open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
קבוצת מפלגת העם האירופית

**קבוצת מפלגת העם האירופית** (באנגלית: **European People's Party group**) היא סיעה בפרלמנט האירופי המורכבת מנציגים מהמפלגות החברות במפלגת העם האירופית (EPP). לעיתים הסיעה כוללת חברי פרלמנט עצמאיים ונציגים ממפלגות לאומיות שאינן קשורות למפלגת העם האירופית עצמה. קבוצת ה-EPP כוללת פוליטיקאים בעלי אוריינטציה נוצרית-דמוקרטית, שמרנית וליברלית-שמרנית.

מפלגת העם האירופית הוקמה רשמית כמפלגה פוליטית אירופית בשנת 1976. עם זאת, קבוצת מהמפלגתר בפרלמנט האירופי קיימת בצורה זו או אחרת מאז יוני 1953, מימי האספה המשותפת של קהילת הפחם והפלדה האירופית, מה שהופך אותה לאחת הקבוצות הפוליטיות הוותיקות ביבשת. זו הקבוצה הפוליטית הגדולה ביותר בפרלמנט האירופי מאז 1999 עם כ-186 נציגים מתוך 705.

## היסטוריה
האספה המשותפת של קהילת הפחם והפלדה האירופית (שקדמה לפרלמנט האירופי של ימינו) התכנסה לראשונה ב-10 בספטמבר 1952 והקבוצה הנוצרית-דמוקרטית הראשונה הוקמה באופן רשמי למחרת, עם מאן סאסן כנשיא. הסיעה איישה 38 מתוך 78 המושבים, שניים פחות מהרוב המוחלט. ב-16 ביוני 1953 קיבלה האספה המשותפת החלטה המאפשרת הקמה רשמית של סיעות פוליטיות, וב-23 ביוני 1953 פורסמה ההכרזה על הקמת הסיעה באופן רשמי.

הסיעה הנוצרית-דמוקרטית הייתה הקבוצה הגדולה ביותר בפרלמנט, אך ככל שחלף הזמן איבדה תמיכה והייתה הקבוצה השנייה בגודלה עד לבחירות 1979. ככל שהקהילה האירופית התרחבה לכדי האיחוד האירופי, הסיעה החלה לייצג מפלגות שמרניות שאינן בהכרח נוצריות-דמוקרטיות.

בפרלמנט האירופי השביעי קבוצת EPP נותרה הקבוצה הפרלמנטרית הגדולה ביותר עם 275 חברי פרלמנט. כיום היא הסיעה הפוליטית היחידה בפרלמנט האירופי שמייצגת באופן מלא את המפלגה האירופית המקבילה שלה, קרי מפלגת העם האירופית.

לאחר ש-12 מפלגות החברות ב-EPP קראו לסילוק או השעיית מפלגת פידז מהונגריה, המפלגה אכן סולקה ממפלגת העם האירופית ב-20 במרץ 2019. ההשעיה חלה רק על מפלגת העם האירופית אך לא על סיעתה בפרלמנט.

## קישורים חיצוניים

*  

## הערות שוליים

קטגוריה:הפרלמנט האירופי: מפלגות
מייקל דיגרגוריו

**מייקל וינסנט דיגרגוריו** (באנגלית: **Michael Vincent DiGregorio**; נולד ב-12 בדצמבר 1991) הוא כדורסלן פיליפיני-איטלקי, המשחק באלסקה אייסס בליגת ה-PBA (התאחדות הכדורסל הפיליפינית). בשנת 2015 נבחר על ידי מהינדרה אנפורסר בבחירה ה-35 של דראפט ה-PBA.

## קריירה מקצועית
לאחר שעזב את מהינדרה אנפורסר, ב-20 בפברואר 2017 חתם דיגרגוריו בבלאקווטר עלית. על המשחק שלו בגביע המפקח 2017 ובגביע המושל 2017 הוא היה מועמד לפרס השחקן המשתפר של העונה ב-PBA לשנת 2017.

## סטטיסטיקות הקריירה ב-PBA
נכון ל-21 בנובמבר 2020

### בעונה הסדירה

## חיים אישיים
מייקל הוא אחיינו של שחקן ה-NBA לשעבר, ארני דיגרגוריו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורסלנים איטלקים
קטגוריה:שיקגו: כדורסלנים
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1991
פלס לייזר

ממוזער|שמאל|פלס לייזר
**פֶּלֶס לייזר** הוא כלי עבודה חשמלי המשמש כפלס בנאים ליצירת מישור יחוס מדויק אופקי או אנכי בעבודות בתוך מבנים ומחוצה להם באמצעות שימוש בקרן לייזר.

## היסטוריה
רעיון של שימוש בקרן לייזר לטובת פילוס עלה כבר בשנות השישים של המאה ה-20 בעקבות המצאת הלייזר על ידי תיאודור מיימן. רק בשנות השמונים כאשר ניתן היה באמצעות מראה מסתובבת לסובב את קרן הלייזר כך שייווצר מישור של 360 מעלות החל שימוש מסחרי בפלסי לייזר. שימוש במנסרה אופטית לפיזור הקרן הנקודתית של הלייזר למישור בשנות התשעים וכן כניסת הטכנולוגיה של דיודות לייזר והשימוש במכניזם מבוסס מטוטלת לפילוס אפשר להפוך את פלס הלייזר למכשיר קטן, נייד, לא יקר ומאד נפוץ בקרב בעלי המיקצוע הרלוונטיים.

## שימושים עיקריים
לפלס לייזר שני שימושים עיקריים:
* עבודות בתוך מבנים – משמש לקביעת גבהים אחידים אופקית וכן ניצבות בתוך מבנה, כגון: ריצוף, תקרה אקוסטית, דלתות, חלונות, מערכות מיזוג, צנרת, ריהוט, ועוד.
* עבודות פיתוח מחוץ למבנים – משמש למגוון עבודות בתחום עבודות עפר ופיתוח כגון: חפירה, חציבה ומילוי, הנחת תשתיות זורמות, ריצוף, קירות פיתוח ועוד.

## חלקים עיקריים וצורת העבודה
### משדר
המשדר מייצר את קרן הלייזר באופן קבוע ברדיוס של 360 מעלות ולמרחק של מאות מטרים (ככל שאין אלמנטים החוסמים את שדה הראיה של הקרן).

בתאורה מעומעמת הקרן יכולה להיות נראית לעין ולסייע בסימון הגובה הרצוי אולם לרוב מתבצע הפילוס באמצעות קולט האות.

המשדר ממוקם בצורה יציבה, על גבי חצובה או משטח ישר אחר, מעל גובה משטח העבודה וכשהוא מפולס (באמצעות בועית פילוס – בדומה לפלס ידני).

### קולט האות
קולט האות הוא מכשיר נלווה המתקשר עם המשדר ומציין את גובהו היחסי לגובה הקרן המשודרת מהמשדר וזאת באמצעות ספרות המופיעות על הצג שלו ובתוספת צפצפוף ההולך ומתקצר ככל שגובהו של קולט האות מתקרב לגובהו של המשדר וקרן הלייזר.

המשדר מורכב במסילה על עמוד שנתות (מכונה: לאטה) ובעזרתו מתבצעת המדידה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כלי עבודה חשמליים
קטגוריה:יישומי לייזר
מים (גמד)

**מים** (באנגלית: "Mîm"), או "מים הגמד", היה גמד קטן שהופיע בספריו של טולקין מתקופת העידן הראשון ואולי האחרון מבין גזע הגמדים הקטנים. הוא נודע לרוב בלקיחת חלק בהרפתקאותיו של טורין טורמבר.

## הופעתו
מים התגורר עם שני בניו באמון רוד' שבמישור השמור, שם הוא החזיק אוצר סודי. במהלך שהותו של טורין עם פורעי החוק, מים ובניו נראו כשהם מתגנבים מעבר לפורעי החוק ונושאים שקים כבדים. מים נלכד, וחצים נורו לעבר בניו איבון וקהים.

בתמורה לחייו נאלץ מים להוביל את הפורעים אל האולמות הסודיים שלו בביתו שבאמון רוד'. שם התברר כי קהים נהרג על ידי חץ טועה ששלח אנדרוג, שנאלץ אז לשבור את קשתו ואת החצים, וטורין כפיצוי הציע את שירותו למים. מסיבה זו מים סבל את פורעי החוק, ולכל הפחות כיבד את טורין (ואף קינא באהבתו של טורין לבלג).

כשהגיע בלג קותליון לאמון רוד', מים כועס: הוא שנא את העלפים, במיוחד את אלו של הסינדר. אף על פי כן היה עליו לסבול את העלף באולמותיו. שנאה זו כלפי בלג היא זו שהביאה את מים להסגיר את מיקום פורעי החוק למורגות. לאחר שבגד בפורעי החוק, ופלוגת אורקים הסתערה על הגבעה, כל הפורעים נהרגו, למעט טורין ובלג. בלג הושאר קשור על פסגתו של אמון רוד' על ידי האורקים, ושם מצא אותו מים וניסה להרוג אותו אך הוברח על ידי אנדרוג. מים נמלט ויצא לחפש את בנו, אבל כנראה שבנו איבון נהרג על ידי אורקים. בסופו של דבר מים עושה את דרכו להריסות נרגותרונד לאחר שטורין הרג את גלאורונג ולקח את האוצר הרב שהיה שם.

