פוליטיקה של סין

**הפוליטיקה של סין** היא השלטון ב (רע"ס או סין) כמדינה סוציאליסטית חד-מפלגתית מרקסיסטית-לניניסטית הנשלטת על ידי המפלגה הקומוניסטית של סין (מק"ס). המערכת הפוליטית הסינית היא אוטוריטרית. אין מנהיגים לאומיים הנבחרים בבחירות חופשיות, האופוזיציה הפוליטית מדוכאת, כל הפעילות הדתית נשלטת על ידי המק"ס, התנגדות אסורה, וזכויות האזרח מצומצמות. בחירות ישירות נעשות ברמה מקומית בלבד, לא ברמה לאומית, וכל המועמדויות נשלטות על ידי המק"ס.

המשילות ברע"ס נעשית דרך המק"ס, דרך ממשלת העם ודרך הרשויות האזוריות והמקומיות שלה. בהונג קונג ובמקאו, שני אזורים מנהליים מיוחדים של סין, יש מערכות פוליטיות אוטונומיות, הפועלות בנפרד מהמערכת החד-מפלגתית של סין היבשתית.

הליך הבחירות מוגבל על ידי מונופול המק"ס על השלטון, על ידי ה ועל ידי שליטה מפלגתית בבחירות.
לפי רורי טרוקס מבית הספר לעניינים ציבוריים ובינלאומיים בפרינסטון, שולטת המק"ס בהליכי הבחירות והמינוי בכל רמה ב. הליך הבחירות המדורג והבלתי ישיר בקונגרס מוודא שהצירים ברמות הגבוהות ביותר לא יתמודדו עם שום מראית עין של אחריות אלקטורלית כלפי האזרחים הסינים.

## רקע
[ממוזער|[מאו דזה-דונג מכריז על הקמת הרפובליקה העממית של סין (רע"ס) ב-1 באוקטובר 1949]]
מיום הקמת הרע"ס ב-1 באוקטובר 1949, טוענת הממשלה בבייג'ינג שהיא הממשלה הלגיטימית היחידה של סין, כולל סין היבשתית וכולל טאיוואן. טאיוואן (רפובליקת סין) חולקת על כך מיום נסיגתה של מפלגת קוומינטנג לטאיפיי ב-1949. מאז עברה הרע"ס רפורמות פוליטיות.

,  והמגוון החברתי בסין פועלים נגד שלטון בייג'ינג. הרפורמה בכלכלת סין בשנות ה-80 והאצלת קבלתן של החלטות ממשלתיות מרכזיות, לצד רצונם של פקידי המק"ס המקומיים להעשיר את עצמם ויצירת שוק שחור, הקשו על הממשל המרכזי לשמור על סמכותו. בפועל, צריכים מנהיגי הממשל המרכזי לבנות קונצנזוס למדיניותם בקרב חברי המפלגה, המנהיגים המקומיים והאזוריים, מקורבים שאינם חברי המפלגה, ואוכלוסיית המדינה. עם זאת, לעיתים קרובות נשמרת השליטה על הקבוצה הגדולה יותר על ידי שליטה במידע.

נשיא סין הוא ראש המדינה, ונבחר לחמש שנים על ידי הקונגרס העממי. לפי חוקת סין מ-1982, תפקידי וסמכויות הנשיא דמו למונרכיה חוקתית או לראש מדינה ברפובליקה פרלמנטרית, והוא היה דמות ייצוגית. הנשיא מינה או הסיר את ראש הממשלה, את הממשלה, מזכ"ל הממשלה, המבקר הכללי ופקידים בכירים במדינה – אחרי המלצת הקונגרס; מינה שגרירים סיניים וקיבל כתבי האמנה משגרירי מדינות זרות, לפי המלצת הוועדה המתמדת בקונגרס; העניק מדליות לעם; הכריז על מצב מלחמה, על חוקים צבאיים ועל גיוס העם, לפי המלצת הוועדה המתמדת; הכריז על חנינות, וייצג את הרע"ס במדינות זרות.

ב-14 במרץ 2013 נבחר שי ג'ינפינג כנשיא הרע"ס, אחרי שב-15 בנובמבר 2012 נבחר כמזכ"ל המק"ס. במרץ 2018 הסיר הקונגרס את המגבלות על כהונת הנשיא. במדינה חד-מפלגתית, מחזיק מזכ"ל המק"ס בכוח ובסמכות מוחלטים על הממשלה ועל המדינה. מ-1993 שולט הנשיא דה יורה ודה פקטו על סין. מזכ"ל המק"ס הוא המנהיג העליון של הקונגרס, של הממשלה, של , של , של בית המשפט העליון ושל התובע הכללי. בתגובה, מתח העולם המערבי ביקורת על שי על כך שנטל לעצמו כוח רב מדי.

