open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
משה שובר את לוחות הברית (רני)

**משה שובר את לוחות הברית** הוא ציור שמן על בד מאת גווידו רני מן המאה ה־17, השמור בווילה בורגזה ברומא. היצירה מתארת את הרגע שבו משה משליך בזעם את לוחות הברית לאחר שמצא את בני ישראל עובדים את עגל הזהב עם רדתו מהר סיני.

### תיאור היצירה
הציור מציג את משה בעת שהוא מטיל את לוחות הברית לעבר בני ישראל, לאחר שמצאם עובדים את עגל הזהב. פיו פעור בהבעת זעם, והרגש מודגש באמצעות שמיים אפורים וקודרים וניגוד חריף בין אור לצל.

משה עוטה גלימה כבדה המעניקה לסצנה תחושת הוד ופאתוס; גונה הארגמני משתקף בפיו הפעור מכעס. הדמות תופסת את קדמת התמונה ומעניקה ליצירה אופי של דרמה בארוקית אצילית, מאופקת וחגיגית, האופיינית לסגנונו של רני.

### תיארוך והשוואות
סביר כי הקרדינל סקיפיונה בורגזה רכש את הבד ישירות מן האמן. לפי הצעה אחת צוירה היצירה לפני 1620; לפי סטיבן פפר תוארכה לשנים 1624–1625, בעת שרני עבד על ציור ״הירונימוס הקדוש״ (לונדון, הגלריה הלאומית), שבו מופיעה דמות בעלת פנים זהות כמעט לפניו של הנביא בציור הבורגזי. הדמיון הפיזיונומי בין הדמויות שימש בסיס להצעת תיארוך זו.

מסימו פרנצ׳וצ׳י הציע את שנת 1621 כמועד אפשרי לביצוע היצירה, לאחר שהצביע על זיקות מדויקות לסדרת ציורים המתארים את הדמות המיתולוגית הרקולס, שצייר רני עבור דוכס מנטובה ואשר שמורים כיום בלובר. לדבריו, ובעיקר בציורים ״הרקולס על המוקד״ (1617) ו״הרקולס מכה את ההידרה״ (1620), ניכרות מחוות רטוריות ואקספרסיביות זהות לאלו שבציור הבורגזי, מחוות רחבות, ברורות ורהוטות, המטעינות את הדמות בממד דרמטי מודגש. השוואה זו משמשת בסיס להצעת התיארוך לשנת 1621.

בד המתאר את ראשו של משה, שנגזר מדמות הציור הבורגזי, שמור במחסני הגלריה הלאומית בוורשה.

ציור נוסף בנושא דומה מאת רני נרכש בידי צ'ארלס הראשון ונמכר בשנת 1649.

עותק עם שינויים קלים, הנזכר אצל קרלו צ׳זארה מלוואסיה ונשמר כיום ברג'ו אמיליה, ייתכן שצויר עבור האפיפיור אורבנוס השמיני בשנים 1620–1625, ונזכר במלאי ארמון ברבריני בשנת 1671.

### תולדות היצירה
בשנת 1657 מנה פרנצ׳סקו סקאנלי את היצירה בין ציורי אוסף בורגזה. בשנת 1693 תועדה כמצויה בארמון בורגזה בריפטה ויוחסה לגווידו רני.

במאה ה־18 יוחסה בטעות לג׳ובאן פרנצ׳סקו ברביירי, המכונה גרצ׳ינו, אך הייחוס תוקן במאה ה־19 והוחזר לרני, תוך ציון קרבת הסגנון ל״אופן גרצ׳ינו״. בשנת 1902 נרכש האוסף בידי איטליה.

## הערות שוליים

קטגוריה:אוספי גלריה בורגזה
קטגוריה:משה בציורים
קטגוריה:ציורי התנ"ך
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:גווידו רני: ציורים
המזכיר הפיננסי של האוצר

**המזכיר הפיננסי של האוצר** (באנגלית:**Financial Secretary to the Treasury**) הוא שר ביניים באוצר הוד מלכותו, ונחשב לאחד התפקידים החשובים והמשמעותיים ביותר באוצר הוד מלכותו והוא שני בחשיבותו לאחר שר האוצר.

## תפקידים
#### תחומי האחריות של המזכיר הפיננסי של האוצר כוללים:
* תמיכה בשר האוצר במשימת הצמיחה, ובפרט:
* הובלת תרומות האוצר למדיניות מיומנויות וכוח אדם, כולל שוק עבודה, מיומנויות והגירה
* הובלת תרומות האוצר לצמיחה אזורית, כולל ערים, אלמנטים של צמיחה ודמי אבסולוטציה של דיור ותכנון
* הובלת תרומות האוצר למשימת האנרגיה הנקייה, כולל אנרגיה בריטית, דה-קרבוניזציה ותעשיות ירוקות
* הובלת תרומות האוצר לאסטרטגיה התעשייתית, אסטרטגיית הסחר והזדמנויות האיחוד האירופי
* הובלת תרומות האוצר למחקר ופיתוח, בינה מלאכותית, כלכלה דיגיטלית והפצה
* תמיכה בשר האוצר ברפורמות במוסדות הפיננסיים הציבוריים של בריטניה, כולל קידום צמיחה באמצעות קרן העושר הלאומית ובנק העסקים הבריטי
* תמיכה בשר האוצר בנושא ביטחון כלכלי וחוסן
* רגולציה כלכלית ועסקית ותחרות
* הובלת עניין האוצר במדיניות רווחה.
* הובלת עניין האוצר בהשקעות ישירות פנימיות וזרות (לא FS)
* מעורבות עסקית (לא FS)
* אחוזת הכתר
* שר במשרד האוצר של בריטניה (כולל אחריות על קמפוס דרלינגטון)
* הובלת אסטרטגיית רכש ומסחר, כולל שיפור היעילות והאפקטיביות של הרכש
* עסקי האוצר בבית הלורדים.

## הערות שוליים

קטגוריה:ממשלת בריטניה
הבחירות לבית הנבחרים של ארצות הברית (1794–1795)

**הבחירות לבית הנבחרים של ארצות הברית בשנים 1794–1795** נערכו במועדים שונים במדינות השונות, בין 25 באוגוסט 1794 (בניו המפשייר) ל־5 בספטמבר 1795 (בקנטקי). כל מדינה קבעה לעצמה את מועד הבחירות לבית הנבחרים, לפני שהתכנסה הישיבה הראשונה של הקונגרס הרביעי של ארצות הברית ב־7 בדצמבר 1795. הבחירות נערכו במהלך כהונתו השנייה של הנשיא ג'ורג' וושינגטון. בכל 105 המושבים נערכו בחירות, שייצגו 15 מדינות.

אלה היו הבחירות הראשונות לבית הנבחרים שבהן פעלו מפלגות פוליטיות מאורגנות. המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית, שהתנגדה לממשלו של וושינגטון, גברה על המפלגה הפדרליסטית שתמכה בממשל. יושב הראש היוצא של בית הנבחרים, פרדריק מולנברג, תמך בכוחות תומכי הממשל בשתי כהונותיו הראשונות, אך בשנת 1793 נבחר לתפקידו בעזרת קואליציה שהורכבה בעיקר מחברי מתנגדי הממשל, ועד 1795 נחשב כמי שנוטה יותר לעמדות הדמוקרטים־הרפובליקנים. למרות הרוב הדמוקרטי־רפובליקני, מולנברג לא נבחר מחדש ליושב הראש, ובמקומו נבחר הפדרליסט ג'ונתן דייטון.

## סיכום הבחירות
בתקופה זו כל מדינה קבעה לעצמה את מועד הבחירות הכלליות לקונגרס. הבחירות נערכו הן בשנה זוגית שלפני כינוס הקונגרס והן בשנה האי־זוגית שבה התכנס הקונגרס. בחלק מן המדינות נבחרה המשלחת לקונגרס רק לאחר המועד החוקי לתחילת כהונת הקונגרס, שהיה ב־4 במרץ בשנה האי־זוגית.

## בחירות מיוחדות
נערכו בחירות מיוחדות ומאוחרות בשנים 1794 ו־1795 במהלך הקונגרס השלישי והקונגרס הרביעי.

הבחירות מסודרות לפי מדינה ואז לפי מחוז.

### הקונגרס השלישי

### הקונגרס הרביעי

## ג'ורג'יה

## דלאוור
רק שני מועמדים רשומים בבחירות לבית הנבחרים מטעם דלאוור בשנת 1794, דבר המצביע על כך שהליך ההצבעה שהיה נהוג בשלושת הקונגרסים הראשונים עבור שני מועמדים שונה.

## וירג'יניה

## ורמונט
החוק בוורמונט קבע כי נדרש רוב מוחלט לשם בחירה לקונגרס. אם בבחירות הראשונות אף מועמד לא השיג רוב כזה, היה צורך לקיים בחירות נוספות. בחירות חוזרות (סיבוב שני) נדרשו בשני המחוזות.

## מסצ'וסטס
מסצ'וסטס ערכה חלוקה מחדש של מחוזות הבחירה בין הקונגרס השלישי לרביעי, וחילקה את עצמה ל־14 מחוזות. המחוזות ה־12 עד ה־14 היו באזור מחוז מיין (המדינה המודרנית מיין). נדרש רוב מוחלט כדי להיבחר. בשל כך שאף מועמד לא השיג רוב כזה בהצבעה הראשונה, נערכו סבבי הצבעה נוספים בחמישה מחוזות.

## מרילנד

## ניו ג'רזי

## ניו המפשייר
על פי חוקי הבחירות של ניו המפשייר, נדרש רוב של מצביעים (12.5% מהקולות) לבחירה. רק שלושה מועמדים השיגו רוב, ולכן נערכו בחירות חוזרות על המושב הרביעי.

