open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
פרננדו מוריינטס

**פרננדו מוריינטס סאנצ'ס** (בספרדית: **Fernando Morientes Sánchez**; נולד ב-5 באפריל 1976) הוא כדורגלן עבר ספרדי, וכיום מאמן כדורגל.

מוריינטס החל את הקריירה שלו עם קבוצת אלבסטה ב-1993, לפני שעבר לריאל סרגוסה ב-1995. הוא הצטרף לריאל מדריד בקיץ 1997 ונשאר במועדון עד שעבר לליברפול בינואר 2005 תמורת סכום של 6.3 מיליון פאונד, חוץ מעונת 2003/2004 שבה שיחק במונקו. מוריינטס עשה את בכורתו בקבוצה האנגלית במשחק כנגד מנצ'סטר יונייטד וכבש את שערו הראשון בליבפרול מול צ'רלטון אתלטיק ב-1 בפברואר 2005 בניצחון 1–2. אף על פי שליברפול זכתה בליגת האלופות ב-2005, הוא לא יכול היה להשתתף בזכייתה מכיוון שכבר שותף בטורניר עם ריאל מדריד. מוריינטס לא הצליח להסתגל לסגנון המשחק האנגלי, וכך הבקיע רק 3 שערים בעונת 2004/2005.

בתום עונת 2005/2006 הועבר לוולנסיה בתמורה ל-3 מיליון פאונד. בזכות הצלחתו המחודשת בוולנסיה, זומן מחדש לנבחרת הספרדית. עונת 2007/2008 הייתה מאכזבת מבחינה קבוצתית אך מוצלחת מבחינה אישית, שכן הצליח להבקיע שישה שערים ב-9 הופעות, עד שבדצמבר 2007 נפצע, ומשום כך הושבת לשלושה חודשים.

מוריינטס הופיע בנבחרת ספרד 47 פעמים בהן כבש 27 שערים. הוא שיחק עם הנבחרת במונדיאל 1998, בו כבש שני שערים, ובמונדיאל 2002, בו כבש שלושה שערים. הוא שיחק גם ביורו 2000.

ב-31 באוגוסט 2010 הודיע מוריינטס כי הוא פורש מכדורגל. הוא אמר גם שהוא רוצה לבלות יותר זמן עם משפחתו. בנוסף החליט להיות פרשן בערוץ הספורט הספרדי.

בינואר 2015 חזר השחקן במפתיע מפרישה וחתם על חוזה בקבוצה החובבנית הספרדית סנטה אנה. לאחר כמה חודשים פרש.

באוקטובר 2015 חתם מוריינטס על חוזה אימון בקבוצת פואנלברדה הספרדית ופוטר בפברואר 2016.

## תארים
* אליפות ספרד: 2000/2001, 2002/2003
* סופר-קאפ ספרדי: 1997, 2001
* אליפות צרפת: 2009/2010 
* ליגת האלופות: 1997/1998, 1999/2000, 2001/2002
* גביע טויוטה: 1998, 2002
* סופר קאפ אירופאי: 2002

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת אטלנטה (1996)
קטגוריה:חלוצי כדורגל ספרדים
קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:כדורגלני אלבסטה
קטגוריה:כדורגלני ריאל סרגוסה
קטגוריה:כדורגלני ריאל מדריד
קטגוריה:כדורגלני ולנסיה
קטגוריה:כדורגלני מונקו
קטגוריה:כדורגלני ליברפול
קטגוריה:כדורגלני אולימפיק מרסיי
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ספרד
קטגוריה:מאמני כדורגל ספרדים
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1998
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2002
קטגוריה:כדורגלני יורו 2004
קטגוריה:משתתפי הזמר במסכה
קטגוריה:זוכים בתוכניות מציאות
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1976
סטיוארט קופלנד

**סטיוארט קופלנד** (באנגלית: **Stewart Copeland**; נולד ב-16 ביולי 1952) הוא מוזיקאי, הידוע כמתופף להקת פוליס ומייסדה.

## ביוגרפיה
קופלנד נולד באלכסנדריה שבווירג'יניה. הוא הצעיר מבין ארבעה ילדים של מיילס קופלנד, אמריקאי ששרת בביון האמריקאי במזרח התיכון בעת מלחמת העולם השנייה ושל לוריין קופלנד, סקוטית ששירתה במודיעין הבריטי במזרח התיכון באותה עת ומאוחר יותר הפכה לארכאולוגית.

המשפחה עברה לקהיר שבמצרים כמה חודשים לאחר לידתו של קופלנד, והוא העביר במזרח התיכון את רוב שנות ילדותו ונעוריו. הוא התחיל לקחת שיעורי תופים בגיל 12, ובגיל 13 הוא ניגן תופים בהופעות הריקוד של בית הספר.
מאוחר יותר, עבר לאנגליה ולמד בבית הספר "מילפילד" מ-1967 עד 1969.

קופלנד למד במכללה בקליפורניה, באוניברסיטת מערב קליפורניה ובאוניברסיטת קליפורניה בברקלי. הוא חזר לאנגליה ב-1975, וניגן תופים בלהקת רוק מתקדם בשם "Curved Air".

ב-1977, קופלנד הקים את להקת פוליס יחד עם הזמר והבסיסט סטינג והגיטריסט הנרי פדובני (שזמן קצר מאוחר יותר הוחלף באנדי סאמרס). הלהקה הפכה לאחת הלהקות המצליחות בשנות ה-80.

בתקופה בין התפרקותה של פוליס (1986) ועד לאיחודה (2007), ניגן קופלנד בכמה להקות שונות וחיבר פסקולים לסרטים.

ב-1999 הלחין את פסקול הסרט "יש לה את זה".

בשנותיה האחרונות של "פוליס" מנע לכאורה קופלנד את הופעתה בישראל על רקע התנגדותו למעורבותה במלחמת לבנון הראשונה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מוזיקאים בריטים
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הרוק אנד רול
קטגוריה:מתופפים בריטים
קטגוריה:מלחינים בריטים
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:אמני A&M רקורדס
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1952
צבי

**צבי** (שם מדעי: *Gazella*) הוא סוג בתת-משפחת הצבאיים שבמשפחת הפריים.

הצבי ידוע במהירותו הרבה, וביכולתו לשמור עליה למשך זמן רב. בריצה מתפרצת הוא מסוגל להגיע עד למהירות 100 קמ"ש, ובריצה ממושכת עד למהירות 50 קמ"ש. הצבי נפוץ בעיקר בשדות עשב ובסוואנה באפריקה, וגם בדרום-מערב אסיה. בארץ ישראל מצויים צבאים בעיקר באזור הצפון והדרום. הם חיים בעדרים ואוכלים צמחייה קלה לעיכול.

## מינים
מיני המשפחה:
* צבי ערבי (*Gazella arabica*) – מסווג לעיתים כתת-מין של צבי מצוי
* צבי הנגב (*Gazella dorcas*) – מצוי בישראל
* צבי מצוי (*Gazella gazella*) – מצוי בישראל
* צבי הודי (*Gazella bennettii*)
* צבי מלכת שבא (*Gazella bilkis*) – נכחד
* צבי קיווייה (*Gazella cuvieri*)
* צבי רים (*Gazella leptoceros*)
* צבי סעודי (*Gazella saudiya*) – נכחד
* צבי ספיקי (*Gazella spekei*)
* צבי הזפק (*Gazella subgutturosa*)
* צבי החול (*Gazella marica*)

### צבאים פרהיסטוריים
* צבי אירופי (*Gazella borbonica*)
* *Gazella capricornis*
* *Gazella harmonae*
* *Gazella praethomsoni*
* *Gazella negevensis*
* *Gazella thomasi*
* *Gazella vanhoepeni*
* *Gazella altidens*
* *Gazella blacki*
* *Gazella deperdita*
* *Gazella dorcadoides*
* *Gazella pilgrimi*
* *Gazella gaudryi*
* *Gazella kueitensis*
* *Gazella lydekkeri*
* *Gazella paotehensis*
* *Gazella paragutturosa*
* *Gazella parasinensis*
* *Gazella praegaudryi*
* *Gazella sinensis*
* *Gazella janenschi*
* *Gazella atlantica*
* *Gazella tingitana*
* *Gazella psolea*

המינים צבי תומסון, צבי מונגאלה, וצבי אדום חזית היו בסוג בעבר והועברו לסוג צבי אמיתי. המינים צבי יחמורי, צבי גראנט, וצבי סומרינג היו והועברו לסוג צבי דק-צוואר. מינים דומים שאינם שייכים לסוג הם צבי קלארק, צבי ג'ירפי, צבי יעלי, דלגן, ואנטילופת ביירה.

## לקריאה נוספת
* יורם יום-טוב, **צבאים בישראל**, הוצאת דן פרי, ישראל 2016

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* על קרן הצבי: צבאים בישראל, מאמר מאת ד"ר בני שלמון

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1816
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי הנרי מארי דוקרוטאי דה בלנוויל
קטגוריה:צבאיים
קטגוריה:בעלי חיים בתנ"ך
קטגוריה:טקסונים קיימים שהתפתחו בפליוקן
ארתור דה גובינו

**ז'וזף ארתור קומט (הרוזן) דה גובינו** (בצרפתית: **Joseph Arthur Comte de Gobineau**;
14 ביולי 1816 – 13 באוקטובר 1882) היה אריסטוקרט, הוגה דעות וסופר צרפתי. את מרב פרסומו קנה בחיבור ה"מאמר על אי השוויון בין גזעי האדם" בשנת 1854, ספר שנחשב כיום לנקודת ציון בראשית התפתחותה של תורת הגזע, ששימשה מאוחר יותר את האידאולוגיה הנאצית. בספר דירג גובינו את גזעי האדם השונים לפי "איכותם", וקבע כי הגזע הארי הלבן עליון על כולם.

