open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
שייק

[שמאל|ממוזער|250px|שייק [קיווי (פרי)|קיווי]]
שמאל|ממוזער|250px|שייק ירקות
**שֵׁייק** (או **קְצִיף**) הוא משקה קר מעורבב העשוי לרוב מפירות או ירקות בשילוב בסיס נוזלי. בנוסף לפירות וירקות, שייקים רבים מכילים קרח, ממתיקים כגון סוכר או דבש ורכיבי מזון נוספים. בסיסים נוזליים נפוצים הם מים, חלב, מיצי פירות, יוגורט וגלידה. 

לרוב, הכנת שייקים מתבצעת באמצעות בלנדר, מערבל או מעבד מזון.

שייקים יכולים להוות תחליף לארוחה קלה או ארוחה מלאה, תלוי ברכיבים מהם מורכב השייק.

## היסטוריה
מקור השייקים בברזיל בשנות ה-30 של המאה ה-20, כמשקאות מעורבבים המכילים פירות טריים. שייקים של פירות הפכו נפוצים בארצות הברית בשנות ה-60, כאשר חנויות גלידה וחנויות בריאות החלו במכירתם. החל משנות ה-90, ניתן למצוא מקומות רבים המוכרים שייקים, בהם בתי קפה ומסעדות. כיום ניתן למצוא גם שייקים מוכנים מראש הנמכרים בבקבוקים סגורים. במאה ה-21 נוצרה סוגת חנויות המתמקדת בשייקים בלבד, עם רשתות כגון ReBar ו-B-Fresh.

## סוגי שייקים
* שייק בריאות
* שייק פירות
* שייק ירקות 
* מילקשייק
* שייק ספורטאים

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משקאות
וינאקספו

**וינאקספו** (בצרפתית: **Vinexpo**) היא תערוכת יין המתקיימת בבורדו, צרפת.
## היסטוריה
וינאקספו היא תערוכת היין החשובה בעולם, היא מתקיימת מאז שנה 1981, מדי שנה אי-זוגית, בחודש יוני, ברובע צפון-לאק, השוכן בצפונה של העיר בורדו. משתתפים בה יקבים מכל רחבי העולם, אבל נעדרים ממנה טובי היקבים בעולם. עקב ההצלחה הרבה הוגבלה הכניסה לתערוכה למקצועני ענף היין ולעיתונאים.

בתערוכת וינאקספו ה-16 במספר שנערכה בשנת 2011 השתתפו 2,400 מציגים מ-47 מדינות בעולם.

## לקריאה נוספת
* שלמה פפירבלט, **עולם היין**, הוצאת אריה ניר, תשס"ב 2002; עמ' 131-130.
* אביטל ענבר. **התענוגות של יינות בורדו**. ירושלים, הוצאת כתר, 2005, עמ' 16, 26, 63, 78, 79, 102, 118, 147, 150, 153, 223-222.

## קישורים חיצוניים

* 
* ג'ון סאלבי, סיכום וינאקספו 2011, באתר איש הענבים, 28 ביוני 2011
* דנה ניגרו, "וינאקספו 2011: התקדמות, כשאסיה ניצבת בחזית, ויין ספקטייטור, 28 ביוני 2011 (באנגלית)
* 
* חיים גן, תערוכת וינאקספו - מי נושף בעורף הצרפתים?, באתר אכול ו-Chateau, 9 בספטמבר 2005
* 

*
קטגוריה:יין
אוגוסט הרבין

**אוגוסט הרבין** (בצרפתית: **Auguste Herbin**; 29 באפריל 1882 – 31 בינואר 1960) היה צייר צרפתי. 

## קורות חיים
הרבין נולד בכפר קוובי שליד הגבול הבלגי למשפחה ממעמד הפועלים. הוא למד ציור בבית הספר לאומנות של ליל. לאחר מכן עבר לפריז שם הושפע מהאימפרסיוניזם ולאחר מכן מהפוביזם. בשנת 1909 עבר לסטודיו בקרבתם של בראק ופיקאסו, ובהשפעתם התקרב הרבין לקוביזם, וצייר את הציור הקוביסטי הראשון שלו בשנת 1913. החל משנת 1917 ואילך החל לצייר ציור מופשט גאומטרי.

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה
* יצירותיו באתר AllPosters

 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ציירים צרפתים
קטגוריה:אמנים פוביסטים
קטגוריה:אמנים קוביסטים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1882
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1960
ציור (זריצקי, 1964)

**ציור** (1964) הוא ציור שמן מאת הצייר הישראלי יוסף זריצקי.
## היצירה
זריצקי יצר את הציור בשנת 1964 על שלושה בדים זהים בגודלם (130 על 270 ס"מ) והוא מהווה חלק מסדרה של ציורים שנוצרו באותה עת וכונו בידי מרדכי עומר כ"נגיעות בירוק". קבוצת יצירות זו מכילה קבוצה של קומפוזיציות מופשטות, בהן שולט הגוון הירוק. מבנה הציור של זריצקי מושתת על צורות גאומטריות המצוירות בעזרת משיכות מכחול חופשיות. צורת ציור זו מעניקה ליצירה אופי אקספרסיבי.

בשנת 1968 זכה זריצקי ב"פרס סנדברג", שהוענק לו ב-2 בינואר 1968. בין חברי ועדת הפרס היו וילם סנדברג ויונה פישר. בעקבות הזכייה בפרס נרכש הציור על ידי מוזיאון ישראל. בראיונות רבים שהעניק לרגל קבלת הפרס הדגיש זריצקי את תפיסת העולם שלו ביחס לעצמאותו של מעשה הציור. "אסור למסתכל לראות יותר ממה שיש בתמונה", הסביר זריצקי. "אסור לו לפתח דמיון בקשר למה שהוא רואה. זה מה שהוא רואה זה מה שיש. תמונה זה לא חלום".

מאז שנרכש הוצג הציור דרך קבע בתצוגות האוסף של מוזיאון ישראל. בשנת 1984 הוצג הציור במסגרת רטרוספקטיבה שנערכה לזריצקי במוזיאון תל אביב לאמנות. החל משנת 2010 שולב הציור בתצוגת הקבע של האמנות הישראלית במוזיאון ישראל.

## קישורים חיצוניים
*"ציור (1964)" באתר מוזיאון ישראל
## הערות שוליים

קטגוריה:יוסף זריצקי
קטגוריה:ציורים
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציור ישראלי
קטגוריה:מוזיאון ישראל: ציורים
קטגוריה:ציורים משנות ה-1960
קטגוריה:ציורים מופשטים
קטגוריה:יצירות משנת 1964
מדסן

קטגוריה:שמות משפחה דניים
קטגוריה:שמות משפחה פטרונימיים
פליקס הופמן

**פליקס הופמן** בגרמנית: **Felix Hoffmann**; 21 בינואר 1868 - 8 בפברואר 1946) היה כימאי גרמני, הראשון אשר הצליח לסנתז גרסאות רפואיות לאספירין ולהרואין. 

הופמן נולד בשנת 1868 בעיר לודוויגסבורג (12 ק"מ משטוטגרט) בבאדן-וירטמברג אשר בגרמניה, ולמד כימיה במינכן. בשנת 1894 הצטרף לצוות המחקר של חברת התרופות באייר, בה היה לראש צוות מחקר ההרואין עד לפרישתו בשנת 1928.

בשנת 1897 הצליח הופמן ליצור לראשונה גרסה רפואית יציבה ושימושית של חומצה אצטילסליצילית (ASA), חברת באייר שיווקה חומצה זו תחת השם אספירין. אולם, בשנת 1949 פרסם הכימאי ארתור אייכנגרין מאמר בו הוא טען כי הוא זה אשר תכנן וניהל את סינתזת האספירין, לצד סינתזה של תרכובות נוספות. בנוסף טען גם, כי הוא זה האחראי על הניסויים הקליניים הראשונים של האספירין אשר נעשו בחשאי, ואילו הצלחתו של הופמן הייתה מוגבלת לניסויים המעבדתיים הראשונים בלבד, כחלק מהליך עבודתו של אייכנגרין. במשך 50 שנה זכו טענותיו להתעלמות, עד שב-1999 פורסמו תגליות ועדויות חדשות על ידי הכימאי הסקוטי וולטר סנידר (Walter Sneader) מאוניברסיטת סטראת'קלייד שבגלאזגו, המראות שאכן היה זה אייכנגרין שהפיק את האספירין. חברת באייר הכחישה טענה זו בהודעה לעיתונות. נכון ל-2005 העניין טרם הוברר באופן סופי.

11 ימים לאחר הצלחת סינתזת האספירין, הצליח הופמן ליצור גרסה רפואית שימושית להרואין (דיאצטילמורפין). 

שני החומרים הופקו כבר בעבר (אספירין בשנת 1853 והרואין בשנת 1873 בגרסאות כימיות, אך לא בגרסאות רפואיות טהורות.

## קישורים חיצוניים

* Felix Hoffmann, באתר של חברת באייר 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מינכן
קטגוריה:כימאים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1868
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1946
מודים דרבנן

**מודים דרבנן** (='מודים של חכמים') הוא קטע תפילה הנאמר על ידי הקהל בעת חזרת הש"ץ בשעה ששליח הציבור מגיע לברכת ההודאה ("מודים"). הוא כולל קטע של בקשה להמשך ההגנה והגאולה עליהם מודים בברכה ובחלק הראשון של מודים דרבנן.

כיום המנהג ברוב הקהילות שלא לחתום בשם ומלכות בסיום הברכה ("ברוך אתה ה'...").

## אטימולוגיה
החל מימות הראשונים מכונה הנוסח בשם 'מודים דרבנן'. בביאור מקור הכינוי ("מודים דרבנן" - מודים של חכמים), יש שכתבו שזהו מפני שהנוסח מקבץ את שיטות חכמים ("רבנן") השונות בעניין נוסח ברכת הקהל בשעה ששליח הציבור אומר את ברכת ההודאה.

