אפסארה

[שמאל|ממוזער|250px|פסל אבן חול מהמאה ה-12 של אפסארה מ[מאדהיה פרדש, הודו.]]
**אפסארה** (בסנסקריט: **अप्सरा** בתעתיק : **Apsarā**; פאלי: **अच्छरा**; קמרית: **អប្សរា**; בתאית: **นางอัปสร**) היא בת מעמד של יצורים שמימיים בתרבות ההינדית וב. הן היו במקור סוג של רוח נשית של העננים והמים, אך מאוחר יותר ממלאים את התפקיד של "נימפה" או "פיה". הן בולטות בפסלים, במחול, בספרות ובציורים של תרבויות רבות בדרום אסיה ובדרום-מזרח אסיה.

האפסארות מתוארות כיפות, צעירות ואלגנטיות, ונאמר כי הן מסוגלות לשנות את צורתן כרצונן; פשוטו כמשמעו, כל אחד יתאהב ביופיין. ישנם שני סוגים של אפסארות – "לאוקיקה" (עולמית) ו-"דאיוויקה" (אלוהית). הן רקדניות מעולות, ולעיתים קרובות הן נישאות ל, מוזיקאי החצר של אינדרה. האפסארות שוכנות בארמונות האלים ומשעשעות אותם בריקודים לצלילי המוזיקה של הגנדהארוואים. 26 האפסארות של החצר של אינדרה מסמלות כל אחת מהן פן אחר של אומנויות הבמה, מה שיוצר השוואות למוזות של יוון העתיקה. הן גם ידועות בפיתוי רישים על מנת למנוע מהם להשיג כוחות אלוהיים. האפסארות המפורסמות ביותר הן , , ,  ו.

ביפן האפסארות ידועות כ (天人); "טנניו" (天女) עבור "טננין נקבה" ו"טננאן" (天男) עבור "טננין זכר".

## ספרות
[שמאל|ממוזער|250px|אפסארה, מקדש דווי ג'אגדמבי ב[קהג'וראהו במאדהיה פרדש, הודו]]
התיאורים העתיקים ביותר של אפסארות מציגים אותן כיצורים דמויי "נימפת מים".

הריג ודה מספר על אפסארה שהיא אשתו של ; עם זאת, נראה שהריג ודה מאפשר גם את קיומן של יותר מאפסארה אחת. האפסארה היחידה ששמה מוזכר ספציפית היא . מזמור שלם עוסק בשיח דתי בין אורוואשי למאהב בן התמותה . כתבי קודש הינדיים מאוחרים יותר מאפשרים את קיומן של אפסארות רבות, הפועלות כעוזרות של אינדרה או כרקדניות בחצר השמימית שלו המשמשות כמוזיקאים לצד הגנדהארוואות ("מוזיקאים שמימיים").

ה"" מזכיר את האפסארות כמעמד של אלוהויות הקשורות למשחות, זרים, ביגוד ואבקות מבושמות.

מקורן של האפסארות מתואר בראמאיאנה וב. האפסארות קשורות עוד יותר למים על ידי קישורן ל, ספורט מים וקבוצות כגון הנאגה.

ברבים מהסיפורים הקשורים במהאבהארטה, אפסארות מופיעות בתפקידי משנה חשובים. האפוס מכיל מספר רשימות של האפסארות הראשיות, אם כי הרשימות אינן תמיד זהות. להלן רשימה אחת כזו, יחד עם תיאור כיצד הופיעו הרקדנים השמימיים בפני התושבים והאורחים בחצר האלים:

המהאבהארטה מתעדת את מעלליהן של אפסארות בודדות, כמו , שהצילה את העולם מצמד  משתוללים, האחים סונדה ואופסונדה; ו, שניסתה לפתות את הגיבור ארג'ונה.

נושא שחוזר על עצמו במהאבהארטה הוא זה של אפסארה שנשלחה כדי להסיח את דעתו של חכם ממנהגיו הסגפניים. סיפור אחד המגלם את הנושא הזה הוא זה שסיפרה הגיבורה האפית  כדי להסביר את זהות הוריה. פעם, החכם  יצר אנרגיה כה עזה באמצעות הסגפנות שלו, עד כי אינדרה עצמו החל לפחד. הוא החליט שצריך להסיח את דעתו של החכם מסיגופיו, הוא שלח את האפסארה  להפעיל את קסמיה. מנאקה רעדה מהמחשבה להכעיס סגפן כה רב עוצמה, אך היא צייתה לפקודה של האל. כשהתקרבה לווישוואמיטרה, אל הרוח ואיו קרע את בגדיה. כשראה אותה מתפשטת כך, התאווה התגברה עליו והם התעלסו, וכך הופסקה הסגפנות של וישוואמיטרה. כתוצאה מכך ילדה מנאקה בת, אותה נטשה על גדות נהר. הבת ההיא הייתה שקונטאלה עצמה, המספרת של הסיפור.

