open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
סמל מולדובה

**[[סמל]] [[מולדובה]]** אומץ לשימוש ב-2 בדצמבר 1990. הוא מבוסס על סמל רומניה וכולל עיט המחזיק צלב במקורו, ובציפורניו מחזיק שרביט וענף של זית.

העיט מסמל את השייכות לעולם הנצרות בעוד הזית מסמל את השאיפה לשלום.
העיט תומך במגן המוטען בסמליה המסורתיים של מולדובה: ראש שור עם שמש בין הקרניים, זוג מעוינים המייצגים את אוזני השור, שושנה וירח בתקופת חצי-סהר.

כל הסמלים הללו צבועים בצבע זהב על רקע אדום וכחול.

## סמלים היסטוריים של מולדובה

קובץ:Bessarabia Gubernia CoA.png|סמל של מחוז בסרביה הרוסי (1815–1826)
קובץ:Bessarabia Gubernia CoA 2.png|סמל של מחוז בסרביה (1815–1878)
קובץ:Coat of arms of Bessarabia Governorate 1878.svg|סמל של מחוז בסרביה (1878)
קובץ:COA from Flag of Sfatul Tarii.svg|סמל הרפובליקה הדמוקרטית המולדובנית (1917–1918)
קובץ:Kingdom of Romania - Big CoA.svg|סמל ממלכת רומניה (1921–1947)
קובץ:Coat of Arms of Moldavian ASSR (1927-1938).png|סמל הרפובליקה האוטונומית הסובייטית הסוציאליסטית של מולדובה (1927–1938)
קובץ:Coat of Arms of Moldavian ASSR (1938-1940).png|סמל הרפובליקה האוטונומית הסובייטית הסוציאליסטית של מולדובה (1938–1940)
קובץ:Emblem of the Moldavian SSR (1940-1941).svg|סמל הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית המולדובית (1940–1941)
קובץ:Emblem of the Moldavian SSR (1941-1957).svg|סמל הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית המולדובית (1941–1957)
קובץ:Emblem of the Moldavian SSR (1957-1981).svg|סמל הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית המולדובית (1957–1981)
קובץ:Emblem of the Moldavian SSR (1981-1990).svg|סמל הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית המולדובית (1981–1990)


## ראו גם

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מולדובה: סמלים לאומיים
מולדובה

מולדובה
קטגוריה:עיט בתרבות
קטגוריה:שור בתרבות
אומץ

[שמאל|ממוזער|250px|[טיפוס צוקים|מטפס צוקים בסין. המטפס נאלץ לאזור אומץ ולהרגיע את פחדיו הרגילים מהגובה.]]
[שמאל|ממוזער|250px|איור פרשים מסתערים בראש הצבא הבריטי ב[מלחמות המהפכה הצרפתית. האומץ חיוני ללוחמים בשדה הקרב.]]

**אומץ** היא תכונה אנושית המגלמת את היכולת להתמודד עם פחד, כאב, סכנה, אי-ודאות או איום, לעיתים תוך מילוי משימה חיונית.

## סוגי אומץ
ניתן לחלק את ביטויי האומץ לשלושה סוגים עיקריים:

* **אומץ פיזי** – היכולת להתמודד עם כאב פיזי, סבל גופני וסכנת מוות.
* **[[אומץ מוסרי]]** – היכולת להביע דעה לא פופולרית או להתמודד עם ביקורת, בושה, שערורייה ורפיון ידיים.
* **אומץ אזרחי/ אומץ חברתי** – לובש הגדרות רבות ומגוונות אולם בדרך כלל מתייחס למצב שבו אזרחים מתייצבים למחות ולנסות לשנות מצב הנחשב בלתי צודק ורע, זאת בידיעה כי תוצאות מעשיהם עלולות להוביל למותם, לפציעתם, או לכל תוצאה שלילית אחרת, למשל פעילותו של גאו ג'י-שנג בסין. בארצות רבות, בהן צרפת וגרמניה, אומץ אזרחי נדרש על פי חוק: בנסיבות שבהן מבוצע פשע באופן פומבי, הציבור נדרש להגיב, בין אם על ידי פניה לעזרת השלטונות, או על ידי התערבות בנעשה. אם הפשע מבוצע בתחום הפרט, העדים למעשה הפשע חייבים לדווח עליו, או לנסות ולמנוע את המשך ביצועו. האומץ החברתי מבוטא גם בבתי הספר כאשר ילד אחד מגן על חברו.

## תאוריות של אומץ
אומץ כמידה טובה נידון בהרחבה בספרו של אריסטו, האתיקה הניקומאכית. היעדר אומץ מניב פחדנות, ואילו עודף אומץ יוצר פזיזות.
לאומץ פיזי ומוסרי ערך רב במילוי תפקידו של חייל ושל שוטר. תכונת האומץ קיבלה ביטוי גם בחיי הדת, לעיתים עד לדרגה של קידוש השם ביהדות וקדוש מעונה בנצרות. אומץ הוא בין ארבע הסגולות המרכזיות בדת הקתולית. בזרם הקתולי והאנגליקני של הנצרות אומץ הוא בין שבע המתנות שניתנו לבני האדם על ידי רוח הקודש.

הגדרתו של המונח אומץ משתנה בין תרבויות שונות ובין אנשים שונים. יש המגדירים אומץ כהיעדר פחד במצב שבו בדרך כלל מתעוררת תחושת פחד. אחרים טוענים כי אומץ בא לידי ביטוי דווקא אצל אלה החשים פחד ומצליחים להתגבר עליו.

## מאפיינים של החלטות אמיצות
פרופסור שהראם השמט (Shahram Heshmat) פרסם בשנת 2016 במגזין פסיכולוגיה פופולרית, Psycology Today את 10 המאפיינים שלדעתו כלולים בכל החלטה אמיצה. הוא הדגיש כי אף על פי שהמאפיינים הם פרי דעתו האישית, הם מבוססים מחקרים שערך לאורך השנים תוך שהתמחה בתחום קבלת החלטות וההתנהגות האנושית.

* השגת מטרה בעלת חשיבות
* אותנטיות – רצון אמיתי בקיום ההחלטה האמיצה
* החלטה חופשית (ולא מתוך רצון של אדם אחר, אחרת זה לא אומץ)
* סיכון אמיתי ומוחשי
* הפעולה שווה את הסיכון (אומץ צריך להיות משתלם, אחרת הוא טיפשי)
* השפעה על רגולציה
* הפעולה מבוצעת למרות הפחד
* תמיכה חברתית
* ביטחון עצמי
* "התייצבות לדגל" – אמונה שלמה במעשה

## ראו גם

* אפקט הצופה מהצד

## קישורים חיצוניים
* דרק סיברס: איך להתחיל תנועה – הרצאה באנגלית על אומץ ומנהיגות מאתר TED עם כתוביות בעברית 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רגשות
כריסטוף פריק

**כריסטוף פריק** (בגרמנית: **Christof Prick**; נולד ב-23 באוקטובר 1946) הוא מנצח גרמני.

## ביוגרפיה
פריק ניצח על תזמורות בגרמניה לאורך תקופות זמן ממושכות מאז 1974, ומאז 1992 הוא עובד במקומות שונים בעולם. בין השאר היה מנצחה של התזמורת הקאמרית של לוס אנג'לס. 

עבודתו במוזיקה עכשווית כוללת ניצוח על ביצוע הבכורה של האופרה "אדיפוס" מאת וולפגנג ריהם באוקטובר 1987.

בשנת 2001 התמנה למנהל מוזיקלי של התזמורת הסימפונית של שרלוט וכיהן בתפקיד זה עד 2010.
מאז 2006, פריק מכהן כמנהל מוזיקלי של התיאטרון הממלכתי הבווארי בנירנברג, במקביל לתפקידו כמנצח ראשי של הפילהרמונית של נירנברג. נוסף למשרות הניצוח שלו, מטז 1999 הוא מכהן גם כפרופסור לניצוח בבית הספר הגבוה למוזיקה בהמבורג. 

פריק ואשתו אולריקה, שחקנית במקצועה, מתגוררים דרך קבע בגרמניה.

## קישורים חיצוניים



* Agency page on Christof Perick
* Charlotte Symphony biography page on Christof Perick


## הערות שוליים

קטגוריה:מנצחים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1946
בית הספר לעיצוב של אוניברסיטת חיפה

200px|ממוזער|שמאל|סמליל בית הספר הקודם
ממוזער|החלל הפנימי והגלריה בבית הספר
**בית הספר לעיצוב של אוניברסיטת חיפה** הוא בית הספר ללימודי מקצועות העיצוב והאדריכלות באוניברסיטת חיפה שנוצר בעקבות איחוד בין המרכז האקדמי לעיצוב ולחינוך ויצו חיפה על שם נרי בלומפילד לאוניברסיטת חיפה. עד לאיחוד, שימש המרכז האקדמי כמכללה אקדמית להכשרת מעצבים, ששילבה את מקצוע החינוך.

בית הספר לעיצוב שוכן בקמפוס המושבה במושבה הגרמנית שבחיפה.

ממוזער|שלט בכניסה לבית הספר

## היסטוריה
המוסד הוקם בשנת 1971 על ידי ארגון ויצו העולמי, כמוסד שנועד לקדם את החינוך המקצועי בארץ. במשך השנים חלק המרכז האקדמי את מבניו עם תיכון "ויצו לאמנות", ובשנת 2002 עבר המרכז האקדמי למשכנו החדש והמודרני במושבה הגרמנית. משנה זו ועד 2018 כיהן כנשיא המרכז האקדמי פרופ' דוד אלכסנדר. משנת 2018 עד שנת 2023 כיהן כנשיא פרופ' שמעון עמר.

