open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מתחם הטניס הבין-לאומי על שם ח'ליפה

**מתחם הטניס הבין-לאומי על שם ח'ליפה** הוא מתחם טניס הנמצא בדוחה, בירת קטר.

המתחם שייך לפדרציית הטניס של קטר ומנוהל על ידה. במתחם נערך טורניר מסבב הגברים (אליפות קטר אקסון מובייל הפתוחה) ובעבר נערך בו גם טורניר ממסבב הנשים (אליפות קטר טוטאל הפתוחה). בנוסף נערכו במתחם משחקי הטניס והסקווש במסגרת משחקי אסיה בשנת 2006. כמו כן אירח המתחם בין השנים 2008–2010 את אליפות סבב ה-WTA. המתחם נפתח ב-16 בדצמבר 1992. הוא כולל 27 מגרשי טניס, ואצטדיון מרכזי עם תכולה של 4,106 צופים.

## קישורים חיצוניים

*אתר פדרציית הטניס של קטר

קטגוריה:אצטדיוני טניס
קטגוריה:דוחה: מבנים
קטגוריה:דוחה: ספורט
עגמה

**עגמה** (בגעז: **ዓጋመ**, באמהרית: **ዓጋሜ**, תרגום: "פורה") הוא מחוז היסטורי בצפון אתיופיה וכיום חלק ממדינת תיגראי. על פי המסורת האתיופית, המחוז היה מקום לידתה של מלכת שבא. בירתו ההיסטורית של המחוז היא העיר אדיגרט. המחוז הוא גם מקום מושבם ההיסטורי של האירובים.

עגמה היה בעברו חלק מממלכת דעמת ויותר מאוחר חלק מממלכת אקסום. האזכור הכתוב הראשון של האזור הוא במונומנטום אדוליטנום שנכתב במאה ה-3. במהלך ימי הביניים המחוז נכלל בתוך ממחוז בור שכלל חלקים ממדינת עפר ומרכז אריתריאה.

עגמה היה גם מרכזה של שושלת השליטים אשר שלטו על האזור מתקופת השופטים עד למהפכה האתיופית ב-1974.

## לקריאה נוספת

*Tsegay Berhe G. Libanos, "ˁAgamä" in Siegbert Uhlig (Editor), **Encyclopaedia Aethiopica: A-C**, Otto Harrassowitz Verlag, 2003, , p. 137-138


## הערות שוליים

קטגוריה:אתיופיה: מחוזות היסטוריים
קטגוריה:תיגראי
פרס היינריך היינה

[שמאל|ממוזער|250px|[דיוקן היינריך היינה מאת מוריץ דניאל אופנהיים, 1831]]
**פרס היינריך היינה** (בגרמנית: **Heinrich-Heine-Preis**) הוא פרס ספרותי, הקרוי על שמו של היינריך היינה, מגדולי השירה והספרות של גרמניה. הפרס ניתן בדיסלדורף, עיר הולדתו של היינה, ב-13 בדצמבר, שהוא יום הולדתו.

## היסטוריה
הענקת פרס היינריך היינה בדיסלדורף החלה בשנת 1972, עם חגיגות 175 שנה להולדתו של היינה. בתחילה חולק הפרס אחת לשלוש שנים, ומשנת 1981 הוא מחולק אחת לשנתיים. לזוכה בפרס מוענקים, מלבד היוקרה הכרוכה בקבלתו, גם 50,000 אירו.

הפרס מוענק לאישיות שבאמצעות יצירתה, ותוך התייחסות לזכויות האדם בהתאם לרוח עבודתו של היינה, תרמה לקידום רווחתם האנושית והפוליטית של בני האדם; קידמה את ההבנה ההדדית בין בני האדם, וסייעה להבנה כי כל בני האדם שייכים לקבוצה אחת: האנושות.

עם הזוכים בפרס היינריך היינה נמנים סבסטיאן הפנר (1978), מקס פריש (1989), ואלפרידה ילינק (2002). בדצמבר 2008 הוענק הפרס לסופר הישראלי עמוס עוז, שרבים מספריו תורגמו לגרמנית, וב-2024 לדויד גרוסמן.

פרס ספרותי בעל שם זהה התקיים בגרמניה המזרחית החל משנת 1953, וחדל להתקיים בשנת 1990, לאחר איחוד גרמניה.

## זוכי הפרס
* 1972 קארל צוקמאייר
* 1975 פייר ברטאו (Bertaux)
* 1978 סבסטיאן הפנר
* 1981 ואלטר ינס (Jens)
* 1983 קארל פרידריך פון וייצזקר (Weizsäcker)
* 1985 גינטר קונרט (Kunert)
* 1987 מריון דנהוף (Dönhoff)
* 1989 מקס פריש
* 1991 ריכרד פון וייצזקר
* 1993 וולף בירמן
* 1996 ולדיסלב ברטושבסקי (Bartoszewski)
* 1998 הנס מגנוס אנצנסברגר (Enzensberger)
* 2000 וינפריד גיאורג זבאלד
* 2002 אלפרידה ילינק
* 2004 רוברט גרנהארד (Gernhardt)
* 2006 פטר הנדקה
* 2008 עמוס עוז
* 2010 סימון וייל (Veil)
* 2012 יורגן האברמס
* 2014 אלכסנדר קלוגה
* 2016 א. ל. קנדי
* 2018 לאולוקה אורלנדו
* 2020 רייצ'ל סלמנדר
* 2022 יורי אנדרוכוביץ'
* 2024 דויד גרוסמן

## ראו גם
*ספרות גרמנית

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

היינריך היינה, פרס
פרנצ'סקו סוריאנו

ממוזער|פרנצ'סקו סוריאנו
**פרנצ'סקו סוריאנו** (באיטלקית: **Francesco Soriano**; נולד ב-1548 או 1549, נפטר ב-1621) היה מלחין איטלקי מתקופת הרנסאנס. הוא היה אחד החברים המוכשרים והמיומנים באסכולה הרומאית בדור הראשון שאחרי ג'ובאני פלסטרינה.

סוריאנו נולד בסוריאנו, סמוך לוויטרבו. הוא למד ב"בזיליקה די סן ג'ובאני אין לטראנו" ברומא אצל כמה מורים, ביניהם פלסטרינה, הוסמך לכמורה בשנות ה-70' של המאה ה-16 ובשנת 1580 היה למאסטרו די קאפלה ב"סן לואיג'י דאי פרנצ'זי", גם היא ברומא. ב-1581 עבר למנטובה, שם קיבל משרה בחצר גונזגה, אבל ב-1586 חזר לרומא שם נשאר עד סוף חייו ועבד כמנצח מקהלה בשלוש כנסיות נפרדות, ביניהן הקאפלה היוליאנית בכנסיית פטרוס הקדוש. סוריאנו פרש בשנת 1620.

סוריאנו עבד עם פליצ'ה אנריו בתיקון ספר התפילות הקתולי להתאימו לדרישות הקונטרה-רפורמציה, עבודה שפלסטרינה לא הספיק להשלים.

מבחינה סגנונית, המוזיקה של סוריאנו דומה מאוד לזו של פלסטרינה, אך במידת מה ניכרת בה השפעתן של המגמות המתקדמות שרווחו סמוך למפנה המאה. הוא אימץ את הסגנון הפוליכוראלי של האסכולה הוונציאנית ובה בשעה המשיך במסורת הכתיבה הפוליפונית החלקה של פלסטרינה; כן נטה למרקמים הומופוניים, שהקלו בדרך כלל על הבנת הטקסט המושר. 

סוריאנו כתב מיסות, מוטטים (חלקם לשמונה קולות), מזמורי תהילים (קובץ אחד, שיצא בוונציה בשנת 1616, כתוב ל-12 קולות ובסו קונטינואו), פסיונים לכל אחת מבשורות השליחים (מתאוס, מרקוס, לוקאס ויוהנס),אנטיפונים מריאניים וכמה ספרי מדריגלים. הפסיונים שלו הם מבשרים משמעותיים למוזיקה המפורסמת יותר, שנכתבה לאותם טקסטים בתקופת הבארוק, כגון אלה של יוהאן סבסטיאן באך; הם כתובים בסגנון מאופק אך דרמטי, תוך ניסיון מסוים לאפיין דמויות. במידה ידועה, הם מבשרים את האורטוריה, בשילוב של קולות סולו, מקהלה ותפקידי דמויות ללא משחק, אבל בסגנון המקורב יותר לזה של פלסטרינה מאשר לכל כתיבה בארוקית.

## לקריאה נוספת

* "פרנצ'סקו סוריאנו" מילון גרוב החדש למוזיקה ומוזיקאים בעריכת סטנלי סיידי 1980 
* "מוזיקה ברנסאנס" ניו יורק, נורטון ושות' 1954 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:האסכולה הרומאית
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-16
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-17
קטגוריה:ילידי 1549
קטגוריה:נפטרים ב-1621
פאולו קוואליאטי

**פאולו קוואליאטי** (באיטלקית: **Paolo Quagliati**; סביבות 1555 - 16 בנובמבר 1628) היה מלחין איטלקי מראשית תקופת הבארוק וחבר באסכולה הרומאית. הוא היה בין המלחינים שיצרו בתקופת המעבר בין הסגנונות של שלהי תקופת הרנסאנס וראשית תקופת הבארוק. 

כן היה אחד הראשונים שכתבו מדריגלים לקול סולו במרכז המוזיקלי השמרני של רומא.

## חייו
קוואליאטי נולד בקיוג'ה למשפחת אצולה. את רוב חייו עשה בשירותן של משפחות מלוכה ואצולה שונות. בשנת 1594 היה לאזרח רומא ובין השנים 1605 ל-1608 עבד בשירותו של החשמן אודוארדו פארנזה. ככל הנראה, היה נגן עוגב ב"סנטה מריה מאג'ורה" משנת 1608, בקירוב, עד מותו. במהלך הזמן הזה גם שירת כנגן עוגב באירועים רשמיים שונים ברומא ובסופו של דבר התמנה לראש לשכתו הפרטית של האפיפיור גרגוריוס החמישה עשר. סמוך לסוף חייו זכה לכבוד, אם לא לתהילה, בקרב עמיתיו המלחינים,
אם לשפוט על פי קובצי המוזיקה שהוקדשו לו, אך אפשר שההוקרה נבעה לאו דווקא מאיכות המוזיקה שיצר אלא מקשריו הישירים אל האפיפיור ומן ההשפעה העצומה שהייתה לו.