## ניו יורק
מחוזות הבחירה של ניו יורק לא היו ממוספרים באותה תקופה, אך קיבלו מספרים בדיעבד.

## פנסילבניה
פנסילבניה חילקה שוב את עצמה למחוזות בחירה במקום לבחור את נציגיה בבחירה כלל־מדינתית, כפי שעשתה בקונגרס השלישי. המדינה חילקה את עצמה ל־12 מחוזות, כאשר אחד מהם (המחוז הרביעי) כלל שני מושבים. פנסילבניה המשיכה להשתמש במחוזות מרובי־נציגים עד שנת 1842.

## קונטיקט

## קנטקי

## קרוליינה הדרומית
נתוני בחירות זמינים רק עבור מחוזות הקונגרס הראשון והחמישי מבין ששת המחוזות של קרוליינה הדרומית בזמן הבחירות של 1794.

ברנוול, שנבחר כנציג המחוז השני של קרוליינה הדרומית, סירב לכהן. נערכו בחירות מיוחדות בשנת 1795 כדי למלא את המושב הפנוי, ווייד המפטון (דמוקרטי-רפובליקני) נבחר.

## קרוליינה הצפונית

## רוד איילנד

## נציגים ללא זכות הצבעה
### הקונגרס השלישי

### הקונגרס הרביעי

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:בחירות לבית הנבחרים של ארצות הברית
פיתולי המוח

[ממוזער|300x300 פיקסלים|איור 726 בספר [האנטומיה של גריי (ספר)|האנטומיה של גריי – משטח צדדי של ההמיספרה השמאלית של המוח, במבט מהצד]]
[ממוזער|300x300 פיקסלים|איור 727 [האנטומיה של גריי (ספר)|בספר האנטומיה של גריי – המשטח המדיאלי של ההמיספרה השמאלית של המוח]]
בנוירואנטומיה, **פיתול המוח** (בלטינית: **gyrus**, ברבים **gyri**), הוא רכס על קליפת המוח. הוא מוקף בדרך כלל על ידי שקע או חריצים (sulci, וביחיד sulcus). פיתול המוח והשקעים יוצרים את המראה המקופל של המוח בבני אדם ויונקים אחרים.

## מבנה
פיתולי המוח הם חלק ממערכת של קפלים ורכסים היוצרים שטח פנים גדול יותר עבור המוח האנושי ומוחות של יונקים אחרים. מכיוון שהמוח מוגבל לגולגולת, גודל המוח מוגבל. רכסים ושקעים יוצרים קפלים המאפשרים שטח פנים קורטיקלי (שכבתי) גדול יותר ותפקוד קוגניטיבי רב יותר בגבולות גולגולת קטנה יותר.

### התפתחות
פיתולי המוח האנושי מתפתחים עוד בעובר ובילודים. בהתפתחות העוברית, כל מוחות היונקים מתחילים כמבנים חלקים שמקורם בצינור העצבי (neural tube). קליפת מוח ללא פיתולים על פני השטח היא ליסאנצפלית, שמשמעותה "מוח חלק". ככל שההתפתחות נמשכת, הפיתולים והשקעים מתחילים לקבל צורה במוח העובר, כאשר שקעים ורכסים הולכים ומעמיקים מתפתחים על פני השטח של קליפת המוח.

## משמעות קלינית
שינויים במבנה פיתולי המוח בקליפת המוח קשורים למחלות והפרעות שונות. פכיגיריה (Pachygyria), ליסאנצפליה ופוליגיריה הן תוצאות של נדידת תאים לא תקינה הקשורה לארכיטקטורה תאית לא מאורגנת, אי יצירת שש שכבות של נוירונים קורטיקליים (קליפת מוח בת ארבע שכבות נפוצה) ובעיות תפקודיות. היווצרות לא תקינה זו קשורה בדרך כלל לאפילפסיה ולתפקוד נפשי לקוי.

פכיגיריה (שפירושה "פיתולי מוח עבים" או "שמנים") היא מום מולד של ההמיספרה המוחית, המוביל לפיתולי מוח עבים בקליפת המוח. פכיגיריה היא מאפיין מוח הקשור למספר הפרעות נדידת נוירונים; לרוב קשורה לליסאנצפליה.

ליסנאצפליה (מוח חלק) היא מום מוחי מולד נדיר הנגרם כתוצאה מנדידה פגומה של נוירונים במהלך השבועות ה-12 עד ה-24 להריון העובר, וכתוצאה מכך לא מתפתחים פיתולי המוח והשקעים.

פולימיקרוגיריה (פיתולי מוח קטנים רבים) היא מום התפתחותי של המוח האנושי המאופיין בקיפול מוגזם של פיתולי המוח ועיבוי של קליפת המוח. היא יכולה להיות מקיפה, והיא משפיעה על כל פני השטח של קליפת המוח, או שהיא יכולה להיות מוקדית, ולהשפיע רק על חלקים מפני השטח. פולימיקרוגיריה יכולה להיגרם על ידי מוטציות במספר גנים, כולל תעלות יונים.

## פיתולי מוח בולטים
* הפיתול המצחי העליון.
* הפיתול הבתר-מרכזי.
* הפיתול המצחי התחתון, ובו 3 חלקים: pars opercularis (אזור ברודמן 44), pars triangularis (אזור ברודמן 45), ו-pars orbitalis (החלק האורביטלי של פיתול המוח החזיתי התחתון).
* הפיתול הרקתי העליון.
* הפיתול הרקתי התחתון, ובלטינית gyrus temporalis inferior.
* פיתול המוח הפוסיפורימי, ובלטינית gyrus occipitotemporalis lateralis.
* פיתול פאראהיפוקמפוס, ובלטינית gyrus parahippocampalis.
* פיתול טמפורלי רוחבי.
* פיתול לשוני ובלטינית gyrus lingualis.
* הפיתול הקדם-מרכזי.
* פיתול עבר-מרכזי, ובלטינית gyrus postcentralis.
* פיתול על-שולי, ובלטינית gyrus supramarginalis.
* פיתול זוויתי, ובלטינית gyrus angularis.
* פיתול החגורה ובלטינית gyrus cinguli.
* קליפת המוח הלימבית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:המוח הגדול
אעזם א-סאדאת פראחי

**אעזם א-סאדאת פראחי** (בפרסית: **اعظم‌السادات فراحی**; נולדה בסביבות 1958) היא מורה איראנית, אשתו של נשיא איראן לשעבר מחמוד אחמדינז'אד.

## ביוגרפיה
אעזם א־סאדאת פראחי נולדה בשנת 1958 בטהראן, באזור רסאלת, למשפחה ממעמד בינוני. הוריה היו מהעיר משהד.

פראחי בוגרת האוניברסיטה האיראנית למדע וטכנולוגיה, שם השלימה תואר בהנדסת מכונות.

היא הופיעה בפומבי לעיתים נדירות. ב-2006 התלוותה עם בעלה לביקור רשמי בקואלה לומפור.

ב- 2008 מכתב ששלחה לסוזאן מובארכ, אשתו של חוסני מובארכ, הביא לפרסום שמה בתקשורת. במכתב, שהתפרסם בעיתונות האיראנית, היא קראה בפומבי לגברת הראשונה של מצרים להשתמש בהשפעתה כדי להשיג סיוע לתושבי עזה. במכתב כתבה פראחי כי "הצפייה בגופותיהם של נשים וילדים היא כואבת, וחמור מכך הוא שממשלות אחדות במדינות ערב והאסלאם אינן תומכות בעם המדוכא של עזה."

ב-2009 נשאה נאום בפורום נשות ראשי מדינות במטה ארגון המזון והחקלאות של האו"ם ברומא. בנאום הלא מתוכנן היא נותרה לשבת בכסאה ולא עמדה מול הקהל. היא תיארה בנאומה את איראן כדוגמה למאבק ברעב, וציינה כי המערכת בארצה, הפועלת בהתאם לעקרונות דתיים, מבטיחה ביטחון תזונתי לכל המשפחות. בנוסף היא גינתה את מצבם של הילדים הרעבים בעזה.

ב-2010 הצטרפה במסע מתוקשר עם בעלה לאוגנדה, לאזרבייג'ן וללבנון.

בציבור היא נוהגת להופיע מכוסה כולה עם צ'אדור שחור.

### חיים אישיים
פראחי ומחמוד אחמדינז'אד נישאו ב־12 ביוני 1980. לזוג שלושה ילדים: שני בנים בשם מהדי ועלירזא, ובת בשם פאטמה.

בנה הבכור, מהדי אחמדינז'אד, נשוי לטייבה משאי, בתו של הפוליטיקאי אספנדיאר רחים משאי.

בנה השני, עלירזא אחמדינז'אד, נישא לאחייניתו של מחמוד כאווה .

בתה, פאטמה אחמדינז'אד, בעלת תואר בהנדסת אלקטרוניקה ותקשורת, נישאה למהדי ח׳ורשידי, בנו של אחמד ח׳ורשידי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:איראנים שנולדו ב-1958
ראובן הלמן

**ראובן הלמן** (1927 – 11 ביולי 2013) היה ספורטאי במכביה בתחום הרמת משקולות, ספורטאי מצטיין באתלטיקה קלה, בדקתלון ובקריירה שלו כמדריך אתלטיקה. הוא התחרה בהדיפת כדור ברזל ובהטלת כידון. הלמן הגיע למקום השני ב-1957 במשחקי המכביה הבינלאומיים בתל אביב, והשתתף גם ב-1953. כונה "האלוף" כיוון שהיה אלוף ישראל בהרמת משקולות.

## תולדות חייו
הלמן הפך לאחד מחסידי תנועת חב"ד ליובאוויטש לאחר שביקר אצל הרבי מנחם מנדל שניאורסון. הוא ייחס את כוחו לאכילה כשרה, חיים נקיים ופעילות גופנית.

## שירות צבאי
הלמן התגייס לצבא הבריטי במהלך מלחמת העולם השנייה ושירת בבריגדה היהודית. על שירותו קיבל עיטור מלחמה. לאחר מכן שירת בצבא ההגנה לישראל. הלמן לחם במלחמת ישראל-ערב בשנת 1948 וכונה "התותח האנושי" בשל יכולתו להשליך רימונים למרחק של מעל 75 מטרים כאשר היה מחסור באספקה. הוא לחם גם במלחמת ששת הימים ובמלחמת יום הכיפורים.

