open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מאסרג'וויה

**מאסרג'וויה** (בערבית: **ماسرجويه**) היה רופא יהודי ממוצא פרסי, מן הראשונים שעליהם ידוע כי פעלו בבצרה באמצע המאה השביעית, בסביבות שנת 683 לספירה (64 להיג'רה). נחשב לחלוץ בתרגום מדעי הרפואה מסורית לערבית.

### שמו וזהותו
מקור שמו ותעתוקו במקורות האירופיים אינם חד-משמעיים. החוקר נוידא השווה את השם "מאסרג'וויה" לשם העברי "מְשַׁרְשְׁיָה", אך הסיומת "-ג'וויה" מצביעה ככל הנראה על שורש פרסי. היו שהציעו קשר לשם הנוצרי "מר סרג'יס" (Mar Serjis), אך לא ידוע שמאסרג'וויה קיבל על עצמו את הנצרות או את האסלאם.

### פעילותו המדעית
מאסרג'וויה תרגם מערבית את ספר הרפואה המקיף של הכומר אהרון מאלכסנדריה (פעל בשנים 610–641), אשר נכתב במקור בסורית. לתרגום בן שלושים הפרקים הוסיף שני פרקים משלו. מדובר ככל הנראה בספר המדעי הראשון שתורגם לערבית. מלבד תרגום זה, כתב גם שני חיבורים עצמאיים בערבית:
* **מעלות המזונות – תועלתם ונזקם**
* **מעלות הצמחים התרופתיים – תועלתם ונזקם**

אף שחיבורים אלו לא שרדו במלואם, נותרו מהם אזכורים וציטוטים בספרות הרפואית המאוחרת, מהם ניתן ללמוד על תוכנם.

### משפחתו
בנו של מאסרג'וויה, אשר שימש גם הוא כמתרגם וכתב שני חיבורים (על צבעים ועל מזונות), נקרא **עיסא** (בתעתוק מערבית: ישוע). שמו מעיד ככל הנראה כי התנצר.

## לקריאה נוספת
*Gottheil, Richard and Max Schloessinger. "Masarjawaih". *[[Jewish Encyclopedia]]*. Funk and Wagnalls, 1901–1906; which gives the following bibliography:
:*Steinschneider, in Z. D. M. G. liii. 428 et seq.;
:**idem*, Die Arabische Literatur, § 16, pp. 13 et seq. G. M. Sc.

## הערות שוליים

קטגוריה:רופאים יהודים בימי הביניים
קטגוריה:יהודים במאה ה-7
לינדה ורו באן

**לינדה ורו באן** (בהונגרית: **Verő Bán Linda**; נולדה ב-23 בפברואר 1976) היא רבנית, מחברת, ואשת חינוך יהודייה-הונגרית. ורו באן היא מהפעילים הבולטים של הקהילה היהודית בבודפשט.

## ביוגרפיה
ממוזער|ורו באן ובעלה טמאש|251x251 פיקסלים
לינדה ורו באן נולדה ב-1976 בבודפשט, בת למשפחה יהודית קונסרבטיבית. היא נחשבת לאחת מראשוני היהודים בהונגריה שפעלו לשיקום החיים היהודיים בבודפשט לאחר נפילת המשטר הקומוניסטי בהונגריה, כאשר עדיין הייתה נערה. ורו באן הייתה פעילה במיוחד בתחיית החיים היהודיים בהונגריה במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20. בשנת 2013 סיפרה לעיתונאית ליסה אבנד: "אי אפשר היה לקיים את היהדות תחת הקומוניזם, ורק לאחר נפילת המשטר התחילו אנשים לנסות לשחזר את זהותם. הם אולי לא הולכים לבית הכנסת, אבל הם עדיין רוצים לבטא את התרבות היהודית שלהם".

לינדה באן למדה באוניברסיטה העברית בירושלים בפקולטה לתולדות האמנות וללימודים כלליים.

בראשית דרכה המקצועית שימשה שליחה של תנועת מסורתי עולמי , ולאחר מכן השתתפה בתוכנית מלגות של המכון האירופי ללימודים יהודיים (Paideia) בסטוקהולם שבשוודיה.

בשנת 2002 נישאה לרב טמאש ורה , ומאז היא עוסקת בחינוך יהודי בלתי-פורמלי ובבניית קהילה בבית הכנסת פרנקל שבבודפשט. במסגרת פעילותה שם, ורו באן ייסדה בספטמבר 2015 ייסדה את סניף BBYO הונגריה, הפועל למען נוער יהודי הונגרי בגילאי 12 עד 16.

### כתיבה
במרוצת השנים חיברה ורו באן 13 ספרים למשפחות צעירות העוסקים במסורת ובזהות יהודית. ספרים אלה הם הספרים החינוכיים המודרניים הראשונים לילדים יהודים שהתפרסמו בהונגרית מאז השואה. כמה מספריה תורגמו לשפות אנגלית, גרמנית, סלובקית, צרפתית, רוסית וקרואטית.

ספרה של באן "What Does It Mean To Be Jewish?" זכה לשבחים מאת "הפינגטון פוסט", שם נבחר על ידי הבלוגר והרב בראד הירשפלד כ"ספר היהודי הטוב ביותר של שנת 2010".

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:יהודיות הונגריות
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים הונגרים
קטגוריה:רבניות
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1976
נמל התעופה אחמדאבאד

**נמל התעופה אחמדאבאד** (באנגלית: **Ahmedabad Airport**, קוד יאט"א: **AMD**, קוד ICAO: **VAAH**), או בשמו הרשמי **נמל התעופה הבין-לאומי סרדאר ואלאבהבאי פאטל** (באנגלית: **Sardar Vallabhbhai Patel International Airport**), הוא נמל תעופה בין-לאומי שנמצא בעיר אחמדאבאד שבמדינת גוג'ראט בהודו. הנמל קרוי על שמו של סרדאר ואלאבהבאי פאטל, שהיה סגן ראש ממשלת הודו הראשון.

נמל התעופה נחשב לנמל העמוס והגדול ביותר בגוג'ראט, ולנמל השביעי בעומס הנוסעים בהודו. בשנת הכספים 2024–2025 עברו בו למעלה מ־13 מיליון נוסעים. הנמל משמש כעיר מוקד עבור חברת אייר אינדיה וכבסיס תפעול של אינדיגו. בשנת 2015 החלה ממשלת הודו בתהליך הפרטה של הנמל. בעקבות מגבלות ההתרחבות באתר הנוכחי, מוקם בימים אלו נמל התעופה הבין-לאומי דולרה כתחליף עתידי.

## היסטוריה
ממוזער|טרמינל 1 של נמל התעופה אחמדאבאד
ממוזער|הפסל של סרדר פאטל שהוצב בנמל התעופה בשנת 2011
נמל התעופה הוקם בשנת 1937, ופעילות בינלאומית החלה בו ב־26 בינואר 1991. ב־23 במאי 2000 הוא קיבל מעמד רשמי של נמל תעופה בינלאומי. בחודש מרץ 2004 החלה חברת אייר אינדיה להפעיל קו טיסות ישיר בין אחמדאבאד לנמל התעופה הית'רו שבלונדון במטוסי בואינג 747, בעיקר לצורך שירות הקהילה הגוג'ראטית הגדולה בממלכה המאוחדת. הקו הופסק באוקטובר 2008. ביוני 2009 פתחה אייר אינדיה קו חדש בין אחמדאבאד לפרנקפורט, אך גם קו זה בוטל בנובמבר 2010.

ממוזער|מבט פנימי של טרמינל 2
ממוזער|מבט מבחוץ על טרמינל 2

## פרסים
בשנת 2017 נבחר נמל התעופה כאחד מנמלי התעופה שהשתפרו ביותר באזור אסיה-פסיפיק על ידי מועצת נמלי התעופה הבינלאומית (ACI).

בשנת 2019 זכה נמל התעופה בשלושה פרסים במסגרת סקר איכות שירות נמלי התעופה (ASQ): "נמל התעופה בעל השירות הטוב ביותר לנוסעים, נמל התעופה עם הסביבה והאווירה הטובות ביותר, ונמל התעופה עם התשתיות וההקלות הטובות ביותר".

## תאונות
* ב־19 באוקטובר 1988 התרסקה טיסת אינדיאן איירליינס 113 שהמריאה ממומבאי בדרכה לאמדאבאד, בעת הגישה לנחיתה, לאחר שפגעה בעצים ובקו חשמל בגובה רב כ־5 ק"מ ממסלול 23. כל 130 הנוסעים ואנשי הצוות שהיו על המטוס נספו.
* ב־22 ביולי 2010 קרסה כן הנסע הקדמי של טיסת ג'ט איירווייז 2510, בקו מאינדור לאמדאבאד, בעת הנחיתה. על סיפון מטוס ה־ATR היו 57 נוסעים ו־4 אנשי צוות. דווח כי כן הנסע קרס בעקבות פיצוץ בצמיג, ונגרמו פציעות קלות למספר נוסעים.
* ב־12 ביוני 2025 התרסקה טיסה 171 של אייר אינדיה מסוג בואינג 787 דרימליינר זמן קצר לאחר ההמראה מאחמדאבאד בדרכה אל נמל התעופה לונדון גטוויק. ההתרסקות אירעה בשכונת מגהאני נאגר בעיר. מתוך 242 נוסעים ואנשי צוות שהיו על המטוס, נהרגו 241 ונוסע אחד שרד את ההתרסקות. חמישה בני אדם נוספים נהרגו על הקרקע.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

אחמדאבאד
קטגוריה:אסיה: שדות תעופה על שם אישים
בית הדין המיוחד ללבנון

**בית הדין המיוחד ללבנון** (STL) היה בית דין בעל אופי בין־לאומי שפעל בין שנת 2009 לסוף 2023. בית הדין החיל את החוק הפלילי הלבנוני תחת סמכות האומות המאוחדות כדי לבצע את החקירה והעמדה לדין של האחראים להתנקשות בחייו של רפיק אל-חרירי, ראש ממשלת לבנון לשעבר, ב־14 בפברואר 2005, ולמותם של 21 נוספים, וכן של האחראים לפיגועים קשורים.

