open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
לודוביקו אריוסטו

[שמאל|ממוזער|250px|פסל של אריוסטו ב[רג'ו אמיליה]]
**לודוביקו אריוסטו** (באיטלקית: **Ludovico Ariosto**;
8 בספטמבר 1474 – 6 ביולי 1533), משורר איטלקי. נודע בעבור האפוס "אורלנדו המטורף", מיצירות הספרות המשפיעות ביותר אי פעם. נחשב לאחד מגדולי המשוררים האיטלקים.

לודוביקו אריוסטו נולד בעיר רג'ו אמיליה שבצפון איטליה למשפחת אצולה שהתרוששה מנכסיה. אביו, ניקולו אריוסטו היה מפקד מבצר העיר. היות שלודוביקו היה הבן הבכור מבין עשרה ילדים, הוא נחשב ליורש משרתו של אביו. משחר נעוריו התעניין בשירה אך אולץ על ידי אביו ללמוד משפטים. אחרי שלמד משפטים באוניברסיטה של פרארה במשך חמש שנים, קיבל רשות מאביו ללמוד יוונית וספרות לטינית באמצעות טובי המורים הפרטיים. אחרי מותו הפתאומי של אביו היה עליו לדאוג לחינוכם של אחיו ואחיותיו והוא ויתר על הלימודים שלו.

למרות התחייבויותיו המשפחתיות הצליח לכתוב בלטינית מספר שירים ליריים ומספר קומדיות בפרוזה ובחרוזים. קומדיות אלה משכו את תשומת לבו של הקרדינל איפוליטו ד'אסטה מפרארה, שלקח את אריוסטו תחת חסותו ומינה אותו לאחד מאנשי חצרו (1504). אריוסטו הוכיח את כישרונותיו הדיפלומטיים כאשר שימש פעמיים כשגריר של הקרדינל אל האפיפיור יוליוס השני, שיחסיו עם הקרדינל היו בכל רע.

ב-1516 הופיעה לראשונה הפואמה הנודעת של אריוסטו "אורלנדו הזועם" שכללה ארבעים קטעי שירה. הוא הקדיש פואמה זו לקרדינל שלא ייחס לה כל חשיבות וטען כי אריוסטו מבזבז את זמנו לריק. ב-1518 הקרדינל נסע להונגריה וביקש מאריוסטו להתלוות אליו, אך הוא סירב ובכך הפסיד את הקצבה הזעומה שניתנה לו על ידי הקרדינל.

אלפונסו דוכס פרארה, שהיה אחיו של הקרדינל, לקח את אריוסטו תחת חסותו, ומינה אותו למושל קארפאניאנה שבמרומי הרי האפנינים (כיום בנפת לוקה שבמחוז טוסקנה באיטליה) שהייתה שורצת שודדים. הוא הצליח לזכות באמונם של כל אנשי העיר, ומשום שנודע כמחברה של הפואמה "אורלנדו הזועם" זכה להערצה אפילו מצדם של השודדים. אחרי שלוש שנים בתפקידו זה שב לביתו בפרארה.

לודוביקו אריוסטו מת בפרארה ב-1533.

שנה לפני מותו הופיעה המהדורה האחרונה של הפואמה "אורלנדו הזועם" שכללה ארבעים ושישה קטעי שירה. בשל יצירת מופת זו שלו, אריוסטו נחשב בעיני הדורות הבאים כאחד מגדולי המשוררים של הרנסאנס האיטלקי. בפואמה זו הוא מתאר את הרפתקאותיו של רולאן, שהיה אחד האבירים של קרל הגדול במלחמותיו נגד המוסלמים שפלשו לממלכת הפרנקים במאה השמינית לספירה. זו שירה אפית קומית ארוכה בת 38,736 חרוזים שאריוסטו הקדיש לכתיבתה יותר משלושים שנה. ביצירה זו ישנן הפסקות שבהן המחבר מדבר ישירות אל קהל הקוראים. לדוגמה:

"אורלנדו בילה את שאר ימי החורף במעשים ראויים לשבח. אך הם היו נסתרים במידה כה רבה עד כי אם לא אומר עליהם דבר איש לא יוכל להאשימני. אורלנדו היה תמיד מוכן לעשות את הטוב, יותר מאשר להודיע עליו ברבים. אלמלא היה שם עד למעשיו, מעולם לא היה מסופר בעלילות גבורתו."

## לקריאה נוספת
* **הקומדיה הלמדנית: שלוש קומדיות מהרנסאנס האיטלקי ** הוצאת מאגנס 2016. כולל קומדיה מאת אריוסטו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:משוררים איטלקים
קטגוריה:הומניסטים איטלקים מתקופת הרנסאנס
קטגוריה:פרארה: אישים
קטגוריה:ילידי 1474
קטגוריה:נפטרים ב-1533
שיקגו קאבס

שמאל|ממוזער|250px|ריגלי פילד
ה**שיקגו קאבס** (באנגלית: **Chicago Cubs**) היא קבוצת בייסבול מליגת ה-MLB, שמקורה בשיקגו, אילינוי. הקבוצה משחקת בבית המרכזי של הנשיונל ליג.

## היסטוריה
הקבוצה נוסדה בשנת 1876 תחת השם Chicago White Stockings (הגרביונים הלבנים של שיקגו), בשנת 1902 שינתה הקבוצה את שמה לשיקגו קאבס. הקבוצה זכתה בשתי אליפויות בתחילת המאה ה-20, בשנים 1907 ו-1908, לאחר האליפות ב-1908 ועד 1945 העפילה הקבוצה עוד שבע פעמים לוורלד סיריס אך לא הצליחה לזכות באליפות. ב-2016 זכתה הקבוצה באליפות הנשיונל ליג והעפילה לוורלד סיריס לראשונה לאחר 71 שנים וניצחה את אלופת האמריקן ליג קליבלנד אינדיאנס בשבעה משחקים, לאחר שכבר פיגרה בסדרה 1–3. העיתון שיקגו טריביון העריך כי בחגיגות הניצחון של הקבוצה נכחו כ-5 מיליון בני אדם, שגדשו את הרחובות מריגלי פילד עד לגרנד פארק.

### "קללת העז"
מאז 1908 ועד 2016 לא הצליחה הקבוצה לזכות באליפות נוספת, ומ-1945 עד 2016 לא הצליחה אף להעפיל לוורלד סיריס, מדובר היה בתקופת הכישלונות הארוכה ביותר של קבוצה מקצוענית כלשהי באחת מארבע הליגות הבכירות בארצות הברית. קיימת אמונה טפלה בקרב אוהדי הקבוצה אשר זכתה ברבות השנים לכינוי "קללת העז" ("The Curse of the Billy Goat") אשר מסבירה מצב זה בכך שכאשר אוהד הקבוצה, בילי סיאניס (הבעלים של מסעדת "Billy Goat"), אשר הביא עמו בשנת 1945 עז למשחק בית של הקאבס מול הדטרויט טייגרס בשנת 1945, גורש מהאצטדיון על ידי פיליפ ריגלי, בעלי הקבוצה, בטענה שהעז הפיצה ריח לא נעים. סיאניס הנרגז הכריז בדרכו החוצה מהאצטדיון כי הקאבס לא ינצחו יותר, ובכך על פי האמונה הטיל קללה אשר מנעה מהקבוצה להצליח.

### שחקנים ש[[מספר שהוצא לגמלאות|מספר חולצתם הוצא לגמלאות]]

## אצטדיון
ריגלי פילד הוא מגרש הבית של הקבוצה מאז 1916 וממוקם בחלקה הצפוני של העיר שיקגו.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

*
קאבס
קטגוריה:חברי היכל התהילה הלאומי לספורט גאה
קטגוריה:זוכי פרס לוריוס: קבוצת השנה
אבנון

**אבנון** (שם מדעי: *Synanceia*) הוא דג טורף ארסי, סוג ממשפחת האבנוניים. האבנון נפוץ באוקיינוס השקט ובאוקיינוס ההודי, אך חדר גם לים התיכון. ניתן למוצאו גם בים האדום על-גבי סלעים בעומק של עד 20 מטרים ומתחת לקרקע חולית.

## מינים
בסוג אבנון 5 מינים:
* אבנון ננס (Synanceia alula)
* אבנון הורידה (Synanceia horrida)
* אבנון הים האדום (Synanceia nana)
* Synanceia platyrhyncha
* אבנון מגושם (Synanceia verrucosa)
* Synanceia quinque

## מאפיינים
האבנון הוא דג טורף, אך למרות זאת הוא לא נמצא בתנועה רוב ימי-חייו, ולכן הוא מסוגל לשרוד תקופות ארוכות ללא מזון. עקב כך, מתפתחים עליו אצות ובעלי-חיים קטנים המעניקים לו מראה של אלמוג או של אבן, ומכאן שמו. 

אורכו נע בין 40-30 ס"מ.

### הסוואה
האבנון משיל את עורו בין ארבע לחמש פעמים בשנה, ומגדל עליו מושבה חדשה. מראהו ושהותו על גבי סלעים בעומק של עד 20 מטר ומתחת לקרקע חולית לצורכי הסוואה,  עוזרים לו ללכוד את טרפו. כאשר דג מתקרב אליו, הוא פוער את פיו הגדול ושואב אותו אל קיבתו בדרך של יניקה (יצירת ריק בחלל הפה).

## הארס
האבנון נחשב לארסי ביותר בין הדגים, והופך למסוכן ביותר הודות להסוואה שהוא יוצר. בגופו קיים סנפיר בעל קוצים רבים הנפתח בעת שבעל-חיים גדול מתקרב אליו. הארס משמש את האבנון כמנגנון הגנה והוא הורג את טרפו בהתקפות מהירות במקום. ארס המוזרק מתוכו לאדם הדורך עליו בטעות, יכול לגרום לכאבים עזים, שיתוק זמני ואפילו אי ספיקת לב עד מוות.

האבנון המגושם, המשויך לסוג זה, נחשב לדג הארסי בעולם, ולאחד מבעלי החיים הימיים המסוכנים בעולם.

