open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
רצח בקתדרלה

שמאל|ממוזער|150px|כריכת המהדורה העברית של 'רצח בקתדרלה'**רצח בקתדרלה** הוא המחזה השלישי מאת ת"ס אליוט. עלילת המחזה עוקבת אחר ההתנקשות בחייו של הארכיבישוף תומאס בקט בקתדרלת קנטרברי ב-1170. המחזה נכתב לרגל פסטיבל קנטרברי בשנת 1935.

בשנת 1951 עובד המחזה לסרט קולנוע, אותו ביים האוסטרי ג'ורג' הולרינג.

## תרגומים לעברית
* 'רצח בקתדרלה', הוצאת 'עכשיו', תל אביב 2009, עברית: יהודה ויזן, אורית גת

## קישורים חיצוניים
* קטע מתוך המחזה מתוך הבלוג "היקום של אלי אשד" באתר רשימות
* 

קטגוריה:מחזות אמריקאיים
קטגוריה:מחזות משנות ה-1930
קורט הרברט אדלר

**קורט הרברט אדלר** (בגרמנית: **Kurt Herbert Adler**; 2 באפריל 1905 – 9 בפברואר 1988) היה מנצח ומנהל בית אופרה יהודי-אמריקאי יליד אוסטריה.

## ביוגרפיה
אדלר נולד בווינה למשפחה יהודית, בנה של אידה באואר. עבודתו בתחום המוזיקה הביאה אותו לתפקיד עוזר לארטורו טוסקניני בפסטיבל זלצבורג בשנת 1936 וכן לעבודה באיטליה. עם השתלטות הנאציזם על אוסטריה בעקבות האנשלוס בשנת 1938 נאלץ, כיהודי, לעזוב את מולדתו ולהגר לארצות הברית, שם התקבל לעבודה באופרה הלירית של שיקגו כעוזר למנצח המקהלה. בתפקידו זה נשאר חמש שנים.

גאטנו מרולה, המנהל הכללי של האופרה של סן פרנסיסקו, שמע עליו והזמינו, בשיחת טלפון בשנת 1943, לקבל עליו את תפקיד מנצח המקהלה בסן פרנסיסקו.

במהלך עשר השנים הבאות קיבל עליו אדלר יותר ויותר נושאי ניהול, ככל שבריאותו של מרולה התערערה ומרצו פחת. אף כי אדלר לא היה הבחירה הטבעית של מועצת המנהלים כמחליפו של מרולה כשזה הלך לעולמו בשנת 1953, הרי לאחר שלושה חודשים כמנהל אמנותי בפועל ובעזרת נשיא מועצת המנהלים, רוברט ואט מילר, אושר מינויו של אדלר למנהל כללי.

אדלר הציב לעצמו מטרות אחדות כשקיבל לידיו את ניהול הלהקה. האחת הייתה הרחבת העונה ואכן, בעונת 1969 העלתה האופרה של סן פרנסיסקו אחת-עשרה אופרות, חמש או שש הצגות לכל אחת בממוצע, והעונה נמשכה עד סוף נובמבר. הוא לא ידע ליאות בחיפושיו אחר זמרים חדשים ומבטיחים, אם אמריקאים ואם אירופאים, ולשם כך סייר בהופעות בבתי אופרה חשובים וזוטרים כאחד. כמו כן ראה חשיבות רבה בפיתוח קשרים איתנים עם במאי אופרה, בכוונה לחזק את היסודות הדרמטיים והתיאטרליים של היצירות. כתוצאה מכך, יצר קשר רב-שנים עם ז'אן-פייר פונל.

עוד מחידושיו היו "תוכנית מרולה לאופרה", על שם מייסד האופרה של סן פרנסיסקו, ו"אופרה בפארק", המביאה, משנת 1971, קונצרט פתוח שנתי בגולדן גייט פארק, ביום א' שלאחר ליל הפתיחה בעונת הסתיו.

לא תמיד נחשב אדלר לאדם, שקל לעבוד בניהולו, אבל הישגיו העיקריים בסן פרנסיסקו העלו במידה רבה את אמות המידה של להקת האופרה ואף "משכו מצבור מרשים של כוכבים מאירופה, חלקם בראשית הקריירות שלהם, אל עיר קטנה בקצה תבל, במקרים רבים במשכורות נמוכות בהרבה מאלה שהיו ניו יורק או בשיקגו יכולות להציע."

אדלר פרש בסוף דצמבר 1981 והמשיך לנצח ולעסוק במוזיקה עד מותו ב-1988.

## ציטוט

## קישורים חיצוניים

* 


* San Francisco Opera official websit



## הערות שוליים


*
*


קטגוריה:מהגרים מאוסטריה לארצות הברית
קטגוריה:מנצחים יהודים אוסטרים
קטגוריה:מוזיקאים יהודים אוסטרים
קטגוריה:מנצחים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מנצחי אופרה
קטגוריה:מנהלי אופרה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1905
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1988
שצמן

**שצמן** הוא שם משפחה יהודי-אשכנזי, ככל הנראה נגזרת מהשם ש"ץ או המורכבת מן המילים הגרמניות "שאץ" שפירושה  "אוצר" ו"מאן" שפירושה "אדם, גבר" (איש האוצר?)

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
נבחרת גביע דייוויס של ארגנטינה

**נבחרת גביע דייוויס של ארגנטינה** היא נבחרת טניס הגברים הלאומית של ארגנטינה המשחקת בבית 1 של גביע דייוויס. הנבחרת מורכבת מבכירי הטניסאים הארגנטינאים.

נבחרת גביע דייוויס של ארגנטינה זכתה לראשונה בגביע ב-2016, היא הפסידה בכל ארבעת הגמרים האחרים אליהם העפילה בשנים 1981, 1996, 2008, ו-2013

שנה לאחר זכייתה של ארגנטינה בגביע הדייוויס ירדה ארגנטינה לבית 1 לאחר שהפסידה בשמינית הגמר של גביע הדייוויס נבחרת איטליה ובפליאוף על ההישרדות בבית העולמי הפסידה לנבחרת קזחסטן.

נבחרת ארגנטינה משתתפת בגביע דייוויס החל משנת 1921. גיז'רמו וילאס הוא השחקן בעל מספר ההשתתפויות הבינלאומיות הגדול ביותר, 81 והשחקן בעל מספר הניצחונות במשחקים, 57 במספרם.

ארגנטינה משחקת בצבעים תכלת ולבן. 

## קישורים חיצוניים

* נבחרת גביע דייוויס של ארגנטינה - דף הנבחרת מאתר גביע דייוויס
## הערות שוליים

ארגנטינה
טניס
קטגוריה:ארגנטינה: טניס
שער (מבנה)

ממוזער|שער במסגד אל-נור בווייטנאם
ממוזער|שער בתל אביב
**שער** הוא פתח בקיר של מבנה, חומה או גדר המקיפים שטח תחום. הדלת שבפתח או המסגרת שסביבו נקראות גם הן "שער".

## מטרות וסוגים

השער עשוי לשמש למניעת מעבר דרכו או לביקורת על העוברים בו, והוא עשוי להיות פריט דקורטיבי בלבד.
גודלו של השער עשוי לנוע מפתח פשוט שדי בו כדי לאפשר מעבר, דרך מבנה שער (פורטיקו) או מבנה שכל כולו הוא למעשה שער (לדוגמה שער ניצחון). השער עשוי לשמש מבנה מכל סוג או שטחים בעלי גודל וייעוד משתנים. דוגמה אופיינית של שער בעל חשיבות היסטורית ואדריכלית היא "שער העיר".

## משמעויות נוספות
מקורו של שער בענפי ספורט שונים היא בצורתו המזכירה שער, ושמו של עמוד שער בספר נובע מעקרון הכניסה לחלל.

## שערים מפורסמים

קובץ:Pergamonmuseum Babylon Ischtar-Tor.jpg|שער אשתר
קובץ:Persépolis, Irán, 2016-09-24, DD 27.jpg|שער כל האומות (duvarthim visadahyum)  בפרספוליס
קובץ:Itsukushima torii angle.jpg|שער הטוריאי של מקדש השינטו באיצוקושימה


## ראו גם
* דלת
* שער ניצחון
* שער מתרומם
* טוריאי

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אלמנטים אדריכליים
מחוזות מלאווי

מבחינה אדמיניסטרטיבית מלאווי מחולקת ל-3 מחוזות (Region). כול מחוז מחולק לנפות.

## קישורים חיצוניים
* נתוני אוכלוסייה, 2023 (הערכה)

*
תומאס טומקינס

**תומאס טומקינס** (באנגלית: Thomas Tomkins, 1572 - 9 ביוני 1656) היה מלחין יליד ויילס שמוצא משפחתו בקורנוול מסוף תקופת הרנסאנס ותחילת תקופת הבארוק. נוסף להיותו חבר חשוב באסכולת המדריגל האנגלי, היה טומקינס מלחין מוכשר של מוזיקה לכלי מקלדת ולהרכבים אינסטרומנטליים.

## חייו

טומקינס נולד בסנט דייוויד בפמברוקשייר. גם אביו היה מוזיקאי, מנצח המקהלה ונגן העוגב בקתדרלת סנט דייוויד; שלושת אחיו-למחצה היו גם הם מוזיקאים, אך איש מהם לא הגיע לתהילה שתומאס זכה לה. ב-1596 התמנה למדריך מקהלה בקתדרלת ווסטר. נראה שלמד במשך זמן מה אצל ויליאם בירד בלונדון, שכן מדריגל שחיבר מוקדש לבירד כמורו. בתקופת שהותו בלונדון פגש כפי הנראה את תומאס מורלי, כי מורלי כלל אחד מן המדריגלים של טומקינס באוסף החשוב שלו "ניצחונות אוריאנה" ב-1601.

