open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
פיצוץ הרכבת הצבאית הבריטית ברחובות

250px|ממוזער|שמאל|הודעת לח"י על ההתקפה
**הפיצוץ ברכבת הצבאית הבריטית** נערך על ידי מחתרת לח"י ב-29 בפברואר 1948, בחלקה הראשון של מלחמת העצמאות. מוקשים שהונחו על מסילת הרכבת המנדטורית ליד רחובות פגעו בקרונות ובהם חיילים בריטים. בפיצוץ נהרגו 28 חיילים ונפצעו 32.

## רקע
שבוע לפני הפיצוץ, ב-22 בפברואר 1948, אירע הפיגוע ברחוב בן-יהודה בירושלים, בו נרצחו 58 אנשים ונפצעו 38. מכוניות התופת שגרמו לפיגוע הובאו למקום על ידי חיילים בריטים שערקו מן הצבא. כנקמה על הפיגוע, יצאו אנשי הלח"י לפעולה.

## הפיצוץ
המיקוש נעשה במסילה כחצי קילומטר צפונית לתחנת רחובות, בקרבת מכון איילון. ארבעה מוקשים הונחו על המסילה, שהייתה ממוקמת באתר זה על גבי סוללה שגובהה כשישה מטרים. כבלי חשמל להפעלה נמשכו מהם אל תוך פרדס סמוך. שלושה מהמוקשים התפוצצו בשעה 08:40 בבוקר, בעת שרכבת צבאית שבאה ממצרים עברה במקום. ברכבת היו עשרה קרונות עץ והיא נשאה 110 חיילים. שני קרונות נוסעים נהרסו לגמרי ועוד שניים ניזוקו. הדף הפיצוצים העיף עשרות חיילים מהקרונות לשני צידי המסילה. 20 חיילים נהרגו במקום ואחרים מתו מפצעיהם בהמשך. הקטר ומספר קרונות ברכבת לפני אלו שנפגעו הוסיפו לנסוע עוד כחצי קילומטר על המסילה לפני שנעצרו.

הטיפול בנפגעים לא היה מסודר. החיילים שלא נפגעו אספו את הנפגעים, כאשר גובה סוללת הרכבת במקום הקשה עליהם לפנותם. ניתוק חוטי הטלפון של הרכבת עקב הפיצוצים הקשה על החיילים להזעיק עזרה. ראשונה הגיעה למקום קבוצת צופים מרחובות. הבריטים חשדו בהם בתחילה שהם תוקפים וירו לעברם, אך בהמשך קיבלו את עזרתם. לאחר מכן בא למקום אמבולנס של מגן דוד אדום מרחובות. כעבור שעה וחצי מהפיצוץ באו למקום אמבולנסים של הצבא הבריטי. בשעה 10:30 הסתיים פינוי הפצועים (על פי העיתון "דבר" - ב-12:30). בבדיקת המסילה נמצא המוקש הרביעי שלא התפוצץ, אשר הכיל כ-45 קילוגרם של חומר נפץ מסוג אמונל.

## לאחר הפיצוץ
לח"י פרסם בו ביום הודעה בכתב, שבה נטל אחריות להתקפה וטען כי נעשה בה גם שימוש בנשק אוטומטי. בכרוז צוין שההתקפה נערכה במלאת שבעה לפיגוע ברחוב בן-יהודה בירושלים, שנהרגו בו 58 בני אדם (אותה התקפה בוצעה על ידי עריקים מהצבא הבריטי). הכרוז הדגיש כי בפעולה נגד הרכבת לא נפגעו אזרחים וכי החיילים שנפגעו הוסעו ממצרים לארץ ישראל ולא להפך, למרות ההחלטה על פינוי הבריטים מהארץ.

בישיבת מועצת העיר של תל אביב הביע ממלא מקום ראש העירייה אליעזר פרלסון זעזוע מהפגיעה ברכבת, והוסיף כי "מבצעי הפשע המתועב הזה מהווים סכנה למלחמת היישוב ומכתימים את שמו של העם היהודי בעולם.".

בנקמה על הפגיעה ברכבת נכנסו באותו יום חיילים בריטים לבית החרושת "היוצק" שליד מקוה ישראל ביחד עם אזרחים ערבים ואנשי חיל הספר העבר-ירדני. הם פרקו את 23 פועליו והמגינים שהיו במקום מנשקם. לאחר רדת החשיכה הסתלקו הבריטים מהמקום. היהודים ניסו לסגת מבית החרושת למקוה ישראל, אך עשרה מהם נתפסו על ידי הערבים ונרצחו.

## קישורים חיצוניים
* 
* ,
* 

* 


## הערות שוליים

קטגוריה:לח"י: פעולות
רכבת צבאית בריטית
קטגוריה:פעולות נגד שלטונות המנדט הבריטי
קטגוריה:המנדט הבריטי: צבא וביטחון
קטגוריה:1948 בארץ ישראל
קטגוריה:מלחמת העצמאות
קטגוריה:מלחמת העצמאות: 1948
קטגוריה:רכבת ישראל: היסטוריה
פמברוקשייר

**פמברוקשייר** (באנגלית: **Pembrokeshire**, בוולשית: **Sir Benfro**) הוא מחוז ממחוזות ויילס, בדרום-מערב ויילס, בממלכה המאוחדת. המחוז נוצר בשנת 1996 עם פיצול מחוז השימור דווד (Dyfed), שנוצר ב-1974 על ידי סיפוח מחוז פמברוקשייר הקדום אשר הוקם בשנת 1889 בתור "מועצה מחוזית".

הבירה האדמיניסטרטיבית של המחוז נמצאת בעיירה הוורפורדווסט בעוד שהעיר הגדולה ביותר היא מילפורד הייבן והמרכז ההיסטורי של האזור היא העיר פמברוק עם טירת פמברוק ששימשה את המרכז השלטוני האזורי החל מהמאה ה-11.

## גאוגרפיה
מחוז פמברוקשייר גובל מצפון עם קרמרת'נשייר וממזרח עם קרדיגיון. המחוז ממוקם בפינה הדרום-מערבית של ויילס, כשהוא מוקף מדרום וממערב בים האירי.

מלבד עיר הבירה האדמיניסטרטיבית של המחוז הוורפורדווסט (Haverfordwest) עם 12,042 תושבים, ערים ועיירות נוספות המחוז כוללות את מילפורד הייבן (Milford Haven) עם 13,907 תושבים, מעגן פמברוק (Pembroke Dock) עם 9,753 תושבים, פמברוק (Pembroke) עם 7,552 תושבים, פישגרד (Fishguard) עם 5,407 תושבים, טנבי (Tenby) עם 4,696 תושבים, ניילנד (Neyland) עם 3,464 תושבים, נרברת' (Narberth) עם 2,489 תושבים וסנט דייווידס (St Davids) עם 1,841.

חלק נרחב מחופי המחוז הוגדרו בשנת 1952 בתור הפארק הלאומי חופי פמברוקשייר, אחד משלשת הפארקים הלאומיים בוויילס.

## היסטוריה

## כלכלה ותחבורה

## תמונות

Milford Docks.jpg|מעגן מילפור הייבן
Pembroke Castle 1.jpg|טירת פמברוק
Church Rock, Broad Haven South (geograph 4320695).jpg|"סלע צ'רץ'"
St David's Cathedral and Bishop's Palace - geograph.org.uk - 774149.jpg|קתדרלת סינט דווידס
Green Bridge of Wales 1 - Pembrokeshire (2010).jpg|"הגשר הירוק"


## קישורים חיצוניים

* 
* עמוד הבית הרשמי של המחוז.
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ויילס: מחוזות
פנחס אפרתי

**פנחס אפרתי** (9 באפריל 1907 – 10 בינואר 1988) היה רופא פנימי, מנהל בית החולים ע"ש שוויצר בטבריה (1939–1949), מנהל המחלקה הפנימית בבית החולים בפרדס כ"ץ (1949-1952), פרופסור מן המניין לרפואה פנימית בבית הספר לרפואה באוניברסיטה העברית, מנהל מחלקה פנימית ב' במרכז רפואי קפלן, וחוקר בעל שם בינלאומי.

## קורות חיים

נולד בעיר הומנה שבסלובקיה. בנעוריו הצטרף לתנועת "החלוץ", ואת קבוצתו צירף לתנועת "השומר הצעיר" שהיה חבר בהנהגתה. 
אפרתי למד רפואה באוניברסיטת קארל בפראג. בתום לימודיו שירת בצבא הצ'כוסלובקי כרופא צבאי.

בשנת 1933 עלה אפרתי לארץ ישראל. אפרתי הצטרף, על פי המלצתו של ד"ר חיים יסקי שניהל את בית החולים הדסה הר הצופים, לסגל המחלקה הפנימית בניהולו של ד"ר משה רחמילביץ'. בנוסף הצטרף לארגון "ההגנה". חבריו לתנועה עלו ארצה כגרעין, התיישבו בעין הקורא שליד ראשון לציון והמתינו למשבצת קרקע להתיישבות.
בשנת 1936 עלו חברי הגרעין על הקרקע והקימו את שער הגולן. אפרתי עזב את ירושלים, שירת כרופא נודד בעמק יזרעאל. 

בשנת 1939 פנו לאפרתי אנשי הוועד הלאומי והציעו לו לקבל את ניהול בית החולים על שם שוויצר בטבריה. הוא קיבל את המינוי שהפך אותו למנהל בית החולים הצעיר ביותר בארץ ישראל. 

אפרתי שהה בטבריה, שם חקר והפך לבר סמכא בנושא הכשת נחשים והטיפול בה. 
בסוף 1949 עבר אפרתי לנהל את המחלקה הפנימית בבית החולים בפרדס כ"ץ.

בשנת 1952 הצטרף אפרתי לצוות המייסד של בית החולים ע"ש קפלן ברחובות. לאחר הקמת בית החולים ניהל את המחלקה הפנימית במשך שנים רבות.

בנוסף, אפרתי הקים וניהל מעבדה למחלות דם בבית החולים קפלן: "המעבדה למורפולוגיה של הדם ולציטולוגיה", הקרויה על שמו, בה עבד כמעט עד יומו האחרון.

