חוות פצאל

**חוות פצאל** הייתה חוות תנינאים תיירותית שהוקמה בשנות ה-90 ליד היישוב פצאל שבבקעת הירדן, עם כ-1,500 תנינים. לאחר שנסגרה למבקרים בעקבות האינתיפאדה השנייה, פעלה החווה לצורכי תעשיית העור, אך פעילות זו הופסקה עם תיקון החוק להגנת חיית הבר שאסר על כך.

המיזם נחל כישלון כלכלי, מה שהביא עם הזמן להידרדרות התחזוקה במקום ובמצבם הבריאותי של התנינים. באוגוסט 2025 בהחלטת המנהל האזרחי פונה האתר ו-262 תנינים שבו הומתו.

לאחר סגירת החווה, נותרו בישראל שתי חוות תנינים – חוות התנינים בחמת גדר וחוות קרוקולוקו ב.

## היסטוריה
חוות פצאל הייתה חוות תנינאים בסמוך ליישוב פצאל שבבקעת הירדן. החווה הוקמה בשנות ה-90 כאטרקציה תיירותית ובה היו כ-1,500 תניני יאור. עם זאת, המיזם לא צלח, ובעקבות אירועי האינתיפאדה השנייה נסגרה החווה למבקרים.

לאחר סגירת האתר התיירותי, רכש היזם גדי ביתן את החווה באמצעות כונס נכסים. תחתיו, המשיכה החווה לפעול כמתקן לגידול תנינים, לצורכי עיבוד העורות שלהם ולתעשיית הבשר. אולם, עם תיקון החוק להגנת חיית הבר, שאסר על גידול התנינים למטרות מסחריות, הופסקה גם פעילות זו.

### לאחר סגירת החווה
מאז הופסקה הפעילות בחווה, תשתיות הגידור במקום התבלו ונהרסו, מה שהוביל למספר אירועים בהם תנינים ברחו מהחווה ליישובים ושמורות הטבע במרחב ומקורות מים סמוכים. התנינים שאותרו נתפסו והוחזרו לחווה. חלקם נגנבו לבני ברק, שם ניסו למכור אותם.

בשנים שלאחר מכן, משכה החווה מבקרים בלתי מאורגנים בשל מצבה הנטוש, וחדירה חופשית דרך הגדרות הפרוצות. חלק מהמבקרים תועדו כשהם נכנסים לתוך מתחמי הבריכות, מתקרבים לתנינים, ואף מתעללים בהם באמצעות יידוי אבנים או הכאה במקלות. לטענת המנהל האזרחי, בשלב זה נטש הבעלים את החווה, והתנינים, שלפי הערכות היו בין כמה מאות, נותרו בתחומי החווה ללא פיקוח.

בחלוף השנים, הלכה והידלדלה אוכלוסיית התנינים בחווה. התנינים גוועו ברעב, סבלו מרזון קיצוני, והתנאים הקשים הביאו לכך שהתנינים פיתחו התנהגות קניבלית. תנינים נותרו ללא גפיים, לאחר שהם נאכלו על ידי תנינים אחרים כחלק ממאמצי ההישרדות. לטענת המנהל האזרחי, הבעלים של החווה סירב לשתף פעולה במציאת פתרונות לתנינים כך שיקלטו במקומות אחרים, לרבות הטסתם לחו"ל.

ב-2025 פנה ארגון בצלמו למשרד החקלאות, המשרד להגנת הסביבה, לרשות הטבע והגנים ולמינהל האזרחי, וקרא להם לנקוט פעולה מיידית בשל הסכנה שנשקפה לציבור מהחזקת תנינים במתחם פרוץ ונטוש. בארגון התעורר גם חשש מתרחיש של טרור לאומני, שבמסגרתו תהיה פגיעה בגידור הפנימי הדל של מתחם התנינים, שיוביל לבריחת תנינים מהמתחם. בנוסף, התקבלה חוות דעת וטרינרית שלפיה המשך החזקת התנינים באותם תנאים ירודים מהווה התעללות בבעלי חיים. לאור חוות דעת זו, הוחלט במינהל האזרחי להמית את התנינים. באוגוסט 2025 פונתה החווה ומאות התנינים שבתוכה נורו למוות.

לדברי בעל החווה, גדי ביתן, הריגת התנינים בוצעה ללא ידיעתו ותוך הפרת זכויותיו כבעלים. לדבריו התנינים היו בריאים ולא נשקפה מהם סכנה. כמו כן, לטענתו אנשי המנהל האזרחי ורשות הטבע והגנים פרצו את שערי החווה, רוקנו את בריכות המים, והורו לעובד המקום למסור את הטלפון ולהימנע מדיווח כשבמשך שעות ירו בתנינים בזה אחר זה. ביתן טוען כי מדובר בפעולה אלימה וחד-צדדית, ומאשים את הגורמים המעורבים בפגיעה חמורה בבעלי חיים מוגנים ובתדמיתה של ישראל בעולם בתחום רווחת בעלי החיים. הוא הצהיר כי בכוונתו לפעול משפטית נגד מה שהוא מכנה "מעשה פלילי" שגרם לו נזק כלכלי כבד.

עמותת "תנו לחיות לחיות" גינתה את הריגת התנינים, וטענה כי מדובר בהפרה של חוק צער בעלי חיים ואמנת וושינגטון בדבר חיות מוגנות שאושררה בישראל ב-1979.

## ראו גם
* חוות התנינים בחמת גדר
* חוות קרוקולוקו
* קלרנס (תנין)

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* 

#### בעקבות המתת התנינים ב-2025
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: גני חיות
פצאל
קטגוריה:פצאל