open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
שיפצור

[שמאל|ממוזער|210px|חייל צה"ל. לצווארו [דסקית זיהוי|דיסקית מושחרת ולראשו קסדה מוסווית]]
ממוזער|210x210 פיקסלים|נשק משופצר בצה"ל בסגנון אופייני לשנות ה-2000
[ממוזער|293x293 פיקסלים|[דסקית זיהוי|דיסקית משופצרת]]
בעגה הצה"לית, **שִׁפְצוּר** פירושו עריכת שיפורים ושיפוצים בציוד צבאי כדי להתאימו לחייל. המילה היא ככל הנראה הלחם של המילים **שיפוץ** ו**שיפור** או ראשי תיבות של המילים **שיפור צורה**.
השימוש בשיפצורים קיים אצל כלל החיילים, ובפרט בקרב חיילים קרביים, לשם התאמת ציוד צבאי תקני לשימושם.

השיפצורים נעשים, על פי רוב, באמצעות כלי עבודה פשוטים כגון מיתרי ניילון, סרט הדבקה מסוג איזולירבנד או סרט חבלה , אזיקונים, מצית וסכין יפנית, המסופקים על ידי הצבא או נרכשים על ידי החיילים, ונדרשים ללימוד ולביצוע כחלק מתהליך ההכשרה הצבאי.

שיפצור כולל, על פי רוב:
* **אבטחה**: קשירה של הציוד בפתיל רגיל או פתיל אלסטי כך שלא ייפול ויאבד או שבמידת הצורך הוא לא יוחזר למקומו ועדיין ישמר, וכן שניתן יהיה לשלוף אותו בקלות.
* **השחרה**: צביעה של הציוד בשחור או כיסויו בחומר שחור כך שלא יוחזר ממנו אור.
* **הסוואה**: חיבור בד הסוואה לציוד, למשל הוספת רשת הסוואה לקסדה.
* **החרשה**: טיפול בציוד או בתכולתו כך שלא ירעישו בעת ההליכה.
* **נִייְלוּן**: עטיפת הציוד (מפות, מסמכים וכן כל ציוד שהוא פגיע במיוחד או משמש רק במקרי חירום) בפלסטיק כדי לשפר את עמידותו, ובמיוחד את עמידותו למים.
* **טלוויזיות**: כאשר יש רצועות ארוכות יש צורך לקפל אותן בתוך עצמן ולדאוג שהן לא ישתחררו.

בנוסף, שיפצור שמטרתו העיקרית היא אסתטית מכונה **דיגום**. כך, שיפצורים לכומתה, לתג היחידה ולדיסקית, הנעשים לשם נוחות ואופנה, מקובלים בקרב כלל חיילי צה"ל. בין השיפצורים המקובלים למטרה זו נמנים רקמה על תג היחידה ועל כובע ב' וגילוח או הוספת חרוזים לכומתה. השיפצורים לרכיבים שונים במדי צה"ל מהווים גם כסמל לפז"ם החייל, לכישוריו או לטיב שירותו.

המונח, שמקורו בצבא, עשה את דרכו גם אל הסלנג הלא-צבאי, לציון אלתורים המשפרים ציוד ומוצרים. בהשאלה משמשת המילה לתיאור פעולת שיפור של טקסט או קוד מחשב, ואף של דברים מופשטים יותר כגון רעיונות.

תתכן גם קונוטציה שלילית לגרסה האזרחית. שיפור או תיקון ארעי שאכן פתר בעיה, אך אינו עמיד כמו שאר חלקי המערכת. למשל: "עשיתי שיפצור בנעל. נגיע למטה אסדר את זה כמו שצריך..." 

על פי רוב, המשפצר במקרים כאלה מגלה "אוויראות" וחשיבה המצאתית.

עודף שיפצורים במערכת אינו מרמז על שיפור מצטבר, כי אם על היותה "בנויה על כרעי תרנגולת".

## הערות שוליים

קטגוריה:מדי צה"ל
קטגוריה:סלנג בצה"ל
קטגוריה:שירות בצה"ל
קטגוריה:אלתור
אחוזה

[שמאל|ממוזער|250px|[אחוזת ואדסדון, אחת מאחוזות רבות ברשות משפחת רוטשילד]]
**אחוזה** היא מבנה מפואר וגדול המשמש למגורים וצמודה אליו קרקע גדולה, לרוב מספר דונמים, הבנוי בעיקר לאנשים אמידים. האחוזה שימשה כיחידה כלכלית חברתית ומשפטית. במערכת הפיאודלית באירופה שימשה האחוזה כמקום מושבם של אצילים והמרכז האדמיניסטרטיבי של סביבתה.

## מאפייני המושג
שורש המילה בעברית הוא א.ח.ז. והאחוזה מסמלת הצמדות למקום מסוים. גם המונח הרומאי mansio בלטינית מקורו בשורש manere (להישאר), ומציין נקודות רשמיות בדרכים הרומיות, שבהן נהגו לעצור; שבהן התפתחו ערים ובהן מוקמו אחוזותיהם של הפקידים הבכירים בפרובינציה; ובשפה הסקוטית קיימת המילה manse, אשר משמעותה קרקע גדולה מספיק, כך שכהן הדת של הקהילה יוכל לקיים עצמו ממנה.

## בתנ"ך
המילה מופיעה לראשונה בתנ"ך: אברהם מבקש לבנות לשרה 'אחוזת קבר', הלא היא מערת המכפלה. המונח מופיע עוד מספר פעמים בתנ"ך, בכל המקרים בהקשר למבנים או עבדים יקרי ערך, אשר מלווים את בעליהם עד למותם (ולעיתים לנצח).

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בית מגורים
חלום אריזונה

**חלום אריזונה** (באנגלית: **Arizona Dream**) הוא סרט קולנוע משנת 1993 בבימויו של אמיר קוסטריצה. 

## עלילה
אקסל (המגולם על ידי ג'וני דפ) חולם על אינואיט הדג, דג האליבוט נדיר (סוג של דג משה רבנו) ומביא אותו למשפחתו באיגלו. כמה ימים לאחר מכן, אקסל מגיע לאריזונה בניגוד לרצונו לבקר בחתונת דודו ליאו (המגולם על ידי ג'רי לואיס) לאישה צעירה (המגולמת על ידי פולינה פוריסקובה). בהגיעו לאריזונה מנסה ליאו לשכנע את אקסל להישאר שם ולעבוד בעסק המשפחתי של ממכר מכוניות קדילק. אקסל פוגש שתי נשים: איליין (המגולמת על ידי פיי דאנאוויי), החולמת לעוף באמצעות מכונה שתבנה, וגרייס (המגולמת על ידי לילי טיילור) - בתה החורגת של איליין השואפת להתאבד או להרצח, מתוך אמונה שתקום לתחייה כצב. אקסל מתאהב באיליין מתחיל לבנות עבורה מטוס, בעוד שגרייס הרוצה שאקסל ירצח אותה מנסה שוב ושוב להרוס את המטוס שהם בונים. כאשר אקסל מצליח לסיים את המכונה היא עולה לאוויר אך לבסוף מתרסקת לתוך עץ. גרייס משכנעת את אקסל לשחק עימה רולטה רוסית. הוא מנסה להתאבד, גרייס עוצרת אותו, ומאותו רגע הופכת לאהובתו. במהלך תחרות כישרונות בה צופים אקסל, איליין וגרייס מקבל ליאו התקף לב ונפטר. לאחר כמה חודשים שב אקסל לאיליין, ביום הולדתה. לאחר ריב שנגרם בשל ההיעדרות הארוכה משלימים אקסל ואיליין. איליין מקבלת מטוס כמתנת יום הולדת. באותו לילה מתאבדת גרייס וברק פוגע ושורף את המטוס של איליין. הסרט מסתיים כאשר אקסל פורץ לחנות הקדילקים הנטושה של דודו, הולך לישון על קדילק וחולם עליו ועל דודו הדגים את דג ההליבוט. הדג שתפסו נמלט מהם ועף לעבר השמש הזורחת.

## הפקה ופרסים
הסרט צולם בשנת 1991 אולם יצא לאקרנים באירופה בשנת 1993, ובארצות הברית ב-9 בספטמבר 1994. הסרט כולל סצנות סוריאליסטיות רבות, בהן דג ההאליבוט עף מעל אלסקה וברחובות העיר דאגלס באריזונה, שם צולם הסרט. באחת הסצנות, ברגע מותו של ליאו, עף האמבולנס בו הוא נלקח לעבר הירח.

הסרט זכה בשני פרסים בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין. למרות שבבתי הקולנוע בארצות הברית הוצגה הגרסה המלאה, השידורים בטלוויזיה וההפצה ב-VHS כללו גרסה מקוצרת של 119 דקות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 1993
קטגוריה:סרטי אמיר קוסטוריצה
קטגוריה:סרטי האחים וורנר

קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים שצולמו באלסקה
קטגוריה:סרטים שצולמו באריזונה
קטגוריה:סרטים שצולמו בקולורדו
זינה הנסיכה הלוחמת

**זינה הנסיכה הלוחמת** (באנגלית: **Xena: Warrior Princess**) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מז'אנר הפעולה-על-טבעי-פנטזיה, אשר שודרה במשך שש עונות בין 4 בספטמבר 1995 ל-18 ביוני 2001. המפיקים בפועל של הסדרה הם סם ריימי, רוברט טאפרט ור. ג'יי סטוארט, והיא צולמה בניו זילנד. הסדרה נוצרה כסדרת בת של הרקולס: המסעות המופלאים. הסדרה שודרה בישראל בערוץ הראשון ואחר־כך גם בערוצי הכבלים השונים.

