open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ארנסט בוריס צ'יין

**אֶרְנְסְט בוריס צֶ'יְין** (שמו העברי: **חֵן**; **Ernst Boris Chain**; 19 ביוני 1906, ברלין – 12 באוגוסט 1979) היה ביוכימאי יהודי גרמני, שברח מהנאצים לבריטניה ב-1933 וזכה ב-1945 בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה על עבודתו בפיתוח הפניצילין.

## קורות חייו ופועלו
צ'יין נולד בברלין בירת גרמניה למשפחה יהודית. אביו, מיכאל, היה כימאי ממוצא יהודי-רוסי, נצר למשפחת חן וצאצא לשאלתיאל חן מראשי יהדות קטלוניה ששורשיו ביהדות בבל, ובנו התעניין גם כן בכימיה ובמיוחד בביוכימיה. במקביל התעניין במוזיקה וניגן בפסנתר. צ'יין סיים תואר בכימיה באוניברסיטת פרידריך וילהלם בשנת 1930, ועסק שלוש שנים בחקר אנזימים בבית החולים שאריטה בברלין.

בשנת 1933, לאחר עליית הנאצים לשלטון, עזב צ'יין את גרמניה ועקר לאנגליה. עם המעבר לאנגליה, כאשר נתקל בקשיי הגייה בשמו, "חיין", החליף באופן רשמי את שם משפחתו ל"צ'יין". באנגליה עסק צ'יין בחקר הפוספוליפידים באוניברסיטת קיימברידג' בהדרכתו של סר פרדריק גואולנד הופקינס. בשנת 1935 קיבל משרה באוניברסיטת אוקספורד כמרצה לפתולוגיה. במסגרת זו עסק במספר תחומי מחקר, ביניהם: ארס נחשים, חילוף חומרים בגידולים, ליזוזימים, וטכניקות ביוכיומיות.

ב־1939 החל לעסוק יחד עם הווארד פלורי בחקר גורמים אנטיביוטיים טבעיים המיוצרים על ידי מיקרואורגניזמים. בתוך כך, החליטו צ'יין ופלורי לבדוק את מחקריו של אלכסנדר פלמינג שגילה את הפניצילין תשע שנים קודם לכן. הם המשיכו לחקור את תכונותיו הרפואיות ומבנהו הכימי של הפניצילין. צ'יין פיתח שיטות לבודד ולרכז את הפניצילין, וכן תיאר את מבנהו הכימי, דבר שאושר לאחר מכן במדידות גבישים בקרני רנטגן על ידי דורותי הודג'קין. על מחקר זה קיבלו צ'יין, פלורי ופלמינג פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה בשנת 1945.

צ'יין היה ציוני נלהב. במאי 1946 הגיע לארץ ישראל כאורחו של חיים ויצמן וביקר במכון ויצמן, באוניברסיטה העברית בירושלים ובטכניון. בשנים 1947–1948 שהה בצ'כוסלובקיה מטעם ארגון הבריאות העולמי, בה סייע בשיקום מפעלי הפניצילין. סיועו לצ'כוסלובקיה לאחר ההפיכה הקומוניסטית הביא את רשויות ההגירה של ארצות הברית לסרב להעניק לו אשרת כניסה בשנת 1951.

ב־1948 התמנה למנהל מדעי במרכז המחקר הבינלאומי למיקרוביולוגיה כימית במכון הבריאות העליון של רומא . בשנת 1961 חזר לבריטניה כפרופסור לביוכימיה באימפריאל קולג' בלונדון, ולאחר שפרש לגמלאות עבר למלרני  שבמחוז מאיו, מערב אירלנד.

חיין התנגד לתורת האבולוציה, וכתב על כך: .

בשנת 1974 הוענק לפרופ' ארנסט תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בר-אילן.

אחיינו הוא פרופ' אלכסנדר חיין, מדען במחלקה לאטמוספירה באוניברסיטה העברית.

## קישורים חיצוניים

* 
* ארנסט בוריס צ'יין, אנשי סגולה - יהודים זוכי פרס נובל, באתר בית התפוצות.
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה
קטגוריה:זוכי פרס נובל יהודים בריטים
קטגוריה:ביוכימאים יהודים בריטים
קטגוריה:כימאים יהודים בריטים
קטגוריה:כימאים יהודים גרמנים
קטגוריה:ביוכימאים יהודים גרמנים
קטגוריה:מדענים יהודים אירים
קטגוריה:עמיתים יהודים בחברה המלכותית
קטגוריה:אבירים בריטים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ברלין
קטגוריה:סגל אימפריאל קולג'
קטגוריה:סגל אוניברסיטת לונדון
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:פליטי רדיפות הנאצים
קטגוריה:משפחת חן
קטגוריה:מונצחים בשלט כחול של ארגון המורשת האנגלית
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1906
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1979
מאוריטניה (העת העתיקה)

שמאל|ממוזער|250px|גבולותיה של ממלכת מאורטניה הקדומה ושכנותיה
**מאורטניה** (בלטינית: **Mauretania**) או **מאוריטניה** (בכתיב עברי מודרני) הייתה חבל ארץ קדום, ממלכה היסטורית ומאוחר יותר פרובינקיה רומית בצפון-מערב אפריקה שהשתרעה על השטחים שכיום מהווים את צפון מרוקו ואלג'יריה.

## היסטוריה
מקור שמה של הממלכה הוא כנראה מהשבט הברברי שישב בה בימי קדם. בנוסף לשבט זה ישבו עוד עשרות שבטים ברברים אחרים בארץ, בנוסף לשבטים מדבריים שהיגרו ממרכז אפריקה. מהמאה ה-8 לפנה"ס והלאה החלו מתיישבים הפיניקים בחופי מאורטניה בתחנות מסחר. המרכזים הפיניקיים החשובים היו ככל הנראה טינגיס (טנג'יר המודרנית) ובוולובליס. עם התחזקותה של קרתגו סרו הערים הפיניקיות במאורטניה לשליטתה.

במהלך המאה ה-2 לפנה"ס התגבשה ממלכה עצמאית באזור כאשר מספר שבטים התאחדו, כתגובה לעלייתה של ממלכת נומידיה. במלחמת יוגורתה, שנערכה בין הרפובליקה הרומית לבין יוגורתה מלך נומידיה, שיחקו מאורטניה ומלכה בוככוס תפקיד חשוב במהלך המלחמה, כאשר היא החליפה צדדים בין שני הניצים. המלחמה הסתיימה עם הסגרתו של יוגורתה על ידי בוככוס לידי לוקיוס קורנליוס סולה.

לאחר מותו של בוככוס עלו לשלטון הממלכה בניו בוככוס השני ובוגודס שחילקו את הממלכה ביניהם, אולם בוככוס הצליח להדיח את אחיו בשנת 38 לפנה"ס והפך למלכה היחיד של מאורטניה. לאחר מותו של בוככוס הפכה הממלכה למדינת חסות רומית ויובה השני שנישא לקלאופטרה סלנה השנייה, הוכתר על ידי אוגוסטוס קיסר, למלכה על ידי הרומים. בשנות שלטונו של יובה חדרו למאורטניה יסודות תרבותיים הלניסטים ורומאים רבים, והיא הפכה בהדרגה לממלכה הלניסטית טיפוסית. תלותה של הממלכה ברומא הלכה וגברה, וכבר בימיו של אוגוסטוס הוקמו בשטחה מושבות חיילים משוחררים ומבצרים. כמו כן נמצאו מטבעות עם כתובות לטיניות שנטבעו כבר בימי שלטונו של בוככוס השני.

עם הירצחו של תלמי, מלכה האחרון של מאורטניה, על ידי הקיסר הרומי קליגולה בשנת 40 פרץ מרד בממלכה. לאחר עלייתו של קלאודיוס לכס הקיסרות הרומית דוכא המרד והממלכה סופחה באופן רשמי לאימפריה הרומית.

הפרובינקיה חולקה לשתי יחידות מנהליות שונות, מאוריטניה של קיסריה (שחלק משטחה הפך מאוריטניה של סיטינפסיס בימי דיוקלטיאנוס), ומאוריטניה של טינגיס. הערים טיניגס ווולובליס קיבלו מעמד של מוניקיפיום, הוצב נציב על הממלכה, בן למעמד הפרשים, והחל גיוס של ילידים לחיילות העזר של הצבא הרומי. העיר קיסריה הפכה למושבה של חיילים רומים משוחררים. עם זאת, השליטה הרומית על הארץ הייתה מוגבלת ברובה לאזורי החוף ורוב פנים הארץ נשאר מחוץ להשפעתם.

עם פלישתם של הוונדלים ב־428 לצפון אפריקה נפלה גם מאורטניה לידיהם והיוותה חלק מממלכתם. בחלקים של צפון אפריקה בהם היה ריק שלטוני, מספר שבטים ברברים פרסו את חסותם באזור (כמו הממלכה המאורו-רומאית), לצד ערים אשר החלו לצבור כוח והשפעה. האימפריה הביזנטית הצליחה בשנת 533 להשמיד את הממלכה הוונדלית בצפון אפריקה, אולם היא לא הצליחה לגבש את שלטונה במאורטניה ושלטה רק על מספר נקודות מבודדות בחופה הצפוני, שלטון שנמשך עד לכיבושה הסופי של הארץ על ידי הערבים במהלך המאה ה-7.

## לקריאה נוספת
* תיאודור מומזן, **דברי ימי רומא**, כרך ג', עמודים 324–333, הוצאת מסדה, תשכ"א.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אלג'יריה: היסטוריה
*
קטגוריה:פרובינקיות רומיות
__חייב_תוכן_עניינים__
מגבר

**מַגְבֵּר** הוא כל מתקן או מצב העושה שימוש בכמות קטנה של אנרגיה לשליטה על מקור אנרגיה גדול יותר. כיום המונח משמש בעיקר לתיאור מגבר חשמלי, אך ישנם גם מגברים המבוססים על אנרגיות אחרות, כגון מגברים מגנטים ומגברי אור.

