open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אבראהים עבד אל-האדי

**אבראהים עבד אל-האדי** (בערבית: **ابراهيم عبد الهادي**; 1896 – 18 בפברואר 1981) היה פוליטיקאי מצרי שכיהן כראש ממשלת מצרים בשנים 1948–1949. הוא מונה בעקבות ההתנקשות בחייו של קודמו בתפקיד מחמוד פהמי נוקראשי בידי ארגון האחים המוסלמים. במהלך כהונתו נחתמו הסכמי שביתת הנשק עם ישראל שסיימו את השותפות המצרית במלחמת העצמאות.

## ביוגרפיה
אבראהים עבד אל-האדי נולד בשנת 1896. הוא היה חבר בגוש הסעדי שהתפצל בשנת 1938 ממפלגת הופד, הדומיננטית שבמפלגות השלטון במצרים. מנהיג הגוש הסעדי מחמוד פהמי נוקראשי, התמנה לראשות הממשלה לאחר התפטרותו של איסמעיל צדקי מהתפקיד בדצמבר 1946. ממשלה זו, שבה היה אל-האדי גורם דומיננטי, החליטה על הצטרפות הצבא המצרי לפלישה למדינת ישראל עם הקמתה במאי 1948. לאור התבוסות שספג הצבא המצרי נגד צה"ל התגברו המהומות מבית, בשיאן החליט נוקראשי להוציא את ארגון האחים המוסלמים מחוץ לחוק ב-6 בדצמבר 1948. בעקבות זאת האחים המוסלמים התנקשו בחייו של נוקראשי ב-28 בדצמבר, ובמקומו מונה עבד אל-האדי לראשות הממשלה.

פעולותיו הראשונות של עבד אל-האדי בתפקיד ראש הממשלה היו הגברת אמצעי הביטחון ודיכוי המהומות המתגברות במצרים, עדיין במסגרת המשטר הצבאי שהונהג במדינה. כחלק מהתנגשויות אלו נרצח מנהיג האחים המוסלמים חסן אל-בנא בידי גורמי השלטון ב-12 בפברואר 1949. עוד באותו חודש חתם עבד אל-האדי, לאור המצב הקשה בחזית והכוח המצרי המכותר בכיס פלוג'ה, על הסכמי שביתת הנשק עם ישראל. המצב הביטחוני במדינה הידרדר עוד יותר, ובמאי ניתנה ארכה נוספת למשטר הצבאי. המלך פארוק פעל להחזיר את מפלגת הופד ומנהיגה מוסטפא א-נחאס פאשה להנהגת מצרים, כדי ליצור קואליציה רחבה ככל האפשר ולהקטין את המהומות. אולם הופד הסכימה להצטרפות לממשלה רק אם יסולק עבד אל-האדי. המלך נענה לדרישה זו ועבד אל-האדי פוטר ב-26 ביולי 1949 והוחלף בידי חוסיין סירי, מקורבו של המלך, ועמד בראש ממשלה שבה היו נציגים מכלל המפלגות. היה זה גם צעד בדרך לעריכת בחירות כלליות שתוכננו לינואר 1950.

בבחירות שנערכו בראשית 1950 אכן הצליחה מפלגת הופד לחזור לשלטון, והגוש הסעדי חזר לאופוזיציה. עבד אל-האדי לא בחל באמצעים כנגד השלטון, והתסיס סטודנטים ומשכילים ממעמד הביניים להפגנות ולהתנגשויות עם כוחות הביטחון ברחבי הבירה קהיר. פעולות אלו, בין היתר, הובילו בסופו של דבר לנפילת ממשלתו של א-נחאס ולאחר מכן למהפכת הקצינים החופשיים ביולי 1952. לאחר עלייתם לשלטון של הקצינים בראשות מוחמד נגיב, הוצאו בינואר 1953 כל המפלגות מחוץ לחוק, ובהמשך אותה שנה נשפטו פוליטיקאים רבים בפני בית דין של אנשי המהפכה על שחיתות ופגיעה בעם המצרי. עבד אל-האדי גם הוא נשפט בפני בית דין זה, שבראשו עמדו הקצינים עבד אל-לטיף בגדאדי ואנואר סאדאת. בתחילה נשפט לגזר דין מוות, אולם בשנת 1954 הומתק עונשו בידי הנשיא מוחמד נגיב והוא שוחרר מטעמים בריאותיים.

אבראהים עבד אל-האדי נפטר ב-18 בפברואר 1981 בקהיר.

## ראו גם

* הסכמי שביתת הנשק

## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי ממשלת מצרים
קטגוריה:ילידי 1896
קטגוריה:מצרים שנפטרו ב-1981
ויהי היום

**ויהי היום** הוא ספר מעשיות מאת חיים נחמן ביאליק, שהוא, כדברי ביאליק בפתח הספר "עיבוד ספרותי של אגדות ושברי-אגדות שאובים ממקורות שונים".

## על הספר
עבודתו של ביאליק בספר זה היא עבודה ספרותית ולא פולקלוריסטית. הספר איננו ליקוט אגדות אלא עיבוד אמנותי שלהן המוגש בלבוש חדש ומקורי. הספר כולל 35 אגדות, מהן 12 במדור "אגדות המלך דוד", 21 במדור "אגדות המלך שלמה", ושתי יצירות נפרדות, אגדת ספר בראשית ו"אלוף בצלות ואלוף שום".

ביאליק החל את העבודה על הספר במקביל לעבודתו עם יהושע חנא רבניצקי על "ספר האגדה", שבו ליקטו השניים אגדות תלמודיות. מטרתו של ביאליק בקובץ "ויהי היום" הייתה ליצור עבור בני הנעורים חומר קריאה עברי מקורי, אשר יסתמך על אגדות מאוצרה של המסורת. ברוב יצירות הקובץ נטל ביאליק מהאגדות העממיות את הבסיס ואת הרוח, אך הקפיד על גלגול העלילה באופן הגיוני ורצוף והשתמש בלשון ובסגנון מקוריים משלו. כך הצליח להנגיש את האגדות המיושנות בלשונן ובסגנונן לבני הנעורים של תקופתו, ולפיכך השווה מרדכי בן יחזקאל את "גאולת האגדות העבריות" של ביאליק עם עבודתם של האחים גרים. 

## מקורות האגדות
ביאליק כותב בפתח הדבר שהאגדות בקובץ מהוות עיבוד ספרותי לחומרים ממקורות שונים, בכתב ובעל פה, עבריים, ערביים ולועזיים. 

מרדכי בן יחזקאל חילק את החומר הבסיסי עליו נסמכות האגדות לארבעה סוגים:
* חומר שאינו כולל כמעט כלל יסוד עלילתי, כגון דרשנות על פסוקים, שהיוו עבור ביאליק יסוד לבניית מבנה עלילתי רחב, יחד עם צירוף "פירורי אגדות" ורמזים שונים (למשל "מגילת ערפה", "שור אבוס וארוחת ירק" ועוד).
* אגדות, מהן קצרות ומהן מפותחות יותר, שביאליק עיבה והרחיב את היסוד העלילתי שבהן ואת הקשריו (למשל "דוד הרועה" לפי שמות רבה פ"ב, "שלמה המלך ואשמדאי" לפי , "דוד והצרעה והעכביש" לפי אלפא ביתא דבן סירא, "חלב הלביאה" לפי מדרש תהילים מזמור ל"ט ופסוק מספר שמואל ב, "ספר בראשית" לפי מדרש עשרת הדיברות דבור ה' ועוד).
* מעשיות-עם, חלקן ממקור יהודי וחלק ערביות ("מי ענד לדוכיפת ציצת הנוצה?" ו"שלמה ובלקיס") או ממקור אחר, מיידיש או אף אגדות עם מרחבי אירופה ("המלך דוד במערה", "שלמה והתור המתהלל", "שלמה המלך והאדרת המתעופפת", "המלך שלמה ומלכת שבא" ועוד).
* יצירות מקוריות של ביאליק, בהן נטל יסוד אגדי של מעשיות-עם או מדרשים, אך יצא מהן אל יצירה מקורית לגמרי ("אגדת שלושה וארבעה" נוסח שני ו"אלוף בצלות ואלוף שום" וייתכן שגם "שלמה המלך והדבורה").

## מהדורות
הספר ראה אור לראשונה ב-1933 (תרצ"ד) עם איורים מאת נחום גוטמן. ב-1965 ראה במהדורה חדשה, שתיהן בהוצאת דביר.

חלק מסיפורי "ויהי היום" עובדו באמריקה כסיפורים לילדים על ידי דניאל פרסקי ואברהם יצחק איגוס, במטרה לספק ספרות עברית ליהודי ארצות הברית, וראו אור כסדרת ספרונים בהוצאת שיינברג.

## ראו גם
*אגדות המלך שלמה, סדרת אנימציה ישראלית המבוססת על האגדות בספר.

## לקריאה נוספת
* מרדכי בן יחזקאל, **ויהי היום** בתוך גרשון שקד (עורך), **ביאליק: יצירתו לסוגיה בראי הביקורת**, הוצאת מוסד ביאליק עמ' 337–372. מעמ' 351 ואילך מראי מקום ליסודות על בסיסם חיבר ביאליק כל אגדה ואגדה.
* זיוה שמיר, **מים ומקדם: עיון באגדות "ויהי היום" מאת ח"נ ביאליק**, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2012
* נירה פרדקין, "שלמה המלך וחיים נחמן", **[[ארץ אחרת]]** 47, ספטמבר-אוקטובר 2008, עמ' 64–66

## קישורים חיצוניים
* אגדות "ויהי היום", בפרויקט בן-יהודה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יצירות חיים נחמן ביאליק
קטגוריה:אגדות שלמה המלך
קטגוריה:ספרות בעברית
קטגוריה:ספרי 1934
קטגוריה:נחום גוטמן
קטגוריה:ספרי הוצאת דביר
צבא לבנון (פירושונים)

המונח **צבא לבנון** יכול להתייחס לצבאות שונים ברפובליקה הלבנונית, בעבר ובהווה:
פרנצ'סקו דה סנקטיס

**פרנצ'סקו דה סנקטיס** (28 במרץ 1817, אבלינו - 28 בדצמבר 1883, נאפולי) היה מבקר ספרות, מלומד, ושר חינוך איטלקי. נודע בעבור ספרו המופתי על תולדות הספרות האיטלקית.