## סקירה
### סקירת סדרה

### עלילת הסדרה
במרכז עלילת הסדרה סיפורה של הלוחמת עתירת המעללים זינה, כשלצידה ידידתה גבּריאל, הנאבקות ביריבים בשר ודם, באלים וביצורים מיתולוגיים, לרוב בהשראת המיתולוגיה היוונית. דמותה של הגיבורה הוצגה תחילה בסדרה "הרקולס: המסעות המופלאים" כלוחמת בעלת עבר מוכתם, המנסה לכפר על חטאיה, ונושא זה שב ועולה בפרקי הסדרה.

עלילת הסדרה מתרחשת, לכאורה, ביוון העתיקה, אך לבושן של הדמויות, התפאורות ואף הסיפור נודדים באופן חופשי בין תקופות, ממלחמת טרויה (שם פוגשות זינה וגבריאל בהומרוס), עבור בשלהי המאה הראשונה לפני ספירת הנוצרים (אז פוגשות הגיבורות ביוליוס קיסר וכלה בימי הביניים (כפי שניתן להקיש מציוד הלחימה והלבוש של רבים מהגיבורים).

במסגרת העלילתית והטמפורנית הרופפת הזו נתנו כותבי הסדרה דרור לדמיונם והציגו בפרקיה השונים ערבוביה של נושאים, כשאפילו נימת הסדרה משתנה באופן תכוף מפרק לפרק. כך, לדוגמה, הוצגו אירועים והרפתקאות בפרק אחד מנקודת מבט דרמטית, ובפרק שלאחריו באופן מבודח, סאטירי או אפילו פארודי. באופן דומה, כמה מהגיבורים הוצגו כלא־יוצלחים בפרקים מסוימים, ואילו באחרים הופיעו כגיבורים ללא חת, המביסים בעצמם צבאות שלמים. לפרקים, חרגו כותבי הסדרה מגבולות הז'אנר באופן מוחלט, כמו בפרק שהיה בפועל מחזמר. במסגרת חופשית זו הצליחו הכותבים לגעת, גם אם בנימה פשטנית וקלילה, בנושאים ובמסרים שונים, דוגמת אחריות האדם למעשיו, חירות האדם, משמעותה של ידידות, נאמנות וכיוצא בזה.

אלמנט בולט מאוד בפרקי הסדרה, שהיה לפרקים גם לסיפור המתמשך העיקרי לאורך העונה, היה המשיכה האירוטית - החד־צדדית בעיקרה - של גבּריאל לזינה. פרקים רבים התמקדו או נגעו בהתקפי הקנאה שחוותה גבּריאל כאשר נקשרו קשרים רומנטיים בין זינה לגברים אחרים, או כאשר התרועעה זו עם נשים אחרות. המשיכה הלסבית בין השתיים נרמזה פעמים רבות מפיהם של גיבורי המשנה בפרקים השונים, אף כי לעולם לא פורשה באופן ברור וגלוי על ידי מי מהן.

## דמויות ושחקנים
לצד זינה (בגילומה של לוסי לולס) וגבּריאל (בגילומה של רנה אוקונור), הופיעו בפרקי הסדרה כמה שחקנים ניו־זילנדים ואוסטרלים בתפקיד דמויות חוזרות. בין השאר נאבקה זינה שוב ושוב באל המלחמה היווני ארס (בגילומו של קווין סמית'), כשהיא נעזרת על ידי הלוחם הכושל ג'וקסר (בגילומו של טד ריימי) ומלך הגנבים אוטוליקס (בגילומו של ברוס קמפבל). עוד הופיעו לפרקים בסדרה קווין סורבו בתפקיד הרקולס מסדרת האב, קארל אורבן בתפקיד קופידון/יוליוס קיסר והדסון ליק בתפקיד אויבתה המושבעת של זינה, קליסטו.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מיתולוגיה יוונית בתרבות
קטגוריה:מיתולוגיה יוונית בטלוויזיה
קטגוריה:סדרות ספין-אוף אמריקאיות
קטגוריה:תוכניות להט"ב אמריקאיות
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: תוכניות: פסקול לסדרה
קטגוריה:נשים בטלוויזיה
קטגוריה:הערוץ הראשון - תוכניות רכש
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 1995
נוף העיר דלפט

**נוף העיר דלפט** (הולנדית: **Gezicht op Delft**) הוא ציור מעשה ידי הצייר ההולנדי יאן ורמיר, אשר הושלם בשנת 1660 או 1661. הציור מוצג כיום בגלריה המלכותית מאוריצהאוס בעיר האג שבהולנד.

הנוהג לצייר נוף עירוני על דקויותיו כבר השתרש בזמן שוורמיר עמל על ציורו המפורסם. הנדריק ורום כבר השלים שני ציורים כאלו המתארים את דלפט, אבל סגנונם ארכאי יותר: הם מיישמים את הגישה הפנורמית המסורתית, כפי שזו מיוצגת בשני ציורי הנוף העירוני של הרקולס סֵיחרס התלויים בגמלדה-גאלרי בברלין. סיחרס היה בין הראשונים שהשתמש בטלסקופ של גלילאו על מנת להעביר את רישומי הטיוטה והפרופורציות שלהם (גובהם היה יותר מפי שניים מרוחבם) לפורמט המקובל בציוריו.

ורמיר צייר את נוף העיר דלפט במקום, אבל המכשיר האופטי שכיוון לעבר העיר, ואשר בו השתמש על מנת להעביר את המראֶה אל הקנבס (מראה בעל מודעות וסטרוקטורה ראויים להתפעלות) לא היה הקמרה אובסקורה, אלא הטלסקופ ההפוך. רק מכשיר זה מסוגל לצמצם את הנוף הפנורמי של מקטע מסוים, להעביר את הדמויות בקדמת הבד לקנה מידה קטן מהרגיל, להדגיש את החלק הקדמי של הציור, ובה בעת לגרום ליתר הקומפוזיציה להתמזג אל המרחב. התמונה הנוצרת באופן זה כוללת אפקטים אופטיים אשר - אף על פי שאינם ייחודיים לה בשיטת הציור ההולנדית של המאה ה-17 כפי שנטען לעיתים - משרטטים נוף עירוני בעל קומפוזיציה אחידה ואווירה העטופה באור בוהק.

הציור של העיר אינו צדודית עירונית רגילה, אלא ייצוג אידיאלי של דלפט: תוויה העיקריים מופשטים, והם ניבטים אלינו מתוך המערכת הכפולה שיוצרת השתקפותם במי הנמל, בעוד חשרת העבים רבת ההוד, הכבדה והמלאה, מרחפת מעליהם.

נוף העיר דלפט הוא הציור האחרון של ורמיר שבו נעשה שימוש בצבעוניות עשירה ומלאה, וגווני צבע שהועברו אל הבד באמצעות משיכות מכחול עזות. האמן התעלה על עצמו באופן שבו שיקף את עיר הולדתו, שיקוף אשר נחשב על ידי מבקרים כפרשנות נעלה של הטבע.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:יאן ורמיר
קטגוריה:מאוריצהאוס: ציורים
קטגוריה:ציורי נוף
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
מגנזיט

**מגנזיט** הוא מינרל שהרכבו הכימי הוא פחמת המגנזיום, MgCO3. המגנזיט שייך לקבוצת הקלציט ויוצר עם הקלציט (בו יש קטיון סידן במקום המגנזיום) ועם הסידריט (שבו ברזל בצורת Fe+2 מחליף את המגנזיום) שורה איזומורפית. מנגן, קובלט וניקל יכולים אף הם להחליף את המגנזיום בכמויות קטנות. כמעט שלא ניתן להבדיל בין המגנזיט והמינרל דולומיט – Mg,Ca)CO3). כמו כל חבר בקבוצת הקלציט, המגנזיט מתגבש במערכת הטריגונלית (בתצורת מעוינון וסקלנוהדרון) והוא בעל פצילות מעולה לאורך שלושה מישורים היוצרת מעוינונים. כמו לקלציט יש לגבישים הבודדים השקופים של המגנזיט שבירה כפולה חזקה. מקור שם המינרל בהרכבו הכימי.

## אופן היווצרות ותפוצה
מגנזיט מופיע בעורקים והוא תוצר של התמרת מגע של מגע והתמרה אזורית בתנאי לחץ אחיד וחום גבוה של סלעים אולטרה-מאפיים דוגמת הסרפנטיניט וסלעים אחרים העשירים במגנזיום. גבישי המגנזיט הנוצרים באופן זה הם לעיתים קרובות זעירים ביותר (קריפטוקריסטלים) ומכילים סיליקה בצורת אופאל או חלמיש.

מגנזיט מופיע גם בתוך רגולית מעל סלעים אולטרה-מאפיים כפחמה משנית בתוך הקרקע ובתת־הקרקע, שם הוא מושקע כתוצאה מפירוק של מינרלים המכילים מגנזיום על ידי פחמן דו-חמצני המצוי במי התהום.

מגנזיט יכול להיווצר במטאסומטיזם של פרידוטיט וסלעים אולטרה-בסיסיים אחרים. מגנזיט נוצר בעזרת פחמון של אוליבין בנוכחות מים ופחמן דו-חמצני והתהליך מתבצע בצורה הטובה ביותר בטמפרטורות ולחץ בינוניים האופייניים לפציאס (מכלול תכונות הסלע) של צפחות ירוקות.

מגנזיט יכול להיווצר כתוצאה מפחמון של סרפנטין המכיל מגנזיום (ליזרדיט) באמצעות התגובה הכימית הבאה:

:2Mg_3Si_2O_5(OH)_4 + 3CO_2 \rarr Mg_3Si_4O_10(OH)_2 + 3MgCO_3 + H_2O
:  מים      +      מגנזיט     +    טלק →              פחמן דו-חמצני     +    סרפנטין


התמרה של אוליבין עשיר במגנזיום (פורסטריט) גורמת לייצור מגנזיט מפרידוטיט. התמרה של אוליבין עשיר בברזל (פיליט) גורמת לייצור של תרכובות המכילות סיליקה-מגנטיט-מגנזיט.

