open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
שרוליק

שמאל|ממוזער|250px|בקמפיין לעידוד פרי ישראלי. הסמל האליפטי (ימין) סימל במשך תקופה ארוכה תוצרת ישראלית בשווקים. על רוב תוצרת הארץ מופיע סמל בצורת כובע טמבל בצבעים כחול ולבן.
**שְׂרוּלִיק**, ובכתיב המקורי **ישראליק** (ההגייה זהה; זהו שם חיבה אשכנזי לשם "ישראל"), הוא דמות מצוירת המסמלת את מדינת ישראל, פרי יצירתו של הקריקטוריסט והמאייר דוֹש (קָרִיאֵל גַרדוֹש), ניצול השואה שעלה לישראל מהונגריה, אשר הופיעה במשך שנים רבות בקריקטורות שפרסם ב"מעריב".

## תכונותיו של שרוליק
שרוליק מתואר בדרך כלל כנער צעיר עם כובע טמבל וסנדלים תנ"כיים, הלבוש במכנסי חאקי קצרים. שרוליק הוא ציוני חלוצי ונמרץ, אוהב הארץ והאדמה. חקלאי אמיץ, אשר בעת הצורך "עולה על מדים" ויוצא להגן על מדינת ישראל כאשר הוא חמוש בעוזי.

רבים ציינו את היותו של שרוליק אנטיתזה לקריקטורות האנטישמיות שהופיעו בדר שטירמר ובעיתונים אירופאים וערביים. כנגד הסטריאוטיפ של היהודי החלש והנלעג שהפיץ יוזף גבלס, עיצב דוש - ניצול השואה - דמות של יהודי גאה ואמיץ.
שמאל|מסגרת|שרוליק מגויס

בהספד במלאת שנה למותו של דוש, כתב שלום רוזנפלד במעריב על הרקע להיווצרות דמותו של שרוליק:

## יצירת הדמות
הדמות צוירה והופיעה לראשונה בשבועון "העולם הזה", בשנת 1950, בצורה שונה מזו המוכרת כיום. ב-1951 פרסם דוש את הדמות בצורתה המוכרת. דוש צייר את שרוליק הן בקריקטורות על ענייני השעה עבור מעריב והן עבור "ספיישלים" למיניהם וחגיגות למדינה הצעירה. בעתות מלחמה, שרוליק "עלה על מדים" והתגייס להעלאת המורל הלאומי.

יוסף לפיד, עמיתו של דוש במערכת "מעריב", אמר כי שרוליק מסמל את ישראל כשם שמריאן היא סמלה של צרפת ודוד סם מסמל את ארצות הברית.
[ממוזער|250x250 פיקסלים|[פסל חי בדמותו של שרוליק, פסטיבל אופקים לתיאטרון רחוב בנגב]]
בספרו "מה קרה", שיצא לאור בשנת 1964, מספר דוש על לבטיו באשר להתבגרותו של שרוליק:

## קישורים חיצוניים
* שרוליק של דוש, האתר הרשמי
* 
*

## הערות שוליים

קטגוריה:האנשת מדינות
קטגוריה:ישראל: תרבות
קטגוריה:קריקטורה בישראל
קטגוריה:דמויות מתוך קומיקס ישראלי
קטגוריה:ישראל: סמלים לאומיים
פרנסיס סקוט קי

**פרנסיס סקוט קי** (באנגלית: **Francis Scott Key**; 1 באוגוסט 1779 – 11 בינואר 1843) היה עורך דין ומשורר חובב אמריקני שכתב שיר שחלק ממנו הפך להמנונה של ארצות הברית.

## ביוגרפיה
במהלך מלחמת 1812 עוכב קי בספינה בריטית במהלך הקרב על מצודת פורט מקהנרי בנמל בולטימור במרילנד. כאשר ראה את דגל ארצות הברית עדיין מתנופף מעל המצודה בבוקר קיבל השראה לכתוב שיר החוגג את הניצחון האמריקני. השיר שלו, "ההגנה על מצודת מקהנרי" זכה מאוחר יותר לתוספת של לחן קיים מן השיר "לאנקראון שבשמיים" מאת המלחין האנגלי ג'ון סטפורד סמית, והשילוב נודע בשם "הדגל זרוע הכוכבים". השיר אומץ כהמנון האמריקני בשנת 1931.

בשנת 1832 היה קי פרקליטו של סם יוסטון, שנשפט באשמת תקיפת חבר קונגרס. בשנת 1835 היה התובע במשפטו של ריצ'רד לורנס, שניסה להתנקש בחייו של הנשיא אנדרו ג'קסון.

קי נפטר ב-11 בינואר 1843 בבולטימור. תחילה בתו קברה אותו בבולטימור בקריפטה של חמיה, ג'ון איגר הווארד, אך ב-1866 גופתו הועברה לחלקת הקבר של משפחת קי בבית הקברות מאונט אוליבט בעיר פרדריק.

קי הונצח במספר אופנים ברחבי ארצות הברית ובעיקר במדינת מרילנד בה התגורר רוב חייו. אחד המקומות בהם הונצח שמו הוא גשר פרנסיס סקוט קי בבולטימור, שקרס ב-2024.

## הערות שוליים

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מרילנד
קטגוריה:משוררים אמריקאים
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:בוגרי מכללת סנט ג'ון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1779
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1843
לונה 2

**לונה 2** (ברוסית: **Луна-2**) הייתה הגשושית הסובייטית השנייה בתוכנית לונה אשר נשלחה לעבר הירח, והעצם הראשון מעשה ידי אדם אשר פגע בגרם שמימי אחר.

## רקע ומאפיינים
הגשושית לונה 1 ושלוש הגשושיות 1958B, 1958A ו-1958C שקדמו לה בתוכנית לונה וניסיון השיגור שלהן נכשל, היו חלק מסדרת ה-Ye-1 של גשושיות בעלות מסה של 156 קילוגרם. משימות קודמות שנכשלו לא זכו להכרה פומבית, ונותרו ללא שם רשמי, כך שההתייחסות אליהן היא לפי שנת השיגור ולפי מספר ניסיון השיגור באותה השנה. הגשושית הראשונה (1958A) התפוצצה בניסיון השיגור ב-23 בספטמבר 1958. שני שיגורים נוספים (1958B ו-1958C), ב-11 באוקטובר 1958 וב-4 בדצמבר 1958, כשלו גם הם. ניסיון השיגור של לונה 1 היה הניסיון הרביעי לשיגור גשושית במסגרת התוכנית, וההצלחה החלקית הראשונה של התוכנית. הניסיון התקיים ב-2 בינואר 1959 והגשושית החטיאה את הירח ב-5,965 קילומטרים.

בין לונה 1 לבין לונה 2 הפרידה משימה אחת שניסיון השיגור שלה ב-18 ביוני 1959 נכשל. השיגור של לונה 2 היה הניסיון השישי של ברית המועצות לשגר גשושית לירח. לונה 2 הייתה דומה בעיצובה ללונה 1, גשושית בעלת גוף כדורי עם אנטנות בולטות. גם המכשור של הגשושית היה דומה גם ל-Luna 1, וכלל מונה גייגר, מונה נצנוצים, מגנטומטר, מאתר מיקרו־מטאוריטים ומלכודת יונים. גוף הגשושית לא כלל מערכות הנעה.

## שיגורה ותוצאות משימתה
הגשושית שוגרה ב־13 בספטמבר 1959 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן. באותו יום שחרר רכב החלל ענן נתרן מתכתי כתום שסייע באיתור הגשושית, ופעל כניסיון לבדוק את התנהגות הגז בחלל. אחרי 33 וחצי שעות טיסה חדלה קבלת אותות הרדיו מלונה 2, עדות לפגיעתה בפני הירח. כחצי שעה לאחר מכן פגע בפני הירח גם חלק מהמרקיע. המשימה אישרה את ההשערה שלירח אין שדה מגנטי ממשי, ולא נמצאה עדות לחגורת קרינה סביבו.

טרם הפגיעה, היא שחררה שני מקבצים כדוריים של דסקיות־מתכת מחומשות עליהן נחרט תאריך השיגור באותיות קריליות, והם בתורם פיזרו אותן לכל עבר. הגשושית לא זיהתה קרינה או חגורות מגנטיות סביב הירח.

הגשושית פגעה בפני הירח בים הגשמים, בין המכתשים ארכימדס ואוטוליקוס, בקו רוחב של כ־30 מעלות צפון, ובקו אורך של 0 מעלות במורד מכתש אוטוליקוס, ממזרח לים הרוגע.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:גשושיות סובייטיות
קטגוריה:תוכנית לונה
קטגוריה:1959 בברית המועצות
ארמון סנט ג'יימס

[ממוזער|שמאל|חייל בכניסת הארמון הפונה אל [המאל]]
**ארמון סנט ג'יימס** (באנגלית: **St. James's Palace**) הוא אחד הארמונות העתיקים ביותר בלונדון שבאנגליה. הארמון נמצא בקרבת המאל, צפונית לפארק סנט ג'יימס.

## היסטוריה של הארמון
בניית הארמון הוזמנה בשנת 1530 על ידי המלך הנרי השמיני, במקום שבו עמד קודם לכן בית חולים למצורעים הקרוי על שמו של ג'יימס הקדוש, ועל שמו נקרא הארמון והפארק הסמוך. הארמון נבנה מלבנים אדומות, בסגנון טיודור, סביב ארבע חצרות פנימיות. הוא הפך לבית המגורים העיקרי של בית המלוכה האנגלי, ולמרכז האדמיניסטרטיבי של משפחת המלוכה, בשנת 1698, אז נהרס בשריפה ארמון וייטהול. המלכה מרי הראשונה נקברה בקפלת הארמון. 

בתקופת שלטונו של אוליבר קרומוול שימש הארמון למגורי חיילים. לאחר השבת המלוכה שופץ הארמון על ידי המלך צ'ארלס השני שבנה את פארק סנט ג'יימס.

