open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ליגה דפורטיבה אוניברסיטריה דה קיטו

**ליגה דפורטיבה אוניברסיטריה** (בספרדית: **Liga Deportiva Universitaria**; מוכר גם כ-**LDU קיטו**, **ליגה דה קיטו**, או בפשטות, **ליגה**), הוא מועדון כדורגל אקוודורי, שנחשב לאחד הטובים באקוודור ובדרום אמריקה. הקבוצה משחקת בקיטו בירת אקוודור.
ליגה דה קיטו זכתה בהישג הטוב ביותר של כדורגל המועדונים האקוודורי, זכייה בגביע הליברטדורס לשנת 2008. בעקבות זכייתה בגביע הליברטדורס הופיעה הקבוצה באליפות העולם לקבוצות כדורגל 2008 ביפן והפסידה בשלב הגמר למנצ'סטר יונייטד 0-1.

## היסטוריה
הקבוצה נוסדה ב-12 בינואר 1930, על ידי סטודנטים מהאוניברסיטה המרכזית של אקוודור, על בסיס מועדון חובבני שהוקם בשנת 1918. יושב ראש הקבוצה היה ד"ר חקומה מוסקוסו באותם ימים הקבוצה הייתה חצי מקצוענית. בנוסף על כדורגל, היו למועדון קבוצות בענפי ספורט נוספים. בשנת 1932, זכתה קיטו באליפות מחוז פיצ'יניצ'ה, התואר הראשון שלה. באליפות ליגת העל האקוודורית הראשונה זכתה קיטו בשנת 1969. בשנים 1974-1975 זכתה בשתי אליפויות רצופות.

## הקבוצה מאז שנות התשעים
בתקופה זו זכתה קיטו בשש אליפויות אקוודור. שחקני קיטו היוו חלק מרכזי בנבחרות אקוודור ששחקו במשחקי גביע העולם בכדורגל, קוריאה-יפן 2002 וגרמניה 2006. השחקנים הם השוער, כריסטיאן מורה, נייסר ריאסקו, ג'ובאני אספינוסה, פאול אמברוסי, פטריסיו ארוטיה, אגוסטין דלגדו ואדיסון מנדס. כמו כן השתתפו נציגי הקבוצה בזכייתה של נבחרת אקוודור עד גיל 17 בגביע פאן אמריקה בכדורגל בשנת 2007.

ביולי 2008, הייתה קיטו הקבוצה האקוודורית הראשונה הזוכה בגביע הליברטדורס. קיטו גברה על פלומיננסה מברזיל 3-1 בפנדלים אחרי 5-5 בסיכום שני משחקי הגמר. ההישג השני בחשיבותו של קיטו הוא הזכייה בגביע סודאמריקנה בשנת 2009. הישג אותו שחזרה בשנת 2023 כאשר גברה בגמר הקופה סודאמריקנה 4-3 בדו-קרב פנדלים לאחר 1-1 בתום 120 הדקות.

כיום שישה משחקני קיטו שייכים לסגל נבחרת אקוודור בכדורגל. שחקן הקבוצה חופרה גרון עבר למועדון הכדורגל הספרדי חטאפה.

## תארים
* **[[ליגת העל האקוודורית|אליפויות]] (10)**:
** 1969, 1974, 1975, 1990, 1998, 1999, 2003, אפרטורה 2005, 2007, 2010
* **[[גביע ליברטדורס]] (1)**:
** 2008
* **[[גביע סודאמריקנה]] (1)**:
** 2009
** 2023
* **[[רקופה סודאמריקנה|הסופר קאפ הדרום אמריקאי]] (2)**:
** 2009, 2010
***[[אליפות העולם לקבוצות]]**:
** סגנית - 2008

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל אקוודוריות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1930
קטגוריה:קיטו
קרבונט

שמאל|ממוזער|150px|דגם של יון הקרבונט, CO<sub>3</sub><sup>−2</sup>
**קרבונט** (באנגלית: **Carbonate**) או **פחמה** הוא מלח או אסטר של חומצה פחמתית.

## תכונות כימיות
יון הקרבונט הוא אניון רב-אטומי (פוליאטומי), בעל נוסחת המבנה CO3−2, ומשקל מולקולרי של 60.01 דלטון; הוא מורכב מאטום פחמן מרכזי, המוקף בשלושה אטומי חמצן זהים, בגאומטריה משולשת מישורית. יון הקרבונט נושא מטען חשמלי פורמלי (2-), והוא הבסיס המצומד של יון ביקרבונט, HCO3−; יון זה הוא בתורו הבסיס המצומד של H2CO3, חומצה פחמתית.

מלחי קרבונט נוצרים כאשר יון חיובי נקשר ליון הקרבונט (לו מטען שלילי), ליצירת תרכובת כימית. רוב מלחי הקרבונט אינם מסיסים במים בטמפרטורה ולחץ תקניים. קבועי המסיסות שלהם הם בדרך כלל נמוכים מ-1×10−8. קיימים מספר יוצאים מן הכלל, ביניהם נתרן פחמתי (סודה לכביסה), אשלגן פחמתי ואמוניום פחמתי.

שמאל|ממוזער|150px|קרבונט אסטר - קרבונט כקבוצה פונקציונלית
בתמיסה מימית, קרבונט, ביקרבונט, פחמן דו-חמצני וחומצה פחמתית מתקיימים ביחד, בשיווי משקל דינמי. בתמיסות בסיסיות חזקות, הצורה העיקרית היא יון הקרבונט, ובתמיסות בסיסיות חלשות נפוץ יותר יון הביקרבונט. בתמיסות חומציות יותר, הצורה העיקרית היא פחמן דו-חמצני מומס, והוא, יחד עם מים, נמצא בשיווי משקל עם חומצה פחמתית (שיווי המשקל נוטה בחוזקה לכיוון פחמן דו-חמצני). 

בכימיה אורגנית, המושג **קרבונט** מתייחס לעיתים לקבוצה פונקציונלית המהווה חלק ממולקולה גדולה יותר; הקבוצה כוללת אטום פחמן הקשור לשלושה אטומי חמצן, לאחד מהם בקשר כפול. הקישור לשאר המולקולה מתבצע דרך אטומי החמצן האחרים.

## שימושים
מבחן פשוט להימצאות קרבונט במלח הוא הוספה של חומצה מינרלית מהולה (כמו חומצה הידרוכלורית) - החומצה תסיט את שיווי המשקל לכיוון שחרור הגז פחמן דו-חמצני.

מלחי קרבונט נפוצים בטבע (במינרלים) ובתעשייה. המונח "קרבונט" מתייחס לעיתים קרובות גם למלחי קרבונט, או מינרלים קרבונטיים. הנפוץ ביותר ביניהם הוא קלציט, או סידן פחמתי, המרכיב העיקרי באבן גיר. 

## חשיבות ביולוגית
יוני הקרבונט משמשים כבופר בדם, דרך לשמור על רמת חומציות נכונה. המנגנון הוא כדלקמן:
* כאשר רמת החומציות גבוהה מדי (pH נמוך), ריכוז יוני ההידרוניום (+H3O) בדם גבוה מדי, והגוף פולט פחמן דו-חמצני בנשימה. פעולה זו גורמת להסטת שיווי המשקל לכיוון פחמן דו-חמצני, ומפחית את ריכוז החומצה.
* כאשר רמת החומציות נמוכה מדי (pH גבוה), ריכוז יוני ההידרוניום בדם נמוך מדי. הכליות מפרישות ביקרבונטים, שגורמים להסטת שיווי המשקל לכיוון החומצה הפחמתית, וכך מעלים את רמת החומציות.
## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אניונים
*
קטגוריה:קבוצות פונקציונליות
לוצרן (כדורגל)

**מועדון הכדורגל לוצרן** (בגרמנית: **FC Luzern**) הוא מועדון כדורגל שווייצרי, מהעיר לוצרן, אשר נוסד בשנת 1901. צבעי המועדון הם כחול ולבן, שנלקחו בהשראה מסמל העיר לוצרן, ומדגל הקנטון לוצרן.

מגרשה הביתי של הקבוצה הוא אצטדיון אלמנד המכיל 25,000 מקומות. למרות זאת, מסיבות אבטחה, התאחדות הכדורגל השווייצרית לא מרשה להכניס לאצטדיון יותר מ-13,000 אוהדים.
## היסטוריה
ההצלחה הגדולה ביותר בתולדות המועדון הייתה זכייה בליגת העל השווייצרית בשנת 1989. הקבוצה זכתה פעמיים בגביע השווייצרי (1960 ו-1992), ולקחה את סגנות מחזיקת הגביע שלוש פעמים. מבחינת המפעלים האירופים, הקבוצה השתתפה בגביע אירופה למחזיקות גביע 3 פעמים, בהן היה הישג השיא בשנת 1960 בו הגיעה הקבוצה לרבע הגמר, בו הודחה על ידי פיורנטינה האיטלקית. בגביע אירופה לאלופות השתתפה לוצרן פעם אחת, ב-1989, והודחה בשלב הראשון על ידי פ.ס.וו. איינדהובן ההולנדית. כמו כן, הקבוצה השתתפה פעמיים בגביע אופ"א, ב-1986 כאשר הודחה בסיבוב הראשון על ידי ספרטק מוסקבה הרוסית, וב-1990, עברה הקבוצה בסיבוב הראשון של המפעל את מ.ט.ק הונגריה ההונגרית והודחה בסיבוב השני על ידי אדמירה וואקר האוסטרית. בליגה האירופית השתתפה לוצרן פעמיים, ב-2010 כאשר הודחה בסיבוב המוקדמות השלישי על ידי אוטרכט וב-2012 כאשר הודחה בשלב הפליי אוף על ידי ראסינג גנק.

לוצרן ירדה לליגה השנייה בשווייץ בסוף עונת 2002, וחזרה לליגת העל בשנת 2006, אחרי זכייה באליפות ליגת המשנה.

ב-30 במאי 2006, לוצרן היוותה יריבת מבחן לנבחרת ברזיל לקראת מונדיאל 2006. המשחק שוחק באצטדיון זנקט יאקוב פארק בבזל. תוצאת המשחק הייתה 0–8 לזכות ברזיל.

