open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
The Best of George Harrison

***The Best of George Harrison*** (מאנגלית: "המיטב של ג'ורג' האריסון") הוא אלבום אוסף של המוזיקאי האנגלי ג'ורג' האריסון. האלבום משלב מבחר משיריו של האריסון שהוקלטו עם הביטלס בצד א', ולהיטים מאוחרים יותר שהקליט הוא עצמו בצד ב'. האלבום יצא לאור ב-8 בנובמבר 1976.

בחירת השירים לאלבום עוררה מחלוקת מסוימת, שכן היא המעיטה בחשיבותו של האריסון בהישגיו הסולו בתקופה שבין 1970 ל-1975, שבמהלכה הוא נחשב לחבר הביטלס לשעבר המצליח ביותר, מבחינה אמנותית ומסחרית. מבקרי מוזיקה ציינו גם את כישלונו של האלבום לספק תמונה מהימנה אודות תרומתו של הריסון ליצירתה של הביטלס.

בארצות הברית הגיע האלבום למקום ה-31 ב"בילבורד הוט 100" וזכה לתואר אלבום זהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי בפברואר 1977. האלבום לא הצליח להיכנס למצעד 60 האלבומים הגדולים בבריטניה. האלבום יצא לאור על גבי תקליטור בשנת 1987 ובו עטיפת האלבום המקורי מהמהדורה הבריטית.

## רשימת הרצועות

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי ג'ורג' האריסון
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי ג'ורג' האריסון
Thirty Three & 1/3

***Thirty Three & 1/3*** הוא אלבום האולפן השביעי של המוזיקאי האנגלי ג'ורג' האריסון. האלבום יצא לאור ב-19 בנובמבר 1976 והיה לאלבומו הראשון של הריסון שהוציאה חברת התקליטים שלו, *[[Dark Horse (אלבום של ג'ורג' האריסון)|Dark Horse]]*. בין שאר המצוקות שהשפיעו על יצירתו של האלבום היו דלקת הכבד בה לקה האריסון באמצע ההקלטות ותביעה בגין הפרת זכויות יוצרים בנוגע ללהיט שלו, "My Sweet Lord", שהוכרעה לטובת התובעת. למרות הבעיות שצצו במהלך הפקת לאלבום, מבקרי מוזיקה רבים טענו כי האלבום מסמל את חזרתו של האריסון לעניינים לאחר שאלבומיו שיצאו לאור בשנים 1974–1975 נחלו כישלון.

האריסון הקליט את האלבום Thirty Three & 1⁄3 באולפן הביתי שלו, עם סיוע בהפקה מ. מוזיקאים נוספים שהשתתפו בהקלטות האלבום כוללים את בילי פרסטון ודייוויד פוסטר. האריסון ביצע קידום נרחב של האלבום, שכלל, בין השאר, הפקת וידאו קליפים בנושא קומדיה לשלושה מהשירים.

## רשימת הרצועות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי ג'ורג' האריסון
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי ג'ורג' האריסון
George Harrison (אלבום)

***George Harrison*** (מאנגלית: "ג'ורג' האריסון") הוא אלבום האולפן השביעי של המוזיקאי האנגלי ג'ורג' האריסון. האלבום יצא לאור ב-14 בפברואר 1979. שירי האלבום נכתבו והוקלטו במשך רוב שנת 1978, תקופה שבה שגשג האריסון משפחתית: הוא נישא לאוליביה אריאס והביא עימה ילד לעולם, דהני. האריסון כתב כמה מהשירים בהוואי.

האריסון הפיק את האלבום במשותף עם . בין המוזיקאים שתרמו לו נמנים סטיב וינווד ואריק קלפטון. הקלטות האלבום התקיימו באולפן הביתי של האריסון באוקספורדשייר.

האלבום, שיצא לאור על ידי חברת התקליטים דארק הורס רקורדס, התקבל בברכה על ידי מבקרי המוזיקה עם יציאתו לאור. מספר מבקרים טענו כי האלבום הוא מיצירותיו הטובות ביותר של האריסון לאחר אלבומו *[[All Things Must Pass]]* משנת 1970.

## רשימת הרצועות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי ג'ורג' האריסון
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי ג'ורג' האריסון
ארנון, תדמור-לוי

**ארנון, תדמור-לוי** היא פירמת עורכי דין ישראלית הפועלת בשני סניפים – תל אביב וירושלים. המשרד אשר נוסד בשנת 1957, נקרא על שם מייסד משרד יגאל ארנון ושות', עו"ד יגאל ארנון, ולאחר מיזוג עם משרד תדמור לוי, נוספו לשם גם מייסדיו: עו"ד ד"ר דוד תדמור ועו"ד ד"ר יובל לוי. נכון לשנת 2025, מועסקים במשרד 558 עובדים, כולל 358 עורכי דין, מתוכם 149 שותפים ו-54 מתמחים.

## היסטוריה
משרד יגאל ארנון ושות' נוסד בשנת 1957 על ידי עו"ד יגאל ארנון.
משרד יובל לוי ושות' נוסד בשנת 1973 על ידי עו"ד ד"ר יובל לוי.
משרד תדמור ושות' נוסד בשנת 2005 על ידי עו"ד ד"ר דוד תדמור.
בשנת 2015 מוזגו משרד תדמור ושות' ומשרד יובל לוי ושות', למשרד תדמור-לוי ושות'.
בשנת 2022 מוזגו משרד יגאל ארנון ושות' ומשרד תדמור-לוי ושות' למשרד ארנון, תדמור-לוי ושות'.

## תחומי עיסוק
תחומי ההתמחות הבולטים של הפירמה: איכות הסביבה וקיימות, ביטוח ונזיקין, בלוקצ'יין וקריפטו, בנקאות ופיננסים, בריאות ומדעי החיים, גיימינג, דיני משפחה, דיני ספורט, דיני עבודה, דיני תחרות, היי-טק, הליכים ייצוגיים ונגזרים, זכויות יוצרים וסימני מסחר, חדלות פירעון והבראת חברות, טכנולוגיות מתקדמות ובינה מלאכותית
(AI), טלקום ומדיה, ליטיגציה מסחרית, מיזוגים ורכישות (M&A), מימון פרויקטים, תשתיות ואנרגיה, מסחרי וחברות, מיסים, מקרקעין, משפט מנהלי, ניהול הון אישי ומשפחתי ולקוחות פרטיים, פינטק, פרטיות ואבטחת מידע, צווארון לבן ואכיפה מנהלית, קניין רוחני, קרנות השקעה, רגולציה וממשל, רשויות מקומיות ומיסוי מוניציפלי, שוק ההון, תחבורה ותעופה, תכנון ובנייה, תעשייה ביטחונית וביטחון פנים.

## דירוגים והוקרות
פירמת ארנון, תדמור-לוי מדורגת על ידי המדריך Chambers and Partners, כאחת מהמובילות בסקטור המשפטי בישראל. נכון לשנת 2025, המדריך מציין את הפירמה ב-18 תחומים בולטים, לצד 36 עורכי דין בכירים אשר נבחרו על ידו.

בשנים 2016–2025, הפירמה דורגה במקום ה-5, על ידי BDI,
בשנים 2023–2024, הפירמה דורגה במקום ה-4, בין פירמות עורכי הדין המובילות בישראל של Duns100.

נכון לשנת 2024, הפירמה מדורגת במדריך הבין-לאומי Legal 500, ב-21 תחומים שונים, לצד ציון של 135 עורכי דין מובילים מהפירמה הזוכים לציון לשבח.
בנוסף, הפירמה דורגה ב-8 קטגוריות על ידי הדירוג הבין-לאומי IFLR 1000, לצד 29 עורכי דין נבחרים.

בשנים 2022–2024 הוכרזה הפירמה בין המשרדים המובילים בישראל בפעילות פרו בונו ותרומה לקהילה על ידי מדריך הדירוג דן אנד ברדסטריט.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משרדי עורכי דין בישראל
קטגוריה:שותפויות ישראליות
גליקוזילאמין

[ממוזער|120x120 פיקסלים|קשר טבעתי הנוצר מתרכובת אלדהיד, שבו הפחמן קשור גם לאמין וגם לחמצן בקשר [אתר (כימיה)|אתר.]]
**גליקוזילאמינים** (באנגלית: **Glycosylamines**) הם תרכובות ביוכימיות המורכבות מקבוצת גליקוזיל המחוברת לקבוצת אמינו -NR2. 

קבוצת גליקוזיל היא מבנה של רדיקל חופשי או תחליף חד-ערכי המתקבל על ידי הסרת קבוצת ההידרוקסיל (-OH) מקבוצת ההמיאצטל (-CH(OH)O−) הנמצאת בצורה המחזורית של חד-סוכר ולפיכך גם בצורה המחזורית של אוליגוסכריד קטן או פשוט (שמורכב ממעט יחידות סוכר, בניגוד לאוליגוסכרידים גדולים או לפוליסכרידים, למשל עמילן או תאית, שמכילים עד אלפי יחידות סוכר).

גליקוזילאמינים ידועים גם בשם N-גליקוזידים,  מכיוון שהם סוג של גליקוזיד (תרכובת של סוכר וכימיקל שאינו סוכר). קבוצות גליקוזיל יכולות להיגזר מפחמימות. קבוצת הגליקוזיל וקבוצת האמינו מחוברות בקשר β-N-גליקוזידי (קשר קוולנטי בין קבוצת המיאצטל של מולקולת סוכר, כגון גלוקוז, לבין קבוצה כהלית, כתוצאה ממנו נוצר אצטל). הקשר ה-β-N-גליקוזידי יוצר קשר אתר המינאמינלי מחזורי (α-אמינו-אתר).

