open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
LFO

300px|ממוזער|שמאל|אזור ה-LFO בסינטיסייזר מודרני
**LFO** הוא ראשי תיבות באנגלית של Low Frequency Oscillation, או "תנודה נמוכת תדר". במקור, מדובר היה במעגל חשמלי, אשר ייצר צלילים  בתדרים נמוכים מאוד (בסביבות 20 הרץ). כיום, מדובר ברכיב אלקטרוני המאפשר שליטה בתכונותיהם ובהתנהגותם של צלילים אחרים בסינתיסייזר.

## היסטוריה
שימוש בתנודה נמוכת תדר, כרעיון, הופיע כבר בסינטיסייזרים האנלוגיים, המודולריים, החל משנות ה-60 של המאה ה-20. בתחילה, ה-LFO לא היה כלי בפני עצמו, אלא תופעת לוואי שנגרמה מכיוון נמוך במיוחד של המתנד החשמלי של אותם סינטיסייזרים. אולם, ברבות השנים, החלו להבין את הפוטנציאל הגלום ברתימת גלים בתדר נמוך על מנת לשלוט בהתנהגותם של צלילים אחרים (הסינטיסייזרים באותה עת אפשרו שליטה זו, מפני שהיו מודולריים, ואפשרו ניתוב של צלילים ממספר מקורות אל יציאת קול בודדת).

הפיכתו של מעגל ה-LFO לחלק מאזור השליטה בסינטיסייזר, להבדיל מהיותו צליל עצמאי, התקדמה עם המעבר לסינטיסייזרים דיגיטליים, אשר לא היו מודולריים. סינטיסייזרים אלה הכילו "תחנות" שונות בהן הצליל עבר טרם הגיע ליציאת הקול, תחנות שאפשרו למוזיקאי לשלוט בעוצמה, במעטפת העוצמה, בפילטר, במעטפת הפילטר וכיוצא בזה פרמטרים הקובעים כיצד יסונתז הצליל. אחת מתחנות אלו, עד היום, היא ה-LFO.

כיום (2016), ה-LFO הוא רכיב חובה בכל סינטיסייזר, בין אם מבוסס חומרה ובין אם מבוסס תוכנה, לרבות סינטיסייזרים המשולבים בסמפלרים ובמכשירים אחרים. הסטנדרט הרווח בסינטיסייזרים הוא לפחות שני מעגלי LFO, ובחלק אף שלושה.

## שימושים
ה-LFO במשמעותו המודרנית לא מייצר, כאמור, צליל כלשהו. הוא מייצר גל "רעיוני", אשר מנותב לשליטה ולמניפולציה בצלילים אחרים, אמיתיים. לדוגמה, ניתן לקחת צליל של גל סינוס בסיסי, מונוטוני (כמו צליל חיוג), ולנתב אליו LFO בצורת גל סינוס, שישלוט בגובה הצליל. התוצאה: צליל החיוג יהפוך לצליל עולה ויורד, כמו צליל אזעקה. שימושים דומים (אך עדינים יותר) במנגנון זה, מסייעים להרעיד צלילים, וליצור בהם ויברטו (הרעדת גובה, "סלסול") או טרמולו (הרעדת העוצמה).

שימוש רווח נוסף ב-LFO, בעיקר במוזיקת מועדונים אלקטרונית, הוא ניתובו לשליטה בפילטר של צליל "רעש לבן", דבר היוצר, כאשר נעשה נכון, צלילים "חלליים" ומלאכותיים. אפקטים מיוחדים רבים במוזיקה ובסרטים נובעים מ-LFO המעוות צליל מקור באופן כה חזק, עד כי כל המאפיינים המקוריים של הצליל נעלמו, ומה שנותר הוא אפקט מלאכותי.

מאחר שה-LFO ניתן לתכנות, ומאחר וישנם אינספור צלילי בסיס לנתב אותו אליהם, השימושים ב-LFO מגוונים ורבים. כאשר בסינטיסייזר ישנם 2 LFO או יותר, ניתן אף לנתב LFO אחד כך שישלוט בתדר של האחר, ובתוך כך להתגבר על אחת מהמגבלות הבסיסיות של LFO בודד, היא מגבלת החזרתיות הקבועה שלו (אם נמשיך בדוגמת האזעקה - האזעקה תמיד עולה ויורדת באופן מחזורי, בלי שינוי במהירות העלייה והירידה).

## פרמטרים
הפרמטרים אותם ניתן לקבוע עבור כל LFO הם:

* **צורת הגל** (Shape): סינוס, מרובע, משולש, שן מסור, טרפז וצורות גל נוספות (בסינטיסייזרים מתקדמים).
* **תדירות הגל** (Rate): מספר חזרות בשנייה (הרץ) או על בסיס סולם אורדינלי.
* **סנכרון** (Sync): עם תחילת הצליל ה"אמיתי" (כלומר, עם הלחיצה על הקליד), חופשי, חיצוני.
* **עיכוב** (Delay): מתחיל מיד או לאחר מספר מוגדר מראש של מילי-שניות.
* **הדרגתיות** (Fade): כניסה מיידית, כניסה הדרגתית, יציאה מיידית או יציאה הדרגתית.
* **עוצמת הניתוב** (Modulation Value): עוצמת ההשפעה של הפרמטרים לעיל על הצליל;
* **יעד הניתוב** (Modulation Assign/Target/Destination): עוצמה, באלאנס, פילטר, גובה הצליל ועוד.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כלי נגינה אלקטרוניים
תל נורדאו

ממוזער|בית הספר תל נורדאו בבנייה
ממוזער|תלמידי בית הספר תל נורדאו על רקע הבניין החדש של בית הספר
**תל נוֹרְדָאוּ** (נכתב גם **תל נוֹרְדוֹי**) היא שכונה במערב תל אביב שנוסדה בשנת 1922.

## השכונה
תל נורדאו הוקמה על אדמת כרם מטרי, שרכישתה בידי חברת הכשרת הישוב הושלמה בשנת 1922. השכונה הוקמה על תל בודד בחולות הלבנים, בשוליים הצפון-מערביים של תל אביב דאז. היא השתרעה על שטח נרחב והשקיפה אל פני הים הפתוח לצד מערב, כשמצידה המזרחי שכונת נוֹרְדִיָּה, מצפונה שכונת פועלים ב' ומדרומה כיכר מוגרבי. כמו שכונת נורדיה הסמוכה (שהוקמה שנים אחדות לפניה), היא נקראה על שמו של הפעיל הציוני והוגה הדעות מקס נורדאו.

בשנת 1922 נחלק שטח השכונה ל-261 מגרשים שנמכרו לחברות נדל"ן, לאנשים פרטיים ולאגודות של משתכנים. בראשית 1923 הוסכם עם עיריית תל אביב שהיא תניח רשת צנורות מים להספקת מים בשכונה.

כך תואר הדיוקן החברתי-כלכלי של אוכלוסיית השכונה על ידי רם גופנא:. בין הבתים הראשונים היה בית יחיא הכהן.

לאחר המשך התפתחותה של העיר צפונה, מצאה עצמה תל נורדאו בטבורה של העיר – מתחם הרחובות פרישמן, בן-יהודה, בוגרשוב, דיזנגוף והרחובות שביניהם.

בשנת 1956 פתח בשכונה המחנך חנוך אנקורי בית ספר פרטי קטן, שבהמשך התפתח לרשת החינוך אנקורי.

## בית הספר

בשכונה מצוי בית הספר תל נורדאו, שהוקם בשנת 1926 ברוח התרבות העברית. הבניין החדש נבנה ב-1934 על מגרש שרכש המהנדס ישעיהו ירחע.
בית ספר זה שימש בשנים שלפני קום המדינה (1942–1948) כבסיס האימונים של לוחמות ההגנה שלימים נקרא ח"ן (חיל הנשים). בבית ספר זה למדו בין היתר דבורה קידר, משה שמיר ואחיו אליק, אורי זוהר, אמנון יצחק, יורם שפטל, טום אביב, תרצה אתר, צבי זיבל ויגאל מוסינזון (שהזכיר אותו לא-פעם בסדרת חסמבה). במבנה בית הספר התקיימו משנות השלושים עד שנות החמישים לימודי הערב של בית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה. בשנת 1939 הועברו לאולם הגדול של בית הספר ההרצאות של בית העם. בשנים 1963–1974 התקיימו בבניין לימודי הערב של הסטודיו למשחק בהנהלת ניסן נתיב.

בשנת 2021 נבנה בנין חדש לבית הספר תל נורדאו.

## לקריאה נוספת
* רם גופנא, מכּרם מטרי לרחוב בן יהודה שטראסה - שכונת תל-נורדוי בתל אביב תרפ"ב-תרצ"ב 1922-1932

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תל אביב-יפו: שכונות
קטגוריה:הנצחת מקס נורדאו
הקאטונכרים

[שמאל|ממוזער|250px|[קריקטורה פוליטית העושה שימוש בדמותו של הקאטונכר Briareos]]
ה**הקאטונכרים** (ביוונית: **Εκατόγχειρες** - "בעלי מאה הידיים") הן שלוש דמויות ענקים מתקופה מוקדמת מאוד של המיתולוגיה היוונית.

## הקאטונכרים

לפי הסיודוס הם היו ילדיהם של גאיה ואורנוס, כלומר צאצאיהם של האדמה והשמיים. הם היו חלק מוקדם ביותר בפרהיסטוריה של המיתולוגיה היוונית אך לא היה להם שום חלק בפולחן הדתי. הם נודעו גם בשמות: **"Briareus"** (האיתן) הידוע גם בשם **"Aigaion"** (רוח הים), **"Cottus"** (המכה או הזועם) ו-**"Gyges"** (המשסה הענק).