בית הדין נפתח רשמית ב־1 במרץ 2009 והייתה לו עדיפות על־פני בתי המשפט הלאומיים של לבנון. בית הדין ישב בליידסנדם , בפרוורי האג שבהולנד, והיה לו משרד שטח בבירת לבנון, ביירות. שפותיו הרשמיות של בית הדין היו אנגלית, ערבית וצרפתית. בית הדין היה ייחודי לעומת בתי הדין הפליליים הבין־לאומיים האחרים בכך שהייתה לו הזכות לקיים משפטים שלא בפני הנאשמים (in absentia) (כל הנאשמים שהועמדו לדין בדבר ההתנקשות הועמדו לדין שלא בפניהם), והוא היה הראשון שעסק בטרור כפשע נפרד. אחד עשר שופטי בית הדין, שילוב של שופטים לבנונים בין־לאומיים, מונו על־ידי מזכ"ל האו"ם לתקופה ברת־חידוש של שלוש שנים.

המנדט של בית הדין היה בתחילה שלוש שנים. עם זאת, לא היה לוח זמנים קבוע להשלמת העבודה השיפוטית. המנדט הוארך לאחר מכן עד 2023 כדי לאפשר לבית הדין להשלים את עבודתו לפני סגירתו הסופית.

בסופו של דבר, סלים ג'מיל עייאש, חוסיין חסן אונייסי וחסן חביב מרהיי הורשעו בהתנקשות בדרגות אחריות שונות, וכל אחד מהם נידון לחמישה מאסרי עולם חופפים. הנאשם אסד חסן סברה זוכה מכל אשמה. ההליכים כנגד מוסטפא בדר א-דין הופסקו בעקבות היהרגו. עייאש נהרג על־ידי ישראל בנובמבר 2024, ואילו אונייסי ומרהיי עודם חופשיים.

ביולי 2021, הודיע בית הדין כי הוא מתמודד עם קשיים כלכליים עקב מחסור במימון, בעיקר עקב המשבר הכלכלי המחמיר בלבנון. בסופו של דבר, ב־31 בדצמבר 2023, דובר מזכ"ל האו"ם, סטפן דוג'אריק , הודיע על סגירתו של בית הדין.

## הדין החל
בית הדין החיל את החוק הפלילי הלבנוני, כאשר השופטים היו מונחים הן בידי החוק הלבנוני בדבר הליכים פליליים והן בידי חומרים אחרים אשר שיקפו את אמות המידה הגבוהות ביותר של הליכים פליליים בין־לאומיים.

## מבנה וצוות
בית הדין הורכב מארבעה גופים: לשכות, הכוללות שופט קדם־משפט, לשכת משפט ולשכת ערעורים; משרד הרישום, האחראי על ניהול בית הדין; משרד התובע; ומשרד ההגנה. בית הדין גם אפשר לקורבנות להשתתף בהליכים, באמצעות נציגים משפטיים. במבנה המנהלי של בית הדין, השתתפות הקורבנות נפלה תחת משרד הרישום.

## הנאשמים בהתנקשות

## ראו גם
* רצח רפיק אל-חרירי

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:לבנון: פוליטיקה
קטגוריה:בתי דין בין-לאומיים
קטגוריה:משפט פלילי בין-לאומי
גבעות השוקולד

"**גבעות השוקולד**" (בפיליפינית: **Mga Bungtod sa Tsokolate**, או **Mga Burol na Tsokolate**) הן תצורה גאולוגית באי בוהול  שבפיליפינים.
באי בוהול, העשירי בגודלו בפיליפינים, יש לפחות 1,260 גבעות המתפרשות על שטח של יותר מ-50 קמ"ר. הן מכוסות בעשב ירוק שהופך לחום-שוקולד בעונה היבשה, ומכאן שמם.

גבעות השוקולד מופיעות על דגל ועל חותם המחוז, כדי לסמל את שפע האטרקציות הטבעיות במחוז. האתר נמצא ברשימת יעדי התיירות של רשות התיירות הפיליפינית בפיליפינים, והוא הוכרז כמונומנט הגאולוגי הלאומי השלישי של המדינה, כמו גם מוצע להיכלל ברשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו.

## המיתוסים על מקור הגבעות
המיתולוגיה הפיליפינית מספרת שהגבעות נוצרו כששני ענקים קדמונים נלחמו ביניהם, השליכו סלעים ענקיים והתחפרו בחול.

אגדה אחרת מספרת על ענק צעיר ורב עוצמה בשם ארוגו שהתאהב פעם בנערה בשם אלויה, והם חיו יחד זמן מה, עד שאלויה חלתה ומתה. ארוגו התאבל עליה, ודמעותיו נפלו על הקרקע ויצרו תלוליות שהפכו ברבות הימים לגבעות השוקולד.

## קישורים חיצוניים

* 
* גבעות השוקולד, באתר האי בוהול 
* גבעות השוקולד, באתר למטייל
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הפיליפינים: גאולוגיה
קטגוריה:הפיליפינים: סמלים לאומיים
אווה (סרט, 2016)

**אווה** הוא סרט דרמה, קופרודוקציה ישראלית-צרפתית-פולנית משנת 2016 בבימוי וכתיבה של חיים טבקמן, עם אבי קושניר, אפרת בן צור וגיל פרנק בתפקידים הראשיים.

## תקציר העלילה
שנת 1972, כפר סירקין. יואל (אבי קושניר) הוא חקלאי יליד המקום שלאחר מלחמת העולם השנייה פגש באווה (אפרת בן צור), שורדת שואה מפולין שכל משפחתה נספתה.

כעת אווה חולת לב ויואל מטפל בה בזריקות ולשם כך מכר את המשק החקלאי שלו. יש להם בת בשם יהודית (גאיה שליטא כץ) שיש לה בן זוג, אייל (גדי פיטרמן), שלומד רפואה.

יואל ואווה חיים בשני עולמות - צבר ארצישראלי ושורדת שואה מפולין.

יום אחד מגלה יואל במסמך כי בבעלותו דירה בשיכון עמישב הסמוך. הוא הולך לדירה המוזנחת ומגלה לתדהמתו גבר בשם אמיל (גיל פרנק) שמשפץ אופנועים ישנים. תוך זמן קצר הוא מגלה שאמיל הוא למעשה בעלה הראשון של אווה. היא מודה לפניו בזאת ומגלה לו כי לפני המלחמה נישאה לאמיל. המלחמה הפרידה ביניהם והיא חשבה שנספה אך הוא הופיע אחר המלחמה והיא שיכנה אותו בדירה הזאת ומבקרת אותו לעיתים תכופות.

כעת יואל מתחבט בדעתו מה לעשות הלאה...

## צוות השחקנים

## קישורים חיצוניים

*קדימון לאווה, באתר יוטיוב
*אווה, באתר אישים
*אווה, בספר הקולנוע הישראלי
*אווה, באתר אידיבי

קטגוריה:סרטי 2016
קטגוריה:סרטים ישראליים
קטגוריה:סרטים בעברית
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:סרטים על השואה
קטגוריה:סרטי יונייטד קינג
קטגוריה:כפר סירקין
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2016
מרכז פאול קלה

**מרכז פאול קלה** (גרמנית **Zentrum Paul Klee**) הוא מוזיאון המוקדש לאמן פאול קלה, בברן, שווייץ. המרכז תוכנן על ידי האדריכל האיטלקי רנצו פיאנו, וכולל כ-40 אחוז מכלל יצירותיו של קלה.

בשנת 1997, תרמה ליוויה קלה-מאייר, בתו של הנס מאייר וכלתו של קלה, את ירושתה, הכוללת כמעט 690 יצירות, לעיר ברן. עבודות ומסמכים נוספים שנתרמו והושאלו על ידי המשפחה וקרן פול-קלה ועוד 200 השאלות מאוספים פרטיים יצרו אוסף גדול מאוד של עבודותיו של האמן. ההחלטה לבנות את המוזיאון באתר שנגרון בפאתי העיר המזרחיים התקבלה בשנת 1998, באותה שנה נשכר האדריכל האיטלקי רנצו פיאנו לתכנן את המוזיאון. הבניין הושלם בשנת 2005.

## אדריכלות
ממוזער|200x200 פיקסלים|מודל אדריכלי של המבנה|ימין
מרכז פאול קלה מתאפיין בגג מעוגל ייחודי המורכב מקורות פלדה גליות, היוצרות שלוש "גבעות" אשר כל אחת מכילה חלל שונה, אזורי תערוכות, אולם קונצרטים, מרכז כנסים ומוזיאון ילדים. העיצוב שואף לשקף את המורכבות והצורות האורגניות של יצירותיו של קלה, תוך הדגשת הרמוניה עם הטבע והסביבה השלווה.

המסות הגליות נעשו באמצעות שכבות של פרופילי פלדה שנבנו בשיטות מתקדמות ובהשראת טכנולוגיות בניה של ספינות.

על החזית המערבית מותקנת מערכת הצללה מטקסטיל, חלקה קבועה וחלקה דינמית, המווסתת את האור הטבעי בתוך הבניין, ומסייעת בשמירה על עוצמת ההארה הנדרשת כדי לשמר את צבעי המים, הקנבסים והרישומים של קלה.