במבנה הזה, סוכר (גליקוזיל) מתחבר לקבוצת אמין דרך קשר β-N-גליקוזידי, וכתוצאה מכך נוצר מבנה טבעתי שבו יש גם קשרים של אתר וגם קשרים של המינאמינל, מה שיכול להופיע במולקולות מורכבות, למשל נוקלאוזידים, אנטיביוטיקות או גליקופרוטאינים.

דוגמאות לכך כוללות נוקלאוזידים ובהם אדנוזין.

## הערות שוליים

קטגוריה:תרכובות ביוכימיות
Extra Texture (Read All About It)

***(Extra Texture (Read All About It*** הוא אלבום האולפן השישי של המוזיקאי האנגלי ג'ורג' האריסון. זה היה אלבומו האחרון של האריסון שהוציאו לאור אפל רקורדס ו-EMI. האלבום יצא לאור ב-22 בספטמבר 1975, תשעה חודשים לאחר סיבוב ההופעות של האריסון באמריקה הצפונית בשנת 1974 יחד עם ראווי שנקר.

מבין אלבומי הסולו של הריסון לאחר פירוק הביטלס, זהו האלבום היחיד שבו מילותיו נטולות כל מסר רוחני ברור. הוא הוקלט בעיקר בארצות הברית ולא באנגליה, בעת שהאריסון שהה בלוס אנג'לס.

בין המוזיקאים שתרמו לאלבום נמנים דייוויד פוסטר, ליאון ראסל ובילי פרסטון. בניגוד לתוכן המוזיקלי של האלבום, עיצובו הגרפי משדר אווירה אופטימית וכולל עטיפה בעלת משטח מחוספס.

למרות שהאלבום לא זכה לביקורות חיוביות רבות, הוא זכה בתואר אלבום הזהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי תוך חודשיים מיציאתו. האלבום יצא מחדש בספטמבר 2014, כחלק ממארז התקליטורים **.

## רשימת הרצועות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי ג'ורג' האריסון
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי ג'ורג' האריסון
פירון משרד עורכי דין

**פירון משרד עורכי דין** הוא משרד עורכי דין בין-לאומי שמרכזו בתל אביב. המשרד שנוסד בשנת 1950 על ידי עו"ד מיכאל פירון בשם מ. פירון ושות', עוסק בכל תחומי המשפט המסחרי והעסקי, ובעיקר בתחומי הליטיגציה והמיזוגים ורכישות (M&A). כיום, בנו עו"ד צבי פירון עומד בראש המשרד. נכון לשנת 2025, במשרד מועסקים 418 עובדים, כולל 279 עורכי דין, מתוכם 117 שותפים ו-45 מתמחים.

## תחומי פעילות
לפירון משרד עורכי דין תשעה סניפים בארץ ובעולם: תל אביב (סניף ראשי), חיפה, באר שבע, נצרת, בוקרשט - רומניה, סופיה - בולגריה, בלגרד - סרביה, אתונה - יוון וקזבלנקה - מרוקו. 

משרד פירון מעניק ייעוץ משפטי בלמעלה מ-45 תחומי משפט תחת קורת גג אחת ובהם: איכות הסביבה, אינטרנט, גיימינג ומסחר אלקטרוני, אנרגיה, בוררות בין-לאומית, ביטוח, בינה מלאכותית (AI), בלוקצ'יין וחוזים חכמים, בנקאות ומימון, דיני הגירה, דיני ירושה וצוואות, דיני משפחה וגירושין, הגבלים עסקיים ודיני תחרות, הגנת הפרטיות, היי-טק וסטארט-אפים, הפצה, סחר וזכיינות, התחדשות עירונית, חדלות פירעון והבראת חברות, ליטיגציה, ליטיגציה מסחרית, ליטיגציה קבלנית, ליטיגציה תאגידית, מיזוגים ורכישות, מימון נדל"ן, מיסוי עירוני, מלונאות, מלכ"רים ועמותות, מסחרי בין-לאומי, משפט העבודה, משפט מינהלי, דיני מכרזים ורגולציה, משפט מסחרי, משפט ציבורי, משפט ציבורי, רגולציה וניהול משברים, מתחמים מרובי בעלים וקרקעות בהליכי הפשרה, נגישות, נדל"ן למגורים, נדל"ן מניב, ניהול הון אישי, סין, פארמה, ביוטק ורפואה, פרו בונו, קבוצות רכישה, קניין רוחני, קרנות השקעה והון סיכון, רגולציה וניהול משברים, שוק ההון: בתי השקעות מוסדיים ונותני שירות פיננסיים, שוק ההון: תאגידים וניירות ערך, תובענות ייצוגיות, תחבורה, תכנון ובנייה, תעופה, תקשורת וטלקומוניקציה, תשתיות, מכרזי תשתיות ומימון פרויקטים. 

## דירוגים והוקרות
פירון משרד עורכי דין מדורג בעקביות כאחד ממשרדי עורכי הדין המובילים בישראל, הן בתחום המיזוגים והרכישות והן בתחום הליטיגציה.

פירון משרד עורכי דין מדורג על ידי המדריך Chambers and Partners, כאחד מהמובילים בסקטור המשפטי בישראל. נכון לשנת 2025, המדריך מציין את המשרד ב-10 תחומים בולטים, לצד 16 עורכי דין בכירים אשר נבחרו על ידו.   

בשנים 2017–2019, 2022 המשרד דורג במקום ה-8, על ידי BDI,
בשנת 2025, המשרד דורג במקום ה-7, בין משרדי עורכי הדין המובילים בישראל של Duns100.

נכון לשנת 2024, המשרד מדורג במדריך הבין-לאומי Legal 500, ב-22 תחומים שונים, לצד ציון של 76 עורכי דין מובילים מהמשרד הזוכים לציון לשבח.
בנוסף, המשרד דורג ב-8 קטגוריות על ידי הדירוג הבין-לאומי IFLR 1000, לצד 8 עורכי דין נבחרים.

בשנים 2022–2024 הוכרז המשרד בין המשרדים המובילים בישראל בפעילות פרו בונו ותרומה לקהילה על ידי מדריך הדירוג דן אנד ברדסטריט.

משרד פירון אף זכה להיבחר כנציג הישראלי היחידי ברשתות המשפט היוקרתיות והבין-לאומיות Multilaw ו-Interlaw, המאגדות משרדי עורכי דין מובילים הפועלים במעל ל-150 מדינות ברחבי העולם.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משרדי עורכי דין בישראל
פרל כהן צדק לצר ברץ

**פרל כהן צדק לצר ברץ** הוא משרד עורכי דין ועורכי פטנטים בין-לאומי, עם חמישה משרדים בין-לאומיים הפרושים בלב מרכזי העסקים הגדולים בעולם: בישראל (תל אביב), ארצות הברית (בוסטון, ניו יורק וסן פרנסיסקו) ובריטניה (לונדון) ושמונה דסקים זרים; יפן, צרפת, סין, אמריקה הלטינית וספרד, אוסטרליה, הודו, גרמניה והולנד. נכון לשנת 2025, במשרד מועסקים 266 עובדים, כולל 150 עורכי דין, מתוכם 90 שותפים ו-13 מתמחים. המשרד נוסד בשנת 2005.

שם המשרד נובע מצירוף שמות המשפחה של השותפים המייסדים: עו"ד זאב פרל, עו"ד מרק כהן, עו"ד דור כהן צדק, עו"ד דורון לצר ועו"ד בנימין ברץ. בשנת 2013, פרל כהן צירף את משרד ברץ ושות' (שנוסד בשנת 1982 על ידי עו"ד בנימין ברץ). מיזוג שהפך את המשרד לשחקן משמעותי בתחום המשפט המסחרי.

## תחומי התמחות וסקטורים
הפירמה הבין-לאומית פרל כהן צדק לצר ברץ (פרל כהן), מתמחה ב-46 תחומי עיסוק ו-31 סקטורים. לרבים מעורכי הפטנטים והיועצים תארים מדעיים מתקדמים ממוסדות אקדמאיים מובילים בעולם במגוון רחב של תחומים. הפירמה מוסמכת לפעול מול משרדי פטנטים ברחבי תבל: משרד הפטנטים וסימני המסחר של ארצות הברית (USPTO),  (EPO),  בבריטניה (UK IP) ורשות הפטנטים הישראלית (ILPTO).

תחומי התמחות: דיני עבודה, אינטרנט ומדיה דיגיטלית, בינה מלאכותית (AI), מימון פרויקטים, תשתיות ותחבורה, היי-טק, מיסים, פטנטים, משפט ציבורי, קשרי ממשל ורגולציה, תאגידים וחברות, נדל"ן, ניהול עושר משפחתי, סייבר, אבטחת מידע ופרטיות, שוק ההון וניירות ערך, תחרות והגבלים עסקיים, תקנים וציות, קניין רוחני, שירותים מסחריים, בנקאות וחדלות פירעון, ליטיגציה, גישור ובוררות, פרו בונו, תרומה לקהילה ואחריות חברתית. 

