open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אמיליוס זובאס

**אמיליוס זובאס** (בליטאית: **Emilijus Zubas**; נולד ב-10 ביולי 1990) הוא כדורגלן עבר ליטאי ששיחק בעמדת השוער.

## קריירה
זובאס התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אקרנאס, וכבר בגיל 20 הפך לשוער הראשון של המועדון וזכה עמו בשלוש אליפויות ושני גביעים.

בינואר  חתם בFK דאוגבה מליגת העל הלטבית וכעבור חודש וחצי הושאל לבלחטוב מליגת העל הפולנית עמה ירד לליגה השנייה בתום העונה. בקיץ  הושאל לא.א.ק. לרנקה מליגת העל הקפריסאית בה שימש כשוער שני. בינואר  הצטרף לוויבורג מליגת העל הדנית בה שיחק רק לקראת סיום העונה בתיקו 0-0 נגד אסביירג. בפברואר  הושאל שוב לבלחטוב, אך שוב לא הצליח לעזור לה במאבקי התחתית והיא נשרה לליגה השנייה.

בקיץ  הצטרף לפודבסקידז'ה ביילסקו-ביאלה, בה רשם ירידת ליגה שנייה ברציפות.

בקיץ  חתם לארבע שנים בבני יהודה תל אביב מליגת העל.

ב-24 באוגוסט 2020 חתם לשנתיים באדנה דמירספור מליגת העל הטורקית.

ב-7 בדצמבר 2021 חתם בארוקה מליגת העל הפורטוגלית.

ב-17 בינואר 2023 חתם עד סיום העונה בהפועל תל אביב.ב-2 באפריל 2025 הודיע על פרישה ממשחק פעיל.

ב-26 במרץ 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ליטא, בהפסד 1–4 ל.

## תארים
;אקרנאס
* ליגת העל הליטאית בכדורגל (3): 2010, 2011, 2012
* הגביע הליטאי (2): 2010, 2011
;בני יהודה תל אביב
* גביע המדינה (2): 2016/2017, 2018/2019

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים ליטאים
קטגוריה:שוערי כדורגל ליטאים
קטגוריה:פוניבז': כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני אקרנאס
קטגוריה:כדורגלני א.א.ק. לרנקה
קטגוריה:כדורגלני ויבורג
קטגוריה:כדורגלני פודבסקידז'ה ביילסקו-ביאלה
קטגוריה:כדורגלני בני יהודה תל אביב
קטגוריה:כדורגלני אדנה דמירספור
קטגוריה:כדורגלני ארוקה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ליטא
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים ליטאים בלטביה
קטגוריה:ספורטאים ליטאים בפולין
קטגוריה:ספורטאים זרים בדנמרק
קטגוריה:ספורטאים ליטאים בישראל
קטגוריה:ספורטאים זרים בפורטוגל
קטגוריה:ליטאים שנולדו ב-1990
שדה הגיבורים

**שדה הגיבורים** (באפריקאנס: **Die Helde Akker** ובאנגלית: **Heroes' Acre**) היא חלקת קבורה בבית הקברות הראשי של פרטוריה, אחת משלוש ערי הבירה של דרום אפריקה. החלקה הוקמה בשנת 1867, ולמשך תקופה ארוכה היא היוותה את חלקת הקבורה הממלכתית של הרפובליקות האפריקאנריות (הרפובליקה הדרום-אפריקאית ומדינת אורנג' החופשית), ונקברו בה אישים יודעי שם כאנדריאס פרטוריוס ופול קרוגר. מאוחר יותר חלקת הקבורה המשיכה לשמש אישים רמי דרג, וכך למשל נקברו בה כמה מראשי משטר האפרטהייד בדרום אפריקה.

## אישים קבורים ידועים
[200px|ממוזער|קבר [פול קרוגר]]
* אנדריאס פרטוריוס (1798–1853), לוחם אפריקאנרי בכיר בטרק הגדול, אשר על שמו נקראת העיר פרטוריה. בנו הוא מרטינוס פרטוריוס.
* סטפנוס סקומן (1810–1890), נשיא הרפובליקה הדרום-אפריקאית ה-2.
* וילם קורנליס רנסבורג (1818–1865), נשיא הרפובליקה הדרום-אפריקאית ה-3.
* תומאס פרנסיס בורחס (1834–1881), נשיא הרפובליקה הדרום-אפריקאית ה-4.
* פול קרוגר (1825–1904), נשיא הרפובליקה הדרום-אפריקאית ה-5.
* אז'ן מארה (1871–1936), משפטן, חוקר טבע, משורר וסופר. מאנשי הרוח האפריקאנרים הגדולים בתקופתו.
* לואי בותה (1862–1919), לוחם אפריקאנרי בכיר במלחמת הבורים וראש ממשלת איחוד דרום אפריקה ה-1.
* יוהאנס סטריידום (1893–1958), ראש ממשלת איחוד דרום אפריקה ה-5.
* הנדריק פרוורד (1901–1966), ראש ממשלת איחוד דרום אפריקה ה-6. נחשב לאדריכל מדיניות האפרטהייד.

## גלריה

Church Street Cemetery in Pretoria 143.jpg|קברים בחלקת הקבורה
For King and Empire Church Street Cemetery in Pretoria 105.jpg|קברים בחלקת הקבורה


## ראו גם
* יום הגיבורים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:דרום אפריקה: בתי קברות
קטגוריה:פרטוריה
אסאלה יוסף

**אסאלה יוסף** (בערבית: **اصالة يوسف**; תעתיק מדויק: **אצאלה יוסף**; השם המלא: אסאלה יוסף מקלדה, בערבית: اصالة يوسف مقلدة; נולדה ב-11 באפריל 1986) היא זמרת ישראלית ממוצא דרוזי.

## קורות חיים
בחרה בשם במה אסאלה יוסף בהתייחס לזמרת הערבית המצליחה אסאלה נסרי, וכי השם יוסף הוא שם אביה.
יוסף נולדה למשפחה דרוזית בדלית אל-כרמל.
היא הוציאה תשעה אלבומים שכמעט כולם היו מיועדים למגזר הערבי. כל השירים שהיא שרה בערבית הם קאברים ללהיטים של אחרים.

בשנת 2001 הצטרפה לדואט עם הזמר קובי פרץ. הדואט נקרא "**אם את רווקה**" והיה חלק מאלבומו השלישי של פרץ, "חי איך שבא לי".

אסאלה שרה גם חומרים מקוריים שאת רובם כתב לה יוסי גיספן והם מופיעים בשני אלבומים שהוציאה, "מלכת הלבבות" ו"מה אתה רוצה ממני".

אסאלה מתגוררת בדלית אל-כרמל. היא נשואה ולה ארבעה ילדים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:דלית אל-כרמל: אישים
קטגוריה:זמרים דרוזים ישראלים
קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:זמרות השרות בעברית
קטגוריה:זמרים השרים בערבית
קטגוריה:דרוזיות ישראליות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1986
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1986
קרל פון מרטיני

**קרל פון מרטיני** (; 20 בינואר 1855 – 18 באוגוסט 1935) היה גנרל גרמני שפיקד על קורפוס במלחמת העולם הראשונה.

## ביוגרפיה
### תחילת הקריירה
פון מרטיני נולד ב-20 בינואר 1855 לאביו ברנהרד מרטיני ולאשתו אנה לבית פולינגר, במינכן שהשתייכה לממלכת בוואריה. ב-1873 התגייס לצבא הבווארי והצטרף לרגימנט המשמר הבווארי ה-1. בהמשך מילא תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1903 הועלה לדרגת אוברסט ומונה למפקד רגימנט הרגלים הבווארי ה-15 (פרידריך אוגוסט הראשון, מלך סקסוניה). בשנת 1905 מונה למפקד החטיבה הבווארית ה-3, והועלה לדרגת גנרל מיור. בשנת 1909 הועלה לדרגת גנרל לויטננט, ומונה למפקד הדיוויזיה הבווארית ה-6. בשנת 1912 הועלה פון מרטיני לדרגת גנרל חיל הרגלים, ומונה למפקד הקורפוס הבווארי ה-2.

### מלחמת העולם הראשונה ואחריתו
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה היה פון מרטיני מפקד הקורפוס הבווארי ה-2 שהיה חלק מהארמייה השישית ולחם בחזית המערבית, ונטל חלק בקרב לורן. בנובמבר 1914 פרש פון מרטיני מתפקידו בקרבות השונים, ובספטמבר 1918 מונה לסגן מפקד הקורפוס הבווארי ה-1, עמו לחם עד סוף המלחמה.

פון מרטיני נפטר במינכן ב-18 באוגוסט 1935 והוא בן 80 שנה.

## ראו גם
* הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה

## קישורים חיצוניים
* קרל פון מרטיני 
* קרל פון מרטיני 

קטגוריה:גנרלים בצבא הקיסרות הגרמנית
קטגוריה:החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה: אישים
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1855
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1935
יום קרוגר

**יום קרוגר** (באפריקאנס: **Krugerdag** ובאנגלית: **Kruger Day**) או **יום הגיבורים** (באפריקאנס: **Heldedag** ובאנגלית: **Heroes' Day**) היה חג לאומי שנחגג בעבר בדרום אפריקה מדי שנה ב-10 באוקטובר. החג היה בתוקף בין השנים 1882 ו-1899 ברפובליקות האפריקאנריות (הרפובליקה הדרום-אפריקאית ומדינת אורנג' החופשית), ומאוחר יותר בין השנים 1952 ו-1993 תחת משטר האפרטהייד בדרום אפריקה. החג נועד לשאת על נס את ערכי העם האפריקאנרי ומורשתו, ונקבע ליום הולדתו של המנהיג האפריקאנרי הבולט פול קרוגר.