שמם הוא צירוף של המילים ἑκατόν (הקאטון: "מאה") ו-χείρ (כיר - יד). בביבליותקה של פסאודו-אפולודורוס נאמר: "לכל אחד מהם היו מאה ידיים וחמישים ראשים". הם היו ענקים מדהימים בעוצמתם ובאכזריותם ואף נעלים יותר מן הטיטאנים והקיקלופים. בשירה הלטינית נודעו ההקאטונכרים בשם **"Centimani"** שמשמעותו "בעלי מאה הידיים".

קשה לקבוע במדויק אילו תופעות טבעיות מסומלות עם ההקאטונכרים. ייתכן שהם סימלו את כוחות הטבע האיתנים כמו רעידות אדמה, או התנועה המרובה של גלי הים.

## כליאתם של ההקאטונכרים ושחרורם

אחרי שהטיטאנים עלו לשלטון הם כלאו את בעלי מאה הידיים ואת הקיקלופים בטרטרוס הנמצא במפלס התחתון של השאול והציבו לשמירה את המפלצת הנוראית קאמפה משום שפחדו מבעלי מאה הידיים האדירים.

שנים אחר-כך הביס זאוס את קאמפה ושחרר את בעלי מאה הידיים והקיקלופים מהטרטרוס, כדי שיוכלו לנצח ביחד את הטיטאנים שכלאו אותם. האלים ניצחו, בעלי מאה הידיים שוחררו לחופשי יחד עם אחיהם הקיקלופים והקאטונכרים הפכו להיות שומרים בטרטרוס.

## לקריאה נוספת
* דוגלד א. סטייר, **יוון העתיקה: אלים, גיבורים ומפלצות**. תרגום מאנגלית: אריה חשביה, הוצאת שוקן, 2008 (ספר ילדים)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:יצורים מהמיתולוגיה היוונית
קטגוריה:יצורים מיתולוגיים דמויי אדם
מארן

**מָארְן** (בצרפתית: **Marne**) הוא נהר הזורם באגן הפריזאי שבצרפת. הוא נשפך לתוך נהר הסן, ומקורו במישור לאנגר (Langres) בין החבלים שמפאן-ארדן ובורגון. במלחמת העולם הראשונה נערכו קרבות חשובים סמוך לנהר, בין היתר הקרב הראשון על המארן שהסתיים בניצחון צרפתי-בריטי ומניעת כיבושה של פריז, ובכך חיסל את הסיכויים לניצחון גרמני מהיר במלחמה. 

## ראו גם
* הקרב הראשון על המארן

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:צרפת: נהרות
קטגוריה:או-דה-פראנס: גאוגרפיה
סראוואלה

**סראוואלה** (באיטלקית: **Serravalle**) היא אחת מתשעת הקסטלי (Castelli), או הערים, המרכיבות את סן מרינו, והיא העיר הגדולה במדינה. שטחה של העיר, השוכנת בצפון-מזרחה של המדינה, הוא כ-10 קמ"ר, ובשנת 2008 התגוררו בה 9,394 תושבים. 

נוסף על היישוב הנושא את שם העיר עצמה, משתרע שטח השיפוט של סראוואלה על מספר יישובים נוספים - דוגאנה (Dogana) שהיא היישוב הגדול במדינה, רוברטה (Rovereta) וגלצאנו (Galazzano). העיר שנקראה במקור "אולנאנו" (Olnano) או "קסטרום אולנאני", נזכרה לראשונה בשנת 962, וסופחה לסן מרינו ב-1463. שמה הנוכחי מורכב מהמילים "סרה" (Serra - "הר") ו"וואלה" (Valle - "עמק"). 

העיר מקושרת לרימיני באיטליה וליתר עריה החשובות של המדינה באמצעות הסופרסטראדה די סן מרינו החוצה אותה. קיימת תוכנית להפוך את דוגאנה לקסטלו (עירייה) עצמאית, אך הוצאתה לפועל נדחית בשל בקשת התושבים.

## קישורים חיצוניים

* 
* סראוואלה באתר מזכירות המדינה ליחסים עם הקסטלי ומועצותיהם
* 

קטגוריה:סן מרינו: ערים
קטגוריה:סן מרינו: קסטלי
שארלוט (קינוח)

שמאל|ממוזער|250px|קינוח שארלוט מוכן, העשוי כקערה מכוסה.
**שארלוט** (charlotte) הוא שם למספר קינוחים ועוגות. אחת הגרסאות הנפוצות הנקראת "שארלוט רוס" (charlotte russe, שרלוט רוסי) הוא קינוח המורכב מדפנות ותחתית עשויות לחם, עוגת ספוג או עוגיות (בישקוט או ביסקוויטים), עם מלית של מחית פרי או פודינג. 

## גרסאות
בקינוח הקלאסי השתמשו בלחם ישן טבול בחמאה, כדרך לניצול שאריות לחם. כיום מקובל יותר השימוש בעוגת ספוג או בישקוטים. 

בשל פשטות ההכנה התפתחו גרסאות רבות של שארלוט. ברובן הקינוח מוגש קר ולכן מקובל כקינוח קיצי. ישנן גרסאות בהן הקינוח מכוסה לאחר המילוי בחומר הדיפון. בגרסאות אחרות אין כיסוי ולעיתים חלקן העליון מעוטר בפיסות פרי, אגוזים או עיטורי קרם. בגרסאות מסוימות ה"קערה" מכילה שכבות עוגה/עוגיות וביניהן מילוי.

בשארלוט פירות משולבים בדרך כלל מחית פרי או פרי משומר או טרי עם פודינג או קצפת. פירות שמקובל להכליל בשארלוט הם תות שדה, פטל, תפוח עץ, אגס, בננה. יש המצפים את הקינוח בשכבה דקה של ג'לי באותו טעם כשל הפירות. 

גרסאות ללא פרי מכילות פודינג או קרם בוואריה. שארלוט שוקולד מכיל מוס שוקולד בין שכבותיו. שארלוט עם קריש פירות הדר היא גרסה מודרנית לקינוח. 

במטבח הרוסי והמזרח-אירופאי, "שרלוטקה"(רוסית, אוקראנית: Шарлотка, פולנית: Szarlotka) היא עוגת ספוג עם תפוחים טריים.

## מקור השם
מקור השם "שארלוט" אינו ידוע בוודאות. הקינוח נפוץ בכל רחבי אירופה אך עם זאת יש המייחסים את שמו למילה האנגלית העתיקה "charlyt" שפירושה "תבשיל פודינג". אחרים מייחסים את המצאת המאכל לשף מארי-אנטואן קארם (1783-1833), אשר ייתכן וקרא לו כך על שם המלכה שארלוט (1744-1818), אימו של ג'ורג' הרביעי, מלך הממלכה המאוחדת, אצלו הועסק. את גרסת ה"שארלוט רוס" של הקינוח הקדיש קארם למעסיק אחר שלו - אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה. 


תמונה:Charlotte aux fraises.JPG|שארלוט תות שדה, חתוך להצגת סידור השכבות
תמונה:Preparation charlotte etape5.jpg|שארלוט במהלך ההכנה
תמונה:Icebox cake.jpg|שארלוט משכבות ביסקוויט ופודינג שוקולד 
תמונה:Charlotte (dessert).jpg|שרלוטקה רוסית עם תפוחים
תמונה:POL szarlotka.JPG|שרלוטקה פולנית עם תפוחים 


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קינוחים
קטגוריה:קינוחי ביצים
קטגוריה:עוגות
קטגוריה:עוגות ספוג
אוגוסט הורך

**אוגוסט הורך** (12 באוקטובר 1868 - 3 בפברואר 1951) היה מהנדס גרמני ומייסד ענקית המכוניות "הורך" שהפכה במשך הימים לאאודי.

הוא נולד בוינינגן, מוסאל אשר בצרפת והתחנך במיטיווידה, גרמניה.

הוא עבד בעבור קרל בנץ משנת 1896 לפני שייסד את החברה "א. הורך & סייא" בנובמבר 1899 בעיר קלן אשר בגרמניה.

## "א. הורך & סייא"
כלי הרכב הראשון של "הורך" נוצר בשנת 1901. החברה עברה לריצ'נבאך ב-1902, ולאחר מכן לצוויקאו ב-1904. אוגוסט עזב את החברה בשנת 1909 עקב מחלוקת, והתחיל להתחרות בחברה שהוא
ייסד בעצמו. היה לו רעיון לקרוא לחברה החדשה שלו "הורך אוטומוביל וורקה", אך עקב כך שהשם "הורך" היה רשום בידי חברתו הקודמת, לא יכל לקרוא לחברה שלו "הורך" בגלל סיבות חוקיות. עקב כך, שינה את
השם ל"אאודי אוטומוביל-וורקה".

## "אוטו יוניון"
באוגוסט 1928, מהנדס מדנמרק, גורג'ן סקפט אשר עבד בחברה DKW קנה את רוב המניות של "אאודי אוטומוביל וורקה". בשנת 1932, אוחדו אאודי, DKW, הורך וונדראר לחברה אחת - אוטו יוניון AG.
הלוגו של החברה החדשה, שזהה מאוד ללוגו של אאודי כיום, היה 4 טבעות צמודות, אחת לכל חברה.
הורך התמנה בימים ההם למנכ"ל החברה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אאודי
קטגוריה:מהנדסים גרמנים
קטגוריה:חלוצי תעשיית הרכב
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1868
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1951
ג'וואל

**ג'וואל**, או **חברת הסלולר הפלסטינית – ג'וואל** (בערבית: **شركة الاتصالات الخلوية الفلسطينية –جوال**), היא חברת הסלולר הראשונה ברשות הפלסטינית. החברה, המעסיקה קרוב ל-900 עובדים, הוקמה ב-1999, ונכון ל-2012 יש לה 2.5 מיליון מנויי סלולר, המהווים 81% מנתח השוק.

קידומת הסלולר המקומית של החברה, שהוקצתה על ידי משרד התקשורת הישראלי, היא 059.

