open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
נח"ל ים

**נח"ל ים** הייתה היאחזות שהוקמה על ידי חיל הנח"ל ב־1967, אחרי מלחמת ששת הימים, הראשונה מתוך ארבע ההיאחזויות שהוקמו במרחבי סיני ההיאחזות הוקמה בצפון סיני, לחוף ימת ברדוויל, על הכביש המקשר בין אל עריש לקנטרה. מיקומה של ההיאחזות היה מבודד מאד – היא הייתה מרוחקת מגוש ההתיישבות שהוקם בחבל ימית בכ־100 ק"מ. ההיאחזות כללה יישוב צבאי של הנח"ל לצד יישוב אזרחי, כמו בשאר ההיאחזויות.

## היסטוריה
תאריך הקמתה הרשמי של ההיאחזות הוא ה-3 באוקטובר 1967. היא הוקמה בנקודה בה הייתה תחנת רכבת קטנה על מסילת הרכבת בין סיני לקהיר. נח"ל ים אוזרחה באופן רשמי בתחילת 1973, אף על פי שלא הייתה כוונה להקים במקום יישוב קבע. האזרחים התפרנסו מדיג ועסקו בעיקר במלאכה זו.
בתחילת 1968 הגיעה נעמי שמר, ביוזמת מפקד הנח"ל, צבי שמאלי, לביקור בהיאחזות והמשיכה גם להיאחזות נח"ל סיני. בעקבות ביקורים אלה כתבה את השיר "בהיאחזות הנח"ל בסיני".
ב-21 ביולי 1969 הותקפה ההיאחזות באמצעות מתקן בזוקות מאולתר שהופעל חשמלית באמצעות שעון השהיה. נורו 13 רקטות שגרמו לפציעת שבעה חיילים; חמישה קל ושניים בינוני.

ב-23 באפריל 1970 בשעות הלילה, בעיצומה של מלחמת ההתשה, חדר לשטח סיני בשליטת ישראל מפציץ מצרי מדגם איליושין Il-28. המטוס הגיע עד לרצועת החוף הצפונית ולימת ברדוויל והטיל מספר פצצות סמוך להיאחזות. הפצצות נפלו באזור חולי מרוחק מההיאחזות ולא גרמו לנפגעים או לנזק. לאחר ההפצצה חזר המפציץ המצרי לבסיסו ללא פגע.

ב-16 במאי 1973 הוחלט על איזרוח ההיאחזות בידי המחלקה להתיישבות של הסוכנות היהודית. בין המיישבים היו אזרחים ששירתו בעבר כחיילים בהיאחזות. איזרוח ההיאחזות נעשה מסיבות כלכליות וכדי שדייגים מיומנים ינצלו את פוטנציאל הדיג במקום התושבים המקומיים.

בתקופת מלחמת ההתשה ועד מלחמת יום כיפור הייתה בשטח ההיאחזות פריסת מכ"ם קרקעי נייד של חיל האוויר הישראלי, כחלק ממערך ההגנה של החיל. ההיאחזות הייתה אחת ממטרותיו של הצבא המצרי במלחמת יום כיפור, אך ניסיונות להפציץ אותה נכשלו. שנה לאחר המלחמה, ב-1974, נעזבה ההיאחזות בהוראת צה"ל. לאחר הסכם הביניים בין ישראל למצרים ב-1975 נסוג צה"ל לקו חדש כ-15 ק"מ ממערב לנח"ל ים. 

במחצית השנייה של שנות ה-70 מוקמה בנחל ים מפקדת שליטה (משל"ט) 585 שהייתה אחראית על פעילות הבט"ש בגזרת צפון מערב סיני. היחידה שמשה גם כמסגרת האם של הגששים בפיקוד דרום.

בעקבות הסכם השלום עם מצרים ב-1979 התחייבה ישראל לפנות את כל חצי האי סיני. נח"ל ים פונתה באפריל 1979 כחלק מהשלב הראשון של מבצע רמון בו נסגו כוחות צה"ל לקו אל עריש-ראס מוחמד. מרבית המבנים של ההיאחזות לא הוחרבו ונמסרו למצרים. המרחב נמסר למצרים ב־25 במאי 1979.

ב-1970 כתב יוסי בכר שיר על ההיאחזות, אותו שר שלמה ארצי, בלחן של קובי אשרת:

בשכונת נווה דקלים בראשון לציון, שרחובותיה נקראו על שם יישובים ברמת הגולן ועל שם יישובים שפונו מסיני ומגוש קטיף, נקרא רחוב על שם ההיאחזות.

## גלריית תמונות

קובץ:Dan Hadani collection (990044459260205171).jpg|נח"ל ים, 1969
קובץ:Dan Hadani collection (990048238600205171).jpg
קובץ:Dan Hadani collection (990044458970205171).jpg


## לקריאה נוספת
*  ק. בכר, "נח"ל ים – היאחזות הנח"ל ה-ל"ו", "מערכות ים", גיליון 101, דצמבר 1970, עמ' 30–31

## קישורים חיצוניים

* היאחזות הנח"ל עולה למקומה בסיני מארכיון עמותת מלחמת ההתשה.
* יום השנה להיאחזות הנחל הראשונה בסיני מארכיון המדינה.
## הערות שוליים

ים
ים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1967
הר ברניקי

שמאל|ממוזער|250 פיקסלים|מבנה הכנסייה והמבנים לידו
**הר בֶּרֶנִיקי** הוא הר בגליל, הנמצא סמוך לכנרת דרומית לטבריה. גובה ההר כ-190 מטר מעל פני הים. על ההר נמצאו שרידי כנסייה ביזנטית ולצידה מסגד מהמאה ה-8 לספירה.
## גאוגרפיה
להורדוס אנטיפס היה בטבריה ארמון מפואר, שייתכן שהוא ארמונה של הנסיכה ברניקי, עליו סיפר יוסף בן מתתיהו בכתביו, ומכאן שמו של ההר "הר ברניקי". במהלך התקופה הביזנטית, במאה השישית, נבנתה על פסגתו המזרחית של ההר כנסיית העוגן, ייתכן על חורבת ארמונו של אנטיפס. הכנסייה הייתה מבנה מפואר ששטחו כ-1,400 מ"ר. בליבה של הכנסייה עמדה אבן מונוליתית ששמשה כשריד מקודש, וכפי הנראה נקשרה בסיפור פעילותו של ישו באזור הכנרת. 

הקיסר יוסטיניאנוס הראשון בנה חומה, שהגיעה מטבריה עד לפסגתו המערבית של ההר, והסתיימה בשני מגדלים שגובהם 15 מטרים ואורך כל אחד מצלעותיהם 7.5 מטרים. ברעש האדמה בשנת 749 המכונה רעש שביעית נהרסו המבנים שעל ההר, לרבות הכנסייה, אך זו שופצה מחדש בתקופה המוסלמית הקדומה, במהלך המאה השמינית ושימשה ככנסייה עד לאחר קרב קרני חיטין, בו נהדפו הצלבנים וממלכתם בגליל חרבה.

לאחר חורבן הכנסייה שהה המקום בשממונו במשך שנים רבות. בשנת 1990 החל הארכאולוג יזהר הירשפלד בחפירות במקום. לא נמצאו כל שרידים לארמונה של ברניקי, אך נחשפה הכנסייה הביזנטית, ושרידי החומה והמגדל. הקרן הקיימת לישראל פרצה דרך המובילה משכונותיה העליונות של טבריה אל ההר. בצלע ההר התגלה על ידי הארכאולוגים יזהר הירשפלד ויוסף סטפנסקי תיאטרון רומי, ובו כ-6,000-5,000 מקומות. עיריית טבריה מתכננת להפוך את האמפיתיאטרון למרכז מופעים ולשלבו בפארק עוז ברקוביץ', פארק ארכאולוגי בדרומה של טבריה, הכולל ממצאים ארכאולוגיים מהתקופה הרומית. בסמוך לכנסייה נחשף מבנה נוסף, וההשערה הייתה שהוא שימש כשוק בתקופה הביזנטית של העיר. בשנת 2009 גילתה הארכאולוגית קטיה ציטרין-סילברמן מהאוניברסיטה העברית בירושלים שהמבנה שימש כמסגד, וייתכן שהכנסייה והמסגד פעלו במקביל זה לצד זה, כשכל אחד משרת את הקהילה שלו. מסגדים דומים מאותה תקופה התגלו בדמשק ובעיר ג'רש שבירדן.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טבריה: אתרים
ברניקי
מצעד הפזמונים של בילבורד (1950–1958)

ערך זה עוסק במצעדי הפזמונים האמריקניים השבועיים של המגזין בילבורד שנערכו משנת 1950 עד אוגוסט 1958**.

מצעד הפזמונים של בילבורד הוא מצעד הפזמונים המרכזי של [[תעשיית המוזיקה]] האמריקאית המתעדכן משנת 1940 ועד היום מדי שבוע על ידי מגזין המוזיקה [[בילבורד]].

לפני שנוסד מצעד ה[[בילבורד הוט 100]] (באוגוסט 1958) אשר משקלל את נתוני המכירות ונתוני זמן האוויר בארצות הברית, מגזין המוזיקה האמריקני בילבורד פרסם במקביל בכל שבוע מספר מצעדים שבועיים שונים. לאורך רוב שנות ה-50 פרסם המגזין את שלושת המצעדים הבאים:
* **מצעד השירים הנמכרים ביותר** – דירוג של הסינגלים הנמכרים ביותר ב[[חנות|חנויות]] שונות ב[[ארצות הברית]], בהתבסס על דיווחים שנאספו מנקודות מכירה שונות.
* **מצעד השירים המשודרים ביותר בתחנות הרדיו** – דירוג של הסינגלים המושמעים ביותר ב[[תחנת רדיו|תחנות הרדיו]] השונות ברחבי ארצות הברית, בהתבסס על דיווחים שנאספו מתקליטנים ומתחנות רדיו ברחבי ארצות הברית.
* **מצעד השירים המושמעים ביותר במכשירי ג'וקבוקס''' – דירוג של הסינגלים שהושמעו הכי הרבה במכשירי ג'ובוקס ברחבי ארצות הברית. באותה העת, מצעד זה היווה את אחד האפיקים החשובים ביותר למדידת הפופולריות של שיר בקרב הדור הצעיר של המאזינים, וזאת בשל כך שבמשך שנים רבות תחנות רדיו רבות לא הסכימו לנגן מוזיקת רוק אנד רול ברשימות ההשמעה שלהם.