הורין תליון, שראה את כל מה שקרה לטורין יחד עם להקת פורעי החוק בעיניו של מורגות, שוחרר מאנגבד וירד דרומה אל נרגותרונד כדי לקחת את הנאוגלמיר. בא אל הריסות העיר, אך מים הגמד כבר היה שם ותבע בעלות על כל אשר היה שם, במיוחד על הנאוגלמיר. כאשר מים, מסרב לדרישתו של הורין לתת לו את הנאוגלמיר, הורין הורג אותו (אף על פי שהורין רצה להשאיר אותו בחיים). במילותיו האחרונות קילל מים את האוצר בקללת גמדאים. קללה זו הייתה אחד הגורמים לשגעונו של הורין, ואחר כך בסופו של דבר גם אחת הסיבות להתנשאותו של תינגול מעל הגמדאים, מה שהוביל לחורבן דוריאת ומות תינגול

## ראו גם
* גימלי
* תורין צינת-אלון

## הערות שוליים

קטגוריה:שר הטבעות: דמויות
לא ביום ולא בלילה (סרט)

**לא ביום ולא בלילה** הוא סרט מ-1972 בבימויו של סטיבן הילארד שטרן המבוסס על מחזה מאת אברהם רז. הסרט הוא קופרודוקציה ישראלית-אמריקאית.

הסרט היה מועמד למספר פרסים בפסטיבל ברלין.

## עלילה
אדם, חייל אמריקאי המתנדב לצה"ל ונפצע בישראל, מתחיל לאבד את ראייתו בעת שהוא מאושפז במחלקת עיניים בבית חולים. הסרט בוחן את יחסיו עם אביו שבא לבקרו מארצות הברית, עם חברתו תמי, אשר עוזבת אותו, עם האחות המטפלת בו, יעל, ועם סוקולובה - מורה מבוגרת, עיוורת, העומדת בפני ניתוח שישיב לה את ראייתה, המתחילה להיות משוכנעת שהוא בן זוגה מגדוד העבודה.

## שחקנים ודמויות

## קישורים חיצוניים

*, 
*
*

קטגוריה:סרטי 1972
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:סרטים מבוססי מחזות
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1972
שקופים (סדרת טלוויזיה)

**שקופים** היא קומדיית מערכונים ישראלית. הסדרה עלתה לאוויר ב-17 בינואר 2021 בערוץ HOT3.

## סקירה
שקופים היא סדרת מערכונים סאטירית מקורית של חברת התקשורת הישראלית HOT.

את התוכנית יצרו אלי בן דוד, אדר מירום ועמרי עמית, שיצרו בין היתר את התוכניות הסאטיריות "אנחנו במפה" ו"בובה של לילה".

בסדרה משחקים יובל סמו, גורי אלפי, אלי יצפאן, גילה אלמגור, תיקי דיין ועוד.

בסדרה משתתפים שחקנים רבים אחרים שאינם שחקנים מקצועיים. כל פרק מסתיים בשיר ישראלי אותו מבצעים כל משתתפי הסדרה.

הסדרה עוקבת אחר דמויות בדיוניות שונות, המתוארות על ידי היוצרים כ"הדמויות השקופות בחברה הישראלית, האנשים שאנחנו עוברים לידם ביומיום ולא רואים אותם, שנמצאים כל הזמן ברקע של חיינו אבל לא זוכים לשום יחס".

## סקירת סדרה

## הדמויות
* **אליאב שושני** (גורי אלפי) – עובד כמאבטח ומועסק כעובד קבלן בחברת כוח האדם אש"כ.
* **דודי לושי** (יובל סמו) – עובד כמאבטח ומועסק כעובד קבלן בחברת כוח האדם אש"כ. גרוש שחזר להתגורר עם אימו. בפרק האחרון הוא מפוטר מעבודתו ומועסק מחדש באותו תפקיד.
* **פיני אברהמי** (אלי יצפאן) – מנהל חברת כוח האדם אש"כ. מפגין קשיחות וטירוף בכל פעם שאליאב ודודי דורשים תוספת למשכורתם.
* **שרה לושי** (גילה אלמגור) – אימו של דודי, ניצולת שואה. בפרק האחרון תכננה למכור את הבניין על מנת שיהרסו אותו, אך לבסוף היא ויתרה בגלל המחיר הנמוך שהם הציעו, מכיוון שהסוללה של מכשיר השמיעה שלה לא עבדה.
* **סימונה מלאך** (תיקי דיין) – שדכנית, עוזרת לאליאב.
* **מאיר** (גרשון וייספירר) – חסר בית, נגן צ'לו, אקורדיוניסט וכלי נשיפה.
* **אלכסיי** (מיכאל גריילסאמר) – חסר בית, כנר.
* **בטי** (נעמה פרייס) – חברת ילדות של אליאב שגרה עמו בשכנות בדירה (המחולקת לשניים) שאליאב שוכר. מאוהבת באליאב. עובדת כקופאית בסופרמרקט. בפרק האחרון רצתה לשבור את הקיר שחוצץ ביניהם ואליאב לא הקשיב לה, מכיוון ששמע מוזיקה.
* **רנין** (נדין שחאדה) – ערביה שעובדת בחברת הקבלנות של פיני. חברה של אליאב ודודי.
* **עוואט** (ביינה (בני) גטהון) – עובד זר מאפריקה שעובד בחברת הקבלנות של פיני. חבר של אליאב ודודי. חבריו נוהגים להתחלק בחפציו. בפרק 4 היה על סף גירוש.
* **יחיאל** (אושר מימון) – איש דתי שעובד בחברת הקבלנות של פיני. חבר של אליאב ודודי.
* **גבי ספקטור** (אברהם שלום הלוי) – חבר ילדות של דודי.
* **אורלי** (אלין שחר) – נערת ליווי.
* **לילך לושי** (אלכס מוסקל) – בתו של דודי.
* **עמוס** – מנהל החברה שבה אליאב ודודי עובדים כמאבטחים.

## השירים בסיום הפרק
כל פרק בסדרה מסתיים בשיר ישראלי בביצוע שחקני הסדרה:
* פרק 1 – אביתר בנאי – יש לי סיכוי
* פרק 2 – ברי סחרוף – עבדים
* פרק 3 – תיקי דיין – ושוב לבד
* פרק 4 – החברים של נטאשה – אם כבר לבד
* פרק 5 – אריאל זילבר – ברוש
* פרק 6 – פורטיסחרוף – ניצוצות
* פרק 7 – קורין אלאל – ארץ קטנה עם שפם
* פרק 8 – משינה – שלח לי מלאך
* פרק 9 – טיפקס – בתוך נייר עיתון
* פרק 10 – חוה אלברשטיין – חיוכים

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:קומדיות מצבים ישראליות
קטגוריה:תוכניות מערכונים ישראליות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2021
קטגוריה:HOT3: תוכניות וסדרות
ונדי שרמן

**ונדי רות שרמן** (באנגלית: **Wendy Ruth Sherman**; נולדה ב-7 ביוני 1949) היא פרופסור למנהיגות ציבורית ודיפלומטית יהודיה-אמריקאית שכיהנה כסגנית מזכיר המדינה של ארצות הברית והאישה הראשונה בתפקיד זה.

היא מנהלת את המרכז למנהיגות ציבורית באוניברסיטת הרווארד. בין השנים 2011–2015 היא שימשה בתפקיד תת-מזכיר המדינה לעניינים מדיניים בממשלו של ברק אובמה (האישה הראשונה שכיהנה בתפקיד זה). בשנים 1993–1996 שימשה כעוזרת שר החוץ לענייני חקיקה ובשנים 1997–2001 שימשה כיועצת בכירה במשרד החוץ האמריקאי בתקופתו של נשיא ארצות הברית, ביל קלינטון. בתפקידה האחרון היא שימשה במשא ומתן הקשור לתוכניות הנשק הגרעיני והטילים הבליסטיים של קוריאה הצפונית ועמדה בראש צוות המשא ומתן האמריקאי להסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית. במקצועה היא עובדת סוציאלית. היא ניהלה את רשימת אמילי, ניהלה את המשרד לרווחת הילד במרילנד ושימשה כנשיאה ומנכ"לית של קרן פאני מאי (אפריל 1996).

## ביוגרפיה
שרמן נולדה וגדלה בבולטימור, מרילנד, בת למשפחה יהודית. בגיל בית ספר היא עברה עם משפחתה לפייקסוויל, מרילנד. ב-1971 היא סיימה תואר ראשון בסוציולוגיה ובלימודים עירוניים ואזוריים מאוניברסיטת בוסטון וב-1976 סיימה תואר שני בעבודה סוציאלית מאוניברסיטת מרילנד.

### פוליטיקה
[250px|משמאל|ממוזער|ונדי שרמן, תת-השרה לעניינים מדיניים, בפגישה עם [יוסי כהן, ראש המטה לביטחון לאומי, 18 בפברואר 2015]]
שרמן עבדה במשך כשלוש שנים כראש המטה של ברברה מיקולסקי וניהלה עבורה את הקמפיין שבו מיקולסקי נבחרה לראשונה ל ב-1987. היא שימשה כמזכירה מיוחדת לטיפול בילדים ונוער במרילנד, מנהלת המשרד לרווחת הילד במרילנד והמפקחת על שירותי הגנה, אומנה, אימוץ ובתים קבוצתיים.

### חייה האישיים
שרמן נשואה לברוס סטוקס, עיתונאי ומנהל לשעבר ולהם בת אחת.

## קישורים חיצוניים

* 
* כתבות על ונדי שרמן, באתר מעריב אונליין
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עובדות סוציאליות אמריקאיות
קטגוריה:סגל אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:פוליטיקאיות יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:חברות המפלגה הדמוקרטית (ארצות הברית)
קטגוריה:חברי המפלגה הדמוקרטית (ארצות הברית)
קטגוריה:נשיאות ביל קלינטון: אישים
קטגוריה:תתי מזכיר המדינה לעניינים מדיניים
קטגוריה:משנים למזכיר המדינה של ארצות הברית
קטגוריה:נשיאות ג'ו ביידן: אישים
קטגוריה:סגל MSNBC
קטגוריה:בוגרות מכללת סמית'
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת בוסטון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בוסטון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מרילנד בבולטימור
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1949
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1949
ניקולאי חומריקי

**ניקולאי פליקסוביץ' חומריקי** (ברוסית: **Никола́й Фе́ликсович Хомери́ки**; נולד ב-17 באפריל 1975, מוסקבה, ברית המועצות) הוא במאי קולנוע ותסריטאי רוסי. סרטיו "977" ו"סיפור על חושך" הוקרנו בתוכנית "תצוגה לא שכיחה" בפסטיבל הקולנוע בקאן.