## היסטוריה
יום קרוגר נחגג לראשונה ב-10 באוקטובר 1882, כשנה לאחר היבחרו של קרוגר לנשיא הרפובליקה הדרום-אפריקאית. שנים רבות קודם לכן היה כבר קרוגר לדמות פופולרית בציבור האפריקאנרי בדרום אפריקה, והחל משנת 1882 נחגג יום הולדתו כיום משתה לאומי. לאחר שבשנת 1902 הרפובליקות האפריקאנריות חדלו מלהתקיים עם תבוסתן לאימפריה הבריטית במלחמת הבורים השנייה, פסק יום קרוגר מלהיות חג תקף. בחל משנת 1910, עם זכייתה של דרום אפריקה בעצמאות והקמת איחוד דרום אפריקה, החג עדיין לא זכה להכרה חוקית, אך בכל זאת הוא נחגג באופן נרחב יחסית מדי שנה, בעיקר בקרב החברה דוברת האפריקאנס במדינה. בין השאר ערכו החוגגים מצעדים ברחובות הערים המרכזיות.

בשנת 1952, כארבע שנים לאחר עליית המפלגה הלאומית לשלטון וראשית משטר האפרטהייד בדרום אפריקה, חזר יום קרוגר להוות חג לאומי במדינה. עם זאת, בגלגולו הנוכחי זכה החג לשם חדש – יום הגיבורים. עם נפילת האפרטהייד בשנת 1994 ועליית הקונגרס הלאומי האפריקני לשלטון, הוסר החג מרשימת חגי דרום אפריקה החדשה.

## ראו גם
* פול קרוגר
* שדה הגיבורים

## הערות שוליים

קטגוריה:חגים ומועדים לאומיים
קטגוריה:אירועים בחודש אוקטובר
קטגוריה:דרום אפריקה: היסטוריה: רפובליקות אפריקאנריות
קטגוריה:דרום אפריקה: היסטוריה: תקופת האפרטהייד
מקסימיליאן השני, מלך בוואריה

**מקסימיליאן השני, מלך בוואריה** (; 28 בנובמבר 1811 - 10 במרץ 1864) היה מלך בוואריה בין השנים 1848–1864.

## חייו
מקסימיליאן השני נולד ב-28 בנובמבר 1811 במינכן כבנם של לודוויג הראשון, מלך בוואריה ותרזה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן, בתם של פרידריך, דוכס סקסוניה-אלטנבורג ושרלוטה גאורגינה, דוכסית מקלנבורג-שטרליץ. מקסימיליאן היה בעל אופי שקדן, והשקיע מאוד בלימודיו ובעיקר במדעים. לאחר שטייל באיטליה, יוון וגרמניה, צירפו אביו בשנת 1836 למועצת המדינה.

ב-20 במרץ 1848 הודח לודוויג הראשון, מלך בוואריה, לאחר הפרשיה עם מאהבתו לולה מונטז, ומקסימיליאן עלה לשלטון במקומו. בשנת 1849 דיכא מקסימיליאן את המרד שפרץ בשטחי הפפאלץ, בסיוע הצבא הפרוסי. משנת 1850 ואילך שלט מקסימיליאן באופן אבסולוטי, אך תמך בתרבות, חינוך, אמנות ומדעים, והיה מסור מאוד למשפחתו ועמו. במדיניות החוץ תמך מקסימיליאן בעיקר באוסטריה כנגד פרוסיה, אך שמר על העצמאות המדינית של בוואריה.

ב-10 במרץ 1864 מת מקסימיליאן בפתאומיות לאחר מחלה קצרה, ובנו לודוויג השני, מלך בוואריה עלה לשלטון במקומו.

## משפחתו
בשנת 1842 התחתן מקסימיליאן עם מריה מפרוסיה בתם של וילהלם, נסיך פרוסיה ומריה אנה, נסיכת הסן-הומבורג, ממנה נולדו לו שני ילדים:

* לודוויג השני, מלך בוואריה (1845–1886)
* אוטו, מלך בוואריה (1848–1916)

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:אבירי מסדר גיזת הזהב
קטגוריה:מלכי בוואריה
קטגוריה:בית ויטלסבאך
קטגוריה:בוואריה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1811
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1864
אוטו, מלך בוואריה

**אוטו, מלך בוואריה**, ובשמו המלא **אוטו וילהלם לואיטפולד אדלברט ולדמאר פון ויטלסבאך** (בגרמנית: **Otto Wilhelm Luitpold Adalbert Waldemar von Wittelsbach**; 27 באפריל 1848 - 11 באוקטובר 1916), היה מלך בוואריה החל משנת 1886 ועד לשנת 1913.

## ביוגרפיה
אוטו נולד ב-27 באפריל 1848 במינכן שהייתה חלק מממלכת בוואריה, למקסימיליאן, שהיה מאוחר יותר מלך בוואריה, ולמריה מפרוסיה, בתם של וילהלם, נסיך פרוסיה ומריה אנה, נסיכת הסן-הומבורג, ודודו אותון, מלך יוון היה סנדקו.

בשנת 1863 התגייס אוטו לצבא הבווארי המלכותי, והצטרף לרגימנט המשמר. ב-10 במרץ 1864 מת אביו מקסימיליאן השני, מלך בוואריה, ואחיו לודוויג השני, מלך בוואריה עלה לשלטון. אוטו השתתף במלחמת אוסטריה–פרוסיה ובמלחמת צרפת–פרוסיה, וחוויותיו בשדות הקרב גרמו לו לדיכאון ונדודי שינה. בשנת 1872 אובחן אוטו כחולה נפש, והוא הוחזק בבידוד באגף הדרומי של ארמון נימפנבורג.

ב-13 ביוני 1886 מת אחיו לודוויג השני, מלך בוואריה, ואוטו עלה לשלטון במקומו. אולם, עקב אי שפיותו לא נמסר השלטון לאוטו, אלא דודו לואיטפולד מונה לעוצר הממלכה בשמו. ב-12 בדצמבר 1912 מת לואיטפולד, ובנו לודוויג מונה לעוצר במקומו.

במהלך שנת 1913 העביר הפרלמנט הבווארי חוק שקבע שאם המלך המכהן לא יוכל לשלוט עד סוף חייו, יהיה ניתן להדיחו ולמנות במקומו שליט אחר. בעקבות כך מונה ב-5 בנובמבר 1913 לודוויג למלך בוואריה.

ב-11 באוקטובר 1916 מת אוטו במפתיע, כתוצאה מחסימת מעיים, ונקבר בקריפטה המלכותית במינכן.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אבירי מסדר גיזת הזהב
קטגוריה:פוליטיקאים גרמנים
קטגוריה:מלכי בוואריה
קטגוריה:בית ויטלסבאך
קטגוריה:אבירי מסדר מלטה
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי עיטור אנדריי הקדוש
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1848
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1916
לשכת הקורבן

**לשכת הקורבן** הייתה על פי המשנה, אחת מן הלשכות בבית המקדש שנשמרו על ידי הלויים. ייעודה של לשכת הקורבן שנוי במחלוקת פרשנים, כאשר אחת האפשרויות מזהה את הלשכה כלשכת הטלאים אשר ייעודה הוא לשמור על ששת הטלאים המבוקרים. לשיטה אחרת, מדובר בלשכה נפרדת אשר תכליתה לאחסן את מחצית השקל.

## זיהוי לשכת הקרבן
המשנה במסכת מידות מספרת על מקומות השמירה בבית המקדש:

### [[לשכת הטלאים]]

במשנה במסכת ערכין נאמר

מהמשנה נלמד שבלשכת הטלאים שמרו קרבנות מבוקרים. וגם במשנה בתמיד ג, ג מבואר שקרבן התמיד קודם שחיטתו היה מונח בלשכת הטלאים.

לבי היחס בין לשכת הטלאים לבין לשכת הקרבן מביא הרא"ש שני פירושים
# שלשכת הקרבן היא לשכת הטלאים שהייתה ממוקמת בבית המוקד בלשכה מערבית דרומית בתוכה.
# לשכה הקרבן הייתה לשכה נפרדת, שבה בה היו מבקרין את הבהמות ממומין. לשיטה זו בלשכת הטלאים רק הניחו את הקרבנות המבוקרים כמבואר בערכין ובתמיד.

## מיקום לשכת הקרבן בתוך בית המקדש
והמפרש על תמיד דף כו: ד"ה אחד בלשכת הקרבן כ': "באותה לשכה ניתנין קרבנות המבוקרים והוא חוץ לעזרה ושער היה לה". (הוא היה לכאו' שער הקרבן שהיה בצפון העזרה). ומשמע שבלשכת הקרבן היו שומרים ולא בלשכת הטלאים. ולכאו' יש להקשות מהמשנה בערכין. לעומת זאת בתמיד דף ל. כ' המפרש בד"ה צאו והביאו טלה מלשכת הטלאים: "והכינו אותו לשחיטה ובקרו אותו לאור האבוקות". משמע שבלשכת הטלאים היו שומרים את הבהמות קודם ההקרבה, כמבואר להדיא בערכין. ומוכרחים לומר שלפי המפרש לשכת הקרבן הייתה אותה לשכה ופירוש א' ברא"ש. אלא שיש להבין את המשך דבריו שכותב שלשכת הקרבן הייתה חוץ לעזרה ולדברינו שזו לשכת הטלאים יוצא שהיא הייתה בחציו הקדוש של בית המוקד..
וגם לשיטת הרא"ש יש להבין איך יכלו הלווים לשמור בלי יכולת לשבת שכן לשכת הטלאים הייתה ממוקמת בעזרה ואסור להם לשבת שם?
:אמנם הגר"א בתמיד פ"ג מ"ג כ' ששער לשכת הטלאים וחלק מהלשכה הייתה בחול כדי שלא ירביצו הבהמות גללים בעזרה. ולפי"ז באמת היה מותר לשבת שם. וגם מיושבת שיטת המפרש שכ' שלשכת הקרבן הייתה מחוץ לעזרה.
וגם בתפארת ישראל יכין אות ט' כ': "היא הייתה במערבית דרומית בבית המוקד הגדול" והיינו לשכת הטלאים כשיטה א' של הרא"ש.