דה סנקטיס למד ספרות במשך חמש שנים אצל דודו קרלו ופילוסופיה במשך שנתיים בבית הספר של לורנצו פאציני. בשנת 1833 התמסר ללימודי לשון שהעביר בארמונו המרקיז בזיליו פואוטי, בחסותו פרסם את כתביו הראשונים. במהירה היה למורה לספרות ודקדוק בנאפולי, ועל תלמידיו נמנו אושיות תרבות חשובות. עם השנים התרחק מההשקפה הטהרנית של פואוטי, ועסק בבעיות של ספרות, אסתטיקה, לשון, היסטוריה ופילוסופיה של ההיסטוריה.

את המוניטין שלו כמבקר ספרות צבר בהרצאותיו על דנטה, פטרארקה, ושירה אבירית. ב-1848 מונה על ידי הממשלה האיטלקית למזכ"ל המחלקה לחינוך ציבורי. עם תחילת הריאקציה באיטליה, הוא נמלט לקוסנזה, נעצר בשנת 1850 ונכלא לשלוש שנים בטירת דלובו בנאפולי. שם עסק בלימוד בעיון של הגל ושל השפה הגרמנית, ואף תרגם את "מדע ההלוגיקה" של הגל. עם שחרורו, הונחה לעקור לארצות הברית, אך עצר במלטה, ומצא מקלט בטורינו, שם לימד איטלקית והעביר הרצאות על הקומדיה האלוהית של דנטה. בהמשך לימד באוניברסיטת ציריך. בשנים 1861-2 שימש כשר החינוך בממשלות של קאבור וריקאסולי. בשנת 1871 נתמנה לפרופסור לספרות השוואתית באוניברסיטה נאפולי, ובשנת 1875 העביר הרצאות על ליאופרדי. לדה סנקטיס היו הרבה תלמידים נאמנים, ביניהם מבקרי הספרות בנדטו קרוצ'ה ופרנצ'סקו טוראקה, הסופרים אנטוניו פוגאצרו ולואיג'י לה ויסטה, הצייר ג'אקומו דה קיריקו, ואחרים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:מבקרי ספרות איטלקים
קטגוריה:פוליטיקאים איטלקים
קטגוריה:פילוסופים איטלקים
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1817
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1883
קטמרקה

**סן פרננדו דל וז'ה דה קטמרקה** (בספרדית: **San Fernando del Valle de Catamarca**), או בקיצור **קטמרקה** היא בירת פרובינציית קטמרקה בארגנטינה. בעיר מתגוררים כ-141,000 תושבים (לפי מפקד ב-2001). העיר ממוקמת על נהר ריו וז'ה, במרחק של 1,130 ק"מ מהבירה בואנוס איירס.

## היסטוריה
התיישבות ראשונית ולא קבועה בשם לונדרס הוקמה ב-1558 על ידי קולוניאליסטים ספרדים.

התיישבות הקבע הוקמה ב-1683 על ידי פרננדו דה מנדוסה אי מטה דה לונה. מקור השם "קטמרקה" הוא בשפת הקצ'ואה, ומשמעותו היא "מבצר על המדרון".

לעיר, שהיו בה 8,000 מתיישבים בלבד ב-1882, הגיע קו רכבת ב-1888. העיר צמחה באטיות רבה, והאזור נותר עני אפילו באמצע המאה ה-20.

## כלכלה
חקלאות היא הענף הכלכלי המרכזי בקטמרקה, זאת למרות ירידת גשמים מועטה דורשת השקיה. ענף נוסף הוא ייצור פונצ'ואים בעבודת יד.

כותנה ובקר הם גם ענפים חשובים, ונוספים עליהם מכרות זהב, כסף, נחושת ובדיל.

### תיירות
העיר מהווה את מרכז התיירות של הפרובינציה, עם הארכיטקטורה הקולוניאלית שלה, ומהווה מרכז למספר אטרקציות תיירותיות.

צליינים רבים באים לעיר כדי לבקר בכנסיית "בתולת העמק", שנבנתה ב-1694, וכוללת פסל של Nuestra Señora del Valle (נואסטרה סניורה דל וז'ה, משמעות: גבירתנו של העמק).

## תחבורה
נמל התעופה הבינלאומי קורונל פליפה ורלה ממוקם כ-15 ק"מ מדרום למרכז העיר ומשרת אותה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:קטמרקה: ערים
קטגוריה:פרובינציות ארגנטינה: ערי בירה
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1683
אסף גבעון

**אסף גבעון** (נולד ב-8 ביולי 1994) הוא שחמטאי בדרגת אמן בינלאומי ומאמן שחמט ישראלי. בשנים 2012 ו-2014 היה אלוף ישראל לנוער עד גיל 20 ובשנת 2013 אלוף ישראל הפתוחה.

נכון לספטמבר 2025, מדורג במקום ה-53 בישראל לפי מד כושר.

## ביוגרפיה
נולד וגדל בכפר סבא. אביו בעל עסק לפרסום ואמו מהנדסת, ולו אחות המבוגרת ממנו.

גבעון למד בגיל 6 לשחק שחמט. מאמניו הבולטים לאורך השנים היו רב-אמן קונסטנטין לרנר ואמן בינלאומי איליה בוטוויניק. הוא למד בתיכון "הרצוג" בכפר סבא, שירת כספורטאי מצטיין בצה"ל.

החל משנת 2010 עובד כמאמן שחמט במועדונים שונים בישראל ובאופן עצמאי. עובד בשיתוף פעולה עם שחמטאים בכירים, ביניהם רב-אמן טל בראון. משחק בשורות מועדון הפועל כפר סבא בליגה הלאומית. היה שותף לזכיית קבוצת המועדון בליגה העילית לנוער בין השנים 2011–2013.

## הישגים בולטים
* 2008 – זכה במקום ראשון במבחנים לייצוג ישראל באליפות העולם או אליפות אירופה עד גיל 14, שנערכו בצורן, בתוצאה של 8 נקודות מ-9 אפשריות.
* 2011 – זכה באליפות כפר סבא והיה השחקן המצטיין בליגה העילית לנוער, שניהם בתוצאה מרבית (9 נקודות מ-9 אפשריות ו-10 נקודות מ-10 אפשריות, בהתאמה).
* 2012 – בגיל 18 זכה באליפות ישראל לנוער עד גיל 20, בתוצאה של 5.5 נקודות מ-7 אפשריות (האליפות נערכה בתל אביב).
* 2012 – סיים במקום 8 באליפות אירופה עד גיל 18, שהתקיימה בפראג, בתוצאה של 6 נקודות מ-9 אפשריות.
* 2013 – בגיל 19 זכה באליפות ישראל הפתוחה שנערכה באשדוד. גבעון צבר 7 נקודות מ-9 אפשריות.
* 2014 – סיים במקום השביעי באליפות ישראל.
* 2014 – זכה בגמר אליפות ישראל עד גיל 20, בפעם השנייה.
* 2015 – זכה במקום הראשון באליפות הרצליה, לאחר שצבר 7 נקודות מ-9 אפשריות.

## קבלת דרגות בינלאומיות
* 2012 - אמן פיד"ה
* 2013 - אמן בינלאומי.

גבעון צבר שני ציונים לדרגת רב-אמן (כדי להשיג את התואר, עליו להשיג ציון נוסף ולהגיע למד כושר 2500).

## תחרויות בהן השתתף
* המכביה ה-19 ב-2013
* אליפות ישראל בשחמט 2014
* אליפות אירופה בשחמט 2015
* אליפות ישראל בשחמט 2016

## קישורים חיצוניים

* ערוץ היוטיוב של אסף גבעון 
* משחקי השחמט של אסף גבעון, באתר 365צ'ס 
* דף המאמן אסף גבעון, באתר צ'ס 

## הערות שוליים

קטגוריה:הרצליה: אישים
קטגוריה:אמנים בין-לאומיים ישראלים
קטגוריה:עסקני שחמט ישראלים
קטגוריה:אלופי ישראל לנוער בשחמט
קטגוריה:מאמני שחמט ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון הרצוג (כפר סבא)
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1994
קארל ג'נקינסון

**קארל דניאל ג'נקינסון** (באנגלית: **Carl Daniel Jenkinson**; נולד ב-8 בפברואר 1992) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת המגן בברומלי.

## קריירת מועדונים
### ארסנל
שמאל|ממוזער|קארל ג'נקינסון
ג'נקינסון חתם בארסנל ביוני 2011 תמורת כמיליון ליש"ט.

הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בארסנל ב-16 באוגוסט 2011 במסגרת משחק ליגת האלופות מול אודינזה. הוא ערך את הופעת הבכורה בליגה ב-20 באוגוסט במשחק מול ליברפול.

בעונת 2012/2013, בעקבות פציעתו של באקרי סנייה, פתח בחמשת המשחקים הראשונים בעונה זו וזכה לשבחים על הופעותיו. ב-19 בדצמבר 2012 האריך את חוזהו בארסנל.

בעונת 2013/2014, בעקבות פציעות של תומאס ורמאלן ולורן קוסיילני, הוצב באקרי סאנייה בעמדת הבלם וג'נקינסון פתח בעמדת המגן הימני בשלושת המשחקים הראשונים של העונה. בהמשך העונה שיחק בעיקר כמחליף.