## ביוגרפיה
ניקולאי חומריקי נולד במוסקבה. בשנת 1996 היה לבוגר הפקולטה לכלכלה של האוניברסיטה הבינלאומית המוסקבאית. לאחר האוניברסיטה עבד כרואה חשבון בנציגות הרוסית של קוקה קולה ולאחר מספר שנים המשיך את לימודיו באירופה. הוא נכנס בבת אחת לשתי אוניברסיטאות הולנדיות – מאסטריכט ואמסטרדם ואז באמסטרדם הוא וחבר פתחו חברה שעסקה בייבוא כימיקלים ביתיים מהולנד לרוסיה.

בשנת 2000 סיים את לימודיו בקורסים הגבוהים של תסריטאים ובמאים. עבודתו הראשונה של ניקולאי חומריקי הייתה מערכון בן שלוש דקות בשם "זרוק", שזכה בפרס פסטיבל סופוט, שבראש חבר המושבעים היה הבמאי הפולני קרישטוף זנוסי.

בשנת 2001 קיבל מלגה ממשרד החוץ הצרפתי להכשרה בתחום הבימוי. בשנת 2005 סיים לימודי תואר שני במחלקת הבימוי של בית הספר הממלכתי לקולנוע (La Fémis) בפריז. בתום לימודיו הזמין אותו פיליפ גארל לעבוד כעוזרו בסרט "קבוצות אוהבים" שקיבל את פרס אריה כסף בפסטיבל ונציה. בשנת 2005, סרטו הקצר של ניקולאי חומריקי "ביחד" השתתף בתחרות הסטודנטים Cinéfondation בפסטיבל קאן וזכה בפרס שני.

סרטו העצמאי הראשון של ניקולאי שאינו קצר היה "977". סרט זה התמודד בפרס "הנוף הבלתי רגיל". הסרט הבא – "סיפור על חושך" נכלל בתוכנית התחרותית של קינוטאבר ופסטיבל קאן. בשנת 2016 ביים את סרט האסונות "שוברת הקרח" בכיכובו של פיוטר פיודורוב וביים את סלפי, מותחן פסיכולוגי בכיכובו של קונסטנטין חבנסקי.

בשנת 2018 ביים לראשונה קומדיה היסטורית בשם התשיעית, שעלילתה מתרחשת בתקופת האימפריה הרוסית ובכיכובם של יבגני ציגאנוב ודייזי הד, כאשר בשנת 2021 יצא לאקרנים ברוסיה סרטו שלג לבן, דרמת ספורט בכיכובה של אולגה לרמן אודות ילנה ויאלבה, שזכתה בשלוש מדליות זהב אולימפיות בענף סקי למרחקים.

## פילמוגרפיה
### בימוי

### תסריט
* 2002 – טיוזקה
* 2004 – סערה
* 2005 – ביחד
* 2006 – 977
* 2009 – סיפור על חושך
* 2011 – לב הבומרנג

### משחק
* 2010 – קדנציות
* 2010 – סופת שלגים
* 2012 – הסיפור האחרון של ריטה

## קישורים חיצוניים

* הבלוג של ניקולאי חומריקי, באתר snob.ru

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה רוסים
קטגוריה:תסריטאים רוסים
קטגוריה:במאי קולנוע רוסים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1975
בוגרה

**בוגרה** (בבנגלית: **বগুড়া**) היא עיר במחוז ראג'שאהי , בנגלדש.

## גאוגרפיה
העיר ממוקמת כ-159 ק"מ מבירת בנגלדש, דאקה.

## אקלים
הטמפרטורה הממוצעת היא 23 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא אוגוסט (26 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא ינואר (17 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 1,640 מילימטרים בשנה. חודש יוני הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (397 מ"מ גשם), וחודש דצמבר הוא החודש שיש בו את כמות הגשמים המועטה ביותר (1 מ"מ גשם).

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בנגלדש: ערים
אמבר ריילי

**אמבר פטריס ריילי** (באנגלית: **Amber Patrice Riley**; נולדה ב-15 בפברואר 1986), ידועה בשם **אמבר ריילי** או **ריילי**, היא זמרת-יוצרת, שחקנית ופעילה חברתית אמריקאית. היא ידועה בשל השתתפותה בסדרת הטלוויזיה "Glee", שם שיחקה את הדמות מרסדס ג'ונס. היא הועמדה למספר פרסים בינלאומיים, דוגמת פרס NAACP Image, פרס גילדת שחקני המסך ופרסי בחירת הנוער. בנובמבר 2016, ריילי שיחקה במחזמר "Dreamgirls" בתיאטראות וסט אנד, בתפקיד אפי ווייט. בעקבות תפקידה, ב-2017, היא זכתה בפרס לורנס אוליבייה לשחקנית הטובה ביותר במחזמר.

## ביוגרפיה
ריילי נולדה ב-15 בפברואר 1986 לאם יחידנית, בעיר לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית. לריילי שתי אחיות גדולות, טויה ואשלי.

בשנת 2008, לוהקה ריילי לסדרה "Glee", שם שיחקה את דמותה של מרסדס ג'ונס. ריילי שיחקה בכל אחת משש העונות של הסדרה פרט לעונה החמישית, שם הופיעה בפרקים בודדים. במסגרת התפקיד, ריילי ביצעה לאורך הסדרה מגוון רחב של להיטים דוגמת "Respect", "Beautiful", "Bridge over Troubled Water" ו-"All I Want for Christmas Is You". במהלך פרק המחווה לוויטני יוסטון, ריילי ביצעה את השיר "I Will Always Love You" וזכתה לשבחים ממבקרי מוזיקה בינלאומיים. על תפקידה בסדרה, זכתה ריילי בפרס גילדת שחקני המסך והועמדה לשלושה פרסים נוספים.

בשנת 2010, הופיעה ריילי בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV, וב-2012, שרה את המנון ארצות הברית בכנס הראשי של המפלגה הדמוקרטית. באותה השנה היא כתבה את השיר "Leave a Light On" ללהקת הבנות "הסאטרדייז". ב-3 באפריל 2014, הוציאה ריילי את סינגל הבכורה שלה, "Colorblind". השיר היה אמור להיות הסינגל המוביל של מיני-אלבום הראשון שלה, *RILEY*, אך לבסוף לא נכלל במיני-אלבום. בשנת 2015, ריילי הופיעה בסרט הטלוויזיה הראשון שלה. זה היה התפקיד הקולנועי הראשון של ריילי, לאחר "Glee". בפברואר 2016, ריילי שיחקה את דמותה של אפי וייט במחזמר "נערות החלומות".

ב-2013, ריילי ניצחה בעונה ה-17 של תוכנית המציאות האמריקאית, "רוקדים עם כוכבים". ב-2017 היא שפטה בתחרות המוזיקה "Let It Shine" והקימה סופרגרופ עם הזמרות בוורלי נייט וקאסידי ג'ונסון. האלבום הראשון שלהם יצא ב-17 בנובמבר 2017.

ב-4 בספטמבר 2020 הוציאה לאור את הסינגל הראשון מתוך המיני-אלבום, "A Moment", וב-18 בספטמבר הוציאה לאור את הסינגל השני, "BGE". המיני-אלבום יצא לאור ב-2 באוקטובר 2020, וכלל שש רצועות.

## דיסקוגרפיה
### מיני-אלבומים
2020: *RILEY*

## פילמוגרפיה

### קולנוע

### טלוויזיה

## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אפרו-אמריקאיות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון אמריקאיות
קטגוריה:זמרות-יוצרות אמריקאיות
קטגוריה:זמרות פופ אמריקאיות
קטגוריה:זמרות סופרן אמריקאיות
קטגוריה:פעילות אפרו-אמריקאיות
קטגוריה:פעילות חברתיות אמריקאיות
קטגוריה:פעילים חברתיים אמריקאים
קטגוריה:זוכי רוקדים עם כוכבים (ארצות הברית)
קטגוריה:אישים זוכי פרס אוליבייה
קטגוריה:משתתפי הזמר במסכה (תוכנית טלוויזיה בריטית)
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1986
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1986
ליאו יונג (שחקן)

**ליאו יונג** (17 בנובמבר 1911 – 18 באוגוסט 1985) היה שחקן ישראלי.

## ביוגרפיה
יונג נולד ברומניה ובשנות החמישים עלה לישראל. יונג היה בוגר בית הספר למשחק, שניהלו אנשי התיאטרון מיכואלס וטרחנוב. יונג היה היה שותף ליסוד שני תיאטרונים בארץ, תיאטרון סדן ותיאטרון באר שבע. בין היתר הופיע במחזות אותלו, ציפור בגטו, ארתורו אוי, בלוז למיסטר צ'ארלי, הורדוס ומרים, קליגולה, העונה הבוערת והשחף.

בשנת 1971 הופיע בסרט "חצי חצי" בתפקיד פקיד בבית מפעל הפיס.

הוא שיחק רופא בסרטים "נורית" ו"שתי דפיקות לב", ב-1973 הופיע בסרט "אדם" עם שמוליק קראוס ואילן דר.

ב-1977 שיחק את בעלה של רות סגל בסרט "דודה קלרה", בשנה זו גם שיחק בסרט פנטסיה על נושא רומנטי שכתב חנוך לוין.

ב-1979 שיחק בסרט "רובה חוליות".

יונג נישא ליונה יונג, ואיתה גר בתל אביב.

לימים גידל איתה את בנה הכנר יגאל טונה.