בנובמבר 2016, אוניברסיטת חיפה והמרכז האקדמי ויצו חתמו על מזכר הבנות להפיכת המכללה ליחידה אקדמית של האוניברסיטה. ביוני 2022 אישרה המועצה להשכלה גבוהה את האיחוד,
שבשלב הראשון ישתלב ויצו כבית הספר לעיצוב של האוניברסיטה, ובשלב הבא כפקולטה לעיצוב ואמנות לצד שאר הפקולטות באוניברסיטה. החל מיולי 2024, מכהנת כראש בית הספר לעיצוב של האוניברסיטה פרופ' לאה פרץ.

## תוכנית הלימודים
בבית הספר לעיצוב פועלים ארבעה חוגים לתואר ראשון במקצועות העיצוב:
* ארכיטקטורה – לבוגרי החוג מוענק תואר ראשון B.Arch בארכיטקטורה
* עיצוב תקשורת חזותית – מעניקה לבוגריה תואר ראשון .B.Des בעיצוב תקשורת חזותית
* צילום – לבוגרים מוענק תואר ראשון B.F.A בצילום (התמחות בקולנוע)
* עיצוב אופנה – לימודים לתואר ראשון B.Des בעיצוב אופנה
ותואר שני בעיצוב סביבות למידה – לבוגרי התוכנית מוענק תואר שני M.Des בעיצוב סביבות למידה.

## בניין בית הספר
במקום בו שוכן בית הספר ולפניו המרכז האקדמי היה מבנה ששימש כמרכז נוער. המקום ניתן למרכז האקדמי על ידי עיריית חיפה לשם הפיכתו למשכנו החדש. לאחר תחרות בין מרצי המחלקה לאדריכלות, זכו האדריכלים יורם פופר ואלי הירש, בשיתוף לוסיאנו סנטנדראו, לתכנן את המבנה. המבנה הוא חלק ממכלול הכולל כיכר המקשרת בין הרחוב הראשי של המושבה הגרמנית לבין המרכז האקדמי. בשנת 2007 זכו האדריכלים המתכננים בפרס אות העיצוב על מבנה המרכז האקדמי.

קומת הכניסה של המבנה משמשת כגלריה לתערוכות מתחלפות של בוגרי המוסד ואמנים נוספים.

## קישורים חיצוניים

* 

*  [[אחוזת ילדים (חיפה)|חנוכת אחוזת ילדים], מוסד לילדים של ויצו בחיפה, 1947], באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים
*  הנחת אבן הפינה לבית ספר המקצועי לנערות של ויצו בחיפה, 1947, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אוניברסיטת חיפה
מטוס מטען

[200px|ממוזער|שמאל|מטוס מטען מדגם [בואינג 400–747|בואינג 400–747F של חברת קרגולוקס עם דלת מטען קדמית פתוחה]]
[200px|ממוזער|מטוס [בואינג 200–747|בואינג 200–747SF השייך למלזיה איירליינס. זהו מטוס נוסעים אשר עבר הסבה לשמש כמטוס מטען.]]
[200px|ממוזער|מטוס [לוקהיד C-130 הרקולס בשירות חיל האוויר הישראלי. זהו מטוס תובלה עיקרי בצבאות מערביים רבים.]]

**מטוס מטען** או **מטוס תובלה** הוא כלי טיס שעוצב ותוכנן במיוחד לצורך הובלת מטענים, להבדיל מהובלת נוסעים. התאמת המטוס לתפקידו מצריכה מספר מאפיינים העוזרים בזיהוי מטוס מטען: גופו של המטוס נראה "עבה" יותר ממטוסי נוסעים, כנפיים עליונות מאפשרות לקרקעית המטוס להיות קרובה יותר לקרקע, מספר גדול של גלגלים המאפשרים גם נחיתה במסלולים מאולתרים, זנב גבוה המאפשר פתיחת דלת מטען אחורית. חלק ממאפיינים אלה אינו קיים במטוסי מטען אשר נבנו במקור להטסת נוסעים ועברו הסבה לשימוש כמטוסי מטען.

כבר בשנת 1911 החל השימוש במטוסי מטען, בתחילה היו אלה מטוסי דואר אוויר. מטוסים אלה לא תוכננו כמטוסי מטען. בתחילת שנות ה־20 החלו לראשונה יצרני מטוסים לבנות מטוסי מטען ייעודיים.

רבים רואים במטוס אראדו Ar 232, אשר נבנה לשימוש חיל האוויר הגרמני במלחמת העולם השנייה, את מטוס המטען "האמיתי" הראשון, זאת כיוון שמטוס זה נושא רבים מן המאפיינים המודרניים של מטוס מטען. רוב מטוסי המטען במלחמת העולם השנייה, בחיל האוויר הגרמני ובחילות אוויר אחרים, היו מטוסי נוסעים שהוסבו לתצורת מטען. בחילות האוויר של בנות הברית בלט בתפקיד זה מטוס ה־DC-3 דקוטה.

עם תום מלחמת העולם השנייה החלו יצרני מטוסים שונים לייצר מטוסי מטען, חלקם בעלי מאפיינים "ניסיוניים". פיתוח מנוע הטורבו־פרופ איפשר תכנון מטוסי מטען כבדים ויעילים יותר, הבולט ביניהם הוא מטוס ה־C-130 הרקולס המשמש עד היום כאמת מידה למטוסי מטען.

בישראל פועלות שתי חברות המתפעלות מטוסי מטען, ק.א.ל. ואל על.

## מטוסי מטען מוסבים
מטוסי מטען מוסבים הם מטוסים שנבנו כדי לשמש מטוסי נוסעים ועברו הסבה למטוסי מטען. בתהליך ההסבה הוסרו מן המטוסים כל מאפייני הנוחיות והאביזרים הדרושים למטוס נוסעים ונבנתה בהם דלת מטען, או דלתות מטען, רחבה וגדולה לצורך טעינה ופריקה.

רוב הסבות מטוסי נוסעים למטען מתבצעות על מטוסים מיושנים יחסית שאינם מתאימים עוד להטסת נוסעים, אם בשל שיקולי בטיחות ועלות ואם בגלל היותם רועשים. עם זאת, קיימת אף דרישה בשוק למטוסי מטען מוסבים חדשים. למשל, ניתן להזמין מן היצרן מטוס מדגם בואינג 747 בתצורת מטען, שבו דלת גדולה הנפתחת מעלה באף המטוס וחלל המטען מותאם לגודל התקני של מכולה, כך שניתן להעמיס עליו שתי מכולות לגובה ושתיים לרוחב.

התעשייה האווירית לישראל היא בין החברות הבולטות בעולם בתחום הסבת מטוסי נוסעים למטוסי מטען. התעשייה האווירית מתמחה בהסבת מטוסים מן הדגמים בואינג 747, בואינג 737 ובואינג 767. לאחר ההסבה נוספות לשם דגם המטוס האותיות "BDSF", שמשמעותן "(מטוס) מטען מיוחד (תוצרת) בדק" (Bedek Special Freighter).

מטוסי מטען מופעלים על ידי חברות תעופה אזרחיות העוסקות אף בהטסת נוסעים וכן על ידי חברות תובלה אווירית העוסקות בהטסת מטענים בלבד. מטוסי מטען מופעלים אף בחילות האוויר של צבאות רבים בעולם.

## רשימת מטוסי תובלה צבאיים ומסוקי תובלה צבאיים

## ראו גם

* מטוס תובלה צבאי
* תובלה אווירית

## קישורים חיצוניים

* הסבת מטוסי נוסעים למטען בתעשייה האווירית לישראל

## הערות שוליים

קטגוריה:מטוסי תובלה
קטגוריה:תובלה צבאית אווירית
אורי סגל

**אורי סגל** (נולד ב-7 במרץ 1944) הוא מנצח ישראלי.

## ביוגרפיה
סגל נולד בירושלים ובילדותו למד נגינה בכינור אך נמשך לניצוח. ניגן בוויולה בתזמורת הגדנ"ע ובשירותו הצבאי שימש כנגן טרומבון בתזמורת צה"ל. ניגן בתזמורת הקאמרית של קול ישראל ושימש כעוזר מנצח של שלום רונלי-ריקליס. למד באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים. משנת 1966 עד 1969 למד בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה בלונדון.

אורי סגל פתח בקריירה בינלאומית לאחר שזכה ב-1969 בפרס הראשון בתחרות הבינלאומית לניצוח ע"ש דימיטרי מיטרופולוס בניו יורק. הוא מנצח תדיר באירופה, יפן, ארצות הברית, קנדה וברזיל.

באירופה ניצח סגל בין השאר על הפילהרמונית של ברלין, תזמורת הקונצרטחבאו המלכותית באמסטרדם, התזמורת הסימפונית והתזמורת הפילהרמונית של לונדון, תזמורת פילהרמוניה, תזמורת פריז, התזמורת הפילהרמונית של ורשה, התזמורת הפילהרמונית של סטוקהולם והתזמורת הלאומית הספרדית. בצפון אמריקה ניצח על התזמורות הסימפוניות של שיקגו, פיטסבורג, דטרויט, דאלאס, יוסטון, מילווקי ורוצ'סטר. בישראל מופיע אורי סגל כמנצח אורח עם מרב התזמורות. בין היתר הופיע עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הסימפונית ירושלים, הקאמרטה הישראלית ירושלים ותזמורת נתניה הקאמרית הקיבוצית.

