נעמי מיטצ'יסון

הברונית **נעמי מרי מרגרט מיטצ'יסון** (באנגלית: **Naomi Mary Margaret Mitchison**, 1 בנובמבר 1897 - 11 בינואר 1999) הייתה מחברת רומנים ומשוררת סקוטית. נחשבת לדיינה (דיקנית) של הספרות הסקוטית, שכתבה למעלה מ-90 ספרים מסוגות סיפורת היסטורית, מדע בדיוני, ספרי מסע ואוטוביוגרפיה. תואר הלורד של בעלה דיק מיטצ'יסון הקנה לה את הזכות להיקרא ליידי מיטצ'יסון, אך היא מעולם לא השתמשה בתואר זה. ספרה משנת 1931, "מלך התירס ומלכת האביב", נחשב לראשון במעלה בכל הקשור לרומן היסטורי מהמאה ה-20. מיטצ'יסון הייתה אקטיביסטית חברתית, שנודעה כמקדמת הפמיניזם וכזו ששילבה נושאים שנחשבו לטאבו בכתיבתה.

## ביוגרפיה
נעמי מרי מרגרט הלדיין נולדה באדינבורו, והיא בתם של הפיזיולוג ג'ון סקוט הלדיין ולואיזה קתלין טרוטר. הוריה הגיעו מרקע פוליטי שונה. אביה היה ליברל ואילו אמה ממשפחה שמרנית ופרו-אימפריאליסטית. שתי המשפחות היו ממעמד מבוסס: משפחת הלדיין הייתה ברונית מחוז גלן איגל מאז המאה ה-13 (glen, גיא). נכון להיום, חבר המשפחה הידוע ביותר הוא אחיה, הביולוג ג'ון הלדיין (1964-1892), אולם בתקופת נערותה היה זה דודה מצד אביה, הויקונט הראשון ריצ'רד בורדון הלדיין, אשר תיפקד כלורד צ'נסלור פעמיים במהלך תקופת חייו (משנים 1915-1912 תחת הרברט הנרי אסקווית', ובשנת 1924 בזמן מפלגת הלייבור של רמזי מקדונלד).

מיטצ'יסון הלכה בעקבות אחיה למכינה באוקספורד בין השנים 1904 ל-1911, והייתה הילדה היחידה שם. משנת 1911 היא התחנכה מהבית. בשנת 1914 היא נרשמה ללימודים באוניברסיטת אוקספורד והחלה ללמוד בקולג' סנט אן לתואר מוסמך אוניברסיטה במדעים. אולם, לפני שסיימה את הקורס, היא בחרה להמשיך בתפקיד אחות, בעקבות התפרצותה של מלחמת העולם הראשונה. אחרי קורס בעזרה ראשונה והשתלמות ביתית בשנת 1915, היא התקבלה ליחידת מתנדבים אזרחיים בבית החולים סיינט תומאס שבלונדון. אולם, תקופת השירות שלה הופחתה לאחר שהודבקה בשנית.

בני משפחת הלדיין היו ידועים בניסויים הביתיים שערכו. היא ואחיה ג'ון החלו לחקור את חוקי התורשה של מנדל בשרקנים בשנת 1908, אולם הם החליפו אותם לעכברים. ממצאיהם פורסמו בשנת 1915, והייתה זו ההדגמה הראשונה לכך שקיימת תאחיזה גנטית ביונקים.

## קריירת כתיבה
מיטצ'יסון הייתה סופרת פורייה שכתבה מעל ל-90 ספרים בסגנונות וז'אנרים שונים במהלך חייה. ספרים אלה כוללים את הרומן ההיסטורי הראשון שלה, "הנכבשים" משנת 1923, שעלילתו מתרחשת בגאליה בזמן מלחמת גאליה של יוליוס קיסר וספרה השני "ארץ הקוקיות השמימית" משנת 1925, שעלילתו מתרחשת ביוון העתיקה במהלך המלחמה הפלופונסית. יצירתה הטובה ביותר נחשבת ל"מלך התירס ומלכת האביב" משנת 1931, המתייחס לשלוש תרבויות שונות וחוקר נושאי מיניות שהיו נועזים למדי לתקופתה. מבקר הספרות ג'פרי סאדלר תיאר את מיטצ'יסון כ"ללא כל ספק אחת ממחברי הרומנים ההיסטוריים הגדולים ביותר, וזאת בהתבסס על יצירותיה המוקדמות בלבד".

