open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ירוסלאב פלאשיל

**ירוסלאב פלאשיל** (צ'כית: **Jaroslav Plašil**; נולד ב-5 בינואר 1982) הוא כדורגלן צ'כי המשחק בעמדות הקיצוני השמאלי והקשר ההתקפי בקבוצת הכדורגל הצרפתית בורדו.
## קריירה
פלאשיל החל לשחק במועדון הראדץ קראלובה, ב-2000 עבר למונקו. בעונת  הגיעה הקבוצה בהשתתפותו לגמר ליגת האלופות בו הפסידו לפורטו. באותה עונה, פלאשיל כבש שער בניצחון השיא של מונקו בליגת האלופות, 8-3 על דפורטיבו לה קורוניה הספרדית. 

פלאשיל שיחק במדי נבחרת צ'כיה במהלך יורו 2004, מונדיאל 2006, יורו 2008, יורו 2012 ויורו 2016 שלאחריו פרש מהנבחרת.

הוא נשוי לאנה לוסיה סוזה מאז נובמבר 2007.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים צ'כים
קטגוריה:קשרי כדורגל צ'כים
קטגוריה:כדורגלני הראדץ קראלובה
קטגוריה:כדורגלני מונקו
קטגוריה:כדורגלני קרטיי
קטגוריה:כדורגלני אוססונה
קטגוריה:כדורגלני בורדו
קטגוריה:כדורגלני קטניה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת צ'כיה
קטגוריה:כדורגלני יורו 2004
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2006
קטגוריה:כדורגלני יורו 2008
קטגוריה:כדורגלני יורו 2012
קטגוריה:כדורגלני יורו 2016
קטגוריה:ספורטאים זרים בצרפת
קטגוריה:ספורטאים צ'כים בספרד
קטגוריה:ספורטאים זרים באיטליה
קטגוריה:צ'כים שנולדו ב-1982
יוסף סיטרוק

ממוזער|מצבתו בהר הזיתים
הרב **יוסף חיים סיטרוק** (כ"ט בתשרי ה'תש"ה, 16 באוקטובר 1944 – כ"ב באלול ה'תשע"ו, 25 בספטמבר 2016), היה הרב הראשי של יהדות צרפת מאז יוני 1987 ועד ליוני 2008. על אף שעורר ביקורת בקרב חלק מיהודי צרפת, הוא זכה להערכה, בעיקר מצד קהילות צפון אפריקה.

## תולדות חייו
נולד בתוניס ליצחק ואמה סיטרוק. בגיל 13 עבר עם משפחתו לניס שבצרפת. לאחר שנים של פעילות בתנועת הצופים היהודית בעירו, החליט לעבור ללימודי רבנות בסמינר לרבנים ווקלין שבפריז. לאחר סיום הלימודים שם וסמיכתו לרבנות, למד שנה בישיבת 'שארית יוסף' בבאר יעקב בראשות הרב נסים טולדנו. בחזרתו לצרפת, מונה לעוזרו של הרב הראשי של שטרסבורג, הרב מקס ורשבסקי. ב-1975 מונה לרבה של מרסיי. במשך כהונה זו, שארכה 12 שנים, גדלה והתפתחתה הפופולריות שלו בקרב יהודי צרפת, והוא אף התיידד עם פוליטיקאים צרפתים כמו גסטון דפר, ראש עיריית מרסיי דאז, ופרנסואה מיטראן, שנבחר לנשיאות בשנת 1981. ב-1987 נבחר לרבה הראשי של צרפת, וחזר ונבחר לכהונה זו פעמיים נוספות, בכל פעם לשבע שנים. בפעם הרביעית, ב-22 ביוני 2008, הפסיד הרב סיטרוק לרב ז'יל ברנהיים, שכבר התמודד מולו ב-1994 והפסיד. כיהן גם כנשיא ועידת רבני אירופה מ-1999 עד 2011.

הוא היה אחד ממרביצי התורה הגדולים בצרפת, החזיר יהודים רבים בתשובה. נהג למסור שיעור שבועי בפריס בכל ימי שני, בשיעור היו מאות משתתפים. עסק בפעילות רבנית ברחבי צרפת, וכתב ספרים רבים על מוסר, הלכה והשקפה.

ב-2001, עקב שבץ שבו לקה (וממנו החלים), נוסף לו השם חיים, כנהוג במסורת היהודית.

בשנותיו האחרונות סבל הרב סיטרוק משני גידולים ממאירים בפניו. מהאחד החלים, ומהשני נפטר בכ"ב באלול ה'תשע"ו. מסע הלווייתו התחיל בצרפת והמשיך בישראל. נקבר בהר הזיתים.

הרב סיטרוק הותיר אישה ו-9 ילדים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* כל הכתבות על הרב סיטרוק, באתר ערוץ 7

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים חרדים
קטגוריה:רבנים ראשיים של צרפת
קטגוריה:רבנים תוניסאים
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:בית וגן: רבנים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הפרושים
קטגוריה:בוגרי תנועת הצופים היהודים בצרפת
קטגוריה:יהודים תוניסאים
קטגוריה:מהגרים לצרפת
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1944
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2016
מוריץ לויט

ד"ר **מוריץ לויט** (בגרמנית: **Moritz Lewitt**; 12 באוגוסט 1863, פוזנן – 1 באפריל 1936, ברלין) היה שחמטאי יהודי-גרמני.

## קורות חיים
לויט חי בברלין ובמשך שנים ארוכות היה נשיא מועדון השחמט הגרמני הוותיק ביותר, Berliner Schachgesellschaft שנוסד בשנת 1827. כאשר נבחר מחדש בשנת 1904 המועדון היה גם הגדול ביותר בגרמניה עם למעלה מ-150 חברים.

לויט שיחק בתחרויות רבות בברלין ובמקומות אחרים. הגיע למקום התשיעי בתחרות ברלין 1891 (ניצח: הורציו קארו), הגיע רביעי בתחרות דרזדן 1892 (ניצח: פול ליפקה), הגיע שלישי בתחרות קיל 1893 (ניצח: הוגו זוכטינג), חלק מקום 7–8 בתחרות ברלין 1893 (ניצח: שמעון אלאפין), חלק מקום 3–5 בתחרות לייפציג 1894 (ניצח: נורמן ון לנף).

לויט הגיע שני, אחרי הורציו קארו, וחלק מקום 5–6 (ניצח: תיאודור פון שווה) בשתי תחרויות שנערכו בברלין בשנת 1894, הגיע למקום ה-13 בתחרות מינכן 1900 (ניצח: רודולף סוידרסקי), חלק מקום שני, אחרי אוסיפ ברנשטיין בתחרות ברלין 1902, חלק מקום 3–4 בתחרות קובורג 1904 (ניצח: הנס פארני).

בשנת 1904 ניצח לויט בתחרות ברלין, בהקדימו את רודולף שפילמן, חלק מקום ראשון עם הורציו קארו בתחרות ברלין 1905 (אך הפסיד בדו-קרב בשלב הפלייאוף +3 -4 =5 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו) וחלק מקום 7–8 בתחרות ברלין 1913 (ניצח: אריק קוהן).

