open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
החיים הם נס

שמאל|ממוזער|250px|כלי הרכב ששימש את לוקה לתנועה על המסילה
** החיים הם נס** (בסרבו-קרואטית: ** Život je čudo**) הוא סרט קולנוע משנת 2004 בבימויו של אמיר קוסטריצה שגם השתתף בכתיבת התסריט וביצירת פסקול הסרט.

הסרט מתרחש על רקע מלחמת בוסניה.

## עלילה
הסרט מתרחש באזור כפרי הררי בבוסניה. לוקה (סלאבקו סטימק) הוא מהנדס סרבי שהגיע מבלגרד, יחד עם אשתו ג'דרנקה (וסנה טריוואליץ), זמרת אופרה מעורערת בנפשה, ובנו מילוש (ווק קוסטיץ'), שהוא שחקן כדורגל, לרגל סלילתה של מסילת רכבת העוברת בכפר, שתקשר את מזרח בוסניה עם סרביה. לוקה הגיע כדי לפקח על הסלילה ולתפעל את תחנת הרכבת.

לוקה עסוק בעבודתו, וסלילת המסילה מתקרבת לסיומה. מילוש חולם על קבלתו לקבוצת הכדורגל פרטיזן בלגרד. לוקה האופטימי מתעלם מסימני המלחמה שהחלה בקרואטיה ומאיימת להתפשט, ואילו אשתו חרדה מאוד מפני התפתחות זו.

כאשר המלחמה פורצת, מילוש מגויס לצבא הסרבי ובתום מסיבת הפרידה שנערכת לכבודו נעלמת ג'דרנקה בזרועותיו של מוזיקאי הונגרי. כעבור זמן קצר מגיע הדוור, וליה (אלכסנדר ברסק), ומספר ללוקה שבנו נפל בשבי המוסלמים הבוסנים. ידידיו של לוקה מביאים לו את סאבחה (נטשה סולאק) מוסלמית בוסנית צעירה ונאה שעבדה כאחות בבית החולים המקומי, והפכה לשבויה. הם מספרים ללוקה שסאבחה היא ממשפחה מיוחסת, ולכן יוכל להחליף אותה בבנו השבוי, מיד כשסאבחה תודיע למשפחתה על העסקה המוצעת.

לוקה מחזיק את סאבחה בביתו, ולבקשתו היא כותבת את המכתב המציע חילופי שבויים, אך כעבור זמן מגלה לו שהיא אינה ממשפחה מיוחסת, אלא במקרה שם משפחתה הוא כשם של אותה משפחה. לוקה נמלא זעם ומנסה לגרש את סאבחה, אך היא מעדיפה להישאר אתו.

לוקה וסאבחה מתאהבים, תוך כדי המולת הקרבות סביבם, והעניינים מסתבכים כאשר ג'דרנקה חוזרת הביתה. לוקה וסאבחה מנסים להימלט לאזור הסרבי באמצעות חציית הנהר דרינה, אך צלף בוסני יורה בסאבחה ופוצע אותה. במאמץ רב מוביל לוקה את סאבחה לבית החולים, תוך שבדרך היא מאבדת דם רב, היוצר פס אדום בשלג. הרופאים נאבקים על חייה ומצליחים להצילה.

מוכרזת הפסקת אש בפיקוח חיילי האו"ם, ומתחילים חילופי שבויים. סאבחה רוצה להישאר עם לוקה, אך מוחזרת נגד רצונה, ומילוש חוזר אף הוא. משפחתו של לוקה מתאחדת, אך לוקה ממשיך להיות מאוהב בסאבחה. הוא מחליט להתאבד על פסי הרכבת, אך הרכבת המתקרבת נעצרת משום שאתון עומדת על המסילה. לוקה מאושר שחייו נצלו בנס, ולהפתעתו סאבחה נמצאת ברכבת, והשניים מסתלקים לדרכם על גבה של האתון.

## פרסים
בשנת 2005 זכה הסרט בפרס סזאר לסרט הטוב ביותר מהאיחוד האירופי.

## ראו גם
* דרוונגרד

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:זוכי פרס סזאר
קטגוריה:סרטי 2004
קטגוריה:סרטי אמיר קוסטוריצה
קטגוריה:סרטי דרמה
שארלוט, נסיכת בלגיה

**הנסיכה שארלוט מבלגיה** (7 ביוני 1840 – 19 בינואר 1927) הייתה נסיכת בלגיה, קיסרית מקסיקו ואשתו של מקסימיליאן הראשון ממקסיקו. שארלוט ידועה גם בשם קרלוטה ממקסיקו.

## ביוגרפיה
שארלוט נולדה ב-7 ביוני 1840, ללאופולד הראשון, מלך הבלגים ואשתו השנייה לואיז-מארי, נסיכת אורליאן. שארלוט נקראה על שמה של אשתו הראשונה של אביה, שארלוט הנסיכה מווילס אשר מתה במהלך הלידה של בנה הבכור בשנת 1817. שארלוט הייתה בת-דודתה של מלכת בריטניה, ויקטוריה ובעלה הנסיך אלברט. אחיה היה לאופולד השני, מלך הבלגים.

בצעירותה, שרלוט דמתה לאמה, ונודעה כיפה, בעלת תכונות עדינות. בשילוב עם מעמדה כבתו היחידה של המלך לאופולד, היא הייתה כלה נחשקת.

במהלך 1857 נישאה הנסיכה שארלוט לארכידוכס מקסימיליאן מאוסטריה, אחיו של קיסר אוסטריה פרנץ יוזף הראשון. בני הזוג בחרו לבנות את ביתם בקרבת העיר טרייסטה, בטירת מירמרה שנבנתה במיוחד עבורם.

בשנת 1864 הוכתר מקסימיליאן לקיסר מקסיקו במקסיקו סיטי. שארלוט, בעקבות המעבר לארץ דוברת ספרדית, שינתה את שמה והפכה לקיסרית קרלוטה ממקסיקו. לבני הזוג, שנודעו כזוג אוהב ומאושר, לא היו ילדים, ולכן הם אימצו את שני נכדיו של אגוסטין הראשון, מי שהיה קיסר מקסיקו בשנת 1820. הזוג ייעד את אוגוסטין, בנם המאומץ הבכור, ליורש העצר בשם "הוד מלכותו, נסיך איטרובידה". ימי שלטונם של מקסימיליאן ואשתו במקסיקו ארכו 3 שנים בלבד.

עם סיום מלחמת האזרחים האמריקנית בשנת 1865, הביעה ארצות הברית נכונות לתמוך ברפובליקנים המקסיקנים וסיפקה להם נשק. ארצות הברית פלשה לשטחים דרומית מארצות הברית וכבשה שטחים בדרום ארצות הברית של היום (כגון טקסס), תוך ספיגת אבדות כבדות. הדרישה הייתה שחצי הכדור המערבי חייב להיות בשליטה אמריקאית ולאירופה אין מקום בחלק זה של העולם וזאת לפי דוקטרינת מונרו. בשנת 1866 נסוג נפוליאון השלישי בראשות הצבא הצרפתי ממקסיקו, דבר אשר האיץ את נפילת שלטונו של מקסימיליאן.

הקיסרית שארלוט יצאה לאירופה בשנת 1864 על מנת לנסות לגייס תמיכה לשלטונו של בעלה, בפריז, וינה ולבסוף ברומא, אצל האפיפיור פיוס התשיעי. לאחר שכל מאמציה כשלו, סבלה שארלוט ממשבר רגשי עמוק (ויש הטוענים כי סבלה מאי שפיות) ולא שבה מעולם למקסיקו. בשנת 1867 כאשר הקיסר מקסימליאן הוצא להורג על ידי בניטו חוארס ושותפיו, החריפה פגיעותה הנפשית של שארלוט. היא החליטה לחיות חיי בדידות והסתגרות בטירת בוכאוט בעיר מייזה, בלגיה, שם נפטרה ב-19 בינואר 1927.

בטירת מירמרה מוצגים חדרי מגוריהם המפוארים של שארלוט ובעלה בטרם נסיעתם למקסיקו.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אצולה בלגית
קטגוריה:נשים מקסיקניות
קטגוריה:אבירי מסדר מלטה
קטגוריה:ילידות 1840
קטגוריה:נפטרות ב-1927
כריסטוף-אדואר מוס

[שמאל|ממוזער|250px|שיפוץ [כנסיית הקבר, 1867–1868]]
**כריסטוף-אדואר מוֹס** (בצרפתית: **Christophe-Édouard Mauss**; 18 במרץ 1829, רואן, נורמנדי שבצרפת – 1914) היה אדריכל צרפתי.

## ביוגרפיה
מוס היה תלמידו של סימון-קלוד קונסטן-דופה (Constant-Dufeux), והתבלט בסלון של 1859 כאשר תכנן בית מחסה לעניים. בהמשך דרכו היה אחראי לכמה פרויקטים במזרח התיכון: באיזמיר, סלוניקי ואלכסנדריה. 

בשנת 1862 נשלח על ידי ממשלת צרפת לירושלים כדי לשקם חלקים מכנסיית הקבר וכן את מנזר סנטה אנה שליד שער האריות. שיפוץ הכיפה של כנסיית הקבר נמשך כ-5 שנים בשיתוף פעולה עם נציג הממשלה הרוסית, האדריכל מרטין איוונוביץ' אפינגר, שעבד בירושלים בשנים 1860–1864 ותכנן ובנה את המבנים במגרש הרוסים. 

בשנת 1864 השתתף כנציג ממשלת צרפת במשלחת של דה סוסי, שחקרה את אזור ים המלח וארץ העמונים. באותה שנה הוא תכנן ונטל חלק במשלחת של הדוכס אונורה דה לוינס (De Luynes) ארכאולוג ומומחה למטבעות עתיקות (1802–1867) לכרך הבירה של מואב ושובאק, מצודה צלבנית צפונית לפטרה, ופרסם את הממצאים בספר על מונומנטים צלבנים של ג. ריי (G. Rey).

