open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ג'אווה (שפה)

ממוזער|המילה "ג'אווה" בשפת ג'אווה
**ג'אווה** היא השפה של עם הג'אווה. השפה מדוברת בחלקים המזרחיים והמרכזים של האי ג'אווה שבאינדונזיה
אך יש גם כמה אזורים של דוברי ג'אווה בחוף הצפוני של מערב האי. זוהי שפת האם של יותר מ-75,500,000 אנשים. שפת ג'אווה הוא חלק ממשפחת השפות האוסטרונזיות, והיא דומה לכמה שפות מלאיות. רוב דוברי ג'אווה מדברים גם אינדונזית למטרות רשמיות, למטרות מסחר ולצורך תקשורת עם שאר התושבים באינדונזיה. מחוץ לאינדונזיה, יש דוברי ג'אווה במדינות שכנות כמלזיה וסינגפור וכן מיעוט באזורים אחרים. השפה נכתבת בעיקר באלפבית של ג'אווה.

## אלפבית
שפת הג'אווה נכתבת לרוב על ידי אותיות האלפבית של ג'אווה. אלפבית הג'אווה הוא אבוגידה - כל אחת מעשרים האותיות בשפה מייצגת הברה עם עיצור והתנועה אַ המבוטאת כ-/ɔ/. דיאקריטים שונים מתווספים מסביב לאות בכדי לציין שמדובר בתנועה שונה מ-[ɔ].

ניתו לכתוב את שפת הג'אווה גם באלפבית הערבי והאלפבית הלטיני.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:שפות אוסטרונזיות
קטגוריה:שפות
קטגוריה:אבוגידה
פינטה אבא

[שמאל|ממוזער|180px|טירת נביצקה,ב[טרנסקרפטיה, כיום במערב אוקראינה, נבנתה מחדש באבן על ידי פינטה אבא בערך בשנת 1280]]
**פינטה אבא** (בהונגרית: **Aba Finta**; ? – 1287) היה אציל הונגרי, שכיהן כשליט טרנסילבניה בשנים 1279-1278 או 1280 וכפלטין (נאדור) של הונגריה ביולי 1280 - יולי 1281. כונה לפעמים "Aba nembéli Szalánci Finta" (פינטה מסאלאנץ בן למשפחת אבא).

## רקע משפחתי
פינטה אבא היה בנו של האישפאן של אויוואר, דוד אבא (מת ב-1280), צאצא של הענף ספלאק של משפחת אבא. היו לו אחות ושני אחים - אמאדה אבא, שכיהן כפלטין של הונגריה ופטר אבא, שהיה שופט מלכותי.

## ביוגרפיה
[שמאל|ממוזער|250px|טירת סלאנץ באזור [קושיצה בסלובקיה של היום, שעל ידה נוצח פינטה אבא על ידי המלך לסלו הרביעי "הקומני" בשנת 1281]]
שמו של פינטה אבא הופיע במקורות ההיסטוריים ההונגרים בתקופה שבין השנים 1275 ו-1282.
בשלהי שנת 1277 והתחלת שנת 1278 נלחם פינטה (יחד עם גיירג' באקשה) בשרות המלך לסלו הרביעי הקומני נגד האצילים המורדים לוראנד (או רולנד) (בן של מרק), וגרגן גרגייה הצליחו לכבוש שטח בגבול בין אזור ציפס או ספשג (Szepesség) ובין טרנסילבניה.
פינטה הביס את המורדים ובסתיו 1278 עלה לתפקיד של שליט טרנסילבניה. בינתיים פרץ סכסוך קשה בין המלך לסלו ובין הכנסייה הקתולית והציר (לגאט) של האפיפיור ניקולאוס השלישי, הבישוף פיליפ. הכנסייה זעמה ונידתה את המלך המכונה " הקומני" על אי יישום החוקים לגבי יישוב הקומנים (השאמאניסטים) והעברתם לנצרות, על הזדהותו איתם וחיי ההוללות שניהל בקרבם. המלך עצר את פיליפ בשנת 1279 ומסר אותו למאסר לידי הקומנים.   
בסכסוך הזה לקח פינטה את צד הכנסייה, עצר בינואר 1280 את המלך והפקיד אותו לשמירה בידי האציל לוראנט בורשה בקורסאנוואר. לאחר מכן כפה על המלך פשרה עם הכנסייה. גם המלך וגם הציר של האפיפיור שוחררו. המלך הסכים ליישב את הקומנים ולנצרם. בעקבות תיווכו השיג פינטה לעצמו את חבל אונג, המחולק בימינו בין אוקראינה המערבית ובין סלובקיה המזרחית. הוא בנה שם מחדש באבן את טירת נביצקה ששרידיה נראים עד היום.

אחרי ששחרר את המלך, הוחלף פינטה בקיץ 1280 בתפקיד השליט בטרנסילבניה על ידי נציג של משפחת קסגי. התמנה במקום זאת לפלטין של הונגריה, "שופט" של הקומנים בהונגריה, ו"אישפאן" של האזורים שומוג' ושופרון. כשהקומנים התאכזבו מכניעת המלך לדרישות הכנסייה והחלטתו לשנות את מעמדם בהונגריה, הם ניסו להימלט. המלך ופינטה אבא רדפו אחריהם וניצחו אותם. 

אולם בסופו של דבר המלך לא שכח לפינטה את התנהגותו הבוגדנית הקודמת ובשנת 1281 הדיח אותו מכל תפקידיו. כעדות הכרוניקן שימון קזאי, הואשם פינטה בחילול שם המלך (laesio maestatis).
בקיץ 1281 הנהיג פינטה מרד נגד המלך במחוזות אבאוי וגמר (Gömör) אך נוצח במצור טירתו בסאלאנץ (כיום - סלאנץ בסלובקיה). 
נפטר לפי מקורות שונים ב-1284  או 1287.
פינטה אבא היה נשוי ואב לבת, קלרה, שנישאה לאציל גיולה שיקלוש.

## קישורים ומקורות חיצוניים
*Gyula Kristó *Histoire de la Hongrie Médiévale, tome I, Le temps des Arpades*, Presses   Universitaires de Rennes,2000,  
*ההיסטוריה של טירת נביצקה 
*Károly Szabó ''Kún László'' Budapest, Mehner kiadása 1886
*Homan Szekfű ''Magyar Történet''Budapest, Király Magyar Egyetemi Nyomda 1928 
*Bánlaki József  A magyar nemzet hadtörténelme Arcanum adatbázis Kft 2001 ע ' 467 

## לקריאה נוספת
*Markó László: *A magyar állam főméltóságai Szent Istvántól napjainkig*

## הערות שוליים

קטגוריה:שליטי טרנסילבניה
קטגוריה:אצולה הונגרית
קטגוריה:נפטרים ב-1287
1841 במדע

## ארכאולוגיה
* אדוארד רובינסון פרסם את מחקרו *Biblical Researches in Palestine, Mount Sinai and Arabia Petraea: A Journal of Travels in the year 1838*, שהציג זיהויים של אתרים מקראיים ביישובים קיימים.
* ג'ון סטפנס פרסם את ספרו *Incidents of Travel in Central America, Chiapas, and Yucatan* שעורר התעניינות בתרבות המאיה.

## גאולוגיה
* פרסום מפה גאולוגית של צרפת.

## גאוגרפיה
* 27-28 בינואר גילוי הר ארבוס, מדף הקרח רוס וים רוס על ידי ג'יימס קלרק רוס.

## טכנולוגיה
* ויליאם הנרי פוקס טלבוט מקבל פטנט על תהליך הצילום שהמציא.
* ג'וזף וויוורט פרסם את התקן הראשון שלו לברגים והברגות.

## כימיה
* גילוי תאוברומין.
* הקמת האגודה הכימית בלונדון.

## מתמטיקה
* חישוב פאי עד ל-208 ספרות אחרי הניקודה העשרונית - 152 ספרות היו נכונות.
* ניסוח חוק שימור האנרגיה על ידי יוליוס פון מאייר.

## פליאונטולוגיה
* 2 באוגוסט – ריצ'רד אוון המציא את המושג דינוסאור בכנס האגודה המדעית המלכותית הבריטית בלונדון.

## נולדו
* 28 בינואר – הנרי מורטון סטנלי, חוקר ארצות אמריקאי (נפטר ב-1904)
* 2 בפברואר – פרנסואה פורל, גאוגרף שווייצרי (נפטר ב-1912)
* 4 בפברואר – קלמנט אדל, מחלוצי התעופה צרפתי (נפטר ב-1925)
* 24 בפברואר – אדולף גרבה, כימאי גרמני (נפטר ב-1927)
* 6 במרץ – אלפרד קורנו, פיזיקאי צרפתי (נפטר ב-1902)
* 4 באוגוסט – ויליאם האדסון, אורניתולוג אמריקאי (נפטר ב-1922)
* 25 באוגוסט – אמיל קוהר, פיזיולוג גרמני, חתן פרס נובל (נפטר ב-1917)
* 26 באוקטובר – תאודור פון אופולצר, אסטרונום אוסטרי (נפטר ב-1886)
* 3 בנובמבר – אאוגן וורמינג, אקולוג דני (נפטר ב-1924)

## נפטרו
* 12 בפברואר – אסטלי קופר, רופא אנגלי (נולד ב-1768)
* 31 במאי – ג'ורג' גרין, פיזיקאי בריטי (נולד ב-1793)
* 9 בספטמבר – אוגיסטן פיראמי דה קנדול, בוטנאי שווייצרי (נולד ב-1778)
* 28 באוקטובר – יוהאן ארפוודסון, כימאי שוודי (נולד ב-1792)

## קישורים חיצוניים

*
קלייר ג'ייקובס

**קלייר סטיבן ג'ייקובס** (באנגלית: **Clare Stephen Jacobs**; 18 בפברואר 1886 – 21 בפברואר 1971) היה אתלט יהודי-אמריקאי. בעל מדליית ארד אולימפית (לונדון 1908) ושיאן עולם באולם בקפיצה במוט.