במשחק האחרון של העונה הוא כבש שער מול נוריץ'.

בקיץ 2015 האריך ג'נקינסון את חוזהו בארסנל ב-5 שנים נוספות.

### ווסטהאם
בעונת 2014/15 חתם ג'נקינסון לעונה אחת בווסטהאם יונייטד, אליה עבר בהשאלה מארסנל.

בעונת 2015/16 הושאל ג'נקינסון לעונה נוספת בווסטהאם, לאחר שהאריך את חוזהו בארסנל.

ב-7 באוגוסט 2019 חתם ג'נקינסון לשלוש שנים בנוטינגהאם פורסט.

### אוסטרליה
ב-19 בינואר 2022 הושאל למלבורן סיטי האוסטרלית עד לסוף העונה. באוגוסט 2022 חתם בניוקאסל ג’טס לשנתיים.

### נבחרת אנגליה
ב-15 באוקטובר 2012 חשף מאמן נבחרת אנגליה רוי הודג'סון כי ג'נקינסון התאמן עם הנבחרת לקראת המשחק מול פולין במסגרת מוקדמות גביע העולם בעקבות ניפויו של קייל ווקר מהסגל. כמו כן, חשף הודג'סון כי ג'נקינסון בחר לייצג את אנגליה על חשבון פינלנד. ג'נקינסון ערך את הופעת הבכורה במשחק הידידות נגד שוודיה ב-14 בנובמבר 2012.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:כדורגלנים פינים
קטגוריה:מגני כדורגל אנגלים
קטגוריה:מגני כדורגל פינים
קטגוריה:כדורגלני צ'רלטון את'לטיק
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני וסטהאם יונייטד
קטגוריה:כדורגלני ברמינגהאם סיטי
קטגוריה:כדורגלני נוטינגהאם פורסט
קטגוריה:כדורגלני מלבורן סיטי
קטגוריה:כדורגלני ניוקאסל ג'טס
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אנגליה
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1992
ריצ'רד המינג

**ריצ'רד וסלי המינג** (באנגלית: **Richard Wesley Hamming**; 11 בפברואר 1915 - 7 בינואר 1998) היה מתמטיקאי אמריקאי שלעבודתו היו השלכות רבות על מדעי המחשב וטלקומוניקציה. תרומותיו כוללות את קוד המינג (העושה שימוש במטריצת המינג), חלון המינג, מספרי המינג, sphere-packing (או חסם המינג) ומרחק המינג.

## קורות חיים

המינג סיים תואר ראשון באוניברסיטת שיקגו בשנת 1937, תואר שני באוניברסיטת נברסקה-לינקולן בשנת 1939 ולבסוף דוקטורט במתמטיקה באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין בשנת 1942. הוא היה פרופסור באוניברסיטת לואיוויל במהלך מלחמת העולם השנייה ועזב כדי לעבוד על פרויקט מנהטן בשנת 1945. במסגרת זאת תכנת את אחד המחשבים הדיגיטליים החשמליים הראשונים כדי לחשב את הפתרון עבור משוואות שסופקו על ידי הפיזיקאים בפרויקט. מטרת התוכנית הייתה לגלות אם פיצוץ של פצצת אטום יצית את אטמוספירת כדור הארץ
. תוצאת החישוב שללה תרחיש זה וכך ארצות הברית השתמשה בפצצה, תחילה בניסוי בניו מקסיקו ולאחר-מכן פעמיים נגד יפן.

מאוחר יותר, בין השנים 1946–1976, המינג עבד במעבדות בל, שם שיתף פעולה עם קלוד שאנון. הוא פיתח את תורת הקודים לתיקון שגיאות ובפרט את קוד המינג. זהו קוד ליניארי המאפשר זיהוי ותיקון שגיאות בסיבית בודדת, וכן זיהוי (אך לא תיקון) שגיאה בשתי סיביות.

במהלך תקופה זו שימש כמורה מן החוץ בבית הספר להנדסה בסיטי קולג' של ניו יורק. ב-23 ביולי 1976, עבר לבית הספר של הצי ללימודים מתקדמים שם עבד כמורה מן החוץ עד 1997 כשמונה לפרופסור אמריטוס. הוא מת שנה מאוחר יותר.

המינג היה ממייסדי Association for Computing Machinery (ACM) ונשיאהּ הראשון. בשנת 1994 נבחר לעמית ACM. גישתו כלפי מחשוב מדעי מופיעה כהקדמה לספרו משנת 1962: "*המטרה של מחשוב היא תובנות, לא מספרים*".

## פרסים והכרה מקצועית
* פרס טיורינג, 1968
* חבר בארגון IEEE, 1968
* פרס עמנואל פיור, 1979
* חבר באקדמיה הלאומית של ארצות הברית להנדסה, 1980
* פרס הרולד פנדר, אוניברסיטת פנסילבניה, 1981
* מדליית ריצ'רד המינג, 1988
* חבר ב-Association for Computing Machinery, 1994
* פרס אדוארד ריין, קרן אדוארד ריין, 1996
* תעודת הצטיינות של מכון פרנקלין, מכון פרנקלין, 1996

מדליית ריצ'רד המינג, הקרויה על שמו, היא פרס הניתן מדי שנה על ידי ארגון ה-IEEE עבור "תרומה יוצאת דופן למדעי מידע, מערכות מידע וטכנולוגיית מידע" והוא היה הראשון לקבל פרס זה.

## הופעות
המינג שוחח על השימוש והפוטנציאל של מחשבים בסרט משנת 1965, *Logic By Machine*.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי אילינוי
קטגוריה:שיקגו: אישים
קטגוריה:מתמטיקאים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס טיורינג
קטגוריה:סגל מעבדות בל
קטגוריה:זוכי מדליית ריצ'רד המינג
קטגוריה:עמיתי ACM
קטגוריה:נשיאי ACM
קטגוריה:עמיתי IEEE
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת נברסקה–לינקולן
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1915
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1998
Break It Off

**Break It Off** (בעברית: **לשבור את זה**) הוא שיר של הזמרת הברבדית ריהאנה בהשתתפות הזמר שון פול מתוך אלבום האולפן השני שלה, A Girl like Me. השיר נכתב על ידי שון פול, דונובן בנט, ק. פורד וריהאנה והופק על ידי דון קורלאון. השיר יצא לאור ב-13 בנובמבר 2006 כסינגל הרביעי ואחרון מהאלבום. השיר הוא שיר דאנסהול ופופ עתידני אשר משלב אלקטרו-רגאיי.

השיר זכה לביקורות חיוביות ששיבחו את שיתוף הפעולה בין ריהאנה לשון פול ושיבחו את פול על החזרה לשורשיו. השיר הגיע למקום ה-9 בארצות הברית אף על פי שלא צולם לו קליפ, ולמקום ה-6 במצעד 40 שירי המיינסטרים של בילבורד. גם בפלנדריה השיר זכה להצלחה, והגיע למקום ה-10. על מנת לקדם את השיר ריהאנה ביצעה אותו בפסטיבל "השבוע הגדול של הרדיו" ובשני סיבובי ההופעות הראשונים שלה.

## רקע ושחרור
השיר הוקלט בשני אולפנים בג'מייקה, נכתב על ידי שון פול, דונובן בנט, ק. פורד וריהאנה, הופק על ידי דון קורלאון והונדס על ידי ג'רמי הארדינג ובנט עצמו שגם סיפק את המכשור ליצירת השיר. ריהאנה ופול נפגשו לראשונה כאשר ריהאנה ביקרה בג'מייקה, שם פול ערך לה סיור באי ולקח אותה למסיבות ולמוזיאון של בוב מארלי ובכך בילה איתה מספר ימים ולאחר מכן נולד הרעיון שלהם לשתף פעולה ביחד אותו כינה כ"שיתוף הפעולה הכי בלתי נשכח שלו". השיר שוחרר כסינגל האחרון מהאלבום ב-13 בנובמבר 2006 ולאחר מכן בפברואר 2007 הוא היה זמין להורדה דיגיטלית במדינות שונות וביניהם אוסטרליה, ספרד ובלגיה.

## ביקורות
השיר קיבל ביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה. דייוויד ג' פריס מ-AllMusic כתב כי השיר "עסיסי לחלוטין" "ושהיא [ריהאנה] מספקת תחרות טובה לשון פול. קלפה סאנה מניו יורק טיימס שיבח את השיר ותיאר אותו כ"ניצחון של ריהאנה לנוסחה הישנה שלה". קוונטין ב. הוף ב-PopMatters שיבח את שון פול על תרומתו לשיר ושיבח את הפזמון של ריהאנה: "הקסם של ריהאנה כל כך מדבק כי הקול שלה הוא הקול שאתה זוכר בסופו של דבר, זה שיר דאנסהול בטעם אחר וניצחון אחר." ביל למב מ-About.com כינה את השיר כשיר שעומד להיות פופולרי בתחנות רדיו של הפופ.

## הופעות חיות
על מנת לקדם את השיר ריהאנה הופיעה עם השיר בפסטיבל "השבוע הגדול של הרדיו" ובנוסף גם הופיעה איתו בשני סיבובי ההופעות הראשונים שלה.