## סגל הקבוצה
נכון ל-16 באוקטובר 2025

 (בהשאלה מבנפיקה ליסבון)

 (בהשאלה מוארן נגאסאקי)

 

 (קפטן)

 

 (בהשאלה מסרבט ז'נבה)

## שחקני עבר מפורסמים
*  אוטמר היצפלד
*  אלכסנדר פריי
*  כריסטוף שפייצר
*  פטאר אלכסנדרוב
*   קובילאי טורקילמאז
*  לוסיין מטומו

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל שווייצריות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1901
בית ברוס

**בית ברוס** או **שבט ברוס** (באנגלית: **Bruce**, בסקוטית גאלית: **Brùs**) הוא שבט סקוטי מדרום סקוטלנד ובית מלוכה במהלך המאה ה-14 כאשר שני מלכים מבית זה משלו בסקוטלנד.

## היסטוריה
מקורו של בית ברוס בנורמנדי שבצרפת במאה ה-11. מקור שמה של המשפחה בעיר ברויס (בריקס של ימינו), בו בנה אדם דה ברוס טירה. צאצאו, רוברט דה ברוס הגיע לאנגליה עם ויליאם הכובש. בעקבות עזרתו בכיבוש אנגליה, העניק לו ויליאם הכובש אדמות באזור יורקשייר. בנו, רוברט ברוס, לורד אנאנדייל קיבל מדייוויד הראשון, מלך סקוטלנד אדמות באנאנדייל ותואר אצולה סקוטי, אולם הוא איבד את התואר והאדמות בשל תמיכתו בצבא האנגלי בקרב הנס (Battle of the Standard) בשנת 1138. האדמות והתואר הושבו לבנו הצעיר מאוחר יותר.

נכדו של רוברט ברוס, לורד אנאדייל, שנקרא אף הוא רוברט, נשא בשנת 1219 לאישה את איזבלה, בתו השנייה של דייוויד מסקוטלנד, רוזן הנטיגדון (ונכדתו של דייוויד הראשון, מלך סקוטלנד). נישואים אלה קישרו את משפחת ברוס עם משפחת המלוכה הסקוטית. רוברט, לורד אנדייל החמישי, הוכרז יורש העצר למלך אלכסנדר השלישי שהיה באותה עת בלא ילדים, אולם לאחר מכן נולדו למלך שלושה ילדים, ורוברט לא זכה בכתר.

## מלכי בית ברוס
* רוברט הראשון המכונה "רוברט דה ברוס" שלט בסקוטלנד בין 1306–1329. 
* דייוויד השני מלך בסקוטלנד בין 1329–1371, כאשר בחלק מהזמן טען לכתר ואף שלט בפועל בסקוטלנד אדוארד באליול. דייוויד מת בלא יורשים, והכתר עבר לאחיינו רוברט השני, מבית סטיוארט.

## ראו גם
מלחמתו של רוברט דה ברוס

## קישורים חיצוניים

*
ברוס
ברוס
קטגוריה:סקוטלנד: היסטוריה
קטגוריה:שבטים סקוטים
ויקימניה

[שמאל|ממוזער|250px|[סמליל כנסי ויקימניה]]
**ויקימניה** (באנגלית: **Wikimania**) הוא הכנס השנתי הבין-לאומי של קרן ויקימדיה. הכינוס מתקיים מדי קיץ (ביולי או באוגוסט) מאז 2005, בכל פעם במקום אחר בעולם. הכנס כולל הרצאות, סדנאות ודיונים בנושאים: תוכן חופשי, תוכנה חופשית, זכויות יוצרים, קהילות ורשתות חברתיות באינטרנט, שימוש באינטרנט לצורך למידה והשכלה והשינוי בדרכי הלמידה עקב התפתחות קהילות לומדות וירטואליות. מוקד ההרצאות והדיונים הוא מיזמי קרן ויקימדיה והקהילות שנוצרות סביבם, ותוכנת מדיה-ויקי, אולם חלק ניכר מהם מתפרס על פני תחום רחב יותר וכולל גם דיון במיזמים אחרים של תוכן חופשי ובתופעת הקהילות המקוונות באופן כללי.

ההרצאות והדיונים פתוחים לקהל הרחב, אולם נעשה מאמץ מיוחד להביא אל הכינוס משתתפים פעילים במיזמי ויקימדיה, כדי לאפשר מפגש פנים-אל-פנים בין אנשי "תנועת ויקימדיה" ממקומות שונים בעולם. רוב ההרצאות מתקיימות באנגלית, אם כי לפעמים ניתנות הרצאות גם בשפת מקום הכינוס. ההרצאות מצולמות ומתומללות ומופצות ברישיון חופשי.

אתר הכינוס נבחר על ידי ועדה הכוללת נציגים של קרן ויקימדיה, מארגנים של כינוסים קודמים ופעילים במיזמי ויקימדיה. הבחירה נעשית באמצעות מכרז. הוועדה מקבלת הצעות של צוותים מרחבי העולם, המעוניינים לארגן את הכינוס בארצם, ולאחר שהיא דנה בכל ההצעות, בוחרת את המקום בו יתקיים הכנס הבא. במהלך הבחירה נלקחים בחשבון העלויות הכרוכות בקיום האירוע, ציוד טכני נדרש, סידורי לינה ואפשרות ההגעה לאתר הכינוס ממקומות שונים. מקובל לתת עדיפות לאזורים בעולם שבהם הכינוס לא התקיים כדי להדגיש את אופיו הבין-לאומי, וכדי לתת הזדמנות לאנשים ממקומות מרוחקים ליהנות מגישה נוחה לכינוס לפחות אחת לכמה שנים.

בשנת 2020 לא התקיים כנס ויקימניה, לראשונה מאז שהחל להתקיים, עקב מגפת הקורונה ממנה סבלו מדינות רבות בעולם.

## כנסי ויקימניה

[ממוזער|מרכז|900px|תמונה קבוצתית של משתתפי כנס ויקימניה 2011 שהתקיים ב[חיפה]]


קובץ:Wikimania 2011 stamp - First Day Envelope.jpg|מעטפת יום ההופעה של בול "**ויקימניה 2011 – [[חיפה]], ישראל**" – הבול הראשון אי-פעם בעולם לציון מיזם של קרן ויקימדיה (הונפק ב-2 באוגוסט 2011, היום הראשון של "הכנסים המקדימים" לכנס בחיפה)
קובץ:Gruppenbild-wikimania-gdansk-2010.jpg|משתתפי ויקימניה 2010 בגדנסק, פולין – תמונה קבוצתית
File:Wikimania 2024 group photograph.jpg|משתתפי ויקימניה 2024 בקטוביץ, פולין – תמונה קבוצתית


## קישורים חיצוניים

* 

*  סרטון קצר על ויקימניה 2008 באלכסנדריה, באתר YouTube
* תקצירים וצילומי וידאו של ההרצאות בוויקימניה 2008, באתר חברת קלטורה
* פרטי ההצעה לאירוח ויקימניה 2011 בחיפה, באתר קרן ויקימדיה
* 
* ויקימניה 2024 בקטוביץ – Wikimania 2024 סרטונים ביו טיוב

ויקימניה
קטגוריה:תרבות אינטרנט
קטגוריה:כנסים
רוברט השלישי, מלך סקוטלנד

**רוברט השלישי, מלך סקוטלנד** (**Robert III of Scotland**; 1340 לערך - 4 באפריל 1406) כיהן כמלך סקוטלנד בין השנים 1390 ועד מותו ב-1406.

## ביוגרפיה
**ג'ון סטיוארט** (**John Stewart**) היה בנו הבכור של מלך סקוטלנד רוברט השני ואליזבת מיור. רוברט נולד מחוץ לנישואים כשמיור הייתה פילגש, אולם הפך לבן הזכאי לרשת את אביו לאחר נישואיה החוקיים לרוברט השני בשנת 1349 (רוברט ואליזבת נישאו קודם לכן בשנת 1336, אולם נישואים אלה נערכו שלא על פי חוקי הכנסייה, ולכן רוברט ואליזבת נישאו בשנית). רוברט נולד בשם ג'ון.

בשנת 1367 נשא רוברט השלישי את אנבלה דראמונד ונולדו להם שבעה ילדים:
* הנסיכה מרגרט, שנישאה לארצ'יבולד דאגלס, רוזן דאגלס
* הנסיך רוברט, רוזן קאריק
* הנסיכה אליזבת, שנישאה לסר ג'יימס דאגלס, לורד דאלקיית'
* דייוויד סטיוארט, דוכס רות'סיי
* הנסיכה מרי, שנשיאה בתחילה לג'ורג' דאגלס, רוזן אנגוס, לאחר מותו לסר ג'יימס קנדי מדונור, לאחר מותו לסר ויליאם גרהאם, ולבסוף לסר ויליאם אדמונסטון מקולודן.
* ג'יימס הראשון
* הנסיכה אגידיה

כמו כן היו למלך שני בנים מחוץ לנישואים:
* סר ג'ון סטיוארט
* ג'יימס סטיוארט מקילברייד

בשנת 1368 קיבל מדודו הגדול, המלך דייוויד השני את התואר רוזן קאריק, וסייע למלך בשלטון במדינה עד שנת 1387 עת נפגע מבעיטת סוס והפך נכה. בעקבות תאונה זו הפך אחיו, רוברט סטיוארט, דוכס אולבני ורוזן פיף ליורש העצר, ולנאמן סקוטלנד בשנת 1389, אולם עם מות אביו הוכתר כרוברט השלישי.

בעת המלכתו בחר ג'ון להיקרא בשם "רוברט השלישי" ולא "ג'ון השני" על מנת שלא להזכיר את שמו של ג'ון הראשון - מלך לא פופולרי מבית באליול. רוברט הוכתר באוגוסט 1390 במנזר סקון. המלך נכח במספר פרלמנטים, אולם בשל נכותו, בפועל - שלט בסקוטלנד אחיו. בשנת 1399 בשל נכותו של המלך נבחר בנו הבכור, דייוויד סטיוארט, דוכס רות'סיי כנאמן הגדול של סקוטלנד. רות'סיי ודודו חלקו בדעותיהם בדבר דרכי ההגנה מפני הפלישה האנגלית לסקוטלנד, ולבסוף רות'סיי נפטר במרץ 1402 בנסיבות שאינן ברורות, בארמון פוקלנד.