## עבודות נבחרות

קובץ:Paul Klee ~ Engel, noch tastend ~ 1939.jpg|מלאך, עדיין מגשש,1939
קובץ:Betrachtung der Ruinen von Bt., Paul Klee (1924).jpg|התבוננות בהריסות של BT
קובץ:Woman in Peasant Dress.JPG|אישה בבגדי איכרים, 1940
קובץ:Death and Fire (1940) - Paul Klee (Zentrum Paul Klee).jpg|מוות ואש, 1940
קובץ:Bastard, Paul Klee (1939).jpg|ממזר, 1939
קובץ:Das Licht und die Schärfen, Paul Klee (1935).jpg|האור והחדות, 1935
קובץ:Paul Klee, Insula dulcamara.jpg|אינסולה דולקמרה, 1938
קובץ:Paul Klee - Ab ovo.jpg|Ab ovo, 1917


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מבנים שתכנן רנצו פיאנו
קטגוריה:מוזיאונים המוקדשים לאמן אחד
קטגוריה:שווייץ: מוזיאונים לאמנות
קטגוריה:ברן: מבנים
פיטר גונסאלס

**פיטר פדריקו גונסאלס קרמונה** (בספרדית: **Peter Federico González Carmona**; נולד ב-25 ביולי 2002 במדריד שבספרד) הוא כדורגלן דומיניקני המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת ריאל ואיאדוליד, בהשאלה מחטאפה ובנבחרת הרפובליקה הדומיניקנית.

## קריירת מועדונים
פיטר גדל במחלקות הנוער של חטאפה אולימפיקו וסיודאד חטאפה, ובשנת 2015 הצטרף למחלקת הנוער של ריאל מדריד. בשנת 2020 החל לשחק בקבוצת המילואים של ריאל מדריד, ריאל מדריד קסטיליה, במסגרת הליגה הספרדית השלישית, וב-22 בדצמבר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בניצחון 1–2 על אתלטיק בילבאו במסגרת המחזור ה-21 בלה ליגה לעונת 2021/2022. בסך הכל ערך שלוש הופעות במדי הקבוצה הראשונה של המועדון.

ב-31 בינואר 2024 הושאל פיטר עד לתום עונת 2023/2024 לוולנסיה מלה ליגה. ב-10 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 0–2 ללאס פאלמאס במסגרת המחזור ה-24 בליגה. בסך הכל ערך 15 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה.

ב-4 ביולי 2024 חתם על חוזה לארבע שנים בחטאפה מלה ליגה.

ב-1 בספטמבר 2025 הושאל לריאל ואיאדוליד.

## קריירה בין-לאומית
גונסאלס נכלל בסגל הנבחרת האולימפית של הרפובליקה הדומיניקנית לטורניר הכדורגל באולימפיאדת פריז (2024), וערך שלוש הופעות בטורניר.

ב-21 במרץ 2025 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הרפובליקה הדומיניקנית, בתיקו 2-2 נגד נבחרת פוארטו ריקו במשחק ידידות.

נכלל בסגל הנבחרת לטורניר גביע הזהב 2025.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:הרפובליקה הדומיניקנית: כדורגלנים
קטגוריה:הרפובליקה הדומיניקנית: קשרי כדורגל
קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:קשרי כדורגל ספרדים
קטגוריה:כדורגלני ריאל מדריד קסטיליה
קטגוריה:כדורגלני ריאל מדריד
קטגוריה:כדורגלני ולנסיה
קטגוריה:כדורגלני חטאפה
קטגוריה:כדורגלנים מהרפובליקה הדומיניקנית באולימפיאדת פריז (2024)
קטגוריה:כדורגלני גביע הזהב 2025
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-2002
קטגוריה:כדורגלני ריאל ואיאדוליד
אנדראס יונגדאל

**אנדראס כריסטופר יונגדאל** (בדנית: **Andreas Kristoffer Jungdal**; נולד ב-22 בפברואר 2002 בסינגפור) הוא כדורגלן דני-סינגפורי המשחק בעמדת השוער בקבוצת וסטרלו מליגת העל הבלגית.

## קריירת מועדונים
יונגדאל נולד בסינגפור, כאשר אביו עבד במדינה. בהמשך, חזרה משפחתו לדנמרק, ובגיל חמש החל לשחק במחלקת הנוער של סקיבט IF בוויילה. בהמשך הצטרף לקבוצה הראשית של העיר, ויילה בולקלוב.

ב-16 ביוני 2019 הצטרף יונגדאל למחלקת הנוער של מילאן. ב-18 באוקטובר 2021 האריך את חוזהו במועדון עד לשנת 2024. ב-10 בינואר 2023 הושאל לריינדורף אלטאך מהבונדסליגה האוסטרית עד לתום עונת . ב-12 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 0–1 לל.א.ס.ק. לינץ במסגרת המחזור ה-17 בליגה. בסך הכל ערך שש הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה.

ב-10 באוגוסט 2023 חתם בהעברה חופשית בקרמונזה, שירדה לסרייה ב'. ב-31 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–2 על צ'יטאדלה במסגרת הסיבוב השני של קופה איטליה לעונת . ב-12 בנובמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בניצחון 0–3 על ברשה במסגרת המחזור ה-13 לעונה זו.

ב-16 בינואר 2025 הושאל עד לתום עונת  לווסטרלו מליגת העל הבלגית. ב-19 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2–3 לרויאל אנטוורפן במסגרת המחזור ה-22 בליגה. בסך הכל ערך 17 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה.

## קריירה בין-לאומית
יונגדאל רשאי לייצג את נבחרות סינגפור, בה גדל, ודנמרק, בשל מוצאם של הוריו.

בחודש מאי 2025 נכלל בסגל נבחרת דנמרק עד גיל 21 לטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 לשנת 2025. ב-12 ביוני שיחק בניצחון 2–3 על נבחרת אוקראינה במסגרת שלב הבתים של הטורניר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים דנים
קטגוריה:שוערי כדורגל דנים
קטגוריה:כדורגלנים סינגפורים
קטגוריה:שוערי כדורגל סינגפורים
קטגוריה:כדורגלני מילאן
קטגוריה:כדורגלני ריינדורף אלטאך
קטגוריה:כדורגלני קרמונזה
קטגוריה:כדורגלני וסטרלו
קטגוריה:דנים שנולדו ב-2002
איסאו

**איסאו** (בפיליפינית: **Isaw**) הוא מאכל רחוב פופולרי מהמטבח הפיליפיני, המורכב ממעיים של עוף או חזיר הנצלים בגריל.

המאכל מורכב ממעיים של חזיר המושחלים על שיפוש ונצלים על גריל פחמים ונצבעים בצבע מאכל כתום.

המאכל משתייך למאכלים פיליפינים המכונים Inihaw, מאכלים הנצלים על גריל.

נהוג לאכול את המאכל כחטיף כשהוא פושר ובתיבול חומץ ובצל.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:המטבח הפיליפיני
קטגוריה:מאכלי בשר חזיר
ל'אומברקל

**ל'אומברקל**, (בספרדית: **L'Umbracle**, בתרגום חופשי: המצללה) הוא חלק מקומפלקס עיר האמנויות והמדעים בולנסיה שבספרד. המבנה מכיל גן פסלים ושדרה מגוננת עם צמחים מקומיים. ב"שביל הפסלים" נמצאת גלריית אמנות חיצונית עם פסלים של אמנים עכשוויים. האומברקל תוכנן על ידי סנטיאגו קלטרווה ככניסה לאורך הקצה הדרום-מערבי של עיר האמנויות והמדעים וכקירוי מעל חניון הרכבים. בנייתו הושלמה בשנת 2001.

## סקירה
המבנה, באורך 320 מטר וברוחב 60 מטר, בנוי מקשתות פרבוליות מפלדה בגובה 18 מטרים, 55 קשתות מקבועות לקרקע ו-54 קשתות כביכול מרחפות. בין הקשתות נמצא מעין סורג אשר גם מסייע בהצללת המבנה וגם מאפשר תצפית מהמבנה לעבר שאר הקומפלקס. בנוסף רבים מהצמחים בגן אמורים עם השנים לטפס ולהיתפס על סורגים אלו.

הצמחים בגינה נבחרו בקפידה כך שישנו את צבעם בהתאם לעונות השנה. הגן מורכב מ-99 עצי דקל גדולים, 78 עצי דקל קטנים ו-62 עצי תפוז מר. ישנם 42 זנים של שיחים מאזור ולנסיה, כולל לוטם, מסטיק, בודליה, עשב ערבה ופלומבגוס. 450 צמחים מטפסים ביניהם יערה ובוגנוויליה. 5,500 צמחי כיסוי ביניהם לוטוס, ולנטנה ססגונית, ומעל מאה צמחים ארומטיים, כולל רוזמרין ולבנדר.
קובץ:Hemisfèric 23022010.jpg|האומברקל ומאחוריו נראה ה-L'Hemisfèric
קובץ:Ciutat de les Arts i les Ciències, València, Valencia, Spain - panoramio (6).jpg|האומברקל מעל מבנה החניון


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מבנים שתכנן סנטיאגו קלטרווה
קטגוריה:ולנסיה: מבנים
המטבח האמירתי

**המטבח האמירתי** (בערבית: **المطبخ الإماراتي**) הוא המטבח הערבי המסורתי של איחוד האמירויות הערביות.

שורשיו של המטבח האמירתי נטועים בתרבות הבדואית והוא מהווה חלק מהמטבח הערבי המזרחי.

המטבח חולק מאפיינים משותפים עם מטבחי המדינות השכנות כמו המטבח העומאני והמטבח הסעודי וכולל גם השפעות ממטבחים מזרח-תיכוניים ואסיאתיים.