בשנת 1873 הוא גילה את ברכת בית חסדא הנמצאת במתחם מנזר סנטה אנה ובשנת 1888 הוא פרסם מאמר גדול מלווה בתוכניות ושרטוטים הנמצאים באגף היהודי של הלובר.

ב-1892 הוא פרסם מחקר על שרידי כנסית ירמיהו הצלבנית באבו גוש שניתנה לממשלת צרפת על ידי הסולטאן הטורקי בשנת 1873 ובנייתה מחדש הסתיימה בשנת 1909.

הוא פרסם מחקרים אודות "משקלות צרפתיים ואנגליים", "יחידות מידה עתיקות" ונושאים ארכאולוגיים מחוץ לתחומי א"י. על חייו הפרטיים לא ידוע דבר מלבד העובדה שאת חופשותיו בילה אצל אחותו גב' גופיל (Goupil) בעיר בונסקור שבסן-מריטים.

## לקריאה נוספת

* יואל בן דב: אבו גוש 2002
* חיים גורן: המוסדות הנוצריים באבו גוש "קתדרה" 62 1992
* R. Rohrict: Bibliotheca Geographica Palestinae von 333 bis 1878 Berlin 1890
* Mauss: Leglise de Sainte Jeramia Revue Archeologique 19(1892)
* Oursel: Nouvelle Biographie Normande 1886
* Baron Ludovicde Vaux: Palestine Paris 1883
* Duc de Luynes:Voyage d Exploration a la Mer Morte a Petra Paris 1871
* Van der Vliet des Peres Blancs: La piscine probatique Jerusalem 1938
*Bernardin Collin: Recueil de Documents concernant Jerusalem et le lieux saints Jerusalem (1982) Documents regarding the Holy Sepulchre
* Dossier number(cote) LH/2790/119 בארכיון הלאומי בפריס
## קישורים חיצוניים
* ההספד שפורסם ב JOURNAL DE ROUEN ב 23/12/1914 באנגלית
*ההספד המקורי שפורסם בעיתון הצרפתי JOURNAL DE ROUEN ב 23/12/1914

## הערות שוליים

קטגוריה:אדריכלים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1829
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1914
וורנר מדיה

**וורנר מדיה** (אנגלית: **WarnerMedia**) היה קונצרן תקשורת המונים ובידור רב לאומי אמריקאי שהוקמה בשנת 1972. החברה היא הקונצרן השלישי בגודלו בעולם, לאחר התאגיד חברת וולט דיסני וחברת Comcast.

החברה בבעלות ענק התקשורת האמריקאי - חברת AT&T. מטה החברה נמצא במרכז טיים וורנר בניו יורק.
לפני שנקנתה על ידי AT&T השם היה נקרא **טַיְים ווֹרְנֶר** (אנגלית: **Time Warner**).
שמאל|ממוזער|250px|סמליל הקונצרן עד יוני 2018

## היסטוריה
טיים וורנר מורכב משתי חברות נפרדות שהתאחדו ב-1990: Warner Communications, Inc ו־Time Inc, ונכסיו כוללים גם את נכסיה של חברה שלישית, Turner Broadcasting System, Inc. החברה פועלת בכל תחומי התקשורת והבידור, ובולטת במיוחד בענפי הקולנוע, הטלוויזיה והעיתונות. בין חברות הבת של טיים וורנר, ניתן למנות את Adult Swim, Cartoon Network, CNN, DC קומיקס, HBO, The CW, The WB, Kids' WB, האחים וורנר, ניו ליין סינמה, ו-Castle Rock Entertainment.

בעבר היה שייך גם ספק האינטרנט הגדול אמריקה און ליין לקונצרן, אך ב-2009 נפרדו דרכיהן של שתי החברות. בתקופה שבה החברה הייתה בעלים של AOL, הועלו טענות כי החברה מהווה מונופול, בשל אחוז השליטה שלה על שוקי התקשורת. בין המותגים המפורסמים על ידי טיים ורנר, ניתן למנות את כתבי העת טיים מגזין, פיפל, ספורטס אילוסטרייטד, מד מגזין ו"פורצ'ן" ואת קבוצת הבייסבול אטלנטה ברייבס. החברה נסחרת בבורסה לניירות ערך בניו יורק תחת ראשי התיבות TWX.

ב-22 באוקטובר 2016 פורסם כי החברה הסכימה להימכר לחברת AT&T תמורת 85 מיליארד דולר, אולם מכירה מסוג זה עלולה לעבור תהליך אישור רגולטורי שיכול להמשך אף שנה שלמה.

לאחר שנה וחצי, ב-13 ביוני 2018, נודע כי הרכישה של AT&T אושרה. בעקבות זאת שם החברה השתנה ל**וורנר מדיה**.

במאי 2020, וורנר מדיה השיקה שירות סטרימינג משלה בשם HBO Max.

ב-16 במאי 2021, נודע כי AT&T תפצל את חברת וורנר מדיה ותמזג אותה עם חברת דיסקברי תמורת 43 מיליארד דולר. ב-1 ביוני 2021, נודע כי החברה הממוזגת נקראת בשם "האחים וורנר דיסקברי" , והיא תהיה תחת הנהלתו של דייוויד זאסלב, מנכ״ל דיסקברי לשעבר. העסקה הושלמה ב-8 באפריל 2022 יחד עם לוגו חדש לחברה הממוזגת. בנובמבר 2024, פורסם כי אנליסטים מובילים בוול סטריט לחצו על מנהלים ב"האחים וורנר דיסקברי" בנוגע לאפשרות של פירוק החברה. מנכ"ל "האחים וורנר דיסקברי", דייוויד זסלב, הודה שהביצועים של הסרט "ג'וקר: טירוף בשניים" היו מאכזבים ועלולים להשפיע על תוצאות החברה ברבעון הבא. החברה ספגה הפסד של מעל 100 מיליון דולר במחלקת המשחקים, והמנהלים ציינו כי יתחילו להתמקד יותר במותגים עיקריים ויפחיתו את מספר ההשקות החדשות.

## ראו גם
* אולפני האחים וורנר
* חברת דיסקברי

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:חברות שנסחרו בבורסה לניירות ערך בניו יורק
קטגוריה:חברות תקשורת אמריקאיות
קטגוריה:חברות בידור
קטגוריה:זוכי פרס פילו פרנסוורת'
קטגוריה:חברות אמריקאיות שנסגרו
מינהל המודיעין הכללי של משרד ההגנה האוקראיני

[200px|שמאל|ממוזער|סמל המודיעין הצבאי האוקראיני בשנים [1992-2016]]
**מינהל המודיעין הכללי של משרד ההגנה האוקראיני** (באוקראינית: **Головне управління розвідки Міністерства оборони України**; בראשי תיבות: **ГУР**) הוא המודיעין הצבאי של אוקראינה ואגף הביון של צבא אוקראינה. הארגון הוקם ב-7 בספטמבר 1992 כיורש הגה-אר-או הסובייטי.

## היסטוריה
המודיעין הצבאי האוקראיני הוקם בספטמבר 1992 כמחלקת ביון עצמאית בשם המינהל לאסטרטגיה צבאית של משרד ההגנה האוקראיני, אף שהמודיעין הצבאי באוקראינה היה קיים עוד מתקופת רוס של קייב, תחת בוגדן חמלניצקי בשנות 1640.

בשנים 1917–1920 פעלה מחלקת המודיעין של צבא הרפובליקה העממית של אוקראינה והיא הייתה לגרעין של המודיעין הצבאי האוקראיני. עם כיבוש אוקראינה בידי הצבא האדום הבולשביקים סיפחו את המודיעין של צבא הרפובליקה העממית של אוקראינה אל הגה-אר-או והיה לאגף האוקראיני של גר"ו.

בספטמבר 1992 הוקם המודיעין הצבאי החדש של אוקראינה העצמאית.
## הסמל החדש
ב-24 באוקטובר 2016 הוצג סמל חדש של המודיעין הצבאי של אוקראינה, הכולל ינשוף כסף מעופף (סמל לחוכמה, כושר המצאה, זריזות, ידע, תובנה והארה) עם חרב זהב בכפותיו (על הידית - סמל אוקראינה) על רקע גלובוס. בנפרד, שטח רוסיה נראה מודגש בכסף על הסמל.

סביב הלוגו יש שתי כתובות. האחת באוקראינית - Воєнна розвідка України - "המודיעין הצבאי של אוקראינה", השנייה בלטינית - "Sapiens dominabitur astris" ("השלטון החכם על הכוכבים"). הינשוף מוצא להורג במסווה מיסטי ומחריד של צייד לילה. הינשוף נראה צד עטלפים - שמהווים סמל למודיעין הצבאי הרוסי, שהמוטו שלו נשמע כמו "רק הכוכבים גבוהים יותר".

## ארגון ומבנה
* המחלקה למודיעין אסטרטגי
* המחלקה לביטחון מידע
* המחלקה למודיעין המטה הכללי
* מחלקת כוח אדם
* מחלקת התמיכה הטכנית
* המינהל לביטחון פנים
* מינהל התכנון והארגון
* מינהל התקשורת
* מינהל המימון
* המינהל לאבטחת מידע וסודות מדינה

### כוחות מיוחדים
* הגדוד הנפרד למטרות מיוחדות מספר 3 (בסיסו בקירובגרד)
* הגדוד הנפרד למטרות מיוחדות מספר 8 (בסיסו בעיר חמלניצקי)
* הגדוד הנפרד למטרות מיוחדות מספר 10 (בסיסו בקייב). מהווה יחידת עילית עליונה

## ראשי המודיעין הצבאי האוקראיני

## ראו גם
*גה-אר-או
*אמ"ן
*DIA

## קישורים חיצוניים

* 

*
עקרון התכלילים והמרכיבים

שמאל|ממוזער|250px|ברקציה המורכבת משברי סלעים קודמים
**עקרון התכלילים והמרכיבים**, הנקרא גם "יחסי היכללות", הוא אחד מעקרונות הסטרטיגרפיה המשמשים לקבוע את גילן היחסי של שכבות סלע ואת זמן ואופן היווצרותן. מהות העיקרון: כל גוף או חלקיק הנכלל בסלע – קדום ממנו. עיקרון זה – כרבים מעקרונות היסוד בגאולוגיה – פותח על ידי ניקולאוס סטנו והורחב מאוחר יותר על ידי ג'יימס האטון.

