open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
לשכת הטלאים

**לשכת הטלאים** או **לשכת טלאי קרבן** הייתה לשכה בבית המוקד שבבית המקדש בה נשמרו בהמות עבור קורבנות ציבור. לשכת הטלאים נקראת כך משום שרוב הבהמות שהיו בתוכה היו טלאים המיועדים לקורבן התמיד. 

## מיקומה
לשכת הטלאים הייתה בפינה הדרומית מערבית של בית המוקד. יש אומרים, שלא הייתה סמוכה לפינה הדרומית, אלא נמצאת באמצע הצד המערבי, ומוארכת לצפון ולדרום. 

## קדושת הלשכה
ההבנה המקובלת היא, כי לשכה זו הייתה מקודשת בקדושת העזרה, שכן לפי המבואר במשנה בית המוקד היה בנוי בצפון העזרה, ושתיים מלשכותיו התקדשו. לשכות אלו היו ממוקמות בחצי הדרומי של בית המוקד. 

## תפקיד הלשכה
בלשכה הטלאים היו לפחות ששה טלאים המוכנים כשהם מבוקרים ובדוקים ממום לצורך קורבנות התמיד. יש המזהים לשכה זו עם לשכת הקורבן, שהייתה אחד מהמקומות בהם היו הלויים שומרים במקדש. לשיטה זו יש לומר, שבאופן מכוון העמידו שומר במקום זה, להבטיח את הטיפול בבהמות המיועדות לקורבן אף בשעות הלילה. 
## הערות שוליים

טלאים
אהרן מאיר פורטוגל

**אהרן מאיר פורטוגל** (ביידיש: **פארטוגאל**; נולד בכסלו ה'תשל"ח) הוא האדמו"ר הרביעי והנוכחי מחסידות סקולען.

## ביוגרפיה
נולד במונטריאול לרבי ישעיה יעקב פורטוגל ולסילקא בת רבי מאיר גרינוולד רבה של טיאצ'יב. היות שיום לידתו (או יום מילתו) היה ביום ח' בכסלו, יום השנה של רבי אהרן טברסקי מצ'רנוביל, על כן נקרא בשם "אהרן" על שמו, ונתווסף לו השם "מאיר" על שם אבי אמו רבי מאיר גרינוולד.

בילדותו למד בתלמוד תורה של חסידות סאטמר במונטריאול. למד בישיבת לוצרן בשווייץ אצל רבי יצחק דוב קופלמן.

נישא בשנת ה'תשנ"ח למרים, בת דודו הרב שלמה אליעזר ברוינשטיין, רב קהילת טרניבא במונסי, חתן סבו רבי מאיר גרינוולד. לאחר חתונתו התיישב במונסי.

לאחר פטירת אביו בה' באלול ה'תשפ"ד, התמנה למלא את מקומו כאדמו"ר מסקולען, לצד אחיו הרב אליעזר זוסיא, שמכהן כרב הקהילה.

## משפחתו
*אחיו, הרב אליעזר זוסיא, רב קהילת סקולען
*בנו, הרב שמואל צבי, חתן הרב אריה לייבוש טייטלבוים, חתנו של האדמו"ר רבי שמואל יעקב קאהן מתולדות אברהם יצחק
*בנו, הרב לוי יצחק, חתן הרב אברהם יהושע העשיל טברסקי, חתן האדמו"ר רבי צבי אלימלך הלברשטאם מבארניב, חתן האדמו"ר רבי חי יצחק טברסקי מרחמסטריווקה
*חתנו, בן הרב דוד משה הורוביץ, בן אב"ד דז'יקוב מונסי, וחתן האדמו"ר מקוסון בית שמש

## הערות שוליים

קטגוריה:אדמו"רים אמריקאים
קטגוריה:אדמו"רי סקולען
קטגוריה:ניו יורק: רבנים
קטגוריה:בוגרי ישיבת לוצרן
לשכת עושי לחם הפנים

**לשכת עושי לחם הפנים** (בקיצור: **לשכת לחם הפנים**) הייתה לשכה במבנה בית המוקד שבבית המקדש ששמשה לאפיית לחם הפנים. בלשכה זו אפו את שנים עשר הלחמים מדי יום שישי. 

## מקום הלשכה וקדושתה
לשכת עושי לחם הפנים הייתה בקרן דרומית מזרחית של בית המוקד, והייתה אחת מבין ארבע הלשכות שהיו בבית גדול זה, שהכיל בקרבו עוד שלוש לשכות אחרות. בית המוקד היה בנוי "חציו בקודש", כלומר בעזרה, ו"חציו בחול", כלומר בהר הבית. לשכת עושי לחם הפנים נקבעה בחלק הקדוש והייתה פתוחה אליו, וממילא קדושתה הייתה כקדושת העזרה. לעומת האמור, קיימת דעה בראשונים, האומרת, שבית המוקד היה בנוי בחול, ולשכת עושי לחם הפנים בכלל זה. עם זאת לשכת עושי לחם הפנים נתקדשה בקדושת העזרה, שכן, הפתח של לשכה זו פתוח לקודש, והלכה היא, ש"הלשכות הבנויות בחול ופתוחות לקודש – תוכן קודש".

## תפקיד הלשכה
נחלקו תנאים בשאלה האם כל מעשי לחם הפנים צריכים להיעשות בלשכת עושי לחם הפנים, או שמא חלק ממעשיה נעשים מחוץ ללשכה זו. להלכה נפסק כדעת חכמים, המחלקים בין הלישה של ככרות הלחם לבין האפייה, כלשון המשנה: "לישתן ועריכתן – בחוץ, ואפייתן – בפנים בעזרה כשאר המנחות".

## לשכת לחם הפנים בבית השני
בדברי חז"ל מצינו, שבימי הבית השני, הייתה לשכה זו באחריות בית גרמו, אשר היו מומחים לאפייה לשלביה. משפחה זו הכינה את לחם הפנים למקדש באופן שלא יתעפש במהלך השבוע בו מונח הלחם על המנקיות בשולחן לחם הפנים. המשפחה הסתירה את סוד אפיית לחם הפנים, ואף דרשה שכר גבוה על המשך עבודתה במקדש. לפי המתואר בגמרא נעשה ניסיון להביא אופים מומחים מאלכסנדריה, אך אלה לא הצליחו למנוע את עיפוש לחם הפנים, לפיכך החזירו את בית גרמו לעבודה והרבו בשכרם, שכן, לא נמצא אופה שיכול להחליפם ולאפות את לחם הפנים טוב כמותם. מאז זכורה משפחה זו לגנאי על שנמנעו מללמד את סוד אפיית לחם הפנים.

## ביאורים

## הערות שוליים

עושי לחם הפנים
תומאס מוריס (פוליטיקאי)

**תומאס מוריס** (באנגלית: **Thomas Morris**; 26 בפברואר 1771 – 12 במרץ 1849) היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מניו יורק והיה בנו של האב המייסד רוברט מוריס.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
מוריס נולד ב-26 בפברואר 1771 בפילדלפיה שבפרובינציית פנסילבניה לרוברט מוריס ומרי (לבית וייט) מוריס. אביו היה סוחר עבדים, סוחר, חתם על הכרזת העצמאות והחוקה, ולאחר מכן סנאטור אמריקאי. אחיה של אמו היה ויליאם וייט, הבישוף האנגליקני של פנסילבניה.

מ-1781 עד 1786, למד בבית הספר בז'נבה, שווייץ ובאוניברסיטת לייפציג בגרמניה, מ-1786 עד 1788.

### קריירה
לאחר לימודים בחו"ל חזר מוריס לפילדלפיה ולמד משפטים; הוא התקבל ללשכת עורכי הדין והחל לעסוק בכך בקנדאיגואה, ניו יורק. הוא היה חבר באספת מדינת ניו יורק מ-1794 עד 1796.

מוריס נבחר כפדרליסט לקונגרס השביעי, וכיהן בתפקידו מ-4 במרץ 1801 עד 3 במרץ 1803. הוא לא היה מועמד למינוי מחדש, וחידש את עריכת הדין בעיר ניו יורק ב-1803. הוא מונה למרשל ארצות הברית עבור המחוז הדרומי של ניו יורק בשנים 1816, 1820, 1825 ו-1829.

נאמר כי מוריס יישב את השלום עם שש המדינות של קונפדרציית אירוקוי, שארבע מהן התייצבו לצד הבריטים במהלך המהפכה. לאחר מכן מכר אביו את רכושו הגדול במערב ניו יורק, שעליו פיקח מוריס הצעיר, לחברת הולנד לנד בשנים 1792–1793 לצורך פיתוח מחדש בחלקות, אם כי כמה מקורות מזהים את המכירה בחמש שנים מאוחר יותר, בשנים 1797–1798.

### חיים אישיים
מוריס היה נשוי לאליזבת שרה קיין (1771–1853), בתם של קולונל ג'ון קיין (1734–1808) וסיביל קנט קיין. אחיה של אליזבת, אלישה קיין, וגיסה, אלידה ואן רנסלר, היו הוריו של ג'ון ק. קיין (1795–1858), התובע הכללי של פנסילבניה. אחותה, סיביל אדלין קיין, נישאה לאחיה של אלידה, ג'רמיאס ואן רנסלר (1769–1827), שניהם ילדיו של רוברט ואן רנסלר. יחד, הם היו ההורים של:
* מרי מוריס (1800–1885), שנישאה לצ'ארלס אפתורפ ואן דן היובל (נפטר ב-1879), בנו של יאן קורנליס ואן דן היובל.
* סאלי מוריס (1801–1848), שמתה לא נשואה.
* ג'ון מוריס (1802–1879).
* רוברט קיין מוריס (1808–1833), שמת לא נשוי.
* הנרי וייט מוריס (1805–1863), שמת רווק.
* הארייט מוריס (1807–1882), שמתה לא נשואה.
* אמילי מוריס (1809–1884), שמתה לא נשואה.
* ארצ'יבלד מוריס (1811–1822), שמת צעיר.
* ויליאם מוריס (1813–1817), שמת צעיר.
* קרוליין ג'וליה מוריס (1814–1888), שנישאה לג'ון סטארק.
* ויליאם וייט מוריס (1817–1866), שמת רווק.
* צ'ארלס פרדריק מוריס (1819–1874)

מוריס מת ב-12 במרץ 1849 בעיר ניו יורק.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי פנסילבניה
קטגוריה:פילדלפיה: אישים
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הפדרליסטית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית ממדינת ניו יורק
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1771
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1849
אנדור גאראמי

**אנדור גאראמי** (במקור **ארנולד גולדשטיין** בהונגרית: **Garami Andor**; פרוסטיוב, 1 ביולי 1902 – 15 בדצמבר 1942) היה עיתונאי יהודי-הונגרי, מתרגם ספרותי, תסריטאי, מחזאי. גאראמי נכלל בצו ממשלת הונגריה של סופרים אסורים שאת יצירותיהם אסור היה לפרסם, למכור, לקרוא ולהחזיק ודינן היה גריסתן. הוא היה סופר ועיתונאי שנון, חכם, מחושב היטב מדייק בכל מילה. מה שהיה לו לומר כתב תמיד בחוכמה ובמיומנות רבה.