## יצירות וסגנון

מבחינה סגנונית, המוזיקה של קוואליאטי צלולה ואלגנטית ועל פי רוב הוא עושה שימוש בהרמוניות דיאטוניות פשוטות. כמה מספרי המדריגלים שלו כתובים בשתי גרסאות: אחת לשירה בתפקידי קולות שווים, בסגנון הרנסאנס הישן, ואחרת במה שהוא מכנה סגנון "ריק", לקול יחיד עם ליווי אינסטרומנטלי. אלה היו דוגמאות לסגנון המונודיה הבארוקי החדש, והוא מציין זאת בפירוש בהקדמה לפרסום שלו משנת 1608: "החלטתי להתאים את כתיבתי לשני הטעמים." קוואליאטי היה כנראה הראשון שהוציא לאור מדריגלים לקול סולו ברומא, אף כי מונודיה בצורת מדריגלי סולו הייתה קיימת כבר יותר מעשרים שנה בצפון איטליה.

קוואליאטי כתב מוזיקה ווקאלית, הן לקודש והן לחול, ואף יצירות אינסטרומנטליות. המוזיקה האינסטרומנטלית שלו אין כמעט הבחנה סגנונית בין יצירות, הנושאות תוויות מסוימות, כגון ריצ'רקאר או קנצונה; נוהל זה, שמלחיני התקופה נקטו בו מדי פעם, מטריד לא מעט את המוזיקולוגים, המשתדלים למיין לסוגיה את המוזיקה בתקופת המעבר בין רנסאנס לבארוק. על פי המוסכמות, "קנצונה" בסביבות 1600 הייתה יצירה אינסטרומנטלית מחולקת לפרקים, בעוד ש"ריצ'רקאר" היה תרגיל קונטרפונקטי חמור למדי, מאבות הפוגה; יצירתם של מלחינים אחדים, כגון קוואליאטי, מאלצת את החוקרים להגדיר מונחים אלה כבלתי מדויקים בשימוש.

מבין יצירותיו הגדולות ששרדו, אחת המעניינות ביותר היא La sfera armoniosa, הכוללת לא פחות מ-25 פרקים נפרדים ובהם קטעי סולו ודואטים ווקאליים, כולם בליווי כינור. חלק גדול ממנה כתוב בסגנון הקונצ'רטאטו, שהובא לרומא מצפון איטליה, אף כי מלחין ונציאני היה חושב אותו לנרפה מדי. קוואליאטי כתב יצירה גדולה זו לכלולות אחיינו של האפיפיור עם איזבלה ג'זואלדו, בתו של המלחין המפורסם בנטיותיו הרצחניות, קרלו ג'זואלדו.

## לקריאה נוספת
* "פאולו קוואליאטי", מילון גרוב החדש למוזיקה ומוזיקאים, לונדון, מקמילן 1980 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מלחינים מתקופת הבארוק
קטגוריה:נגני עוגב איטלקים
קטגוריה:האסכולה הרומאית
קטגוריה:ילידי 1555
קטגוריה:נפטרים ב-1628
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-16
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-17
ניתוב סטטי

**ניתוב סטטי** (באנגלית: **Static Routing**), בתקשורת מחשבים, הוא ניתוב קבוע המוגדר לרכיב ברשת, בניגוד לניתוב דינמי הנלמד מפרוטוקול ניתוב כלשהו. ניתוב סטטיים מגדירים באופן קשיח את הנתיבים שבהם יש להשתמש כדי לנתב מידע ברשת, והם בדרך כלל נקבעים מראש על ידי מנהל הרשת. עקרונית ניתן להגדיר כל רשת מחשבים כך שתנתב את המידע באמצעות ניתובים סטטיים בלבד, אולם חוסר היכולת של רשת כזו להתגבר על תקלות או שינויים ברשת מהווה חיסרון משמעותי ביותר, כמו גם הקושי הניהולי הנדרש כדי לתחזק את הרשת לאורך זמן. במידה ואכן מתרחש שינוי ברשת המוגדרת לעבוד באמצעות ניתובים סטטיים בלבד, מנגנון הניתוב מופרע ולא יחזור לעבוד עד שמנהל הרשת יגדיר את מסלולי הניתוב החדשים לרכיבים הרלוונטיים.

יחד עם זאת, יש לניתובים סטטיים שימושים הגיוניים ברשתות המבוססות על ניתוב דינמי, בעיקר כדי להגדיר את ניתוב ברירת המחדל וכדי לקבע מסלולים מראש על ידי מנהל הרשת גם אם הם אינם המסלולים הנבחרים לפי מטריקת הניתוב, על מנת לנצל טוב יותר את משאבי הרשת.

## דוגמאות
### הגדרת ניתוב סטטי בנתב סיסקו
על גבי נתבי סיסקו, הפקודה:

`configure terminal<br />
ip route 10.10.20.0 255.255.255.0 192.168.100.1`

מגדירה לנתב ניתוב סטטי של חבילות המיועדות לטווח הכתובות 10.10.20.0-10.10.20.255 דרך הרכיב שכתובתו 192.168.100.1. הפקודה:

`configure terminal<br />
ip route 0.0.0.0 0.0.0.0 192.168.100.1`

מגדירה לנתב את ניתוב ברירת המחדל לרכיב שכתובתו 192.168.100.1.

### הגדרת ניתוב סטטי בחלונות

בחלונות, הפקודה:

`route ADD 157.0.0.0 MASK 255.0.0.0 157.55.80.1 METRIC 3
`
מגדירה ניתוב סטטי של חבילות המיועדות לטווח הכתובות 157.0.0.0-157.255.255.255 דרך הרכיב שכתובות 157.55.80.1. כמו כן הפקודה משייכת לניתוב זה את המטריקה 3, כך שמערכת ההפעלה יכולה לתעדף בין הניתוב הסטטי המוגדר לבין מסלולי ניתוב אחרים, במידה ויש כאלו.

## ראו גם
* טבלת ניתוב

קטגוריה:ניתוב
קטגוריה:תקשורת מחשבים
שלמה ישראלי (מוזיקולוג)

ממוזער|מתוך התערוכה "בין ערפל לצל"
ממוזער|מתוך התערוכה "בין ערפל לצל"
**שלמה ישראלי** (נולד ב-18 במאי 1952) הוא מוזיקולוג, מוזיקאי, איש רדיו ומרצה ישראלי, מומחה לג'אז, למוזיקת עולם ולמוזיקה קלאסית.

## ביוגרפיה
ישראלי ניגן בכלי נגינה שונים מגיל שלוש, בעיקר כלי נשיפה וכלי הקשה. יצר מספר מופעי יחיד עם מוזיקה מקורית ואלתור חפשי. למד מוזיקולוגיה וספרות עברית באוניברסיטה העברית בירושלים. עבד בקול ישראל - רשת ג' וקול המוסיקה משנת 1976 עד שנת 2005, שם שידר תוכניות אישיות והפיק קונצרטים חיים. בתוכניות שילב בין סוגי מוזיקה שונים: ג'אז, מוזיקה קלאסית, מוזיקת העולם ומוזיקה עכשווית.

במקביל עסק בהוראה, בייעוץ ובניהול מוזיקלי של פסטיבלים וסדרות קונצרטים. שימש כיועץ אמנותי לפסטיבל ישראל בין השנים 2007-2004. ערך במשך שבע שנים את הסדרה "אנדרלמוזיקה" - שילוב של הרצאות וקונצרטים בבית הקונפדרציה בירושלים. ניהל אמנותית פסטיבל מוזיקה במטולה ואת סדרת הקונצרטים "עולם אחד" ו"ימי המוזיקה היהודית". חבר בוועדות מקצועיות בישראל ומחוצה לה, ומלמד באוניברסיטה העברית בירושלים, ב"אסכולות" של האוניברסיטה הפתוחה ובמקומות נוספים.

בהמשך החל לעסוק בצילום אמנותי. הציג תערוכות בישראל ובעולם.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מוזיקולוגים ישראלים
קטגוריה:צלמים ישראלים
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:סגל קול המוסיקה
קטגוריה:בוגרי התיכון ליד האוניברסיטה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
ניתוב ברירת המחדל

**ניתוב ברירת המחדל** (באנגלית: Default Route), הוא מונח מתחום תקשורת מחשבים הנוגע לדרך בה מועברות חבילות מידע ברשת.

ניתוב ברירת המחדל הוא מסלול הניתוב שהנתב משתמש בו כאשר אין אף ניתוב אחר הידוע לו עבור היעד המבוקש. כל החבילות המיועדות ליעדים שאינם מוכרים על ידי טבלת הניתוב נשלחות למסלול זה, שבדרך כלל מוביל לנתב אחר, בדרך כלל בהיררכיה גבוהה יותר, שמנתב את החבילות הלאה אל יעדן. במידה וגם הנתב הגבוה יותר לא מכיר את הניתוב אל היעד, גם הוא משתמש בניתוב ברירת המחדל, וכך הלאה עד שאחד הנתבים מכיל שורת ניתוב רלוונטית ליעד או עד שהחבילה נזרקת.

ניתוב ברירת המחדל ברשתות IP בסימון CIDR הוא: 0.0.0.0/0. היות שנתבים מחפשים את הניתוב המתאים מהרשת הקטנה ביותר ועד הגדולה ביותר, באופן טבעי עבור כל יעד שאין לו שורת ניתוב מתאימה בטבלת הניתוב משתמש הנתב בניתוב ברירת המחדל כדי לנתב הלאה את החבילות המיועדות אליו. ניתוב ברירת המחדל מוגדר לעיתים כניתוב סטטי, ולעיתים הוא מועבר הלאה באמצעות פרוטוקול ניתוב.