## רבייה
נקבת האבנון מטילה אחת לשנה כ-200,000 ביצים מהן מתפתחים דגיגים שוחים. לאחר תקופה מסוימת הם עוברים לחיות על הקרקעית כמו הוריהם.

## תפוצה
המין המצוי בים האדום הוא האבנון המגושם, שארכו מגיע עד ל-30 סנטימטרים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1801
קטגוריה:אבנוניים
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן גוטלוב שניידר
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי מרקוס אליעזר בלוך
יצחק קדמן

**יצחק קדמן** (נולד בשנת 1948) שימש כמנכ"ל המועצה הלאומית לשלום הילד בין השנים 1986–2016.

## ביוגרפיה
יצחק קדמן נולד בישראל לאברהם ושושנה קופמן. בעל תואר דוקטור למדיניות חברתית מטעם אוניברסיטת ברנדייס, בעל תואר ראשון בעבודה סוציאלית ותואר שני בתקשורת המונים. בעבר היה מרצה באוניברסיטה העברית ובאוניברסיטת בן-גוריון, במסגרת החוג לעבודה סוציאלית. כמו כן, היה קדמן מנהלו של איגוד העובדים הסוציאליים בישראל ויועץ לוועדת הכנסת המיוחדת להתעללות בילדים.

בשנת 1986 התמנה קדמן למנכ"ל המועצה לשלום הילד, למען קידום זכויות הילד בישראל. הוא החזיק בתפקיד עד מרץ 2016, אז הודיע על פרישה.

קדמן תומך במעורבות ממשלתית בכלכלה ויצא כנגד המדיניות של כלכלה חופשית מבית מדרשו של מילטון פרידמן. כאשר בשנת 1986 שר החוץ של ארצות הברית, ג'ורג' שולץ, העניק לראש הממשלה יצחק שמיר עותק של הספר "החופש לבחור" יצא קדמן עם עמיתים בקריאה לראש הממשלה להשיב את המתנה.

נשוי לכדורסלנית העבר ענת דרייגור ואב לשתי בנות.

## פרסים
* אות זכויות האדם ע"ש אמיל גרינצוויג, 1990
* אות יקיר מדינת רווחה של איגוד העובדים הסוציאליים, 1995
* פרס זוסמן-ג'וינט על מצוינות בתחום השירותים החברתיים בישראל, 2003
* פרס אדלר לרווחת הילד של מרכז אדלר לרווחת הילד ושלומו, אוניברסיטת תל אביב, 2004
* השאת משואה בטקס הדלקת המשואות בהר הרצל ביום העצמאות ה-60 של מדינת ישראל, 2008

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זכויות הילד
קטגוריה:פעילים חברתיים ישראלים
קטגוריה:זוכי אות אמיל גרינצוויג
קטגוריה:זוכי פרס זוסמן-ג'וינט
קטגוריה:משיאי משואה ביום העצמאות: 2008
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת ברנדייס
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
טרי ביסון

**טרי בלנטין ביסון** (באנגלית: **Terry Ballantine Bisson**; ) היה סופר מדע בדיוני ופנטזיה אמריקאי הידוע בעיקר בזכות סגנון הסיפורים הקצרים שלו.

מאפיין בולט של רבות מיצירותיו של ביסון הוא העובדה שהן מורכבות אך ורק מדיאלוג, ללא שום טקסט מגשר (למשל - "הוא אמר"). דוגמה טובה הוא סיפורו "הם עשויים בשר" מ-1991 (פורסם בעברית ב-2001 וב-2007). הסיפור מורכב רק משיחה בין שתי ישויות חייזריות הדנות באפשרות לאפשר לבני האדם ליצור קשר עם התרבות הגלקטית. החייזרים, שגופיהם לא מתוארים כלל, מחליטים בסופו של דבר שבני האדם, שהם יצורים אורגניים לחלוטין, הם פשוט מגעילים מדי מכדי לקבלם לחברה מתורבתת. זמן קצר לאחר פרסומו המקורי, פורסם הסיפור גם במגזין הארפר, כבוד נדיר לסיפור מדע בדיוני בארצות הברית.

נפטר ב-10 בינואר 2024.

## מסיפוריו שפורסמו בעברית
* **הם עשויים בשר** – סיפור קצרצר שכולו דיאלוג על הגעת ספינת חייזרים ליצור קשר עם המין האנושי. החייזרים נגעלים כל כך לגלות שבני האדם עשויים בשר ("איכס, בשר מדבר"), שלבסוף הם פונים לאחור בשאט נפש ומוותרים על יצירת מגע.
* **מקים** – הסיפור עוסק בפרויקט לשיבוט גנטי של רוצחים סדרתיים, על מנת לתת 'רוצח' אחד לכל משפחה של קורבנותיו על מנת שאלו יוכלו לנקום בו.
* **סדרת בילי** – סדרת סיפורים לילדים, על ילדותו הלא כל כך תמימה של בילי ומלחמתו במבוגרים.
** בילי והנמלים
** בילי והפיה
** בילי והחד-קרן
** בילי והחייזרים

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים ויוצרים זוכי פרס הוגו
קטגוריה:מחברי סיפורים קצרים אמריקאים
קטגוריה:סופרי מדע בדיוני אמריקאים
קטגוריה:סופרים ויוצרים זוכי פרס נבולה
קטגוריה:בוגרי מכללת גרינל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת לואיוויל
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1942
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2024
כתר המלכה אדלייד

ממוזער|ליטוגרפיה של כתר המלכה אדלייד
**כתר המלכה אדלייד** (באנגלית: **Crown of Queen Adelaide**) היה כתר הרעיה של אדליידה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן, אשתו והמלכה הרעיה של המלך ויליאם הרביעי. בכתר זה נעשה שימוש בעת הכתרת ויליאם כמלך הממלכה המאוחדת ואדלייד כמלכה הרעיה בשנת 1831.

## היסטוריה
נהוג באנגליה ובהמשך גם בממלכת בריטניה הגדולה והממלכה המאוחדת להכתיר את המלכה הרעיה במהלך טקס ההכתרה. מאז שלהי המאה ה-17 היה נהוג להכתיר את המלכה הרעיה בכתר מרי ממודנה שנוצר עבור רעייתו של המלך ג'יימס השני - וזאת על אף ביקורת על מצבו הרעוע של הכתר וצורתו התיאטרלית. בשנת 1831 הוחלט שכתר מרי ממודנה אינו מתאים, הוצאו ממנו היהלומים והאבנים היקרות שהיו בו, ומאז מוכתרת כל מלכה רעיה בכתר מיוחד המיוצר עבורה. הראשון שבכתרים אלה היה כתר המלכה אדלייד. לאחריו יוצרו כתרים עבור אלכסנדרה מדנמרק (1902), מרי מטק (1911) ואליזבת בווס-ליון (1937).

## תיאור הכתר

על פי המסורת הבריטית, לכתר ארבעה חצאי קשתות היוצאים מבסיס הכתר ונפגשים במרכזו. במקום המפגש נמצא מונד שעליו צלב. המלכה אדלייד התנגדה לנוהג שהיה מקובל עד אותה עת - של שכירת היהלומים עבור טקס ההכתרה, והוצאתם מהכתר לאחר הטקס, ולכן הותקנו בכתר יהלומים שהיו רכושה הפרטי של אדלייד.

בסיום טקס ההכתרה הוצאו היהלומים והוחזרו למלכה, ובתכשיטי הכתר הבריטי נשמר רק בסיס הכתר בלא היהלומים ואבני החן.

קטגוריה:תכשיטי הכתר של הממלכה המאוחדת
אדלייד
לשנו

**לשנו** (בפולנית: **Leszno**; בעבר **ליסה**, בגרמנית: Lissa) היא עיר בפרובינציית פולין גדול שבמערב פולין, 65 ק"מ דרומית-מערבית לפוזנן ו-90 ק"מ מצפון לוורוצלאב. אוכלוסייתה, נכון ל-2012, מנתה 64,722 איש. מאז 2014 מכהן לוקאש בורוביאק, איש מפלגת המצע האזרחי, כראש עיר.

## גאוגרפיה
הכלכלה המקומית מבוססת על מפעלי מתכת, טקסטיל וממתקים השוכנים בה. כמו כן, היא מרכז מסחרי חשוב. שיעור האבטלה עמד ב-2011 על 9%. היא גם צומת מסילות ברזל חשוב, בעיקר בשל מיקומה בין שתי שכנותיה הגדולות. בלשנו פועלים מספר מוסדות להשכלה גבוהה, ויש לה תחנת טלוויזיה, שתי תחנות רדיו ושישה עיתונים מקומיים. רוב התושבים הם פולנים קתולים.

## היסטוריה
יישוב במקום נזכר ברשומות לראשונה ב-1393. ב-1516 התיישבו במקום פליטים הוסיטים ממוראביה שתרמו רבות לפיתוח העיר. הצבא הפולני שרף אותה ב-1656 כנקמה על שיתוף-פעולה עם הפולשים השוודים, והיא שוקמה באיטיות. ב-1707 נשרפה שוב על ידי הצבא הרוסי, וב-1790 נשרפה בשלישית מסיבות טבעיות. בעת חלוקת פולין סופחה לפרוסיה, והושבה לפולין העצמאית במסגרת חוזה ורסאי. ב-1939 סיפחה אותה גרמניה הנאצית וגירשה את הפולנים והיהודים לגנרלגוברנמן. לשנו שוחררה ב-1945 וניתנה שוב לפולין.

## הקהילה היהודית
יהודים התיישבו בעיר (אותה כינו, בהשאלה משמה הגרמני, 'ליסא') ב-1534, סמוך לזמן ייסודה. בית כנסת גדול נבנה ב-1626. היהודים סבלו רדיפות קשות בימי גזירות ת"ח-ת"ט באמצע המאה ה-17, וב-1709 גורשו לזמן קצר לאחר שהואשמו בהפצת מגפה. במאה ה-18 הפכה הקהילה לאחת החשובות בפולין, עם 5,000 חברים וישיבה מרכזית. הרבנים דוד טבל בן נתן נטע מליסא ויעקב לורברבוים כיהנו כרבנים, והרב עקיבא איגר כיהן כדיין בעיר. האוכלוסייה היהודית הדלדלה מאוד במאה ה-19 למעט יותר מ-1,000. היא נותרה ברובה אורתודוקסית. יהודי העיר גורשו לממשל הכללי בימי השואה ורובם הגדול נספו בהמשך.

