open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
משה גת

[שמאל|ממוזער|250px|עטיפת ספרו של המשורר [נתן יונתן המלווה בציוריו של משה גת]]
**משה גת** (נולד ב-1935, חיפה) הוא צייר ישראלי ואמן חיתוכי העץ.

## ביוגרפיה
גת נולד בחיפה התחתית בשנת 1935, ובגיל 16 החל בהשתלמות מקצועית בציור מטעם ההסתדרות. בשנת 1952 החל ללמוד בבצלאל בירושלים שהיה באותה העת בהנהלת "החוג הגרמני" ובראשו עמד הצייר מרדכי ארדון. בעוד שגת נמשך לציור, הרי שבבצלאל של אותה העת שלט התחום הגרפי, וגת עבר הכשרה מלאה בתחום. באותה העת עבר גם הכשרה על ידי האמן יעקב שטיינהרדט במסגרת לימודיו בתחום ההדפס - טכניקה בה עשה שימוש ברבות מיצירותיו לאורך השנים. בשנת 1954 סיים גת את לימודיו בבצלאל ושב לעיר הולדתו והחל את דרכו כצייר פעיל והציג בתערוכות יחיד וקבוצתיות רבות. היות שעיקר עיסוקו נסב על ריאליזם חברתי, לא זכה גת להשתתף בהתאגדויות של האמנים שהיו בני "הזרם המופשט", ובעקבות כך התחבר לחוג הציירים הריאליסטים (כדוגמת שמעון צבר, שרגא ווייל ורות שלוס).

בתקופה שלאחר לימודיו, הירבה לעסוק בעבודותיו בפועלים קשיי היום, ובדמויות בהם ניתקל בחיפה התחתית. סדרת העבודות הבולטת ביותר מאותה העת היא סדרת חיתוכי עץ העוסקת בפועלים במפעל פלדה בעכו. עבודות אלו קרובות אל האקספרסיוניזם הגרמני באופן מובהק, ובולט בהם הדגש בין השחור והלבן כשהנטייה היא לרקע שחור דומיננטי.

בשנת 1958, לאחר שזכה במלגת לימודים בחו"ל מטעם "קרן נורמן לתרבות אמריקה-ישראל", נסע גת למקסיקו לשהייה שארכה 3 שנים. במהלך תקופה זו, הציג בחשובי המוזיאונים במקסיקו וזכה לתהילה בינלאומית.

מתקופה זו בולטת סדרת הדייגים, אותה יצר בטכניקת חיתוך העץ במקסיקו, ובה מוחלפים המשטחים האטומים שאפיינו את עבודותיו הקודמות בקו רישומי יותר.

בשנת 1961 עבר גת להתגורר בניו יורק, והמשיך להציג. שנה לאחר מכן חזר לחיפה, וכן המשיך להציג מעבודותיו בישראל ובחו"ל. בשנת 1969 ראה אור הספר המקיף "משה גת" המציג מעבודותיו של גת מראשית דרכו ועד אותה העת. את דברי ההקדמה לספר כתבה מבקרת התרבות החשובה ביותר בשנות ה-60 גילה בלס. באותה שנה, עבר להתגורר בתל אביב כשאת הסטודיו שלו קבע בחדר בבית ערבי המשקיף על הנמל ביפו העתיקה. רבות מעבודותיו הבאות עסקו בדייגים ובסירות בנמל כשאת הנושאים ראה הישר מחלון הסטודיו. בשנת 1975 הוזמן גת לשהות בפריז לשישה חודשים, במהלכם יצר את אלבום הליטוגרפיות "אנשים בישראל" בסדנת ההדפס של גדול הדפסים במאה ה-20 פרנן מורלו.

גת ממשיך ליצור ולהציג בישראל ובעולם.

## תערוכות יחיד בולטות

## קישורים חיצוניים
*

קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1935
שמעון כהנר

[ממוזער|293x293 פיקסלים|כהנר לוחץ את ידו של נשיא המדינה [ראובן ריבלין באירוע שנערך לכבוד יציאת הספר "67 ירושלים. מלחמה" מאת גדעון אביטל-אפשטיין, פברואר 2018]]

**שמעון כהנר** (כונה **קָצָ'ה**; 29 בדצמבר 1934 – 27 בינואר 2020) היה חקלאי ואיש צבא ישראלי. היה אלוף-משנה בצה"ל ושימש מנכ"ל אתר גבעת התחמושת ויו"ר העמותה העוסקת בתפעול אתר הזיכרון והנצחת מורשת הקרב שנערך במקום.

## ילדותו
קצ'ה נולד במושב רשפון והיה בנם הבכור מבין שלושה לבני הזוג אידה ואשר כהנר, עולים ציוניים מהעיר ניז'ין שבאוקראינה. הוא למד בבית הספר החקלאי מקוה ישראל. כבר מילדותו היה חברו הקרוב ובן כיתתו של מאיר הר-ציון, ויחד היו עושים תעלולי אתגר עוד מילדות, כשהם שותפים לתפיסה ש"לא מוותרים ויהי מה".

## שירותו הצבאי
לאחר סיום לימודיו התגייס בספטמבר 1952 והחל לשרת בנח"ל. לאחר הטירונות שירת במחלקת הנח"ל בקיבוץ נווה איתן. במהלך קורס מ"כים ב-1953 גויס על ידי חברו מאיר הר-ציון ליחידה 101, שהוקמה על ידי רס"ן אריאל שרון. כהנר השתתף בחלק ניכר מן הפעולות שביצעה היחידה, ובכלל זה במבצע כפפות משי. בהמשך השלים קורס קצינים עבר לצנחנים לגדוד 890, בעת ששרון שימש כמפקדו
. ב-1955 השתתף במסגרת שירות המילואים כמפקד מחלקה בפעולה באזור ניצנה, במהלך הקרב נפצע באורח אנוש בבטנו, שהה בשיקום במשך כחצי שנה ונותר נכה. במלחמת ששת הימים שירת במילואים כמפקד פלוגה בחטיבת הצנחנים "חוד החנית", ובמהלך הקרבות לשחרור ירושלים קודם לסגן מפקד גדוד. כהנר שימש כסמג"ד בשירות המילואים ולחם במלחמת ההתשה. במלחמת יום הכיפורים לחם כמפקד גדוד 48 של הצנחנים, והוביל אותו במבצע אבירי לב ובקרבות בגזרת אסמאעיליה. בהמשך פיקד על חטיבה 172 בתקופת מלחמת לבנון הראשונה ובשירות המילואים שירת כסגן מפקד אוגדה.

## פועלו כחקלאי
במקביל לשירותו הצבאי, קצ'ה הקדיש את עצמו לחקלאות ועבד במשך שנים רבות בגידול הבקר של קיבוץ נווה איתן. הוא הקים את חוות הבקר של הקיבוץ באזור יהודיה ברמת הגולן והמקום כונה החווה של קצ'ה. ובהמשך גם נעשה בעלים של חוות בקר בגלבוע ("חוות יערות הגלבוע"), שנוהלה על ידו ועל ידי בני משפחתו.

## תפקידים אזרחיים נוספים
בתפקידיו הנוספים להיותו חקלאי ואיש צבא, קצ'ה היה מזכיר ארגון מגדלי בקר לבשר, מרכז הקליטה ביישובי עמק בית שאן בעת גל העלייה הגדול בתחילת שנות ה-90, ומנכ"ל אתר גבעת התחמושת. שימש בהתנדבות כיו"ר אתר ועמותת גבעת התחמושת והיה חבר במועצה הלאומית למען הגולן ובקעת הירדן.

## חייו האישיים
קצ'ה היה חבר קיבוץ נווה איתן, והיה גם למזכירו.

נפטר ב-27 בינואר 2020 ונקבר בקיבוצו. הותיר אחריו אישה, רותי, ארבעה ילדים ושבעה נכדים.

## לקריאה נוספת
* שמעון כהנר, **קצ'ה: להיות אחד מרבים**, אוטוביוגרפיה, הוצאת ידיעות ספרים, 2019

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* שמעון כהנר באתר "50 שנה למלחמת יום הכיפורים" של ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון, אפריל 2024
;מכתביו
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:לוחמי יחידה 101
קטגוריה:מפקדי פלוגות במלחמת ששת הימים
קטגוריה:מפקדי גדודים במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מפקדי חטיבות בצה"ל
קטגוריה:מפקדי חטיבה במילואים
קטגוריה:נכי צה"ל
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:רשפון: אישים
קטגוריה:נווה איתן: אישים
קטגוריה:בוגרי בית הספר החקלאי מקוה ישראל
קטגוריה:אישים הקבורים בקיבוצים
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת ששת הימים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1934
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2020
האי גוף

**האי גוף** (באנגלית: **Gough Island**; בעבר היה ידוע גם בשם **Gonçalo Álvares** - **גונסאלו אלווארז**) הוא אי געש המגיח מפני המים של האוקיינוס האטלנטי הדרומי ומגיע עד לגובה של 900 מטרים מעל גובה פני הים. שטח האי הוא 26 קמ"ר, והוא נכלל בארכיפלג טריסטן דה קונה, המהווה חלק מהטריטוריה הבריטית של "סנט הלנה, אסנשן וטריסטן דה קונה". האי אינו מיושב, למעט צוות של תחנה מטאורולוגית מטעם התוכנית האנטארקטית הדרום אפריקנית הלאומית, המאייש אותה בקביעות מאז 1956. האי הוא אחד המקומות המבודדים ביותר שיש בהם נוכחות של בני אדם.

## גאוגרפיה וגאולוגיה
המאפיינים הטופוגרפיים של האי הם פסגת אדינבורו, שהיא הפסגה הגבוהה באי, שיני המכשפה, הר רואט, מפרץ פיל הים, מפרץ קווסט ומפרץ הוקינס.

