open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ניקו ווקר

**ניקולס ווקר** (באנגלית: **Nicholas Walker**; נולד ב-19 באפריל 1985) הוא סופר אמריקאי ויוצא צבא ארצות הברית שישב בכלא בגין שוד בנק. רומן הביכורים הסמי-אוטוביוגרפי, "צ'רי" שכתב בעודו מרצה 11 שנות מאסר, פורסם ב-14 באוגוסט 2018. הספר עובד לסרט באותו שם שיצא ב-2021.

## ביוגרפיה
בשנים 2005–2006 שירת ווקר כחובש צבאי ביחידת חיל רגלים בעיראק. במסגרת תפקידו הוא ביצע יותר מ-250 משימות בשטח האויב. לאחר שחזר לחיים האזרחיים הוא סבל מהפרעת דחק פוסט-טראומטית שלא אובחנה. ווקר היה בדיכאון ובטראומה והתמכר להרואין ולאוקסיקודון.

כדי לממן את ההתמכרות שלו לסמים הוא שדד עשרה בנקים ברחבי קליבלנד בטווח של ארבעה חודשים, החל מדצמבר 2010. הוא נעצר באפריל 2011, הודה באשמה ב-2012 ונידון למאסר של אחת עשרה שנים. ב-2013, בזמן שהותו במוסד הכליאה הפדרלי באשלנד, קנטקי, צוין שמו באתר החדשות "BuzzFeed". זה הוביל להתכתבות עם מתיו ג'ונסון, מוציא לאור בעיתונות העצמאית "Tyrant Books". ג'ונסון שלח לווקר ספרים ועודד אותו לכתוב על חייו. הוא בילה כמעט ארבע שנים בכתיבה.

הרומן "צ'רי" פרי עטו ראה אור בהצאת הספרים "אלפרד א. קנופף" והוא עוסק ב"זוועות המלחמה וההתמכרות". ברומן הסמי-אוטוביוגרפי, צעיר נושר מהקולג' ומתגייס לצבא. הוא חוזר הביתה שמצבו ירוד, מתמכר לאופיאטים ומתחיל לשדוד בנקים. לפ המגזין ניו יורק, זכה הספר ל"שבחים כמעט אוניברסליים" עם פרסומו. הוא הופיע לראשונה במקום ה-14 ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס. ווקר אמר שהוא משתמש בכסף ממכירת הספר כדי להחזיר לבנקים ששדד. הספר היה ברשימה הקצרה לפרס המינגוויי לשנת 2019.

תוך ימים ספורים מפרסום הספר נרכשו זכויות הסרט תמורת מיליון דולר על ידי האולפן AGBO של ג'ו ואנתוני רוסו, כשהאחים מביימים ומפיקים, התסריט נכתב על ידי ג'סיקה גולדברג, ובכיכובו של טום הולנד כדמות מבוססת על ווקר. לווקר הוצעה ההזדמנות להיות מפיק בפועל של הסרט, אבל הוא דחה אותה. הסרט, שנקרא גם הוא "צ'רי", יצא לאקרנים בבתי הקולנוע ב-26 בפברואר 2021, וב-Apple TV+ ב-12 במרץ 2021.

### חיים אישיים
ווקר גדל באטלנטה, לאס וגאס וקליבלנד. הוא נשר מאוניברסיטת ג'ון קרול והתגייס לצבא בגיל 19. על שירותו בעיראק קיבל ווקר שבע מדליות וציון לשבח. הוא שוחרר מהכלא מוקדם, באוקטובר 2019. הוא גר באוקספורד, מיסיסיפי.

ווקר ואשתו הראשונה התגרשו כמה חודשים לאחר שחזר ב-2006. בערך בזמן הזה, הוא היה הסולן והכותב בלהקת רוק פסיכדלי בשם "Safari", והם הוציאו את האלבום "Maybe Tomorrow" ב-2010. באוגוסט 2020, המגזין "אינטרוויו" דיווח כי ווקר התחתן עם המשוררת רייצ'ל ראביט ווייט.

## לקריאה נוספת

## הערות שוליים

קטגוריה:מורשעים בדין בארצות הברית
קטגוריה:שודדים
קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1985
חצי דפוק

"**חצי דפוק**" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי עומר אדם. השיר יצא לאור ב-3 באוגוסט 2021 מתוך המיני-אלבום השלישי של אדם, *[[3 (מיני-אלבום)|3]]*.

## רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי אבי אוחיון, הולחן על ידי אוחיון ומתן דרור והופק על ידי דרור. השיר הוא בסגנון הפופ הים-תיכוני.

## וידאו קליפ
הווידאו קליפ של השיר פורסם ב-3 באוגוסט 2021, בסמוך לצאת הסינגל. הקליפ הוא מסוג תלת מימד שכולל את בניית דמותו של עומר בצורה ריאלסטית.

נכון לאוקטובר 2022 מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-17 מיליון.

## מיקומי שיא

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי עומר אדם
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי אבי אוחיון
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי אבי אוחיון
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי מתן דרור
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי מתן דרור
קטגוריה:סינגלים בהוצאת NMC יונייטד אנטרטיינמנט
יוסף חי

**יוסף (יוסי) חי** (23 באפריל 1948 – 18 באוקטובר 1973) היה קצין צה"ל בדרגת סרן, שנפל במלחמת יום הכיפורים והוענק לו צל"ש הרמטכ"ל.

## ביוגרפיה
חי נולד ב-1948 בקוצ'ין שבהודו. בשנת 1956 עלה ארצה עם הוריו אסתר ואברהם ושאר בני משפחתו והתיישבו במושב כפר יובל.

למד בבית הספר החקלאי מקוה ישראל ובשנת 1968 גויס לצה"ל והתנדב לצנחנים. חי סיים קורס קצינים ונשאר שנה אחת בקבע עד לשחרורו.

לאחר שירותו הדריך בני נוער בחוות הנוער החקלאי בעפולה. בשנת 1972 נישא למרגלית ונולד להם בן.

לחי היו ארבעה אחים ושתי אחיות. אחיו, יעקב חי, קיבל את עיטור המופת על לחימתו במלחמת ששת הימים.

בנו של חי, אביעד, קיבל בשנת 2000 את פרס ראש הממשלה כנציג היחידה המיוחדת ללוחמה בטרור.

### מלחמת יום הכיפורים
עם פרוץ המלחמה גויס חי ונשלח לחזית סיני. ב-18 באוקטובר נפל באזור מחנות אבו סולטן.

באפריל 1976 הוענק לו צל"ש הרמטכ"ל:

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:ישראלים ילידי הודו
קטגוריה:כפר יובל: אישים
קטגוריה:מעוטרי חטיבת הצנחנים
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:חללי צה"ל במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מעוטרי צל"ש הרמטכ"ל במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:בוגרי בית הספר החקלאי מקוה ישראל
קטגוריה:אישים הקבורים בבתי קברות צבאיים ישראליים
קטגוריה:אישים הקבורים בפרדס חנה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1973
הגזע המוחרם

**הגזע המוחרם** (באנגלית: **The Unforgiven**) הוא מערבון אמריקאי משנת 1960 בבימויו של ג'ון יוסטון, עם אודרי הפבורן וברט לנקסטר בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על הרומן The Unforgiven (הבלתי נסלח) של אלן לה מיי (1957) שכתב גם את הרומן "המחפשים" שעובד לסרט "המחפשים" בכיכובו של ג'ון ויין.

זה המערבון היחיד של אודרי הפבורן והוא מיוחד משאר המערבונים בכך שהוא דן בנושא הגזענות כלפי אינדיאנים.

הפבורן נחבלה בזמן צילומי הסרט, כשנפלה מסוס לבן דוהר ונזקקה לאשפוז. היא הייתה אז בהיריון שהסתיים בהפלה טבעית.

## תקציר העלילה
למשפחת זכארי יש חוות סוסים ובקר גדולה בגבול טקסס. אבי המשפחה ויל, נהרג על ידי שבט הקיווה  והשאיר את אשתו מתילדה (ליליאן גיש) ובניו בן (ברט לנקסטר), קש (אודי מרפי) ואנדי (דאג מקלור). אתם גרה רייצ'ל (אודרי הפבורן) אותה הביא ויל כתינוקת לאחר שהשתתף בפעולת נקם נגד שבט קיווה. רייצ'ל היא למעשה בת תערובת אינדיאנית. זאת יודעים רק ויל ומתילדה שהחליטה לאמץ אותה לאחר שבתה הביולוגית מתה.

בן הוא מנהל החווה ויש לו קשר עסקי טוב עם משפחת רולינס, האב זאב (צ'ארלס ביקפורד) בנו צ'רלי (אלברט סלמי) שחושק ברייצ'ל ובתו ג'ורג'יה (קיפ המילטון) שחושקת בקש.

בשטח מסתובב איש מוזר, קטוע יד ושתום עין בשם אייב קלסי (ג'וזף ויסמן) שמפיץ שמועה שרייצ'ל למעשה שייכת לשבט הקיווה. כאשר צ'רלי נהרג על ידי אינדיאנים משבט הקיווה מתחילה שנאה גזעית נגד רייצ'ל. קלסי נתפס בגניבה ולפני תלייתו הוא מגלה כי רייצ'ל נמצאה בשבט הקיווה כתינוקת לאחר שהוריה נהרגו בפעולת נקם. גם בנו נלקח על ידי השבט שבקשו להחליפו ברייצ'ל אך ויל זכארי סירב בהשפעת מתילדה ובנו נרצח.

כעת לוחצים האינדיאנים ובראשם "ציפור אבודה" (קרלוס ריבס) להחזיר להם את רייצ'ל. בן מסרב והאינדיאנים מתחילים בסדרת התקפות. קש מתנגד לדעתו של בן ועוזב אותם לאהובתו ג'ורג'יה רולינס.