עם ילידי ליסא המפורסמים נמנים הרב ליאו בק וחיים סולומון.

## ערים תאומות

* 
* 
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* לשנו (ליסה) בוויקיגניה
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פולין גדול: ערים
הארכת תחל

**הארכת תֶחֶל** (באנגלית: Primer extension) היא טכניקה בביולוגיה מולקולרית, המאפשרת לקבוע את רצף הבסיסים בצד '5 של גן מסוים.

הארכת תחל מאפשרת לקבוע היכן על ה-DNA מתחיל השעתוק ל-RNA של גן מסוים. הטכניקה דורשת לייצר תחל (פריימר) מסומן רדיואקטיבית (לרוב באורך של 20–50 בסיסים) בעל רצף משלים לקצה '3 של הגן. נותנים לתחל להתחבר ל-RNA ומשתמשים באנזים שעתוק הפוך (reverse transcriptase) לסנטז רצף cDNA משלים לRNA עד שהוא מגיע לקצה '5 של ה-RNA. הרצת התוצר בג'ל (אלקטרופורזה) תגלה מהו המרחק מההתחלה לתחל המסומן כלומר היכן מתחיל השעתוק.

קטגוריה:ביולוגיה: שיטות ומכשור
כתר ממלכתי

ממוזער|כתר מלכותי של מלכת ספרד

**כתר ממלכתי** הוא הכתר בו עושה המונרך שימוש דרך קבע (בניגוד לכתר הכתרה, המשמש רק בטקס ההכתרה). במדינות בהן אין טקס הכתרה רשמי, הכתר הממלכתי הוא הכתר היחיד של המונרך.

מונח זה מציין בעיקר את כתרי הממלכה המאוחדת (ובממלכות שקדמו לה היסטורית - אנגליה ובריטניה הגדולה) בה משמש כתר נפרד לטקס ההכתרה, וכתר נפרד לטקס פתיחת הפרלמנט הנערך מדי שנה. הכתר בו נעשה שימוש מדי שנה נקרא "הכתר הממלכתי" (באנגלית: **State Crown**). הכתר הממלכתי הראשון היה כיתרו של המלך צ'ארלס השני - כתר זה לא שרד עד ימינו. הכתר הממלכתי הקדום ביותר ששרד היה כתרו של ג'ורג' הראשון, המהווה כיום חלק מתכשיטי הכתר של הממלכה המאוחדת.

## מאפיינים
בניגוד לכתר הכתרה בו נעשה שימוש לעיתים נדירות (אחת לכמה עשרות שנים), בכתר הממלכתי נעשה שימוש מספר פעמים בשנה. בשל כך נתון הכתר הממלכתי לשחיקה רבה יותר, וזקוק לתיקונים ולשיפוץ פעמים תכופות יותר. כמו כן, הכתר הממלכתי מעוטר פחות מכתר ההכתרה. הסיבה לכך היא בעבר נהגו לשבץ את כתר ההכתרה באבנים יקרות ויהלומים מושכרים, ואלה הושבו למשכירים בתום הטקס. הכתר הממלכתי לעומתו שובץ דרך קבע ביהלומים ואבנים יקרות השייכים לאוצר ממלכה, ולכן מספרם מועט יותר.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כתרים
חצי קשת

[שמאל|ממוזער|250px|[כתר האימפריה הממלכתי כולל ארבעה חצאי קשתות הנפגשים במרכז הכתר בזווית ישרה (במישור), ולא יורדים מטה לעבר מרכז הכתר.]]
**חצי קשת** (באנגלית: **half-arch**) היא רצועת מתכת (בדרך כלל עשויה זהב, כסף או פלטינה) המעוטרת לרוב באבנים יקרות ויהלומים המחוברת לבסיס הכתר. לרוב חצאי הקשת מתחברים במרכזו של הכתר אל המונד - גלובוס מוזהב או עשוי אבן יקרה שנמצא בחלקו העליון של הכתר (מעליו נמצא לרוב צלב).

## מספר חצאי הקשתות
### כתרי הממלכה המאוחדת
על פי המקובל בממלכה המאוחדת נהוג שכתרי ההכתרה והכתרים הממלכתיים יהיו בעלי ארבעה חצאי קשתות - מאחר שכתרים אלה מנסים להידמות לכתר ההכתרה הרשמי של הממלכה המאוחדת - כתר אדוארד הקדוש. בין הכתרים בעלי ארבע הקשתות ניתן למנות את כתר המלכה אליזבת משנת 1938, הכתר הממלכתי של ג'ורג' הראשון, כתר ההכתרה של ג'ורג' הרביעי וכתר האימפריה הממלכתי של המלכה ויקטוריה משנת 1838 ושל המלך ג'ורג' השישי משנת 1937. כמו כן בממלכה המאוחדת נהוג שגם כתרי הרעיה יהיו בעלי ארבע קשתות (כגון כתר מרי ממודנה וכתר המלכה אדלייד).

הכתר האימפריאלי של הודו שנעשה עבור המלך ג'ורג' החמישי בשנת 1911 עבור הדורבר דלהי יוצא דופן ובו שמונה חצאי קשתות - מספר כפול מהמקובל.

כתרי נסיך ויילס הם לרוב בעלי קשת אחת שלמה (ולא שני חצאי קשתות כפי שסוברים בטעות) - בכתרים אלה המונד מחובר בראש הקשת, ולא מתחבר לחצאי הקשתות השונים, וזאת על פי הוראה שנתן המלך צ'ארלס השני בשנת 1677.

### מסורת אירופאית
ממוזער|כתר רודולף השני - כתר האימפריה האוסטרית. הכתר כולל שני חצאי קשתות ושני חצאי כיפות.
הכתרים האירופאים (הצרפתים, הגרמנים והדניים) היו לרוב בעלי שמונה חצאי קשתות. הכתר ההכתרה הצארי הרוסי וכן כתר האימפריה האוסטרית כלל שני חצאי קשתות בלבד, כאשר שני חצאי כיפה מלאות עלו מהכתר במקום שני חצאי הקשתות הנוספים.

## צורת חצי הקשת
ישנן שתי מסורות הנוגעות לצורת חצי הקשת - לפי מסורת אחת, חצי הקשת עולה מבסיס הכתר ואז יורד שוב למרכז הכתר (בו נפגשים חצאי הקשת) - כתר מסוג זה הוא כתר אדוארד הקדוש (כתר ההכתרה של הממלכה המאוחדת). לפי מסורת אחרת, חצאי הקשת שומרים על מישור במרכז הכתר במקום פגישתם, או עולים כלפי מעלה בלבד.

## חצאי קשתות מתפרקות
בחלק מהכתרים ניתן להוריד את חצאי הקשת והמונד וכך נותר רק בסיס הכתר שניתן לחובשו. כתרי המלכה הרעיה בממלכה המאוחדת הם כתרים מסוג זה - ואלכסנדרה מדנמרק, מרי מטק ואליזבת בווס ליון נהגו לחבוש לראשיהן את בסיס הכתר לאחר פירוק הקשתות והמונד. הדבר נעשה לאחר מותו של המונרך, כשהמלכה הרעיה הפסיקה להיות מלכה לצידו של מונרך מכהן והפכה למלכה אם.

קטגוריה:כתרים
חדף מצוי

**חדף מצוי** (שם מדעי: *Crocidura russula*) הוא מין במשפחת החדפיים, השייך לקבוצת אוכלי חרקים.

## מאפיינים
אורך גופו של החדף המצוי הוא כ-6.5 ס"מ, אורך זנבו כ-5.5 ס"מ ומשקלו 11–14 גרם. עייני החדף קטנות, יש לו אף ארוך ומחודד ושיניו מעטות מאוד. בטבע החדף חי שנה אחת ובשבי עד שלוש שנים. החדף נפוץ בצפון אפריקה ובמערב אירופה. החדף ניזון בעיקר מתולעים ומחרקים. בעונת הרבייה מתחיל הזכר בחיזור אחר הנקבה והריונה נמשך 28 ימים. בכל המלטה הנקבה ממליטה בין שלושה לשבעה גורים. בשנה אחת לכל נקבה יש עד 12 המלטות. הגורים עוזבים את אמם כשהם בני שתיים וחצי שבועות ובגיל שבעה שבועות מגיעים לבגרות מינית.

## גלריה

Huisspitsmuis (Crocidura russula).jpg
Crocidura russula.jpg
Crocidura HC2.JPG


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן הרמן
קטגוריה:חדפיים
קטגוריה:ספרד: יונקים
קטגוריה:מרוקו: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1780
קטגוריה:בלגיה: יונקים
ג'סו

שמאל|ממוזער|ג'סו אקרילי
**ג'סו** הוא צבע בסיס המשמש לאמנות, המבוסס על סידן פחמתי. קיימות מספר נוסחאות לייצור ג'סו: הוותיקה יותר נמצאת בשימוש מספר מאות שנים ומורכבת מסידן פחמתי ודבק חיות, העשוי מעורות ארנבות; הנפוצה ביותר החל מהמאה ה-20 היא ג'סו אקרילי, בו הוחלף דבק הארנבות בשרף אקרילי כלשהו (על פי רוב לטקס) עם תוספת צבען (לרוב לבן טיטניום). שתי הנוסחאות יוצרות צבע, שבמשיחה על משטח מתייבש במהירות לגוון לבן חזק. עם זאת, קיימות גרסאות של ג'סו בכל גוון נדרש, על ידי החלפת הצבען המוסף.

## מקור השם
ג'סו הוא תעתיק מהמילה האנגלית Gesso, שהושאלה מאיטלקית, בה משמעותה "גיר לוח". משמעות זו דומה למילה היוונית Gypsum, שבאה לתאר חומר דומה מאוד, המורכב מדבק חיות וגבס במקום סידן פחמתי. כיום באיטלקית המונח משמש גם לתיאור המחצב גבס.