## אטיוד שחיבר

אטיוד  משנת 1933, הלבן נוסע וזוכה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחמטאים יהודים גרמנים
קטגוריה:עסקני שחמט
קטגוריה:עסקני ספורט גרמנים
קטגוריה:עסקני ספורט יהודים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1863
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1936
Leisure Suit Larry (סדרת משחקים)

**לארי** **בחליפת פנאי** (באנגלית: **Leisure Suit Larry**) היא סדרת משחקי וידאו למבוגרים שנכתבו על ידי אל לאו ונוצרו על ידי חברת סיירה און ליין משנות השמונים ועד היום. הדמות הראשית בסדרה הוא לארי לאפר - רווק נמוך קומה, מקריח, מגושם, לבוש בחליפת גבר, "לוזר" בשנות הארבעים לחייו אשר מבלה את רוב חייו בניסיון לפתות נשים אטרקטיביות (ללא הצלחה רבה).

הרעיון למשחק הושפע בעיקרו בתחילה ממשחק הרפתקאות הראשון של חברת סיירה - "Softporn Adventure" - שנוצר על ידי צ'אק בנטון. סדרת משחקי "לארי" היו מהמשחקים הפופולריים ביותר של חברת סיירה במהלך תקופה השגשוג של סוגה זו כאשר המשחק יצא לאור לראשונה באמצע שנות השמונים. הסדרה יוצאת דופן באופן מהותי משאר המשחקים אותם יצרה חברה סיירה בשל האופן בו הוא מתמקד במין.

באופן כללי, המשחקים עוקבים אחריו הרפתקאותיו של לארי כאשר הוא משתדל (ובעיקר נכשל) לשכנע מגוון של נשים צעירות ואטרקטיביות לקיים עמו יחסי מין. אלמנט אשר אופייני בשלל המשחקים בסדרה היא מקומות הנופש היוקרתיים אליהם לארי נוסע - מלונות, אניות פאר, חופים, אתרי נופש ובתי קזינו.

בשל התוכן של המשחקים, המשחק הראשון והשלישי של הסדרה הכילו מערכת אימות גיל שהורכבה מסדרת שאלות שרק מבוגרים יודעים את התשובות להם.

לאורך השנים, על אף שהמשחק נודע בתוכן הגס שלו, בפועל לא הכיל תוכן גס מדי - דבר אשר בלט במיוחד לאוחר השנים כאשר יצאו משחקים גסים בהרבה. רוב הקטעים הגסים במשחק הוחבאו היטב והגישה אליהם ניתנה רק כ"ביצת פסחא". התוכן חזר להיות גס יותר בעיקר לקראת סוף הסדרה, ובמיוחד ב"לארי 7".

למשחק יצאו שישה כותרים שפותחו על ידי אל לאו, בשנות האלפיים יצאו עוד שני משחקים שפותחו בלי מעורבותו של לאו ולא זכו להצלחה כקודמיהם. ב-2011 לאו הודיע שששת כותרי הסדרה המקוריים עתידיים לעבור חידוש שיכלול גרפיקה משופרת ודיבוב הדמויות, החידוש למשחק הראשון ראה אור ב-2013.

## רשימת המשחקים בסדרה

## קישורים חיצוניים
* Leisure Suit Larry באתר Hardcore Gaming 101
* ביקורת רטרוספקטיבית למשחק לארי באתר המשחקים Games.co.il 

קטגוריה:משחקי Sierra Entertainment
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 1987
קטגוריה:סדרות משחקי וידאו
קטגוריה:משחקי הרפתקה ממוחשבים
קטגוריה:משחקי וידאו שפותחו בארצות הברית
ויורל מולדובן

**דינו ויורל מולדובן** (רומנית: **Dinu Viorel Moldovan**; נולד ב-8 ביולי 1972 בביסטריצה) הוא שחקן עבר ומאמן כדורגל רומני ששיחק בעמדת החלוץ. מולדובן היה בורג חשוב בנבחרת רומניה במהלך שנות ה-90.

## קריירה
מולדובן שיחק בגלוריה ביסטריצה (1990–1993), דינמו בוקרשט (1993–1995) המקומיות, נשאטל קסמאקס () השווייצרית, גרסהופרס (1996–1998), גם היא משווייץ, קובנטרי סיטי (1998) האנגלית, פנרבחצ'ה (1998–2000) מטורקיה, נאנט (2000–2004) הצרפתית, סרבט ז'נבה () משווייץ, פולי טימישוארה (2005) הרומנית וראפיד בוקרשט (). השנים המוצלחות ביותר בקריירה שלו היו בפנרבחצ'ה ובנאנט, 1998–2004.

בנבחרת רומניה שיחק מולדובן 70 משחקים, בהם כבש 26 שערים. הוא שיחק בנבחרת רומניה במהלך מונדיאל 1994 בארצות הברית, יורו 1996, מונדיאל 1998 (במהלך הטורניר הוא כבש את שערה הראשון של רומניה, במשחק נגד גרמניה) ויורו 2000.

לאחר פרישתו אימן את ואסלוי במשך עונה אחת (), ולאחר שעזב אותה החל לאמן את בראשוב. אחר כך אימן את ספורטול, ועזב אחרי חצי שנה. הוא אימן את קבוצת ראפיד בוקרשט ובשנת 2014 מונה למאמן נבחרת רומניה עד גיל 21.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים רומנים
קטגוריה:חלוצי כדורגל רומנים
קטגוריה:ביסטריצה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני גלוריה ביסטריצה
קטגוריה:כדורגלני דינמו בוקרשט
קטגוריה:כדורגלני נשאטל גזמאקס
קטגוריה:כדורגלני גראסהופרס ציריך
קטגוריה:כדורגלני קובנטרי סיטי
קטגוריה:כדורגלני פנרבחצ'ה
קטגוריה:כדורגלני נאנט
קטגוריה:כדורגלני סרבט ז'נבה
קטגוריה:כדורגלני פוליטכניקה טימישוארה
קטגוריה:כדורגלני ראפיד בוקרשט
קטגוריה:כדורגלני נבחרת רומניה
קטגוריה:מאמני כדורגל רומנים
קטגוריה:מאמני וסלוי
קטגוריה:מאמני בראשוב
קטגוריה:מאמני ראפיד בוקרשט
קטגוריה:מאמני אוסר
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1994
קטגוריה:כדורגלני יורו 1996
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1998
קטגוריה:כדורגלני יורו 2004
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1972
גאורגה פופסקו

**גאורגה ("ג'יקה") פופסקו** (נולד ב-9 בדצמבר 1967 בקלאפאט) הוא כדורגלן עבר רומני אשר שיחק כמגן, והיה חלק חשוב מהנבחרת הרומנית במהלך שנות ה-90. הוא שיחק במספר רב של מועדונים באירופה ולזכותו תארים רבים ברחבי היבשת.

במהלך הקריירה שיחק פופסקו באוניברסיטטה קראיובה (1985–1987, 1988–1990), סטיאווה בוקרשט (1988, בהשאלה), דינמו בוקרשט (2002), בהולנד במדי פ.ס.וו. איינדהובן (1990–1994), טוטנהאם הוטספר האנגלית (1994–1995), ברצלונה (1995–1997) הספרדית, גלאטסראיי הטורקית (1997–2001), לצ'ה האיטלקית (2001–2002) ובהנובר 96 הגרמנית (2003).

פופסקו זכה גם בתארים רבים ומגוונים במהלך הקריירה הפורה שלו: גביע אירופה למחזיקות גביע ב-1997 עם ברצלונה, גביע אופ"א והסופר קאפ האירופי עם גלאטסראיי ב-2000, אליפות רומניה, שתי אליפויות הולנד, 3 אליפויות בטורקיה, הגביע הרומני, הגביע הספרדי, הסופר קאפ ההולנדי ובתואר האישי של שחקן השנה הרומני זכה לא פחות משש פעמים (1989, 1990, 1991, 1992, 1995, 1996).