בשנת 1932, מיטצ'יסטון נשכרה ביד המוציא לאור ויקטור גלנץ כדי לערוך מדריך לעולם המודרני עבור ילדים. ספרה - "An Outline for Boys and Girls and Their Parents" ("קווי מתאר לילדים, ילדות והוריהם") - כלל תרומות נוספות מסופרים כמו ויסטן יו אודן, ריצ'רד היוז , ג'רלד הרד  ואולף סטייפלדון  עם פרסומו, הספר זכה לשבחים מצד השבועונים The Times Literary Supplement, ניו סטייטסמן ולונדון מרקורי. אולם, כמה אנשי כמורה כמו הארכיבישוף מיורק כעסו על כך שהספר לא שם דגש על הנצרות, בעוד סופרי מפלגת הימין התנגדו לסימפתיה עם ברית המועצות. הכותב השמרני ארנולד לון מתח ביקורת חריפה על הספר במגזין The English Review, מה שתרם לכשלונו המסחרי.

ספרה מעורר המחלוקת "We Have Been Warned" משנת 1935 התבסס על מסעה לברית המועצות. בספר זה, היא חקרה נושאים רגישים כמו אונס והפלה מלאכותית. הספר נדחה בידי כמה חברות הוצאה לאור ועבר צנזורה. מיטצ'יסון פנתה לוויקטור גלנץ, שדחה אותה מעליו בטענה שפרסום הספר יוביל לסערה ציבורית. הספר עבר שכתוב מחדש כדי שיתקבל בידי חברות ההוצאה לאור, אך עדיין עמד בסכנת צנזורה. עם פרסומו, הספר זכה לתיעוב נרחב על תיאורי האונס, אהבה חופשית והפלה, וניכּר קוראים מצד שמאל של המפה הפוליטית, בעוד החריד את הקוראים מהצד הימני. תיעוד שנחשף בשנת 2005 מהארכיב הלאומי מציין שממשלת בריטניה שקלה לתבוע את מפרסמי הספר, אך לבסוף בחרה שלא לעשות זאת.

כפי שנחשף ביומני המסע שלה, מיטצ'יסון הייתה כותבת כפייתית. היא כתבה במטוסים או ברכבות לפי ראות הסיטואציה בו עמדה. כך למשל, היא תיעדה ביקור בארצות הברית בשנות ה-30 שבמהלכו מתחה ביקורת נגד אריסות.

"The Moral Basis of Politics", ספרה משנת 1938 היה למעשה מאמר על אתיקה ופוליטיקה, שעליו עבדה במשך שלוש שנים. בספר זה, היא הגנה על זכותו של עיתונאי ופעיל השמאל הנרי נואל בריילספורד  למתוח ביקורת על משפטי מוסקבה. דבר זה גרם למחלוקת בקרב מפלגת השמאל בבריטניה של אותם ימים.

ספרה של מיטצ'יסון משנת 1939, "The Blood of the Martyrs", נכתב על רקע רדיפתו של נירון קיסר אחרי הנוצרים. לצורך זה, היא ערכה הקבלות בין נירון לבין רודנים אחרים בתקופתה כמו מוסוליני והיטלר.

בשנת 1952, מיטצ'יסון נסעה למוסקבה כחלק מקריאת סופרים לשלום עולמי. היא ביקרה באופן תכוף באפריקה, ובמיוחד בבוטסואנה, שם הפכה לסוג של אם שבט לאנשי באקגטלה. ספרה משנת 1981, "Mucking Around", מתאר בהרחבה את מסעותיה לאורך חמש יבשות בתקופה המשתרעת על פני חמישים שנים.

