open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אלאן גרסיה

**אלאן גבריאל לודוויג גרסיה פרס** (בספרדית: **Alan Gabriel Ludwig García Pérez**;  23 במאי 1949 - 17 באפריל 2019) היה פוליטיקאי פרואני, מנהיג מפלגת APRA ונשיא פרו בשנים 1990-1985 ו-2011-2006.

## חייו
גרסיה הושבע לראשונה לנשיא ביולי 1985, בגיל 36, ובכך היה צעיר נשיאי פרו. הוא נבחר לנשיאות מטעם המפלגה הלאומית APRA (אפרה), והיה הראשון והיחיד שנבחר לנשיאות מטעם המפלגה. גרסיה נבחר כמועמד פופוליסטי-לאומני, שנטה לכיוון ברית המועצות. בתקופה בה נבחר גרסיה סבלה פרו ממשבר כלכלי קשה, תסיסה ואלימות, שכללה מרידות מצד ארגון המחתרת הנתיב הזוהר. בעת שהושבע הוא הצהיר שהוא מוותר על רוב שכרו כדוגמה לצעדי הצנע הנדרשים כדי להתגבר על המשבר הכלכלי בפרו. בחודשים הראשונים בשלטון ניסה לשכנע את קרן המטבע הבינלאומית לדחות את פירעון ההלוואות שלקחו קודמיו, שהכניסו את פרו לחדלות פרעון. בשנת 1987 ביקש גרסיה להלאים את הבנקים הפרטיים במדינה, צעד שעורר ביקורת רבה מימין. גרסיה לא הצליח להתגבר על הבעיות הכלכליות של פרו, ולקראת הבחירות באפריל 1990 הייתה פרו מוכת שביתות ואינפלציה. חוקת פרו אסרה על הנשיא לכהן שתי כהונות רצופות, ולכן גרסיה לא התמודד בבחירות בשנת 1990.

בבחירות לנשיאות פרו בשנת 2001 הוא התמודד שוב, אך הפסיד בסיבוב השני לאלחנדרו טולדו. גרסיה חזר והתמודד בבחירות בשנת 2006, והפעם בהצלחה וחזר לכהן כנשיא בשנית. הוא סיים את תפקידו בשנת 2011.

## מקרה השחיתות והתאבדותו
החל משנת 2016 התנהלה נגד גרסיה חקירה בחשד לשחיתות, בקשר לחברת הבנייה הברזילאית אודברכט, אך הוא הכחיש את מעורבותו בפרשיית השוחד. בשנת 2018 ביקש גרסיה מאורוגוואי מקלט מדיני לאחר שנאסר עליו לעזוב את פרו מחשש שיברח או יפריע להליכי החקירה, אך אורוגוואי דחתה את הבקשה. ב-17 באפריל 2019 הוחלט לעצור את גרסיה, אך הוא ירה לעצמו בצוואר והתאבד לפני הגעת המשטרה. הוא נלקח לבית החולים קסימירו אולה, שם נכנס לתרדמת מיד לאחר ניתוח החירום להצלת חייו. לאחר כמה דקות הוא נפטר מפצעיו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נשיאי פרו
קטגוריה:מתאבדים: ראשי מדינות
קטגוריה:מתאבדים: חשודים בפלילים
קטגוריה:פרואנים שנולדו ב-1949
קטגוריה:פרואנים שנפטרו ב-2019
הלחמי

**הלחמי** הוא כינוי הנגזר מיחוסו המקראי של דוד המלך לעיר בית לחם ("בית הלחמי").

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה טופונימיים
שריר העין החוגי

250px|ממוזער|שרירי הפנים
**שריר העין החוגי** (TA: Musculus orbicularis oculi) הוא אחד משרירי הפנים. שריר העין החוגי הוא שריר סוגר הסובב את העין. כיווץ השריר מצר את פתח העין וסוגר את העפעפיים בזמן עצימת עיניים או מצמוץ. הכיווץ מסייע בריקון שק הדמעות, הנעת נוזל הדמעות ופיזורו על פני גלגל העין. כיווץ חזק של השריר מקמט את עור הפנים מסביב לעיניים.

## תיאור
סיבי שריר העין החוגי עוטפים את השוליים הארובתיים ואת העפעפיים במבנה מעגלי. לשריר שלושה חלקים. החלק הארובתי (Pars orbitalis musclusorbicularis oculi) הוא הגדול בהם והוא עוצם את העיניים בחוזקה. החלק העפעפי (Pars palpebralis musclusorbicularis oculi) סוגר את העפעפיים בעדינות ומשמר את לחלוחית העין. החלק העמוק של החלק העפעפי (Pars profunda partis palpebralis musclusorbicularis oculi) או חלק שק הדמעות מניע את העפעפיים וחלקים ממערכת הדמעות בדרך שתגרום לנוזל לזרום ולכסות את העיניים.

## עצבוב
שריר העין החוגי מעוצבב על ידי ענף העול של עצב הפנים (CN VII).

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שרירי הפנים
כפתוריים

**כפתוריים** (שם מדעי: Neuradaceae) היא משפחה של פרחים דו-פסיגיים. במשפחה זו שלושה סוגים בהם כ-10 מינים הנפוצים מצפון-מערב אפריקה עד להודו.
המשפחה קרויה על שם הסוג כפתור והתפתחה לפני 70 מיליון שנה בתקופת הקרטיקון.
סוגים במשפחה:
* *Grielum*
* כפתור *Neurada* ובו המין כפתור החולות (*N. procumbens*), היחיד מהמשפחה הצומח בישראל.
* Neuradopsis

## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1835
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי וינסן פרנץ קוסטלצקי
בית קסלטאון

שמאל|ממוזער|250px|בית קסלטאון
**בית קסלטאון** (אנגלית: **Castletown House**) הוא המבנה הפלדיאני הגדול ביותר באירלנד. המבנה שוכן בכפר סלבריג' במחוז קילדייר. בנייתו החלה בסביבות 1722 עבור ויליאם קונולי, שהיה היושב ראש של הבית התחתון של הפרלמנט האירי. חזית הבית עוצבה על ידי הארכיטקט האיטלקי אלסנדרו גליליי.

## היסטוריה
החזית של הבלוק הראשי של הבית עוצבה על ידי גליליי בסגנון פלדיאני, שהיה סגנון של בית כפרי איטלקי במאה ה-16, מה שלא התאים בהכרח למזג האוויר הקריר של אירלנד. גליליי חזר לאיטליה בשנת 1719, ולכן ולא היה מעורב בתכנון שאר הבית. מכאן עברה עבודת התכנון לאחריותו של סר אדוארד לובט פירס, ארכיטקט אירי צעיר שמונה בשנת 1724 לסיים את הפרויקט. אדוארד פירס חזר באותה תקופה מאיטליה, שם פגש באלסנדרו גליליי. פירס הוסיף אכסדרה שקישרה בין האגפים המערבי והמזרחי של הבית לחלקו המרכזי.

תכנון פנים הבית נקטע עם מותו של ויליאם קונולי ב-1729, וחודש רק בשנת 1758 לאחר שאחד מצאצאי המשפחה, טום קונולי (אחיין דור שני), ירש את הבית. 
בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-18 תוכננו חדרי הבית בסגנון נאו-קלאסי מאופק על ידי הארכיטקט סר ויליאם צמברס.

## חדרי הבית
ממוזער|בית קסלטאון במאה ה-19
היכל הכניסה הוא היכל בעל שתי קומות, הרצפה בעלת מרצפות שחור לבן כמו בלוח שחמט. ההיכל תוכנן על ידי פירס ולא השתנה כלל מאז בניית הבית. האח בחדר עשוי משיש קיקלני שחור.
גרם המדרגות שנתמך על ידי אבן גיר שהובאה מהאי פורטלנד, עם מעקה שעשוי מעמודי פליז שנבנה בשנת 1760. על העמודים עצמם חרוטה השנה 1760 ושם החברה המייצרת.
העבודה נעשתה תחת הנחייתו של סימון וירפיל, שהיה בן טיפוחיו של סיר ויליאם צמברס.
קירות החדר מעוצבים בסגנון רוקוקו וכוללים פורטרטים של בני המשפחה, פסל ראש של טום קונולי וארבעה ציורי ראשים שמייצגים את ארבע עונות השנה.

חדר האוכל - תכנונו הסתיים בשנת 1767 על ידי ליידי לואיזה אשתו של טום קונולי, התכנון הושפע מעצותיו של הדוכס מלנסטר שהיה גיסה ואשר גר בקארטון האוס, בכפר מיינות' השכן. החפצים שהשתמרו הם שני שולחנות עץ מוזהבים ושלוש מראות קיר גדולות מקושטות ומוזהבות.

חדר המזווה - מכיוון שהמטבח היה מרוחק, והאוכל היה מתקרר עד שהמשרתים היו מביאים או לחדר האוכל, אז צמוד לחדר אוכל היה מזווה בו חיממו את האוכל.

חדר ההדפסים (print room) - חדר זה היחיד מסוגו שהשתמר במלואו כיום באירלנד, הוא חדר מהמאה ה-18 אשר על קירותיו מודבקים גזרי עיתונים והדפסים אחרים כמו שהיה מקובל באותה תקופה. את ההדפסים הדביקו ליידי לואיזה ואחותה שהייתה נשואה לדוכס מליינסטר.

חדרים נוספים: החדר האדום, החדר הירוק, חדר לימוד החום, הגלריה הארוכה ועוד..

