open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אארומקסיקו

[שמאל|ממוזער|250px|[בואינג 737-700 של החברה]]
שמאל|ממוזער|250px|אמבראר E-145 של אארומקסיקו קונקט
[שמאל|ממוזער|250px|[בואינג 767|בואינג 767-200 של החברה בסכמת הצביעה הישנה]]
**אָאֵרוֹמֶקְסִיקוֹ** (בספרדית: **AeroMéxico**, נהגה בספרדית: אָאֵרוֹמֵחִיקוֹ) היא חברת התעופה הלאומית של מקסיקו והגדולה ביותר במדינה. בסיסה הראשי נמצא בנמל התעופה הבינלאומי של מקסיקו סיטי. החברה מפעילה טיסות סדירות פנימיות במקסיקו וכן טיסות בינלאומיות ליעדים באירופה, אסיה, דרום אמריקה, מרכז אמריקה וצפון אמריקה.

## תולדות החברה
החברה נוסדה בספטמבר 1934 על ידי אנטוניו דיאס לומברדו. טיסתה הראשונה התבצעה בקו אקפולקו–מקסיקו סיטי. בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20 החלה החברה לצמוח במהירות: נקנו כמה חברות מקסיקניות קטנות, נקנו מטוסי דאגלס DC-3 ו-DC-4 ונפתחו קווים לארצות הברית ואירופה. בהמשך הוחלפו מטוסי ה-DC-4 במטוסי DC-6 ומטוסי "בריסטול בריטניה". בשנת 1959 הפכה החברה לחברת התעופה הלאומית של מקסיקו.

בשנת 1961 קנתה החברה את מטוסי הסילון הראשונים שלה מדגם DC-8. בתחילת שנות ה-70 החליטה ממשלת מקסיקו לאחד את פעילות כל חברות התעופה שביצעו טיסות מקומיות ולשייך אותן לאארומקסיקו. בשנת 1974 קיבלה החברה לראשונה את מטוסי הדאגלס DC-10-30, מטוסיה רחבי הגוף הראשונים. באותה שנה קיבלה החברה גם מטוסי דאגלס DC-9-30 ראשונים שהיוו את הבסיס לטיסות המקומיות והאזוריות.

ב-31 באוגוסט 1986 התרסק מטוס דאגלאס DC-9-30 כשהתקרב לנחיתה בנמל התעופה הבינלאומי של לוס אנג'לס. כל האנשים שהיו על המטוס נהרגו. זוהי הייתה התאונה הקשה היחידה בתולדות החברה.

בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 קיבלה החברה את מטוסי הבואינג הראשונים שלה מדגם בואינג 767 שהחל להחליף בהדרגה את מטוסי ה-DC-10. בשנת 2000 יסדה החברה יחד עם דלתא איירליינס, אייר פראנס וקוריאן אייר את ברית חברות התעופה סקאיי טים.

## צי המטוסים
צי המטוסים של החברה נכון לאוגוסט 2020:

## חברות בת
* אארומקסיקו קונקט - חברה לטיסות מקומיות. ברשות החברה מעל 40 מטוסים מתוצרת אמבראר וסאאב, והיא טסה ל-47 יעדים.
* אארומקספרס - חברה למשלוח מטענים במטוסי אארומקסיקו.
* אארומקסיקו טראוול - חברת לטיסות שכר שבסיסה בקנקון. ברשות החברה שלושה מטוסים מתוצרת מקדונל דאגלאס.

## קישורים חיצוניים

* 

 מדיה וקבצים בנושא אארומקסיקו באתר Airliners.net

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות תעופה לאומיות
קטגוריה:חברות מקסיקניות
קטגוריה:מקסיקו: תעופה
קטגוריה:סקאיי טים
קטגוריה:אמריקה הצפונית: חברות תעופה
GBU-8

[שמאל|ממוזער|300px|פצצת GBU-8 מוצגת ב[המוזיאון הלאומי של חיל האוויר האמריקני|מוזיאון הלאומי של חיל האוויר האמריקני]]
**GBU-8** היא פצצת דאייה בעלת מערכת הנחיה אלקטרו-אופטית שמורכבת מפצצת השימוש הכללי סימן 84 וערכת הנחיה מתוצרת רוקוול שהופכת את "פצצת הברזל" לנשק מונחה "שגר ושכח". המערכת מכונה גם 
**HOBOS - Homing Bomb System**. היא הייתה בשירות חיל האוויר האמריקני, וכן בשירות חיל האוויר הישראלי, שם כונתה "**אגרוף אפור**". ערכת הנחיה דומה פותחה גם לפצצת הסימן 118 והפכה אותה לפצצה מונחית שכינויה **GBU-9**.

ערכת ההנחיה מורכבת מראש ביות שכולל מצלמת טלוויזיה אשר מורכבת על חרטום הפצצה, משטחי יצוב לאורך גוף הפצצה וארבעה כנפוני זנב המסודרים בצורת "X" שנועדו לניהוג הפצצה. פותחו שני סוגים של ערכות הנחיה אותן ניתן להרכיב לחלופין על פצצת הסימן 84: KMU-353 בעלת ראש ביות המתביית על המטרה על-פי ניגודיות התמונה המתקבלת ממצלמת טלוויזיה שחור-לבן, ו-KMU-359 בעלת ראש ביות המתביית על המטרה על-פי הדמיית תת-אדום ונועד לתקיפה בלילה. ערכת הנחיה דומה ל-KMU-353 שכונתה KMU-390 פותחה לפצצת הסימן 118 והפכה אותה לפצצה מונחית שכינויה GBU-9.

לפני הטלת הפצצה, מתמרן הטייס את המטוס על מנת שהמטרה תיראה בצג הטלוויזיה אשר בתא הטייס ונועל את מערכת ההנחיה של הפצצה עליה. לאחר הטלת הפצצה יכול הטייס להסתובב על-מנת לחמוק מנשק נ"מ שמגן על אזור המטרה, בעוד הפצצה הנעולה על המטרה עושה את דרכה לעברה עד לפגיעה בה.

## היסטוריה
במלחמת וייטנאם נאלצו טייסי חיל האוויר האמריקני להתמודד עם הגנת נ"מ כבדה בסביבת אתרים חשובים בווייטנאם אשר הקשתה עליהם לפגוע בהם באמצעות פצצות שימוש כללי שחייבו ביצוע יעפי הפצצה בקרבה רבה למטרה. על רקע זאת העניק חיל האוויר האמריקני ב-1967 חוזה לחברת רוקוול לפיתוח ערכת הנחיה אלקטרו-אופטית לפצצות הסימן 84 שלו, על-מנת שישמש להפצצת מטרות איכות במרחק רב מהן, תוך מזעור החשיפה של מטוסיו למערכי ההגנה של האויב. המערכת נבדקה בידי יחידות מטוסי F-4 פנטום בלחימה בווייטנאם ב-1969. יותר מ-4,000 ערכות הנחיה יוצרו. חיל האוויר האמריקני הטיל כ-700 פצצות GBU-8 במהלך מלחמת וייטנאם.

בשנת 1976 נכנסה הפצצה לשירות בחיל האוויר הישראלי, וקיבלה שם את הכינוי "אגרוף אפור". במלחמת לבנון הראשונה הושמדו באמצעותה שתי מטרות. בשנת 1991 הוצאה הפצצה משירות בחיל האוויר הישראלי.

## מאפיינים (GBU-8)
* **אורך:** 3.63 מטר (11 רגל 11 אינץ')
* **קוטר:** 46 ס"מ (18 אינץ')
* **מוטת כנפונים:** 1.12 מטר (3 רגל 8 אינץ')
* **משקל:** 1027 ק"ג (2264 ליברות)
* **ראש קרב:** פצצת סימן 84

## מאפיינים (GBU-9)
* **אורך:** 3.66 מטר (12 רגל)
* **קוטר:** 63.5 ס"מ (25 אינץ')
* **מוטת כנפונים:** 1.35 מטר (4 רגל 5 אינץ')
* **ראש קרב:** פצצת סימן 118

## קישורים חיצוניים

* Rockwell HOBOS, באתר Designation-Systems.net

קטגוריה:פצצות מונחות של ארצות הברית
קטגוריה:פצצות מונחות
The Fake Sound of Progress

**The Fake Sound of Progress** (בעיצוב על האלבום: **thefakesoundofprogress**) הוא אלבום הבכורה של להקת לוסטפרופטס. כאלבום בכורה, האלבום הפתיע בכך שמכר יותר מ-6,000 עותקים, מכר יותר מ-3,000 אלבומי דמו וצבר 1.9 מיליון צפיות ביוטיוב. האלבום הוא תחילת דרכה של לוסטפרופטס כלהקה.

לוסטפרופטס הוציאו מאלבום זה שני סינגלים (ראו למטה), משום שכבר החלו לעבוד על אלבומם השני. אלבום זה היווה ציון דרך בדרכה של לוסטפרופטס, ופתח עבור הלהקה דלתות חדשות.

## רשימת השירים




## סינגלים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2000
קטגוריה:אלבומי רוק אלטרנטיבי
גוטפריד ריינהולד טרוויראנוס

**גוטפריד ריינהולד טרוויראנוס** (בגרמנית: **Gottfried Reinhold Treviranus**; 4 בפברואר 1776 - 16 בפברואר 1837) היה רופא וחוקר טבע גרמני. 