ברמה הבינלאומית, פופסקו נחשב לאחד השיאנים בהופעות בנבחרת עם 115 הופעות, בהן כבש 16 שערים. הוא שיחק למען רומניה ב-3 מונדיאלים ובשני אליפויות אירופה: מונדיאל 1990, מונדיאל 1994, מונדיאל 1998, יורו 1996, יורו 2000. 

הוא גיסו של שותפו לנבחרת הרומנית, גאורגה חאג'י.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים רומנים
קטגוריה:בלמי כדורגל רומנים
קטגוריה:מגני כדורגל רומנים
קטגוריה:כדורגלני אוניברסיטת קראיובה
קטגוריה:כדורגלני סטיאווה בוקרשט
קטגוריה:כדורגלני פ.ס.וו. איינדהובן
קטגוריה:כדורגלני טוטנהאם הוטספר
קטגוריה:כדורגלני ברצלונה
קטגוריה:כדורגלני גלאטסראיי
קטגוריה:כדורגלני לצ'ה
קטגוריה:כדורגלני דינמו בוקרשט
קטגוריה:כדורגלני הנובר 96
קטגוריה:כדורגלני נבחרת רומניה
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1990
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1994
קטגוריה:כדורגלני יורו 1996
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1998
קטגוריה:כדורגלני יורו 2000
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1967
לוסיאן פבר

**לוסיאן פֶבְר** (בצרפתית: Lucien Febvre;22 ביולי 1878 – 26 בספטמבר 1956), היסטוריון צרפתי, ממייסדי אסכולת האנאל בחקר ההיסטוריה.

## ביוגרפיה
לוסיאן פבר נולד בננסי. בעבודתו הוא הושפע רבות מווידל דה לה בלאש (Vidal de La Blache) במהלך לימודיו באקול נורמל סופרייר, בשנים 1899 עד 1902.

את עבודת הדוקטורט, בנושא "פליפה השני והפרנש קונט", סיים בשנת 1911 וזמן קצר אחר כך, החל ללמד באוניברסיטת דיז'ון. פבר נלחם במלחמת העולם הראשונה, ואחריה החל ללמד באוניברסיטת שטרסבורג, לאחר שחבל אלזס הוחזר לצרפת.

בשנת 1929 ייסד את כתב העת *Annales d'histoire, économique et sociale* יחד עם ההיסטוריון היהודי-צרפתי מרק בלוך. משמו של כתב העת נגזר שמה של אסכולת מחקר היסטורית רבת השפעה, אסכולת האנאל.

בשנת 1933 קיבל פבר מינוי בקולז' דה פראנס. במהלך שנות השלושים והארבעים הצטיין בפוריות מחקרית רבה, על אף שמלחמת העולם השנייה פגעה בעבודתו. בעקבות מותו של בלוך נותר לבדו כמוביל אסכולת האנאל, והוא שפיתח אותה בעידן שאחרי המלחמה. תלמידו פרנאן ברודל המשיך ופיתח את מפעלו לאחר מותו בשנת 1956.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:היסטוריונים צרפתים
קטגוריה:היסטוריונים כלכליים
קטגוריה:סגל קולז' דה פראנס
קטגוריה:בוגרי אקול נורמל סופרייר
קטגוריה:סגל בית הספר ללימודים גבוהים במדעי החברה
קטגוריה:מעוטרי צלב המלחמה
קטגוריה:קצינים בלגיון הכבוד
קטגוריה:מעוטרי צלב המלחמה הבלגי
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1878
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1956
מקס הרמוניסט

**מקס הרמוניסט** (בגרמנית: **Max Harmonist**; 10 בפברואר 1864 - 16 באוקטובר 1907) היה שחמטאי גרמני שהתפרנס גם כרקדן בלט.

הרמוניסט חלק מקום 1-4 בתחרות ברלין 1883, הגיע שלישי בתחרות ברלין 1884, ניצח בתחרות המבורג 1885, ניצח בתחרות ברלין 1887, הגיע למקום ה-21 בתחרות פרנקפורט 1887, חלק מקום 4-5 בתחרות ברלין 1888, חלק מקום 4-5 בתחרות נירנברג 1888, חלק מקום 15-16 בתחרות ברסלב 1889 וחלק מקום 5-8 בתחרות ברלין 1890.

## קישורים חיצוניים

* אומדן מד כושר של מקס הרמוניסט
* כתבה על משחק בין הרמוניסט לביירד

קטגוריה:שחמטאים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1864
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1907
כרוב הקלח

שמאל|ממוזער|220px|כרוב הקלח
שמאל|ממוזער|220px|זן סגול של כרוב הקלח

**כְּרוּב הַקֶּלַח** (שם מדעי: ***Brassica oleracea var. gongylodes***), או **קוֹלְרַבִּי**, הוא זן ירק חד-שנתי מהמין כרוב הבר, בסוג כרוב שבמשפחת המצליבים.

## מקור השם
מקור השם קולרבי מגרמנית: Kohlrabi (שמשמעותו כרוב לפת). השם הגרמני הוא התאמה של השם האיטלקי cavolo rapa בעל המשמעות הזהה.

## מאפיינים
גודלו של כרוב הקלח הוא כ-10 ס"מ, ומשקלו 150 גרם. החלק הנאכל בו הוא התעבות של הגבעול. הצמח מבשיל כחודשיים לאחר הזריעה, ועמיד לחודש נוסף לאחר מכן. בתחילת גידולו נראה כרוב הקלח דומה מאוד לכרובית, לברוקולי או לכרוב הגינה. הוא נקטף בשלב מוקדם יותר בהשוואה לזנים אחרים במין הכרוב, אחרת יהפוך לסיבי, וטעמו יאבד מעדינותו. ירק גדול מדי הוא לרוב סימן לכך שנקטף מאוחר מדי.

כרוב הקלח דל בקלוריות אך מכיל ויטמינים רבים, במיוחד ויטמין C, וכן ויטמינים B1, B2, B6 וחומצה פולית. הוא מכיל מינרלים רבים, ובהם זרחן, אשלגן, ברזל, סידן, מגנזיום ונחושת.

ישנם כמה זנים בקבוצת כרוב הקלח, שבחלקם צבע הקליפה סגול. בכל הזנים פנים הירק ירוק בהיר נוטה לצהוב.

## אופן אכילה

כרוב הקלח ניתן לאכילה טרי או מבושל. הוא דומה בטעמו לליבת הכרוב או לגבעול הברוקולי, אם כי טעמו מתוק ומתון יותר.

## היסטוריה
המידע הכתוב הראשון שקיים על הקולרבי הוא מאיטליה במאה ה-16. הבוטנאי מטיולי כתב בשנת 1554 ש"הקולרבי הגיע לאחרונה לאיטליה".

עד סוף המאה ה-16 נפוץ הקולרבי למדינות נוספות באירופה וכן באגן הים התיכון.

## קישורים חיצוניים

* 
* גידול קולרבי באתר מגדלי הירקות

## הערות שוליים

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:מצליבים
קטגוריה:ירקות
קטגוריה:תת-מיני צמחים
חומות דרינגטון

**חומות דרינגטון** (באנגלית: **Durrington Walls**) הן מונומנט הנג' היסטורי הנמצא בסמוך לוודהנג' שבמישור סולסברי. קוטר המונומנט הוא כ-500 מטרים. החומות (ביחד עם אתרים אחרים באייווברי, מארדן והר פליסנט) הן חלק מקבוצת מונומנטים של "סופר-הנג'", ומשמעות הדבר היא שקוטרם גדול מ-300 מטרים. האתר הוא חלק מאתר המורשת העולמית סטונהנג', אייווברי ואתרים נלווים של ארגון אונסק"ו.