להלן רשימה המציגה את השירים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הנמכרים ביותר של בילבורד.

## שירים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הנמכרים ביותר של בילבורד
&#160;&#160;♪&#160; – הסינגל הנמכר ביותר בארצות הברית באותה השנה

[ממוזער|שמאל|בין שנת 1950 עד אוגוסט 1958 הזמר האמריקני [אלביס פרסלי שהה במצעד הסינגלים הנמכרים ביותר של בילבורד במשך 57 שבועות. כמו כן, פרסלי הצליח גם להביא את המספר הרב ביותר של הלהיטים לצמרת המצעד האמריקני בין שנת 1950 עד אוגוסט 1958 (10 שירים).]]
[ממוזער|שמאל|בין שנת 1950 עד אוגוסט 1958 הזמר האמריקני [פרי קומו שהה במצעד הסינגלים הנמכרים ביותר של בילבורד במשך 20 שבועות.]]

## נתונים סטטיסטיים נוספים

להלן נתונים סטטיסטיים המבוססים על השירים שהגיעו לצמרת מצעד הסינגלים הנמכרים ביותר של בילבורד:

## ראו גם
* שנות ה-50 של המאה ה-20 במוזיקה הפופולרית
* מצעד הסינגלים הבריטי (1952–1959)

__noTOC__

קטגוריה:מצעדי מוזיקה משנות ה-1950
קטגוריה:שנות ה-1950 בארצות הברית
שלהבת (יישוב)

**שַׁלְהֶבֶת** היה יישוב והתנחלות ישראלית שהתקיימה במשך ארבע שנים (1971–1975) בדרום־מערב סיני, על חוף מפרץ סואץ, אחד מיישובי מרחב שלמה בשנים בהן שלטה על המקום מדינת ישראל. היישוב נבנה על חולות אבו רודס בצמוד לשדות הנפט הנמצאים במקום, ביבשה ובים. היישוב היה היישוב הישראלי המערבי ביותר שהוקם אי פעם (לאחר מכן היישוב רפיח ים "ירש" את תואר זה, אך גם הוא פונה והתואר כיום שייך לכרם שלום).

## קורות המקום
לראשונה כבשה ישראל את אבו רודס במהלך מלחמת סיני, ב-1956. מיד נבדקה האפשרות לנצל את שדות הנפט לצרכיה של ישראל, אך הרעיון לא מומש עקב נסיגת ישראל מסיני.

במהלך כיבוש סיני על ידי צה"ל במלחמת ששת הימים נכבש המקום שנית על ידי כוחות של חיל הים בסיוע כוח מבית הספר לצניחה. מתקני הנפט שנפגעו במלחמה שוקמו על ידי ישראל והשדה הופעל על ידי חברת "נתיבי נפט" הישראלית. ב-1971 החל להיבנות היישוב "שלהבת", שבו התגוררו העובדים בשדות הנפט ובני משפחותיהם. בתקופה זו סיפקו בארות הנפט באבו רודס למעלה ממחצית מתצרוכת הנפט של ישראל.

במהלך מלחמת ההתשה, בדצמבר 1969, שימשה שלהבת כנקודה קדמית לכוחות הלוחמים במבצע תרנגול 53. התדריכים ללוחמים ניתנו בו וממנו יצאו למשימתם. המבצע גם הסתיים ביישוב, ואליו הובא שלל המבצע - תחנת מכ"ם מצרית.

בליל 6 באוקטובר 1973, ביום הראשון של מלחמת יום הכיפורים, הונחת על היישוב מטח ארטילרי כבד שהצית את מאגרי הנפט והמתקנים. לאחר מתקפה זו הופסקה פעילות השאיבה. במהלך המלחמה נפגעו מתקני הנפט שנית בפעילות אנשי קומנדו מצרים וכתוצאה מפגיעה של טיל הוק ישראלי שנורה בשוגג לאחר שהמערכת התבייתה על מאוורר מניפה שמפעילי הטיל חשבו למסוק מצרי. לאחר אירוע זה פונו כל האזרחים מבתיהם ביישוב. הטיל הבעיר חלק מהשדות שהמשיכו לבעור גם לאחר המלחמה. במהלך כל המלחמה נותר האזור בשליטת ישראל. לאחר המלחמה חזרו הגברים ליישוב והמשיכו להפעיל את שדה הנפט עד הפסקת העבודות לקראת הפינוי ב-1975; לנשי היישוב וילדיו לא הונח לחזור לאחר המלחמה.

עם סיום מלחמת יום כיפור נמצא הצבא המצרי בגדה המזרחית של תעלת סואץ, כ-150 ק"מ מצפון ליישוב. הסכם הפרדת הכוחות חודשיים אחר כך הותיר בידי המצרים את השטחים שכבשה והעביר להם שטחים נוספים ממזרח לתעלה.

## הפינוי
שנה לאחר ההסכם הפעילה ארצות הברית לחצים על ישראל ומצרים לחתום על הסכם ביניים בין המדינות. ההסכם החדש החליף את ההסכם הישן, ובמסגרתו נאלצה ישראל לוותר על עוד שטחים ממזרח לתעלה וכן על שטח צר וארוך שהשתרע ממזרח למפרץ סואץ. בשטח נכללו שדות הנפט והיישוב, והם פונו בעקבות ההסכם בסוף נובמבר 1975. כבר בדצמבר החלה מצרים ליישב את אבו רודס. מבני היישוב הישראלי נותרו על מקומם, וניתן לזהותם גם כיום בקלות בצילום לוויין, ממערב לשדה התעופה אבו רודס.

המקום שימש כהשראה למחזה "עיר הנפט" מאת הלל מיטלפונקט (ששירת באזור כחייל).

## לקריאה נוספת
* חגי סגל, שטחים תמורת חלום - יומן לאומי מתש"ח ועד הלום, ידיעות ספרים, 2013. עמ' 183–194
* דומיניק פטרס, סיני - מקום הכמיהה,Sehnsuchtsort Sinai - Eine israelische Kulturgeschichte der ägyptischen Halbinsel) ,2018)

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:סיני: התנחלויות
קטגוריה:מרחב שלמה
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1971
קטגוריה:יישובים שפונו במלחמת יום הכיפורים
פוזי הדוב

**פוזי הדוב** (אנגלית: Fozzie Bear) הוא דמות מסדרת הטלוויזיה החבובות שנוצרה על ידי ג'ים הנסון.
פוזי הוא דוב שעובד בתור סטנדאפיסט כושל שסופג עגבניות והופך ללעג במיוחד אצל סטטלר ווולדורף.

## היסטוריה
פוזי בוצע במקור על ידי פרנק אוז, אם כי בשנים האחרונות של הסדרה הוא בוצע על ידי אריק ג'ייקובסון.
פוזי הדוב נועד להיות הדמות הראשית של פרנק אוז אך הפופולריות של מיס פיגי עקפה את זאת של פוזי.
התפקיד הגדול ביותר של פוזי היה בסרט, "חג המולד של החבובות", שם הוא לקח את כל חבריו לחווה של אמו בחג המולד.
בשנות ה-80 המאוחרות שוחרר וידאו לילדים הנקרא "היי, אתה מצחיק כמו פוזי הדוב!" אשר תפקידו היה לעזור לילדים לפתח את כשרונותם הקומיים.
הדמות שייכת כעת לחברת וולט דיסני, לאחר שדיסני קנו את הזיכיון של החבובות.
הבובה המקורית נשמרת במוזיאון סטרטפורד אפון אייבון.

## תפקידים
בעונה הראשונה, השמיע פוזי בכל פרק מונולוג קומי שבו סטטלר ווולדורף נהגו ללעוג לו.
בעונה השנייה פוזי התחיל להשתמש בסגנון חדש, שבו לדוגמה הוא מדבר מהבטן או מחליק על גלגיליות.

פוזי הדוב הופיע בכל סרטי החבובות. הנה כמה מתפקידיו:
* החבובות - הסרט - עצמו
* תעלול החבובות הגדול - עצמו
* החבובות כובשות את מנהטן - עצמו
* מזמור חג המולד של החבובות - פוזיוויג
* החבובות באי המטמון - סקוויר טרלוני
* החבובות בחלל - עצמו
* החבובות בארץ עוץ - האריה הפחדן
* החבובות (סרט, 2011) - עצמו

## קישורים חיצוניים

* 

* פוזי הדוב בוויקי-חבובות

קטגוריה:החבובות: דמויות
קטגוריה:דובים בדיוניים
מיקלוש קאלאי

**מיקלושׁ קָאלַאי דה נוֹגְ'קָאלוֹ** (בהונגרית: **Miklós Kállay de Nagykálló**; 23 בינואר 1887, נירג'האזה, האימפריה האוסטרו-הונגרית – 14 בינואר 1967, ניו יורק, ארצות הברית) היה פוליטיקאי הונגרי שכיהן כראש ממשלת הממלכה ההונגרית בתקופת מלחמת העולם השנייה.

## ביוגרפיה
מיקלוש קאלאי נולד בנירג'האזה למשפחת אצולה רבת השפעה במחוז . בין 1921 ל-1929 כיהן כמושל האזורי מטעם בית המלוכה ההונגרי ובהמשך הצטרף למערכת הפוליטית ההונגרית. בין 1929 ל-1931 כיהן כשר המסחר ההונגרי ובהמשך, בין 1932 ל-1935, כיהן כשר החקלאות. ב-1935 התפטר מתפקידו לאות מחאה על מדיניותו הימנית של ראש הממשלה גיולה גמבש. קאלאי נותר מחוץ למערכת הפוליטית במשך מספר שנים, אך נעתר לבקשתו של עוצר הכתר ההונגרי מיקלוש הורטי לעמוד בראש ממשלה חדשה ולשנות את המדיניות הפרו-נאצית המובהקת של קודמו - לסלו ברדושי. ב-7 במרץ אולץ ברדושי להתפטר ולמשך יומיים מילא את מקומו שר הפנים פרנץ פישר.

