open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
דונטלה ורסצ'ה

**דונטלה ורסצ'ה** (באיטלקית: **Donatella Versace**, נולדה ב-2 במאי 1955) היא מעצבת אופנה איטלקייה והיו"ר הנוכחית של חברת ורסצ'ה.

## ביוגרפיה
### שנותיה הראשונות
ורסצ'ה נולדה באיטליה והייתה הצעירה מבין ארבעה אחים ואחיות. אחותה הגדולה טינה מתה בגיל 12 מטטנוס. במהלך שנות השבעים הלכה בעקבות אחיה ג'אני לפירנצה כדי להתחיל קריירה בתחום העיצוב. בתחילה שימשה לאחיה כאשת יחסי ציבור אך ג'אני נעזר בה יותר בתור השראה ומבקרת. בשנות השמונים הפיק בית האופנה של ג'אני, ורסצ'ה, קו בישום ואחד מהבשמים אף הוקדש לדונטלה ונקרא "Blonde".

### הרצח של ג'אני ורסצ'ה
ב-15 ביולי 1997 נרצח אחיה של דונטלה, ג'אני ורסצ'ה, מחוץ לביתו שבמיאמי, פלורידה. הוא נרצח ביריית אקדח על ידי אנדרו קונאנן, שהתאבד זמן קצר לאחר מכן. ההלוויה הרשמית נערכה בקתדרלת מילאנו. בין המפורסמים שנכחו בהלוויה נמנו: ג'ורג'ו ארמני, קרל לגרפלד, דיאנה, הנסיכה מוויילס, נעמי קמפבל, מדונה, קורטני לאב, לוצ'אנו פבארוטי, סטינג ואלטון ג'ון.

## קריירה
דונטלה ורסצ'ה הייתה בין הראשונים שבחרו להשתמש במפורסמים על תצוגות מסלול. היא בחרה בחבריה הקרובים כדוגמת ליל קים, ג'ניפר לופז, כריסטינה אגילרה וג'ונתן ריס מאיירס בתור הפנים של המותג שלה בנוסף למפורסמים נוספים כמו ביונסה נואלס, ליידי גאגא וג'נוארי ג'ונס.

שנה לאחר מותו של ג'אני השיקה דונטלה את קולקציית הקוטור שלה במלון ריץ שבפריז, צרפת. היא בנתה מסלול שקוף מעל בריכת המלון כמו שנהג לעשות אחיה.לאחר מותו של אחיה המותג ורסצ'ה סבל מיחסי ציבור רעים בקרב להט"בים בעקבות אמירותיו של ג'יאני במהלך השנים.במשך השנים ניסתה דונטלה לתקן את יחסי הציבור באמצעות דוגמנים ודוגמניות להטבים ואף הוסיפה לסמל באחת מתצוגות האופנה את דמותו של יקינתון שהיה מושא אהבתם של האלים במיתולגיה הרומית. דונטלה ידועה במסיבותיה המפורסמות אותם נוהגים לפקוד אלטון ג'ון, ליז הרלי, קתרין זיטה-ג'ונס, קייט מוס ואף צ'ארלס, נסיך ויילס הגיע מספר פעמים למסיבותיה.

במטרה לחדור לשווקים נוספים השיק המותג ורסצ'ה מלון בגולד קוסט באוסטרליה. בנוסף, מלון הפאר בורג' אל-ערב משתמש ברהיטים ומצעים המיוצרים תחת השם ורסצ'ה. ב-2005 פורסמו תוכניות לבנות מלון בדובאי.

בשנת 2002 הוצבו במוזיאון ויקטוריה ואלברט חלק מעיצוביהם המפורסמים והבולטים ביותר של דונטלה וג'אני ורסצ'ה כחלק מתערוכה מיוחדת.

## חיים אישיים
לוורסצ'ה ובעלה לשעבר, הדוגמן פול בק, יש שני ילדים ומהם 7 נכדים.

אלגרה, בתה של וורסצ'ה הייתה במשך שנים בכותרות בעקבות הפרעות אכילה ממנה היא סבלה והיום מצבה יציב.

וורסצ'ה הייתה אוכלת בעבר מוצרים מהחי, עד שבשנת 2014 עברה לתזונה צמחונית. 

שווי הבית של וורסצ'ה הוא כ-256 מיליון דולר ו-980 אלף.

## פילמוגרפיה
* 2001: זולנדר
* 2006: השטן לובשת פראדה

בסדרה בטי של רשת ABC בוצעה פרודיה על דמותה של דונטלה שגולמה על ידי השחקנית ג'ינה גרשון.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ילידות 1955
קטגוריה:מעצבות אופנה איטלקיות
קטגוריה:נשות עסקים איטלקיות
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1955
תראבוט

**תראבוט-התחברות** (בערבית: **تـرابـط - هتحبروت**) הייתה תנועה ישראלית שהגדירה עצמה "תנועה ערבית-יהודית לשינוי חברתי ופוליטי". 

## היסטוריה
"תראבוט-התחברות" החלה את דרכה בשנת 2006 והושקה רשמית בינואר 2008 בערערה. 

פירוש המילה "תראבוט" בערבית הוא "התחברות". התנועה ראתה עצמה כ"תנועה עממית המאגדת אנשים הנאבקים יחד למען צדק ושוויון, נגד נישול ואפליה בחברה הישראלית". לפי התנועה, עוולות החברה הישראלית קשורות אחת לשנייה ועל כן תראבוט פעלה לחיבור בין מאבקים של קבוצות שונות בחברה הישראלית נגד דיכוי, אי־שוויון ואפליה. התנועה פעלה נגד הכיבוש, למען צדק חברתי, זכויות עובדים, נגד ניצול נשים, למען שוויון זכויות לערבים ונגד דיכוי המזרחים. 

### כחלק מחד״ש
תראבוט הייתה אחת התנועות החברות בחד"ש בשנים 2008–2017. 

התנועה תמכה בריצה משותפת של חד״ש עם מפלגת בל"ד. בבחירות הפנימיות בחד״ש לקראת הכנסת ה-19 היא הריצה את חברת מועצת עיריית תל אביב–יפו יעל בן יפת מול דב חנין, ותמכה במועמדותה של נבילה אספניולי שהגיעה למקום ה־5, אך לא היה לה נציג בכנסת.

### תל אביב–יפו
בתל אביב תמכה התנועה בסיעת עיר לכולנו. יעל בן-יפת, מנכ"לית הקשת הדמוקרטית המזרחית ופעילת תראבוט כיהנה במועצת עיריית ת"א מטעם עיר לכולנו. תראבוט תמכה במועמדות אהרון מדואל, מזכיר ועד כפר שלם וחבר סיעת עיר לכולנו במועצת העיר היוצאת, לתפקיד מועמדה של עיר לכולנו לראשות העיר. 

במשך כ-3 שנים הפעילה תראבוט מרכז למידה ביפו.

### צוותי פעולה
בתנועה פעלו 3 צוותי פעולה מרכזיים:
* צוות דיור ציבורי: עסק בפעילות למען דיור ציבורי ופעולות דחופות נגד פינויים כפויים.
* צוות כפרים לא מוכרים: ארגן מדי יום א' תמיכה במשמרת מחאה של תושבי אל-עראקיב ונאבק למען הכרה בכפרים הבלתי מוכרים. במסגרת הפעילות בנגב, יזמה התנועה קמפיין נגד קק"ל ופעילות הייעור שלה על אדמות בדואיות בנגב. הקמפיין התנהל בישראל ומחוצה לה – בגרמניה, שווייץ, ארצות הברית ועוד – לעיתים בשיתוף עם ארגונים מקומיים.
* צוות כוח לעובדים: קידם מעורבות במסגרת ארגון כוח לעובדים, לרבות ליווי התארגנויות, מעורבות בהנהגת הסניף הכללי, בצוות הארגון ובהנהגת התארגנויות שונות.

### שיתוף פעולה עם השמאל הפלסטיני
תראבוט קיימה פעולות ודיונים עם ארגוני השמאל הפלסטיני בחברון שכללו הצטרפות להפגנות לפתיחת רחוב השוהדא, סיורים לישראלים בעיר והצהרות פוליטיות משותפות. במאי 2011 קיימה ביחד עם המרכז לאינפורמציה אלטרנטיבית ועם החזית הדמוקרטית, החזית העממית ומפלגת העם הפלסטינית כנס משותף בעיר חברון. מדובר באירוע ראשון מאז סיום האינתיפאדה השנייה בו תנועות שמאל פלסטיניות מארחות לכנס בהשתתפות נרחבת (כ־200 משתתפים מכל צד) תנועה פוליטית ישראלית.

### פרישה מחד״ש והתפרקות
בנובמבר 2017 הודיעה על פרישתה מחד״ש עקב אי־קיום הסכם הרוטציה ברשימה המשותפת.. 

בתוך זמן לא רב לאחר פרישתה מחד״ש, חדלה התנועה בפועל מלהתקיים. הפרסומים האחרונים באתר התנועה הם משנת 2018 ובדף הפייסבוק משנת 2020.

## קישורים חיצוניים
* 
* אתר תראבוט-התחברות
* דף הפייסבוק
* חררדו לייבנר, התחברות כדרך לא סלולה, אתר העוקץ, 2 בינואר 2013
* 
* מאמר באתר אל ג'זירה על תנועת תראבוט ורעיונותיה 

## הערות שוליים

קטגוריה:ארגוני שמאל בישראל
קטגוריה:ישראל: פוליטיקה
קטגוריה:שותפות יהודית-ערבית בישראל
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-2008
Shock Treatment

**Shock Treatment**, סרט המשך ל-"מופע הקולנוע של רוקי", הוא קומדיה שחורה-מוזיקלית משנת 1981. על אף שעלילת הסרט איננה המשך ישיר של קודמו, בסרט מופיעות מספר דמויות מהסרט המקורי - אותם מגלמים שחקנים חדשים - וכן מספר שחקנים מהסרט המקורי - המגלמים כעת דמויות חדשות. במקור, שם הסרט היה "*המופע של בראד וג'נט*", והוא כלל קו עלילה דומה ואת אותם השירים, אולם התסריט שוכתב על מנת שניתן יהיה לצלם את הסרט כולו בתוך אולפן, מאחר ששביתה גרמה לכך שלא ניתן יהיה לצלם סצנות חוץ.