בשנת 2007 הוקמה חברת וטנייה מובייל במטרה להתחרות בג'וואל.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:חברות תקשורת פלסטיניות
מאריוש לבנדובסקי

**מריוס לבנדובסקי**  (בפולנית: **Mariusz Lewandowski**; נולד ב-18 במאי 1979 בלגניצה) הוא כדורגלן עבר פולני ששיחק בעמדת הקשר בסבסטופול מליגת העל האוקראינית ובנבחרת פולין.

## ביוגרפיה
לבנדובסקי התחיל את קריירת הכדורגל שלו בזגלביה לובין ב-1996. בשנת 2000 הצטרף לדיסקובוליה גרודז'יסק, בה היה שחקן קבוע בהרכב. בשנה אחת במדי הקבוצה ערך 40 הופעות בליגה. לאחר מכן, עבר לשחטיור דונצק, ועזר לה לזכות במספר רב של תארים מקומיים (4 אליפויות אוקראינה ו-4 גביעי אוקראינה), ואף בגביע אופ"א ב-2009, לאחר ניצחון במשחק הגמר על ורדר ברמן, 2-1 בהארכה.

לבנדובסקי החל לייצג את מדינתו ב-2002. הוא נכלל בסגל נבחרת פולין במונדיאל 2006 וביורו 2008, בהם נבחרתו לא הצליחה לעבור את שלב הבתים. במוקדמות מונדיאל 2010 לא הצליחה נבחרתו להעפיל לטורניר, וסיימה במקום הלפני-אחרון בבית. לבנדובסקי הבקיע בקמפיין זה שני שערים.

## תארים
### תארים קבוצתיים
;שחטאר דונצק
* גביע אופ"א: 
* אליפות אוקראינה (5): , , , , 
* הגביע האוקראיני (3): , , 
* הסופר קאפ האוקראיני (3): , , 

### תארים אישיים
* כדורגלן השנה בפולין: 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים פולנים
קטגוריה:קשרי כדורגל פולנים
קטגוריה:כדורגלני שחטאר דונצק
קטגוריה:כדורגלני סבסטופול
קטגוריה:כדורגלני נבחרת פולין
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2006
קטגוריה:כדורגלני יורו 2008
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1979
הארי מרטינסון

שמאל|ממוזער|250px|הארי מרטינסון ואיוואר לו-ג'והנסון
**הארי מרטינסון** (בשוודית: **Harry Martinson**; 6 במאי 1904 – 11 בפברואר 1978) היה סופר ומשורר שוודי. ב-1949 נבחר לאקדמיה השוודית. הוא זכה בפרס נובל לספרות ב-1974 בצוותא עם עמיתו השוודי איווינד יוהנסון. הבחירה באיווינד יוהנסון ובהארי מרטינסון הייתה שנויה במחלוקת מאחר שהם שניהם היו בצוות הבחירה של פרס נובל (האקדמיה השוודית היא זו שבוחרת את הזוכים בפרסי נובל לספרות). הם וגרהם גרין, סול בלו וולדימיר נבוקוב היו המועמדים המועדפים לזכייה באותה השנה.

## חייו
מרטינסון נולד בג'מסונג, במחוז השוודי בלקינג' שבדרום-מזרח שוודיה. הוא שכל את שני הוריו בגיל צעיר, אחרי כן הוא נמסר למשפחה אומנת שדרה באזור הכפר השוודי. בגיל 16 ברח, והחל לעבוד על אונייה, שם הוא שהה בשנותיו הבאות בהפליגו מסביב לעולם, וביקר בארצות שונות כגון ברזיל והודו.

מספר שנים לאחר מכן, חלה במחלת ריאות שכפתה עליו לנטוש את הים והוא התיישב בשוודיה. את שנותיו הבאות הוא העביר בטיולים ברחבי שוודיה ללא תעסוקה קבועה וחי כנווד בדרכי הכפר. הוא נעצר בעוון שוטטות בהגיעו לעיר מאלמה, בגיל 21.

בגיל 29 ראה אור פרסומו הראשון. ביחד עם ארתור לונדסקביסט, גוסטב סנדגרן, אריק אסקלון הוא הוציא לאור אנתולוגיה בשם Fem unga (חמישה בני תשחורת), שהשיק את גל המודרניזם השוודי. שירתו ניכרת בחדות עין ובאהבת הטבע בצד תפישה הומניסטית עמוקה. הצלחתו הפופולרית כסופר הגיעה עם פרסום ספרו האוטוביוגרפי למחצה Nässlorna blomma (סרפד מלבלב), ב-1935, שעוסק בהתאקלמותו מלאת התלאות של נער באזור הכפר. הספר תורגם מאז ל-30 שפות.

אחת מעבודותיו המפורסמות ביותר היא מחזור השירים אניארה (Aniara : en revy om människan i tid och rum), המגולל את סיפורה של החללית אניארה, במהלך מסעה לחלל החיצון שם היא מאבדת את דרכה, ולבסוף משייטת ללא מטרה ברחבי החלל, בלי יעד מוגדר. הספר פורסם ב-1956 ועובד לאופרה ב-1959, הלחין אותו המלחין קרל-בירגר בלומדאהל. מחזור השירים תואר כ"סיפור אפי אודות שבריריותו ואיוולתו של האדם".

מ-1929 עד 1940 הוא היה נשוי לסופרת השוודית מואה מרטינסון. הארי מרטינסון הרגיש התקשה להתמודד עם הביקורת שנמתחה עליו לאחר שזכה בפרס נובל לספרות. הוא התאבד בעזרת זוג מספריים בבית החולים קרולינסקה שבסטוקהולם ב-1978.

## ביבליוגרפיה
### רומנים

**Vägen till Klockrike* (The Road)
**Nässlorna blomma* (Flowering Nettles)
**Vägen ut* (The Way Out)


### מסות

**Svärmare och harkrank*
**Midsommardalen* (Midsommer valley)
**Det enkla och det svåra* (The easy and the hard)
**Utsikt från en grästuva* (Sight from a tussock)
**Verklighet till döds* (Reality to death)
**Den förlorade jaguaren* (The Lost Jaguar)
**Resor utan mål* (Aimless Journeys)


### שירים

**Spökskepp*
**Nomad*
**Passad* (Trade Wind)
**Cikada*
**Aniara*
**Gräsen i Thule*
**Vagnen*
**Dikter om ljus och mörker*
**Tuvor*


### תסכיתי רדיו

*Gringo*
**Salvation*
**Lotsen från Moluckas*


### מחזות

**Tre knivar från Wei*


### מזמורים

**De blomster som i marken bor*


## תרגום לעברית
* **אניארה**, תרגמה גלית חזן-רוקם, הוצאת קשב לשירה, 2017.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* על הספר Flowering Nettles מבעד לעיני מתרגם , סקירת ספר בשוודית
* 
* 
* 

קטגוריה:זוכי פרס נובל לספרות
קטגוריה:סופרים שוודים
קטגוריה:זוכי פרס נובל שוודים
קטגוריה:חברי האקדמיה השוודית
קטגוריה:שוודים שנולדו ב-1904
קטגוריה:שוודים שנפטרו ב-1978
יודא-באסה

ה**יודא-באסה** הם בני שבט הבאסה הטוענים כי הם מצאצאי עשרת השבטים.

## היסטוריה
יש הטוענים כי בעבר הייתה נוכחות יהודית בקמרון כתוצאה מסוחרים יהודים שהגיעו ממצרים. קהילות אלו שמרו על הפרדה בין בשר וחלב והניחו תפילין. טענה אחרת גורסת כי יהודים הגיעו לקמרון לאחר שגורשו דרומה במהלך הכיבוש המוסלמיים בצפון אפריקה. 

רבי אוריאל בן משה טוען כי בשנת 1920 חיו בקמרון 400,000 'בני ישראל', אך עד שנת 1962 צנחו המספרים ל-167,000 בעקבות תהליכי התבוללות עם הנוצרים והמוסלמים. הוא הודה ששבטים אלו לא מוכרים על פי ההלכה על אף שקיבלו הכרה ממקורות רבניים בימי הביניים.

## זיקה ליהדות - אמונות ומנהגים
אמונות ומנהגים רבים של היודא-באסה מזוהים גם עם היהדות:
* שמירת השבת
* חגיגת חגי ישראל
* קיום ברית מילה

## מנהיג הקהילה
הטענות העיקריות לקיומה של נוכחות יהודית נובעת מרבי ישראל אוריאל בן משה. שם לידתו של אוריאל היה בודול נגימבוס והוא נולד בשבט הבאסה. לדבריו מקור המילה "באסה" במילה היהודית "במסע" ומשמעותה ברכה לנוסעים. רבי אוריאל טוען שהוא חלק ממשפחת הלויים צאצאי משה. 
רבי אוריאל בן משה עלה לישראל בשנת 1988, למד בישיבת עטרת כוהנים והוסמך כרב על ידי הרב הראשי הספרדי. הוא מונה כרב יהודי קמרון.

## ראו גם
* יהדות אפריקה
* אבאיודאיה
* יהדות זימבבואה

## הערות שוליים

קטגוריה:עמי אפריקה
קטגוריה:קבוצות הטוענות למוצא יהודי
Box Office Mojo

**בוקס אופיס מוג'ו** (באנגלית: **Box Office Mojo**, בתרגום חופשי: "קסם שוברי הקופות") הוא אתר אינטרנט העוקב אחרי ההכנסות לסרטי קולנוע שוברי קופות חדשים וישנים בצורה רציפה. האתר הוקם על ידי ברנדון גריי ב-7 באוגוסט 1998 ונכנסים אליו יותר מחצי מיליון גולשים מדי חודש. האתר מעודכן על בסיס יומי.

מלבד עדכונים שוטפים, האתר מציע גם ביקורות לסרטים חדשים ולסרטי השכרות. כמו כן קיימים באתר פורומים בנושאים שונים, בהם התפרסמו "משחקים" שונים הנסובים סביב שוברי הקופות.

האתר מקבץ מדי שבוע סכומי הכנסות מ-50 מדינות ברחבי העולם, בנוסף לארצות הברית ולקנדה. בין המדינות שהאתר מציג מידע הכנסות מהן: אוסטרליה, צ'כיה, צרפת, גרמניה, יפן, ליטא, הולנד, נורווגיה, רוסיה, חבר המדינות, קוריאה הדרומית, הרפובליקה הסינית והממלכה המאוחדת.