## חיים אישיים
נישא ללאה ונולדו להם שבע בנות ושלושה בנים.

## קישורים חיצוניים
* סיפור חייו של ר' ראובן הלמן והקשר המיוחד עם הרבי
* תשורה מנישואי משפחות אלפרוביץ-אוירכמן 
* **[http://chabadpedia.co.il/images/c/c6/תשורה-מנחם-מענדל-בר-משה-שי-דורון.pdf ירוו ממנו נחת]**, תשורה מברית המילה מנחם מענדל דורון, י"א סיוון תשע"ה
* תמונות של הלמן

## הערות שוליים

קטגוריה:חיילי צה"ל
קטגוריה:אתלטים יהודים
קטגוריה:תל אביב-יפו: ספורטאים
קטגוריה:מרימי משקולות יהודים
קטגוריה:לוחמי הבריגדה היהודית
קטגוריה:כפר חב"ד: אישים
קטגוריה:יהודים הקבורים בבית הקברות בצפת
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1927
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2013
המחלקה לייעוץ ממשלתי

**המחלקה לייעוץ ממשלתי** (באנגלית: **Government Legal Department**) היא מחלקה לא מינסטריאלית במשרד התובע הכללי של הממלכה המאוחדת, העוסקת במתן ייעוץ משפטי בנוגע לפיתוח, עיצוב ויישום של מדיניות והחלטות ממשלתיות, ניסוח חקיקה משנית ועבודה עם הייעוץ המשפטי הפרלמנטרי בנושא חקיקה ראשית, וייצוג ממשלת בריטניה בבית המשפט. המחלקה כוללת כ-3,400 עובדים, כ-2,600 מתוכם עורכי דין.

## תפקידים
#### תחומי האחריות של המחלקה לייעוץ ממשלתי
* כאשר נדרשת חקיקה ראשית חדשה, עורכי הדין של המחלקה ממלאים תפקיד מפתח בסיוע בהכנת הצעת החוק ובהעברתה בפרלמנט. במקרים כאלה, עורכי הדין של המחלקה יכולים לצפות לעבוד בשיתוף פעולה הדוק עם פקידים, שרים ויועצי פרלמנט. הם מעבירים תדרוכים לשרים ותומכים בהם בדיונים פרלמנטריים.
* ניסוח חקיקה משנית שנעשה על ידי צוות מומחה של מנסחים שעובד בשיתוף פעולה הדוק עם משרד היועץ הפרלמנטרי.
* להבטיח שחקיקה משנית, מדיניות והחלטות ממשלתיות תעמוד בבדיקה החוקיות של בתי המשפט והפרלמנט כאחד.
* ייצוג משרדי הממשלה וסוכנויות הביצוע, כמו גם לגופים ציבוריים רבים שאינם משרדיים בערכאות שיפוטיות כולל בית המשפט העליון.
* ייעוץ משפטי במגוון רחב של נושאים, כולל דיני רכש ציבורי, דיני חוזים, קניין רוחני וסיוע ממלכתי.

## הערות שוליים

קטגוריה:ממשלת בריטניה
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: חוק ומשפט
פלסטין (ספר)

**פלסטין מנקודת מבטו של האייתוללה ח'אמנאי** (בפרסית: **فلسطین از منظر آیت‌الله خامنه‌ای**) הוא ספר משנת 2011 שכולל קטעים מהצהרות רבות של המנהיג העליון של איראן האייתוללה עלי ח'אמנאי, על הרשות הפלסטינית וישראל. הספר מורכב מ-8 פרקים ו-416 עמודים וכתוב בפרסית. הוא זמין כרגע רק באיראן, והובטח כי הוא יתורגם לערבית.

גרסה מקוצרת של הספר בת 104 עמודים בכריכה רכה (גם היא מקוונת) באנגלית, נקראת: "פלסטין: הצהרות נבחרות מאת האייתוללה ח'אמנאי על פלסטין", אך בעמוד השער הכותרת שונה: "הנושא החשוב ביותר בעולם האסלאם: הצהרות נבחרות של האיתוללה ח'אמנאי בנושא פלסטין". הגרסה פורסמה על ידי: "Moasseseh Pajooheshi Farhangi Enqlab Eslami".

לפי הניו יורק פוסט, הספר מתנגד למדינה היהודית. ח'אמנאי טוען כי האסטרטגיה שלו ל"שחרור פלסטין" מבוססת על "עקרונות אסלאמיים מבוססים היטב".

## תוכן הספר
הספר מורכב משמונה פרקים:
# כללי
# כישלונות וניצחונות
# אחריות
# פשעים
# פתרונות
# גיבורים
# הארה
# עתיד מזהיר
הספר כולל גם את דרשות תפילת יום שישי שנישאו ב-8 באוגוסט 1980. ההקדמה נכתבה על ידי עלי אכבר ולאיתי, יועצו של ח'אמנאי לעניינים בין-לאומיים.

ח'אמנאי טוען כי אנטישמיות היא "תופעה אירופית" וכי התנגדותו שלו למדינה יהודית מבוססת על "עקרונות אסלאמיים מבוססים היטב", כולל הרעיון שכל אדמות שהוחזקו אי פעם תחת כל צורה של שלטון מוסלמי לעולם לא יוכלו להימסר לדתות אחרות. אף על פי שמדיניות כזו מכסה גם את הודו וחלקים גדולים מרוסיה, אירופה, סין ודרום מזרח אסיה, ח'אמנאי טוען כי ישראל היא מקרה מיוחד – "בעלת ברית של השטן הגדול האמריקאי" ב"תוכנית מרושעת" לשלוט ב"לב האומה".

הערה על כריכת הספר מתארת את ח'אמנאי כ"נושא דגל הג'יהאד לשחרור ירושלים". ח'אמנאי מדגיש כי אינו ממליץ על "מלחמות קלאסיות" בישראל או רצון "לטבח ביהודים". במקום זאת, הוא מייעץ ללכת ל"תקופה ארוכה של לוחמה בעצימות נמוכה" שתהפוך את החיים ל"לא נעימים, אם לא בלתי אפשריים" עבור רוב יהודי ישראל, ובסופו של דבר תגרום להם לעזוב את המדינה.

לדברי אמיר טהרי , הספר אנטי-ישראלי, ומתאר את המדינה היהודית כ"אויבת", "כופר עוין", ו"גידול סרטני".

## תגובות
בנאום בפני עצרת האו"ם בניו יורק בשנת 2015, הרים ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, עותק של הספר ואמר שמדובר ב"מסמך בן 400 עמודים המפרט את תוכניתו [של האייתוללה] להשמיד את מדינת ישראל".

## קישורים חיצוניים
* גרסת PDF חינמית של הספר
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עלי ח'אמנאי
קטגוריה:ספרים בפרסית
קטגוריה:ספרי ארץ ישראל
קטגוריה:שיעה
קטגוריה:ספרות איראנית
מעילה בתפקיד

**מעילה בתפקיד** (באנגלית: **Malfeasance in office**) מכונה גם עבירה במילוי תפקיד או עוולה של עובד ציבור ומתייחס לכל התנהגות בלתי חוקית המבוצעת על ידי איש ציבור. התנהגות זו מהווה לרוב עילה לבירור, שימוע, משפט ואף הדחה מתפקיד בין אם על פי חוק ובין אם באמצעות בחירות חוזרות. לאור כך שבסמכויות שיפוט מסוימות נחשבת לעבירה פלילית לכל דבר.

## בישראל

ישנם שלוש דרכים להבחין במושג:
#**עוולה/פשע**: ביצוע פעולה בלתי חוקית לחלוטין.
#**ביצוע לקוי**: ביצוע פעולה שהיא חוקית כשלעצמה, אך נעשתה בצורה לא ראויה שגרמה נזק.
#**מחדל**: אי-ביצוע של חובה רשמית שהיה על בעל התפקיד לבצע.

הגדרת המושג אינה אחידה וקיימת מחלוקת בין מקורות משפטיים שונים בשל מיעוט פסקי דין בערכאות גבוהות שיצרו הגדרה מוסכמת אחת.

## באנגליה
באנגליה מעילה בתפקיד לפי המשפט המקובל מהווה עבירה פלילית ששורשיה מגיעים עד למאה ה-13. מדובר בעבירה חמורה שהעונש המקסימלי עליה הוא מאסר עולם. העבירה מתגבשת כאשר בעל משרה ציבורית פועל (או נמנע מלפעול) באופן המהווה הפרה של חובות תפקידו. ההגדרה של "בעל משרה ציבורית" רחבה ואינה תלויה בהכרח בתואר רשמי או בקבלת שכר מהקופה הציבורית. היא כוללת עובדי מדינה, שופטים, פוליטיקאים נבחרים, שוטרים וסוהרים. עם זאת, פסיקה מ-2014 קבעה כי עובדי מערכת הבריאות (NHS), כמו פרמדיקים, אינם נכללים בהגדרה זו.

היסודות הנדרשים להרשעה באנגליה הם: הנאשם הוא עובד ציבור הפועל בתוקף תפקידו, הזנחה מכוונת של החובה או התנהגות פסולה במזיד, ההתנהגות חמורה עד כדי פגיעה באמון הציבור בבעל המשרה, היעדר הצדק סביר לפעולה.

## בארצות הברית
בארצות הברית, בתי המשפט לערעורים במדינות השונות סיפקו הגדרות רבות ושונות למעילה בתפקיד. קיימת מחלוקת בין המדינות השונות האם נדרשת הוכחה של כוונה (Intent) או ידיעה, כאשר חלק מהערכאות מסתפקות בבורות או רשלנות. בית המשפט העליון של מערב וירג'יניה ריכז כמה מהן:
*ביצוע מעשה שאין לאדם זכות חוקית לעשותו.
*התנהגות המפריעה לביצוע תקין של חובה רשמית.
*מעשה שנעשה מתוך בורות, חוסר תשומת לב או זדון, תוך חריגה מסמכות או ניצולה לרעה.