הארמון ניזוק בשריפה בשנת 1809. מן הארמון המקורי נותר רק בית השער המקורי הטיודורי. בשל השריפה ובזמן השיפוצים עבר המלך ג'ורג' השלישי לבית בקינגהאם שהפך מאוחר יותר לארמון בקינגהאם.
משפחת המלוכה נשארה לגור בארמון בקינגהאם, וארמון סנט ג'יימס משמש בעיקר לאירועים רשמיים כגון קבלות פנים.

בשנת 1837 הכריזה המלכה ויקטוריה רשמית על מגוריה בבקינגהאם, וסיימה את מעמדו של ארמון סנט ג'יימס כמקום המגורים הרשמי, אולם הוא עדיין משמש מרכז אדמיניסטרטיבי רשמי - שגרירים זרים לבריטניה מגישים את כתב ההאמנה שלהם לחצר סנט ג'יימס, על אף שבפועל נעשה הדבר בארמון בקינגהאם.

בינואר 1939 כינסה הממשלה הבריטית בארמון זה את ועידת השולחן העגול. הארמון נפגע בתקופת הבליץ במלחמת העולם השנייה. כיום מתגוררות בארמון הנסיכה אן והנסיכה אלכסנדרה מקנט. קפלת המלך הסמוכה לארמון נבנתה על ידי האדריכל איניגו ג'ונס, והיא פתוחה לקהל.

## קישורים חיצוניים

* 

סנט ג'יימס, ארמון
קטגוריה:וסטמינסטר: מבנים
קטגוריה:מבנים שנפגעו במהלך הבליץ
קטגוריה:לונדון: מבנים רשומים דרגה I
אנטארס

**אנטארס** או **α בעקרב** הוא הכוכב הבהיר ביותר בקבוצת עקרב, ואחד הכוכבים הבהירים ביותר בשמי הלילה. יחד עם אלדברן, ספיקה ורגולוס הוא אחד מארבעת הכוכבים הבהירים במישור המילקה. אלדברן, הדומה לו בצבעו, שוכן כמעט בדיוק בכיוון ההפוך ממנו בגלגל המזלות. אנטארס נמצא בבועה המקומית על זרוע אוריון שבשביל החלב.

בשנת 2017 היה לכוכב הראשון (מלבד השמש) אשר הופקו אודותיו תמונות מפורטות.

## מאפיינים
[ימין|ממוזער|250px|השוואת גדלים בין השמש, [ארקטורוס ואנטארס]]
אנטארס הוא על-ענק אדום מטיפוס ספקטרלי M1.5, שנמצא בשלב האחרון של חייו. כתוצאה מסיום היתוך המימן והמעבר להתכת הליום ליסודות כבדים יותר, הכוכב התנפח וקוטרו קרוב ל-4 יחידות אסטרונומיות - יותר מהמרחק בין השמש שלנו למאדים, אך צפיפותו נמוכה מאוד. באור נראה, הכוכב מאיר בעוצמה גדולה פי 10,000 מהשמש, אך אם כוללים גם את התחום התת-אדום, שבו נמצאת רוב הקרינה של הכוכב, עוצמת ההארה שלו היא פי 60,000 מהשמש. בהירות הכוכב משתנה באופן לא סדיר בין דרגות 0.9 ו-1.2 על פני מספר שנים. עם מסה של מעל 15 מסות שמש הכוכב צפוי להפוך לסופרנובה תוך מיליון שנים לכל היותר.

### אנטארס B
לאנטארס יש בן זוג עמום - אנטארס B. זהו כוכב הסדרה הראשית מטיפוס B2.5, שמסתו 7-8 מסות שמש ועוצמת ההארה שלו היא פי 170 מהשמש. זוג הכוכבים מקיפים זה את זה במרחק של כ-550 יחידות אסטרונומיות בזמן הקפה של כ-880 שנים. בשל הבדל הבהירות הגדול קשה מאוד להבחין באנטארס B, גם באמצעות טלסקופים גדולים. עם זאת, ניתן לצפות בו בעין בלתי מזוינת למשך כמה שניות בעת ליקוי ירח, כשאנטארס עצמו מוסתר על ידי הירח. כך נתגלה הכוכב ב-13 באפריל 1819. אף על פי שזהו כוכב הסדרה הראשית כחול, הוא נראה בתצפיות ירקרק בשל ניגוד הצבעים עם הענק האדום.

## אנטארס בתרבות
מקור שמו של אנטארס הוא במיתולוגיה היוונית. ανταρης פירושו "כנגד ארס (מאדים)", שכן צבעו האדמדם הזכיר לקדמונים את מאדים. צבע ייחודי זה הפך את הכוכב למקור עניין לקבוצות שונות במהלך ההיסטוריה: מקדשים מצריים קדומים רבים נבנו כך שאורו של אנטארס יאיר דרך פתח בגג וישמש בטקסים פולחניים. אנטארס היה גם אחד מארבעת "הכוכבים המלכותיים" של הפרסים הקדמונים, בסביבות שנת 3000 לפנה"ס.

בשנת 1971, נאס"א קראה למודול הירח של אפולו 14 על שם אנטארס.
אחת משמונה ספינות התובלה המהירות של חיל הנחתים האמריקאי (T-AKR 294) נקראת "אנטארס" גם היא.

במשחק המחשב Master of Orion II, שוכני הכוכב אנטארס הם חייזרים רבי עוצמה ומרושעים הפולשים באופן אקראי למערכות כוכבים אחרות.

## תצפית
הזמן הטוב ביותר לצפות באנטארס הוא בסביבות ה-31 במאי. אז הכוכב נמצא "במנוגד" לשמש, וזורח במשך כל הלילה. למשך כשבועיים-שלושה בסביבות ה-30 בנובמבר אנטארס אינו נראה כלל בשל זוהר השמש, תקופה זו ארוכה יותר בחצי הכדור הצפוני משום שאנטארס נוטה מספר מעלות דרומה ממישור המילקה. בשל קרבתו למישור המלקה מוסתר אנטארס לעיתים על ידי הירח ולעיתים רחוקות על ידי נוגה.

כמעלה וחצי ממערב לאנטארס נמצא הצביר הכדורי M4 שקל למוצאו באמצעות משקפת או אפילו ללא ציוד עזר בתנאי תצפית מיטביים.

## קישורים חיצוניים

* דף באתר APOD של נאס"א המציג את תמונת הכוכב ומידע נוסף (אנגלית) 
* אנטארס באתר של ג'ים קלר
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:על-ענקים מסוג M
קטגוריה:כוכבי הסדרה הראשית מסוג B
קטגוריה:כוכבים כפולים
קטגוריה:משתנים לא סדירים איטיים
קטגוריה:קבוצת הכוכבים עקרב
קטגוריה:כוכבים בהירים
חצר סנט ג'יימס

ממוזער|הכניסה הראשית לארמון סנט ג'יימס
**חצר סנט ג'יימס** (באנגלית: **Court of St. James's**) הוא כינויו של בית המלוכה של בריטניה.

מיקום בית המלוכה הוא במקום שבו נמצא בפועל המלך, כלומר חצר המלוכה נמצאת בכל רגע נתון במקום שבו נמצא המלך צ'ארלס השלישי. מקום זה עשוי להיות ארמון בקינגהאם, טירת וינדזור (בעיקר בחג הפסחא), ארמון הולירוד (בעיקר בחג המולד) וטירת בלמורל (בעיקר בקיץ).

שגרירים זרים הבאים להציג את כתב האמנתם למלך באים באופן רשמי ל"חצר סנט ג'יימס".
לעומתם נציגים של חבר העמים הבריטי מואמנים ל"ממלכה המאוחדת" ולא לבית המלוכה.

## מקור הכינוי
מקור הכינוי בתקופה שבה התגוררה משפחת המלוכה בארמון סנט ג'יימס (בין השנים 1702–1837) ובו היה המרכז האדמיניסטרטיבי של הממלכה.

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:המלוכה הבריטית
פטוסקופיה

**פטוסקופיה** (**Fetoscopy**) או **דיקור חבל הטבור** היא בדיקה מתוך מגוון בדיקות רפואיות הנערכת במהלך ההריון, ובה נוטלים דגימת דם מהעובר ומבצעים בדיקת דם של העובר. 

במהלכה של הבדיקה מחדירים מחט חלולה, שבראשה מצוי התקן אנדוסקופי עם מקור אור, דרך בטן האם, כדי לאפשר לרופא לצפות בעובר - זאת לאחר קביעת מקומו של העובר ברחם לאחר בדיקת אולטרה סאונד. 

באמצעות ההתקן שבראש המחט נוטלים בדגימת דם מן העובר, ברך כלל מחבל הטבור, לבדיקה במעבדה. 

נוהגים להשתמש בפטוסקופיה בעיקר כאשר קיים חשד למומים או למחלות של העובר, הניתנים לאימות רק בבדיקת דם, למשל כאשר שני ההורים חולים בתלסמיה בצורתה המתונה, ולכן קיימת האפשרות שתינוקם יחלה במחלה בצורתה הקשה.

הבדיקה, שיש בה סיכון, מתבצעת רק במקרה שההורים מצהירים על נכונותם להפסיק את ההריון במקרה שתתגלה המחלה בתינוקם.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בדיקות במהלך ההיריון
יעקב בן חלפי

**יעקב בן חַלְפַי** או **יעקב הקטן** (ביוונית: **Ἰάκωβος ὁ μικρός**; או **יעקב הצעיר**) הוא אחד משנים עשר השליחים של ישו. היה אחיו של מתי. שם אמו מריה. הוא מכונה "הקטן" כדי להבדילו מהשליח יעקב בן זבדי, המכונה "הגדול". המידע עליו בברית החדשה קלוש. בכנסייה הקתולית הוא נחשב לקדוש.