המשוררת הסינית המודרנית  התייחסה לאפסרה בשירה "הו ארץ מולדת, ארץ מולדת יקרה".

## באמנויות
אפסארות הודיות רבות זוהו עם שמות והיו מרכזיות במיתוסים. עם זאת, מכיוון שלא יוחסו להם מאפיינים או תכונות פיזיות ספציפיות, תיאורים אמנותיים אינם מייחדים אותם.

### נאתייה שסטרה
"", העבודה העיקרית של התאוריה הדרמטית לדרמה בסנסקריט, מפרטת את האפסארות הבאות: מנג'וקסי, סוקסי, מיסרקסי, סולוצ'אנה, סאודאמיני, דוואדאטה, דוואסנה, מנוראמה, סודאטי, סונדארי, ויגאדג'ה, ויווידהה, בודהה, סומאלה, סנטאטי, סונאנדה, סומוקי, צגאדהי, ארג'וני, סראלה, קראלה, דהריטי, ננדה, סופוסקאלה, סופוספמאלה וקלאבהה.

### קמבודיה
ימין|ממוזער|200px|אפסארה על בול דואר משנת 1931 של הודו-סין
שמאל|ממוזער|200px|פסל תבליט דוואטה על חומת מקדש אנגקור ואט
אפסארות מייצגות מוטיב חשוב בתבליטי אבן של מקדשי אנגקור בקמבודיה (מאות 8–13 לספירה), אולם לא כל הדמויות הנשיות נחשבות לאפסארות. בהרמוניה עם האסוציאציה ההודית של ריקוד עם אפאסרות, דמויות נשיות קמריות הרוקדות או מוכנות לרקוד נחשבות ל"אפסארות"; דמויות נשיות, המתוארות בנפרד או בקבוצות, העומדות במקום ופונות קדימה כדוגמת שומרות המקדש או האפוטרופסות נקראות "".

אנגקור ואט, מקדש אנגקור הגדול ביותר (נבנה בשנים 1113–1150 לספירה), כולל גם אפסארות וגם דוואטות, עם זאת, סוג הדוואטה הוא הרב ביותר עם יותר מ-1,796 שנספרו בפעם האחרונה. אדריכלי אנגקור ואט השתמשו בדמויות אפסארה קטנות (30–40 ס"מ כפי שניתן לראות להלן) כמוטיבים דקורטיביים על עמודים וקירות. הם שילבו דמויות דוואטות גדולות יותר (כל דיוקנאות הגוף המלאים בגודל של כ-95–110 ס"מ) בצורה בולטת יותר בכל מפלסי המקדש, החל מביתן הכניסה ועד לראשי המגדלים הגבוהים. בשנת 1927, פרסם סאפו מרשאל מחקר המקטלג את המגוון המדהים של שיערם, כיסויי הראש, הבגדים, העמדה, התכשיטים והפרחים הדקורטיביים שלהם, אשר מרשאל הגיע למסקנה שהתבססו על מנהגים בפועל של תקופת אנגקור. כמה דוואטות מופיעות עם זרועות זו סביב זו ונראה כאילו שהן מברכות את הצופה. "נראה שהדוואטות מייצגות את כל המרכיבים של אלגנטיות מעודנת", כתב מרשאל.

שמאל|ממוזער|200px|רקדניות אפסארה קמריות
התבליטים של מקדשי אנגקור העניקו השראה ל. אמנות המופע המקומית דמוית הבלט של קמבודיה נקראת לעיתים קרובות "ריקוד אפסארה". הריקוד נוצר על ידי הבלט המלכותי של קמבודיה באמצע המאה ה-20 בחסותה של המלכה  מקמבודיה. את תפקיד האפסארה ממלאת אישה, הלובשת שמלה מסורתית צמודה עם תכשיטים מוזהבים וכיסוי ראש בדוגמת תבליטי אנגקור, שמחוותיה החינניות והחושניות מתוכננות לספר מיתוסים או סיפורים דתיים קלאסיים.

