open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מרכז היהודים (סלובקיה)

**מרכז היהודים** (בסלובקית: **אוסטרדנה ז'ידוב** ÚŽ, בגרמנית: **יודנצנטרלה**) הוא שמו של היודנראט ליהודי סלובקיה, שפעל בסלובקיה בתקופת השואה, בהתאם להוראה שנתן ריינהרד היידריך ב-21 בספטמבר 1939.

גוף בעל שם דומה, "המרכז היהודי", פעל ברומניה באותה תקופה ובנסיבות דומות.

במהלך מלחמת העולם השנייה סופחה צ'כיה לרייך השלישי ובסלובקיה הוקם ממשל חסות פרו-נאצי. מרכז היהודים הוקם בברטיסלאבה ב-1940, ומשם ייצג את כל יהודי סלובקיה בפני הממשלה של "מדינת סלובקיה העצמאית" שנשלטה על ידי מפלגת העם הסלובקית של הלינקה (Hlinkova Slovensko Ludoa Strana - HSLS. כונתה על ידי היהודים "מפלגת הלודקים") והעביר הוראות והודעות של השלטון לקהילה היהודית.

המרכז החליף את "המשרד היהודי המרכזי", שהוקם ב-1938 במטרה לתאם את פעולותיהם של כל הארגונים היהודים שפעלו בסלובקיה.

הגופים העיקריים שהשתתפו בהקמת המרכז היו הקהילה האורתודוקסית (הלשכה המרכזית החרדית), ההסתדרות הציונית והלשכה הנאולוגית (שיצגה את היהודים הקונסרבטיביים והרפורמים). בראש המרכז היהודי עמד זקן-היהודים ("סטרוסטה"). תפקיד זה מילאו היינריך שוורץ שנעצר על ידי השלטונות, ארפד שבשצ'ן ואחריו ד"ר אוסקר נוימן.

המרכז דאג בתחילה למקומות עבודה, להכשרה ולהסבה מקצועית (בעיקר לעבודה גופנית), ניהל בתי-ספר ומוסדות צדקה יהודים וסייע במזון, אך היה כבמקומות אחרים שותף לשליחת יהודים בעלי נתינות זרה או חסרי נתינות, בהתחלה להונגריה ומאוחר יותר למחנות שבפולין ולאספקת כוח עבודה למחנות עבודה. בשלב מאוחר יותר היה המרכז שותף למשלוחים למחנות העבודה ומחנות ההשמדה מתוך מחשבה שכך יוכלו להציל את שאר הקהילה. נציג של הזרם שתמך בשיתוף פעולה למטרות הצלה חלקית היה קארול הוכברג (קרל הוכברג). המרכז אמנם היה שונה מהיודנרטים בפולין ותפקידיו היו מורחבים יותר, אך הדילמה של שיתוף הפעולה עם הנאצים השתקפה גם כאן.

האופוזיציה למרכז כינתה עצמה "**[[קבוצת העבודה]]**", אותה הנהיגה נציגת ויצו גיזי פליישמן בתמיכת הרב מיכאל דב בר ויסמנדל. קבוצה זו, פרט לפעולות עזרה והצלה, יזמה את תוכנית אירופה להצלת שרידי יהדות אירופה.

המרכז היה כפוף הן למחלקה ה-14 (המחלקה לענייני יהודים) במשרד הפנים הסלובקי, והן למשרד המרכזי לענייני כלכלה ("אוסטריני הוספודרסקי אורד"), שנודע בראשי התיבות של שמו - או.או. (.U.U) שהיה כפוף להאופטשטורמפירר דיטר ויסליצני.

## לקריאה נוספת
* פטרן, גילה. **האם מאבק על הישרדות: הנהגת יהודי סלובקיה בשואה 1944-1938** . תל אביב: מורשת, 1992.

## קישורים חיצוניים
* 'מרכז היהודים' (בסלובקיה) מתוך אתר יד ושם

## ראו גם
* דו"ח ורבה-וצלר

קטגוריה:שואת יהודי סלובקיה
קטגוריה:יודנראט
קטגוריה:שיתוף פעולה יהודי עם הנאצים
פונאר

280px|ממוזער|בתים באזור פונאר
**פּוֹנָאר** (מיידיש: **פּאָנאַר**; בליטאית: **Paneriai**; בפולנית: **Ponary**) הוא פרוור של העיר וילנה, המרוחק כ-10 קילומטרים ממרכזה. הפרוור ממוקם על גבעות מיוערות נמוכות בקרבת כביש וילנה–ורשה. באזור פונאר ישנו בין היתר מוזיאון ותחנת רכבת. אוכלוסיית הפרוור מנתה ב-2001 כ-8,900 תושבים.

במהלך מלחמת העולם השנייה נרצחו ביריות באזור הפרוור בין שבעים אלף איש למאה אלף איש, רובם המכריע יהודים, אשר הובאו למקום בעיקר מווילנה וכן מיישובים נוספים.

## היסטוריה
ההערכה המקובלת היא שהפרוור נוסד במהלך המאה ה-14. בשנת 1390 עבר האזור לבעלות הבישופות של וילנה , ועד מהרה הפך פונאר לספקית העיקרית של לבֵנים לעיר הסמוכה. לאחר חלוקת פולין בשנת 1795 היה האזור ובו פונאר לחלק מפלך וילנה של האימפריה הרוסית.

במרד נובמבר אירע במקום ב-19 ביוני 1831 קרב שבו הובסו כוחות פולנים בהנהגתו של דֶזידֶרי חְְלַפּובסקי  ואנטוני גיֶילגוּד  על ידי ארבעה גדודי חיל רגלים רוסיים. ב-6 ביוני 2001 הוקם בפרוור מצבת זיכרון לזכר המורדים שנהרגו בפרוור.

בשנת 1861 נחפרה באזור פונאר מנהרת הרכבת הראשונה מסוגה בליטא.

בעקבות נסיגתה של רוסיה מהאזור במהלך מלחמת העולם הראשונה והחתימה על הסכם ברסט-ליטובסק נכבש האזור בידי כוחות גרמניים והשליטה בו עברה לרפובליקה העממית של בלארוס . בעקבות תבוסתה של גרמניה כמה חודשים לאחר מכן, ובעקבות המלחמה הפולנית-סובייטית, ומלחמת פולין-ליטא  הפך האזור שבו פונאר לחלק מפולין.

ב-1939, בעת הפלישה הסובייטית לפולין, נכבשה פונאר על ידי ברית המועצות, שהחלה ב-1940 להקים באזור פונאר חוות טנקים. התוכנית התממשה רק באופן חלקי עד הכיבוש הגרמני, ובורות גדולים נחפרו על מנת שיאוחסן בהם דלק לטנקים.

קובץ:Paneriai tunnel.jpg|250px|מנהרת הרכבת בפונאר - הראשונה מסוגה שהוקמה בליטא. תמונה מ-1879
קובץ:2001 06 06Paneriai7.jpg|240px|מצבת זיכרון לזכר המורדים שנהרגו בפרוור


### הטבח בפונאר במלחמת העולם השנייה

כאשר גרמניה הנאצית כבשה את ליטא במהלך מבצע ברברוסה בקיץ 1941 היער של פונאר הפך למקום בו בוצע רצח המוני של עד 100,000 אנשים על ידי אנשי האס דה ואנשי האס אס הגרמנים ומשתפי פעולה ליטאים במהלך מלחמת העולם השנייה והשואה באזור הכיבוש הנאצי "נציבות הרייך אוסטלנד". הרציחות החלו לאחר תחילת מבצע ברברוסה, ונערכו בין יולי 1941 לאוגוסט 1944 בקרבת תחנת הרכבת בפונאר. כ-70,000 יהודים נרצחו בפונאר יחד עם עד 20,000 פולנים ו-8,000 שבויי מלחמה סובייטים, אשר רובם הובאו לשם מווילנה.

באתר הטבח הוקמה אנדרטה לזכר קורבנות הטבח במלחמת העולם השנייה ומוזיאון קטן.


File:Ponar Forest near Vilnius.JPG|נוף יער פונאר
File:A Slaughter Pit in Ponar.JPG|בור הריגה בפונאר
File:Ponar forest.JPG|בור הזונדרקומנדו בו נשרפו הגופות כדי לטשטש את הפשע
File:Ponar_jewish_memorial.JPG|האנדרטה המרכזית בפונאר לזכר היהודים שנרצחו שם
File:Ponar_Memorial.JPG|שלט זיכרון בכניסה ליער פונאר
File:Ponar_memorial_site.JPG|כתובת בכניסה לאתר הזיכרון ביער פונאר
File:Ponar_forest_memorial.JPG|שלט זיכרון לביקורו של משה קצב בפונאר
File:Mass_Grave_in_Ponar.JPG|אחד מבורות ההריגה בפונאר


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:וילנה
קטגוריה:אתרי הריגה בשואה
ספינת טילים

**ספינת טילים** (בראשי תיבות: **סטי"ל**) היא ספינה, לרוב מסוג קורבטה אך לעיתים פריגטה או משחתת, אשר החימוש העיקרי שלה הוא טילים, ומכאן נגזר שמה. סטי"ל מיועדת לתקיפת אוניות בסדר גודל דומה ואף גדול משלה. משמשת גם לסיור, לשם כך היא יכולה להיות מצוידת גם בתותח. גודלה הקטן יחסית מקנה מהירות וכושר תמרון טובים יותר לעומת ספינות מלחמה גדולות.

## היסטוריה
ספינות הטילים הראשונות פתחו על ידי ברית המועצות בשנות ה-50, החל מ"פרויקט 183R" שהתפתח לסדרת קומאר אשר הכילו שני טילי סטיקס ותותח אוטומטי בקוטר 25 מ"מ על גוף עץ ולכלי היו דלק ואספקה לחמישה ימים בלבד בים.

