open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
דה ניו אמסטרדמס

**דה ניו אמסטרדמס** (באנגלית: **The New Amsterdams**) היא להקת אינדי אמריקאית.

## היסטוריה
אלבומה הראשון של הלהקה,* [[Never You Mind]]*, הוקלט בשנת 2000 והופץ בלייבל Vagrant Records. באלבום ישנה השפעה ניכרת יותר של רוק אנד רול מאשר באלבומים הבאים.

## דיסקוגרפיה
* 2000 - Never You Mind
* 2002 - Para Toda Vida
* 2003 - Worse for the Wear
* 2005 - Killed or Cured
* 2006 - Story Like a Scar
* 2007 - At the Foot of My Rival
* 2013 - Outroduction

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:להקות רוק אמריקאיות
קטגוריה:להקות אינדי אמריקאיות
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 2000
המנון פפואה גינאה החדשה

***O Arise, All You Sons*** (בתרגום חופשי: הו, קומו, כל בני הארץ) הוא המנונה הלאומי של פפואה גינאה החדשה. השיר הפך להמנונה הרשמי כשפפואה גיאנה החדשה קיבלה עצמאות ב-16 בספטמבר 1975. ההמנון חובר על ידי חייל אוסטרלי ששירת בצי המלכותי, טום שקלדי (Tom Shacklady).

## מילות ההמנון




## ראו גם
* דגל פפואה גינאה החדשה
* סמל פפואה גינאה החדשה

פפואה גינאה החדשה
קטגוריה:פפואה גינאה החדשה: סמלים לאומיים
טלפס

**טֵלְפְס** (בגרמנית: **Telfs**) היא עיירה שוק במדינת טירול שבאוסטריה, במחוז אינסברוק. נכון ל-2005, מונה אוכלוסיית העיר 14,360 תושבים, נתון אשר הופך אותה לעיר השלישית בגודלה בכל טירול, לאחר אינסברוק וקופשטיין. 

העיר שוכנת במרחק כ-27 קילומטר ממערב לעיר אינסברוק, בעמק השוכן לרגלי הרי האלפים הטירולאים, ומשתרעת על שטח של כ-45 קילומטרים רבועים. טלפס מהווה את הגבול המערבי של מחוז אינסברוק וגם נמצאת בצומת דרכים חשובה, בין עמק האין, הטרסות של מימינגר פלטאו, מעבר ההרים פרן, והעיירות זפלד וגארמיש-פארטנקירכן הבווארית. 

בטלפס ישנו בית משפט עירוני.

## היסטוריה
במאות ה־19 וה־20 הייתה טלפס מרכז של בתי חרושת לטקסטיל וגם כיום ניתן להבחין בבניינים הנטושים ששימשו כמפעלים לצורך עניין זה בעבר. 

בטלפס נערך קרנבל הכולל הצגות בו גברים בלבד מורשים להשתתף, והוא נחשב כחלק מהפסטיבל העממי הכלל-טירולי. קרנבל זה נערך כל חמש שנים בעיר והמאות הספורות של החוגגים אותו מגיעים מחופשים. עדויות ראשונות לקיומו של קרנבל זה מגיעות משנת 1571. מאז המאה ה-19 נותרה מסורת הקרנבל אותו הדבר, ולא שונתה כלל.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:טירול: יישובים
מתקף

[ממוזער|[בלון מים המושלך לקרקע משנה את התנע שלו בזמן המגע]]
**מִתְקָף** (בלועזית: **אִימְפּוּלְס**) הוא מושג במכניקה קלאסית המוגדר כמכפלת הכוח בפרק הזמן שבו הוא פועל.  בכתיב מתמטי, המתקף מוגדר כשינוי בתנע של הגוף (לפי משפט מתקף-תנע). לכן, כוח חלש הפועל על גוף לאורך זמן, יכול לגרום לשינוי בתנע של הגוף באותה מידה כמו שיגרום כוח חזק הפועל רגעית על הגוף.

נוסחה למציאת מתקף:
:\vec J=\vec F\cdot dt=\Delta \vec p 
כאשר J מייצג את המתקף, dt מייצג את השינוי בזמן ו-F מייצג את הכוח.

לפי זה קל לראות שכיוון המתקף הוא בכיוון הכוח שפועל על הגוף. (אפשר גם להשתמש ב וממנו להגיע לחוק שימור התנע).

## היבט מתמטי
:\mathbf{J} = \int^{t_2}_{t_1} \mathbf{F}\, dt 

כאשר
***J** מייצג את המתקף שפועל על הגוף
***F** מייצג את הכוח
**dt* היא יחידת זמן אינפיניטסימלית

יחידות המתקף הן ניוטון * שנייה - N*s

אם נסתכל על המתקף של הכוח השקול הפועל על גוף, ונשתמש ב, נקבל כי המתקף שווה לשינוי בתנע של הגוף:
:\ \mathbf{J} = \int^{t_2}_{t1} \frac{d\mathbf{p}}{dt}\, dt =\int^{t_2}_{t_1} d\mathbf{p}= \mathbf{p}(t_2)-\mathbf{p}(t_1)= \Delta \mathbf{p} 

זוהי למעשה צורת כתיבה אינטגרלית ממשית לחוק השני של ניוטון.

כאשר הכוח קבוע בגודלו ובכיוונו, ניתן לבטא את המתקף באופן הבא:

:\mathbf{J} = \mathbf{F}\Delta t = m \Delta \mathbf{v}

כאשר:
***F** הוא שקול הכוחות הפועל על הגוף הקבוע בגודלו ובכיוונו
*\ \Delta t הוא מרווח הזמן שלאורכו פעל הכוח
*\ m היא מסת הגוף הקבועה
*\ \Delta v הוא השינוי בווקטור המהירות הקווית של הגוף
*\ m\Delta v הוא השינוי בתנע הקווי

במקרה כזה המתקף הוא וקטור אשר גודלו הוא מכפלת גודל המסה בשינוי במהירות, וכיוונו הוא ככיוון הכוח (או בניסוח שקול: ככיוון השינוי בתנע).

## ראו גם
* מתקף סגולי
* אפקט קומפטון
* דואליות גל-חלקיק

## קישורים חיצוניים

* Water Balloon to the Face - סרטון הממחיש בצורה טובה מתקף החל על בלון ואת חוק שימור התנע

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מכניקה
קטגוריה:גדלים פיזיקליים וקטוריים
קרליבך

**קרלֶיבך** (בכתיב יידי: **קארלעבאך**; בגרמנית: **Carlebach**) הוא שם משפחה יהודי ממוצא גרמני.

### עץ משפחה

*
קטגוריה:משפחות יהודיות
קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
מישה לב

**מישה** (**מיכאל**) **לב** (ביידיש: **מישא לעוו**; 3 ביולי 1917 – 23 במאי 2013) היה מחשובי הסופרים של ספרות יידיש המודרנית. יסוד כתיבתו הוא התנסותו האישית במסגרת הצבא האדום, בשבי הגרמני ובגדוד הפרטיזנים.

## קורות חיים
נולד בעיירה פוגרבישצ'ה (Погребище) (אז בתחומי רוסיה, כיום במחוז ויניצה של אוקראינה). ב-1926 עברה משפחתו לעבודת אדמה באזור יהודי לאומי נרחב במחוז קריבי ריה.

מ-1935 שהה במוסקבה, למד במכון הפדגוגי במחלקת לשון וספרות יידיש. עבד בספרייה היהודית המרכזית ובעיתון "דער עמעס" ("האמת").

החל לפרסם ב-1936.

במלחמת העולם השנייה לחם בחזית. באוקטובר 1941 נפצע קשה ונפל בשבי הגרמני. שנה שלמה היה במחנה המיועד לשבויים סובייטים, בקיץ 1942 ברח אל הפרטיזנים. במשך שנתיים עשה את המסלול מלוחם מן השורה לדרגת מפקד פלוגת סיור וראש מטה של גדוד פרטיזנים. זכה בעיטורים על מבצעיו במלחמה.

לאחר המלחמה עבד בהוצאת "עמעס" ובעיתון "אייניקייט" (אחדות). בשנים 1948–1995 פרסם אחד עשר ספרים ביידיש. ספריו פורסמו גם ברוסית, וכן הופיעו בתרגום לשפות שונות, מובאות מכתביו הופיעו בישראל בקובץ "מול האויב הנאצי" בשנת 1967.

עלה לישראל ב-1996, והתגורר ברחובות. פרסם את דבריו בעיתונים ומגזינים בארץ, בארצות הברית ובאנגליה.

זכה בפרס על שם גרשון סגל בשנת 1997, פרס דויד הופשטיין בשנת 2001 ופרס על שם ברוך שוורצמן.

בשנת 2000 יצאו לאור בישראל ספריו "סוביבור" ו"אלמלא ידידי..." ביידיש.

ספריו שתורגמו לעברית על ידי מאיר אבני: "סוביבור", "אלמלא ידידי..." ו"סופרים ואומנים בני דורי"

ב-2007 יצא בארצות הברית ספרו "סוביבור" בשפה האנגלית.

שנים רבות נאבק מישה לב, בסיוע כמה ממתקוממי סוביבור, לקריאת רחוב בישראל על שמו של אלכסנדר פצ'רסקי שהנהיג את המרד במחנה ההשמדה סוביבור. בינואר 2005 נחנך בצפת רחוב אלכסנדר פצ'רסקי.