קטגוריה:ניתוב
אביאן (מחוז)

**מחוז אבּיאן** (ערבית: **محافظة أبين**; תעתיק מדויק: **מחאפט'ת אבּין**) הוא מחוז בדרומה של תימן. בירת המחוז היא זינג'יבאר. המחוז גובל בלחג' במערב, בים הערבי בדרום, בשבוה במזרח ובאל-ביידא בצפון.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:תימן: מחוזות
א-דאלע

**מְחוֹז אַ-דַּאלִע** (בערבית: **محافظة الضالع**; תעתיק מדויק: **מחאפט'ת אלצ'אלע**) הוא מחוז בדרום-מערב תימן אשר נוסד לאחר איחוד המדינה ב-1990. אוכלוסיית המחוז מונה 569,000, והוא ה-15 בגודלו מבחינת אוכלוסייה בתימן. שטח המחוז עומד על כ-4,448 קמ"ר, מה שמציב אותו במקום ה-17 בתימן מבחינת השטח. המחוז גובל במחוז תעז במערב, במחוז לחג' בדרום, במחוז אל-ביידא בצפון-מזרח ובצפון-מערב במחוז איב. רוב האוכלוסייה עוסקת בחקלאות, ואחד הגידולים הפוריים במקום הוא קפה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:תימן: מחוזות
דוקו-דרמה

**דּוֹקוּ-דְרָמָה** (על פי הצעת האקדמיה ללשון העברית: **דְּרָמָה תִּעוּדִית**) היא סיפור עלילה מגובש המכיל הן יסודות תיעודיים ברורים והן יסודות בדיוניים ברורים, באופן היוצר גבול לא ברור בין מציאות לבדיה.

הגבול – עד כמה מותר ליוצרי הסדרה לשנות את הסיפור המקורי – מטושטש. המחזאי מוטי לרנר טען כי יש הצדקה לשינוי פרטים בסיפור כאשר אלו יכולים ללמד את הצופים על המציאות טוב יותר מאשר המציאות המקורית.

לצד זאת, לעיתים יש אילוצים לשינוי הפרטים בסיפור המקורי מתוך עצם הפיכתו ליצירה דרמטית. למשל, כתיבת הדמויות בסדרות אלו לעיתים מבוססת על דמויות אמיתיות אשר עליהן ישנו רק מידע חלקי ו"חיצוני" לגבי הופעתה והתנהגותה, אולם כדי לעבד את הדמות ליצירה דרמטית יש לצקת בה את עולמה הפנימי – רצונותיה, כוונותיה ואף חולשותיה – וזה לעיתים יכול להתבסס אך ורק על ההערכות וההחלטות שמביאים היוצרים מפרי דמיונם. תוספת זו של העולם הפנימי חיונית ליצירה הדרמטית, מכיוון שדרכה יכולים הן היוצרים והשחקנים, והן הצופים, להתחבר לדמות – נדבך משמעותי ביותר בדרמה. בנוסף, כחלק מיצירה דרמטית יש להסביר כל פעולה באמצעים דרמטיים, וכך לעיתים על היוצרים להמציא סיבות וגורמים אשר התרחשו לפני פעולה כלשהי, כדי למקם אותה טוב יותר ברצף העלילתי, וכך משתנה בהדרגה הסיפור המקורי.

## ראו גם
*דרמה היסטורית

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סוגות ספרותיות
קטגוריה:סוגות בקולנוע
קטגוריה:מונחים בתיאטרון
ישו בבית הוריו

**ישו בבית הוריו** (באנגלית: **Christ in the House of His Parents**) הוא ציור משנת 1850 מעשה ידי האמן ג'ון אוורט מיליי. 

בציור מתוארת המשפחה הקדושה לנצרות: יוסף, מרים, ישו, יוחנן המטביל ואנה (אמה של מרים). בני המשפחה ניצבים בבית המלאכה של יוסף, שהיה נגר. כאשר הציור הוצג לראשונה הוא זכה לביקורות קשות בשל הריאליזם שלו.

## תיאור היצירה
היצירה מתארת את ישו הצעיר המסייע ליוסף בנגריה שלו. יוסף מכין דלת המונחת אופקית על שולחן הנגריה. בציור, ישו נחתך בידו ממסמר בולט - חתך היוצר מראה של סטיגמטה כהֶרְמֵז לצליבתו העתידית. מרים, הלבושה בצבע כחול (צבעה המסורתי באמנות) מנשקת את לחיו ויוסף מביט בפצע. יוחנן המטביל כילד צעיר מביא מים לשטוף את הפצע (הרמז נוסף לטבילת ישו). אחד מעוזריו של יוסף מסייע לו בעבודה על הדלת (הרמז לשליחים שיסייעו לישו).

ברקע בית המלאכה ניתן לראות חפצים בעלי משמעות תאולוגית: סולם הבא לסמל את סולם יעקב, יונה המסמלת את רוח הקודש יושבת בראש הסולם.

כלים שונים בנגריה מסמלים את השילוש הקדוש - ככל הנראה הושפע מיליי מהדפסו של אלברכט דירר "מלנכוליה" בציורם.

הכבשה ברקע התמונה מסמלת את האנשים שיקבלו על עצמם את הנצרות.

## ביקורת
הציור עורר ביקורת ותהודה ציבורית רבה כאשר הוצג לראשונה. הריאליזם הרב של הציור היה שונה מהתיאורים המקובלים עד אז של המשפחה הקדושה שתוארה לרוב בתנאים יותר אידיאליים (גם בציורים המתארים קשיים כמו תיאורי הבריחה למצרים). מיליי תיאר את רצפת הנגריה כמכוסה לכלוך רב, ישו ואחיו נחווים כפועלים פשוטים בחזה חשוף, ובגדי הדמויות אשר תוארו בצורה ריאליסטית היו שונים מתיאורים אופייניים קודמים שדמו יותר לתחפושות או לטוגות רומאיות.

צ'ארלס דיקנס האשים את מיליי שמרים בתיאורו נראית כאלכוהוליסטית:

ביקורת נוספת נגעה לתיאורו של ישו הצעיר ונאמר בה כי:

דיקנס תיאר את ישו ביצירה כ:

בעקבות המחלוקת ביקשה המלכה ויקטוריה כי היצירה תובא לארמון בקינגהאם על מנת שתוכל לבחון אותה בעיון בפרטיות.

## קישורים חיצוניים

*כתבת וידיו על התמונה באתר smARThistory
* סימבוליזם דתי ביצירתו של מיליי, מאמרו של ג'ורג' פ. לנדאו

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ציורים
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:ישו בתרבות ובאמנות
קטגוריה:ג'ון אוורט מיליי: ציורים
קטגוריה:גלריית טייט
פריווילגיה (כתב זכות)

ממוזער | שמאל|"פריבילגיום קושיצה" הוא מסמך שניתן על ידי המלך לואי הראשון מווינה בשנת 1374 בעיר קושיצה (כיום בסלובקיה) בו הבטיח זכויות מיוחדות לאצולה הפולנית בתמורה לתמיכתם בירושת בתו למלוכה. **פריווילגיה** (מלטינית: **privilegia**; נגזר מהמימרה הלטינית: priva lex, privus legus תרגום מילולי "חוק פרטי"; ומשמעו: **זכות-יתר**) הייתה מסמך משפטי באירופה בימי הביניים, אשר הסדיר את מערכת היחסים בין השלטון לקבוצות אתניות, סוחרים או מהגרים, או אדם פרטי ברשות השלטונית (קיסרות, ממלכה, נסיכות) אשר ניתנו להם זכויות מיוחדות בעיני החוק.

"כתבי זכויות" הוענקו ליהודים מפעם לפעם בשטחי הריבונות של מלכים ואצילים באירופה, כדי להסדיר את ישיבתם כמיעוט אתני ודתי, ואף לאפשר להם לעסוק במשלחי יד שנאסרו על כלל האוכלוסייה. כך למשל, בשנת 1244, קבלו היהודים "כתב זכויות" מפרידריך השני, שאפשר להם לעסוק בבנקאות, דהיינו, הלוואה בריבית וחלפנות כספים. 
הפריוילגיות שקיבלו הן שנתנו להם להמשיך ולקיים את אורח חייהם הדתי ולשמור על זהותם היהודית.

ניתנו פריווילגיות ממספר סוגים:
*פריווילגיה כללית, ניתנת לאזרחי כל המדינה (או ליהודי כל המדינה), למשל כתב הזכויות של קאליש
*פריווילגיה אזורית - ניתנת לתושבי (או ליהודים של) אזור מסוים
*פריווילגיה קהילתית - ניתנת לקהילה ספציפית (עיר או קהילת אם וקהילות הכפופות לה)
*פריווילגיה אישית - ניתנת לאדם מסוים למטרה ספציפית, למשל אישור ליהודי מסוים להקים בית כנסת, שבפועל גם אחרים יכולים להשתמש בו

פריווילגיה היא לרוב בתוקף כל עוד מעניק הפריווילגיה בחיים. במותו יש לאשרר את הפריווילגיה מחדש.

## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ימי הביניים
קטגוריה:חוזים והסכמים
קטגוריה:מסמכים משפטיים היסטוריים
איאולון גגושידזה

דוקטור **איאוּלוֹן גָגוֹשִׁידזֶה** (בגאורגית: **იულონ გაგოშიძე**; נולד ב-17 ביולי 1935) הוא ארכאולוג, איש אקדמיה ופוליטיקאי גאורגי שכיהן כשר לענייני הפזורה של גאורגיה מנובמבר 2007 ועד לדצמבר 2009. לאחר מכן הוא הוביל את המרכז לחקר הארכאולוגיה במינהלת נשיא גאורגיה כחוקר. גגושידזה ידוע בעיקר בזכות מחקריו על השרידים האחמניים בגאורגיה.

איאולון נולד בשנת 1935 בטביליסי. בשנת 1958 סיים כבוגר הפקולטה לארכאולוגיה באוניברסיטה הממלכתית של טביליסי. בשנת 1983 הוענק לו תואר דוקטור במדעים (PhD).