## מקורו
בתלמוד הבבלי מובאות דעות שונות מהו הנוסח שיש לקהל לומר בשעה שאומר השליח ציבור 'ברכת ההודאה':

לאחר כל הדעות הובאה דעתו של רב פפא שאמר "הילכך נימרינו לכולהו", כלומר לפי שיש דעות שונות בנוסח נאמר את כולן יחד.

## טעם אמירתו על ידי הציבור
בשונה מכל חזרת הש"ץ שהציבור שומע מהחזן, ויוצא ידי חובה בכך על ידי שומע כעונה, את "מודים דרבנן" על כל יחיד לומר בפני עצמו. האבודרהם נתן לכך טעם, והסביר שאי אפשר להודות על ידי שליח:

## נוסחאות שונות
קטע תפילה זה, נשתבש הרבה ונמצאו לה בתלמוד ובסידורי התפילה נוסחאות שונות:
לפי נוסח התימנים:

נוסח אשכנז

נוסח הספרדים ונוסח פרובאנס

נוסח איטליה

נוסח רומניא

נוסח קטלוניה

### הנוסח במקורות
בתלמוד הירושלמי מובאים נוסחים נוספים של אמוראי ארץ ישראל:

## חתימת הברכה
ההבדל המהותי בין התלמוד הבבלי לזה הירושלמי הוא שלפי התלמוד הירושלמי הברכה חותמת "ברוך **אתה ה**' אל ההודאות", ואילו לפי התלמוד הבבלי אין חתימה כלל אלא אומרים "על שאנו מודים לך" ותו לא. אכן הרמב"ם לא מזכיר חתימה כלל וכן הוא הנוסח בסידורי תימן.

מנגד, דעת הרא"ש כשיטת הירושלמי לחתום עם הזכרת ה', וכן הביא הרמ"א שכך המנהג, וכן דעת הגר"א.

ברם, ר' יוסף קארו בבית יוסף הביא את דעת תלמידי רבנו יונה בשם רבם בנוגע לברכת בורא נפשות. שם קיימת מחלוקת דומה, ודעת ר' יונה שיש לחתום "ברוך חי העולמים", ללא הזכרת השם. ר' יוסף קארו סבר שהוא הדין לסוגיה זו, ויש לחתום ללא הזכרת השם, "ברוך אל ההודאות", וכך פסק בשולחן ערוך, וכן המנהג הנפוץ כיום.

## קישורים חיצוניים

* 
* גבריאל יצחק רוונה, "מקורה המקדשי של תפילת 'מודים דרבנן'", **[[מעלין בקודש (כתב עת)|מעלין בקודש]]** יז (אדר תשס"ט), עמ' 85–92.

## הערות שוליים

קטגוריה:תפילת העמידה
ראזה ג'אפרי

**ראזה ג'אפרי** (באנגלית: **Raza Jaffrey**; נולד ב-28 במאי 1975) הוא שחקן בריטי. ידוע בעיקר בתפקידו כזאפר יוניס בסדרת הריגול של ה-BBC "ספוקס".

## ביוגרפיה
ג'אפרי נולד בליברפול לאב הודי מאגרה ולאם אנגלייה מליברפול. הוא גדל בלונדון והתחנך ב"דאלוויץ' קולג'", שבו למד גם חברו לסדרה "ספוקס" רופרט פנרי-ג'ונס. הוא למד ספרות אנגלית ודרמה באוניברסיטת מנצ'סטר, ולמד משחק בבית הספר למשחק בריסטול אולד ויק.

אחרי סיום לימודיו באוניברסיטה רצה להיות טייס והתכוון להתגייס לחיל האוויר המלכותי. בתקופת לימודיו הופיע במספר הצגות בפסטיבל תיאטרון השוליים של אדינבורו ובפסטיבל שייקספיר בפנדליי, בהם "הנרי השמיני" ו"קומדיה של טעויות". בשנתו האחרונה באוניברסיטה הוא עבד עם הבמאי גרגורי דוראן, ולדבריו ממנו הושפע להרשם לבית הספר למשחק "בריסטול אולד ויק" ולפנות לקריירה מקצועית של שחקן. עוד בתקופת שהותו במנצ'סטר הוא היה סולן בלהקת ג'אז-פאנק (Funk).

אחרי סיום לימודיו באולד ויק הופיע ג'אפרי הרבה על במות התיאטרון. הוא שיחק ברומיאו ויוליה, סיראנו דה ברז'ראק, "East Is East", וכן ב-.

הפריצה שלו הייתה בשנת 2001 כשקיבל את תפקיד סקיי במחזמר מאמה מיה! בתיאטרון הנסיך אדוארד שבלונדון בבימויה של פילידה לויד. בהמשך הופיע בהפקה של אנדרו לויד ובר "Bombay Dreams" בתיאטרון אפולו. הוא קיבל ביקורות מהללות על משחקו.

אחר כך הופיע בסדרת הטלוויזיה "M.I.T.: Murder Investigation Team" של רשת ITV, במותחן "Dirty War" ובסדרת הדרמה "החיים הם לא רק הא הא" של ה-"BBC". ב-2005 החל להשתתף בסדרה "ספוקס" בתפקיד זאפר יוניס. באותה תקופה המשיך להופיע בתיאטרון וגילם את אורסינו במחזה "הלילה ה-12" בתיאטרון אלברי שבלונדון, ולוהק לסרטו של דייוויד קרוננברג "סימנים של כבוד".

ב-2007 עזב את "ספוקס" והחל להופיע בסדרת הטלוויזיה "מאהבות". עוד כיכב לצידו של שון בין בסרט הטלוויזיה "Sharpe's Peril" והשתתף בסרט הקולנוע "Infinite Justice", תפקיד שעליו זכה בפרס שחקן המשנה הטוב ביותר ב"קארה פילם פסטיבל" (פסטיבל קולנוע בינלאומי בקאראצ'י).

ב-2010 הופיע ב"סקס והעיר הגדולה 2" סרט ההמשך של סקס והעיר הגדולה. עוד הופיע בסרטים "צוות", "הארי בראון" ובקומדיה "Accidental Farmer".

ב-2011 השתתף בסדרת הטלוויזיה על גיבורי על "The Cape" בתפקיד הנבל קיין, ובסדרת הטלוויזיה "Smash" של NBC.

## חיים אישיים
ב-2007, זמן קצר אחרי שעזב את הסדרה "ספוקס" התחתן עם שותפתו לסדרה מירנדה רייסון. הם נפרדו בנובמבר 2009. ב-2012 החל ג'אפרי לצאת עם השחקנית לארה פולבר והשניים התחתנו ב-27 בדצמבר 2014.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אנגלים
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשחק בריסטול אולד ויק
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מנצ'סטר
קטגוריה:אנגלים ממוצא הודי
קטגוריה:ספוקס
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1975
עונת הנדידה אל הצפון

**עונת הנדידה אל הצפון** (בערבית: **موسم الهجرة إلى الشمال**) הוא רומן פוסט-קולוניאלי מאת הסופר הסודאני א-טייב סאלח. הרומן פורסם בשנת 1966 ויצא לאור בביירות תחילה. לאחר מכן תורגם ליותר מ-30 שפות, ביניהן אנגלית, צרפתית, גרמנית, הולנדית, שוודית ועברית.

## תקציר
המספר, עלום שם, חוזר לכפר מולדתו בסודאן, לאחר שבע שנים באנגליה, בהן התקדם בתחום לימודיו וזכה לתואר דוקטור.

בדרכו לביתו, הוא פוגש כפרי חדש, שלא הכיר קודם, בשם מוסטפא סעיד (Sa'eed). מוסטפא מוצג בסיפור כאדם שהוא מושא להערצת הכפריים, הודות להישגיו שרוב האחרים אינם מסוגלים לבצע. המספר מתאר אופי קשה, מנוכר ועוין. המספר מתייחס אליו תחילה כאל בוגד. אך ערב אחד בהיותו שיכור, מוסטפא מתאר בפני המספר את חיי העבר שלו בערגה, באמירת שירה באנגלית רהוטה. מוסטפא עוזב בחטף את המספר. ואילו המספר נחוש בדעתו לגלות את זהותו של הזר. כפי שמתברר, מוסטפא היה לא רק תלמיד מבריק, ומשכיל בסודאן, אלא גם מצליח בלימודיו בקהיר ובמערב. הוא התמנה למרצה וחוקר בדרגת פרופסור, באחת האוניברסיטאות היוקרתיות באנגליה. באותה עת מוסטפא מתאר, בפני המספר, מערכת יחסים מורכבת ביותר, של שנאה ואלימות המופנית כלפי הזהות המערבית וכנגד מכריו בגולה. הסיפור על העבר הבעייתי של מוסטפא באירופה בפרט, הרומן שלו עם נשים בריטיות, מהווה מרכז העלילה המערבית של הרומן. המספר נפגש שוב ושוב עם מוסטפא סעיד כדי לגלות מהו עברו של הזר. דמותו מעוררת בו סקרנות רבה, ייאוש וכעס. למעשה המספר חושף את מוסטפא ומגלה את הכפיל שלו, שהחביא בתוכו. כולל העמדתו לדין וישיבתו בכלא, על רצח נשים... הסיפורים על חיי העבר של מוסטפא באנגליה, ההשלכות על הכפר סביבו, מעוררים במספר תהיות רבות וחשש רב, עד כדי התמודדות עם עצמו, על סף השפיות. רק לבסוף, צף נהר הנילוס כמרכיב מסיים של העלילה, המתאר את הנילוס בצורה מסכנת, בין חיים ומוות. כל זאת על מנת לסיים את הסיפור בבחירה מודעת, כדי להזיז את ההשפעה המערבית המתמשכת של מוסטפא, ולעמוד כפרט בעל השפעה בזכות עצמו.

הרומן נאסר לקריאה, בסודאן, ארץ מולדתו של הסופר. ככל הנראה הדבר קשור במחצית השנייה של הרומן, המכילה כמה דימויים מיניים עוצמתיים, אשר הממשלה האסלאמית בסודאן לא יכולה לאשר.

