open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
איציע מרדכי שכטר

דוקטור **איציע מרדכי שכטר** (בכתיב יידי: **שעכטער**; 1 בדצמבר 1927 – 15 בפברואר 2007) בלשן של השפה היידית, סופר והעורך השלישי של כתב העת "אױפֿן שװעל".

## קורות חיים
שכטר נולד בשנת 1927 בעיר צ'רנוביץ (אז בתחומי רומניה). אח של בלה שכטר-גוטסמן. הוא למד בעיר הולדתו. בשנת 1940 בעקבות הסיפוח הסובייטי של בסרביה ובוקובינה הצפונית אביו נעצר ומת לאחר שנתיים. לאחר ששטח נכבש על ידי רומניה בתחילת מלחמת העולם השנייה, כל המשפחה הוכנסה לגטו. בשנת 1944 השטח שוחרר על ידי הצבא האדום ומשפחה עברה לרומניה. הוא התחיל לימודים באוניברסיטת בוקרשט והשלים את לימודיו באוניברסיטת וינה. בשנת 1951 מרדכי שכטר סיים את הדוקטורט בנושא "Aktionen im Jiddischen: Ein sprachwissenschaftlicher Beitrag zur Bedeutungslehre des Verbums". בהיותו בווינה הוא התחיל לשתף פעולה עם ייווא.

ב-1951 התיישב בארצות הברית ושירת במודיעין האמריקאי במהלך מלחמת קוריאה. באוניברסיטת קולומביה בניו-יורק שימש כמרצה בכיר ללימודי היידיש בבית המדרש לרבנים באמריקה ובישיבה יוניברסיטי.

בשנים 1957-2004 הוא היה העורך הראשי של ירחון של ארגון הטריטוריאליסטים.

בשנים 1961-1972 הוא היה סגנו של אוריאל ויינרייך בהכנת אטלס של יהדות אשכנז.

ב-1965 יזם יחד עם תלמידיו את הקמת היוגנטרוף ארגון צעירים המקדם את היידיש ותרבותה בקרב צעירים.

ב-1979 הקים את הליגה למען יידיש  כגלגול עדכני יותר של ליגת הטריטוריאליסטים (שמה המדויק של הליגה בכתיב יידי 'פרײַלאַנד־ליגע', תרגום חופשי: 'ליגה למען ארץ חופשית'), אשר דגלה ביצירת טריטוריה יהודית בכל מדינה שתאפשר לכך ועידוד שפתה העיקרית של התנועה - יידיש. כאשר ד"ר איציע מרדכי שכטר הבין שלא נשארו הרבה הדוגלים בתורה זו, שינה את שמה ומטרתה של התנועה ב-1979 לשמה הנוכחי 'ליגה למען יידיש' במטרה לספק תמיכה ארגונית למודרניזציה, לסטנדרטיזציה של שפת היידיש ולשימוש בה בכל תחומי חיי היומיום.

שכטר נפטר ב-2007 ברובע הברונקס.

בנו בן שכטר הוא מלחין, מנצח ומייסד של "דער ייִדישער פֿילהאַרמאָנישער פֿאָלקסכאָר".

## קישורים חיצוניים
* 

* Wolfgang Saxon, Mordkhe Schaechter, 79, Leading Yiddish Linguist, Dies, February 16, 2007, NY Times 


## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים יהודים רומנים
קטגוריה:סופרים כותבי יידיש
קטגוריה:בלשנים ולשונאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:עורכי עיתונים ביידיש
קטגוריה:חוקרי השפה היידית
קטגוריה:זוכי פרס מאנגר
קטגוריה:סופרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא יהודי-רומני
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1927
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2007
עיקול בדרך

**עיקול בדרך** הוא ספרו החמישי של הסופר האמריקני ניקולס ספארקס, שיצא לאור בספטמבר 2001.

## עלילת הספר
הספר עוסק בסיפור אהבתם של מיילס, סגן השריף ושרה אנדרוז, מורה בבית ספר יסודי.

השניים מתגוררים בעיירה ניו-ברן שבמזרח מדינת צפון קרוליינה. שניהם היו נשואים בעברם: מיילס היה נשוי במשך שבע שנים לאהובתו מימי התיכון, מיסי, שילדה לו את בנו ג'ונה בן השבע. נישואים אלו הסתיימו באופן טרגי, זאת לאחר שמיסי נהרגה בתאונת פגע וברח, בעת שיצאה לריצה. שרה הייתה נשואה למייקל, אולם כעבור שנתיים התגרשו, זאת לאחר ששרה גילתה שהיא עקרה, מייקל אינו יכל לשאת את המחשבה שאשתו לא תוכל ללדת, ונישואיהם הלכו מדחי אל דחי עד לגירושים.

מיילס ושרה נפגשו לראשונה בבית הספר, זאת לאחר ששרה הייתה המורה של בנו, ג'ונה, והתאהבו. אולם אהבתם לא מנעה ממיילס להמשיך ולחפש מי הוא האיש שהרג את אשתו, ומתוקף תפקידו כסגן השריף, היה מעורב בכל פרטי החקירה, שהגיעה למבוי סתום זמן קצר לאחר התאונה. התפתחויות משמעותיות בחקירת התאונה הביאו את מיילס להרהר שנית בכל מה שידע בנוגע לחקירה, וכמו כן אהבתו לשרה עמדה למבחן לאחר שגילה את הקשר בינה לבין התאונה.

## קישורים חיצוניים
* ביקורת בספר ב- www.thebookhaven.net
* 

עיקול בדרך
קטגוריה:ספרי 2001
קטגוריה:ספרי הוצאת מודן
2007 בספרות

בערך זה מצוינים אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 2007 ונוגעים לתחום הספרות.

## אירועים בולטים

## ספרים חדשים נבחרים
### סיפורת
* "אלף שמשות זוהרות" מאת חאלד חוסייני
* "Falling Man" מאת דון דלילו
* "On Chesil Beach" מאת איאן מקיואן
* "The Uncommon Reader" מאת אלן בנט
* "ילדי הורין" מאת ג'.ר.ר. טולקין
* "Playing For Pizza" מאת ג'ון גרישם
* "הנערה שבעטה בקן הצרעות" מאת סטיג לרסון

#### [[ספרות בלשית]]
*"העלמת העין" (מסדרת "הארי בוש"), מאת מייקל קונלי

### ספרי ילדים ונוער
* ג'ף קיני – יומנו של חנון
* ג'יי קיי רולינג – הארי פוטר ואוצרות המוות
* סטפני מאייר – ליקוי חמה

### ספרים ישראלים
#### סיפורת
* "השבועה" מאת רם אורן
* "עזר כנגדו" מאת נעמי רגן
* "מקימי" מאת נועה ירון
* "הכלב היהודי" מאת אשר קרביץ
* "משאלה אחת ימינה" מאת אשכול נבו
* "לפני המקום" מאת חיים באר
* "מעשה בטבעת" מאת אילן שיינפלד
* "שמשון" מאת זאב ז'בוטינסקי (תרגום חדש)
* "מסע בחלל הפנוי" מאת דב אלבוים
* "על החיים ועל המוות" מאת יורם קניוק
* "לא רחוק ממרכז העיר", "דולי סיטי" מאת אורלי קסטל-בלום
* "אלוהים לא מרשה" מאת חנוך דאום

#### ספרי עיון
* "האם שימפנזים חושבים על פרישה?" מאת יעקב בורק
* "נקודת האל-חזור" מאת רונן ברגמן
* "שבויים בלבנון" מאת עפר שלח ויואב לימור
* "לנצח את היטלר" מאת אברהם בורג

## נולדו

## נפטרו
ממוזער|150px|קורט וונגוט
* 30 בינואר – סידני שלדון, סופר אמריקני (נולד ב־1917)
* 11 באפריל – קורט וונגוט, סופר אמריקני (נולד ב־1922)
* 6 בספטמבר – מדלן ל'אנגל, מחברת "קמט בזמן" (נולדה ב־1918)

## פרסים
* פרס נובל לספרות הוענק לסופרת הבריטית בת ה-87, דוריס לסינג.
* פרס בוקר הוענק לאן אנרייט על ספרה "The Gathering" 
* פרס פוליצר לספרות עלילתית הוענק לסופר ולמחזאי האמריקני קורמאק מקארתי על ספרו "הדרך".

## ראו גם
*2006 בספרות
*2007
*2008 בספרות
*שנים בספרות
*ספרות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים
סקוטי ג'ו ויבר

**סקוטי ג'ו ויבר** (באנגלית: **Scotty Joe Weaver**, 26 במרץ 1986 - 22 ביולי 2004) היה קורבן רצח אמריקאי בן 18 מביי מינט  באלבמה, שנרצח ב-2004. הרצח, שנראה כי בוצע בשל נטייתו המינית של ויבר, היה אחד הנושאים הבולטים בסרט התיעודי "Small Town Gay Bar". 

ויבר נרצח ב-18 ביולי 2004, וגופתו השרופה התגלתה במצב של ריקבון חלקי ב-22 ביולי, במרחק כמה קילומטרים מהקרוואן שבו גר. ויבר הוכה, נחנק ונדקר פעמים רבות, ראשו הוסר חלקית, גופו הוספג בדלק והועלה באש.

שלושה הואשמו ברצח ובשוד שנלווה אליו. כריסטופר גיינס, בן 20, וחברתו ניקול קלסיי, בת 18, הכירו את ויבר מילדותם והיו שותפיו לקרוואן. הנאשם השלישי, רוברט פורטר, היה בן 18. קלסיי וגיינס תכננו את הרצח וגיינס ופורטר ביצעו אותו, כשקלסיי צופה במתרחש.

דייוויד וטסטון, התובע המחוזי של מחוז בולדווין באלבמה, קבע כי נטייתו המינית של ויבר הייתה גורם לפשע. הוא ציין שהברוטליות של הרצח "מרמזת לווידוא הריגה, דבר שאינו נפוץ בשוד וברצח רגילים". החוק באלבמה אינו מגדיר פשעים שסיבתם נטייה מינית של הקורבן כפשעי שנאה.