סקטורים: תחבורה • בינה מלאכותית (AI), מציאות רבודה (AR) ומציאות מדומה (VR) • אגרוטק • תרופות, ביוטכנולוגיה ובריאות • מוצרי צריכה וקמעונאות • דסק קנאביס • בלוקצ'יין ומטבעות קריפטוגרפיים • מדעי החיים • פינטק • אנרגיה ומשאבי טבע • הדפסה דיגיטלית ותלת-ממדית • הגנה וחלל • חומרים וננוטכנולוגיה • האינטרנט של הדברים ותקשורת • גיימינג • פודטק • סטארט-אפים • תוכנה • טכנולוגיות רפואיות ובריאות דיגיטלית • מדיה, ספורט ובידור • אוניברסיטאות ומוסדות מחקר • נסיעות ואירוח • שינויי אקלים ואנרגיות מתחדשות

## דירוגים
מדריכים משפטיים בין-לאומיים ומקומיים מדרגים את פירמת פרל כהן כאחד המשרדים המובילים. בשנים 2014–2023, המשרד דורג במקום ה-12, בין משרדי עורכי הדין המובילים בישראל של Duns100.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משרדי עורכי דין בישראל  
קטגוריה:שותפויות ישראליות
ראוויה א-שאווה

**ראוויה א-שאווא** (בערבית**: راوية الشوا;** דצמבר 1944 - 3 ביולי 2017) הייתה עיתונאית ופוליטיקאית פלסטינית. היא הייתה אחת מקבוצת הנשים הראשונות שנבחרו למועצה המחוקקת בשנת 1996.

## ביוגרפיה
א-שאווא נולדה בשכונת שג'אעייה בעיר עזה בדצמבר 1944 לאם לבנונית ולאב פלסטיני. אביה, רשאד, היה ראש עיריית עזה בין השנים 1971 ל-1982. וראש עיריית חיפה בשנת 1935 בתקופת המנדט הבריטי. לאחר שסיימה תואר בספרות באוניברסיטה האמריקאית בקהיר בשנת 1964, היא עבדה כעיתונאית ובעלת טור בעיתונים אל-נהאר, אל-מקדסיה ואל-קודס. במקביל עסקה בתחום עיצוב האופנה לנשים.

ב-1992 יסדה ושימשה כיו"ר קבוצת התרבות והפיתוח של עזה. משנת 1995 ניהלה את סוכנות אופל בעזה.

בבחירות למועצה המחוקקת הפלסטינית בשנת 1996, היא התמודדה כמועמדת עצמאית בעזה, והייתה אחת מחמש נשים שנבחרו. היא הפכה לאחת מהנשים הראשונות שהן חברת הפרלמנט הפלסטיני. היא נבחרה מחדש בשנת 2006 ברשימת היוזמה הלאומית הפלסטינית. היא הייתה קול בולט בהגנה על זכויות הפלסטינים ובמיוחד על סוגיות נשים וחופש הביטוי. בשנת 1997 היא כיהנה בוועדת זכויות האדם של המועצה הפלסטינית ויסדה את קבוצת הברית הדמוקרטית בתוך המועצה הפלסטינית שמטרתה למסד את הדמוקרטיה במועצה. היא עסקה גם בנושאים לאומיים, חברתיים וכלכליים והשתתפה במספר מיזמים עסקיים שתרמו לפיתוח הכלכלה הפלסטינית. היא עודדה צעירים פלסטינים ונשים להשתתף בעבודה ציבורית, היא השיקה יוזמות שתמכו בעסקים קטנים, במיוחד עבור נשים פלסטיניות משום שהאמינה שהעצמה כלכלית של נשים היא חלק חיוני בחיזוק החוסן הפלסטיני לנוכח הכיבוש. מאז 2002 הייתה חברה בוועדת החוקה הפלסטינית.

היא עסקה רבות בנושא הלאומי ומילאה תפקיד בולט בארגון סמינרים ואירועים תרבותיים רבים להגברת המודעות של הדורות הבאים לסוגיות לאומיות.

זמן קצר אחרי שנבחרה לרשימת פלסטין העצמאית השנייה (PLC) בינואר 2006, היא התפטרה מהמפלגה עקב סכסוכים פנימיים.

## חיים אישיים
היא נישאה לבן דודה עון סעדי אל-שאווה (שהחליף את אביה כראש העיר עזה), נולדו להם ארבעה ילדים. בעלה נפטר ממחלה בשנת 2001.

היא נפטרה ב-3 ביולי 2017 בית החולים שיפא בעזה אחרי מחלה ממושכת.

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה האמריקאית בקהיר
קטגוריה:עיתונאיות פלסטיניות
קטגוריה:פוליטיקאיות פלסטיניות
קטגוריה:ילידי 1944
קטגוריה:פלסטיניות שנולדו ב-1944
קטגוריה:פלסטיניות שנפטרו ב-2017
אמריקה (ריו דה ז'ניירו)

**מועדון כדורגל אמריקה** (בפורטוגזית: **America Football Club**) הוא מועדון כדורגל מברזיל. המועדון נוסד בשנת 1904 בעיר ריו דה ז'ניירו. הקבוצה שיחקה בעבר בליגת העל הברזילאית.

## היסטוריה
המועדון הוקם בשנת 1904 בעיר ריו דה ז'ניירו. בשנת 1905, יחד עם קבוצות נוספות שכבר פעלו בעיר, היה בין מייסדי הליגה העירונית. בשנת 1913 זכה לראשונה באליפות ריו דה ז'ניירו. בסך הכול זכה המועדון בשבע אליפויות מדינתיות, האחרונה שבהן בשנת 1960.

לאחר הקמת המסגרת הארצית לתחרויות בברזיל, השתלב המועדון במבנה החדש. בעונת 1961 הגיע לשלב חצי הגמר.

בעונת 1971, הראשונה שנערכה בשיטת ליגה, סיים המועדון במקום ה-11. בשנת 1982 הוא זכה לראשונה בתחרות ארצית. בעונת 1988 ירד לליגת המשנה, ומאז לא הצליח לשוב לליגה הבכירה. בשנת 2000 ירד לליגה השלישית. מאז שנת 2010 מועדון לא משחק בליגות ארציות ומתמודד רק בתחרות אליפות ריו דה ז'ניירו בכדורגל. בשנים אחרונות הוא משחק ברוב השנים בדרג ב' של תחרות זו.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ריו דה ז'ניירו: מועדוני כדורגל
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1904
Somewhere in England

***Somewhere in England*** (מאנגלית: "היכן שהוא באנגליה") הוא אלבום האולפן התשיעי של המוזיקאי האנגלי ג'ורג' האריסון. האלבום יצא לאור ב-1 ביוני 1981. האלבום הוקלט כאשר האריסון החל לזעום יותר ויותר על תעשיית המוזיקה. הקלטת האלבום ארכה זמן רב, ובמהלכו התעוררו סכסוכים בין האריסון לוורנר רקורדס. זהו אלבומו הראשון של הריסון שיצא לאחר רצח חברו לשעבר ללהקת הביטלס, ג'ון לנון; מילות הסינגל הראשון, "All Those Years Ago", הוקדשו ללנון.

האריסון החל להקליט את האלבום במרץ 1980 והמשיך בכך מדי פעם, עד שבסופו של דבר העביר את האלבום לחברת התקליטים וורנר רקורדס, המפיצה של חברת התקליטים שלו, דארק הורס רקורדס, בסוף ספטמבר של אותה השנה. עם זאת, מנהלי החברה דחו את האלבום, מתוך תחושה שהוא "נינוח מדי" ולא מסחרי מספיק. האריסון הסכים לעבד מחדש את האלבום ולהקליט חומרים חדשים. גם עטיפת האלבום המקורית של הריסון, הכוללת את תמונתו על רקע מפה של בריטניה הגדולה, נדחתה גם היא על ידי החברה.

## רשימת הרצועות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי ג'ורג' האריסון
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי ג'ורג' האריסון
קיריל גלבוב

**קיריל ארטיומוביץ' גלבוב** (ברוסית: **Кирилл Артёмович Глебов**; נולד ב-10 בנובמבר 2005 בצ'ליאבינסק שברוסיה) הוא כדורגלן רוסי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת צסק"א מוסקבה מליגת העל הרוסית ובנבחרת רוסיה.

## קריירת מועדונים
גלבוב גדל במחלקות הנוער של סטארט צ'ליאבינסק וצסק"א מוסקבה. ב-5 במרץ 2023 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של צסק"א מוסקבה, בהפסד 0–2 לסוצ'י במסגרת המחזור ה-18 בליגת העל הרוסית לעונת 2022/2023. ב-7 בדצמבר האריך את חוזהו במועדון עד לקיץ 2027.

## קריירה בין-לאומית
גלבוב זומן לראשונה לסגל נבחרת רוסיה לקראת משחקי הידידות נגד נבחרות ירדן וקטר בחודש ספטמבר 2025. ב-4 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בתיקו 0-0 נגד נבחרת ירדן.

## תארים
;צסק"א מוסקבה
* הגביע הרוסי (2): 2022/2023, 2024/2025
* הסופר קאפ הרוסי (1): 2025

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים רוסים
קטגוריה:קשרי כדורגל רוסים
קטגוריה:כדורגלני צסק"א מוסקבה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת רוסיה
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-2005
אנדרומאכה מתאבלת על הקטור

**אנדרומכה מתאבלת על הקטור** (בצרפתית: **Andromaque pleurant Hector**) הוא ציור שמן על בד מאת הצייר הצרפתי ז'אק־לואי דויד, שנוצר בשנת 1783. גודלו של הציור 3.01 מטר על 2.03 מטר, והוא מוצג במוזיאון הלובר בפריז. היצירה הוצגה לראשונה ב־22 באוגוסט 1783 באקדמיה הצרפתית, שהכירה בה פה אחד.