למרות ריבוי ההגדרות, ניתן לזהות שלושה אלמנטים מרכזיים בארצות הברית:
*נדרש מעשה (או מחדל) אקטיבי.
*המעשה חייב להיעשות במסגרת התפקיד הרשמי ("תחת צבע המשרה").
*המעשה מפריע לביצוע חובות רשמיות.

## ביוון
החוק הפלילי היווני (סעיף 259) קובע כי עבירת המעילה בתפקיד ניתנת לענישה של עד שנתיים מאסר או קנס. המחוקק היווני שם דגש על הכוונה: העבירה מתקיימת כאשר המטרה היא להפיק תועלת עבור המבצע, תוך גרימת נזק למדינה או לאדם אחר.

## ראו גם
* מעילה
* עבירת צווארון לבן
* ניצול יחסי מרות
* עבריינות תעסוקתית
* שחיתות שלטונית

## הערות שוליים

קטגוריה:עבירות צווארון לבן
פורטונה (רני)

ממוזער|פורטונה עם כתר
ממוזער|פורטונה עם ארנק
**פורטונה** היא ציור שמן על בד משנת 1637 בקירוב מאת גווידו רני, בשיתוף אנטוניו ג'יארולה (ורונה, סביב 1595–1674). מידות היצירה 165 × 135 ס"מ (אינוונטאר 429). היצירה מצויה באוסף האקדמיה של סן לוקא ברומא ועברה שימור בשנים 2014–2015.

### תיאור היצירה
בגרסה שנמכרה בבית המכירות דורותאום בווינה ב־15 באוקטובר 2013 מתוארת פורטונה כשהיא מרחפת מעל העולם ואוחזת בארנק שממנו נושרות מטבעות. בגרסה השמורה באוספי סן לוקה אוחזת האלה בכתר. במקום שבו החזיקה פורטונה בידה הימנית ארנק שממנו נופלות מטבעות זהב, החזיקה בגרסה השנייה כתר.
היצירה מתוארת כבעלת גון עור בהיר ושיער זהוב של הדמות, לצד שמים בגוון תכול יקר.

### נסיבות ההזמנה והשינוי
רני יצר את הקומפוזיציה עבור האב גאבוטי. בניגוד להנחיות הצייר, העמיד גאבוטי את היצירה ברשות הציבור ואפשר את העתקתה בתחריט בידי סקרסלה כאשר הציור טרם הושלם. נוסף על כך מכר אותה בסכום של שש מאות סקודי, כפול מן הסכום שסוכם עם הצייר, לבנאדוצ'ה בנאדוצ'י מטולנטינו. גרסה זו היא היצירה שנמכרה בווינה בשנת 2013.

השינוי מארנק לכתר בוצע בידי רני עצמו בעותק שבוצע בסדנתו בידי ג'יארולה, כדי להעניש את גאבוטי. פורטונה מכריעה הן בדבר העושר הן בדבר האצילות, שהיא מלידה, ואשר אליה לא יכול היה גאבוטי, כאב מנזר, לשאוף אף באמצעות נישואין. בכך מצויה נקמתו של הצייר כלפיו.

### תולדות היצירה וזיהויה
ההתערבות השימורית שבוצעה בידי לאורה צ'יבריו ופביולה יאטה חשפה את הארנק המוסתר מתחת לצביעה המאוחרת של הכתר, וזיהתה ללא ספק את יצירתו של ג'יארולה שתוקנה בידי רני עם הגרסה שנתרמה בידי האפיפיור גרגוריוס השישה עשרלאקדמיה של סן לוקהא, מאחר שלא נחשבה הולמת להישאר באוספים האפיפיוריים, ואשר הגיעה מאוסף סאקטי.

נותרו בלתי ברורים הטעמים למעבר המהיר מן הסטודיו הבולונזי של הצייר אל ארמון אלטוביטי בפירנצה ומשם אל האוסף הרומאי, שם יוחסה בשנת 1688 לסיראני. הוצעה השערה בדבר חילופי יצירות שאירעו כאשר לוקה אסארינו, שביקר בסדנה ברחוב האורפים בלוויית ג'וליו סאקטי, התרשם במיוחד מציור פורטונה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:גווידו רני: ציורים
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורי עירום
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
דחיסה (גאולוגיה)

ממוזער|100px|מאמץ דחיסה (לא סיבובי) מציג את התקצרות המדיום.
**דחיסה** בהקשר הגאולוגי (באנגלית: **Compression (geology)**) מתייחסת לקבוצת מאמצים המכוונים למרכז מסת הסלע. חוזק הדחיסה  מתייחס לכמות המקסימלית של מאמץ דחיסה שניתן להפעיל על חומר, לפני שמתרחש כשל. כאשר מאמץ הדחיסה המקסימלי נמצא בכיוון אופקי, עלול להתרחש העתק הפוך, וכתוצאה מכך להתקצרות ועיבוי של חלק זה של הקרום. כאשר מאמץ הדחיסה המקסימלי הוא אנכי, קטע סלע לעיתים קרובות ייכשל בהעתק נורמלי (של מתיחה), וימשיך אופקית וידלל אנכית שכבת סלע נתונה. מאמצי דחיסה יכולים גם לגרום לקימוט סלעים. בגלל הגדלים הגדולים של מאמץ ליתוסטטי בלוחות טקטוניים, דפורמציה בקנה מידה טקטוני תמיד נתונה למאמץ דחיסה נטו. כלומר, דחיסה ליתוסטטית המונעת על ידי כוח הכבידה היא כה גדולה, שכוחות טקטוניים רק מפריעים לה. הם מייצרים דחיסה, מתח וגזירה בשדה המאמצים, אך המצב המשולב (נטו) תמיד כולל מאמץ דחיסה ממוצע חזק, ולא מצב גזירה או מתיחה נטו טהור.

מאמצי דחיסה יכולים לגרום למספר מאפיינים בקני מידה שונים, ובראשם קמטים והעתקים הפוכים.

## הערות שוליים

קטגוריה:כוחות פיזיקליים
אורציו רימינלדי

[ממוזער|[דדלוס ואיקרוס (רימינלדי)|דדלוס ואיקרוס]]
**אורציו רימינלדי** (5 בספטמבר 1593 – 19 בדצמבר 1630) היה צייר איטלקי, שעסק בעיקר בציור נושאים היסטוריים בסגנון הקאראווג'יסטי.

## ביוגרפיה
רימינלדי נולד ומת בפיזה.

בראשית דרכו למד בפיזה אצל הצייר ריינרו אלברגטי, שאינו ידוע רבות, ובהמשך השתלם אצל אורליו לומי. מיצירותיו המוקדמות לא שרדו עבודות. בין השנים 1610 ל־1620 לערך עבר לרומא, שם הושפע מתנועת הקאראווג'יסטים, ככל הנראה באמצעות אורציו ג'נטילסקי, דומניקינו, ברתולומאו מנפרדי וכן סימון וואה.

יצירה מוקדמת בשם "שמשון הורג את הפלשתים", שצוירה עבור קתדרלת פיזה והושלמה במאי 1622, מעידה על השפעתם של ג'ובאני לנפרנקו ושל גווידו רני מן האסכולה האמיליאנית, בצירוף הסגנון הנטורליסטי הקאראווג'יסטי שפיתח ברומא. היכרותו עם יצירתם של אמנים צרפתים בני זמנו שפעלו ברומא ניכרת גם בציורים אחדים המיוחסים לו, ובהם דדלוס ואיקרוס, הידוע בשלוש גרסאות, שאחת מהן מצויה במוזיאון וודסוורת' אתנאום.

ציורו "מות הקדושים של קתרינה הקדושה" משנות ה־20 המוקדמות של המאה ה־17 (אופיצי, פירנצה) נחשב ליצירת המופת שלו. רימינלדי שאב השראה ישירה לקומפוזיציה זו מיצירתו של קאראווג'ו מות הקדושים של "מתי הקדוש" (סן לואיג'י דיי פראנצ'זי, רומא). מן היצירה הקודמת של קאראווג'ו אימץ את דמות המלאך הצונח ואת מחוותו האלימה של התליין. היצירה מגלה גם זיקות סגנוניות לעבודותיהם של ברתולומאו קווארוצי וארטמיזיה ג'נטילסקי.

רימינלדי פעל גם כצייר דיוקנאות. הוא צייר את דיוקנו של קורציו צ'אולי (סביבות 1627, אוסף פרטי בפירנצה) בסגנון קאראווג'יסטי המזכיר את יצירתם של אורציו ג'נטילסקי ושל ולנטן דה בולון.

בשנת 1630 נפטר בפיזה במפתיע ממגפת הדבר. ציורו "עליית מרים השמיימה" עבור קתדרלת פיזה הושלם לאחר מותו בידי אחיו, ג'ירולמו.

בין תלמידיו נמנו אחיו ג'ובאני בטיסטה רימינלדי, אלסנדרו קומינוטי וג'ובאני נווארטי.

## גלריית יצירות

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ציירים איטלקים במאה ה-17
קטגוריה:נפטרים ב-1631
קטגוריה:ילידי 1593
קטגוריה:קאראווג'יסטים
דדלוס ואיקרוס (רימינלדי)

"**דדאלוס ואיקרוס**" הוא ציור משנת 1625 בקירוב מאת אורציו רימינלדי (1593–1630). היצירה שמורה כיום במוזיאון ואדסוורת אתנאום לאמנות, הרטפורד, קונטיקט, ונחשבת כיום לאב־הטיפוס של סדרת הציורים בנושא זה.

## תיאור הנושא

הציור מתאר את הסצנה מן הספר השמיני של מטמורפוזות מאת אובידיוס: דדלוס מתקין על גב בנו איקרוס זוג כנפיים. השניים נכלאו בידי המלך מינוס במבוך משום שהכירו את מבנהו, והם נמלטים באמצעות הכנפיים שנועדו לשאתם מכרתים. דדלוס מזהיר את איקרוס שלא להתקרב אל השמש, שכן השעווה המחזיקה את הכנפיים עלולה להימס. איקרוס מתעלם מן האזהרה, השעווה נמסה, והוא נופל אל הים ומת.