## מאפיינים עיקריים
המטבח האמירתי מבוסס על בשר, דגים, אורז, דגנים, תמרים, ירקות ופירות קלים לגידול, לצד מוצרי חלב ובעיקר חלב גמלים.

הדיג היה מאז ומעולם מרכיב עיקרי במטבח זה, השימוש בחזיר אסור על פי ההלכה האסלאמית ולכן הוא אינו כלול במאכלי המטבח.

המנות המזוהות ביותר עם המטבח האמירתי הן כבסה (תבשיל אורז ובשר), האריס (דייסת חיטה ובשר), מקלובה (אורז, בשר וירקות) ולוקמס (כדורי בצק מטוגנים).

במטבח האמירתי נעשה שימוש בלימון, ליים, יוגורט מתובל, פירות מקומיים ותמרים מוחמצים. לצד התבשילים מוגשים לעיתים עשבי תיבול, נענע ועלי רוקט.

## סוגי בשר
### בשר גמל
בשר גמל נצרך בעיקר באירועים חגיגיים ובמועדים מיוחדים. כל חלקי הגמל ראויים לאכילה.

### בשר חזיר
בשל האיסור הדתי באסלאם, בשר חזיר אינו נצרך במטבח האמירתי.

### בשר בקר
בשר בקר נפוץ, לצד בשר כבש ועוף ומשתמשים בו בעיקר בתבשילים כגון מכבוס וסלונה.

## השפעות חיצוניות
המטבח האמירתי עוצב בהשפעת מטבחים ממדינות האזור וממדינות עימן ניהלה איחוד האמירויות קשרי מסחר לאורך ההיסטוריה.

בין ההשפעות הבולטות ניתן למנות את המטבח הפרסי, ההודי, העות'מאני והמטבחים של צפון ומדינות מזרח אפריקה.

שילוב התבלינים האופייני למטבח האמירתי הכולל הל, זעפרן, כורכום, קינמון וציפורן הושפע מהסחר עם הודו ופרס.

## קינוחים ומתוקים
מטבח האמירתי כולל מגוון קינוחים המבוססים על תמרים, סולת, סוכר, אגוזים, מי ורדים ומי פריחת הדרים.

בין הקינוחים הנפוצים:
* **לוקיימאט**: כדורי בצק מטוגנים המוגשים עם סילאן תמרים.
* **ח'ביסה**: תערובת של סולת, חמאה, סוכר ותבלינים.
* **בת'יתה**: סולת מעורבבת עם תמרים טחונים, הל וחמאה מזוקקת.

## השפעות על מטבחים אחרים
המטבח האמירתי נחשף למטבחים אחרים בעקבות הפיכתה של איחוד האמירויות למוקד בינלאומי של מסחר ותיירות.

במקביל, מרכיבים וטכניקות בישול מקומיות שולבו במטבחים של קהילות מהגרות ובמטבחי מסעדות ברחבי העולם.

לצד מטבחים אסיאתיים ואירופיים המיוצגים באיחוד האמירויות, נפתחו גם מסעדות המתמחות במטבח האמירתי המסורתי.

## מאכלים
### צמחוני
* פתוש
* טאבולה
* חומוס
* עלי גפן ממולאים

### גבינות
* חלומי
* לבנה

### דגים
* ג'ס'יד
* סלונה

### בשרים
* כבסה
* האריס
* ת'אריד

### לחמים
* ראקאק
* ח'מיר
* צ'באב

### קינוחים
* לוקמס
* ח'אביס
* חלאוות אל-ג'בן
* באלליט
* בסבוסה
* בת'יתה
* האריס מתוק

### חטיפים
* אגוזים קלויים
* פירות יבשים

## משקאות
### שתייה קלה
* קפה ערביקה
* תה
* מיץ רימונים
* מיץ מנגו
* חלב נאקות

## ראו גם
* המטבח הערבי
* המטבח המזרח-תיכוני

## קישורים חיצוניים

* 

*
אדגר פוז'ול

**אדגר קלימנט פוז'ול פורטוריאל** (בספרדית ובקטלאנית: **Edgar Climent Pujol Portorreal**; נולד ב-7 באוגוסט 2004 בסבאדל שבספרד) הוא כדורגלן דומיניקני-ספרדי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת ריאל מדריד קסטיליה, קבוצת המילואים של ריאל מדריד, ובנבחרת הרפובליקה הדומיניקנית.

## קריירת מועדונים
פוז'ול נולד בסבאדל שבספרד למשפחה ממוצא דומיניקני. הוא גדל במחלקות הנוער של UE קסטיאר, סבאדל, CFU קאן רוי, דאם, אספניול וריאל מדריד. בשנת 2021 החל לשחק בקבוצת המילואים של ריאל מדריד, ריאל מדריד קסטיליה, במסגרת הליגה הספרדית השלישית.

## קריירה בין-לאומית
פוז'ול נכלל בסגל הנבחרת האולימפית של הרפובליקה הדומיניקנית לטורניר הכדורגל באולימפיאדת פריז (2024), וערך שלוש הופעות בטורניר.

נכלל בסגל נבחרת הרפובליקה הדומיניקנית לטורניר גביע הזהב 2025, על-אף שלא ערך הופעות במדי הנבחרת עד למועד הזימון.

ב-7 ביוני 2025 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בהפסד 2–4 לנבחרת גואטמלה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2026.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:הרפובליקה הדומיניקנית: כדורגלנים
קטגוריה:הרפובליקה הדומיניקנית: בלמי כדורגל
קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:בלמי כדורגל ספרדים
קטגוריה:כדורגלני ריאל מדריד קסטיליה
קטגוריה:כדורגלנים מהרפובליקה הדומיניקנית באולימפיאדת פריז (2024)
קטגוריה:כדורגלני גביע הזהב 2025
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-2004
מה זה משנה בכלל

"**מה זה משנה בכלל**" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי דודו טסה בהשתתפות הזמרת תמר ריילי. את השיר הוציאה ב-27 במאי 2025 לאור חברת התקליטים הליקון ארומה מיוזיק כסינגל שלא מתוך אלבום אולפן.

## רקע
השיר "מה זה משנה בכלל" הוא פרי שיתוף פעולה בין טסה לבין ריילי. טסה, שפועל בזירה המוזיקלית הישראלית מאז שנות ה-90 של המאה ה-20, חבר לריילי בעקבות היכרות שהתפתחה ברשתות החברתיות. השיר מהווה שילוב בין סגנונו המוזיקלי של טסה, המאופיין בהשפעות מזרח תיכוניות ורוק, לבין קולה וטקסטיה של ריילי, שהתפרסמה בזכות פעילותה ברשת טיקטוק, בעיקר לאחר יציאת השיר "בחיבק".

## ביקורות
בביקורתו על השיר, יוסי חרסונסקי מדגיש את המתח הקיים בין תחושת קיום קשה לשאיפה לחירות והגשמה עצמית. לטענתו, השיר נע בין תודעת הישרדות לבין רצון לחיים בעלי משמעות, כפי שמתבטא בדימויים כמו "לעוף לשמיים" ובשאלות קיומיות כגון "מה זה משנה בכלל". מבחינה מוזיקלית, חרסונסקי מציין כי הסגנון של טסה אינו משתלב בז'אנר מזרחי קלאסי, אלא משלב בין רוק אלטרנטיבי לבין אלמנטים מן המסורת המזרחית. הוא מתייחס גם לשימוש בסלסולים ובטון רגשי ככלי ביטוי של תחושות של מועקה, בדידות ופחד, כחלק מתהליך של עיסוק בזהות אישית ותרבותית. לבסוף, העניק לשיר ארבעה וחצי כוכבי זהב מתוך חמישה.

## מיקומי שיא

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי תמר ריילי
קטגוריה:דואטים
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי דודו טסה
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי דודו טסה
קטגוריה:סינגלים בהוצאת הליקון ארומה מיוזיק
ח'אביס

**ח'ביס** (בערבית: **الخبيص**) הוא קינוח מסורתי שמקורו בחצי האי ערב ונפוץ במדינות המפרץ.

הקינוח מורכב מקמח, שמן, הל וזעפרן שאותם מערבבים ומבשלים באיטיות עד לקבלת מרקם אחיד.

נהוג לאכול את הקינוח כשהוא חם, כארוחת בוקר ובעיקר בימי עיד אל-פיטר.

הקינוח מוכר גם בשם ח'אביסה (**خبيصة**) ושמו נגזגר מהמילה הערבית ח'אביס (خَبَصَ) שפירושה לערבב.

הח'אביס מוזכר לראשונה במאה ה-10 בספר בישול של הסופר הערבי, אבן סיאר אל-וראק.

## הערות שוליים

קטגוריה:המטבח האמירתי
קטגוריה:המטבח הסעודי
קטגוריה:המטבח המזרח-תיכוני
קטגוריה:המטבח הערבי: קינוחים
טניס בורוסיה ברלין

**טניס בורוסיה ברלין** (בגרמנית: **Tennis Borussia Berlin**) הוא מועדון כדורגל גרמני. הוא פועל בעיר ברלין החל מתחילת המאה ה-20. קבוצת המועדון שיחקה מספר עונות בבונדסליגה. כיום קבוצת המועדון משחקת בליגה החמישית בגרמנית, שהנה ליגה אזורית.