## תיאור היצירה
נושא הציור לקוח מן המיתולוגיה הקלאסית: אנדרומאכה מתאבלת על בעלה הקטור, שנהרג בידי אכילס, בעודה מקבלת נחמה מבנה אסטיאנקס, נכדו של פריאמוס מלך טרויה. דויד בחר לבודד את הסצנה המשפחתית מן ההמון ומיתר דמויות העיר טרויה, ובכך לרכז את הטרגדיה הקרבה של העיר כולה בדרמה אחת נוגעת ללב. צבעי הציור נועזים אך משועבדים למסרים המרכזיים, והאור מתכנס אל פניה של אנדרומכה, הנראית מרוכזת בכאבה. ידה הימנית מונחת על גופו של בעלה המת והיא כמעט מתעלמת מבנה, שידו מושטת אל פניה. הדמויות מחוברות זו לזו בקומפוזיציה ספירלית של ידיים, זרועות וקפלי בדים, והילד מתואר ברגישות רבה.

## פרשנות
הציור מציג את אנדרומכה כדמות נעלה ואמיצה המקבלת עליה את גורלה המר. בני זמנו של דויד ראו בו מעין "הרצאת פילוסופיה על בד" – דימוי של מוסריות ושל עמידה בכאב כחלק מהטרגדיה האנושית. לעומת זאת, בעיני מבקר מודרני ניתן לחוש כי הדרמה הרגשית מתעמעמת מול ההנאה האסתטית מהמשיכות היורדות והעולות של האור, המקנות לציור גוון עשיר ומרקם מפואר. בהקבלה, דמותה של אנדרומכה נראית "אקסטטית בכאב" כפי שתרזה של ברניני נראית "אקסטטית באמונה". ציור זה, שהוצג ב-23 באוגוסט 1783, הביא את דויד להיבחר לאקדמיה המלכותית בשנת 1784.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיאון הלובר: ציורים
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים המבוססים על המיתולוגיה היוונית
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-18
קטגוריה:ציורים המבוססים על האיליאדה
אנדרוס (יוון)

**אַנְדְרוֹס** (ביוונית: **Άνδρος**) הוא אי יווני בקבוצת האיים הקיקלאדיים שבים האגאי. זהו השני בגודלו בקבוצה, אחרי נאקסוס, והוא נמצא צפונית לאי טינוס ודרומית־מזרחית לאי אוויה.

## גאוגרפיה
שטחו של אנדרוס כ־380 קמ"ר, אורכו המרבי כ־40 ק"מ, ורוחבו נע בין 10 ל־16 ק"מ.
האי הררי, וההר הגבוה בו, פטאלי, מגיע לגובה של כ־997 מטרים.
בשל מעיינותיו ונחלי המים הזורמים בו כל השנה, אנדרוס ירוק יחסית לשאר איי הקיקלאדים.

## היסטוריה
האי היה מיושב מתקופות פרהיסטוריות. בעת העתיקה נודע כמרכז ימי חשוב, והשתייך לליגה הדלית בהנהגת אתונה.
בהמשך נשלט על ידי הרומאים, הביזנטים, הוונציאנים והעות'מאנים. במאה ה־19, לאחר מלחמת העצמאות היוונית, צורף למדינת יוון המודרנית.

## אוכלוסייה ומינהל
באנדרוס חיים כ־9,000 תושבים (נכון לשנת 2021).
בירת האי היא **אנדרוס (חורה)**, הנמצאת בחוף המזרחי. נמל הכניסה הראשי הוא **גַבריוֹן** שבמערב.

## כלכלה ותרבות
כלכלת האי נשענת על ספנות, תיירות וחקלאות.
באי פועל מוזיאון לאמנות מודרנית, לצד כפרים מסורתיים ומנזרים ביזנטיים.

## תחבורה
הגישה לאי היא באמצעות הפלגות מנמל רפינה, הסמוך לאתונה, וההפלגה אורכת כשעתיים.

## קישורים חיצוניים
* 

* אתר העיר אנדרוס 
* אתר Andros Routes 
* 

## הערות שוליים

האיים הקיקלאדיים
מאטוויי קיסליאק

**מאטוויי אלכסייביץ' קיסליאק** (ברוסית: **Матвей Алексеевич Кисляк**; נולד ב-26 ביולי 2005 בסטארי אוסקול שברוסיה) הוא כדורגלן רוסי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת צסק"א מוסקבה מליגת העל הרוסית ובנבחרת רוסיה.

## קריירת מועדונים
קיסליאק גדל במחלקות הנוער של צ'רטנובו וצסק"א מוסקבה. ב-26 ביולי 2023 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של צסק"א מוסקבה, בניצחון 0–6 על אורנבורג במסגרת הגביע הרוסי לעונת , בו גם הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון. ב-24 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הרוסית, בתיקו 3-3 נגד רוסטוב במסגרת המחזור התשיעי לעונת 2023/2024.

## קריירה בין-לאומית
קיסליאק זומן לראשונה לסגל נבחרת רוסיה לקראת משחקי הידידות נגד נבחרות גרנדה וזמביה בחודש מרץ 2025. ב-19 במרץ ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 0–5 על נבחרת גרנדה. ב-7 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 1–4 על נבחרת קטר במשחק ידידות.

## תארים
;צסק"א מוסקבה
* הגביע הרוסי (1): 2024/2025
* הסופר קאפ הרוסי (1): 2025

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים רוסים
קטגוריה:קשרי כדורגל רוסים
קטגוריה:כדורגלני צסק"א מוסקבה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת רוסיה
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-2005
מיקלוש הורטי ג'וניור

**מיקלוש הורטי אג'באניאי** (בהונגרית: **Horthy Miklós**; 14 בפברואר 1907 – 28 במרץ 1993) היה פוליטיקאי הונגרי במהלך מלחמת העולם השנייה. היה בנו הצעיר של העוצר ההונגרי, אדמירל מיקלוש הורטי.

## ביוגרפיה
אישטוואן נולד בפולה למשפחת אצולה הונגרית והיה בנם של מיקלוש ומגדלנה. ב-1925 הוא סיים את לימודיו התיכוניים כתלמיד מצטיין. הוא המשיך את לימודיו באוניברסיטה בווינה.

מיקלוש ג'וניור ואחיו הגדול אישטוואן היו פעילים בתנועת נוער קתולית הפעלה כחלק מתנועת הצופים ההונגרית וזאת אף על פי שהיו פרוטסטנטים. כמו אחיו, הוא החזיק בדעות שמרניות-ליברליות מתונות מבחינה פוליטית. הוא גינה את התנהלות גרמניה הנאצית והיה נחשב לפרו-מערבי. פעילותו הפוליטית לא הייתה משמעותית עד לפרוץ מלחמת העולם השנייה. בדרך כלל, הוא ליווה את קרובי משפחתם של ראשי מדינות שביקרו בהונגריה. ביולי 1939, הוא מונה לעמוד בראש השגרירות ההונגרית בברזיל, ששכנה בריו דה ז'ניירו.

לאחר מותו של אישטוואן ב-1942, כוחו של מיקלוש ג'וניור בממשלת אביו גדל והאחרון תמך במאמצים לסיים את מעורבותה של ממלכת הונגריה בברית עם גרמניה הנאצית.

בינואר 1944, הממשלה מינתה את הורטי הבן לעמוד בראש "משרד העריקה" (שכבר היה קיים). המשרד הקטן היה אחראי רשמית על עידוד החזרת הונגרים מחו"ל ועל ניתוח השינויים הכלכליים והחברתיים הצפויים לאחר המלחמה. בפועל, הוא עסק ביצירת קשרים עם פעילים הונגרים אנטי-נאצים ועם נציגים של כוחות בעלות הברית. הורטי גם ניסה לחלץ יהודים הונגרים משטחי הכיבוש הגרמנים.

ב-15 באוקטובר 1944, גרמניה הנאצית פתחה במבצע פאנצרפאוסט על מנת להבטיח כי ממלכת הונגריה תמשיך להילחם במלחמה לצידה של גרמניה הנאצית ושאר מדינות הציר. באותו היום הגיע הורטי למפגש עם נציגים מצבא השחרור העממי של יוגוסלביה במשרד של חברת ספנות הונגרית אשר בעליה היה ידיד שלו. עד היום לא ידוע האם היו אלו סוכנים גרמנים שפיתו אותו להגיע במסווה של יוגוסלבים, או שמא יוגוסלבים אמתיים. כשהגיע הורטי למקום המפגש, התנפלו עליו אנשיו של אוטו סקורצני. אחד מחבריו נהרג, והורטי עצמו נעטף בשמיכה ונחטף במטוס לווינה. משם הוא נשלח למחנה הריכוז מאוטהאוזן, ומאוחר יותר הועבר למחנה דכאו.

בסוף אפריל 1945, מיקלוש ג'וניור נלקח לטירול יחד עם אסירים בולטים ו"חשובים" אחרים בדכאו. לאחר שהגיעו לשם, אנשי האס אס נטשו את אסיריהם בעוד כוחות בעלות הברית התקרבו לאזור. מיקלוש הורטי הצעיר שוחרר על ידי הארמייה החמישית של ארצות הברית ב-5 במאי 1945.