## תקציר העלילה
קריין מציג בפני הצופים את מנהל אולפני הטלוויזיה - פארלי פלייבורס. בעוד פארלי מביט על אולפן הטלוויזיה שלו - שעכשיו מעוצב כמו מיקרוקוסמוס של העיר של דנטון - האולפן מתמלא בהתמדה בקהל צופים - תושבי דנטון לשעבר, אשר שמחים למלא את תפקידם החדש כחברים בקהל האולפן של שידורי טלוויזיה חיים במשך 24 שעות ביממה ("*Overture*"). יוצא הדופן בחגיגה זו הוא **בראד מייג'ורס** (קליף דה יאנג), שלמרות התעקשותה של אשתו **ג'נט** (ג'סיקה הארפר) שהכול יהיה בסדר, הוא אמביוולנטי לגבי השינוי שעובר על עיר הולדתם ("*Denton, U.S.A*").

בראד וג'נט נבחרים לשמש כמתמודדים בתוכנית "מבוך הנישואים", שעשועון שמטרתו היחידה, ככל הנראה, היא לגרום לאנשים להתאשפז ב-"*Dentonvale*", בית משוגעים מקומי של דנטון. ג'נט מקבלת את ההזדמנות לאשפז את בראד על ידי המנחה העיוור של התוכנית, אוסטרי בשם **ברט שניק** (בארי המפריס), שמבטיח לה שהחוויה תשפר את הנישואין שלהם ("*Bitchin' in the Kitchen*").

## שחקנים ודמויות

## פסקול הסרט
# "Overture"
# "Denton U.S.A."
# "Bitchin' in the Kitchen"
# "In My Own Way"
# "Thank God I'm a Man"
# "Farley's Song"
# "Lullaby"
# "Little Black Dress"
# "Me of Me"
# "Shock Treatment"
# "Carte Blanche"
# "Looking for Trade"
# "Look What I Did to My Id"
# "Breaking Out"
# "Duel Duet"
# "Anyhow, Anyhow"

## הפקה

## תגובות
למרות הציפייה שהייתה טרם הפצת של הסרט (בין השאר, כתוצאה ממסע פרסום בטלוויזיה שכלל תוכנית מיוחדת בשם "The Rocky Horror Treatment"), הסרט היה הן כישלון ביקורתי והן כישלון מסחרי, כאשר הופץ לראשונה כ-"סרט חצות" בלבד, בליל כל הקדושים בשנת 1981. בפועל, הסרט מעולם לא זכה להפצה כלל ארצית בבתי הקולנוע של ארצות הברית. בסופו של דבר, התברר כי עם התקציב הגדול של הסרט, והכישלון שלו בקופות, סרט זה הפך לכישלון גדול עוד יותר מאשר "מופע הקולנוע של רוקי" כאשר זה הופץ לראשונה בבתי הקולנוע, בשנת 1975. עם זאת, במהלך השנים הסרט זכה להפוך להיות סרט פולחן בעבור קבוצת צופים נאמנה. הסרט זכה לדירוג של 40% באתר Rotten Tomatoes, המבוסס על חמש חוות דעת.

## צפייה ביתית

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 1981
קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
קטגוריה:סרטי המשך אמריקאיים
קטגוריה:סרטים מוזיקליים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פולחן
קטגוריה:סרטים המתרחשים בבתי חולים פסיכיאטריים
ארנריה

[ממוזער|נקבת [ארנריה אדמונית באיי גלאפגוס]]
**אֲרֵנָרִיָּה** (שם מדעי: *Arenaria*) הוא סוג של עופות ממשפחת החרטומניים הכולל 2 מינים של עופות ארקטיים שנודדים למרחקים ארוכים. הם מצויים לאורך החופים בעודם מחפשים חסרי חוליות קטנים ושיירים צפים בהם, גם בבריכות סלעים.

עופות אלה קטנים יחסית, באורך 20-30 ס"מ והם קרובים לבני הסוג חופית אך מקורם קצר יותר והם בעלי צבעים כהים יותר.

## מינים
בסוג זה שני מינים:
* ארנריה אדמונית (*Arenaria interpres*)
* ארנריה שחורה (*Arenaria melanocephala*)

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1780
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי מטוראן ז'אק בריסון
קטגוריה:חרטומניים
השושלת הווטאסית

**השושלת הווטאסית** (בברברית: ⵉⵡⴻⵟⵟⴰⵙⴻⵏ; בערבית: الوطاسيون; בתעתיק: *אל-ווטאסיון*) הייתה שושלת מוסלמית סונית ששלטה על רובה של מרוקו החל משנת 1472 ועד 1554.

## רקע
מרוקו סבלה משבר רב-ממדים וממושך במאה ה-15 וראשית המאה ה-16, שבא לידי ביטוי בכלכלה, פוליטיקה, חברה, תרבות וביציבות של האזור. האוכלוסייה לא צמחה כלל במשך התקופה, והמסחר המסורתי עם אפריקה השחורה נותק לאחר שפורטוגל כבשה את כל ערי הנמל באזור. במקביל עיירות רבות דעכו כתוצאה מכך.

## היסטוריה

הווטאסים היו מבני שבט הזנאטה המשתייך לקבוצה האתנית ברברים. הווטאסים היו מקורבים משפחתית למרינים ששלטו על מרוקו לפניהם, ותחת שלטונם מונו וזירים מבני הווטאסים. עם זאת וזירים אלה מרדו בהמשך כנגד המרינים, ובשנת 1465 הצליחו לתפוס את מקומם בתור השליטים של מרוקו לאחר שהרגו את הסולטאן המריני במרידה בעיר פאס. בתקופת הסולטאן הווטאסי הראשון, מוחמד א-שייח' (1472-1505) השושלת שלטה רק על החלק הצפוני של מרוקו, בעוד שהדרום חולק בין מספר שליטים מקומיים.

מרוקו הייתה במגמת דעיכה כאשר השושלת הווטאסית עלתה לשלטון. בעוד שהמרינים ניסו להדוף את הפלישות פורטוגזיות והספרדיות ולעזור לממלכת גרנדה לבלום את הרקונקיסטה של ספרד, הווטאסים התרכזו בצבירת כוח על ידי תמרונים פוליטיים. כאשר נודע למרינים על שאיפות של הווטאסים הם טבחו בהם, ורק אבו מוחמד א-שייח' נותר בחיים. הוא שרד והקים את הממלכה של פאס וייסד את השושלת שירשו בניו.

שליטי הווטאסים נכשלו להגן על מרוקו מפני פלישות זרות והפורטוגלים הגבירו את נוכחותם בחוף של מרוקו. הווטאסים ניסו מספר פעמים בראשית המאה ה-16 להחזיר את שליטתם על ערי החוף ובפרט על טנג'יר ואסילה, אך ללא הצלחה.

באותו זמן שושלת חדשה קמה בדרום מרוקו, השושלת הסעדית, שהשתלטה על מרקש בשנת 1524 והפכה אותה לעיר הבירה הסעדית. בשנת 1537 מעמדם של הסעדים גבר כאשר לאחר שהם ניצחו את הפורטוגלים בעיר אגדיר. בעוד שהסעדים הצליחו להציג הישגים צבאיים, הווטאסים נקטו במדיניות פיוס כלפי המלכים הקתולים מצפון. כתוצאה מכך רבים מתושבי מרוקו נטו לראות בסעדים כגיבורים, מה שהקל עליהם לגייס כוחות כדי לכבוש מחדש את ערי הנמל מידי פורטוגל. הסעדים גם תקפו את הווטאסים עצמם ואלצו אותם להיכנע. בשנת 1554 הסולטאן הווטאסי האחרון, אבו חסן עלי, עשה ניסיון מרידה אחרון וחזר וכובש את פאס לזמן קצר, אך הסעדים הצליחו לדכא את המרד ולהרוג אותו, בעוד ששאר הווטאסים נמלטו ממרוקו בספינות.

הווטאסים שלטו על מרוקו בתקופה הקריטית של הרקונקיסטה וגירוש ספרד, אך הם לא הצליחו לעמוד בפני המעצמות האירופאיות או לשקם כלכלית את מרוקו. רק השושלת הסעדית שבאה אחריהם הצליחה לרסן את ההתפשטות של הממלכות הנוצרית של ספרד ופורטוגל.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שושלות מוסלמיות
קטגוריה:היסטוריה אסלאמית
קטגוריה:מרוקו: היסטוריה
קטגוריה:ברברים
קטגוריה:ברברים: שושלות
אנדרטה לבני שכונת בית הכרם שנפלו במלחמת העצמאות

שמאל|ממוזער|250px|שמות החללים
**האנדרטה לבני שכונת בית הכרם שנפלו במלחמת העצמאות** ניצבת בליבה של שכונת בית הכרם הירושלמית.

## הקמה
האנדרטה ניצבת במרכזו של **גן העשרים** שבשדרות אריאל טמס – מכ"ג יורדי הסירה, אשר היה בן השכונה ושמו מונצח על גבי האנדרטה. 

הגן משתרע מכיכר דניה ועד לרחוב החלוץ ונקרא על שם עשרים החללים שתושבי השכונה, מהם שישה-עשר שנפלו במלחמת העצמאות וארבעה שנפלו במועדים אחרים לפני הקמת האנדרטה.

האנדרטה היא עמוד זיכרון הבנוי אבן בעיבוד טובזה וניצב על גבי בימה בת שלוש מדרגות. על גבי פאתו הפונה אל לב השכונה נחרתה הכתובת: 

על גבי פאתו הנגדית של הגלעד נחרתו שמות הנופלים, שנות לידתם ותאריכי נפילתם על פי הלוח העברי.

האנדרטה הוקמה על פי הצעת ועד השכונה בשנת 1952. היא מן האנדרטאות השכונתיות הבודדות לנופלים שהוקמו לאחר מלחמת העצמאות.