בסמוך לאי נמצאים כמה איונים וסלעים כמו האי הדרום-מערבי, האי סאדל, סלע טריסטיאנה, סלע איסולדה, האי העגול, האי קון, אשת לוט, סלע הכנסייה, האי פינגווין, והאדמירלים. האי מבודד ונמצא במרחק של 400 ק"מ דרומית-מזרחית לאיים האחרים בטריסטן דה קונה, 2,700 קילומטרים מקייפטאון, ולמעלה מ-3,200 קילומטרים מארץ האש שהיא הנקודה הקרובה ביותר אליו בדרום אמריקה.

רוב קו החוף של האי מאופיין בצוקים שגובהם עד 300 מטרים, אשר אינם מאפשרים את קיומם של נמלי מים חמים. המקום היחיד המתאים למטרה זו הוא מפרץ קווסט בחלק המזרחי של החוף.

## היסטוריה
האי נקרא על שם הימאי הפורטוגלי גונסאלו אלווארש, שגילה אותו בשנת 1505 או 1506, אם כי בשל טעות דפוס במפה הוא זכה לשם "דייגו אלווארז". לדעת חלק מההיסטוריונים, הראשון שהגיע לאי, באפריל 1675, היה הסוחר הבריטי אנתוני דה לה רושה האי זכה לשמו הנוכחי בהקשרו של צ'ארלס גוף, שלכאורה ביקר בו ב-1731.

האי נתון לשליטתה של הממלכה המאוחדת מאז 1675 במסגרת הטריטוריות הבריטיות שמעבר לים, וביחד עם האיים אסנשן וטריסטן דה קונה הוא מהווה שטח חסות של סנט הלנה.

מלבד משלחת המחקר האי אינו מיושב, ולא ידוע על אוכלוסייה כלשהי שחיה בו בתקופה מסוימת. האי היה נושאם של כמה מסעות מחקר לאורך ההיסטוריה. המבקרים המעטים, מלבד החוקרים, שכן מגיעים אליו הם בגלל פעילות הדיג המתרחשת בו.

## חיי הבר
איי גוף ואינאקססיבל הם שמורת טבע מוגנת שהוכרזה על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית ב-1995. האיים מתוארים כאחת מהמערכות האקולוגיות היחידות מסוגן שלא הופרעו על ידי גורמי חוץ, והם אחד המקלטים הטובים ביותר לעופות ימיים המקננים באזור האוקיינוס האטלנטי. האיים מפורסמים בהיותם אתר הקינון המרכזי של האלבטרוס הטריסטני ושל הסערון האטלנטי (*Pterodroma incerta*). אולם, מעמד זה מצוי בספק מאז מאפריל 2007, כיוון שחוקרים פרסמו עדויות לכך שטריפה על ידי עכברי בית שהובאו לאזור מאיימת על אוכלוסיית האלבטרוסים והסערונים, וגורמת להם לסכנת הכחדה.

החברה הבריטית המלכותית להגנת עופות קיבלה מתוכנית הסביבה של הטריטוריות שמעבר לים (גוף המסונף לממשלת בריטניה) מענק של 62,000 לירות שטרלינג כדי לממן מחקר נוסף על העכברים באי גוף וכיצד להתמודד איתם בצורה המיטבית. המענק ישמש גם להערכת בעיית העכברים בטריסטן דה קונה.

## קישורים חיצוניים

* האי גוף באתר GlobalGuide
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:איים באוקיינוס האטלנטי
קטגוריה:טריסטן דה קונה
קטגוריה:שמורות טבע
גוף
גוף
מפולת שלגים

[שמאל|ממוזער|250px|מפולת שלגים ב[הימליה ליד הר האוורסט]]
שמאל|ממוזער|250px|מפולת שלגים על הצלע המזרחית של הר טימפנוגוס
**מפולת שלגים** היא הידרדרות וגלישה מהירה של גושי שלג גדולים על גבי מורדות הרים.

במהלך מפולת השלגים מתרחש אפקט הקרוי אפקט כדור השלג (ביטוי שמתאר תהליך המתחיל בהיקף קטן והמתרחב במהירות לממדי ענק).

## התפתחות מפולת שלגים
תחילתה והתפתחותה של מפולת שלגים תלויה בכמות השלג, תלילות האזור, שינויים במזג האוויר ואפילו תנועות של בעלי חיים או קולות חזקים העלולים להוות אות לתחילתה של מפולת שלגים. מפולות שלגים נושאות כמויות גדולות מאוד של שלג, לעיתים אף מיליוני טונות, ומהירות התקדמות המפולת עלולה לעלות על 300 קילומטרים לשעה. מפולות השלג מועכות וגוררות איתן כל מה שנקרה בדרכן, לכן מהוות סכנה גדולה לחיים ולרכוש.

ידועים מקרים בהם מפולות שלג גרמו למותם של עשרות אלפי אנשים, כמו בתקופת מלחמת העולם הראשונה, בשנת 1916, כשנהרגו בהרי האלפים חיילים רבים לאחר שבמהלך יומיים ירד שלג בגובה 4 מטרים.

באירופה, בה יש אזורים מיושבים בצפיפות בסמוך להרים מושלגים, מפולות שלגים מהוות סכנה משמעותית לישובי קבע. במערב אירופה נהוג מזה כ-50 שנה להטמין מטעני נפץ קטנים בשלג מדי כמה ימים (על פי כמות השלג) כדי לגרום באופן יזום למפולות שלגים קטנות, וכך למנוע הצטברות של כמויות שלג גדולות, העלולות לגלוש במפולות גדולות ולהסב נזק לחיים ולרכוש.

### סוגי מפולות שלגים
מפולות השלגים הן מסוגים שונים ובהם:
* מפולות יבשות, המתרחשות כשהטמפרטורה היא מינוס 5 מעלות צלזיוס. במפולות היבשות השלג הוא בעל צורה אבקתית-חולית וגבישי השלג מעוגלים. התערובת של שלג זה עם אוויר עלולה לגרום למוות בחנק.
* מפולות רטובות, המורכבות משלג רטוב. המפולות הרטובות נושאות שלג כבד במיוחד ומוחצות את המכשולים הניצבים בדרכן.
* מפולות של משטחי שלג, המתרחשות כשמשטחי שלג מתנתקים מבסיסם ומחליקים כגוש.

יש מקומות מועדים למפולות שלג, לכן נוקטים באמצעי זהירות הכוללים שילוט המזהיר את עוברי הדרך ומכשולים שונים שנועדו לעכב או לעצור את המפולת.

### משדרי חילוץ
קיימות מספר מערכות לחילוץ ממפולות שלגים המערכת הראשונה נקראה ARVA (שזה מצרפתית ARVA-Appareile de Recherche de Victimes en Avalanches). כולן מבוססות על משדר גלי רדיו, ומקלט כיווני המסוגל למצוא מאיזה כיוון מגיע האות המשודר. בעזרת מערכת כזו יכולים חבריו של הקבור בשלג לחפור ולמצוא אותו. יש חשיבות רבה לזמן שעובר האדם הקבור בשלג, ולכן אין הרבה תועלת בהזעקה של יחידת החילוץ האזורית.

## ראו גם
* אפקט כדור השלג
* חורף האימה
* סאן ברנרד

## קישורים חיצוניים

הערך על מפולות שלגים באנציקלופדיה של הטיפוס

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
טלי רובין

**טלי רובין** (נולדה ב-25 ביוני 1982) היא שחקנית ישראלית.

## ביוגרפיה
רובין נולדה וגדלה בגבעה הצרפתית בירושלים. בצעירותה התנדבה במד"א כמתנדבת נוער וחובשת ובוגרת במשך 6 שנים, רקדה בלהקות מחול מודרני ובגיל 19 החלה ללמוד משחק, למדה שנה בסטודיו למשחק ניסן נתיב והיא בוגרת בית הספר למשחק של יורם לוינשטיין. בין חבריה לכיתה בסטודיו של יורם לווינשטיין היו רותם זיסמן-כהן, שני כהן, טלי שרון ורינת מטטוב.

## קריירה
### [[תיאטרון בית ליסין]]
ב-2004 רובין שיחקה בהצגה "סינית אני מדברת אליך" (לצד מירב גרובר ושרון אלכסנדר) עליה הייתה מועמדת לפרס התיאטרון הישראלי לשחקנית המבטיחה של השנה (2005), בשנת 2005 שיחקה ב"אונור" (לצד עודד קוטלר וליאורה ריבלין) עליה הייתה מועמדת לפרס התיאטרון הישראלי לשחקנית המבטיחה של השנה (2006), ב־2007 שיחקה בהצגה "ריגוש" (לצד דפנה רכטר ויורם חטב) ו"קפה ערבה" (לצד אסי לוי ויורם טולדנו).

### תיאטרון "[[הבימה]]"
ב-2008 שיחקה בהצגה "המחלוקת" (לצד רינת מטטוב ולביא זיטנר), ב־2009 השתתפה בפרויקט שייקספיר בתיאטרון ונציה, ב-2011 שיחקה ב"כתם לידה" (לצד אלכס אנסקי ורובי פורת-שובל) ב־2013 שיחקה בהצגה "את אותו הים" (לצד סנדרה שדה ויואב דונט).

### קולנוע
ב-2005 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "הייתה לי ילדות מאושרת" של אורי סיון לצד אסי לוי, עליו הייתה מועמדת לפרס "השחקנית הדרמטית הטובה ביותר" של פרסי האקדמיה לקולנוע וטלוויזיה.

### טלוויזיה
בשנת 2000 רובין שיחקה בעונה השנייה של הסדרה "שבתות וחגים", ב-2002 שיחקה במיני-סדרה "כנפיים". ב־2005 שיחקה במשך שתי עונות בסדרה המצליחה "בטיפול" לצד אסי דיין. ב־2010 שיחקה במיני סדרה עטורת השבחים "נבלות", ע"פ ספרו של יורם קניוק לצד יהורם גאון, יוסי פולק, עוז זהבי ומיכאל מושונוב, ובסדרה "גירושים נפלאים" לצד אסי לוי ודב נבון. ב־2011 שיחקה בסדרה "2.3 בשבוע" לצד נועה תשבי ואורי פפר.