לאחר סיום המלחמה, הורטי ג'וניור (יחד עם אביו) עבר לפורטוגל, שם התגורר במשך כמעט חמישים שנים, עד שמת באשטוריל, שליד ליסבון ב-1993. היו לו שתי בנות עם אשתו הראשונה, הרוזנת מריה קונסואלו קארויי: ז'ופיה הורטי וניקולט הורטי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ילדי מנהיגי מדינות
קטגוריה:אצולה הונגרית
קטגוריה:פוליטיקאים הונגרים
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז מאוטהאוזן
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז דכאו
קטגוריה:חברי הוועד האולימפי הבין-לאומי
קטגוריה:שגרירי הונגריה
קטגוריה:הונגרים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1907
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1993
Give Me Love (Give Me Peace on Earth)

**"Give Me Love (Give Me Peace on Earth)"** (מאנגלית: "תני לי אהבה (תני לי שלום עלי אדמות)") הוא שיר מאת המוזיקאי האנגלי וחבר להקת הביטלס ג'ורג' האריסון. השיר יצא לאור כרצועת הפתיחה וכסינגל המוביל של האלבום *[[Living in the Material World]]* משנת 1973. השיר הפך לסינגל השני של האריסון שהגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים האמריקאי, אחרי "My Sweet Lord". בכך, השיר דחק את "My Love"  של פול מקרטני וכנפיים מראש מצעד ה"בילבורד הוט 100", וסימן את המקרה היחיד בו שני חברי הביטלס לשעבר החזיקו בשני המקומות הראשונים במצעד בארצות הברית. הסינגל הגיע גם לעשירייה הראשונה ב, קנדה, אוסטרליה והולנד.

זהו אחד משיריו הפופולריים ביותר של האריסון והוא כולל סדרה של סולואי גיטרת סלייד, שזכו לשבחים רבים. מלבד האריסון, משתתפים בשיר, בין היתר, ניקי הופקינס וקלאוס פורמן. במילותיו שר האריסון על רצונו להיות חופשי מקארמה וממעגל הלידה מחדש המתמיד; מאוחר יותר הוא תיאר את השיר כ"תפילה והצהרה אישית ביני, אלוהים, וכל מי שאוהב אותו".

האריסון ביצע את השיר בכל הופעה במהלך סיבובי ההופעות שלו כאמן סולו, וגרסה חיה נכללה באלבום ההופעה שלו משנת 1992, *[[Live in Japan (אלבום של ג'ורג' האריסון)|Live in Japan]]*. הקלטת האולפן המקורית מופיעה באלבומי האוסף *[[The Best of George Harrison]]* ו-*[[Let It Roll: Songs by George Harrison]]*. במופע המחווה להאריסון, שנערך שנה לאחר מותו בנובמבר 2002, ביצעו את השיר ג'ף לין עם  ו, שניגנו על גיטרות סלייד. אליוט סמית', סטינג, ג'יימס טיילור, אלטון ג'ון וגרייס ונדרוואאל הם בין האמנים שביצעו גרסת כיסוי לשיר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי פולק רוק
קטגוריה:שירי גוספל
קטגוריה:שירי ג'ורג' האריסון
זאב אלבלינגר

**זאב אלבלינגר** (12 ביולי 1904 - 7 בפברואר 1989) היה אגרונום, סופר, מתרגם וסופר ילדים עברי. אביו של דן אלמגור.

## ביוגרפיה
נולד בוורשה ועלה לארצה בתום לימודיו התיכוניים בשנת 1923. עבד בקיבוצים בעמק יזרעאל. בשנת 1928 נסע לאלג'יר ללימודי חקלאות, ובתום הלימודים חזר לארץ ישראל בשנת 1932 והמשיך לעסוק בחקלאות באזור רחובות, עד לפרישתו לגמלאות.

בשנת 1964 החל לפרסם שירים וסיפורים מקוריים ומתורגמים.

## ספריו
*מזל של כלב (ירושלים: כתר, 1981)
*רקאני וגמאני (תל אביב: תמוז, 1983)

## קישורים חיצוניים
*
*זאב אלבלינגר באתר לקסיקון הספרות העברית החדשה
*זאב אלבלינגר באתר הספרייה הלאומית

קטגוריה:סופרים יהודים פולנים
קטגוריה:משוררים יהודים פולנים
קטגוריה:מתרגמים לעברית
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:ראשוני הציונות
קטגוריה:משוררי ילדים ישראלים
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1904
89ביו

**89ביו בע"מ** (באנגלית: **89bio**) היא חברת תרופות אמריקאית-ישראלית.

## היסטוריה
החברה הוקמה בינואר 2018 על בסיס ידע שנרכש מחברת "טבע", ובמרכזו פיתוח תרופה המבוססת על החלבון FGF21, לטיפול במחלת הכבד השומני שאינה נובעת מצריכת אלכוהול (NASH). באותה תקופה הייתה "טבע" שקועה במשבר חוב כבד, ולכן נאלצה לצמצם השקעות במחקר ופיתוח ולהתמקד בתחומי הליבה שלה. תמורת המכירה קיבלה "טבע" 6 מיליון דולר, והתחייבות לשלם עד 135 מיליון דולר ותמלוגים, אם המוצר יזכה להצלחה מסחרית. בהמשך פעילותה עוסקת החברה בפיתוח תרופה למחלות קרדיו-מטבוליות, המבוססת אף היא על החלבון FGF21. למנכ"ל 89ביו מונה רוהן פאלקר (Rohan Palekar), בעבר מנכ"ל חברת Avanir האמריקאית. החברה הוקמה בישראל, ובהמשך עבר מטה החברה לסן פרנסיסקו אך מרכז הפיתוח שלה נשאר ברחובות. עם אנשי המפתח שפרשו מ"טבע" לשם הקמת החברה נמנים פרופ' מייקל היידן (שהוא דירקטור בחברה), רם וייסבורד (שמונה לסמנכ"ל התפעול) ומיכל איילון (שמונתה לראש המו"פ).

באוקטובר 2018 השלימה החברה גיוס של 60 מיליון דולר. בנובמבר 2019 הונפקו מניות החברה בבורסת נאסד"ק. במסגרת ההנפקה גייסה החברה 84.8 מיליון דולר לפי שווי של 193 מיליון דולר אחרי הכסף. בספטמבר 2025 הודיעה חברת התרופות השווייצרית רוש על הסכם לרכישת 89ביו תמורת 2.4 מיליארד דולר, עם אופציה להגדלת הסכום עד ל-3.5 מיליארד דולר בהתאם לעמידה באבני דרך רפואיות ומסחריות. בעת חתימת הסכם זה הייתה התרופה למחלת כבד שומני שמפתחת החברה בשלב III של הניסויים הקליניים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:תעשיית פרמצבטיקה בישראל
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-2018
קטגוריה:חברות אמריקאיות הנסחרות בנאסד"ק
איאס וקסנדרה

**איאס וקסנדרה** (באנגלית: **Ajax and Cassandra**) הוא ציור משנת 1886 מאת האמן האנגלי סולומון ג'וזף סולומון. הציור מתאר סצנה מתוך האגדה על חורבן טרויה – חטיפתה של קסנדרה בידי איאס הקטן מתוך מקדש פלאס.

היצירה נמצאת באוסף של גלריית האמנות של בלאראט שבאוסטרליה.

## הסיפור במיתולוגיה
כמו יצירות רבות מהתקופה הוויקטוריאנית, מציג ציורו של סולומון סצנה מן המיתולוגיה היוונית – החטיפה והאונס של קסנדרה בידי איאס הקטן במהלך חורבן טרויה.

קסנדרה הייתה בתו של מלך טרויה וכוהנת של אפולו. היא ניחנה במתת הנבואה, אולם לאחר שדחתה את חיזוריו, הטיל עליה אפולו קללה שלפיה לא יאמינו לנבואותיה.

לאחר ההונאה המוצלחת באמצעות הסוס טרויאני, החריבו היוונים את העיר. במהלך החורבן נמלטה קאסנדרה אל מקדש פלאס, כשהיא אוחזת בפסל העץ בבקשה לקבל את חסותה של אתנה. איאס הקטן, אחד הלוחמים היוונים, איתר את קאסנדרה במקדש, גרר אותה מן הפסל ואנס אותה באכזריות. נוסף על חילול המקדש, נחשב המעשה לעוון חמור של חילול קודש, שכן קסנדרה הייתה במעמד של מבקשת מקלט ובכך הייתה נתונה תחת חסותה של אתנה.

## קומפוזיציה
סולומון היה צייר אנגלי ממוצא יהודי. את הכשרתו האמנותית רכש בבית הספר לאמנות הית'רליז, באקדמיה של מינכן ובבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות בפריז. הוא נודע כצייר דיוקנאות וכיוצר של ציורים רחבי ממדים בסגנון האקדמי הצרפתי.

בציורו של סולומון מתואר איאס בעודו קורע את קסנדרה מן הפסל של אתנה. שתי הדמויות מוצגות בעירום. עורו הכהה והאדמדם של איאס מנוגד לגוון החיוור של הנסיכה הבתולה.
איאס מתואר כשהוא לובש טוניקה קלה להתרה, העומדת להיחשף באזור חלציו. במקביל, כיסוי גופה האסטרטגי של קאסנדרה נתפס בפסל, ועומד לחשוף את איבריה האינטימיים.
גורדון מוריסון, מנהל גלריית האמנות של בלאראט, תיאר את יצירתו של סולומון כ"קטע מרהיב של קומפוזיציה, שבו הדמויות כמעט יוצרות מבנה המזכיר הליקס באופן שבו הן נקשרות זו בזו".

סולומון מבטא את חילול הקודש של איאס באמצעות סמלים, בכך שהוא אינו מציג רק את גרירתה של מבקשת המקלט מחסותה של אתנה, אלא גם את חילול המקדש עצמו במעשיו.