השימוש הקרבי הראשון בספנות טילים היה על ידי חיל הים המצרי שהפעיל כלי שיט מסוג קומאר, אשר ירה ארבעה טילי סטיקס (פגע בשלושה) לעבר המשחתת אח"י אילת ב-21 באוקטובר 1967, זמן קצר לאחר מלחמת ששת הימים.
[ממוזער|קורבטת טילים רוסית מ[ספינות הטילים מסדרת טרנטול|סדרת טרנטול]]
במהלך מלחמת הודו-פקיסטן של 1971, שייטת ספנות הטילים ה-25 של הצי ההודי, שהפעילה ספנות טילים גרסה הודית של סדרת אוסה, מילאה תפקיד מכריע בהתקפות ההודיות ההרסניות על קראצ'י בדצמבר 1971. שני המבצעים: מבצע טריידנט ומבצע פייתון, הרסו מחצית מהצי הפקיסטני ואת רוב מאגרי הדלק הימיים של פקיסטן במכלי אחסון הדלק של הנמל, מה שפינה את הדרך לניצחון המכריע של ההודיים.

הקרבות הימיים הראשונים בעולם בין ספינות הטילים התרחשו בין ספנות הטילים סער 3 וסער ''4'' באמצעות טילי גבריאל, לבין ספנות הטילים סוריות קומאר ואוסה במהלך מלחמת יום כיפור. הראשון מבין הקרבות הללו נודע בשם קרב לטקיה. במהלך קרבות נורו כחמישים *גבריאלים* ומספר דומה של טילי סטיקס; שבע ספינות סוריות הוטבעו, עם אפס אבדות ישראליות.

בקרב בוביאן ב-1991 הושמדו ספנות טילים עיראקיות על ידי טילי אוויר-ים בריטיים.

## ספינות טילים בחיל הים הישראלי

עדיפותן של ספינות הטילים על-פני המשחתות הומחשה לצה"ל בצורה כואבת כאשר ב-21 באוקטובר 1967 הטביעו שתי ספינות טילים מצריות מדגם קומאר שיצאו מפתח נמל פורט סעיד, את המשחתת אח"י אילת.

בסוף שנת 1967 החלו להגיע לחיל הים הישראלי ספינות הטילים הראשונות שלו, ומאז מהוות ספינות הטילים את עמוד השדרה של החיל, כשכל דגם חדש שלהן גדול מקודמו. חמש מתוך 12 הספינות הראשונות ידועות בשם "ספינות שרבורג". אלה יוצרו עבור חיל הים במספנה בשרבורג, אך עקב אמברגו שהטיל נשיא צרפת, שרל דה גול, על מכירת נשק לישראל, נמנעה אספקתן, אף שצוותים ישראליים נמצאו עליהן. ב-25 בדצמבר 1969, בעת שתושבי העיר היו בעיצומו של חג המולד נמלטו הספינות במבצע מתוחכם, וכעבור ימים אחדים הגיעו לישראל. במלחמת יום הכיפורים הוכיחו ספינות הטילים את ערכן כאשר טיבעו את ספינות הציים הערביים והשיגו ניצחונות גם על כוחות עדיפים מהן בכמות ובגודל החימוש.

כיום, 2025, משרתות בשייטת ספינות הטילים של חיל הים הישראלי, ספינות טילים מדגם סער 4.5 וקורבטות טילים מדגמי סער 5 וסער 6.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:כלי שיט מלחמתיים
רבין (פירושונים)

**רבין** הוא שם משפחה יהודי שפירושו ברוסית הוא רב.

קטגוריה:שמות משפחה יהודיים
ממסר פחת

שמאל|ממוזער|250px|ממסר פחת
שמאל|ממוזער|250px|מנגנון פנימי של ממסר פחת
**ממסר פחת**, **ממסר פחת זרם, מפסק דלף**, **מפסק פחת,** או **מפסק מגן** הוא מפסק המנתק אוטומטית את הזנת החשמל, במקרה של הופעת זרם זליגה. מטרתו של המפסק להגן מפני התחשמלות. ממסר פחת יכול להגן על מכשיר בודד, על מעגל בודד, על מספר מעגלים או אף על מתקן חשמלי במלואו כגון מתקן חשמל דירתי. ישנם ממסרי פחת המיועדים לזרם חילופין, חד או תלת-פאזיים וכאלו המיועדים לזרם ישר. ממסר פחת כשלעצמו לא יכול להגן על המערכת, והוא רק משפר את ההגנה אותה מקבלת המערכת על ידי הארקה.

עקרון הפעולה של המכשיר מתבסס על מדידת ההפרש בין הזרם המגיע לממסר הפחת לבין הזרם החוזר ממנו. כאשר קיים הפרש בין הזרמים, כלומר הזרם החוזר נמוך יותר, משמעות הדבר היא זליגת הזרם דרך מקום אחר, שמקורה עלול להיות בהתחשמלות אדם, ואז ממסר הפחת מנתק את הזרם, בהתאם לרמת הרגישות שלו שנמדדת במיליאמפר. במכשיר ביתי רגיל הרגישות עומדת על 30 מיליאמפר. ממסר הפחת אינו מקטין את הזרם העובר דרך האדם המתחשמל (ה"קורבן"), אלא רק מגביל את משך הזמן לכדי 300 מילישניות.

## אופן פעולה
ממסר הפחת, בגרסתו הפשוטה ביותר בנוי מטבעת פריט (Ferrite) דרכה מלופפים שלושה סלילים. הזרם עובר דרך הסליל הראשון והשני כך שהם יוצרים שטפים מגנטיים מנוגדים - במצב הרגיל בו הזרם שווה בין הסלילים, השטפים המגנטיים יבטלו זה את זה ולא ייווצר זרם בסליל השלישי, אך כאשר נוצר זרם גדול יותר באחד מהם (כתוצאה מזליגה במעגל) נוצר זרם בסליל השלישי אשר מפעיל התקן אלקטרומכני המשחרר את קפיץ הפחת וגורם לניתוק המעגל החשמלי.

## דגמים של ממסרי פחת
קיימים בשוק דגמים שונים של ממסרי פחת. להלן רשימה חלקית:

### זרם חילופין
* **דגם AC**: דגם זה רגיש לזרמי תקלה סינוסואידיים. אסור לשימוש במתקנים ביתיים.
* **דגם A**: רגיש גם לזרמי תקלה ישרים וגם לזרמים שיש בהם גלים עליונים.
* **דגם **: דגם משוכלל רגיש לזרמי תקלה סינוסואידיים, אך חסין בפני ניתוקים לא רצויים, הנובעים מזליגת זרם רגעית ולא מסוכנת בתדרים גבוהים.

### זרם ישר
* ** דגם B**: יחודו של דגם זה שבנוסף זרמי תקלה ישרים ולגל פועם הוא רגיש גם לזרם ישר.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:רכיבים בלוחות חשמל
קטגוריה:בטיחות חשמל
קטגוריה:התקני בטיחות
סנאט

[ממוזער|שמאל|250px|פנים הסנאט ה[קנדה|קנדי]]
**סנאט** הוא גוף פוליטי מייצג, מקור המילה במילה הלטינית senex, שפירושה "אדם זקן", וממנה המילה Senatus. המילה הלטינית "סנאטור" (Senator), שנמצאת בשימוש ברוב שפות העולם, מקורה במבנה חברתי פשוט וקדום, בו ניתן כוח ההכרעה לזקני השבט. הסנאט הראשון היה ברומא העתיקה.

בדמוקרטיות מודרניות בעלות מערכת שלטון פרלמנטרית דו-ביתית (בי-קאמרלית) כולל הפרלמנט שני בתים: **[[בית תחתון]]** (הנקרא לעיתים קרובות "בית הנבחרים" או "האספה הלאומית"), שלו חוקים אלקטוראליים (קביעת גיל מינימום לבחירה ולזכות להיבחר, קולגיום וכו'); ובמקביל, או מעליו, **[[בית עליון]]** (לעיתים קרובות נקרא "**סנאט**") ובו פחות נציגים מאשר בבית התחתון. לדוגמה, בסנאט האמריקני, לכל מדינה ממדינות ארצות הברית יש שני נציגים בלבד, ללא קשר לגודלה, בעוד שבבית הנבחרים מספר הנציגים הוא יחסי לגודל אוכלוסייתה של המדינה.

במערכת פדרלית הסנאט משמש לרוב כגורם מאזן המעניק השפעה לאזורים וקבוצות שהיו חסרי השפעה במערכת ייצוגית רגילה. בארצות הברית, לכל מדינה יש סנאט ובית נבחרים משלה, הנקרא "בית מחוקקים". בין המדינות האחרות שבהן יש סנאט ניתן למנות את איטליה, אוסטרליה, ארגנטינה, קנדה, צרפת, אירלנד, הפיליפינים ופולין. במדינות אחרות, נהוגים שמות אחרים ל"בית העליון" כגון מועצת הפדרציה ברוסיה, בית הלורדים בבריטניה והבונדסראט בגרמניה.

לעיתים הסנאט משמש כזרוע המבצעת של הממשלה או של בית המשפט העליון, כדוגמת הסנאט של פינלנד עד 1919, או הסנאט הרוסי בשנים 1711–1917.

## סנאט ב[[אקדמיה]]
סנאט באוניברסיטאות הוא הגוף האקדמי העליון, ובאופן רשמי הוא מופקד על התוויית תוכניות הפיתוח האקדמיות, ועל הפעילות האקדמית השוטפת. בנוסף הוא אחראי על קביעת סטנדרטים אקדמיים ועל שמירת רמתה של הפעילות האקדמית של האוניברסיטה. הסנאט נפגש אחת לחודש בשנת הלימודים האקדמית (בין אוקטובר לינואר ובין מרץ ליוני)
חברי הסנאט באוניברסיטה הם: הרקטור (בתפקיד היו"ר), נשיא האוניברסיטה, כל הדקאנים וכן פרופסורים מן המניין המייצגים את כל הפקולטות. לרוב יהיה מדובר בראשי חוגים. וכן נציגים של הפרופסורים החברים ושל המרצים הבכירים. אחרים כגון יו"ר אגודת הסטודנטים, ראשי הסגל המנהלתי, ודובר האוניברסיטה משמשים כמשקיפים (כלומר בעלי זכות השתתפות אבל ללא זכות הצבעה).