במעלה הגן ובקרבת האנדרטה ניצבת אנדרטה קטנה לזכרו של אריאל טמס.

## ראו גם
*גן הזיכרון (בית הכרם - יפה נוף)

## קישורים חיצוניים

* 
*

בני שכונת בית הכרם שנפלו במלחמת העצמאות
בני שכונת בית הכרם שנפלו במלחמת העצמאות
קטגוריה:בית הכרם
פרנק בלגי

שמאל|250px|ממוזער|20 פרנקים משנת 1871
שמאל|250px|ממוזער|5 פרנקים משנת 1869
**הפרנק הבלגי** היה ההילך החוקי ששימש את בלגיה מ-1832 עד 2002, עת יצא משימוש עם המעבר של בלגיה ורוב המדינות האחרות של האיחוד האירופי לאירו.

הבנק המרכזי האירופי קבע את שער ההמרה הקבוע שלו: 40.3399 פרנק לאירו אחד.

בשנת 1944 הצטרפה בלגיה למערכת המוניטרית הבינלאומית החדשה, שלגביה נקבעו הכללים בוועידת ברטון וודס, בהקמת קרן המטבע הבינלאומית. הפרנק הבלגי התבסס על תקן חילופי זהב, ושילב מערכת גלובלית של שערי חליפין קבועים באמצעות זוגיות עם זהב ודולר אמריקאי. לאחר הפיחות של 1982, שלווה במדיניות רפורמה, הפך הפרנק הבלגי בהדרגה לאחד המטבעות החזקים באיחוד האירופי. ב 1990 הוחלט  להצמיד את הפרנק הבלגי למארק הגרמני. בשנה שלאחר מכן קבעה אמנת מאסטריכט את התנאים להצטרפות לאיחוד המוניטרי.

## קישורים חיצוניים

* שטרות היסטוריים של בלגיה
## הערות שוליים

קטגוריה:בלגיה: כלכלה
קטגוריה:מטבעות שהוחלפו באירו
טבעות ריאה

ממוזער|שמאל|300px|תפישת אמן של הטבעות של ריאה. הגוף הקטן עם הטבעות בצד ימין למעלה הוא שבתאי.
**טבעות ריאה** הן מערכת טבעות **היפותטיות** סביב הירח של שבתאי ריאה. אם טבעות אלו אכן קיימות, אז ריאה היא הירח הראשון שיתגלו סביבו מערכת טבעות. נראה שהמערכת מורכבת משלוש טבעות דקות, המורכבות מחלקיקים שקוטרם בין כמה דצימטרים למטר אחד.

קיומה של מערכת הטבעות הועלה כהשערה, לאחר שהגשושיות וויאג'ר 1 וקאסיני-הויגנס דיווחו על סטיות מגנטיות על שבתאי, שיכולות להיות מוסברות על ידי קיומן של הטבעות. עם זאת, תצפיות אופטיות שנערכו לכיוון הירח ריאה, לא מצאו עדויות לקיומן של הטבעות.



## לקריאה נוספת
* The Dust Halo of Saturn's Largest Icy Moon, Rhea - מאמר מהירחון Science משנת 2008 המתאר את התופעה. 
* "A very sad story": No rings for Rhea after all בלוג מאת אמילי לקדאולה הטוען שעדויות חדשות מלמדות שאין לריאה טבעות.

## הערות שוליים

קטגוריה:ירחי שבתאי
קטגוריה:טבעות פלנטריות
מידת המניה

במתמטיקה בתחום תורת המידה **מידת המניה** היא דרך אינטואיטיבית להגדיר פונקציית מידה על כל קבוצה: ה"גודל" של תת-קבוצה הוא מספר האיברים בה כאשר היא קבוצה סופית ואינסוף כאשר היא קבוצה אינסופית.

ניתן להגדיר את מידת המניה על כל קבוצה, אך לרוב היא מוגדרת על קבוצה בת מנייה.

פורמלית, ניתן להפוך כל קבוצה X למרחב מדיד בעל הסיגמא-אלגברה שהיא קבוצת החזקה של X. מידת המניה על המרחב המדיד הזה היא המידה החיובית \mu:\mathcal{P}(A)\rightarrow[0,+\infty] המוגדרת כך:

:
\mu(A)=\begin{cases}
\vert A \vert & \vert A \vert 

מידת המניה היא סיגמה-סופית אם ורק אם המרחב הוא בן מניה.

## לקריאה נוספת

*Hansen, Ernst (2009).**Measure theory**, Fourth Edition, Department of Mathematical Science, University of Copenhagen.


## הערות שוליים

קטגוריה:תורת המידה
גלדור הגבוה

**גלדור הגבוה** בן הדור לורינדול הוא דמות בדיונית המופיעה בלגנדריום של ג'.ר.ר. טולקין. מנהיג לבני האדם שחי ופעל בארצות שמצפון לבלריאנד לקראת סוף העידן הראשון.
גלדור היה מנהיג אנשי הדור, העם הגדול ביותר משלושת עממי האדין.

## רקע
לקראת סוף העידן הראשון, בצפון מערב הארץ התיכונה, ניטשה מלחמה מרה בין שר האופל מורגות' היושב באנגבנד לבין העלפים והאדין. לעיתים השתתפו בקרבות גם הנאוגרים.

מורגות' שאף לשלוט בכל העולם. את האורקים והמפלצות ובני האדם הזדוניים הוא שיסה בעלפים ובאנשי האדין שסירבו להכיר בשלטונו.

באותה התקופה היו העלפים רבים וחזקים מאוד ומקומות ישובם ומצודותיהם הקיפו את ארצו של שר האופל ומנעו ממשרתיו את השלטון והמעבר בארצות הרחבות שמעבר להם. מפעם לפעם ניסה מורגות לשלוח צבאות אורקים ומפלצות על הצרים עליו בניסיון לשבור את המצור, אך ללא הועיל. את כוחות העלפים שקיימו את המצור, חיזקו במידה ניכרת בני האדם שחיו איתם. בדורתוניון ישבו אנשי באור והציבו כתף יחד עם בני פינרפין, ובדור לומין חיו אנשי הדור הרבים והחזקים, אשר נלחמו בעוז בשירות בית פינגולפין.

## תולדות חייו
גלדור נולד בדור לומין להדור לורינדול שהיה מנהיג בית מרך ושר דור לומין. גלדור נולד בזמן המצור הגדול על אנגבנד. בתקופה בה הנולדור בסיועם של בית באור ובית מרך שמן האדין - החזיקו בכוח רב במעוזים ומצודות סביב סביב לאנגבנד ומנעו ממשרתי מורגות' את היציאה החוצה והמעבר דרומה.
גלדור גדל בשנים וקיבל את הכינוי "הגבוה", שכן היה גבוה גם יחסית לאנשי בית מרך רמי הקומה. אז נערכה חגיגה גדולה לאנשי האדין, כי ילדי מנהיג בית מרך וילדי מנהיג ההלדין נכנסו בברית נישואין כפולה. גלדור הגבוה יורש בית הדור, נישא להרת בת הלמיר מנהיג ההלדין. באותו אירוע, נישאה גלורדל אחות גלדור להלדיר בן הלמיר והשמחה הייתה גדולה.

בשנים הבאות נולדו לגלדור שני בנים: הורין והואור. בנעוריהם נשלחו על ידי אביהם גלדור לחניכות אצל משפחת בית אמם, בבית הלמיר שר ההלדין.

בשנת 455 לעלות השמש, פרץ הקרב הגדול המכונה דגור ברגולך. בקרב ההוא נהרג הדור לורינדול וגלדור הגבוה נעשה מנהיג בית מרך ושר דור לומין. שנה לאחר מכן נספה פינגולפין בדו-קרב עם מורגות', אז היה פינגון למלך העליון על הנולדור ולשליטו העליון של גלדור. 
כמה שנים לאחר מכן, פלשו אורקים ליער ברתיל, מקום מושבם של ההלדין. בני גלדור יצאו להילחם באורקים עם אנשי ברתיל, אך נפלו למארב אורקים חזק ולא נודע מה עלה בגורלם. גלדור חשב כי נספו והתאבל עליהם, אך לאחר שנה הם שבו ישירות לביתו שבדור לומין בריאים ושלמים, לאחר ששהו בממלכת גונדולין.

שבע שנים לאחר דגור ברגולך, שלח מורגות' צבא להתקיף את היתלום. באותו זמן פיקד גלדור על מצודת אתל סיריון שהגנה על המעבר בהרים מאנפאוגלית להיתלום. כוחות מורגות צרו על המצודה ובזמן המצור נהרג גלדור הגבוה מפגיעת חץ.
בנו הורין נטל את מקומו, נקם את מותו ושבר את המצור על המצודה.

## ראו גם
* אדין
* הדור לורינדול
* היתלום

קטגוריה:שר הטבעות: דמויות
ארדאן די פיק

**שארל ז'אן ז'אק ז'וזף ארדאן די פיק** (19 באוקטובר 1821 – 18 באוגוסט 1870) היה קצין והוגה צבאי צרפתי בן המאה ה-19, שהתעסק בעיקר בתחום הפסיכולוגיה הצבאית. לכתביו הייתה השפעה על האסטרטגיה של צבא צרפת בתחילת המאה ה-20.

## קורות חייו
ארדאן די פיק נולד בדורדון שבצרפת בשנת 1821. בגיל 21 התגייס לאקדמיה הצבאית סן-סיר, ולאחר סיום לימודיו התקדם בדרגות במהירות. בשנת 1855 במהלך מלחמת קרים נפל בשבי ונשאר בו כמה חודשים, מאוחר יותר, השתתף במסעות המלחמה בסוריה ובאלג'יר. בשנת 1869 נתמנה למפקד בריגדת חיל רגלים העשירית בצבא צרפת, ובהיותו בתפקיד זה פרצה מלחמת פרוסיה צרפת. כמה חודשים לאחר פתיחת המלחמה נפצע די פיק מרסיס פגז ומת מפצעיו כמה חודשים אחר כך.

