open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מארק מולינרו

**מרקוס ג'יי מולינרו** (באנגלית: **Marcus J. Molinaro**; נולד ב-8 באוקטובר 1975) הוא פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כחבר בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-19 של מדינת ניו יורק בשנים 2023–2025. מולינרו, חבר המפלגה הרפובליקנית, היה חבר בבית המחוקקים של מחוז דאצ'ס ובאספה המדינתית של ניו יורק, בטרם נבחר לראש מחוז דאצ'ס. מולינרו כיהן גם כראש המועצה של הכפר טיבולי . הוא נבחר לתפקיד בגיל 19, והיה לראש העיר הצעיר ביותר בארצות הברית.

מולינרו היה המועמד הרפובליקני למשרת מושל ניו יורק ב-2018, אך הפסיד למועמד המכהן הדמוקרטי אנדרו קואומו.

## ביוגרפיה
מולינרו נולד ביונקרס במדינת ניו יורק, לאנתוני מולינרו ודונה ונאנדן. לאחר גירושי הוריו, הוא ואמו עברו לביקון  ב-1980 ובהמשך לטיבולי ב-1989. אמו של מולינרו נאבקה עם קשיים כלכליים, והמשפחה קיבל תלושי מזון, מתוכנית סיוע בתזונה משלימה. מולינרו סיים את לימודיו ב-Dutchess Community College עם תואר במדעי הרוח והחברה.

מולינרו נבחר לראשונה לתפקיד ציבורי בגיל 18 בשנת 1994, כאשר נבחר לחבר הנאמנים של טיבולי. בשנת 1995, הוא הפך לראש העיר הצעיר ביותר בארצות הברית כשנבחר לראשות הכפר טיבולי בגיל 19. הוא נבחר מחדש חמש פעמים, וכן כיהן בבית המחוקקים של מחוז דאצ'ס.

בשנת 2006 נבחר מולינרו לייצג את המחוז ה-103 באספה המדינתית של ניו יורק, הבית התחתון של בית המחוקקים של מדינת ניו יורק. הוא כיהן באספה עד 2011.

מולינרו הכריז על הצעתו לרשת את ראש מחוז דאצ'ס ויליאם סטיינהאוס, שכיהן מזה 20 שנה, בבחירות 2011. הקמפיין אושר על ידי המפלגות הרפובליקניות. מולינרו ניצח בבחירות ב-8 בנובמבר 2011 עם 62% מהקולות. הוא הושבע לתפקידו ב-1 בינואר 2012. בשנת 2015, מולינרו נבחר מחדש, וב-2019 לקדנציה שלישית.

במרץ 2018, מולינרו הודיע למנהיגים הרפובליקנים שיתמודד על תפקיד מושל ניו יורק בבחירות 2018. הוא הכריז על מועמדותו ב-2 באפריל 2018, ואושר על ידי המפלגה בניו יורק ב-13 באפריל. הוא הפסיד למושל המכהן אנדרו קואומו בבחירות 2018, וגרף 36% מהקולות.

ב-21 בספטמבר 2021, מולינרו הכריז על מועמדותו לקונגרס האמריקאי מטעם מחוז הקונגרס ה-19 בניו יורק. עשרה ימים לאחר הכרזה זו, הקמפיין שלו דיווח שהוא גייס לפחות 350,000 דולר. בחירות מיוחדות למילוי מושב מחוז הקונגרס ה-19 נערכו באוגוסט 2022. המושב נותר פנוי בעקבות מינויו של אנטוניו דלגאדו לסגן מושל ניו יורק. מולינרו הפסיד בבחירות המיוחדות לדמוקרט פט ראיין.

מולינרו היה גם המועמד הרפובליקני בבחירות הכלליות בנובמבר 2022 במחוז ה-19. בבחירות ההן הוא התמודד מול המועמד הדמוקרטי ג'וש ריילי. הוא זכה בקושי במושב עם 49.9% מהקולות ונבחר לקונגרס. הוא הושבע לתפקידו ב-3 בינואר 2023. כהונתו תמה עם התפזרות הקונגרס ה-118 של ארצות הברית לאחר שהפסיד בבחירות 2024 למועמד הדמוקרטי ג'וש ריילי.

## חיים אישיים
מולינרו ואשתו, קורין אדמס, מתגוררים בעיירה רד הוק  במדינת ניו יורק. למולינרו יש שני ילדים מאשתו הראשונה ויש לו שני ילדים נוספים מאדמס. בתו אביגייל סובלת מאוטיזם.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ראשי עיריות בניו יורק
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית ממדינת ניו יורק
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-118 של ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1975
דוקטור דוליטל (סדרת טלוויזיה)

**דוקטור דוליטל** (באנגלית: **Doctor Dolittle**) היא סדרת הנפשה אמריקאית המבוססת באופן רופף על ספרו של יו לופטינג "**[[דוקטור דוליטל]]**". עלילת הסדרה נפרסה לאורך 17 פרקים.

דוקטור דוליטל היא הסדרה הראשונה שדובבה לעברית.

## עלילה

דוקטור דוליטל מסתובב ברחבי העולם בספינתו "פלאונדר" כדי לעזור לכל חיה חולה הזקוקה לעזרה. הוא נעזר במשימותיו בשותפו, המלח הצעיר טומי סטאבינס. הם חולקים את הספינה עם צוות החיות של דוליטל.

בכל מסעותיו, דוקטור דוליטל נמצא בסמוך לאי הפיראטים, שהוא למעשה צוללת מחופשת. ה"אי" הוא משכנם של סם סקרבי וצוות הפיראטים שלו, חברי ארגון "הדמוקרטיה הבין-ימית לשודדי-ים" (בראשי תיבות "ד.ב.י.ל."). לסקרבי יש מטרה אחת בחיים: שליטה בעולם. הוא מאמין שאם יצליח לקבל את סוד יכולת הדיבור עם החיות של דוקטור דוליטל, הוא יוכל להרים צבא של "יצורים מפחידים" שיעזרו לו להשתלט על העולם. על ידי שימוש במכשיר ההאזנה שלו בשנורקל, סקרבי מתרשם ממסעותיו של דוקטור דוליטל וזומם להפריע לו, לשבש או אפילו לחטוף את הדוקטור, טומי או כל אחת מהחיות שלו, כדי לאלץ אותו לחשוף כיצד הוא מסוגל לדבר עם חיות. עם זאת, בשל כישוריו של דוקטור דוליטל, כמו גם חוסר הכשירות של הפיראטים, הם אף פעם לא מצליחים.

## דמויות
***דוקטור דוליטל -** וטרינר המסוגל לשוחח עם החיות.
***טומי סטאבינס -** מלח ושותפו של דוקטור דוליטל, המסוגל גם כן לשוחח עם החיות.
***צ'י-צ'י -** קוף.
***דאב-דאב -** ברווז המשמש גם כטבח הספינה.
***דחופ'תי-משוכ'תו -** לאמה בעלת שני ראשים בשני צידי הגוף. משמש כתצפיתן ומתריע את דוליטל על בואם של שודדי-ים. ראש אחד בעל קולר כחול העונה לשם "דחופ'תי" (דחוף-אותי) והשני בעל קולר כתום ומשקפיים העונה לשם "משוכ'תו" (משוך-אותו).
***טו-טו -** ינשוף חכם.
***ג'יפ -** כלב המחמד של הדוקטור.
***ג'ורג' והצרצרים -** להקת רוק של צרצרים החיים בתוך מזוודת התרופות של דוקטור דוליטל, נמצאים תחת הנהגתו של ג'ורג'. בשלב מסוים בכל פרק, הלהקה מתחילה לשיר שיר רוק או פופ, ומשתמשים במכסי התרופות כבמות הופעה.
***סם סקרבי -** מנהיג ארגון "הדמוקרטיה הבין-ימית לשודדי-ים" (בראשי תיבות "ד.ב.י.ל."), המתכנן לגלות לשוחח עם החיות, אשר באמצעותן יוכל להשתלט על העולם. חובש כובע פדורה וחליפת עסקים.
***ציקלופ -** שודד-ים טיפש עם רטייה על העין איתה הוא מסוגל לראות.
***זיג-זג -** שודד-ים צרפתי.
***ניקו -** שודד-ים איטלקי.
***מיקו -** שודד-ים סיני.

## פרקי הסדרה

## הגרסה העברית

הסדרה היא הסדרה הראשונה שדובבה לעברית, והתוכן הראשון שדובב על-ידי שפרירה זכאי.
*דוקטור דוליטל - ראובן שפר
*טומי סטאבינס - שפרירה זכאי
*צ'י-צ'י - שפרירה זכאי
*דאב-דאב - שפרירה זכאי
*פולינזיה - שפרירה זכאי
*דחופ'תי-משוכ'תו - שפרירה זכאי
*טו-טו - פיני קורן
*ג'יפ- שלמה וישינסקי
*ג'ורג' והצרצרים - שלמה וישינסקי, קטעי השירה נותרו באנגלית
*סם סקרבי - שלמה בר שביט
*ציקלופ - שלמה וישינסקי
*זיג-זג - שלמה וישינסקי
*ניקו - שלמה וישינסקי
*מיקו - שלמה וישינסקי

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות לילדים
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 1970
קטגוריה:הערוץ הראשון - תוכניות רכש
קטגוריה:סדרות טלוויזיה המבוססות על ספרים
קטגוריה:דוקטור דוליטל
אורי מזרחי

**אור (אורי) מזרחי** (נולדה ב-1993) היא שחקנית כדורשער וספורטאית פאראלימפית ישראלית.
## ביוגרפיה
מזרחי נולדה עם לבקנות וסובלת מלקות ראייה מולדת. בגיל 12 החלה להתאמן בבית הלוחם בכדורשער והיא מראשונות החברות בנבחרת ישראל בכדורשער נשים.