האקדמיה ללשון העברית טרם העניקה שם עברי לג'סו, ולפיכך משתמשים בתעתיק המילולי בעברית.

## שימוש
ג'סו משמש על מנת להכין משטחי ציור לצביעה. מרקמו גרעיני מספיק על מנת לתפוס את הצבע מהמברשת, אך חלק דיו על מנת שמרקם הציור לא ייפגם. הגמישות של הג'סו מסייעת לציור שעליו להתמודד עם שינויי לחות וטמפרטורה. על פי רוב, ציורי שמן וטמפרה בוצעו על משטח מכוסה ג'סו באופן מסורתי. 

נהוג להכין לוח כמשטח ציור במספר שכבות ג'סו, בתהליך ארוך והדרגתי, טרם הציור עליו. הכנת קנבס לציור דורשת משיחת ג'סו, אך תהליך ההכנה מהיר יותר.

## שימור
אחת המחלוקות שהתעוררו עם הגעת הג'סו האקרילי הוא החשש כי החומציות של צבעי השמן תאכל את שכבת הבסיס במרוצת השנים. חשש זה מעולם לא בוסס במחקר מדעי. אף על פי כן, משתמשים מספר ציירי שמן בג'סו המורכב מדבק ארנבות מחשש שימור העבודות למאות הבאות. 

## ראו גם
* מרגרט מקדונלד מקינטוש
## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:אמנות: חומרי גלם
סלסו גולמאיו

**סלסו גולמאיו** (בספרדית: **Celso Golmayo y Zúpide**; 24 באפריל 1820, לוגרוניו שבספרד – 1 באפריל 1898, הוואנה שבקובה) היה שחמטאי ספרדי-קובני. בשיאו היה במקום ה-12 בעולם, עם מד כושר של 2612.

גולמאיו נחשב לאלוף קובה החל משנת 1862 עת ניצח את פליקס סיקרה בדו-קרב. הוא השתתף בתחרות שהתקיימה בפריז בשנת 1867 וחלק מקום 7–8 (ניצח: איגנץ קוליש). ראו את התחבולה היפה בה נוצח על ידי סם לויד.

בשנת 1864 גולמאיו ניצח את פול מורפי בדו-קרב 2–3 אם כי מורפי נתן לו יתרון של פרש, הפסיד לגוסטב נוימן 3-0 בפריז בשנת 1867, הפסיד פעמיים לוילהלם שטייניץ 2-9 בשנת 1883 ו-0–5 בשנת 1888, ניצח פעמיים את אנדראס ולקז 0–7 בשנת 1887 ו-4–7 בשנת 1890, הפסיד שלוש פעמים לג'ורג' הנרי מקנזי 6-3 ו-5.5-0.5 בשנת 1887 ו-4.5-7.5 בשנת 1888, הפסיד לג'וזף הנרי בלקברן 4-6 בשנת 1891 והפסיד לעמנואל לסקר 2.5-0.5. כל הדו-קרבות התקיימו בהוואנה.

גולמאיו היה אביהם של סלסו גולמאיו טוריאנטה ומנואל גולמאיו טוריאנטה.

## קישורים חיצוניים

* אומדן מד כושר של סלסו גולמאיו
* אומדן מד כושר של סלסו גולמאיו

## הערות שוליים

קטגוריה:שחמטאים קובנים
קטגוריה:שחמטאים ספרדים
קטגוריה:ילידי 1820
קטגוריה:נפטרים ב-1898
תעודת ייחוס ארי

[שמאל|ממוזער|220px|כריכת '''תעודת ייחוס ארי (Ahnenpaß)''', עליה מוטבע סמל [עיט הרייך וצלב קרס]]
[שמאל|ממוזער|220px|תוכן המסמך: רישום מדוקדק של [גנאלוגיה|הדורות הקודמים, כולל תאריך לידה ותאריך פטירה, מקום מגורים ומקצוע. לצד כל רישום ניתן לראות את חתימתו של פקיד הרישום המקומי אשר אישר את התיעוד, ולידה מתנוסס חותם עם סמל עיט הרייך]]
**תעודת ייחוס ארי** (בגרמנית: **Ahnenpass**, מילולית: "דרכון אבות") הייתה מסמך דמוי־דרכון אשר תיעד את אילן היוחסין הארי של האזרחים בגרמניה הנאצית והייתה חלק מתעודת ארי.

עבור אנשים לא ארים, שהיו מישלינג ובהמשך זכו למעמד של כבוד מסוים, חולקו תעודות דם גרמני.

## היסטוריה

### רקע
חקר היוחסין לא היה בגדר חובה כשם שהייתה זו משימה ראשונה במעלה להתחקות אחר העותקים **המקוריים** של תעודות הלידה ותעודות הפטירה. רבים שנהו אחר האידאולוגיה הנאצית החלו לחקור את אילן היוחסין שלהם עוד בטרם נדרש הדבר על-פי חוק (זמן קצר לאחר עליית הנאצים לשלטון).

### חוק לשיקום שירות המדינה המקצועי
החוק, שנחקק ב-7 באפריל 1933 בעקבות עליית הנאצים לשלטון, נקרא חוק לשיקום שירות המדינה המקצועי. על פי חוק זה נדרשה כל הפקידות הציבורית להיות ממוצא ארי. החוק קבע לראשונה את המושג "לא ארי". העדר הגדרה ברורה למושג חייב הוספת תקנה בעניין זה. התקנה הראשונה לביצוע החוק פורסמה ארבעה ימים לאחר פרסומו, ב-11 באפריל 1933 ובסעיף 2 שלה, שכונה לאחר מכן "סעיף האריות" (Arierparagraph ) נכתב:

בהמשך, נחקקה סדרה של חוקים אשר הרחיבו את רשימת המקצועות האסורים ליהודים: עריכת דין, הוראה, רפואה – ולבסוף נדרשה תעודת הייחוס הארי אפילו לשם קבלה לבית ספר תיכון. על פי רוב, התחקו אחר אילן היוחסין ארבעה דורות אחורה.

בניגוד לסברה הפופולרית, התעודה לא תועדה ברשומה ציבורית כלשהי; נושא המסמך הציג אותו במקרים שבהם נדרש להציגו, ולאחר מכן קיבל אותו בחזרה. באופן רשמי התייחס המונח "ארי" בהקשר זה לשבטים ההודו-גרמאניים, אולם המטרה המרכזית הייתה למעשה להדיר את היהודים ובני קבוצות אתניות אחרות, כגון סלאבים, שחורים ואחרים, מכל עמדה בכירה בחברה הגרמנית.

הדרישה למוצא ארי הופיעה בהבדלים מסוימים בחוקים השונים שנחקקו בתקופת השלטון הנאצי. לדוגמה: בחוקים מסוימים נדרשה עדות ל-100% מהשושלת עד שנת 1800, בעוד שלשם קבלה למשרות בכירות ב-אס אס נדרשה עדות לשושלת ארית "טהורה" החל מ-1750.

דרישות אלה הביאו לעלייה במחקר הגנאלוגי בגרמניה בימי הרייך השלישי.

## ראו גם
* חוקי נירנברג
* תורת הגזע
* הגזע הארי
* טוהר הדם
* אאוגניקה
* גנאלוגיה
* תעודת ארי

## לקריאה נוספת

* *Der Ahnenpaß des Ehepaares*, Verlag für Standesamtswesen, Berlin 1939. 
* Erich Ehrenreich, *The Nazi Ancestral Proof: Genealogy, Racial Science, and the Final Solution*, Bloomington, in: Indiana University Press, 2007. . 
* Cornelia Essner, *Die „Nürnberger Gesetze“ oder Die Verwaltung des Rassenwahns 1933–1945*, Schöningh, Paderborn 2002, . 
* Volkmar Weiss: Vorgeschichte und Folgen des arischen Ahnenpasses: Zur Geschichte der Genealogie im 20. Jahrhundert. Neustadt an der Orla: Arnshaugk, 2013, 
. 


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:גרמניה הנאצית: חוק ומשפט
קטגוריה:גנאלוגיה
ייחוס ארי
קטגוריה:מסמכים היסטוריים
קטגוריה:הגזע הארי
טוטנהאם

250px|ממוזער|שמאל|מערב טוטנהאם ושיכוני ה"פארם"
**טוטנהאם** (באנגלית: **Tottenham**) היא שכונה ברובע הארינגיי בצפון לונדון, כ-13 ק"מ צפון-צפון-מזרחית לצ'רינג קרוס. ידועה במיוחד בשל מועדון הכדורגל המקומי, טוטנהאם הוטספר.

## היסטוריה
המקום היה מקום יישוב במשך אלפי שנים. בתקופה הרומית עברה במקום דרך ארנים שהובילה ליורק (Earninga Straete באנגלית עתיקה, כיום בתוואי Monument Way). לפי ספר יום הדין חיו במקום בשנת 1086 70 משפחות. בתקופת טיודור הפך המקום לאתר נופש לעשירי העיר והנרי השמיני, מלך אנגליה נהג להתגורר בטירת ברוס שבמקום כאשר יצא לצוד ביער הסמוך. בעקבות פתיחת קו הרכבת Great Eastern Railway ב-1870, ידע האזור, שהיה עד אז כפרי, פיתוח מואץ והפך לפרבר מגורים לבני המעמד הבינוני הנמוך ומעמד הפועלים. ב-1894 קיבל האזור מעמד של מחוז עירוני, שגבולו המזרחי הוא נהר לי וב-1934 קיבלה מעמד של רובע מוניציפלי (Municipal borough).

בתקופת הבליץ הגרמני במלחמת העולם השנייה ספגה השכונה הפצצות ב-24 באוגוסט 1940 ופגיעות טילי V-1 ו-V-2 ב-15 במרץ 1945. בתקופת המלחמה ביקרה במקום המלכה מרי (רעייתו של המלך ג'ורג') ובשל המחסור הוגש לה תבשיל עשוי שאריות לחם ושאריות בשר ומוצרי מזון אחרים, אותו כינתה המלכה "פודינג טוטנהאם", שם בו התפרסם מאכל המחסור ברחבי לונדון. ב-1 באפריל 1965 צורפה טוטנהאם לרובע הארינגיי.