## קורות חייו
גולדשטיין נולד במשפחה יהודית כבנם של מיינהרט מנו גולדשטיין (1870–1939), חייט ושל פרנצישקה ולדמן. הוא המשיך את לימודיו באוניברסיטת בודפשט (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד) וקיבל תואר בכלכלה. ב-1920 הפך לחבר מערכת העיתון אשט ובינתיים עבד גם כעורך של "היומן המשפטי" (Jogi Napló). הוא עבד בתעשיית הקולנוע ההונגרית משנת 1922, תחילה כמתרגם סרטים, אחר כך כדרמטורג, כמחבר מערכוני סרטים ומתרגם כתוביות לסרטים אילמים. בין 1928 לבין 1938, היה העורך הראשי והמוציא לאור של כתב העת "שליח הסרט ההונגרי" (Magyar Filmkurír). בשנת 1928 הציג התיאטרון וקולנוע אורניה בבודפשט, בבכורה ופתיחת השנה את "היידלברג, איני יכול לשכוח אותך!" מחזה שלו, שגוסטב צ'רבנקה הלחין לו מוזיקה. גם סיפורים קצרים רבים, מערכוני קברט ומילות שיר (תמלילן) קשורים בשמו. הוא מת במחנות שירות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) בשדות המוקשים באוקראינה, עירום למחצה, מורעב למוות.

אשתו הייתה קלרה פלדמן (1906–?), בתו של מפיק הסרטים איז'ו פלדמן, איתה התחתן ב-11 בדצמבר 1927 ביוז'פווארוש, בודפשט.

## סרטים
### כתסריטאי
* רוחץ הכלבים (1922)
* איבדתי את ליבי בהיידלברג
* מי נהר המארוש זורמים בשקט

## תרגומיו
* אלרי קווין : פשע המנדרין (בודפשט, 1934)
* ס.ס. ואן דיין  : מפלצת באגם (אתנאום, בודפשט, 1934)
* סלדון טראס : הנידון למוות (טולנאי, בודפשט, 1938)
* סלדון טראס: הגרדום קורא (אתנאום, בודפשט, 1935)
* סלדון טראס: סוד קבר הגלים (אתנאום, בודפשט, 1935)
* אלרי קווין: גימבל שתי הנפשות (אתנאום, בודפשט, ?)
## ספריו (חלקי)
* אנדור גאראמי, רומן, המשפט הראשי.
* אנדור גאראמי: סנסציה
## לקריאה נוספת
* Magyar életrajzi lexikon I. (A–K). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1967. (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
* Hangosfilm (סרט מדבר)

## קישורים חיצוניים
* אנדור גאראמי באתר Arcanum
* תרגומי ספריו שיצאו לאור
* רומן של אנדור גאראמי: המשפט הראשי. ספרו בהוצאת רומני הכרך
* רומן של אנדור גאראמי: סנסציה
## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונאים יהודים הונגרים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע יהודים הונגרים
קטגוריה:מתרגמים יהודים הונגרים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אטווש לוראנד בודפשט
קטגוריה:אישים במחנות שרות העבודה (הונגריה)
קטגוריה:כלכלנים יהודים הונגרים
קטגוריה:מחזאים שנספו בשואה
קטגוריה:אנשי קולנוע שנספו בשואה
קטגוריה:עיתונאים שנספו בשואה
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1902
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1942
שקופה

"**שקופה**" הוא אלבום האולפן השישי של הזמרת הישראלית שירי מימון. את האלבום הוציאה ב-8 בספטמבר 2024 לאור חברת התקליטים די-מיוזיק. קודם להוצאתו פורסם סינגל אחד, "ניסע רחוק", בהשתתפות ברי סחרוף, לקידומו.

## רקע
מימון הוציאה את אלבומה החמישי, "נשימה", ב-2020. ב-7 בספטמבר הכריזה על הוצאת האלבום דרך פוסט באינסטגרם. היא כתבה: . במקביל לפרסום יצאה מימון לסיבוב הופעות ברחבי אמריקה הדרומית.

## שירים
"שקופה" מכיל שבע רצועות, שנוצרו בשיתוף עם אבי אוחיון, אור מילשטוק, עמרי קסטן, מתן דרור, מאי ספדיה ונועם עקרבי. הרצועה הפותחת, "פלדה", שיצרה מימון יחד עם ספדיה, מתאר מסע פנימי של חוזק ושברון. הוא מדבר על התמודדות עם משברים פנימיים ("נשברתי מבפנים") ובו-זמנית שמירה על יציבות וכוח ("אני פלדה... חזק באדמה"). השורות האלו מבטאות את המתח בין הפגיעות והכאב לבין היכולת להתמיד ולהתחזק מחדש. "סמיילי" מספר על דמות שנשארת רגועה ושמחה מול כאוס, שקרים ושברים בסביבתה, ומדגיש את העוצמה וההשפעה של החיוך שלה ככוח שמביא תקווה ושלום. הוא מציג את השוני שלה כקרן אור בעולם כאוטי ומלנכולי, ומסמל את החיוך כיהלום נדיר שמאיר את החשיכה. השיר השלישי, "הכל מסתובב", סובב סביב תחושת אובדן עצמי ובדידות בעקבות פרידה, כשהדוברת מרגישה מנותקת מעצמה ומתקשה למצוא משמעות ואהבה בחיים. היא מבטאת תקווה לשינוי, אך חשה שהזמן לרעתה, ושהדברים יחזרו למקומם רק אם תתרחש התקרבות או פיוס בין בחיר לבה. הסינגל היחידי מהאלבום, "ניסע רחוק", שיצרה מימון יחד עם מילשטוק וקסטן, מבוצע בהשתתפות הזמר ברי סחרוף. זהו שיתוף הפעולה הראשון בין מימון לסחרוף. הוא מבטא רצון עז לברוח מהמציאות הלוחצת ולמצוא חופש ושקט במקום רחוק, תוך חלומות על חיים פשוטים ונטולי דאגות. הדוברת מפנטזת בשקט על עולמות אחרים, כשהמחשבות על בריחה והתחלה חדשה מספקות לה מפלט מנטלי מהכאוס שסביבה. "צונאמי" מספר על תהליך של שחרור וקבלה לאחר פרידה, תוך ביטוי לאומץ להתמודד לבד עם הכאב והזיכרונות. הוא משלב רגשות של אהבה, סליחה והכרת תודה, ומדגיש את התקווה לעתיד טוב יותר ולהמשכיות החיים למרות האובדן. השיר השישי, "סחרחורת", עוסק גם כן אחר פרידה. מימון חווה סערת רגשות פיזית ונפשית, תחושת ריקנות וחיפוש אחר נחמה ללא הצלחה. היא מתמודדת עם היעדרו של אהובה, כשחיבתו העזה עדיין מהדהדת בגופה, אך במקביל משאירה המציאות אותה לבד עם הכאב. "שתי דקות" הוא הרצועה השביעית והאחרונה באלבום. השיר עוסק במאבק פנימי מול הפחד והשיגעון, תוך ניסיון למצוא רגעים של רוגע ונחמה בעולם כאוטי. הוא מתאר את הקושי בהתמודדות עם מציאות כואבת, כשהדרך להקלה היא לברוח לזמן קצר מהכאוס ולחפש התחלה חדשה.

## עטיפה
בתמונה רואים את מימון יושבת על כיסא בעיצוב מינימליסטי, לבושה בבגדים לבנים שמעניקים לה מראה נקי ואלגנטי. היא יושבת בצורה נינוחה, אך עם נוכחות חזקה, במרכז התמונה, ומשדרת שקט וביטחון. שערה הגלי נשפך באופן טבעי על כתפיה, ומבטה ממוקד לעבר המצלמה. הרקע סביבה מורכב מבדים בצבעים שונים: חום, כתום, ותכלת, שיוצרים ניגודיות עם הלבן של בגדיה. הכיתוב "שקופה" מופיע בחלק העליון של התמונה בצורה בולטת, יחד עם שמה של מימון.

## רשימת רצועות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי שירי מימון
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי חברת די-מיוזיק
צ'אנגג'נג 3A

**צ'אנגג'נג 3A** (בסינית: **长征三号甲火箭**, Long March 3A,Chang Zheng 3A (CZ-3A) "המסע הארוך" – על שם מצעדו המפורסם של מאו דזה־דונג) היה משגר שפותח בסין על ידי תאגיד הטכנולוגיה בתחום החלל של סין. הפיתוח היה מבוסס על טיל בליסטי לטווח ביניים דונגפנג 5 תוך שדרוג דגם קודם של סדרת משגרים "צ'אנגג'נג".

השיגור הראשון בוצע בשנת 1994 ושיגורים נמשכו עד לשנת 2018. למרות שמאז שנת 2018 לא היו שיגורים, המשגר מוכרז כפעיל.