יונג נפטר ב-1985 ונקבר בבית העלמין הדרום.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1911
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1985
פלורה רובסון

**פלורה מקנזי רובסון** (באנגלית: **Flora McKenzie Robson**; 28 במרץ 1916 – 7 ביולי 1984) הייתה שחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה בריטית.

## ביוגרפיה
היא סיימה בהצטיינות את האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה והחלה להופיע על הבמה ב-1921 אולם הקריירה שלה קרטעה כי נאמר לה שזקוקים לשחקניות יפות. בגיל 23 ויתרה על הבמה והחלה לעבוד כפקידת מחלקת רווחה. הבמאי טיירון גאתרי הכיר בכשרונה והזמין אותה להצטרף להפקה שלו של שש נפשות מחפשות מחבר מאת לואיג'י פירנדלו. הצלחתה בהצגה זו הזניקה את הקריירה הבמיתית שלה. היא הופיעה בעשרות הצגות בבריטניה ובארצות הברית.

רובסון גילמה במספר סרטים מלכות וקיסריות. פרסומה בבריטניה גדל לאחר שגילה את דמותה של אליזבת הראשונה בשני סרטים.
* "שרפה מעל אנגליה" לצידם של לורנס אוליביה וויויאן לי (1937)
* "נץ הים" לצידו של ארול פלין (1940).

קיסריות נוספות שגילמה:
* "עלייתה של קתרינה הגדולה" (1934) בתפקיד יליזבטה, קיסרית רוסיה לצידה של אליזבת ברגנר.
* 55 יום בפקינג (1963) בתפקיד צה שי, הקיסרית האלמנה של סין.

ב-1939 שיחקה בסרט "אנקת גבהים" לצידו של לורנס אוליבייה.

ב-1945 שיחקה בסרט "קיסר וקלאופטרה" לפי תסריט של ברנרד שו, כמשרתת של קלאופטרה (ויויאן לי).

באותה שנה שיחקה בסרט "Saratoga Trunk" בתור משרתת מהאיטי ב"השחרת פנים" לצידם של גרי קופר ואינגריד ברגמן. על תפקידה בסרט זה הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר.

ב-1947 שיחקה בסרט "נרקיס שחור", ב-1972 שיחקה ב"עליסה בארץ הפלאות" בתור מלכת הלבבות. ב-1963 שיחקה כמסיונרית בסרט "שבע נשים". ב-1965 שיחקה בתור אם מנזר קתולי בסרט "אנשים מופלאים במכונות מעופפות".

ב-1964 השתתפה בסרט "תותחי בטאסי" לצידו של ריצ'רד אטנבורו.

ב-1966 השתתפה בסדרת הטלוויזיה "דייוויד קופרפילד" בתפקיד בטסי טרדווד.

ב-1978 שיחקה בסרט "עלובי החיים".

סרטה האחרון היה "התנגשות הטיטנים" (1981).

ב-1952 הוענק לה תואר קומנדר במסדר האימפריה הבריטית (CBE) שהועלה ב-1960 ל"דיים קומנדר" (DBE).

## חיים אישיים
רובסון לא נישאה ולא הקימה משפחה. היא מתה בביתה בברייטון מסרטן בגיל 82. שתי אחיותיה, שילה ופלורה מתו באותה תקופה.

## קישורים חיצוניים

* פלורה רובסון באתר Internet Broadway Database
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה בריטיות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון אנגליות
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1902
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1902
קטגוריה:בריטיות שנפטרו ב-1984
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1984
וילפריד זייפרט

**וילפריד זייפרט** (בגרמנית: **Wilfried Seyferth**; 21 באפריל 1908 – 9 באוקטובר 1954) היה שחקן גרמני.

## ביוגרפיה
וילפריד זייפרט נולד בדרמשטט למשפחת רופא. הוא למד בגימנסיה בעיר הולדתו. לאחר סיום בית הספר הוא למד רפואה במשך שלושה סמסטרים אך עזב את הלימודים. וילפריד זייפרט קיבל הכשרה אמנותית בבית הספר לדרמה של התיאטרון הגרמני בברלין. שם ערך את הופעת הבכורה שלו בשנת 1929 ואז נסע לפרנקפורט.

בשנת 1936 שב לברלין ושיחק שוב בתיאטרון.

במקביל לעבודתו בתיאטרון וילפרס זייפרט השתתף בסרטים רבים. חלקם נאסרו להקרנה לאחר סיום מלחמת העולם השנייה בגלל שהיו חלק של תעמולת הנאציזם וגרמניה הנאצית.

בשנת 1946 נסע לשלוש שנים לציריך. הוא ביצע הופעות אורח בפסטיבל זלצבורג, פסטיבל טירת היידלברג ופסטיבל רוהר. זייפרת שיחק בעיקר בקלאסיקות מאת שייקספיר, לסינג, צקכוב, גוגול וכו'.

בשנות ה-50 הוא שיחק נאצים בשתי ההפקות בארצות הברית.

זייפת נפטר כתוצאה מתאונת דרכים. הוא היה נשוי מספר פעמים, אשתו אחרונה הייתה אווה אינגבורג שולץ. בנו מנישואיו לטטג'אנה איוואנוב, אנדראס זייפרת שחקן תיאטרון גרמני.

וילפריד זייפרת נקבר בבית העלמין הישן בדרמשטט.

## קישורים חיצוניים

* פילמוגרפיה של וילפריד זייפרט, באתר filmportal.de 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה גרמנים
קטגוריה:שחקני תיאטרון גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1908
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1954
אוטו איליס

**אוטו איליס** (בגרמנית:** Otto Illies**; 25 בינואר 1881 – 22 בפברואר 1959) היה צייר נוף אקספרסיוניסטי גרמני.

## ביוגרפיה
ימין|ממוזער|אוטו איליס, עץ פרי
אביו היה הסוחר מעבר לים, קרל איליס, חלוץ המסחר הגרמני-יפני. הוא בילה שם חלק מילדותו ואז הוחזר לגרמניה ללמוד בבית הספר. תחילה בבלנקנזה ואחר כך בכפר בשלזוויג-הולשטיין. בין השנים 1898–1899 הוא קיבל שיעורים פרטיים בציור מגאורג בורמסטר בקיל, אחר כך מארנסט אייטנר בהמבורג (1900-1901). לאחר מכן, הוא עבר קורסים בתולדות האמנות באוניברסיטת לודוויג מקסימיליאן במינכן והשתתף בשיעורים בציור בעירום שניתנו על ידי היינריך קניר.

בין השנים 1903–1908 הוא למד שיעורים נוספים בציור עירום מלודוויג פון הופמן (שלימים הפך לידיד ותומך) בבית הספר לאמנות בוויימאר. שם הוא בא במגע עם הנאו-אימפרסיוניזם, אך לאחר שהתנסה בסגנון זה, התרחק ממנו. לאחר שסיים את לימודיו, הציג עם הזצסיון הברלינאי והקים סטודיו עם חברו לשעבר ממינכן, הנס דלבריק.

בשנת 1910 נפטרו שני הוריו והותירו לו הון לא מבוטל. בשנה שלאחר מכן הוא השתמש בחלקו לבניית וילה בהמבורג, שתוכננה על ידי האדריכל ולטר בדקר (1880–1959), שם הקים את הסטודיו שלו. בשנת 1920 הוא הפך לחבר באגודות אמנים בהמבורג.

בשנת 1924 עבר להתגורר בוורניגרודה שבהרץ, שם נפטר בשנת 1959.

הוא היה ידוע בעיקר כצייר נוף, עם דגש מיוחד על עצי פרי, אם כי הוא צייר גם מחצבות. עבודותיו האחרונות כללו פרחים וחללי פנים.

במלאת 50 שנה למותו, בשנת 2009, נערכה רטרוספקטיבה גדולה בגליימהאוס שבהלברשטאדט, אשר מתחזק חלק גדול מעזבונו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1881
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1959
יחסי אוזבקיסטן–רומניה

**יחסי אוזבקיסטן–רומניה** הם היחסים הדיפלומטיים שבין אוזבקיסטן ורומניה.

## סקירה כללית
ההסכם משנת 1994 על סחר ושיתוף פעולה כלכלי בין הרפובליקה של אוזבקיסטן ורומניה והמסמכים הדו-צדדיים שנחתמו במהלך ביקורו הרשמי של הנשיא אסלאם קרימוב ברומניה בשנת 1996 יצרו בסיס משפטי לשיתוף פעולה כלכלי ומדעי-טכני בין שתי המדינות. אוזבקיסטן מייצאת סיבי כותנה, בד, חוט ושירותים שונים לרומניה. רומניה מייצאת מוצרי פלסטיק ופלסטיק, שמנים ושמנים צמחיים ותרופות. נכון לעכשיו שתי המדינות ביססו שיתוף פעולה בתחומי עיבוד כותנה, טקסטיל, ייצור תעשייתי, עיבוד חומרי גלם חקלאיים, תעשיית נפט וגז. הבנק הלאומי לפעילות כלכלית זרה של הרפובליקה של אוזבקיסטן הקים שותפויות עם מספר בנקים מובילים של הרפובליקה של אוזבקיסטן. חברת האחזקות הלאומית של אוזבקנפטגאז חתמה על הסכמים עם חברות רומניות לאספקת ציוד. מיזם משותף, חברת אספר, הוקם לייצור משקאות אלכוהוליים עם הון רומני. בסוף שנת 2002 הסתכם מחזור המסחר בין שתי המדינות ב-5.4 מיליון דולר. שיתוף הפעולה בין שתי המדינות במסגרת תוכנית מסדרון התחבורה TRACECA חשוב. במהלך ביקורו של נשיא רומניה יון איליאסקו באוזבקיסטן באפריל 2003, נחתמו מסמכים חדשים כמו האמנה הקונסולרית בנושא שיתוף פעולה בתיירות וביטול אשרות לאזרחי שתי המדינות בעלות דרכון דיפלומטי ושירות. אוזבקיסטן ורומניה הסכימו להילחם במשותף בטרור בינלאומי, בקיצוניות דתית, בפשע מאורגן, בסחר בנשק ובסמים ובאיומים אחרים על הביטחון הלאומי והאזורי במסגרת האו"ם, הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה ונאט"ו.