## קישורים חיצוניים
* הסבר על לשכת הקרבן, מתוך אתר מכון המקדש

## הערות שוליים

קורבן
ישיבת גבעת שאול

**ישיבת גבעת שאול** היא ישיבה גדולה המשתייכת לזרם החרדי ליטאי. הישיבה נוסדה על ידי הרב שלמה וולבה ושוכנת בשכונת גבעת משה בירושלים.
## היסטוריה
הישיבה נוסדה על ידי הרב שלמה וולבה שייסד את ישיבת באר יעקב וכיהן בה כמשגיח (בעבר אף כונתה בשמו "ישיבת הרב וולבה"). בשנת תשמ"ב עזב את הישיבה בבאר יעקב והקים בירושלים את "בית המוסר", מטרתו הייתה להחדיר את רעיון לימוד המוסר בקרב אברכי כולל. בית המוסר פעל במסגרת של כולל אברכים שחלק מלימודם היומי היה לימוד המוסר ושמיעת שיחות מוסר וועדים. במקביל התקיימו בו שיחות מוסר לכלל הציבור על ידי הרב וולבה ואנשי מוסר נוספים שהזמין למקום. בחודש אלול תשנ"ד (אוגוסט 1994) הרחיב הרב וולבה את הרעיון והקים ישיבה גדולה בשכונת גבעת שאול. בראשות הישיבה העמיד הרב וולבה את תלמידו הרב אליקים גצל פשקס שכיהן כר"מ בישיבת באר יעקב ועזב כשנה לאחר עזיבת הרב וולבה. הרב וולבה עצמו כיהן כמשגיח בישיבה ומסר בה שיחות מוסר שבועיות וועדים לבחורים כשלצידו הוא מינה למנהל רוחני בישיבה את הרב יהודה בועז מנדלסון שכיהן עד אז כמנהל בית המוסר. בהמשך עברה הישיבה למבנה קבע ברחוב אהלי יוסף שבשכונת גבעת משה בירושלים, אולם שמה נותר "ישיבת גבעת שאול" על שם השכונה בה היא נוסדה.

ב-2013 עקב התנהגות בעייתית של חלק מבחורי הישיבה בעיני ראשי הישיבה הוצבו בישיבה מצלמות נסתרות, שנופצו על ידי בחורים מהישיבה.

ב 2022 הודיע הרב מנדלסון על סגירת הישיבה עקב קשיים כלכליים. תלמידי הישיבה התאחדו עם רמ"י ורבני הישיבה ולפי המסתמן בזמן אלול יעברו לישיבת דרך חכמה של הרב סילבר

## ממאפייני הישיבה
הישיבה בבסיסה שמה בעבר דגש רב על לימוד המוסר יותר מהמקובל בעולם הישיבות, דבר שהתבטא בסדרי מוסר ארוכים יותר ושתי שיחות מוסר שבועיות שנמסרו בישיבה. לאחר פטירת הרב וולבה סגנון הישיבה שווה לשאר הישיבות הליטאיות.

## צוות הישיבה
לאחר פטירת הרב וולבה בניסן תשס"ה, עברה הישיבה להנהגתו של הרב אליקים גצל פשקס ובמקומו של הרב וולבה מונה הרב יהודה מנדלסון כמשגיח הישיבה.
נוספו עליהם הר"מים:
*הרב מרדכי שרגא הייזלר
*הרב שלמה אנגלרד
*הרב אליעזר שפירא
*הרב אברהם זורייבין

בשנת תשע"ה מונה הרב יעקב ליוואוויץ, שהיה ראש ישיבת שערי בינה שנסגרה, לכהן כראש ישיבה לצדו של הרב פשקס.

## ראו גם

*תנועת המוסר

## הערות שוליים

קטגוריה:ירושלים: ישיבות
קטגוריה:ישיבות גדולות בישראל
קטגוריה:ישיבות ליטאיות בישראל
קטגוריה:תנועת המוסר
קטגוריה:גבעת משה
נמל התעופה הבין-לאומי קרוגר מפומלנגה

**נמל התעופה הבין-לאומי קרוגר מפומלנגה** (באנגלית: **Kruger Mpumalanga International Airport**) הוא נמל תעופה הממוקם בצפון־מזרח פרובינציית מפומלנגה בדרום אפריקה, כעשרים קילומטר צפונית־מזרחית לבירת הפרובינציה, העיר נלספרייט. נמל התעופה הוקם בשנת 2002, ועבור רבים הוא מהווה שער לביקור בפארק הלאומי קרוגר, היות שנמל התעופה נמצא בשוליו הדרומיים של הפארק. כיום נמל התעופה משמש בעיקר טיסות פנימיות מנמלי תעופה אחרים בדרום אפריקה, לרבות יוהנסבורג וקייפטאון. בנוסף, מנמל התעופה יוצאות טיסות לשמורות טבע שונות באזור זה של דרום אפריקה. כיום הטיסות הבין־לאומיות היחידות היוצאת מנמל התעופה, הן לוולינקולו (מוזמביק) שלחופי האוקיינוס ההודי וליווינגסטון (זמביה) שלגדת מפלי ויקטוריה.

## חברות תעופה פעילות ויעדים

## גלריה

 קובץ:Aeropuerto Internacional Kruger Mpumalanga en Nelspruit, Sudáfrica.JPG|הדיוטי פרי של נמל התעופה
 קובץ:Acceso al Aeropuerto Internacional Kruger Mpumalanga en Nelspruit, Sudáfrica.JPG|אחת הכניסות לנמל התעופה
 קובץ:Exterior del Aeropuerto Internacional Kruger Mpumalanga en Nelspruit, Sudáfrica.JPG|רציף הורדת נוסעים בנמל התעופה


## ראו גם
* נמל התעופה הבינלאומי או.אר טאמבו

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:דרום אפריקה: שדות תעופה
קטגוריה:אפריקה: שדות תעופה על שם אישים
קטגוריה:מפומלנגה
תרזה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן

**תרזה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן** (; 8 ביולי 1792 – 26 באוקטובר 1854) הייתה נסיכה גרמנית, ולאחר מכן מלכת בוואריה.

## ביוגרפיה
### ילדותה
תרזה נולדה ב-8 ביולי 1792 בשטראופיין שהשתייכה לדוכסות סקסוניה-הילדבורגהאוזן, לפרידריך, דוכס סקסוניה-הילדבורגהאוזן, ולשרלוטה גאורגינה, דוכסית מקלנבורג-שטרליץ, בתו של קרל השני, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ.

תרזה ואחיותיה שרלוטה ולואיזה היו יפות מאוד, והמשורר פרידריך ריקרט הקדיש להן את יצירתו "שלושת הוורדים".

### משפחתה
בשנת 1810 התחתנה תרזה עם לודוויג הראשון, מלך בוואריה, וחתונתם הייתה האירוע הראשון של האוקטוברפסט (שבועיים של פסטיבל בירה). לבני הזוג היו תשעה ילדים:
* מקסימיליאן השני, מלך בוואריה (1811–1864)
* מתילדה קרולינה, נסיכת בוואריה (1813–1862), שהתחתנה עם לודוויג השלישי, הדוכס הגדול של הסן
* אותון מלך יוון (1815–1867), שהוכתר למלך הראשון של יוון בשנת 1832
* תאודלינדה, נסיכת בוואריה (1816–1817)
* לואיטפולד, הנסיך העוצר של בוואריה, נסיך ועוצר של בוואריה (1821–1912)
* אדלגונדה, נסיכת בוואריה (1823–1914)
* הילדגרד, נסיכת בוואריה (1825–1864), שהתחתנה עם הארכידוכס אלברכט, דוכס טשן
* אלכסנדרה, נסיכת בוואריה (1826–1875)
* אדלברט, נסיך בוואריה (1828–1875)

### אחרית ימיה ומותה
בשנת 1825 עלה לודוויג לשלטון לאחר מות אביו מקסימיליאן הראשון יוזף, מלך בוואריה, ותרזה הוכתרה כמלכת בוואריה. תרזה הייתה מאוד אהודה על העם, והייתה הדמות האידיאלית של מלכה, רעייה ואם. על אף בגידותיו הרבות של לודוויג, לא הגיבה על כך תרזה בפומבי, אלא רק בצנעה. לאחר הפרשייה של לודוויג עם מאהבתו לולה מונטז סערו הרוחות במדינה, בין השאר עקב הפגיעה בתרזה, ובשל כך לודוויג התפטר לטובת בנם מקסימיליאן השני, מלך בוואריה.

ב-26 באוקטובר 1854 מתה תרזה במינכן, בגיל 62.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:נסיכות גרמניות
קטגוריה:בוואריה
קטגוריה:נפטרות מכולרה
קטגוריה:נסיכות המאה ה-18
קטגוריה:ילידות 1792
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1792
קטגוריה:נפטרות ב-1854
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1854
רומן אריך פטשה

**רומן אריך פטשה** (בגרמנית: **Roman Erich Petsche**; 1907, קוצ'ביה  שבסלובניה – 1993, ריד אים אינקרייס  שבצפון אוסטריה) הוא חסיד אומות העולם מאוסטריה.

## קורות חיים
פטשה היה בן לאב גרמני ולאם ממוצא פולני, דוברת גרמנית. בשנת 1919 היגר עם הוריו לזלצבורג ומשם היגר לחבל טירול שבמערב אוסטריה. הוא היה צייר במקצועו, בנוסף לעיסוקו כמורה ומפקח בבית ספר.

