בני קצובר

שמאל|ממוזער|250px|בני קצובר
**בנימין חי קצובר** (נולד בתש"ז, 1947) הוא איש ציבור ישראלי, ממקימי גוש אמונים וממנהיגי ציבור המתנחלים. לשעבר ראש המועצה האזורית שומרון, מראשי מועצת יש"ע ומועמד מפלגת התחיה לכנסת, והיו"ר הראשון של ועד מתיישבי השומרון.

## ביוגרפיה
קצובר נולד ליונתן וברכה קצובר בכפר אברהם שבפתח תקווה, הצעיר מבין שלושה אחים. לאחר סיום שירותו הצבאי למד מתמטיקה וכלכלה באוניברסיטה העברית בירושלים. בהיותו סטודנט באוניברסיטה ראה מודעה הקוראת לסייע להתיישבות המתחדשת בחברון, שיצאה לדרך בט"ו בניסן תשכ"ח, 1968, בליל הסדר שנערך במלון פארק בחברון, אירוע הנחשב למכונן בתולדות ההתנחלות ביהודה ושומרון. באותו ליל סדר מפורסם קצובר לא השתתף, אך הצטרף אל יושבי המלון במהלך חול המועד. לאחר מכן הועבר יחד עם משתתפים נוספים שבחרו להשתקע בחברון למתחם הממשל הצבאי בעיר.

במהלך השהות במקום נשא לאשה את חברתו בינה, עולה חדשה ממרוקו ותושבת דימונה. חתונתם התקיימה בחצר בניין הממשל הצבאי (באורווה המנדטורית). הייתה זו החתונה הראשונה של יהודים שחזרו לשבת בחברון. בני הזוג גרו בבניין הממשל הצבאי במשך כשנתיים, במהלכן נולדו שני ילדיהם הראשונים. כאשר הוקמה קריית ארבע עבר הזוג הצעיר מחברון לשם.

קצובר הקים יחד עם מנחם פליקס את גרעין אלון מורה, הגרעין הראשון להקמת יישוב יהודי בשומרון. הגרעין, שהיה חלק מגוש אמונים, ארגן שבעה ניסיונות להקמת יישוב בשומרון, חלקם בתחנת הרכבת בסבסטיה, אשר פונו. בניסיון העלייה השמיני הגיעו להסכמה עם ממשלת רבין על התיישבות במחנה הצבאי קדום, אשר הפכה לימים ליישוב קדומים.

ניסיון נוסף להקמת היישוב אלון מורה נעשה על גבעות טרשים שרשומות על שם תושבי כפר רוג'ייב ממזרח לשכם. יישוב זה פונה בעקבות החלטת בג"ץ שאסרה שימוש בקרקעות, שהופקעו מתושבים פלסטינים לצרכים צבאיים, על מנת להקים עליהן התנחלות אזרחית. לאחר פשרה בה היו מעורבים אריאל שרון, שר החקלאות, והמשפטנית פליאה אלבק הוקם בשנת 1980 היישוב אלון מורה, בשיפוליו הדרומיים של הר כביר צפונית לגבעות רוג'יב.

בבחירות לכנסת השתים עשרה היה המועמד השישי ברשימת מפלגת התחיה לכנסת, אך היא זכתה בשלושה מנדטים בלבד והוא לא נבחר לכנסת. לרשימה חסרו 34 קולות בלבד לקבל את המנדט הרביעי. לאחר ששני ח"כים התפטרו מן הכנסת, היה קצובר הבא בתור ברשימה וקיווה כי בחירות חוזרות שנערכו בשתי קלפיות ברמת גן ובני ברק ב-15 באפריל 1991 יביאו לכניסתו לכנסת. אך תקוותו נכזבה.

ב-5 בספטמבר 1988 נפצע קשה בתאונת דרכים, ואז הוסף לשמו השם "חי" כסגולה להבראתו.

בין השנים 1981-1993 כיהן כראש המועצה האזורית שומרון. היה פעיל בתנועת התחיה, וכיום פעיל בתנועת "תקומה". בשנת 2008 נתמנה ליו"ר ועד מתיישבי השומרון. מתגורר באלון מורה, ועוסק בהדרכת קבוצות באתר הר כביר - מצפה לונץ, ומשלב בסיור את סיפור חידוש היישוב היהודי בשומרון.

קצובר נשוי לבינה ולהם חמש בנות ושני בנים, בהם הבמאית מנורה חזני. אחיו, צבי, כיהן כראש המועצה המקומית קריית ארבע.