## הקשר אמנותי והעתקות

אורציו רימינלדי נמנה עם הקאראווג'יסטים החשובים בטוסקנה. לאחר שהות ברומא, שבה התעדכן בחידושי ציורו של קאראווג'ו, שב לפיזה בשנת 1627 ופתח בה סדנה פעילה. כנהוג בסדנאות התקופה, יצירות שזכו להצלחה שוכפלו במספר עותקים. ריבוי העותקים של דדלוס ואיקרוס מלמד כי היצירה זכתה להצלחה רחבה.

במהלך השנים התגלו גרסאות נוספות: אחת באוסף פרטי בוולטה שבמלטה, אחת באוסף פרטי בפירנצה שנמכרה בכריסטי'ס בשנת 1977 והופיעה מחדש בקאן, ושלוש נוספות באוספים פרטיים בוונציה, בניו יורק ובפריז. השוואת הגרסאות אפשרה לבחון את איכותן ולקבוע איזו מהן קדמה לאחרות. כיום מקובל פה אחד כי הגרסה שבהרטפורד היא האב־טיפוס.

## מחקר וייחוס

בשנת 1972 הופיעה אחת הגרסאות בשוק האמנות, והיסטוריונית האמנות מינה גרגורי הציעה לייחסה לאורציו רימינלדי. באותה שנה אישרה אוולינה בוראה השערה שלפיה גם הגרסה שבהרטפורד היא מעשה ידיו של אורציו רימינלדי, ולא של ברנרדו קוואלינו, כפי שיוחסה בעת רכישתה בשנת 1944.

בהשוואה לגרסאות אחרות ניכר בגרסת הרטפורד עיבוד מוקפד יותר של האור, ובייחוד הבהקי האור על עור הדמויות ועל קווצות שערו של דדאלוס.

הגרסה השמורה במוזיאון ואדסוורת אתנאום לאמנות נחשבת אפוא לאב־הטיפוס של הסדרה.

## השוואות ופרשנות

הציור נקשר ליצירות מראשית המאה השבע עשרה שבהן המוטיב ההומוארוטי־פדרסטי משמש מעטפת לתוכן פילוסופי, דתי ולעיתים פוליטי, ובהן אהבה מנצחת הכל מאת קאראווג'ו וקופידון נענש מאת ברתולומאו מנפרדי. במסגרת זו הארוטי, כשהוא מנותק מהקשרו הביולוגי הנורמטיבי, נתפס כאנרגיה טהורה, אקסטטית ורליגיוזית. בה בעת מתקיים קשר קונבנציונלי בין ארוס לריחוף, כגון חטיפת גנימד במיתולוגיה היוונית, דמות קופידון כאל מכונף ודימויי ריחוף ביצירתו של מארק שאגאל.
הציור נקרא גם בהקשר של תפיסה שלפיה שיפוט מוסרי אינו מתייחס לעובדה אובייקטיבית אלא לאופן שבו דבר־מה מעורר רגש מוסרי במסגרת חברתית נתונה. דדאלוס מייצג בהקשר זה את האמנות בכוחה לרומם ולחלץ מן הכובד הארצי; אולם התרוממות יתר, קרובה מדי לשמש, עלולה להמיס את הכנפיים ולהביא לנפילה.

קובץ:Bartolomeo Manfredi - Cupid Chastised - 1947.58 - Art Institute of Chicago.jpg|קופידון נענש, ברתולומאו מנפרדי
קובץ:Caravaggio - Cupid as Victor - Google Art Project.jpg|אהבה מנצחת הכל, קאראווג'ו


## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורים המבוססים על מטמורפוזות
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:ציורי עירום
קטגוריה:ציורים המבוססים על המיתולוגיה היוונית
קטגוריה:אורציו רימינלדי: ציורים
צב העולם

**צב העולם**, המכונה גם **הצב הקוסמי** או **הצב הנושא את העולם**, הוא צב מיתולוגי ענק הנושא על גבו את העולם או מכיל אותו. הוא מופיע בהינדואיזם, במיתולוגיה הסינית ובמיתולוגיות של כמה מהעמים הילידים של אמריקה.

## הינדואיזם
ממוזער|הנחש ואסוקי בצורת חבל הכרוך סביב הר מנדרה בתהליך חביצת אוקיינוס החלב. ההר נתמך ומיוצב על גבו של קורמה, המופע השני של וישנו שהפך לצב.
בהינדואיזם, קורמה (אנ') המופע השני של וישנו, הופך לצב המשמש יסוד קוסמי או בסיס מייצב עבור הר מנדרה (אנ') בזמן חביצת אוקיינוס החלב (אנ'). שמות נרדפים לצב ענק הנושא את העולם על גבו והמגן על האדמה ועל הים הם אקופארה (בסנסקריט: अकूपार), מלך הצבים, צב ענק הנושא על גבו את הארץ ואת השמיים, וצ'וקווה, הצו העתיק ביותר השוחה באוקיינוס החלב ונושא על גבו את הפיל מאהא-פודמה (פיניין: Maha-Pudma) התומך בעולם.

בקוסמולוגיה ההודית, העולם נתמך על ידי שמונה פילים האחראיים על שמונה רוחות השמיים, העומדים על צב.

המתמטיקאי והאסטרונום ההודי גיאנַרָאג'ה (בהינדית: ज्ञानराज) התייחס למיתוס צב העולם בחיבורו האסטרונומי "סידאנטאסונדארה" (בהינדית: सिद्धान्तसुन्दर) משנת 1500: "נשר, בעל כוח מועט בלבד, נח בשמיים ומחזיק נחש במקורו למשך שלוש שעות. מדוע האל בצורת צב, בעל עוצמה בלתי נתפסת, לא יכול להחזיק את כדור הארץ בשמיים למשך מיליארדי שנים?"ממוזער|בפילוסופיה ההודית העולם נתמך על ידי שמונה פילים העומדים על צב. סביבם נחש הפיריון קונדליני

## המיתולוגיה הסינית
בקוסמולוגיה הסינית העתיקה תואר כדור הארץ כריבוע שבכל אחת מפינותיו מותקן עמוד התומך בכיפת הרקיע.

במיתוס הבריאה, האלה אם נוּ'וָה (סינית: 女媧, פין-יין: Nǚwā) החליפה את העמודים הישנים, שעמדו להתמוטט, ברגליו של הצב הענק Ao ובכך הצילה את האנושות.

בסין מסמל הצב את היקום (השמיים והארץ). אמונה עתיקה אומרת כי הצבים מלווים את המתים מעבר לים, לגן עדן שמתחת למים, שם הופכים אותם לאלמותיים.

## העמים הילידים בצפון יבשת אמריקה
ממוזער|האישה שנפלה מהשמיים – מיתוס הבריאה של השבטים הילידים
במיתולוגיה של השבטים הילידים לנאפי ואירוֹקוֹי, שחיו בצפון מזרח ארצות הברית וקנדה, הבורא הניח בוץ על גב הצב שצף באוקיינוס, על הבוץ צמח עץ ומהעץ צמחו בני האדם. כך נוצר העולם. מסיבה זאת הם כינו את יבשת צפון אמריקה, העולם היחיד שהיה ידוע להם, "אי הצב" (אנ').

אנשי השבטים הללו מאמינים כי החיים עלי אדמות היו בלתי אפשריים ללא התמיכה שהצב מעניק לעולם. הצבים מסמלים את החיים ואת הארץ המזינה את החיים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מיתולוגיה
קטגוריה:בריאת העולם
יפה כץ

**יפה כץ** (1907–1993) הייתה ראש מועצת כפר יונה, בין הנשים הראשונות שעמדו בראש מועצה מקומית.

## ביוגרפיה
נולדה למשפחת דורצ'ין ברוסיה. עלתה לארץ ישראל ב-1935.

יפה כץ הייתה מותיקות כפר יונה. בעלה אליעזר כץ (נפטר:1971) הגיע לכפר יונה ב־1932, יחד היו מראשוני המושבה. בהמשך עבד בעלה בסולל בונה. לה ולבעלה היה פרדסים במושבה.

ב-1943 נבחרה לאגודה צרכנית שיתופית כפר יונה. בהמשך היא הייתה פעילה בהסתדרות ובמועצה המקומית וכן הייתה חברה במפלגת מפא"י.

עד לבחירתה התחלפו שלושה גברים בראשות כפר יונה שכל אחד מהם כיהן זמן קצר כל אחד מסיבותיו. כץ לא נבחרה לראשות המועצה אך מהמפלגה רצו שהיא תיקח את התפקיד. על מנת שתבחר התפטרו חברי המועצה ממפא"י והיא נבחרה בראש רשימה חדשה לאחר שמשרד הפנים קיבל את ההתפטרות. וכך, ב-1957 נבחרה לראשות מועצת כפר יונה בקולות של חברי המועצה.בעת בחירתה הייתה האישה השנייה בארץ לעמוד בראש מועצה מקומית אחרי חנה לוין ראש מועצת ראשון לציון.

בין השנים 1957 ל-1960 עמדה בראשות מועצת כפר יונה היא הקימה בית כנסת במושבה ופעלה לקידום החינוך והתשתיות. עם בחירתה חגגה כפר יונה 25 שנה להיווסדה. אחד האתגרים הגדולים איתו התמודדה באותן שנים הייתה קליטת עלייה כאשר 3000 עולים חדשים הצטרפו ל־700 התושבים המקומיים.

ב-1960 הוחלפה ביצחק איש-שלום אך גם לאחר מכן המשיכה להיות פעילה במועצה. ב-1967 נבחרה לוועדה החקלאית שליד המועצה המקומית כפר־יונה.

### חיים אישיים
הייתה נשואה לאליעזר כץ יליד רוסיה. לזוג היו שני ילדים בינה ילוז (2002-1933) ויורם כץ (2016-1937).

נפטרה ב־1993 ונקברה בבית העלמין בכפר יונה.