## ספריו

### ספריו בתרגום עברי
* **סוביבור: רומן דוקומנטרי**; מיידיש: מאיר אבני, קיבוץ שמיר: [חמו"ל], תשס"ה 2004.
* **אלמלא ידידי---: סיפור דוקומנטרי**; מיידיש: מאיר אבני; עריכה: מירב גרץ-רונן, תל אביב: הרשות הלאומית לתרבות היידיש, תשס"ו 2005. (תרגום של: "סאָבּיבּאָר: ווען ניט די פריינד מיינע: דערציילונגען", תל אביב: ישראל-בוך; נאציאנאלע אינסטאנץ פאר יידישער קולטור, תשס"ג 2002)
* **סופרים ואמנים בני דורי**; מיידיש: מאיר אבני; עריכה: מירב גרץ-רונן, קיבוץ שמיר: [חמו"ל], תשס"ז 2006. (קובץ מסות על דמויות בספרות היידיש בברית המועצות)

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:יהודים אוקראינים
קטגוריה:סופרים יהודים אוקראינים
קטגוריה:סופרים יהודים סובייטים
קטגוריה:עיתונאים כותבי יידיש
קטגוריה:עיתונאים יהודים רוסים
קטגוריה:יהודים אנשי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:פרטיזנים יהודים מברית המועצות
קטגוריה:מעוטרי עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה
קטגוריה:סובייטים שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:סופרים כותבי יידיש
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1990
קטגוריה:זוכי פרס הופשטיין
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1917
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2013
התנועה העממית לשחרור אנגולה

**MPLA** ("התנועה העממית לשחרור אנגולה - מפלגת העבודה", בפורטוגזית: Movimento Popular de Libertação de Angola - Partido do Trabalho) היא המפלגה השולטת באנגולה מאז עצמאותה ב-1975. עד העצמאות הייתה המפלגה ארגון שנאבק בשלטון הפורטוגלי, ובמלחמת האזרחים נלחם בתנועות ה-UNITA וב-FNLA.

בסיס הכוח של ה-MPLA הוא בני המְבּוּנְדוּ והאליטה של לואנדה.

בעבר, ניהלה המפלגה קשרים ענפים עם המפלגות הקומוניסטיות של הגוש המזרחי. כיום היא חברה באינטרנציונל הסוציאליסטי.

## היסטוריה
### כתנועת חירות
ה-MPLA הוקמה כתנועה פוליטית ב-1956, עם איחודן של המפלגה הקומוניסטית של אנגולה (PCA) ושל מפלגת המאבק המאוחד של האפריקאים באנגולה (PLUA). מנהיג ה-PCA, ויריאטו דה קרוש היה למזכ"ל. בהמשך, הצטרפו ל-MPLA תנועות נוספות, כמו התנועה לעצמאות לאומית של אנגולה (MINA) והחזית הדמוקרטית לשחרור אנגולה (FDLA).

ב-1960 יצרה התנועה קשרים עם התנועה המקבילה לה בגינאה ביסאו ובאיי כף ורדה (בראשותו של אמילקר קברל, שסייע גם בהקמת התנועה באנגולה), על מנת לשתף פעולה במאבק בכוחות האימפריה הפורטוגזית באפריקה. ב-18 באפריל 1961 נפגשו נציגי התנועות עם נציגי תנועות מרקסיסטיות מהמושבות הפורטוגליות מוזמביק וסאו טומה ופרינסיפה, והקימו ארגון גג בשם CONCP - ועידת הארגונים הלאומניים במושבות הפורטוגליות.

היריבות בין התנועות השונות שלחמו בשלטון הפורטוגלי (הגדולות שבהן היו ה-MPLA, ה-UNITA וה-FNLA) מנעה שיתוף פעולה ביניהן.

### כמפלגת שלטון
לאחר מהפכת הציפורנים בפורטוגל ב-1974, החליטו מנהיגיה החדשים להעניק עצמאות למושבות הפורטוגליות באפריקה. השלטון באנגולה הועבר בהדרגה לקואליציה שכללה את ה-MPLA, ה-UNITA וה-FNLA. הקואליציה לא החזיקה מעמד, והמדינה הצעירה נקלעה למלחמת אזרחים.

דרום אפריקה שלחה כוחות לטובת ה-FNLA וה-UNITA השמרניות, וזאיר וארצות הברית אף הן העניקו להן סיוע צבאי. בתגובה, שלחה קובה אלפי חיילים לטובת ה-MPLA, בגיבוי סובייטי. ה-MPLA הצליחה להכות ב-UNITA, צבא דרום אפריקה החל לסגת, והקונגרס האמריקאי החליט להפסיק את הסיוע ל-UNITA, מחשש שתתפתח באנגולה מלחמת וייטנאם שנייה.

ב-11 בנובמבר 1975 עזבו אחרוני הפורטוגלים את אנגולה. כשהבירה לואנדה ושדות הנפט של המדינה בשליטתם, הכריזו ראשי ה-MPLA על עצמאותה של אנגולה. יושב ראש ה-MPLA והמשורר אגושטיניו נטו היה לנשיא הראשון.

ב-1976 נטשה ה-MPLA באופן רשמי את האידאולוגיה המרקסיסטית, אך שמרה על קשרים הדוקים עם הגוש המזרחי. היא כוננה משטר סוציאליסטי חד-מפלגתי, והמשיכה להסתייע בחיילים הקובנים במאבקה ב-UNITA. ב-1979 הלך הנשיא נטו לעולמו, והוחלף בז'וסה אדוארדו דוש סנטוש, שמכהן מאז בתפקיד.

מאז 1989 נעשו מספר ניסיונות להשכין שלום באנגולה, וב-1992 נערכו הבחירות הדמוקרטיות הראשונות בתולדותיה, בהן זכתה המפלגה ב-129 מתוך 227 מושבים בפרלמנט. מנהיגה של UNITA, ז'ונאס סאווימבי, סירב להכיר בתוצאות הבחירות, ומלחמת האזרחים התלקחה מחדש. במהלך שנות ה-90 נעשו מספר ניסיונות לשלב את UNITA בשלטון, אך הם נכשלו. מלחמת האזרחים הגיעה לקיצה רק עם חיסולו של סאווימבי, ב-2002.

בבחירות שנערכו בשנת 2008, זכתה ב-MPLA בניצחון סוחף - 191 מתוך 220 מושבי הפרלמנט.

## קישורים חיצוניים
* 
* אתר MPLA 
* 

קטגוריה:אנגולה: מפלגות
אנגולה
קטגוריה:תנועות בדלניות
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-1956
שלושה ימים וילד

**שלושה ימים וילד** הוא סיפור קצר מאת אברהם ב. יהושע שפורסם בשנת 1965. הסיפור יצא לראשונה לאור בכתב העת קשת. אורי זוהר יצר שנתיים מאוחר יותר על בסיס הסיפור את הסרט המצליח "שלושה ימים וילד".

## עלילת הסיפור
עלילת הסיפור עוסקת בשלושה ימים שבהם הוטל על דב, גיבור הסיפור, לשמור על ילדה בן השלוש של אהובתו הנשואה לאחר. הגיבור מטלטל בין שאיפה להרוג את הילד ובכך לנקום על אהבתו הנכזבת, לבין אהבה לילד המייצג בעיניו את אהובתו.
דב הוא סטודנט ומורה למתמטיקה החי בדירה אחת עם יעל, בוטניקאית, בת זוגו הנוכחית, כאשר חברה של יעל ללימודים, צבי, חודר ומפריע לחייהם. כאשר חיה, אהובתו הנושנה של דב, וזאב, בן זוגה מהקיבוץ, מחליטים לעזוב את הקיבוץ ולעבור ללמוד בירושלים, הם נאלצים להשאיר את יאלי בנם להשגחה אצל דב, לזמן הבחינות. כך מתחיל הסיפור, המערב את שכניו של דב, את הוריה של יעל, את חבורת שוחרי הטבע, את תלמידיו של דב, טלפון, בית קברות, משחק מחבואים, חומה גבוהה, נדנדה ונחש, ביחד עם שלושה ימים של זכרונות מהקיבוץ.

## פרשנות
באמצעות סמלים ואנלוגיות, בונה הסיפור מסר מרכזי, לפיו הזכרונות הטובים של דב מהקיבוץ אינם אמינים. בתחילת הסיפור נראה שהחיים בעיר גרועים לאין ערוך מחיי הקיבוץ: האנשים נקראים בשמות חיות, הכול מעורבים זה בדירתו של זה, והעיר מלאה בקוצים, עקרבים ונחשים. האהבה מתוארת כחסרת טעם וכמינית בלבד. ובכל זאת, ככל שהסיפור מתקדם מתגלה שגם בקיבוץ היו החיים זהים: שמות של בעלי חיים, יובש ואהבה דהויה. דווקא מההשוואה שלאחר מכן יוצאת העיר כמנצחת - תושבי הקיבוץ עוזבים בסופו של דבר, ובעיר נמצאים יעל וצבי, חיות אצילות ונעימות למדי, ולא טורפות (כמו דב או זאב, יוצאי הקיבוץ).

הסיפור מצייר מעגל אכזרי של תחייה מתוך האפר, כאשר כל ניסיון להרוג את הילד מסתיים באהבה והענקת חיבה, ולאחר החיבה מגיעה שוב האהבה. רמזים שונים מקשרים מסר זה למצב הפוליטי במדינת ישראל, לפיו המלחמה היא המביאה את התקווה הגדולה, אך זו מיד מתנפצת אל המציאות ריקנית.

## קישורים חיצוניים
* גיטה אבינור, "נחש, קוצים וילד", '''השקף אחורה בעצב: מאמרים בביקורת הספרות העברית''', 1974.
* 

קטגוריה:סיפורים קצרים בעברית
קטגוריה:ספרים שעובדו לסרטים
קטגוריה:ספרים עבריים שהוקלטו לספר קולי
קטגוריה:אברהם ב. יהושע
מספר חזק 2000

**מספר חזק 2000** הוא כתב עת להוראת המתמטיקה בבית הספר היסודי ובקדם-יסודי, היוצא לאור במתכונת דו-שנתית, על ידי מרכז מורים ארצי למתמטיקה בחינוך היסודי והקדם-יסודי שבאוניברסיטת חיפה.

כתב עת זה הוא המשכם של שני כתבי עת ישנים שעסקו בתחום הנ"ל, כתב העת "מספר חזק" שיצא לאור במשך 11 שנים על ידי המרכז להוראת המתמטיקה בבית ברל (20 חוברות), וכתב העת "עממי" שיצא לאור במשך 5 שנים על ידי מרכז מורים ארצי לחינוך מתמטיקה ביסודי באוניברסיטת חיפה (12 חוברות).