רוברט השלישי חשש לחייו של בנו הצעיר, ג'יימס, שהיה אז בן 11, ובפברואר 1406 הביא אותו בהחבא לטירת דירלטון במטרה להבריחו לצרפת. כוח צבאי ששלח רוברט סטיוארט, דוכס אולבני לחם בחיילי המלך, אולם יורש העצר ומלויו נמלטו לאבן באס בלשון הים של פורת'. יורש העצר ומלויו המתינו חודש על האי הקטן עד שהגיעה ספינה מצרפת. דוכס רות'סיי יידע את מלך אנגליה על ההברחה, ויורש העצר נתפס, ונאסר על ידי המלך האנגלי. רוברט השלישי נפטר זמן קצר לאחר נפילת בנו בשבי. ספרי ההיסטוריה מתארים את מותו כמוות מצער, אולם ישנם סברות שהורעל.

רוברט ביקש להיקבר תחת ערימת אשפה ועל מצבתו ביקש שתופיע הכתובת "כאן קבור הגרוע במלכים, והאומלל באדם" אולם הוא נקבר בפיילזלי (ולא במנזר סקון, מקום הקבורה המסורתי של מלכי סקוטלנד).

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה של רוברט השלישי
* 

קטגוריה:מלכי סקוטלנד
קטגוריה:בית סטיוארט
קטגוריה:רוזני קאריק
קטגוריה:נפטרים ב-1406
נבחרת חבר המדינות העצמאיות בכדורגל

**נבחרת חבר המדינות העצמאיות בכדורגל** (ברוסית: **Сборная СНГ по футболу**; נקראה בעברית גם בתרגום השגוי "**נבחרת חבר העמים**") הייתה נבחרת כדורגל שייצגה בשנת 1992 את חבר המדינות - 12 מתוך 15 המדינות הסובייטיות לשעבר והעצמאיות מאז, שקמו בעקבות התפרקות ברית המועצות ב-26 בדצמבר 1991. הנבחרת הוקמה במקום נבחרת ברית המועצות, אשר חדלה להתקיים עם התפרקות השלטון הסובייטי. 

במהלך שנת 1991 זכתה נבחרת ברית המועצות במקום ראשון בבית במוקדמות יורו 1992 והבטיחה את השתתפותה בטורניר, ובעקבות התפרקות ברית המועצות הוחלט בינואר 1992 על הקמת נבחרת חבר המדינות העצמאיות, במטרה להוות תחליף לנבחרת ברית המועצות ולשמור על המקום באליפות אירופה. הסימפוניה התשיעית של בטהובן נבחרה לשמש כהמנון הנבחרת. רשמית ייצגה הנבחרת את כל מדינות ברית המועצות לשעבר (פרט לאסטוניה, לטביה וליטא, אשר לא הצטרפו לחבר המדינות), אך בפועל שיחקו בנבחרת רק שחקנים מרוסיה, אוקראינה, בלארוס וגאורגיה. 

ביורו 1992, תחת הדרכתו של המאמן אנטולי בישובץ שאימן את נבחרת ברית המועצות במשחקי המוקדמות, הצליחה נבחרת חבר המדינות העצמאיות להשיג שתי תוצאות תיקו במשחקיה עם נבחרות הולנד וגרמניה החזקות, אך במשחק האחרון בשלב הבתים הובסה על ידי סקוטלנד וסיימה את דרכה בטורניר במקום האחרון בבית. משחק זה היה גם משחקה האחרון של הנבחרת בכלל.

בתום הטורניר פורקה הנבחרת ומרבית שחקניה עברו לנבחרת רוסיה, שהוקמה כחודש לאחר מכן. בנוסף הוקמו נבחרת אוקראינה, נבחרת בלארוס, נבחרת גאורגיה, נבחרת מולדובה, נבחרת ארמניה, נבחרת אזרבייג'ן, נבחרת אוזבקיסטן, נבחרת קירגיזסטן, נבחרת קזחסטן, נבחרת טג'יקיסטן ונבחרת טורקמניסטן, וכן נבחרת אסטוניה, נבחרת לטביה ונבחרת ליטא.

פרט לשלושת משחקיה ביורו 92, ערכה הנבחרת עוד שבעה משחקי ידידות (אחד מהם מול נבחרת ישראל). הרקורד של הנבחרת מסתכם ב-3 ניצחונות, 2 הפסדים ו-5 תוצאות תיקו. כל משחקי הנבחרת (פרט לאחד) נערכו מחוץ לגבולות ברית המועצות לשעבר.

## סגל הנבחרת ביורו 1992

## קישורים חיצוניים
## הערות שוליים

חבר המדינות
קטגוריה:נבחרות כדורגל אירופיות
קטגוריה:נבחרות כדורגל שהתפרקו
קטגוריה:ברית המועצות: כדורגל
אנדוני גויקוצ'יאה

**אנדוני גויקוצ'יאה "גויקו" אולסקואגה** (ספרדית: **Andoni Goikoetxea "Goiko" Olaskoaga**; נולד ב-23 במאי 1956 באלונסוטגוי, ביסקאיה) הוא מאמן כדורגל ספרדי, שבעבר היה גם כדורגלן. גויקוצ'יאה שיחק עבור הקבוצות אתלטיק בילבאו ואתלטיקו מדריד, וכן בנבחרות ספרד וחבל הבסקים. עקב סגנון המשחק הקשוח שלו, שכלל תיקולים חזקים, כונה גויקוצ'יאה "הקצב מבילבאו".
## קריירה
גויקוצ'יאה החל את קריירת המשחק שלו בקבוצת הנערים של ארבויו, לפני שהצטרף לקבוצת אתלטיק בילבאו ב-1974. לפני שביסס את מעמדו בקבוצה הוא שיחק למשך תקופת מסוימת בבילבאו אתלטיק, קבוצת המילואים של המועדון. בשנות ה-80 הוא היה אחד מהשחקנים הבולטים באתלטיק בילבאו, שמאמנה היה חאבייר קלמנטה. שחקנים ידועים נוספים בהרכב הקבוצה באותה תקופה היו מנואל סרביה, דאני ואנדוני זוביזרטה. המועדון זכה ב-1983 באליפות הלה ליגה, וב-1984 המועדון השיג דאבל לאחר שזכה באליפות הלה ליגה ובקופה דל ריי.

גויקוצ'יאה זכור בעיקר על התיקול שביצע על דייגו מראדונה מאחור, שגרם לפציעתו הקשה של הכוכב הארגנטינאי. גויקוצ'יאה גרם גם לפציעתו החמורה של שחקן ברצלונה ברנד שוסטר, לאחר שפגע בברכו הימנית. פציעה זו גרמה לפגיעה תמידית בכושרו של שוסטר, בניגוד למראדונה שהחלים באופן מלא. בעקבות האירועים הללו גויקוצ'יאה זכה לכינוי "הקצב מבילבאו". בסך הכל הוא הופיע במדי בילבאו ב-369 משחקים וכבש 44 שערים. לאחר שעזב את בילבאו ב-1987 הוא עבר לשחק עבור אתלטיקו מדריד למשך שלוש עונות, וב-1990 הוא פרש ממשחק פעיל.

גויקוצ'יאה שיחק במדי נבחרת ספרד 39 פעמים, וערך את הופעת הבכורה שלו במשחק נגד נבחרת הולנד ב-16 בפברואר 1983. הוא ייצג את ספרד ביורו 1984 ובמונדיאל 1986. במהלך המונדיאל הוא כבש שער אחד נגד נבחרת דנמרק. כמו כן, הוא הופיע פעמיים במדי נבחרת חבל הבסקים (1979 ו-1988).

מאז פרישתו ממשחק פעיל הוא אימן מספר קבוצות בלה ליגה ובליגת המשנה, כולל סלמנקה (1996–1998, ), קומפוסטלה (), נומנסיה (, ), ראסינג סנטאנדר () וראיו ואיקאנו (). כשאימן את סלמנקה בעונת  הוא הצליח להעפיל איתה לליגת העל, לאחר שהקבוצה סיימה במקום השני של הליגה השנייה. כמו כן, הוא היה עוזרו של מאמן נבחרת ספרד חאבייר קלמנטה במהלך מונדיאל 1994 שנערך בארצות הברית.
בשנים 2013 עד 2015 היה מאמן נבחרת גינאה המשוונית בכדורגל.

## תארים
* אליפות לה ליגה:
** 1982–1983, 1983–1984
* קופה דל ריי:
** 1984
* הסופרקאפ הספרדי:
** 1984

## קישורים חיצוניים

* סטטיסטיקות של גויקוצ'יאה באתר Spain stats

קטגוריה:בלמי כדורגל ספרדים
קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:בלמי כדורגל בסקים
קטגוריה:כדורגלנים בסקים
קטגוריה:כדורגלני אתלטיק בילבאו
קטגוריה:כדורגלני אתלטיקו מדריד
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ספרד
קטגוריה:מאמני כדורגל ספרדים
קטגוריה:מאמני סלמנקה
קטגוריה:מאמני נומנסיה
קטגוריה:מאמני ראיו ואייקאנו
קטגוריה:מאמני הרקולס אליקנטה
קטגוריה:מאמני ראסינג סנטנדר
קטגוריה:כדורגלני יורו 1984
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1986
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1956
מפרץ הכרישים

**מפרץ הכרישים** (באנגלית: **Shark Bay**) הוא מפרץ ואתר מורשת עולמית באזור גאסקויין אשר במערב אוסטרליה. האתר ממוקם יותר מ-800 קילומטרים צפונית לפרת', בנקודה המערבית ביותר באוסטרליה. משלחת בראשות דירק הארטוג ביקרה באזור בשנת 1616, והייתה לקבוצה השנייה של אירופים אשר ביקרו באוסטרליה. ויליאם דמפיר היה זה שהעניק למקום את השם "מפרץ הכרישים" בשנת 1699.

