open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Automatic Picture Transmission

**(APT (Automatic Picture Transmission** היא מערכת העברת תמונות אנלוגית שפותחה עבור שימוש לוויינים מטאורולוגים. השיטה הוצגה בשנות השישים ומספקת תמונות במחיר נמוך עבור תחנות משתמשים ברוב מדינות העולם. תחנת קרקע בכל מקום בעולם יכולות לקלוט מידע מקומי לפחות פעמיים ביום מכל לוויין כאשר הוא חולף מעל ראשם.
## מבנה
השידור מורכב משני ערוצי תמונות – מידע טלמטריה וסנכרון וערוצי תמונות שמכונים לרוב VIDEO A ו-VIDEO B. כל קטע מידע משודר כשורה אופקית. אורך שורה מלאה הוא 2080 פיקסלים בעוד שאורך כל תמונה הוא 909 פיקסלים והשאר הוא שטח שמוקדש לטלמטריה. שורות משודרות בקצב של שתי תמונות לשנייה, שווה ערך ל-4160 סימבולים של מידע לשנייה (באוד).

## תמונות
בלוויני NOAA התמונות הן ברזולוציה של 1.1 ק"מ לפיקסל. התמונות מופקות משני הערוצים של החיישן של הלוויין המכונה Advanced Very High Resolution Radiometer. על הלוויין נעשה תיקון עיוות בתמונות שנגרם על ידי כדוריות כדור הארץ ומשודרות אל תחנות הקרקע נקיות מהפרעות. ה-AVHRR מצלם בדרך כלל ב-Infrared (10.8 מיקרומטר) ואחר כך (הפרש של שנייה אחת) ב-mid infrared (3.75 מיקרומטר) או ב-near-visible (0.84 מיקרומטר) תלוי אם הקרקע מוארת על ידי אור השמש או לא.

## [[טלמטריה]] וסנכרון
בנוסף לשידור התמונות מתווספים סדרת פעימות. מידע הסנכרון שמשודר בתחילת כל ערוץ וידאו מעניק מידע לתוכנה הקולטת לבחירת קצב העברת הסימבולים בשנייה, שיכול להשתנות מעט לאורך הזמן.

## אות השידור
האות עצמו הוא גל מאופנן עוצמה (AM) בתדרך 2400 הרץ שמאופן תדר (FM) לתוך גל נושא ב-137 מגה הרץ. האות משודר בעוצמה של כ-40dBm - כ-10 וואט אפקטיביים של הספק אפקטיבי מוקרן.

## קליטת התמונות
אות ה-APT משודר ללא הרף והקליטה מתחילה כאשר אות הרדיו בטווח. זמן הקליטה הוא כ-8-15 דקות. 
השבחת התמונות- כיוון שכל חיישן של ה-AVHRR רגיש לאורך גל אחד של האור, כל אחת משתי התמונות מופיעות בשחור לבן. אולם, חומרים שונים נוטים להאיר או לדחות את התדר בעוצמה קבועה. לכן, ניתן להשתמש בתוכנה כדי ליצור לוח צבעים שידמה צביעה של אור נראה. דבר נוסף הוא שאם התוכנה יודעת בדיוק איפה היה הלוויין ברגע הקליטה היא יכולה גם ליצור קווי מיתאר של ארצות וימים.

## ובעתיד
עם ההתקדמות בעולם האלקטרוניקה, מערכות אנלוגיות מומרות למערכות אלקטרוניות. מערכת ה-MetOp היא שיתוף בין NOAA ל-EUMETSAT שתחליף בעתיד את שיטת ה-APT. NOAA הכריזה שלא תעלה לחלל ציוד APT על לוויינים מטרואולוגיים חדשים מ-NOAA-N .

## ראו גם
* תצלום לוויין

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:לוויינים אזרחיים
קטגוריה:צילום על ידי לוויין
החברה הפסיכואנליטית בישראל

**החברה הפסיכואנליטית בישראל** היא עמותה הפועלת בישראל לטיפוחה, קידומה, והפצתה של הפסיכואנליזה כתאוריה וכשיטת טיפול.

## היסטוריה
החברה הפסיכואנליטית נוסדה באמצע 1933 על ידי מקס אייטינגון, אחד מתלמידיו של זיגמונד פרויד שעלה לארץ מגרמניה בעקבות עליית הנאצים לשלטון. אייטינגון ניסה להגשים את חזונו של פרויד להקים קתדרה לפסיכואנליזה באוניברסיטת העברית, ומשלא הצליח, הקים את המכון, שפעל בראשית דרכו ברחוב החבשים בירושלים, בטרם עבר לשכונת טלביה (למבנה המכונה "מכון ישראלי לפסיכואנליזה" - אף שאין זה שמה של העמותה).

בראשיתה, נקראה החברה בשם החברה הפסיכואנליטית לפלשתינה (Palestinian Psychoanalytical Society). בעת ייסודה מנתה החברה ארבעה חברים נוספים:  משה וולף, אנה-חנה סמילנסקי, איליה שליט, וואלטר קלוגה. ב-1934 התקבלה החברה לשורות . עם הקמת מדינת ישראל שינתה שמה להחברה הפסיכואנליטית בישראל (Israel Psychoanalytical Society). 

במכון נערכו קורסים והשתלמויות בתחום הפסיכואנליזה, בנוסף להכשרת פסיכואנליטיקאים מעביר המכון קורס לפסיכותרפיה דינמית, ומיועד לפסיכולוגים, פסיכיאטרים ועובדים סוציאליים קליניים ומטפלים באמנויות בעלי תואר שני. כמו כן, נערכים במכון טיפולים לציבור הרחב ולמטפלים.

בעקבות פעולת המכון, וניסיונו הרב בטיפול בנפגעי הלם קרב לאחר מלחמת יום הכיפורים, נבחר המכון לארח את הכנס הפסיכואנליטי הבינלאומי בשנת 1977 - הייתה זו הפעם הראשונה שבה הכנס נערך מחוץ לאירופה. רק בשנה זו, ובעקבות הכנס, הוקמה קתדרה לפסיכואנליזה באוניברסיטה העברית, אשר נקראה על שם פרויד. בהמשך הוקם גם מכון מחקר לפסיכואנליזה במסגרת האוניברסיטה.

האגודה נרשמה כעמותה ב- 1982.

## לקריאה נוספת
* ערן רולניק, **עושי הנפשות: עם פרויד לא"י 1918–1948**, עם עובד, 2007
* גידו ליברמן, **פסיכואנליזה בארץ ישראל 1948-1918**, הוצאת כרמל, 2016

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 

פסיכואנליזה
קטגוריה:פסיכואנליזה
פסיכואנליזה
חריסטו בוטב

**חריסטו בוטב** (בבולגרית: **Христо Ботев**; נולד בשם **חריסטו בוטב פטקוב**, **Христо Ботйов Петков**; 6 בינואר 1848 – 1 ביוני 1876) היה משורר, עורך, ומהפכן בולגרי.

## חייו
חריסטו בוטב, הנחשב לגדול משוררי בולגריה, נולד בקאלופר (Калофер) שבמרכז בולגריה. הוא היה בנו של פרופסור חריסטו בוטב, בעצמו דמות מרכזית במאבק הלאומי הבולגרי נגד השלטון העות'מאני. לאחר סיום לימודיו בבית הספר הכללי, נשלח חריסטו בשנת 1863 ללימודי בית הספר התיכון באודסה. כעבור שנתיים עזב את בית הספר ועסק בהוראה באודסה ובבסרביה. בתקופה זו כבר החל לכתוב שירה לירית ויצר קשרים עם תנועות מהפכניות רוסיות ופולניות. בתחילת שנת 1867 חזר לקאלופר כדי לשמש ממלא מקום בעבודת ההוראה של אביו, שחלה בינתיים.

בחודש מאי, בחגיגת סיום שנת הלימודים, נשא נאום בו התקיף את השלטון העות'מאני ואת האצולה הבולגרית ששיתפה פעולה איתו. בעקבות הנאום אולץ לעזוב את היישוב. הוא רצה לנסוע לרוסיה, אך מסיבות כספיות נאלץ להסתפק ברומניה, שם התיישב בקרב גולים בולגרים אחרים וניהל אורח חיים אופייני למהפכנים. הוא התיידד עם וסיל לבסקי, האידאולוג של תנועת השחרור הלאומית הבולגרית.

בתקופת שהותו ברומניה התגורר חריסטו בטחנת קמח נטושה. בין השנים 1869–1871 היה עורך עיתון המהגרים המהפכנים "Duma na bulgarskite emigranti" (דבר המהגרים הבולגרים), עיתון ששימש כבמה לפרסום יצירותיו המוקדמות. בעקבות קשריו המתהדקים עם מהפכנים רוסים, החל לפרסם גם בעיתון “Svoboda” ("החופש"). מ-1873 ערך את העיתון הסאטירי "Budilnik" ("השעון המעורר").

## הפעילות המהפכנית

לקראת סוף 1872 נתפס וסיל לבסקי, מנהיג המהפכנים הבולגרים, על ידי השלטונות העות'מאניים, נשפט, נידון למוות ונתלה ב-19 בפברואר 1873. לאחר מות המנהיג התפלגו המהפכנים לשני מחנות, מחנה שדגל בפעילות מיידית, ומחנה שדגל בהכנות ממושכות עד שהנסיבות יתאימו לפעילות מהפכנית. בוטב הנהיג את המחנה הראשון. הוא תכנן מתקפה שתנצל את המתיחות הגוברת בין סרביה והאימפריה הרוסית מצד אחד, לבין האימפריה העות'מאנית.

## הנצחה

נקודת בוטב, המהווה את הקצה הדרומי של חצי האי רוז'ן וכן של האי ליווינגסטון באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה נקראת על שמו של חריסטו בוטב. הר בוטב בהרי הבלקן במרכז בולגריה קרוי על שמו. כמו כן, על שמו קרויה קבוצת הכדורגל בוטב פלובדיב מהעיר פלובדיב.

