקלוריסטיות על יצירותיהם של מספר משוררים איראניים בני זמננו.

לצד הקריירה האקדמית שלה סורודי שימשה כעורכת חדשות ותוכניות בשעה הפרסית של קול ישראל, והייתה מפקחת על בחינות הבגרות בפרסית מטעם משרד החינוך וכן יועצת משרד החינוך לשילוב מורשת עדות המזרח במערכת החינוך.

## לקריאה נוספת

***Persian literature and Judeo-Persian culture : collected writings of Sorour S. Soroudi** / edited by H.E. Chehabi, Harvard University Press, 2010.

* הדה יזון. 2009. "ד"ר שרה ס. סורודי וספרה על ספרות עממית של יהודים דוברי פרסית יוצאי איראן, מרכז אסיה ואפגניסטן", , אב"א, 3: עמ' 127–131.
* שאול שקד. "שרה (סורור) סורודי: חוקרת יהודי איראן וספרותם העממית", פעמים 91 (תשס"ב), עמ' 188–192.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:מזרחניות ישראליות
קטגוריה:מזרחנים ישראלים
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: לימודי הודו, איראן וארמניה
קטגוריה:סגל קול ישראל
קטגוריה:פולקלוריסטים יהודים
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה
קטגוריה:ישראליות ילידות איראן
קטגוריה:ישראלים ילידי איראן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טהראן
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1938
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1938
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2002
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2002
קוואנגמיונגסונג 3

**קוואנגמיונגסונג 3** (בקוריאנית: 광명성 3호, Kwangmyŏngsŏng, בעברית: **כוכב זוהר**) הוא שמו של לוויין מתוצרת קוריאה הצפונית, ששוגר ב־12 באפריל 2012, אך לא הגיע לחלל בגלל כישלון המשגר.

הלוויין שוגר כחלק מהאירועים לציון יום הולדתו המאה של מייסד קוריאה הצפונית ושליטה הראשון, קים איל-סונג. על פי הצהרות דוברים רשמיים של קוריאה הצפונית, הלוויין הוא לוויין חישה מרחוק המצויד במצלמות, לשם ביצוע משימות שונות של הערכת יבול חקלאי.

הלוויין הוא בעל תצורה של תיבה, והוא עטוי תאים פוטו־וולטאיים לשם הפקת חשמל הנדרש לפעולתו במסלול. משך החיים המתוכנן ללוויין הוא שנתיים, והוא אמור להיות משוגר למסלול מעגלי קוטבי בגובה של 500 ק"מ.

NORAD, פיקוד ההגנה האווירית של ארצות הברית וקנדה, פרסם הודעה לפיה השלב הראשון של הטיל נפל כ־165 קילומטר ממערב לסיאול, וכי שני השלבים האחרים כשלו. גם קוריאה הצפונית הודתה בכישלון השיגור.

## לוויין חלופי
הודעה רשמית של קוריאה הצפונית בדבר שיגור לוויין נוסף בשם זה במהלך חודש דצמבר 2012 פורסמה בראשית דצמבר. בהודעה הרשמית של ממשלת קוריאה הצפונית מצוין שמו של הלוויין כ־"קוואנגמיונגסונג 3-2".
הלוויין שוגר בהצלחה לחלל ב-12 בדצמבר 2012. למרות השיגור המוצלח, תצפיות על הלוויין הראו שהוא נמצא במסלול ללא שליטה.

## הערות שוליים

קטגוריה:לוויינים
קטגוריה:תוכנית החלל של קוריאה הצפונית
נקמה (סדרת טלוויזיה)

**נקמה** (באנגלית: **Revenge**) היא סדרת דרמה אמריקאית שעלתה לשידור ב-21 בספטמבר ב-2011 ברשת ABC. יוצר הסדרה הוא מייק קליי ומככבים בה ניק וקסלר, מדלין סטו ואמילי ואן קאמפ. הסדרה מבוססת באופן רופף על הרומן "הרוזן ממונטה כריסטו" במונחים של עלילה. לסדרה אושרה עונה שנייה לאחר שידור הפרקים הראשונים של עונתה הראשונה בשל רייטינג שבועי גבוה, לסדרה הופקו 4 עונות.

מדלין סטו הועמדה לפרס גלובוס הזהב לשחקנית ראשית מצטיינת בסדרת דרמה, בעוד הסדרה הועמדה לפרס סדרת דרמה חדשה מועדפות בטקס פרסי בחירת הקהל 2012. "נקמה" הפכה לסדרה בעלת הרייטינג הגבוה ביותר של רשת ABC בימי רביעי ב-22:00 מאז העונה השלישית של "אבודים".

"נקמה" הסתיימה אחרי ארבע עונות ב-10 במאי 2015. מאוחר יותר נודעה האפשרות לסדרת ספין אוף.

## סקירת סדרה

## עלילה
אמילי ת'ורן (אמילי ואן קאמפ) מגיעה להמפטונס ושוכרת בית חוף ליד אחוזת משפחת גרייסון לקיץ. אמילי היא בעצם אמנדה קלארק, שאביה, דייוויד קלארק, הופלל בעוון בגידה כשהיא הייתה קטנה. לאחר משפט ארוך, הוא נשפט למאסר עולם, ונרצח בכלא על ידי סוכנים של האנשים שהפלילו אותו. אמנדה הופרדה ממנו לאחר משפטו ולא ראתה אותו מאז. עכשיו, היא חזרה להמפטונס כאישה צעירה בשנות ה-20 המאוחרות לחייה בשביל לנקום במי שעשה עוול לה ולאביה. המטרה העיקרית שלה היא ויקטוריה גרייסון (מדלין סטו), האם המהוללת של משפחת גרייסון, שניהלה רומן עם דייוויד ולאחר מכן גם הסגירה אותו למשטרה. הסדרה מתמקדת בתוכניתה של אמנדה להרוס כל אדם שלקח חלק בהפללת אביה. לאורך הדרך, היא מגלה עובדות שונות על עברו של אביה המשנות את תוכניותיה פעמים רבות. ככל שהסדרה נמשכת, קושרת אמנדה בריתות עם אנשים שונים שעוזרים לה בתוכניתה.

## דמויות

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ABC: תוכניות וסדרות
קטגוריה:נקמה באמנות
קטגוריה:סדרות דרמה אמריקאיות
קטגוריה:סדרות דרמה המשכיות

קטגוריה:סדרות מתח אמריקאיות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה שמתרחשות בלוס אנג'לס
קטגוריה:זוכות פרס גרייסי
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 2011
תותח 7.5 ס"מ KwK 40

**תותח 7.5 ס"מ KwK 40**  (ר"ת של *Kampfwagenkanone 40* - תותח רכב קרבי) היה תותח טנקים גרמני מתקופת מלחמת העולם השנייה, אשר שימש כנשק העיקרי של הטנק הבינוני פאנצר סימן 4 (החל מדגם F2 והלאה) ותותח הסער שטוג סימן 3 (מדגם F והלאה). כאשר הותקן על תותח סער, נקרא התותח Sturmkanone 40  (Stuk 40 בקיצור). ה-KwK 40 פותח על בסיס ה-PaK 40, תותח נ"ט נגרר, כתוצאה מלקחי הקרבות בחודשים הראשונים לפלישה הגרמנית לברית המועצות, ואי יכולתם של תותחי הטנקים הגרמנים להתמודד עם הטנקים הסובייטים מדגם T-34 ו-KV. התחמושת קוצרה באורכה כדי לאפשר אחסון קל ונגיש יותר בטנקים. ל-KwK 40 שתי גרסאות: ה-L/43 בעל קנה באורך 43 קליברים (3.225 מטר), וה-L/48 בעל קנה באורך 48 קליברים (3.6 מטר). יחד עם ה-PaK 40, ה-KwK 40 היה לתותח הנ"ט הנפוץ ביותר בצבא הגרמני.