בעבר הודפס כתב העת ונשלח לבתי הספר היסודיים בארץ ולמוסדות אחרים. כיום כתב העת הוא מקוון בלבד.

## קישורים חיצוניים
* אתר מרכז המורים הארצי למתמטיקה בחינוך היסודי
* גליונות מספר חזק 2000
קטגוריה:הוראת המתמטיקה בישראל
קטגוריה:טכנולוגיות למידה
קטגוריה:ישראל: כתבי עת
קטגוריה:כתבי עת מתמטיים
ג'ובאני בונונצ'יני

**ג'ובאני באטיסטה בונונצ'יני** (באיטלקית: Giovanni Battista Bononcini, 
18 ביולי 1670 - 9 ביולי 1747) היה מלחין וצ'לן איטלקי מתקופת הבארוק, בן למשפחת מוזיקאים. אביו, **ג'ובאני מריה בונונצ'יני**, היה כנר ומלחין.

## חייו
בונונצ'יני הבן נולד במודנה. יצירותיו כוללות מספר אופרות, מיסות והמנון אבל לדוכס ממרלבורו. בין האופרות שלו הייתה "אחשוורוש", שעובדה כעבור שנים בידי הנדל. בונונצ'יני ניגן בצ'לו והוציא לאור את יצירותיו הראשונות לכלי זה בשנת 1685 בבולוניה.

הוא שימש זמן מה מאסטרו די קאפלה בכנסיית סאן ג'ובאני במונטה. בשנים הבאות עבד בערים מילאנו, רומא, וינה וברלין. בהיותו ברומא הוא היה מורה של ג'וזפה ולנטיני. בין השנים 1720 ל-1732 פעל בלונדון, שם התחרה במשך זמן מה בהנדל. בתקופת לונדון נתמך בונונצ'יני על ידי הנרייטה גודולפין, הדוכסית השנייה ממרלבורו והוא שימש כמלחין הבית שלה. בונונצ'יני עזב את לונדון לאחר שהאשמות במעשי פלגיאט שהוצאו נגדו הוכחו כנכונות. הוא מת בעוני בווינה.

אחיו הצעיר של ג'ובאני באטיסטה, **אנטוניו מריה בונונצ'יני**, היה אף הוא מלחין.

## יצירותיו
### אופרות
* ניצחונה של קמילה (Il trionfo di Camilla (1696
* אסטארטו (1720) Astarto
* ל'אודיו א ל'אמורה (L'odio e l'amore (1721
* גריזלדה (Griselda (1722
* ארמיניה (1723) Erminia
* אסטיאנאטה (1727) Astianatte

### יצירות אחרות
* מיסות קצרות (1688) Messe brevi
* דיברטימנטי קאמריים (1722)
* 12 סונאטות להרכב קאמרי (1732)
* לידיו, סקרניטו אמאנטה (קנטטה) Lidio, schernito amante (cantata

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה של ג'ובאני בונונצ'יני
* ג'ובאני בונונצ'יני 1670 - 1747
* מלחניו של בונוצ'יני, תווים וקטעי שמע
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מלחינים מתקופת הבארוק
קטגוריה:צ'לנים איטלקים
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-17
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-18
קטגוריה:ילידי 1670
קטגוריה:נפטרים ב-1747
Autodesk Animator

**אוטודסק אנימטור** (באנגלית: **Autodesk Animator**) היא תוכנת ציור ואנימציה דו-ממדית אשר פותחה ב-1989 על ידי חברת "Yost Group" בשביל Autodesk (היוצרים של אוטוקאד ושל 3D Studio Max) אשר יועדה למחשב האישי תחת מערכת ההפעלה DOS.

התוכנה נחשבה לפורצת דרך בתחום האנימציה, והייתה פופולרית מאוד בסוף שנות השמונים ותחילת שנות התשעים.

בעזרת התוכנה ניתן היה להכין אנימציה קלאסית (טכניקת אנימציה בה יוצרים כל פריים בסרטון בנפרד, בדומה לאנימציה המסורתית של דיסני), לתוכנת "אנימטור סטודיו" הייתה גם טכניקת "טווינינג" (טכניקה אשר פופולרית היום בעיקר בתוכנת "פלאש" בה ניתן ליצור באופן אוטומטי אנימציה כאשר מגדירים את המיקום המחודש של אובייקט באנימציה והמחשב מחשב בעצמו את התנועה המדויקת של האובייקט בכל פריים).

בעוד ש"אנימטור" ו"אנימטור פרו" תמכו רק בייצוא וייבוא של קובצי אנימציה מפורמט FLI ו־FLC, גרסת "אנימטור סטודיו" תמכה גם בייבוא וייצוא של קובצי אנימציה מפורמט AVI.

הפיתוח על התוכנה הופסק לחלוטין וכיום היא איננה נתמכת יותר על ידי אוטודסק. בישראל התוכנה משווקת מזה כ-15 שנה.

## רשימת גרסאות
* **"אנימטור"** (אוקטובר 1989) - הגרסה המקורית של התוכנה, פעלה ברזולוצית מסך של 320X200 פיקסלים ו-256 צבעים.
* **"אנימטור פרו"** (יולי 1991) - הייתה טובה בהרבה מהגרסה המקורית ופעלה בכל הרזולוציות כמעט ובכל הצבעים.
* **"אנימטור סטודיו"** (1995) - יועדה למערכת חלונות אך לא זכתה להצלחה רבה בשווקים.

הסיבה לכך שגרסת ה"אנימטור סטודיו" לא זכתה להצלחה רבה קרוב לוודאי טמונה בכך שצוות המפתחים המקורי של התוכנה, חברת "Yost Group" לא היה מעורב בפיתוח של גרסת החלונות שלה. גרסת הסטודיו גם איבדה מהזרימה הארגונומית אשר אפיינה את גרסאות התוכנה הקודמות אשר פעלו תחת DOS. אנימטור פרו, לעומתה, הייתה שימושית בהרבה יותר, והייתה מהירה באופן יוצא דופן בהשוואה לתוכנות האנימציה הקיימות כיום. זו הייתה אחת התוכנות הבודדות במערכת ההפעלה DOS אשר יכלו להשתמש בכל הזיכרון במחשב.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:תוכנות אנימציה
קטגוריה:תוכנות שהושקו ב-1989
קטגוריה:מוצרי אוטודסק
3ds Max

**3ds Max** היא תוכנת גרפיקה ממוחשבת תלת־ממדית אשר פותחה על ידי חברת Autodesk.

התוכנה פועלת על חלונות (Windows 10 ,Windows 11) בגרסת 64 סיביות. היא עברה גלגולים רבים, והיא עכשיו בגרסה העשרים ושמונה (3ds Max 2026), שם קוד - Devi.

## היסטוריה של התוכנה
התוכנה בגרסתה המקורית נוצרה למערכת ההפעלה DOS על ידי חברת "Yost Group", מפתחי Autodesk Animator ופותחה על ידי Autodesk, יוצרי התוכנה האדריכלית אוטוקאד. אוטודסק קנו את הזיכיון הבלעדי לפיתוח התוכנה לאחר יציאת הגרסה השנייה של התוכנה לשווקים. לאחר יציאת "3D Studio 4" לשווקים, התוכנה הומרה לפלטפורמת חלונות NT, ובתחילה נקראה "3D Studio MAX". גרסה זו בתחילה גם כן פותחה על ידי חברת "Yost Group". גרסה זו הופצה לשווקים על ידי חברת "Kinetix", אשר באותה העת הייתה מחלקה של חברת אוטודסק. החל מגרסה 2.03, נקנתה התוכנה על ידי Autodesk, ששינתה את שם המוצר ל"3ds Max".

## סקירה
התוכנה 3ds Max נמצאת בשימוש רחב היקף בתעשיות משחקי המחשב, הפרסומות, ההדמיות האדריכליות וליצירת אפקטים מיוחדים בקולנוע. לתוכנה יכולות מידול תלת-ממדי חזקות במיוחד, ופלאגין ארכיטקטוני גמיש. בנוסף ליכולותיה במידול ובאנימציה, בגרסאות האחרונות של התוכנה נוספו טכניקת Shaders מיוחדת, סימולציית דינמיקה, Radiosity, מערכת חלקיקים (Particle System), מיפוי מיוחד, אופציות לתאורה מתקדמת וכן אפשרות ליצירת תסריט קבוע מראש. בנוסף, יכולת הרינדור (קרי, הבאת הפרויקט להמחשה ויזואלית) קיבלה שדרוג בצורתן של תוספות הרינדור המתקדמות V-Ray, Mental Ray ו-Brazil R/S בין היתר.

שמאל|ממוזער|200px|רינדור פנימי של סלון

[שמאל|ממוזער|200px|רינדור של סמל [ויקימדיה שנעשה בתוכנה]]

בין הכלים המצויים בתוכנה ניתן למנות את:
* **בנייה**
** בנייה פוליגונלית (צורות בסיסיות מוגדרות מראש כדוגמת ספירה, גליל, חרוט, קנקן תה וכיוצא בזה)
** בנייה במשטחי Nurbs\Surface\Patch (צורות מתקדמות וגמישות יותר של הבנייה הפוליגונלית הבסיסית)
** התוסף Character Studio שמאפשר בניית שלד אנושי ועריכתו בהמשך לפי מפרקים (Bones)
* **עריכה**
** עריכה מתקדמת לתצורות הפוליגונליות כדוגמת כיפוף, סיבוב, הגדלה וכיוצא בזה, כמו גם עריכה פרטנית (Sub-Object editing) למודלים השונים על ידי השפעה על נקודות האחיזה שלהם (Vertexes)
** יצירת דינמיקה מציאותית כדוגמת סימולציה של קפיץ נמתח, כוח גרביטציה, רוח וכיוצא בזה
** יצירת סימולציה של חלקיקים כדוגמת סערת שלגים, מפל מים, פיצוץ פצצה לחלקים שונים וכיוצא בזה
** תאורה ומצלמות
** אפקטים מיוחדים כדוגמת התוסף Video Post שמאפשר יצירת גופים זוהרים, אפקטים של חשמל וכיוצא בזה
* **הבאה לרינדור**
** מיפוי, טקסטורות ורינדור סופי

## ממשק התוכנה
ממשק התוכנה בנוי מארבעה חלונות עיקריים המייצגים היטלים למבט על, צדדי, קדמי ופרספקטיבה. נוסף על כך, קיימות שורות לחצנים בחלק העליון והצדדי של התוכנה - העליון אחראי לפקודות הבסיסיות בעוד הצדדי מאפשר גישה נוחה לתפריטי התוכנה השונים והמגוונים. בצידה התחתון של התוכנה קיימת שורת לחצנים שאחראית על האנימציה.