## ביוגרפיה
ג'ייקובס נולד במדיסון שבדקוטה הדרומית. הוא בוגר אלביון קולג' ואוניברסיטת שיקגו.

### 1908
באליפות הביג טן בארצות הברית שנערכה בשנת 1908 זכה ג'ייקובס במדליית זהב בקפיצה במוט בשיא אישי של 3.76 מטר.

באולימפיאדת לונדון הוא זכה במדליית ארד בקפיצה במוט ביחד עם אדוארד ארצ'יבלד מקנדה וברונו סדרסטרם משוודיה בתוצאה של 3.58 מטר, אחרי חבריו לנבחרת אדוארד קוק ואלפרד קרלטון גילברט שקבעו שיא אולימפי חדש של 3.71 מטר.

### 1909
בתחרות שנערכה בשיקגו באולם ב-12 בפברואר 1909 הוא קבע בקפיצה במוט שיא עולם חדש של 3.66 מטר. שבוע וחצי לאחר מכן בתחרות שנערכה באותו המקום ב-23 בפברואר הוא שיפר את שיאו העולמי והעמידו על 3.73 מטר. שיא זה החזיק מעמד כ-3 שנים.

## חיים אישיים
ג'ייקובס נפטר ב-21 בפברואר 1971 בדטרויט, מישיגן.

## שיאים אישיים
### אצטדיון
* קפיצה במוט: 3.76 מטר (1908)

### אולם
* קפיצה במוט: 3.73 מטר (1909), שיא עולם בעבר

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי דקוטה הדרומית
קטגוריה:אתלטים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אתלטים אולימפיים אמריקאים
קטגוריה:קופצים במוט אמריקאים
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת לונדון (1908)
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת לונדון (1908)
קטגוריה:זוכי מדליית ארד אולימפית אמריקאים: אתלטיקה
קטגוריה:שיאני עולם אמריקאים: אתלטיקה
קטגוריה:שיאני עולם יהודים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:דקוטה הדרומית: אתלטים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1886
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1971
קסטרוקאודה

**קסטרוקאודה** (שם מדעי: *Castorocauda*) הוא בעל חיים סינאפסידי דמוי ברווזן אשר חי בתקופת היורה לפני כ-154 מיליון שנים. החוקרים חלוקים אם יש לשייכו לזוחלים או ליונקים.

## גילוי
מאובן קסטרוקאודה התגלה במונגוליה הפנימית, בשכבות דָאוחוּגוֹאוּ (Daohugou Beds), ששאלת תארוכן שנויה במחלוקת בקרב הגאולוגים עקב חוסר אחידותה: יש המתארכים אותן לתור היורה העליון ואחרים לקרטיקון התחתון. במאובנים משכבות דָאוחוּגוֹאוּ התגלה עולם חי עשיר, שכלל דינוזאורים ממינים שונים, כולל הדינוזאור המנוצה הזעיר אפידקסיפטריקס, פטרוזאורים, יונקים קדומים  סלמנדרות וחרקים. התגלו שם גם מאובני עצים וצמחים מחטניים, ציקסיים ושרכים. ממצאים אלו מראים כי האזור התאפיין בבית גידול של חופי אגמים והיה מיוער ברובו.

כמו רבים ממאובני דאוחוגואו, מאובן קסטרוקאודה השתמר להפליא ומראה בבירור עור מכוסה בפרווה וזנב שטוח מכוסה קשקשים בדומה לזנב הברווזן או הבונה. זהו המאובן הקדום ביותר שהתגלה בו נראים רישומים של שיער על הגוף.

נראה שלפחות בחלק מן המינים בתור היורה כבר התקיימו תכונות אופייניות ליונקים כמו מערכת הנקה, שיער ומנגנוני שמירה וייצור חום גוף (הומיאותרמיות ואנדותרמיות). מערכות כאלו אינן משאירות סימנים במאובנים, אך ניתן להסיק את קיומן מתוך הגנום של הברווזן שפוענח לאחרונה. באמצעות שיטות שעון מולקולרי חישבו שהאב הקדמון המשותף לברווזן ולשאר היונקים חי לפני 166 מיליון שנה, כלומר בתור היורה. מכיוון שמערכת הנקה, שיער ומנגנוני חום גוף כבר קיימים בברווזן (אם כי חלקן בתצורה יותר פרימיטיביות מאשר ביונקי שליה ויונקי כיס) סביר שהן התקיימו אף באותו אב קדמון. באותו אופן ניתן להסיק שבדומה לברווזן, אותו אב קדמון מתור היורה עדיין התרבה באמצעות הטלת ביצים.

## בתרבות
יצור זה הופיע בסדרה מהפכת הדינוזאורים.

## קישורים חיצוניים

* 

* תמונת מאובן קסטרוקאודה ושיחזורו 

## הערות שוליים

קטגוריה:יונקים שחיו ביורה באסיה
קטגוריה:דמויי יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שחיו ביורה עליון באסיה
קטגוריה:סינאפסידים שחיו במזוזואיקון
איחוד האמירויות הערביות במשחקים הפאראלימפיים

**[[איחוד האמירויות הערביות]]** השתתפה לראשונה ב בברצלונה (1992) ומאז משתתפת במשחקים דרך קבע. במשחקי החורף לא נטלה איחוד האמירויות הערביות חלק מעולם.

## היסטוריה
אל המשחקים הפאראלימפיים בברצלונה בשנת 1992 שלחה איחוד אמירויות הערביות ספורטאי בודד, שהתחרה בהרמת משקולות, וסיים במקום האחרון, עם תוצאה של 110 ק"ג, בתחרות בה זכה עמוס גינוסר הישראלי עם שיא עולם של 175 ק"ג.

המשלחת הראשונה של איחוד האמירויות הערביות שזכתה במדליה פאראלימפית הייתה המשלחת אל המשחקים הפאראלימפיים סידני (2000). במשלחת בלט אחמד סאיף זאל אבו מוהייר שזכה במרוץ ל-400 מטר במדליית הכסף (קטגוריה T36). במקצה המוקדמות קבע אבו מוהייר שיא עולם 59.27 שניות, ואף שבר אותו במקצה הגמר עם 57.74 שניות, אולם נכנע לשיא עולם של ווה וואי סו מהונג קונג עם 57.58 שניות. אבו מוהייר זכה גם במדליית הארד במרוץ ל-200 מטר עם תוצאה של 26.94 שניות, ונכנע לשיא עולם נוסף של המתחרה מהונג קונג עם 25.62 שניות.

מדליית הזהב הראשונה של איחוד האמירויות הערביות הגיעה ב. מוחמד ח'מיס ח'לף, המתחרה בהרמת כוח (עד 82.5 ק"ג) זכה במדליית הזהב עם תוצאה של 217.5 ק"ג. בתחרות הדיפת כדור הברזל הוסיף מאנה עבדאללה סולימאן מדליית כסף נוספת (קטגוריה F32) עם תוצאה של 7.18 מטרים, שני רק לשיא עולם של כרים בטינה האלג'יראי עם 7.64 מטר.

## מדליות לפי אולימפיאדה

## ראו גם
* איחוד האמירויות הערביות במשחקים האולימפיים
* איחוד האמירויות הערביות במשחקים האולימפיים לנוער

## הערות שוליים

קטגוריה:מדינות במשחקים הפאראלימפיים
קטגוריה:איחוד האמירויות הערביות: ספורט
כנסיית יוחנן הקדוש (חיפה)

שמאל|ממוזער|250px|חזית הכנסייה
**כנסיית יוחנן הקדוש**  (באנגלית: **Saint John Church** ;בערבית: **كنيسة مار يوحنا**  **כַניסת מר יוחָנַה**) היא כנסייה אנגליקנית  ("אוונגלית אפיסקופלית") הנמצאת בשכונת וואדי ניסנאס, ברחוב יוחנן הקדוש פינת רחוב חורי בעיר התחתית שבחיפה. היא נושאת את שמו של יוחנן כותב הבשורה. המבנה הוקם בסגנון התחייה הגותית בשנת 1935 בימי המנדט הבריטי בארץ ישראל. חזיתו מחולקת לשלושה אגפים - אגף תווך בן שתי קומות, ושני אגפי צד בני שלוש קומות כל אחד. על האגף הצפוני ניצב מגדל פעמונים נושא צריח מחודד. 
בתקופה שבין מלחמות העולם מספר המאמינים האנגליקנים בחיפה הגיע ל 1,200 לרבות בריטים שעבדו בארץ ישראל. אחרי מלחמת העצמאות והנכבה נשארו 150..מאז מספרם גדל.
הכנסייה משמשת בימי חול את בית הספר היסודי הכולל גם גן ילדים השוכן במתחם, ושהוקם 
עוד ב-1868 . אחרי פתיחתו מחדש ב-1950 הוא נוהל עד 1965 על ידי ראש העדה דאז, הכומר רפיק פרח.. כיום לומדים בו כ-500 תלמידים ערבים - נוצרים, מוסלמים ודרוזים  ו- 60% מתקציבו מכוסה על ידי הממשלה. 
בימי חגים ובאירועים מיוחדים הכנסייה משמשת עת בני העדה האנגליקנית "האוונגלית אפיסקופלית".  היא  מארחת גם קונצרטים שונים  למוזיקה קלאסית, ג'אז וכו', למשל באירועים של החג של החגים.

### העוגב
העוגב שבכנסייה נבנה ב-1914 על ידי בונה העוגבים האנגלי ג'יימס בינס מברמלי, על יד לידס. הוא עוצב בסגנון העוגבים של  אדוארד שולצה מגרמניה שנהנו מהערכה רבה בצפון אנגליה.
במשך הזמן, ללא תחזוקה ראויה, העוגב נפגע והוצא משימוש. הוא תוקן ב-1999 על ידי מומחה העוגבים הישראלי גדעון שמיר.