הקלחת שבפינה השמאלית התחתונה עתידה להרעיש בקול רם ולהדהד ברחבי המקדש השומם. מנחות הפרחים מימין יפלו בעצב על רצפת האבן, ועלי הכותרת האומללים יחליקו מטה בחוסר תועלת ואיאס – דוחף ברגלו את בסיס הפסל. בסיס זה משמש גם ככורַת לאתנה, ומכאן הפרחים והקלחת. כל פרט בסצנה זו מהווה עלבון לאלה.
היצירה נחשבת ל"חסרת תקנה מבחינה ארכאולוגית". בין יתר הליקויים, מוצג בציור פסלה העצי של אתנה – הזואנון – כפסל שיש, אף שבשלב זה של האגדה כבר נגנב הזואנון בידי דיומדס ואודיסאוס.

בהציגו את היוונים כמדכאים אכזריים, ניתן לראות ב"איאס וקסנדרה" יצירה המערערת על הנורמות הקלאסיות המקובלות.

## תגובה ביקורתית
בסקירה על פתיחת גלריית האמנות של בלאראט בעת ההיא, שפורסמה בעיתון *The Argus*, זכה סולומון לשבחים כ"עילוי צעיר עולה". הציור תואר כ"יצירה דרמטית בקנה מידה הרואי" ואף הוגדר כ"יצירת מופת".

## הערות שוליים

קטגוריה:אונס בתרבות
קטגוריה:ציורים המבוססים על האיליאדה
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים המבוססים על המיתולוגיה היוונית
קטגוריה:ציורי עירום
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
דיוקן עצמי עם נרות

**דיוקן עצמי עם נרות** (באנגלית: **Self-Portrait with Candles**) הוא ציור שמן מאת האמנית הבריטית לילי דליסה ג'וזף, המתאר את האמנית בלבוש צנוע וראש מכוסה, כשהיא אוחזת בשני נרות שבת. היצירה היא אחת משלוש עבודות של דליסה ג'וזף המצויות באוסף גלריית בן אורי והמוזיאון בלונדון.

## תיאור היצירה
בציור מוצגת האמנית כשהיא אוחזת בשני נרות שבת, המודלקים באופן מסורתי בידי האישה בבית כעשרים דקות לפני שקיעת השמש ביום שישי, לציון תחילתה הרשמית של יום שבת. העבודה משלבת את עניינה של דליסה ג'וזף בדיוקנאות ובתיאורי פנים, ומשקפת את הערכתה הרבה לרמברנדט, בעיקר בשימוש באור ובצל. כמו כן ניכרת ביצירה פלטת צבעים מצומצמת, האופיינית לה, ובה גוני לבן, כחול קובלט וגוני ורוד או ארגמן כתמתם.

## סגנון והשפעות
דליסה ג'וזף הושפעה מסגנונו של רמברנדט, והשפעה זו ניכרת בשימוש הדרמטי בניגוד של אור וצל. בחירתה בפלטת צבעים מוגבלת תרמה ליצירת אופי אינטימי ומדיטטיבי, המשקף הן את אופייה הרוחני והמהורהר של האמנית והן את אווירת השבת. הציור מציג אותה כאישה בטוחה בעצמה אך גם בעלת צד רוחני עמוק.

## תולדות היצירה
הציור נתרם לגלריית בן־אורי על ידי אחייניתה של האמנית, גרטרוד סלומון. לצד יצירה זו, נודעה דליסה ג'וזף גם כציירת של חללים פנימיים בגלריה הלאומית בלונדון וכמבקרת אמנות בעיתון Woman’s Gazette. היא למדה באקדמיה המלכותית לאמנויות ועסקה גם בפעילות ציבורית, בכלל זה השתתפות בתנועת זכות הבחירה לנשים שבגינה נאסרה לתקופה קצרה בכלא הולווי. בנוסף, הייתה מן הנשים הראשונות באנגליה שהחזיקו ברכב פרטי ואף למדה לטוס בשנות ה־20. היא הייתה אחותו הצעירה של הצייר סולומון ג'וזף סולומון.

## הערות שוליים

קטגוריה:דיוקנאות עצמיים
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים בעלי מוטיב יהודי
קטגוריה:דיוקנאות נשים
כדורגל באולימפיאדת רומא (1960)

טורניר הכדורגל האולימפי של 1960 שוחק במסגרת אולימפיאדת רומא. לאור קיום ליגות מקצועיות חזקות הכדורגלנים החזקים של התקופה לא יכלו להשתתף בתחרות. התחרות סימנה את המשך תקופת הדומיננטיות של נבחרות מהגוש המזרחי שזכו בתמיכה כספית מגופים ממשלתיים. 

הטורניר כלל 16 נבחרות גברים מחמש קונפדרציות. 16 הנבחרות מוגרלות לארבעה בתים של ארבע נבחרות, כשכל קבוצה משחקת משחק אחד נגד הנבחרות האחרות בבית שלה. על ניצחון הוענקו 2 נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו. בתום שלב הבתים עלו שתי הקבוצות המובילות לשלב הנוקאאוט, שהחל ברבע הגמר והגיע לשיאו במשחק על מדליית הזהב.

ב-28 משחקים נכבשו 120 שערים (4.3 בממוצע למשחק). במשחקים צפו 251,804 צופים.

משחק הגמר נערך בהאצטדיון פלמיניו ב-10 בספטמבר 1960.  ניצחה את  3–1 וזכתה במדליית הזהב. 

מילאן גאליץ' מיוגוסלביה כבש 7 שערים והוכרז מלך השערים.

נבחרת ישראל השתתפה במוקדמות ולא העפילה למשחקי אולימפיאדה.

## הנבחרות שהעפילו
התחרות תוכננה ל-16 קבוצות. הוחלט שהקצאה תהיה כדלקמן:

* אירופה - 7 (נרשמו 22)
* אסיה - 2 (נרשמו 2)
* אפריקה - 2 (נרשמו 9)
* אמריקה - 3 (נרשמו 10)
* המזרח התיכון - 1 (נרשמו 10)
* המדינה המערכת - 1

## אצטדיונים

## שלב הבתים
### בית א'

### בית ב'

### בית ג'

### בית ד'

## שלבי הגמר

## ישראל בתחרות
נבחרת ישראל השתתפה במוקדמות במסגרת אירופית. היא שיחקה בבית 4 ביחד עם יוגוסלביה ויוון. הנבחרת סיימה את משחקי הבית במקום השני ולא העפילה למשחקים האולימפיים.

## הדירוג הסופי

הערה:מיקום לפי האתר האולימפי

## קישורים חיצוניים

* נתונים מאתר RSSSF
* נתונים מאתר אולימפי
* נתונים מאתר פיפ"א
* נתונים מאתר transfermarkt
* נתונים מאתר התאגדות לכדורגל
* משחק הגמר - נתונים מפורטים

1960
קטגוריה:ענפי ספורט באולימפיאדת רומא (1960)
קטגוריה:תחרויות כדורגל באיטליה
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1960
בולוואר רוקוסובסקוגו

**בולוואר רוקוסובסקוגו** (ברוסית: **Бульвар Рокоссовского**) היא תחנת הרכבת התחתית של מוסקבה בקו סוקולניצ'סקאיה. פירוש שם התחנה – שדרה על שם רוקוסובסקי. נכון לשנת 2025 זאת תחנה סופית של קו סוקולניצ'סקאיה.

## היסטוריה
התחנה נפתחה ב-1 באוגוסט 1990. בעת פתיחתה נקראה "אוליצה פודבלסקוגו" (רחוב על שם פודבלסקי). שמה של התחנה היה זהה לשמו של הרחוב, בו נמצאת הכניסה הראשית לתחנה. הרחוב נקרא על שמו של מהפכן רוסי ופעיל פוליטי בראשיתה של רוסיה הסובייטית, ואדים פודבלסקי. בשנת 1992 שונה שמו של הרחוב לרחוב איוואנטייבסקאיה, אך שמה של תחנת הרכבת התחתית נשאר ללא שינוי. בשנת 2015, לרגל חגיגות 70 שנה לניצחון על גרמניה הנאצית, שונה שם התחנה לשמה הנוכחי. וזאת למרות שאף אחת מכניסות ויציאות של התחנה לא פונה לשדרה על שם רוקוסובסקי. השדרה מרוחקת בכ-500 מטר מהתחנה.
## תיאור התחנה
התחנה נמצאת ברובע בוגורודסקויה. התחנה נמצאת בעומק של 8 מטר מתחת לפני הקרקע. בתחנה ישנו מעבר לתחנת קו הטבעת המרכזית של מוסקבה של רכבת מוסקבה, בעלת אותו שם (בולוואר רוקוסובסקוגו).
## קישורים חיצוניים

* תיאור התחנה באתר של הרכבת התחתית של מוסקבה 
* תיאור התחנה באתר התחבורה של רוסיה 
* תמונות של התחנה 

בולוואר רוקוסובסקוגו
האמירות האסלמית של סומליה

**האמירות האסלאמית של סומליה** מתייחסת לשטחים בדרום סומליה הנמצאים תחת שליטתו וממשלו של א-שבאב, שהכריז על שטחו כאמירות אסלאמית ב־7 בדצמבר 2008. מטרתו הייתה לשלוט ולמשול בסומליה, אם כי היא נותרה בלתי מוכרת. גבולותיה של האמירות האסלאמית של סומליה עברו שינויים דרסטיים במהלך מלחמת האזרחים הסומלית. ג'יהדיסטים אמריקאים וממדינות מערביות נוספות הגיעו לסומליה בעקבות הקמת האמירות האיסלמית.