בנצרות המערבית, עוד מימיו של הירונימוס (סביב 400 לספירה), מקובל לזהות את יעקב הקטן עם יעקב אחי ישו. זיהוי זה מבוסס על הבנה מילולית של הפסוק באיגרת אל הגלטיים א' 19: "וְאַחֵר מִן־הַשְׁלִיחִים לֹא־רָאִיתִי זוּלָתִי אֶת־יַעֲקֹב אֲחִי אֲדֹנֵינוּ". בנצרות המזרחית מבדילים בין שני האנשים, וכך גם דעתם של החוקרים המודרניים.

יום חגו חל בכנסייה הקתולית ב-1 במאי, ובכנסיות המזרחיות ב-9 באוקטובר.

על שמו קרוי ארמון סנט ג'יימס.

יש הטוענים כי זהו יעקב איש כפר סכניא המוזכר כתלמיד ישו הנוצרי בתלמוד.

## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* St. James the Less, מאמר באנציקלופדיה הקתולית, שמנסה לנמק את הזיהוי של יעקב הקטן עם יעקב אחי ישו.

## הערות שוליים

קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:שנים עשר השליחים
קטגוריה:נוצרים בארץ ישראל
נדירות וסת

**נדירות וסת** (**Oligomenorrhoea**) פירושה פחות מחזורי וסת מן המספר התקין (שהוא 11 עד 13 בשנה), אולם מחזורי הווסת עצמם תקינים ובדרך כלל קודם להם ביוץ תקין לחלוטין.

נדירות וסת מופיעה בעיקר, בתור התפתחות טבעית, אצל נשים המתקרבות לתקופת הבלות, אולם לפעמים גם אצל נשים הנמצאות בעיצומו של גיל הפוריות שלהן, ובמקרים אלה - עקב מָחזור הורמונים המיוחד להן. רק לעיתים נדירות מעיד העדרם של חלק מן המחזורים על הפרעה אחרת.

נדירות וסת עלולה להיגרם גם כתוצאה משחלות פוליציסטיות - התפתחות בו זמנית של מספר ביציות, אשר אינה מאפשרת לביצית אחת בכל חודש להבשיל במלואה.

נדירת וסת אינה מצריכה טיפול ואינה מזיקה לבריאות, אלא אם כן האישה הלוקה בה רוצה להרות.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הפרעות בווסת
רדיאטור

ממוזער|רדיאטור אופייני לרכב
[ממוזער|רדיאטור ל[הסקה מרכזית]]
[ממוזער|היטסינק ([צלעות קירור) למעבד בלוח אם|טקסט=]]
**רדיאטור** (בעברית גם "מקרן חום") הוא התקן מכני שתפקידו להעביר במהירות וביעילות חום לסביבה או לחלופין לקבל אותו ממנה. ברדיאטור אופייני המפזר חום לסביבה יש צנרת פנימית שבה זורם נוזל חם. לצנרת שטח פנים גדול, והיא עשויה ממתכת. הנוזל מעביר את החום לסביבה דרך שטח הפנים הגדול אל האוויר, כך שביציאתו מן המקרן הטמפרטורה שלו נמוכה מזו שבכניסתו. הרדיאטור הוא רכיב פאסיבי וזרימת הנוזל דרכו נעשית על ידי משאבה חיצונית.

השימוש הנפוץ ברדיאטורים נעשה במערכת הקירור של כלי רכב ובמכשירי חימום ביתיים. הרדיאטור במכוניות ובאופנועים משמש לפנוי החום מן המנוע על מנת לשמור על הטמפרטורה במנוע, בגבולות תחום העבודה. הרדיאטור בדרך כלל ממוקם במיקום אסטרטגי, בו משב הרוח שנוצר כתוצאה מהנסיעה, מנותב דרך צלעות הקירור ועוזר לפנות את החום ביעילות. מול הרדיאטור במנועים אלו, מוצב מאוורר, שמופעל כאשר טמפרטורת המנוע מתקרבת לגבול קבוע מראש (בדרך כלל 2/3 מהקו האדום), ותפקידו להגביר את קצב צינון הרדיאטור ופינוי החום, על ידי הזרמת אוויר דרך צלעות הקירור. ברדיאטור קיימת זרימת נוזל מתמדת פרט לשלבי החימום של המנוע. כיוון שעם הפעלתו המנוע, הוא טרם הגיע לטמפרטורת עבודה, זרימת הנוזל מופסקת על ידי התרמוסטט ומחודשת עם ההגעה לטמפרטורת המתאימה. הנוזל הזורם ברדיאטור אינו מים, אלא תערובת המכילה מים מזוקקים וחומר נוגד קיפאון (Anti-freeze), ביחס שווה. השימוש בנוזל נוגד קיפאון נובע מהעובדה שמים מתרחבים ככל שהטמפרטורה יורדת עד 4 מעלות צלזיוס, וכך עלולים לגרום נזק בלתי הפיך לחלקים במנוע. הטמפרטורה של נוזל הקירור יכולה לעלות מעל ל-100 מעלות צלזיוס, ועקב כך, פתיחת פקק הרדיאטור בזמן שהמנוע חם עלולה לגרום לכוויות קשות.

במכשירי החימום הביתיים, תפקיד הרדיאטור הוא לחמם את האוויר שסביבו. תוך כדי חימום האוויר, הנוזל שברדיאטור מתקרר והוא זורם חזרה, דרך הצנרת, אל גוף החימום. הרדיאטור נחשב אמצעי חימום ביתי בטוח, יחסית לאמצעי חימום הפועלים עם אש גלויה או סלילי להט (כגון מפזרי חום). משום כך, הוא מומלץ כאמצעי חימום לסביבה בה נמצאים ילדים. חסרונו הוא זמן חימום ארוך יחסית. רדיאטור יכול להיות נייד (כמו שנפוץ בישראל) עם נוזל במערכת סגורה, או כחלק מממערכת להסקה מרכזית (נפוץ בעיקר בבריטניה).

באלקטרוניקה, התקן הבנוי מצלעות קירור וצמוד לרכיב הדורש קירור נקרא **היטסינק** (באנגלית: Heat sink). התקן זה עשוי לכלול מקרן עם צנרת ונוזל הזורם בהם כדי להגדיל את יעילות הקירור. הוא משמש לקירור מעבדים, רכיבי שידור ורכיבי מיתוג הספק. ברוב המקרים מצורף להיטסינק מאוורר שמגדיל את יכולת פיזור החום, עם זאת במגברי שמע או במחשבים של אולפני הקלטה משתדלים להשתמש במקרני צלעות מיוחדים ללא מאווררים כדי למנוע את הרעש שמפיקים המאווררים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טכנולוגיה תחבורתית
קטגוריה:חימום
קטגוריה:רכיבי כלי רכב
קטגוריה:קירור ומיזוג אוויר
בית הולנד

ממוזער|300px|בית הולנד בתצלום משנת 1896
**בית הולנד** (באנגלית: Holland House) הוא אחד הבניינים הראשונים שנבנה בקנזינגטון. הבניין נבנה ב-1605 עבור סר וולטר קואופ, ונקרא בתחילה "טירת קופ" (Cope Castle).

את המבנה ירש בנו של קופ: הנרי ריץ', הרוזן הראשון מהולנד. ראשו של ריץ' נערף במהלך מלחמת האזרחים האנגלית, והבית הפך למפקדתו של אוליבר קרומוול. לאחר מלחמת האזרחים הושב הבית למשפחת ריץ' עד שנרכש על ידי משפחת אדוארד בשנת 1721. בשנת 1784 נרכש הבית על ידי הרוזן של אילצ'סטר.

במאה ה-19 הפך הבית, שהיה אז בבעלות הלורד הולנד השלישי, למקום מפגש של החברה הגבוהה בלונדון, ושהו בו המשורר ג'ורג' ביירון, תומאס מקאוליי, בנג'מין דיזראלי, צ'ארלס דיקנס, סר וולטר סקוט, ואף אליזבת בווס-ליון (אמהּ של המלכה אליזבת השנייה) ובעלה המלך ג'ורג' החמישי נהגו להגיע לנשפים שנערכו בבית הולנד.

הבניין נהרס במהלך הבליץ בספטמבר 1940, למעט קיר חיצוני אחד.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:לונדון: מבנים היסטוריים
קטגוריה:מבנים שנפגעו במהלך הבליץ
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: בתי מגורים
קטגוריה:לונדון: מבנים רשומים דרגה I
טריטון (מיתולוגיה)

[שמאל|ממוזער|280px|'''טריטון''' נושא נימפה על גבו; פסל ב[ברלין.]]
[ממוזער|280px|'''[מזרקת טריטון**, מזרקה מאת הפסל [[ג'ובאני לורנצו ברניני|ברניני]] ב[[פיאצה ברבריני]] ב[[רומא]]]]
[[קובץ:Charonia variegata 2.jpg|ממוזער|280px|[[קונכייה|קונכיית]] [[חצוצרה אצילה]] שמשמשת כסמלו של טריטון.]]
**טריטון** ([[יוונית עתיקה]]: **Τρίτων**) הוא [[אל]] ים ושליח המצולות ב[[מיתולוגיה יוונית|מיתולוגיה היוונית]].

== משפחתו ==
בנו של [[פוסידון]], אל הימים והאוקיינוסים, ושל ה[[נימפה]] [[אמפיטריטה]]. ביתו היא [[פאלאס (נימפה)|פאלאס]] שנהרגה בטעות על ידי חברתה, [[אתנה]]. את גלימתה של חברתה המתה היא לקחה וצירפה את שמה של פאלאס לשמה שלה, כך ששמה המלא היה פאלאס-אתנה. טריטון מתואר כאביהם ומנהיגם של ה[[טריטונים]].