משנת 1968 עמד בראש משלחות ארכאולוגיות בישראל, קפריסין ואזרבייג'ן מחוץ לגאורגיה, ובערוץ כּסָאנִי , סָמַדלוֹ , דֶדוֹפּלִיסצקַארוֹ  ועוד בגאורגיה. בשנת 2004 הוא היה הארכאולוג המומחה של רשות העתיקות בנושא המנזר הגאורגי בירושלים, מנזר אום ליסאן.

בשנת 1991 הוא כיהן כמושל מצחתה, ומשנת 1995 הוא חבר אקדמיה באקדמיית גלאתי. בשנים 2004–2005 הוא כיהן כחבר מועצת העיר טביליסי. בנובמבר 2007 הוא מונה לשר לענייני הפזורה של 

איאולון חבר בסגל המוזיאון הלאומי הגאורגי, בחזקת חבר מחקר מוביל. בשנת 2005 הוא קיבל עיטור מסדר הכבוד של גאורגיה .

## קישורים חיצוניים
* ריאיון עם איאולון גגושידזה, באתר YouTube 

## הערות שוליים

 

קטגוריה:פוליטיקאים גאורגים
קטגוריה:שרי ממשלת גאורגיה
קטגוריה:ארכאולוגים
קטגוריה:ילידי 1935
ראול לופס

**ראול לופס מוליסט** (ספרדית: **Raúl López Molist**; נולד ב-15 באפריל 1980 בברצלונה שבספרד) הוא כדורסלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת הרכז. גובהו 1.82 מטר. שיחק בנבחרת ספרד.

## ביוגרפיה
לופס החל את הקריירה המקצועית שלו במועדון חובנטוד בדאלונה בשנת 1998. בשנת 2000 חתם במועדון הפאר הספרדי ריאל מדריד, זאת לאחר שהרשים את הצוות המקצועי של המועדון במהלך המשחקים שנערכו בין שתי הקבוצות. לופס שיחק בריאל מדריד במשך שתי עונות. 

בקיץ 2001 לופס נבחר בסיבוב הראשון של דראפט ה-NBA (מהמקום ה-24 הכללי) על ידי קבוצת יוטה ג'אז. בספטמבר 2002 לופס חתם על חוזה לעונת רוקי אחת אולם לאחר מכן עבר ניתוח עקב פציעה קשה בברכו הימנית. בעקבות הפציעה והניתוח לופס לא שיחק כלל בעונת 2002–2003. לאחר שהחלים מהפציעה שיחק לופס בעונת 2003–2004 בכל 82 המשחקים של העונה הסדירה כרכז השני בקבוצה לאחר קרלוס ארויו. לופס סיים את העונה עם ממוצע של 7 נקודות, 3.7 אסיסטים, 2 ריבאונדים וכ-20 דקות למשחק.

ב-3 באוגוסט 2005, לופס הועבר מהיוטה ג'אז לממפיס גריזליס כחלק מהעסקה הגדולה ביותר בתולדות ה-NBA, עסקה שכללה חמש קבוצות, 13 שחקנים ושתי בחירות דראפט. לאחר חודש שוחרר לופס מהקבוצה. לופס חזר לספרד וחתם בקבוצת ז'ירונה, זאת לאחר שלא מצא קבוצת NBA שתחפוץ בו. לאחר עונה די בינונית במועדון חזר לופס לקדנציה שנייה בריאל מדריד.

לופס משתייך לסגל הנבחרת הלאומית של ספרד משנת 2001. כחלק מנבחרתו הלאומית הוא זכה במדליית הארד באליפות אירופה 2001, במדליית הכסף באולימפיאדת בייג'ינג ובאליפות אירופה בכדורסל 2009.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורסלנים ספרדים
קטגוריה:כדורסלנים באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:כדורסלני נבחרת ספרד
קטגוריה:כדורסלני חובנטוד בדאלונה
קטגוריה:כדורסלני ריאל מדריד
קטגוריה:כדורסלני יוטה ג'אז
קטגוריה:כדורסלני ממפיס גריזליס
קטגוריה:כדורסלני ז'ירונה
קטגוריה:כדורסלני חימקי
קטגוריה:כדורסלני בילבאו באסקט
קטגוריה:בחירות דראפט של יוטה ג'אז
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1980
שוקבא

**שוקבא** (בערבית: **شقبا** או **شقبة**, תעתיק מדויק: "שקבא" או "שקבה") הוא כפר פלסטיני הנמצא בנפת רמאללה ואל-בירה, הממוקם 17.7 ק"מ מצפון-מערב לרמאללה וצפונית ליישובים ניל"י ושיבתין. ממערב לו נמצא הכפר קיביה. באמצע שנת 2016 מנה הכפר 5,755 תושבים ובשיפוטו נמצאים 13,183 דונם.

## היסטוריה
לפי עדויות ארכאולוגיות אזור הכפר היה מיושב כבר מתקופת הברזל II. כ-3 קילומטרים ממערב לכפר, על תוואי גדר ההפרדה, נמצאת "ח'רבת דסרה" - אתר ארכאולוגי, הממוקם על תל נישא ושולט, שהוכרז כאתר עתיקות בשנת 1944.

מדרום לכפר נמצאת מערת שוקבא, בה נמצאה לראשונה התרבות הנאטופית.

גרעין הכפר הנוכחי הוקם מסביב לקבר שייח ("שייח אחמד") ומסגד מהתקופה הממלוכית בארץ ישראל.
### התקופה העותמאנית
ברשומות המס העות'מאני משנת 1596, תושבי הכפר שילמו מס על גידולי חיטה, שעורה, זיתים, גפנים, ועיזים., 49 משפחות התגוררו בכפר.

בשנת 1863, ביקר חוקר ארץ ישראל ויקטור גרן בכפר, וכתב: .

בסקר של הקרן לחקר ארץ ישראל משנת 1882 מתואר הכפר כ-"כפר קטן על ראש גבעה, מוקפת במטעי זיתים.

### בתקופת המנדט הבריטי
במפקד 1922, שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, בשוקבא הייתה אוכלוסייה של 530 נפש, כולם מוסלמים, במפקד 1931 גדלה האוכלוסייה ל-696 נפש. בשנת 1945 אוכלוסיית הכפר מנתה 840 תושבים, על פי סקר הכפרים של המנדט הבריטי בארץ ישראל.

### לאחר 1967
בעקבות מלחמת ששת הימים, ב-1967, עבר הכפר משליטה ירדנית לישראלית. בהסכם אוסלו ב'סווג השטח הבנוי של הכפר כשטח B. 

תושבי הכפר היו מעורבים במאבק נגד גדר ההפרדה אשר חלק ממנה הוקם על אדמותיהם ולטענתם פוגעת בחייהם. מועצת הכפר ומספר מתושבי הכפר אף עתרו ב-2004 לבג"ץ בעניין זה ועתירתם נדחתה. בנובמבר 2006 אישר ראש הממשלה אהוד אולמרט את הרחקת גדר ההפרדה מהקו הירוק באזור שוקבא, כדי שתכלול את ההתנחלויות ניל"י ונעלה באופן שהיה משאיר את שוקבא בתוך מובלעת המחוברת לשטחי יהודה ושומרון דרך שני מעברים תת-קרקעיים. תוכנית זאת לא יצאה אל הפועל. בשוקבא התקיימו הפגנות שבועיות נגד גדר ההפרדה לפחות עד שנת 2011.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:נפת רמאללה ואל-בירה
קטגוריה:הרשות הפלסטינית: יישובים
קטגוריה:גדר ההפרדה
אליפות אירופה בכדורסל 1997

**אליפות אירופה בכדורסל 1997**, המכונה גם **[[יורובאסקט]] 1997** היא האליפות ה-30 לנבחרות לאומיות שאורגנה על ידי פיב"א אירופה. התחרות נערכה בספרד בין ה-25 ביוני ל-7 ביולי. נבחרת יוגוסלביה זכתה בתחרות בפעם השביעית בתולדותיה אחרי שניצחה את נבחרת איטליה בגמר. אלכסנדר ג'ורג'ביץ' היוגוסלבי הוכרז כשחקן המצטיין בתחרות.

## מיקומים

## שיטת התחרות
רק 2 נבחרות העפילו לתחרות ישירות - האלופה המכהנת והנבחרת המאחרת. יתר 14 נבחרות העפילו תוך השתתפות בשלבים שונים של תחרויות מקדימות.

בשלב ראשון 16 הנבחרות חולקו ל-4 בתים. שלוש הנבחרות הראשונות מכל בית העפילו לשלב הבא שגם נערך בשיטת בתים. בסיום שלב זה 8 קבוצות (4 מכל בית) העפילו לשלב רבע הגמר ובהמשך עד לגמר.

## מהלך התחרות
### שלב הבתים הראשון

#### בית א'

#### בית ב'

#### בית ג'

#### בית ד'
    
### שלב הבתים השני
בשלב זה חולקו הנבחרות לשני בתים, כאשר מאזניהם מול הנבחרות באותו בית מולן שיחקו בשלב המוקדם נותרו תקפים לצורך הדירוג.
#### בית ה'

#### בית ו'

## שלבי ההצלבה

### גמר

## שחקנים מצטיינים
* השחקן המצטיין -  אלכסנדר ג'ורג'ביץ'
* מלך הסלים -  עודד קטש, 22 סלים בממוצע למשחק
* מלך הריבאונדים -  ראדוסלאב נסטרוביץ' 8.6 ריבאונדים בממוצע למשחק
* מלך האסיסטים -  דאמיר מולאומרוביץ', 6.4 אסיסטים בממוצע למשחק

### חמישיית הטורניר
*  פרדראג דנילוביץ'
*  עודד קטש
*  ארתוראס קרנישובאס
*  גרגור פוצ'קה
*  מיכאל מיכאלוב

## נבחרת ישראל
נבחרת ישראל בכדורסל העפילה לאליפות דרך המוקדמות.

היא סיימה בהצלחה משחקי בית של שלב א' והעפילה לשלב השני. בסיכום הכולל היא סיימה במקום התשיעי.