העיקרון דן בשני סוגים של גופים וחלקיקים הכלולים בסלעים:

## תכלילים
[שמאל|ממוזער|200px|קסנוקריסטים של [פירוקסן בפרידוטיט]]
חלק זה של העיקרון דן בסלעים המכילים גופים זרים, שנוצרו לפני היווצרות הסלע עצמו:
***[[קסנולית]]** – משמעות המילה ביוונית: "קסנוס" – זר ו"ליתוס" – אבן, כלומר: אבן זרה. קסנולית הוא סלע שנעטף על ידי סלע בהרכב אחר. במרבית המקרים מדובר במאגמה הנקרשת מסביב לסלע הזר בתא מאגמה או בצינור הזנה.
***אוטולית** – סלע הנעטף על ידי סלע בהרכב דומה. במקרה זה יכול סלע – למשל בזלת – להיעטף על ידי זרם של לבה בזלתית, שייקרש סביבו ויכיל אותו.
***קסנוקריסט** – גביש של מינרל הנכלא בתוך סלע במהלך היווצרותו, אך אינו מהווה חלק מהרכבו. דוגמה: יהלום הנישא על ידי קימברליט מן המעטפת אל מחוץ לקרום.

## מרכיבים
שמאל|ממוזער|200px|גרגרי חול המרכיבים אבן חול
חלק זה של העיקרון דן בסלעי משקע קלאסטיים, וגורס כי החלקיקים המרכיבים סלעים אלה קדומים לסלעים עצמם. סלעים אלה – הנקראים גם סלעים דטריטיים – הם סלעים המורכבים משברים וחלקיקים של סלעים קודמים.

דוגמאות:
***[[קונגלומרט (גאולוגיה)|קונגלומרט]]** – סלע המורכב מחלוקים מעוגלים, גדולים מ-2 מ"מ – שברי סלעים שעברו בליה, הסעה, השקעה והתקשות. החלקיקים המעוגלים מציינים כי הקונגלומרט נוצר הרחק מן המקום בו נשברו הסלעים, וכי שברים אלה נסחפו לשם והתעגלו בדרכם.
***[[ברקציה]]** – סלע הדומה באופן היווצרותו לקונגלומרט, אך בניגוד לו בנוי מחלקיקים זוויתיים ולא מעוגלים. החלקיקים הזוויתיים מציינים כי הברקציה נוצרה במקום בו נשבר הסלע הקודם או בסמוך לו.
***[[אבן חול]]** – סלע הבנוי מחלקיקים בגודל שבין 2 מ"מ ל-1/16 מ"מ, בעיקר מהמינרלים קוורץ, פצלת השדה ומינרלי חרסית.
בכל המקרים הללו, החלקיקים המרכיבים את הסלע קודמים לו.

## ראו גם
*גאולוגיה - מונחים

## לקריאה נוספת
*
*

## קישורים חיצוניים
*שלמה שובאל, **[http://ebooks.openu.ac.il/olive/am3/C20117 צפונות כדור הארץ]**, האוניברסיטה הפתוחה (דורש הרשמה לאתר) ובגוגל ספרים

קטגוריה:גאולוגיה
קטגוריה:סטרטיגרפיה
קטגוריה:עקרונות יסוד בגאולוגיה
קטגוריה:היסטוריה של המדע
פיוניר (חברת אלקטרוניקה)

**פַּיוניר** (באנגלית: **Pioneer**) היא חברה יפנית רב-לאומית, המתמחה בייצור מוצרי צריכה אלקטרוניים. החברה מייצרת מגוון מוצרי אלקטרוניקה כגון: טלוויזיות, נגני מוזיקה, נגני דיסקים, מערכות שמע לרכב ולבית, ציוד לתקליטנים, נגני DVD, רסיברים, צגי מחשב, Blu-ray.
משרדי ההנהלה נמצאים בעיר קווסאקי שביפן. החברה נוסדה בשנת 1938 בטוקיו על ידי נוזומו מטסומוטו, כחנות לתיקון מוצרי רדיו ורמקולים. 

פיוניר לקחה תפקיד חשוב בפיתוח טלוויזיה בכבלים אינטראקטיבית ולייזרדיסק. היא הייתה הראשונה לייצר נגן דיסקים לרכב, ו-DVD מקליט. חברת שארפ מחזיקה ב-14% מבעלות פיוניר.

## אבני דרך בהיסטוריה של החברה
* 1938: נוזומו מטסומוטו, איש עסקים יפני מקים את 'פיוניר' כחברה ליצור ותיקון מכשירי רדיו ורמקולים. באותה שנה גם החברה מוציאה את המוצר הראשון שלה, רמקול A-8.
* 1961: החברה נסחרת בבורסה של טוקיו ברשימה השנייה.
* 1962: החברה מציגה את מערכת השמע הנפרדת הראשונה בעולם.
* 1966: החברה נכנסת לשוק באירופה וארצות הברית.
* 1968: נכנסת לרשימה הראשונה של החברות הנסחרות בבורסה של טוקיו ונסחרת גם בורסה לניירות ערך של אוסקה.
* 1975: החברה מציגה מערכת סטריאו לרכב הראשונה בעולם.
* 1976: החברה מתחילה להיסחר בבורסה לניירות ערך בניו יורק. באותה שנה יוצאים לאור רמקולים HPM-100 שנחשבו למתקדמים ביותר.
* 1977: מציגה לעולם לראשונה את הטלוויזיה בכבלים בשיתוף פעולה עם 'וורנר קייבל'.
* 1978: החברה מוציאה לאור את מקלט הרדיו העוצמתי ביותר שלה עד היום, SX-1980.
* 1979: החברה מתחילה לייצר לייזרדיסק המיועד לתעשייה.
* 1982: פיוניר מתחילה ביצור של נגני דיסקים.
* 1984: פיוניר מייצרת את מערכת השמע הראשונה לרכב המנגנת דיסקים.
* 1990: פיוניר מייצרת את מערכת ה-GPS הראשונה בעולם.
* 1997: מקימה חברת תקשורת לוויינים המיועדת לאירופה.
* 2006: נשיא החברה, קנאו איטו והיו"ר, קניה מטסומוטו מגישים את התפטרותם עקב כישלונות החברה בשנים האחרונות.
* 2009: פיוניר מעבירה את המשרדים הראשיים שלה מטוקיו לקווסאקי.
* 2010: החברה מפסיקה לייצר טלוויזיות.
* 2015: מכירת חטיבת אלקטרוניקה בייתית ל-"Onkyo".

## קישורים חיצוניים

* 

* פיוניר ארצות הברית
* פיוניר אירופה
* פיוניר ישראל

קטגוריה:חברות אלקטרוניקה יפניות
קטגוריה:יצרני אוזניות
קטגוריה:מותגים יפניים
קהילת המודיעין האיטלקית

**מערך המודיעין והביטחון של הרפובליקה** (באיטלקית: **Sistema di informazione per la sicurezza della Repubblica**) היא קהילת המודיעין של איטליה, הכוללת כמה ארגוני מודיעין וביטחון, שעברו הליכי רפורמה משמעותיים בשנת 2007. הקהילה הוקמה כאיגוד תחת מערך מאורגן ב-28 באוגוסט 2007.

## מבנה
בדומה למבנה שירותי הביון בשאר מדינות העולם, קהילת המודיעין האיטלקית מורכבת משלוש זרועות ביון: ביון חוץ אזרחי, מודיעין פנימי ומודיעין צבאי. ארגוני הביון האיטלקיים הם:
* **DIS - מחלקת המודיעין והביטחון (Dipartimento delle Informazioni per la Sicurezza)** - ארגון הכפוף לראש ממשלת איטליה ומחולק לשני משרדים
** **משרד הביטחון המרכזי (Ufficio Centrale per la Sicurezza)** - המופקד על ביטחון פנים
** **משרד הארכיון המרכזי (L'Ufficio Centrale degli Archivi)** - המופקד על אבטחת סודות מדינה וניהול נתונים עבור השירותים החשאיים.
** **בית הספר למודיעין (La Scuola di Formazione)** - אחראי לאימון סוכני ביון איטלקיים.
* **[[AISI]] - הסוכנות למודיעין וביטחון פנים (Agenzia Informazioni e Sicurezza Interna)** - היא שירות הביטחון העיקרי של איטליה, שהוקמה ב-3 באוגוסט 2007
* **[[AISE]] - הסוכנות למודיעין וביטחון חוץ (Agenzia Informazioni e Sicurezza Esterna)** - היא סוכנות הביון הממשלתית של איטליה שנוסדה ב-3 באוגוסט 2007
* **CISR - הוועדה הבין משרדית לביטחון הרפובליקה (Comitato Interministeriale per la Sicurezza della Repubblica)** - היא ארגון תיאום ממשלתי בענייני ביטחון
* **ADSR - הרשות לביטחון הרפובליקה (Autorità Delegata per la Sicurezza della Repubblica)** - אחראית לאיסוף מודיעין פוליטי מדיני.
ועדת הפיקוח על השירותים החשאיים היא הוועדה הפרלמנטרית לענייני ביטחון הרפובליקה (COPASIR, Comitato Parlamentare per la Sicurezza della Repubblica) ו-COPACO, הוועדה הפרלמנטרית לפיקוח על השירותים החשאיים (Il Comitato Parlamentare di Controllo sui Servizi Segreti).

## ראו גם
* שירות הביון והביטחון הצבאי (איטליה)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קהילת המודיעין האיטלקית
אלק ראולי

**אלק ראולי** (באנגלית: **Alec Rowley**; 13 במרץ 1892 - 11 בינואר 1958) היה מלחין, פסנתרן, נגן עוגב ומחבר ספרי מוזיקה אנגלי.

