אופוזיציה

**אוֹפּוֹזִיצְיָה** (בעברית: **נֶגְדָּה**) היא כלל העמדות, האנשים, הארגונים והתנועות המתנגדים פוליטית או אידאולוגית לממשל או לעמדתו. הרעיון של קיום האופוזיציה הוא חלק חיוני מהרעיון הדמוקרטי, שכן הוא מבטא את הזכות הבסיסית לחופש הביטוי גם של עמדות המנוגדות לשלטון.

המילה הלועזית "אוֹפּוֹזִיצְיָה" (Opposition) פירושה "התנגדות". אופוזיציה פוליטית, במובנה הרחב, מוגדרת ככל התנגדות לשלטון המחזיק בעוצמה פוליטית או התנגדות לאופן ההפעלה של אותה עוצמה. המונח אופוזיציה מתייחס הן לפעולה והן לגוף המבצע, ולפיכך מומחים מגדירים "אופוזיציה" הן כאדם או קבוצה מאורגנת המתנגדים לפעולות הממשלה ולמדיניותה, והן כמגוון הפעולות שגורמים אלה עשויים לנקוט.

בהקשר הפרלמנטרי-מדיני, **אופוזיציה** היא כלל המפלגות שאינן חברות ב**[[קואליציה]]** (בעברית: **יַחְדָּה**), כלומר שלא התאגדו עם מפלגת השלטון והמפלגות שתומכות בה (אשר נציגיהן חברים בממשלה) לשיתוף פעולה ברשות המבצעת. עם זאת אופוזיציה היא מונח רחב יותר שיכול לכלול גם אנשים, ארגונים, גופי תקשורת, תנועות מחאה ועוד. אופוזיציה יכולה להתקיים גם בתוך השלטון כמו סיעה בתוך הממשלה, פקידים הפועלים נגד גורמים אחרים או משרדים המתפקדים כנגד משרדים אחרים. 

מטרת האופוזיציה הפרלמנטרית היא לייצג בפרלמנט את דעות המיעוט שלא זכו לייצוג בממשלה, לבקר את הממשל, להציג חלופה לדרכו ולנסות להדיחו בהתאם לחוק. במשטר פרלמנטרי-יחסי כמקובל בישראל, חברי האופוזיציה מהווים מיעוט בקרב חברי הרשות המחוקקת, מכיוון שחברותם של רוב חברי הפרלמנט בקואליציה הכרחית ליציבותה. לעיתים נקבע בחוק או בנוהג שנציג של האופוזיציה יהיה נוכח תמיד בוועדות, על מנת לתת יצוג למיעוט.

בישראל, בממלכה המאוחדת ובמשטרים פרלמנטריים דומים, מקובל ש**[[ראש האופוזיציה]]** הוא יושב ראש המפלגה הגדולה מבין המפלגות החברות באופוזיציה.

## סוגים שונים של אופוזיציה
אופוזיציה פוליטית היא תופעה מגוונת - היא עשויה להתבטא באמצעות שחקנים פוליטים שונים, באופנים מגוונים, ובזירות שונות. חוקר מדעי המדינה ז'אן בלונדל  טוען, בהמשך לטיעונים של רוברט דאל שאופוזיציות נבדלות זו מזו בשלושה היבטים: סוג הגוף האופוזיציוני (או זירת הפעולה שבה הוא עובד), מידת לכידות האופוזיציה וטיב מטרות האופוזציה. 

### סוג הגוף האופוזיציוני
סוג הגוף האופוזיציוני יכול להיות גופים שונים הפועלים בזירות פעולה שונות: מפלגות, עמותות, תנועות מחאה, ערוצי תקשורת המונים, ועוד. כמו כן אופוזיציה יכולה לנבוע גם "מבפנים", מתוך סיעות במפלגת השלטון, מהביורוקרטיה או מהשלטון המקומי נגד הממשלה, ממשרד מסוים כנגד מדיניותו של משרד אחר וכדומה. 