המגבר החשמלי משמש ברדיו, במשדרי ומקלטי טלוויזיה, במיקרו מחשבים, בכלי נגינה חשמליים, מכשור אנליטי ובכל מיני מכשירים אלקטרוניים וספרתיים אחרים. הרכיבים החשובים ביותר של המגבר הם ההתקנים הפעילים, כמו שפופרות הריק והטרנזיסטורים.

## אופן פעולה
לעיתים ניתן להפוך אות פיזיקלי כלשהו לאות חשמלי, בדרך כלל בעל עוצמה נמוכה, ובעזרת מערכת מגברים ניתן להשתמש באות לצרכים מגוונים. למשל רשמקול הקולט תנודות קול וממיר אותן לאותות חשמליים חלשים, האותות החשמליים נשלחים לטרנזיסטור או לשפופרת ריק שם הם משמשים כמתג לאותות חשמליים בעוצמה גדולה יותר, התהליך ממשיך וחוזר חלילה עד להגעה לעוצמה הדרושה שבה נשלחים האותות החשמליים לרמקול ההופך אותן לתנודות אוויר הבאות לידי ביטוי כקול.

## סוגי מגברים
# מגבר אות נמוך - קדם מגבר
# מגבר אות בינוני - עובד עם 0dB, לא ליניארי
# מגבר אות גבוה (מגבר הספק) - Power Amp.

מגבר אות גבוה נועד לקבל עוצמת קו (Line Level = 0dB)

**תכונות** של מגבר אות גבוה:

התנגדות כניסה גבוהה.
התנגדות מוצא נמוכה מאוד.

**מגבר ליניארי**:

מגבר ליניארי הוא מגבר בו פונקציית המעבר אינה תלויה בסיגנל הכניסה.

Out=In*A
כאשר A הוא מקדם הגברה

**מגבר לא ליניארי**:

מגבר לא ליניארי הוא מגבר שבו פונקציית המעבר תלויה בכניסה.

## תופעות המתרחשות במגברים
אפקט מילר - הקיבול השקול בכניסה למגבר מתח מהפך עולה בשל הגדלת השפעתו של הקיבול המחובר בין צומתי הכניסה והיציאה של המגבר. ככל שההגבר גדול יותר כך גדל גם קיבול זה.

הגבלת Slew Rate - Slew Rate הוא מדד המציג את יחס השינוי של המתח במוצא המגבר כתלות בזמן. כאשר מתח הכניסה עולה מעל סף מסוים היחס הנ"ל קטן עד שהשינויים יהיו זניחים ומגיעים לרוויה בליניאריות המגבר. זהו אפקט של אות גדול, כאשר הוא תלוי במתחי ההזנה ובקיבול המגבר

## מגבר והגברה בתחומים אחרים
### גאולוגיה של רעידות אדמה
באתרים מסוימים, בהם מתקיים מצב גאולוגי מסוים, מתקיימת בעת רעידת אדמה הגברה של תאוצת הקרקע שמתרחשת באתר כתוצאה מהגעת הגלים הסייסמיים אליהם. התשתית הגאולוגית קרי, שתי יחידות הסלע העליונות במקרים אלה משמשות כמגבר טבעי של תאוצות הקרקע באתר. הגברות כאלה מתרחשות כאשר יחידת הסלע העליונה באתר, היא רכה וצפופה הרבה פחות, מצפיפות יחידת הסלע שמתחתיה. הגברה שכזו נקראת תגובת אתר סייסמית. מקדם ההגברה, דהיינו פי כמה תוגבר תאוצת הקרקע באתר, נקבע על פי המשוואה הבאה:

: Am = \frac{V2}{V1}*K

כאשר: Am הוא מקדם ההגברה, V2 הוא מהירות גלי הגזירה ביחידת הסלע התחתונה, V1 הוא מהירות גלי הזירה ביחידת הסלע העליונה, ו- K הוא יחס הצפיפויות בין שתי יחידות הסלע שבמרבית המקרים שנבחנו  בישראל, אינו עולה על 1.2.

## ראו גם
* מגבר שרת
* מגבר קדם
* מגבר אנרגיה
* מגבר מנורות
* מגבר אופטי
* צמד דרלינגטון

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

*
רחובות בנגב

טקסט=כותרת עמוד בכנסייה המרכזית עם חריטת עצי דקל|ממוזער|248x248 פיקסלים|כותרת עמוד בכנסייה המרכזית עם חריטת עצי דקל
**רחובות** הייתה עיר נבטית עתיקה, על דרך הבשמים, באזור הנגב ליד נחל שונרה וחולות שונרה. בסמוך לאתר הוקם מחנה של צה"ל בשם "מחנה הר קרן".

היישוב במקום התחיל ככל הנראה בזמן המאה הראשונה לספירה כיישוב נבטי בקרבת הר קרן. עד מהרה הפך היישוב לעיר גדולה ומשגשגת שהגיעה לשיאה במהלך המאה ה-5 כאשר אוכלוסיית העיר מנתה מעל 10,000 תושבים. חשיבותו של היישוב הייתה בגלל מיקומו במרכז קו הסחר חלוצה-ניצנה-סיני וזו הסיבה להתפתחותו של ישוב כה גדול באזור מדברי ושומם.

בפי הבדואים החיים באזור נקרא המקום "ח'רבת רוחייבה".

במהלך השנים התבצעו במקום חפירות ארכאולוגיות שחשפו מספר כנסיות מימי הביזנטים אך טרם נסתיימו.

## קישורים חיצוניים

* אל רחובות שבנגב - עיר נבטית בלב החולות, אתר "באופן אחר"
* תקציר הפרק "רחובות בנגב" מתוך חיבורו של אברהם נגב, **ערי הנבטים בנגב**, אריאל – כתב עת לידיעת ארץ-ישראל, 1988
* 
* 
*רוחייבה - מודל של עיר במדבר | הרצאה מוקלטת מפי ד״ר עוזי דהרי

קטגוריה:אתרים ארכאולוגיים נבטיים בארץ ישראל
רחובות בנגב
ג'יאנגשי

[שמאל|ממוזער|250px|ייצור כלי חרסינה בעיר [ג'ינגדג'ן]]
**גְ'יָאנְגְשִׂי** (בסינית: **江西**; בפין-יין: **Jiāngxī**) הוא מחוז בדרום-מזרח הרפובליקה העממית של סין. בירתו היא העיר נָאנְצָ'אנְג. המחוז משתרע על פני 166,939 קמ"ר ועל פי מפקד האוכלוסין משנת 2020, אוכלוסייתו מנתה כ-45.2 מיליון תושבים. היא מורכבת רובה ככולה מבני ההאן. בני האן הם דוברים ניבים שונים של סינית, בעיקר ממשפחת גאן, אך גם מנדרינית, וו וחווי. המיעוטים החיים בגְ'יָאנְגְשִׂי הם: שה, חווי, מונגולים, מיאו ומנצ'ו.

המחוז ממוקם דרומית לנהר היאנגצה, וצפונו שטוח למדי, בעוד דרומו מאופיין בגבעות. עיקר הייצור החקלאי שלו הוא אורז, אך גם כותנה ולפתית. הוא גם מקור עיקרי למחצבים שונים כגון נחושת, טונגסטן, זהב, כסף, אורניום ועוד. זהו מחוז עני למדי, דבר הבולט במיוחד לאור סמיכותו לאחדים מן המחוזות העשירים בסין - גואנגדונג, ג'ג'יאנג ופוג'יין.

במחוז ממוקמת העיר גִ'ינְגְדֶגֶ'ן, הידועה ברחבי סין כיצרנית הטובה ביותר של חרסינה. בצפון המחוז ממוקמים הרי לושאן המהווים אתר תיירות פופולרי בסין. אגם פו-יאנג שבצפון המחוז הוא האגם הגדול ביותר בסין.

## חלוקה מנהלית
מחוז ג'יאנגשי מחולק לאחת עשרה נציבויות עירוניות:

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: מחוזות
קאחה קאלדזה

**קאחבר (קאחה) קאלַדזֵה** (בגאורגית: **კახაბერ (კახა) კალაძე**; נולד ב-27 בפברואר 1978 בסמטרדיה) הוא פוליטיקאי גאורגי וכדורגלן עבר. קלאדזה מכהן כראש עיריית טביליסי, מאז אוקטובר 2017. בעברו היה כדורגלן ששיחק בעמדת המגן השמאלי בדינמו טביליסי, דינמו קייב, מילאן ובנבחרת גאורגיה.

בסוף הקריירה הספורטיבית שלו, החל קאלדזה להיות מעורב בפוליטיקה בארצו כחבר מפלגת האופוזיציה באותם ימים חלום גאורגי - גאורגיה דמוקרטית, שנוסדה בידי בידזינה איוואנישווילי בפברואר 2012. ב-1 באוקטובר של אותה שנה הוא נבחר לפרלמנט של גאורגיה וב-25 באוקטובר של אותה שנה מונה לתפקיד שר האנרגיה בקבינט של איוואנישווילי.

## קריירה
### ספורט
קאלדזה החל את הקריירה שלו בשנת 1993 כמגן בדינמו טביליסי (1993-1997). יכולותיו המרשימות הביאו להעברתו לדינמו קייב מאוקראינה, בה שיחק בשנים 1998 עד 2000. במשך שנתיים וחצי ששיחק במדי דינמו קייב ערך 63 הופעות והשתכר 280,000 יורו לעונה. ההישג המרשים ביותר של קבוצתו באותו הזמן, הייתה ההעפלה לשלב חצי בגמר של ליגת האלופות, כשברבע הגמר הקבוצה ניצחה את ברצלונה.

בקיץ 2000, קאלדזה עבר לשחק במילאן, בתפקיד מגן וכקשר שמאלי, ועם הזמן הפך למגן שמאלי קבוע בקבוצה, תפקיד בו שיחק עד פרישתו.

ב-2001 נחטף לאבן, אחיו של קאלדזה, והחוטפים ביקשו תמורתו כופר בסך 600,000 דולר. ב-6 במאי 2005, מצאה משטרת גאורגיה שמונה גופות במחוז סוואנתי. המשטרה העריכה שאחת הגופות היא זו של לאבן, אחיו של קאלדזה. במשך כל אותה תקופה, לא היה קאלדזה שחקן יציב בקבוצה, ולפרקים מילאו אחרים את תפקידו בקבוצה.