### [[תיאטרון פלייבק]]
החל משנת 2014 רובין עוסקת בתיאטרון פלייבק עם צוותים רפואיים, חינוכיים וטיפוליים, במסגרת "החברה מאיכילוב".

## קישורים חיצוניים

* טלי רובין בסדרה "נבלות"

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:בוגרות סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין
קטגוריה:בוגרי סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1982
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1982
פיליפ נתנסון

[ממוזער|קבלת פנים בבית נשיא המדינה, [זלמן שזר, לפדויי שבי ממצרים. בתמונה, מימין לשמאל: רוברט דסה, פיליפ נתנזון, מרסל ניניו, השליש הצבאי של הנשיא, זלמן שזר]]
**פיליפ נתנסון** (6 בדצמבר 1932 – 15 במאי 2004) היה אחד מנידוני קהיר, שישבו בכלא המצרי בפרשה שכונתה "העסק הביש".

## קורות חיים
### שנותיו המוקדמות וגיוס
נתנסון נולד ב-1932 באלכסנדריה שבמצרים לאב רופא שיניים שהיגר לשם מווינה. בנעוריו למד בבית ספר קתולי, והצטרף לתנועת החלוץ, יחד עם ויקטור לוי חברו ובן גילו. בשנת 1951 שכנע לוי את נתנסון להצטרף לרשת הריגול שהקים במצרים אברהם דר, מטעם יחידה 131 של המודיעין הישראלי. נתנסון הגיע בחשאי לישראל ועבר שם הכשרה בחבלה ובצילום מודיעיני סמוי.

### מבצע 'סוזנה' ומאסר
ב-1954 הוטלה על הרשת המשימה לבצע פיגועים במוסדות ומתקנים אמריקאיים בקהיר, כדי לסכסך בין מצרים וארצות הברית (מבצע 'סוזנה'). על ביצוע הפעולה התמנה כאחראי אברי אלעד שנשלח למצרים, פגש בחברי הרשת, והורה להם לארגן חומרי נפץ להטמנה בספריות אמריקאיות. ב-23 ביולי נתנסון וחברו לוי החביאו מטען בנרתיק משקפיים ויצאו לדרך. בדרכם לביצוע המשימה, בכניסה לבית קולנוע מקומי ארבו להם בלשים מצריים, שידעו מראש על כוונתם, ולכדו את לוי. נתנסון ניסה להוציא את הנרתיק אך מטען הנפץ הופעל, ופצע אותו. הוא נלכד במקום ואחריו נלכדו כל חברי הרשת במהלך השבועיים הבאים. נתנסון החלים מהפציעה אך נותר עם צלקות מכוויות על גופו שלא הגלידו.
ב-11 בדצמבר 1954 נפתחו משפטי קהיר בהם הועמדו חברי הרשת לדין, גזרי הדין ניתנו ב-27 בינואר 1955 ונתנסון נידון למאסר עולם עם עבודת פרך.

בשנת 1956, במהלך מבצע קדש נפלו בשבי הישראלי כ-5,000 שבויים מצרים. בינואר 1957 ניהלו ישראל ומצרים משא ומתן לחילופי שבויים, אולם ישראל לא העלתה כלל את נושא שחרור נידוני קהיר. ישראל שחררה את השבויים המצרים בפברואר אותה שנה.

לימים נחשד אברי אלעד כי היה סוכן כפול ומסר למצרים על כוונות הרשת. התברר גם כי נתנסון חשד בכוונותיו של אלעד, ודיווח על כך לחבריו, אך הם שכנעו אותו כי הוא חושד לשווא.

### לאחר השחרור
רק ב-1968, לאחר 14 שנים בכלא המצרי, שוחרר נתנסון יחד עם נדוני קהיר האחרים.
הוא הגיע לישראל בחשאי, דרך מדינה שלישית.
בארץ גויס לצה"ל, קיבל דרגת רב-סרן והטבות שונות. כמו כן למד עברית ובאולפן הכיר את רעייתו ברברה, עולה חדשה מדרום אפריקה.
הוא עבד תקופה קצרה כצלם העיתון במחנה, ולאחר מלחמת יום הכיפורים שב והצטרף לשרת במוסד.

### פטירתו
פיליפ נתנסון נפטר בישראל ב-15 במאי 2004 ונטמן בבית העלמין בקיבוץ עינת. הוא הותיר אחריו את אשתו ברברה, בן ובת.
ב-30 במרץ 2005 נערך טקס הוקרה, במהלכו מסרו הנשיא והרמטכ"ל תעודות הוקרה מטעם המדינה לנידוני קהיר שעדיין היו בחיים ולבני משפחותיהם של אלה שכבר נפטרו.

## ראו גם
* משה מרזוק
* מאיר מקס בינט
* שמואל עזר

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* פיליפ נתנסון, באתר נידוני קהיר

## הערות שוליים

קטגוריה:אסירי ציון במצרים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:אנשי יחידה 131
קטגוריה:אישים הקבורים בעינת
קטגוריה:פעילים ציונים במצרים
מינוי פגרה

**מינוי פגרה** (באנגלית: **recess appointment**) מתרחש כאשר נשיא ארצות הברית מבצע מינוי למשרה בממשל הפדרלי במהלך פגרה של הסנאט, האחראי על אישור המינויים הפדרליים בדרך כלל. על המינוי לקבל את אישור הסנאט עד סוף המושב (נמשך כשנה), שאם לא כן, האוחז בתפקיד מאבד אותו. מינויי פגרה מותרים על פי סעיף 3 בחלק השני של פרק 2 של חוקת ארצות הברית.
## היסטוריה
עד שנות ה-40 של המאה ה-20 מינוי במהלך פגרה שמתקיימת במהלך המושב היה בלתי מקובל, נדיר ועורר ביקורת חריפה בסנאט; רק מינויים בפגרה הארוכה שבין המושבים היו מקובלים. מספר מומחים חוקתיים טוענים גם כיום כי הסעיף המקורי הוכנס לחוקה בהתייחסות למינויים אך ורק בפגרה הארוכה בין המושבים, משום שבאותה העת פגרה זו ארכה בין שישה לתשעה חודשים. לטענת מומחים אלו, מנסחי החוקה ציפו כי כאשר מושב הסנאט פעיל, הנשיא יתייעץ עם המחוקקים ויקבל את אישורם למינוי. הפירוש המקובל כיום מאפשר מינויים במהלך המושב, ובכך מאפשר לנשיא לעקוף את אישור הסנאט למינוייו.

מאז מלחמת העולם השנייה החלו הנשיאים למנות במינויי פגרה מועמדים שעוררו ביקורת בסנאט, בתקווה כי בשנה של שירות בתפקיד יוכיח המועמד את עצמו ויזכה לאישור הנחוץ מהסנאט להמשך תפקודו. אולם בתקופה האחרונה, בה גדל הקיטוב בין המפלגה הדמוקרטית למפלגה הרפובליקנית, גדלה עמו ההתנגדות לממונה בפגרה, בשל תחושת עקיפת התהליך החוקתי לאישור המועמד.

נשיאים נזקקים למינויי פגרה במקרה של התנגדות פנימית בוועדה בסנאט המאשרת את המועמד לפני העברת האישור למועמד (כפי שהתרחש במקרה של השגריר לאומות המאוחדות ג'ון בולטון), במקרה שרוב הקונגרס הוא מהמפלגה היריבה לנשיא והמועמד בעל עמדות פוליטיות המזוהות מאוד עם הנשיא (למשל בתקופתו של קלינטון). גם במקרה שהקונגרס נשלט על ידי מפלגת הנשיא, חברי הסנאט יכולים לעצור את המינוי בפיליבסטר; במקרה שלא ניתן לשבור את הפיליבסטר (יש צורך ב-60 סנאטורים), נשיאים ממנים בפגרה את המועמד מעורר המחלוקת.

מינויי פגרה התבצעו מימיה הראשונים של ארצות הברית, בין היתר על ידי הנשיא הראשון ג'ורג' וושינגטון. דווייט אייזנהאואר מינה ב-1956 את ויליאם ברנן לשופט בבית המשפט העליון במינוי פגרה. המינוי התבצע בין היתר בשל מאמציו של אייזנהאואר להיבחר מחדש לנשיאות ויועציו סברו כי מינוי קתולי מצפון-מזרח ארצות הברית (ברנאן היה מניו ג'רזי) תסייע לקמפיין הבחירות באזור זה.

הנשיא רונלד רייגן ביצע 243 מינויי פגרה במהלך כהונתו, הנשיא ג'ורג' הרברט ווקר בוש ביצע 77 מינויים כאלו בארבע שנות כהונתו. הנשיא ביל קלינטון העניק 140 מינויי פגרה במהלך כהונתו. בשש שנות כהונתו הראשונות, ביצע הנשיא ג'ורג' ווקר בוש 167 מינויי פגרה.

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ארצות הברית: פוליטיקה
בלומפונטיין סלטיק

**בלומפונטיין סלטיק** (אנגלית: Bloemfontein Celtic F.C) היא קבוצת כדורגל מהעיר בלומפונטיין שבדרום אפריקה. קבוצת הכדורגל משחקת בליגת PSL (ליגת העל בכדורגל של דרום אפריקה).
המועדון הוקם בשנת 1969 בשם "מועדון הכדורגל המאוחד של מנגאונג" (Mangaung United Football Club). בשנת 1984 רכש איש העסקים פטרוס מולמלה את המועדון, ושינה את שמו לסלטיק.