עודד קטש זכה בתואר מלך הסלים של האליפות.
### סגל נבחרת ישראל

  

  
 
 
 

 
 
  
 
 

מאמן - צביקה שרף

## דירוג סופי

## קישורים חיצוניים
* יורובאסקט 1995 באתר פיב"א
* האליפות, באתר פיב"א
* תיאור משחק הגמר
* תחרות העפלה ראשית
* סיכום הנתונים
* נבחרת ישראל באליפות
* נתונים מאתר linguasport

קטגוריה:אליפויות אירופה בכדורסל
אליפות אירופה
קטגוריה:תחרויות כדורסל בספרד
קטגוריה:ברצלונה: תחרויות ספורט
קטגוריה:ז'ירונה: ספורט
קטגוריה:בדאלונה: ספורט
קניין חליפין

[250px|ממוזער|שמאל|[נשיא מדינת ישראל ראובן ריבלין בטקס מכירת החמץ של בית הנשיא לקראת חג הפסח לרב הספרדי הראשי של ירושלים שלמה משה עמאר, אפריל 2016 (אשר ימכור את החמץ לגוי)]]
**קניין חליפין** (או **קניין סודר**; בספרות ההלכה גם **קניין** סתם) הוא קניין רווח במשפט העברי, המבוסס על פעולת חליפין של שני חפצים, בשתי דרכים שונות: **קניין סודר** ו**חליפי שווה בשווה**. בקניין סודר המוכר מגביה את סודרו של הקונה ובכך החפץ הנקנה עובר מרשות המוכר לרשות הקונה. בתום ההקניה אמור המוכר בדרך כלל להשיב לקונה את סודרו. בחליפי שווה בשווה ("המחליף פרה בחמור") אחרי שישנה החלטה של שני הצדדים להחליף שני עצמים בעלי ערך שהם מגדירים כשווה, משיכת אחד מהם קונה לצד השני את העצם השני מיד.

את מקורו של קניין חליפין למדו חז"ל מהפסוק במגילת רות: . מכאן שקניין זה אינו מדאורייתא, אלא רק "מדברי קבלה" (מהנביאים או הכתובים).

## סוגי הקניין
יש כמה סוגי קניין בקניין חליפין:
***חליפי שוה בשוה** - דהיינו כשהחפץ של הקונה והחפץ הנקנה שווים בערכם, זהו קניין על בסיס סחר חליפין.
***חליפין במשהו** - כלומר שחפץ שאינו שווה בערכו לחפץ הנקנה כגון סודר משמש לקניין במצב זה על המוכר להשיב את הסודר לקונה.
***סודר על ידי העדים** - בו משתמשים בסודרם של העדים בשביל הקניין.
***קניין לחזק את הדיבור** - כגון בהבטחה, בכתובה שאין חפץ בו יחול הקניין.

## הגבלות
### החפץ הקונה
מכיוון שבפסוק נאמר נעלו, פוסק רב נחמן (בניגוד לדעת רב ששת) כי ניתן לבצע קניין חליפין דווקא בכלי שלם (מסוים) וחשוב, אבל לא בפירות ושאר מיטלטלין. לשיטת התוספות, בחליפי שווה בשווה, כלומר שהחפץ של הקונה והנקנה שווים בערכם, ניתן לקנות גם על ידי פירות.

קניין חליפין ניתן לבצע גם אם אין הכלי שווה פרוטה, כל עוד יש לו ערך כלשהו, למעט איסור הנאה שאין לו שום ערך.

רב ולוי נחלקו האם מטבע קונה בחליפין. רב פפא מסביר את דעתו של השולל, כי לא ניתן להחליף מעות בדבר אחר בתורת חליפין, מכיוון שלכסף אין חשיבות עצמית אלא על הצורה החקוקה בו, ומכיוון שאם יחליט המלך או הממשלה להחליף את המטבע לסמל אחר הצורה מאבדת את ערכה, אין הוא נחשב ל"דבר מסוים" (מסוים = שלם) כדוגמת נעל, שהיא מסוימת ושלימה ויש לה שווי עצמי שאינו בטל לעולם. כדעה זו סברו גם האמוראים רבי יוחנן, רבי אסי, עולא, ויש האומרים שגם רב הונא.

### החפץ הנקנה
כל חפץ יכול להיקנות על ידי קניין חליפין, מלבד מטבע. רב פפא טען שגם מי שסובר שמטבע אינו קונה בחליפין, ניתן לקנות מטבע על ידי קניין חליפין. לאחר שדעתו נפרכה מברייתא הוא חזר בו והודה שאי אפשר לקנות מטבע על ידי קניין חליפין, ולכן כשהוא רצה להקנות לרב שמואל בר אחא מעות שלא היו ברשותו באותו זמן, הוא הקנה לו אותם בקניין אגב ולא בחליפין.
## ראו גם
* קניין דברים
* דבר שאינו מסוים

## קישורים חיצוניים
*  (מתוך ספרו של אחיקם קשת קובץ יסודות וחקירות השלם)
*אסופת מאמרים בנושא קניין חליפין, באתר ספריית אסיף

## הערות שוליים

חליפין
רשם המפלגות

**רשם המפלגות** היא יחידה ארגונית במסגרת רשות התאגידים העוסקת ברישום מפלגות ובפיקוח עליהן בהתאם לאמור בחוק המפלגות, התשנ"ב-1992. ממרץ 2022, רשמת המפלגות וראש רשות התאגידים היא עו"ד שולי אבני שוהם.

## היסטוריה
משנת 1992 ועד שנת 2006 פעל רשם המפלגות כמחלקה במשרד המשפטים. בשנת 2006, עם הקמת רשות התאגידים במשרד המשפטים, הפך ליחידה ברשות.

## סמכויות
רשם המפלגות הוא האחראי על המפלגות בישראל: הוא מעורב בכל הליכיהן, מהקמתן, התנהלותן השוטפת וכלה בפירוקן.

בקשה לרישום מפלגה חדשה מוגשת על ידי מייסדיה לרשם המפלגות, ועל זה להפיץ העתקים לחברי ועדת הבחירות המרכזית, לבאי כוח הסיעות בכנסת ולבאי כוח רשימות המועמדים בבחירות לכנסת, אם הוגשו רשימות כאלה. לאחר אישור בקשה לרישום מפלגה, הרשם רושם את המפלגה בפנקס המפלגות ונותן לה תעודת רישום. עליו להודיע על כך ליושב ראש הכנסת וליושב ראש ועדת הבחירות המרכזית, ולפרסם על כך הודעה ברשומות ובעיתונים יומיים.

לרשם המפלגות מגיעים עדכונים מהמפלגות בדבר שינויים בתקנון או בפרטיהן, וכן על רשימת המועמדים מטעמן וסדרם ברשימתן בבחירות לכנסת ועל פרטי בא כוחן. לרשם מוגשות בקשות התנגדות לרישום מפלגות, ובסמכותו לקבל את הבקשות או לדחותן. החלטתו טעונה אישור בית המשפט העליון. כמו כן, בסמכותו לדרוש ממפלגה לשנות את שמה, וכן לאשר או לדחות בקשות לשינוי שם מפלגה.

פעם בשנה על המפלגות להגיש לרשם הודעה על נכסיהן והתחייבויותיהן באותה שנה. כמו כן, הוא מדווח באופן שוטף על ענייניהן הכספיים של בעת בחירות מקדימות.

על מפלגה ששני שלישים מחברי המוסד המרכזי שלה החליטו על פירוקה, למסור על כך הודעה לרשם המפלגות.

## רשמים
רשם המפלגות ממונה על ידי שר המשפטים. על הרשם להיות בעל תנאי הכשירות למינוי כשופט בבית המשפט המחוזי.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

*
מפלגות, רשם
קטגוריה:ישראל: רשויות פיקוח
רעואל

בשם **רעואל** נקראו מספר דמויות במקרא, ובעקבותיהם גם מחוץ למקרא.
תעז

**מחוז תעִז** (בערבית: **محافظة تعز**) הוא מחוז בדרום מערבה של תימן. בירת המחוז היא העיר תעִז שהיא העיר השלישית בגודלה בתימן. המחוז הוא הגדול ביותר בתימן מבחינת אוכלוסייה (2,402,569) והמחוז ה-11 בגודלו מבחינת שטח (10,677 קמ"ר). המחוז גובל בדרום מזרח עם לחג', בצפון מזרח עם א-דאלע ואיב ועם אל-חודיידה בצפון.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:תימן: מחוזות
ג'יגייל אוגיין ואנגצ'וק, נסיך בהוטן

הנסיך **ג'יגייל אוגיין ואנגצ'וק** (נולד ב-16 ביולי 1984) הוא נסיך, שהיה יורש העצר הצפוי של בהוטן.

ג'ינגייל אוגיין ואנגצ'וק הוא בנו השני של המלך ג'יגמה סינגייה ואנגצ'וק ושל רעייתו, המלכה דורג'י ואנגמו ואנגצ'וק.

ג'ינגייל אוגיין הפך ליורש העצר לאחר שאביו ויתר על כיסאו ב-14 בדצמבר 2006 ולאחר שאחיו הבכור ג'יגמה קיזר נאמגייל ואנגצ'וק עלה לשלטון.

הוא שימש כיורש העצר הצפוי, עד לידת אחיינו, ג'יגמה נאמגייל ואנגצ'וק. מאז למלך נולד בן נוסף וכעת הוא השלישי בסדר הירושה, לאחר שני אחייניו.

ג'ינגייל אוגיין למד בקונטיקט שבארצות הברית בבית הספר צ׳וט רוזמרי הול (Choate Rosemary Hall) וסיים את לימודיו בשנת 2003. לאחר תום לימודיו התיכוניים, למד בקולג' סנט פיטרס באוקספורד שבאנגליה, וסיים את לימודיו האקדמיים בשנת 2007.