== תיאוריו ==
בדומה לאביו, טריטון נושא עמו [[קלשון]] בעל שלוש שיניים. אולם, סמלו המיוחד הוא [[קונכייה]] של [[חצוצרה אצילה]], שבה הוא היה נושף כמו ב[[חצוצרה]] כדי להרגיע או לעורר את נחשולי וגלי הים. הקונכייה הזו יכלה להפיק צלילים כה נוראיים, שהם אף הצליחו להבהיל את ה[[ענק|ענקים]], שהחלו נסים על נפשם עם הישמע צליליה.

לדברי [[הסיודוס]] בספרו "[[תאוגוניה]]", טריטון גר עם הוריו בארמון שהיה עשוי כולו [[זהב]], [[אלמוגים]] ואבני חן, וששכן ב[[קרקעית הים]]. בנוסף, סיפורי ה[[ארגונאוטים]] מציינים שטריטון חי על יד החוף של [[לוב]].

הוא בדרך כלל מתואר כ[[בת ים (מיתולוגיה)|בן-ים]], בעל פלג גוף עליון של [[אדם]] ופלג גוף תחתון של [[דג]].

בספר [[מטמורפוזות]] מאת [[אובידיוס]] מופיע טריטון ומרגיע את הים:
"נחו ימים מזעפם, כי אדון-על ימים [נפטון] הניח את קלשונו הנורא – יצוה לגלים וישקטו. הוא גם לטריטון יקרא ועלה בתגלתו מן המים, השבלולים מכסים את שכמו וכתפיו כאדרת." (ראו: מטמורפוזות, א'. תרגום: [[שלמה דיקמן]]).

== טריטון ואיניאס ==
טריטון מופיע גם ב[[מיתולוגיה רומית|מיתולוגיה הרומית]]. ב"[[איניאדה]]" מאת [[ורגיליוס]] מסופר כי מיזנוס, ה[[חצוצרן (מוזיקה)|חצוצרן]] של איניאס, הזמין את טריטון לתחרות נשיפה בחצוצרה. בתגובה, טריטון הטיל אותו אל תוך הים כעונש על [[גאווה|גאוותו]].

== בתרבות ==

* על שמו של קרוי [[טריטון (ירח)|טריטון]], הירח הגדול ביותר של [[כוכב לכת|כוכב הלכת]] [[נפטון]].
* בסרט "[[בת הים הקטנה (סרט, 1989)|בת הים הקטנה]]" של [[חברת וולט דיסני|דיסני]], הוא מופיע כאביה של הדמות הראשית, [[אריאל (דמות דיסני)|אריאל]].
* טריטון מופיע בקצרה בספר האחרון בסדרת "[[פרסי ג'קסון והאולימפיים]]".

=== אומנות ===
טריטון מופיע כדמות גברית בעלת מיניות בולטת ביצירות אמנות רבות, החל מן האמנות הרומית ובייחוד בפיסול של תקופת ה[[בארוק]].

==לקריאה נוספת==
* [[אריאל הירשפלד]], "הטריטון", בתוך: **אל אחרון האלים - על מזרקות רומא''', הוצאת כתר, תל אביב, 2003.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אלים רומיים
קטגוריה:אלים יווניים
קטגוריה:אלי ים ונהר
גלריית הדיוקנאות הלאומית (לונדון)

**גלריית הדיוקנאות הלאומית** (באנגלית: **National Portrait Gallery**) היא מוזיאון המצוי ברובע וסטמינסטר שבמרכז לונדון שבאנגליה.

## היסטוריה
הגלריה הוקמה בשנת 1856 במטרה להציג דיוקנאות של דמויות היסטוריות ובעלות חשיבות בהיסטוריה של האומה הבריטית. הגלריה מציגה דיוקנאות, קריקטורות, תצלומים, רישומים ופסלים.

בגלריה מוצגים, בין היתר, הדיוקנאות העצמיים של ויליאם הוגארת ושל סר ג'ושוע ריינולדס, וכן דיוקנו של המלך אדוארד השישי, ציורו של פטריק ברנוול ברונטה של אחיותיו - שרלוט אמילי ואן, פסלם של המלכה ויקטוריה ובעלה הנסיך אלברט הלבושים בסגנון ימי הביניים, ועוד.

הגלריה עברה לאתרה הנוכחי בשנת 1896. לבניין נוספו שני אגפים - האחד בשנת 1933 והשני בשנת 2000. במלחמת העולם השנייה ניזוק המבנה במהלך הבליץ. בסוף 2022 פורסם שהגלריה רכשה קיוסק, שמתחתיו חלל ספרייה ציבורית ישנה, במטרה להופכו לחלל תצוגה.

**פרס הפורטרט של BP ([[:en:BP_Portrait_Award|אנג']])**

פרס הפורטרט של BP הוא תחרות דיוקנאות שנתית המתקיימת בגלריה בלונדון, אנגליה. זהו פרס המשך של פרס הפורטרט של ג'ון פלייר. זהו פרס הדיוקנאות החשוב ביותר בעולם, והוא נחשב לאחת התחרויות היוקרתיות ביותר באמנות עכשווית.. ב-2015 זכה בפרס האמן הישראלי מתן בן כנען.

## קישורים חיצוניים

* 
* קטלוג הגלריה
* מדריך לגלריית הפורטרטים הלאומית מאת ג'ון קופר
* 

## הערות שוליים

דיוקנאות הלאומית (לונדון), גלריית ה-
קטגוריה:וסטמינסטר
קטגוריה:מבנים שנפגעו במהלך הבליץ
קטגוריה:לונדון: מבנים רשומים דרגה I
שברירים

**שברירים** הוא סיפור קצר מפורסם של הסופרת דבורה בארון. 

זוהי אחת היצירות המוערכות של בארון והיא נלמדת כחלק מתוכנית הלימודים לבחינת הבגרות בספרות. במרכז הסיפור מעצבת בארון את דמותה של חיה-פרומה, נערה כעורה ויתומה כמו גם את דמותה של העיירה היהודית המזרח-אירופאית. בדומה ליצירות "הגיבן מנוטרדאם", ו"הברווזון המכוער", גם כאן מואשמת החברה האנושית בשטחיות ובאכזריות שבסגידה העיוורת ליופי ולחיצוניות, על חשבון התבוננות עמוקה יותר אל פנימיותו של האדם. העיירה היהודית זוכה לביקורת משמעותית ומרכזית ביצירה וזוהי אחת מהנקודות המרכזיות בסיפור. בארון מדגישה את הדיסוננס שבין ההתנהגות המחויבת על פי ההלכה כלפי מי שמצוי בתחתית החברה (ובפרט כלפי יתומים) מחד, ובין האופן בו נוהגת החברה היהודים בחריגים ובמסכנים שבה הלכה למעשה. 

## עלילה
גיבורת הסיפור, חיה-פרומה מוצגת כדמות דחויה על ידי החברה כבר מגיל צעיר. היא הובאה לעיירה כיתומה בת חמש ואינה מוצאת בית שיהיה מוכן לאמץ אותה. בבגרותה היא נעשית לאישה פשוטה, בת כפר המשמשת כמשרתת בבתי התושבים. היא דחויה על ידי אנשי העיירה בגלל מראה החיצוני המוזנח, המגושם והדוחה:
:"... שערה המדובלל, הדהוי, כשפניה אין למצוא בהן שום קו של חן...".

שיא ההתנכרות וההסתייגות מחיה-פרומה, בסיפור, בא לידי ביטוי במפגשה עם בתו של השָמָש (גבאי בית הכנסת). ילדה זו מעוררת בחיה-פרומה את זיכרון אמא המנוחה, היא רוצה ללטף את שערה של בת השמש. אך רגשותיה מעוררים תגובה גסה - אשתו של אשת השמש מתנפלת עליה באכזריות ומגנה אותה. בעקבות המקרה הזה חיה פרומה מתנתקת מבני אדם ומתייחדת עם חפצים דוממים ולעולם לא חוזרת לביתם.

נישואיה של חיה-פרומה אינם מחלצים אותה מבדידותה ואינם מזכים אותה כלל באהבה או בחום. בעלה אמנם אינו אלים או מתעלל, ואף אינו פוגע בה מילולית. אך למצפים לשינוי של ממש נכונה אכזבה. יחסו של הבעל אל חיה-פרומה מאופיין בהתעלמות כואבת ובהיעדר כל רגש.

 

נקודת המפנה בסיפור מתרחשת כאשר פרה נכנסת לחייה. באביב אחד הבעל קנה פרה מבכירה. גם הפרה, כמו חיה-פרומה, בודדה, נלקחה מחצר בעליה שבו גדלה, והופרדה מעגלה הראשון. בפגישתן הראשונה מפנה הפרה אליה מבט, המבקש חום ותחושת השתתפות בדומה למבט שהפנתה אל החברה בבקשת תמיכה במשך כל חייה. היא מוצאת קרבה ביחסיה עם הפרה, ומעת שהתחברה לפרה הוקלה תחושת הכובד שבקרבה. חיה-פרומה נקשרת אל הפרה, מקבלת ממנה אהבה ללא תנאי ומעניקה לה חום ואהבה בחזרה:
:"נפנתה אליה הפרה בתנועת חיבה וליקקה את ידה...
:...היה זה לה כאילו התפשט חיוך פנימי בקרבה -
:היא, אשר לא ידעה צחוק - ולבה השמם הסגור על מסגר, כמו נמלא המון שברירי אור".
השהות בחברתו של יצור אחר, אוהב ומקבל, יצור שלפי בחירת הסופרת אינו אדם, גורמת לחיה-פרומה לעבור תהליך של התחסנות, ושל העזה לחפש אהבה במקום אחר, מקום שבו תזכה לקבלה. בנוסף, עולים בחיה שברירי אור בניגוד לכל החושך שחוותה במהלך כל חייה, מכאן גם שם היצירה. 

בסוף הסיפור נסגר מעגל, וחיה-פרומה הופכת מנערה עזובה ומנוכרת, פסיבית לגורלה ולמתרחש בחייה, המבקשת (ואינה מקבלת) חסות וחום בקרב אחרים, לנערה אחראית לגורלה ושולטת בחייה, הבוחרת להפוך מנזקקת לתורמת סעד ולסייע לדלים ולנזקקים.