## הגדרות
חוקת סין כוללת מבוא, המתאר את היסטוריית סין, את נפילת הקיסרות ועליית הקומוניזם, וטוען כי טאיוואן היא חלק מסין. אחרי המבוא לחוקה, מגדיר סעיף 1 בחוקה את שיטת הממשל בסין כ.

לצד החוקה, יצרה המק"ס הגדרות נוספות כדי לתאר רשמית את שיטת הממשל של סין, כמו "דמוקרטיה מייעצת סוציאליסטית", "דמוקרטיית אנשים כוללת" ו"צנטרליזם דמוקרטי". לפי Qiusi ("מחפש האמת"), בטאון המק"ס הדו-חודשי, "נוצרת הדמוקרטיה המייעצת על ידי המק"ס ועל ידי העם הסיני כצורה של דמוקרטיה סוציאליסטית. היא לא רק מייצגת מחויבות לסוציאליזם, אלא נושאת את המסורות הפוליטיות והתרבותיות של סין. לא רק מייצגת מחויבות לעקרונות הארגוניים ולאופן ההנהגה של ריכוזיות דמוקרטית, אלא גם מאשרת את תפקיד הציבור הרחב בדמוקרטיה. לא רק מייצגת מחויבות להנהגת המק"ס, אלא מאפשרת ביטוי למפלגות, לארגונים פוליטיים ולאנשים מכל הקבוצות האתניות ומכל מגזרי החברה".

מגזין המק"ס החודשי "סין היום" הגדיר את השקפת המק"ס: "דמוקרטיה מייעצת מבטיחה השתתפות נרחבת ואפקטיבית בפוליטיקה באמצעות התייעצויות הנעשות על ידי מפלגות פוליטיות, ארגוני עמים, קונגרסי עמים, מחלקות ממשלתיות, הוועידה הפוליטית העממית המייעצת, קהילות וארגונים חברתיים".

## המפלגה הקומוניסטית הסינית

המק"ס שולטת בנוף הפוליטי הסיני. הגוף העליון של המפלגה הוא קונגרס המפלגה, המתכנס כל חמש שנים. לפני מהפכת התרבות, הפגישות היו לא סדירות, אבל מאז הן תקופתיות. הקונגרס בוחר את הוועד המרכזי של המק"ס ואת הוועדה המרכזית לפיקוח על משמעת (CCDI).
* לאחר בחירתו, בוחר הוועד המרכזי את המזכיר הכללי, פקיד המפלגה הבכיר ביותר, והוא בדרך כלל המנהיג העליון של סין.
* הוועד בוחר גם את הפוליטביורו, המונה 22 חברי מפלגה מלאים, כולל חברי הוועדה המתמדת של הפוליטביורו.
* הוועד בוחר את הוועדה המתמדת של הפוליטבירו (PSC), הגוף החזק ביותר המקבל החלטות בסין. נכון ליוני 2020 מונה הוועדה שבעה חברים, כולל שי ג'ינפינג.
* הוועד בוחר את המזכירות, המנגנון המנהלי העיקרי של המק"ס, בראשות המזכיר הכללי.
* הוועד בוחר את הוועדה הצבאית המרכזית.

כשהייתה ליברליזציה יחסית בסין, גברה השפעתם של אנשים וקבוצות מחוץ למבנה המפלגה הפורמלי, בעיקר בתחום הכלכלי. בכל מקרה, לוועדות המפלגה תפקיד רב-עוצמה ומכריע בכל המוסדות הממשלתיים בסין. לפי המלומד רוש דושי, המפלגה יושבת מעל המדינה, פועלת במקביל למדינה, ושבויה בכל רמה של המדינה.

שליטת המפלגה המרכזית במשרדי הממשלה המרכזיים, בכלכלה העירונית, בהגדרות התעשייתיות ובהגדרות תרבותיות היא הדוקה ביותר. שליטתה רופפת יותר בממשלה ובמוסדות המפלגה באזורים הכפריים, שבהם חיים רוב תושבי סין. המק"ס התייחסה לסוגיה זו בבחירה וקידום של כוח אדם, המוודא שננקטות הנחיות המפלגה והמדינה, ושמי שאינם חברי המפלגה אינם יוצרים ארגונים אוטונומיים העלולים לערער על שלטון המפלגה. קבוצות מובילות מרכזיות, או בשמן השני – קבוצות קטנות מובילות, מתאמות פעילויות של גופים שונים. כך נדרשים מפעלים בבעלות המדינה, חברות פרטיות ועסקים בבעלות זרה לקיים ועדות פנימיות של המק"ס.

### סיעות פנים-מפלגתיות
בפוליטיקה הסינית מתחרות ביניהן סיעות פנים-מפלגתיות בהצבה של בני בריתן בעמדות כוח במק"ס ובממשלה הסינית.

תחת המזכירים הכלליים ג'יאנג דזה-מין וחו ג'ינטאו, שתי הסיעות העיקריות היו טואנפאי בראשות חו וכנופיית שאנגחאי בראשות ג'יאנג. בטואנפאי היו מתמחים ופקידים מליגת הנוער הקומוניסטית של סין, ובכנופיית שאנגחאי היו פקידים שעלו לגדולה תחת ג'יאנג כשהיה ראש עיריית שאנגחאי, ולאחר מכן מזכיר ועדת המק"ס של שאנגחאי.