## חייו
אביו של גובינו היה פקיד ממשלתי ובעל דעות פרו-מלוכניות מוצקות. אמו לואיז מגדליין דה-גרסי הייתה סופרת בעצמה, ושימשה גם כבת לווייתה של הנסיכה פאולין בונפרט, אחותו הצעירה של נפוליאון. כשהיה גובינו בן 14 ברחה אמו לשווייץ על מנת להתחתן עם גבר אחר, ולקחה אותו עמה. בשנים שבילה בשווייץ החל גובינו הצעיר להתעניין בחקר תרבויות המזרח.

כשחזר גובינו לאחר מספר שנים לצרפת, התפרנס מכתיבת רומנים בהמשכים. באותה התקופה החל להתיידד עם הפילוסוף והמדינאי אלכסיס דה טוקוויל. כאשר מונה טוקוויל למשרת שר החוץ בימי הרפובליקה הצרפתית השנייה, נתן לגובינו משרה במשרד החוץ. עד מהרה קנה לעצמו גובינו שם של דיפלומט מוצלח. שליחותו הראשונה הייתה לפרס, לאחר מכן לברזיל ולמדינות נוספות.

## השקפתו הגזענית
שמאל|ממוזער|250px|ארתור דה גובינו
בתקופת שירותו כדיפלומט החל גובינו להאמין כי הגזע הוא הקובע את התרבות. הוא חילק את האנושות לשלושה "גזעי יסוד" - שני המינים הנמוכים: "שחור" ו"צהוב", המהווים את "המינים הנמוכים", המדומים על ידו ל'חומרים הגסים'- כותנה וצמר, ומולם המין ה"לבן" המשובח- הוא הגזע הארי, המדומה על ידו לחוטי המשי.

גובינו קבע שההבדלים בין המינים הם טבעיים, וכי כל עירוב ביניהם אשר שובר את ההבחנות ביניהם סופו שיוביל לכאוס. את אזורי המזרח התיכון, מרכז אסיה, תת-היבשת ההודית, צפון אפריקה ודרום צרפת, הוא סיווג כ"אזורים מעורבים גזעית".

גובינו האמין שהגזע הלבן עליון על השאר, כפי שהייתה התרבות ההינדו-אירופאית העתיקה, המכונה גם "ארית", עליונה. בתחילה חשב גובינו כי "הזדהמותו" של הגזע הלבן היא בלתי נמנעת (מאוחר יותר שינה דעה זו). כך למשל, ייחס גובינו את המהפכות הפוליטיות והכלכליות הרבות שעברה צרפת בימי חייו לזיהום הגזע שאירע בה.

### יחסו ליהודים
על היהודים, אותם הוא מכנה "בני אברהם", אומר דה גובינו בחיבורו כי בעבר היו הם גזע טהור ונעלה, אך בשל התערבבותם במשך השנים עם "עמים נחותי דרגה" - "העירוב חדר לאיבריו של עם ישראל דרך כל החללים שבעורו". לטענתו הפירוד החל עוד בתקופת התנ"ך, למשל אצל יעקב, אשר התחתן עם השפחות זלפה ובלהה ובהמשך על ידי התמזגותם עם "המינים השחורים" אשר סביבם. גובינו מביא כדוגמה את מראם של יהודי גרמניה, ואומר כי אף ששהו באזורים אירופיים במשך מאות שנים, עדיין שמרו על תווי פניהם הכהים והשזופים, "ובכללם קטנים יותר ומראים מבנה גוף צנום אחר מאשר בני הגזע האירופי". לכן גם היהודים מהווים בעיניו חלק מהמינים הנחותים, שיש למנוע את התערבבותם בחברה האירופית למען "טוהר הגזע".

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:הוגי דעות ומנהיגים אנטישמים
קטגוריה:אנטישמיות בצרפת: אישים
קטגוריה:פילוסופים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1816
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1882
ג'ון פול ג'ונס

שמאל|ממוזער|250px|ג'ון פול ג'ונס. ציור שמן על בד
[שמאל|ממוזער|250px|ג'ון פול ג'ונס ו[ג'ון בארי (קצין)|ג'ון בארי על בול אמריקאי מ-1937]]
**ג'ון פול ג'ונס** (באנגלית: **John Paul Jones**; 6 ביולי 1747 – 18 ביולי 1792) היה אחד ממייסדיו של הצי האמריקני. ממפקדי הים הבולטים של הצי במלחמת העצמאות של ארצות הברית (1775–1783).
## חייו
נולד בסקוטלנד בשנת 1747, לאב שהיה גנן ראשי באחוזה. בגיל 13 סיים את לימודיו, והחל לעבוד בצי הסוחר הבריטי, כנער סיפון. שירת בעיקר על ספינות שהובילו עבדים. הוא הצטיין בתפקידיו וקודם במהירות: בשנת 1766 (בגיל 19) מונה לחובל ראשון (סגן מפקד הספינה) בספינת עבדים, ובשנת 1769 (בגיל 22) מונה לקפטן (מפקד ספינה). 

בשנת 1773 (בגיל 26), בעת ששירת כמפקד ספינת סוחר, נקלע לוויכוח אלים עם איש צוות מרדן, באי טובגו (מאיי הודו המערבית). איש הצוות שהרג היה מקומי, וג'ונס - שהתייעץ עם שופט מקומי שהיה חברו - החליט להימלט מאימת הדין, לאחר שהתברר לו שכנראה יעמוד למשפט על רצח. הוא ערק מהצי הבריטי, וברח לארצות הברית, שם התגורר אחיו. הבריטים הכריזו עליו "עריק ושודד-ים". 

עם פרוץ מלחמת העצמאות של ארצות הברית נגד בריטניה, בשנת 1775, התנדב לשרת בצי האמריקני. הוא שירת כקפטן (מפקד) של כמה ספינות, ובזכות היכרותו המעולה עם חופי אנגליה וסקוטלנד (שם גדל, הפליג ועבד) הצליח לערוך פשיטות מוצלחות מחופי צרפת, בת בריתה של ארצות הברית במלחמה. בהמשך המלחמה מונה למפקד כוח ימי משולב, שכלל ספינות אמריקניות וצרפתיות. ב-23 בספטמבר 1779 נערך הקרב הימי המפורסם ביותר שבו השתתף: הוא נתקל בשיירת ספינות סוחר בריטיות, אותן ליוו שתי ספינות מלחמה גדולות, שהידועה שבהן הייתה ה-Serapis. ג'ונס החליט להצמיד את ספינתו, שהייתה קטנה יותר, במקביל לספינה האנגלית. בשיאו של הקרב, שתי הספינות הצמודות ירו בתותחים אחת על השנייה, מטווח אפס. במהלך הקרב הקשה, שנמשך שלוש שעות, בערה וטבעה ספינתו של ג'ונס. בתשובה לדרישת הבריטים שייכנע, מיוחסת לג'ונס האמירה הידועה: "עדיין לא התחלתי להילחם" (I have not yet begun to fight). אולם בסופו של הקרב הבריטים נכנעו, וג'ונס השתלט על ספינתם. 

ב-1787 העניק לג'ונס הקונגרס הקונטיננטלי את מדליית הזהב של הקונגרס, העיטור האזרחי הגבוה ביותר באותה עת. 

למרות שזכה להערכה רבה בארצות הברית ובצרפת, שיקולים פוליטיים ואחרים מנעו ממנו לקבל פיקוד בכיר בצי. בשנת 1788 הוא מונה לאדמירל בצי הרוסי של הקיסרית קתרינה השנייה, והוביל את המערכה נגד הטורקים העות'מאנים בים השחור. בשנת 1790 פרש, לאחר שלא זכה לקידום משמעותי בצי הרוסי. הוא בחר להתגורר בפריז, בירת צרפת. 

בשנת 1792 מת ג'ונס ונקבר בפריז. בשנת 1905 הועברו עצמותיו לארצות הברית, ובשנת 1913 נקבר מחדש, באקדמיה הימית של ארצות הברית באנאפוליס שבמדינת מרילנד. ב-1912 נחנכה אנדרטה לזכרו במול בוושינגטון.

על שמו נקראו שתי משחתות בצי ארצות הברית.

בשנת 1959 הפיקו אולפני האחים וורנר סרט עלילתי המבוסס על חייו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אדמירלים בצי ארצות הברית
קטגוריה:מהגרים מסקוטלנד לארצות הברית
קטגוריה:אנשי צבא אמריקאים במלחמת העצמאות של ארצות הברית
קטגוריה:מעוטרי מדליית הזהב של הקונגרס
קטגוריה:אמריקאים חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:חברי היכל התהילה לאמריקאים הגדולים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1747
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1792
קמילה בורדונבה

**קמילה בורדונבה רולדן** (בספרדית: **Camila Bordonaba Roldán**; נולדה ב-4 בספטמבר 1984; גראן בואנוס איירס, ארגנטינה) הידועה בשם **קמילה בורדונבה**, היא שחקנית, זמרת-יוצרת, דוגמנית-עבר ובמאית תיאטרון ארגנטינאית.

בורדונבה מוכרת בעיקר בתפקידיה בטלנובלות הארגנטינאיות של כריס מורנה: "קטנטנות", "המורדים" ו"פלוריסיינטה".

## ביוגרפיה
בשנת 1996, כאשר הייתה בת 12, לוהקה לטלנובלת הילדים המצליחה "קטנטנות", שם גילמה את פטו בעונות 2–4, ואת קמילה בעונות 5–7. לאחר סיום צילומי העונה השביעית, השתתפה בורדונבה לראשונה בחייה בסרט קולנוע, "קטנטנות: הסרט". הטלנובלה "קטנטנות" זכתה להצלחה רבה גם בישראל, ולאחר צילומי הסרט, הגיעה בורדונבה לישראל יחד עם פליפה קולומבו, ממשתתפי הסדרה.

בשנים 2002–2003 השתתפה בורדונבה בטלנובלה "המורדים", יחד עם בנחמין רוחאס בן זוגה שם גילמה את מריצה ספיריטו דמות ראשית שתוארה כפרובוקטיבית. גם טלנובלה זו זכתה להצלחה רבה בארץ, ויחד עם מספר משתתפי "המורדים" הגיעה בורדונבה לישראל פעמיים לסיבובי הופעות. כמו כן, לקחה בורדונבה חלק בלהקת ארווי (Erreway), שהוקמה בזמן הפקת סדרת "המורדים" וכללה עוד שלושה מהשחקנים הראשיים בסדרה: פליפה קולומבו, בנחמין רוחאס ולואיסנה לופילטו. נוסף על כך, לסדרה זו הופק סרט קולנוע, ששמו "המורדים: המסע אל החלום", אשר הופץ גם בישראל.