## קישורים חיצוניים

* חלפו 170 שנים להולדתו של חריסטו בוטב, באתר www.bnt.bg 
* סימון יאנב, חלפו 165 שנים להולדתו של חריסטו בוטב, באתר duma.bg 
* כריסטו בוטב תקציר ביוגרפי, באתר thefamouspeople.com 
* אתר האינטרנט הרשמי הכולל פרק ביוגרפי 
* 
* 

קטגוריה:משוררים בולגרים
קטגוריה:בולגריה תחת שלטון האימפריה העות'מאנית
קטגוריה:מהפכנים בולגרים
קטגוריה:ילידי 1848
קטגוריה:נפטרים ב-1876
מרסלה (עיר)

**מַרְסָלָה** (באיטלקית: **Marsala**) היא עיר נמל בנפת טראפני בקצהו המערבי של האי סיציליה שבאיטליה. עיקר פרסומה בא לה על שום היותה מקור היין הקרוי על שמה – יין מרסלה.

## היסטוריה
העיר שוכנת על אתרה של ליליבאיום (Lilybaeum), המאחז החשוב ביותר של הקרתגים בסיציליה, שהוקם על ידי חימילקו ב-396 לפנה"ס לאחר נטישת מוטיה  . פירוס מלך אפירוס והרומאים ניסו לשווא להכריעה במצור, אך היא נכנעה לרומא ב-241 לפנה"ס, בסוף המלחמה הפונית הראשונה, כחלק מתנאי הסכם השלום. במלחמות הפוניות השנייה והשלישית הייתה ליליבאיום נמל מוצא לחילות המשלוח הרומיים שעלו על קרתגו, ותחת שלטונה של רומא נהנתה מפריחה ושגשוג. היא קיבלה זכויות של מוניקיפיום מאוגוסטוס קיסר ומעמד של קולוניה בתקופת שלטונו של פרטינקס או ספטימוס סוורוס.

בסביבות שנת 438 סבלה מרסלה ממתקפות של הוונדלים והאוסטרוגותים מצפון אפריקה שגרמו לה נזק קשה.

הערבים הם שהעניקו לה את שמה הנוכחי, "מרסלה" (מערבית "מרסה אללה" - נמל האלוהים). הנמל העתיק של העיר, שנמצא צפון-מזרחה לה, נהרס על ידי קרל החמישי, כדי למנוע את כיבוש העיר על ידי פירטים. הנמל של ימינו שוכן בדרום-מזרח לעיר. ב-11 במאי 1860 נחתו במרסלה ג'וזפה גריבלדי ו"צבא האלף" שלו, ומכאן החלו את מסעם לסילוק שלטון בית בורבון בסיציליה, הצעד הראשון לקראת איחודה של איטליה.

## ערים תאומות

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סיציליה: ערים
קטגוריה:פיניקים: מושבות
קטגוריה:איטליה: ערי נמל
קטגוריה:איטליה: ערי חוף
קטגוריה:הים הטירני: ערי נמל
מנזר סנט אנטוניו

**מנזר סנט אנטוניו**, הוא מבנה בשכונת טלביה בירושלים, השוכן ברחוב ז'בוטינסקי 46, פינת רחוב רד"ק. המבנה משמש כיום בחלקו כמנזר ובחלקו את האוניברסיטה העברית.

## היסטוריה
המבנה נבנה בשנת 1936 עבור משמורת ארץ הקודש הפרנציסקנית על פי תוכנית של האדריכל האיטלקי אנטוניו ברלוצי על מנת לשמש כבית ספר נוצרי לבנות. בית הספר פעל במבנה ונקרא בשם "קולג'יו סנט אנטוניו" (Collegio St. Antonio).

בשל היות הנזירות איטלקיות, לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה והצטרפות איטליה לגרמניה הנאצית בשנת 1939, הפקיעו שלטונות המנדט הבריטי את המבנה. בין השנים 1939- 1948 פעל בקומה העליונה של המבנה בית דין צבאי בריטי. על מנת להגן על המבנה מפני המחתרות (ההגנה, האצ"ל והלח"י) נאטמו חלונות המבנה, והוקמו סביבו מבני שמירה. 

ב במלחמת העצמאות, ביוני וביולי 1948, שוכנו לוחמיה של פלוגת יהונתן במנזר סנט אנטוניו, שם התאמנו לקראת המשך קרבותיהם.

לאחר מלחמת העצמאות, ביולי 1949, החזירה מדינת ישראל את הבעלות על המבנה לממשלת איטליה ומשמורת ארץ הקודש. חלק מהמבנה הושכר (בדומה למבנה קולג' טרה סנטה) ל.

כיום משמש המבנה בחלקו כמנזר ובחלקו כמשרדי האוניברסיטה העברית.

## תיאור המבנה
חזית המבנה קעורה, ופונה לכיוון צפון מערב. שלושת אגפי המבנה הנמצאים מאחוריו יוצרים את צורת האות "ש". בחזית המבנה גמלון ובמרכזו חלון בצורת צלב. למבנה גג רעפים וחזית עמודים סימטרית היוצרת מראה של מבנה שלטוני. מעל דלת הכניסה למבנה קשת. מבנה זה נבנה בסמוך לבניית בניין קולג' טרה סנטה, ולו אותו סגנון, ואולם בעוד שלמבנה טרה סנטה חזית קמורה, למבנה זה חזית קעורה.

## גלריה

קובץ:Collegio St. Antonio, Jerusalem, 1938.png|thumb| המבנה ב-1938, בעת שהקונסוליה האיטלקית שכנה בו. הדגל שמתנוסס בחצר הוא דגל איטליה הפשיסטית
קובץ:Collegio Saint Antonio.jpg|שמאל|250px|תצלום אוויר של המנזר
קובץ:Mini Pillbox Radak Jerusalem.jpg|מיני-פילבוקס בחצר המנזר. המבנה הגן על ביה"ד הצבאי הבריטי ששכן במקום
קובץ:Collegio S. Antonio P4110097.JPG|מראה במנזר


## לקריאה נוספת
* דוד קרויאנקר, **שכונות ירושלים, טלביה, קטמון והמושבה היוונית**, מכון ירושלים לחקר ישראל, כתר הוצאה לאור, 2002

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

סנט אנטוניו
קטגוריה:ירושלים: כנסיות ומנזרים
קטגוריה:אנטוניו ברלוצי
קטגוריה:בנייה ופיתוח בתקופת המנדט
קטגוריה:ירושלים: מבנים איטלקיים
צפון-מזרח אנגליה

**צפון-מזרח אנגליה** (באנגלית: **North East of England**) הוא אחד מתשעת אזורי אנגליה. הוא כולל בתוכו את המחוזות נורת'מברלנד, דרהאם, טיין אנד ויר וחלק ממחוז צפון יורקשייר. העיר המרכזית באזור היא ניוקאסל. העיר המאוכלסת ביותר היא סנדרלנד, אך בניוקאסל ובאזור סביבה הנקרא טיינסייד, ישנם יותר תושבים.
בנוסף לאזורים העירוניים של טיינסייד, ווירסייד וטיזסייד, האזור ידוע בחשיבות ההיסטורית שלו, ולראיה אתרים היסטוריים חשובים כמו הטירות שבנורת'מברלנד ושני אתרי המורשת העולמית, חומת אדריאנוס והקתדרלה בדרהאם.

## היסטוריה
ההיסטוריה הקדומה של אזור זה נרשמה לראשונה בהתיישבות הרומית, אשר כללה את בניית חומת אדריאנוס. חומה זו בנוסף לסטיינגייט (הדרך המקבילה לחומה), ממשיכה גם ממערב לאזור זה, אך רוב אשנבי הירי בחומה זו נמצאים באזור זה מכיוון שהאבן לבנייה הייתה יותר זמינה באזור זה. 
אזור זה הוכרז לראשונה בשנת 1994 ובמקור הכיל את נורת'מברלנד, טיין אנד וויר, דרהאם וקליבלנד. כחלק מרפורמה מקומית בשלטון, מחוז קליבלנד בוטל ונוצרו מספר מחוזות יוניטריים. אזור זה נחשב מאוד דתי, בייחוד מחוז נורת'מברלנד.

## שלטון מקומי
אזור צפון-מזרח כולל את המחוזות הבאים:

1 מחוז שייר 
2 מחוז מטרופלין

## כלכלה
לאזור צפון-מזרח התמ"ג הנמוך ביותר באנגליה, והשני הכי נמוך בממלכה המאוחדת אחרי ויילס. הכלכלה באזור זה יוחסה בעיקר לבניית ספינות וכריית פחם. דארהם ונורת'מברלנד הם בעיקר חקלאיים. סקוטיש אנד ניוקאסל היא מבשלת השיכר הגדולה ביותר בבעלות בריטית אשר מייצרת את הבירה ניוקאסל. לחברת נסטלה יש מפעל שוקולד באזור זה. המטרוסנטר, מרכז הקניות הגדול ביותר באיחוד האירופי ממוקם בדאנסטון באזור זה.

## קישורים חיצוניים

* המשרדים הממשלתיים של צפון-מזרח אנגליה
* האספה הכללית של צפון-מזרח אנגליה
* אתר המבקרים הרשמי של צפון-מזרח אנגליה

*
קטגוריה:אנגליה: אזורים
בית ואסף בשאראת

**בית ואסף בשאראת**, הוא מבנה המצוי בשכונת טלביה בירושלים, ברחוב מרכוס 16, בסמוך לכיכר נתן רוטנשטרייך.

## היסטוריה
מבנה זה הוקם בראשית שנות ה-30 של המאה ה-20 על ידי ואסף בשאראת עבור משפחתו, ובסמוך לבית הדירות שנבנה על ידי אחיו, חנא איברהים בשאראת, שנקרא וילה הארון א-רשיד.

בדומה לווילת הארון א-רשיד, קומת הקרקע במבנה שימשה למגורי המשפחה, והקומה העליונה הושכרה לדיירים שונים. בשלהי המנדט שכנו במבנה משרדים של הקונסוליה ההולנדית.

משפחת בשאראת עזבה את המבנה במהלך מלחמת העצמאות בשנת 1948 – ולאחר מכן הושכר המבנה על-ידי האפוטרופוס על נכסי נפקדים לקונסוליית הולנד.

בין השנים 1959–1986 הושכרה למשה פרלמן, שהיה דובר צה"ל ויועצו המדיני של ראש ממשלת ישראל, דוד בן-גוריון.