## קישורים חיצוניים
* 

* האתר הרשמי של קבוצת בלומפונטיין סלטיק

קטגוריה:קבוצות כדורגל דרום אפריקאיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1969
קטגוריה:המדינה החופשית
הרובע השישה-עשר של פריז

[ממוזער|שמאל|250px|מבט לעבר הרובע השישה עשר של פריז מ[גשר ביר-חכים]]
**הרובע השישה-עשר של פריז** (בצרפתית: **XVIe arrondissement**), הממוקם בגדה הימנית, הוא אחד מעשרים הרבעים של פריז, בירת צרפת. ברובע נמצאות שדרות פוש היוקרתיות, הרחבות ביותר בפריז, ואזור המגורים המרכזי של מחוז אוטיי ופאסי. ברובע זה נמצא מספר השגרירויות הבינלאומיות הגדול ביותר בצרפת. 

מספר מתקני ספורט חשובים ממוקמים ברובע: פארק דה פראנס, אצטדיון הבית של קבוצת הכדורגל פריז סן-ז'רמן; מגרשי הטניס המשמשים את הרולאן גרוס; ואצטדיון ז'אן-בואן, מגרש הבית של מועדון הרוגבי סטד פרנסה. 

במערב הרובע שוכן יער בולון, הפארק הציבורי השני בגודלו בפריז. 

שטח הקרקע של הרובע, כולל יער בולון, הוא 16.31 קמ"ר. ללא יער בולון שטחו עומד על 7.846 קמ"ר.

## דמוגרפיה
אוכלוסיית הרובע השישה-עשר הגיעה לשיאה בשנת 1962, אז מנתה האוכלוסייה 227,418 איש. במפקד האוכלוסין משנת 1999, ברובע נמנו 161,773 תושבים. ברובע פעילות עסקית נרחבת, ועל פי המפקד של 1999, היו בו 106,971 משרות.

### היסטוריה של צפיפות אוכלוסין

## היסטוריה

## הרבעים הפנימיים
כל אחד מעשרים הרבעים של פריז מחולק בעצמו לארבעה רבעים (*quartiers*). הרבעים הפנימיים של הרובע השישה-עשר הם:
* **רובע אוֹטֵיְי** (Quartier d'Auteuil)
* **רובע דה לה מוּט** (Quartier de la Muette)
* **רובע דה לה פּוֹר-דוֹפין** (Quartier de la Porte-Dauphine)
* **רובע שַאיוֹ** (Quartier de Chaillot)

## אתרים מרכזיים
* יער בולון
* חלק מכיכר שארל דה גול
* גני טרוקדרו
* ארמון שאיו
* פאלה דה טוקיו
* מוזיאון האדם
* מוזיאון גימה
* שדרות פוש
* שאטו דה לה מוט
* בית הקברות של פאסי
* בית הכנסת אוהל אברהם
* כיכר דיאנה

## קישורים חיצוניים

* 

* האתר הרשמי של עריית הרובע השישה-עשר 

*
16
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1860
משה אריה קורץ

הרב ד"ר **משה אריה קורץ** (טבת תר"ע, 22 בדצמבר 1909, יבוז'נה, גליציה, אוסטריה (פולין) – כ"ב בכסלו תשנ"ה, 25 בנובמבר 1994, ירושלים) היה פעיל בתנועת הפועל המזרחי ערב הקמתה של מדינת ישראל ונציג התנועה בארגון "ההגנה", מנכ"ל משרד הסעד בשנים 1960–1976.

## ביוגרפיה

משה אריה קורץ נולד בשנת 1909 בעיר יבוז'נה שבגליציה, אוסטריה (בעקבות מלחמת העולם הראשונה בפולין). היה ממייסדי תנועת הנוער השומר הדתי בפולין. לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים בעירו, נסע ללמוד בווינה, שם קיבל בשנת 1936 תואר דוקטור באוניברסיטת וינה וסמיכה לרבנות בבית המדרש לרבנים בעיר (בין ידידיו בווינה היה ישראל אלדד). קורץ היה ציר הקונגרס הציוני ה-19 בלוצרן בשנת תרצ"ה (1935) מטעם "החלוץ וצעירי המזרחי". ב-1936, עם סיום לימודיו, עלה לארץ ישראל. בארץ ישראל לימד יהדות במקווה ישראל ושימש מורה בבתי ספר תיכוניים בתל אביב. כמו כן, היה מפעילי ההגנה. היה פעיל בתנועת הפועל המזרחי ועם קום המדינה היה לאחראי לענייניה הפוליטיים. היה חבר הוועד המפקח על בתי הספר של המזרחי. כיהן כסגן יו"ר ועדת הבחירות המרכזית לכנסות השנייה, השלישית והרביעית.

היה מעורב בעבודה סוציאלית במסגרות ממלכתיות. פרסם ספר בנושא פיתוח שירותי הסעד במדינת ישראל וכן מאמרים שונים בנושא. היה חבר בארגונים בינלאומיים העוסקים במדיניות רווחה ובשירותים סוציאליים.
שימש מנכ"ל משרד הסעד משנת 1960 ועד פרישתו לגמלאות ב-1976, ותרם רבות לפיתוח התפקיד והמשרד. נמנה עם מחברי הערכים של האנציקלופדיה העברית.

היה ממייסדי כפר ילדים "נרדים" בערד בשנת 1981. יזם גם את הקמת הכפר “מגדים”, שנפתח רק לאחר פטירתו.

היה נשוי לחנה-מרים קורץ לבית שידלובסקי.
בין ילדיו: פרופ' עמיה ליבליך, פסיכולוגית וסופרת; עו"ד שלומית רובין, מבקרת עיריית ירושלים לשעבר; אלישבע מאי, עורכת ספרותית ופעילה חברתית.

## ספרו
* משה אריה קורץ, **שירותים סוציאליים בישראל: יעדים ומגמות: קובץ הרצאות ומאמרים, 1960–1975**, ירושלים: משרד הסעד, תשל"ו-1975.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:מנכ"לי משרד הרווחה והשירותים החברתיים
קטגוריה:פעילי ההעפלה
קטגוריה:פעילי תנועת המזרחי
קטגוריה:מעוטרי אות הנשיא להתנדבות
קטגוריה:אישים שהשתתפו בוועידות הקונגרס הציוני העולמי
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1909
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1994
קורט פון ברדלבן

**קורט פון ברדלבן** (בגרמנית: **Curt von Bardeleben**; 4 במרץ 1861, ברלין – 31 בינואר 1924, ברלין) היה רוזן ושחמטאי גרמני, אחד משחקני השחמט הטובים ביותר בסוף המאה ה-19. לשיא יכולתו הגיע בשנות ה-80 של המאה ה-19, כאשר דורג רביעי בעולם. ברדלבן דורג בין עשרת הטובים בעולם עד לשנת 1895. בשנת 1902 מוקם במקום ה-18 בעולם.

## חייו
פון ברדלבן הצטיין במשחק השחמט כבר בבית הספר, ובשנת 1881 זכה באליפות גרמניה ובתואר אמן שחמט. בשנת 1883 זכה בתחרות המשנה בלונדון, ב-1888 זכה במקום ראשון משותף בתחרות לייפציג, בקיל 1893 ובקובורג 1904.

בשנת 1889 שיחק דו-קרב קצר מול הטוען לכתר אליפות העולם עמנואל לסקר בו הפסיד 1.5-2.5 (ניצחון, שני הפסדים ותיקו בודד). ב-1895 סיים בתיקו דו-קרב עם ג'וזף הנרי בלקברן +3 -3 =3 ובאותה שנה ניצח את ריצ'רד טייכמן +3 -1 =6.
פון ברדלבן זכור במידה רבה בגלל הפסדו לאלוף העולם לשעבר וילהלם שטייניץ בתחרות הייסטינגס 1895, משום שהוא עזב את אולם התחרות במקום להיכנע. על משחק זה זכה שטייניץ בפרס היופי של התחרות, ויליאם אוורט נייפייר אמר שזהו המשחק הטוב ביותר שראה מעודו. באותה תחרות זכה ברדלבן במשחקו נגד אלוף העולם לסקר.

שטייניץ-ברדלבן הייסטינגס 1895: העמדה לאחר המסע ה-21 של השחור.

שטייניץ בחר במסע 22. צ:ה7+!! המסע מרשים במיוחד משום שהצריך לחשב במדויק את המסעים עד וכולל המסע ה-35 של הלבן. המשחק נמשך 22..מו8 (המלכה לא יכולה להכות את הצריח משום 23. צ:ג8+) 23. צו7+ מז8 24. צז7+ (אם מו8 25. פ:ח7+ זוכה) בשלב זה הסתלק ברדלבן מהאולם ונתן לשעונו להתקדם עד שאזל הזמן ושטייניץ זכה בזמן. מיד לאחר מכן הדגים שטייניץ לצופים את המט שתכנן:

24..מח8 25. צ:ח7+ מז8 26. צז7 מח8 27. מהח4 מ:ז7 28. מהח7+ מו8 29. מהח8+ מה7 30. מהז7+ מה8 31. מהז8+ מה7 32. מהו7+ מד8 33. מהו8 מהה8 34. פו7+ מד7 35. מהד6 מט

התאבד בברלין בשנת 1924 בקפיצה מחלון מהקומה הרביעית. חייו ומותו היוו בסיס לדמות הראשית בספרו של ולדימיר נבוקוב "ההגנה של לוז'ין" משנת 1930.

## ממשחקיו
### לבן: [[זיגברט טאראש]],  קורט פון ברדלבן, [[ארנולד שוטלנדר]], [[תיאודור פון שבה]]  שחור: [[ז'אק מיזס]], [[פריץ רימן]], [[וילפריד פאולסן]], [[הרמן פון גוטשאל]] לייפציג 1888
משחק זה היה משחק בהתייעצות, כאשר השחקנים שוחחו ביניהם מהו המסע המועדף בכל פעם. 