לפני אליפות העולם בכדורשער לשנת 2014 נמצא שראייתה משופרת ביחס לקריטריון המשחק והשתתפותה במשחקי האליפות נמנעו. היא פרשה מהנבחרת ולא השתתפה ב, עד שערערה על ההחלטה בשנת 2019 והוכח בבדיקה חוזרת שראייתה נותרה לקויה באותה מידת לקות. במשחקי הדירוג העולמיים של 2019 זכתה עם הנבחרת במקום השלישי ובהמשך אותה שנה זכו במדליית כסף באליפות העולם וזכו בקריטריון ההשתתפות ל, בהם השתתפה.

בשנת 2023 זכתה הנבחרת במדליית ארד באליפות העולם שנערכה בפורטוגל.

מזרחי גדלה בחולון, למדה חינוך גופני והיא מאמנת כדורשער לילדים ומאמנת של נבחרת העתודה.

## קישורים חיצוניים

* פירוט השתתפותה בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים באתר הרשמי של IPC 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מדליסטיות פאראלימפיות ישראליות
קטגוריה:זוכי מדליית כסף פאראלימפית מישראל
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים טוקיו (2020)
קטגוריה:שחקני כדורשער במשחקים הפאראלימפיים טוקיו (2020)
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים פריז (2024)
קטגוריה:שחקני כדורשער במשחקים הפאראלימפיים פריז (2024)
קטגוריה:עיוורים ישראלים
קטגוריה:שחקניות כדורשער פאראלימפיות ישראליות
קטגוריה:שחקני כדורשער ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1993
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1993
נינה גורודצקי

**נינה גורודצקי** (נולדה ב-1981) היא שחקנית בדמינטון פאראלימפית ישראלית.
## ביוגרפיה
גורודצקי נולדה בגאורגיה ועלתה לישראל בגיל 11. בשנת 1998 בגיל 17 נפגעה קשה בתאונת דרכים ונותרה משותקת בפלג הגוף התחתון. בגיל 19 החלה בפעילות בבית הלוחם בחיפה והתאמנה בשחייה, טניס ובדמינטון.

היא משתתפת במשחקים גם כיחידה וגם בתחרויות זוגיות. כיחידה, הייתה סגנית אלופת העולם ואלופת אירופה, ובתחרות זוגות, בשנת 2018 זכתה עם אמיר לוי באליפות אירופה לזוגות מעורבים. בשנת 2021 דורגה שביעית בעולם. בשנת 2020 זכתה במדליית ארד בתחרויות הסבב העולמי. בשנת 2023 זכתה במדליית הכסף במשחקים האירופיים.

גורודצקי הייתה שחקנית הבדמינטון הראשונה מישראל להתחרות ב עם כניסת הענף לראשונה לתחרויות, במסגרת המשחקים הפאראלימפיים טוקיו (2020).

גורודצקי מתגוררת בקריית טבעון, נשואה משנת 2013 לאדריכל ומאמן הבדמינטון דור קסל ולהם שני ילדים. היא בעלת תואר ראשון בפסיכולוגיה ותואר שני בייעוץ חינוכי.

## קישורים חיצוניים

* פירוט השתתפותה בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים באתר הרשמי של IPC 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספורטאיות פאראלימפיות ישראליות
קטגוריה:נפגעי תאונות דרכים בישראל
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים טוקיו (2020)
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים פריז (2024)
קטגוריה:שחקני בדמינטון במשחקים הפאראלימפיים טוקיו (2020)
קטגוריה:שחקני בדמינטון במשחקים הפאראלימפיים פריז (2024)
קטגוריה:שחקני בדמינטון ישראלים
קטגוריה:ישראליות ילידות גאורגיה
קטגוריה:ישראלים ילידי גאורגיה
קטגוריה:בוגרות המכללה האקדמית עמק יזרעאל
קטגוריה:בוגרי המכללה האקדמית עמק יזרעאל
קטגוריה:קריית טבעון: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1981
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1981
גור שטיינברג

**גור שטיינברג** (נולד ב-23 באוקטובר 1968) הוא מאמן שיט ומהנדס ישראלי. אימן את נבחרת הגברים של ישראל בגלישת רוח במספר אולימפיאדות.

## ביוגרפיה
שטיינברג גדל ברמת השרון ולמד בתיכון רוטברג בעיר. בשירותו בצה"ל היה קצין בחיל הים.

### אלוף עולם
באליפות העולם בגלשני מפרש שנערכה באילת ב-18 בינואר 1990 זכה במדליית זהב בדוויז'ן 1.

בעל תואר ראשון בהנדסת חשמל מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב. במהלך לימודי התואר הראשון החל באימון לאומי, בהתחלה במשרת סטודנט ובהמשך במשרה מלאה.

שטיינברג אימן את נבחרת הגברים של ישראל בגלישת רוח באולימפיאדת אטלנטה (1996), באולימפיאדת אתונה 2004 ובאולימפיאדת טוקיו (2020).

באולימפיאדת אטלנטה זכה חניכו גל פרידמן במדליה האולימפית הראשונה של ישראל, מדליית ארד, בגלישת רוח.

באולימפיאדת אתונה זכה פרידמן במדליית זהב בגלישת רוח, מדליית הזהב הראשונה של ספורטאי ישראלי ב ובכך היה שטיינברג למאמן, למעט סרגיי וייסבורג, שהוביל ספורטאי ישראלי לשתי מדליות אולימפיות אישיות.

באולימפיאדת טוקיו סיים חניכו יואב כהן במקום הרביעי.

לאחר האולימפיאדה בטוקיו סיים את תפקידו כמאמן הנבחרת. שטיינברג עובד כמהנדס באינטל.

## חיים אישיים
שטיינברג גר בקיבוץ נחשולים, נשוי לפרופ' נילי שטיינברג, בעברה שחיינית מצטיינת בהפועל נהריה וכיום ראש בית הספר לחינוך ולהוראת החינוך הגופני ב, ולהם ארבעה ילדים. בתו, תמר שטיינברג, היא אלופת ישראל בגלישת רוח לשנת 2023 ואלופת העולם עד גיל 23 לשנת 2024.

## הערות שוליים

2023 08

קטגוריה:מאמנים ישראלים
קטגוריה:גולשי רוח ישראלים
קטגוריה:אלופי עולם ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון רוטברג (רמת השרון)
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
קטגוריה:נחשולים: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1968
לאונרדו פאברי

**לאונרדו פאברי** (באיטלקית: **Leonardo Fabbri**; נולד ב-15 באפריל 1997) הוא אתלט איטלקי, סגן אלוף העולם (בודפשט 2023) ואלוף אירופה (רומא 2024) בהדיפת כדור ברזל.

## ביוגרפיה
### 2018
באליפות אירופה שנערכה בברלין, גרמניה באוגוסט סיים במקום 29 בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 18.04 מטר.

### 2019
באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר באוקטובר סיים במקום 13 בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 20.75 מטר.

### 2021
באולימפיאדת טוקיו שנערכה באוגוסט סיים במקום 14 בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 20.80 מטר.

### 2022
באליפות העולם שנערכה ביוג'ין, אורגון, ארצות הברית סיולי סיים במקום 22 בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 19.73 מטר.

באליפות אירופה שנערכה במינכן, גרמניה באוגוסט סיים במקום שביעי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 20.72 מטר.

### 2023
באליפות אירופה באולם שנערכה באיסטנבול, טורקיה במרץ סיים במקום שמיני ללא תוצאה. הוא פסל את שש הזריקות שלו. בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 21.17 מטר ועלה שלישי לשלב הגמר. 

#### סגן אלוף העולם
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה באוגוסט סיים זכה במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בשיא אישי חדש של 22.34 מטר, אחרי ראיין קראוזר (23.51 מטר) ולפני ג'ו קובץ' (22.12 מטר), שניהם מארצות הברית.

### 2024
#### אלוף אירופה
באליפות אירופה שנערכה ברומא ביוני 2024 זכה במדליית זהב בשיא אליפות חדש של 22.45 מטר, לפני פיליפ מיאלייביץ' מקרואטיה (21.20 מטר) ומיכל הראטיק מפולין (20.94 מטר).

## שיאים אישיים
### אצטדיון
* הדיפת כדור ברזל: 22.95 מטר (2024)

### אולם
* הדיפת כדור ברזל: 21.60 מטר (2023)

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:הודפי כדור ברזל
קטגוריה:אתלטים איטלקים
קטגוריה:אלופי אירופה באתלטיקה
קטגוריה:הודפי כדור ברזל באולימפיאדת טוקיו (2020)
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1997
אילי דולינסקי

**אילי דולינסקי** (נולד ב-6 בפברואר 2005) הוא כדורסלן ישראלי המשחק בעמדות הפורוורד בעירוני קריית אתא מליגת העל בכדורסל.

## ראשית חייו
דולינסקי גדל בתל אביב ושיחק בבית הספר לכדורסל ומחלקת הנוער של הפועל תל אביב כבר מגיל 6. בעונת 2021/22 הוביל דולינסקי את קבוצת הנוער של המועדון לגמר ליגת העל, בו הפסידה 1–2 להפועל גלבוע מעיינות, וקלע 37 נקודות בהפסד 95–99 במשחק האחרון והמכריע.

## קריירה מקצועית
ב-28 באוגוסט 2022 חתם דולינסקי בקבוצה הבוגרת של הפועל תל אביב מליגת העל בכדורסל עד 2029. ב-7 משחקים בעונת  הוא קלע בממוצע 1.1 נקודות בארבע דקות למשחק. ב-25 בדצמבר 2022 זומן דולינסקי לקבוצת מינכן בטורניר הדור הבא של יורוליג בסקטבול, ובארבעה משחקים העמיד ממוצעים של 5.5 נקודות וארבעה ריבאונדים בכ-15 דקות למשחק.