בשנת 1999 נבנו שתי קומות נוספות במבנה על פי תוכניתו של האדריכל מרק פלם.

## תיאור המבנה
בעת בניתו היה המבנה דו קומתי (למעט בקצהו המזרחי, בו היה מבנה עליה לגג, ולמעשה חדר בקומה השלישית).
המבנה נבנה בסגנון מזרחי, וחלונות המבנה עוטרו בקשתות. בקומתו הראשונה של המבנה עוטרה מרפסת המבנה בשתי קשתות רחבות ובקומה השנייה בארבע קשתות צרות יותר. חדר המגורים של המבנה בלט מקו המבנה לכיוון מערב, וצורתו הייתה מתומנת. בכך היה המבנה שונה מבית הליוואן האופייני, לו חדר מגורים מרובה.

בעת בניית תוספת הקומות בשנת 1999 נשמר קו המבנה. הקומות העליונות נבנו כשהן נסוגות מקו המבנה למעט הבנייה מעל החדר המתומן. בקומה הרביעית נבנתה מרפסת בצורה מתומנת תוך שמירה על צורת הבניין המקורית.

## לקריאה נוספת
* דוד קרויאנקר, **שכונות ירושלים, טלביה, קטמון והמושבה היוונית**, מכון ירושלים לחקר ישראל, כתר הוצאה לאור, 2002

## קישורים חיצוניים

בשאראת
ואסף בשאראת
ג'ון פרדריק לאמפ

**ג'ון פרדריק לאמפ** (באנגלית: **John Frederick Lampe**; 1703–1751) היה מלחין אנגלי, יליד סקסוניה.

## ביוגרפיה
לאמפ נולד בסקסוניה, אך היגר לאנגליה בשנת 1724 וניגן בסון בבתי אופרה. אשתו, איזבלה, הייתה גיסתו של המלחין תומאס ארן, שלאמפ עבד לצדו בעונות קונצרטים רבות. בדומה לארן, לאמפ כתב יצירות אופראיות באנגלית, כאקט של התרסה מול השתלטות האופרה האיטלקית, שהנדל ופורפורה קירבו אל לב הקהל הרחב. לאמפ, יחד עם הנרי קארי וג'. סץ סמית', ייסדו את מיזם האופרה האנגלית, שלא האריך ימים. הוא היה לידיד של צ'ארלס וסלי. בין יצירותיו לבימה האופרות הלעגניות "פירמוס ותיסבי" (1745) ו"הדרקון מוונטלי" (1734), שהצגותיהן לא ירדו מן הבימה במשך 69 לילות רצופים, שיא לימים ההם, מעבר להישג של "אופרת הקבצנים". במשך זמן מה התגורר בדבלין ואחר באדינבורו, שם נפטר.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מלחינים אנגלים
קטגוריה:מלחינים מתקופת הבארוק
קטגוריה:מלחינים גרמנים במאה ה-18
קטגוריה:ילידי 1703
קטגוריה:נפטרים ב-1751
מקאריוס השלישי

**הארכיבישוף מקאריוס השלישי** (ביוונית: **΄Αρχιεπίσκοπος Κύπρου Μακάριος Γ**; 13 באוגוסט 1913 – 3 באוגוסט 1977) היה ארכיבישוף יווני-אורתודוקסי, ונשיאה הראשון של קפריסין העצמאית. הוא נולד ב-1913 כמיכאל כריסטודולו מוסקוס (Μιχαήλ Χριστοδούλου Μούσκος), ונבחר לכהן כארכיבישוף של קפריסין בשנת 1950, עת האי היה עדיין תחת חסות בריטית.

## ביוגרפיה
מקאריוס היה מעורב בתנועה לעצמאות קפריסין וניהל קשרים משמעותיים עם אאוקה (Εθνική Οργάνωσις Κυπρίων Αγωνιστών, ר"ת EOKA, "ארגון לאומי של לוחמים קפריסאים"), המחתרת הקפריסאית שפעלה באותן שנים. מקאריוס הוגלה באותן שנים על ידי הבריטים עקב קשרים אלו וטענות על תמיכה בטרור. עם סיום גלותו עבר להתגורר באתונה שם פעל למען שחרור קפריסין מהשלטון הבריטי ולמען איחודה עם יוון (אנוסיס).

משהבין ב־1959 שטורקיה ובריטניה לא יאפשרו לאי להתאחד עם יוון, הסכים שקפריסין תקבל עצמאות וחוקה, לפיה יהיה הנשיא יווני, וסגן הנשיא טורקי. ב-1960 מונה לנשיא הראשון של האי, וחבר לקבוצת המדינות הבלתי-מזדהות, כאשר הוא מעורר עליו לא אחת את זעם המעצמות המערביות.

ב-1963, באמצעות הצעה ל-13 תיקוני חוקה שהציע שהיו מנוגדים להסכם הקמת קפריסין, עורר על עצמו את המיעוט הטורקי באי, וגרם להתפטרות סגן הנשיא הטורקי ופקידים אחרים. בפועל גרמה הצעתו לפחד אצל המיעוט הטורקי שהחל להתיישב ביישובים טורקיים לעומת יישובים מעורבים קודם לכן. בנוסף פרצו לאחר מכן מהומות בין יוונים לטורקים וכתוצאה מכך, ב-1964 נפרס "כוח שמירת השלום של האומות המאוחדות בקפריסין", או "אונפיסי"פ" (UNFICYP, United Nations Peacekeeping Force in Cyprus), כדי לשמור על הסדר באי.

מאז ניסיון זה, פעל מקאריוס באופן ממלכתי וניסה לבנות את קפריסין כמדינה דו-לאומית עם זכויות שוות לשני העמים.

לחצים של המחתרת היוונית בסיוע החונטה היוונית ששלטה ביוון באותה תקופה, סיימו את שלטונו של מקאריוס באמצעות מהפכה צבאית ב-1974. המהפכנים שאפו להשיג את איחודה של קפריסין עם יוון באמצעות המהפכה הצבאית, אך הדבר הביא לפלישת טורקיה לקפריסין ולהתמוטטות החונטה הצבאית ביוון.

מקאריוס הוחזר לשלטון לאחר מספר חודשים ב-1974, אך הצבא הטורקי נותר באי למרות התנגדותו, וקפריסין חולקה הלכה למעשה לשתי ישויות פוליטיות נפרדות. מקאריוס כיהן כנשיא קפריסין עד שנפטר מהתקף לב ב-1977. הוא נקבר במנזר קיקוס בהרי טרודוס, במרכז קפריסין.

## גלריה

קובץ:Tomb Makarios III. BW 2023-09-20 10-14-12.jpg|קבר מקאריוס בהרי טרודוס
קובץ:StatueArchbishopMakariosIIINikosKotziamanisMar162023 04.jpg|פסל מקאריוס בהרי טרודוס

## ראו גם
* נשיא קפריסין
* פלישת טורקיה לקפריסין
* טקסים

## קישורים חיצוניים

מרכז|ממוזער|700px|פסל מקאריוס מחוץ לארמון הארכיבישוף בניקוסיה, לפני שהועבר להרי הטרודוס
* 
* 

קטגוריה:נשיאי קפריסין
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אתונה
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:ארכיבישופים אורתודוקסים
קטגוריה:ילידי 1913
קטגוריה:קפריסאים שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:נפטרים ב-1977
קטגוריה:קפריסאים שנפטרו במאה ה-20
ספקטריה

**ספקטריה** (יוונית: Σφακτηρία) הוא אי קטן לא מיושב, בכניסה למפרץ פילוס במערב הפלופונסוס שביוון. שמו המודרני של האי, השייך לאיים היוניים, הוא ספאגיה.

האי והמפרץ הסמוך לו היו זירת שני קרבות נודעים בהיסטוריה: קרב פילוס, שניטש ב-425 לפנה"ס בין האתונאים לספרטנים, וקרב נאווארינו (1825) בין צי בריטי-צרפתי-רוסי לבין צי טורקי, קרב שהיה נקודת מפנה חשובה במלחמת העצמאות היוונית. באוגוסט 1826, במהלך המלחמה, נלכדו באי כמאתיים לוחמים יווניים, כשציו של אבראהים פאשא מטיל עליהם הסגר, אך חולצו בפעולה נועזת של קפיטן צמאדוס. אונייתו "ארס" (Ares) חמקה בלילה סוער ובאין רואים בין הצי הטורקי לבין מבצר נאווארינו (שהיה אז בידי כוחות טורקיים) אל האי ספקטריה, והעלתה אל סיפונה את מאתיים הלוחמים. המלחים הטורקיים הבחינו בקפיטן צמאדוס בצאתו, והוא נלכד בין חמש-עשרה אוניותיהם לבין תותחי המבצר שבחוף. הקרב נמשך כשעתיים. "ארס" הצליחה בסופו של דבר לברוח, אך קפיטן צמאדוס, גנרל סנטרוזה ושר הפנים אנגוסטרס נהרגו בקרב.

## קישורים חיצוניים

* תצלום אוויר של פילוס וספקטריה, 1943.
* מפרץ פילוס והאי ספקטריה - מבט מצפון.

[מרכז|ממוזער|600px|האי ספקטריה - מבט מ[פילוס]]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:האיים היוניים
קטגוריה:יוון: איים לא מיושבים
סן סבא (רובע)

**סן סבא** (באיטלקית: **San Saba**) הוא הרובע ה-21 מבין רובעי העיר רומא בירת איטליה.

הרובע מהווה חלק ממוניצ'יפי 1 - האזור המרכזי של רומא המודרנית, ונמצא בקצה הדרום מזרח של האזור העתיק של רומא. הרובע נקרא על שם כנסיית סן סבא הנמצאת בו. בנוסף, נמצאות ברובע הכנסיות סנטה בלבינה וסנטי נראו אי אצ'ילאו א קרקלה (הנמצאת בסמוך לשרידי מרחצאות קרקלה, הנמצאים אף הם בתחומי הרובע).

ברובע עוברת חומת אורליאנוס, ונמצאים בו השערים סן סבסטיאנו וסן פאולו שבחומה.