נוסף על ארבעת ההיטלים הרגילים ניתן לבחור בכל היטל אחר (אחורי, תחתון ומבט מצלמה אם קיימת מצלמה).

## ראו גם
* גרפיקה ממוחשבת
* גרפיקת תלת-ממד
* Computer-generated Imagery
* בלנדר (תוכנה)
* Autodesk Animator
* אוטוקאד

## קישורים חיצוניים

* 

* Autodesk.com האתר הרשמי של החברה המפתחת
* 3DS MAX Tutorials

## הערות שוליים

קטגוריה:תוכנות תלת־ממד
קטגוריה:תוכנות אנימציה
קטגוריה:תוכנות שהושקו ב-1990
קטגוריה:מוצרי אוטודסק
זבנגלה

**זבנגלה** היא סדרת קומיקס ישראלית מאת אורי פינק, המתפרסמת כמדור ב"מעריב לילדים". הסדרה החלה את דרכה במוסף "סופשבוע" של מעריב, כספין אוף המיועד לילדים של סדרת הקומיקס "זבנג!" המתפרסמת ב"מעריב לנוער" ועיתון "זבנג" עם עוד סדרות קומיקס.

הקומיקס מתמקד בעלילות של הדמויות המופיעות ב"זבנג!", כתלמידי בית ספר יסודי בעולם מקביל לזה שבו הם תיכוניסטים. "זבנגלה" מכוון לקהל הצעיר ולכן לא כולל אלימות, גסויות ועיסוק מוגזם במיניות, בניגוד ל"זבנג!", שפונה במפורש לשכבת גיל יותר גבוהה.
ישנן בקומיקס דמויות שנראות שונה מאשר ב"זבנג!". כדוגמת אביו של גל, יצחק, שב"זבנגלה" הוא רזה, בעל שיער שופע וללא שפם.
ג'ינג'י למשל מופיע ב"זבנגלה" כמו שהופיע ב"זבנג!" בעבר, עם תספורת דמוית נקניקיה כפי שהייתה בעבר לאשר.
אחד הסיפורים בסדרה התבסס, באופן מפתיע, על העובדה שלאורי לא היה רעיון לסיפור.
 

כיום המדור מומשך בעיתון זבנג אך מחודש פברואר 2013, אורי פינק התחיל בהוצאת "זבנגלה - עיתון קומיקס לילדי ישראל!" חוברת קומיקס המוקדשת כולה לזבנגלה ושאר קומיקס המתאים לילדים עד גיל 9.
## ספרים וחוברות שפורסמו
גם סדרה זאת זכתה להצלחה רבה, שהביאה בין השאר ליצירת יומן לתלמיד בשם "יומן זבנגלמיכל" שהפגיש את אנשי חבורת זבנגלה עם כוכבת ערוץ הילדים מיכל ינאי. במהלך השנים ראו אור 6 ספרים המלקטים כמה מסיפורי הקומיקס שהתפרסמו ב"מעריב" וב"מעריב לילדים":

* זבנגלה (1995)
* זבנגלה זבנגלה צא החוצה (1996)
* זבנגלה זבנגלה זבנגלה (1997)
* זבנגלה בריבוע (1998)
* זבנגלה הי! (2000)
* זבנגלה וואוו (2010)
* חוברות זבנגלה - פברואר 2013 - יוני 2014

## ראו גם
* זבנג!
* אורי פינק

קטגוריה:קומיקס ישראלי
קטגוריה:אורי פינק
אמפיפיליות

ממוזער|250px|SDS - Sodium Dodecyl Sulfate
**אמפיפיליות** (מיוונית: αμφις, אמפי – דו; φιλíα, פילי – אהבה, חיבה) היא תכונה ייחודית המתארת מולקולות שהן בד בבד גם הידרופוביות ("שונאות", דוחות מים) וגם הידרופיליות ("אוהבות", נמשכות למים). מולקולות בעלות התכונה אמפיפיליות נקראות אמפיפתיות (amphipathic).

## חלקי המולקולה
החלק ההידרופובי בנוי משרשרת אליפטית CH3(CH2)n כאשר n>4.
החלק ההידרופילי יכול להיות מאחד משניים:
# לא יוני, פולארי, כגון קבוצות אתר: R-O-R או כוהלים עם קבוצות R ארוכות.
# יוני:
#* קטיוני: כגון קבוצות אמיניות RNH3+ 
#* אניוני: כגון קבוצות קרבוקסילט: COO- או סולפט: SO3- 

## תפקיד
בשל האמפיפיליות מולקולות אלו משמשות בתור **[[חומרים פעילי שטח]]**, או בקיצור של העגה המקצועית: חפ"ש על מנת להוריד את מתח הפנים.

בנוסף תכונה זאת ניתן למצוא בפוספוליפידים היוצרות ממברנות דווקא בשל האמפיפיליות שלהן. מולקולות נוספות היוצרות ממברנות הן כולסטרול וגליקוליפיד, אך רוב הממברנות בנויות מפוספוליפידים.

## ראו גם
*מיצלה
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:תכונות כימיות
חומרים פעילי שטח

**חומרים פעילי שטח** (ראשי תיבות: **חפ"ש**) היא קבוצה גדולה של חומרים, המשמשים ליצירת קולואידים (מערכות מפוזרות): מערכות בהן פאזה אחת (נוזל, מוצק או גז) מפוזרת בפאזה אחרת. שימוש נוסף ועיקרי של משפחה זו הוא הורדת מתח הפנים של נוזל. לרוב מדובר בתרכובות אורגניות אמפיפיליות, כלומר שהמולקולות שלהן בנויות מחלק הידרופובי (המכונה "זנב") וחלק הידרופילי (המכונה "ראש"). לחומרים אלו שימוש נרחב בחיי היום יום ובתעשייה.

## עקרון פעולה
חומרים פעילי שטח יכולים לעיתים להתארגן באופן ספונטני וליצור מבנים דוגמת מיצלות וליפוזומים. יצירת מבנים אלה באופן ספונטני מתאפשרת אם קיים רווח אנרגטי משיקולים תרמודינמיים או משיקולים גאומטריים. לעיתים, ניתן לעזור למערכת על ידי חימום, בחישה או הפעלת מאמצי גזירה.
חומרים פעילי שטח מסוגלים לחצוץ בין שתי הפאזות ולהקטין בכך את מתח הפנים של הנוזל. הקטנת מתח הפנים גורמת לנוזל לאבד את צורתו ובמקרה של דטרגנטים מאפשרת ספיגה של חתיכות לכלוך שומני אל תוך הנוזל.

לדוגמה, באינטראקצית מים-אוויר למים ישנו מתח פנים של 72erg/cm², וזאת בשל קשרי המימן החזקים של המים. מתח פנים גבוה זה הוא שגורם לכך שטיפות מים מקבלות את צורתן (העובדה שהמורפולוגיה של החומר נקבעת על פי מתח פנים נכונה לא רק במים).
על מנת להוריד את מתח הפנים הזה משתמשים במולקולות פעילות שטח: בתמיסה מימית, מגיעות המולקולות לפני השטח כאשר הזנב ההידרופובי שלהן פונה כלפי חוץ ואילו החלק ההידרופילי שלהן פונה לתוך התמיסה ובכך יורד מתח הפנים בין המים לאוויר. החל משלב מסוים הוספה של מולקולות חפ"ש לא תוריד יותר את מתח הפנים שכן פני השטח מלאים ואין מקום למולקולות חפ"ש נוספות. בשלב זה ישנה שכבה אחת של מולקולות חפ"ש על פני הנוזל - monolayer.
לאחר הגעה ל monolayer, אם נמשיך להוסיף מולקולות חפ"ש, המולוקולות יסתדרו בצורה של מיצלות.
הריכוז שבו מולקולות החפ"ש מתחילות ליצור מיצלות נקרא ריכוז המיצלה הקריטי  (CMC (Critical Micelle Concentration. ריכוז זה משתנה כפונקציה של הממס, סוג החפ"ש והטמפרטורה.
[שמאל|ממוזער|250px|מיצלה בממס פולרי (מים) - הקצוות ה[הידרופיליים מסדרים את עטיפת המיצלה ופנים המיצלה מורכב מהשרשראות ההידרופוביות]].

## שימושים
בשל תכונותיהן הייחודיות שהוזכרו לעיל חפ"ש יכולים לשמש לאחד מהתפקידים הבאים:
* דטרגנטים וסבונים
* מזון - במזון נעשה שימוש נרחב בחומרים פעילי שטח.
* חומרים מְתחלבים
* חומרי הדברה
* ייצור של ננו-חלקיקים:
:המיצלות הנוצרות ממולקולות חפ"ש הן בעלות גודל ננו-מטרי ואחיד, בזכות שתי תכונות אלה הן משמשות כתבניות לייצור חלקיקים ננומטרים. דוגמה אחת לכך היא נוזל מגנטי.