### כתביו
די פיק הפיץ לידידיו בשנת 1868 חוברת שלא פורסמה בציבור בשם "מערכות בעת העתיקה", פרט לחוברת זו לא פרסם די פיק דבר פרי עטו. לאחר מותו נמצאו בעזבונו מספר מאמרים, ומהם, בנוסף למסה על המערכות בעת העתיקה נערך הספר "**מחקרים על הקרב**" (Etudes sur le Combat) שיצא לאור בשנת 1980 במהדורה חלקית ובשנת 1902 במהדורה מלאה.

## הגותו
די פיק שם את הדגש בלחימה על הגורם האנושי, הוא טען כי המלחמה מוכרעת בעיקר על ידי איכות הלוחמים והמוראל שלהם ולאו דווקא על ידי מספרם. על פי עיקרון זה, טען די פיק כי אימון הלוחמים הוא קריטי לניצחון והמעיט בחשיבות היתרון המספרי. הוא טען כי חייל בעל מורל נמוך וחסר אימון לא יסתער בשדה הקרב, אלא ימצא דרך להיעלם. לכן, הוא בעיקר מפריע ללחימה ולא תורם לה. די פיק טען כי הדרך ללחימה יעילה איננה אומץ לב אלא דווקא הפחד, הוא הזדהה עם אלו שטענו שההתקפה היא 'מנוסה קדימה'. הדרך לעורר פחד בחיילים היא המשמעת וההכנעה של החיילים כלפי הפיקוד. בנוסף, חייל הפוחד מתוצאות כישלון הקרב יהיה לוחם טוב יותר. 

די פיק אמר כי יחידות המילואים אינן חשובות, שכן הם לא מאומנים די הצורך והם משמשים בעיקר כבשר תותחים. טענה זו השפיעה על ראשי הצבא הצרפתי לפני מלחמת העולם הראשונה והם ויתרו על הכללת המילואים בצבא, אף שכוחות אלו יכלו להגדיל משמעותית את מספרו, זאת בניגוד לצבא הגרמני. באופן כללי העדיף די פיק צבא מקצועי ומיומן על 'צבא אספסוף גדול'.

על פי תורתו זו, שם די פיק דגש על גורמים כגון הפתעה, שהיא גורם חשוב במלחמה, על אף שהוא הכיר שבמלחמה מודרנית השפעתה קצרת טווח. 

תורתו של די פיק השפיעה רבות בחוגי האריסטוקרטיה הצבאית הצרפתית לפני מלחמת העולם הראשונה. הוגים כמו פרדיננד פוש שאבו רעיונות מתורתו של די פיק.

## לקריאה נוספת
* יהודה ואלך, **תורות צבאיות - התפתחותן במאות ה-19 וה-20**, משרד הביטחון, ירושלים, תשל"ז, עמ' 131-140.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תאורטיקנים צבאיים
קטגוריה:אנשי צבא צרפתים
קטגוריה:אנשי צבא צרפתים במלחמת קרים
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1821
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1870
ורד אבידן

**ורד אבידן** (נולדה ב-17 באפריל 1983 בשם **ורד רגב**) היא שחקנית תיאטרון ישראלית, זמרת, קומיקאית, מנחה ויוצרת של טקסים ואירועים ברוח יהודית-ישראלית.

## ביוגרפיה
אבידן נולדה ב-17 באפריל 1983 וגדלה בנס ציונה, בנעוריה השתתפה בתחרות "קולות וצלילים" בניהולו של דוד קריבושי. שירתה בחיל חינוך בתפקיד מש"קית הוראה בבסיס מחו"ה אלון וכמפקדת ומדריכה בטירונות לעולים חדשים.

לאחר שירותה הצבאי למדה תיאטרון בקורס של "מכללת סמינר הקיבוצים" בהנחיית אברהם דנא, נועה לב, ושלומית אורן. כמו כן, הופיעה עם חומרים מקוריים – שירה ומערכונים – בערבי במה פתוחה ברחובות וב"צוותא" בתל אביב.

ב-2005 למדה משחק בתיאטרון החדר בהנהלת אמיר אוריין והצטרפה ל"סוף העולם בלוז" – מופע אלתורים קומי בבימוי רן אפלברג במסגרת "הקאמל קומדי קלאב".

בשנים 2006–2009 למדה בבית הספר למשחק של סמינר הקיבוצים. במהלך הלימודים זכתה במלגת הצטיינות בתחרות סצנות של בית הספר. בשנת 2012 למדה קורס חצי שנתי של משחק מול מצלמה אצל ניב רז ואולי שטרנברג בבית הספר למשחק "טכניקה".

בשנת 2010 הצטרפה לקבוצת התיאטרון לשינוי חברתי "משו משו" הפועלת בירושלים, ולקחה חלק בהצגותיה עד שנת 2014.

בשנת 2014 הצטרפה לארגון בינה - התנועה ליהדות חברתית כמנחה וכזמרת מובילה בקבלות שבת. בשנת 2017 יזמה ופיתחה, יחד עם אילה דקל ועידו אבידן, מגוון תוכניות מוזיקליות לבתי ספר העוסקות במועדי ישראל בראייה פלורליסטית, שוויונית ומודרנית.

בשנת 2018 החלה להנחות יחד עם בעלה טקסים ואירועים ברוח יהדות ישראלית, פלורליסטית ושוויונית.

בשנת 2019 זכתה בפרס הבמה לילדים ונוער 2018 לשחקנית המשנה, על תפקידה בהצגה "פרצוף חמוץ" בתיאטרון אורנה פורת, בבימויה של שירילי דשא.

החל משנת 2022 משחקת בסדרת הילדים "כראמל" בתפקיד סופי.

אבידן נשואה לעידו אבידן ואם לשניים, מתגוררת בקריית טבעון.

## תפקידים נבחרים
### תיאטרון
* פטר והזאב, תיאטרון אורנה פורת (2008)
* כיתת יורים, תיאטרון הקאמרי (2009)
* בגדי המלך החדשים, תיאטרון אורנה פורת (2010)
* פסטיבל החיות, תיאטרון אורנה פורת (2013)
* מלך היער, תיאטרון גושן (2013)
* אמנית הרעב, פסטיבל תיאטרונטו (2013)
* (אל) תסתכלי עלי, תיאטרון הסימטה (2013)

### טלוויזיה
* כראמל (2022)

### מופעים
* הבלון האדום (2011) - זכה במקום השני בפסטיבל בת ים לתיאטרון ברחוב
* ווקה פיפל (2011)
* המופע של אניטה (2012 ואילך, בין השאר בפסטיבל עכו, פסטיבל בת ים, ליין אירועי רחוב " לך לעזה" בירושלים ועוד)
* מסע הדוד מקס - קריאה בתיאטרון הקאמרי (2013)
* לי לה לו עלינו - צוותא (2013)

## פרסים
* פרס הבמה לילדים ונוער לשחקנית המשנה (2018), על תפקידה בהצגה "פרצוף חמוץ" בתיאטרון אורנה פורת.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:בוגרות בית הספר למשחק של סמינר הקיבוצים
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשחק של סמינר הקיבוצים
קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:קומיקאים יהודים ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס הבמה לילדים ונוער
קטגוריה:קומיקאיות ישראליות
קטגוריה:נס ציונה: אישים
קטגוריה:קומיקאים ישראלים
קטגוריה:קריית טבעון: אישים
קטגוריה:קריית טבעון: מוזיקאים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1983
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1983
אמנת סבאלברד

ממוזער|המדינות החתומות על אמנת סבלבארד
**אמנת סבאלברד** נחתמה ב-9 בפברואר 1920 בפריז, בין נורווגיה, ארצות הברית, דנמרק, צרפת, איטליה, יפן, הולנד, בריטניה ואירלנד. האמנה העניקה לארכיפלג סבאלברד מעמד משפטי בינלאומי, שכן עד אז הוא נחשב לשטח הפקר.

על פי האמנה, סבאלברד נמצאת תחת ריבונות נורווגית. אולם ריבונות זו מוגבלת במספר התניות. העיקרית בהן היא הזכות להתיישב במקום ולקיים פעילות כלכלית (בפועל בעיקר כריית פחם) הניתנת לאזרחי כל המדינות החתומות על האמנה. כמו כן סבאלברד הוכרה כאזור מפורז ונורווגיה מחויבת שלא להקים בה בסיסים ימיים וביצורים ולא להשתמש בה למטרות צבאיות. 

ב-1925 נפתחה האמנה לכלל המדינות החברות בחבר הלאומים. כשהוקם האו"ם הועברה האמנה לפיקוחו ועד היום כל מדינה חברה באו"ם רשאית לחתום על האמנה.

נורווגיה
סבאלברד
קטגוריה:סבאלברד
סבאלברד
סבאלברד
סבאלברד
סבאלברד
סבאלברד
סבאלברד
סבאלברד
סבאלברד
סבאלברד
סבאלברד
סבאלברד
דייב דבושר

**דייוויד אלברט דבושר** (נכתב גם: "דה-בושר"; באנגלית: **David Albert DeBusschere**; 16 באוקטובר 1940 - 14 במאי 2003) היה שחקן ומאמן עבר ב-NBA אשר שיחק בעמדת הפורוורד. הוא חבר ב-50 השחקנים הגדולים בתולדות ה-NBA ובהיכל התהילה של הכדורסל על שם ג'יימס נייסמית'.