ב-1973 קיים סגל את הופעת הבכורה שלו כמנצח אופרה בבית האופרה בסנטה פה, שם ניצח על ההולנדי המעופף (וגנר) ומאז הוא מנצח בבתי אופרה באיטליה, צרפת, יפן, ישראל וארצות הברית. סגל הקליט עבור חברות התקליטים דקה-לונדון וEMI עם התזמורת הקאמרית האנגלית, התזמורת הפילהרמונית של לונדון, התזמורת הסימפונית של בורנמות', התזמורת הסימפונית של ניו זילנד, ועם הסולנים ולדימיר אשכנזי, ראדו לופו, אליסיה דה-לרושה ואחרים. סגל ניצח על הבכורה היפנית לאופרה "המקבר הגדול"  מאת ליגטי, ביצוע שזכה לסיקור נרחב ולהצלחה רבה.

כמו כן, במסגרת פסטיבל ישראל 2008 ניצח על ביצוע הבכורה הישראלי ליצירתו הגדולה של מאהלר שיר המקונן, עם התזמורת הסימפונית ירושלים, המקהלה הפילהרמונית של ורשה וסולנים. בקיץ 2007 נתמנה סגל למנצח בר כבוד של פסטיבל צ'אוטקואה במדינת ניו יורק, פסטיבל שניהל ב-18 השנים קודם לכן. הוא גם מכהן כמנצח אורח ראשי בבית הספר למוזיקה של אוניברסיטת אינדיאנה בבלומינגטון. סגל הוא גם מנצח בר כבוד של תזמורת המאה באוסקה, יפן, תזמורת אותה הוא עצמו הקים וניצח עליה במשך שמונה שנים. במשך כשש שנים, עד 2004, שימש כמנהל המוזיקלי של תזמורת לואיוויל בקנטקי, ארצות הברית.

אורי סגל כיהן בעבר כמנצח ראשי של תזמורת פילהרמוניה הונגריקה, של התזמורת הסימפונית של צ'אוטקואה ושל התזמורת הסימפונית של בורנמות'. כמו כן הוא שימש כמנהל המוזיקלי של התזמורת הקאמרית הישראלית וכמנצח אורח ראשי של תזמורת רדיו שטוטגרט.

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה - המנצח אורי (אוריאל) סגל
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מנצחים ישראלים
קטגוריה:נגני תזמורת צה"ל
קטגוריה:בוגרי האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
התזמורת הסימפונית של צ'אוטקואה

**התזמורת הסימפונית של צ'אוטקואה** (באנגלית: **Chautauqua Symphony Orchestra**) היא תזמורת הקיץ הקבועה של מכון צ'אוטקואה, מרכז השכלה למבוגרים בצפון מדינת ניו יורק. 

התזמורת מופיעה בקונצרטים ברוב ערבי שלישי, חמישי ושבת בעונה של תשעה שבועות במכון. התזמורת מכנסת את חבריה מתזמורות מקצועיות בכל רחבי ארצות הברית ואחדים אפילו מחוצה להן. כמעט כל הכנרים (וגם ויולן אחד) הם נגנים ראשיים בתזמורות האם שלהם, ראיה לרמתם הגבוהה של הבאים לנגן בתזמורת הקיץ המקצועית הזאת. אחדים מן הנגנים מופיעים עם התזמורת מזה 45 שנים ויותר.  

מאסטרו אורי סגל פרש מתפקידו בשנת 2007. מחליפו במשרת המנהל המוזיקלי משנת 2007 עד שנת 2010 היה שטפן זנדרלינג. רפרטואר התזמורת במשך העונה כולל יצירות מוכרות לצד כמה יצירות בנות זמננו והזמנות חדשות של התזמורת. בין מבחר היצירות מעונת 2005 הקונצ'רטו לפסנתר מס' 3 של רחמנינוב, הסימפוניה השביעית של מאהלר ו"הכובע משולש הפינות"   של מנואל דה פאיה. 

נוסף לקונצרטים הקבועים שלה, התזמורת מלווה מופעים של להקת הבלט ושל תוכנית "האמנים הצעירים" של האופרה של צ'אוטקואה. 

כיום המנהל המוזיקלי של התזמורת משנת 2015 הוא המנצח והאבובן הבולגרי רוסן מילאנוב.

## קישורים חיצוניים
* 

צ'אוטקואה
צ'אוטקואה
קטגוריה:פסטיבלי מוזיקה
קטגוריה:ארצות הברית: פסטיבלי מוזיקה
קטגוריה:מדינת ניו יורק: תרבות
האופרה של צ'אוטקואה

שמאל|ממוזער|250px|בית האופרה
**האופרה של צ'אוטקואה** (באנגלית: **Chautauqua Opera**) היא להקת האופרה הקיצית הקבועה של מכון צ'אוטקואה, מרכז השכלה למבוגרים בצפון מדינת ניו יורק. כלהקת אופרה המופיעה מדי קיץ, זו הלהקה הוותיקה ביותר הפעילה ברציפות בארצות הברית מאז היווסדה ב-1929. הלהקה מעלה כמה אופרות במהלך העונה, הנמשכת תשעה שבועות מדי קיץ מאז הקמתה. הפקות האופרה מבוצעות בשפה האנגלית ב**נורטון ממוריאל הול**, בדרך כלל בערבי שני ושישי קבועים מראש במהלך העונה.

מנהלה הכללי של האופרה כיום הוא **סטיבן אוסגוד**. עונת 2005 שלה כללה את "מאדאם באטרפליי" של פוצ'יני, "כור המצרף" של וורד, "לוצ'יה די למרמור" של גאטנו דוניצטי ו"איש המוזיקה" של וילסון.

נוסף לכך, האופרה של צ'אוטקואה מנהל את תוכנית "האמנים הצעירים", שבמסגרתה היא מכשירה זמרים צעירים מוכשרים, המייעדים עצמם לקריירה של מוזיקה אופראית. משתתפי תוכנית האמנים הצעירים מגישים רסיטלים בימי שלישי אחר הצהריים, תחת השם "שירים אמנותיים במלון אתיניאום", שני קונצרטים של מוזיקה קלה עם התזמורת הסימפונית של צ'אוטקואה ושתי הצגות רוויו של תיאטרון מוזיקלי במשך עונת הקיץ.

## קישורים חיצוניים
* 

צ'אוטקואה
קטגוריה:פסטיבלי מוזיקה
קטגוריה:ארצות הברית: פסטיבלי מוזיקה
סמל רומניה

**[[סמל]] [[רומניה]]** אומץ בהחלטת הפרלמנט ב-10 בספטמבר 1992. הוא מבוסס הסמל ממלכת רומניה (בין השנים 1922–1947).
המרכיב המרכזי של הסמל הוא עיט בצבע זהב, אשר מחזיק צלב במקורו, כתר על ראשו, וחרב ושרביט בציפורניו. הסמל נצבע ב-3 צבעי הדגל – אדום, צהוב, כחול.

## היסטוריה
[שמאל|ממוזער|סמלהּ של [הרפובליקה הסוציאליסטית רומניה, בשנים 1965–1989]]
הרעיון המקורי של הסמל הוא משנת 1859, כאשר ולאכיה ונסיכות מולדובה התאחדו על ידי בחירת אותו שליט, אלכסנדרו יואן קוזה. אז סוכם על שתי דמויות מרכזיות – העיט והשור. עד לשנת 1866 היו מספר גרסאות. באותה שנה נבחר להיות שליט הנסיכויות הרומניות המאוחדות מי שעתיד להיות קרול הראשון, מלך רומניה. המגן חולק ל-4 חלקים – בראשון וה-3 היה נשר, ב-2 וה-4 היה שור. מעל המגן התווסף סמל של משפחת הוהנצולרן-זיגמרינגן. לאחר מלחמת העצמאות התווספו סמלים של דוברוג'ה (דולפינים) ואולטניה (אריה). מעל המגן התווסף כתר כסימן למלכות. בשנת 1922, עם הוספת טרנסילבניה, שונה הסמל פעם נוספת.
בתקופת השלטון הקומוניסטי היה בתוקף סמל אחר.

## תיאור נוכחי
המגן מחולק ל-5 חלקים – אחד לכל הפרובינציות של רומניה:

* ולאכיה – העיט הזהב
* מולדובה – השור
* דוברוג'ה – הדולפינים
* טרנסילבניה – העיט השחור, 7 מבצרים, השמש והירח
* אולטניה ובאנאט – האריה והגשר.

המרכיב המרכזי – נשר הזהב שמחזיק את הצלב האורתודוקסי ועל ראשו כתר. באופן מסורתי, עיט זה מופיע בסמל של מחוז ארג'ש (Argeş) והערים פיטשט וקורטאה דה ארג'ש. האזור היה המרכז שסביבו התפתחה נסיכות ולאכיה. 
עיט, בהיותו סמל הלטיניות מסמל את אומץ-לב, החלטיות, שאיפה לגובה, שליטה וכח. הוא גם מופיע בסמל של טרנסילבניה.
המגן צויר בתכלת המסמלת את השמיים. 

העיט מחזיק בציפורניו את השרביט והחרב – סמלים של שליט מולדובה שטפן הגדול כאשר שרביט מזכיר גם את מיכאי האמיץ שאיחד את המחוזות הרומנים בפעם הראשונה. 

ברבע ראשון נמצא סמל ולאכיה – עיט עם צלב במקור, השמש והירח על רקע תכלת.

ברבע השני נמצא סמל של מולדובה – שור עם קרניו, שושנה וחצי-סהר.

ברבע השלישי נמצא סמל של אולטניה ובאנאט – גלים, גשר הזהב (מסמל את גשר טראיאנוס מעל הדנובה) ואריה עם חרב בכפה קדמית.

ברבע הרביעי נמצא סמל של טרנסילבניה – מגן עם עיט, השמש והירח ו-7 מבצרים.

כמו כן, מיוצגים שטחי החוף של הים השחור – זוג דולפינים.