## קישורים חיצוניים

* אודות כנסיית יוחנן הקדוש

## הערות שוליים

קטגוריה:חיפה: כנסיות ומנזרים
קטגוריה:ואדי ניסנאס
קטגוריה:אתרי מורשת במחוז חיפה
יוחנן הקדוש
קתדרלת אליהו הנביא

שמאל|ממוזער|250px|חלל הכנסייה
שמאל|ממוזער|250px|החלון הטריפורי מעל המזבח
**קתדרלת אליהו הנביא** (בערבית: **كَاتِدْرَائِيَّة مَار إِلْيَاس**, בתעתיק מדויק: כַּאתִדְרַאאִיָּת מָאר אִלְיַאס) היא כנסייה יוונית-קתולית מלכיתית המוקדשת לאליהו הנביא, ושוכנת ברחוב עין דור 23 בעיר התחתית שבחיפה, בסמוך לשכונת ואדי ניסנאס. הקתדרלה משמשת כמקום מושבו של הארכיבישוף היווני-קתולי בעיר, העומד בראש הקהילה המלכיתית, שהיא הקהילה הנוצרית הגדולה בחיפה.

## היסטוריה
המבנה תוכנן על ידי האדריכל סמיח עטאללה, והוקם בשנים 1939-1938, בימי כהונתו של הארכיבישוף גרגוריוס חג'אר. עד מלחמת העצמאות שימשה כנסיית א-סיידה, שליד כיכר פריז בעיר התחתית, ככנסייה המרכזית של הקהילה. לאחר המלחמה נטשה האוכלוסייה הנוצרית את האזור, וחלקה עבר לאזור ואדי ניסנאס, כנסיית א-סיידה ננטשה, ומקום מושב הארכיבישוף עבר לקתדרלת אליהו הנביא.

## חזית הכנסייה
מבנה הכנסייה עשוי אבן, ובחזיתו גמלון שבראשו מתנשא צלב. הגמלון מדורג בשני צדדיו, ומסתיים בשני מגדלי פעמונים הנושאים גם הם צלב. דלתות הכנסייה עשויות עץ והן קבועות מתחת ללונטה. בלונטה נראה פסיפס המתאר את אליהו עולה השמימה במרכבה, ומשליך את גלימתו לעבר אלישע. מעל הדלת חלון טריפורי, ומשני צדדיה שני חלונות מקושתים.

## אולם הכנסייה
באולם הכנסייה שולטים גוני הכחול והזהב. הוא מחולק לשלושה מעברים על ידי שתי שורות עמודי שיש דקים, המסתיימים בכותרות יוניות. המעבר המרכזי גבוה מעט ממעברי הצד ומעליו "קומת אור" שבה שתי שורות חלונות. בחלונות אלה קבועות עבודת ויטראז' של גופים גאומטריים וצמחים. מעל צידו המערבי של המעבר המרכזי, מעל דלת הכניסה לאולם, מותקנת גלריה פנימית. תקרת האולם צבועה בגוון כחול שבה משולבים כוכבים מוזהבים, ולרוחבה קורות עץ מוזהבות. מן התקרה תלויות נברשות מוזהבות שבהן משולבות איקונות של קדושים.

משמאל לכניסה, על בימת אבן מוגבהת, ניצב אגן טבילה מאבן, ומעליו איקונין המתאר את טבילת ישו בידי יוחנן המטביל. מעל הכניסה תלוי איקונין גדול ורבוע המתאר את ישו ומרים, אם ישו המולכים, וסביבם ארבעת המבשרים המכוונים אליהם.

באיקונוסטאזיס שלוש שורות של איקונות, ובאופן יוצא דופן, האיקונין השני משמאל לדלת המלכותית, אינו מתאר את אליהו שלו מוקדשת הכנסייה, אלא את גאורגיוס הקדוש בהורגו את הדרקון. מעל הדלת המלכותית מוצבת עבודת עץ המתארת את צליבת ישו. על הקיר שמאחורי המזבח, שתי איקונות המתארות את תרדמת הבתולה (משמאל) ואת מעמד ההשתנות (מימין), ובחלון הטריפורי שמעליהן קבועה יצירת ויטראז', שבה נראים גאורגיוס הקדוש הורג את הדרקון (מימין), ישו עם קומו לתחייה כשהוא אוחז בשמאלו בנס שעליו נראה צלב (במרכז), ואליהו המניף את חרבו מעל אחד מנביאי הבעל (משמאל).

## קישורים חיצוניים

* אודות כנסיית מר אליאס

[מרכז|ממוזער|750px|האיקונוסטאזיס, ועל הקיר מאחוריו תיאור מעמד [ההשתנות ותרדמת הבתולה]]

קטגוריה:חיפה: כנסיות ומנזרים
קטגוריה:ואדי ניסנאס
קטגוריה:אתרי מורשת במחוז חיפה
אליהו הנביא
קטגוריה:העיר התחתית: מבנים
אבי בטלהיים

[ממוזער|בטלהיים מראיין את הזמרת והפסיכולוגית [חני דינור.]]
**אָבִי בֵּטֶלהַיְם** (נולד ב-8 במאי 1952) הוא עיתונאי ועורך ישראלי, חתן פרס סוקולוב לשנת 1984.

## ביוגרפיה
בטלהיים נולד בחיפה בשם אבירם זאב. סיים את לימודיו בתיכון אורט קריית ביאליק, ובשנת 1970 התגייס לצה"ל ושירת בחטיבת גולני. תחילה כשחקן, מנחה וזמר בצוות הווי גולני ולאחר מכן כמפקד הלהקה. בשנתו השלישית היה כתב צבאי.

עם שחרורו מצה"ל בשנת 1973 החל בלימודי תואר ראשון באוניברסיטת חיפה במדעי המדינה והיסטוריה כללית, אותו השלים בשנת 1978 באוניברסיטת בר-אילן.

בטלהיים החל את עבודתו העיתונאית ב"מעריב" בשנת 1974, תחילה ככתב לענייני משפט בתל אביב. במסגרת עבודתו פרסם תחקיר על עמוס ברנס.

בשנת 1980 נתמנה לכתב לענייני מפלגות, ובשנת 1984 זכה יחד עם יעקב ארז ואברהם תירוש בפרס סוקולוב עבור תחקיר מלחמת לבנון.

בין השנים 1986–1990 היה עורך מדור הספורט במעריב וכתב, בין היתר, את טורו "אבי בטלהיים - ספורט בצד". בין השנים 1992–2001 ערך את מוסף השבת, ובין השנים 2001–2003 היה ממלא מקום וסגן עורך מעריב עד לפרישתו מהעיתון.

במהלך עבודתו העיתונאית הגיש את תוכניות הרדיו "אמצע הלילה" ו"תופסים כיוון" ברשת ב' של קול ישראל, וכן הגיש מספר תוכניות בערוץ 1 ובטלוויזיה החינוכית: ערב חדש, "אכפת לי" ובוקר טוב ישראל (1995).

משנת 1996 מופיע בדיונים בתחום התיאטרון, והגיש מדי שבת בבוקר על בימת התיאטרון הקאמרי את "שבתרבות". בין היתר הופיע ברב-שיח "לשחרר את פולארד" בסיומה של ההצגה פולארד.

בשנת 2004 נתמנה לראש אגף תקשורת במרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא - תל השומר.

בטלהיים הוא בן זוגה של העיתונאית אורית הראל.

במשך כשלושים שנה הנחה את "שבתרבות" ברמת גן.

כיום בטלהיים מנחה מדי חודש את ״שבתרבות״ בקריה האקדמית אונו ובנווה מונוסון.

## פרסם
* **גולני - משפחת לוחמים**, [ישראל]: מיפקדת חטיבת גולני - חינוך: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תש"מ 1980.
* **הסוחרים: סיפורו של המסחר בארץ-ישראל: 70 שנות לשכת המסחר תל אביב-יפו**, תל אביב: לשכת המסחר תל אביב-יפו, 1990.

### עריכה
* **גולני - משפחת לוחמים: החטיבה ולוחמיה**, נצרת עילית: מפקדת פקוד הצפון, מפקדת חטיבת גולני, תשל"ד 1974.
* **לזכרם: קדש לחללי מלחמת יום הכפורים בני קריית ביאליק**, קריית ביאליק: המועצה המקומית קריית ביאליק - מחלקת התרבות, [תשל"ד] 1974
* **לא המלים מדברות על המוות: חללי גדוד הבוקעים הראשון חטיבת גולני, מלחמת יום-הכפורים, אוקטובר** 1973, חמו"ל, תשל"ד 1974
* **גולני בת 30: עלון לוחמי החטיבה**, צפת: מפקדת חטיבת גולני, תשל"ח 1978
*ארתור פרומר, **אירופה ב-20 דולר ליום**, (תל אביב): כנרת, תשמ"א 1981
* **גולני בשלום הגליל: 1982: דרך הקרבות של החטיבה במלחמת לבנון 1982**, [צפת]: מפקדת חטיבת גולני - חינוך, תשמ"ג 1982
*יעקב נמרודי, **מסע חיי**, אור יהודה: ספרית מעריב, תשס"ג 2003

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 
* 

מפרי עטו:
* הטורים של אבי בטלהיים, באתר Nrg
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:בוגרי אורט קריית ביאליק
קטגוריה:חברי צוות הווי גולני
קטגוריה:בעלי טור ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס סוקולוב
קטגוריה:כתבים צבאיים ישראלים
קטגוריה:סגל מעריב
קטגוריה:עורכי עיתונים ישראלים
קטגוריה:כתבים משפטיים ישראלים
קטגוריה:רמת גן: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
בנג'מין ויילדמן-טוברינר

**בנג'מין מרשל ויילדמן-טוברינר** (באנגלית: **Benjamin Marshall Wildman-Tobriner**; נולד ב-21 בספטמבר 1984) הוא שחיין יהודי-אמריקאי בעבר, אלוף אולימפי (בייג'ינג 2008), אלוף עולם (מונטריאול 2005 ומלבורן 2007) ושותף לשיא העולם במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי. אלוף עולם (מלבורן 2007) ואלוף ארצות הברית במשחה ל-50 מטר חופשי.