## דוגמאות לחומרים פעילי שטח נפוצים

תמונה:Laurylsulfat-Ion.svg|חפ"ש אניוני - סודיום דודציל סולפט - SDS
תמונה:Non_ionic_surfactant_brij.JPG|חפ"ש נון-יוני - פוליאוקסיל אתילן אוריל אתר - BRIJ


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:כימיה
פלומריה ריחנית

**פְּלוּמֶרִיָה ריחנית** או **פִיטְנָה** (שם מדעי: *Plumeria rubra*) היא עץ נוי ממשפחת ההרדופיים הנפוץ בישראל.

## מאפיינים
הפלומריה היא סוג בן 11 מינים שמקורו באמריקה הטרופית והסוב-טרופית. הסוג מורכב ברובו ממיני עצים ושיחים נשירים. מקור הפלומריה הוא בוונצאולה, מדינות מרכז אמריקה ומקסיקו, אך היא משגשגת בכל אזור בעל אקלים טרופי. הפלומריה קרובה מבחינה בוטנית להרדוף הנחלים וכמוהו מכילה שרף חלבי רעיל ביותר. ניתן להרבות את הפלומריה הן בצורת ייחורים והן על ידי הנבטה של זרעים.

מיני הפלומריה השונים נבדלים זה מזה בצבע הפרחים ובצורת העלים. פרח הפלומריה הריחנית הוא פרח גדול בעל מרקם רך ועסיסי, צבעו לבן ובמרכז כתם צהוב גדול שמכסה גם את עלי הכותרת. יש גם זנים בהם הפרח הוא בגווני ורוד עדינים עד עזים, וגם בהם כתם צהוב. פרחי הפלומריה ריחניים ובשעות הלילה מגבירים את ריחם על מנת למשוך אליהם עשים להאבקה. לפרחי הפלומריה אין צוף ולמעשה הם מוליכים שולל את העשים שעוברים מפרח לפרח ומאביקים אותם.

הסוג פלומריה נקרא על שמו של החוקר והבוטנאי הצרפתי בן המאה השבע עשרה שארל פלומיה (Charles Plumier) אשר סייר בעולם החדש ותיעד מינים רבים של חיות וצמחים. בשפות לטיניות המין פלומריה ריחנית נקרא גם **פרנג'יפני** (Frangipani) על שם משפחת פרנג'יפאני - משפחת אצולה איטלקית שפיתחה בושם המופק מפרחי הצמח. בשפת הנאוואטל האצטקית שמו של הפרח הוא **קאקאלוֹסוּצ'יל** (נכתב: Cacaloxuchitl) שפירושו הוא "פרח העורב" והאצטקים השתמשו בו למטרות רפואיות רבות. בעברית הפלומריה הריחנית מכונה גם **פִיטְנָה**.

במדינות רבות ברחבי אסיה הפרח משמש כמנחה במקדשים בודהיסטים, משום שעל פי האגדה בודהה עצמו היה בגלגול קודם עץ פלומריה.

בישראל נפוצה הפלומריה הריחנית כעץ נוי, בעיקר בערים ויישובים. ישנם זנים רבים של פלומריה ריחנית בהם הפרחים באים בצבעים שונים, רובם מתורבתים. בישראל נפוץ הזן הלבן, בו מרכז הפרח צהוב. הפלומריה הריחנית פורחת החל מסוף האביב ועד סוף הקיץ (מיוני עד נובמבר).

## תמונות


קובץ:Plumeria-wiki-Zachi-Evenor-001a.jpg|פלומריה ריחנית בישראל, תקריב על הפרחים
קובץ:Plumeria rubra Madagaskar 2006.jpg|פלומריה עם פרחים ורודים-צהובים
קובץ:Fleurs de Frangipanier (Île de la Réunion) (4125134278).jpg|תקריב על הפרחים
קובץ:Plumeria-tree-Tel-Aviv-ZE-MK-1.jpg|עץ פלומריה ריחנית בתל אביב, ישראל
קובץ:Plumeria--Bahai-Gardens-Akko-IZE-0031.jpg|עץ פלומריה ריחנית לבנה באל-באהג'ה, עכו, ישראל
קובץ:Starr 060922-9165 Plumeria rubra.jpg|עץ פלומריה
קובץ:Plumeria-Bahai-Gardens-Akko-IZE-0041.jpg|עץ פלומריה ריחנית ורודה באל-באהג'ה, עכו, ישראל
קובץ:Champa tree with pink flowers in Islamabad, Pakistan.jpg|עץ פלומריה בפקיסטן


## קישורים חיצוניים

* נורית חרמון, שגעון של פיטנות, גן ונוף
*  צחי אבנור, פלומריה ריחנית בישראל, פליקר
*  פלומריה ריחנית ביוטיוב

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:הרדופיים
קטגוריה:ארץ ישראל: הרדופיים
קטגוריה:צמחים רעילים
קטגוריה:מקסיקו: עצים
קטגוריה:צמחיית חצי האי יוקטן
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
פלומריה

[250px|ממוזער|עצי פלומריה ב[מקדש בלאוס]]
**פלומריה** (שם מדעי: *Plumeria*) הוא סוג של עץ נוי נפוץ, ממשפחת ההרדופיים, בן שמונה מינים, שמקורו באמריקה הטרופית והסוב-טרופית. הסוג מורכב ברובו ממיני עצים ושיחים נשירים. מקור הפלומריה הוא בוונצאולה, מדינות מרכז אמריקה ומקסיקו, אך היא משגשגת בכל אזור בעל אקלים טרופי.

בארץ הצמח נקרא פיטנה, שייתכן שזהו גם שמו הערבי.

## מאפיינים
הפלומריה קרובה מבחינה בוטנית להרדוף הנחלים וכמוהו מכילה שרף חלבי רעיל ביותר. מיני הפלומריה השונים נבדלים זה מזה בצבע הפרחים ובצורת העלים. פרחי הפלומריה ריחניים, ובשעות הלילה מגבירים את ריחם על מנת למשוך אליהם עשים להאבקה. לפרחי הפלומריה אין צוף ולמעשה הם מוליכים שולל את העשים שעוברים מפרח לפרח ומאביקים אותם. ניתן להרבות את הפלומריה הן בצורת ייחורים והן על ידי הנבטה של זרעים.

הסוג פלומריה נקרא על שמו של החוקר והבוטנאי הצרפתי בן המאה השבע עשרה, שארל פלומיה, אשר סייר בעולם החדש ותיעד מינים רבים של חיות וצמחים. בשפות לטיניות המין נקרא גם פרנג'יפני (Frangipani) על שם משפחת פרנג'יפאני - משפחת אצולה איטלקית שפיתחה בושם המופק מפרחי הצמח.

בשפת הנאוואטל האצטקית שמו של הפרח הוא **קאקאיוחוצ'יטל** שפירושו הוא "פרח העורב" והאצטקים השתמשו בו למטרות רפואיות רבות. במדינות רבות ברחבי אסיה, הפרח משמש כמנחה במקדשים בודהיסטיים, משום שעל פי האגדה, בודהה עצמו היה בגלגול קודם עץ פלומריה.

בארץ נפוץ המין פלומריה ריחנית, שנשתל כעץ נוי ביישובים רבים וגינות פרטיות.


Kudup dan bunga kemboja (Plumeria).JPG|פלומריה במלזיה.
Bunga kemboja (Plumeria) merah.JPG|פלומריה במלזיה.
Plumeria (Frangipani).jpg|פלומריה בליל, צרפת.
Fallen Plumeria.JPG|פלומריה בבנגלורו, הודו.
Bunga Kemboja.jpg |פלומריה ורודה.
Plumeria White.jpg|פלומריה לבנה.
Chempakam.jpg|פלומריה לבנה.
Indian champa plumeria.jpg|פלומריה בהודו.


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:הרדופיים
וינקה

וינקה (שם מדעי: *Vinca*) היא סוג צמח במשפחת ההרדופיים הכולל 5 מינים. המין וִינְקָה עֶשְׂבּוֹנִית (שם מדעי: *Vinca herbacea*) הוא היחיד שגדל בר בארץ. המינים פלורה גדולה (*Flora major*) ופלורה קטנה (*Flora minor*) הם צמחי תרבות נפוצים.

## תיאור ותפוצה
הווינקה היא לרוב צמח עשבוני משתרע ולעיתים בן שיח ירוק עד רב שנתי ומקורה באירופה, צפון-מערב אפריקה ודרום-מערב אסיה. שני מינים, בהם הווינקה העשבונית, הם בני חלוף (החלק שמעל הקרקע מת בחורף).
גבעולי הווינקה דקים ומשתרעים באורך של מטר עד שניים ומסתעפים לשלוחות של 20 עד 70 סנטימטרים.
העלים מנוגדים, אזמליים עד ביצתיים בצורתם, שפתם תמימה, 9–1 סנטימטרים באורכם, 6–0.5 סנטימטרים ברוחבם.
הפריחה מופיעה ברוב ימות השנה, פשוטה בצורתה, ברוחב של 7–2.5 סנטימטרים. חמשת עלי הכותרת, לרוב סגולים (ולעיתים לבנים) מחוברים בבסיסם ויוצרים מעין צינור.
המפוחית (הפרי) מכילה זוג זרעים. כאשר המפוחית בשלה היא נפתחת לאורך התפר המצוי בצד אחד לשם פליטת הזרעים. בעקבות השבחה קיימים זנים רבים של וינקה גדולה וקטנה בצבעי פריחה ועלווה שונים.

הווינקה צומחת בתנאי שמש מלאה עד צל מלא, עמידה ביובש ובקור ואינה רגישה לעודף השקיה.
ניתן להרבות את הווינקה על ידי ייחורים המשרישים בקלות במים.

המינים וינקה גדולה ווינקה קטנה נחשבים באזורים רבים, אליהם הובאה הווינקה כצמח נוי, כעשבים שוטים וכצמח פולש. זאת בשל הצמיחה וההתפשטות המהירה החונקת לעיתים צמחי-בר מקומיים. המדובר בעיקר בחלקים מאוסטרליה, ניו זילנד ובחוף קליפורניה שבארצות הברית.
במקרים אחרים נחשבת הווינקה כאמצעי יעיל לעיכוב שריפות.