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
פאולה דפה

**פאולה דפה** (בגרמנית:** Paula Deppe**; 12 באוקטובר 1886 – 4 באוקטובר 1922) הייתה ציירת וגרפיקאית גרמנית. היא יצרה ציורים, תחריטים, רישומים ואיורים.

## ביוגרפיה

### משפחה
פאולה דפה הייתה הילדה השנייה מתוך ארבעה אחים. אביה קלמנס דפה (1855–1933) התחתן עם לואיז ברטרם (1862–1943) ב־30 בספטמבר 1884. את רוב חייה בילתה תחת קורת גג אחת עם הוריה ואחיה. במהלך לימודיה היא גרה גם עם אחיה קלמנס, אחותה לואיז ואמה בדירה במינכן-שוואבינג.

משפחת דפה התגוררה ברוקיצ'אני שבבוהמיה עד סוף מלחמת העולם הראשונה. כאשר הועבר מפעל העור הגרמני שניהל קלמנס דפה למדינה הצ'כית, החליטה המשפחה באביב 1918 לעבור להרלאקינג ליד מינכן, ולאחר מכן לעבור לפסאו שבבוואריה התחתונה בשנת 1919. שם קנה האב מנסרה עם משק צמוד. פולה דפה ואחותה הגדולה פרידה עברו להתגורר בבית בשכונת לאופנבאך. פולה דפה בילתה את שלוש השנים האחרונות לחייה עם משפחתה בלופנבאך ובסיסטטן. פאולה דפה הייתה רווקה ובטוחה כלכלית מנכסי משפחתה.

היא נפטרה ב־6 באוקטובר 1922 במרפאת דיידהיימר בפסאו מהרעלת דם.

### חינוך
פאולה דפה החלה את הכשרתה בראשית המאה ה-20 באקדמיה לציור בפילזן, שנפתח באוקטובר 1894. האקדמיה הזו הייתה פתוחה רק לנשים וכללה יחידות הוראה שונות. באוקטובר 1907 נסעה פאולה דפה למינכן כדי להתחיל את לימודיה באקדמיה לנשים של התאחדות האמנים במינכן. בעיקרון, השיעורים התבססו על שיעורי האקדמיה לאמנויות. פאולה דפה למדה קורסים אצל היינריך קניר (1862–1944) ופרדיננד גץ (1874–1941). על מנת להעצים את הכשרתה למדה פאולה דפה גם בבית הספר הפרטי לציור של יוליוס זיילר (1873–1955).

## יצירה
במינכן פיתחה דפה את סגנונה האישי, והתמידה בו בהמשך בביתה הבווארי בזשטטן ליד פסאו. נושאי עבודותיה על קנבס ונייר היו טבע דומם, נופים, מוטיבים דתיים, דיוקנאות ודיוקנאות עצמיים.

היצירה האמנותית של פאולה דפה מאופיינת בשלבי עבודה אישיים שניתן לראותם בקשר הדוק עם השתתפות בתערוכות או בתחרויות. היא עבדה בטכניקות שונות, הדיוקנאות בשנות האקדמיה המוקדמות הוחלפו בציורי נוף בצבעי מים, גואש, דיו וגיר אדום וכן תחריטים ולימודי קומפוזיציה דתית, שהוחלפו בציורי טבע דומם ונוף מתקופתה בזשטטן.

פאולה דפה הציגה מבחר מעבודותיה כבר בשנת 1914 בתערוכה הבינלאומית לסחר וגרפיקה של ספרים (BUGRA) ובשנים 1919 ו-1921 בתערוכות הזצסיון החדש במינכן.

חברתה הקרובה ביותר של פולה דפה הייתה ציירת טבע הדומם והנוף גרטה שפרינגר (1880–1960). בשנת 1917 היא הקימה את המגעים הראשונים בין פולה דפה לזוג האמנים מריה קספר-פילזר וקרל קספר - מייסדי הזצסיון החדש במינכן. שנתיים לאחר מכן הצליחה פאולה דפה לקחת חלק בתערוכת ארמון הזכוכית יחד עם קבוצה זו.

## גלריה

File:Deppe-Fruittrees.jpg

File:Deppe-Landscape.jpg

File:Deppe-Ortspitze.jpg

File:Deppe-Favorite.jpg



## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירות גרמניות
קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:ילידות 1886
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1886
קטגוריה:נפטרות ב-1922
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1922
נשים במקררים

**נשים במקררים** (באנגלית: **Women in Refrigerators**, ובראשי תיבות: **WiR**) הוא אתר פאנדום קומיקס פמיניסטי.

האתר הוקם ב-1999 על ידי קבוצת מעריצות קומיקס פמיניסטיות, בראשות גייל סימון, זאת לאחר שהן מצאו כי דמויות נשיות רבות בעולמות גיבורי-העל נפגעות, נאנסות, נהרגות או מגורשות על מנת לשמש ככלי עלילתי  הנועד להניע את סיפור הדמות הגברית. אירוע זה כונה על ידן "fridging", והן הציגו ניתוח מעמיק שלו לצד רשימת דוגמאות הממחישות את טענתן.

## היסטוריה
250px|ממוזער|שמאל|הפאנל מתוך החוברת ''Green Lantern #54'', המקור למונח "נשים במקררים".
המונח "נשים במקררים" ("*Women in Refrigerators*") נטבע על ידי גייל סימון כשם לאתר האינטרנט בתחילת 1999, במהלך צ'אט מקוון עם מעריצות על קומיקס. המונח מתייחס אל תקרית בחוברת *[[גרין לנטרן|Green Lantern]] #54* מאוגוסט 1994, בכתיבתו של רון מארז, בה גיבור-העל קייל ריינר מגיע אל ביתו ומגלה כי אהובתו אלכסנדרה דוויט נהרגה על ידי נבל-העל מייג'ור פורס ונדחסה במותה אל תוך מקרר.

סימון ועמיתותיה פיתחו רשימה של דמויות נשיות אשר "נהרגו, הוטל בהן מום או אבדו להן הכוחות" ("killed, maimed or depowered"), ובמיוחד בדרכים שהתייחסו לדמות הנשית כאל מכשיר בלבד הנועד לקדם את קשת הסיפור של הגיבור הגברי, במקום לפתח את אישיותו וסיפורו בדרך העומדת בפני עצמה. הרשימה כוללת בה את כל הדמויות הנשיות שנהרגו, נאנסו, אבדו להן הכוחות, הפכו לנכות, עברו לצד הרשע, הוטל בהן מום, עונו וחלו, או עברו איזושהי טרגדיה אחרת במהלך חייהן, ויש בה 110 דמויות. הרשימה הופצה ברחבי רשת האינטרנט, דרך קבוצות דיון, מערכות לוח מודעות, דואר אלקטרוני ודיוור אלקטרוני, והיא הועברה גם לכותבים ומאיירים במדיית הקומיקס על מנת לקבל את תגובתם.

בעוד העיתונאי ביו יארברו יצר את העיצוב והקידוד הראשוניים של אתר האינטרנט ויועץ הטכנולוגיה ג'ון ברטול ערך את התוכן, המעריצים רוברט האריס וג'ון נוריס תרמו לתחזוקת האתר והעלאת עדכונים. הרעיון להציב את הרשימה ברשת האינטרנט היה של המתכנת ג'ייסון יו, ששימש גם כמארח האתר המקורי.

## תגובות
הרשימה, והניתוח המעמיק בנושא של סימון, ידועים לשמצה בקרב חוגי קומיקס מסוימים, ובחלוף השנים דנו רבות בנוגע למשמעות המונח. סימון קיבלה תגובות וביקורות רבות בדואר אלקטרוני ממעריצים ומאנשי מקצוע, חלק נייטרליות ואחרות חיוביות. את אלו, היא פרסמה באופן חופשי וגלוי באתר. במהלך 2000, שלל עיתונים בארצות הברית פרסמו מאמרים בנושא והפנו אל האתר, וזה יצר דיון רחב על סקסיזם בתרבות הפופולרית ובתעשיית הקומיקס. חלק מהאוניברסיטאות, שעוסקות בנושא כחלק מלימודי מדעי הרוח, מציגות גם את המונח ואת האתר כקשורים לביקורת על התרבות הפופולרית.

רון מארז, אשר פאנל בכתיבתו היווה את הבסיס לטרמינולוגיית המונח ויצירת האתר, התייחס אל הנושא באופן אישי, וכתב בתשובתו (באופן חלקי) כי . מצידה, סימון עצמה התייחסה אל הדבר בפשטות וקבעה ש.

בדיון על המונח ועל האתר בספרו "Dangerous Curves: Action Heroes, Gender, Fetishism and Popular Culture", הפרופסור ג'פרי א. בראון מאוניברסיטת באולינג גרין ציין כי בעוד דמויות גבריות נטו למות בגבורה ולשוב לחיים באמצעים על-טבעיים לאחר מכן, דמויות נשיות היו נפצעות או נהרגות כלאחר יד, אך באופן בלתי הפיך, ולעיתים קרובות בצורה מינית. על מנת לבסס את טענתו, בראון מביא שתי דוגמאות – המקרה בו הג'וקר ניפץ את עמוד השדרה של ברברה גורדון רק בשביל להתגרות בבאטמן, והמקרה בו המסיכה השחורה עינה ורצח את סטפני בראון רק כדי לסחוט מידע על באטמן.