## דמויות
* המספר (ללא שם, מדי פעם מכונה אפנדי כאות לכבוד)
* פרופ' מוסטפא סעיד.
* מאהבותיו של מוסטפא סעיד באנגליה: שילה גרינווד, אן המונד, ג'ין מוריס (אתה התחתן), איזבלה סימור.
* חאג' אחמד, סבו של המספר.
* וואד אל ריס, חבר סבו של המספר. כל פעם שהוא מתאלמן, מצליח לשאת אישה צעירה יותר.
* אדון וגברת רובינסון, הוריו המאמצים של מוסטפא בקהיר.
* מחג'וב, חברו של המספר מילדות.
* חסנה בנת מחמוד, אשתו של מוסטפא סעיד בכפר ושני ילדיה
* בנת מג'זוב, זקנה צעירה בגופה ובנפשה, המתארת בפני מספר את הדרמה שהתרחשה בכפר בהיעדרו.
* בני ובנות משפחתו של המספר ואנשי הכפר.

## בתיאטרון
הרומן תורגם לעברית בידי פרופסור טוביה שמוש מהאוניברסיטה העברית בירושלים. הרומן עובד למחזה תיאטרון ולהצגה שהופיעה בפסטיבל עכו עם השחקן מוחמד בכרי אשר זכה בפרס השחקן המצטיין בשנת 1993, בבימוי אוריאל זוהר.

## לקריאה נוספת
*א-טייב צאלח **עונת הנדידה אל הצפון**,  הוצאת עם עובד, 2005

## קישורים חיצוניים
* יוסף אלגזי,  אלטייב צאלח - (2009-1929) הסופר מסודאן שחי בין שני עולמות, 29 במרץ 2009
* 
* אוריאל זוהר, עונת הנדידה אל הצפון

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:רומנים (סוגה ספרותית)
קטגוריה:ספרות סודאנית
קטגוריה:ספרי ספריה לעם
לחופש נולד

**לחופש נולד** הייתה עמותה אשר פעלה לקידום וזירוז שחרורם של שבויי צה"ל ונעדרי צה"ל.
## היסטוריה
העמותה הוקמה בשנת 2001 ומאז פעלה בישראל ובעולם במטרת מציאת מידע על השבויים והנעדרים הישראלים במטרה להשיבם.

יושב ראש העמותה היה עו"ד אליעד שרגא ומנכ"לה היה איל בן ראובן.

שמה של העמותה נגזר מתוך כרזה שהופצה במאות אלפי עותקים בישראל ובה הסלוגן "רון ארד - לחופש נולד"

בפברואר 2011, הוקמה ועדה לבדיקת הורדת תקצוב העמותה (שעמד על סך של 11 מיליון ש"ח בשנה) ממשרד הביטחון. בעקבות זאת העמותה יצאה ב-28 בפברואר במסיבת עיתונאים ובה חשפה עדויות חדשות על גורל נעדרי קרב סולטאן יעקוב.

בינואר 2012 החליטה העמותה להשעות את פעילותה עקב קשיים כלכליים.

## הנעדרים והשבויים אשר העמותה פעלה לשחרורם
להלן רשימת שבויי ונעדרי צה"ל אשר העמותה פעלה לשחרורם:
*זכריה באומל - נעדר מאז 11 ביוני 1982 - קרב סולטאן יעקב. גופתו הובאה לישראל בפעילות מבצעית חסויה בשם "מבצע זמר נוגה". הודעה על כך נמסרה ב-3 באפריל 2019.
*יהודה כץ - נעדר מאז 11 ביוני 1982 - קרב סולטאן יעקב.
*צבי פלדמן - נעדר מאז 11 ביוני 1982 - קרב סולטאן יעקב.  גופתו הושבה ארצה במאי 2025 במבצע של המוסד וצה"ל.
*רון ארד - נפל בשבי ב-16 באוקטובר 1986 ומאז נעדר.
*גיא חבר - נעדר מאז 17 באוגוסט 1997.
*מג'די חלבי - נעדר מאז 24 במאי 2005, גופתו נמצאה ב-2012 סמוך לעוספיה.
*גלעד שליט - נחטף ב-25 ביוני 2006 בידי מחבלים פלסטינים, הוחזר במסגרת עסקת שליט ב-2011.

העמותה הציעה פרס בגובה 10 מיליון דולר למוסר מידע אמין לגבי אחד או יותר מהנעדרים. ביוני 2019 פסק בית המשפט העליון כי המדינה תשלם 10 מיליון דולר למוצאי גופתו של החייל מג'די חלבי ב-2012. הפסיקה עוררה ויכוח נוקב. בן-ראובן אמר בתגובה שהפסיקה מופרכת לחלוטין לאור עובדת היות העמותה בפירוק בעת מציאת הגופה, ובנוסף לאור הכוונה המקורית של הצעת התגמול בעבור מסירת מידע **במדינת אויב** העשוי לסייע למציאת הנעדרים, ולא להתקלות מקרית בגופה ביער. ביולי באותה שנה, נשיאת בית המשפט העליון אסתר חיות נעתרה לבקשת משרד הביטחון לקיום דיון חוזר בעתירה, ודחתה את חובת התשלום של הפסיקה האחרונה.

## קישורים חיצוניים
 בארכיון האינטרנט
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: ארגונים חברתיים
קטגוריה:שביית אזרחי ישראל וחיילי צה"ל
קטגוריה:ישראל: עמותות
מס מותרות

250px|ממוזער|שמאל|בול מס מותרות שהיה מודבק על מוצרי מותרות לאחר תשלום המס
150px|ממוזער|תווית מס מותרות שהוצמדה לבגדים
ממוזער|סימון על מכסה של מוצר מס מותרות שולם
**מס מותרות** הוא מס המוטל על מוצרי מותרות, מוצרים שאינם מוצרי יסוד, או מוצרים חיוניים, במטרה להקטין צריכת מוצרים אלה. דרך הטלת מס מותרות עשויה להיות דומה לזו של מס מכירות ומס ערך מוסף, כאחוז מכל המוצרים מסוג מסוים. אולם הטלת מס זה משפיעה בעיקר על קבוצות צרכנים עשירים, כיוון שהם הצרכנים העיקריים של מותרות, כגון: כלי רכב יוקרתיים, תכשיטים וכדומה. ניתן אף להטיל מס מותרות לרכישות מעל סכום מסוים, וכך לדוגמה, בחלק ממדינות ארצות הברית מוטל מס מותרות על רכישות נדל"ן מעל מחיר מסוים.

מוצר מותרות עשוי להיות "מוצר ובלן", שהוא סוג של מוצר שהביקוש אליו גובר ככל שמחירו עולה. לכן, הטלת מס מותרות עשויה לעיתים להגביר את הביקוש לאותו מוצר מותרות. אולם, באופן כללי, כיוון שלמוצרי מותרות גמישות הכנסה מעצם הגדרתם, הרי שאפקט ההכנסה ואפקט התחלופה יפחיתו בחדות את הביקוש ככל שהמס יאמיר.

במדינת ישראל הונהג מס מותרות בשנת 1949, מכוח פקודת מס מותרות, תש"ט-1949, והוטל על סחורות מוגמרות, בהן רהיטים ומכשירי חשמל. המס הוטל גם על נעליים, אך בהמשך צומצם לנעליים יקרות בלבד. בשנת 1952 הוחלפה פקודת מס מותרות ב"חוק מס מסויג ומס מותרות", אשר אפשר הטלת מס מוגבל גם על סחורות שלא הוגדרו כמותרות.. בשנת 1954 תוקן החוק ושונה שמו ל"חוק מס קניה (טובין ושירותים), תשי"ב-1952". התיקון ביטל למעשה את ההבחנה בין מוצרים שמוגדרים כמותרות ומוצרים אחרים.

מס המותרות משמש כחלק ממערכות חוקי השכר בענפים כלכליים ובליגות ספורט שונות, בעיקר כאלו המשתמשות בתקרת שכר, על חריגות מסוימות מהתקרה. בעיקר בספורט, המס מתממש במידה והתקרה המונהגת היא תקרת שכר רכה.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מיסים
אתלטיקה באולימפיאדת פריז (1924)

שמאל|150px
שמאל|150px
[ממוזער|שמאל|250px|[האצטדיון האולימפי איב-דו-מנואר|האצטדיון האולימפי קולומב]]
**[[אולימפיאדת פריז (1924)]]** נערכה בפריז, צרפת בפעם השנייה. תחרויות האתלטיקה נערכו בין ה-6 ביולי לבין ה-13 ביולי 1924. נערכו 27 תחרויות באתלטיקה במשחקים אלו, בהשתתפות 660 משתתפים מ-40 מדינות.

התחרויות נערכו באצטדיון קולומב במסלול שאורכו 500 מטר. הייתה זו הפעם האחרונה במשחקים האולימפיים שתחרויות הריצה לא נערכו במסלול שאורכו 400 מטר.

סוכם סופית על אורך מסלול ריצת המרתון - 42,195 מטר (26 מייל ו-385 יארד). 

## אירועים בולטים
### האתלטים הבולטים
**[[הפינים המעופפים]]** (): פאבו נורמי () שזכה ב-5 מדליות זהב שהצטרפו ל-3 מדליות זהב מאולימפיאדת אנטוורפן (1920), וילה ריטולה () שזכה ב-6 מדליות מהן 4 מדליות זהב ושתי מדליות כסף, אלבין סטנרוס () שזכה במדליית זהב בריצת מרתון ואליאס כץ () היהודי שזכה בשתי מדליות מהן אחת זהב.

הרולד אברהמס יהודי () זכה בשתי מדליות, מהן מדליית זהב בריצת 100 מטר. אירוע זה תואר בשנת 1981 בסרט מרכבות האש, זוכה 4 פרסי אוסקר כולל הסרט הטוב ביותר.

באד האוזר () והארולד אוסבורן () שזכו כל אחד בשתי מדליות זהב.

רוברט לה-ג'נדר () קבע בקפיצה לרוחק שיא עולם חדש של 7.765 מטר, במסגרת תחרות בקרב חמש שבה זכה במדליית ארד, יום לפני התחרות בקפיצה לרוחק. בתחרות עצמה הוא לא השתתף ויכול היה לזכות במדליית הזהב.