השיגורים בוצעו ממרכז שיגור הלוויינים שיצ'אנג, כני שיגור LA-2 ,LA-3.

המשגר פותח על בסיס משגר מדגם "צ'אנגג'נג 3". החלפת מנועים למנועים חזקים יותר אפשרה להגדיל באופן משמעותי את המטען שניתן לשגר על ידי המשגר. הוא נוצל לשיגור לווייני תקשורת ולווייני מערכת BeiDou למסלול מעבר למסלול גאוסטציונרי.

## קישורים חיצוניים

* רשימת שיגורים
* תיאור מפורט של המשגר
* תיאור המשגר

## הערות שוליים

קטגוריה:צ'אנגג'נג
בונפיל

[גיירוט]

שמעתי, בונפיל, שהינך יודע להלחין,

ולכתוב בתים; אך אני רוצה לדעת, בקצרה

מדוע אתה שר? האם פוחד אתה מדבר מה?

האם ישנה גבירה שגורמת לך לעשות כן,

או שאתה שר כאומן נודד

ומרוויח כסף מאלו שמקשיבים?

או שאתה שר כדי לזכות בתהילה?

לשירך יהיה ערך אם תדע מדוע אתה שר.

[בונפיל]

גיירוט, אני שר כדי לשמח לבבי

ולאהבתי כלפי מי ששומרת עלי שמח,

ומשום שאני אוהב כבוד, שמחה ונעורים.

אך מעולם לא אשיר למען בצע כסף,

אני גם לא רוצה אותו; אתן לך אותו בשמחה

משום שאני נדיב, אני נותן הכל למען אהובתי

שהיא חכמה ושווה ויפה ושמחה.

משום שהיא מחייכת כלפי בכזו מתיקות, אני שר.

[גיירוט, הבית נקטע באמצע]

בונפיל, אשמח לשאול אותך גם זאת:

משום שאתה שר ונשאר שמח למען האהבה

ואישה, ענה לי בכנות,

מהי אמונתך? .....

[בונפיל, הבית חסר]

[גיירוט, הבית קטוע עד האמצע]

.....

עלי בהחלט להפסיק

אך אין זה נכון לבוגד

לחשוב שהוא יכול לעקוב אחרינו;

מעשיך ומילותיך מכבידים רבות

על ישוע המשיח, בו פגעת כה קשות.

[בונפיל]

משום שמשאיר אתה לאהבה לשאת דרשה,

השאר את מילותיך בצד ולבש ברדס לבן,

גיירוט, ואנו נשתתף בתחרות יריקות

משום שגבירתי מסרבת לסגוד לצלב.

אם הייתה בך אהבה או אצילות,

לא היית רואה כטיפשות להשתמש במילה tu,

משום שהאהבה דורשת מאוהבים להשתמש ב tu

אין לך סיבה לדאוג ולהתרגש.

[גיירוט, הבית נקטע בסוף]

בונפיל, אף אדם מעולם לא אהב יותר חזק

או שאף פחות לשאת דרשה ממני,

זאת משום שהדבר ירחיק אותי מנשים.

אך עלי לסתור אותך בנוגע לשימוש ב tu,

ואתה מתעקש להתפלש בטיפשותך

אל לך לזלזל בהרגלי הנזירים ולהשוותם לכפריים

או בשיפוטו של האדם מאופיאן......

[בונפיל]

אני עוזב וויכוח זה, לא אענה לך יותר

ההיגיון בך משטה והינך מדבר ברוע.

אעזוב מתוך כבוד לאדוני, ברטראן מאופיאן,

שהוא נדיב מאוד באהבתו.

[גיירוט]

איני אוהב את תשובתך או את חברתך

מעת זו והלאה, משום שאת ערכי פיחת

וחוכמתי, פעם גדולה, כעת פחתה.

משום שכאשר ערכך יורד, שלי יורד גם כן.

**בונפיל** היה טרובדור יהודי מאזור נרבון. הוא היהודי הידוע היחיד שכתב בסגנון הטרובדורים ובשפתם, השפה האוקסיטנית. היצירה היחידה בה מוזכר בונפיל היא ויכוח שירה שנכתב בינו לבין גיירוט ריקר, מאחרוני הטרובדורים. היצירה נעדרת כותרת והיא ידועה על סמך שורתה הראשונה: "שמעתי, בונפיל, שהינך יודע להלחין". היצירה השתמרה באופן חלקי בלבד רק במקור כתוב אחד: חציו השני של הבית השלישי, כל הבית הרביעי וחציו הראשון של הבית החמישי חסרים. הבית השביעי חסר גם הוא חלק משורתו האחרונה. כל בית מכיל שמונה שורות פרט לאפילוג הדמויות, שמכיל ארבע שורות כל אחד.

לא ברור כלל האם בונפיל היה דמות אמיתית או שמה דמות ספרותית בדויה שהמציא גיירוט ריקר לצורך כתיבת השיר. יש הטוענים שבונפיל הוא שם נוסף למשורר אברהם בדרשי. כמו יצירות ויכוח רבות, השיר מסלים במהירות, תוך שגיירוט ריקר משתמש רבות במוטיבים אנטישמיים כדי לתקוף את בונפיל. בין היתר רומז גיירוט שבונפיל שר מתוך בצע כסף, ואף מאשים את בונפיל בייסורי ישו. היצירה מזכירה גם אדם שלישי, אציל כלשהו בשם ברטראן מאזור אופיאן (Opian) שבאוקסיטניה.

השיר מובא כאן כפי שתורגם מתוך התרגום לאנגלית (שיר 105, עמודים 221–222).

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:משוררים מימי הביניים
קטגוריה:טרובדורים
קטגוריה:יהדות צרפת
קטגוריה:אוקסיטנית
בת הדייג

"**בת הדייג**" הוא שיר שנכתב על ידי בנימין אביגל והולחן על ידי רעייתו דאז הזמרת מרים אביגל לכבוד הולדת בתם הבכורה. השיר נכלל בתקליט שהוציאה מרים אביגל בשנת 1959

דורון נשר הפך את השיר לנעימת הנושא של תוכנית הרדיו שלו "ציפורי לילה" בגלי צה"ל.

בשנת 1988 חידשה את השיר ירדנה ארזי באלבומה "תחנה בדרך".

## קישורים חיצוניים
* **[https://www.nli.org.il/he/items/NNL_MUSIC_AL990038956870205171/NLI ]**, באתר הספרייה הלאומית
* '''בת הדייג''' מילות השיר, באתר שירונט
* אקורדים לשיר '''בת הדייג''', באתר TAB4U
* בנג'ו מזמר – סיפורו של הפזמונאי בנימין "בנג'ו" אביגל, באתר של דודי פטימר
* '''בת הדייג''', בארכיון שיר ישראלי, באתר פייסבוק
*'''בת הדייג''' בביצוע מרים אביגל, באתר יוטיוב
*'''בת הדייג''' בביצוע ירדנה ארזי, באתר יוטיוב
*'''בת הדייג''' בביצוע דקלון, ריקוד בכוריאוגרפיה של ויקטור גבאי, באתר רוקדים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 1959
קטגוריה:שירי מרים אביגל
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים על דייגים
קטגוריה:שירים על ילדות
קטגוריה:שירים על סירות
קטגוריה:ריקודי עם בישראל: שירים
סלמאן בטחיש

**סלמאן בטחיש** (בערבית: **سلمان بطحيش**; נולד ב-21 ביוני 1983) הוא פוליטיקאי דרוזי המכהן כראש המועצה המקומית מסעדה. בטחיש הוא ראש מועצת מסעדה הראשון שנבחר בבחירות דמוקרטיות.

## ביוגרפיה
נולד לחיראלדין ואסמא וגדל במסעדה. השני מבין חמישה אחים ואחיות. למד בבית הספר היסודי מסעדה וחטיבה עליונה במסעדה.

בשנת 2006 החל ללמוד רפואת שיניים באוניברסיטת דמשק והוא בעל תואר ראשון מהאוניברסיטה משנת 2012.

בשנת 2012 שב לישראל והוסמך כרופא שיניים.
לאחר מכן עבד שנתיים כרופא שיניים במרפאה פרטית בכסרא-סמיע.

בשנת 2015 הגיש מועמדות לחברות במועצה הממונה מטעם משרד הפנים. וב-31 בינואר נבחר על ידה לראש המועצה הממונה של מסעדה וכיהן בתפקיד עד לינואר 2018 אז עזב את התפקיד ויצא לתקופת צינון על מנת להתמודד בבחירות. בעקבות החלטת שר הפנים אריה דרעי לערוך לראשונה בחירות מקומיות ב-4 המועצות הדרוזיות בגולן. עד לבחירות מונתה מועצה זמנית בראשות יוסי ברון.

בבחירות לרשויות מקומיות ב-2018
נרשמו בכפר מסעדה שלושה מתמודדים לראשות המועצה ו-4 רשימות למליאת המועצה, שאמורה הייתה למנות 9 מושבים בעת היבחרה, אך סמוך לקיום הבחירות פרש בטחיש יחד כל המועמדים והרשימות, הבחירות בוטלו, ומאז ועדה קרואה ניהלה את הכפר.

בשנים 2018–2024 עבד כרופא בקופת חולים מכבידנט בבאר שבע.

בבחירות ב-2024
נערכו לראשונה בחירות למועצה. בטחיש התמודד לראשות המועצה מול פהד ספדי, אנגאם אבו סעדה, זאהי בטחיש בסאם בטחיש וחמוד שקיר, וגבר על כל המועמדים לאחר שקיבל 45.09% מהקולות.

הוא נשוי לחנאן אחות בקופת חולים ואב לשתי בנות. מתגורר במסעדה.