### בתקופת מלחמת העולם השנייה
במרץ 1944 היה פטשה קצין בצבא הגרמני ונמנה עם החיילים שכבשו את העיר נובי סאד, שמאז 1941 הייתה בשלטון הונגריה. בתור קצין קיבל דירה שהשתייכה ליהודי בשם טיבור צ'רני, עורך דין במקצועו, שנשלח למחנה עבודה ושם נספה. בדירה התגוררו שישה מבני משפחתו של צ'רני, בהם נמנו קשישים, נשים, ושתי ילדות תאומות בנות חמש – מרים וחווה טיבור, אשר איתם התגורר פטשה.
250px|ממוזער|שמאל|עץ שניטע לכבוד פטשה בשדרת חסידי אומות העולם ביד ושם
ב-24 במרץ 1944 יועדו יהודי העיר לגירוש למחנות ריכוז. כדי להציל את שתי התאומות היהודיות שבדירה, לקח אותן פטשה לתחנת הרכבת ועלה איתן על רכבת לבודפשט, שם הביא אותן לדודתן, שהסתירה אותן במנזר. באותו לילה שב פטשה לנובי סאד. הוא נתן לבני משפחת צ'רני את כתובתה של אשתו ואמר להם לקפוץ מרכבת הגירוש ולהגיע לאוסטריה, שם תחפש אותם אשתו. כל בני המשפחה גורשו לאושוויץ מלבד הסבתא, אשר הושארה בבית עקב מצבה הבריאותי הקשה. בני המשפחה לא קפצו מהרכבת אלא הגיעו לאושוויץ, ושם שרדה רק אחת מהן. פטשה טיפל בסבתא בנובי סאד והעביר אותה לבית חולים. הוא ביקר אותה בקביעות עד פטירתה שם. שתי התאומות שהציל שרדו בשואה והיגרו לישראל.

### אחרי המלחמה
אחרי המלחמה היה פטשה מורה ומפקח הוראה בלינץ. הוא היה מפקח על הוראת האמנות ופרש בשנת 1972. יצירותיו מוצגות במוזיאונים לאמנות בגראץ ובריד אים אינקרייס ואף הוצגו בתערוכת האמנות "Braunauer Zeitgeschichte-Tage" בבראונאו אם אין.

## הנצחה
בשנת 1982 הכיר יד ושם ברומן אריך פטשה כחסיד אומות העולם.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:אוסטרים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: הונגריה
קטגוריה:אמנים אוסטרים
קטגוריה:אנשי הוורמאכט
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1907
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1993
הבחירות לרשויות המקומיות ברשות הפלסטינית (2017)

**בחירות לרשויות המקומיות ברשות הפלסטינית** התקיימו ב-13 במאי 2017. הבחירות התקיימו ביהודה ושומרון בלבד ולא בעזה כאשר תנועת החמאס מחרימה אותן. בכך, הן היוו הליך דמוקרטי ראשון המתקיים ברציפות ברשות הפלסטינית, זאת לאחר דחיות חוזרות ונשנות במועדי הבחירות לנשיאות הרשות הפלסטינית ולמועצה המחוקקת הפלסטינית. ברוב המושבים בבחירות זכו נציגי פת"ח (52%), אך גם המועמדים העצמאיים זכו להצלחה רבה (37%). במועצות בהן התקיים הליך הצבעה ולא נקבעה רשימה מוסכמת זכו המועמדים העצמאיים לכשני שלישים מן המושבים (65%).

## רקע
הבחירות היו אמורות להתקיים ב-8 באוקטובר 2016, ארבע שנים לאחר הבחירות לרשויות המקומיות ברשות הפלסטינית באוקטובר 2012. בניגוד לבחירות 2012, הבחירות אמורות היו להתקיים במקביל ב-414 עיריות ומועצות ביהודה ושומרון ובעזה אולם לבסוף בשל התנגדות החמאס הבחירות נערכו ביהודה ושומרון בלבד. ב-8 בספטמבר 2016, קבע בית המשפט הפלסטיני כי הבחירות המקומיות ברשות ידחו בשלב זה עד להשלמת דיון משפטי בנושא ואלו נדחו לבסוף למאי 2017.

## משתתפים
* פת"ח (רץ תחת השם "גוש השחרור והפיתוח הלאומי")
* מועמדים עצמאיים
*הקואליציה הלאומית הדמוקרטית (רשימה משותפת של מפלגות פאן-ערביות - החזית לשחרור פלסטין, חזית השחרור הערבית, חזית המאבק הלאומי הפלסטינית והחזית הפלסטינית הערבית).
*הברית הדמוקרטית (רשימה משותפת של מפלגות השמאל - החזית העממית, החזית הדמוקרטית, האיחוד הדמוקרטי הפלסטיני, מפלגת העם הפלסטינית והיוזמה הלאומית הפלסטינית).

## תוצאות
מתוך 326 רשויות, התקיימו הבחירות רק ב-145 רשויות, זאת בשל מועמד מוסכם ב-181 רשויות. עם זאת, בבחירות בשנת 2012 התקיימה ההצבעה בפועל רק ב-92 רשויות. שיעור ההצבעה בבחירות עמד על 53.4%, שיעור דומה לבחירות בשנת 2012. במועצות בהן היה מועמד מוסכם ולא התקיימה בהם הצבעה, זכה הפת"ח לרוב של 75% מן המושבים, מועמדים עצמאיים ב-12% מן המושבים והקואליציה הלאומית הדמוקרטית ל-3%. אך לעומת זאת, במועצות בהן התקיימו בחירות בפועל זכו המועמדים העצמאיים ל-65% מן הקולות, מועמדי הקואליציה הלאומית הדמוקרטית ל-13%, בעוד שמועמדי הפת"ח זכו ל-28% מן המושבים בלבד.

בס"ה זכו במרבית המושבים מועמדי הפת"ח (52%) ואחריהם המועמדים העצמאיים (37%). לראשות עיריית חברון נבחר נציג פת"ח, תיאסיר אבו סנינה, שהיה חבר בחוליית המחבלים שביצעה את הפיגוע בבית הדסה בשנת 1980, בחירה שעוררה תרעומת בקרב גורמי ימין בישראל.

## הערות שוליים

קטגוריה:2017 בפוליטיקה
קטגוריה:בחירות לרשויות מקומיות ברשות הפלסטינית
קטגוריה:2017 באסיה
פייר משן

**פְּייֶר פְרָנְסוּאָה אַנְדְרֶה מַשֶן** ; 16 באוגוסט 1744 – 20 בספטמבר 1804) היה אסטרונום צרפתי, שעסק יחד עם שארל מסיה בתצפיות בגרמי שמים עמוקים ובחקר שביטים, ותרם חלק משמעותי לאיסוף העצמים הכלולים בקטלוג מסיה.

## ביוגרפיה
משן נולד בלאן שבחבל או-דה-פראנס שבצפון צרפת, לפייר פרנסואה משן ומארי מרגריט רוזה. אביו היה מתכנן תקרות וטייח. כבר בילדותו הוא הראה כישרון למתמטיקה ולפיזיקה, אך בשל מחסור באמצעים לא היה באפשרותו להמשיך בלימודיו. חיבתו לאסטרונומיה הביאה אותו אל ז'רום לאלנד שלימד אסטרונומיה בקולז' דה פראנס ולאלנד שהבחין בכישוריו העסיק אותו כעוזר ולאחר מכן סידר עבורו עבודה במכון המיפוי של הצי בוורסאי, שם עסק במיפוי ימי ובהידרוגרפיה. סביב שנת 1774 הכיר משן את שארל מסיה והפך לידידו הקרוב ובשנה זו גם כתב את מאמרו הראשון באסטרונומיה עבור האקדמיה הצרפתית למדעים על אירוע הסתרה של אלדברן על ידי הירח.

משן התחתן בשנת 1777 עם ברב-תרז מארז'ו, אותה הכיר בוורסאי, ונולדו להם שני בנים ובת. בין השנים 1779 ו-1781 עבד משן עם שארל מסיה וגילה בתקופה זו כ-25 עצמים המופיעים בקטלוג מסיה. ב-1782 התקבל משן לאקדמיה הצרפתית למדעים ומ-1785 ועד ל-1792 היה העורך של השנתון האסטרונומי Connaissance des Temps (ידע הזמן), שבו גם פורסם קטלוג מסיה בשנת 1781. בשנת 1789 התקבל משן לחברה המלכותית של לונדון.

בשנים 1784–1790 השתתף משן בסקר גאוגרפי שנועד למדוד את המרחק המדויק בין גריניץ' ובין פריז. במסגרת זו ביקר משן באנגליה יחד עם ז'אן-דומיניק קאסיני ואדריאן-מארי לז'נדר ופגש את האסטרונום ויליאם הרשל. לאחר מכן השתתף במשלחות מיפוי בצפון איטליה ובגרמניה ולקח חלק במדידת אורכו של המרידיאן בין דנקרק ובין ברצלונה כחלק מקביעת אורכו של המטר. המסע למדידת המרחק נתקל בקשיים הן בשל המהפכה הצרפתית והן בשל מלחמה בין צרפת ובין ספרד שלקחה חלק בקואליציה האנטי-צרפתית הראשונה והביאה למעצרו בברצלונה. לאחר שחרורו הוא שב לביתו בשנת 1795 והתמנה למנהל מצפה הכוכבים של פריז בשנת 1799.

בשנת 1804, בעקבות חשש לאי-דיוקים בחישוב המרחק בין דנקרק לברצלונה, יצא משן לערוך מדידות נוספות. בזמן שהיה בספרד חלה בקדחת צהובה ונפטר בקאסטיון דה לה פלאנה.

### עבודתו
משן זכור בעיקר בשל תרומתו לקטלוג מסיה. קרוב לרבע מהעצמים המופיעים בקטלוג הם תגליות מקוריות שלו וביניהן גלקסיית החמניה, ערפילית המשקולת הקטנה, ערפילית הינשוף, גלקסיית גלגל הרוח וגלקסיית הסומבררו וכן גילה משן את הגלקסיה NGC 5195 הקשורה לגלקסיית המערבולת. משן גילה גם שמונה שביטים והיה שותף לגילויים של שלושה שביטים נוספים. שלושה מהשביטים שגילה הם שביטים מחזוריים, ביניהם שביט טאטל ושביט אנקה שנקראים על שם האסטרונומים שחישבו את מחזוריהם.