דהרט האברד () היה לאתלט האפרו אמריקאי הראשון שזכה במדליית זהב בתחרות אישית, בקפיצה לרוחק.


תמונה:Taylor 1924.png|מורגן טיילור מארצות הברית מנצח ריצת 400 מטר משוכות


## טבלת המדליות

## הזוכים במדליות
### גברים
#### מקצועות המסלול

#### מקצועות השדה

## קישורים חיצוניים

* אתלטיקה באולימפיאדת פריז (1924), באתר סימוכין ספורט אולימפי

*
1924
קטגוריה:ענפי ספורט באולימפיאדת פריז (1924)
קטגוריה:צרפת: אתלטיקה
קרקע (התעמלות)

[שמאל|ממוזער|250px|המתעמלת ג'ייד ברבוסה במהלך תרגיל קרקע במסגרת [המשחקים הפאן-אמריקאיים בשנת 2007]]
[ממוזער|250px|המתעמל רולנד ברוקנר במהלך תרגיל הקרקע באליפות אירופה 1981, [רומא]]

**קרקע** (באנגלית: **Floor**) הוא אחד המכשירים עליהם מתחרים גברים ונשים בענף התעמלות מכשירים. התחרות מתבצעת על משטח מיוחד שהוכן עבור פעילות ספורטיבית. תרגיל המבוצע על המשטח הייעודי, נקרא "תרגיל קרקע".

## תרגיל קרקע
תרגיל קרקע מבוצע על משטח מרובע בגודל של 12×12 מטר עם תוספת ביטחון של 1 מטר מכל צד. המשטח עשוי בדרך כלל מקצף מוקשה ומעליו שכבה של עץ לבוד, והוא נתמך על ידי קפיצים או גושי קצף גומי מוקשה, דבר המייצר משטח קשיח המגיב בעוצמה לדחיסתו, ומאפשר למתעמלים להגיע לגובה רב יותר ולנחות על משטח רך יותר מרצפה רגילה.

המתעמלות מבצעות תרגיל עם כוריאוגרפיה בזמן שלא יעלה על 1:30 דקות, ומשלבות אותו יחד עם מוזיקה. על המוזיקה להיות אינסטרומנטלית ואין לכלול בה מלל. תרגיל ארוך מהזמן שנקבע יגרור הורדת ציון. התרגיל מורכב מסדרה של קפיצות הנקראות "אלמנטים" המשלבות גמישות וכוח רב. בנוסף על המתעמלות לקשר בין הקפיצות על ידי אלמנטים תנועתיים, קטעי קישור וכוריאוגרפיה המתאימה לאופי המוזיקה. קטעי קישור אלה משלבים תנועות ריקוד, בלט ומחול. מתעמלות ברמה גבוהה נדרשות לבצע תרגילים ברמה גבוהה המכונים שרשראות אקרובטיות עם או בלי ידיים בזה אחר זה. קיים צוות שיפוט המוריד נקודות על שגיאות באמנותיות של התרגיל (כוריאוגרפיה, הבעה, חוסר יכולת למלא תפקיד או אופי המותאם למוזיקה, יצירתיות והקשר בין המוזיקה לתנועה והקצב). למשל, ניקוד התרגיל נפגע כאשר המתעמלת אינה מסיימת את התרגיל, עם סיום המוזיקה.

המתעמלים מבצעים תרגיל שמטרתו להפגין גמישות וכוח גופני על ידי אלמנטים אקרובטיים והדגמה של יכולות שיווי משקל. מרבית תרגילי הקרקע של הגברים מבוצעים בין 60–70 שניות ונעשים ללא מוזיקה, בניגוד לתרגילי הנשים. הכללים מחייבים את המתעמלים לגעת בכל אחת מפינות המשטח, לפחות פעם אחת, במהלך התרגיל שלהם. ניקוד התרגיל נפגע כאשר יש פגם בתנועות הבסיסיות של גוף המתעמל, כגון החמצת פויינט, רגליים לא ישרות, נחיתה לא יציבה, נפילה ועוד. כמו כן, יציאה של רגל אחת מעבר לפס הלבן המקיף את המשטח תגרור הורדה של 0.1 מניקוד התרגיל ויציאה של שתי רגליים תגרור הורדה של 0.3 נקודות.
[ממוזער|[נדיה קומנץ' בתרגיל הקרקע באולימפיאדת מונטריאול (1976)]]

## ראו גם
*קורה
*מקבילים מדורגים
*מתח

## קישורים חיצוניים

*אתר איגוד ההתעמלות בישראל
*אתר ההתאחדות ההתעמלות הבינלאומית
* 

## הערות שוליים

קרקע
קטגוריה:התעמלות מכשירים
קטגוריה:ספורט אולימפי
יין סופר טוסקן

שמאל|ממוזער|250px|טיגננלו, אחד מיינות סופר טוסקן הראשונים
[שמאל|ממוזער|250px|שלושה בקבוקים של ססיקאיה מראשית [שנות השמונים]]
**יין סופר טוסקן** (באיטלקית: **Super tuscan**) הוא יין ממסך (בלנד) איטלקי שמערב זנים ענבים איטלקיים מקומיים עם זני ענבים מיובאים מצרפת או יין שמבוסס על זנים צרפתיים בלבד.

סופר טוסקן היא הקטגוריה הבלתי רשמית של יינות טוסקנה והיא אינה נכללת בשיטת הסיווג של יינות איטליה. מקורם של יינות סופר טוסקן נעוץ בפרקטיקות המגבילות שהטילה שיטת האפלאסיונים DOC של אזור קיאנטי לפני שנות התשעים. במהלך תקופה זו קיאנטי היה צריך לכלול לא יותר מ-70% סנג'ובזה ולפחות 10% מענבי יין לבן מקומי. היצרנים שסטו מתקנות אלה לא יכלו להשתמש בשמו של הקיאנטי על גבי תוויות בקבוקי היין שלהם ונאלצו לסווג את יינותיהם כיין שולחני (vino da tavola) - הקטגוריה הנמוכה ביותר של יינות איטליה. בשנות השבעים סבלו יינות קיאנטי מביקוש מועט בשוק ונחשבו כבעלי איכות נמוכה. יצרני יינות טוסקנים רבים חשוב שהם יוכלו להפיק יין טוב יותר אם הם לא יעמדו בכללים המגבילים של תקנות ה-DOC.

מרקזה פיירו אנטינורי היה הראשון שיצר את היין "בסגנון קיאנטי" שהתעלם מתקנות DOV, ושיווק ב-1971 את ממסך הסנג'ובזה-קברנה סוביניון שנודע בשם טיינאנלו (Tignanello) ב-1978. יצרנים אחרים הלכו בעקבותיו ובמהרה החלו מחירי היינות הסופר טוסקן לעלות על מחיריהם של כמה מסוגי הקיאנטי הידועים ביותר. במקום לסמוך על פרסומו של אזור קיאנטי, יצרני יין סופר טוסקן ניסו ליצור יין מותגי שיהיה ידוע בזכות עצמו. בשלהי שנות השמונים התפשטה לאזורים אחרים של טוסקנה המגמה של יצירת יינות באיכות גבוהה שלא קיבלו את הסיווג DOC, כמו גם לפיימונטה ולונטו. נעשה ניסיון להתאים את תקנות יינות קיאנטי DOC נעשו על מנת "לתקן" את סוגיית סופר טוסקן, כך שרבים מיינות סופר טוסקן המקוריים יוכלו לקבל את כינוי המקור קיאנטי DOC/G. בעוד שיצרנים רבים הכשירו את יינות הסופר טוסקן שלהם כדי שיוסמכו לתקנות DOC, הרי שרבים לא עשו כן והמשיכו להשתמש בכינוי מקור פחות מגביל וסווגו כיינות טוסקנה בלבד.

בנוסף ליינות מבוססי עינב סנג'ובזה, רבים מיינות הסופר טוסקן הידועים מבוססים על "ממסך-בורדו", כלומר על שילוב זנים שונים של ענבים מאזור בורדו (במיוחד קברנה סוביניון ומרלו). ענבים אלה אינם במקור מהאזור, אלא יובאו ונשתלו מאוחר יותר. האקלים בטוסקנה הוכח כטוב מאוד לגידול ענבים אלה. אחד מהיינות הסופר-טוסקן המוצלחים ביותר היה "ממסך-בורדו" בשם ססיקאיה (Sassicaia) שיוצר על ידי "טנוטה סן גואידו" (Tenuta San Guido).

## קישורים חיצוניים
;עברית:
* סיפורי 'סופר טוסקן', באתר מגזין יין וגורמה, 15 בינואר 2012
* טעימת יינות סופר טוסקן, בלוג "יין ואוכל מישראל"
* סופר טעימה של סופר טוסקן, באתר בקבוק
* 
;אנגלית:
* יינות סופר-טוסקן באתר יינות טוסקנה
* ג'יימס סקלינג, סופר-טוסקן, פורבס, 24 בספטמבר 2002
* מבוא ליינות סופר-טוסקן", knowital.com
* "תופעת הסופר-טוסקן", lctwinery.com, 12 באוגוסט 2011
* "יינות סופר-טוסקן", ויין ספקטייטור
* לטי טיג, "האם יינות סופר-טוסקן הם עדיין סופר ?", Food & Wine, דצמבר 2006

סופר טוסקן
SSRN

**SSRN** (ראשי תיבות של **Social Science Research Network**; בעברית: רשת המחקר של מדעי החברה) הוא מאגר דיגיטלי פתוח המוקדש להפצה מהירה ולהנגשה של מחקר בתחומי מדעי החברה והרוח. האתר נחשב מרכזי וחשוב במחקר האקדמי, במיוחד בכלכלה, מימון, חשבונאות, ניהול ומשפטים. האתר נוסד בשנת 1994 על ידי הכלכלן האמריקאי מייקל ג'נסן. הנשיא והמנכ"ל הוא כעת גרג גורדון.