## שימושים רפואיים
מיני הווינקה השונים מכילים לפחות 86 אלקלואידים, לכן הם נחשבים כרעילים.
המין וינקה ורודה מגודל באופן תעשייתי, לשם הפקת התרופות **[[וינקריסטין]]** (Vincristin) ו**וינבלאסטין** (Vinblastin) המשמשות לריפוי מחלות לוקמיה ומחלות סרטן אחרות.


קובץ:Vinca-herbacea3.jpg|וינקה עשבונית בהונגריה
קובץ:Starr 010419-0053 Vinca major.jpg|וינקה גדולה
קובץ:Vinca minor clump.jpg|וינקה קטנה
קובץ:Vinca02.JPG|שיח וינקה ורודה
קובץ:Vinca major-minor leaves.jpg|השוואת גודלם וצורתם של עלי הוינקה הגדולה והקטנה
קובץ:וינקה ורודה 1.JPG|וינקה ורודה


## קישורים חיצוניים

* 
* וינקה בגאמנון צמחים ומרפא
* וינקה באתר האוניברסיטה העברית

## הערות שוליים

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:הרדופיים
קטגוריה:צמחים רעילים
קטגוריה:צמחי נוי
149–140 לפנה"ס

**שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 149–140 לפנה"ס, ג'תרי"א–ג'תר"כ**

## אירועים בולטים בעולם
* 140 לפנה"ס – מוקמת ממלכת החשמונאים
* 142 לפנה"ס – היהודים תחת שמעון התרסי כובשים את ירושלים והופכים אותה לבירתם
* 142 לפנה"ס – בנייתו של גשר האבן הראשון מעל נהר הטיבר מסתיימת
* 142 לפנה"ס – שמעון התרסי כורת ברית עם אויבו של טריפון, דמטריוס השני. עקב הברית מוכרזת ממלכת יהודה כממלכה חופשית ועצמאית, שאינה משלמת מס לממלכה הסלאוקית
* 142 לפנה"ס – שמעון התרסי כובש את גזר
* 142 לפנה"ס – מלך הממלכה הסלאוקית, אנטיוכוס השישי, מודח על ידי דיודוטוס טריפון שתופס את השלטון בממלכה
* 142 לפנה"ס – פובליוס קורנליוס סקיפיו אימיליאנוס נבחר למשרת הקנסור ברפובליקה הרומית
* 146 לפנה"ס – רומא כובשת את קרתגו ומביסה את הליגה האכאית בקרב קורניתוס. בכך היא הופכת למעצמה השולטת באגן הים התיכון

## נולדו
* 142 לפנה"ס – תלמי התשיעי מלך מצרים

## נפטרו
* 149 לפנה"ס – קאטו הזקן – מרקוס פורקיוס קאטו קנסוריוס פוליטיקאי רומאי

## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:המאה ה-2 לפנה"ס לפי שנים
רהיט

[שמאל|ממוזער|250px|[שולחן, סוג של רהיט]]
הגדרת המושג **רהיט** אינה הגדרה מדויקת. על פי רוב, **רהיט** הוא עצם המצוי בתוך בניין, או במקום פתוח ומעוצב (גינה, רחוב) המשמש להישענות (למשל כיסא ומיטה), אחסון (ארון, כוננית, שידה) או החזקת עצמים ומשטחי עבודה בגובה הרצוי מעל פני השטח (שולחן, אצטבה). מרבית הרהיטים הם ניידים ועמידים במשך שנים רבות.

יוצאים מן הכלל:
* רהיטים מתכלים.
* רהיטים המקובעים למקומם (ספסל רחוב).
* רהיטים שיוצרו כחלק מהבניין בו הם מוצבים (כגון ארון קיר שחלק מדפנותיו הם קירות הבניין).
* חפצים ניידים המצויים בבתים ואינם נתפשים כריהוט (מקרר, תמונה, ארגז).

הרהיט יכול להיבנות בעיצוב אמנותי, והרהיטים נחשבים כחלק מתחום האמנות הדקורטיבית. בנוסף לשימושם המעשי של הרהיטים, הם יכולים לשמש למטרות סימבוליות או דתיות. רהיטים ביתיים, יחד עם אבזרים כשעונים ואבזרי תאורה, משמשים ליצירת אווירה נעימה ונוחה בחלל הפנימי. ניתן לייצר ריהוט מחומרי גלם רבים, כגון עץ, מתכת, פלסטיק, ואפילו קרטון.

## רהיטים בתקופה הנאוליתית
ריהוט היה חלק מהסביבה המעוצבת בידי האנושית בתרבויות שלא נדדו. ניתן לראות ראיות לשרידי רהיטים מהתקופה הנאוליתית ומאוחר יותר בעת העתיקה בצורה של ציורים, כמו ציורי הקיר שהתגלו בפומפיי;

מגוון רהיטי אבן ייחודיים נחשפו בכפר הנאוליתי שממוקם באורקני. האתר מתוארך ל-2500-3100 לפנה"ס ובשל המחסור בעץ שהיה באורקני, אנשי סקארה נאלצו לבנות באמצעות אבן, חומר זמין שניתן לעבד אותו בקלות ולהפוך אותו לפריטים שימושיים בתוך הבית. כל בית הראה רמה גבוהה של תחכום והיה מצויד במגוון נרחב של רהיטי אבן, החל מארונות, שידות ומיטות למדפים, מושבי אבן ועוד. שידת אבן נחשבה כחשובה ביותר כפי שבאופן סמלי פנתה לעבר הכניסה בכל בית, ולכן זה היה הפריט הראשון שאתה רואה כאשר אתה נכנס, מספר יצירות אמנות דקורטיביות כגון מספר כדורים חצובים באבן נאוליתית נמצאו גם באתר.

## העולם הקלאסי
ריהוט עתיק נמצא כבר בטומולוס מה-8 לפנה"ס, טורקיה. פריטים שנמצאו במקום כוללים שולחנות אוכל משובצים. ישנם גם יצירות ששרדו מהארמון האשורי מהמאה ה-8 או ה-9 לפנה"ס. השטיח העתיק ביותר ששרד, הוא שטיח פאזיריק מהמאה ה-3 לפנה"ס שהתגלה בקבר קפוא בסיביר. רהיטים עתיקים ששוחזרו ממצרים כוללים מיטות מוזהבות, כיסאות מקבר קווין, ודוגמאות רבות כגון תיבות, מיטות וכיסאות מ-2550 לפני הספירה.

## ראו גם
* ריהוט נגיש

## לקריאה נוספת
*פיל, צ'רלוט ופיטר, ספר אומנות דקורטיבית, תרגום: בון, 2000.
*פלמינג, ג'ון והיי הונוור, יון של אומנות דקורטיבית. ניו יורק: הרפר ורוו, 1977.

## קישורים חיצוניים

* 
* מילון למונחי רהיטים (1914), באתר האקדמיה ללשון העברית
* 
* 
* עיונה - סיפור פשוט בעץ

*
קטגוריה:עיצוב פנים
קטגוריה:מילים יחידאיות בתנ"ך
ג'איפור

**ג'איפור** (בהינדית: **जयपुर**, באורדו: **جے پور**) היא בירת מדינת ראג'סטאן שבצפון־מערב הודו. העיר ידועה בכינויה "העיר הוורודה".

ב-2019 העיר הוכרזה כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו בשל האדריכלות שבה. בנוסף העיר כוללת שני אתרי מורשת עולמית נוספים: מכלול המבנים האסטרונומיים ג'נטאר מנטאר ומצודת אמר, חלק מאתר המורשת העולמית מצודות הגבעות של ראג'סטאן.

[ממוזער|שמאל|250px|חזית [ארמון הרוחות (Hawa Mahal) בג'איפור]]

## היסטוריה
העיר תוכננה ונוסדה ב-1727 כעיר מוקפת חומה על ידי המהראג'ה ג'אי סינג השני (1699 - 1744) שבירת ממלכתו עד אותה שנה הייתה עיר המבצר אמבר הסמוכה. העברת עיר הבירה התאפשרה היות שהאימפריה המוגלית נחלשה, עקב כך פחתה הסכנה להתקפת פתע על העיר ותושביה. להבדיל מאמבר ההררית, ג'איפור נבנתה במישור, על קרקעית אגם יבש, ולכן היה קל לתכננה על פי עקרונות תכנון הערים שהיו נהוגים באותה תקופה. גם כיום ניתן לראות בבירור את הרבעים השונים של העיר העתיקה מופרדים על ידי שדרות רחבות.

בשנת 1875 הורה הראג'ה, ששלט על העיר, על צביעת בתי העיר בצבע ורוד כהה, המסמל הכנסת אורחים, כהכנה לביקורו של הנסיך אלפרד מוויילס (שהפך להיות המלך אדוארד השביעי). מסורת זאת של צביעת בתי החלק העתיק של העיר שבתוך החומות נמשכת עד היום.

מאז היציאה מתחום חומות העיר העתיקה התרחבה העיר ברחבי המישור, וכיום היא עיר רחבת ממדים בה חיים כ-3.3 מיליון תושבים. חומות העיר עדיין קיימות ברובן וכן שבעת השערים המקוריים, אם כי מקצתם הורחבו למעבר משאיות.

## מוקדי עניין
בעיר נמצאים מספר מוקדי עניין המרוכזים ברובם בעיר העתיקה מוקפת החומה. אִיסוָוארִי מִינָאר סוָוארגָה סָאל - "הצריח המתנשא לשמיים". הָאוָוה מָאהָאל - "ארמון הרוחות", חזית ארמון (ללא ארמון מאחריה) דרכה יכלו נשות המלוכה לצפות בעיר ובתושביה. הסיטי פאלאס - "הארמון המלכותי", שבו עדיין מתגורר הראג'ה הנוכחי ובו מוזיאון תרבות ונשק ומוזיאון טקסטיל בו מוצגים בגדי מלכי העיר. מצפה הכוכבים גָ'נטָאר מָנְטָאר שנבנה על ידי המהראג'ה ג'אי סינג השני בין השנים 1727–1734 והוא כיום אתר מורשת עולמית. המוזיאון המרכזי "אלברט הול" (Albert Hall Museum) שהוא העתיק ביותר במדינת ראג'סטאן ומשמש גם כמוזיאון הרשמי שלה. וכן מקדשי דת ושווקים צבעוניים רבים.