ה-L/43 הותקן על הפאנצר 4 ועל השטוג 3 לזמן קצר מפברואר 1942 עד לאוגוסט 1942. ה-L/48 שהיה בעל קנה ארוך יותר ובעל ביצועים מעט יותר עוצמתיים הפך לנשק סטנדרטי מיוני 1942 עד לסיומה של המלחמה. חמישה סוגים של מפצה סטייה הוצגו ב-KwK 40.
שמאל|ממוזער|300px|ה-L/48 על הפנצר 4.

רשימת הכלים ודגמיהם השונים שנשאו את ה-L/48:
*פנצר 4: כ-6,000 יחידות בערך (דגם J,H,G).
*שטוג 3: 7,720 מדגם G , 246 מדגם F , 250 מדגם F/8.
*שטוג סימן 4: כל 1,139 הכלים.
*מארדר 3: 175 מדגם H, כל 975 הכלים מדגם M.
*יאגדפנצר 4: 780 יחידות (מתוך 1998 שנבנו).

**טבלת חדירה של תותח ה-7.5 ס"מ L/48 (הנתונים מתייחסים לחדירה של פלדה בזווית של 30 מעלות מהאנכי)**:

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:תותחים גרמניים
קטגוריה:אמצעי לחימה גרמניים במלחמת העולם השנייה
Terminate (יישום)

**טרמינייט** (מאנגלית: **Terminate**) הוא יישום מסוף שיתופי המבוסס על פלטפורמת MS-DOS. במחצית השנייה של שנות ה-90 של המאה ה-20 היישום היה בשימוש נרחב בקרב המשתמשים שהתחברו באותה העת למערכות BBS.

התוכנה פותחה על ידי המתכנת הדני בו בנדטסן (Bo Bendtsen). הגרסה היציבה האחרונה של התוכנה, גרסה 5.00, הופצה בשנת 1997. 

בהשוואה לתוכנות מסוף דומות שהופצו באותה העת, ל-Terminate היו מספר רב של פיצ'רים כגון מערכת לניהול ספר טלפונים עם אפשרות לחישוב עלויות של שיחות לא מקומיות, פידו מיילר, מנהל קבצים, עורך טקסט, תמיכה ב-ISDN, אפשרות לשליחת פקסים, צ'ט ונגן תקליטורים. 

מספר פרוטוקולים של העברת קבצים כמו Zmodem היו כלולים בתוך היישום, בנוסף לתמיכה בפרוטוקולים חיצוניים כמו HS/Link ו-BiModem. התמיכה בפרוטוקולים מתקדמים להעברת קבצים הפכה את התוכנה לפופולרית מאוד באותה התקופה. 

כמו כן, התוכנה הייתה מסוגלת לפעול גם בתור מיני BBS אשר אפשר למשתמשים להתחבר למחשב עליו מותקנת התוכנה באמצעות חיבור Dial-up.

## קישורים חיצוניים
* 
* Terminate V5.00 - הורדה של Terminate בגרסה 5.00
* Terminate - the final terminal - כתבה אודות התוכנה במהדורה של PC Update Magazine מיוני 1995

קטגוריה:תוכנות שהושקו ב-1994
קטגוריה:מערכות BBS
קטגוריה:תוכנות DOS
ACDSee

**ACDSee** היא תוכנה שיתופית מבית ACD Systems לארגון, ניהול, צפייה ועריכה של כמויות גדולות של קובצי תמונות במערכות Microsoft Windows ו-OS X 10.5.

בנוסף לתכונות סטנדרטיות כגון צפייה בתיקיית הקבצים דרך תצוגה של תמונות ממוזערות והאפשרות להמיר קבצים בין פורמטים שונים, התוכנה מאפשרת למשתמשים גם ליצור מצגות, לצרוב תקליטורי CD ו-DVD, ליצור גלריית HTML, ולערוך את ה-metadata של הקובץ. התוכנה מכילה גם כלים המאפשרים לסובב, לבצע שיפורים לצבעי התמונות, להסיר גרעון (noise) בתמונות, להסיר עיניים אדומות, וכן ניתן ליצור אפקטים אמנותיים שונים.

במקור התוכנה הייתה פשוטה למדי והכילה כמות קטנה למדי של פיצ'רים. כיום היא מכילה פיצ'רים רבים ומאפשרת להוריד אף פיצ'רים נוספים על ידי התקנת תוספים שונים.

## ראו גם
* Picasa

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר הבית של התוכנה

קטגוריה:תוכנות גרפיות
קטגוריה:תוכנות שהושקו ב-1997
הנסי

שמאל|ממוזער|280px|בקבוק הנסי "מיוחד מאוד" (Very Special).
**הֶנֵסִי** (בצרפתית: **Hennessy**) היא יצרנית קוניאק בין-לאומית מובילה, שבסיסה בקומונה קוניאק שבצרפת. היום מוכרת החברה 50 מיליון בקבוקים בקירוב בשנה ברחבי העולם, המהווים 40% מהצריכה העולמית של קוניאק, נתון שהופך אותה ליצרנית הקוניאק הגדולה בעולם.

## היסטוריה
מזקקת הקוניאק של הנסי הוקמה בשנת 1765 בידי האירי רישאר הנסי (Richard Hennessy). במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20, קיליאן הנסי, צאצא ישיר מדור חמישי למשפחת הנסי, מונה לתפקיד נשיא החברה. קיליאן היה זה שהוביל את המיזוג הבולט של החברה בשנת 1971, עם בית השמפניה מואט & שנדון, מה שיצר את חברת "מואט הנסי".

בשנת 1987 התמזגה החברה בשנית עם מותג האופנה לואי ויטון, מה שיצר את התאגיד המוכר היום כ-LVMH (ראשי התיבות ל"לואי ויטון • מואט הנסי"). קיליאן הנסי המשיך לפעול כיועץ לחברה עד למותו בשנת 2010, בהגיעו לגיל 103.

## פופולריות
בתחילת המאה ה-21 גברה הפופולריות של המשקה בקרב אוכלוסייה צעירה יותר מזו שנהגה לצרוך אותו עד אז, וזאת בזכות ההתייחסות הנרחבת אליו בשירי היפ הופ וראפ שונים. בין הראפרים שהזכירו את המשקה בשיריהם ניתן למנות את אקזיביט, טופאק, נאז, סנופ דוג, אמינם ורבים אחרים. בשירו המכונה "הנסי" התייחס טופאק למשקה בתור "החרא הכהה הזה". המשקה מוזכר גם בשירו של 50 סנט "high all the time" בכינוי "הני".