## קישורים חיצוניים

* כתבה של רשת ה-BBC על הנסיך
* ריאיון עם הנסיך

קטגוריה:המלוכה הבהוטנית
קטגוריה:ילידי 1984
ג'יגמה קיזר נאמגייל ואנגצ'וק, מלך בהוטן

**ג'יגמה קיזר נאמגייל ואנגצ'וק** (בדזונגקה: **འཇིགས་མེད་ཁེ་སར་རྣམ་རྒྱལ་དབང་ཕྱུག**; נולד ב-21 בפברואר 1980) הוא מלך בהוטן, המלך החמישי מבין מלכי הדרקון  "דרוּק גיאלפו" . קיבל את סמכויות השלטון מאביו ג'יגמה סינגייה ואנגצ'וק ב-2006, והוכתר רשמית כעבור שנתיים. חולל שורת רפורמות בניהול המדינה והחל בתהליך הדרגתי של דמוקרטיזציה.

## קשרי משפחה
ג'יגמה קיזר נאמגייל הוא בנו של ג'יגמה סינגייה ואנגצ'וק, מלך בהוטן הקודם, ושל רעייתו השלישית של המלך, המלכה תשרינג יאנגדון .

ב-20 במאי 2011 הכריז ואנגצ'וק בפני הפרלמנט על אירוסיו לגֶ'טְסוּן פֶּמָה. ב-13 באוקטובר 2011 נישאו השניים. לזוג נולד בן ב-5 בפברואר 2016.

## קורות חיים
ג'יגמה קיזר למד בבית ספר יסודי בבהוטן, ולאחר מכן התחנך באקדמיית פיליפס , באקדמיית קושינג  במסצ'וסטס שבארצות הברית ובמכללת ויטון בממלכה המאוחדת. בתום לימודי התואר הראשון עבר למודלין קולג' באוקספורד שבממלכה המאוחדת שם למד לימודי מאסטר ביחסים בינלאומיים ופוליטיקה.

### עלייתו לשלטון
בדצמבר 2005 הכריז המלך ג'יגמה סינגייה ואנגצ'וק על כוונתו לוותר על כס המלוכה לטובת בנו בשנת 2008, ועל התחלת העברה מדורגת של סמכויות. ב-14 בדצמבר 2006 הוציא ג'יגמה סינגייה צו מלכותי המכריז על ויתורו המיידי על כס המלוכה והעברת המלוכה לבנו, אולם טקס ההכתרה הרשמי נערך רק ב-6 בנובמבר 2008. בעת עלייתו לכס המלוכה היה ראש המדינה הצעיר ביותר בעולם. טקס ההכתרה נערך בארמון המלוכה בטהימפהו, בירת המדינה.

באותה שנה אורגנו לראשונה בממלכה בחירות דמוקרטיות שבהן ניצחה ניצחון מוחץ "המפלגה הבהוטנית לשלום ושגשוג" בראשותו של ג'יגמה יוזר טהינליי .

## קישורים חיצוניים

* רשימת בני משפחת המלוכה הבהוטנית
* רקע על משפחת המלוכה הבהוטנית
* הכתרת המלך - אתר רשמי
* כתבת פרופיל של רשת ה-BBC
* כתבת רשת ה-BBC על הכתרת המלך

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מלכי בהוטן
קטגוריה:ילידי 1980
ארמנדו דיאז

**ארמנדו דיאז** (**Armando Vittorio Diaz**; 5 בדצמבר 1861, נאפולי – 28 בפברואר 1928, רומא) היה גנרל איטלקי, ראש המטה הכללי של הצבא המלכותי במלחמת העולם הראשונה. דיאז היה שר המלחמה ו"מרשל של איטליה" (Maresciallo d'Italia) – הדרגה הגבוהה ביותר בצבא האיטלקי משנת 1924, וקיבל את אות "הדוכס של המלחמה" (Duca della Vittoria) בסוף המלחמה.

לפי מסורת משפחתו, היא ממוצא ספרדי, והגיעה לנאפולי במאה ה-16 עם שארל השלישי, דוכס בורבון, לאחר שהשלים כיבוש חלקים מאיטליה. שם משפחתו קיים גם בקרב יהדות איטליה ומכאן ההשערה כי יש לו שורשים יהודיים.

## ביוגרפיה
דיאז נולד ברובע Mercato San Severino שבנאפולי, ולמד באקדמיה הצבאית לארטילריה בטורינו. דיאז היה לקולונל ברגימנט הרגלים 93 במלחמה האיטלקית-עות'מאנית וג'נרל מייג'ור בשנת 1914. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה צורף למטה של הגנרל לואיג'י קאדורנה. בשנת 1916 קודם לדרגת גנרל ומונה לפקד על החטיבה ה-43 ומשם על הדיוויזיה ה-49, ולאחר מכן על הקורפוס ה-23.

באוקטובר 1917, לאחר שהצבא האיטלקי נחל תבוסה קטלנית בקרב קפורטו, הוא מונה למחליפו של קאדורנה כראש המטה הכללי של הצבא האיטלקי. דיאז ארגן את הצבא מחדש במערכה על מונטה-גראפה (Monte Grappa) והצליח לעצור את הפלישה של האוסטריים על גדות נהר פיאבה לאחר קרבות עקובי דם. לאחר גיוס של מחזור 1899 יצא למתקפה נגדית לקרב ויטוריו ונטו ב-4 בנובמבר 1918 שפתח לו את הדרך לווינה. כמה ימים אחרי הקרב נחתם הסכם שביתת נשק לאחר כניעה כללית של צבא אוסטריה.

התואר של Duca della Vittoria הוענק לדיאז על ידי המלך. העם העריץ אותו במיוחד לאחר שהפסיק את שיטת הענישה הצבאית, שמקורה רומאי. למשל הכחדת העשירי, שהיא שיטה שנועדה להגברת המשמעות ביחידות צבא מרדניות או פחדניות. בשיטת הכחדת העשירי חייל אחד מתוך עשרה נבחר בהגרלה ונרצח על ידי חבריו. שיטה זו הייתה מקובלת בצבא האיטלקי ביחידות שמיאנו לצאת להתקפות נגד אויב שהיה מוגן בחפירות.

בשנת 1922 דיאז שירת כשר המלחמה בממשלת מוסוליני. מסיבות בריאותיות פרש לאחר שנתיים. הוא נפטר בשנת 1928, בגיל 66, ברומא.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אנשי צבא איטלקים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מרשלים איטלקים
קטגוריה:מעוטרי צלב המלחמה
קטגוריה:אבירי מסדר מלטה
קטגוריה:חברי מסדר פרנץ יוזף
קטגוריה:מעוטרי מדליית השירות המצוין (צבא ארצות הברית)
קטגוריה:מסדר האמבט: אבירים וגבירות הצלב הגדול
קטגוריה:מעוטרי צלב המלחמה הבלגי
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1861
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1928
אקלה גוזאי

**אקלה גוזאי** הוא מחוז היסטורי באריתריאה. רוב תושבי המחוז הם תגרים נוצרים, האזור נמצא ברמה האתיופית שבדרום אריתריאה.

המחוז הוא אחד מהאזורים העתיקים ביותר באתיופיה ההיסטורית והאזכור הראשון שלו מגיע מהמאה ה-9 לפנה"ס בהירוגליפים דרום ערביים, האזור בתקופה זו היה חלק מממלכת דעמת ויותר מאוחר לחלק מממלכת אקסום. האזור נזכר גם במונומנטום אדוליטנום מהמאה ה-3 בשם "גאזה" והיה מקום מושבו של שבט האגזי שיותר מאוחר ירשו את מקומו התגרים והטיגראים, השם גם הוזכר במהלך המאה ה-4 בשלטונו של הקיסר האקסומי אזנה והעם אשר יישב באזור נקרא "אגווזת" ובמומנט חוולטי נקרא "אגזה".

במהלך ימי הביניים האזור היה חלק ממחוז בור שכלל גם חלקים ממדינת עפר ומרכז אריתריאה. כאשר נחתם הסכם אוצ'ילי בין האתיופים לאיטלקים המחוז נהפך לחלק מקולונית אריתריאה.

## הערות שוליים




קטגוריה:אתיופיה: מחוזות היסטוריים
קטגוריה:אריתריאה: גאוגרפיה
חמסיאן

**חמסיאן** (טיגראינית: ሓማሴን) מחוז היסטורי של האימפריה האתיופית. חמסיאן היא למעשה כל האזור הסובב כיום את בירת אריתריאה, אסמרה. רוב תושבי האזור הם תגרים נוצרים.  

האזכור הראשון של האזור הוא מהמאה ה-25 לפנה"ס כחלק מארץ פונת ונזכר בשם "אמסו", אך ישנם חילוקי דעות בדבר הזיהוי של מחוז זה. המסורת האתיופית מהכברה נגסט גורסת שזהו האזור שנולד בו מנליק לאחר שמלכת שבא חזרה מביקורה אצל שלמה המלך. האזכור הכתוב הראשון הוא מהמאה ה-9 לפנה"ס ולאחר מכן במאה ה-4 בכתובות של הקיסר אזנה בשם "חמסם". במהלך ימי הביניים המוקדמים האזור היה חלק ממדיר בהר ולאחר מכן מדינה כמעט עצמאית בזמן תקופת השופטים האתיופית והייתה ידועה מג'יימס ברוס בשם "רפובליקת חמסיאן", לאחר מכן האזור שוב נהפך לחלק מאתיופיה אחרי כיבוש האזור על ידי הקיסר יוהנס הרביעי כחלק מאזור שלטונו של אלולה אנגדה ממצרים. כאשר נחתם הסכם אוצ'ילי בין האתיופים לאיטלקים האזור נהפך לחלק מקולונית אריתריאה.

## הערות שוליים

קטגוריה:אתיופיה: מחוזות היסטוריים
קטגוריה:אריתריאה: גאוגרפיה
פורמולה 1 עונת 2008

**עונת 2008 בפורמולה 1** היא העונה ה-59 בה התקיימה האליפות. 23 נהגים שייצגו 11 קבוצות השתתפו ב-18 מרוצים שהתקיימו במדינות שונות. הנהג הבריטי לואיס המילטון זכה בפעם הראשונה באליפות העולם, ובאליפות היצרנים זכתה קבוצת פרארי.