בשנת 2003 זכה קאלדזה עם מילאן בגביע האיטלקי ובליגת האלופות. בעונת  חגג עימה זכייה בסרייה א'. ב-2007, קאלדזה זכה בליגת האלופות בשנית עם מילאן, לאחר ניצחון הקבוצה בגמר המפעל על ליברפול 2 - 1.

בקיץ 2010 עבר לגנואה לאחר 9 עונות במילאן. ב-2012 לאחר 2 עונות בגנואה הודיע קלאדזה על פרישה ממשחק פעיל.

קאלדזה היה שחקן מפתח בנבחרת גאורגיה, ולזכותו למעלה מ-60 הופעות במדיה.

במוקדמות מונדיאל 2010 במשחק מול נבחרת איטליה הבקיע קאלדזה שני שערים עצמיים.

### פוליטיקה
קלאדזה היה חבר תנועת "החלום הגאורגי - גאורגיה דמוקרטית", שנוסדה בידי בידזינה איוואנישווילי בפברואר 2012. 

ב-1 באוקטובר 2012 הוא נבחר לפרלמנט של גאורגיה וב-25 באוקטובר של אותה שנה מונה לתפקיד שר האנרגיה וסגן ראש הממשלה בקבינט של איוואנישווילי.

באוקטובר 2017 התמודד לראשות העיר טביליסי וזכה ב-51% מהקולות.

## תארים ספורטיביים
**[[דינמו טביליסי]]**
*אליפות גאורגיה: 1994, 1995, 1996, 1997
*הגביע הגאורגי: 1994, 1995, 1996, 1997
**[[דינמו קייב]]**
*אליפות אוקראינה: 1998, 1999, 2000
*הגביע האוקראיני: 1998, 1999, 2000
**[[מילאן]]**
*אליפות אירופה: 2002/2003, 2006/2007
*הסופר קאפ האירופי: 2002/2003, 2006/2007
*אליפות איטליה: 2004
*הסופר קאפ האיטלקי: 2004
*הגביע האיטלקי: 2002/2003
*אליפות העולם לקבוצות: 2007

## קישורים חיצוניים

* 

* פרופיל אישי, באתר קבוצת מילאן
* יואב דובינסקי, בשם האח. הטרגדיה והתאוששות של קלאדזה, אפריל 2006

קטגוריה:כדורגלנים גאורגים
קטגוריה:מגני כדורגל גאורגים
קטגוריה:בלמי כדורגל גאורגים
קטגוריה:כדורגלני דינמו טביליסי
קטגוריה:כדורגלני דינמו קייב
קטגוריה:כדורגלני מילאן
קטגוריה:כדורגלני גנואה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גאורגיה
קטגוריה:פוליטיקאים גאורגים
קטגוריה:שרי ממשלת גאורגיה
קטגוריה:ראשי עיריית טביליסי
קטגוריה:גאורגים שנולדו ב-1978
חרוז לבן

**חרוז לבן** הוא סגנון שירה שהתפתח במאה ה-16 ובו כל שורה מורכבת מתשע עד שתים עשרה הברות המאורגנות לרוב בפנטמטר יאמבי, משקל שבו מופיעות לסירוגין הברות לא מוטעמות והברות מוטעמות, וכוללת בסך הכל חמש הדגשות. המיוחד בחרוז לבן הוא שאין חריזה בין השורות השונות, כך שתשומת הלב מועברת למקצב. 

כריסטופר מרלו החדיר לעולם התיאטרון האנגלי את השימוש בחרוזים לבנים, שאפשר דיבור דרמטי הקרוב למציאות הרבה יותר מהשירה המחורזת של המחזאים שקדמו לו. 

לפסגות השימוש בסגנון זה בספרות האנגלית הגיעו שייקספיר במחזותיו וג'ון מילטון ב"אפסוס".

## ראו גם
* פנטמטר יאמבי
## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:שירה
קטגוריה:טכניקות ספרותיות
כפר מרמורק

250px|ממוזער|לימודי תורה ב"חדר" בכפר מרמורק**שכונת מרמורק**, לשעבר **כפר מרמורק**, היא שכונה בעיר רחובות שהייתה מאוכלסת ברובה על ידי עולים מתימן. השכונה הוקמה בשנת 1929 כמושב העובדים הראשון של עולי תימן בישראל.

## היסטוריה
בשנת 1926 נרכש שטח של 1100 דונם מאדמת זרנוגה על ידי קק"ל בעזרת תרומה של ד"ר אלכסנדר מרמורק שעל שמו נקראה השכונה.

היישוב הוקם על ידי "תימני כנרת", עולים מתימן ממחוז שרעב, שחיו תחילה בחוות כנרת אך אולצו לעזוב אותה עקב התנכלות חברי קבוצת כנרת. הם התיישבו בכפר מרמורק, ואליהם הצטרפו תושבים משכונת שעריים הקרובה. אלה הצטרפו רק לאחר שהמשפחות מכנרת התיישבו במקום. תימני כנרת עברו רק לאחר שמחלקת ההתיישבות השלימה את בניית עשרת הבתים הראשונים. לאחר התיישבות המשפחות משעריים ומכנרת היו בשנת 1931 במקום עשר משפחות מכנרת וכ־35 משפחות משעריים. הכפר תואר באוגוסט 1931:
:"כפר גדול הולך ונבנה, כפר מרמורק; דרומה למושבה רחובות מתנחלות כששים משפחות תימניות; עשרה בתים נבנו מכבר, לבתים נספחו רפתים ועתה עומדים גם להקים לולים; באר חפרה הקק"ל, וברכה — כמגדל ענקי, מרים ראש ונשקף למרחקים; עוד שלשים ושלשה בית הולכים ונבנים על ידי נדיבי עם, ועוד היד נטויה לבנות כהנה וכהנה. כאן מתיישבים תימנים, שלא התאקלמו בסביבת כנרת ודגניה, וכאן יתיישבו תימנים שכבר צר להם המקום בשכונתם, ב"שערים" על יד רחובות. שכונה זו נהפכה לנקודה עומדת ברשות עצמה, עם בתים נהדרים כבתי המושבה האם, רחובות, עם הספקת מים מיוחדת, בתי חינוך ובתי תפילה, וועדים וכו'. ... בכפר הזה הם מקבלים בית, רפת, לול, פרדס קטן, אדמה לגידול חציר לפרה ומגרש לגידול ירקות ויתר צמחי שלחין. השטח שכל אחד מקבל אינו גדול, רק עשרה דונמים, אבל רוב התימנים נתחבבו על פרדסני רחובות ובחפץ לב הם מתקבלים לעבודה ולכן יספיק למחיתם גם המשק הזעיר הזה של עשרה דונמים. ואם תאיר להם ההצלחה פנים, יספיק השטח הזה גם לשחררם מהצורך לעבוד אצל אחרים, כי גם עשרה דונמים בעבודה עצמית ובחריצות והבנה יכולים לכלכל משפחה בלחם לאכול ובבגד ללבוש."

בשנת 1934 הגיעו ליישוב עוד כ־70 משפחות של עולים משרעב. לעולים החדשים נמכרו בין דונם לחצי דונם לכל משפחה למטרת בניית בית.

ביישוב התפתח ענף הפרדסים עד ימי המאורעות ומלחמת העולם השנייה שגרמו להפסקה ארוכה בייצוא פרי ההדר לחו"ל כתוצאה מסגירת שערי ארץ ישראל.

בשנת 1939 הגיע גל עלייה נוסף משרעב, ובעקבות מצוקת הדיור בשעריים, המתיישבים במרמורק 'בני שעריים', מכרו חלקים מנחלתם למתיישבים חדשים בכפר מרמורק ולא ניצלו את הקרקע לחקלאות. תופעה זו גרמה להעלמות הגידולים החקלאיים בשכונה. בנוסף, במקום פרדסים הוקמו מחנות עבודה בשביל העולים, בתהליך שנמשך עד לשנת 1949. אז נעלם כליל הצביון החקלאי של היישוב והוא הפך ליישוב עירוני.

בינואר 1949 החליטה מועצת עיריית רחובות על הכללת השכונה בעיר רחובות והמהלך אושר סופית על ידי משרד הפנים בספטמבר 1949.

הרב ישי שרעבי, מגדולי רבני תימן שימש כרב השכונה למשך כ-40 שנה, לאחר פטירתו (ו' שבט תשע"ב), הוכתר בנו הרב פנחס שרעבי לרב השכונה.

לשכונה יש קבוצת כדורגל בשם הפועל מרמורק אשר משחקת בליגה א' (דרום).

## אתרים בשכונה
במרכז השכונה כיכר הקרויה על שמו של רבי שלום שבזי, ובכיכר בית כנסת תימני גדול, הנקרא גם הוא בשם שבזי.

הרחוב הראשי של השכונה "הרב דוד ישראל" קרוי על שם מקים הכפר, הרב דוד בן ישראל צאירי (מרגלית), וכן גם הוקם על ידי בני משפחתו בית כנסת על שמו "מגן דוד" באותו רחוב.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רחובות: שכונות
קטגוריה:יהדות תימן בארץ ישראל
ג'ילין

**גִ'ילִין** (; בפין-יין: **Jílín**; ברוסית: **Гирин** - **גירין**; בקוריאנית: **지린**) הוא מחוז בצפון־מזרח הרפובליקה העממית של סין. המחוז משתרע על פני 190,282 קמ"ר ועל פי מפקד האוכלוסין משנת 2020, התגוררו בו כ-24.07 מיליון תושבים. בירתו היא העיר צָ'אנְגְצ'וּן.

זהו מחוז המשתייך לאזור המוכר כמנצ'וריה. בעבר הייתה רוב אוכלוסייתו מנצ'ורית. עם זאת, כיום מהווים המנצ'ורים 4% בלבד מאוכלוסייתו והקוריאנים כ־4% נוספים, בעוד עיקר האוכלוסייה היא בני האן. המחוז גובל בקוריאה הצפונית וברוסיה וכן במחוזות חיילונגג'יאנג, ליאונינג ומונגוליה הפנימית.