## קישורים חיצוניים

[ימין|ממוזער|250px|[מרחצאות קרקלה]]

*
קטגוריה:רומא: רבעים
המצור על סירקוסאי (213–212 לפנה"ס)

**המצור על סִירָקוּסַאי** (214 או 213 לפנה"ס – 212 לפנה"ס) הוא מן הנודעים באירועי המלחמה הפונית השנייה שניטשה בין הרומאים לקרתגים. סירקוסאי (סירקוזה), החשובה והחזקה בערי סיקיליה (סיציליה) ובעלת בריתה של רומא מאז 263 לפנה"ס, עברה ב-215 לפנה"ס לצד הקרתגים. החשש מפני השתלטותה מחדש של קרתגו על האי כולו, שחשיבותו לניהול המלחמה בחניבעל הייתה מכרעת, הוביל את הרומאים להקצות כוחות ניכרים להכנעתה של סירקוסאי. הקונסול מרקוס קלאודיוס מרקלוס ניסה להכריעה במצור מן היבשה והים כאחד, אך ללא הועיל. את עיקר פרסומו חב אירוע זה לארכימדס, מגדולי אנשי המדע בעת העתיקה ואיש סירקוסאי בעצמו, שנטל חלק בהגנה על העיר בעת המצור ובו נהרג.

## המצור
העיר הייתה מבוצרת היטב והוכנה במשך חודשים להתגוננות בפני כל התקפה רומאית. בהבינם את הקושי הצפוי הביא מרקלוס מתקני פריצה כולל מגדל מצור צף (Sambuca) שנבנה על ספינות שחוברו יחדיו וכלל גשר פריצה וסולמות שניתן להציב באמצעות גלגלות מהספינה לחומות העיר.
מול ההתקפה הרומאית תכנן ארכימדס מכונות משלו שכללו את המנוף הענק שכונה "טלף ארכימדס" בו נעשה שימוש לאחוז, להרים ולשמוט לים את האוניות הרומיות. למרות שטיבו של המתקן לא ברור לחלוטין נראה שהמדובר היה בעגורן המצויד בקרס שיכול היה למשות חלקית את הספינה כך שתתהפך או תישבר בנפילה מהמנוף.

ממוזער|250px|ספינה מותקפת על ידי מכונת ארכימדס, חלק מציור קיר של האמן ג'וליו פאריג'י, שנת 1600|ימין
מסופר גם שארכימדס הפעיל מראות שמיקדו את קרני השמש באוניות הרומאיות וגרמו להן להתלקח.

## כיבוש העיר
הצלחת ההגנה גרמה ביטחון יתר בקרב תושבי סירקוסאי, בשנת 212 קיבלו הרומאים מידע לפיו יחגגו בעיר את חגה של האלה ארטמיס. קבוצה קטנה של חיילים התקרבו לעיר בחסות החשיכה והצליחו לפרוץ לעיר ולכבוש אותה פרט למצודה שנותרה בידי המגינים. בפריצה זו לעיר נהרג ארכימדס בידי חייל רומאי, מסופר שמרקלוס ביקש שיביאו אליו את ארכימדס אך החייל הרומאי מצא אותו שקוע בבעיה מתמטית כשאינו מודע כלל לנפילת העיר. כשדרש ממנו החייל להתלוות אליו סירב ארכימדס ללכת לפני שיסיים את פתרון הבעיה המתמטית בה עסק והחייל הזועם הרג אותו במקום. המצודה עמדה במצור ממושך ונכנעה רק לאחר שמואריקוס, שכיר-חרב שהופקד על הגנת אחת מחומותיה, הסגירה לרומאים.

## קישורים חיצוניים

* טיטוס ליוויוס 24.23-24: **כיצד הגן ארכימדס על סירקוסאי**. תרגם מלטינית: ד"ר מאיר שָׂשׂ. העתק דיגיטלי בפרויקט בן יהודה.

## הערות שוליים

סירקוסאי
קטגוריה:ארכימדס
סירקוסאי
סוזאנה מריה ארן

**סוזאנה מריה ארן** (באנגלית: **Susannah Maria Arne**, הידועה גם בשם סוזאנה מריה סיבר; 1714–1766) הייתה זמרת ושחקנית אנגלייה ידועת-שם, אחותו של המלחין תומאס ארן.

## חייה
סוזאנה מריה ארן נולדה בלונדון והופיעה לראשונה באופרה הראשונה של אחיה, "רוזמונד", ב-1733. כזמרת אלט (אם כי בראשית דרכה הייתה סופרן), הרשימה את הנדל, שכתב תפקידים במיוחד בשבילה במשיח ובשמשון. עוד שרה באופרות של הנדל את דוד ב"שאול" ותפקידים שונים בהצגות של "דבורה" ו"הרקולס". צ'ארלס ברני אמר, שהנדל "חיבב מאוד את הגברת סיבר, שקולה והליכותיה ריככו את יחסו המחמיר כלפי חסך הידע המוזיקלי שלה".הנדל לימד אותה לשיר את תפקידיה צליל אחר צליל, כיון שהיא לא קראה תווים.

סוזאנה מריה שרה גם בכמה מן האופרות של אחיה, ביניהן, נוסף ל"רוזמונד", "האופרה שבאופרות" ו"דידו ואניאס". הופעתה הראשונה כשחקנית הייתה בתפקיד הראשי ב"זארה" של אהרון היל, בהצלחה רבה. בתקופה זו הופיעה גם בתפקידי שקספיר, שאותם ביצעה בשנים הבאות עם גאריק.

בשנת 1734 נישאה סוזאנה מריה לתיאופילוס סיבר, בנו של המחזאי קולי סיבר, ומאז נודעה בשם זה בחייה המקצועיים. חיי הנישואים לא עלו יפה, אם כי הדרכתו של סיבר שיפרה את יכולת המשחק שלה. בסופו של דבר נפרדו השניים וסוזאנה מריה עברה לדבלין, שם הצטרפה בשנת 1741 לצוות שביצע בהופעת בכורה את משיח של הנדל. אף כי הישגיה כזמרת לא היו מרשימים במיוחד, הביקורות הציגו אותה באור חיובי; ברני כתב על שירתה, כי "הודות לפאתוס טבעי ותפיסה מושלמת של המילים, היא חודרת לעיתים קרובות ללב בעוד שאחרים, העולים עליה לאין ערוך בקול ובמיומנות, מצליחים להגיע רק אל האוזן." השמועה אומרת, שד"ר פטריק דלאני, יועץ הבישוף בקתדרלת סנט פטריק, הכריז, כאשר שמע אותה שרה "נבזה היה" מתוך "משיח" של הנדל, "אישה, על כך יימחלו לך כל חטאייך!"

שערוריית נישואיה הכושלים ופירודה מבעלה דעכה לבסוף ומרת סיבר חזרה ללונדון לנהל קריירה מצליחה כשחקנית טרגדיה בתיאטרון דרורי ליין, בניהולו של חמיה, שם הופיעה עם דייוויד גאריק, אך בסופו של דבר הסתכסכה עמו, עזבה את דרורי ליין, ועברה לבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן. "עמה מתה גם הטרגדיה", אמר גאריק על פי השמועה כששמע על דבר מותה. היא בין השחקניות הספורות שנקברו בכנסיית וסטמינסטר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרות בריטיות
קטגוריה:זמרים בריטים
קטגוריה:זמרות אופרה בריטיות
קטגוריה:בארוק
קטגוריה:זמרי קונטרה אלט
קטגוריה:שחקניות המאה ה-18
קטגוריה:זמרות המאה ה-18
קטגוריה:ילידות 1714
קטגוריה:נפטרות ב-1766
נבחרת גביע דייוויס של צ'כיה

**נבחרת גביע דייוויס של צ'כיה** היא נבחרת הטניס של צ'כיה. הקבוצה משחקת בבית העליון של גביע דייוויס העולמי. הנבחרת מורכבת משחקני הטניס הבכירים בצ'כיה.

צ'כיה משחקת בגביע דייוויס משנת 1993 והיא ממשיכה את פעילותה של נבחרת הדייוויס של צ'כוסלובקיה שהשתתפה מטורניר מ-1921 וזכתה בו ב-1980. צ'כיה זכתה פעמיים רצופות בגביע בשנים 2012 ו-2013. נכון למאי 2016 שיחקה צ'כיה (כולל תקופת צ'כוסלובקיה) מאז תחילת השתתפותה בגביע דייוויס 228 מפגשים בינלאומיים, מהם ניצחה ב-138, כאשר יאן קודש הוא השחקן בעל מספר המשחקים הגדול ביותר, 94 בסך הכל. הוא גם השחקן בעל שיא הניצחונות במשחקים, 60 במספרם.

צ'כיה משחקת בצבעים כחול ואדום. 

## הישגים
* זכייה - 1980, 2012, 2013

## קישורים חיצוניים

* נבחרת צ'כיה בטניס - דף הנבחרת מאתר גביע דייוויס

## הערות שוליים

צ'כיה
טניס
טניס
דינמו טביליסי (כדורסל)

**מועדון הכדורסל דינמו טביליסי** (בגאורגית: **თბილისის დინამო კალათბურთი კლუბი**) היא קבוצת כדורסל גאורגית מהעיר טביליסי. הקבוצה משחקת בליגת העל הגאורגית.

## היסטוריה
קבוצת הכדורסל נוסדה בשנת 1934, והיא אחת מהקבוצות הוותיקות של ברית המועצות לשעבר. מאז היווסדה זכתה הקבוצה במספר מכובד של תארים. בתחילת עונת 2012/13 שינה המועדון את צבעי המדים לכתום-לבן. ובנוסף הוחלף הסמל.

זוראב סקאנדלידזה שהיה בסגל הקבוצה בשנות ה-70 של המאה ה-20 נכלל בהיכל התהילה של הכדורסל.