ככלל, מאמרים בפורמט PDF מועלים לאתר על ידי מחבריהם, לעיתים בגרסה ראשונית שטרם התפרסמה או התקבלה לפרסום, ומאותו הרגע יכול כל אדם להורידם בלא תשלום. הורדת מאמרים שכבר פורסמו בכתבי עת מסחריים כרוכה לעיתים בתשלום. משתמשים יכולים להירשם לשירות הודעות במאות תחומי התמחות ולקבל לתיבת הדואר האלקטרוני מידי כמה ימים ידיעונים (e-journals) עם תקצירי מאמרים חדשים בתחומי העניין שלהם.

SSRN מציע דירוג של כותבים ומאמרים לפי מספר ה"הורדות" שלהם באתר. האתר אף מציע דירוג של בתי ספר ופקולטות בתחומים השונים על פי סך ההורדות של מאמרי אנשי הסגל שלהם. דירוגים אלה הם בינלאומיים, כלומר משתתפים בהם כל המוסדות שחוקריהם מעלים את פרסומיהם לאתר.

במאי 2016 נרכש המאגר על ידי הוצאת אלסוויר.

## קישורים חיצוניים

* Link by Link - Now Professors Get Their Star Rankings, Too, a New York Times article, June 2008

## הערות שוליים

קטגוריה:אקדמיה
קטגוריה:הוצאה לאור
קטגוריה:מדעי החברה
קטגוריה:אתרי אינטרנט משפטיים
קטגוריה:מאגרי מידע
קטגוריה:טכנולוגיות למידה
אוסף פיליפי

[שמאל|ממוזער|250px|דיטר פיליפי עם פריט האספנות הראשון שלו, כומתת-חשמנים ממשי אדום, עם אפקט [תבניות מוארה|מוּארֶה]]
ממוזער| שמאל|180px|פריטים מאוסף פיליפי
ממוזער| שמאל|180px|שרוך-חזה מוזהב – לובש אותו האפיפיור בכנסייה הרומית-קתולית
**אוסף פיליפי** הוא אוסף כיסויי ראש מתחומי האמונה, הדת והרוחניות.

## אוסף
אוסף פיליפי הוא האוסף הפרטי של איש העסקים דיטר פיליפי, יושב ראש חברת Herweck AG מזארבריקן.

האוסף מתמקד ביותר מחמש מאות כיסויי ראש המקובלים בדתות שונות: נצרות, אסלאם, יהדות, קאו-דאי, שינטו, בודהיזם, סיקיזם וקהילות אמונה נוספות.

בנוסף לכך מכיל האוסף מעל למאה פריטים מתחום הכמורה והכנסייה, כמו למשל הנעליים של האפיפיור, הכפפות האפיפיוריות, פליומים, צלב-חזה, טבעות בישוף, כלי פורצלן של האפיפיור, רצועות גלימה, צעיף חשמנים ורבים אחרים.

כמו כן כולל האוסף 52 שרוכי-חזה (פתילי-חזה), חלקם פריה של מלאכת-יד קישוטית מפרכת. על שרוכי-החזה נושאים האפיפיור, החשמנים והבישופים בכנסייה הרומית-קתולית את צלבי-החזה שלהם.

## מיקום
נכון לעכשיו האוסף אינו מוצג לציבור, אולם נפתח למבקרים בעלי-עניין בהרשמה טלפונית מראש. האוסף נמצא בקירקל, חבל הסאר.

## הרעיון והמטרה
בתחילה תיפקד כיסוי-הראש כאמצעי הגנה. במהלך ההיסטוריה התווסף לכך התפקיד הסימבולי: כיסוי-הראש העיד על מוצא האנשים, מעמדם, עיסוקם, שייכותם ומיקומם בהיררכיה. לבסוף התווסף התפקיד הקישוטי.

קבוצת כיסויי-הראש הדתיים והרוחניים מהווה פלח קטן מעולם הכובעים. כשהנציגים והנכבדים השונים חובשים אותם, הם מאפשרים ליודעי דבר לזהות את ההשתייכות והמעמד שלהם. בנוסף לכך מתפקדים חלק מכיסויי-ראש גם כקישוט, כשהם מיוצרים מחומרים יקרים, נדירים ורבי-ערך או מעובדים ממתכות אצילות ואבני-חן. כיום נודעת לתפקיד ההגנה חשיבות פחותה יותר.

## תערוכות
* אוקטובר 2010 עד יולי 2011: חלק קטן מהאוסף מוצג על ידי מוזיאון ההיגיינה הגרמני במסגרת התערוכה "Kraftwerk Religion".
* מרץ עד אפריל-2011: סניף הבנק Sparkasse בזארבריקן, הסניף המרכזי ברחוב Neumarkt.
* 3 ביולי עד 30 באוקטובר 2011: התערוכה Alles Kopfsache - Hut, Helm, Tuch & Co במוזיאון התעשייה LWL ב-Henrichshütte, Hattingen

## ספרות

* 
*  p. 92


## גלריה

קובץ:Kalansowa.jpg|קלנסווה (القلنسوة) – בכנסייה האורתודוקסית הקופטית חובשים אותו בישופים ואנשי כמורה המשתייכים למעמד הנזירות.
קובץ:Soli Deo Papst.jpg|סולי דאו (זוקטו, פילאולוס, כיפת שייטל) ממשי לבן – חובש אותו האפיפיור
קובץ:Sagharvart.jpg|סאגארווארט – חובשים אותו כמרים בכירים בכנסייה הארמנית האפוסטולית
קובץ:Saturno Erzbischof.jpg|סאטורנו (קאפלו רומאנו) של כומר בכיר עם רקמות מעודנות מחוט זהב ובּוּיוֹ (Bouillon)
קובץ:Shtreimel.jpg|שטריימל – יהודים חסידיים חובשים אותו בשבתות וחגים
perrow="5">
קובץ:Barett Kurhessen Waldeck.jpg|בארט קורהסן-ואלדק – כמרים פרוטסטנטיים חובשים אותו יחד עם הגלימה בשירות מחוץ לכנסייה
קובץ:Tam Quang Mao.jpg|טאם קוואם מאו – חובשים אותו בקאודאיזם חשמנים מהמפלגה הכחולה
קובץ:PAN ZVA Hut mit den langen Ohren.jpg|פאן זְוָוה (כובע עם אוזניים ארוכות) – חובשים אותו בבודהיזם הטיבטי פנדיטים מאסכולת ניינגמה
קובץ:Imam Sarik.jpg|אימאם סאריק – חובשים אותו באסלאם מנהלי תפילה ואימאמים, בעיקר במצרים
קובץ:Rote Loafer Papst Benedikt.jpg|נעלי-בית אדומות, יוצרו על ידי סנדלר האפיפיור, אדריאנו סטפאנלי, נווארה – נועל אותם הוד קדושתו האפיפיור בנדיקטוס ה-XVI.


## קישורים חיצוניים

* 

* דף הבית של אוסף פיליפי
* מן העיתונות

קטגוריה:כיסויי ראש
קטגוריה:חבל הסאר
קטגוריה:אוספים
משולש סגול

שמאל|ממוזער|250px|טלאי משולש סגול
[שמאל|ממוזער|250px|משולש סגול על [לוחית זיכרון המציינת את רדיפתם של עדי יהוה במחנה הריכוז מאוטהאוזן]]
שמאל|ממוזער|100px|משולש סגול
**משולש סגול** הוא טלאי שצורתו משולש שווה-צלעות העומד על קודקודו וצבעו סגול, שהיווה תג אשר שימש לסימון אסירים במחנות ריכוז נאציים במלחמת העולם השנייה. הטלאי שימש לסימון אסירים מדת "תלמידי המקרא" (גרמנית: Bibelforscher), כפי שנודעו אז עדי יהוה, שמטעמי מצפון התנגדו לשירות בצבא. הם כונו לעיתים בלעג "ליצני השמיים" (גרמנית: Himmelskomiker). בזמן מלחמת העולם השנייה רצחו הנאצים כ-2,000 עדי יהוה, כ-250 על ידי הוצאה להורג.

תג זה ניתן גם לחברים מקבוצות האדוונטיסטים, הבפטיסטים והפציפיסטים שחיו בגרמניה, אך אלה היוו יחד פחות מאחוז אחד מנושאי הסימון. סימון הקבוצות באמצעות הטלאי הסגול ולבסוף השמדתן, נעשה כחלק מהתנגדות הנאצים לקבוצות מיעוט אשר פירשו מחדש את התנ"ך.

## קישורים חיצוניים

*US Holocaust Memorial Museum summary
*"Jehovah's Witnesses in Germany" University of Minnesota's Center for Holocaust and Genocide Studies
* "Jehovah's Witnesses in National Socialist concentration camps, 1933-45," by Johannes S. Wrobel, Religion, State and Society vol. 34, no. 2 (June 2006), 89-125
*Purple Triangles: A Story of Spiritual Resistance by Jolene Chu, originally published in *[[Judaism Today]]*, No. 12, Spring 1999
*Purple Triangle: An Untold Story of the Holocaust
*Sustained Through Terrible Trials by Éva Josefsson, *[[The Watchtower]]* June 1, 1998
*Jehovah's Witnesses: Courageous in the Face of Nazi Peril, *[[Awake!]]* July 8, 1998
*They Triumphed Over Persecution, *[[The Watchtower]]* March 1, 2003
*הם גברו על רדיפות *המצפה* 1 במרס ,2003
*ניצולי אושוויץ, וביניהם עדי־יהוה, מציינים 70 שנה לשחרור המחנה


## הערות שוליים

קטגוריה:אפליה דתית
קטגוריה:סימון אזרחים ואסירים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:טרמינולוגיה של מחנות ריכוז
נגוסיאן

**נֶגוֹסיאָן** (בצרפתית: **négociant**) הוא המונח הצרפתי לסוחר יין שאוסף את יבולם של כורמים או ייננים זעירים ומוכר את תוצרתם תחת שמו שלו.