## קישורים חיצוניים
* יפה כץ באירועי 25 שנה לכפר יונה - 1957

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:נשות העלייה החמישית
קטגוריה:ישראלים ילידי רוסיה
קטגוריה:ישראליות ילידות רוסיה
קטגוריה:כפר יונה: אישים
קטגוריה:ראשי מועצות מקומיות בישראל
קטגוריה:נשים ראשונות בתפקידים ציבוריים
קטגוריה:כפר יונה
קטגוריה:חברות מועצה ברשויות מקומיות בישראל
קטגוריה:חברי מועצה ברשויות מקומיות בישראל
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1907
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1907
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1993
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1993
ארטאמנים

**אַרטאמנים** (בגרמנית: **Artamanen**) היה הכינוי שבו כינו עצמם חברי "אגודת ארטאם" (Bund Artam e. V), שנוסדה במינכן בשנת 1926. האגודה הייתה ארגון התיישבות לאומני-רדיקלי בתוך תנועת הנוער הגרמנית של תקופת רפובליקת ויימאר, ודגלה באידאולוגיה לאומנית-אתנית קיצונית, ששילבה רעיונות של דם ואדמה, חזרה לחקלאות, וטיפוח התיישבות גרמנית באזורים כפריים, בעיקר במזרח גרמניה. הארגון שולב בתנועת הנוער ההיטלראי בשנת 1934, כחלק מתהליך האחדה של ארגוני הנוער תחת המשטר הנאצי. בכך איבד הארגון את עצמאותו והוטמע במבנה האידאולוגי והארגוני של גרמניה הנאצית.

## שם הארגון
שם הארגון נגזר מכתבה בעיתון בשנת 1923, מאת ויליבלד הנטשל : "קהילת לוחמים גרמנית אבירה על אדמת גרמניה - אני קורא לה ארטאם".

מאוחר יותר הומצאו פרשנויות שונות לשם "ארטאם", מהגרמנית העתיקה ומהפרסית, אך הייתה זאת כנראה מילה מומצאת שהוא יצר.

## אידאולוגיה
הקבוצה דגלה באידאולוגיה לאומנית, אגררית-רומנטית של דם ואדמה וקידמה שירות התנדבותי בחקלאות. על פי תפיסתם העצמית, "*ארטאם"* פירושו "התחדשות מהכוחות הקדמוניים של העם, מדם, אדמה, שמש ואמת". הארטאמנים שאפו לחיות במחוזות המזרחיים של גרמניה בקהילה אוטרקית עצמאית במידה רבה, באזורים כפריים ולעסוק בעבודות חקלאיות, כדי ליצור חומת מגן מפני נהירתם ותעסוקתם של עובדים עונתיים פולנים בזמן הקציר. הם האמינו שגורלה של גרמניה לא יוכרע במערב, לא על הריין והרוהר, אלא על נהרות הוויסלה והממל.

## היסטוריה
מאז 1927, קהילת הארטמנים הייתה בנויה היררכית על פי עקרון הפיהרר.

בשנת 1927 ייסד גאורג שילה  את "אגודת ידידי תנועת הארטמן" וחיפש תמיכה מחוגים בעלי עוצמה כלכלית. לעניין זה נרתמו אישים שהפכו לימים לדמויות מרכזיות במשטר הנאצי, ובהם ריכרד ולטר דרה, רודולף הס, פרידריך שמידט , והיינריך הימלר.

הימלר אושר ב־21 בדצמבר 1929, באספה כללית של הארטאמנים בעיר פרייבורג, כמנהיג מחוזי (גאו-פיהרר) של ברית ארטאם בבוואריה.

בין הנואמים באירוע בפרייבורג נמנו דמויות בולטות מן הזרם הפולקיסטי והלאומני הקיצוני, ובהן הנס זוורוס ציגלר , אלפרד רוזנברג ובלדור פון שיראך.

לאחר פירוקן והוצאתן מהחוק של כל תנועת הנוער החופשיות, התנועה הארטאמנית הייתה היוצאת מן הכלל היחידה, ששולבה בתנועת הנוער ההיטלראי ב-7 באוקטובר 1934.

המספר הכולל של צעירים שהיו פעילים בתנועת ארטאמן בין השנים 1920 ו-1933 נע בין 25,000 ל-30,000.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:הנוער ההיטלראי
קטגוריה:ארגונים אנטישמיים
קטגוריה:גרמניה הנאצית: ארגונים
קטגוריה:מינכן: היסטוריה
קטגוריה:רפובליקת ויימאר
קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו
נפתלי הירש אלטשולר

**נפתלי הירש בן אשר אלטשולר** (או: **איש אלטשול**) היה סופר ופרשן מקרא שחי ופעל ברוסיה ובפולין - בעיקר בלובלין ובז'יטומיר - לקראת סוף המאה השש עשרה ובתחילת המאה השבע עשרה.

## חיבוריו
אלטשולר חיבר שני ספרים:

* **איילה שלוחה** - פירוש על הנביאים ועל הכתובים. נדפס בקרקוב, בשנים 1593–1595.

* **אמרי שפר** - קטלוג מסודר לפי סדר אלפביתי על כל העניינים שדרשנים ורבנים היו עשויים לדון בהם בדרשותיהם (לובלין, 1602).

## קישורים חיצוניים
*.

## הערות שוליים

קטגוריה:פרשני נ"ך
קטגוריה:לובלין: רבנים
קטגוריה:ז'יטומיר: רבנים
קטגוריה:יהודים במאה ה-16
קטגוריה:יהודים במאה ה-17
הצריף של אביגדור

**הצריף של אביגדור** היה צריף בבעלותו של אביגדור צברי ששכן ברחוב הנמל 16 בחוף מציצים בתל אביב עד להריסתו ב-13 באפריל 2005.

## היסטוריה
הצריף היה בבעלותו של אביגדור צברי.

הצריף שימש כמקום מפגש של חבורת לול, קבוצת אמנים שפעלה בישראל והונהגה על ידי אורי זוהר ואריק איינשטיין.

הצריף מתועד על עטיפת האלבום "בדשא אצל אביגדור" של אריק איינשטיין ומיקי גבריאלוב שיצא בשנת 1971.

בנוסף הצריף מופיע במספר סצנות בסרט הפולחן "מציצים" שיצא בשנת 1972, שם שימש כצריפו של גוטה, דמותו של אורי זוהר בסרט.

כמו כן בשנת 2017 פרסם הסופר רמי בר אדון את הספר "הצריף של אביגדור", המתאר את סיפורו של הצריף דרך זיכרונות ילדותו של הסופר.

## סכסוך משפטי והריסתו של הצריף
הצריף נבנה בשטח החוף של תל אביב והוחזק במשך שנים על ידי תושבים שונים. במשך תקופה ארוכה ניהלה עיריית תל אביב מאבק משפטי מול בעלי הצריף בטענה כי השטח בבעלות הציבורי וכי התושבים שהתגוררו בו עשו זאת ללא רשות. במסגרת הליכים אלו הוגשו עתירות ופניות לבית המשפט כולל בקשות לצווי מניעה זמניים כדי למנוע פינוי אך רוב העתירות נדחו על ידי הערכאות השונות.

בעקבות פסיקות בתי המשפט שהכירו בזכויות העירייה על הקרקע פעלה העירייה להריסת הצריף. ההריסה בוצעה ב-13 באפריל 2005 לאחר סיום המאבק המשפטי המתמשך במטרה לאפשר פיתוח מחדש של השטח ולשימושו למטרות ציבוריות. העירייה ציינה כי השטח יועד להרחבת רחוב הנמל ולשימושים אחרים וכי כל מי שהחזיק בנכס ללא זכויות תצטרך לפנותו או לעמוד בפני צעדים משפטיים נוספים. חלק מהדיירים שטענו לזכויות ירושה או רכישה בעד הבית נאלצו להתמודד עם תביעות פינוי ולהגיש מסמכים להוכחת בעלות במטרה לקבל פיצוי מתאים אם הוכח שהרכישה נעשתה כדין.

למרות המאבק המשפטי הצריף נהרס והקרקע שבה שימשה בעבר למגורים הוחזרה לשליטת הציבור. כיום במקום הצריף קיים חניון.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:צריפים
קטגוריה:חבורת לול
קטגוריה:מבנים שנהרסו
אדם בן 250 שנה

**אדם בן 250 שנה** (בפרסית: **انسان ۲۵۰ ساله**) הוא ספר מאת עלי ח'אמנאי, המנהיג העליון של איראן בשנים 1989–2026. הספר, המורכב מ-17 פרקים, הוא אוסף של הרצאותיו על המאבקים הפוליטיים של האימאמים השיעים.

## תוכן הספר
"אדם בן 250 שנה" הוא אוסף הרצאות וכתבים של עלי ח'אמנאי. הספר מורכב מ-17 פרקים. הוא מתחיל בחייו של מוחמד ומסתיים בחסן אל-עסכרי, האימאם ה-11 של השיעה. שלושת הפרקים הראשונים עוסקים במצב החברתי והפוליטי של הקהילה האסלאמית, מיום עשוראא ועד למנהיגותו הרוחנית של ג'עפר א-צאדק. המושגים העיקריים של הספר הם אורח חייהם של האימאמים ומטרותיהם בחיים. תקופת 250 השנים מיושמת על שנת ההיג'רה הירחית העשירית (631 לספירה) ועד להערה הקטנה  (874 לספירה). על פי ספר זה, למוחמד ולשנים עשר האימאמים היו ככל הנראה מתודולוגיות שונות באורח חייהם, אך בסך הכול הם ניסו להשיג מטרה אחת.

## תרגום הספר
על פי סוכנות הידיעות תסנים, הספר יצא לאור פעמיים בארצות הברית. הוא תורגם גם לצרפתית ולסווהילי. במרץ 2015, הספר תורגם לאורדו בקראצ'י. הספר תורגם גם לשפת האוסה.