מנהיג קוריאה הצפונית לשעבר קים ג'ונג איל היה צרכן נודע של המשקה, ונטען כי הוציא על צריכתו סכום של קרוב ל-800,000 דולר בשנה.

משקה ההנסי מוזכר גם בסרט משנת 1993, רשימת שינדלר, כמשקה מבוקש במיוחד בשוק השחור שאוסקר שינדלר (שגולם על ידי ליאם ניסן) השתמש בו כדי לזכות בחיבתם של הבכירים הנאצים. גם בסרט הבוס הגדול משנת 1971 בכיכובו של ברוס לי, אומנם ההנסי לא נזכר בתסריט, אבל אפשר לזהות את הקוניאק המפורסם על השולחן, כאשר אחת הבחורות בארוחה עם הבוס של צ'נג (ברוס לי) ועוד אנשים, המתקיימת קצת פחות משעה מתחילת הסרט, מוזגת להם מהמשקה; וגם כשצ'נג שיכור באותה ארוחה ומוזג לעצמו מהמשקה, אפשר לזהות בבירור את הקוניאק הנסי.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קוניאק
קטגוריה:LVMH
M41

**M41** (מ-**Messier 41**, או **NGC 2287**) הוא צביר פתוח בקבוצת הכוכבים כלב גדול הנמצא במרחק של כ-2,300 שנות אור ממערכת השמש ומכיל כ-100 כוכבים.

## היסטוריה
הצביר התגלה על ידי ג'ובאני בטיסטה אודיירנה שכלל אותו בקטלוג ערפיליות שפורסם בשנת 1654. ב-16 בפברואר 1702 הוא התגלה בשנית על ידי ג'ון פלמסטיד, שציין שמדובר בצביר כוכבים ושוב על ידי גיום לה ז'נטיל ב-1749. הצביר נצפה על ידי שארל מסיה ב-16 בינואר 1764 והוכנס לקטלוג מסיה בו הוא מתואר כצביר של כוכבים קטנים ללא ערפילית. אריסטו ציין בשנת 325 לפני הספירה את קיומו של עצם דמוי שביט מדרום לסיריוס וייתכן שהוא למעשה הבחין בצביר, שניתן לראיה ללא ציוד עזר.

לצביר דרגת בהירות נראית 4.5 כך שניתן לראותו ללא ציוד עזר כאשר תנאי התצפית הם טובים במיוחד. באמצעות משקפת ניתן להבחין בכוכבי הצביר הבהירים ביותר, שלהם דרגת בהירות 6.9. מיקומו של הצביר הוא מעט יותר מ-4 מעלות מדרום לסיריוס וכ-20 דקות קשת (שליש מעלה) מצפון-מערב לכוכב 12 בכלב גדול.

## מאפייני הצביר
קוטרו של M41 הוא כ-25 שנות אור ומרחקו ממערכת השמש הוא כ-2,300 שנות אור כך שגודלו הזוויתי הוא כ-38 דקות קשת – יותר מקוטרו של הירח המלא. הצביר מכיל כ-100 כוכבים מסוגים שונים, ביניהם ענקים אדומים וכתומים וכוכבי הסדרה הראשית מסוג ספקטרלי A, כך שגילו של הצביר מוערך ב-190 מיליוני שנים. הצביר מתרחק ממערכת השמש במהירות של כ-34 קילומטר בשנייה.

במרחק זוויתי של כ-4.3 מעלות מדרום מזרח ל-M41 נמצא צביר פתוח נוסף שנקרא Collinder 121. צביר זה עמום בהרבה, אך נמצא באותו המרחק ממערכת השמש כמו M41, כך שהמרחק בין הצבירים הוא כ-180 שנות אור בלבד וייתכן שנוצרו ביחד מאותה ערפילית.

## קישורים חיצוניים

* M41 בקטלוג מסיה באתר SEDS.
* 

41
קטגוריה:קבוצת הכוכבים כלב גדול
41
אמות (כתב עת)

שמאל|ממוזער|250px|כריכת אחד הגליונות
**אַמּוֹת: דו-ירחון לענייני חברה וספרות** היה כתב עת, שראה אור בישראל בין השנים 1962–1965. את כתב העת ערך שלמה גרודזנסקי, ועם חברי המערכת נמנו אברהם יבין, גרשם שלום, לאה גולדברג, נתן רוטנשטרייך, דב סדן ומאיר יגובסקי. בסך הכל יצאו 20 חוברות הממוספרות באופן רציף מא' ועד כ'.

בפתח החוברת הראשונה כתב גרודזנסקי שכוונת כתב העת להיות, על פי הטרמינולוגיה הרוסית, "כתב עת עבה" ובאנגלית "high brow", כלומר כתב עת רציני המיועד לקורא בן המעמד הבינוני, רחב דעת ואופקים, המתעניין בקביעת עמדה תרבותית ופוליטית ובבירור עיוני של סוגיות בתחומי הפילוסופיה הפוליטית, הסוציולוגיה והתרבות. אחת המגמות של כתב העת הייתה לחבר בין היצירה העברית במדינת ישראל לבין יצירה עברית ויהודית בתפוצות, בעיקר בארצות הברית. בין היתר היווה כתב העת במה להוגים יהודים מחוץ לארץ כהנס מורגנטאו ומילטון הימלפרב. כוונה מוצהרת נוספת הייתה להתנתק מהחיבור, שהיה קיים באותה תקופה, בין כתבי עת לבין מנגנונים מפלגתיים.

כתב העת התחלק לשלושה מדורי-על: **עיונים**, בעל "תפקיד השכלתי", ובו סיכומים אקטואליים לגבי חזית המחקר במדעי החברה בעיקר באמצעות סקירות מקוריות ומתורגמות מאת אנשי אקדמיה בכירים בתחומם. **עדויות**, הכולל סיפורים ושירים בעיקר של יוצרים בני הדור ו**גנזך**, המיועד לקריאה מחודשת של חומרים של יוצרים עבריים שספריהם אזלו מן השוק וסקירות מודרניות של חומר ישן (למשל מסה של נתן זך על יוסף חיים ברנר). כמו כן התקיימו המדורים **מכתבים**, למכתבים למערכת, **שוליים** למאמרי-תגובה קצרים, ו**ספרים** לסקירת ספרים.