### ג'אווה ובאלי, אינדונזיה
[שמאל|ממוזער|200px|האפסארה של [בורובודור, העלמה השמימית המעופפת המתוארת בתבליט של מקדש בורובודור מהמאה ה-9, ג'אווה, אינדונזיה]]
בשפה האינדונזית לאורך ימי הביניים, אפסארות ידועות גם בשם "בידאדרי", כשהן מתמזגות עם ה"וידיאדהארי" (מסנסקריט: vidhyadhari: vidhya, "ידע"; dharya, "בעל, נושא או מביא") המכונה "בידאדרי" באינדונזית המודרנית, הנקבות של ה"", סוג נוסף של יצורים שמימיים במיתולוגיה ההודית. פירושו המילולי של "וידיאדהארה" הוא "בעלים של מדע או לחשים", ומתייחס ל"סוג של יצור על-טבעי... בעל כוח מאגי" או "פיה" לפי מילון מונייר-ויליאמס. הבידאדאריות הן עלמות שמיימיות, המתגוררות ב או בארמון השמימי של אינדרה, המתוארות בריקוד הבאלינזי דדארי (בידארי או אפאסרה).

באופן מסורתי אפסארות מתוארות כעלמות שמיימיות החיות בגן העדן של אינדרה (קאנדראן). הן ידועות היטב במשימה המיוחדת שלהן: להישלח לכדור הארץ על ידי אינדרה כדי לפתות סגפנים שעל ידי תרגולי הסיגוף הקיצוניים שלהם עלולים להפוך לחזקים יותר מהאלים. נושא זה מופיע לעיתים קרובות במסורות ג'וואניות, כולל ה, שנכתב בשנת 1030 בתקופת שלטונו של המלך . הסיפור מספר שארג'ונה, על מנת להביס את הענק ניוואטקוואקה, תרגל מדיטציה וסגפנות, ואז אינדרה שלח אפסארות לפתות אותו. ארג'ונה, לעומת זאת, הצליח לכבוש את תאוותו ולאחר מכן לזכות בכלי הנשק האולטימטיביים מהאלים כדי להביס את הענק.

[ימין|ממוזער|200px|מחול  באלינזי מתאר את העלמות השמיימיות. [באלי, אינדונזיה]]
מאוחר יותר במסורת של ג'אווה נקראה האפסארה גם הפסארי, הידועה גם בשם וידודארי. המסורת ההינדית-בודהיסטית של ג'אווה השפיעה גם על באלי. בריקוד הבאלינזי, מופיע הנושא של עלמות שמיימיות לעיתים קרובות. ריקודים כמו סנגהיאנג דדרי ו תיארו עלמות אלוהיות. בחצר  המסורת של תיאור עלמות שמיימיות בריקודים עדיין חיה וקיימת. ריקוד ה של חצרות המלכים בג'אווה מתאר אפסארות.

עם זאת, לאחר אימוץ האסלאם, בידאדרי מושווה לחורי, העלמה השמיימית המוזכרת בקוראן, שבה אלוהים קבע ש"הפנינים האסורות" של גן העדן מיועדות לאותם אנשים שעמדו בפיתוי ועמדו בסבלות החיים. האסלאם התפשט בארכיפלג המלאי כאשר סוחרים ערבים הגיעו לסחור בתבלינים עם המלאים; באותה תקופה הינדואיזם היווה את הבסיס לתרבות המלאית, אך סינקרטיזם עם הדת והתרבות האסלאמית הוליד את הרעיון של בידאדרי. רעיון זה נתפס בדרך כלל כפרס המוענק לאלה שחיו אורח חיים בשירות והנאה לאלוהים; לאחר המוות, הבידאדרי הייתה אשתו או נשותיו של הגבר, כתלות באיזה סוג אדם הוא היה. כשירותו של אדם שהציעו לו את הבידאדרי הייתה תלויה בקדושתו: באיזו תדירות הוא התפלל, עד כמה התרחק מה"עולם החיצון", ועד כמה מעט הוא נכנע לתאוות העולם הזה.

[שמאל|ממוזער|200px|דוואטה זכרי שבצדו שתי אפסארות, מקדש וישנו, [פראמבאנאן, ג'אווה]]
דמויות של אפסארות נמצאות במספר מקדשים של ג'אווה העתיקה מתקופת  ועד לתקופת אימפריית מג'פהיט. העלמות השמיימיות של האפסארה עשויות להימצא כמוטיבים דקורטיביים או גם כחלקים בלתי נפרדים מסיפור בתבליטים. ניתן למצוא את דמותן של האפסארות בבורובודור, , פראמבאנאן,  ו.

בבורבודור מתוארות האפסארות כעלמות שמיימיות יפות להפליא, המצוירות כשהן עומדות או מעופפות, בדרך כלל אוחזות בפרחי לוטוס, פורשות עלי כותרת של פרחים או מניפות בגדים שמימיים כאילו היו כנפיים המאפשרות להן לעוף. מקדש  ליד בורובודור תיאר קבוצות של , יצורים אלוהיים עפים בגן עדן, שכללו אפסארות. במתחם מקדש פראמבאנאן, במיוחד במקדש וישנו, יחד עם הגלריה, נמצאות כמה תבליטי של דוואטה זכרי שלצידו שתי אפאסרות.