## ראו גם
* חולצה אדומה

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קומיקס
קטגוריה:פמיניזם באמנות
קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-1999
יחסי אוזבקיסטן–אירלנד

**יחסי אוזבקיסטן–אירלנד** הם היחסים הדיפלומטיים שבין אוזבקיסטן ואירלנד. לאחר עצמאות אוזבקיסטן החלו להתפתח יחסי סחר וכלכלה בין שתי המדינות. אוזבקיסטן מייצאת לאירלנד בעיקר סיבי כותנה וכמות קטנה של דשנים מינרליים. ואירלנד מייצאת לאוזבקיסטן בעיקר דגנים, שומן בקר, שמן צמחי וחמאה, פלסטיק ומוצרי פלסטיק, תרופות, ביגוד, כימיקלים אורגניים, מוצרי חשמל ומוצרים עירוניים. בשנת 2000 הסתכם מחזור המסחר בין שתי המדינות ב-14.3 מיליון דולר. חברת Tijorat של אוזבקסבדו וחברת Verloni Ltd האירית העבירו 2.6 מיליון דולר מאירלנד לאוזבקיסטן.

ישנם 9 ארגונים עם משקיעים אירים באוזבקיסטן. מתוכם 7 הם מיזמים משותפים ו-2 הם 100% אירים. ישנן שתי חברות איריות: Herkos Limited (מכירת חומרי גלם למטלורגיה לא ברזלית, ייצור מוצרי היי-טק) ו-ICT International Cotton and Textile Trading K0 Ltd (סחר בכותנה).
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
אויגן פון קהלר

**אויגן פון קהלר** (במקור **קוהן** (כהן), בגרמנית: **Eugen von Kahler**; 6 בינואר 1882 – 13 בדצמבר 1911) היה צייר, גרפיקאי ומשורר דובר גרמנית, ממוצא יהודי. עבודתו מיוחסת לאקספרסיוניזם.

## ביוגרפיה ועבודה
אויגן קהלר, שמשפחתו התעשייתית העשירה שינתה את שמה מקאהן לקהלר בשנת 1894. אויגן למד אצל היינריך קניר בין 1901 ל-1905 ואצל פרנץ פון שטוק באקדמיה לאמנות במינכן. סטודנטים עמיתים היו רודולף לוי והנס פורמן. הוא גם קיבל שיעורים פרטיים מהוגו פון הברמן. קהלר סבל משחפת מאז שנת 1900, מה שגרם לשהות שונות בבתי הבראה.

באביב 1907 עבר קהלר קורסים בציור עירום בבית ספר פרטי לציור בפריז וביקר במוזיאונים בעיר כמו הלובר. בבית הקפה דו דום פגש אמנים כמו פרידריך אהלרס-הסטרמן , אוסקר מול, ז'ול פסקין, אליזבת אפשטיין וסוניה טרק והשתתף בתערוכות בסלון ד'אוטומן ובסלון האינדיפנדנטים.

בגלל מחלת הריאות שלו, הוא שהה באקלים החם של מצרים מאמצע ינואר ועד סוף מרץ 1908. בתחילת דצמבר 1909 ערך את נסיעתו הראשונה לתוניס ולאלג'יר, שנמשכה עד לאביב 1910. הטיולים עוררו בו השראה לנושאים אוריינטליים.

ממאי עד סוף אוגוסט 1910 שהה אויגן קהלר בלונדון; בספטמבר חזר להתגורר במינכן, והציג כמה עבודות בתערוכה. ב־8 באוגוסט 1911 אביו קיבל תואר אבירות בזכות שירותיו בתחומי התרבות והכלכלה בבוהמיה, וכל בני המשפחה קיבלו תואר אביר. באוקטובר, נערכה תערוכת היחיד הראשונה של קהלר התקיימה בגלריה המודרנית של היינריך תנהאוזר במינכן.

ב־13 בדצמבר 1911 נכנע אויגן פון קהלר, היה בן פחות מגיל שלושים שנה, למחלתו הקשה ונקבר בבית העלמין היהודי בפראג.

הוא הותיר אחריו ציורי שמן רבים, צבעי מים, רישומים ותחריטים. בן דודו וחברו, הסופר אריך פון קהלר, דאג לעיזבונו של האמן. לאחר מותו של אויגן פון קהלר, נמצא מספר רב של שירים שהתפרסמו על ידי חבריו בשנת 1914.

כמה ימים לאחר מותו של קהלר, ב־18 בדצמבר 1911, נפתחה במינכן התערוכה הראשונה של קבוצת האמנים "דר בלאוה רייטר" (הרוכב הכחול) בה הוצגו שתי עבודותיו של קהלר לאחר מותו.

וסילי קנדינסקי כתב הספד על עמיתו שנפטר מוקדם, שהודפס באלמנך "דר בלאוה רייטר" במאי 1912, יחד עם שתי רפרודוקציות של תמונות האמן.

## גלריה

קובץ:Kahler-Bazaar.jpg|שוק מזרחי
קובץ:Eugen von Kahler, Der Liebesgarten.jpg|גן אהבה
קובץ:Eugen von Kahler - Na mořském břehu (1906).jpg|בחוף הים
קובץ:Kahler-Fairytale.jpg|סיפור פיות
קובץ:Kahler-Fisherman.jpg|דייג
קובץ:Kahler-Mediterranean.jpg|נוף ים תיכוני
קובץ:Eugen von Kahler – Ulice v Orientu (1909).jpg|רחוב במזרח


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים יהודים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1882
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1912
בקונסנטקיראי

**בקונסנטקיראי** (בהונגרית: **Bakonyszentkirály**) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם בבקונסנטקיראי מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 919 ובשנת 2020 רק 834 תושבים.

בשנת 1926 התאחד הכפר עם כפר קטן בשם מגיארסנטקיראל (Magyarszentkirály).

## יהודי בקונסנטקיראי
בבקונסנטקיראי חיו יהודים בתקופות זמן שונות ובמקום קיים בית קברות יהודי. ישנו תיעוד של יהודים ילידי הכפר שנרצחו בשואה. 

## קישורים חיצוניים

*  

## הערות שוליים

קטגוריה:הונגריה: כפרים
קטגוריה:קהילות יהודיות בהונגריה
הסופר קאפ האפריקאי

**גביע הסופר קאפ האפריקאי** (באנגלית: **CAF Super Cup**) היא תחרות קבוצות כדורגל בינלאומית שנתית, בין הקבוצה שזכתה בעונה שלפני כן בגביע הקונפדרציה האפריקאי לבין הקבוצה שזכתה בעונה שלפני כן בליגת האלופות האפריקאית. התחרות שייכת לקונפדרציית הכדורגל של אפריקה (CAF). קבוצת אל-אהלי המצרית היא שיאנית הזכיות בטורניר עם 8 זכיות, ומצרים היא המדינה שקבוצותיה זכו הכי הרבה בתואר (12 פעמים).

## היסטוריה
הטורניר החל בשנת 1993 והוא הפגיש בעבר בין מחזיקת גביע אפריקה למחזיקות גביע למחזיקת גביע אלופות אפריקה למועדונים, עד 2004, לאחר מכן הפסיק להתקיים גביע אפריקה למחזיקות גביע, וגביע זה אוחד עם "גביע CAF" לתחרות "גביע הקונפדרציה האפריקאי" שמתקיימת מאז ומהווה את התחרות השנייה בחשיבותה באפריקה.

## משחקי הסופר קאפ

## זכיות לפי קבוצה

## זכיות לפי מדינה

## קישורים חיצוניים

* 
* מחזיקות הגביע באתר RSSSF

## הערות שוליים

קטגוריה:קונפדרציית הכדורגל של אפריקה
קטגוריה:תחרויות כדורגל באפריקה
קטגוריה:תחרויות כדורגל בין-לאומיות למועדונים
אפריקאי
בריחת יעקב מעשו

**בריחת יעקב מעשו** היא סיפור מקראי המופיע בספר בראשית (כז, מא-כח, ט) סוף פרשת תולדות.

## הסיפור במקרא
לאחר שיעקב גנב את הברכה שתכנן יצחק לברך את עשו, תכנן עשו להרוג את יעקב. כשהדבר נודע לאימם רבקה היא הורתה ליעקב לברוח לחרן, אל אחיה לבן, ולשבת שם עד שתשוב חמת אחיו, ורבקה תשלח ותקרא לו לשוב.

במקביל נגשה רבקה ליצחק, ואמרה לו שהיא "קצה בחייה" מפני בנות חת (עשו נשא שתי נשים חתיות), ואם גם יעקב ייקח אישה כזו – "למה לי חיים". יצחק קרא ליעקב, ציווה אותו ללכת לבית לבן ולשאת את אחת מבנותיו. לאחר מכן בירך יצחק את יעקב: . יעקב שמע בקול הוריו והלך אל פדן ארם.

### בעקבות הבריחה
יעקב יצא לארם, ונשא שם את רחל ולאה, במפורט בפרשת ויצא. בסופו של דבר רבקה לא שלחה לקרוא לו (ואף לא הוזכרה עוד, מלבד בהקשר של קבורתה), אלא מלאך התגלה אליו כעבור עשרים שנה והורה לו לשוב לארץ כנען.

עשו ראה שבנות כנען רעות בעיני אביו, ולכן הלך ונשא גם את בת דודו, מחלת בת ישמעאל.

## הסיפור במדרש
על פי המסופר בתלמוד בבלי, יעקב לא הלך מיד לבית לבן, אלא היה מוטמן בבית עבר במשך ארבע עשרה שנה.

מדרש נוסף מספר שיעקב יצא כשבידיו רכוש מסוים, אך עשו שלח בעקבותיו את בנו אליפז כדי שיהרוג אותו. אליפז שהיה צדיק לא רצה לעשות זאת, ויעקב הציע לו שייקח ממנו את כל רכושו, ו"עני חשוב כמת".