## היסטוריה
המועדון הוקם בשנת 1902 תוך איחוד של מספר קבוצות שהיו קיימות בשכונת וסטנד שבברלין. הוא הוקם בשם Berliner Tennis- und Ping-Pong-Gesellschaft Borussia על בסיס קבוצות טניס וטניס שולחן. בשנת 1903 הוקמה קבוצת כדורגל שהחלה לשחק בתחרויות עירוניות. בשנת 1913 שם שונה ל-Berliner Tennis-Club Borussia. בשנת 1932 הקבוצה לראשונה ניצחה באליפות הליגה המקומית ושחזרה את ההישג בשנת 1941.

לאחר מלחמת העולם השנייה המועדון פוזר, אך חידש את פעילותו ובעונת 1948/49 שיחק בשמו. הצלחות היו בינוניות ובהקמת בונדסליגה קבוצת המועדון לא נכללה בליגה הבכירה. היא הצליחה לעלות לליגה הבכירה לקראת עונת 1974/1975 בבונדסליגה ופעם נוספת לקראת עונת 1976/1977 בבונדסליגה. רוב הזמן היא שיחקה בבונדסליגה 2.

במשך תקופה ארוכה המועדון סבל מבעיות כספיות. למרות זאת לעונת 1998/1999 הקבוצה הצליחה לחזור ל"בונסליגה 2" אך לא לתקופה ארוכה. בשנת 2005 שמה הוחלף לשם הנוכחי.

בעונת 2025/26 המועדון משחק בליגה אזורית החמישית בחשיבותה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ברלין: מועדוני כדורגל
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1902
אריה ל. הילמן

**אריה (ליאו) הילמן** (באנגלית: **Arye L. (Laib or Leo) Hillman**; נולד ב-13 בינואר 1947) הוא כלכלן ישראלי, לשעבר חבר סגל באוניברסיטת בר-אילן, שם כיהן כפרופסור לכלכלה על שם ויליאם גיטס.

## קורות חיים
הילמן נולד בבאד ווריסהופן בבוואריה ברפובליקה הפדרלית של גרמניה (1947). הוא למד כלכלה לתואר ראשון בשנים 1964–1967 באוניברסיטת ניוקאסל באוסטרליה, לתואר שני בשנים 1968–1970 באוניברסיטת מקווארי באוסטרליה, ולתואר שלישי למד בין השנים 1970–1973 באוניברסיטת פנסילבניה בארצות הברית. את הדוקטורט בנושא צריכה קולקטיבית, גודל דיירים אופטימלי ובחירת מיקום, כתב בהנחיית אלברט ק. אנדו ווילפרד ג׳ון את׳יר.

הילמן הצטרף לחוג לכלכלה באוניברסיטת בר-אילן באוקטובר 1980. במהלך השנים התקדם עד לדרגת פרופסור. הוא פרש כפרופסור אמריטוס.

מחקריו מתמקדים בכלכלה פוליטית, וחקר המדיניות הציבורית כממשק בין החלטות כלכליות לפוליטיות, ובכלל זה אסכולת הבחירה הציבורית בשילוב אינטרס עצמי פוליטי בהחלטות מדיניות ציבורית.

בשיתוף עם חוקרי הבנק העולמי, חקר את המעבר של מדינות קומוניסטיות לשעבר לכלכלות שוק, תוך התייחסות לתפקידן של החלטות פוליטיות ככלי לרווח אישי. עם חוקרים מהמחלקה הפיסקלית של קרן המטבע הבין-לאומית, חקר את החסמים של אנשים עניים במדינות עם הכנסה נמוכה, לקבל סיוע פיתוח הניתן לממשלות. המחקר התייחס להפסד החברתי שנגרם כאשר הטבות הניתנות פוליטית ניתנות למחלוקת, כך שזמן ויוזמה מופנים מפעילויות יצרניות חלופיות לחיפוש אחר ההטבות. הוא חקר כלכלה בעלת מאפיינים ניטשיאניים שבה לאוכלוסייה החלשה אין הגנה מפני ניכוס על ידי החזקים מלבד להעמיד פנים שהם עצלנים ולא פרודוקטיביים, והציע שזה מתאר מדינות אוטוריטריות עם הכנסה נמוכה.

בשנת 1989 החל לארגן את סדנת סילבפלאנה בכלכלה פוליטית עם היינריך אורספרונג, במטרה שתהווה במה לכלכלה פוליטית. בעת הקמת הסדנה, הכלכלה הפוליטית לא הייתה פופולרית.

הוא ערך את "כתב העת האירופי לכלכלה פוליטית", שבו שימש כיועץ עריכה ועורך של גיליונות מיוחדים.

הילמן היה פרופסור אורח ולימד ב-אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA), אוניברסיטת פרינסטון וסורבון, והיה אורח באופן קבוע באוניברסיטאות באוסטרליה. נכון לשנת 2025 הילמן עמית מחקר לכלכלה ומנהל עסקים באוניברסיטת אריאל בשומרון.

### ספריו
ספרו "הכלכלה הפוליטית של ההגנה" (1989; יצא לאור מחדש ב-2001 וב-2013) מתאר את ההשפעה הפוליטיקה על ניהול מדיניות סחר בינלאומי, והגנות סחר משיקולים חלוקתיים.

ספר הלימוד שלו (מהדורה שלישית 2019), "מימון ציבורי ומדיניות ציבורית", מתאר את האחריות והמגבלות של הממשלה בשילוב של מימון ציבורי מסורתי ופרספקטיבות פוליטיות-כלכליות או של בחירת הציבור.

## חיים אישיים
הילמן נשוי לג'ינט. הזוג מתגורר ברעננה.

## קישורים חיצוניים
* אריה הילמן, באתר Academia.edu
*  Professor Arye L. Hillman, רשת CESifo
*אריה ל. הילמן, באתר ResearchGate
* אריה ל. הילמן, באתר CEPR

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:כלכלנים ישראלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת פנסילבניה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בר-אילן: כלכלה
קטגוריה:רעננה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
איליץ'

קטגוריה:שמות פרטיים
קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה המבוססים על השם אליהו
חביבאללה סיארי

**חביבאללה סיארי** (בפרסית: **حبیب‌الله سیاری**; נולד ב-1955) הוא איש צבא איראני שכיהן כממלא מקום המפקד העליון של הכוחות המזוינים של איראן וכמפקד חיל הים האיראני.

ב־13 ביוני 2025 לאחר מותו של מוחמד באקרי בתחילת מבצע עם כלביא, מונה הגנרל חביבאללה סיארי באופן זמני לראש המטה הכללי של הכוחות המזוינים של איראן, בהוראת המנהיג העליון של איראן עלי ח'אמנאי. לאחר כיום הוחלף על ידי עבד א-רחים מוסאווי.

סיארי לוחם לשעבר בקומנדו הימי שלחם במלחמת איראן–עיראק, וחבר הסגל באוניברסיטה העליונה להגנה לאומית של איראן .

## שירות צבאי
סיארי שירת בצבא איראן מ-1974. הוא שירת בצי הקיסרי האיראני עוד לפני המהפכה האיראנית, השתתף בלחימה במהלך מלחמת איראן–עיראק במסגרת הקומנדו הימי, ושירת בגדוד הריינג'רס של הנחתים בבושהר . במהלך הקרבות בספטמבר 1980 נפצע בקרב, ובספטמבר 1981 נפצע קשה מפגיעת פצצת מרגמה.

חביבאללה סיארי שימש כמפקד חטיבת הרובאים הראשונה של חיל הנחתים; מפקד מרכז האימונים של הקומנדו הימי של מנג'יל, סגן מפקד המחוז הימי הראשון של חיל הים, ומפקד המחוז הימי הרביעי בחיל הים. בהמשך שימש כיועץ צבאי, סגן לעניינים אדמיניסטרטיביים בתמיכה בשירותי לחימה בצבא איראן; סגן מפקד חיל הים האיראני מ-2005 עד 2007; ומפקד חיל הים האיראני בשנים 2007–2018.

מאז נובמבר 2017, סיארי מכהן כסגן המתאם של המפקד העליון של הצבא וראש המטות המשולבים של הצבא, בדרגת אדמירל משנה, וביוני 2025 מונה למפקד הזמני של המטה הכללי של הכוחות המזוינים של איראן, אך לאחר יום אחד הוחלף על ידי עבד א-רחים מוסאווי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:איראן: צבא וביטחון
קטגוריה:מבצע עם כלביא
קטגוריה:איראנים שנולדו ב-1955
דיאנה מוורסאי

**דיאנה מוורסאי**, או **ארטמיס, אלת הציד** (בצרפתית: **Artémis, déesse de la chasse**), היא פסל שיש מעט גדול בממדיו מעבר לגודל טבעי המתאר את אלת הציד הרומית דיאנה (מקבילתה היוונית: ארטמיס) בליווי אייל. הפסל מוצג כיום במוזיאון הלובר שבפריז. הפסל מוכר גם בשמות דיאנה ואיילה (בצרפתית: Diane à la biche), דיאנה הציידת (בצרפתית: Diane chasseresse), ודיאנה מאפסוס. זהו העתק רומי משוחזר בחלקו (המאה ה־1 או ה־2 לספירה) של המקור היווני האבוד שעשוי מברונזה, המיוחס ליֹאוכָרֵס (Leochares), בסביבות שנת 325 לפנה״ס.

## תיאור היצירה
דיאנה מוצגת בציד, ממהרת קדימה כאילו ברדיפה אחר טרף. היא פונה ימינה ובזרועה הימנית המונפת עומדת למתוח חץ מתוך הקלע שלה. זרועה השמאלית שוקמה, ולרגליה הוצב אייל, אף שצפוי שמקום אייל היא תאחוז בכלב. בידה השמאלית היא אוחזת בקטע גלילי קטן, שעשוי להיות שריד של קשת שהייתה קיימת בעבר. היא לבושה בכיטון דורִי קצר, עם הימטיון קשור סביב מותנה, ונועלת סנדלים. אצבעות כף רגלה השנייה ארוכות יותר מהבוהן, תופעה הנקראת אצבעות מורטון.