## תארים והישגים
***[[סופרוליג]]**
**זכייה (1): (1962) (גביע אירופה לאלופות)
**גמר: (1960)
***[[גביע ספורטה|גביע המחזיקות]]**
**גמר: 1969
***[[אליפות ברית המועצות בכדורסל גברים|הליגה הסובייטית]]**
**אליפות (4) (1950, 1953, 1954, 1968)
***[[גביע ברית המועצות בכדורסל|הגביע הסובייטי]]**
**זכייה (3): (1949, 1950, 1969)
**גמר: 1953, 1973
***[[ליגת העל הגאורגית בכדורסל|הליגה הגאורגית]]**
**אליפות (6): (1991, 1992, 2003, 2014, 2017, 2018) 
**מקום שני: 1996, 1997, 2001, 2002, 2004
**חצי גמר: 1995, 2005
***[[הגביע הגאורגי בכדורסל|הגביע הגאורגי]]**
**זכייה (1): 2004

## קישורים חיצוניים
* 
* האתר הרשמי, אנגלית וגאורגית
* אי.פי, גיאורגיה: מאמן קבוצת הכדורסל דינמו ריינר עזב לגרמניה עם 6 שחקנים נוספים, 11.8.2008, nrg

## הערות שוליים

קטגוריה:קבוצות כדורסל גאורגיות
קטגוריה:טביליסי: מועדוני ספורט
קטגוריה:אלופות אירופה בכדורסל לקבוצות
בלוק פשוט

**בלוק פשוט**, הקרוי גם **חצי בלוק**, הוא קשר שמטרתו מתיחה של חבל, בין שני מקומות מאובטחים.

בשונה מבלוק נהגים שמטרתו דומה, בלוק פשוט הרבה יותר קל ליצירה, אך פחות יציב. הבלוק הפשוט נועד למתיחת מהירה של חבל, ולא ליצירת מתיחה חזקה במיוחד.

על מנת ליצור את הבלוק הפשוט יש לקשור עניבה באמצע החבל (בדרך כלל די בעניבת בהן), ללפף את הקצה הנע סביב אחד המקומות המאובטחים, העברתו דרך העניבה ומתיחתו.

קטגוריה:קשרים
ראש כרוב (תוכנית טלוויזיה)

"**ראש כרוב**" היא תוכנית טלוויזיה ישראלית פופולרית לילדים ששודרה בערוץ הראשון בשנת 1975 (ובשידורים חוזרים במהלך שנות השמונים). בתוכנית היו פינות שונות ובהן פינת החידון. בפינה זו שאלו המנחים שאלות ושני ילדים מתחרים באולפן ענו עליהן. כל תשובה שגויה אילצה את המשיב לאחוז בידיו בכרוב. המפסיד היה מי שמפיל את הכרובים מידיו.

בדצמבר 1975 יצא תקליט בחברת הד ארצי עם שירי התוכנית, כולל תרגום לעברית של "על גג העולם" של  הקרפנטרז ו"את קרן שמש בחיי" של סטיבי וונדר. האלבום הופיע בשנות ה-90 גם על גבי תקליטור. התקליט הופק ב"אולפני טריטון". את שיר הפתיחה של התוכנית (כמו גם את כל שירי התוכנית, כולל גרסאות עבריות) כתבה תלמה אליגון והלחין קובי אשרת, שהיה ממשתתפי התכנית וגם המלחין והמפיק המוזיקלי שלה.

בשנת 1997, יעל בר זוהר ביצעה מחדש את שיר הנושא של הסדרה בקלטת הילדים "רדיו גן".

בשנת 2010 יצא הסרט חבורת ראש כרוב בכיכובם של מיקי מוכתר, שחר פרץ ושחר ישי, כאשר שיר הפתיחה של ראש כרוב, הוא השיר שפותח את הסרט.

## התקליט "ראש כרוב"

### רשימת רצועות

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:הערוץ הראשון: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות לילדים
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-1970
קטגוריה:כאן חינוכית: תוכניות וסדרות
קטגוריה:כרוב
חייט

[שמאל|ממוזער|250px|חייט ב[הונג קונג]]
[240px|ממוזער|שמאל|[החייט (מורוני)|החייט, ציור מאת ג'ובאני בטיסטה מורוני]]
**חייט** או **תופר** הוא מקצוע עבודת כפיים ואומנות בתחום עיבוד האריגים (טקסטיל). חייטים הופכים בדים מסוימים לבגדים, באמצעות חיתוכם ותפירתם.

כלי המלאכה העיקריים של חייט היו, מאז תקופות קדומות, המחט, החוט והמספריים, סרט מידה ומאז המאה ה-19 גם מכונת התפירה. לעיתים נעשה שימוש במונח "חייט" לתאר רק אדם המייצר חליפות גברים (ואז נקראת המקבילה לתפירת בגדי נשים בשם "תופרת") או חליפות לנשים ולגברים (אך לא סוגים של בגדים אחרים, כמו בגדים תחתונים). הבדים בהם משתמש החייט הם בדרך כלל צמר, כותנה, משי, פשתן ובדים אקריליים.

בשל תפוצת המקצוע, קיימים יהודים רבים ששם משפחתם הוא "חייט". באופן דומה, אנשים רבים ממוצא אנגלו-סקסי ששמם "טיילור" (Tailor) או ממוצא אשכנזי ששמם "שניידר" (Schneider בגרמנית, Sznajder בפולנית). כמו כן מצויים שמות המשפחה קרביץ (מפולנית) ו-פּורטנוֹי (מרוסית), קליירמאקר (Kleermaker בהולנדית).

## הכשרה ועיסוק
הכשרת החייטים נעשית בדרך כלל בדרך של התלמדות וחניכות. חייט-אומן הוא אדם אשר הוכשר להעסיק מספר מתלמדים בבית המלאכה שלו. חייטים מפורסמים אשר מייצרים חליפות "מחויטות", כלומר, כאלו אשר מותאמות אישית ללקוח, נוסעים לעיתים ברחבי העולם על מנת למדוד את הלקוח ולהתאים לו את החליפה; ולקוחות מגיעים לבתי המלאכה שלהם. עם זאת, נפוצים כיום חייטים העוסקים בתיקוני חליפות בלבד; או שמייצרים חליפות "מוכנות ללבישה" (לא מותאמות אישית) וחלק ניכר מעבודת החייט בעבר מבוצע כיום על ידי מכונות.

## חייטות ביספוק
שמאל|ממוזער|250px|חולצת ביספוק
פרקטיקה מרכזית בחייטות האנגלית המסורתית היא **ביספוק** /biˈspoʊk/, מונח שפירושו אופן ייצור שבו פריט מותאם במיוחד לקונה, ובייחוד ייצור של מלבושים מחויטים לגברים, כגון חליפות וחולצות, המחייב מדידה והתאמה. זהו מושג מקביל ל-couture אצל נשים, כלומר אופנת גברים הנעשית לפי מידה ובהתאמה אישית.

השימוש במונח החל בבריטניה בשלהי המאה ה-19, ומקורו בביטוי spoken of - "מדובר" - המתייחס להוראה לייצר פריט מסוים, שניתנה בזמנו בעל פה. המונח נועד להבדיל בין ביגוד תעשייתי, מוכן ללבישה, למוצרים מחויטים בהתאמה אישית. כיום המונח ביספוק משמש את דוברי האנגלית הבריטית, ובארצות הברית הוא נפוץ בעיקר בתעשיית ההלבשה היוקרתית.

ברבות השנים, מלאכת הביספוק נעשתה מזוהה עם סטנדרטים גבוהים של גזירה, תפירה וגימור. בבריטניה נפסק כי השימוש במושג מותר גם במקרה של דרכי ייצור שאינן מסורתיות גרידא, וזאת בניגוד למצב בצרפת - שם מי שמבקש להתהדר במונח haute couture, נדרש לעמוד בתנאי הקבלה של איגוד התפירה העילית.

אשה העוסקת בתפירה, גם בתפירה מחויטת, מכונה תופרת. התופרות עסקו במלאכתן בבתיהן, במפעלי טקסטיל ואף בחנויות אופנה. משפחות בנות המעמד הגבוה הזמינו "תופרת פרטית" לתכנון המלתחה.

## ראו גם
*תפירה
*בד
*בגדים
*אופנה
*מקטורן
*מכנסיים

## קישורים חיצוניים

* 
* החייט המדובר - בבלוג הגרסונייר
* 
*
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מלאכת יד
קטגוריה:טקסטיל
קטגוריה:מקצועות הייצור
קולובוס אדום זנזיברי

**קולובוס אדום זנזיברי** (שם מדעי: *Piliocolobus kirkii*) הוא מין של קולובוס אדום, אנדמי לאי זנזיבר. הקולובוס מצוי בסכנת הכחדה, ואוכלוסייתו נאמדת ב-1,000 עד 1,200 פרטים, מרביתם חיים בשמורת יער ג'וזאני.

## מאפיינים
גבו של קוף זה אדמדם-שחור, לאורך כתפיו וזרועותיו רצועה שחורה, ובטנו בהירה. פניו שחורות, למעט אפו ופיו, והן מוקפות בפרווה ארוכה יחסית, שצבעה לבן. זנבו הארוך משמש אותו לאיזון גופו בזמן התנועה. משקלו כ-8 ק"ג, והנקבות קטנות במעט מהזכרים.

להקות הקולובוס כוללות בין 30 ל-50 פרטים, מהם עד ארבעה זכרים, והיתר נקבות וגורים. הקולובוס נחשב ליצור חברתי, וחברי הלהקה נוהגים לאכול ביחד, לשחק, ולפלות כינים זה מזה. תקופת ההנקה ארוכה מאוד, והיא יכולה להימשך ארבע שנים. כל עוד מניקה האם, אין היא נכנסת להריון, ובשל כך קצב הריבוי הטבעי של הקולובוסים נמוך.

הקולובוס ניזון מעלים, מזרעים ומפרחים, והוא אחד מהמינים הבודדים שלא ניזונים מפירות בשלים, שכן אינו מסוגל לעכל את הסוכר המצוי בהם. עם זאת, הקולובוסים ניזונים מפירות בוסריים. במרוצת השנים הביא האדם לזנזיבר מיני עצים חדשים, שרמת החומציות בפירותיהם גבוהה. הקולובוס הסתגל אליהם, והוא מאזן את החומצות באמצעות אכילת פחם.

בדרך כלל חי הקולובוס באזורים יבשים, אך לעיתים ניתן למצוא להקות גם ביערות מנגרובים.