בזמן לא ידוע לפני 1620 היה לנושא משרת כבוד בקפלה המלכותית וב-1625 התמנה לנגן עוגב בכיר בקאפלה ונראה שפרש ממשרתו זו בסביבות 1628. לפי כל הסימנים עבד בקתדרלה של ווסטר במשך עשרים השנים הבאות, אבל כשהעיר נפלה בשבי כוחות הפרלמנט ב-1646, בזמן מלחמת האזרחים האנגלית, איבד את משרתו, אם כי הותר לו להישאר במגוריו סמוך לקתדרלה. מוזיקה, בעיני הצד המנצח, הייתה משהו שיש להכחידו בכל הכנסיות (להוציא שירת מזמורי תהילים שקולים; העוגב של קתדרלת ווסטר (שטומקינס הזמין בשנת 1614) נהרס והמקהלה פוזרה. טומקינס עבר לגור עם בנו ונשאר עמו עד מותו.

## יצירותיו
טומקינס כתב מדריגלים, מוזיקה לכלי מקלדת, מוזיקה להרכבים אינסטרומנטליים, מזמורי תפילה ומוזיקה ליטורגית. סגנונו היה שמרני עד קיצוניות, אפילו אנכרוניסטי: הוא התעלם כנראה לחלוטין מן השינויים והחידושים שהביא עמו הבארוק בהשראת המוזיקה האיטלקית, וגם נמנע מכתיבה ברוב הצורות הפופולריות של זמנו, כמו שירים ללאוטה או לירה. שפתו הפוליפונית גם בעשור הרביעי של המאה ה-17, הייתה בפירוש ובמובהק השפה המוזיקלית של תקופת הרנסאנס. כמה מן המדריגלים שלו עתירי רגש, ובציורי המילים והכרומטיות שבהם אינם נופלים מאלה של מלחיני המדריגלים האיטלקים כמו לוקה מרנציו או לוצאסקו לוצאסקי.

טומקינס היה גם מלחין פורה של מזמורי תפילה וחיבר מהם יותר מכל מלחין אנגלי אחר במאה ה-17 מלבד ויליאם צ'יילד. יצירות אלה נהנו מהערכה גבוהה בשעתן וניתן להן ייצוג נכבד באוספים של כתבי-יד בני התקופה. שפר גורלה של המוזיקה של טומקינס, כי בנו נתניאל ערך את רובה והוציא אוסף ענקי של יצירותיו (בשם "מוזיקה דאו סאקרה") בשנת 1668, אחרי מותו; אלמלא כן, היה חלק גדול ממנה הולך לאיבוד בתקופת מלחמת האזרחים.

## לקריאה נוספת

*Article "Thomas Tomkins," in *The New Grove Dictionary of Music and Musicians*, ed. Stanley Sadie. 20 vol. London, Macmillan Publishers Ltd., 1980. 
**The Concise Edition of Baker's Biographical Dictionary of Musicians*, 8th ed. Revised by Nicolas Slonimsky. New York, Schirmer Books, 1993. 

* ערך "תומאס טומקינס" במילון גרוב החדש למוזיקה ומוזיקאים" בעריכת סטנלי סיידי, כרך 20, לונדון, מקמילן 1980
* "מילון המוזיקאים הביוגרפי המרוכז של בייקר", מהדורה שמינית, ערוך ומתוקן בידי ניקולס סלונימסקי. ניו יורק, ספרי שירמר 1993.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

* The Thomas Tomkins Society
* Listen to free recordings of a Madrigals and a free recording of Latin Church Music from Umeå Akademiska Kör.



## הערות שוליים

קטגוריה:מלחינים בריטים
קטגוריה:מלחינים מתקופת הרנסאנס
קטגוריה:מלחיני מדריגלים
קטגוריה:ילידי 1572
קטגוריה:נפטרים ב-1656
דאף (יצרן רכב)

**דאף** (**DAF** - Doorne’s Automobiel Fabrieken) היא חברת משאיות הולנדית, המייצרת מגוון משאיות, החל ממשאיות חלוקה קלות ועד למשאיות תובלה אסטרטגיות. בעבר יצרה החברה גם מכוניות קטנות, ואף מהפכניות (לדוגמה הייתה הראשונה שהשתמשה בתיבת הילוכים רציפה), אך בגלל קשיים כלכליים עקב משבר הדלק נמכרה החטיבה ליצרנית הרכב השוודית, וולוו. ברשות החברה גם חטיבת אוטובוסים הנקראת VDL BUS, שאף זכתה במכרז לאספקת אוטובוסים לאגד למספר שנים.

## מכוניות קטנות של דאף

משנת 1958 עד שנת 1975 ייצרה כלי רכב משפחתיים קטנים. בין הרכבים שייצרה : דאף 600, דאף דאפפודיל, דאף 30, דאף 33, דאף 44, דאף 45, דאף 46 ודאף 68. בשנת 1967 פיתחה את ה- "דאף 55", עם מנוע מקורר מים, 4 צילינדרים 1,108 סמ"ק. מעצב המכוניות של דאף היה ג'ובאני מיקולטי, שעיצב מספר עצום של אבות - טיפוס. דאף יצרה 816,000 מכוניות נוסעים

ממוזער|משאית דף

## מכוניות קונספט של דאף
* דאף Rijdende
* דאף סילורו

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:יצרני רכב הולנדיים
קטגוריה:חברות הולנדיות
קטגוריה:1928 בהולנד
קטגוריה:איינדהובן
קנסורינוס

**קנסורינוס** (בלטינית: **Censorinus**) היה סופר ומדקדק רומאי, בן המאה השלישית לספירה. 

קנסורינוס כתב ספר בשם *De Accentibus* שאבד, וספר נוסף בשם *De Die Natali* (על יום הלידה) אשר הגיע לידינו. ספר זה נכתב בשנת 238 כמתנת יום הולדת לפטרונו קווינטס קרליוס. הספר עוסק במגוון נושאים, בהם ההיסטוריה הטבעית של האדם, אסטרולוגיה, מוזיקה, טקסים דתיים, אסטרונומיה ופילוסופיה יוונית. החלק השני של הספר עוסק בכרונולוגיה ושאלות מתמטיות, ושימש חוקרים מודרניים בסידור התקופות בכרונולוגיה של העולם העתיק. המקורות הראשיים של הספר הם הסופרים וארו וסווטוניוס. ישנם חוקרים הטוענים שהספר כולו הוא גרסה של החיבור האבוד *Pratum* של סווטוניוס. קטעים מתוך חיבור בשם *De Natali Institutione*, העוסק באסטרונומיה, גאומטריה, מוזיקה ומשקל (שירה), ומודפס בדרך כלל יחד עם *De Die Natali* של קנסורינוס, אינם פרי עטו. חלק מכתב היד המקורי, הכולל את סופו של החיבור המקורי ואת שמו של מחבר הפרגמנט, אבדו.

על שמו של קנסורינוס נקרא מכתש קנסורינוס  על הירח.

קנסורינוס מזכיר את היהודים בחיבורו, כשהוא מבחין בין שני סוגי היריון, ומציין שהארוך יותר, בן 10 חודשים, נספר בעיקר על ידי "המספר 7, השולט בכל החיים האנושיים, כפי שסולון כותב, והיהודים פועלים לפי זה בחלוקה הכללית שלהם את הימים וכך גם נראה שמציינים הספרים האטרוסקים העוסקים בטקסים דתיים".

## קישורים חיצוניים

* Censorinys, באתר און ליין אנציקלופדיה (הופיע במקור במהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה) 
* Censorinus, '''De Die Natali''' 

## הערות שוליים

קטגוריה:רומאים בתקופת הקיסרות
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-3
רחוב בזל

**רחוב בזל** הוא רחוב רוחבי ב של תל אביב-יפו. הוא מוביל מרחוב דיזנגוף לרחוב אבן גבירול ואורכו 650 מטר. הוא קרוי על שם העיר בזל (שווייץ) בה נערך הקונגרס הציוני העולמי הראשון – "קונגרס בזל". אזכור לאירוע זה נמצא בכניסה לחניון בזל מתחת ל"כיכר בוני העיר" ברחוב.

## גאוגרפיה
במרכז הרחוב נמצא מתחם מסחרי-ציבורי המכונה "מתחם בזל". במתחם זה נמצאת "כיכר בוני העיר" וסביבה מספר מבנים, בהם תחנת מגן דוד אדום, בית רופאים, מגדל המגורים "מרום בזל" ושלט הנצחה לבונים-קבלנים שנטלו חלק בהקמת תל אביב. בעבר שכנו במתחם, נוסף על תחנת מגן דוד אדום, תחנת כיבוי האש המרכזית של תל אביב ומגרש חנייה למשאיות זבל. מגרש החנייה פונה ותחנת מכבי האש הועברה לקצהו הצפוני של רחוב אבן גבירול. המתחם התפתח ובצדדיו הדרומי (רחוב בזל) והמזרחי (רחוב אשתורי הפרחי) נפתחו בתי קפה, מאפיות, מסעדות וחנויות ייחודיות. בתי הקפה הרבים וחנויות העיצוב שבמתחם הקנו לו עם השנים תדמית כמעוז ה"יאפיות" וה"צפוניות" של תל אביב.

ברחוב דיזנגוף, סמוך למפגשו עם רחוב בזל, שכנה תחנת משטרת לב תל אביב. מרחב ירקון של המשטרה עבר משם לרחוב ראול ולנברג בצפון תל אביב ואילו מרחב יפתח נמצא כיום ברח' שלמה סמוך לגבול יפו. במקום תחנת המשטרה נבנה במקום חניון. בצידו האחר, בסמוך למפגשו של הרחוב עם רחוב אבן גבירול, נמצאת שגרירות מצרים בישראל.

## היסטוריה
הרחוב תוכנן בשנות ה-30 ונבנה בעיקר בשנות ה-40 וה-50 של המאה ה-20. מיקומו נקבע כבר בתוכנית גדס המקורית מ-1927 כאחד מרחובות הרוחב של צפון העיר. התוכנית למתחם מסחרי וציבורי במקום קיימת כבר בתיקון התוכנית מ-1938 (ראו מפה). התוכנית ייעדה את כל המבנן שבין הרחובות בזל, אשתורי הפרחי, השל"ה ואלקלעי להיות מתחם ציבורי ומסחרי בדומה למתחם הבימה אלא עם מוסדות ציבור אחרים.

