open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
גרגורי בסקין

**גרגורי (גרשון) בסקין** (נולד ב-21 ביוני 1987) הוא סייף ישראלי, אלוף ישראל בסיף בשנים 2005, 2008, 2012, 2013 ו-2021 בענף הדקר.

## קריירה
בסקין נולד בסנט פטרסבורג שברוסיה עלה לישראל בשנת 1990 והתגורר באשקלון. בשנת 1996, כשהוא בן 9, החל להתאמן בסיוף. בתחרות סבב עולמי לנוער שנערכה באשקלון בשנת 2003 דורג במקום החמישי (נועם גיל היה שלישי). בסקין היה אלוף ישראל לנוער בשנים 2004–2007 (עד גיל 21). בשנת 2007 היה סגן אלוף אירופה לנוער. בשנת 2010 זכה באליפות ישראל בפעם השנייה.

ב-2009 העפיל לגמר גביע עולם באיטליה והגיע לדירוג השיא שלו לבוגרים בעולם - מקום 64.

בשנת 2012 כשל בניסיונו להעפיל לאולימפיאדת לונדון.

נכון לשנת 2022, מאמן ומתגורר בסטוקהולם, שוודיה, שם זכה באליפות המדינה לשנה זו. במאי 2017 השתתף באליפות ישראל לסיוף וזכה במדליית הכסף.

באליפות אירופה שנערכה ביוני 2022 באנטליה סיים בסקין במקום 30 בתחרות האישית ובתחרות הקבוצתית זכה במדליית הכסף יחד עם חבריו לנבחרת ישראל: יובל פרייליך, עידו הרפר ויונתן כהן.

## קישורים חיצוניים

* גרגורי בסקין באתר הnahouw הרשמי
* גרגורי בסקין באתר איגוד הסיוף העולמי הרשמי
* גבי חביב, **[http://www.youtube.com/watch?v=cjzLUZjyHxM גרגורי בסקין - סיפורו של אלוף]**, כתבה בטלוויזיה החינוכית, 2012
* מארי רוז, **[https://wingate.org.il/גרגורי-בסקין-עם-הפנים-לפריז-2024/ גרגורי בסקין: עם הפנים לפריז 2024]**, באתר מכון וינגייט, 18 במאי 2021

## הערות שוליים

קטגוריה:סייפים ישראלים
קטגוריה:אלופי ישראל בספורט
קטגוריה:מאמני סיף
קטגוריה:ישראלים ילידי ברית המועצות
קטגוריה:עולים בשנות ה-1990
קטגוריה:בוגרי תיכון אורט רונסון (אשקלון)
קטגוריה:בוגרי מכללת גבעת ושינגטון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1987
וריה

**וריה** (ביוונית: **Βέροια**) היא עיר במקדוניה שביוון, כ-60 ק"מ מערבית לסלוניקי. ידועה בעיקר בזכות הקבר המפואר המיוחס לפיליפוס השני מלך מוקדון, הנמצא ברובע ורגינה.

## היסטוריה

וריה הייתה מיושבת כבר במאה העשירית לפני הספירה. בכתובים היא מוזכרת לראשונה אצל תוקידידס במחצית השנייה של המאה החמישית לפנה"ס. בשנת 168 לפנה"ס, לאחר ניצחון הרפובליקה הרומית במלחמה המקדונית השלישית, נכללה העיר באחת ממדינות החסות שהוקמו על ידי רומא. ב-146 לפנה"ס לאחר המלחמה המקדונית הרביעית, הפכה רומא את מקדוניה לפרובינקיה. באותו זמן החלו הרומאים בסלילת ויה אגנטיה, הדרך הרומית הראשית מרומא למזרח שעברה בווריה. העיר פרחה בתקופת האימפריה הביזנטית.

ב-1436 נכבשה וריה על ידי האימפריה העות'מאנית, ונשארה בשלטון עות'מאני קרוב ל-500 שנה. השלטון העות'מאני בווריה הסתיים ב-1912 עם הכיבוש היווני במהלך מלחמת הבלקן הראשונה.

## הקהילה היהודית
עדות כתובה ראשונה על קיום קהילה יהודית מופיעה בברית החדשה: שם מסופר על ביקורו של פאולוס בבית הכנסת בווריה, ביקור המיוחס לעשור הששי של המאה הראשונה. הקהילה מוזכרת בדיווח של נוסע עות'מאני מהמאה ה-15. לאחר גירוש ספרד, בסוף אותה מאה, הגיעו אליה יהודים רבים. באמצע המאה ה-19 חלה פריחה של הקהילה. באותה תקופה שופץ בית הכנסת, ונבנו רבים מהבתים המפוארים של ברבוטה, הרובע היהודי.

במלחמת העולם השנייה הייתה וריה בחלק של יוון שהיה בכיבוש גרמני ישיר. במאי 1943 נשלחו רוב יהודי העיר למחנות ההשמדה, מיעוטם ברחו להרים או הוסתרו על ידי תושבי העיר חסידי אומות העולם. מתוך 950 יהודי העיירה שרדו 111.

מאז 2008 החל תהליך של שימור הרובע היהודי. בית הכנסת שופץ והוא פתוח לביקור. כן שופצו בית הרב ובנינים נוספים המשמשים כבניני ציבור.

## גלריה

קובץ:The_Synagogue_in_Veria.jpg|בית הכנסת המשופץ בווריה
תמונה:The Synagogue in Veria-the Torah ark.jpg|ארון הקודש
תמונה:Barabuta the former Jewish quarter of Veria.jpg|בתים ברובע היהודי לשעבר
תמונה:The Rabbi's house in the former Jewish quarter of Veria.jpg|בית הרב


## ראו גם
* ורגינה

## לקריאה נוספת
* לאה בורנשטיין מקובצקי וברכה ריבלין, "וריה", בתוך: ברכה ריבלין (עורכת), **[[פנקס הקהילות]]: (10) יוון**, ירושלים: יד ושם, תשנ"ט 1998, עמ' 110–116.
* הספר "צללים על העיר" מאת יוליוס יורגוס, הוצאת Eurasia, אתונה (ביוונית)

## קישורים חיצוניים

*  
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יוון: ערים
רוסטוק

ממוזער|250px|שמאל|בית הכנסת הישן של רוסטוק

**רוסטוק** () היא עיר עצמאית והגדולה ביותר בערי מדינת מקלנבורג-מערב פומרניה שבגרמניה. רוסטוק שוכנת על גדות נהר הווארנו (), רובע וארנמונדה () בצפון, המרוחק 16 ק"מ ממרכז העיר, שוכן ממש על שפת הים הבלטי, והוא אחד הנמלים המרכזיים בגרמניה. בעיר ממוקמת אוניברסיטת רוסטוק, שהיא מהאוניברסיטאות העתיקות בעולם ואחת מהעתיקות בצפון אירופה ואזור הים הבלטי.

העיר העתיקה של רוסטוק מאופיינת במבנים העשויים לבנים שרופות אופייניות בוהקות באדום עמוק מתקופת ההַנזֶה (איגוד הסחר). ביניהם ניתן למנות את ביצורי העיר ששרדו בחלקם עד היום, כולל קטע שנבנה על ידי ולנשטיין במהלך מלחמת שלושים השנה. במזרח העיר העתיקה ישנו קטע ארוך של חומה בקרבת כנסיית פטרי, וקרוב מאוד לשם ניצב עדיין חלק ממבצר הדייגים ובו כמה תותחים היסטוריים. בתוך חומות העיר נמצאות שלוש כנסיות עתיקות ואדירות מבין הארבע שהיו בעבר. הגדולה ביניהן היא המארינקירכֶה במרכז העיר, וליד השוק העתיק - המקום שבו הייתה פעם רוסטוק - ניצבת כנסיית סנט פטרי. מהמגדל שלה נשקף נוף של רוסטוק והים הבלטי. מבנים חשובים נוספים הם בית העירייה הגותי והחזית הבארוקית שנבנתה מאוחר יותר, ההָאוּסְבָּאוּמהָאוס והשְטֶנדֶהָאוּס הנאו-גותי. סימן היכר אהוב במיוחד של העיר זהו המגדלור העתיק בווארנמינדה.

## היסטוריה
במאה ה-11 הקימו פולאבים יישוב על נהר הווארנו וקראו לו רוזטוק (Roztoc, שפירושו "התרחבות הנהר") שם שהפך עם הזמן לרוסטוק. מאוחר יותר התיישבו במקום סוחרים גרמניים. עם צירופה של העיר לברית ערי ההנזה החלה התפתחות מהירה של העיר. במאה ה-14 היו בה 12,000 תושבים. היא הייתה נמל חשוב, והיו בה מספנות שבהן נבנו אניות לשיט בים הבלטי. ב-1419 נוסדה בה אוניברסיטה – אוניברסיטת רוסטוק, אחת מהעתיקות בצפון אירופה. בסוף המאה ה-15 הצליחו דוכסי מקלנבורג להשתלט על העיר, שעד אז הייתה כפופה להם רק נומינלית. המאבקים שנמשכו בין העיר לדוכסים הביאו לשפל במעמדה הכלכלי והפוליטי של העיר.

במחצית הראשונה של המאה ה-19 החל שיפור במעמדה הכלכלי של העיר. תחילה בזכות סחר החיטה ומשנות ה-50 של המאה בזכות ההתפתחות התעשייתית בעיקר המספנות.

במאה ה-20 התמקמו ברוסטוק מספר מפעלי מטוסים. במהלך מלחמת העולם השנייה נגרם הרס רב מהפצצות בנות הברית. לאחר המלחמה פותחה רוסטוק כעיר תעשייתית חשובה של גרמניה המזרחית וכנמל המוצא העיקרי שלה לים.
בעקבות איחוד גרמניה איבדה רוסטוק את חשיבותה כנמל מרכזי והתעשייה שלה לא יכלה להתחרות בתעשייה המערב גרמנית. כתוצאה התדלדלה אוכלוסייתה מ-260,000 ב-1989 ל-200,000 ב-2007. 