## היסטוריה
בני האדם הראשונים אכלסו את אזור החומות באמצע התקופה הנאוליתית. ידוע כי בתוך ההנג' עמדו לכל הפחות שתי טבעות עץ קונצנטריות (בעלות מרכז משותף); המעגל הדרומי של ארבע טבעות שהוחלף על ידי חמישה מעגלים בשלהי התקופה הנאוליתית, והמעגל הצפוני שהיה מורכב משתי טבעות עץ עם שדרה המובילה לתוכו.

נטען כי עמודי העץ תמכו בגג, וכי שני המעגלים ייצגו מבנים גדולים שעמדו בתוך ההנג' באמצע האלף השלישי לפנה"ס. ייתכן גם כי המבנה היה חסר גג. מעל פני הקרקע נותרו רק העמודים, כך שלא סביר שניתן יהיה לגלות מה היה המבנה העל-קרקעי. לאחר החפירות ארכאולוגיות שנערכו לאחרונה נטען כי מעגלי העץ נבנו לפני גדות ההנג', שהתברר לגביהן כי הן נמצאות מעל שרידים של יישוב נאוליתי קדום יותר. העדויות הללו כוללות, בין השאר, את מה שנחשב לאחת מהרצפות העתיקות ביותר באנגליה.

החל מקיץ 2004 התגלו באתר מספר אחים בסבכות בצורות שונות, וכן בקתות המפוזרות על פני השטח ועמודים המסודרים בצורת גדר כלונסאות. החוקרים שגילו את הממצאים הללו שיערו כי בחומות דרינגטון היה בעבר כפר עתיק. בין הרצפות שבמרכז החומות ובין אלו שבאזור מסביבן התגלו הבדלים קלים. החוקרים משערים כי הרצפות שבמרכז החומות שימשו למטרה טקסית כלשהי, ואלו שבקצה ההנג' שימשו למטרות ביתיות יותר.

לפי בדיקות תיארוך פחמן שנערכו התברר כי ההתיישבות הראשונה הוקמה בערך בשנת 2600 לפנה"ס, כך שהיא הוקמה במקביל לשלב הראשון של סטונהנג', הנמצא במרחק של כשלושה ק"מ. אחת ההשערות הראשונות הייתה שהתיישבות זו הייתה מקום המגורים של האנשים שבנו את סטונהנג' http://www.cnn.com/2007/TECH/science/01/30/stonehenge.village.ap/index.html. מעגל של חפירים וגדות אדמה בחומות דרינגטון סוגרים על הטבעות הקונצנטריות של בולי העץ. הארכאולוג המנהל את החפירות, מייק פארקר פירסון, אמר כי העדויות "מצביעות על כך ששני המונומנטים השלימו זה את זה" וכי "סטונהנג' היה בסך הכל מתחם גדול יותר".

מחקר ארכאולוגי שהתפרסם ב-2020 חשף טבעת של כ-20 בורות שקוטרה כ-2 קילומטרים סביב האתר של חומות דרינגטון. קוטר הבורות כ-10 מטרים ועומקם כ-5 מטרים. משערים כי שימשו כגבול לגישה לאתר המקודש.

החלק העיקרי של חומות דרינגטון נמצא בבעלות קרן הנאמנות הלאומית למקומות בעלי עניין היסטורי או יופי טבעי, והוא חלק מאחוזת הנוף סטונהנג' כך שהגישה אל המונומנט היא בחינם.

גם בסטונהנג' וגם בחומות דרינגטון יש נתיב גישה לנהר אייבון, כך שסביר להניח כי היה ביניהם מעבר רגלי נוח.

## קישורים חיצוניים

* 
* [מידע באתר [ערוץ 4 הבריטי] על תוכנית שעסקה בחומות דרינגטון (2005)]
* תוכנית של נשיונל ג'אוגרפיק על חומות דרינגטון שעסקה גם בתאוריות ובחפירות של פארקר פירסון
* 
*Sarah Cascone, Archeologists Just Discovered the UK’s Largest Ceremonial Site Buried Right Next to Stonehenge. Call It ‘Holehenge’, Artnet, June 26, 2020

## הערות שוליים

קטגוריה:אמנות פרהיסטורית
קטגוריה:אתרים ארכאולוגים נאוליתים
קטגוריה:אנגליה: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:הנג'ים
עיצור בתר-מכתשי, מחוכך שורק, קולי

**עיצור [[עיצורים בתר-מכתשיים|בתר־מכתשי]] [[עיצורים מחוככים|מחוכך]] [[עיצורים שורקים|שורק]] [[קוליות|קולי]]** הוא צליל עיצורי הנפוץ בשפות מדוברות רבות. סימן ה-IPA לעיצור הוא /ʤ/, ובמערכת X-SAMPA הוא נכתב כ-dZ. העיצור מוכר לדוברי עברית מודרנית כגימ"ל גרושה (ג') המשמשת לכתיבת מילים שאולות. כדי לבטא עיצור זה יש לבטא את העיצורים [] ו-[] בו זמנית. זהו צליל ה-ג' במילה ג'חנון וכמו J במילה Jacket באנגלית.

למעשה, תעתיקו האמיתי של עיצור זה אינו /dʒ/ אלא /ḏʒ/, שכן בהידמות בסיס החיתוך (המכתשי) של פונמת /d/ לזה  של /ʒ/ (בתר־המכתשי) הופך זה לאלופון [ḏ] (עיצור בתר-מכתשי, סותם, קולי), אך מפאת הנוחות ואי־ההבדל לאזניים רגילות, נוח יותר לתעתקו כ-/dʒ/.

## התרחשות

## ראו גם

בתר-מכתשי
חירור גולגולת

250px|שמאל|ממוזער|איור מן המאה ה-18 המתאר ניתוח חירור גולגולת
**חירור גולגולת** או **טְרֶפַּנַצְיָה** (**Trepanation**) הוא ניתוח שבמהלכו נקדח או נחתך חור בגולגולת, דרכו נחשף הקרום הקשה (dura mater) של המוח כדי לטפל במחלות תוך-גולגולתיות. בימינו משמש ניתוח זה בעיקר לטיפול בדימומים תוך-גולגולתיים ובבדיקות נוירוכירורגיות כגון מדידת לחץ תוך-גולגולתי.

ניתוחי חירור גולגולת בוצעו לאורך ההיסטוריה לצרכים רפואיים ומיסטיים כאחד. שרידים רבים המצביעים על ביצוע ניתוחי חירור גולגולת בבני אדם נמצאו בגולגולות פרהיסטוריות, החל מן התקופה הנאוליתית. במקרים רבים יש עדויות לכך שעצמות הגולגולות החלו להתאחות, כלומר שהמטופל שרד את הניתוח. בארץ ישראל קיימות עדויות רבות לחירור גולגולת, בעיקר מהתקופה הכלקוליתית ותקופת הברונזה הקדומה.