ב-17 באוגוסט 2023 הושאל לאליצור עירוני נתניה מהליגה הלאומית בכדורסל. ב-12 במרץ 2024 עזר לקבוצתו לזכות בגביע הליגה הלאומית 2023/2024 לאחר שקלע 20 נקודות ונבחר ל-MVP בניצחון 71–53 בגמר על אליצור שומרון. בסיום עונת  נבחר לתגלית העונה בליגה יחד עם חברו לקבוצה אלון מיכאלי ועלה עם קבוצתו לליגת העל בכדורסל.

## קריירה בנבחרת הלאומית
מאז 2021 הופיע דולינסקי בנבחרות ישראל הצעירות: ב-2021 שיחק במדי נבחרת הקדטים (עד גיל 16) בטורניר הצ'לנג'ר שנערך כתחליף לאליפות אירופה בשל מגפת הקורונה והעמיד ממוצעים של 7.2 נקודות ו-7.4 ריבאונדים. ב-2022 ו-2023 שיחק במדי נבחרת ישראל בכדורסל עד גיל 18 באליפות אירופה לנוער וקלע בממוצע 3.3 נקודות ו-2.3 ריבאונדים ו-3.7 נקודות ו-1.7 ריבאונדים, בהתאמה.

ב-2024 שיחק במדי נבחרת העתודה של ישראל בכדורסל באליפות אירופה בכדורסל עד גיל 20 ורשם 11.9 נקודות, 4.4 ריבאונדים ו-1.9 אסיסטים בממוצע למשחק.

## קישורים חיצוניים

*פרופיל, באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל
*פרופיל, באתר פיב"א
*

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורסלנים ישראלים
קטגוריה:כדורסלני הפועל תל אביב
קטגוריה:כדורסלני אליצור עירוני נתניה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-2005
יחסי הולנד–פרו

**יחסי הולנד–פרו** הם היחסים הבילטרליים בין הולנד לפרו. שתי המדינות חברות באומות המאוחדות.

לפרו יש שגרירות בהאג שבהולנד. להולנד יש שגרירות בלימה, בירת פרו, וקונסוליות כבוד בארקיפה ובקוסקו.

## היסטוריה
הולנד ופרו כוננו את היחסים ביניהן בשנת 1826. במהלך מלחמת העולם השנייה, שמרה פרו על יחסים עם ממשלת הולנד בגולה, שבסיסה בלונדון. היחסים עברו ממעמד של נציגות למעמד של שגרירות בשנת 1956.

## מסחר
שתי המדינות מקיימות קשרי מסחר, בין היתר בתוצרות חקלאיות. החל מ-2019, התחזקו קשרי המסחר בתחום הזה בין שתי המדינות. הולנד היא המייבאת הגדולה ביותר של פירות מפרו, והמייבאת השנייה בגודלה של ירקות מאותה המדינה.

## קהילות בתפוצות
נכון ל-2020, התגוררו בהולנד 71,788 פרואנים.


Lima Peru Miraflores Hotel Skyline.jpg|המבנה שבו ממוקמת שגרירות הולנד בפרו
Embassy of Peru, The Hague (2019) 01.jpg|שגרירות פרו בהולנד


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
ההינדו

**ההינדו** (במקור באנגלית: **The Hindu**) הוא עיתון יומי הודי באנגלית בבעלות קבוצת ההינדו העיתון החל כשבועון ב-1878 והפך ליומון ב-1889. העיתון הוא העיתון האנגלי השני בתפוצתו בהודו, אחרי הטיימס אוף אינדיה.

ההינדו הוא בבעלות משפחתית מאז 1905, אז נרכש על ידי ס. קאסטורי רנגה איינגאר מהמייסדים המקוריים. כיום הוא בבעלות משותפת של צאצאיו של איינגאר, המכונים "משפחת קסטורי", המכהנים כדירקטורים של חברת האחזקות.

למעט תקופה של כשנתיים מ-2011 עד 2013, כאשר ס. וראדרג'אן כיהן כעורך העיתון, תפקידי העריכה הבכירים של העיתון היו תמיד בידי בני משפחת איינגאר המקורית או על ידי מי שמונו על ידם.

## היסטוריה
### שנים ראשונות
ההינדו נוסד במדרס ב-20 בספטמבר 1878, על ידי קבוצה של שני מרצים וארבעה סטודנטים למשפטים שביקשו להביע תמיכה במינויו של סר ט' מוטוסוואמי אייר  לכהונת שופט בבית המשפט העליון במדרס ולהתנגד לקמפיין נגדו שבוצע על ידי העיתונות האנגלו-הודית. ההינדו היה אחד העיתונים של התקופה שהוקמו כדי למחות המדיניות של הראג' הבריטי.

העיתון עבר להופעה שלוש פעמים בשבוע ב-1883 וליומון שהופיע מידי ערב ב-1889. ב-1883 פתח העיתון בית דפוס עצמאי בשם "העיתונות הלאומית" (The National Press).

ב-1987 התפרסם בעיתון הדיווח הראשון בהודו על שערוריית בופורס, במהלכה שיחדו אנשי חברת בופורס השוודית אנשי ממשל בהודו על מנת להביא לחתימה על חוזה נשק עם צבא הודו. מפלגת השלטון, הקונגרס הלאומי ההודי, לחצה על העיתונות למנוע את פרסום הסיפור, ונטען כי הוא סייע בתבוסת המפלגה בבחירות הכללית בהודו ב-1989.

## נוכחות מקוונת
ההינדו היה העיתון הראשון בהודו לפתוח אתר אינטרנט ב-1995.

ב-15 באוגוסט 2022, לראשונה בתולדותיו, החל ההינדו לפרסם מאמרי מערכת בתרגום להינדי באתר האינטרנט שלו.

## הערכות ופרסים
[ממוזער| המטה של ההינדו ב[צ'נאי]]
בשנת 1965, הטיימס ציין את ההינדו כאחד מעשרת העיתונים הטובים בעולם. בדיונים על כל אחת מהבחירות שלו במאמרים נפרדים, כתב *ה"טיימס"* : " *ההינדו* לוקח את הרצינות הכללית עד חומרה... שפורסם במדרס, זהו העיתון היחיד שלמרות שהוא מתפרסם רק בבירת מחוז מתפרסם בקביעות. קרא בתשומת לב בדלהי. הוא נקרא לא רק כקול מרוחק וסמכותי בעניינים לאומיים אלא כביטוי לגישות הדרום הליברליות ביותר - והפחות פרובינציאליות. . . הלשכה של דלהי מעניקה לה שליחות פוליטיות וכלכליות יוצאות דופן והיא נושאת דיווחים שוטפים ותכופים מכל בירות המדינה, כך שהיא מספקת יותר חדשות ממדינות, מלבד שלה, מאשר רוב העיתונים בהודו. . . אפשר לתאר אותו כקול לאומי עם מבטא דרומי. *ההינדו* יכול לטעון שהוא הנייר המכובד ביותר בהודו." 

בשנת 1968, איגוד מוציאי העיתונים האמריקאי העניק להינדו את פרס ההישג העולמי לעיתונות.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הודו: עיתונים
קטגוריה:עיתונים באנגלית
קטגוריה:טמיל נאדו
הדיפלומטים

**הדיפלומטים** היא סדרת טלוויזיה תיעודית בת שלושה פרקים המשודרת בכאן 11. יוזם הסדרה הוא השגריר משה רביב, יוצר הסדרה, הבמאי והתסריטאי הוא שחר צפניה. בין המראויינים לסדרה נמנים ראשי הממשלה בנימין נתניהו ושמעון פרס (באחד הראיונות האחרונים בחייו). בנוסף על כך, בסדרה מתראיינים נשיא מדינת ישראל יצחק הרצוג (אחיינו של אבא אבן), הדיפלומטים משה רביב וחיים קורן וההיסטוריונים עמי גלוסקא, אבי שליים, מרדכי בר-און ומיכאל בר-זוהר. בסדרה מופיעים קטעי ארכיון מהסדרה התיעודית עמוד האש, בין השאר עם הדיפלומט הישראלי אבא אבן. בנוסף על כך, ישנה הקלטה של ראיון ישן עם חוסיין, מלך ירדן.

הפרק הראשון של הסדרה עלה ב-19 באוגוסט 2023, ועוסק בתקופה שבין קבלת תוכנית החלוקה בכ"ט בנובמבר למלחמת ששת הימים ב-1967, בדגש על מקומם של ראש הממשלה הראשון דוד בן-גוריון ושר החוץ הראשון משה שרת.

נכון ל-9 בספטמבר 2023 זכתה הסדרה ל-138,000 צפיות ביוטיוב.

## ראו גם
* יחסי החוץ של ישראל

## קישורים חיצוניים
* באתר תאגיד השידור הישראלי

## הערות שוליים

קטגוריה:כאן 11: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה תיעודיות ישראליות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2023
קטגוריה:ישראל: יחסי חוץ
צי סיירות המערכה

**צי סיירות המערכה, (BCF)**,  הידוע מאוחר יותר ככוח **סיירות המערכה**, מערך ימי של סיירות מערכה מהירות של הצי המלכותי, פעל בין השנים 1915 ל-1919.

## היסטוריה
הצי הוקם ב-11 בפברואר 1915 כאשר האדמירליות הורתה לפרוס את סיירות המערכה המהירות יותר שלה בפיקוד רוזית'  ולקבץ אותם יחד כצי סיירות המערכה החדש.  השם 'צי' נשאר עד 1916 למרות שהוא היה כפוף רשמית למפקד העליון, הצי הגדול .  הצי הכיל בתחילה את שייטות סיירות המערכה הראשונה, השנייה והשלישית, אך זו צומצמה לשייטות סיירות המערכה הראשונה והשנייה ביוני 1916. היא כללה גם שתי שייטות סיירות קלות ושתי שייטות משחתות, בנוסף שייטת אוניות המערכה החמישית החדשה שכללה את אוניות המערכה המהירות החדשות מסדרת המלכה אליזבת שפעלו עם הצי. ב-29 בנובמבר 1916 שונה שמו לכוח סיירות המערכה. הכוח פורק באפריל 1919. 