מגנזיט יכול להיווצר גם במטאסומטיזם של אבן גיר דולומיטית היוצרת את סלעי סקרן, ותוצריה, בנוסף למגנזיט, הם: וולאסטוניט, טלק ופריקלאס (MgO).

מגנזיט קיים גם בים המלח. המגנזיט נוצר מהתאדות התמיסות המרוכזות שבבריכות המלאכותיות של מפעלי ים המלח והוא אחד התוצרים המתקבלים יחד עם ברום בשלב שלאחר שקיעת הקרנליט.

מקומות בהם מוצאים דגימות מגנזיט מעולות כוללים את אוברנדורף שבשטיריה וסנט גוטהארד שבעמק צילרטאל (Zillertal) שבטירול, שני המקומות באוסטריה, וברומאדו (Brumado) שבמדינת באהיה שבברזיל, שם נתגלו גבישי מגנזיט שקופים, נדירים מאוד ולכן יקרי ערך, הדומים מאוד בתכונותיהם ל"פצלת איסלנדית" (סוג קלציט שקוף). מקומות נוספים בהם יש מגנזיט הראויים לציון כוללים קוריאה, סין, ומדינות מערב ארצות הברית (קליפורניה, נבדה ואריזונה).

באזורנו נמצא מגנזיט בעורקים הידרותרמיים בוואדי טר שבדרום מזרח חצי האי סיני והוא נפוץ במסיבים הסרפנטיניים של קפריסין וטורקיה.

## שימושים
ניתן להשתמש במגנזיט בתוספת סיד לשם יצירת סיגים בתנורי יצור פלדה. ניתן להשתמש במגנזיט כזרז וכתוסף בייצור גומי סינתטי, בהכנה של דשנים וחומרים כימיים המכילים מגנזיום, ובייצור סוגי מלט מיוחדים.

בדומה לייצור סיד חי, ניתן לשרוף את המגנזיט בנוכחות פחם על מנת להפיק את תחמוצת המגנזיום (MgO), הידועה גם כפריקלאס, פריקלאס הוא רכיב חשוב במוצרים חסיני אש כדוגמת לבנים חסיני אש לתנורים.

## קישורים חיצוניים

* אתר Mineral Galleries
* אתר Webmineral
* אתר Minerals.net
* 

קטגוריה:מינרלים קרבונטיים
קטגוריה:מינרלי מגנזיום
קטגוריה:מינרלים יוצרי סלעים
קטגוריה:מינרלים
ג'ייהאן (נהר)

**נהר ג'ייהאן** (טורקית **Ceyhan**; ערבית **ג'יחאן** **جيحان**; בעבר ביוונית **פירמוס Πύραμος**) הוא נהר בדרום טורקיה. הנהר נובע בהרי הטאורוס וזורם לאורך 509 ק"מ בכיוון כללי דרומה, עד שהוא נשפך בדלתה גדולה במרכזו של מישור צ'וקורובה אל מימי מפרץ איסכנדרון שבים התיכון. לאורך הנהר הוקמו מספר סכרים וסכר מנזלט (Menzelet Barajı) מצפון לעיר קהרמאנמרש הוא הגדול שבהם. הסכר גרם להיווצרות אגם בשטח של 42 קמ"ר.

החל בשנות ה-90 התקיימו מגעים בין טורקיה לישראל כמו גם עם ירדן וערב הסעודית בדבר יצוא מים מטורקיה למדינות אלה. הפרויקט אשר יועד להזרים את מי הג'ייהאן והסייהאן הסמוך לו בצינור או באמצעות מכליות אל מדינות אלה זכה לשם "נהר השלום" (Barış Suyu), אך הוא לא יצא לבסוף אל הפועל, בין היתר בשל עלותם הגבוהה של המים.

הנהר נזכר על ידי סטראבון שטען כי הוא נושא כמות כה גדולה של בוץ עד שהקרקע שהוא משקיע בשפכו תגיע יום אחד עד לאי קפריסין ותחבר אותו ליבשה. אגדה טורקית מספרת כי שמו של נהר ג'ייהאן ושמו של הנהר הסמוך לו סייהאן באו משמם של שני אחים אשר שלטו בעבר באזור.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:טורקיה: נהרות
קטגוריה:קיליקיה
קטגוריה:מישור צ'וקורובה
קטגוריה:נהרות ונחלים הנשפכים לים התיכון
סייהאן

**נהר סייהאן** (טורקית **Seyhan**) או **סארוס** (ביוונית: **Σάρος**) הוא נהר בדרום טורקיה, הנובע בגובה של כ-1,500 מטר בהרי הטאורוס כ-90 ק"מ דרומית-מזרחית לעיר קייסרי. הנהר זורם דרומה לאורך 560 ק"מ, חוצה את מישור צ'וקורובה ואת העיר אדנה אותה הוא מחלק לשני חלקים - סייהאן וייראיר (Yüreğir). הסייהאן נשפך לים התיכון כ-20 ק"מ מדרום לעיר טרסוס. ב-1956 הוקם בפאתיה הצפוניים של אדנה סכר על הנהר הנושא את שמו והמשמש להפקת חשמל, השקיה ולבקרת הצפה.

החל בשנות התשעים התקיימו מגעים בין טורקיה לישראל כמו גם עם ירדן וערב הסעודית בדבר ייצוא מים מטורקיה למדינות אלה. הפרויקט אשר יועד להזרים את מיי הסייהאן ונהר ג'ייהאן הסמוך לו בצינור או באמצעות מכליות אל מדינות אלה, זכה לשם "נהר השלום" או "מיי השלום" (Barış Suyu), אך לא יצא לבסוף אל הפועל, בין היתר בשל עלותם הגבוהה של המים.

אגדה טורקית מספרת כי שמו של נהר סייהאן ושמו של הנהר הסמוך לו ג'ייהאן מקורם בשמם של שני אחים אשר שלטו בעבר באזור.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טורקיה: נהרות
קטגוריה:קיליקיה
קטגוריה:מישור צ'וקורובה
קטגוריה:נהרות ונחלים הנשפכים לים התיכון
קליפר (חללית)

**קליפר** (ברוסית: **Клипер**) היא סוג של חללית רוסית, שנועדה להחליף את החלליות מסדרת "סויוז", הנמצאות בשימוש מאז 1967. החללית קליפר תוכננה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. זוהי חללית לשימוש רב פעמי, וניתן לכנותה גם "מעבורת חלל" קטנה. 

ב-2006 חדלו להגיע דיווחים על התקדמות כלשהי בפיתוח המיזם. בשנת 2009 הוחלט על סגירת המיזם ומעבר לפיתוח חללית אחרת - "אוריול". מיזם זה צפוי להשתמש ברוב המערכות שפותחו לחללית קליפר.

## יישומים
לחללית קליפר היו מתוכננים שני דגמים עיקריים:
*דגם מאויש, היכול לשאת צוות של עד 6 אסטרונאוטים
*דגם בלתי מאויש, לשיגור אספקה אל תחנת החלל הבינלאומית, ולהורדת ציוד ממנה אל כדור הארץ

תאגיד "אנרגיה" פרסם מספר תרחישי משימות, בהן נעשה שימוש בחללית זו לצורך שיגור צוות אל הירח, למאדים, ואף מעבר לו, לחגורת האסטרואידים.

## שיתוף פעולה עם סוכנות החלל האירופית
סוכנות החלל האירופית שקלה לשגר צוותים של אסטרונאוטים מטעמה, באמצעות החללית קליפר, ממרכז החלל הגיאני. בנוסף, פורסמו מספר איורים המציגים חיבור בין החללית הרוסית לחללית המטען האירופית ATV.

ב-2006 סוכנות החלל האירופית הודיעה כי לא תיקח חלק בפיתוח החללית קליפר.

## שימוש למטרות תיירות חלל
רוסיה היא החלוצה בשיגור תיירי חלל. תוכנן כי עם הכנסת החללית קליפר לשירות, היא תוכל להציע מקומות רבים יותר לתיירי חלל, דבר שיוסיף הכנסות רבות לסוכנות החלל הרוסית ולתאגיד "אנרגיה".

## אופן השיגור לחלל
שמאל|ממוזער|250px|איור של החללית על משגרים מסדרת "סויוז"
החללית קליפר הייתה מתוכננת לטיסות חלל תוך שימוש במספר משגרים, ובהם המשגר הוותיק "סויוז" (סויוז-3 המשודרג או "אונגה"), והמשגר העתידי של רוסיה, המכונה "אנגרה", שעתידו אינו ברור בשלב זה, בשל בעיות מימון. קיימת אפשרות להתאים את החללית לשיגור באמצעות המשגר "זניט", מתוצרת אוקראינה.

## שילוב עם החללית "פארום"
החללית קליפר הייתה מתוכננת להתחברות בחלל עם החללית הבלתי מאוישת פארום. שילוב כזה יכול להקנות לה יכולת פעולה ממושכת של עד חצי שנה במסלול סביב כדור הארץ, ולאפשר מרחב מחיה מספק לצוותה. אם תופעל החללית קליפר עם החללית פארום, ניתן יהיה להשתמש במנועי הפארום על מנת להאיץ את החללית למסלול שיביא אותה לטיסות סביב הירח, ובעתיד אף אל מאדים.