ב-1932 הפכו היפנים את המחוז לחלק ממדינת מנצ'וקוו כשמושב ממשלת הבובות הוא בצ'אנגצ'ון, בירתה של ג'ילין. עם תבוסת היפנים ב-1945 הועברה ג'ילין, יחד עם יתר מנצ'וריה לידי הקומוניסטים על ידי הסובייטים, והאזור שימש כבסיס לקומוניסטים שמאוחר יותר כבשו את יתר סין.

זהו מחוז הררי עם חורפים ארוכים וקרים (14°c- עד 20°c- בינואר). עיקר החקלאות שלו מתבססת על אורז, תירס ודורה, וכן חטיבת עצים בהרי צ'אנגבאי ורעיית צאן במערב המחוז. עיקר מוצרי התעשייה של המחוז הם מכוניות, קרונות רכבת וסגסוגות ברזל.

## חלוקה מנהלית
מחוז ג'ילין מחולק לעיר תת-מחוזית אחת, שבע נציבויות עירוניות ונציבות אוטונמית אחת:

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: מחוזות
תעלת הים הלבן–הים הבלטי

ממוזער|left|מערכת המים העמוקה המאוחדת של רוסיה האירופאית
**תעלת הים הלבן–הים הבלטי** (רוסית: **Беломоро-Балтийский канал**), המכונה בקיצור **בלומורקנאל** (רוסית: **Беломорканал**), או בראשי תיבות: **ББК**, היא תעלת מים המחברת בין הים הלבן לימת אונגה, ומתחברת דרך נתיב המים וולגה-בלטי, לים הבלטי בקרבת סנקט פטרבורג. חלק ממערכת המים העמוקה המאוחדת של רוסיה האירופאית .

אורכה הכולל 227 ק"מ. תועלתה במאה ה-21 מוגבלת בשל רדידותה – עומקה כארבעה מטרים בלבד, שאינה מאפשרת שיט אוניות גדולות. ב-2007 עברו בה 400,000 טונות מטען. בממוצע עוברות בתעלה בין עשר ל־40 ספינות ביום.

## חפירת התעלה
התעלה נחפרה במשך 20 חודשים בשנים 1931–1933, כמעט אך ורק בעבודת כפיים. התעלה הייתה הפרויקט המשמעותי הראשון שנבנה בעבודת כפייה של אסירי גולאג. ББЛАГ, הגוף שניהל את מחנה האסירים שחפרו את התעלה, סיפק כ־150,000 עובדי כפייה. תנאי החיים במחנה ББК היו קשים, וחלק גדול מהאסירים מתו מרעב וכתוצאה מעבודת הפרך. חפירתה עלתה בחייהם של כ-12,000–25,000 אסירי גולאג.

השלטון הסובייטי הציג את השלמת התעלה כהישג של תוכנית החומש הראשונה, שכן היא הושלמה ארבעה חודשים לפני המועד המתוכנן, וכעדות להצלחת "חישול" העבריינים באמצעות "עבודה מתקנת". הגם שנאמר על התעלה שהיא כישלון מוחלט, התגאה בה סטלין והכחיש את חוסר התועלת שבה.

## לאחר החפירה
בפובונייץ הוקמה אנדרטה לזכר המתים בחפירת התעלה.

על שמה של התעלה נקראו סוג של סיגריות רוסיות "בלומורקנאל" – וגם הרכב שאנסון. כמו כן נכתב על התעלה מחזה קומי מאת ניקולאי פוגודין.

## קישורים חיצוניים

* 

בלומורקנאל
קטגוריה:הים הלבן
קטגוריה:גולאג
קטגוריה:רפובליקת קרליה: גאוגרפיה
קטגוריה:תעלות
מזל טלה

שמאל|ממוזער|150px|סמל מזל טלה
שמאל|ממוזער|150px|טלה
שמאל|ממוזער|150px|בול ישראלי המוקדש למזל טלה
**מזל טלה** הוא אחד משנים עשר המזלות שבגלגל המזלות. באסטרולוגיה המערבית, "בן/בת מזל טלה" הם מי שנולדו בין 21 במרץ לבין 20 באפריל (לערך). במסורת היהודית מזל טלה מתייחס לחודש ניסן. בלוח השנה במגילות קומראן משויך מזל טלה לחודש אדר. מושג זה מתייחס לרעיון שבתקופה הנתונה השמש ממוקמת באזור השמיים, המוקצה למזל טלה האסטרולוגי. כיום, אין חפיפה בין קונסטלציית הטלה לבין אזור השמיים של מזל טלה בגלל נקיפת ציר כדור הארץ.

## מזל טלה במיתולוגיה היוונית

כריסומאלוס, האיל המכונף בעל הצמר הזהוב, נשלח על ידי נפאלה כדי להציל את ילדיה הביולוגיים, ילדיו של אתאמס, פריקסוס והלה, מפני הקרבתם על המזבח בעקבות מזימה של אמם החורגת אינו. האייל נשא אותם על כנפיו אל מחוז קולכיס, אך לרוע המזל נפלה הילדה הלה אל מצר ים, אשר בהמשך נקרא על שמה, "הלספונטוס", כיום הדרדנלים.

## מזל טלה באסטרולוגיה
### שיוך אסטרולוגי

מזל טלה הוא אחד משלושת מזלות יסוד האש, יחד עם מזל אריה ומזל קשת. הוא משתייך לקבוצת המזלות הקרדינליים, יחד עם מזל סרטן, מזל מאזניים ומזל גדי. הכוכב השליט של מזל טלה הוא מאדים (מארס).

## ראו גם

* גלגל המזלות
* מיתולוגיה
* אסטרולוגיה
* ארבעת היסודות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

טלה
קטגוריה:קבוצת הכוכבים טלה
קטגוריה:טלה בתרבות
גביע העולם בכדורגל עד גיל 17

**גביע העולם עד גיל 17** הוא טורניר כדורגל, המאורגן על ידי **[[פיפ"א]]**, המיועד לכדורגלנים מתחת לגיל 17. הטורניר הראשון נערך ב-1985 בסין, ובו זכתה נבחרת ניגריה. ב-1991 שונה גיל המקסימום בתחרות מ-16 ל-17.
נבחרת ניגריה זכתה בטורניר חמש פעמים, יותר מכל נבחרת אחרת.

## טורנירי אליפות העולם עד גיל 17

## דירוג הזוכות באליפות העולם עד גיל 17

## פרסי אליפות העולם עד גיל 17
בכל טורניר מוענקים שלושה פרסים:
* נעל הזהב - מוענק למלך השערים בטורניר.
* כדור הזהב - מוענק לשחקן המצטיין בטורניר.
* משחק הוגן - מוענק לנבחרת אשר שחקניה צברו את המספר הנמוך ביותר של עבירות משמעת.

## ראו גם

*גביע העולם בכדורגל עד גיל 20 - (לשעבר: אליפות העולם לנוער; מכונה גם "המונדיאליטו")
* המונדיאל - גביע העולם בכדורגל לנבחרות בוגרים

## קישורים חיצוניים

* 
* הטורניר באתר פיפ"א
* סטטיסטיקות

קטגוריה:תחרויות כדורגל לנוער וצעירים
קטגוריה:אליפויות עולם בכדורגל
אדולף אוקס

שמאל|ממוזער|180px|בול הנצחה אמריקאי ועליו דמותו של אדולף אוקס
**אדולף אוֹקְס** (**Adolph Ochs**; 12 במרץ 1858 – 8 באפריל 1935) היה המו"ל של העיתון "הניו יורק טיימס".

## קורות חיים
אוקס נולד בסינסינטי ליוליוס וברטה לוי אוקס, יהודים עניים שהיגרו מגרמניה. אוקס היה השישי והילד הקטן במשפחה. הוא למד בבית ספר יסודי ובהיותו בין 11 יצא לעבוד כנער שליח של העיתון "נאקסביל קרוניקל".

בשנת 1896 רכש את ה"ניו יורק טיימס" והפך למו"ל שלו. במהלך כהונתו בתפקיד גדלה תפוצת העיתון מכ-9,000 גיליונות בעת רכישתו עד ל-780,000 בעת פרישתו בשנות ה-20 של המאה העשרים.

אוקס יצר את סיסמתו המפורסמת של העיתון, הנדפסת תדיר בצדו השמאלי של הלוגו בעמוד הכותרת - "**כל החדשות הראויות לדפוס**".

בשנת 1884 נשא אוקס לאישה את אפי וייז, בתו של יצחק מאיר וייז מייסד ההיברו יוניון קולג'. בתם היחידה של בני הזוג אוקס, איפיגן ברטה אוקס, נישאה לארתור הייס זלצברגר, שהפך למו"ל של העיתון לאחר מותו של אדולף אוקס.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי אוהיו
קטגוריה:סינסינטי: אישים
קטגוריה:עיתונאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מו"לים יהודים אמריקאים
קטגוריה:ניו יורק טיימס
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1858
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1935
דוד לנדאו

**דוד (דייוויד) לנדאו** (22 ביוני 1947 - 27 בינואר 2015) היה עיתונאי ישראלי, ועורך העיתון "הארץ".

## ביוגרפיה
נולד וגדל באנגליה, סיים לימודי משפטים באוניברסיטת לונדון.

ב-1967 החל לעבוד בעיתון ג'רוזלם פוסט כמתנדב צעיר, בעת שהיה תלמיד ישיבה בירושלים. בהמשך הפך לכתב המדיני. במקביל הופיע פעמים רבות כפרשן ברשתות הטלוויזיה CNN ו-BBC. היה גם ראש הדסק הישראלי של . היה העיתונאי הישראלי הראשון שראיין את נשיא מצרים אנואר סאדאת. בתפקידו האחרון ב"ג'רוזלם פוסט" שימש כמזכיר המערכת ומשנה לעורך הראשי. לאחר שבאפריל 1989, רכש איל העיתונות הקנדי קונרד בלק, בעלי קבוצת "הולינג'ר" את העיתון, שונה הקו המדיני של העיתון שהפך מזוהה עם הימין הפוליטי, לאחר שעד אז היה העיתון בעל קו ליברלי מתון. בתגובה עזב לנדאו את העיתון יחד עם 19 עורכים וכתבים בכירים בינואר 1990. לאחר שכמה ימים קודם גם העורך הראשי ארווין פרנקל, עזב בעקבות התערבותו של המנכ"ל שמינתה קבוצת "הולינג'ר" בתכני העיתון.