באוגוסט 1992 נערכו בעיר סדרה של תקיפות ופרעות כנגד מהגרים מווייטנאם. 

## הקהילה היהודית ברוסטוק
קיומם של יהודים ברוסטוק מוזכר לראשונה במסמך מ-1279.

הקהילה בעת החדשה החלה עם הגעתם של יהודים ראשונים ב-1868. הוקמו מוסדות של הקהילה, מוסדות חינוך ובית עלמין. ב-1900 הייתה בעיר קהילה משגשגת בת כ-500 נפשות. בשנת 1902 הוקם בית הכנסת הגדול.

בית הכנסת נשרף בליל הבדולח. רבים מיהודי העיר נמלטו, 175 שנשארו בעיר נשלחו לגטו טרזיינשטט ולאושוויץ. רק שניים מהם ניצלו.

נכון לשנת 2009 קיימת בעיר קהילה קטנה של יהודים יוצאי ברית המועצות.

## ערים תאומות

## ראו גם
* הנזה רוסטוק, קבוצת הכדורגל.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ערי הנזה
קטגוריה:גרמניה: ערי חוף
קטגוריה:ערים שבהן מספנות
קטגוריה:הים הבלטי: ערי נמל
קטגוריה:מקלנבורג-מערב פומרניה: ערים
אהרן הגדול מקרלין

רבי **אהרן פרלוב מקרלין** (ה'תצ"ו (1736) – י"ט בניסן ה'תקל"ב (22 באפריל 1772)) היה אדמו"ר בראשית ימי תנועת החסידות, תלמידו של המגיד ממזריטש, מגדולי מפיצי החסידות בליטא ומייסדה של חסידות קרלין. מכונה רבי **אהרן הגדול**.

## קורות חייו
נולד ביאנובה ליעקב מקוברין, אחיו של רבי נחמן מקוסוב ולפערל. בצעירותו למד תלמוד ופוסקים. בהשפעת אחי אמו, רבי מנלי מקרלין, התקרב לרבי דב בער, "המגיד ממזריטש", שהיה ממשיכו של הבעל שם טוב, והפך לאחד מתלמידיו המובהקים. עוד בחיי רבו הקים את המרכז החסידי בעיר קרלין (כיום פרבר בעיר פינסק בבלארוס). ביחד עם רבי מנחם מנדל מויטבסק הפיץ את תורת החסידות ברחבי ליטא. על השפעתו הרבה תעיד העובדה שמתנגדי תנועת החסידות שהחלו לפעול בתקופה זו נהגו לכנות את כלל החסידים "קרלינים".

אחד המאפיינים של שיטתו היה המנהג להתפלל בהתרגשות ובהתלהבות עד כדי צעקות של ממש. הנהגה כזאת קיימת עד היום בחצר קרלין. רבי אהרן שהיה בעל חוש מוזיקלי הוא מחברו של הפיוט הידוע **[[יה אכסוף]]**. פיוט זה הוא אחת היצירות הקאנוניות החסידיות היחידות שנכנסו לזמירות שבת והוא מושר עד היום בחצרות חסידיות רבות בכמה לחנים. על פי המסורת החסידית את הפיוט חיבר בהוראת רבו, המגיד ממזריטש.

רבי אהרן נפטר בצעירותו, כשהוא בן 36 שנה בלבד. על מצבתו בבית הקברות בקרלין נכתב: "זכה וזכה את הרבים כמה וכמה פעמים ומסר את נפשו במסירות נפש על זה, לפי שכלו לזכות את הרבים והיה מוכיח לרבים בתוכחת מגולה ואהבה מסותרת לקרב את ישראל לאביהם שבשמים וליחדם בייחוד גמור".

דברי תורתו הובאו בכתבי תלמידיו ובעיקר בספרי נכדו, רבי אהרן מקרלין (השני), מחבר הספר "בית אהרן". את מקומו של רבי אהרן הגדול מילא תלמידו וחברו, רבי שלמה מקרלין, שהיה אחראי גם על גידולו וחינוכו של רבי אשר מסטולין (הראשון), בנו של רבי אהרון והאדמו"ר השלישי בשושלת. מחסידות קרלין הסתעפו חסידויות לודמיר, לכוביץ', קוברין, סלונים וקודינוב.

## משפחתו
היה נשוי ללאה, ולבני הזוג ארבעה ילדים:
* רבי יעקב - חתנו של רבי אברהם מקרלין, הוא עלה עם חותנו לארץ ישראל והתגורר בצפת ובטבריה. חתנו הוא שמואל אלעזר רוקח, בן ר' מאיר מלובלין, חתן ר' דוד לייקעס מבאר.
* רבי אשר - לימים האדמו"ר מסטלין.
* חיה שרה - אשת רבי מרדכי מטשרנוביל.
* רבקה - אשתו בזיווגו השני של שלום שכנא אלטשולר. ממנו היו לה שתי בנות. 1. דבורה (אשת ר' חיים חייקל אב"ד הארדנוי, בן מרים ומשה בער מסטולין, חתן האדמו"ר ר' שלמה מקרלין. 2. אסתר הדס (אשת יהושע פאליק).

## קישורים חיצוניים

* 
* 'ר' אהרן ב"ר יעקב מקארלין („ר' אהרן הגדול”)', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), **יהדות ליטא**, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 25 (, תמונה 1223).
* 
* 
* א. אברהם שוורץ, מייסד חסידות קארלין, בעלון "אור הגנוז", גיליון ו', שבט-ניסן תשמ"ח, עמ' 26–36 
* רבי אהרן הגדול מקרלין, באתר טוג
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תלמידי המגיד ממזריטש
קטגוריה:אדמו"רי קרלין
קטגוריה:רבנים בלארוסים
קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:קרלין: רבנים
קטגוריה:ילידי 1738
קטגוריה:נפטרים ב-1771
זמרשת

**זֶמֶרֶשֶׁת** הוא אתר אינטרנט של חברה לתועלת הציבור הפועל לשימור הזמר העברי המוקדם – הפזמונים העבריים שלמן ראשית הציונות ועד שנות ה-50 של המאה ה-20. נכון ליולי 2022 מופיעים באתר 7,770 שירים ו-15,364 הקלטות, שניתן לקרוא את תמליליהם ולהאזין לביצועיהם – לרוב על ידי מיטב מבצעי ומבצעות התקופה, ולעיתים על ידי ותיקי היישוב כיום או משתתפי אירועי "זמרשת", המתקיימים במקומות שונים בארץ אחת לחודשיים בהובלת הזמרת נגה אשד. לשירים רבים מוצעות מספר הקלטות. ניתן לצרף קרדיטים לשיר לצד מילות השיר.

אלתרמן כתב כבר לפני כחמישים שנה בשירו "זמר הפלוגות" : „אין עם אשר ייסוג מחפירות חייו” בהקשר של קריאה לשימור חומרים היסטוריים. לנוכח היעדר טיפול מוסדי מספק ועניין ציבורי מוגבל, מודגשת חשיבות הצלת החומרים ושימורם לדורות הבאים.

האתר פועל כחוק וברישיון אקו"ם, ועל כן מרבית הביצועים לשירים המובאים בו אינם ניתנים להורדה אלא מוצעים להאזנה חופשית של הציבור בלבד.

אלפי שירים נוספים משנות ה-50 הועלו לרשת בפרויקט אוצר הזמר העברי של קול ישראל.

בשנת 2025 זכה מיזם זמרשת בפרס אנגל של עיריית תל אביב-יפו.

## מטרות המייסדים
מייסדי "זמרשת" מגדירים עצמם כ"פרויקט חירום להצלה ולמחשוב של הזמר העברי המוקדם", ומצהירים כי מטרתם העיקרית היא שימור והפצה של הזמר העברי.

מטרות מוצהרות:
# לפעול באופן מיידי להצלת כל החומרים שנמצאים בסכנה, תוך שימת דגש על הצלת החומר הפיזי של היצירה;
# להקים מאגר מידע שיכלול את מרב הפרטים אודות הזמר העברי המוקדם: שירים (ההקלטות עצמן, תווים, מילים וכו') וביוגרפיות של מלחינים, מחברים ומבצעים בני התקופה;
# להנחיל את הזמר העברי המוקדם לכלל הציבור, תוך שימת דגש על הדורות הצעירים, באמצעות אירועי זמר ובאמצעים נוספים;
# מטרת העל: להפיץ את החומרים הללו ולעשותם נגישים לכלל באמצעות האינטרנט.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שירה עברית
קטגוריה:ספריות דיגיטליות
קטגוריה:אתרים מבוססי תוכן משתמש
קטגוריה:אתרי מוזיקה ישראליים
קטגוריה:ישראל: חברות לתועלת הציבור
קטגוריה:תרבות ביישוב
קטגוריה:ציונות בתרבות
קטגוריה:מדעי הרוח הדיגיטליים
קטגוריה:זוכי פרס אנגל
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-2008
מחלף אייל

**מחלף אייל** הוא מחלף המחבר בין כביש 6 לכביש 5504 ובעתיד לכביש 551.
## גאוגרפיה
המחלף נקרא על שם קיבוץ אייל הנמצא מזרחית למחלף. המחלף ממוקם בסמוך לקיבוץ ניר אליהו וכקילומטר צפונית מגדר ההפרדה וקלקיליה. מספרו של הכביש בתוואי הגשר הוא 551 אך זהו קטע קצר בן קילומטר וחצי העתיד להפוך לכביש רוחב בשרון הצפוני בין אזור קיבוץ יקום בכביש 2 למחלף אייל.