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:פרלמנטים
מערכת שלוש התקופות

**מערכת שלוש התקופות** היא מערכת המחלקת את הפרהיסטוריה של אירופה לשלושה פרקי זמן, על פי הטכנולוגיה העיקרית ששימשה בני אותה תקופה ביצירת כלים. שלוש התקופות הן:
* תקופת האבן
* תקופת הברונזה
* תקופת הברזל
מערכת זו פותחה על ידי ההיסטוריון הדני כריסטיאן יורגנסן תומסן בשנות ה-20 של המאה ה-19 על מנת למיין כלים באוסף שהפך מאוחר יותר למוזיאון ההיסטוריה הלאומי של דנמרק.

טענתו של תומסן הייתה, כי לא היו משתמשים בכלים מאבן אם ברונזה הייתה בנמצא, ובדומה לכך, איש לא היה מייצר כלי ברונזה אם היה ניתן לייצר כלי ברזל. תומסן הסיק כי התפתחויות אלה היו חייבות להגיע בסדר כרונולוגי, והיה הראשון שהציע שיטה לסיווג ולתיארוך של כלים ואתרים, שיטה הנקראת כיום טיפולוגיה. רעיון זה היה חדש באותה תקופה והיווה שיפור משמעותי לדרך הבלתי מסודרת שבה התנהלה הארכאולוגיה עד לאותה תקופה.

מאוחר יותר, חולקה תקופת האבן לשלוש תקופות:
* **[[התקופה הפלאוליתית]]** (מיוונית: תקופת האבן הקדומה)
* **[[התקופה המזוליתית]]** (מיוונית: תקופת האבן התיכונה)
* **[[התקופה הנאוליתית]]** (מיוונית: תקופת האבן החדשה)

חלוקות נוספות התווספו מאוחר יותר, על מנת לחלק כל תקופה לקדומה, תיכונה ומאוחרת. בתרבויות מסוימות, לדוגמה במזרח התיכון הקדום הוסיפו החוקרים את התקופה "כלקוליתית", שנקראה בהתחלה תקופת הנחושת, בין התקופה הנאוליתית לתקופת הברונזה. במזרח התיכון נחלקת תקופת הברונזה לארבע תקופות משנה: תקופת הברונזה הקדומה, תקופת הברונזה הביינימית, תקופת הברונזה התיכונה ותקופת הברונזה המאוחרת. תקופת הברונזה נחשבת באזורים אלה כתקופה היסטורית.

המונחים האלה רלוונטיים בעיקר לאירופה ולמזרח התיכון, מכיוון שבאזורים אחרים לא התפתחו התקופות באותו סדר. באפריקה שמדרום לסהרה, לדוגמה, התפתחה התרבות לתקופת הברזל היישר מהתקופה הנאוליתית.

על אף שמונחי מערכת שלוש התקופות נחשבים לפחות מדויקים כיום (לדוגמה, ידוע שבתקופת הברזל עדיין השתמשו בכלי אבן רבים בחיי היום-יום), הם עדיין הבסיס לחלוקת הארכאולוגיה הפרהיסטורית ונמצאים בשימוש עד היום.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ארכאולוגיה
קטגוריה:פרהיסטוריה
קטגוריה:תקופת האבן
קטגוריה:תקופת הברזל
קטגוריה:תקופת הברונזה
דגל קוריאה הצפונית

**[[דגל]] [[קוריאה הצפונית]]** אומץ ב-8 בספטמבר 1948. הכוכב האדום של הקומוניזם מופיע בו על דיסקה לבנה, שאולי קשורה לין יאנג - סמל המופיע רבות בתרבות הקוריאנית.

הצבע האדום מסמל את הלהט האנטי-יפני, את סככת הדם האדומה של הפטריוטים הקוריאנים ואת כוחם הבלתי מנוצח של העם הקוריאני המאוחד בתמיכת הרפובליקה. הצבע הלבן מסמל את קו הדם האחיד, ארץ אחת, שפה אחת ותרבות אחת של המדינה ההומוגנית הקוריאנית. הכחול מסמל את האומץ של העם הקוריאני, את הרוח של העם הנלחם למען שלום העולם והתקדמות. הכוכב האדום מסמל את המהפיכה הקומוניסטית.

דגל קוריאה הצפונית אינו חוקי בקוריאה הדרומית.
## ראו גם

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קוריאה הצפונית
קטגוריה:קוריאה הצפונית: סמלים לאומיים
קוריאה הצפונית
קוריאה הצפונית
קטגוריה:1948 בפוליטיקה
דגל מלזיה

**[[דגל]] [[מלזיה]]** אומץ ב-16 בספטמבר 1963. הדגל מעוצב עם קנטון כחול ופסים אדומים ולבנים בדומה לדגל ארצות הברית, ובקנטון סהר וכוכב - סמלים מסורתיים של האסלאם. בדגל ישנם 14 פסים המסמלים את 13 המדינות המרכיבות את מלזיה, ופס אחד עבור האזורים הפדרליים. לכוכב ישנם 14 קודקודים מאותה סיבה. המלבן הכחול מסמל את אחדות אנשי מלזיה, והצהוב, צבע הסהר והכוכב, הוא צבעה של המשפחה המלכותית.

ב-31 באוגוסט 1997 העניק ראש ממשלת מלזיה טון מח'טיר בין מוחמד שם לדגל - "ג'לור גמילנג" ("פסים מהוללים").

## היסטוריה

דגל מלזיה עוצב על ידי מוחמד חמזה .

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

* 
* 

מלזיה
מלזיה
קטגוריה:מלזיה: סמלים לאומיים
מלזיה
מלזיה
גדעון הוד

**גדעון הוד** (5 במאי 1934 – 7 בספטמבר 2024) היה שדרן ומגיש רדיו ב"קול ישראל".

## ביוגרפיה
נולד בתל אביב בשם **גדעון הירשהורן**. מסוף שנות ה-40 השתתף בחידוני מוזיקה ששודרו ב"קול ישראל", שאותם ערכו יצחק שמעוני ואלון שמוקלר, וכן בחידוניו של שמואל רוזן, שבהם בלט בתחומי ידע מגוונים לצידו של שמואל חביבי.

התגייס לקורס טיס, ובעקבות השתתפותו בנבחרות הכדור של חיל האוויר ובתחרויות אתלטיקה, עבר מקורס הטיס לקורס מדריכי ספורט, ונשאר כמד"ס (מדריך ספורט) בחיל האוויר.

בוגר "המדרשה למורי החינוך הגופני" (1957) ב"מחנה יונה" בתל אביב (במקום בו נמצא היום מלון "הילטון").

עבד כמורה לחינוך גופני במשך אחת עשרה שנה, בבתי ספר יסודיים ועל-יסודיים, ברחבי הארץ.

ב-1954, השתתף בקורס של קרייני רדיו בניהולה של ראומה אלדר.
ב-1955 החל לעבוד ב"קול ישראל" בתפקידי הגשה וקריינות.

במשך עשרות שנים ליווה קולו את שידורי הכדורסל של מכבי תל אביב ושל משחקי הנבחרת, אותם הגיש בשטף במיומנות ותיאור נקודתי של האירועים החשובים במגרש ברגע נתון.

במשך השנים, ראיין הוד אנשים שהגיעו להישגים גדולים בתחומם למשל ד"ר ג'יי, ג'סי אוונס, פרנץ בקנבאואר, אמיל זאטופק, פרנץ פושקש, ועוד.
לאחר פרישתו משידור משחקים הוסיף להגיש לסירוגין את פינת הספורט ביומן הלילה של מחלקת החדשות.

בטקס "אנשי מופת בספורט הישראלי 2014" הוענק לגדעון הוד גביע ע"ש יואל כץ, על ידי ועדת ההוגנות בספורט של עמותת אומ"ץ, כהוקרה והערכה, "על תרומתו הרבה להתפתחות הספורט בישראל כשדר רדיו משנות החמישים ועד היום ועל הקניית ערכי ההוגנות בספורט במהלך השידורים".

בשנת 1988 החל להגיש את התוכנית "החידון המוזיקלי" בקול המוסיקה (אחר כך כאן קול המוזיקה). הוא ערך והגיש את החידון מדי שבוע במשך 33 שנה. ב-30 בדצמבר 2021 הגיש את תוכניתו האחרונה, ונפרד מהמאזינים והמשתתפים הקבועים.

הוד היה נשוי לאילנה ואב לבן ולבת. נפטר ב-7 בספטמבר 2024.

## תוכניות שאותן הגיש ובהן השתתף
* "ממגרש הספורט" - תוכנית בעריכת נחמיה בן-אברהם, שבה הגיש מקבץ חדשות ספורט, במסגרת פינה קבועה בראשית התוכנית, ולימים היה גם עורכה. ביוזמתו, נוספה ללוח השידורים התוכנית "מוצאי ספורט" שיועדה גם לקהל שומרי השבת.
* "אור ירוק" - משדר תחבורה יומי שיועד לבעלי רכב ולהולכי רגל, אותו הגיש משך כמעט 30 שנה, עד להורדתה של התוכנית ב-1992.
* ייבא את רעיון התוכנית שירים ושערים מתוכנית זהה ברדיו האיטלקי ויישם אותו בקול ישראל. "שירים ושערים" הייתה לתוכנית הדגל של "קול ישראל" במשך 35 שנה החל מ-1970, וייחודה בתיאורים חיים מהמגרשים שבכל אחד מהם כתב ששולב בשידור ברגע של התרחשות משמעותית.
*בשנת 1988 החל להגיש תוכניות בתחום המוזיקה בשילוב חידונים מוזיקליים, תחום קרוב ללבו עוד מחידוני שנות ה-40 של שמואל רוזן בהם לקח חלק כנער.
* תוכניות המוזיקה בעריכתו ובהגשתו כוללות שידורים ב"קול המוסיקה" וברשת ב' "פנינים לשבת" ו"פנינים לחג".