## מפקדים

## הערות שוליים

קטגוריה:היסטוריה של הצי המלכותי הבריטי
קטגוריה:יחידות צבא בריטיות במלחמת העולם הראשונה
רבנו (סדרת טלוויזיה)

**רבנו** היא סדרת טלוויזיה תיעודית בת שלושה פרקים ששודרה בכאן 11 ב-2020 העוסקת בחסידות ברסלב ובמנהיגה רבי נחמן מברסלב. הבמאי והתסריטאי של הסדרה הוא אורי גרודר (אור ישר), והקריין שלה הוא הזמר והשחקן שולי רנד. בסדרה, שצילומיה ארכו כשנתיים, מופיעים ידוענים רבים הקשורים לברסלב וביניהם איתי תורג'מן, צבי יחזקאלי ונעה ירון דיין. המוזיקה המקורית נכתבה על ידי אביתר בנאי ותמיר מוסקט. וכן מופעים בה חוקרים רבים ומומחים כגון: פרופ' ארתור גרין, פרופ' חביבה פדיה, פרופ' נסים ליאון, פרופ' צבי מרק, עמוס שוקן, תומר פרסיקו, דוד מנחם ועוד רבנים ודמויות חשובות הקשורים לחסידות שהתראיינו לסדרה. בסדרה שילוב ארכיונים נדירים, הקשורים לתולדות החסידות בעיקר בתקופת הקמתה מחדש בירושלים בשנות החמישים עד השמונים.

הפרק הראשון עוסק בחסידות באופן כללי ובשוני של חסידות ברסלב ובדמותו האניגמטית והמיוחדות של מייסדה רבי נחמן בפרט. הפרק השני של הסדרה עוסק בסיפור הקמת החסידות לאחר השואה בישראל ובשינוי שלה עם משיכתם של חוזרים בתשובה על ידי רבנים כריזמטיים. הפרק השלישי עוסק בניתוח החברתי-סוציולוגי כיצד חלה כניסתו והתקבלותו של רבי נחמן ותורתו בחברה הישראלית המודרנית.

אריאנה מלמד מעיתון הארץ ביקרה את הסדרה וטענה שאינה אובייקטיבית ונוטה להאדיר את דמותו של רבי נחמן. לעומת זאת, העיתונאי אלישיב רייכנר ממקור ראשון שיבח את הסדרה ואת המורכבות שלה. גם המבקרים נדב מנוחין ודורון ברוש מוואלה! וממעריב פרסמו ביקורות חיוביות על הסדרה.

נכון לסוף שנת 2023, פרקי הסדרה צברו כחצי מיליון צפיות באתר יוטיוב.

במקביל לסדרת הטלוויזיה נוצרה על ידי המפיקים גם סדרת רשת לכאן דיגיטל בת 3 פרקים בשם כ-כא-כאן מאומן, המציגה דמויות ססגוניות הקשורות לעיר אומן והתקבצות חסידי ברסלב בראש השנה במקום.

## קישורים חיצוניים
*  באתר תאגיד השידור הישראלי

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה תיעודיות ישראליות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2020
קטגוריה:כאן 11: תוכניות וסדרות
קטגוריה:חסידות ברסלב
אסתר טרי

**אסתר (אתי) טרי** (לבית כהן) היא שחקנית כדורסל בכיסאות גלגלים לשעבר וחברת משלחות ישראל במשחקים הפאראלימפיים.
## קריירה
את עיסוקה בספורט נכים החלה במרכז הספורט לנכים של איל"ן ברמת גן.

היא הייתה חברה וקלעית מצטיינת בנבחרת הנשים בכדורסל כיסאות גלגלים.

התחרתה במסגרת משחקי סטוק מנדוויל והשתתפה במשלחות ישראל אל המשחקים הפאראלימפיים היידלברג (1972), המשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976), המשחקים הפאראלימפיים ארנהם (1980), המשחקים הפאראלימפיים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984) ואל המשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988). כחברת הנבחרת זכתה במדליית זהב פאראלימפית (1976), בשתי מדליות כסף (1980 ו-1984) ובמדליית ארד (1972).

נוסף לפעילות במרכז הספורט לנכים ברמת גן, טרי פעילה בעיר מגוריה במועדון הנכים ראשון לציון ומתחרה בטניס שולחן.

טרי עבדה בשירות התעסוקה ובשנת 1993 הותקפה במקום העבודה.

טרי פעילה בחוגי ריקוד בכיסא גלגלים וביום העצמאות ה-74 בשנת 2022 לקחה חלק בטקס הדלקת המשואות עם להקת הריקודים "גלגלי רני".

## הערות שוליים

קטגוריה:מדליסטיות פאראלימפיות ישראליות
קטגוריה:אלופות פאראלימפיות ישראליות
קטגוריה:זוכי מדליית כסף פאראלימפית מישראל
קטגוריה:זוכי מדליית ארד פאראלימפית מישראל
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים היידלברג (1972)
קטגוריה:כדורסלנים במשחקים הפאראלימפיים היידלברג (1972)
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976)
קטגוריה:כדורסלנים במשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976)
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים ארנהם (1980)
קטגוריה:כדורסלנים במשחקים הפאראלימפיים ארנהם (1980)
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984)
קטגוריה:כדורסלנים במשחקים הפאראלימפיים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984)
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988)
קטגוריה:כדורסלנים במשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988)
קטגוריה:שחקניות כדורסל בכיסאות גלגלים ישראליות
קטגוריה:כדורסלניות פאראלימפיות ישראליות
קטגוריה:ספורטאי איל"ן
קטגוריה:ישראליות שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
ניקולאי בוגדנוב-בלסקי

**ניקולאי בוגדנוב-בלסקי** (ברוסית: **Никола́й Богда́нов-Бе́льский**; 1868–1945) היה צייר רוסי.

## ביוגרפיה
בוגדנוב-בלסקי נולד בכפר שיטיקי במחוז סמולנסק בשנת 1868. הוא למד אמנות בבית הספר לאמנות יפה סמיון רצ'ינסקי, ציור אייקונים בשנת 1883. בהמשך למד בבית הספר לציור, ופיסול במוסקבה. בהמשך - אדריכלות בשנים 1884 עד 1889, ובאקדמיה האימפריאלית לאמנויות בסנט פטרסבורג מ-1894 עד 1895. הוא עבד ולמד באולפנים פרטיים בפריז בסוף שנות ה-90.

בוגדנוב-בלסקי היה פעיל בסנט פטרבורג. לאחר 1921 עבד אך ורק בריגה, לטביה. הוא הפך לחבר בכמה אגודות בולטות, כולל הנודדים משנת 1895, ואגודת ארכיפ קוינדז'י משנת 1909 (בה היה חבר מייסד ויושב ראש מ-1913 עד 1918).

בוגדנוב-בלסקי צייר ציורי ז'אנר, בעיקר של חינוך ילדי איכרים, דיוקנאות ונופים אימפרסיוניסטיים. הוא הפך לפדגוג ואקדמאי בשנת 1903. הוא היה חבר פעיל באקדמיה לאמנויות בשנת 1914.

האמנות הריאליסטית נפגעה מאוד על ידי ברית המועצות, מה שאילץ את האמן לעבור לריגה בשנת 1921. במהלך מלחמת העולם השנייה בוגדנוב-בלסקי עבר לברלין בה אושפז בבית חולים.

הוא נהרג ב-19 בפברואר 1945 כתוצאה מהפצצות בעלות הברית. הוא נקבר בבית הקברות הרוסי האורתודוקסי ברלין-טגל.

## גלריה

 File:Reading a letter (Bogdanov-Bogdanov-Belsky).jpeg|קוראת מכתב
File:Voskresnoye chteniye v selskoy shkole.jpg|קריאה בכיתה ביום א׳
File:1897 Bogdanov-Belsky At School Doors.jpg|בדלת הכיתה


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1868
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1945
סוזן קוליס

**סוזן קוליס** (באנגלית: **Susan Collis**; נולדה ב-1956) היא אמנית בריטית הפועלת בהקני, לונדון. ידועה ביצירת חפצים יומיומיים במראה רגיל מחומרים יקרי ערך. בגישה שלה לפיסול, קוליס מצליחה לרומם את היומיומי, לנצל טכניקות מלאכה מסורתיות ולעודד את הצופים להסתכל מקרוב יותר.

## ביוגרפיה
קוליס נולדה באדינבורו, סקוטלנד. למדה פיסול בבית הספר לאמנות של צ'לסי, לונדון ותואר שני מהקולג' המלכותי לאמנות בשנת 2002.

### יצירה
ממוזער|250 פיקסלים|מיצג הסולם בגלריה.
קוליס משתמשת במגוון טכניקות ואסטרטגיות כדי לחקור סוגיות הנוגעות לפרשנות, מלאכה, ערך ועבודה. חפצים יומיומיים מוצגים חרוטים, ומוכתמים בסימני עבודה, בלאי. במבט ראשון נראה שהסימנים הם תוצאה של מקריות בשימוש רגיל, ונראים חסרי משמעות ואינם ראויים לבדיקה.

קוליס מתעניינת בשינוי התפיסה המתרחש עם הגילוי שהם, למעשה, מעשים זהירים, מכוונים, וכי החומרים המשמשים מוערכים באופן מסורתי בשל תכונותיהם הפיננסיות או הדקורטיביות.