## קריירת ה-NBA
דבושר נבחר על ידי הדטרויט פיסטונס בשנת 1962 כבחירת דראפט טריטוריאלית. בעונת הרוקי שלו סיים דבושר עם ממוצעים של 12.7 נקודות ו-8.7 ריבאונדים למשחק, ובתום העונה נבחר לחמישיית הרוקיז הראשונה. עם זאת, דבושר נפצע במהלך עונתו השנייה ושיחק רק ב-15 משחקים, וכתוצאה מכך הפיסטונס סיימו עם מאזן מאכזב של 23-59.
בעונה 1964–1965, בגיל 24, הפך דבושר לשחקן-מאמן בפיסטונס, ובכך הפך למאמן הצעיר ביותר אי פעם בהיסטוריה של הליגה. עם זאת, תקופתו כמאמן לא הייתה מוצלחת, והוא התפטר מתפקידו כמאמן. בעונת 1968–1969, דבושר הועבר בטרייד לניו יורק ניקס בתמורה לוולט בלאמי והווארד קומיבס.
דבושר, ביחד עם שחקני היכל התהילה העתידיים ויליס ריד, ביל בראדלי ווולט פרייזר, ניצחו בגמר ה-NBA ב-1970 את הלוס אנג'לס לייקרס שהובלו בידי וילט צ'מברלין, ג'רי וסט ואלג'ין ביילור. שנתיים מאוחר יותר הלייקרס לקחו אליפות ראשונה מאז שנת 1954 לאחר שהביסו את הניקס בגמר. ביחד עם ארל מונרו בקו האחורי, הניקס לקחו אליפות נוספת בשנת 1973, לאחר שהביסו את הלייקרס 4-1 בגמר.

## החיים לאחר הכדורסל
דבושר פרש בשנת 1974. חולצתו עם מספר 22 נתלתה על תקרת המדיסון סקוואר גארדן, אם כי רק שנים רבות לאחר פרישתו של דבושר. מאוחר יותר הוא הפך לקומישינר ה-ABA, כמו גם לעוזר המאמן ומנהל תפעול כדורסל של הניקס במהלך שנות ה-80, כאשר דבושר בחר את אגדת הניקס פטריק יואינג בדראפט 1985.
דבושר כתב מאוחר יותר ספר בשם האדם הפתוח, שסיפר של עונת אליפות של הניו יורק ניקס בעונת 1969-70.

## מותו
במאי 2003, דייב דבושר התמוטט ברחוב מנהטן כשהוא סובל מהתקף לב קטלני. הוא היה בן 62 באותו הזמן.

## סטטיסטיקות הקריירה
### בעונה הסדירה של ה-NBA

### בפלייאוף ה-NBA

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מישיגן
קטגוריה:דטרויט: אישים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:היכל התהילה של הכדורסל: כדורסלנים
קטגוריה:משתתפי משחק האולסטאר של ה-NBA
קטגוריה:כדורסלני דטרויט פיסטונס
קטגוריה:כדורסלני ניו יורק ניקס
קטגוריה:מאמני כדורסל אמריקאים
קטגוריה:מאמני דטרויט פיסטונס
קטגוריה:כדורסלנים ב-NBA שגופייתם הופרשה
קטגוריה:בחירות דראפט של דטרויט פיסטונס
קטגוריה:מנהלי קבוצות ב-NBA
קטגוריה:חברי היכל התהילה של כדורסל המכללות
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת דטרויט מרסי
קטגוריה:דטרויט: כדורסלנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1940
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2003
מועצה אזורית שלחים

**מועצה אזורית שלחים** הייתה מועצה אזורית שכללה את מושבי השובלים שהוקמו בשנים 1955–1963 באזור נחל שובל בנגב.

המועצה הוקמה ביולי 1954 והקיפה 80,000 דונם בהם היו המושבים ניר משה (שובל 1), ניר עקיבא (שובל 2), שדה צבי (שובל 5), פעמי תש"ז (שובל 6) ותלמי ביל"ו (שובל 8). המועצה נקראה "שלחים" על שם ענף החקלאות העיקרי של מושבי שובל.

בגלל הקושי למצוא מתיישבים הוקמו רק חלק ממושבי השובלים שתוכננו. סיבה נוספת להיעדר תושבים היה מחסור במים שמנע איוש כל הבתים. עם זאת, בשנת 1954 הוקם קלחים ובשנת 1955 הוקם אשבול (שובל 3) ושניהם צורפו למועצה האזורית.

מושבי השובלים חולקו בין התנועות המיישבות. אשבול השתייך לתנועת המושבים, קלחים לעובד הציוני, שדה צבי לציונים הכלליים ותלמי ביל"ו להתאחדות האיכרים. מושב זרועה, שהיה שובל 11, השתייך לפועל המזרחי ועל כן נכלל במועצה אזורית שדות נגב שמאגד את היישובים הדתיים באזור.

בסוף שנות ה-50 פעל ראש המועצה לייצר פעילויות תרבות משמעותיות ליישובי המועצה, דבר שהביא את המועצה לגרעונות גדולים.

בשנת 1963, לאור גירעונות המועצה, הוביל משרד הפנים מהלך לאיחוד המועצה לתוך מועצה אזורית מרחבים והמועצה בוטלה בדצמבר 1963. במשך שנים לאחר מכן נודעה מועצה אזורית מרחבים גם כמועצה אזורית מרחבים-שלחים.

## ראשי המועצה
* צבי עקירב - (1954-1955)
* דוד פישמן - (יולי 1955 - 1958)
* צבי כסה - (1958 - 1961)
* דוד קליין (ממלא מקום) - נובמבר 1961-דצמבר 1963

## קישורים חיצוניים
*

## הערות שוליים

שלחים
קטגוריה:הנגב: יישובים
קטגוריה:הנגב: היסטוריה
אסקווייר

**אסקווייר** (באנגלית: **Esquire**) הוא מגזין לגברים המתפרסם בארצות הברית משנת 1933 תחת תאגיד הרסט.

## היסטוריה
הגיליון הראשון של המגזין יצא באוקטובר 1933 והעורכים והמייסדים היו דייוויד סמארט והנרי ג'קסון. מאוחר יותר הפך למגזין מעודן יותר עם דגש על אופנת גברים. בין הכותבים המפורסמים שתרמו לעיתון נמנים ארנסט המינגוויי, פרנסיס סקוט פיצג'רלד, אלברטו מורביה, אנדרה ז'יד וג'וליאן האקסלי.

בשנות השישים היה העיתון בין החלוצים אשר קידמו את גל הניו-ג'ורנליזם עם תרומתם של כתבים כמו נורמן מיילר, טים אובריאן וטום וולף. המגזין נמכר על ידי בעליו המקוריים לקליי פלקר בשנת 1977 אשר מכר אותו שנתיים לאחר מכן לחברת "13-30". בשנת 1986 נסגרה החברה והעיתון נמכר ולתאגיד הרסט המנהל אותו עד היום.

דייוויד מ. גריינג'ר מונה לעורך העיתון ביוני 1997 ומאז זכה העיתון במספר פרסים. לפני הגעתו למגזין היה גריינג'ר עורך במגזין GQ במשך שש שנים.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* האתר הרשמי (ארצות הברית) 
* האתר הרשמי (הממלכה המאוחדת) 

קטגוריה:כתבי עת באנגלית
קטגוריה:מגזיני גברים
קטגוריה:ארצות הברית: כתבי עת
לוחמת (סרט)

**לוחמת** (בגרמנית: **Kriegerin**) הוא סרט קולנוע גרמני משנת 2011 בבימויו של הבמאי הגרמני דייוויד וונדט (DavidWnendt), העוסק בסיפורה של גלוחת ראש נאו נאצית בגרמניה, בכיכובה של השחקנית הגרמנייה אלינה לבשין.

## עלילה
סיפורה של מריסה מתחיל על ידי חינוכה הגזעני שקיבלה מהסבא אשר שירת כחייל במלחמת העולם השנייה בצבא הגרמני, עם השנים החולפות היא מפתחת אידאולוגיה קיצונית ומסתובבת בחברת גלוחי ראש נאו נאצים. בן זוגה בעלילה הוא נאו נאצי קיצוני אלים ביותר הסוחף את מריסה לחוויות אלימות נגד מהגרים ותושבים זרים בגרמניה, דבר הגורם למאסרו לזמן מה. במהלך הסרט נוצר קשר בין מריסה לרסול בחור צעיר ממוצא אפגני לאחר שזו תוקפת אותו ואת חברו בתאונת פגע וברח, מלווה ברגשות אשם עוזרת מריסה לרסול להתמודד עם קשיי היום יום יחד עם עזרה כספית למטרת הסעה לא חוקית דרך הים לשוודיה, שם מחכים קרובי משפחתו של רסול לאמצו אליהם כבן משפחתם. עם הזמן עובר במריסה שינוי בתפישת עולמה הקיצוני, ואט אט היא משנה את דרכיה הקיצוניות, ומתנערת מכל חבריה הקיצוניים.

## פסטיבל הסרטים סאו פאולו
הקרנתו הבכורה של הסרט נעשתה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בסאו פאולו בשנת 2011, שם זכתה השחקנית אלינה לבשין בפרס השחקנית הטובה ביותר על תפקידה בסרט.

## רשימת שחקנים חלקית
* אלינה לבשין בתפקיד מריסה
* ילה האס בתפקיד סווניה
* סייד אחמד ווזיל מרווט בתפקיד רסול
* גרדי זינט בתפקיד סנדרו
* לוקס סטלטנר בתפקיד לוקס
* קלאוס מנכן בתפקיד הסבא פרנץ

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטים גרמניים
קטגוריה:סרטי 2011
אלינה לבשין

**אלינה לבשין** (בגרמנית: **Alina Levshin**; נולדה ב-10 בספטמבר 1984) היא שחקנית קולנוע גרמניה, הידועה בתפקידה הראשי בסרט נערות קרב.

## שנותיה הראשונות
לבשין נולדה בעיר אודסה שבאוקראינה, בתקופה שהייתה חלק מברית המועצות. כשהייתה בגיל שש, עברה עם משפחתה מברית המועצות לגרמניה. בין השנים 2006 עד 2010 למדה לבשין משחק, בקולג' לסרטים וטלוויזיה "Konrad Wolf" שבפוטסדאם.

## קריית משחק
לבשין הייתה אחת הדמויות המרכזיות בסדרת הפשע הטלוויזיונית "Im Angesicht des Verbrechens" (לנוכח הפשע), סדרה אשר זכתה בפרס הטלוויזיה הגרמנית "Deutscher Fernsehpreis" בשנת 2010.

בשנת 2011, בהקרנת הבכורה של הסרט "נערות קרב", שנעשתה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בסאו פאולו, זכתה לבשין בפרס השחקנית הטובה ביותר על תפקידה הראשי בסרט.