הוא נולד בברמן ולאחר לימודים באוניברסיטת גטינגן היה מלמד באוניברסיטה המקומית.
טרוויראנוס היה מתומכי תורת ההורשה של תכונות נרכשות, אותה פיתח במקביל גם ז'אן-בטיסט דה לאמארק. ב-1802 הציג את התאוריה שלו בכרך הראשון של הספר "Biologie; oder die Philosophie der lebenden Natur". כותרת הספר הייתה אחד השימושים הראשונים במונח ביולוגיה לתיאור תחום המחקר העוסק ביצורים חיים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:חברי האקדמיה המלכותית השוודית למדעים
קטגוריה:חוקרי טבע
קטגוריה:ביולוגים גרמנים
קטגוריה:רופאים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1776
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1837
דב ניר

**דב ניר** (17 במאי 1922 - 10 בנובמבר 2011) היה גאוגרף וחוקר ארץ ישראל, חתן פרס ישראל ה'תשנ"ה בגאוגרפיה.

## חייו
נולד בסלובקיה. בשנת 1939, מעט לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה, עלה לארץ לבדו במסגרת עליית הנוער והתגורר בכפר הנוער בן שמן. בשנת 1950 החל את לימודיו במחלקה לגאוגרפיה באוניברסיטה העברית שהוקמה שנה קודם לכן. בשנת 1960 קיבל תואר דוקטור. לאחר שסיים את לימודיו במחלקה שימש בה כמרצה, ובשנת 1971 הועלה לדרגת פרופסור חבר. מאוחר יותר קיבל תואר פרופסור והועמד בראש המחלקה לגאוגרפיה. בנוסף עמד גם בראש האגודה הגאוגרפית הישראלית בשנים 1977–1979.

מחקריו עסקו תחילה בעיקר בגאומורפולוגיה של ארץ ישראל, תחום אותו קידם רבות, ומאוחר יותר החל לעסוק גם בגאוגרפיה רגיונלית עם פרסום מחקריו על אזור עמק בית שאן.

על תרומתו זו הוענק לו בשנת 1995 פרס ישראל לחקר הגאוגרפיה של ארץ ישראל.

היה נשוי לרות (מדרשי) ולהם שלושה ילדים.

להנצחתו של פרופ' ניר מוענק מדי שנה "פרס דב ניר" - מלגה לעבודת גמר מצטיינת לתואר שני במחלקה לגאוגרפיה באוניברסיטה העברית.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* לפועלו המדעי של פרופ' דב ניר / שלום רייכמן
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:עולים בעליית הנוער
קטגוריה:בוגרי כפר הנוער בן שמן
קטגוריה:גאוגרפים ישראלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לגאוגרפיה וידע ארץ ישראל
קטגוריה:חוקרי ארץ ישראל
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: גאוגרפיה
קטגוריה:נשיאי האגודה הגאוגרפית הישראלית
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1922
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2011
בסיליסק ירוק

**בסיליסק ירוק** (שם מדעי: *Basiliscus plumifrons*) הוא מין של לטאות החי בעיקר באמריקה הלטינית ובייחוד בין מקסיקו בצפון לאקוודור בדרום.
## מאפיינים
אורכה של הלטאה הבוגרת הוא כ-80 ס"מ. הבסיליסק הירוק הוא אוכל-כול ומזונו כולל חרקים, יונקים קטנים, לטאות קטנות, פירות, עלים ופרחים. גודל התטולה נע בין 5 ל-15 ביצים. לאחר שמונה עד עשרה שבועות בוקעים הצעירים מן הביצים, המסוגלים לחיות באופן עצמאי.

הבסיליסק מסוגל לרוץ מרחק קצר על פני המים במהירות של מטר וחצי לשנייה כשהוא משתמש ברגליו האחוריות ובזנבו. כאשר הוא דוחף את רגליו אל המים, הוא יוצר כיסי אוויר שעליהם הוא יכול לדרוך. מהירות התנועה של רגליו מגיעה ל-105 קמ"ש, מאמץ שרירי גדול פי 7 ממה שהאדם מסוגל לו. בזכות מהירות תנועה זו, הוא מספיק לדרוך על כיס האוויר ולזנק ממנו לפני שהכיס קורס. בשל "ההליכה על המים" לכאורה, צורת הריצה הזאת הקנתה לו את הכינוי "**לטאת ישו**".

הבסיליסק מסוגל לשחות זמן רב במים, ואף לצלול למשך של כשלושים דקות.

## גלריה

plumed.basilisk.arp.jpg
Basilisk Headshot.JPG
Basiliscus plumifrons Dvur zoo 2.jpg
Green Basilisk P9240094.JPG


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1876
קטגוריה:בסיליסקיים
קטגוריה:קוסטה ריקה: זוחלים
קטגוריה:גואטמלה: זוחלים
קטגוריה:מקסיקו: זוחלים
קטגוריה:אקוודור: זוחלים
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אדוארד דרינקר קופ
קטגוריה:הונדורס: זוחלים
קטגוריה:זוחלים ביערות הגשם של אמריקה המרכזית
קטגוריה:זוחלים ביער האמזונאס
שרה כץ

**שרה ח' כץ** (נולדה ב-1946) היא ציירת, פסלת, כותבת ישראלית.
## ביוגרפיה
נולדה וגדלה בחדרה. מתגוררת בתל אביב.

בוגרת המכון לאמנות בבת-ים במגמות פיסול (אצל הפסל יעקב אפשטיין) וציור (אצל הצייר אהרון אלקלעי) ו"המדרשה" ברמת השרון. (כיום חלק מהמכללה האקדמית בית ברל)

בשנת 1988 זכתה במלגת שהות ב-Cite des Arts בפריז.

הציגה במרכזי אמנות בישראל, בצרפת ובגרמניה.

פרסמה סיפורים קצרים ב"מאזנים", "עיתון 77", "עמדה", "דפים לספרות" ו"אפיריון".

ערכה את הטור "ימים ושירים" ב"משא" – המוסף הספרותי של עיתון "דבר".

כתבה רשימות על תערוכות וספרים ב"העולם הזה", "על המשמר" ו"דבר".

שמאל|ממוזער|200px|'''אבא''', שמן על בד, 79 / 99 ס"מ

## מבחר תערוכות יחיד
שמאל|ממוזער|200px|'''ביקור אדומת החזה''', שמן על בד, 70 / 70 ס"מ
* 1988 "ציורים", גלריה "שלוש", תל אביב
* 1989 "עבודות חדשות", המרכז לתרבות יהודית, פריז
* 1999 "אנשים קטנים", הגלריה העירונית, רחובות. אוצר: חיים מאור
* 2005 "געגועים למונה ליזה", מועדון/גלריה קיבוץ נען
* 2006 "אלף לבבות ופנים", גלריה קיבוץ ראש הנקרה
* 2006 "עצב הראייה", משכן אמנים, הרצליה. אוצרת: ורדה גנוסר
* 2010 "ההורים", מוזיאון לאמנות ישראלית רמת גן. אוצרת: איילת השחר כהן
* 2012 "קשר דם" (כחלק מהתערוכה "דיוקנאות קין"), אוניברסיטת בן-גוריון, באר שבע. אוצר: חיים מאור
* 2015 "חיי שרה", בית האמנים, תל אביב. אוצרת: אירית לוין
* 2015 "פני הנותרים", משכן האמנויות, גבעת חביבה, אוצרות: אתי עמרם, אסנת בן שלום.
* 2016 "פסל משלה", מכון המים, הגלריה העירונית גבעתיים, אוצרת אירית לוין

ימין|ממוזער|400px|חלק מקיר התערוכה "קשר דם", 2012

## קישורים חיצוניים
* 

* הרצאתו של פרופ' אמיר כהן-שלו (חלק ראשון) ביום עיון שנערך באוניברסיטת באר שבע לקראת פתיחת התערוכה "דיוקנאות קין".
* 
* דרור בורשטיין, "סופרמן/דפנה" על התערוכה "פסל משלה", בבלוג "מתחת לשולחן", 21 במאי 2016
* 

קטגוריה:פסלות ישראליות
קטגוריה:פסלים ישראלים
קטגוריה:ציירות ישראליות
קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:בוגרות המדרשה לאמנות
קטגוריה:בוגרי המדרשה לאמנות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1946
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
קו טעינה

שמאל|ממוזער|250px
בספנות, **קו טעינה** מסמן את עומק הציפה המרבי עבור כלי שיט. קרוי גם **קו פלימסול**, על-שם חבר הפרלמנט הבריטי הלורד פלימסול, שקבע אותו בתחילת הרבע האחרון של המאה ה-19.

בעבר היו כלי השיט טעונים כמעט עד לסיפון העליון, דבר שיצר סיכון אדיר לכלי השיט ולאנשי הצוות. לאחר מקרי טביעה רבים ואובדן בנפש, קבע הלורד פלימסול את קו הטעינה, אותו אסור לעבור, וזאת על מנת ליצור "מרווח בטיחות".

הקו מסומן באמצעות צורה של עיגול ולידו "סולם".
הסולם מציין את השוקע המרבי בכל אחד מהמצבים:
* אזור "קייצי" S: אזור נוח להפלגה (אינו קשור בהכרח לעונות השנה).
* אזור "חורפי" W: אזור סוער והשיט עלול להיות מסוכן (אינו קשור בהכרח לעונות השנה).
* אזור טרופי T: אזור שהמים בו חמים יחסית למקומות אחרים.
* מים מתוקים F: מים מתוקים (לא מי ים).
* מים מתוקים אזור טרופי TF: אזור עם מים מתוקים חמים מהרגיל.

הסיבה להבדלים בין האזורים הוא המשקל הסגולי של המים:
מים מתוקים בעלי צפיפות קטנה יותר לכן כלי שיט בעל אותו משקל יהיה שקוע יותר מאשר במי ים.
מים טרופיים חמים יותר ולכן צפיפותם קטנה יותר מאשר מים קרים יותר.
מים מתוקים טרופיים צפופים אפילו פחות ולכן כלי שיט הטעון עד קו זה, כשיגיע למים קרים יותר, השוקע שלו יגדל ויגיע לקו הקיץ (S).