מתילדה, בן, רייצ'ל ואנדי מבצרים את הבית ומתכוננים להתקפה המכרעת. רייצ'ל מחליטה למנוע שפיכות דמים ולצאת אל אנשי שבטה, אבל בן עוצר בעדה, מגלה לה את אהבתו וטוען כי מקומה אצל משפחתו.

האינדיאנים מתקיפים בכל כוחם ומתחילים להבעיר את הבית. מתילדה נהרגת ונראה שגורלם נחרץ. ברגע האחרון שומע קש את היריות וממהר לעזרת משפחתו הוא מפיל חללים באינדיאנים. "ציפור אבודה" נכנס לבית אך רייצ'ל יורה בו למוות.

## צוות השחקנים

## קישורים חיצוניים

* קדימון לגזע המוחרם, באתר יוטיוב
* הגזע המוחרם, באתר TCM
* פציעתה של אודרי הפבורן בהסרטת "הגזע המוחרם" באתר יוטיוב
* בן ורייצ'ל, באתר יוטיוב
* ההתקפה הסופית ועזרתו של קש, באתר יוטיוב
* סיפורו של אייב קלסי, באתר יוטיוב

קטגוריה:סרטי 1960
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:מערבונים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטי אודרי הפבורן
קטגוריה:סרטים העוסקים בגזענות
קטגוריה:סרטי ברט לנקסטר
קטגוריה:סרטי ג'ון יוסטון
קטגוריה:סרטי יונייטד ארטיסטס
קטגוריה:סרטים המבוססים על רומנים אמריקאים
קטגוריה:סרטי דרמה רומנטית אמריקאיים
המכון הארץ ישראלי לפולקלור ואתנולוגיה

**המכון הארץ ישראלי לפולקלור ואתנולוגיה** היה מכון מחקר עצמאי שהוקם על ידי רפאל פטאי בירושלים בשנת 1944. המכון הפיק סדרת כתבי עת, "עדות", שמתוכם יצאו לאור שלושה כרכים בלבד (האחרון במאי 1948). המכון פרסם גם סדרת מונוגרפיות והיה מפעל ייחודי לאותה התקופה. יושב ראש המכון היה יוסף יואל ריבלין.
## היסטוריה
פטאי יזם את הקמת המכון, לאחר שלא הצליח לקבל תפקיד באוניברסיטה העברית, וביקש למלא את החלל החסר של מחקר אתנוגרפי ואתנולוגי בארץ ישראל. המכון הוקם לאחר סדרת הרצאות שערך פטאי בבית העם בירושלים החל ממרץ 1944. אספת היסוד של המכון נערכה בבית החלוצות ב-22 בנובמבר 1944. פטאי מונה למנהל המדעי של המכון; נשיאי המכון היו הרב הראשי בן-ציון מאיר חי עוזיאל, דמות מובילה בקהילה הספרדית בירושלים ויצחק בן-צבי שלימים הפך לנשיא מדינת ישראל השני. הרב יהודה ליב אבידע (זלוטניק) הפך בשלב מאוחר יותר לנשיא המכון הרביעי.

המכון התרכז במחקריו של פטאי בסיוע חוקרים מהקהילה היהודית בארץ ישראל, ביניהם משה אביגדור שולוואס ואברהם אלמליח, וכן אנתרופולוגים מהעולם (בעיקר מבריטניה ומארצות הברית). הכרך הראשון של כתב העת "עדות" יצא לאור בסוף 1945, והוא היה אמור להיות רבעון. עורכיו היו יוסף יואל ריבלין ורפאל פטאי. הכרך הראשון כלל בין השאר: מאמר מקיף של פטאי על "הפולקלור והאתנולוגיה של עם ישראל", בו סקר את הבעיות הכרוכות במחקר זה, שמנהגים ומסורות שבעל־פה משתנים ונעלמים, וכאשר שומרי המסורת האחרונים הולכים לעולמם, עמם הולך ונעלם עולם שלם של מנהגים ומסורות. מאמר של חוקר הפולקלור יהודה ברגמן על "קמיעות וסגולות לחיילים במלחמה" ומאמר של חוקר הבדוים והנוודות בארץ-ישראל טוביה אשכנזי על השבט הבדואי ערב אל-תראבין.

בזמן שהמכון פעל כתב ופרסם פטאי שני ספרים רחבי היקף. "מדע האדם: מבוא לאנתרופולוגיה", ספר לימוד למדע האנתרופולוגיה, שכלל פרקים העוסקים בנושאים: מוצא האדם והגזעים, הלשון, הכלים, המזון, הרכוש והמסחר, המשפחה והשבט. הספר השני, "אדם ומקדש במיתוס היהודי העתיק" (Man and Temple in Ancient Jewish Myth and Ritual), התפרסם באנגלית, ועסק בניתוח הטקסים והמנהגים שנערכו בבית המקדש. בספר טען שהיהודים לא היו האנשים היחידים שמרכז הפולחן שלהם היה סביב מקדש, והמוטיבים של הטקסים שנערכו בו היו קיימים בתרבויות הסובבות את היהודים באותה תקופה ב. לדוגמה טקס שמחת בית השואבה, ניסוך המים ונענוע הלולב בסוכות הוא בעל מוטיבים של טקסים פגאניים דומים להבטחת פוריות וגשם לקראת החורף.

פטאי עזב את ישראל ב-1947, לאחר שקיבל מלגת קרן ויקינג, הוא עבר לארצות הברית והמשיך לנהל את המכון משם עד 1948. בתחילה באמצעות רעיתו נעמי פטאי ואחר כך באמצעות קולין מלמד, ששימש המזכיר האדמיניסטרטיבי של המכון. בתחילת 1949 מונה הרב יהודה ליב אבידע לנשיא המכון. המכון המשיך לפעול בצורה בלתי רציפה עד 1952, שניסיונות שונים להחיות את פעילותו, בעיקר של האתנומוזיקולוגית אסתר גרזון-קיוי, נכשלו והוא נסגר.

ההתכתבויות של המכון נשמרות בארכיון הספרייה הלאומית

## פרסומי המכון
* יעקב לנדאו, **מחזות הצללים במזרח הקרוב**, 1945.
* אריך בראואר (עורך: רפאל פטאי), **יהודי כורדיסתאן: מחקר אתנולוגי**, 1947.
* שרה ברגנר-רבינוביץ, **היגיינה, חינוך ותזונה בין יהודים כורדים ופרסים : בירושלים בהשוואה לאשכנזים**, עם הקדמה מאת רוברטו בקי, 1948.
## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פולקלור יהודי
קטגוריה:אתנולוגיה
קטגוריה:היישוב: מדע וטכנולוגיה
רצון מסדר גבוה

**רצון מסדר גבוה** (או **רצון מסדר גבוה יותר**, או **רצון מסדר שני, second-order desire**), בניגוד לרצון הקובע פעולה, הוא רצון הנוגע לרצון. רצון מסדר גבוה מונחה בעיקר על ידי אמונות עמוקות והיגיון ארוך טווח.

רצון מסדר ראשון הוא רצון לגבי כל דבר אחר, כמו הרצון לרכוש מכונית חדשה, לפגוש זמר מפורסם או לשתות אלכוהול. רצון מסדר שני הוא הרצון לגבי הרצון, או הרצון לשנות את האופן שבו אנחנו מגבשים את הרצון. למשל – אני רוצה לשנות את רצוני לקנות מכונית חדשה, כך שלא ארצה זאת יותר (וכך יוקל לי); אני רוצה לשנות את רצוני לרצות לפגוש את הזמר המפורסם, כך שלא אהיה מתוסכל כל הזמן מכך שאיני רואה אותו; אני רוצה לשנות את רצוני לשתות אלכוהול, כך שאוכל להיגמל משתייה. רצון מסדר גבוה יכול שלא להתממש וזאת עקב רצונות מסדר נמוך יותר, השולטים בבעל הרצון.

דוגמה לכישלון לממש רצון מסדר גבוה יותר היא הנרקומן שנוטל סמים אף על פי שהיה רוצה להפסיק לקחת סמים. לדברי הארי פרנקפורט, הנרקומן ביטא את רצונו החופשי לקחת סמים, רצון מסדר נמוך, ראשון, בעוד שרצונו של הנרקומן, רצון מהדרג הגבוה, הרצון להפסיק לרצות סמים, לא הצליח להשתלט על רצונו המשתנה, הרצון הקובע את הפעולה, שהיא לקחת סמים.

## ראו גם
* חולשת הרצון

## הערות שוליים

קטגוריה:הנעה (פסיכולוגיה)
קטגוריה:פילוסופיה
קומפטיביליזם למחצה

**קומפטיביליזם למחצה** (באנגלית: **Semicompatibilism**) היא ההשקפה שאין סתירה בין דטרמיניזם לבין אחריות מוסרית, אך מבלי לקבוע אם קיים דטרמיניזם ואם קיים רצון חופשי. המונח נטבע על ידי ג'ון מרטין פישר . קומפטיביליסטים למחצה בולטים כוללים את סם האריס והארי פרנקפורט.

הביקורות על תפיסה זו כוללות את עקרון האפשרויות החלופיות מבין הדוגמאות של פרנקפורט.

## ראו גם
* קומפטיביליזם

## הערות שוליים

קטגוריה:פילוסופיה
קטגוריה:מדע פופולרי
מוחמד קאדירי

**עבדול מוחמד קאדירי** (באנגלית: **Abdul Mohammed Kadiri**; נולד ב-7 במרץ 1996 באובואסי שבגאנה) הוא כדורגלן גנאי המשחק בעמדת הקשר האחורי.

## קריירת מועדונים
קאדירי החל את הקריירה המקצוענית שלו באשנטי גולד מליגת העל הגאנאית.

בהמשך שיחק באוסטריה וינה מהבונדסליגה האוסטרית, בארסנל טולה מליגת העל הרוסית, בדינמו קייב ובצ'רנומורץ אודסה מליגת העל האוקראינית, ובבודפשט הונבד מליגת העל ההונגרית.