המחלף מחבר את כוכב יאיר, צור יגאל, טירה, טייבה וקיבוץ אייל עם כפר סבא, ומאפשר ירידה לכביש חוצה ישראל. הוא הוקם על ידי חברת דרך ארץ, זכיינית קטע הכביש המרכזי של כביש 6, ותוכנן על ידי חברת כביש חוצה ישראל. המחלף נפתח לתנועה בספטמבר 2002, ומיד הפך למוקד של תאונות דרכים. העלייה למחלף מכיוון מערב כוללת עיקולים חדים. באמצע המחלף צומת שדרכו ניתן לרדת לכביש חוצה ישראל לכיוון צפון ולכיוון דרום. בצדו המזרחי של המחלף פניות חדות ימינה (לכיוון קלקיליה) ושמאלה (לכיוון כוכב יאיר וצור יגאל) המחייבות האטה ניכרת במהירות הנסיעה.

באוגוסט 2003 הושלמה סלילתו של כביש 6 בין מחלף אייל לניצני עוז.

הקמתו של המחלף הביא לעלייה בפקקי התנועה באזור מאחר שנוספו שלושה צמתים מרומזרים על הכביש המוביל לכוכב יאיר-צור יגאל. בספטמבר 2023 אושרה תוכנית לשיפור תוואי הדרך ובניית גשרים נוספים שיביאו להתייתרות הרמזורים חלנסיעה רציפה ללא עצירות שיורידו את עומסי התנועה באזור.https://www.bhol.co.il/news/1600391

## מבנה המחלף
מבנה המחלף הוא מסוג מחלף יהלום. גשר המחלף חולף על כביש 6 בתוואי כביש 5504. בשני צידי הגשר ממוקמים צמתים מרומזרים המאפשרים את הכניסות והיציאות מכביש 6.

## ראו גם
* כבישי ישראל

## הערות שוליים

קטגוריה:כביש 6: מחלפים
קטגוריה:מחלפי יהלום
יושירו מורי

**יושירו מורי** (ביפנית: **森 喜朗**; נולד ב-14 ביולי 1937) הוא פוליטיקאי יפני שכיהן כראש ממשלת יפן ה-85 וה-86, החל ב-5 באפריל 2000 ועד ה-26 באפריל 2001. זכור בעיקר בגלל פליטות הפה הרבות שלו, ונחשב כראש ממשלה לא פופולרי. כיום הוא נשיא איחוד הרוגבי היפני ונשיא האיחוד הפרלמנטרי היפני-קוריאני.

## ביוגרפיה
מורי נולד בעיר נומי שבמחוז אישיקאווה לזוג חקלאי אורז אמידים בעלי עבר בפוליטיקה, שכן אביו וסבו היו ראשי העיר של נֶאָגארי במחוז. אימו נפטרה בהיותו בן שבע.

הוא למד באוניברסיטת ואסדה בטוקיו, ושם הצטרף למועדון הרוגבי. לאחר מכן הצטרף לעיתון השמרני סנקיי שינבון. הוא עזב את העיתון ב-1962 והיה למזכיר הדיאט של יפן, וב-1969 נבחר לבית היועצים של יפן, שם כיהן במשך עשר כהונות רצופות. הוא היה מעורב בשערוריית Recruit בה נחשד שקיבל מניות של חברת Recruit לפני שיצאה להנפקה, ומכר אותן לאחר מכן תוך גריפת רווח של כמיליון דולר. הוא שימש שר החינוך בשנים 1983 ו-1984, שר הסחר בינלאומי והתעשייה ב-1992 ו-1993, ושר הבינוי ב-1995 ו-1996.

## ראשות הממשלה
קודמו של מורי בתפקיד ראש ממשלת יפן, קייזו אובוצ'י, סבל משבץ ב-2 באפריל 2000 ונבצר ממנו להמשיך בתפקידו. לפיכך, מתוקף היותו המזכיר הכללי של המפלגה הליברלית-דמוקרטית, התמנה מורי לראש הממשלה.

מורי תואר כבעל "לב של פרעוש ומוח של כריש" דימוי שהצביע על כישוריו וכוחו הפוליטי לצד חוסר האהדה כלפיו בציבור. תקופת כהונתו נודעה בהחלטות הלא-מקובלות שקיבלה, פליטות פה ושגיאות יחסי ציבור:
* בעת פגישה עם מנהיגי שינטו בטוקיו, תיאר מורי את יפן כ"מדינה של אלים, והקיסר במרכזה". הצהרה זו עוררה מהומה ביפן, שכן מורי רומז בה על תמיכתו במתן כוח אבסולוטי לקיסר, בניגוד לחוקה.
* במהלך הבחירות הכלליות של 2000, כשנשאל לגבי הדיווחים שמחצית מהבוחרים טרם החליטו למי להצביע, ענה מורי ש"אם עדיין אין להם עניין בבחירות, זה יהיה בסדר אם הם פשוט ישנו במהלך היום הזה."
* כשקיבל דיווח על פגיעת הצוללת האמריקאית "גרינוויל" בספינת הדיג "אהימה מארו" בעת ציפת חירום, שגרמה למותם של תשעה בני אדם, המשיך מורי במשחק הגולף שהיה במהלכו.

לקראת סוף כהונתו ירדתו אחוזי התמיכה שלו בקרב הציבור למספר חד ספרתי, וב-26 באפריל 2001 החליף אותו ג'וניצ'ירו קואיזומי.

מורי נותר חבר בית הנבחרים, בו יצג את מחוז אישיקאווה.

## רוגבי יפני
מורי שיחק בקבוצת הרוגבי של אוניברסיטת וסדה. הוא הפך לנשיא איגוד הרוגבי היפני ביוני 2005, והדבר עורר תקוות במדינה לאירוח אליפות העולם לרוגבי ב-2011. לבסוף קיבלה ניו זילנד את האירוח ומורי טען שמדינות חבר העמים הבריטי דואגות רק לעצמן.

## חיים אישיים
מורי נשוי לצ'יאקו, שלמדה איתו באוניברסיטת וסדה. לזוג בן ובת.

## ראו גם
* ראשי ממשלת יפן

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ואסדה
קטגוריה:מעוטרי עיטור הידידות (רוסיה)
קטגוריה:ראשי ממשלת יפן
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1937
עשתר (אל)

**עשתר** (באוגריתית ובדרום ערבית עתיקה: **עתֿתר**; נקרא גם **עתֿתר ערץ**) הוא אל כוכב השחר במיתולוגיה הכנענית. באזורים יבשים למחצה במערב אסיה שימש עשתר אל הגשם, ואף הופיע גם בדרום חצי־האי ערב, שם נקרא עתור (שמשמעותו מושקה) או זוהה עם ד'ו סמני. במצבת מישע נזכר שם האלוהות המורכב עשתר-כמוש.

בעלילות בעל וענת מסופר כי עשתר תפס את כס המלכות על האלים באופן חד־צדדי, אך האל ים הדיח אותו. לאחר הריגתו של בעל בידי מות, המליצה אשרה למנות את עשתר למחליפו בשל ניסיונו במלוכה, אך לאחר שעשתר התיישב על כס המלוכה של בעל בפסגת צפון, הוא ירד ממנו מפני שהוא הרגיש שהוא אינו ראוי לו. מכיוון שעשתר לא היה נשוי או מאורס, נמסר לו מפי שפש שהוא אינו זכאי לארמון משלו כמו יתר האלים.

בלחש עלילת האלים הנאבקים בנחש משירת אוגרית, הדמות המרכזית "אם פחל" קוראת לאמה, הדמות המרכזית השנייה, שמש, להוביל קול אל אלים שונים במעונותיהם, כדי להודיעם לחש קסם נגד נשיכת נחשים. בלוח זה לא מוזכר עשתר, אך בלוח הממשיך את הלוח הזה, בשל ערפל שכיסה את הארץ גברה "חמה" (ארס), בין האלים הרבים שנזכרו (רובם בזוגות, וחלקם בעלי שם כפול כגון כושר־וחסיס) כאוספי ה"חמה" מוזכר/מוזכרים "עתֿתר ועתֿתפר".

לא קיימות עדויות באשר לפולחן של עשתר באוגרית, אך במקורות יווניים מהמאה ה-5 לספירה, הוא מוזכר בהקשר של קורבן ילדים על ידי שבטים בדואים בחצי־האי סיני.

## לקריאה נוספת

## הערות שוליים

קטגוריה:אלים כנעניים
קטגוריה:אלי השמיים ומזג האוויר
אדוארד ברנס

**אדוארד ג'. ברנס, ג'וניור** (באנגלית: **Edward J. Burns**; נולד ב-4 באפריל 1968) הוא שחקן קולנוע, מפיק, תסריטאי ובמאי קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.

## ביוגרפיה
ברנס נולד בשכונת וודסייד, קווינס, ניו יורק, למולי, סוכנת פדרלית ולאדוארד ג'. ברנס ג'וניור, איש יחסי ציבור ושוטר.

ברנס גדל בכפר וואלי סטרים בלונג איילנד ולמד תקופה קצרה בתיכון צ'אמינאד לפני שעבר לתיכון יואיט, לאחר מכן למד באוניברסיטת אונאונטה ובאוניברסיטת אולבני. לברנס יש תואר בראשון בחוג לאנגלית ממכללת הנטר - האוניברסיטה העירונית של ניו-יורק".

## קריירה
ברנס החל את הקריירה הקולנועית שלו כעוזר הפקה של הבמאי אוליבר סטון בסרטו "הדלתות".
את סרטו הראשון כבמאי, "האחים מקמאלן", ביים ברנס ב-1995. הוא זכה לביקורות טובות מצד המבקרים והופיע בכמה פסטיבלים קולנועיים מקומיים.
את סרטו השני, "האחת והיחידה", ביים ברנס שנה לאחר מכן וליהק את השחקניות ג'ניפר אניסטון וקמרון דיאז לתפקידים הראשיים.