הרצח היה אחד הנושאים הבולטים בסרט התיעודי "Small Town Gay Bar" מ-2006, המתאר את קשיי הקהילה הלהט"בית במדינות הדרום של ארצות הברית. 

במאי 2007 הודה כריסטופר גיינס ברצח ונידון למאסר עולם ללא שחרור מוקדם. פורטר הודה ברצח ובשוד, ועונשו נקבע לשני מאסרי עולם מצטברים. הוא יוכל לבקש שחרור מוקדם לאחר ריצוי 15 שנות מאסר. קלסיי הורשעה על פי הודאתה בקנוניה לביצוע רצח, ועונשה נקבע ל-20 שנות מאסר ב-13 בספטמבר 2007.

## ראו גם
* הומופוביה

## קישורים חיצוניים
* סקוט ויבר - אתר ההנצחה לזכרו
* סקוט ויבר - באתר GLADD, הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה

## הערות שוליים

קטגוריה:להט"בים אמריקאים
קטגוריה:קורבנות של אלימות נגד להט"ב בארצות הברית
קטגוריה:קורבנות רצח בארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1986
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2004
עינית (בעלי חיים)

[שמאל|ממוזער|200px|שלוש עיניות במרכז הראש של ה[פלכית, בין שתי עיניה]]
**עינית** (**ocellus** ברבים **ocelli**) או **עין פשוטה** היא איבר חוש הקולט אור וקיים לרוב בפרוקי-רגליים.

העינית מסוגלת להבחין בין אור לחושך אך איננה מסוגלת ליצור תמונה של המתרחש סביבה או אפילו להבחין בעצמים או בכיוון האור. לזחלים מסוימים יש איבר דומה בצידי הראש הנקרא Stemma. איבר חוש זה מתריע על סכנה בשל שוני גדול בכמות האור או מגלה מתי מתחלף היום בלילה לצורך ויסות הפעולה ההורמונלית של הגוף.

## כיתמי עין
מדוזות, כוכבי ים, ותולעים שטוחות נושאות את העיניים הפשוטות ביותר, כיתמי עין, בהם יש פיגמנט המפוזר אקראית, ללא מבנה נוסף כגון קרנית או עדשה. צבע האזור בבעלי חיים אלו הוא אדום או שחור.

לחלזונות וחשופיות רבים יש גם כן כיתמי עין, בקצה או בבסיס המשושים. אולם לכמה חלזונות ממשפחת Strombidae , יש עיניים מורכבות בהרבה. 
לצדפות ענק ישנם כיתמי עין שמאפשרים לאור לחדור אל חלל הגלימה.

## עינית גבית
עינית גבית היא עינית רגישה לאור הנמצאת על צידו העליון של הראש. לרבות קיימים שלוש עיניות היוצרות משולש אם כי למשל אצל חלק מהמשפחות הפשפשים כגון תריסיתיים, טורפניתיים ועוד יש שתיים. הן מכיליות כמה תאים קולטי אור ומכוסות בקרנית. העינית הגבית לא מחליפה את העיניים המורכבות והיא קיימת בנוסף בכל החרקים בעלי עינית זו כגון חגבאים, דבוראים (נמלים, דבורים, צרעות), בחלק מהפשפשאים ועוד.

## עינית צידית (Stemmata)
בעבר המונח עינית (ocellus) כלל את כל סוג העיניים הפשוטות, היום נהוג להבדיל בין "עינית גבית" ocellus, מבנה הנמצא אצל חרקים בוגרים ונימפות ו"עינית צידית" (Stemmata ביחיד Stemma) אשר קיימות אצל זחלים בעלי גלגול מלא. אצל זחלים בעלי עיניות צידיות הן לרוב מופיעות בצידי הראש בקבוצה של 1-7 עיניות. מספר העיניות בקבוצה והסידור שלהן משמשות לעיתים לזיהוי טקסונומי.
עיניות צדדיות עשויות מתאים קולטי אור ומדוכים ונמצאות בצידי הראש. עיניות צידיות הן אמצעי הראייה היחידי בזחלים מסוימים של כמה מחלקות חרקים (פרעושים, דגיגי כסף, מניפתיים ועוד).

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אנטומיה של פרוקי-רגליים
אבאוקוטה

**אַבֵּאוֹקוּטָה** (ביורובה: **Abẹ́òkúta**; מילולית: "תחת הסלעים") היא בירת מדינת אוגון בדרום-מערב ניגריה. העיר שוכנת על גדת נהר האוגון, כ-100 ק"מ צפונית ללאגוס ברכבת, או כ-130 ק"מ במעלה הנהר. לפי חישוב המבוסס על תחזית רשמית מתאריך 21 במרץ 2022 אוכלוסיית העיר מנתה כ-735,000 תושבים.

## היסטוריה
אבאוקוטה, אשר קיומה מתועד למן שנת 1825, חבה את הקמתה לפשיטותיהם של ציידי העבדים מדהומיי ואיבדאן, אשר פעולותיהם הכריחו את האוכלוסייה הכפרית שהייתה פזורה ברחבי הארץ למצוא מקלט בינות לסלעים ולמצוקים המקיפים את העיר. במקום זה הם ייסדו לעצמם קונפדרציה חופשית שכללה בני מחוזות שונים, אשר שמרו על מנהגיהם המסורתיים, פולחניהם הדתיים ואפילו על שמות כפריהם המקוריים.

## גאוגרפיה
אבאוקוטה שוכנת באזור סוואנה פורה, שבקרקעו פזורים סלעי גרניט אפורים ומרוחקת כ-78 ק"מ מצפון ללאגוס. העיר משתרעת על פני שטח נרחב ומוקפת על ידי קירות בוץ באורך 29 ק"מ. היא שוכנת למרגלות מצוקי האולומו, שבהם מצויים מספר מערות ואתרי פולחן.

## כלכלה
תוצריה העיקריים של העיר הם שמן דקלים, עצים, גומי, בטטות וחמאת אגוזי שיאה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ניגריה: ערים
קטגוריה:ערי בירה של יחידות מנהליות
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1825
יהודה לנקרי

**יהודה לנקרי** (נולד ב-25 בספטמבר 1947) הוא איש ציבור ישראלי. כיהן כחבר הכנסת, שגריר ישראל באו"ם ובעוד מקומות וכיו"ר מועצה המקומית שלומי.

## ביוגרפיה
לנקרי נולד בעיר בוז'עד שבמרוקו. הוא עלה לישראל ב־1965 ושירת בחיל האוויר ובהמשך עבד שש שנים כטכנאי ברפא"ל. במקביל למד לתואר ראשון בספרות צרפתית באוניברסיטת חיפה.

בשנת 1976 נסע לעיר אנטיב בצרפת כדי לשמש כשליח הסוכנות היהודית, ובמקביל למד לתואר שני באוניברסיטת ניס שבצרפת ובהמשך השלים את עבודת הדוקטורט והיה לדוקטור לספרות צרפתית. בשנת 1983, אחרי שובו מצרפת, נבחר לראשות המועצה המקומית שלומי בשנים 1983–1992, כיהן גם כיו"ר הראשון של מועצת הרשות השנייה בשנים 1991–1992 וכשגריר ישראל בצרפת בשנים 1992–1995.

בשנת 1996 נבחר לכנסת ה-14 מטעם מפלגת גשר. במהלך כהונתו כיהן כיו"ר ועדת האתיקה וסגן יושב ראש הכנסת, והיה חבר בוועדת החוץ והביטחון ובוועדת החינוך, התרבות והספורט.

בתום שלוש שנים בכנסת לא ניסה להיבחר שוב והתמנה לשגריר ישראל באו"ם. בתפקיד זה כיהן שלוש שנים, אשר במהלכן פרצה האינתיפאדה השנייה, שנכרכה במאבק מקביל של הפלסטינים ותומכיהם כנגד ישראל גם באו"ם. בינואר 2003 סיים את תפקידו ומונה לנציג ליחסים בינלאומיים של ארגון כי"ח (כל ישראל חברים). במאי 2007 מונה לתפקיד יו"ר הדירקטוריון של חברת החדשות של ערוץ 2, במקומו של יצחק לבני. וכיהן כיו"ר הזמני של מועצת הפדרציה העולמית של יהדות מרוקו. במקביל באותה תקופה היה חבר תנועת "בית אחד", שקמה במטרה להוביל מהלך ציבורי להבטחת עתידם של תושבי ההתנחלויות שמעבר לגדר ההפרדה, על ידי חקיקת חוק שיבטיח להם פיצוי.

בדצמבר 2018 נמנה עם מייסדי מפלגת גשר החדשה בראשות אורלי לוי-אבקסיס, בתו של יו"ר מפלגת גשר המקורית דוד לוי.

## חיים אישיים
ב-1989 תרם כליה לבנו בן ה-14, ובכך הציל את חייו.
## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי מרוקו
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם הליכוד-גשר-צומת
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם גשר
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם הליכוד
קטגוריה:ראשי מועצת שלומי
קטגוריה:שגרירי ישראל בצרפת
קטגוריה:שגרירי ישראל באו"ם
קטגוריה:חברי הכנסת הארבע עשרה
קטגוריה:יושבי ראש מועצת הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו
קטגוריה:יושבי ראש ועדת האתיקה
קטגוריה:סגני יושב ראש הכנסת בכנסת הארבע עשרה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטאות ומכללות בצרפת
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
רכס ליחי

**רכס ליחי** (בגאורגית: **ლიხის ქედი**, ליחיס כֶּדי) או **רכס סוראמי** (**სურამის ქედი**, סוּראמיס כֶּדי) הוא רכס הרים במרכז גאורגיה המחלק את המדינה לשני חלקיה העיקריים: מזרח גאורגיה ומערב גאורגיה.