סולם עץ ישן, המכוסה בטפטופי צבע משנים של שימוש, עבר טרנספורמציה על ידי שיבוץ בו של יהלומים, פנינים, אופלים וחומרים יקרים אחרים. דלי שתופס טפטוף מתקרת הגלריה עשוי להיות לא תוצאה של הזנחה, אלא של הקמה מורכבת של משאבות, מכלי מים וקירות מזויפים כדי ליצור באופן מלאכותי את המיצג.

בדרך כלל היצירות שלה כרוכות בכמות גדולה של עבודה נסתרת כדי ליצור אובייקט שעלול בקלות להיעלם בסביבה, אך הוא שופע ערך, בין אם זה חומרי או רעיוני. חלק גדול מהעבודה של קוליס יכול להיעלם מעיניהם של הצופים וההימור החזותי הזה מביא לתמורה רעיונית אפשרית שמעניקה חקירה מתואמת של הצופה. 

עבודותיה של קוליס הוצגו במקומות כברמינגהם, מרכז ווקר לאמנות במיניאפוליס, גלריית האמנות של קרייסטצ'רץ' בניו זילנד, מוזיאון מסצ'וסטס לאמנות עכשווית, אוסף זבלודוביץ' ומוזיאון ישראל בירושלים.

קוליס זכתה בפרס איגוד המלט הבריטי בשנת 2001, בפרס לאמנות מודרנית של "פיצה אקספרס", בשנת 2002. 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירות בריטיות
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1956
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1956
קרל אונורה

**קרל אונורה** (באנגלית: **Carl Honoré**; נולד ב-29 בדצמבר 1967 בסקוטלנד) הוא עיתונאי קנדי שכתב את רב המכר *[[בשבח האיטיות]]* (2004) על תנועת האטה .

בשנת 2008, הוא יצא עם ספר חדש, "תחת לחץ: הצלת ילדינו מתרבות ההיפר-הורות" המקדם "הורות איטית" טכניקה נינוחה יותר לגידול וחינוך ילדים.

אונורה נולד בסקוטלנד, אך רואה באדמונטון את עיר הולדתו. לאחר שסיים תואר בהיסטוריה ואיטלקית באוניברסיטת אדינבורו, עבד עם ילדי רחוב בברזיל, דבר שהעניק לו השראה לעסוק בעיתונאות.

מאז 1991, הוא דיווח מכל רחבי אירופה ודרום אמריקה, בילה שלוש שנים ככתב בבואנוס איירס. עבודתו הופיעה בפרסומים כולל האקונומיסט, האובזרבר, אמריקן ויי, נשיונל פוסט, "הגלוב אנד מייל", יוסטון כרוניקל והמיאמי הראלד. הוא הופיע בפוקס וחברים ובתוכנית של דניס מילר והיה הנושא של כתבות שונות בניוזוויק .

כיום הוא עובד ומתגורר בלונדון עם אשתו מירנדה פראנס ושני ילדיהם.

## ספריו
2004 - בשבח האיטיות. (*In Praise of Slowness*), עוקב אחר ההיסטוריה של מערכת היחסים של בני אדם עם זמן, יעילות ומהירות וההשלכות. הוא מתאר 'תנועות איטיות' שזכו לתשומת לב בהקשרים שונים, כמו בעבודה, בבית ובתי ספר.

2008 - תחת לחץ: הצלת ילדינו מתרבות ההיפר-הורות (*Under Pressure: Rescuing Our Children from the Culture of Hyper-Parenting*), חוקר אונורה את הסכנות הפוטנציאליות של הורים המנהלים את ילדיהם יותר מידי.

2013 - התיקון האיטי: פתרו בעיות, עבדו בצורה חכמה יותר וחיו טוב יותר בעולם מהיר (*The Slow Fix: Solve Problems, Work Smarter and Live Better in a Fast World)*. בו מטיל אונורה ספק בשימוש הנפוץ בתיקונים מהירים לטווח קצר וטוען שתיקונים איטיים מסוגלים לספק יותר דרכים ארוכות טווח לטיפול בבעיות מורכבות.

2018 - סיימון ושוסטר את בולדר: להפיק את המרב מהחיים הארוכים שלנו (Simon & Schuster *את Bolder: Making the most of our long lifes)* 

## לקריאה נוספת
* **יש ממי ללמוד**, *שמונה שיעורים משני חיים*. אייל דורון, 2023, כתר ספרים

## קישורים חיצוניים
* 

* 
* In Praise of Slow
* Carl Honoré's author biography

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אדינבורו
קטגוריה:עיתונאים קנדים
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1967
אירינה מיכאילובנה בלדינה

**אירינה מיכאילובנה בלדינה** (ברוסית: **Ири́на Миха́йловна Ба́лдина**;  18 במאי 1922 – 15 בינואר 2009) הייתה ציירת רוסית סובייטית שחיה ופעלה בלנינגרד, הייתה חברה באיגוד האמנים של סנט פטרבורג ובאיחוד האמנים בסנט פטרבורג. של אמני הפדרציה הרוסית, ונחשבת כנציגת אסכולת לנינגרד לציור.

## ביוגרפיה
אירינה מיכאילובנה בלדינה נולדה ב-18 במאי 1922 במוסקבה. בשנים 1940–1941 למדה במכון מוסקבה לאמנויות שימושיות ודקורטיביות. בשנת 1945 לאחר המלחמה התקבלה למחלקה לציור של מכון רפין לאמנויות בלנינגרד, שם למדה עם אלכסנדר דבלר, בוריס פוגל, אלכסנדר סגל.

בשנת 1947 היא נישאה לאלכסיי אריומין (1919–1998), שהפך לצייר רוסי ידוע, אמן העם של הפדרציה הרוסית. ב-1948 נולדה לה בת, נטליה, שלימים סיימה גם את לימודיה באקדמיה לאמנויות יפות בלנינגרד והפכה לציירת.

בשנת 1952 סיימה בלדינה את לימודיה במכון איליה רפין בסדנת מיכאיל בובישוב. עבודת הסיום שלה הייתה בעיצובי התלבושות לסרט של אלכסנדר דובז'נקו "אדמה בפריחה".

מאז 1951 בלדינה הציגה קבוע בתערוכות אמנות בלנינגרד. שם הציגה את עבודותיה יחד עם יצירות של המאסטרים המובילים באמנויות היפות של לנינגרד. היא עבדה בעיקר כציירת בנושאי דיוקן, נוף וטבע דומם. בשנת 1957 היא התקבלה לאיגוד האמנים הסובייטיים של לנינגרד.

בשנות ה-1960–1980 הנושא המרכזי של עבודתה היה הטבע ועמי אזור אגם אונגה. היא ציירה ציורים ורישומים מהחיים כמו "הדרך לאויאש", "בקתות קיץ" (שניהם 1954), "ערב" (1956), "פעמוני פרחים", "לילך" (שניהם 1957), "נטשה", " "אישה אוזבקית", " אחות" ( 1962)", "דיוקן של ספירובה - אמה של גיבורת סטלינגרד נטשה קוצ'ויבסקוי" (1980), "מספרת עממית מקרליה אירינה אנדרייבנה פדוסוב" (1990), ואחרים.

סגנונה מאופיין בציור רחב, שהועצם עם השנים באפקט דקורטיבי. היא השתמשה במיומנות בטכניקות של ציור באוויר פתוח, והעבירה בעדינות מגוון גוונים של מצב רוח ויחסי צבע בטבע הצפוני.

אירינה מיכאילובנה בלדינה נפטרה ב-15 בינואר 2009 בסנט פטרסבורג בשנת השמונים ושבע לחייה.

ציורים של אירינה בלדינה שוכנים במוזיאונים לאמנות ובאוספים פרטיים ברוסיה, צרפת, פינלנד, ארצות הברית, יפן, גרמניה, אנגליה ומדינות אחרות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירות רוסיות
קטגוריה:ילידות 1922
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1922
קטגוריה:נפטרות ב-2009
קטגוריה:נפטרים ב-2009
פרנץ מאובה

**פרנץ לאופולד זיגפריד מאובה** (בגרמנית: **Franz Leopold Siegfried Mauve**; 11 בנובמבר 1864 – 12 בדצמבר 1931) היה ויצה-אדמירל גרמני במלחמת העולם הראשונה.

## ביוגרפיה
### קריירה מוקדמת
מאובה נולד ב-11 בנובמבר 1864 בקטוביץ. מספטמבר 1903 הוא היה קצין המטה הימי הראשון של הצי. מדצמבר 1905 עד אפריל 1908 הוא עבד באדמירליות.

הוא מונה למפקד סיירת ההדרכה המחודשת SMS ויקטוריה לואיז ב-4 באפריל 1908. ביולי 1908 החלה הפלגתו הראשונה לחו"ל. מכיוון שהספינה הייתה אמורה לקחת חלק בהפרחת סדרת בלונים בינלאומית, הייתה על סיפונה ועדה מדעית. דרך מדיירה וטנריף הגיעה השייטת לאזור התכנסות אינטרטרופי, שם נערכו הפרחות הבלונים ובלון של ויקטוריה לואיז הצליח לקבוע שיא גובה של 21,800 מ'. ב-5 באוגוסט ירדו המדענים מהספינה, שהמשיכה בדרכה ל. שם היא השתתפה יחד עם SMS הרתה בתחילת ינואר 1909 במבצע סיוע למסינה שנפגעה קשות ברעידת אדמה. המסע הראשון של הסיירת הסתיים ב-10 במרץ 1909 בקיל. עם כיתה חדשה של צוערי ים על הסיפון, ה-SMS ויקטוריה לואיז יצאה למסע אימונים ב בקיץ 1909 ויצאה למסע שני לחו"ל באוגוסט. הספינה הגיעה לניופורט דרך האיים האזוריים, לשם הגיעו גם ה-SMS הרתה והסיירות הקלות SMS ברמן ו-SMS דרזדן בספטמבר. ארבע הספינות השתתפו מ-26 בספטמבר עד 9 באוקטובר 1909 חגיגות הדסון-פולטון בניו יורק, במהלכן הנציג הגרמני הרשמי, האדמירל הגדול הנס פון קסטר, היה על סיפון ה-SMS ויקטוריה לואיז. הסיבה לחגיגות אלו הייתה 300 שנה לניווט הראשון של ההדסון ותחילת השירותים המתוכננים בין ניו יורק לאלבני עם ספינת הקיטור קלרמונט שתוכננה על ידי רוברט פולטון בשנת 1807. בעקבות השהות בניו יורק, שייטה SMS ויקטוריה לואיז במימי הודו המערבית ובמרץ 1910 חזרה לקיל.