## נתונים טכניים
*אורך: 12 מטר
*קוטר: 3.90 מטר
*מוטת כנפיים: 8 מטר
*משקל כולל: 14,000 ק"ג
*אנשי צוות: 2
*נוסעים נוספים - עד 4
*משך פעילות עצמאית בחלל: 5 ימים
*יכולת שהיה בחיבור לתחנת החלל הבינלאומית: שנה

## קישורים חיצוניים

* תיאור החללית באתר תאגיד החלל אנרגיה
*הסברים אינטראקטיביים על החללית

קטגוריה:חלליות סובייטיות ורוסיות
קטגוריה:מעבורות חלל רוסיות
קריאת תווים מגנטית

**קריאת תווים מגנטית** (**M**agnetic **I**nk **C**haracter **R**ecognition – **MICR**) היא שיטה להזנת קלט למחשב שבמסגרתה תווים נרשמים על טפסים בדיו מגנטית. הטופס מועבר דרך התקן לקריאת תווים מגנטיים, וזה מקבל זרם חשמלי היחסי לכמות הדיו המגנטית בכל תו. יתרונה של השיטה ביכולתה לזהות את התווים שנכתבו בדיו מגנטית, גם אם הודפסו עליהם תווים אחרים (למשל: חותמת בנק המוטבעת על המחאה שנכתבה בדיו מגנטית). שיטה זו מקובלת כיום ברוב הבנקים לצורכי סימון המחאות והוראות תשלום.

## ראו גם
* זיהוי תווים אופטי
* קורא המחאות

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:התקני קלט
מגדיר צמחים

[שמאל|ממוזער|200px|איור ממגדיר צמחים גרמני משנת [1885]]
**מגדיר צמחים** (בלועזית: **פלורה**, flora) הוא ספר עיון (מודפס, אלקטרוני או מקוון) המתאר צמחים, בעיקר לצורך זיהויים.

## סוגי מגדירים
מגדירי צמחים מתחלקים לקטגוריות של מגדירים מקצועיים, המיועדים לתלמידי וחוקרי בוטניקה, ולמגדירים עממיים, המיועדים לקהל הרחב. הסוג הראשון מנחה את המשתמש בשיטה מדעית: לפי טקסונומיה (משפחות, סוגים, וכדומה), ולפי מורפולוגיה של הצמחים. דוגמה למגדיר כזה היא "מגדיר חדש לצמחי ישראל". מגדירים עממיים נוקטים בגישה פשוטה יותר, כגון זיהוי לפי צבע הפרחים. דוגמה למגדיר כזה היא "מדריך פרחי הבר בישראל".

חלוקה נוספת היא לפי סוגי הצמחים – למשל, מגדירים לצמחי בר, כגון השניים הנ"ל, או מגדירים לצמחי תרבות כגון "צמחי התרבות של ארץ ישראל".

## מגדירי צמחים ברשת
### צמחי ישראל
*צמחיית ישראל ברשת של פרופ' אבינעם דנין
*אתר "צמח השדה"

## ראו גם
* פרחי בר בישראל

## קישורים חיצוניים

* פעילות עם ילדים להכנת מגדיר צמחים אישי, באתר קק"ל
* מגדיר לחורש הים תיכוני, באתר קק"ל

## הערות שוליים

*
קטגוריה:בוטניקה
קטגוריה:ספרי עזר
בית ספר ממלכתי קהילתי כרכור

שמאל|ממוזער|250px|המבנה הראשון של בית הספר; כיום – בניין המנהלה.
**בית הספר הממלכתי-קהילתי בכרכור** הוא שמו הנוכחי של בית הספר היסודי הראשון במושבה פרדס חנה-כרכור והוא בית ספר קהילתי. בית הספר נוסד בשנת 1927 כבית הספר של המושבה כרכור. בתחילה יוחדו לבית הספר שני חדרים ב"בית אחוזה". ב-1934 הוקם המבנה הראשון, אשר קיים עד היום, ומשמש כעת כבניין המנהלה ובו מזכירות, חדר המנהלת וחדר המורים.
בית הספר זכה בשנת 2013 בפרס חינוך ארצי.

## אומנות
העשרת עולם הידע בהכרת אומנים ומוזיקאים שונים: בגלריה "אומנות ועוד" – בביקור בתערוכות מתחלפות
מהקלאסיקה של האומנות, האזנה למוזיקאים ויוצרים, הרצאות מותאמות גיל על יצירות אומנות, בכיתות אומן, בביקורים בגלריות בסביבת היישוב ובשחריות בוקר מוזיקליות.

כיתות א'-ד' נחשפים לפרקים שונים במוזיקה: האזנה למגוון סגנונות מוזיקליים, שירה, נגינה - אורגניות, חליליות מלודיקות ותופים. כמו כן, נחשפים לפרקים שונים באומנויות פלסטיות.

כיתות ה'-ו' בוחרים תחום התמחות, בין עולם המוזיקה לעולם אומנויות פלסטיות.

בית הספר זכה בפרס מצטיין מחוזי בתחרות פיתוח בר קיימא שנערכה על ידי המשרד להגנת הסביבה בשנת 2006.
ופרס חינוך מחוזי מחוז חיפה וארצי לשנת תשע"ב - תשע"ג 2012 - 2013

## מפעל "סופר-סול"
כחלק מלימוד נושא מעגל הייצור התעשייתי, במסגרת לימודי איכות הסביבה, הוקם בבית הספר בשנת 1996 מפעל **סופר-סול**. במפעל לומדים התלמידים ומיישמים הלכה ולמעשה פעילויות של יזמות, עיצוב המוצר, ייצור, שיווק, בקרת איכות ועוד. המפעל של בית הספר פועל בחסות מפעל "סופרפייל" שבכרכור.

נכון לשנת 2007 עברו שלושה מוצרים את כל הדרך במפעל מהיזמות ועד למכירה:
* **כתפי אות** - ערכה ללימוד אותיות הא"ב.
* **אות-לי-אות-לי** – ערכה ללימוד הקריאה והכתיבה.
* **מדליקול** – ערכה ללימוד מעגל חשמלי של בית.

בשנת 2002 היה "סופר-סול" למפעל היחיד בתוך בית ספר שקיבל אישור לתו תקן ישראלי **[[ISO 9000|ת"י 2000 - ISO 9001]]** בתחום "ייצור ומכירה של ערכות לימוד ומשחק".

התלמידים פועלים במחלקות המפעל בסבב, כך שכל ילד מתנסה בכל התפקידים שבמפעל.

המפעל נסגר בסוף שנת הלימודים של מחזור פ"ב וכיום הפך המקום לחדר תיאטרון.

## לקריאה נוספת
* ל. איזן, ז. בדש, י. מוריס, מ. י. פרח (חברי מערכת) **אחוזה א' לונדון – כרכור (תרע"ג/1913 – תשכ"ט/1968)**, הוצאת "אחוזה א' לונדון–כרכור", תשכ"ט, עמ' 162.
* טובה (וקנין) הורוביץ, **כרכור מחצבתי – שנים ראשונות: 1912-1948**, הוצאת גבעתי, תשס"ה, 2004, עמ' 157.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בתי ספר יסודיים בישראל
קטגוריה:פרדס חנה-כרכור: חינוך
Far Beyond Driven

**Far Beyond Driven** ("הרחק מעבר להדחקה") הוא אלבום האולפן השביעי של להקת המטאל האמריקאית פנטרה, והראשון במסגרת חברת התקליטים "איסט וסט", אשר הייתה שילוב של שתי חברות אשר התאחדו באותה השנה - "אטקו" ו-"איסט וסט". האלבום יצא לאור ב-15 במרץ 1994 וזכה להצלחה גדולה, אף יותר מקודמו.

## עטיפת האלבום

עטיפת האלבום המקורית מציגה מקדחה שנכנסת לפי הטבעת של אלמוני. עם זאת, חברת התקליטים דחתה את עטיפת האלבום מחשש שהוא יפגע במכירות ויידחה על ידי חנויות כמו וולמארט וטארגט. הלהקה שינתה אותו למקדחה המותקנת באונה הקדמית של גולגולת אנושית. לאחר מספר שנים שוחררו מהדורות חדשות על גבי ויניל ודיסקים שכללו את הכטיפה המקורית (עם המקדחה) כאשר הגוונים החומים שלה נתנו לה את השם 'העטיפה החומה' ואילו העטיפה הרשמית קיבלה את השם 'העטיפה הכחולה'.

## הפקה
האלמנטים המוזיקליים שבהם משתמשים חברי הלהקה באלבום, הם הקצנה לאלמנטים בהם השתמשו באלבומם הקודם. כמו כן השירה של פיל אנסלמו כבדה, נמוכה ועמוקה יותר מבעבר. דוגמה לכך נמצאת בשיר "Good Friends And A Bottle Of Pills", כשבכל הבתים בשיר נשמע קצב די איטי יחסית לשירים אחרים, ושירה איטית ונמוכה העושה שימוש באלמנטים אשר מאפיינים את סגנון הראפ.

האלבום המשיך את גרף העלייה במד הפופולריות של הלהקה, והוא האלבום הנמכר ביותר של הלהקה. לאחר שבאלבומם הקודם, Vulgar Display Of Power, השיר "Mouth for War" הפך לשיר המטאל היחידי שנכנס למקום הראשון במצעד השירים בארצות הברית, האלבום הנוכחי ביצע אף הוא כניסה היסטורית אל מקום הראשון במצעד האלבומים האמריקאי והאוסטרלי. הוא נחשב לאחד האלבומים הבודדים, הקיצוניים מבחינת המוזיקה שלהם, שעשו כן. לאחר כחודשיים משחרורו, זכה האלבום ב-9 במאי 1994 במעמד אלבום זהב, וב-7 בנובמבר 1997 במעמד אלבום פלטינה.