ב-9 במרץ 1942 מונה קאלאי לראש הממשלה. קאלאי היה שמרן ותמיכתו בגרמניה הנאצית הייתה מסויגת. עם זאת חיילי הצבא ההונגרי המשיכו בלחימתם לצד הוורמאכט בקרבות החזית המזרחית. לאחר התבוסה בקרב סטלינגרד פתח קאלאי במשא ומתן עם נציגי בריטניה וארצות הברית והעניין הוביל לעימות מול הגרמנים. ב-19 במרץ, שנתיים אחרי מינויו, כבש הצבא הגרמני את הונגריה, הממשלה ההונגרית הודחה ומיקלוש הורטי הושם במעצר בית. דמה סטויאי מונה על ידי הגרמנים לראש הממשלה. קאלאי נמלט לשגרירות הטורקית, אך מאוחר יותר נעצר על ידי הגרמנים, נשלח למחנה הריכוז דכאו ובהמשך למאוטהאוזן. בשלהי אפריל 1945 הועבר לטירול ושוחרר ב-5 במאי 1945 על ידי חיילי הארמייה החמישית של הצבא האמריקני. ב-1946 גלה מהונגריה, השתקע בארצות הברית והתמסר לכתיבת זיכרונותיו. הוא הלך לעולמו בניו יורק ב-1967 והוא בן 80 שנים.

## קאלאי והקהילה היהודית
בתקופת כהונתו של קאלאי היה מצב היהודים בממלכת הונגריה טוב יחסית ממצבם בארצות השכנות. בני הקהילה נשלחו לעבודות כפייה וזכויותיהם נשללו, אך הם לא היו נתונים לסכנת השמדה ממוסדת. עם זאת, אלפי יהודים מצאו מותם במחנות העבודה בעיקר בחזית הרוסית. קאלאי מעולם לא הסתיר את עמדותיו האנטישמיות המסורתיות, אך התנגד לפתרון הסופי והתחמק מדרישות הגרמנים לפעול בתחום זה. בשלהי דצמבר 1942 אושרה שוב העלייה מהונגריה, לאחר שהופסקה מספר חודשים קודם לכן עם ניתוק היחסים הדיפלומטיים בין הונגריה לבריטניה. ניתנה כמות מצומצמת של אשרות, תוך שיתוף פעולה בין הממשלה ההונגרית ובין משה קראוס מנהל המשרד הארצישראלי בבודפשט. עם הכיבוש הגרמני פסקה העלייה.

## קישורים חיצוניים

* יד ושם, מכון משואה, בית הספר המרכזי להוראת השואה, בעין הסערה - על שואת יהודי הונגריה, הוצאת הדס לאור-אשור, 2004.
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שרי החקלאות של הונגריה
קטגוריה:הונגרים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ראשי ממשלת הונגריה
קטגוריה:שרי החוץ של הונגריה
קטגוריה:ממלכת הונגריה (1920–1946): פוליטיקאים
קטגוריה:נירג'האזה: אישים
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז מאוטהאוזן
קטגוריה:מהגרים מהונגריה לארצות הברית
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1887
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1967
הארמייה ה-63 (ברית המועצות)

**הארמייה ה-63** הייתה ארמיית שדה של הצבא האדום בתקופת מלחמת העולם השנייה, שהוקמה פעמיים במהלך המלחמה. הארמייה השתתפה, בין היתר, בקרב סטלינגרד, ובמתקפת הנגד הסובייטית באזור סטלינגרד.

## היסטוריה
הארמייה הוקמה לראשונה ב-12 ביולי 1942 מארמיית העתודה ה-5 של הסטאבקה, ומפקדה הראשון היה ואסילי קוזניצ'וב. היא סופחה לחזית סטלינגרד והשתתפה בקרבות ההגנה על דרכי הגישה לעיר סטלינגרד ממערב לעיקול הגדול של נהר הדון. בראשית אוגוסט 42 כללה הארמייה 6 דיוויזיות רגלים ו-3 בריגדות טנקים עצמאיות. לאחר שהארמייה השישית הגרמנית הגיעה אל נהר הוולגה מצפון לסטלינגרד, והחלה במתקפה על העיר עצמה, סופחה הארמייה ה-63 לכוחות חזית הדון והשתתפה בהתקפות שניהלה החזית על האגף הצפוני של איגוד הכוחות הגרמני באזור סטלינגרד. ב-4 בנובמבר 1942 שונה שמה של הארמייה לארמיית המשמר הראשונה

הארמייה ה-63 הוקמה מחדש על בסיס ארמיית העתודה ה-2 במרץ 1943. ביולי-אוגוסט 1943 היא השתתפה במבצע קוטוזוב, המתקפה הסובייטית על בליטת אוריול הגרמנית, כחלק מכוחות חזית בריאנסק. באוקטובר 43 סופחה הארמייה לחזית הביילרוסית החדשה, והשתתפה בהתקדמות הסובייטית לעבר נהר הדנייפר. בפברואר 1944 פורקה הארמייה ולא חזרה לסדר הכוחות של הצבא הסובייטי עד תום המלחמה.

## מפקדים
* וסילי קוזנצוב (יולי 1942 – נובמבר 1942)
* וסילי מורוזוב (מרץ 1943 – מאי 1943)
* ולדימיר קולפאקצ'י (מאי 1943 – פברואר 1944)

## קישורים חיצוניים
* מידע על היחידה 

קטגוריה:זירת מזרח אירופה במלחמת העולם השנייה
63
63
מת'יו גוד

[שמאל|220px|ממוזער|מת'יו גוד בפסטיבל ונציה, ([2009)]]
**מת'יו ויליאם גוד** (באנגלית: **Matthew William Goode**; נולד ב-3 באפריל 1978) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אנגלי, מוכר בזכות הופעותיו בסרטים "השומרים", "נקודת מפגש" ו"סינגל מן" ובסדרת הדרמה מבית רשת CBS, "האישה הטובה".

## ביוגרפיה
גוד נולד באקסטר שבדרום מערב אנגליה לאם, אחות ובמאית בתיאטרון חובבים ולאב, גאולוג. לגוד אח ביולוגי, שני אחים למחצה ושתי אחיות למחצה.
גוד למד דרמה באוניברסיטת ברמינגהאם ולאחר מכן ב"אקדמיית וובר דוגלס" שבלונדון, כסטודנט למשחק הושפע רבות מהשחקן מייקל גמבון.

## קריירת משחק
בשנת 2002, החל גוד את דרכו בסרט הטלוויזיה "Confessions of an Ugly Stepsister". בשנת 2004, שיחק בתפקיד ראשי בקומדיה הרומנטית "חופשייה לאהבה" בתפקיד הסוכן החשאי בן קלדר, והתפרסם לראשונה בסרטו של וודי אלן "נקודת מפגש".
בתפקיד הפריצה שלו עבור אלן גילם גוד את טום יואיט, ארוסה העשיר וקל הדעת של נולה רייס (סקרלט ג'והנסון).
בסוף 2005 שיחק גוד בקומדיה הרומנטית הבריטית "קליק" בתור האק שארוסתו רייצ'ל מתאהבת בלוסי (לנה הידי), האחראית על סידור הפרחים בחתונה.

ב-2007 הופיע בסרט הפשע "המשקיף" וגילם את מנהיג כנופיית השודדים גארי ספרגו.
בשנת 2009 זכה גוד לפרסום עולמי בזכות תפקיד גדול שעשה בסרט גיבורי העל האפל "השומרים". גוד זכה בתפקיד האדם החכם בעולם אדריאן וייט לאחר שג'וד לאו וטום קרוז ויתרו עליו עקב בעיות תקציביות.
גוד הופיע בנוסף בסרט הדרמה "סינגל מן" בתור ג'ים מאהבו האמריקאי הצעיר של הפרופסור הבריטי ג'ורג' פלקונר (קולין פירת').

ב-2010 שיחק בקומדיה "שנה מעוברת" בתפקיד דיקלאן או'קלאגן, שף אירי בו מתאהבת אנה בריידי (איימי אדמס) בעת טיולה באירלנד. באותה שנה שיחק גם בסרט "צומת בחיים". בשנת 2011, שיחק בתפקיד ראשי בסרט "איש בוער". ב-2012, התארח בפרק בסדרה "שירת הציפורים". ב-2013, הופיע בסרטים "סטוקר" לצידה של ניקול קידמן ו"בל", והתארח בפרק בסדרה "לרקוד על הקצה".

בשנת 2014 החל לשחק בסדרה האישה הטובה בדמותו של פין, והתארח בפרק בסדרה אחוזת דאונטון בדמות הנרי טלבוט. הוא חזר לגלם את דמותו בעונה השישית והאחרונה של הסדרה. באותה שנה הוא גילם את יו אלכסנדר בסרט "משחק החיקוי". ב-2015, הופיע בסרט "לחץ" בדמותו של מיטשל.

בשנת 2016 שיחק בסרט השואה של רוברט זמקיס, "בעלי ברית" לצידם של בראד פיט, מריון קוטיאר, ג'ארד האריס וליזי קפלן. 

בשנת 2017 שיחק בתפקיד אורח בעונה השנייה של סדרת הדרמה של נטפליקס "הכתר" את דמותו של אנתוני ארמסטרונג-ג'ונס, רוזן סנודן הראשון; ועבור תפקידו היה מועמד לפרס אמי לשחקן אורח מצטיין בסדרת דרמה. 

משנת 2018 שיחק בסדרה "ליל המכשפות" על גילוין של מכשפות של רשת סקייפוקס בתור מת'יו דה-קליירמונט. (תפקיד ראשי)
הסדרה חודשה לעונה שנייה שעלתה בשנת 2021 ולעונה שלישית שעלתה בשנת 2022.