## הרכב האוכלוסייה
השכונה מתאפיינת בקהילות מהגרים גדולות ומגוונות. ראשוני המהגרים שהשתקעו בשכונה, ואוכלוסיית המהגרים הגדולה ביותר בה היא ממוצא אפריקאי-קריבי וכן מהגרים ממערב אפריקה, המזרח התיכון ועוד. השכונה סובלת מאחוז האבטלה הגבוה ביותר בלונדון.

נכון ל-2001 מנתה אוכלוסיית השכונה 55,154, הגיל הממוצע היה 31 ואחוז בעלי תואר אקדמי 22% בלבד.

## מהומות
ב-6 באוקטובר 1985 פרצו בטוטנהאם מהומות לאחר מותה של סינתיה ג'ארט בשיכוני "החווה", אשה ממוצא אפריקאי-קריבי בעת חיפוש משטרתי. מאות תושבים התפרעו ותקפו תחנת משטרה ושוטרים, שפיזרו את ההמון תוך שימוש באמצעים לפיזור הפגנות. שוטר אחד נהרג, 24 איש נפגעו, 400 מפגינים נעצרו.

גם המהומות בממלכה המאוחדת באוגוסט 2011 פרצו בטוטנהאם, לאחר מותו של אזרח שחור בן 29, מארק דאגן, שנורה למוות מירי שוטרים בשירות הסקוטלנד יארד. מה שהחל כמחאה שקטה מול תחנת המשטרה בשכונה, התפשט במוצאי שבת, 6 באוגוסט, לפרעות בהן הוצתו במשך הלילה אוטובוס, שני בניינים, וניידות משטרה. כמו כן, התחוללו מעשי ביזה וונדליזם במספר חנויות ומרכזי קניות. הפרעות התפשטו ב-7 באוגוסט לאזורים אחרים של העיר, ולפחות 35 שוטרים נפצעו. ב-8 באוגוסט, המהומות הנרחבות התפשטו גם לחלקים אחרים בבריטניה, ונרשמו הפרות סדר חמורות ואלימות גם בברמינגהאם, ליברפול, ובריסטול. במשך היום נסגרו גם רוב החנויות ומרכזי הבילויים והמסחר באזורים אחרים בעיר, מחשש להתפשטות המהומות. עד ל-9 באוגוסט נעצרו 525 איש ונגד עשרות הוגשו כתבי אישום.

## ילידי השכונה
* הזמרת אדל
* השחקן רון מודי

## קישורים חיצוניים

* היסטוריה של טוטנהאם לפני 1850
* היסטוריית מהומות בטוטנהאם

## הערות שוליים

קטגוריה:לונדון: שכונות
סם ג'ונס השלישי

**סמואל ל. ג'ונס השלישי** (באנגלית: **Samuel L. Jones III**; נולד ב-29 באפריל 1983 בבוסטון שבמסצ'וסטס) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.

## ביוגרפיה
סם נולד בבוסטון, מסצ'וסטס.

## פלילים
ב-2010 ג'ונס נתפס בתרגיל עוקץ של המנהל לאכיפת סמים והורשע באחזקת סמים עם כוונה לסחור בהם. נגזרו עליו שנת מאסר ושלוש שנים על תנאי. הוא שוחרר אחרי 10 חודשים.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:בוסטון: אישים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:מורשעים בעבירות סמים בארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1983
פרנק מייקלמן

**פרנק מייקלמן** (באנגלית: **Frank Michelman**; נולד ב-26 במאי 1936) הוא פרופסור ומופקד הקתדרה על שם רוברט ואלמסלי בבית הספר הרווארד למשפטים.

## ביוגרפיה
בשנים 1961–1962 התמחה מייקלמן אצל השופט ויליאם ברנן. מלמד באוניברסיטת הרווארד החל משנת 1963. תחומי הוראתו ומחקריו כוללים דיני קניין, משפט חוקתי ותאוריה דמוקרטית.

מייקלמן כתב מאמר ידוע בכתב העת למשפטים של אוניברסיטת הרווארד: 'קניין, תועלת והוגנות' (Property, Utility and Fairness) (80 Harvard Law Review 1165 (1967)) הבודק את הסיבות הכלכליות לפיצוי הוגן שמגיע לפי התיקון החמישי לחוקת ארצות הברית של ה-Takings clause לפי חוקת ארצות הברית. המאמר צוטט בפסק דין הרוב בחוות הדעת במשפט Penn Central Transportation Co. v. New York City, בבית המשפט העליון של ארצות הברית שעסק בסמכותה של עיריית ניו יורק במשפט שהוא ציון דרך שאוסר על חברת הרכבות להקים גורד שחקים מעל המבנה ההיסטורי של מסוף ה-Grand Central. ניתוחו של מייקלמן מבוסס על ההערכה אם עלויות המפגע ועלותו לחברה מצדיקות זאת.

מייקלמן כיהן כסגן נשיא האגודה האמריקאית לפוליטיקה ולפילוסופיה של המשפט בין השנים 1994-96, וכנשיאה בין השנים 1998-2001.

ספרו "ברנן ודמוקרטיה" (Brennan and Democracy) בוחן את רעיון הדמוקרטיה הקונסטיטוציונית מבעד לפריזמה של עבודת שופט בית המשפט העליון האמריקאי האקטיביסט ויליאם ברנן. מייקלמן בודק את פסקי הדין של ברנן בסוגיות כמו העדפה מתקנת, הזכות להפלות ואת יישומם של התיקונים לחוקה. באמצעותם סקירת הקריירה השיפוטית של ברנן מנסה מייקלמן לבחון יישומם של מונחים סותרים של קהילתיות וליברטריאניזם ובודק כיצד ברנן מפרש את מושג הצדק.

## קישורים חיצוניים

* עמוד הבית של פרנק מייקלמן בבית הספר למשפטים, של אוניברסיטת הרווארד

קטגוריה:חוקרי משפט אמריקאים
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:סגל בית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1936
אמירספסלר

**אמירספָּסלַר** (בגאורגית: **ამირსპასალარი**; בפרסית: **امیر سپه سالار**) היה תוארו של המפקד העליון בצבא הגאורגי בימי הביניים ואחד מנושאי המשרה הבכירים בממלכת גאורגיה. מתואר בדרך כלל כ"לורד הניצב העליון"  באנגליה ובסקוטלנד. (ולפעמים גם לתואר גנרליסימו). המילה מורכבת אמיר שמשמעותה בערבית: 'מפקד', 'מושל' או 'נסיך'. ו'סיפאהסלר'  שמשמעותה בפרסית 'מפקד הצבא' (מילה דומה היא ספאהבד  בפרסית עתיקה - ראש האבירים/פרשים).

אמירספסלר היה המפקד העליון של הצבא המלכותי בתקופת מלחמה ונושא דגל הממלכה. בתקופת שלטונה של תמר, מלכת גאורגיה היה התואר השלישי בחשיבותו לאחר התואר אטבג. תקנות חצר המלכות, קודקס החוקים הגאורגי מתקופת שלטונו של גאורגי החמישי המזהיר  (1314-1346), הגדיר את התואר "הווזיר (وزير) המכובד וראש הצבא". 

התואר אמירספסלר נזכר לראשונה בתקופת שלטונו של גיאורגי השלישי (1156-1184), אולם הוכנס לראשונה לשימוש על ידי סבו דוד הבנאי (1089-1125), שהנהיג רפורמות מרחיקות לכת בצבא הגאורגי ובמנהל האזרחי של הממלכה הגאורגית המאוחדת. בתחילת המאה ה-12, נבחר האמירספסלר מבית אורבליאני; אולם בשנת 1155, מרד דוד, בנו של דמטרה הראשון באביו, וניסה לרסן את השפעת האורבליאנים על ידי הדחתם והעברת תפקידם לטירקש אבולטיסדזה. לאחר שדמטרה חזר לשלטון חזרו האורבליאנים להחזיק בתפקיד עד למרידתם כנגד גיאורגי השלישי בשנת 7/1176, והתפקיד הועבר לקובאסאר שהיה ממוצא קיפצ'קי. בשנת 1184 העבירה תמר, מלכת גאורגיה את קובאסאר מתפקידו ומינתה במקומו נציג ממשפחת גמרקלי. מאז עבר התפקיד בירושה במשפחת זקרידיס שאותה ירשה משפחת ג'קלי. 

התפקיד למעשה בוטל עם התפוררותה של הממלכה הגאורגית בסוף המאה ה-15. 

## מקורות
* ג'וזף רייסה סטרייר (1983), מילון ימי הבינים, עמ' 235, ,  

קטגוריה:גאורגיה: אצולה
קטגוריה:גאורגיה: היסטוריה צבאית
קטגוריה:ממלכת גאורגיה
קטגוריה:דרגות צבאיות
כתר המלכה אליזבת

[ממוזער|250px|[הלוויה|הלווית אליזבת בווס ליון, המלכה האם. כתר המלכה אליזבת ניצב על ארון הקבורה.]]
**כתר המלכה אליזבת** הוא כתר פלטינה שיוצר עבור אליזבת בווס ליון, המלכה הרעיה של המלך ג'ורג' השישי ולאחר מותו המלכה האם.

## היסטוריה
הכתר יוצר עבור טקס הכתרתה של המלכה אליזבת כמלכה רעיה, לצד הכתרתו של בעלה, המלך ג'ורג' השישי, במנזר וסטמינסטר בשנת 1937. כתר זה היה הכתר הראשון של מלכי אנגליה ובריטניה שנוצר מפלטינה במקום זהב.