## קישורים חיצוניים
*
*האם יעקב ברח לחרן או הלך לשם בשליחות?, מקרא ובקורת
## הערות שוליים

קטגוריה:סיפורי ספר בראשית
קטגוריה:פרשת תולדות
אורורה אוסטרליס (ספר)

שמאל|ממוזער|שער הספר Aurora Australis
**אורורה אוסטרליס** (באנגלית: **Aurora Australis**, בתרגום חופשי לעברית: **[[זוהר הקוטב|הזוהר הדרומי]]**) היה "הספר הראשון שנכתב, הודפס, צויר ונכרך אי פעם באנטארקטיקה".

## פרטים ביבליוגרפיים
אורורה אוסטרליס נכתב במהלך המסע הקיסרי הבריטי לאנטארקטיקה או משלחת נמרוד (1908–1909) בראשות ארנסט שקלטון. הספר הופק כולו על ידי חברי המשלחת, נערך על ידי שקלטון, אויר בעזרת ליטוגרפיות ותחריטים על ידי ג'ורג' מרסטון, הודפס על ידי ארנסט ג'ויס ופרנק ווילד, ונכרך על ידי ברנרד דיי. הפקת אורורה אוסטרליס הייתה אחת הפעילויות התרבותיות ששקלטון עודד בזמן שצוות המשלחת נשארה יתר על המידה בכף רוידס באי רוס שבמצר מקמרדו, כדי להבטיח ש"הרוח הרעה המכונה 'שיעמום קוטבי' לא תפקוד אותנו לעולם".
ימין|ממוזער| הודעת זכויות היוצרים מאורורה אוסטרליס מציינת את מקורותיה.
מכיוון שהעותקים של "אורורה אוסטרליס" לא היו ממוספרים, לא ברור בדיוק כמה הופקו; ההערכה היא שנוצרו מאה עותקים, מהם פחות משבעים נמכרו. העותקים של הספר מזוהים לעיתים קרובות על ידי השבלונות המקוריות בחלק הפנימי של הכריכות, שהיו עשויות מלוחות עץ. שאקלטון אולי התכוון במקור למכור עותקים של הספר בשובו מאנטארקטיקה, אך במקום זאת כולם חולקו בין חברי המשלחת ונמסרו ל"ידידי ומכרי המשלחת" אחרים.

## לקריאה נוספת
* 
* שקלטון, א. (1986). "אורורה אוסטרליס". עיתונות פרדיגמה.ISBN 
* שקלטון, א. (1999). "לב האנטארקטיקה: להיות סיפור המשלחת האנטארקטית הבריטית, 1907–1909". קרול וגראף.ISBN 
* פרימנטל, ג'יימס (2019). "אלביון באנטארקטיקה". הוצאת פארק סנט ג'יימס

## קישורים חיצוניים


* , באתר Archive.org
* Article and image by The National Maritime Museum, Greenwich
* Article and cover image at the State Library of South Australia
* ''Aurora Australis'' online using the Turning the Pages software (requires Shockwave plugin)
* ''Aurora Australis'' scanned by eBooks@Adelaide and rendered into HTML


## הערות שוליים

קטגוריה:אנטארקטיקה
קטגוריה:משלחות לאנטארקטיקה
קטגוריה:ספרי 1908
קטגוריה:ספרי מסע
רחוב קרן היסוד (קריית ביאליק)

**קרן היסוד** הוא רחובה הראשי של קריית ביאליק. אורכו 1.6 ק"מ.
## גאוגרפיה
הרחוב משלב מסחר ומגורים, ברובם בנייני דירות. הוא משתרע מדרום לצפון. בדרומו נפגש הרחוב עם רחוב הנרייטה סולד, ובצפונו מסתיים בצומת עם רחוב העצמאות. הוא נקרא על שם ארגון קרן היסוד.

בקצה הרחוב מדרום ניצב בית כץ, שהיה בית האבן הראשון שנבנה באזור זבולון, ונבנה על ידי אפרים וסבינה כץ. בני הזוג עלו למקום מרומניה בשנת 1924 ובנו צריף שנשרף במאורעות תרפ"ט. במקומו בנו בית אבן. בשנת 1934 נוסדה בסמוך קריית ביאליק. ב-1958 החכיר כץ את ביתו לאגודה ההדדית קריית ביאליק במחיר סמלי של פרוטה אחת, לצורכי ציבור. בשנת 1962 בנתה האגודה מבנה ששימש כבית התרבות של היישוב, ששימש למשך 45 שנה.

במרכז הרחוב ניצב מרכז הקניות "מרכז סביניה".

## הערות שוליים

קטגוריה:קריית ביאליק: תחבורה
קרן היסוד
טירת הזכוכית

**טירת הזכוכית** (באנגלית: **The Glass Castle**) הוא רומן אוטוביוגרפי שכתבה הסופרת האמריקאית ג'אנט וולס. הרומן יצא לראשונה בשנת 2005, זכה להצלחה רבה ואף עובד לסרט באותו השם.

## מבנה הספר
בפרולוג של הספר, וולס הבוגרת, שמתגוררת בבניין יוקרתי בניו יורק, רואה את אמה ההומלסית מחטטת בזבל. וולס נבוכה מהסיטואציה, מזמינה את אימה לפגישה ומבקשת לסייע לה, אך האם מתעקשת שהיא לא זקוקה לעזרה. לשאלת ג'אנט: "מה אני אמורה לספר לאנשים?" עונה לה האם: "את האמת".

מכאן חוזרת וולס לילדותה: היא נולדה בפיניקס שבאריזונה, בת שלישית (האחות השנייה נפטרה טרם לידת וולס) לרקס ורוז מרי וולס, הורים משכילים שהתעקשו לחיות ולגדל את ארבעת ילדיהם מחוץ לתלם. הזיכרון המוקדם ביותר שלה הוא כיצד היא ניסתה לבשל נקניקיות בגיל שלוש, החצאית שלה עלתה באש והיא אושפזה בבית חולים עם כוויות חמורות, עד שהוצאה משם בידי אביה ללא הסכמת הרופאים. במהלך ילדותה נדדה המשפחה בין בתים שונים ברחבי אריזונה, קליפורניה, נבאדה ווירג'יניה המערבית. אביה אמר שהוא בורח מפני סוכנים פדרליים, אך אחותה טענה שהוא בורח מפני נושים. האב רקס עבד בעבודות מזדמנות, ולימד את ילדיו בעצמו לקרוא ולכתוב. בזמנו הפנוי הוא עבד על מכונה שלדבריו אמורה למצוא זהב, וכן על שרטוטים ותרשימים של בית החלומות המשפחתי – טירה עשויה מזכוכית, שעל שמה נקרא הספר. לעיתים קרובות הסתכסך האב עם הממונים עליו ופוטר, ולתקופות ארוכות היה שיכור ואלים. האם הייתה מורה בהכשרתה, אך שנאה ללמד והעדיפה לכתוב שירים ולצייר, וכך לעיתים קרובות לא היה אוכל בבית.

לאחר שנים של נדודים התיישבה המשפחה בבית מוזנח בעיירת הולדתו של האב, בעיירה וולץ' שבדרום וירג'יניה המערבית. וולס ואחיה מאסו בחיי העוני, והתחילו לחסוך כסף (שנגנב באחת הפעמים בידי האב שרצה לקנות שתייה חריפה), ולבסוף עברו לניו יורק באופן עצמאי. מעט אחריהם עברו לשם גם הוריהם, והתגוררו ברחוב ובבניינים נטושים.

באפילוג מספרת וולס על חייה לאחר מותו של אביה. היא הפכה לעיתונאית, נישאה (בשנית) וחיה ברווחה בבית כפרי. אחותה הגדולה לורי הפכה לאמנית עצמאית, אחיה בריאן הפך לשוטר מצטיין, אך האחות הצעירה מורין הסתבכה בפלילים, נשלחה לאשפוז פסיכיאטרי ובסופו של דבר עברה לקליפורניה וניתקה את קשריה עם המשפחה.

באופן בולט, וולס אינה מבקרת את הוריה, ואינה מביעה את דעתה על דרכי חייהם הבלתי שגרתיות, אלא בוחרת לתאר את הדברים כפי שאירעו מנקודת מבטה. הכתיבה הופכת למורכבת יותר לאורך הספר, כאשר וולס מתבגרת ונקודת מבטה הופכת מתפיסה של ילדה בת שלוש לזו של נערה ושל אישה מבוגרת.

## הצלחה
הספר הפך לרב מכר, עמד במשך שש שנים רצופות בצמרת רשימות רבי המכר של הניו יורק טיימס, ותורגם לשפות רבות. לעברית תורגם הספר בידי דורית בריל פולק, ויצא לאור בהוצאת מודן.

בשנת 2017 יצא סרט קולנוע המתבסס על הספר, ובו מככבים ברי לארסון, וודי הרלסון ונעמי ווטס.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:רומנים (סוגה ספרותית)
קטגוריה:ספרי 2005
קטגוריה:ספרי הוצאת מודן
יחסי אוזבקיסטן–ליטא

**יחסי אוזבקיסטן–ליטא** הם היחסים הדיפלומטיים שבין אוזבקיסטן לליטא.

## יחסים
### כלכלה
היחסים הכלכליים בין אוזבקיסטן וליטא מבוססים על ההסכם בנושא סחר ושיתוף פעולה כלכלי שנחתם במהלך ביקורו של נשיא אוזבקיסטן אסלאם קרימוב בליטא ביוני 1995. על פי ההסכם, שתי המדינות ייצרו את התנאים הנוחים ביותר לסחר וייסדו קשרים כלכליים ישירים. כתוצאה מכך, מחזור המסחר בין שתי המדינות בשנת 1994 הסתכם ב-23.692 מיליון דולר ו-29.9 מיליון דולר בשנת 2001. במהלך ביקורו של נשיא ליטא באוזבקיסטן בפברואר 1997, הוסכם להעמיק עוד יותר את יחסי הסחר והכלכלה הדו-צדדיים. לבסוף, ביקורו של נשיא אוזבקיסטן אסלאם קרימוב בליטא בספטמבר 2002 הניח בסיס איתן להמשך פיתוח שיתוף הפעולה הכלכלי והתרבותי בין שתי המדינות, ונחתמו מספר הסכמים חשובים. בפרט יוקם שיתוף פעולה בתחומי התחבורה, החקלאות, תעשיית הדלקים, המזון והתעשייה הקלה. הוועדה הבין-ממשלתית האוזבקית-ליטאית בנושא סחר ושיתוף פעולה כלכלי החלה את עבודתה. הרפובליקה של אוזבקיסטן מייצאת לליטא סיבי כותנה, מוצרי שמן ושמן, מתכות לא ברזליות, מוצרי עגבניות, שימורי פירות וירקות, דשנים, חוטי כותנה ואבנים יקרות. ליטא מייצאת לרפובליקה של אוזבקיסטן מכונות, ציוד, חלב, מוצרי בשר ודגים, סוכר וקונדיטוריה, עץ ורהיטים, סריגים, הנעלה וכובעים, חמאה ושמן צמחי.