## גאוגרפיה
אוכלוסיית המקום עומדת על פחות מ-1,000 תושבים על קו חוף באורך של 1,500 קילומטרים. חצי תריסר קהילות מרכיבות אוכלוסייה זו על פני פחות מאחוז בודד של השטח.

שטחו של המפרץ הוא 10,000 קמ"ר, ועומקם הממוצע של המים הוא עשרה מטר. האתר מחולק לגדות רדודות, חצאי איים ואיים. אורכו של קו החוף יותר מ-1,500 קילומטרים. מבחינה אקלימית הוא שוכן באזור נפגש של שלושה אזורים שונים.

האי דירק הארטוג בעל חשיבות היסטורית בשל הגעתם של החוקרים הראשונים. האי ברנייר והאי דור ממוקמים בפינה הצפון מערבית של אזור האתר. באיים שוכנים זנים של יונקים אוסטרליים בסכנת הכחדה.

מפרץ הכרישים הוא אזור זואולוגי בעל חשיבות עיקרית. הוא מהווה בית לכ-10,000 תחשים ("פרות ים") ודולפינים רבים, במיוחד במונקי מיה. האזור תומך ב-26 זני יונקים נכחדים, מעל ל-230 מיני עופות, ו-150 זני זוחלים. זהו אתר רבייה וגידול עבור דגים, סרטנים וצורבים. ישנם כ-323 זני דגים, עם כרישים רבים ובטאים.

דולפיננים רבים במפרץ הכרישים מהווים זן יחיד ידוע אשר מגן על חרטומו באמצעות כלי. הכלי הוא ספוג ימי, והשימוש בו נעשה בעת חיפוש אחר מזון בתחתית ים חולי. הטכניקה מועברת ככל הנראה מדור לדור.

כר מרעה נרחב של עשב ים מכסה שטח של 4,000 קמ"ר בצפונו של המפרץ, ועל אלה נמנים 12 זנים, יותר מבכל מקום אחר בעולם.

השטח המוכרז כאתר מורשת עולמית מאז שנת 1991 מכסה 23,000 קמ"ר של שמורות, פארקים ואיים מוגנים.
מפרץ הכרישים היה האתר האוסטרלי הראשון שהתווסף לרשימת אתרי המורשת העולמית.

## קישורים חיצוניים

* מחוז מפרץ הכרישים
* אתר מורשת עולמית מפרץ הכרישים
* אתר חדשות מפרץ הכרישים
* רשימת אתרי המורשת של מפרץ הכרישים, מערב אוסטרליה
* 

## הערות שוליים

כרישים
קטגוריה:אוסטרליה: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:אוסטרליה המערבית: גאוגרפיה
פלייבק

ממוזער|250px|הקלטת פלייבק באולפן
**פלייבק** (ביצוע מוקלט) הוא ליווי מוקלט - נגינת רקע, או שירה שלא מתבצעת בזמן אמת, מוקלטת מראש.

ברוב תחרויות השירה והנגינה, השימוש בפלייבק אינו חוקי.

## דוגמאות
### פלייבק באולפן הקלטות
באולפן הקלטות, פלייבק הוא הליווי המוזיקלי שמלווה את הזמר/ת בעת השירה, הפלייבק מכיל את כל ערוצי הכלים המנגנים בשיר. לעיתים כולל הפלייבק גם קולות רקע או את קול הזמר.

כשזמרים מקליטים שיר באולפן הקלטות, הם מתכנסים בתוך חדר מבודד אקוסטית (המכונה בקצרה, חדר אקוסטי) ובו מיקרופון רגיש (אחד או יותר), ושרים בזמן שהם מאזינים לכל (או רוב) יתר ערוצי השמע, שכבר הוקלטו מראש וירכיבו את השיר הסופי (הפלייבק), דרך אוזניות מקצועיות שהם עוטים על ראשיהם.
בעקבות הצורך של אנשים פרטיים, מועדוני לילה, במאים, מפיקים, מוזיקאים, ובעיקר של ענף הקריוקי, אשר מבקשים להקליט עצמם שרים שיר ידוע כלשהו, או לחלופין, להופיע עבור עצמם או בפני קהל כאשר הם שרים שירים ידועים (קאברים), ובשל העובדה שהפלייבקים של שירים ידועים אלו אינם נגישים לקהל הרחב, נוצר הצורך בהפקת פלייבקים שיהיו נאמנים למקור.

#### הסרת רעשים
בעבר, הסרת קול הזמר הייתה נחשבת לבלתי אפשרית. אמנם היו קיימות שיטות להסרת או החלשת קולו של הזמר משיר, אך שיטות אלה היו ירודות, ופגעו באיכות הסאונד של השיר, כך שהתקבל פלייבק לא איכותי ולא מקצועי דיו, ולא ניתן היה להשתמש בו כראוי. בנוסף על כך, שימוש מסחרי או פומבי בפלייבק שהופק בדרך כזו וללא אישור מפורש מבעל זכויות היוצרים אינו חוקי.

עם זאת, שיטה זו זכתה לעדנה בשנים האחרונות, לאור עלייתם של שירותי הסרת פלייבקים ובידוד רעשים מבוססי בינה-מלאכותית אשר יכולים לבודד את הקול מן הפלייבק, ואף לבודד תפקידים שלמים, כגון בס, תופים, פסנתר וכד׳. שכלול השיטות להסרת רעשים ועליית הבינה המלאכותית סייעו לשנות את המגמה הזו, וכיום ניתן ליצור גרסאות קריוקי ברמה גבוהה מאוד יחסית, שמתקרבת לאיכות של פלייבק מקורי.

#### יצירה מחדש
הדרך ליצור פלייבק חוקי ומקצועי לשיר ידוע, היא לנגן מחדש את כל התפקידים המוזיקליים, בדיוק באותם הכלים שמנגנים בפלייבק של השיר המקורי. למעשה, ליצור חיקוי שיהיה כמה שיותר מדויק ונאמן למקור. יש לציין שקשה מאוד עד כמעט בלתי אפשרי ליישם שיטה זו, בשל ריבויים של כלי נגינה בעלי גוון ייחודי שמשתנה בין יצרן ליצרן, ספריות פלאגינים וירטואליות ויקרות, כלים נדירים שאינם מיוצרים יותר, וכד׳.

### פלייבק בווידאו קליפ
בזמן הצילומים לווידאו קליפ, זמרים מקשיבים להקלטת קולם ולהקלטת המוזיקה שהם אמורים לנגן (אם הם מנגנים בקליפ) ושרים ומנגנים יחד עם ההקלטה, כאשר המצלמות מצלמות רק את התמונה, וללא המיקרופונים (או שלא משתמשים במה שהקליטו המיקרופונים), התמונות החדשות מצורפות ומסונכרנות לפסקול שהוקלט מראש.

### פלייבק בהופעה
פלייבק בהופעה כונה בעברית גם "תזמורת בצורת", מקור השם הוא בהופעה של להקת חובבים שהורכבה מחברי קיבוץ גבים שבדרום הארץ בתחילת שנות ה-60. בשנות ה-60 הפכה ה"תזמורת בצורת" לסוג הופעה מקובל בתרבות הקיבוצית.

בהופעה של זמרים, לעיתים הזמרים רק עושים תנועות עם השפתיים, מבלי להפיק קול כלל או תוך כדי הפקת קול חלש, כאשר המיקרופון כבוי (מכונה ליפ סינק). הסיבות העיקריות למעשה זה הן השמירה על קול הזמר והקושי הכרוך בשירה רציפה לאורך הופעה מתמשכת, הדורשת לא אחת מהזמר גם ריקודים ומאמצים פיזיים נוספים.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיקה
דיר אל-קרנטל

[ממוזער|מנזר קרנטל [קרנטל|הר הפיתוי]]
[שמאל|ממוזער|250px|הר הפיתוי, מנזר הקרנטל במרכז התמונה ומבצר [דוק בפסגה]]
250px|ממוזער|הרכבל העולה אל ההר
ממוזער|ציור של ישו בפנים כיפת המנזר
ממוזער|צילום של פנים המנזר
**דיר אל-קרנטל** (**מנזר קרנטל**) הוא מנזר יווני-אורתודוקסי במצוק הר הקרנטל כ-4 ק"מ מערבית ליריחו. במאה ה-4 הקים הנזיר חריטון לאורה בפסגת ההר, מעל מיקומו הנוכחי של המנזר. את המנזר הנוכחי התחילה הפטריארכיה היוונית אורתודוקסית לבנות ב-1875, בסיוע הכנסייה הרוסית.

## היסטוריה
נזירים ביזנטיים חיו במקום כבר במאה ה-4. לפי המסורת הנוצרית, ישו שהה במקום 40 יום ו-40 לילה במהלכם ניסה השטן להעביר אותו על אמונתו (לוקאס ד 1–13). השם הערבי "קרנטל" הוא שיבוש מהמילה הלטינית "קרנט" שפירושה ארבעים. בשנת 1914 נבנתה בראש ההר חומת אבנים רבועה (ראו בתמונה) ובתוכה שרידי כנסייה. ב-1998 בנתה חברה אוסטרית רכבל שעולה ממרכז יריחו מערבה במעלה ההר, לאורך 1,300 מטר, עד למסעדה ולמרכז מבקרים. ממנו ממשיכים ברגל למנזר הקרנטל. לרכבל שני זוגות של שלוש קרוניות אדומות.

מהמנזר עלייה למקום המכונה "טחנת אל-הווא" (טחנת הרוח), שבו מצויים שרידי מבצר חשמונאי, הרודיאני וצלבני קדום בשם דוק (דגון). במקום נמצאו יסודות של מבנים, חומות, קירות תמך וחפיר הגנה.

המבצר שלט על יריחו וכן על הדרך העתיקה היורדת מההר, צפונית ליריחו, המכונה "טריק אבו ג'ורג'".