בקולו הערב והמיוחד, מקצועיותו ותחומי העניין המגוונים היה גדעון הוד לאחד מסמליה של תחנת "קול ישראל".

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* פתיח התוכנית "פנינים לשבת"
* 
* 
* , אפריל 2014
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שדרני ספורט ישראלים
קטגוריה:שירים ושערים
קטגוריה:סגל קול ישראל
קטגוריה:מורים לחינוך גופני
קטגוריה:סגל קול המוסיקה
קטגוריה:סגל תאגיד השידור הישראלי - שידורי הרדיו
קטגוריה:סגל כאן ב'
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1934
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2024
בישול ירוק

[שמאל|ממוזער|250px|בישול ירוק של [שעועית מצויה|שעועית]]
**בישול ירוק** הוא בישול של ירקות ירוקים במי מלח רותחים לזמן קצר (מחצי דקה עד 5 דקות תלוי בחומר הגלם) על מנת להכין אותו להמשך הבישול תוך שמירה על צבעו הירוק שלא ידהה.
לפעמים הבישול הירוק הוא הבישול היחיד שהירק עובר. למשל, בהכנת סלטים כמו סלט ניסואז בו משתמשים בתרמילי שעועית ירוקה שנחלטו בצורה זו.

## תהליך הבישול
* המים חייבים להיות רותחים. כמו כן, ככל שהמים חמים יותר משך הריכוך יהיה קצר יותר ופחות יפגע בוויטמינים שבירק.
* המלחת המים נועדה להדגיש את טעם הירק.
* יש להעביר את הירק למי קרח על מנת לעצור את הבישול.
* ישנם הטוענים שהסידן שבמים פוגע בצבע הירוק ולכן ממליצים להשתמש במים מזוקקים.

ירוק, בישול
דגל פנמה

[ממוזער|200px|שמאל|[קובץ:FIAV proposal.png הצעת בונאו וארילה]]
**[[דגל]] [[פנמה]]** אומץ ב-20 בדצמבר 1903 ואושר זמנית על ידי האספה המכוננת בשנת 1904. הדגל אושר רשמית רק בשנת 1925.

## היסטוריה
הצרפתי פיליפ-ג'אן בונאו-וארילה היה הראשון שעיצב דגל עבור פנמה. הדגל התבסס על דגל ארצות הברית, כאשר במקום פסים אדומים ולבנים, בחר בונאו-וארילה בפסים אדומים וצהובים על מנת לסמל את הקשר בין פנמה לספרד וקולומביה שבדגליהם צבעים אלה. וארילה החליף את הכוכבים בקנטון הדגל (הרביע העליון הקרוב לניצב) בשתי שמשות מחוברות המסמלות את יבשת צפון אמריקה ויבשת דרום אמריקה המתחברות בפנמה. מועצת המהפכה של פנמה דחתה את ההצעה מאחר שוארילה היה תושב זר, והעדיפה את הצעת מאריה אוסה דה אמאדור - דגל פנמה כיום.

## תיאור הדגל
הכחול והאדום מסמלים את המפלגות הקונסרבטיבית והליברלית בהתאמה. הלבן מסמל את השלום. הכוכב הכחול מסמל את הטוהר והיושר. הכוכב האדום מסמל את הרשויות והחוק במדינה.

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

* 
* 

פנמה
קטגוריה:פנמה: סמלים לאומיים
פנמה
פנמה
דלתון

שמאל|300px|ממוזער|דלתון קמור
שמאל|200px|ממוזער|דלתון קעורבגאומטריה, **דלתון** הוא מרובע בעל שני זוגות נפרדים של צלעות סמוכות השוות באורכן.

דלתון יכול להיות **[[מצולע קמור|קמור]]** ויכול להיות **קעור**. בדלתון קמור שני האלכסונים עוברים בתוך הדלתון, ואילו בדלתון קעור אחד האלכסונים עובר מחוץ לדלתון.

* דלתון קמור מורכב משני משולשים שווי־שוקיים שבסיסיהם הזהים צמודים זה לזה, וזוויות הראש שלהם מהוות זוויות נגדיות בדלתון. באיור המופיע, אלו הם המשולשים \triangle BAD  ו־\triangle BCD. לכן ניתן לקרוא לזוויות \angle A ו־\angle C גם "זוויות הראש" ולשתיים האחרות "זוויות הבסיס", מתוך אנלוגיה למשולש שווה־שוקיים. האלכסון שמפריד את הדלתון למשולשים שווי שוקיים נקרא **אלכסון משני**, והאלכסון השני (שמפריד את הדלתון לשני משולשים חופפים) נקרא **אלכסון ראשי**.
* דלתון קעור גם הוא מורכב משני משולשים שווי־שוקיים בעלי בסיס משותף - אם כי במקרה זה אחד מהמשולשים נמצא בתוך השני (משולש \triangle BCD נמצא בתוך משולש \triangle BAD). ניתן לראות דלתון קעור כמעין "חיסור" של משולשים שווי-שוקיים בעלי בסיס משותף, כלומר חיסור שטח המשולש \triangle BCD משטח המשולש \triangle BAD (במקום חיבורם בדלתון קמור). בדלתון קעור, האלכסון המשני עובר מחוץ לדלתון והאלכסון הראשי בתוכו.

מעוין הוא מקרה פרטי של דלתון שבו כל הצלעות שוות.

ריבוע הוא מקרה פרטי מיוחד של דלתון שבו כל הצלעות שוות וכל הזוויות שוות.

## אטימולוגיה
המילה העברית "דלתון" נגזרת מהמילה היוונית **deltoeides** שפירושו משולש, כמו כן היא גם נגזרת מהאות היוונית Δ (דלתא), הדומה בצורתה למשולש.

## הגדרה
מרובע בעל 2 משולשים שווי שוקיים שהבסיס שלהם חופף, הוא דלתון.

## תכונות

*זוויות הצד של הדלתון שוות זו לזו – צלעות הבסיס של הדלתון שוות זו לזו.
* אלכסוני הדלתון מאונכים זה לזה. האלכסון הראשי (או המשכו) חוצה את האלכסון המשני, כלומר הוא האנך האמצעי שלו.
* האלכסון הראשי חוצה את זוויות הראש של הדלתון.
* בכל דלתון קמור ניתן לחסום מעגל.
* שטח הדלתון שווה למחצית מכפלת האלכסונים זה בזה.
* לדלתון קעור יש קו אלכסון מחוץ לדלתון.
* בדלתון שני זוגות של צלעות סמוכות שוות.
* יהיה *ABCD* מרובע קמור ו-ω מעגל המתואם עם נקודות פסקל. אז נקודות פסקל הנוצרות בעזרת ω ונקודות החיתוך של ω עם *ABCD* יוצרות דלתון החסום במרובע *ABCD*.
* האלכסון האנכי של הדלתון מהווה קו סימטריה שיקופית

## משפטים הפוכים
*מרובע שאלכסוניו מאונכים, ואחד מהם חוצה את השני, הוא דלתון.
*מרובע שבו אחד האלכסונים חוצה את הזוויות בשתי פינות הוא דלתון.
*מרובע שבו שני זוגות של צלעות סמוכות שוות הוא דלתון

## ראו גם
* דלתון ריצוף

## קישורים חיצוניים

*דלתון, באתר לרגו (LerGO)
*

## הערות שוליים

קטגוריה:מרובעים
קטגוריה:צורות גאומטריות סימטריות
מדליית ארד

[ממוזער|מדליית ארד מ[אולימפיאדת מוסקבה (1980)|אולימפיאדת הקיץ 1980]]
**מדליית ארד** בספורט ותחומים דומים אחרים הכוללים תחרות היא מדליה העשויה ארד, המוענקת למקום השלישי בתחרויות או תחרויות כגון המשחקים האולימפיים, משחקי חבר העמים וכו'. הזוכה המוחלט מקבל מדליית זהב והמקום השני מדליית כסף.

באופן כללי יותר, ארד היא באופן מסורתי הסגסוגת הנפוצה ביותר המשמשת לכל סוגי המדליות האיכותיות, כולל אמנותיות. הנוהג של הענקת מדליות ארד למקום השלישי החל באולימפיאדת סנט לואיס (1904). לפניה הוענקו רק למקומות הראשונים והשניים.

## קביעת המקום השלישי
ברוב ענפי הספורט האולימפיאדה, הספורטאים שהגיעו למקום השלישי זוכים במדליית ארד. כך הדבר לגבי אתלטיקה, שחייה, שחייה אמנותית, התעמלות מכשירים, התעמלות אומנותית, רכיבה אומנותית, חתירה בקאנו, ועוד.

עם זאת, יש ענפי ספורט שבהם נהוג פלייאוף כדי להכריע את עניין מדליית הארד - המפסידים בחצי הגמר משחקים זה נגד זה כדי להחליט מי השחקן/קבוצה שיגיעו למקום השלישי. לדוגמה, כדורגל, כדורסל, טניס שולחן, כדורעף, ועוד.

שתי מדליות ארד מוענקות באולימפיאדה בהיאבקות, אגרוף, ג'ודו, טאקוונדו, וקראטה.

## עיצוב המדליה
בין השנים 1928–1968 עיצוב המדליות האולימפיות היה תמיד זהה: צד הפנים הראה עיצוב גנרי של האמן האיטלקי ג'וזפה קסיולי עם טקסט המציין את העיר המארחת; הצד האחורי עוטר בציור גנרי נוסף של אלוף אולימפי.

בין השנים 1972–2000, עיצובו של קסיולי (או עיבוד קל שלו) נותר בצד הפנים,ועיצוב הצד האחורי נשמר לעיר המארחת. בהתחשב בכך שקסיולי עיצב אמפיתיאטרון רומי עבור מה שהיה במקור משחק יווני, הוזמן עיצוב חדש על הצד הקדמי עבור משחקי אתונה 2004. מדליות משחקי החורף האולימפיים היו בעלות עיצובים מגוונים יותר.