בשנת 2004 השתתפה בורדונבה בטלנובלה "פלוריסיינטה" כפלומה.

בשנת 2005 כיכבה יחד עם גוסטבו ברמודס בטלנובלה "אהבת נעורים", שם גילמה את סיסי. הסדרה לא הצליחה בארגנטינה, ולכן הופסקה מוקדם מן הצפוי.

בשנת 2006 השתתפה בטלנובלה "הגלדיאטורים של פומפז'ה", שלא זכתה להצלחה, והסתיימה לאחר 24 פרקים בלבד.

בשנת 2007 השתתפה בטלנובלה "משפחת פיירו", שם גילמה את דמותה של קרינה, לצדם של אוסבלדו לפורט, מריאנו מרטינס ופליפה קולומבו.

בשנת 2008 שיחקה ב-"Atraccion X4" את דמותה של מלנה, לצדה של לואיסנה לופילטו.

בשנת 2010 הקימה בורדונבה להקה בשם "LA MISS TIJUANA" עם פליפה ווילי לורנזו.

בשנת 2011 כיכבה בסרט "Penumbra" לצד כריסטינה ברונדו. בסרט גילמה קמילה את דמותה של ויקטוריה.

## חיים אישיים
בורדונבה נולדה באל פאלומר, גראן בואנוס איירס, ארגנטינה כבת זקונים לנורה וחואן קרלוס בורדונבה, ולה שני אחים גדולים, רודריגו ומלינה.

בשנים 1998–2004 בזמן הסדרה "קטנטנות" ו "המורדים" הייתה בזוגיות עם השחקן בנחמין רוחאס.

בשנת 2012 פרשה בורדונבה מעולם המשחק, ועברה לברילוצ'ה עם בן זוגה, ממנו נפרדה מאוחר יותר.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ארגנטינאיות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון ארגנטינאיות
קטגוריה:שחקניות ילדות ארגנטינאיות
קטגוריה:זמרות-יוצרות ארגנטינאיות
קטגוריה:דוגמניות ארגנטינאיות
קטגוריה:במאיות תיאטרון
קטגוריה:נדבניות
קטגוריה:ארגנטינאיות שנולדו ב-1984
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1984
קטגוריה:שחקניות טלוויזיה ארגנטינאיות
מנצח

[שמאל|ממוזער|250px|[קורט מאזור מנצח על התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו]]
**מנצח** הוא מוזיקאי העוסק בניצוח על הרכב מוזיקלי.

פרט להנחיה של הביצוע המוזיקלי, למנצח תפקידים נוספים אפשריים והם: קביעת אופן התנהלות החזרות – אדמיניסטרטיבית ומוזיקלית, פירוש היצירה והנחלתה לכלל מבצעיה, הוספת הוראות ביצוע שאינן כתובות במקור (כגון דינמיקה, קצב וכיוצא בזאת), ועוד.

מנצח קבוע של תזמורת (בניגוד למנצח אורח), המעורב בניהול האמנותי של התזמורת או להקת האופרה, מכונה לפעמים "מנהל מוזיקלי", או, בימינו, במונח הגרמני **קאפלמייסטר**. מנצחי מקהלה מכונים לפעמים מנהלי מקהלה. מנצחים בכירים (כמו נגנים בכירים) זוכים לפעמים לתואר הכבוד האיטלקי **[[מאסטרו]]**.

תורת הניצוח נלמדת באקדמיה למוזיקה, במגמה העוסקת בכך. בין המנצחים רבים העוסקים רק בניצוח, ואחרים העוסקים בניצוח במקביל לפעילותם כמבצעים (פסנתרנים, כנרים וכדומה). מוזיקאים רבים, זמרים ונגנים, מפנים את עיקר פעילותם לניצוח בשלב מסוים בקריירה שלהם, כגון דניאל בארנבוים ודיטריך פישר-דיסקאו, למשל.

מנצחים שונים מסגלים להם סגנונות ניצוח שונים – יש המרבים להתנועע על הדוכן, לנתר ולפזז בעת הניצוח, ואחרים הניצבים ללא ניע ורק ידיהם ומבטם עושים את המלאכה. אישיותו של המנצח ויכולתו ליצור קשר בכל רגע נתון עם כל אחד מהמבצעים היא הקובעת את איכות הביצוע ורמתו, זאת בנוסף לפרשנות שכל מנצח עשוי לתת ליצירה, בכל הנוגע לדינמיקה, קצב והבלטת קבוצות כלים שונות על פני אחרות. מנצחים מסוימים מצטיינים באינטנסיביות של ניצוחם, עד להזדהות מוחלטת של המנצח עם התזמורת, בעוד אחרים מנהיגים את הנגנים באחריות ובנאמנות לפרטיטורה; אלה כאלה עשויים להשיג תוצאה טובה ואף מעולה, אך רישומה על המאזין יהיה שונה לחלוטין.

במהלך הופעתה של התזמורת פונה המנצח אל נגני התזמורת, ולפיכך מפנה את גבו אל הקהל. את פניו הוא מפנה אל הקהל קודם לתחילת נגינתה של יצירה, ועם סיום הנגינה, בעת מחיאות הכפיים. לעיתים מוסיף המנצח דברי הסבר קצרים על היצירה.

בסיום יצירה, נוהג המנצח ללחוץ את יד הכנר הראשי ואת ידי הסולנים, אם היו. כאשר נכללים בפרטיטורה תפקידי סולו לנגנים מן התזמורת, המנצח מורה להם לקום לקידה ולעיתים לוחץ גם את ידיהם לאות הוקרה מיוחדת. לאחר הקמת הכנר הראשי והסולנים לקידות לפני הקהל, מורה המנצח לכל התזמורת (ולמקהלה, אם נוכחת) לקום למחיאות הכף. במקרים מסוימים יקרא המנצח אל הבמה את מלחין היצירה ואת מנצח המקהלה.

## ראו גם
*ניצוח

## לקריאה נוספת
*נתן דונביץ', **מאסטרו - גדולי המנצחים בכל הזמנים**, הוצאת זמורה ביתן, 2006.
*ג'ודו מייסר, **[[ליאונרד ברנשטיין|ברנשטיין]]: הביוגרפיה**, תרגום: עמשי לוין, הוצאת כנרת, 1986.

## קישורים חיצוניים

*איתי טלגם, להוביל כמו המנצחים הגדולים מתוך TED.
* ורד אילון, דן אטינגר: הרוח שמאחורי מקל המנצחים, מתוך אתר אפוק טיימס, 28 בספטמבר 2010.
*
* 
* [[יוטיוב], ליאונרד ברנשטיין על אמנות הניצוח]
* 
*
* 
*שאלה אחת | מה בדיוק עושה מנצח תזמורת? סרטון באתר יוטיוב של תאגיד השידור הישראלי עם סיוון אלבו בן חור
*  רונן בורשבסקי, הרצאה: מהו סוד הקסם של המנצח, בערוץ האוניברסיטה הפתוחה, אוקטובר 2021
* 

*
קטגוריה:מקצועות מוזיקליים
עילוי (לימוד)

בעולם הישיבות **עילוי** (יש ההוגים במלעיל) הוא תלמיד מוכשר במיוחד, הניחן ביכולת שכלית, ביכולת התמדה ובכושר זיכרון יוצאי דופן. מן העילוי מצופה להגיע להישגים גבוהים ואף להתפרסם בעתיד כגדול בתורה.

הרב יהודה לייב מימון בספרו "שרי המאה" (הסוקר בין היתר את עולם הישיבות באירופה) הביא שיש שאמרו במליצה על בעל יכולת שכלית טובה אבל שאינו מתמיד "עלוי" ראשי תיבות "**ע**ינים **ל**הם **ו**לא **י**ראו". דבר הבא להמחיש את הצורך במימוש היכולת ולא רק הסתפקות ביכולת פוטנציאלית.

## דירוג העילויים
במקומות שונים דרגו את העילויים באופן שונה ובשמות שונים. ההגדרות שימשו יותר בישיבות בעבר אך כיום משמש המושג לתיאור כללי ולא מדויק. (לבד מחסידות צאנז. ר' להלן).
*בישיבת וולוז'ין היה דירוג של עילויים לפי רמת התמדה ויכולת שכלית: 
:#"בחור טוב" 
:#"רבע עילוי" 
:#"חצי עילוי" 
:#"עילוי". 
*בישיבת חכמי לובלין הדירוג היה שונה אשר נבחן לפי כמות הידע של התלמיד (היינו היו שהוגדרו כ"עילוי" אבל דרגתם נמדדה עם פרמטר נוסף לדוגמה "צורבא מרבנן עילוי"): 
:#"תלמיד הישיבה" 
:#"צורבא מרבנן" 
:#"היתר הוראה" 
:#"תעודת רב"
*לפי הרב יחזקאל אברמסקי עילוי בעל יכולת בקיאותית נחשב החל מידע של שש מאות דפי גמרא (מתוך 2711 דפים בגמרא)
*בישיבות בהונגריה ובייחוד בצאנז הייתה הגדרה של "מורנו", בעוד שבשאר המקומות בהונגריה לא הייתה הגדרה ברורה. בצאנז ההגדרה הייתה (ועודנה) מי שנבחן בעל פה על אלף דפי גפ"ת ומעלה.