## קישורים חיצוניים

*Why our ancestors drilled holes in each others skulls מאתר ה-BBC
[מרכז|ממוזער|250px|גולגולת מחוררת מ[תקופת הברזל. הרקמה סביב החור מעוגלת בעקבות גדילה מחודשת לאחר החירור; זו עדות לכך שהמטופל שרד את הפרוצדורה]]
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נוירוכירורגיה
קטגוריה:פעולות כירורגיות
קטגוריה:רפואה עתיקה
קטגוריה:גולגולת
קטגוריה:קידוח
רכבת גרורת קטר

[שמאל|ממוזער|250px|רכבת גרורת קטר ב[תחנת הרכבת חיפה מרכז – השמונה]]
**רכבת גרורת קטר** היא רכבת המופעלת על ידי קטר הנמצא תמיד בראשה ובו נמצא גם הנהג, זאת בניגוד לרכבת המורכבת מקרונועים, בה אין קטר כלל, או רכבת מו-דו המופעלת על ידי קטר, המבצע משיכה או דחיפה של הרכבת, אינו נמצא בהכרח בראשה, והשליטה ברכבת יכולה להתבצע מקרון ניהוג הנמצא בקצה הנגדי לקטר.

בעבר כל הרכבות היו רכבות גרורות קטר מאחר שקטרי הקיטור דרשו טיפול מתמיד של הנהג לשם פעולתם התקינה ולא היה ניתן לשלוט בפעולתם מרחוק. כיום, לאחר שיפור הקטרים ואמצעי השליטה מרחוק, השימוש בהן הולך ופוחת.

## חסרונות
הכורח בהצבת הקטר בראש הרכבת יוצר קושי תפעולי, שכן עם הגעת הרכבת לתחנתה הסופית, יש לבצע חיוג פיזי, כלומר להעביר את הקטר אל הקצה השני שלה. פעולה זו דורשת את קיומם של מסילות נוספות ומסוטים לשם העברת הקטר, מאריכה את זמן השהיה של הציוד הנייד וצוות הרכבת בתחנה בין נסיעות ופעולות הניתוק והחיבור של הקטר מהקרונות דורשות זהירות רבה בביצוען. בשל מגבלות אלו, הולך ופוחת השימוש ברכבות גרורות קטר בשביל רכבות נוסעים מודרניות, שבהפעלתן נדרשת גמישות תפעולית, כדי לצמצם איחורים, ויעילות גבוהה בהפעלת הציוד הנייד ובכוח האדם.

## יתרונות
היתרון היחידי של רכבות גרורות קטר הוא העלות הנמוכה יחסית של הציוד הנייד. קטרים ישנים לא ניתנים תמיד לשליטה מרחוק וקרונות ישנים לא מכילים את החיווט הדרוש לשליטה על הקטר מצידה השני של הרכבת, כך שלשם מעבר מרכבות גרורות קטר לרכבות מו-דו דרוש ציוד נייד חדש ויקר יחסית.

רכבות משא הן כמעט תמיד גרורות קטר, שכן הגמישות התפעולית חשובה פחות וממילא במקרים רבים הרכבת נבנית מקרונות שונים בתחנת המוצא ומפורקת בתחנת הסיום. כמו כן, ברכבות אלו נעשה שימוש לעיתים קרובות במספר קטרים הנשלטים כולם מהקטר הראשון, ולכן יותר הגיוני שכל הקטרים יהיו בראש הרכבת. 

## רכבות דו-ראשיות
על מנת להקל על תפעולן של רכבות גרורות קטר, נעשה לפעמים שימוש בשני קטרים, אחד בכל קצה של הרכבת והנהיגה מתבצעת מהקטר הקדמי בעוד האחורי נמצא בהילוך סרק ונגרר כמו קרון רגיל. שיטה זו מבזבזת משאבים, שכן היא דורשת שני קטרים לכל רכבת בעוד שרק אחד מבין השניים פעיל.

## רכבות גרורות קטר ברכבת ישראל
עד לשלהי העשור הראשון של המאה ה-21 עשתה רכבת ישראל שימוש ברכבות נוסעים גרורות קטר. הרכבות האחרונות גרורות קטר ברכבת ישראל היו מורכבות מקטר Bo-Bo הגורר עד שמונה קרונות נוסעים ישנים, רובם מתוצרת חברת "Metalka" היוגוסלבית, או מתוצרת "Carel Fouché" הצרפתית וקרונות ששימשו בעבר כחלק ממערכי קרונועים מתוצרת חברת "Esslingen" הגרמנית. לרכבות אלו צורף גם קרון כוח בזנב הרכבת לאספקת חשמל למערכות מיזוג האוויר. לקראת הוצאתם משירות היו מערכי רכבות אלו פעילים כמעט רק בקו נהריה–תל אביב–מודיעין. הם יצאו מהשרות עם הגעת קרונות רכבת חדשים מתוצרת סימנס.

## ראו גם
* ציוד נייד ברכבת ישראל

## הערות שוליים

קטגוריה:ציוד רכבות נייד
רוסי לבן

**רוסי לבן** (באנגלית: **White Russian**) הוא קוקטייל המוכר רשמית על ידי איגוד הברמנים הבינלאומי המורכב מוודקה, ליקר קפה ושמנת הנמזגים ישירות לכוס אולד פאשן המכילה קרח.

## מקור השם
המשקה קיבל את שמו מפני שהוודקה המזוהה עם רוסיה היא המרכיב העיקרי בו, והשמנת מקנה לו צבע לבנבן. המשקה נקרא על שם חיילי ה"הצבא הלבן", ארגון נגד-הבולשביקים במלחמת האזרחים ברוסיה, שכונו גם "רוסים לבנים". כן שמו מקושר עם המשקה רוסי שחור, שהופך ללבן עם הוספת השמנת, אולם מכיוון שלשניהם אותו מקור, השימוש בוודקה ובליקר הקפה, לא ניתן לדעת מי מהמשקאות נוצר קודם.

## היסטוריה
מילון אוקספורד מציין כי השימוש הראשון במילה "רוסי לבן" כקוקטייל מופיע בעיתון מאוקלנד בקליפורניה ב-21 בנובמבר 1965. בעיתון נכתב להוסיף: .

## פופולריות המשקה
הרוסי הלבן זוכה לאזכורים בסדרות טלוויזיה וסרטי קולנוע. דוגמה בולטת נמצאת בסרט ביג לבובסקי בו גפ'רי "הדוּד" לבובסקי שותה את המשקה בכמויות גדולות ובמספר סצנות.

## ראו גם
* רוסי שחור

## קישורים חיצוניים

* White Russians Arise, This Time at a Bowling Alley

## הערות שוליים

קטגוריה:קוקטיילים
רצף שיין דלגרנו

**רצף שָיְין דַלְגָרנוֹ** (או קופסת שיין דלגרנו), הוא רצף נוקלאוטידים מסוים ב-mRNA, אליו נקשר הריבוזום במסגרת תהליך תרגום ה-mRNA לחלבון. בדרך כלל, נמצא במרחק 6-7 נוקלאוטידים במעלה הזרם מהקודון ממנו מתחיל התרגום בפועל (AUG).

קרוי על שם מגליו, המדענים האוסטרלים, ג'ון שיין ולין דלגרנו. הרצף קיים ביצורים פרוקריוטים (חסרי גרעין) בלבד. הרצף המסוים הוא בן 6 בסיסים והוא עוזר לקשור את הריבוזום במקום הנכון כדי שתהליך תרגום החלבון יתחיל בקודון ההתחלה. בכל גן הרצף שונה קמעה, אך מעיון במגוון הרצפים השונים החוקרים יצרו רצף אידיאלי המהווה קונצנזוס של כל הרצפים השונים: AGGAGG. אצל יצורים אאוקריוטים (בעלי גרעין) קיים רצף בעל תפקיד דומה הנקרא רצף קוזק. 