לאחר שפרש מ"ג'רוזלם פוסט" היה לנדאו מעורב בניסיונות להקים בישראל עיתון מתחרה בשפה האנגלית. העיתון הוקם לבסוף כשבועון בשם "ג'רוזלם ריפורט", אך לנדאו לא הצטרף אליו. במקום זאת החל לכתוב ספר על העולם החרדי. הספר "Piety and power: the world of Jewish fundamentalism" יצא לאור בשנת 1993, וזכה להצלחה גדולה. באותה שנה גם מונה לכתב השבועון הבריטי "האקונומיסט" בישראל.

בשנת 1995 השתתף לנדאו בכתיבת זכרונותיו של ראש ממשלת ישראל לשעבר, שמעון פרס בספר "Battling for Peace".

ב-1997 הקים את המהדורה האנגלית של העיתון "הארץ" שהופקה בשיתוף עם העיתון "הראלד טריביון". בשנת 2004 קודם לתפקיד העורך הראשי של העיתון, כשהחליף את חנוך מרמרי. במאי 2008 דב אלפון החליפו בתפקידו. 

ב-2008 שב לשמש כתב "האקונומיסט" בישראל. אחר כך כתב ביוגרפיות של דוד בן-גוריון, בצוותא עם שמעון פרס, ושל אריאל שרון (הספר "אריק" שפורסם בארצות הברית ויצא לאור בעברית, בדצמבר 2015). 

ביוני 2014 קיבל לנדאו את אות "מסדר האימפריה הבריטי" (OBE).

לנדאו היה אדם דתי ודעותיו הפוליטיות נטו לצד השמאלי של המפה הפוליטית. בנו דן לנדאו שימש בשנים 2009–2013 כמנכ"ל הכנסת.

ארכיונו האישי שמור בספרייה הלאומית.

## ספריו

* 
*  (Coauthor)
*  (Coauthor)
* 



## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי אנגליה
קטגוריה:עורכי עיתונים ישראלים
קטגוריה:עורכי הארץ
קטגוריה:סגל הג'רוזלם פוסט
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת לונדון
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2015
אבטליון (זוגות)

**אַבְטַלְיוֹן** היה אב בית דין בסוף תקופת הזוגות, חברו של שמעיה שהיה נשיא הסנהדרין. אחריהם באו הלל ושמאי, שחתמו את תקופת הזוגות.

שמעיה ואבטליון היו גרים, הם עצמם, או שהיו רק בני גרים. לפי דברי התלמוד הבבלי היו מבני בניו של סנחריב, שהיה אחד ממלכי אשור.

## המאמר במסכת אבות
מאמרו של אבטליון מופיע במשנה במסכת אבות:

## פירוש השם
את פירוש שמו של **אבטליון** מביא הרב עובדיה מברטנורא:

## סיפורים על אבטליון
### המעשה בהלל
על הלל, תלמידם של שמעיה ובאבטליון, מסופר:

### הפגישה עם הכהן הגדול
התלמוד הבבלי מספר על אירוע שקרה בגמר עבודת הכהן הגדול ביום הכיפורים (מוצאי יום הכפורים). לפי התלמוד, רוב העם עזבו את הכהן הגדול והלכו לקראת שמעיה ואבטליון. בסופו של דבר הלכו שמעיה ואבטליון עם העם שהלכו אליהם, לשאול בשלום הכהן הגדול. אולם, קיים שינוי גרסאות בין התלמוד בבלי ומדרש הגדול אודות חילופי הדברים בין שמעיה ואבטליון והכהן הגדול. לפי המסופר בתלמוד בבלי, הכהן גדול זלזל בכבוד שמעיה ואבטליון והם השיבו במענה שנון וחד שהיה בו כדי להעמיד את הכהן על טעותו. במקביל, המדרש הגדול גורס שהכהן גדול "תיקן" את המילים של הזוגות להורות כי אין גדולת הכהן מחמת ייחוסו לאהרן הכהן, אלא מצד עשיית מעשה אהרן.

## בהלכה
זכריה פרנקל כותב על שמעיה ואבטליון: "מן שמעיה ואבטליון נודעו הלכות אשר העידו אחרים בשמם, אבל הם עצמם לא באו במשנה וברייתא בין שוני ההלכות."

במחלוקת של תקופת הזוגות, המחלוקת על הסמיכה ביום טוב, אבטליון היה בדיעה שאין לסמוך.

שאר ההלכות המובאות בשם אבטליון מובאות במשותף עם שמעיה.

אלו כוללות:
* את האיסור להקריב קרבן חגיגה בשבת, עליו חלק יהודה בן דורתאי, חכם בן ימיהם:
:"יהודה בן דורתאי פירש הוא ודורתאי בנו, והלך וישב לו בדרום, אמר אם יבוא אליהו ויאמר להם לישראל מפני מה לא חגגתם חגיגה בשבת מה הן אומרים לו? תמהני על שני גדולי הדור שמעיה ואבטליון שהן חכמים גדולים ודרשנין גדולים ולא אמרו להן לישראל חגיגה דוחה את השבת".
*עדות שהובאה בשמם מתייחסת לדין מוקצה ביום טוב:
:"חיה שקננה בפרדס צריכה לזמן וצפור דרור צריך לקשור בכנפיה כדי שלא תתחלף באמה וזו עדות שהעידו מפי שמעיה ואבטליון"
*על ההלכה שאמר ר' יוסי: "שהעובר פוסל (מלאכול בתרומה) ואינו מאכיל", מובא בגמרא: "זו עדות העיד ר' יוסי מפי שמעיה ואבטליון והודו לו".
*"עד שבאו שני גרדיים משער האשפות שבירושלים והעידו משום שמעיה ואבטליון, שלשת לוגין ה מים שאובין פוסלין את המקוה".

## במחקר
את דברי יהודה בן דורתאי האומר ששמעיה ואבטליון היו "דרשנים גדולים" פירש אייזיק הירש וייס במובן של מדרשי הלכה, ובהתאם כתב: ״בימי שמעיה ואבטליון החלו לפלוס מסילות חדשות בדרישת התורה ואלה שני הראשים היו מתוארים בשם הכבוד ״דרשנים גדולים״. יצחק אייזיק הלוי, לעומתו, טוען שיש לפרש "דרשנים גדולים" במובן של דרשנות לציבור, וטוען שבכל התלמוד אין דרשות המובאות בשם שמעיה ואבטליון.

## קברו
רבי שמואל ב"ר שמשון שסייר בארץ ישראל בתחילת המאה ה-13 (1210 לערך) תיאר בספרו "מסע דפלסטינא" מסורת לפיה בגוש חלב מצויים "קברי שמעיה ואבטליון ובצידם קברי אדרמלך ושראצר". כמו כן תיארו את הקברים נוסעים נוספים מימי הביניים כגון מנחם החברוני, יעקב השליח, תלמיד הרמב"ן, אשתורי הפרחי ועוד.

המתחם נמצא בסמוך לכניסה לכפר. זהו מבנה קטן ובו סרקופג כפול.

## הנצחה
על שמו רחובות ברמת גן, בני ברק, תל אביב, הרצליה ואלעד.

## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* שיחה על שמעיה ואבטליון מאתר "ישיבת ברכת משה".

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:אישים שעל שמם יישובים בישראל
קטגוריה:גרים במשנה ובגמרא
קטגוריה:הזוגות
קטגוריה:אבות בתי הדין: סנהדרין
Dangerous Dave

**Dangerous Dave** (בעברית ידוע יותר בשם "**דייב**", או "**דייב המסוכן**") הוא משחק מחשב משנת 1988.
הוא פותח בשביל Apple II ו-DOS בתור דוגמה למשחק שצורף כמאמר על GraBASIC.

מטרת המשחק להגיע אל הדלת לאחר קבלת הגביע, אך ישנם מספר מכשולים, בהם אש, מים ומפלצות.

במשחק 10 מסכים גלויים ו-4 נוספים מוסתרים. מספר הפעמים שניתן להיפסל הוא מוגבל. כל פסילה מופיעה בצורת ראשו של דייב.

## נשק
במשחק קיים רק נשק אחד - אקדח. בכל שלב דייב מופיע בלי הנשק וצריך לאסוף אותו כדי לקבל את היכולת להשתמש בו. האקדח יורה כדורים בודדים ואף על פי שהם בלתי מוגבלים בכמותם לא ניתן לירות ירייה נוספת עד שהירייה הקודמת פגעה בחפץ או יצאה מטווח הראייה.

## אביזרים
במשחק קיים רק אביזר אחד - ג'ט-פק. בעזרת הג'ט-פק דייב יכול לעוף ולחצות מכשולים שאותם לא היה מצליח לעבור בלעדיו. הג'ט-פק ניתן לשימוש לזמן מוגבל. כשאוספים אותו הדלק מיוצג על ידי פס אדום. בתום הדלק הג'ט-פק נעלם.

## המשחקים
לאורך השנים פותחו מספר משחקים בסדרה:

***Dangerous Dave** (1988)
***Double Dangerous Dave** (1990)
***Dangerous Dave in Copyright Infringement** (1990)
***Dangerous Dave** (1990)
***Dangerous Dave GS** (1990)
***Dangerous Dave in the Haunted Mansion** (1991)
***Dangerous Dave's Risky Rescue** (1993)
***Dave Goes Nutz!** (1993)
***Dave - Android** (2015)


## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:משחקי פלטפורמות ממוחשבים
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 1988
קטגוריה:סדרות משחקי וידאו
קטגוריה:משחקי DOS
קטגוריה:משחקי macOS
קטגוריה:משחקי מובייל
האינאן

**הָאינָאן** (; בפין-יין: **Hăinán**; מילולית: "מדרום לים") הוא אי טרופי גדול ומחוז מדרום לחופי הרפובליקה העממית של סין. בירתו היא העיר הָאיקוֹאוּ.

