אסימוני ארץ ישראל בעת המודרנית

בשלהי התקופה העות'מאנית ובמחצית הראשונה של המאה ה־20 הונפקו **בארץ ישראל אסימונים** ותחליפי כסף בידי קהילות, מוסדות ובתי עסק פרטיים. הנפקות אלה נועדו בדרך כלל להתמודד עם מחסור במטבעות קטנים, רצון להראות עצמאות כלכלית, או כהילך עזר ולאפשר אמצעי תשלום מקומי בהיקף מוגבל.

## אסימוני הטמפלרים
ב-10 ביולי 1887 הקימו הטמפלרים את "הקופה המרכזית של ההיכל" (Zentralkasse des Tempels). הקופה נרשמה תחילה בקונסוליה הגרמנית בירושלים וב-1904 הוכרה על ידי השלטון העות'מאני. הקופה טבעה אסימונים לשימוש הקהילה.

במרכז האסימון נחקקה מחרשה, סמל טמפלרי מובהק שמייצג גם את החקלאות וגם את התיעוש שהביאה הקהילה הטמפלרית לארץ ישראל. ערכי האסימונים תאמו לערכי המטבעות העות'מאניים של התקופה. הם היו עשויים פליז ואבץ מצופה בניקל. האסימונים, ככל הנראה, יוצרו במטבעה המלכותית של וירטנברג בשטוטגרט והיו פעילים במחזור מ-1880 ועד כמעט פרוץ מלחמת העולם הראשונה.

אוטו פישר, תושב המושבה הגרמנית בחיפה ובעל חנות מכולת, הנפיק אסימוני קרטון שכנראה שימשו במקביל למטבעות שהונפקו על ידי הקופה המרכזית.

בית המסחר של ברייש ושות' ביפו הנפיק אסימונים מפליז. חלק מהאסימונים היו ריבועיים וחלק עגולים עם קצוות לא עגולים. הם הונפקו לפני 1888 עת נסגר בית המסחר ותמורתם הושבה למחזיקים בהם.

בשנת 1870 נרכש מבנה הגראנד הוטל ב בידי ארנסט הרדג, בנו של גיאורג דוד הרדג, ממנהיגי הטמפלרים בארץ. הרדג שיפץ את המלון ופאר אותו, והסב את שמו למלון ירושלים. הרדג, באישור השלטונות העות'מאניים, הנפיק אסימונים מפליז בכמה ערכים: פיאסטר, חצי פיאסטר ורבע פיאסטר. אסימוניו התקבלו במושבות ביפו ובירושלים.

לאחים בק הייתה נגריה במושבה הגרמנית בחיפה שגם בנתה עגלות. האחים הנפיקו שלושה אסימונים מנחושת בערכים רבע פיאסטר וחצי פיאסטר (עגולים) ואסימון מרובע בערך של פיאסטר אחד. האסימונים נועדו על מנת לשלם לעובדים הערבים שסירבו לקבל שטרות נייר.

משפחת פרוס הייתה הבעלים של מלון ומסעדה במושבה הגרמנית בחיפה. הם הנפיקו אסימון מאלומיניום שהיה נקוב במס' 20 ללא סוג הכסף.

## אסימוני היישוב הישן
בירושלים, הונפקו "אסימוני צדקה" על ידי מוסדות כמו ישיבת "תורת חיים" וחברה קדישא (חלקם נשאו את הראשי התיבות צ'ד / ח'ק). אסימונים אלה חולקו לפושטי יד ולנושאי ארונות קבורה בהר הזיתים, ואפשרו לעניים לפדות אותם במעות רשמיות אצל הממונים בתמורה לעמלה קטנה שהיוותה הכנסה לישיבה.

## אסימוני היישוב העברי
ממוזער|150px|מטבע "כופר היישוב" בשווי של חצי מיל א"י. בשימוש בין השנים 1938–1948
אסימוני זכרון יעקב הונפקו בשנת 1885 כדי להתמודד עם מחסור במטבעות קטנים. קודם לכן השתמשו במושבה באסימוני נייר, ואילו אסימוני 1885 הוטבעו בפריז ושימשו גם ביישובי הסביבה.

בראשון לציון הונפקו אסימונים מנחושת שיוצרו ברוסיה. גם בפתח תקווה הונפקו אסימונים.

בית הספר מקוה ישראל הנפיק שלושה אסימונים מפליז עם ערכים של אחד, חצי ורבע אך ללא שם המטבע. כנראה משום שפרנסי בית הספר לא רצו להסתבך עם השלטונות.

ב הוקמה מגבית לצורכי ביטחון בשם כופר היישוב. כופר היישוב הנפיק מטבעות של חצי מיל ששימשו גם כ״מטבע עובד לסוחר״ ביישוב העברי.

מלון פלטין הנפיק אסימונים מארד. ערכי האסימונים היו בטווח מ-10 ועד חצי פיאסטר.

קפה ורנר בחיפה הוקם על ידי צבי ורנר שעלה ב בפינת הרחובות הרצל ומנחם. קפה ורנר הנפיק אסימונים מארד ומקופרניקל בערכים שונים ללא התייחסות למטבע הרשמי. האסימונים הובאו על ידי ורנר מווינה חלקים והכתובות נטבעו עליהם בארץ ישראל. ככל הנראה השימוש בהם היה נפוץ בשל החוסר במטבעות רשמיים קטנים. הם היו בשימוש עד לסגירת בית הקפה, בשל פטירת ורנר, בשנת 1951.

קיבוץ עינת הנפיק לחבריו, ב-1965, אסימונים מאלומיניום עם ערכים מחמש אגורות ועד לירה לשימוש תוך קהילתי.

## אחרים
הנהלת מסילת הרכבת הצבאית של סיני הנפיקה אסימונים מנחושת ששימשו לרכישת מוצרים במזון ברכבת. כאשר החליפה הרכבת המנדטורית את הרכבת המצרית הופקו אסימונים חדשים לאותו שימוש, אך גם לשימוש עובדי הרכבת במזנונים בתחנות.

חנות ספיני בחיפה, שהוקמה על ידי קצין הרכבת ספיני, הנפיקה אסימונים ששימשו בעיקר את החיילים הבריטים.

"המזנון של זייתון" שכן ב של חיפה. בדומה לעסקי הטמפלרים הנפיק בעל המזנון אסימונים ששימשו כעודף בכסף קטן ומתן משכרות לפועלים.

## קישורים חיצוניים
* מכירה 28: חפצים – יודאיקה, גרפיקה וישראליאנה, אתר המכירות קדם, עמ׳ 147 ואילך

## הערות שוליים

*