**אנטי שיין דלגרנו** הוא הרצף המשלים (על פי הקוד הגנטי): CCUCCU. רצף האנטי נמצא בקצה '3 של יחידת 16s rRNA בריבוזום. מוטציות ברצף שיין דלגרנו עשויות לפגוע בתהליך תרגום החלבון. אולם, אם ייוצרו מוטציות מקבילות ברצף האנטי שיין דלגרנו, התרגום יחזור לרמתו הנורמלית.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:גנטיקה מולקולרית
חבורת ערד

**חבורת ערד** היא חבורה גאולוגית שנוצרה בתקופת היורה ומורבדת על התצורות של חבורת רמון. היא בנויה מסלעי אבן חול, אבני גיר ופצלים עם מעט שכבות ביניים חוואריות בעובי של 2,000 מטר. הסלעים מכילים שרידי רכיכות וקיפודי ים, המעידים על הרבדה בים רדוד. 

התפוצה של התצורה היא בהר החרמון, בורג' אל-מלח בשומרון ובמכתשים: הקטן, הגדול ורמון.

## תצורות החבורה
למעלה מעשר תצורות הוגדרו בקידוחים שנעשו ברחבי הארץ: מתצורות: חלוצה, ניר-עם ושדרות בנגב הצפוני ועד ל"תצורת מפרץ חיפה". 

מעל פני הקרקע נחשפות התצורות הבאות:
* תצורות זוהר, כידוד ובאר שבע - במכתש הגדול ובמכתש הקטן - בהרכב אבני גיר, חאוור ומעט גבס. 
* תצורת משחור - נמצאת בבורות במרכז  במכתש רמון. התצורה מורכבת מחרסית קאולינית דמוית צור, שצבעה משתנה מלבן נקי בפנים הבורות, לסגלגל בחלקם החיצוני. סלעי התצורה מעידים על אקלים טרופי חם ולח ששרר בתקופת היורה בארץ ישראל.
* תצורת ארדון - שאף היא נחשפת במכתש רמון. התצורה בנויה בעיקר מדולומיט, וכן חוואר וחרסית. סלעים אלה מעידים על סביבת השקעה רדודה ביותר. 
* תצורת אנמר - נחשפת בהרי החרמון. היא מתאפיינת בחילופי חול וחרסיות.
* תצורת מליח - בבורג' אל מליח.

לאור שוניות האלמוגים הרבות שנמצאו בתצורות זוהר ובאר-שבע, מניחים כי האקלים ששרר באזורנו ה אקלים טרופי חם ולח. אקלים זה משתקף הן בשוניות האלמוגים הרבות שנמצאו (תצורות זוהר ובאר-שבע).
 
בחבורה זו נכללים גם גופים מאגמתיים רבים, ביניהם הסדן המכונה "שן רמון", דייקים רבים באזור "הר ארדון" וכן סילים.

## קישורים חיצוניים
* תומר סימון,  תור היורא , אוניברסיטת תל אביב - כולל לוח ובו תפוצת הסלעים בישראל ובסיני
* שמעון צבי - אילני מינסטר,מחצבות עזובות בתחומי המפות של ערד-מזרח, דימונה, שדה בוקר וניצנה , המכון הגאולוגי לישראל, המשרד לתשתיות לאומית בקרן לשיקום מחצבות

ערד, חבורה
אורי גורדון

שמאל|ממוזער|250px|גן אורי גורדון ברעננה
250px|ממוזער|שמאל|"בית אורי" בניצנה
[250px|ממוזער|שמאל|[שלט הנצחה לאורי גורדון ב"בית אורי" בניצנה]]

**אורי גורדון** (14 באפריל 1935 – 30 ביולי 2000) היה פעיל ציוני. מילא תפקידים בכירים בהנהלה הציונית ובסוכנות היהודית.

## ביוגרפיה
גורדון נולד בתל אביב וגדל בגבעתיים. בילדותו חלה בשיתוק ילדים ונפגע קשה ברגליו אך עובדה זו לא מנעה ממנו להצליח ולהתקדם בחיים. הוא היה ממקימיה של המשמרת הצעירה במפלגת העבודה. בשנת 1974 נקרא לעמוד בראש החטיבה לדור ההמשך של התנועה הציונית.

בשנת 1979 יצא בשליחות התנועה הציונית לארצות הברית, שם ייסד את "התנועה לציונות מגשימה" (תל"ם) שהעמידה בראש מטרותיה את החינוך היהודי-ציוני ואת העלייה לארץ ישראל. כל אחד מחברי תל"ם התחייב לעלות ארצה כתנאי לחברותו.

בשנת 1983 חזר ארצה ונבחר כחבר הנהלת הסוכנות וכראש מחלקת עליית הנוער. הוא היה היזם של "תהליך מוריה", שבעקבותיו הוקמה עמותת הפורום הישראלי. בתקופה זו היה אחראי על קליטתם של אלפי בני נוער שהגיעו מאתיופיה במהלך מבצע משה. הוא היה מבין ראשיה ומקימי הקהילה החינוכית-התיישבותית בכפר הנוער ניצנה ביחד עם אריה אליאב.

בשנת 1987 נבחר לעמוד בראש מחלקת העלייה והקליטה של הסוכנות היהודית. בתקופת כהונתו נטל חלק בהעלאתם ובקליטתם של יהודי אתיופיה במבצע שלמה וכמעט חצי מיליון עולים מחבר המדינות ומארצות אחרות. בשנת 1992 נבחר לתקופת כהונה נוספת.

בשנת 1998 נבחר לנשיא המועצה הציונית בישראל.

בשנותיו האחרונות לקה באירוע מוחי חמור שריתק אותו לכיסא גלגלים, אך לא פגע ביכולתו האינטלקטואלית. הוא הגה ויזם את הקונגרס הציוני הישראלי הראשון שהתכנס בירושלים במאי 2000.

הוא פרסם עשרות מאמרים בנושאי ציונות, העם היהודי ויחסי מדינת ישראל ליהודי הגולה ולעלייה. חיבר אוטוביוגרפיה בשם: "ציונות זו לא מילה גסה". נפטר בכ"ז בתמוז תש"ס.

בשנת 2004 נחנך ברעננה **גן אורי גורדון** על שמו. בשנת 2006 נחנך בכפר הנוער ניצנה **בית אורי** על שמו - מרכז מבקרים ולמידה. בתל אביב נמצאת בכניסה לשכונת נווה שרת כיכר על שמו. בשנת 2017 הוקמה פינת הנצחה בקן בורוכוב לזכרו.