## היסטוריה
הפסל הוענק על ידי האפיפיור פאולוס הרביעי לאנרי השני, מלך צרפת, בשנת 1556 לאהובתו של המלך, דיאן דה פואטייה. ככל הנראה הוא נתגלה באיטליה: מקור אחד מצביע על מקדש דיאנה בנמי, אתר פולחני עתיק, ואילו מקור אחר מייחס את גילויו לווילה אדריאנה בטיבר ;.

דיאנה הציידת הייתה היחידה מבין הפסלים שיוצאו מאיטליה לפני המחצית השנייה של המאה ה־17, שרכשה מוניטין מחוץ לאיטליה המקביל לזה של פסלים מופתיים שבבלוודרה ובווילה בורגזה, אף שמעריציה לרוב בלבלו אותה עם ארטמיס של מקדש ארטמיס באפסוס. היא הוצבה כאלמנט המרכזי בגן המלכה (היום גן דיאן) שנפרש ממערב לגלריית האיילים בטירת פונטנבלו; שם שימש פסל הרומי הבולט ביותר, והייתה אחת מהפסלים הרומיים הראשונים שהוצגו בצרפת.

בשנת 1602 העביר אנרי הרביעי, את הפסל אל ארמון הלובר, שם הוצב באולם שתוכנן במיוחד לקבלו, אולם העתיקות (היום אולם הקריאתידות). באותה עת תוקנו מחדש השחזורים שבוצעו בו על ידי ברתולמי פריהור (Prieur). בשנת 1696 העביר לואי הארבעה עשר את הפסל אל הגלריה הגדולה (אולם המראות) בארמון ורסאי. בהיותו אחד מאוצרותיה הגדולים של צרפת, הוחזר הפסל אל הלובר בשנת השישית ללוח השנה המהפכני בצרפת (1798 לפי הלוח הגרגוריאני). בשנת 1802 שוקם שוב על־ידי ברנאר לנג' (Lange).

## מזרקת דיאנה בפונטנבלו
שמאל|ממוזער| עותק ברונזה משנת 1684 הותקן על מזרקת הגן בפונטנבלו בשנת 1813.
בשנת 1605, לאחר שהפסל הרומי עשוי השיש הוסר מפונטנבלו, יצר ברתולמי פריהור העתק בברונזה אשר הוצב על בימה שישית בסגנון המנייריסטי, כחלק ממזרקה שתוכננה ב־1603 על ידי המהנדס ההידראולי תומאזו פרנצ'יני. מזרקה זו שילבה כלבי ציד ברונזה וראשי איילים שפלטו מים, שעוצבו על ידי פייר ביאר, והייתה ממוקמת בגן המלכה לצד פרטר מוקף אורנז'רי.

במהלך המהפכה הצרפתית נשלח פסל הברונזה של פריהור אל הלובר, אך בשנת 1813 העניק הקיסר נפוליאון לקיסרית ז'וזפין דה בוארנה את הפסל כדי לעטר את טירת מלמיזון (Château de Malmaison). במקביל הורה להעמיד במזרקה שבפונטנבלו את פסל הברונזה הנוכחי, העתק שניצקו האחים קֶלֶר בשנת 1684 והוצב בעבר בשאטו דה מרלי (Château de Marly), שנהרס ב־1806. הפסל של פריהור הוחזר מאוחר יותר אל הלובר ורק במאה ה־20 הובא בחזרה לפונטנבלו, שם הוצג בגלריית האיילים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:מוזיאון הלובר: פסלים
קטגוריה:נשים בפיסול
קטגוריה:פיסול יווני
תוף הלב של דין דין

**תוף הלב של דין דין** היא קלטת ילדים שהופקה על ידי הד ארצי ויצאה בשנת 2000.

## תקציר העלילה
המופע מהווה מסע מוזיקלי ודמיוני, המשלב קצב, תיפוף ושירה בעולם פנטסטי מלא דמיון.

במרכז הסיפור ניצבת מינואט הקטנה, המתקשה לכבות את הנרות שעל עוגת יום הולדתה, וחרדה שמא לא יתממשו משאלות ליבה. בולרו, אישה ממתכת, מנסה לעודד אותה באמצעות אגדה השואבת השראה מחששותיה. האגדה מספרת על דין-דין, נערה אוהבת מוזיקה, שירה וריקוד, החיה בממלכה קסומה. המלכה הרעה, בעלת שלושה ראשים, כושלת בניסיונה לרקוד במסיבה שערכה לעצמה, ובעקבות אכזבתה היא גוזרת איסור גורף על השימוש בקצב בממלכה כולה. הגזירה משתקת את חיי הממלכה ומסכנת את חייו של אולי, אחיה הקטן של דין-דין, שליבו החלש תלוי בקצב כדי לפעום כהלכה.

במטרה להציל את אחיה ואת תושבי הממלכה כולה, יוצאת דין-דין למסע נועז אל הארמון. היא חוברת אל חבריה המתופפים, אנשי העיירה ותוף קסמים מיוחד, בתקווה להסיר את רוע הגזירה ולהשיב את הקצב והחיים לממלכה. דרך המסע מועברים לצופים מסרים חינוכיים בדבר אמונה עצמית, אהבת המוזיקה, סובלנות, אחריות אישית וכוחה המרפא של האמנות.

## הדמויות והשחקנים
* דין דין אביב - דין דין
* אנה סגן כהן - מנואט
* עמי סמולרצ'יק - בולרו
* דני בסן - עכביש (קול)
* גני תמיר - המלכה זרבנדה (קול)
* אורי אומנותי
* ישראל דמידוב
* ליה פילוסוף
* מאיר פניגשטיין
* גלעד ויטל
* להקת שקטק
* נדב דירקטור

## השירים בקלטת

# שירה של דין דין
# תוף הלב
# שיר העכביש
# שיר הים
# תרקדי

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קלטות ילדים ישראליות
קטגוריה:יצירות משנת 2000
מאהביה של אשתי

**מאהביה של אשתי** (באנגלית: **My Wife’s Lovers**) הוא ציור שמן על בד מאת האמן האוסטרי קרל קהלר, חתום בפינה השמאלית התחתונה ב־C. Kahler. היצירה, שהושלמה בשנת 1891, מתארת 42 חתולים מהזנים ואן טורקי אנגורה ופרסי שהיו בבעלות הפילנתרופית קייט בירדסול ג’ונסון.

## הזמנה ורקע
היצירה הוזמנה בשנת 1891 על־ידי הפילנתרופית קייט בירדסול ג’ונסון מסן־פרנסיסקו, לאחר שרכשה במהלך ביקור בפריז חתול פרסי בשם סולטן במחיר של 3,000 דולר, מחיר כפול מההצעה הראשונית. ג’ונסון החזיקה בלמעלה מ-50 חתולים, שבעלה כינה "מאהביה", ושכרה צוות שירותים ייעודי לטיפול בהם.

## סקיצות ותהליך היצירה
קרל קהלר, שהתמחה קודם לכן בציורי סצנות מרוצי סוסים באוסטרליה וניו־זילנד, הקדיש כשלוש שנים לביצוע עשרות סקיצות של חתוליה של ג’ונסון, במטרה ללכוד באופן מדויק את תנועתם, תנוחותיהם ואופיים הייחודי לפני העברתם אל הקנבס.

## תיאור וקומפוזיציה
במרכז הקומפוזיציה ניצב סולטן - חתול פרסי בעל פרווה חומה-צהבהבה עם כתמים צהובים, חזה לבן ועיניים ירוקות, שנרכש בפריז תמורת 3,000 דולר. משני צידיו מופיעים יתר החתולים, ביניהם His Highness - אנגורה לבן בעל עיניים כחולות - לצד 40 חתולים נוספים הממחישים תנוחות ומַבָּעים שונים בחלל פנים מפואר המצויד בריהוט עתיק ופריטי אמנות.

## אגדות ופעילות פילנתרופית
נטען בטעות כי ג’ונסון החזיקה עד 350 חתולים בחוותה, אך בפועל מספרם מעולם לא עלה על 42 אשר הוצגו ביצירה. על־פי אגדה רווחת, בצוואתה הותירה 500,000 דולר לטיפול מתמשך בחתוליה, אולם בצוואה עצמה נכללה הקמת בית חולים חינמי לנשים וילדים.

## מכירה פומבית ושווי עכשווי
במכירה פומבית בסות'ביז ב־3 בנובמבר 2015 נרכשה היצירה ב־826,000 דולר על־ידי אספן אנונימי מקליפורניה.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:חתולים באמנות
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:בעלי חיים באמנות
איזידור שפטלוביץ'

**אִיזִידוֹר שֶׁפְטֶלוֹבִיץ**' (בגרמנית: **Isidor Scheftelowitz**; ) היה אינדולוג, , פולקלוריסט ורב יהודי גרמני.
## ביוגרפיה
שפטלוביץ' היה בנו של המורה בנימין שפְטֶלוֹביץ' ואשתו ג'ני אפשטיין.

הוא גדל בקניגסברג ולמד בבתי ספר ב ובקניגסברג. לאחר התמחות מסחרית קצרה, למד ב"גימנסיה אלטשטדטישס" (גימנסיית העיר העתיקה) שם, וסיים את לימודיו בשנת 1897. לאחר מכן למד שפות מזרחיות באוניברסיטת קניגסברג, ומ-1898 באוניברסיטת ברלין. שם, הוא גם למד בבית מדרש לרבנים. הוא סיים את לימודיו בקניגסברג עם דוקטורט בפילוסופיה בשנת 1900.