אפרתי שלט ב-13 שפות, כולל: הונגרית, סלובקית, רוסית, גרמנית, אנגלית, איטלקית וערבית. שר הבריאות ישראל ברזילי הזמין אותו לכהן כמנהלו הכללי של משרד הבריאות, אך לא נענה.

מתלמידיו: פרופ' ראובן ויסקופר.

אפרתי נפטר ב-1988.

היה נשוי ואב לשני בנים ובת.

## אקדמיה
בשנת 1954 קיבל אפרתי מינוי אקדמי כמרצה קליני מטעם הפקולטה לרפואה באוניברסיטה העברית. היה זה המינוי האקדמי הראשון שניתן על ידי האוניברסיטה העברית לאקדמאי מחוץ לירושלים. בשנת 1966 הועלה אפרתי לדרגת פרופסור חבר, ובשנת 1972 לפרופסור מן המנין. כל אותן שנים היה חבר בסגל ההוראה של בית הספר לרפואה בירושלים.

בשנת 1967, לאחר שהפרופ' אנדרה דה-פריס הקים את בית הספר לרפואה בתל אביב, לעומת הגישה השלילית של הרופאים הפנימיים בהדסה לרעיון רפואת המשפחה, ראה פרופ' דה פריס, שעל מנת להקים בית ספר מודרני לרפואה יש צורך במחלקה לרפואת המשפחה. עם הכרת המקצוע כנושא אקדמאי התעורר הצורך להכיר בו כמומחיות. רוב הפרופסורים הפנימאים התנגדו, ופרופ' מקס פולק נאלץ לגייס את אפרתי, רופא כפרי בגליל, בעברו, שתמך במהלך.

## לקריאה נוספת
* https://www.ima.org.il/Memorial/ViewProfile.aspx?pId=65, אתר ההנצחה, פרופ' פנחס אפרתי
* "רופאיה של ארץ-ישראל 1948-1799", נסים לוי, יעל לוי, הוצאת איתי בחור, מרץ 2012, מהדורה שנייה, עמודים 102–103.

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה האוסטרו-הונגרית
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:בוגרי השומר הצעיר
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:סגל בית החולים על שם שוויצר
קטגוריה:מנהלי בתי חולים ביישוב
קטגוריה:רופאים פנימיים ביישוב
קטגוריה:רופאים פנימיים ישראלים
קטגוריה:סגל מרכז רפואי הדסה
קטגוריה:סגל מרכז רפואי קפלן
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: רפואה
קטגוריה:טוקסיקולוגים
קטגוריה:אישים הקבורים ברחובות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1907
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1988
מיטשל הופ

**מיטשל ג'יימס הופ** (באנגלית: **Mitchell James Hope**; נולד ב־27 ביוני 1994) הוא שחקן ודוגמן אוסטרלי.
## ביוגרפיה
מיטשל ג'יימס הופ נולד ב-27 ביוני 1994 בעיר מלבורן, אוסטרליה. בנם של הכלכלן, ג'יימס הופ ושל ליסה ויטוורת', הוא הבכור במשפחה של שלושה בנים, ג'ונה וטוביאס הם אחיו הצעירים. הוריו נפרדו כשהיה צעיר, והוא גדל עם אמו וסביו. עם זאת, במשך כמה שנים, הוא חי עם אביו באוקלהומה, ארצות הברית. 

במהלך צילומי "היורשים", הוא עבר ללוס אנג'לס ולאחר מכן חזר לאוסטרליה.

## קריירה
בשנת 2015 החל לשחק בסדרת הסרטים "היורשים" בתפקיד הנסיך בן, בנם של היפה והחיה ויורש העצר של "אורדון". בת זוגו לסרט היא השחקנית דאב קמרון, בתפקיד מאל, בִּתה של מליפיסנט.

הופ גם מדבב בסדרה "עולם מרושע", שממשיכה את סרטי היורשים. השתתף בהופעות של ואן דיירקשן בתור מתופף בסיבוב ההופעות השני של הלהקה.

בשנת 2019 השתתף בסרט של נטפליקס "כשהשלג יורד" בתפקיד טובין, החבר הכי טוב של אנג'י (קירנן שיפקה).

## חיים אישיים
מיטשל החל לצאת עם השחקנית טיילה אודרי בשנת 2015; לפני שאישר את מערכת היחסים שלו עם טיילה, צצו שמועות על מערכת יחסים לכאורה עם שותפתו, דאב קמרון, שהכחיש את השמועות לאחר מכן. בשנת 2020 הופ ואודרי נפרדו לאחר כחמש שנים יחד.

## פילמוגרפיה

### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אוסטרלים
קטגוריה:דוגמנים אוסטרלים
קטגוריה:ערוץ דיסני: שחקנים ומנחים
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1994
טירת פמברוק

**טירת פמברוק** (באנגלית: **Pembroke Castle**, בוולשית: **Castell Penfro**) היא טירה בעיר פמברוק, בדרום-מערב ויילס.

טירת פמברוק שימשה את אדוני המארצ'ר בדרום ויילס החל מהכיבוש הנורמני, במהלך המאה ה-12 נבנתה הטירה מאבן כפי שהיא נראית כיום ולאורך השנים לא נפלה לידי כוחות וולשים שתקפו מצפון. הטירה השתתפה במלחמת האזרחים האנגלית ראשית בתמיכה בפרלמנט ואז בתמיכה במלך, משום כך היא עברה מצור על ידי תומכי המלך ובהמשך על ידי אוליבר קרומוול ותומכי הפרלמנט שהצליח לכבוש אותה והורה להשמידה. במשך כמעט שלוש מאות עמדה הטירה נטושה עד שנרכשה ושופצה בתחילת המאה ה-20, כיום היא מתוחזקת על ידי משפחת פיליפס ומועצת העיר ופתוחה לציבור הרחב (בתשלום).

## היסטוריה
הטירה נבנתה לראשונה בשנת 1093 על ידי הנורמנים מיד עם הכיבוש הנורמני של אנגליה והפלישה לוויילס, תחילה כמבצר מעץ (בצורת "גבעה וחפיר") שהוקם על אזור מסולע ומוגבה המוקף משלושה כיוונים במימי אגם המיל (חלק מנהר פמברוק). כמאה שנים מאוחר יותר ויליאם מרשל קיבל את המבצר, הוא שידרג אותו לאבן והקים במקום טירת אבן נרחבת אשר חומותיה מלוות את חופי האגם משלושה אגפים. במהלך המרד הוולשי של אווין גלינדור הטירה לא השתתפה בקרבות לאחר שהקצין הממונה עליה שילם לגלינדוור מס. במהלך מלחמת האזרחים האנגלית קציני הטירה צודדו עם הכוחות הפרלמנטרים (בעוד שרוב אזורי דרום ויילס צודדו דווקא עם המלך), כוחות המלך צרו על הטירה אך היא ניצלה לאחר שהגיעו כוחות הפרלמנט כתגבורת, לאחר מכן עברה הטירה לצודד עם המלך ואוליבר קרומוול הגיע עם כוחותיו וכבש את הטירה לאחר מצור של שבעה שבועות.

לאחר מלחמת האזרחים הטירה עמדה נטושה למשך שלושה עשורים, עד שבשנת 1880 היא עברה שיפוץ בן שלוש שנים. בשנת 1928 הטירה נרכשה על ידי סר איבור פיליפס שהחל בשיפוץ נרחב של הטירה, לאחר שנפטר הוקמה קרן לניהול הטירה שמנוהלת באופן שווה בין מועצת העיר פמברוק ומשפחת פיליפס.

## מבנה
הטירה מתפרסת על שטח של כקילומטר רבוע ומחולקת לחצר פנימית בשליש הצפוני וחצר חיצונית בחלק הפונה ליבשה ולמרכז העיר פמברוק. החצר החיצונית כוללת חמישה מגדלים עיקריים לאורך החומות ובית שער גדול במרכז החומה, המגדלים כוללים את מגדל מונקטאון בדופן המערבי, מגדל ווסטגייט, מגדל הנרי השביעי, בית השער (שכולל את מגדל בייגייט), מגדל העיר ונורת'גייט בדופן המזרחית. החומה החיצונית שמקיפה את רוב החצר החיצונית פונה לכיוון היבשה לעומת שאר חלקי הטירה המאוגפים באגם המיל, כך שהיא עבה במיוחד ומגיעה אף לעובי 5 מטרים במקומות מסוימים, שכן צד זה הוא שחשוף במיוחד להתקפה. חומות העיר פמברוק נבנו במהלך המאה ה-12 תחת ויליאם מרשל, החומות מתחברות לטירה בשער נורת'גייט מצפון ושער ווסטגייט מדרום-מערב והן הקיפו את מרכז העיר ההיסטורית.

החצר הפנימית כוללת במרכזה את מגדל העוז העגול בגובה 23 מטרים, לצד מבני המחייה של אדוני הטירה ואף אולם משפט ששימש את תושבי האזור. מהאולם המרכזי בדופן הצפונית ישנם מדרגות ספירליות שיורדות לאורך חומת הטירה למפלס האגם, שם נבנתה חומה בפתח מערה טבעית - הווגן כפי שכונתה המערה שימש ככל הנראה לאספקת הטירה דרך המים, או כדרך מילוט בשעת מצור.

## תמונות

Pembroke Castle - geograph.org.uk - 438437.jpg|שער הכניסה לטירה, מבט ממגדל העוז
Pembroke Castle (4101).jpg|חומות הטירה מכיוון מערב
Pembroke Castle.jpg|חומות הטירה מכיוון צפון
PembrokeCastlePlan1892.jpg|תרשים הטירה מ-1892


## לקריאה נוספת

* Roger Thomas, **Castles in Wales**, Wales Tourist Board & Automobile Association, 1988.