בשנת 2021 שיחק את הקפטן מורטון בסרט "קינגס מן: ההתחלה"; הפרק השלישי בסדרת סרטי קינגסמן.

בשנת 2024 שיחק בתפקיד הראשי בסדרה "מחלקה Q" בהפקת נטפליקס. 

## חיים אישיים
משנת 2005, גוד נמצא במערכת יחסים עם סופי דיימוק. לזוג שתי בנות ובן, שנולדו ב-2009, 2013 ו-2015 בהתאמה. הזוג נישא לאחר תשע שנות זוגיות בשנת 2014, והמשפחה מתגוררת בסארי, אנגליה.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

* 

* 

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ברמינגהאם
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אנגלים
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1978
רוד סטייגר

**רודני סטיבן "רוד" סטייגר** (באנגלית: **Rodney Stephen "Rod" Steiger**; 14 באפריל 1925 – 9 ביולי 2002) היה שחקן אמריקאי שזכה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר, פרס גלובוס הזהב ובפרס באפט"א בשנת 1967 על הופעתו בסרט "כחום הלילה". ידוע בהופעותיו בסרטים שזיכו אותו במועמדויות נוספות לאוסקר, וכיכב, בין השאר, בסרטים: "חופי הכרך" (1954), "אוקלהומה!" (1955), "גם גיבורים נופלים" (1956), "היום הארוך ביותר" (1962), "המשכונאי" (1964), "משפטו של בילי מיטשל" (1955), "אמריקה לאן?" ו"דוקטור ז'יוואגו" (1965), "חרב גדעון" (1986), "הפלישה ממאדים" (1996), "סוף העולם" (1999) ו"המפיק האחרון" (2001).

## ביוגרפיה
סטייגר נולד בווסטהמפטון, במדינת ניו יורק, כבן יחיד למשפחה נוצרית-לותרנית ממוצא גרמני, צרפתי וסקוטי. 

בתו אנה סטייגר נולדה בשנת 1960, בנו מייקל סטייגר נולד בשנת 1993.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:זוכי אוסקר: השחקן הטוב
קטגוריה:שחקני תיאטרון אמריקאים
קטגוריה:חוגרים אמריקאים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: קולנוע
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: שחקן ראשי בדרמה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1925
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2002
נתיב העשרה (סיני)

**נתיב העשרה** היה התנחלות ומושב בחבל ימית. המושב נקרא על שמם של עשרה חיילים שנהרגו בשנת 1971 בתאונת מסוק סמוך לרפיח. ראשיתו של המושב היה בשנת 1973 כשהוקם כהתנחלות בחבל ימית, והקיפו אותו המושב שדות ממערב, המושב תלמי יוסף ממזרח, צומת שדות מצפון-מערב, וצומת אבשלום מצפון מזרח.

ראשוני המתיישבים היו קבוצה של 30 משפחות שהגיעו בחודש יולי 1973. המושב היה יישוב חקלאי שעסק בעיקר בגידול ירקות, פרחים, ענבים ומנגו, וכן גידול כבשים ועופות. ב-1977 שוער כי חיו במושב כ-150 אנשים. כמו כן, מהכביש הממשיך מהמושב דקלה שנמצא גם כן בחבל, היה לחוף הים התיכון "חוף העשרה", גם כן על שם 10 הנהרגים בתאונה.

במסגרת הסכם השלום עם מצרים, פונה המושב, ונהרס בסוף אפריל 1982. תושבי המושב קיבלו רשות להישאר בו אחרי 1 באפריל 1982, תאריך הפינוי של סיני מאזרחים ישראליים, מפני שהבתים במושב החדש לא היו עדיין מוכנים. ב-4 באפריל 1982 קיימו התושבים טקס פינוי של המושב. באותה שנה הוקם מחדש המושב נתיב העשרה מצפון לרצועת עזה, ליד יד מרדכי. בעקבות הפינוי, קיבלה כל אחת מ-58 המשפחות במושב פיצוי של כ-543,000 דולר. 

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סיני: התנחלויות
קטגוריה:ישראל: יישובים לשעבר הקרויים על שם אישים
קטגוריה:יישובים הקרויים על שם חללי מערכות ישראל
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1973
קטגוריה:חבל ימית
מריבור (כדורגל)

**מועדון הכדורגל מריבור** (בסלובנית: **Nogometni Klub Maribor**) הוא מועדון כדורגל ממריבור, העיר השנייה בגודלה בסלובניה. המועדון הוא אחד המובילים במדינה, יחד עם גוריצה, דומז'אלה ואולימפיה ליובליאנה.

לפני עצמאות סלובניה שיחקה הקבוצה לפרקים בליגת העל היוגוסלבית, ובעונת 1967/1968 הגיעה לחצי גמר הגביע היוגוסלבי.

תקופת ההצלחה של המועדון הייתה בסוף שנות ה-90 ובשנות ה-2000 כאשר שלט ללא עוררין בליגה הסלובנית. בעונת 1999/2000 השתתפה הקבוצה בפעם הראשונה בתולדותיה בליגת האלופות, ושיחקה נגד לאציו, באייר לברקוזן ודינמו קייב.

מריבור שבה לליגת האלופות בעונת 2014/2015 כאשר בשלב המוקדמות הדיחה בסיבוב השלישי את מכבי תל אביב לאחר ניצחון 0–1 בבית ותיקו 2-2 בחוץ ובסיבוב הפלייאוף הדיחה את סלטיק. בסיום שלב הבתים סיימה במקום האחרון בבית והודחה מהטורניר.

בעונת 2017/2018 הוגרלה לשחק מול הפועל באר שבע בפליאוף ליגת האלופות. במשחק הראשון מול הפועל באר שבע שהתקיים באצטדיון טרנר הפסידה מריבור בתוצאה 1–2. במשחק השני ניצחה מריבור 0–1 והדיחה את הפועל באר שבע. בשלב הבתים של ליגת האלופות הוגרלה בבית ה' עם ספרטק מוסקבה, סביליה וליברפול. במחזור השלישי בשלב הבתים, הפסידה בבית 0–7 לליברפול.

## תארים
;ליגת העל הסלובנית
* **אליפות** **(16):** 1996/97, 1997/98, 1998/99, 1999/2000, 2000/01, 2001/02, 2002/03, 2008/09, 2010/11, 2011/12, 2012/13, 2013/14, 2014/15, 2016/17, 2018/2019, 2021/2022
** סגנות (8): 1991/92, 1992/93, 1994/95, 2009/10, 2015/2016, 2017/2018, 2019/2020, 2020/2021

;הגביע הסלובני
* **זכייה** **(9):** 1991/92, 1993/94, 1996/97, 1998/99, 2003/04, 2009/10, 2011/12, 2012/13, 2015/16
** סגנות (6): 2006/07, 2007/08, 2010/11, 2013/14, 2018/2019, 2022/2023

;הסופר קאפ הסלובני
* **זכייה** **(4):** 2009, 2012, 2013, 2014
** סגנות (3): 2010, 2011, 2015

## קישורים חיצוניים

*  

* 

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל סלובניות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1960
שחרחורת

"**שחרחורת**" (בלדינו: "**Morenica**"; "**מורניקה**" או "**לה מורנה**") הוא שיר עתיק בשפת הלאדינו. השיר זכה לאורך השנים לביצועים רבים במגוון סגנונות מוזיקליים.

השיר מבוסס במקור על 'קאנטיקס' (סוג של רומנסה) ספרדי מימי הביניים. תואר השם הספרדי morena (כאמור - שחרחורת) מקורו במוּרים - עם צפון אפריקאי שפלש במאה השמינית לחצי האי האיברי. עד היום מכנים בספרדית Moros את כל הפולשים שהגיעו בהמשך מצפון אפריקה, ולעיתים אף מהגרים בני ימינו משם.

השיר נחתם בשורה: "המלחים קוראים לי שחרחורת; אם עוד פעם יקראו לי, אבוא יחד איתם".

השיר בגרסת הלדינו ככל הנראה קדום מאוד. לפי המסורת, "מורניקה" הופיע כשיר חתונה לפני כ-500 שנה לפחות, וכבר נדד בין יהודי ספרד עוד בטרם גירושם בשנת 1492. על אף שמבוסס על מקור נכרי, ייתכן שהמוטיב של השיר - שחרחורת יפה שהשמש שזפה את עורה, מקורו ביפהפייה המקראית המוכרת מהפסוק בשיר השירים: . השירה הספרדית מאותה תקופה הושפעה במידה רבה משירת ימי הביניים של יהדות ספרד, ומהמורשת היהודית שהביאו עמם המתיישבים היהודים בספרד.

ארבעת הבתים של השיר (במקור הלאדיני תשעה בתים) שתורגמו לעברית על ידי משה גיורא אלימלך, בוצעו על ידי זמרים ולהקות עבריים רבים, בכללם הביצועים הקלאסיים של העופרים, הפרברים, אופירה גלוסקא, עפרה חזה, זוהר ארגוב והברירה הטבעית. בין שאר האמנים הישראליים שביצעו את השיר נמנים עלמה זהר, אבישי כהן, ביקיני ועוד. כמו כן עובד ובוצע השיר על ידי מספר זמרים בינלאומיים, והוא מבוצע במחזמר בוסתן ספרדי.

במצעד של המדינה דורג השיר במקום ה-419 בביצוע של עפרה חזה.

## קישורים חיצוניים
* הטקסט המקורי המלא ותרגומו, באתר שירי עם יהודיים
* שעה עם השיר morenica / שחרחורת , באתר קול הקמפוס, 06-08-2008
* מנגינה וגרסה חלופית לשיר, "מורנה מי יאמאן" (קוראים לי שחורה) 
* השיר באתר "לאדינו" 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי אסתר עופרים
קטגוריה:שירי זוהר ארגוב
קטגוריה:שירי אופירה גלוסקא
קטגוריה:שירי עפרה חזה
קטגוריה:שירי הפרברים
קטגוריה:שירי לילית נגר
קטגוריה:יצירות בלאדינו
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים עממיים
שבעת כדורי הבדולח

**שבעת כדורי הבדולח** (בצרפתית: **Les 7 boules de cristal**) הוא הספר השלושה-עשר בסדרת הקומיקס "הרפתקאותיו של טינטין" שנכתבה ואוירה על ידי הסופר והצייר הבלגי הרז'ה. רצועות הקומיקס של עלילת הספר הוצגו לראשונה במהלך שנת 1948 בצבע. הספר תורגם לעברית ב-1969.