## האובליסק
זהו מבנה שטות (folly) שמכונה קונולי פולי או האובליסק אשר נבנה כדי לסגור את הנוף שנשקף מהגלריה הארוכה. האובליסק נבנה בשנת 1740 ותוכנן על ידי ריצ'רד קאסל

## עבודות השחזור
משפחת קונולי חיה בבית עד שנת 1965 אז הבית נמכר עם כל הרכוש.
בשנת 1967 נקנה הבית על ידי הון דזמונד גינס והחלו עבודות שחזור והבית נפתח לציבור.
בשנת 1994 עבר הבית עם האובליסק והחצר מסביב שכוללת מבני פנאי כמו פגודה, בית מרחץ וכו' לראשות המשרד לעבודות הציבור (OPW).

## כיום
בחודשי הקיץ מתקיימים בבית קונצרטים ופסטיבלים המשחזרים את התקופה בהם אנשים מתחפשים לאצילים מהמאה ה-18.
ניתן לבקר בתוך הבית בסיורים מודרכים בחודשי הקיץ. המבנה עצמו כולל בית קפה שפתוח כל השנה וכן החצר מסביב לבית פתוחה לציבור כל השנה.
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אירלנד: מבנים
קטגוריה:אדריכלות פלדיאנית
האוניברסיטה לאמנויות בברלין

**האוניברסיטה לאמנויות בברלין** (בגרמנית: **Universität der Künste Berlin, UdK**, באנגלית: **Berlin University of the Arts**; עד נובמבר 2001 נקראה **בית הספר הגבוה לאמנויות בברלין**; **Hochschule der Künste Berlin**) היא אחת מארבע האוניברסיטאות הגדולות בברלין בירת גרמניה.

האוניברסיטה כוללת ארבעה קולג'ים, המתמחים באמנות חזותית, אדריכלות, תקשורת ועיצוב, ומוזיקה ואמנויות הבמה. מספר הסטודנטים הוא כ-3,600. האוניברסיטה לאמנויות בברלין היא אחת משלוש האוניברסיטאות בגרמניה, לצד האוניברסיטה לאמנויות בברמן ואוניברסיטת פולקוואנג לאמנויות, שאיחדו את הפקולטות לאמנות ולמוזיקה במוסד אחד.

## היסטוריה
שורשי האוניברסיטה נטועים בייסוד האקדמיה לאמנות הציור והאדריכלות, שהייתה בהמשך לאקדמיה הפרוסית לאמנויות בחסות הנסיך הבוחר פרידריך השלישי מברנדנבורג. שני הארגונים שקדמו לה היו בית הספר הגבוה למוזיקה בברלין, שנוסדה בשנת 1869 בהנהלת יוזף יואכים ואימצה גם את מסורת קונסרבטוריון שטרן המפורסם, ו**בית הספר הממלכתי לאמנויות של ברלין**, שקם בשנת 1875.

בשנת 1975 התמזגו שני בתי הספר לאמנויות תחת השם "בית הספר הגבוה לאמנות בברלין". התואר אוניברסיטה הוענק למוסד ב-1 בנובמבר 2001.

## תוכנית חילופי סטודנטים
תוכנית חילופי סטודנטים של האוניברסיטה היא תוכנית הרשמה ישירה, המוצעת למשך הסתיו, האביב והשנה האקדמית לסטודנטים, המגלים עניין באמנויות בלוויית ארבעה סמסטרים של לימודי גרמנית. בכל שנה אקדמית מקבל בית הספר 100 סטודנטים הנבחרים בקפידה מרחבי העולם במסגרת חילופין על בסיס הסכמים מוסדיים. הסטודנטים המשתתפים בתוכנית נדרשים לממן בעצמם את הוצאות המגורים והמחיה, כמעט ללא עזרה מבית הספר.

## בוגרים ידועי-שם
(רשימה חלקית)
* קלאודיו אראו פסנתרן
* אדוארד פרנק
* לאופולד גודובסקי, פסנתרן
* כריסטיאן לדן, אתנו-מוזיקולוג, מלחין
* אוטו קינקלדיי (1878–1966), מוזיקולוג, חלוץ בתחום ספריית המוזיקה האקדמית
* אוטו קלמפרר, מנצח
* מוריץ מושקובסקי, פסנתרן
* איזבל מונדרי, מלחינה
* איגנץ ואגהלטר, מלחין, מנצח
* ברונו ולטר, מנצח
* קורט וייל, מלחין

## מורים ידועי-שם
(רשימה חלקית)
* עמנואל פויירמן 1929–1933
* יוזף יואכים 1869–1907
* אורל ניקולה 1926
* דניאל ריכטר 2005–2006
* אליזבת גרימר 1965–1986
* ארנולד שנברג 1922–1933
* קלרה שומאן 1819–1896
* היינץ טיסן 1925–1945
* מקס ברוך 1890–1910

## קישורים חיצוניים

* 


* Berlin University of the Arts
* https://web.archive.org/web/20121105190100/http://study-art-or-music-in-berlin.info/EN/index.html


## הערות שוליים

קטגוריה:גרמניה: בתי ספר למוזיקה
קטגוריה:ברלין: תרבות
קטגוריה:שרלוטנבורג-וילמרסדורף: מבנים
אמנויות
אמנויות
נור א-דין מחמוד

**נור א-דין מחמוד** (בערבית: **نورالدين محمود**; 1899–1981) היה קצין עיראקי ממוצא כורדי ששימש כמפקד חיל המשלוח העיראקי במלחמת העצמאות, מפקדם מטעם הליגה הערבית של כלל הצבאות הפולשים למדינת ישראל במלחמת העצמאות, וכן כראש ממשלת עיראק למספר שבועות ב-1952 ו-1953.

## ביוגרפיה

מחמוד נולד במוסול. התגייס לצבא עיראק. בשנת 1948 היה בדרגת לואא' המקבילה לדרגת אלוף בצה"ל, ושימש כמפקד דיוויזיה 1 של הצבא העיראקי. הנהגתה של עיראק הובילה קו קיצוני כנגד הקמת מדינת ישראל ושליטי עיראק תיאמו את פלישת מדינות ערב לשטח המדינה החדשה. את ההכנות הוביל קצין אחר בדרגת לואא' בשם איסמעיל ספואת, אך משפרצה המלחמה מונה מחמוד למפקד הכוחות הפולשים. מחמוד נשא בתואר "מפקד הצבאות הפולשים בפועל", כאשר בתואר "מפקד הצבאות הפולשים" נשא עבדאללה הראשון, מלך ירדן. ב-8 במאי נפגש מחמוד עם עבדאללה, על מנת להכין את הכוחות ללחימה, ולאחר ההכרזה על הקמת מדינת ישראל פלשו מדינות ערב לשטח המדינה החדשה.

למעשה, לא היה לכוחות הפולשים פיקוד אחיד, ופיקודו של מחמוד היה פורמלי בלבד, והוא לא שלט בפועל בניהול הקרבות. על חיל המשלוח העיראקי פיקד בפועל זעים טאהר אל-זביידי ועל הכוח העיראקי הממוכן פיקד עקיד מוחמד רפיק עארף.

חיל המשלוח העיראקי כשל במשימותיו, ולא הצליח להשתלט על האזורים אותם יועד לכבוש, באזור בית שאן ועפולה בעקבות כישלונו במהלך הקרב על קיבוץ גשר במאי 1948. עם זאת, הצליח לבלום את הסתערות כוחות צה"ל על ג'נין במהלך הקרב על ג'נין. ב-1949, לאחר סיום המלחמה, הוחזר חיל המשלוח לעיראק.

בשנת 1952 שימש מחמוד כרמטכ"ל הצבא העיראקי. בנובמבר 1952 התפטרה ממשלת עיראק, בעקבות מהומות סטודנטים, והעוצר עבד אל-אילה הטיל על הפוליטיקאי הוותיק ג'מיל אל-מדפעי להקים ממשלה, אך הוא כשל בנסיונותיו. ב-23 בנובמבר 1952 מינה עבד אל-אילה את מחמוד לראש ממשלה. מחמוד דיכא את המהומות ביד קשה. ממשלתו של נור א-דין נועדה מלכתחילה להיות ממשלת מעבר קצרת ימים, והוא עצמו לא היה בעל שאיפות פוליטיות, פרט לשאיפה לשמר את שלטון בית המלוכה ההאשמי, לו היה נאמן. בעקבות המהומות נערכו בחירות חדשות, והשלטון נערך להעברת השלטון מהעוצר עבד אל-אילה למלך פייסל השני שהגיע לבגרות. במסגרת זו הוטלה הרכבת הממשלה על אל-מדפעי, ששב והחליף את מחמוד כראש ממשלה ב-29 בינואר 1953. 

הוא מת בשנת 1981.

## הערות שוליים

קטגוריה:ערבים במלחמת העצמאות
קטגוריה:אנשי צבא עיראקים
קטגוריה:ראשי ממשלת עיראק
קטגוריה:כורדים עיראקים
קטגוריה:ילידי 1899
קטגוריה:עיראקים שנפטרו ב-1981
שיבלבה

**שיבלבה** (**Xibalba**) היא שמו של העולם התחתון של המוות והריקבון במיתולוגיה של המאיה. היא מתוארת כאולם מתחת לפני האדמה אשר נשלט על ידי 12 אלי המאיה.

שיבלבה ידועה כמקום מלא מבחנים ומלכודות, כשכבר בשביל המוביל אליה קיימים מכשולים.

בשיבלבה מצויים לפחות שישה בתים מלאי מלכודות כמו הבית האפל, הבית הקפוא, בית שמלא יגוארים, בית שמלא סכינים ועוד.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:מאיה
קטגוריה:מיתולוגיות של עמים
רנאן ברסאן

**רנאן בארדיני ברסאן** (בפורטוגזית: **Renan Bardini Bressan**; נולד ב-3 בנובמבר 1988) הוא כדורגלן ברזילאי המחזיק באזרחות בלארוסית המשחק בקלוב דה רגאטס. לזכותו 29 הופעות במדי נבחרת בלארוס.