באפריל 1910 מונה מאובה לראש המחלקה באדמירליות. מאוקטובר 1911 עד ספטמבר 1913 פיקד על אוניית המערכה SMS פומרן. לאחר מכן הוא הפך לאדמירל השני בשייטת השנייה, צי הים הפתוח.

### מלחמת העולם הראשונה
באוגוסט 1915 הוא מונה למפקד שייטת זו. כמפקד הספינות הוותיקות יותר של המערך, הוא השתתף בקרב יוטלנד ב-31 במאי וב-1 ביוני 1916. השייטת האיטית שלו הפעילה את מפקד הצי ומפקד השייטת לשעבר, ויצה-אדמירל ריינהרד שר, שלא רצה להקריב את הספינות. הם בקושי יכלו להשתתף בקרב. בנסיגה הלילית, השייטת שלו הייתה יעד להתקפת טורפדו של משחתות בריטיות, שהטביעה את ה-SMS פומרן, שהייתה תחת פיקודו בעבר של מאובה, וטבעה עם כל הצוות, שמנה יותר מ-800 אנשי צוות. שיעור הנספים מהאונייה היה כמעט שליש מהנופלים בצד הגרמני.

ב-8 בנובמבר 1916 הוא מונה למפקד השייטת הרביעית החדשה שהוקמה לאחרונה, וב-23 בספטמבר 1917 הוא פרש מתפקידו.

פרנץ מאובה מת ב-12 בדצמבר 1931 בבית החולים מרטין לותר בברלין-שמרגנדורף ונקבר ב-Sudwestkirchhof Stahnsdorf ליד ברלין.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אדמירלים בצי הקיסרי הגרמני
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1864
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1931
ארהרד שמידט (אדמירל)

**ארהרד שמידט** (בגרמנית: **Ehrhard Schmidt**; 18 במאי 1863 – 18 ביולי 1946) היה אדמירל של הצי הקיסרי הגרמני במהלך מלחמת העולם הראשונה.

## ביוגרפיה
שמידט נולד ב-18 במאי 1863 באופנבך על המיין, ובגיל 15 הצטרף לצי ושירת במגוון תפקידים בים וביבשה. ביניהם היו תפקידים במשימות, כמפקד ובהכשרת צוערים. רצונו להיות מפקד ספינה התקבל ב-1901 כאשר קיבל את הפיקוד על הסיירת המשוריינת פרינץ אדלברט. הוא החזיק בתפקיד זה עד 1907. בשנים 1908 עד 1910 פיקד על אוניית המערכה הסן מסדרת בראונשווייג ולאחר מכן הועלה לדרגת קונטר-אדמירל כדי לפקד על השייטת השנייה של הצי הימי. מאוחר יותר היה מפקד הארטילריה הימית.

בתחילת מלחמת העולם הראשונה, הוא היה מפקד השייטת הרביעית, שהורכבה מספינות ישנות מסדרת ויטלסבאך. במהלך קרב יוטלנד פיקד שמידט על השייטת הראשונה והשתמש בה כחלוץ כדי לפרוץ את הקווים הבריטיים בלילה. ב-1917 הוא הוביל את מבצע אלביון, כוח משימה מיוחד לכיבוש האיים של הים הבלטי סארמאה והיומאה מול חופי אסטוניה. על הישגיו הוענק לו עיטור פור לה מריט. לבקשתו, הוא פרש ב-1918 בדרגת אדמירל, ובעקבות המלחמה הגדולה, הוא, כמו רבים מחבריו לשעבר בגיל דומה, לא הצטרף לרייכסמרינה. הוא נשאר נאמן לרוח הצי הקיסרי.

מלבד מועמדותו כיו"ר כבוד של אגודת הצי של מינכן ("Marineverein München"), הוא מונה למנהיג הכבוד של הגאו של בוואריה. שמידט מת ב-18 ביולי 1946 באשאו על האין.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מעוטרי פור לה מריט
קטגוריה:אדמירלים בצי הקיסרי הגרמני
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1863
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1946
מייגן 2.0

**מייגן 2.0** (באנגלית: **M3GAN 2.0**) הוא סרט מדע בדיוני ואקשן אמריקאי שבוים על ידי ג'רארד ג'ונסטון, על פי תסריט מאת אקלה קופר. הוא המשך רציף לסרט "מייגן" משנת 2022 כאשר אליסון ויליאמס ווילוט מק'גרו שבות לגלם את תפקידיהן כג'מה וקייטי. אליהן מצטרפים איוונה סחנו, טים שארפ, אריסטו אתארי וג'מיין קלמנט. ג'ייסון בלאם וג'יימס ואן שבים כמפיקים בפועל תחת חברות ההפקה "בלאמהאוס הפקות" ו"אטומיק מונסטר".

הסרט עתיד לעלות לאקרנים  בארצות הברית ב-27 ביוני 2025. 

## עלילה
שנתיים לאחר מסע ההרג של מייגן, יוצרתה ג'מה מחליטה להחזיר אותה לחיים כדי לעצור את אמיליה – נשק צבאי שנבנה על ידי קבלן ביטחוני שגנב את הטכנולוגיה של מייגן.

## שחקנים
* אליסון ויליאמס – **ג'מה**, מהנדסת רובוטיקה והיוצרת של הבובה-הטכנולוגית, מייגן.
* ויולט מקג'רו – **קיידי**
* אמי דונלד – **מייגן**
**ג'נה דייוויס מדבבת את דמותה של מייגן.
* בריאן ג'ורדן אלוורז
* איוונה סחנו
* אריסטו אתארי
* ג'מיין קלמנט

## הפקה
### פיתוח
בנובמבר 2022 דיווח "הניו יורק טיימס" כי לאור ההכנסות הגבוהות של "מייגן" מתכוונים בחברת "סרטי יוניברסל" להפיק סרט המשך. בינואר 2023 נודע כי ג'רארד ג'ונסטון אישר את התוכניות להפיק סרט המשך על פי רעיון של ג'יימס ואן. לאחר מכן נמסר כי אקלה קופר ישוב לכתוב כתסריטאי.

ב-18 בינואר 2023 לוהקו אליסון ויליאמס וויולט מק'גרו אשר שבות לגלם את תפקידיהן. ב-1 במאי 2024 לוהקו ג'נה דייוויס, בריאן ג'ורדן אלוורז וג'ן ואן אפס שאף הם שבים לגלם את תפקידיהם. ב-16 ביולי 2024 לוהקו טים שארפ, אריסטו אתארי וג'מיין קלמנט למצבת השחקנים, והחלו צילומיו, ובאוקטובר 2024 הסתיימו צילומי הסרט.

הסרט הופק בתקציב של 25 מיליון דולר.

## הפצה
ב-27 ביוני 2025 יצא לאקרנים.

## בקופות
הסרט הכניס 10.2 מיליון דולר בלבד בארצות הברית ו-17 מיליון דולר ברחבי העולם, ירידה חדה ביחס לסרט הראשון.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 2025
קטגוריה:סרטי אימה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני אמריקאיים
קטגוריה:סרטים על בובות
קטגוריה:סרטי מתח אמריקאיים
קטגוריה:סרטי סלאשר אמריקאיים
קטגוריה:סרטי בלאמהאוס הפקות
קטגוריה:סרטים שהופקו על ידי ג'יימס ואן
קטגוריה:סרטי אולפני יוניברסל
דיוויזיית התחלופה הרביעית (האימפריה הגרמנית)

**דיוויזיית התחלופה הרביעית** (בגרמנית: **4. Ersatz-Division**) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית, במלחמת העולם הראשונה.  הדיוויזיה הוקמה עם גיוס הצבא הגרמני באוגוסט 1914. הדיוויזיה פורקה ב-1919, במהלך פירוז הצבא הגרמני לאחר מלחמת העולם הראשונה.

## היסטוריה
דיוויזיית התחלופה ה-4 לחמה בתחילה בחזית המערבית במלחמת העולם הראשונה. היא נלחמה במערכה על הגבולות, לחמה בלורן ונגד קו ההגנה הצרפתי מננסי לאפינאל. בסוף ספטמבר 1914 הועברה הדיוויזיה מלורן לבלגיה, שם השתתפה במצור על אנטוורפן. לאחר נפילת אנטוורפן, כבשה הדיוויזיה את העיר והשתתפה בקרבות המשך בפלנדריה הבלגית. היא נלחמה בקרב על האיזר ולאחר מכן נכנסה לקו על האיזר עד נובמבר 1916. במהלך תקופה זו לחמה הדיוויזיה בקרב איפר השני באפריל/מאי 1915 ובקרב על הסום באוקטובר 1916. היא החזיקה בתעלות באזור הסום מדצמבר 1916 עד פברואר 1917. לאחר לחימה לפני קו זיגפריד הגרמני, הדיוויזיה השתתפה בקרב אראס. בסוף מאי 1917 הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית. ביולי היא התנגדה להתקפת קרנסקי הרוסית, ולאחר מכן השתתפה בלחימה בהמשך במזרח גליציה. בדצמבר 1917 חזרה הדיוויזיה לחזית המערבית. היא לחמה בתעלות בפלנדריה ובארטואה עד אפריל 1918, אז נלחמה בקרב ארמנטייר, חלק מקרב הליס, הידוע גם בתור מתקפת ליס הגרמנית או קרב איפר הרביעי. הדיוויזיה נלחמה מאוחר יותר בקרב השני על המארן. המודיעין של בעלות הברית ראה בדיוויזיה דיוויזיה טובה למדי ב-1917, אך דירג אותה בדרגה שלישית ב-1918, וציין כי היא לא הבליטה את עצמה בקרבות 1918. 