## תארים
;דינמו קייב
* הגביע האוקראיני (1): 2019/2020
* הסופר קאפ האוקראיני (1): 2019/2020

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים גנאים
קטגוריה:קשרי כדורגל גנאים
קטגוריה:כדורגלני אוסטריה וינה
קטגוריה:כדורגלני ארסנל טולה
קטגוריה:כדורגלני דינמו קייב
קטגוריה:כדורגלני צ'רנומורץ אודסה
קטגוריה:כדורגלני בודפשט הונבד
קטגוריה:גנאים שנולדו ב-1996
סבב ATP 250

ממוזער|200 פיקסלים

**טורנירי 250 של סבב ה-ATP** (באנגלית: **ATP Tour 250**) הם סדרה של טורנירי טניס בסבב ה-ATP. טורנירים אלה הם דרגה החמישית והנמוכה ביותר מבין טורנירי הגברים, אחרי ארבעת הגראנד סלאמים, גמר ה-ATP, תשעת טורנירי המאסטרס, וסדרת 500 של סבב ה-ATP.

הסדרה כונתה בעבר בשמות שונים: טורנירי סבב ה-ATP העולמי (ATP World Series), טורנירי סבב ה-ATP הבינלאומיים (ATP International Series), וטורנירי העולם של סבב ה-ATP (ATP World Tour 250).

הסדרה כוללת 39 טורנירים (נכון ל-2022), המעניקים 250 נקודות בדירוג ATP  למנצח, מה שנותן לסדרה את שמה. מספר המשתתפים בטורניר נע בין 28, 32 ל-48 עבור היחידים, ו-16 בזוגות. תומאס מוסטר מחזיק בשיא הזכיות בטורנירי יחידים של סדרת ה-250, עם 26 זכיות סך הכול. מייק בריאן מחזיק בשיא הזוגות, עם 46 זכיות.

## שמות בעבר
**1990–1999**

הסדרה העולמית של ATP (באנגלית: *ATP World Series)*

**2000–2008**

הסדרה הבינלאומית של ה-ATP (באנגלית: *ATP International Series)*

**2009–2018**

הסבב העולמי של ה-ATP 250 (באנגלית: *ATP World Tour 250)*

**2019–כיום**

סבב ה-ATP 250(באנגלית: *ATP Tour 250)*

## נקודות דירוג
נקודות דירוג המתקבלים בטורנירי ATP 250:

## טורנירים
### טורנירים נוכחיים (נכון ל-2024)

## התארים הרבים ביותר (מאז 1990)
כתיב **מודגש** מסמן שחקנים פעילים

**יחידים**

**זוגות**

## ראו גם
* גראנד סלאם (טניס)
* גמר ה-ATP
* מאסטרס 1000
* סדרת 500 של ה-ATP

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:טורנירים בסבב ה-ATP
יעשו לנו כבוד

**יעשו לנו כבוד** הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי עומר אדם. השיר יצא לאור ב-8 באפריל 2019 מתוך האלבום השישי של אדם, Omer, על ידי חברת התקליטים NMC.

## רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי אלעד טרבלסי, הולחן על ידי טרבלסי ואסף צרויה ועובד על ידי צרויה. השיר הוא בסגנון הפופ הים-תיכוני.

## וידאו קליפ
לא פורסם וידאו קליפ רשמי לשיר. אדם העלה לערוץ היוטיוב שלו את קליפ המילים הרשמי של השיר ב-8 באפריל 2019, בסמוך לצאת הסינגל עצמו.

נכון לדצמבר 2025 יש לשיר למעלה מ-30 מיליון צפיות ביוטיוב.

## מיקומי שיא

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי עומר אדם
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים על מסיבות
קטגוריה:סינגלים בהוצאת NMC יונייטד אנטרטיינמנט
Satin Doll

"**Satin Doll**" (בתרגום חופשי לעברית: **בובת משי**) הוא סטנדרט ג'אז שכתבו דיוק אלינגטון ובילי סטרייהורן ומאוחר יותר התווספו לו מילים של ג'וני מרסר. השיר נכתב ב-1953 והוקלט על ידי אלה פיצג'רלד, טרי קאלייר וננסי וילסון. המהלך ההרמוני שלו ידוע בשימוש יוצא הדופן שלו באקורדים ופתיחה עם ii–V–I progression .

## רקע
ממוזער| בילי סטרייהורן
ג'וני מרסר התבקש לעיתים קרובות לכתוב מילים ללחנים שכבר היו פופולריים. המילים ל"Satin Doll" נכתבו לאחר שהשיר היה להיט בגרסתו האינסטרומנטלית. אלינגטון השתמש ב-"Satin Doll" כנאמבר הסיום ברוב הקונצרטים שלו.

## גרסאות אחרות
* דיוק אלינגטון, Capitol Sessions,  1953–1955 (1953)
* The Gaylords, 1958
* ביל דוג'ט, "הצדעה לדיוק אלינגטון" (קינג, 1959)
* פגי לי וג'ורג' שירינג, Beauty And The Beat! (קפיטול רקורדס, 1959)
* The Coasters – One by One (1960)
* הארי ג'יימס – Harry James...Today (MGM, 1960)
* אלה פיצג'רלד – Ella in Hollywood (1961)
* מק'קוי טיינר – Nights of Ballads & Blues (1963)
* The Impressions – The Never Ending Impressions (1964)
* Blossom Dearie – Blossom Time at Ronnie's (1966)
* קימיקו קסאי (CBS/Sony, 1972) עם תזמורתו של גיל אוונס
* בובי האמפרי עם דיוק אלינגטון, ג'וני מרסר, בילי סטרייהורן (1974)
* להקת שיקגו Chicago VIII (1974)
* טרי קאלייר, I Just Can't Help Myself (1974)
* אוסקר פיטרסון וקלארק טרי (1975)
* ג'ו סמפל, The Three (1975)
* דיואי רדמן, African Venus (1992)
* דייב גרוזין, Homage to Duke (1993)
* ד"ר ג'ון, Duke Elegant (1999)
* האנק ג'ונס - Someday My Prince Will Come (2002)
* באדי אמונס וריי פנינגטון עם להקת Swing Shift – It's All In The Swing (2005)
* פיש, 8 במאי 1993 – Field House, אוניברסיטת ניו המפשייר, דורהאם, ניו המפשייר

## קישורים חיצוניים


* 
* "Satin Doll" Chord melody arrangement for guitar


## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 1953
קטגוריה:סינגלים מ-1976
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים על צעצועים
קטגוריה:סטנדרטים בג'אז
הלבנט הספרדי

ממוזער|שמאל|הלבנט הספרדי
**הלבנט הספרדי** או **לבנטה** (בספרדית: **Levante**, נהגה [leˈβante]; בקטלאנית: **Llevant**, נהגה [ʎəˈβan, ʎəˈvant, ʎeˈβan, ʎeˈvant]; "לבנט, מזרח") הוא שם המשמש להתייחסות לאזור המזרחי של חצי האי האיברי, על חופי הים התיכון הספרדי. הוא תואם בערך ל-Xarq Al-Andalus לשעבר, אבל אין לו הגדרה גאופוליטית מודרנית. במקום זאת, הוא כולל באופן נרחב את הקהילות האוטונומיות של ולנסיה (מחוזות אליקנטה , קאסטיון ולנסיה ), מורסיה, קטלוניה (ברצלונה, ז'ירונה וטרגונה), החלק המזרחי של קסטיליה-לה מנצ'ה (אלבסטה  וקואנקה ), מזרח אנדלוסיה (אלמריה , גרנדה וחאאן ), דרום אראגון (טרואל) והאיים הבלאריים.

עם זאת, בשימוש הרגיל שלו, הלבנטה מתייחס ספציפית לקהילה ולנסיה, מורסיה, אלמריה, הבלאריים וחופי קטלוניה.

המונח משמש לעיתים רחוקות בקרב תושבי הלבנטה. המשמעות המילולית שלו היא "המזרח", ולכן היא הגיונית רק מנקודת המבט של אלה שגרים ממערב לוולנסיה, קטלוניה או הבלאריים. עם זאת, מתנוסס שמו של הלבנטה על בירה אזורית פופולרית, Estrella de Levante, בבעלות S.A. Damm ומיוצרת במורסיה, כמו גם איגוד הספורט לבאנטה, מועדון כדורגל ספרדי בולנסיה.

## ביבליוגרפיה

* Academic source for Levante: "Levante, the collective name for four Mediterranean provinces of Spain forming two autonomous regions officially known as Comunitat Valenciana and Región de Murcia." P. 400. Robinson, Jancis (ed.) 2006. The Oxford Companion to Wine, 3. edition. Oxford, Oxford University Press.


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קצרמר גאוגרפיה של ספרד
קטגוריה:ספרד
ג'ון קלאוזר

**ג'ון פרנסיס קלאוזר** (באנגלית: **John Clauser**; נולד ב-1 בדצמבר 1942) הוא פיזיקאי תאורטי וניסיוני אמריקאי הידוע בתרומתו לחקר יסודות מכניקת הקוונטים, בפרט לאי השוויון של קלאוזר-הורן-שמעוני-הולט (CHSH).  הוא זכה בפרס נובל לפיזיקה לשנת 2022, יחד עם אלן אספה ואנטון ציילינגר, "על ניסויים בשזירת פוטונים, ביסוס הפרת אי-שוויונות בל וחלוציות במדע האינפורמציה הקוונטית".

## ביוגרפיה
קלאוזר נולד בפסדינה, קליפורניה. דודו היה הפיזיקאי אדווין מקמילן, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1951. הוא השלים תואר ראשון בפיזיקה מהמכון הטכנולוגי של קליפורניה בשנת 1964, ותואר שני בפיזיקה בשנת 1966. את הדוקטורט שלו בפיזיקה סיים ב-1969 באוניברסיטת קולומביה, בהנחיית פטריק (פט) תדאוס .