## ראו גם
* דגל רומניה
* המנון רומניה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:רומניה: סמלים לאומיים
רומניה

רומניה
קטגוריה:דולפין בתרבות
קטגוריה:אריות בסמלי מדינות
קטגוריה:שור בתרבות
קטגוריה:עיט בתרבות
מיון יציב

**מיון יציב** הוא סוג של מיון ששומר על הסדר של נתונים זהים בקלט בתוצאת המיון.

למשל, רצף הזוגות: (א,1) (ב,2) (ג,1) (ד,3), יהפוך לאחר מיון יציב - לפי המספרים - לרצף: (א,1) (ג,1) (ב,2) (ד,3), בעוד שמיון שיחזיר את התוצאה (ג,1) (א,1) (ב,2) (ד,3) אינו נחשב יציב מכיוון שבקלט המקורי (א,1) הופיע לפני (ג,1).

דוגמה להבחנה בין מיון יציב ללא-יציב: אם רוצים למיין רשימת שמות על פי שם משפחה, אך אם שמות המשפחה זהים, למיין על פי השם הפרטי, אפשר למיין את המערך על פי שם פרטי ואחר כך למיין שוב על פי שם המשפחה. דבר זה יתאפשר רק אם המיון הוא יציב, אך אם הוא אינו יציב, אזי יכול להיות שהסדר הפנימי של השמות הפרטיים ייהרס.

בהתבסס על עיקרון זה, מיון בסיס ממיין מספרים עשרוניים רב-ספרתיים על ידי מיון על פי ספרת האחדות, ואחר כך ביצוע מיון יציב על הרשימה שהתקבלה בשלב קודם על פי ספרת העשרות, המאות, וכן הלאה. המיון היציב מבטיח שהרשימה שתתקבל בסוף התהליך תהיה ממוינת בשלמותה.

## דוגמאות למיון יציב
* מיון בועות
* מיון הכנסה
* מיון מיזוג
* מיון מנייה
* מיון בסיס
* מיון סלים

## דוגמאות למיון לא-יציב
* מיון בחירה
* מיון מהיר
* מיון ערימה

## קישורים חיצוניים

*
סינכרוטרון

**סינכרוטרון** הוא מאיץ חלקיקים מעגלי שחלקיקים טעונים מואצים בו באמצעות שדות חשמליים משתנים, וסיבוב קרן החלקיקים מתבצע באמצעות שדות מגנטיים. סינכרוטרונים משמשים לשתי מטרות: ניסויי התנגשות חלקיקים ובחינת התוצרים, וניסויי קרינה סינכרוטרונית שנפלטת מחלקיקים טעונים שנעים במסלול מעגלי. המבנה המעגלי של הסינכרוטרון קרוי גם טבעת אחסון, משום שניתן לשמור בו חלקיקים בתנועה מעגלית במשך זמן רב. למעשה, המהירות והאנרגיה של החלקיקים בטבעת האחסון נותרת קבועה ומטרת השדה החשמלי לפצות על אובדן אנרגיה כתוצאה מקרינה סינכרוטרונית.

## מתקן CERN

מתקן CERN (בצרפתית, קיצור של "מרכז אירופאי למחקר הגרעין") הוא כיום המתקדם ביותר בעולם ובעל המאיץ הגדול ביותר בעולם. הוא ממוקם בז'נבה ומשרת אלפי מדענים מכל רחביה. מאיץ LHC ב-CERN שהתחיל לפעול ב-2008 הוא סינכרוטרון שהוא המאיץ האנרגטי הגדול בעולם. המאיץ נועד לניסויי התנגשות פרוטונים שמואצים עד לאנרגיה של 7 טרה-אלקטרון-וולט כל אחד.

## מתקן SESAME
בנוסף לפעילות המחקרית ב-CERN, גם אונסק"ו העניקה את חסותה למרכז מאיץ סינכרוטרון קטן נוסף במזרח התיכון בשם **SESAME**. בחודש ינואר 2003 הונחה אבן הפינה למתקן הממוקם ליד עמאן שבירדן וב-2007 הוא הושק. הוא משרת מדענים ממדינות החברות בפרויקט: ישראל, ירדן, איראן, מצרים, פקיסטן, קפריסין טורקיה והרשות הפלסטינית. המאיץ לא מהווה את פסגת הטכנולוגיה כמו המתקן ב-CERN, אבל קיימת תקווה שהוא ישרת את המדענים במדינות האזור, ואולי אף יתרום לקידום השלום האזורי.

## סינכרוטרונים בישראל
**הוועדה הלאומית לקרינת סינכרוטרון** היא ועדה פנימית של האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים והיא זו האחראית בישראל לקידום הפעילות המדעית בנושא קרינת הסינכרוטרון. במסגרת כך היא אחראית למימון חלקה של ישראל במתקני הסינכרוטרון בעולם, כך שתתאפשר למדענים ישראלים גישה חופשית אליהם לצורך מחקריהם. נכון לשנת 2006 יש לישראלים גישה חופשית למתקן האירופי לקרינת סינכרוטרון (ESRF) עד לשנת 2009. כמו כן פורום תל"מ (תשתיות לאומיות למחקר ופיתוח) משתתף במימון המתקן ESRF. כמו כן מייצגת הוועדה, בראשות פרופ' משה דויטש מאוניברסיטת בר-אילן, את ישראל בדיונים על הקמת מתקני סינכרוטרון חדשים בעולם, דוגמת SESAME.

## קישורים חיצוניים

* 
* פיזיקה ואנרגיות גבוהות, אתר משרד המדע והטכנולוגיה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מאיצי חלקיקים
נקניקייה בלחמנייה

ממוזער|250px|נקניקייה בלחמנייה ארוכה עם חרדל וקטשופ
[שמאל|ממוזער|250px|דוכן רחוב לממכר נקניקיות בלחמניות ב[אמסטרדם]]
**נקניקייה בלחמנייה** (באנגלית: **Hot dog**; תרגום מילולי: "כלב חם"; תעתיק: "הוֹט דוֹג") היא מאכל רחוב הנמכר לרוב במזנונים ודוכני מזון מהיר. המאכל מזוהה עם התרבות האמריקנית. מקור שמה באנגלית הוא במיתוס היתולי מסוף המאה ה-19, לפיו מקור הנקניקייה הזולה הוא בבשר כלב.

## הכנה ותוספות
את הנקניקייה בלחמנייה מכינים מנקניקייה מבושלת במים, צלויה או מעושנת המוכנסת לתוך לחמנייה טרייה. יש המוסיפים תוספות ורטבים פופולריים, כגון: קטשופ, חרדל, מיונז, חומוס, בצל מטוגן, מלפפון חמוץ, כרוב כבוש ועוד. את הנקניקייה בלחמנייה נהוג להכין בסמוך לזמן האכילה ולאוכלה בעודה חמה.

## היסטוריה ומקור המאכל
קיימות מספר גרסאות לגבי מוצאו של המאכל ושמו המקורי. על פי גרסה אחת, מקור המאכל הוא בפרנקפורט שבגרמניה, שם הוא נקרא "פרנקפורטר" (Frankfurter) או בקיצור "פרנק". נקניקיות העשויות מבשר חזיר היו מוגשות בלחמנייה לאורחים באירועי הכתרה של מלכים בגרמניה כבר במאה ה-13. על פי גרסה אחרת, מקור המאכל הוא בווינה שבאוסטריה, שם הוא נקרא "וִינֶר" (Wiener) או "ויני", כפי שהגרמנים ביטאו את שם העיר; בווינה נהגו להגיש נקניקיות עשויות משילוב של בשר בקר ובשר חזיר. 

לגבי הגעת המאכל לארצות הברית, יש הטוענים כי המהגר הגרמני צ'ארלס פלטמן הביא עִמו ב-1867 את רעיון הנקניקייה בלחמנייה לקוני איילנד, מוצר שהתאים לממדיה הקטנים של עגלת המכירה שלו ברחובות. גרסה אחרת מייחסת את הרעיון לאשתו של הגרמני אנטון פויכטוואנגר (Feuchtwanger), שמכר נקניקיות ברחובות סנט לואיס ואנשים נהגו לקחת לו את הכפפות כדי שלא ייכוו בידיהם כשהגיש להם את הנקניקייה החמה, ולפיכך החל להניח אותה בלחמנייה. פויכטוואנגר החל למכור אותן לראשונה באירועים המוניים בתערוכה העולמית של שיקגו (1893) או של סנט לואיס (1904). בתחילת המאה ה-20 הפך ממכר הנקניקיות בלחמניות לנפוץ ביותר ברחובות ובאירועים המוניים כגון תחרויות ספורט גדולות וירידים.

גרסה אחרת, לגבי המצאת האופן של אכילת נקניקיות בלחמנייה, מתייחסת לתקופת השביתה המפורסמת, שהתרחשה באנגליה בשנת 1920, שבה לא פעלו המכבסות. האנגלים המהוקצעים, שלא יכלו לחשוב על כך שיגעו בידיהם בנקניקיות השמנוניות, היו רגילים לאכול אותן עם כפפות, אך לא יכלו לכבס את כפפותיהם בשל השביתה - מה שגרם לירידה במכירות הנקניקיות בכל אנגליה. יום אחד חשב מוכר על הרעיון להגיש את הנקניקיות בתוך לחמניות, ואכן, ביום המחרת אי אפשר היה למצוא אפילו לחמנייה אחת בכל המאפיות בלונדון.

## בתרבות
*תחפושת הנקניקייה בלחמנייה היא תחפושת נפוצה לכלבים.

## ראו גם
* סגנון קרוליינה

## קישורים חיצוניים

*
*
*הנקניקייה של ביל קלינטון באיסלנד, באתר של נדב בורשטיין
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כריכים
קטגוריה:נקניקיות
קטגוריה:המטבח הגרמני
קטגוריה:המטבח האמריקאי
קטגוריה:אוכל רחוב
קטגוריה:מאכלים לאומיים
בית אלאוסטא

**בית אלאוסטא** (בתעתיק מדויק: **בית אלאצטא**) היה אחד מבתי הכנסת העתיקים והגדולים ברובע היהודי בצנעא שבתימן.

## היסטוריה
בית הכנסת נבנה בסוף המאה ה-17, ושופץ ידי מארי שלום עראקי, המכונה "אלאוסטא", ועל שמו נקרא בית הכנסת. בנוסף בנה בסמוך אליו מקווה טהרה.