## מאפיינים
ברסאן, יליד טובאראו, ברזיל, גדל במחלקת הנוער המקומית של אתלטיקו טובאראו. באפריל 2007 עבר להומל מליגת העל הבלארוסית. ב-28 בינואר 2010 עבר ברסאן לבאטה בוריסוב. בעונתו הראשונה הבקיע ברסאן 15 שערים בדרך לתואר מלך השערים של העונה בליגה הבלארוסית, ואף נבחר לקשר העונה בליגה.

ב-2 באוקטובר 2012 הבקיע ברסאן את שערו הראשון בקריירה בליגת האלופות בניצחון 1–3 על באיירן מינכן הגרמנית כאשר הבקיע את השער השלישי בדקה ה-94.

בדצמבר 2012 חתם באלניה ולדיקווקז.

ב-2012 קיבל ברסאן אזרחות בלארוסית כדי לשחק בנבחרת בלארוס. את הופעת הבכורה שלו ערך ברסאן נגד  ב-29 בפברואר 2012. ברסאן אף נטל חלק במשחקים האולימפיים שנערכו בלונדון. את שערו הראשון בנבחרת האולימפית כבש נגד מולדתו  בהפסד 1–3.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים בלארוסים
קטגוריה:קשרי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:קשרי כדורגל בלארוסים
קטגוריה:כדורגלני הומל
קטגוריה:כדורגלני באטה בוריסוב
קטגוריה:כדורגלני אלניה ולדיקווקז
קטגוריה:כדורגלני אסטנה
קטגוריה:כדורגלני ריו אבה
קטגוריה:כדורגלני אפואל ניקוסיה
קטגוריה:כדורגלני שאביש
קטגוריה:כדורגלני ז'ובנטודה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת בלארוס
קטגוריה:זוכי פרס כדורגלן השנה בבלארוס
קטגוריה:בלארוסים שנולדו ב-1988
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1988
נס (סרט)

**נס** הוא סרט עלילתי קצר משנת 2006, שביים יבגני רומן והיה סרט הגמר שלו במסגרת לימודי הקולנוע באוניברסיטת תל אביב.

## עלילה
הסרט מספר על ואלרה (ולדימיר פרידמן), אב שמגדל את מקס (אלכס קלניוק), בנו בן העשר לבדו, אחרי שאשתו נדיה נהרגה בתאונת דרכים שמונה שנים קודם לכן. ואלרה מעוניין לקחת את בנו לטיול שורשים למכורתו רוסיה. מכיוון שהוא אינו יכול להרשות לעצמו את הטיול, הוא מנסה לגייס כסף בדרכים שונות. במהלך ניסיונותיו נודע לו שבנו כנראה אינו בנו הביולוגי והוא מנסה לברר את האמת.

הסרט שודר בערוץ 2 ובסינמטקים ונרכש לשידור על ידי "yes".

## שחקנים

## קישורים חיצוניים

* נס באתר פרויקט קולנוע

קטגוריה:סרטי 2006
קטגוריה:סרטים ישראליים קצרים
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2006
קטגוריה:סרטי יבגני רומן
מנוע עיוות

[שמאל|ממוזער|הדמיה של [שדה עיוות. הספינה נחה בבועה של מרחב חלל-זמן נורמלי]]
**מנוע עיוות** או **מנוע פיתול** (באנגלית: **Warp drive**) הוא מערכת הנעה היפותטית בעלת יכולת לנוע במהירות הגבוהה יותר ממהירות האור, אשר נמצאת ביצירות מדע בדיוני רבות, בעיקר ב**[[מסע בין כוכבים]]**. חללית המצוידת במנוע עיוות יכולה לטוס, לכאורה, במהירויות הגדולות מזו של אור, תוך עקיפת הבעיה הייחסותית של התארכות הזמן. למעשה החללית עצמה עומדת במקום כאשר החלל מלפניה מתכווץ בעוד שהחלל מאחוריה מתרחב וכך היא משנה את מיקומה בחלל הרגיל מבלי לנוע בעצמה, בדומה לאיך שאנרגיה אפלה לא באמת "מזיזה" צבירי גלקסיות. מנוע העיוות אינו מתיר נסיעה מיידית בין שתי נקודות. טכנולוגית מנוע העיוות יוצרת "בועה" מלאכותית של מרחב-זמן רגיל, שמקיפה את החללית. כתוצאה מכך, חללית במהירות עיוות יכולה להמשיך ולקיים אינטראקציה עם אובייקטים ב"חלל הנורמלי".

מנוע עיוות הוא אחד המאפיינים הבסיסיים של זיכיון מסע בין כוכבים ואחת הדוגמאות הידועות ביותר של מנוע עיוות בסיפורת. בפרק הפיילוט הראשון של מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית, הוא מכונה "היפרדרייב". מנוע העיוות במסע בין כוכבים הוא אחת הטכנולוגיות הבדיוניות המפורטות ביותר שיש. בהשוואה לדחפי ההיפר-חלל של יקומים בדיוניים אחרים, היא שונה בכך שספינת החלל אינה עוזבת את רצף המרחב-זמן הרגיל ובמקום זאת המרחב-זמן עצמו מעוות, כפי שמתאפשר בתורת היחסות הכללית.

העיקרון הפונקציונלי הבסיסי של מנוע העיוות במסע בין כוכבים זהה לכל ספינות החלל. מקור אנרגיה חזק, בדרך כלל מה שנקרא ליבת עיוות או לפעמים תא תערובת, מייצר פלזמה בעלת אנרגיה גבוהה. פלזמה זו מועברת אל מה שנקרא מחוללי שדה עיוות באמצעות צינורות. הגנרטורים הללו הם בעצם סלילים בנבכי עיוות הבולטים מהחללית. אלה מייצרים שדה תת-חלל, מה שנקרא שדה עיוות או בועת עיוות, המעוותים את המרחב-זמן ומניעים את הבועה והחללית בבועה קדימה.

ניתן לעצב את ליבת העיוות בצורות שונות. בני אדם ורוב הגזעים הבדיוניים האחרים משתמשים בתגובה מתונה של אנטי-דאוטריום ודאוטריום. האנרגיה המופקת עוברת דרך מטריצה, העשויה מתרכובת בדיונית הנקראת דיליתיום , אשר מורכבת משני אטומי ליתיום. עם זאת, נראה כי מינים אחרים משתמשים בשיטות שונות להנעה מהירה מהאור. הרומולאנים, למשל, משתמשים בחורים מיקרו-שחורים מלאכותיים הנקראים סינגולריות קוונטית.

בין היצירות הבדיוניות אשר עושות שימוש בטכנולוגית מנוע העיוות: "סטארקראפט", "לוחמי החלל" ו"דוקטור הו".

## ראו גם
*מיגל אלקוביירה - פיזיקאי שעסק בפיתוח מודלים תאורטיים בנושא.

## קישורים חיצוניים
* עפר מתוקי, מנוע עיוות - צעדים ראשונים, באתר סטארבייס972, 11 בנובמבר 2012

קטגוריה:טכנולוגיות מדע בדיוני
Nothing's Gonna Change My Love for You

**"Nothing's Gonna Change My Love for You"** (בתרגום חופשי לעברית: "שום דבר לא ישנה את אהבתי אליך") היא בלדת פופ מלודית שנכתבה על ידי ג'רי גופין ומייקל מאסר ובוצעה במקור על ידי ג'ורג' בנסון בשנת 1985 במסגרת אלבומו 20/20. גרסת הכיסוי בביצוע גלן מדירוס משנת 1987 הפכה ללהיט גדול בארצות הברית וברחבי עולם, והשיר אף הגיע, בין היתר, למקום הראשון במצעד הבריטי במהלך יולי 1988.

## גרסת גלן מדירוס

מדירוס פרסם במקור את גרסת הכיסוי שלו לשיר באמצעות חברת תקליטים מקומית קטנה בהוואי (Amherst Records) בהיותו בן 16 בלבד, לאחר שזכה בתחרות כישרונות מקומית שהתקיימה במדינת מוצאו, הוואי. מנהל רדיו מפיניקס שבאריזונה, אשר ביקר באותה העת בהוואי, שמע במקרה את השיר בביצועו של מדירוס והחליט לקחת עמו עותק של הביצוע חזרה לפיניקס. בעקבות כך הפך השיר בתחילה פופולרי בפיניקס ובהמשך הפך ללהיט ברחבי ארצות הברית (הגיע למקום ה-12 במצעד הבילבורד האמריקני), ומדירוס אף ביצע את השיר בתוכנית האירוח של ג'וני קארסון בהיותו בן 17 בלבד. בהמשך הפך השיר ללהיט בינלאומי גדול אשר בין היתר הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי ונשאר במיקום זה במשך 4 שבועות רצופים במהלך יולי 1988.

בוידאו קליפ לשיר בביצועו של מדירוס, נראה מדירוס מטייל לאורך חוף הים עם חברתו. הווידאו קליפ מסתיים כאשר הוא מנשק את חברתו מול השקיעה.

מדירוס הקליט בהמשך גם גרסה של השיר בספרדית בשם "Nada cambiará mi amor por ti".

### מיקומי שיא

## גרסאות כיסוי נוספות
לאורך השנים הוקלטו גרסאות כיסוי רבות לשיר, כאשר בין המבצעים הבולטים ביותר היו ריצ'רד קליידרמן, ווסטלייף, סטיבי וונדר, אנגלברט המפרדינק ולהקת הצלליות.