## ראו גם
* התמדה (לימוד תורה)

## קישורים חיצוניים
* אשכול "עולמו של עילוי", המפרט על רבים מהעילויים בעולם הישיבות, באתר אוצר החכמה

## הערות שוליים

קטגוריה:תארים ותפקידים בישיבות
קטגוריה:ישיבה: מושגים
בן-ציון תומר

**בן-ציון תומר** (**טייטלבוים**; 1928 – 21 באפריל 1998) היה משורר, מחזאי עברי ומתרגם.

## ביוגרפיה
תומר נולד בבילגוריי שבפולין בשנת תרפ"ח (1928). גלה עם משפחתו לברית המועצות בשל מלחמת העולם השנייה. הגיע כנער לסמרקנד שבאוזבקיסטן. עלה לארץ ישראל במסגרת עליית "ילדי טהראן" – ילדים יהודים בגילים שונים שהורשו בשנת 1943 לעלות ארצה, דרך טהראן, במסגרת עסקה עם האמריקאים והג'וינט. הוא הגיע בתחילה עם עוד 54 ילדים לבית הספר החקלאי עיינות לתקופת מעבר. לאחר מכן למד בשומריה שבקיבוץ משמר העמק, ונמנה עם מייסדי קיבוץ רבדים של "השומר הצעיר" בגוש עציון. נפל בשבי הלגיון הערבי עם מגיני הגוש, ושהה בשבי הירדני כתשעה חודשים. לאחר שחרורו השלים לימודיו באוניברסיטה העברית בירושלים. במקביל ליצירתו שירת בתפקידים של נספח תרבות ויועץ תרבות במשרד החוץ וכהן כיו"ר התאחדות הסופרים בישראל. 

ספר שיריו הראשון, "נהר חוזר", יצא לאור בשנת 1959. בשנת 1961 כתב את מחזהו המפורסם, "ילדי הצל", שהוצג בתיאטרון הבימה בשנים 1962–1963 ויצא לאור בהמשך אותה שנה. המחזה זכה להצלחה רבה, והוא נלמד כיום בישראל כחלק מתוכנית הלימודים בספרות. המחזה עוסק בחברה הישראלית בשנות החמישים, ונמצאת בו תשתית אוטוביוגרפית מסוימת, שכן בדומה לתומר, גיבור המחזה (יורם) הוא ניצול השואה שהגיע ארצה עם ילדי טהראן. במחזה מובע רגש אשמה חריף, שככל הנראה שאוב מתחושותיו של תומר עצמו. המחזה התפרסם מאוד, הועלה מעל בימות שונות אלפי פעמים, ומוצג עד היום במסגרות תיאטרליות וטלוויזיוניות שונות. הוא תורגם לאנגלית, לצרפתית ולספרדית.

נפטר בתל אביב בגיל 70 ונטמן בבית העלמין ירקון.

יצירה מפורסמת נוספת של תומר היא השיר **נוסח**, שעוסק בקשריו עם עברו, ונכלל גם הוא בתוכנית לימודי הספרות בישראל.

מבין שיריו התפרסם בארץ שירו: "בעוד שעה אחזור" שהולחן על ידי יוחנן זראי.

אמרה מפורסמת שלו היא: *חשוב לזכור שהייתי אדם אבל מה  שיותר נורא זה שגם הם היו בני אדם*.

## ספריו
* **נהר חוזר** (1954)
* **ילדי הצל** (1963)
* **על קו המשווה: שירים**(1969)
* **אדום ולבן וריח תפוחי הזהב** (על ילדי טהרן) (הספרייה הציונית, 1970)
* **דרך מלח** (1978)
* **מלאך עיניים** (1999)

כמו כן פרסם תרגומים, ובהם גם ספרי ילדים.

## קישורים חיצוניים

* כתביו של בן ציון תומר בפרויקט בן יהודה.

* 
* 
* 
* קורות חייו של בן ציון תומר באתר עמלנט
* 
*  (על "ילדי הצל")
* 
* 
* בעוד שעה אחזור, באתר "שירונט"
* 

מפרי עטו:
*  (שיר מתוך "על קו המשוה")

## הערות שוליים

קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:מחזאים ישראלים
קטגוריה:בוגרי השומר הצעיר
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:ילדי טהראן
קטגוריה:בוגרי המוסד החינוכי שומריה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:עובדי משרד החוץ
קטגוריה:נספחי תרבות ישראלים
קטגוריה:שבויי גוש עציון במלחמת העצמאות
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1928
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1998
אברהם ראובן הכהן סופר

ממוזער
הרב **אברהם ראובן הכהן סופר** (נפטר בט"ז בניסן ה'תל"ג, 1673) היה מקובל, מחכמי פראג במאה ה-17. מחבר הספר **ילקוט ראובני**, ספר ליקוטים קבלי.

## קורות חיים
היה בנו של רבי האשקי (כינוי ליהושע) ונכדו של שלמה אפרים מלונטשיץ. עיקר יצירתו התורנית התבטאה בליקוט מספרי קבלה שונים. במהלך חייו הודפס רק חלקו הראשון של "ילקוט ראובני" (פראג ת"כ). שאר ספריו הודפסו אחר מותו.

חיבר גם ספר קבליים נוספים: "עונג שבת" על הלכות שבת, ו"דבר שבקדושה" (זולצבאך תמ"ד) שתוכנו התעוררות לחזרה בתשובה ערוך על פי סדר הא-ב.

## ילקוט הראובני

חיבורו המפורסם הוא **ילקוט ראובני** המכיל ליקוטים מספרי קבלה שונים. חלקו הראשון של הספר ערוך לפי סדר הא-ב (ילקוט ראובני הקטן), וחלקו השני ערוך לפי סדר פרשיות התורה (ילקוט ראובני הגדול).

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
;ספריו
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* כיצד הגיעה הקבלה למזרח אירופה?, על הספר "ילקוט ראובני" ומחברו. ראיון עם ד"ר יצחק הרשקוביץ, בתוכנית "אור נעים עם אבינעם מאיר"

## הערות שוליים

קטגוריה:ילידי 1650
קטגוריה:ראשוני האחרונים
קטגוריה:מקובלים
קטגוריה:פראג: רבנים
קטגוריה:נפטרים ב-1673
ילקוט ראובני

**ילקוט ראובני** הוא חיבור המכיל לקט מדרשים, בעיקר מספרי קבלה שונים, שנכתב על ידי רבי אברהם ראובן הכהן סופר, מקובל מחכמי פראג במאה ה-17. חלקו הראשון של הספר ערוך לפי סדר הא-ב (ילקוט ראובני הקטן), וחלקו השני ערוך לפי סדר פרשיות התורה (ילקוט ראובני הגדול).

מלבד שמו, רמוזים בשם הספר גם ראשי התיבות: **ילקוט ראובני**: **ילקוט** **ר**זי **א**ורייתא **ו**קבלה **ב**כתיבה **נ**עימה **י**הבית.

## מהדורות
הספר ילקוט ראובני על סדר הא"ב (ילקוט ראובני הקטן) הודפס בשני מהדורות:
* מהדורה ראשונה הודפסה בחיי המחבר בשנת ת"כ.
* מהדורה שנייה הודפסה בשנת תע"ב.
הספר ילקוט ראובני על התורה (ילקוט ראובני הגדול) הודפס בשש מהדורות:
* ספר ילקוט ראובני הובא לדפוס בשנת תמ"א (מהדורה ראשונה).
* מהדורה שנייה בשנת ת"ס באמסטרדם הובאה לדפוס על ידי רבי צבי הירש בר אברהם. במהדורה זו הוסף לספר "שכחת לקט" - הוספות לספר "ילקוט חדש" של רבי ישראל מבלזיץ, חובר על ידי רבי נתן מפרנקפורט.
* מהדורה שלישית הודפסה בשנת תקע"א באוסטראה ונוספו הסכמותיהם של רבי לוי יצחק מברדיצ'ב ורבי אשר צבי מאוסטראה.
* מהדורה רביעית הודפסה בשנת תר"כ ונוספה הסכמת רבי יוסף שאול נתנזון.
* מהדורה חמישית הודפסה בשנת תרמ"ד בוורשה.
* מהדורה שישית הודפסה בירושלים בשנת תשכ"ב (מהדורת צילום של מהדורת ורשה בתוספת הקדמת המחבר, דברים אחדים על המחבר וספריו וכן הסכמות).

## תוכן
ילקוט ראובני נכתב באופן שונה מילקוט שמעוני; בעוד שילקוט שמעוני נכתב כליקוט מספרי פשט (כגון: גמרא, מדרש רבה, מדרש תנחומא), נכתב ילקוט ראובני גם כליקוט מספרי קבלה (כגון: ספרי הרמ"ק, האר"י והרמ"ע מפאנו). על התלבטותו של המחבר ללקט מספרי קבלה כתב: .

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* כיצד הגיעה הקבלה למזרח אירופה?, על הספר "ילקוט ראובני" ומחברו. ראיון עם ד"ר יצחק הרשקוביץ, בתוכנית "אור נעים עם אבינעם מאיר"

קטגוריה:ספרי מדרשים
קטגוריה:מדרשים על התורה
קטגוריה:ספרי קבלה
כנר

ממוזער|250px|כנרת
[שמאל|ממוזער|300px|כנר ב[פסטיבל הכליזמרים בצפת, 2011]]
[שמאל|ממוזער|250px|הינס אנדרס מאת [אנדרש סורן, 1904]]
**כנר** הוא אדם המנגן בכינור, כמקצוע או כתחביב.

כנר יכול לבצע נגינת סולו. אך התופעה הנפוצה יותר היא קבוצת כנרים, היוצרת מיזוג של צלילי הכינור השונים למעין קול אחד. כמעט בכל התזמורות נוכחים כנרים, כמעין בסיס קולי לתזמורת בשלמותה. בכל קבוצת כנרים כזו יש כנר מוביל, המכונה "כנר ראשי".

כנרים ידועים גם בערים גדולות כקבצני רחובות, אשר מנגנים כדי להנעים את זמנם של עוברי האורח על-מנת לזכות בנדבה.

## לימודי נגינה בכינור
בלימודי נגינה בכינור ניתן להתחיל בגיל צעיר מאוד, דוגמה לכך היא "שיטת סוזוקי" ללימוד נגינה בכינור עוד לפני לימודי קריאה וכתיבה. לימודים אלה נעשים באמצעות מורה פרטי, או בקבוצות בקונסרבטוריון. לימודי נגינה בכינור למתקדמים נערכים במסגרת אקדמיה למוזיקה.