מערכת אספקת המים למבצר, השוכן למעלה מ-360 מטר מעל פני הסביבה, התגלתה במסגרת סקר כולל של מבצרי יריחו שערכו זאב משל מאוניברסיטת תל אביב, בשיתוף דוד עמית. בסקר שנערך בשנת תשל"ב (1972), נמצאו שרידים של אמת מים. אמה זו הובילה אל תשעה בורות חצובים במדרון המצוקי לעבר בקעת יריחו. הנזירים הביזנטיים שיקמו חלק מהאמה לשימושם. כתובת יוונית משנת 1898 נמצאה על-יד אחד הבורות.

לפי עדותו של הנזיר מיכאל ממנזר הקרנטל, לאחר מלחמת השחרור השתלטו על המנזר פליטים ערבים שברחו משטח מדינת ישראל, ועקב כך נאלצו הנזירים להתגורר במערות כתף יריחו הסמוכות למנזר.

## לקריאה נוספת
* דוד עמית, "מפעל המים במבצר דוֹק (דגון)", בתוך: צבי אילן (עורך), **מדבר יהודה וים המלח**: קובץ מאמרים לכנס הי"ט של החברה להגנת הטבע, תל אביב תשל"ג, עמ' 359–362.

## קישורים חיצוניים

* דוד עמית, מפעל המים של מבצר דוֹק (דגון) , בית ספר שדה כפר עציון.

## הערות שוליים

קטגוריה:יריחו: מבנים
דיר
קטגוריה:מדבר יהודה: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:הרשות הפלסטינית: כנסיות ומנזרים
גנאדי ינאייב

**גנאדי איוואנוביץ' ינאייב** (ברוסית: Геннадий Иванович Янаев; ) היה פוליטיקאי רוסי, קומוניסט, שמרני דוקטרינרי, שעמד בשנת 1991 בראש הפיכת ינאייב (הפוטש של אוגוסט) להפלת שלטונו של מיכאיל גורבאצ'וב.

## ביוגרפיה
גנאדי ינאייב היה פעיל בתנועת הנוער הקומוניסטי ה"קומסומול" ומזכיר המועצה של תנועות הנוער הסובייטיות בשנים 1963–1970.

בשנים 1986–1990 כיהן כיושב-ראש של האיגודים המקצועיים הסובייטים.

בין החודשים ינואר ליולי 1991 כיהן כחבר הפוליטבירו של המפלגה הקומוניסטית.

בין דצמבר 1990 לאוגוסט 1991 שימש כסגן נשיא ברית המועצות.

באוגוסט 1991 עמד בראש הפיכת ינאייב – הפיכה שביצעו החוגים הקומוניסטים השמרנים, שנועדה להדיח את שליט ברית המועצות מיכאיל גורבאצ'וב בשל הרפורמות הליברליות שהנהיג במדיניות הגלאסנוסט ("פתיחות") והפרסטרויקה ("בנייה מחדש") שלו ובשל ניסיונו להגיע לברית פדרלית חדשה, שבה תהיינה המדינות עצמאיות, אבל לברית יישארו נשיא, צבא משותף ומדיניות חוץ משותפת. ההסכם היה אמור להיחתם ב-20 באוגוסט 1991, אולם ב-19 באוגוסט הדיחו ינאייב וחבריו הקושרים את מיכאיל גורבאצ'וב. ינאייב עמד בראש הגוף שהקימו הקושרים שנקרא "ועדת החירום הלאומית" ומונה על ידם כנשיא בפועל של ברית המועצות. ההפיכה ארכה שלושה ימים בלבד, ונכשלה עקב התנגדות עממית שבראשה עמד בוריס ילצין.

ינאייב הועמד לדין על חלקו בקשר ונדון למאסר ממושך, אולם לאחר פירוק ברית המועצות זכה ב-1994 לחנינה מידי הפרלמנט הרוסי, הדומה. בערוב ימיו עסק ינאייב בייעוץ לגמלאים ולבעלי מוגבלויות.

ב-20 בספטמבר 2010 אושפז ינאייב במצב קשה, ואובחן אצלו סרטן ריאות במצב מתקדם. טיפולי הכימותרפיה כשלו וינאייב נפטר לאחר ארבעה ימים, ב-24 בספטמבר.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פוליטיקאים סובייטים
קטגוריה:חברי הפוליטביורו של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות
קטגוריה:פוליטיקאים רוסים
קטגוריה:סגני נשיא רוסיה
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מעוטרי עיטור אות הכבוד
קטגוריה:נשיאי ברית המועצות
קטגוריה:פעילים למען זכויות עובדים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין טרויקורובסקויה
קטגוריה:רוסים שנפטרו מסרטן הריאה
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1937
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2010
לאקים

[שמאל|ממוזער|150px|נערה לאקית, [1883]]

ה**לאקים** (בלאקית: **лак**; ברוסית: **лакцы**) הוא עם קווקזי המונה (בשנת 2002) כ-156,500 נפש בפדרציה הרוסית, מהם כ-140,000 חיים בדאגסטן. כ-110,000 מן הלאקים חיים בערים, במיוחד בבירה הדאגסטנית מחצ'קלה והיתר בכפרים. כן ישנו מיעוט לאקי קטן (הנתונים נכונים לשנת 1989) באוזבקיסטן (כ-2,800 נפש), טג'יקיסטן (כ-2,400 נפש), אזרבייג'ן (כ-1,800 נפש), קזחסטן (כ-1,200 נפש) אוקראינה (כ-1,000 נפש) ומספר מאות לאקים המתגוררים בטורקיה.

הלאקים שייכים לקבוצת העמים הצפון מזרח קווקזים אליהם שייכים גם האווארים, הדרגינים והלזגינים כמו גם עמים נוספים בדאגסטן. מולדתם של הלאקים היא אזורי ההרים של דאגסטן. בשנת 1944 הגלה סטלין את הצ'צ'נים מאזור המישור, ורבים מן הלאקים הועברו לשם בכפייה. בו זמנית נהרסו בתיהם וכפריהם נמחקו כליל.

בשפה הלאקית לפחות 7 ניבים מקומיים. השפה הלאקית הסיפרותית היא מהעתיקות בדאגסטאן. הלאקים אימצו את הכתב הערבי במהלך המאה ה-15. בשנת 1928 נעשה ניסיון לאמץ את הכתב הלטיני ומ-1938 נכתבת השפה הלאקית בכתב קירילי. רוב הלאקים דוברי רוסית כשפה שנייה. דתם של הלאקים היא האסלאם הסוני.

הלאקים נזכרים כבר במאה החמישית לפני הספירה כאחד מהעמים המאכלסים את אלבניה הקווקזית, נחשבים כאחד העמים העתיקים באזור קווקז. עיר בירתם של הלאקים, קומוך, ידועה כאחת מהערים העתיקות ביותר באזור דאגסטאן. הלאקים ידועים גם בעקבות התנגדותם לכיבוש האירני במחצית הראשונה של המאה ה-18. במלחמת העולם השנייה נלחמו לאקים רבים בצבא ברית המועצות, 6 מתוכם זכו בתואר גיבור ברית המועצות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:דגסטן: קבוצות אתניות
קטגוריה:עמים קווקזיים
משה רודולף בלוך

**משה רודולף בלוך** (2 באוגוסט 1902 – 19 בפברואר 1985) היה מדען וממציא ישראלי. חתן פרס ישראל במדעי החיים לשנת תשכ"ו (1966).

## ביוגרפיה
בלוך נולד באוסיג שבצ'כוסלובקיה, ולמד באוניברסיטאות פראג ולייפציג. בהיותו בן 24, הוסמך לדוקטור באוניברסיטת ברן. עבודת הדוקטורט שלו עסקה בנושא "טווח הספיגה של תרכובות של סוגי קרקע נדירים". בשנים 1929–1933 הוא עבד בבית הספר הטכני הגבוה קרלסרוהה. תחילה עבד שם כעוזר מחקר, ולאחר זמן קצר, כראש המחלקה למטלוגרפיה ולספקטרוגרפיית הרנטגן. באותה תקופה, החל בלוך לחקור את התגבשות יודיד הכסף, וערך ניסויים במניעת התקררות יתר של מים.

בעקבות עליית המשטר הנאצי לשלטון, עזב בלוך להולנד ולאנגליה והמשיך במחקריו בתחום טכנולוגיית הקירור. בשנת 1936, הוא נפגש עם מהנדס מפעלי ים המלח, נובומייסקי, והוזמן על ידו להתמנות לחוקר ראשי במפעלים, ולהצטרף למתכנני מפעל האשלג שיועד לקום באותה עת. בלוך נענה בחיוב להצעה, וכיהן בתפקיד עד פרישתו לגמלאות, בשנת 1973. בשנים אלו, פותחו על ידו אמצעים להגברת הייצור ולחקר אשלג, ברום, מלח בישול וחומרים אחרים. נוסף על כך, החל משנות השישים, החל בלוך לעסוק בחקר ים המלח עצמו - בהשפעת האטמוספירה על האזור, בהשפעת האזור על ההתיישבות ובבעיות אי מליחות באופן כללי.

בלוך שימש גם כיועץ לחברות ברחבי העולם בתהליכי ייצור הנוגעים לשימוש במי מלח ובאוסמוזה. בשנות החמישים, נרשם על ידו פטנט להקמת בריכות סולריות לייצור חשמל על ידי הדחקת מוליכי חום במאגרי אנרגיית שמש. מערכת נוספת לשימוש באנרגיות חלופיות נגעה לשימוש בשיפוע גז כבד לצרכים תעשייתיים.

בשנות עבודתו האחרונות, חקר בלוך את תהליך היווצרות הנפט, ופעל להקמת פרויקט מלאכותי לייצור נפט בלגונות המכילות לופיטים ואצות עשירות בחלבון. ניסוייו אלו נערכו במשותף עם בן ציון גינסברג, והביאו לתפוקות גבוהות של נפט.

לאחר פרישתו לגמלאות, היה בלוך עמית מחקר במכון מקס פלאנק בהיידלברג, ושהה בו כשישה חודשים מדי שנה, בהם הקדיש את זמנו לחקר תופעות קוסמיות דוגמת השפעות כוכבי שביט, וכן לייצור מלאכותי של מטאוריטים מברזל. בישראל, הוקדשו מחקריו להמשך חקר ים המלח, ובלוך נמנה בין מייסדי המכון לחקר הנגב ואוניברסיטת באר שבע.