קו העלילה ממשיך בספר ההמשך, "אסירי השמש".

## עלילת הספר
הספר פותח בסצנה בה טינטין יושב ברכבת, וקורא כתבה על משלחת מחקר שמצאה בפרו מומיה משבט האינקה, בשם ראסקאר קאפאק. חברי המשלחת עומדים לחזור לאירופה.
האיש שישב ליד טינטין, אמר לו "שיקרה להם משהו רע, כי הם מתעסקים עם עסקי המומיות, והם שכחו מה קרה עם תות ענח' אמון, ושודדי הקברים שמתו בנסיבות מוזרות, ושאותו הדבר יקרה להם..."

הרכבת של טינטין הגיעה למרלינספייק, הבית החדש של קפטן האדוק ופרופסור קלקולוס. האדוק שמח לראות את טינטין ומדגים לו את התחביב החדש שלו- ניסיון להפוך כוס מים לוויסקי. לאחר שהקסם לא צולח, האדוק מתעצבן ואומר לטינטין שהם צריכים ללכת לראות את הקוסם שעושה את זה בכל לילה בוולודרום.

בערב הם הולכים למופע בוולודרום ומאזינים למגדת העתידות אשר מנבאת את מחלתו של אחד מחברי המשלחת. בהמשך המופע הופיעו, ביאנקה קסטאפיורה-זמרת שטינטין הכיר פעם, וזורק הסכינים. טינטין זיהה את זורק הסכינים כגנרל אלקאזאר מסן-תיאודורוס. טינטין והקפטן הלכו אל מאחורי הקלעים, כדי לשוחח עם הגנרל והם שתו כוס עם הגנרל ועוזרו החדש, צ'יקיטו.

מחלה מסתורית פוקדת את חברי המשלחת, אשר בזה אחר זה נופלים לתרדמת. הרמז היחיד הוא שברי כדור בדולח מנופץ, הנמצא ליד כל קורבן.

טינטין, האדוק, פרופסור קלקולוס ושני שומרים משגיחים על הבית שבתוכו נמצא החוקר היחיד שלא נמצא בתרדמת, כאשר בתוך הבית נמצאת המומיה של ראסקאר קאפאק. סופת ברקים מתחוללת, ומשחררת כדור אש לוהט, אשר פוגעת במומיה המתאדה כתוצאה מכך. החוקר מזועזע מכיוון שהקללה של ראסקאר קאפאק נכונה. באותו לילה סובלים טינטין, האדוק והפרופסור מסיוט בו הופיעה המומיה. הם מתעוררים ומגלים שהחוקר כבר נמצא בתרדמת.

לבסוף מגלה טינטין שתוקפים הרדימו את החוקר, והמשטרה הצליחה להשיג תמונה אך הם לא תפסו את התוקף.

טינטין הולך לבית חולים לבדוק את מצבם של החוקרים, ומגלה שבשעה מסוימת הם מתעוררים בצווחות ואז נופלים בחזרה למיטותיהם, שקועים עוד פעם בתרדמת.

בינתיים קלקולוס יוצא לטיול בגינת מרלינספייק שם הוא מוצא את הצמיד של המומיה ועונד אותו, ואז נחטף על ידי חוטף אנונימי.

המשטרה יוצאת לחפש את קלקולוס, וכך גם וטינטין והאדוק. הם מצליחים למצוא את החוטפים ומתפתח קרב יריות, שבסופו החוטפים מצליחים להימלט. לאחר מכן, טינטין מגלה שהפרופסור לקח את התכשיטים של המומיה, ושצ'יקיטו נעלם באותו יום שהפרופסור נעלם.

התסבוכת הובילה אותם לנמל ואז שלגי הבחין בכובע של הפרופסור. טינטין והאדוק מבררים במודיעין ומגלים שהפרופסור מפליג לפרו עם צ'יקיטו.

טינטין והאדוק מפליגים גם הם לפרו בספר הבא, "אסירי השמש", כדי למצוא את הפרופסור.

## [[עיבוד קולנועי]]
עלילת הספר שולבה עם עלילת הספרים "אסירי השמש" בסרט הצרפתי-בלגי משנת 1969 "טינטין ומקדש השמש".

## ראו גם
*טינטין
*אסירי השמש
*הרז'ה

## קישורים חיצוניים
*האתר הרשמי של טינטין

קטגוריה:ספרי קומיקס
קטגוריה:ספרי 1948
קטגוריה:טינטין
מקרמה

שמאל|ממוזער|250px|תקריב על עבודת מקרמה קוואנדולי
[שמאל|ממוזער|250px|[ינשוף|ינשופים צבעוניים עשויים ממקרמה]]
ממוזער|יצירת מקרמה של ספינה
**מַקְרָמֶה** הוא סוג של הכנת טקסטיל באמצעות קשרים, בשונה מאמנויות האריגה או הסריגה. הקשרים העיקריים בהם משתמשים להכנתו הם קשר שטוח בשילוב קשרים נוספים כדוגמת לולאת בוהן. במהלך ההיסטוריה יצירת המקרמה נעשתה על ידי מלחים, שהשתמשו בקשירה כאמצעי קישוט. הם קישטו באופן זה כל חפץ, החל מידיות סכינים ובקבוקים, ועד לחלקי הספינות בהן עבדו.

מקרמה קוונדולי הוא סוג מקרמה המשתמש בדגמים גאומטריים וצורות חופשיות כמו באריגה. הסגנון הקוונדולי נעשה בעיקר על ידי סוג קשר בודד.

חומרים נפוצים בשימוש מקרמה כוללים כותנה, קנבוס, חוטי שעווה, עור או חוטים. רוב תכשיטי המקרמה נעשים בשילוב של קשרים וחרוזים שונים (מזכוכית, עץ וכו'), או שילוב עם צדפים. לפעמים משתמשים באבני חן במרכזי השרשראות, או בחוט עטוף המאפשר לאבטח או לתפוס את חפץ הנוי בעזרת קשר בוהן.

ישנן חגורות עור או בד שיוצרו בטכניקות מקרמה. גם צמידי חברות המקובלים בקרב תלמידים ובני נוער נוצרים בשיטה זו.

## היסטוריה
בחצי הכדור המערבי מאמינים כי מקור השימוש במקרמה הוא באורגים ערבים מהמאה ה-13, אשר קשרו את שאריות החוטים בשולי בדים שנעשו ביד, והפכו אותם לשוליים דקורטיביים על גבי מגבות, צעיפים ורעלות.

המילה הספרדית macramé נגזרת מהמילה מיגרמאש בערבית (مقرمة), שפירושה "מגבת פסים" או "שוליים דקורטיביים". לאחר השבת השלטון הספרדי לחצי האי האיברי, משנצחו הנוצרים את האימפריה המוסלמית ובית אומיה, הובאה אמנות המקרמה לספרד ומשם התפשטה לאירופה. המקרמה הוכנס לאנגליה ולחצרה של מרי השנייה בשלהי המאה ה-17.

במהלך המאה ה-19 מלחים בריטים ואמריקנים נהגו להכין חפצים וקישוטים ממקרמה בשעות המנוחה שלהם בעת שהותם בים, במטרה למוכרם או להחליפם בסחורה אחרת כאשר עלו אל החוף. בדרך זו הם הפיצו את אמנות המקרמה למקומות כמו סין ו"העולם החדש". בין החפצים שהכינו היו ערסלים וחגורות ממקרמה, שיוצרו בעזרת "קשר מרובע", שהיה הקשר בו השתמשו באופן יומיומי בספינות בהן עבדו.

מקרמה היה פופולרי במיוחד במהלך התקופה הוויקטוריאנית. *ספר המקרמה והתחרה של סילביה* משנת 1882, הסביר לקוראים כיצד . מרבית הבתים הוויקטוריאניים עוטרו על ידי מלאכה זו.

המקרמה זכה לפופולריות מחודשת מאז 1970 כאמצעי להכנת שטיחי קיר, פריטי לבוש, כיסויי מיטה, מפות שולחן, וילונות, מתלים לצמחים וחפצי ריהוט שונים.

בתחילת שנות ה-70 תכשיטי מקרמה הפכו פופולריים בקרב קהל נאו היפי וגראנג' אמריקאי, מרבית התכשיטים שובצו בחרוזים שנעשו בעבודת יד או ממרכיבים טבעיים כמו עצמות, צדפים וקונכיות.

ב-2023 התפרסמה עבודת מקרמה גדולה, שיוצרה עי אגנס הנסלה ועוזרים.

## השפעה בריאותית של יצירת מקרמה
ליצירת מקרמה יש השפעה טובה על מצב הרוח ותחושת הרוגע של היוצר, המוח נכנס לריכוז וקשירת הקשרים מפעילה את הזיכרון, גם תנועת הקשיבות, מיחסת למקרמה תכונות מרגיעות.

## קישורים חיצוניים

*הוראות ליצירת מקרמה 
*קשירות מקרמה 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קשרים
קטגוריה:אמנות
קטגוריה:מלאכת יד
משה גיורא אלימלך

**משה-גיורא אלימלך** (כתב בעיקר תחת השם **משה גיורא**; 12 בדצמבר 1919, סופיה, ממלכת בולגריה – 19 באוקטובר 1992) היה משורר, עיתונאי, חוקר ספרות, ופעיל בתנועת בית"ר.

## חייו
אלימלך עלה לישראל בשנת 1924 בגיל 4. סיים תואר ראשון בהיסטוריה של עם ישראל וספרות עברית באוניברסיטת תל אביב ותואר שני בספרות עברית מאוניברסיטת בר-אילן. לימד לשון וספרות יהודית-ספרדית באוניברסיטת בר-אילן. כבר כנער עסק בעיתונות, ומאוחר יותר היה לחבר במערכות הירדן והבוקר. אלימלך היה בין 15 הפעילים שהשתתפו ב"הוועד לגיבוש הנוער העברי", שהפכה מאוחר יותר להכנענים. בשנת 1956 שירת במלחמת סיני. את רשמיו משדה הקרב ביטא בחמשה שירים שחיבר, ושהולחנו על ידי יששכר אמיר. בשנת 1960 מונה לחבר במערכת עיתון הארץ.

