טוקיו ג'ו

**טוקיו ג'ו** (באנגלית: **Tokyo Joe**) הוא סרט פשע ופילם נואר אמריקאי משנת 1949 בבימויו של סטיוארט הייזלר, בכיכובם של המפרי בוגרט, אלכסנדר נוקס ופלורנס מארלי. זהו סרטו הראשון של הייזלר מתוך שניים בכיכובו של בוגרט; השני היה "ברק שרשרת" שהושלם אף הוא ב-1949 אך יציאתו לאקרנים התעכבה עד 1950.

## עלילה
לאחר ששירת בחיל האוויר של ארצות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה, קולונל בדימוס ג'ו בארט חוזר לטוקיו כדי לבדוק אם נותר דבר מה מהבר ומועדון ההימורים שלו מלפני המלחמה, "טוקיו ג'ו". באופן מפתיע, המקום נותר שלם פחות או יותר ומנוהל על ידי חברו הוותיק איטו. ג'ו נדהם לגלות מאיטו שאשתו טרינה, שחשב כי מתה במלחמה, עדיין בחיים. היא התגרשה מג'ו ונישאה למארק לנדיס, עורך דין העובד ביפן בתקופת הכיבוש האמריקאי. יש לה ילדה בת שבע בשם אניה.

כדי להישאר ביפן לאחר שאישור השהייה שלו יפוג בעוד 60 יום, ג'ו מעוניין להקים זיכיון להטסת מטענים, אך הוא זקוק לגיבוי כלכלי. דרך איטו, ג'ו פוגש את הברון קימורה, ראש המשטרה החשאית היפנית לשעבר. קימורה מציע לממן עסק קטן של חברת תעופה שיוביל צפרדעים קפואות לייצוא לאמריקה הצפונית ולאמריקה הדרומית, אף על פי שג'ו סבור שקימורה מתכוון להשתמש בחברת התעופה כחזית להברחת פניצילין, סכרין ופנינים. אולם כאשר הצבא מהסס להעניק לג'ו אישור לפתוח את העסק, קימורה מציג בפניו הוכחה מתיקי המשטרה החשאית היפנית לכך שטרינה עבדה בשידור תעמולה עבור היפנים, עבירה של בגידה מכיוון שהייתה אזרחית אמריקאית מאוזרחת הנשואה לאזרח אמריקאי. כאשר ג'ו מעמת את טרינה עם ראיות אלו, היא מסבירה שביצעה את השידורים רק כדי להגן על התינוקת שזה עתה נולדה, אשר היפנים לקחו ממנה כשהייתה במחנה השבויים אויאמה. היא חושפת כי הייתה בהיריון כשג'ו נטש אותה, ושאניה היא בתו. ג'ו רוצה לסגת מעסקת חברת התעופה, אך קימורה דורש ממנו להוציאה לפועל. כדי להציל את טרינה, ג'ו מקבל את הצעתו של קימורה ומשכנע את מארק לנדיס לעזור לו להקים את עסק חברת התעופה לפני שאישור השהייה שלו יפוג.

ג'ו מגלה לאחר מכן דרך שלטונות הכיבוש האמריקאיים שקימורה מתכוון למעשה להבריח פושעי מלחמה נמלטים (קצינים בכירים לשעבר בצבא היפני הקיסרי ומנהיג קוקוריוקאי) כדי להקים תנועה חשאית אנטי-אמריקאית. השלטונות מתכננים לעצור אותם עם נחיתתם בנמל התעופה טוקיו האנדה. אך קימורה מגלה שג'ו נפגש עם האמריקאים, ולפני שג'ו טס לקוריאה, קימורה מודיע לו שאניה נחטפה ותשוחרר רק כאשר היפנים יימסרו במועד מסוים. ג'ו אוסף את נוסעיו ועומד להנחית אותם בשדה התעופה שקבע הצבא, כאשר היפנים חוטפים את המטוס באיומי אקדח ונוחתים במסלול נחיתה אחר באוקומה. צבא ארצות הברית מיירט את היפנים לפני שהם מצליחים להימלט, שכן הם כיסו כל מסלול נחיתה בהונשו.

בחזרה בבר, ג'ו מגלה ממאיטו הפצוע אנושות שאניה מוחזקת במרתף של המלון הישן הסמוך. ג'ו נכנס למרתף החשוך ומוצא את אניה, אך הוא נורה על ידי קימורה בעודו נושא את אניה למקום מבטחים. חיילים אמריקאים שמגיעים למקום הורגים את קימורה. ג'ו, שנפצע קשה, נישא החוצה על אלונקה.