בשנת 1966 זכה בפרס ויצמן ובפרס ישראל למדעי החיים לשנת 1966. בשנת 1969 היה לחבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים. במכון ויצמן למדע הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד ובאוניברסיטת בן-גוריון היה עמית כבוד.

נפטר ב-1985 ונקבר בכפר סבא.

בנו של בלוך, הוא מהנדס הכימיה דוד בלוך, (1940), הנשוי לשחקנית מירי פביאן.

## קישורים חיצוניים
* קורות חייו באתר המוקדש לעבודתו 
* כרטיס אישי של משה רודולף בלוך, באתר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים
* בריכות השמש מפיקות חשמל על המצאת הבריכות הסולריות

## הערות שוליים

קטגוריה:מדענים ישראלים
קטגוריה:ממציאים ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס ישראל למדעי החיים
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לשנת 1966
קטגוריה:חברי האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד ממכון ויצמן למדע
קטגוריה:ים המלח
קטגוריה:ישראלים ילידי צ'כוסלובקיה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת לייפציג
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ברן
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות נורדאו כפר סבא
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1902
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1985
מלאך שביל

שמאל|ממוזער|250px|'''מקום הטמנה קלאסי על שביל ישראל''' - נחל רחם
**מלאך שביל** (באנגלית: **Trail Angel**) כינוי לאדם המסייע ללא תמורה על ציר דרך המשמש תרמילאים במסעם. המושג שאול מהשפה האנגלית ומקורו בארצות הברית, שם נוצרה והתפתחה דמות מלאך השביל.

"מלאך שביל" מסייע בהתנדבות וללא הכרות מוקדמת. הוא מטמין במקומות מסתור קבועים בקבוקי מים, ירק ופרי לאורך שבילי סיירים. לעיתים מארחים מלאכי השביל בביתם למנוחת קצרה ולינת לילה את התרמילאים העוברים באזורם. המלאכים פועלים (בעיקר אך לא רק) במקומות דלילי יישובים כמו יערות, ערבות ומדבריות, יוצאים ממרחב מחייתם וברדיוס רחב יבצעו הטמנת מים ומזון במקומות מוצלים, לעיתים מדי יום.

עם התרחבות התופעה של היעזרות המטיילים במלאכי השביל, מבקשים חלקם לתאם את הסיוע מראש. במקרים מסוימים נדרש תיאום כתוצאה מריבוי בקשות עזרה ממלאך השביל.

## מלאכים בשביל ישראל
[שמאל|ממוזער|250px|שלט "מלאכי שביל" ליד [שחרות]]
לאורך שביל ישראל קמו מלאכי שביל ביישובים הפזורים באזורים מטויילים בערבה, במדבר בשפלת החוף ובהרי הגליל. מידע על כך ניתן למצוא באתרי טיולים וסיירות ובפורומים בתחום התרמילאות. בתיאום מראש יתקבלו צועדים גם לנוח להתרחץ וללון בגינות ולעיתים אף בתוך בית משפחה. עם התרחבות תרבות הצעידה בשביל ישראל, והגידול במספר מלאכי השביל, ניתן למצוא רשימה של מלאכי שביל באתר "ויקישביל" ובאתר החברה להגנת הטבע (רשימה חלקית), וזאת בנוסף למידע הקיים באתרי טיולים שונים.

## מלאכים בשביל הגולן
תופעת מלאכי השביל נוצרה גם במספר יישובים לאורך שביל הגולן שנחנך בשנת 2007, אם כי באופן מצומצם יותר. כיום מתרכזים מלאכי השביל במספר יישובים עיקריים (מצפון לדרום: אלוני הבשן, קשת, יונתן, נוב וגבעת יואב).

## ראו גם
* ידידים - סיוע בדרכים
* ישראל בשביל אופניים

## קישורים חיצוניים
* מלאכי שביל ישראל, באתר ויקישביל
* מלאכי שביל הגולן, בפורטל הגולן
* מלאכי שביל הגולן ,באתר ויקישביל
* סדרת הרשת מלאכי השביל, בערוץ היוטיוב של כאן - תאגיד השידור הישראלי
*רשימת מלאכי השביל באזור ירושלים ו-מלאכי השביל באזור הדרום, באתר "שביליסט"

קטגוריה:סיירות
סגירת תיק פלילי

בישראל, **סגירת תיק פלילי** היא הליך מנהלי, הננקט במסגרת חקירה משטרתית בעניין חשד לעבירה פלילית. סגירת התיק הפלילי פירושה הפסקת החקירה בחשד זה, מבלי להעמיד את החשוד לדין פלילי.

## כללי היסוד
סגירת תיק פלילי מוסדרת בסעיף 62 לחוק סדר הדין הפלילי [נוסח משולב], תשמ"ב-1982 (להלן "החוק"):

דהיינו, לפי הסעיף הסגירה אפשרית משני טעמים:
* **חוסר ראיות**: אין ראיות מספיקות שיביאו להרשעתו של החשוד אם יועמד לדין.
* **נסיבות שאינן מתאימות להעמדה לדין**: נמצאו ראיות לביצוע העבירה על ידי החשוד, אך חומרת המעשה, נסיבות אישיות של החשוד, שיקולי כוח-אדם של המדינה וכדומה מצדיקים הפסקת ההליך הפלילי, משום שברור שכתוצאה מכך לא ייגרם נזק לאינטרס הציבורי. 

הודעה על סגירת התיק תמסר הן לחשוד והן למתלונן, ולחשוד תנתן אף הודעה על עילת הסגירה. החשוד רשאי לפנות בבקשה לשינוי עילת הסגירה והמתלונן רשאי לערור על עצם הסגירה. החל מ-1 בינואר 2019 עילת הסגירה תינתן רק לחשוד בעבירת מין או אלימות. חשוד בעבירה אחרת רשאי לברר את עילת סגירת התיק באמצעות פנייה למשטרה.

## נסיבות שאינן מתאימות להעמדה לדין (בעבר: היעדר עניין לציבור)
ההחלטה שלא לחקור תלונה כלל ועיקר, כאשר טרם נאספו ראיות בעניינה ולמעשה מדובר באי חקירה משום ש"נסיבות העניין בכללותן אינן מתאימות לפתיחה בחקירה", מסורה, לפי סעיף 59 לחוק, בידיו של קצין משטרה בדרגת פקד, ובלבד שאין המדובר בעבירה מסוג פשע:

ההחלטה לסגור תיק מסיבה זו בהמשך התהליך מסורה בידי קצין משטרה המכהן כראש יחידת תביעות או קצין משטרה המשמש כתובע והוסמך לכך בעבירות מסוג עוון, ובידיו של פרקליט מחוז (או פרקליט בכיר שהוא הסמיכו לכך) בעבירות מסוג פשע.

## היעדר אשמה לעומת חוסר בראיות
עם השנים נוצרה סיבה שלישית שזכתה לכינוי **היעדר אשמה**, דהיינו שאין שמץ של ראיות כנגד החשוד, ולמעשה החקירה מלמדת שאין כל בסיס לחשד שהועלה נגדו. בנסיבות אלה, ראוי שהתיק ייסגר ולא יותיר כתם ברישומיו של החשוד, כדברי סעיף 62(ב) סיפא:

וכך מנחה פרקליט המדינה את ציבור התובעים בהידרשם לעילת הסגירה - "חוסר ראיות" מול "היעדר אשמה":

שאלת העילה המתאימה נדונה בבג"ץ בעתירה של אדם שנחשד באונס וביקש להחליף את עילת סגירת התיק מ"חוסר ראיות מספיקות" ל"העדר אשמה". העתירה נדחתה, בנימוק ש"חומר החקירה בעניינו של העותר כולל ראיות מחשידות, אשר, על-פי כל אמת מידה, מותירות ספק בדבר חפותו".

## קישורים חיצוניים
* יחידת עררים בפרקליטות המדינה
* הנחיות פרקליט המדינה בנוגע למדיניות התביעה בהחלטות על העמדה לדין
* 
* 
* 
* 
* 
* יניב ואקי, עילות הסגירה "חוסר ראיות", "העדר אשמה" ומה שביניהן, **הסניגור** 251

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: משפט פלילי
קלאודיו טפארל

**קלאודיו אנדרה מרגן טפארל** (בפורטוגזית: **Cláudio André Mergen Taffarel**; נולד ב-8 במאי 1966 בסנטה רוסה שבריו גראנדה דו סול) הוא כדורגלן עבר ברזילאי, אשר שיחק כשוער. הוא ממוצא גרמני ואיטלקי, והוא היה שותף לזכייתה של ברזיל במונדיאל 1994, כאשר עמד בשערה של הנבחרת. משמש כיום כמאמן שוערים בנבחרת ברזיל ובליברפול מהפרמייר ליג.

ברמת המועדונים, טפארל שיחק תחילה בברזיל במדי אינטרנסיונל (1984–1990), משם עבר לאיטליה לשחק במדי פארמה בשתי קדנציות (1990–1993, 2003-2001). בין התקופות שלו בפארמה, עבר טפארל לשחק ביריבתה, רג'אנה (). אחרי רג'אנה, חזר טפארל לשחק במולדתו, במדי אתלטיקו מיניירו בין השנים 1994 ל-1997. גלאטסראיי הטורקית רכשה אותו ב-1998, והוא נשאר במועדון עד שנת 2001, משם המשיך לסיים את הקריירה שלו בקבוצתו הקודמת, פארמה.

היה לו תפקיד חשוב בזכייתה של קבוצתו הטורקית גלאטסראיי בגביע אופ"א בשנת 2000, לאחר שזכה בתואר השחקן המצטיין, במשחק הגמר נגד ארסנל. הוא עמד בשערה של גלאטסראיי גם במשחק הניצחון על ריאל מדריד, 2-1, במסגרת הסופר קאפ האירופי. הצלחה נוספת עם גלאטסראיי הייתה בשנת 2001, בהגעתו עימה לרבע גמר ליגת האלופות, אחרי שהציג תצוגות שוער מרהיבות, בניצחונות של קבוצתו על מילאן וריאל מדריד. עם פארמה, טפארל זכה פעם אחת בגביע האיטלקי.