## הנצחה
על שמו של משן נקרא האסטרואיד משן 21785 שהתגלה ב-21 בספטמבר 1999.

## לקריאה נוספת
* קן אלדר, **הכול לפי מידה: המסע בן שבע השנים ששינה את העולם**, מאנגלית: נעמי כרמל, הוצאת דביר, 2006 (הספר כולל לכל אורכו ביוגרפיה של משאן)

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אסטרונומים צרפתים
קטגוריה:עמיתים זרים בחברה המלכותית
קטגוריה:חברי האקדמיה הצרפתית למדעים
קטגוריה:ילידי 1744
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1804
טרורו (קנדה)

**טרורו** (באנגלית: **Truro**) היא עיירה במרכזה פרובינציית נובה סקוטיה שבקנדה. בטרורו נמצאים מוסדות הניהול המוניציפליים של מחוז קולצ'סטר, והיא ממקומת על גדותיו הדרומיים שלנהר סלמון. טרורו נחשבת כ"טבורה של נובה סקוטיה" עקב מיקומה בפרשת דרכים מרכזית של קווי הרכבות מהליפקס למונטריאול ומטרורו לסידני.

עוד בשנות ה-20 של המאה ה-18 נוסד כפר קטן באזור של מרכז העיר טרורו של היום. עם השנים היישוב התפתח לעיירה, וב-1761 התיישבו באזור פרסביטריאנים ממוצא אלסטר-סקוטי, שהגיעו לאזור מאירלנד דרך ניו אינגלנד. השם "טרורו" ניתן לעיירה על שמה של העיר "טרורו בריטניה)" במחוז קורנוול שבאנגליה.

בטרורו שורר מזג אקלים יבשתי. מזג האוויר החם ביותר שתועד בטרורו היה 35.6 מעלות צלזיוס ב-19 באוגוסט 1944. מזג האוויר הקר ביותר תועד ב-22 בינואר 1934 ועמד על -38.3 מעלות צלזיוס.

## דמוגרפיה
אוכלוסיית העיירה עלתה ברציפות בין 1871 ל־1971. עד שנת 2001 איבדה העיירה קרוב ל־2,000 תושבים, אך מאז אוכלוסייתה עלתה במעל ל־1,500 תושבים.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:נובה סקוטיה: יישובים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1759
קרל, נסיך פרוסיה

**קרל, נסיך פרוסיה** (בגרמנית: **Prinz Carl von Preußen**; 29 ביוני 1801 – 21 בינואר 1883) היה איש צבא ונסיך גרמני מבית הוהנצולרן.

## ביוגרפיה
קרל נולד ב-29 ביוני 1801 בארמון שרלוטנבורג שבברלין לפרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה ואשתו המלכה לואיזה. בשנת 1811 בהיותו בן עשר, הצטרף קרל בדרגת לוטננט לצבא הפרוסי, ושירת ברגימנט המשמר. בשנת 1820 הועלה קרל לדרגת מיור ברגימנט המשמר ה-1, ובשנת 1822 הועלה לדרגת אוברסט, ומונה למפקד רגימנט הרגלים ה-12. בשנת 1824 הועלה לדרגת גנרל מיור, ובשנת 1830 מונה למפקד דיוויזיית המשמר ה-2. בשנת 1832 הועלה לדרגת גנרל לוטננט, ובשנת 1844 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים. בשנת 1848 מונה קרל למפקח הכללי של הצבא, ובשנת 1854 מונה למפקד יחידות הארטילריה. בשנת 1864 מונה קרל למושל העיר מיינץ, תפקיד אותו מילא עד לשנת 1866.

בשנת 1882 החליק קרל ושבר את עצם הירך השמאלית, וב-21 בינואר 1883 מת קרל בביתו שבברלין, ומילותיו האחרונות היו "יחי הקיסר".

## משפחתו
בשנת 1827 התחתן קרל עם מריה, נסיכת סקסוניה-ויימאר-אייזנך, בתם של קרל פרידריך, הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך ומריה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, ממנה נולדו לו שלושה ילדים:
* פרידריך קרל (1828–1885)
* לואיזה (1829–1901)
* אנה (1836–1918)

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:נסיכי פרוסיה
קטגוריה:גנרלים בצבא הפרוסי
קטגוריה:מעוטרי פור לה מריט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:אבירי מסדר העיט השחור
קטגוריה:מעוטרי אות מסדר העיט האדום
קטגוריה:אבירי מסדר העיט הלבן
קטגוריה:מעוטרי עיטור אנדריי הקדוש
קטגוריה:מעוטרי עיטור אלכסנדר נבסקי (האימפריה הרוסית)
קטגוריה:מעוטרי עיטור ולדימיר הקדוש
קטגוריה:אבירי מסדר גיזת הזהב
קטגוריה:מעוטרי עיטור גיאורגי הקדוש
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:מעוטרי אות מסדר הבז הלבן
קטגוריה:גנרל-פלדמרשלים רוסים
קטגוריה:מעוטרי מסדר אוסמניה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1801
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1883
פיגוע ההתאבדות בכוויתה

**פיגוע ההתאבדות בכוויתה** הוא פיגוע שהתרחש ב-8 באוגוסט 2016, במסגרתו התפוצץ מחבל מתאבד בבית החולים "Sandeman" במחוז בלוצ'יסטן שבדרום-מערב פקיסטן. הפיצוץ, שנהרגו בו כ-70 בני אדם וכ-150 נפצעו, אירע בבירת המחוז כוויתה, בזמן שעשרות אנשים התאספו כדי ללוות את גופתו של עורך דין מוכר שנורה למוות מוקדם באותו היום. מחוז ח'וראסאן של המדינה האסלאמית נטל אחריות על פיגוע. כמה שעות לאחר מכן, פרסם גם ארגון "ג'מעת אל-אחראר" שהתפצל משלוחת ארגון טליבאן בפקיסטן והצטרף למחוז ח'וראסאן, הודעת קבלת אחריות על הפיגוע ועל רצח עורך הדין.

בתקופה שקדמה לפיגוע, אירעו מספר מקרי ירי קטלניים בעיר, חלקם בוצעו על ידי טרוריסטים וחלקם על ידי עבריינים וזאת על רקע העלייה במתיחות העדתית ובפשיעה באזור.

ב-6 בדצמבר 2016 נהרג מתכנן הפיגוע, ג'האנגיר בדיני, במהלך מבצע של כוחות הביטחון הפקיסטניים בעיר פישין שבבלוצ'יסטן.

## פרטי האירוע
בבוקר 8 באוגוסט 2016 נרצח בילאל אנוואר קאסי, נשיא לשכת עורכי הדין של מחוז בלוצ'יסטן, כשהיה בדרכו במכוניתו מביתו למשרדו בעיר. גופתו הועברה לנתיחה שלאחר המוות בבית החולים הממשלתי שבעיר כוויתה. לאחר הגעת הגופה והתאספות עשרות עורכי דין ומכרים של קאסי מרחבי המחוז, כמו גם עיתונאים מקומיים בבית החולים, אירע פיצוץ עז בחדר המיון של בית החולים, שלווה לפי דיווח המשטרה בירי של אדם בלתי מזוהה. כתוצאה מהפיגוע המשולב, נהרגו כ-70 אנשים ונפצעו כ-150, מרביתם עורכי דין ועיתונאים (מתוכם 20 נפצעו קשה). דובר המשטרה ציין כי בפיגוע נעשה שימוש במטען כבד במשקל 8 קילוגרמים אשר כלל כדוריות מתכת, לשם העצמת הפגיעה.

לאחר הפיגוע, אחד מהקטלניים ביותר בתולדות פקיסטן, הוכרזו שלושה ימי אבל על ידי ממשלת המחוז.

## ראו גם
* פיגוע ההתאבדות במסטונג (2018)
* פיגוע ההתאבדות במסטונג (2023)

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פקיסטן: פיגועי התאבדות
קטגוריה:פעולות טרור ב-2016
קטגוריה:פיגועי טרור אסלאמי
קטגוריה:כוויתה
קטגוריה:המדינה האסלאמית: פיגועים באסיה
קטגוריה:2016 באסיה
ג'ורג'ינה קוונדיש, הדוכסית מדבונשייר

**ג'ורג'ינה קוונדיש, הדוכסית של דבונשייר** (באנגלית: **Georgiana Cavendish, Duchess of Devonshire**; 7 ביולי 1757 – 30 במרץ 1806) הייתה אשת חברה, אייקון אופנה, סופרת ופעילה פוליטית. נולדה למשפחת האצולה בית ספנסר, עם נישואיה הצטרפה לבית קוונדיש. היא הייתה אשתו הראשונה של ויליאם קוונדיש, הדוכס החמישי מדבונשייר, ואמו של הדוכס השישי מדבונשייר.

כדוכסית החמישית מדבונשייר היא משכה תשומת לב רבה וזכתה לתהילה במהלך חייה. בשל יופייה, היותה בעלת כריזמה ומעמדה באצולה של אנגליה, השפיעה על סגנון האופנה הרווח, הובילה מסעות פרסום פוליטיים, והייתה ידועה בפרשיות האהבים שניהלה, במפגשים החברתיים שבהם בלטה ובנטייתה להימורים.

היא הייתה דודה של אבות אבותיה של דיאנה, הנסיכה מוויילס. חייהן הושוו רבות בשל הטרגדיה שחוו שתיהן.

על סיפור חייה נעשה הסרט הדוכסית.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אצולה אנגלית
קטגוריה:משפחת ספנסר-צ'רצ'יל
קטגוריה:סופרות המאה ה-18
קטגוריה:ילידות 1757
קטגוריה:נפטרות ב-1806
עונת 1992/1993 בליגה האירופית של פיב"א

**עונת 1992/1993 ב[[הליגה האירופית של פיב"א|ליגה האירופית של פיב"א]]** הייתה העונה ה-36 של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל והיא אורגנה על ידי פיב"א אירופה. זו הייתה התחרות השנייה במתכונת של ליגה.

המשחק הראשון התקיים ב-10 בספטמבר 1992 ותחרות הסתיימה ב-15 באפריל 1993. בתחרות השתתפו 42 קבוצות.

העונה הסתיימה בניצחון של לימוז', בפעם הראשונה בתולדות המועדון.

טוני קוקוץ' (קרואטיה) מבנטון טרוויזו נבחר לכדורסלן המצטיין של הפיינל פור בפעם השלישית.