## קישורים חיצוניים

* קו פלימסול בשער לים 
קטגוריה:מונחים ימיים
רואים 6/6

**רואים 6/6** (רואים שש שש) הייתה רצועה אינטראקטיבית לילדים ונוער, במתכונת של תוכנית בקשות, ששודרה בישראל בטלוויזיה החינוכית (הערוץ הראשון) משעות הבוקר עד אחר הצהריים בכל קיץ החל משנת 1987 ועד שנת 1992. בין מנחי התוכנית היו: קובי מידן, ארז טל, מרב מיכאלי (לימים שרת התחבורה והבטיחות בדרכים), אורלי יניב, גיל קומר, עודד מנשה, רונית כפיר, ננסי ברנדס, מירי נבו, דני רובס, רון לוינטל ויאיר ניצני.

במסגרת הרצועה התארחו אמנים ישראלים מובילים, שודרו אירועי ספורט, וידאו קליפים וסדרות רכש טלוויזיוניות שונות שנבחרו באמצעות משאלים טלפוניים או דרך משלוח גלויות על ידי הצופים (לוח השידורים נבנה למעשה על ידי הצופים בבית). בחירות אלו לוו בפרשנות של סטטיסטיקה מפי חנוך סמית ומינה צמח.

רבות מהסדרות ברצועה זכו עם השנים למעמד של סדרות פולחן, בין השאר משום שבמשך שנים רבות הן הוקרנו בשידורים חוזרים במהלך חופשות הקיץ.

בין תוכניות הילדים ברצועה שודרו "הלב", "נילס הולגרסון", "פינוקיו", "רכבת ההפתעות" ועוד.

בין סדרות הרכש ברצועה שודרו: "ילד הקראטה", "בועות", "שלגיה במאה העשרים", "אלף","משימה בלתי אפשרית", "צמד לעניין", "קאטס והכלב", "ילדת הפלא", "האסיר", "מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית", "חץ וקשת", "מנהרת הזמן", "ג'ק הולבורן", "דיק טרפין", "בנות המזל", "איים אבודים", "משפחה שכזאת", "החמישייה הסודית" ותוכניות רבות נוספות.

בין סדרות המקור ברצועה שודרו: "קרובים קרובים" ו"רגע עם דודלי".

הרצועה הכילה גם פינה שנקראה "כבלים על הגל", שבה נהגו לשדר פרקים בודדים מתוכניות רכש נבחרות ששודרו באותה העת רק בערוצי הכבלים (בערוץ 3 ובערוץ 6), כגון: "מרפי בראון", "פרקר לואיס" ו"בוורלי הילס 90210".

במסגרת התוכנית הופקו גם חולצות של התוכנית, אשר חולקו לצופים, וחוברות של התוכנית, אשר נמכרו בחנויות הספרים. הן בחולצות והן בחוברות הופיעה דמות בשם "חופשוש" בעלת מראה חייזרי – ראש צר בצבע ירוק, אף אדום גדול ועגיל.

## בתרבות
* התכנית הופיעה בשני עלילונים של "זבנג!". בראשון ירון ממציא מכונה שגורמת למחשב של התכנית לחשוב שקיבל 1,000 קולות מאשר קול אחד. ובשני חברי להקת "אחותי הצולעת" משתתפים בתוכנית עצמה ובכמה מפינותיה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 1987
קטגוריה:הטלוויזיה החינוכית הישראלית: תוכניות וסדרות
קטגוריה:רצועות שידור בטלוויזיה בישראל
אלון בן-דוד

**אלון בן-דוד** (נולד ב-9 בנובמבר 1967) הוא פרשן צבאי, עיתונאי וכתב בטלוויזיה. בן-דוד הוא הפרשן הצבאי של חדשות 13, וכן הגיש את התוכנית "שישי" בערוץ 10.

## ביוגרפיה
בן-דוד גדל בראשון לציון והוא בוגר הגימנסיה הריאלית. שירת בגלי צה"ל ככתב צבאי וסיקר את התפרצות האינתיפאדה הראשונה בעזה. במילואים שירת בחיל התותחנים. השתחרר מצה"ל בשנת 1988 בדרגת רב-סמל, והצטרף ל"קול ישראל" ככתב לענייני משטרה. אחרי זמן קצר עבר לערוץ הראשון שם שימש כתב בדרום ואחר כך כתב לענייני משטרה. ב-1993 התמנה לכתב הצבאי של הערוץ הראשון, תפקיד אותו מילא במשך תשע שנים. בן-דוד התמקד בסיקור הלחימה הממושכת באזור הביטחון בדרום לבנון, ואף זכה בפרס על כתבה שבה הצטרף למארב של חיילי הצנחנים בסאלוקי. לאחר מכן הוביל בן-דוד את סיקור הערוץ הראשון על הנסיגה מלבנון ופרוץ העימות עם הפלסטינים. ב-11 בספטמבר 2001, בעודו בשנת לימודים בארצות הברית, הגיע בן-דוד לניו יורק וסיקר את פיגועי 11 בספטמבר עבור הערוץ הראשון.

ב-2003 הצטרף בן-דוד לצוות שהקים את חברת החדשות של ערוץ 10 כפרשן צבאי, ובמקביל החל לעבוד עבור המגזין לענייני ביטחון ג'יינס. במלחמת לבנון השנייה נודע כמי שהוביל קו ביקורתי לגבי התנהלות ישראל, מהימים הראשונים ללחימה.

בשנים 2003–2010 שימש ככתב המגזין "ג'יינס" במזרח התיכון ומ-2011 ככתב של המגזין האמריקני "אוויאיישן וויק". החל מספטמבר 2014 הוא כותב בעיתון "מעריב השבוע".

בן-דוד הוא היוצר והעורך הראשי של הסדרה "רשימת חיסול" המתארת את מבצעי ההתנקשות החשאיים של ישראל. הסדרה שודרה בערוץ 13 בסוף 2019. ב-2022 יצר וערך את הסדרה "מלחמה על הבית" העוסקת במבצע חומת מגן ובמערכה שהצליחה לבלום את טרור המתאבדים הפלסטיני, ששודרה גם היא בערוץ 13.

הוא בעל תואר ראשון במדע המדינה מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני במינהל ציבורי מאוניברסיטת הרווארד (במסגרת תוכנית קרן וקסנר). הוא משמש כעמית בכיר במרכז לתקשורת בין-לאומית באוניברסיטת בר-אילן.

## חיים אישיים
בן-דוד היה נשוי לסופרת והעיתונאית עירית לינור, ולהם בת. בסוף שנת 2008 נישא בשנית, לעורכת הספרותית לילך יפה. לזוג יש תאומות.

## קישורים חיצוניים

* 
*אלון בן דוד, באתר חדשות 13
*מאמריו של בן דוד, באתר מעריב
*
* אלון בן דוד פרשן צבאי, באתר הפודקאסט "גיקונומי", 4 בדצמבר 2017
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:כתבים צבאיים ישראלים
קטגוריה:הערוץ הראשון: שדרנים ומנחים
קטגוריה:ערוץ עשר: שדרנים, שחקנים ומנחים
קטגוריה:סגל חדשות 13
קטגוריה:פרשנים צבאיים ישראלים
קטגוריה:מגישי חדשות ישראלים
קטגוריה:סגל 103fm
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי תוכנית קרן וקסנר בישראל
קטגוריה:בוגרי הגימנסיה הריאלית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1967
זרח הלוי

**זרח הלוי** (י'  בתשרי תרנ"ג – כ"ח בטבת תש"מ; 30 בספטמבר 1892 – 17 בינואר 1980) היה אומן יד ומשורר עברי. כתב בשיריו על שואת יהודי אירופה, ירושלים, הכותל המערבי ואהבת הארץ.
[שמאל|ממוזער|250px|זרח בחנותו בשכונת מגוריו [מאה שערים]]
[שמאל|ממוזער|250px|השיר "רחל מבכה על בניה" במרתף השואה על [הר ציון בירושלים]]

## תולדות חייו
נולד ביום הכיפורים תרנ"ג בעיר העתיקה בירושלים.

זרח הלוי נולד בעיר העתיקה בירושלים לטויבע, בת הרב אריה לייב, ולדוד לוי.
אימו הייתה נצר ממשפחת רבנים ומשכילים והייתה רגילה לתבל דבריה במשלים ופתגמים.
סבו, יוסף לוי, (על שמו שכונת זיכרון יוסף בירושלים), עלה לארץ ישראל יחד עם הוריו מרוסיה בשנת תרמ"ב (1882), כשהיה בן 13.
זרח הלוי קיבל את ראשית חינוכו בתלמוד תורה עץ חיים, בחורבת ר' יהודה החסיד. לאחר מכן, הוא ומשפחתו עברו לגור בשכונת מאה שערים, שם למד ב"חיידר" תנ"ך וגמרא,
מפי מלמדים שונים, עד הגיעו לגיל בר-מצווה. לאחר שלוש שנים במאה שערים עברו לשכונת זיכרון טוביה. אז החל זרח לעבוד אצל דודו, יצחק לוי, לו הייתה חנות "כל-בו" בשער יפו.
בין כל מיני הסחורות בחנות הדוד, היו גם ספרי-לימוד אותם קרא ורכש בעזרתם ידע מעמיק בשפה העברית.
זרח למד תווים וזמרה בבית הספר לנגינה "שולמית" שנוסד באותם ימים בירושלים. באותה תקופה החל זרח לכתוב שירים.

כשפרצה מלחמת העולם הראשונה התנדב זרח לגדודים העבריים, לגדוד 38 קלעי המלך ושירת את המולדת משך שנתיים ויותר. שפע של רשמים וחוויות נחרטו בזיכרונו מתקופה זו, ואת זכרונותיו אלו, הוא העלה על הכתב.
זרח הכיר את ז'בוטינסקי, העריצו כאיש וכגיבור ופרסם עליו כמה מזיכרונותיו.