בעולם כיום שוררת תחרות גדולה בין הכנרים. כנרים רבים מטפחים את נגינתם על ידי אימון רב כבר מגיל צעיר.
## כנרים מפורסמים
במאה ה-19 בלטו כמה כנרים בעיקר ביכולותיהם הווירטואוזיות. מבין אלה ידועים במיוחד ניקולו פאגאניני והנריק וייניאבסקי. שניהם ידועים גם כמלחינים לכינור. האחרון הוא ממוצא יהודי. 

גם במאה ה-20 רבים מן הכנרים המפורסמים היו יהודים כמו: ברוניסלב הוברמן, פריץ קרייזלר, יוזף סיגטי, יאשה חפץ, דוד אויסטרך ובנו איגור אויסטרך, אלכסנדר שניידר, יהודי מנוחין, אייזק שטרן, גדעון קרמר, יצחק פרלמן, פנחס צוקרמן, שלמה מינץ, מקסים ונגרוב, חגי שחם, ורבים אחרים. חמשת האחרונים הם ישראלים. הכנר יוזף יואכים היה אף הוא ממוצא יהודי. הארץ הראשונה שממנה יצאו כנרים גדולים היא ככל הנראה איטליה. אחד מהבולטים בתחום היה, כאמור, ניקולו פאגאניני, שכתב לכינור וניגן בכינור, אך ידועים גם אנטוניו ויוואלדי, צינו פרנצ'סקטי, סלבטורה אקרדו ואחרים. כיום הולך וגדל חלקם של כנרים אסייתיים על במות אולמי הקונצרטים. 

מלחינים רבים כתבו קונצ'רטי לכינור, ובהם קלאודיו מונטוורדי, ארכאנג'לו קורלי, באך, ויוואלדי, מוצרט, בטהובן, מנדלסון, ברהמס, צ'ייקובסקי, מקס ברוך, סיבליוס, בארבר, ויוטי, בריו ורבים אחרים. צ'ייקובסקי, פאגאניני ווייניאבסקי הלחינו קונצ'רטי בעלי תביעות וירטואוזיות גבוהות במיוחד. 

היו מלחינים שכתבו יצירות לכינור במיוחד עבור כנרים מפורסמים שחיו בימיהם, כגון ברהמס, שכתב את הקונצ'רטו לכינור שלו עבור ידידו הכנר יוזף יואכים. לכמה מן הכנרים הייתה נטייה להיקשר למלחינים מסוימים, כגון הכנר יוזף סיגטי שחבר למלחין בלה בארטוק.
[ממוזער|כנרת בפינת רחוב ב[ראשון לציון]]
## לקריאה נוספת
* נתן דונביץ', **וירטואוזים - גדולי הכנרים מפגניני עד מידורי**, הוצאת זמורה ביתן, 2003
## קישורים חיצוניים

* 

*
איי ראש הנקרה

**איי ראש הנקרה** הם שלושה איים ישראליים, **שחף**, **נחליאלי** ו**תכלת** בלתי מיושבים, הממוקמים בים התיכון, כ־800 מטרים ממערב לחוף ראש הנקרה. האיים מהווים יחידה גאולוגית אחת עם איי אכזיב, הנמצאים מדרום להם.  

איי ראש הנקרה הם שריד של רכס הכורכר המערבי של מישור חוף הגליל. האיים נוצרו בעקבות תהליכי גידוד שגרמו להרס הרכס, ולנסיגתו של קו החוף מזרחה, כאשר שלושת האיים הם הפסגות הצפוניות השורדות של הרכס. האיים נתונים להשפעה מתמדת של גלי ים, דבר היוצר תהליכים מתמשכים של בלאי וסחיפה בשטחם. עומק המים הממוצע בסביבות האיים הוא בין 7 ל-9 מטר. איי ראש הנקרה מאופיינים בריבוי ברכות טבעיות ושלוליות, המשמשות אזור מחיה טבעי לבעלי חיים שונים.

איי ראש הנקרה מהווים חלק משמורת ים ראש הנקרה-אכזיב וחלק משמורת איי חוף ראש הנקרה והעלייה עליהם אסורה. האיים הם בין המקומות היחידים בישראל שבהם מקננות הציפורים הנדירות נחליאלי לבן, שחף כספי ושחפית הים. במימי ובשטח האיים קיימת אוכלוסייה מגוונת ועשירה של בעלי חיים הכוללת, בין השאר, שושנות ים, סרטנאים, חלזונות, קיפודי ים, מלפפוני ים, וכן מיני דגים רבים. 

בימי קדם הייתה לאיים חשיבות כלכלית ומסחרית מסוימת עקב העובדה שהם היו בית גידול לבעלי החיים שמהם הפיקו את צבעי הארגמן והתכלת.

## לקריאה נוספת
***[[מדריך ישראל החדש]]**, עורך מושן גבאי, כרך ב', הוצאת כתר, 2001.
***אנציקלופדיה מפה**, הוצאת מפה, כרך שישי.

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: איים
קטגוריה:ראש הנקרה
אלגוריתם חיפוש לרוחב

250px|ממוזער|סדר סריקת הקודקודים בחיפוש לרוחב
**אלגוריתם חיפוש לרוחב** (אנגלית: **Breadth-first search**, ראשי תיבות: **BFS**) הוא אלגוריתם המשמש למעבר על צומתי גרף, למשל לצורך חיפוש צומת המקיים תכונה מסוימת. הגרף יכול להיות מכוון או לא מכוון. צומת כלשהו בגרף נקבע להיות הצומת ההתחלתי V_0, והאלגוריתם עובר על כל הצמתים במרחק צלע אחת מ-V_0, ואז על כל הצמתים במרחק 2 צלעות מ-V_0 וכן הלאה. צורת חיפוש זו היא חיפוש לרוחב הגרף, בניגוד לחיפוש לעומק הגרף. 

חיפוש לרוחב בגרף לא מכוון סורק את הגרף בצורה שמבטיחה שכל צומת שנמצא באותו רכיב קשירות של הצומת ההתחלתי ייבדק, וסריקה זו נעשית בזמן   ליניארי במספר הקשתות והצמתים בגרף (שהוא אופטימאלי עד כדי מכפלה בקבוע). בשל כך, חיפוש לרוחב מהווה בסיס לאלגוריתמים רבים שפועלים על גרפים, בהם אלגוריתם דייקסטרה, האלגוריתם של פרים והאלגוריתם של אדמונדס-קארפ.

פלט האלגוריתם, המכונה עץ החיפוש לרוחב (BFS), מקיים את התכונה שהמסלול משורש העץ לכל אחד מהצמתים הוא המסלול בעל מספר הצלעות הנמוך ביותר בגרף המקורי, ובגרף שאינו גרף ממושקל הוא גם המסלול הקצר ביותר.

סיבוכיות הזמן והמקום של האלגוריתם בגרף קשיר היא O(|V|+|E|), כאשר V מייצג את קבוצת הצמתים בגרף ו-E מייצג את קבוצת הקשתות בגרף.

## תיאור אינטואיטיבי
האלגוריתם משתמש במבנה נתונים מסוג תור על מנת לקבוע מהו הצומת הבא בו הוא עומד לבקר. בכל פעם שהוא מבקר בצומת הוא מסמן אותו ככזה שנבדק, ואז בודק את כל הקשתות שיוצאות ממנו. אם קשת מובילה לצומת שטרם נבדק, צומת זה מתווסף לתור. בדרך זו מובטח כי האלגוריתם יסרוק את הצמתים בסדר שנקבע על פי מרחקם מהצומת ההתחלתי.ראוי לציון שכאשר מחליפים את מבנה הנתונים תור במבנה נתונים מחסנית, האלגוריתם המתקבל הוא חיפוש לעומק.

## תיאור פורמלי
הקוד להלן מתאר אלגוריתם חיפוש לרוחב המתחיל בצומת start  ומחפש צומת   goal, 



    **function** breadthFirstSearch (Start, Goal)
    { 
        enqueue(Queue,Start)
        setVisited(start)
        **while** notEmpty(Queue)
        {
            Node := dequeue(Queue)
            **if** Node = Goal
            {
                return Node
            }
            **for each** Child **in** Expand(Node)
            {
                **if** notVisited(Child)
                {              
                    setVisited(Child)
                    enqueue(Queue, Child)
                }
            }
        }
    }

## ראו גם
*אלגוריתם חיפוש לעומק
*אלגוריתם חיפוש A*

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

חיפוש לרוחב
רוחב
כיכר פטרוס הקדוש

250px|ממוזער|שמאל|כיכר פטרוס הקדוש
**כיכר [[פטרוס|פטרוס הקדוש]]** (באיטלקית: **Piazza San Pietro**) ממוקמת מול בזיליקת פטרוס הקדוש, בכניסה לקריית הוותיקן. הכיכר עוצבה על ידי ג'ובאני לורנצו ברניני בשנים 1656–1667 תחת פיקוחו של האפיפיור אלכסנדר השביעי. במרכזה ניצב אובליסק בגובה 25 מטרים שהובא ממצרים בשנת 37 לספירה בפקודת הקיסר קליגולה והוצב בכיכר בשנת 1585. הכיכר, שיכולה להכיל עד 400,000 איש, מוקפת משני עבריה באכסדרות עמודים מעוגלות. כל אכסדרה כוללת 4 שורות של עמודים דוריים ותקרה כדי להגן מפני הגשם והשמש.

התכנון שביצע האדריכל ברניני יצר כיכר אליפטית בעלת מבנה של זרועות החובקות את המאמינים עם האכסדרות. תכנון הכיכר נעשה מתוך הבנה של נקודת המבט של מי שעומד מול הכנסייה, על מנת ליצור תחושה שהכיכר הרבה יותר גדולה מכפי שהיא באמת.

