אדוארד פוקוק

**אֶדְוַרְד פּוֹקוֹק** (באנגלית: **Edward Pococke**; ) היה מזרחן, תאולוג וחוקר מקרא אנגלי. הוא כיהן כפרופסור הראשון לערבית באוניברסיטת אוקספורד.

## קורות חיים
### ראשית חייו
פוקוק נולד ב שבברקשייר, בנו של הכומר אדוארד פוקוק. הוא התחנך ב ב שבאוקספורדשייר. בשנת 1619 החל את לימודיו באוניברסיטת אוקספורד, תחילה ב ולאחר מכן התקבל לקורפוס כריסטי קולג', שם הפך למִלְגַּאי בשנת 1620 ולעמית בשנת 1628. הוא הוסמך לכמורה בכנסייה האנגליקנית ב-20 בדצמבר 1629.

### מסעותיו למזרח
פרי מחקרו הראשון היה מהדורה של ארבע איגרות מתוך הברית החדשה (איגרת פטרוס השנייה, איגרות יוחנן השנייה והשלישית ואיגרת יהודה) שהתבססה על כתב יד מהספרייה הבודליינית. איגרות אלו לא נכללו בקאנון הסורי הישן ולא הופיעו במהדורות האירופיות של הפשיטתא. העבודה פורסמה בליידן בשנת 1630 בעידודו של גרארדוס ווסיוס.

באותה שנה הפליג פוקוק לחלב שבסוריה כדי לשמש ככומר עבור הנציגות המסחרית האנגלית שם. בחלב שקד על לימודי השפה הערבית, אסף כתבי יד עתיקים ותרגם יצירות אסלאמיות. תרגומו ללטינית של הרומן הפילוסופי "חי אבן יקט'אן" ("פילוסוף אוטודידקט") מאת אבן טופייל, השפיע כנראה על הפילוסוף הפוליטי ג'ון לוק.

באותה עת כיהן  כבישוף של לונדון וכנגיד אוניברסיטת אוקספורד. לאוד, שזיהה את פוקוק כאדם שיוכל לסייע בתוכניותיו להעשרת האוניברסיטה, ייסד קתדרה ללימודי ערבית באוקספורד והזמין את פוקוק לעמוד בראשה. פוקוק נכנס לתפקיד ב-10 באוגוסט 1636, אך כבר בקיץ הבא הפליג בחזרה למזרח, הפעם לקונסטנטינופול, בחברתו של  (לימים פרופסור לאסטרונומיה באוקספורד), כדי להמשיך במחקר ולאסוף ספרים נוספים. הוא שהה שם כשלוש שנים.

### חזרה לאנגליה
עם שובו לאנגליה, גילה פוקוק שפטרונו, לאוד, כלוא במצודת לונדון, אך לאוד הספיק להפוך את הקתדרה לערבית למשרה קבועה. פוקוק נמנע ממעורבות בולטת בפוליטיקה או במאבקים הדתיים של התקופה. למדנותו ואישיותו הקנו לו חברים בעלי השפעה, בהם המשפטן ג'ון סלדן והתאולוג . בזכותם מונה ב-1648 לראש הקתדרה לעברית באוניברסיטת אוקספורד, לאחר מותו של ההיבראיסט  אם כי הוא איבד את ההכנסות הנלוות למשרה זו זמן קצר לאחר מכן, וקיבל אותן בחזרה רק לאחר הרסטורציה האנגלית.

אירועים אלו הפריעו לפוקוק במחקריו, או כך לפחות התלונן בהקדמה למהדורת "אוטוכיוס" שהוציא; הוא הביע תרעומת על הניסיונות להדיחו מקהילתו ב, משרה כנסייתית מטעם הקולג' סמוך ל בצפון ברקשייר (כיום באוקספורדשייר), אותה קיבל על עצמו ב-1643.

ב-1649 פרסם את החיבור "Specimen historiae arabum" ("דוגמה להיסטוריה של הערבים"), תיאור קצר של מוצא הערבים ומנהגיהם, הלקוח מכתבי בר הבראוס (אבו אל-פרג'), בלוויית הערות המבוססות על מספר עצום של כתבי יד, אשר נחשבות בעלות ערך עד היום. לאחר מכן, ב-1655, יצא לאור החיבור "Porta Mosis" ("שער משה"), שכלל קטעים מתוך פירוש המשנה לרמב"ם (בערבית), בליווי תרגום והערות מלומדות; וב-1656 פורסמו דברי ימי אוטוכיוס בערבית ובלטינית.