רכס הליחי הוא חלק מהרי הקווקז. מצד אחד הוא מחבר בין הרי הקווקז הגדול מצפונו להרי הקווקז הקטן שמדרומו, ומצד שני מפריד בין מזרח גאורגיה למערב גאורגיה. במאה ה-20, ברכס נחצבה מנהרה, שמחברת על ידי מסילת ברזל וכביש בין שני חלקי גאורגיה. הרכס עובר בנפות: חאשורי, חרגאולי, זנאורי וג'ווה.

הנקודה הגבוה ביותר ברכס מצויה בגובה 1,926 מטר מעל פני הים. הנקודה הנמוכה ביותר היא מערב הרים שנקרא **מעבר סוראמי**, ונמצא בגובה 949 מטר מעל פני הים.

בין ההרים ברכס נמנה הר סבואוטי (saboueti).

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
ליחי
ליחי
ליחי
ליחי
ה'שפ"ד

## אירועים
## נולדו
## נפטרו
* י"ב בסיוון – רבי יצחק כ"ץ מפראג, רב בניקלשבורג ובוינה ודיין בפראג, חתנו ומקורבו של המהר"ל מפראג.

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ה'שפ"ג

## אירועים
* מוקם ועד קהילות ליטא, על ידי פרנסי קהילות בריסק, גרודנא, פינסק, לאחר שפרשו מוועד ארבע ארצות .

## נולדו

## נפטרו
* רבי יששכר בר איילנבורג - רב פולני-איטלקי במחצית השנייה של המאה ה-16 ובראשית המאה ה-17, רבה של גוריציה ושל מדינת פריוויאל באיטליה, ובסוף ימיו בפראג. נודע על שם ספרו "באר שבע" (נולד ה'ש"י).

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ה'שפ"ב

## אירועים
* י"ט בטבת – 1 בינואר מוכרז כיום הראשון בשנה בלוח הגרגוריאני
* עלייתו ארצה של רבי ישעיה הלוי הורוביץ ("השל"ה הקדוש")

## נולדו
* רבי שבתי כהן, רב ופוסק, מחבר פירוש הש"ך על השולחן ערוך (נפטר ה'תכ"ג).

## נפטרו
* כ"ב בניסן – רבי יצחק עוזיאל, מחכמי פאס ולאחר מכן מראשוני הרבנים בקהילה הפורטוגזית באמסטרדם, משורר ופילוסוף.
* רבי יונתן סאגיס, מתלמידיו של האר"י ומקובלי צפת.

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ה'שפ"א

## אירועים
## נולדו
## נפטרו
* י' בתשרי – רבי יצחק בן אליעזר סגל, אב בית הדין הראשון של יהדות מץ ומפרנסי הקהילה.
* כ"ה בכסלו – רבי נחמיה בן אברהם מוטא, גדול חכמי יהדות קוצ'ין.

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ה'ש"ף

## אירועים
* כ"ט באב – חנוכתו המחודשת של בית הכנסת בוורמייזא , לאחר חורבנו בידי הגויים בכ"א בניסן ה'שע"ה

## נולדו
* רבי משה גאלנטי, הראשון לציון (נפטר ב-ה'תמ"ט).
* רבי מנחם מנדל אוירבך, רב ודיין בווינה מחבר הספר "עטרת זקנים" על שולחן ערוך (נפטר ב-ה'תמ"ט).

## נפטרו
* ל' בניסן – רבי חיים ויטאל (מהרח"ו), גדול תלמידי האר"י והכותב העיקרי של תורתו (נולד ב-ה'ש"ג)
* אייר – רבי יהודה כלץ (השלישי), משורר מליץ ורופא.
* ד' באב – רבי מנחם עזריה מפאנו, רב פוסק ומקובל, תלמיד הרמ"ק (נולד ב-ה'ש"ח)
* י"א באלול – רבי משה בכרך, רב, פרנס דיין וראש ישיבה בגרמניה. מנהיג קהילת פרנקפורט וראש הישיבה בעיר.

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ה'שפ"ז

## אירועים
* יעקב ב"ש, ראש הקהל של יהדות פראג, מביא לפיטורי רב העיר רבי משה ר' מנדלש (שמונה במקום זאת לרבה של פוזנא), ובטבת נבחר במקומו רבי יום-טוב ליפמן הלר (ה"תוספות יום-טוב") שהגיע לעיר בחודש ניסן.
* רבי משה הכהן מפראג, הוזמן לכהן כאב"ד ומרא דאתרא במץ, לצד הרב המכהן רבי יוסף הלוי אשכנזי המכהן.

## נולדו
## נפטרו
## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ה'שפ"ו

## אירועים

## נולדו
* ט' באב – שבתי צבי, יהודי יליד איזמיר, שנחשב למשיח השקר המפורסם ביותר בהיסטוריה של עם ישראל. (נפטר בה'תל"ז)

## נפטרו
* לדעת רבים, רבי ישעיה הלוי הורוביץ (מחבר השל"ה), רב ומקובל בפולין באשכנז ובארץ ישראל. (נולד בה'שי"ח)
* רבי אהרן ששון ("מהר"א ששון"), פוסק הלכה בסלוניקי ובקושטא, מחבר שו"ת "תורת אמת".

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ה'שע"ט

## אירועים

## נולדו

## נפטרו
* שבט – רבי ישעיה בקיש, מדייני בית הדין של יהדות פאס, דרשן, פרשן ומקובל.
* ז' באדר – רבי שלמה אפרים מלונטשיץ, דרשן, ראש ישיבה ואב"ד פראג, מכונה על שם ספרו "כלי יקר".
* רבי שבתי שפטל בן עקיבא הלוי הורוביץ, רב, רופא ומקובל מחכמי פראג, מחבר הספר הקבלי "שפע טל". (נולד בה'שכ"ו)

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ה'שע"ח

## אירועים
## נולדו
* רבי דוד קונפורטי, פוסק הלכה וכרוניקאי, רב בסלוניקי, בירושלים ובקהיר.
* רבי ישראל בנבנישתי, דיין ודרשן בקושטא שבטורקיה. (נפטר בה'תמ"ח)

## נפטרו
* רבי סולימאן אוחנה, מקובל בן פאס שעלה לצפת נמנה עם גורי האר"י.

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ה'שע"ז

## אירועים
* ב' בטבת – זיגמונט השלישי, מלך פולין ושוודיה מורה למועצת העיר גדנסק להשיב ליהודים את זכות המגורים בעיר.

## נולדו

## נפטרו
* י"ג בתשרי – רבי אבטליון בן שלמה מקונסיליו, רב איטלקי במאה ה-16.
* אייר – רבי לייב סרוואל, רבה של יהדות ונציה וראש ישיבה בעיר.
* כ"ב באב – רבי משה קזיס, מחכמי יהדות איטליה ורב ביהדות מנטובה, מחבר חידושים על התלמוד.
* רבי חייא רופא, מקובל, ראש ישיבה ודיין בירושלים ובצפת, מתלמידי רבי חיים ויטאל.

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ה'שע"ו

## אירועים
* כ"ט בטבת – יהודי וורמייזא הורשו לשוב לבתיהם לאחר גירושם מהעיר בשביעי של פסח ה'שע"ה. כ"ט בטבת נקבע מאז ל"תענית גירוש וורמייזא".
* כ' באדר – יהודי פרנקפורט הורשו לשוב לבתיהם לאחר שגורשו מהעיר בכ"ז באלול ה'שע"ד בידי אנשיו של וינצנץ פטמילך, בעקבות הוצאתו של פטמילך להורג בידי מתיאס, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. יום זה נקבע מאז כ"פורים וינצנץ" – יום משתה ושמחה לדורות.
* בקושטא הודפס לראשונה קובץ של תשובות הגאונים.

## נולדו
* רבי אפרים הכהן, דיין בוילנא, אב"ד בטרייביטש, אונגריש ברוד ואובן, ומחבר שו"ת שער אפרים. (נפטר בי"ג בסיוון ה'תל"ח)

## נפטרו
* כ"ט בשבט – אליהו מונטאלטו, רופא יהודי פורטוגלי בן אנוסים, השתתף בוויכוח פדובה, ונודע כרופאו האישי של לואי השלושה עשר, מלך צרפת והיהודי הראשון בפריז בעת החדשה.
* ה' באייר – שמואל פייבש למל, עשיר ונדבן, מגדולי הקהילה היהודית בווינה.
* ט"ז באייר – רבי מאיר מלובלין, ראש ישיבה ואב"ד בקראקא, בלבוב ובלובלין, פוסק הלכה ופרשן התלמוד. (נולד בה'שי"ח)

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ה'שע"ה

## אירועים
* כ"א בניסן – בוורמייזא התנפלו הגויים על יהודי העיר בעיצומה של תפילת שחרית, גרשו אותם מהעיר והחריבו את בית הכנסת

## נולדו
* רבי גרשון אשכנזי, רבה של וינה ומחבר "עבודת הגרשוני" (נפטר בה'תנ"ג)
* רבי הלל בן נפתלי הירץ, מפרשני השולחן ערוך, מחבר הספר "בית הילל" (נפטר בה'ת"ן)

## נפטרו
* י"ד בכסלו – רבי שמואל פלורנטין (הזקן), רב וראש ישיבה מחכמי יהדות סלוניקי בראשית המאה ה-17. רבה של ק"ק "שלום" בסלוניקי (נולד בערך בשנת ה'ש').
* כ"ז באייר – הרב אברהם שמואל בכרך, רבה של וורמייזא, בעלה של חוה בכרך וסבו של החות יאיר.

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ה'שע"ג

## אירועים
* בצורת קשה במרוקו מביאה את חכמי פאס, ביניהם רבי וידאל הצרפתי, לגזור תענית ציבור בכ"ז בניסן ובא' באייר.

## נולדו
## נפטרו
* אלול – רבי דוד גנז, אסטרונום, מתמטיקאי, גאוגרף והיסטוריון יהודי שחי בפראג, תלמיד הרמ"א ומהר"ל מפראג.
* רבי אליהו בן חיים (ראנ"ח), רב בקושטא וחכם באשי, מחבר שו"ת ראנ"ח, וכן ספר דרשות.