מ-1969 עד 1996 עבד בעיקר במעבדה הלאומית לורנס ברקלי, במעבדה הלאומית לורנס ליברמור, ובאוניברסיטת קליפורניה בברקלי. ב-1972, בעבודתו עם סטיוארט פרידמן, הוא ביצע את הבחינה הניסיונית הראשון של תחזיות אי השוויון של בל.

ב-1974, בעבודה עם מייקל הורן, הוא הראה לראשונה שהכללה של משפט בל מטילה אילוצים משמעותיים על כל התיאוריות הריאליסטיות הלוקאליות של הטבע (הידועות גם בתור תאוריות מקומיות אובייקטיביות). עבודה זו הציגה את אי-השוויון של קלאוזר-הורן (CH) כדרישת הניסוי הכללית הראשונה שנקבעה על ידי הריאליזם הלוקאלי. הוא גם הציג את "הנחת ה-CH ללא שיפור", שלאחריה אי-השוויון ב-CH מתכנס לכדי אי-השוויון של CHSH, ולאחר מכן מבחנים ניסיוניים קשורים גם מגבילים את הריאליזם הלוקאלי.

כמו כן, בשנת 1974 ביצע את התצפית הראשונה בסטטיסטיקה תת-פואסונית לאור (באמצעות הפרה של אי-שוויון קושי-שוורץ עבור שדות אלקטרומגנטיים קלאסיים), ובכך, לראשונה, הדגים אופי דמוי חלקיקים חד-משמעי עבור פוטונים. בשנת 1976 ביצע את המבחן הניסיוני השני בעולם של תחזיות משפט של CHSH-בל.

קלאוזר זכה בפרס וולף בפיזיקה בשנת 2010 יחד עם אלן אספה ואנטון ציילינגר. בשנת 2022 זכה עם השניים גם בפרס נובל בפיזיקה. השתייכותו האקדמית בעת זכייתו בפרס נובל היא חברת ג'ון פ' קלאוזר ושות' שבבעלותו, ובכך הוא הפיזיקאי העצמאי הראשון שזוכה בפרס ואיננו משתייך למוסד אקדמי מוכר.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פיזיקאים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי המכון הטכנולוגי של קליפורניה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:זוכי פרס וולף לפיזיקה
קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיקה
קטגוריה:זוכי פרס נובל אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לשנת 2022
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1942
רכס הרי קולסרולה

**רכס קולסרולה** (בקטלאנית: **Serra de Collserola**, נהגה [ˈsɛrə ðə kɔʎsəˈɾɔlə]; סרה דה קולסרולה), או פשוט **קולסרולה**, הוא רכס הרים בין הנהרות בזוס וליוברגט. זהו חלק מרכס החוף הקטלוני.

רכס זה מפריד בין ברצלונה למישור ואלייס והפסגה הגבוהה ביותר שלו היא טיבידאבו, בגובה 512 מטרים. פסגות עיקריות נוספות הן: טורו דל פוי, פואג ד'אולורדה, טורו דה ואלדאורה, טורו דה לה מגארולה, פואג ד'אוסה ופואג מדרונה. העמקים של נהרות ליוברגט ובזוס, מישור ברצלונה, ואגן ואלייס, מסמנים את הגבולות הגאוגרפיים של מסיב קולסרולה.

## פארק קולסרולה
ממוזער|ימין|200px|הר Puig d'Ossa או Sant Pere Martir בסרה דה קולסרולה
כדי לשמר את האזור, הוקם בשנת 1987 פארק קולסרולה, ששטחו 84.65 קילומטרים רבועים. זהו אחד הפארקים המטרופולינים הגדולים בעולם - גדול פי 8 מבואה דה בולון בפריז, ופי 22 מסנטרל פארק בניו יורק.

בפארק קוטלגו למעלה מאלף צמחים מרכזיים וכשלושים משפחות צמחים; כולל יערות של אורן ירושלים וצנובר, אלונים ירוקי עד, סבך בגדות הנהר, מאקי ובתה, עשב סוואנה. גיוון זה מאפשר קיומה של אוכלוסיית חיות בר עשירה ומגוונת; כולל חזירי בר, גחנים, דלק הסלעים, גירית, ארנבות וסנאים; ירגזי כחול, סבכי קוצים, טפסי עצים, נקרים, שרקרקיים, יונים, נץ גדול, נץ מצוי ונשרים; סלמנדרות, טריטונים, אילניות, הצפרדע הדרומית הקטנה, קרפדות, הקרפדה המנוקדת הקטנה, צב הים תיכוני, צבי ענק, לטאה ספירית, נחשים וכו'.

על גבעת וילנה, בגובה 445 מטרים, ניצב מגדל קולסרולה (טורה דה קולסרולה), מגדל תקשורת שנבנה ב-1992 לשימוש המשחקים האולימפיים. גובהו 288.4 מטרים והוא תוכנן על ידי האדריכל הבריטי סר נורמן פוסטר.

פארק קולסרולה נמצא בשימוש נרחב על ידי תושבי ברצלונה ושאר העיירות הגובלות בו. הוא פופולרי להליכה, לרכיבה על אופניים ולצפייה בציפורים. ישנן מסעדות רבות שבהן משפחות מבלות במהלך סופי השבוע. שביל העוקב אחר רכס הסרה, המכונה "דרך המים" ("Carretera de les Aigües"), והוא עבר שיפור רב עבור רוכבי אופניים. תוכנית העיר ברצלונה מתכוונת לכלול אותו במסלול אופניים המקיף לחלוטין את העיר.

## קישורים חיצוניים


* Parc de Collserola


## הערות שוליים

קטגוריה:ספרד: הרים
קטגוריה:ברצלונה: גאוגרפיה
ראס זעפרנה

250px|ממוזער|שמאל|טורבינות רוח בחוות הרוח שליד ראס זעפרנה
**ראס זעפרנה** היא עיירת נופש בקצה הצפון־מזרחי של מחוז הים האדום של מצרים, בצדו המערבי של מפרץ סואץ, בהצטלבות כבישים מס' 24 ו־26.

על הכף שבו שוכנת ראס זעפרנה, יש מגדלור שנבנה בשנת 1862.

מצפון־מערב לעיירה יש את חוות הרוח הגדולה ביותר במצרים ואחת הגדולות בעולם. בשנת 2012 היו בה 700 טורבינות רוח בהספק כולל של 550 מגוואט.

במהלך מלחמת ההתשה ומלחמת יום הכיפורים היה אזור ראס זעפרנה יעד לתקיפות אחדות של צה"ל:
* ב-1 ביולי 1969 נערך **מבצע בוסתן 25א** – פשיטה של שלושה כוחות צנחנים של צה"ל, מוטסים במסוקי סופר פרלון, על נקודות משמר מצריות בכביש ראס זעפרנה שבמצרים.
* ב-9 בספטמבר 1969 ערך צה"ל את מבצע רביב – פשיטה של כוח שריון ישראלי שהוסווה ככוח מצרי, הונחת מים סוף אל החוף המערבי של מפרץ סואץ, שם פשט על יעדים צבאיים לאורך 70 קילומטרים, בהם גם אזור ראס זעפרנה.
* ב-26 בדצמבר 1969 הפציצו מטוסי A-4 סקייהוק של חיל האוויר הישראלי מערך גדודי מצרי באזור ראס זעפרנה ומרסה תלמת, כפעולת הסחה לקראת מבצע תרנגול 53.
* בלילה של 6–7 באוקטובר 1973, בתחילתה של מלחמת יום הכיפורים, נערך קרב מרסא תלמאת, שבו תקפו שתי ספינות דבור של חיל הים הישראלי את מעגן מרסא תלמאת הסמוך לראס זעפרנה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מצרים: ערי חוף
קטגוריה:מצרים: תיירות
גד רשף

**גד רשף** (20 בספטמבר 1946 – 7 באוקטובר 1973) היה רב-סרן ישראלי אשר נפל במלחמת יום הכיפורים בעת שפיקד על מעוז ליטוף בתעלת סואץ. על לחימתו הוענק לו עיטור המופת.

## ביוגרפיה
רשף נולד בספטמבר 1946 בהונגריה כבן יחיד לאנה ופרנץ קרקש, ניצולי שואה. בשנת 1957 עלתה משפחתו לישראל בשל גילויי אנטישמיות, והתמקמה בירושלים. רשף נשלח לפנימייה, ולמד בבית הספר התיכון בבן-שמן.

הוא התגייס לנח"ל המוצנח, והתמנה למפקד מחלקה.

לאחר שחרורו החל ללמוד חקלאות ב, וסיים בהצטיינות את לימודיו לתואר הראשון ולתואר השני. בשנתו הרביעית ללימודים נישא לחנה, ולזוג נולד בן, נועם. הם התגוררו בראשון לציון.

במסגרת שירותיו במילואים קודם לדרגת סרן ומונה למפקד פלוגה. בסוף ספטמבר 1973 גויס למילואים והוצב כמפקד מעוז ליטוף ליד תעלת סואץ. ביום הכיפורים ה'תשל"ד, 6 באוקטובר 1973, יום פריצת מלחמת יום הכיפורים, נפגע רשף מכדור מצרי בעת הגנתו על המעוז. הוא המשיך להילחם ולפקד כשהוא פצוע, וחייליו נאלצו להכריח אותו להיכנס לבונקר, כדי שיקבל טיפול רפואי. בשכבו פצוע המשיך לתת הוראות ולעודד את רוח חייליו. בבוקר המחרת הוא פונה לבסיס רפידים, שם נפטר. הוא נקבר בבית הקברות הצבאי בהר הרצל.

במאי 1975 הוענק לו עיטור המופת על ידי הרמטכ"ל מרדכי גור:

הותיר אחריו אישה וילד.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חללי צה"ל במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:ישראלים ילידי הונגריה
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:בוגרי כפר הנוער בן שמן
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:מעוטרי עיטור המופת במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מפקדי פלוגות במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הצבאי בהר הרצל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1973
שמואל היבנר

**הרב שמואל היבנר** (1891, ט"ו בכסלו תרנ"ב – 1983, כ"א באב תשמ"ג) היה רב שפעל בברלין, בריסל וברוקלין. מחבר ספרי השו"ת "נימוקי שמואל", ספר חידושי תורה בשם "מאכסניא של התורה" ועוד.