מאז 1999, מנוהל האתר על ידי ברנדון גריי. בתחילה היה האתר עצמאי, אולם ביולי 2008 נרכש האתר על ידי חברת אמאזון דרך חברת הבת שלה IMDb.

## עשרת שוברי הקופות העיקריים (ברחבי העולם)

לפי האתר, עשרת שוברי הקופות העיקריים ברחבי העולם הם:
# אווטאר (2009) – 2,923.7 מיליון דולר
# הנוקמים: סוף המשחק (2019) – 2,799.4 מיליון דולר
# אווטאר: דרכם של המים (2022) – 2,320.2 מיליון דולר
# טיטניק (1997) – 2,264.7 מיליון דולר
# מלחמת הכוכבים - פרק 7: הכוח מתעורר (2015) – 2,071.3 מיליון דולר
# הנוקמים: מלחמת האינסוף (2018) – 2,052.4 מיליון דולר
# ספיידרמן: אין דרך הביתה (2021) – 1,922.5 מיליון דולר
# עולם היורה (2015) – 1,671.5 מיליון דולר
# מלך האריות (2019) – 1,663.0 מיליון דולר
# הנוקמים (2012) – 1,520.5 מיליון דולר

## עשרת זיכיונות הסרטים שוברי הקופות העיקריים
לפי האתר, עשרת הזיכיונות שוברי הקופות העיקריים ברחבי העולם:
#היקום הקולנועי של מארוול – **29,829.5** מיליון דולר
# ספיידרמן – **10,613.0** מיליון דולר
# מלחמת הכוכבים – **10,343.9** מיליון דולר
# עולם הכישוף של ג'יי קיי רולינג – **9,656.0** מיליון דולר
# ג'יימס בונד – **7,836.4** מיליון דולר
# הנוקמים – **7,767.4** מיליון דולר
# מהיר ועצבני – **7,333.6** מיליון דולר
# היקום הקולנועי של DC – **7,191.4** מיליון דולר
# באטמן – **6,843.8** מיליון דולר
# אקס מן – **6,084.1** מיליון דולר

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אתרי קולנוע
קטגוריה:אתרים מבוססי תוכן משתמש
קטגוריה:מאגרי מידע
קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-1998
קטגוריה:אמזון
סאני בוי

**סאנדיי שיפושו** (אנגלית: Sunday Shipushu; נולד ב-13 במרץ 1983), הידוע בשם הבמה **סאני בוי**, הוא זמר וכותב שירים נמיבי. סאני בוי שר בסגנון שהמציא, היתוך בין היפ הופ וקוואייטו, אותו הוא מכנה **היקווה**. ב-2004 החל סאני בוי את הקריירה המוזיקלית שלו. סאני בוי הוציא שני אלבומים.

לאחר צאת האלבום הראשון, נודע סאני על היכולות המוזיקליות והאומנותיות שלו. סאני בוי משלב את כישורי הכתיבה שלו ואת יכולת השירה שלו בעבודתו, ובכך הוא זוכה להערכת עמיתיו.

בנוסף לפעילותו בתחום המוזיקה, מונה סאני בוי להיות שגריר אגודת הצלב האדום בנמיביה. במסגרת תפקיד זה, עובד סאני בוי עם בני נוער מרחבי המדינה במטרה לדרבן אותם לעבוד קשה ולהבטיח לעצמם עתיד טוב יותר.

## ביוגרפיה
סאני בוי נולד באושקטי, עיירה בצפון נמיביה. עוד בילדותו גילה עניין במוזיקה.

בשנת 2002 עבר סאני בוי לווינדהוק לצורכי לימודים באוניברסיטה. שם פגש זמר היפ הופ. יחדיו, הוציאו שניהם שיר בשם "Koko". השיר הפך ללהיט בנמיביה, וכתוצאה מכך הבין סאני בוי כי עליו לפנות לקריירה בתחום המוזיקה. ב-2004 חתם סאני בוי בחברת התקליטים "משאשו הפקות", תחתה הוציא את אלבום הבכורה שלו "Young, Black en Gifted" בדצמבר 2005. הציפייה לאלבום הייתה גדולה. מספר שירים מן האלבום הפכו ללהיטים, כדוגמת הרצועות "Balance", "Serios",  ו-"Oshaikengaho". האלבום עזר לסאני בוי לפרוץ לתודעת הציבור בנמיביה.

בספטמבר 2006 עזב סאני בוי את "משאשו הפקות" והקים חברת לקיטים משלו, בשם "גרינהאוס אנטרטיינמנט" (GreenHouse Entertainment). מטרתה העיקרית של החברה הייתה טיפוח כישרונות צעירים בנמיביה. הצעד הראשון של החברה היה החתמת שני אומנים הידועים בשם "קמסוטרה" ו-"צ'יפולופולו". תוך זמן קצר התבסס מעמדה של החברה בתעשיית המוזיקה בנמיביה. "Elai Lineendunge", אלבומו השני של סאני בוי, והאלבום של קמסוטרה היו האלבומים הראשונים שיצאו תחת "גרינהאוס אנטרטיינמנט".

אולם, הצלחת האלבום השני הייתה קטנה יותר מהצלחת האלבום הראשון. נטען כי המעבר בין חברות התקליטים הוא הגורם לכך. כמו כן, למרות מועמדות בשבע קטגוריות, לא זכה סאני באף פרס בפרסי המוזיקה של "Sanlam-NBC".

## קישורים חיצוניים

* 

* הפרופיל של סאני בוי במייספייס
* Nammusic.com: Home of Namibian stars

קטגוריה:זמרים
קטגוריה:נמיבים
קטגוריה:אמנים הידועים בשם במה
קטגוריה:ילידי 1983
פרנסיסקו גבידיה

**פרנסיסקו גבידיה** (29 בדצמבר 1863, בסן מיגל – 24 בספטמבר 1955, בסן סלוודור) היה סופר, מחנך ועיתונאי סלוודורי. יצירותיו פותחו מרומנטיקה לכיוונים מעוררי מחשבה ואופי תפיסתי. ביצירותיו, הושפע גבידיה משירה צרפתית של אותה תקופה והוא הוביל את רובן דריו לאותו זרם ספרותי.

מסלול השירה שלו דומה לאחד ממסלולי התיאטרון שלו כפי שהוא מציג בדרמות "יופיטר" (1885), "דובי" (1889), "ספירה של סן סלוודור או האלוהים של הדברים" (1901), "לוסיה לאסו או שודדי הים" (1914), "מגדל השן" (1920) ו-"שיר הדרמה נסיך הקלשון" (1944).

קטגוריה:עיתונאים סלוודורים
קטגוריה:ילידי 1863
קטגוריה:נפטרים ב-1955
רדמן

**רג'ינלד "רג'י" נובל** (באנגלית: **Reginald "Reggie" Noble**; נולד ב-17 באפריל 1970), המוכר יותר בשם הבמה שלו **רדמן** (Redman) הוא ראפר, מפיק מוזיקלי ושחקן שהתפרסם בתחילת שנות ה-90 תחת חברת התקליטים דאף ג'אם. מוכר בעיקר בזכות שיתוף הפעולה ארוך השנים שלו עם הראפר מת'וד מן והלהקה שלו Def squad.

## רקע מוזיקלי
רדמן הוציא לאור את אלבומו הראשון ב-22 בספטמבר 1992. האלבום נקרא "וואט? די אלבום" ("Whut? Thee album") והוא הופק על ידי רדמן עצמו ועל ידי אריק סרמן מהדף סקוואד. האלבום זכה להצלחה גדולה והגיע למעמד של אלבום זהב ובאותה שנה נבחר רדמן לאמן השנה בראפ על ידי מגזין הסורס. מאוחר יותר, נבחר האלבום על ידי מגזין הסורס לאחד ממאה אלבומי הראפ הגדולים בכל הזמנים. ב-22 בנובמבר 1994, פרסם רדמן את אלבומו השני "דייר איז א דארקסייד" ("Dare iz a darkside"). האלבום הצליח מבחינה מסחרית אך נחשב פחות מוצלח מהאלבום הקודם. בדצמבר 1996, פרסם רדמן את אלבומו השלישי "מאדי וואטרס" ("Muddy waters"). האלבום הצליח מבחינה מסחרית והגיע למעמד אלבום זהב. מגזין הרולינג סטון הילל את האלבום ורדמן קיבל הכרה כאחד הראפרים החשובים של שנות ה-90. ב-30 ביוני 1998 פרסם רדמן ביחד עם קית' מוריי ואריק סרמן (להקת הדף הסקוואד) את אלבומם "אל ניניו" (El nino, שנקרא על שם התופעה האקלימית אל ניניו) ובנוסף, הוציא באותה שנה את אלבומו הרביעי "דוק'ס דה ניימ" ("Docs da name"- השם הוא ד"ר) ב-24 בנובמבר. רדמן יצר לעצמו דמות אלטרנטיבית בשם ד"ר טרוויס ובחר להנציח אותה בשם האלבום. האלבום זכה להצלחה רבה והגיע לאלבום פלטינה. ב-1999 הוציא לאור רדמן את האלבום "בלאק-אאוט" (Blackout!) יחד עם מת'וד מן. האלבום הצליח מאוד ברחבי העולם וזכה למעמד פלטינה כפולה. ב-22 במאי 2001 פרסם רדמן את אלבומו החמישי "מאלפרקטיס" ("Malpractice" -רשלנות רפואית) שהגיע לאלבום זהב, ובאותה שנה שיחק בסרט הקומי "קיץ אחד של סוטול" לצד מת'וד מן. ב-2004 חזר לשחק לצדו של מת'וד מן בסדרת הטלוויזיה הקומית "מת'וד ורד", בכיכובם של השניים. הסדרה שודרה ברשת FOX, ובוטלה לאחר עונה אחת. בשנה זו שיחק דמות פיקטיבית של עצמו בסרט האימה "היורש של צ'אקי" הרביעי מזיכיון משחק ילדים.  