עיריית תל אביב הציבה שתי לוחיות זיכרון ברחוב בזל:
* בזל 33 - לוחית זיכרון למפעל ליצור חומרי לחימה של האצ"ל ולאיש האצ"ל  שנהרג שם בפיצוץ חומר נפץ ב-2/9/47.
* כיכר בוני העיר - לוחית זיכרון של ההגנה על מקום אימונים וסליק שהיו בתחנת כיבוי האש שהייתה במקום זה.

### שוק בזל
בשנת 1938 הוקם במרכז הרחוב "שוק בזל" שהיה מבנה שוק מקורה עד לסגירתו בשנת 1986 והריסתו לאחר מכן והקמתם של מרכז מסחרי ומגדלי מגורים בשטחו (כיום: "**כיכר בוני העיר**", מגדלי מרום בזל, תחנת מגן דוד אדום, ובניין משרדים)

## גלריה

Tel Aviv Basel Street - 01.JPG|הרחוב בסמוך לכיכר בוני העיר
31.03.09 Tel Aviv 098 Basel 2.JPG|מגדל המגורים "מרום בזל"
31.03.09 Tel Aviv 100 Baesl 3.JPG|כיכר בוני העיר
31.03.09 Tel Aviv 099 Basel 4.JPG|כיכר בוני העיר
31.03.09 Tel Aviv 101 Basel 5.JPG|בית רונית רפאל בכיכר בוני העיר
31.03.09 Tel Aviv 102 Basel 6.JPG|מבני מגורים ועסקים לאורך כיכר בוני העיר
File:Basel parking in Tel Aviv.JPG|אזכור לקונגרס בזל בכניסה לחניון בזל
File:Basel parking, Tel Aviv.JPG|אימרתו של הרצל בכניסה לחניון בזל
File:Memorial plaque of the Hagana in Basel st., Tel Aviv.JPG|לוחית זיכרון של ההגנה ברחוב בזל
File:Irgun (Etzel) memorial plaque in Basel st., Tel Aviv.JPG|לוחית זיכרון של האצ"ל ברחוב בזל


## קישורים חיצוניים

* טיול עירוני מכיכר בזל לשפך הירקון - באתר הטיולים "טבע ונופים בישראל".

## הערות שוליים

בזל
קטגוריה:הצפון הישן: תחבורה
קורבן עוף

**קורבן עוף** בהלכה הוא תור או יונה המובאים כקורבן בבית המקדש. קורבן עוף בא רק בתור קורבן עולה ("עולת העוף") או קורבן חטאת ("חטאת העוף"), ולא כקורבן שלמים או קורבן אשם. 

**חטאת העוף** לעולם אינה באה לבדה, אלא היא תמיד מלווה בעוף ממין זהה הבא כקורבן עולה, וזוג עופות כזה מכונה בשם **קן**. המקרים המחייבים להביא קן מפורטים בספר ויקרא: יולדת, זב, זבה, ומצורע עני. כמו כן, זוהי האפשרות האמצעית עבור החייבים בקורבן עולה ויורד.

**עולת העוף** יכולה לבוא כבת זוג של חטאת העוף, אך יכולה גם לבוא לבדה כקורבן נדבה. כמו כן, גר שמתגייר חייב להקריב זוג עופות הבאים שניהם לעולה. לדעת הרמב"ם ניתן לקיים גם את מצוות עולת ראיה בעולת העוף.

ישנו הבדל משמעותי בין דיני חטאת העוף לבין דיני עולת העוף, ולכן הייתה חשיבות בהבדלה ביניהם ובמניעת ערבובם. מסכת קינים עוסקת במקרים שונים בהם התערבבו הקינים כך שלא ידוע איזו עוף הוא חטאת העוף ואיזו הוא עולת העוף. 
## ההגיון בבחירה של התורים ובני היונה בייצוג כלל העופות
בתלמוד מובא שיסוד הדבר שנבחרו התורים ובני היונה לייצג את כלל העופות, נעוצה היא בעובדה שהם העופות החלשים והנרדפים ביותר, כמובא בשמו של רבי אבהו; .

## לקריאה נוספת

* 

קטגוריה:קורבנות ביהדות
יוחנן גור

**יוחנן גור** (4 במרץ 1925 – 18 בנובמבר 2018) היה איש צבא ישראלי, שסיים את שירותו בצה"ל בדרגת אלוף, לאחר שכיהן כראש אגף אפסנאות.
250px|ממוזער|פורום פרישה לאלופים במחנה מטכ"ל, 6 באפריל 1981.

## ביוגרפיה
שמאל|ממוזער|250px|יוחנן גור ב-2015
גור נולד בביאליסטוק שבפולין. בשנת 1941 הצליח להימלט מפני הצבא הגרמני למרכז רוסיה. בשנים 1943–1945 לחם בגרמנים בשורות הצבא האדום. לאחר מלחמת העולם השנייה ניסה להעפיל לארץ ישראל אך גורש על ידי שלטון המנדט למחנות המעצר בקפריסין בהם שהה כשנה וחצי והצטרף לארגון ההגנה.

ב-1949 התגייס לצה"ל ושירת בתפקידים שונים במפקדת קצין ציוד וחימוש ראשי ובאגף האפסנאות (אג"א). במבצע קדש היה קצין אפסנאות בחטיבת חי"ר. בשנת 1957 מונה לעוזר קצין אפסנאות של פיקוד הדרום, בשנים 1959–1960 למד ב, בשנת 1960 מונה לקצין אפסנאות בחטיבת שריון ובשנים 1963 עד 1966 כיהן כקצין אפסנאות של פיקוד דרום. במלחמת ששת הימים שירת באוגדה 38 בפיקוד אריאל שרון, לאחר המלחמה שימש כמפקד יחידת פינוי שלל בחצי האי סיני. בשנת 1968 מונה לראש ענף תכנון וכוננות וראש ענף תחזוקה באג"א. ב-1969 מונה לראש מחלקת תחזוקה ובשנת 1973 התמנה לקצין אספקה ראשי, תפקיד בו כיהן בתקופת מלחמת יום הכיפורים.

בנו של גור,  נהרג במהלך מלחמת יום הכיפורים, כששירת בצוות "טנק הצוערים" שנפגע בקרב החווה הסינית וצוותו נעדר. לאחר הקרבות, יצא יוחנן גור למסע חיפושים ממושך של מספר חודשים, שהסתיים רק לאחר מציאת שרידי בנו ושניים מחבריו לצוות בחולות סיני, והעברת שרידי גופתו של איש הצוות הרביעי חודשים מספר לאחר מכן.

בשנת 1975 מונה ליועץ הכספי לרמטכ"ל ולראש אגף התקציבים. בשנת 1978 קודם לדרגת אלוף ומונה לראש אגף אפסנאות תפקיד בו כיהן עד 1984.

במהלך שירותו הצבאי, סיים גור לימודים גם ב.

### לאחר השחרור מצה"ל
לקראת שחרורו, קיבל גור הבטחה להתמנות למנכ"ל השק"ם, אולם בהצבעה חשאית בדירקטוריון החברה הועדף המנכ"ל בפועל, יהודה נאות, על פניו, והוא זכה בתפקיד רק באפריל 1984 כאשר נאות עבר לתפקיד היו"ר.

#### מגן דוד אדום
בין השנים 1993 ל-2005 כיהן כיו"ר הוועד הפועל של מגן דוד אדום ולאחר מכן כממלא מקום נשיא הארגון. יוחנן גור נכנס לתפקידו כסגן נשיא מד"א כשהארגון מצוי תחת מציאות כלכלית קשה ומאתגרת. בשנות פועלו הצליח להוביל לעצמאותו הכלכלית של הארגון תוך פיתוח מגוון שירותים, הגדלת מספר העובדים והמתנדבים והכפלת מספר התחנות. יוחנן יזם והקים את מערכת השליטה והבקרה במד"א ואת מערך המחשוב המבצעי והניהולי, פרויקט 'יורם' על שמו של בנו, סג"ם יורם גור, שנפל בקרבות במלחמת יום הכיפורים. תוכניות העבודה של יוחנן ושיטות הפעולה שלו מיושמות במד"א עד היום.

בין תפקידיו במד"א שימש גם כמנכ"ל מד"א בשנים 1994-1995.

## עמדותיו
בשנת 2004 היה בין החותמים על מכתב תמיכה של בכירי מערכת הביטחון בתוכנית ההתנתקות, הקובע שהתכנית חיונית לביטחון ישראל.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## ביאורים

## הערות שוליים

ימין|ממוזער|250px|גור חוגג את יום הולדתו ה-90 עם משפחתו

קטגוריה:אלופי צה"ל
קטגוריה:יועצים כספיים לרמטכ"ל
קטגוריה:מנכ"לים יוצאי שירות קבע בצה"ל
קטגוריה:בוגרי המכללה לביטחון לאומי
קטגוריה:יהודים אנשי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:עולים לאחר מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:קציני לוגיסטיקה ראשיים
קטגוריה:ראשי אט"ל
קטגוריה:גולי מחנות המעצר בקפריסין
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הצבאי קריית שאול
קטגוריה:אבות שכולים: חללי צה"ל
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:מנכ"לי מגן דוד אדום
קטגוריה:חברי המטה הכללי של צה"ל במלחמת לבנון הראשונה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1925
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2018
אל-אביאר

[שמאל|ממוזער|200px|שרידי [סרקופג]]
**אל-אביאר** הוא אתר ארכאולוגי בעיר מודיעין הנמצא צמוד לחניון הדרומי של פארק ענבה. 