## קישורים חיצוניים

* 
* סלמאן בטחיש, באתר מועצה מקומית מסעדה

## הערות שוליים

קטגוריה:פוליטיקאים דרוזים ישראלים
קטגוריה:ראשי מועצות מקומיות בישראל
קטגוריה:רופאי שיניים ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת דמשק
קטגוריה:מסעדה (יישוב)
קטגוריה:רמת הגולן: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1983
אביבה ניר

**אביבה ניר** (1950 – 30 באוגוסט 2024) הייתה זמרת ישראלית, הידועה בעיקר בזכות השתתפותה בפסטיבלי הזמר המזרחי בשנות ה-70. לאורך הקריירה שלה ביצעה שירים ממסורת יהדות ספרד ובגדאד, כמו גם יצירות עכשוויות בז'אנר הזמר המזרחי והפיוטי.

## ביוגרפיה
אביבה נולדה בירושלים בשם אביבה פנירי בשנת 1950, בתם של יעקב ויפה פנירי. היא גדלה והתחנכה בעיר, למדה בבית הספר היסודי למל ולאחר מכן בבית הספר החקלאי עין כרם. כבר בילדותה התגלתה כישרונה המוזיקלי, והיא החלה להופיע באירועים בית ספריים ועירוניים.

אביבה הייתה חלק ממשפחה מוזיקלית: אחותה אנדלה ניר היא זמרת, ואחיה, חיים פנירי, הוא זמר ומורה לפיתוח קול. לאורך השנים, אביבה הופיעה במסגרות שונות, ביניהן פסטיבלים ותוכניות טלוויזיה.

אביבה עבדה בצוות פסטיבל ישראל שנים רבות עד לפרישתה לגמלאות.

אביבה נפטרה ב-29 באוגוסט 2024, והובאה למנוחות בבית העלמין גבעת שאול בירושלים.
הותירה אחריה בן, יפתח, מנישואיה לג'קי גלעדי ונכדה.

### קריירה מוזיקלית
במהלך שנות ה-70 השתתפה אביבה ניר במספר פסטיבלים של הזמר המזרחי, בהם פסטיבל הזמר והפזמון בסגנון עדות המזרח. בפסטיבלים אלה ביצעה מספר שירים שהפכו לחלק מהרפרטואר המוזיקלי שלה:
* **קריה יפהפייה** (פסטיבל תשל"ד, 1973)
* **שירת האביב** (פסטיבל תשל"ה, 1974)
* **עורי צפון** (פסטיבל תשל"ח, 1977)
* **אהובי יחזור** (פסטיבל תשל"ט, 1978)
* **שיר היונה והשושן** (פסטיבל תשמ"א, 1981)

מלבד הופעותיה בפסטיבלים, ניר הופיעה בטלוויזיה הישראלית, במיוחד בתוכניות הקשורות לשירי ירושלים ולמוזיקה מסורתית. היא שרה במועדונים נחשבים בירושלים, כמו תיאטרון החאן ומועדון אורלגין.

## קישורים חיצוניים
* שירים בביצוע אביבה ניר באתר זמרשת
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:משתתפות פסטיבל הזמר המזרחי
קטגוריה:בוגרות בית הספר למל
קטגוריה:בוגרי בית הספר למל
קטגוריה:בוגרי התיכון החקלאי עין כרם
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1950
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2024
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2024
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
פיטר קושינג

**פיטר וילטון קושינג**,  (באנגלית: **Peter Wilton Cushing**; 26 במאי 1913 – 11 באוגוסט 1994) היה שחקן בריטי נודע שקריירת המשחק שלו השתרעה על פני שישה עשורים, במהלכם הפך שחקן מרכזי בקולנוע ובטלוויזיה בבריטניה, ובמסגרתה הופיע במעל ל-100 סרטים, כמו גם תפקידים בסדרות טלוויזיה, הצגות תיאטרון, ותוכניות רדיו. קושינג זכה לפרסום רב במיוחד בזכות התפקידים אותם גילם לאורך השנים בסרטי אימה ובזכות גילום דמות הנבל גראנד מוף טארקין בסרט "מלחמת הכוכבים" משנת 1977.

## ביוגרפיה
פיטר קושינג נולד בקנלי שבאנגליה. בצעירותו גילה עניין במשחק, והופיע בהפקות תיאטרון מקומיות שונות. לאחר שסיים את לימודיו בקולג' שורהם ובבית הספר גילדהול למוזיקה ודרמה בלונדון, הוא החליט לעסוק במשחק באופן מקצועי. בסוף שנות ה-30 קושינג עבר להוליווד בתקווה שתהיה לו פריצת דרך בתעשיית הקולנוע האמריקנית. בתחילה קיבל בעיקר תפקידים קטנים בסרטים כמו "האיש במסכת הברזל" בשנת 1939 ו-"A Chump at Oxford" בשנת 1940, אך הוא התקשה באותה העת למצוא עבודה ובשל כך החליט לבסוף לחזור לאנגליה עם פרוץ מלחמת העולם השנייה. במהלך המלחמה שימש כשחקן במה עבור חיילים בריטים ועבד עם להקות תיאטרון שונות.

לאחר המלחמה קושינג החל לשחק בסדרות דרמה בטלוויזיה הבריטית אשר עלו לשידור במהלך שנות ה-50. פריצת הדרך בקריירה של קושינג הייתה כאשר גילם את הדמות הראשית וינסטון סמית' בעיבוד של ה-BBC לספרו של ג'ורג' אורוול "1984" אשר שודר בשנת 1954. בעקבות ההצלחה של אותה הסדרה החל קושינג לקבל תפקידים רבים אחרים בטלוויזיה הבריטית והוא הפך לאחד מהשחקנים הבולטים בה באותה התקופה.

הצלחתו של קושינג בטלוויזיה הבריטית הובילה בהמשך לשיתוף פעולה פורה עם האולפן הבריטי "Hammer Film Productions", אשר התמחה בהפקת סרטי אימה. במסגרת שיתוף פעולה זה גילם בשנת 1957 את דמותו של ויקטור פרנקנשטיין בסרט "The Curse of Frankenstein", שיצא לאקרנים 1957. שנה לאחר מכן גילם את צייד הערפדים ד"ר ואן הלסינג בסרט "דרקולה", בו שיחק לצד כריסטופר לי, אשר גילם את הרוזן דרקולה. לאורך שנות ה-60 וה-70 שיחק בסרטי האימה "המומיה" (1959) ו"כלבם של בני בסקרוויל" (1959) ובעיבודים רבים אחרים לסיפורי אימה קלאסיים. בנוסף הוא כיכב גם בתפקיד שרלוק הולמס בסדרה של ה-BBC.

בשנת 1977 זכה גם לפרסום בין-לאומי רב כאשר גילם את דמות הנבל גראנד מוף טארקין בסרט "מלחמת הכוכבים" משנת 1977.

קושינג המשיך לגלם תפקידים שונים בקולנוע ובטלוויזיה גם בשנות ה-80, אך כמותם פחתה בהדרגה לאחר שמצבו הבריאותי הידרדר באופן ניכר בשנותיו האחרונות.

### חיים אישיים
קושינג היה נשוי להלן בק משנת 1943 ועד למותה בשנת 1971. לבני הזוג לא היו ילדים.

כהוקרה על קריירת המשחק של קושינג בשנת 1989 הוא מונה לקצין מסדר האימפריה הבריטית.

קושינג נפטר ב-11 באוגוסט 1994, בגיל 81, מסרטן הערמונית.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### סדרות טלוויזיה

### סרטי טלוויזיה

### סרטים קצרים

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קצינים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:שחקני תיאטרון אנגלים
קטגוריה:בוגרי בית הספר גילדהול למוזיקה ודרמה
קטגוריה:שחקנים בריטים
קטגוריה:זוכי פרס באפט"א לטלוויזיה לשחקן הטוב ביותר
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1913
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1994
הדובר

**הדובר** (בשמו המלא "**דובר-מישרים**") היה עיתון עברי שיצא לאור בבגדאד באמצע המאה ה-19. העיתון הופץ בין השנים 1863–1871, והיה אחד ממקורות המידע הראשונים שנכתבו בעברית ושיקפו את חיי הקהילה היהודית בבגדאד ובסביבתה בתקופה זו. עורכו והכותב העיקרי היה ברוך משה מזרחי, תלמידו של הרב עבדאללה סומך מישיבת בית זילכה, אשר ניהל את העיתון במשך כל תקופת פרסומו.

## היסטוריה
העיתון יצא לאור בתקופה שבה בגדאד עברה שינויים חברתיים וכלכליים משמעותיים, כאשר הדפוס הגיע לעיר רק ב-1856. "הדובר" היה העיתון המודפס הראשון בעיראק והשתמש בטכנולוגיית הדפס אבן (ליטוגרפיה), שהייתה נפוצה באותה תקופה בשל מגבלות טכנולוגיות מקומיות.

כיום "הדובר" הוא מקור חשוב לחקר חיי היהודים בבגדאד במאה ה-19. הוא מתאר את חיי היום-יום של הקהילה היהודית, את קשריה עם שכניה המוסלמים, ואת השינויים התרבותיים והחברתיים שהתרחשו בעיר.

## תוכן העיתון
העיתון סיקר נושאים מגוונים, כגון חיי הקהילה היהודית, חגים, מסחר, חינוך, ומעמד הנשים, לצד דיווחים על אירועים היסטוריים משמעותיים כמו פתיחת בית הספר המודרני הראשון ליהודי בגדאד. אחת הסוגיות המרכזיות שבהן עסק העיתון הייתה הקמת מוסדות חינוך מודרניים בבגדאד, בחסות ארגון כי"ח (כל ישראל חברים). מזרחי ראה במיזם זה חלק מתהליך צמיחתה של לאומיות יהודית, וכך שיקף את המגמות המודרניות שהתרחשו בקרב הקהילה היהודית המקומית.

## גילוי מחודש
במשך שנים רבות היו ידועים רק כ-20 גיליונות מתוך כ-200 שפורסמו בתקופת פעילותו של העיתון. בשנת 2023 התגלה עותק כמעט שלם של 188 גיליונות שהשתמרו באוסף פרטי בגרמניה. העותק נרכש על ידי אוניברסיטת המבורג, עבר רסטורציה, ובהמשך נרכש גם עותק מצולם על ידי מרכז מורשת יהדות בבל. המרכז, בשיתוף עם מרכז עזריאלי לחקר ישראל באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, יזם מחקר על הגיליונות שנמצאו. העיתון שימש מחברי ספרים על יהודי בגדאד, כדוגמת הספר ישיבות בגדאד.