## מתכונת התחרות
בתחילת התחרות התקיימו סיבובים מוקדמים בהם נקבעו 13 עולות לשלבים הבאים. ל-13 קבוצות אלו הצטרפו פרטיזן, בנטון טרוויזו ו-מונטיגלה בדלונה. בגלל החלטות האומות המאוחדות בעקבות מלחמת בוסניה, הקבוצות הסרביות לא הורשו להשתתף בשלב הבתים. בעקבות כך, פרטיזן והכוכב האדום בלגרד הוצאו מהתחרות. הקבוצות חולקו ל-2 בתים. עם סיום המשחקים בבתים נערך רבע הגמר בשיטת הטוב מ-3 משחקים.

מנצחות רבע הגמר נפגשו בהיכל השלום והאחווה פיראוס למשחקי פיינל פור.

## מהלך התחרות
בשלבים המוקדמים נקבעו 13 עולות לבית הגמר.
### בית הגמר א'

### בית הגמר ב'

### שלבי הגמר

### משחק הגמר

## כדורסלנים מצטיינים
* מלך הסלים - זדרבקו רדולוביץ' מציבונה זאגרב זכה בפרס אלפונסו פורד.
* MVP של שלב הגמר - טוני קוקוץ', קרואטיה (בנטון טרוויזו)
* מלך הסלים של שלב הגמר - טרי טיגלף, ארצות הברית (בנטון טרוויזו)
* נבחרת של שלב הגמר:
** יון קופרס, יוון (פאוק סלוניקי)
** יורי זדובץ', סלובקיה (לימוז')
** טוני קוקוץ', קרואטיה (בנטון טרוויזו)
** קליף לבינגסון, ארצות הברית (פאוק סלוניקי)
** סטפנו רוסקוני, איטליה (בנטון טרוויזו)

## ישראל בתחרות
### [[הפועל תל אביב (כדורסל)|הפועל תל אביב]]
הפועל תל אביב העפילה ישירות לשלב השני של המוקדמות. בשלב זה היא נפגשה עם מאס פילס מכלן הבלגית והפסידה 88:80, 76:90.
### [[מכבי תל אביב (כדורסל)|מכבי תל אביב]]
מכבי תל אביב העפילה ישירות לשלב השני של המוקדמות. בשלב זה היא נפגשה עם בנפיקה הפורטוגזית וניצחה אותה 89:75 ו-81–100. היא סיימה את בית הגמר במקום השביעי לא עברה לשלב הבא.

## קישורים חיצוניים
* פירוט התוצאות
* תיאור מפורט של משחקי הגמר
* 
* 

קטגוריה:תחרויות כדורסל ב-1992
קטגוריה:תחרויות כדורסל ב-1993
קטגוריה:עונות בגביע אירופה לאלופות בכדורסל
פרידריך מיכאל, רוזן פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד

**פרידריך מיכאל, רוזן פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד** (בגרמנית: **Friedrich Michael von Pfalz-Zweibrücken-Birkenfeld**; 27 בפברואר 1724 – 15 באוגוסט 1767) היה רוזן לבית ויטלסבאך, בנו של כריסטיאן השלישי, רוזן פפאלץ-צווייבריקן ואביו של מקסימיליאן הראשון יוזף, מלך בוואריה.

## ביוגרפיה
פרידריך מיכאל נולד ב-27 בפברואר 1724 בריבוויל שהשתייכה לממלכת צרפת, לכריסטיאן השלישי, רוזן פפאלץ-צווייבריקן, ולקרולינה, רוזנת נסאו-זארבריקן, בתו של לודוויג קראפט, רוזן נסאו-זארבריקן.

פרידריך מיכאל התגייס לצבא האימפריה הרומית הקדושה, ובשנת 1758 הועלה לדרגת גנרלפלדמרשל. פרידריך מיכאל לחם כנגד פרוסיה במהלך מלחמת שבע השנים, ואף פיקד על הכוח שלחם בפרידריך הגדול בקרב רוסבאך. בסתיו 1758 פיקד פרידריך מיכאל על הכוחות שפלשו לנסיכות הבוחר מסקסוניה, ובשנה שלאחריה כבש את דרזדן, לייפציג, טורגאו וויטנברג. לאחר מכן מונה פרידריך מיכאל למושל הכללי בבוהמיה, וב-15 באוגוסט 1767 מת בשווצינגן, שהשתייכה לדוכסות פפאלץ-צווייבריקן.

## משפחתו
ב-6 בפברואר 1746 התחתן פרידריך מיכאל עם מריה פרנצסקה, רוזנת פפאלץ-זולצבאך, בתו של יוזף קרל, רוזן פפאלץ-זולצבאך. ממנה היו לו 5 ילדים:
* קרל אוגוסט כריסטיאן (1746–1795)
* קלמנס אוגוסט יוזף פרידריך (1749–1750)
* מריה אמליה אוגוסטה (1752–1828), התחתנה עם פרידריך אוגוסט הראשון, מלך סקסוניה
* מריה אנה (1753–1824), התחתנה עם וילהלם, דוכס בבוואריה.
* מקסימיליאן יוזף (1756–1825)

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בית ויטלסבאך
קטגוריה:גנרל-פלדמרשלים בצבא האימפריה הרומית הקדושה
קטגוריה:מלחמת שבע השנים: אישים
קטגוריה:ילידי 1724
קטגוריה:נפטרים ב-1767
אסמאא' מחפוז

**אסמאא' מחפוז** (בערבית: **أسماء محفوظ**;  נולדה ב-1 בפברואר 1985) היא אקטיביסטית מצרית ואחת המייסדות של תנועת הנוער 6 באפריל.

## ביוגרפיה
אסמאא' מחפוז נולדה במצרים ב-1 בפברואר 1985. היא למדה באוניברסיטת קהיר ויש לה תואר ראשון במנהל עסקים. באפריל 2008 ייסדה יחד עם אקטיביסטים מצרים נוספים את קבוצת הפייסבוק "תנועת הנוער של ה-6 באפריל" שנועדה לתמוך בשביתת הפועלים מאל-מחלה אל-כוברא.

### ינואר 2011
ב-18 בינואר 2011 מחפוז פרסמה סרטון וידאו בפייסבוק בו קראה למצרים לצאת לרחובות ולהשמיע קול נגד משטרו של חוסני מובראק. לאחר מכן הסרטון הועלה ליוטיוב ונהייה לוויראלי תוך מספר ימים. הסרטון שלה קיבל קרדיט מעיתונאים רבים, בהם מונה אלטחאווי, כגורם מכריע בהצתת הניצוץ שהוביל להפיכה במצרים באותה שנה. לאחר שפרסמה את הסרטון, יצאה להפגין עם ארבעה צעירים נוספים בכיכר תחריר, אך הם פונו במהרה בידי כוחות הביטחון המצריים לפני שההפגנה הספיקה לגדול.

לאחר מכן, מחפוז פרסמה סרטון נוסף בו הודיעה על כוונתה לצאת להפגין בכיכר תחריר ב-25 בינואר, שהוא חג לאומי במצרים לזכרם של שוטרים שנהרגו בעימותים עם הצבא הבריטי. בסרטון היא קראה לאזרחים מצרים להצטרף אליה ואמרה: "אם אתם מחשיבים את עצמכם לגברים, בואו איתי ב-25 בינואר. כל מי שאומר שנשים לא צריכות למחות משום שיכו אותן, שיראה קצת כבוד עצמי וגבריות ויבוא איתי ב-25 בינואר. כל מי שאומר שזה פשוט לא שווה את זה כי בכל מקרה יגיעו מעט אנשים, אני רוצה לומר לו 'אתה הסיבה לכך, אתה בוגד, בדיוק כמו הנשיא או כל שוטר שמכה אותנו ברחובות'".

### אחרי ההפיכה
מאוחר יותר בשנת 2011 נעצרה מחפוז באשמת הכפשת המועצה הצבאית העליונה כשכינתה אותם "מועצה של כלבים". היא נשפטה בבית דין צבאי, דבר שעורר את חמתם של אקטיביסטים רבים, ואף של מספר פוליטיקאים מצרים, בהם מוחמד אל-בראדעי ואימן נור. היא שוחררה בערבות של 20,000 לירות מצריות ולבסוף בית המשפט הצבאי ביטל את כל ההאשמות נגדה.

באותה שנה הוענק לה פרס סחרוב לחופש המחשבה על תרומתה ל"שינויים היסטוריים בעולם הערבי".

ב-23 באוקטובר 2011, מחפוז ארגנה התכנסות בארצות הברית בתמיכה בתנועת כיבוש וול סטריט. כשנשאלה מדוע הגיעה להפגין יחד עם פעילי כיבוש וול סטריט אמרה "הרבה תושבים אמריקאים הביעו איתנו סולידריות, וכעת עלינו להמשיך בכל רחבי העולם, כי קיימת האפשרות ליצור עולם אחר עבור כולנו".

העיתון "עסקים ערביים" מיקם את מחפוז במקום 381 ברשימת 500 הערבים המשפיעים ביותר בעולם.

## ראו גם
*נשים באביב הערבי במצרים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:פעילות פוליטיות
קטגוריה:נשים מצריות
קטגוריה:המהפכה במצרים (2011): אישים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת קהיר
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קהיר
קטגוריה:ילידות 1985
קטגוריה:מצרים שנולדו ב-1985
פרנצ'סקו ג'אצינטו, דוכס סבויה

ממוזער|125px|שלט המשפחה של דוכסי סבויה אחרי ויטוריו אמדאו הראשון
**פרנצ'סקו ג'אצינטו, דוכס סבויה** (; 14 בספטמבר 1632 – 4 באוקטובר 1638) היה דוכס סבויה מ-1637 עד 1638 תחת עוצרות אמו כריסטין מארי מצרפת.

## ביוגרפיה
פרנצ'סקו ג'אצינטו נולד ב-14 בספטמבר 1632 בטורינו לויטוריו אמדאו הראשון דוכס סבויה ולכריסטין מארי מצרפת, בתם של אנרי הרביעי מלך צרפת ואשתו השנייה מארי דה מדיצ'י.