הכתר יוצר על ידי חברת הצורפים גרארד ושות'  ומבוסס על העיצוב של כתר המלכה מרי (כתר הרעיה שנוצר עבור מרי מטק, רעייתו של המלך ג'ורג' החמישי. הכתר כולל ארבעה חצאי קשתות (בניגוד לשמונה חצאי הקשתות של כתר המלכה מרי, ולעשרה חצאי הקשתות של כתר מרי ממודנה). חצאי הקשתות מחוברים לבסיס הכתר בצלבי פאטה, וניתן לחבוש את בסיס הכתר ללא הקשתות.

בכתר משובצות אבנים יקרות ובהן יהלום הקוהינור (שמשקלו 105 קרט - 21 גרם), המשובץ במרכז הצלב המרכזי של הכתר. כמו כן בכתר משובץ יהלום שמשקלו 17 קרט (3.4 גרם) שניתן במתנה למלכה ויקטוריה בשנת 1856 מאת הסולטאן אבדילמג'יט הראשון שליט האימפריה העות'מאנית כאות תודה על הסיוע הבריטי במלחמת קרים.

לאחר מותו של ג'ורג' השישי חדלה אלמנתו, המלכה האם אליזבת, לחבוש את הכתר עם הקשתות, וחבשה רק את בסיס הכתר בטקס ההכתרה של בתה המלכה אליזבת השנייה בשנת 1953.

לאחר מותה של אליזבת המלכה האם הוצב הכתר במלואו על ארונהּ בעת הלווייתה בשנת 2002.

הכתר מוצג בבית התכשיטים שבמצודת לונדון.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:תכשיטי הכתר של הממלכה המאוחדת
אליזבת
רולנד אמריך

**רולנד אמריך** (בגרמנית: **Roland Emmerich**; נולד ב-10 בנובמבר 1955) הוא במאי קולנוע, תסריטאי ומפיק גרמני, הידוע במיוחד בזכות סרטי האסונות והמדע הבדיוני שביים. עם סרטיו המוכרים והמצליחים ביותר נמנים "סטארגייט" (1994), "היום השלישי" (1996), "גודזילה" (1998), "היום שאחרי מחר" (2004) ו-"2012" (2009).

## ביוגרפיה
אמריך נולד בשטוטגרט שבבאדן-וירטמברג שבגרמניה. ב-1984, כאשר היה סטודנט, כתב וביים את הסרט "Das Arche Noah Prinzip" ("עקרון תיבת נוח") שהוצג בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין.

אמריך ביים שלושה סרטים בגרמניה, אך אף שאלו דברו אנגלית, הם לא זכו להד מעבר לגרמניה ולמדינות הסמוכות לה. פריצת הדרך של אמריך בהוליווד התרחשה כאשר נשכר לביים את סרט פעולה העתידני "חייל אוניברסלי". אחרי הצלחתו של זה המשיך אמריך לביום הסרט "סטארגייט" ומשם ללהיט "היום השלישי", "הפטריוט" (שזכה לביקורות טובות), "היום שאחרי מחר" ול-"2012". אמריך עסק גם בתחומים קולנועיים וטלוויזיוניים נוספים, ואף יצר כמה סדרות טלוויזיה. ב-2001 הוצע לאמריך לביים את העיבוד הקולנועי לקומיקס "ספיידרמן", אך הוא סירב בנימוק שאינו חובב דמויות גיבורי על או קומיקס. על אף הצלחתם הקופתית של סרטיו, זכו סרטיו של אמריך לביקורת בגלל שימוש מופרז באפקטים מיוחדים, שימוש עודף בקלישאות, דמויות שטחיות ועלילה שהתפתחותה נעדרת הגיון. אמריך עצמו ביטל את הביקורת ועמד על כך שייעדם של סרטיו הוא בידורי, כמו "פופקורן" בקולנוע.

למרות זאת אמריך הודה שאינו מרוצה מסרטיו "גודזילה" (בשל לחץ אדיר מצוות ההפקה, שגרם לשינויים רבים בתסריט) ו-"10,000 לפנה"ס" (תסריט לא מאוזן) שזכו לביקורות קשות אף על פי שהצליחו בקופות.

אמריך הוא הומוסקסואל מוצהר ופעיל פוליטי למען זכויות להט"ב, מודעות להתחממות עולמית וזכויות האדם. אמריך גם מחה מספר פעמים על גישות גזעניות בהוליווד, שהובילו להתנגדות להצבת ויל סמית' בתפקיד המרכזי ב"היום השלישי" ולסיפור האהבה הבין־גזעי ב"היום שאחרי מחר".

## פילמוגרפיה חלקית
**The Noah's Ark Principle* (1984) - במאי, מפיק ותסריטאי
*ג'ואי (1985) - במאי, תסריטאי ומפיק
**Ghost Chase* (1987) - במאי ותסריטאי
*ירח 44 (1990) - במאי, תסריטאי ומפיק
*חייל אוניברסלי (1992) - במאי
*סטארגייט (1994) - במאי ותסריטאי
*היום השלישי (1996) - במאי, תסריטאי ומפיק
*גודזילה (1998) - במאי, תסריטאי ומפיק
*הפטריוט (2000) - במאי ומפיק
*היום שאחרי מחר (2004) - במאי, תסריטאי ומפיק
*10,000 לפנה"ס (2008) - במאי, תסריטאי ומפיק
*2012 (2009) - במאי, תסריטאי ומפיק
*אנונימי (2011) - במאי ומפיק
*וושינגטון על הכוונת (2013) - במאי ומפיק
*סטונוול (2015) - במאי ומפיק
*היום השלישי: התחדשות (2016) - במאי, תסריטאי ומפיק
*הקרב על מידוויי (2019) - במאי ומפיק
*הספירה לאחור (2022) - במאי, תסריטאי ומפיק
*חליל הקסם (2022) - מפיק

### טלוויזיה
* האורח (1997–1998) - מפיק ותסריטאי
*גודזילה: הסדרה (1998–2000) - מפיק בפועל
*אלו שעומדים למות (2024) - במאי ומפיק בפועל

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:במאי קולנוע גרמנים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע גרמנים
קטגוריה:מפיקי קולנוע גרמנים
קטגוריה:להט"בים גרמנים
קטגוריה:במאים להט"בים
קטגוריה:פעילים למען זכויות להט"ב בגרמניה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטאות ומכללות בגרמניה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1955
פול וולקר

**פול אדולף וולקר** (באנגלית: **Paul Volcker**; 5 בספטמבר 1927 – 8 בדצמבר 2019) היה כלכלן אמריקאי יהודי, שכיהן כיושב ראש הבנק הפדרלי (פדרל ריזרב) בשנים 1979–1987.
## קורות חייו
וולקר נולד בניו ג'רזי, ולמד באוניברסיטת פרינסטון, אוניברסיטת הרווארד ובית הספר לכלכלה של לונדון. הוא עבד בתפקידים שונים בממשל האמריקאי ובבנק צ'ייס מנהטן. בזמן עבודתו במשרד האוצר, וולקר לקח חלק בביטול ההמרה בין הדולר לזהב ב-1971, מהלך שביטל למעשה את הסכם ברטון-וודס. לאחר כהונה כראש הבנק הפדרלי של ניו יורק, הוא מונה על ידי הנשיא ג'ימי קרטר לראשות הבנק הפדרלי של ארצות הברית.

נהוג לתת לוולקר ולבנק הפדרלי את הקרדיט לסיום משבר הסטגפלציה של שנות ה-70. אולם הדרך בה וולקר עשה זאת, על ידי שיעורי ריבית גבוהים לתקופה ארוכה, גררה ביקורת קשה כלפיו וכלפי הבנק הפדרלי בכלל.

לאחר פרישתו מתפקיד ראש הבנק הפדרלי, וולקר חזר למגזר הפרטי, אם כי הוא המשיך לכהן בתפקידים ציבוריים מדי פעם.

מונה ב-1995 לעמוד בראש הוועדה שתפקידה היה לשאת ולתת עם הבנקים השווייצרים על החזרת הכספים בחשבונות הרדומים של יהודים שנספו בשואה. חקירה של שלוש שנים שנערכה על ידו העלתה כי כ-54,000 חשבונות של ניצולי שואה נפתחו בתקופת מלחמת העולם השנייה בשווייץ. הבנקים זוכו מהשמדה שיטתית של העדויות לקיום החשבונות, אולם מספר בנקים הואשמו בהטעיית הקורבנות.

בנוסף לכך, הנהיג את הוועדה לחשדות שחיתות בפרויקט הנפט תמורת מזון.

בינואר 2008 הוא תמך במועמדותו של ברק אובמה לנשיאות ארצות הברית.

נפטר ב-8 בדצמבר 2019.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי ניו ג'רזי
קטגוריה:כלכלנים אמריקאים
קטגוריה:יושבי ראש הבנק הפדרלי של ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:חברי ועד השלישייה
קטגוריה:זוכי פרס פרנסיס בויאר
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1927
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2019
דמיטרי טורבינסקי

**דמיטרי יבגנייביץ' טורבינסקי** (ברוסית: **Дмитрий Евгеньевич Торбинский**; נולד ב-28 באפריל 1984 בנורילסק) הוא כדורגלן עבר רוסי, ששיחק בתפקיד הקשר.
## קריירה
טורבינסקי החל את הקריירה המקצוענית שלו בספרטק מוסקבה. הוא החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון בעונת 2002. טורבינסקי שיחק בקבוצה 3 עונות מ-2002 עד 2004, ולא כבש אף שער במהלכן. בעונת 2005 הוא הושאל לעונה אחת לספרטק צ'לייבינסק מליגת המשנה, שם הוא הפגין יכולת טובה וכבש 4 שערים. בתחילת 2006 הוא חזר לספרטק מההשאלה, ושיחק בה שתי עונות במהלכן כבש 3 שערים.

טורבינסקי עבר מספרטק מוסקבה ללוקומוטיב מוסקבה בשנת 2008. במהלך חצי העונה שלו נכון ליוני 2008 בקבוצה, טורבינסקי כבש שער אחד ב-9 משחקים.

