גברת כותבת מכתב

**גברת כותבת מכתב** (בהולנדית: **Schrijvende vrouw in het geel;** בצרפתית: **Dame écrivant**; באנגלית: **A Lady Writing**) הוא ציור שמן על בד מאת האמן ההולנדי יאן ורמיר אשר צויר סביב שנת 1665. הוא שייך לאוסף הגלריה הלאומית לאמנות בוושינגטון ונחשב לאחת מיצירות המופת של האמן מתקופתו הבשלה.

## תיאור היצירה
הציור מתאר אישה צעירה הלבושה במעיל צהוב מעוטר בפרווה לבנה, הכותבת מכתב ליד שולחן המכוסה שטיח מזרחי. לצדה נראית תיבת דיו מגולפת וגיליון נייר נוסף. הדמות עונדת עגילי פנינה, פונה אל הצופה במבט ישיר ובעל הבעה שקטה אך עוצמתית. התאורה מגיעה מן הצד השמאלי של הציור, מדגישה את פניה וידה הכותבת, ומעניקה למרקמים - הבד, הפרווה, העור והנייר - מראה חי ונגיש.

### מבט ישיר והפרת פרטיות
מבטה הישיר של הדמות לעבר הצופה חריג ביצירתו של ורמיר, שבה נשים לרוב שקועות בפעולות שגרתיות ומתעלמות מהנוכחות החיצונית. בציור זה, הדמות מפנה לפתע את מבטה מהנייר ויוצרת קשר עין ישיר עם המתבונן. פעולה זו יוצרת תחושת קרבה מיידית אך גם תחושת חדירה לרגע פרטי, כאילו הצופה נכנס בשקט לחדר מבלי שהוזמן ונתפס ברגע לא־צפוי.

חוקרים ואוצרים התייחסו לאפקט זה כאל הפרת פרטיות חזותית, שבה הציור הופך את הצופה מאובזר חיצוני לגורם פעיל. בבלוגים ובניתוחים מודרניים של היצירה נטען כי תחושת ההפרעה מועצמת גם משום שיד הדמות ממשיכה להחזיק את הנוצה, כאילו נעצרה באמצע תנועה, בעוד עיניה נעוצות בצופה באופן ישיר, בוחן ולעיתים אף שיפוטי.

במונחים אמנותיים, ניתן לראות במבט זה אסטרטגיה של שבר "הקיר הרביעי", שבה הדמות המצוירת פונה ישירות אל מחוץ למסגרת הציור. בכך יוצר ורמיר לא רק רגע של אינטימיות, אלא גם מרחב של אי־נוחות שקטה – כאילו הפעולה המתרחשת בציור לא נועדה לצפייה, והצופה מגורש ברמז עדין אך נוכח.

## נושא היצירה
ורמיר יצר סדרת ציורים שבהם נשים עוסקות בקריאה או כתיבת מכתבים, בהם אישה כותבת מכתב ובמבטח משרתה. בניגוד לאותה יצירה, גברת כותבת מכתב מתמקדת בדמות אחת בלבד, ללא מלווה או רקע מורכב. בכך מדגיש ורמיר את האינטימיות של פעולת הכתיבה ואת מעמדן התרבותי של נשים מהמעמד הבורגני ההולנד.

## תהליך יצירה
הציור "גברת כותבת מכתב" מספק הצצה לתהליך העבודה של ורמיר, כפי שנחשף באמצעות מחקר טכני שכלל סריקות אינפרה־אדום וניתוח שכבות הצבע. החוקרים זיהו רישום תת־ציורי ברור, שבו הונחו קווי מתאר ראשוניים של הדמות, הרהיטים והחפצים. הרישום בוצע ככל הנראה בעזרת חומר כהה, אשר סייע לאמן לבנות את הקומפוזיציה הראשונית.

במהלך הציור, ורמיר ערך מספר שינויים קומפוזיציוניים. לדוגמה, מיקומן של הידיים שונה מעט מהמתווה המקורי, וחלק מן הקווים בגבול בין השולחן לרקע הוזזו או טושטשו. כמו כן זוהו שינויים במיקום גיליון הנייר המשני ובחפצים שעל השולחן. שינויים אלו מצביעים על כך שוורמיר לא פעל על פי תוכנית סופית קבועה מראש, אלא התאים את המבנה החזותי בהתאם להתקדמות העבודה.

הממצאים מלמדים על גישה מדורגת וזהירה בבניית התמונה: מהנחת תשתית טונאלית אחידה, דרך הוספת אור וצל, ועד עיבוד סופי של פרטים זעירים. בנוסף, ניכר שוורמיר הקדיש תשומת לב מיוחדת להצללות, ריכוך קווי מתאר, ולתחושת עומק הנוצרת מאיזון מדויק בין הרקע החשוך לאובייקטים המוארים בקדמת הציור.