בחצי הראשון של העונה נשמרה תחרות צמודה על ההובלה באליפות, כשארבעה נהגים, המילטון, פליפה מאסה, קימי רייקונן ורוברט קוביצה שמרו על פער של פחות מעשר נקודות דירוג. בחצי השני של העונה, הצליחו המילטון ומאסה להתרחק משאר הנהגים והתמודדו על האליפות. המילטון הוביל במהלך רוב העונה, אך בהפרש קטן ממאסה. למרוץ האחרון בעונה, באינטרלאגוס בברזיל, התייצב המילטון עם יתרון שבע נקודות על מאסה. מאסה זכה בפול פוזישן ואילו המילטון זינק רביעי. מאסה הצליח לשמור על ההובלה ולנצח במרוץ. חמש הקפות לסיום המרוץ החליף המילטון צמיגים עקב הגשם שהחל לרדת, והתמקם במקום החמישי שהבטיח לו אליפות. אולם שתי הקפות לאחר מכן הצליח וטל לעקוף את המילטון ומנע ממנו באופן זמני את האליפות. בהקפה האחרונה, שלוש פניות לסיום, עקפו וטל והמילטון את טימו גלוק שהיה איטי עקב הגשם, והמילטון סיים חמישי וזכה באליפות.

אירועים ראויים לציון בעונה זו:
* סבסטיאן פטל הגרמני הפך לצעיר הנהגים שזכה במרוץ פורמולה 1 כאשר ניצח במרוץ איטליה בגיל 21 שנים ו-74 ימים.
* שבעה נהגים שונים ניצחו במרוץ אחד לפחות: המילטון, מאסה, הייקי קובליינן, ריקונן, פרננדו אלונסו, וטל וקוביצה.
* לראשונה בהיסטוריה של הפורמולה 1, התקיים מרוץ לילי, גרנד פרי סינגפור, עם תאורה מלאכותית.
* לראשונה מזה תשע שנים לא התקיים מרוץ בארצות הברית.

## קבוצות ונהגים

## מרוצים

## שינויים בתקנון
* על כל מנוע להחזיק מעמד למשך שני מרוצים שלמים, כולל מקצי דירוג ואימון.
* על כל תיבת הילוכים להחזיק מעמד למשך ארבעה מרוצים, כולל מקצי דירוג ואימון.
* בוטלה הערבות הנדרשת בסך 48 מיליון דולר לכל קבוצה על מנת לאפשר לקבוצות חדשות להצטרף ביתר קלות.
* למרות "הקפאת" שיפור המנועים על ידי ההפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA), הורשו שיפורים ושינויים במספר אלמנטים של המנוע (כמו משאבות הדלק, המים והשמן, המצמד ועוד).
* מערכת המחשוב השולטת על רכיבים שונים של הרכב תהיה מערכת אחידה לכל הקבוצות עם תוכנה זהה לכל הקבוצות אשר תסופק על ידי ספק שנבחר על ידי FIA.
* על כל החיישנים להיות מאושרים מראש על ידי FIA.
* איסור על טלמטריה מהקבוצה למערכת הרכב.
* איסור על מערכות למניעת החלקה.
* על הדלק להכיל כ-5.75% רכיבים ממקורות ביולוגיים.

## דירוג האליפות
### שיטת הניקוד

הנקודות לנהגים וליצרנים הוענקו לפי השיטה שהונהגה בעונת 2003.

### [[אליפות הנהגים (פורמולה 1)|אליפות הנהגים]]

### אליפות היצרנים

## קישורים חיצוניים

* תוצאות מרוצי העונה באתר Formula1.com.
* סיכום העונה באתר MotorSport Magazine.
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עונות בפורמולה 1
קטגוריה:2008 בספורט
שירה (אזור היסטורי)

**שירה** (געז: ሺሬ) הוא אזור היסטורי במדינת תיגראי שבצפון אתיופיה. גבולותיו הם נהר המרב עם סריה שבאריתריאה בצפון, באדיבו בצפון מזרח ובתכזה בדרום.

האזור היה מיושב עוד מתקופות קדומות ובו עברו דרכי מסחר חושבים למצרים וכוש. בתקופת מממלכת אקסום היה לחלק ממנה. האזור בשמו מוזכר במסורת מתקופת המלך האקסומי גברה מסקל ולאחר מכאן על ידי הקיסרים ניואיה קראסטוס ודווית הראשון כמקום שבו ניתנו אדמות למנזרים מקומיים. 

בשירה חיו רוב יהודי תיגראי. קהילה זו הייתה בין הראשונות מביתא ישראל שעלו לישראל.  

כיום רוב שטח המחוז מחולק בין הנפות אסיגדה צימבלה, מדבאי זנה וקורו התחתית שבמחוז תיגראי הצפונית מערבית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:תיגראי
קטגוריה:אתיופיה: מחוזות היסטוריים
רוג'רו ג'ובאנלי

**רוג'רו ג'ובאנלי** (באיטלקית: **Ruggiero Giovannelli**;  סביבות 1560 - 7 בינואר 1625) היה מלחין איטלקי בשלהי תקופת הרנסאנס ובשנותיה הראשונות של תקופת הבארוק. ג'ובאנלי היה חבר באסכולה הרומאית וממשיכו של פלסטרינה בכנסיית פטרוס הקדוש.

## ביוגרפיה
ג'ובאנלי נולד בוואלטרי, סמוך לרומא. יש הגורסים, שהיה תלמיד של פלסטרינה, אבל אין כל ראיה מתועדת לכך. נקודות דמיון סגנוניות ביצירותיהם והיכרות קרובה בעליל במהלך הקריירה של שני המלחינים עושות הנחה זו להגיונית. לא הרבה ידוע על חייו של ג'ובאנלי עד 1583, כאשר התמנה למאסטרו די קאפלה ב"סן לואיג'י דאי פראנצ'זי", משרה בה כיהן עד 1591, אז עבר אל הקולג' הגרמני. נוסף למשרות אלה עבד כמאסטרו די קאפלה אצל הדוכס ג'ובאני אנג'לו מאלטמפס, בקאפלה הפרטית שלו, כנראה במקביל לשאר כהונותיו.

מינויו החשוב ביותר של ג'ובאנלי היה כמחליפו של פלסטרינה כמאסטרו די קאפלה בקאפלה היוליינית בכנסיית פטרוס הקדוש, ב-12 במרץ 1594, משרה בה נשאר עד 1599, כאשר היה לזמר בקאפלה הסיסטינית. ב-1614 היה למאסטרו די קאפלה בקאפלה הסיסטינית, עד לפרישתו ב-1624.

## מוזיקה והשפעה
ג'ובאנלי כתב מוזיקת קודש ומוזיקה חילונית. כפי שאפשר לצפות ממלחין מן האסכולה הרומאית, מוזיקת הקודש שלו הייתה שמרנית ורובה בסגנון פלסטרינה בחלקה הראשון של הקריירה שלו. עם זאת, משנת 1600 ואילך ניסה את ידו בכמה מחידושי הסגנון, שהגדירו את ראשית תקופת הבארוק, כגון עקרון הקונצ'רטאטן והבסו קונטינואו. תפוקת המוזיקה הדתית שלו פחתה באופן דרמטי בשנותיו האחרונות ולפחות חוקרת אחת העלתה סברה, שהדבר נובע מאי הנוחות שחש בסגנון החדש.

ג'ובאנלי חיבר מיסות ומוטטים, הכתובים בחלקם ל-12 קולות ועושים לא פעם שימוש בטכניקות פוליכוראליות.

כמלחין מן האסכולה הרומאית וככומר, כתב ג'ובאנלי כמות מפתיעה של מוזיקה חילונית, בעיקר מדריגלים וקנצונטות, חלקם בסגנון קליל, שניכרת בהם השפעת מודלים צפון-איטלקיים, או של לוקה מארנציו, ששהה תקופת-מה ברומא. ג'ובאנליכ כתב שלושה סרי מדריגלים לחמישה קולות ושני ספרים לארבעה קולות, נוסף לכמות גדולה של שירי חול אחרים, שלא יצאו לאור בקבצים; רובם תוארכו לשנות ה-80' וה-90' של המאה ה-16.

המוזיקה של ג'ובאנלי הודפסה מחדש במהדורות גדולות, הן באיטליה והן מחוצה לה, אות לפופולריות הרבה שלו.

## לקריאה נוספת
* רות א. דדפורד, "רוג'רו ג'ובאנלי", מילון גרוב החדש למוזיקה ומוזיקאים, לונדון, מקמילן  1980.
* גוסטב ריז, "מוזיקה ברנסאנס", ניו יורק, נורטון ושות' 1984 .

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים




קטגוריה:מלחינים מתקופת הרנסאנס
קטגוריה:מלחינים מתקופת הבארוק
קטגוריה:האסכולה הרומאית
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-16
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-17
קטגוריה:ילידי 1560
קטגוריה:נפטרים ב-1625
יוהאן קספר לווטר

**יוהאן קספר לווטר** (או **לפטר**; בגרמנית: **Johann Kaspar Lavater**; 15 בנובמבר 1741 - 2 בינואר 1801) היה כומר קלוויניסט, פילוסוף, סופר ו"פיזיונום" שווייצרי.

## ביוגרפיה
לווטר נולד בציריך לאב שהיה רופא, ולמד בגימנסיה בעיר זו. בין מוריו היו יוהאן יאקוב בודמר ויוהאן יאקוב ברייטינגר. בגיל 21 הוא דיווח, יחד עם חברו, הצייר הנרי פוסלי, על פקיד מושחת; הדבר הקים עליו את האצולה בציריך. ב-1769 הפך לווטר לכומר, והחל מפיץ משנה מיסטית וקזואיסטית ברחבי גרמניה. באותה שנה החלה "**[[משה מנדלסון#פרסום ותהילה; פרשת לאוואטר|פרשת לווטר]]**": לווטר תרגם לגרמנית את ספרו של שרל בונה (Bonnet), תאולוג שווייצרי, ובהקדשה לספר דרש ממשה מנדלסון להפריך את טענותיו התאולוגיות של בונה – או להתנצר. לווטר העמיד את מנדלסון במצב בלתי אפשרי: באותה תקופה, אסור היה ליהודי לפרסם ברבים התנגדות תאולוגית לנצרות. רבים מידידיהם המשותפים של מנדלסון (בהם הרדר וליכטנברג) ולווטר תמכו במנדלסון, אשר לבסוף פרסם איגרת שבה אמר כי הוא נותר יהודי כי הוא משוכנע בצדקתה של היהדות; וכי הוא אמנם מוכן לקבל עקרונות מוסריים רבים בנצרות, אך לא את היסודות הדתיים. לווטר היה חבר של גתה, וזה האחרון העריך מאוד את עבודתו הספרותית.