## מפקדים
* אלברט פון ורדר (2 באוגוסט 1914–22 בנובמבר 1917)
* לאו פון שטוקן (23 בנובמבר 1917–31 בינואר 1918)
* פרידריך ברונסארט פון שלנדורף (1 בפברואר 1918–27 בינואר 1919)

## לקריאה נוספת
* Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.

## הערות שוליים

4
4
לואי קונו

**לואי נפוליאון אז'ן ז'וזף קונו** (בצרפתית: **Louis Napoléon Eugène Joseph Conneau**; 9 בינואר 1856 – 29 בינואר 1930) היה גנרל צרפתי שסיים את לימודיו באקדמיה הצבאית סן-סיר כחלק מהכיתה של 1874–1876.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
לואי קונו נולד ב-9 בינואר 1856 בפריז, והיה בנו של ד"ר אנרי קונו, חברו הטוב של נפוליאון השלישי, שסייע לקיסר לעתיד להימלט מכלאו באם ושימש כרופא לנפוליאון השלישי ולאשתו כשהיו קיסר וקיסרית. קונו, שנקרא על שמם של בני משפחת בונפרטה, שמותיו הפרטיים היו של אחיו של הקיסר ושל אז'ן דה בוארנה, נולד וגדל בארמון טווילרי עם הנסיך הקיסרי, שהיה חבר טוב שלו והיה צעיר ממנו בחודשיים בלבד. לאחר נפילת האימפריה השנייה, השניים למדו יחד באקדמיה הצבאית המלכותית בווליץ'. הם נשארו חברים עד מותו של הנסיך ב-1879, כשהם חולקים שבועה אוקסיטנית: *Passavant le meillor* ("מקבלים רק את הטובים ביותר"). בשנים 1874–1876 השתתף קונו, ללא הנסיך, באקדמיה הצבאית של סנט סיר, סיים את לימודיו כלוטננט משנה בצבא והצטרף לרגימנט הדרקונים ה-23.

ב-30 ביוני 1900, קונו התחתן עם אדל מרגריט פורייה. נולדו להם שלושה ילדים.

### קריירה צבאית
בתחילת מלחמת העולם הראשונה החזיק קונו בדרגת ז'נרל דה דיוויזיה ופיקד על דיוויזיית הפרשים ה-10, שנעה מיד מזרחה ללינוויל. באוקטובר 1914 מונה קונו למפקד קורפוס הפרשים ה-1, תפקיד בו החזיק עד 1917. הקורפוס השתתף במבצעים סביב סארבור, ולאחר שהנסיגה הגדולה הסתיימה והמתקפה החלה, מילא תפקיד חשוב בקרב הראשון על המארן, ותמך בארמייה החמישית במהלך פעולות סביב ברי-או-באק, פונטברט וסיסון. במהלך המרוץ אל הים, קונו פיקד על קורפוסי הפרשים ה-1 וה-2, שכלל יחידות צרפתיות ובריטיות. מעולם לא פעלה יחידת פרשים כה גדולה תחת פיקוד אחד. זה נודע בשם קורפוס הפרשים של קונו.

במלחמת החפירות שבאה בעקבות הקרב על המארן, הקורפוס של קונו תמך לפעמים בארמייה אחת, לפעמים בארמייה אחרת, ולפעמים פעל באופן עצמאי עם דיוויזיות חי"ר צמודות. ב-1918, לאחר שהגיע למגבלת הגיל לפיקוד פעיל, הפך קונו לחלק מהמילואים ופיקד, ב-Châlons-sur-Marne, על האזור השישי בשיא ההפגזות הגרמניות.

קונו מת ב-29 בינואר 1930 בשאוויל ונקבר בבית הקברות של מונמארטר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי צבא צרפתים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:גנרלים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1856
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1930
ארהרד שמידט (מתמטיקאי)

**ארהרד שמידט** (בגרמנית: **Erhard Schmidt**; 13 בינואר 1876 – 6 בדצמבר 1959) היה מתמטיקאי גרמני בלטי נאצי, שעבודתו השפיעה באופן משמעותי על כיוון המתמטיקה במאה העשרים. שמידט נולד בטרטו במחוז ליבוניה (כיום אסטוניה).

## מתמטיקה
המנחה שלו היה דויד הילברט והוא זכה לתואר דוקטור מאוניברסיטת גטינגן ב-1905. עבודת הדוקטורט שלו הייתה בשם "Entwickelung willkürlicher Funktionen nach Systemen vorgeschriebener" והיא הייתה עבודה על משוואות אינטגרליות. יחד עם דויד הילברט הוא תרם תרומות חשובות לאנליזה פונקציונלית. ארנסט צרמלו העניק קרדיט לשיחות עם שמידט על הרעיון והשיטה להוכחה הקלאסית שלו משנת 1904 למשפט הסדר הטוב מ"אקסיומת הבחירה", שהפכה לחלק בלתי נפרד מתורת הקבוצות המודרנית.

לאחר המלחמה, ב-1948, ייסד שמידט והיה לעורך הראשי הראשון של כתב העת "Mathematische Nachrichten".

## התקופה הנאצית
במהלך מלחמת העולם השנייה שמידט כיהן בתפקידי סמכות באוניברסיטת ברלין ונאלץ לבצע החלטות נאציות שונות נגד היהודים - עבודה שהוא כנראה לא עשה טוב, שכן הוא ספג ביקורת בשלב מסוים על כך שלא הבין את "שאלת היהודים". בחגיגת יום הולדתו ה-75 של שמידט בשנת 1951, דיבר מתמטיקאי יהודי בולט, הנס פרוידנטל, ששרד את שנות הנאצים, על הקשיים שעמם התמודד שמידט באותה תקופה ללא ביקורת. עם זאת, הוא היה שמרן ולאומן, והגן על היטלר לאחר ליל הבדולח, ואמר לישי שור כי "נניח שעלינו להילחם במלחמה כדי לחמש את גרמניה מחדש, להתאחד עם אוסטריה, לשחרר את חבל הסאר ואת החלק הגרמני של צ'כוסלובקיה. מלחמה כזו הייתה עולה לנו חצי מיליון צעירים. אבל כולם היו מעריצים את המנהיג המנצח שלנו. כעת, היטלר הקריב חצי מיליון יהודים והשיג דברים גדולים עבור גרמניה. אני מקווה שיום אחד תקבל פיצוי אבל אני עדיין אסיר תודה להיטלר". 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מתמטיקאים גרמנים במאה ה-19
קטגוריה:גרמנים-בלטים
קטגוריה:ילידי 1876
קטגוריה:נפטרים ב-1959
כוח אנטרופי

בפיזיקה, **כוח אנטרופי** הפועל במערכת הוא תופעה מתהווה (emergent phenomenon) הנוצרת כתוצאה מנטייתה הסטטיסטית של המערכת כולה להגדיל את האנטרופיה שלה, במקום כתוצאה מכוח ספציפי הפועל בסקלה האטומית.

## ניסוח מתמטי
בצבר הקנוני, הכוח האנטרופי \mathbf F המקושר למצב מקרוסקופי מסוים \{\mathbf{X}\} הוא:

: \mathbf{F}(\mathbf{X}_0) = T \nabla_\mathbf{X} S(\mathbf{X})|_{\mathbf{X}_0},

כאשר T היא הטמפרטורה, S(\mathbf{X}) היא האנטרופיה המקושרת למצב המקרוסקופי \mathbf{X} (דרך נוסחת האנטרופיה של בולצמן), ו-\mathbf{X}_0 הוא המצב המקרוסקופי הנוכחי.

## דוגמאות
### לחץ של גז אידיאלי
האנרגיה הפנימית של גז אידיאלי תלויה רק בטמפרטורה שלו, ולא בנפח של כלי הקיבול התוחם אותו, כך שזהו לא אפקט אנרגטי שנוטה להגדיל את נפח כלי הקיבול כמו שלחץ גז עושה. פירוש הדבר שללחץ של גז אידיאלי יש מקור אנטרופי.

מהו מקורו של כוח אנטרופי כזה? התשובה הכללית ביותר היא שההשפעה של הפלקטואציות התרמיות נוטה להביא מערכת תרמודינמית למצב מקרוסקופי התואם למספר מקסימלי של מצבים מיקרוסקופיים הנותנים אותו מצב מקרוסקופי. במילים אחרות, הפלקטואציות התרמיות נוטות להביא מערכת למצב המקרוסקופי בעל האנטרופיה המרבית בו היא יכולה להימצא. במקרה של גז אידיאלי, ככל שהגז מגדיל את נפחו מספר המצבים הזמינים לאטומי הגז במרחב הפאזה גדל, כך שהאנטרופיה גדלה.

### תנועה בראונית
הגישה האנטרופית לתנועה בראונית הוצעה לראשונה על ידי R. M. Neumann. ניומן גזר את הכוח האנטרופי הפועל על חלקיק המבצע תנועה בראונית תלת-ממדית בעזרת משוואת בולצמן, ותיאר את הכוח הזה כ"כוח מניע דיפוזי" או "כוח רדיאלי". במאמרו, שלוש מערכות מובאות כדוגמה למערכות בהן מופיע כוח כזה:
* מערכת אלקטרוסטטית של מלח מותך.
* מתח פנים.
* אלסטיות של גומי.