ב-27 במרץ 2007 פרסם רדמן את אלבומו האחרון "רד גון' ווילד" ("Red gone' wild"). שורה של מפיקים ידועי שם עבדו על האלבום ובין השאר רדמן עצמו, אריק סרמן, טימבלנד, רוקווילדר, סקוט סטורץ', אי 3 ועוד. כיום רדמן משחרר מוזיקה עצמאית ובנוסף חבר בהרכב הדאבסטפ/טראפ "1000Volts" יחד עם המפיק המוזיקלי Jayceeoh.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ראפרים אמריקאים
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:מפיקים מוזיקליים אמריקאים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1970
שאטו אוזון

**שאטו אוזון** (**Château Ausone**) הוא יין מאזור סנט אמיליון שבבורדו, אחד משני יינות בלבד, ביחד עם שאטו שבאל בלאן, שמדורג כפרמייר גראן קרו סוג א'  (בצרפתית: Premier Grand Cru Classé A) בסיווג היינות של סנט אמיליון. היקב ממוקם בגדה הימנית של הז'ירונד באזור בורדו שבצרפת, סמוך לעיר סנט אמיליון.
היקב מפיק גם יין שני שמכונה צ'אפל ד'אוזון (Chapelle d'Ausone).

## היסטוריה
היקב ממוקם בקצהו של הכפר סנט אמיליון שקיים מהמאה ה-11, מיקומם של הכרמים הוא גבוה והם ניבטים דרומה לעבר טרסות תלולות ויוצרים מיקום אידיאלי, שמו של אוזון לקוח מדסימוס מגנוס אוסוניוס (310-395 לפני הספירה) מדינאי ומשורר מבורדו שהיו בבעלותו 100 אקרים של כרמים, ויש המאמינים ששאטו אוזון עומד על חורבותיה של הוילה שלו.

ניתן להתחקות אחר עקבותיה של האחוזה המודרנית עד למאה ה-18, כאשר רכש אותה ז'אן קנטנה. לאחר מכן, תחת הבעלות של משפחת לפרואג', ירש את הכרם אדוארד דובואה, שהנהיג את השאטו במהלך הקשיים שנערמו בדרכו במאה ה-19, וב-1916 הוסיף את שאטו בל אייר הסמוך לאחזקות האחוזה. השאטואים נוהלו בנפרד, על אף ששניהם יישנו את יינותיהם במרתפי אוזון, מערות החצובות בתוך צוקי אבן גיר מתחת לעיירה סנט אמיליון.
לאחר שדובואה הלך לעולמו ב-1921, אלמנתו היילט דובואה-שאלון וילדיו של דובואה מנישואיו הקודמים לבת משפחת ווטייה לקחו לידם את ניהול האחוזה.

אוזון היה אחת מהאחוזות הבודדות שניצלו מהקרה הנוראית שפקדה את היקבים בשנת 1956, שלא כמו שכניו כמו שאטו שבאל בלאן שסבל מאובדן בצירים של מספר שנים ובכמה מקרים השמדה של גפנים.
אף על פי שלאוזון יצא שם כמפיק אחד מטובי היינות של בורדו חלה הידרדרות באיכות היינות עד שפסקל דלבק מונה ליינן ב-1976.

במהלך מספר שנים היה אוזון רכושם המשותף של המשפחות דובואה-שאלון ווטייה, אולם לאחר תקופה של ניסיון להגיע לעמק השווה, יושב ריב המשפחות שהגיע עד לפתח בית המשפט, זאת לאחר שמשפחת ווטייה קנו את מניותיה של משפחת דובואה-שאלון באמצע שנות התשעים.
אלאן ווטייה התמנה למנהלו של אוזון, בעוד שלהיילט דובואה-שאלון הותר לגור בשאטו עד למותה ב-2003.
מישל רולנד מונה ליינן המייעץ של היקב ב-1995.

## תפוקה
הצלחתה של תוצרת היין באוזון נזקפת לצירוף הייחודי של האדמה ואדמה, ערבוב של חרסית ואבן גיר הייחודיים לאזור.
הכרם משתרע על פני 70 דונם, אחוז זני הענבים המרכיבים אותו הם: 50% גפני העינב קברנה פראן ו-50% גפני העינב מרלו, הנטועים בצפיפות של 650 גידולים לדונם.

מכיוון שהכרמים קטנים בגודלם, הקטיף יכול להתבצע בזמן אופטימלי, בדרך כלל בשתיים אחר הצהרים.
התפוקה השנתית הממוצעת, הן של שאטו אוזון, היין הראשון (Grand vin), והן של היין השני צ'אפל ד'אוזון (Chapelle d'Ausone), היא מעט יותר מ-2,000 ארגזים (בארגז מצויים תריסר בקבוקי יין) (180 hL).

## קישורים חיצוניים

* 
## הערות שוליים

קטגוריה:יקבים צרפתיים
Clouds (ג'וני מיטשל)

***Clouds*** הוא אלבומה השני של המוזיקאית הקנדית ג'וני מיטשל, שיצא בשנת 1969. האלבום הוא אלבום פולק סטנדרטי הכולל את ניגנת הגיטרה ושירתה של מיטשל בכל.

שני שירי הסמל של האלבום הם *[[Both Sides Now]]*, אשר זכה לביצועים ידועים עוד לפני כן על ידי אמנים כמו ג'ודי קולינס ואחרים, והשני הוא *Chelsea Morning*, כתיאור על חייה של מיטשל בתקופה גרה ברובע צ'לסי במנהטן. מלבד שני השירים האלה, קיימים שירים נוספים שהפכו לשיר היכר בקרב מעריצי מיטשל, כמו השיר הקלטי *Roses Blue* המספר על אישה מיסטיקנית, *The Fiddle and the Drum*, שיר אנטי מלחמתי שנכתב בתקופת מלחמת וייטנאם ושירים בעלי מסר פשטני ואישי כמו *The Gallery* ו- *I Don't Know Where I Stand*.

עטיפת האלבום היא ציור דיוקן עצמי שצויר בידי מיטשל, כשהיא עומדת על רקע עיר מגוריה, ססקטון, לגדות נהר ססקצ'ואן, כשבצד נמצא מלון "בסבורוו", אתר היסטורי לצד פסי רכבת שנבנה בתקופה שלפני סלילת הכבישים. בתמונה, נראית מיטשל אחוזת בידה את פרח "השושן האדום המערבי", הפרח האזורי של ססקצ'ואן.

בשנת 1970 זיכה האלבום את מיטשל בפרס גראמי בקטגוריית "אלבום הפולק לשנת 1969".

## רשימת השירים
### צד ראשון

### צד שני

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אלבומי ג'וני מיטשל
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:זוכי פרס גראמי להקלטת שיר הפולק או השיר האתני הטוב ביותר
אולימפיאדת השחמט

**אולימפיאדת השחמט** היא אירוע שחמט דו שנתי המאורגן על ידי פיד"ה, ומתקיים באופן לא רשמי מאז 1924, ובאופן רשמי מאז 1927.
## היסטוריה
לאחר התחדשות המשחקים האולימפיים בתקופה המודרנית, הוצע שהשחמט יהיה ענף ספורט באולימפיאדה, אך הקושי להבדיל בין שחקן חובב לשחקן מקצועני בתחום השחמט, מנע את קבלת השחמט כענף אולימפי. בתקופה בה התקיימו הדיונים התקיימו שתי אולימפיאדות שחמט לא רשמיות. הראשונה התקיימה ב-1924 בפריז שבצרפת, שבה הגיעה צ'כוסלובקיה למקום הראשון, הונגריה למקום השני ושווייץ למקום השלישי. השנייה התקיימה ב-1926 בבודפשט שבהונגריה - הונגריה זכתה במקום הראשון, יוגוסלביה בשני ורומניה בשלישי. ב-1936, במינכן שבגרמניה, התקיימה האולימפיאדה הלא רשמית השלישית והסתיימה בניצחון הונגריה.

ב-1927, בלונדון שבאנגליה, התקיימה אולימפיאדת השחמט הרשמית הראשונה ומאז ועד 1939 התקיימו סך הכל שמונה אולימפיאדות שחמט רשמיות. לאחר מלחמת העולם השנייה, בדוברובניק שביוגוסלביה, התחדשו אולימפיאדות השחמט והתנהלו בקביעות דו שנתית.

ישראל אירחה פעמיים את אולימפיאדת השחמט, ב-1964, בתל אביב וב-1976, בחיפה. ארצות ערב, מדינות הגוש הקומוניסטי ועוד מדינות עוינות לישראל, החרימו את אולימפיאדת השחמט בחיפה. לוב קיימה אירוע מתחרה בטריפולי, שם זכתה אל סלוודור במקום הראשון, תוניסיה בשני ופקיסטן בשלישי.

## נבחרת ישראל באולימפיאדות

ב-1976, בהיעדר רוב המתחרות החזקות ממזרח אירופה, זכתה נבחרת ישראל לשחמט במקום הראשון בין נבחרות הנשים ונבחרת הגברים הגיעה למקום השישי. גם באולימפיאדות ב-1978 וב-1980, זכו נבחרות הגברים והנשים להיכלל בנבחרות שהגיעו לעשרת המקומות הראשונים. הישגים גדולים נוספים של נבחרת הגברים הגיעו לקראת שנות ה-2000: ב-1998 זכתה ישראל במקום הרביעי באולימפיאדה שנערכה באליסטה, ב-2006 זכתה ישראל במקום הרביעי באולימפיאדה שנערכה בטורינו, ב-2008 במדליית הכסף באולימפיאדה שנערכה בדרזדן, וב-2010 במדליית הארד באולימפיאדה שנערכה בחנטי-מנסייסק.