ב-7 באוקטובר 1637 מת ויטוריו אמדאו הראשון, דוכס סבויה, ופרנצ'סקו ג'אצינטו עלה לשלטון במקומו, אולם, אמו הייתה עוצרת המדינה, והיא זאת ששלטה למעשה. ב-4 באוקטובר 1638 מת פרנצ'סקו ג'אצינטו, ואחיו קרלו אמנואלה השני, דוכס סבויה עלה לשלטון במקומו.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:דוכסי סבויה
קטגוריה:ילידי 1632
קטגוריה:נפטרים ב-1638
חורבת קציון

**חורבת קציון** (**ח'רבת קציון** במקור) היא אתר ארכאולוגי במזרח הגליל העליון, בו שכנה לפי הסברה העיר מתקופת המשנה והתלמוד **קציון** הנזכרת במקורות חז"ל.

החורבה שוכנת כשניים וחצי ק"מ ממערב למושב שדה אליעזר, על גבעה ברום של כ-400 מטרים מעל פני הים, ומצפון לה עובר נחל קציון, המתחבר לנחל דישון.

השם "קציון" נזכר בתלמוד הירושלמי כמקום מושבו של רבי יוחנן דקציון. מסורת יהודית מסוף המאה ה-14 מזהה את קברו של רבי יוחנן בקציון, לצד קברו של רבי שמעון בן לקיש. בעוד המסורת על קברו של בן לקיש באתר קדומה יותר ומקורה ככל הנראה בראשית המאה ה-13.

במרכז האתר שרידי בריכה גדולה, ולצדה מבנה ציבורי גדול (20 על 37 מ"ר), אשר נחקר עוד בידי ראשוני חוקרי הארץ במאה ה-19. במבנה ולצדיו פזורות אבני גזית גדולות ומעוצבות, וכן משקופים מעוטרים, כותרות ועמודים.

בשנת 1860 נתגלתה באתר אבן הקדשה ביוונית לכמה מקיסרי רומא החתומה בידי יהודים. על בסיס שמות הקיסרים שנמנו בכתובת היא תוארכה לשנת 197 לספירה.

## ראו גם
* יוחנן דקציון

## לקריאה נוספת
חנה ודוד עמית, **מראי מקום - לטייל עם המקורות בצפון הארץ**, יד יצחק בן-צבי, עמ' 174-173.

## קישורים חיצוניים
סיור בחורבת קציון באתר Inature

*
קטגוריה:הגליל העליון: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:בתי כנסת עתיקים
קטגוריה:קצרמר ארכאולוגיה
קטגוריה:יישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופת המשנה והתלמוד
קטגוריה:אתרים ארכאולוגיים יהודיים בארץ ישראל
חיות במה

**חיות במה** היא תוכנית בידור ואירוח של החינוכית, אשר משודרת החל מ-30 באוגוסט 2014. הסדרה מארחת ידוען, שחקן, יוצר, מוזיקאי, ומפורסמים נוספים. לכל עונה נושא משלה ובכל פרק מתארח מפורסם אשר קשור לנושא זה.

עונה 1 - "חיות במה". מנחה - עלמה זק.

עונה 2 - "חיות במה בהופעה". מנחה - שאנן סטריט. מוזיקאים ויוצרי מוזיקה.

עונה 3 - "חיות במה צוחקות". מנחה - מיכאל הנגבי. קומיקאים ובדרנים.

עונה 4 - "חיות במה בהופעה 2". מנחה - שאנן סטריט. מוזיקאים ויוצרי מוזיקה.

עונה 5 - "חיות מסך". מנחה - דאנה איבגי. אנשי קולנוע והפקת סרטים.

עונה 6 - "חיות במה יוצרות". מנחה תם אהרון. יוצרים מתחומים שונים.

עונה 7 - "חיות רשת". מנחה דרור גלוברמן. כוכבי יוטיוב ישראלים.

עונה 8 - "חיות במה צוחקות 2". מנחה - מיכאל הנגבי. קומיקאים ובדרנים.

ב-10 בדצמבר 2018 עלתה בכאן חינוכית תוכנית ספיישל בשם "חיות במה מסכמים שנה".

## סקירת סדרה

## אורחים

## קישורים חיצוניים
*"חיות במה בהופעה", דף התוכנית באתר כאן חינוכית
*"חיות במה צוחקות", דף התוכנית באתר כאן חינוכית

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2014
קטגוריה:הטלוויזיה החינוכית הישראלית: תוכניות וסדרות
קטגוריה:כאן חינוכית: תוכניות וסדרות
המנון פרו

**ההמנון הלאומי של פרו** אומץ בספטמבר 1821, כחודשיים לאחר ההכרזה על עצמאות המדינה. לחן ההמנון נכתב על ידי חוסה ברנארדו אלסדו, ומילותיו נכתבו על ידי המשורר חוסה דה לה טורה אוגרטה.

## היסטוריה
לאחר שפרו הכריזה על עצמאותה, הגנרל חוסה דה סן מרטין ארגן תחרות ציבורית לבחירת המארש הלאומי. ב-7 באוגוסט 1821 פורסם בעיתון הממשלתי כי כל מי שמעוניין לשלוח יצירה יוכל לעשות זאת עד 18 בספטמבר, והוועדה תבחר את המארש הלאומי. מתוך שבע יצירות שנשלחו, נבחר המארש "Somos Libres, Seámoslo Siempre" מאת חוסה ברנרדו אלסדו. הגנרל סן מרטין קבע כי זהו המנון הלאום, ויצירה זו בוצעה לראשונה בפומבי ב-23 בספטמבר 1821 בתיאטרון לימה. ההמנון הושר על ידי הגברת רוזה מרינו, לפי מילותיו של המשורר חוסה דה לה טורה אוגרטה, ואלסדו ניצח על התזמורת.

לאורך השנים נעשו ניסיונות לשנות את המילים והלחן של ההמנון, אך כולם כשלו עקב התנגדות ציבורית. בשנת 1913, בעקבות לחץ ציבורי, הקונגרס הפרואני הכריז על מילות ההמנון כבלתי ניתנות לשינוי. למרות זאת, בשנים שלאחר מכן נעשו ניסיונות לשנות את המילים והלחן, אך כולם כשלו וההמנון המקורי נשמר.

ב-2005 קבע בית הדין החוקתי כי לא ניתן לשנות את המילים והלחן של ההמנון, ושהבית החמישי נשמט מהיצירה, וכעת הוחזר להמנון כבית השישי, כך שבסך הכל יהיו שבעה בתים. ב-2009 החליטה הממשלה הפרואנית לשנות את הבית השישי להיות הבית הראשון הרשמי, והשינוי נכנס לתוקף בשנת 2010.

נהוג כי אזרחים שרים את ההמנון עם יד ימין על לבם, בעוד שחיילים, שוטרים וכבאים מחויבים להצדיע בעת השמעתו. בטקסים והופעות נשמעת הכריזה הבאה בסוף שירת ההמנון: המנהיג מכריז "ויוה פרו!" (תחי פרו!), והקהל עונה "ויוה!".

## קישורים חיצוניים

פרו
קטגוריה:פרו: סמלים לאומיים
כיכר הכנסייה

**כיכר הכנסייה** (באנגלית: **Church Square** ובאפריקאנס: **Kerkplein**) אשר במקור נודעה בתור **כיכר השוק** (באנגלית: **Market Square** ובאפריקאנס: **Marktplein**) היא הכיכר הראשית של המרכז ההיסטורי של העיר פרטוריה, אחת משלוש ערי הבירה של דרום אפריקה. המבנים סביב הכיכר נבנו ברובם בשלהי המאה ה-19, והכיכר עצמה היוותה למעשה במשך כעשרות שנים את מרכזה הכלכלי והפוליטי של הרפובליקה הדרום-אפריקאית.

המבנה הבולט ביותר סביב הכיכר הוא משכן מועצת העם, אשר היה בניין הפרלמנט והממשלה של הרפובליקה הדרום-אפריקאית. המבנה החל להיבנות בשנת 1888 ונחנך כעבור שנים אחדות. כעשור לאחר מכן, בשנת 1897, החלה הבנייה של ארמון הצדק, אשר נועד לשמש בתור בית המשפט העליון של הרפובליקה. במשך השנים נבנו סביב הכיכר בנקים חשובים שונים ומבני ציבור נוספים. החל משנת 1956, מעטר את מרכז הכיכר פסלו של מנהיגה הבולט ביותר של הרפובליקה הדרום-אפריקאית, פול קרוגר.

## אתרים בולטים סביב הכיכר

## תמונות היסטוריות

 קובץ:Market square 1881.jpg|הכיכר בשנת 1881
 קובץ:Nagmaal op Kerkplein.jpg|הכיכר בסביבות שנת 1895
 קובץ:Kerk plein en 1900.jpg|הכיכר בשנת 1900
 

## ראו גם

* רחוב פול קרוגר
* כיכר פרטוריוס
* מועצת העם (הרפובליקות האפריקאנריות)
* פסל פול קרוגר
* ארמון הצדק
* הבנק ההולנדי הישן

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:פרטוריה: מבנים
הכנסייה
באה פידלר

**באה פידלר** (בגרמנית: **Bea Fiedler**; נולדה ב-28 ביוני 1957) היא שחקנית גרמנייה.

## ביוגרפיה
פידלר נולדה בנורדריין-וסטפאליה, ב-1977 הייתה נערת השער של פלייבוי גרמניה.

היא הופיעה במספר סרטים במדינתה. בישראל התפרסמה כאשר שיחקה בשלושה סרטים ב"סדרת אסקימו לימון": היא גילמה את אווה בסרט ספיחס. אווה אשת השיכור בתחילת הסרט. כמו כן גילמה סייעת לרופא שיניים בסרט "רומן זעיר", ורוזנת בסרט "הרימו עוגן".

בין היתר, שיחקה בסרט אמריקאי המתבסס על פורמט סדרת "אסקימו לימון", הנקרא "Hot Chili".