בשנת ה'תקכ"ב (1762) נהרס בית הכנסת יחד עם שאר בתי הכנסת בעיר עקב גזירת חורבן בתי הכנסת של האימאם אלמהדי. מארי שלום קורח בספרו "רוגז הזמן" מתאר את יופיו של בית הכנסת על פי סיפורי הזקנים, ורואה בכך את המניע העיקרי להתעוררות רוח הקנאה של האימאם אלמהדי לגזור את גזירת החורבן.

לאחר ביטול הגזירה שופץ בית הכנסת, והמשיך לתפקד עד עליית יהודי תימן לארץ ישראל בשנת ה'תש"ט (1949) במבצע על כנפי נשרים.

## מעמד ומבנה
מבנה בית הכנסת היה רחב וקצר, והיו לו שתי כניסות, אחת ממזרח ואחת ממערב. בבית הכנסת היו 5 ארונות קודש ומאות ספרי תורה.

בית הכנסת היה מפואר ביותר, ומהרי"ץ הזכירו בקינתו על חורבן בית הכנסת: .

בבית הכנסת התקיימה ישיבה גדולה. בתקופתם של מארי דוד משרקי (שהיה מנהיגה הרוחני של הקהילה) ושל מארי יחיא עראקי בן הנשיא מארי שלום עראקי, שימש בית הכנסת כמרכז רוחני של הקהילה בתימן.

התיבה של בית הכנסת הגיעה לארץ ישראל על ידי הרב יהודה עראקי ובניו חיים, שלום ושלמה, ונתרמה למוזיאון ישראל.

## עמדת חכמי בית הכנסת
עמדת חכמי בית הכנסת במאה ה-18 הייתה התנגדות להכנסת מנהגי הקבלה להלכה, למרות שלמדו קבלה ופסקו על פי השולחן ערוך.

במאות ה-19 וה-20 עמדת חכמי בית הכנסת תמכה בקבלה, ובהכנסת מנהגיה להלכה. בית הכנסת נחשב מעוזם של חכמי הקבלה והזרם השאמי בצנעא.

חכמי בית הכנסת חיברו את הספר אמונת ה', נגד הספר מלחמות ה' של מארי יחיא קאפח.

ממשיך דרכם של חכמי בית הכנסת היה הרב יוסף צוברי, שבעצמו התפלל בבית הכנסת. הרב צוברי הנציח את מנהגי בית הכנסת בספריו, וערך את החומש פרשה מפורשה על פי מנהגי הקריאה בבית הכנסת.

## מנהיגים מפורסמים בבית הכנסת

* מארי דוד משרקי
* מארי יחיא עראקי
* מארי יחיא משרקי
* מארי יוסף קארה
* מארי שלום קורח
* מארי יחיא קורח
* מארי יחיא קארה
* מארי סלימאן קארה
* מארי יוסף עמר
* מארי סאלם אלג'מאל
* מארי חיים משרקי
* מארי סעיד עוזרי

## לקריאה נוספת
*יחיאל נחשון, **בתי כנסת בצנעא (מאות י"ח-י"ט)**, הוצאת האגודה לטיפוח חברה ותרבות, נתניה ה'תש"ס (2000), עמודים 95–96

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

אוסטא
בית אלאוסטא
בורסי הוצאה לאור של ספרי משפט

הוצאת **בּוּרְסִי** היא הוצאת ספרים ישראלית העוסקת בספרות משפטית. 

ההוצאה הוקמה ב-1929 על ידי שמואל וחנה בורסי כבית מסחר לספרים ששכן בבית פולאק, ובשנות ה-30 החלו לעסוק בהוצאה לאור של ספרי משפט. שמואל בורסי נפטר בשנת 1949, וחנה המשיכה לנהל את בית הספרים וההוצאה לאחר מותו. בשנת 1973 נרכשה ההוצאה על ידי חדווה ושלמה פרץ. היום כמו אז עוסקת בורסי בהוצאה לאור של ספרי משפט וספרות מקצועית במגוון רחב של נושאים. כמו כן בורסי מתמקדת בהוצאה לאור של ספרים שנכתבים בידי שופטים בהווה ושופטים בדימוס. ראויים לציון ספרי הסדרה שנכתבה על ידי השופט אהרן ברק בנושא "פרשנות במשפט" (שהופצה ושווקה על ידי בורסי) והכרכים שהוצאו לאור לזכרו של השופט חיים כהן, וכן "ספר לנדוי" (3 כרכים) שהוצאו כהוקרה לשופט משה לנדוי. סדרת הכרכים **חוזים** (3 כרכים) מאת פרופ' דניאל פרידמן וסדרת הספרים העוסקים בדיני קניין (4 כרכים) **דיני חוזים מיוחדים** מאת הפרופ' מיגל דויטש וספר בנושא תורת המשפט מאת הד"ר עומר שפירא. "איסור הלבנת הון להלכה ולמעשה". מאת: עו"ד יעל גרוסמן ועו״ד רוני בלקין.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

בורסי
הוצאת אנדלוס

**הוצאת אנדלוס** היא בית הוצאה לאור העוסקת בעיקר בתרגום ספרות ערבית לשפה העברית.

## היסטוריה
ההוצאה הוקמה בשנת 2000 על ידי יעל לרר. אל-אנדלוס הוא השם שנתנו המוסלמים לחבלי הארץ בהם שלטו בחצי האי האיברי במאה ה-8 עד המאה ה-15. תקופה זו, תור הזהב של יהדות ספרד, אופיינה בפריחה תרבותית של היהודים בספרד תחת השלטון המוסלמי, ובהפריה הדדית של התרבות הערבית והתרבות היהודית. חזון ההוצאה הוא החייאת תקופה זו על ידי הפגשת ישראלים דוברי עברית עם מבחר הספרות הערבית בת זמננו.

ההוצאה פרסמה עד כה עשרים ושניים כותרים. בין המשוררים והסופרים שכתביהם יצאו בהוצאה ניתן למצוא את: הפלסטינים מחמוד דרוויש, סירין אלחוסייני שהיד, טהא מוחמד עלי וג'ברא אבראהים ג'ברא; הלבנונים אליאס ח'ורי, הודא ברכאת וחנאן אלשיח'; הסודאני א-טייב סאלח; המרוקאים מוחמד בראדה ומוחמד שוכרי; והיהודי יוצא מרוקו סמי שלום שטרית. כמו כן יצאו לאור שלושה ספרי אמנות של האמן שריף ואכד, הקטלוג "דיוקן עצמי - אמנות נשים פלסטינית" במהדורה תלת-לשונית: בעברית, ערבית ואנגלית וספרה של היוצרת הקנדית נעמי קליין, דוקטרינת ההלם.

## קישורים חיצוניים
* 
* [ראיון ב[הארץ] עם נעמי קליין]
* ראיון עם עורכת הוצאת אנדלוס יעל לרר
* מבחן אנדלוס - האם אפשר לסדוק את חומת ההפרדה התרבותית?
* הסיפור שלה על יעל לרר מאת מאיה דוידוביץ

## הערות שוליים

אנדלוס
קטגוריה:ספרות ערבית
קטגוריה:שותפות יהודית-ערבית בישראל
כביש 34

**כביש 34** (או כביש יד מרדכי – נתיבות) הוא כביש אורך בישראל המתחיל בצומת נתיבות בדרום ומסתיים בצומת יד מרדכי בצפון. אורכו של הכביש הוא 20 ק"מ.

על-פי תוכנית משרד התחבורה שעליה פורסם בסוף שנת 2018 לעדכון המספור של רבים מכבישי ישראל – קטע כביש 25 בין באר שבע לצומת נתיבות צפוי לשנות את מספרו ולהוות את המשכו של כביש 34 דרומה.

## היסטוריה

בראשית ימי המדינה נקרא הכביש כביש 138.

בטבח שבעה באוקטובר 2023 ביצעה חוליית מחבלי חמאס את הטבח ביכיני, ולאחר מכן הציבו המחבלים מארבים לאורך כביש 34 והרגו 11 בני אדם. לאורך הכביש התחוללו קרבות רבים, והוא נותר סגור לתנועת רכבים אזרחיים עד לסוף נובמבר 2023.

## צמתים לאורך הכביש

## ראו גם
*כבישי ישראל
*כביש 25
*כביש 4

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: כבישים
קטגוריה:נתיבות: תחבורה
קטגוריה:שדרות: תחבורה
קטגוריה:מפלסים
קטגוריה:יד מרדכי: תחבורה
קטגוריה:הנגב המערבי: תחבורה
34
מערכת יישוב חשבונות ברוטו מיידי

**מערכת יישוב חשבונות ברוטו מיידי** (בראשי תיבות: **יחב"ם**; ; ידועה בראשי התיבות: **RTGS**) היא מערכת ליישוב חשבון מיידי וסופי של תנועות כספיות בין בנקים ומסלקות אחרות ובין לקוחות. יישוב חשבון במערכת הוא סופי ובלתי ניתן להחזרה. הוא נועד להפחית את הסיכון שבנפילת גורם פיננסי במערכת הבנקאית במדינה, כאשר המצב האמיתי של הגורם הפיננסי אינו ברור במהלך היום. השימוש במערכת זמן אמת מחייב את הגורמים הפיננסיים השונים לנהל נזילות תוך יומיות, ולא רק בין יומית.