המקום אינו מסומן במפות ואין וודאות בשמו. ישנה סברה לזהות את המקום כ**אל-אביאר** שמוזכר ומתואר בכתביו של החוקר הצרפתי שארל קלרמון-גנו. במקום נחשפו שרידי מבנה מאורך ומתקנים חצובים רבים. לידם התגלתה מערה אליה מובילות מדרגות חצובות. שרידי מבנה מאורך הם מנזר ביזנטי קטן - אחד ממספר מנזרים שהתגלו באזור מודיעין. 

הארכאולוג אלכסנדר און חפר במקום הזה. לדבריו, המקום היה מיושב בשתי תקופות: התקופה הביזנטית ותחילת התקופה הערבית הקדומה. אף על פי שרשות העתיקות אסרה לבנות באתר, המקום נפגע על ידי כלים כבדים שביצעו עבודות באזור. לעת עתה לעיריית מודיעין אין תוכנית לשימור האתר ושילובו בפארק. 

בשנת 2012 התגלה בקרבת מקום בית בד מהתקופה הביזנטית.


קובץ:El aviar-1.JPG|גת חצוב
קובץ:El aviar-4.JPG|שרידי פסיפס
קובץ:El aviar-5.JPG|מערה עם מדרגות
קובץ:El aviar-2.JPG|אגן חצוב


## לקריאה נוספת
* ערן תירוש, **מנזר במרכז העיר**, עיתון "מודיעין ניוס", 23 בדצמבר 2004.

## קישורים חיצוניים

אל-אביאר
קטגוריה:שפלת יהודה: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:מודיעין-מכבים-רעות: אתרים ארכאולוגיים
The Times Literary Supplement

**The Times Literary Supplement** (או **TLS**, כפי שמופיע על עמודו הראשי החל מ-1969) הוא שבועון ביקורת ספרותי שרואה אור בלונדון בידי News International, חברה בת של ניוז קורפ.

## היסטוריה
TLS החל להתפרסם בשנת 1902 כנספח לטיימס, אולם נהפך לפרסום נפרד ב-1914. לשבועון תרמו כותבים רבים בעלי שם, בכללם תומאס סטרנס אליוט, הנרי ג'יימס ווירג'יניה וולף, אולם ביקורות ספרות היו בדרך כלל אנונימיות עד לשנת 1974. הסופר והמבקר מרטין אמיס היה חבר המערכת בראשית הקריירה שלו. הפואמה Aubade של פיליפ לרקין הופיעה לראשונה ב-TLS בגיליון חג המולד של 1977. מזה שנים רבות נחשב ה-TLS כאחד מכתבי העת החשובים ביותר לביקורות הספרות.

TLS פועל בשיתוף פעולה הדוק עם הטיימס; גרסתו המקוונת מאוכסנת באתרו של הטיימס, ומשרדי המערכת שלו ממוקמים בבניין הטיימס, ברחוב פנינגטון, לונדון. עורכו הנוכחי הוא פיטר סטותרד (Peter Stothard), עורכו הקודם של הטיימס. הוא מילא את מקומו של פרדיננד מאונט (Ferdinand Mount), שכיהן בתפקיד עד 2003.

## לקריאה נוספת

* 


## קישורים חיצוניים
* 

* 
* אתר השבועון

קטגוריה:הממלכה המאוחדת: כתבי עת
נופי ים

**נופי ים** היא שכונה ברובע 1 בצפון-מערב תל אביב-יפו, בין הרחובות פרופס, לוי אשכול ואיינשטיין לבין חוף הים ומתחם שדה דב. מערבית לשכונות רמת אביב. לפני בניית השכונה היה ידוע האזור כ"הגוש הגדול".

## השכונה
השכונה גובלת בשכונת רמת אביב החדשה ממזרח, שכונת למד מדרום, הטיילת, שדה דב וחוף תל ברוך ממערב ושכונת אזורי חן מצפון.

בשכונה כ-2000 יחידות דיור, רובם בבניה רוויה לגובה ומיעוטם ווילות בבניה נמוכה. הבניינים הסמוכים לשדה דב נמוכים יותר מהבניינים הסמוכים לרמת אביב החדשה. בשכונה מתוכננים לקום עוד כ-12,000 יחידות דיור לזוגות צעירים. בדרום השכונה הוקם בית ספר אזורי.

בשכונה קיימים שני מרכזים מסחריים קטנים, ובהם משרדים, בית קפה מרכול וסניפי בנק. בדרום השכונה יש פארק שכונתי. במרכז השכונה יש קאנטרי עם בריכה וחדרי כושר פעילים. בשכונה פעיל בית הכנסת 'אוהל יוסף יצחק' המעניק שירותי דת לתושבי השכונה, בניהולו של הרב משה אברמד. שליח חב"ד בשכונה הוא הרב אליהו שוויכה המכהן גם כרב קהילת שער הרחמים.

הרחובות בשכונה קרויים כולם על שם אמנים: יאשה חפץ, יחזקאל שטרייכמן, ארתור רובינשטיין, מארק שאגאל, אמיר גלבע, דוד אויסטרך, יצחק בשביס-זינגר, אהרן צבי פרופס, אייזק שטרן, דמיטרי שוסטקוביץ' ויהודה עמיחי. הרחובות המשותפים לשכונה ולשכונות אחרות הם שדרות לוי אשכול ורחוב איינשטיין.

## היסטוריה
אדמות הגוש הגדול נרכשו על ידי מספר רב של גורמים פרטיים במחצית הראשונה של המאה ה-20. בשנות ה-30 הופקעו חלק מהאדמות לשם הקמת שדה דב. ריבוי הבעלים יצר תסבוכות משפטיות והקשה על פיתוח האזור. ככל שחלף הזמן, הועברו בהדרגה הבעלויות לירושה של הבעלים המקוריים, מה שהפך את המצב למסובך עוד יותר.

ב-1975 מינה בית המשפט שישה עורכי דין לניהול המתחם, במטרה לפתור את הבעיות שהתעוררו. ב-1980 חתמו מנהלי הגוש על הסכם עם המדינה, שעיקריו קובעים כי המדינה תרכוש את הקרקעות, ולאחר שיוסדר תכנונן, תעביר את זכויות הבעלות לבעלים. עוד נקבע בהסכם הסדר של חילופי קרקעות כנגד קרקעות המצויות בתחום שדה התעופה. מבחינה תכנונית מכונה השטח "גוש 6896".

מאז חתימת ההסכם התנהלו הליכי התכנון בעצלתיים, והליכים משפטיים שונים נמשכו, חלקם עקב מחלוקות על שכר הטרחה של מנהלי הגוש. רק במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 נבנו בנייני המגורים הראשונים, בחלקות המזרחיות של הגוש. בשנת 2006 הגיעו הצדדים להסכם נוסף, לפיו בעלי הקרקעות יעבירו למדינה 50% מזכויות הבנייה בגוש, ובמקביל יפונה שדה דב. לא נקבע לוח זמנים ליישום הסכם זה. בשנת 2009 הוצגו לעיריית תל אביב-יפו תוכניות ראשונות למתחם.

בשל הבעיות שעיכבו את פיתוחו של הגוש הגדול נוסף בחוק שמירת הסביבה החופית, שנחקק ב-2004, סעיף מיוחד הקובע כי אין בהוראותיו של החוק כדי לפגוע ב"התחייבות חוזית כתובה וחתומה, שעניינה זכויות בנייה או שימוש במקרקעין בתחום הסביבה החופית, ושניתנה כדין ובסמכות בידי המדינה, ערב פרסומה של הצעת חוק שמירת הסביבה החופית, התשס"ג-2003, ברשומות".

במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 החל אכלוס השכונה.

## קישורים חיצוניים
*

## הערות שוליים

קטגוריה:תל אביב-יפו: שכונות
דייוויד גרינוויי

**דייוויד גרינוויי** (באנגלית: **David Greenaway**; פברואר 1889 בקואטדייק - 1960 בפרת') היה כדורגלן סקוטי.

## קריירה
גרינוויי החל את קריירת הכדורגל שלו בקבוצת הנוער של שטלסטון, אך במאי 1908 חתם במועדון הלונדוני וולוויץ' ארסנל. למרות גילו הצעיר הוא הוצב מיד בהרכב הפותח של ארסנל, וערך את הופעת הבכורה במשחק מול נוטס קאונטי ב-2 בספטמבר 1908, שהיה גם המשחק הראשון של עונת 1908/1909 בליגה הראשונה. הוא החמיץ שני משחקים בלבד באותה עונה, ובמשך ארבע העונות הבאות זכה למקום קבוע בעמדת הקיצוני של ארסנל.

אולם, לאחר החתמתו בנובמבר 1913 של ג'וק רתרפורד הודח גרינוויי מההרכב לטובתו, והשתתף ב-14 משחקי ליגה בשתי העונות הבאות. גרינוויי גויס לשירות צבאי בזמן מלחמת העולם הראשונה, ושירת בחיל התותחנים המלכותי. הוא חזר לארסנל ב-1919 עם חידוש משחקי הליגה, אך בשתי העונות הראשונות לאחר המלחמה השתתף בשלושה משחקים בלבד. בסך הכל הוא השתתף ב-170 משחקים במדי ארסנל (161 בליגה ו-9 בגביע ה-FA), והבקיע בהם 13 שערים. ב-1921 הוא עזב את ארסנל וחזר לסקוטלנד, שם גידל כבשים בחווה.

## לקריאה נוספת
* טוני מתיוס, Who's Who of Arsenal (עמוד 118), מיינסטרים, 2007 ()

קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלנים סקוטים
קטגוריה:קשרי כדורגל סקוטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1886
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1946
New England Journal of Medicine

**The New England Journal of Medicine** (בקיצור **N Engl J Med** או **NEJM**) הוא כתב עת רפואי בשפה האנגלית שעובר ביקורת עמיתים ורואה אור בידי החברה הרפואית של מסצ'וסטס (Massachusetts Medical Society). הוא אחד מכתבי העת השפיטים לרפואה הפופולריים והנקראים ביותר ברחבי תבל. הוא גם כתב העת הוותיק שמתפרסם ברציפות לאורך פרק הזמן הארוך ביותר.