## קישורים חיצוניים
* הוראת "שברירים" של ד. בארון, בהשוואה ליצירות אחרות, מאת לאה פוקס, תיכון מקיף נהריה. 
* ריאליזם, אימפרסיוניזם וסמל בסיפורי ד' בארון נעמי שני, תיכון אזורי גדרה. 

קטגוריה:סיפורים קצרים בעברית
טירסיאס

[שמאל|ממוזער|250px|[אודיסאוס נועץ ברוחו של טירסיאס]]
[שמאל|ממוזער|250px|יוהאן היינריך פיסלי (Johann Heinrich Füssli), '''טירסיאס מופיע בפני [אודיסאוס בעת ההקרבה**, 1780–1785]]
**טירסיאס** (ב[[יוונית]]: **Τειρεσίας''') הוא נביא עיוור במיתולוגיה היוונית, נביאה של תבאי, שחי כאישה במשך מספר שנים.

## סיפור חייו
טירסיאס היה כהן של זאוס, ובהיותו גבר צעיר נזדמן לו לראות שני נחשים גדולים מזדווגים. הוא הכה אותם עם המטה שלו. הרה, שכעסה על המעשה, הפכה אותו כעונש לאישה. כאישה, טירסיאס היה לכהן של הרה, התחתן והוליד ילדים. לאחר שבע שנים כאישה, שוב נזדמן לטירסיאס לחזות במעשה הזדווגות של נחשים. בפעם הזו הוא לא הפריע להזדווגות ביניהם, והרה החליטה להפוך אותו בחזרה לגבר. זמן-מה לאחר מכן, זאוס והרה התווכחו בשאלה איזה מין נהנה יותר מיחסי מין, וכל צד היה בטוח שהשני נהנה יותר. הם ביקשו מטירסיאס שיישב ביניהם את הוויכוח, שכן רק לו היה את הניסיון הדרוש כדי לענות על השאלה. טירסיאס צידד בזאוס, והרה בכעסה עיוורה אותו. מכיוון שזאוס לא יכול היה לבטל את מעשה ידיה של הרה, הוא העניק לטירסיאס כפיצוי יכולת נבואה.

גרסה שונה ופחות נפוצה של הסיפור – המופיעה בהמנון החמישי של קאלימאכוס, "רחיצתה של פאלאס" – מספרת שאתנה עיוורה את טירסיאס כעונש על שראה אותה רוחצת בעירום. אמו, קאריקלו, התחננה בפני אתנה שתבטל את העונש, אך זו השיבה שאין בכוחה לעשות זאת וכפיצוי העניקה לו את יכולת הנבואה.

רבים מייחסים לטירסיאס את התואר דמות הלהט"ב המיתולוגית הראשונה.

## אזכוריו של טירסיאס במיתוס ובמחזאות היוונית
כאשר הרקולס התינוק חנק שני נחשים שהסתננו לעריסתו, ניבא טירסיאס לאמו שיום יבוא ובנה יהיה גיבור ששמו ייצא למרחקים ובכל העולם ישירו לו שירי הלל.

במחזהו של סופוקלס "אדיפוס המלך" קורא אדיפוס לנביא על-מנת לברר מי רצח את לאיוס במטרה לרפא את תבאי מהמגפה. השיחה עם טירסיאס שמתחילה על מי מנוחות עולה עד מהרה לטונים גבוהים כשטירסיאס מסרב לגלות לו מי הרוצח. אדיפוס לועג לכח נבואתו ואז מתגלה לראשונה המהות הטראגית של המחזה, כאשר טירסיאס מטיח לעברו של אדיפוס –  (תרגום: אהרן שבתאי). אך אדיפוס אינו בשל לקבל את האמת, ולכן כעסו כלפי טירסיאס וממסד הנבואה מחריף. רק בסופו של המחזה מבין אדיפוס את נבואתו של טירסיאס ומגלה את האמת הטראגית.

במחזה אנטיגונה, המסיים את הטרילוגיה של אדיפוס, מגיע טירסיאס הנביא לקריאון ונוזף בו על גזר הדין החמור שהוציא על אנטיגונה (מוות) שהפרה את הצו שלו וקברה את אחיה פוליניקס. טירסיאס מצליח במשימתו, קראון חוזר בו ויוצא להוציא את אנטיגונה ממערת הקבר. מאחר שהוא איחר את המועד התמלא ביתו צער כפי שחזה טירסיאס.

באודיסיאה של הומרוס מזמן אודיסאוס את רוחו של טירסיאס תוך שהוא מנצל את העובדה שרוחות השדים נמשכות לדמן הטרי של חיות שהועלו כקרבן.
## בתרבות
* באלבומה של ג'נסיס Selling England by the Pound מ־1973, מצוטט טירסיאס אומר "נדדתי מציר הצפון לציר הדרום, אין נסתר ממני. לעיתים גבר זעמתי כמו הים, לעיתים אשה הענקתי כמו האדמה. למעשה יותר אדמה משאר ים."

## ראו גם
*נביא עיוור

## קישורים חיצוניים

* 
## הערות שוליים

קטגוריה:נביאים
קטגוריה:תבאי: אישים מיתולוגיים
קטגוריה:דמויות באודיסאה
קטגוריה:מגדר
פייר בל

**פייר בל** (בצרפתית: **Pierre Bayle**; 18 בנובמבר 1647 – 28 בדצמבר 1706) היה פילוסוף וסופר צרפתי.

בל היה בנו של כומר פרוטסטנטי בעיירה קרלה שבמחוז פואה בצרפת, קרוב להרי הפירנאים הצרפתיים. בעיירה זו שבה נולד, בילה את עשרים השנים הראשונות לחייו, למד יוונית ולטינית וספג לתוכו את תורתו של קלווין. ב-1669 נשלח לקולג' הישועי בעיר טולוז (בדרום מערב צרפת), כדי להתמחות בלימודים קלאסיים, אך הפך שם לקתולי. כעבור שבעה עשר חודשים בלבד הוא חזר לקלוויניזם. כדי להימנע מן הרדיפה הדתית בצרפת, אביו שלח אותו ללמוד באוניברסיטה הקלוויניסטית שבעיר ז'נבה, אך שם גילה את כתביו של הפילוסוף רנה דקארט והתחיל להטיל ספק בנצרות. ב-1675 פייר בל נתמנה לפרופסור לפילוסופיה באוניברסיטה ההוגנוטית של העיר סדן, שבצפון מזרח צרפת. ב-1681 נסגרה האוניברסיטה של סדאן על פי צו של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת. בל מצא משרה באקדמיה המפורסמת שבעיר רוטרדם שבהולנד, שבה שימש כפרופסור להיסטוריה ופילוסופיה.

ב-1682 פרסם בל מכתבים שבהם ביקר את ספרו של הכומר לואי מיימבורג, "היסטוריה של הקלוויניזם". באותה שנה הופיע גם ספרו "הרהורים על כוכב השביט" (Lettre sur la comète) (שביט האלי שגרם לבהלה באירופה). ב-1684 החל לפרסם בעילום שם כתב עת לביקורת ספרותית. זה היה הניסיון הראשון להפוך את הספרות לפופולרית. ב-1693 פוטר ממשרתו ברוטרדם בגלל ויכוחים עם אחד מאנשי הסגל האקדמי, אך מצב זה הותיר לו פנאי כדי לכתוב את "המילון ההיסטורי והביקורתי" המהווה את יצירתו העיקרית. שנות חייו הנותרות הוקדשו כדי להשיב לאלה שביקרו את "המילון". בל, שחלה בשחפת, נפטר ברוטרדם ב-1706.

ב-1906, הוקמה בעיר פמייה בצרפת, באזור שבו נולד, אנדרטה לזכרו שעליה נכתב: "פיצוי עבור שכחה ארוכה".

לבל נודעה השפעה על הפילוסופים של תקופת ההשכלה: מונטסקייה, וולטר, דני דידרו, לייבניץ, גוטהולד אפרים לסינג, לוק. וולטר ביסס על דמותו של בל את הדמות מרטין, חוקר מניכאי בספרו "קנדיד", על דמות של בל. האסכולה של הספקנות בפילוסופיה מצאה בו שוב את ביטויה: "אופי האדם אינו משתנה; הוא אינו לומד מן ההיסטוריה", "ההיגיון יכול ללמדנו להטיל ספק בכל, אך לעיתים רחוקות הוא מובילנו לפעול".

פייר בל העמיד אתגר לכל רציונליזם דתי ולכל ניסיון להגן באמצעים רציונליים על הדת בכלל ועל האמונה והדוגמה הנוצריות בפרט. במוקד הביקורת שלו עומדת שאלת הרע: האם ניתן להסביר את קיומו של הרע בעולם שברא אל כל-יכול, כל-יודע וטוב בתכלית, והאם ניתן להגן על מושג זה של האל לנוכח קיומו של הרע בעולם?  גוטפריד וילהלם לייבניץ הקדיש את ספרו תאודיציאה לניסוחה של תשובה לאתגר זה של פייר בל.