## קישורים חיצוניים

* עמוד השיר באתר songfacts.com 

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 1985
קטגוריה:סינגלים מ-1985
קטגוריה:סינגלי בכורה מ-1987
קטגוריה:שירי אנגלברט המפרדינק
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:בלדות משנות ה-1980
קטגוריה:בלדות פופ
קטגוריה:בלדות R&B עכשוויות
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד אירופה הוט 100
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האירי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים של RPM
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים של SNEP
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד 40 הסינגלים ההולנדיים
קטגוריה:סינגלים בהוצאת וורנר רקורדס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת מרקורי רקורדס
המכון המאוחד למחקר גרעיני

**המכון המאוחד למחקר גרעיני** (ברוסית: **Объединённый институт ядерных исследований (ОИЯИ)** מכון מחקר בינלאומי הממוקם בעיר דובנה שבמחוז מוסקבה. המכון הוקם בשנת 1956 וחברים בו 18 מדינות. תחומים עיקריים של המחקרים המבוצעים במוסד הם פיזיקה גרעינית, פיזיקת חלקיקים ופיזיקת מצב מעובה. לאות הוקרה לפעילות המכון ליסוד כימי מס' 102 ניתן שם דובניום (על שם העיר בו ממקום המכון) וליסוד כימי מס' 114 ניתן שם פלרוביום (על שם אחד ממייסדי המכון).

החל משנת 2012 בראש המכון עומד ויקטור מטבייב. מדינות השותפות למכון הם: אזרבייג'ן, ארמניה, בלארוס, בולגריה, וייטנאם, גאורגיה, קזחסטן, קוריאה הצפונית, קובה, מולדובה, פולין, רוסיה, רומניה, סלובקיה, אוזבקיסטן, אוקראינה, צ'כיה. בנוסף לכך במעבדות המכון עובדים מדענים ממדינות אחרות לפי הזמנה מיוחדת.

## היסטוריה
ממוזער|מאיץ החלקיקים של המכון
המכון הוקם על בסיס הסכם שנחתם ב-26 במרץ 1956 על ידי נציגי 11 מדינות של הגוש הסובייטי. מטרת הקמת המכון היה לאחד את המאמצים בתחום הגרעין. עוד משנות ה-40 בעיר דובנה היה ממוקם מכון מחקר גרעיני של האקדמיה למדעים של ברית המועצות שברשותו היה מאיץ חלקיקים ופעלה מעבדה אלקרו-פיזית שעסקה במחקרים בתחום בניית מאיצי חלקיקים. הקמת המכון הייתה תגובה סובייטית להקמת CERN בשנת 1954.

במעבדות המכון עבדו פיזיקאים נודעים כמו ניקולאי בוגוליובוב, איגור קורצ'טוב, איגור תם, גאורגי פליורוב. ניקולאי בוגוליובוב עמד בראש המוסד בשנים 1965-1988 ועיצב את דמותו ותחומי פעילות העיקריים.

החל משנת 1966 סין הפסיקה את השתתפותה במחקרי המכון. נכון לשנת 2012 במכון חברים 18 מדינות. ברשות המכון נמצאים מספר מאיצי חלקיקים ומרכז מחשבים מתקדם. במכון עובדים כ-6,000 מדענים ומהנדסים מהם כ-1,000 בעלי תואר שלישי. בכל שנה במשרדי המכון מתקיימים כ-40 ועידות בינלאומיות בתחום הפיזיקה.

המכון משתף פעולה עם CERN בפרויקט של מאיץ LHC וסיפק לפרויקט מספר מרכיבים.

## מעבדות המכון
ממוזער|ולדימיר קקלידזה, ראש המעבדה לפיזיקה של אנרגיות גבוהות, מציג את מאיץ החלקיקים
* מעבדה לפיזיקה נייטרונית על שם איליה פרנק
* מעבדה לפיזיקה תאורטית על שם ניקולאי בוגוליובוב
* מעבדה לפיזיקה של אנרגיות גבוהות על שם ולדימיר וקסלר ואלכסנדר בלדין
* מעבדה לבעיות גרעיניות על דם דג'לפוב
* מעבדה לריאקציות גרעיניות על שם גאורגי פליורוב
* מעבדה לטכנולוגיות מידע
* מעבדה לביולוגיה גרעינית

## הישגים עיקריים של מדעני המכון
* 1959 - מחקרים בתחום מעבר גרעיני
* 1960 - גילוי סיגמה בריון
* 1963 - גילוי יסוד כימי מס' 102 נובליום
* 1964 - גילוי יסוד כימי מס' 104 רתרפורדיום
* 1968 - גילוי יסוד כימי מס' 105 דובניום
* 1998 - גילוי יסוד כימי מס' 114 פלרוביום
* 2000 - גילוי יסוד כימי מס' 116 ליברמוריום
* 2003 - גילוי יסוד כימי מס' 113 ניהוניום
* 2010 - גילוי יסוד כימי מס' 117 טנסין
* סינתזה של כל יסודות כימיים כבדים שהתגלו במעבדות אחרות.
* מחקרים בתחום תאוריית הקווארקים
* גילויים שונים בתחום הכוח הגרעיני החלש

## קישורים חיצוניים

* 

* האתר הרשמי של המכון

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מכוני מחקר רב לאומיים
קטגוריה:מחוז מוסקבה
קטגוריה:רוסיה: מדע וטכנולוגיה
קטגוריה:מכוני מחקר פיזיקלי
קטגוריה:תוכנית הגרעין של רוסיה
רשתות טלוויזיה ברוסיה

**ה[[טלוויזיה]] ב[[הפדרציה הרוסית|פדרציה הרוסית]]** הוא אמצעי התקשורת הפופולרי ביותר ברוסיה, ופועלות בה כ-300 רשתות טלוויזיה ארציות, בהן שלוש רשתות עיקריות המכסות כ-90% משטחי רוסיה: הערוץ הראשון, רוסיה-1 ו-אן-טה-וה, הנמצאות בבעלות ישירה או עקיפה של הממשלה. רוב הרשתות הן רשתות טלוויזיה מסחרית.

הרשת הראשונה, הערוץ הראשון החלה לשדר בשנות ה-40 שידורי טלוויזיה תעמולתיים על חיי התרבות הסובייטיים, תחת השם הטלוויזיה המרכזית של ברית המועצות, כאשר הרשת השנייה — רוסיה-1 — שכונתה בעבר "הערוץ השני", נוסדה ב-1960 לצד 15 ערוצי טלוויזיה לכל אחת מן הרפובליקות של ברית המועצות.

בשנות ה-70 וה-80 הייתה הטלוויזיה אמצעי התקשורת העיקרי במשקי הבית הסובייטיים וכ-75 מיליון משקי בית החזיקו טלוויזיה באותה עת.

ב-1991 כללה מערכת הרדיו והטלוויזיה של ברית המועצות ארבע רשתות טלוויזיה ארציות, 52 תחנות טלוויזיה ברפובליקות הסובייטיות ו-78 תחנות אזוריות בשטחי הרפובליקה הרוסית.

מאמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 פועלות מספר חברות של שירותי טלוויזיה בכבלים המעניקות שירותי טלוויזיה רב-ערוצית, כשהגדולות שבהן הן חברת Tricolor TV ולה מנויים ב-12 מיליון בתי אב ומחזיקה ב-30% משוק הטלוויזיה המסחרית וחברת NTV Plus, הנחשבת לוותיקה ביותר ברוסיה (הוקמה ב-1996). לצדן פועלות חברות נוספות כחברת STV, MTC וחברת אוריון אקספרס שלה יותר ממיליון מנויים.

כיום, ישנם 15,000 משדרים ברחבי רוסיה.

## רשתות עיקריות
### החבילה הראשונה
החבילה הראשונה כוללת ערוצים של שידור דיגיטלי שספק השרות חייב לספק ללא תשלום

### החבילה השנייה
החבילה השנייה כוללת ערוצים עם שידור דיגיטלי ללא תשלום אך אין חובה לספק אותם.

### ערוצים נוספים

### ערוצים שנסגרו

## ראו גם
*רשתות טלוויזיה בארצות הברית
## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:חברות רוסיות
צורי

קטגוריה:שמות משפחה עבריים
קטגוריה:שמות פרטיים עבריים לגברים
ראות אטמוספירית

**ראות אטמוספירית** היא המרחק שממנו ניתן להבחין בעצם בולט בעין בלתי מזוינת (ללא עזרת מכשירים). באופן מדויק יותר, ישנן מספר הגדרות שונות לראות אשר מגדירות את מאפייני העצם ותנאי המדידה. הראות משתנה באופן חד בתנאי מזג אוויר שונים, וגם כתלות בגובה מעל פני הים, אזור גאוגרפי, וזיהום אוויר. הראות מוגדרת עבור אורכי גל בתחום האור הנראה בלבד, כפי שניתן להבין מהגדרת המושג.

ראות של 23 ק"מ בגובה פני הים נחשבת לטובה. ראות בערפל כבד יכולה להיות מטרים בודדים עד עשרות מטרים. באוויר נקי במיוחד כמו בקוטב הדרומי או הרים גבוהים הראות יכולה להגיע ל-70 ק"מ ויותר.

## הגדרות
קיימות מספר הגדרות שונות, אשר יתנו תוצאה שונה במקצת במדידת הראות. בכל המקרים הראות מתייחסת למרחק אופקי, שכן הראות גדלה עם הגובה וגם עם זווית קו הראייה. בנוסף, מכיוון שהראות היא גודל אשר מתייחס לתגובת העין האנושית לאור, היא מוגדרת לאור נראה בלבד, ואם הגלאי שאיתו מבוצעת המדידה הוא בעל תגובה שונה מהעין האנושית אז צריך לנרמל את תגובת הגלאי בתגובת העין. 

בנוסף יש לציין שהראות אמורה להיות תכונה של האטמוספירה בלבד, אולם בתנאי תאורה שונים (למשל אור מונוכרומטי באורכי גל שונים, או אור מנורה לעומת אור השמש) ערך הראות יהיה אחר, ולכן לצורך השוואה יש למדוד את הראות בתנאי תאורה שווים, או לנרמל את התוצאה בתאורה יחד עם תגובת הגלאי (או העין).