יצירותיה המאוחרות של מיטצ'יסון כוללות את כתיבתם של רומנים היסטוריים נוספים. ספרה משנת 1947, "The Bull Calves", עסק במאורעות המרד היעקוביטי של 1745 ואילו "The Young Alexander the Great" משנת 1960 עסק באלכסנדר הגדול. היא החלה לכתוב גם בסוגות הפנטזיה ("Graeme and the Dragon", 1954; "To the Chapel Perilous", 1955), מדע בדיוני ("Memoirs of a Spacewoman", 1962; "Solution Three", 1975) וכן סיפורת שאינה בדיונית כמו "African Heroes" משנת 1968. בין היתר, מיטצ'יסון כתבה גם ספרי ילדים, שירה, יומני מסע ואוטוביוגרפיה בשלושה חלקים. היא עצמה לא הייתה בטוחה כמה ספרים כתבה, וטענה שמדובר בלפחות 70. מאמריה היו רבים מספור - מביקורות ספרים למגזינים טיים אנד טייד וניו סטייטסמן ועד למאמרים שימושיים על חקלאות, קמפיינים, ספרי זכרונות והשקפות עולם.

אחרי מות בעלה, מיטצ'יסון כתבה מספר ספרי זכרונות, שפורסמו בנפרד בין השנים 1973 ל-1985. הייתה חברתו הקרובה של ג'. ר. ר. טולקין ואחת מהקוראים האדוקים של שר הטבעות.

## אקטיביזם
מיטצ'יסון, כמו אחיה, הייתה סוציאליסטית פעילה בשנות ה-30 של המאה ה-20. היא ביקרה בברית המועצות בשנת 1932, כחלק מהאגודה הפביאנית והביעה מורת רוח לכיוון בו הולכת החברה הסובייטית. מיטצ'יסון, בהיותה אנטי-פשיסטית, נסעה לאוסטריה ועסקה בפעילות רבת סיכונים של הברחת מסמכים ופליטים ממפלגת השמאל מחוץ למדינה. בשנת 1935, היא הייתה מועמדת למשרה במפלגת הלייבור למען האוניברסיטאות הסקוטיות - בזמן שבו אוניברסיטאות עדיין הורשו להצביע לחברי פרלמנט - אך ללא הצלחה. בסופו של דבר, כשמועמדותה הפוליטית וכתביה הפוליטיים נחלו כישלון, היא החלה להתרחק ממפלגת הלייבור. באותה תקופה, היא החלה להתקרב ללאומנות סקוטית, ובחרה להתמקד בנושאי סקוטלנד. היא תמכה במועמד המפלגה הלאומית הסקוטית ויליאם פאוורס בבחירות 1940. מאוחר יותר, היא פעלה בוועדת החינוך באספה פוליטית שנערכה עבור הלאומן הסקוטי ג'ון מק'קורמיק בשנת 1943. שמה היה רשום ברשימת האנשים המשפיעים של ג'ורג' אורוול, שהוכנה במרץ 1949 בידי ממשל קלמנט אטלי עבור המחלקה לחקר מידע  של משרד החוץ, חבר העמים והפיתוח. התברר בדיעבד שלאותו ממשל היו נטיות פרו-קומוניזם, ולכן מיטצ'יסון הבינה שלא ראוי לכתוב בעד מטרתו.

תרומתה של מיטצ'יסון המשיכה בדרכים אחרות. היא הייתה יועצת אגף מזרח קינטייר שבמועצת ממשל אטלי בין השנים 1945 ל-1966. היא יזמה מערך צילומי בית ספר, וקיבלה מימון לרכישת אמנות מאת ציירים סקוטיים ותרומתם לבתי ספר. האמות המדוברת כללה יצירות של ג'ואן אירדלי , רובין פיליפסון , אן רדפאת'  וויליאם מק'טאגרט .