## לקריאה נוספת
* אנתוני גוטליב, **חלום הנאורות**, מאנגלית: אביעד שטיר, 201-208: "אתנחתא על כוכב שביט". ספרי עליית הגג וידיעות ספרים, 2020.
## קישורים חיצוניים

* מאמר על הנחתו של בל לפיה אתאיסטים יכולים להיות בעלי מידות תרומיות, בכתב העת המקוון Aeon.  
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פילוסופים צרפתים
קטגוריה:פילוסופים של עידן הנאורות
קטגוריה:קתולים לשעבר
קטגוריה:קלוויניסטים ורפורמים
קטגוריה:חולי שחפת צרפתים
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי צרפת
קטגוריה:ילידי 1647
קטגוריה:נפטרים ב-1706
SOAP

**SOAP**, במקור ראשי תיבות של **Simple Object Access Protocol**, הוא פרוטוקול תקשורת מבוסס מבנה XML המיועד להעברת הודעות בשירותי רשת (Web Service), בדרך כלל, תוך שימוש בפרוטוקולי HTTP ו-RPC.
הפרוטוקול מאפשר לבצע קריאה להפעלת פונקציות משרת אחד לשרת אחר על בסיס תקשורת HTTP, שהיא התשתית הנפוצה ביותר בפרוטוקולי האינטרנט. היתרון העיקרי של הפרוטוקול הוא שניתן לתת הוראות לביצוע בין מערכות שונות בלי תלות במערכת ההפעלה או ביישום שרץ עליהן.

חלק מהגדרה הוא קובץ WSDL, שהוא קובץ ההגדרה של העברת הפרמטרים בין פונקציה ומשמש לחילול הקוד הנגדי בעת קישור בין מערכות הזרות זה לזה. ארכיטקטורה המשתמשת הרבה בפרוטוקול זה היא SOA שהיא פיזור פעולות בין שרתים שונים המתקשרים ביניהם על פי מטרתם ב-IT. הוא סטנדרט של ארגון הסטנדרטים W3C.

## תבנית של הודעת SOAP

הודעת SOAP הוא קובץ XML המורכב מאלמנט אב בשם מעטפה (**Envelope**), שבו אלמנט אופציונלי בשם כותרת (**Header**) ואלמנט בשם גוף (**Body**). בתוך אלמנט הגוף תבוא הבקשה הממשית של הפעולה הנדרשת מהשרת. בקובץ דוגמה זה אפשר להפעיל את הפונקציה GetSearch שמקבל פרמטר מחרוזתי של תוכן החיפוש.






 



 

  
  
  






## ראו גם

* Web service
* WSDL

קטגוריה:תקנים בתקשורת מחשבים
קטגוריה:פיתוח יישומי ווב
קטגוריה:XML
סווטלנה פאופנובה

**סווטלנה ייבגניה פאופנובה** (ברוסית: **Светлана Евгеньевна Феофанова**; נולדה ב-16 ביולי 1980) היא אתלטית רוסייה. היא אלופת עולם (פריז 2003), פעמיים אלופת אירופה, שיאנית עולם וסגנית אלופה אולימפית (אתונה 2004) בקפיצה במוט.

## ביוגרפיה
פאופנובה נולדה במוסקבה.

### שיאנית עולם
בתחרות שנערכה בדורטמונד, גרמניה ב-11 בפברואר 2004 קבעה פאופנובה בקפיצה במוט שיא עולם חדש של 4.64 מטר. ב-22 בפברואר אותה שנה בתחרות שנערכה באתונה, יוון היא שיפרה את השיא העולמי והעמידה אותו על 4.85 מטר ובתחרות שנערכה ב-4 ביולי אותה שנה בהרקליון, כרתים היא קבעה שיא עולם חדש של 4.88 מטר. שלושה שבועות לאחר מכן, באולימפיאדת אתונה (2004) היא זכתה במדליית כסף בתוצאה של 4.75 מטר, אחרי ילנה איסינבייבה שקבעה שיא עולם חדש של 4.91 מטר.

באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכתה פאופנובה במדליית ארד בקפיצה במוט. 

פאופנובה שברה שמונה שיאי עולם עד שנת 2005. היא זכתה בשלוש מדליות באליפות העולם באתלטיקה: מדליית כסף ב-2001, מדליית זהב ב-2003 ומדליית ארד ב-2007. באליפות העולם באולמות סיימה ראשונה ב-2003, שנייה ב-2001 וב-2010 ושלישית ב-2004 וב-2006. פאופנובה זכתה פעמיים באליפות אירופה באתלטיקה, ב-2002 וב-2010 ופעמיים באליפות אירופה באולם, ב-2002 וב-2007. 

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטגו, קוריאה הדרומית בשנת 2011 זכתה פאופנובה במדליית ארד בקפיצה במוט בתוצאה של 4.75 מטר.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קופצות במוט
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:מתעמלות רוסיות
קטגוריה:שיאניות עולם רוסיות: אתלטיקה
קטגוריה:מעוטרי עיטור הידידות (רוסיה)
קטגוריה:רוסיות שנולדו ב-1980
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1980
קטגוריה:זוכות מדליית ארד אולימפית רוסיות: אתלטיקה
קטגוריה:זוכות מדליית כסף אולימפית רוסיות: אתלטיקה
P53

**p53** הוא חלבון מדכא גידולים המקדם אפופטוזה או מוות תאי בתגובה לנזקי DNA.
משמש כמנגנון הגנה לתאים. נקרא גם "שומר הגנום"

החלבון הוא גורם שעתוק הפועל על ידי ויסות פעולתם של גנים אחרים הקשורים למחזור התא. לפיכך, כאשר החלבון או הגן המקודד אותו לא בא לידי ביטוי הוא עלול לגרום להתפתחות גידולים.

באופן נורמלי נמצא p53 בציטופלזמה במצב בלתי-פעיל, אז הוא מעוכב על ידי חלבון Mdm2, אך בעקבות עקה שנגרמת מקרינה מייננת או חומר מסרטן מופעל החלבון p53 על ידי החלבון ATM, וכאשר הוא נכנס לגרעין התא הוא גורם לשעתוק הגן המקודד לחלבון p21, המעכב קינאזים הכרחיים לשכפול הדנ"א. ברוב התאים הסרטניים, כלומר במצב לא תקין, מנוטרלת פעילותו של החלבון p53 והדנ"א הפגום משוכפל. אף על פי שפעמים רבות נמצא החלבון בכמות גדולה הוא לרוב מוטנטי או שאינו מופעל בגלל חלבון ATM מוטנטי.

הגן המקודד ל-p53 שוכן על גבי כרומוזום 17 באדם. החלבון מורכב מ-393 חומצות אמינו. התמונה ממחישה את המבנה של החלבון כאשר הוא עובר אינטראקציה עם DNA. כאשר החלבון נמצא באינטראקציה עם DNA יש לו מבנה שונה, לאו דווקא מוגדר.

החלבון התגלה לראשונה ב-1979 על ידי שש מעבדות שונות באופן עצמאי. אחת מהן הייתה פרופ' ורדה רוטר ממכון ויצמן והגן שוכפל לראשונה באופן מלאכותי על ידי פרופ' משה אורן ממכון ויצמן ב-1983. רק ב-1989 התגלו תכונותיו האנטי-סרטניות. בתחילה הוא היה נחשב בטעות כאונקוגן אך רק יותר מאוחר התברר שהוא גן שמונע התפתחות גידולים (Tumour Suppressor).

מוטציה בP53 תגרום בדרך כלל לסרטן.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חלבונים
קטגוריה:סרטן
קטגוריה:אפופטוזה
בר יוחאי (יישוב)

**בַּר יוֹחַאי** הוא יישוב קהילתי דתי לאומי השוכן באזור הצפון ליד הר מירון ושייך למועצה אזורית מרום הגליל ולארגון המושבים של הפועל המזרחי. היישוב נקרא על שמו של רבי שמעון בר יוחאי, הקבור לפי המסורת בהר מירון הסמוך ליישוב.

## היסטוריה
היישוב הוקם בשנת 1977 על ידי משפחות דתיות-לאומיות ועל ידי בני מושבים ממושבי הסביבה. איגוד המושבים של הפועל המזרחי ייסד את היישוב במטרה לאכלס באזור מרום הגליל משפחות בעלי מקצועות חופשיים, בעיקר בתחומי החינוך והשירותים המוניציפליים שיעבדו בתחומי המועצה האזורית, אולם עם השנים עזבו רוב המייסדים את היישוב והגיעו משפחות חדשות. היישוב מורכב מרוב של משפחות מהזרם הדתי-לאומי וקבוצה של בעלי תשובה. לאחר שהגיעו ליישוב כ-30 משפחות המזוהות עם חסידות ברסלב, הופעלה ועדת הקבלה ביישוב למנוע שינוי של התמהיל הקהילתי ביישוב. ההחלטה תלויה ועומדת לפני בג"ץ.

היישוב מונה, נכון לשנת 2024, כ-1,500 תושבים.

היישוב ממוקם בבקעת איילה הסמוכה להר מירון, וגובל ב-יער ביריה הממוקם מזרחית לו. הגובה הממוצע ביישוב הוא כ-720 מטרים מעל פני הים. בשל הגובה הרב היישוב מושלג לעיתים בחורף.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1977
קטגוריה:ישראל: יישובים קהילתיים
קטגוריה:יישובים דתיים בישראל
קטגוריה:רבי שמעון בר יוחאי
קטגוריה:הגליל העליון: יישובים
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
בית חנניה

**בֵּית חֲנַנְיָה** הוא מושב באזור חוף הכרמל השוכן בסמוך לכפר ג'סר א-זרקא ומשתייך למועצה האזורית חוף הכרמל. המושב נוסד ביום י"ד תמוז תש"י, 29 ביוני 1950 על ידי חברת פיק"א ועל ידי עולים ממזרח אירופה. המושב קרוי על שמו של ד"ר רוברט גוטליב חנניה, ממנהלי פיק"א בארץ ישראל.

## גאוגרפיה
מושב בית חנניה שוכן במחוז חיפה ומשתייך למועצה אזורית חוף הכרמל. כביש 4 נמצא מזרחית למושב ובנימינה מעבר לו, וממערב ודרום-מערב שוכנות ג'סר א-זרקא ואור עקיבא.