בבוא יום שחרורו, חזר זרח לביתו, ואביו לימד אותו את אומנות הפחים, שתמיד הייתה למורת רוחו.
בשנת תרפ"ה (1925), נשא לאישה את שרה בת יעקב מלומד הרוקח, ואז נאלץ בלית-ברירה לאחוז באומנות הפחים המפרכת.
בכל זאת, הוא לא הניח מידיו את אמנות השירה.
הסופר חיים באר בספרו חבלים עמוד 279 מספר על היכרותו עם זרח הלוי.

זרח הלוי נפטר בכ"ח בטבת תש"מ (1980) בירושלים.

## שירתו
* שואת יהודי אירופה - שירו "רחל מבכה על בניה"
:מוצג במרתף השואה על הר ציון בירושלים.
* שירים המוקדשים לירושלים ולכותל המערבי

*שירי שבת וחג

## כתביו
* **שירי זרח הלוי** בהוצאת מוסד הרב קוק (1967)

## לקריאה נוספת
*חיים באר, חבלים עמ' 279

## קישורים חיצוניים
* זרח הלוי, באתר "היו ימים"
* ר' זרח - הפחח המשורר, הצפה, יום שישי, פברואר 11, 1966; עמוד 4
* השיר רחל מבכה על בניה, באתר הספרייה הלאומית
* סרטון מתוך הספר חבלים עמוד 279 בו מספר הסופר חיים באר על היכרותו עם זרח הלוי, באתר "היו ימים"
* השיר אהליבה, באתר דעת
* פתגמים מבית אמא, בוויקיציטוט

קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:לוחמי הגדודים העבריים
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:בוגרי ישיבת עץ חיים
קטגוריה:מאה שערים: אישים

קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1892
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1980
הנס קנאפרטסבוש

**הנס קנאפרטסבוש** (גרמנית: **Hans Knappertsbusch**; 12 במרץ 1888 – 25 באוקטובר 1966) היה מנצח גרמני. בעיקר עשה לו שם בניצוח על יצירות ריכרד וגנר, אנטון ברוקנר וריכרד שטראוס.

## ביוגרפיה
קנאפרטסבוש, יליד אלברפלד (כיום וופרטאל), למד פילוסופיה באוניברסיטת בון וניצוח בקונסרבטוריון של קלן, אצל שטיינבאך. במשך כמה עונות קיץ היה עוזרם של זיגפריד וגנר והנס ריכטר בביירוית. את הקריירה שלו החל במשרות ניצוח באלברפלד (1913 - 1918), לייפציג (1918 - 1919) ובדסאו (1919 - 1922). כשברונו ולטר עזב את מינכן והיגר לניו יורק, החליף אותו קנאפרטסבוש במנהל מוזיקלי כללי של האופרה הממלכתית של בוואריה. הוא העיר עליו את חרון אפו של יוזף גבלס 
כששאל דיפלומט גרמני בהולנד אם הוא "מוס-נאצי" (מי שאולץ להצטרף למפלגה הנאצית מטעמי קריירה); כתוצאה מכך בוטל החוזה שלו במינכן. בסוף שנות ה-30' יצא לווינה לנצח על האופרה של וינה והפר בכך את המדיניות הנאצית, שלא להתיר לאמנים גרמנים לעבוד באוסטריה. באותו זמן היה לאחד האמנים העולים בפסטיבל זלצבורג. קנאפרטסבוש המשיך להופיע בווינה וזלצבורג בתקופת שלטונה של גרמניה באוסטריה. אחרי מלחמת העולם השנייה חזר למינכן, אבל המשיך לנצח כאורח בווינה ולהופיע מדי פעם בפסטיבל ביירוית. הוא מיעט מאוד ביציאות אל מחוץ לעולם דובר הגרמנית. הוא סלד מחזרות ממושכות ולעיתים האשימו אותו בעצלות.

קנאפרטסבוש מת במינכן, לפני הופעת התקליטור, אבל רבים מתקליטיו הועברו לתקליטורים. 

קנאפרטסבוש היה אחד המנצחים החביבים ביותר של הפילהרמונית של וינה וניצח עליה בקונצרטים בווינה ובזלצבורג ובסיורים מחוץ לאוסטריה.

מקובל לראות בהקלטות "פרסיפאל" של קנאפרטסבוש, מ-1951, 1954 ו-1962, כהקלטות המוצלחות ביותר של אופרה זו.

## לקריאה נוספת

* Norman Lebrecht, The Maestro Myth, p. 103


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מנצחים גרמנים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בון
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1888
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1965
הנהג של מיס דייזי

**הנהג של מיס דייזי** (באנגלית: **Driving Miss Daisy**) הוא סרט דרמה קומי אמריקאי משנת 1989 המבוסס על מחזה באותו השם, בבימוי ברוס ברספורד, ובכיכובם של מורגן פרימן, ג'סיקה טנדי ודן אקרויד.

הסרט זכה בארבעה פרסי אוסקר, כולל הסרט הטוב ביותר, ובשלושה פרסי גלובוס הזהב. הסרט מבוסס על מחזה משנת 1987 מאת אלפרד אהרי, שזכה בפרס פוליצר לדרמה. הסרט הופק על ידי לילי וריצ'רד זאנוק וצולם באטלנטה.

העלילה מתרחשת באטלנטה שבג'ורג'יה, ארצות הברית, משנת 1948 ועד לשנות ה-70. העלילה מתארת את מערכת היחסים בין דייזי ורת'ן (ג'סיקה טנדי), גברת יהודייה אמידה וקשוחה, לבין נהגה האפרו-אמריקני הוק קולברן (מורגן פרימן).

## צוות השחקנים

## פרסים
* פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר
* פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר - ג'סיקה טנדי
* פרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר- אלפרד אהרי
* פרס אוסקר לאיפור הטוב ביותר
* פרס גלובוס הזהב לסרט הקומי הטוב ביותר
* פרס גלובוס הזהב לשחקן ראשי בסרט קומי - מורגן פרימן
* פרס גלובוס הזהב לשחקנית ראשית בסרט קומי - ג'סיקה טנדי

## הכנסות
הסרט הוקרן לראשונה ב-13 בדצמבר 1989, והכנסותיו בכל העולם עד פברואר 2007 הן מעל 146 מיליון דולר.
כאשר תקציב הסרט היה 7.5 מיליון דולר.

## עיבודים למחזה
בשנת 2007, הועלה המחזה לראשונה בישראל בתיאטרון הבימה בכיכובם של השחקנים ליא קניג, יעקב כהן ודביר בנדק. בשנת 2023, הועלה המחזה בתיאטרון העברי בכיכובם של סנדרה שדה, סלים דאו ויניב פולישוק.
## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 1989
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:זקנה בקולנוע
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב לסרט קומדיה או מוזיקלי הטוב ביותר
קטגוריה:זוכי אוסקר: הסרט הטוב
קטגוריה:סרטי האחים וורנר
קטגוריה:זוכי אוסקר: האיפור ועיצוב השיער הטובים ביותר
קטגוריה:סרטים עם מוזיקה מאת הנס צימר
ועדת אולשן-דורי

**ועדת אולשן-דורי** הייתה ועדה חשאית שהוקמה על ידי ראש ממשלת ישראל משה שרת ב-29 בדצמבר 1954, בעקבות חשיפת פרשת "העסק הביש", שבו נתפסו יהודים מצריים, חברי רשת שהוקמה על ידי המודיעין הישראלי, בעוון ריגול וביצוע פעולות חבלה לטובת מדינת ישראל.
שמאל|ממוזער|150px|יעקב דורי
הוועדה כללה את נשיא בית המשפט העליון יצחק אולשן והרמטכ"ל לשעבר יעקב דורי. הוועדה נתבקשה לחקור מי נתן את ההוראה לפעולה, האם זה היה שר הביטחון פנחס לבון או ראש אמ"ן אל"ם בנימין גיבלי. הוועדה החלה את פעולתה ב-2 בינואר 1955, וחקרה את האישים הקשורים לפרשה. פרט ללבון ולגיבלי, נחקרו על ידיה ראש הממשלה משה שרת, הרמטכ"ל משה דיין, מנכ"ל משרד הביטחון שמעון פרס, וקציני אמ"ן.

הוועדה פעלה במשך 10 ימים, והגישה את מסקנותיה ב-12 בינואר 1955. במסקנותיה קבעה הוועדה כי משה שרת לא ידע דבר על הפרשה. גם לגבי שמעון פרס קבעה הוועדה שלא ידע את כל פרטי הפרשה. בשאלה העיקרית לא הצליחה הוועדה לרדת לשורש העניין, וכתבה: "לא שוכנענו למעלה מכל ספק המתקבל על הדעת כי ראש אמ"ן לא קיבל את ההוראה משר הביטחון פנחס לבון, עם זאת, איננו בטוחים שלבון אמנם נתן את ההוראות המיוחסות לו".

בעקבות פעילות הוועדה התפטר לבון מתפקידו בפברואר 1955, אף שטען כי לא נתן את ההוראה.

לימים התברר כי עדויות קציני אמ"ן בפני ועדת אולשן-דורי היו מתואמות, ומסמך שהוצג בפניה זויף על ידי דליה כרמל, מזכירתו של בנימין גיבלי (שבמשך שנים רבות בחרה לשתוק ולא לגלות את אשר עשתה).

## קישורים חיצוניים
* מסקנות ועדת אולשן-דורי, כפי שנרשמו על ידי מזכיר הוועדה, שמאי כהנא, באתר "פנחס לבון"
*

אולשן-דורי
שלגיה במאה העשרים

**שלגיה במאה העשרים** (באנגלית: **The Charmings**) היא סדרת טלוויזיה אמריקנית אשר הופקה ושודרה בין השנים 1987–1988. בעונתה הראשונה של הסדרה כיכבה השחקנית קייטלין אוהיני כשלגיה, אך בעונה השנייה שיחקה במקומה קרול יוסטון בתפקיד שלגיה.