## קישורים חיצוניים
* הטקסט המלא של הספר

## הערות שוליים

קטגוריה:שיעה
קטגוריה:עלי ח'אמנאי
קטגוריה:ספרות איראנית
VV בקפאוס

**VV בקפאוס (VV Cephei)**, הידוע גם בשם **HD 208816**, הוא מערכת כוכבים כפולים המכילה ליקוי חמה, הממוקמת בקבוצת הכוכבים קפאוס. ככוכב בעוצמה 5, הוא נראה לעין בלתי מזוינת בתנאי תצפית טובים.

VV בקפאוס הוא כוכב כפול ליקוי חמה בעל תקופת הליקוי השלישית הארוכה ביותר הידועה. ענק-על אדום ממלא את אונת הרוש שלו כשהוא הקרוב ביותר לכוכב כחול נלווה, האחרון נראה כאילו הוא נמצא בסדרה הראשית. חומר זורם מהענק-על האדום אל כוכב הנלווה הכחול לפחות בחלק מהמסלול והכוכב החם מוסתר על ידי דיסקה גדולה של חומר.

הענק האדום, VV בקפאוס A, מוכר כאחד הכוכבים הגדולים ביותר הידועים. במקור הוערך שקוטרו 2,000 רדיוסי שמש (או בערך גודל מסלולו של שבתאי), אך גודל זה צומצם ל-1,000 רדיוסי שמש בלבד. זה עדיין הופך אותו בערך לקוטר מסלולו של צדק.

להפך, רוחבו של כוכב הלכת הכחול הקטן (VV בקפאוס B) מוערך רק פי 25 מרוחבה של השמש.

## הִשׁתַנוּת
העובדה ש-VV בקפאוס היא מערכת כפולה של ליקויי חמה התגלתה על ידי האסטרונום האמריקאי דין מקלפלין בשנת 1936.VV בקפאוס חווה ליקויי חמה ראשוניים ומשניים במהלך מסלול של 20.3 שנים. ליקויי החמה הראשוניים מסתירים לחלוטין את הכוכב המשני החם ונמשכים כמעט 18 חודשים. ליקויי חמה משניים הם כה רדודים עד שלא זוהו פוטומטרית מכיוון שהכוכב המשני מסתיר חלק כה קטן מהכוכב הראשי הקר והגדול. עיתוי ומשכם של הליקויים משתנים, אם כי קשה למדוד את תחילתם המדויקת מכיוון שהיא הדרגתית. רק אלמאז (מחזור = 27.08 שנים) ו־AS Leonis Minoris (מחזור = 69.1 שנים) חווים תקופות ארוכות יותר.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משתנים סדירים למחצה
קטגוריה:כוכבי הסדרה הראשית מסוג B
קטגוריה:על-ענקים מסוג M
קטגוריה:קבוצת הכוכבים קפאוס
ג'יגולו צרפתי

**ג'יגולו צרפתי** הוא סרט צרפתי משנת 2008. הקרנית הבכורה שלו הייתה בפסטיבל הסרטים של רומא, בנוסף הוא גם הוקרן בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של סיאטל.

## עלילה
פטריק הוא גבר העוסק בזנות המסתיר את חייו הכפולים מאשתו והיא סבורה שהוא עוסק בשיפוצים. כשהיא מגלה על פעילותו מחוץ לנישואין על ידי מענה לטלפון שלו, היא מחליטה לתפוס אותו בחדר במלון עם לקוחה. בתחילה נעלבת מהתנהגותו של בעלה, אך במהרה היא מבקשת ממנו להמשיך לעסוק בכך על מנת שזה יעזור לשלם את החשבונות.

פטריק פוגש לקוחה, ג'ודית, מנהלת בערוץ קניות המזמינה את שירותיו מאתר אינטרנט, זאת בניגוד לדעתה של אחותה הגרה לידה, פטריק וג'ודית חווים סיפור אהבה מורכב, הם מתחילים להראות על בסיס שבועי.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטים צרפתיים
קטגוריה:זנות גברית בקולנוע
טסוטומו צ'יבה

**טסוטומו צ'יבה** (ביפנית: **千葉 胤成**; 1884 – 1959) היה בלשן, פילולוג ופונטיקאי יפני, שכיהן כפרופסור באוניברסיטת טוקיו ללימודים זרים . צ'יבה נחשב לאחד מחלוצי  המודרנית. יחד עם שותפו הפיזיקאי מסאטו קאג'יאמה, הניח את היסודות לתאוריית המודל מקור-מסנן של הפקת הדיבור.

## ביוגרפיה
צ'יבה נולד במחוז מיאגי שביפן. הוא רכש את השכלתו האקדמית באוניברסיטת טוקיו הקיסרית, שם השלים תואר בפילולוגיה אנגלית בשנת 1908.

לאחר סיום לימודיו, פנה לקריירה אקדמית ומונה לפרופסור באוניברסיטת טוקיו ללימודים זרים, שם כיהן כראש המחלקה לאנגלית. בשנת 1926, היה שותף להקמת "האגודה הפונטית של יפן".

## מודל מקור-מסנן
החל משנות ה-30, הוביל צ'יבה מחקר רב-תחומי יחד עם מסאטו קאג'יאמה. השניים שילבו בין הניתוח הבלשני לבין מדידות אקוסטיות מדויקות, ועשו שימוש חלוצי בטכנולוגיית רנטגן כדי לתעד את תנועת מערכת הקול בזמן הגייה.

המחקר הגיע לשיאו עם פרסום הספר **"The Vowel: Its Nature and Structure"** בשנת 1941. בספר זה הוכח מתמטית כיצד תדרי התהודה (הפורמנטים) נקבעים על פי הגאומטריה של חלל הפה והגרון. מודל זה הפך לבסיס של "מודל מקור-מסנן", המפריד בין מקור הקול (המיתרים) לבין ה"מסנן" האקוסטי (שאר מערכת הקול).

אף על פי שעבודתו נכתבה באנגלית, מלחמת העולם השנייה עיכבה את הפצתה הרחבה במערב. בשנות ה-50, הפך הספר לטקסט יסוד עבור חוקרים כגון גונאר פאנט, שציין את צ'יבה וקאג'יאמה כמקור השראה מרכזי למחקריו בתחום האקוסטיקה וסינתזת דיבור.

## ראו גם
* מודל מקור-מסנן

## הערות שוליים

קטגוריה:בלשנים ולשונאים
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1884
קטגוריה:יפנים שנפטרו ב-1959
קופסה אדומה (הממלכה המאוחדת)

ממוזער|250px|קופסה אדומה
**קופסאות אדומות**, (באנגלית: **Red Boxes**; מכונות גם: **Ministerial boxes**) הן תיבות משלוח ייחודיות העשויות עור המשמשות ככלי עבודה מרכזי ורשמי עבור שרי ממשלת בריטניה והמונרך הבריטי לצורך אחסון והובלת מסמכים ממשלתיים רשמיים בזמן כהונתם בממשלה. הקופסאות מיוצרות על ידי Barrow Hepburn & Gale או Wickwar & Co.

## מאפיינים ועיצוב
הקופסאות עשויות בעבודת יד מעץ אורן והן מרופדות בעופרת, כך שאם הן נרטבות, החומרים שבתוכן נשארים שלמים ואטומים לאוויר. כל קופסה מוטבעת בהדפס זהב עם הצופן המלכותי של המלך המכהן ותואר נושא המשרה שלהן. הצבע האדום נותר הכיסוי המסורתי של הקופסאות. בטנת העופרת, שנשמרה בקופסאות מודרניות, נועדה להבטיח שהקופסה תשקע כאשר היא מושלכת למים במקרה של תפיסה. הן גם חסינות מפני פצצות, ונועדו לשרוד כל אסון שעלול לקרות לבעליהן.

משקלה של קופסה אדומה נע בין שניים לשלושה קילוגרמים. המנעול נמצא בתחתית, מול הצירים והידית, כדי להבטיח שהקופסה נעולה לפני הנשיאה.

בשנת 1997 הממשלה העלתה את הרעיון של קופסה אדומה אלקטרונית כחלופה. דייוויד קלארק, עמית מפלגת הלייבור, התבקש על ידי ראש הממשלה טוני בלייר להמציא דרכים חדשניות לניהול ממשלתי יעיל יותר. הוא הציע קופסה אדומה ממוחשבת, ועוצב אב טיפוס. הכולל, הדומה מארז מיניסטריאלי קונבנציונלי, שנפתח וחושף מסך מחשב נייד. הקופסה השתמשה בטכנולוגיית טביעות אצבע כדי להבטיח שרק השר שאליו היא נועדה יוכל לפתוח אותה, והמידע היה אמור להיות מועבר דרך אינטרנט ממשלתי מאובטח.
[ממוזער|237x237 פיקסלים| קופסת התקציב של שר האוצר שמוחזקת לתמונות עיתונות לפני נאום תקציב בכניסה ל[דאונינג 11]]

## שימוש
משרד הקבינט מספק הנחיות למשרדים בנוגע לשימוש המתאים בתיבות משלוח כחלק ממסגרת מדיניות האבטחה. תיבות משלוח נדרשות לשימוש להעברת מידע והתכתבויות המסווגות כסודיות, סודיות ביותר ורגישות ביותר. מדי יום מכינים את קופסאות האדומות עבור השרים על ידי משרדיהם הפרטיים. המסמכים הכלולים דורשים בדרך כלל החלטות או אישור ואישור של שר. מסמכים אחרים כוללים מסמכי תדרוך וניירות לפגישות.

אחת המסורות הבריטיות היא ששר האוצר מצטלם לתקשורת כשהוא אוחז בקופסה האדומה שלו בכניסה לביתו בדאונינג 11, לפני שהוא נושא את הנאום השנתי לגבי תקציב המדינה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ממשלת בריטניה
ולרי למרסייה

**ולרי למרסייה** (בצרפתית: **Valérie Lemercier**; נולדה ב-9 במרץ 1964) היא שחקנית צרפתייה.

## ביוגרפיה
למרסייה נולדה בדייפ להורים חוואים ולמדה בקונסרבטוריון ברואן, ב-1988 הופיעה לראשונה בטלוויזיה.

ב-1990 שיחקה בסרט "Milou in May" שעסק בהשפעת מאי 1968 על כפר בצרפת, ב-1993 שיחקה ב-"Les Visiteurs", סרט פנטזיה על אביר מהמאה ה-12 הנוסע בזמן לסוף המאה ה-20 ומוצא את עצמו נסחף בחברה המודרנית, ב-1995 שיחקה בסרט האמריקאי "סברינה".