הטבעת מדליות אולימפיות היא באחריות העיר המארחת.

## מחקר פסיכולוגי
בשנת 1995 בוצע מחקר על ידי הפסיכולוגים החברתיים ויקטוריה מדווק, סקוט מיידי ותומאס גילוביץ' על השפעות החשיבה הנגדית על האולימפיאדה.

המחקר הראה כי ספורטאים שזכו במדליית הארד היו שמחים יותר משמעותית עם זכייתם מאותם ספורטאים שזכו במדליית הכסף. זוכי מדליות הכסף היו מתוסכלים יותר מכיוון שהחמיצו את מדליית הזהב, ואילו זוכי מדליות הארד פשוט שמחו שקיבלו בכלל הצטיינות במקום לא לקבל מדליה עבור המקום הרביעי.

הדבר בולט יותר בשיטת גביע, שם מדליות הארד מושגות על ידי זכייה בפלייאוף, ואילו מדליות כסף מוענקות לאחר הפסד בגמר.

התופעה הפסיכולוגית הזו זכתה לפרודיה בספיישל של ג'רי סיינפלד I'm Telling You for the Last Time.

## קישורים חיצוניים

* עיצובים למדליות לכל המשחקים האולימפיים

## הערות שוליים

קטגוריה:מונחים בספורט
קטגוריה:מדליות
קטגוריה:פרסי ספורט
קטגוריה:ארד (סגסוגת)
מדליה

ממוזער|150px|מדליה ניתנת לרוב כאות על הישג למשל למנצחים בתחרות ספורט
**מדליה** היא יצירה אמנותית, לרוב בצורת לוחית מתכת עגולה. לעיתים המדליה ניתנת כהוקרה או לציון הישגים ואירועים למשל למנצחים בתחרות ספורט.

## היסטוריה
הקיסר הרומי אוגוסטוס הרבה לטבוע מטבעות מתכת ועליהם דיוקנו, ונראה שהוא היה הראשון שהעניק מדליות לנושאי משרה בכירים ברומא. בצדן האחד של המדליות נטבע דיוקנו או דיוקן אחד ממקורביו, ובצדן האחר – תיאור של אירוע חשוב.

בימי הביניים נפסק הנוהג של הענקת מדליות. בתקופת הרנסאנס התחדשה טביעת המדליות באירופה בבורגונדיה שבצרפת בראשית המאה החמש עשרה. באותה עת נודע במדליות שלו הצייר והֶחרט האיטלקי פיזנלו. אמנות טביעת המטבעות שעליהם דיוקנאות התפתחה באירופה מאז ועד למאה התשע עשרה.

מדליות מונפקות, לרוב ממתכת, מכסף ומזהב, אך גם ממתכות אחרות, כגון: ברונזה, ניקל ונחושת. הן מונפקות בסדרות, המוצעות בדרך כלל למכירה לציבור הרחב. המדליות מציינות אירועים, אישים או הישגים מיוחדים, וכיום מתעניינים בהן גם חוקרי אמנות, היסטוריונים וגם אספנים.

## סוגי המדליות
בנומיסמטיקה מקובל להבחין בסוגים שונים של מדליות:
* **מדליות הוקרה** מוענקות על ידי המדינה או ארגון עבור הישגים יוצאי דופן בתחום הספורט, צבא, מדע, תרבות וכקו.

Army_Gold_Cross.png|מדליית הזהב הצבאית (בריטניה)
NATO_Medal_(Non-Article_5).png |מדליית הרשות (נאט"ו)
Medaille-sommerspiele-1936-berlin.jpg|מדליה אולימפית

* **מדליות זיכרון** נוצרות לצורכי מכירה בעקבות אירוע ספציפי.

60th_anniversary_of_the_National_Bank_of_Greece,_H._Dubois_-_G._Iakovidis,_1902_(3542908577).jpg|60 שנים לבנק יוון
1882_US_Great_Seal_Centennial_Medal_Obverse.jpg|מאה שנים לסמל ארצות הברית
1969_James_Cook_NZ_Bicentennial_Silver_Medal_by_James_Berry._Obverse.jpg|200 שנים לג'יימס קוק

* **מדליות מזכרת** נוצרות עבור מקום, תערוכה, מוזיאון ואו אתר היסטורי ובמדרך כלל נמכרות בחנות מזכרות במקום
* **מדליות דתיות** נוצרות לצרכים דתיים, בדרך כלל על ידי הכנסייה הקתולית
* **מדליות ארגוניות** נוצרות כאות חברות בארגון ספציפי.

קובץ:Kappa Omega Epsilon.png|חברות בקאפה אומגה אפסילון
קובץ:Sigma Phi Crest.png|חברות בסיגמה פי

* **מדליות אמנותיות** נוצרות כחפץ אמנותי

Pisanello,_Innocence_and_Unicorn_in_a_Moonlit_Landscape_(reverse),_1447,_NGA_44347.jpg|אמן איטלקי מהמאה ה-15 – תמימות וחד קרן
Best_friends.jpg|דנה קרינסקי, "החברים הטובים"

* **מדליות דיוקן** נוצרות לכבוד אישיות ספציפית, היו מקובלות בתקופה טרום הצילום

Henri_IV_et_M_de_Médicis_médaille_PP.jpg|אנרי הרביעי, מלך צרפת ומארי דה מדיצ'י
Karel_Emmanuel_III_van_Sardinië.jpg|קארל עמנואל השלישי, מלך סרדיניה
Napoleon_Bonaparte,_depicted_about_the_time_of_his_first_campaign_(1796)_MET_217914.jpg|נפולאון


## מדליות ועיטורים במדינת ישראל
מדינת ישראל מנפיקה מדליות רשמיות באמצעות החברה הישראלית למדליות ולמטבעות.

## מדליות בספורט
[שמאל|ממוזער|180px|הספורטאית [ננסי ג'ונסון עם מדליית הזהב שלה]]
בתחרויות ספורט נהוגות שלוש מדליות:
* **[[מדליית זהב]]** (למעשה מדליית כסף מצופה זהב), לזוכה במקום הראשון.
* **[[מדליית כסף]]**, לזוכה במקום השני.
* **[[מדליית ארד]]**, לזוכה במקום השלישי (ובענפים מסוימים גם לרביעי).

במיוחד מוכרים מדליות במשחקים האולימפיים.

## קישורים חיצוניים

* 
* החברה הישראלית למדליות ולמטבעות, אתר הבית

*
מדליית כסף

[ממוזער|260px|מדליית כסף מ[אולימפיאדת אתונה (1896)|אולימפיאדת אתונה ב-1896]]
בספורט ובתחומים דומים אחרים הכוללים תחרות, **מדליית כסף** היא מדליה העשויה מכסף או מצופה בו. מדליה זו מוענקת אל המעפיל למקום השני בתחרויות ספורט כמו המשחקים האולימפיים או משחקי חבר העמים הבריטי. לצד מדליית הכסף, מוענקות גם מדליית זהב למסיים במקום הראשון ומדליית ארד למסיים במקום השלישי. באופן כללי יותר, כסף הוא באופן מסורתי מתכת המשמשת לעיתים לכל סוגי המדליות האיכותיות, כולל כאלה בתחום האמנות.

בענפי ספורט רבים הכוללים הדחה של קבוצות יריבות, כולל אלה עם פלייאוף במקום השלישי (כמו הוקי קרח וכדורגל אולימפיים או גביע העולם בכדורגל), מדליית כסף היא היחידה שניתנת לקבוצה המפסידה, ואילו הקבוצות האחרות זוכות בזהב ובארד.

ספורטאים בולטים כמו ג'וסלין לארוק (אולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018)) השמיטו מצווארם את מדליית הכסף שלהם, כמחאה מיד לאחר שקיבלו אותן; מאוחר יותר הורתה פדרציית ההוקי קרח הבין-לאומית ללארוק להשיב מיד את מדליית הכסף לצווארה.

## במשחקים האולימפיים
[שמאל|ממוזער|260px|[התעמלות אמנותית בישראל|המתעמלת האמנותית אופיר שחם מציגה את מדליית הכסף שהוענקה לה באולימפיאדת פריז (2024), בתום הופעתה בתחרות כחברת נבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית]]
במהלך האירוע האולימפי הראשון בשנת 1896, המדליות שהוענקו לזוכים במקום הראשון היו עשויות למעשה ממתכת כסף. המנהג של זהב-כסף-ארד לשלושת המקומות הראשונים מתוארך לאולימפיאדת סנט לואיס ב-1904, ובמרוצת הזמן הועתק המנהג לאירועי ספורט רבים אחרים. הטבעת המדליות היא באחריות העיר המארחת.

משנת 1928 ועד 1968 העיצוב תמיד היה זהה: על הצד הקדמי נטבע עיצוב גנרי של האמן ג'וזפה קסיולי  מפירנצה, ועליו תמליל שניסחה העיר המארחת. על הצד ההפוך נטבע עיצוב גנרי נוסף של אלוף אולימפי מסוים. בין השנים 1972–2000, העיצוב של קסיולי (או עיבוד קל מחדש של יצירתו) נותר בצד הקדמי ועיצוב מותאם אישית של העיר המארחת הוטבע מאחור. כאשר ניתנה תשומת לב לכך שהעיצוב של קסיולי כלל אמפיתיאטרון רומאי בשעה שהמשחקים האולימפיים במקור בכלל חלק מתרבות יוון העתיקה, הוזמן עיצוב חדש למדליות האולימפיות.

מדליות משחקי החורף האולימפיים עוצבו בצורה מגוונת יותר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מונחים בספורט
קטגוריה:מדליות
קטגוריה:פרסי ספורט
קטגוריה:כסף (יסוד)
מדליית זהב

[ממוזער|דוגמאות ל'''מדליית זהב''', [מדליית כסף|כסף וארד מאולימפיאדת החורף התשיעית שנערכה באינסברוק ב-1964]]
בספורט ובתחומים דומים אחרים הכוללים תחרות, **מדליית זהב** היא מדליה אשר מוענקת למנצח בתחרות כמו המשחקים האולימפיים או משחקי חבר העמים הבריטי. לצד מדליית הזהב מוענקות גם מדליית כסף למסיים במקום השני ומדליית ארד למסיים במקום השלישי.