## ביוגרפיה
ויילדמן-טוברינר נולד בסן פרנסיסקו, קליפורניה. מגיל 12 החל להתאמן בהדרכת מתיו "ברטו" רוברטו. הוא למד ושחה במשך 4 שנים באוניברסיטת סטנפורד ומשנת 2007 הוא בוגר הנדסת ביומכניקה.

### 2005
#### מדליית זהב באליפות עולם
באליפות העולם שנערכה במונטריאול, קנדה בשנת 2005 בוא זכה במדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי לאחר שהשתתף בשלב המוקדמות.

### 2007
#### אלוף עולם
ב-15 במרץ 2007 קבע במשחה ל-50 יארד חופשי שיא ארצות הברית חדש של 18.87 שניות. שבוע לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה במלבורן, אוסטרליה הוא זכה בשתי מדליות זהב, במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 21.88 שניות, לפני בן ארצו קאלן ג'ונס (21.94 שניות) וסטפן ניסטרנד משוודיה (21.97 שניות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר חופשי לאחר שהשתתף בשלב המוקדמות. באליפות ארצות הברית בשחייה שנערכה באינדיאנפוליס, אינדיאנה ב-4 באוגוסט אותה שנה הוא זכה במדליית זהב במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 21.80 שניות, לפני קאלן ג'ונס (21.82 שניות).

בדצמבר 2007, נפגע וילדמן-טוברינר בגיד החזה השמאלי, היה קרע בינו לבין עצם הזרוע. לאחר הניתוח, חזר להתאמן, ועד מאי 2008 התאושש על מנת לחזור להתחרות שוב.

### 2008
#### אלוף אולימפי ושיאן עולם
באולימפיאדת בייג'ינג הוא זכה במדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר שבו השתתף בשלב המוקדמות וקבע ביחד עם חבריו שיא עולם חדש של 3:12.23 דקות. הזמן שקבע בזינוק שליחים היה 48.03 שניות. שיא זה החזיק מעמד יום אחד בלבד עד שנשבר על ידי חבריו לנבחרת בשלב הגמר 3:08.24 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 21.64 שניות.

## חייו אישיים
ויילדמן-טוברינר לומד רפואה באוניברסיטת קליפורניה שבסן פרנסיסקו. סבו, מתיו טוברינר, כיהן במשך 20 שנה כשופט בבית המשפט העליון של קליפורניה.

## שיאים אישיים
### בריכה אולימפית
* 50 מטר חופשי: 21.64 שניות (2008)
* 100 מטר חופשי: 48.59 שניות (2008)
### בריכת 25 יארד
* 50 יארד חופשי: 18.87 שניות (2007)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:אמריקאים ילידי קליפורניה
קטגוריה:סן פרנסיסקו: אישים
קטגוריה:אלופים אולימפיים יהודים
קטגוריה:אלופי עולם בשחייה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:שחיינים יהודים אמריקאים
קטגוריה:שחייני חופשי
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:אלופים אולימפיים אמריקאים: שחייה
קטגוריה:שיאני עולם אמריקאים: שחייה
קטגוריה:שיאני עולם יהודים
קטגוריה:קליפורניה: שחיינים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1984
מדי אסיר

[שמאל|ממוזער|250px|מדי אסיר ב[מתקן המעצר בגואנטנמו]]
**מדי אסיר** הם המדים אותם מחויבים ללבוש אסירים המוחזקים בבית סוהר, במטרה להקל על ההבחנה בינם לבין סוהרים ומבקרים בבתי הסוהר, ולהקשות על הימלטותם.

## ישראל
thumb|מדי אסיר הנפוצים בצה"ל
לפי תקנות בתי הסוהר, אסיר שפוט חייב ללבוש בגדי אסיר שיסופקו לו על ידי בית הסוהר, ואילו אסיר שטרם נגזר דינו ואסיר אזרחי רשאים ללבוש את בגדיהם הפרטיים. הסעיף מסמיך את נציב בתי הסוהר להתיר לאסירים ללבוש את בגדיהם הפרטיים בנסיבות נוספות, ובפקודות הנציבות אכן נקבע כי גם אסירים המוחזקים בבתי סוהר בדירוג ביטחון מזערי רשאים ללבוש את בגדיהם הפרטיים, וכך גם אסירים המוחזקים באגפי שיקום, אך הפקודות מחייבות אסירים שפוטים ללבוש מדי אסיר בעת שהם יוצאים לבית המשפט או מופיעים בפני ועדת שחרורים. לאסירים היוצאים לעבודה מחוץ לבית הסוהר מסופקים מדי עבודה שאינם מדי אסיר.

מאז 2008 החל שירות בתי הסוהר לספק לאסירים מדים כתומים הכוללים פסים זוהרים, המאפשרים לזהות את האסירים הלובשים אותם ביתר קלות. קודם לכן לבשו האסירים מדים חומים, שהיו גם כבדים יותר מהמדים הכתומים.

## ארצות הברית
[שמאל|ממוזער|250px|אסירים ב[יוטה לבושים במדים מפוספסים (1885)]]
עד ראשית המאה ה-20 מדי האסיר בארצות הברית היו מפוספסים. במהלך המאה ה-20, החלה להתפתח תפיסה לפיה תפקידו של המאסר אינו רק ענישה אלא גם שיקום, וכדי לסייע בהשבת האסירים לחברה כאזרחים נורמטיביים, מוטב להחליף את המדים המפוספסים, שנחשבו כאות קלון, במדי עבודה. בהתאם לגישה זו, סופקו לאסירים בבתי הסוהר המדינתיים מכנסי ג'ינס וחולצות כחולות, ובבתי הסוהר הפדרליים מדי עבודה בצבע חאקי. בסוף המאה ה-20 שוב השתנתה המגמה, בעיקר משיקולים כלכליים, ולאסירים סופקו סרבלים חומים או כתומים. במספר מקומות, כגון מחוז מריקופה שבאריזונה, שבו והנהיגו מדים מפוספסים, כחלק ממדיניות הקשחת תנאי הכליאה.

## ראו גם
* סימון אסירים במחנות ריכוז נאציים

## קישורים חיצוניים

* פיילוט בגדי אסיר חדשים, באתר שירות בתי הסוהר

## הערות שוליים

קטגוריה:כליאה
קטגוריה:מדים
ננצית יערות

**ננצית יערות** (ברוסית, השפה נקראת Ненецкий лесной) הוא ניב בשפה הננצית. הניב מדובר על ידי העם הננצי, עם המורכב משבטים שונים החיים בצפון-מערב סיביר. כיום, ננצית היערות מדוברת על ידי 1,000–1,750 איש, במחוזות ימלו-ננץ וחנטי-מנסי. הניב הננצי הנוסף, ננצית הטונדרה מדובר על ידי רוב העם הננצי. היות שננצית היערות נמצאת בסביבה דוברת רוסית, וכן בגלל מספר הדוברים הנמוך, השפה נחשבת לשפה בסכנת הכחדה. ננצית היערות החלה להיכתב רק בשנות ה-1990, ולכן השפה כמעט ולא מתועדת. כיום, רוב דוברי הננצית יודעים גם רוסית, ויחידת הכתב לשפות הננציות היא כתב קירילי.

ננצית היערות שייכת לשפה הננצית, המשתייכת לקבוצת השפות הננצו-אנטיות, קבוצה במשפחת השפות הסאמוײדיות (Samoyedic languages) (ששייכת לקבוצת השפות האוראליות). השפה הקרובה ביותר לננצית היערות היא ננצית הטונדרה. שפות נוספות הדומות לננצית הן השפות (מהדומה ביותר להכי פחות דומה): אנטית, נאגאסאנית וסלקופית. בנוסף, ננצית היערות מושפעת מן הניב חאנטית מזרחית (ניב השפה החאנטית), שמדובר בסמוך לאזורי הדיבור של ננצית היערות. השפעה זו של החאנטית המזרחית מהווה את אחד ההבדלים המרכזיים בין שני ניבי הננצית.

## ראו גם
*שפות אוראליות
*שפה בסכנת הכחדה
*אלפבית קירילי

## הערות שוליים

קטגוריה:רוסיה: שפות
קטגוריה:שפות בסכנת הכחדה
משאבת הכסף

**משאבת הכסף** היה שעשועון טלוויזיה ישראלי מקורי, שהופק עבור הזכיינית "רשת" על ידי "תנין הפקות" ו"דורי מדיה". מטרת המשחק הייתה לשמור על מיליון שקלים לאורך 8 שאלות. את התוכנית הנחה ליאור סושרד. התוכנית הניבה נתוני רייטינג נמוכים בישראל, ולא עלתה לשידור לעונה נוספת.

## חוקי המשחק
במשחק משתתפים 2 מתמודדים יחד נגד "משאבת הכסף" (אשר עוברת האנשה על ידי מנחה התוכנית), שבכל שאלה שואבת כסף מתוך הכסף שנותר למשתתפים. במשחק יש 8 שאלות, בהן בכל שאלה על המשתתפים לבחור נושא אחד מתוך 3 נושאים המוצגים בפניהם. נושא שנבחר יוחלף בנושא אחר בשאלה הבאה. רמת הקושי של השאלות עולה בהתאם למספר השאלות שהמשתתפים עברו.

השאלות במשחק הן שאלות סגורות, בהן יש 4 תשובות לשאלה. המנחה מציג קודם כל את התשובות, והשאלה עצמה מוצגת לאחר מכן. בסיום הקראת השאלה מתחילה הספירה לאחור להפעלת המשאבה. המשאבה מפסיקה כששני המשתתפים בוחרים תשובה.

למשתתפים ניתנות 3 שניות של חסד בהן המשאבה אינה שואבת כסף.
המשתתפים אינם יודעים את הבחירה של המשתתף השני במשחק.