## קרדיטים
*כתיבה – דונובן בנט, שון פול הנריקס, ק. פורד, רובין פנטי
*הפקה – דון קורליאון
*הינדוס – ג'רמי הארדינג ודונובן בנט
*מיקסינג – דונובן בנט
*מכשור – דונובן בנט

## מיקומי שיא
השיר דורג לראשונה במקום ה-40 במצעד "שירי הפופ של ארצות הברית" ב-18 בנובמבר 2006. בשבוע שלאחר מכן, השיר עלה למקום 35 ולאחר שבוע נוסף למקום 32, בסופו של דבר הוא הגיע למקום ה-6 ובילה 22 שבועות במצעד. ב-9 בדצמבר, השיר דורג לראשונה במקום ה-95 במצעד הפזמונים האמריקאי בילבורד הוט 100. השיר עלה למקום 52 ב-3 במרץ 2007, ולאחר שבוע עלה 42 מקומות נוספים היישר לעשירייה הפותחת למקום 10. בשבוע ה-14 של השיר במצעד, הוא דורג במקום ה-9 אף על פי שלא יצא לו קליפ וזכה בפרס ה-"Digital Gainer Honor". גם בפלנדריה השיר זכה להצלחה כאשר הגיע למקום ה-10 אולם בשאר העולם השיר נחל כישלון בשל היעדר וידאו קליפ. נכון להיום מכירותיו של השיר עומדות על מיליון עותקים.

## נתוני מכירות

## היסטוריית יציאות לאור

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי ריהאנה
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי ריהאנה
קטגוריה:שירי דאנסהול
קטגוריה:סינגלים בהוצאת דף ג'אם רקורדינגס
תשעה ימים של שנה אחת

**תשעה ימים של שנה אחת** (ברוסית: **Девять дней одного года**) הוא סרט סובייטי שהופק על ידי אולפני הסרטים מוספילם. בהתאם לסקר שנערך בזמנו הוא נחשב לסרט השנה של ברית המועצות עבור שנת 1962. השחקן הראשי אלכסיי בטלוב הוכרז כשחקן השנה. בהתאם לנתונים רשמיים כ-24 מיליון צופים ראו את הסרט במהלך הקרנתו באולמות קולנוע.

הסרט נחשב לאחד מסרטי הדגל של תקופת ההפשרה במהלך שלטונו של ניקיטה חרושצ'וב. בעלילת הסרט קיימת התייחסות לדילמות מוסריות של מדענים ששואפים לפתח מקור אנרגיה חדש אך מודעים שמחקרים מנוצלים גם לצורכי פיתוח נשק חדיש.

הסרט מבוסס בחלקו על אירועים אמיתיים. חתן פרס נובל לפיזיקה איגור תם היה היועץ המדעי של התסריט.

הסרט זכה להצלחה גדולה במהלך הקרנתו בברית המועצות. הוא הוצג במספר פסטיבלים בינלאומיים לקולנוע וזכה בפרסים.

## עלילה
עלילת הסרט אינה רציפה. הסרט מתאר תשעה ימים של שנה אחת מחיי הגיבורים הראשיים של הסרט.

פיזיקאי בתחום הגרעין דמיטרי גוסב (אלכסיי בטלוב) וחברו איליה קוליקוב (אינוקנטי סמוקטונובסקי) מאוהבים בבחורה אחד. גוסב ממשיך ניסויים של מורו שנפטר מקבלת מנת יתר של קרינה. גם גוסב כבר ספג מנת קרינה מסוכנת ורופאים הזהירו אותו מהשתתפות בניסוי גרעיני. הוא פונה לחברו קוליקוב שמומחה בתחום התאוריה במטרה לקבל עזרה בפירוש תוצאות הניסויים שכבר בוצעו. קוליקוב אכן נותן לו ניתוח מועיל והמלצות לשיפור הניסוי. כתוצאה מכך הניסוי החדש מצליח. אומנם במהלכו גוסב ספג מנת קרינה נוספת ומצב בריאותו מדרדר במהירות. הוא מסתיר את מצבו הבריאותי מכולם, כולל מאשתו הטרייה.

גוסב צפוי לעבור ניתוח קשה של השתלת מח עצם וקוליקוב ממשיך בעבודתו תוך שילוב ידע תאורטי עם תוצאות הניסוי של גוסב.

## קישורים חיצוניים

* צפייה בסרט

קטגוריה:סרטי 1962
קטגוריה:סרטים סובייטיים
קטגוריה:זוכי גלובוס הבדולח: גרנד פרי
צריף הביל"ויים

ממוזער|250px|שיחזור של החלק הפנימי של צריף הביל"ויים

**צריף הביל"ויים**, או **צריף סברדלוב**, הוא אחד מששת צריפי המגורים הראשונים במושבה גדרה. צריף הביל"ויים הוא הצריף היחיד שנותר מימי העלייה הראשונה, לא רק בגדרה, אלא בכל המושבות הראשונות.
בחזית הצריף ניצב פעמון העשוי ממתכת אשר יוצר בירושלים. הפעמון, אשר נודע בשם "פעמון המושבה",  שימש להוראת השעה וכאזעקה בעת סכנה.
## היסטוריה
הצריף הוקם על ידי אנשי תנועת ביל"ו בשנת 1888 כמבנה עץ זמני, משום שאותה עת טרם התקבלו אישורי הבניה להקמת מבנה אבן. הצריף שימש במשך מספר שנים כביתם של בני משפחת סברדלוב, והוא קרוי על שמו של אליהו סברדלוב. צריף הביל"ויים  משמש כמוזיאון משנת 1978, בשנים 2007–2008 הוא שוקם ושוחזר.

הצריף נושא גג רעפים אדום, הוא מצופה בלוחות עץ מצדו החיצוני וקירותיו ממולאים באבני לקט המטויחות מצדו הפנימי. החלל הפנימי של הצריף מחולק לשני חדרים קטנים. ביציאה האחורית ישנה מרפסת עץ קטנה המובילה לחצר גדולה שבה שכנו מבני משק ומרתף קטן.

## ראו גם
* בית מינץ - מוזיאון לתולדות גדרה והביל"ויים
* בור הבילויים

## קישורים חיצוניים

* צריף הביל"ויים באתר מנהל שימור
* תנועת ביל"ו באתר המוזיאון לתולדות גדרה והביל"ויים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: מוזיאונים להיסטוריה
קטגוריה:גדרה: מבנים
קטגוריה:אתרי מורשת במחוז מרכז
קטגוריה:תנועת ביל"ו
קטגוריה:צריפים
מרסדס

**מֶרסֶדֶס** (**Mercedes**) הוא שם פרטי נשי ממקור ספרדי הנגזר מהמילה הספרדית **merced** (רחמים), ומתייחס לתוארה (אפיתט) של מרים, אם ישו, 'מריה הרחומה' (María de las Mercedes). בגרמנית נהגה "מֶרצֶדֶס".
קבועי פייגנבאום

במתמטיקה, **קבועי פייגנבאום** הם שני קבועים מתמטיים המבטאים יחסים במפות ביפורקציות של מפות לא ליניאריות. הם קרויים על שמו של המתמטיקאי האמריקאי מיטשל פייגנבאום.

הקבוע הראשון מתאר את הגבול של יחסי המרחקים בין הכפלות של זמני מחזור. כלומר, אם *a<sub>n</sub>* הוא הערך בו מתרחשת הכפלת זמן המחזור ה-nית אז הגבול הבא מוגדר ושווה לקבוע פייגנבאום הראשון:
:\delta = \lim_{n\rightarrow \infty} \dfrac{a_{n-1}-a_{n-2}}{a_n-a_{n-1}} = 4.669\,201\,609\,\cdots 

הקבוע השני מתאר את הגבול של היחס בין גודל הפיצול ה-n לגודל הפיצול ה-n+1:
: \alpha = 2.502907875095892822283902873218...

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

פייגנבאום
חסאן א-לקיס

**חסאן הולו א-לקיס** (בערבית: **حسان هولو اللقيس**, תעתיק מדויק: **חסאן הולו אללקיס**; 1966 – 4 בדצמבר 2013) היה מפקד בכיר בארגון חזבאללה; שימש כראש יחידת התקשורת והטכנולוגיה, והאחראי על הרכש הצבאי בארגון. נהרג בהתנקשות.

## ביוגרפיה
א-לקיס נולד בשנת 1966 בבעלבכ שבלבנון. היה פעיל בארגון חזבאללה מגיל 19, והתגייס אליו זמן קצר אחרי שהוקם בהובלת חוסיין דהקאן. הוא היה מקורב מאוד למזכ"ל הארגון, חסן נסראללה. בין תפקידיו שימש גם כראש מערך הרקטות, הכטב"מים והנ"מ של הארגון, והיה גם המתאם מול איראן בנושאי אמל"ח.

הוא היה מבוקש בקנדה ובארצות הברית בשל הפעלת רשת תאים של החזבאללה במדינות אלו בתחילת שנות ה-90. במלחמת לבנון השנייה ישראל ניסתה להתנקש בחייו על ידי הפצצת ביתו. בנו נהרג כתוצאה מההפצצה, אך הוא לא שהה במקום, וניצל. על פי הדיווחים, הוא ניצל מעוד מספר ניסיונות התנקשות.

בליל 3 בדצמבר 2013 ארבו ללקיס, בחניון בית מגוריו, מספר מתנקשים וירו בו בעת ששהה ברכבו. הירי בוצע באקדחים עם משתיקי קול. לקיס נפגע אנושות מהירי ומותו נקבע בשעות הבוקר המוקדמות בבית חולים בביירות.

על זהות המתנקשים נפוצו טענות ושמועות שונות. חזבאללה מיהר להאשים את המוסד בהתנקשות. אולם דובר משרד החוץ הישראלי, יגאל פלמור, הכחיש שישראל הייתה מעורבת בחיסול. איראן וסוריה האשימו אף הן את ישראל במעורבות בחיסול. מאוחר יותר קיבלו אחריות להתנקשות מספר ארגונים סוניים אלמוניים. כעבור ימים אחדים פרסם עיתון כוויתי את הטענה שא-לקיס נהרג על ידי חזבאללה, לאחר שנחשף כסוכן של "המוסד".

א-לקיס נקבר בעיר הולדתו, בעלבכ.

## לקריאה נוספת
* רונן ברגמן, **ארבע בום**, מוסף 7 ימים ידיעות אחרונות, 9 בדצמבר 2011

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* רונן ברגמן, רשימת החיסול של ישראל - חיסול "Q" של חזבאללה 
* 
* רונן סולומון, אקספרס של חצות, "ישראל דיפנס",  28 ביוני 2014.