נגוסיאנים רוכשים הכול מענבים, המשך בתירוש וכלה ביינות במצבים שונים של גימור. במקרה של ענבים או תירוש, הנגוסיאן מייצר בעצמו את היין. אם הוא רוכש יינות שכבר עברו תסיסה בבקבוקים, הוא יכול להמשיך ולישן את היין, לערבב אותו עם יינות אחרים או פשוט לשווק אותו כפי שהוא. הנגוסיאן מוכר את המוצר הסופי תחת שמו ולא תחת שמו של יצרן הענבים או היין המקורי.

חלק מהנגוסיאנים ידועים בשל סגנון יינותיהם.

נגוסיאנים, שגם נקראים סוחרי יינות, היו הכוח השולט במסחר היין עד לפני 25 שנה מסיבות שונות:
* היסטורית לבעלי הכרמים ויצרני היין לא הייתה כל גישה ישירה לצרכנים.
* היה יקר מדי למגדלים לרכוש מכלי סחיטה ומכונות בִּקבוק הנחוצים להפקת היין המוגמר. 
* היו אנשים שהייתה בבעלותם כמות קטנה של כרם יחידני בעל איכות גבוהה במיוחד (lieu-dit), פירוש הדבר היה שלמגדל הענבים הייתה לעיתים כמות יין בלתי מספקת על-מנת ליצור יין משל עצמו. לפי חוקי הירושה הצרפתיים, הבעלות על הכרמים התחלקה מחדש מדי דור עד שלצאצאים לא נותרה יותר מאשר שורה אחת של גפנים, שלא הייתה מספיקה כדי למלא חבית. מאחר שמחיריהם של אפלאסיוני פרימייר קרו הם בדרך-כלל גבוהים מאשר יינות מאזורים אחרים, יכול היה המגדל להרוויח כסף רב יותר אם ימכור את תוצרתו כפרימייר קרו, מאשר אם הוא יערבב אותה עם תוצרתו של אפלאסיון נחות יותר. 

נגוסיאנים רבים הם גם בעלי כרמים בעצמם. בבורגון למשל, נגוסיאנים כמו בּוּשָׁאר פֵּר א פילס ופייברלי הם מבעלי הכרמים הגדולים ביותר. דוגמאות ידועות בבורגון הם לואי ז'אדו, ז'וזף דרוהין, ונסן ז'יררדן, בבוז'ולה ז'ורז' דיבף ובעמק הרון גיגאל, ז'אן-לוק קולומבו וג'אבולה.

## קישורים חיצוניים

* ג'נסיס רובינסון (עורכת), "נגוסיאן", אנציקלופדיית אוקספורד ליין (מהדורה שנייה), הוצאת אוניברסיטת אוקספורד

קטגוריה:יין
קטגוריה:מקצועות המסחר
פסל הנפת חרמש

"**פסל הנפת חרמש**" (2002) הוא פסל מאת האמנית הישראלית אפרת נתן.

"פסל הנפת החרמש" מהווה חלק מעיסוקה של נתן, ילידת קיבוץ כפר רופין, בהווי הקיבוצי. הפסל מורכב מ-12 חרמשים המונחים זה על זה ויוצרים צורה של מעין מניפה. המבנה המעוגל מאזכר ייצוגים פוטוריסטים ואף מבנים סוציאליסטיים-סמליים כגון "מונומנט לאינטרנציונאל השלישי" (1919) או תוכנית המתאר של מושב נהלל.

יגאל צלמונה טען כי הפסל משלב בין אלמנטים סוציאליסטים אוטופיים, כגון החרמש וצורת המעגל, המאזכרת גם את ריקוד ה"הורה", לבין האנשה של המוות ומלאך המוות, שהחרמש מהווה את אחד מסמליו האיקונוגרפים. בנוסף, מאזכר צלמונה גם את "ריקוד המוות", בו מובלים המתים על ידי מלאך או שלד הנושא חרמש.

## קישורים חיצוניים
* פסל הנפת חרמש באתר מוזיאון ישראל
* פסל הנפת החרמש בכתב העת של בצלאל

## הערות שוליים

קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:פיסול ישראלי
קטגוריה:מוזיאון ישראל: פסלים
קטגוריה:הקיבוץ בתרבות ובאמנות
קטגוריה:יצירות משנת 2002
הליברטינז

שמאל|ממוזער|250px|פיט דוהרטי, סולן הלהקה (2007)
**הליברטינז** (באנגלית: **The Libertines**) היא להקת רוק בריטית שהוקמה בלונדון ב-1997 והייתה חלק ממהפכת הגראג' רוק והאינדי רוק של שנות ה-2000.

הלהקה הוקמה על ידי קארל בארט ופיט דוהרטי שצירפו אליהם את המתופף גרי פוואל והבסיסט ג'ון האסל, למרות שהצלחתם בהתחלה הייתה מוגבלת, הפופולריות שלהם צברה תאוצה לאחר אלבומם הראשון שיצא ב-2002, אלבום ממנו יצאו להיטים רבים. הביקורות היללו את הלהקה, ולמרות מכירות פושרות הלהקה זכתה ליותר פופולריות עם השנים, זאת הודות למגזיני המוזיקה בבריטניה שמשבחים את הלהקה. גם סגנון חייו הפרוע של פיט דוהרטי, והתמכרויותיו לסמים, פרסמו את הלהקה. בהמשך הלהקה הוציאה כמה סינגלים לרבות Don't Look Back into the Sun. תוך מספר שנים הלהקה התפרקה אך בשנת 2010 הוקמה מחדש.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
* 
* הדר גפני, הפרח האנגלי האחרון - סקירת קריירה של פיט דוהרטי, מגזין "מרפסת", 18 באפריל 2014
* הגר רבט, דיוקן האמן כאיש שביר - רשמים מההופעה של פיט דוהרטי, מגזין "מרפסת", 7 במאי 2014

קטגוריה:להקות אינדי בריטיות
קטגוריה:להקות רוק בריטיות
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1997
קטגוריה:אמני וירג'ין רקורדס
שבע הקערות

[שמאל|ממוזער|250px|[מלאך הנושא בידו את קערת זעם האל. ציור קיר משנת 1580, טירת פארץ, אוסטריה.]]
**שבע הקערות של זעם האל** הן סדרה של פורענויות או "מכות" המתרחשות בקץ הימים (האפוקליפסה) באמונה הנוצרית על פי ספר חזון יוחנן של הברית החדשה.

לאחר שנפתחים שבעת החותמות על ידי שה האל (המהווה אלגוריה לישו הנוצרי), ולאחר שתוקעים בשבעת השופרות ניתנים לשבעה מלאכים שבע קערות המלאות בזעם האל.

תוכן הקערות נשאר על החוטאים תומכי האנטיכריסט שנותרו בחיים לאחר כל הפורענויות שפקדו אותם במהלך פתיחת החותמות והתקיעה בשופרות.

## הפורענויות (ה"מכות")
### הקערה הראשונה

כאשר מרוקנת הקערה הראשונה, שחין פוגע בעורם של כל תומכי האנטיכריסט (הנושאים עליהם את מספר החיה).

### הקערה השנייה

ריקון הקערה השנייה אל הים מביא להפיכת הים לדם, ולמות כל החיים בים.

### הקערה השלישית

ריקון הקערה השלישית אל הנהרות מביא להפיכת נהרות ומעיינות לדם.

בעקבות ריקון הקערה אומר המלאך את תהילתו של האל:

### הקערה הרביעית

ריקון הקערה הרביעית על השמש גורם לשמש לצרוב את פני הארץ באש ולפגוע בבני האדם על הארץ, אך אלה לא חוזרים בתשובה בעקבות מכה זו.

### הקערה החמישית

ריקון הקערה החמישית על כס החיה מביא למכת חושך, אך תומכי האנטיכריסט לא חוזרים בתשובה וממשיכים לגדף את שם האל.

### הקערה השישית

ריקון הקערה השישית על נהר פרת מביא לייבוש הנהר. בעקבות זאת יוצאות מפיהם של "השילוש הבלתי קדוש" - החיה, התנין (הדרקון) ונביא השקר (האנטיכריסט) יוצאות רוחות טמאות, אשר אוספים את צבאות תומכיהם להילחם נגד תומכי האל בהר מגידו.

### הקערה השביעית

ריקון הקערה השביעית מביא לרעידת אדמה המחריבה את כל הערים על פני כדור הארץ, תזוזת כל ההרים וכל האיים, וברד כבד המחריב את פני כדור הארץ.
גם בעקבות מכה זו לא חוזרים החוטאים בתשובה.

## ראו גם
*שבעת החותמות
*שבעת השופרות

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ספר ההתגלות
קטגוריה:7 (מספר)
הארמייה התשיעית (ארצות הברית)

**הארמייה התשיעית של ארצות הברית** היא עוצבה של צבא ארצות הברית, שמפקדתה מוצבת באיטליה. היא ידועה בעיקר בזכות לחימתה במסגרת כוחות בעלות הברית במערב אירופה במלחמת העולם השנייה. מפקדה הראשון והיחיד אז היה לוטננט גנרל ויליאם סימפסון.

## היסטוריה
הארמייה הוקמה ב-15 באפריל 1944 בטקסס שבארצות הברית ונקראה בתחילה **הארמייה השמינית**. ב-22 במאי באותה שנה, לאחר שהגיעה מפקדתה לבריטניה, שונה שמה לארמייה התשיעית, על מנת שלא יחול בלבול בינה לבין הארמייה השמינית הבריטית.

הארמייה נועדה לקבל את הפיקוד על חלק מן הדיוויזיות האמריקניות שהוזרמו לצרפת לאחר הפלישה לנורמנדי והפריצה של בעלות הברית מנורמנדי אל צפון צרפת. הארמייה הפכה למבצעית ב-5 בספטמבר 1944 במסגרת קבוצת הארמיות ה-12. התפקיד הראשון שהוטל עליה היה הכנעת חיל המצב הגרמני שנותר בעיר הנמל ברסט שבברטאן, בעוד שהארמיות האמריקניות האחרות בצרפת (הראשונה והשלישית) התקדמו באותה עת מזרחה. בהמשך החודש, לאחר כניעת הגרמנים בברסט, יצאה הארמייה מזרחה ותפסה את מקומה בין הארמייה הראשונה מצפון לבין הארמייה השלישית מדרום. בחודש נובמבר הועברה הארמייה התשיעית צפונה, לאגפה של קבוצת הארמיות ה-12, כשהארמייה הראשונה מימינה ומשמאלה הארמייה הבריטית השנייה, שהשתייכה לקבוצת הארמיות ה-21. באותו חודש תקפה הארמייה התשיעית את קו ההגנה הגרמני על גבול בלגיה-גרמניה (קו זיגפריד) ובדצמבר החלה לתקוף את מערכי הגרמנים בסמוך לנהר הרואר (Roer). 