בישראל שודרה הסדרה בשעות אחר הצהריים במסגרת הרצועה היומית "רואים 6/6" ששודרה בטלוויזיה החינוכית בסוף שנות השמונים ובתחילת שנות התשעים.

## תקציר העלילה
עלילת הסדרה מתמקדת בזוג המאושר - שלגיה והנסיך אריק צ'ארמינג. שלגיה והנסיך חיו באושר בטירה לאחר שזרקו את אמה החורגת של שלגיה לבור ללא תחתית אחרי שזו הרעילה את שלגיה מרוב קנאה ביופייה, אולם הסתבר כי לבור כן הייתה תחתית והמלכה המרשעת הצליחה לצאת ממנו. בכעסה הטילה המלכה כישוף כה חזק על בני המשפחה עד כי גם היא וגם אחד משבעת הגמדים הושפעו ממנו, וכולם נרדמו ל-1,000 שנה. כך שהם בעצם כולם מתעוררים בקליפורניה בשנות ה-80 של המאה ה-20, ונאלצים להתאים את עצמם למציאות החדשה. הם מוצאים דירה בפרוורים ומנסים לחיות כמשפחה נורמלית. אריק הנסיך גילה כישרון בכתיבת ספרי ילדים, ואילו שלגיה ניצלה את הבנתה בבגדים והפכה למעצבת. הילדים הלכו לבית הספר המקומי, הגמד הפך לבן בית והמלכה המרשעת מתגוררת בעלית הגג עם ראי הקסמים שלה ודואגת לסבך כל יום את החיים של בני הזוג וילדיהם. שכניהם של שלגיה ואריק הם דון "מלך השטיחים" מילר (פול אדינג) וסאלי מילר (דורי ברנר), אשר מצאו את סגנון ימי הביניים של שכניהם החדשים קצת מוזר, אך מעולם לא הסיקו כי הם שלגיה והנסיך האמיתיים.

## צוות שחקנים
***קייטלין אוהיני** - שלגיה צ'ארמינג (עונה 1)
***קרול יוסטון** - שלגיה צ'ארמינג (עונה 2)
***כריסטופר ריץ**' - אריק צ'ארמינג
***[[ג'ודי פארפיט]]** - המלכה ליליאן וויט
***[[פול וינפילד]]** - המראה
***קורק היוברט** - לות'ר
***ברנדון קול** - תומאס צ'ארמינג
***גארט ראטליף** - קורי צ'ארמינג
***פול אדינג** - דון "מלך השטיחים" מילר
***דורי ברנר** - סאלי מילר

## כישלונה של הסדרה
הסדרה לא זכתה להצלחה רבה ולאחר שישה פרקים בלבד הסתיימה העונה הראשונה. לאחר שינויים שנעשו, שכללו שינויים נרחבים בצוות ההפקה והחלפת השחקנית שגילמה את שלגיה, חזרה הסדרה לעונה שנייה אך גם עונה זו לא זכתה להצלחה רבה. זמן קצר אחר כך החליטו ברשת להוריד את הסדרה מבלי לשדר אפילו את הפרק האחרון שצולם (מספר 21). למרות שהסדרה הצליחה בהתחלה, הרעיון המרכזי איבד במהרה את קסמו לאחר שהמשפחה התאקלמה פחות או יותר במקום החדש, והתסריטאים לא הצליחו לפתח את העלילה לכיוונים אחרים. בגלל מספרם המועט של הפרקים הסדרה לא זוכה לשידורים חוזרים רבים אך היא עדיין משודרת. כוכבי הסדרה המשיכו לעבוד בסדרות משניות בטלוויזיה אך אף אחד לא הפך לכוכב.

## קישורים חיצוניים

* שלגיה במאה העשרים - אתר, שמעבר למידע המצוי ב־IMDb, מוסיף גם קישורים לסרטוני הפתיחה של העונה הראשונה והשנייה.

קטגוריה:קומדיות מצבים אמריקאיות

קטגוריה:הטלוויזיה החינוכית הישראלית - תוכניות רכש
קטגוריה:שלגיה ושבעת הגמדים

קטגוריה:ABC: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות פנטזיה אמריקאיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 1987
סבכי שחור-כיפה

**סבכי שחור-כיפה** (שם מדעי: *Sylvia atricapilla*) הוא ציפור שיר קטנה ממשפחת הסבכיים. אורך גופה 13-15.6 ס"מ, מוטת כנפיה 8.2-7 ומשקלה 18–25 גרם.
## מאפיינים
בישראל הסבכי שחור הכיפה הוא חולף מצוי, שנודד לרוב בלהקות דלילות. זמני הנדידה: סוף אוגוסט עד נובמבר, וסוף פברואר עד סוף מאי. בשתי עונות הנדידה הזכרים מקדימים את הנקבות במספר ימים. בזמן הנדידה, הסבכי שחור הכיפה הוא ציפור פעילה ובולטת, לעומת שאר בני משפחתו החששנים.

הסבכי שחור הכיפה ניזון מחרקים מעופפים שונים, ובאביב אוכל גם תותי עץ. במדבר הוא ניזון גם מזרעים, ומדי פעם אפילו עלים.

נפוץ באירופה מלבד סקנדינביה וצפון רוסיה, ועד מרכז אסיה. דוגר גם בצפון אפריקה ובמזרח התיכון עד לבנון. חי ביערות עם תת-יער גבוה. בדרום אירופה וצפון אפריקה הסבכי שחור-הכיפה הוא ציפור יציבה (שאינה נודדת). האוכלוסיות משאר תחומי תפוצתו נודדות. היקף הנדידה של מין זה - כ-340 מיליון פרטים מדי שנה.

הסבכי שחור הכיפה מקנן בשיחים, קרוב לקרקע.

מצב השימור של מין זה הוא ללא חשש.

## סבכי שחור-כיפה בתרבות
נוכחותה ושירתה של ציפור זו עוררו את השראתם של אמנים איטלקים מזה זמן רב. "La Capinera" (שחור-כיפה באיטלקית) הוא אחד משיריו המפורסמים ביותר של המשורר ג'ובני פסקולי. "Storia di una capinera" הוא סרט מ-1993 שביים פרנקו זפירלי (הופץ בשמו הבינלאומי "דרור").

באופרה של אוליבייה מסייאן, "Saint-François d'Assise", זימרת הסבכי שחור הכיפה מסמלת את הקדוש פרנציסקוס מאסיזי.

הסבכי שחור הכיפה נחשב מעדן בכמה מדינות במזרח התיכון, שם רבות מציפורים אלו נלכדות באופן בלתי חוקי בכל שנה. (ראו קישור חיצוני)

## גלריית תמונות

קובץ:Sylvia atricapilla young male NRM.jpg|זכר צעיר
קובץ:Sylvia atricapilla (male).JPG|זכר
קובץ:Sylvia atricapilla male 2.jpg|זכר
קובץ:Paxaro072eue.jpg|נקבה צעירה
קובץ:Sylvia atricapilla Nesher.jpg|נקבה בוגרת
קובץ:Sylvia atricapilla MHNT 232 Souk- Ahras Algérie.jpg|ביצים
Cuculus canorus bangsi MHNT.ZOO.2010.11.150.31.jpg |*Cuculus canorus bangsi* + *Sylvia atricapilla*


## קישורים חיצוניים

* 
* קטל ציפורי שיר בקפריסין
* מידע נוסף על סבכי שחור כיפה

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:ארץ ישראל: סבכיים
קטגוריה:סבכיים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
קתדרלת זאגרב

**קתדרלת זאגרב** היא קתדרלה גותית בעיר זאגרב, קרואטיה. הקתדרלה היא אחד הבניינים המפורסמים בעיר וזוג צריחיה נראה ממקומות רבים בעיר. הקתדרלת מוקדשת לעליית מריה, אם ישו השמיימה ולמלכים סטיאפן ולדיסלאוס.

## היסטוריה

הקתדרלה בנויה על חורבות קתדרלה מהמאה ה-12 שנחרבה בפלישה הטאטארית לעיר. במאה ה-13 הבישוף טימוטי החל לארגן ולממן את בנייתה של קתדרלה חדשה. במאה ה-13 לקתדרלה היו 3 ספינות כאשר גובה הספינות הצידיות הוא כגובה הספינה הראשית. במאה ה-15 הגיעו אדריכלים ופסלים מפראג ששינו את הספינה הראשית והוסיפו קישוטים שנהרסו מאוחר יותר. האמנים גם הוסיפו ציורים על קירות הקתדרלה.

בסוף המאה ה-15 פלשו הטורקים לבוסניה ולקרואטיה, דבר שגרם לקרואטים לבצר את הקתדרלה בביצורי רנסאנס, כגון חומה שהוקמה סביבה. חלק מביצורים אלה עדיין נותרו שלמים. במאה ה-17 מגדל מבוצר הוקם בצד הדרומי ושימש כמגדל פעמונים וכמגדל תצפית, שכן הטורקים עדיין היוו איום.

ב-1880 ניזוקה הקתדרלה קשות מרעידת אדמה. הספינה הראשית התמוטטה והמגדל המבוצר ניזוק באופן חסר תקנה. שחזור הקתדרלה בסגנון נאו-גותי בוצע על ידי הרמן בולה (Hermann Bollé) והקתדרלה הובאה למצבה הנוכחי. שני צריחים בגובה 105 מטר הוקמו בחזית המערבית. כיום, מגדלים אלה נתונים תחת עבודות ניקוי ושיפוץ.