## ביוגרפיה
### גליציה
שמואל היבנר נולד בנדבורנה שבגליציה (מערב אוקראינה של ימינו) לאביו הרב יקותיאל זלמן חיים, ואימו קילא למשפחת טבק. הוא נקרא על שם סבו הרב שמואל מרגליות, שהיה אחיין של הרב מאיר מרגליות, מחבר הספר "מאיר נתיבים". סבו, הרב משה טבק, היה חתנו של הרב דוד מאיר באבד, בנו של הרב יוסף באב"ד, מחבר הספר המנחת חינוך. הרב דוד מאיר היה רבה של סניאטין, ואחר כך של צפת.

בגיל 16 החל ללמוד בישיבת בראדשין (במערב אוקראינה של ימינו) אצל הרב פינחס הלוי הורוביץ, אחיו של הרב חיים אריה לייבוש הורוביץ, בעל שו"ת "חיי אריה". עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה ברח לווינה, שם למד אצל הרב אברהם מנחם שיינברג, שגם הוא נמלט מברודי לווינה בעקבות המלחמה. כעבור שנתיים גויס לצבא האוסטרו-הונגרי.

### ברלין
בשנת 1921 החל ללמוד בברלין בבית המדרש לרבנים בראשות הרב עזריאל הילדסהיימר, ולפרנסתו שימש כמורה פרטי לתלמוד. ב-1932 צפה את עליית הנאצים לשלטון בגרמניה, וחזר לפולין. לאחר מכן היגר לווינה וישב בה עד סיפוחה של אוסטריה לגרמניה. במהלך "ליל הבדולח" נאסר והובל למשטרה, ושוחרר לאחר שהצהיר שבמלחמת העולם הראשונה שירת כחייל בצבא האוסטרו-הונגרי.

### בריסל
באביב 1939 הגיע לבריסל שבבלגיה, שם התיידד עם הרב מנחם מנדל קירשבוים.

ב-1942 החלו הנאצים לשלוח יהודים מבלגיה לאושוויץ. הרב היבנר התחבא מפניהם וניצל. בעת שהתחבא בבריסל, פנה אליו נתנאל לפקוביץ', מראשי הקהילה המקומית, בהצעה שיתרגם את התלמוד ליידיש, ומכך הייתה פרנסתו בתקופה זו. הוא תרגם שלוש מסכתות: "ברכות", "בבא מציעא" וחלק מ"בבא קמא". לאחר שכמעט נתפס על ידי הגסטפו כשיצא לרחובות העיר, חדל מלצאת מבית המסתור עד תום המלחמה. לאחר סיום המלחמה הוסיף ותרגם את מסכת "בבא בתרא", "שבת" והנותר מ"בבא קמא".

בהיותו בבריסל עסק גם בצרכי ציבור. לאחר הפוגרום בקילץ ביולי 1946 היה חבר במשלחת שדרשה מהבישוף המקומי לגנות את הפוגרום.

### ברוקלין
בשנת 1947 היגר לארצות הברית והתמנה לרב בית הכנסת "עין יעקב" של אנשי סקולה בברוקלין. בהיותו בברוקלין חיבר את שו"ת "נימוקי שמואל". שם גם התיידד עם הרב משה לייטר.

לאחר מותו הוציא בנו חלק מכתבי היד שלא יצאו לאור בחייו, ובהם הספר "מאכסניא של התורה".

הרב היבנר נפטר ב-1983. הובא לקבורה בבית העלמין הר הזיתים בירושלים.

## ספריו
* בימי חייו הוציא הרב שמואל היבנר את שו"ת **נמוקי שמואל**, העוסק ב"שאלות ותשובות שהזמן הולידן", ואשר קיבל את הסכמותיהם של הרב משה פיינשטיין והרב שלמה זלמן אוירבך.
* לאחר מותו יצא הספר **מאכסניא של התורה** ובו חידושי תורה.

ספרים נוספים נותרו בכתבי יד.

## הערות שוליים

קטגוריה:מהגרים לארצות הברית
קטגוריה:רבנים אמריקאים
קטגוריה:ניצולי השואה: אוסטריה
קטגוריה:ניצולי השואה: בלגיה
קטגוריה:יהודים אוקראינים
קטגוריה:יהודים בצבא האוסטרו-הונגרי במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקות החסידים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1891
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1983
מילה טובה ואוסף שירים

**מילה טובה ואוסף שירים** הוא אלבומה של יהודית רביץ שיצא ב-1982, והוא כולל את השיר "מילה טובה" (יעקב גלעד/יהודית רביץ), שהוקלט במאי 1981 והופיע לראשונה באלבום זה. "מילה טובה" היה גם שמו של מופע היחיד הראשון שלה שרץ ביולי של שנת 1981. מלבדו, השירים בצד א' של התקליט (שירים 2–5) הם הקלטות חדשות וגרסאות כיסוי לשירים שרביץ לקחה חלק בביצועם לפני כן, והם הוקלטו במיוחד לאוסף בפברואר-מרץ 1982. ששת השירים בצד ב' של התקליט (שירים 6–11) הם הגרסאות המקוריות של שירים שרביץ שרה לפני כן.

בהקלטת אחדים מהשירים באלבום השתתף יהודה פוליקר, שמנגן בגיטרה חשמלית בשירים "ארץ טרופית יפה", "לא טוב היות האדם לבדו" ו"סליחות". להקת בנזין שרה קולות רקע בשירים "ארץ טרופית יפה" ו"לא טוב היות האדם לבדו".

## רשימת השירים

## משתתפי האלבום
* יהודית רביץ – גיטרה אקוסטית, כלי הקשה, שירה וקולות, לחנים ל-11,10,9,7,1
* אבנר קנר – פנדר רודס, קלידים וקולות, הפקה מוזיקלית
* חיים קריו – גיטרות
* איתן קנטור – באס
* גיל לדין - תופים

## משתתפים נוספים
* יהודה פוליקר – גיטרה חשמלית ב"סליחות", "לא טוב היות האדם לבדו" ו"ארץ טרופית יפה"
* אבי אדריאן – קלידים
* להקת בנזין – קולות רקע ב"ארץ טרופית יפה" ו"לא טוב היות האדם לבדו"

## קישורים חיצוניים

*  מילה טובה, מתוך ערוץ "מוזיקה ישראלית" באתר YouTube

קטגוריה:אלבומי יהודית רביץ
קטגוריה:אלבומי חברת CBS ישראל
קטגוריה:אלבומים בעברית
כיכר החירות של סלוניקי

**כיכר החירות של סלוניקי** (ביוונית: **Πλατεία Ελευθερίας**, "פלאטיאה אלפטריאס") היא כיכר מרכזית בסלוניקי, יוון.

## היסטוריה
הכיכר נוצרה לאחר אמצע המאה ה-19, כאשר נהרסו חומות החוף הביזנטיות של סלוניקי, שעל פי מממצאים ארכאולוגיים, היו ממוקמות מצפון לרחוב קלפוטאקי של היום. חומת הים הייתה קיימת עד 1870, אז הוחלט להרוס אותה, על מנת להגדיל את קו המים. עם הרחבת קו המים נוצר הרחוב המקביל – שדרת ניקיס – כאשר באותה תקופה נפתח רחוב סמברי פאשה – וניזלו של היום – ממשרד המושל אל הים.

באזור כיכר החירות הוקמו חברות מסחריות וספנות, כמו גם מונופולים ממלכתיים, כאשר עם הקמת הנמל החדש התרכז באזור הנפט, התבואה והמסחר הקולוניאלי. בסוף המאה ה-19 שגשגו באזור בנקים, בנייני משרדים וחנויות אופנתיות. בתחילת המאה ה-20 קיבלה הכיכר צורה של הרחבה של רחוב וניזלו בקצהו לכיוון הים. הכיכר קיבלה את שמה מהפכת הטורקים הצעירים, שהתחילה מנקודה זו.

האזור נהרס בשריפה של 1917 ועוצב מחדש על ידי אברד. במקום כיכר החירות של היום תוכנן מיקומו של בניין הדואר, מולו אמורה הייתה לקום כיכר על גבי שטח קרקע מיובש כשחזיתו אל הים וליצור את כיכר הדואר.

בנוסף לאירועים הקשורים ליהודי סלוניקי, כיכר החירות היא, בין היתר, הנקודה ממנה באוקטובר 1912 ערך צבא יוון את כניסת הניצחון לעיר והמקום שבו בשנת 1916 התקבל בברכה חגיגית אלפתריוס וניזלוס.

בכיכר נבנו בקתות עץ מחוספסות בשנת 1917 לאירוח של מחוסרי בית יהודים ואחרים כתוצאה מהשריפה הגדולה של סלוניקי, ובשנת 1922 עבור הפליטים שהגיעו לסלוניקי לאחר חילופי האוכלוסין בין יוון וטורקיה. הכיכר קיבלה את שמה הנוכחי בשנת 1908, כאשר באזור הספציפי הזה התקיימו ההפגנות המרכזיות והאסיפה המכוננת של תנועת הטורקים הצעירים, קבוצה של סטודנטים, משכילים וקציני הצבא העות'מאני שהחלו להתארגן בסלוניקי.

ב-11 ביולי 1942 נצטוו 9,000 גברים יהודים בני 18 עד 45 להתכנס ב"כיכר החירות", שם הושפלו כל היום בשמש היוקדת. האירוע נודע בתור "השבת השחורה".

במתכונתה הנוכחית, מוסדה הכיכר בצו מלכותי מ-28 במרץ 1963, המרחב הציבורי הפך לבעלות עיריית סלוניקי בעקבות חוזה רכישה של הדואר. אף על פי שלפי התכנית העירונית הכללית הנוכחית כיכר החירות מסווגת כשטח ירוק, בפועל המרחב מתפקד כמקום חניה משנות ה-50.