## הערות שוליים

קטגוריה:טרוריסטים לבנונים
קטגוריה:פעילי חזבאללה
קטגוריה:פעילי טרור שנהרגו
קטגוריה:לבנונים שנולדו ב-1966
קטגוריה:לבנונים שנפטרו ב-2013
אובטה קאלפ הובי

**אובטה קאלפ הובי** (באנגלית: **Oveta Culp Hobby**; 19 בינואר 1905 – 16 באוגוסט 1995) הייתה מזכירת הבריאות, החינוך והרווחה הראשונה של ארצות הברית והמפקדת הראשונה של חיל הנשים של צבא ארצות הברית.

## ביוגרפיה
אובטה קאלפ נולדה בטקסס, שנייה במשפחה בת שבעה ילדים. למדה לימודי משפטים באוניברסיטת טקסס (אך לא סיימה אותם). בשנים שלאחר מכן עבדה במשרות ייעוץ לוועדות בבית הנבחרים של טקסס. ב-1930 התמודדה בבחירות על מושב בבית הנבחרים, אך הפסידה.

בשנת 1931 נישאה לוויליאם פ. הובי, מושל טקסס לשעבר והמוציא לאור של העיתון **[[יוסטון פוסט]]**. לזוג נולדו שני ילדים, והיא החלה לעבוד כעורכת במערכת העיתון. בהמשך הפכה לסגן נשיא של העיתון, לנשיאתו ולבסוף למוציאה לאור שלו. ב-1936 שרדו היא ובעלה כנוסעים בהתרסקות מטוס.

במלחמת העולם השנייה הוזמנה להקים ולנהל את המדור לענייני נשים של משרד המלחמה (1941–1942), שנועד לבחון כיצד לנצל שירות של נשים בצבא. בעקבות כניסת ארצות הברית למלחמה מינה אותה ראש מטה צבא ארצות הברית, הגנרל ג'ורג' מרשל, למפקדת חיל הנשים החדש של צבא ארצות הברית. היא הגיעה לדרגת קולונל ועוטרה במדליית השירות המצוין על פעולתה במהלך המלחמה – האישה הראשונה בצבא ארצות הברית שעוטרה בעיטור זה. ב-1944 פרשה מתפקידה וחזרה לעיתון "יוסטון פוסט" ולקשת של פעילויות ציבוריות.

הובי הייתה מעורבת במסע הבחירות לנשיאות של גנרל דווייט אייזנהאואר. לאחר שנבחר ונכנס לתפקידו ב-1953 הוא מינה את הובי לעמוד בראש סוכנות הביטחון הפדרלית, הרשות שקדמה למחלקת הבריאות הפדרלית. במהרה, ב-11 באפריל 1953, היא מונתה למזכירה הראשונה של מחלקת הבריאות, החינוך והרווחה החדשה של ארצות הברית. במסגרת תפקידה זה החליטה בין השאר לאשר את השימוש בתרכיב החיסון לשיתוק ילדים של יונה סאלק.

ב-1955 התפטרה מתפקידה ושבה לטקסס כדי לטפל בבעלה החולה. באותה עת הייתה מעורבת בשערורייה שהתעוררה בעקבות תקלה חמורה בייצור חיסוני שיתוק ילדים על ידי חברת קאטר. היא שבה לתפקידיה במערכת היוסטון פוסט. היא כיהנה בתפקידים רבים במועצות מנהלים של גופים ציבוריים ועסקיים בארצות הברית. במשך השנים העניקו לה 17 מוסדות אקדמיים וביניהם אוניברסיטת קולומביה ואוניברסיטת פנסילבניה תוארי דוקטור לשם כבוד. הנשיא אייזנהאואר הציע לה להתמודד על נשיאות ארצות הברית ב-1960, אך היא לא קיבלה את עצתו. במהלך מלחמת וייטנאם מינה אותה הנשיא ג'ונסון לחברה בוועדה המייעצת לעניין גיוס חובה.

הובי נפטרה ביוסטון בשנת 1995 עקב שבץ, בגיל 90.

על שמה נקראו מרכז למשפחות חיילים בבסיס צבאי, ספרייה במכללה, בניין מעונות סטודנטים באוניברסיטה ובית ספר יסודי – כולם בטקסס. בשנת 2011 הפיק שירות הדואר הפדרלי בול לכבודה.

## קישורים חיצוניים

* קורות חיים של הובי באתר אוניברסיטת רייס
* על מסמכי הובי באתר הספרייה הנשיאותית על שם אייזנהאואר
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי טקסס
קטגוריה:מזכירי הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל דווייט אייזנהאואר
קטגוריה:קצינים אמריקאים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:קצינים וחוגרים בצבא ארצות הברית
קטגוריה:מו"ליות אמריקאיות
קטגוריה:חיילות אמריקאיות
קטגוריה:מעוטרי מדליית השירות המצוין (צבא ארצות הברית)
קטגוריה:חברות היכל התהילה הלאומי לנשים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1905
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1905
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1995
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1995
קשר של תפילין

**קשר של תפילין** הוא שם כולל לשני קשרים, אחד בראש ואחד ביד, העשויים ברצועות התפילין כדי להדקם לגוף האדם. לצורת הקשר ישנה משמעות בפני עצמה, מלבד היותם חלק מהתפילין עצמם.
מקור הקשר הוא הלכה למשה מסיני, ובתלמוד אמרו שהקשר הוא אחד משישה דברים שצריך כל תלמיד חכם ללמוד.

## צורת קשר של ראש
בצורת עשיית הקשר ישנן שלש שיטות עיקריות הנהוגות היום:
ממוזער|סדר עשיית הקשר של ראש לפי הרא"ש|320px
### קשר מרובע
הקשר המרובע הוא הידוע כוותיק ביותר. הוא ידוע כבר מתקופת הגאונים והלאה. כך יוצא מתוך תיאורו של השימושא רבא ושל רב האי גאון, ושל רבי יהודה בן ברזילי בנוסחא עתיקתא שהעתיק רבינו שמשון בן אליעזר המכונה "ברוך שאמר" בסוף ספר תיקון תפילין לר' אברהם מזונשהיים תלמיד המהר"ם מרוטנבורג. וכן מדברי רבי יוסף אסכנדרני, והאורחות חיים ור' יעקב חזן מלונדרץ בסדורו עץ חיים, ור' משולם קוזי מרבני איטליא בסוף מהדורא ראשונה של טור אורח חיים.

קשר זה נהג בעבר ברוב הקהילות היהודית. באשכנז גזר רבי ידידיה טיאה וייל גזירה נגד המשנים מקשר זה כמו שכתב בתשובה "שלא להוציא לעז על גאוני הדורות", וכן מעיד התשובה מאהבה.

הרב יוסף קאפח כותב "דברי רבנו (הרמב"ם) ברורים שהקשר שהראה הקב"ה למשה קשר מרובע הוא... וכפי מסורת יהודי תימן מאז ומעולם."

### קשר דלי"ת ממש
עדות ראשונה שאומרת שצריך לעשות קשר שיש בו דלי"ת ממש, נמצאת בספר תרומת הדשן. כן מוזכר הקשר בספר מעשה רוקח (תק"ב) שם הוא מספר על 'מתחסדים' שחידשו קשר זה כדי שיתאים עם לשון הדל"ת המוזכרת בראשונים ושם הוא יוצא נגד קשר זה.

בשו"ת בית אהרן (תקפ"ז) יוצא נגד הקשר המרובע על אף שהוא מודה שרוב העם נוהגים בו, ומעדיף קשר דלי"ת ממש. כיום, קשר דל"ת הוא הקשר הנפוץ בקרב רוב העדות, למעט חלק מבני יהדות תימן, חלק מבני יהדות גרמניה וחלק מהחסידים, השומרים על הקשר המרובע.

### קשר צאנז
קשר צאנז עשוי כשתי דל"תים ונראה כמ"ם סתומה. לקשר עם שתי דל"תים יש מקור בספר הזוהר. הקשר פותח על ידי רבי נתן אדלר שעמל רבות כדי ליצור קשר זה. תלמידו, החתם סופר השתמש בקשר זה. הדברי חיים מצאנז שלח שליח לפרשבורג כדי שילמד קשר זה, ומאז הפך למנהג חסידי צאנז. כיום נהוג הקשר בקהילת צאנז.

## צורת קשר של יד
שמאל|ממוזער|250px|משמאל קשר תפילין של יד

## לקריאה נוספת
* קשר של תפילין, צורת קשר של ראש לפי ההלכה והמסורה, צבי רוגין ירושלים, 2000-2011
* ספר **פרי אליעזר** קשר של תפילין אליעזר פולק ירושלים תשע"א
* צורת קשר התפילין של ראש של הדברי חיים מצאנז והחתם סופר, קונטרס **מעיין החיים**, מהדורה רביעית בני-ברק תשע"ח, עמודים יג-טו.

## קישורים חיצוניים
* 
*  ירושלים תשכ"ז
* 
* הרב אליעזר פולק, בירור הלכה בעניין קשר של תפילין 
* הרב אליעזר פולק, קונטרס קשר של תפילין

## הערות שוליים

קטגוריה:תשמישי קדושה
קטגוריה:תפילין
מחלת נעורים

**מחלת נעורים** (בגרמנית: **Krankheit der Jugen**) הוא מחזה בשלוש מערכות פרי עטו של פרדיננד ברוקנר משנת 1926.

## תקציר העלילה
המחזה מספר את קורותיה של קבוצת סטודנטים לרפואה, המתגוררת בפנסיון בווינה בשנת 1923. הם מצויים לקראת סיום התואר ועומדים לצאת לחיים האמיתיים. המחזה כולו מתרחש בחדרה של מארי בפנסיון. הוא מציג מצבים של בגידה, מערכת יחסים לסבית, ניכור בין מעמדות, אלימות והתאבדות ודרכם הוא בוחן שאלות של מוסר, מין, אהבה ומות, שהנפשות השונות מתחבטות בהן.