### תחבורה
שיתוף הפעולה בתחום התחבורה חשוב במיוחד עבור הרפובליקה של אוזבקיסטן. מנמל קלייפדה, מיוצאים סחורות אוזבקיות לגרמניה, פולין, הולנד, בלגיה, שוודיה, פינלנד, דנמרק וצרפת. ישנם 22 מיזמים משותפים עם משקיעים ליטאים הפועלים ברפובליקה של אוזבקיסטן.

### תרבות
הצעדים הראשונים בתחום בין המדינות נעשו בעזרת שיתוף הפעולה התרבותי. בפרט, החברה התרבותית הליטאית, שנוסדה בטשקנט בשנת 1992, והחברה הלאומית האוזבקית, שנוסדה בווילנה בשנת 1994, תורמות לשימור ולקידום המורשת התרבותית של שני העמים, לחקר השפה ולתרגום ופרסום יצירות ספרותיות.

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
טרבור מוריס

**טרבור מוריס** (באנגלית: **Trevor Morris**; נולד ב-25 במאי 1970) הוא מלחין, מנצח ומפיק מוזיקלי קנדי המתמחה בהלחנות סדרות טלוויזיה, סרטים ומשחקי וידאו.

מהבולטות שבהלחנותיו ניתן למנות את תוכניות הטלוויזיה שושלת טיודור, עמודי תבל, הבורג'ס וויקינגים. הסרט המטרה: הבית הלבן והמשכו המטרה: לונדון; ומשחק הווידאו Dragon Age: Inquisition. מוריס זכה בפרס אמי על הלחנת הפסקול לסדרה "שושלת טיודור" והיה מועמד לפרס על המוזיקה שהלחין לסדרה הטלוויזיה *הבורג'ס* ולמיני-סדרה *עמודי תבל*.

## קורות חיים
מוריס נולד בעיר לונדון שבפרובינציית אונטריו בקנדה. בצעירותו למד בבית הספר לאמנויות של סנט מרי, שם למד נגינה בכינור. בגיל 13 מוריס הוזמן על ידי בית ספרו להלחין יצירה לכיתת הבוגרים שלו שהופיעה לכבוד ביקור האפיפיור יוחנן פאולוס השני בקנדה. מוריס למד בקולג' פנשווה הממוקם בעיר לונדון שבקנדה.

בשנת 1999 עבר מוריס ללוס אנג'לס לטובת ניסיון בקריירה במלחין סרטים. בלוס אנג'לס עבד מוריס על הלחנת סרטים יחד עם מספר מלחינים מפורסמים, בניהם ג'יימס ניוטון הווארד והנס צימר, עימו עבד מוריס על למעלה מ-25 סרטים.

מוריס הלחין מספר משחקי וידאו בניהם הפרק השלישי של הסדרה Dragon Age מאת BioWare,  Dragon Age: Inquisition, וכן Army of Two,  וNeed for Speed: Carbon.

מוריס מנהל חברת הפקות בטורונטו יחד עם שותפיו. כיום הוא גר ועובד בלוס אנג'לס עם משפחתו.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מלחינים קנדים
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1970
המגה פאוורס

**המגה פאוורס** (באנגלית: **The Mega Powers**) היו צמד היאבקות מקצועית אשר הופיע בארגון ההיאבקות האמריקאי, World Wrestling Federation (ה-WWF, לימים ה-WWE) בין השנים 1987 ל-1989. הצמד הורכב מהאלק הוגאן ורנדי סאבאג', כשהמנג'רית שלהם הייתה אשתו של סאבאג', מיס אליזבת' . השניים הופיעו זה לצד זה כ**מונסטר מניאקס** בארגון ההיאבקות המתחרה, World Championship Wrestling (WCW) בשנת 1994, אך נפרדו כשנתיים מאוחר יותר.

## אליפויות והישגים
* **הישגים במגזין ההיאבקות Pro Wrestling Illustrated – PWI**
** PWI דירג אותם במקום ה-2 מתוך 100 הזוגות הטובים ביותר ברשימת "PWI Years" לשנת 2003
* **הישגים בארגון ההיאבקות World Championship Wrestling – WCW**
** אליפות העולם במשקל כבד של WCW (פעמיים)
* **הישגים בארגון ההיאבקות World Wrestling Federation – WWF**
** אליפות העולם במשקל כבד של ה-WWF – האלק הוגאן (1), רנדי סאבאג' (1)

## ראו גם
* New World Order

קטגוריה:WWE
קטגוריה:WCW
קטגוריה:Tag team
קטגוריה:מתאבקי ה-WWE
קטגוריה:מתאבקי ה-WCW
מרכז לבריאות הנפש טלביה

**מרכז לבריאות הנפש טלביה** הוא מרכז רפואי העוסק בבריאות הנפש הממוקם בשכונת טלביה שבירושלים וכפוף לקופת החולים כללית. מנהל המרכז הוא ד"ר אהוד רוזיצקי. המרכז הוקם בשנת 1960, ופועל בשלוש שפות – עברית, אנגלית ורוסית. במרפאה עובדים מספר פסיכיאטרים, פסיכולוגים ועובדים סוציאליים.

בסמוך למרכז, בתוך מתחם המנזר של המסדר הקפוצ'יני, פעל בית חולים פסיכיאטרי אחר (גם הוא בבעלות קופת חולים כללית) ובו מעל ל-200 מיטות. במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20, בסיום מאבק משפטי ארוך, השיבה קופת החולים את המתחם למסדר האיטלקי בשנת 1999. במתחם פועל מאז מרכז לימודי דת.

## קישורים חיצוניים
* אודות המרכז, באתר שירותי בריאות כללית

## הערות שוליים

קטגוריה:בתי חולים פסיכיאטריים בישראל
קטגוריה:טלביה
קטגוריה:ירושלים: בתי חולים
הספנתעיר

**הַסְפֶּנְתָּעִיר** הייתה להקה ישראלית, שניגנה מוזיקת רוק מתקדם. שמה לקוח משירו של ביאליק, קן ציפור. הלהקה הייתה מהיחידות בישראל שניגנה מוזיקה פסיכדלית תוך נאמנות למאפיינים של הסוגה, וזכו בשל כך להכרה רבה בישראל של שנות התשעים.

## היסטוריה
להקת רוק. נוסדה ב-1989 ע״י שגיא שובל, גיטרה ושירה, ומשה בן-יוחנה, בס ושירה. אליהם הצטרף מירון ספוז׳ניקוב (אשד) ,גיטרה, ומאוחר יותר אורן לוין (תופים). הלהקה הושפעה מרוק, בעיקר אלמנטים של רוק מתקדם שבא לידי ביטוי בסצנת קנטרברי וג'אז. הלהקה החלה מנגינת גרסאות כיסוי ללהקות מחו"ל אך עברה תוך כשנה לכתיבה מקורית. את המילים כתב שגיא שובל ואת הלחנים כתבו חברי הלהקה במשותף.

ב-92 הלהקה זכתה בהכרה בעיקר באזור השרון כשאלון פינק, (שם עט בו השתמש אז אלון חילו) כתב על הלהקה כתבות רבות. לאחר שהשתתפה בערב להקות שהתקיים ברוקסן וקטפה גם את המקום הראשון בתחרות להקות צעירות. אחרי הופעות והקלטות רבות בשנת 1993 הקליטה הספנתעיר את אלבומה היחיד כלהקה, "אולי ההר הוא קצת יותר מידי צחיח והמישור ירוק ורך?" באולפני ווליום. האלבום הופק והופץ עצמאית.

ב-1994 לאחר הקלטת האלבום, התגייסו שניים מחברי הלהקה לצבא בעוד שובל ומירון החלו בהקלטות נוספות של שני סינגלים נוספים, "אבטקוס" ,ו"שיר ערש". להקלטות האלו הצטרפו ארבעה זמרי אופרה, ביניהם חן רייס. הלהקה שבה והתאחדה ב-1996 להופעה במועדון הבארבי. בסוף סיבוב ההופעות שקם מההופעה הזאת, הלהקה שלא הצליחה לשחזר את ההצלחה הראשונית התפרקה שגיא ומשה בן-יוחנה המשיכו לכתוב, להלחין, להקליט ולנגן יחד ולחוד עד למותו הטרגי של שגיא שובל בשנת 2009.

## חברי הלהקה
* שגיא שובל – סולן וגיטרה.
* משה בן-יוחנה – בס וגיטרה.
* מירון ספוז'ניקוב – חלילית וגיטרה.
* אורן לוין – תופים.

בשירים רבים חברי הלהקה ניגנו על כלים נוספים.

## דיסקוגרפיה
* 1993 – אולי ההר הוא קצת יותר מידי צחיח והמישור ירוק ורך?
* 1994 – סינגלים: אבטקוס, שיר ערש

## קישורים חיצוניים
* האלבום של הספנתעיר לשמיעה באתר יוטיוב

קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1989
קטגוריה:להקות שהתפרקו בשנת 2009