הגדרות:
* המרחק (בתאורה מסוימת קבועה) שבו הניגודיות (קונטרסט) של עצם לעומת סביבתו יורדת ל-2% מערכה של הניגודיות כאשר הצופה קרוב מאוד לעצם. הגדרה זו נפוצה באלקטרואופטיקה.
* הארגון הבינלאומי לתעופה אזרחית (ICAO) מגדיר ראות כמרחק המרבי בו ניתן להבחין ולזהות עצם שחור (בגודל מתאים) על רקע לבן. גודל מתאים הוא גודל מספיק כך שכושר ההפרדה של העין אינו מהווה מגבלה.
* הגדרה נוספת של ICAO היא: המרחק הגדול ביותר בו ניתן להבחין בתאורה בעוצמה של 1000 קנדלה על רקע חשוך.

## הקשר בין ראות ובליעה אטמוספירית
תכונת החומר הקובעת את הראות היא מקדם הבליעה. ניתן לקשר ביניהם באמצעות נוסחאות, כאשר מקדם הבליעה הוא אחד משני גדלים פיזיקליים בעלי הגדרות שונות.
עבור מקדם הבליעה ליחידת אורך a:
השינוי בעוצמת הקרינה I ליחידת מרחק הוא
:I'=-aI
ופתרון המשוואה נותן את תלות העוצמה במרחק
:I=I_0 e^{-ax}.
אם נחפש את המרחק שבו העוצמה שווה ל-2% מערכה ההתחלתי, נקבל:
:0.02I_0=I_0 e^{-ax}
ולכן
:x_{visibility}=\frac{3.912}{a},
כאשר היחידות של הראות תלויות ביחידות בהן נתון מקדם הבליעה.

מקדם הבליעה של מקדם השבירה (החלק המדומה) הוא \kappa, והוא קשור למקדם הבליעה ליחידת אורך באמצעות:
:a=2\kappa\frac{2\pi}{\lambda_0},
כאשר \lambda_0 הוא אורך הגל בריק.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אופטיקה
קטגוריה:מטאורולוגיה
קטגוריה:גדלים מטאורולוגיים
מטמון גורדון

250px|ממוזער|שמאל|מגש לחם הקודש ממטמון גורדון
**מטמון גוּרדון** (בצרפתית: **Trésor de Gourdon**) הוא מטמון מטבעות וכלי זהב מסוף המאה החמישית או תחילת המאה השישית, שהוטמן לאחר 524 והתגלה ליד העיר גוּרדון במחוז סון ולואר בצרפת ב-1845.

מציאת המטמון התרחשה בנסיבות מקריות - לואיס פורסט, רועת צאן, מצאה אותו תחת אריח רומי, עליו היה חרוט צלב. המטמון נמכר במכירה פומבית בפריז ב-20 ביולי 1846, הגביע והמגש נקנו על ידי המדינה אך המטבעות פוזרו ועקבותיהן אבדו. מטמון גורדון שמור כיום באגף המדליות בספרייה הלאומית של צרפת בפריז.

## תכולה
250px|ממוזער|שמאל|הגביע ממטמון גורדון
המטמון מכיל כמאה מטבעות זהב שנטבעו מתקופת לאון הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית (מהשנים 474-457) עד תקופתו של יוסטיניוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית (מהשנים 518-527) ומערכת כלים - גביע ומגש מלבני שעוטרו באופן דומה בטכניקת קלואזונה (cloisonné).
מידות המגש הן 19.5  \times  12.6 ס"מ ועומקו 1.6 ס"מ. שוליו משובצים גארנט, בטכניקת קלואזונה (cloisonné), במרכזו צלב גארנט ובארבע הפינות מוטיבים דמויי לבבות משובצים טורקיז. עיטור הצלב בתוך המגש מעיד שזהו מגש ללחם הקודש.

הגביע קטן, גובהו 7.5 ס"מ, בסיסו חרוט קטום, בעל שתי ידיות בדמות ציפורים אבסטרקטיות המזוהות רק בגלל המקור ועיניהן עשויות מאבני גארנט. לגביע בסיס בעל קימורים, חלקו העליון מתרחב מעט, מעוטר בחבלי זהב ובשיבוצים בטכניקת קלואזונה של אבני גארנט וטורקיז בתוך עיטורים דמויי לבבות ועלי דקל.
הגביע דומה לגביעי מתכת או חרס ששימשו את הרומאים לשתיית יין. מאידך, העיטור הוא ברברי, הן מבחינת איקונוגרפיה והן מבחינת טכניקת הקלואזונה (cloisonné) והקלילות האופיינית בעיצוב. מוטיבים דומים של ציפורים ניתן למצוא ביצירות אמנות ממתכת של הויזיגוטים, הלומברדים והמרובינגים.

## מקור
בשל עיטור הצלב בתוך המגש, מערכת הכלים מזוהה באופן חד משמעי כנוצרית. המלך המרובינגי כלוביס הראשון התנצר ב-496 כך שהגביע והמגש עשויים להיות מהתקופה המרובינגית המוקדמת או מסוף התקופה הגאלו-רומית.

במאה השישית שכן בגורדון מנזר, המקור הסביר לחפצי המטמון. התאריך המאוחר ביותר של מטבעות המטמון הוא סביב 524. ייתכן שהאוצר הוטמן בשל חשש מפשיטה. בעשור ה-520 היו הגאלים עדים למלחמות של ארבעת יורשי כלוביס בבורגונדים. המלחמה המכרעת בה הובסו הבורגונדים התרחשה ב-524.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:הספרייה הלאומית של צרפת
קטגוריה:אמנות ביזנטית
גורדון
קטגוריה:ממצאים ארכאולוגיים ממתכת
קובץ תצורה

**קובץ תצורה** או **קובץ קונפיגורציה** (באנגלית: **configuration file**) הוא קובץ המכיל פרמטרים להתאמה מקומית של תוכנה. קובץ תצורה מופיע בשתי רמות:
* קובץ תצורה ארגוני, המשמש להתאמה (קסטומיזציה) של התוכנה לארגון שבו היא פועלת.
* קובץ תצורה אישי, המשמש להתאמה (פרסונליזציה) של התוכנה למחשב מסוים שהיא מותקנת עליו, או למשתמש מסוים, בכל מחשב המשמש אותו.

בדרך כלל קובץ תצורה יהיה קובץ טקסט, לדוגמה בפורמטי XML, או JSON, אבל במקרים רבים הוא יהיה בפורמט פשוט יותר. לדוגמה, קובץ hosts כולל שורה לכל רשומה ובה כתובת IP כמפתח ושם (או מספר שמות) כערך עבור כתובת זו. בגרסאות מוקדמות של מערכות הפעלה למחשבים אישיים שימשו קובצי INI למטרה זו.

יש תוכנות הכוללות ממשק משתמש לקביעת תוכנו של קובץ התצורה, ואחרות מסתפקות בעריכה של קובץ זה באמצעות עורך טקסט.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קובצי תצורה
מאה שנים... מאה ציטוטים

**מאה שנים... מאה ציטוטים** היא רשימה של מאה ציטוטים מהקולנוע האמריקאי הטובים ביותר, כפי שנקבע על ידי מכון הסרטים האמריקאי, על פי סקר של יותר מ-1,500 אנשי תעשיית הקולנוע, אשר בחרו מתוך רשימה של 400 סרטים. הרשימה פורסמה לראשונה בשנת 2005 ושודרה ברשת "CBS" בהנחיית השחקן פירס ברוסנן.

## הרשימה

## קישורים חיצוניים
* הרשימה באתר האינטרנט של מכון הסרטים האמריקאי

קטגוריה:סדרת מאה שנים
קטגוריה:ספיישלים טלוויזיוניים אמריקאים
גלזורה

250px|ממוזער|כד מהמאה ה-16 באיראן מעוטר ועטוי גלזורה
250px|ממוזער|קיר של גלזורות על חימר בצבעים שונים
**גלָזוּרָה** או **הֲזָגָה** היא חומר ציפוי או זיגוג אוטם בטכניקת אמייל, המשמשת שכבת הגנה בכלי קרמיקה. תפקידה לצבוע, לעטר, אך גם לאטום כלים עשויים חימר בפני מים, והיא מאפשרת את ניקויו ועמידותו.

## היסטוריה
במהלך תקופת קופון ביפן נהגו לעטר כלים בזיגוג ירקרק מאפר טבעי, אשר מכיל תרכובות של נחושת. מ-552 ועד 794 לספירה, הוצגו זיגוגים בצבעים שונים. שלושת הצבעים של שושלת טאנג היו נפוצים במשך תקופה, אך לאט לאט שולבו צבעים וקומפוזיציות זיגוג שונות.

מהמאה השמינית השימוש בגלזורה היה נפוץ באמנות המוסלמית ובכלי הקרמיקה האסלאמיים, בדרך כלל בכלים מעוצבים בעלי פיתוחים מיוחדים. מרביתם זוגגו בתחמוצת בדיל בטכניקה שפיתחו הקדרים המוסלמים.

במהלך המאה ה-13 הגלזורה הגיעה לשלב מתקדם, ונעשה שימוש במספר רב של גוונים ורמות ברק ועמידות שונות.
 
## שימוש
הזיגוג חשוב ופונקציונלי לכלי חרס, שקודם לכן היו בלתי מתאימים להכלת נוזלים, בשל הנקבוביות שלהם. הזיגוג משפיע גם אסתטית על גימורי פני השטח של הכלי, כולל דרגות ברק, גוון ועל הצבע המוגמר. הזיגוג עשוי לשפר את המרקם הטבעי של החומר.