## קישורים חיצוניים

* נדב לוי, "נורה אדומה", מסע אחר, פברואר 2008

## הערות שוליים

ימין|ממוזער|250px|זוג קולובוסים מתנקים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אדוארד גריי
קטגוריה:קולובים
קטגוריה:טנזניה: יונקים
קטגוריה:טנזניה: בעלי חיים אנדמיים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1868
פיירו קפוצ'ילי

**פיירו קפוצ'ילי** (איטלקית: **Piero Cappuccilli**; 9 בנובמבר 1929 - 12 ביולי 2005) היה זמר בריטון איטלקי, מגדולי זמרי האופרה האיטלקיים במחצית השנייה של המאה העשרים. מזוהה בעיקר עם תפקידי ורדי (במיוחד **[[מקבת' (ורדי)|מקבת]]** ו**[[סימון בוקאנגרה|סימון בוקנגרה]]**). נודע, בין השאר, בזכות שליטתו בתהליך הנשימה, יכולת שאפשרה לו לשיר משפטים ארוכים בנשימה אחת.

קפוצ'ילי נולד בטריאסטה. בתחילה התכוון לעסוק באדריכלות, אך לאחר עידוד מצד קרוביו החליט לפתח קריירה בתחום האופרה. הוא למד פיתוח קול בהדרכתו של לוצ'אנו דונאג'ו בעיר הולדתו, שבה אף התקיימה הופעת הבכורה שלו, בשנת 1951, בתפקיד משני. 

תפקידו הראשי הראשון היה **טוניו** באופרה פליאצ'י מאת רוג'רו לאונקוואלו, ב"Teatro Nuovo" במילאנו בשנת 1957. ב-1960 שר בפעם הראשונה והיחידה במטרופוליטן אופרה בניו יורק בתפקיד האב ג'ורג'ו ז'רמון באופרה לה טרוויאטה מאת ג'וזפה ורדי. 

את רוב הקריירה עשה קפוצ'ילי באירופה, למעט מספר ביקורים באמריקה הצפונית והדרומית. בבית האופרה לה סקאלה הופיע לראשונה ב-1964 בתפקיד אנריקו (ב"לוצ'יה די למרמור" מאת דוניצטי), ובקובנט גארדן שבלונדון בשנת 1967, שוב, בתפקיד ז'רמון. הופעת הבכורה של קפוצ'ילי באופרה הלאומית של פריז התרחשה בשנת 1978 בתפקיד אמונאסרו ב"אאידה" מאת ורדי. קפוצ'ילי הופיע אף באופרה של וינה ובפסטיבל זלצבורג. כמו כן, עבד עם מיטב המנצחים של זמנו (פון קאראיין, גאוואצני, אבאדו, קלייבר) והיה לאחד המבצעים הדגולים של הרפרטואר האיטלקי. 

תפקידי הבריטון של ג'וזפה ורדי, שבזכותם נודע בעיקר, אפשרו לו להציג את גוון קולו, את יכולתו הטכנית, את פרשנותו המוזיקלית ואת נוכחותו הבימתית במיטבם.

פיירו קפוצ'ילי הרבה להקליט. הוא הקליט פעמיים את "לה טראוויאטה", ראשית עם מריה קאלאס ב-1959 ולאחר מכן עם בוורלי סילס ב-1970. בין שאר הקלטותיו הראויות לציון: "ריגולטו", לצד אילאנה קוטרובאס ופלאסידו דומינגו תחת שרביטו של קרלו מריה ג'וליני, "מקבת" מאת ורדי, לצדה של שירלי ורט, וסימון בוקנגרה, לצדם של מירלה פרני וניקולאי גיאורוב, תחת שרביטו של קלאודיו אבאדו. 

קפוצ'ילי שר עד שנות השישים המוקדמות שלו, כשבשנת 1992, בשובו מהופעה של "נבוקו", נפצע בתאונת דרכים קשה שאילצה אותו לפרוש מעיסוקיו הבימתיים ולעסוק בעיקר בהוראה. נפטר בגיל 75 בעיר הולדתו טריאסטה.

## קישורים חיצוניים

* פיירו קפוצ'ילי, בריטון 
* רפרטואר ודיסקוגרפיה 
* פיירו קפוצ'ילי זוכה לתשואות ארוכות במיוחד לאחר ביצוע האריה "אויב המולדת" מתוך "אנדראה שנייה" מאת אומברטו ג'ורדאנו, יוטיוב
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:זמרי בריטון
קטגוריה:זמרים במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:זמרי אופרה איטלקים
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1929
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-2005
מחלף הראל

שמאל|ממוזער|250x250 פיקסלים|העלייה לירושלים והכניסה למנהרות הקסטל
שמאל|ממוזער|250x250 פיקסלים|תרשים המחלף בהיותו עד שנת 2016
[שמאל|ממוזער|250px|עלייה מ[עין חמד למחלף הראל וירידה לכיוון בית זית]]
[שמאל|ממוזער|250x250 פיקסלים|[אנדרטת הראל פלמ"ח במחלף הראל]]
**מחלף הראל** היה מחלף אשר חיבר את כביש 1 וכביש 3965 בסמוך ליישובים מבשרת ציון ומוצא עילית. המחלף הוא מטיפוס מחלף יהלום, שהגשר שלו בנוי בתוואי הדרך המשנית המרומזרת וחולף מעל כביש 1, בו התנועה רציפה. המחלף נפתח לתנועה בשנת 1971 במקביל לפרויקט ההרחבה של כביש 1 שהחל בסוף שנות ה-60. המחלף נקרא על שם חטיבת הראל שלחמה באזור במלחמת העצמאות. 

המחלף ממוקם בנקודה גבוהה בכביש 1 בסמוך למצודת הקסטל, כך שהנוסעים לקראת המחלף מגיעים אליו מלמטה. להחלטה על בניית המחלף קדמה התלבטות במסגרת תכנון התוואי של כביש 1. האפשרות החלופית שנפסלה בזמנו הייתה כריית מנהרה מתחת למעלה הקסטל, כך שתחסוך את הצורך בעלייה וירידה חדה מאזור המחלף. גשר המחלף מבוסס על קשת בטון התומכת במשטח הכביש העליון. ב-1995 הורחבה הדרך ממבשרת ציון למוצא עילית עם בניית גשר נוסף התואם בתכנונו האדריכלי לגשר המקורי. סמוך לחלקו הצפון מזרחי של המחלף נמצא קניון הראל הבנוי בשטחו של היישוב מבשרת ציון.

בשנת 2010 אישרה המועצה הארצית לתכנון ולבנייה תוכנית להרחבת כביש 1 שבמסגרתה נבנו שתי מנהרות, באורך של כ-880 מטר כל אחת, מתחת למחלף הראל. סיום הפרויקט המשוער היה אמור להיות בשנת 2015, אך חנוכתו נדחתה ל-20 בינואר 2017.

עם חנוכת המנהרות צפויות עבודות המשך בהכוונת משרד התחבורה. מחלף הראל לעבור שינויים כדי להתאימו לתנאי הדרך החדשים, כולל שיפור בגישה למבשרת תוך הסרת הרמזורים ובניית שתי מנהרות גישור. האחת ברמפת מעוז ציון והשנייה מתחת לשדרות הראל עבור התחבורה הציבורית. מסוף האוטובוסים צפוי להרחיב את שירותיו תוך הגדלת חניוני הרכב במחלף, מעבר הולכי רגל במנהרת הגישור והסרת עומס האוטובוסים הנוסעים וחוזרים למחלף עין חמד.

## גלריה

Harel interchange on road 1 Israel.JPG|מבט לכיוון מזרח על גשר המחלף
Harel Tunnels.15.jpg|העבודות לבניית אחת המנהרות שהחליפו את מחלף הראל


## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כביש 1: מחלפים
קטגוריה:מבשרת ציון: תחבורה
שלמה קונין

הרב **שלמה קונין** (שמו המלא: **ברוך שלמה אליהו קונין**; נולד בשנת ה'תרצ"ט, 1939) הוא השליח חב"ד הראשי בקליפורניה, ופעיל לאורך החוף המערבי של ארצות הברית.

## קורות חייו
קונין נולד ברובע ברונקס בניו יורק לדוד ורחל קונין. בשנת 1965 נשלח על ידי הרבי מליובאוויטש לקליפורניה ופתח שם את אחד מבתי חב"ד הראשונים.

כיום פועלים תחת הנהלתו שלוחים רבים באזור החוף המערבי שמפעילים כ-50 בתי חב"ד.

הרב קונין מפורסם בזכות ה'טֶלֶתוֹן', תוכנית טלוויזיה שנתית בת 6 שעות המוקלטת באולפן בהוליווד ומשודרת ברשתות הטלוויזיה ברחבי ארצות הברית ובאתרי אינטרנט. התוכנית מגייסת מדי שנה מיליוני דולרים עבור מוסדות חב"ד ועבור פעולות הומניטריות כגון המרכז לגמילה מסמים בלוס אנג'לס, עזרה בדיור, במזון ובייעוץ חינוכי.

הרב קונין פעיל בהשבת אוסף שניאורסון מרוסיה לספריית חב"ד ופעל במהלך משפט הספרים בשנת 1985.

## קישורים חיצוניים
* אתר חב"ד בקליפורניה
* אתר ה'טלתון'
* תיעוד בטלוויזיה בארצות הברית: השליח הרב קונין וההומלסים אתר col
* השליח שהמציא את המושג "בית-חב"ד" מדבר אתר col

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:הברונקס: אישים
קטגוריה:חרדים אמריקאים
קטגוריה:שלוחי חב"ד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1939
תרכובות פחמן

**תרכובות פחמן** הן תרכובות המכילות אטומי פחמן. משערים כי קיימות כ-10 מיליון תרכובות פחמן בטבע, אך ייתכן ומספר זה גדול בהרבה.

מרבית תרכובות פחמן הן תרכובות אורגניות, אך מספר תרכובות מסווגות כתרכובות אי-אורגניות. הסיבה לכך היא היסטורית: עד המאה ה-19 נחשב כי תרכובות אורגניות יכולות להיווצר באורגניזמים חיים בלבד בעזרת  *vis vitalis*, כוח החיים, ולעומתן תרכובות אי-אורגניות נוצרות ללא *vis vitalis*. השקפה זו הוכחה כשגויה כאשר הכימאי פרידריך ולר הצליח לסנתז שתנן בתנאי מעבדה. תרכובות פחמן אי-אורגניות הן אפוא תרכובות אשר נחשבו לאי-אורגניות בתחילת המאה ה-19, לפני הגילוי של ולר.