במשחק קיימים 2 גלגלי הצלה:
* התייעצות – מאפשר לשני המשתתפים להתייעץ על התשובה שיבחרו. המשאבה ממשיכה לפעול גם בזמן הפעלת גלגל ההצלה הזה.
* השתלטות – מאפשר לאחד השחקנים לבחור את התשובה עבור המשתתף השני.
ניתן להשתמש בגלגל הצלה פעם אחת. השימוש בגלגלי ההצלה אפשרי החל מהשאלה השנייה. בשאלה האחרונה לא קיימים גלגלי הצלה.

כאשר שני המשתתפים טועים בבחירתם המשחק מסתיים וכל הכסף נשאב. במידה ושני השחקנים בחרו 2 תשובות שונות ואחת מהן נכונה, המשאבה מגבירה את מהירות השאיבה, והאולפן משנה את צבעו לפי מהירות השאיבה. הרמות מיוצגות בצבעים: כחול, כתום ואדום. מהירות השאיבה לא תוגבר אם נעשה פיצול תשובות ברמה השלישית, המיוצגת בצבע אדום, אך המשחק יסתיים. המשחק יסתיים גם במקרה שבזמן שניתן למשתתפים לענות על התשובה לא נותר בידי המשתתפים כסף (כל הכסף נשאב).

בשאלה האחרונה ניתנת בידי השחקנים 2 אפשרויות, לאחר שהמשתתפים בחרו את נושא השאלה. הראשונה היא לשחק כרגיל, והשנייה היא – בתמורה ל־ 12 שניות חסד, השאלה תורכב מ־ 8 תשובות בהן 2 תשובות הן נכונות. בתשובה האחרונה השחקנים עונים יחד ויכולים להתייעץ, אך אין באפשרותם לבחור יותר מכמות התשובות הנכונות שקיימות בשאלה (תשובה אחת במשחק כרגיל או 2 תשובות במידה ובחרו לקבל 12 שניות של חסד).

בפרק אחד מתקיימים כמה משחקים, בדרך כלל בין 2 – 3 משחקים.

## קניית הפורמט
כ־10 מדינות, בהן צרפת, הולנד, ספרד, טורקיה ומספר מדינות בדרום אמריקה הביעו רצון לרכוש זכויות על הפורמט, והגיעו לישראל במטרה לצפות בהקלטת התוכנית.
"משאבת הכסף" הופצה בפסטיבל מיפ האחרון בקאן, על ידי "דורי מדיה גרופ". בזכיינית מספרים כי בעקבות כך הביעו מספר רב של גורמים התעניינות בקניית הפורמט.
התוכנית עלתה בערוץ 2, Latina Televisión בפרו ב-20 ביולי 2014 וזכתה להצלחה ניכרת, והתוכנית תעלה לשידור לעונה נוספת במדינה זו במהלך 2015.
בפברואר 2015 רכש ערוץ מרכזי בווייטנאם 2 עונות של משאבת הכסף לשידור ברחבי המדינה (52 פרקים בסה״כ).
במאי 2015 רכש ערוץ Globo בברזיל את השעשועון, שישודר כחלק מתוכניתו של המגיש פאוסטו סילבה בימי ראשון בשידור חי.

## קישורים חיצוניים
* 
* דף התוכנית של "משאבת הכסף" ב־YouTube
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שעשועוני טלוויזיה
קטגוריה:שעשועוני טריוויה בטלוויזיה
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2012
קטגוריה:ערוץ 2: תוכניות וסדרות
קטגוריה:רשת: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תוכניות וסדרות טלוויזיה שצולמו בקריית התקשורת נווה אילן
בית הקברות הצבאי והאנדרטה האמריקניים בלוקסמבורג

**בית הקברות הצבאי והאנדרטה האמריקניים בלוקסמבורג** (באנגלית: **Luxembourg American Cemetery and Memorial**) שוכנים בעיר לוקסמבורג, בירת דוכסות לוקסמבורג. בבית הקברות טמונים 5,076 חללים אמריקניים שנהרגו במלחמת העולם השנייה. על גבי האנדרטה מונצחים שמותיהם של 371 נעדרים ממלחמה זו.

## האתר
בית הקברות והאנדרטה שוכנים בליבו של אזור מיוער בפאתיה המזרחיים של העיר לוקסמבורג, בקרבת נמל התעופה לוקסמבורג-פינדל. שטחם הוא כ-204 דונמים.

בתוך כיכר עגולה מוקפת דשא, המשתרעת בחלקו הצפוני של האתר, ניצבים בניין בית התפילה והאנדרטה לנעדרים. בנין בית התפילה, שגובהו 15 מטרים, בנוי מאבן לבנה. הוא ניצב על גבי בימה מוגבהת. חזיתו מעוטרת בפסל גרניט ושמונה תבליטי ארד משובצים בדלתותיו. פנים הבניין מעוטר בדגלי ארצות הברית, במזבח משיש שחור, בחלון ויטראז' ובתקרת מוזאיקה.

האנדרטה היא זוג קירות אבן רחבים מצופי לוחות גרניט, הניצבים מדרום לבית התפילה. על צידיהם הפונים זה מזה נחרתו שמות הנעדרים. על צידיהם האחרים מתנוססות מפות צבעוניות, המתארות את המהלכים הצבאיים של כוחות ארצות הברית במערב אירופה וביתר זירות המלחמה.

שטח הקבורה, המשתפל על גבי מדרון, משתרע מדרום לבית התפילה. תבניתו היא כשל מניפה. שורות המצבות בו, המתפרשות בקשתות, מכונסות בשלוש גזרות (בכל אחת שלוש חלקות), שביניהן מפרידות שתי שדרות. השדרות מעוטרות במרבדי פרחים וניצבות בהן מזרקות ובריכות מים. ביניהן לבין כיכר בית התפילה ניצבים שני תרנים שעליהם מונפים דגלי ארצות הברית.

ממזרח לבית התפילה ניצבים שערי הכניסה לאתר, המעוטרים בנשרים וזרי מתכת מוזהבים, ובניין מרכז המבקרים של האתר.

## החללים בבית הקברות
שמאל|ממוזער|250px|מצבת הגנרל פטון
בית קברות צבאי הוקם לראשונה באתר זה על ידי הארמייה האמריקנית השלישית ב-29 בדצמבר 1944. לאחר תום מלחמת העולם השנייה נבחר האתר לשמש כאחד מ-12 בתי קברות אמריקניים קבועים באירופה ממלחמה זו, ולפיכך נקברו בו חללים שהועברו מאתרי קבורה זמניים בקרבתו.

בבית הקברות נקברו 5,076 חללים, מהם אישה אחת. 118 מהם היו יהודים. 101 מן החללים הם אלמונים. 22 זוגות של אחים קבורים בו זה בצד זה. שניים מן החללים שנקברו באתר עוטרו במדליית הכבוד של הקונגרס – העיטור הצבאי הגבוה ביותר של ארצות הברית. מרבית החללים נהרגו במהלכו של הקרב על הבליטה בדצמבר 1944 וינואר 1945. אחרים נהרגו בקרבות בהתקדמות אל נהר הריין וממזרח לו ובפעולות אוויריות בשמי מערב אירופה.

בבית הקברות נקבר הגנרל ג'ורג' פטון, מפקד הארמייה האמריקנית השלישית. הוא נקבר שם בדצמבר 1945, לאחר שנפטר בעקבות פציעתו בתאונת דרכים שבה היה מעורב בגרמניה. הוא נקבר תחילה בצד חללים של הארמייה השלישית. ב-1947 הועברה גופתו לאתר אחר בבית הקברות, בין שטח הקבורה לבין כיכר בית התפילה.

השימוש בשטח האתר הוענק על ידי לוקסמבורג לארצות הברית לצמיתות וללא תשלום, בהתאם להסכם שנעשה ביניהן ב-1951.

האתר תוכנן על ידי משרד האדריכלים קילי ופטרסון (Keally and Patterson), ואדריכל הנוף היה אלפרד גייפרט (Alfred Geiffert) – כולם מן העיר ניו יורק. הוא הוקם ומנוהל על ידי הוועדה האמריקנית למצבות קרב.

בית הקברות והאנדרטה נחנכו ב-4 ביולי 1960.

## קישורים חיצוניים

* 
* סרטון על בית הקברות והאנדרטה בערוץ הוועדה האמריקנית למצבות קרב באתר YouTube
* חוברת על בית הקברות והאנדרטה באתר הוועדה האמריקנית למצבות קרב
* עלון על בית הקברות והאנדרטה באתר הוועדה האמריקנית למצבות קרב
* אתר תמונות פרטי על בית הקברות והאנדרטה
* 

לוקסמבורג
לוקסמבורג
קטגוריה:לוקסמבורג (עיר): מבנים
לוקסמבורג
הידעו הדמעות

**הֲיֵדְעוּ הַדְּמָעוֹת** הן המילים הפותחות בשירו של רבי יהודה הלוי אשר חי ופעל בתקופת תור הזהב בספרד. השיר הוא שיר קינה על "איש גדול וחכם", שנקבר בתוך רגבי האדמה.  

השיר נעשה אהוד בתפוצות ישראל. הלחן שחיבר לו חנינא קרצ'בסקי במחצית המאה ה-20, זכה לביצועים רבים.

## מילות השיר

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי יהודה הלוי
קטגוריה:ספרות ימי הביניים
קטגוריה:שירי המאה ה-12
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי חנינא קרצ'בסקי
מזופיל

**מזופיל** (**mesophyll**) היא שכבת רקמת היסוד של העלה, שכבה שמהווה את עיקר נפח העלה ומתמחה בפוטוסינתזה. צרורות ההובלה של העלה עוברות דרך רקמת המזופיל. הרקמה מורכבת מתאים פרנכימתיים בעלי דופן דקה הנותנים לעלה את צבעו הירוק.