## הרכב
מרבית הגלזורות מכילות צורן דו-חמצני (סיליקה), המייצר מעטה זכוכית. מוסיפים גם תערובות של תחמוצות מתכת כדוגמת נתרן, אשלגן וסידן, הקובעות את טמפרטורת ההתכה של התערובת. אליהם מוסיפים אלומינה (לרוב על ידי הוספת חרסית) המקשיחה את הגלזורה ומונעת ממנה להחליק על גבי הכלי. מוסיפים גם אלמנטים של צבע וברק כגון תחמוצות של ברזל, נחושת, קובלט, בדיל או זירקוניום.

## תהליך
ניתן להשתמש בגלזורה על ידי הברשה של תערובת יבשה על פני השטח של גוף החימר או על ידי החדרת מלח או סודה לתוך כבשן בטמפרטורות גבוהות כדי ליצור אדי נתרן היוצרים אינטראקציה עם תחמוצת האלומיניום והסיליקה ומייצרים זכוכית. 

גלזורה נוזלית עשויה ממינרלים שונים ואבקות מתכת ותחמוצות. משתמשים בה על ידי טבילת הכלי בתוכה, על ידי שפיכת הגלזורה מעל הכלי או על ידי ריסוס במברשת אוויר או צביעה במברשת להשגת אפקט רצוי.  

כדי למנוע מהצמדות של הגלזורה לכבשן במהלך השריפה, חלק מהכלי נותר ללא גלזורה .אפשרות נוספת היא שימוש באביזרים עמידים בחום עליהם מניחים את הכלי, והם מוסרים לאחר השריפה, אולם לעיתים הם מותירים סימנים קטנים על גבי הכלי, לכן נהוג ליצור "רגל" המשמשת בסיס דק ואסתטי שאינו עטוף בגלזורה.

ניתן לעטר את הכלי לפני שכבת הגלזורה. עיטור כזה נעשה ישירות על הכלי, אחרי השריפה הראשונית על ידי צבעי אנגוב ופיגמנטים שונים ומעליהם מניחים שכבת זיגוג נוזלית שקופה, ומעבירים לשריפה שנייה. 

## קישורים חיצוניים

*גלזורה, באתר ceramicartsdaily 
*חמש דרכים ליישם גלזורה, באתר About 
*מהי גלזורה, באתר wisegeek 

קטגוריה:קדרות
קטגוריה:טכניקות אמנותיות
קטגוריה:טכניקות ציור
גלינה אולנובה

[שמאל|ממוזער|250px|קברה של גלינה אולנובה ב[בית העלמין נובודוויצ'יה שבמוסקבה.]]
**גלינה אולנובה** (ברוסית: **Гали́на Серге́евна Ула́нова**; 8 בינואר 1910 - 21 במרץ 1998), הייתה רקדנית בלט סובייטית, ובמשך 16 שנים הייתה הרקדנית הראשית של תיאטרון בולשוי ופרימה בלרינה אסולוטה.

אולנובה נולדה בסנקט פטרבורג למשפחת רקדני בלט. בגיל 9 היא התקבלה לבית הספר לריקוד ולמדה בו עד לשנת 1928. מיד עם סיום לימודיה היא התקבלה ללהקת בלט של תיאטרון מרינסקי. וכישרונה הביא לכך שכבר בשנת 1929 היא קיבלה תפקיד ראשי באגם הברבורים. אולנובה עבדה בתיאטרון מרינסקי עד לשנת 1940. היא ביצעה מספר רב של תפקידים, אך הצלחתה הגדולה ביותר הייתה בתפקיד יוליה בבלט של סרגיי פרוקופייב "רומיאו ויוליה".

בשנת 1942 אולנובה הגיעה לאלמאטי ורקדה בתיאטרון המקומי. בהתאם להחלטת שלטונות ברית המועצות הרקדנית לא חזרה ללנינגרד ובמקום זה התקבלה ללהקה של תיאטרון בולשוי. הצלחתה הייתה עצומה ומשנת 1944 עד 1960 היא הייתה הרקדנית הראשית של הלהקה. בשנת 1951 הוענק לה תואר אמן העם של ברית המועצות ובשנת 1957 היא זכתה בפרס לנין. 

בשנת 1947 אולנובה הצטלמה בסרט מוזיקלי בתפקיד רקדנית בלט. בשנת 1953 צולם סרט "אמני הבלט הרוסי" שכלל 3 קטעי בלט, וב-2 מהם אולנובה רקדה את התפקיד הראשי. בשנת 1955 צולם לסרט בלט "רומיאו ויוליה" בה רקדה אולנובה את יוליה.

בשנת 1956 הגיעה אולנובה ללונדון וזכתה להצלחה בלתי רגילה. בהמשך היא רקדה על הבמה בפריז ובניו יורק. לדעת המבקרים לא הייתה רקדנית מוצלחת כמוה לאחר אנה פבלובה.

בשנת 1960 הפסיקה אולנובה לרקוד בלהקה אך המשיכה בפעילות חינוכית. היא עבדה בתיאטרון בולשוי במשך כמה עשרות שנים וגידלה מספר רקדנים ורקדניות מפורסמות.

על פעילותה כרקדנית ומורה לבלט אולנובה זכתה 5 פעמים בפרס ברית המועצות, פעמיים בתואר גיבור העמל הסוציאליסטי, 4 פעמים בעיטור לנין ו-4 פעמים בעיטור הדגל האדום. הדירה במוסקבה בה היא התגוררה הפכה למוזיאון על שמה.

ב-21 במרץ 1998 נפטרה אולנובה ונקברה בית העלמין נובודוויצ'יה.

## קישורים חיצוניים

* אתר לזכרה 
* גלריית תמונות
* 
* 

קטגוריה:רקדני בלט סובייטים
קטגוריה:מעוטרי גיבור העמל הסוציאליסטי
קטגוריה:מעוטרי עיטור לנין
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:זוכי פרס לנין
קטגוריה:מעוטרי עיטור אות הכבוד
קטגוריה:מעוטרי מסדר האמנויות והספרות
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין נובודוויצ'יה
קטגוריה:רקדניות בלט
קטגוריה:פרימה בלרינה אסולוטה
קטגוריה:רקדניות רוסיות
קטגוריה:פרימה בלרינות
קטגוריה:אזרחי כבוד של מוסקבה
קטגוריה:אמני העם של ברית המועצות
קטגוריה:מעוטרי עיטור הידידות בין העמים
קטגוריה:ילידות 1909
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1909
קטגוריה:נפטרות ב-1998
קטגוריה:נפטרים ב-1998
You Can't Hurry Love

**You Can't Hurry Love** (בעברית: **לא ניתן לזרז את האהבה**) הוא שיר משנת 1966 שבוצע במקור על ידי להקת הסופרימס.

השיר נכתב והופק על ידי צוות הפזמונאים והמפיקים המוזיקליים של חברת התקליטים מוטאון הולנד-דוזייר-הולנד. השיר הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים של בילבורד ולמקום ה-5 במצעד הסינגלים הבריטי. בשנת 1982 השיר כיכב שוב בפסגת מצעדי הפזמונים כאשר הזמר פיל קולינס הקליט גרסת כיסוי משלו לשיר – גרסה זו שהתה במשך שבועיים במיקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי החל מינואר 1983.

## גרסת הסופרימס
השיר נכתב והופק על ידי צוות הפזמונאים והמפיקים המוזיקליים העיקרי של חברת מוטאון – הולנד-דוזייר-הולנד. השיר היה לאחד מהשירים המזוהים ביותר עם להקת הסופרימס ועם חברת התקליטים מוטאון. השיר הפך ללהיט בארצות הברית ונשאר במקום הראשון במצעד הבילבורד האמריקני במשך שבועיים מ-4 בספטמבר 1966 עד 17 בספטמבר 1966. הלהקה ביצעה את השיר בתוכנית האירוח של אד סאליבן ב-25 בספטמבר 1966.

"You Can't Hurry Love" הוא הסינגל השני מהאלבום של הסופרימס The Supremes A' Go-Go.

השיר נכלל ברשימת 500 השירים שעצבו את הרוק אנד רול.

הסופרימס הקליטו בהמשך גם גרסה של השיר באיטלקית בשם "L'amore verrà" (האהבה תבוא).

### מיקומי שיא

### רשימות כל הזמנים

## גרסת פיל קולינס
גרסת הכיסוי הבולטת ביותר של השיר בוצעה על ידי הזמר פיל קולינס ופורסמה כסינגל בסוף שנת 1982 מתוך אלבום הסולו השני של קולינס . גרסת הכיסוי של קולינס הגיעה למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי (להיט הסולו הראשון של קולינס שהגיע למקום הראשון במצעד הבריטי), והגיע למקום העשירי במצעד הבילבורד האמריקני. על אף שקולינס ביצע בעבר מספר גרסאות כיסוי באלבומי האולפן שלו, זו הייתה גרסת הכיסוי הראשונה שפורסמה כסינגל.

### מיקומי שיא

## גרסאות כיסוי נוספות
לאורך השנים הוקלטו גרסאות כיסוי נוספות לשיר, כאשר בין המבצעים הבולטים ביותר היו חמישיית הג'קסונים והדיקסי צ'יקס.

## קישורים חיצוניים

* עמוד השיר באתר songfacts.com 
* השיר בביצוע המקורי של הסופרימס - פורסם ב-dailymotion.com
* השיר בביצוע של פיל קולינס - פורסם ביוטיוב

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי הסופרימס
קטגוריה:שירי הצ'יקס
קטגוריה:שירי פיל קולינס
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי הולנד-דוזייר-הולנד
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי בריאן הולנד
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי למונט דוזייר
קטגוריה:שירי R&B
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בגרמניה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים של RPM
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד 100 סינגלי הפופ של קאש בוקס
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד 40 הסינגלים ההולנדיים
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אטלנטיק רקורדס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת מוטאון
פירוליזין

**פירוליזין** (Pyrrolysine, בסימון מקוצר Pyl או O) היא חומצה אמינית טבעית המשמשת באנזימים הקשורים במטבוליזם של ייצור מתאן בארכיאונים ובחיידק *Desulfitobacterium hafniense*. לפירוליזין יש דמיון לליזין, אך בחומצה אמינית זו יש גם טבעת פירולין (pyrroline), שנמצאת בשימוש באתר הפעיל של אנזימי מתילטרנספראזות (כגון mtmB, mtbB ו-mttB). 