החלק הבנוי במושב גובל מצפון באמת המים הרומית ושביל ישראל חולף בצפון המושב. בכניסה אליו שוכן תל מבורך. בחלקו המערבי של המושב זורם נחל עדה הנשפך לנחל התנינים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* תוכנית אב לשימור למועצה האזורית חוף הכרמל חלק שני עמ' 274-291
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1950
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
קטגוריה:שביל ישראל
קטגוריה:מושבים במחוז חיפה
בלוז 12 תיבות

**בלוז 12 תיבות** הוא מהלך הרמוני נפוץ בסגנון הבלוז ובסגנונות המוזיקליים המושפעים ממנו. מהלך זה- כפי שמשתמע משמו- מורכב משתים עשרה תיבות, המחולקות לשלושה משפטים בני ארבע תיבות.

המאפיין הבולט והייחודי ביותר לבלוז הוא השימוש באקורד דומיננטי על הטוניקה, וכן על הדרגה הרביעית של הסולם.

כך נראה בלוז 12 תיבות טיפוסי, בגרסתו המוקדמת (דוגמה בסולם C):

מהלך זה נחשב לבלוז הבסיסי, והוא נפוץ בסגנונות הבלוז וה R&B בגרסה זו או בשינויים קלים שלה.

עם שגשוגו של זרם הבי בופ בג'אז האמריקני, נכתבו קטעי ג'אז וסטנדרטים רבים שהתבססו על הבלוז, אך הוסיפו לו מהלכי 2-5-1 שניוניים, האופייניים לזרם הבי-בופ הכרומטי והפונקציונלי יותר.

כך נראית הגרסה הנפוצה של הבלוז הטיפוסי לזרם הבי-בופ:

בגרסה זו נשמר המבנה של הבלוז וכן חלק מאיכויותיו ההרמוניות: הדגש על אקורדים דומיננטיים עומד על כנו. לעומת זאת, אופיו הסטטי והפלגאלי, ולמעשה אופיו העממי יותר של הבלוז הבסיסי, הולך לאיבוד בגרסת הבי-בופ, שהופכת את המהלך למודרני ועשיר יותר מבחינה הרמונית.

בקרב מוזיקאי ג'אז רבים גרסה זו היא המקובלת והנפוצה ביותר לנגינה.

גרסה נפוצה נוספת של הבלוז בן 12 התיבות היא הבלוז המינורי. מהלך זה בנוי באותו אופן, אך הוא מבוסס על סולם מינורי, ויש בו שינויים קלים של הדרגות.

הבלוז המינורי נפוץ בסגנון ה R&B ובענפיו.

כך נראה מהלך בלוז מינורי טיפוסי (דוגמה בסולם Cm):

ישנן דוגמאות גם של קטעי בלוז בני 16 תיבות, אשר מתבססים באופן מובהק על המהלך ההרמוני של הבלוז בן 12 התיבות (לדוגמה Soul Station מאת האנק מובלי, וכן Watermelon Man המפורסם מאת הרבי הנקוק).

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בלוז
שריד

200px|ממוזער|שמאל|סמל קיבוץ שריד הישן
**שָׂרִיד** הוא קיבוץ מזרם הקיבוץ הארצי השוכן בצפון עמק יזרעאל, ליד מגדל העמק, ונמצא בתחום השיפוט של המועצה האזורית עמק יזרעאל.

## היסטוריה
בתקופת העלייה הרביעית (1924–1928), היה עמק יזרעאל בראש סדר העדיפויות של קק"ל, אשר רצו להקים בעמק הפורה התיישבות חקלאית משמעותית, ויצירת רצף טריטוריאלי של היישוב, על ידי חיבור חיפה לגוש ההתיישבות בין עפולה לבית שאן. במסגרת המאמץ ליישב את העמק, קק"ל רכשו 30,175 דונם מהכפרים הערביים על יד נהלל ב-1924, עליהם הוקמו היישובים משמר העמק, רמת דוד, גבת, כפר ברוך וכן שריד.

שריד הוקם בתחילת שנת תרפ"ז (סוף שנת 1926) על גבעת כניפס. מקימי היישוב היו חברי קבוצת "אחוה" של חברי החלוץ מליטא, שעלו בשנת 1920 והחל משנת 1925 עבדו את קרקעות היישוב בעת שהותם במחנה הכשרה סמוך לגניגר. באביב 1927 הצטרפו לשריד קבוצת "ביברכה" של תנועת הנוער בלאו וייס מגרמניה שעלו בשנת 1924. בתחילה הוקצה ליישוב שטח של 2500 דונם.

היישוב קרוי על שם העיר המקראית "שריד" המזוהה עם תל שדוד הסמוך ומוזכרת בתנ"ך בגבולו של שבט זבולון.

כלכלת הקיבוץ מבוססת על המפעל לייצור אבני ליטוש "גמל" ועל ענפי חקלאות מגוונים - גידולי שדה, רפת, פרדס ועוד.

בין חברי הקיבוץ היה גם המשורר נתן יונתן. בנו  שנפל במלחמת יום הכיפורים קבור בבית הקברות של הקיבוץ. את השיר שני אלונים כתב יונתן על שני אלונים בקיבוצו שנגדעו. השיר קיבל משמעות חדשה לאחר נפילתו של ליאור יונתן. בשנות ה-60 של המאה ה-20 פעלה בישראל שלישיית שריד, שהורכבה משלושה אנשי קיבוץ שריד.

ליד שריד בנו הבריטים שלושה בונקרים בהם אוחסנה תחמושת לצורכי שדה התעופה הסמוך ברמת דוד. ביוזמת הקרן הקיימת לישראל ובסיועה של ממשלת סלובניה ניטעה במקום חורשה והוקם חניון הנקרא חניון הבונקרים או חורשת סלובניה.

## חינוך
בקיבוץ קיים מערך גנים המשרת את ילדי המקום.

תלמידי היסודי לומדים בבית הספר שגיא בקיבוץ שריד ותלמידי התיכון מתחנכים בבית הספר העמק המערבי בקיבוץ יפעת ובבית הספר עמקים תבור בקיבוץ מזרע.

## קישורים חיצוניים

* 
* שריד באתר הרשות לפיתוח הגליל
* חניון הבונקרים-חורשת סלובניה באתר "נלך"
* 
* 
* חדר האוכל בקיבוץ שריד,תוכנן על ידי האדריכל אריה שרון

## הערות שוליים

*
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1926
קטגוריה:קיבוצים
קטגוריה:קיבוצים במחוז הצפון
קטגוריה:קיבוצי הקיבוץ הארצי
קטגוריה:עמק יזרעאל
מנשית זבדה

**מנשְיַת זבדה** (בערבית: **منشية الزبدة**; תעתיק מדויק: **מנשית אלזבדה**) הוא כפר ערבי בצפון עמק יזרעאל, ליד רמת ישי, בתחום השיפוט של המועצה האזורית עמק יזרעאל. כמחצית מתושביו בדואים והמחצית השנייה פלאחים. הרוב המכריע של התושבים משתייך לאחת משלוש משפחות: עבד אל חלים, סעאידה וסולימני.

היישוב הוקם בשנת 1945 על ידי ג'אסם סעאידה ועבדלחלים שהגיע מעילוט ולאט לאט הצטרפו אליו עוד אנשים מעילוט במקום. עם הזמן הצטרפו אחרים מיישובים נוספים. היישוב הוכר רשמית בשנת 1979.

במנשית זבדה בית ספר יסודי בשם "אל רואא" (החיזיון), המפעיל שיטה של שילוב תלמידים בעלי צרכים מיוחדים מכל האזור עם תלמידים רגילים. השיטה פותחה על ידי מנהלת בית הספר בשנים 1984–2006 ד"ר רחאב עבד אלחלים, תושבת הכפר. בית הספר שוכן במבנה ייחודי וזכה לפני מספר שנים במקום הראשון הארצי בתחרות "בית הספר הנאה".

על פי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, נכון לשנת 2021 היו בכפר 1,471 תושבים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

250px|ימין|ממוזער|מסגד הכפר

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1945
קטגוריה:יישובים בדואיים בישראל
גילדהול (לונדון)

ממוזער|225px|הגילדהול בשנת 1805 לערך. המבנים משמאל ומימין לא נשתמרו
**גילדהול** (אנגלית: **Guildhall**) אולם הגילדות של לונדון, הוא בניין בסיטי של לונדון באזור צ'יפסייד. הבניין שימש כבניין העירייה של העיר.

## הבניין
הבניין הנוכחי הוא על שרידי בניין קדום (שמרתפיו נבנו בימי הביניים ונשמרו עד ימינו). בתקופה הרומית היה במקום האמפיתיאטרון הגדול בבריטניה.

חלקים מהבניין הנוכחי נבנו עוד בשנת 1411 והשתמרו. הבניין היה בניין האבן היחיד שלא היה כנסייה, ששרד את השרפה הגדולה של לונדון בשנת 1666, על אף שגג הבניין נשרף, ושוקם בשנת 1670, אז נבנה גג ישר במקום גג רעפים חד יותר.

הבניין שופץ בשנת 1866 לפי תוכניות הארכיטקט סר הוראס ג'ונס ששחזר את גג הרעפים של הבניין לסגנון שבו היה בימי הביניים. גג רעפים זה נהרס בשרפה הגדולה השנייה של לונדון במהלך הבליץ, ושוקם ב-1954 על פי תוכניות של סר גיילס גילברט סקוט.

כיום משמש הבניין רק לאירועים רשמיים, במבנה נמצאים גם גלריה לאמנות ומוזיאון איגוד השענים.

## גוג ומגוג
פולקלור מקומי משייך את הענקים גוג ומגוג למקום. לפי פולקלור זה נקשרו הענקים לשערי ארמון שעמד במקום (מבחינה היסטורית לא היה ארמון כזה).
מדי שנה היו מוציאים מהגילדהול פסלים של הענקים שנשמרו בתוכו ומובילים אותם בתהלוכה של ראש העיר. 
הפסלים המקוריים נשרפו בשריפה הגדולה, והוחלפו בשנת 1708 בפסלי עץ שפיסל רב החובל ריצ'רד סאונדרס. פסלים אלה נהרסו במהלך הבליץ. פסלים חדשים מעשי ידי הפסל דייוויד אוונס הוצבו במקום 1953, ביוזמתו ובמימונו של סר ג'ורג' וילקינסון שהיה הלורד ראש העיר של לונדון בשנת 1940, עת נפגע הבניין ונשמדו הפסלים.