עם תחילת קרב הארדנים ב-16 בדצמבר 1944 נמצאה הארמייה בצפון בלגיה, מצפון לגזרת הפריצה הגרמנית בארדנים, בעוד שמפקדת קבוצת הארמיות ה-12 נמצאה מדרום לגזרת ההתקפה הגרמנית. על כן הועברה הארמייה ב-20 בדצמבר תחת פיקודה של קבוצת הארמיות ה-21 (ביחד עם הארמייה האמריקנית הראשונה). רבות מיחידות הארמייה התשיעית הועברו תחת פיקוד הארמייה הראשונה כדי לתגבר אותה בלחימתה נגד הגרמנים בקרב הארדנים, בעוד הארמייה התשיעית עוסקת בעיקר במגננה.

בפברואר ובמרץ 1945, לאחר סיום קרב הארדנים, תקפה הארמייה התשיעית אל תוך גרמניה במסגרת קבוצת הארמיות ה-21 והשתתפה במערכה על חבל הריין. ב-23 בפברואר חצתה הארמייה את נהר הרואר. עד ה-10 במרץ הגיעה הארמייה אל גדת נהר הריין לכל אורך גזרתה וב-20 במרץ היא החלה לצלוח אותו. לאחר הצליחה תקפה הארמייה מזרחה והיוותה את האגף הצפוני של תנועת המלקחיים האמריקנית, אשר כיתרה כ-300 אלף חיילים גרמנים בכיס הרוהר. ב-4 באפריל הועברה הארמייה חזרה לפיקודה של קבוצת הארמיות ה-12. אחד מן הקורפוסים שלה - הקורפוס ה-16 השתתף בחיסולו של כיס הרוהר, והאחרים הוסיפו להתקדם מזרחה, הגיעו אל נהר האלבה וחצו אותו. ב-15 באפריל נמצאה הארמייה 120 קילומטרים ממערב לברלין והייתה העוצבה הקרובה ביותר אליה של בעלות הברית המערביות. היא עמדה לפתוח בהתקפה קרקעית על מנת להגיע לעיר, אך נצטוותה לסגת לעברו המערבי של האלבה, בהתאם להסכמים שבין מנהיגי בעלות הברית. ב-2 במאי התייצבו כוחות הארמייה לאורך קו העצירה שנקבע מול הצבא האדום שבגזרתה. 

באפריל 1945 פעלו במסגרת הארמייה 13 דיוויזיות אמריקניות, מהן תשע דיוויזיות רגלים, שלוש דיוויזיות משוריינות ודיוויזיה מוטסת אחת (ה-17).

מפקדת הארמייה התשיעית הוחזרה לארצות הברית לאחר תום המלחמה ופורקה ב-10 באוקטובר 1945.

ב-2012 הוקמה מחדש כפיקוד כוחות הצבא בפיקוד אפריקה של ארצות הברית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

תשיעית
תשיעית
ארמייה התשיעית של ארצות הברית
לאוואל (קנדה)

**לאוואל** (בצרפתית: **Laval**) היא עיר בפרובינציית קוויבק בקנדה. זו העיר השלישית בגודלה בפרובינציה וה-13 בגודלה בקנדה, עם אוכלוסייה של 401,553 (נכון לשנת 2011).

ההתיישבות הראשונה במקום נעשתה בידי ישועים בשנת 1636. עד תחילת המאה ה-20 האזור היה מיושב בצורה כפרית. בתקופה זו נוסדו מספר רב של עיריות, עד שבשנת 1965 ממשלת קוויבק החליטה לאחד את כלל העיריות באי לעירייה אחת, ובכך נוסדה לאוואל.

## ערים תאומות
* 
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:קוויבק: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1965
דיסני ג'וניור

ערוץ **דיסני ג'וניור** (באנגלית: ****; בעבר נכתב בתור **Disney Junior**) הוא ערוץ טלוויזיה בבעלות חברת וולט דיסני, הערוץ החל לפעול בתחילת 2011. בערוץ משודרות סדרות ותוכניות שקהל היעד שלהן הוא ילדים בגילאים שנתיים עד 12 שנים. בישראל הערוץ החל את שידוריו ב-18 ביולי 2011 ב-yes וב-27 בנובמבר 2013 ב-HOT. הערוץ משודר בYes+, HOT ובסלקום TV+, וכן תכנים ממנו ב-VOD של שלוש החברות.

## הפקות מקוריות של ערוץ דיסני ג'וניור

## תוכניות נוספות בערוץ (שודרו בעבר ב[[זמן דיסני]] וב[[ג'טיקס]])
* אלאדין
* בת הים הקטנה
* אגדת טרזן
* טימון ופומבה
* 101 דלמטים: הסדרה
* לילו וסטיץ': הסדרה

## ראו גם
* חברת וולט דיסני
* ערוץ דיסני
* פלייהאוס דיסני

## קישורים חיצוניים

*  (באנגלית)

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ערוצי טלוויזיה ישראליים לילדים
קטגוריה:דיסני: ערוצים
כריסטופר טיי

**כריסטופר טיי** (באנגלית: **Christopher Tye**; סביבות 1505 - סביבות 1572) היה מלחין ונגן עוגב אנגלי, שלמד באוניברסיטת קיימברידג' ובשנת 1545 היה לדוקטור למוזיקה הן בקיימברידג' והן באוקספורד.

## חייו
טיי היה מדריך המקהלה של קתדרלת אילי מסביבות שנת 1543 ומשנת 1559 כיהן גם כנגן עוגב במקום. דף השער של "מעשי השליחים" מאת טיי (לונדון 1553) מתאר אותו כ"אחד מאצילי הקאפלה המכובדת ביותר של הוד מעלתו", וייתכן שהיה המורה למוזיקה של המלך אדוארד השישי, שתואר כמי שציטט את אביו, הנרי השמיני שאמר, כי לאנגליה יש רק אל אחד, אמת אחת ודוקטור אחד לאמנות המוזיקה, הלא הוא דוקטור טיי, הנערץ על שליטתו בהרמוניה של המוזיקה.

טיי נשאר באלי בתקופת שלטונה של המלכה הקתולית מרי, על אף העדפתו הברורה לפרוטסטנטיות. ב-1560 או 1561 התפטר ממשרתו באלי, שם החליף אותו בתפקידו רוברט וייט (שאף נשא לאישה את בתו), התקדש לכנסייה והיה לרקטור של דודינגטון אשר במחוז קיימברידג'. הוא מת ב-1572 או 1573, עדיין פעיל כנראה בתקופת שלטונה של אליזבת, כדברי אנתוני ווד:

המוזיקה של טיי לכנסייה הקתולית כוללת מזמורי תפילה ומיסות - ידועה בעיקר מיסה המבוססת על השיר "רוח המערב" (המהווה בסיס גם למיסות מאת ג'ון טאוורנר וג'ון שפארד). עוד חיבר יצירות באנגלית לכנסייה האנגליקנית, בהן מוזיקה לטקסי תפילה ומזמורים, ויצירות להרכבי ויולים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מלחינים אנגלים
קטגוריה:נגני עוגב אנגלים
קטגוריה:ילידי 1505
קטגוריה:נפטרים ב-1572
ילנה (סרט, 2011)

**ילנה** (ברוסית: **Елена**) הוא סרט דרמה רוסי בבימויו של אנדריי זוויאגינצב.

הסרט ילנה הוא זוכה פרס העיבוד התסריטאי הטוב ביותר של פסטיבל סאנדנס, וזכה גם בפרס מיוחד בפסטיבל קאן 2011, ובפרסים בפסטיבלי הסרטים של גנט בבלגיה ודרבן.

## עלילת הסרט
ילנה וולדימיר - זוג מבוגר. הם שייכים לשכבות חברתיות שונות בחברה: הוא עשיר, היא לא. לכל אחד מהם יש ילדים מנישואים קודמים: לילנה - בנה, סרגיי, שמתמודד עם קשיים, לוולדימיר - הבת יקתרינה. אחרי שוולדימיר מאושפז בבית החולים עקב התקף לב, הוא מסרב לבקשתה של ילנה לסיוע כלכלי למשפחתו של סרגיי והיא מחליטה שכדי לקבל את כל הונו לאחר מותו, היא תצטרך להעלים את בתו יקתרינה. לבסוף ילנה הורגת את ולדימיר ושורפת את הטיוטות הראשונות של צוואתו. בהיעדר תיעוד הכסף מתחלק בין ילנה ליקתרינה ומכאן אילך מתפתחת מערכת יחסים בין האם לבת החורגת.

## קישורים חיצוניים

*  ילנה באתר film.ru 

קטגוריה:סרטי 2011
קטגוריה:סרטי דרמה רוסיים
אבנר אברהמי

**אבנר אברהמי** (נולד ב-22 ביולי 1953) הוא עיתונאי, עורך ומעצב. ערך את מוספי "הארץ", "מעריב" ו"אודיסאה". הוא שותף מייסד ב-Spotad.

## ביוגרפיה
למד באקדמיה לאמנות ועיצוב "בצלאל" בירושלים, במחלקה לעיצוב גרפי (סיים ב-1981). עבד כעורך בקול ישראל, בשבועון "כותרת ראשית" ובעיתונים "מעריב" ו"הארץ" בתפקידי עריכה, כתיבה ועיצוב. בין היתר ערך את מוספי סוף השבוע של "הארץ" (עם אהוד אשרי) ושל מעריב. כמו כן חיבר עם אפרים סידון שני ספרי קומיקס, "לחיות מהתנ"ך" א' ו-ב' (הוצאת "כתר"), ועם דודו גבע את המדור "הדרך אל האושר" ב"מעריב".