חשיבותה של זירת הפעולה או סוג הגוף האופוזיציוני יכול להיות שונה במדינות שונות. מומחים במדע המדינה טוענים כי בבריטניה הפרלמנט הוא זירת העימות הפוליטי העיקרית, ולכן האופוזיציה הפרלמנטרית היא צורת הביטוי המובהקת של התנגדות לשלטון. לעומת זאת נטען כי בשווייץ האופוזיציה העיקרית מקורה בארגונים ובקבוצות לחץ, המסוגלים ליזום העברת משאל עם המנוגד למדיניות הממשלה. מומחים טוענים גם כי בבדרום אפריקה האופוזיציה פועלת מתוך מפלגת השלטון ומתוך הממשלה . 

### מידת הלכידות של האופוזיציה
היבט מידת הלכידות של האופוזיציה מסמל את יחסי הכוחות בין גופי האופוזיציה. במדינות בהם יש כמה גופים (מפלגות, ארגונים, קבוצו לחץ) שיש להם כוח שווה, אומרים כי האופוזיציה מבוזרת. חוקרי מדעי המדינה טוענים כי מצב זה מתקיים בארצות הברית: הפרדת הרשויות, פדרליזם וקיומם של שני בתי מחוקקים יוצרים מצב של ריבוי גופי אופוזיציות, כך שהאופוזיציה "נמצאת בכל מקום". עם זאת קשה לגופים אלה להתאחד לכדי פעולה משותפת. לעומת זאת, כשקיים גוף אופוזיציוני אחד שכוחו גדול במידה ניכרת מהאחרים, האופוזיציה תיחשב מלוכדת, ומומחים טוענים כי מצב זה קיים בבריטניה .

### מטרות האופוזיציה
היבט מטרות האופוזיציה מתייחס למידת המחלוקת בין גופי האופוזיציה ובין הממשלה. באופן כללי מקובל להבחין בין שלושה דפוסי אופוזיציה אפשריים:
# **אופוזיציה עקרונית או אנטי-מערכתית** - אופוזציה המערערת הן על מדיניות הממשלה והן על עקרונות המשטר.
# **אופוזיציה לויאלית, קלסית או חוקתית** - אופוזציה המקבלת את כללי המשטר ומכירה בלגיטימיות הממשלה אך מתנגדת למדיניותה.
# **אופוזיציה אישית או סיעתית (factional)** - מצב המכונה לפעמים "הסרת האופוזיציה" (elimination of opposition). אופוציזיה שבה אין מחלוקת על המדיניות או על עקרונות המשטר, אלא רק על זהות המחזיקים בשלטון. במצב זה יש תחרות פוליטית, אך ללא מחלוקת פוליטית. 

## בישראל
ב, כבכל גוף פרלמנטרי, מתקיימת אופוזיציה (נֶגְדָּה) שמונה את סיעות הכנסת שבחרו שלא להשתתף בקואליציה. נהוג להעניק לסיעות האופוזיציה את ראשות מספר ועדות הכנסת, מספר שהשתנה בין כנסות שונות, וב־2008 נקבע בתקנון הכנסת כי ראשות הוועדה לענייני ביקורת המדינה תמסר רק לאופוזיציה.

בישראל לא הוגדר מעמד רשמי לראש האופוזיציה עד לשנת 2000, שבה נחקק תיקון לחוק שהסדיר את מעמדו, סמכויותיו, שכרו וכדומה. בין היתר חויב ראש הממשלה למסור לו עדכונים בענייני המדינה. כמו כן נחשב ראש האופוזיציה כ"סמל מדינה" וזכאי לאבטחה.

ברשויות המקומיות בישראל קיימת אופוזיציה גם כן, ונקבע בחוק שברשויות המקומיות יינתן לאופוזיציה ייצוג בכל אחת מוועדות החובה של הרשות המקומית.

## לקריאה נוספת

*
***[https://web.archive.org/web/20250104170338/https://www.begincenter.org.il/wp-content/uploads/2016/03/הרשות-המחוקקת-והאופוזיציה-בדמוקרטיה-הישראלית.pdf הרשות המחוקקת והאופוזיציה בדמוקרטיה הישראלית בהשקפתו של מנחם בגין],** מרכז מורשת מנחם בגין, 2014

*


## הערות שוליים

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ממשל ומדיניות
קטגוריה:פרלמנטים