בג'איפור נמצא גם אולם קולנוע הגדול בהודו, לדברי לשכת התיירות המקומית זהו אולם הקולנוע הגדול בעולם, "ראג' מנדיר" (המקדש המלכותי) המכיל 1,237 מקומות.

בקרבת העיר נמצא ארמון ראני סיסודיה.

בשנת 2012 הסתיימה בנייה של פארק הסחר העולמי בג'איפור.

## ערים תאומות

* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* העיר ג'איפור, ראג'סטאן באתר אונסק"ו 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערים קדושות
קטגוריה:ראג'סטאן: ערים
קטגוריה:המדינות והטריטוריות של הודו: ערי בירה
קטגוריה:ורוד
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1727
יידוי פטיש

[שמאל|ממוזער|250px|יידוי פטיש בתחרות ב[סקוטלנד]]
[שמאל|ממוזער|250px|[ג'ון פלנגן מארצות הברית, האלוף האולימפי ביידוי פטיש באולימפיאדת לונדון (1908), פעם שלישית ברציפות.]]
**יידוי פטיש** הוא ענף ספורט אולימפי, אחד ממקצועות הזריקה שבמסגרת ענף האתלטיקה. בתחרות יידוי פטיש זורקים המתחרים כדור ברזל המחובר לתיל שבקצהו ידית, המכונים "פטיש". המנצח הוא הזורק למרחק הרב ביותר. שם הענף נובע מתחרויות מוקדמות יותר בהיסטוריה, שבמהלכן נזרק פטיש של ממש.
ממוזער|יידוי פטיש
תחרויות יידוי פטיש נערכו לראשונה באולימפיאדת פריז (1900). האלוף האולימפי הראשון היה ג'ון פלנגן מארצות הברית, שניצח גם בשתי האולימפיאדות הבאות, והיה היחידי בהיסטוריה של המשחקים האולימפיים שזכה שלוש פעמים. התאחדות האתלטיקה הבינלאומית אישרה תחרויות לנשים בענף זה רק בשנת 1995, וההופעה הראשונה של הנשים הייתה באולימפיאדת סידני שנערכה בשנת 2000.

יש הבדל בין משקל הפטיש בתחרות הגברים למשקל הפטיש בתחרות הנשים: משקל פטיש הגברים הוא 7.257 ק"ג, ושל הנשים 4 ק"ג.

## שיאים
### שיא עולם
* **[[אניטה ולודרצ'יק]]** (), מחזיקה בשיא העולם ביידוי פטיש לנשים בתוצאה של 82.98 מטר ונקבע ב-28 באוגוסט 2016 בוורשה.
* **[[יורי סדיך]]** (), מחזיק בשיא העולם ביידוי פטיש לגברים בתוצאה של 86.74 מטר ונקבע ב-30 באוגוסט 1986 בשטוטגרט.
### שיא אולימפי
* **[[אניטה ולודרצ'יק]]** (), מחזיקה בשיא האולימפי ביידוי פטיש לנשים בתוצאה של 82.29 מטר, שיא שנקבע ב-15 באוגוסט 2016 במהלך אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו
* **[[סרגיי ליטבינוב]]** (), מחזיק בשיא האולימפי ביידוי פטיש לגברים בתוצאה של 84.80 מטר ונקבע באולימפיאדת סיאול (1988)
### שיא ישראל
***[[יבגניה זבולוטני]]**, מחזיקה בשיא ישראל ביידוי פטיש לנשים, 60.60 מטר, נקבע בשנת 2016.
* **[[איגור גילר]]**, מחזיק בשיא ישראל ביידוי פטיש לגברים, 65.70 מטר, נקבע בשנת 1995.

## עשר מיידות הפטיש הטובות בעולם בכל הזמנים
מעודכן ליוני 2023

## עשרת מיידי הפטיש הטובים בעולם בכל הזמנים
מעודכן לאוגוסט 2024

## האלופות והאלופים האולימפיים ביידוי פטיש

## האלופות והאלופים העולמיים ביידוי פטיש

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אתלטיקה: מקצועות שדה
קטגוריה:ספורט אולימפי
קופשטיין

**קופשטיין** (בגרמנית: **Kufstein**) היא עיר במדינת טירול אשר באוסטריה, ומרכז המחוז הקרוי על שמה. קופשטיין שוכנת בעמק נהר האין ובסמוך למעבר הגבול למדינת בוואריה שבגרמניה.

## גאוגרפיה
העיר מתפרשת על שתי גדות נהר האין. במערבה נמצאים ההרים מאיסטאלר וההאוסברג-פנדלינג, בצפונה הר תיר, הקאייזרגבירגה והשטאטברג ממזרחה ויער קופשטיינר בדרום. העיר ממוקמת בגובה של כ-500 מטרים מעל גובה פני הים, בקרבת היציאה מעמקי נהר האין האלפיים של אוסטריה ורק קילומטרים ספורים מפסגות האלפים של בוואריה.

באזור העירוני של קופשטיין נמצאת גם קאייזרטאל, העיירה האחרונה שנותרה באוסטריה ללא קשר לאזור עירוני המפקח עליה באופן כלשהו.

בתוך העיר זורמים כמה נחלים ומתחברים אל הזרם המרכזי של נהר האין. השניים הגדולים שמבין הנחלים נקראים **וייסאכה** ו**קאייזרבאך**, כאשר השני מהווה את הגבול הצפוני של העיר. נחלים נוספים הם ה**מיטרנדורפר**, וה**קין** מימין לאין, וה**קרויצבאך**, **מורסבאך** ו**רוכן** משמאלו. במרכז העיר נמצאים גם מספר הרים קטנים, ובכללם ה**צלרברג**, **פסטונגסברג**, **הלדנהיגל** (הנקרא גם הר **קאלבארין**), **לאוסבול** ו**קינקפארק**. בצידה השמאלי של העיר נמצאים מספר אגמים אם כי בעבר נמנו באזור מספר רב יותר של אגמים ובריכות טבעיות.

## אוכלוסייה
בקופשטיין מתגוררים כיום כ-17,000 אנשים. מספר התושבים גדל ב-14% אחוזים בין השנים 1991–2001 ובשנים 2002–2003 בשני אחוזים. בכרך, הכולל את העיר ויישובים סמוכים, מתגוררים כ-45,000 אנשים.

לפי נתונים לשנת 2001, 69.9% מתושבי קופשטיין הם קתולים, 8.9% מוסלמים ו4.6% אוחזים באמונה פרוטסטנטית. 47.2% מהתושבים הם גברים, 52.8% הם נשים. 86.2% בעלי אזרחות אוסטרית ו-13.7% בעלי אזרחות זרה כלשהי. 17.7% מהתושבים הם ילדים מתחת לגיל 15, ו-16.9% הם מבוגרים מעל גיל 60.

בקופשטיין ישנם מיעוטים דוברי דיאלקט בווארי מערבי.

## ערים תאומות
לקופשטיין יש 3 ערים תאומות:
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:טירול: ערים
מלון אשל השומרון

**מלון אשל השומרון** הוא בית מלון, השוכן בצומת אריאל שבשומרון. זהו בית המלון היחיד בשומרון המופעל על ידי צוות ישראלי. במלון כ-94 חדרי אירוח וארבע סוויטות, וכן בריכת שחייה, גן ואולמות כנסים. שירות ייחודי שמציע מלון "אשל השומרון" הוא מטווח וחנות לנשק ותחמושת. את המלון תכננו האדריכלים טומס לייטרסדורף ודודי גלוסקין.

יזמי המלון והבעלים הם בני הזוג טובה ומנחם גלבוע מאריאל. עד היום פעילים הבעלים בניהול המלון יחד עם טוביה גלברד.

## היסטוריה
המלון נחנך בשנת 1991, אך עקב פריצת האינתיפאדה הראשונה נרתעו ישראלים רבים מלהתארח במלון והוא עמד על סף סגירה. עם דעיכת האינתיפאדה הראשונה החל המלון להתאושש, והפך פופולרי בקרב בני הציונות הדתית וכן בקרב נוצרים פרו-ישראלים.

בחודש מרץ 2002 אירע פיגוע התאבדות בלובי המלון, ובו נפצעו 14 אנשים. לאחר הפיגוע עבר המלון שיפוץ נרחב. ב-27 באוקטובר 2002 מחבל פלסטיני ביצע פיגוע התאבדות בתחנת דלק הסמוכה למלון, אשר גרם למותם של שלושה חיילי צה"ל.

בפיגוע במלון במרץ 2002 נפצעה טובה גלבוע ובפיגוע בתחנת הדלק באוקטובר 2002 נפצע קשה מנחם גלבוע. בפיגוע ביצע מנחם גלבוע פעולת גבורה וסייע בניטרול המחבל ובכך מנע מותם של חיילים רבים. על מעשה גבורה זה קיבל האזרח גלבוע אות הוקרה מיוחד מאלוף פיקוד המרכז.

במרץ 2007 עתר המלון לבג"ץ בדרישה לנתקו מאריאל ולהעניק לו מעמד של רובע אוטונומי, בנימוק שאינו זוכה להסדרי ביטחון נאותים, ואינו מקבל מהעירייה פתרונות בתחום המוניציפלי. עתירת הבג"ץ נמחקה בהסכמה. במקביל הוגשה תביעת נזיקין נגד העירייה בה היא נדרשת לשלם הוצאות עבור פעולות שהייתה אמורה לבצע על פי חוק ולא ביצעה.