## תוכנית גילדהול
ב-10 בנובמבר 1955 נשא ראש ממשלת בריטניה אנתוני אידן באולם גילדהול נאום שקרא להסכם שלום בין ישראל ומדינות ערב המבוסס על פשרה בין גבולות תוכנית החלוקה לגבולות הקו הירוק. הוא הבטיח ערבויות לשני הצדדים אם יושג הסכם ואיים שהצד שלא יסכים לפעול במתינות יאבד את אהדת בריטניה. הנאום, שנודע כנאום גילדהול, זכה לאהדה בצד הערבי, אולם זכה לתגובות נמרצות מצד ישראל והעיב על יחסי הממלכה המאוחדת–ישראל עד סוף שנת 1958 עת הצהיר שר החוץ הבריטי שתוכנית גילדהול מתה. באותן שנים, נחשב הגילדהול בישראל לסמל למדיניות אנטי-ישראלית של בריטניה.

## קישורים חיצוניים

* 
* דף הגילדהול באתר איגוד העיר לונדון
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:לונדון: בנייני ממשל
קטגוריה:מבנים שנפגעו במהלך הבליץ
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: בתי עירייה
קטגוריה:לונדון: מבנים רשומים דרגה I
גבעות זייד

**גבעות זייד** היה קיבוץ באזור הצפון ליד בית זייד.

## היסטוריה
הקיבוץ הוקם בשנת 1940 על ידי גרעין ירושלמי שארגן יוחנן זייד, גרעין מבוגרי בית ספר מקוה ישראל שארגן יפתח זייד וכן עולים מרומניה ומפולין.

הקיבוץ נקרא על שמו של אלכסנדר זייד, שגר בסמוך, ונרצח בשנת 1938 על ידי ערבים בערך במקום בו שכן היישוב.

בשנת 1951 התיישבו בגבעות זייד חברי גרעין תנועת "גורדוניה" מארגנטינה שעלו בשנת 1950 וקיבלו הכשרה בקיבוץ גניגר. הקיבוץ סבל אז מבעיות כלכליות וחברתיות. באותה שנה הצטרף אליהם גרעין מאורוגוואי ובשנת 1953 הצטרפה קבוצה גדולה נוספת של חברי "דרור" מארגנטינה. בהמשך הצטרפה קבוצה של עולים מטורקיה שהתחנכו בחברת נוער בקבוצת שילר. גודל השטח, איכות הקרקע וזמינות המים במקום לא הספיקו להקמתו של משק קיבוצי, והיישוב סבל מבעיות חברתיות ומעזיבות רבות. בשנת 1957 הוחלט ב"איחוד הקבוצות והקיבוצים" לפרק את הקיבוץ. גבעות זייד נעזב וחלק מהחברים עברו להקים קיבוץ חדש בנגב. הם התיישבו במקום שבו הייתה בשנים 1955–1957 חווה חקלאית של "חברת יצור ופיתוח", והקימו יחד עם גרעין "צל-צח" של הנח"ל (של בוגרי "התנועה המאוחדת" מגבעתיים) את קיבוץ אור הנר; כבר לפני התפרקות היישוב דובר על העתקתו למקום יישוב זה, שכונה "אור נר", באזור שער הנגב, בין קיבוץ ארז ובין חוות איבים.

בשנת 1963 ניסה נגה הראובני לקבל 800 את המקום להקמת נאות קדומים אך הדבר לא יצא אל הפועל. בשנת 1964 הוקם על אדמות גבעות זייד כפר תקווה, המיועד לאנשים בוגרים בעלי צרכים מיוחדים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* מפת אזור **כפר יהושע** עם ציון 'משק זייד', 1942, בהוצאת 'ההגנה'.
* מפת Carmel East שיצאה לאור ב-1945, ועליה סימון 'משק זייד' - מקומו של קיבוץ גבעות זייד משנת 1943. במקום זה שוכן כיום 'כפר תקווה'.
* מפה משנת 1949 עם סימון היישוב 'גבעות זייד", באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים ישראליים שננטשו
קטגוריה:יישובים במחוז הצפון
קטגוריה:קיבוצים לשעבר
קטגוריה:הנצחת אלכסנדר זייד
קטגוריה:מועצה אזורית עמק יזרעאל
קטגוריה:ישראל: יישובים לשעבר הקרויים על שם אישים
קטגוריה:יישובים הקרויים על שם חללי מערכות ישראל
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1940
משמר השלושה

שמאל|ממוזער|244px|אנדרטה לנופלים במשמר השלושה
**משמר השלושה** היה מושב במזרח הגליל התחתון, בבקעת יבנאל מצפון וסמוך למושבה יבנאל, צורף למועצה המקומית יבנאל בשנת 1953.

המושב הוקם ביום 13 באפריל 1937 על אדמת פיק"א כיישוב חומה ומגדל במטרה ליישב את השטח בין בית-גן ויבנאל.

היישוב נקרא על שם שלושה מתושבי יבנאל, ,  ו, שהלכו מבית גן ליבנאל ונרצחו בדרכם, ביום 14 במרץ 1937, במהלכם של מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט. ביום השלושים למותם הונח היסוד למושב העובדים על שמם.

בשנת 1953 החליט משרד הפנים באופן חריג לשייך את המושב מבחינה מוניציפלית למועצה המקומית יבנאל. וזאת למרות שמקובל היה לשייך את ישובי ההתיישבות העובדת למועצות אזוריות. הדבר נעשה למרות מחאותיה של המועצה האזורית הגליל התחתון, ושל חלק מחברי המושב.

בשנת 1961 פרשו חלק מחברי האגודה השיתופית "משמר השלושה" והצטרפו לאגודה של החקלאית של איכרי יבנאל. הדבר הביא לפירוק האגודה השיתופית ולחיסול הסופי של המושב. כיום משמר השלושה הוא חלק אינטגרלי מהמושבה יבנאל.

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים ישראליים לשעבר
קטגוריה:יישובי חומה ומגדל
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם חללי הטרור
קטגוריה:יישובים במחוז הצפון
קטגוריה:מושבים במחוז הצפון
בית זייד

**בֵּית זַיִיד** הוא מושב על גבעות שייח' אבריק, הנושק לקריית טבעון ונמצא בתחום השיפוט של המועצה האזורית עמק יזרעאל, בה הוא היישוב המערבי ביותר.

## היסטוריה
ב-1926, לאחר שגורש עם משפחתו מכפר גלעדי, התיישב אלכסנדר זייד, מוותיקי ארגון השומר, עם רעייתו ציפורה זייד ועם ארבעת ילדיהם על הגבעות עליהן שמר בשם "הקרן הקיימת". יזם את החפירות הארכאולוגיות שערך פרופ' בנימין מזר בעתיקות בית שערים וסייע להתיישבותו של קיבוץ אלונים הסמוך.

ב-11 ביולי 1938, בדרכו לפגישה עם אנשי אלונים, נרצח אלכסנדר זייד על ידי קאסם אל טאבש, בדואי משבט ערב אל-חילף. על שמו הוקם היישוב גבעות זייד, בו חיו בני משפחתו עד שעזבו בשנת 1951 והקימו את בית זייד במקום בו התגוררו לפני כן.

סמוך ליישוב ניצבת אנדרטת אלכסנדר זייד של דוד פולוס המראה את אלכסנדר זייד, רכוב על סוסתו, משקיף על מרחבי העמק. הפסל חובל והופל ממקומו באוקטובר 2007 ולאחר תקופה קצרה שוקם והושב למקומו.
## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

200px|ימין|ממוזער|מבנה בבית זייד

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1943
קטגוריה:הנצחת אלכסנדר זייד
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
קטגוריה:יישובים הקרויים על שם חללי מערכות ישראל
קטגוריה:מושבים במחוז הצפון
יחידות cgs

**מערכת היחידות cgs** היא מערכת של יחידות מידה אשר הוצעה בשנת 1832 על ידי המתמטיקאי והפיזיקאי הגרמני קרל פרידריך גאוס (ולכן נקראת לעיתים "המערכת הגאוסיאנית"). מערכת cgs נהוגה מאוד בעולם המדע לצד מערכת הMKS ונגזרתה, מערכת ה-SI שהונהגה בשנות ה־40 של המאה ה־20. המערכת קיבלה את שמה על שום האותיות הראשונות של יחידותיה הבסיסיות ביותר, הסנטימטר (**c**entimeter), הגרם (**g**ram) והשנייה .

ההבדלים המשמעותיים בין יחידות cgs ליחידות MKS הן היחידות האלקטרומגנטיות. בעוד היחידות המכניות נבדלות זו מזו רק בחזקות של 10, היחידות האלקטרומגנטיות מוגדרות באופן שונה בתכלית. במערכת MKS הגודל הבסיסי הוא האמפר, שהוגדר לפי הכוח הפועל על שני תיילים ובהם זרם. ביחידות cgs הוגדרה יחידת המטען esu כך שבחוק קולון הקבוע K יהיה שווה ל-1. 
במערכת היחידות cgs לשדה החשמלי ולשדה המגנטי אותם ממדים (כוח ליחידת מטען), בעוד שבמערכת היחידות mks לשדה החשמלי והמגנטי ממדים שונים.

## המרת גדלים למערכת היחידות SI
להלן טבלת מעבר בין יחידות במערכת cgs ליחידות במערכת SI:

## ראו גם
*מערכת היחידות הבין-לאומית
*יחידות פלאנק
*יחידות מידה על שם אישים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
CGS
קטגוריה:קרל פרידריך גאוס