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ה'שע"א

## אירועים

## נולדו

## נפטרו
* כ"ב בתמוז – נפטר רבי מנוח הנדל, רב ופוסק, פרשן התלמוד, מדקדק, מקובל, פילוסוף, איש אשכולות ומחבר פורה ורבגוני. בסוף ימיו כיהן כרבה של וינה. נודע בחיבורו "חכמת מנוח" וחיבורים נוספים
* נפטר רבי אבטליון ממודנה, ממנהיגי יהדות איטליה במאות ה-16 וה-17.

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ה'שע"ד

## אירועים
* כ"ז באלול – גירוש 1980 יהודי פרנקפורט דמיין, בידי אנשי וינצנץ פטמילך. מאוחר יותר נקבע יום זה כתענית ציבור קהילתית.

## נולדו

## נפטרו
* י"ט בניסן – רבי יהושע פלק כץ **(הסמ"ע)**

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ה'ש"ע

## אירועים
* י"ב בטבת – גלילאו גליליי צופה לראשונה בארבעת הירחים הגדולים של צדק
* ט"ו באדר – גלילאו גליליי מפרסם את ספרו Sidereus Nuncius

## נולדו
* רבי שלמה אלגאזי, מרבני טורקיה וירושלים ומהלוחמים בשבתאות (נפטר בה'תמ"ג)

## נפטרו
* ג' בתשרי – רבי שמואל בן אליעזר הלוי מפרידבורג, מרא דאתרא ואב"ד פרנקפורט דמיין.
* י"א בתמוז – רבי יצחק חיות, רב וראש ישיבה בפראג ובפרוסטיץ.

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה

## הערות שוליים
ה'שע"ב

## נולדו
## נפטרו
* ג' באדר ב' – רבי מרדכי יפה, בעל ה"לבוש", מחשובי הפוסקים בפולין, רב בפראג ובפוזנא.
* י"ב באדר ב' – רבי יעקב קאשטרו (מהריק"ש), מגדולי הפוסקים ביהדות מצרים, ומחבר "ערך לחם" על השולחן ערוך.

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ה'שס"ז

## אירועים
* רבי עזריה פיגו מתחיל לכהן כרבה של הקהילה היהודית בפיזה.

## נפטרו
## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ה'שס"ו

## אירועים

## נולדו
* בנימין מוספיא ("דיוניסוס") - רופא ומילונאי יהודי, בן למשפחת אנוסים מספרד (נפטר ה'תל"ה).

## נפטרו
* רבי משה מת, תלמיד המהרש"ל, רב בפשמישל, באפטא ובקראקא, וחבר ועד ארבע ארצות. מחבר ספר "מטה משה". (נולד בה'שי"א)

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ה'שס"ה

## אירועים
## נולדו
## נפטרו
* כ"ה בניסן – רבקה בת מאיר טיקטינר, דרשנית לנשים בפראג, ומחברת ספר מוסר לנשים ביידיש.
* רבי יוסף אבן עזרא, תלמיד מהרשד"ם ורב בסופיה, מחבר פירוש "עצמות יוסף" על מסכת קדושין.

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ה'שס"ט

## אירועים
* אדר – בית הכנסת שושנת הזהב בלבוב הוחזר לידי היהודים (לאחר שהישועים החרימו אותו בתחילת ה'שס"ה). רבי יצחק הלוי סגל חיבר "שיר גאולה" לזכר המאורע, שבהוראת רב העיר מהר"ם לובלין נאמר מאז בכל שנה בבית הכנסת בשבת לאחר פורים.
* יצירת "הגדת ונציה", דפוס מאויר ומבואר של ההגדה של פסח, הנחשב לשיא ביצירת ההגדות המאוירות.
* בוונציה נדפס לראשונה פירוש "כף נחת" למשנה מאת רבי יצחק גבאי.

## נולדו

## נפטרו
* י"ח באלול – מהר"ל מפראג (רבי יהודה ליווא בן בצלאל), פוסק הלכה והוגה דעות יהודי מפורסם ודמות יסוד במחשבת ישראל, אב"ד וראש ישיבה בפוזנא, בניקלשבורג ובפראג.

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ה'שס"ח

## אירועים
* אייזיק יעקלס ממונה לראש הקהל של יהדות קרקוב (אז בקז'ימייז' שעל יד קרקוב).

## נולדו
## נפטרו
## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ה'שס"ד

## אירועים
* הקמתה של הקהילה היהודית באנטופול, בעקבות מעבר אנטופול לשלטון משפחת זאמויסקי.

## נולדו
* י"ג באדר א' – רבי יוזפא שמש, שמש קהילת וורמייזא, סופר הקהל, מחבר ספר 'מנהגים דק"ק וורמיישא' וספר מעשה נסים. (נפטר בי"ג בשבט ה'תל"ח)
* רבי מנשה בן ישראל, בן למשפחת אנוסים, דרשן ודיין בקהילת הפורטוגזים באמשטרדם, ושתדלן. (נפטר בי"ד בכסלו ה'תי"ח)
* רבי אהרן לפפה, רבה של איזמיר וממתנגדי שבתי צבי. (נפטר בכ"ו באייר ה'תכ"ז)

## נפטרו
* רבי שמואל אוזידא, ראש ישיבה, דרשן ומקובל, מתלמידי האר"י ורבי חיים ויטאל. (נולד בה'ש"ה)

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ה'שס"ג

## אירועים

## נולדו
* רבי שלמה רפאל יהודה לאון טמפלו, מחכמי יהדות אמסטרדם במאה ה-17, יוצר דגם בית המקדש. (נפטר אחרי ה'תל"ה)
* רבי חיים בנבנישתי, רב ופוסק הלכה באיזמיר, מחבר "כנסת הגדולה" על ארבעה טורים. (נפטר בי"ט באלול ה'תל"ג)

## נפטרו

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ה'שס"ב

## אירועים

## נולדו

## נפטרו
* מהרש"ך, פוסק הלכה מחכמי יוון, רב במונאסטיר ובסלוניקי.

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
אירופה, המזרח התיכון ואפריקה

ממוזער|אירופה, המזרח התיכון ואפריקה מסומנים על המפה העולמית
**אירופה, המזרח התיכון ואפריקה** (באנגלית: **Europe, the Middle East and Africa** ובראשי תיבות: **EMEA**) הוא אזור גאוגרפי המהווה יחידה ניהולית אחת בתאגידים רב-לאומיים רבים, ובמיוחד כאלה שבסיסם בארצות הברית. החלוקה המקובלת של העולם בתאגידים אלה היא:
* אמריקה (AMER)
* צפון אמריקה (NORAM)
* אמריקה הלטינית (LATAM)
* אירופה, המזרח התיכון ואפריקה (EMEA)
* אסיה הפסיפית ויפן (APAC או APJ)

חברות רבות מפרידות את עסקיהן במערב אירופה לאזור נפרד, תוך שינוי שמו של אזור EMEA ל-EEMEA 

(Emerging Europe, Middle East, and Africa).

ישראל, הנמצאת במזרח התיכון, נכללת אף היא ב-EMEA.

קטגוריה:גאוגרפיה
הדיבוק - אופרה ביידיש

שמאל|ממוזער|200px|כרזת האופרה הדיבוק
שמאל|ממוזער|200px|קמילה גריסל באופרה הדיבוק
**הדיבוק – אופרה ביידיש** (באנגלית: **The Dybbuk – An Opera in Yiddish**) היא אופרה מאת המלחין האמריקאי סולומון אפשטיין, על פי המחזה "הדיבוק" של ש. אנ-סקי שהוצגה בבכורה עולמית בישראל בשנת 1999. האופרה בבימוי ובהפקה של רחל מיכאלי ובניצוחו של רונן בורשבסקי עלתה בהצגות גאלה במרכז סוזן דלל ובאוניברסיטת בן-גוריון בנגב, ומוקרנת מאז בעולם בגרסת די.וי.די. ככל הידוע זוהי האופרה הראשונה שנכתבה במקור ביידיש (בעבר הועלו בקהילות היהודיות אופרות ידועות בתרגום ליידיש). ההפקה הועלתה על ידי קבוצת יוצרים וזמרים צעירים, רובם ללא ידע מוקדם ביידיש לפני תחילת החזרות.

המחזה הדיבוק משנת 1914 עלה במקור ביידיש, והעלאת האופרה, לקראת סוף המאה העשרים הייתה בין הסנוניות שבישרו על תחייתה של תרבות היידיש בקרב הדור הצעיר בישראל ובארצות הברית.

קולו של הדיבוק, הבוקע מגרונה של לאה, הופך באופרה למשחק מתעתע של קולות. האופרה נאמנה בסגנונה המוזיקלי לתקופה שבה נכתב המחזה ברוח מלחינים כבארטוק ודביוסי, ומעניקה בד בבד מרחב מחיה למסורת המוזיקלית היהודית.

"הדיבוק - אופרה ביידיש" עלתה בגרסה בימתית קאמרית ומקוצרת. הגרסה המקוצרת מתמקדת באהבתה של לאה, ובתשוקה לחוש בתשוקה. לאה, בגרסתה של הבמאית רחל מיכאלי, נאחזת בדיבוק ומגוננת עליו במקום לשתף פעולה עם אלה המנסים לגרשו.

ההפקה כללה צוות של שישה זמרים, שישה שחקני תנועה, בליווי הפסנתרנית אירית רוב. בתפקיד הראשי מככבת הסופרן השוודית קמילה גריסל. לצדה: יוסף ארידן (חנן), ברכה קול (פרידה), דוד זבה (ר' עזריאל), אבי יסינובסקי (חנוך) ומורי גרוס (סנדר), והשחקנים: דורית תלמי, מיקי אנגל, סמי פיוגלר, עודד גאון, אייל הראל וחזי שוחט. בצוות: איתן שמייסר (קורפטיטור), הדסה בן חיים (הדרכת זמרים ביידיש), רחל מיכאלי (עיצוב תפאורה) עפיף אדריס (עיצוב תאורה) ודבורי טופז (עיצוב תלבושות).