בשנת 1997, הוקמה אנדרטה לזכרם של 50,000 יהודי סלוניקי שנרצחו במחנות הנאצים בקצה הדרומי של כיכר החירות, באותו מקום בו כינסו והשפילו אותם החיילים הנאצים.

האנדרטה עוצבה על ידי האחים גליד ומייצגת את מנורת שבעת האורות והלהבות עם רשת של גופי אדם.

## חידוש הכיכר
עם הזמן הוזנחה הכיכר עד שבשנת 2018 נתקבלה החלטה על ידי עיריית סלוניקי בראשותו של ראש העיר יאניס בוטאריס לשפץ ולשדרג אותה. במסגרת התכנית החדשה ביקש בוטאריס, שפעל רבות למען הקהילה היהודית בשנות כהונתו, להפוך את הכיכר המוזנחת למקום חדש ומכובד שבמרכזו מונומנט מפואר לזכרם של יהודי סלוניקי שנספו בשואה. אלא שבעקבות פוליטיקה מקומית החליט ראש העיר החדש ויריבו המר של בוטאריס, קונסטנטינוס זרבאס, לבטל את התכנית ולהקפיא את העבודות.

הקיפאון נמשך עד לינואר 2024, אז נכנס לתפקידו ראש העיר החדש, סטליוס אנגלודיס, שהבטיח להשיב את הפרויקט המקורי למסלולו. המהפך הושלם באופן רשמי במרץ 2026, כאשר בטקס "צעדת הזיכרון" השנתי הודיע אנגלודיס על תחילת העבודות הפיזיות בשטח במימון ממשלתי, תוך ביטול סופי של רעיון החניון והתחייבות להשלים את הפארק עד מחצית 2027.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סלוניקי
קטגוריה:אירופה: כיכרות
טיעון התוצאה

**טיעון התוצאה** או "טיעון המסקנה" הוא טיעון נגד קומפטיביליזם שאותו פרסם פיטר ואן אינוואגן (Peter van Inwagen). לפי הטיעון, אם לסוכן אין שליטה על עובדות העבר אז לסוכן אין שליטה על ההשלכות של עובדות אלו.

האנציקלופדיה לפילוסופיה של סטנפורד נותנת את הגרסה הבאה של הטיעון, בצורה של סילוגיזם:
# לאף אחד אין כוח לקבוע או לשנות את עובדות העבר וחוקי הטבע.
# לאף אחד אין כוח לשנות את העובדה שעובדות העבר וחוקי הטבע כרוכים בכל עובדה של העתיד (כלומר, הדטרמיניזם הוא נכון)
# לכן, לאף אחד אין כוח לשנות או לקבוע את עובדות העתיד.
או במילותיו של ואן אינוואגן, במאמרו "מאמר על רצון חופשי":אם הדטרמיניזם נכון, אז המעשים שלנו הם תוצאה של חוקי טבע ואירועים בעבר המרוחק. אבל מה שהיה לפני שנולדנו לא תלוי בנו, וגם חוקי הטבע לא תלויים בנו. לכן, ההשלכות של דברים אלו (כולל מעשינו הנוכחיים) אינן תלויות בנו (עמ' 56).

## הערות שוליים

קטגוריה:מטאפיזיקה
קטגוריה:פילוסופיה
קטגוריה:טיעונים
הלשכה הבין-לאומית לענייני סמים ואכיפת חוק

ממוזער|169x169 פיקסלים| הלוגו של "האגף האווירי" של הלשכה הבין-לאומית לענייני סמים ואכיפת חוק (INL) - משרד התעופה, משרד החוץ האמריקאי
**הלשכה הבין-לאומית לענייני סמים ואכיפת חוק** (באנגלית: **Bureau of International Narcotics and Law Enforcement Affairs**; בראשי תיבות: **INL**) היא סוכנות הכפופה לשר המשנה לביטחון אזרחי, דמוקרטיה וזכויות אדם במחלקת המדינה של ארצות הברית. תחת מטריית המשימה הכללית שלה לפתח מדיניות ותוכניות למלחמה בסמים ובפשיעה בין-לאומיים, הלשכה ממלאת תפקיד בהכשרת כוחות הביטחון הלאומיים של בעלות בריתה של ארצות הברית.

## תוכניות
תוכניות הלשכה תומכות בשניים מהיעדים האסטרטגיים של מחלקת המדינה של ארצות הברית: 

# צמצום כניסת הסמים הבלתי חוקיים לארצות הברית.
# מזעור השפעת הפשע הבין-לאומי על ארצות הברית ואזרחיה. 

תוכניות נגד סמים ופשע משלימים גם את מאמצי הלוחמה בטרור, הן במישרין והן בעקיפין, על ידי קידום מודרניזציה ותמיכה בפעולות של מערכות משפט פלילי זרות וסוכנויות אכיפת חוק המופקדות על משימת הלוחמה בטרור. ראש הלשכה הוא עוזר מזכיר המדינה לענייני סמים ואכיפת חוק בין-לאומיים, טוד ד. רובינסון.

הלשכה מנהלת את תוכנית התגמולים בסמים של משרד החוץ ותוכנית התגמולים של הפשע המאורגן בתיאום עם משרד המשפטים, המחלקה לביטחון פנים, אכיפת מכס והגירה (ICE), המנהל לאכיפת הסמים (DEA), משרד החקירות הפדרלי (FBI), וסוכנויות אמריקאיות אחרות. במסגרת התוכנית הלשכה מציעה פרסים כספיים על מידע או על סיוע באכיפת הסחר בסמים. הלשכה אינו ארגון אכיפת חוק אך הוא מתמחה בניהול תוכניות הכשרה גדולות לאכיפת חוק, למשל באפגניסטן, קולומביה ועיראק.

אגף התעופה של מחלקת המדינה מספק את שירותי התעופה ללשכה, בעבור מבצעי משלחות בחו"ל, סיוע באכיפת חוק ותמיכה בפעולות נגד סוחרי סמים. ללשכה יש יותר מ-200 מטוסים ומסוקים (כולל מטוסי OV-10, AT-802 ו- C-27 ומסוקי סיקורסקי UH-60 בלאק הוק, בל UH-1 אירוקוי ו-K-Max) המעורבים בתוכניות תעופה של הלשכה, כמחציתם בקולומביה, והיתר בפרו, בוליביה, גואטמלה, פקיסטן, קוסטה ריקה ואפגניסטן. בפועל התמיכה מסופקת על ידי חברת DynCorp , כקבלן עבור ממשלת ארצות הברית.

## ראו גם
* העוקץ הניגרי
* שירות הביטחון הדיפלומטי

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מחלקת המדינה של ארצות הברית
קטגוריה:ארגוני מאבק בסמים
זנו דבאסט

**זנו קון דבאסט** (בהולנדית: **Zeno Koen Debast**; נולד ב-24 באוקטובר 2003 בבלגיה) הוא כדורגלן בלגי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת ספורטינג ליסבון מליגת העל הפורטוגלית ובנבחרת בלגיה.

## קריירת מועדונים
דבאסט גדל במחלקת הנוער של אנדרלכט. ב-2 במאי 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בתיקו 2-2 נגד קלאב ברוז' במסגרת ליגת העל הבלגית לעונת .

ב-4 ביולי 2024 חתם דבאסט על חוזה ל-5 שנים בספורטינג ליסבון מליגת העל הפורטוגלית.

## קריירה בינלאומית
ב-22 בספטמבר 2022 ערך דבאסט את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בלגיה, בניצחון 1–2 על נבחרת ויילס במסגרת ליגת האומות 2022/2023.

נכלל בסגל נבחרת בלגיה לטורניר מונדיאל 2022.

נכלל בסגל נבחרת בלגיה לטורניר יורו 2024.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים בלגים
קטגוריה:בלמי כדורגל בלגים
קטגוריה:כדורגלני אנדרלכט
קטגוריה:כדורגלני ספורטינג ליסבון
קטגוריה:כדורגלני נבחרת בלגיה
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2022
קטגוריה:כדורגלני יורו 2024
קטגוריה:בלגים שנולדו ב-2003
הנערה הכי בת-מזל בעולם (סרט)

**הנערה הכי בת-מזל בעולם** (באנגלית: **Luckiest Girl Alive**) הוא מותחן מסתורי משנת 2022 בבימויו של מייק בארקר מתסריט של ג'סיקה קנול, המבוסס על הרומן שלה באותו השם. בסרט מככבים מילה קוניס, פין ויטרוק, סקוט מקניירי, תומאס ברבוסקה, ג'ניפר בילס וקוני בריטון.

הסרט יצא לאקרנים בבתי קולנוע נבחרים ב-30 בספטמבר 2022, לפני השקה בסטרימינג ב-7 באוקטובר 2022 על ידי נטפליקס.

## עלילה
תושבת ניו יורק, שנראה שחייה בשליטה, מתמודדת עם טראומה שגורמת לחייה להתפרק לרסיסים.

## שחקנים ודמויות
* מילה קוניס – האני פאנלי
* קיארה אורליה – האני פאנלי הצעירה
* פין ויטרוק – לוק הריסון
* סקוט מקניירי – אנדרו לארסון
* ג'ניפר בילס – לולו וינסנט
* קוני בריטון – דינה
* תומאס ברבוסקה – ארתור פינמן
* ג'סטין לופה – ניל רתרפורד
* דלמר אבוזייד – אהרון ויקרשאם
* אייזק קרגטן – ליאם
* אלכסנדרה ביטון – הילרי היצ'ינסון
* ניקול הוף – אוליביה קפלן
* אלכס בארון – דין בארטון
* קרסון מקורמאק – דין ברטון הצעיר
* גייג' מונרו – פייטון פאוול

## הפקה
באוגוסט 2015, פורסם שליונגייט רכשה את זכויות הסרט של הנערה הכי-בת מזל בעולם מאת ג'סיקה קנול, כאשר ריס ווית'רספון אמורה להפיק תחת החברה שלה, "Pacific Standard". בפברואר 2021, פורסם שמילה קוניס תככב בסרט, כאשר מייק בארקר אמור לביים את הסרט, מתסריט של קנול, כשנטפליקס אמורה להפיץ, וללינסגייט וויתרספון לא חלק מההפקה. ביולי 2021, פין ויטרוק, סקוט מקניירי, קיארה אורליה, תומאס ברבוסקה, ג'סטין לופה, דלמר אבוזייד, אלכס בארון, קרסון מקורמאק, ג'ניפר בילס וקוני בריטון לוהקו לתפקידים בסרט.