בעוד שמדליות זהב מסוימות הן זהב מלא, אחרות עשויות מכסף אך מצופה זהב, כמו מדליה אולימפית, מדליית לורנץ, מדליית הזהב של הקונגרס. מדליות פרס נובל מורכבות מזהב לבן 18 קראט בציפוי זהב 24 קראט.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מונחים בספורט
קטגוריה:מדליות
קטגוריה:פרסי ספורט
קטגוריה:חפצים מזהב
טלפוניה

**טלפוניה** היא העברת שיחות קול למרחק גדול. יחידת הקצה נקראת בדרך כלל טלפון. טלפונים מחוברים האחד למשנהו דרך מרכזייה.

## שיטות טלפוניה
* קידוד האות:
** טלפוניה אנלוגית – הקול מתורגם לאות חשמלי.
** טלפוניה ספרתית – הצליל מתורגם לייצוג ספרתי.
* אמצעי תקשורת
** תקשורת קווית: העברת האותות באמצעות כבל תקשורת
** אלחוט – העברת האותות כשחלק מהדרך נעשית ללא שימוש בחוטים אלא בקשר רדיו
** תקשורת סלולרית – העברת אותות אלחוטית באמצעות רשת אנטנות המחוברת כך שתספק כיסוי רציף לשטח גאוגרפי נתון.
**טלפון מבוסס אינטרנט, המעביר את הדיבור כ-Voice over IP.
*מרכזיות מחוברות האחת למשנתה באמצעות פרוטוקולים כגון ISDN ו־SS7.

## ראו גם
* פקס
* מודם
*TAPI (ממשק לתכנות יישומי טלפוניה)

## קישורים חיצוניים

* מילון למונחי טלפונאות | 1929 | 1957 | באתר האקדמיה ללשון העברית

*
קטגוריה:שיטות טלקומוניקציה
סרקופג

[ממוזער|250px|הסרקופג של [אשמונעזר השני, מלך צידון   אוסמאן המדי ביי]]
**סַרקוֹפָג** הוא ארון קבורה עשוי אבן, חרס או עץ. מקורו של השם בשפה היוונית, במילה סרקוֹפגוֹס (**σαρκοφαγος**), שתרגומה "אוכל בשר".

## היסטוריה
[שמאל|260px|ממוזער|סרקופג אבן אשר הכיל את ה[מומיה של הפרעה המצרי מרנפתח]]
עדויות לשימוש נרחב בסרקופגים במצרים העתיקה התגלו בחפירות באתרים שונים במצרים. הפרעונים ובני המעמד הגבוה נחנטו ונקברו בסרקופגים. סרקופגים בני יותר מ-3,000 שנה נמצאו בסקארה, אתר קבורה עתיק בקרבת קהיר שהיה עיר הקברים של ממפיס.

בארץ נמצאו סרקופגים רבים מתקופות שונות. קבוצת סרקופגים גדולה התגלתה בסוף המאה ה-19 בשכם, ולימים זוהתה כשייכת לשומרונים מהתקופה הרומית וסייעה בזיהוי מקומות היישוב של השומרונים.  

[ממוזער|300px|[סרקופג יוניוס באסוס]]
בשנת 2015 נחשף באשקלון סרקופג מהתקופה הרומית, ומאז נחשפו שברי סרקופגים או סרקופגים שלמים נוספים כמו סרקופג אלכסנדר, סרקופג הזוג הנשוי, סרקופג יוניוס באסוס ועוד.

הסרקופגים הופיעו מחדש בארצות הברית במהלך הרבע האחרון של המאה ה-19. הם המשיכו להיות פופולריים עד שנות ה-50, אז מצבות שוכבות (אשר ניתן לתחזק בקלות רבה יותר) הפכו לפופולריות והשימוש בסרקופגים דעך.

## מבנה
מרבית הסרקופגים נעשו מאבן גיר קשה ועוטרו בעיצובים שונים, בסרקופגים שנמצאו באזורים בהם התגוררו יהודים בזמן בית המקדש השני גולפו דגמים גאומטריים וצמחיים, לעומת סרקופגים הלניסטיים בהם גולפו דמויות מהמיתולוגיה היוונית.

חלק מהסרקופגים נועדו להיות בתוך קבר מפואר ומשוכלל, בעוד אחרים נועדו לקבורה צנועה ומוקמו בקברים תת-קרקעיים. הסרקופג היווה בדרך כלל את שכבת ההגנה החיצונית של המומיות המצריות המלכותיות, עם כמה שכבות של ארונות מתים המונחים בתוכו.

הרודוטוס האמין בטעות, שהסרקופג עשוי מאבן מיוחדת המכלה את הגופה השוכנת בתוכה.

## סרקופגים אנתרופואידים עשויים חרס
ארונות קבורה אנתרופואידים (דמויי אדם) התגלו בחפירות בארץ ישראל ובסביבתה. הארונות מתוארכים לתקופת הברונזה המאוחרת וראשית תקופת הברזל, למאות ה-14 עד ה-10 לפני הספירה, תקופה בה המצרים שלטו בדרום הלבנט באמצעות מוצבים צבאיים. הארונות נמצאו בדיר אל-בלח, בית שאן, לכיש, תל אל-פרעה, סחב ובתל שדוד שבעמק יזרעאל. עיצוב הארונות מעיד על השפעה מצרית, בעיקר עיצוב המכסים וצורת הפנים, בה ניכרות השפעות מצריות בעיצוב העיניים או בהוספת זקן אוסיריס. ניתן לחלק את סגנון הארונות לשתי קטגוריות אמנותיות, זו הטבעית וזו הגרוטסקית. חלוקה מקובלת נוספת מתבססת על עיצוב צורת הארון, שיכולה להיות גלילית או מחודדת מאזור הכתפיים.
הקברים הכילו מנחות קבורה עשירות ממגוון מקורות, ביניהם קפריסין, מיקנה, מצרים, פניקיה וכנען. אופי הקבורה מעיד על האופי הקוסמופוליטי של תקופת הברונזה המאוחרת, כשמנהג קבורה זה מהווה סינתזה של אידאולוגיות מצריות ואידאולוגיות מהמזרח הקרוב הקדום.

## ראו גם
*מאוזוליאום
*ארון מתים
*גלוסקמה
*כתבי סרקופגים
*ליקוט עצמות

## לקריאה נוספת
* 
* זהר עמר ובועז זיסו, למשמעות הנקבים בארונות קבורה בירושלים ובסביבותיה, ארץ-ישראל (ספר טדי קולק), כח, (תשס"ח), עמ' 163-159.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* סרקופגים בגן הארכאולוגי באשקלון בהדרכת גליה דורון

## הערות שוליים

קטגוריה:מבני קבורה
*
קטגוריה:ממצאים ארכאולוגיים מאבן
נחל גילבון

**נַחַל גִּילְבּוֹן** (בערבית: חלקו העליון **ואדי דֵיר סְרָס**, על שמו של כפר בדואי, בסמוך, חלקו המרכזי, **ואדי דַּבּוּרָה**, על שם הכפר הבדואי דַּבּוּרָה, בסמוך, משמר שמו של כפר דבורה היהודי מתקופת המשנה והתלמוד וחלקו התחתון **וָאדִי גָ'לָבִּינָה** על שם הכפר הבדואי במוצא הנחל) הוא נחל ושמורת טבע במרכז רמת הגולן, הידוע גם כ"נחל דבורה" ולאורכו שני מפלי מים גדולים: מפל דבורה, המזרחי יותר, ומפל גילבון הנופל מגובה של כ-40 מטרים וממוקם כמה מאות מטרים במורד הנחל. השמורה נמצאת כ-4 ק"מ מצפון-מזרח לקיבוץ גדות.

שמו העברי ניתן לו לפני מלחמת ששת הימים ב-1958 כאשר רק חלקו התחתון של הנחל היה בתחום ישראל. הוא נבחר בשל הדמיון לשם גֶ'לַבִּינָה – שמו של כפר בדואי זעיר במוצא הנחל, בין המוצבים הסוריים. על פי זאב וילנאי מקור השם באחד ממיני קטניות הנזכרות בתלמוד ירושלמי – גילבונא.

הנחל מתחיל כנחל אכזב ליד קיבוץ אורטל, וממשיך דרום-מערבה דרך הכפרים הסורים הנטושים נפח ועליקה. מעיינות עליקה הנובעים באזור זה הופכים את הנחל לנחל איתן, והוא ממשיך מערבה בקניון צר לעמק החולה. בחלק זה של הנחל ישנם מספר מפלים. הנחל נשפך לירדן באזור גשר הפקק.

זהו הנחל הדרומי ביותר בגולן המתנקז לעמק החולה, וממנו דרומה מתנקזים הנחלים לעבר בקעת בית צידה (ה"בטיחה") והכנרת.

בגדה הצפונית של הנחל, סמוך למפל גילבון, נמצאות חורבות כפר דבורה, וכשני קילומטרים מצפון לערוצו זורם נחל שוח. מדרום לנחל נמצאים שני בסיסים נטושים של צבא סוריה, שאחד מהם שימש כבסיס צה"ל במשך תקופה קצרה. עדיין אפשר לראות במקום את הביצורים הסוריים שמהם הופגזו שדות משמר הירדן וגדות.

על גדות הנחל צמחייה מגוונת הכוללת בין השאר הרדופים, פטל קדוש, קנה מצוי, אלוני תבור ועוד מינים רבים של צמחייה ארצישראלית מגוונת. הסלע לאורך הנחל הוא בזלת, ולצד הנחל – ובמיוחד סביב הברכות והמפלים – ניתן להבחין בתצורת "משושים" שיוצרים סלעי הבזלת. בקירות הבזלת מערה טבעית ולעיתים חוסים בה עטלפי חרקים או באריות ההרים.