ג'ון קולינס וורן (John Collins Warren) ייסד את NEJM בשנת 1812 כרבעון שנקרא The New England Journal of Medicine and Surgery. ב-1828 הוא נהפך לשבועון ושמו שונה ל-The Boston Medical and Surgical Journal; מאה שנים מאוחר יותר הוא החליף את שמו לשם הנוכחי.

כתב העת מפרסם מאמרי מערכת, מאמרים על מחקרים מקוריים, מאמרי סקירה, כתבות, מקרי בוחן, ולו חלק מיוחד המכונה "Images in Clinical Medicine".

בין המחברים החשובים שכתבו ב-NEJM לאורך ההיסטוריה ניתן למנות את אוליבר ונדל הולמס האב (רופא דגול שהיה אביו של השופט אוליבר ונדל הולמס), הנס זינסר (Hans Zinsser) ולואיס תומאס (Lewis Thomas), כמו גם רופאים בעלי שם נוספים. אחד מעורכיו הראשונים, ג'רום סמית' (Jerome V.C. Smith), היה גם ראש עיריית בוסטון.

כתב העת זוכה בדרך כלל בדירוג ה-impact factor הגבוה ביותר מבין כתבי העת לרפואה (יותר ממתחריו Journal of the American Medical Association ו-The Lancet). בשנת 1977 זכה כתב העת בפרס לעיתונות מצטיינת מידי George Polk Awards.

NEJM מאפשר גישה מקוונת חופשית למאמרים (הוא עושה כן שישה חודשים אחרי הפרסום, הדבר אפשרי לגיליונות החל משנת 1993). כלל זה אינו חל על קוראים מארצות המתפתחות, שלהם יש גישה מיידית לתוכן בלי תשלום, לצרכים אישיים.

NEJM גם מחזיק בשני פודקאסטים, האחד כולל ראיונות עם רופאים וחוקרים שמפרסמים בכתב העת, והשני מסכם את תוכנו של כל גיליון. חלופה אחרת כוללת חינוך רפואי מתקדם (קובצי וידאו של נהלים רפואיים), וכן Weekly Image Challenge.

## קישורים חיצוניים

* 

* האתר של NEJM
* NEJM Videos in Clinical Medicine
* NEJM's Audio interview RSS feed, in XML format
* Pubmed search for New England Journal of Medicine
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:כתבי עת רפואיים
בקעת הנזירים

**בקעת הנזירים** היא אתר ארכאולוגי הנמצא באפיק נחל גמזו מצפון לחורבת זכריה והפארק הטכנולוגי של מודיעין-מכבים-רעות בשטח המוניציפלי של מועצה אזורית חבל מודיעין בתחומי יער בן שמן. האתר כולל שלושה שרידים: מערת אל חביס, מערת קבורה רומית ובריכת ביר א-שמי.
הכינוי "בקעת הנזירים" נטבע על ידי הגאוגרף זהר ברעם - חוקר האזור ומנהל הכפר החשמונאי בשילת.

## מערת אל חביס
ממוזער|מערת אל חאביס
המערה קיבלה את השם אל חביס ב שפירושה "מערת האסירים". המערה שימשה כנראה כמקום לינה לנזירים ולעולי רגל לירושלים. בתוך המערה נמצאים כוכי שינה וצלבים חרוטים על הקירות.

### מערתא דלוד

ממוזער|טקס הפרחת יונה ברחבת מערת הנזירים. בעקבות האגדה על רשב"י
על פי מחקר משנת 2022 נטען כי המהרי"ל דיסקין (סוף המאה ה-19) זיהה את מערת "אל חביס" בבקעת הנזירים עם מערת הרשב"י.

החוקר זאב וילנאי (המאה ה-20) הציע לזהות את מערת "אל חביס" בבקעת הנזירים (מערה מהתקופה הרומית בארץ ישראל), עם "מערתא דבקע" - המערה שהסתתרו רבי שמעון ובנו, וכן עם המערה שהסתתר בה נחום איש גמזו. השערות אלו הם על פי קרבת המערה ללוד העתיקה, בטענה כי בכל סביבתה של לוד, אין כל מערה. והקרובה אליה ביותר היא המערה בבקעת הנזירים.

כמו כן וילנאי, ולאחריו ד"ר שמואל זילכה (תחילת המאה ה-21) הציעו אפשרות כי הבריכה העתיקה שנמצאת למרגלות המערה הנקראת "ביר-א-שאמי" מזכיר את אותה אגדה וייתכן כי פרושה 'באר שמעון'.

בשנת 2025 הוצב שילוט ברחבת מערת הנזירים המציין את המסורת המזהה במקום את מערת רשב"י - "מדברא דלוד".

## מערת הקבורה הרומית
כ-100 מטרים מאל חביס נמצאת מערת קבורה רומית. המקום נסקר לראשונה על ידי שארל קלרמון-גנו בסוף המאה ה-19 ופורסם בספרו ב-1896. פתח המערה מעוצב כמכסה סרקופג ובמרכז הגמלון תבליט של עיט, סמל האימפריה הרומית.

## בריכת ביר א-שמי
במרכז הבקעה נמצאת בריכת מים שאורכה 15 ורוחבה עשרה מטרים. הבריכה שימשה כנראה לאגירת מי נחל גמזו לשימוש חקלאי.

## גלריה

Nazirim2.JPG|מערת אל-חביס
Nazirim5.JPG|בריכת ביר א-שמי
Nazirim3.JPG|מערת הקבורה הרומית
Nazirim4.JPG|עיטור העיט במשקוף מערת הקבורה


## לקריאה נוספת
* זוהר ברעם, **בתוככי מודיעים**, פרק "מערתא דלוד" בבקעת הנזירים אשר בשפלת לוד", מושב שילת, 2007
* 

## קישורים חיצוניים

* מנחם בנטוב, כתבה "בקעת הנזירים", באתר mcity, 20 בפברואר 2006
* לרוץ אל הגבעות ביער בן שמן, באתר קק"ל, 5 באפריל 2006
* טיול סביב מושב גמזו, 2009
* בקעת הנזירים, באתר עיריית מודיעין-מכבים-רעות, 20 בינואר 2021

## הערות שוליים

קטגוריה:שפלת יהודה: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:מודיעין-מכבים-רעות: היסטוריה
קטגוריה:ארץ ישראל: מערות קבורה
המהפכה הרומית

**המהפכה הרומית** (באנגלית: **The Roman Revolution**) הוא ספר מאת סר רונלד סיים אשר מגולל את אחרית ימיה של הרפובליקה הרומית ויצירתה של הקיסרות הרומית בידי אוגוסטוס קיסר. הספר ראה אור בהוצאת אוניברסיטת אוקספורד בקיץ 1939. מסקנתו העיקרית הייתה שהמבנה של הרפובליקה והסנאט לא התאימו לצורכי השלטון הרומי, וכי אוגוסטוס פשוט ניסה לנקוט בצעדים הנחוצים על מנת להשיב את חיי הציבור לתקנם. 

סיים מסתמך במחקרו על חיבורים פרופסורגרפיים, בייחוד על אלו של פרידריך מינצר, על מנת להראות באיזו מידה עלה בידי אוגוסטוס להשיג עצמה שלטונית, לא רשמית אמנם, אבל ללא עוררין, זאת באמצעות בניית מערכות יחסים אישיות בתוך המפלגה "הקיסרית", ואז השתמש בהן על מנת להביס את מתנגדיו, בהכניעו יריב אחד אחר משנהו. התהליך היה איטי, כשאוגוסטוס הצעיר נשען בתחילה רק על היותו שאר בשרו של יוליוס קיסר על מנת לרדוף את רוצחי קיסר, ואז לאורך תקופה של שנים הוא צבר בהדרגה כוח אישי בעודו מחזיר להלכה את הרפובליקה למצבה הקודם. בנוסף לכך, לציורו של סיים את דמותו של אוגוסטוס כדמות אוטוקרטית ומרושעת במידת מה, הייתה השפעה ניכרת על דורות של קלסיקאים.

מסקנתו על כך שמעשיו של אוגוסטוס היו בלתי נמנעים התקבלו פחות מאשר תיאורו את התהליך שבו תפס את השלטון, מאחר שבכל נקודה לאורך הקריירה שלו אנחנו רואים את אוגוסטוס מפעיל את כוח הבחירה החופשית שלו, אף על שהוא סבור שהיה זה לטובתה של רומא. אריך ס. גרואן מציע השקפה הפוכה, בטענו שהגישה המסורתית בדבר דעיכתה של הרפובליקה אינה נסמכת על ממצאים עובדתיים.

מאז הופעתו מודפס הספר המהפכה הרומית במהדורות חדשות מדי כמה שנים בידי הוצאת אוניברסיטת אוקספורד, האחרונה שבהן הייתה ב-2002. 

ארנאלדו מומיליאנו שיבח את הספר עם יציאתו ומוריץ בורה (Maurice Bowra) כתב ב-1939 על הספר: "עבודתו היא משכנעת ומעניינת באופן יוצא מן הכלל... זהו הספר הטוב ביותר שנכתב אודות ההיסטוריה הרומית מזה שנים רבות.

## לקריאה נוספת

* Arnaldo Momigliano, "Introduction to R. Syme, The Roman Revolution", translated and reprinted in A. D. Momigliano: Studies on Modern Scholarship (University of California Press, 1994; )

* גלן בורסוק, "הקיסר של ההיסטוריה הרומית", The New York Review of Books, 12 ביוני 1980

## קישורים חיצוניים
 הספר The Roman Revolution (מהדורת 1939) זמין לקריאה בארכיון האינטרנט 
* הספר The Roman Revolution, בגוגל ספרים 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי היסטוריה
עמנואל קנר

**עמנואל קנר** (1927 – 2009) היה אדריכל ואמן ישראלי יליד פולין.
## ביוגרפיה
עמנואל קנר נולד בשנת בקרקוב שבפולין ונפטר בשנת 2009 בישראל. כשפרצה מלחמת העולם השנייה הוגלה לסיביר ומשם לאוזבקיסטן. אחרי המלחמה למד אדריכלות במינכן ועלה לישראל עם הוריו ואחותו בשנת 1951.