## רשימת שירים
# "Strength Beyond Strength" - 3:39
# "Becoming" - 3:05
# "5 Minutes Alone" - 5:50
# "I'm Broken" - 4:25
# "Good Friends and a Bottle of Pills" - 2:54
# "Hard Lines, Sunken Cheeks" - 7:01
# "Slaughtered" - 3:57
# "25 Years" - 6:05
# "Shedding Skin" – 5:37
# "Use My Third Arm" - 4:52
# "Throes of Rejection" - 5:01
# "Planet Caravan" – 4:04

## מבצעים
* פיל אנסלמו - סולן
* דיימבאג דארל - גיטרה
* ויני פול - תופים
* רקס בראון - גיטרה בס

## הערות
* השיר "Planet Caravan" הוא גרסת כיסוי לשיר של הלהקה בלאק סבאת'.
* באלבום The Blackening של הלהקה מאשין הד קיימת התייחסות לירית לאלבום בשיר "Aesthetics of Hate". השיר עצמו הוקלט כשהוא מנוגן עם דגם גיטרה שנקרא על שם דיימבאג, של חברת וושבורן. את הגיטרה עצמה דיימבאג נתן לגיטריסט/סולן של מאשין הד, רוב פלין, לאחר שדיימבאג הרס לו את הגיטרה במהלך סיבוב ההופעות שנערך ב-1996 אשר קידם את האלבום The Great Southern Trendkill.

## קישורים חיצוניים

* סקירת האלבום באתר sputnikmusic.com
* עמוד האלבום באתר last.fm

קטגוריה:אלבומי פנטרה
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים האוסטרלי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד 200
קטגוריה:אלבומי חברת איסט וסט רקורדס
מרסין

**מרסין** (בטורקית: **Mersin**; בעבר גם **איצ'ל** - **İçel**) היא עיר נמל בדרום טורקיה ובירת הנפה הקרויה על שמה. לעיר מעמד של עיר מטרופוליטנית (Büyükşehir - "עיר גדולה") ולפי אומדן רשמי משנת 2023 אוכלוסייתה מנתה כ-1.9 מיליון תושבים, עובדה ההופכת אותה לעיר השלישית בגודלה במחוז הים התיכון (אחרי אנטליה ואדנה) ולאחת מערי החוף הגדולות בטורקיה כולה. העיר שוכנת לחופי הים התיכון בקצהו המערבי של מישור צ'וקורובה ובמקום בו הרי הטאורוס שבים ונושקים לחוף הים.

## היסטוריה
הממצאים המוקדמים ביותר בסביבתה של העיר נמצאו בתל יימיקטפה (Yümüktepe) בו נחשפו 23 שכבות שהמוקדמת שבהם משנת 6300 לערך לפנה"ס. לאתר נוספו ביצורים בסביבות שנת 4500 לפנה"ס אך נראה כי הוא ננטש החל ב-3200 לפנה"ס לערך ועד ל. החתים, האשורים והפרסים שלטו באזור ובשנת 333 לפנה"ס הוא נכבש בידי אלכסנדר הגדול. העיר נקראה זפיריון (Ζεφύριον) ביוונית ועם התפרקות ממלכתו של אלכסנדר הגדול בא האזור תחת שליטת בית תלמי והסלאוקים לאחריו. העיר הייתה מרכז לסחר במוליבדן שהובא ממכרות קוריירה הסמוכים ונהנתה ממיקומה על דרכי המסחר לאורך דרומה של אסיה הקטנה.

בתקופה הרומית שונה שמה של העיר לזפיריום (Zephyrium) והיא המשיכה לשמש כנמלה של העיר הסמוכה טרסוס, בירתה של הפרובינקיה קיליקיה. לאחר מכן שונה שמה לאדריאנופוליס, לכבוד הקיסר אדריאנוס. הנצרות התפשטה במרסין בשלב מוקדם יחסית, והיא הייתה למקום מושבו של בישוף. העיר היא מקום מושבו הרשמי של בישוף קתולי עד היום, אף כי המשרה איננה מאוישת מאז 1966. בתקופה הביזנטית ירדה קרנה של העיר, ולאחר הערבים, הסלג'וקים, והנסיכות הבייליקית של רמזאנאואולו, נכבשה בידי העות'מאנים ב-1517.
מרסין שבה לפרוח ב כאשר החל גידול הכותנה המסיבי במישור צ'וקורובה. העיר חוברה לרשת מסילות הרכבת ב-1866, ובתחילת המאה ה-20 התגוררו בה כ-18,000 תושבים, מחציתם מוסלמים והיתר נוצרים (יוונים, ארמנים וקתולים). ב-17 בדצמבר 1918 השתלטו הצרפתים על העיר והחזיקו בה במשך מלחמת טורקיה–צרפת עד שפינו אותה ב-3 בינואר 1922 בהתאם להבנות הסכם אנקרה.

## העיר כיום
תנופת בנייה מואצת ותהליך של פיתוח יתר החלו עם גדילתו של הנמל בעיר והפיכתו לאזור סחר חופשי ב-1986, וכן עם התקדמותו של פרויקט דרום-מזרח אנטוליה הנמצא בעורפה של העיר.

ההתפתחות גררה עמה הגירה פנימית אל העיר, ובתוך רבע מאה הכפילה העיר את מספר תושביה. דבר זה אף הביא לכך שכחמישית מתושביה כיום הם כורדים ממזרח המדינה. לצד הנמל המשמש גם לדיג, קיימות בעיר תעשיות נפט, מלט, מזון וטקסטיל.

ב-3 ביולי 1992 הוקמה בעיר אוניברסיטת מרסין (Mersin Üniversitesi) ובה לומדים כ-18,000 סטודנטים.

העיר חוברה לכביש המהיר החוצה את מישור צ'וקורובה (O-51) והמחבר אותה לאדנה, אליה היא מקושרת גם בקו רכבת נוסעים.

בשנת 2013 אירחה העיר את משחקי הים התיכון.

## ערים תאומות
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר הנמל
* אתר אזור הסחר החופשי
* אתר אוניברסיטת מרסין
* תמונות ממרסין
* "מרסין שלי" - פורטל לעיר
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טורקיה: ערי חוף
קטגוריה:טורקיה: ערי נמל
קטגוריה:קיליקיה
קטגוריה:מישור צ'וקורובה
קטגוריה:אסיה: אזורי סחר חופשי
קטגוריה:טורקיה: ערים מטרופוליטניות
קטגוריה:הים התיכון: נמלים
קטגוריה:אסיה: ערי נמל
מרגנית

**מַרְגָּנִית** (שם מדעי: *Lysimachia*, בעבר *Anagallis*) היא סוג של צמחים עשבוניים במשפחת הרקפתיים. בעבר נכללו בסוג 20–25 מינים בלבד, אך לפי המיונים העדכניים הוא כולל כ־286 מינים, מהם חמישה מיני בר בישראל. תפוצתו הטבעית של הסוג רחבה ומשתרעת על פני אזורים רבים בעולם, בעיקר באזורים ממוזגים וסובטרופיים, ועד אזורי הרים טרופיים.

## סיסטמטיקה
לפי המיון העכשווי הסוג *Anagallis שכלל בין 20 ל-25 מינים בוטל ואוחד עם Lysimachia. הסוג מרגנית (לִיסִימַכְיָה), הנמנה עם משפחת הרקפתיים, מונה 287 מינים ומיוצג בישראל על ידי 5 מינים: מרגנית מסופקת (Lysimachia dubia), [[מרגנית השדה]] (Lysimachia loeflingii), מרגנית קטנה (Lysimachia foemina), מרגנית כתומה (Lysimachia arvensis) זעריר כוכבני (Lysimachia linum-stellatum)*.

בעבר סווגו מיני מרגנית תחת משפחת הרקפתיים, אך מחקר גנטי ומורפולוגי משנת 1999 של מארי Källersjö ועמיתיה הראה כי הצמחים שייכים למשפחת המירסיניים. מחקר נוסף משנת 2005 של אולריקה מנס (Ulrika Manns) וארן א. אנדרברג (Arne A. Anderberg), שעסק בפילוגנטיקה, קבע כי הסוג בהרכבו הנוכחי הוא פרפילטי, וכי הוא חולק באותו אב קדמון עם המינים *Asterolinon* ו-*Pelletiera*, ובנוסף שני מינים מהסוג ליסימכיה (*Lysimachia nemorum* ו-*Lysimachia serpyllifolia*). מיון מעודכן יותר קבע שמרגנית דווקא כן שייכת למשפחת הרקפתיים.

## מאפיינים
המרגנית היא צמח חד-שנתי או רב-שנתי, הגדל בקבוצות על אדמות לא-מעובדות ועשירות בעשבים שוטים. הגבעולים הם נמוכים ועליהם עלים בצורה שנעה בין ביצה ללב. צבעי הפרחים של הצמח משתנים ממין למין. לכל פרח חמישה עלי כותרת סימטריים כמעט שיוצאים ממרכז משותף בצורה דמוית-קרניים. פרחי מרגנית נשארים פתוחים רק תחת אור שמש ישיר.

רבים חושבים על המרגנית שהיא צמח ממשפחת המורכבים (כפי שניתן לראות בסמליל של סדרת מרגנית), אף על פי שבפועל, אין צמח בשם זה במשפחת המורכבים.

## בתרבות הפופולרית
*ב-1980 הקליטה הזמרת מילי מירן את השיר "הו מרגנית" שהיה ללהיט בארץ. את המילים לשיר כתב חיים חפר ואת הלחן חיבר דובי זלצר. השיר חודש בשנת 2009 לאלבומה של שילה פרבר "פרח קיר".
*"מצעד המרגנית" - מצעד שירים עבריים קלאסיים ששודר מספר שנים בגלי צה"ל. השירים דורגו על ידי מאזיני התכנית.
*אל תאכל את המרגניות - סרט משנת 1960 בהשתתפות דוריס דיי ודייוויד ניבן.
* כנרת זמורה-ביתן דביר הוציאה סדרת ספרים בשם סדרת מרגנית.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:רקפתיים
Blind Willie McTell

"**Blind Willie McTell**" (בעברית: "**וילי מקטל העיוור**") הוא שיר של בוב דילן משנת 1983, הקרוי על שמו של זמר הבלוז וילי מקטל העיוור. השיר זכה לגרסאות כיסוי בידי מספר אמנים, בהם הלהקה, מיק טיילור, טום ראסל והווייט סטרייפס.