## מבנה
שמאל|ממוזער|250px|חתך רוחב של עלה
המזופיל מתחלק בדרך כלל לפרנכימת עמודים ופרנכימה ספוגית:
***פרנכימת עמודים** (palisade parenchyma) מורכבת מתאים מוארכים וגליליים המסודרים בניצב לאפידרמיס העליון, בצידו העליון של העלה. מרבית הכלורופלסטים בעלה מתרכזים בשכבה זו ולכן עיקר תהליך ההטמעה מתרחש בה. צורתם ואופן סידורם של התאים מאפשרים לכלורופלסטידות להתמקם באופן שמאפשר ניצול מרבי של האור. למרות מראם הדחוס של התאים, למעשה, התאים מופרדים זה מזה או מחוברים רק מעט ביניהם. קיומם של החללים הבין תאיים מאפשר לשטחי פנים גדולים של התאים לבוא במגע עם האוויר שבחללים, דבר המקל על חילוף הגזים בתאים.
***פרנכימה ספוגית** (spongy parenchyma) מורכבת מתאים בעלי צורות שונות והיא נמצאת בצידו התחתון של העלה. בין תאי הפרנכימה הספוגית ניכרים חללים בין תאיים רבים. הרקמה הספוגית מאפשרת מעבר של פחמן דו-חמצני וחמצן בין הפיוניות לרקמת העמודים. הפיוניות נמצאות אף הן בצידו התחתון של העלה בדרך כלל ומסייעות לתחלופת גזים מהירה.

ישנם צמחים, כולל קסרופיטים רבים, בהם פרנכימת העמודים נמצאת משני צידי העלה. בין שתי שכבות העמודים נותר פס צר של פרנכימה ספוגית. עלה מסוג זה קרוי שווה-צדדי (isobilateral). ואילו עלה רב-גחוני (dorsiventral) הוא עלה שבו פרנכימת העמודים מסודרת בצידו העליון של העלה והפרנכימה הספוגית – בתחתון.

בצמחים מסוימים, כגון תירס ודגניים רבים אחרים, אין הבחנה בין פרנכימת עמודים לפרנכימה ספוגית, כל תאי המזופיל הם בעלי צורה דומה. בחלק מן הדגניים התאים מסודרים בצורה טבעתית מסביב לצרור ההובלה.

## מקורות
* אברהם פאהן, **אנטומיה של הצמח**, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 1987
* Peter H. Raven, Ray F. Evert, Susan E. Eichhorn, **Biology of plants **, 7th ed. New York: W.H. Freeman and Company, 2005

## קישורים חיצוניים
* Leaves, באתר The Biodiversity and Conservation Biology Department homepage, The University of the Western Cape

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מורפולוגיה של צמחים
מרים אדאהן

**מרים אדאהן** (נולדה בשנת 1942) היא מורה, סופרת, מרצה, יועצת חינוכית חרדית, ופסיכותרפיסטית ישראלית. מחברת ספרי ייעוץ בתחום החינוך והבית.

## ביוגרפיה
אדאהן נולדה וגדלה בארצות הברית. בגיל 33 חזרה בתשובה דרך בית חב"ד בקליפורניה. בשנות ה-80 של המאה ה-20 עלתה לישראל. מתגוררת בירושלים.

## ספריה

אדאהן הוציאה לאור עשרות ספרים שכתבה. הספרים נכתבו באנגלית. רבים מהם תורגמו לעברית. בנוסף תורגמו מספריה לספרדית וצרפתית.
***מודעות**
***גם זו מתנה**
***ואהבת...! כך נחנך את ילדינו לאכפתיות**
***מילים כקוצים וכברקנים**
***פנימה**
***מי מושלם**
***גם זו מתנה**
***נפש האדם**
***משיפלות לחירות**

## קישורים חיצוניים
* 

* 
** 
* ותען להם מרים: ריאיון עם ד"ר מרים אדהאן, באתר הידברות
* 
* מאמר של מרים אדאהן באתר של בית חב"ד  (דרכו היא חזרה בתשובה כנ"ל)

## הערות שוליים

קטגוריה:חוזרות בתשובה
קטגוריה:עולות בשנות ה-1980
קטגוריה:עולים בשנות ה-1980
קטגוריה:ישראליות ילידות ארצות הברית
קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
קטגוריה:מורות בישראל
קטגוריה:מורים בישראל
קטגוריה:חוזרים בתשובה
קטגוריה:יועצים חינוכיים
קטגוריה:יועצות ישראליות
קטגוריה:יועצים ישראלים
קטגוריה:מחברות ספרי עיון ישראליות
קטגוריה:מחברי ספרי עיון ישראלים
קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:פסיכותרפיסטיות ישראליות
קטגוריה:פסיכותרפיסטים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1942
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1942
אום א-דנניר

**אום א-דנניר** (בערבית: **ام الدنانير** - "אם הדינרים") הוא אתר ארכאולוגי ברמת הגולן השוכן על גבעת בזלת בגובה של 644 מטרים מעל פני הים, ממערב לכביש הנפט וכ-2.5 ק"מ מזרחית למושב יונתן. 

רשות העתיקות ערכה במקום סקר ארכאולוגי בשנת 2005, אשר חשף שרידי קרמיקה מתקופת הברונזה הקדומה, וכן שרידי מבנים, קברים וקרמיקה מהתקופה הרומית המאוחרת ומהתקופה הממלוכית. עד מלחמת ששת הימים שכן באתר כפר, אך לא ידוע מתי נוסד וכמה תושבים התגוררו בו. 

כחצי ק"מ ממזרח לאתר שוכן מעיין עין דנניר הנובע משך כל השנה, אם כי בקיץ הנביעה מעטה. מדרום לאתר נבנתה "בריכת נעמי", בריכה קטנה באורך וברוחב של 2.5 מטרים, ולידה ניטע בוסתן.

## קישורים חיצוניים
*אם אל-דנניר

קטגוריה:שביל הגולן
קטגוריה:רמת הגולן: אתרים ארכאולוגיים
אצטדיון סאו ז'נואריו

**אצטדיון "ואסקו דה גאמה"** (על שם השכונה בה הוקם), שמכונה גם **אצטדיון סאו ז'נואריו** (בפורטוגזית: **Estádio São Januário**) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בעיר ריו דה ז'ניירו שבברזיל. האצטדיון מכיל 24,584 מקומות ישיבה ומשמש כמגרשה הביתי של קבוצת ואסקו דה גאמה.

## היסטוריה
האצטדיון, אשר נקרא על שם הרחוב שאליו פונה חזיתו, נפתח באופן רשמי ב-21 באפריל 1927, במסגרת משחק בין ואסקו דה גאמה לבין לקבוצת סנטוס.

בטרם נפתח אצטדיון המרקנה לקראת טורניר מונדיאל 1950 שהתקיים בברזיל, היה זה אצטדיון הכדורגל המרכזי בריו דה ז'ניירו ובמשך שנים אירח האצטדיון משחקים רשמיים של נבחרת ברזיל, כשמשחקה הראשון של נבחרת ברזיל באצטדיון נערך ב-15 בינואר 1939 במסגרת גביע רוקה. האצטדיון אירח גם משחקי ידידות, משחקים במסגרת הקופה אמריקה וטורנירי כדורגל שונים גם לאחר שהמרקנה נפתח. מלבד זאת אירח האצטדיון גם הופעות וכנסים. שיא המבקרים באצטדיון נשבר בהופעתה של הלהקה מפוארטו ריקו "Menudo" ב-1985 ומוערך בין 80,000 איש לבין 130,000 איש. באותה הופעה אירע אסון כששני צעירים נמחצו למוות בשל הדוחק והצפיפות.

ב-1943 ו-1945 אירח האצטדיון גם את מצעד בתי הספר לסמבה.

## מאפיינים
האצטדיון מתאפיין בחזית ארכיטקטונית מיוחדת בסגנון ניאו קלאסי ובמבנה פרסה בצורת U. יציעי האצטדיון מקורים באופן חלקי. האצטדיון הוותיק נמצא ברשימת "אתרי המורשת הברזילאית באדריכלות, אומנות והיסטוריה". ב-2007 הוקם באצטדיון על הדשא מאחורי אחד השערים פסל ברונזה בגודל טבעי של הכדורגלן רומאריו, ששיחק בקבוצה כחלוץ, וזאת לאחר שהבקיע את הכדור ה-1,000 במדיה. מלבד זאת, בסביבת האצטדיון הוקמו מתקנים נוספים כמו מתחם בריכות שחייה אולימפיות, חדרי כושר, מתחם מנוחה והתכנסות לספורטאים בסגנון מלונית בוטיק, חדר גביעים גדול שמציג בעזרת יותר מ-8,000 פריטים את הישגי הקבוצה וסמליה ומרכז אימון לספורטאים צעירים.

מלבד זאת נפתחה במתחם ב-15 באוגוסט 1955 קפלה על שם "מריה גבירתנו של הניצחונות" שחשובה מאוד לקבוצה ואוהדיה ולכן נמנעים מלהורסה אף על פי שהיא מפריעה להרחיב את האצטדיון ולבנות לו יציע רביעי.

אצטדיון הכדורגל היה אמור לעבור שיפוץ והסבה לתקופת אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) לאירוח טורניר הרוגבי שביעיות האולימפי שנכלל לראשונה במשחקים האולימפיים. אולם האצטדיון לא גיבש בזמן את תוכניות האירוח שלו ולכן הוחלט להעביר את טורניר הרוגבי שביעיות האולימפי ל"אצטדיון דאודורו", מתקן ספורט זמני המכיל 15,000 מקומות שהוקם בשכונת דאודורו עבור טורניר ה"קרב חמש" האולימפי ויארח גם את טורניר הרוגבי שביעיות האולימפי.