מיטצ'יסון שמרה על קשר עם הסופרת הסקוטית אליזבת' הלדיין עד למותה בשנת 1937. הלדיין הייתה בעלת זכות בחירה ואחת הנשים הראשונות במעמד של שופטי שלום בסקוטלנד. בעוד הלדיין קיבלה את ההגבלות לפעילות האישה בתוך הבית, מיטצ'יסון חשבה שגישה זו מיושנת מדי והשתיים התווכחו לעיתים על הנושא.

מיטצ'יסון הייתה דוברת למען זכויות האישה, תמכה בפיקוח ילודה ונבחרה כחברה בפורום אדלפי לאיגניקה בשנת 1925, בטרם עזבה כמחאה לנטיות הפוליטיות של הקבוצה. לדבריה בספרי הזכרונות שלה, חוסר הידע שלה בפיקוח על הילודה הוביל להתעניינותה בגורמים לפיקוח על הילודה ולהפלות. היא שימשה כחברת מועצה של המרכז לבריאות האישה בצפון קנזינגטון שבלונדון בשנת 1924. השקיעה ממון בפרטיזן קופי האוס, מקום מפגש רדיקלי של השמאל החדש בכיכר סוהו. מקום זה היה פעיל בין השנים 1958 ל-1962.

## שנותיה המאוחרות
[שמאל|ממוזער|200px|[פרוטומה של נעמי מיטצ'ינסון בסאות' גייל, אדינבורו, סקוטלנד.]]
מיטצ'יסון המשיכה בקריירה שלה כסופרת גם בשנות ה-90 לחייה. נבחרה כמפקדת מסדר האימפריה הבריטית בערב השנה החדשה של שנת 1985, שנערך בידי ממלכות חבר העמים הבריטי. ממרום גילה, מיטצ'יסון עדיין הייתה חרדה לגורל העתיד, ובמיוחד לשימוש הלא נכון בפיתוח מדעי לצורכי נשק גרעיני. היא ציינה ש"לחוות שתי מלחמות עולם הוא דבר קשה מנשוא". מאידך, היא מעולם הפסיקה את המוּזרוּת של משפחת הלדיין וטענה בביוגרפיה שלה שהיא נהגה בשעות הפנאי "לשרוף שטויות".

כאשר נשאלה ביום הולדתה ה-90 אם היו לה חרטות בחיים, היא ענתה "כן, כל הגברים שלא שכבתי איתם. דמיינו לכם!".

נעמי מיטצ'יסון נפטרה ב-11 בינואר 1999 בעיירה קרדייל שבסקוטלנד, והיא בגיל 101. גופתה נשרפה בקרמטוריום שבעיירה קליידבנק ואפרה פוזר במקום.

## אותות הוקרה
* דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת סטירלינג, סקוטלנד, 1976.
* דוקטור למשפטים מטעם אוניברסיטת דאנדי, סקוטלנד, 1985.
* דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת הריוט-וואט, 1990.
* דוקטור לספרות מטעם אוניברסיטת סטרת'קלייד, גלאזגו, 1983.
* חבר כבוד נבחר של קולג' סנט אן, אוקספורד, 1980 וקולג' וולפסון, 1983.
* מפקדת מסדר האימפריה הבריטית, 1985.
* ג'יימס ווטסון, זוכה פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1962, כתב את מרבית ספרו "הסליל הכפול" כששהה בבית משפחת הלדיין והקדיש לה את הספר.

## יצירותיה
### אוטוביוגרפיה
* Small Talk: Memoirs of an Edwardian Childhood (1973; הודפס מחדש עם מאמר הקדמה בידי אלי סמית, קנדי ובויד ב-2009)
* All Change Here: Girlhood and Marriage (1975) (שתי האוטוביוגרפיות התפרסמו מחדש ככרך אחד בשם As It Was: An Autobiography 1897–1918 בשנת 1975)
* You May Well Ask: A Memoir 1920-1940, לונדון, אוגדני פונטנה 1986 [1979]. .
* Mucking Around (1981)
* Among You Taking Notes. The Wartime Diary of Naomi Mitchison (1986) (רישומים אוטוביוגרפיים מיומניה של מיטצ'יסון במהלך מלחמת העולם השנייה, נכתב עבור הפרויקט החברתי "Mass Observation", נבחר ונערך בידי דורותי שרידן.)