## היסטוריה

השיר הוקלט ב-1983, אך לא נכלל באלבומו של דילן "כופרים" שיצא באותה שנה. הוא פורסם רק ב-1991, באוסף השירים הנדירים "The Bootleg Series Volume 3". מנגינת השיר מבוססת באופן רופף על השיר "בלוז מרפאת ג'יימס הקדוש". בביצוע המקורי מנגן דילן על פסנתר, בליווי של מארק נופלר על גיטרה אקוסטית, ושר סדרה של בתים מלנכוליים המתארים סצנות אלגוריות העוסקות בהיסטוריה האמריקאית, ביניהן כאלה העוסקות בעבדות, דת ומלחמה. כל בית מסתיים בפזמון: "אף אחד לא יכול לשיר בלוז כמו וילי מקטל העיוור".

לאחר שלושה אלבומים בעלי נושאי נצרות גלויים, "כופרים" נתפס בעיני מבקרי הרוק הגדולים כעוסק בעניינים חילוניים בעיקר, ועל-כן הכריזו עליו כקאמבק. אף-על-פי-כן, בהשוואה להופעותיו החיות של דילן באותו הזמן, האלבום נראה משעמם בעיני מעריצים רבים. מאוחר יותר, למרות שלא נכלל באלבום "כופרים", השיר הוכר כקומפוזיציה המתקרבת לאיכות של קלאסיקות כמו "מסובך בכחול" ("Tangled Up in Blue"), "כמו אבן מתגלגלת" ("Like a Rolling Stone") ו-"לכל אורך מגדל השמירה" ("All Along the Watchtower").

לא ברור מדוע דילן החליט שלא לכלול את השיר באלבום "כופרים". בריאיון למגזין רולינג סטון ב-7 בספטמבר 2006, נשאל דילן "האם זה נכון שדילן לא יכול להצטער על כך שלעולם הייתה את הזכות לשמוע, לדוגמה, את השיר "וילי מקטל העיוור", שיר מהקלטות האלבום "כופרים" שלא יצא באלבום וגדל הכי גבוה שאפשר בפנתאון של אנשים רבים, ושבוב דילן עצמו ניגן בהופעות חיות מאז?" בהקשר זה אמר דילן: "התחלתי לנגן את השיר בהופעות חיות בגלל ששמעתי את הלהקה עושים זאת. סביר להניח שזה היה דמו, שמראה למוזיקאים איך הוא צריך להיות. זה מעולם לא פותח בשלמות, מעולם לא סיימתי את זה. לא הייתה סיבה אחרת להשאיר את זה מחוץ לאלבום. זה כמו לקחת ציור של מונה או פיקאסו - ללכת לבית שלו ולהסתכל על ציור חצי גמור ולקחת אותו ולמכור אותו לאנשים שהם 'מעריצי פיקאסו'."

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שירי בוב דילן
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים על מוזיקאים
The Mix-Up

**The Mix-Up** הוא אלבום הסטודיו השביעי של הביסטי בויז, שיצא לאור ב-26 ביוני 2007.

ב-1 במאי של אותה השנה, נשלח אי-מייל לאלו הרשומים ברשימת התפוצה של הביסטי בויז, המודיע על היותו של האלבום אינסטרומנטלי:

## רשימת רצועות
# "B for My Name" – 3:31
# "14th St. Break" – 3:34
# "Suco de Tangerina" – 3:17
# "The Gala Event" – 3:47
# "Electric Worm" – 3:15
# "Freaky Hijiki" – 3:05
# "Off the Grid" – 4:36
# "The Rat Cage" – 3:37
# "The Melee" – 3:10
# "Dramastically Different" – 3:57
# "The Cousin of Death" – 3:06
# "The Kangaroo Rat" – 3:28

### B side
# "The Mix-Up"-רק ביפן
# "Fibonacci Sequence"- רק ביפן
# "Biscuits and Butter"– 4:19 - רק ב-iTunes

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ביסטי בויז
קטגוריה:אלבומי פוסט פאנק
קטגוריה:אלבומי חברת קפיטול רקורדס
הפארק הלאומי הר אספיירינג

**הפארק הלאומי הר אספיירינג** (באנגלית: **Mount Aspiring National Park**) הוא פארק לאומי הנמצא בדרום האי הדרומי של ניו זילנד, ומאז שנת 1990 הוא מוכרז כאתר המורשת העולמית טה ואהיפוונמו יחד עם שלושה פארקים לאומיים נוספים.

הפארק כולל את הר אספיירינג, המתנשא לגובה של 3,033 מ', וכן את ההרים והעמקים הסובבים אותו עד למעבר האסט בצפון. שטחו הכולל של הפארק הוא 3,555 קמ"ר. שתי נקודות הגישה העיקריות אל הפארק הן העיר ואנקה והעיירה גלנורקי. האזור הוכרז כפארק לאומי בשנת 1964 והוא מהווה חלק מאתר המורשת העולמית טה ואהיפוונמו.

## קישורים חיצוניים

* הפארק הלאומי הר אספירינג - באתר ה-DOC, מחלקת השימור של ניו זילנד
* 

הר אספירינג
קטגוריה:ניו זילנד: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:אוטגו
מדרג זיכרון

**מדרג זיכרון** מתאר את הסדר ההיררכי שבו מאורגן זיכרון המחשב בארכיטקטורת מחשב מודרנית. השיטה נועדה לנצל את תכונת מקומיות הזיכרון שאותה מפגינות רוב תוכניות המחשב, ולהאיץ את ביצועי המחשב. 

רוב המעבדים המודרניים פועלים בקצב הגבוה באופן משמעותי מקצב העבודה של הזיכרון הראשי, וכתוצאה מכך, המעבד נאלץ להמתין ללא הרף לפעולות האחזור והאחסון (I/O) של הזיכרון. בשיטת הניהול המדרגי, נתונים המשמשים את התוכנה מובאים להתקני זיכרון מהירים יותר בקרבת המעבד, ובשל תכונת מקומיות הזיכרון, מואצת מהירות הביצוע של התוכנית. 

הניהול המדרגי של הזיכרון הוא קריטי לביצועי המחשב. מהירות העיבוד המעשית של רוב סוגי התוכניות תלויה פחות במהירות המעבד ויותר במקומיות הייחוס בגישה לזיכרון, יעילות זיכרון המטמון, וכן בקצב העברת הנתונים בין הרמות השונות במדרג.

מדרג הזיכרון ברוב המחשבים הוא כדלקמן:

[ימין|ממוזער|600px|מדרג הזיכרון ב[ארכיטקטורת מחשב מודרנית. לכל רמה בהיררכיה התכונות הבאות: היא מהירה יותר, קטנה יותר פיזית ובעלת זמן המתנה  קצר יותר מהרמה הקודמת לה.]]

## ניהול מדרגי של הזיכרון
שימוש מיטבי במדרג הזיכרון מחייב שיתוף פעולה בין המתכנת, המהדר, מערכת ההפעלה והחומרה. במודל התכנותי של ארכיטקטורות UMA ו-CC-NUMA, ניהול זיכרון המטמון מתבצע תמיד בחומרה והוא חבוי ברמת התוכנה. ואכן, שפות תכנות ומערכות הפעלה מודרניות מסתירות את מדרג הזיכרון מהמתכנת, ומציגות מודל מפושט יותר הכולל לרוב רק שתי רמות: זיכרון ראשי וזיכרון משני, כאשר גם מידע הנכתב לזיכרון הראשי, עקב תכונת הזיכרון הווירטואלי, עשוי להיכתב בפועל לזיכרון המשני. עם זאת, בשפת סף ובשפות המאפשרות שימוש ישיר בשפת סף (כגון C), ניתן לגשת לאוגרים באופן ישיר.

## ראו גם
* ארכיטקטורת פון נוימן
* זיכרון וירטואלי

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:זיכרון מחשב
קטגוריה:היררכיה
מרד סנקי

**מרד סֶנָקִי** הוא מרד שהתרחש באוקטובר 1998 במערב גאורגיה ואורגן על ידי קבוצת קצינים בהנהגת אקקי אליאבה, נגד נשיא גאורגיה, אדוארד שוורדנדזה. 

שורשי המרד במלחמת האזרחים של גאורגיה (1992-1993). אקקי אליאבה, מנהיג המרד, היה בין התומכים הפעילים של מי שהיה נשיא גאורגיה, זוויאד גמסחורדיה, והודח מהשלטון בשנת 1992, והובס גם בניסיונו המאוחר יותר לחזור לשלטון, בשנת 1993. אליאבה נעצר, ומאוחר יותר קיבל חנינה והצטרף שוב לצבא הגאורגי. 

ב-18 באוקטובר 1998, כ-200 חיילים גאורגים, בהנהגת אליאבה, עזבו את בסיסם ליד העיר סנקי (სენაკი), שבמערב גאורגיה, וצעדו לכותאיסי, העיר השנייה בגודלה בגאורגיה. כוחות הממשלה בלמו את המורדים לפני שהגיעו לעיר. ביום שלאחר מכן, לאחר קרב יריות קצר, שגרם למותו של לפחות אחד מהמורדים, החליטו המורדים לחזור לבסיסם. אליאבה וכ-30 מתומכיו ברחו, ו-31 מורדים אחרים נעצרו.