## חייו
### לימודים

ראולי נולד בלונדון בשנת 1908 נכנס לאקדמיה המלכותית למוזיקה, שם למד הלחנה אצל **פרדריק קורדר** (Frederick Corder), עוגב אצל ה. ו. ריצ'רדס ופסנתר אצל **אדוארד מורטון** (Edward Morton).

### קריירה

בשנים 1912 עד 1921 היה נגן עוגב בכנסיית סנט ג'ון בריצ'מונד ומ-1921 עד 1932 בסנט אולבנ'ס בטדינגטון. במקביל לימד בטריניטי קולג' הלונדוני וקידם רבות את החינוך המוזיקלי. הוא הרבה להופיע ולשדר ברדיו בדואו פסנתר עם **אדגר מוי** (Edgar Moy) בשנים 1933-43 ונודע ברבים ביצירותיו להרכבי חובבים. בשבעת שירי המקהלה שלו, "מבחר מלחים", יש שפע מוזיקה טובה ודי אתגר לעשות את החזרות למעניינות. נוסף לכך כתב ראולי יצירות רבות לפסנתר סולו ולעוגב סולו. בלט המימיקה שלו, "הנסיכה שאיבדה מנגינה" זכה לפרסום מטעם קרן קרנגי בשנת 1926. אף כי רבות מיצירותיו הן מיניאטורות, היו לו גם יצירות גדולות, שבוצעו בקונצרטי הפרום ובפסטיבל צ'לטנהם.

## פרסים ומלגות על שם ראולי
* 1958 פרס לזכר אלק ראולי בקולג' טריניטי, תרומת סר הרולד קניון
* 1970 פרס רסיטל הפסנתר על שם אלק ראולי מטעם פרופסור אלפרד קיצ'ין
* מלגת ביצוע מוזיקלי מטעם בריל קינגטון באוניברסיטת איסט אנגליה

## כתבים
* "ארבע ידיים - פסנתר אחד" (אוקספורד, 1940)
* "מוזיקה הלכה למעשה" (Practical Musicianship) (לונדון, 1941)
* "אלתור: מסה לנגני עוגב" (Extemporisation)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מלחינים אנגלים
קטגוריה:נגני עוגב אנגלים
קטגוריה:פסנתרנים בריטים
קטגוריה:מורים למוזיקה
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1892
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1958
החזר השקעה

**החזר השקעה** (הידוע גם בקיצור האנגלי **ROI** - Return on Investment או כ-**ROR** - Rate of Return) הוא מדד כלכלי להערכת הכדאיות של פעולה הכרוכה בהשקעת כסף, זמן או משאבים אחרים. על ידי השוואת כמות ההכנסה המתקבלת ביחס לעלות ההשקעה, המדד משמש גם להשוואה בין חלופות ההשקעה השונות העומדות בפני ארגון.

חישוב המדד מתבצע באמצעות חישוב הרווח מההשקעה חלקי עלותה. 

הן הרווח והן העלות אינם בהכרח נתונים ריאלים, כגון כסף - לדוגמה הרווח מההשקעה יכול להתבטא גם בנאמנות לקוחות או חיזוק תדמית המותג, אשר לעיתים קשה לכמת במונחי הון. עם זאת, לצורך חישוב החזר ההשקעה מקובל לקבוע ערכים ריאלים גם לאלמנטים מופשטים שכאלה, כאשר הם מהווים חלק מההשקעה או מהרווח.

המדד משקף את רווחיות ההשקעה ומסייע לבחון את קצב ההתקדמות למול יעדים, מתחרים או השווקים. המדד נמצא בשימוש עסקים רבים והפך לכלי נפוץ בכלכלה המערבית.

נהוג לבחון את החזר ההשקעה כאשר מתכננים להשקיע בפרויקטים כגון: 
* פיתוח מוצר;
* חדירה לשווקים חדשים (בחירה בין מנועי צמיחה);
* רכישת קווי ייצור.

## חישוב ה-ROI
הדרך הבסיסית והנפוצה ביותר לחישוב ROI היא באמצעות הנוסחה: \frac{income - investment}{investment} 

לדוגמה: במידה ורכישה של פס ייצור בעלות של 100 ₪ תיצור הכנסה של 125 ₪ אזי נקבל: ROI = 0.25.

## בחינת השקעה אלטרנטיבית
מקובל לבחון את כדאיות הפרויקט בהשוואה לאלטרנטיבה: האם: ROI > R? 

כאשר ערך ה ROI גדול מערך הריבית האלטרנטיבית (עלות ההון) אזי הפרויקט כדאי מבחינה פיננסית. 

תוצאות אפשריות הן: כדאי (+), אדישות (0) או הפסד (-).

במילים אחרות, תנאי הכרחי לכדאיות הפרויקט הוא שהתשואה עליו תהיה חיובית; תנאי נוסף הכרחי אשר יתמוך בכדאיות ביצוע הפרויקט הוא שהחזר ההשקעה שלו יהיה גבוה מהחזר ההשקעה של אלטרנטיבות ההשקעה האחרות.

## ראו גם
* שיעור תשואה פנימי

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:השקעה
קטגוריה:יחסים פיננסיים
קטגוריה:שיווק
רביעיית ג'וליארד

**רביעיית ג'וליארד** (באנגלית: **Juilliard String Quartet**) היא רביעיית מיתרים, שנוסדה בשנת 1946 בבית הספר ג'וליארד בניו יורק. החברים המקוריים היו רוברט מאן ורוברט קוף בכינורות, רפאל הילייר בוויולה וארתור וינוגרד בצ'לו; החברים הנוכחיים (לשנת 2009) הם ניק אנט ורונלד קופס בכינורות, סניואל רודס בוויולה וג'ואל קרוסניק בצ'לו. ב-2011 יחליף ג'וזף לין את ניק אנט. ג'ואל סמירנוף עזב את הרביעייה אחרי עונת 2008–2009 כשהתמנה לנשיא מכון קליבלנד למוזיקה. ההרכב מכהן כיום כרביעיית הבית הן של בית ספר ג'וליארד והן של ספריית הקונגרס. הרביעייה זכתה במספר רב של פרסים, בהם ארבעה פרסי גראמי וחברות ב"היכל התהילה של האקדמיה הלאומית לאמנויות ההקלטה ולמדעים".

הרביעייה מנגנת קשת רחבה של מוזיקה קלאסית והקליטה יצירות מאת מלחינים שונים, בהם בטהובן, מנדלסון, בארטוק, דביסי ושוסטקוביץ'. כן קידמה מלחינים בני זמננו כמו אליוט קארטר, ראלף שאפי ומילטון באביט. רביעיית ג'וליארד הופיעה עם נגנים אחרים ידועי-שם כמו אהרן קופלנד, יו-יו מה ומאוריציו פוליני.

הרביעייה החלה להקליט בשנת 1949 עם חברת סוני קלאסיקל (קודם "תקליטי קולומביה" ו-"CBS יצירות-מופת") ורשימת ההקלטות של הקבוצה כוללת כיום למעלה מ-100 פריטים, מהם ברפרטואר המוכר ואחרים מוכרים פחות. לשבחים מיוחדים זכו הקלטותיהם מראשית שנות ה-50' של שש רביעיות המיתרים של בארטוק בחברת קולומביה ויצירות שונות שהוקלטו בחברת RCA להקלטות סטריאו חיות (1958-62 בקירוב).

## חברים
### כינור ראשון
* רוברט מאן 1946
* ג'ואל סמירנוף - 1997
* ניק אנט - 2009
* ג'וזף לין 2010

### כינור שני
* רוברט קוף 1946
* איזידור כהן 1958
* ארל קרליס 1966
* ג'ואל סמירנוף 1986
* רונלד קופס 1997

### ויולה
* רפאל הילייר 1946
* סמיואל רודס 1969

### צ'לו
* ארתור וינוגרד 1946
* קלאוס אדם 1955
* ג'ואל קרוסניק 1974

## פרסים ואותות הוקרה
* פרס גראמי לביצוע מצטיין של מוזיקה קאמרית
* רביעיית המיתרים ג'וליאדס על בטהובן: רביעיות המיתרים המאוחרות (1985)
* רביעיית המיתרים ג'וליארד על שנברג: רביעיות לכלי מיתר מכלול (1978)
* רביעיית המיתרים ג'וליארד על דביסי: רביעייה בסול מינור/ראוול: רביעייה בפה מז'ור (1972)

## קישורים חיצוניים

* 

ג'וליארד
ג'וליארד
קטגוריה:בית הספר ג'וליארד
פראטר

[250px|ממוזער|פארק השעשועים וורסטפראטר, ברקע [וינר ריזנראד]]
**פראטר** (בגרמנית: **Prater**) הוא הפארק הציבורי הגדול בעיר וינה. הפארק שוכן בין נהר הדנובה לבין תעלת הדנובה, ברובע לאופולדשטאדט. הפארק ידוע בעיקר בשל פארק השעשועים וורסטלפראטר (Wurstelprater) שבו נמצא גלגל הענק "וינר ריזנראד" ולצידו אצטדיון ארנסט האפל, שנקרא בעבר "אצטדיון פראטר".

## היסטוריה
בשנת 1162 נמסר השטח למשפחה בשם דה פראטו (de Prato) על ידי פרידריך הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. השם "פראטר" מופיע לראשונה בתעודה משנת 1403 בהתייחס לאי בדנובה, הוראת השם התרחבה עם הזמן לשטח הסמוך. בשנת 1560 נרכש השטח על ידי מקסימיליאן השני, שהפך אותו לשטח ציד קיסרי. יורשו, רודולף השני, אסר כניסת אזרחים לשטח. ב-1766 הכריז יוזף השני על השטח כפארק ציבורי פתוח לכל, הוא גם נתן רישיון לפתיחת בתי קפה ובתי בירה בשטח, דבר שסייע להפיכת המקום לאזור בידור ושעשועים. הציד היה מותר בפארק עד 1920. בשנת 1838 נפתחה סמוך לשער הכניסה לפארק תחנת הרכבת הצפונית (Nordbahnhof) ששינתה את שמה ל"כוכב פראטר" (Praterstern) ב-1959.