חומצת אמינו זו מקודדת בקוד גנטי מיוחד לאורגניזמים אלו, הודות ל-tRNA ולאמינואציל tRNA סינתאטז מתאימים. ה-tRNA מקודד על ידי גן *pylT*, והאנטיקודון המתאים לו הוא CUA, והאמינואציל tRNA סינתאטז מקודד על ידי *pylS*. הפירוליזין מקודד על ידי UAG שצמוד לרצף PYLIS (**''py**rro**l**ysine **i**nsertion **s**equence*).

הגנים pylT ו-pylS הם חלק מ[[אופרון]] המצוי בארכיאה *Methanosarcina barkeri* וקיימים להם הומולוגים במינים נוספים ממשפחת ה-Methanosarcinaceae: *M. acetivorans*, *M. mazei*, ו-*M. thermophila*. כמו כן נמצאו הומולוגים לגנים אלו בארכיאה *Methanococcoides burtoni* ובחיידק ה[[גרם חיובי]] *Desulfitobacterium hafniense''.

## קישורים חיצוניים

*
## הערות שוליים

קטגוריה:חומצות אמינו
אנגוב

[250px|ממוזער|[קאפקייק מחימר לבן וחימר עם נקודות, צבוע בצבעי אנגוב ומעליו גלזורה]]
**אנגוֹבּ** (**Engobe**) הוא צבע חיפוי המורכב משילוב של מתכות, חימר ומים שהופכים אותו לנוזלי. הוא משמש כצבען עבור כלי קרמיקה, לפני שלב הגלזורה. לעיתים מוסיפים לו מרכיבים כדוגמת נתרן סיליקט, המאפשרים תכולת מים נמוכה בתערובת והפחתת התכווצותה במהלך שריפת כלי.

## שימוש
ניתן להשתמש באנגוב על ידי הוספתו למשטח דקורטיבי שעליו חימר כמעט יבש, או אחרי שרפה ראשונית בתהליך הקדרות. את הנוזליות שלו מקבלים מערבוב כמות של מים עם חרסית, ומשתמשים בו על ידי ציור במברשת, התזת צבע או טבילה של הכלי. מטרתו להעניק למשטח ציפוי צבעוני שנע בין ברק עמום למט.

חוזק הצבע תלוי במספר השכבות שצובעים, ובאחוזי התחמוצת בתערובת המעניקים לה את הצבע.

השימוש באנגוב השתנה בזמנים ובתרבויות שונים. במאה השביעית נהגו להוסיף אלקלי לכלי חרס יווניים לפני השרפה הראשונה כדי לקבל חלקיקים עדינים מאוד. ברומא במאה הראשונה נהגו לצבוע את הכלים בשחור, ולאחר מכן באדום וכך לקבל תוצאה מעודנת יותר של השילוב בין שני הגוונים.

בחלקה המזרחי של ממלכת פרס, בין המאות התשיעית לשתים עשרה, נהגו לערבב באזור סמרקנד בין פיגמנטים של צבע לחימר לבן דק שלאחר מכן הונח על משטח חימר שעוטר בפיגמנטיים צבעוניים ובעיטורי קליגרפיה של כתב כופי, בדרך כלל בצלחות וקערות. בתקופה מאוחרת השתמשו בציורים של חיות, פרחים וצורות גאומטריות על רקע שחור, לפעמים עם זיגוג חסר צבע או בגוון ירוק.

במאה ה-17 יוצרו בסטאפורדשייר חלק מיצירות הקדרות החשובות באנגליה. מרבית הכלים היו לשימוש ביתי כצלחות, וכדים ונעשו עם חימר אדום ועוטרו באנגובים בצבעים שונים.
## גלריה

קובץ:Salver Iznik MBA Lyon D264.jpg|מגש עם פרחים. מהמחצית השנייה של המאה ה-16 בטורקיה
קובץ:Coupe iran.JPG|חרס מקושט מאיראן
קובץ:Cizhou ware Northern Song 11th 12th century China.jpg|כד  משושלת סונג עם אנגוב לבן ועליו גלזורה שקופה מתוארך למאות ה-11-12 
קובץ:Miletus ware showig red clay base.jpg|צלחת מחימר אדום ועליה ציור שנעשה על ידי אנגובים בגווני כחול


## קישורים חיצוניים

*הסבר על צבעי אנגוב 

קטגוריה:קדרות
קטגוריה:אמנות: חומרי גלם
קטגוריה:צבעים
מארק ואן דה מיארופ

**מארק ואן דה מיארופ** (בפלמית: **Marc Van de Mieroop**; נולד ב-22 באוקטובר 1956) הוא אשורולוג בלגי.

למד עד 1978 באוניברסיטה הקתולית של לובן. ב-1980 קיבל את התואר השני שלו מאוניברסיטת ייל וכעבור שלוש שנים את הדוקטורט שלו. משנת 1996 מכהן כפרופסור להיסטוריה של המזרח התיכון הקדום באוניברסיטת קולומביה בניו יורק. הוא ידוע בהיסטוריה המקיפה והמתומצתת שלו.

תחומי ההתמחות שלו כוללים היסטוריה חברתית, כלכלית ופוליטית, בתקופות מראשית הכתב ועד לאלכסנדר מוקדון.

## פרסומיו

* *[http://books.google.co.il/books?id=v4dNDEOke78C&printsec=frontcover&source=gbs_ge_summary_r&cad=0#v=onepage&q&f=false Cuneiform Texts and the Writing of History]*, Routledge, London 1999
* *The Ancient Mesopotamian City.* Oxford University Press, Oxford 1999, .
* *A History of the Ancient Near East. Ca. 3000–323 BC.* Blackwell, Oxford 2003, .
* *King Hammurabi of Babylon. A Biography.* Blackwell, Oxford 2005, .


## קישורים חיצוניים

* דף הבית שלו באוניברסיטת קולומביה 
* ראיון עמו במגזין ארכאולוגיה 

קטגוריה:אשורולוגים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ייל
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:מהגרים מבלגיה לארצות הברית
קטגוריה:בלגים שנולדו ב-1956
דוולט ברדי

[ממוזער|טקסט=מטבע שהוטבע על ידי ח'אן אורדת הזהב, דוולט ברדי|מטבע שהוטבע בעיר [פאודוסיה|קאפה על ידי ח'אן אורדת הזהב, דוולט ברדי]]
**דוולט ברדי** (נפטר בסביבות שנת 1432) היה ח'אן של אורדת הזהב בשנים 1424-1420. בשנותיו האחרונות שלט בחצי האי קרים, תחת חסות אורדת הזהב והיה יריב של אחיינו, האג'י גיראי הראשון

דוולט ברדי היה בנו של טאש טימר או באש טמיר, מצאצאי טוקה טמיר ובן דוד רחוק של טוכטמיש. לפי מקורות אחרים, אך פחות סביר, היה בנו של ירמפרדן או ג'אבאר ברדי, הח'אן של אורדת הזהב וצאצא של ברקה ח'אן.

## ביוגרפיה

אחרי מות ג'אבאר ברדי ח'אן בשנת 1419 אורדת הזהב חולקה זמנית בין דוולט ברדי ובין אולוג מוחמד, שהשתלט על הבירה סאראי. בשנת 1420 הטיל דוולט ברדי מצור על סאראי וכבש אותה. אולוג מוחמד הודח וגורש. בשנים 1424-1423 שניהם, אולוג מוחמד ודוולט ברדי הובסו על ידי ברק (או בורק) ח'אן, שהפך לשליט אורדת הזהב עד לשנת 1427.

אולוג מוחמד מצא מקלט לזמן מה בליטא ובתמיכת הדוכס הגדול ויטאוטאס הגדול חזר לשלטון באורדת הזהב בשנים 1432 -1428. באותו זמן, אחרי תבוסתו על ידי ברק ח'אן, דוולט ברדי ח'אן ואנשיו התיישבו בחצי האי קרים.
. השנים 1430-1428 היו שנים קשות בשביל תושבי הערבות שמצפון לים השחור, הידועות גם כ"ערבות הטרנספונטיניות" בעקבות מגפת הדבר,וגם כן בגלל המלחמות על ההגמוניה באזור.

ככל הנראה, בתמיכתם של צאצאי האמיר אידיגיי ושל השבט שירין מחצי האי קרים, ניסה אולוג מוחמד  לפלוש לשטח שבשליטת דוולט ברדי, אולם נסוג אחרי מות הדוכס ויטאוטאס.
דוולט ברדי בעצמו, התערב זמן מה בסכסוך על שלטון שפרץ בליטא וצידד במחנה של הדוכס הגדול שוויטריגאילו, אחי המלך ולדיסלב השני יגיילו, נגד יריבו, זיגיסמונד קיישטוטאיטיס. למרות עזרת שוויטיגאילו,  נכשל בעימות עם האג'י גיראי, על ההגמוניה בקרים ונרצח בשנת 1432.

חרף בריתו עם שוויטריגאילו וגם עם הדוכס (קניאז) הגדול של מוסקבה, ואסילי השני "העיוור", לא עמד אהמט, בנו של דוולט ברדי, מול המתקפה המשולבת של אולוג מוחמד ושל הטטרים מקרים ונוצח בשנת 1433. בנסיבות אלה התאפשרה הקמת הח'אנות העצמאית של קרים בהנהגתו של האג'י גיראי הראשון.