בשל ייחודה, זכתה האופרה לסיקור בינלאומי נרחב. מגזין האופרה החשוב "Opera Magazine" כתב ב-1999: "זהו אחד הפרויקטים המקוריים והמעניינים ביותר שנעשו השנה". ב-2014 יצא לאור באיטליה ספרה של אלומה בארדי אודות הייצוגים המוזיקליים של ה"דיבוק". הספר, בהוצאת אוניברסיטת נאפולי, שתמונת הכריכה שלו לקוחה מן ההפקה, הקדיש פרק נרחב לאופרה ולהפקה.(Aloma Bardi, Esotismi musicali del Dibbuk, Università Napoli).

## קישורים חיצוניים
* הדיבוק - אופרה ביידיש. טריילר
* פרק אודות "הדיבוק- אופרה ביידיש" מספרה האיטלקי של אלומה בארדי (תרגום לאנגלית)
* על האופרה באתר דוקורייטינג
* הדיבוק - אופרה ביידיש (תרגום לעברית)
* הדיבוק - אופרה ביידיש (תרגום לאנגלית)
* [על המלחין סלומון אפשטיין](http://www.icamus.org/depth/previews/solomon-epstein-opera-through-eyes-american-compos/#:~:text=Solomon%20Epstein%20(Savannah%2C%20Georgia%2C,arrangements%20of%20Yiddish%20ghetto%20songs.,)
* הספר: ייצוגים מוזיקליים של הדיבוק מאת אלומה ברדי
* על "הדיבוק", באתר All About Opera
* Solomon Epstein: A Yiddish Voice in American Opera. Yiddishland

קטגוריה:אופרות
קטגוריה:יידיש
קטגוריה:יצירות מוזיקליות על פי מחזות
אוצר מפעלי ים

**אוצר מפעלי ים** היא חברה עירונית ישראלית. החברה הוקמה ב-1936 על מנת להקים את נמל תל אביב, ועליו אחריותה.

## היסטוריה
החברה הוקמה במאי 1936 על ידי חבר נאמנים בראשות מאיר דיזנגוף כנשיא כבוד, משה גרידינגר - גזבר כבוד, מאיר אריסון (אביו של תד אריסון) ואחרים. לסוכנות היהודית ולעיריה ניתנו ב-1936 מניות שליטה (50% מן המניות), אך שאר המניות נמכרו לציבור על מנת לגייס כספים לבניית הנמל. בשנת 1955 רכשה מדינת ישראל את הבעלות על אוצר מפעלי ים, תהליך הרכישה התנהל מול ישראל רוקח ששימש יו"ר מועצה ההנהלה של אוצר מפעלי ים. הרכישה כללה את מניות החברה והן את הנכסים הבנויים בנמל.

הנמל הפסיק לפעול ב-1965 והחברה ניהלה מאז את שטח הנמל - הימי והיבשתי, בעיקר עסקה בהשכרת המבנים והמחסנים שבנמל.

בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 נעשה ניסיון להפריט את החברה.

ב-2001 המנכ"ל לשעבר ומזכירת החברה לשעבר הואשמו בגניבת מניות רבות של החברה שהוחזקו במחסניה ובמכירתם שלא כדין לאחרים במאות אלפי שקלים. שנה אחר כך, אחד מבעלי המניות שנחשדו כגנובות ביקש להתמנות לדירקטור בחברה.

ב-2007 אושרה תובענה ייצוגית בסך 81 מיליון שקל נגד "אוצר מפעלי ים" והמדינה: בטענה של "מקרה מובהק של קיפוח מניות המיעוט" - בית המשפט קבע כי בעלי מניות המיעוט קופחו כשלא קיבלו דיבידנד במשך שנים, למרות שהחברה רווחית ובעלת נכסים יקרים, אך ב-2010 ביטל בית המשפט העליון את האישור. מאז לא נמצא פתרון מימוש מניות המיעוט בחברה.

ב-2004 החלה החברה בפיתוח ושיפוץ חלקו הצפוני של נמל תל אביב, עיקר הפרויקט היה הקמת משטח חיפוי בעץ על שטח של 13 אלף מ"ר בסמוך לים.

החברה הייתה נתונה תחת סמכות משרד התחבורה, כאשר 9 מ-12 חברי מועצת ההנהלה הם נציגי מדינה ושלושה הם נציגי עיריית תל אביב. עד ל-2007 יו"ר מועצת המנהלים של החברה הוא אמי פלנט, במקומו מונה יצחק צור והמנהלת הכללית הייתה אורנה אנג'ל. נכון להיום מנכ"לית החברה היא איריס ברץ ויו"ר הדירקטוריון-נעמי אנוך. בשנת 2010 הוחלט למזג את אוצר מפעלי ים ו"החברה לפיתוח תל אביב", לתוך החברה העירונית "אתרים" מטעמי חיסכון בשל החפיפה בתחומי פעילותן באזור החוף של תל אביב, אך שר התחבורה ישראל כץ סירב לוותר על שליטת משרדו בחברה.

ביוני 2016 חתמו לבסוף רשות החברות הממשלתיות ועיריית תל אביב על עסקת הפרדת החזקות, לאחר תהליך ממושך של משא ומתן. במסגרת ההסכם מכרה המדינה לעירייה את החזקותיה בחברת אתרים (50%), המחזיקה ומנהלת אתרי בילוי לאורך רצועת החוף העירונית, וכן את החזקותיה בחברת אוצר מפעלי ים (83%) ובחברה לפיתוח יפו העתיקה (50%).

## ראו גם
* נמל תל אביב

## לקריאה נוספת
* אדר' ד"ר קרן מטרני, אדר' עדי סלע וינר, **[https://www.tel-aviv.gov.il/Forms/%D7%97%D7%A6%D7%99%20%D7%94%D7%90%D7%99%20%D7%94%D7%99%D7%A8%D7%A7%D7%95%D7%A0%D7%99%20-%20%D7%A1%D7%A7%D7%A8%20%D7%AA%D7%99%D7%A2%D7%95%D7%93%20%D7%9E%D7%AA%D7%97%D7%9E%D7%99%20%D7%A0%D7%9E%D7%9C%20%D7%AA%D7%9C%20%D7%90%D7%91%D7%99%D7%91%20%D7%95%D7%9E%D7%97%D7%A1%D7%A0%D7%99%20%D7%A9%D7%A4%D7%9A%20%D7%94%D7%99%D7%A8%D7%A7%D7%95%D7%9F.pdf חצי האי הירקוני - סקר תיעוד מתחמי - נמל תל אביב ומחסני שפך הירקון]**, פברואר 2017

## קישורים חיצוניים

* 
* נמל תל אביב - אתר הבית
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות ממשלתיות בישראל
קטגוריה:תל אביב-יפו: חברות עירוניות
קטגוריה:חברות ביישוב
קטגוריה:ימאות ביישוב
קטגוריה:משרד התחבורה והבטיחות בדרכים
קטגוריה:נמל תל אביב
קטגוריה:קצרמר ישראל
קטגוריה:ישראל: תחבורה - חברות תשתית
ספא (מרחצאות)

[שמאל|ממוזער|250px|העיר [ספא (עיר)|ספא בבלגיה שעל שמה מכנים מרחצאות מסוימים בשם ספא]]
**ספא** (**spa**) הוא כינוי לטיפול במים על ידי טבילה במימי מעיינות, בבריכות מלאכותיות או באמבטיות. טיפול כזה, הנעשה במים מינרלים, מכונה גם בלנאותרפיה (Balneotherapy). בשם ספא מכונה גם אתר המציע טיפול כזה.

כיום מקובל לעשות ספא לא רק כחלק מטיפול רפואי אלא גם למטרות נופש. בנוסף לרחיצה מציעים אתרי ספא רבים טיפולים פיזיותרפיים המבוססים על מגוון של מכשירים חשמליים, סוגי עיסוי שונים, תרגילי התעמלות, הדרכה לתזונה נכונה ועוד.

מקור המונח ספא בשם העיר הבלגית ספא (Spa). הסובלים ממחלות הנגרמות מהיעדר ברזל נהגו לשתות ממי המקום מאז ימי הביניים. במים הייתה כמות מסוימת של תחמוצת ברזל (Iron oxide).

בישראל **ספא** הפך למקור בילוי לזוגות, לנשים, לגברים ולקבוצות. כיום נהוג לבלות בספא באווירה של רומנטיקה ונרות.
הליכה עם בן או עם בת הזוג למרכז ספא הפכה למתנה מקובלת לימי נישואין, לימי הולדת וכו'.

## היסטוריה
מאז ימי קדם, ייחסו לטבילה במימי מעיינות סגולות לריפוי מחלות ומכאובים שונים. כך למשל, בתקופה הרומית היה מקובל מאוד להתרחץ בבתי מרחץ ובמעיינות מרפא. בתקופת ימי הביניים עברו המרחצאות לשליטת הכנסייה הנוצרית, והשימוש בהם פחת.

הרעיון להשתמש באמבטיות לצורכי רפואה גרם במאה ה-16 לפריחת ערים כמו סאמרסט (Somerset) באנגליה.

בשנת 1571 גילו את סגולות המרפא של העיר יורקשייר. שם גם נבנה אתר הריפוי הראשון באנגליה - הרוגייט (Harrogate).

## ראו גם
* מעיין חם
* ערי הספא הגדולות של אירופה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מקומות מרפא
קטגוריה:מרחצאות
סרנו

**סרנו** (באיטלקית **Sarno**) הוא נהר קטן במחוז קמפניה שבאיטליה. אורכו 24 ק"מ, הוא נובע בגובה של 45 מטר מעל פני הים, שטח אגן ההיקוות שלו הוא כ-500 ק"מ² ונפח זרימתו 13 מ³ לשנייה בממוצע שנתי. מקורו בסמוך לעיירה סרנו והוא נשפך לים הטירני במפרץ נאפולי. הנהר עובר בקרבת ערים אחדות, ובהן פומפיי וטורה אנונציאטה (Torre Annunziata), שתי ערים שנחרבו בהתפרצות הר הוזוב בשנת 79 לספירה. הסרנו נחשב לנהר המזוהם ביותר באירופה.