## ממשל
ב**אמירות האסלאמית של סומליה**, א-שבאב יישם את פסיקות השריעה בצורה מחמירה. ובאמירות האסלאמית של סומליה היו מיישבים סכסוכים באמצעות בתי משפט המבוססים על חוקי השריעה, שלעיתים נתפסו כטובים יותר מאלה שבשטחים שבשליטת הממשלה. סומלים מסוימים נסעו לאמירות האסלאמית רק בזכות מערכת יישוב הסכסוכים שלה. אל-שבאב נטל חלק מהקרדיט על תנובת היבולים של סומליה בתחילת 2010, וטען כי ייצור הדגנים הסומלי שגשג הודות לצמצום יבוא המזון על ידי אל-שבאב, וכי המדיניות חילקה מחדש את ההכנסה לחקלאים סומלים עניים וכפריים. בין כלי התקשורת שלו נמנו גם סוכנות הידיעות שחאדה ורדיו אל-אנדלוס.

## טרור
ארגון א-שבאב ביצע גם הפרות זכויות אדם בשטחי המדינה, כולל באמצעות פרשנות ויישום אכזריים של הפסיקה הדתית האסלאמית.

האמיר  נשבע אמונים לאל-קאעדה בשנת 2009, ונידון למוות שלא בפניו על פיגוע שעשה בהרגייסה בירת סומלילנד ב־2008. בשנת 2012 ארצות הברית הציע פרס של שבעה מיליון דולר למי שיביא לתפיסתו.

חברים לשעבר בארגון א-שבאב טענו שארגון הטרור סוחט כספים רבים מדי יום באמצעות מחסומי דרכים, והטלת מסים על סוחרים המעבירים מוצרי מזון ואספקה למכירה לתושבים. סוחרים שלא שילמו את המיסים נתפסו ונהרגו.

## אמירים
*  (2008–2014) נהרג בדרום סומליה, ב־1 בספטמבר 2014, בתקיפה מהאוויר של ארצות הברית.
*  (2014–הווה)

## קישורים חיצוניים
* 
* ממשל ג'יהאדיסטי בשילוב מבני הסמכות המסורתיים: אל-שבאב וזקני החמולות בדרום סומליה, 2012-2008 Michael Weddegjerde Skjelderup, באתר טיילור ופרנסיס 7 באוגוסט 2020, .

## הערות שוליים

קטגוריה:סומליה
קטגוריה:ארגוני טרור אסלאמי
אמנון כהן (שופט)

**אמנון כהן** (נולד ב-1940) הוא משפטן ישראלי, שכיהן כשופט בבית המשפט המחוזי בירושלים. כהן מונה לשופט שלום באילת ב-1986, ולאחר כן מנה כשופט מחוזי בירושלים ב-1999 וכיהן במשרה זו עד פרישתו בשנת 2018.

כהן היה השופט שישב בדין בתיק הרבנים בשנת 2014 בו הואשמו בכירים ברבנות כי העניקו תארים לאנשי כוחות הביטחון שלמדו במכללות ללימודי יהדות, מבלי שאלו עמדו בדרישות הנדרשות לשם כך, ואף קבע תקדים חשוב בהקשר של עבירת קבלת דבר במרמה. כן פסק בבקשה להסגרתו של אלכסנדר צבטקוביץ' לבוסניה-הרצוגובינה בשל הטענה כי השתתף בטבח סרברניצה, כי צבטקוביץ' הוא בר הסגרה. בית המשפט העליון אישר את החלטתו, ובסופו של דבר עמד צבטקוביץ' לדין בבוסניה וזוכה מהעבירות שיוחסו לו.

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:שופטי בית המשפט המחוזי בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1940
אלברו פרננדס (כדורגלן יליד 1998)

**אלברו פרננדס יורנטה** (בספרדית: **Álvaro Fernández Llorente**, נולד ב-13 באפריל 1998) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת השוער בסביליה מהלה ליגה.

## קריירת מועדונים
פרננדס החל את דרכו באוססונה בגיל 15 וערך את הופעת הבכורה שלו ב-25 בספטמבר 2016 בלה ליגה. ב-11 ביולי 2017 חתם על חוזה לשלוש שנים במונקו מהליגה הצרפתית הראשונה, וממנה הושאל ב-7 באוגוסט 2018 לאקסטרמדורה UD מהליגה השנייה.

ב-29 ביוני 2019 חתם על חוזה לשלוש שנים בווסקה ששיחקה אז בליגה השנייה. הוא היה שוערה הקבוע בעונה זו, שבסיומה עלה עם הקבוצה בחזרה ללה ליגה. ב-17 באוגוסט 2021 הושאל למשך שנה לברנטפורד מהפרמייר ליג, וב-31 באוגוסט 2022 הושאל שוב, הפעם לאספניול.

ב-13 באוגוסט 2024 חתם על חוזה לעונה אחת בסביליה.

## קריירה בינלאומית
פרננדס שיחק בנבחרות הצעירות של ספרד והיה שוערה של הנבחרת עד גיל 21 באליפות אירופה בשנת 2021. הוא היה חלק מסגל נבחרת ספרד שזכתה במדליית הכסף באולימפיאדת טוקיו. ב-8 ביוני 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרים, והפך לשחקן וסקה הראשון אי פעם ששיחק בנבחרת.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלני אוססונה
קטגוריה:כדורגלני מונקו
קטגוריה:כדורגלני וסקה
קטגוריה:כדורגלני ברנטפורד
קטגוריה:כדורגלני אספניול
קטגוריה:כדורגלני סביליה
קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:כדורגלנים ספרדים באולימפיאדת טוקיו (2020)
קטגוריה:ילידי 1998
סמסונג גלקסי אייס

**סמסונג גלקסי** **אייס** (באנגלית: **Samsung Galaxy** **Ace**) הוא טלפון אנדרואיד המיוצר על ידי סמסונג אלקטרוניקה. הוא הוכרז ב-26 בינואר 2011 והושק בפברואר 2011.

בינואר 2012 סמסונג הכריזה על הטלפון הפלוס Samsung Galaxy Ace Plus .

## חומרה
לטלפון יש ערכת שבבים Qualcomm MSM7227 הכוללת מעבד יחיד (Single-core) במהירות 800MHz ARM11, מעבד גרפי Adreno 200 ו־278MB RAM. הוא מגיע עם כ־512MB של אחסון פנימי (מתוכו פחות זמין למשתמש), עם אפשרות הרחבה באמצעות כרטיס microSD עד 32GB, וסוללת Li-Ion בקיבולת 1350mAh.

ל־Galaxy Ace מסך מגע קיבולי TFT בגודל 3.5 אינץ', ברזולוציית 320×480 פיקסלים (HVGA) ותצוגה של 16 מיליון צבעים. המצלמה האחורית שלו היא 5 מגה־פיקסל עם פוקוס אוטומטי ו־LED פלאש, אך אין לו מצלמה קדמית.

### תוכנה
טלפון זה הושק רשמית עם Android 2.2 Froyo, וקיבל עדכון רשמי ל־Android 2.3 Gingerbread.

הטלפון מכיל כ־512MB אחסון פנימי (חלק קטן ממנו זמין למשתמש) ו־278MB RAM בלבד, עם אפשרות הרחבה באמצעות כרטיס microSD עד 32GB.

## קישורים חיצוניים

## ראו גם

* סמסונג גלקסי אייס 4

## הערות שוליים

קטגוריה:מכשירי אנדרואיד
חוסאם אל-אסטל

**חוסאם אל-אסטל** (בערבית: **حسام الأسطل**, בתעתיק מדויק: **חֻסאם אלאסטל**; נולד ב-1975) הוא מייסד וראש מיליציה פלסטינית המתנגדת לחמאס בשם "כוח התקיפה נגד טרור", שאותה הקים בשנת 2025 בח'אן יונס, במתכונת דומה למיליציה שהקים יאסר אבו שבאב במזרח רפיח. שתיהן הוקמו על רקע מלחמת חרבות ברזל והשלכותיה.

אל-אסטל הוא פלסטיני תושב ח'אן יונס, ובסיסה של המיליציה שהקים הוא בכפר קיזאן א-נג'אר.

## ביוגרפיה
אל-אסטל שירת בעברו בשירות הביטחון המסכל של הרשות הפלסטינית ברצועת עזה.

ב-2022 האשים אותו ממשל חמאס בשיתוף פעולה עם ישראל מאז שנות ה-90 של המאה ה-20, ובראשו מעורבותו ברצח המדען הפלסטיני פאדי אל-בטש במלזיה בשנת 2018. בעקבות זאת בית המשפט הצבאי של חמאס בעזה גזר עליו עונש מוות.

## המיליציה
במהלך שנת 2025 חבר אל-אסטל למיליציה שהקים יאסר אבו שבאב במזרח רפיח, ובהמשך הקים אזור בטוח בכפר קיזאן א-נג'אר שבנפת ח'אן יונס, כדי לספק מזון, מים ומקלט למשפחות שנמלטו ממקום מגוריהן במהלך מלחמת חרבות ברזל. הוא טוען כי המיליציה שלו מקבלת ציוד ותמיכה מישראל וכי יש ביניהם תיאום.

אל-אסטל הצהיר כי האזור נמצא תחת אחריותו הישירה, תוך שהוא מכיר בתיאום עם יאסר אבו שבאב, השולט באזורים ממזרח לרפיח ובחלקים ממזרח ח'אן יונס, אם כי הוא פועל באופן עצמאי ממנו.