למרות העושר התוכני ואנשי השם שכתבו בכתב העת והשתתפו בעריכתו, כתב העת לא היה כלכלי ונתמך על ידי הוועד היהודי-אמריקאי. כיוון שכתב העת לא נמנע מלעסוק בעניינים אקטואליים, הגיעו עד מהרה תלונות על כך שהעורך נוקט עמדה פוליטית מפלגתית בניגוד להצהרותיו, וזאת בתקופת מערכת הבחירות לכנסת השישית סביב הדחתו של דוד בן-גוריון מהנהגת מפא"י על-ידי "דור הביניים" של המפלגה. הקרע בין הגורם המממן, הוועד היהודי-אמריקאי, שדרש להתרחק מפוליטיקה לבין העורכים גרודזנסקי וסדן, שביקשו להתמודד עם האקטואליה, גרם לסגירת כתב העת בסוף 1965.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: כתבי עת ספרותיים
קטגוריה:ישראל: כתבי עת
שינגו קוניאדה

**שִׁינְגוֹ קוּנִיאֶדָה** (ביפנית: **国枝 慎吾**; נולד ב-21 בפברואר 1984) הוא טניסאי יפני. קוניאדה בעל נכות ומתחרה בטניס בכיסאות גלגלים. לאורך הקריירה זכה קוניאדה ב-24 תוארי גראנד סלאם, וכיום הוא מדורג במקום הראשון בעולם.

הוא זכה ב-3 מדליות זהב אולימפיות: בשנת 2004 בתחרות זוגות, ובשנים 2008 ו-לונדון 2012 בתחרות יחידים.

בתחרויות רבות הוא שיחק לצד סטפן אודה וביחד הם זכו בפרסי גראנד סלאם לזוגות.

קוניאדה איבד את השליטה בפלג גופו התחתון כשהיה בן 9, בעקבות גידול בעמוד השדרה.

## תארים והישגים
;אליפות צרפת הפתוחה:
:**יחידים** (7): 2007, 2008, 2009, 2010, 2015,2014, 2018
:**זוגות** (8): 2008, 2010, 2011, 2012, 2013, 2015,2016, 2019

;אליפות אוסטרליה הפתוחה
:**יחידים** (10): 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2013, 2015,2014, 2018, 2020
:**זוגות** (8): 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2013, 2014, 2015

;אליפות ארצות הברית הפתוחה
:**יחידים** (7): 2007, 2009, 2010, 2011, 2014, 2015, 2020
:**זוגות** (2): 2007, 2014

;אליפות וימבלדון
:**יחידים**
:**זוגות** (3): 2006, 2013, 2014

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:טניסאים יפנים
קטגוריה:אלופים פאראלימפיים יפנים
קטגוריה:טניסאים במשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008)
קטגוריה:טניסאים נכים
קטגוריה:טניסאים במשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012)
קטגוריה:טניסאים במשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1984
מוצש

[ממוזער|שמאל|שער המגזין עם גרסה של [רוזי המסמררת עם כיסוי ראש, גיליון מס' 71]]
**מוצש** היה מגזין תרבות ופנאי מבית מקור ראשון, שפנה בעיקר לקהל דתי לאומי. המגזין ראה אור לראשונה במרץ 2011 כמגזין עצמאי, ועורכו הראשון היה אלעד טנא. מפברואר 2016 הוא אחד המוספים הנלווים לעיתון סוף השבוע של מקור ראשון. מאז הוא מופץ אחת לשבוע יחד עם שאר מוספי עיתון "מקור ראשון" - יומן, שבת ודיוקן.

## אופי ותוכן המגזין
מוצש פנה בעיקר לצעירי הציבור הדתי-לאומי ועסק בין היתר בנושאי תרבות, בילוי, ספורט ופנאי, סקר מסעדות ויינות כשרים ואירועי תרבות, מופעים וסרטים המתאימים בדרך כלל לציבור הדתי.

כיום מופיעים בעיתון המדורים הבאים: ספרות, מוזיקה וקולנוע, ביקורת מסעדות, קומיקס שבועי, טריוויה, בישול, ספורט וסל תרבות - שאלות לאנשי המגזר ויוצרים שונים.

מלבד נושאי תרבות ופנאי המגזין הרבה לעסוק בענייני חברה, ובעיקר כאלה הנוגעים לציבור הדתי לאומי. בתקופת מחאת האוהלים, למשל, הוקדש גיליון לנושא יוקר הנדל"ן בריכוזים דתיים לאומיים. גיליונות אחרים עסקו בעובדים זרים, הקרע המתרחב בין דתיים לחילוניים, שליחות ציונית בתפוצות, ונושאים חברתיים אחרים.

כיום, הכותבים הקבועים במגזין הם הרב חיים נבון, הרב אברהם סתיו, רחלי מלק-בודה, יאיר אגמון, רביטל ויטלזון-יעקבס, שי גבסו, אריאל הורוביץ, אריק גלסנר, אודי דוידי, דינה אברמסון, אריאל שנבל, ג'קי לוי יחד עם שלומי צ'רקה וכן אורי אורבך היו בעלי טורים קבועים או פינות במשך תקופה ארוכה.

מספר חשיפות של המגזין זכו לפרסום, ביניהן אחת בעקבות חשיפת דבריו הביקורתיים של הרב אלי סדן בעניין מורשת רבין ואחרת בעקבות הופעה של הראל סקעת בפני בנות שירות לאומי.

יש מי שראו בו כנושא דגל של פשרנות דתית. במגזין הופיעו, בין היתר, כתבה על יוזמה שקוראת לביטול חובת "שבעה נקיים" לנדה, כתבה על הומוסקסואלים דתיים וארגונים המיוחדים להם וכתבה שמציגה באור שלילי את תופעת הגרעינים התורניים. כן פורסמו כתבות על תופעת הורדת כיסוי ראש אצל נשים דתיות, ועל אנשים המגדירים עצמם דתיים אך מסמסים בשבת.

## ה"פשקוויל"
בשנה הראשונה לצאתו, הודפס בעמודי האמצע של המגזין המדור הסאטירי "הפשקוויל". המדור נערך על ידי גיל סלוביק ואסף וול (האחרון תחת שם העט "גורנישט") שהיו באותה עת עורכי הקריאייטיב במקור ראשון. הפשקוויל עוצב לעיתים קרובות כפשקוויל חרדי, והשתמש בשפה "פאשקווילית" טיפוסית, עם משחקי מילים שהתבססו על ביטויים הלכתיים, תלמודיים, מקראיים וכדומה. זהותו של גורנישט נותרה עלומה זמן רב (עוד בטרם כתב למגזין, ופעל בעיקר כטוקבקיסט), עד שאברי גלעד ביצע לו אאוטינג בשוגג בתוכנית הרדיו המילה האחרונה, בהתייחס ל"פשקוויל". לאחר שנה החל המדור מופיע מעת לעת, עד שירד באוקטובר 2012.

## מוצש נוער
החל מסוף שנת 2017 מגזין מוצש נוער יוצא אחת לחודש יחד עם מוצש, היוצא פעם בשבוע. במוצש נוער כותבים עיתונאי מקור ראשון, ונושאיו מתחלפים מדי חודש. ניתן למצוא במוצש נוער טורים של כותבים שונים על גיל ההתבגרות וכן טור של הרב אברהם סתיו.

במוצש נוער ישנה התייחסות לטרנדים של הנוער הדתי והלא דתי בישראל, ראיונות עם מפורסמים ופעילים חברתיים שונים וכן מדור אקטואליה, משחקי וחידות חשיבה ועוד.

מוצש נוער מתקבל למנויי העיתון ללא עלות נוספת.