בשפך הנהר היה ממוקם הנמל העתיק של העיר פומפיי.

## קישורים חיצוניים

* גשרים על פני הנהר בעידן העתיק וימי הביניים  -L'idronimo Sarnus nelle fonti antiche e medievali
*על צבעם של מי הנהר - Il fiume Sarno resta una cloaca a cielo aperto

קטגוריה:מפרץ נאפולי
קטגוריה:איטליה: נהרות
סרצה דנגל, קיסר אתיופיה

**סרצה דנגל** (געז: ሠርጸ ድንግል, "ליבלוב הבתולה") היה קיסר אתיופיה, בנו של הקיסר מינאס מאשתו הקיסרית אדמס מוגסה, נולד באוגוסט 1549 בשם "יצחק" והוטבל בשם "סרצה דנגל". הוכתר כקיסר אתיופיה לאחר מות אביו ב-12 בפברואר 1563 בשם "מלכ סגד"(መለክ ሰገድ) ("לו סוגדים המושלים") בכנסיית מריאם שבטדבה שבאמהרה. סרצה מת בסאט ב-20 במרץ 1597.

## חייו
הוא נבחר למלך על ידי מפקדי הצבא השוואנים ובתמיכת המלכה האם. עם התבגרותו של המלך בהר נגוס יסחק, שמרד נגד אביו, הציג את עצמו בפניו, נשבע לו אמונים והשלים עמו. עם זאת, נגד סרצה דנגל התנהלו מספר מרידות נוספות: בשנת 1563 דודנו האמלמאל מרד בו ושנתיים לאחר מכן בן דוד נוסף, פאסיל, מרד בו. בשנת 1576 בהר נגוס יסחק מרד בו שוב בתמיכת האימפריה העות'מאנית. לאחר מרד זה סרצה דנגל יצא במסע צבאי אל תיגראי, דיכא את המרד, הביס והרג את הבהר נגוס ובני בריתו אוזדמיר פאשה והסולטאן מוחמד הרביעי של הרר. לאחר הניצחונות בתיגראי הוכתר מחדש באקסום בירתה העתיקה והקדושה של האימפריה האתיופית, ובכך היה הראשון שהוכתר בה מאז ימי הקיסר זרע יעקב 

סרצה דנגל היה ראשון קיסרי אתיופיה להתמודד עם ההגירה ההדרגתית של האורומו, שהביסו את נור אבן מוג'אהיד (יורשו של אחמד גראן) בדרכו חזרה לביתו לאחר שהביס והרג את הקיסר הקודם גלאוודיוס ב-1559 (דודו של סרצה דנגל). בשנה העשירית לשלטונו (1573), ערך מסע בדרום וניצח את האורומו בקרב ליד אגם זוואי. יצא למסע צבאי נגדם שוב ב-1578 וב-1588 . 

סרצה דנגל ערך מסע צבאי גם נגד ביתא ישראל ב -סמיאן בשנת 1580, ולאחר מכן שוב בשנת 1585. הוא גם יצא למסעות צבאיים נגד האגאו בשנת 1581 ובשנת 1585.

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קיסרי אתיופיה
קטגוריה:תקופת השפל האתיופית
קטגוריה:מלכים אפריקאים
קטגוריה:ילידי 1550
קטגוריה:נפטרים ב-1597
תכנון מנגנונים

**תכנון מנגנונים** הוא תחום בתורת המשחקים, בעל יישומים בכלכלה. בעוד שתורת המשחקים נוטה לחקור את התנהגות השחקנים במנגנונים קיימים, ענף תכנון המנגונים (המכונה לעיתים תורת המשחקים ההופכית), נועד לבנות משחקים אשר יגרמו לשחקניהם להתנהג באופן הרצוי למארגן המשחק.

מטרות מתכנן המנגנון יכולות להיות שונות - רווח מרבי (למשל בבעיית המכירה הפומבית), מיקסום תועלת המשתתפים (בקביעת מדיניות ממשלתית) ועוד. התורה מספקת לו כלים לבנות מנגנונים אשר יאפשרו לו להשיג את מטרתו בלי להניח שיתוף פעולה של המשתתפים. (להם אינטרסים שונים משלו) כדוגמה למנגנון למיקסום תועלת המשתתפים במכירה פומבית, ניתן להתבונן במנגנון מכרז מחיר שני.

## פרס נובל לכלכלה לשנת 2007
ב-15 באוקטובר 2007 הודיעה הוועדה לבחירת פרס נובל לכלכלה כי חתני פרס נובל לשנת 2007 הם הכלכלנים האמריקנים פרופ' ליאוניד הורביץ מאוניברסיטת מינסוטה, פרופ' אריק מסקין מאוניברסיטת פרינסטון ופרופ' רוג'ר מאירסון מאוניברסיטת שיקגו. הם זכו בפרס על פיתוחים בתחום עבור מוסדות כלכליים. התאוריה פותחה על ידי פרופ' הורוביץ, ושוכללה ויושמה על ידי הפרופסורים מסקין ומאירסון.

## קישורים חיצוניים
* האתר הרשמי של ועדת פרס נובל לכלכלה לשנת 2007
* ההודעה לעיתונות של ועדת פרס נובל לכלכלה לשנת 2007
* ההודעה לציבור של ועדת פרס נובל לכלכלה לשנת 2007 בפורמט PDF

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תכנון מנגנונים
סמרו

**סמרו** (באינדונזית: **Semeru**), הוא ההר הגבוה ביותר באי ג'אווה באינדונזיה ואחד מהרי הגעש הפעילים בעולם. מורדות ההר, הנישא לגובה של 3,676 מטר במזרח האי, תלולים והוא מהווה חלק ממסיב טנגר (Tengger), הכולל גם את הר הגעש ברומו.

להר פעילות געשית ענפה. מאז שנת 1818 תועדו בהר 55 התפרצויות, כאשר כתוצאה מעשר מהן אף היו הרוגים. מאז שנת 1967 נמצא ההר במצב של התפרצות כמעט רציפה. בדצמבר 2021 התפרץ ההר מספר פעמים וגרם ל-57 הרוגים

ההר מהווה אתר טיפוס פופולרי, יחד עם זאת הטיפוס על ההר מסוכן. בשנת 1969 נהרג סו הוק ג'י, פוליטיקאי אינדונזי משאיפת גז רעיל כאשר טיפס על ההר.

## מיתולוגיה
250px|ממוזער|שמאל|הר הגעש סמרו, יולי 2004
על פי המיתולוגיה המקומית הגיע ההר לאידונזיה מהודו. אגדה שהועלתה על הכתב במאה ה-16 מציינת שההר שכן תחילה בחלקו המערבי של האי, אך בשל משקלו החל האי לנטות ולכן הועבר ההר לחלקו המזרחי. אגדה זו מסבירה את שרשרת האיים לאורך דרום האי, אשר נוצרו בעת מעבר ההר מזרחה, ואת הקלדרה שבראשו, אשר אף היא נוצרה בעת התמוטטות שאירעה במהלך המעבר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אינדונזיה: הרי געש
קטגוריה:הרי געש פעילים
רפאל בש

**רפאל בש** (8 בינואר 1913 – 10 במרץ 2000) היה מפעילי מפא"י ומפלגת העבודה וההסתדרות, חבר הכנסת מטעם מפא"י בשלהי כהונת הכנסת הראשונה (1951), מזכ"ל המפלגה (1954–1956) ומזכיר מחוז תל אביב שלה (1962–1966), חבר הוועדה המרכזת של ההסתדרות ויו"ר המרכז לתרבות ולחינוך שלה (1966–1977).

## ביוגרפיה
רפאל בש נולד בשנת 1913 בפלך ליפלנד של האימפריה הרוסית (כיום לטביה). בשנת 1930, בהשפעתו של אלעזר גלילי, הגיע לעיירתו רז'יצה, החל בש לפעול כמדריך בתנועת הנוער הציונית "נצ"ח" (נוער צופי חלוצי).

בשנת 1938 עלה לארץ ישראל. עד שנת 1956 היה חבר קיבוץ כפר בלום.
ב-1944, בהיותו גזבר המשק, הביאו ברל כצנלסון לירח העיון של ההסתדרות ברחובות.
בשנות ה-40 החל בפעילות במוסדות מפא"י, ובשנת 1950 נבחר למזכיר מחלקת הנוער של המפלגה.

בבחירות לכנסת הראשונה שובץ במקום ה-78 ברשימת מפא"י לכנסת ולא נכנס בתחילה לכנסת. בשלהי כהונת הכנסת ולאחר סדרת התפטרויות הושבע במאי 1951 כחבר הכנסת במקומו של יוסף מיכאל לם. תקופת כהונתו הייתה קצרה בשל פיזורה המוקדם של הכנסת, ובש, שהספיק לכהן פחות מארבעה חודשים, לא מונה לחבר בוועדות הכנסת.

בראש מחלקת הנוער עמד עד שנת 1953. בשנים 1954–1956 כיהן כמזכ"ל המפלגה ובשנים 1962–1966 היה מזכיר מחוז תל אביב במפא"י.

בש היה חבר מזכירות מועצת הפועלים של תל אביב, וכן חבר הוועדה המרכזת של ההסתדרות (שלוש קדנציות) ויו"ר המרכז לתרבות ולחינוך של ההסתדרות עד דצמבר 1977.

פרסם מאמרים פובליציסטיים ב"דבר" וב"הפועל הצעיר". בשנת 1975 ראה אור ספרו "הוָויוֹת חברה".

בש נפטר בשנת 2000, בגיל 87.