בשנים 1906 ו-1907 שפטלוביץ' עבד באנגליה עבור המוזיאון הבריטי והספרייה הבודליינית לפני שחזר לגרמניה בשנת 1908.

מ-1908 עד 1926 הוא שימש כרב בקלן. הוא השלים את לימודיו בסנסקריט,  ובפולקלור בשנת 1914 עם דיסרטציה שכותרתה "קורבן התרנגול המחליף, בדגש מיוחד על אמונות עם יהודיות". מ-1919 הוא קיבל משרת הוראה באוניברסיטת קלן שנוסדה אז. מ-1923 עד 1933 הוא היה פרופסור במשרה חלקית בקלן. עם עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933 נאסר עליו להעביר הרצאות, והוא היגר לאנגליה, שם לימד באוניברסיטת אוקספורד.

אחד משני בניו הוא הארכאולוג הקלאסי .

## מכתביו

* *Arisches im Alten Testament.* 2 Bände. 1901–1903 (zugleich Dissertation Königsberg i. Pr.).
* *Die Apokryphen des Rgveda.* 1906.
* *Das Schlingen- und Netzmotiv im Glauben und Brauch der Völker.* 1912.
* *Das stellvertretende Huhnopfer. Mit besonderer Berücksichtigung des jüdischen Volksglaubens.* 1914.
* *Die altpersische Religion und das Judentum.* 1920.
* *Die Entstehung der manichäischen Religion und des Erlösungsmysteriums.* 1922. Digitalisat.
* *Alt-palästinensischer Bauernglaube.* 1925.
* *Die Zeit als Schicksalsgottheit in der indischen und iranischen Religion.* Stuttgart 1929.


## לקריאה נוספת

* Walter Tetzlaff: *2000 Kurzbiographien bedeutender deutscher Juden des 20. Jahrhunderts*. Askania-Verlag, Lindhorst 1982, .
* *Scheftelowitz, Isidor.* In: *[[לקסיקון המחברים היהודים-גרמנים|Lexikon deutsch-jüdischer Autoren]].* Band 19: *Sand–Stri.* Hrsg. vom Archiv Bibliographia Judaica. De Gruyter, Berlin u. a. 2012, .
* Michael Knüppel: Scheftelowitz, Isidor Isaak. In: Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon (BBKL). Band 42, Bautz, Nordhausen 2021, , Sp. 1284–1296


## קישורים חיצוניים

* Scheftelowitz auf Seiten uni-koeln


## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים גרמנים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קלן
קטגוריה:איראנולוגים
קטגוריה:פולקלוריסטים יהודים
קטגוריה:פליטי רדיפות הנאצים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1875
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1934
שלושה מוזיקאים (דייגו ולאסקס)

**שלושת המוזיקאים** (בספרדית: **Tres músicos**) היא תמונת שמן על בד מאת דייגו ולאסקס, שנוצרה בין השנים 1616–1618 בסביליה. ממדיה 90,4 x 113,2 ס"מ. היצירה נרכשה ב-1906 מאוסף ר. לנגטון דאגלס בלונדון ומשמשת חלק מאוספי גמלדה-גאלרי.

## תיאור היצירה
שלושה מוזיקאים צעירים נדחקים יחדיו בחדר צר וחשוך סביב שולחן מצומק. פני הדמויות, המודגשים בניגודים חדים של אור וצל, מתנגדות לשטחי הקיר האפורים שמאחוריהן. הנער העומד בסמוך לשולחן מחזיק כוס מלאה ומביט במבט שובב אל הצופה, בעוד המוזיקאי מאחור שר בפה פתוח ובעיניו המסתחררות, והכינורן מנסה אף הוא להתלוות למנגינה. על מפית ירוקה פרוסים פריטים בסגנון טבע דומם: לחמנייה קריספית על מפית לבנה מקופלת שמעליה בוהקת צלחת כסף; סכין ננעצת מתחת ללחמנייה, סכין נוסף תקוע במרכז קופסה שטוחה, ובצד הכוס ניצבת כוס חביתית למחצה. מאחור לשמאל, קוף מתנשא בעמידה אוחז אגס ומחקה את עמדתו של הילד, מביט ישירות אל הצופה.
## רקע והקשר היסטורי
עד מינויו לצייר חצר בשנת 1623 במדריד, יצר ולסקז בסביליה סדרה של ציורי "בודגונז" – תמונות ז'אנר המשולבות באלמנטים של טבע דומם. פרנסיסקו פאצ'קו שבח כישרונותיו יוצאי הדופן של תלמידו והציב את יצירותיו בצל המסורת הקלאסית. הפופולריות של הז'אנר באה לידי ביטוי בחמש גרסאות שונות ל"שלושת המוזיקאים", וגרסת ברלין נחשבת לאיכותית ביותר. עם זאת, הועלו ספקות לגבי ייחוסה לולסקז בשל ניגודי כיוון האור וחוסר אחידות במפה המרחבית, ואילו חוקרים אחרים רואים בכך ראיה לכך שמדובר באחת מיצירותיו המוקדמות, שיצאה מביתו של פאצ'קו.

## פרשנות ומשמעות
על פניו נראה שמדובר בסצנה יומיומית של מוזיקאים הבאים לבדר באולם פשוט (בודגה), אולם אלמנטים כמו התמונה המסגרת על הקיר המרמזת לנוף, והמבטים הסוחפים של הקוף והנער, יוצרים רבדים נוספים. היצירה מתוארת כאלגוריה לחמשת החושים – המוזיקה מעוררת את השמיעה, התיאור המוקפד של הפריטים על השולחן פונה למישוש, והלחם והמשקאות ממקדים את הטעם והריח. יחד עם זאת, סמליות הקוף האוכל אגס משמשת להפניה לאינסטינקטים הבסיסיים, וההתלהבות המוזיקלית עשויה לרמוז על צריכת אלכוהול מופרזת. בכך מתעורר דיון בין קריאה להנאה ובין קריאה למתינות וביקורת מוסרית, והנושא החופשי מאפשר לולסקז הצעיר להפגין את כישרונו ויצירתיותו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי מזון ומשקאות
קטגוריה:ציורי ז'אנר
קטגוריה:דייגו ולסקס
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:גמלדה-גאלרי: ציורים
משנות את הכללים

**משנות את הכללים** (בצרפתית: **Petites Mains**, באנגלית: **Striking the Palace**) הוא סרט דרמה–קומדיה צרפתי משנת 2024 בבימויו של נסים שיקאוי. הסרט עוסק בנשים שנמנות עם הקבוצות החלשות בחברה, העובדות קשה למחייתן, חלקן מהגרות שמתמודדות עם בירוקרטיה וקשיים משפחתיים וחברתיים שונים. הן עובדות כחדרניות במלון יוקרתי בפריז, נאבקות בתנאי העסקתן הקשים ובעיקר מרגישות שקופות, בלתי נראות. זהו סרטו העלילתי השני של שיקאוי.

## עלילה
אווה (ויקי גילומה של לוסי צ’ארלס־אלפרד), צעירה שמצטרפת לצוות החדרניות במלון פאלאס היוקרתי בפריז, מתוודעת לקשיים בתפקיד החיוני של אחזקה וניקיון, ולחוסר זכויותיהן בעקבות העסקה על ידי קבלני משנה. יחד עם שאר העובדות הן מחליטות להתקומם כדי לשפר את תנאי העסקתם. זמן רב ללא הצלחה. לקראת קיום שבוע אופנה יוקרתי במלון – הן מחליטות לערוך תצוגת אופנה אלטרנטיבית בחזית הבניין, שסוחף קהל רב, ומביא להצלחתן בהשגת משא ומתן.

הסרט מבוסס על שביתה אמיתית של חדרניות במלון איביס באזור בטינול בפריז, שנמשכה 22 חודשים והביאה לשיפור תנאי העבודה. ההשראה לחיבור לסיפור הגיעה מבעלת הפרויקטים אליס לבאדי וגם מקרובת משפחה של הבמאי, שעסקה במקצוע עוזרת הבית במחוזות פריז. כמה מהחדרניות שהובילו את המחאות מופיעות בסרט בעצמן. הצילומים התקיימו, בין היתר, במלון בריסטול בפריז. בשיחה עם הבמאי: "מקור ההשראה היה הסצנה בטיטניק, שבה הדמות של לאונרדו דיקפריו, ג’ק, שמתאכסן במחלקה השלישית, מוזמן לחדר האוכל במחלקה הראשונה ונתקל בזוהר והפאר. הסצנה הזו מייצגת עבורי את ההלם שחווה אווה – הגיבורה שלנו – כשהיא רואה לראשונה את הסוויטה שעליה לנקות." זהו בעצם רגע של “מפגש חזיתי” בין המעמדות – ומבחינתו של שיקאוי, יש פה פריזמה רגשית וחזותית להבנת הפערים שאותן נשים חוות בכל יום. שיקאוי בחר בטון אופטימי והומוריסטי, מתוך האמונה שהשירה והריקוד היו חלק מרכזי בשמירה על מורל השובתות אף כי עיקר הסרט עוסק במצב הסוציאלי הקשה של העובדות.

## הצוות
בימוי: נסים שיקאוי (Nessim-Chikhaoui); תסריט: נסים שיקאוי והלן פייר (Hélène Fillières); שחקנים: לוסי צ’ארלס־אלפרד – אווה; קורין מסירו – סימון; מארי־שונה קונדה – סאפיאטו; סלימטה קאמטה – ויולט; מימונה גויה – איסטה (Aïssata) הפקה: אליס לבאדי (Alice Labadie) מתייה טארוט (Matthieu Tarot); צילום: ז’אן־מארק פברה.