כמו כן, הגיש סיוע פעיל להכנת הביבליה הפוליגלוטית של , וההקדמה לגרסאות השונות של התורה בערבית היא פרי עטו.

### לאחר הרסטורציה
[שמאל|ממוזער|250px|[פרוטומה של פוקוק ב באוקספורד]]
לאחר הרסטורציה הסתיימו קשייו הכלכליים והפוליטיים של פוקוק. בשנת 1663 פרסם את יצירתו הגדולה ביותר (Magnum opus) – מהדורה מלאה של ההיסטוריה הערבית של בר הבראוס (Abulfaragii historia compendiosa dynastiarum, הידועה כ"היסטוריה של השושלות"), אותה הקדיש למלך. עם זאת, קבלת הפנים ליצירה הראתה כי הסדר החדש בממלכה פחות אהד למדנות מסוג זה. עבודותיו החשובות הבאות היו לקסיקון (1669) ופירושים באנגלית לספרי הנביאים מיכה (1677), מלאכי (1677), הושע (1685) ויואל (1691).

כחלק מהתעניינותו בהפצת הנצרות במזרח, נושא עליו שוחח בעבר עם הוגו גרוטיוס בפריז כשחזר מקונסטינטיפול, תרגם פוקוק לערבית את ספרו של גרוטיוס "De veritate" (על האמת) בשנת 1660, ואת  (Book of Common Prayer) בשנת 1674.

## חיים אישיים ומורשת
פוקוק נישא למרי בורדט בסביבות שנת 1646, ולזוג נולדו שישה בנים ושלוש בנות. בנו, אדוארד פוקוק (1648–1727), פרסם אף הוא מספר חיבורים מהספרות הערבית. פוקוק הלך לעולמו ב-10 בספטמבר 1691 ונקבר ב באוקספורד. אלמנתו הציבה שם פרוטומה לזכרו.

אוסף כתבי היד המזרחיים יקרי הערך שלו, שמנה 420 כרכים, נרכש על ידי האוניברסיטה בשנת 1693 ונמצא בספרייה הבודליינית. ב"גן פוקוק" על שמו בקולג' כרייסט צ'רץ' גדל עץ דולב מזרחי עתיק ורחב-ממדים המכונה "עץ פוקוק"; נטען כי הוא נשתל על ידי פוקוק עצמו מזרעים שהביא מהמזרח. יש הסוברים כי עץ זה שימש השראה ל"עץ הטמטם" בשירו המפורסם של לואיס קרול, "ג'ברווקי".

כתביו התאולוגיים קובצו בשני כרכים בשנת 1740, בצירוף תיאור חייו וכתיבתו מאת . אדוארד גיבון ותומאס קרלייל ציינו כי בתרגומו של פוקוק לספרו המיסיונרי של גרוטיוס הושמטו מספר "שקרים חסודים" שהופיעו במקור הלטיני כנגד האסלאם, כדי לא לפגוע בקוראים הערבים.

## לקריאה נוספת

* Avner Ben-Zaken, "Exploring the Self, Experimenting Nature", in *[https://www.amazon.com/Reading-Hayy-Ibn-Yaqzan-Cross-Cultural-Autodidacticism/dp/0801897394/ref=sr_1_3?ie=UTF8&qid=1343310784&sr=8-3&keywords=avner+ben-zaken Reading Hayy Ibn-Yaqzan: A Cross-Cultural History of Autodidacticism]* (Johns Hopkins University Press, 2011), pp. 101–125. 


## קישורים חיצוניים

* 

* P. M. Holt, article on Pococke, Oxoniensia vol. 56, 1991
* Portraits of Edward Pococke at the National Portrait Gallery, London
*The Correspondence of Edward Pococke, Early Modern Letters Online [EMLO], ed. Howard Hotson and Miranda Lewis
*'Hayy ibn Yaqdhan' and the European Enlightenment


## הערות שוליים

קטגוריה:מזרחנים בריטים
קטגוריה:חוקרי מקרא
קטגוריה:הבראיסטים
קטגוריה:מתרגמים לאנגלית
קטגוריה:מתרגמים לערבית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אוקספורד
קטגוריה:סגל אוניברסיטת אוקספורד
קטגוריה:ילידי 1604
קטגוריה:נפטרים ב-1691