## מבנה

הקתדרלה בנויה בסגנון גותי/נאו-גותי ובניגוד לקתדרלות רבות לא כוללת בית רוחב משמעותי ותמיכות דואות.

בחזית המערבית יש שער כניסה בודד ומעליו, קצת מוסתר בידי הגמלון, חלון רוזטה לא גדול. בולטים במיוחד בחזית המערבים הם שני המגדלים התאומים, ועליהם צריחים מחודדים בסגנון גותי Flamboyant הבולטים למרחוק (גובהם: 105 מטר). על החזית ישנו תבליט מאת רוברט פרנגס מיחנוביץ' (Robert Franges-Mihanovic).

פנים הקתדרלה מכיל ציורים מהמאה ה-13 וקישוטים מעשה אומנים מפראג (שרובם נהרסו עם הזמן). עוד ראוי לציון הוא חדר תשמישי הקדושה, שהוא בעל ערך ארכיטקטוני. עוד יצירות אמנות שראויות לציון הן תבליט של פאולוס מהמאה ה-13, פסלים בסגנון גותי מאוחר של פטרוס ופאולוס מעץ, מזבח עם טריפטיכון מאת אלברכט דירר (Albretch Durer) מ-1495, קברים מהרנסאנס, מזבחי שיש מהבארוק, דוכן הטפה משיש שנעשה בסוף המאה ה-17 והמאוזולאום של הקרדינל אלויזיה סטפינאץ מאת איבן מסטרוביץ'. אוצר הקתדרלה מכיל עתיקות נוספות.

בכיכר שממול הקתדרלה מזרקה ובה עמוד ועליו פסל של מריה, אם ישו. מדרום לקתדרלה נמצא ארמון הבישוף המבוצר ובו 5 מגדלים עגולים ומבוצרים ומגדל מבוצר מרובע אחד שהגנו על הקתדרלה.

## [[טריוויה]]
* במאה ה-15 קתדרלת זאגרב הייתה הקתדרלה הגותית המזרחית ביותר.
* קתדרלת זאגרב הופיעה על צידם האחורי של כל השטרות עד 1,000 דינר קרואטי.

## קישורים חיצוניים

* גלריית תמונות בוויקיפדיה באנגלית
* מידע על הקתדרלה

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קרואטיה: מבני דת
זאגרב
קטגוריה:זאגרב: מבנים
אמנון אריאלי

**אמנון אריאלי** (1923 – 3 במרץ 2007) היה פרסומאי ישראלי, מחלוצי ענף הפרסום בישראל.

## ביוגרפיה
בשנת 1950 הקים, בשותפות עם אליהו טל, את משרד הפרסום טל-אריאלי. ב-1965 נפרדו השניים, והקימו משרדי פרסום נפרדים. אריאלי עמד בראש משרד הפרסום אריאלי, שנחשב לגדול בישראל, עד אמצע שנות השמונים. ב-1978 מונה כיושב ראש האיגוד הישראלי לפרסום. 

בתחילת שנות ה-70 שב בנו, רוני, לישראל לאחר סיום לימודי פרסום בחו"ל והקים חברת פרסום משלו, בנו השני אורי חזר גם הוא בלימודי מנהל עסקים בלונדון והצטרף למשרד כמנהל קריאיטיב ראשי ולאחר מכן מנכ״ל. שני הבנים ירשו את המשרד, ניהלו אותו יחד והוא היה אחד ממשרדי הפרסום הגדולים בישראל. ב-1997 נמכרה השליטה ב"פרסום אריאלי" לתאגיד הפרסום הרב-לאומי "פובליסיס". בשנת 2001 בנו אורי אריאלי הוכרז כפושט רגל, והוא עצמו נקלע לחוב של 5 מיליון שקל עקב ערבות לבנו.

במסגרת עבודתו טבע אריאלי את הסיסמאות המוכרות "תנו לגבר גולדסטאר" (לבירה גולדסטאר), "תן לאצבעות ללכת במקומך" (לדפי זהב) ו"מעולה לעולה כוחנו עולה" (למשרד העלייה והקליטה). הוא הישראלי הראשון שזכה בפרס הפרסום הבינלאומי "אריה הזהב", על סרטון פרסומת לתרסיס נגד חרקים בכיכובם של זהרירה חריפאי ובומבה צור.

בשנת 2000 העניק לו האיגוד הישראלי לפרסום פרס למפעל חיים.

אמנון אריאלי נפטר ב-2007 ונטמן בבית העלמין של כפר שמריהו, שם התגורר.
הותיר אחריו שלושה ילדים ושמונה נכדים.

בסוף 2008 נסגרה סופית פעילות משרד הפרסום "אריאלי", חלקה מוזג לתוך פעילות "פובליסיס" בישראל וכשליש מעובדי המשרד פוטרו.

## קישורים חיצוניים
*  - ריאיון עם אריאלי
* 
* 
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:פרסומאים ישראלים
קטגוריה:כפר שמריהו: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1923
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2007
רחפניים

**רחפניים** (שם מדעי: Syrphidae) היא משפחה של זבובים המונה בערך 6000 מינים, מהם כ-112 מצויים בישראל. הרחפניים נחשבים מאביקים חשובים. שמם נגזר מדרך מעופם הטיפוסית: ריחוף באוויר במקום אחד על ידי רפרוף כנפיים מהיר מאוד.
## מאפיינים
במינים רבים מראהו של הבוגר בעל דמיון רב לחרקים בעלי עוקץ ארסי כמו צרעות ודבורים, הן בדגמי הצבע, במבנה הגוף, בהתנהגות ובשעירות. תופעה זאת נקראת חקיינות (mimicry) ונחשבת כדרך הגנה מפני טורפים. גוף הבוגר מאופיין לרוב בכתמים או פסים צהובים, כתומים או לבנים. מינים רבים שעירים, אך יש גם קרחים; שלא כמו במשפחות רבות אחרות בסדרת הזבובאים, הרחפניים חסרי זיפים. באמצע הכנף ניכר עורק מדומה ארוך, שהוא למעשה קפל של הכנף; עורק זה מהווה סימן זיהוי לרחפניים.

הזחל הוא מטיפוס רימה. ראשו מנוון, הוא חסר רגליים ופתחי הנשימה שלו, הנמצאים בקצה הגוף האחורי, הם בעלי מסגרות קוטיקלריות. זו היא אחת המשפחות המגוונות מבחינת מבנה הגוף ודרך ההזנה של הזחלים, בסדרת הזבובאים כשחלקם פרזיטואידים.

בישראל, בוגרי הרחפניים נצפים בכל החודשים ובכל אזורי הארץ.

## רשימת חלקית של המינים בישראל
* תת-משפחת הרחפנים (Syrphinae)
**רחפן נפוץ
* תת-משפחת הרקבנים (Eristalinae)
**רקבן הבוץ
**רקבן מפוספס
**רקבן הדבורים
**רקבן הנרקיס

## קישורים חיצוניים

* 
* אלבום רחפניים מישראל באתר החרקים של ישראל.

## הערות שוליים

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1802
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פייר אנדרה לטריי
פליפה השלישי, מלך ספרד

**פליפה השלישי, מלך ספרד** (בספרדית: **Felipe III de España**; 14 באפריל 1578 – 31 במרץ 1621), היה מלך ספרד ופורטוגל משנת 1598 ועד מותו. בפורטוגל כונה **פיליפה השני**. ראש הממשלה שלו היה הדוכס לרמה.

## ביוגרפיה
פליפה נולד במדריד ב-14 באפריל 1578 לפליפה השני, מלך ספרד ולאשתו הרביעית אנה, ארכידוכסית אוסטריה, בתו של מקסימיליאן השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ומריה מספרד.

ב-13 בספטמבר 1598 מת אביו פליפה השני, מלך ספרד, ופליפה עלה לשלטון במקומו. בשנת 1601 הוא העביר את בירת הממלכה לוואיאדוליד, אולם בשנת 1606 החזיר את מוסדות השלטון למדריד.

פליפה המשיך את המלחמה נגד אנגליה, וצי של 50 ספינות נשלחו תחת פיקודו של מרטין פדילה לתקוף את חופי אנגליה הפרוטסטנטית, לאור ההצלחה של משלחות כמו קורניש בשנת 1595, אולם הצי נהרס לחלוטין על ידי סערה, לפני שהגיע אל האיים האזוריים. בנוסף, בשנת 1601 נערך מסע צבאי כדי לעזור לקתולים באירלנד להשיג עצמאית מאנגליה, אולם המסע נכשל כתוצאה מהתבוסה בקרב קינסייל.

עם עלייתו לכס המלכות של ג'יימס הראשון, מלך אנגליה בשנת 1603, ספרד רכשה בעל ברית חשוב. באוגוסט 1604 נחתם הסכם השלום של לונדון, שבאמצעותו ישתפרו היחסים המסחריים והדיפלומטיים בין שתי המדינות. ג'יימס ניסה לחתן את בנו צ'ארלס, נסיך ויילס עם אינפנטה מריה אנה מספרד. רעיון זה זכה לתמיכתם הרבה של שרים ודיפלומטים רבים באנגליה, אשר כונו "מפלגה ספרדית".

צ'ארלס הגיע לספרד בשנת 1623 בליווי דוכס בקינגהאם במדריד כדי לפגוש את כלתו המיועדת. עם זאת, ההצעה לא יצאה אל הפועל, עקב התנגדותה של מריה אנה להתחתן עם פרוטסטנטי. בשובם לאנגליה, צ'ארלס ובקינגהאם ביקשו מג'יימס לפתוח במלחמה נגד ספרד, אבל הוא לא עשה זאת. בשנת 1625 מת ג'יימס ובנו צ'ארלס עלה לשלטון במקומו, ופתח במלחמה אנגלו-ספרדית חדשה, במסגרת מלחמת שלושים השנים.