על מנת שהמערכת תהיה רלוונטית, צריכות כל מערכות התשלומים האחרות לעשות בה שימוש. במדינות שונות הפעלת המערכת נעשית על ידי הבנק המרכזי ובאחרות על ידי גוף נייטרלי המשותף לבנקים ולבנק המרכזי תוך פיקוח של הבנק המרכזי.

## בישראל
בישראל קיימת מערכת זה"ב (**ז**יכויים ו**ה**עברות **ב**זמן־אמת) מערכת סליקה בזמן אמת המתופעלת על ידי בנק ישראל. היא מאפשרת העברת תשלומים בזמן אמת ובאופן סופי. המערכת הוקמה בשנת 2007 ומאז הלך וגדל היקף השימוש בה, עד שהגיע ל-358,765 מיליארד ש"ח בשנת 2021. נתוני המערכת כוללים את היקף ושווי הפעולות של המערכת, בפילוח לפי פעילות בין־בנקאית, פעילות מסלקות ופעילות בנק ישראל. המערכת הוקמה לאחר שדו"ח של הבנק העולמי הציג את המחסור במערכת כזו כסיכון אשראי.

## קישורים חיצוניים
* מערכת זה"ב, באתר בנק ישראל

## הערות שוליים

קטגוריה:טכנולוגיה בנקאית
קטגוריה:סליקה
הפועל ירושלים (שחייה)

**הפועל ירושלים** היא אגודת שחייה ישראלית מירושלים. האגודה היא מחלקת השחייה במועדון הספורט של הפועל ירושלים והיא אגודת השחייה הגדולה בישראל.

האגודה מתאמנת בבריכות: חוות הנוער הציוני, בית הנוער העברי, בית טיילור, נווה יעקב, בית החייל בירושלים, בית שמש וכפרי עומר (שלוחה בנגב).
## היסטוריה
האגודה הוקמה ב-1989 על ידי "אגודת שחייני ירושלים". מאז קטפה את רוב תוארי האליפות האפשריים.

קודם להקמת האגודה פעלה קבוצה בשם "הפועל ימק"א" בבריכת השחיה של מתחם ימק"א ירושלים. קבוצה זו הצטרפה לאיגוד הספורט הפועל ב-1977. היא פעלה תחת הדרכתם של המאמנים דוד סיבור ומנו מאי, והתאמנה גם בבריכת השחייה שבמרכז הקהילתי פיליפ ליאון בקריית היובל. שחיינים בולטים בתקופה זו במועדון כללו את ליאור בירקאן, מישל קובין, גליה אקר, עירית גלוסקינוס וערן גרומי. עם הקמת האגודה עבורו רוב השחיינים והמאמנים של "הפועל ימק"א" אליה.

בשנת 1998 התפצלה האגודה, שהמאמנים ברי אבנר ומנו מאי ואחרים, הקימו את אגודת השחייה "ירושלים רבתי". מאז הפיצול פרצו מספר סכסוכים בין האגודות.

## שחיינים
בין השחיינים הידועים של האגודה בעבר ובהווה ניתן למנות את השחיינים האולימפיים:
*שחיינית העבר, אלופת ישראל ליאור בירקאן, שחתה בהפועל ימק"א 
*אולימפיאדת ברצלונה: ערן גרומי 
*אולימפיאדת אטלנטה: ודים אלכסייב ודן קטלר 
*אולימפיאדת סידני: מיקי חליקה, אורן אזרד, יואב מאירי ויואב גת
*אולימפיאדת בייג'ינג: גיא ברנע וגל נבו
*אולימפיאדת לונדון: גל נבו ואמרי גניאל
*אולימפיאדת ריו: אנדראה מורז וזיו קלונטרוב
*אולימפיאדת טוקיו: אנדראה מורז ותומר פרנקל
* שילו איילון שהשתתף באליפויות העולם בשחייה ב-2001 וב-2003.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

ירושלים
שחייה
חשבון בנק

**חשבון בנק** הוא חשבון המתנהל בבנק, והנוצר כתוצאה מחוזה בין בנק ללקוח. 

## סוגי חשבונות

חשבון המאפשר רק יתרת זכות (יתרה חיובית, פלוס בבנק) עשוי להיות מכונה "חשבון חיסכון". חשבון היכול לכלול רק יתרת חובה (יתרה שלילית, מינוס בבנק) עשוי להיות מכונה "חשבון הלוואה". חשבון המאפשר יתרה חיובית או שלילית מכונה "חשבון עובר ושב".

## ניהול חשבון בנק
חשבון יכול להיות בעל יתרה חיובית – יתרת זכות – כאשר משמעות הדבר היא שהבנק מחזיק את כספו של הלקוח. כאשר החשבון בעל יתרה שלילית – יתרת חובה, המכונה לעיתים גם "אוברדראפט" או "משיכת יתר" – הרי למעשה, הלקוח נטל הלוואה והוא חייב סכום זה לבנק.
### הפקדת כספים בחשבון בנק
בעל חשבון יכול להפקיד כסף בחשבונו בדרכים שונות:
*הפקדת מזומנים בחשבון, באמצעות פקיד בסניף הבנק או באמצעות כספומט, מסוף אוטומטי לשירותי בנקאות.
*הפקדת המחאה בחשבון, באמצעות פקיד, מעטפת שירות, כספומט או אפליקציה.
*העברת כספים מחשבון בנק אחר שלו.

בהסכמת בעל החשבון יכולים גם אחרים להפקיד כספים בחשבונו, למשל העברת משכורת מחשבון הבנק של המעסיק לחשבונות הבנק של עובדיו.

### משיכת כספים מחשבון בנק
בעל חשבון עשוי למשוך כסף מחשבונו בדרכים שונות:
*משיכת מזומנים מהחשבון, באמצעות פקיד בסניף הבנק או באמצעות כספומט.
*מתן הוראה לבנק להעביר כספים מחשבונו לחשבון אחר.
*מתן המחאה, היא שטר שבו מורה בעל החשבון לשלם מחשבונו כסף לצד ג'. 
*מתן הרשאה לצד ג' להורות על משיכת כספים לזכותו מבעליו של החשבון. בדרך זו מחייבות חברות האשראי את חשבונו של בעל כרטיס אשראי חוץ בנקאי בסכום הקניות שערך באמצעות כרטיסו, וספקים שונים, כגון חברת החשמל, מחייבים את החשבון בגין שירותיהם.

### העברה בין חשבונות בנק

העברת כספים בין חשבונות בנק שונים מתבצעת באמצעות העברה בנקאית.

## חשבונות בנק בישראל
על פי סקר הלמ"ס ל-2013, 97% ממשקי הבית בישראל כוללים לפחות אדם אחד שיש לו חשבון בנק. מרבית משקי הבית ללא חשבון בנק הם חלק מהמגזר הערבי.
### זיהוי החשבון
זיהוי חשבון בנק בישראל מורכב משלושה חלקים:
* מספר בנק: שתי ספרות המזהות את הבנק. דוגמה: 10 הוא מספרו של בנק לאומי, 11 הוא מספרו של בנק דיסקונט ו-12 של בנק הפועלים.
* מספר סניף: שלוש ספרות המזהות את הסניף בתוך הבנק. דוגמה: בבנק לאומי סניף 800 הוא הסניף המרכזי.
* מספר חשבון: עד תשע ספרות המזהות את החשבון בתוך הסניף.

להעברת כספים מיידית משמש מספר זה"ב שכולל את פרטי הזיהוי הנ"ל בתוספת שתי ספרות ביקורת ושתי אותיות המזהות את המדינה.

### חשבון מוגבל

בישראל קיים חוק שיקים ללא כיסוי, תשמ"א-1981, הקובע סנקציות שונות על בעלי חשבונות בנק שבהם סורבו עשרה שיקים במשך שנים-עשר חודשים (ובלבד שחלפו חמישה-עשר ימים בין הסירוב הראשון לסירוב האחרון). החשבון ייקרא "חשבון מוגבל" ובעליו ייקרא "לקוח מוגבל". על חשבון מוגבל ולקוח מוגבל מוטלות הגבלות שונות, והוא מפורסם ברשימה שמנהל בנק ישראל.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בנקאות
ארצו-תיאנתי

שמאל|ממוזער|250px|ארצו-תיאנתי
**אֶרצוֹ-תיאנֶתי** (בגאורגית: **ერწო-თიანეთი**) הוא מחוז היסטורי-גאוגרפי קטן במזרח גאורגיה. הוא שוכן לאורך עמק נהר לורי (עובר כיום בשטחי גאורגיה ואזרבייג'ן), בנפת תיאנתי שבמחוז מצחתה מתיאנתי גאורגיה. שם המחוז מורכב משני מחוזות היסטוריים קטנים: ארצו (ერწო) בדרום ותיאנתי (თიანეთი) בצפון. המחוז ממוקם למרגלות הדרומיים של הרי הקווקז הגדול. גבולותיו ההיסטוריים הם: פשאבי מצפון, קאחתי מדרום וממזרח ונהר האראגווי ממערב.