### מניפור, הודו
בתרבות מניפור העתיקה של בני הקבוצה האתנית של ה בצפון-מזרח הודו, האפסארות נחשבות כנימפות שמיימיות או "הלואיס" כמו היצורים המעופפים הדומים לגוף הנשי האנושי המושכים את הזכרים המשוטטים או כל אביר שאיבד את דרכו ביער. הן היו ידועות ביופיין, בזוהרן, בכוחות הקסומים שלהן ובמשיכה המינית העל-טבעית הקסומה שלהן. מאמינים שהן שבע במספר והן בנותיו של אל השמים או האל סורארן.

### צ'אמפה
אפסארות היו גם מוטיב חשוב ב, ממלכה שהייתה שכנתה ממזרח של אנגקור בימי הביניים לאורך החוף של מה שכיום מרכז וייטנאם. בולטים במיוחד התיאורים של אפסארות ב"סגנון טרה קיו" של אמנות צ'אם, סגנון ששגשג במאות ה-10 וה-11 לספירה.

ימין|ממוזער|150px|אפסארה (פֵייטְייֵן), סין,  או , 500–550 לספירה

### סין
אפסארות מתוארות לעיתים קרובות באמנות בודהיסטית של מזרח אסיה. הן מכונות בסינית פֵייטְייֵן (בסינית מפושטת: 飞天; בסינית מסורתית: 飛天).

הן מתוארות כדמויות מעופפות בציורי הקיר ובפסלים של אתרי מערות בודהיסטיות בסין כמו במערות מוגאו, , , מערות יונגאנג, ומערות לונגמן. הן מתוארות גם על אריחי פגודות, כגון פגודת שְׂיוֹ'דִינְג-סְה.

הן עשויות גם להיות מתוארות כרקדניות או מוזיקאיות המחזיקות בכלי נגינה כגון חליל צד,  או . אפסארות עשויות להצטייר כרוחות מרובות שניגנו מוזיקה עבור בודהות. בדרך כלל, הן מתוארות עם חצאית ארוכה המתנופפת ברוח.

אפסארה מתוארת לפעמים כרוח יחידה עוצמתית ומשפיעה או אלה שלובשת תלבושת עם "שרוולים זורמים" ומתגוררת ב. גרסה זו של אפסארה משמשת בדת הסינית העממית  כמושא לפולחן וב.

## גלריה


Fronton Guimet 240907 3.jpg|ריקוד אפסארות ב מהמאה ה-12 באנגקור בקמבודיה
Apsara Gandharva Dancer Pedestal Tra Kieu.jpg|אפסארות מתוארות על בסיס כן בסגנון טרא קיו, יצירה של אמנות צ'אם מהמאה ה-10.
Apsara yulin cave.jpg|אפסארה מ ליד דוּנְחְוָאנְג, סין
Apsara playing a Phoenix-headed konghou - Yulin Cave 15.jpg|אפסארה מנגנת בקונגהוא עם ראש עוף החול - מערת יו'לין 15
Tara Borobudur 2.jpg|האפסארה  בבורובודור
Sigiriya ladies 01.jpg|ציור של אפסארה בסיגירייה, סרי לנקה
Apsara dance.jpg|רקדנית אפסארה קמרית


## לקריאה נוספת

* Marchal, Sappho. *Khmer Costumes and Ornaments of the Devatas of Angkor Wat*. First English edition. Orchid Press, 2005. 
* The Rig Veda in the English translation prepared by Ralph T. H. Griffith is available online at sacred-texts.com.
* The Mahabharata in the English translation prepared by Kisari Mohan Ganguli is available online at sacred-texts.com.
* The Monuments of the Angkor Group by Maurice Glaize is available online in English translation.


## קישורים חיצוניים


* Chinese Apsaras depicted in Dunhuang Caves
* Costumes and Ornaments after the Devata of Angkor Wat by Sappho Marchal - Book review
* Indian Devata at Rajarani Temple in Orissa
* Japanese traditions of celestial maidens *Tennin* (apsara), *Hiten* (flying apsara), *Tennyo* (celestial maiden) & *Karyobinga* (bird body with angel head)
* Apsara Dance at Siem Reap, Cambodia
* Sanghyang Dedari, Balinese dance depicting bidadari (vidhyadari) celestial maiden


## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:הינדואיזם
קטגוריה:בודהיזם
קטגוריה:מיתולוגיה הינדואית