מקורות אחדים מספרים כי בת אחת של דוולט ברדי, ששמה אינו ידוע, הפכה לאשתו השנייה של הקיסר יוחנן הרביעי של טרפזונטס.

## לקריאה נוספת
*Henry H. Howorth *History of the Mongols*, part II

## קישורים חיצוניים
* אילן יוחסין של הח'אנים של אורסת הזהב בוויקיפדיה הטורקית
* טבלה כרונולוגית של תולדות אורדת הזהב
* Clifford Edmund Bosworth The New Islamic Dynasties: A Chronological and Genealogical Manual,Edinburgh University Press, 2004
* B.D.Grecov, I.I. Iacubovschi - Hoarda de aur și destrămarea ei,București, Editura pentru literatură științifică, 1953 (תרגום לרומנית מרוסית)

## הערות שוליים

קטגוריה:טטרים
קטגוריה:אוקראינה: היסטוריה
קטגוריה:קרים: היסטוריה
קטגוריה:רוסיה: היסטוריה
קטגוריה:ליטא: היסטוריה
קטגוריה:נפטרים ב-1432
גוסטבוס דטלף הינריכס

**גוסטבוס דטלף הינריכס** (7 בדצמבר 1836 – 14 בפברואר 1923) היה חוקר טבע אשר נודע בעקבות עבודתו על קטלוג היסודות הכימיים ויצירת גרסה מוקדמת לטבלה המחזורית.

## קורות חייו
הינריכס נולד ב-1836 בעיר לונדן אשר בחבל הולשטיין (אז חבל ארץ בדנמרק, היום חלק מגרמניה). הוא התחנך בבית הספר הפוליטכני המקומי ואחר-כך באוניברסיטת קופנהגן. במהלך לימודיו פרסם מספר ספרים אשר בין היתר מתארים את השדה המגנטי של כדור הארץ, ואת האינטראקציה שלו עם אתר.

עם סיום לימודיו, בעקבות מלחמות שלזוויג הוא היגר לעיר דבנפורט במדינת איווה בארצות הברית שם לימד תחילה בבית ספר, ולאחר מכן בעיר איווה סיטי, וב-1863 התמנה כפרופסור לפילוסופיה של הטבע, כימיה ולשונות מודרניים באוניברסיטת איווה. בתפקידו זכה הינריכס לפרסום כמרצה מצטיין השם דגש רב על עבודת מעבדה ניסיונית, ומעבדתו נחשבה לאחת מארבע המעבדות המובילות בארצות הברית של התקופה. מנגד הוא נודע גם באישיותו היומרנית, הנוקשה, הווכחנית ונוטרת הקנאה שהובילה לחיכוכים רבים עם חבריו לסגל. בשנות ה-60 של המאה זכו מעבדותיו של הינריכס לשגשוג רב. ב-1871 התמנה ג'ורג תאכר (George Thacher) כנשיא אוניברסיטה איווה, וקיצץ בצורה משמעותית מתקציב המעבדות הניסיוניות של הינריכס, דבר שהוליד ויכוח ציבורי בין השניים. בתקופה זאת הקים הינריכס את התחנה המטראולוגית הראשונה בארצות הברית והחל להקדיש את רוב זמנו לתחנה. בשנת 1886 פוטר הינריכס מאוניברסיטת איווה בשל יחסיו הגרועים עם חברי הסגל האחרים בפקולטה. בשנת 1889 התמנה כפרופסור לכימיה באוניברסיטת סנט לואיס, שם כיהן עד ליציאתו לגמלאות בשנת 1907. גם לאחר פרישתו לגמלאות המשיך הינריכס בפעילות מדעית עד למותו בשנת 1923 בגיל 86.

## החוק המחזורי
עיקר פרסומו של הינריכס בא מגילויו בתחום התכונות המחזוריות של היסודות הטבעיים, אחת מהעבודות שקדמו, והיוו בסיס לטבלה המחזורית שפרסם דמיטרי מנדלייב. בשנת 1867 פרסם היינריכס ספר בשם Programme der Atommechanik. בספר הציג הינריכס שיטה מאורגנת להצגת היסודות הכימיים המבוססת על הידע הנרחב שלו בתכונות הכימיות שלו, הידע של במינרולוגיה, התכונות הספקטרליות שלהם, וכן על אנלוגיות בין תכונות היסודות לבין תופעות אסטרונומיות. בקשירה בין מגוון התחומים הללו נקט הינריכס בגישה פיתגוריאנית כלומר בהנחה שחוקים מתמטיים ותכונות של מספרים טבעיים עומדים מאחורי חוקי הטבע.

## קישורים חיצוניים

* גוסטבו הינריכס מגלה ה'דרחו'  מתוך אתר השרות המטראולוגי האמריקאי.
* תרומותיו של גוסטבו הינריכס למינראולוגיה  מתוך אתר האגודה האמריקאית למינראולוגיה.

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מהגרים מדנמרק לארצות הברית
קטגוריה:כימאים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קופנהגן
קטגוריה:סגל אוניברסיטת איווה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1836
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1923
איור עיתונות

[שמאל|ממוזער|250px|איור עיתונאי משנת 1865 המציג את [אנדרו ג'ונסון (שמאל) ואת אברהם לינקולן, מנסים כביכול לתקן את השסע בארצות הברית שהביא למלחמת האזרחים. כותרת האיור היא "חוטב קורות הגדר בשעת עבודה, מתקן את האיחוד". בבועות הדיבור שמעל הדמויות כתוב: (ג'ונסון:) "לאט, לאט, הדוד אייב, ועוד מעט אתפור אותם קרוב מאי פעם!", (לינקולן:) "עוד כמה תפרים, אנדי, והאיחוד הישן והטוב יתאחה!".]]
ממוזער|250px|שמאל|הקריקטורה הראשונה של בנג'מין פרנקלין: "הצטרף או מות"
[שמאל|ממוזער|250px|"אתחיל בצביעת העיר באדום" - ה[דמוקרטיה מגולמת בדמותו של השטן. איור עיתונאי מאת גרנט א. המילטון במגזין *The Judge*, 31 בינואר 1885.]]
**איור עיתונות** הוא סוגה באיור, שכוללת פרשנות על אירוע חדשותי או על אישיות חדשותית. איורי העיתונות מתאפיינים פעמים רבות בהגזמה ובהומור עוקצני, תוך קריאת תיגר על השלטון והפניית תשומת לבו של המעיין בהם לבעיות חברתיות שונות ולשחיתות.

## תולדות התחום
עם האיורים העיתונאיים החשובים בתולדות העיתונות נמנים האיור "הצטרף, או מות" ("Join, or Die"; 1754) מאת בנג'מין פרנקלין, שעסק בצורך באחדות במושבות האמריקאיות; האיור "מועדון החושבים" ("Der Denker-Club"; 1819), שאויר בתגובה לפיקוח ולצנזורה שהוחלו בעקבות צווי קרלסבד על אוניברסיטאות בגרמניה; ואיורו של המאייר האנגלי ארנסט שפארד "פסיעת האווז" ("The Goose-Step"; 1936), שעסק בחימושה של גרמניה מחדש תחת שלטונו של היטלר. "פסיעת האווז" התפרסם לראשונה במגזין הבריטי "פאנץ'", שבו התפרסמו כמה איורים עיתונאיים חשובים נוספים.

ישנם מוסדות המרכזים ומתעדים בארכיונים ייעודיים את איורי העיתונות לדורותיהם, ובהם המרכז ללימוד הגרפיקה הפוליטית (Center for the Study of Political Graphics) בארצות הברית, וארכיון האיורים הבריטי (British Cartoon Archive) של אוניברסיטת קנט בממלכה המאוחדת.

ההכרה הממסדית בתחום האיור העיתונאי, ובעיסוקם של מאיירי העיתונות, מתבטאת בין היתר באמצעות מספר פרסים המוענקים על הצטיינות באמנות איור זו. למשל, מאז 1922 מוענק פרס פוליצר לאיור עיתונאי (למאיירים אמריקאים), ובטקס פרסי העיתונות הבריטי (British Press Awards), שנערך מטעם מגזין התקשורת *Press Gazette*, מוענק פרס "מאייר השנה". בישראל ניתן מאז שנת 2002 פרס דוש לקריקטורה ל"יוצרים מצטיינים בתחום הקריקטורה בכלל, וזו הפוליטית בפרט, בעיתונות הישראלית".

## איורי עיתונות מודרניים
איורי העיתונות מצויים פעמים רבות לצד מאמר המערכת בעיתון, ולעיתים רחוקות יותר הם מצויים בפינת קומיקס קבועה. כיום, עם פיתוח המדיה האינטרנטית, ניתן למצוא איורי עיתונות רבים גם ברשת. במדיה זו נוסף סוג חדש של איור עיתונאי - סרטונים מצוירים פוליטיים, שנערכים בתוכנות כמו פלאש.

איורי העיתונות שונים באופיים, אך ישנו סגנון מסוים הרווח בקרב רובם. מרבית האיורים כוללים מטפורות חזותיות וקריקטורות, לתיאור של נושאים פוליטיים מורכבים, בצורה המביאה הסתכלות הומוריסטית או רגשית על נושא שבכותרות. לעיתים יציגו האיורים תיאור סטריאוטיפי, מוטה או מכפיש של אישיות או אירוע מסוים.

לעיתים מעוררים איורי העיתונות מחלוקת, ודוגמה לכך היא פרשת קריקטורות מוחמד (2005), שבה פורסמה קריקטורות של נביא האסלאם מוחמד בעיתון הדני "יילנדס פוסטן", ובעקבותיהן נוצר משבר בין דנמרק לעולם המוסלמי.

## ראו גם
*קריקטורה
*קריקטוריסט

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונות
קטגוריה:קריקטורה
עיתונות