הכיכר היא דוגמה קלאסית לאדריכלות הבארוק. תכנון הכיכרות בתקופת הבארוק התאפיין בכך שקודם כל תוכננה צורת החלל של הכיכר ולאחר מכן תוכננו הדפנות אשר מגדירות את החלל.

## קישורים חיצוניים

* כיכר פטרוס הקדוש, באתר "טריפי"
* Piazza of St. Peter's, Great Buildings

ממוזער|מרכז|700 פיקסלים|כיכר פטרוס הקדוש ב-1909
700px|ממוזער|מרכז|כיכר פטרוס הקדוש ב-2004

קטגוריה:קריית הוותיקן: מבנים
פטרוס הקדוש
קטגוריה:מבנים שתכנן ג'ובאני לורנצו ברניני
AGM-169 JCM

**AGM-169 JCM** ובקצרה **JCM**, ראשי תיבות של **Joint Common Missile**, הוא כינוי לטיל אוויר-קרקע שפותח על ידי חברת לוקהיד מרטין האמריקנית. הטיל יועד להחליף את טילי ה-AGM-114 הלפייר וה-AGM-65 מאווריק הוותיקים. תוכנית הפיתוח של הטיל בוטלה במאי 2007.

כלי הטיס שיועדו לשאת את הטיל בשלב הראשון היו: המסוקים אפאצ'י לונגבאו (AH-64D), סופר-קוברה (AH-1Z), בלק-הוק חמוש (סטרייק-הוק - MH-60R), והמטוס F/A-18 "הורנט".

ראש הביות של הטיל משלב שלושה סוגי הנחיה במקביל: לייזר חצי אקטיבי, מכ"ם מילימטרי והדמיית א"א בדומה לטיל הג'אוולין. הדבר מאפשר לו יכולות שגר-ושכח מתקדמות ויכולת להיות משוגר מכל הפלטפורמות האוויריות, ולפיכך נחשב לפורץ דרך בתחומו. בנוסף הטיל חולק חלק מתכונות טיל הברימסטון.

## קישורים חיצוניים
* על הטיל מאתר המגזין defense-update

קטגוריה:לוקהיד מרטין
קטגוריה:טילי אוויר-קרקע אמריקאיים
קטגוריה:טילים נגד טנקים אמריקאיים
מפית

[ממוזער|שמאל|200px|מפיות בד בקיפול מתוחכם ובהתאמה ל[צבעי המפות, הנרות, הווילונות ושאר פרטי העיצוב, במסעדה במינכן]]
[200px|ממוזער|אוסף מפיות נייר מ[שנות ה-80 של המאה ה-20|שנות ה-80 ב"מוזיאון שנות ה-80" בזאגרב]]
[ממוזער|שמאל|200px|[אגס על מפית נייר]]
**מפית** היא ריבוע קטן עשוי נייר, שנועד לנקות פירורים או נוזלים מאזור הפה בזמן האכילה. יש המניחים את המפית על ברכיהם בשעת הארוחה, על מנת לשמור על ניקיון הבגדים.

המילה "מפית" היא צורת הקטנה של "מפה" – יריעה מבד, מנייר או מפלסטיק נוקשה שנקראה פעם 'שעוונית' גדולה שנועדה לשמור על ניקיון השולחן וקישוטו.

את המילה יצר איתמר בן-אב"י.

לרוב המפית מקופלת ומונחת משמאל לצלחת, מעבר למזלג החיצוני. במסעדות יוקרה המפית יכולה להיות מקופלת בצורות מתוחכמות ולהיות מוצגת על הצלחת הריקה.

מפית בד היא לבנה או בצבע אחיד אחר. בעיצוב השולחן לארוחה חגיגית מקובל להתאים את צבעי המפיות לצבע המופיע בכלי האוכל או באביזרי קישוט (כגון פמוטות, אגרטלים וכדומה).

מפיות נייר קיימות במגוון דוגמאות, החל מצבע אחיד וכלה בהדפסי פרחים, דמויות, הדפסים גאומטריים ועוד. בשל שפע הדוגמאות העצום יש האוספים מפיות כתחביב. מפיות נייר משמשות גם ליצירות אומנות שימושית, על ידי גזירת הדפסים מהמפית והדבקתם באמצעות דבק מיוחד על זכוכית, עץ וחומרים אחרים בתהליך שנקרא דקופאז'.

סוג מיוחד של מפיות הן מגבונים - מפית לחה חד-פעמית, מנייר או נייר ארוג דמוי בד, ספוגה בחומר ניקוי. קיימים מגבונים הספוגים בחומרים שונים למטרות שונות - לניקוי תינוקות, להסרת איפור, לניקוי ביתי ועוד.

יש הגוזרים ממפות ישנות מפיות שונות. ויש התופרים מפות משלל מפיות.

## ראו גם
* ממחטה
* ממחטת נייר

## קישורים חיצוניים

* מאמרים על אומנות עם מפיות, ועוד מאמרים, מאתר הבית של פורום אומנות שימושית ב-ynet
* הדגמות קיפול מפיות לעיצוב שולחן חגיגי, ועוד הדגמות: http://prdupl02.ynet.co.il/ForumFiles/11563879.JPG, http://prdupl02.ynet.co.il/ForumFiles/11563880.JPG, מפורום אוכל כשר ב-ynet
* בלוג על קיפולי מפיות מיוחדים כולל סרטונים והסברים מפורטים באתר mesa
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כלים ומכשירים (מזון)
קטגוריה:טקסטיל
איגור בלאנוב

**איגור איבנוביץ' בלאנוב** (באוקראינית:  Ігор Іванович Беланов; נולד ב-25 בספטמבר 1960) הוא כדורגלן עבר סובייטי-אוקראיני. זכה בכדור הזהב בשנת 1986.

## קריירה
בלאנוב, יליד אודסה, אז בברית המועצות, שיחק בסק"א אודסה (1979-80), צ'רנומורץ אודסה (1981-84), דינמו קייב (1985-86). הוא כבש שלושער עם נבחרת ברית המועצות בכדורגל נגד בלגיה. ביורו 1988 השתתף בלאנוב בארבעה מתוך חמשת משחקי הנבחרת, אך לא הבקיע אף שער. במשחק הגמר נגד נבחרת הולנד הוא החטיא את בעיטת הפנדל, שפסק השופט בעקבות הכשלת שחקן סובייטי ברחבה ההולנדית. 

בסך הכל, שיחק בלאנוב 33 משחקים בנבחרת הסובייטית, בהם כבש שמונה שערים.

בשנת 1989 עזב בלאנוב את דינמו קייב ועבר לשחק בגרמניה, בקבוצת בורוסיה מנשנגלדבך.

## תארים
### קבוצתיים
;דינמו קייב
*גביע אירופה למחזיקות גביע (1): 1985/86
*אליפות ברית המועצות בכדורגל (2): 1984-85, 1985/86
*גביע ברית המועצות בכדורגל (2): 1984/85, 1986/87
;ברית המועצות
* אליפות אירופה בכדורגל מקום שני: 1988

### אישיים
*כדור הזהב (1): 1986

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קשרי כדורגל סובייטים
קטגוריה:חלוצי כדורגל סובייטים
קטגוריה:כדורגלנים סובייטים
קטגוריה:קשרי כדורגל אוקראינים
קטגוריה:חלוצי כדורגל אוקראינים
קטגוריה:כדורגלנים אוקראינים
קטגוריה:כדורגלני דינמו קייב
קטגוריה:כדורגלני צ'רנומורץ אודסה
קטגוריה:כדורגלני איינטרכט בראונשווייג
קטגוריה:כדורגלני בורוסיה מנשנגלדבך
קטגוריה:כדורגלני מריופול
קטגוריה:אודסה: כדורגלנים
קטגוריה:זוכי פרס כדורגלן השנה באירופה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ברית המועצות
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1986
קטגוריה:כדורגלני יורו 1988
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1960
מונדיאל 1986

[ממוזער|[דייגו מראדונה עם הגביע לאחר הזכייה]]
**מונדיאל 1986** נערך במקסיקו מ-31 במאי עד 29 ביוני 1986. הנבחרת הזוכה הייתה נבחרת ארגנטינה, שניצחה את גרמניה המערבית בתוצאה 3:2 במשחק הגמר באצטדיון האצטקה שבמקסיקו סיטי.

בתכנון המקורי נועדה קולומביה לארח את המונדיאל, אך לאחר שהשלטונות בקולומביה הצהירו בסוף שנת 1982 כי אין ביכולתם לארח את המונדיאל, נבחרה מקסיקו להחליף את קולומביה באירוח המונדיאל. כך הפכה מקסיקו למדינה הראשונה בהיסטוריה שאירחה שני מונדיאלים, לאחר שאירחה גם את מונדיאל 1970.

מבנה הטורניר השתנה מזה שהיה במונדיאל 1982. 24 הנבחרות שהעפילו לטורניר לאחר טורניר המוקדמות חולקו לשישה בתים של 4 נבחרות בכל בית. 16 נבחרות עלו לשלב הנוק-אאוט: שש נבחרות שהגיעו למקום הראשון בבית, שש שהגיעו למקום השני וארבע עם המאזן הטוב ביותר שהגיעו למקום השלישי.

השחקן המצטיין בטורניר היה דייגו ארמאנדו מראדונה, שהיה בשיאו כשהוביל את ארגנטינה לזכייה בתואר. משחקו הטוב ביותר בטורניר היה קרוב לוודאי משחק רבע הגמר נגד נבחרת אנגליה, בו הבקיע את שני השערים בניצחון ארגנטינה 2:1 על האנגלים. שני השערים נחשבים בין השערים המפורסמים ביותר בהיסטוריה. שער אחד הובקע, כפי שאמר מראדונה בעצמו, באמצעות "יד האלוהים" (שופט המשחק לא הבחין שמראדונה נעזר בידו בכיבוש השער). השער השני שכבש היה כשכידרר לאורך כל חצי המגרש של האנגלים, תוך שהוא עובר בדרך את רוב שחקני ההגנה של האנגלים בדרך לכיבוש השער. שער זה נבחר בשנת 2002 לשער המאה.