בצידו הדרומי של הנחל, מאות מטרים מזרחית מהירדן, בנו הסורים בריכה לרווחת קציני צבאם, המלאה מים כל ימי השנה. מעיין עין ג'לבינה שממלא את הבריכה, שימש להפעלת טחנת קמח. אבני הרחיים עדיין עומדות על מקומן ושאריות המנגנון פזורות במבנה. במקום אמת מים קטנה וסדוקה שמכוסה כיום בעצי תאנה, קנה ושיחי פטל קדוש.

## גלריה

## קישורים חיצוניים

* נחל ג'ילבון: רמת הגולן במיטבה, באתר טיולי, 12 ביוני 2018
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יובלי הירדן
קטגוריה:רמת הגולן: שמורות טבע
גילבון
ארון מתים

[שמאל|ממוזער|200px|ארונו של ה[אפיפיור יוחנן פאולוס השני נישא בעת לווייתו ב-8 באפריל 2005]]
**ארון מתים** הוא תיבה המשמשת להצגה וקבורה או שרפה של גופת אדם מת.

## אופי הארון
ארון מתים עשוי להיות קבור באדמה ישירות, או ממוקם בכיפת קבורה. ישנן מדינות בהן שיטה אחת נהוגה בבלעדיות. יש מדינות בהן זה תלוי בבית הקברות. גם סוגי ארונות המתים הם תלויי תרבות.

במדינת ישראל, קבורה בבתי קברות של החברה קדישא היא בתכריכים, ללא ארון. בבתי קברות אזרחיים, ניתן להיקבר גם בארון. בבתי קברות צבאיים הקבורה נעשית בארון אחיד, סגור, הנישא עטוף בדגל ישראל. במדינות המחייבות קבורה בארון, חלק מפלגי היהדות האורתודוקסית קוברים בארון מישורי-חלק, עשוי עץ שאסור כי יכיל כל סוג של מתכת או תכשיטים, ולכן בארונות אלה משתמשים ביתדות עץ במקום במסמרים. בתחתית הארון חייבים להיות חורים כי על פי ההלכה היהודית המת צריך להיות מחובר לקרקע.

בחלק מהתרבויות בהן חולפים על פני המת בטרם הקבורה נהוגים ארונות מתים פתוחים. בארצות המערב ארונות כאלו בדרך כלל מרופדים בבד, כך שהמת מוצג כשוכב במיטה, בבגדים מהודרים, וראשו מונח על כרית. גופה המיועדת להצגה בארון פתוח לרוב נחנטת ומאופרת.

בסין ויפן, ארונות המתים העשויים מעץ ריחני וחסין ריקבון כמו ארז וברוש לדוגמה, הם מבוקשים מאוד. באפריקה ארונות מתים נבנים מאובייקטים רגילים שונים, כמו מכונית או מטוס, בצורות רבות.

## ראו גם
*גלוסקמה
*סרקופג

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קבורה
קטגוריה:תיבות
גלוסקמה

250px|ממוזער|שמאל|גלוסקמה בעלת מכסה גמלוני מהר הצופים בירושלים מתוארכת למאה הראשונה - שנייה לספירה מאבן גיר קשה. על הגלוסקמה נמצאת הכתובת: '''יהוסף בן חנניה הסופר''' אוסף החוג לארכאולוגיה אוניברסיטת חיפה
[שמאל|ממוזער|250px|גלוסקמאות [התקופה הכלקוליתית בארץ ישראל|כלקוליתיות מוצגות במוזיאון ארץ ישראל]]
[250px|ממוזער|שמאל|אוסף גלוסקמאות ב[מוזיאון הכט באוניברסיטת חיפה]]
**גלוסקמה** (ביוונית: γλωσσόκομος - גְּלוֹסּוֹקוֹמוֹס - קופסה או תיק) היא תיבה קטנה שמשמשת לקבורה משנית, ומטרתה לשמש כמקום מנוחתם האחרונה של שיירי שלד האדם לאחר שהבשר כלה.

## הגלוסקמאות הראשונות
השימוש בגלוסקמאות החל בתקופת הנחושת, גלוסקמאות מתקופה זו מאופיינים בכך שהם בצורת בית, או יצור מיתולוגי, ועשויים חרס או אבן.
בפרס, הזרתוסטראים השתמשו בבאר עמוקה למטרה זו עוד מלפני כ־3,000 שנה וקראו לה "אסטודאן" (תרגום מילולי - "המקום לעצמות"). ישנם טקסים ותקנות רבות באשר ל"אסטודאן" בכת הזרטוסטראים. האיראנים באזור מרכז אסיה קראו לגלוסקמה "טאנבאר" והשתמשו בה כבר בזמנים עתיקים.

## הגלוסקמה ביהדות בית שני
במאה הראשונה לספירה התפשט מאוד השימוש בגלוסקמאות בעולם היהודי בארץ ישראל, כאמצעי לקבורה משנית: המת היה נקבר באופן "רגיל" באדמה או בתוך גומחה חצובה במערת קבורה, ולאחר כשנה, כאשר הגופה הפכה לשלד, נאספו עצמותיו והוכנסו לגלוסקמה. גודלה המינימלי של הגלוסקמה חייב היה, אפוא להיות, באורך העצם הארוכה ביותר, שהיא עצם הירך, ברוחב העצם הרחבה ביותר, שהיא האגן, ובגובה הגולגולת. לרוב נשמרו גלוסקמותיהם של בני משפחה אחת במערת קבורה אחת, זה בצד זה. דוגמה יפה לכך ניתן למצוא במערת הקבורה מימי הבית השני בחצר כנסיית דומינוס פלוויט שעל הר הזיתים, שם נתגלו כ-60 גלוסקמאות.

### מקורות
מקורות יהודיים רבים מלמדים כי הקבורה המשנית הייתה פופולרית מאוד בשלהי ימי הבית השני, ונקראה בשם "ליקוט עצמות". המשנה, למשל מתארת את התהליך הטבעי לקבורת אדם: , וכך גם במסכתות הקטנות, מסכת שמחות, פרק יב הלכה ט:  מסכת זו אף מפרטת כמה עניינים והלכות הנוגעים לליקוט עצמות: . התוספתא מתארת את השימוש בגלוסקמאות כחלק שגרתי בחיי האדם: .

חז"ל אף נדרשו לשאלה - האם הקבורה המשנית היא מעשה של שמחה לקוברים מחדש, או שמא של אבל: .

## ראו גם
* קבורה משנית
* ליקוט עצמות
* יום ליקוט עצמות
* כתובות על גלוסקמאות
* סרקופג

## לקריאה נוספת

* זהר עמר ובועז זיסו, למשמעות הנקבים בארונות קבורה בירושלים ובסביבותיה, ארץ-ישראל (ספר טדי קולק), כח, (תשס"ח), עמ' 163-159.

## קישורים חיצוניים

* עפרה גורי-רימון (2011). גלוסקמות אבן באוסף מוזיאון הכט וסוגיית מנהג הקבורה בגלוסקמות, מכמנים 23: 35-23

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרקופגים
קטגוריה:פטירה ואבל ביהדות
ג'בל מוסא

**ג'בל מוסא** (ערבית **جبل موسى** – "הר משה") הוא הר בדרום חצי האי סיני אשר לפי מסורת נוצרית מזוהה כהר סיני – ההר שעליו ניתנה התורה לעם ישראל לפי המקרא, במעמד הר סיני.

מיקומו של הר סיני המקראי וזיהויו עם ג'בל מוסא נתונה במחלוקת דתית ומחקרית. המסורת הנוצרית מספרת כי המלכה הלנה, אמו של הקיסר קונסטנטינוס, היא שזיהתה את הר סיני בג'בל מוסא. בשנת 527 בנה הקיסר יוסטיניאנוס הראשון במקום כנסייה נוצרית בשם 'סנטה קתרינה'.

ג'בל מוסא מהווה יעד עבור המטיילים בסיני, בנוסף על הבילוי הנפוץ בסיני הכולל בדרך כלל נופש בחופים השונים בחצי האי. מסלול העלייה להר מתחיל במנזר סנטה קתרינה וכולל עליה בגרם מדרגות נישא וכן טיפוס מתון וארוך עד לפסגת ההר בגובה 2,285 מטר. נהוג לבצע את הטיפוס בשעות הלילה, בדרך כלל בליווי מורה דרך (בערבית: ﺩﻟﻴﻞ – דליל) מקומי, ולהגיע לפסגה על מנת לצפות בזריחה. בשל חשיבותו הדתית של האתר, נוהגות קבוצות של מאמינים מדתות שונות לפקוד אותו.

ב־1969 הוקמה על ההר תחנת ממסר וקשר עבור חיל הקשר וחיל האוויר שהחליפה פריסה שהייתה באתר קודם לכן.

בשנת 1972 הוקם למרגלות ההר בית ספר שדה צוקי דוד, על שם סגן .

## צינור הזנה של הר געש
ג'בל מוסא נוצר ככל הנראה כתוצאה מפריצת מגמה כלפי מעלה, ממקום בו חלה המסה חלקית של קרום כדור הארץ. ייתכן וג'בל מוסא הוא שריד עמוק של צינור הזנה של הר געש. בספרו של צבי ענבר "דרום סיני – מרחב שלמה", בהוצאת משרד הביטחון, ניתן תיאור גאולוגי של המקום (עמוד 26 שורה 5): "פסגת הר משה עצמה אינה אלה מילוי הלוע של הר געש קדום, וניתן בנקל לראות באזור את כיוון הזרימה האנכי של הלבה, אשר עלתה וזרמה בעבר דרך לוע זה. הסלעים הוולקניים התגבשו על פני השטח. סלעים כהים אלה דומים לבזלת והם מופיעים בכל חלקי דרום סיני". 