במהלך שלטונו לחם פליפה נגד ההולנדים, אולם בשנת 1609 חתם על הפסקת האש של אנטוורפן, שהייתה הכרה דה פקטו בעצמאותה של הולנד. בשנים 1609–1610 גירש פליפה את כל המוריסקוס מספרד, אשר מנו כ-300,000 איש, והצי הספרדי העביר אותם לתוניס ומרוקו. בשנת 1610 כבש פליפה את העיר לראצ'ה, אשר נשארה בידי ספרד עד לשנת 1689. בשנת 1618 שלח את צבאו לסייע לאוסטריה בדיכוי המרד הבוהמי.

ב-31 במרץ 1621 מת פליפה במדריד, כתוצאה משושנה, ובנו פליפה הרביעי, מלך ספרד עלה לשלטון במקומו. בעת פטירתו בשנת 1621, השתרעה האימפריה הספרדית על כמעט 2 מיליארד דונם.[ימין|ממוזער|250px|פליפה השלישי רוכב על סוסו, ציור משנת 1635 של הצייר [דייגו רודריגז דה סילבה אי ולסקס]]

## משפחתו
ב-18 באפריל 1599 התחתן פליפה עם מרגרטה מאוסטריה, מלכת ספרד, בתו של קרל השני, ארכידוכס אוסטריה ומריה אנה מבוואריה, ממנה היו לו 8 ילדים:
* אנה (1601–1666).
* מריה (1603).
* פליפה (1605–1665).
* מריה אנה (1606–1646).
* קרלוס (1607 – 1632).
* פרננדו (1609–1641).
* מרגרטה פרנסס (1610–1617).
* אלפונסו מאוריציו (1611–1612).

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:אבירי מסדר גיזת הזהב
קטגוריה:מלכי ספרד
קטגוריה:מלכי פורטוגל
קטגוריה:בית הבסבורג
קטגוריה:דוכסי מילאנו
קטגוריה:ילידי 1578
קטגוריה:נפטרים ב-1621
מקסיקנה

**מקסיקנה** (בספרדית: **Mexicana de Aviación**) הייתה חברת תעופה במקסיקו. החברה שבתקופת פעילותה נחשבה כגדולה ביותר במקסיקו, ערכה טיסות פנימיות במקסיקו וכן טיסות אל צפון, מרכז ודרום אמריקה וטיסות לאירופה (ספרד ואנגליה).
ב-28 באוגוסט 2010 פשטה החברה את הרגל.

## תולדות החברה
החברה נוסדה ב-12 ביולי 1921, ובסיסה היה בנמל התעופה הבינלאומי של מקסיקו סיטי.

## צי המטוסים



## חברות בת
*מקסיקנה קליק
*מקסיקנה לינק

## קישורים חיצוניים

* 
* 
 מדיה וקבצים בנושא מקסיקנה באתר Airliners.net

קטגוריה:חברות תעופה שנסגרו
קטגוריה:Oneworld
קטגוריה:חברות מקסיקניות
קטגוריה:מקסיקו: תעופה
טריפסין

שמאל|ממוזער|250px|
**טריפסין** הוא אנזים ממשפחת סרין פרוטאז הנמצא במערכת העיכול ומפרק חלבונים. האנזים משמש גם למספר תהליכים ביוטכנולוגיים.

טריפסין מופרש למעיים שם הוא מפרק חלבונים לפפטידים קטנים יותר או לחומצות אמינו. האנזים חשוב לקליטת חלבון במזון. טריפסין מזרז את פירוק הקשרים הפפטידים. ה-pH האופטימלי לפעולת הטריפסין הוא בסביבות 8 וטמפרטורת הפעולה האופטימלית בסביבות 37°C.

שייר חומצה אספרטית (Asp 189) המצוי בכיס הקטליטי של טריפסין אחראי למשיכה וייצוב ארגינין ו/או ליזין הטעונים חיובית וכך הוא אחראי לספציפיות של האנזים. פירוש הדבר שטריפסין חותך לרוב חלבונים בצד הקרבוקסילי (בצד ה-C') של חומצות האמינו ליזין וארגינין, פרט למקרים שבהם לאחר אחת מהן נמצאת החומצה האמינית פרולין. טריפסין נחשב לאנדופפטידאז, כלומר ביקוע החלבון מתבצע בשרשרת הפוליפפטידית ולא בחומצות האמינו בקצה הסופי של הפוליפפטיד.

טריפסין נוצר בלבלב בצורת זימוגן לא פעיל, **טריפסינוגן**. לאחר מכן הוא מופרש למעי הדק שם האנזים אנטרוקינאז מפעיל אותו והופכו לטריפסין באמצעות פירוק פרוטאוליטי. מולקולות הטריפסין הנוצרות מהתהליך מפעילות בעצמן עוד טריפסינוגנים (אוטוקטליזה), כך שדי בכמות מעטה של אנטרופפטידאז להתחלת התגובה. מנגנון האקטיבציה נפוץ ברוב פרוטאזות הסרין ומשמש למניעת עיכול עצמי של הלבלב.

אחסון טריפסין נעשה בטמפרטורות נמוכות מאוד (בין 20°C- ל 80°C-) וזאת כדי למנוע אוטוליזה (איכול עצמי). ניתן למנוע אוטוליזה גם באמצעות אחסון הטריפסין בסביבת pH של 3.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אנזימים
ילדת הפלא

**ילדת הפלא** (באנגלית: **Small Wonder**) היא קומדיית מצבים טלוויזיונית אמריקנית דלת תקציב אשר הופקה בין השנים 1985–1989.

בישראל הסדרה שודרה בשעות אחר הצהריים במסגרת הרצועה היומית "רואים 6/6" ששודרה בטלוויזיה החינוכית בסוף שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90.

## תקציר העלילה
הסדרה מתמקדת ב-"ויקי", אנדרואיד בצורה של ילדה בת 10, שנבנתה על ידי מהנדס הרובוטיקה טד לוסון, כדי לשמש כלי עזר לילדים נכים. ויקי נלקחת על ידי לוסון לביתו כדי שהיא תוכל להתאים את עצמה לסביבה משפחתית. משפחת לוסון מנסה לשלב את הרובוט כילדה המאומצת שלהם.

משפחת לוסון מנסה לשמור על קיום הרובוט בסוד, אבל השכנים החטטניים שלהם, משפחת ברינדל, קופצים לבקר ברגעים הכי לא צפויים - במיוחד הילדה של השכנים, הארייט ברינדל. ההומור של הסדרה מתמקד בניסיונותיה של ויקי ללמוד את ההתנהגות האנושית והניסיונות של המשפחה להסוות את העובדה שהיא לא ילדה אמיתית.

## הדמויות הראשיות
* **ויקטוריה "ויקי" אן סמית' לוסון** (טיפאני בריסט) - אנדרואיד שנראה כילדה בת 10. ויקי מתאפיינת בחוזק ומהירות על-אנושיים, יציאת חשמל מתחת לזרוע הימנית שלה, יציאה למדפסת מתחת לזרוע השמאלית שלה, לוח גישה המותקן בגב שלה ומאפיין מובהק ומוכר נוסף הוא הבכי המתפרץ מעיניה לכל עבר (כמו ממטרה).
* **ג'יימי לוסון** (ג'רי סופיראן) - בנם בן ה-12 של טד וג'ואן.
* **טד לוסון** (דיק כריסטי) - אביו של ג'יימי. היוצר של ויקי. מהנדס רובוטיקה אשר יצר במקור את ויקי.
* **ג'ואן לוסון** (מרלה פנינגטון) - אמו של ג'יימי. ג'ואן מתייחסת לוויקי כאדם אמיתי יותר מכל אחד אחר בסדרה.
* **הארייט ברינדל** (אמילי שולמן) - בת השכנים הקטנה והסקרנית אשר מאוהבת בג'יימי.

### דמויות משנה
* **ברנדון ברינדל** (ויליאם בוגרט) - אביה של הרייט. הופך בהמשך הסדרה לבוס של טד לוסון לאחר שהוא גונב את רעיונותיו של טד.
* **בוני ברינדל** (אידי מק'קלורג) - אמה של הרייט.
* **אידה מיי ברינדל** (אליס גוסטלי) - אחותו גסת הרוח של ברנדון.
* **רג'י וויליאמס** (פול ס. סקוט) - החבר הכי טוב של ג'יימי.
* **ג'סיקה** (ליאן ג'ונס) - חברתו של ג'יימי.
* **וורן אנרייט** (דריל בארטלי) - חבר של ג'יימי.
* **ונסה** (טיפאני בריסט) - רובוט מרושע אשר זהה במראהו למראה של ויקי, אך הוא איננו מדבר במונוטוניות.
ימין|ממוזער|250px|ויקי הרובוט

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קומדיות מצבים אמריקאיות
קטגוריה:הטלוויזיה החינוכית הישראלית - תוכניות רכש
קטגוריה:אנדרואידים
קטגוריה:נשים בטלוויזיה
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 1985
גליקריה

[250px|ממוזער|גליקריה בביקור ב[משכן הנשיא|בית הנשיא, פברואר 2018]]
**גליקריה** (ביוונית: **Γλυκερία**; נולדה ב-16 בנובמבר 1953) היא זמרת יוונייה.

## רקע
גליקריה נולדה בשם **גליקריה קוצולה** (Γλυκερία Κοτσούλα) בכפר אָיוֹ פְּנֶבְמָה שליד העיר סרס.

## קריירה
את הקריירה המקצועית שלה החלה בשנת 1974 בשירי חג'ידאקיס, תאודוראקיס ולואיזוס. בשנת 1978 הקליטה ביחד עם אפוסטולוס קאלדארס שירים לאלבומו שנקרא "Min Kanis Onira" ("אל תבני חלומות"). בשנת 1980 יצא לשוק תקליטה הראשון של גליקריה, בזמן שהייתה בסיבוב הופעות ביוון עם יורגוס דאלארס.