טפארל הוא השוער עם המספר הרב ביותר של הופעות בנבחרת, עם 106 משחקים בינלאומיים. חוץ ממונדיאל 1994 בו זכה עם ברזיל, הוא שיחק גם בטורנירי הגמר של מונדיאל 1990 ומונדיאל 1998. טפארל היה שוערה של ברזיל, גם במהלך שתי הזכיות שלה בקופה אמריקה ב-1989 ו-1997.

במהלך מונדיאל 1994 בארצות הברית, ספג טפארל שער אחד בלבד בשלב המוקדם ושניים נוספים בשלבי ההכרעה (לא כולל 2 בעיטות פנדל בגמר). כמו כן, זכה טפארל עם ברזיל במקום השני במונדיאל 1998 בצרפת. בחצי הגמר של הטורניר, במשחק נגד נבחרת הולנד בכדורגל, הוא עמד מעולה בין הקורות אחרי שעצר שתי בעיטות פנדל, בבעיטות ההכרעה, בהן ברזיל ניצחה 2–4. אחרי פרישתו ממשחק ב-2003, הציע מאמנו לשעבר בנבחרת, קרלוס אלברטו פריירה, לארגן לכבודו משחק פרידה בינלאומי. טפארל סירב לשחק, לאחר שהצהיר שהוא לא מעוניין להשתתף באירוע כזה גדול בגין פרישתו. טפארל כן חזר לשחק יחד עם עמיתו לשעבר לנבחרת, רומאריו, בסוף שנת 2004, נגד מקסיקו בלוס אנג'לס במשחק להנצחת הניצחון במונדיאל 1994.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שוערי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:כדורגלני פארמה
קטגוריה:כדורגלני רג'יאנה
קטגוריה:כדורגלני גלאטסראיי
קטגוריה:כדורגלני אינטרנסיונל
קטגוריה:כדורגלני אתלטיקו מיניירו
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ברזיל
קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת סיאול (1988)
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 1989
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1990
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 1991
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 1993
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1994
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 1995
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 1997
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1998
קטגוריה:מאמני כדורגל ברזילאים
קטגוריה:מאמני גלאטסראיי
קטגוריה:מאמני שוערים
קטגוריה:זוכי מדליית כסף אולימפית ברזילאים: כדורגל
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1966
צ'יטה (שימפנזה)

שמאל|ממוזער|190px|צ'יטה ג'יגס
**צ'יטה**, המכונה גם **ג'יגס**, (1932 ליבריה שבאפריקה – 24 בדצמבר 2011) היה שימפנזה מצוי ממין זכר שהופיע בסרטי קולנוע רבים ובסדרות טלוויזיה רבות.

הידועים בסרטים בהם השתתף הם סרטי טרזן, משנות ה-30 וה-40 בהם הופיע לצידו של ג'וני וייסמילר אשר גילם את דמותו של טרזן. הסרט הראשון בו הופיע צ'יטה הוא טרזן ובת זוגו משנת 1934, בו הופיע כגור שימפנזה צעיר נטול שם, אשר רכב על גבה של שימפנזית ששיחקה את צ'יטה המקורית. בסרטים הבאים גילם את דמותו של צ'יטה, ולימים הפך הכינוי לשמו. השימפנזה כיכב ב-12 סרטי טרזן לצידם של ג'וני וייסמילר ולקס ברקר.

צ'יטה הופיע גם בתפקידים נוספים, ובהם השימפנזה רמונה בסרט בלה לוגוסי פוגש בגורילה מברוקלין (1952), וכצ'י-צ'י בדוקטור דוליטל (1967) - תפקידו האחרון בטרם "פרש לגמלאות".

ב-31 במרץ 1995 זכה צ'יטה בכוכב על שמו ב"שדרת הכוכבים" בפאלם ספרינגס. מאז 2004 נעשה (ללא הצלחה בינתיים) מאמץ להעניק לו מקום של כבוד בשדרת הכוכבים של הוליווד.

בסוף חייו התגורר צ'יטה בבית מחסה לקופי אדם הקרוי על שמו בפאלם ספרינגס שבמדינת קליפורניה. צ'יטה העביר את זמנו בצפייה בטלוויזיה, עילעל בספרים ו"ניגן" על פסנתר. כמו כן הוא צייר ציורים אבסטרקטיים, שההכנסות ממכירתם מוקדשות לעמותות הפועלות לרווחת קופי האדם.

ב-1996 בגיל 64, הפך צ'יטה לשימפנזה המבוגר ביותר בעולם ונכון לשנת 2008 הוא מופיע בספר השיאים של גינס כפרימט המבוגר ביותר שאינו אדם. תוחלת החיים של שימפנזים בטבע היא 40-45 שנה ובשבי היא כ-60 שנה.

ב-24 בדצמבר 2011 מת צ'יטה בגיל 79.

## קישורים חיצוניים

* קורות חייו של צ'יטה

## הערות שוליים

קטגוריה:טרזן
קטגוריה:שימפנזים מפורסמים
קטגוריה:ארצות הברית: בעלי חיים מפורסמים
אנטוניו קלדרה

**אנטוניו קלדרה** (איטלקית: **Antonio Caldara**; 1670? - 26 בדצמבר 1736), מלחין איטלקי.

## חייו
קלדרה נולד בוונציה ונמשך למוזיקה בהשפעת אביו שהיה כנר. בגיל צעיר הצטרף למקהלת כנסיית סן מרקו בוונציה ולמד לנגן במספר כלי נגינה בהדרכתו של ג'ובאני לגרנצי. ב-1690 ביקר ברומא ונפגש עם מלחינים כמו ארכאנג'לו קורלי ואלסנדרו סקרלטי.

הוא נודע כצ'לן והחל לחבר מוזיקה. ב-1693 חיבר סדרה של סונאטות כנסייתיות (sonatas da chiesa) וב-1699 סדרה של סונאטות קאמריות (sonatas da camera).

בשנת 1699 עבר למנטובה ונתמנה למנצח המקהלה (Maestro di Capella) בשירותו של הדוכס ממנטובה.

במלחמת הירושה הספרדית תמך הדוכס בצד הצרפתי ובשנת 1707 גורש מאיטליה. קלדרה עבר לברצלונה, שם נתמנה למלחין בחצרו של המלך האוסטרי קרלוס השישי, הטוען לכתר ספרד אשר החזיק חצר מלכותית בברצלונה. ב-1709 עבר לרומא וב-1715 נתמנה לסגן המנצח ראשי בחצר המלכותית בווינה, משרה שהחזיק בה עד מותו.

קלדרה הלחין כ-300 יצירות בעיקר ווקליות - אופרות, קנטטות, אורטוריות, מיסות, מדריגלים וקאנונים. הוא חיבר גם יצירות דתיות כמו סטאבט מאטר ורקוויאם. לאחר מותו נשכחו רוב יצירותיו המהוות דוגמה יפה למוזיקת בארוק. בשנים האחרונות מגלים את יצירותיו וכמה מהן בוצעו בישראל, כמו המיסה דולורוזה והרקוויאם.

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה מורחבת של קלדרה

קטגוריה:מלחינים מתקופת הבארוק
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-17
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-18
קטגוריה:ילידי 1670
קטגוריה:נפטרים ב-1736
קטכיזם

**קטכיזם** (מיוונית: **κατηχισμός**, ובהמשך מלטינית של ימי־הביניים: **catechismus**) הוא מדריך אמונה בזרמים השונים של הדת הנוצרית, הבנוי במתכונת של שאלות ותשובות. מטרתו העיקרית של הקטכיזם היא להדריך את המאמינים בתורת הדת, לשכנע את המפקפקים ולהציג את עיקרי האמונה הדתית. 

מדריכי אמונה נוצרו כבר בימי אבות הכנסייה כמו האנכירידיון של אוגוסטינוס מהיפו , יוחנן כריסוסטומוס וקירילוס מירושלים. על בסיס אלו, ובתוספות שונות, נוצרו מדריכי אמונה רבים נוספים בימי הביניים, בהם תפס מקום מרכזי הדיון המשולש באמונה (הקרדו, הסימבולום אפוסטולורום), תקווה (תפילת פאטר נוסטר) והאהבה או החסד (עשרת הדיברות). במדריכי האמונה המאוחרים יותר יש גם דיונים בנושאים אלו ובנושאים נוספים. 

הקטכיזם קיבל חשיבות רבה יותר אחרי התפשטות השימוש בדפוס במהלך המאה ה-16, כאשר הזרמים השונים בפרוטסטנטיות ובכנסייה הקתולית הוציאו שורה של קטכיזמים המבוססים על מדריכי האמונה מימי־הביניים, שמצידם הלכו בעקבות כתבי אבות הכנסייה, ובמיוחד אוגוסטינוס.

הקטכיזם החשוב ביותר של תקופת הרפורמציה במאה ה-16 היה הקטכיזם הקטן (בגרמנית: Der Kleine Katechismus) של מרטין לותר (1529). בקטכיזם זה נוספו לדיון בעשרת הדיברות, הקרדו ותפילת האדון גם דיונים בטבילה, הווידוי והאוכריסטיה (Sakrament des Altars). לותר כתב גם קטכיזם גדול (Der Große Katechismus), שיועד בעיקר לאנשי דת ולא לציבור הרחב.

## קטכיזם ביהדות
ביהדות גרמניה במאה ה-19 ראו אור מספר ספרי קטכיזם יהודי, להוראת יסודות הדת היהודית. ספרי הקטכיזם ראו אור הן בזרם הנאו-אורתודוקסיה והן ביהדות הרפורמית. הקטכיזם היהודי התבסס על עשרת הדיברות, על שלושה עשר העיקרים של הרמב"ם ועל שלושת העיקרים של ר' יוסף אלבו. סידור חליפי של ספרי הקטכיזם היו חלוקה משולשת של חובות האדם כלפי האל, חובותיו כלפי עצמו וכלפי הזולת. החובות לזולת מדגישות את הנאמנות לחברה ולמדינה ואת חוסר הסתירה שבין נאמנות זו לבין עיקרי הדת היהודית. בין מחברי ספרי הקטכיזם היהודי נמנו שאול אשר וישראל קליי.