עבודתו המפורסמת ביותר היא זו שפרסם בתחום הפיזיונומיה: "Physiognomische Fragmente zur Beförderung der Menschenkenntnis und Menschenliebe" (דפוסים פיזיונומיים לקידום מדעי האנושות ואהבת האדם). הספר הושפע רבות מהגותו של איש האשכולות ג'מבטיסטה דלה פורטה ומספרו של תומאס בראון "Religio Medici" (דתו של הרופא).

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:אנשי דת שווייצרים
קטגוריה:סופרים שווייצרים כותבי גרמנית
קטגוריה:פולמוס או דיאלוג בין-דתי
קטגוריה:אנשי דת פרוטסטנטים
קטגוריה:ילידי 1741
קטגוריה:נפטרים ב-1801
פארק מיניאטורות

[שמאל|ממוזער|250px|[בזיליקת פטרוס הקדוש וכיכר פטרוס הקדוש בקנה מידה 1:25, בפארק מיניאטורות ביפן]]
**פארק מיניאטורות** הוא מתחם הכולל דגמים מיניאטוריים של נוף באזור מסוים: הרים, מבנים, נמלי תעופה, כלי רכב וכדומה. פארק המוקדש למדינה מסוימת מלקט מבנים מרחבי המדינה, וכולל לעיתים גם מבנים היסטוריים שחרבו. כאשר הפארק מציג עיר מסוימת, הוא קרוי **עיר מיניאטורית**. פארק מיניאטורות פועל כאתר תיירות. 

בדרך כלל ממוקם פארק מיניאטורות תחת כיפת השמים. 

פארק מיניאטורות ראשון הוקם בשנות העשרים של המאה העשרים בבקונסקוט שבאנגליה. בשנת 1952 נפתח בהולנד פארק המיניאטורות מדורודם, המציג מבנים מרחבי הולנד. פארקי מיניאטורות הוקמו בעשרות מקומות בעולם. 

פארק מיניאטורות נבנה בדרך כלל בקנה מידה קבוע לכל המוצגים שבו. קנה מידה זה נע מ-1:72 עד 1:9. באירופה ובאסיה נפוץ קנה המידה 1:25.

אחדים מהדגמים, כגון רכבות וטחנות רוח מכילים מנוע, המאפשר להם תנועה. אפקטים נוספים כוללים קולות, תאורה, זרימת מים וכדומה.
## ישראל
שמאל|ממוזער|250px|דגם ירושלים בסוף ימי הבית השני
דגם ירושלים בסוף ימי בית שני מציג את ירושלים בסוף תקופת בית שני, בקנה מידה 1:50. הוא נבנה בשנים 1962–1966, בשטח מלון הולילנד שבשכונת בית וגן בירושלים. בשנת 2006 הועבר הדגם לשטח מוזיאון ישראל.

**דגמים נוספים בירושלים**
* דגם בית ראשון - "הרוח שבחומר", אריאל - המרכז לתולדות ירושלים בימי בית ראשון, יד יצחק בן-צבי. רח’ בוני החומה, הרובע היהודי, ירושלים.
* דגם ירושלים בתקופה הביזנטית, לצד כנסיית פטרוס אין גליקנטו.
* דגם ירושלים במאה ה-19 (1870), במוזיאון "מגדל דוד".
* דגם ירושלים במצבה הנוכחי, מרתף בניין עיריית ירושלים.
* דגם הקו העירוני בירושלים בין השנים 1948–1967, באתר גבעת התחמושת (בהקמה, 2008).
* דגמים של הר הבית שהכין קונרד שיק, במרתף בית הספר שמידט, מצפון לשער שכם.
* מוזיאון הדגמים של קונרד שיק בכנסיית המשיח.

פארק מיני ישראל נפתח בחודש נובמבר 2002 בקרבת לטרון, ובו מוצגים דגמים של מקומות, אזורים, ובניינים שונים בישראל, בקנה מידה 1:25.
## ראו גם
*סימולאקרה

## קישורים חיצוניים

* האיגוד הבינלאומי לפארקי מיניאטורות
* פארק מיני ישראל

*
קטגוריה:תשתיות תיירותיות
פרוקיון

**פרוקיון** או **α בכלב קטן** הוא הכוכב הבהיר ביותר בקבוצת הכוכבים כלב קטן. זהו הכוכב השמיני בבהירותו בשמי כדור הארץ, מרחקו 11.4 שנות אור ממערכת השמש והוא מהווה את הקודקוד המזרחי של משושה החורף. זהו למעשה כוכב זוגי, אך הפרש הבהירויות בין שני הכוכבים הוא כל כך גדול, שקשה מאוד להבחין בכוכב העמום מבין השניים.

## מאפיינים
הכוכב הראשי במערכת הוא **פרוקיון-A**, כוכב מסוג ספקטרלי F5 IV-V, צבעו לבן - צהבהב והוא מאיר בעוצמה של פי 7.7 מעוצמת ההארה של השמש. בהירותו גבוהה יחסית לכוכבים מסוגו, מה שמביא לסיווגו כתת-ענק ונראה שהוא סיים להתיך את המימן שבליבתו להליום ונמצא בשלב של התכת מימן בשכבות חיצוניות יותר - תהליך שמביא ליציאתו מהסדרה הראשית תוך התרחבותו בדרך להפיכתו לענק אדום בתוך מספר עשרות מיליוני שנים.

הכוכב המשני במערכת הוא הננס לבן **פרוקיון-B**. שני הכוכבים מקיפים זה את זה ב-41 שנות ארץ במסלול אקסצנטרי, כך שהמרחק ביניהם משתנה בין 9 יחידות אסטרונומיות ל-21 יחידות אסטרונומיות. פרוקיון-B חיוור פי 14,000 מפרוקיון-A, ובשל המרחק הקטן יחסית ביניהם, קשה מאוד מאוד להבחין בפרוקיון-B, אפילו באמצעות טלסקופים גדולים.

## היסטוריה
פירוש השם פרוקיון ביוונית הוא "לפני הכלב", שכן הכוכב זורח באירופה מעט לפני סיריוס, כוכב הכלב, ומבשר על בואו. גם בתרבויות עתיקות נוספות כמו בבל ומצרים העתיקה נקשרו סיריוס ופרוקיון זה בזה ונקראו לעיתים "כוכבי הכלב".

קיומו של פרוקיון-B, הננס הלבן, נחזה עוד בשנות ה-40 של המאה ה-19 בעקבות מדידות מדויקות של מיקומו של פרוקיון בשמים ושל מהירות התנועה שלו ביחס למערכת השמש. בשנת 1861 חושב זמן הקפה של המערכת על ידי האסטרונום הגרמני ארתור אוורס, אך רק בשנת 1896 הוא נצפה לראשונה במצפה הכוכבים ליק על ידי האסטרונום ג'ון שברל באמצעות טלסקופ בקוטר של 91 ס"מ.

## קישורים חיצוניים

*פרוקיון בכוכבים קרובים
*פרוקיון באתר של ג'ים קלר
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קבוצת הכוכבים כלב קטן
קטגוריה:תת-ענקים
קטגוריה:ננסים לבנים
קטגוריה:כוכבים כפולים
קטגוריה:כוכבים קרובים
קטגוריה:כוכבים בהירים
קטגוריה:קטלוג גליזה
קטגוריה:קטלוג לויטן
רשם המשכונות

**רשם המשכונות** הוא בעל תפקיד ברשות התאגידים שבמשרד המשפטים בישראל, המפעיל מאגר מידע על משכונות שנרשמו על פי דין.

## מישכון

מישכון הוא שעבוד נכס כערובה לחיוב. על פי חוק המשכון, תשכ"ז-1967, ברוב המקרים יפה כוחו של משכון רק עם רישומו בהתאם לתקנות. ההצדקה לכך היא ליצור מצב בו ניתן יהיה לצד שלישי הרוכש את הנכס לוודא אם קיים עליו משכון אם לאו. כך, למשל, אם אדם רכש מכונית לאחר קבלת הלוואה מהבנק, ולשם הבטחת ההלוואה רשם הבנק משכון על המכונית עד להחזרת ההלוואה, נכנס המשכון לתוקף עם רישומו אצל רשם המשכונות. אם צד ג' רכש מאותו אדם את המכונית מבלי לבדוק אצל רשם המשכונות, לא יוכל לבוא בטענות כאשר ירצה הבנק לממש את המשכון. ולהפך - אם בדק צד ג' את הרישום ולא נמצא שם משכון, אין כוחו של המשכון יפה כלפיו ברוב המקרים.

## היסטוריה

על אף שחוק המשכון, תשכ"ז-1967 נחקק עוד בשנת 1967, הוסדר מעמד רשם המשכונות באופן בו הוא מקובל כיום רק עם התקנת תקנות המשכון (סדרי רישום ועיון), התשנ"ד-1994, אשר הסדיר מערכת ארצית של רישום משכון, בחמש לשכות בירושלים, תל אביב, חיפה, נצרת ובאר שבע. רשם המשכונות כמאגר מידע ממוחשב וארצי הוקם ב-1 באפריל 1994. בשנת 2006, רשם המשכונות יחד עם רשמים נוספים במשרד המשפטים, אוגדו תחת רשות התאגידים. החל משנת 2007 עומד לרשות הציבור מאגר מידע ממוחשב שמפעיל רשם המשכונות.

## קישורים חיצוניים
* 

משכונות, רשם