הצילום הראשי החל ביוני 2021 בטורונטו, קנדה והסתיים בספטמבר 2021 בניו יורק.

## הפצה
הסרט יצא לאקרנים בבתי קולנוע נבחרים ב-30 בספטמבר 2022, לפני ההשקה בסטרימינג ב-7 באוקטובר 2022 על ידי נטפליקס.

## קישורים חיצוניים

#### ביקורות
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 2022
קטגוריה:נטפליקס: סרטים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטי מתח אמריקאיים
קטגוריה:סרטים המבוססים על רומנים אמריקאים
בזוס (נהר)

**בזוס** (בקטלאנית: **Besòs**, נהגה [bəˈzɔs]; בספרדית: **Besós**, בזוס) הוא נהר הזורם דרך קטלוניה, ספרד, שנוצר על ידי מפגש הנהרות מוגנט (Mogent) וקונגוסט (Congost). הוא נשפך לים התיכון. קו פרשת המים המלא שלו כולל את הערים הבאות: איגואפרדה, לה גריגה, סנט פוסט דה קמפסנטלס, קנובלס, גרנולר, מונמלו, מולט דל ואלס, מונטקאדה אי רייקסאק, סנטה קולומה דה גרמנה, ברצלונה וסנט אדריה דה בזוס. בשל האקלים הים תיכוני שלו, לנהר יש מנעד ופערים קיצוניים בזרימה בהתאם למזג האוויר.

## יובלים
לנהר בזוס חמישה יובלים עיקריים:
* נהר קונגוסט
* נהר ריפול
* נהר מוגנט
* נהר טנס
* נחל קאלדס

## היסטוריה
אף על פי היותו נהר בלתי ניתן לשייט, הבזוס היה בכל זאת חוליה מקשרת בין החוף הקטלוני לפנים היבשת. במאה ה-10 נבנתה תעלת ה-Rec Comtal כדי להשתמש בנהר להשקיה חקלאית.

בגלל העובדה שלנהר קטע העובר באזור המתועש ביותר (אזור מטרופולין ברצלונה), היה לו הכבוד המפוקפק להיות הנהר המזוהם ביותר באירופה במהלך שנות ה-70 וה-80. אולם מאז אמצע שנות ה-90, הנהר נמצא בתהליך של התאוששות.

הפורום האוניברסלי לתרבויות, שהתקיים בברצלונה במהלך שנת 2004, אפשר יצירת אזור בילוי בשם פארק פסטיבל דה בזוס (Parc Fluvial del Besòs) בין הערים ברצלונה, סנטה קולומה דה גרמנה וסנט אדריה דל בזוס.

## גלריה

Rbesos01.jpg|נוף מסנט אדריה דה בזוס אל ההרים
Rbesos02.jpg|נוף מסנט אדריה דה בזוס אל הים
Rbesos03.jpg|שפך הנהר


## ראו גם
* ליוברגט

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרד: נהרות
חרסון (מחוז, רוסיה)

**מחוז חרסון** (ברוסית: **Херсонская область**)  אחד ממחוזות רוסיה, שוכן בדרום המדינה, ובירתו העיר הניצ'סק. המחוז נחשב כחלק מהסובייקטים הפדרליים שלה, אך הוא ממוקם בגבולות בינלאומיים כחלק מאוקראינה וסיפוחו לרוסיה לא מוכר על ידי האומות המאוחדות.

שטח המחוז כ-28 אלף קמ"ר. גובל במזרח במחוז זפורוז'יה, בדרום בים אזוב, רפובליקת קרים, ובים השחור ובמערב במחוז מיקולאייב שבאוקראינה.

המחוז נכבש על ידי צבא רוסיה בימי הפלישה הרוסית לאוקראינה אך חלקו הצפוני הוחזר לאוקראינה ב-11 בנובמבר ומאז רוסיה שולטת רק בחלקו הדרומי. בימי הכיבוש מונה וולודימיר סלדו לראש המינהל האזרחי-צבאי של חרסון.

## היסטוריה
### הכיבוש הרוסי
ממוזער|ימין|סמליל המחוז בתקופת הכיבוש הרוסי, מרץ עד ספטמבר 2022
הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית כבשו את רוב מחוז חרסון לאחר קרב חרסון בתחילת מרץ 2022. באמצע מאי 2022 הודיע הממשל הצבאי-אזרחי בחרסון שמונה על ידי רוסיה על כוונתו להסתפח ל. לפי דיווחים שונים, כוחות רוסיים עינו, רצחו וחטפו אזרחים אוקראינים בשטחים הכבושים של חרסון.

הממשל הצבאי-אזרחי הרוסי בחרסון יזם משאל עם מדומה, על הכרזת מדינה ריבונית עצמאית שתהיה לה שאיפה חוקתית להסתפח לאלתר לפדרציה הרוסית כסובייקט פדרלי. משאל העם הבלתי חוקי נערך בתנאים מפוקפקים, כולל סקרים מדלת לדלת על ידי "נציבים" בליווי חיילים חמושים, דבר שעורר פחד והשפיע על תוצאות משאל העם. תוצאות משאל העם נחשבות כמפוברקות וספגו גינוי בינלאומי ואינו מוכר על ידי רוב הקהילה הבינלאומית.

על פי נתונים שפרסמו ממשאל העם על ידי רשויות הממשל הצבאי-אזרחי בחרסון, 87.05% (497,051) תמכו בסיפוח לפדרציה הרוסית, עם 12.05% (68,832) שהתנגדו ו-0.9% של פתקים פסולים, בשיעור הצבעה של 76.86%. לטענתם, השתתפו 571,001 מצביעים.

### סיפוח
חלקים ממחוז חרסון באוקראינה סופחו ב-30 בספטמבר, יחד עם הרפובליקה העממית של דונייצק, הרפובליקה העממית של לוהנסק ומחוז זפוריז'יה. חלק מהאזורים לאורך גבולות מחוז מיקולאיב ומחוז דניפרופטרובסק באוקראינה נתפסים על ידי רוסיה כחלק ממנה אך נותרו תחת הממשל האוקראיני בפועל.

החל מ-3 באוקטובר 2022, סמכות השיפוט הרוסית על האזור אינה מוכרת על ידי אף מדינה ריבונית; האזור כולו מוכר כשטח ריבוני של אוקראינה, שרואה בכל המחוזות שסופחו לרוסיה ככבושים זמנית.

בנובמבר 2022, הצבא הרוסי נסוג מהעיר חרסון ומשאר חלקו הצפוני של המחוז ומשרדי מושל המחוז והמינהל הצבאי עברו לעיר השוכנת באזור הדרומי של  במחוז, הניצ'סק.

## קישורים חיצוניים

* 

*
חרסון
קטגוריה:חבלי ארץ במחלוקת
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-2022
אסנת זהיר

**אסנת זהיר-איתן** (נולדה ב-28 באוגוסט 1952) היא קצינת צה"ל בדימוס, שעוטרה בצל"ש הרמטכ"ל על פעולתה במלחמת יום הכיפורים ולאחריה.

## ביוגרפיה
סגן אסנת זהיר נולדה וגדלה בחיפה. למדה בממרכז חינוך ליאו באק. ערב מלחמת יום הכיפורים היא שימשה כקצינת סעד של אוגדת סיני. לאחר פרוץ המלחמה הייתה לקצינת הנפגעים של האוגדה. בימים והלילות הראשונים למלחמה פעלה במשך שעות רבות בבסיס צה"ל ברפידים, לשם הובאו הרוגים ופצועים רבים, וסייעה במסירות בזיהוים למרות הקושי הנפשי הכרוך במשימה זו.

לאחר המלחמה ביקרה זהיר את חיילי המילואים של האוגדה בסיני וממערב לתעלת סואץ וטיפלה בצרכיהם. היא הקימה נוכח קשיים ארגוניים רבים יחידה שתפקידה היה טיפול בכל פצועי האוגדה, שהיו מאושפזים באתרים שונים בישראל, והפעילה אותה כשהיא מקדישה את כל זמנה למשימה. בין היתר ארגנה הסעות לבני משפחות הפצועים שהתקשו להגיע אל יקיריהם בבתי החולים ולפצועים שביקשו לצאת מהם לחופשה, הפעילה משרד קשר טלפוני, ניצחה על ביקורי חיילות אצל הפצועים וטיפלה בענייניהם מול הרשויות. בהמשך היא יצרה קשר אישי עם משפחות ההרוגים והפצועים מקרב חיילי האוגדה. היא דאגה לצרכיהן וייצגה אותן מול גורמים צבאיים ואזרחיים.

בחודש אפריל 1976 עוטרה זהיר על פעולתה בצל"ש הרמטכ"ל. בכתב העיטור צוין כי היא גילתה במעשיה יוזמה, מסירות ויחס אנושי חם לפצועים ולמשפחות השכולות.

בהמשך חייה למדה זהיר-איתן עבודה סוציאלית באוניברסיטה העברית בירושלים, חיה במושב כרם מהר"ל ועוסקת במקצועה.