## קישורים חיצוניים
* חדשות BBC, 20.10.1998 
* ליי ר., המרד הצבאי הגאורגי (1998) 

קטגוריה:גאורגיה: היסטוריה 
קטגוריה:גאורגיה: היסטוריה צבאית
מלחמה ושלום (סרט, 1956)

**מלחמה ושלום** (אנגלית: War and Peace) הוא סרט קולנוע משנת 1956. סרט זה היה העיבוד הראשון לקולנוע של הרומן מאת לב טולסטוי. סרט זה בוים על ידי קינג וידור והופק על ידי דינו דה לורנטיס וקרלו פונטי. הפסקול נכתב על ידי נינו רוטה.

בסרט מככבים אודרי הפבורן, הנרי פונדה, מל פרר, ויטוריו גסמן, אניטה אקברג, הרברט לום, אוסקר הומולקה, הלמוט דנטין, טוליו קארמינאטי, בארי ג'ונס, מילי ויטאל, אנה מריה פררו, וילפריד לוסון, מיי בריט, ג'רמי ברט וג'ון מילס.

## פרסים
הסרט זכה בפרס גלובוס הזהב עבור הסרט הזר הטוב ביותר. כמו כן הסרט היה מועמד לפרס אוסקר עבור הבימוי הטוב ביותר (קינג וידור), הצילום הטוב ביותר והתלבושות הטובות ביותר.

## עלילת הסרט

## ראו גם
* מלחמה ושלום - הסרט משנת 1968 בבימויו של סרגיי בונדרצ'וק.
* מלחמה ושלום

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר
קטגוריה:סנקט פטרבורג בקולנוע
קטגוריה:סרטי 1956
קטגוריה:סרטי אודרי הפבורן
קטגוריה:סרטי הנרי פונדה
קטגוריה:סרטים איטלקיים
קטגוריה:סרטי מלחמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים המבוססים על "מלחמה ושלום"
קטגוריה:תיאורי נפוליאון בסרטים
קטגוריה:סרטי דרמה היסטורית אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קינג וידור
סקלרומטר

**סקלרומטר** (אנגלית: Sclerometer) הוא מכשיר מדידה למדידת קשיות חומרים, שהומצא בשנת 1896 על ידי תומאס טרנר (Turner). מקור השם הוא במלה היוונית σκλερος שמשמעותה "קשה".

המכשיר מתבסס על יהלום כמינרל הקשה ביותר בטבע. מידת הקשיות של כל חומר הנבדק במכשיר נקבעת על פי הקלות שבה ניתן לשרוט את החומר באמצעות ראש נע של יהלום. 

באמצעות מכשיר זה ניתן להעניק לחומרים שונים דירוג בסולם של "קשיות מוחלטת", להבדיל מסולם מוס שאיננו משקף יחס אמיתי בין החומרים.
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:הנדסת חומרים
קטגוריה:מינרלוגיה
קטגוריה:מכשירי מדידה
קטגוריה:קשיות
טקמינה גיטרות

שמאל|ממוזער|250px|גיטרה ממודל EG361SC
**טקמינה גיטרות** היא יצרנית גיטרות יפנית שממוקמת למרגלות ההר טקמינה בעיר סקשיטה, יפן. טקמינה מפורסמת בעיקר בגיטרות האקוסטיות המוגברות שלה.
החברה נוסדה במאי 1962, ובשנת 1978 הייתה בין הראשונות שייצרו גיטרות אקוסטיות מוגברות, וגם הייתה הראשונה שהציגה לעולם את הקדם-מגבר עם האקוולייזר.

## היסטוריה
טקמינה הוקמה כעסק משפחתי קטן בשנת 1962, וייצרה גיטרות בעבודת יד להפצה מקומית בתקופה שבה המוזיקה והנגינה בגיטרה צברו פופולריות ברחבי יפן. בשנת 1968 הצטרף להנהלת החברה מהגר ממוצא אמריקאי בשם מס היראד, ומרגע הצטרפותו החל להגדיר סטנדרטים חדשים וטכניקות יצירה חדשות לעובדי החברה.

בעקבות עליית איכות הגיטרות שיצרה החברה, ובעזרת הקשרים של היראד באמריקה, החלה החברה לראשונה בשנת 1975 לייצא את הגיטרות שלה אל מחוץ ליפן. מאותו הרגע הייתה החברה הצלחה גדולה בארצות הברית, מכיוון שבזכות האיכות הגבוהה של הגיטרות שייצרה שמה היה מפורסם בקרב נגנים בארצות הברית עוד לפני שהתחילה לייצא.

שמאל|ממוזער|250px|קדם-מגבר מדגם TK-40 של טקמינה

## אקוסטיות מוגברות והקדם-מגבר הראשון
בשנת 1978 הייתה טקמינה אחת מהחברות הראשונות בעולם שייצרו גיטרות אקוסטיות מוגברות. גיטרה אקוסטית מוגברת בנויה כך שיש לה תיבת תהודה והיא מתפקדת ככל גיטרה אקוסטית רגילה, אך בנוסף לזאת, הודות למיתרי המתכת שמותקנים בה, פיקאפ שממוקם בתוך גוף הגיטרה יכול לקלוט את תנודות המיתרים, ולשלוח את הצליל המופק מהם אל מערכת הגברה.

הגיטרות האקוסטיות המוגברות של טקמינה היוו מהפכה בתחום, אך השינוי האמיתי שיצרה טקמינה היה בהמצאתה את הקדם-מגבר. הגיטרות האקוסטיות המוגברות אמנם שלחו את הצליל שמופק מהגיטרה אל מערכת הגברה, אבל הוא היה מתכתי וחד מכיוון שהפיקאפ קלט רק את תנודות המיתרים, ולא את כל הצליל מתיבת התהודה. לכן היה צורך ליצור רכיב שינעים את הקול שנשלח אל המגבר.

וכך ב-1988 הציגה טקמינה לעולם את הקדם-מגבר הראשון עם אקוולייזר מובנה. קדם המגבר של טקמינה יכל, בעזרת האקוולייזר שבו, לשנות את הצליל שנשלח אל המגבר כך שיהיה נעים יותר. השינוי בצליל נעשה באמצעות התאמת העוצמה של שלושת הערוצים: בס (צלילים נמוכים), מידל (צלילים בינוניים), וטרבל (צלילים גבוהים). טקמינה יצרה כעת כלי נגינה מקצועי ואיכותי, שכלל איכויות צליל גבוהות, ביחד עם יכולת לנגן עם מערכת הגברה לצורך הופעות.

## טקמינה היום
כיום טקמינה היא חברה בקנה מידה עולמי, כשחברת ההפצה שלה היא ESP האמריקאית. הגיטרות של טקמינה מיוצרות כיום בשני קווי ייצור נפרדים: בהונג קונג ובפלורידה. טקמינה סיפחה אליה בתחילת שנות ה-90 את חברת אוביישן (Ovation) שמייצרת גיטרות אקוסטיות עם גב פלסטי.

היבואניות של גיטרות טקמינה לישראל הן חנויות "מרום" ו"כלי זמר" . נגנים מפורסמים שידועים בשימוש שלהם בגיטרות טקמינה הם ברוס ספרינגסטין, בון ג'ובי, להקת The Eagles ודני סנדרסון.

## קישורים חיצוניים

* 

* מוזיאון טקמינה

קטגוריה:יצרני גיטרות
קטגוריה:חברות יפניות
קטגוריה:מותגים יפניים
צביקה קרצנר

**צביקה קרצנר** (נולד ב-18 בפברואר 1954) הוא ראש המחלקה לתסריטאות בבית הספר סם שפיגל בירושלים,  תסריטאי, במאי קולנוע, במאי טלוויזיה ומורה לתסריטאות.

## ביוגרפיה
קרצנר נולד בתל אביב וגדל בחולון. למד בתיכון הדתי יבנה ובהמשך בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. במהלך לימודיו כתב וביים את "גבור במילים",  סרט קצר שזכה בפרס בתחרות הסרט הקצר ב-1978.  בשנת 1983 כתב וביים עבור הטלוויזיה הישראלית את הדרמה "סחרור". מאז תחילת שנות השמונים עובד קרצנר כתסריטאי וכמורה לתסריטאות במוסדות לימוד אחדים - בית הספר לתסריטאות בתל אביב, בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, בית הספר חשיפה.  

במהלך השנים כתב עשרות תסריטים לסרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה: "עתליה", ״זהו זה!״, "שתי אצבעות מצידון",  "החצי השני", "סלבריטי", "20 פלוס", "שערורייה", "רחוב סומסום", "האישה האחרת", "הירושה", "טיפול נמרץ" ו"כתב פלילי". בשנת 2018 כתב את סדרת הדיגיטל IMMORTALITY שהופקה על ידי בלקפילס ועלתה לאתר החברה באפריל 2018, והשתתף בתפקיד משנה בסרט העצמאי הקצר "יום רגיל" לצד ליטל שוורץ ובת-אל מוסרי.

קרצנר מתגורר בתל אביב, היה נשוי לבמאית רונית קרצנר עד למותה ב-2020. אב לשתי בנות.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:במאי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:תסריטאי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון יבנה (חולון)
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: קולנוע וטלוויזיה
קטגוריה:סגל בצלאל
קטגוריה:סגל בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1954
אהבה אחרי הצהריים

**אהבה אחרי הצהריים ** (באנגלית: **Love in the Afternoon**) הוא סרט קולנוע קומי-רומנטי משנת 1957 בבימויו של בילי ויילדר ובכיכובם של גרי קופר, אודרי הפבורן ומוריס שבלייה.