## קישורים חיצוניים

* חשבון טוויטר - מקור ראשון
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: שבועונים
קטגוריה:מקור ראשון
קטגוריה:עיתונות בעברית
גשר הרכבת הבריטי על נחל אופקים

גשר הרכבת ליד אופקים. מבט מדרום מתוך אפיק הנחל|שמאל|ממוזער|250px
סוללת הרכבת הזמנית מצפון לגשר|שמאל|ממוזער|250px
גשר הרכבת ליד אופקים. מבט ממזרח על פלטפורמת הגשר|שמאל|ממוזער|250px
**גשר הרכבת הבריטי על נחל אופקים** הוא גשר רכבת ממתכת מדרום לאופקים. הגשר עובר מעל נחל אופקים (שנקרא בתקופת הקמת הגשר "וואדי חנפיש") והיה חלק ממסילת הרכבת רפיח - באר שבע שנחנכה ב-8 במאי 1918. מסילה זו נבנתה, בהדרגה, מרפיח מזרחה, על מנת לתמוך, לוגיסטית, במאמץ של חיל המשלוח המצרי (1916) להבקיע את שערי ארץ ישראל במסגרת המערכה על סיני וארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה תחילה מול העיר עזה ומאוחר יותר מול באר שבע. הגשר עצמו נבנה לאחר כיבוש באר שבע על מנת להשלים את סלילת קו עד העיר. בסיום סלילתו עבר הקו בעל רוחב הפסים התקני - 143.5 ס"מ, מרפיח במערב, לצד מעיינות נחל הבשור, ומעל נחל אופקים ונחל פטיש בואכה תחנת הרכבת המנדטורית בבאר שבע.
## מבנה
אורכו של הגשר כ-130 מטר וגובהו המרבי מעל האפיק כ-12 מטר. הוא עשוי קורות פלדה כפולות המחוברות ביניהן בחיזוקים ממוסמרים, מונח בקצותיו על תמיכות בטון, ונשען על שבעה זוגות של עמודי פלדה בקוטר 1.3 מ' המלאים בבטון, מחוזקים ביניהם במסגרת פלדה ומונחים על יסודות בטון. המפתח בין מרכזי העמודים נע בין 3.30 מ' במקומות הנמוכים (חמישה זוגות עמודים) ל-5.50 מ' באזורים הגבוהים (שני זוגות עמודים), והמרחק בין העמודים 16 מ'. תכנונו של הגשר נעשה על ידי מחלקת הרכבות המצרית (E.S.R – Egyptain State Railway) בקהיר. 

מצפון לגשר בנו הבריטים סוללה זמנית ששימשה את הרכבת עד סיום בניית הגשר. הרכבת הראשונה בין רפיח ובאר שבע עברה ב-8 במאי 1918 על גבי הסוללה הזמנית. עם השלמת בניית גשר הברזל ב-30 ביולי 1918 הוסטה התנועה לגשר והסוללה ננטשה. ממזרח לגשר ניתן עדיין לזהות את מסלול הרכבת על בסיס סוללות ומחפורות שקיימות בשטח.

ב-1923 תכננה מחלקת ההנדסה של הרכבת המנדטורית את חיזוק תמוכות הגשר במסגרת הכוונה להחליף את הקטר שנע על הקו בקטר אמריקאי חדש מדגם "בולדוין" שהיה כבד יותר. בסופו של דבר לא יצאה התוכנית אל הפועל והקטר הישן המשיך לפעול על הקו עד סגירתו ב-1927.

מתחם הגשר הוא חלק מפארק סיירת שקד ובקצהו המזרחי של הגשר ניצבת אנדרטה לזכר חללי הסיירת.

## ראו גם
* הרכבת בארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה

## לקריאה נוספת

* 

## קישורים חיצוניים

* הגשר באתר עמותת סיירת שקד
* תמונת הגשר בדף הבית של עמותת סיירת שקד
* גשר בריטי בן 100 שנה מעל נחל חנפיש, באתר "במחשבה שנייה", 29 באפריל 2015
* גשר הרכבת בריטי באתר עמוד ענן

## הערות שוליים

קטגוריה:הנגב: מבנים
אופקים
קטגוריה:הנגב: גשרים
קטגוריה:אתרי מורשת במחוז דרום
קטגוריה:בנייה ופיתוח של תחבורה בתקופת המנדט
אופקים
קטגוריה:מחוז הדרום: מבנים לשימור
אופקים, בריטי
חוות האלפקות

**חוות האלפקות** היא חווה השוכנת כשלושה ק"מ ממערב למועצה המקומית מצפה רמון, ועוסקת בגידול למות ואלפקות, בעיקר למטרות נופש ותיירות, וכן לשם הפקת צמר.

## החווה
החווה הוקמה על ידי אילן דביר ונעמה בזנר, לאחר שנתקלו באלפקות בעת טיול בפרו. עדר הלמות והאלפקות הראשון הובא לישראל בסוף שנת 1987 מהרי האנדים שבצ'ילה. לחווה הובאו גם סנאי דקלים, אך הם הוגדרו מין פולש.

החווה שוכנת בגובה של 900 מטרים מעל פני הים ושורר בה אקלים מדברי. לצד הלמות והאלפקות מגדלת החווה סוסים, גמלים, חמורים, עזים, תרנגולות וברווזים. צמר האלפקות הסמיך נגזז בכל שנה עם בוא האביב, ובמפעל הצמר בחווה הוא מעובד ומוצע למכירה.

בנוסף מציעה החווה פעילויות שונות ובהן רכיבה על למות וסוסים בתחום החווה ומחוצה לה, טיולי יום, חדרי אירוח, יורטים לאירוח, פעילות יוצרת לילדים, האכלת בעלי החיים וכן סדנאות פיתוח כישורים חברתיים. החווה מארחת ריטריטים וסדנאות מדיטציה, מארחת קבוצות ופעילויות פנאי ונופש של חברות עסקיות. בשנים האחרונות, החווה מעבירה גם סוגים שונים של פעילויות תמיכה בנפגעי הלם קרב. 

בחודשי הקיץ, החווה מארחת לעיתים, מופעי מוזיקה הכוללים נגינה שקטה וצפייה בכוכבים לאורך כל הלילה.

החל מ 2025, פועלת במקום חנות קטנה שמאפשרת לקנות חבילות צמר (דוללות), מוצרי סריגה מצמר אלפקות כמו גרביים, סוודרים, צעיפים, כובעים, כיפות, וכפפות. בנוסף מוצעות למכירה בובות קטנות למזכרת, בדרך כלל, בובות פרווה בצורת החיות שנמצאות בחווה כמו למות וסוסים. לינק לאתר החנות .

החווה קרובה למכתש רמון, בסביבתה יש פראים רבים (סוג של חמורי בר), שועלים, צבועים וחיות מדבר נוספות. אזור מצפה רמון מתאים במיוחד לצפייה בכוכבים מכיוון שזיהום האור נדיר יחסית ובתקופות המתאימות נערכים באזור כנסים לצפייה ב"כוכבים נופלים/ מטאוריטים".