ב-24 ביולי 2013 חתם לשנתיים ברובין קאזאן. ערך הופעת בכורה במדי האדומים-ירוקים ב-28 ביולי במשחק נגד טרק גרוזני, את שערו הראשון ברובין הבקיע מול ראנס במסגרת הליגה האירופאית. ב-20 ביולי 2014 חתם על חוזה לשנתיים ברוסטוב. אחרי עונה מוצלחת ב-10 ביוני 2015 דמיטרי חתם בקרסנודאר ל-3 שנים.

ב-2019 עבר לארצות הברית וצורף לסגן האימון של מיאמי יונייטד מליגת NPSL והוא חי בסאני איילס ביץ'. מפברואר 2020 עד 2021 אימן את הקבוצה הצעירה (עד גיל 21) של המועדון האמריקאי מיאמי יונייטד. הוא ייסד אקדמיה לכדורגל במיאמי, TorbiStar Soccer Academy, אותה הוא מנהל.

## נבחרת רוסיה
בנבחרת רוסיה, טורבינסקי רשם עד היום 14 הופעות במדים הלאומיים וכבש 2 שערים. הוא זומן על ידי המאמן חוס הידינק ליורו 2008, והפגין בו יכולת מצוינת ואף כבש שער במשחק רבע הגמר מול נבחרת הולנד בהארכה, לאחר שעלה כמחליף. את הופעת הבכורה בנבחרת טורבינסקי ערך במשחק מול נבחרת אסטוניה במסגרת מוקדמות יורו 2008, ואת שער הבכורה כבש במהלך הניצחון 0-6 על נבחרת קזחסטן במשחק הכנה ליורו.

## תארים
;קבוצתיים
* **ספרטק מוסקבה**
** מקום 2 בליגה הרוסית: 2006, 2007
** הגביע הרוסי: 2003
* **נבחרת רוסיה**
** חצי-גמר יורו 2008

## קישורים חיצוניים

* פרופיל השחקן באתר הרשמי של לוקומוטיב מוסקבה

קטגוריה:מהגרים מרוסיה לארצות הברית
קטגוריה:כדורגלנים רוסים
קטגוריה:קשרי כדורגל רוסים
קטגוריה:כדורגלני לוקומוטיב מוסקבה
קטגוריה:כדורגלני ספרטק מוסקבה
קטגוריה:כדורגלני רובין קאזאן
קטגוריה:כדורגלני רוסטוב
קטגוריה:כדורגלני קרסנודאר
קטגוריה:כדורגלני בלטיקה קלינינגרד
קטגוריה:כדורגלני נבחרת רוסיה
קטגוריה:כדורגלני יורו 2008
קטגוריה:כדורגלני יורו 2016
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1984
קבוצת תאלס

250px|ממוזער
**קבוצת תאלס** (בצרפתית: **Thales Groupe**) היא חברת אלקטרוניקה צרפתית העוסקת במערכות מידע חיוניות לביצוע מטרה ושירותים לשוקי האבטחה והביטחון הלאומי. מטה החברה נמצא בניי-סיר-סן (Neuilly-sur-Seine), פרבר של פריז. בפריז גם נסחרת החברה בבורסה לניירות ערך ה-Euronext. הקבוצה נקראת על שמו של הפילוסוף היווני תאלס.

## היסטוריה
שמה של החברה שונה לתאלס מ"תומסון-CSF" בדצמבר 2000, לאחר שרכשה את החברה הבריטית "ראקאל אלקטרוניקס" במחיר של 1.3 מיליארד ליש"ט.

בשנת 2002, רכשה חברת נייס מערכות הישראלית מקבוצת תאלס את החברה הבת Thales Contact Solutions, תמורת הרכישה הייתה 30 מיליון דולר במזומן, ועוד 2.18 מיליון מניות נייס שהקצתה החברה הישראלית לקבוצה, המהוות 14% מהון מניותיה של נייס. ותאלס הפכה לבעלת המניות הגדולה בנייס. החל משנת 2003 החלה תאלס למכור בהדרגה את אחזקתה בנייס.

ביולי 2005, זכתה חברת תאלס במכרז, בהיקף של 800 מיליון לירות שטרלינג של צבא בריטניה להצטייד בכלי טיס בלתי מאוישים (כטב"ם) למשימות סיור ומודיעין. ייצור כלי הטיס הבלתי מאוישים, "ווטשקיפר", נעשה במפעל שהוקם בממלכה המאוחדת על ידי חברה משותפת לתאלס ולאלביט מערכות הישראלית שהוקמה לצורך התוכנית. בינואר 2026 מכרה תאלס בריטניה את חלקה (49%) במיזם המשותף U-TacS לשותפתה אלביט מערכות, ובכך סיימה את מעורבותה הישירה בייצור ותמיכת מל"ט ה-Watchkeeper בבריטניה.

אלבר פר, המועסק בחברה, קיבל פרס נובל לפיזיקה בשנת 2007.

בדצמבר 2008, רכשה את חברת CMT Medical מיקנעם עילית, העוסקת בפיתוח מערכות עיבוד התמונה והדמיה לשימושים רפואיים.

באוקטובר 2015, חברת פלסן סאסא הישראלית, המתמחה במיגון כלי רכב, וחברת תאלס, נבחרו לספק 1,100 כלי רכב ממוגנים לצבא אוסטרליה בעסקה ששווייה 1.3 מיליארד דולר.

בדצמבר 2017 רכשה את חברת ג'מאלטו (Gemalto) תמורת 4.8 מיליארד אירו.

ביולי 2023 רכשה החברה את חברת אימפרבה תמורת 3.6 מיליארד דולר.
## בעלות
נכון לשנת 2024 ממשלת צרפת מחזיקה כ-26% ממניות החברה וכ-36% מזכויות ההצבעה. חברת דאסו תעופה מחזיקה כ-26% ממניות החברה וכ-29% מזכויות ההצבעה, לאחר שרכשה ב-2009 את חלקה של אלקטל בקבוצה. אלקטל החזיקה במניות הקבוצה בעקבות עסקה ב-2006, בה רכשה תאלס את פעילות הלוויינות של אלקטל שפעלה בשם Alcatel Alenia Space, שחלקה שולם במניות.

## מבנה ארגוני
חברת תאלס כוללת חמש חטיבות:
* חטיבת מערכות תעופה
* חטיבת מערכות חלל
* חטיבת אלקטרוניקה צבאית
* חטיבת מערכות תחבורה
* חטיבת מערכות אבטחה
## פעילות בישראל
חטיבת מערכות תחבורה של הקבוצה פועלת בישראל באמצעות חברת ESS Electronic Signalling Services. ב-2017 החטיבה זכתה במכרז של רכבת ישראל להחלפת מערכות האיתות שלה, תמורת 100 מיליון יורו.

חטיבת אבטחת המידע של הקבוצה מיוצגת בישראל על ידי חברת C-Data.
## ראו גם
* ווטשקיפר - תוכנית של צבא בריטניה להצטייד בכלי טיס בלתי מאוישים שפותח על ידי UTCAS, חברה שהוקמה בשיתוף אלביט מערכות.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
## הערות שוליים

קטגוריה:תעשיית נשק בצרפת
קטגוריה:חברות אלקטרוניקה
קטגוריה:חברות הנסחרות ביורונקסט
עמדה אחודה לבידוק עצמי

[שמאל|ממוזער|225px|עמדה לבידוק עצמי ב[נמל התעופה הבינלאומי של קואלה לומפור בירת מלזיה]]
[שמאל|ממוזער|225px|עמדות בידוק עצמי של חברת [לופטהאנזה בנמל התעופה בהנובר]]
[שמאל|ממוזער|225px|עמדה לבידוק עצמי של חברת [בריטיש איירווייז בטרמינל 5 בנמל התעופה הית'רו בלונדון]]
[שמאל|ממוזער|225px|עמדות בידוק עצמי של [אייר פראנס בפרנקפורט]]
**עמדה אחודה לבידוק עצמי** היא מסוף מחשב הנמצא בבניין הטרמינל בשדה התעופה, שבאמצעותו ניתן לבצע צ'ק-אין, עצמי של הנוסע עם או בלי כבודתו. מאפיין עיקרי של עמדות אלה, היא היכולת לשרת מספר חברות תעופה שונות. עמדה כזו הוצבה לראשונה, ב־2003, בשדה תעופה בנמל התעופה הבינלאומי מקארן, העמדה שירתה את "בריטיש איירווייז", "סינגפור איירליינס", "לופטהנזה" ו KLM. ב־2008, עמדה כזו הייתה כבר מותקנת ביותר מ־100 שדות תעופה ברחבי העולם.
## התפתחות ומאפיינים
בעבר, כל תהליך הבידוק הכולל את רישום הנוסע לטיסה, תיוג המזוודות ושליחתן במסועים לבטן המטוס, וכן הפקת כרטיס העלייה למטוס, היה מתבצע על ידי פקיד בדלפק השרות של חברת התעופה. עם השתכללות הטכנולוגיה והגידול הניכר במספר הנוסעים, נוצר צורך לזרז ולייעל את התהליך. שיפור משמעותי בייעול הגיע עם הכנסת עמדות לבידוק עצמי לפעולה. העמדה מאפשרת לנוסעים לבצע את רוב הפעולות של פקיד הקבלה באופן עצמאי כמעט לחלוטין, בעזרת מערכת אינטראקטיבית פשוטה וקלה להבנה לרוב המשתמשים. היות שניתן להציב מספר רב יחסית של עמדות על שטח מצומצם, מספר הנוסעים שניתן לרשום לטיסה בפרק זמן נתון עלה באופן משמעותי. בדרך כלל, מציבות חברות תעופה בשדה התעופה עמדות שמיועדות אך רק לנוסעים בטיסותיהן, או בטיסות של חברות הקשורות אליהן בהסכם כלשהו.

על פי הערכת יאט"א, אם 40% מהנוסעים ישתמשו בעמדות הבידוק העצמי, רק בארצות הברית יחסכו כל שנה כמיליארד דולרים. המדריך לדרישות ממערכות אחודות לבידוק עצמי מתפרסם על ידי יאט"א

## תהליך הרישום לטיסה
ניתן לבצע בידוק עצמי רק אם הנוסע רכש כרטיס טיסה אלקטרוני ופרטי הנוסע והטיסה שמורים במחשב חברת התעופה.