התרכובות האי-אורגניות של פחמן כוללות:
* תרכובות עם אל-מתכות אחרות, לדוגמה פחמן חד-חמצני ופחמן דו-חמצני.
* חומצה פחמתית והמלחים השונים הנוצרים מדה-פרוטונציה של חומצה זו (קרבונטים וביקרבונטים), לדוגמה, סודה לשתיה וסידן פחמתי.
* תרכובות של מתכות מעבר עם קבוצת קרבוניל.
* מלחים אי-אורגניים הכוללים ציאניד או ציאנט.
* קרבידים - תרכובות של פחמן עם יסודות פחות אלקטרושליליים ממנו.
* למעלה מ-40 אלוטרופים של פחמן, הכוללים פחם, גרפיט, יהלום ופולרן. מהאחרון ניתן גם ליצור יונים של מתכות הלכודות בתוך רשת פחמנית. מסמלים את המבנה עם סימן @: כך, יון ליתיום לכוד בתוך פולרן יסומן Li+@C60. 

בנוסף לתרכובות פחמן, קיימות גם סגסוגות הכוללות פחמן, כאשר הנפוצה בהן היא פלדה. 

## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:כימיה אי-אורגנית
ויליאם אוונס

קפטן **ויליאם דייוויס אוונס** (אנגלית: **William Davies Evans**; 27 בינואר 1790 - 3 באוגוסט 1872), היה שחמטאי בריטי.

אוונס למד את משחק השחמט בגיל 28, ובשנת 1824 פיתח את הגמביט הקרוי על שמו. בשנת 1826 הציג את רעיונו בלונדון לשחמטאים מובילים כאלכסנדר מקדונל שהשתמש פעמים רבות בגמביט זה. בשנת 1838 שיחק אוונס מספר משחקים נגד הווארד סטאונטון שכתב על אוונס בספרו **Chess Player's Handbook** שיצא לאור בשנת 1847. סטאונטון מגדיר את הגמביט גאוני ומעניין.

## ביוגרפיה
אוונס נולד בוויילס. בגיל 14 הפך למלח ומשנת 1815 שרת על אניות דואר. בגיל צעיר מאוד קודם לרב חובל.

בשנת 1840 נאלץ לפרוש עקב מצבו הבריאותי, אך שרת עוד שנתיים כרב חובל בים התיכון. הוא פיתח מנורה עם שלושה צבעים שמטרתה הייתה למנוע התנגשויות ליליות בין אניות. על פיתוח זה העניקה לו ממשלת בריטניה סכום כסף גדול וכן שעון זהב שניתן על ידי הצאר הרוסי.למרות זאת מת אוונס חסר כל, וזמן קצר לפני מותו ערכו שחמטאים מגבית על מנת לסייע לו.

ידוע בעיקר בזכות גמביט אוונס הקרוי על שמו. 1. ה4 ה5 2. פו3 פג6 3. רג4 רג5 4. ב-4.

## קישורים חיצוניים

* מאמר על אוונס, chesscafe.com

## הערות שוליים


קטגוריה:שחמטאים ולשים
קטגוריה:רבי חובלים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1790
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1872
איניש בג

**איניש בג** (**Inis Beag**; בגאלית אירית: "אי קטן") הוא שם בדוי של אי הממוקם מערבית לאירלנד.

האנתרופולוג ג'ון מסנג'ר, שחי באי במשך 13 שנה בשנות ה-50 וה-60 פרסם מאמר בו תיאר את הקהילה הקתולית באי כמתאפיינת בהתנהגות מינית שמרנית קיצונית. לפי מסנג'ר הייתה התייחסות מצד שני המינים לפעילות מינית כדבר רע, שיש לסבול בלית ברירה, על מנת להתרבות בלבד.  נשיקות, התגפפויות וכל גילויי החיבה גם כלפי ילדים נחשבים לאסורים. במאמר ניתן לאי שם בדוי על מנת להגן על תושביו. מאוחר יותר נחשף כי שמו האמיתי של האי הוא אינישיר .

מסנג'ר פרסם עוד כמה חיבורים וספרים על האי ותרבותו אך פרט לעבודותיו לא נערכו מחקרים אחרים על הקהילה באי.

## קישורים חיצוניים
* Sex in a Conservative Society: Inis Beag, Ireland

קטגוריה:אירלנד: איים
קטגוריה:אנתרופולוגיה
אמיל שאלופ

**אמיל שאלופ** (בגרמנית: **Emil Schallopp**; 1 באוגוסט 1843 – 9 באפריל 1919, ברלין) היה שחמטאי גרמני וסופר שחמט.

שאלופ התמנה למנהל מחלקת הקצרנות של הרייכסטאג ושיחק לעיתים קרובות בתחרויות שחמט בינלאומיות. הוא חיבר ספרים רבים כולל אחד על הדו-קרב לאליפות העולם בין וילהלם שטייניץ ליוהנס צוקרטורט. שאלופ מוכר במיוחד בשל המהדורה השביעית משנת 1891 של **Handbuch des Schachspiels**.

שאלופ היה פעיל בשחמט הבינלאומי בעיקר בשנות ה-80' של המאה ה-19, אך מעולם לא ניצח בתחרות חשובה. הוא הגיע למקום הרביעי בתחרות ויסבאדן 1880, אחרי ג'וזף הנרי בלקברן, ברטולד אינגליש ואדולף שוורץ והקדים את ג'יימס מייסון, שמעון אברמוביץ וינוור, לואיס פאולסן ותשעה נוספים. שאלופ הגיע למקום השני בתחרות נוטינגהאם 1886 אחרי עמוס ברן וקיבל את הפרס על המשחק הטוב ביותר בזכות מפגשו עם יוהנס צוקרטורט.

שאלופ נכנס לספרות על גמביט המלך הנרצה בהגנת שאלופ 1. ה4 ה5 2. ו4 ה:ו4 3. פו3 פו6.

## קישורים חיצוניים

* 249 משחקי שחמט של שאלופ, באתר 365chess.com

קטגוריה:שחמטאים גרמנים
קטגוריה:מחברי ספרי שחמט גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1843
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1919
ג'יימס מייסון (שחמטאי)

**ג'יימס מייסון** (באנגלית: **James Mason**; 19 בנובמבר 1849, אירלנד – 12 בינואר 1905, אסקס) היה שחמטאי אנגלי וסופר שחמט.

## ביוגרפיה
מייסון אומץ כילד ולא ידוע שם משפחתו אליה נולד. הוא קיבל את שמו לאחר שמשפחתו המאמצת היגרה לארצות הברית בשנת 1861. בארצות הברית למד שחמט וקיבל עבודתו בעיתון ניו יורק הראלד.

מייסון הטביע את חותמו על עולם השחמט בשנת 1876, עת ניצח בתחרות הקונגרס האמריקאי הרביעי בפילדלפיה וניצח את הנרי בירד בדו-קרב בתוצאה 13-6.

בשנת 1878 עבר מייסון לאנגליה. תוצאותיו הטובות ביותר בתחרויות היו מקום שלישי בתחרות חזקה מאוד בווינה בשנת 1882, שם ניצח בין השאר את מקס וייס, את לואיס פאולסן, את ג'ורג' הנרי מקנזי
, את שמעון אברמוביץ וינוור את וינסנז חרובי, ואת מיכאל צ'יגורין. הוא הגיע למקום שלישי בנירנברג בשנת 1883 וחלוקת מקום שני בתחרות המבורג 1885. בשנת 1895 הגיע למקום ה-12 עם 9.5/21 בתחרות חזקה של הייסטינגס.

ניצח את אדולף אנדרסן בתחרות פריז 1878, את ג'וזף הנרי בלקברן בתחרות סימפסון 1881, את מיכאל צ'יגורין בתחרות הקונגרס הגרמני 1881 ואת ג'ורג' הנרי מקנזי בתחרות לונדון 1882.

מייסון כתב מספר ספרי שחמט, הפופולריים בהם היו: "עקרונות השחמט בתאוריה ובמעשה" משנת 1894, "אמנות השחמט" משנת 1895, "פתיחות בשחמט" משנת 1897 ו"שחמט חברתי" משנת 1900.

## משחקים מפורסמים
### לבן: [[קרל שלכטר]] שחור: ג'יימס מייסון [[מונטה קרלו]] 1903

שלכטר מדגים במשחק זה כיצד ממומש יתרון של רגלי לזכייה במשחק. במיוחד מעניין השימוש בו שלכטר עושה במלך הלבן שמלווה את הרגלי החופשי בדרכו במעלה הלוח. המלך מזגזג תוך הגנה על הרגלי, התקדמות בלוח והתחמקות מאיומי השח של הצריח השחור.

## התמודדויות

## מספריו

*James Mason (2007). The Art of Chess. Dover Publications. .


*The Principles of Chess in Theory and Practice (1893)
*The Art of Chess (1895)
*Chess Openings (1897)
*Social Chess (1900)


## קישורים חיצוניים

* סטטיסטיקה על תוצאותיו של מייסון, באתר chessworld.net
* מאמר על מייסון, באתר wachusettchess.org
* מאמר על מייסון, icu.ie

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שחמטאים בריטים
קטגוריה:שחמטאים אירים
קטגוריה:שחמטאים אמריקאים
קטגוריה:מחברי ספרי שחמט
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1849
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1905
אדולף שוורץ

**אדולף שוורץ** (בגרמנית: **Adolf Schwarz**; 31 באוקטובר 1836, הונגריה – 25 באוקטובר 1910, וינה) היה שחמטאי יהודי-אוסטרו-הונגרי.

שוורץ הגיע למקום השני בתחרות פרנקפורט בשנת 1878 (ניצח: לואיס פאולסן). בשנת 1879 הגיע למקום השלישי בתחרות לייפציג (הקונגרס השחמטאי הראשון בגרמניה, ניצח ברטולד אינגליש).