במשחק זה נעשה שימוש יפה בטורים הפתוחים, ב' ו-ג' ושתילת הצריח ב-ב-7. משחק שעיקרו באגף המלכה הניב רגלי מסוכן בצידו השני של הלוח ולבסוף הפרש השחור שמצא עצמו כלוא ב-ב8 והמלך השחור שאיננו מצליח להתמודד עם כל האיומים.

משחק בהתייעצות משנת 1888, יוטיוב

## התמודדויות

## ספריו
ברדלבן חיבר חמישה ספרים בנושא שחמט:

* ביקורת על הפתיחה הספרדית, 1885
* הפתיחה הווינאית, 1893
* על גמביט המלכה, 1905
* סיומי רגלים בשחמט, 1916
* סיפורי שחמט, 1924

## קישורים חיצוניים

* מאמר סרוק משנת 1902 על פתיחת תחרות הנובר, הניו יורק טיימס
* מידע כללי

## משחקים מוסברים (באנגלית)
### 1895

* וילהלם שטייניץ מול קורט פון ברדלבן, 17.8.1895, Bravest Rook in chess history - Steinitz's Immortal (Battle of Hastings)

## הערות שוליים

קטגוריה:שחמטאים גרמנים
קטגוריה:מחברי ספרי שחמט גרמנים
קטגוריה:מתאבדים: ספורטאים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1861
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1924
פרקש

**פרקש** הוא שם משפחה שמקורו בהונגרית ומשמעותו זאב.

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה הונגריים
קטגוריה:שמות פרטיים שמקורם בבעלי חיים
רודולף סוידרסקי

**רודולף סוידרסקי** (בגרמנית: **Rudolf Swiderski**; 28 באוגוסט 1878 לייפציג - 2 באוגוסט 1909 לייפציג), שחמטאי גרמני, בנו של התעשיין פיליפ סוידרסקי. בנוסף לשחמט התעניין גם במוזיקה.
## קריירה
סוידרסקי סיים במקום שישי בתחרות אייזך 1896, מקום שני באנברג 1897, מקום 7-8 בברלין ומקום 3–6 באמסטרדם. התבלט בשנת 1900 כאשר זכה בתחרות מינכן. לאחר מכן שיחק במספר תחרויות חזקות.

בשנת 1902 חלק מקום 7–8 בתחרות הנובר, אותה ניצח דוד ינובסקי, ב־1903 היה במקום השמיני בתחרות וינה בה ניצח מיכאל צ'יגורין, ב־1904 מקום שישי בתחרות מונטה קרלו שבה ניצח גזה מארוצי. ב־1904 חלק מקום ראשון-שני עם פרנק מרשל בתחרות נוספת במונטה קרלו ומקום 1–3 משותף עם קורט פון ברדלבן וקרל שלכטר בתחרות קובורג.

בשנת 1905 חלק מקום רביעי־חמישי בתחרות שוינגן בה ניצח מרשל, ומקום שני בתחרות ברמן בה ניצח ליאו פליישמן. בשנת 1906 מקום 13 בנירנברג בה ניצח מרשל וחלק מקום 12–13 בתחרות אוסטנד שם ניצח שלכטר. ב־1907 מקום 17 בתחרות אוסטנד בה ניצחו במשותף עקיבא רובינשטיין ואוסיפ ברנשטיין. ב־1908 מקום 12 בווינה בה ניצחו אולדריך דוראס, מארוצי ושלכטר, הגיע למקום ה־14 בתחרות דיסלדורף בה ניצח מרשל ובמפתיע ניצח בתחרות לייפציג בשנת 1909.

התאבד זמן קצר לפני יום הולדתו ה־31 משום שלכאורה לא היה מסוגל להתמודד עם ניתוח אותו היה צריך לעבור.  

## קישורים חיצוניים

* ניצחון של סוידרסקי בשמונה מסעים בשחור , youtube.com
* מידע כללי

## הערות שוליים

קטגוריה:שחמטאים גרמנים
קטגוריה:מתאבדים: ספורטאים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1878
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1909
צ'ארלס וילסון (פיזיקאי)

**צ'ארלס תומסון ריס וילסון** (באנגלית: **Charles Thomson Rees Wilson**; 14 בפברואר 1869 – 15 בנובמבר 1959) היה פיזיקאי סקוטי ומטאורולוג שזכה בפרס נובל לפיזיקה לשנת 1927 על שיטתו לגרום למסלולי חלקיקים טעונים חשמלית להיות נראים באמצעות עיבוי אדים (תא הערפל).

## חייו
וילסון נולד בקהילת גלנקורס שבמידלות'יאן לג'ון וילסון שעבד כחוואי ולאנני קלארק הרפר. המשפחה עברה למנצ'סטר לאחר מותו של האב ב-1873. וילסון למד ביולוגיה באוניברסיטת מנצ'סטר ושאף להיות רופא. לאחר שסיים את התואר שם, למד בסידני סאסקס קולג' בקיימברידג', שם התעניין בפיזיקה ובכימיה. 

לאחר לימודיו בסידני סאסקס החל וילסון להתעניין במטאורולוגיה, וב-1893 החל ללמוד על עננים ותכונותיהם. הוא עבד במשך תקופה במצפה הכוכבים שבבן נוויס, שם ערך תצפיות על היווצרות עננים. וילסון ניסה לשחזר את היווצרות העננים בקנה מידה קטן יותר במעבדה בקיימברידג', על ידי פיזור אוויר לח במכל אטום. לאחר מכן התנסה ביצירת עקבות עננים בתא שנגרמו על ידי יונים וקרינה. על המצאת תא הערפל זכה בפרס נובל לפיזיקה בשנת 1927. 

וילסון נישא ב-1908 לג'סי פרסר, בתו של כומר מגלאזגו, ולזוג נולדו ארבעה ילדים. הוא נפטר ביישוב הסמוך לאדינבורו, מוקף במשפחתו.

## אותות הוקרה
* זוכה פרס נובל לפיזיקה לשנת 1927. 
* זוכה מדליית קופלי לשנת 1935.
* מכתש וילסון שעל פני הירח קרוי על שמו, על שם אלכסנדר וילסון ועל שם ראלף אלמר וילסון. 
* האגודה למדעים מדויקים בסידני סאסקס קולג' בקיימברידג',, נקראת על שמו "אגודת וילסון".

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:מעוטרי מסדר עמיתי הכבוד
קטגוריה:פיזיקאים סקוטים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיקה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קיימברידג'
קטגוריה:זוכי מדליית קופלי
קטגוריה:זוכי המדליה המלכותית
קטגוריה:עמיתי החברה המלכותית
קטגוריה:זוכי פרס נובל בריטים
קטגוריה:זוכי מדליית יוז
קטגוריה:זוכי מדליית פרנקלין
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1869
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1959
That One Night: Live in Buenos Aires

**That One Night: Live in Buenos Aires** הוא מארז DVD להופעתה של הלהקה מגאדת' בבואנוס איירס. המארז יצא ב-6 במרץ 2007. ב-4 בספטמבר 2007 יצאה ההופעה במהדורת CD כפול. בגרסה המקוונת של iTunes מופיעים שלושה שירים שלא הופיעו במארז ה-DVD.

## רשימת שירים
#"Blackmail The Universe"
#"Set The World Afire"
#"Wake Up Dead"
#"In My Darkest Hour"
#"She Wolf"
#"Reckoning Day"
#"A Tout Le Monde"
#"Hangar 18" & "Return To Hangar"
#"I'll Be There"
#"Tornado of Souls"
#"Trust"
#"Something That I'm Not"
#"Kick The Chair"
#"Coming Home"
#"Symphony of Destruction
#"Peace Sells
#"Holy Wars"
#גרסה אלטרנטיבית ל-"Symphony of Destruction"

## רשימת שירים בCD
### דיסק ראשון
#"Intro"
#"Blackmail The Universe"
#"Set The World Afire"
#"Skin o' My Teeth"
#"Wake Up Dead"
#"In My Darkest Hour"
#"Die Dead Enough"
#"She Wolf"
#"Reckoning Day"
#"A Tout le Monde"
#"Angry Again"

### דיסק שני
#"Hangar 18"
#"Return To Hangar"
#"I'll Be There"
#"Tornado of Souls"
#"Trust"
#"Something That I'm Not"
#"Kick The Chair"
#"Coming Home"
#"Symphony of Destruction
#"Peace Sells
#"Holy Wars"

## שירים שבוצעו בהופעה אך לא מופיעים באף הוצאה
#"The Scorpion"
#"Train of Consequences"
#"Of Mice and Men"
#"Sweating Bullets"

## חברי ההרכב
*דייב מאסטיין - גיטרה ושירה
*גלן דרובר - גיטרה
*ג'יימס מקדונו - בס
*שון דרובר - תופים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי מגאדת'
קטגוריה:אלבומי הופעה באנגלית
קטגוריה:אלבומי וידאו באנגלית
איית בן חדו

**איית בן חדו** (בערבית: **آيت بن حدّو**, בברברית: **ⴰⵢⵜ ⵃⴰⴷⴷⵓ**, בצרפתית: **Aït-Ben-Haddou**) הוא כפר מבוצר, או קסר (قصر) במרוקו, השוכן במרחק של כ-30 ק"מ צפונית-מערבית לורזאזאת. הכפר ממוקם ליד אפיק נחל וארזאזאת – לאורך נתיב השיירות העתיק בין הסהרה לבין העיר מרקש וחופי האוקיינוס האטלנטי. ליבו של הכפר – הקסר – שוכן במעלה גבעה מבוצרת שעליה בתי אדמה בנויים בצפיפות, והוא מוקף בחומות גבוהות שבפינותיהן מגדלי שמירה. רובע זה מכונה לעיתים גם בכינוי קסבה.