## היסטוריה
ארצו-תיאנתי הייתה חלק מסאריסתאוו (דוכסות) קאחתי. המחוז נזכר לראשונה ברשומות הגאורגיות במאה האחת עשרה, בתיאור ניצורה של ממלכת איבריה בידי נינו הקדושה (שנת 330 לערך). בשל מיקומה הגאוגרפי, הייתה, ארצו-תיאנתי, אזור בעל חשיבות אסטרטגית וכלכלית גדולה בימי הביניים. נתיב המסחר שעבר במחוז חיבר את כארתלי עם אלבניה הקווקזית וארמניה. במהלך תקופה זו (בין המאות 6-9) הייתה תיאנתי מאחז רגל שממנו הגדילו שליטי כארתלי את השפעתם הפוליטית והתרבותית על הקווקז הגדול. בתקופת המאבק לאיחודה של גאורגיה במאה ה-10 השתמשה ממלכת אבחזיה בכיבוש תיאנתי כדי להכפיף את ממלכת קאחתי-הרתי לחסותם. במאה ה-13 סבלה אצלו-תיאנתי מהפלישות המונגוליות. עם התפוררותה של הממלכה הגאורגית המאוחדת הפכה ארצו-תיאנתי לסאמואוראבו של ממלכת קאחתי. שטחה היה מושא לסכסוכים תכופים בין ממלכת קאחתי לדוכסות אראגווי. בשנת 1614, הצטמצם מספר תושבי המחוז כתוצאה מפלישה פרסית לממלכת קאחתי. הכפרים שפונו או התפנו אוכלסו מאוחר יותר על ידי מהגרים מהמחוזות ההרריים פשאבי וחבסורתי, שהקשרים הכלכליים עימם היו תמיד חזקים.

## קישורים חיצוניים
* ההיסטוריה של נפת תיאנתי 

## הערות שוליים

קטגוריה:גאורגיה: מחוזות היסטוריים 
קטגוריה:כארתלי
קטגוריה:קאחתי
נפת תיאנתי

**נפת תיאנתי** (בגאורגית: **თიანეთი მუნიციპალიტეტი**, תיאנֶתיס מוניציפליטי) היא נפה במחוז מצחתה מתיאנתי שבגאורגיה. הנפה גובלת מצפון וממערב בנפת דושתי, מדרום-מערב בנפת מצחתה, מדרום-מזרח בנפת סאגרג'ו וממזרח בנפת אחמטה.
## גאוגרפיה
עד שנת 1917 נכללה באוייזד תיאנתי בפלך טביליסי שבמלכות המשנה של הקווקז. משנת 1921 באוייזד של תיאנתי עד לשנת 1924. משנה זו באוייזד של דושתי עד לשנת 1929. בשנים 1929–1930 נכללה באוייזד של טביליסי, ומשנה זו ראיוני באולקה של טביליסי בנפת ארצו-תיאנתי. משנת 1932 נפה נפרדת.

העיסוק העיקרי בנפה הוא חקלאות כפרית.

העיר תיאנתי מהווה המרכז המנהלתי של הנפה. יישוב עירוני (דאבא) נוסף בנפה הוא העיירה סיוני. כמו כן ישנן בנפה 80 כפרים המחולקות ל-10 תמי: אָרטַאנִי, אָחַאלסוֹפֶּלִי, זָארִידזֶאֶבִּי, סָאכַּאלָאכַּרִי, זֶ'בּוֹטָה, סָאמוֹנִיאַנתחֶווִי, טוּשוּרֶבִּי, ר'וּלֶלֶבִּי, צֶ'קוּרָאַנתגוֹרִי וחֶבסוּרתסוֹפֶּלִי.

בתקופת ימי הביניים היה אזור נפת תיאנתי חלק מהמחוז ההיסטורי ארצו-תיאנתי.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

תיאנתי
קטגוריה:כארתלי
דרגות כוחות הביטחון וההצלה בישראל

במרבית ארגוני מערכת הביטחון בישראל, וכן בשירותי החירום במדינת ישראל, קיימת היררכיה המצוינת על פי דרגות. הדרגות הן חלק מהמדים של המשרתים בארגונים הנ"ל: הן נתפרות לזרוע או נענדות על הכתף או על צווארון החולצה.

## ראו גם
*דרגות צה"ל
*דרגות משטרת ישראל
*דרגות שירות בתי הסוהר
*דרגות כבאות והצלה לישראל

## קישורים חיצוניים
* דרגות באתר צה"ל
* דרגות באתר משטרת ישראל
* דרגות וסמלים באתר השב"ס
* דרגות באתר כבאות והצלה
* דרגות באתר מגן דוד אדום
* דרגות באתר משמר הכנסת  (דרגות בד"א, דרגות קצונה)
* היסטורית דרגות כוחות הביטחון וההצלה לישראל לפי שנים

## הערות שוליים

*
מיכאיל סלטיקוב-שצ'דרין

**מיכאיל סַלְטִיקוֹב-שְׁצֶ'דְרִין** (רוסית: **Михаил Евграфович Салтыков-Щедрин**; 15 בינואר (כך על פי הלוח היוליאני; על פי הלוח הגרגוריאני: 27 בינואר) 1826, פלך טבר, האימפריה הרוסית – 28 באפריל (על פי הלוח הגרגוריאני: 10 במאי) 1889, סנקט פטרבורג) היה סופר וסאטיריקן רוסי. תומך בתנועות המהפכניות, ובתקופה הסובייטית נחשב אחד ממבשריה. לאחר מותו של נקרסוב היה עורך המגזין "סוברמניק" (רוסית: "בן זמננו").

## קורות חיים
סַלְטִיקוֹב-שְׁצֶ'דְרִין נולד למשפחת אצילים ותיקה בשם סלטיקוב ביישוב ספאס-אוגול שבנפת קליאזין בגוברניית טבר (כיום נפת טלדום במחוז מוסקבה). בבית כמעט ולא קיבל חינוך מסודר. בגיל 10 נשלח ללמוד במכון לאצילים של מוסקבה, ולאחר מכן נשלח כתלמיד מצטיין לתיכון ("ליצאום") בצארסקויה סלו שנועד לבני משפחות אצילים, בו לפניו למד אלכסנדר פושקין. ב-1844 סיים את התיכון, והיה במקום ה-17 בציוניו. במקביל ללימודיו התחיל לכתוב שירה, אך מכיוון שלא ראה בזה הצלחה עבר לאחר מכן לסיפורת. ב-1844 התחיל לעבוד במשרד הביטחון בתפקיד מזכיר זוטר. יותר מאשר עבודתו במשרד עניינה אותו הספרות והוא פרסם כמה סיפורים, שהמוטיב המרכזי בהם מזכיר את הרעיונות בספריהם של ז'ורז' סאנד וניקולאי גוגול. בתוך ספריו של סלטיקוב הסתתרה גם ביקורת סמויה כנגד השלטון, ונושא מרכזי בהם היה מצבם של העשוקים למיניהם, שעם סבלם הזדהה המחבר. ב-1848 סלטיקוב פוטר ממשרתו ונשלח לגלות בויאטקה לעבוד במשרד מושל המחוז. מ-1850 שימש יועץ למושל ולפי עדותו התייחס ברצינות רבה למשרתו זו. ב-1856 הכיר את האחיות בולטין, אשר להן חיבר את ההיסטוריה של רוסיה ולאחר מכן נשא את אחת האחיות לאישה. בשנה זו גם הותר לו לחזור למולדתו. ב-1868 כתב את "ימים עברו בפושחוניה", יצירה המכילה מידע ביוגרפי מעניין. כמו כן כתב את הספרים הסטיריים: "היסטוריה של עיר אחת" (1870) – אלגוריה סטירית על ההיסטוריה הרוסית ו"האדונים והגברות פומפדור" (1873). החל משנת 1878 כתב בירחון "רישומי מולדת" (*Отечественные записки*) בעריכת נקרסוב. בתקופה זאת פרסם רבים מספריו הידועים יותר, ביניהם "האדונים גולובליוב", המתאר את התפרקותה של משפחת אצולה רוסית בגלל אופיו הקשה של פאודליזם וכן בגלל חדירת רוחות מהפכניות ברוסיה לתודעת המשפחה.

בערוב ימיו נהפך לדמות נערצת בקרב הצעירים, ובמיוחד בקרב האליטה האקדמאית (ה"אינטליגנציה"). בשנותיו האחרונות פרסם אוסף סיפורים ואגדות. סלטיקוב-שצ'דרין מת בסנקט פטרבורג ונקבר בבית קברות וולקוב בחלקת הסופרים ליד הסופר איוואן טורגנב.

יצירותיו של סלטיקוב תורגמו לעשרות שפות, אם כי סגנונו המיוחד יוצר קושי למתרגם. בתקופה הסובייטית נחשב אחד ממבשרי הקומוניזם, על שמו נקראו רחובות והספרייה המרכזית בסנקט פטרבורג.

## קישורים חיצוניים
* 

* יצירתו של שצ'דרין, בפרויקט גוטנברג
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:סופרים רוסים
קטגוריה:סאטיריקנים רוסים
קטגוריה:עיתונאים רוסים
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ברית המועצות
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1826
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1889
דגל וירג'יניה

**דגל מדינת וירג'יניה** הוכר בתחילת מלחמת האזרחים האמריקנית ב-31 בינואר 1861. הוא כולל את חותם המדינה על רקע כחול.

הדגל כולל סיסמה לטינית "Sic semper tyrannis" (כך תמיד לרודנים). אמירת הסיסמה מיוחסת למרקוס יוניוס ברוטוס בזמן רצח יוליוס קיסר.

האישה מייצגת את מדינת וירג'יניה. האיש המשתטח מייצג את הרודנות - ראו כתר מצד ימין.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

וירג'יניה
קטגוריה:וירג'יניה: סמלים
בית הכנסת החדש (ברסלאו)

שמאל|ממוזער|250px|סקיצה של חזית בית הכנסת
**בית הכנסת החדש** בברסלאו (כיום ורוצלב שבפולין) נבנה בין השנים 1865–1872 עבור הקהילה היהודית הליברלית בעיר.

בדומה לערים אחרות בגרמניה, הייתה בברסלאו קהילה גדולה מהזרם היהודי ליברלי. בית הכנסת היה אחד מבתי הכנסת הגדולים
ממוזער|345x345 פיקסלים|בית הכנסת 'החדש' בברסלאו, בציור משנת 1870
בגרמניה. המבנה המרכזי היה מעוטר בארבעה מגדלי פינות מצולעים ונמוכים, ובמרכזם כיפה גבוהה. 