## גאוגרפיה ואקלים
[שמאל|ממוזער|250px|[תצלום לוויין של האי האינאן]]
האי משתרע על פני 34,259 קמ"ר בים סין הדרומי, דרומית למחוז גואנגדונג ומזרחית לווייטנאם. בשל אקלימו וחופיו הטרופיים, מהווה האי אתר תיירות פופולרי בקרב אזרחי סין. בייחוד בחורף, כשהטמפרטורה הממוצעת בו היא 21°C. הקיץ בו מתחיל במרץ ומסתיים בנובמבר, ובחודשים אלו האי חם ולח. סופות טייפון פוקדות אותו לפחות פעם בשנה, בדרך כלל בין מאי לאוקטובר.

### איי פאראסל

בתחום המחוז נמצאים גם איי פאראסל, שעליהם השתלטה דה-פקטו הרפובליקה העממית של סין, אך גם וייטנאם וטאיוואן טוענות לבעלות עליהם.

## דמוגרפיה
על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020, התגוררו בו כ-10.08 מיליון תושבים. תושביו המקוריים של האי הם בני  (הְלָאי) ובני מְיָאוֹ (הְמונג), אך כיום רוב תושביו הם בני האן. באי מתגוררים כמה אלפי בודהיסטים וכמה אלפי מוסלמים (רובם בני חְווֵי). נוכחות מיסיונרית בעבר הביאה לקיומם של כמה עשרות אלפי נוצרים, הן קתולים והן פרוטסטנטים.

## חלוקה מנהלית
מחוז האינאן מחולק לארבע נציבויות עירוניות, ארבע נפות, חמש נפות עירוניות ושש נפות אוטונומיות. כל הנפות מנוהלות ישירות על ידי המחוז:

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: מחוזות
קטגוריה:איים בים סין הדרומי
קטגוריה:סין: איים
הוויברז

**הוויברז** (באנגלית: **The Weavers**; כונתה בישראל גם בתרגום לעברית: **האורגים**) הייתה להקת שירי-עם אמריקאית. נוסדה ב-1948 בניו יורק, התפרקה ב-1963, והתאחדה מאז מספר פעמים.

## היסטוריה
מייסדי הלהקה הם פיט סיגר, רוני גילברט, לי הייס  ופרד הלרמן . רפרטואר הלהקה כלל שירים עממיים אמריקאיים, שירי גוספל, מוזיקה שחורה, שירי עמל, וכן שירים עממיים בשפות שונות מרחבי העולם. הלהקה פרצה לתודעת הציבור בארצות הברית לאחר שהמשורר קרל סנדברג אמר בראיון ב-1949: .

בעקבות ההצלחה הקליטו "הוויברז" ביצועים לשירים "צאנה, צאנה", ו"שלום חברים, שלום" בעברית, ואלו הצליחו במצעדי הפזמונים. השיר "צאנה-צאנה" מופיע ראשון באוסף להיטיהם הגדולים. "הוויברז" ערכו מסע הופעות מצליח בישראל בשנת 1959.

הלהקה נחשדה ב"נטיות סוציאליסטיות" על ידי ג'וזף מקארתי בתחילת שנות החמישים, מאחר שחלק משירי העם שביצעה היו שירי מחאה ומילותיהם עסקו בזכויות האדם. הפופולריות של "הוויברז" דעכה, אך בשנת 1955, עם תום עידן מקארתי, הם חזרו לקדמת הבמה ושחזרו את הצלחת העבר שלהם. בשנת 1958 פרש פיט סיגר, ואת מקומו מילאו פרנק המילטון, ברני קראוס ואריק דארלינג חליפות. פיט סיגר השתתף בסיור בישראל ב-1959.

בשנת 1963 ערכו "הוויברז" מופע פרידה, בו השתתף גם פיט סיגר. לאחר מכן ערכו מספר מופעי איחוד, אחת למספר שנים. ההופעה האחרונה בהרכב המקורי נערכה ביוני 1981, כאשר לי הייס ישוב בכיסא גלגלים, קטוע גפיים ובמצב בריאותי רופף. הוא נפטר חודשיים לאחר מכן.

רוני גילברט (1926-2015), בת למשפחה יהודית, הרבתה לעסוק בנושאים פוליטיים, והקימה מספר מקהלות ששרו שירי עם ושירי מחאה. בשנת 1982 נפגשה עם נשים מלבנון ומשטחי הרשות הפלסטינית, הקליטה שיר רחוב פלסטיני עממי, וערכה מספר מופעי הזדהות עם תנועת השמאל "נשים בשחור". בראיונות עימה התבטאה רבות בנושאי הסכסוך הישראלי-פלסטיני.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:להקות אמריקאיות
קטגוריה:להקות זוכות פרס גראמי
קטגוריה:רביעיות ווקאליות
קטגוריה:אמני דקה רקורדס
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1948
קטגוריה:להקות שהתפרקו בשנת 1952
קטגוריה:להקות שהתפרקו בשנת 1964
נבחרת גאנה בכדורגל

**נבחרת גאנה בכדורגל**, הידועה בכינוייה "הכוכבים השחורים", היא נבחרת הכדורגל הלאומית של גאנה.

גאנה נחשבת לאחת הנבחרות החזקות באפריקה. היא זכתה ארבע פעמים בגביע אפריקה לאומות, בשנים 1963, 1965, 1978, ו-1982. כמו כן, לזכותה ארבע הופעות בגביע העולם בכדורגל. 

למרות הצלחתה בזירה האפריקאית, כשלה הנבחרת תשע פעמים בניסיון להעפיל לגביע העולם בכדורגל, עד שהצליחה להעפיל לראשונה בתולדותיה למונדיאל 2006. גאנה סיימה את שלב הבתים במקום השני לאחר שהפסידה 0:2 במשחק הראשון נגד , ניצחה גאנה 2:0 את  ו-2:1 את , והעפילה לשלב שמינית הגמר בו הודחה על ידי .

גאנה הפכה לנבחרת האפריקאית השלישית שמעפילה לרבע גמר המונדיאל והייתה הקרובה ביותר להפוך לנבחרת האפריקאית הראשונה שמצליחה להעפיל לחצי הגמר במונדיאל 2010. 
בשלב הבתים ניצחה גאנה את סרביה 0-1, סיימה בתיקו 1-1 עם אוסטרליה, הפסידה 1-0 לגרמניה וסיימה במקום השני. גאנה הייתה לנבחרת האפריקאית היחידה בטורניר שהצליחה להעפיל משלב הבתים. בשלב שמינית הגמר ניצחה גאנה את ארצות הברית 1-2 לאחר הארכה והעפילה לרבע הגמר. בשלב רבע הגמר הובילה גאנה על אורוגוואי 0-1 משער של סאלי אלי-מונטארי, אולם אורוגוואי השוותה והמשחק הגיע להארכה. בדקה האחרונה של ההארכה נפסקה בעיטת עונשין מ-11 מטרים לזכותה של גאנה לאחר נגיעת יד מכוונת של לואיס סוארס. אסמואה ג'יאן, המבקיע הבולט של גאנה בטורניר בעט את הכדור למשקוף והחמיץ בכך הזדמנות להעפלה היסטורית של גאנה לשלב חצי גמר המונדיאל. המשחק הסתיים בתיקו 1-1 ובבעיטות ההכרעה הפסידה גאנה 4-2 והודחה מהטורניר.

גאנה העפילה למונדיאל 2014  והודחה בשלב הבתים לאחר שהפסידה 2-1 לארצות הברית, סיימה בתיקו 2-2 עם גרמניה והפסידה לפורטוגל 2-1. גאנה לא העפילה למונדיאל 2018 ושבה לגביע העולמי, כשהעפילה למונדיאל 2022. בשלב הבתים היא הפסידה 3-2 לפורטוגל וגברה על דרום קוריאה 2-3. במשחקה האחרון בבית נזקקה גאנה לתיקו מול אורוגוואי על מנת להעפיל לשמינית הגמר, אך הפסידה 2-0 והודחה.

נבחרת גאנה זכתה בהצלחה נאה עם נבחרות הנוער שלה. הנבחרת זכתה פעמיים באליפות העולם בכדורגל עד גיל 17, ב-1991 וב-1995. בנוסף לכך, סיימה הנבחרת פעמיים במקום השני באליפות העולם לנוער, ב-1993 וב-2001.

## כל גביעי העולם

:* משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה

## כל גביעי אפריקה

:*משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה

## סגל שחקנים
סגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2022 (ההופעות והשערים מעודכנים ל-17 בנובמבר 2022):

## שחקנים מפורסמים
* סמי אג'יי
* ג'ון פנטסיל
* טוני יבואה
* דרק בואטנג
* מייקל אסיין
* סטפן אפיה
* סמואל קופור
* עבדי פלה
* איברהים עבדול ראזאק
* אייזיק אבודו
* מוחמד חביב
* עמנואל פאפו
* ג'וניור אגוגו
*קווין-פרינס בואטנג
* עבדול פאטאו איסאהאקו - עשה הופעת בכורה בנבחרת בגיל 17

## שיאי שחקנים
נכון ל-18 בנובמבר 2025. *לאחר המשחק מול *
:שחקנים **מודגשים** הם שחקנים שעדיין פעילים בנבחרת.

### שיאני ההופעות
[ממוזער|'''[אנדרה איו** שיאן ההופעות (120) בנבחרת גאנה בכל הזמנים]]


===מלכי השערים===
[[קובץ:Asamoah Gyan (2014).jpg|ממוזער|**אסמואה ג'יאן''' מלך השערים (51) בנבחרת גאנה בכל הזמנים]]

## מלבישות

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:גאנה: כדורגל
גאנה
פידליטאס

**פִידֶלִיטָאס** (מלטינית, fidelitas; אחר-כך צרפתית: fealte, שבועת אמונים) הייתה שבועת אמונים בין אדם לאדם. באירופה של ימי הביניים הייתה הפידליטאס שבועה בין אדם מחויב (וסאל) ואדם רם מעלה ממנו (אדון), והשבועה בוצעה כחלק מטקס שבועת אמונים שיצר מחויבות בין שני הנשבעים. 