שי ג'ינפינג, שנבחר כמזכ"ל המק"ס ב-2012, ריכז אצלו את הכוח, הסיר את השפעת הסיעות הקודמות וקידם את בעלי בריתו, שנקראים לפעמים "סיעת שי ג'ינפינג". עקב כך, נחשבות הסיעות הוותיקות, כולל טואנפאי, כנכחדות, בעיקר מאז קונגרס המק"ס ה-20, שבו שלטו בני בריתו של שי בפוליטביורו החדש ובוועדה המתמדת של הפוליטביורו.

### הוועדה המתמדת של הפוליטביורו

## הקונגרס הלאומי העממי

חוקת סין קבעה כי הסמכות העליונה ברע"ס היא הקונגרס הלאומי העממי (NPC ,National People's Congress). הקונגרס מתכנס מדי שנה למשך כשבועיים כדי לבדוק ולאשר כיווני מדיניות משמעותיים חדשים, חוקים, תקציב סין ושינויים גדולים בכוח אדם. הקונגרס בוחר וממנה תפקידי מפתח בסין כמו הנשיא, סגן הנשיא, יו"ר וחברי הוועדה הצבאית המרכזית, ראש הממשלה ושריה, נשיא בית המשפט העממי העליון, התובע הכללי ופרקליטות העם העליונה.

הקונגרס בוחר גם ועדה מתמדת (NPCSC ,Standing Committee of the National People's Congress), ועדת הקונגרס שמתכנסת באופן קבוע בין ישיבות הקונגרס. רוב החקיקה הלאומית בסין נעשית בוועדה המתמדת. היוזמות מוצגות בפני הוועדה המתמדת, ומועברות לבחינת הממשלה, אחרי אישורן המוקדם בוועדה המתמדת של הפוליטביורו של המק"ס.

חברי הממשלה כוללים את ראש הממשלה, מספר משתנה של סגני ראש הממשלה (ארבעה ב-2023), חמישה חברי ממשלה (במעמד שווה לסגני ראש הממשלה, אך עם תיקים מצומצמים יותר), ו-29 שרים וראשי ועדות בממשלה. בשנות ה-80 היה ניסיון להפריד בין תפקידי המק"ס למדינה, כאשר הראשונה קבעה מדיניות כללית והשנייה ביצעה אותה. ניסיון זה נזנח בשנות ה-90, וכתוצאה מכך מנהיגי המק"ס הם גם ההנהגה הפוליטית של המדינה.

### מפלגות קטנות
ממוזער|הוועידה הפוליטית העממית המייעצת (CPPCC)
בסין אין מפלגות אופוזיציה חוקיות. יש שמונה מפלגות קטנות, הפועלות ב עם המק"ס. הן משתתפות בוועידה הפוליטית העממית המייעצת (CPPCC ,Chinese People's Political Consultative Conference) אך צריכות לתמוך ב"תפקיד הראשי" של המק"ס כדי שתמשכנה להתקיים, והנהגתן מתמנה על ידי מחלקת העבודה של החזית המאוחדת (UFWD ,United Front Work Department) של המק"ס. התיאום בין שמונה המפלגות הקטנות לבין המק"ס נעשה בוועידה הפוליטית העממית המייעצת, המתכנסת מדי שנה בבייג'ינג בחודש מרץ, בערך באותו זמן שבו מתכנס הקונגרס הלאומי העממי. תפקידן המקורי של המפלגות הקטנות היה ליצור רושם שהרע"ס נשלטת על ידי חזית לאומית מגוונת, ואיננה דיקטטורה של מפלגה אחת. בפועל, תפקידן הוא בעיקר לשמש אטרקציה לאזרחי הרע"ס ולקלוט נישות חברתיות בעלות נטיות פוליטיות, כמו באקדמיה.

לצד מפלגות מוכרות אלו, יש שמונה מפלגות פוליטיות אסורות, המדוכאות באופן פעיל על ידי הממשלה. אחת מהן היא , שהוקמה בסין ב-2008 בתגובה לרפורמות הכלכליות שהנהיגה המק"ס בשנות ה-1980 בראשות דנג שיאופינג. המפלגה המאואיסטית הקומוניסטית טענה שהרפורמות היו קפיטליסטיות, והוצאה מחוץ לחוק. מפלגה נוספת היא , שנוסדה בסין ב-1998 והוצאה מחוץ לחוק על ידי המק"ס. , נוסדה בנאנג'ינג ב-2007. אחרי מעצר היושב ראש שלה גואו קוואן ב-2008, פועלת המפלגה בלוס אנג'לס ובסן פרנסיסקו. מטות המפלגות האסורות נמצאים מחוץ לסין.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: פוליטיקה