חיבר מעל ל-500 מסות ורשימות בכתבי-עת ובמוספים ספרותיים. כמו כן עסק בתרגום לעברית של עשרות רומנסות ושירי-עם ספרדיים שזכו לביצועים רבים. ביניהם "השושנה פורחת", "שחרחורת", "שיר ספנים" וכן חלק ניכר מהשירים שהופיעו באלבום "רומנסה ופיוט" של שלמה ארצי.

היה נשוי לרבקה לבית כהן (1917–2016) ואב לבן ובת. נפטר ב-1992 ונקבר בבית הקברות ירקון.

## מספריו
***הבוסתן** (כליל סוניטות), תרצ"ח
***בראשית** (שירים), תש"ב
***השושנה הכחולה** שירים, תש"ך
***רומנסות ספרדיות – מסה על הסוגים**, המכון לחקר שירת-העם הספרדית-יהודית, ירושלים תשל"ט
***פניני ספרד: אלפיים פתגמים מאוצר החכמה של יהודה ספרד**, עריכה ונוסח עברי של משה גיורא, איסוף וסידור של יצחק מוסקונה, ספרית מעריב, 1981
*תרגום לעברית של **בין מזרח למערב**, ספרו של מרדכי אהרנפרייז, תל אביב, תשי"ג.
***שלהבות ועפרונים: ילקוט שירת יהודי בולגריה**, בעריכת משה גיורא ; ליקט ותרגם דוד יוסיפאור, 1970

## קישורים חיצוניים

* משה גיורא אלימלך, באתר שירון
* משה גיורא אלימלך, באתר זמרשת
* משה גיורא אלימלך, באתר לקסיקון הספרות העברית החדשה
* סיפור חייה של רבקה אלימלך, באתר הקשר הרב דורי
* 

קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:חוקרי ספרות ישראלים
קטגוריה:מתרגמים ישראלים
קטגוריה:מתרגמים מספרדית לעברית
קטגוריה:ישראלים ילידי בולגריה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1919
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1992
ביצת המלאך

**ביצת המלאך** (ביפנית: **天使のたまご**, תעתיק: **Tenshi no Tamago**; באנגלית: **Angel's Egg**) הוא סרט אנימה מזרם הסוריאליזם והמינימליזם והאקזיסטנציאליזם. הסרט הופק על ידי חברת טאקומה שוטן ונחשב לאחד הסרטים יוצאי הדופן בסגנון האנימה שמתמחה בזרמים אלו וגם משום הדגש המאסיבי שלו על תורת הנסתר הנוצרית. בזכות ייחודיות זו נבנה בעשור האחרון קהל מעריצים קטן לסרט, על אף שבזמן יציאתו לאקרנים (1985) הוא קיבל תגובות שליליות גם מהמבקרים וגם מהקהל.

בעשיית הסרט השתתפו אמנים מפורסמים בתעשייה כגון הבמאי והתסריטאי ממורו אושי (הרוח שבמעטפת, גברת פלפלת, נילס הולגרסון), יושיטאקה אמאנו (מעצב סדרת משחקי Final Fantasy) שאחראי על העיצוב האומנותי של הסרט, והמלחין יושיהירו קאנו שסרט זה הוא הראשון והאחרון שהלחין לו מוזיקה עד היום.

## עלילה
העלילה בסרט, כאמור, כמעט ולא קיימת. לאורכו מוצגת ילדה שאוספת צנצנות מלאות במים ושומרת על ביצה שכנראה יקרה לה ולא ידוע תוכנה הפנימי. הילדה חיה בעולם כמעט מחוסר אנשים, בלי אור יום. היא פוגשת חייל שמחזיק בידו מן חפץ דמוי צלב. לאחר זמן מה מתפתחת שיחה והחייל מספר לה גרסה אמנזית של תיבת נוח. כאשר מתחיל לרדת מבול, הילדה מספרת שהיא שומעת קולות המבשרים לה שהביצה עומדת לבקוע בקרוב, ושואלת את החייל האם גם הוא שומע אותם. לדבריה, אלו קולות של נשימה רכה וכנפיים, אך הוא משיב לה שאלו הקולות של נשימתה ושל הרוח הנושבת בחוץ. בשנתה במקום המסתור מפני הגשם, וללא ידיעתה, החייל לוקח את הביצה, מנפץ אותה עם הצלב ונעלם. כאשר הילדה מתעוררת ומגלה את הביצה השבורה, היא פורצת בבכי והולכת לחפש אחר החייל. כאשר היא מבחינה בו מרחוק, היא מועדת אל תוך המים (כאשר לא ברור האם כתוצאה מתאונה או מתוך כוונה לשלוח יד בנפשה) ומתה, ולאחר מכן ביצים מתחילות להופיע על פני המים. בסצנת הסיום, החייל חוזה בתיבת נוח מרחפת באוויר ועליה האנשים שמתו במבול והפכו לאבנים, ומגלה על מותה של הילדה כאשר מבחין בנציב האבן של דמותה החובקת את הביצה ביניהם.

## רקע
הסרט נעשה כפרויקט ביכורים של הבמאי והתסריטאי אושי לעולם המבוגרים. אושי גודל וחונך כנוצרי קתולי, משפחתו הייתה ממיעוט נוצרי קתולי ביפן. בתקופה של הסרט אושי איבד את אמונתו והפך לאתאיסט. יש הטוענים שזה משתקף בסרט זה.

## פירושים
משום שהסרט לא ברור, קיימים מספר פירושים מקצועיים ולא מקצועיים כמספר הצופים. כולם שמים דגש על לפחות אחד מהנושאים הבאים: פירוש סמלים מהתאולוגיה ותורת הנסתר הנוצרית, מאבק מיסטי בין התרבויות העתיקות לתרבות המודרנית והפוסט-מודרנית, תפקיד אלוהים והקדושים בסרט, והיחס והרצייה של אלוהים משתי הדמויות בסרט.

## טריוויה
חלקים מהסרט הועתקו לסרט המדע הבדיוני האוסטרלי "In the Aftermath".

## קישורים חיצוניים

* עבודת העיצוב של יושיטאקה אמאנו בסרט
* פירוש לא רשמי לסמלים בסרט
* ביקורת לסרט
* תרגום לסרט על ידי קבוצת פלאפי-בלונד
* J-pop.com ביקורת אחרת לסרט

קטגוריה:סרטי אנימה

קטגוריה:סרטי 1985
קטגוריה:סרטי אנימה מ-1985
קרל פון בילו

**קרל פון בילו** (בגרמנית: **Karl von Bülow**; נהגה "בִּילוֹ"; ) היה גנרל-פלדמרשל גרמני שפיקד על הארמייה השנייה במהלך מלחמת העולם הראשונה בין 1914 ל-1915.

## ביוגרפיה
### קריירה מוקדמת
פון בילו נולד ב-24 במרץ 1846 בברלין למשפחה פרוסית בעלת היסטוריה צבאית. הוא התגייס לצבא הפרוסי במהלך מלחמת שבעת השבועות ב-1866 ושירת גם כקצין זוטר במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה ב-1871.

פון בילו התקדם בסולם הפיקוד, ב-1901 מונה למפקד דיוויזיית המשמר ה-2, וב-1903 מונה למפקד הקורפוס ה-3. ב-1912 מונה למפקד האזור הצבאי השלישי.

### מלחמת העולם הראשונה
ב-2 באוגוסט 1914 קיבל פון בילו את הפיקוד על הארמייה השנייה. יומיים לאחר מכן הוביל את הארמייה אל תוך שטחי בלגיה כחלק מתוכנית שליפן. הוא כבש את העיר הבלגית לייז' לאחר קרב לייז', ובהמשך נחל ניצחונות בנאמור (22–23 באוגוסט) ובקרב שרלרואה (23–24 באוגוסט). בילו היה הראשון שהורה על נסיגה גרמנית בעת הקרב הראשון על המארן אל עבר נהר האן. נסיגה זו סיימה את התוכנית הגרמנית לסיים את המלחמה בחזית המערבית ולהכניע את צרפת ב-1914.

ב-27 בינואר 1915 קודם לדרגת גנרל-פלדמרשל. במרץ באותה שנה לקה בהתקף לב וכתוצאה מכך חזר לגרמניה. פון בילו פרש סופית מהצבא הגרמני ב-1916 וחי בברלין עד למותו ב-31 באוגוסט 1921.

## ראו גם
* הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה

## קישורים חיצוניים

* Karl von Bülow, 1846-1921 באתר *History of War* (אנגלית)
* 

קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גנרל-פלדמרשלים בצבא הקיסרות הגרמנית
קטגוריה:גנרלים בצבא הקיסרות הגרמנית
קטגוריה:מפקדי ארמיות בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מעוטרי פור לה מריט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:אבירי מסדר העיט השחור
קטגוריה:מעוטרי עיטור פרידריך
קטגוריה:מעוטרי עיטור בית הוהנצולרן
קטגוריה:חברי מסדר פרנץ יוזף
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1846
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1921
משוב חקלאות

**משוב חקלאות** הוא ירחון שמוציאה לאור חברת "משוב גרופ" מאז 1987, ועוסק בענף החקלאות, תוך התמקדות בכלכלה חקלאית. בירחון מתפרסמים מחקרים ומאמרים, מדווח על פיתוחים טכנולוגיים, ומסקר אירועים וחדשות מישראל ומחוצה לה. משוב גרופ מפעילה גם את אתר חדשות החקלאות והכלכלה הירוקה "משוב ניוז". בנוסף מוציאה החברה לאור את כתב העת "גנים ירוקים".