ימין|ממוזער|250px|מראה בעיר
שמאל|ממוזער|400px|מבט על הקסר מן הצד השני של הנחל
רוב תושבי הכפר הם ברברים אשר החליפו את חיי הנוודות במגורי קבע. התקיימה ביישוב קהילה יהודית, אך אחרון הקהילה עזב את היישוב בשנות החמישים.במקום נשאר עדיין בית קברות יהודי. הכפר ידוע במספר גדול של סרטים היסטוריים אשר צולמו בתחומו, ובהם: לורנס איש ערב, יהלום הנילוס, ישו מנצרת, הפיתוי האחרון של ישו, גלדיאטור ואלכסנדר. גם חלקים מהסדרה משחקי הכס צולמו בכפר. איית בן חדו הוכרז בשנת 1987 כאתר מורשת עולמית בשל היותו דוגמה מצוינת לאדריכלות הסהרה המוקדמת ולאדריכלות בדרום מרוקו.

למרות שהשתמרו באופן טוב במשך מאות שנים, עתידו של המקום ככפר מיושב וחי מוטל בספק, בשל ירידה בכמות המשקעים, עזיבת האוכלוסייה הצעירה וההשקעה הגבוהה הנדרשת בשימור מבני האדמה. מאידך, התגברות זרם התיירים למקום והכרזתו כאתר מורשת עולמית עשויים לשמר את אתריו, ולהפכו למעין מוזיאון פתוח.

## הערות שוליים

## קישורים חיצוניים

* תמונה פנורמית של העיר

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:מרוקו: יישובים
קטגוריה:מרוקו: אתרי מורשת עולמית
עוקץ (זואולוגיה)

[שמאל|ממוזער|200px|עוקץ [צרעה עם טיפת ארס]]
שמאל|ממוזער|200px|דבורה עוקצת

שמאל|ממוזער|200px|עוקץ הדבורה
**עוקץ** הוא איבר בגופם של חלק ממיני בעלי־החיים, המשמש לדקירת בעלי חיים אחרים ולהחדרת ארס אל גופם. מרבית בעלי העוקץ הם פרוקי-רגליים, לדוגמה דבורים, צרעות, נמלים, נדלים ועקרבים, אך גם אצל מספר חולייתנים כמו הברווזן, ואצל דגים מסוימים כמו הטריגונים, העוקצנוניים והאבנוניים. ליצורים רכים כמו מדוזות וצרעות ים ישנם איברים דמויי עוקץ בעלי תאים צורבים.

## עוקץ דבורת הדבש
דבורת הדבש הפועלת משתמשת בעוקץ לצורכי הגנה והתקפה. אצל מלכת הדבורים העוקץ הוא צינור ההטלה. 
הארס פעיל מאוד והורג מיד זבובים וחרקים קטנים. גם על בעלי חוליות השפעתו של הארס חזקה.

העוקץ של הדבורה נמצא בקצה הבטן, ובנוי משלושה חלקים:
# **נדן** הוא החוד הדוקר בעת העקיצה. לנדן צמודים שתי מחטים משוננות העוזרות לחדירתו. כיוון שיני המחטים הוא כלפי הגוף הנעקץ. 
# **בית הקיבול לארס** מחובר לעוקץ. הוא מתמלא על ידי בלוטה חומצית.
# **בלוטת ארס שנייה** מצויה בפתח בית הקיבול. תוכן הפרשתה הוא בסיסי.

בשעת העקיצה מתערבבות ההפרשות של שתי הבלוטות ונוצר הארס. הרכבו העיקרי הוא חומצת נמלים.

הדבורה יכולה לעקוץ דבורים אחרות וגם חרקים אחרים מבלי שהיא תיפגע. בעקיצת בעלי חוליות דבורת הדבש אינה יכולה למשוך את העוקץ המשונן חזרה מגוף בעל החיים. כאשר היא מנסה לעשות כן, העוקץ נשאר תקוע בתוך הגוף הנעקץ, נקרע מגוף הדבורה ויחד עמו חלק מן האיברים הפנימיים. הדבורה מתה כעבור מספר רגעים.
כאשר הנדן נקרע הארס המחובר לו נשאר בגוף הנעקץ.

כאשר הדבורה עוקצת, דבורים אחרות חשות בריח של הארס והוא מזרז אותן להמשיך לעקוץ במקום העקיצה הקודם או בסביבה שלו.

### השפעת עקיצת הדבורה על האדם
תופעות אפשריות בעקבות עקיצת דבורה: כאב, נפיחות וגרד במקום העקיצה; תגובה אלרגית ברמות שונות המתבטאת בחום, אודם בעור או הופעת בהרות אדומות, צמרמורת בעקבות החום, הכבדת הנשימה, עילפון.


קובץ:Bienenstich 20a.jpg|השפעה מיידית של העקיצה
קובץ:Bienenstich 37a.jpg|נפיחות
קובץ:Bee-sting-piqure-abeille-scale.jpg|אודם


## עוקץ העקרב

[ממוזער|250px|[עקרבאים|עקרב ממין עקצן צהוב הוא בעל עוקץ (הממוקם בקצה הבטן האחורית דמוית ה"זנב") שארסי וקטלני גם לאדם.]]
כל העקרבים (בני סדרת העקרבאים) נושאים עוקץ בולט בפרק האחרון של הבטן האחורית הצרה דמוית ה"זנב". פרק העוקץ בא מיד לאחר שלפוחית העוקץ שנושאת את הארס. ארס העקרב נועד לשתק ולעיתים גם להמית את הטרף שלו ובכך להקל על הציד ועל האכילה. הארס של חלק מהעקרבים מסוכן גם לאדם והארסיים שבהם יכולים אף להמיתו. העקצן הצהוב, שחי בישראל, נחשב לאחד העקרבים הארסיים והמסוכנים ביותר בעולם, ועקיצתו יכולה לקטול גם בני אדם.

ב-2011 הרשות האמריקנית לתרופות ומזון (FDA) אישרה טיפול בשם Anascorp לטיפול בעקיצות עקרב.

## לקריאה נוספת
* א. בן-נריה, **גידול דבורים**, הוצאת ארגון מגדלי הדבורים בישראל, תל אביב, תש"י
## קישורים חיצוניים

* ד"ר ארנון גולדברג, עקיצות דבורים וצרעות, באתר "חבר'ה"
* פרופ' יואל דונחין ונתן קודינסקי, עקיצות, הכשות ונשיכות, מתוך "עזרה ראשונה להצלת חיים", משרד הביטחון – ההוצאה לאור, באתר "סטארמד"
* 
*תמונות שיעזרו לכם לזהות עקיצות של חרקים שונים, באתר בא במייל, 16 בפברואר 2020

## הערות שוליים

קטגוריה:דבוראות
קטגוריה:זואוטומיה
קבר אסקיה

שמאל|ממוזער|250px|מתחם הקבר
לפי האמונה נחשב **קבר אסקיה** (צרפתית **Tombeau des Askia**) בעיר גאו שבמזרח מאלי לקברו של אסקיה מחמד הראשון, קיסר אימפריית סונגהאי הראשון. הקבר נבנה במאה ה-15 וכולל את פירמידת הקבר, שני מסגדים, בית קברות מוסלמי ואת החצר ההיקפית. הקבר הוכרז כאתר מורשת עולמית בשנת 2004, ולבקשת ממשלת מאלי נכלל ברשימת האתרים בסיכון בשנת 2012 בשל המאבק המזוין בצפון המדינה.

## היסטוריה
העיר גאו שוכנת על גדות נהר ניז'ר ונחשבת לאחת הערים העתיקות באפריקה שמדרום לסהרה. העיר נוסדה ככל הנראה במאה ה-7 ונזכרה במקורות ערביים במאה ה-11 בשם קאו קאו. בשנת 1138 הייתה גאו לבירת סונגהאי, ואסקיה מחמד הראשון ייסד בה שושלת קיסרית ב-1492. מחמד הראשון המשיך בהרחבת גבולות הקיסרות, מלאכה בה החל דודו ושליט המדינה לפניו, ואלה הגיעו עד לאוקיינוס האטלנטי במערב ועד להרי אייר במזרח. עושרה של הקיסרות התבסס על שליטתה במסחר בזהב ובמלח שהתנהל לאורך דרכי המסחר בסהרה שמצפון לה ובדרכים המובילות ליערות הטרופיים מדרום.

לפי המסורת חזה מחמד הראשון בפירמידות במצרים בדרכו למכה והדבר הביאו להקים לעצמו קבר בצורת פירמידה. מאידך, יכול גם שמבנה הקבר הושפע מהסגנון המקומי של תילי קבורה שלו עקבות כבר באלף הראשון לפנה"ס, או מסגנון הבנייה שרווח בדרומה של אלג'יריה של ימינו. מחמד הראשון מת ב-1529 ורבים מאמינים כי לא נקבר במבנה הקבר ואף לא בתחומי העיר גאו. קיסרות סונגהאי הגיעה לשיאה במאה ה-16 והחלה שוקעת בהדרגה בשל מאבקים פנימיים ועליית חשיבותן של דרכי המסחר הימיות. באמצע המאה ה-19 נותרו בגאו ביו 300 ל-400 בתים בלבד, וקבר אסקיה היה למבנה המונומנטלי היחיד שהעיד על זוהר עברה.

## מבנה האתר
מתחם הקבר שוכן בצפונה של העיר גאו ומשתרע על שטח של 42.5 דונם. המסגד ופירמידת הקבר מוקפים בחומה וסביבה שטח פתוח גדול המוקף בחומה נוספת:
* הקבר בצורת פירמידה נישא לגובה של 17 מטר ועשוי מלבני בוץ ומכוסה בטיח בוץ. בבסיסו אורכו 17 מטר ורוחבו 15 מטר, ומוטות עץ בולטים ממנו בכל עבריו. בצידו המזרחי גרם מדרגות המתפתל לאורך החזית ומוביל לשיאו של המבנה.
* באתר שני מסגדים - המסגד המזרחי כולל אולם תפילה לגברים בגודל של 50 על 15 מטר. גגו עשוי מקורות עץ ומכוסה בבוץ, והוא נתמך ב-69 עמודים מרובעים הערוכים בארבע שורות. במרכז הקיר המזרחי ניצב מחראב מערב אפריקני אופייני שלו שתי גומחות. המסגד הורחב בשלוש הזדמנויות במהלך המחצית השנייה של המאה ה-20. בצידו המערבי של המתחם מסגד דומה לנשים אך בממדים קטנים יותר.
* בית הקברות שוכן מחוץ לחומה הפנימית ובו אסטלות אבן רבות הנושאות כיתובים. בית הקברות המשיך והיה בשימוש עד שנות ה-80 של המאה ה-20.
* הרחבה שמחוץ לחומה הפנימית משתרעת על שטח של 10 דונם ומשמשת לתפילות המוניות בעת פסטיבל טאבאסקי, חתונות ואירועים אחרים.