## פרסומיו
* **הוויות חברה**, תל אביב: עם עובד – תרבות וחינוך, תשל"ה.

## קישורים חיצוניים
* 
* ארכיון רפאל בש, באתר ארכיון מפלגת העבודה ע"ש משה שרת
* 
* , 

מפרי עטו:
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:פעילי ההסתדרות הכללית
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם מפא"י
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:כפר בלום: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1913
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2000
מהר"ם א"ש

בכינוי **מהר"ם א"ש** נודעו שני רבנים שפעלו בהפרש של כמאה שנים, אם כי השימוש בכינוי נעשה בעיקר כלפי המאוחר מביניהם.

א"ש
החשב הכללי (ישראל)

ממוזער|250px|סמל החשב הכללי הקודם, בשימוש עד 2023
בישראל, אגף **החשב הכללי** (חשכ"ל) במשרד האוצר, שהעומד בראשו קרוי אף הוא החשב הכללי, אחראי על ביצועו הלכה למעשה של תקציב המדינה. שליטתו בניהולם השוטף של נכסי המדינה, של הוצאותיה ושל חובה, מקנה לו ולעומד בראשו השפעה מרכזית ורחבה על פעילות הממשלה.

החשב הכללי המכהן הוא יהלי רוטנברג.

## תחומי אחריות
החשב הכללי אחראי על ביצוע תקציב המדינה, ולפיכך כל הוצאה כספית של משרד ממשלתי מחייבת את אישור חשב המשרד, שהוא נציגו של החשב הכללי (ישנו חשב לכל משרד, כך למשל קיימים "חשב משרד הבריאות", "חשב משרד החוץ" וכן הלאה). כל חוזה שבו מתקשרת המדינה טעון גם הוא את חתימת החשכ"ל וכן רכש המתבצע עבור הממשלה עצמה.

עוד אחראי האגף על ניהול נכסי המדינה ובפרט על הפרטתם, על מימון החוב הלאומי (באמצעות היחידה לניהול החוב הממשלתי) על ניהול צי הרכב הממשלתי, על ניהול הנכסים והבינוי הממשלתי, על כל מיזמי התקשוב של הממשלה ומערכות המידע שלה ועוד.

חוק הביקורת הפנימית התשנ"ב-1992, מסמיך את החשב הכללי (באמצעות המבקר הפנימי של אגף החשב הכללי, הנתון למרותו) להיות "אחראי לביקורת הפנימית על ביצוע תקציב המדינה ביחידות החשבות והכספים של משרדי הממשלה".
המידה הראויה של התערבות פעילה שעל החשכ"ל לנקוט בתוקף סמכותו זו, אשר מצד אחד משרתת את חשיפת השחיתויות ושיפור טוהר המידות בממשלה, ומצד שני עלולה להקשות על הממשלה הריבונית בביצוע מדיניותה, עמדה במרכז המחלוקת סביב כהונתו של ירון זליכה בתפקיד זה, מחלוקת שאף הייתה במידה רבה לאישית.

כחלק מאגף החשב הכללי נמצאת היחידה לחשבונאות ודיווח אשר אמונה על הטמעת מערך התקינה החשבונאי הבינלאומי למגזר הציבורי IPSAS, עריכת הדוחות הכספיים המאוחדים של ממשלת ישראל הכוללים: משרדי ממשלה, חברות ממשלתיות, תאגידים סטטוטוריים, השקעות בשותפויות עם המגזר הפרטי PPP וקרנות VC, הקמת מערך ניהול הסיכונים התפעוליים, בראש היחידה עומד החשבונאי הראשי.

## רשימת החשבים הכלליים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ישראל: מינהל ציבורי
קטגוריה:משרד האוצר
חוסה פאבלו מונקאיו

**חוסה פאבלו מונקאיו** (בספרדית: **José Pablo Moncayo**, 29 ביוני 1912 – 16 ביוני 1958) היה מלחין ומנצח מקסיקני, שחיבר מוזיקה קלאסית בעלת אופי לאומי.

## ביוגרפיה

מונקאיו נולד בגואדלחארה, חאליסקו, מקסיקו. כנער למד נגינה בפסנתר ובהמשך נרשם לקונסרבטוריון של מקסיקו סיטי, שם המשיך בלימודי פסנתר אצל אדוארדו ארננדס מונקאדה, הרמוניה אצל קאנדלאריו אואיסר והלחנה אצל קרלוס צ'אבס. במשך זמן קצר, בשנת 1942, למד גם אצל המלחין האמריקאי אהרן קופלנד. אחת ממשרותיו המקצועיות הראשונות של מונקאיו הייתה כנגן כלי הקשה בתזמורת הסימפונית המקסיקנית, ששמה שונה בהמשך לתזמורת הסימפונית הלאומית של מקסיקו. בשנים 1949 עד 1954 היה למנצח אותה תזמורת.

מונקאיו היה חבר ב"קבוצת הארבעה", שאותה ייסד בשנת 1934 עם עוד שלושה חברים - בלאס גאלינדו, סלבדור קונטרראס ודניאל איילה פרס. מטרת הקבוצה הייתה לקדם את רוח הלאומיות של המוזיקה המקסיקנית. המוזיקה שלו עושה שימוש רב במלודיות, מקצבים והרמוניות, שמקורם במוזיקה העממית של מקסיקו.

יצירתו הנודעת ביותר של מונקאיו עודנה הפנטזיה התזמורתית הססגונית שלו, "אואפאנגו" (1941), אבל מכלול יצירתו כולל עוד יצירות רבות באיכות גבוהה, אם גם מפורסמות פחות. בין אלה האופרה שלו "המולאטית מקורדובה" (1948); "קירות ירוקים" לפסנתר סולו (1951); הקטעים התזמורתיים Amatzinac לחליל צד ורביעיית מיתרים (1935),  סימפוניה (1944), סינפונייטה (1945) ו"חורשות" (1954); הבלט "ארץ הסערה" (1958) ו"מנחה לסרוואנטס"  לשני אבובים ותזמורת מיתרים (1947).

## לקריאה נוספת


*Barce, Ramón. 1992. "José Pablo Moncayo." *Ritmo*, no. 631 (April): 44–45.
*Miranda-Pérez, Ricardo. 1990. "*Muros Verdes* and the Creation of a New Musical Space." *Latin American Music Review / Revista de Música Latinoamericana* 11, No. 2  (Autumn): 281–85.
*Slonimsky, Nicolas. 1945. *Music of Latin America*. New York: Thomas Y. Crowell Company.
*Stevenson, Robert. 1952. *Music in Mexico: A Historical Survey*. New York: Crowell.
*Torres-Chibras, Armando Ramon. 2002. "José Pablo Moncayo, Mexican Composer and Conductor: A Survey of His Life with a Historical Perspective of His Time." DMA diss., University of Missouri, Kansas City. Ann Arbor, MI: University Microfilms International. 
**Torres-Chibrás, Armando. 2009. *José Pablo Moncayo: Mexico's Musical Crest*. Cologne: LAP Lambert Academic Publishing.
*Zepeda Moreno, José Kamuel. 2005. *Vida y obra de José Pablo Moncayo.*  Guadalajara, Jalisco, México: Gobierno de Jalisco, Secretaría de Cultura.



מונקאיו מת במקסיקו סיטי.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מלחינים מקסיקנים
קטגוריה:מוזיקאים מקסיקנים
קטגוריה:מנצחים מקסיקנים
קטגוריה:סגל אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:ילידי 1912

קטגוריה:נפטרים ב-1958
מסורניים

**מסורניים** (שם מדעי: Pristidae) היא המשפחה היחידה בסדרת ה**מסורנאים**, שפרטיה ידועים גם בשם "דגי מסור". במשפחה כלולים שבעה מינים: שישה מהם בסוג **מסורן**, ואחד מהם בסוג *Anoxypristis*. בקדמת ראשם של המסורניים מזדקר חרטום דמוי מסור שטוח, כפול, שבו קבועות שיניים חדות.

יש להבדיל בין סדרת המסורניים ששייכים לבטאים לבין סדרת המגרנאים (Pristiophoriformes) ששייכים לדמויי כריש ודומים להם ביותר, אך הם יותר קטנים ושיניהם יותר בולטות.

על פי כמה חלוקות בני משפחה זו שייכים לסדרה רינופריסטיים (Rhinopristiformes).

## מאפיינים
המסורנים יכולים להגיע לאורך של שישה עד תשעה מטרים. המסור עשוי להגיע לאורך שני מטרים, ורוחב בסיסו ל-30 סנטימטרים. הם נפוצים במים רדודים בימים טרופיים וסובטרופיים.

מין אחד נפוץ בחוף הים התיכון של ישראל - מסורן ארוך-שן, המזדמן גם במפרץ אילת. מינים נוספים המופיעים במפרץ אילת הם מסורן קצר-שן ומסורן ירוק. יש שהמסורניים חודרים גם לנהרות: המסורן של מפרץ מקסיקו משוטט בחלקיו התחתיים של נהר המיסיסיפי, מין אחר נע לאורך נהר הזמבזי שבאפריקה, ומין נוסף שוחה במעלה נהרות בהודו.

תפקידו העיקרי של המסור הוא ללכוד מזון, אך הוא יכול גם לשמש נשק מגן. יש שהדג נובר במסורו בטין ובחול שבקרקעית הים בתורו אחר מזונו - רכיכות, סרטנים וקיפודי ים; ויש שהוא חודר לתוך להקת דגים ו"קוצר" בהם במסורו.

## מיון
במשפחה ישנם 2 סוגים:
*סוג ומין יחיד:

*סוג מסורן (Pristis):

## קישורים חיצוניים

* 'Hedge trimmer' fish facing global extinction - מאתר ה-BBC

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי שארל לוסיאן בונפרטה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1838
נבחרת בליז בכדורגל

**נבחרת בליז בכדורגל** היא נבחרת הכדורגל הלאומית של בליז.

נבחרת זו נחשבת לאחת הנבחרות החלשות ביותר בעולם.  הנבחרת מעולם לא העפילה לטורניר גביע העולם והעפילה פעם אחת בלבד לגביע הזהב בכדורגל, אליפות הכדורגל לנבחרות של צפון אמריקה, הקריביים ומרכז אמריקה.