## קישורים חיצוניים

* 

פמברוק
קטגוריה:פמברוקשייר
קטגוריה:ויילס: מבנים רשומים דרגה I
קטגוריה:בית טיודור
ערוץ GTV

**ערוץ GTV** הוא ערוץ טלוויזיה ישראלי בשפה הגאורגית, המשודר בכבלים ובלוויין באפיק 123. הערוץ, שתכניו פונים לקהילה הגאורגית וליוצאי גאורגיה בישראל, החל את שידוריו ב-28 באפריל 2004, והוא מהווה חלק מחבילת הערוצים הבסיסית של YES ו-HOT. מטרתו העיקרית היא לספק מקור מידע לעולי גאורגיה ולדוברי השפה הגאורגית ולעזור להם להיקלט בחברה הישראלית.

את הערוץ הקים היזם ואיש העסקים מוריס ג'נשוילי והוא מנהל אותו יחד עם מנכ"ל הערוץ משה ג'נשוילי.

## תוכני הערוץ
הערוץ מספק מגוון תכנים בשפה הגאורגית, ביניהם: סרטי קולנוע גאורגים ישנים וחדשים, סדרות טלוויזיה גאורגיות, קונצרטים, הופעות של להקות מחול פולקלורי, טקסים חגיגיים, וידאו קליפים מוזיקליים מגאורגיה, תוכניות בידור ואקטואליה. הערוץ משדר בכל ערב בשידור ישיר את מהדורת החדשות של ערוץ "IMEDI” הגאורגי.

בנוסף, הערוץ מצלם ומשדר תוכניות מקור על יהודי גאורגיה והתרבות הגאורגית בארץ ובעולם.

הערוץ משדר במשך 24 שעות ביום. מהשעה 11:00 בבוקר ועד השעה 03:00 לפנות בוקר משודרים תכנים רגילים ובין השעות 03:00 עד 11:00 בבוקר שלמחרת משודרים קליפים מוזיקליים ותוכניות מוזיקה .

## קישורים חיצוניים
*  בארכיון האינטרנט

* 

## הערות שוליים

GTV
קטגוריה:גאורגית
קטגוריה:יהדות גאורגיה
עונת 2017/2018 בפרמייר ליג

**עונת 2017/2018** הייתה העונה ה-26 במסגרת הפרמייר ליג האנגלית. העונה החלה ב-11 באוגוסט 2017 והסתיימה ב-13 במאי 2018.

## קבוצות
בעונה לקחו חלק 20 קבוצות - 17 קבוצות ששיחקו בעונה הקודמת, אליהן הצטרפו ניוקאסל יונייטד, ברייטון אנד הוב אלביון והאדרספילד טאון, שעלו מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ.

### אצטדיונים

## שינויי מאמנים

## טבלת הליגה

## כדורגלנים מצטיינים
מוחמד סלאח () מליברפול כבש 32 שערים וזכה בתואר מלך השערים.

מוחמד סלאח () מליברפול זכה בפרס שחקן העונה בפרמייר ליג של התאחדות הכדורגל האנגלית, בפרס כדורגלן השנה בליגה האנגלית של התאחדות עיתונאי הכדורגל האנגלית ובפרס כדורגלן השנה שהוענק על ידי התאחדות שחקני הכדורגל.

דויד דה חאה () ממנצ'סטר יונייטד זכה ב"פרס כפפת הזהב" לשוער הטוב של העונה. זאת בפעם הרביעית בקריירה.

## סטטיסטיקה
### מלכי השערים

### מלכי הבישולים

### שערים נקיים

## קישורים חיצוניים

* נתונים מפורטים מאתר bdfutbol
* נתונים מפורטים מאתר transfermarkt
* נתונים מאתר worldfootball
* תיאור מפורט של המשחקים

## הערות שוליים

קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-2017
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-2018
קטגוריה:עונות בפרמייר ליג
קטגוריה:2017 בממלכה המאוחדת
קטגוריה:2018 בממלכה המאוחדת
הממלכה המוזהבת

**הממלכה המוזהבת** (באנגלית: **Golden Kingdom**) הוא סרט דרמה משנת 2015 שבוים על יד בריאן פרקינס. הסרט מתאר את חייהם של ארבעה נזירים בודהיסטים צעירים וחייהם במקדש בודהיסטי. הסרט מתרחש וגם צולם כולו במיאנמר. סרט זה היה לסרט הבינלאומי הראשון שהופק במיאנמר מאז שנפתחה מחדש.

## תקציר
בהרי מיאנמר, שוכן לו מנזר בודהיסטי ובו גרים סיאדה, אב המנזר, וארבעה נזירים בודהיסטים צעירים; קו ין ויטזרה, קו ין וזאננדה, קו ין טירדמה וקו ין אוודדמה. יום אחד מקבל אב המנזר, סיאדה, הודעה ובה הוא קורא שעליו לעזוב לטפל בענייניו הפרטיים הרחק מהמנזר ולהשאיר את ארבעת הנזירים הצעירים לבדם. לפני שהוא הולך, הוא מפקיד את האחריות על המנזר בידיו של קו ין ויטזרה, הנזיר המבוגר מבין הארבעה. כאשר סיאדה עוזב, נאבקים הארבעה לשים אוכל על השולחן תוך התמודדות עם הפחדים והשדים הפנימיים שלהם.

## דמויות
* **סיאדו** (או זה טי קה)
* **קו ין ויטזרה** (שין הטט זה)
* **קו ין וזאננדה** (קו ין סה רי)
* **קו ין טירדמה** (קו ין טן מנג)
* **קו ין אוודדמה** (קו ין מנג סן)

## הפקה
הסרט צולם במיאנמר.

שלושת הנזירים הצעירים מתוך הארבעה הם נזירים במציאות כאשר השחקן המשחק את אב המנזר, סיאדה, הוא אב מנזר בודהיסטי במציאות.

## קישורים חיצוניים

* תקציר באתר הסינמטק

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטים שצולמו במיאנמר
קטגוריה:בודהיזם
קטגוריה:סרטים על בודהיזם
קטגוריה:מיאנמר: תרבות
דרך גולים

"**דרך גולים**" (באנגלית: The Road of Suffering, a History of the Jews in 13 woodcuts) היא סדרת הדפסים מאת האמן הישראלי פאול קונראד הניך.

## תיאור
בשנת 1943 פרסם פאול הניך חוברת של 13 חיתוכי-עץ המציגים דימויים מן ההיסטוריה היהודית, החל מהתקופה ההלניסטית והתקופה הרומית בארץ ישראל ועד לשנות ה-40 של המאה ה-20. ההדפסים נדפסו בדפוס נ' ורהפטיג בחיפה. בחירת הנושאים של הניך מדגישה את גורלו הטראגי של העם היהודי, ששיאו בתקופת מלחמת העולם השנייה. עם זאת הניך בחר לסיים את הסדרה בתיאור אוניית מעפילים, בחירה המעניקה פרשנות ציונית לסדרה. הניך, יליד צ'רנוביץ, היה מחובר אל התרבות האוסטרית והגרמנית, ואירועי השואה, שהגיעו בתקופה זו לארץ ישראל, השפיעו עליו. סגנון ההדפסים הוא אקספרסיוניסטי ומושפע רבות מן האקספרסיוניזם הגרמני ומיצירתו של פרנץ מזרל (Masereel).

חלקים מן הסדרה הוצגו בתערוכה "שם מלחמה משתוללת, כאן שותלים ורוקדים" (2012) שהתקיימה בגלריה של האוניברסיטה הפתוחה ברעננה.

## הערות שוליים

קטגוריה:הדפסי עץ
קטגוריה:יצירות משנת 1943
קטגוריה:הדפס ישראלי
קטגוריה:השואה באמנות
הפיגוע בקניון העמקים

**הפיגוע בקניון העמקים** הוא פיגוע שבוצע ב-19 במאי 2003 בקניון העמקים שבעפולה. בפיגוע שבוצע על ידי מחבלת מתאבדת נרצחו 3 אזרחים ישראלים ונפצעו כ-70.

## הפיגוע
ביום שני בשעה 17:15 הגיעה המחבלת פלסטינית היבא סעיד דראגמה, סטודנטית לספרות אנגלית בת 19 תושבת העיירה טובאס שליד ג'נין אל הכניסה המזרחית של קניון העמקים בעפולה, הניצב סמוך לכביש המוביל לכיוון ג'נין. המחבלת ניסתה להיכנס לתוך הקניון, וכאשר חלפה ליד המאבטח הוא בדק אותה בגלאי מתכות ידני. משצפצף הגלאי קרא המאבטח קיריל שרמנקו למאבטחת שעבדה עמו על מנת שתסייע לו. ברגעים אלה פוצצה עצמה המחבלת. המאבטח נהרג במקום והמאבטחת נפצעה באופן אנוש. בפיגוע נרצחו שלושה אנשים (שני מאבטחים ואזרח) ו-70 איש נפצעו.

## מבצעי הפיגוע
הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני והפת"ח הכריזו שניהם על אחריות לפיגוע וציינו שהמחבלת המתאבדת היא הפלסטינית היבה דראגמה בת ה-19 מאזור טובאס שבצפון-מזרח אזור יהודה ושומרון.

לאחר הפיגוע, הרסו כוחות צה"ל את ביתה של דראגמה.

## קישורים חיצוניים
* דף הנרצחים, באתר לזכר האזרחים חללי פעולות האיבה
* 
*Suicide bombing in Afula (May 19, 2003) – פורסם באתר משרד החוץ הישראלי
* Suicide blast rocks Israeli mall – פורסם ב-BBC News ב-19 במאי 2003
* Homicide Bomber Kills Three in Israel – פורסם ב-Fox News ב-20 במאי 2003
* Shopping Mall Suicide Blast – פורסם ב-Sky News ב-20 במאי 2003
* Peace plan at risk as fifth bomber strikes – פורסם ב-The Age ב-21 במאי 2003
* Woman Suicide Bomber Kills 3 – פורסם ב-CBS News ב-20 במאי 2003

## הערות שוליים

קניון העמקים
קניון העמקים
קניון העמקים
קניון העמקים
קניון העמקים
וסילי איוואנוב

**וסילי ולדימירוביץ' איוואנוב** (ברוסית: **Василий Владимирович Иванов**; נולד ב-21 במרץ 1970 בלנינגרד) הוא כדורגלן עבר סובייטי-רוסי, ששיחק בעמדות מגן שמאלי וקשר אחורי.