במהלך האולימפיאדות שהתקיימו עד שנת 2024, זכו נבחרות ישראל לגברים ולנשים, להיכלל 18 פעמים בנבחרות שהגיעו לעשרת המקומות הראשונים.

## קישורים חיצוניים

*
שחמט
Ladies of the Canyon

***Ladies of the Canyon*** הוא אלבומה השלישי של המוזיקאית ג'וני מיטשל, אשר יצא בשנת 1970. מספר מלהיטיה הידועים ביותר הופיעו לראשונה באלבום והוא נחשב עד היום לאחד מאבני הדרך בקריירה שלה.

האלבום עוסק בשיריו בנושאים כמו השינוי במעמדה והפיכתה לכוכבת, נושאי האהבה ודור ילדי הפרחים שהגיע לשיאו בתקופה שקדמה לאלבום. נושא הבדידות שנובעת מההצלחה, שבו עוסקת מיטשל גם באלבומיה הבאים, מופיע באלבום זה לראשונה. האלבום נחשב גם לנקודת מעבר מסגנון הפולק המסורתי בו ניגנה מיטשל בשנות השישים, אל כיוון יותר מתוחכם אשר התפתח באלבומיה הבאים, הפונה אל מגוון רב יותר של סגנונות וכלים מוזיקליים.

השירים הבולטים באלבום הם "The Circle Game", "Big Yellow Taxi", ו-"Woodstock", שנכתב בהשראת פסטיבל וודסטוק, בו מיטשל לא נכחה. השיר זכה לגרסה של קרוסבי, סטילס, נאש ויאנג, והפך לאחד מלהיטיהם הגדולים באותה השנה. באלבום ניכרת, יותר מבכל שאר אלבומיה של מיטשל, השפעתה של אותו הרכב: מספר שירים כוללים קולות רקע שמזכירים בסגנונם את שיריו של דייוויד קרוסבי; "Willy" הוא שיר הלל לגרהאם נאש; ובשיר "The Circle Game" כל הארבעה מבצעים קולות רקע.

## רשימת השירים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי ג'וני מיטשל
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קיושו

**קיושו** (ביפנית: **九州**, מילולית: "תשעת המחוזות") הוא האי וחבל ארץ הדרומי ביותר בארכיפלג היפני, והאי השלישי בגודלו ביפן. מדרום אליו משתרכת רצועת האיים אוקינאווה.

## גאוגרפיה
זהו אחד האיים הגעשיים ביותר ביפן. נמצא בו הר אסו (Mount Aso), הר הגעש בעל השטח הגדול ביותר בעולם, וכן הרי געש נוספים כמו הר סקורג'ימה, וכן מעיינות חמים, נחלים חמים וגייזרים.

בקיושו יש אתרי טבע מרהיבים נוספים, כמו קניון טאקאצ'יהו (Takachiho), קניון בזלת צר ותלול שבו זורם נהר גוקס שלמימיו צבע מרהיב.

במקום נופל גם מפל מינאניטוקאי (Minainotaki) מגובה 17 מטר אל הנהר שמתחת.

כמה מהערים המעניינות ביפן נמצאות בקיושו, המפורסמת שבהן היא נגסאקי, עליה הוטלה פצצת האטום ב-1945.

העיר הגדולה ביותר בקיושו היא פוקואוקה. עיר זו היא מרכז יצירתי מלא חיים הידוע בשל סגנון האדריכלות המודרני שלו.

בקצה הדרום-מערבי של האי נמצא חצי האי סצומה.

### פני השטח

### פארקים לאומיים

## דמוגרפיה

### הערים הגדולות


קובץ:20100720 Fukuoka 3704.jpg|פוקואוקה
קובץ:Kumamoto Castle 36n3200.jpg|קוממוטו
קובץ:Kagoshima and Sakurajima.jpg|קגושימה
קובץ:Cityscape of Nagasaki, Nagasaki Prefecture, island of Kyushu, Japan..jpg|נגסאקי
קובץ:Cityline of Oita, Oita.jpeg|אויטה
קובץ:Saga cityscape northward narrow.JPG|סאגה


## חלוקה מנהלית

## קישורים חיצוניים

* אתר התיירות הרשמי של קיושו
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:יפן: איים
קטגוריה:יפן: חבלי ארץ
קטגוריה:איים בים יפן
אזרח ותיק

שמאל|ממוזער|250px|התפלגות אנשים מעל גיל 65 במדינות שונות
שמאל|250px|ממוזער|תעודת אזרח ותיק
**אזרח ותיק** הוא מושג המחליף בהקשרים שונים את המושג זקן. המושג "אזרח ותיק" בעברית הוא תרגום שאילה מ-senior citizen באנגלית, שנטבע בארצות הברית בשנת 1938 במסגרת קמפיין פוליטי. האתר של "מילון קיימברידג'" מגדיר senior citizen כ"polite expression for an old person" (ביטוי מנומס לזקן), ותיאור זה יפה גם לביטוי המקביל בעברית.

## בישראל
המושג "אזרח ותיק" מוגדר בחוק האזרחים הוותיקים, התש"ן-1989 כ"תושב ישראל שהגיע, לפי הרישום במרשם האוכלוסין, לגיל הפרישה כמשמעותו בחוק גיל פרישה, התשס"ד-2004". בשנת 2021 גיל הפרישה לגברים היה 67 ולנשים – 62. החל משנת 2022 עולה גיל הפרישה לנשים ב-4 חודשים מדי שנה, ובשנת 2032 יהיה גיל הפרישה לנשים 65.

בצד הגדרה פורמלית זו, המושג "אזרח ותיק" מציין אדם זקן, בהקשרים מסוימים, במקום המושגים "זקן" ו"קשיש", כנהוג על פי גישת התקינות הפוליטית (אם כי לאחר מקרים רבים של תקיפת קשישים בשנת 2008, חזר השימוש במילה "זקן").

לתושב ישראל שהגיע לגיל המתאים ניתנת תעודת אזרח ותיק. אזרח ותיק זכאי להנחות בתשלומי ארנונה בתנאים הקבועים בחוק, בנסיעה בתחבורה ציבורית ובדמי כניסה לגנים, אתרים ומופעים. אזרח ותיק המקבל גמלה לפי חוק הבטחת הכנסה, זכאי להנחה בתשלום בגין תרופות הנכללות בסל שירותי הבריאות.

פעמים רבות אזרח ותיק הוא גמלאי, כלומר מתפרנס מקבלת פנסיה שאת הזכות לה צבר בעבודתו קודם שהגיע לגיל זקנה. לצד זאת, חלק מהאזרחים הוותיקים לא צברו זכויות פנסיה ועליהם להתפרנס בדרכים אחרות: להמשיך לעבוד או להסתפק בקצבת אזרח ותיק של המוסד לביטוח לאומי, שבעבר נקראה "קצבת זקנה". בשנת 2016 יזם המוסד לביטוח לאומי החלפה של המושג "קצבת זקנה" במושג "קצבת אזרח ותיק", בנימוק "הסתבר כי השימוש במונח "קצבת זקנה" יוצר אצל מרבית האוכלוסייה קונוטציות שליליות וסטריאוטיפים המובילים לפגיעה ברגשות האוכלוסייה הבוגרת". יוזמה זו אושרה בכנסת בפברואר 2017, בתיקון לחוק הביטוח הלאומי.

המושג "אזרח ותיק" מופיע בחוקים נוספים, למשל חוק הבנקאות (שירות ללקוח), ונשען בדרך כלל על ההגדרה שבחוק האזרחים הוותיקים. חוק הגנת הצרכן מגדיר אזרח ותיק "מי שמלאו לו 65 שנים", וקובע הגנה מיוחדת הניתנת לצרכן שהוא אדם עם מוגבלות, אזרח ותיק או עולה חדש.

אחד ממשרדי ממשלת ישראל הוא המשרד לשוויון חברתי שבשנותיו הראשונות נקרא המשרד לאזרחים ותיקים, ומטרתו הייתה "שיפור וקידום איכות חייהם של האזרחים הוותיקים בישראל".

## קישורים חיצוניים

* 
* המשרד לאזרחים ותיקים - שאלות ותשובות
* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זקנה
קטגוריה:ישראל: חברה
קורנהול

**קורנהול** (באנגלית: **Cornhole**, מילולית "חור תירס") הוא משחק מדשאה המשוחק על ידי שני שחקנים או ארבעה (במשחקי זוגות) בו כל שחקן בתורו צריך לזרוק שקיות קטנות מלאות בתירס (או חול או שעועית) לכיוון לוח מורם עם חור בקצה הלוח. המטרה היא לקלוע את השקיות אל תוך החור בקצה הלוח. על כל שקית תירס אותה השחקן יקלע לתוך החור, השחקן יקבל 3 נקודות. שקיות אשר נוחתות על לוח המשחק בלבד מזכות את השחקן בנקודה אחת בלבד. המשחק נמשך עד אשר אחד השחקנים יצליח לצבור 21 נקודות. 

לוח המשחק בדרך כלל עשוי מעץ לבוד או לעיתים פלסטיק וצבוע בדרך כלל בלבן. גודל לוח המשחק הסטנדרטי הוא 1.2 מטר × 0.6 מטר. הגובה של גב הלוח מגיע ל-30.5 סנטימטרים.

המשחק פופולרי במיוחד בארצות הברית.

## קישורים חיצוניים

*אתר איגוד השחקנים וחוקי המשחק
*כל מה שקשור לחור תירס

קטגוריה:משחקים
קטגוריה:קליעה למטרה
קטגוריה:ארצות הברית: המצאות
חרוז אלכסנדריני

**חרוז אלכסנדריני** הוא סוג של טור שירה במשקל הסילאבי. השם נובע מהאפוס הצרפתי "רומאנס אלכסנדר"  מהמאה ה-12, שבו נעשה שימוש במשקל האלכסנדריני הצרפתי. במקור הצרפתי, הטור הוא בן שתים-עשרה הברות הנחלקות באמצע באמצעות פסק (צזורה). במסורות מסוימות של המשקל האלכסנדריני קיימת הטעמה הנופלת על ההברה האחרונה ועל השישית, זו שלפני הפסק.