## כתביו
* **שישה פרקים ציוניים**, ירושלים: מוסד ביאליק, תשמ"ז-1987.
* **כספים וכיסופים**, ירושלים: מוסד ביאליק, תשנ"ו-1996.
* **ציונות זו לא מילה גסה** (עם מנחם מיכלסון), [ירושלים : חמו"ל], תשנ"ח-1998.
* **ציוני ישראל אגדה או מציאות?: האם נהיה פה בעוד 50 שנה?**: מחשבות לקראת הכינוס הראשון לבחינה מחודשת של ישראל והציונות בפתח, [ירושלים: חמו"ל, תשנ"ט-1998].
* **שיחות עם אורי גורדון**: בנושא העם, המדינה ודור העתיד (עריכה והבאה לדפוס: יוסף גלילי, יעקב שליש), תל אביב: קרן שרותי דפוס, 1999.
* **נכות ללא הנחות** (עריכה: מנחם מיכלסון), [ירושלים: חמו"ל], תשס"א-2001.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:חברי הנהלת הסוכנות היהודית
קטגוריה:אנשי עליית הנוער
קטגוריה:פעילי עלייה
קטגוריה:שליחי הסוכנות היהודית
קטגוריה:כותבי אוטוביוגרפיה ישראלים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות מורשה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1935
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2000
גלונית

**גַּלּוֹנִית** (שם מדעי: .*Ballota L, שם עברי קודם: *'בָּלוֹטָה**'') הוא [[סוג (טקסונומיה)|סוג]] צמחים במשפחת ה[[שפתניים]]. הסוג מונה 27 מינים ו-11 תת-מינים ומקיף עשבים רב-שנתיים או בני שיח. סוג זה ניכר, בין השאר, בגביע ה[[פרח]] הרחב יחסית, שהכותרת אינה בולטת ממנו הרבה, או קטנה ממנו. תכונה זו משותפת לשני סוגים קרובים נוספים במשפחת ה[[שפתניים]] - היא בולטת במיוחד אצל [[בר-גביע]] ובאה לידי ביטוי גם ב[[אשבל (צמח)|אשבל]]. לכן, סוגים אלו נחשבים לקרובים במשפחה.

השם העברי הקודם, בלוטה, הוא שימור של השם הלטיני (''Ballota''). בשל הצליל העברי, שם זה נשמר ועדיין רווח בציבור. למעשה, למין זה אין בלוטות מאפיינות, ולכן הוא אינו 'ראוי' לשם זה. שמו הוחלף לשם הנוכחי **גלונית** על שום צורתם הגלית של שולי העלים.

== מאפיינים ==
[[קובץ:Ballota philistaea 195.jpg|ממוזער|גלונית פלשתית]]
עשבים רב-שנתיים או בני שיח. הגבעולים רְבוּעִים. הלוואים חסרים.

העלים נגדיים, פשוטים. שפת העלים משוננת או חרוקה וגלונית. החפים (עלי התפרחת) מאורכים או דמויי מצרע (עלה צר שמתחדד בהדרגה לחוד כלפי קודקודו).

התפרחות ערוכות בדורים רבי-פרחים, שרחוקים זה מזה או שקרובים זה לזה ואז הם יוצרים מעין שיבולת.

הפרחים דו-מיניים, בעלי עטיף כפול ודו-שפתניים (שתי השפתיים ברורות למדי ונראות יפה מבחוץ).

הגביע מאוחה עלים, דמוי משפך או קונוס הפוך. צינור הגביע בעל 10 עורקים ושפת הגביע בעלת 5 (בלוטה פלשתית וגלונית מבאישה) או 10 שיניים.

צינור הכותרת חבוי בתוך הגביע או בולט ממנו במקצת ובעל טבעת שערות מבפנים. השפה העליונה של הכותרת זקופה וקמורה. השפה התחתונה פרושה והאונה האמצעית שלה מפורצת.

האבקנים, שמספרם 4, מעורים בצינור הכותרת וחבויים מתחת לשפה העליונה. הזוג הקדמי ארוך מהזוג האחורי. הפרי מפרדת, והפרודות מעוגלות (קהות) בראשן וחלקות.

== מיני הגלונית בישראל ובסביבתה ==
[[קובץ:Ochreriades fasciatus collecting pollen 1.jpg|ממוזער|נקבה של דבורה ממין ''Ochreriades fasciatus'' (גזרניתיים) אוספת אבקה מפרח של גלונית מצויה בשפלת יהודה.|330x330 פיקסלים]]
ארבעה מיני בר גדלים ב[[ארץ ישראל]], 3 בני-שיח קבועים ועשב רב-שנתי אחד אקראי (גלונית מבאישה).
***גַּלּוֹנִית הַסְּלָעִים** (''Ballota saxatilis Sieber ex C.Presl'') - [[בן-שיח]] ים-תיכוני. ראו ערך.
***גַּלּוֹנִית מַבְאִישָׁה** (.''Ballota nigra L'') - כונתה גם בלוטה שחורה. ראו ערך.
***גַּלּוֹנִית מְצוּיָה** (.''Ballota undulata Benth, שם עברי קודם: בלוטה גלונית'') - בן-שיח ים-תיכוני מצוי, ירוק, שעיר כולו, גובהו 50 ס"מ, ופרחיו הלבנים חבויים בגביע רחב שנשאר זמן רב לאחר הפריחה. ראו הרחבה בערך.
***גַּלּוֹנִית פְּלִשְׁתִּית*' (.*Ballota philistaea Bornm'') - גלונית פלשתית היא צמח רב-שנתי, ים-תיכוני שעיר, רב-גבעולים מין זה אנדמי למישור החוף בישראל ובהרי אדום בדרום ממלכת ירדן. צמח נדיר ועל סף איום הכחדה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:שפתניים
פרנקולין

**פרנקולין** (שם מדעי: *Francolinus*) הוא סוג ממשפחת הפסיוניים, תת-משפחת החוגלות. הסוג מונה כארבעים מינים.
בעבר היה הפרנקולין עוף נפוץ, אך בשל ציד מופרז שלו אוכלוסייתו בעולם הצטמצמה ועמדה על סף הכחדה. כיום, מיני הפרנקולין נפוצים בחלקים מסוימים של דרום האזור הפלארקטי, לרוב במטעים, בסבכי-צמחים ובקרבת בריכות דגים.

בישראל חי מין אחד, פרנקולין שחור, שהוא יציב מצוי בעמק החולה ועמק בית-שאן. במקומות שונים בצפון הארץ נצפים פרטים בודדים. עתידו של העוף בסכנה.

## מבנה והתנהגות
אצל הפרנקולין קיימת דו-צורתיות זוויגית בולטת.
הזכרים ניכרים בטבעת צבעונית על צווארם ובגוף בעל נקודות לבנות. הנקבות מתאפייניות בגוף חום המתאים לצורכי הסוואה.
בעת תקופת הייחום החלה בחודש מרץ, מתחילים משחקי-החיזור של הזכרים כאשר הם משמיעים קולות רעשניים במיוחד. הנקבה מטילה בין 8 ל-12 ביצים ודוגרת לבדה כ-21-24 ימים.

בישראל מבקר נציג יחיד, פרנקולין שחור.

## מיון
*סוג **פרנקולין** (*Francolinus*)
**מין פרנקולין שחור (*Francolinus francolinus*)
**מין פרנקולין צבוע (*Francolinus pictus*)
**מין פרנקולין סיני (*Francolinus pintadeanus*)
**מין פרנקולין אפור (*Francolinus pondicerianus*)
**מין פרנקולין ביצות (*Francolinus gularis*)

בנוסף לסוג זה ישנם סוגים נוספים המכונים פרנקולין: הסוג פרנקולין קטן (*Peliperdix*), פרנקולין מצויץ (*Dendroperdix sephaena*), הסוג פרנקולין מפוספס (*Scleroptila*) והסוג פרנקולין חוגלתי (*Pternistis*).

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1819
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'יימס פרנסיס סטפנס
קטגוריה:טווסים
משחקליק

**משחקליק** (באנגלית: **Klik & Play**) היא תוכנה המאפשרת ליצור משחקי מחשב בעזרת מאגר גדול של אובייקטים, אנימציות וכלי GUI (ממשק משתמש גרפי) כדי ליצור אפליקציות עצמאיות תחת מערכת ההפעלה חלונות. משחקליק חופשייה מתכנות ומיועדת למשתמשים אשר לא מחזיקים בידע טכני קודם, ומשתמשת בממשק פשוט כדי ליצור תוכנות על ידי הקשה על כפתורים, ניווט בין תפריטים, וגרירת אלמנטים על גבי המסך.