בנוסף לקריירת הבימוי וההפקה הופיע ברנס גם כשחקן בסרטיו ובסרטים אחרים.
בשנת 1998 הופיע בדרמת המלחמה זוכת 5 פרסי אוסקר של סטיבן ספילברג, "להציל את טוראי ריאן", בסרט גילם ברנס את דמותו של טוראי ריצ'רד רייבן מגדוד הריינג'רס השני, תחת פיקודו של קפטן ג'ון ה. מילר (טום הנקס).

ב-2001 הופיע ברנס בדרמת הפעולה "15 דקות", ובקומדיה הרומנטית "חיים או משהו כזה". ב-2003 הופיע במותחן הפשע "ביטחון".
ב-2006 שיחק ברנס בקומדיה הרומנטית "החופשה".
ב-2008 שיחק במותחן האימה "שיחה שלא נענתה".

בשנת 2013 שיחק במיני-סדרת הפשע של רשת TNT, "מוב סיטי" בתפקיד באגסי סיגל.

## חיים אישיים
ברנס התארס בשנת 2000 לדוגמנית כריסטי טרלינגטון, אך לבסוף הזוג ביטל את החתונה בשל פיגועי הטרור בניו יורק ב-11 בספטמבר שנה לאחר מכן, מטרים ספורים ממקום מגוריהם. הזוג החליט בסופו של דבר להיפרד. כעבור מספר חודשים חזרו בני הזוג ונישאו לבסוף בשנת 2003. נולדו להם בת ובן. אחיו נשוי לאחותה של טרלינגטון.

## פילמוגרפיה

### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:במאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:מפיקי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של ניו יורק בוואנטה
קטגוריה:בוגרי מכללת האנטר
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אולבני
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1968
הג'וקר הוא פראי

**הג'וקר הוא פראי** הוא סרט דרמה שהופק באולפני סרטי פרמאונט בשנת 1957. את הסרט ביים צ'ארלס וידור והפיקו סמואל בריסקין וצ'ארלס וידור. הסרט מספר את סיפור של ג'ו לואיס (פרנק סינטרה), זמר וקומיקאי פופולרי משנות העשרים ועד תחילת שנות החמישים. הסרט מבוסס על ספרו של ארט כהן, "הג'וקר הוא פראי: סיפורו של ג'ו .אי. לואיס", שאותו קרא סינטרה וקנה את זכויות ההסרטה שלו. את הספר רצו להסריט גם אולפני MGM, והציעו לכהן 150,000 דולר, אך הוא דחה הצעה זאת.

## עלילה
בשיקגו של סוף שנות העשרים, ג'ו לואיס (פרנק סינטרה) הוא זמר פופולרי שמושך קהל רב. לואיס מושך בנוסף את תשומת לבם של מספר מאפיונרים. אלו רוצים שהוא יעזוב את המועדון בו הוא מופיע, ויופיע אצלם. לואיס מסרב בנימוס, אך אל קפונה (אחד המאפיונרים), לא אוהב את סירובו, והמאפיונרים תוקפים אותו וחותכים את גרונו. מיתרי קולו נפגעים בצורה כל-כך קשה שהוא לא יכול לשיר יותר. לואיס שוקע בדיכאון ומפתח חוש הומור ציני. חברו, אוסטין מק (אדי אלברט), מציע שיתחיל לעבוד כקומיקאי. לואיס, שרואה שאין לו מה להפסיד, ובעידוד הבדרנית המפורסמת סופי טאקר (שמופיעה בתפקיד עצמה), נהיה קומיקאי והופך לכוכב.

לואיס מפתח מערכת יחסים עם נערת מקהלה בשם מרתה סטיוארט, ועם אשת החברה הגבוהה לטי פייג'. בסופו של דבר, מתחתן לואיס עם מרתה, אך לא מצליח לשכוח את לטי. המשולש הרומנטי בו הוא נמצא והלחץ של הצלחתו כבדרן גורמים לו להתמכר לאלכוהול. תוך זמן קצר הופך לואיס הופך לשתיין מריר שעומד לאבד את הקריירה המצליחה שלו. אשתו דורשת ממנו גירושין, ובסערת רוחות הוא מכה את חברו, אוסטין. הוא מבין שיש חיים מעבר לעבודתו כקומיקאי ומעבר לשתייה, מחליט להגמל ולמצוא הנאה בחיים שהוא יבנה לעצמו.

## שחקנים
* פרנק סינטרה - ג'ו לואיס
* מיטצי גיינור - מרתה סטיוארט
* ג'ין קארין - לטי פייג'
* אדי אלברט - אוסטין מאק

## קישורים חיצוניים

* על הסרט, באתר TCM
* הג'וקר הוא פראי ביקורת על הסרט במגזין וראייטי

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פרמאונט
קטגוריה:סרטי 1957
קטגוריה:סרטים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטי פרנק סינטרה
בריאנה אביגן

**בריאנה ברברה-ג'יין אביגן** (באנגלית: **Briana Barbara-Jane Evigan**; נולדה ב-23 באוקטובר 1986) היא שחקנית, רקדנית וזמרת-יוצרת אמריקאית. מוכרת בעיקר בשל תפקידה בסרט "סטפ אפ 2: הרחובות" ובהמשכו "סטפ אפ 5".

## ביוגרפיה
אביגן נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה, לפמלה סי. סרפ, רקדנית, שחקנית ודוגמנית ולשחקן גרג אביגן . אביגן היא הצעירה מבין שלושה אחים, יש לה אחות בשם ונסה לי  (ילידת 1981), גם היא שחקנית ואח בשם ג'ייסון (יליד 1983), מוזיקאי ומפיק מוזיקלי. סבתה מצד אביה הייתה ממוצא פולני, וסבה מצד אימה היה ממוצא איטלקי.

אביגן למדה ריקוד מגיל 9, והיא למדה בקולג' העמק בלוס אנג'לס שם למדה לתואר בתקשורת.

## קריירה
בשנת 1996 שיחקה בסרט האימה "ספקטר" לצד אביה. ב-2003 הופיעה בווידאו קליפ של לינקין פארק לשיר "Numb".

ב-2008 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "סטפ-אפ 2: הרחובות", בו גילמה את דמותה של אנדי וסט. הסרט הניב הכנסות של 148 מיליון דולר ברחבי העולם. ב-1 ביוני 2008 קיבלה את פרס "MTV Movie Award", ביחד עם רוברט הופמן, עבור "הנשיקה הטובה ביותר בסרט" לשנה זו.

באותה שנה, השתתפה בקליפ לשיר מפסקול הסרט סטפ-אפ 2 בשם ״Push” של Enrique Iglesias.

בשנת 2009 הצטרפה אביגן לקאסט של הסרט "נקמה כפולה", בו גילמה את דמותה של קסידי. בשנה זו גם גילמה את קורי ריצ'רדסון בסרט "ס. דארקו".

בשנת 2012 גילמה את אמה נאש בסרט האימה "בית המצבור" שביים הבמאי הונצואלי אדוארדו רודריגס לפי תסריט של גארי ספינלי.

בשנת 2014 היא שבה לגלם את דמותה של אנדי וסט בתפקיד ראשי בסרט "סטפ אפ 5". בשנת 2015 שיחקה בסרט טלוויזיה קומי-רומנטי של ערוץ הולמרק "היה היה פעם חופשה" לצד אביה. בשנה זו הצטרפה לעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "מצאת החמה עד צאת הנשמה: הסדרה" בדמותה של סוניה לאם, דמות אורחת אשר התרחבה ל-8 פרקים.

בשנת 2016 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט הדרמה "צעצוע", וגם שיחקה בסרט "אהבה זה כל מה שאתה צריך" לצדם של אמילי אוסמנט ואליזבת רוהם.

בשנת 2018 שיחקה בסרט הטלוויזיה המותח "אשתו הסודית של בעלי" לצדה של הלנה מטסון, ושיחקה בסרט הפעולה "ריבר רץ באדום" לצדם של ג'ורג' לופז וג'ון קיוזאק.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקניות ילדות אמריקאיות
קטגוריה:רקדניות אמריקאיות
קטגוריה:זמרות-יוצרות אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאיות ממוצא איטלקי
קטגוריה:אמריקאיות ממוצא פולני
קטגוריה:אמריקאים ממוצא פולני
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1986
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1986
דניאל חארקה

**דניאל חארקה גונסאלס** (בספרדית: **Daniel Jarque González**; 1 בינואר 1983 בברצלונה – 8 באוגוסט 2009) היה כדורגלן ספרדי ששיחק בעמדת הבלם באספניול.

## ביוגרפיה
חארקה גדל במחלקת הנוער של אספניול, ובהמשך שיחק באספניול ב', קבוצת המילואים של המועדון. במהלך עונת  ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, ורשם 15 הופעות במדיה בשתי עונות, כאשר במקביל שיחק גם בקבוצת המילואים.

בעונת  הפך חארקה לשחקן קבוע בקבוצה הבוגרת של אספניול. ב-2006 הוא זכה עם הקבוצה בגביע המלך הספרדי, וב-2007 הוא העפיל עמה עד לגמר גביע אופ"א, שהסתיים בהפסד לסביליה בדו-קרב בעיטות עונשין. במהלך עונה זו הוא האריך את חוזהו במועדון עד לשנת 2009.

לפני עונת  קיבל חארקה את סרט הקפטן של אספניול מידי ראול טאמודו הוותיק. פחות מחודש לאחר מכן, במהלך מחנה אימונים של הקבוצה בקוברצ'נו שבאיטליה, לקה חארקה בדום לב ונמצא מת בחדרו בבית המלון. חארקה היה בן 26 במותו.

ב-11 ביולי 2010 הבקיע אנדרס אינייסטה את שער הניצחון לזכות נבחרת ספרד בגמר מונדיאל 2010 מול נבחרת הולנד, וחגג אותו באמצעות הורדת חולצתו וחשיפת גופיה שעליה הכיתוב בספרדית "DANI JARQUE SIEMPRE CON NOSOTROS", שתרגומו לעברית הוא "דני חארקה תמיד איתנו".