ברומאנס הצרפתי, היה נהוג להשתמש בחריזה מסורגת, עם חרוז זכרי-נקבי, שבו מתחרזות לסירוגין שורות המסתיימות בהברות מודגשות (זכריות) וכאלה שאינן מודגשות (נקביות). המשקל הצרפתי הא משקל סילאבי, בן תריסר הברות, ללא דגש פרוסודי (רגל משקלית).

= החרוז האלכסנדריני בשפות אחרות =

בשירה האנגלית ובשפות אחרות (בהן השירה העברית), החרוז האלכסנדריני הוא טור בן שתים-עשרה הברות, במשקל הקסמטר יאמבי, עם פסק באמצע, לאחר ההברה השישית.

בשירה האנגלית, הגרמנית והסלאבית, המשקל הוא סילבו-טונאלי. במשקל זה יש דגש פרוסודי, כך שסירוג של שורות זכריות ונקביות ידרוש החלפת משקל. החריזה המסורגת בחרוז האלכסנדריני האנגלי והגרמני היא במשקל יאמבי (הדגש הוא על כל הברה שנייה), כלומר חריזה זכרית. גם בשירה הצרפתית המודרנית, משוררים כמו ויקטור הוגו ושארל בודלר השתמשו במשקל אלכסנדריני בן 12 הברות.

= שימוש בחרוז אלכסנדריני בשירה העברית =

השימוש בחרוז האלכסנדריני בפרט, ובמשקל היאמבי בכלל, נחשב חדש יחסית בשירה העברית המודרנית, ולא שגור. בין הסיבות למיעוט השימוש בחרוז האלכסנדריני: ראשוני הכותבים בשפה העברית כתבו בהגייה אשכנזית, שלה הטעמה מלעילית (כלומר רגל טרוכאית, או אמפיבריכית ולא יאמבית). הכותבים שאחריהם התחילו לאמץ חריזה חופשית ללא הקפדה על משקל.

נתן אלתרמן, שלמד אגרונומיה בפאריס, השתמש בטור האלכסנדריני הקלאסי (עשר ההברות) בתרגומים ליצירות צרפתיות נאו-קלאסיות (התרגום ל״פדרה״ של רסין). הוא כמעט ולא השתמש בחרוז האלכסנדריני המודרני, אבל הוא כן עושה בו שימוש בפואמה ״שירי מכות מצרים״, בחלק העיקרי, ״שירי המכות״ ובחלק האחרון, ״איילת״.

אהרון שבתאי עושה שימוש בחרוז האלכסנדריני לעיתים, כמו בחלק מהשירים שפורסמו בקובץ ״בחודש מאי הנפלא״. משוררים נוספים העושים שימוש בחרוז האלכסנדריני הם דורי מנור וסיוון בסקין.

## הערות שוליים

קטגוריה:שירה
פנגולין ענק

**פנגולין ענק** (שם מדעי: *Smutsia gigantea*) הוא מין פנגולין הנפוץ באפריקה, לאורך קו המשווה ממערב אפריקה ועד לאוגנדה. הפנגולין הענק הוא הגדול שבמיני הפנגולין. הוא ניזון כמעט רק מנמלים ומטרמיטים. המין תואר לראשונה על ידי יוהאן קרל וילהלם יליגר (Johann Karl Wilhelm Illiger) ב-1815.

## מאפיינים
הפנגולין הענק נפוץ במדינות רבות באפריקה ובמיוחד באוגנדה, טנזניה ומערב קניה. הוא חי לרוב בסוואנות, יערות גשם ויערות, במקומות שבהם יש מים זמינים ואוכלוסיות גדולות של טרמיטים. הפנגולין הענק לא נפוץ באזורים גבוהים.

חששות לפגיעה באוכלוסיות הפנגולין הענק התעוררו בעקבות הרס בתי גידול ובירוא יערות הגורמים לצמצום אוכלוסיותיו, וכן בעקבות ציד לצורכי מזון ולצורך שימושים רפואיים עקב סגולות רפואיות המיוחסות לו. מאחר שהפנגולין הענק פעיל בלילה נערכו עליו מעט מחקרים.

לא ידוע משקלו הממוצע של הפנגולין הענק, אולם נמצא פרט שמשקלו 33 ק"ג. הזכרים גדולים מן הנקבות, אורך גופם כ-140 ס"מ ואילו אורך גופן של הנקבות כ-125 ס"מ. שמו פנגולין ענק, נגזר מכך שהוא הגדול במיני הפנגולין. ככל הפנגולינים הוא בעל קשקשים גדולים, ואין לו שיער ומעט ריסים. קשקשיו הם לרוב בצבע חום או חום-אדמדם. הוא בעל חוטם ארוך, זנב ארוך ועבה, וטופרים גדולים ברגליו הקדמיות.

הפנגולין הענק ניחן בחוש ריח טוב. הוא בעל בלוטות אנאליות גדולות. הפרשותיו עשויות להיות בעלות תפקיד חשוב בתקשורת. בתנועה מרבית הוא מטיל את מרבית משקלו על רגליו האחוריות, ואת הרגליים הקדמיות הוא מכופף, את התנועה הוא מבצע על פרק כף היד ולא על כף היד כדי להגן על טופריו. באמצעות שימוש בזנבו לשמירת שיווי המשקל, עשוי הפנגולין הענק ללכת על גבי שתי רגליים בלבד. הוא מסוגל לטפס על עצים ועצמים אחרים.

הפנגולין הענק, כפנגולינים אחרים, ניזון מחרקים, והוא חסר שיניים ויכולת לעיסה. תזונתו מורכבת בעיקרה מנמלים וטרמיטים. הוא מסוגל לחשוף את המושבות, וזאת הוא עושה באמצעות הישענות על התל ושימוש במשקל של זנבו, ולאחר מכאן פריצה של התל באמצעות טופריו הקדמיים. השילוב של משקל עם פגיעה פיזית מוביל להתמוטטות חלקית של התל, ואז באמצעות לשונו הארוכה (עד 16 אינץ' - 40 סנטימטר) והדביקה הוא ניזון מן הטרמיטים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון קרל וילהלם יליגר
קטגוריה:פנגוליניים
קטגוריה:ניגריה: יונקים
קטגוריה:הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו: יונקים
קטגוריה:טנזניה: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1815
אלבטרוס שחור-רגל

ממוזער|אלבטרוסים שחורי רגל שטים על פני המים
**אלבטרוס שחור-רגל** (שם מדעי: *Phoebastria nigripes*) הוא עוף ימי גדול החי, לצד שני מיני אלבטרוסים נוספים, בצפון האוקיינוס השקט ומקנן באיים טרופיים מבודדים. האלבטרוס שחור-הרגל ניזון מדגים, מביצי דאוניים (דגים מעופפים), מדיונונים ובמידה פחותה מסרטנים.

## מאפיינים
ממדיו של האלבטרוס שחור-הרגל קטנים לעומת ממדיהם של מיני אלבטרוסים אחרים, אף על פי שהוא גדול ביחס למיני עופות ימיים רבים אחרים. אורכו כ-81 סנטימטרים, משקלו - כ-3.3 קילוגרמים, ומוטת כנפיו - כ-2.1 מטרים. נוצות גופו שחורות. לכעשירית מהפרטים יש נוצות לבנות בבסיס הזנב, ולכל הפרטים הבוגרים יש סימנים לבנים בבסיס המקור ומתחת לעיניים. גם מקורו וכפות רגליו כהים מאוד.

לצד האלבטרוסים הנצחיים ואלבטרוסי שטלר, האלבטרוסים שחורי-הרגל הם האלבטרוסים היחידים החיים בחצי הכדור הצפוני, בעוד שיתר המינים במשפחה חיים מדרום לאקוודור. הם מקננים במושבות, לרוב באיים מבודדים באיי הוואי הצפון-מערביים (כמו לאייסאן ומידווי) או באיים היפניים טורישימה, בונין או סנקאקו. תפוצתם בים משתנה בהתאם לעונות השנה (הם מרחיקים מאתרי הרבייה ככל שהגוזלים בוגרים יותר). הם תרים אחר מזונם באזורים נרחבים בצפון האוקיינוס האטלנטי, כמו השטחים ליד אלסקה, קליפורניה ויפן. תחום מחייתם חופף במידה רבה את תחומי מחייתם של שני מיני האלבטרוסים האחרים שהוזכרו לעיל, ועם זאת אלו האחרונים מרחיקים צפונה יותר מהאלבטרוס שחור-הרגל, הרחק אל תוך ים ברינג.

בדומה ליתר האלבטרוסיים, האלבטרוסים שחורי-הרגל יוצרים קשרים זוגיים מונוגמיים, שנמשכים לאורך כל חייהם. לאחר שהגוזלים מתחילים לעוף, הם יעופו הרחק וישובו למושבת לידתם רק לאחר שלוש שנים. במשך שנתיים הם יעסקו בבניית קן, בריקודים זוגיים ובשהייה לצד בני או בנות הזוג העתידיים. הזמן הרב אותו הם משקיעים בחיים לצד בן או בת זוגם נועד כנראה ליצירת אמון מרבי בין העופות - גידול גוזל אלבטרוס הוא השקעה אנרגטית גדולה, ועל כן תקופת החיזור הארוכה מסייעת להם בהבנה שהצד השני מחויב גם הוא למשימה.

הקנים נבנים כשקעים פשוטים בחול, ולתוכם מטילה הנקבה ביצה יחידה. על הביצה דוגרים שני ההורים במשך 65 ימים לערך. הזכר נוהג לדגור משך זמן רב יותר על הביצה, מכיוון שהנקבה צריכה לחדש את מאגרי האנרגיה שלה. "משמרת" דגירה ממוצעת אורכת כ-18 ימים, אולם במקרים אחדים אחד מבני הזוג עשוי לחכות זמן כפול ואף יותר לשותפו לחיים, ללא אכילה או שתייה. כמה ימים לאחר בקיעתו ההורים יעזבו את הקן על מנת לחפש מזון להאכלת האפרוח. לכשהם יחזרו, הם יאכילו את אפרוחם במזון שכבר עיכלו בעצמם על ידי דחיפת מקורו בתוך פיהם. האפרוחים יחלו לעוף 140 יום לאחר לידתם. רבים מהם נופלים טרף לכרישים טיגריסים הממתינים להם בים.