## קישורים חיצוניים

* האצטדיון באתר Templos do Futebol 
* האצטדיון באתר World Stadiums 

קטגוריה:ריו דה ז'ניירו: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:מתקני אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
סאו ז'נואריו
קטגוריה:ואסקו דה גאמה (כדורגל)
גביע העולם ברוגבי שביעיות

**גביע העולם ברוגבי שביעיות** הוא טורניר רוגבי בינלאומי עליו אחראי איגוד הרוגבי העולמי  בענף הרוגבי שביעיות (ענף הדומה לרוגבי יוניון אך משתתפים בו 7 שחקנים מכל קבוצה). הטורנירים נערכים לגברים ונשים אחת ל-4 שנים.

הטורניר היו צפוי להתבטל אחרי 2013 בשל הפיכת הענף לענף ספורט אולימפי מאולימפיאדת ריו ב-2016. עם זאת, בהמשך פורסם על המשך קיומו של הטורניר מכיוון שמספר המשתתפות בטורניר האולימפי המקביל יהיה מצומצם. הטורניר משתלב לסירוגין עם הטורניר האולימפי כך שאחת לשנתיים מתקיים או הטורניר האולימפי או טורניר גביע העולם. 

## גברים
טורניר "גביע העולם לרוגבי שביעיות" לגברים נערך החל מ-1993 אחת לכ-4 שנים. החל מכינון הטורניר המקביל לנשים, שני הטורנירים מתקיימים באותה המדינה. בטורניר משתתפות 24 נבחרות לאומיות. 

## נשים
טורניר "גביע העולם לרוגבי שביעיות" לנשים נערך החל מ-2009 אחת לכ-4 שנים. הטורניר מתקיים באותה המדינה בה מתקיים הטורניר המקביל לגברים. בטורניר משתתפות 16 נבחרות לאומיות.

## הסבב העולמי ברוגבי שביעיות

איגוד הרוגבי העולמי אחראי גם לטורניר אליפות ברוגבי שביעיות בשם "הסדרה העולמית ברוגבי שביעיות" שנערך מדי שנה במתכונת ליגה מחזורית וכולל סדרת משחקים בהם שותפו לאחרונה 16 נבחרות לאומיות אך בתחילתו כלל גם 34 נבחרות. הטורניר מתקיים ברחבי העולם, כולל לרוב 8 סבבים ולרוב מתארח באותן 8 מדינות שמפוזרות בין כל היבשות. בכל סבב מוענקים גביעים ופרסים נוספים ומוכתר שחקן מצטיין. בסוף הטורניר משוקללים הנקודות שאספו כל המשתתפות ומוכתרת המדינה האלופה לאותה שנה. העונה הראשונה של הטורניר הייתה ב-2000-1999.  

יש לציין כי בטורניר "הסבב העולמי" הסיבוב הנחשב ביותר מתקיים מדי שנה בהונג קונג כחלק מהסדרה אך למעשה חוקי הטורניר בהונג קונג קצת שונים. מ-1976 התקיים בהונג קונג טורניר שנתי שמארח בשנים האחרונות עד 24 נבחרות ולכן מאז הונג קונג בחרה לארח את הנבחרות מ"הסדרה העולמית ברוגבי שביעיות" היא מזמינה נבחרות אורחות נוספות וכך הטורניר מכיל 24 נבחרות ובשלב הראשון כולל 6 בתים. גם נקודות הדירוג שלו לנבחרות המנצחות מאלו המשתתפות ב"סדרה העולמית לרוגבי שביעיות" גבוה ביחס לניקוד הרגיל במדינות האחרות המארחות את הסדרה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:תחרויות רוגבי
קטגוריה:אליפויות עולם
המטבח הוונצואלי

[שמאל|ממוזער|250px|ארוחת [חג המולד אופיינית לוונצואלה: בשר חזיר, סלט עוף, Hallaca, פאן דה חמון]]
[שמאל|ממוזער|250px|Pabellón Criollo,מנת [פביון קריאויו ונצואלית טיפוסית, כולל אורז, שעועית, בשר בקר טחון ופרוסות בננה]]
גיוונו של **המטבח הוונצואלי** נובע ממיקומה של ונצואלה בעולם, מהשוני במשאבי חקלאות באזורים השונים ומהגיוון התרבותי של תושביה, צאצאי אינדיאנים, אפריקנים ואירופאים (מספרד, איטליה, צרפת ופורטוגל). בין המזונות הבסיסיים: תירס, אורז, בננה, יאם, שעועית וסוגי בשר. ירקות המקובלים במטבח הוונצואלי הם עגבנייה, בצל, חציל, דלעת, קישוא.

במדינות המזרחיות, הדרום-מזרחיות (בגויאנה) והצפוניות של ונצואלה המטבח מבוסס על מגוון דגים, פירות ים וסרטנים, פקעות כגון תפוח אדמה ויאם, אורז ופסטה, בשר בקר, בננה וירקות (חסה, עגבנייה).

במדינות המערביות, המטבח כולל בשר עז וארנב, שימוש רב בבננות ומגוון גבינות. התבשילים מושפעים ממסורות שבטיות מקומיות וכן מהמטבח הקולומביאני.

בלוס יאנוס מקובלים מאכלי בשר בקר ובשר ציד (אייל, קפיבארה, פקה, צב ועוד) לרוב בהכנה על גריל או בצלייה, תירס (כקצ'אפה), גבינות לבנות רכות ומוצרי חלב נוספים.

באזור האנדי מקובלים תפוחי אדמה ופקעות אחרות, חיטה, בשר בקר, בשר כבש ובשר עוף. דגים אינם חלק מהמטבח המקומי בשל הריחוק מהים, מלבד טרוטה שמגדלים בחוות דגים.
התבשילים מושפעים ממסורות אנדיות מקומיות וממטבחים אירופאים.

מאכל אופייני לחג המולד הוא פאן דה חמון – לחם ממולא חמון (שינקן).

## מאכלים
### צמחוני
* ארפה
* קצ'אפה
* פולנטה

### בשרים
* מוטה
* פאן דה חמון
* פביון קריאויו

### משקאות
* צ'יצ'ה

## קישורים חיצוניים

* ונצואלה - רקע קולינרי, באתר "מוצ'ילר"
* 

## הערות שוליים

*
גביע העולם בליגת הרוגבי

איגוד RLIF (Rugby League International Federation) האוסטרלי מוביל את טורניר "**גביע העולם ברוגבי ליג**" המקביל לטורניר "גביע העולם ברוגבי יוניון" ונערך החל מ-1954 לגברים, ומשנת 2000 לנשים.

## גברים
"גביע העולם ברוגבי ליג" המקביל לטורניר "גביע העולם ברוגבי יוניון" ונערך החל מ-1954 לגברים. מספר המשתתפים החל ב-4 נבחרות בטורנירים הראשונים והשתנה מספר פעמים אך בטורנירים האחרונים כלל 14 נבחרות אם כי מ-2021 גדל ל-16 נבחרות. כל משחק משותפים 17 שחקנים מכל נבחרת. הטורניר ב-1965 שהיה אמור להיערך בצרפת בוטל על ידה. גם הטורניר ב-1998 לא התקיים בשל מאבק משפטי על התנהלות הליגה באוסטרליה ולכן התקיים רק בשנת 2000. כמו כן גם הטורניר שתוכנן להתקיים כבר ב-2004 באוסטרליה, נדחה עד 2008. מתכונת הטורניר עברה שינויים מספר פעמים.

## נשים
משנת 2000 מתקיים טורניר מקביל לנשים בשם "גביע העולם ברוגבי ליג לנשים" שכולל 8 נבחרות. מ-2013 יוצמד הטורניר לנשים לטורניר המקביל לגברים וייערך באותם ארצות.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:תחרויות רוגבי
קטגוריה:אליפויות עולם
עין שוקו

**עין שוקו** או בשמו המקורי **עין א-תינה** ולאחר מכן **מעיין התאנה**, הוא מעיין הנובע בשטחה של שמורת הטבע מצוקי האון מתחת לקיבוץ מבוא חמה בדרום רמת הגולן. המעיין קיבל את שמו החדש לזכר סמל ראשון  (שכונה בפי חבריו "שוקו"), מפלס"ר נח"ל, שנהרג בחברון ב-8 ביוני 2003.

המעיין נובע כקילומטר ממערב לקיבוץ מבוא חמה, במדרונות רמת הגולן שמעל הכנרת, בספיקה ממוצעת של מטר מעוקב אחד לשעה. מימי הנביעה מובלים בצינור אל תוך בריכת אבנים ובטון השוכנת ברחבה מוקפת עצים ושיחים. במקום שלטים המספרים את סיפורו של מתן גדרי, וכן ספסלים ושולחנות. מצידו המערבי של האתר נשקף נוף הכנרת, והרי הגליל מהר תבור ובקעת יבנאל בדרום ועד הר מירון ועמק החולה בצפון. סביב המעיין צומחים מספר עצי מילה סורית ואקליפטוס, וכן מספר מינים האופייניים לבית גידול לח כמו נענע משובלת וסוף מצוי.

## תמונות

Ein-shoko-02.JPG
Ein-shoko-03.JPG


## קישורים חיצוניים

* על המעיין באתר 'מסלולים'.
* על המעיין באתר 'נלך'.
*עין שוקו באתר "שביליסט".

## הערות שוליים

שוקו
טל בר-ניב

**טל בר-ניב** (נולד ב-1973) הוא חצוצרן ישראלי.

## ביוגרפיה
בר-ניב סיים את לימודי התואר הראשון והשני בהצטיינות יתרה בקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב. הוא ניגן בתזמורת הפילהרמונית הישראלית הצעירה של התזמורת הפילהרמונית הישראלית תחת שרביטם של מנצחים ידועי שם, בהם קורט מזור, קורט זנדרלינג, יורי טמירקנוב, זובין מהטה ואחרים, הן בישראל והן ברחבי העולם.