בשנת 2013 שיחקה לבשין במיני-סדרה מבית ZDF; "דור מלחמה" אודות מלחמת העולם השנייה.

לאחר נישואיה, מתגוררת לבשין בברלין עם בעלה ובתה הקטנה שנולדה בדצמבר 2011.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה גרמניות
קטגוריה:מהגרות לגרמניה
קטגוריה:מהגרים מאוקראינה לגרמניה
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1984
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1984
ברלין, אלכסנדרפלאץ

**ברלין, אלכסנדרפלאץ** הוא רומן משנת 1929 מאת אלפרד דבלין. הספר נחשב לאחת היצירות החשובות והחדשניות מתקופת רפובליקת ויימר. בסקר שערך "מועדון הספרות הנורווגי" בשנת 2002 בקרב מאה סופרים נבחרים, נבחר הספר לאחד ממאה הספרים הטובים בכל הזמנים.

## עלילה
עלילת הספר מתרחשת בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-20 לאחר התבוסה הגרמנית במלחמת העולם הראשונה, והשבר הלאומי והכלכלי שחוותה כתוצאה ממנה. הספר מגולל את קורותיו של עבריין קטן בשם פרנץ ביברקופף אשר זה עתה שוחרר ממאסר ואשר למרות רצונו ותקוותו לחזור למוטב, נשאב בחזרה לחיי הפשע. לאחר שמורהו הרוחני לחיי הפשע, רצח את אהובתו הזונה אשר שימשה לו כמשענת וסעד נפשי, עולה בקרבו התובנה כי לעולם לא יוכל להשתחרר מחיי העולם התחתון.

ביברקופף נאלץ להתמודד עם הסבל האישי הנובע מחוסר ההזדמנויות להשגת תעסוקה ומגורים הגונים, התמודדות עם סביבה עתירת מעשי פשע ואלימות וכל זאת על רקע עליית התנועה הנאצית ומאבקה בתנועה הקומוניסטית ברחובות ברלין.

## סגנון אמנותי

ברלין, אלכסנדרפלאץ נכתב בסגנון מודרני. הוא חסר דמויות מסורתיות וכרונולוגיה של האירועים. הרומן עשיר באמצעים ספרותיים-אומנותיים חדשניים לתקופתו, המשמשים לצורך יצירת סיפור באמצעות טכניקה של הרכבת תכנים. הספר מכיל תיאורים מדויקים של המטרופוליס-עיר מודרנית המנוכרת לאנשי מעמד הפועלים החיים בה.

דבלין משתמש בתיאורי המצב האישיים של הדמויות על מנת ליצור זרם תודעה, מונולוג פנימי ושיח חופשי גם אם לא ישיר שלהם. באמצעות טכניקות ספרותיות אלה, שובר דבלין את המבנה העלילתי של הסיפור. הרומן מסופר מנקודות מבט מרובות, והוא עשיר בתיאורי קול, מכיל ציטטות מכתבי הקודש, משירים, מכתבות עיתונאיות ותחזיות מזג האוויר אשר באמצעותם מוסטת העלילה לכיוונים השונים שאליהם הסופר מעוניין להוביל אותה. בנוסף לכך נעשה שימוש בסגנונות שונים של השפה המדוברת, לצורך יצירת מציאות, כתיעוד אובייקטיבי לכאורה.

האירועים המתוארים בספר מתרחשים באזור שכונות המגורים של מעמד הפועלים ברחובות הסובבים את אלכסנדרפלאץ. למרות טענות כי בסגנונו הנושאי הספר מזכיר את עבודתו של ג'יימס ג'ויס, הרי שמבקרים אחרים כגון ולטר בנימין טוענים כי קיימת הבחנה מובהקת בינו לבין המונולוג הפנימי ב"יוליסס".

## עיבודים לקולנוע
העיבוד הראשון של הרומן לסרט עלילתי באורך מלא נעשה בשנת 1931 בבימויו של פיל יוצי (Piel Jutzi). אלפרד דבלין עצמו היה שותף לכתיבת התסריט.

העיבוד השני נעשה ב-1980 בבימויו של ריינר ורנר פאסבינדר אשר יצר אפוס עלילתי, בתחילה כהפקת טלוויזיה ולאחר מכן גם כהפקת תיאטרון. הפקת גרסה זו נמשכת 15 וחצי שעות, ורוכשי הכרטיסים נדרשו להגיע להקרנה במשך שלושה ערבים רצופים.

העיבוד השלישי נעשה ב-2020 בבימויו של בוראהן קורבני .

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרים גרמניים
קטגוריה:ספרי 1929
קטגוריה:רפובליקת ויימאר: תרבות
קטגוריה:ספרי הוצאת עם עובד
מאריטימו

**מועדון ספורט מאריטימו** (בפורטוגזית: **Marítimo**) הוא מועדון כדורגל מהעיר פונשל שבאי מדיירה.
המועדון נוסד בשנת 1910 ונחשב בין המועדונים הוותיקים והידועים ביותר בכדורגל הפורטוגלי, מתחילת הווסדה נחשבה מאריטימו לקבוצה הדומיננטית והפופולרית באי מדיירה לפני יריבתה העירונית דפורטיבו נסיונאל.
למועדון אף יש קבוצת מילואים מאריטימו B.

בשנת 1926 זכתה הקבוצה באליפות פורטוגל שהייתה עד אז במתכונתה הישנה.
לאחר ייסודה של הליגה הפורטוגלית בשנת 1934 נאסר על קבוצות שאינם מחצי האי האיברי להשתתף במסגרת ליגות הכדורגל. לכן רק בשנת 1973 לאחר מאבקים קשים הוחלט לאפשר לקבוצה להשתתף בליגות הכדורגל התחרותיות.
מאז רשמה לעצמה הקבוצה 33 עונות בליגה הבכירה.

בעונת 2012/13 רשמה הקבוצה את הישגה הטוב ביותר בזירה האירופית כאשר הצליחה להעפיל לשלב הבתים של הליגה האירופית. את קמפיין זה סיימה הקבוצה במקום השלישי בבית עם 6 נקודות.

## סגל הקבוצה
*מעודכן ל-31 בינואר [[2023]]*

 (בהשאלה מבנפיקה ליסבון)

 (בהשאלה מאתלטיקו מורליה)

 (בהשאלה מיובנטוס)

 (בהשאלה מספורטינג קריסטל)
 (בהשאלה מאתלטיקו גויאניינסה)

 (בהשאלה מספורטינג ליסבון)

## שחקני עבר ידועים
* דני מיגל אלבס
*פפה
*אנדריי קומאץ

## תארים
***[[גביע פורטוגל|אליפות פורטוגל לשעבר]]**: (**1**)
** **זוכה:** 1925/26

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל פורטוגזיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1910
קטגוריה:פונשל: מועדוני כדורגל
אשלגן סורבט

**אשלגן סורבט** (באנגלית: **Potassium sorbate**) הוא מלח האשלגן של חומצה סורבית (E202). הוא מאוד מסיס במים (58.2% ב-20 °C), משמש לשימור מזון באופן דומה לחומצה סורבית (E200). החומר נועד למניעת או האטת שינויים בצבע ובטעם של מזון. החומר המשמר פועל כנגד עובש ושמרים, והשימוש בו נפוץ במוצרי מזון שונים – כגון גבינות, חמוצים, פירות מיובשים, יין ומוצרים לטיפוח אישי. אף על פי שחומצה סורבית מופיעה באופן טבעי במספר פירות יער, נהוג לייצר אותה בתעשיית המזון באופן סינתטי.

## בטיחות
אשלגן סורבט בצורתו הטהורה גורם לגירוי עור, העיניים ודרכי הנשימה. לצד מחקרים המלמדים כי החומר בטוח לשימוש על סמך ניסיון ארוך טווח, שלושה מחקרים שנערכו בשנות השבעים הראו כי אין לחומר השפעות מסרטנות בחולדות.

החומר לעיתים קרובות משולב עם חומצה אסקורבית ומלחי ברזל, שילוב הנחשב מוטגני לדנ"א. במפגש של ארגון המזון והחקלאות העריכו כי הכמות המומלצת לצריכה של אשלגן סורבט לאדם היא 0.025%–0.1%. לפיכך שיערו כי הצריכה היומית המקובלת היא 12.5 מ"ג / קילוגרם, או 875 מ"ג ליום עבור מבוגר ממוצע (שמשקלו לערך 70 קילוגרם). הנתונים הסתמכו על סכום של הכמות המומלצת של חומצה סורבית עם סידן ועם אשלגן סורבט (מחושבים כחומצה סורבית).

## רגולציה
החומר אושר בסוף שנות ה-40 על ידי ה-FDA האמריקני כבטוח לצריכה כתוסף מזון. בצרפת אושר השימוש בו החל מ-1959 ובגרמניה משנת 1971.

על פי התקינה האירופאית, הכמות המותרת לשימוש היא 1,000 מ"ג לכל קילוגרם של גבינה.

## מקורות שניוניים

## קישורים חיצוניים

*Select Committee on GRAS Substances (SCOGS) Opinion: Potassium sorbate באתר ה-FDA

## הערות שוליים

קטגוריה:תוספי מזון
קטגוריה:אשלגן: תרכובות
קטגוריה:תרכובות אורגניות
קטגוריה:חמצן: תרכובות
ספר נח

**ספר נח** הוא חיבור אבוד מתקופת בית שני. היות שלא נמצאו עותקים שלו, קיומו הוא בגדר השערה בלבד, ועצם קיומו נתון במחלוקת. מן הספרים החיצוניים ידועה המגמה לכתוב חיבורים פסאודואפיגרפיים בשם דמויות תנ"כיות שונות בתקופת הבית השני, כגון ספר חנוך א', צוואות השבטים, או צוואת עמרם שנמצאה בקומראן. ייתכן שספר נח השתייך לסוגה זו. כמו כן, קיומו של הספר מתיישב עם החשיבות של דמותו של נח ושל המבול כפי שעולה מחיבורים רבים בתקופת בית שני.