גרמניה ניצחה בפעם השנייה ברציפות את נבחרת צרפת במשחק חצי הגמר של הטורניר, לאחר שניצחה אותה בדו-קרב בעיטות עונשין בטורניר הקודם, תוך שהיא מפסידה גם בפעם השנייה ברציפות את משחק הגמר של הטורניר, והפעם לארגנטינה, לאחר שהפסידה בטורניר הקודם במשחק הגמר לנבחרת איטליה.

גארי ליניקר מאנגליה זכה בתואר מלך השערים של הטורניר (נעל הזהב), לאחר שהבקיע שישה שערים לזכות נבחרתו.

נבחרת פורטוגל פתחה בעיצומים במהלך הטורניר. שחקניה סירבו להתאמן בין משחקם הראשון בטורניר לשני (נגד נבחרות אנגליה ופולין). פורטוגל נשרה מהטורניר כבר בשלב הבתים, לאחר הפסדה לנבחרת מרוקו.

נבחרות עיראק וקנדה, שהופיעו לראשונה במונדיאל, החליפו אחרי הטורניר כמעט את כל סגל הנבחרות שלהן, לאחר שלא צברו אף נקודה אחת במהלך הטורניר.

במשחק בבית ה' בין נבחרות סקוטלנד ואורוגוואי קיבל שחקן אורוגוואי, חוסה באטיסטה (Batista), כרטיס אדום תוך פחות מדקה במשחק - שיא במשחקי הגביע העולמי, שלא נשבר עד היום.

הנבחרת הבולטת בשלב הבתים הייתה זו של דנמרק, עם ניצחונות 6 - 1 על אורוגוואי ו - 2 - 0 על גרמניה, כמו גם 1 - 0 על סקוטלנד. אלא שבשמינית הגמר נתקלה בספרד שהביסה אותה 5 - 1. כן בלטו לטובה מקסיקו, שהגיעה לרבע הגמר, ובלגיה, שהגיעה למקום הרביעי, לאחר שהדיחה בשמינית הגמר את ברית המועצות עם ניצחון 4 - 3, ואת ספרד ברבע הגמר. גם ברית המועצות, כהקדמה להגעתה לגמר אליפות אירופה ב-1988, הפגינה כדורגל מצוין, אף על פי שהודחה מוקדם יחסית. איטליה, זוכת הטורניר הקודם, לא בלטה, והודחה כבר בשמינית הגמר.

## אצטדיונים

## שלב הבתים
### בית א'

### בית ב'

### בית ג'

### בית ד'

### בית ה'

### בית ו'

## שלב הנוק-אאוט

### שמינית הגמר

----

----

----

----

----

----

----

### רבע הגמר

----

----

----

### חצי הגמר

----

### מקום שלישי

### גמר

## כובשי השערים

## מצטיינים

**נבחרת הטורניר:**

## קישורים חיצוניים

* נתונים מלאים על הטורניר
* 

*
קטגוריה:גביע העולם בכדורגל
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1986
קטגוריה:תחרויות כדורגל במקסיקו
קטגוריה:1986 במקסיקו
יוונית עתיקה

[ממוזער|250px|כתובת ביוונית עתיקה על מוצג ב[המוזיאון לתולדות האמנות (וינה)|מוזיאון לתולדות האמנות בווינה]]
**יוונית עתיקה** (**Ἑλληνική**) היא כינוי ליוונית בשלב ההתפתחות ההיסטורי שלה החל במאה ה-9 לפנה"ס עד למאה ה-6. תקופה זו מקבילה לשלוש התקופות של יוון העתיקה – הארכאית, הקלאסית וההלניסטית. ליוונית העתיקה קדמה היוונית המיקנית. בזמן התקופה ההלניסטית היוונית העתיקה הייתה ידועה כקוֹינֶה, אשר לימים, עם פיצול האימפריה הרומית, הפכה לשפה הרשמית של האימפריה הרומית המזרחית, לימים האימפריה הביזנטית. יוונית זו כבר נקראה "יוונית ביזנטית", ומקץ מאות שנים נוספות התגלגלה ליוונית המודרנית של ימינו. היוונית העתיקה הייתה שפתם של הומרוס ושל ההיסטוריונים, המחזאים והפילוסופים של תור הזהב של אתונה. דרך הלטינית, שורשים רבים בשפה היוונית העתיקה התגלגלו לשמותיהם המדעיים של מינים רבים.

## היסטוריה
השפה היוונית קיימת בכתב למעלה מ-3,000 שנה. הדעות חלוקות בדבר מקורות הלשון היוונית, ויש תאוריות שונות בנושא. אחת מהן טוענת שהיוונית נוצרה עם הגירת דוברי פרוטו-יוונית (יוונית קדומה מאוד) אל יוון, שהתרחשה בין השנים 3200 לפני הספירה ו-1900 לפני הספירה. על פי תאוריה אחרת, היוונית התפתחה ביוון עצמה מתוך שפה הודו-אירופית קדומה.

## ניבים
ליוונית העתיקה היו מספר ניבים, המחולקים לארבע קבוצות: יוונית איונית, ארקדו־קיפרית, יוונית איולית ויוונית מערבית. הניב הידוע ביותר הוא היוונית האַטִית, הניב של אתונה. חלק ניכר מהספרות היוונית הידועה כיום כתובה בניב זה.

### קוינה
בתקופה ההלניסטית, השפה היוונית התפשטה לאזורים רבים בעולם, בהם לא דיברו קודם לכן יוונית, וכך הלכה והתפשטה שפה יוונית בעלת אלמנטים משותפים, ואילו הניבים השונים של היוונית הקלאסית דעכו. השפה החדשה נקראה יוונית קוֹינֶה (κοινη), היינו יוונית "משותפת", שהיא בבסיסה יוונית אטית בתוספת מעט איונית ובה נכתבו לימים תרגום השבעים והברית החדשה. לאלכסנדר הגדול נודע תפקיד מהותי בשילוב הניבים היווניים. הניב המשותף הקל על התקשורת בתקופה ההלניסטית, ומשנלמד על ידי בני המדינות שכבש, הפכה היוונית לשפה עולמית לזמן מה. היוונית המשותפת הזו שימשה לינגואה פרנקה של האימפריה הרומית במשך שנים רבות.

## פונולוגיה
מערכת ההגה של הלשון היוונית העתיקה מבחינה בין 12 תנועות (חלקן נכתבות כדיגרף, דהיינו צירוף של צמד אותיות), מהן 5 קצרות ו-7 ארוכות. בנוסף קיימים 10 צירופים שונים של דיפתונג.
בתחום מערכת העיצורים ראוי להזכיר כי היוונית מכירה בנישוף כתכונת מבדילה בחלק ממערכת עיצוריה.
היוונית העתיקה הבחינה בין שלושה סוגים שונים של הטעמה, אשר יכולים היו להופיע על אחת משלוש ההברות האחרונות של המילה. מערכת הטעם הייתה פונמטית.

## מורפולוגיה
המורפולוגיה של הלשון היוונית העתיקה, בדומה לשפות הודו-אירופיות עתיקות אחרות, מאופיינת בנטייתה הרבה: לשמות (שמות עצם, שמות תואר, וכינויים) יש חמש יחסות, שלושה מינים (זכר, נקבה, סתמי), ושלושה מספרים (יחיד, זוגי, רבים), בעוד שלפעלים יש ארבע דרכים (מודוסים), שלושה אופנים (פעיל, סביל, מדיום), שלושה גופים, ושלושה מספרים.

## לקריאה נוספת

## קישורים חיצוניים

*  פרק 99 – דבר היום: סימפוניה לפסנתר – על מילים יווניות בעברית בפודקאסט דברי הימים בהגשת אילן אבקסיס
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:יוונית
קטגוריה:יוון העתיקה: תרבות
קטגוריה:שפות עתיקות
הורה (ריקוד)

**הורה** הוא ריקוד עם שמוצאו בבלקן ונפוץ כיום גם מחוץ לו. ההורה אפיינה את תרבות היישוב החדש בארץ ישראל, והפכה מזוהה עם הציונות.

## אופי הריקוד

"צעד הורה" הוא צעד במקצב ארבעה רבעים, המשמש גם כצעד בסיסי בריקודי עם מודרניים מורכבים אך בנוי על 6/4.
"צעד הורה" מורכב משלושה שלבים:
* שני צעדים שמאלה, על המעגל: שמאל, ימין.
* ניתור כפול על שמאל (ימין באוויר לפני שמאל)
* ניתור כפול על ימין (שמאל באוויר לפני ימין) - הגוף משנה חזית לכיוון ימין על המעגל

צעד זה מביא את המחולל שני צעדים שמאלה, כך שריקוד ההורה נרקד במעגל, בו המחוללים מחזיקים ידיים.

## מקור הריקוד

מוצאו של ריקוד ההורה בבלקן, מריקוד הכוראה. מקור המילה הורה מהמילה היוונית "choreia" שפירושה ריקוד, וממנה נוצרו גם המילים כוריאוגרפיה וכוראל.

על פי אתר שיאי העולם של גינס, ריקוד ההורה הגדול ביותר כלל 13,828 משתתפים שרקדו בעיירה סלאטינה, רומניה ב-24 בינואר 2006 כדי לחגוג את יום האיחוד של רומניה.
ממוזער|שמאל|250px|ילדי כפר אונים בכפר סבא רוקדים הורה, 1948

## בתרבות הישראלית
ריקוד ההורה הגיע עם העליות ממזרח אירופה לארץ ישראל. כנראה ברוך אגדתי הביאו ממחוז הולדתו, בסרביה (אז ברומניה). 
אגדתי יצר בשנת 1921 ריקוד הורה אמנותי לשיר "אל יבנה הגליל".

ההורה מאפיינת את תרבות היישוב בארץ ישראל מאז אותה תקופה והפכה מזוהה עם הציונות ועם ישראל.

הזמר אבי טולדנו ייצג את ישראל באירוויזיון 1982 עם השיר "הורה" העוסק בריקוד זה והגיע למקום השני בתחרות.