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונות יהודית
קטגוריה:יהדות בגדאד
המאגר הלאומי לתורמי מח עצם של עזר מציון

** המאגר הלאומי לתורמי מח עצם של עזר מציון** הוא מאגר תורמי מח עצם פוטנציאליים הגדול בישראל, והמאגר היהודי הגדול בעולם, והוא השישי בגודלו בעולם, והגדול בעולם ביחס לגודל האוכלוסייה. הוא מנוהל על ידי ד"ר ברכה זיסר ושייך לעמותת עזר מציון.
## רקע היסטורי

בשנת 1996 נערך מבצע ראשון בארץ לאיסוף דגימות של מח עצם עבור נער בשם משה סחייק, במבצע גויסו 5,000 תורמים פוטנציאליים, אך לא אותר תורם מתאים והחולה נפטר. לאחר פטירתו הציעו הוריו של סחייק לד"ר ברכה זיסר ולעזר מציון להפוך את הדגימות שנאספו עבור סחייק למאגר שיוכל לשמש להצלת חולים אחרים. שנתיים לאחר מכן, בשנת 1998, הקימו מוטי וד"ר ברכה זיסר יחד עם עמותת עזר מציון את מאגר מח העצם, במטרה להגדיל את מספר תורמי מח העצם הפוטנציאליים בישראל.

## אבני דרך

בשנת 2005 נחתם הסכם לשיתוף פעולה בין עזר מציון לצה"ל, לפיו לכל מתגייס יוצע להצטרף למאגר במהלך שרשרת החיול בבקו"ם. עד שנת 2020 הצטרפו למאגר דרך מיזם זה מעל 576,700 חיילים, ובוצעו בפועל 2,174 תרומות מצילות חיים. החשיבות שבצירוף החיילים למאגר הוא בכך שמתאפשרת כך גישה למאגר של תורמים פוטנציאליים צעירים ובריאים מרוב המוצאים האתניים הקיימים בישראל, בנוסף קיים מערך מקביל לגיוס תורמים פוטנציאליים מקרב משרתי השירות הלאומי.

בשנת 2009 נערך מבצע גיוס התורמים הגדול בעולם, כאשר ביום אחד צורפו למאגר 64,000 תורמים במבצע ממוקד עבור הילדה עמית קדוש.

בשנת 2011 עבר בכנסת חוק מרשם תורמי מח עצם שקבע כללים מחייבים לפעילות מאגרי תורמי מח עצם (למשל, אסר הכללת קטינים במאגר, אף אם נדגמו, למשל, עבור חולה שהוא בן משפחתם, וכן הסדיר את הכללים להעברת מידע בין מאגרים, וכן כללים להסדרת תרומות מח עצם מקטינים ופסולי דין, קבע כללים מחייבים לצורך שמירת הפרטיות של התורמים, חייב את העברת המידע למאגר חוקי אחר במקרה של סגירת מאגר, ואסר על גיוס תרומות לצורך תרומות מח עצם שלא על ידי מאגר מח עצם חוקי), וכן קבע מנגנון חוקי למימון ממשלתי לאיסוף דגימות מח עצם והכללתם במאגרים בישראל.

עוד בשנת 2011 הצטרף המאגר לארגון העולמי של תורמי מח עצם, וקיבל את תעודת ההסמכה (אקרדיטציה) שלו.

בשנת 2018 התקיים מבצע גיוס ייחודי ורחב היקף בעדה האתיופית עבור חולה בת העדה. באותה שנה, הוקם המרכז לאיסוף תאי אב של עזר מציון ולצידו מעבדה, ומאז תורמי מח העצם של עזר מציון אינם נדרשים עוד להגיע לבית החולים לצורך ביצוע התרומה.

בשנת 2019 עבר המאגר למשכנו החדש בפתח תקווה, למבנה ע"ש מוטי זיסר.

בינואר 2020 נחצה רף מיליון הדגימות והביא את ישראל לשיא עולמי של דגימות ביחס לגודל האוכלוסייה. הדגימות הרבות הביאו ל-3,466 השתלות מח עצם שהתבצעו מאז הקמת המאגר.

בשנת 2024 היו במאגר יותר מ-1,200,000 תורמים פוטנציאליים, ונעשו באמצעותו יותר מ-5000 השתלות.

## השפעת המאגר
לפי נתוני ארגון המאגרים העולמי כ-70% מהחולים בישראל מצליחים למצוא תורם ממאגר ישראלי, לעומת ממוצע עולמי של כ-50%, ומאז הקמת המאגר הלאומי, ירד שיעור תרומות מח עצם המיובאות ממאגרים בעולם עבור חולים ישראליים בכ-50%.

## ראו גם
*השתלת איברים
*תא גזע
* חוק מרשם תורמי מח עצם
## קישורים חיצוניים
* המאגר ברשת החברתית פייסבוק
* עזר מציון, באתר פרס ישראל
* נימוקי השופטים להענקת פרס ישראל לעזר מציון
* הדף של קהילת עזר מציון בפייסבוק
* 
* מפעל חייו, (עמ' 28 - 36), קו עיתונות, סוכות תשע"ו

## הערות שוליים

קטגוריה:מערכת הדם
קטגוריה:מערכת השלד
קטגוריה:השתלת איברים
קטגוריה:מטבוליזם העצמות
קטגוריה:ישראל: ארגוני עזרה
קטגוריה:ישראל: ארגוני בריאות ורפואה
דביר דיאמונד

**דביר דיאמונד** (נולד ב-16 ביוני 1986) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, המשמש מפקד חטיבת כרמלי. קודם לכן שימש מפקד יחידת דובדבן ומפקד גדוד 101.

## ביוגרפיה
גדל ביישוב שדמות מחולה. למד בישיבת בני עקיבא כפר הרא"ה, בישיבת חומש ובמוסדות בני דוד בעלי. התגייס לצה"ל בשנת 2006, התנדב לצנחנים ושובץ בגדוד 101. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. שירת כמ"פ מסייעת של גדוד 101. במהלך מבצע צוק איתן נפצע ואיבד את עינו.

בשנת 2020 מונה למפקד גדוד 101, בתקופות זכה הגדוד באות הצטיינות ממפקד אוגדת אזור יהודה ושומרון. בשנת 2022 מונה למפקד יחידת דובדבן ושימש כמפקדה במהלך מתקפת הפתע ב-7 באוקטובר ובמהלך מלחמת חרבות ברזל. ביום העצמאות 2023 השיא משואה בטקס הדלקת המשואות.

ב-2024 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת כרמלי. דביר הוביל את צק"ח כרמלי בתמרון הקרקעי בלבנון במלחמת חרבות ברזל.

נשוי ואב לשישה מתגורר ביישוב עלי.

## הערות שוליים

קטגוריה:מפקדי גדוד 101
קטגוריה:מפקדי יחידת דובדבן
קטגוריה:מפקדי חטיבת כרמלי
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:מפקדי חטיבות במלחמת חרבות ברזל
קטגוריה:שדמות מחולה: אישים
קטגוריה:עלי: אישים
קטגוריה:בוגרי ישיבת כפר הרא"ה
קטגוריה:בוגרי ישיבות הסדר
קטגוריה:בוגרי מכינה קדם-צבאית בני דוד
קטגוריה:משיאי משואה ביום העצמאות: 2023
קטגוריה:חיילי צה"ל במבצע צוק איתן
קטגוריה:נכי צה"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1986
סנס

[ממוזער|395x395 פיקסלים| בתוך [קתדרלת סנס|הקתדרלה של סנס, ז'אן-בטיסט קאמי קורו]]
**סנס** (בצרפתית: **Sens**) היא קומונה במחוז יון בבורגון-פראנש-קונטה בצפון-מרכז צרפת, 120 ק"מ מפריז.

סנס היא תת-פרפקטורה והעיר השנייה בגודלה של המחלקה, השישית בגודלה באזור. העיר נחצית על ידי הנהרות Yonne ו-Vanne.

## הִיסטוֹרִיָה
נטען שהעיר הייתה אחת מהאופידה של הסנונים, אחד מהשבטים הקלטים העתיקים ביותר שחיו בגאליה. היא מוזכרת כ-**Agedincum** על ידי יוליוס קיסר מספר פעמים בחיבור מלחמת גאליה שכתב. העיר הרומית נבנתה במהלך המאה הראשונה לפני הספירה והוקפה בחומות במהלך המאה שלישית (חלקים בולטים מהחומות עדיין נותרו, עם שינויים לאורך מאות השנים). שלד תוכנית הרחוב הרומית נשמר. האתר כונה על ידי אמיאנוס מרקלינוס בשם *Senones* (*oppidum Senonas*), שם עמד הקיסר לעתיד יוליאנוס הכופר בפני מצור אלמאני למשך מספר חודשים, אך הפך למרכז מנהלי רק לאחר ארגון מחדש של האימפריה הרומית בשנת 375 והעיר הראשית של Lugdunensis Quarta.

במהלך ימי הביניים החזיקו הארכיבישופים של העיר בתפקיד היוקרתי של הפרימטים של גאליה וגרמניה. הבישוף מסנס הפך לארכיבישוף כבר באמצע המאה החמישית, אך פולחן המייסדים המסורתיים סוויניאן ופוטנציאן, שלא הוזכר על ידי גרגוריוס מטור, לא הופיע עד המאה ה-8, אז נוספו לבחירה המקומית של שבעים השליחים. אוטל דה סנס בפריז היה מקום מגוריהם הרשמי בעיר זו. הארכידיוקסיה של סנס שלטה על הדיוקסיות של שרטר, אוזר, מי, פריז, אורליאן, נברס וטרויה. עיר זו נכבשה על ידי צבא מוסלמי בשנת 725 לספירה, אך ננטשה במהירות לאחר מותו של מפקד הצבא, אנבסה בן סוהים אל-כלבי, מסיבות טבעיות.