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:בלמי כדורגל ספרדים
קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:בלמי כדורגל קטלאנים
קטגוריה:כדורגלנים קטלאנים
קטגוריה:כדורגלני אספניול
קטגוריה:ברצלונה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלנים שמתו במהלך הקריירה
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1983
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-2009
נורווק (קליפורניה)

**נורווק** (באנגלית: **Norwalk**) היא עיר במחוז לוס אנג'לס השוכנת מזרחית ללוס אנג'לס שבקליפורניה, ושייכת למטרופולין שלה. לפי מפקד התושבים בשנת 2000 חיו בה 103,298 תושבים. היישוב הוקם במאה ה-19 אך היא הוכרזה עיר רק בשנת 1957.

העיר מרוחקת כ-27 ק"מ מזרחית ממרכז העיר לוס אנג'לס.

העיר מונה אוכלוסייה גדולה של הולנדים והחל משנות ה-90 בעקבות ההגירה הגדולה ממקסיקו גם מקסיקנים. היא חלק מערי המעבר של לוס אנג'לס.

## היסטוריה
לאחר שהסתיימה מלחמת ארצות הברית–מקסיקו, קליפורניה הייתה אזור מבוקש למגורים. בשנות ה-60 של המאה ה-19 נרכשו האדמות עליהן שוכנת העיר כיום. תוך זמן קצר החלה מכירה של שטחים למטרת בנייה. מספר משפחות קנו שטחים גדולים ובנו בהם חוות.
בשנת 1973 נבנתה מסילת רכבת שעברה בקרבת מקום ונבנתה תחנת רכבת קטנה. בשנת 1874 ניתנה לעיירה השם 'נורווק'. תחנת הרכבת הייתה הסיבה העיקרית לכך שבעשור האחרון של המאה ה-19 החלו להתיישב באזור עוד ועוד משפחות.

בשנת 1900 חיו בעיירה 50 משפחות. הרוב מתוכן עסקו בחקלאות או הפעילו מחלבות. עד היום ידועה העיר בזכות המחלבות המשובחות שלה.

נורווק הוכרזה רשמית כעיר בשנת 1957.

## גאוגרפיה
נורוולק שוכנת על שטח של 24.2 ק"מ רבועים, בגובה 92 מטרים מעל פני הים. נורווק היא עיר פרבר של לוס אנג'לס וחברה במועצת ערי המעבר של לוס אנג'לס.
גבולותיה הן: סטנה פה ספרינגס בצפון, דאווני בצפון-מערב, בלפלאוור בדרום-מערב, קריטוס וארטסיה בדרום, ולה מיראדה בדרום-מזרח.

## אקלים
נורווק, כמו כל אזור לוס אנג'לס ודרום קליפורניה ידועה בזכות אקלים ים תיכוני. החודש החם ביותר הוא אוגוסט. הטמפרטורה הגבוהה ביותר שנמדדה הייתה 43 מעלות צלזיוס והיא נמדדה בשנת 1961. החודש הקר ביותר הוא ינואר והטמפרטורה הנמוכה ביותר שנמדדה הייתה -4 מעלות צלזיוס בשנת 1963.

## שכונות
ישנן 5 שכונות עיקריות בעיר:
* צפון מזרח
* סטדבייקר (מערב)
* כרמניטה (מזרח)
* סיביק סנטר (מרכז)
* וואן וויס (דרום)

## ערים תאומות
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר עיריית נורווק
* 

קטגוריה:מחוז לוס אנג'לס: ערים
קטגוריה:קליפורניה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1957
ראדו

קטגוריה:שמות פרטיים לגברים
קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה רומניים
Ancient Rites

**Ancient Rites** (באנגלית: **פולחנים עתיקים**, מבוטא: **איינשנט רייטס**) היא להקה בלגית, שניגנה בתחילת דרכה בלאק מטאל, אך יותר מאוחר התחילה לנגן גם ויקינג מטאל.

## היסטוריה
הלהקה הוקמה בשנת 1988 על ידי הסולן והבסיסט גונתר תייס, שאליו הצטרפו הגיטריסטים פיליף ג'והן והמתופף סטפן. ב-1990 הקליטה הלהקה את הדמו *Dark Ritual*. זמן קצר לאחר מכן נהרג פיליף בתאונת דרכים, וסטפן התאבד. חרף זאת המשיכה הלהקה לתפקד בעזרתם של הגיטריסט בארט וונדרייק, והמתופף ולטר ואן קורטנברג, שתפסו את מקומם של סטפן ופיליף. בהרכב זה הוציאה הלהקה ב-1994 את אלבומה הראשון של, *The Diabolic Senerades*.

ב-1996 הוציאה הלהקה את אלבומה השני, *Blasfemia Eternal*, וקבעה סיבוב הופעות לקידום האלבום החדש, אך 10 ימים לפני תחילתו עזב וונדרייק את הלהקה. מוזיקאים בלגים ולא בלגים התנדבו לעזור ללהקה, שעד שלב זה הייתה מורכבת אך ורק מפלמים, לקיים את מסעה ההופעות. בסופו של דבר תפס את מקומו של וונדרייק אריק ספרוטן ההולנדי.

במהלך מסע הופעות ב-2003 לקידום ה-DVD,  *And The Hordes Stood As One*, שב וונדרייק ללהקה.

מאז הקמתה השתנה הסגנון המוזיקלי של הלהקה מבלאק מטאל לוויקינג מטאל, ובאלבומה האחרון, *Rubicon*, אף הופיעו אלמנטים מסגנון האוריינטל מטאל.

במהלך השנים הופיעה הלהקה עם לא מעט להקות אחרות, בהן מטאליקה, דייסייד, סלייר, מנאוור, מוטורהד, מורביד אנג'ל, ספולטורה, קריידל אוף פילת', להקת הדת' מטאל הישראלית סיילם ועוד.

## דיסקוגרפיה
### אלבומי אולפן
* 1990 - Dark Ritual (דמו)
* 1992 - Promo 1992 (דמו)
* Evil Prevails (EP) - 1992
* The Diabolic Serenades - 1994
* Blasfemia Eternal - 1996
* Fatherland - 1998
* The First Decade 1999-1989 - 1999 (אוסף)
* Dim Carcosa - 2001
* Rubicon - 2006

### אלבומי הופעה
* Scenes of Splendour (VHS) - 2001
* And The Hordes Stood As One (DVD) - 2003
* And The Hordes Stood As One (CD) - 2003

## חברי ההרכב
* Erik Sprooten (אריק ספרוטן) - גיטרה
* Domingo Smets (דומינגו סמראט) - בס/שירת רקע
* Walter Van Cortenberg (וולטר וואן קורטנברג) - תופים
* Davy Wouters (דיווי וואטרס) - קלידים
* Gunther Theys (גונתר ת'ייס) - סולן

### חברים לשעבר
* Jan "Örkki" Yrlund (ג'אן "אורקי" יירלונד)
* Stefan (סטפן)
* Philip (פיליף)
* Johan (ג'והן)
* Pascal (פסקל)
* Raf Jansen (ראף ג'אנסן)
* Bart Vandereycken (בארט וונדרייק)

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:להקות בלאק מטאל
קטגוריה:להקות פולק מטאל
קטגוריה:להקות בלגיות
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1988
יער עננים

[שמאל|ממוזער|250px|יער עננים ב[הפארק הלאומי קינבאלו|פארק הלאומי קינבאלו]]
שמאל|ממוזער|250px|תפוצת יערות העננים בעולם
**יער עננים**, הידוע גם כ**יער ערפל** או **יער מועב**, הוא יער גשם טרופי או סובטרופי, השוכן בדרך כלל באזורים הרריים, והמתאפיין בלחות גבוהה ובעננות נמוכת-גובה המופיעה באופן תדיר, בדרך כלל בגובה צמרות העצים. ליערות העננים שמות מקומיים רבים, דוגמת הלאוריסילבה במדיירה או היונגאס בפרו. 

היקפם של יערות העננים קטן יחסית, בשל כך שרק ברצועה קטנה משני צדדיו של קו המשווה מתקיימים התנאים הטופוגרפיים, האקלימיים והסביבתיים להופעתם. העננות התדירה בגובה נמוך מפחיתה את אור השמש הישיר ביער, ועימה קטנה גם ההתאיידות. 

העצים ביערות אלה נמוכים יותר וצמרותיהם מפותחות מאלה של עצים דומים ביערות הסמוכים להם, והלחות מביאה לעושר באפיפיטים וסקולריים ולשפע של שרכים וטחבי עלים המכסים את הקרקע ואת הצמחים האחרים. האדמה ביער בוצית והיא עשירה בכבול ובהומוס. חלק ניכר מהמשקעים ביערות העננים מופיע בצורת טיפות ערפל שמתעבה על עלי העצים, ונוטפות אל האדמה. 

קיימים גם יערות גשם ממוזגים שלהם מאפיינים דומים לאלה של יערות העננים הטרופיים והסובטרופיים.

## קישורים חיצוניים

* 

עננים
אנדראה גריטי

ממוזער|הקבר שלו בוונציה 
**אנדראה גריטי** (באיטלקית: **Andrea Gritti**; ) היה הדוכס ה-77 של ונציה. גריטי כיהן כדוג'ה מאז מינויו בשנת 1523 ועד פטירתו.
## חייו
גריטי נולד בבארדולינו הסמוכה לוורונה. בצעירותו שהה זמן רב בקונסטנטינופוליס בה פעל לפיתוח הסחר של לה סרניסימה. בשנת 1499 נכלא גריטי בקונסטנטינופוליס על ידי השלטונות באשמת ריגול ונידון להוצאה להורג. בזכות חברותו עם אישים בכירים בממשל העות'מאני הומתק דינו, והוא שוחרר מכלאו כעבור מספר שנים.