מצב השימור של המין מוגדר כ"בסכנת הכחדה" על ידי איגוד השימור העולמי (IUCN). לפי הערכה מ-1990, בכל שנה כ-4,000 אלבטרוסים שחורי-רגל ניצודים כשלל לוואי של דייגים. הערכות אחרות, לעומת זאת, אומדות את מספרם של אלו בכ-8,000 בכל שנה. בנוסף, האלבטרוס נפגע מעיכול חתיכות פלסטיקות צפות, הפוגעות בקיבולת הקיבה שלו. כל אתרי הקינון שלו בארצות הברית מוגנים.

## קישורים חיצוניים

* האלבטרוס שחור-הרגל באתר איגוד השימור העולמי (IUCN)
* האלבטרוס שחור-הרגל באתר BirdLife International

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1839
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון ג'יימס אודובון
שחור-רגל
קטגוריה:עופות האוקיינוס השקט
נחום ויינשטיין

**נחום ויינשטיין** (1876, תרל"ו, ירושלים – 15 באפריל 1956, ד' באייר תשט"ז, תל אביב), ממייסדי תל אביב. שוחט ובודק, והמוהל הראשון של תל אביב. 

במשך ארבעים וחמש שנות פעילותו כמוהל, מל ויינשטיין כעשרים ושבעה אלף מילדי יפו ותל אביב. הוא ניהל רישום מדויק של כל הילדים שמל, והשלטונות הבריטיים הסתמכו על רישומים אלו והוציא דרכונים על סמך תעודות שנחתמו על ידו.

## קורות חייו
ויינשטיין נולד בעיר העתיקה בירושלים בשנת 1876. בגיל חמש עבר עם המשפחה מירושלים ליפו, ואביו אליהו היה לשוחט האשכנזי הראשון של יפו, תפקיד שמילא במשך 60 השנה הבאות.

למד תורה מפי מלמדים פרטיים שהובאו ליפו מירושלים. בגיל 12 נשלח לפתח תקווה ללמוד תורה אצל הרב ישראל צבי הכהן ולאחר מכן חזר ליפו ולמד בכתה הגבוהה של בית הספר שערי תורה. בהיותו בן 17 נישא לאטיל ביילה בת יהודה לייב ופייגא שפירא מחברון.

ויינשטיין למד מאביו את מלאכת השחיטה, וממאיר המבורגר, המוהל הראשון ביפו – את מלאכת המילה.

בשנת 1895 הוזמן ויינשטיין על ידי חברת יק"א לעבוד במושבה יהודית שהוקמה על ידה בקפריסין בשם מרגוע-ציפלינג, שם חיו אז כעשרים משפחות יהודיות שבאו מאנגליה ללמוד התיישבות מטעם החברה אהבת ציון. במשך הזמן חזרו רובן לאנגליה ואחרי שלוש וחצי שנים עזב ויינשטיין את קפריסין וחזר ליפו.

בשנת 1899 נתמנה למשגיח בשערי תורה בנווה שלום שהיה בית הספר העיקרי של יהודי יפו. ובמקביל עבד כשוחט, בתור המוהל היחידי ביפו, כאחראי על סידורי חופה וקידושין, וכמשגיח על העירוב של השכונות. עם הקמת אחוזת בית בשנת 1909 הצטרף אליה ויינשטיין כאחד מ-66 משפחות המייסדים, יחד עם אביו אליהו וינשטיין, אחיו המורה ישראל ויינשטיין ואחותו שושנה רייזל רסקין ומשפחתה. הם בנו את בתיהם ב"אחוזת ויינשטיין" ברחוב לילינבלום 20-18.

בשנת 1917, בעת גירוש היהודים מתל אביב ויפו, הורשה ויינשטיין להישאר כדי לשרת את בעלי המלאכה היהודים שנשארו אף הם לשם עבודתם עבור הצבא העות'מאני.

ויינשטיין נפטר בביתו בשנת 1956 בהיותו בן שמונים, ונקבר בבית הקברות נחלת יצחק. משפחתו מנתה תשעה בנים ובנות.

חתנו של ויינשטיין, יהושע שקול (נפטר בכ"ז חשוון תשנ"א), המשיך את דרכו והיה מן המוהלים המפורסמים בירושלים. בעקבותיו הלך בנו מאיר עמנואל שקול, נכדו של ויינשטיין, שגם היה מגדולי ומוותקי המוהלים בבני ברק (נפטר בכ"ט שבט תשפ"א)

## ראו גם
*מייסדי תל אביב

## לקריאה נוספת
* 'וינשטין, נחום', בתוך: דוד קלעי, **ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי**, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 199. 

## קישורים חיצוניים
* וינשטיין ר' נחום ואשתו אטיל ביילה, לילינבלום 18א', באתר משפחות מייסדי תל אביב
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל
קטגוריה:יפו: אישים
קטגוריה:תל אביב: מייסדים
קטגוריה:מוהלים ישראלים
קטגוריה:שוחטים
קטגוריה:משפחת לעוי-וייספיש-בהר"ן
קטגוריה:גירוש תל אביב: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות נחלת יצחק
קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל במאה ה-19
קטגוריה:יהודים בארץ ישראל במחצית הראשונה של המאה ה-20
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1876
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1956
אלבטרוס מלכותי צפוני

[ממוזער|אלבטרוס דואה מעל [ניו זילנד.]]
**אלבטרוס מלכותי צפוני** (שם מדעי: ***Diomedea epomophora sanfordi***) הוא תת-מין של אלבטרוס מהמין אלבטרוס מלכותי החי באוקיינוסים הדרומיים בהם הוא נודדים ללא הרף מבלי לנחות. כמה מהחוקרים רואים בו מין נפרד בעוד אחרים סוברים שהוא תת-מין של אלבטרוס מלכותי הקרוב לתת-המין הדרומי.

הוא מצוי בטבע בדרום-מזרח האוקיינוס השקט, בעיקר סביב זרם הומבולדט ומקנן בעיקר סביב איי צ'טהאם, אנדרבי, ובכמה צוקים בעיר דנידין שבניו זילנד, שם נמצאת מושבת האלבטרוסים היחידה הקרובה ליישוב אנושי.

אלבטרוס זה הוא מהגדולים שביסעוראים והוא מגיע לאורך 115 ס"מ, למשקל 6.2-8.2 ק"ג ולמוטת כנפיים של 270-305 ס"מ. צבעו של האלבטרוס אפור-לבן ברובו עם כנפיים שחורות רחבות והמקור בצבע קרם-ורוד. המקור מכיל בלוטה המפרישה מלחים ובניגוד לרוב העופות בעל חוש ריח חזק. צורת המקור מזכירה צורת חיוך, בדומה למרבית מיני הסוג אלבטרוס גדול.

כ-85% מתזונת האלבטרוס היא מדיונונים שהוא מוצא על פני המים. הוא ניזון גם מסילוניות נוספות, דגים, סלפיים וסרטנים העולים לפני המים וכן מנבלות.

כיום הוא מצוי בסכנת הכחדה עקב הסתבכות ברשתות ודיג לא חוקי הפוגע במזונו. האלבטרוס נפגע בעיקר מהבאה של מינים פולשים כמו חתולים וחולדות הטורפים את ביציו וכן ממינים כמו פרות וארנבונים ההורסים את הצמחים העדינים עליהם הוא מסתמך לקינון. שרשרת סערות שקרו באזורים בהם קינן האלבטרוס בנוסף על מחסור בכלים לקינון הביאו להפחתה גדולה של כמותו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבטרוסיים
קטגוריה:ניו זילנד: עופות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1917
שנאכו

**שֶנאכּוֹ** (בגאורגית: **შენაქო**) הוא כפר הררי בנפת אחמטה שבמחוז המזרח גאורגי, קאחתי.

שנאכו ממוקמת במדרונותיו הדרומיים של הרי הקווקז הגדול, במחוז ההיסטורי-גאוגרפי, תושתי, כ-100 ק"מ צפון-מזרחית לאחמטה, סמוך לגבול דאגסטן רוסיה, על המדרון הדרומי של רכס פִּירִיכִּיתִּי.

הכפר שנאכו הוא אחד הכפרים שנותרו עדיין מיושבים בתושתי ההררית, לאחר שבתקופת השלטון הסובייטי הנהיגו הסובייטים מדיניות של הגירה כפויה מהאזורים ההרריים לבקעות. הגישה לכפר ההררי הוא רק ברכב 4X4. על הכפר משקיף ההר דיקלו ומכיל טור של מבנים הבנויים על פי המסורת הארכיטקטורית הגאורגית וכנסייה אחת, כנסיית השילוש הקדוש הבולטת בנוף הכפר. במפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2002 נמנו בכפר שבעה תושבים בלבד.


קובץ:Shenaqo church.jpg|כנסיית השילוש הקדוש
קובץ:Shenaqo1.jpg|בית טיפוסי בכפר
קובץ:Tusheti August 2009 (117).JPG|הכפר על הצלע הדרומי של ההר
קובץ:Shenako (2).jpg|הדרך המובילה לכפר
קובץ:Tusheti August 2009 (134).JPG|דרך בכפר


## קישורים חיצוניים

* האנציקלופדיה הגאורגית סובייטית, כרך 10 עמ' 714 (טביליסי, 1986)
* Sh. Shetekauri, L. Tsiskarauli, T. Zangurashvili, High mountain flora of Pirikiti Khevsureti and Tusheti (NE Greater Caucasus)

## הערות שוליים

קטגוריה:גאורגיה: יישובים