החל משנת 1135, קתדרלת סנס, המוקדשת לסנט סטפן, נבנתה מחדש כאחת הקתדרלות הגותיות הראשונות. שם, בשנת 1234, חגג לואי התשיעי מצרפת את חתונתו עם מרגריט מפרובנס. בסנס נערך משפטו של פיטר אבלארד. האפיפיור אלכסנדר השלישי שהה זמן מה בעיר, ותומס בקט בילה חלק מגלותו בין 1162 ל-1165. הארכיבישוף מסנס אירחה מספר מועצות כנסיות והארכיבישוף הראשון של אופסלה התקדש בה. ויליאם מסנס היה האדריכל הראשי של קתדרלת קנטרברי.

סנס חוו זמנים בעייתיים במהלך מלחמות הדת. בשנת 1562, נרצחו 100 מאוכלוסיית ההוגנוטים בעיר בטבח בסנס.

מעמד העיר הדרדר לאחר שפאריס הועלתה לארכי-דיוקסיה ב-1622. מאז 2002, סנס נותרה מושב ארכיבישוף אך ללא פונקציה מטרופוליטית (ללא ערעורים בפליום או נישואין).

למרות היווצרותם של אזורים חדשים, סנס נותר כפוף ל-Paris cour d'appel.

שמאל|ממוזער| קתדרלת סנס

## אתרים מרכזיים
* קתדרלת סנס – אחד המבנים הגותיים הראשונים בצרפת
* ארמון הארכיבישופים
* כנסיית סנט מוריס
* כנסיית סנט פייר לה רונד

## אישים
ממוזער|227x227 פיקסלים| דמותו של גיום דה סנס בווינה
*סאמו – סוחר פרנקי ומאוחר יותר מלך של המדינה הסלאבית של המאה ה-7 הידועה בשם האימפריה של סמו
* גיום מסנס (ויליאם מסנס) – בנאי ואדריכל צרפתי
*תומאס בקט – הארכיבישוף מקנטרברי. מצא מקלט בסנס ב-1164
*שמשון בן אברהם משאנץ – רב מחשובי בעלי התוספות במאה ה-12
*לואי אנטואן פובלה דה בוריין – דיפלומט בעל קשר הדוק לנפוליאון בונפרטה
* בקארי סאניה – כדורגלן עם 439 שערי ליגה ו-65 בנבחרת צרפת
* כריס מאלונגה – כדורגלן נבחרת קונגו

## ערים תאומות
* צ'סטר, הממלכה המאוחדת
* לוראך, גרמניה
* סניגליה, איטליה
* וישהורוד, אוקראינה
* פאפה, פורטוגל

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שמפאן
הספרייה הלאומית של אנדורה

**הספרייה הלאומית של אנדורה** (בקטלאנית: **Biblioteca Nacional d'Andorra**) היא הספרייה הלאומית של נסיכות אנדורה. היא משמשת כספריית הפקדה של אנדורה. החל משנת 2020 היא שוכנת במבנה בית מלון רוזלדה לשעבר בעיר אנקאם.

## היסטוריה
הספרייה הלאומית של נוסדה ב-8 בספטמבר 1930 במטרה לספק שירותי השאלת ספרים לתושבי עמקיה של אנדורה. תחילה הספרייה שכנה בקאזה דה לה ואל (המקום בו שוכנת המועצה הכללית של העמקים).

ספרייה חדשה נוסדה בשנת 1974 וקיבלה מעמד של ספרייה לאומית בסיועה של לידיה ארמנגול אי וילה , היסטוריונית אנדורית אשר קידמה את השיקום של השפה והתרבות של אנדורה. האוסף הראשוני כלל 2,500 פריטים אשר הגיעו בעיקר מהספרייה שהייתה ממוקמת בקאזה דה לה ואל וכן תרומות ויצירות שנרכשו על ידי המועצה הכללית של אנדורה.

בשנת 1986, לאחר שהספרייה שכנה במספר מבנים שונים, הספרייה עברה למבנה אשר נקרא פרדה קסדה (Prada Casadet). בו-זמנית שכנה במבנה זה גם הספרייה הלאומית וגם הספרייה הציבורית של ממשלת אנדורה, חדר קטן הוקדש במלואו באוסף הלאומי בלבד. החל משנת 1987 עוסקת הספרייה במתן מספרי מסת"ב לפריטים המופקדים כחלק מעותקי חובה.

ב-1996, עם צמיחת אוסף הספרייה, היא עברה למבנה החדש קאזה באורו הממוקפ באנדורה לה ולה. האוסף עמד על 10,000 פריטים.

בשנת 2020 הספרייה הלאומית עברה למשכנה הנוכחי במבנה בית מלון רוזלדה בעיר אנקאם. המעבר למבנה החדש והגדול יותר מאפשר צמיחה עתידית של אוסף הספרייה. משרד התרבות של אנדורה שוכן גם הוא באותו מבנה.

## מטרות הספרייה
* שימור מורשת הספרים של אנדורה למען הדורות הבאים.
* איסוף ושימור של חומרים אשר יוצאים לאור באנדורה.
* לשמש כמרכז תרבות.
* מתן גישה למידע וידע למדענים ולקהל הרחב.
* עריכה והפצה של חומרים ביבליוגרפיים על פרסומים היוצאים לאור באנדורה.
* חקר מורשת הספרים של המדינה, חיפוש ורכישה של ספרים עתיקים ונדירים.

## קישורים חיצוניים

* Национальная библиотека карликового княжества — Библиотечное дело, № 22 (208) 13 ISBN № 1727-4893 

## הערות שוליים

אנדורה
קטגוריה:אנדורה
אברהם אמרנט

**אברהם ("טוּשֶׁק") אָמֶרַנְט** (3 בפברואר 1908 – 16 באוגוסט 1989) היה אמן ישראלי, יליד האימפריה הרוסית.

אברהם אמרנט נולד בטרנופול, גליציה (כיום אוקראינה) בשנת 1908. ב-1920 הצטרף לתנועת השומר הצעיר. הוא התמנה לראש הקן בטרונופול ולאחר מכן היה רכז מחוז לבוב. שימש כחבר ההנהגה הארצית של הארגון בפולין. בשנת 1930 עלה לארץ-ישראל. ב-1931 הצטרף לקיבוץ מזרע, שם שימש כאופה וכצבע. ב-1935 ייסד אמרנט, בשיתוף עם יצחק בן מנחם את אגודת הציירים והפסלים של הקיבוץ הארצי, שעסקה בחינוך אמנותי לאמנים תושבי הקיבוצים ובארגון תערוכות.

אמרנט עיצב את ההגדה לפסח הקיבוצית הראשונה. בראשית שנות ה-60 של המאה ה-20 היה ממקימי מוסד "אוהל-שרה", שהפך אחר כך למכללה האקדמית עמק יזרעאל. בשנת 1964 נפל בנו בן ציון מפליטה של כדור רובה.

עיקר יצירתו הוקדש לקיבוץ. הוא יצר סדרה של דקורציות ויצירות אמנות אחרות שיועדו לקיבוץ ולאירועיו. בנוסף עסק גם בתיאטרון.

## גלריה

File:Toshek031.jpg|אמרנט מצייר על בטון בקיבוץ (1949)
File:Toshek021.jpg|חנוכת "אוהל שרה" על שם שרה ינאית (7 בינואר 1960)


## קישורים חיצוניים

* אברהם אמרנט באתר קיבוץ מזרע
* 
* 
* מוקי צור, טושק, 24 באוגוסט 2014
* טרנופול חנה נושקהמיליגרום 3א: אודות חנה נושקה ומי שלימים יהיה בעלה, אברהם (טושק) אמרנט, באתר 'גולה ותקומה', 2015

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:בוגרי השומר הצעיר
קטגוריה:מאיירי הגדה של פסח
קטגוריה:מייסדי קיבוצים
קטגוריה:מזרע: אישים
קטגוריה:אבות שכולים: חללי צה"ל
קטגוריה:אישים הקבורים במזרע
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1908
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1989
כוח החלל המלכותי: הכנפיים של הונאמיסה

**כוח החלל המלכותי: הכנפיים של הונאמייסה** (ביפנית: **王立宇宙軍 オネアミスの翼**; באנגלית: **Royal Space Force: The Wings of Honnêamise**) הוא סרט אנימה יפני משנת 1987, בבימויו של הירויוקי יאמאגה ובהפקת סטודיו Gainax. זהו הסרט הראשון שהופק על ידי הסטודיו, אשר לימים יפיק סדרות וסרטים פופולריים נוספים כגון נאון ג'נסיס אוונגליון.

## תקציר העלילה
הסרט מתרחש בעולם דמיוני הדומה לכדור הארץ אך עם הבדלים טכנולוגיים וחברתיים. הסיפור עוקב אחר שירוֹצוּגוּ לאדאט, חבר בארגון "כוח החלל המלכותי", ארגון קטן ומוזנח, שמטרתו לשגר את האדם הראשון לחלל. לאורך הסרט, שירוצוגו עובר מסע אישי ומקצועי תוך כדי ניסיונותיו להוביל את כוח החלל להצלחה ולמצוא משמעות עמוקה יותר לחייו.

## הדמויות הראשיות
* **שירוֹצוּגוּ לאדאט** – גיבור הסרט. צעיר חסר מטרה שמצטרף לכוח החלל המלכותי ומוצא ייעוד חדש בחייו
* **רקוויני** – דמות נשית שמעניקה לשירוצוגו השראה רוחנית.

## הפקה
הסרט הופק על ידי סטודיו Gainax בתקציב של 800 מיליון ין יפני, ונחשב לפרויקט שאפתני במיוחד עבור האולפן באותה תקופה. הסרט כולל עיצוב דמויות ועולמות מורכבים, ופסקול שהולחן על ידי ריואיצ'י סאקאמוטו.