בשנת 1873 התקיימה בשטח הפארק התערוכה העולמית של וינה (1873) עבורה נבנה מבנה עגול (רוטונדה), שעלה באש בשנת 1937. כיום נמצא במקום זה מרכז התערוכות (Messegelände). ב-1897 הוקם הגלגל הענק, שהפך את הפארק לאטרקציה בקנה מידה אירופאי. בין 2004 ל-2008 נערכו שיפוצים נרחבים בפארק, שכללו הרחבת קו הרכבת התחתית של וינה אל הפארק והקמת שלוש תחנות לאורכו.

## פארק השעשועים

פארק השעשועים נפתח ב-1895 ביוזמתו של גאבור שטיינר עם תצוגה שנקראה "ונציה בווינה" שכללה לגונה מלאכותית ואשר דימתה סיור בעיר. מתכנן התצוגה היה האדריכל הציוני אוסקר מרמורק והצייר מוזר. ב-1897 צורף לתצוגה הגלגל הענק, שהיה הגדול באירופה. בתיאטרון פתוח הוצגו אופרטות של פרנץ להאר ואחרים.

כיום הכניסה לפארק היא חינמית, אך יש לשלם בנפרד עבור כל אטרקציה. בנוסף לגלגל הענק מכיל הפארק אטרקציות מקובלות כגון רכבת הרים, רכבת שדים, קרוסלות ופלנטריום. הדמות "קלאפאטי" (Calafati), שהיה חלק מקרוסלה בשם "סין הגדולה" בראשית ימי הפארק מהווה את סמלו. מוזיאון קטן מציג את תולדות המקום.

## אזכורים בתרבות
* סצנה ארוכה בסרטו של קרול ריד, בכיכובו של אורסון ולס, האדם השלישי, מתרחשת בפארק.
* בפארק צולמה גם סצנה מהסרט 007 באזור המסוכן.
* מספר סצנות מהסרט לפני הזריחה מתרחשות בפארק.
* הפארק מופיע בסיפורו של ש"י עגנון "הרופא וגרושתו".
* הפארק מאוזכר בסיפורו של דוד פוגל ״חיי נישואים״.
* הפארק נזכר בנובלה ״למות״ מאת ארתור שניצלר.

## גלריה

Prater vom Riesenrad.jpg|מראה כללי ממרומי גלגל הענק
Calafati Prater he.jpg|הדמות "קלאפאטי"
Wiener Riesenrad DSC02378.JPG|וינר ריזנראד
Liliputbahn autune.JPG|רכבת תיירים בפארק


## קישורים חיצוניים

* 

* אתר פראטר הרשמי  

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פארקי שעשועים באירופה
קטגוריה:וינה: גנים ופארקים
ישראל פז

**ישראל פז (גולדשמיד)** (1926 – 1 במרץ 2002) היה מבכירי כתבי הספורט בישראל, מקום המדינה ובמשך כחמישים שנה.

## קורות חייו
פז נולד בליטא, ועלה לארץ ישראל עם ואחיו אליהו פז משפחתו בגיל 10. מגיל 13 שיחק בקבוצת הפועל תל אביב בכדורסל, כדורעף וכדורגל. בהמשך שימש כשופט כדורסל עד שנת 1962. בשנים 1968–1973 כיהן כסגן יו"ר איגוד הכדורסל בישראל. מ-1976 היה חבר בוועד האולימפי בישראל.

פז הוא ממייסדי תא עיתונאי הספורט בארץ, ותקופה מסוימת שימש גם כיושב ראש התא. שימש ככתב הספורט הראשי של העיתון "על המשמר" משנת 1946 עד 1992. היה ממייסדי העיתון "חדשות הספורט", וערך את העיתונים "קול הספורט" ו"ספורט לעם". בלט בסיקור העקבי של מרוץ הקפת התבור המסורתי, מרוץ אשר אורגן על ידי מרכז הפועל לזכרו של האלוף יצחק שדה. כמו כן, עסק בסיקור תחום הכדורסל ברשות השידור. נודע בכך שערך תיעוד קפדני וסטטיסטי של משחקי כדורסל בישראל.

פז חיבר מספר ספרים על תולדות הספורט והכדורסל בישראל, בהם "מי ומי בספורט", "אלפים ואלופים", "הכדורסל בישראל 1948-1968", "אלבום ה-50 של ההתאחדות לכדורגל" ו"כדורסל 1982" (יחד עם שמואל יעקבסון).

נפטר ב-1 במרץ 2002. לאחר מותו עבר אוסף הסטטיסטיקה שאסף לאורך השנים לארכיון מנהלת ליגת העל.

## קישורים חיצוניים
* ישראל פז באתר "ספסל"

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי ליטא
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:סגל על המשמר
קטגוריה:סגל חדשות הספורט
קטגוריה:עיתונאי ספורט ישראלים
קטגוריה:סגל קול ישראל
קטגוריה:עורכי עיתונים ישראלים
קטגוריה:עסקני כדורסל ישראלים
קטגוריה:אנשי הוועד האולימפי בישראל
קטגוריה:יקירי תל אביב-יפו לשנת 2002
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1926
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2002
דג השמך (ליד)

**דג השמך** (בגרמנית: **Die Forelle**), אופוס 32 (550 ברשימת דויטש) הוא ליד מלא חיים, שפרנץ שוברט הלחין בשנת 1817. היצירה הזו, בעלת הפופולריות העצומה, נועדה לקול סולו ולפסנתר. המילים לקוחות משלושת הבתים הראשונים מבין ארבעה בפואמה מאת כריסטיאן פרידריך דניאל שובארט.

היצירה כתובה במבנה סטרופי משתנה, כלומר, בתי המוזיקה זהים בדרך כלל, עם בית אחד שונה.

השיר הוא הבסיס למערכת וריאציות בפרק הרביעי של חמישיית דג השמך (667 ברשימת דויטש) משנת 1819.

ב-1846 השתמש ליסט בגרסה חופשית ומתועתקת של הליד בשתי גרסאות לפסנתר סולו.

לוין קיפניס כתב שיר בשם "פרחי הצבעונים" לליד זה.

## קישורים חיצוניים

* 
* מילות תרגומו של קיפניס והקלטת השיר בעברית, יחד עם המלים המקוריות באתר זמרשת

* Original Text and translations to English
* Die Forelle (Franz Schubert)  (Die schöne Müllerin - Franz Schubert), Monsegur Vaillant
* Full score and MIDI file at Mutopia

*ביצוע של הזמרת הישראלית עפרה חזה לאופרה "Die Forelle", באתר יוטיוב

קטגוריה:יצירות מאת שוברט
קטגוריה:יצירות על פי שירי משוררים
קטגוריה:שירים במוזיקה קלאסית
קטגוריה:יצירות במוזיקה קלאסית
קטגוריה:שירי המאה ה-19
קטגוריה:דגים בתרבות
קטגוריה:יצירות קאמריות
קטגוריה:שירים על דגים
שירות אכיפת החוק הצבאי (אוקראינה)

200px|שמאל|ממוזער|סמל המשטרה הצבאית של אוקראינה, 2016
ממוזער|טלאי היחידה
**שירות [[אכיפת החוק]] הצבאי של [[הכוחות המזוינים האוקראיניים]]** (באוקראינית: **Військова служба правопорядку у Збройних Силах України**) הוא המשטרה הצבאית של אוקראינה (באוקראינית: Військова поліція України). הגוף הוקם ב-19 במאי 2002. על פי אומדן כוח אדם משנת 2005, מצבת כוח האדם שלו עמד על 1,745 חיילים. מפקד החיל הוא גנרל-מייג'ור איהור קרישטון. חיילי המשטרה הצבאית האוקראינית נטלו חלק במבצעי אכיפה שונים באזור ואסיט, עיראק בשנת 2005, כחלק מסיוע לכוחות הקואליציה של ברית נאט"ו.
## פיקוד
* גנרל מייג'ור אולכסנדר דובליאן (2002 - 2007)
* גנרל מייג'ור סרהיי הליבוב (2007 - 2015)
* גנרל מייג'ור איהור קרישטון (משנת 2015)

## קישורים חיצוניים

*נוסח החוק אודות הקמת המשטרה הצבאית האוקראינית
*מידע על מבנה המשטרה באתר משרד ההגנה האוקראיני

## הערות שוליים

קטגוריה:אוקראינה: צבא וביטחון
קטגוריה:חילות משטרה צבאית
ויקיפדיה הפולנית

**ויקיפדיה הפולנית** (פולנית: **Wikipedia polskojęzyczna** או **Wikipedia, wolna encyklopedia**) היא הגרסה הפולנית של ויקיפדיה, שהייתה לוויקיפדיה התשיעית שנפתחה, ב-26 בספטמבר 2001. נכון ליולי 2019 הייתה ויקיפדיה הפולנית הוויקיפדיה ה-10 בגודלה בעולם. כמו כן, היא הוויקיפדיה השנייה בגודלה מבין השפות הסלאביות לפי מספר ערכיה, לאחר ויקיפדיה הרוסית.

נכון ל-ב  ישנם בו  ערכים.

## ויקיפדיה הפולנית על ציר הזמן
שמאל|ממוזער|250px|גרף המתאר את עליית הערכים בוויקיפדיה הפולנית
*27 בינואר 2005: מייסדי ויקיפדיה הפולנית קיבלו את הפרס "אזרחי האינטרנט של השנה 2004".
*יולי 2005: *tsca.bot*, אחד מהבוטים של ויקיפדיה הפולנית, תוכנת להעלות סטטיסטיקות מדפים ממשלתיים רשמיים על העיריות של צרפת, פולין ואיטליה. תוך מספר חודשים, הבוט העלה למעלה מ-40,000 ערכים חדשים.
*4 בספטמבר 2005: ויקיפדיה הפולנית עקפה את ויקיפדיה ההולנדית במספר הערכים. אולם, כ-5 ימים לאחר מכן, היא חזרה למקום השביעי לאחר שנעקפה על ידי הוויקיפדיה האיטלקית.
*18 בספטמבר 2005: ויקיפדיה הפולנית עקפה את הוויקיפדיה השוודית והפכה לוויקיפדיה השישית בגודלה.
*23 בספטמבר 2005: ויקיפדיה הפולנית עקפה את הוויקיפדיה האיטלקית והפכה לוויקיפדיה החמישית בגודלה.
*15 בינואר 2006: ויקיפדיה הפולנית עקפה את ויקיפדיה היפנית והפכה לוויקיפדיה הרביעית בגודלה.
*24 בספטמבר 2013: ויקיפדיה הפולנית חצתה את רף מיליון הערכים.