## עדויות לקיום הספר
השערות בדבר קיומו של הספר נשענות על אזכורו בכמה חיבורים, בראש ובראשונה בספר היובלים, בצוואת לוי, ובכמה חיבורים מימי הביניים, כולל ספר רזיאל. בשנת 1995 חשף החוקר ראובן שטיינר שורה חדשה מהמגילה החיצונית לבראשית שקריאתה נתאפשרה הודות לצילומים חדישים, בה כתוב "כתב מלי נח" ("ספר דברי נח" בארמית). תגלית זו מחזקת את ההשערה שהספר היה ידוע בבית שני, ושמחבר המגילה החיצונית לבראשית שאב ממנו כמקור לחיבורו.

## תוכן הספר
היות שהספר הוא אבוד, גם תוכנו הוא בגדר השערה. על סמך צוואות אחרות שנתחברו בימי בית שני, ניתן לשער שהחיבור היה מספר מחדש את עלילת המבול ומזהיר את צאצאיו מפני חטא, אולי בצד אזכור שכרותו של נח. האזכור בספר היובלים מייחס לנח מסירת מידע על רפואה לבניו, וכן חלוקה גאוגרפית של העולם. ספר נח, אם כן, עשוי היה לכלול גם טענות לידע קדום שנמסר מימי המבול לאנושות כולה. מסורת דומה נשתמרה בפרקי דרבי אליעזר, שם מסופר שלנח נמסר סוד העיבור (בדומה לספר היובלים שקושר בין נח וחישוב הלוח הנכון).

החוקר רוברט צ'ארלס שפרסם בראשית המאה ה-20 את המהדורה המקיפה הראשונה באנגלית של הספרים החיצוניים, סבר כי אל תוך ספר חנוך הוכנסו כמה תחיבות (אינטרפולציות) שהיו שייכות במקור לספר נח. קטעים אלה כוללים את חנוך א' ו'-י"א, נ"ד, ס', ס"ה-ס"ט וכן סיפור לידתו של נח בחנוך א' ק"ו-ק"ח.

אהרן ילינק, מראשי תנועת חכמת ישראל הקדיש בחיבורו "בית המדרש" מדור שנקרא "ספר נח", ובו הוא כלל את כל המסורות הימיביניימיות שניתן לייחס לחיבור שכזה, כולל ציטוטים מתוך ספר רזיאל.

אף כי ריבוי האפשרויות שהוצעו לתוכנו של הספר נובע מהיעדרו, יש שרואים בזה גם עדות נגד קיומו של הספר מעיקרו. במאמר מ-1999 טענה כנה ורמן שהמסורות השונות שנקשרו בספר נח מקשות על סבירות קיומו של חיבור שכזה, ולא מן הנמנע שהמחברים הקדומים עצמם המציאו את קיומו של ספר אגדי מימי המבול לתלות בו את טענותיהם. דבורה דימנט מחזיקה בדעה דומה. קובץ מאמרים בעריכת מיכאל סטון התפרסם ב-2010 ועורר מחדש עניין בנושא.

## לקריאה נוספת

*Steiner, Richard C. "The Heading of the Book of the Words of Noah on a Fragment of the Genesis Apocryphon: New Light on a 'Lost' Work." *Dead Sea Discoveries* (1995): 66-71.
*Werman, Cana. "Qumran and the Book of Noah." In *Pseudepigraphic Perspectives: The Apocrypha and Pseudepigrapha in Light of the Dead Sea Scrolls* (Leiden: Brill, 1999), 171-81. 
*Dimant, Devorah. "Two 'Scientific' Fictions: The So-Called Book of Noah and the Alleged Quotation of Jubilees in CD 16:3-4." In *Studies in the Hebrew Bible, Qumran, and the Septuagint Presented to Eugene Ulrich* (Leiden: Brill, 2006), 230-49.
*Stone, Michael E., Aryeh Amihay and Vered Hillel, eds. *Noah and His Book(s)*, Atlanta: Society of Biblical Literature, 2010.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
נח
קטגוריה:מגילות מדבר יהודה
קטגוריה:ספרות געז
קטגוריה:יצירות אבודות
קטגוריה:נח
רשת (עיר)

**רֶשְת** (; בגילקית: **Rèsht**) היא בירת מחוז גילאן בצפון-מערב איראן. העיר שוכנת על שפת הים הכספי כ-241 ק"מ צפון-מערבית לבירה טהראן, לרשת חשיבות מסחרית גבוהה, נמל העיר משמש לייבוא וליצוא למדינות הקווקז ולרוסיה. ברשת, המדורגת במקום ה-11 בגודלה במדינה, התגוררו ב-2016 679,995 בני אדם. כמו כן היא העיר האיראנית הגדולה ביותר מבין הערים הסמוכות לים הכספי. אקלים העיר הוא אקלים סובטרופי גשום.

בעבר הייתה רשת מרכז עסקים, שחיברה בין איראן לרוסיה ולמדינות אירופה. ההיסטוריה המוקדמת שלה מגיעה עד המאה ה-13. ההיסטוריה המודרנית שלה מתחילה באימפריה הספווית, בתקופתה הייתה רשת מרכז לסחר במשי ובאריגים.

בסוף המאה ה-19 השתנתה התעשייה המקומית במידה ניכרת. תחומי תעסוקה בולטים כיום הם דיג וייצור קוויאר. עד אמצע שנות השבעים דורגו רשת ומחוז גילאן במקום השלישי באיראן לפי התוצר המקומי הגולמי. לאחר המהפכה האיראנית איבדה העיר במידה רבה את מעמדה התרבותי והתעשייתי.

## גאוגרפיה ואקלים
האקלים של רשת מתאפיין בתכונות האקלים הים תיכוני - הקיץ חם בעוד החורף קר ורטוב. יתר על כן, כמות המשקעים בעיר היא הגבוהה ביותר בהשוואה למחוזות איראן השונים, ולכן זכתה לכינוי "עיר הגשם".

הטמפרטורה השנתית הממוצעת במקום היא 28 מעלות צלזיוס וממוצע הגשמים השנתי הוא 1,356 מילימטרים.

## מוקדי עניין בעיר
* מתחם כיכר שאחרדרי - המתחם כולל את הבניינים הישנים של סניף הדואר והעירייה, הממוקמים ליד הכיכר, ואת הבניין הישן של ראשות המחוז.
* השוק הגדול - השוק הפתוח הגדול באיראן.
* פארק סבזה מידן - פארק ציבורי גדול המכיל שורת פסלים של מנהיגים ואישי ציבור מקומיים.
* מוזיאון רשת - מוזיאון המכיל יצירות מקומיות. המבנה הוא בית בשטח 300 מ"ר הבנוי בסגנון בתי גילאן המסורתיים.

## ציר זמן
[ממוזער|200px|מחאות בעיר רשת להחלפת המשטר והחזרת [רזא כורש עלי פהלווי|הנסיך פהלווי]]
* 982 - העיר רשת מוזכרת לראשונה בחיבור הגאוגרפי "חֻדוד אל-עאלַם" (גבולות העולם)
* 1636 - סטפן ראזין, שר צבא קוזקי, כובש את העיר ובוזז אותה
* 1714 - רעש אדמה מחריב את העיר
* 1722–1734 - העיר נמצאת תחת כיבוש רוסי בעקבות מלחמת רוסיה-פרס
* 1734 - העיר חוזרת לשליטה פרסית
* 1901 - מגפה משתוללת בעיר
* 1917–1920 - כוחות צבא בריטיים ורוסיים נלחמים בעיר הנמל בנדר-י אנזלי וברשת. הבריטים נסוגים והרוסים כובשים את העיר.
* 1920–1921 - רשת היא בירתה של הרפובליקה הסובייטית של גילאן
* 1921 - הכוחות הסובייטים והבריטיים נסוגים מהעיר והיא חוזרת לשלטון פרסי פהלווי
* 1974 - פתיחת האוניברסיטה הראשונה ברשת: אוניברסיטת גילאן
* 20 ביוני 2025 - מתקני אחסון של טילי קרקע-קרקע בעיר ובסביבתה, הופצצו על ידי חיל האוויר הישראלי במסגרת מבצע עם כלביא.
* 2025-2026 - ההפגנות באיראן - ב-28 בדצמבר 2025 על רקע הפעלת מנגנון הסנאפבק על ידי בריטניה, גרמניה וצרפת, שהעמיק את המשבר הכלכלי החריף באיראן ויצר אינפלציה דוהרת של 42.2% ושחיקה מהירה בערך הריאל האיראני לרמה של כ-1.45 מיליון לדולר, החלו הפגנות בבאזאר של טהרן, שתוך זמן קצר התפתחו לכדי הפגנות ברחבי המדינה כולה בדרישה להפלת הרפובליקה האסלאמית.

## ערים תאומות
לראשת חמש ערים תאומות:
* 
* 
* 
* 
* 

## אקלים

## קישורים חיצוניים

* 
* 
*אטרקציות תיירותיות ברשת

קטגוריה:איראן: ערים
קטגוריה:פרובינציות איראן: ערי בירה
קטגוריה:הים הכספי: יישובים
חאזם אל-בבלאווי

ד"ר **חאזם עבד אל-עזיז אל-בבלאווי** (בערבית: **حازم عبد العزيز الببلاوي**; נולד ב-17 באוקטובר 1936) הוא כלכלן וסופר מצרי. כיהן כראש הממשלה הזמני של מצרים, מאז מונה לתפקיד על ידי הנשיא עדלי מנסור, ב-9 ביולי 2013 ועד 1 במרץ 2014. ב-17 ביולי 2011 מונה לתפקיד סגן ראש הממשלה ושר האוצר המצרי עד דצמבר אותה שנה. לאחר הדחת מוחמד מורסי מכהונת הנשיא מונה כראש ממשלת המעבר.

## ביוגרפיה
בבלאווי למד משפטים באוניברסיטת קהיר עד 1957 והשלים תואר שלישי בכלכלה מאוניברסיטת גרנובל ב-1961. הוא בעל תואר ד"ר לכלכלה מסורבון, ב-1964.