## מוזיקה
פסקול הסרט הולחן על ידי המלחין הידוע ריואיצ'י סאקאמוטו, שנחשב לאחת הדמויות הבולטות במוזיקה היפנית. הפסקול זכה לשבחים על שילוב של אלמנטים אלקטרוניים ותזמורתיים, אשר הוסיפו עומק לאווירת הסרט.

## ביקורות
עם יציאתו, הסרט זכה לשבחים רבים בזכות האנימציה האיכותית שלו והסיפור הפילוסופי. למרות זאת, הסרט לא זכה להצלחה מסחרית מיידית, אך בהמשך הפך לסרט קאלט ונחשב לאחת מיצירות האנימה החשובות ביותר של שנות ה-80.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:סרטי מדע בדיוני מ-1987
קטגוריה:אדם בחלל: בקולנוע
קטגוריה:אונס בקולנוע
קטגוריה:סרטי אנימה מ-1987
קטגוריה:סרטי 1987
קטגוריה:אנימות ומאנגות דרמה
קטגוריה:סרטי אנימה
ג'ורג' תאצ'ר

**ג'ורג' תאצ'ר** (באנגלית: **George Thatcher**; 12 באפריל 1754 – 6 באפריל 1824) היה עורך דין, משפטן ומדינאי אמריקאי ממחוז מיין של מסצ'וסטס. הוא כיהן כציר של מסצ'וסטס לקונגרס הקונטיננטלי בשנים 1787 ו-1788. הוא כיהן כשופט עמית של בית המשפט העליון של מסצ'וסטס מ-1801 עד 1824.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
תאצ'ר נולד ב-12 באפריל 1754, בירמות' שבפרובינציית מפרץ מסצ'וסטס. לאחר שיעורים פרטיים, למד בהרווארד, וב-1776 השלים את לימודיו. הוא למד משפטים והוסמך לעריכת דין ב-1778, ולאחר מכן עבר ליורק שבמחוז מיין של מסצ'וסטס כדי לפתוח משרד פרטי. עד 1782 התיישב בבידפורד

תאצ'ר נבחר כאחד הנציגים של מסצ'וסטס לקונגרס הקונטיננטלי ב-1787. הוא כתב תחת השם "סקריבל סקרייבל".

### חבר קונגרס
מאוחר יותר נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז מיין של מסצ'וסטס, כמועמד פרו-ממשל בשנים 1789 עד 1792 וכפדרליסט מ-1794 עד 1801. הוא לא ביקש להיבחר מחדש בשנת 1800. בזמן שעזב את הקונגרס, היה חבר הקונגרס המקורי האחרון שעדיין כיהן בתפקיד.

#### חוק העבדים הנמלטים
בשנת 1788 העבירה קרוליינה הצפונית חוק המתיר ללכוד ולמכור כל עבד לשעבר ששוחרר ללא אישור בית המשפט. אפרו-אמריקאים משוחררים רבים נמלטו מהמדינה כדי להימנע מלהיתפס ולהימכר בחזרה לעבדות. הכומר אבשלום ג'ונס ניסח עצומה בשם ארבעה עבדים משוחררים, הקבוצה הראשונה של אפרו-אמריקאים שעתרה לקונגרס האמריקני. העתירה התייחסה לחוק העבדים הנמלטים משנת 1793, שתאצ'ר היה אחד משבעת הנציגים שהצביעו נגדו, וביקשה מהקונגרס לאמץ "איזושהי תרופה לרעה בסדר גודל כזה".

העצומה הוגשה ב-30 בינואר 1797 על ידי חבר בית הנבחרים ג'ון סוואנוויק מפנסילבניה. למרות שהנציג תאצ'ר טענה כי יש לקבל את העתירה והפניה לוועדה לחוק הנמלטים, בית הנבחרים סירב לקבל את העתירה בהצבעה של 50 מול 33. במרץ 1798 חידש תאצ'ר את הדיון בסוגיית "זכויות האדם".

### קריירה מאוחרת יותר
תאצ'ר קיבל מינוי לבית משפט במדינת מסצ'וסטס בשנת 1792 וכיהן עד 1800 כאשר מונה לבית המשפט העליון של המדינה. במהלך ארגון מדינת מיין ב-1819, הוא היה חבר בוועידה שכוננה את החוקה של המדינה החדשה. כאשר היא הפכה למדינה ב-1820, הוא עבר לניובוריפורט, מסצ'וסטס. הוא התפטר מבית המשפט בינואר 1824, ופרש לבידפורד, מיין.

תאצ'ר, אוניטריאניסט נלהב, עזר לתת חסות להקמת קולג' בודואין כדי שלמיין יהיה מוסד להשכלה גבוהה משלה. במשך תריסר השנים הראשונות של המכללה, הוא שימש כעוצר.

תאצ'ר נבחר לחבר באגודת העתיקות האמריקאית ב-1814, וכיהן במועצת חברי המועצה שלה מ-1815 עד 1819.

תאצ'ר מת בביתו ב-6 באפריל 1824, והוא קבור בבית הקברות וודלון בבידפורד.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית ממסצ'וסטס
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הפדרליסטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1754
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1824
ג'ונתן גראוט

**ג'ונתן גראוט** (באנגלית: **Jonathan Grout**; 23 ביולי 1737 – 8 בספטמבר 1807) היה חבר בבית הנבחרים של ארצות הברית ממסצ'וסטס.

## ביוגרפיה
גראוט נולד ב-23 ביולי 1737 בלוננבורג בפרובינציית מפרץ מסצ'וסטס וכיהן בקונגרס הראשון של ארצות הברית מטעם מחוז הבחירה השמיני של מסצ'וסטס. 

בנו, ג'ונתן גראוט הבן, בנה את הטלגרף האופטי הראשון בארצות הברית, שחיבר בין מרתה'ס ויניארד ובוסטון.  

צאצא שלו היה אדוארד מ. גראוט (1861–1931), עורך דין ומבקר העיר ניו יורק. גראוט נפטר ב-8 בספטמבר 1807 בדובר, ניו המפשייר.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית ממסצ'וסטס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1737
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1807
יותר טוב לסלוח

"**יותר טוב לסלוח**" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית שירי מימון. את השיר הוציאה ב-10 בדצמבר 2007 לאור חברת התקליטים הליקון, כסינגל הראשון מתוך אלבומה השני של הזמרת, "רגע לפני ש...".

## רקע וכתיבה
"יותר טוב לסלוח" נכתב והולחן על ידי אבינועם חי שמחי ועידו רצון בהתאמה. על הפקתו המוזיקלית היה יועד נבו אחראי. השיר עוסק בהתמודדות עם כאב רגשי לאחר סיום מערכת יחסים. הדוברת מבקשת מהנמענת לקחת נשימה ולהתכונן לעתיד, גם אם הפרידה כואבת. היא מדמה את האהבה לגלים בים שבאים והולכים. הדוברת ממליצה לשחרר את הכאב שמכלה את הנפש ומונע את האפשרות להיפתח לאהבה חדשה.

בחלק השני, השיר מתמקד בחשיבותה של הסליחה לאדם המבקש אותה ולאחרים, כחלק מההחלמה הרגשית. הלב מוגבל ביכולתו לסבול, ו"יותר טוב לסלוח" מדגיש כי הסליחה והוויתור על הכאב יחזירו את הכוח הפנימי והיכולת לשמוח.

### עטיפה
במרכז התמונה מופיעה מימון כשהיא שוכבת על צידה, מביטה ישירות למצלמה. עיניה מודגשות באיפור שחור, שנותן להן מראה דרמטי. היא לובשת בגד שחור ושוכבת על משטח לבן. צבעי התמונה מעודנים עם שילוב של שחור, לבן וגוונים של אפור. על התמונה מופיע הכיתוב "שירי מימון" ומתחתיו שם השיר "יותר טוב לסלוח", יחד עם ציון אורכו, שתי דקות וחמישים שניות.

## הצלחה מסחרית
ב-13 בדצמבר 2007 הוצג כמועמד לכניסה למצעד הפזמונים השבועי של גלגלצ. שבוע לאחר מכן דורג במקום ה-11. ב-17 בינואר 2008 הגיע למקום הראשון, ושהה בו שבועיים רצופים. לבסוף, ב-6 במרץ יצא מהדירוג השבועי לאחר עשרה שבועות צעידה רצופה.

"יותר טוב לסלוח" נחל הצלחה גדולה גם במצעד השבועי של רשת ג'. הוא הופיע בו לראשונה במקום ה-14. ב-24 בינואר 2008 עלה למקום השני – המיקום הגבוה ביותר שלו במצעד. ב-13 במרץ יצא מהדירוג לאחר 11 שבועות צעידה רצופה.

במצעד הפזמונים העברי השנתי ה'תשס"ח-2008 הגיע השיר למקום ה-39.

## וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי לשיר בוים על ידי ליאת דהאן וג'ונתן ליאונג, ופורסם לראשונה ב-3 בינואר 2012 בערוץ היוטיוב הרשמי מימון. נכון לספטמבר 2024 עומד מונה הצפיות של הקליפ על 1.1 מיליון צפיות.

## מיקומי שיא

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי שירי מימון
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בישראל
קטגוריה:סינגלים בהוצאת הליקון
ג'ון מרווין ג'ונס

**ג'ון מרווין ג'ונס** (באנגלית: **John Marvin Jones**; 26 בפברואר 1882 – 4 במרץ 1976) היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטקסס ושופט של בית המשפט לתביעות של ארצות הברית.

## ביוגרפיה
### השכלה וקריירה
ג'ונס נולד ב-26 בפברואר 1882, בוואלי ויו, מחוז קוק, טקסס, ולמד בבתי הספר הנפוצים ולאחר מכן קיבל תואר ראשון באמנויות בשנת 1902 ממכללת ג'ון ב. דנטון, תואר ראשון בפילוסופיה ב-1905 מאוניברסיטת סאות'ווסטרן ותואר ראשון במשפטים בשנת 1907 מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת טקסס והתקבל ללשכת עורכי הדין באותה שנה. הוא נכנס למשרד פרטי באמרילו, טקסס מ-1908 עד 1917. הוא היה חבר במועצת הבוחנים המשפטיים של טקסס עבור מחוז השיפוט העליון השביעי ב-1913. הוא היה חבר בוועדת הקמפיין הדמוקרטית הלאומית של הקונגרס. הוא היה טוראי של צבא ארצות הברית בפלוגה A של גדוד 308 של קורפוס הטנקים ב-1918.