בעיתון הארץ וערוץ 12 נטען כי מיליציות אלו פועלות תחת פיקוח ישיר של השב"כ, ומוטלות עליהן משימות מודיעין, כולל ניטור אזורים שרוקנו ממחבלי חמאס, וכן שמירה על ביטחון באזורי עקורים בדרום רצועת עזה. על פי הדיווח, מיליציות אלו אינן מקבלות נשק ישראלי ישירות, אלא מצוידות בנשק שהוחרם במהלך המלחמה.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ח'אן יונס: אישים
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1975
התזמורת הסימפונית של אטלנטה

**התזמורת הסימפונית של אטלנטה** (באנגלית: **Atlanta Symphony Orchestra**) היא תזמורת סימפונית אמריקאית הפועלת באטלנטה שבג'ורג'יה, ארצות הברית. אולם הבית העיקרי של התזמורת הוא האולם הסימפוני של אטלנטה, שנמצא במרכז האמנויות וודרוף.

## היסטוריה
אף על פי שארגונים מוקדמים יותר נשאו את אותו שם כבר משנת 1923, התזמורת נוסדה רשמית בשנת 1945, בעיקר בזכות מאמציה של ג'וזפין פילדס סנדרס. הקונצרט הראשון שלה התקיים תחת השם "תזמורת הנוער של אטלנטה" בניצוחו של הנרי סופקין, מחנך מוזיקלי משיקגו, ששימש כמנצח הראשי עד 1966. בשנת 1947 שינתה התזמורת את שמה לשמה הנוכחי, ועד מהרה החלה למשוך סולנים בעלי שם עולמי כמו אייזק שטרן וגלן גולד.

בשנת 1967, עם פרישתו של סופקין, מונה רוברט שו, מייסד "מקהלת רוברט שו", למנהל המוזיקלי. שנה לאחר מכן, הפכה התזמורת לתזמורת מקצועית במשרה מלאה. ב-1970, הקים שו את המקהלה הסימפונית של אטלנטה.

בשנת 1988 מונה המנצח הישראלי יואל לוי למנהל מוזיקלי ומנצח ראשי. תחת ניצוחו, התזמורת ביצעה את היצירה "קראו לגיבורים" של ג'ון ויליאמס בטקסי הפתיחה והסיום של המשחקים האולימפיים באטלנטה ב-1996. לוי שימש בתפקיד עד 2000, אז הוחלף על ידי רוברט ספאנו.

אליסון וולגמור שימשה כנשיאת התזמורת בין השנים 1993 ל-2009. החל מינואר 2016, המנכ"לית הנוכחית היא ג'ניפר ברלמנט.

בדצמבר 2020 ניצחה נטלי שטוצמן לראשונה כאורחת על התזמורת. באוקטובר 2021 הוכרז על מינויה למנהלת המוזיקלית הבאה, החל מעונת 2022–2023, ובכך היא הפכה לאישה הראשונה שמכהנת בתפקיד זה.

## סיורי הופעות והקלטות
התזמורת יצאה לסיבוב הופעות באירופה תחת ניצוחו של יואל לוי בשנת 1991, ושוב עם המקהלה שלה בניצוחו של רוברט שו בשנת 1988.

בשנת 2006, התזמורת והמקהלה, בניצוחו של רוברט ספאנו, שימשו כאנסמבל הבית של פסטיבל אוהיי בקליפורניה. המקהלה הסימפונית של אטלנטה הופיעה שלוש פעמים בברלין עם הפילהרמונית של ברלין בניצוחו של דונלד ראניקלס, המנצח האורח הראשי של התזמורת.

התזמורת שיתפה פעולה עם להקת הרוק אר. אי. אם. באלבום שלהם משנת 1991, "Out of Time", במיוחד בשיר המפורסם "Losing My Religion". חברי התזמורת הקליטו גם ארבעה שירים באלבום הבא של הלהקה, "Automatic for the People" מ-1992.

## אולמות קונצרטים
האולם הראשי של התזמורת הוא האולם הסימפוני של אטלנטה שבמרכז האמנויות וודרוף. החל משנת 2005, התזמורת פעלה לתכנון בניית היכל קונצרטים חדש.

בשנת 2008, היא חנכה את האמפיתיאטרון החדש "ורייזון ויירלס אט אנקור פארק", הממוקם בפולטון קאונטי, כ-35 ק"מ צפונית לאטלנטה, המכיל 12,000 מקומות ישיבה.

האמפיתיאטרון נמצא בבעלות מרכז האמנויות וודרוף, ארגון האם של התזמורת, ומשמש לקונצרטים של התזמורת והרכבי פופ שונים.

## מנהלים מוזיקליים
* הנרי סופקין (1945 - 1966)
* רוברט שו (1967 - 1988)
* יואל לוי (1988 - 2000)
* רוברט ספאנו (2001 - 2021)
* נטלי שטוצמן (2022 - ממשיכה)

## קישורים חיצוניים

*

## הערות שוליים

אטלנטה
אטלנטה
קטגוריה:אטלנטה: תרבות
קטגוריה:אטלנטה
לוק פריור

**לוק פריור** (באנגלית: **Luke Pryor**; 5 ביולי 1820 – 5 באוגוסט 1900) היה חבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת אלבמה.

## ביוגרפיה
פריור נולד ב-5 ביולי 1820 בהאנטסוויל שבאלבמה להוריו לוק פריור ואן באט ליין. אביו נישא תחילה למרתה סקוט, אחותו של הגנרל וינפילד סקוט. אחיו היה ג'ון בנג'מין פריור, מאלף סוסים ידוע מנאטצ'ז שבמיסיסיפי.

פריור נישא לאיזבלה וירג'יניה האריס. לשניים נולדו שמונה ילדים, כולם באלבמה. במשך 40 שנה חי פריור באחוזת שוגר קריק שבאת'נס, אלבמה, עד מותו. בית פריור, שנבנה בשנת 1836, ניצב עד היום כבניין היסטורי במחוז ליימסטון.

הוא למד משפטים והוסמך לעריכת דין בשנת 1841. במפקד האוכלוסין של 1850 צוין עיסוקו כ"עורך דין".

פריור היה בעל עבדים. במפקד האוכלוסין של 1840 תועדו במשק אביו שישה שחורים חופשיים מתחת לגיל עשר, עבד זכר צעיר נוסף, ואישה משועבדת מבוגרת בגילאי 55 עד 100. במפקד 1850 נרשם כי לוק פריור עצמו החזיק ב־39 עבדים, בני ארבעה חודשים עד 70 שנה. אולם בשנת 1860 הופיעו ברישומיו רק שני אנשים משועבדים. מלחמת האזרחים האמריקאית החלה רק ב־12 באפריל 1861, והעבדות בוטלה סופית ב־1865 עם אשרור התיקון ה־13 לחוקה.

כחבר המפלגה הדמוקרטית מונה למלא את מקומו של הסנאטור ג'ורג' יוסטון, שנפטר במהלך כהונתו, וכיהן בסנאט מ־7 בינואר עד 23 בנובמבר 1880, עד שנבחר מחליף קבוע. בשנת 1882 נבחר פריור לבית הנבחרים של ארצות הברית, וכיהן בתפקיד מ-4 במרץ 1883 עד 3 במרץ 1885.

פריור מת ב-5 באוגוסט 1900 באת'נס שבאלבמה, ונטמן בבית העלמין העירוני באת'נס.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי אלבמה
קטגוריה:האנטסוויל (אלבמה): אישים
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מאלבמה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מאלבמה
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1820
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1900
ג'יימס פו

**ג'יימס לורנס פו** (באנגלית: **James Lawrence Pugh**; 12 בדצמבר 1820 – 9 במרץ 1907) היה פוליטיקאי ועורך דין אמריקאי, שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם אלבמה בשנים 1880–1897, וכן כחבר הקונגרס של הקונפדרציה במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית.

## ביוגרפיה
פו נולד ב-12 בדצמבר 1820 במחוז בורק שבג'ורג'יה, ועבר לאלבמה בשנת 1824. הוא קיבל השכלה אקדמית, למד משפטים אצל ג'ון גיל שורטר והוסמך לעריכת דין ב־1841. הוא החל לעסוק בעריכת דין בעיר יופאולה שבאלבמה. פו היה חבר בחבר האלקטורים ב־1848 וב־1856. בין השנים 1859–1861 ייצג את המחוז השני של אלבמה בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית, עד שפרש עם פרישת מדינתו מן האיחוד.

לאחר מכן שירת כקצין בצבא הקונפדרציה. בהמשך נבחר לייצג את מחוז הבחירה השמיני של אלבמה גם בקונגרס הקונפדרציה הראשון וגם בשני, בהם כיהן מ־22 בפברואר 1862 ועד כניעת הדרום ב־1865. פו שירת בוועדת הצבא של בית הנבחרים לאורך כל תקופת כהונתו ונודע כמבקר חריף של נשיא הקונפדרציה ג'פרסון דייוויס.

לאחר המלחמה שב לעסוק בעריכת דין. עם השבת אזרחותו כיהן כנשיא הוועידה המדינתית של המפלגה הדמוקרטית ב־1874, ציר בוועידת החוקה המדינתית של 1875, ושוב חבר בחבר האלקטורים בבחירות 1876. בשנת 1880 נבחר להשלים את כהונתו של הסנאטור ג'ורג' יוסטון, שנפטר בתפקיד, ולאחר מכן נבחר פעמיים נוספות. הוא כיהן בסנאט מ־24 בנובמבר 1880 ועד 4 במרץ 1897, אז הפסיד בניסיונו להיבחר מחדש.

פו מת ב-9 במרץ 1907 בוושינגטון די. סי..

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי ג'ורג'יה
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים
קטגוריה:פוליטיקאים דרומיים במלחמת האזרחים האמריקנית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מאלבמה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מאלבמה
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1820
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1907