לאחר פרישתו מכדורגל עבד כסוכן כדורגל ובפברואר 2018 מונה למנכ"ל קבוצת הכדורגל חימקי.

## קריירה
איוואנוב החל את קריירת הכדורגל שלו בקבוצת זניט לנינגרד בשנת 1987. בשנת 1990 עבר לצסק"א מוסקבה, במדיה שיחק ארבע שנים במהלכן זכה באליפות ברית המועצות ובגביע ברית המועצות. בצסק"א שיחק איבנוב בכל תפקידי ההגנה - בלם, מגן וקשר אחורי. בשנת 1994 התחלף המאמן של צסק"א. המאמן החדש לא היה מרוצה מביצועיו של איוואנוב והוא שוחרר מהקבוצה. איוואנוב טס לישראל במטרה לחתום במכבי תל אביב, אך בסופו של דבר חתם במכבי הרצליה.

איוואנוב שיחק 4 עונות בשורות מכבי הרצליה. בשנת 1999 עבר לקבוצת מכבי חיפה. הוא שיחק 2 עונות במדי הקבוצה בתפקיד של מגן שמאלי וקשר אחורי. במהלך עונת 2000/2001 חזר למכבי הרצליה, ששיחקה אז בליגת המשנה. שיחק שם גם בעונת 2001/2002, וכעבור כמה חודשים מפתיחת העונה ההיא עזב את ישראל בשל המצב הביטחוני וחזר לרוסיה.

ברוסיה שיחק איוואנוב בקבוצות צ'רנומורץ נובורוסיסק ווולגר-גזפרום מליגת המשנה. פרש מכדורגל ב-2006.

מפברואר 2018 מנהל את מועדון הכדורגל חימקי.

## תארים
* אליפות ברית המועצות : 1991
* גביע ברית המועצות: 1991

## קישורים חיצוניים

* עמוד השחקן באתר הרשמי של מכבי חיפה
* עמוד השחקן באתר "מכבי חיפה און-ליין

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים רוסים
קטגוריה:כדורגלנים סובייטים
קטגוריה:מגני כדורגל רוסים
קטגוריה:מגני כדורגל סובייטים
קטגוריה:סנקט פטרבורג: כדורגלנים
קטגוריה:קשרי כדורגל סובייטים
קטגוריה:קשרי כדורגל רוסים
קטגוריה:כדורגלני זניט סנקט פטרבורג
קטגוריה:כדורגלני צסק"א מוסקבה
קטגוריה:כדורגלני מכבי חיפה
קטגוריה:כדורגלני מכבי הרצליה
קטגוריה:כדורגלני וולגר אסטרחן
קטגוריה:כדורגלני צ'רנומורץ נובורוסיסק
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים רוסים בישראל
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1970
יסעור קצר-זנב

**יסעור קצר-זנב** (שם מדעי: *Ardenna tenuirostris*), הוא מין של עוף ימי בינוני ממשפחת היסעוריים וקרוב משפחתו של יסעור הפיה. בעבר היה שייך לסוג יסעור (*Puffinus*).
## מאפיינים
אורכו של היסעור 41–43 ס"מ ומשקלו עד 900 גרם. הוא בעל כסות נוצות אפורה כהה עם חזה ולחיים בהירים יותר ומקור אפור ודק. הנחיריים גדולים והיסעור מסוגל לשתות מי ים ואחר כך לפלוט את המלח. כשמו הוא בעל זנב קצר. הרגליים מכוסות בקרומי שחייה והוא מסוגל לצלול איתם מתחת למים.

היסעורים מעופפים בלהקות מאוסטרליה וחופי טסמניה הדרומיים ובקיץ הם מצפינים עד האיים האלאוטיים וסביב קמצ'טקה. לקראת הסתיו הם נודדים יותר דרומה מחופי קליפורניה ועד לחופים של צפון אוסטרליה. הם מקננים בקיץ באיי אוסטרליה ובטסמניה.

היסעורים צוללים למים כדי לתפוס דגים, סרטנונים וקריל. להקות של יסעורים מעופפות סביב לווייתנים גדולי סנפיר באזור הארקטי ונעזרים בהם כדי להבריח מזון אל פני המים.

## קישורים חיצוניים

ממוזער|ימין|230px|יסעור קצר זנב

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1836
קטגוריה:יסעוריים
קטגוריה:טסמניה: עופות
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קונרד יאקוב טמינק
דמטריוס (בן פיליפוס)

**דמטריוס** (ביוונית: **Δημήτριος**; ? - 181 לפנה"ס) היה נסיך מוקדוני מהשושלת האנטיגונידית. בנו של פיליפוס החמישי, מלך מוקדון.

## ביוגרפיה
על תחילת דרכו ידוע מעט מאוד. בשנת 197 לפנה"ס, לאחר סיום המלחמה המוקדונית השנייה בהפסד מוקדוני, נאלץ אביו, כחלק מהסכמי השלום עם הרפובליקה הרומית, לשלוח אותו לרומא כבן ערובה. בשנת 188 לפנה"ס, בשל תמיכתו של פיליפוס ברומא במהלך מלחמת אנטיוכוס, שוחרר דמטריוס מהשבי. ארבע שנים לאחר מכן, שלח פיליפוס את דמטריוס לרומא, כדי לייצג את העמדה המוקדונית מול משלחות שונות מיוון, שטענו נגד מוקדון. בשל השנים הרבות שעשה דמטריוס בשבי הרומאי, עמדתו במשא ומתן הייתה כנועה ומתרפסת. הרומאים סברו שאחרי השלטון הקשה של פיליפוס, יוכל דמטריוס הכנוע להיות שליט נוח למדי. דמטריוס חזר למוקדון עמוס בהבטחות ורמיזות מצד הרומאים, שהותירו אותו מבולבל ומשתעשע בתקוות. המצביא הרומאי טיטוס קווינקטיוס פלמינינוס אף נפגש עמו ביחידות, והצהיר במפורש שרומא מעוניינת בו כמלך. עם זאת, ידוע היה לכל שפיליפוס מעדיף את בנו הבכור פרסאוס, שבניגוד לדמטריוס נודע כתוקפן וקשה עורף. פיליפוס אף נתן מעין הצהרה פומבית להעדפותיו, כאשר ייסד בתראקיה עיר חדשה וקרא לה על שם פרסאוס.

דמטריוס החל לקוות ברצינות שיירש את הכתר, ועל פי העדויות בילה יותר זמן במחיצת השגרירים הרומאים מאשר במחיצת אביו. המוני העם במוקדון, שמאסו במלחמות הרבות של פיליפוס, תמכו בסתר בדמטריוס, וכך גם רבים בחצר המלוכה ובצבא. בשנת 182 לפנה"ס, במהלך טקס ה"היטהרות" השנתי, הציע אי מי לערוך קרב מדומה בין החיילים תומכי דמטריוס לחיילים תומכי פרסאוס. ה"קרב" הסתיים ב"ניצחון" תומכי דמטריוס, אולם ללא נפגעים. אלא שהלהיטות שבה לחמו תומכי דמטריוס, הבהירה לפרסאוס שחלק משמעותי של הצבא תומך באחיו. הוא העלה את קובלנותיו בפני פיליפוס, ואף טען שדמטריוס ניסה לרוצחו. פיליפוס ניסה לפייס בין האחים, והתכחש לתקרית כולה. אולם העמדת הפנים לא יכלה להימשך לאורך זמן, והרומאים הבהירו היטב שרק הודות לדמטריוס, פיליפוס עדיין מולך.

באביב של השנה הבאה, יצא פיליפוס למסע צבאי גדול צפונה. בניסיון להימנע מחיכוך בין בניו, לקח עמו פיליפוס למסע רק את פרסאוס, ואת דמטריוס השאיר בבית. על פי חלק מהמקורות, דמטריוס ניסה להנהיג קשר בהיעדרו של אביו, אולם הדבר אינו ודאי. כך או כך, ידוע שדמטריוס אינו חש עוד בטוח במוקדון. הוא ניסה לברוח לרומא, אולם תוכניתו נתגלתה, ופיליפוס העניש אותו בכך שהשליך לכלא את אחד מידידיו. פיליפוס חש שבנו הגדיש את הסאה, והוכיח אותו קשות באופן אישי, תוך שהוא מבהיר לו בצורה חד משמעית שהוא מועיד את המלוכה לפרסאוס. בשנת 180 לפנה"ס, התנקשו תומכי פרסאוס בדמטריוס. לא ברור אם פיליפוס לקח חלק פעיל במעשה, אולם ככל הנראה הוא ידע מכך ונתן הסכמה בשתיקה.

פיליפוס נפטר בשנת 179 לפנה"ס, ופרסאוס ירש את כיסאו.

## לקריאה נוספת
* דוד גולן, **תולדות העולם ההלניסטי**, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשמ"ג (מהדורה ראשונה) תשמ"ז (מהדורה שנייה).

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מוקדונים
קטגוריה:השושלת האנטיגונידית
פרנסואה מובאנג'ה

**פרנסואה מובאנג'ה** (בצרפתית: **François Moubandje**; נולד ב-21 ביוני 1990) הוא כדורגלן עבר שווייצרי ששיחק בעמדת המגן השמאלי.

## קריירת מועדונים
מובאנג'ה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של מרן אליה הגיע בגיל 16 ושנה לאחר מכן הצטרף לקבוצה הבוגרת. בקיץ  חתם בסרבט ז'נבה והצטרף לקבוצת המילואים של המועדון.

ב-23 ביולי 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 2–3 נגד פ.צ. ציריך. ב-14 באוגוסט 2011 מובאנג'ה קיבל כרטיס אדום בתיקו 0-0 נגד נשטל גזמאקס. ב-26 באוקטובר 2011 מובאנג'ה הבקיע את שער הבכורה שלו בז'נבה בניצחון 1–4 נגד גראסהופרס ציריך. בעונת  מובאנג'ה הפך לשחקן הרכב בקבוצה, אך נפצע במהלך העונה בברכו ונעדר כחצי שנה מהמגרשים.