## גלריה

קובץ:Alpac434.JPG|מפת החווה
קובץ:Alpac161.JPG
קובץ:Alpaca in the Alpacas farm near Mitzpe Ramon, Israel.jpg
קובץ:Alpac421.JPG|למה בעת מפגש עם מבקרים
קובץ:Alpac418.JPG
קובץ:PikiWiki Israel 45348 Camels.JPG|גמלים בחווה
קובץ:Alpac433.JPG
File:יורטים בחוות האלפקות.jpg|יורטים בחוות האלפקות
File:יורטים לאירוח, חוות האלפקות.jpg|תמונה של יורטים לאירוח בחוות האלפקות שליד מצפה רמון
File:מופע מוזיקה קייצי בחוות האלפקות.jpg|מופע מוזיקה קייצי בחוות האלפקות
File:יורט בבנייה, חוות האלפקות בלילה.jpg|יורט בבנייה, חוות האלפקות בלילה
File:מכונה לעיבוד צמר אלפקות.jpg|מכונה לעיבוד צמר אלפקות
File:בובות של אלפקות.jpg|בובות של אלפקות


## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מצפה רמון: מבנים
קטגוריה:הנגב: תיירות
קטגוריה:ארץ ישראל: חוות
קטגוריה:הנגב: תעשייה
קטגוריה:הנגב: חקלאות
מילטון הימלפרב

**מילטון הימלפרב** (אנגלית: **Milton Himmelfarb**; 21 באוקטובר 1918 – 4 בינואר 2006) היה הוגה דעות יהודי-אמריקאי נאו-שמרני.

## קריירה
הימלפרב נולד בברוקלין לברטה ומקס הימלפרב, שהיגרו מרוסיה לארצות הברית לפני מלחמת העולם הראשונה. אחותו הצעירה, גרטרוד הימלפרב, הייתה להיסטוריונית, בעלה, אירווינג קריסטול היה אף הוא הוגה דעות נאו-שמרני חשוב ובנם, אחיינו של הימלפרב, ויליאם קריסטול הוא עורך ופרשן פוליטי. כולם חברי קבוצת "האינטלקטואלים של ניו יורק". 

בשנת 1938 סיים הימלפרב את סיטי קולג' של ניו יורק וקיבל תואר בספרות עברית מבית המדרש לרבנים באמריקה. בין השנים 1942–1982 עבד כחוקר בוועד היהודי-אמריקני והיה לראש מחלקת המחקר והמידע. כמו כן שימש כחבר סגל בבית המדרש לרבנים ליהדות מתחדשת ובבית המדרש לרבנים באמריקה ומרצה אורח באוניברסיטת ייל. 

החל מ-1959 ערך את הפרסום "The American Jewish Yearbook" (ספר השנה של יהודי ארצות הברית).

אחד ממאמריו החשובים ומכי הגלים ביותר היה "No Hitler, No Holocaust" ("ללא היטלר לא הייתה השואה") שפורסם במרץ 1984 בכתב העת "קומנטרי" (שהימלפרב היה בו חבר מערכת וכותב קבוע) ובו הדגיש הימלפרב את החשיבות הקריטית שהייתה לאישיותו של היטלר במקום ובזמן כגורם מכריע להתחוללות השואה. מאמר חשוב נוסף שלו היה "On Leo Strauss" ("על לאו שטראוס") שפורסם בקומנטרי באוגוסט 1974 ובו העלה על נס את תרומתו של לאו שטראוס ושל אוניברסיטת שיקגו לליברליזם.

## אסופות מאמרים שכתב

* **Jews and Gentiles**, Encounter Books, 2007
* **The Jews of Modernity**, Basic Books, 1973 
* **Jews in Unsecular America: Essays**, Eerdmans Publishing Co., 1987 
* **Zero Population Growth—For Whom? Differential Fertility and Minority Group Survival**, Greenwood Press, 1978 


## קישורים חיצוניים
* ויליאם קריסטול, הספד, Weekly Standard,  23 בינואר 2006
* נקרולוג, הניו יורק טיימס, 15 בינואר 2006
* הספד, ג'וזף בוטום
* מפתח לאמריו בקומנטרי
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:ברוקלין: אישים
קטגוריה:פילוסופים יהודים אמריקאים
קטגוריה:פובליציסטים יהודים אמריקאים
קטגוריה:עורכי עיתונים יהודים אמריקאים
קטגוריה:הוגי דעות יהודים
קטגוריה:בוגרי הסיטי קולג' של ניו יורק
קטגוריה:בוגרי בית המדרש לרבנים באמריקה
קטגוריה:סגל אוניברסיטאות ומכללות בארצות הברית
קטגוריה:משפחת הימלפארב-קריסטול
קטגוריה:מסאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:נאו-קונסרבטיבים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1918
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2006
מיוסטטין

[שמאל|ממוזער|250px|[תת-מין|זן "הבלגי הכחול" מושבח באמצעות מניפולציה של גן המיוסטטין]]
**מיוסטטין** (באנגלית: **Myostatin**) הוא חלבון המשתיך לקבוצת פקטורים מעוררי גדילה. מיוסטטין מגביל את גדילת תאי השריר ברקמות בהם הוא נמצא בריכוזים גדולים.

## מחקר
הגן האחראי ליצור מיוסטטין, התגלה בשנת 1997 במחקר שיצר "עכברים רבי-עצמה" שכונו "עכברי שוורצנגר". הגן החסר בעכברים, מנע יצור של מיוסטטין ובכך מסת שריריהם הוכפלה (ביחס לגודל ממוצע של עכברים). בשנת 2001 גילה החוקר סי-ג'ין לי דרך לגדל את מסת שריר החיה באמצעות הזרקת מוטציה שעוררה יצור של מדכאי מיוסטטין.

החלבון ידוע גם בשם Growth and Differentiation Factor 8, מיוצר בתאי השריר, נקשר לקרום התא של רצפטורים ומובל לתאי שריר אחרים דרך מחזור הדם. הורמונים מגבילים את יצור החלבון ולכן מסת השריר גדלה בתקופת ההתבגרות של נשא הגן. מחקרים בתחום מחלת ניוון שרירים מערבים הזרקה של מעקבי יצור מיוסטטין. מחקרים רבים מציינים כי מעכבי מיוסטטין הם חלק מהפתרון למחלת ניוון שרירים.
 רמות המיוסטטין מופחתות בנוכחות קראטין.

## שימוש
השיטה פותחה לשימוש בגידול ורבייה של מקנה. סוגים שונים של בקר, בודדו ומסת שריריהם הושבחה באמצעות דיכוי המיוסטטין. גלולות מעכבי מיוסטטין שימשו בעבר ספורטאים לפיתוח שרירים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:הנדסה גנטית
קטגוריה:חלבונים
קטגוריה:סמים בספורט
רות דולורס וייס

ממוזער|250px|רות דולורס וייס

**רות דולורס וייס** (נולדה ב־23 בפברואר 1978) היא זמרת-יוצרת ישראלית.

## ביוגרפיה
וייס נולדה באשקלון, להורים שעלו מאוקראינה ב־1973. היא חיה מספר שנים באוסטין שבטקסס. בהיותה נערה נטלה לעצמה את השם האמצעי "דולורס" שמשמעותו בלאדינו עצבות ואומללות. למדה בתיכון הישראלי למדעים ולאמנויות בירושלים. הדמות ממנה שאבה השראה הייתה הזמר טום וייטס, שהתוודעה אליו דרך האלבום "Bone Machine", שקיבלה ליום הולדתה החמישה עשר. ב־1997, בגיל 19, עברה מאשקלון לתל אביב והקימה להקה בשם "B-Blond". ב־2003 הקימה את להקת "River Styx" ("נהר סטיקס") עם חבר הלהקה, שי לוינשטיין, עם סתו נחום ועם נגן הקונטרבס יהוא ירון.