## הפצה
הבכורה של הסרט הייתה בפסטיבל מונבונו: 13 במרץ 2024; הפצה כללית בצרפת: 1 במאי 2024. בישראל: הוצגה בתיאטרון ירושלים, הפצה בישראל: רד קייפ. אורך הסרט: 87 דקות, שפת הסרט: צרפתית, תרגום עברית ואנגלית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטים צרפתיים
קייטי דאגלס

**קתרין אמילי דאגלס** (באנגלית: **Kathryn Emily Douglas**; נולדה ב-19 באוקטובר 1998) היא שחקנית קנדית.

## ראשית חייה
דאגלס נולדה בברלינגטון, אונטריו, שבקנדה. יש לה שלושה אחים ואחיות ובן דוד בשם אדם. דאגלס החלה לשחק בגיל שש בתיאטרון "גרייט ביג" בברלינגטון, אונטריו. היא כיכבה במספר הפקות, כולל הצגת חג מולד על פינגווינים, ובתפקיד טינקרבל, במחנה הקיץ של האקדמיה למחול בברלינגטון. דאגלס למדה בתיכון נלסון בברלינגטון.

## קריירה
דאגלס החלה את קריירת המשחק שלה על המסך בגיל שש בתוכנית "F2: Forensic Factor". בשנת 2013, גילמה דאגלס את סאלי וילקוקס בסדרת הפנטזיה והפעולה "ספוקסוויל" של משפחת דיסקברי. התוכנית נמשכה למשך עונה אחת בלבד. בשנת 2014, דאגלס כיכבה בתור איריסה הצעירה בסדרת המדע הבדיוני "התנגדות: האבודים" שעלתה לראשונה ב־SyFy במרץ של אותה השנה. באותה שנה, בגיל 15, דאגלס הייתה מועמדת לפרס השחקנית המצטיינת בסדרת ילדים בטקס פרסי האמי ה-41 לאמנויות שנערך בלוס אנג'לס, קליפורניה, שבארצות הברית, על תפקידה כסאלי וילקוקס בסדרה "ספוקסוויל".

בין השנים 2017 ל-2019 דאגלס כיכבה בתפקיד נעמי מאליק בסדרת הקומדיה והדרמה הקנדית "מארי הורגת אנשים" של רשת גלובל, לצד קרולין דברנה. בשנת 2018, דאגלס גילמה את התפקיד ראשי של ויויאן בסרט המדע הבדיוני "רמה 16" בבימויה של דנישקה אסטרהאזי.

בשנת 2019, דאגלס כיכבה בסרט הדרמה "האמינו לי: חטיפתה של ליסה מקויי", המספר את סיפורה האמיתי של ליסה מקויי. מקווי הייתה בת 17 ובעלת נטיות אובדניות בשנת 1984 כשנחטפה ונאנסה במשך 26 שעות על ידי הרוצח הסדרתי בובי ג'ו לונג. דאגלס הייתה מועמדת לפרס ACTRA על הופעתה, אך בסופו של דבר הפסידה לשחקנית אמיבת' מקנולטי.

בשנת 2021, דאגלס החלה לככב בתפקיד אבי, חברה של ג'יני וחלק מקבוצת MANG (מקס, אבי, נורה וג'יני), בסדרת הקומדיה של נטפליקס "ג'יני וג'ורג'יה", לצד בריאן האווי, אנטוניה ג'נטרי, שרה וייסגלס וצ'לסי קלארק. במאי 2023 חודשה הסדרה לעונה שלישית ורביעית, כאשר העונה השלישית שוחררה ב-5 ביוני 2025. בשנים 2021 עד 2022, דאגלס כיכבה בתפקיד הראשי של ג'קי סאליבן בת ה-18, בשתי העונות הראשונות של סדרת הטלוויזיה הדרמה-קומית של CBS, "מקרים דיי קשים".

בשנת 2022, דאגלס כיכבה בתפקיד קייט קוגלין בסרט "ההליכה" בבימויו של דניאל אדמס. בסרט שיחקו גם ג'סטין צ'טווין, טרנס הווארד ומלקולם מקדואל.

בשנת 2023, דאגלס גילמה את התפקיד הראשי בסרט "הנערה שנמלטה: סיפורה של קארה רובינסון". הסרט מתאר את הסיפור האמיתי של ילדה בת 15 ששרדה אירוע של חטיפה, כליאה ותקיפה מינית במשך למעלה מ-18 שעות עד שנמלטה.

בשנת 2024, כיכבה דאגלס במותחן "לזרת" מאת אלק טיבלדי לצד אשלי ג'אד ושרה פידג'ן, שיצא לאקרנים ב-10 במאי 2024.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### סרט טלוויזיה

### סדרות טלוויזיה

## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות ילדות קנדיות
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה קנדיות
קטגוריה:קנדיות שנולדו ב-1998
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1998
סידני ברגמן

**הנס "סידני" ברגמן** (בגרמנית: **Hans "Sidney" Bergmann**; 1905 – ?) היה מתאבק יהודי-אוסטרי. ייצג את אוסטריה במשחקים האולימפיים (פריז 1924) בהיאבקות בסגנון יווני-רומי במשקל קל והיה לספורטאי הראשון מהכוח וינה שהשתתף במשחקים האולימפיים.

## ביוגרפיה
ברגמן התאמן בקבוצת "הכח וינה".

### 1922
באליפות אוסטריה שנערכה בשנת 1922 הוא זכה במדליית כסף 

### 1923
באליפות וינה שנערכה בשנת 1923 הוא זכה במדליית זהב ובאליפות אוסטריה שנערכה באותה שנה הוא זכה במדליית כסף.

### 1924
באולימפיאדת פריז (1924) הוא סיים במקום 20 לאחר שהפסיד בשני הקרבות הראשונים שלו בהיאבקות בסגנון יווני-רומי במשקל קל (עד 67.5 ק"ג) ובכך היה לספורטאי הכוח וינה הראשון שהשתתף במשחקים האולימפיים. 

### 1925
באליפות וינה שנערכה בשנת 1925 הוא זכה במדליית כסף.

### 1927
באליפות וינה שנערכה בשנת 1927 הוא זכה במדליית זהב.

### 1930
באליפות אוסטריה שנערכה בשנת 1930 הוא זכה במדליית ארד. 

### שנות ה-30
ברגמן התאבק בשנות ה-30. ב הוא זכה במדליית כסף בהיאבקות בסגנון יווני-רומי במשקל חצי כבד, אחרי שמואל רוזנברג מצ'כוסלובקיה ולפני אלינסקי ממצרים. בשנת 1939 ברח לארץ ישראל מאימת הנאצים. הוא הצטרף למועדון מכבי תל אביב בהיאבקות.

## קישורים חיצוניים

* [HTTP:///D:/UserFiles/User/Downloads/G.Bonini-v27n22019%20.pdf Rudolf Pereles The poster boy of 1928], by Gherardo Bonini 

קטגוריה:ספורטאי הכח וינה
קטגוריה:מתאבקים בסגנון יווני-רומי
קטגוריה:מתאבקים אוסטרים
קטגוריה:מתאבקים יהודים
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת פריז (1924)
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1905
צ'לסי קלארק

**צ'לסי קלארק** (באנגלית: **Chelsea Clark**; נולדה ב-5 במאי 1998) היא שחקנית קנדית.

## ראשית חייה
קלארק למדה באוניברסיטת טורונטו. היא התחרתה במרוצי סירות דרקון בתחרויות בינלאומיות.

## קריירה
קלארק הופיעה לראשונה בטלוויזיה בפרק של סדרת הטלוויזיה הקנדית, "רוקי בלו" בשנת 2010, בתפקיד דהארה סינג. בשנה שלאחר מכן, קלארק גילמה את כסטייסי בפרק של הסדרה "לחיות עם בנים". בין השנים 2016 ל-2017 היא גילמה את התפקיד הראשי של אסמה סונג במשך ארבע עונות של הסדרה הקנדית "דגראסי: המחזור הבא". במהלך תקופה זו, קלארק הייתה מועמדת לפרס "השחקנית הקבועה או הראשית הטובה ביותר בסדרת טלוויזיה מגיל 16 ומעלה" בטקס פרסי ג'ואי לשנת 2017 על תפקידה ב"דגראסי: המחזור הבא". באותה השנה, קלארק גם הייתה מועמדת וזכתה בפרס "השחקנית הטובה ביותר בסרט קצר" באותו הטקס על הופעתה בסרט הקצר "אימוג'י לב כחול".

בשנת 2019, קלארק שיחקה בתפקיד משני בסדרת הרשת הקומית "אסימונים" בבימויה של ויניפרד ג'ונג, אשר הייתה מועמדת לפרס הקבוצה הטובה ביותר בטקס פרסי ACTRA ה-18 בטורונטו.

בשנת 2021, קלארק גילמה את נורה, חברה בקבוצת MANG (מקס, אבי, נורה, ג'יני) בסדרת הטלוויזיה "ג'יני וג'ורג'יה" של נטפליקס. במאי 2023 חודשה הסדרה לעונה שלישית ורביעית. העונה השלישית יצאה ב-5 ביוני 2025.

בשנת 2022, קלארק שיחקה בתפקיד הראשי בסרט המותחן "המגן" בבימויו של לנין מ. סיוואם, אשר הוקרן בבכורה בפסטיבל פנטזיה ב-28 ביולי 2022.

באותה שנה, קלארק כיכבה בחמישה פרקים של המיני-סדרה "עזרא". במיני סדרה היא גם שימשה כמפיקה, תסריטאית ובמאית.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות ילדות קנדיות
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה קנדיות
קטגוריה:קנדיות שנולדו ב-1998
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1998