## המחזה בתיאטרון המקצועי הישראלי
**[[קופרודוקציה]] בין [[תיאטרון הבימה|הבימה]] ו[[תיאטרון באר שבע|באר שבע]], [[הצגת בכורה]]: 2 באפריל 1994**
* יוצרים - תרגום ובימוי: עידו ריקלין, תפאורה: מושיק יוסיפוב, מוזיקה: אפי שושני, תלבושות: מיכל לאור, תאורה: נועה לב.
* שחקנים - מארי: שירי גולן, לוסי: אביטל פסטרנק, דזירה: שרה פון שוורצה, פראדר: גיל פרנק, פטראל: אורי רביץ, אירנה: מיכל רובין, אלט: אורי אברהמי.

## קישורים חיצוניים
*על הפקת תיאטרון הבימה משנת 1994, באתר תיאטרון הבימה

קטגוריה:מחזות גרמניים
קטגוריה:מחזות משנות ה-1930
בסיס חיל האוויר המלכותי היי ויקומב

**בסיס חיל האוויר המלכותי היי ויקומב** (אנגלית: **RAF High Wycombe**) הוא בסיס של חיל האוויר הבריטי, השוכן במחוז בקינגהאמשייר שבאנגליה. הוא משמש כמשכן מפקדת פיקוד האוויר (RAF Air Command) של החיל ואיננו בסיס טיסה.

## היסטוריה
הבסיס נוסד בשנת 1938, בשטח מיוער שליד הכפר וולטרס אש (Walters Ash), בקרבת העיירה היי ויקומב, כ-80 קילומטרים מצפון מערב למרכז לונדון. מיניסטריון האוויר חיפש באותה עת אתר מוגן מתאים מחוץ ללונדון עבור מפקדת פיקוד ההפצצה של חיל האוויר. האתר הוצע על ידי מפקד כנף אלן אוקשוט (Alan Oakeshott), שגדל באזור והכירו, במחשבה שהעצים בשטח יספקו הסוואה טבעית למבני הבסיס.

הבסיס הוקם בשלושה ריכוזי מבנים נפרדים, שמנהרות מקשרות ביניהם. הוא כלל גם מרכז מבצעים מבוטן שנבנה בעומק של 17 מטרים מתחת לפני הקרקע. לצורך הסוואה עוצבו המבנים בו כך שייראו כמבנים אזרחיים, ונעשה מאמץ לכרות עצים מעטים ככל האפשר במהלך הבנייה. לימים הוצב בפתח הבסיס אחד ממטוסי הספיטפייר של החיל במלחמת העולם השנייה.

בשלהי מלחמת העולם השנייה שכנו בבסיס גם יחידות של חילות האוויר של צבא ארצות הברית.

בשנים 1958–1965, במהלך המלחמה הקרה, שכנה בבסיס מפקדת דיווזיית האוויר ה-7 של פיקוד האוויר האסטרטגי של חיל האוויר של ארצות הברית. משנת 1968 שכנה בבסיס מפקדת פיקוד התקיפה של חיל האוויר המלכותי (RAF Strike Command) (איחוד של פיקוד מטוסי הקרב ופיקוד ההפצצה של החיל). בשנת 2007 אוחד פיקוד התקיפה עם פיקוד ההדרכה של החיל, ליצירת פיקוד האוויר (הפיקוד היחיד הפעיל כיום בחיל האוויר המלכותי). מפקדת הפיקוד שוכנת מאז בבסיס היי ויקומב. כיום שוכנת בו גם מפקדת להק האוויר האירופי.

ב-2021 הוקם כאן פיקוד החלל של הממלכה המאוחדת.

## קישורים חיצוניים

* 
* היסטוריה של בסיס היי ויקומב באתר חיל האוויר המלכותי
* אתר המגזין של הבסיס

## הערות שוליים

היי ויקומב
היי ויקומב
קטגוריה:בקינגהאמשייר
טל כחילה

**טל כָּחילַה** (נולד ב-26 ביוני 1992) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הבלם במועדון ספורט דימונה. בנו של כדורגלן העבר אהוד כחילה.

## קריירה
כחילה החל את דרכו במחלקת הנוער של בית"ר ירושלים. ב-11 באוגוסט 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשנכנס כמחליף במשחק מול מועדון ספורט אשדוד במסגרת גביע הטוטו. ב-17 בפברואר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשפתח בהרכב בית"ר ירושלים במשחק מול הפועל חיפה. בעונת 2013/2014 ערך 15 הופעות בליגת העל וחתם לשנתיים נוספות במועדון. ב-2014/2015 התקשה כחילה למצוא את מקומו בהרכב בית"ר ירושלים וישב על ספסל הקבוצה במרבית משחקי הקבוצה. ב-19 בינואר 2015 כבש את שערו הראשון בקריירה, בתיקו 1–1 מול הפועל תל אביב.

את עונת 2015/2016 פתח עם ארבע הופעות עם בית"ר במסגרת מוקדמות הליגה האירופית. עם פתיחת העונה בליגת העל פחת מעמדו של כחילה בהרכב תחת המאמן סלובודאן דראפיץ' עקב שיתופם של חסוס רואדה, ניסו קפילוטו ודניאל אסקלינג על חשבונו. ב-6 בינואר 2016, אחרי שהוצא מסגל הקבוצה לתקופה של ארבעה חודשים כי סירב להצעה להארכת חוזה, האריך כחילה את חוזהו במועדון בשלוש וחצי שנים.

ב-2 בפברואר 2017 הושאל לבני יהודה תל אביב, עמה זכה בגביע המדינה לאחר שכבש שני שערים במהלך משחקי הגביע ושיחק 120 דקות במשחק הגמר מול מכבי תל אביב, ובתום העונה חזר לסגל בית"ר ירושלים.

ב-2 ביולי 2019 חתם על חוזה לעונה אחת עם אופציה לעונה נוספת באטרומיטוס מליגת העל היוונית.

ב-30 באוקטובר 2020 חזר לישראל וחתם בהפועל חדרה.

ב-26 באוגוסט 2021 חתם בסקציה נס ציונה. בסיום העונה העפיל עם הקבוצה לליגת העל.

ב-2 ביולי 2023 חתם בהפועל עירוני עפולה לעונה אחת.

ב-29 בינואר 2024 חתם בהפועל אום אל פאחם.

ב-24 ביולי 2024 חתם במועדון ספורט דימונה.

### נבחרת ישראל
לזכותו של כחילה 15 הופעות במדי נבחרת הנוער של ישראל. ב-18 בנובמבר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ישראל הצעירה, בהפסד 3–4 לפורטוגל הצעירה במסגרת מוקדמות אליפות אירופה, ובסך הכול לזכותו שתי הופעות במדי הנבחרת הצעירה.

## תארים
;בני יהודה תל אביב
* גביע המדינה: 2016/17

;אישיים
* שער העונה בליגת העל: 2017/18 (מול הפועל עכו)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:בלמי כדורגל ישראלים
קטגוריה:ירושלים: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני בית"ר ירושלים
קטגוריה:כדורגלני בני יהודה תל אביב
קטגוריה:כדורגלני אטרומיטוס
קטגוריה:כדורגלני הפועל חדרה
קטגוריה:כדורגלני סקציה נס ציונה
קטגוריה:כדורגלני הפועל עפולה
קטגוריה:כדורגלני הפועל אום אל-פחם
קטגוריה:כדורגלני מועדון ספורט דימונה
קטגוריה:כדורגלנים ישראלים ביוון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1992
ויידמה

**ויידמה** (בספרדית: **Viedma**) היא עיר הבירה של פרובינציית ריו נגרו בארגנטינה. העיר ממוקמת על גדות נהר ריו נגרו, במרחק של כ-30 ק"מ מהאוקיינוס האטלנטי, וכ-960 ק"מ מהבירה בואנוס איירס. בעיר מתגוררים 47,246 תושבים (לפי מפקד בשנת 2001).

## היסטוריה
ביחד עם העיר קרמן דה פטגונס, זו ההתיישבות העתיקה ביותר בפטגוניה, והיא נוסדה על ידי פרנסיסקו דה ויידמה אי נרבאס תחת השם נואסטרה סניורה דל קרמן (מילולית: גבירתנו של קרמן) על נהר ריו נגרו ב-22 באפריל 1779. במקור שתי הערים היו אחת, ונקראו יחדיו קרמן דה פטגונס. תחילה נבנה מבצר בצידו הדרומי של נהר (בוויידמה של ימינו), אך הוא נהרס תוך מספר שנים. לאחר מכן נבנה מבצר חדש בצדו הצפוני של הנהר (בקרמן דה פטגונס של ימינו), אשר החזיק מעמד זמן רב בהרבה והוא עדיין עומד כיום. העיירה גדלה, ולבסוף אנשים החלו לחזור ולהתיישב בצדו הדרומי של נהר. בשלב מסוים העיר החליטה להתפצל כשנהר ריו נגרו מהווה את הגבול ביניהן.

עם כיבוש המדבר, העיר הפכה לבירת פטגוניה הארגנטינאית כולה, ומאוחר יותר, כשחולקה פטגוניה לטריטוריות קטנות יותר, הפכה לבירת טריטוריית ריו נגרו. מושלה הראשונה של ריו נגרו שינה את שם העיר לוויידמה ב-1879. במהלך שיטפון ב-1900, הועברה הבירה באופן זמני לעיר צ'ואלה צ'ואל, אך חזרה במהירות לוויידמה.