במסגרת טקס זה היה הוסאל מניח את ידיו על ספר התנ"ך או על שרידי קדוש, ונשבע כי לעולם לא יפגע באדון בדרך כלשהי ויישאר נאמן לו. נוסח טיפוסי של השבועה היה: "אני מבטיח באמונה כי אהיה בעתיד נאמן לאדון, ולעולם לא אגרום לו נזק ואשמור על ההומגיום שלי לו כנגד כל אדם באמונה שלמה ובלא רמייה". 

חלק הפידליטאס של שבועת האמונים קוים גם בנפרד וללא חלק ההומגיום בין האדון הפיאודלי לצמיתיו. בלא החלק הראשון, התקיים כאן רק חלק משבועת האמונים והשבועה שלא לפגוע באדון, בלי שתוענק הכרה בחירותו של הצמית, ככלול בחלק ההומגיום של טקס שבועת האמונים. 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פיאודליזם
טקס שבועת אמונים

[שמאל|ממוזער|250px|[שארל הראשון, דוכס אורליאן מקבל שבועת הומגיום מאחד הווסאלים שלו]]
**טקס שבועת אמונים** (בלטינית: commendatio, מילולית: התמסרות) הוא הטקס הרשמי שהתפתח בראשית ימי הביניים ליצירת קשר הנאמנות שבין שני אנשים חופשיים (בני חורין), האדון והווסאל שלו. הטקס המוכר הראשון נערך בצרפת במאה השביעית, אך שורשיו קודמים לכך, כטקס שבו הילד (מקורה של המילה "וסאל" במילה הקלטית gwas) הופך ממשועבד למשוחרר. 

טקס שבועת האמונים ייצג הסכם דו-צדדי, מונדיום בין אדם החסר יכולת לקיים עצמו או להגן על עצמו, לבין אדם חזק ממנו שהוא מסר את עצמו לחסותו. בתום הטקס הפך אדם מסוים לווסאל של האדון. הטקס כלל שלושה חלקים של שבועת אמונים, בהם הומגיום ופידליטס. 

המוסר עצמו התחייב לשירות וצייתנות לכל ימי חייו (servitium et obsequium) והאדון או האפוטרופוס התחייב למתן הגנה משפטית וקיום חומרי לבן החסות. מי שמסר עצמו הדגיש כי הוא עושה זאת בתור אדם חופשי ומערכת היחסים החדשה לא סותרת עובדה זו. עיקר החשיבות של אדם חופשי הייתה הגנת ה"זיפה" (Sippe), המשפחה הגרמאנית והיכולת להגיע למערכת החוק של האנשים החופשיים. בפועל, עקב החלשות המשפחות ומאחר והמוסר עצמו לא היה יכול להשתחרר ממערכת היחסים, החופש שלו היה מוגבל.

היו מקרים בהם לאדם שמסר עצמו היו אדמות משל עצמו. כמו אדמות חקלאות, במקרה כזה האדם ויתר על הבעלות אבל שמר לעצמו את היבול במהלך חייו וחיי אשתו. (זכות אכילת פירות – usufructus). אלו שלא הייתה להם קרקע או שהקרקע שבידם לא הספיקה להם קיבלו קרקע של האדון, מתנת קרקע או פרקריה (precaria).

## שלבי טקס שבועת האמונים
### התמסרות (hommagium)
שלב הכולל סדרה של מחוות גוף המבטאות את הפער בין הוסל לאדון והקשר שנוצר ביניהם. חלק מהסממנים היו סממנים הומו-ארוטיים, כמו הנשיקה על השפתיים. 

בתחילתו של הטקס היה הזוטר, זה שיועד להפוך וסאל, מופיע חשוף ראש ונטול נשק, כסימן לכניעותו בפני האדון וכורע בפניו. הווסאל היה מניח את כפותיו בתנוחת תפילה, המסמלת הכנעה מוחלטת, ומושיטן אל האדון. בהמשך הטקס, יש מחוות ידיים (immixtio manuum) בין האדון לווסל. האדון היה תופס את ידיו של הווסאל בין ידיו, ובכך מפגין את עליונותו, ואז היה הווסאל מכריז על בקשתו להפוך "האדם" של האדון (האיש שלו) והאדון היה מכריז על קבלת בקשתו. בכך הושלם חלק ההומגיום (homagium) של הטקס. 

[שמאל|ממוזער|230px|המלכה הקתולית [מארי דה מדיצ'י כורעת בתנוחה מסורתית של וסאל בטקס שבועת האמונים בעת הכתרתה, אחרי עליית אנרי הרביעי לשלטון. צויר על-ידי פטר פאול רובנס]]

### פידליטס (fidelitas); שבועה לקדושים
במסגרת טקס הפידליטס שבא אחרי כן היה מניח הווסאל את ידיו על התנ"ך או על שרידי קדוש, ונשבע כי לעולם לא יפגע באדון בדרך כלשהי ויישאר נאמן לו. נוסח טיפוסי של השבועה היה: "אני מבטיח באמונה כי אהיה בעתיד נאמן לאדון, לעולם לא אגרום לו נזק ואשמור על ההומגיום שלי לו כנגד כל אדם באמונה שלמה ובלא רמייה". 

אחרי השלמת שתי השבועות כונן קשר בין האדון והווסאל והם נחשבו כבולים זה לזה בשבועת האמונים הפיאודלית.

### מתן ההקדש, תמורה (Feudum)
בשלב זה, האדון מבצע טובה (benificium), הענקת אדמה. לעיתים רחוקות, קיבל הווסל אמצעי פרנסה אחר כמו "פאודם של ארנק" (fendum de bursa), כלומר זכויות לגביית מיסים מאזור מסוים, באמצעות הענקת חפץ סמלי שמסמל את האדמה (רגב אדמה, ענף, דגלון).

## קישורים חיצוניים

*תולדות העברת הזכויות במקרקעין
## הערות שוליים

קטגוריה:פיאודליזם
שבועת אמונים
סניור

**סניור** (מלטינית: **Senior**) היה אדון פיאודלי, בעל דרג אצולה וחזקה על נחלה כלשהי בה עבדו וחיו האכרים הצמיתים. הצמיתים היו חייבים בשבועת אמונים לאדון, הסניור היה זכאי להוריש את רכושו, אף שלהלכה היה זה עדיין רכושו של הסניור כלומר כאשר הוריש את רכושו נשאר הרכוש בבעלות הסניור, והיו כבולים בשבועת אמונים (הומגיום) לסניור.

המונח סניור התגלגל כמורשת של הפיאודליזם ומתייחס היום בדרך כלל לכל סוג של בעל מעלה או פשוט כפנייה של כבוד בין בני אדם, כנהוג בגרמנית (herr), באיטלקית (Signore) ובספרדית (Señor). בשפות אחרות, כמו באנגלית (Lord) מבטא השם עדיין יחסי מעמד או כפיפות.

לסניור היו הכנסות קבועות שהתבססו על אחוז מיבולם של הצמיתים, על יכולתו לחייב את הצמיתים להקדיש חלק מזמנם לעיבוד אדמותיו הוא (הדמסנה), ועל רווחי טחנת הקמח, בית הבד, בית היין, הנפחיה, וכו', אם אלו פעלו בשטח האחוזה. הכנסות נוספות הגיעו לסניור, בחלק מהמקרים, גם מחכירת משנה של האדמה על ידי אדונים אחרים או על ידי וסאלים שלו עצמו.

הזכויות הפיאודליות של הסניור היו, לעיתים קרובות, לא רק על רכושם אלא במידה מסוימת גם על גופם של הצמיתים. הסניור היה מבחינה משפטית אפוטרופוס נוסף על הקטינים בשטחו, והייתה לו זכות וטו או התערבות באופן גידולם, מעבר החוצה מהאחוזה, נישואים, וכדומה.
בספרדית, סניור (Señor) הוא כינוי כבוד לריבון עולם, אלוהים.

## ראו גם
* מנוריאליזם

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פיאודליזם
קטגוריה:תוארי אצולה
2000 בקולנוע

בערך זה מצוינים אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 2000 ונוגעים לעולם הקולנוע.

## אירועים

## [[שוברי קופות]]
### בעולם
#"הגרינץ'" ($260,031,035)
#"להתחיל מחדש" ($233,630,478)
#"משימה בלתי אפשרית 2" ($215,397,309)
#"גלדיאטור" ($187,670,866) 
#"מה נשים רוצות" ($182,805,123) 
#"הסערה המושלמת" ($182,618,434)
#"פגוש את ההורים" ($166,225,040) 
#"אקס-מן" ($157,299,717)
#"מת לצעוק" ($156,997,084)
#"האמת שמתחת לפני השטח" ($155,370,362)

### בישראל
מספרי הכרטיסים נמסרו ממפיצי הסרטים.
# "אמריקן ביוטי (644,843 כרטיסים)
# "ארין ברקוביץ'" (310,000 כרטיסים)
# "משימה בלתי אפשרית 2" (288,687 כרטיסים)

## פרסים
### [[פרס אוסקר|פרסי אוסקר]]
* הסרט הטוב ביותר - גלדיאטור
* הבמאי הטוב ביותר - סטיבן סודרברג (טראפיק)
* השחקן הטוב ביותר - ראסל קרואו (גלדיאטור)
* השחקנית הטובה ביותר - ג'וליה רוברטס (ארין ברוקוביץ')
* שחקן המשנה הטוב ביותר - בניסיו דל טורו (טראפיק)
* שחקנית המשנה הטובה ביותר - מרשה גיי הארדן (פולוק)
* פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר - נמר, דרקון (טאיוואן)

### [[פרס גלובוס הזהב|פרסי גלובוס הזהב]]
#### דרמה
* הסרט הטוב ביותר - גלדיאטור
* השחקן הטוב ביותר - טום הנקס (להתחיל מחדש)
* השחקנית הטובה ביותר - ג'וליה רוברטס (ארין ברוקוביץ')