### כהונה בקונגרס
ג'ונס נבחר כדמוקרט לקונגרס ה-65 של ארצות הברית ונבחר מחדש לאחד-עשר הקונגרסים העוקבים וכיהן מ-4 במרץ 1917, ועד להתפטרותו ב-20 בנובמבר 1940, כדי להיות שופט של בית המשפט לתביעות של ארצות הברית. הוא היה יושב ראש ועדת החקלאות של בית הנבחרים של ארצות הברית עבור הקונגרס ה-72 של ארצות הברית ועד הקונגרס ה-76 של ארצות הברית.

### כהונה כשופט פדרלי
ג'ונס מונה על ידי הנשיא פרנקלין ד' רוזוולט ב-9 באפריל 1940, למושב שופט בבית המשפט לתביעות שהתפנה על ידי השופט תומאס סאטלר ויליאמס. הוא אושר על ידי הסנאט של ארצות הברית ב-10 באפריל 1940, וקיבל את המינוי שלו ב-20 בנובמבר 1940. שירותו הסתיים ב-9 ביולי 1947, עקב הסמכתו להיות נשיא אותו בית משפט.

ג'ונס היה בחופשה מבית המשפט לתביעות בין השנים 1943 ל-1945, במהלך שירותו כמנהל המזון במלחמה בארצות הברית. 

ג'ונס מונה על ידי הנשיא הארי ס. טרומן ב-20 בינואר 1947, למושב נשיא בית המשפט לתביעות שהתפנה על ידי השופט ריצ'רד ס. ויילי. הוא אושר על ידי הסנאט ב-8 ביולי 1947, וקיבל את המינוי שלו ב-9 ביולי 1947. ג'ונס הוקצה מחדש על פי חוק למושב נשיא בית המשפט החדש שנוצר בבית המשפט לתביעות של ארצות הברית ששונה ב-1 בספטמבר 1948. ג'ונס מונה בתחילה כשופט לפי סעיף I, אך בית המשפט הועלה למעמד של סעיף III מתוקף חוק ב-28 ביולי 1953, וג'ונס שימש לאחר מכן כשופט סעיף III. הוא היה חבר בוועידת השופטים של ארצות הברית מ-1956 עד 1964. הוא קיבל מעמד בכיר ב-14 ביולי 1964. כהונתו הסתיימה ב-4 במרץ 1976, עקב מותו באמרילו, טקסס והוא נקבר בבית הקברות לאנו.

### שירות אחר
ג'ונס היה בחופשה מבית המשפט לתביעות בארצות הברית החל מה-15 בינואר 1943, כדי לשמש כיועץ ועוזר למנהל המשרד לייצוב כלכלי עד ל-29 ביוני 1943, אז מונה למנהל מינהל המזון המלחמתי של מחלקת החקלאות של ארצות הברית, וכיהן עד 1 ביולי 1945, אז חזר לתפקידו בבית המשפט לתביעות של ארצות הברית.

ג'ונס שימש כמאסטר מיוחד בבית המשפט העליון של ארצות הברית למיסיסיפי ולואיזיאנה בשנת 1965.

## קישורים חיצוניים

*
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי טקסס
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת טקסס באוסטין
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטקסס
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1882
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1976
ועדת הפרלמנט האירופי לענייני חוץ

**ועדת הפרלמנט האירופי לענייני חוץ** (**AFET**, ראשי התיבות מהשם הצרפתי "**Affaires étrangères**"), שנקראה בעבר **הוועדה לעניינים פוליטיים**, היא ועדה של הפרלמנט האירופי. היא אחראית על מדיניות החוץ, הביטחון וההגנה המשותפת של האיחוד האירופי. היא אחראית ליחסים עם מוסדות אירופיים ובין-לאומיים שאינם חברים באיחוד, חיזוק היחסים עם מדינות שלישיות, והצטרפותן של חברות חדשות לאיחוד האירופי. בנוסף היא אחראית לזכויות אדם. בתקופת כהונת הפרלמנט האירופי התשיעי (2019–2024), הוועדה מונה 79 חברים, ובראשה עומד דייוויד מקאליסטר מגרמניה.

לוועדה שתי ועדות משנה: ועדת משנה לזכויות אדם (DROI) וועדת המשנה לביטחון והגנה (SEDE).

## חברים
נכון ל-12 באפריל 2022, ישנם 79 חברי ועדה והם:

## היחסים עם ישראל
במסגרת הקשרים הדיפלומטיים של פרלמנט האיחוד האירופי עם ישראל, חלק מהפגישות מתקיימות בשיתוף פעולה עם הוועדה.

בסמכות הוועדה להמליץ בעניינים שונים, אבל יכולתה לקבוע מדיניות מוגבלת. בשל כך חבריה לא מהססים לקבל החלטות נגד מדינת ישראל, כאשר הם יודעים שלא תהיינה השלכות קונקרטיות להחלטות. ב-27 ביוני 2023 רוב חבריה הצביעו בעד קריאה לאיחוד האירופי לסייע לבית הדין הפלילי הבין-לאומי בהאג לחקור את מדינת ישראל, על פעולותיה הצבאיות להגנה על אזרחי ישראל מפני התוקפנות של ערביי עזה ויהודה ושומרון, לאחר טבח השבעה באוקטובר בשנת 2023.

ב-17 ביולי יושב ראש הוועדה אנדרו קרסטולוביץ' אופרה נפגש עם שגריר ישראל בקרואטיה גרי קורן והדגיש בפניו את הקשרים החמים בין האיחוד האירופי ומדינת ישראל, וגינה את הטבח הנורא שביצעו ערביי עזה בתושבי הנגב המערבי בשבעה באוקטובר 2023. הוא קרא לשחרר ללא כל תנאי את החטופים הישראלים שנמצאים בתנאים בלתי נסבלים בשבי ארגון הטרור חמאס, והדגיש את הסולידריות שלו עם אזרחי ישראל.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הפרלמנט האירופי
ג'ורג' פרטרידג'

**ג'ורג' פרטרידג**' (באנגלית: **George Partridge**; 8 בפברואר 1740 – 7 ביולי 1828) היה מורה ופוליטיקאי אמריקאי. הוא ייצג את מסצ'וסטס כנציג בקונגרס הקונטיננטלי וכנציג בבית הנבחרים האמריקני.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
פרטרידג' נולד ב-8 בפברואר 1740 בדוקסברי בפרובינציית מפרץ מסצ'וסטס, ולמד בקולג' הרווארד, סיים את לימודיו ב-1762 וקיבל תואר שני ב-1765. הוא למד תאולוגיה אך מעולם לא מילא משרה פעילה. במקום זאת, הוא הפך למורה בבית ספר בקינגסטון.

### קריירה פוליטית
בשנת 1774, פרטרידג' נבחר כציר לקונגרס הפרובינציאלי של מסצ'וסטס, ממשלה זמנית שהוקמה כדי להחליף את בית המשפט הכללי של מסצ'וסטס שהושעה על ידי המושל המלכותי גנרל תומאס גייג'. על הישיבה הראשונה של הקונגרס הפרובינציאלי, פרטרידג' כתב:גנרל גייג' אמר שהוא בא עם חייליו והכרזותיו כדי להפחיד אותנו המורדים לכניעה! עד מהרה קיבלנו את המנדט שלו, פיזור בית המשפט הכללי ... אז נפגשנו [בסיילם]. ותוך זמן קצר התחלנו לשאול אחד את השני, מה אנחנו יכולים לעשות? הגרוע ביותר חייב להגיע לגרוע ביותר! ... האם נכנע לבריטניה הגדולה? ... או שמא נתנגד לפלישותיה עד חרב? ... המפרץ עובר. יהיה לנו קונגרס בקונקורד. אנו נשלח מכתבים לכל המושבות ונבקש מהם לשלוח צירים להיפגש בפילדלפיה ... נלך לבתינו ונעיר את כל מי שישן! פרטרידג' כיהן לאחר מכן בבית הנבחרים של מסצ'וסטס מ-1775 עד 1779. בשנת 1779 מינה אותו בית המחוקקים כציר לקונגרס הקונטיננטלי. הוא מונה מחדש ברציפות עד 1785, למרות שהחמיץ את המושב שהתקיים בפרינסטון, ניו ג'רזי, ב-1783. הוא היה חבר צ'רטר באקדמיה האמריקאית לאמנויות ומדעים בשנת 1780.

כאשר הממשלה החדשה של ארצות הברית קמה פרטרידג' נבחר לקונגרס הראשון של ארצות הברית כנציג של מחוז הבחירה החמישי של מסצ'וסטס. הוא כיהן מ-4 במרץ 1789 עד שהתפטר ב-14 באוגוסט 1790. הוא נבחר כחבר באגודת העתיקות האמריקאית בשנת 1814.

פרטרידג' מת בבית בדוקסברי, מסצ'וסטס ב-7 ביולי 1828 ונקבר בבית הקברות של מייפלאואר.

## אקדמיית פרטרידג'
עם מותו, פרטרידג' הוריש 10,000 דולר כדי להקים בית ספר תיכון פרטי בדוקסברי. זה הוביל להקמת אקדמיית פטרידג' שנבנתה בדוקסברי ב-1844. האקדמיה שימשה כבית הספר התיכון היחיד בעיר עד לבניית בית הספר התיכון הראשון של דוקסברי ב-1927. אקדמיית פרטרידג' נשרפה ב-1933 ומיקומה משמש כעת את משרדי העיר דוקסברי.

## קישורים חיצוניים
*
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית ממסצ'וסטס
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הפדרליסטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1740
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1828