ב-1 בספטמבר 2013 מובאנג'ה חתם בטולוז מליגת העל הצרפתית. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, מובאנג'ה ערך בתיקו 1-1 נגד מרסיי. בעונת  מובאנג'ה הפך לשחקן הרכב בטולוז כאשר שיחק 31 משחקי ליגה. ב-19 בינואר 2016 מובאנג'ה הבקיע את שער הבכורה שלו בטולוז בהפסד 1–2 נגד פריז סן-ז'רמן. בקיץ  מובאנג'ה האריך את חוזהו בקבוצה עד 2019.

ב-15 ביולי 2019 מובאנג'ה חתם בדינמו זאגרב מליגת העל הקרואטית.

בפתיחת עונת 2020/2021 הושאל לאלניהספור מליגת העל הטורקית.

בקיץ  הצטרף לסיון.

## קריירה בינלאומית
מובאנג'ה הוא יליד קמרון, אך את רוב ילדותו בילה בשווייץ כך שהוא היה זכאי לייצג את שתי הנבחרות. מובאנג'ה שיחק עבור הנבחרת הצעירה של שווייץ.

ב-15 בנובמבר 2014 מובאנג'ה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת של שווייץ בניצחון 0–4 נגד . מובאנג'ה השתתף עם הנבחרת ביורו 2016.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים קמרונים
קטגוריה:כדורגלנים שווייצרים
קטגוריה:מגני כדורגל קמרונים
קטגוריה:מגני כדורגל שווייצרים
קטגוריה:דואלה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני סרבט ז'נבה
קטגוריה:כדורגלני טולוז
קטגוריה:כדורגלני דינמו זאגרב
קטגוריה:כדורגלני אלניהספור
קטגוריה:כדורגלני גזטפה
קטגוריה:כדורגלני פ.צ. סיון
קטגוריה:כדורגלני נבחרת שווייץ
קטגוריה:כדורגלני יורו 2016
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2018
קטגוריה:קמרונים שנולדו ב-1990
קטגוריה:שווייצרים שנולדו ב-1990
זולטן שטיבר

**זולטן שטיבר** (בהונגרית: **Zoltán Stieber**; נולד ב-16 באוקטובר 1988) הוא כדורגלן הונגרי המשחק במ.ט.ק. בודפשט בעמדת הקשר.

## קריירת מועדונים
שטיבר התחיל את הקריירה שלו בקבוצת של שארוואר ממנה עבר לגיור. בגיל 13 שיחק במחלקת הנוער של גולדבל 94, ממנה עבר לאויפשט ובהמשך לאסטון וילה האנגלית. ב-4 בינואר 2007 חתם על חוזה לשנתיים בקבוצה הבוגרת. בסוף מאי 2007 סטיבר השתתף עם וילה בגביע ה-HKFC פיליפס. סטיבר היה מהמצטיינים בגביע ובנוסף זכה עימה בגביע. בזכות הזכייה, סטיבר האריך את חוזהו בשלוש עונות נוספות.

ב-22 בנובמבר 2007 הושאל ליאוביל טאון לחודש. יומיים לאחר מכן, שטיבר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2-1 במילוול. הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 1-2 נגד ברייטון אנד הוב אלביון. עסקת השאלתו הוארכה בחודש נוסף.

ב-29 בינואר 2009 חתם לשנתיים וחצי בטוס קובלנץ מהבונדסליגה השנייה. יום לאחר מכן, שטיבר ערך את הופעת הבכורה שלו בתיקו 0-0 נגד רוט-וייס אוברהאוזן. ב-6 בפברואר 2009 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה נגד פ.ס.וו. פרנקפורט.

ב-26 במאי 2010 חתם באלמניה אאכן לשנתיים. ב-20 באוגוסט 2010 שטיבר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 2-2 נגד אוניון ברלין. ב-17 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 3-2 לאנרגי קוטבוס. עד לסיום העונה, שטיבר הבקיע 10 שערים ב-34 משחקי ליגה ונכלל בנבחרת העונה של הליגה.

ב-22 במרץ 2011 שטיבר חתם במיינץ 05 מהבונדסליגה, אלייה הוא הצטרף בסיום עונת . במיינץ, שטיר התקשה למצוא את מקומו ואף הגיע לקבוצת המילואים של המועדון.

ב-21 ביוני 2012 שטיבר חתם לארבע שנים בגרויטר פירט. שטיבר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 3-0 לבאיירן מינכן.

ב-26 במאי 2014 שטיבר חתם בהמבורג. ב-30 באוגוסט 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 3-0 לפאדרבורן 07. ב-4 בפברואר 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בהמבורג בניצחון 0-3 נגד פאדרבורן. במשחק הליגה נגד הנובר 96 3 ימים לאחר מכן, שטיבר רץ 13.9 ק"מ - שיא העונה. בונת  שטיבר זכה לפחות דקות משחק ובינואר עזב את המועדון.

ב-18 בינואר 2016 שטיבר הושאל לנירנברג מהבונדסליגה השנייה על מנת לחזור לכושר לקראת יורו 2016, בו השתתפה . שטיבר הבקיע שער אחד ב-6 משחקים בהם שותף ובסיום העונה נירנברג עלתה לפלייאוף העלייה לבונדסליגה בו הפסידה לאיינטרכט פרנקפורט.

ב-12 באוגוסט 2016 חתם בפ.צ. קייזרסלאוטרן. יומיים לאחר מכן, שטיבר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד וורצבורגר קיקרס.

ב-9 באוגוסט 2017 שטיבר את גרמניה אחרי 8 שנים וחתם בדי. סי. יונייטד מה-MLS.

ב-5 באוגוסט 2020, שטיבר חתם באויפשט.

ב-25 בינואר 2022 חתם במ.ט.ק. בודפשט.

## קריירה בינלאומית
בצעירותו, שטיבר שיחק בכל הנבחרות הצעירות של הונגריה. ב-2 בספטמבר 2011 שטיבר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הונגריה בניצחון 1-2 נגד . ב-5 ביוני 2015 שטיבר הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-4 נגד .

שטיבר נכלל בסגל הנבחרת לקראת יורו 2016.

## תארים
*מלך הבישולים של הבונדסליגה השנייה:  (17 בישולים)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים הונגרים
קטגוריה:קשרי כדורגל הונגרים
קטגוריה:כדורגלני אסטון וילה
קטגוריה:כדורגלני יאוביל טאון
קטגוריה:כדורגלני טוס קובלנץ
קטגוריה:כדורגלני אלמניה אאכן
קטגוריה:כדורגלני מיינץ 05
קטגוריה:כדורגלני גרויטר פירט
קטגוריה:כדורגלני המבורג
קטגוריה:כדורגלני נירנברג
קטגוריה:כדורגלני פ.צ. קייזרסלאוטרן
קטגוריה:כדורגלני די.סי. יונייטד
קטגוריה:כדורגלני זלאגרסגי ט.א.
קטגוריה:כדורגלני אויפשט
קטגוריה:כדורגלני מ.ט.ק. בודפשט
קטגוריה:כדורגלני נבחרת הונגריה
קטגוריה:כדורגלני יורו 2016
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1988
לוקה גאמבין

**לוקה גאמבין** (באנגלית: **Luke Gambin**; נולד ב-16 במרץ 1993) הוא כדורגלן מלטזי המשחק בסוטון יונייטד בעמדת הקיצוני.

## קריירת מועדונים
גאמבין התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של וימבלדון ממנה עבר לזו של בארנט. בשנת 2011 הושאל להמל המפסטאד טאון בה שיחק ארבעה משחקים. ב-28 באפריל 2012 גאמבין ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של בארנט ובסיום העונה חתם על החוזה המקצועי הראשון שלו. בנובמבר  הושאל להנדון. ב-9 במרץ 2013 גאמבין הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 1-4 נגד מורקאמבה. בסיום העונה ירדה בארנט לליגה החמישית. בעונת  גאמבין הפך לשחקן מפתח בהרכב הקבוצה ועזר לה לחזור לפוטבול ליג השנייה אחרי עונה אחת בלבד.

ב-16 בינואר 2017 גאמבין חתם לשנתיים וחצי בלוטון טאון עם אופציה לעונה נוספת.

ב-31 באוגוסט 2018 גאמבין הושאל לקרוולי טאון ובסיום העונה חזר ללוטון.

ב-26 ביוני 2019, גאמבין חתם בקולצ'סטר יונייטד. ב-20 בינואר 2021, הושאל לניופורט קאנטרי מהפוטבול ליג השנייה.

## קריירה בינלאומית
גאמבין נולד בסוטון שבאנגליה להורים ממוצא מלטזי, דבר המאפשר לו לשחק עבור נבחרת מלטה. ב-27 במאי 2016 גאמבין ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 6-0 ל.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:כדורגלנים מלטזים
קטגוריה:קשרי כדורגל אנגלים
קטגוריה:קשרי כדורגל מלטזים
קטגוריה:כדורגלני בארנט
קטגוריה:כדורגלני לוטון טאון
קטגוריה:כדורגלני קולצ'סטר יונייטד
קטגוריה:כדורגלני חמרון ספרטנס
קטגוריה:כדורגלני נבחרת מלטה
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1993
קטגוריה:מלטזים שנולדו ב-1993
לודוויג וילהלם, דוכס בבוואריה (1831–1920)

**לודוויג וילהלם, דוכס בבוואריה** (; 21 ביוני 1831 - 6 בנובמבר 1920) היה בן אצולה וגנרל בווארי.

## ביוגרפיה
לודוויג וילהלם נולד במינכן ב-21 ביוני 1831. אביו היה מקסימיליאן יוזף, דוכס בבוואריה ואמו הייתה לודוביקה, נסיכת בוואריה. סבו מצד האם היה מקסימיליאן הראשון יוזף, מלך בוואריה. בילדותו, כונה לודוויג וילהלם בפי אחיו ואחיותיו "לואיס". אחותו סיסי נישאה לפרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה, ואחות אחרת שלו, מריה סופיה נישאה לפרנצ'סקו השני, מלך שתי הסיציליות. לודוויג וילהלם עצמו, ויתר על מעמדו כיורש תוארי ונכסי המשפחה לאחיו קרל תאודור, כדי להינשא בנישואים מורגנטיים לשחקנית הנרייטה מנדל. היא נפטרה ב-1891 והוא נשא לשחקנית אחרת בשם ברברה אנטוניה בארת', ממנה התגרש ב-1913.