בשנת 1880 חלק שוורץ מקום ראשון-שלישי עם ג'וזף הנרי בלקברן וברטולד אינגליש בתחרות ויסבאדן. באותה שנה חלק מקום ראשון-שלישי עם מקס וייס ויוהנס מינקויץ' בתחרות גראץ. באותה שנה חלק מקום שלישי-חמישי בתחרות בראונשוייג. בשנת 1882 הגיע למקום השלישי בתחרות וינה (ניצח: וינסנז חרובי). באותה שנה חלק מקום 12–13 בתחרות וינה (ניצחו: וילהלם שטייניץ ושמעון אברמוביץ וינוור).

שוורץ ניצח בדו-קרב נגד יוהנס מינקויץ' +3 -2 =4 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו) בשנת 1878 ובדו-קרב נגד שמעון אברמוביץ וינוור +3 -1 =0 בשנת 1880. בשנת 1897 ניצח בדו-קרב את אדולף אלבין +2 -1 =0. בשנת 1879 הפסיד ללואיס פאולסן 2–5 בדו-קרב.

## התמודדויות אישיות

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחמטאים יהודים אוסטרים
קטגוריה:שחמטאים יהודים הונגרים
קטגוריה:מחברי ספרי שחמט יהודים
קטגוריה:ילידי 1836
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1836
קטגוריה:נפטרים ב-1910
נבחרת גביע דייוויס של בלגיה

**נבחרת גביע דייוויס של בלגיה** היא נבחרת טניס הגברים הלאומית של בלגיה המשחקת בבית העליון של גביע דייוויס.
## היסטוריה
שיאה של נבחרת בלגיה היה בהעפלתה לגמר שלוש פעמים: בשנת 1904, השנה הראשונה בה השתתפה בתחרות, ב-2015 וב-2017.

ז'ק ברישאן הוא השחקן בעל מספר המשחקים הבינלאומיים הגדול ביותר בנבחרת, 120 בסך הכל. הוא גם השחקן בעל שיא הניצחונות במשחקים, 42.

בשנים האחרונות נבחרת בלגיה אינה נמנית בין הנבחרות המובילות בגביע דייוויס, ומדשדשת בין הבית העליון לבתים האזוריים.  

בשנת 2015 העפילה בלגיה לגמר גביע דייוויס, בו הפסידה 1–3 מול נבחרת בריטניה.

בשנת 2017 שוב העפילה לגמר, בו הפסידה 3-2 לנבחרת צרפת.

נבחרת בלגיה משחקת בצבעים אדום ושחור.

## קישורים חיצוניים

* נבחרת בלגיה בטניס – דף הנבחרת מאתר גביע דייוויס

## הערות שוליים

בלגיה
טניס
קטגוריה:בלגיה: טניס
כריסטיאן דניאל לדסמה

**כריסטיאן דניאל לדסמה** (בספרדית: **Cristian Daniel Ledesma**; ) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי-איטלקי ששיחק בעמדת הקשר.

## קריירה
לדסמה, יליד בואנוס איירס, החל לשחק בקבוצת הנוער של בוקה ג'וניורס. ב-2001 עבר לשחק בלצ'ה במדיה שיחק 5 עונות מתוכן 4 עונות בסרייה א' והיה אחד השחקנים החשובים שלה. ב-2006, עם ירידתה של הקבוצה לסרייה ב', עבר לדסמה ללאציו. בעונתו הראשונה הופיע ב-33 משחקי ליגה וכבש שני שערים, כולל שער מבעיטה ממרחק גדול בדרבי מול רומא. במהלך קיץ 2007 ביקש לדסמה לעבור לקבוצה אחרת, ריאל בטיס וסביליה גילו עניין בשחקן אך עלייתה של לאציו לליגת האלופות שכנעה אותו להמשיך עונה נוספת. במהלך ספטמבר 2008 הביע לדסמה מספר פעמים את החלטתו לעזוב את לאציו בתום העונה.

ב-28 באוגוסט 2015 עזב את לאציו לאחר 9 עונות, וחתם בסנטוס הברזילאית. בסוף העונה, לאחר שלא מצא את מקומו בהרכב, חתם לדסמה בפנאתינאיקוס על חוזה לשנתיים. ב-20 בינואר 2017 חתם לדסמה בטרננה קלצ'ו מהסרייה ב'. ב-22 באוגוסט 2017 חתם בלוגאנו השווייצרית. ב-5 בספטמבר 2018 חתם בפרו פיאצ'נצה האיטלקית מהליגה השלישית.

ללדסמה יש אזרחות איטלקית בעקבות נישואיו עם אישה איטלקייה, וכתוצאה מכך הוא יכול לשחק בנבחרת איטליה. ב-14 בנובמבר 2010 קיבל לדסמה את זימון הבכורה, והיחיד שלו למשחק ידידות נגד נבחרת רומניה.

## קישורים חיצוניים
* 

* דף השחקן באתר Football Lineups

קטגוריה:כדורגלנים ארגנטינאים
קטגוריה:כדורגלנים איטלקים
קטגוריה:קשרי כדורגל ארגנטינאים
קטגוריה:קשרי כדורגל איטלקים
קטגוריה:בואנוס איירס: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני לצ'ה
קטגוריה:כדורגלני לאציו
קטגוריה:כדורגלני סנטוס
קטגוריה:כדורגלני פנאתינאיקוס
קטגוריה:כדורגלני לוגאנו
קטגוריה:כדורגלני נבחרת איטליה
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1982
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1982
שימוש משני

[שמאל|ממוזער|250px|עמוד וכותרת, ככל הנראה מ[התקופה הרומית בארץ ישראל|התקופה הרומית, משובצים בקיר מהמאה ה-16 בעיר העתיקה בירושלים]]
**שימוש משני** (לטינית: **Spolia**, **ספוליה**) הוא מונח מתחומי הארכאולוגיה והאדריכלות המתאר תופעה של שימוש בחלקי מבנים עתיקים בבנייה מאוחרת יותר. כך ניתן למצוא שברי עמודים, כותרות וכתובות משובצים בקירות מבנים כחלק מחומרי הבנייה.

בדרך כלל נעשה שימוש משני כצעד של חיסכון בחומרים בסביבה עשירה בחומרי בניין (למשל מהריסות מבנים קדומים) וזאת תוך אדישות למקורם ולערכם האדריכלי והאסתטי.

אולם השימוש בטכניקה זו יכול לנבוע מטעמים של השפלת שלטון קודם. למשל יש הטוענים שהקיסר אדריאנוס ריצף את הפורום שבנה בירושלים באבנים מהר הבית, כדי להשפיל את היהודים. במבנה הקבורה הממלוכי תורבת כובכייה בירושלים נעשה שימוש בחלקי קברים של כמרים צלבניים מכנסיית הקבר, כ"עונש" לכופרים. 

לעיתים משקף השימוש המשני דווקא רגישות למורשת העבר וכמיהה להמשכיות. דוד קרויאנקר מציין כי וילהלם השני, קיסר גרמניה ראה עצמו כממשיך המורשת הצלבנית, ולכן ביקש מהאדריכל פרידריך אדלר  שישלב בכנסיית הגואל, שנחנכה ב-1898, את שער הכניסה הראשית של הכנסייה הצלבנית מריה לטינה, ששרידיה נחשפו במקום.

במבצר הצלבני בציפורי נעשה שימוש משני בסרקופגים בפינות המבנה.
## גלריה

קובץ:3498 - Athens - Spolia at the Odeion of Agrippa - Photo by Giovanni Dall'Orto, Nov 9 2009.jpg|שימוש משני בביצורי האגורה של אתונה מהמאה ה-3.
קובץ:Two old jews tomb in the city wall.jpg|מצבות יהודיות עתיקות משולבות בחומת העיר פיזה.
קובץ:THES-Heptapyrgion spolia.jpg|שימוש משני בחומת האבן של המבצר העות'מאני של סלוניקי.
קובץ:VeronaSLorenzoReimpiego.jpg|שימוש משני במגדל של העיר ורונה.
קובץ:Suraman's mosque2.jpg|עיטור פרח האופייני לבתי כנסת מהתקופה הרומית במסגד בצרמן.
קובץ:Sepphoris Crusaders fortress-Spolia Roman sarcophagi-1.jpg|סרקופגים רומים בשימוש משני בקיר המצודה הצלבנית בציפורי.


## לקריאה נוספת
* דוד קרויאנקר, **אדריכלות בירושלים - תקופות וסגנונות**, כתר, 1983 עד 1993.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מונחים בחפירה ארכאולוגית
הונורטוס מאמיין

**הונורטוס הקדוש מאמיין** (בצרפתית **Honoré d'Amiens**, מת ב-16 במאי בשנת 600 לערך) הוא קדוש נוצרי שהיה הבישוף השביעי של אמיין שבצרפת. הונורטוס הוא הפטרון של האופים ושל המגדנאים.

הונורטוס נולד למשפחת אצולה בפור-לה-גראן (Port-le-Grand) שבפונטיו. חינוכו הופקד בידי הבישוף של אמיין, באטוס הקדוש. לאחר מותו של החונך שלו, ב-554, הוחלט למנות אותו לבישוף. הונורטוס היה אדם צנוע ולא היה מעוניין בכבוד רם, ואף ניסה להתנגד למינויו כבישוף. אך על פי האמונה הנוצרית, קרן אור ממקור שמיימי ירדה על ראשו עם בחירתו לבישוף; ושמן קדוש ממקור לא ידוע הופיע על מצחו. כך, הוא למעשה "נמשח" לתפקידו.

על פי ההגיוגרפיה, האומנת שלו, שלא פיללה לכך, אמרה כי אם יהפוך לבישוף, יצמחו ענפים למקל שעימו הכניסה מאפים לתנור. בו ברגע, צמחו עלים ושורשים למטה. בשל הנס הזה הוכרז הונורטוס ב-1202 כקדוש נוצרי. 16 במאי, יום חגו, הוא "חג הלחם" בצרפת, ואופים מסורתיים רואים בהונורטוס את סמל את הלחם הצרפתי המסורתי.

## קישורים חיצוניים

* Honorato de Amiens, Santo

קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:בישופים קתולים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-6