## עלילת הסרט
גיבורי הסרט הם בלש פרטי החי בפריז (מוריס שבלייה), בתו אריאן, סטודנטית לנגינה על צ'לו (אודרי הפבורן) ומושא חקירתו של הבלש - "פלייבוי" אמריקאי עשיר בשם פרנק פלניגן (גרי קופר). בעל נבגד של אחת הנשים עימהן קיים פלניגן קשרים רומנטיים שוכר את הבלש הפרטי לעקוב אחרי פלניגן. אריאן, העוזרת לאביה בתיקי החקירה במשרדו מגלה עניין בפלניגן ואף מתאהבת בו. לאחר שאריאן מגלה שהבעל הנבגד רוצה לרצוח את פלניגן היא מזהירה אותו. 
אריאן, המאוהבת בפלניגן, חוששת כי ישבור את ליבה, ולכן מתחפשת לאשת מסתורין עשירה המפתה את פלניגן. פלינגן מתאהב באשת המסתורין ושוכר את הבלש הפרטי לגלות מי היא.
בסוף הסרט מתקן פלניגן את דרכיו ומחליט להתחתן עם אריאן.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1957
קטגוריה:סרטי בילי ויילדר
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי גרי קופר
קטגוריה:סרטי אודרי הפבורן
פנים מצחיקות

**פנים מצחיקות** (באנגלית: **Funny Face**) הוא סרט קולנוע מוזיקלי אמריקאי שיצא לאקרנים בשנת 1957. הסרט, בבימויו של סטנלי דונן כולל שירים רבים של ג'ורג' ואיירה גרשווין.

## עלילת הסרט
ג'ו סטוקטון (המגולמת על ידי אודרי הפבורן) היא מוכרת ספרים ביישנית המתגלה על ידי צלם אופנה מפורסם (מגולם על ידי פרד אסטר). סטוקטון נלקחת לפריז ושם היא מתאהבת בצלם.
הפבורן שרה במהלך המחזמר שלושה שירים בקולה-שלה (בניגוד לסרט גבירתי הנאווה, בו שרה מארני ניקסון את תפקידי השירה של הפבורן), וכן היא רוקדת בדואט עם אסטר.

## אזכורים תרבותיים
חברת האופנה גאפ השתמשה בקטעים מהסרט בפרסומותיה.

בפרק S'Wonderful S'Marvelous עונה 7, של הסדרה בנות גילמור, במהלך ערב רומנטי צופים לורליי גילמור וכריסטופר היידן בסרט.

בשנת 1990 קטע מהסרט מופיע בווידאו-קליפ של ויטני יוסטון - "I'm Your Baby Tonight".

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 1957
קטגוריה:סרטים מוזיקליים
קטגוריה:סרטים רומנטיים
קטגוריה:אודרי הפבורן
קטגוריה:גרשווין
קטגוריה:סרטים על דוגמנות
קטגוריה:סרטי אודרי הפבורן
קטגוריה:סרטי סטנלי דונן
ואנקה

**ואנקה** (במאורית: **Wanaka**) היא עיירה הנמצאת במרכז חבל אוטגו, באי הדרומי של ניו זילנד. ואנקה ממוקמת בקצה הדרומי של אגם ואנקה ומוקפת הרים. העיירה מהווה מוקד משיכה תיירותי לפעילות בטבע במשך כל השנה. נכון ליוני 2022 מתגוררים בעיירה 12,150 תושבים.

אזור העיירה ואנקה שימש את המאורים כנתיב מעבר לכיוון מעבר האסט (Haast Pass) והחוף המערבי במשך מאות שנים של מסעות ציד וחיפושי אבן ירקן. מתיישבים אירופאים הגיעו לאזור לראשונה באמצע המאה ה-19, במסגרת הבהלה לזהב ששטפה את אזור אוטגו. בשנת 1863 הוקמה במקום העיירה פמברוק (Pembroke), על מנת לספק שירותים וגישה נוחה לכרייה בעמק המטוקיטוקי (Matukituki). המתיישבים זיהו את הפוטנציאל התיירותי של האזור, וארבע שנים לאחר מכן, בשנת 1867, הוקם בעיירה בית המלון הראשון. ב-1940 שונה שם העיירה לוואנקה.

ואנאקה נמצאת באחד האזורים הבודדים בניו זילנד שנהנים מאקלים חצי יבשתי, עם ארבע עונות מובחנות. מזג האוויר יבש למדי, כאשר האביב (ספטמבר-דצמבר) הוא העונה הרטובה ביותר.

ממוזער|ואנקה, 2009|250px

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ניו זילנד: יישובים
קטגוריה:אוטגו
קטגוריה:האי הדרומי
0 (שנה)

**שנה אפס** (**0**) היא שנה שאינה קיימת בספירת הנוצרים המקובלת. אולם היא קיימת לפי תקן ISO 8601 וגם במספור שנים אסטרונומי בו היא שנת 1 לפנה"ס, זאת לשם הקלה על חישובי תאריכים (בהתאם לכך, שנת 2 לפנה"ס מסומנת כשנה -1, וכן הלאה). שנת אפס קיימת גם בלוח הבודהיסטי ובלוח ההינדי.

מטבע הלשון **שנת אפס** בא לציין סוף של תקופה ותחילתה של תקופה חדשה. בהקשר הקולנועי המונח נטבע בסרטו של רוברטו רוסליני, "גרמניה שנת אפס", ומאז נמצא בשימוש בשמם של סרטים שונים: "שנת אפס" הישראלי, "גרמניה תשע אפס" של גודאר כפרפרזה ועוד. דוגמה נוספת ניתן לראות במאמרה של נעמי קליין, "בגדד שנת אפס".

## ראו גם
* אלף (זמן)

## הערות שוליים

*
0
המדונה בעלת הצוואר הארוך

**המדונה בעלת הצוואר הארוך** (איטלקית: Madonna dal collo lungo; 1534-1540) הוא כינויו של ציור מאת הצייר המניאריסטי האיטלקי פארמיג'אנינו. התמונה הוזמנה על ידי כנסיית מריה הקדושה בפארמה אך העבודה לא הושלמה והציור נשאר בבית הצייר בעת פטירתו.
## היצירה
הציור מתאר את המדונה והילד: דמותה של מריה, יושבת על כיסא מלכות ורגליה מונחות על כריות; היא אוחזת על ברכיה את ישו התינוק, השוכב על גבו. בצד דמותה של מריה, מצטופפת קבוצת נערים-מלאכים. רגלו החשופה של הראשון מהם מופיעה בקדמת הציור. מאחורי מריה מופיע עמוד שיש פשוט ונטול כותרת, ואילו בצידה השני מופיע דמות נוספת, עטופה בבד, ראשה מופנה אל מחוץ לפורמט הציור והיא אוחזת בתנוחה טיקסית במעין מגילה. הדמות נראית קטנה מאוד ביחס למריה והיא אינה מגיע אף לגובה ברכי הדמות, אולם ייתכן כי דמות זו מצוירת בפרספקטיבה, כך שהיא בעצם ניצבת במישור מרוחק מן הצופה.

הדמויות המצוירות אינן ריאליסטיות אלא מוארכות. צוואר המדונה מוארך כצוואר ברבור. גם תנוחת הגוף שלה מעוותת ואינה נכונה מבחינה אנטומית. דמותו של ישו מוארכת, ובשל הפרופורציות של איבריו, אין היא נראה כתינוק, אלא כילד מבוגר יותר.

ארנסט גומבריך הסיק, בפרשנות אשר הופיעה בספרו "קורות האמנות", כי בתיאור כזה רמז האמן על האפשרות האלטרנטיביות לתיאור הרמוני ו"יפה", שלא באמצעות המסורת הריאליסטית הקלאסית.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-16
קטגוריה:ציורים
קטגוריה:אוספי גלריית אופיצי
הצוואר הארוך
קטגוריה:הברית החדשה בתרבות ובאמנות
קטגוריה:מלאכים באמנות
Smallבמה

**Smallבמה** היה פסטיבל תיאטרון של סטודנטים מהחוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב, שהוקם על ידי לילך דקל-אבנרי - שגם ניהלה אותו אמנותית, ושי שבתאי - שהיה לדרמטורג הראשי. הפסטיבל התקיים מאז 2002 למשך 13 שנה, במהלך השבוע הראשון לפתיחת שנת הלימודים באוניברסיטה, והציג כ-7 עד 8 הצגות מקוריות, שנבחרו על ידי הנהלה האמנותית וועדה אמנותית.

הפסטיבל נוסד בשנת 2002 במטרה להקים מסגרת עצמאית שתאפשר למחזאים מהחוג לחשוף את יצירותיהם על במה מקצועית ולתת במה למחזות מקוריים שנכתבו על ידי סטודנטים, תוך שיתוף פעולה עם במאים, מעצבים ושחקנים מן החוג. כך, נוצרה מסגרת יצירה עצמאית, חיצונית לחוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב, שנוהלה על ידי סטודנטים ובוגרים של החוג ונתמכה בצורה סמלית על ידי אגודת הסטודנטים של אוניברסיטת תל אביב.

עם השנים הפסטיבל וקנה לו שם בשדה התיאטרון הישראלי ויוצרים רבים פרצו לתודעה בעקבות יצירות שהועלו בו לראשונה. ההצגות הזוכות בו עולות לאחר מכן במרכזי אומנות כמו "צוותא" ו"תיאטרון תמונע", ובמסגרות תיאטרון פרינג' אחרות. מלבד תיאטרון מתקיימים במסגרת הפסטיבל גם אירועי חוצות של אומנות רב-תחומית כגון וידאו ארט, מחול, שירה, עבודות סאונד, תערוכות צילום ופיסול, שגם בהן לוקחים חלק יוצרים תלמידי האוניברסיטה.

משך כל הצגה בפסטיבל היה עד 40 דקות.

## קישורים חיצוניים
 בארכיון האינטרנט
* 
* 
* טי וייט נויין, "למרות חרב הקיצוצים", נענע10

קטגוריה:פסטיבלי תיאטרון
קטגוריה:תיאטרון בישראל
קטגוריה:אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:אגודת הסטודנטים של אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:תל אביב-יפו: אירועי תרבות