## קישורים חיצוניים

* Tomb of Askia באתר אונסק"ו

קטגוריה:מאלי: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:מאלי: מבנים
קטגוריה:אימפריית סונגהאי
קטגוריה:אתרי מורשת עולמית בסיכון
קפיטול מדינת ויומינג

**קפיטול מדינת ויומינג** (באנגלית: **Wyoming State Capitol**) הוא מבנה המשמש כמושב ממשלת מדינת ויומינג שבארצות הברית. המבנה ממוקם בבירת המדינה – שאיין, ונבנה בין השנים 1886–1890. במבנה ממוקמים משרדי בית המחוקקים של ויומינג וכן משרדי מושל המדינה.

## היסטוריה
בשנת 1886 הורתה האספה המחוקקת התשיעית של טריטוריית ויומינג על הקמת קפיטול (מבנה בית מחוקקים) למדינה, בעלות שלא תעלה על 150,000 דולר אמריקאי. מושל הטריטוריה, פרנסיס אי. וורן מינה ועדה בת חמישה חברים, אשר בחרה ורכשה אתר בשאיין, וכן בחרה במשרד האדריכלים דייוויד וו. גיבס ושות' (David W. Gibbs & Company) לתכנן את המבנה. תוכניות המבנה אושרו ביולי 1886, ועבודות ההקמה החלו זמן קצר לאחר מכן על ידי חברת אדם פרייק ואחיו (Adam Freick & Brothers) בעקבות מכרז בו הציעו את ההצעה הנמוכה ביותר -בעלות של 136,275.12$.

עבודות הכנת השטח החלו ב-9 בספטמבר 1886, ואבן הפינה הונחה ב-18 במאי 1887.

200px|שמאל|ממוזער|הקומה הראשונה של המבנה.
בשנת 1888 התכנסה במבנה, אספת הטריטוריה העשירית (בעת שהמבנה עדיין היה בשלבי הקמה). הקמת אגפי המבנה המזרחיים והמערביים הסתיימה באפריל 1890 – עת שוויומינג הפכה למדינה.

אספת המחוקקים הראשונה של המדינה התכנסה בנובמבר 1890.

בשנת 1915 החליט בית המחוקקים על הקמת אולמות עבור הסנאט והבית התחתון של המדינה. עבודות ההקמה הושלמו במרץ 1917.

שיפוץ המבנה החל בשנת 1974 והסתיים בשנת 1980 בעלות של 7.6 מיליון דולרים.

בשנת 1987 הוכרז המבנה כאתר היסטורי לאומי של ארצות הברית.

## תיאור המבנה
בניין הקפיטול ממוקם בחלקו הצפוני של מרכז העיר שאיין. המבנה בנוי בסגנון קורינתי כאשר למבנה כיפה ואכסדרת עמודים המזכירה את מבנה קפיטול ארצות הברית.
למבנה שלוש קומות מעל הקרקע, וקומה אחת תת-קרקעית. שתי הקומות הראשונות של המבנה עשויות אבן חול שנכרתה ליד פורט קולינס בקולורדו, והקומה השלישית מאבן חול שנכרתה ברולינגס שבויומינג.

הכיפה מצופה עלי זהב 24 קרט. בשל השחיקה חודש ציפוי הכיפה שש פעמים בין השנים 1900 ו-1988. הציפוי חודש שוב בשנת 2018.

גובהה של הכיפה 43 מטרים וקוטרה 15 מטרים.

ממוזער|200px|שמאל|הכיפה
[שמאל|ממוזער|250px|חזית המבנה. המבנה הורחב בשנת [1915 ובשני אגפיו נבנו אולם הסנאט ואולם הבית התחתון של המדינה.]]

לאולם הכיפה חלונות ויטראז' שהובאו מאנגליה. חלונות אלה מוארים באמצעות תאורת חשמל, מאחר שהכיפה אטומה.

בקומה הראשונה של המבנה נמצאים משרדי בעלי התפקידים הנבחרים של המדינה: המושל, מזכיר המדינה, מבקר המדינה וגיזבר המדינה.
אולם הסנאט נמצא בקומתו השנייה של האגף המערבי. אולם זה מעוטר בציורי קיר מאת אלן טרו (Allen True) שצוירו בשנת 1917. ציורי הקיר מתארים את התרבות, ההיסטוריה והכלכלה של המדינה. אולם הבית התחתון נמצא באגפו המזרחי של המבנה. תקרת אולם הסנאט ואולם בית הנבחרים מעוטרת בזכוכית בסגנון טיפני המציגה את סמל מדינת ויומינג.

בקומה השלישית של המבנה מצויות מרפסות המבקרים של הסנאט והבית התחתון.

בחזית המבנה מצוי פסלה של אסתר הובארט מוריס אשר פעלה להשגת זכויות נשים בטריטוריות ויומינג. הפסל, מעשי ידי אוורד פיירבנקס מנציח את מוריס אשר פעלה להשגת זכות בחירה לנשים – ואכן הטריטוריה הייתה הטריטוריה הראשונה (ולמעשה המדינה הראשונה בעולם) שהעניקה לנשים זכות הצבעה (ב-10 בדצמבר 1869).

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ויומינג: מבנים
ויומינג
קטגוריה:ארצות הברית: אתרים היסטוריים לאומיים
קטגוריה:ארצות הברית: אתרים הרשומים במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים
רועה צאן

[שמאל|ממוזער|250px|רועה וצאנו ב[נפאל]]
ממוזער|175px|ציור של רועה משנת 1889
**רועה צאן** או **נוֹקֵד** הוא אדם המטפל בצאן ומשגיח עליו, בדרך כלל תוך היעזרות בכלב רועים, בשטחי המרעה, באחו הפתוח או באזורים הרריים. תפקיד הרועה הוא למצוא מזון, מים ומחסה לעדר, להגן עליו מפני חיות טרף, פגעי טבע ושודדים, וכן לשמור על אחדותו ושלמותו.

רעיית צאן היא אחד המקצועות העתיקים ביותר. ידוע כי רועים היו קיימים במזרח התיכון לפני כ-10,000 שנה, מאז ביות העז והכבש בראשית התקופה הנאוליתית. כבשים גודלו לשם שימוש בחלב, בבשרן ובצמר שלהן.

## רועי צאן בתנ"ך
[ממוזער|175 פיקסלים|[ציור של רועה צאן על אריח קרמיקה בבית לדרברג]]
רעיית צאן כמקצוע מתוארת גם בתנ"ך ובייחוד בתורה.
כינויים נוספים לרועי צאן בתנ"ך: **אביר**, **אדיר** – הרועה הממונה על עדר גדול שמועסקים בו רועים אחדים, ו**נוקד** – בעל עדרים (מישע מלך מואב, ).
הרועה הראשון המוזכר בתנ"ך הוא הבל. כרועים שימשו בדרך כלל הבנים הצעירים במשפחה (כגון דוד), אך אם לאב המשפחה לא היו בנים, בנות המשפחה (כגון רחל ובנות יתרו) רעו את הצאן. יעקב שימש כרועה מקצועי ואף קיבל משכורת על עבודתו ().
לאנשים עשירים, בעלי עדרים גדולים, היו גם רועים שכירים, כמו הרועים של לוט ואברם () ורועי נבל הכרמלי ().
הרועים התמודדו עם סכנות רבות, כפי שמתאר דוד את מעשי גבורתו לפני שאול ( וכפי שעולה מ).
חג הרועים הוא חג הגֵּז ().

החוק המקראי מתייחס לרועה שכיר, השומר על עדרי אחרים. אם התרשל הרועה בשמירה – ישלם לבעלים, אך אם השה נטרף – והרועה מביא שריד מבעל החיים כעדות והוכחה לכך שנטרף, הוא פטור מתשלום (), כפי שמתואר גם ב.

המקרא מראה שמנהיגים אחדים בישראל קיבלו את הכשרתם בהנהגה בהיותם רועי צאן: משה, דוד, עמוס הנביא ואחרים.

בשירה המקראית נמשלו יחסי ה' ועמו ליחסי רועה ועדרו: , . בהשאלה, הרועה הוא השליט, המושל, המנהיג: ,  וכן ב.

## רועי צאן בתרבות
[ממוזער|175 פיקסלים|רועת צאן בראש העדר, [מרחביה (קיבוץ)|מרחביה, 1945]]

רועי צאן מוזכרים גם בתרבות הפופולרית. בסרט "מגלה את אמריקה", מתחזה הנסיך יורש העצר לרועה צאן כדי לחזר אחרי האישה שאהב. בספרו של דייוויד אדינגס "הזוהרים" נכתבו פואמות על הזוהרים, כרועי צאן על מנת לייצר סביבם אמפתיה.

## כלב רועים

כלב רועים מתאר תפקיד מסורתי שניתן למספר גזעי כלבים במשק הבית האנושי. המטלות הכללות בתפקיד זה מורכבות ומרובות: בנוסף לתפקיד הבסיסי שלהם לדאגה ושמירה על העדר מלוכד, עליהם אף להגן על העדר מפני שודדים וטורפים למיניהם כגון זאבים, וכן להיות בני לוויה במסעותיו הרבים והארוכים מחוץ לבית של הרועה. כלבי הרועים אשר נחשבים קלים לאילוף, מסוגלים אף להגיב לפקודה שניתנה מבעליהם ממרחק של חצי קילומטר. פקודות האילוף כוללות שריקות מיוחדות, תנועות ידיים ואף תנועות עיניים.