בשנת 1509, לאחר ההפסד הוונציאני בקרב אנדאלו, בעקבותיו איבדה ונציה שטחים רבים בצפון איטליה, התמנה גריטי לתפקיד פרובדיטור - האחראי מטעם הרפובליקה על מפקדי הצבא השכירים, ובהוראת מועצת העשרה עמד בראש כוחות מקומיים אשר הביאו לבסוף לשחרורה של פדובה, החזרתה לשליטה וונציאנית, והגנתה מפני כוחותיו של מקסימיליאן הראשון קיסר האימפריה הרומית הקדושה. בשנת 1510, בעקבות מותו של ניקולו די פיטיליאנו, מונה גריטי למפקד הצבא הוונציאני. גריטי הגן על ונציה מפני הצבא הצרפתי ופיקד על הצבא הוונציאני במהלך מלחמת ליגת קמבריי. בשנת 1512 עמד בראש המשא ומתן עם פרנסואה הראשון, מלך צרפת, שהביאה לכך שוונציה עזבה את הליגה הקתולית ועברה לצידה של צרפת.

בשנת 1523 נבחר גריטי לדוג'ה. לאחר בחירתו חתם גריטי על הסכם עם קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ובעקבותיו עזבה ונציה את המלחמות האיטלקיות. גריטי ניסה לשמור על הנייטרליות של ונציה, וקרא לקרל ולפרנסואה להפסיק את הלוחמה ביניהם ולהתגונן יחדיו מפני האימפריה העות'מאנית אשר כבשה באותה עת חלקים מהונגריה. בשנת 1537, בעקבות התקפת הסולטאן סולימאן הראשון על קורפו, פרצה מלחמה בין ונציה לבין האימפריה העות'מאנית.

גריטי הלך לעולמו בשנת 1538.

## קישורים חיצוניים

גריטי, אנדראה
קטגוריה:ילידי 1455
קטגוריה:נפטרים ב-1538
ניקולאס ריירה

**ניקולאס ריירה** (בספרדית: **Nicolas Riera**; נולד ב-29 במאי 1985) הוא שחקן וזמר ארגנטינאי. הוא ידוע בעיקר בשל תפקידו בטלנובלה "כמעט מלאכים" בתור טצ'ו / חואן מורלס.
היה חבר בלהקת "טין אנג'לס" יחד עם מריאנה אספוסיטו, חואן פדרו לנסאני, גסטון דלמאו ואאוחניה סוארס שהוחלפה מאוחר יותר ברוסיו איגרסבל.

## ביוגרפיה
החל את דרכו אצל כריס מורנה כששיחק תפקידים אורחים בסדרות "אלמה פיראטה" ו"קטנטנות".

הוא שיחק בסדרה "כמעט מלאכים" כאחד מהשחקנים הראשיים יחד עם חבריו לסדרה חואן פדרו לנסאני, מריאנה אספוסיטו, גאסטון דלמהאו, ואאוחניה סוארס. איתם גם הקים את להקת "טין אנג'לס" (Teen Angels). ה"טין אנג'לס" הופיעו בישראל 3 פעמים: באוקטובר 2009, במרץ 2010 ובפורים 2011. ב-2012 הודיעו חברה הלהקה שהם מתפרקים ועושים סיבוב הופעות פרידה אחרון.

בשנת 2011 השתתף ריירה בעונה השביעית של הגרסה הארגנטינאית לתוכנית "רוקדים עם כוכבים" והייה למודח העשירי.

בשנת 2012 שיחק בטלנובלה "אהבה מתוקה" לצד רוסיו איגרסבל.

בשנת 2013 שיחק בטלנובלה "taxxi", שם שיחק את בנה של רוסיו איגרסבל.

בשנת 2016 שיחק בטלנובלה "עשירים לא מבקשים רשות" בתפקיד חואן דומינגז חוארז.

בשנים 2018–2021 כיכב ריירה בשלוש עונות של הטלנובלה Millennials" שמדברת על שישה חבר'ה צעירים בני דור המילניום ועל חייהם, האהבות שלהם, האינטרסים שלהם והקונפליקטים שלהם.

בשנת 2022 שיחק בתפקיד משני בטלנובלה "הראשון מבינינו" לצדם של מרסדס פונס, בנחמין ויקוניה ולוסיאנו קסטרו.

## פילמוגרפיה

## חיים אישיים
בשנת 2008 החל לצאת עם אאוחניה סוארס אשר הכיר על הסט של ״כמעט מלאכים״ השניים נפרדו ב-2010.

בשנים 2011-2012 ניהל מערכת יחסים עם הרקדנית והשחקנית סילבינה אסקודרו.

בשנת 2012 החל לצאת עם רוסיו איגרסבל, עמה שיחק ב״כמעט מלאכים״,ובשנת 2014 נפרדו.

בשנים 2018 -2020 היה בזוגיות עם השחקנית ג'וליה גבטה.

כיום הוא בזוגיות עם השחקנית תלמה פרדין.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ארגנטינאים
קטגוריה:זמרים ארגנטינאים
קטגוריה:מתחרי רוקדים עם כוכבים
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1985
קטגוריה:שחקני טלוויזיה ארגנטינאים
חיים בוכבינדר

שמאל|ממוזער|255px|חיים בוכבינדר (מימין) במשחק של מכבי חיפה בגביע אירופה למחזיקות גביע ב-1971
**חיים בּוּכְבִּינְדֶר** (11 באוקטובר 1943 – 19 באפריל 2025) שכונה "איקסי", היה כדורסלן ישראלי ששיחק בעמדת הקלע וקומתו הייתה 192 ס"מ. בוכבינדר שיחק לאורך כל הקריירה שלו במכבי חיפה והיה השחקן המוביל שלה בשנות ה-60 ותחילת שנות ה-70.

## קריירה
בוכבינדר החל לשחק במכבי חיפה בעונת 1961/62, בגיל 18. כבר בעונתו הראשונה במדי הקבוצה בליגת העל הישראלית הוא סיים במקום השביעי בדירוג הקולעים של הליגה עם 356 נקודות בסך הכול, ובעונה שלאחר מכן סיים במקום השלישי בדירוג הקולעים עם 435 נקודות. הוא המשיך להצטיין גם בעונות הבאות, אך לא הצליח להגיע להישגיים קבוצתיים ולא זכה מעולם באליפות.

בעונת 1967/68 זכה בוכבינדר לראשונה בתואר מלך הסלים של ליגת העל, לאחר שקלע 792 נקודות בממוצע גבוה של 30.4 למשחק. הוא שב וזכה בתואר גם בעונת 1968/69. ב-1971 הוא הגיע עם מכבי חיפה להישג הגדול ביותר שלו, כשהוביל אותה להעפלה הראשונה בתולדותיה לגמר גביע המדינה בכדורסל, שם היא הפסידה למכבי תל אביב, שהייתה הקבוצה הבכירה בכדורסל הישראלי. בשנת 1972 עזב בוכבינדר את מכבי חיפה ופרש ממשחק כדורסל פעיל.

בוכבינדר הוא מלך הסלים של מכבי חיפה בכל הזמנים, ואף מדורג במקום השביעי בדירוג הקולעים של ליגת העל בכל הזמנים, עם 6,044 נקודות בסך הכול ב-11 עונות בהן שיחק. הוא מחזיק בשיא ממוצע הנקודות לשחקן ישראלי בקריירה, עם 23.5 בממוצע. במדי נבחרת ישראל בכדורסל שיחק בוכבינדר 46 פעמים והשתתף באליפות אירופה בכדורסל 1969, אך לא היה משחקניה המובילים.

לאחר פרישתו הפך בוכבינדר למאמן. הוא החל לאמן בשנת 1981 את הפועל חיפה, וב-1983 את נבחרת הקדטים של ישראל, אך לא הצליח להצעיד אותה להשתתפות באליפות אירופה. בעונת 1984/85 אימן את הפועל גליל עליון. באמצע עונת 1987/88 מונה במקומו של יוסי הררי למאמנה של קבוצתו לשעבר מכבי חיפה, אך עזב בסיום העונה שבה היא סיימה במקום השביעי. ב-1990 אימן את מכבי קריית מוצקין. בוכבינדר גם שימש לאחר פרישתו כפרשן בתוכנית "צעד וחצי" בגלי צה"ל. היה מורה להתעמלות בבית ספר תיכון עירוני ה' בחיפה, ואימן קבוצת כדורסל נכים בבית הלוחם חיפה.

שני ילדיו של בוכבינדר, ניצן ואלון, גם הם כדורסלנים המשחקים בליגות הכדורסל בישראל.

נפטר ב-19 באפריל 2025.

## קישורים חיצוניים
* 

* סטטיסטיקות קריירה, באתר מנהלת ליגת העל

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורסלנים ישראלים
קטגוריה:כדורסלני נבחרת ישראל
קטגוריה:מאמני כדורסל ישראלים
קטגוריה:מלך הסלים של ליגת העל בכדורסל
קטגוריה:כדורסלני מכבי חיפה
קטגוריה:מאמני הפועל חיפה בכדורסל
קטגוריה:מאמני מכבי חיפה בכדורסל
קטגוריה:מאמני הפועל עפולה בכדורסל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות חוף הכרמל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1943
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2025
פייטרו לאנדו

[שמאל|ממוזער|250px|[דיוקן|דיוקנו של פייטרו לאנדו מעשה ידי דומניקו טינטורטו.]]
**פייטרו לאנדו** (באיטלקית: **Pietro Lando**;  1462 - 9 בנובמבר 1545) היה הדוכס ה-78 של ונציה. לאנדו כיהן כדוג'ה מאז מינויו בשנת 1538 ועד פטירתו.
## ביוגרפיה
בשנת 1471 נישא לאנדו לביאנקה קורנארו, אחותה הצעירה של קתרינה קורנארו, מלכת קפריסין. זמן קצר לאחר מכן הזמין לאנדו את הקמת קא' לאנדו-קורנארו (כיום קא' קורנארו-ספינאלי על גדת התעלה הגדולה).