הוא עבד כאדריכל במשרדיהם של האדריכלים אבא אלחנני ואריה שרון, ואחרי כן הקים משרד עצמאי בחיפה ובתל אביב.

**קנר** היה שותף מרכזי בתכנון בית החולים רמב"ם בחיפה וכאדריכל עצמאי תכנן, בין השאר את האגף המערבי במרכז רפואי בני ציון בחיפה (בית חולים רוטשילד) ואת בית הספר לבני מיעוטים, אל מותנבי בחיפה. ב-2016 הופקד אוספו המקצועי בארכיון אדריכלות ישראל.

## עבודות נבחרות
* בית החולים רמב"ם, חיפה כאדריכל מבצע במשרדו של אריה שרון. 
* מרכז רפואי בני ציון, חיפה.
* בית הספר אל מותנבי בחיפה.
* אגף היולדות מרכז רפואי הלל יפה חדרה
ממוזער|בית חולים רמב"ם, חיפה

ממוזער|מרכז רפואי בני ציון, חיפה

## כאמן פלסטי

**קנר** משלב בין מקצועו כאדריכל ותחביבו כצייר.
סגנונו של **קנר** שואב ממקורות מגוונים. ניכרות בו בעיקר השפעות של זרמים שונים של אמנות החצי הראשון של המאה העשרים, בעיקר פוסט אימפרסיוניזם, אקספרסיוניזם ופוביזם.


תמונה:kanner-1.jpg|
תמונה:kanner-2.jpg|
תמונה:kanner-3.jpg|
תמונה:kanner-4.jpg|
תמונה:Kanner_5.jpeg
תמונה:Kanner_6.jpeg


קטגוריה:אדריכלים ישראלים
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950

קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2009
כביש 672

**כביש 672** הוא כביש אורך אזורי בצפון ישראל.

## מסלול
הכביש, באורך של כ-42.5 ק"מ, מחבר את מרכז מטרופולין חיפה בצפון עם רמות מנשה בדרום, לאורך גב הר הכרמל. הוא עובר לכל אורך הרכס, תוך שהוא משרת את יישובי ואדי מילק, כפרי הכרמל – עספיא ודלית אל-כרמל, פארק הכרמל, אותו הוא חוצה; אוניברסיטת חיפה בהר טללים ודניה, אחוזת שמואל וכרמל מרכזי, כאשר בתחומי חיפה הוא מחליף את שמו – משדרות אבא חושי לרחוב חורב ולשדרות מוריה. בצומת שדרות הנשיא ודרך הים, הידוע גם כ"מרכז הכרמל", פונה הכביש בחדות מערבה וגולש לאורך דרך הים במורד ההר, עד למפגשו עם שדרות ההגנה – כביש 4, לחוף הים התיכון.

בחלקו הגדול הבין-עירוני כביש 672 ידוע כדרך נופית, וככזה גם מסומן במפות. כקילומטר וחצי דרומית לאוניברסיטה יוצאת ממנו דרך נופית נוספת, כביש 7212, היורדת מזרחה לכיוון נשר. כבישים משניים אחרים שמתחברים אליו הם כבישי יקנעם עילית, כביש 6953 למשמר העמק ומסלולים קטנים בפארק הכרמל.

חלקו של הכביש בין שכונת אחוזה ועספיא נסלל בשנת 1941, כחלק מקו ההגנה של הצבא הבריטי על רכס הכרמל במלחמת העולם השנייה.

ממוזער|שמאל|250px|כביש 672 בתחומי עספיא

## צמתים ומחלפים עיקריים בכביש

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: כבישים
קטגוריה:חיפה: תחבורה
קטגוריה:הכרמל
קטגוריה:רובע רמות הכרמל
קטגוריה:מערב חיפה
קטגוריה:רובע כרמל
קטגוריה:רמות מנשה
קטגוריה:עספיא
קטגוריה:דלית אל-כרמל
קטגוריה:דליה (קיבוץ)
קטגוריה:גלעד (קיבוץ)
קטגוריה:אחוזת שמואל
עצבת אל-אנצאר

**עצבת אל-אנצאר** (בערבית: **عصبة الأنصار**, תרגום: חטיבת התומכים בנביא מוחמד) הוא ארגון טרור פלסטיני הפועל בלבנון, בעיקר במחנות הפליטים עין אל חילווה ליד צידון ונהר אל-בארד ליד טריפולי. הארגון הוקם בשנת 1982 על ידי השיח' השאם אל-שרידי, ורבים מפעילי ארגון אף השתתפו בלחימה באפגניסטן, בבוסניה, בצ'צ'ניה ובחבל קשמיר.

בסמלו של הארגון מופיע הביטוי "אין ממשל בלא ג'יהאד ואין ג'יהאד ללא דם".

## הקשר עם אל-קאעידה
מועצת הביטחון של האו"ם מחשיבה את עצבת אל-אנצר כמסונף לאל-קאעידה. הקשר הראשוני בין ארגון עצבת אל-אנצאר ובין ארגון אל-קאעידה נוצר במהלך המלחמה באפגניסטן, בין השנים 1979 עד 1989, כאשר מוג'אהדין משני הארגונים הצטרפו למלחמה בסובייטים שפלשו לאפגניסטן. בתום הקרבות, עם שובם לארצם, הביאו הלוחמים עמם את הרעיונות של ג'יהאד נגד ה"מערב", ואף החלו לבצע פיגועים נגד מטרות מערביות בלבנון. לפי כמה דיווחים, בשלהי שנות התשעים של המאה העשרים, ארגון אל-קאעידה סיפק מימון כספי משמעותי לארגון עצבת אל-אנצאר, ופעילי עצבת אל-אנצאר אף התאמנו במחנות האימון של אל-קאעידה באפגניסטן. כתוצאה משיתוף הפעולה בין הארגונים, עצבת אל-אנצאר התפתח והפך מארגון בעל שאיפות אזוריות לארגון בעל מטרות רחבות וגלובליות יותר.

## הערות שוליים

קטגוריה:ארגוני טרור פלסטינים
קטגוריה:לבנון: ארגונים
קטגוריה:ארגונים שהוגדרו על ידי הממלכה המאוחדת כארגון טרור
ברבור שחור

**ברבור שחור** (שם מדעי: *Cygnus atratus*) הוא מין עוף מים גדול, מהסוג ברבור. מקור שמו של הברבור השחור הוא בנוצותיו השחורות, המקנות לו מראה ייחודי ויוצא דופן בקרב הברבורים, שהם לבנים בדרך כלל. 

הברבור השחור התגלה באוסטרליה לראשונה כבר במאה ה-17. בשנת 1697 הפליג החוקר ההולנדי ווילם דה ולמינג אל תוך נהר הזורם במערב אוסטרליה וקרא לו בשם נהר סוואן (בהולנדית: Swaanerivier) על שם הברבור שנצפה באזור.

הברבור השחור תואר לראשונה על ידי חוקר-הטבע האנגלי ג'ון לאת'ם ב-1790. הוא קטלג אותו כמין יחיד בסוג *Chenopis atratus* ,*Chenopis*. לאחר מכן הועבר כמין לסוג ברבור.

הברבור השחור מקנן בדרום מזרח ודרום מערב אוסטרליה, והוא מופיע בסמלה ובדגלה של אוסטרליה המערבית החל מ-1870. ב-1973 אומץ הברבור השחור כעוף הלאומי של המדינה.

## תיאור
[ימין|ממוזער|200px|הברבור השחור ב[סמל אוסטרליה המערבית]]
רוב נוצותיו של הברבור השחור הן שחורות, למעט חלק מנוצות התעופה. המקור הוא בצבע אדום-בוהק, אך קצהו בהיר יותר. הזכרים גדולים יותר מהנקבות, ומקורם ארוך יותר. נוצותיהם של הברבורים הצעירים בהירות יותר, וגונן אפרפר, אך הן משחירות עם התבגרותם.

אורכו של ברבור בוגר נע בין 110 ל-140 סנטימטרים. משקלו נע בין 4 ל-9 קילוגרמים. מוטת כנפיו מגיעה ל-1.6 עד 2 מטרים. צוארו ארוך, גם בהשוואה למינים אחרים של ברבורים, ומעוקל בצורת האות S.

בעונות גשומות במיוחד הברבורים נודדים צפונה, לחלקיה היבשים של אוסטרליה, כדי לקנן, וחוזרים דרומה עם השיפור במזג האוויר.

## אוכלוסייה ותפוצה כיום
מספר הפרטים החיים כיום מוערך ב-500,000, ואין נשקפת למין סכנת הכחדה. בניו זילנד היה קיים ברבור ניו זילנד (*Cygnus sumnerensis*), אשר נחשב עד 2017 כתת-מין של הברבור השחור, והוכחד עקב ציד על ידי המאורים.

פרטים רבים של המין האוסטרלי הובאו לניו זילנד החל מ-1864 לשמש כעופות-נוי בברכות ואגמים, והמין מקנן בה עד היום. חלקם הגיעו לניו זילנד במעוף מאוסטרליה. פרטים בודדים הובאו גם לבריטניה, שם הם חיים בברכות.

## הברבור השחור כמונח
עד לגילויו באוסטרליה במאה ה-17, לא היה המין ידוע לחוקרי הטבע. בשל כך הפך הברבור השחור לשם נרדף למאורע, שיש סבירות נמוכה מאוד שיקרה. על שמו נקראת תאוריית הברבור השחור, העוסקת באירועים שהסבירות להם נמוכה עד אפסית, שבסופו של דבר קורים. ספרו של נאסים טאלב, הברבור השחור, עוסק בתאוריה זו.