לאחר שטריטוריית ריו נגרו הפכה לפרובינציה ב-1955, ויידמה נותרה הבירה.

ב-1987, במהלך תקופת נשיאותו של ראול אלפונסין, הוצגה הצעה בפני הקונגרס הלאומי הארגנטינאי להעביר את הבירה מבואנוס איירס לוויידמה. ההצעה עברה בבית הנבחרים, אך מתן התקציב נחסם בסנאט.

## כלכלה
הענפים העיקריים בכלכלה האזורית הם בקר, כמו גם מעט חקלאות ובעיקר גידול בצל, תירס ואלפלפה.

## תחבורה
נמל התעופה גוברנדור קסטז'ו נמצא במרחק של כ-7 ק"מ מהעיר ומשרת אותה. בנמל עוברים מדי שנה 30,000 נוסעים.

העיר מקושרת בקו רכבת לעיר בארילוצ'ה.

## חינוך
בוויידמה נמצאת האוניברסיטה הלאומית של ריו נגרו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:פרובינציית ריו נגרו: ערים
קטגוריה:פרובינציות ארגנטינה: ערי בירה
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1779
בית הכנסת בית יעקב יוסף - הרב צבי גוטמן

[שמאל|250px|האחים יוסף גוטמן, עיתונאי, ויעקב (ינקו) גוטמן, משפטן - קרבנות הפוגרום בבוקרשט ב-[21 בינואר 1941|ממוזער]]
250px|ממוזער|שמאל|לוח זיכרון לשואת יהודי בסרביה בבית הכנסת בית יעקב יוסף-הרב צבי גוטמן
**בית הכנסת בית יעקב יוסף-הרב צבי גוטמן**, בשמו המלא: בית הכנסת והמרכז הקהילתי של יוצאי רומניה "בית יעקב יוסף - הרב צבי גוטמן" (ברומנית: **Sinagoga şi centrul comunitar al evreilor originari din România Beit Iacov Iosef - Rav Zvi Guttman**) הוא בית כנסת אורתודוקסי ומרכז קהילתי של יהודים יוצאי רומניה בתל אביב.
## היסטוריה
התחלתו בבוקרשט, בירת רומניה, אחרי פרעות הליגיונרים בבוקרשט בינואר 1941. ב-21 בינואר 1941 ניצל הרב צבי גוטמן, רב בקהילת בוקרשט, מניסיונות חוזרים של מורדים לגיונרים להוציא אותו להורג. שניים מבניו, יעקב ויוסף, נרצחו נגד עיניו.
"בית המדרש הישן" שהוא ניהל בבוקרשט נשרף ד היסוד על ידי הפורעים על ספרי התורה שבו.
בהינצלו החליט לפתוח בית כנסת חדש בחדרים של שני בניו המנוחים.
אחרי שהוא ומשפחתו התמודדו גם עם הרדיפות האנטיציוניות של המשטר הקומוניסטי הרומני בשנות ה-1950, הרב צבי גוטמן ומשפחתו עלו
לישראל בשנת 1963.

באותה שנה הוא הקים מחדש את בית הכנסת בית יעקב יוסף קודם במבנה ארעי ואחר כך בבית קבוע ברחוב פקיעין מס. 12 בצפון תל אביב.
סביב בית כנסת זה התקבצו רבים ממתפללי בית הכנסת בבוקרשט והמקום הפך בהמשך למוסד דתי חשוב על עולי רומניה בישראל.
לצד בית הכנסת הוקם בית המדרש והמרכז להעשרה יהודית "ארץ צבי". בו נלמדו תלמוד, מקרא, מחשבת ישראל ופילוסופיה יהודית. אחרי מותו של הרב צבי גוטמן בית הכנסת והמרכז הרוחני נוהלו על יד בנו, הרב אפרים גוטמן. המרכז הוציא לאור את הביטאון "הציונות" בעברית וברומנית.
הרב אפרים גוטמן ואחרים יזמו הקמת יד זיכרון ליהדות רומניה. בבית הכנסת התקיימו במשך עשרות שנים עצרות זיכרון לקרבנות הפרעות ביאשי, בבוקרשט, בטרנסניסטריה, לנספים שבאוניית "סטרומה" ואירועים של ארגון אסירי ציון מרומניה.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

בית יעקב יוסף - הרב צבי גוטמן
קטגוריה:הצפון הישן
אחמד פואד נגם

**אחמד פואד נִגְם** (בערבית: **احمد فؤاد نجم**, הגייה מצרית: , בתעתיק מדויק: אחמד פֻאָאד נגם, במקורות נכתב גם **ניג'ם**; 22 במאי 1929 – 3 בדצמבר 2013) היה משורר מצרי. היה ידוע בזכות שירתו הלאומית והמהפכנית בשפה הערבית מצרית ובעבודתו עם המלחין והזמר המצרי שייח' אימאם (1918–1995). יש שראו בו גיבור עממי.

## תחילת דרכו
נגם נולד בשנת 1929 במחוז א-שרקיה במצרים למשפחת פלאחים. אמו, האנם מורסי נגם, הייתה עקרת בית, ואביו, מוחמד עיזאת נגם, היה שוטר. נגם היה אחד מ-17 ילדים במשפחתו. בדומה למשוררים וסופרים מצרים אחרים בדורו, את השכלתו היסודית רכש בכותאב, מעין "תלמוד תורה" מוסלמי, אשר נוהל על ידי רשת החינוך של אל-אזהר.

לאחר מות אביו עבר נגם להתגורר עם דודו חוסיין בזקאזיק, אולם בשנת 1936 הועבר לבית יתומים, שם פגש בזמר המצרי הידוע עבד אל-חלים חאפז. בשנת 1945, בגיל 16, עזב את בית היתומים ושב לכפרו, שם עבד כרועה. מאוחר יותר עקר לקהיר במטרה להתגורר עם אחיו, אולם האח גירשו מביתו והוא נאלץ לשוב לכפרו. הוא עבד באחד מבסיסי הצבא האנגלי בעודו מסייע למורדים מצרים. עם נסיגת הצבא הבריטי מרוב שטחה של מצרים החל נגם עובד כפועל בית חרושת ממשלתי. הוא נידון לשלוש שנות מאסר לאחר שזייף טופס רשמי, ובתקופת היותו אסיר השתתף בתחרות כתיבה שאורגנה על ידי המועצה המצרית העליונה לאמנויות וזכה במקום הראשון. לאחר מכן פרסם, עוד בעודו אסיר, את אסופת שיריו הראשונה בשם "תמונות מן החיים ובית הכלא". שיריו נכתבו בשפה ערבית מצרית עממית. לאחר שחרורו התקבל לעבודה כפקיד בארגון לעמי אסיה ואפריקה. הוא אף החל להקריא את שיריו באופן קבוע ברדיו המצרי. נגם התגורר בחדר בודד על גג בניין ברובע בולאק, סמוך למרכז העיר בקהיר, עת פגש במלחין והמשורר שייח' אימאם, אשר הפך לשותפו לחדר ויחד שרו את שיריו. במהלך חייו נכלא נגם מספר פעמים על רקע דעותיו הפוליטיות ובמיוחד על רקע הביקורת הנוקבת שמתח על נשיאי מצרים גמאל עבד אל נאצר, אנואר סאדאת וחוסני מובארכ.

## הוקרה ופרסים
בשנת 2013 זכה נגם בפרס הנסיך קלאוס על "יושרתו חסרת הפשרות".

## קישורים חיצוניים

* , בתרגום אסמא אגבארייה זחאלקה ויהושע סימון.

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:משוררים מצרים
קטגוריה:מצרים שנולדו ב-1929
קטגוריה:מצרים שנפטרו ב-2013
ג'ודי הולידיי

**ג'ודי הולידיי** (באנגלית: **Judy Holliday**; 21 ביוני 1921 - 7 ביוני 1965) הייתה שחקנית קולנוע יהודייה-אמריקאית. זוכת פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר ופרס גלובוס הזהב לשנת 1950 על תפקידה בסרט "רק אתמול נולדה".

## ביוגרפיה
נולדה בשם **ג'ודית טובים** (**Judith Tuvim**) בניו יורק סיטי למשפחה יהודית ממוצא רוסי. היא גדלה בשכונת סאניסייד שבקווינס ועבדה לפני שפרצה כשחקנית ב"תיאטרון מרקורי". החלה את דרכה כשחקנית תיאטרון זוטרית בברודוויי.

הולידיי קיבלה הזדמנות ראשונה להופיע כשחקנית קולנוע מהבמאי ג'ורג' קיוקור שליהק אותה לתפקיד קטן בסרטו "Winged Victory" ולאחר מכן לתפקיד דוריס אטינגר בסרטו "צלע האדם", עליו הייתה מועמדת הולידיי לפרס גלובוס הזהב לתפקיד משני.

הולידיי האלמונית הצליחה להפתיע את התעשייה והמבקרים בהוליווד בשנת 1950 כאשר זכתה בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר ובפרס גלובוס הזהב לתפקיד קומי/מוזיקלי על הופעתה בתור אמה "בילי" דאן בדרמה הקומית רק אתמול נולדה. הולידיי שהופיעה בתפקיד כ-4 שנים קודם לכן בהפקת התיאטרון הצליחה לזכות בפרס האוסקר תוך כדי שהיא גוברת על כוכבות קולנוע הוליוודיות וותיקות ואהובות כמו גלוריה סוונסון, בטי דייוויס ואן בקסטר.

הולידיי המשיכה לשחק בקריירה שלה בעיקר תחת ג'ורג' קיוקור בסרטים "הסוג הנשוי" בתפקיד עליו הייתה מועמדת לפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר, "זה צריך לקרות לך" לצידו של ג'ק למון, איתו שיחקה גם בקומדיה של מארק רובסון .