המבנה תוכנן על ידי האדריכל אדווין אופלר, בין השנים 1865-1872. ב-29 בספטמבר 1872, בראש השנה, נערכה חנוכת בית הכנסת  על ידי הרב גדליה טיקטין, רב אורתודוקסי, ועל ידי הרב מנואל יואל, רב ליברלי. בית הכנסת תוכנן עבור 2000 מתפללים, והיה בית הכנסת השני בגודלו בגרמניה,  שני רק לבית הכנסת בברלין. 

סלמר צריני היה חזן ראשי של בית הכנסת שנים רבות.

בית הכנסת נשרף עד היסוד במהלך פוגרום ליל הבדולח בלילה שבין ה-9 בנובמבר ל-10 בנובמבר 1938. מהמבנה המפואר שרדו רק גדרות הברזל המחושל שהיו סביב בית הכנסת. 

כיום ניצב במקום לוח זיכרון לבית הכנסת ולקהילה היהודית שאיננה, עם כיתוב בעברית, בגרמנית ובפולנית. מדי שנה, ב-9 בנובמבר, נערך במקום טקס לזכר יהודי ברסלאו, בו משתתפים בעיקר תושבי העיר.

## ראו גם
קהילת יהודי ברסלאו

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בתי כנסת רפורמיים
ברסלאו
קטגוריה:יהדות ברסלאו
ברסלאו
קטגוריה:פולין: בתי כנסת
קטגוריה:ורוצלב: היסטוריה
בית הכנסת החדש (אופלן)

**[[בית כנסת|בית הכנסת]] החדש** של אוֹפֶּלְן (כיום אוֹפּוֹלֶה שבפולין) שכן באי פָּשֶקֶה (כיום Wyspa Pasieka) שעל נהר אודר, ברחוב האפן. בית הכנסת נבנה בין השנים 1894–1897 ונועד לשמש את הקהילה הרפורמית הגדולה שהתגוררה בעיר. בית הכנסת, שנחנך בשנת 1897 על ידי הרב לאו בק, תוכנן בסגנון נאו-מוּרי על ידי האדריכל היהודי מברסלאו פליקס הנרי, והכיל אולם תפילה בעל 600 מושבים, אולם תפילה קטן, ספרייה קהילתית, ארכיון וחדר ישיבות עבור הנהגת הקהילה.

## היסטוריה
בתחילה הייתה משימתו של האדריכל הנרי, כפי שקיבלהּ ב-1893, להרחיב את בית הכנסת ברחוב הוספיטל, בעיר העתיקה של אופלן. באותן שנים קיבלה הקהילה היהודית במקום החלטה להקים מבנה חדש לבית הכנסת, לאור גידולה המהיר של הקהילה. בית הכנסת הוקם על חלקת אדמה אותה קנתה הקהילה בעמק וילהלם שעל האי פָּשֶקֶה (אי  בשובל של נהר אודר), שב-1899 הפך לחלק מן העיר.

באביב 1894 החלה בניית המבנה. לביצוע היה אחראי א. שמידט. בגלל בסיס רך ורטוב, בניית בית הכנסת הושלמה רק ב-1897. ביום שני, 21 ביוני 1897, נערך טקס פרידה מבית הכנסת הישן ברחוב הוספיטל, וספרי התורה שהיו בו הוכנסו לבית הכנסת החדש. ב-22 ביוני 1897 נערכה חנוכת בית הכנסת.

בית הכנסת נהרס על ידי הנאצים בליל הבדולח, הלילה שבין 9 ו-10 בנובמבר 1938. הנאצים אילצו את רב העיר, האנס הירשברג, להצית במו ידיו את בית הכנסת.ממוזער|שריפת בית הכנסת בליל הבדולח|מרכז|310x310 פיקסלים
## יהודי אופולה

היהודים הראשונים גרו ככל הנראה באזור העיר אופולה עוד לפני הקמת העיר בשנים 1217-1211. בשנת 1840 הקימה הקהילה היהודית בית כנסת ברחוב הוספיטל. לאחר הקמת בית הכנסת החדש, נמכר בית הכנסת הישן במכירה פומבית לחברה להוצאה לאור ועל כן שרד את ליל הבדולח והשואה. בשנת 2006 הפך בית הכנסת הישן לאולפן טלוויזיה אזורית של TVP3 Opole . רשויות העיר מונעות פגיעה בצורתו החיצונית של הבניין.

בשנת 1885 הקהילה היהודית באופולה הייתה בשיאה מבחינה מספרית ומנתה כ־765 יהודים. לאחר השואה, קהילת יהודי אופולה לא התאוששה.[ממוזער|[אנדרטה מ-1998 במקום שבו עמד בעבר בית הכנסת|מרכז|279x279 פיקסלים]]

## ראו גם
* בית הכנסת ברחוב הוספיטל 
*קהילת יהודי אופולה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

אופלן
קטגוריה:בתי כנסת רפורמיים
קטגוריה:אופולה (פרובינציה)
אופלן
הפורום לתיאום המאבק באנטישמיות

**הפורום לתיאום המאבק באנטישמיות** (CFCA) הוא פורום ישראלי ממלכתי העוסק במעקב אחר אירועים אנטישמיים ברחבי העולם, ובתיאום המאבק בתופעה זו עם גופי הממשלה השונים וגופים וארגונים יהודיים ואחרים בעולם. הפורום הוא גוף ייחודי המנטר את תופעת האנטישמיות בעולם כולו.

בפורום חברים משרדי ממשלה שונים העוסקים בסוגיה: משרד החוץ, משרד החינוך, משרד ראש הממשלה, משרד ההסברה והתפוצות ומזכירות הממשלה.

הפורום מקבל מידע על גילויים אנטישמיים מגורמים שונים, בודק, ומפרסם את המידע בדיווחים שוטפים. הפורום מתכנס מעת לעת לצורך קבלת דיווחים וגיבוש מדיניות למאבק בתופעת האנטישמיות לצורותיה השונות.

הפורום מקבל מידע על פעילות אנטישמית ממגוון מקורות, בודק את המידע ומפרסם אותו באתר האינטרנט שלנו, שנבנה כדי להוות כלי נוסף במאבק באנטישמיות. לאתר האינטרנט יש את מאגר הנתונים הגדול ביותר ברשת על אירועים אנטישמיים ברחבי העולם. האתר מתעדכן באירועים, דוחות, תמונות, וידאו-קליפים וסטטיסטיקות על בסיס יומי. האירועים בארכיון נגישים בחתכים שונים כתאריך, מיקום או סוג אירוע. האתר מציע גם מידע על פעילות המתבצעת בתחום המאבק באנטישמיות, מאמרים, סקרים מחקרים ודוחות שנתיים של כל הגופים בעולם המפרסמים דוחות שנתיים בנושא אנטישמיות.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:מאבק באנטישמיות
קטגוריה:ישראל: ארגונים
דגל ראוניון

**דגל ראוניון** הוא דגלה הלאומי של מחוז ראוניון - אי צרפתי הנמצא כ-700 ק"מ מזרחית למדגסקר.

המחוז משתמש בדגל צרפת כדגלו הרשמי, למרות שתהליכי ביזור בצרפת הובילו ליצירת מספר דגלים למחוז. לראוניון אין דגל רשמי נפרד, אולם למועצה האזורית של ראוניון  יש דגל רשמי משלה.

ממוזער|150px|שמאל
שמאל|ממוזער|150px|הדגל שהוצע על ידי APDR
שמאל|ממוזער|150px|הדגל שהוצע על ידי התנועה הלאומית

## קישורים חיצוניים

* 

ראוניון, דגל
ראוניון
דגל דקוטה הצפונית

**[[דגל]] [[מדינות ארצות הברית|מדינת]] [[דקוטה הצפונית]]** הוא למעשה הדגל תחתיו לחמו יחידות מדינת דקוטה הצפוניתבשנת 1898 בפיליפינים במהלכה של מלחמת ארצות הברית נגד ספרד (ששלטה אז בין השאר בפיליפינים).

הדגל הוגדר בחוק ב-3 במרץ 1911, אך הגדרת החוק לא קבעה את הצבע המדויק. בשנת 1943 נקבעה צורת הדגל סופית בהתאם לדגל הנמצא במרכז המורשת בביסמרק, דקוטה הצפונית.

במרכז הדגל נמצא עיט, האוחז ברגליו ענף ענבים וענף זית. במקור שלו אוחז העיט סרט עליו כתוב "E Pluribus Unum" (מתוך רבים אחד), סיסמה ששימשה את ארצות הברית מראשיתה, ושמשמעותה הוא שהרוב נוצר מאחד: ריבוי המדינות נוצר ממדינה אחת, וריבוי אנשים מביא לאומה אחת.

## קישורים חיצוניים

* 
*דגל דקוטה הצפונית באתר האגודה ההיסטורית של מדינת דקוטה הצפונית 
* 

דקוטה הצפונית
דקוטה הצפונית
קטגוריה:דקוטה הצפונית: סמלים
דגל דקוטה הדרומית

**[[דגל]] [[מדינות ארצות הברית|מדינת]] [[דקוטה הדרומית]]** הוא דגל כחול עם חותם המדינה במרכז.

הצבע הכחול מייצג שמים, החותם לבן והעיגול סביבו מהווה שמש. סביב החותמת כתוב "הדקוטה הדרומית" ו-" מדינת הר ראשמור". הר זה הוא הפארק הלאומי בו ממוקם מונומנט לזכר מספר נשיאים: ג'ורג' וושינגטון, תומאס ג'פרסון, אברהם לינקולן ו-תאודור רוזוולט.

## קישורים חיצוניים

*
* 

דקוטה הדרומית
קטגוריה:דקוטה הדרומית: סמלים