## הברבור השחור בתרבות ובספרות
רפאל סבטיני כתב את ספר ההרפתקאות "הברבור השחור" ב-1932. ב-1942 הופק סרט בשם זה בכיכובם של טיירון פאואר ומורין או'הארה. הסרט זכה בפרס אוסקר לצילום הטוב ביותר.

שלושה אלבומי מוזיקה יצאו בשם זה.

בשנת 2010 יצא בארצות הברית סרט קולנוע בשם ברבור שחור, בכיכובה של השחקנית נטלי פורטמן. על משחקה בסרט זכתה פורטמן בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר.

## גלריית תמונות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1790
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון לאת'אם
קטגוריה:אוסטרליה המערבית: סמלים לאומיים
קטגוריה:אוסטרליה: עופות
קטגוריה:ברבורים
מחוזות מצרים

מבחינה אדמיניסטרטיבית מצרים מחולקת ל-27 מחוזות (محافظة). כול מחוז מחולק לנפות. מחוזות מצרים הם הרמה הגבוהה ביותר בהיררכיית השיפוט של המדינה. מחוז מנוהל על ידי מושל, הממונה על ידי נשיא מצרים. 
מפת המחוזות|שמאל|ממוזער|500x500 פיקסלים

## ראו גם
* נום (מצרים העתיקה)

## קישורים חיצוניים

* נתוני אוכלוסייה, 2023 (הערכה)

*
קטגוריה:מצרים: חלוקה מנהלית
קטגוריה:רמת החלוקה המנהלית הראשונה לפי מדינה
וידאו 2000

**וידאו 2000**, הידוע גם כ-V2000 וכ-VCC (ר"ת: Video Compact Cassette - קלטת וידאו קומפקטית) הוא פורמט של קלטות עם סרט מגנטי שיוצר על ידי חברות פיליפס וגרונדיג כדי להתחרות בפורמט VHS של חברת JVC ופורמט Betamax של סוני. הפצה של מוצרי V2000 החל ב-1979 והסתיים ב-1988. המוצרים נמכרו באירופה, ברזיל וארגנטינה.
התכונה העיקרית של הפורמט היה להשתמש בשני צידי הסרט המגנטי ובכך להכפיל את משך זמן ההקלטה על הסרט. משנת 1985, רוב השוק היה בשליטת פורמט VHS.

[ממוזער|שמאל|[וידאו טייפ VR2020 של פיליפס.]]

בפורמט V2000 היה מספר חידושים שלא היו אצל הפורמטים המתחרים VHS ו-Betamax:
* הקלטה בשני צידי הסרט המגנטי.
* הקלטת הייתה סגורה לגמרי כאשר לא הייתה בשימוש. בניגוד למתחרות שבהן היה רווח אשר חשף את הסרט המגנטי הרגיש. רק כאשר הקלטת הייתה מוכנסת למכשיר הווידאו, הסיכה הייתה נכנסת לקלטת ומאפשרת לקרוא את המידע שעליה.
* שילוב של טכנולוגית DTF (ר.ת. Dynamic Track Following). טכנולוגיה זו אפשרה מעקב טוב יותר אחרי המידע שנכתב בקלטת כך שבקריאה הסיכה הייתה מכוונת למקום הקריאה הבא עוד לפני הקריאה עצמה על ידי הקצעת חלק מהסרט המגנטי שבו נתוני מסלול הקריאה הנדרש.
* בכל וידאו טייפ של V2000 הייתה הפונקציה של חזרה אוטומטית לאחור (auto-rewind). פונקציה זו הוכנסה לאחר מכן לפורמטים האחרים (VHS ו-Betamax).
* הקטנה דינמית של רעש-קלטת (tape-hiss) - רעש בתדר גבוה הקיים בקלטות מגנטיות אנלוגיות.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלקטרוניקה בידורית
קטגוריה:וידאו
קטגוריה:טכנולוגיות מיושנות
מתיו לוק

**מתיו לוק** (באנגלית: **Matthew Locke**; נולד ב-1621 בקירוב, נפטר ב-1677) היה מלחין ותאורטיקאי מוזיקה אנגלי מתקופת הבארוק.

## חייו
בנעוריו הוכשר לשיר במקהלה של קתדרלת אקסטר בהדרכת אדוארד גיבונס, אחיו של אורלנדו גיבונס. בגיל שמונה-עשרה ערך לוק מסע בארצות השפלה ואפשר שבזמן זה גם עבר לדת הקתולית.

לוק חיבר יחד עם כריסטופר גיבונס, בנו של אורלנדו, את המוזיקה ל"קופידון והמוות", מחזה קצר משנת 1653 מאת המחזאי בן תקופת קרוליין ג'יימס שירלי. זו הפרטיטורה היחידה ליצירה דרמטית ששרדה מאותה תקופה. לוק היה אחד מחמישיית מלחינים, שכתבו מוזיקה ליצירה "המצור על רודוס" (1656), האופרה המוקדמת, פורצת הדרך, של סר ויליאם דאווננט. לוק כתב מוזיקה לאופרות הבאות של דאווננט, "אכזריות הספרדים בפרו" (1658) ו"תולדות סר פרנסיס דרייק" (1659). הוא חיבר את המוזיקה למרש התהלוכה להכתרת צ'ארלס השני.

בשנת 1673 יצאה לאור המסה של לוק על תאוריה של המוזיקה, "מלותזיה". עמוד השער מתאר אותו כ"מלחין בשירות הוד מלכותו ונגן עוגב בקאפלה של הוד מלכותה" (צ'ארלס השני וקתרין מברגנצה). לוק שירת את המלך צ'ארלס גם כמחבר מוזיקה לכלי נשיפה ("מוזיקה לטרומבונים ולקורנטים של המלך") ולכינורות. (מחליפו במשרה זו היה הנרי פרסל; לוק תואר כמדריכו של פרסל). ב-1675 חיבר את המוזיקה ל"פסיכה" של תומאס שאדוול.

## לקריאה נוספת

* Baker, Christopher Paul, ed. *Absolutism and the Scientific Revolution, 1600–1720: A Biographical Dictionary.* London, Greenwood Press, 2002.

* בייקר, כריסטופר פול, עורך. "אבסולוטיזם והמהפכה המדעית, 1600 - 1720: מילון ביוגרפי", לונדון, הוצאת גרינפילד, 2002

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים




קטגוריה:מלחינים בריטים
קטגוריה:מלחינים מתקופת הבארוק
קטגוריה:ילידי 1621
קטגוריה:נפטרים ב-1677
כפל (שיר)

**כפל** הוא שיר שנכתב על ידי יהודה גור-אריה והולחן על ידי נחום היימן, והתפרסם בביצועה של חוה אלברשטיין.

השיר קצר ואישי, ושונה מהכתיבה המסורתית של שנות ה-60 בזמר העברי. בשיר ארבעה בתים המכילים ארבע שורות כל אחד, וכתובים בחריזה מסורגת. זוג השורות הראשון בכל בית מציג ניגוד אחר שהדובר חש בתוכו, למשל: "מישהו בוכה בי / מישהו בי רן", ומכאן שמו של השיר: "כפל" על שום הכפילות שבתחושות הדובר. אלברשטיין בעצמה כתבה: "כמה הרבה אפשר לומר בכל כך מעט מילים, זה כמעט הייקו יהודי, שיר שבדיעבד נוגע בכל מה שאני עושה כל חיי".

השיר הוקלט לראשונה עם גיטרה בלבד לתקליט אוסף שירי נחום היימן והוכנס לאחר מכן גם לתקליטה של אלברשטיין "מות הפרפר" מ-1968, בעיבוד שכלל גם אבוב וקונטרבס. אותה גרסה גם נכללה באוסף המיטב של נחום היימן שיצא ב-2005. אלברשטיין המשיכה לשיר את השיר בהופעותיה, וגרסה של השיר בהופעה חיה אף נכללה באלבום מאוחר יותר של אלברשטיין, "חוה אלברשטיין בהופעה", שיצא באוקטובר 2008.

## קישורים חיצוניים

* 
*  (2008, בליווי גיטרה)
*  (1968, בליווי גיטרה, אבוב וקונטרבס)
* [בגרסה הצרפתית Dites-lui של אדי מארנה, בביצועה של [מארי לאפורה] באתר "דיילי מושן"]

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 1968
קטגוריה:שירי חוה אלברשטיין
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי נחום היימן
אליפות אירופה בכדורסל 1957

**אליפות אירופה בכדורסל 1957**, המכונה גם **[[יורובאסקט]] 1957**, היא האליפות העשירית שנערכה על ידי פיב"א אירופה.

16 נבחרות השתתפו בטורניר. 

הטורניר נערך בסופיה,בולגריה באצטדיון הלאומי החדש.

באליפות זו זכתה נבחרת ברית המועצות בתואר, בפעם הרביעית בתולדותיה ובכך "החזירה" לעצמה את התואר שאבד לה שנתיים לפני כן.
נבחרת ישראל לא השתתפה באליפות, בפעם השנייה ברציפות, שוב עקב חוסר במקורות מימון להשתתפותה.

## שיטת המשחקים

16 הנבחרות הוגרלו לארבעה בתים בני 4 נבחרות כל אחד. שתי הראשונות מכל בית העפילו לבית הגמר שנערך בשיטת ליגה בת שמונה קבוצות. הראשונה בבית הגמר זכתה באליפות.
הקבוצות שלא העפילו לבית הגמר שיחקו ביניהן בשיטת ליגה בת 8 קבוצות על המקומות 9-16.