## עמדותיו
לאורך השנים הדגיש קצובר כי תפיסת עולמו ניזונה ממערכת הערכים היהודית ומתורת ישראל, וכי מערכות הערכים האוניברסליות-מודרניות בעיניו משניות לה. בהתאם לכך, עם שחרור חבלי יהודה ושומרון במלחמת ששת הימים, חש כי עובדת היותם ריקים מיהודים אינה יכולה להניח לו, מתוך תפיסת עולם היונקת מציווי התורה על הארץ, וההיסטוריה היהודית הרבה בחבלי ארץ אלה. מתוך תפיסת עולם אמונית-דתית כי שחרור חבלי ארץ אלה הם אירוע שיש לו גם משמעות ניסית, הרי שעל העם היהודי לשוב ולהתיישב ולחדש ימי חבלי ארץ אלה כקדם.

קצובר סיפר כי מפעל ההתיישבות בשומרון שהיה ממוביליו, יצא לדרך מתוך כאב על היות הרי השומרון ריקים מיהודים, וכי השורשים של העם היהודי הנטועים עמוק בשומרון בכלל ובמרחבי שכם בפרט, הם שהניעו אותו במפעל חייו שהחל כנגד כל הסיכויים. לדבריו ההבטחה התנ"כית לאברהם אבינו כי הארץ תינתן לזרעו, עומדת לנו מדורי דורות ומחייבת אותנו לפעול.

כבר בשנות ה-70 בעקבות פגישות עם אנשי רוח וסופרים כעמוס עוז וא. ב. יהושע הגיע קצובר לדעה כי "ההומניזם המערבי... הוא דת אלילית אלטרנטיבית ליהדות" וכי כל מערכת ערכים שאינה נשענת על "האמונה והזהות היהודית" אינה יכולה לגבש את העם היהודי "שבמוקדם או במאוחר יפתח מנגנוני דחיה כלפי ערכים זרים".

בינואר 2012 הביע את דעתו על הדמוקרטיה הישראלית במצבה הנוכחי: . קצובר נימק את עמדתו בטענה כי . עם זאת קצובר אינו תומך במדינת הלכה אלא ש.

## תביעות דיבה

ב-2018 הגיש תביעת דיבה נגד שידורי קשת לאחר שתוכנית הסאטירה "ארץ נהדרת" הציגה את תמונתו כשלידה הכיתוב: "סבא פוגרום". ב-5 בינואר 2020 דחה בית משפט השלום בתל אביב את תביעתו בנימוק שעל רקע התבטאויותיו של קצובר, אין המערכון מהווה לשון הרע והוא חוסה תחת חופש הביטוי. קצובר ערער לבית המשפט המחוזי בתל אביב, וזה ב-4 במרץ 2021 קיבל את ערעורו, קבע שהפרסום המדובר אינו נכנס לגדר סאטירה ומהווה הוצאת דיבה, וחייב בעקבות כך את "שידורי קשת" לפצותו ב-50,000 ש"ח. בקשת רשות ערעור של "שידורי קשת" נדחתה. לדברי קצובר, המערכון האמור מהווה חלק ממתווה קבוע של הפיכת הימין למשיסה. ולפיכך החליט לצאת למאבק זה על אף שבתחילה התלבט רבות אם לעשות זאת. זאת בשל ההכרה בחשיבות שבבלימת התופעה בה הלשון המשולחת כלפי אנשי ימין היא חסרת כל רסן, כדבריו. את הסכום שקיבל החליט לתרום.

קצובר הגיש תביעת דיבה נוספת, בסך 300,000 ש"ח, נגד העיתונאי אמנון אברמוביץ' והעיתון "ידיעות אחרונות", על שפרסמו מידע לא נכון בעניינו. ב-24 במאי 2022 התביעה נדחתה, וקצובר חויב לשלם הוצאות משפט בסך 25,000 ש"ח. בערעור לבית המשפט המחוזי מרכז קיבל בית המשפט ב-31 בינואר 2023 את עמדתו של קצובר, וחייב את אברמוביץ' לפצות את קצובר ב-15,000 ש"ח והוצאות משפט בסך 5,000 ש"ח. הסכום הנמוך שנפסק לו נומק בהתבטאויותיו החריפות של קצובר שנאמרו בעבר ובעקבות הסרת המאמר במהירות יחסית מהאתר.

## קישורים חיצוניים

* 
* שלום בער קרומבי, השטח צריך להנהיג את הפוליטיקאים, ריאיון לשבועון "בית משיח", באתר חב"ד אינפו, 22 בינואר 2014
* מזל מועלם, בני קצובר: הפגיעה בחיילי צה"ל היא חרפה, באתר אל-מוניטור, 9 באפריל *
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי המועצה האזורית שומרון
קטגוריה:פעילי גוש אמונים
קטגוריה:מייסדי התנחלויות
קטגוריה:בוגרי ישיבת ניר קריית ארבע
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:פעילי מפלגת התחיה
קטגוריה:המחאה נגד הסכם השלום בין ישראל למצרים: אישים
קטגוריה:נפגעי תאונות דרכים בישראל
קטגוריה:אלון מורה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947