#### קומדיה או מחזמר
* הסרט הטוב ביותר - כמעט מפורסמים
* השחקן הטוב ביותר - ג'ורג' קלוני (אחי, איפה אתה?)
* השחקנית הטובה ביותר - רנה זלווגר (האחות בטי)

### [[פרס סאטורן|פרסי סאטורן]]
* סרט המדע בדיוני הטוב ביותר - אקס-מן
* סרט הפנטזיה הטוב ביותר - תדר גבוה
* סרט האימה הטוב ביותר - יעד סופי
* סרט ההרפתקאות/פעולה/מותחן הטוב ביותר - נמר, דרקון
* השחקן הראשי הטוב ביותר - יו ג'קמן (אקס-מן)
* השחקנית הראשית הטובה ביותר - טיה ליאוני (חתונה על תנאי)
* שחקן המשנה הטוב ביותר - וילם דפו (צילו של ערפד)
* שחקנית המשנה הטובה ביותר - רבקה רומיין (אקס-מן)
* הביצוע הטוב ביותר של שחקן צעיר - דבון סאווה (יעד סופי)
* הבמאי הטוב ביותר - בריאן סינגר (אקס-מן)
* התסריט הטוב ביותר - דייוויד הייטר (אקס-מן)
* הפסקול הטוב ביותר - ג'יימס הורנר (הגרינץ')
* האיפור הטוב ביותר - אקס-מן
* התלבושות הטובות ביותר - אקס-מן
* האפקטים המיוחדים הטובים ביותר - בלתי נראה

## נפטרו
* 13 בינואר – שושנה דואר, 92, שחקנית ישראלית
* 11 בפברואר – רוז'ה ואדים, 72, במאי צרפתי
* 23 בפברואר – עפרה חזה, 42, שחקנית ישראלית
* 7 במרץ – צ'ארלס גריי, 71, שחקן אנגלי
* 1 ביולי – וולטר מתאו, 79, שחקן אמריקאי
* 5 באוגוסט – סר אלק גינס, 86, שחקן בריטי
* 12 באוגוסט – לורטה יאנג, 87, שחקנית
* 27 באוגוסט – ליה דוליצקיה, 81, שחקנית ישראלית
* 6 באוקטובר ריצ'רד פרנסוורת', 80, שחקן אמריקאי
* 12 בדצמבר – ג'ורג' מונטגומרי, 84, שחקן ובמאי אמריקאי, סופר ואמן
* 23 בדצמבר – בילי בארטי, 76, שחקן אמריקאי
* 26 בדצמבר – ליאו גורדון, 78, שחקן אמריקאי
* 26 בדצמבר – ג'ייסון רוברדס, 78, שחקן אמריקאי

## ראו גם
* 2000 בטלוויזיה
*1999 בקולנוע 
*2000
*2001 בקולנוע
*שנים בקולנוע
*סרט קולנוע

## קישורים חיצוניים

* שנת 2000 במסד-הנתונים הקולנועיים IMDb
* 

## הערות שוליים
שמחה סיאני

**שמחה סיאני** (נולדה ב-30 בינואר 1946) היא סופרת, עורכת, שחקנית תיאטרון, מדריכת סיורים פולקלוריים, מספרת עממית, מרצה ופעילה חברתית ישראלית.

## ביוגרפיה
שמחה סיאני נולדה בי"ט שבט ה'תש"ו בירושלים, ומתגוררת בה.

בעלת תואר ראשון בחינוך ובפולקלור יהודי והשוואתי ותואר שני בפולקלור יהודי והשוואתי מהאוניברסיטה העברית בירושלים. עובדת במשרד החינוך. יושבת ראש העמותה לנערות במצוקה – בית אריאל, יושבת ראש ועדת התרבות ב"הדסה ישראל", חברת ההנהלה במועצה הציונית ויושבת ראש פורום קהילות ישראל.

שימשה בתפקידים שונים במשרד החינוך – ביניהם: מזכירת יו"ר רשות הספורט (1986-1981), מנהלת לשכתה של סגנית השר – חה"כ מרים תעסה-גלזר. כיום עובדת במשרד החינוך והתרבות בתפקידים שונים במרכזי פסג"ה: רכזת אדמיניסטרטיבית למורי מורים, ספרנית, מעצבת וקליגרפיקאית.

חברה באגודת הסופרים העברים, בפא"ן, באקו"ם, בסומליון, בוועדת התרבות של "נעמת". היא משמשת יו"ר העמותה לנערות במצוקה – בית אריאל, יו"ר ועדת התרבות ב"הדסה ישראל", חברת ההנהלה במועצה הציונית ויו"ר פורום קהילות ישראל, חברה באיגוד הישראלי לעיתונות תקופתית ועוד. השתתפה בשלושה קונגרסים ציוניים כציר וכסגנית ציר (בשנים: 1997, 2001, 2003). שימשה כשחקנית בתיאטרון "בימתנו" (1980-1975), מדריכה סיורים פולקלוריים מטעם "יד בן-צבי", "החברה להגנת הטבע" ו"בית שמואל", מספרת עממית מטעם "אמנות לעם" ו"סל תרבות", ומרצה אורחת באוניברסיטאות בנושא הסיפור העממי. עורכת את השנתון "צרור המור" מאז 1990. ספרה "רומיה ומרבד הקסמים" נבחר ב"מצעד הספרים".

**יקירת ירושלים:** שמחה סיאני נבחרה בין 12 יקירי העיר ירושלים לשנת תשפ״ו 2026. 

## פרסומים
* ילדים
****רומיה ומרבד הקסמים**, שי"ח ירושלֵם, 1998, 1999, 2001 – נבחר ל"מצעד הספרים";
****רומיה עולה לארץ ישראל**, שי"ח ירושלֵם, 2003.
* סיפורת
****שושנות לנצח**, שי"ח ירושלֵם, 2006.
**טיפת סחוג בדלי של חלב, הוצאת שי"ח ירושלם 2008
**האישה ושפמו של הצבוע (סיפורים מחורזים), הוצאת שי"ח ירושלם, 2010
**זיכרונות אבודים (מחזה), הוצאת שי"ח ירושלם, 2019
* עריכה
****צבע הכסף**, ספרי תאנה, 2002.
****ללא הד**, ספרי תאנה, 2002.
****שי"ח אוהבים** - קובץ מאמרי מחשבה ועיון בנושא "אהבה", שי"ח ירושלֵם, 2003.
****צרור המור**, שנתון בהוצאת המשוררת, 2005-1990
****שי"ח אוהבים ממבט שני** - שנים עשר מאמרים על אודות אהבה, הוצאת שי"ח ירושלם, 2015.

## פרסים
*פרס "**[[מקור ראשון]]**" בתחרות הסיפור הקצר: 2003.

## לקריאה נוספת
* שמחה סיאני, **הרב, העגלון ומה שביניהם**, באנתולוגיה "תמונה קבוצתית" (ספרות ישראלית במאה ה-21), עמ' 339–342, הוצאת כרמל, 2017.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* מנחם פאלק, שושנות לנצח / שמחה סיאני
* 
*טקס יום הזיכרון משרד החינוך: שמחה סיאני קוראת מגש הכסף
*מוזיאון חצר היישוב הישן: שמחה סיאני מספרת על נרות השבת של אמא
* זיוה שמיר, '''אומרים אהבה יש בעולם'''- על שי"ח אוהבים ממבט שני, *[[מאזנים (כתב עת)|מאזנים]]* /5 גיליון פ"ט, אוקטובר 2015

קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:פעילים חברתיים ישראלים
קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:פעילות חברתיות ישראליות
קטגוריה:מספרי סיפורים ישראלים
קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:דירקטוריות ישראליות
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:סופרות כותבות עברית
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1948
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
גביע העולם בכדורגל עד גיל 20

**גביע העולם בכדורגל עד גיל 20** (באנגלית: **FIFA U-20 World Cup**), המכונה גם **"מונדיאליטו"**, הוא טורניר כדורגל המאורגן על ידי פיפ"א. בטורניר, שמתקיים אחת לשנתיים, מתחרות נבחרות כדורגל המורכבות מכדורגלנים עד גיל 20.

נקרא בעבר עד 2005 בשם **אליפות העולם לנוער של פיפ"א** (**FIFA World Youth Championship**).

הטורניר הראשון נערך ב-1977 בתוניסיה, בו זכתה ברית המועצות. ארגנטינה היא הנבחרת בעלת מספר הזכיות הגדול ביותר עם שש זכיות. אחריה נמצאת ברזיל כשלזכותה חמש זכיות.

ההעפלה של נבחרת הנוער של ישראל עד גיל 19 לחצי-הגמר של יורו 2022 זיכתה אותה בהעפלה ישירה לשלב הבתים של מונדיאליטו 2023 (גביע העולם בכדורגל עד גיל 20 - 2023), לראשונה בתולדותיה, אותו סיימה במקום השלישי.

## כל הטורנירים

## דירוג הזוכות
* 20px ארגנטינה - 6 (1979, 1995, 1997, 2001, 2005, 2007)
* 20px ברזיל - 5 (1983, 1985, 1993, 2003, 2011)
* 20px פורטוגל - 2 (1989, 1991)
* 20px גאנה - 1 (2009)
* 20px ברית המועצות - 1 (1977)
* 20px  מערב גרמניה - 1 (1981)
* 20px ספרד - 1 (1999)
* 20px אנגליה - 1 (2017)
* 20px צרפת - 1 (2013)
* 20px יוגוסלביה - 1 (1987)
* 20px סרביה - 1 (2015)
* 20px אוקראינה - 1 (2019)
* 20px אורוגוואי - 1 (2023)

## פרסי אליפות העולם לנוער

## ראו גם

* גביע העולם בכדורגל עד גיל 17
* נבחרת ישראל בכדורגל עד גיל 19
* המונדיאל – גביע העולם בכדורגל לנבחרות בוגרים

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:אליפויות עולם בכדורגל
קטגוריה:תחרויות כדורגל לנוער וצעירים