## קישורים חיצוניים
* סרן אסנת זהיר איתן, באתר הגבורה
* ענת מידן, נשות חיל, ידיעות אחרונות, 27 באפריל 1998 (קישור לקובץ PDF)
* נורית ברצקי, "לא עמדתי באש והצל"ש גדול עלי", מעריב, 28 באפריל 1976, באתר עיתונות יהודית היסטורית

קטגוריה:קציני צה"ל
קטגוריה:חיילי צה"ל במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מעוטרי צל"ש הרמטכ"ל
קטגוריה:חיילות צה"ל
קטגוריה:בוגרות מרכז חינוך ליאו באק
קטגוריה:בוגרי מרכז חינוך ליאו באק
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים: עבודה סוציאלית
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: עבודה סוציאלית
קטגוריה:כרם מהר"ל: אישים
קטגוריה:עובדות סוציאליות ישראליות
קטגוריה:עובדים סוציאליים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1952
קרחון לוראבי

**קרחון לוראבי** או **קרחון לורבי** או **קרחון לארבי** (באנגלית: **Lurabee Glacier**) הוא קרחון גדול, הזורם באזור ארץ פאלמר, של חצי האי האנטארקטי שבאנטארקטיקה.

אורכו של קרחון לוראבי 50 קילומטרים.

קרחון לוראבי זורם לכיוון צפון-מזרח בין רמת סקריפס, לבין רמת פינלי.

## היסטוריה
### גילוי ומיפוי הקרחון

קרחון לוראבי התגלה מהאוויר ב-20 בדצמבר 1928 על ידי חוקר אנטארקטיקה האוסטרלי סר יוברט וילקינס., בטיסה מעל האזור.

### מקור השם

וילקינס (מגלה הקרחון) נתן לקרחון לוראבי את שמו.

וילדינס קרא לקרחון "תעלת לוראבי" או "תעלת לאראבי" (Lurabee Channel).

הקרחון נקרא על שם לוראבי שרק (או לאראבי שרק), מסן פרנסיסקו במדינת קליפורניה שבארצות הברית.

שרק סייעה לוילקניס להשיג את הציוד הנדרש לטיסתו מעל אנטארקטיקה, בה התגלה הקרחון.

כמו כן שרק סייעה בעריכת ספרו של וילקינס "טיסה מעל אנטארקטיקה" (*Flying the Arctic*).

לאחר שהתברר שמדובר בקרחון ולא בתעלה (עמק בו זורם הקרחון), שונה שם האתר בהתאם.

לארבי
יחסים מסוכנים (סדרת טלוויזיה)

**יחסים מסוכנים** (באנגלית: **Dangerous Liaisons**) היא סדרת דרמה תקופתית אמריקאית, המבוססת על רומן המכתבים באותו השם מאת פייר שודרלו דה לאקלו ומשמשת לה כפריקוול.

הסדרה עלתה לשידור בערוץ "Starz" ב-9 בנובמבר 2022.

## רקע עלילתי
עלילת הסדרה מגוללת את סיפור המקור של המרקיזה דה מרטיי והרוזן ואלמון, ומציגה כיצד התחילו כמאהבים צעירים בשכונות העוני של פריז, ואת עלייתם לצמרת האצולה הצרפתית באמצעות סדרה של מזימות, מניפולציות, תככים ובגידות, בעודם מתנדנדים לנצח בין יחסי אהבה-שנאה.

## צוות השחקנים והדמויות
* אליס אנגלרט – **קאמי דה מרטיי**
* ניקולס דנטון – **פסקל ואלמון**
* לזלי מנוויל – **ז'נבייב דה מרטיי**
* קאריס ואן האוטן – **ז'קלין דה מונטרצ'ט**
* פאלומה פיית' – **פלורנס דה רגנייה**
* מייקל מקלהאטון – **ז'אן דה מרטיי**
* קוסאר עלי – **ויקטואר**
* נתניאל סאלח – **אזולה**
* חכים קאה-קאזים – רב המשרתים
* הילטון פלסר – **גבריאל קארה**
* מיה ת'רפלטון – **רוז**
* קולט דלאל צ'נצ'ו – **אונדין דה ואלמון**
* לוסי קוהו – **כריסטין דה סוויני**
* פיסאיו אקינאדה – **שבלייה דה סן ז'אק**
* מריה פרידמן – **ברטה**
* קלייר היגינס – **מאדאם ז'ריקו**
* דימיטרי גריפארי – **דאנסי**
* ריצ'רד ארל – **הדוכס דה לנווין**
* שרה אי. בנטלי – **הדוכסית דה לנווין**

## הפקה
### פיתוח
בנובמבר 2013, נמסר על פיתוח עיבוד טלוויזיוני חדש על בסיס רומן המכתבים "יחסים מסוכנים" מאת פייר שודרלו דה לאקלו מאת היוצר כריסטופר המפטון, שעל הפקתו בפועל יופקדו קולין קאלנדר וטוני קרנץ, ועל הפצתו ושידורו בבריטניה תופקד רשת "BBC". ביולי 2019, נמסר על הזמנת העיבוד הטלוויזיוני מערוץ "Starz", כשעל כתיבתה והפקתה תופקד הארייט וורנר. עוד נמסר כי רשת "BBC" כבר אינה מעורבת בהפצת הסדרה, וכי המפטון ישמש רק כמפיק בפועל.
### ליהוק
במאי 2021, נמסר על ליהוקם של אליס אנגלרט וניקולס דנטון לתפקידים הראשיים בדמויותיהם של המרקיזה דה מרטיי והרוזן ואלמון בצעירותם. ביוני 2021, נמסר על ליהוקם של לזלי מנוויל, קאריס ואן האוטן, פאלומה פיית', מייקל מקלהאטון, קוסאר עלי, נתניאל סאלח, חכים קאה-קאזים, הילטון פלסר, מיה ת'רפלטון, קולט דלאל צ'נצ'ו, לוסי קוהו, פיסאיו אקינדה, מריה פרידמן וקלייר היגינס לצוות השחקנים של הסדרה.
### צילומים
צילומי הסדרה התקיימו בצ'כיה במאי 2021.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות דרמה תקופתית אמריקאיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה המבוססות על ספרים
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה שמתרחשות בפריז
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 2022
אדריאן טרופר

**אדריאן טרופר** (בצרפתית: **Adrien Truffert**; נולד ב-20 בנובמבר 2001 בלייז' שבבלגיה) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת בורנמות'.

## קריירת מועדונים
טרופר הגיע למחלקת הנוער של סטאד רן בשנת 2015. בשנת 2018 החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון. ב-19 בספטמבר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בניצחון 1–2 על מונקו במסגרת המחזור הרביעי בליגת העל הצרפתית לעונת 2020/2021.

ב-16 ביוני 2025 חתם בבורנמות' מהפרמייר ליג.

## קריירה בינלאומית
ב-25 בספטמבר 2022 ערך טרופר את הופעת הבכורה שלו בנבחרת צרפת, בהפסד 0–2 לנבחרת דנמרק במסגרת ליגת האומות 2022/2023.

נכלל בסגל הנבחרת האולימפית של צרפת לטורניר הכדורגל באולימפיאדת פריז (2024).

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים צרפתים
קטגוריה:מגני כדורגל צרפתים
קטגוריה:כדורגלני סטאד רן
קטגוריה:כדורגלני נבחרת צרפת
קטגוריה:כדורגלנים צרפתים באולימפיאדת פריז (2024)
קטגוריה:כדורגלני בורנמות'
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-2001
ליוברגט

**ליוברגט** (בקטלאנית: **Llobregat**, באלפבית פונטי בינלאומי: [ʎuβɾəˈɣat]) הוא הנהר השני באורכו בקטלוניה, ספרד, אחרי הטר. הוא זורם לים התיכון מדרום לעיר ברצלונה. מקור שמו עשוי להיות במילה לטינית עתיקה שמשמעותה 'אפל', 'עצוב' או 'בוצי', או מ-Rubricatus, שמשמעותה "אדום".

## מסלול
[ממוזער|ימין|200px|[גשר השטן מעל הליוברגט במרטורל]]
מקורו של הליוברגט בגובה של 1,259 מטרים מעל פני הים בסרה דל קאדי, בגבולות עיריית קסטלאר דה נ'האג, ברגואדה קומרקה. אורכו הכולל של הנהר הוא יותר מ-170 קילומטרים. במרטורל חוצה את הנהר גשר השטן כחלק מהוויה אוגוסטה הרומית. בצורתו הנוכחית הגשר מתוארך לתקופת שיא ימי הביניים. הכביש המהיר C-16 ידוע גם בשם "ציר ליוברגט" (בקטלאנית: Eix del Llobregat) מכיוון שהקטע הגדול ביותר שלו עוקב אחר תוואי העמק של נהר ליוברגט.

הנהר מסתיים בים התיכון ויוצר את דלתה לוברגאט, בשטח עיריית אל פראט דה ליוברגט, ליד ברצלונה בגדה השמאלית. הדלתה סיפקה הרחבה גדולה של אדמה פורייה קרובה לעיר ברצלונה, אך כיום היא סלולה, עירונית ומכוסה על ידי תשתיות כגון נמל התעופה של ברצלונה-אל פראט.

הליוברגט מנוהל באופן רציף ובעקביות במסלולו התחתון ומים שבעבר נשפכו לים, נשאבים כעת במעלה הזרם כדי להגביר את הזרימה הטבעית, להפרות את ביצות הדלתה של הנהר ולשלוט על חדירת מי הים.

## יובלים
היובלים העיקריים של הליוברגט הם:
*יובלים ימין:
**בסטרני
**קרדנר
**אנויה
*יובלים שמאליים:
**ריירה דה מרלס
**ריירה גברסה
**ריירה דה רובי
**ריירה דה ואלוידררה, הידוע גם בשם לה רייראדה

## ראו גם
* בזוס (נהר)

## לקריאה נוספת

* S. Sabater & A. Ginebreda & D. Barceló (Editors): The Llobregat: The Story of a Polluted Mediterranean River. Springer, 2012. 


## קישורים חיצוניים

* 

* River Llobregat Water Reclamation Project


## הערות שוליים

קטגוריה:ספרד: נהרות