פייטרו לאנדו זכה לפופולריות בעומדו בראש הצי הימי של לה סרניסימה.

בשנת 1537, בתקופת כהונתו של קודמו של לאנדו - אנדראה גריטי, בעקבות התקפת הסולטאן סולימאן הראשון על קורפו, פרצה מלחמה בין ונציה לבין האימפריה העות'מאנית.

לאנדו נבחר לתפקיד הדוג'ה בשנת 1538, באמצע הלוחמה, ובעקבות התבוסות של הצי הוונציאני נאלץ, בשנת 1540 לחתום על הסכם שלום משפיל עם הסולטאן סולימאן הראשון, לפיו ויתרה ונציה על אחיזתה בפלופונסוס.

לאנדו נפטר בשנת 1545.

## קישורים חיצוניים

* ההיסטוריה של קא' קורנארו

לאנדו, פייטרו
לאנדו
קטגוריה:ילידי 1462
קטגוריה:נפטרים ב-1545
אביטל (פירושונים)

קטגוריה:שמות משפחה עבריים
קטגוריה:שמות פרטיים עבריים לגברים ולנשים
מנחם מיכאלי

240px|שמאל|ממוזער|מנחם מיכאלי (מירזה כוזר)
**מנחם מיכאלי** (באזרית: **Mirzə Xəzər** – **מירזה כוזר**, 29 בנובמבר 1947 - 31 בינואר 2020) היה איש תקשורת ומתרגם ישראלי.

## ביוגרפיה
מיכאלי שהיה מוכר גם בשם **מירזה מיכאלי**, והיה יהודי במוצאו, נולד באזרבייג'ן, אז חלק מברית המועצות. הוא היה נכדו של הרב ג'אומשואד מיקאילוו מההתנחלות היהודית של מאוג'יהאפטאראן במחוז יסמאיילי באזרבייג'ן. 

מיכאלי השלים את לימודיו בפקולטה למשפטים באוניברסיטה הממלכתית של אזרבייג'ן בשנת 1973. הוא עבד כעורך דין בין השנים 1973 ותחילת 1974. 

ביוני 1974 עלה לישראל, והשתתף בקורסים למשפטים באוניברסיטת תל אביב. הוא שירת בצה"ל בין יוני 1975 וינואר 1976.

מיכאלי תרגם את התנ"ך (הברית הישנה) והברית החדשה לאזרית לבקשת המכון לתרגום תנ"ך בסטוקהולם. מיכאלי החל את עבודת תרגום הברית החדשה לאזרית בשנת 1975 והשלים אותו בשנת 1984. בשנים האחרונות הודפס התרגום חמש פעמים. ב-1984 סיים גם את תרגום התנ"ך, אולם תרגום זה טרם ראה אור (נכון לשנת 2009). 

מיכאלי עבד כסגן העורך הראשי של השירות האזרי ברדיו אירופה החופשית במינכן בין השנים 1976 ו-1985. ב-1985 עבר לוושינגטון, ושימש שם עורך ראשי של השירות האזרי ברדיו קול אמריקה. בשנת 1987 הוא חזר לרדיו "אירופה החופשית" בגרמניה ושם עבד עד 2003. בתחילת 2004 הקים עיתון "קולו של מירזה חאזר" בבאקו, בירת אזרבייג'ן. במהלך שנת 2005 הנחה תוכנית טלוויזיה עצמאית, הראשונה ששודרה באזרבייג'ן ממדינה זרה. בדצמבר 2005 השיק תחנת רדיו באינטרנט. קולו ושמו של חאזר היו מוכרים לרוב האזרים בתוך ומחוץ לאזרבייג'ן.

מאמרים של חאזר שעסקו במצבה הפוליטי והכלכלי של אזרבייג'ן ומדינות ברית המועצות לשעבר התפרסמו בטורקיה, בצ'כיה ובמדינות נוספות.

במהלך ינואר השחור (20 בינואר 1990) הצליחו מיכאלי וצוותו לשדר דיווחים יומיים מבאקו והיו למקור החדשות היחיד לאזרים בתוך ומחוץ למדינה.

שמו של חאזר נכלל בספר "מאה אזרבייג'נים גדולים" שחובר על ידי החוקרת האזרית עליזה ניג'ט ויצא לאור בבאקו בשנת 1999. שמו הופיע ב"אנציקלופדיה של יהודי ההרים". הספר הודפס בחיפה ב-2006.

מאוגוסט 2009 ועד למותו, ניהל חאזר את העיתון באינטרנט בשלוש שפות: אזרית, אנגלית ורוסית.
חאזר התגורר במינכן.

## לקריאה נוספת
*הקונגרס הראשון של יהודי ההרים: מה מאפיין את יהודי הקווקז, באתר החדשות של מיכאלי
*היחסים בין אירן ואזרבייג'ן
*המצב הפוליטי באזרבייג'ן, 2001

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודי ההרים
קטגוריה:ישראלים ילידי אזרבייג'ן
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:מתרגמים יהודים
קטגוריה:מתרגמים ישראלים
קטגוריה:מתרגמי התנ"ך
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2020
בנות פסיה

**בנות פסיה** הייתה להקת דראג שפעלה בישראל בין השנים 1995–2001. הלהקה זכתה לפופולריות רבה, סייעה להכנסת הדראג למיינסטרים הישראלי, ותרמה לקידום המודעות והשיח התרבותי בארץ בנושאי מגדר, הומוסקסואליות וטרנסג'נדריות.

## רקע
"בנות פסיה" הוקמה בשנת 1995, לאחר שארבעה מבוגרי החוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב העלו הופעת דראג בפורים, במועדון "זמן אמיתי" בתל אביב. הופעתם זכתה לפופולריות רבה והפכה לקאלט במסיבות של קהילת הלהט"ב. בעקבות ההצלחה יצרו חברי הלהקה מופע קומי שלם שהוצג באולמות ברחבי הארץ, לאחר שחלק מהתוכן הבוטה, שאפיין את המופעים הראשונים שהתקיימו בפני הומוסקסואלים, הוסר או רוכך.

ההשראה לשם הלהקה לקוחה מחנות ותיקה ללבני נשים, ברחוב המלך ג'ורג' 31 בתל אביב, בשם זה.

**ההרכב המקורי של הלהקה כלל ארבעה גברים שגילמו את דמויותיהן של ארבע אחיות:**

## פעילות
הלהקה יצרה והופיעה במערכונים ושירים קומיים, בהם גרסאות כיסוי ופלייבקים לשירים כגון "אני חולם על נעמי", "לעולם בעקבות השמש", "אמור שלום", "אלף בית" ו"דו רה מי".

חשיפתה הראשונה של הלהקה הייתה בקדם אירוויזיון 1996. באותה השנה כתבו חברי הלהקה מחרוזת שירי תוכניות ילדים שאיתה הופיעו בתוכנית "שובו של השריף", ויצאה בדיסק האוסף "החברים של קישקשתא" לציון שלושים שנה לטלוויזיה החינוכית.

ב-1997 הוציאה הלהקה אלבום אולפן בשם "לא יכול להיות", ובו גרסאות כיסוי לשירים ידועים, כגון "אהבה חדשה", "חשמל בכפות ידיך", "הנשיקה הראשונה", "לא עובדת בשביל אף אחד" (שבוצע כ"ראפ פמיניסטי" בתוספת מילים של הלהקה), "זה טוב זה טוב", ו"שתי אחיות", בהשתתפות זהבה בן. בנוסף נכללו באלבום מספר שירים מקוריים שכתבו חברי הלהקה. באותה תקופה הופיעה הלהקה בפינה קבועה בתוכנית הטלוויזיה השבועית "סוגרים שבוע" של אמנון לוי בערוץ הראשון. בחנוכה של אותה שנה השתתפו חברי הלהקה, לצד מיכל ינאי ויאיר לוטן, במחזמר שביים אורי פסטר שנקרא "הכל אגדה", שכולו פרודיה על אגדות ילדים.

ב-1998, לאחר שהתוכנית "סוגרים שבוע עם אמנון לוי" עברה לשידורי טלעד בערוץ 2, עברו איתו גם "בנות פסיה". באותה שנה השתתפו במסע פרסום של חברת "סודה-קלאב" (שפעלה אחר כך בשם "סודהסטרים").

ב-1999 הופיעה הלהקה בתוכנית "דוז פואה" לקראת האירוויזיון שנערך בישראל במחרוזת שירים. באותה השנה פרש כהן מהלהקה לקריירה טלוויזיונית משלו, והחל סכסוך משפטי בינו לבין שלושת החברים האחרים. השלושה תבעו לאסור עליו להשתמש בקטעים מתוכנית הלהקה, ואילו כהן תבע שהלהקה תשנה את שמה. בעקבות זאת הופיעו שלושת חברי הלהקה בפסטיבל הזמר של שנת 2000 בשם "הלהקה שאסור לומר את שמה", עם השיר "רחב", שזכה במקום החמישי. בסיום הסכסוך המשפטי באותה השנה, הצטרפה ללהקה הזמרת מיטל סלקמון במקום כהן, והלהקה יצאה בתוכנית בידור בשם "האישה באדון". ב-2001 השתתפה הלהקה במערכון שירים לקראת אירוויזיון 2001.

ביוני 2015 במלאת 40 שנה לאגודת הלהט"ב זכתה הלהקה להיכלל בין 40 המשפיעים בתולדות קהילת הלהט"ב.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:להקות בידור ישראליות
קטגוריה:דראג בישראל
קטגוריה:תרבות להט"ב: להקות
קטגוריה:משתתפי פסטיבל הזמר והפזמון
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1995
קטגוריה:להקות שהתפרקו בשנת 2001
מנהלת ליגת העל בכדורסל

**מִנְהֶלֶת ליגת העל בכדורסל** הוא ארגון ספורט המרכז את פעילותה של ליגת העל בכדורסל, גביע ווינר, משחק האולסטאר וליגת הקיץ.