לודוויג וילהלם התגייס לצבא הבווארי, וב-1893 כבר החזיק בדרגת גנרל חיל הפרשים. הוא נפטר במינכן ב-6 בנובמבר 1920 בגיל 89.

## משפחתו
לודוויג וילהלם נישא לשחקנית הנרייטה מנדל, אשר ילדה לו שני ילדים:
* מריה לואיזה פון לריש-ולרסי (1858-1940) התפרסמה בשל ידידותה עם הברונית וטסרה וחלקה בפרשת מאיירלינג
* קרל עמנואל (מאי-אוגוסט 1859)
הנרייטה נפטרה ב-1891, ולודוויג וילהלם נישא שחקנית אחרת בשם ברברה אנטוניה בארת', ממנה התגרש ב-1913. לא היו להם ילדים.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בית ויטלסבאך
קטגוריה:נסיכים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1831
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1920
אין למדין מקודם מתן תורה

**אין למדין מקודם מתן תורה** הוא כלל במתודולוגיה התלמודית ולפיו אין להביא ראיה או להסיק מסקנה הלכתית או דינית מהמסופר במקרא על שאירע לפני נתינת התורה.

## מקור
מקור הכלל בדברי התלמוד הירושלמי שביאר מדוע אין ללמוד את הדין של שבעת ימי אבלות מיוסף עליו נאמר: "ויעש לאביו (יעקב) אבל שבעת ימים", משום שאין למדין דבר קודם למתן תורה. עיקרון זה מצוי גם בתלמוד הבבלי במסכת יומא שם תמהו על דברי רב ספרא שרצה ללמוד את זמנה ההלכתי של תפילת שחרית ממנהג אברהם, ואמרו: "אנן מאברהם ניקום וניגמור"?!. הראשונים פירשו שאין ללמוד הלכה מאברהם אבינו, היות שחי לפני מתן התורה ולא הצטווה כלל על התפילה, ושמא .

הרמב"ם בפירוש המשנה מתייחס לכלל זה בהקשר של דברי המשנה בחולין, שם נחלקו תנאים בשאלה אם גיד הנשה נאסר גם בבהמה טמאה. רבי יהודה סבור שגיד הנשה נאסר גם בבהמה טמאה ומוכיח את שיטתו מקדמות איסור גיד הנשה שהיה נהוג לפני מתן תורה, זמן שבו בהמה טמאה הייתה מותרת גם היא באכילה, אולם חכמים חלקו על דבריו וטענו שאיסור גיד הנשה . את תשובת חכמים מבאר הרמב"ם על פי הכלל האמור:

## תחולת הכלל
קיימים מספר ספקות ובעיות בתחולת הכלל:
* זמן נתינת התורה לצורך כלל זה אינו מעמד הר סיני, ולכן הנקודה המדויקת על ציר הזמן שמלפניה לא ניתן ללמוד דין או הלכה שנויה במחלוקת בין הפרשנים.
* קיימת גם מחלוקת סביב עמדת התלמוד הירושלמי בנושא זה, האם קבלו אמוראי ארץ ישראל את הכלל או דחו אותו.
* אפשר שהכלל עומד בסתירה לכלל אחר:  ()
* ישנן הלכות רבות שמקורן, לכאורה, קודם מתן תורה.

בסתירות אלו עיסוק ענף ומסועף בספרות התלמודית ורבים עסקו בהגדרת הכלל וביישוב שאלות שמתעוררות לאורו.

## לקריאה נוספת
* רבי יצחק למפרונטי, פחד יצחק, מהדורת מוסד הרב קוק, ב, עמ' קד
* רבי צבי הירש חיות, **תורת הנביאים** (נדפס בתוך **כל כתבי מהר"ץ חיות**, ירושלים תשי"ח) פרק יא, עמ' סג
* רבי חיים חזקיהו מדיני, שדי חמד, מערכת א' כלל שכ"א
* רבי יוסף ענגיל, **בית האוצר**, כלל צט

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כללים ועקרונות בהלכה
קטגוריה:כללים ועקרונות במשפט העברי
יאניק פריק

**יאניק פריק** (בגרמנית: **Yanik Frick**; נולד ב-27 במאי 1998) הוא כדורגלן ליכטנשטייני המשחק בציהלול פיאטרה ניאמץ מהליגה הרומנית השלישית. אביו, הוא כדורגלן העבר מריו פריק.

## קריירת מועדונים
פריק התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של סיינה בתקופה בו אביו שיחק בקבוצה הבוגרת. בשנת  אביו עזב לסנט גאלן השווייצרית ופריק עזב ביחד עם אביו לאותו המועדון בו שיחק בקבוצת הילדים שלו. שנתיים לאחר מכן, אביו עזב את סנט גאלן ופריק עזב ביחד איתו אך חזר לליכטנשטיין ושיחק באשן/מאורן. אחרי 3 שנים חזר לסנט גאלן ושנה וחצי לאחר מכן עזב לקבוצת הנוער של ואדוץ.

בקיץ  פריק חתם בריינדורף אלטאך והצטרף לקבוצת המילואים של המועדון מהליגה השלישית. ב-24 ביולי 2016 פריק ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 0–2 לוורגל. 6 ימים לאחר מכן, הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 1–2 נגד אוסטריה זלצבורג.

בקיץ  פריק חזר לכדורגל האיטלקי אחרי 8 שנים כאשר חתם בפרוג'ה, העולה החדשה לסרייה ב'. בינואר  חתם בליבורנו מהסרייה ג' ולאחר זמן קצר הושאל לפרו פיאצ'נזה.

בינואר  פריק עזב את ליבורנו וחתם בראפרסוויל-ז'ונה מליגת האתגר השווייצרית.

ב-6 באוקטובר 2020, פריק חתם באנרגי קוטבוס.

בינואר  פריק חתם בציהלול פיאטרה ניאמץ.

## קריירה בינלאומית
פריק חבר בשלוש הנבחרות הבכירות של ליכטנשטיין: נבחרת הנוער, הנבחרת הצעירה והנבחרת הבוגרת.

ב-6 באוקטובר 2016 פריק ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בהפסד 0–2 ל במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים ליכטנשטיינים
קטגוריה:חלוצי כדורגל ליכטנשטיינים
קטגוריה:כדורגלני ריינדורף אלטאך
קטגוריה:כדורגלני פרוג'ה
קטגוריה:כדורגלני ליבורנו
קטגוריה:כדורגלני אנרגי קוטבוס
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ליכטנשטיין
קטגוריה:כדורגלנים שווייצרים
קטגוריה:חלוצי כדורגל שווייצרים
קטגוריה:ליכטנשטיינים שנולדו ב-1998
קטגוריה:שווייצרים שנולדו ב-1998
הסרט הזה על הסוכר

**הסרט הזה על הסוכר** (באנגלית: **That Sugar Film**) הוא סרט תיעודי אוסטרלי משנת 2014 בכיכובו ובבימויו של דיימון גיימאו. הסרט עוסק בסוכר הנמצא במזון שאנו אוכלים ובהשפעתו על גוף אדם בריא.

## תקציר העלילה
הסרט עוקב אחר ניסוי שגיימאו עורך על עצמו: הוא משנה את הרגלי התזונה הרגילים שלו, שאינם כוללים סוכר, לדיאטה נמוכה בשומן אך גבוהה בסוכר, שוות ערך ל-40 כפיות סוכר ליום. כתוצאה מכך, גיימאו עולה במשקל, חש בעייפות, ומפתח מחלת כבד שומני. דיאטת הסוכר נבחרה כך שצריכת הקלוריות שלו לא עלתה מזו שבתזונה הרגילה שלו.

מומחה שרואיינו לסרט מייחסים את השינויים במצב בריאות גופו של גיימאו לכמויות הסוכר הגבוהות שהוא צורך, ובפרט משערים שפרוקטוז הוא הגורם העיקרי לכך. בסרט מוצגת ההשערה כי ממתיקים מלאכותיים עשויים להיות טובים יותר לגוף.

כמו כן הסרט מציג לצופים את "נקודת האושר" (באנגלית: "Bliss point") - מונח שנטבע בשנות ה-60. בהקשר של סרט זה - הכוונה היא לכמות הסוכר שאתה יכול להוסיף למזון כדי להפוך אותו לנחשק יותר. הוספת סוכר נוסף, מעבר ל-"נקודת האושר", מובילה לירידה משמעותית בחשק למוצר זה.

לאחר הניסוי, גיימאו חזר לתזונה הקודמת שלו, ורוב ההשפעות השליליות על גופו כתוצאה מדיאטת הסוכר חלפו במהרה.

## צוות השחקנים
פרט לדיימון גיימאו, המופיע בסרט בתפקיד הראשי, צוות השחקנים המופיע בסרט כולל את יו ג'קמן, סטיבן פריי, איזבל לוקאס, וברנטון ת'ווייטס. גארי טאובס, מייקל מוס וד"ר קימבר סטנהופ העניקו ראיונות שנכללו בסרט, ודפש מוד, פיטר גבריאל ופלורנס אנד דה משין מופיעים בפסקול הסרט. שותפתו של גיימאו, השחקנית זואי טאקוול-סמית' הצטלמה לסרט בזמן ההיריון עם בתם, ולווט, המופיעה אף היא בסרט, לאחר שנולדה במהלך הפקתו.