רוב שחקני הסגל משתייכים לסגלן של קבוצות מקומיות מבליז או לקבוצות במדינות השכנות כגון קוסטה ריקה, הונדורס, ג'מייקה וברמודה. לנבחרת רק שחקן אחד בסגל המשחק בקבוצה אירופאית וזהו סילביין ליון, המשחק בקבוצת סנואיס סנט גרטיין המשחקת בליגה השלישית בצרפת.

## כל [[גביע העולם בכדורגל|גביעי העולם]]
* 1930 עד 1986 - לא נכנסה
* 1994 - לא נכנסה
* 1998 עד 2026 - לא העפילה

## כל גביעי הזהב של CONCACAF

:*משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה

## [[ליגת האומות של CONCACAF]]

:*משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה

## הערות שוליים

קטגוריה:בליז: כדורגל
בליז
מצר בוניפאצ'יו

שמאל|ממוזער|250px|מראה המצרים מחופי סרדיניה. קורסיקה נראית באופק
**מצר בוניפאצ'יו** (באיטלקית: **Bocche di Bonifacio**, בצרפתית: **Bouches de Bonifacio**) הוא מצר ים בין סרדיניה וקורסיקה. רוחבו כשבעה ק"מ והוא מפריד בין הים הטירני לבין האגן המערבי של הים התיכון. שמו של המצר בא מהעיירה בוניפאצ'יו השוכנת לחופו הצפוני בקורסיקה. 

מכיוון שמצר בוניפציו הוא אחד האזורים הבולטים בים התיכון מבחינת המגוון הביולוגי, נקטו צרפת ואיטליה גישה מגבילה לניווט, במובן זה שלספינות צרפתיות או איטלקיות הנושאות סחורה מסוכנת אסור לעבור במצר. כמו כן נחתם ברומא ב-25 בנובמבר 1999 הסכם פלגוס ליצירת מחסה בטוח ליונקים ימיים על ידי צרפת, איטליה ונסיכות מונקו. 

המצר ידוע לשמצה בקרב מלחים ויורדי ים בשל תנאי מזג האוויר הקשים השוררים בו ובשל שרטונים ומכשולים אחרים שנמצאים בו. אסון השייט הידוע ביותר בתולדותיו אירע ב-15 בפברואר 1855 בעת מלחמת קרים, כאשר הפריגטה הצרפתית סמילנט (Sémillante) שהייתה בדרכה מנמל טולון לים השחור, עלתה על שרטון וטבעה על כל 750 נוסעיה. באסון נוסף שאירע בשנת 1993 טבעה מכלית במצר ומאז נאסרה העברת חומרים מסוכנים דרכו.

קו מעבורת סדיר חוצה את המצר מקורסיקה לסרדיניה.

## קישורים חיצוניים

* קו מעבורת לרוחב המצר

## הערות שוליים

בוניפאצ'יו
קטגוריה:קורסיקה
קטגוריה:סרדיניה
קטגוריה:הים הטירני
בוניפאצ'יו
בוניפאצ'יו
בוניפאצ'יו
קטגוריה:גבול איטליה–צרפת
איוואנובו (מחוז)

**מחוז איוואנובו** (ברוסית: **Ивановская область**; תעתיק: **איוואנובסקייה [[אובלסט]]**) הוא סובייקט בפדרציה הרוסית. המחוז נמצא בשטח של המחוז הפדרלי המרכזי כ-300 ק"מ ממוסקבה. הוא הוקם ב-11 במרץ 1936 תוך שינוי גבולות של יחידות מנהליות באזור.

נכון לשנת 2024 מתגוררים במחוז 905,900 תושבים.

המחוז מחולק ל-21 אזורים ו-6 ערים בעלות חשיבות מחוזית.

רוב שטח המחוז הוא בין הנהרות וולגה וקליאזמה.

## היסטוריה
האזור ידועה כמקום התיישבות רוסית עתיקה. התיישבות סלאבית באזור החלה במהלך המאה ה-9. במאה ה-11 האזור היה בשולי רוס של קייב ושולב בנסיכות רוסטוב-סוזדל. באותה תקופה הוקמו ערים-מבצרים פליוס ויורייבץ. במהלך פלישת המונגולים בשנת 1238 רוב היישובים נבזזו ונהרסו. 

באזור היו שטחים נרחבים שהיו בבעלות משפחת שוייסקי. בתחילת המאה ה-15 שטח שולב בנסיכות מוסקבה. בשנת 1410 בנהר וולגה הוקם קו ביצורים להגנת הגבול עם חאנות קאזאן.

בשנת 1608 הוזכר לראשונה עיר איוואנובו. באזור הייתה תעשיית בדים מפותחת.

האזור היה מרכז של אדוקי האמונה הישנה בעקבות הרפורמות בכנסייה הרוסית.

בשליש הראשון של מאה ה-19 התפתח באזור מרכז תעשייתי חשוב, בעיקר בתחום תעשיית הטקסטיל.

בתקופת מהפכת 1905 בעיר איוואנובו לראשונה ברוסיה הוקם "סובייט" לניהול העיר.

בתקופת האימפריה הרוסית האזור היה מפוצל בין גוברניות שונות. בשנת 1918 הוקמה גוברניית איוואנובו. בשנת 1929 הוקם "מחוז תעשייתי איוואנובו" ששלט על שטחים נרחבים. בשנת 1936 ממנו פוצל מחוז ירוסלב ושם היחידה המנהלית שנותרה שונה ל"מחוז איוואנובו". בשנת 1944 ממנו פוצלו מחוז קוסטרומה ומחוז ולדימיר. בשנת 1994 אזור קטן הועבר לתחומי מחוז ניז'ני נובגורוד ומאז לא היו שינויים בשטח המחוז.

## ממשל
הרשות המחוקקת של המחוז היא "דומה של מחוז איוואנובו" שכוללת 30 חברים. בראש המחוז עומד מושל שנבחר לכהונה של 5 שנים. סטניסלב ווסקרסנסקי נבחר בבחירות שנערכו בשנת 2018 ובשנת 2023 החל בכהונה השנייה.

## דמוגרפיה
נכון לשנת 2024 מתגוררים במחוז 905,900 תושבים. זאת לעומת כ-1.3 מיליון תושבים בשנת 1992. כ-83% מאוכלוסיית המחוז מתגוררת בערים. בהתאם לנתוני מפקד אוכלוסין משנת 2021 רובה המכריע של אוכלוסיית המחוז (89%) הם רוסים. העיר הגדולה - איוואנובו, ובה כ-418 אלף תושבים. 

מבחינה מנהלית המחוז מחולק ל-21 ראיונים ו-6 ערים בעלות חשיבות מחוזית.

## כלכלה
תעשיית המחוז מבוססת בעיקר על ייצור בדים. בנוסף לכך קיימים מפעלים בתחום תעשיית המזון ובניית מכונות.

בחקלאות מועסקת כ-18% מכלל אוכלוסיית המחוז.

עיר איוואנובו הוא חלק מטבעת הזהב של רוסיה ומהווה מרכז תיירותי.

תוצר לאומי גולמי לנפש במחוז הוא הנמוך ביותר בין אזורי המחוז הפדרלי המרכזי.
### תחבורה
בשטח המחוז נבנה רשת מפותחת של מסילות ברזל בעיקר לשימוש פנים-מחוזי.

דרך המחוז עוברים מספר כבישים בעלי חשיבות ארצית: M7 "וולגה" מוסקבה-קאזאן ו-R-79 איוואנובו-יארוסלבלב.

נהר וולגה מהווה נתיב תחבורתי חשוב להעברת סחורות.

בעיר איוואנובו פעול נמל תעופה לטיסות פנים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

איוואנובו
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1936
מאיר אילן

**מאיר אילן** (**טננבוים**; 1918 – 24 בפברואר 1971) היה אלוף בצה"ל, ממייסדי חיל התותחנים.

## ביוגרפיה
אילן נולד בפולין ועלה לארץ בשנת 1934, והיה מראשוני המתנדבים לחיל התותחנים של הצבא הבריטי. היה ממקימי חיל התותחנים של צה"ל, שימש כקצין תותחנים ראשי (קתמ"ר) בשנים 1949-1953. בשנים 1953–1954 שימש כראש מחלקת מבצעים במטה הכללי, כיהן כממלא מקום ראש אגף אפסנאות (אג"א, היום אט"ל) וב-1955 מונה לראש האגף, בספטמבר 1956 הועלה לדרגת אלוף. במלחמת סיני הוא היה אחראי לכל הפעילות הלוגיסטית. במרץ 1960 סיים את תפקידו ופרש מצה"ל.

עם שחרורו מצה"ל נתמנה לממונה על הייצוא החקלאי במשרד החקלאות, ב-1961 מונה למנהל קריית הפלדה, בה הצליח להעלות את המפעל על מסלול של רווחיות לאחר מאבק נחוש עם העובדים על העלאת התפוקה.

ב-1965 מונה למנכ"ל חברת "כימיקלים ופוספטים" (שהייתה איחוד בין החברות "פוספטים בנגב ו"דשנים וחומרים כימיים"). ב-1969 מונה במקביל למנהל החטיבה האנאורגנית ב"כימיקלים לישראל". בינואר התפטר מתפקידו. שימש יו"ר משק לשעת חירום בצפון. בפברואר 1971 נהרג בתאונת דרכים בכביש החוף, ונקבר בחלקה הצבאית בבית העלמין קריית שאול.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אלופי צה"ל
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:מתנדבי היישוב לצבא הבריטי
קטגוריה:עובדי משרד החקלאות
קטגוריה:קציני תותחנים ראשיים
קטגוריה:ראשי אט"ל
קטגוריה:הרוגי תאונות דרכים בישראל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הצבאי קריית שאול
קטגוריה:חיילי חיל התותחנים במלחמת העצמאות
קטגוריה:חברי המטה הכללי של צה"ל במלחמת סיני
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1918
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1971