הפריצה הגדולה שלה ביוון סומנה עם התקליט (דיסק יצא רק בשנת 1988) "שירי סמירני". בשנת 1982 השתתפה גליקריה בפסטיבל "Europalia '82" בבריסל, וב-1983 הוציאה אלבום רבטיקו בשם "מאזמיר לפיראוס". בשנת 1985 הוציאה אלבום (קלטת ותקליט, ב-1996 גם דיסק) כפול ("שיר סנטימנטלי"), מתוכו יצאו להיטים רבים שהזניקו אותה במצעדים. בשנת 1986 יצאה גליקריה למסע הופעות חובק עולם בקפריסין, אנגליה, אוסטרליה, ארצות הברית וקנדה.

### בישראל
גלקרייה מקיימת קשרים אמנותיים כלכליים וחברתיים הדוקים מאוד עם ישראל, והיא השפיעה רבות ואף היוותה את אחד מעמודי התווך בעיצוב המוזיקה היוונית בישראל. בשנת 1994 יצאה בסיבוב הופעות שנחתם בישראל. לרגל ההופעות בישראל הוציאה את הדיסק "להיטי זהב" שנחל הצלחה. במהלך הביקור הופיעה עם עפרה חזה וזכתה בכיבוד רשמי מטעם עיריית ירושלים.

ב-1995 הוציאה דיסק שני בישראל שנקרא "רחוק רחוק" שגם כמו אלבומה הראשון נחל הצלחה. במהלך הקריירה של גליקריה בישראל היא פגשה גם את ראשי הממשלה יצחק רבין ואהוד אולמרט ואת הנשיאים שמעון פרס וראובן ריבלין.

בשנת 1999 הופיעה בשני קונצרטים בהיכל התרבות בתל אביב עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית. הקלטת ההופעה הודפסה על-גבי דיסקים שזכו להצלחה בישראל וביוון. באותה שנה הוציאה בישראל את הדיסק "עצב מתוק" בשיתוף אמנים ישראליים בהם חוה אלברשטיין, שלמה בר וריקי גל.

בשנת 2008 שרה את השיר "ילד גן העדן" שנכתב על ידי יואב גינאי והולחן על ידי ארקדי דוכין לזכרו של הזמר עוזי חיטמן, ובאותה שנה היא הוציאה אלבום שלישי בישראל בשם "מתנה" שבוצע כולו בשפה העברית.

בשנת 2012 ביצעה דואט עם הראל מויאל לשירו "לבדי".

בשנת 2013 השתתפה באלבומה של אהובה עוזרי "מעליי דממה", וביצעה בו את השיר "מתוך עינייך".

בשנת 2022 ביצעה דואט עם בניה ברבי לשיר "מה שבא בא".

בשל תמיכתה של גליקריה בישראל וסירובה לבטל את הופעותיה בארץ בתקופת מלחמת "חרבות ברזל", בוטלה השתתפותה במופעים רבים ביוון, בין השאר בקונצרט חגיגי שהתקיים בהשתתפות מיטב אומני יוון לרגל יום הולדתו ה-100 של מיקיס תיאודורקיס, מגדולי המלחינים היוונים. 

בתגובה אמרה גליקריה כי: "כאומנית שמופיעה בכל העולם אני אמשיך לחזק את קשרי התרבות והמוזיקה של יוון עם כל המעריצים שלי בעולם כולו לרבות ישראל",  "אני זמרת שמתעסקת במוזיקה, ולא בפוליטיקה. אופיע בכל מקום כולל ישראל".

## קישורים חיצוניים

* 

* גליקריה באתר העולם היווני
* 
*  
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרים השרים ביוונית
קטגוריה:זמרות השרות בעברית
קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:זוכי פרס אריון למוזיקה
קטגוריה:יוונים מקדונים
קטגוריה:זמרות יווניות
קטגוריה:מוזיקה יוונית בישראל
קטגוריה:זמרים יוונים
קטגוריה:ילידות 1953
קטגוריה:ילידי 1953
עקרון ההתאמה של בוהר

**עקרון ההתאמה של בוהר** פותח על ידי נילס בוהר בשנת 1923, ולפיו כאשר מערכת קוונטית שואפת אל הגבול הקלאסי, משמע בעבור מספרים קוונטיים גדולים (וחבורת גלים) ההתנהגות של המערכת תתאים לתוצאות הקלאסיות. במילים אחרות, עבור סדרי גודל גדולים, או אנרגיות גבוהות, המשוואות הקוונטיות יתנו את התוצאות הקלאסיות, אותן ניתן לקבל מחוקים כמו חוקי ניוטון ומשוואות מקסוול.

בנוסף ניתן להראות על ידי עקרון ההתאמה כי בגבול של מהירויות נמוכות, תורת היחסות הפרטית מנבאת את התוצאות הקלאסיות.

## תיאור הבעיה
עקרון ההתאמה נובע מהשאלה הבסיסית אשר הועלתה על ידי פיזיקאים בעקבות פיתוח מכניקת הקוונטים (המתארת חלקיקים בסדר גודל אטומי) - מתי הערכים והנוסחאות של המכניקה הקלאסית נכונים לשימוש לצורך תיאור התנהגותה של המערכת, ומתי יש להשתמש בכלים הקוונטיים.
בעוד שמכניקת הקוונטים מתארת ברמה מדויקת למדי את תוצאות הניסויים ותצפיות בקנה המידה התואם, משמע חלקיקים בעלי מספר קוונטי קטן או בעלי אנרגיה כוללת בסדר גודל של מסת המנוחה של החלקיק, בקנה מידה היומיומי חוקי ניוטון ומשוואות מקסוול מתארים ומנבאים ברמת דיוק גבוהה את התוצאות הנצפות בניסויים. בקנה מידה כזה ניתן להתעלם באופן כללי מההשפעות הנובעות מתופעות קוונטיות, כמו עקרון אי הוודאות של הייזנברג.

## משפט ארנפסט
משפט ארנפסט ניתן באופן מסוים לתיאור כפתרון לבעיה הזו. על פי עיקרון זה, הממוצעים של ערכי מדידה קוונטיים מקיימים את משוואות התנועה הקלאסיות. הביטוי המתמטי לעיקרון זה הוא 
 \frac {d}{dt}= \frac{1}{i\hbar} +  
כאשר [A,H] הוא הקומוטטור (יחס חילוף) של האופרטור A ו מציינים את התוחלת של הערך בכתיב דיראק. H הוא ההמילטוניאן, i הוא מספר מדומה.

לצורך דוגמה, נבחר חלקיק חופשי במימד אחד ונבחן את המיקום שלו, ידוע כי יחס החילוף מקיים
[H,X]=[\frac{P^2}{2M} ,X]=\frac{\hbar P}{iM} 
כעת נציב במשפט ארנפסט ונקבל
 \frac{d}{dt}=\frac{i}{\hbar}*= \frac{}{M} , תוצאה
התואמת את התוצאה הקלאסית הידועה:  p=mv=m\frac{dx}{dt} .

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:מכניקת הקוונטים
קטגוריה:נילס בוהר
קטגוריה:עקרונות
דאנקן ווטס

**דאנקן ווטס** (באנגלית: **Duncan J. Watts**; נולד ב-1971 ב־גואלף, אונטאריו, קנדה) הוא פרופסור בבית הספר לתקשורת של אוניברסיטת פנסילבניה. מחברו של ספר המדע הפופולרי "Six Degrees: The Science of a Connected Age", שיצא בשנת 2003. יש לו תואר שני בפיזיקה מאוניברסיטת ניו סאות' ויילס שבאוסטרליה ודוקטורט במכניקה תאורטית שימושית מאוניברסיטת קורנל.

בשנת 1998 הציגו ווטס וסטיבן סטרוגאטס דגם מתמטי שבו נוצרים "עולמות קטנים", תוך כדי שמירה על רמה גבוהה של התקבצות לצבירים בין הצמתים בגרף. בנוסף, מאז שנת 2003 עורכת קבוצת הדינמיקה הקיבוצית מחקר לאישוש השערת העולם הקטן, שבו השתתפו עד כה מעל 60,000 איש.

## פרסומים נבחרים

* D. J. Watts, P. S. Dodds, R. Muhamad, and D. Medina. Multiscale, recurrent epidemics in a hierarchical compartment model, Proceedings of the National Academy of Sciences, 102(32), 11157-11162 (2005)
* D. J. Watts. The “new” science of networks. Annual Review of Sociology, 30, 243-270 (2004).
* P. S. Dodds and D. J. Watts. Universal behavior in a generalized model of contagion. Physical Review Letters, 92(21), 218701 (2004).
* P. S. Dodds, R. Muhamad, and D. J. Watts. An experimental study of search in global social networks. Science, 301, 827-829 (2003).
* D. J. Watts, P. S. Dodds, and M. E. J. Newman. Identity and search in social networks. Science, 296, 1302-1305 (2002).
* D. J. Watts. A simple model of global cascades on random networks. Proceedings of the National Academy of Sciences USA 99, 5766-5771 (2002).
* D. J. Watts. Networks, dynamics and the small world phenomenon, American Journal of Sociology, 105(2):493-527 (1999).
* D. J. Watts and S. H. Strogatz. Collective dynamics of 'small-world' networks, Nature, 393:440-442 (1998)


## ראו גם
* מקדם התקבצות
* רשת מורכבת
* הדבקה מורכבת

## קישורים חיצוניים
* 

* דף הבית של ווטס באתר אוניברסיטת פנסילבניה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מדענים אוסטרלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:סוציולוגים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ניו סאות' ויילס
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קורנל
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1971