## תגובות וביקורות
הביקורות לסרט בתקשורת האמריקאית היו חיוביות בדרך כלל. בניו יורק טיימס נכתב כי "התערובת הקלילה של הדמיות מחשב, קטעים מוזיקליים, מערכונים וצילומי חוץ" הפכו את "שיעור התזונה לקל לעיכול". בהוליווד ריפורטר נכתב כי "לגיימאו יש כוונות טובות, ובדרך כלל [הוא] מצליח להמתיק נושא בעל פוטנציאל קל למרירות בקרב הציבור". עם זאת, בסלייט נטען כי הסרט כה מצועצע, כך שחולשתן של הטענות המועלות בו "נסתרת מעיני הצופים".

בביקורת שפורסמה בעיתון האוסטרלי *The Sydney Morning Herald* נכתב כי הסרט "לא מספיק קפדני כדי להוכיח משהו בכלל".

## ראו גם
* לאכול בגדול
* שמנצ'יק

## קישורים חיצוניים
* 

* 
* "הסרט הזה על הסוכר", באתר TCM

## הערות שוליים

קטגוריה:אוכל ושתייה בתרבות ובאמנות
קטגוריה:סוכרים
קטגוריה:סרטי 2014
קטגוריה:סרטים אוסטרליים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים תיעודיים
קטגוריה:השמנת יתר בתרבות ובאמנות
קרנאק

**קרנאק** (בצרפתית: **Carnac**; בברטונית: **Karnag**) היא עיירה וקומונה במחוז מורביאן בחבל ברטאן בצרפת, לחוף מפרץ קיברון, בין ואן לקיברון. לקרנאק שני מרכזים, העיירה קרנאק (Carnac-Ville) וחוף קרנאק (Carnac-Plage).

חוף קרנאק הוא אתר תיירות פופולרי לגלישת רוח ולשיט מפרשיות. חצי האי קיברון מונע כניסת גלים ומערבולות לחוף ומאפשר כניסת רוחות.

קרנאק מפורסמת בצרפת ובעולם בגלל ריכוז של יותר מ-3000 מגליתים הפזורים בשטחה בצורה של שורות מנהירים, דולמנים וטומולי. חוקרים מתארכים את האבנים האלו לתקופה הנאוליתית, בערך 5,300 שנה לפני זמננו. עד היום לא ברור מה משמעות האבנים. התאוריות נעות בין אתר אסטרונומי, סימון גבולות או אתר פולחני. ב-2025 רבים מהמגליתים של קרנאק הוכרזו כחלק מאתר מורשת עולמית של אונסק"ו בשם המגליתים של קרנאק ושל חופי מורביאן.

בקרנאק עצמה נמצאים המגליתים בכמה אתרים עיקריים. באַלִינימאן דֶה קֶרמַריוֹ (Alignements du Kermario) יש 1,029 מנהירים, המסודרים בעשר שורות ("אלינימאן" בצרפתית). אתר המגליתים החשוב ביותר בקרנאק הוא אלינימאן די מֶנֶק (Alignements du Menec), שם סדורים כ-1,100 מנהירים ב-11 שורות.

במקום נמצאים מוזיאון ומרכז מבקרים.

File:Buildings in Carnac.jpg|רחובות בקרנאק
File:Buildings in Carnac (1).jpg|רחוב בקרנאק
File:Menhirs de Carnac (1).jpg|מנהיר בקרנאק
File:Shightseeing bus in Maison des Mégalithes (Carnac).jpg|אוטובוס תיירים בקרנאק


## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:צרפת: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:ברטאן: ערים
הפיגוע בתחנת הרכבת כפר סבא - נורדאו

ממוזער|מקום הפיגוע
**הפיגוע בתחנת הרכבת כפר סבא - נורדאו** היה פיגוע התאבדות שהתרחש ב-24 באפריל 2003 בתחנת הרכבת כפר סבא – נורדאו. בפיגוע נהרג המאבטח בתחנה ונפצעו 16 בני אדם.

## הפיגוע
הפיגוע אירע בשעה 7:20 מחבל מתאבד נושא חגורת נפץ הגיע לתחנת הרכבת כפר סבא - נורדאו שנפתחה 11 ימים קודם לכן, ונמצאת בשטח השיפוט של הוד השרון.

בפתח התחנה ניצבו שני מאבטחים. המאבטחים חשדו במחבל שלבש מעיל בעוד מזג האוויר באותו יום היה שרבי, וביקשו ממנו שיציג תעודת זהות ושייבדק במכשיר המגנומטר.

המחבל שחשש כי לא יצליח להיכנס לתוך התחנה פוצץ עצמו בכניסה. מן הפיצוץ נהרג אלכסנדר קוסטיוק, עולה חדש מאוקראינה וחברו נפצע קשה. כמו כן נפצעו 15 בני אדם נוספים. מן הפיצוץ ניזוק גם אולם הכניסה של התחנה.

## מבצע הפיגוע
המחבל שביצע את הפיגוע היה אחמד חאלד חטיב שהשתייך לגדודי חללי אל-אקצא של הפתח, ממחנה הפליטים בלאטה שליד שכם שהתגורר בתקופה האחרונה בקלקיליה.
לאחר הפיגוע קיבלו גדודי חללי אל-אקצא והחזית העממית לשחרור פלסטין אחריות על הפיגוע. מאוחר יותר הכחיש אגף אחר בגדודי חללי אל אקצא כי הוא אחראי לפיגוע, מתוך מחלוקת שהייתה בארגון האם לבצע פיגועים מעבר לקו הירוק.

## אחרית דבר
כחודש לאחר הפיגוע החליטה הנהלת רכבת ישראל להוסיף לשם התחנה את שמו של אלכסנדר קוסטיוק המאבטח שנהרג.

## קישורים חיצוניים
* אלכסנדר קוסטיוק, באתר לזכר האזרחים חללי פעולות האיבה
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רכבת ישראל
תחנת הרכבת כפר סבא - נורדאו
כפר סבא - נורדאו
קטגוריה:הוד השרון
תחנת הרכבת כפר סבא - נורדאו
קטגוריה:אישים שעל שמם תחנות רכבת בישראל
כפר סבא
זאב מוזס

הרב **זאב מוזס** (לעיתים: **מאזיש**; י"ג באייר ה'תרכ"ב, 13 במאי 1862 - ב' בשבט ה'תש"ט, 1 בפברואר 1949) היה ראש בית דין קאליש ורב העיר בפועל לאחר פטירת הרב יחזקאל ליבשיץ. אבי משפחת מוזס.

## ביוגרפיה
נולד בביאלא פודולסק הסמוכה לבריסק לרב יודל מוזס וללאה'צה בת יהודה ליב הלוי היינסדורף, בנם של רחל ונפתלי הלוי היינסדורף. סבו ר' אלכסנדר זיסקינד מוזס היה נדבן לצדקה ותרם גם למרד הפולני בשנת 1863. למד בחדרים מסורתיים ואצל רבה של ביאלה, הרב זאב נחום בורנשטיין. בגיל צעיר נסמך לרבנות בידי רבי חיים הלוי סולובייצ'יק מבריסק. הוא נישא (1879) לרבקה בתם של הגביר, חסיד קוצק ובעל אחוזה, ראובן ישראל הלוי פרנקל שהתפרסם בספרייתו הגדולה, ושל גולדה בת יהודה ליב קושמיראק, שהיה אף הוא עשיר מופלג. הרב מוזס עצמו נעשה חסיד גור.

במשך שנים התפרנס מבית חמיו, הוא הקים ישיבה פרטית לבחורים וכתב חידושי תורה רבים בסגנון לימודו של רבי עקיבא איגר, רוב ככל כתביו נשרפו מאוחר יותר בעת הכיבוש הגרמני של קאליש במלחמת העולם הראשונה. בשלב מסוים החל לעסוק במסחר ועבר לגור ברוסושיץ  ואחר כך בטורק. אשתו הראשונה נפטרה בכ"ח באדר ב' ה'תרנ"ז, והוא נישא בשנית כעבור שנה לאחייניתה חנה מרים בת יוסף מנדל הרמן.

כעבור שנים אחדות עבר לקאליש ובה המשיך להתפרנס ממסחרו. במקביל המשיך כל העת בלימודיו ובשנת 1906 (ה'תרס"ו) התמנה כראש בית הדין של קאליש, משרה בה החזיק 29 שנים. לאחר פטירת רב העיר הרב יחזקאל ליבשיץ התעוררו חילוקי דעות בעיר סביב מינוי בנו של הרב ליבשיץ כממלא מקומו, כיסא הרבנות נותר פנוי במשך כמה שנים והרב מוזס מילא את התפקיד בפועל. עם עלותו לארץ ישראל בשנת ה'תרצ"ה, 1935, התמנה תחתיו הרב מנחם מנדל אלתר מפביניץ, אחיו של "האמרי אמת" מגור) כרבה של קאליש.

הרב מוזס השתקע עם משפחתו בתל אביב, הוא לא רצה לעסוק עוד ברבנות רשמית, אך סביבו התכנס חוג של למדנים שהיה מתאסף לעיתים בביתו. הוא נפטר בתל אביב בב' בשבט ה'תש"ט, 1 בפברואר 1949.

בנו היה יהודה מוזס, מו"ל ידיעות אחרונות.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:נפטרים ב-1949
קטגוריה:חסידי גור
קטגוריה:קאליש: רבנים
קטגוריה:משפחת מוזס
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
פורמולה 1 עונת 1955

**עונת 1955** היא העונה השישית בה התקיימה אליפות הפורמולה 1 שאורגנה על ידי הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA). מספר המרוצים בעונה צומצם לשבעה - מרוץ בארגנטינה, מרוץ האינדינפוליס 500, שהתקיים בארצות הברית וחמישה מרוצי פורמולה ברחבי אירופה. קבוצת מרצדס הייתה דומיננטית בעונה ונהגיה ניצחו חמישה מתוך שבעת המרוצים. חואן מנואל פנג'יו, ניצח ארבעה מרוצים וזכה בתואר האליפות בפעם השנייה ברציפות. למרות ההצלחה בסיום העונה הודיעה הקבוצה על פרישתה מהתחרות.