## קישורים חיצוניים

* 

פולנית
קטגוריה:פולנית
קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-2001
קטגוריה:פולין: חינוך
אורי סלימאן

**אורי סלימאן** (נולד ב-23 בדצמבר 1952) הוא כדורגלן עבר ישראלי.

## ביוגרפיה
סלימאן נולד בכפר סבא, אך בגיל צעיר עבר עם משפחתו לתל אביב.

בגיל 9 החל את דרכו בקבוצת הכדורסל של מכבי תל אביב, ועבר לקבוצת הכדורגל של מכבי תל אביב כשהיה בן 16. ב-1971 עלה לקבוצה הבוגרת בפעם הראשונה. בעונת 1982/1983 עבר לשחק במכבי פתח תקווה, ובעונת 1983/1984 בהפועל יהוד. לקראת עונת 1984/1985 חזר סלימאן למכבי תל אביב ובהמשך שיחק במשך שתי עונות במכבי יפו. בעונת 1988–1989 שיחק סלימאן בסקציה נס ציונה מליגה ב' דרום ב' וסיים איתה במקום השני.

במהלך הקריירה שלו שיחק במספר עמדות שונות, כחלוץ, קשר ומגן. כשחקן פעיל זכה בשלוש אליפויות וגביע מדינה אחד.

לזכותו הופעה רשמית אחת במדי נבחרת ישראל, ב-1978 נגד הנבחרת הצעירה של .

בשנת 2017 החל לשמש כסקאוט בנבחרות הצעירות של ישראל.

## תארים
;מכבי תל אביב
* אליפויות (3): 1971/1972, 1976/1977, 1978/1979
* גביעי מדינה (1): 1976/1977

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:מגני כדורגל ישראלים
קטגוריה:חלוצי כדורגל ישראלים
קטגוריה:קשרי כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ישראל
קטגוריה:כדורגלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורגלני מכבי פתח תקווה
קטגוריה:כדורגלני הפועל יהוד
קטגוריה:כדורגלני סקציה נס ציונה
קטגוריה:כדורגלני מכבי יפו
קטגוריה:תל אביב-יפו: כדורגלנים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
הארמייה ה-62 (ברית המועצות)

**הארמייה ה-62** הייתה ארמיית שדה של הצבא האדום בתקופת מלחמת העולם השנייה, שקיבלה פרסום עולמי בעקבות התפקיד המכריע שמילאה בהגנה על העיר סטלינגרד במהלך קרב סטלינגרד.

## היסטוריה
### הקמת הארמייה
הארמייה הייתה ארמיית עתודה שהוקמה בסוף מאי 1942 בשם ארמיית העתודה ה-7, והשתייכה לעתודת הפיקוד העליון הסובייטי.

### המערכה על סטלינגרד
ב-10 ביולי סופחה הארמייה לכוחות חזית סטלינגרד ושמה שונה לארמייה ה-62. הארמייה הוצבה באגף הימני של החזית ממערב לעיקול נהר הדון, והחל מ-23 בחודש ניהלה שורת קרבות מגננה קשים כנגד כוחות גרמניים עדיפים. בראשית אוגוסט הצליחה הארמייה הגרמנית השישית לכתר ולהשמיד את מרבית יחידות הארמייה וכמעט את כל הארטילריה שלה ממערב לנהר דון. הארמייה הוקמה מחדש מיחידות שהשתייכו לארמיית הטנקים הראשונה (שפורקה) ולארמייה ה-64. תחת לחץ גרמני כבד נסוגה הארמייה באיטיות לטבעת ההגנה הפנימית סביב העיר סטלינגרד, ולאחר שהגרמנים הצליחו לפרוץ אל הוולגה מצפון ומדרום לסטלינגרד, נותרה מבודדת בחורבות העיר. הארמייה כללה להלכה 11 דיוויזיות חי"ר, 7 בריגדות עצמאיות וקורפוס טנקים, אך כתוצאה מהאבדות הכבדות שספגו יחידותיה בקרבות הקודמים, כוחה בפועל ערב פתיחת המתקפה הגרמנית על סטלינגרד לא עלה על כ-20 אלף חיילים וכמה עשרות טנקים. מפקד הארמייה, גנרל א.י. לופאטין, שלא האמין ביכולת כוחותיו להגן על סטלינגרד, ורצה לסגת לגדה המזרחית של הוולגה, פוטר על ידי מטה החזית הדרום-מזרחית ב-11 בספטמבר והוחלף על ידי גנרל לוטננט וסילי צ'ויקוב, שקיבל פקודה להגן על העיר עד האיש האחרון.

במהלך החודשיים הבאים (13 בספטמבר-18 בנובמבר 1942) ניהלה הארמייה ה-62 קרב הגנה עיקש בתוך העיר כנגד כוחות גרמניים עדיפים בהרבה, שהשתייכו לארמייה השישית ולארמיית הפאנצר הרביעית. היא ניצלה בצורה מקסימלית את היתרונות שהיו לה בלחימה בשטח בנוי, כדי לנטרל את העדיפות הגרמנית בטנקים ובמטוסים. אף על פי שהגרמנים הצליחו בסופו של דבר להשתלט על רוב שטחה של העיר, הצליחו יחידות הארמייה להמשיך להחזיק מספר מאחזים קטנים בתוך סטלינגרד, ולהתיש את הכוחות הגרמניים התוקפים. יחידות הארמייה ספגו אף הן אבדות כבדות ביותר במהלך הלחימה, וברוב הדיוויזיות שלה נותרו לא יותר מכמה מאות לוחמים כשירים. לחימת הארמייה ה-62 במערכה בתוך סטלינגרד מהווה את אחת הדוגמאות הבולטות ביותר לגבורת המונים בהיסטוריה האנושית. לאחר פתיחת מתקפת הנגד הסובייטית וכיתור הכוחות הגרמניים באזור סטלינגרד בסוף נובמבר 1942, הפעילו יחידות הארמייה לחץ מתמיד על הכוחות הגרמניים שעמדו מולם, והרחיבו בהדרגה את השטח שבשליטתם. הארמייה נטלה חלק במבצע לחיסול הכוחות הגרמניים שנלכדו ב"כיס סטלינגרד", מבצע שהושלם ב-2 בפברואר 1943.

### ארמיית המשמר השמינית
[שמאל|ממוזער|250px|לוח זיכרון ללוחמי הארמייה ב[גבעת מאמייב בוולגורגד]]

בעקבות הצטיינותה במערכה בתוך סטלינגרד שונה שמה של הארמייה ה-62 ב-16 באפריל לארמיית המשמר השמינית.

## מפקדים
* ולדימיר קולפאקצ'י (יולי-אוגוסט 1942)
* אנטון לופאטין (אוגוסט-ספטמבר 1942)
* וסילי צ'ויקוב (ספטמבר 1942-אפריל 1943)

## קישורים חיצוניים

* הארמייה ה-62 באתר samsv 

קטגוריה:זירת מזרח אירופה במלחמת העולם השנייה
62
62
קטגוריה:יחידות סובייטיות בקרב סטלינגרד
אח"י תנין (צ-71)

**אח"י תנין (צ-71)** הייתה אחת משתי הצוללות הראשונות ששירתו בחיל הים הישראלי, בין 1958 ל-1968.

## היסטוריה

היא הייתה צוללת מסדרה S של הצי הבריטי, שבו נקראה אה"מ ספרינגר . סדרה S הייתה סדרה של צוללות סיור בגודל בינוני שתוכננו בתחילת שנות ה-30. התכנון הוכיח את עצמו כמוצלח ולכן גם במהלך מלחמת העולם השנייה המשיכו בבניית צוללות מדגם זה.

הצוללת הושקה בבריטניה במאי 1945, ונרכשה ביחד עם הצוללת אח"י רהב ב-10 באוקטובר 1958. שתי הצוללות עברו שיפוץ יסודי במספנה המקורית שבנתה אותן לפני שהוכנסו לשירות בחיל הים הישראלי. לאחר השיפוץ ולאחר סדרה ארוכה של ניסויי נמל וים, עברה אח"י תנין סדרת אימונים (הנקראת בעגה המקצועית אימוני היבנות), כשהיא מופעלת על ידי צוות ישראלי בפיקוח בריטי.

הצוללת עברה לידי חיל הים הישראלי ב-9 באוקטובר 1958 בטקס שנערך בבסיס הצי המלכותי בפורטסמות' שבאנגליה בנוכחות שמעון פרס, אז מנכ"ל משרד הביטחון, והוסר הלוט מעל שמה החדש: אח"י "תנין".

מקור השמות אח"י "תנין" ואח"י "רהב" הוא משמות שתי מפלצות המוזכרות בספר ישעיהו:  את השמות בחר ראש הממשלה דוד בן-גוריון.

אח"י "תנין" הגיעה לנמל הבית החדש שלה בחיפה ב-16 בדצמבר 1959, והיא הוצאה מהשירות בינואר 1968.

במלחמת ששת הימים הובילה אח"י תנין לוחמים משייטת 13 לפעולת אלכסנדריה. על מבצע זה קיבל מפקדה של הצוללת, אברהם דרור, את עיטור העוז.