## היסטוריה
הירחון "משוב חקלאות" נוסד בספטמבר 1987 על ידי חיים אלוש. עורכו הראשון של הירחון היה עמיר רפפורט. בעת הקמתו היה ירחון זה העיתון החקלאי הבלתי תלוי היחיד, שכן עיתוני החקלאות האחרים שיצאו לאור בעת הקמתו היו בבעלות ארגונים חקלאיים.

## אתר חדשות הכלכלה הירוקה ״משוב ניוז״
בספטמבר 2013 השיקה משוב גרופ את "משוב ניוז", אתר חדשות בנושאי חקלאות, גינון, איכות הסביבה, וכלכלה ירוקה בישראל ובמדינות אחרות בעולם. במסגרת האתר מופעל "אולפן משוב ניוז" המשדר כתבות מהאולפן. האולפן פועל גם במסגרת תערוכות ופעילויות מיוחדות שמארגנת קבוצת משוב.

## ועידות משוב
**ועידות משוב** הן כנסים המאורגנים על ידי חברת "משוב גרופ" אשר מתקיימים מאז היווסדו של העיתון. ועידות אלו מוקדשות לנושאים מרכזיים בחקלאות ובכלכלה הירוקה, ובין היתר, הן מארחות אישים בעלי השפעה מתחומי הממשל, הכלכלה, האקדמיה והמגזר העסקי בישראל. השיח הנוצר בעקבות הוועידות יוצר לעיתים תהודה תקשורתית בינלאומית בשל יכולת ההשפעה של הדוברים על סדר היום המדיני, הפוליטי, הכלכלי והחברתי בישראל. מדי שנה נערכות ועידות מרכזיות: ועידת ישראל לחקלאות, ועידת ישראל לכלכלה ירוקה.

### ועידת ישראל לחקלאות
הירחון יזם את ועידת ישראל לחקלאות, העוסקת בתרומת החקלאות לכלכלה, לביטחון ועוד. הוועידה הראשונה התקיימה באוקטובר 2010 בקיבוץ כפר בלום במעמד נשיא המדינה שמעון פרס. ועידות נוספות התקיימו, בין היתר, בקיבוץ רביבים ובגני התערוכה. החל משנת 2016 מתקיימת הוועידה במשך יומיים בירושלים. בשל מלחמת חרבות ברזל התכנסה ועידת ישראל לחקלאות בדצמבר 2023 במתכונת מיוחדת בזאפה באר שבע. בשנה העוקבת שבה הוועידה להתקיים בירושלים, והתכנסה במלון רמדה.

### ועידת ישראל לכלכלה ירוקה
ועידת ישראל לכלכלה ירוקה היא ועידה שנתית העוסקת בקידום חדשנות, יזמות, מדיניות וטכנולוגיות בתחומי איכות הסביבה, הקיימות, האנרגיה המתחדשת, הכלכלה המעגלית והחקלאות החכמה. הוועידה נוסדה על ידי קבוצת משוב גרופ. הוועידה הראשונה התקיימה בשנת 2015 בשם "ועידת קלינטק למיחזור", ושמה שונה ל"ועידת ישראל לכלכלה ירוקה" כדי לשקף את ההרחבה המשמעותית של תחומי הדיון בה – מעבר לטכנולוגיות נקיות בלבד – אל כלל תחומי הכלכלה בת-קיימא.

## עורכים ראשיים
*עמיר רפפורט – 1987–1989
*מיקי לרר – 1989–1992
*נעמה דותן – 1992–1997
*עמי רוז'נסקי – 1997–2002
*חיים אלוש – 2002–2011
*חיים אלוש ואבי פז – 2012–2015
*שירה צחור – 2015–2017
*חיים אלוש – החל מ-2017

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים
חיים אלוש מתראיין על יוקר  המחיה
https://youtu.be/MDITAZtx4A4
מאמר דעה של עורך משוב חקלאות בדה מרקר 
https://www.themarker.com/ty-WRITER/0000017f-da31-d938-a17f-fe3b43c00000
דף הבית של משוב גרופ https://mashov.online/

קטגוריה:ישראל: כתבי עת
קטגוריה:עיתונות כלכלית
קטגוריה:ישראל: חקלאות
יוני פוליקר

**יוני פוליקר** (נולד ב-1 בנובמבר 1980) הוא זמר ומוזיקאי ישראלי, היוצר ומנגן בסגנון רוק ובסגנון יווני.

## ביוגרפיה
יוני הוא אחיינו של הזמר והמוזיקאי יהודה פוליקר, ומלווה אותו מזה שנים בנגינה על גיטרות ועל בוזוקי. 

בשנת 2008 הוציא את אלבומו הראשון, "כלום". האלבום עסק ברובו ביחסים הקשים עם ההורים. התפרסמו ממנו בעיקר השירים "שונא לאהוב", שזכה להצלחה גדולה, והשיר "ואני לא". בשנת 2009 הוא עיבד מוזיקה לאלבומו הראשון של דוויקו שאלתיאל וניגן בכמה משירי האלבום.

בשנת 2010 הוציא את השיר הראשון מתוך אלבום שני מתוכנן באותו שם, "היית שם איתי". במהלך 2011 הוציא גם את השירים "אהבה של כל אחד", "ביחד לבד" ו"מה זה אומר עליי". לבסוף האלבום נגנז, והשיר "היית שם איתי" יצא באלבומו הבא.

הפיק וכתב את אלבומה השני של לירז צ'רכי, שיצא בשנת 2012.

בשנת 2014 הוציא את אלבומו השני "מים אוויר אדמה ואש", שהופק בשיתוף פעולה עם שמוליק דניאל ודן תורן. מספר שירים מהאלבום יצאו כסינגלים וחלקם גם זכו לקליפים.

בשנת 2023 הוא כתב את השיר "כוכב חדש בעיר" לרגל האליפות של מכבי חיפה המבוסס על שירו "כפיים" של יהודה פוליקר. את השיר ביצע יהודה עצמו ביחד עם להקת אוהדי מכבי חיפה "חוות מזור".

## דיסקוגרפיה
* 2008 - כלום 
* 2014 - מים אוויר אדמה ואש

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:זמרים השרים בסגנון יווני
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1980
הקיסר יאו

**יָאו** (בסינית ** 堯**, בפין-יין **Yáo**) (על פי המסורת מלך בשנים 2333-2234 לפנה"ס) היה שליט סיני אגדי, אחד משלושת המלכים וחמשת הקיסרים, וידוע גם בשם אדון טָאוטָאנְג (陶唐氏). נולד בשם יִי פָאנְגשׂוּ'ן (伊放勳) או יִי צִ'י (伊祁) כבן שני לקיסר קו ולצִ'ינְגדוּ (慶都). נודע גם בשם טָאנְג יָאו (唐堯).

מתואר לרוב כשליט-קדוש חכם ובעל מוסר מושלם. חסידותו ושקדנותו של יאו שימשו דוגמה לקיסרים ומלכים בדורות מאוחרים יותר בסין. בעת העתיקה התייחסו הסינים ליאו, לשון וליו' כדמויות היסטוריות, אולם היסטוריונים מודרניים מאמינים כי הם מייצגים מנהיגים של התאגדויות שבטיות אשר ייסדו מערכות שלטון היררכיות אחידות בתקופה בה עברה החברה הסינית למבנה של פיאודליה פטריארכלית. בספר ההיסטוריה (הידוע גם בתור הקלאסיקה של ההיסטוריה), המהווה את אחד מחמש הקלאסיקות, עוסק הפרק הראשון ביָאו, שׁוּן ויוּ'.

על פי האגדות, יָאו נעשה למלך בגיל 20 ומת בגיל 119, והתפטר מן המלוכה על מנת ששׁוּן, אשר היה נשוי לשתי בנותיו של יָאו, יוכל לעלות לשלטון.

בין תרומותיו הרבות יאו נחשב למי שהמציא את משחק הגו, אשר לפי הכתוב היטיב את דרכיו של בנו הסורר והתאוותן דָאנְג'וּ (丹朱). על פי המסורת הקונפוציאנית, כאשר נפטר יָאו ועם סיום שלוש שנות האבל כמנהג המקובל, שׁוּן הכריז על דָאנְג'וּ קיסר, אולם העם הכיר רק בשׁוּן כיורש הכתר.

ברשומות הבמבוק נמסר סיפור שונה: שׁוּן מרד וכלא את יאו עד למותו, בעוד שדָאנְג'וּ הוגלה ולאחר מכן הובס בידי שׁוּן.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אישים שחיו באלף ה-3 לפנה"ס
קטגוריה:קיסרי סין
קטגוריה:מיתולוגיה סינית
קטגוריה:אישים שהגיעו לגיל 110 לפני העת החדשה
באנגרה

ממוזער|סרטון ריקוד באנגרה
**באנגרה** (**Bhaṅgṛā**; בפנג'אבי: **ਭੰਗੜਾ**) הוא סגנון מוזיקה וריקוד שמקורו באזור פנג'אב שבהודו, ובפקיסטן. מקורו בריקוד עממי שצמח בקרב חקלאים במאה ה-11 כדי לחגוג את עונת הקציר ותנועותיו משקפות את הדרכים שבהן קצרו החקלאים את התבואה. בניגוד לסגנון השירה הפנג'אבית העממית, שבה יש מאגר מנגינות מצומצם המשמש לכל השירים, בבאנגרה מלחינים מנגינה חדשה לכל שיר. הבאנגרה זכתה לפופולריות רבה במערב ונחשבת לאחד מסימניה המובהקים של הודו.

## קישורים חיצוניים

* bhangra.org

קטגוריה:מוזיקה הודית
חימיק פיבדנה

ממוזער|ההיכל הביתי '''אולימפוס'''
**חימיק פיבדנה** (באוקראינית: **хімік**; בעבר נקראה **חימיק יוז'נה**) היא קבוצת כדורסל אוקראינית מהעיר פיבדנה. המתמודדת בסופרליגה האוקראינית ובליגת האלופות. הקבוצה נמצאת בבעלות חברה "מפעלי נמל אודסה". בעונת 2015 זכתה באליפות הראשונה בתולדותיה.