אשל השומרון משמש כיום בעיקר כמרכז אירוח לאנשי אקדמיה ואינטלקטואלים מהימין. המלון הוא מרכז הכנסים של מועצת יש"ע ושל מכונים המזוהים עם הימין, דוגמת מרכז שלם. כמו כן נערכות במלון שבתות אירוח וסמינרים, הן פרטיים והן ציבוריים. זוגות צעירים רבים מהתנחלויות ובני הציונות הדתית עורכים את חופותיהם במלון, סביב הבריכה. המלון פופולרי גם בקרב קבוצות תיירים נוצריות פרו ישראליות, המזוהות ברובן עם האוונגליזם, בעיקר מארצות הברית ובמידה פחותה גם מסקנדינביה וממדינות בנלוקס, המבקרות בשומרון.

במאי 2017 החליטה הנהלת המלון לעבור להשגחת כשרות פרטית במקום השגחת הכשרות של הרבנות. משמעות ההחלטה היא שהמלון אינו יכול לפרסם עצמו ככשר משום שעל פי החוק, ופסיקת בג"ץ בעניין, יכולה רק כשרות מטעם הרבנות להציג עסק ככשר.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אריאל: מבנים
אשל השומרון
קטגוריה:צומת אריאל
די-קיור

**די-קיור - ריפוי סוכרת בישראל** היא עמותה רשומה המהווה ארגון גג לחקר מחלת הסוכרת בישראל.

די-קיור נוסדה בשנת 2004 על ידי פרופ' איתמר רז ומר בועז משעולי, מתוך מטרה להוביל את המחקר למציאת תרופה לסוכרת ולסיבוכים הנגרמים ממנה. לעמותה מספר שותפים לדרך, כאשר השותפה המרכזית היא קרן ראסל ברי (Russell Berrie Foundation). בבסיס הקמת העמותה עמדה התחושה כי קיים חסר בגופי מחקר סוכרת המתמקדים בריפוי (Cure), לעומת הדגש הקיים במרבית המוסדות על טיפול (Care).

על פי העמותה, לישראל יתרונות יחסיים המאפשרים לה התמחות בחקר ריפוי הסוכרת, ובהם: מספר רב של מדענים ומוסדות ברמה גבוהה, המתמקדים בחקר הסוכרת; תעשיית ביוטכנולוגיה פורחת; עלות מחקר נמוכה יחסית הנובעת מרמת שכר נמוכה מאשר במדינות מפותחות אחרות; וכן קרבה גאוגרפית בין המוסדות, המאפשרת שיתוף פעולה יעיל.

## פעולות העמותה
העמותה פועלת לשיתוף מדענים ומוסדות מחקר בישראל בחקר המחלה, במטרה להגדיל את קצב המחקר ואת ערכו המוסף. היא יוזמת שיתופי פעולה רב-תחומיים בחקר המחלה, בארץ ובעולם, ומקיימת כנסים בינלאומיים, מפגשים וסדנאות. כן היא תומכת במחקרים רלוונטיים לנושא בכל המוסדות האקדמיים בישראל, ומשתפת פעולה עם תעשיות היי-טק בישראל למציאת פתרונות חדשניים.
 
יוזמות נוספות של העמותה הן הקמת מרכזים לחקר הסוכרת וליישומו הראשוני בטיפול בחולים, כגון מרכז מחקר והשתלת תאי בטא, הקמת מרכז תזונה, ייזום תוכנית למניעת גורמי סיכון לסוכרת, ושיתופי פעולה עם גורמים המוכרים כמובילים בעולם בתחום הסוכרת.

## תחומי המחקר
המחקרים הנתמכים על ידי העמותה מתחלקים ל-4 תחומים: 
*גנטיקה ואפידמיולוגיה 
*תאי בטא 
*מניעת סוכרת 
*סיבוכי סוכרת ותנגודת לאינסולין

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:ישראל: ארגוני בריאות ורפואה
קטגוריה:סוכרת
קטגוריה:ישראל: עמותות
סורת אל-קארעה

ממוזער|'''סורת אל-קארִעה'''
**סורת אל-קארִעה** (בערבית: **سورة القارعة**) היא סורה מספר 101 בקוראן. סורה קצרה זו מונה אחד עשר פסוקים (אַיַא֫ת), ולפי האמונה המוסלמית היא הורדה למוחמד באמצעות המלאך גִ'בְּריל (جبريل) במכה. לפי ספרו של אבּן אלצֻ'רַיְס, **[[פדאאיל אל-קוראן|פַצָ'אאִ'יל אלקֻראן]]** (מהמאה ה-10), המיוחס לפרשן הקוראן עַטָאא' אלחֻ'ראסאני (בן המאה ה-8), הורדה סורה זו אחרי סורת אל-קריש ולפני סורת אל-קיאמה.

כבסורות אחרות מציגה סורה זו מושג, אל-קארִעה (ההולמת), ושואלת מה פשרו ("הידעתָ מהי ההולמת?"). התשובה מובאת בהמשך הסורה, בה מתברר כי ההולמת הוא אחד מכינוייה של שעת הדין. ביום זה, ממשיכה הסורה "יפוצו האנשים כפרפרים לכל עבר, וההרים יהיו כצמר המנופץ." כלומר הן הסדר האנושי והן זה הקוסמולוגי יאבדו, שכן בקוראן הרים הם העמודים המפרידים בין גן העדן לארץ. הסורה ממשיכה ומציגה מאזן של שכר ועונש: מי שכף מאזניו תהייה כבדה, כלומר עמוסה במעשים טובים, יזכה ל"חיי נועם", ואילו מי שאין באמתחתו מעשים טובים רבים - יאבד. האבדון מתואר כגורל ב"בור השחת" שהוא "אש משתוללת", אשר בתרגום אחר יכול להיות מובן כ"אמו תהיה שכולה."

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קארעה
המכונה של הגרוב

**המכונה של הגרוב** הוא אלבום הבכורה של להקת הדג נחש. האלבום יצא בשנת 2000, לאחר התגבשות הרכב הלהקה ולאחר סדרה של הופעות.
## הפקה
"המכונה של הגרוב" נחשב גם לאחר האלבומים הנוספים שהוציאה הלהקה לאבן דרך מרכזית וחשובה בעיצוב דרכה של הלהקה ובהצלחתה. השירים באלבום מציגים אמירות בוטות לעיתים על אלימות ומין ("אף אחד"), עבריינות ("עבריין","קוסאמאמק"), פוליטיקה ("שלום סלאם פיס","ג'רוזלם") ועוד. השירים אף מתאפיינים באמירה ישירה, כנה השואפת לבטא את תחושות הסביבה שלעיתים אינן נאמרות בפומבי.

השיר הראשון באלבום, "לא מוותר", מציג היטב אחת הבעיות של יוצרי מוזיקה בישראל. השיר מתאר את הרצון ליצור ולהתקבל באהדה ובהצלחה אצל הקהל הרחב, יחד עם ההתמודדות עם תעשיית המוזיקה השואפת קודם כל לרווחים והצלחה עסקית. השיר רומז על תרומתו של בית ההפקות "לבנטיני" להצלחתה של "הדג נחש" אל מול חברות אחרות שלא האמינו במוזיקה שיוצרת הלהקה.
השיר "אף אחד" מצטט (בתרגום לעברית) בפזמון שלו את שירו של פיט סיגר "If I Had a Hammer".

האלבום יצא בהוצאה מחודשת על תקליט ויניל ביולי 2023.

## רשימת רצועות

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2000
קטגוריה:אלבומי הדג נחש
קטגוריה:אלבומי חברת הד ארצי
קטגוריה:אלבומי היפ הופ ישראליים
פנקו (צ'ילה)

**פנקו** (בספרדית: **Penco**) היא עיר צ'יליאנית בפרובינציה של קונספסיון, מחוז ביוביו השמיני (Región del Biobío). משמעות השם בשפת המפודונג היא "מימי פאומו" (Peumo).
## היסטוריה
במהלך התקופה הקולוניאלית בהיסטוריה הצ'יליאנית שכנה העיר קונספסיון במיקומה הנוכחי של פנקו, על שפת האוקיינוס השקט.

בשנת 1687 הקים מושל צ'ילה חוסה דה גרו (Garró) את מבצר פלנצ'אדה (Fuerte la Planchada) על מנת להגן על העיר ונמלה. המבצר עמד בהתקפות שודדי ים אחדות בין השנים 1694 ו-1720. במהלך מלחמת העצמאות של צ'ילה שימש המבצר כבית כלא לתומכי העצמאות, ביניהם היה רמון פריירה (Ramón Freire).

במרוצת המאות ה-16 וה-18 הוחרבה העיר מספר פעמים בעקבות מספר רעידות אדמה וגלי צונאמי שעלו מן הים בעקבותיהן. לאחר רעידת האדמה וגל הצונאמי של שנת 1751 החליטו השלטונות הקולוניאלים על העברת העיר קונספסיון למיקומה הנוכחי בעמק המוצ'ה (Valle de la Mocha) על גדת נהר הביוביו. בו בעת נאסר על התיישבות במקום, ורק לאחר הסרתו בשנת 1840 הוקמה העיר פנקו הנוכחי.

העיר הנוכחית הוקמה בשנת 1842 כתוצאה מהגירה של כפריים בחפשם עבודה ותנאי מחיה משופרים, שכן באותה התקופה שפעה פנקו בדגה ומשאבים ימיים אחרים. כיום ניתן להבחין בפנקו בשני מרכזים נבדלים: פנקו עצמה ומרכז נוסף, קטן ממנה, הממוקם צפונית לה בקרבת הנמל ומפעל הזכוכית ושמו לירקן (Lirquén).

תושבי העיר פנקו נקראים "פנקונס" (pencones), ואילו תושבי העיר קונספסיון מכונים "פנקיסטאס" (penquistas), על שם מקורה ההיסטורי של העיר.

## קישורים חיצוניים

* 
* דף הקומונה של פנקו 

קטגוריה:צ'ילה: ערים
קטגוריה:צ'ילה: ערי חוף
קטגוריה:צ'ילה: ערי נמל
קטגוריה:מחוז ביוביו
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16