## מפקדים

## גלריה

File:SubmarinersTaninBridge.jpg|אלכס שדמון ומכונאי אח"י תנין מתרווחים בגשר הצוללת בדרכה לישראל.
File:INSTaninEnteringHaifa1959.jpg|חשיפת סמל צוללן לקציני אח"י תנין לקראת כניסתה לנמל חיפה.
קובץ:Achi Tanin1959.jpg|גשר אח"י תנין ביום הגעתה לנמל חיפה, 16 בדצמבר 1959.
File:WelcomeSubTanin1959 (retouched).jpg|קבלת פנים חגיגית לצוללת אח"י תנין (צ-71), בקדמה טרפדת ט-204 ברקע משמאל המשחתת אח"י יפו (ק-42) ומימין אח"י אילת (ק-40), 16 בדצמבר 1959.
File:GoldVstTanin171259.jpg|גברת גולדה מאיר מבקרת ב*אח"י תנין* בסיוע של מפקד הצוללת יוסף דרור 17 דצמבר 1959.
File:TaninINS71.jpg|הצוללת הראשונה של חיל הים אח"י תנין (צ-71) 1960.


## לקריאה נוספת
* יוסף דרור, אימוני צוות „תנין” בבריטניה, "מערכות ים" – בטאון חיל-הים, חוברת מס' מ״ה-מ״ו, אדר תש"ך – מרץ 1960, עמ' 8
* עזרא להד ותמר שנהר, **[https://2020-uploaded.fresh.co.il/2020/10/14/58274122.pdf הצוללת „תנין” הגיעה לחיפה**], "מערכות ים" – בטאון חיל-הים, חוברת מס' מ״ה-מ״ו, אדר תש"ך – מרץ 1960, עמ' 96–98
* רז שרגא, '''יובל להגעת אח"י תנין לישראל''', "בין גלים" – ביטאון עמותת חיל הים, דצמבר 2009, עמ' 13 (קישור חלופי)
* משה אימבר, **רד וצלול** – סיפורה של שייטת הצוללות, עמותת דולפין – יוצאי שייטת הצוללות, חיפה, תשנ"ד 1994, עמ' 88

## קישורים חיצוניים

* HMS Springer (P 264), באתר Uboat.net
* [HMS Springer (P264)](https://alchetron.com/HMS-Springer-(P264)), באתר Alchetron.com
* אלכס שדמון, תחילת הכשרה לצוללות, באתר "משמר המורשת הימית", 22 בדצמבר 2020

## הערות שוליים

תנין
קטגוריה:צוללות בריטיות
קטגוריה:תנינאים בתרבות
נורד אקספרס

שמאל|ממוזער|250px|הנורד אקספרס נכנסת לתחנת נויון - גלויה מסביבות 1900

**נורד אקספרס** היה קו רכבת סדיר, שנוסד בשנת 1896 על ידי חברת הרכבות הבלגית (מפעילת האוריינט אקספרס המפורסמת) "החברה הבינלאומית לקרונות שינה וקווי אקספרס אירופיים" (Compagnie Internationale des Wagons-Lits et Grands Express Européens). הקו קישר את סנקט פטרבורג עם פריז ואפשר, בקו המשך, מעבר בין בירת האימפריה הרוסית לנמל ליסבון וממנו לארצות הברית. מסלול הקו המקורי עבר בערים: פריז - בריסל - קלן - הנובר - ברלין - קניגסברג (כיום קלינינגרד) - דינבורג (כיום דאוגבפילס) - סנקט פטרבורג.

בנקודת המעבר בפרוסיה המזרחית נאלצו הנוסעים להחליף רכבות עקב השוני ברוחב המסילה בין השיטה הרוסית לאירופאית.

לאחר מלחמת העולם הראשונה הסתיים הקו בוורשה, פולין. לאחר מלחמת העולם השנייה ירד קו הרכבת מגדולתו. התפתחות מטוסי הנוסעים, על יתרונותיהם, המלחמה הקרה וירידת מסך הברזל על אירופה היקשו על פעולתה הסדירה של הרכבת שחצתה את היבשת.

בין תום מלחמת העולם השנייה לשנת 2007 שימש שם הקו לרכבת בקו פריז - קופנהגן ומאז קוצר לקו פריז - המבורג.

## בתרבות
* ולדימיר נבוקוב מספר בספרו דבר, זיכרון על נסיעה בקו בשנת 1906
* סרטו של אלפרד היצ'קוק, זרים ברכבת, תורגם בצרפתית ל-*L'inconnu du Nord-Express* ("זר בנורד אקספרס")

## ראו גם
*אוריינט אקספרס - קו רכבת נוסף של החברה שחיבר בין פריז לאיסטנבול
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אירופה: רכבות
קטגוריה:גרמניה: רכבות
קטגוריה:צרפת: רכבות
קטגוריה:צרפת: תחבורה ציבורית
קטגוריה:בלגיה: תחבורה
קטגוריה:סנקט פטרבורג: רכבות
קטגוריה:מסילות רכבת בין-לאומיות
קטגוריה:אירופה: מסילות רכבת
קברו של קופרן

ממוזער
**קברו של קופרן** (בצרפתית: **Le tombeau de Couperin**) היא סוויטה לפסנתר סולו מאת מוריס ראוול, שחוברה בין 1914 ל-1917, בשישה פרקים. גרסה לתזמורת נכתבה על ידי המלחין ב-1919, אך היא כוללת רק ארבעה מתוך ששת הפרקים המקוריים. כל פרק ביצירה המקורית מוקדש לזכר אחד (או שניים) מחבריו של המלחין, שנפלו בקרבות מלחמת העולם הראשונה; ראוול עצמו היה נהג בתקופת המלחמה.

כותרת היצירה במשמעותה המילולית עשויה להביא למחשבה, שהסוויטה היא יצירה תוכניתית, המתארת את המראות והרגשות שחווה מי שמבקר את קברו של קופרן. לאמיתו של דבר, tombeau הוא מונח מוזיקלי, שהיה פופולרי במאה ה-17 במובן של "יצירה לזכרו של אדם".  
"קופרן" המסוים (מתוך משפחה שנודעה במוזיקאים שהוציאה במשך כמאתיים שנה), שאת זכרו התכוון ראוול להנציח לצד ידידיו חללי המלחמה, הוא כנראה פרנסואה קופרן "הגדול" (1668-1733). ראוול הצהיר, מכל מקום, שלא התכוון בשום פנים לחקות או לייחס את יצירתו לקופרן עצמו, אלא להקדיש אותה כמנחת כבוד לחינניות המלבבת של סוויטת המקלדת מתקופת הבארוק. כוונתו זו מוצאת ביטוי במבנה, המחקה את סוויטת המחולות הבארוקית. כתרגיל הכנה, עיבד ראוול פורלאן (ריקוד עממי איטלקי) מן הסוויטה הרביעית של "הקונצרטים המלכותיים" של קופרן, ומבנה הפורלאן נשמר בעיבוד של ראוול. ואולם, הנאו-קלאסיציזם של ראוול מגיח ועולה מן המקור הבארוקי במלודיה הדיאטונית והכרומטית שלו בנוסח המאה ה-20 ובהרמוניות הפיקנטיות.  

על הביקורת שהושמעה כנגדו על היצירה הקלילה והמהורהרת לעיתים שחיבר על נושא קודר כל כך השיב ראוול: "המתים עגומים דיים בדומייתם הנצחית."
   
## קישורים חיצוניים


*Listen to "Le tombeau de Couperin". Free complete recording at the Piano Society.
*WIMA Score of the *Toccata*.
*"Le tombeau de Couperin" at Maurice Ravel Frontispice.
*Youtube: Orchestration of the Fugue and Toccata by Jack M. Jarrett, 1982, accessed 6 January 2010


קטגוריה:יצירות מאת ראוול
קטגוריה:יצירות מוזיקליות נאו-קלאסיות
שאול מתניה

**שאול מתניה** (8 במרץ 1937 - 20 ביולי 2017) היה כדורגלן ישראלי ששיחק במכבי תל אביב ובנבחרת ישראל.

## קריירה
את הקריירה כשחקן כדורגל התחיל כבר בגיל 12, כאשר הצטרף לקבוצת הנערים של מכבי תל אביב. ב-1953 עלה לקבוצה הבוגרת בפעם הראשונה.

הוא שיחק בעמדת המגן ולעיתים בעמדת הבלם, והיה מעוז ההגנה של הקבוצה במשך שלוש עשרה שנים. כשחקן פעיל זכה בשלוש אליפויות ובשישה גביעי מדינה.

מתניה זכה בתואר כדורגלן העונה בישראל לעונת 1961/1962 אז נחשב בין שחקני ההגנה האיכותיים בליגה.

לזכותו 17 הופעות בנבחרת , הראשונה שבהן ב-1956 במוסקבה, בטורניר הקדם אולימפי מול .

מתניה נפטר ב-20 ביולי 2017, בגיל 80.

## תארים
### קבוצתיים
מכבי תל אביב:
* אליפויות: 3 (1953/1954, 1955/1956, 1957/1958)
* גביעי מדינה: 6 (1953/1954, 1954/1955, 1957/1958, 1958/1959, 1963/1964, 1964/1965)

### אישיים
*כדורגלן העונה בישראל: 1961/1962

## קישורים חיצוניים

* עמוד השחקן של שאול מתניה באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:מגני כדורגל ישראלים
קטגוריה:בלמי כדורגל ישראלים
קטגוריה:תל אביב-יפו: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ישראל
קטגוריה:כדורגלני גביע אסיה 1956
קטגוריה:כדורגלני גביע אסיה 1964
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1937
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2017
אח"י רהב (צ-73)

**אונית חיל הים (אח"י) "רהב"** הראשונה הייתה צוללת מדגם S של הצי הבריטי ובהמשך צוללת חיל הים הישראלי.

הצוללת הושקה בשנת 1945. היא נרכשה על ידי חיל הים הישראלי ביחד עם "אחותה" אח"י "תנין" בשנת 1958. שתי הצוללות עברו שיפוץ יסודי במספנה המקורית שבנתה אותן, לפני שהן הוכנסו לסד"כ של חיל הים.
בחודש פברואר 1959, בבסיס הצי בפורטסמות' שבאנגליה, עברה הצוללת HMS Sanguine מהצי הבריטי לחיל הים הישראלי, והוסר הלוט מעל שמה החדש: אח"י "רהב".