ב-2006 שיחקה בסרט "auteuils d'orchestre" עליו זכתה בפרס סזאר, הסרט נשלח להתמודד מטעם צרפת על פרס האוסקר בקטגוריית הסרט הזר, ב-2008 גילמה אשת שיווק מוצרי קוסמטיקה לעור חיוור המתמודדת עם מחלת מחלת אדיסון בסרט "אגאת קלרי", ב-2011 הופיעה בסרט הקומדיה הרומנטית האמריקאי "מונטה קרלו".

ב-1997 ביימה את הסרט "Quadrille" המהווה עיבוד מחודש לסרט בבימויו של סשה גיטרי, ב-1999 ביימה את הסרט "Le derrière", ב-2005 ביימה את הסרט Palais Royal!, קומדיה על בית מלוכה, בסרטים שביימה היא גם שיחקה בהם.

היא עסקה בדיבוב בשפה הצרפתית בין תפקידיה הם סאסי	ב"המסע המופלא - הביתה", ג'יין בסרט "טרזן" שהוציאה דיסני, ג'ינג'ר ב"מרד התרנגולים", וגרטרוד ב"קרוסלת הקסמים". היא הקליטה מספר אלבומים שהראשון יצא ב-1996.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה צרפתיות
קטגוריה:מדבבות צרפתיות
קטגוריה:במאיות קולנוע צרפתיות
קטגוריה:זמרות צרפתיות
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1964
אהבה מנצחת הכל (אורציו רימינלדי)

**אהבה מנצחת  הכל** (בלטינית: **Amor Vincit Omnia**) הוא ציור שמן על בד משנת 1624–1625 מאת אורציו רימינלדי. היצירה שמורה בארמון פיטי, באוסף גלריית אופיצי.

## תולדות היצירה

הציור היה חלק מאוספו של פרדיננדו השני דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה, וייתכן כי נמנה עם קבוצת יצירות שנותרו ברשות אחיו של האמן לאחר מותו.

## נושא ואיקונוגרפיה

נושא היצירה מתואר בדרך כלל כ“האהבה המנצחת על האמנויות”, אולם במלאי מדיצ'י מסוף המאה השבע עשרה נרשם כ“האהבה שליטת הכול” או “כישרון המידה הטובה”. הרעיון הווירגיליאני Omnia vincit amor עומד ביסוד הציור, ולו תקדים מפורסם באותו נושא בציור שביצע קאראווג'ו עבור המרקיז וינצ'נצו ג'וסטיניאני.

דמות אמור, קופידון הרומי, מצוידת בקשת ובחצים ומוקפת חפצים המתייחסים לאמנות, למדע, לתהילה ספרותית, לכלי נשק ולכוחות ארציים. פריטים אלה מהווים גם דוגמאות אלגנטיות של טבע דומם וגם קריאה שלא להיכנע לתשוקה, אלא לעסוק באמנויות ובפעילויות אנושיות אחרות כדי להשיג הרמוניה; בהקשר זה מודגשת מחוות ידו של קופידון. מחוות ידו של קופידון משמשת רמז לכך שאין להיכנע לתשוקה בלבד, אלא לעסוק באמנויות ובפעילות האנושית באופן המוביל לאיזון ולהרמוניה.

## סגנון ומקורות השראה

מבחינת הקומפוזיציה, ובייחוד תנוחת קופידון, משתלבת השראה מדמויותיו של קאראווג'ו עם זיקה לפסלים עתיקים, ובפרט לארס לודוביזי. עם זאת, הקאראווג'יסטי שאפיין את שנותיו הראשונות של רימינלדי ברומא נדחק כאן, והאמן פונה לקלאסיציזם של האמן הצרפתי סימון וואה, כפי שניכר בסידור הקומפוזיציוני המדויק וביופי הברור והמובהק של הנער הצעיר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אורציו רימינלדי: ציורים
ג'רמי סוויימן

**ג'רמי ריון סוויימן** (באנגלית: **Jeremy Rion Swayman**; נולד ב-24 בנובמבר 1998) הוא שחקן הוקי קרח מקצועי יהודי-אמריקאי המשחק בתפקיד שוער בנבחרת ארצות הברית ובקבוצת בוסטון ברואינס. הוא אלוף אולימפי (מילאנו – קורטינה 2026) ואלוף עולם (2025).
סוויימן זכה בפרס שחקן השנה בהוקי איסט ובפרס מייק ריכטר לשוער המכללות הטוב ביותר (בעונת 2019–2020: אחוז הצלות של 0.939 וממוצע ספיגת שערים של 2.07) ובגביע ויליאם מ. ג'נינגס על ספיגת השערים הנמוכה ביותר (בעונת 2022–2023).

## ביוגרפיה
סוויימן, שנולד וגדל באנקורג', אלסקה החל לשחק כשוער בגיל חמש.

### 2022
#### אלוף עולם
באליפות העולם שנערכה בפינלנד נבחרת ארצות הברית סיימה את הטורניר במקום רביעי. בטורניר היה לו מאזן של 4 ניצחונות ו-3 הפסדים, עם ממוצע ספיגת שערים של 2.23% ואחוז הצלות של 0.910%.

### 2025
באליפות העולם שנערכה בסטוקהולם, שוודיה ובהרנינג, דנמרק הוא פתח במשחק הראשון שבו ארצות הברית ניצחה את דנמרק 5–0 ובהמשך פתח גם במשחק על מדליית הזהב נגד שווייץ שבו נבחרתו ניצחה בהארכה 1–0 ועזר לנבחרתו לזכות במדליית הזהב מאז 1933. בטורניר הוא נותר בלתי מנוצח עם מאזן של 7 ניצחונות ו-0 הפסדים, עם ממוצע ספיגת שערים של 1.69% ואחוז הצלות של 0.921%.

### 2026
באולימפיאדת מילאנו – קורטינה זכה במדליית זהב עם נבחרת ארצות הברית.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמריקאים ילידי אלסקה
קטגוריה:אנקורג': אישים
קטגוריה:יהודים אמריקאים
קטגוריה:שחקני הוקי קרח אמריקאים
קטגוריה:שחקני הוקי קרח יהודים
קטגוריה:אלופים אולימפיים: הוקי קרח
קטגוריה:אלופים אולימפיים מארצות הברית
קטגוריה:משתתפי אולימפיאדת מילאנו – קורטינה (2026)
קטגוריה:אלסקה: ספורטאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1998
ארוחת ערב באמאוס (סטום, מדריד)

"**ארוחת ערב באמאוס**" הוא ציור שמן על בד מאת מתיאס סטום, המתוארך לשנים 1633–1639 בקירוב. היצירה שמורה במוזיאון תיסן בורנמיסה ומוצגת באוסף הקבע.

## רקע

דמותו האמנותית של סטום, יליד אמרספורט שוחזרה במהלך המאה ה־20 על יסוד מסמכים ומחקרים שפורסמו אז, אולם ידיעות רבות על מהלך הקריירה שלו נותרו חסרות. הוא מתועד ברומא בשנת 1630. יצירותיו המוקדמות מעידות על השפעת חרארד ואן הונטהורסט. הועלתה סברה כי השתלם אצלו באוטרכט, אך הדבר אינו מסתבר לאור מועד שובו של ואן הונטהורסט מאיטליה לעיר זו. עם זאת, ייתכן שסטום הכיר את יצירותיו בשנים שלאחר 1620.

היסטוריון האמנות הבריטי בנדיקט ניקולסון  תיארך את הציור לתקופת שהייתו של האמן בנאפולי, בשנים 1633–1639 בקירוב. בשלב זה חל שינוי מסוים בשימושו בצבע, תוך הדגשה של גוונים ארציים יותר, תופעה שנקשרה להשפעת אמנים נאפוליטנים כדוגמת דומניקו ויולה.

## תיאור היצירה

הקומפוזיציה נשענת על סיפור מן הברית החדשה. בהתאם לתיאור המקראי, הסצנה מתרחשת בחלל פנימי המואר באור נר במרכז. שני התלמידים ממוקמים משמאל וישו מימין. האמן בחר ברגע המדויק שבו התלמידים מזהים את ישו ומושיטים את ידיהם לעברו. מאחורי ישו ניצבת נערת שירות צעירה האוחזת קערה ומתבוננת במתרחש בעניין רב, כעדה לנס.

סטום עושה שימוש בקיארוסקורו תלת־ממדי מובהק, המעצב את הדמויות בפיסוליות באמצעות האור והצל. לוח הצבעים חם, ובולטת בו נטייה לגוונים ארציים, במיוחד בטבע הדומם שעל השולחן ובתיאור שני התלמידים. ידועות שמונה גרסאות נוספות של נושא זה מאת האמן.

## תולדות בעלות ותצוגה

הציור נרכש לאוסף תיסן־בורנמיסה בשנת 1976 מגלריית פרנקו רפטי ברומא. קודם לכן היה בבעלות משפחת כורמי יין בבורדו, ונמכר בשנת 1975 על ידי כריסטיאן קרוז, בן המשפחה. על פי דו״ח שבידי משפחת קרוז, היצירה הייתה באוסף פרטי הולנדי באיי הודו המערבית הספרדיים עד סביב שנת 1850.

הציור פורסם בשנות ה־1950 במאמר מאת פרנסואה-ז'ורז' פריזה  והוצג לציבור בתערוכה בגלריה שרפנטייה בפריז בשנת 1954.

## הערות שוליים

קטגוריה:ישו בתרבות ובאמנות
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:הברית החדשה בתרבות ובאמנות
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:ציורי מזון ומשקאות
קטגוריה:מתיאס סטום: ציורים