תקליטה הראשון "(Come See (Raw Versions" יצא לאור באוגוסט 2004, ובו שרה באנגלית בלבד בליווי פסנתר. תקליטה השני "בעברית", שיצא באוגוסט 2008 כלל שירים בעברית. בינואר 2012 יצא לאור תקליטה השלישי, "My Middle Name is Misery" (שמי האמצעי הוא אומללות), בו היא מבצעת בליווי בלתי־שגרתי שכולל את הקונטרבס של יהוא ירון וכלי נשיפה, גרסאות כיסוי לשירים של אלביס קוסטלו, דייוויד בואי, נינה סימון, בוב דילן, ניק קייב, בילי הולידיי, קינג קרימזון, רוברט ואייט ואחרים, בהם אף ביצוע לשיר הפופ-דאנס "Toxic" של זמרת הפופ בריטני ספירס. התקליטים זכו לאהדת הביקורת. במרץ 2014 יצא אלבומה "בשפת בני האדם". בנובמבר 2014 הופיעה עם שלמה יידוב.

לווייס קול עמוק וייחודי, בעל צרידות ומנעד רחב. סגנונה משלב בין ג'אז, בלוז, מוזיקת נשמה, פולק ומוזיקת רוק. הביצוע שלה לשיר "משירי ארץ אהבתי", למשל, מתואר על ידי מבקר המוזיקה של עיתון הארץ, בן שלו במילים "כדור שלג מתגלגל של רגש חשוף, שמאיים לקבור תחתיו את הזמרת עצמה". בפברואר 2012 כתב שלו: "רות דולורס וייס היא הזמרת הכי טובה שעלתה על במת המוזיקה הישראלית בשנים האחרונות".

ב-2020, הביצוע שלה ל"שירי ארץ אהבתי" זכה לחשיפה מחודשת עקב שימושו בסדרה "שעת נעילה".

## דיסקוגרפיה
* **(Come See (Raw Versions** (2004)
* **בעברית** (2008)
* **My Middle Name is Misery** (2011)
* **בשפת בני האדם** (2014)

## קישורים חיצוניים

* ביקורת: wanted, wanted: Dolores Haze, באתר **השרת העיוור**, 5 באוקטובר 2004
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:זמרות השרות בעברית
קטגוריה:זמרות-יוצרות ישראליות
קטגוריה:זמרים-יוצרים ישראלים
קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:בוגרות התיכון הישראלי למדעים ולאמנויות (ירושלים)
קטגוריה:בוגרי התיכון הישראלי למדעים ולאמנויות (ירושלים)
קטגוריה:אשקלון: מוזיקאים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1978
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1978
לאסי

**לאסי** הוא סרט קולנוע מותחן דרמה-קומית; בריטי-אמריקאי-צרפתי-אירי עטור פרסים, שיצא לראשונה בממלכה המאוחדת ב-16 בדצמבר 2005, המבוסס על ספרו של הבריטי אריק נייט, "לאסי חוזרת הביתה". השחקנים הראשיים בסרט הם כלב רועים מסוג קולי גס-שיער המגלם את הכלבה לאסי, והילד ג'ונתן מייסון . משתתפים בו בין היתר השחקנים פיטר או'טול, סמנתה מורטון, ג'ון לינץ', סטיב פמברטון, אדוארד פוקס, ג'מה רדגרייב, קלי מקדונלד, ניקולס לינדהרסט ועוד. הסרט צולם באירלנד, בסקוטלנד ובאי מאן. 93 אחוזים מהביקורות על הסרט, היו חיוביות.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:לאסי
קטגוריה:סרטים בריטיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטי דרמה קומית
קטגוריה:סרטי דרמה בריטיים
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים איריים
קטגוריה:סרטי דרמה צרפתיים
קטגוריה:סרטי 2005
קטגוריה:סרטים על כלבים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטים צרפתיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטי קומדיה בריטיים
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
תותח 7.5 ס"מ PaK 40

**תותח 7.5 ס"מ PaK 40** (ראשי תיבות של Panzerabwehrkanone - תותח אנטי טנקים) היה תותח נ"ט מתוצרת גרמניה הנאצית שפותח בשנים 1941-1939 על ידי חברת רייהמנטל. כ-23,500 יחידות של ה-PaK 40 נבנו במהלך המלחמה, והוא היה לאחד מתותחי הנ"ט הנפוצים של גרמניה במלחמה. התותח הותקן גם על מספר כלי רכב משוריינים ביניהם המרדר 3.

## היסטוריה
פיתוחו של ה-PaK 40 החל בשנת 1939, עת שחברת קרופ ורייהמנטל קיבלו חוזה לפיתוחו של תותח נ"ט בקוטר 7.5 ס"מ. בתחילה העדיפות לפרויקט הייתה נמוכה, אולם הופעתם של טנקי הT-34 והKV-1 במהלך מבצע ברברוסה ב-1941 נתן קדימות לפרויקט. הדגמים הראשונים של התותח נשלחו בנובמבר 1941 לחיילים בחזית המזרחית. באפריל 1942 היו לוורמאכט 44 יחידות של ה-PaK 40 בשירות.

עיצובו של ה-PaK 40 כמעט ולא נשתנה במהלך תקופת ייצורו (1941 ועד לסיום המלחמה). כ-23,500 כלים נבנו, מתוכם 11,728 ב-1944 לבדה. 6,000 תותחים שימשו כחימושם של משחית הטנקים מרדר 3 (דגם M), רק"ם הסיור Sd.Kfz. 234/4 וזחל"ם Sd.Kfz. 251. בנוסף שימש ה-PaK 40 כבסיס לפיתוחו של תותח הטנקים KWK 40, וגרסה אוטומטית קלה יותר של התותח הותקנה על מטוס הקרב הנשל HS129.

ה-PaK 40 סופק בין היתר גם לבעלות בריתה של גרמניה. מספר כלים שנשבו בחזית המזרחית הופעלו על ידי הצבא האדום. לאחר סיום המלחמה נשאר ה-PaK 40 בשירות מספר מדינות אירופיות, ביניהן אלבניה, בולגריה, צ'כוסלובקיה, פינלנד, נורווגיה, הונגריה ורומניה.