הנוסע יכול לזהות את עצמו למערכת בכמה אופנים. במערכת מותקן סורק כרטיס מגנטי המסוגל למצוא את רשומת הנוסע כשהוא מקבל את כרטיס מועדון הנוסע המתמיד, כרטיס אשראי, רישיון נהיגה או כרטיס מגנטי אחר שהוגדר כקביל על ידי חברת התעופה. לאחר הזיהוי, מציגה המערכת לנוסע את פרטי הטיסה ופותחת איתו בדו-שיח אינטראקטיבי. בדו-שיח זה הנוסע מאמת את פרטי הטיסה, מספר הטיסה, כמה מזוודות הוא מעוניין לשלוח בתא המטען של המטוס ואת מספר הנוסע המתמיד שלו. יש מערכות שגם מוודאות את סוג האוכל שהוזמן לטיסה.

בתום התהליך, המערכת מדפיסה תגי זיהוי למזוודות, אם נדרש, וכרטיס עלייה למטוס. הנוסע מוסר בעצמו את המזוודות המתויגות לפקיד הקבלה שמניח אותן על המסוע, או לוקח אותן לעמדת השיקוף כדי שיעברו שיקוף ביטחוני. לאחר תהליך זה, יכול הנוסע להמשיך לבידוק ביטחוני ומשם לשער העלייה למטוס.

## בידוק עצמי באינטרנט או בטלפון סלולרי
חברות התעופה רבות מאפשרות לבצע רישום לטיסה והדפסת כרטיס עלייה למטוס דרך האינטרנט ולעיתים גם באמצעות הטלפון הסלולרי. דרך זו יעילה במיוחד כאשר הנוסע לוקח את כל מטענו האישי עמו. כיוון שיש בידו כבר כרטיס עלייה למטוס, הרי שאינו צריך לגשת כלל לדלפק הקבלה והוא יכול לגשת ישר לבידוק ביטחוני.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:תעופה אזרחית
Sing a song

**Sing a Song** היא תוכנית טלוויזיה ישראלית ללימוד אנגלית לכיתות ה'–ו' ששודרה לראשונה בטלוויזיה החינוכית בחופש הגדול בקיץ 1978. התוכנית, אותה הנחו סוזי מילר וג'רי היימן, נועדה להביא לחזרה על חומר הלימוד באמצעות השירים שכתבה והלחינה ברברה גרוס עבור תוכנית אחרת של הטלוויזיה החינוכית שהופקה באותה תקופה, "Neighbours". מילות השירים הופיעו על מסך הטלוויזיה בכל פרק.

בקיץ 1979 הופקה סדרה נוספת בשם "Rent a song", שהייתה מיועדת לכיתות גבוהות יותר.

שישה משבעת פרקי "Sing a Song", וכל פרקי "Rent a song", נחשבו כאבודים, אך אותרו בשנים האחרונות במסגרת פרויקט הדיגיטציה של הטלוויזיה החינוכית.

## קישורים חיצוניים

* שישה מפרקי הסדרה בערוץ יוטיוב

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות לילדים
קטגוריה:הטלוויזיה החינוכית הישראלית - תוכניות ללימודי אנגלית
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-1970
שמרטף

250px|ממוזער|שמאל|שמרטפית עם ילדה
[250px|ממוזער|[קואופרטיב השמרטפות של גבעת הקפיטול]]
**שמרטף**, **שומר טף** או **בייביסיטר** (מאנגלית **Babysitter**) הוא אדם השומר על תינוק או ילד, על פי רוב תמורת תשלום כספי, בזמן שהוריו לא נמצאים כדי לטפל בו. בדרך כלל מדובר בשמירה קצרה, שהתשלום בגינה הוא לפי שעות שמירת הטף שהתבצעו בפועל. 

בקרב דוברי העברית המילה המקובלת ביותר היא "בייביסיטר", אך גם המילה "שמרטף" מקובלת. האקדמיה ללשון העברית לא מקבלת את המילה "שמרטף" והטיותיה בגלל בעיות בדקדוק ובהגייה, וגורסת שיש לומר "שומר טף".

## תפקידים

תפקידיו של השמרטף תלויים בעיקר בגילאי הילדים עליהם הוא שומר ובמועדי השמירה. התפקיד העיקרי הוא נוכחות בקרבת הילדים והשגחה עליהם בהיעדר הוריהם, בפרט מניעת גישה למקומות מסוכנים. תפקידי שמרטף נוספים עשויים לכלול:
* איסוף ילדים ממסגרת חינוכית כמעון, גן ילדים ובית ספר.
* ליווי ילדים לחוגים/חברים/מגרש משחקים.
* הגשת ארוחות (לילדים) והאכלה (פעוטות/תינוקות).
* החלפת חיתולים או עזרה בשירותים.
* רחצה או השכבה לשינה.
* לעיתים, ביצוע משימות קטנות נוספות לפי בקשת ההורים.

על פי רוב, מצופה מהשמרטף לשמור על כללי הבית כפי שהוגדרו על ידי ההורים, להקפיד על שעת השינה ועל גבולות ההתנהגות של הילדים, ולעיתים גם סידור קל של צעצועים או כלים לאחר סיום הפעילות. עם חזרת ההורים מקובל מתן דיווח על המשמרת, בפרט אם התרחשו אירועים חריגים.

## הכשרה

כדי להיות שמרטף לא נדרשת הכשרה מקצועית פורמלית, אך נדרש ידע בסיסי בטיפול בילדים בהתאם לגילם: האכלה, החתלה וכדומה. כמו כן מצופה משמרטף יכולת התמודדות עם מצבי חירום בסיסיים.

ישנם כמה סוגי אוכלוסייה העובדים כשמרטפים:
* נערים החל מאמצע גילאי העשרה, הנמצאים בדרך כלל במסגרת חינוכית כתיכון או חטיבת ביניים.
* סטודנטים במכללות ואוניברסיטאות.
* גמלאים.
* נפוצה מאוד היעזרות בקרוב משפחה צעיר כשמרטף. 

השכר בשמרטפות נמוך יחסית למקצועות אחרים העוסקים בעבודה עם ילדים, ומשתנה בתלות בסוג השמרטף כך שבדרך כלל נערים משתכרים פחות מסטודנטים או גמלאים. 

ישנם בתי מלון המציעים שירותי שמירת טף לילדי משפחות השוהות במלון.

## התפתחות חברתית
הקשרים הבין-אישיים הראשונים מתחילים בגיל הינקות במסגרת המשפחה. דמויות מטפלות כמו שמרטף או או-פר יכולות להיות מקור נוסף לקשרים משמעותיים עם אנשים בוגרים עבור הילד ובכך לוקחות חלק בתהליך ההתפתחות החברתית והחיברות שלו.

## העסקה

העסקה כשמרטף נעשית פעמים רבות על בסיס שעות. על פי המקובל, התשלום תמורת עבודת השמרטף מתבצע במזומן מיד עם תום המשמרת.

על פי החוק בישראל מתקיימים יחסי עובד-מעביד בין שמרטף למעסיקיו, על כל המשתמע מכך מבחינת הזכויות שמקנים דיני העבודה לעובד (ובפרט הזכות לשכר מינימום).

השגחה על ילדים הוא עיסוק הדורש אמון רב בין שני הצדדים: אמון של ההורים בשמרטף כי יבצע את תפקידו כהלכה ולא יפגע בילד בעת שהם לבדם, ואמון של השמרטף במעסיק שלא ינצל את השהות האינטימית עם השמרטף, בבית או בעת הסעת השמרטף לביתו, להטרדה מינית. עמד על כך שופט בית המשפט העליון, מישאל חשין, בפסק דין שבו כתב:

מקרים לא מעטים של הפרת האמון הנדרש, מצד השמרטפים ומצד מעסיקיהם, נדונו בבתי המשפט בישראל.

## ראו גם
* גננת

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:נותני שירות
קטגוריה:אנשים העובדים עם ילדים
קטגוריה:תפקידים
שיקגו וייט סוקס

**שיקגו וייט סוקס** (באנגלית: **Chicago White Sox**) היא קבוצת בייסבול אמריקאית מליגת ה-MLB, שמקורה בשיקגו, אילינוי. הקבוצה משחקת בבית המרכזי של הליגה האמריקאית. לאורך שנות פעילותה זכתה הקבוצה בשלוש אליפויות בוורלד סיריס. הקבוצה זכתה לכבוד לאחר שניצחה את שיקגו קאבס (כנגד כל הציפיות) בוורלד סיריס 1906.

הקבוצה הייתה מעורבת באחד הסקנדלים הגדולים ביותר בהיסטוריה של הבייסבול, כאשר בשנת 1919 שמונה שחקנים של הקבוצה קיבלו שוחד ממהמרים, בתמורה לכך שיגרמו להפסד אליפות ליגה; המנצחת בוורלד סיריס זה הייתה סינסינטי רדס. הפרשה נקשרה בשמו של ארנולד רוטשטיין, שנחשב לאבי הפשע המאורגן בארצות הברית. הפרשה תחקרה על ידי השופט קניסו מאונטיין לנדיס.

בשם הקבוצה ישנה שגיאת כתיב מכוונת. המילה "גרביים" באנגלית נכתבת "Socks" ולא "Sox" כפי שהיא מופיעה בשם הקבוצה.

## אצטדיון
משנת 1991 ועד היום המגרש הביתי של השיקגו וייט סוקס הוא האצטדיון קומיסקי פארק, אשר נבנה בעלות של 167 מיליון דולר. שמו של האצטדיון שונה בשנת 2003 לשם "U.S. Cellular Field" לאחר שחברת הסלולר "U.S. Cellular" קנתה את הזכות לשם תמורת 68 מיליון דולר למשך 20 השנים הבאות. האצטדיון ממוקם בחלקה הדרומי של העיר שיקגו.
ימין|ממוזער|250px|אצטדיון U.S. Cellular Field

## קישורים חיצוניים

* 

* 

*
וייט סוקס, שיקגו