## היסטוריה
הקבוצה הוקמה בשנת 2000 ומשתתפת בסופרליגה האוקראינית מאז עונת 2002/03 וידועה כקבוצת צמרת. 5 פעמים ברציפות סיימה במקום השלישי 2008/09, 2007/08, 2006/07, 2005/06, 2004/05. ובמסגרת **[[הגביע האוקראיני בכדורסל|הגביע האוקראיני]]** הגיעה לחצי הגמר בעונות: 2005/06, 2008/09.

הקבוצה השתתפה ביורוצ'לנג' לראשונה בעונת 2004/05. השלב הגבוה ביותר שהגיעה אליו היה רבע הגמר בעונת 2007/08, בו הודחה על ידי קבוצת א.א.ל. לימסול הקפריסאית. 
 
הקבוצה השתתפה בעבר גם ביורוקאפ צ'לנג' (מאז 2002/03). השלב הגבוה ביותר שאליו הגיעה הוא הגמר בעונת 2005/06, בו הפסידה בסיכום שני מפגשים לקבוצת אוראל גרייט.

בעונת 2010/11 נפגשה מול מכבי חיפה במסגרת גביע היורוצ'לנג'.

בעונת 2014/15 זכתה באליפות הסופרליגה האוקראינית. בעונת 2015/16 זכתה לראשונה בתולדותיה בגביע האוקראיני. בעונת 2018/2019 זכתה באליפות השלישית שלה.

## תארים והישגים
***[[ליגת העל האוקראינית בכדורסל|הסופרליגה האוקראינית]]** (3):
**זכייה: 2015, 2016, 2019
***[[הגביע האוקראיני בכדורסל|הגביע האוקראיני]]** (1):
**זכייה: 2016 
**חצי גמר: 2006, 2009, 2012
***[[יורוקאפ צ'לנג']]**:
**גמר: 2006
***[[יורוצ'לנג']]**::
**רבע גמר: 2008, 2013

## שחקנים בולטים בעבר ובהווה
*  ארון מגי
*  סשה בראטיץ'
*  טראוויס גריסון
*  איבן קולג'ביץ'
*  דניס איקובלב

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קבוצות כדורסל אוקראיניות
*
מלחמת המקף

**מלחמת המקף** (בצ'כית: **Pomlčková válka**; בסלובקית: **Pomlčková vojna**) הייתה ויכוח בין נציגים צ'כיים וסלובקיים על שמה הרשמי של צ'כוסלובקיה לאחר "מהפכת הקטיפה".

שמה המלא של המדינה היה, בשתי השפות, "הרפובליקה הסוציאליסטית הצ'כוסלובקית" (Československá socialistická republika). המהפכה התרחשה בדצמבר 1989, ובתחילת שנת 1990 הציע הנשיא הנבחר ואצלב האוול להוציא את המילה "סוציאליסטית" משמה של המדינה. נציגי סלובקיה דרשו כי שמה של המדינה החדשה יכתב במקף בין "צ'כו" ל"סלובקית" (Česko-Slovenska), כפי שנכתב בשנים 1918–1920 ושוב בשנים 1937–1938.

ב־29 במרץ 1990 החליט הפרלמנט כי השם ייכתב ללא מקף בצ'כית (Československá federativní republika) ועם מקף בסלובקית (Česko-slovenská federatívna republika). ההחלטה לא נמצאה מתאימה, וב־20 באפריל שוב שינה הפרלמנט את שמה של המדינה, והיא נקראה מעתה "הרפובליקה הפדרטיבית של הצ'כים והסלובקים" (בצ'כית: Česká a Slovenská Federativní Republika, בסלובקית: Česká a Slovenská Federatívna Republika). לפי כללי הכתיב בשתי השפות, רק המילה הראשונה בשמה של מדינה אמורה להיכתב באות גדולה, אך כפתרון לשאלת כתיבת האות הראשונה במילה "סלובקים", הוחלט לכתוב את כל המילים באותיות גדולות.

הוויכוח כלל גם את שמו של הסימן. הסלובקים דרשו כי בין השמות יפריד מקף (spojovník), בעוד הצ'כים השתמשו באותה מילה גם לקו מפריד (pomlčka).

השם "**מלחמת המקף**" נקלט למרות שאינו תיאור נכון של האירועים. עם זאת, הוויכוח חשף פער מהותי באופן שבו צ'כים וסלובקים ראו את זהותה של מדינתם. ניגודים נוספים הצטברו בשנתיים הבאות, והביאו להחלטה על פירוק המדינה לצ'כיה וסלובקיה ("גט הקטיפה") בשנת 1992. ההחלטה עצמה בוצעה ב־1 בינואר 1993.

## הערות שוליים

קטגוריה:צ'כוסלובקיה: היסטוריה
קטגוריה:צ'כיה: היסטוריה
קטגוריה:סלובקיה: היסטוריה
קטגוריה:לאומיות
קטגוריה:אונומסטיקה
ועדת ראסל

ממוזער
**ועדת ראסל** (ידועה גם בשמות: **טריבונל ראסל**, **הוועדה הבינלאומית לפשעי מלחמה**, **ועדת ראסל-סארטר**) היא ועדה ציבורית שנוסדה על ידי הפילוסוף והמתמטיקאי הבריטי ברטראנד ראסל ואשר בראשה עמד הפילוסוף הצרפתי ז'אן-פול סארטר, במטרה לחקור את מדיניות ארצות הברית והמעורבות הצבאית שלה בווייטנאם.
## היסטוריה
הוועדה הוקמה בשנת 1966, כמה חודשים לאחר פרסום ספרו של ראסל, "פשעי מלחמה בווייטנאם". הוועדה נפגשה מספר פעמים במשך השנה בסטוקהולם ובקופנהגן.

לוועדה לא היו שום סמכות משפטית רשמית או אמצעים כלשהם להפעלת סנקציות או כוח. ב-26 במאי אמר ז'אן-פול סארטר במושב הפתיחה של הוועד בסטוקהולם, "אנו יודעים שלא קיבלנו מנדט רשמי מאף גורם. אם החלטנו להתכנס בוועדה זאת, זה בגלל שידענו שאף אחד לא ייתן לנו מנדט מסוג זה. כמובן שהוועדה שלנו אינה מוסד רשמי, ואינה באה להחליף שום כוח ממוסד. היא בעקבות העדר עשיה ועקב צורך". הוועדה הסתמכה על כוחם המוסרי של החברים בה וקיוותה להשפיע בדרך זו על דעת הקהל העולמית ובארצות הברית.

הוועדה פרסמה את מסקנותיה שכללו האשמת ארצות הברית בהפרת החוק הבינלאומי, פגיעה בבתי ספר ומתקנים אזרחיים, וברצח עם כלפי העם הווייטנאמי.

### חברי הוועדה
בין חברי הוועדה נכללו הפילסוף היהודי גונתר אנדרס, הסופר האמריקאי ג'יימס בולדווין, הסופרת סימון דה בובואר, הסופר חוליו קורטאסר, הסופר טארק עלי, נשיא מקסיקו לשעבר לאסרו קארדנאס, הסופר היהודי-אנגלי יצחק דויטשר, הפוליטיקאית הישראלית חייקה גרוסמן, הסופר השוודית שרה לידמן, עורכת הדין היהודיה-צרפתייה ז'יזל חלימי, המתמטיקאי היהודי-צרפתי לורן שוורץ והסופר הגרמני-יהודי פטר וייס.

## ועדות המשך
### ועדת ראסל לעניין דרום אמריקה
בשנת 1973 הוקמה ועדת ראסל לעניין דרום אמריקה במטרה לחקור את הפרות זכויות האדם שמבצעים משטרים שונים בדרום אמריקה. הוועידה התכנסה מספר פעמים בשנים 1974–1976. במסקנותיה גינתה הוועדה ממשלות של מספר מדינות בהן ברזיל, צ'ילה, בוליביה, אורוגוואי והרפובליקה הדומיניקנית וקראה למדינות העולם להפעיל לחץ לסיום ההפרות שהיא מצאה.

### ועדת ראסל לעניין פלסטין
בשנת 2009 הוקמה ועדת ראסל לעניין פלסטין על ידי קרן ברטראנד ראסל לשלום. בין החברים בוועדה ניתן למצוא את הסופרת האמריקאית אליס ווקר וכלת פרס נובל לשלום האירית מייריד מגווייר. הישיבה הראשונה של טריבונל ראסל לעניין פלסטין התכנסה בברצלנה במרץ 2010. בין חברי הוועדה היה פעיל זכויות-האדם היהודי-צרפתי סטפן הסל.

בין התאריכים 5–7 בנובמבר 2011 התכנסה הוועדה בקייפטאון על מנת לדון בנושא הסכסוך הישראלי-פלסטיני. נושא הדיון היה "האם מדיניות ישראל נגד הפלסטינים מפרים את האיסור על אפרטהייד המעוגן בחוק הבינלאומי?"

בצוות המשפטי נמנו, בין השאר, רוני קסריליס (פוליטיקאי בולט בדרום אפריקה), ג'ון דוגרד (משפטן מדרום אפריקה, חיבר מספר מאמרים המשווים את מדיניות ישראל לאפרטהייד בדרום אפריקה), וסינתיה מק'קיני (חברת הקונגרס של ארצות הברית לשעבר, שהשתתפה בשנת 2009 במשט שנשא סיוע הומניטרי לעזה, נעצרה והועברה לבית סוהר איילון). דזמונד טוטו נשא מילות פתיחה בדיון.

באוקטובר 2012 התכנס הטריבונל בניו יורק, בין השופטים בישיבה זו היה המוזיקאי רוג'ר ווטרס.
## קישורים חיצוניים

* 
* 
* הממצאים המלאים של ועדת קייפטאון 2011 
* טריבונל ראסל עומד לדון על מצבו של העם הפלסטיני שתחת כיבוש ישראלי. באתר המפלגה הקומוניסטית הישראלית, 7 במרץ 2009

## הערות שוליים

קטגוריה:ועדות חקירה
קטגוריה:ברטראנד ראסל
קטגוריה:משפט פלילי בין-לאומי