## המרוצים בעונה

## תקציר העונה
[ממוזער|שמאל|גביע האליפות בו זכה [חואן מנואל פנג'יו בסיום העונה]]
קבוצת מרצדס הייתה דומיננטית במהלך העונה וניצחה חמישה מתוך שבעת המרוצים. פרארי הצליחה לנצח בגרנד פרי מונקו לאחר ששלושת רכבי מרצדס נאלצו לפרוש במהלך המרוץ. אלברטו אסקרי, נהגה של קבוצת לנצ'יה, התרסק עם רכבו לתוך הנמל, אך יצא מהתאונה ללא פגיעה. ארבעה ימים לאחר מכן נהרג אסקרי בתאונה שאירעה בעת שערך נסיעת מבחן על המסלול במונזה.

אסון הלה מאן בו נהרג נהג המרוצים פייר לאבק יחד עם 83 צופים הוביל לביטול המרוצים המתוכננים בצרפת, גרמניה, ספרד ושווייץ. האירוע הקשה הוביל לפרישתה של מרצדס מהתחרות, פרישה שנמשכה עד לעונת 2010.

מלבד מותו של אסקרי במהלך העונה נהרג גם מריו אלבורטי שנפגע בתאונה במהלך מרוץ בצרפת, מרוץ שלא נכלל בסבב האליפות. מרוץ האינדיאנפוליס 500 גבה שני קורבנות נוספים - מני איולו, שנהרג במהלך אימון לקראת המרוץ וביל ווקוביץ', שנהרג במהלך המרוץ עצמו.

## דירוג האליפות
### שיטת הניקוד
הנקודות בכל מרוץ הוענקו לנהגים שסיימו באחד מחמשת המקומות הראשונים. הניקוד ניתן בהתאם למופיע בטבלה. בנוסף, ניתנה נקודת בונוס לנהג שקבע את זמן ההקפה המהירה בכל מרוץ.  אם יותר מנהג אחד קבע את זמן ההקפה המהירה ביותר, חולקה הנקודה באופן שווה בין כל הנהגים שקבעו את ההישג. נהגים שחלקו רכב במהלך מרוץ, קיבלו מחצית מהנקודות, כל אחד. בחישוב נקודות האליפות הובאו בחשבון חמש התוצאות הטובות ביותר בלבד. הנקודות המופיעות בסוגריים כוללות את סך הנקודות שהושגו בעונה.

### דירוג הנהגים
הטבלה כוללת רק נהגים שצברו נקודות במהלך העונה

## קישורים חיצוניים

* תוצאות מרוצי העונה באתר Formula1.com.
* סיכום העונה באתר MotorSport Magazine.

## הערות שוליים

קטגוריה:עונות בפורמולה 1
קטגוריה:1955 בספורט
קומיקס וירקות

**קומיקס וירקות** היא חנות קומיקס ישראלית בעלת שני סניפים. בשנת 2011 זכתה החנות בפרס אייזנר בקטגוריית חנות הקומיקס הקמעונאית הטובה ביותר כשפרס זה נחשב לחשוב מבין פרסים המחולקים בתחום הקומיקס. בחנות מתקיימות לעיתים החתמות של קומיקסאים ואחת לשנה בשישי הראשון של חודש מאי מתרחש יום קומיקס חינם.

## היסטוריה
החנות הוקמה בשנת 2001 על ידי יובל שרון ודני אמיתי והייתה חנות אינטרנטית, אשר הפעילה דוכנים ארעיים למכירת קומיקס. לאחר שלוש שנים נפתח סניף פיזי ברחוב המלך ג'ורג' 30 (בורוכוב 2) בתל אביב-יפו, ביוני 2006 עבר למשכנו הנוכחי ברחוב המלך ג'ורג' 40. ביוני 2009 נפתח סניף נוסף ברעננה.

ביולי 2011 הוכרז בכנס "קומיק-קון" בסן דייגו כי החנות זכתה בפרס אייזנר בקטגוריית חנות הקומיקס הקמעונאית הטובה ביותר, והיא הייתה לחנות השלישית מחוץ ליבשת אמריקה הצפונית שזוכה בפרס זה, והראשונה מאסיה.

באוגוסט 2024 יובל ודני החליטו להתרחב ולפתוח גם חומוסיה בתל אביב ברחוב יהודה המכבי 61. למקום נבחר השם "חומוס 616", על שם היקום העיקרי בחוברות הקומיקס של הוצאת "מארוול", וכך השתלבו להם צמד האהבות של הבעלים - קומיקס וחומוס טוב. 

## קישורים חיצוניים
* 

* .

## הערות שוליים

קטגוריה:קומיקס
קטגוריה:קומיקס ישראלי
קטגוריה:חנויות ספרים בישראל
קטגוריה:תל אביב-יפו: תרבות
קטגוריה:זוכי פרס אייזנר
סטן לאב

**סטנלי ס. לאב** (באנגלית: **Stanley S. Love**; 9 באפריל 1949 – 28 באפריל 2025) היה כדורסלן אמריקאי, אביו של שחקן הכדורסל קווין לאב ואחיו של אחד ממייסדי הביץ' בויז מייק לאב .

## קריירת כדורסל
לאב, פורוורד בגובה 2 מטרים ו-6 סנטימטרים, למד בתיכון מורנינגסייד באינגלווד שבקליפורניה, ולאחר מכן שיחק כשחקן מכללות עבור אורגון מ-1968 עד 1971. בשלוש עונות בקבוצה קלע בממוצע 21.1 נקודות והוסיף 10.5 ריבאונדים למשחק.

לאב נבחר במקום התשיעי בסיבובו הראשון של דראפט ה-NBA בשנת 1971 על ידי בולטימור בולטס. הוא נבחר גם על ידי דאלאס צ'פראלס בדראפט ה-ABA לשנת 1971. הוא נבחר גם בדראפט ה-ABA לשנת 1970 על ידי טקסס צ'פראלס.

לאב שיחק במשך ארבע שנים באופן מקצועני בבולטימור ובלוס אנג'לס לייקרס מה-NBA, ובסן אנטוניו ספרס, שאז עוד שיחקה ב-ABA. הוא פרש מהספורט ב-1975, עם ממוצעים של 6.6 נקודות (44 אחוז מהשדה ו-75.1 אחוז בזריקות עונשין), 3.9 ריבאונדים ו-2.5 עבירות ב-14.7 דקות למשחק, במהלך 239 משחקים.

לאב נבחר להיכל התהילה האתלטי של אוניברסיטת אורגון ב-1994.

## חיים אישיים וחייו לאחר קריירת הכדורסל
לאב הוא אביו של שחקן ה-NBA קווין לאב, המשחק ביוטה ג'אז ואשר נבחר פעמיים לחמישיית העונה השנייה ב-NBA וזכה באליפות ה-NBA בשנת 2016. הוא אחיו הצעיר של סולן הביץ' בויז מייק לאב. הוא בן דודם של חברי הביץ' בויז בריאן וילסון, קארל וילסון ודניס וילסון.

באמצע שנות ה-70 ובשנות ה-80, הועסק לאב במשרה מלאה כשומר הראש, כמאמנו וכעוזרו של בריאן וילסון, ועבד כדי לעזור למוזיקאי המתוסבך לחזור לחיי יום-יום פשוטים, ולשמור אותו נקי מסמים. ב-1982, נקנס לאב ב-750 דולרים ונשפט לשישה חודשי מאסר על תנאי על פריצה לביתו ועל תקיפתו של דניס וילסון (אחיו של בריאן) עם עמיתו, שומר הראש רוקי פאמפלין. ב-1990, הגיש לאב עתירה למינוי ליורשו של בריאן וילסון, וכתוצאה הורה בית המשפט על ניתוק הקשרים בין וילסון לבין המטפל יוג'ין לאנדי ב-1991.

לאב התגורר בעיר לייק אוסווגו שבאורגון.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורסלני בולטימור בולטס (1963–1973)
קטגוריה:כדורסלני לוס אנג'לס לייקרס
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת אורגון
קטגוריה:כדורסלני סן אנטוניו ספרס
קטגוריה:בחירות דראפט של בולטימור בולטס (1963–1973)
קטגוריה:כדורסלני ליגת ה-ABA
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1949
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2025
התזמורת הסימפונית של מדיסון

**התזמורת הסימפונית של מדיסון** (באנגלית: **Madison Symphony Orchestra**) שוכנת דרך קבע במדיסון, ויסקונסין, ארצות הברית. מנצחה הוא ג'ון דה מיין, המכהן בתפקיד זה מאז שנת 1993. התזמורת נוסדה ב-1925 כהרכב קהילתי קטן והתפתחה לתזמורת בגודל מלא.

## אולם אוברטור
תזמורת מדיסון מופיעה באוברטור הול במדיסון, אחד משני תיאטראות במרכז אוברטור לאמנויות במדיסון, מתנה שהעניקו למדיסון פטרוניה מזה שנים של התזמורת, ג'רום פראוטצ'י ורעייתו. מתנת הזוג פראוטצ'י בולטת בייחודה כאחת הגדולות ביותר שניתנו אי-פעם לאמנויות הבמה מתורם יחיד בהיסטוריה האמריקאית, יותר, למעשה, מכלל התקציב של "המענק הלאומי לאמנויות". תרומתם נתנה השראה לגל של מתנות לאמנויות הבמה ברחבי ארצות הברית.

אוברטור הול מתואר כ"אחד האולמות המעולים ביותר מבחינה אקוסטית בארצות הברית" בפי אמנים אורחים, מנצחים ומופעי אורח כאחד; בין שאר מאפייניו הראויים לציון נהנה האולם מעוגב קונצרטים מפואר, שנבנה במיוחד בשביל מרכז אורבטור בידי בונה העוגבים יוהנס קלייס מבון, גרמניה. העוגב של קלייס, שמשקלו 20 טון, הוא החפץ הנייד הגדול ביותר מכל אולם תיאטרון אחר באמריקה, העוגב מורכב באופן שאפשר להזיזו לשם אחסונו ושינועו על מסילות רכבת. העוגב מעניק לתזמורת צליל מרהיב בעוצמתו ביצירות כגון "כה אמר זרתוסטרא" של ריכרד שטראוס או "סוויטת כוכבי הלכת" של גוסטב הולסט.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

מדיסון
מדיסון
תרבות