### רומנים

### אוספים
**When the Bough Breaks and Other Stories* (1924; הודפס מחדש ב-2006 בידי הוצאת פומונה פרס)
**The Laburnum Branch* (1926)
**Black Sparta* (1928)
**Barbarian Stories* (1929)
**Beyond This Limit: Selected Shorter Fiction of Naomi Mitchison* (1935; הוצאת סקוטיש אקדמיק פרס, 1986; הודפס מחדש ב-2008 עם הערות של איזובל מוריי, הוצאת קנדי ובויד)
**The Fourth Pig* (1936)
**Five Men and a Swan* (1957)
**The Brave Nurse: And Other Stories* (1977)
**Cleansing of the Knife: And Other Poems* (פואמות) (1979)
**Images of Africa* (1980)
**What Do You Think Yourself: and Other Scottish Short Stories* (1982)
**A Girl Must Live: Stories and Poems* (פואמות) (1990)

### מחזות
**Nix-Nought-Nothing: Four Plays for Children* (איורים של ויניפרד ברומהול, 1928)
**The Price of Freedom. A play in three acts* (עם לואיס גילגוד מיטצ'יסון, 1931)
**An End and a Beginning* (1937)

### ספרות שאינה בדיונית
**Anna Comnena* (1928; ביוגרפיה – הודפס מחדש ב-2009 עם הערות של איזובל מוריי, הוצאת קנדי ובויד)
**Vienna Diary* (1934; הודפס מחדש ב-2009 בהוצאת קנדי ובויד)
**The Moral Basis of Politics* (1938; הודפס מחדש ב-1971)
**My farming and my neighbours*, שבועון The Countryman כרך מספר 30 משנת 1944, עמודים 23–6.
**Return to the Fairy Hill* (1966)
**African Heroes* (1968)
**The Africans: From the Earliest Times to the Present* (1971)
**A Life for Africa: The Story of Bram Fischer* (1973)
**Oil for the Highlands?* (1974)
**Margaret Cole, 1893–1980* (1982)
**Rising Public Voice: Women in Politics Worldwide* (1995)
**Essays and Journalism. Volume 2: Carradale*, נערך בצירוף הקדמה מאת מוירה בורג'ס, הוצאת קנדי ובויד, 2009

## לקריאה נוספת
* Naomi Mitchison, באתר Science Fiction and Fantasy Writers in the Great War 
* חיים ניסיוניים: ספרים של נעמי מיטצ'יסון ואודותיה, באתר Strange Horizons 

## קישורים חיצוניים

* אוסף יצירות כתובות של נעמי מיטצ'יסון, באתר אוניברסיטת קולומביה 
* דיוקנות של ליידי נעמי מיטצ'יסון, בגלריית הדיוקנאות הלאומית 
* נעמי מיטצ'יסון, באתר האנציקלופדיה הספרותית 
* Naomi Mitchison - a queen, a saint and a shaman, באתר הגרדיאן הבריטי 
* נעמי מיטצ'יסון, ביוגרפיה באתר Canongate.com 
* פרויקט ביוגרפיה מתמשך של נעמי מיטצ'יסון, ויולט ויליאמס, רוג'ר רובינסון וקרוליין מולן 
* ארכיב מקוון על חייה של נעמי מיטצ'יסון, באתר The National Archives 
* יצירותיה של נעמי מיטצ'יסון, במסד הנתונים Internet Archive 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרות סקוטיות
קטגוריה:סופרים סקוטים
קטגוריה:משוררים סקוטים
קטגוריה:סופרות פנטזיה
קטגוריה:סופרי פנטזיה
קטגוריה:מפקדים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1897
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1897
קטגוריה:בריטיות שנפטרו ב-1999
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1999