## ביצועים
התותח היה אפקטיבי כנגד כמעט כל טנקי בעלות הברית עד לסיומה של המלחמה. התחמושת הסטנדרטית של התותח הייתה פגז חודר שריון (במשקל 6.8 קילוגרם), בעל טווח אפקטיבי של 2,542 מטר, מהירות לוע של 750 מטרים ויכולת חדירה של 132 מ"מ של פלדה (בזווית של 90 מעלות) ממרחק של 500 מטר. מאוחר יותר הוצג ה-AP40, פגז חודר שריון בעל ליבת טונגסטן (במשקל 3.18 קילוגרם) אשר היה בעל ביצועים טובים יותר, אולם הפך לנדיר ככל שהמלחמה התקדמה. בנוסף, ה-PaK 40 יכל לשמש ככלי ארטילריה למקרה הצורך ולירות פגזים נפיצים (במשקל 5.4 קילוגרם) עוצמתיים.

אחד החסרונות של ה-PaK 40 היה משקלו; הוא היה כבד בהרבה מה-PaK 38 (אותו נועד להחליף), והנעתו בשטח קשה (במיוחד בחזית המזרחית) ללא גרר היה למשימה קשה ביותר. כלים רבים ננטשו על ידי צוותיהם בנסיגות של הצבא הגרמני.

## קישורים חיצוניים

* דו"ח מודיעין של בעלות הברית על ה-PaK 40
* The Pak 40 Anti-Tank Gun
* World War II Database: 7.5 cm PaK 40 Anti-Tank Gun
## הערות שוליים

קטגוריה:תותחים גרמניים
קטגוריה:אמצעי לחימה גרמניים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:תותחים נגד טנקים
רוז קנדי

שמאל|ממוזער|250px|רוז וג'וזף קנדי
**רוז אליזבט פיצג'רלד קנדי** (באנגלית: **Rose Elizabeth Fitzgerald Kennedy**; 22 ביולי 1890 – 22 בינואר 1995) הייתה נדבנית אמריקאית, בתו של ראש עיריית בוסטון, רעייתו של ג'וזף קנדי, ואימם של נשיא ארצות הברית ג'ון פיצג'רלד קנדי ושל הסנאטורים רוברט וטד קנדי. לצד בעלה, הייתה אחד הכוחות המניעים החשובים בעליית כוחה של שושלת קנדי.

## ביוגרפיה
קנדי נולדה בבוסטון, בתם הבכורה של ג'ון פרנסיס פיצג'רלד ורעייתו (שהייתה גם בת דודתו מדרגה שנייה) מרי ג'וזפין האנון. אביה היה איש בולט בפוליטיקה בעיר וכיהן כחבר בבית הנבחרים של ארצות הברית במשך שמונה חודשים, וכיהן שתי קדנציות כראש עיריית בוסטון.
ב-1914 נישאה רוז לאיש העסקים ולאחר מכן שגריר ארצות הברית בבריטניה ג'וזף קנדי, ולזוג נולדו תשעה ילדים:
*ג'וזף קנדי ג'וניור (1915–1944) – טייס קרב שנהרג במלחמת העולם השנייה
*ג'ון פיצג'רלד קנדי (1917–1963) – נשיא ארצות הברית בשנים 1960–1963, נרצח על ידי מתנקש
*רוזמרי קנדי (1918–2005) – נולדה עם פיגור שכלי קל, ובגיל 23 עברה ניתוח לובוטומיה שהרע את מצבה והותיר אותה במצב מנטלי קשה וסיעודי עד יום מותה.
*קת'לין קנדי (1920–1948) – נישאה לאריסטוקרט אנגלי, נספתה בתאונת מטוס
*יוניס קנדי (1921–2009) – מייסדת ספיישל אולימפיקס, אמה של מריה שרייבר שהייתה נשואה לארנולד שוורצנגר
*פטרישיה קנדי (1924–2006) – נישאה לשחקן הבריטי פיטר לאופורד
*רוברט קנדי (1925–1968) – התובע הכללי של ארצות הברית, נרצח על ידי מתנקש פלסטיני במהלך מסע הבחירות שלו
*ג'ין קנדי (1929–2020) – שגרירת ארצות הברית באירלנד
*טד קנדי (1932–2009) – סנאטור

ב-1984, כשהייתה בת 94, עברה קנדי שבץ מוחי שהשאיר אותה נכה. מתה בגיל 104 מסיבוכים של דלקת ריאות ב-1995, בביתה שבמסצ'וסטס.

## אילן יוחסין

## לקריאה נוספת

* Rose Fitzgerald Kennedy, **Times to Remember**, Doubleday, 1974. 

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:בוסטון: אישים
רוז
קטגוריה:חברות המפלגה הדמוקרטית (ארצות הברית)
קטגוריה:חברי המפלגה הדמוקרטית (ארצות הברית)
קטגוריה:אנשי בוהמה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות ממוצא אירי
קטגוריה:אמהות של נשיאי ארצות הברית
קטגוריה:נדבניות אמריקאיות
קטגוריה:בוגרי מכללת מנהטנוויל
קטגוריה:אמריקאיות שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:אמריקאים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1890
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1890
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1995
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1995
בין חולות וכחול שמיים

**בין חולות וכחול שמיים** הוא ספרו של נחום גוטמן אשר כתב הסופר אהוד בן עזר מפיו. ראה אור בהוצאת יבנה בתל אביב. שם הספר מוסר את חוויית הילדות הנטורלית של גוטמן בתוך מכלול ההווייה הארצישראלית, שאותה תיאר בבגרותו ביצירתו הענפה כצייר וכסופר; המילה "חולות" ששולבה בה, התייחסה בין השאר לחולות תל אביב וחוף הים שהרבה לטייל ולשוטט בהם.

הספר מוסר זכרונות אוטוביוגרפיים של גוטמן, לאור דמויותיהם של אישים ואירועים מרכזיים בתקופת ילדותו ונעוריו בעשורים הראשונים של המאה ה-20.

בן-עזר מספר כי "כתיבת הספר תחילתה בסדרת פגישות עם נחום גוטמן בראשית שנת 1974, בהן נרשמה מפיו טיוטה ראשונה של פרקי חייו"; בעבודת העריכה המורכבת טופלו הרשימות השונות עד לכדי ספר, שאירועיו מובאים בסדר כרונולוגי. כל פרק עוסק בדמות עיקרית או וגם באירוע חשוב בחייו של גוטמן, ובדרך כלל נוגע לנושאים כלליים, לאומיים או אנושיים כלליים, ובהם: אביו ש. בן-ציון, שכונת נווה צדק ותל אביב הקטנה, העלייה לארץ ישראל בנמל יפו, מאיר דיזנגוף, הסופר אז"ר, המשורר חיים נחמן ביאליק, הציירת אירה יאן, גימנסיה "הרצליה", האמן ומייסד "בצלאל" בוריס שץ, ר' בנימין, מלחמת העולם הראשונה וגירוש תל אביב, הגדודים העבריים, יוסף חיים ברנר, ברל כצנלסון, ולוי אשכול.

## קישורים חיצוניים
*  

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי ילדים ונוער בעברית
קטגוריה:ספרי נחום גוטמן
קטגוריה:ספרי 1980
קטגוריה:ספרי זיכרונות
קטגוריה:ספרי הוצאת יבנה
קטגוריה:סיפורי תל אביב-יפו