### פולימרים

דוגמה סטנדרטית לכוח אנטרופי היא האלסטיות של מולקולת פולימר בעלת אופן קיפול חופשי. בעבור שרשרת אידיאלית, מקסום האנטרופיה שלו פירושה הקטנת המרחק בין שני הקצוות החופשיים שלה. זה נובע מכך שלכל אחד מהמונומרים המרכיבים את הפולימר כיוון אקראי ובלתי תלוי במצב המונומרים האחרים, כך שבגבול של מולקולות ארוכות עולה שלפי משפט הגבול המרכזי המרחק בין הקצוות החופשיים מתפלג נורמלית עם שכיח אפס; בדומה, ככל שהמרחק בין הקצוות גדל כך המולקולה בעצם "מיושרת" יותר (כיווני המונומרים "מתואמים" יותר אחד ביחס לשני), מספר המצבים המיקרוסקופיים הזמינים קטן, והמצב המקרוסקופי כולו הוא בעל הסתברות קטנה יותר. כתוצאה מכך, כוח שנוטה להקריס את השרשרת פועל דרך השרשרת בין שני קצוותיה החופשיים. כוח אנטרופי זה פרופורציונלי למרחק בין הקצוות. לכוח האנטרופי של שרשרת פולימר יש מקור מכני ברור והוא ניתן לחישוב באמצעות דינמיקה לגראנז'ית מאולצת.

בפולימרים ביולוגיים, נדמה שקיימת זיקה טבעית בין כוח אנטרופי לתפקיד. לדוגמה, מקטעים פוליפפטידים לא מסודרים – בהקשר של אזורים מקופלים של אותה שרשרת פוליפפטידית – הודגמו במחקרים כמייצרים כוח אנטרופי שלו חשיבות תפקודית.

### האפקט ההידרופובי

ממוזער|upleft|טיפות מים על משטח דשא.
דוגמה אחרת לכוח אנטרופי עולה במסגרת האפקט ההידרופובי. בטמפרטורת החדר, הוא נובע בחלקו מאובדן האנטרופיה של הרשת התלת-ממדית של מולקולות מים כאשר הן באות במגע עם חומרים מומסים.

## ראו גם
* תנועת חלקיק קשור

## הערות שוליים

קטגוריה:פיזיקה סטטיסטית
מודי פרידמן

**מרדכי (מוֹדִי) פרידמן** (נולד ב-4 בפברואר 1960) הוא איש תקשורת ישראלי, ממייסדי "קשת". כיהן כמנכ"ל ערוץ 10, יו"ר דירקטוריון ערוץ 10, יו"ר "נגה תקשורת", ומנכ"ל ב-RGE ומשנה למנכ"ל ynet.

## ביוגרפיה
מרדכי פרידמן עבד במוסך של אביו בזמן שלמד באוניברסיטה.

לאחר מכן פנה לענף השיווק, ועבד במשרד הפרסום "דחף" של מינה צמח. משם עבר ל"ידיעות אחרונות", ומשם לצוות ההקמה של הזכיינית קשת בערוץ 2, כמנהל השיווק.

לאחר מכן היה מנכ"ל ידיעות תקשורת, משנה למנכ"ל "קבוצת ידיעות אחרונות ", ובהמשך מנכ"ל של חברת נגה תקשורת.

הקים את ynet יחד עם זאב חספר.

בשנת 2000 עבד כמשנה למנכ"ל ynet.

כיהן כמנכ"ל ערוץ 10 בשתי תקופות (2005–2009, 2002-2004). כמנכ"ל הערוץ, תקף ב-2008 את המלצות ועדת תורג'מן שהמליצה שלא-לוותר לערוץ 10 על מחויבויות התוכן משנים עברו, שעמדו בהיקף של כ-60 מיליון ש"ח.

ב-2008 מונה לסגן-יו"ר ערוץ 10, לאחר שיסיים את תפקידו כמנכ"ל הערוץ.

ב-2009 עזב את ערוץ 10 לטובת תפקיד המנכ"ל בקבוצת התקשורת הישראלית "RGE".

ב-2012 הופיע בתוכנית טלוויזיה תיעודית בשם "אתם שם בבית" בערוץ 8 על תולדות הפריים טיים הישראלי.

ב-2014 היה מועמד לתפקיד האחראי על הקמת רשות השידור החדשה.

ב-2016 עזב את תפקידו ב-RGE, אולם נשאר בתפקיד יושב-ראש דירקטוריון ערוץ 10.

ב-2017 מונה ליו"ר של העיתון הכלכלי "גלובס" ופרש מתפקיד יו"ר ערוץ 10.

ביוני 2022 ליאור שליין ופרידמן הקימו ביחד חברה בשם "פרי הדר תקשורת", שמטרתה היא מיזם תוכן באינטרנט.

ביוני 2020 הודיע שירוץ לראשות איגוד הטניס בישראל. אם כי, ביולי 2020 הודיע שיתמוך ביו"ר האיגוד המכהן אבי פרץ, ובמקביל פרידמן ישנה את מועמדותו שלו לתפקיד נשיא איגוד הטניס בלבד. הוא נבחר לנשיא האיגוד הישראלי, בבחירות של 2020.

ב-2023 הקים יחד עם ליאור שליין את חברת התקשורת "רלוונט:".

### חיים אישיים
פרידמן נשוי למטי ואב לשלושה בנים ובת.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* מודי פרידמן באתר אישים
* מודי פרידמן באתר פייסבוק

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי תקשורת ישראלים
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960
אינדיה טודיי

**אינדיה טודיי** (באנגלית: **India Today**, מילולית: **הודו היום**) הוא מגזין חדשות שבועי הודי בשפה האנגלית. אינדיה טודיי הוא המגזין הנפוץ ביותר בהודו, עם קהל קוראים של קרוב ל-8 מיליון. 

## היסטוריה
אינדיה טודיי הוקמה ב-1975 על ידי וידיה וילס פורי (Vidya Vilas Purie), כשבתו מדהו טרהן (Madhu Trehan) משמשת כעורך ראשי ובנו ארון פורי כמוציא לאור. 

כיום אינדיה טודיי מתפרסם גם בהינדי, טמילית, מלאיאלם וטלוגו. בשנת 2014 השיק המגזין אתר דעות מקוון בשם DailyO.

ב-22 במאי 2015 השיק המגזין את ערוץ החדשות אינדיה טודיי.

באוקטובר 2017 העביר ארון פורי את השליטה בקבוצת אינדיאה טודיי לבתו קאלי פורי. 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:הודו: עיתונים
קטגוריה:הודו: תקשורת
קטגוריה:אוטר פרדש
קטגוריה:עיתונים באנגלית
גביע העולם בכדורגל נשים 2027

**גביע העולם בכדורגל נשים 2027** (באנגלית: **2023 FIFA Women's World Cup**) מתוכנן להיות המהדורה העשירית של גביע העולם בכדורגל לנשים, והאליפות הבינלאומית הרביעית בכדורגל לנשים בה מתמודדות נבחרות מכל האיגודים החברים בפיפ"א. הטורניר יכלול 32 נבחרות, כולל זו של המדינה המארחת, לאחר שפיפ"א הודיעה על הרחבת הטורניר ביולי 2019. ספרד מגיעה לטורניר בתור האלופה, לאחר שזכתה בתואר הראשון שלה ב-2023.

במאי 2024 הוכרז שהטורניר ייערך בברזיל.

## בחירת מארחת

ב-23 במרץ 2023, השיקה פיפ"א את תהליך הגשת ההצעות לגביע העולם לנשים 2027. האירועים המרכזיים כוללים:
* 21 באפריל 2023: האגודות החברות הגישו את הבעת העניין שלהן לארח את גביע העולם בכדורגל לנשים 2027
* 19 במאי 2023: האגודות החברות אישרו את האינטרס שלהן להציע מועמדות לאירוח גביע העולם לנשים על ידי הגשת הסכם ההצעה
* 8 בדצמבר 2023: האגודות החברות יגישו את הצעותיהן לפיפ"א
* פברואר 2024: פיפ"א תארגן ביקורי בדיקה באתר במדינות המציעות לארח
* מאי: פרסום דו"ח הערכת ההצעות של פיפ"א
* רבעון השני של 2024: ייעוד הצעות על ידי מועצת פיפ"א
* 17 במאי 2024: נקבע כי ברזיל תהיה המדינה שתארח את גביע העולם לנשים 2027 על ידי קונגרס פיפ"א

ארבע הצעות אושרו על ידי פיפ"א ב-24 באפריל 2023 שהביעו את התעניינותן באירוח גביע העולם בכדורגל לנשים ב-2027: 
* , , 
* 
* 
* , 
ב-8 בדצמבר 2023 נסגרה רשימת המועמדויות שהוגשה לפיפ"א, נותרו 3 הצעות לאחר שב-24 בנובמבר הוסרה ההצעה מדרום אפריקה שמעדיפה לגבש הצעת אירוח לגביע העולם בכדורגל נשים הבא ב-2031.

## מבנה הטורניר
32 הנבחרות, שעלו לטורניר הגמר, חולקו ל-8 בתים בני 4 נבחרות כל אחד, כאשר כל נבחרת תשחק 3 משחקים. שתי הראשונות מכל בית ימשיכו לשלב הנוקאאוט, בו יתחרו 16 נבחרות, ומכאן ימשיכו הנבחרות בשיטת נוקאאוט – המפסיד יוצא.

## קישורים חיצוניים
*אתר הצעות בלגיה-הולנד-גרמניה
* אתר האינטרנט הרשמי של פיפ"א גביע העולם לנשים

## הערות שוליים

קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו
2027
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-2027