## צוות השחקנים
מתוך **סרטיו של האמפרי בוגרט**:
* המפרי בוגרט בתפקיד ג'וזף 'ג'ו' בארט
* אלכסנדר נוקס בתפקיד מארק לנדיס
* פלורנס מארלי בתפקיד טרינה פצ'ינקוב לנדיס
* ססואה הייאקאווה בתפקיד הברון קימורה
* ג'רום קורטלנד בתפקיד דני
* גורדון ג'ונס בתפקיד איידהו
* טרו שימאדה בתפקיד איטו
* הידאו מורי בתפקיד קאנדה
* צ'ארלס מרדית' בתפקיד גנרל איירטון
* ריס ויליאמס בתפקיד קולונל דאלגרן
* לורה לי מישל בתפקיד אניה, בתה של טרינה

**ללא קרדיט:**
* קיוקו קאמו בתפקיד נאני-סאן
* ג'ין גונדו בתפקיד קמיקזה
* ויט ביסל בתפקיד קפטן וינואו
* הארולד גודווין בתפקיד מייג'ור ג'יי. אף. אקס. לומיס
* ג'יימס קארדוול בתפקיד קפטן במשטרה הצבאית של ארצות הברית
* פרנק קומגאי בתפקיד נהג משאית
* טצו קומאי בתפקיד לוטננט גנרל טקנובו "הקצב"
* אוטו האן בתפקיד הארה
* יוסאן צורוטה בתפקיד גורו
* יו ביומונט בתפקיד מייג'ור, מפקד משטרה צבאית

## הפקה
[שמאל|ממוזער|240x240 פיקסלים|פלורנס מארלי ו[המפרי בוגרט בפרסומת לסרט "טוקיו ג'ו"]]
הסרט היה הפרויקט הראשון של ססואה היאקאווה לאחר המלחמה ושימש כהחייאה של הקריירה שלו. בין השנים 1937 ל-1949 שהה היאקאווה בצרפת, תחילה כשחקן ולאחר מכן נלכד בצרפת בכיבוש הנאצי במלחמת העולם השנייה, כשהוא חי לכאורה כאמן ומוכר ציורי מים. לאחר שהצטרף לתנועת ההתנגדות הצרפתית, הוא סייע לטייסי בעלות הברית במהלך המלחמה. כאשר חברת ההפקה של המפרי בוגרט איתרה אותו כדי להציע לו תפקיד ב"טוקיו ג'ו", הקונסוליה האמריקאית חקרה את פעילותו של היאקאווה במהלך המלחמה לפני שהנפיקה לו אישור עבודה.

הצילומים העיקריים של "טוקיו ג'ו" נערכו מ-4 בינואר עד סוף פברואר 1949 באולפני סרטי קולומביה ולא באתרי צילום בטוקיו, יפן. יחידת צילום שנייה נשלחה על ידי קולומביה לטוקיו כדי לאסוף צילומי חוץ, והייתה חברת הקולנוע הראשונה שהורשתה לצלם ביפן שלאחר המלחמה. הסרט מציג שימוש במפציץ מסוג לוקהיד הדסון שהוסב למטוס מטען, כולל צילומי פנים וסצנות אוויריות סביב המטוס.

## קבלת הסרט
הסרט זכה להצלחה בקרב הקהל, שכן נושא יפן שלאחר המלחמה היה מסקרן והופיע בכותרות רבות באותה תקופה. מרבית הצופים היו משוכנעים שהסרט הוא מעין סרט תעודה למחצה, בשל השימוש הנרחב בחומרי גלם שצולמו ביפן. המבקרים היו פחות נדיבים. ביקורת בת זמננו בעיתון "הניו יורק טיימס" ציינה שהשילוב של צילומי החוץ היה צורם: "נימה של מציאות שעומדת בניגוד מביך לאלמנטים המרכזיים והמלאכותיים בעליל של העלילה". בהמשך נכתב: "עם זאת, החולשה הגדולה של 'טוקיו ג'ו' היא תסריט שאינו מתחבר בצורה חלקה, אלא מבזבז את נקודות החוזקה שלו בתוך בליל של קלישאות."

"טוקיו ג'ו" הופץ בפורמט VHS לצפייה ביתית ב-17 באוגוסט 1989 על ידי חברת קולומביה טרייסטאר, ויצא במהדורת DVD נוספת בשנת 2004.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

### ביבליוגרפיה

* Hardwick, Jack and Ed Schnepf. "A Buff's Guide to Aviation Movies". Air Progress Aviation Vol. 7, No. 1, Spring 1983.
* Michael, Paul. Humphrey Bogart: The Man and his Films. New York: Bonanza Books, 1965.

קטגוריה:סרטי קולומביה
קטגוריה:סרטים אפלים
קטגוריה:סרטי שחור-לבן אמריקאיים
קטגוריה:סרטי תעופה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 1949