## ראו גם
* מנזר סנטה קתרינה
* טיעון מעמד הר סיני
* הר סיני
* מעמד הר סיני

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

מוסא
מוסא
גבול צ'נדראסקאר

**גבול צ'נדראסקאר** הוא קבוע פיזיקלי המגדיר את המסה הסופית המקסימלית שיכולה להיות לננס לבן. כוכב שמסתו הסופית גדולה יותר, יעבור קריסה כבידתית, ויהפוך לכוכב נייטרונים או אף לחור שחור (ראו בעניין זה גבול טולמן-אופנהיימר-וולקוף). ערכו של גבול צ'נדראסקאר הוא בקירוב פי 1.44 ממסת השמש, ולפיכך השמש עתידה לסיים את חייה כננס לבן.

הגבול נקרא על שם הפיזיקאי ההודי סוברהמניאן צ'נדראסקאר, שהיה הראשון שחישב את ערכו, ב־1935.

החום המיוצר על ידי ליבת הכוכב דוחף את המעטפת שלו החוצה ומונע ממנה ליפול על הליבה. לאחר שנגמר ה"דלק הגרעיני" של הכוכב, המעטפת קורסת בכוח הכבידה לעבר ליבת הכוכב. אם מסת הכוכב בשלב זה נמוכה מגבול צ'נדראסקאר, הקריסה מוגבלת על ידי עוצמת הדחייה בין האלקטרונים המנוונים שבו, מה שמביא ליצירת ננס לבן יציב. אם המסה היא מעל לגבול זה, ימשיך הכוכב ויקרוס מעבר לשלב הננס הלבן ויהפוך, כאמור, לכוכב נייטרונים או לחור שחור. במילים אחרות, מסה גבולית זו היא המסה הגדולה ביותר שיכולה להיתמך על ידי לחץ אלקטרונים מנוונים.

גבול צ'נדראסקאר נובע מכך שלוקחים בחשבון את ההשפעה של תורת הקוונטים על התנהגות האלקטרונים, היוצרים, כתוצאה מעקרון האיסור של פאולי, לחץ ניוון, אשר תומך מבפנים בננס הלבן. על פי הקירוב הקלאסי, תוך התעלמות אפקטים קוונטיים, ננס לבן יכול להיות בכל מסה שהיא, כשיש יחס **הפוך** בין נפחו למסתו. בחישוב הקוונטי, כאשר הננס הלבן הוא מסיבי דיו, האנרגיות הטיפוסיות שאליהן דוחס לחץ הדעיכה את האלקטרונים אינן זניחות בהשוואה למסת המנוחה, כך שישנו גבול למסה של גופים כדוריים סימטריים בעלי כוח משיכה עצמי, היכולים להיתמך על ידי לחץ הניוון. גבול זה הוא גבול צ'נדראסקאר.

אם ננס לבן הוא חלק ממערכת בינארית שבה הוא סופח אליו חומר מכוכב שכן בכמות מספקת כדי לעבור את גבול צ'נדראסקאר, הננס הלבן קורס והופך לסופרנובה מסוג I.

## קישורים חיצוניים
*הרצאת נובל
* 

קטגוריה:אסטרופיזיקה
צ'נדראסקאר
יפת בן נח

**יֶפֶת**, דמות מקראית, בנו הקטן של נח במקרא, אחיהם של שם ושל חם.

על פי רשימת העמים שב, ליפת היו שבעה בנים (כלומר, מיוחסים לו שבעה עמים): גומר, מגוג, תירס, יוון, תובל, משך, ומדי. (משך ותובל מוזכרים מספר פעמים בנבואת יחזקאל, ומהנבואות כמו גם ממקורות אשוריים ויווניים נובע כי שתי האומות שכנו באזור מזרח אסיה הקטנה. גם במקורות האשוריים והיווניים שתי האומות בלתי ניתנות להפרדה).

ובני גומר: אשכנז וריפת ותוגרמה. ובני יוון: אלישה ותרשיש, כתים ודודנים.

יפת ושם אחיו נתברכו על ידי אביהם בשל התנהגותם הנאה בשעת המעשה המגונה של חם:  שכוונת הדברים כנראה: ירחיב אלוהים ליפת (נחלתו) ובשכנותו עם שם ישעבדו להם את כנען. בעקבות פסוק זה נוצר הביטוי "יפיותו של יפת באהלי שם" שמשמעו היא להשתמש בתורות ושיטות מודרניות (בעבר, החוכמות היווניות) על מנת לפאר את התורה היהודית (אהלי שם).

## יפת בתרבויות שונות
עם התפשטות התנ"ך באירופה, נתפסה הדמות של יפת על ידי הנוצרים האירופאים כאבי האירופאים. לכן הביטוי "יפתי" נזכר בהקשרם של האירופאים. הביטוי היה שימושי גם בפיהם של סופרים פרה-דרוויניסטים במה שהפך לימים להיות הקבוצה ההודו-אירופית, דוברת השפות ההודו-אירופיות.
[250px|ממוזער|שמאל|שם חם ויפת ציור מעשה ידי [ג'יימס טיסו]]

יש הסבורים שיפת קשור בדרך כלשהי לטיטאן יאפטוס מן המיתולוגיה היוונית.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:אישים שחיו באלף ה-3 לפנה"ס
קטגוריה:אישים בספר בראשית
קטגוריה:פרשת נח
קטגוריה:אישים בתנ"ך שהגיעו לגיל 110
מצר מגלן

**מצר מגלן** (בספרדית: **Estrecho de Magallanes**) הוא מצר ים העובר בין הקצה הדרומי היבשתי של אמריקה הדרומית לבין איי ארץ האש. המצר משמש למעבר בין האוקיינוס האטלנטי לאוקיינוס השקט. המצר קרוי על שמו של פרדיננד מגלן, שגילה אותו בשנת 1520 במהלך מסעו הימי למציאת הדרך לעבור את יבשת אמריקה ולהמשיך מערבה אל דרום-מזרח אסיה.

המצר כולו נמצא בתחומי צ'ילה, אך משמש כנתיב שיט בינלאומי והמעבר בו פתוח לכל מדינה. אורכו של המצר כ-600 ק"מ ורוחבו נע בין 3 ל-30 ק"מ. לחופיו שוכנת העיר פונטה ארנס, שלה הנמל הראשי במצר, והכפר פורבניר. האיים הבולטים מצידו הדרומי של המצר הם האי הגדול של ארץ האש, האי דוסון , האי קלרנס  והאי סנטה אינס .

## גילוי המצר
האירופאי הראשון לגלות את מצר מגלן היה מגלה הארצות פרדיננד מגלן, שיצא בשירות מלך ספרד למסע בניסיון להגיע לאיי התבלין שבדרום-מזרח אסיה באמצעות שיט לכיוון מערב. מגלן יצא לדרך מספרד ב-20 בספטמבר 1519 כשבפיקודו 5 ספינות. לאחר שחצה את האוקיינוס האטלנטי, החל לגשש את דרכו דרומה לאורך חופי דרום-אמריקה, בחיפוש אחר מעבר ימי שיאפשר להמשיך מערבה. לאחר תלאות מרובות, בהם איבד את אחת מספינותיו, הסנטיאגו, הגיע מגלן ב-21 באוקטובר 1520 לכף וירחנס, בפתחו של המצר. נראה היה שאכן מדובר בפתחו של מעבר ימי, שכן המים לא איבדו ממליחותם ככל שהתקדמו בו, והצי של מגלן החל להתקדם לאורך המצר בזהירות תוך שהוא שולח ספינות לחקור הסתעפויות שונות ולחפש את המעבר. במהלך חקירות אלה, אחת הספינות, הסן אנטוניו, ערקה ושבה לספרד. 3 הספינות נותרות, הטרינידד, הקונספסיון, והויקטוריה, אחרי שהתייאשו מלמצוא את הסן אנטוניו, צלחו את המצר ויצאו לים הפתוח בצידו השני ב-28 בנובמבר 1520, והמשיכו בחציית האוקיינוס השקט.

מגלן קרא למצר בשם "מצר כל הקדושים" (Estrecho de Todos los Santos), משום שיום כל הקדושים, ה-1 בנובמבר, חל במהלך חציית המצר.

## חשיבות המצר
בתחומי המצר איים רבים, וגדותיו תלולות, מבותרות ומפורצות. השיט בו קשה בדרך כלל, הן בשל המבנה המפותל שלו, והן בשל האקלים הסוער השורר בו ברוב ימות השנה. עם זאת, עד פתיחתה של תעלת פנמה ב-1914 היה מצר מגלן המסלול העיקרי לספינות קיטור ששטו מהאוקיינוס האטלנטי לאוקיינוס השקט. מצר זה נחשב לעיתים קרובות כדרך הבטוחה היחידה לעבור בין האוקיינוסים, מאחר שמעבר דרייק, המעבר בין כף הורן (הקצה הדרומי של דרום אמריקה) לאנטארקטיקה, ידוע במזג האוויר הסוער והבלתי צפוי שבו. כמו כן צפים בו קרחונים רבים שעלולים לסכן ספינות. ספינות מפרש, לעומת זאת, העדיפו בדרך כלל את מעבר דרייק, שכן היה להן בו מרחב רב יותר לתמרון, וכן בשל משטרי הרוחות והזרמים המשתנים במצר. היום המצר משמש בעיקר לתנועה ימית מקומית של ספינות מצ'ילה ומארגנטינה.

## גלריה

File:NaoVictoria.JPG
File:Commerson's_dolphins_(Cephalorhynchus_commersonii)_in_the_Strait_of_Magellan.jpg
File:US_Navy_040621-N-6536T-066_The_Nimitz-class_aircraft_carrier_USS_Ronald_Reagan_(CVN_76)_cruises_through_the_Straits_of_Magellan.jpg
File:Ferry_magallanes.jpg


## קישורים חיצוניים

* 

מגלן
קטגוריה:מגאיאנס ואנטארקטיקה הצ'יליאנית
מגלן
מגלן
קטגוריה:ארץ האש