לאחר מכן, יצא לארצות הברית, שם המשיך את לימודיו באוניברסיטת דרום קליפורניה בלוס אנג'לס וקיבל תואר דוקטור בחצוצרה ובניצוח. בתקופת לימודיו בקליפורניה ניגן כחצוצרן ראשי בתזמורת הצעירה "הסימפונייטה באר שבע", מייסודו של מהלי מהטה. בארץ ניגן עם תזמורות וכן עם אנסמבל קפריזמה ואנסמבל מוזיקה נובה.

בר-ניב עוסק גם בהוראת חצוצרה ובהדרכת הרכבים בקונסרבטוריון שטריקר וברמת השרון.

טל בר-ניב הוא בנו של הפסנתרן רמי בר-ניב ומרבה להופיע עמו ברסיטלים.

כיום משמש כחצוצרן ראשי בסינפונייטה הישראלית באר שבע.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:חצוצרנים ישראלים
קטגוריה:מורים למוזיקה בישראל
קטגוריה:בוגרי תיכון אוסטרובסקי
קטגוריה:בוגרי הקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת דרום קליפורניה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1973
קטגוריה:נגנים בתזמורת הפילהרמונית הישראלית הצעירה
קרב אניידלו

שמאל|ממוזער|250px|קרב אניידלו 
**קרב אניידלו** (**Battle of Agnadello**) היה אחד הקרבות החשובים במלחמת הליגה של קמבריי וכן אחד הקרבות המרכזיים במלחמות האיטלקיות.

ב-15 באפריל 1509 עזב צבא צרפתי תחת פיקודו של לואי ה-12 את מילאנו ופלש לטריטוריה ונציאנית. כדי לעצור את התקדמותם, גייסה ונציה צבא של שכירי חרב ליד ברגמו, אשר הונהג על ידי בני הדודים אורסיני, ברתולומיאו ד'אלוויאנו וניקולו די פיטיליאנו. אורסיני הורה להימנע מעימות ישיר עם ההתקדמות הצרפתית והעביר את השבועות הבאים בהתנגשויות בין-צבאיות קלות.

ב-9 במאי חצה לואי ה-12 את נהר אדה בקסאנו ד'אדה. אלוויאנו ופיטיליאנו חנו מסביב לעיר טרוויליו, בחוסר הסכמה לגבי איך להילחם בלואי, מכיוון שאלוויאנו רצה להתקיף את הצרפתים תוך התעלמות מפקודותיו של אורסיני. לבסוף הוחלט לנוע דרומה לעבר נהר פו בחיפוש אחר עמדות טובות יותר.

ב-14 במאי, כאשר הצבא הוונציאני נע דרומה, אלוויאנו עמד אל מול כוח צבאי צרפתי בפיקודו של השליט דה שומון.  אשר ריכז את יחידתו סביב אניאדלו. אלוויאנו הציב את כוחותיו, שמנו בערך כשמונת-אלפים חיילים, על קו רכס שהשקיף אל כמה כרמי ענבים. דה שאמונט ניסה לתקוף, בתחילה בעזרת חיל פרשים ולאחר מכן עם רמחים שווייצרים; אבל הצרפתים, שהוכרחו לצעוד מעל צלע גבעה מלאה בתעלות השקיה שבמהרה התמלאו בבוץ מהגשם השוטף, לא יכלו לפרוץ את הקו הוונציאני.

פוטיליאנו נע לפני אלוויאנו, והיה כמה קילומטרים קדימה כאשר הצרפתים החלו בהתקפה. בתגובה לבקשת אלוויאנו לעזרה, הוא שלח מסר המציע להימנע מקרב יזום (pitched battle), והמשיך את מסעו דרומה. 

בינתיים, לואי, עם יתרת הצבא הצרפתי, השיג את אלוויאנו. הצרפתים הקיפו את אלוויאנו משלושה כיוונים והמשיכו להשמיד את כוחותיו בשלוש השעות הבאות. חיל הפרשים הוונציאי התמוטט ונמלט, ואלוויאנו עצמו נפצע ונשבה. תחת פיקודו, יותר מארבעת-אלפים נהרגו.

למרות שפוטיליאנו נמנע ממגע ישיר עם הצרפתים, הוא קיבל את החדשות על הקרב באותו הערב, וחלק גדול מכוחותיו נטשו בבוקר. עם התקדמותם של הצרפתים, הוא נס במהירות אל עבר וונציה וטרוויזו. או אז לואי המשיך לכבוש את יתרתו של מחוז לומברדיה.

ניקולו מקיאוולי, בספרו "הנסיך", מציין את הקרב כמערכה שבה, ביום אחד, הוונציאנים "איבדו מה שלקח להם מאמץ של שמונה מאות שנים לכבוש".

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:המלחמות האיטלקיות
אניידלו
שרון ענבר

שמאל|ממוזער|180px|שרון ענבר
[שמאל|ממוזער|180px|[ראש גדול (סדרת טלוויזיה)|ראש גדול 5 - יהלומית הפכה לאריק]]
[שמאל|ממוזער|180px|שרון ענבר ביחד עם [מייקל לואיס (דוגמן)|מייקל לואיס (עומד) ורועי ויינברג (בגבו למצלמה) בזמן צילומי סצנה]]
**שרון ענבר** (נולדה ב-26 באוגוסט 1983) היא שחקנית ישראלית.

## קורות חייה
שרון ענבר נולדה בפילדלפיה, כשהוריה היו בשליחות להביא נוער יהודי לישראל במסגרת תנועת "מכבי צעיר". בהיותה בת שנה עלתה עם משפחתה לישראל וגדלה בהוד השרון. החליטה להיות שחקנית בגיל תשע לאחר שצפתה במחזמר "צלילי המוסיקה" וראתה את חני נחמיאס מוקפת בהמוני ילדים סביבה. מאז שרון ענבר הלכה לחוגי דרמה, בכיתה ט' למדה לנגן בסקסופון. למדה במגמת תיאטרון של תיכון הדרים. התאמנה מספר שנים בקפואירה והדריכה בכך ילדים. עשתה תואר ראשון במשחק באוניברסיטת תל אביב (2005-2002). בכיתתה למדו בין השאר שיר שגיא ויעל בדש. בתום לימודיה טיילה ענבר במשך שלושה חודשים בהודו ואחר-כך עברה לחצי שנה ללוס אנג'לס, שם עבדה בחברת הפקות. השתתפה בסדרה "האנה מונטנה" ובסרט "ג'ון טאקר מה זה גמור" ועברה סדנת משחק אצל אדם מרכוס.

ענבר הפיקה בפסטיבל "בראשית" והפיקה וניהלה את מתחם "פשוט העם" בפסטיבל בומבמלה. שיחקה בתפקיד אורח בסדרות "מעורב ירושלמי" ו"תיק סגור" בערוץ 10.

ב-2007 שיחקה ענבר בתפקיד יעל, נערה מתבגרת, בהצגה "עצירת פתע", למניעת שימוש בסמים ואלכוהול בקרב בני נוער. ההצגה היא מטעם משרד החינוך בשיתוף עם תיאטרון הנפש ובבימויו של דוד כהן לוי.

בשנים 2008–2012 שיחקה שרון ענבר בהצגה "בתיאבון" בתיאטרון הסימטה ובכנסים ברחבי ישראל, בבימויה של אפרת שטיינלאוף שיצרה אותו במשך שנה תוך אימפרוביזציות עם השחקנים. ההצגה עוסקת בהפרעות אכילה וענבר גילמה את דמותה של נערה הסובלת מאנורקסיה.

מאז 2008 משחקת ענבר בתפקיד שפרינצה, אחת מבנותיו של טוביה החולב, בהצגה "כנר על הגג" בתיאטרון הקאמרי. מאז 2010 משחקת בתפקיד ילדה בשואה בהצגה "גטו" בקאמרי.

ב-2008 שיחקה שרון ענבר, בעונה החמישית של הסדרה "ראש גדול" בתפקיד ראשי. היא גילמה את דמותה של יהלומית, נערה בת 17 שמנסה להתקבל ללהקת הרוק "אקונומיקה" ומשחברי הלהקה אינם מוכנים לצרפה אליהם, היא מתחזה לבן בשם אריק.

ב-2009 שיחקה שרון ענבר בתפקיד מרכזי בסרט העצמאי באורך מלא "סוד קבור", בבימויים של אור ענבר ואדם רובסון. היא גילמה את דמותה של מכשפה שחיה ביער בתקופת השואה ובורחת מהנאצים.

ב-2011 שיחקה בתפקיד הראשי של נערה מתבגרת בהצגה "נו ציפור לשרוק" שהציגה בתיאטרון צוותא. לצידה משחקת אלינור קלוגר.

היא מופיעה בתפקיד סולנית וזמרת ליווי של להקת הרוק "אנרגיה חולנית". היא סקסופוניסטית ב"ג'יפי פופ", להקה של מוזיקת שנות השמונים.

השתתפה ב-2014 בפרסומת למותג "up" של אל על בבימוי קרן חכמה.

ענבר עברה קורס במאי-שחקן בהדרכת יבגני אריה, קורס משחק מול מצלמה בהדרכת אריק ודידי לובצקי, סדנת תסריטאות בהנחיית אסף ציפור סדנת משחק מול מצלמה בהנחיית שמי זרחין, רני בלייר וניר ברגמן וקורס דיבוב בהנחיית יפה גבאי.
לומדת מצרית עתיקה ועל מצרים העתיקה באוניברסיטת תל אביב.

החל משנת 2016 עובדת בספארי רמת גן.

ענבר עובדת כמדריכת טיולים בטנזניה וזנזיבר.

## חיים אישיים
באוגוסט 2022 ילדה את בנה הראשון. מתגוררת בזנזיבר.

## תפקידים
### קולנוע וטלוויזיה

**קולנוע**

**טלוויזיה**

### תיאטרון

## קישורים חיצוניים

* יהלומית - שרון ענבר, בערוץ yes בוואלה!

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:בוגרות תיכון הדרים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב: תיאטרון
קטגוריה:עולות בשנות ה-1980
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1983