## ראו גם

* בוקר (מקצוע)
* גאוצ'ו
* משה הרועה והגדי
* הרועה (סרט)

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מקצועות החקלאות
קטגוריה:חיות משק
פוטוכרום

[ממוזער|שמאל|300px|[ירושלים בתמונת פוטוכרום, סוף המאה ה-19]]
[ממוזער|שמאל|300px|תמונת פוטוכרום מ[התערוכה העולמית של פריז (1900)|התערוכה העולמית של פריז, 1900]]
**פוטוכרום** (מאנגלית: **Photochrom**) הוא תהליך יצירת הדפס צבעוני מתשליל של תצלום שחור-לבן, שנצבע באמצעות הדפס אבן (ליתוגרפיה) צבעוני. בניגוד לצילום צבעוני, צבעי הדפס פוטוכרום נקבעו במעבדה, ולכן אינם משקפים בהכרח את צבעי האובייקט המציאותי שצולם.

התהליך פותח בציריך, שווייץ, במהלך שנות ה-80 של המאה ה-19, כתחליף מתועש לצביעה ידנית של צילומים בשחור לבן (צילום צבעוני לא היה מעשי כלכלית עד שנות ה-20 של המאה ה-20). שיא השימוש בטכנולוגיה זו היה בשנות ה-90 של המאה ה-19, בשל תפוצתן הרבה של גלויות דואר. 

בארצות הברית הוצגו גלויות לראשונה בתערוכה העולמית של שיקגו וזמן קצר אחר כך אישרה ממשלת ארצות הברית להדפיס גלויות במחיר סנט אחד (אלה זכו דווקא לכינוי "גלויות פני"). לחברת "Detroit Publishing Company" הייתה בלעדיות בשוק האמריקאי על יישום תהליך הפוטוכרום והיא השתמשה בו ליצור המוני של גלויות פוטוכרום נושאות צילומים ריאליסטיים-למראה בצבעוניותם, בעיקר של נופים עירוניים וטבעיים, העתקי יצירות אמנות ונושאי פולקלור. הגלויות שיוצרו בתהליך זה זכו לתפוצה של מיליונים והמונח "פוטוכרום" משמש עד היום באנגלית לאפיון מהותן של גלויות מצולמות.

## קישורים חיצוניים

* מהו פוטוכרום, מאתר American Photochrom 
* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:היסטוריה של הצילום
קטגוריה:טכניקות צילום
קטגוריה:שנות ה-1880
ויליאם יוארט נייפייר

**ויליאם יוארט נייפייר** (באנגלית: **William Ewart Napier**; 17 בינואר 1881 – 6 בספטמבר 1952), שחמטאי אמריקאי ממוצא אנגלי.

## ביוגרפיה

### תחילת הקריירה השחמטאית
הוריו של נייפייר היגרו לארצות הברית בהיותו בן חמש. משנת 1895 הוא חי בברוקלין ונפגש עם מיטב שחקני השחמט של הארץ. את הצלחותיו הראשונות חווה במשחקים סימולטניים ; בין היתר ניצח בשנת 1894 את אלוף ארצות הברית ג'קסון שוואלטר. בתחילת 1896, למרות גילו הצעיר, הפך נייפייר לחבר במועדון השחמט של ברוקלין. באותה שנה הביס את רב-האמן  לעתיד פרנק מרשל +7 -1 =3 (שבעה ניצחונות, שלוש תוצאות תיקו והפסד אחד). בשנת 1897 ניצח במשחק תחרותי את אלוף העולם לשחמט לשעבר וילהלם שטייניץ.

### תחרויות בין-לאומיות
בתחילת 1899 נסע נייפייר לאירופה, במטרה ללמוד מוזיקה ולבקר את מועדוני השחמט של לונדון, פריז וברלין. בשנת 1900 חזר נייפייר לארצות הברית והשתקע בפיטסבורג. שם כתב את טור השחמט בעיתון המקומי. בשנת 1901 שיחק נייפייר בתחרות אמנים בעיר בופלו, וסיים שני, לאחר הרי נלסון פילסבורי ולפנינמרשל.
הצלחה זו דחפה אותו להשתתף בשנים הבאות בתחרויות אמנים בינלאומיות. נייפייר שיחק במונטה קרלו ובהנובר בשנת 1902 וכן בקיימברידג' ספרינגס בשנת 1904. הוא אמנם לא זכה במקום הראשון באף אחת מהתחרויות, אך בכל אחת מהן זכה בפרס יופי מיוחד על המשחק המבריק בתחרות כולה. 
אחד הפרסים בו זכה היה מטעם משפחת רוטשילד על משחקו נגד מיכאל צ'יגורין.

בחודש יולי 1904 ביקר נייפייר באנגליה וניצח את תחרות לונדון לפני ג'וזף הנרי בלקברן, איזידור גונסברג וריצ'רד טייכמן. לאחר מכן השתתף באליפות אנגליה שהתקיימה בהייסטינגס, שם היה זכאי להשתתף במי שנולד באנגליה. הוא זכה במקום ראשון משותף עם הנרי אטקינס אותו ניצח בדו-קרב הכרעה על המקום הראשון בתוצאה 2.5-1.5 וכך הפך נייפייר לאלוף השחמט הראשון של אנגליה. בשנת 1905 שיחק בשני דו-קרבות: סיים בתיקו מול ז'ק מיזס +4 -4 =2 והפסיד לטייכמן +1 -5 =4.

### פרישה משחמט
לאחר מכן פרש נייפייר מזירת התחרויות הבינלאומיות. הוא קיבל אזרחות אמריקאית בשנת 1908 והחל בקריירה בחברת ביטוח, קריירה שהובילה אותו עד למשרת מנכ"ל חברת הביטוח סקרנטון. הוא התחתן עם פלורנס גילספי, אחיינית של אמן השחמט פילסבורי, וממנה נולדו לו שתי בנות. הגם שעדיין השתתף במשחקי שחמט, הוא לא לקח חלק בתחרויות חשובות. כאשר מת בגיל 71, הקריירה השחמטאית שלו כמעט ונשכחה.

מד הכושר ההיסטורי שלו היה 2662 בשיאו, אז היה ממוקם 11 בעולם.

## לסקר
נייפייר כינה את המשחק בו הפסיד ללסקר 
הטוב ביותר בקריירה שלו. הוא שיחק משחק זה בסיבוב השלישי של התחרות בקיימברידג' ספרינגס בשנת 1904 בכלים השחורים מול אלוף העולם המכהן לסקר. במשחק זה הוכיח נייפייר יכולת טקטית מעולה, והתרשם במיוחד כאשר לסקר לא איבד את התמונה הרחבה והכוללת למרות דוחק זמן חמור. בסיום המשחק אמר לסקר ליריבו הצעיר "זה משחק בו הפסדתי, גם אם זכיתי בנקודה." על הסיבוכים במשחק זה נכתב סיפור קצר.

## ספרים שכתב

**Amenities and background of chess-play.* Napier, William Ewart, 1935.
**Paul Morphy and the golden age of chess.* Napier, William Ewart, 1957. (published posthumously)


## לקריאה נוספת

* John S. Hilbert: *Napier, the forgotten chessmaster*. Caissa Editions, Yorklyn 1997, 


## קישורים חיצוניים

* John S. Hilbert, מאמר מפורט על נייפייר , chessarch.com
* ניתוחים מקיפים של המשחק בו הפסיד נייפייר ללסקר, lifemasteraj.com

## הערות שוליים

קטגוריה:מהגרים מבריטניה לארצות הברית
קטגוריה:שחמטאים אמריקאים
קטגוריה:שחמטאים אנגלים
קטגוריה:מחברי ספרי שחמט
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1881
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1952
אשר למלין

**אשר למלין** (או **לעמלין**, Asher Lämmlein) היה יהודי-גרמני אשר הופיע בשנת 1502 באיסטריה, ליד ונציה וטען (ככל הנראה בהשפעת כתביו של דון יצחק אברבנאל), שהוא מבשר הגאולה. למלין נחשב למשיח שקר ביהדות.

למלין עסק ככל הנראה בקבלה. הוא קרא לחזרה בתשובה והודיע על ביאתו הקרבה של המשיח, במהלך ששת החודשים הקרובים, במידה והיהודים יפגינו תשובה מלאה. קבוצות גדולות של תומכים החלו להפיץ חזונו בקהילות היהודיות בגרמניה ובאיטליה. נטען, כי רבה של יהדות וסטפאליה זעליג גאנז כל כך האמין בביאת המשיח, שהוא פקד לשבור את התנור המיוחד לאפיית מצות, שכן האמין שחג הפסח הבא יחגג בארץ ישראל. למלין נפטר (או נעלם) והתנועה המשיחית באה אל קיצה.

קיימת טענה, כי האכזבה מכישלון נבואת למלין הביאה מספר אינטלקטואלים יהודים בולטים להתנצר, ביניהם ויקטור פון קרבן ויוהנס פפרקורן.

## ראו גם
*משיח שקר

## לקריאה נוספת
* אפרים קופפר, "חזיונותיו של ר' אשר ב"ר מאיר המכונה לעמליין רויטלינגן", **[[קבץ על יד]]** ח (תשל"ו), עמ' 385–423.
* בנימין שלמה המבורגר, **משיחי השקר ומתנגדיהם**, מכון מורשת אשכנז תשע"ט, עמ' 239–245.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תנועות משיחיות יהודיות
קטגוריה:משיחי שקר יהודים
קטגוריה:יהודי אשכנז במאה ה-16
קטגוריה:ילידי המאה ה-15
קטגוריה:נפטרים במאה ה-16