בשנות ה-80 טענה פידלר כי אביו הביולוגי של בנה הוא אלבר השני, נסיך מונקו. היא אף הגישה תביעת אבהות, אך לאחר שבוצעה בדיקת רקמות, הדבר התברר כלא נכון.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה גרמניות
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1957
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1957
אמת (סרט)

**אמת** (באנגלית: **Truth**) הוא סרט קולנוע אמריקאי ביוגרפי משנת 2015 בבימויו של ג'יימס ואנדרבילט ובכיכובם של רוברט רדפורד וקייט בלאנשט. הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ב-12 בספטמבר 2015.

## עלילה
בחודשים שקדמו לבחירות לנשיאות ארה״ב בשנת 2004, מארי מייפס, מפיקת תוכנית התחקירים ״60 דקות״ של רשת CBS וצוותה, חיפשו ראיות לטענה לפיה נשיא ארה״ב דאז, ג׳ורג׳ ווקר בוש, קיבל יחס מועדף בשירות הצבאי שלו במשמר הלאומי בתקופת מלחמת וייטנאם. מייפס וצוות התוכנית איתר אדם בשם ביל בורקט, אשר טען שהוא מחזיק בידיו ראיות מוצקות בדמות טפסים ומזכרים פנימיים, המעידים על כך שבוש אכן קיבל יחס מועדף. מייפס הפיקה תחקיר בהתבסס על החומרים שקיבלה מבורקט, כאשר העיתונאי דן ראד׳ר שידר את התחקיר. 

לאחר שידור התוכנית, החלו מייפס, ראד׳ר וצוות 60 דקות להישאל על האותנטיות של המסמכים ששודרו בתוכנית, כאשר חלק מן הצופים טענו שהמסמכים מזויפים. המחלוקת הלכה וגברה כאשר גופי תקשורת נוספים עסקו בסיפור, והחלו להעלות ספקות באשר לאמיתות המסמכים. מאפיינים מסוימים של המזכרים אשר הופיעו בתוכנית, העלו טענה שהמסמכים זויפו תוך שימוש במעבד התמלילים מיקרוסופט וורד, ואין אפשרות שמדובר במסמכים אותנטיים, שהוכנו במכונת כתיבה מן הסוג בו נעשה שימוש בשנות ה-70 המוקדמות. בהמשך, הודה בורקט כי שיקר בנוגע להשגתם של המסמכים. 

לאחר השערורייה, מייפס, ראד׳ר, וצוות התוכנית הואשמו בכך שהאג׳נדה הליברלית של מייפס גרמה להם לשדר את התחקיר. הצוות נאלץ להשתתף בוועדת בדיקה פנימית של רשת CBS, שקמה על מנת לבדוק האם השקפה פוליטית גרמה להטיה בשיקול הדעת של מייפס והצוות. צוות התוכנית פוטר לאחר השימוע בוועדה; דן ראד׳ר הודיע על פרישתו משידור לאחר מכן. מייפס השמיעה בפני הוועדה את טענותיה ועמדה על אמיתות התחקיר. עם זאת, היא פוטרה לאחר השימוע. דן ראד׳ר שידר בפעם האחרונה את התוכנית, וציין את האומץ של הצוות בהתמודדות עם הזמנים הקשים. 

הסרט הופק בעלות של 9.6 מיליון דולר, אולם מכירות הכרטיסים הגיעו לכדי 5.4 מיליון דולר בלבד.

## שחקנים
* רוברט רדפורד - בתפקיד דן ראטר 
* קייט בלאנשט - בתפקיד מארי מאפיס
* דניס קווייד - בתפקיד קולונל רוג'ר צ'ארלס
* טופר גרייס - בתפקיד מייק סמית'
* אליזבת מוס - בתפקיד לוסי סקוט 
* ברוס גרינווד - בתפקיד אנדרו הייוארד
* סטייסי קיץ' - בתפקיד קולונל ביל בורקט 
* דייוויד ליונס - בתפקיד ג'וש הווארד 
* ג'ון בנג'מין היקי - בתפקיד מארק וורלסטאד 
* רייצ'ל בלייק - בתפקיד בטסי וסט 
* סטיב באסטוני - בתפקיד גיל שוורץ

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטי 2015
קטגוריה:סרטים ביוגרפיים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי רוברט רדפורד
רחוב פול קרוגר

**רחוב פול קרוגר** (באנגלית: **Paul Kruger Street** ובאפריקאנס: **Paul Krugerstraat**) הוא הרחוב הראשי של פרטוריה, אחת משלוש ערי הבירה של דרום אפריקה. הוא קרוי על שמו של פול קרוגר.

במרכז הרחוב עומדת כיכר הכנסייה, אשר מהווה את המרכז ההיסטורי של העיר אשר שימש בשלהי המאה ה-19 כמרכז הפוליטי והכלכלי של הרפובליקה הדרום-אפריקאית. עם הקמת איחוד דרום אפריקה בשנת 1910, נקבע מושב הממשלה של המדינה החדשה בפרטוריה, ובשנים הבאות נבנו לאורך רחוב פול קרוגר מצפון ומדרום לכיכר הכנסייה שורה של משדרי ממשלה. במקביל בתי עסק רבים רכשו לעצמם אחיזה סביב הרחוב, והמקום ידע גם את הקמתם של מוסדות פיננסיים שונים ומבני ציבור נוספים. את הקצה הצפוני של הרחוב חותמת תחנת רכבת בינעירונית ולצד הקצה הדרומי שוכנת תחנת רכבת עירונית. אתרים בולטים לאורך הרחוב מלבד כיכר הכנסייה והמבנים הבולטים שסביבה, הם בנייני משרדי הממשלה השונים, הגנים הזואולוגיים הלאומיים, כיכר פרטוריוס ופארק החופש.

## אתרים בולטים לאורך הרחוב

## ראו גם
* כיכר הכנסייה
* כיכר פרטוריוס
* פארק החופש
* שדה הגיבורים

קטגוריה:פרטוריה
אקליפטוס (שיר)

שמאל|ממוזער|150px|המשוררת רחל בלובשטיין-סלע

**אֵקָלִיפְּטוּס** (בכתיב המקורי: **אֵיקַלִּפְּטוּס**) הוא שיר עברי של המשוררת רחל. השיר התפרסם ב-24 באפריל 1929 (י"ד בניסן תרפ"ט) ב"מוסף העלייה השנייה" שהוציא עיתון "דבר" במלאת 25 שנה לראשית העלייה השנייה. בשנה שלאחר מכן נכלל השיר בשני משלושת קובצי שירתה, "מנגד" (תר"ץ–1930). לימים הולחן השיר ובוצע על ידי שולי נתן.

## מילות השיר

## תכניו של השיר
השיר משולב בחריזה והוא בנוי משלושה בתים.

המשוררת מספרת על עץ חזק וגבוה (אקליפטוס) שנכרת ו"נרצח" על ידי האדם. האדם מצטייר פה כרוצח טבע כי העץ  ו.

העץ הוא כמין "עירום" מאחר שכרתו אותו וזה תמיד יראה שהוא יכעס על האדם ולא יגדל שוב אבל בעוד שנה, העץ יגדל ושוב יגדל נוף יפה ושמח.

המשוררת אומרת שצריך להתפלא על זה שהעץ שכח וסלח כי האדם לא פעם כרת את העצים לטובתו מבלי לרחם ולהתחשב בעץ. רחל כועסת על האדם ורואה בעץ תופעת טבע מיוחדת - "טבע טוב מן האדם". השיר משמש פעילים ואקטיביסטים בעת מאבקים נגד כריתת עצים בישראל.

## לקריאה נוספת
* ראובן קריץ, **על שירת רחל**, תל אביב: פורה, תשמ"ז 1987, עמ' 169–170. (במהדורת תשס"ג 2003: עמ' 238)

## קישורים חיצוניים

* פרסומו הראשון של השיר: 
* האוסף מנגד באתר הספרייה הלאומית
* רחל המשוררת, אקליפטוס, בפרויקט בן-יהודה

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 1929
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי רחל המשוררת
קטגוריה:שירים על עצים
הופליטודרומוס

200px|ממוזער|שמאל|מתחרי הופליטודרומוס בסגנון "הדמות השחורה", 322-323 לפנה"ס
**הופליטודרומוס** (; בעברית: מרוץ החייל (הופליט)) היה מרוץ אתלטיקה במשחקים האולימפיים ביוון העתיקה ובמשחקים הפאן-הלניים. זהו המרוץ האחרון שנוסף לתחרויות, ונערך לראשונה באולימפיאדה ה-65, ב-520 לפנה"ס. מאז, היה זה המרוץ האחרון שנערך בכל תחרות.

בניגוד לשאר התחרויות שנערכו בעירום מלא, מרוץ זה נערך כשהמתחרים חובשים קסדה ומוקיים ונושאים מגן עץ עם ציפוי ברונזה הנקרא "אספיס". המשקל הכולל של הציוד היה כ-25 ק"ג. המירוץ היה קצר יחסית למרוצים אחרים ובניגוד אליהם לא נועד לבחון סיבולת, אלא כוח מתפרץ. באולימפיה ובאתונה אורך המירוץ היה הקפה אחת של האצטדיון, כ-370 עד 400 מטרים. במשחקים הנמאיים אורכו היה עד 2 הקפות, ובפלטאיה ובבויאוטיה, כשבע הקפות.

ניכר שהמירוץ הגיע ממטרות אימונים צבאיים יותר מאשר מאימוני ספורט. עימותים עם הפרסים שהחלו באותה תקופה והמפגש עם קשתים פרסים מיומנים העלו את הצורך לשפר את מהירות החיילים היוונים בשדה הקרב. כמו כן, משערים שמרחק ה-400 מטרים של המירוץ, קשור לטווח האפקטיבי של קשתות הפרסים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:יוון העתיקה: ספורט
קטגוריה:אולימפיאדה
קטגוריה:משחקים פאן-הלניים
קטגוריה:ספורט אולימפי ביוון העתיקה