## זהות אפשרית של הדמות
בכמה פרסומים הועלתה השערה כי הדמות המצוירת ב"גברת כותבת מכתב" עשויה להיות אחת מבנותיו של ורמיר. הסברה מבוססת על הדמיון הפיזי בינה לבין דמויות נשיות אחרות המופיעות בציוריו, ובייחוד בגיל הפנים, קווי הלסת וההבעה. עם זאת, אין תיעוד היסטורי המאמת את הקשר הזה, והוא נותר בגדר השערה בלבד במסגרת פרשנויות מודרניות.

## ניתוח סגנוני
ורמיר יצר את הקומפוזיציה תוך שימוש מדויק בתאורה רכה, איזון צבעים מרוסן (צהוב, לבן, חום ושחור) וריאליזם מרקמי המדגיש את טקסטורת הבד, עיטורי הפרווה, השטיח והרהיטים. התאורה נשפכת מן הצד השמאלי של הציור באור אחיד אך עדין, אשר שוטף את פניה של הדמות ומבליט את ידה האוחזת בנוצה. אור זה אינו רק כלי חזותי, אלא מרכיב רגשי מרכזי המעורר תחושת רוגע וריכוז.

הטיפול בפרטים הקטנים - כגון עגילי הפנינה, הקופסה המעוטרת ותנועת היד – מצביע על שליטה טכנית גבוהה ועל תשומת לב למרקם ולקומפוזיציה כאחד. הבחירה להציג את הדמות כשהיא ממוקמת במרכז התמונה, על רקע כהה וללא אלמנטים מיותרים, מדגישה את פשטות הסצנה ואת עומקה הפנימי.

במחקרים טכניים שנעשו באמצעות אינפרה־אדום נחשף כי ורמיר ערך שינויים קומפוזיציוניים תוך כדי העבודה: קווי מתאר של ידיים ושולחן שונו, חפצים הוזזו מעט, דבר המעיד על תהליך עבודה מתפתח – כזה שבו הצורה המדויקת נבנית בהדרגה, מתוך תצפית קפדנית ולא מתוכנית נוקשה מראש.

כל אלה משתלבים ליצירת קומפוזיציה מהודקת, הרמונית ובעלת ריכוז חזותי גבוה, המזוהה עם סגנונו המאוחר של ורמיר.
[200px|ממוזער|שמאל|[אישה עם שרשרת פנינים]]
[200px|ממוזער|ימין|[אישה מחזיקה מאזניים]]

## השוואות ליצירות אחרות עם אותן מאפיינים ססגוניים
[200px|ממוזער|שמאל|[אישה עם קנקן מים]]
המאפיינים הסגנוניים של גברת כותבת מכתב - קומפוזיציה מאוזנת, תאורה רכה מהצד, צבעוניות מצומצמת (צהוב, לבן, חום ושחור) ועושר מרקמים – מופיעים גם ביצירות נוספות מתקופתו הבשלה של ורמיר. בין אלו ניתן למנות את אישה עם שרשרת פנינים, שבה מוצגת דמות בודדת העומדת מול מראה, מוארת באור צד רך, על רקע נקי. בציור זה, כמו ביצירה הנוכחית, יש שימוש מוקפד במרקמים של בד, פרווה ועץ, תוך הקפדה על איזון ויזואלי ושקט פנימי. דוגמה נוספת היא היצירה אישה מחזיקה מאזניים , שבה ניכרת סימטריה מדויקת, אור טבעי מדוד, והיעדר אלמנטים מיותרים. גם כאן הדמות ממוקדת בעצמה, והקומפוזיציה מייצרת אווירה של מדיטציה חזותית. בציור אישה עם קנקן מים, ורמיר מציג שוב דמות בודדת הפועלת באור טבעי נשפך, תוך שימוש דומה בצבעי לבן וצהוב ורקע פשוט. השוואה בין ציורים אלה ל-"גברת כותבת מכתב" מדגישה את עקביותו הסגנונית של ורמיר - הדגש על אינטימיות חזותית, שליטה מוקפדת באור, קומפוזיציה קפואה אך חיה, ויכולת להטעין סצנות שקטות במשמעות צורנית מרוכזת.

## תצוגות והיסטוריית שימור
היצירה נמסרה לגלריה הלאומית לאמנות בוושינגטון בשנת 1962 כתרומה מידי מר וגברת הרברט ל. שטראוס. היא הושאלה לתערוכות רבות, בהן תערוכה רטרוספקטיבית שהתקיימה במוזיאון פול גטי בלוס אנג'לס. 
בשנת 2008 הוצג הציור במוזיאון נורטון סימון כתערוכה עצמאית שכללה יצירה אחת בלבד - מקרה נדיר בעולם האמנות. מטרת התצוגה הייתה להעניק לצופה חוויית התבוננות ממוקדת ועמוקה ביצירה אחת, ללא הפרעה או השוואה ליצירות נוספות. מהלך זה הדגיש את הערך האסתטי, הרגשי והקומפוזיציוני של היצירה ובלט כמחווה יוצאת דופן לייחודה של עבודתו של ורמיר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:דיוקנאות נשים
קטגוריה:הגלריה הלאומית לאמנות וושינגטון: ציורים
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:נשים בציור
קטגוריה:יאן ורמיר
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17