בשנת 1956 זכתה הולידיי בפרס טוני על הופעתה במחזה "הפעמונים מצלצלים" בתפקיד המרכזנית אלה פיטרסון, הופיעה בנוסף בקומדיה "הקאדילק המוזהבת המוצקה" בתפקיד בעלת המניות לאורה פטרידג' עליו הייתה מועמדת לפרס גלובוס זהב. בשנת 1960 בהופעתה הקולנועית האחרונה חזרה הולידיי על תפקיד אלה פיטרסון בגרסה הקולנועית של וינסנט מינלי למחזה "הפעמונים מצלצלים", היא הועמדה על הופעתה בסרט בפעם הרביעית לגלובוס הזהב.

הולידיי הייתה אמא לבן אחד, עורך הקולנוע ג'ונתן אופנהיים מגירושייה מהמוזיקאי דייוויד אופנהיים.
לאחר שהתגרשה היא חיה עם נגן הסקסופון האגדי ג'רי מאליגן שתמך בה לאחר שחלתה במחלת סרטן השד, היא נפטרה מהמחלה ב-7 ביוני 1965 שהיא בת 43. היא נקברה ב"בית הקברות וסטצ'סטר הילס". על שמה כוכב קולנוע בשדרת הכוכבים של הוליווד

## פילמוגרפיה
[שמאל|ממוזער|250px|ג'ודי הולידיי בסרט "[צלע האדם", (1949)]]
* צלע האדם (1949)
* רק אתמול נולדה (1950)
* הזוג המוצלח (1952) The Marrying Kind
* זה עלול לקרות לך (1954) It Should Happen to You
* קאדילק הזהב (1956) The Solid Gold Cadillac
* מלאת חיים (1957)
* פעמוני נישואין (1960) Bells Are Ringing

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:שחקניות תיאטרון אמריקאיות
קטגוריה:זוכי אוסקר: השחקנית הטובה
קטגוריה:זוכי אוסקר: השחקן הטוב
קטגוריה:זוכי פרס טוני: שחקניות
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: קולנוע
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא רוסי-יהודי
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: שחקנית ראשית בקומדיה או בסרט מוזיקלי
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: שחקן ראשי בקומדיה או בסרט מוזיקלי
קטגוריה:זוכי פרס קלרנס דרוונט
קטגוריה:זוכי פרס דונלדסון
קטגוריה:אישים המופיעים ברשימה השחורה של הוליווד
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו מסרטן השד
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1921
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1921
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1965
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1965
Earth & Fire

שמאל|ממוזער|250px|כריסטינה (ירני) קאחמן, סולנית הלהקה
**Earth & Fire** (תרגום מילולי: "אדמה ואש") הייתה להקה הולנדית שפעלה בעיקר בשנות ה-70 בהרכבים משתנים. שיריה בסוגות הפופ, הרוק המתקדם והרוק הסימפוני זכו להצלחה מסוימת ברחבי אירופה. ב-1973 נבחר להיטה "Memories" לשיר השנה בישראל במסגרת מצעד הפזמונים הבינלאומי השנתי הן של רשת ב' והן של גלי צה"ל.

## תולדות הלהקה
הלהקה הוקמה ב-1967 בהולנד בשם "Opus Gainfull" ובהמשך שינתה את שמה ל-"Earth & Fire". ב-1970 זכתה להצלחתה הראשונה כאשר הסינגל "Seasons" הגיע למקום השני במצעד הפזמונים בהולנד והרביעי בבלגיה. ב-1972 היה הסינגל "Memories" הראשון שהגיע למקום הראשון במצעד הפזמונים בהולנד ובהמשך זכתה הלהקה להצלחה גם במדינות נוספות באירופה. להיטם "Weekend" מ-1979 הגיע לראש מצעדי הפזמונים בהולנד, גרמניה המערבית, שווייץ, דנמרק ופורטוגל. ב-1983 הפסיקה הלהקה את פעילותה וב-1987 חידשה שוב את הופעותיה עד לפירוקה הסופי ב-1990.

## דיסקוגרפיה
### אלבומים
* 1970 - Earth and Fire
* 1971 - Song of the Marching Children
* 1973 - Atlantis
* 1975 - To the World of the Future
* 1977 - Gate to Infinity
* 1979 - Reality Fills Fantasy
* 1981 - Andromeda Girl
* 1982 - In a State of Flux
* 1989 - Phoenix

### אוספים
* 1991 - Greatest Hits
* 2003 - The Ultimate Collection

## קישורים חיצוניים

* Earth & Fire באתר Rate Your Music

## הערות שוליים

קטגוריה:להקות רוק הולנדיות
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1968
קטגוריה:להקות שהתפרקו בשנת 1983
קטגוריה:להקות שהתפרקו בשנת 1990
ויני קוליוטה

**וינסנט פיטר "ויני" קוליוטה** (באנגלית: **Vincent Peter "Vinnie" Colaiuta**; נולד ב-5 בפברואר 1956) הוא מתופף אמריקאי החי בלוס אנג'לס. קוליוטה נחשב לאחד מגדולי המתופפים בעולם, נבחר לאחד מ-25 המתופפים המשפיעים ביותר בכל הזמנים על ידי מגזין התופים "Modern Drummer". קוליוטה ידוע בעיקר כַּמתופף של פרנק זאפה, סטינג, ג'וני מיטשל, ג'ף בק, הרבי הנקוק וצ'יק קוריאה.

במהלך הקריירה שלו ניגן קליוטה מגוון סגנונות, בהם רוק, פופ, ג'אז, פיוז'ן, בלוז ועוד. קוליוטה ניגן באלבומים רבים ועם אומנים מגוונים, ביניהם ג'וני מיטשל, ברברה סטרייסנד, מגהדת', לאונרד כהן וג'ף בק.

בסקר שנתי בקרב קוראי מגזין התופים "Modern Drummer", בחרו הקוראים בקוליוטה לתואר "מתופף השנה" עשרות פעמים. בשנת 1996 נכנס קוליוטה ל"היכל התהילה" של המגזין, ובגיליון המיוחד "The Drum Gods" נבחר כאחד מ-25 המתופפים המשפיעים ביותר בכל הזמנים. בשנת 2010 זכה בפרס גראמי ביחד עם צ'יק קוריאה, ג'ון מקלפלין, קני גארט וכריסטיאן מקברייד על נגינתם באלבום Five Peace Band.

## דיסקוגרפיה חלקית

## קישורים חיצוניים

* 

* ויני קליוטה, באתר "drummerworld"
* רשימת ראיונות עם קליוטה
* דיסקוגרפיה מלאה

## הערות שוליים

קטגוריה:מתופפים אמריקאים
קטגוריה:נגני ג'אז: מתופפים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1956
חזימה בנת א-שריף נאצר

**חזימה בנת א-שריף נאצר** (בערבית: **حزيمة بنت الشريف ناصر**; 1884 – 27 במרץ 1935) הייתה המלכה הראשונה של ממלכת עיראק ההאשמית.

## ביוגרפיה
חזימה בת נאצר אבן עלי נולדה בשנת 1884 בעיר מכה שבחצי האי ערב. בשנת 1904, כשהייתה בת 20, פגשה את פייסל אבן חוסיין, בנו השלישי של חוסיין בן עלי, השריף הגדול של מכה ולימים מלך עיראק, והתחתנה איתו באיסטנבול. לזוג נולדו ארבעה ילדים, שלוש בנות ובן, ראזי, מי שיהיה לימים ראזי, מלך עיראק.

בעקבות מלחמת העולם הראשונה התמוטטה האימפריה העות'מאנית, ושטחיה הנרחבים חולקו בין מעצמות המערב, בעיקר בין בריטניה הגדולה לצרפת. בעקבות האירועים נסע פייסל, בעלה של חזימה, לסוריה והכריז על עצמו כמלכה של סוריה הגדולה, בהתרסה כנגד רצונה הגלוי של צרפת להפוך את שטח סוריה לקולוניה צרפתית. כתוצאה מכך הפכה חזימה הפכה לזמן קצר למלכת סוריה. פייסל, חזימה וילדיהם התגוררו בארמון מלכותי בקרבת דמשק. חודשים ספורים בלבד לאחר הכרזתו למלך סוריה איבד פייסל את תוארו, וזאת בעקבות פלישת הצרפתים, אשר סירבו לקבל את תוקף טענתו של המלך החדש לריבונות על שטח סוריה. כתוצאה מכך איבדה גם חזימה את תוארה, ובני הזוג נאלצו להסתמך על רצונה הטוב של בריטניה הגדולה, ועל יחסיה הטובים עם בני השושלת ההאשמית באותם הימים.

בעקבות הצורך הבריטי בהקמתו של ממסד מנהלי חדש בשטחי המנדט החדשים שהוענקו להם, וכן הרצון לגמול לבני השושלת ההאשמית על התייצבותם האיתנה לצדה של בריטניה במהלך מלחמת העולם, בין היתר במסגרת המרד הערבי, החליטו הבריטים בשנת 1921 להכתיר את פייסל כמלכה הראשון של עיראק, וזאת תחת כנפי החסות הבריטית. בעקבות זאת, הפכה חזימה למלכת עיראק, ובנה ראזי ליורש העצר של הממלכה. בעקבות ההכתרה עברו בני הזוג לעיראק, והתיישבו בבגדאד, בירתה של הממלכה החדשה.

בעקבות מותו של פייסל בשנת 1933, הפך בנו, ראזי, למלכה החדש של עיראק, תחת השם **ראזי, מלך עיראק**. בעקבות זאת הפכה חזימה למלכה האם של עיראק. שנתיים לאחר מכן, בשנת 1935, נפטרה חזימה, ונקברה לצד בעלה בבגדאד. בת 51 הייתה במותה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:המשפחה ההאשמית
קטגוריה:מלכי עיראק
קטגוריה:ילידות 1884
קטגוריה:נפטרות ב-1935