בין 2002 ל-2012 פרסם, עם אשתו הצלמת רלי אברהמי, את המדור "מצב משפחתי" במוסף "הארץ", שהציג מאות משפחות מכל רחבי הארץ באמצעות צילום וריאיון. המדור יצא לאור כאלבום ב-2010 ("מצב משפחתי", הוצאת "קרפד-מודן") והוצג בתערוכה במוזיאון ארץ ישראל (אצרה גלי גור זאב). אחר כך עבר המדור ל"מעריב".

ב-2005 ייסד עם אבי שקד ועם אייל ריבלין את חברת "שוונג" ליצירת תקצירים של "כל מה שנכתב בתחום הספרות והמחקר המדעי". מ-2011 שותף עם שגיב בן שאול בחברת "ספוטאד", שהחלה את דרכה בפיתוח מערכת שמדביקה בולים אינטראקטיביים להודעות דוא"ל ובהמשך, מ-2013, מפתחת פלטפורמה ליצירת קמפיינים פרסומיים ברשתות הסלולר. ב-2018, בשם א.א. אונגר (A.A Unger), יצר אברהמי את "הפסיכולוג השולחני" (Desk Therapist) – פסל שמהנהן בתגובה לכל תזוזה, המדמה לפסיכולוג שמגיב בחיוב לדברי המטופל שלו.

## לקריאה נוספת
* רלי ואבנר אברהמי, **מצב משפחתי**, הוצאת "קרפד" ומודן הוצאה לאור, 2010
* 

## קישורים חיצוניים

* אתר הבית של שוונג
* 
* 
* 
*
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מעצבים ישראלים
קטגוריה:סגל הארץ
קטגוריה:סגל מעריב
קטגוריה:סגל כותרת ראשית
קטגוריה:בוגרי תיכון טשרניחובסקי
קטגוריה:בוגרי בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1953
רלי אברהמי

**רֵלי אברהמי** (נולדה בבאר שבע ב-3 בפברואר 1960) היא צלמת עיתונות ישראלית.

## ביוגרפיה
בין השנים 1984–1986 למדה צילום במכללת הדסה בירושלים ומ-1986 עסקה בצילום דיוקנים בעיתונות הישראלית, בעיקר במוסף "סופשבוע" של "מעריב" ובמוסף "הארץ" (בין השנים 2002–2011). בשנת 2011 חזרה למעריב. משנת 2000 מרצה לצילום במכללת הדסה. שי גולדן אמר אודותיה בראיון באוגוסט 2011: "רלי אברהמי היא אחת מצלמות העיתונות והמגזין החשובות והטובות ביותר."

משנת 2002 פרסמה יחד עם בעלה, העיתונאי והמעצב אבנר אברהמי, את המדור הפופולרי "מצב משפחתי" במוסף "הארץ", שהציג משפחות ברחבי הארץ באמצעות צילום וראיון מובנה משאלות קבועות.

במהלך השנים הציגה מספר תערוכות צילומים בישראל ובחו"ל, זוכת פרס ליאון קונסטנטינר לצילום, מוזיאון תל אביב לשנת 2004 ופרס אנריקה קבלין למפעל חיים בתחום הצילום מטעם מוזיאון ישראל לשנת 2014.

## תערוכות
2010 - "Family files" - המוזיאון היהודי במינכן
2010 - "בטבעת זו" - בית התפוצות בתל אביב
2009 - "יומן" - תערוכת יחיד בגלריית החוג לצילום במכללת הדסה בירושלים
2008 - "49th October salon", בלגרד + זכייה בפרס
2005 - "Menier Gallery, "Conflicted, לונדון
2005 - "Martin Gropious-Bau, "Die Neuen Hebraer, ברלין
2004 - "מוכרי הפרחים", תערוכת יחיד, זוכת פרס לאון קונסטנטינר לצילום, מוזיאון תל אביב
1994 - "Bamot" המוזיאון היהודי, וינה
1993 - "קבוצות עובדים בפרובאנס" - קמרה אובסקורה, תל אביב
1992 - "תל אביב תיעוד זמני", מוזיאון תל אביב

## לקריאה נוספת
* רלי ואבנר אברהמי, **מצב משפחתי**, הוצאת "קרפד" ומודן הוצאה לאור, 2010
* גיל חובב, **אוכל של סבתא** (צילומי מנות - איתיאל ציון ; צילומי דיוקן - רלי אברהמי), הוצאת "קרפד" ומודן הוצאה לאור, 2008

## קישורים חיצוניים

* 
* קורות חיים ורשימת תערוכות
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:צלמי עיתונות ישראלים
קטגוריה:סגל הארץ
קטגוריה:סגל מעריב
קטגוריה:זוכי פרס קונסטנטינר
קטגוריה:זוכי פרס אנריקה קבלין
קטגוריה:בוגרות המכללה האקדמית הדסה ירושלים
קטגוריה:בוגרי המכללה האקדמית הדסה ירושלים
קטגוריה:צלמות ישראליות
קטגוריה:צלמים ישראלים
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:צלמי דיוקן
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1960
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960
פהו

**פֶהוּ** (באנגלית עתיקה, נהגה כשה"פ" רפה) הנכתבת **ᚠ** או **פה** (בנורדית עתיקה) היא רונה המייצגת את הצליל "פ" רפה (f) באלפבית פות'רק מאוחר. משמעות הרונה "עושר". משמעותה המקורית הייתה "בקר" או "צאן" רב.

הרונה מסמלת את האל פריי מהמיתולוגיה הנורדית.

צורתה של הרונה פהו מהווה התפתחות של האות 14px מהאלפבית האטרוסקי אשר התפתח מהוו באלפבית הפיניקי (14px|w), בדומה לאות היוונית דיגמא (Ϝ).

האות מקבילה לאות פייהו (f) באלפבית הגותי.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:רונות
המוזיאון לאדריכלות הרוסית ע"ש שצ'וסב

**המוזיאון לאדריכלות הרוסית ע"ש שצ'וסב** (ברוסית: **Музей архитектуры имени А. В. Щусева**) הוא מוזיאון לאומי במוסקבה, המוקדש לאדריכלות הרוסית, ומהווה מרכז מחקר ללימוד ולקידום המורשת האדריכלית והעירונית של רוסיה. המוזיאון נוסד בשנת 1934, ונקרא על שמו של האדריכל הסובייטי הרוסי אלכסיי שצ'וסב, שתכנן מבנים בולטים רבים בתקופה הסובייטית. האוספים שבמוזיאון כוללים למעלה ממיליון פריטים.

בעבר, הפעילות העיקרית של המוזיאון הייתה מחקר, איסוף, קידום ושיקום של מונומנטים. בעשור האחרון, מארגן המוזיאון תערוכות ופעילויות מסחריות נוספות. המוזיאון כולל ספרייה, ארכיון מדעי, וסדנאות שיקום ושיחזור אדריכלי.

## מוצגים במוזיאון

תמונה:1867 Moscow BW big 11.jpg|תמונה של מוסקבה בשנת 1867
תמונה:Colosseum model01.jpg|דגם של הקולוסיאום ברומא
תמונה:Red Gate - model.jpg|דגם של שער הניצחון האדום במוסקבה
תמונה:Model tsarskoe selo.jpg|דגם של ארמון צרצקו סלו


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קצרמר רוסיה
קטגוריה:מוזיאונים להיסטוריה
רוסיה
קטגוריה:מוסקבה: מוזיאונים
קטגוריה:מוזיאוני עיצוב
קטגוריה:מוזיאונים לאדריכלות
פרס ליאון קונסטנטינר

**פרס ליאון קונסטנטינר** (באנגלית: **The Constantiner Photography Award for an Israeli Artist**) הוא פרס לצילום אמנותי המוענק מדי שנה על ידי מוזיאון תל אביב לצלם ישראלי אחד או יותר מאז שנת 1999. הזוכה מקבל סך 5,000 דולר אמריקאי, תערוכה מיצירותיו מוצגת במוזיאון והמוזיאון רוכש לפחות יצירה אחת משלו לאוסף הצילום הקבוע. הפרס מוענק בכנס הנאמנים הבינלאומי של המוזיאון. בחבר השופטים של הפרס יושבים התורם ליאון קונסטנטינר, מנכ"ל המוזיאון (בשנת 2022 מכהנת טניה כהן־עוזיאלי) ואוצרת הצילום במוזיאון (בשנת 2022 מכהנת רז סמירה).

בין הזוכים:
* פסי גירש (1999)
* דליה אמוץ, שמחה שירמן, אורי גרשט (2000)
* ברי פרידלנדר, חנה סהר (2001)
* לי ינור, גליה גור זאב (2002)
* עדי נס (2003)
* רלי אברהמי (2004)
* פבל וולברג, ליאורה לאור ויגאל שם טוב (2005)
* רועי קופר (2006)
* מיכל חלבין (2007)
* נעמי לשם (2008)
* נעמי לשם (2009)
* שרון יערי (2010)
*עילית אזולאי (2011)
*ליאת אלבלינג (2011)
*אסף שחם (2012)
*גלעד אופיר (2013)

## הערות שוליים

*
ליאון קונסטנטינר
ליאון קונסטנטינר
ליאון קונסטנטינר
השיבה (סרט, 2003)

**השיבה** (ברוסית: **Возвращение**) הוא סרט דרמה רוסי בבימויו של אנדריי זוויאגינצב שזכה בפרס אריה הזהב של פסטיבל ונציה ב-2003. כמו כן הוא זכה בפרס ניקה כסרט הרוסי הטוב ביותר של השנה.

צילומי הסרט התרחשו באגם לדוגה ובמפרץ הפיני, ובו כיכבו קונסטנטין לברוננקו, איוואן דוברונראבוב ולדימיר גארין (שנהרג חודשיים לפני שהתקיימה בכורת הסרט). אף שמידע על תקציב הסרט לא פורסם, הבמאי והמפיק ציינו שהוא היה פחות מ-500,000 דולר.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:סרטי 2003
קטגוריה:סרטי דרמה רוסיים