## קישורים חיצוניים

* האנכירידיון (על אמונה תקווה ואהבה) של אוגוסטינוס מהיפו , תרגום נוסף לאנגלית.
* הקטכיזם של יוחנן כריסוסטומוס
* הקטכיזם של הכנסייה הקתולית  ובמקור נוסף
* [הקטכיזם המקוצר של ווסטמינסטר ([פרסביטריאניזם|פרסביטריאני])] 
* קטכיזם באנציקלופדיה קתוליקה וערך על הקטכיזם הקתולי
* הקטכיזם הקטן של מרטין לותר (גרמנית), http://bookofconcord.org/smallcatechism.html 
* הקטכיזם הגדול , http://bookofconcord.org/largecatechism.html 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרות נוצרית
קטגוריה:עיקרי אמונה
משולש מסילות

שמאל|ממוזער|250px|סכמה של משולש מסילתי פשוט
**משולש מסילתי** הוא סוג של צומת מסילתי ממנו מוליכות מסילות לשלושה כיוונים שונים. ניתן לנתב רכבת לכל אחד מן הכיוונים ללא צורך בחיוג של הרכבת.

משולש מסילות יכול לשמש גם לחיוג מלא של ציוד נייד, כלומר לסובב את הציוד ביחס למסילה. מסיבה זאת ניתן למצוא משולשי מסילות במוסכי רכבות ראשיים.

## רקע
מעבר של רכבות בין מסילות מתבצע באמצעות מסוטים. מסוט מאפשר פיצול של מסילה אחת לשתיים, אך אינו מאפשר מעבר של רכבת בין הפיצולים ללא הפיכת כיוון הנסיעה. כדי לאפשר מעבר כזה יש צורך בסלילת מסילה נוספת בין שתי המסילות המתפצלות מהמסוט וחיבורה אליהן בשני מסוטים נוספים. הצורה המתקבלת דומה למשולש.

בעבר, קטרי הקיטור היו ניתנים להפעלה בכיוון אחד בלבד, כך שהפיכת כיוון תנועת הרכבת (חיוג) היה כרוך בהפיכה פיזית של הקטר ובהעברתו לצידה השני של הרכבת. פעולה זו דרשה ציוד מיוחד (חוגה לסיבוב הקטר ומסילה מקבילה להעברתו לצידה השני של הרכבת) וזמן בו הציוד הנייד היה מושבת מפעולה. משולש מסילתי חסך את הצורך בהפיכת כיוון הנסיעה בצמתים מסילתיים ואפשר גם את הפיכת הרכבת בשלמותה במקרים בהם לסדר הקרונות היה חשיבות (למשל חלוקה למחלקות או קרון תצפית בקצה הרכבת). כמו כן משולש מסילתי היה יכול לשמש לחיוג הציוד הנייד בתחנות הקצה ללא צורך בחוגה - אמצעי מכני מורכב ויקר. החיסרון של משולש ביחס לחוגה הוא השטח הגדול שדרוש לסלילת המסילות והמסוטים.

עם המעבר לקטרי דיזל ולקטרים חשמליים הניתנים להפעלה בשני הכיוונים ולציוד נייד מסוג מו-דו פחת הצורך בחיוג, אך גם ציוד מסוג מו-דו צריך לסובב מדי פעם כדי למנוע שחיקה לא שווה של גלגלי הקטרים והקרונות.
שמאל|ממוזער|250px|סכמה של משולש מסילתי בין מסילות כפולות

## משולשי מסילות בישראל
* מוסך הרכבת ליד תחנת הרכבת חיפה מזרח (משמש לחיוג רכבות)
* צומת תל ברוך (מחבר את מסילת החוף אל מסילת הירקון)
* מחלף קסם (מחבר את מסילת הירקון אל המסילה המזרחית)
* מוסך הרכבת בתחנת הרכבת לוד (משמש לחיוג רכבות)
* צומת פלשת (במשולש מתחברת מסילת לוד - אשקלון אל השלוחה לנמל אשדוד. בנוסף מסילת תל אביב – פלשת מתחברת למסילה לכיוון אשקלון)
* צומת ממשית (מחבר בין השלוחות להר צין ולמישור צפע של מסילת הדרום)
*מחלף שמריהו מזרח (מחבר את מסילת השרון למסילת החוף וכולל צומת שפיים)
*מחלף ענבה (מחבר את קו הרכבת למודיעין לקו הרכבת המהיר לירושלים דרך צומת דניאל), כעת בבנייה "קשת מודיעין" אשר מאפשרת את החיבור ממודיעין לכיוון ירושלים.

במסגרת פרויקט המסילה המזרחית החדשה:
* צומת רמז ישודרג למחלף רכבתי - משולש מסילות.
* צומת חמד ישודרג למחלף רכבתי - משולש מסילות ותחבר את מסילת השרון אל המסילה המזרחית

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ציוד רכבות
קטגוריה:תפעול רכבות
אתגר מיליון הדולר להוכחת העל-טבעי

**אתגר מיליון הדולר להוכחת ה[[על-טבעי]]** הוא אתגר, המציע פרס של מיליון דולר לאדם ידוע בתקשורת שיוכיח את קיומה של תופעה הנחשבת לעל-טבעית. בעבר, היה האתגר פתוח לכל אדם. סכום הפרס גדל בהדרגה עד לערכו כיום. עד להפסקתו בספטמבר 2015, לא עמד איש באתגר.

## היסטוריה
בשנת 1968, בתוכנית אירוח שבה השתתפו הקוסם והספקן המדעי ג'יימס רנדי והפאראפסיכולוג סטנלי קריפטר, בתגובה על קריאת תיגר על טענותיו של רנדי (הכופר בקיומן של תופעות על־טבעיות), הציע רנדי 100 דולר מכספו לאדם הראשון שיספק לו הוכחה אובייקטיבית לקיום תופעה על־טבעית.

עם הזמן גדל הסכום, תחילה ל־1000 דולר, אחר כך ל־10,000 דולר; עם תרומתם של 90,000 דולר נוספים על ידי חברת שירותי השידור לקסינגטון  לצורך הפקת תוכנית טלוויזיה גדל הפרס ל־100,000 דולר ולבסוף עם תרומתו של משקיע עתיר נכסים הגיע הפרס לגודל הנוכחי של מיליון דולר.

עם הקמת הקרן לחינוך ע"ש ג'יימס רנדי ב־1996 עבר ניהולו של אתגר מיליון הדולר לידי הקרן, אשר מטרתה המוצהרת היא חינוך הציבור להכרת הסכנות שבקבלתן של טענות בלתי מוכחות ועידוד מחקרן של טענות על קיום תופעות על־טבעיות תחת תנאים מדעיים מבוקרים.

בשנות ה־90 הציע רנדי לאורי גלר להשתתף באתגר ולזכות בפרס הכספי. גלר השיב כי אין לו רצון לערוך את המבחן משום שאינו מחבב את רנדי. על כך השיב רנדי: "אם הוא לא מחבב אותי זו סיבה מספיק טובה לעבור את המבחן ולקחת ממני מיליון דולר, לא?".

כדי לאפשר שימוש פורה ותורם יותר של משאבי הקרן וחשיפה תקשורתית גדולה יותר לפעולותיה, הוחלט על כך שהחל מ-1 באפריל 2007 רק מועמדים, שהם ידועים בתקשורת (ולכן אשר, אם הם ישתתפו בקריאת התיגר, יהיו לכך השלכות תקשורתיות משמעותיות) ושיכולים לספק גיבוי של אקדמאי בעל מוניטין, זכאים להגיש את מועמדותם לקריאת התיגר.

ב־4 בינואר 2008 הוכרז שהאתגר יופסק ב־6 במרץ 2010 כדי לאפשר שימושים אחרים בכסף. אחת הסיבות לכך שהוחלט לבטל את האתגר היא אכזבתם של מנהלי הקרן מכך שאנשים מפורסמים הטוענים כי הם בעלי יכולות על־טבעיות נמנעו עד היום מהגשת מועמדות, וכי רובם של אלה המגישים את מועמדותם הם "אנשים אשר בכנות משלים את עצמם בנוגע ליכולותיהם ואשר הקרן השקיעה מאמץ בניסיון לעזור להם להכיר בבעיותיהם". לבסוף האתגר הומשך.

ב-1 בספטמבר 2015 הופסק האתגר בשל פרישתו של ג'יימס רנדי מהקרן לחינוך, וכספי הזכייה הופנו למענקים שניתנו לארגונים ללא כוונות רווח ה"מקדמים חשיבה ביקורתית וראיית-עולם מבוססת עובדות".

## תנאי האתגר
תנאי האתגר קובעים כי על קורא התיגר, אשר טוען שביכולתו להוכיח את קיומה של תופעה על־טבעית, להגיע להסכמה עם הקרן על נוהל לעריכת הבדיקה הניסויית של אמיתות טענתו, להדגים בניסוי מקדים (שעל טיבו הסכימו גם קורא התיגר וגם רנדי) שקיים סיכוי סביר לכך שטענתו אמיתית, ולבסוף להדגים את אמיתות טענתו בניסוי תחת תנאים מבוקרים מדעית בפני עדים נייטרליים.

בתקנות הקבועות בנוהל האתגר מובהר שגם קורא התיגר וגם רנדי חייבים להסכים מראש על התנאים, אשר משמעות מילויים תהיה הצלחה בקריאת התיגר. כמו כן, כל הדגמה מוצעת, אשר עלולה לגרום למותו של קורא התיגר או לפציעה קשה שלו, נידחית.

נכון להיום, מעל 1,000 מועמדים הגישו טופסי פניה לקרן, אבל אף מועמד לא עבר את שלב ההדגמה הראשונית, אשר כאמור מתבצע באופן שעליו הסכים מראש קורא התיגר.

## קישורים חיצוניים
* 

* טופס בקשה להשתתפות באתגר מיליון הדולר של הקרן לחינוך ע״ש ג׳יימס רנדי

## הערות שוליים

קטגוריה:על-טבעי
קטגוריה:ספקנות מדעית
קטגוריה:רציונליזם