בבלאווי היה מרצה באוניברסיטת אלכסנדריה ב-1965 ולימד כלכלה במספר אוניברסיטאות עד 1980. היה מנהל בבנק התעשייתי של כווית עד 1983, ומ-1983 עד 1995 היה יושב ראש מועצת המנהלים של הבנק לפיתוח הייצוא במצרים.

הוא עבד כמזכ"ל סוכנות ESCWA (סוכנות האו"ם לענייני כלכלה וחברה באזור מערב אסיה), תפקיד שמילא בשנים 1995–2000. מיד לאחר מכן היה ליועץ הכלכלי של קרן המטבע הערבית באבו דאבי, מ-2001 ועד 2011.

לאחר המהפכה המצרית היה למייסד המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של מצרים, מונה לסגן ראש הממשלה לענייני כלכלה, והיה שר האוצר בממשלת עיסאם שרף. באוקטובר 2011 הוא התפטר מתפקידו כמחאה לאחר שנודע שכוחות הביטחון ירו למוות בנוצרים קופטים. התפטרותו לא התקבלה על ידי המועצה הצבאית העליונה והוא המשיך לכהן בתפקידו עד דצמבר 2011, כשהוחלף לבסוף על ידי מומתאז סעיד, שכיהן קודם כסגנו.

בבלאווי היה מועמד לתפקיד ראש הממשלה לאחר הבחירות לנשיאות, לצד מוחמד אל-בראדעי ופארוק אל-אוקדה. ב-9 ביולי 2013 מונה לראש הממשלה הזמנית, לאחר שהנשיא מוחמד מורסי הודח על ידי הצבא מתפקידו, ב-3 ביולי 2013. בעת מינויו, נשיא מצרים עדלי מנסור הכריז כי הבחירות לפרלמנט והבחירות לנשיאות ייערכו בתחילת 2014, ובכך למעשה התווה את משך הכהונה של הממשלה הזמנית.

## ביבליוגרפיה
חאזם אל-בבלאווי כתב מספר ספרים בנושא כלכלה ומדע המדינה. להלן רשימה נבחרת של ספרים פרי עטו:
* שיתוף פעולה כלכלי בעולם הערבי, 1965
* שיעורים בתורת הכסף, 1966
* שינוי לצורך יציבות, 1993
* דמוקרטיה ליברלית: שאלות וקשיים, 1993
* תפקיד המדינה בכלכלה, 1997
* אנחנו והמערב, 1999
* המערכת הכלכלית הבינלאומית המודרנית, 2000
* הכלכלה הערבית בעידן הגלובליזציה, 2004

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* אל-ביבלאווי הוא ראש ממשלת מצרים, דיווח ב-USA Today

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי ממשלת מצרים
קטגוריה:שרי ממשלת מצרים
קטגוריה:שרי אוצר
קטגוריה:כלכלנים מצרים
קטגוריה:סגני ראשי ממשלות
קטגוריה:ההפיכה במצרים (2013)
קטגוריה:המהפכה במצרים (2011): אישים
קטגוריה:מצרים שנולדו ב-1937
מגודלים 2

**מגודלים 2** (באנגלית: **Grown Ups 2**) הוא סרט חבר'ה קומי אמריקאי, סרט ההמשך של הסרט "מגודלים". הסרט הופק על ידי אדם סנדלר, בוים על ידי דניס דוגן ומככבים בו אדם סנדלר, קווין ג'יימס, כריס רוק, דייוויד ספייד וסלמה הייק. הסרט הופק על ידי חברת ההפקות של סנדלר, האפי מדיסון, והופץ על ידי סרטי קולומביה.

## עלילה
הסרט מתרחש שלוש שנים לאחר אירועי הסרט הראשון. לני פדר (אדם סנדלר) ומשפחתו עברו לעיירה הקטנה בה הוא וחבריו גדלו. הסרט עוקב אחרי היום האחרון ללימודים בו הילדים מתכוננים לחופשת הקיץ, והמבוגרים מתכננים מסיבה בביתו של לני. היגינס פוגש את בנו שלא ידע עליו ומנסה להתחבר איתו בעוד ששאר החברים נכנסים למלחמה עם תלמידי קולג' על אזור הבילויים בעיירה.

## צילומים והפקה
הסרט נכתב על ידי אדם סנדלר, טים הארלי ופרד וולף, בוים על ידי דניס דוגן והופץ על ידי סרטי קולומביה. צילומי הסרט נמשכו כחודשיים וחצי, מ-2 במאי 2012 עד 15 ביולי 2012. הסרט יצא לאקרנים ב-12 ביולי 2013 בארצות הברית וב-11 ביולי בישראל.

## שחקנים ודמויות

## פרסים

## קישורים חיצוניים
* 

* קדימון הסרט באתר יוטיוב
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 2013
קטגוריה:סרטי המשך אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קולומביה
קטגוריה:סרטי קומדיה
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי משבר אמצע החיים
קטגוריה:סרטי האפי מדיסון
אמאנסיו אורטגה

**אמאנסיו אורטגה גאונה** (בספרדית: **Amancio Ortega Gaona**, נולד ב-28 במרץ 1936) הוא איש עסקים ספרדי, מייסד ויושב ראש קבוצת אינדיטקס הידועה בעיקר בשל רשת חנויות זארה אשר בבעלותה. נכון לנובמבר 2025, הונו הוערך בכ-122.3 מיליארד דולר, על פי פורבס (מקום 14 בעולם), ו-112 מיליארד דולר לפי מדד המיליארדרים של בלומברג (מקום 17 בעולם).

## ביוגרפיה
אורטגה נולד בקסטיליה ולאון, ספרד. בגיל 14 עבר עם משפחתו ללה קורוניה, גליסיה. ב-1966 נישא לרוסליה מרה.

בשנת 1975 פתחו בני הזוג את החנות הראשונה ברשת האופנה זארה, אשר נכון לשנת 2023, מנתה כ-3,000 חנויות על פני 96 מדינות. ב-1986 התגרשו בני הזוג, אך מרה נותרה מבעלי המותג והייתה מעורבת בניהולו, עד מותה ב-2013. 

כיום החברה אינדיטקס אשר אורטגה מכהן כיושב הראש שלה כוללת את רשתות הביגוד זארה, פול אנד בר, סטרדיבריוס, מאסימו דוטי (מותג אוטרקי), ברשקה, זארה הום ואוישו. הרשת מעסיקה למעלה מ-92 אלף עובדים, כמרבית העובדים במטה הספרדי הם תושבי לה קורוניה שאורטגה העניק להם העסקה בתקופת שפל כלכלי.

בשנת 2007 דורג לראשונה ברשימת האנשים העשירים בעולם על ידי מגזין פורבס במקום השמיני עם הון בשווי של 24 מיליארד דולר. בתחילת 2017 עלה למקום השני ברשימה עם 72.8 מיליארד דולר.

ב-2011 הודיע אורטגה על פרישתו מחברת אינדיטקס.

ביולי 2020 נחשף כי אחזקותיו של אורטגה בנכסים, באמצעות חברת ההשקעות שלו **פונטגדאה**, היו שוות 17.2 מיליארד דולר. אורטגה הוא היושב ראש בפועל של פונטגדאה, ונכסי הנדל"ן בתיק ההשקעות שלו כוללים את בניין הוגווט במנהטן ואת המרכז הפיננסי הדרום-מזרחי במיאמי, פלורידה. בשנת 2019 השלימה החברה עסקה בשווי 72.5 מיליון דולר עבור בית מלון במרכז העיר של שיקגו, לאחר רכישות של בניין במרכז עסקים הראשי של וושינגטון ושני בנייני משרדים בסיאטל.

## פילנתרופיה
בשנת 2001 הוא ייסד את קרן אמאנסיו אורטגה, מוסד פרטי ללא כוונת רווח שבסיסו בארטיקסו (מחוז לה קורוניה), שמטרתו לקדם פעילויות מסוגים שונים, בעיקר בתחומי החינוך והרווחה החברתית. 

במרץ 2017, לרגל יום הולדתו ה-81 של מייסדה, הודיעה הקרן על תרומתה הגדולה ביותר עד כה: 320 מיליון אירו למערכות בריאות ציבוריות למאבק בסרטן.

ביולי 2017, איגוד הקרנות הספרדי (AEF) העניק לאמנסיו אורטגה את פרס היוזמה הפילנתרופית לשנת 2017 במהלך המהדורה השנייה של פרסי AEF.

בנובמבר 2024, הוא הקים קרן בסך 100 מיליון אירו כדי למתן את השפעת השטפונות באוקטובר 2024 על האוכלוסיות שנפגעו הכי קשה בוולנסיה.

## חיים אישיים
אורטגה שומר על פרטיות רבה בנוגע לחייו האישיים, ונכון לשנת 2012 הוא נתן רק שלושה ראיונות לעיתונאים. אורטגה מתבודד מאוד ושומר על פרופיל נמוך מאוד. עד 1999, לא פורסמה מעולם תמונה של אורטגה.

הוא אוהב להתלבש בפשטות, מסרב לענוב עניבה, ובדרך כלל מעדיף ללבוש מדים פשוטים של בלייזר כחול, חולצה לבנה ומכנסיים אפורים, שאף אחד מהם אינו מוצר של זארה.

הוא נישא לרוזליה מרה גוינצ'אה בשנת 1966, איתה נולדו לו שני ילדים, מרקוס וסנדרה אורטגה מרה. הזוג התגרש בשנת 1986. מרה נפטרה באוגוסט 2013, בגיל 69. הוא נישא לרעייתו השנייה פלורה פרז מרקוטה בשנת 2001, איתה נולדה לו בת, מרתה אורטגה פרז, בשנת 1984. נכון לשנת 2017, למרות שבבעלותו תיק נדל"ן עצום, הוא מתגורר בעיקר עם רעייתו בדירתו בלה קורוניה, ספרד.

הוא הבעלים של שתי יאכטות: "דריזל" ו"ולוריה B", וכן מטוס מדגם גאלפסטרים G650.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

* Meet Amancio Ortega: The third-richest man in the world, 2013, Fortune


## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי עסקים ספרדים
קטגוריה:מיליארדרים אירופאים
קטגוריה:מעצבי אופנה ספרדים
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1936