ההורה נרקדת כיום בעיקר על ידי הציבור הדתי-לאומי והחרדי לצלילי מוזיקה חסידית, ועל ידי חברי תנועות הנוער החלוציות, אשר שמו להן למטרה לשמר את תרבות ריקודי העם בישראל, גם בשנות האלפיים.

### שירים בעברית בסגנון ההורה

## ראו גם
* פריניצה

## קישורים חיצוניים

* Istoria dansului 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ריקודי עם
קטגוריה:ישראל: מחול
קטגוריה:פולקלור יהודי
קטגוריה:ריקודי עם בישראל
מלחמת חורמה

הביטוי **"מלחמת חרמה"** או **"עד חורמה"** הוא ביטוי שמשמעותו מלחמה קשה עד להפסד או ניצחון מוחצים.

מקור הביטוי בספר דברים, פרק א', בקללה "וַיִּרְדְּפוּ אֶתְכֶם ... וַיַּכְּתוּ אֶתְכֶם בְּשֵׂעִיר עַד חָרְמָה". הכוונה ב"עד חורמה" היא לפעולה מלחמתית של הדיפת האויב עד לעיר חורמה. מקומה המשוער של העיר הוא בנגב, בקרבת העיר ערד.

באזור זה היו מצויים מכרות ברזל ונחושת, ועל כן התקרבות בני ישראל למכרות היוותה איום על כל יושבי האזור. מלך ערד חבר עם האמורי ויחד הבריחו את בני ישראל דרומה, עד חורמה.

קטגוריה:מלחמות בתנ"ך
קטגוריה:ביטויים
קטגוריה:מלחמות לפי סוג
דרך האתרים

לפי ספר במדבר, **דרך האתרים** היא הדרך שבה הלכו בני ישראל ממדבר סיני לכיוון ארץ כנען: "וַיִּשְׁמַע הַכְּנַעֲנִי מֶלֶךְ עֲרָד יֹשֵׁב הַנֶּגֶב כִּי בָּא יִשְׂרָאֵל דֶּרֶךְ הָאֲתָרִים וַיִּלָּחֶם בְּיִשְׂרָאֵל וַיִּשְׁבְּ מִמֶּנּוּ שֶׁבִי" (במדבר כא).

לפי הזיהוי של קדש ברנע בעין קודיראת, מקובל לזהות את דרך האתרים כדרך העוברת מערד דרך תל ניצנה אל עין קודיראת.
אולם לפי הפסוק המשייך את חורמה להר שעיר: "וַיַּכְּתוּ אֶתְכֶם  בְּשֵׂעִיר עַד חָרְמָה" (דברים א), הרי שדרך האתרים עוברת לכיוון הערבה. דרך זו ירדה מערד אל אזור מכרות הנחושת של פונון וחשיבותה הייתה עצומה לתושבי האזור. ייתכן אם כך שבמקור שמה היה "דרך התמרים" ע"ש תמר. ייתכן ומדובר בשיבוש השם "דרך התרים", דרכם של עשרת המרגלים שיצאו לתור את הארץ.  

החוקר יוחנן אהרוני, במאמרו 'דרכי המדבר בתקופת המקרא', היה החוקר הראשון שזיהה את הדרך הזאת מערד, דרך לדרום מערב, בינות למצודות הישראליות בהר הנגב ועד למצודת אהרוני בקוסיימה. ידועות מספר מצודות לאורך דרך האתרים כמו חורבת חלוקים, חרבת הרועה ועוד. מתברר כי כביש שדה בוקר, ירוחם דימונה (כביש 204) עובר ברובו על הנתיב הקדום של דרך האתרים.

## ראו גם
*מלחמת חורמה
*המצודות הישראליות בנגב

## קישורים חיצוניים
*מסע מהנגב לחברון בדרך האתרים - באתר "נקודת חיבור"
קטגוריה:אתרי המקרא
חורמה

שמאל|ממוזער|עין אל-גרבנה
**חׇרְמָה** היא עיר עתיקה המוזכרת בכיבושי יהושע. היא מוזכרת פעמים מספר בתנ"ך בעיקר באזור ערי הנגב. יש הממקמים אותה בין באר שבע לעזה, יש הממקמים בין באר שבע לערד ויש הממקמים אותה בעבר הירדן המזרחי מעל הערבה. יש חוקרים הטוענים ששני המיקומים בתחומי הנגב נכונים ומדובר בשתי ערים שנקראו בשם חורמה. 

שמה הקודם (כנעני) הוא צפת וניתן לזהותה עם חורבות העיר סרתה הנמצאות על ההר העולה אל הר שעיר, מתחת לעיר טפילה (תופל המקראית). החורבות נמצאות ליד מעיין "עין אל גרבנה" והיא צופה על הערבה. מעליה ממוקמות הערים הראשיות של ממלכת אדום: תופל, סלע ובצרה. לידה עוברת דרך המטפסת אל אדום שייתכן שהיא מעלה עקרבים המקראית. במעלה זה נמלטו כנראה בני ישראל בבורחם מן הכנעני והאמורי והתבצרו בין ההרים שבשיפולי ממלכת אדום. החוקרים הטוענים שהיו שתי ערים בשם חורמה ממקמים את העיר חורמה ששמה הכנעני צפת בצפון מערב הנגב ליד היישוב המקראי תדהר.

הארכאולוג יוחנן אהרוני, בהתבססו על פסוקים מהמקרא, הציע לזהות את  חורמה באתר תל משוש. 
## אזכורים בתנ"ך
העיר חרמה מוזכרת בספר יהושע כאחת הערים שכבש:

שבט יהודה, יחד עם שבט שמעון, כובשים גם הם את היישוב חורמה שנקראה אז צפת:

וכן העיר מוזכרת כאחת הערים להן שלח דוד המלך שלל:

על פי ספר דברי הימים וספר יהושע מצויה העיר בנחלת שבט שמעון:

בשלשת הפסוקים הללו מוזכרת צקלג, המזוהה כיום על ידי הארכאולוגים עם תל שרע שליד העיר הבדואית רהט, צפונית לבאר שבע. מסיבה זו יש חוקרים המזהים את חורמה צפונית לבאר שבע, אולם התנ"ך מצביע על מיקום דרומי יותר:
במלחמה עם האמורי חורמה מוזכרת בגבול הר שעיר: 

כיום מזהים החוקרים את כל הערים באזור הדרומי של כיבושי יהושע למעט חורמה. 
הגבול הדרומי של יהושע מגיע גם הוא להר שעיר, אל הר הנקרא ההר החלק: 
, . ועל כן יש חוקרים הממקמים את חרמה ליד ההר החלק. כיום ממקמים את "ההר החלק" מערבית למעלה עקרבים, בקרבת הר צין ונחל צין. אולם ככל הנראה "מעלה העקרבים" המוזכר בתנ"ך נמצא מזרחית לערבה.

## ראו גם
* מלחמת חורמה
## הערות שוליים

קטגוריה:יישובי המקרא
קטגוריה:נחלת שבט שמעון
קטגוריה:הנגב: אתרי המקרא
אלכסנדר מוסטובוי

**אלכסנדר ולדימירוביץ' מוסטובוי** (ברוסית: **Алекса́ндр Влади́мирович Мостово́й**; נולד ב-22 באוגוסט 1968 בלנינגרד, ברית המועצות) הוא כדורגלן עבר רוסי ששיחק בקבוצות ספרטק מוסקבה, בנפיקה ליסבון וסלטה ויגו.
## קריירה
מוסטובוי החל את הקריירה בקבוצה הסובייטית ספרטק מוסקבה ב-1987 ושיחק במועדון עד 1991. הוא עבר לקבוצת בנפיקה ליסבון שבפורטוגל ב-1992, הוא שיחק בקבוצה עונה אחת, אז עונה בקבוצת קן ושתיים בקבוצת שטרסבורג. פריצתו הגיעה כשחתם בסלטה ויגו ב-1996. משחקו היצירתי ושערי המפתח הרבים הביאו אותו להיות יקיר האוהדים כשהמועדון הגיע לצמרת הליגה הספרדית שנה אחר שנה ואף השתתף בגביע אופ"א, בשל חיבת האוהדים כינו אותו "הצאר". מוסטובוי היה חלק משלד שחקנים כשרוני שכלל את חיים רביבו, ואלרי קרפין, קלוד מקאללה ומיצ'ל סלגדו. בשנת 2000 החלו שחקני המפתח של סלטה להתפזר ברחבי היבשת. מוסטובי לא הצליח לעצור את הנפילה של סלטה בעונת 2003-2004, כשירדה לליגה השנייה הוא עבר לאלבס. בשנת 2005 פרש מוסטובוי ממשחק פעיל.

מוסטובוי שיחק בנבחרות ברית המועצות, חבר העמים ורוסיה. הוא ידוע בגלל מזגו החם, ונכנס לבעיות עם רבים ממאמניו. הוא שיחק עם נבחרתו במונדיאל 1994, יורו 1996 ויורו 2004 והיה בסגל למונדיאל 2002, אבל החמיץ את הטורניר בגלל פציעה.

## תארים כשחקן
* אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 1990
* אליפות ברית המועצות - 1987, 1989
* הגביע הפורטוגלי - 1993

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים סובייטים
קטגוריה:כדורגלנים רוסים
קטגוריה:קשרי כדורגל סובייטים
קטגוריה:קשרי כדורגל רוסים
קטגוריה:סנקט פטרבורג: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני ספרטק מוסקבה
קטגוריה:כדורגלני בנפיקה ליסבון
קטגוריה:כדורגלני קן
קטגוריה:כדורגלני שטרסבורג
קטגוריה:כדורגלני סלטה ויגו
קטגוריה:כדורגלני דפורטיבו אלאבס
קטגוריה:כדורגלני נבחרת רוסיה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ברית המועצות
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1994
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2002
קטגוריה:כדורגלני יורו 1996
קטגוריה:כדורגלני יורו 2004
קטגוריה:ספורטאים זרים בפורטוגל
קטגוריה:ספורטאים זרים בצרפת
קטגוריה:ספורטאים רוסים בספרד
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1968