## אודות המנהלה
המִנְהָלָה היא מלכ"ר שנוסד בשנת 2002 ביוזמת קבוצות ליגת העל בכדורסל אשר בחרו להקים ארגון עצמאי משלהם כדי שיפקח ויסדיר את הארגון, הפיתוח והניהול של הליגה, במקום איגוד הכדורסל בישראל. מנהלת הליגה מורכבת מ-13 חברי דירקטוריון ובראשם עומד ארי שטיינברג. עשרה מחברי הדירקטוריון הם יושבי הראש והבעלים של קבוצות ליגת העל בכדורסל, בנוסף לשלושה חברי הדירקטוריון שחברים גם באיגוד הכדורסל.

מנהלת הליגה חברה בארגון היול"ב משנת 2005, ולוקחת חלק פעיל בכל פעילויותיו של היול"ב. מנהלת הליגה עוזרת בתיאום וארגון משחקי הקבוצות הישראליות במפעלים האירופיים – היורוליג והיורוקאפ.

ב-28 בדצמבר 2015 הודיע שמעון מזרחי, יו"ר מכבי תל אביב, על פרישתו מדירקטוריון מנהלת ליגת העל בכדורסל ועל פרישתה של מכבי תל אביב מהמנהלה. הסיבות שהובילו למהלך הן שורת החלטות לא ספורטיביות שנעשו כדי לפגוע במכבי תל אביב והשתלטותן של כמה קבוצות על הצבעות הדירקטוריון והטייתן לרעת הקבוצות הבכירות, כך לטענת מכבי תל אביב, כל זאת על רקע העברת חוק המתאזרחים אשר מונע מקבוצה להחזיק בסגל השחקנים שלה יותר ממתאזרח אחד.

במאי 2018 השבית ארגון שחקני הכדורסל את משחקי המחזור בליגת העל במחאה על רצונה של מנהלת הליגה לבטל את החוק הרוסי, המחייב מספר שחקנים ישראלים מינימלי בחמישייה המשחקת. לאחר שהמגעים בין ארגון השחקנים למנהלת הליגה לא הבשילו לכלל הסכם, הודיעה המנהלה כי הליגה הסתיימה לפני מועד סיומה הרשמי, ללא הכרזה על אלופה, בסופו של דבר נחתם הסכם בין הארגון השחקנים למנהלת והליגה חזרה.

## חברי הדירקטוריון
נכון לינואר 2023
* ארי שטינברג – יו"ר המנהלת
* רענן כץ – נשיא כבוד, ונותן חסות לליגה, **חברת RK**
* טל פנחס – הפועל אילת
* כפיר ארזי – הפועל באר שבע דימונה
* איתן לנציאנו – הפועל חולון
* אלון קרמר – הפועל ירושלים
* יניב מזרחי – עירוני נס ציונה
* עדלי מרכוס – מכבי תל אביב
* רמי כהן – הפועל תל אביב
* אלדד אקוניס – בני הרצליה
* טמיר אברהמס – הפועל גליל עליון
* נפתלי בנטוב – עירוני קריית אתא
* ירון אוחיון – הפועל גלבוע גליל
* ראובן אלקס – הפועל חיפה
* נאור גלילי ועודד נחמן – נציגי איגוד הכדורסל
* אסי ברטפלד, דני בירן ויואב הורוביץ – נציגי הציבור

## יו"ר המנהלת
* אבנר קופל (2002–2012)
* שמואל פרנקל (2012–2023)
* ארי שטיינברג (2023–היום)

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: כדורסל
כדורסל, מנהלה
מחלף ניצני עוז

**מחלף ניצני עוז** הוא מחלף המחבר בין כביש 6 לכביש 57. 

המחלף נפתח לתנועה עם פתיחתו המלאה של הקטע המרכזי בכביש 6, בשנת 2004. הוא נקרא על שם מושב ניצני עוז הנמצא מערבית למחלף. המחלף צמוד לגדר ההפרדה וטולכרם הנמצאת ממזרח. הכביש היוצא מן המחלף לכיוון מזרח מקשר לאזור תעשייה ניצני שלום המאכלס מפעלים בהם עובדים ישראלים ופלסטינים. 

לצורך בניית המחלף חברת כביש חוצה ישראל הפקיעה 250 דונם מאדמות מושב ניצני עוז. 

לצורך בניית המחלף נעשה שימוש באפר פחם המיוצר בתחנת הכוח אורות רבין של חברת החשמל.

המחלף נפתח לתנועה לכיוון דרום באוגוסט 2003.

## מבנה המחלף
מבנה המחלף הוא מסוג מחלף יהלום משולב בעלה תלתן. הלולאה ממוקמת בכיוון הנסיעה מדרום למערב. גשר המחלף חולף על כביש 6 בתוואי כביש 57. בשני צידי הגשר ממוקמים צמתים, אך עקב נפח התנועה הקטן יחסית הם אינם מרומזרים.

בבמחלף עוברת המסילה המזרחית החדשה.

## ראו גם
* כבישי ישראל

## הערות שוליים

קטגוריה:כביש 6: מחלפים
קטגוריה:ניצני עוז
נחל חזורי

**נחל חזורי** - נחל קצר בשיפולי החרמון היורד בתלילות רבה מנבי חזורי אל נחל גובתה. הנחל חותר ומפלס דרכו בסלע גירי רך המאפיין את רכס החרמון.

בנחל צומחת צמחייה ים תיכונית אופיינית כגון: אלון מצוי, אלה ארצישראלית, ער אציל (המוכר מתבלין עלי הדפנה), אדר סורי, כליל החורש עם פריחה ורודה-סגולה בחודשי האביב, הרדוף הנחלים, דולב מזרחי, קיסוסית קוצנית, ארנין ההרים ועוד.

שמאל|ממוזער|250px|נחל חזורי
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:יובלי הירדן
קטגוריה:מקורות הירדן
קטגוריה:רמת הגולן: נחלים
נחל ערער
נחל ערער
היכל התהילה של פיב"א

שמאל|ממוזער|250px|לוגו היכל התהילה של פיב"א
**היכל התהילה של פיב"א** (באנגלית: **FIBA Hall of Fame**) הוא  המנציח שחקנים, מאמנים, שופטים ומנהלים שתרמו באופן בולט לכדורסל הבין-לאומי. הפרויקט נוסד בשנת 1991 על ידי פיב"א. ההיכל כולל את "ספריית סמארנש" שהיא ספריית הכדורסל הגדולה בעולם, ונכון לשנת 2007 מכילה למעלה מ-10,000 ספרים בנושאי כדורסל ו-950 כתבי עת מלמעלה מ-65 ארצות. היכל התהילה מצוי במוזיאון באלוקבנדס שבקהילה האוטונומית מדריד, ספרד, שנבנה על ידי קרן פדרו פראנדיס. מאז 2007 נערכים טקסי הנצחה מדי שנתיים לאנשים הנבחרים להיכל התהילה, מלבד נבחרי שנת 2011 שהונצחו כבר ב-2010.

## חברי היכל התהילה

### כדורסלנים

### כדורסלניות

### מאמנים ומאמנות

### שופטים

### תורמים
**שמונה הפדרציות שייסדו את פיב"א:**

**אישים:**

### קבוצות

## ראו גם
* היכל התהילה של הכדורסל

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:כדורסל
פיב"א
קטגוריה:מדריד (קהילה אוטונומית): מוזיאונים
עוזר ורשבסקי

**עוזר ורשבסקי** (לעיתים **וורשאבסקי**; בכתיב יידי: **וואַרשאַווסקי**; 15 באפריל 1898, סוכטשוב – 10 באוקטובר 1944, אושוויץ) היה סופר יידי חשוב, אם כי לא מוכר לקהל הרחב.

## ביוגרפיה
בספרו הראשון, "שמוגלאַרס" (יידיש: "המבריחים"), משנת 1922, מתוארת חבורת יהודים שמבריחים סחורה בפולין בזמן מלחמת העולם הראשונה. האנשים וגם המצבים אותם הוא מתאר הם ברוטאליים.

כמשכילים רבים בזמנו הוא עזב את העיירה, חי קצת בוורשה ובברלין, ואחר כך התיישב בפריז. בשנות ה-20 השתתף בפרסומים חלוציים כמו "כאליאסטרע" ו"אלבאטרוס", וסגנון כתיבתו היה מודרני ואף מעט אקספרסיוניסטי. 

בשנות ה-30 היה דמות מוכרת ברובע מונפרנאס שבפריז, ועסק יותר בציור מאשר בכתיבה. כשהחלה מלחמת העולם השנייה ברח עם אשתו, וכתב את הרומן האחרון שלו "רעזידענצן", על יהודי שמנסה להציל את עצמו. ורשבסקי נעצר באיטליה ונשלח לאושוויץ, שם נרצח ב-1944. בן 46 היה במותו.

ספריו תורגמו גם לצרפתית.

## ספריו
***מבריחים**: רומן (תרגום: ה' ייבין), תל אביב: מצפה, תר"ץ.

## קישורים חיצוניים

* 
* לאה קניג, עוזר ורשבסקי, תרגום לאנגלית: ג'רולד לנדאו, בספר הזיכרון לקהילת סוכטשוב 
* גיליון דצמבר 1998 של "דער יידישער טעם טעם" שהוקדש לזכרו, ספריית "מעדעם"
* 

קטגוריה:יהודים פולנים
קטגוריה:סופרים כותבי יידיש
קטגוריה:יהודים בשואה: צרפת
קטגוריה:סופרים ומשוררים שנספו במחנה ההשמדה אושוויץ
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1898
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1944