אח"י רהב בפיקודו של הדר קמחי, הגיעה לנמל הבית החדש שלה בחיפה ביוני 1960, והוצאה מהשרות בדצמבר 1967.

## בחירת השם לצוללת
השמות אח"י "תנין" ואח"י "רהב" נלקחו משמות שתי מפלצות המתוארות בספר ישעיהו:  את השמות בחר ראש הממשלה דוד בן-גוריון.

## הצוללות מדגם "S"
[300px|ימין|ממוזער|אה"מ סנגווין ב[הצי המלכותי הבריטי|צי המלכותי הבריטי בתקופת מלחמת העולם השנייה]]

צוללות ה-"S" היו צוללות סיור בגודל בינוני, אשר תוכננו בשנות ה-30. התכנון הוכיח את עצמו כמוצלח ולכן גם במשך מלחמת העולם השנייה המשיכו בבניית צוללות מדגם זה.

## נתונים כלליים
* הנעה 2 מנועי דיזל, 2 מנועי חשמל 2 צירים, 2 מדחפים
* הספק על־מימי (דיזל) 1900 כ"ס
* הספק תת־מימי (חשמל) 1300 כ"ס

## השרות בחיל הים הישראלי
אחרי השיפוץ וסדרה ארוכה של ניסויי נמל וים עברה הצוללת סדרת אימונים (הנקראת בעגה המקצועית אימוני היבנות) כשהיא מופעלת על ידי צוות ישראלי בפיקוח בריטי.
ב-15 ביוני 1960 הגיעה אח"י "רהב" לנמל הבית החדש שלה בנמל חיפה.

בעת מלחמת ששת הימים הייתה אח"י רהב בלא כושר צלילה. חומשה בפצצות עומק והופעלה בפיקודו של רס"ן מיכאל ברקאי ככלי שיט נגד צוללות.

בדצמבר 1967 הוצאה מהשירות ושימשה לחלפים לאחותה אח"י תנין, לאחר מכן נגרטה.

## מפקדים

## גלריה

File:SubmarinerSignRahavCrew.jpg|חלוקת אות צוללן לצוות אח"י רהב לפני הכניסה הראשונה לנמל חיפה, 15 ביוני 1960.
File:INSRAhavEntersHaifa15061960.jpg|קציני הצוללת אח"י רהב מברכים בהצדעה בכניסתם לנמל חיפה 15 ביוני 1960.


## לקריאה נוספת
* יורם בר-ים, **כלי שיט ישראליים בממד הרביעי**, הוצאת עמותת דולפין" – יוצאי שייטת הצוללות, חיפה, 2004
* משה אימבר, **רד וצלול** – סיפורה של שייטת הצוללות, הוצאת "עמותת דולפין" – יוצאי שייטת הצוללות, חיפה, 1994
* אלי שחף, '''דרכה של אח״י רהב במערכה''' – על השתתפות הצוללת במלחמת ששת הימים, "מערכות ים", חוברת מס' 86-85, יולי 1967, ע'45–46

## קישורים חיצוניים
* HMS Sanguine (P 266), באתר Uboat.net
* [HMS Sanguine](https://alchetron.com/HMS-Sanguine-(P266)), באתר Alchetron.com
* , יומן כרמל – הרצליה, מס' 322
* 
* 
* ספיר משולם וברית אלמוג,	'''דמותו של מפקד – אח"י רהב 1959 2016''', "בין גלים", מאי 2016, עמ' 56–57
* יורם בר-ים, מכונאי ראשי בצוללת – אח"י רהב (צ-73) – קליטת "אח״י רהב" בחיל הים הישראלי, באתר "משמר המורשת הימית", 15 בדצמבר 2020

## הערות שוליים

קטגוריה:צוללות ישראליות
קטגוריה:צוללות בריטיות
קטגוריה:אוניות מלחמה בריטיות במלחמת העולם השנייה
אליק גרשון

**אליק גרשון** (נולד ב-3 ביוני 1980) הוא שחמטאי ישראלי בדרגת רב-אמן. שיאן גינס לשעבר במשחק שחמט סימולטני.

השיג דרגת אמן בינלאומי בשנת 1997. רב-אמן משנת 2000.

בשנת 2007, ספרו "סן לואיס 2005" (שכתב יחד עם איגור נור) זכה בפרס ספר השנה של פדרציית השחמט האנגלית. 

נכון לספטמבר 2025, גרשון מדורג במקום ה-46 בישראל, לפי מד כושר.

## הישגים בולטים
* 1993 - בגיל 13 זכה באליפות ישראל לנוער עד גיל 16
* 1994 - זכה באליפות העולם לנוער עד גיל 14 שנערכה בהונגריה
* 1996 - זכה באליפות העולם לנוער עד גיל 16 שנערכה בספרד
* 2000 - זכה בהישג יוצא דופן: מקום ראשון הן באליפות הנוער (עד גיל 20) והן באליפות ישראל (במשותף עם בוריס אברוך).

### שיא גינס
ב-21 באוקטובר 2010 שבר את שיא גינס למשחק שחמט סימולטני. גרשון שיחק בכיכר רבין במשחק סימולטני, נגד 523 מתחרים וניצח 454 מתוכם. המשחק האחרון הסתיים לאחר 18 וחצי שעות, במהלכן הלך כ-45 קילומטר. 
בכתבת השער של מוסף 7 ימים בידיעות אחרונות מה-5 בנובמבר 2010 מאת אמיר שואן, נכתב כי התחרות הייתה "מבושלת": בין המשתתפים בתחרות היו תלמידי בי"ס שבח מופת בתל אביב חסרי ניסיון במשחק שחמט וכן היו ילדים נוספים שהגיעו ללא רקע קודם. שיאו של גרשון נשבר בפברואר 2011 על ידי שחמטאי איראני.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שיאני גינס ישראלים
קטגוריה:אלופי ישראל בשחמט
קטגוריה:אלופי ישראל לנוער בשחמט
קטגוריה:רבי-אמנים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון היובל (הרצליה)
קטגוריה:בוגרי המכללה האקדמית תל אביב-יפו
קטגוריה:מחברי ספרי שחמט ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1980
מתיו הלם

**מתיו "מאט" הלם** (באנגלית: **Matthew "Matt" Helm**, נולד ב-9 בדצמבר 1980) הוא קופץ למים אוסטרלי. הוא אלוף עולם ובעל שתי מדליות (מדליית כסף ומדליית ארד) אולימפיות בקפיצה למים.

## ביוגרפיה
הלם נולד בבורק בניו סאות' ויילס.

באולימפיאדת סידני (2000) סיים הלם במקום חמישי בתחרות קפיצה סינכרונית ממקפצה של 10 מטר ביחד עם רוברט ניוברי (333.24 נקודות) ובמקום שמיני בתחרות קפיצה ממקפצה של 10 מטר (618.24 נקודות).

באליפות העולם בשחייה שנערכה בפוקואוקה, יפן 2001 זכה הלם במדליית ארד בתחרות קפיצה למים ממקפצה של 10 מטר (670.23 נקודות), אחרי טיאן ליאנג מסין (688.77 נקודות) ואלכסנדר דפאטי מקנדה (670.95 נקודות).

במשחקי חבר העמים שנערכו במנצ'סטר, אנגליה 2002 סיים הלם במקום חמישי בתחרות קפיצה למים ממקפצה של 10 מטר (670.53 נקודות) ובמקום שביעי בקפיצה ממקפצה של 3 מטר (604.89 נקודות).

### אלוף עולם
באליפות העולם בשחייה שנערכה בברצלונה, ספרד 2003 זכה הלם במדליית זהב בתחרות קפיצה למים בקפיצה סינכרונית ממקפצה של 10 מטר ביחד עם ניוברי
(384.60 נקודות) לפני רומן וולודקוב ואנטון זכרוב מאוקראינה (372.60 נקודות) וטיאן ליאנג והו ג'יאה מסין (367.14 נקודות) ובמדליית כסף בקפיצה ממקפצה של 10 מטר (697.74 נקודות) אחרי דפאטי (716.91 נקודות) וטיאן ליאנג (696.06 נקודות).

### סגן אלוף אולימפי
באולימפיאדת אתונה (2004) זכה הלם בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף בתחרות קפיצה למים בקפיצה ממקפצה של 10 מטר (730.56 נקודות) אחרי הו ג'יאה מסין (748.08 נקודות) ולפני טיאן ליאנג (729.66 נקודות). הוא סיים במקום הראשון לאחר שלב חצי הגמר. מדליית ארד בקפיצה סינכרונית ממקפצה של 10 מטר ביחד עם ניוברי (366.84 נקודות), אחרי סין (383.88 נקודות) ובריטניה (371.52 נקודות).

במשחקי חבר העמים שנערכו במלבורן 2006 זכה הלם בשתי מדליות זהב בתחרות קפיצה למים ממקפצה של 10 מטר (1085.60 נקודות) ובקפיצה סינכרונית ממקפצה של 10 מטר (440.58 נקודות).

באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיים הלם במקום רביעי בתחרות קפיצה סינכרונית ממקפצה של 10 מטר ביחד עם ניוברי (444.84 נקודות) ובמקום שישי בתחרות קפיצה ממקפצה של 10 מטר (467.70 נקודות).

## חייו האישיים
הלם היה בין ההומוסקסואלים הגלויים הבודדים בקרב הספורטאים הגברים שהשתתפו באולימפיאדות סידני אתונה ובייג'ינג, אך עובדה זו לא פורסמה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קופצים למים אוסטרלים
קטגוריה:אלופי עולם: קפיצה למים
קטגוריה:קופצים למים להט"בים
קטגוריה:ספורטאים להט"בים אוסטרלים
קטגוריה:מדליסטים אולימפיים אוסטרלים
קטגוריה:קופצים למים באולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:משתתפי אולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:קופצים למים באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1980