## השלב המוקדם

#### בית א

} צ'כוסלובקיה
|**6**||3||0||273||142||131+
|- align=center bgcolor=ccffcc
|align=right| יוגוסלביה
|**5**||2||1||244||175||69+
|- align=center
|align=right| סקוטלנד
|**4**||1||2||148||259||111-
|- align=center
|align=right| אלבניה
|**3**||0||3||136||225||89-
|}

#### בית ב

} פולין
|**5**||2||1||188||171||17+
|- align=center
|align=right| טורקיה
|**4**||1||2||179||192||13-
|- align=center
|align=right| אוסטריה
|**3**||0||3||133||249||116-
|}

#### בית ג

} צרפת
|**5**||2||1||196||165||31+
|- align=center
|align=right| איטליה
|**4**||1||2||177||185||8-
|- align=center
|align=right| מערב גרמניה
|**3**||0||3||149||256||107-
|}

#### בית ד

}הונגריה
|**6**||3||0||200||154||46+
|- align=center bgcolor=ccffcc
|align=right| רומניה
|**5**||2||1||205||183||22+
|- align=center
|align=right| פינלנד
|**4**||1||2||187||207||20-
|- align=center
|align=right| בלגיה
|**3**||0||3||169||217||48-
|}

## משחקי הדירוג 9-16

} טורקיה
|**14**||7||0||525||364||161+
|- align=center
|align=right| איטליה
|**13**||6||1||500||350||150+
|- align=center
|align=right| פינלנד
|**12**||5||2||499||435||64+
|- align=center
|align=right| בלגיה
|**11**||4||3||473||461||12+
|- align=center
|align=right| מערב גרמניה
|**10**||3||4||342||364||22-
|- align=center
|align=right| אוסטריה
|**9**||2||5||342||364||22-
|- align=center
|align=right| סקוטלנד
|**8**||1||6||368||492||124-
|- align=center
|align=right| אלבניה
|**7**||0||7||340||559||219-
|}

## שלב הגמר

} צ'כוסלובקיה
|**12**||5||2||505||458||47+
|- align=center
|align=right| הונגריה
|**11**||4||3||480||433||47+
|- align=center
|align=right| רומניה
|**10**||3||4||440||462||22-
|- align=center
|align=right| יוגוסלביה
|**9**||2||5||476||584||108-
|- align=center
|align=right| פולין
|**8**||1||6||456||518||62-
|- align=center
|align=right| צרפת
|**7**||0||7||417||501||84-
|}

## שחקנים מצטיינים
* השחקן המצטיין - אירז'י באומרוק 
* מלך הסלים - אדי טראס  - 24.4 נקודות בממוצע למשחק

## דירוג סופי

## קישורים חיצוניים
* [פירוט התוצאות באתר [פיב"א אירופה]]
* האליפות, באתר פיב"א
* תיאור שלב סיום
* נתונים מאתר linguasport

קטגוריה:אליפויות אירופה בכדורסל
קטגוריה:תחרויות כדורסל ב-1957
קטגוריה:תחרויות ספורט בבולגריה
קטגוריה:סופיה: ספורט
קטגוריה:בולגריה: כדורסל
צפון דארפור

**צפון דארפֿוּר** (בערבית: **شمال دارفور**; הגייה: שִׁמאל דארפֿוּר) היא אחת מ-18 המדינות (וילאיאת) בסודאן ואחת מחמש הווילאיאת המרכיבות את חבל דארפֿוּר. שטחה הוא 296,420 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה 1,583,000 (נכון ל-2006). בירתה היא פאשיר.

קטגוריה:סודאן: מדינות
קטגוריה:דארפור
ואראפ

**ואראפ** (בערבית: **واراب**) הייתה אחת מעשר "המדינות", כלומר היחידות הפדרליות שהמרכיבו את דרום סודאן בין השנים 2011 ל-2015. שטח ואראפ הוא 31,027 קמ"ר ונכון ל-2008 עמדה אוכלוסייתו על 920,045 נפש. בירתה היא העיר קוג'וק.

## קישורים חיצוניים
* South Sudan’s Kiir reshuffles cabinet, parliament of Warrap and E. Equatoria 
* Basketball star Bol buried in south Sudan

קטגוריה:דרום סודאן: מדינות
בית הדואר (וילהלמה)

שמאל|ממוזער|250px|תיבות הדואר הטמפלריות
**בית הדואר ב[[וילהלמה|ווילהלמה]]** הוא מבנה היסטורי, מראשוני הבתים במושבה הטמפלרית (היום מושב בני עטרות), אשר נבנה בשנת 1902.

זהו המבנה היחיד במושבה מבין מבני הציבור בעל קומה בודדה (אך עם עליית גג).
במבנה שכנה מזכירות המושבה ומוקד הנהלת החשבונות בה. כמו כן, זה היה מרכז חלוקת דואר לבני המושבה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה שכנו במבנה חיילים בריטיים אשר עשו בו שימוש.

לאחר קום המדינה והקמת מושב בני עטרות נוספה למבנה תוספת בנייה בחלקו הדרום מערבי. כיום המבנה משמש עדיין כמרכז חלוקת דואר ובנוסף משמש כמועדון לחבר הוותיק.

קטגוריה:טמפלרים: מבנים
וילהלמה
מדינת הנילוס העליון

**מדינת הנילוס העליון** (בערבית: **ولاية أعالي النيل**, וילאית אעלא א-ניל) הייתה אחד מעשרת מחוזות דרום סודאן בין השנים 2011 ל-2015. שטחה הכולל היה כ-77,773 קמ"ר ואוכלוסייתה מנתה 964,353 נפש  (נכון ל-2008). בירתה הייתה מלקאל.
הנילוס הלבן עבר בשטח המחוז לשעבר. עד 1959 התכוונה מצרים לספח אליה את המדינה הזו כמו את סודן כולה.

## קישורים חיצוניים

הנילוס העליון
כפל מס

**כפל מס** הוא מצב של גביית מס על ידי שני גורמים או יותר על אותה הכנסה, נכסים או פעולות פיננסיות. כפל מס מתייחס לשני מצבים שונים:
* כפל מס משפטי: כפל מס בו שתי רשויות מס (או יותר) מטילות מס על אותו נישום (יחיד או חברה). כך למשל עובד המועסק בחו"ל, נדרש לשלם מס על פי חוקי המס של המדינה בה הוא עובד (מדינת המקור), ובמקביל גם תשלום למס ההכנסה של המדינה בה הוא תושב (מדינת התושבות). בדומה לכך, חברה הרשומה במדינה א', אך בעלי המניות שלה שולטים ומנהלים אותה ממדינה ב', עלולה לחוב במס חברות בשתי המדינות.    
*כפל מס כלכלי: כפל מס בו שתי רשויות מס מטילות מס על שני נישומים שונים בקשר לאותה הכנסה. הכוונה היא בדרך כלל למיסוי הדו שלבי הנהוג במיסוי חברות. בשיטת המיסוי הדו-שלבית, ממוסה הכנסת החברה בשני שלבים: בשלב הראשון ברמת החברה (למשל בישראל: מס החברות) ובשלב השני כאשר רווחי החברה מחולקים לבעלי המניות (דיבידנד). כאשר מתרחש אירוע מס המערב שתי רשויות מס, עלולה אחת הרשויות (או שתיהן) לטפל בכל שלב באופן שאינו מתחשב בשלב האחר. מדינה א' עלולה לראות בחברה גוף אטום ולמסות את הכנסתה במס חברות, בעוד מדינה ב' רואה בו גוף שקוף ולמסות את הכנסתה כהכנסה של בעלי המניות. כמו כן, מדינה א' עלולה לראות בעסקאות מסוימות שעושה החברה עם בעלי המניות (דוגמת מתן הלוואות) כעסקאות במהלך העסקים הרגיל, בעוד מדינה ב' תראה בהן חלוקת דיבידנד- תוך יצירת פער חשבונאי בין המדינות השונות. 
 
## אמנה למניעת כפל מס

אמנה בינלאומית למניעת כפל-מס היא הסכם בין מדינות המשקף את הסכמתן בדבר חלוקת זכויות המיסוי לגבי סוגים שונים של הכנסה. מטרת אמנה למניעת כפל מס היא למנוע כפל מס על אותה הכנסה. בסיטואציה של עסקאות בינלאומיות, עלול להיווצר מצב של כפל-מס, אם יותר ממדינה אחת תממש את זכותה להטיל מס על אותה ההכנסה מכוח זיקתה לאותה הכנסה. מדובר למעשה באמצעי שיתוף פעולה מובהק בתחום המס בין מדינות המקבל משמעות מיוחדת בעידן של גלובליזציה ופריסה גלובלית של עסקים.

## כפל מס פנים-מדיני
במקרים מסוימים ייתכן מצב של כפל מס אפילו בתחומה של אותה המדינה, כאשר לנפות או למחוזות של המדינה יש סמכות מיסוי עצמאית. בארצות הברית למשל לכל אדם יכולה להיות כתובת אחת בלבד, אך לאחר מותו מספר מדינות יכולות לטעון שהוא התגורר בתחומן ולדרוש מס על נכסיו לצורך מס עזבון. כפל מס מסוג זה מתאפשר על ידי בתי המשפט במדינה כל עוד אין חוק המסדיר את המיסוי ושסך המיסים המוטלים על הנכס לא עולים על 100% מערכו. 

## ראו גם
* תחרות מס
* תכנון מס
* הטבת מס
## קישורים חיצוניים

* אמנות למניעת כפל מס, באתר של משרד האוצר
* 

קטגוריה:מס הכנסה
קטגוריה:מיסוי בין-לאומי
מערב בחר אל-ע'זאל

**מערב בחר אל-ע'זאל** (ערבית: **غرب بحر الغزال**; הגייה: ר'רב בחר אל-ר'זאל)  היה אחד מעשרת מחוזות דרום סודאן בין השנים 2011 ל-2015. המחוז שכן בחבל בחר אל-ע'זאל . שטחו היה 93,900 קמ"ר, אוכלוסייתו הייתה כ-333,431 (נכון ל-2008) ובירתו הייתה העיר ואו. המחוז חולק לשלוש נפות: ראג'ה, נהר ג'ור (Jur) וואו.

קטגוריה:דרום סודאן: מדינות