התוכנה פותחה ושווקה לראשונה בשנת 1994 על ידי חברת Clickteam בתור התוכנה הראשונה של החברה אשר מתמחה ביצירת משחקים. התוכנה שווקה על ידי חברת Maxis.

לאורך השנים החברה פיתחה את הקונספט המקורי ויצרה שלל תוכנות נוספות מתקדמות יותר אשר עושות את אותו הדבר - ביניהם התוכנות:
* "The Games Factory" - יצא בשנת 1996
* "Click & Create" - יצא בשנת 1996
* "Multimedia Fusion" - יצא בשנת 1998
* "The Games Factory 2" - יצא בשנת 2006
* "Multimedia Fusion 2" - יצא בשנת 2006

קטגוריה:תוכנות ליצירת משחקים
קטגוריה:תוכנות שהושקו ב-1994
שמואל ברקאי (ברקוביץ)

**שמואל ברקאי** (ברקוביץ; 27 באוקטובר 1899 – 19 ביולי 1983) היה מפקד ההגנה בתל אביב בשנים 1941–1944 ומנהל "בנק ישראל-אמריקה לפיתוח התעשייה" של בנק הפועלים.

## קורות חיים
ברקאי נולד בעיירה אובודיבקה בפלך פודוליה (אז בתחומי האימפריה הרוסית וכיום באוקראינה)
ליצחק וציפורה פייגה (לבית משה לייב ליפשיץ) ברקוביץ, במשפחה בת שישה ילדים: נחום, זאב, יהודית ברקאית (שחקנית בתיאטרון האהל), בלה, מרים ושמואל. אביו היה מצאצאי שושלת האדמו"רים מצ'רנוביל.
 
בשנת 1913, בהיותו נער, עלה ברקאי לבדו לארץ ישראל כדי ללמוד בגימנסיה הרצליה. במשך מלחמת העולם הראשונה הוא למד בגימנסיה ובאפריל 1917 עם גירוש תושבי תל אביב על ידי אחמד ג'מאל פאשה, עברה הגימנסיה למושבה שפיה ואיתה כ-90 תלמידים בודדים שהגיעו לבדם לארץ ישראל. כשסיים את לימודיו ב-1918, התנדב שמואל ברקאי לגדודים העבריים. 
אביו ואחיו זאב נרצחו בפוגרום בטרוסטיאנץ ב-1919. לאחר מכן עלתה גם אחותו, יהודית, לארץ ישראל.

לאחר מאורעות 1921 היה ברקאי בין מניחי היסוד לארגון ההגנה בתל אביב. בין 1925 ל-1936 שימש ברקאי מחסנאי נשק ואחראי סליקים בתל אביב. החל מ-1929 היה חבר המפקדה בתל אביב והחל מ-1933 היה סגנו של אלימלך זליקוביץ ("אבנר"), מפקד ההגנה של תל אביב ובנותיה (בת ים, חולון, מקוה ישראל ובן שמן). בין 1941 ל-1944 היה מפקד ההגנה של תל אביב ובנותיה. במלחמת העצמאות שימש ברקאי כסגן-אלוף בממשל הצבאי בגליל.

במקביל להתנדבותו בארגון ההגנה היה ברקאי בין ראשוני עובדיו של בנק הפועלים שהחל את פעילותו ב-1921. במשך הזמן עלה בדרגות, שימש כסגן מנהל הסניף המרכזי (1954–1966), חבר מועצת המנהלים של הבנק והחל מ-1958 מנהל בנק ישראל-אמריקה לפיתוח התעשייה, אשר הוקם בשנת 1956 על ידי אמפל - אמריקן ישראל קורפוריישן כחברה בת של בנק הפועלים. כמו כן הוא היה חבר ועדה בחברות כלכליות  שונות ובמשרד הביטחון.

ברקאי נמנה עם מייסדי שכונת אפקה צפונית לירקון, שכונה שנבנתה על ידי מפקדי ההגנה בתל אביב ב-1955. (על שמו רחוב באפקה בו שוכן בית הלוחם תל אביב).
בשנות ה-60 יצא בשליחות ההסתדרות לגאנה להדרכה בארגון קואופרציות. 
בין השנים 1966–1973  שימש ברקאי כיושב ראש ארגון ההגנה הארצי ובין השנים 1973–1983 כיושב ראש ארגון חברי ההגנה בתל אביב. ב-1981 קיבל ברקאי את אות יקיר תל אביב. 

ברקאי נמנה עם מייסדי לשכת "בצלאל" של "הבונים החופשיים". נשיא הלשכה בשנת 1952-1951.
סמוך לפטירתו נרשם בספר הזהב של הקרן הקיימת לישראל.

אחיו, נחום נרצח עם משפחתו על ידי הנאצים בשואה.
ברקאי נישא לרינה לבית ניק (1922-1996), מנהלת אגף קצבאות ילדים בביטוח לאומי, ולהם נולדו ארבעה ילדים: צחי (שנפל ב-1966 בעת מילוי תפקידו בקורס קצינים), ראובן זאב (רזי), עידית ואורית. 
 
שמואל ברקאי נפטר בשנת 1983. הותיר אחריו את רעייתו, ילדיו ונכדים.

עיריית תל אביב קראה רחוב על שמו, לזכרו.

## קישורים חיצוניים
* 
* אתר הבית של בית הלוחם
## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי אוקראינה
קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:מגורשי תל אביב
קטגוריה:בוגרי גימנסיה הרצליה
קטגוריה:לוחמי ההגנה   
קטגוריה:לוחמי הגדודים העבריים
קטגוריה:חיילי צה"ל במלחמת העצמאות
קטגוריה:סגני-אלופים בצה"ל
קטגוריה:עובדי בנק הפועלים
קטגוריה:חברי הבונים החופשיים בישראל
קטגוריה:יקירי תל אביב-יפו לשנת 1981
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:אבות שכולים: חללי צה"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1899
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1983
בית ספר שדה חרמון

**בית ספר שדה חרמון** הוא בית ספר שדה הנמצא ברמת הבניאס ליד קיבוץ שניר. בית הספר ממוקם בלב יער אלוני תבור בשטח כ-70 דונם, ובמרחק הליכה משמורת נחל חרמון. 

בית הספר הוא אחד משלושה בתי ספר שדה ברמת הגולן: השניים האחרים נמצאים בקצרין ובקשת יהונתן. ההדרכה בשלושת בתי הספר נעשית במרוכז על ידי מרכז ההדרכה הצפוני של החברה להגנת הטבע, "גולן וחרמונים".

## פעילות
מרחב הטיולים של בית הספר הוא: האתר הארכאולוגי בניאס, המעיינות והמפל, נחל עיון, המפלים, האשד, הטחנה והתנור, שמורת דן הכוללת את תל דן (תל אל קאדי) ומעיינות נחל דן, בית אוסישקין, נחל סער, יער אודם, ברכת רם, נחל שניר (החצבני), קלעת נמרוד, הר החרמון, צוק מנרה, חורשת טל, שמורת החולה, אגמון חולה, הר בנטל והר אביטל, חצר תל-חי ומטולה.

בחורף משמש בית הספר בסיס יציאה לטיולים בהר החרמון, ומספק הדרכה לתנועה ולשהייה בשלג.

בבית הספר 60 חדרים ללינה ושני חדרי אוכל לאירוח עד 420 איש.

## קישורים חיצוניים
* אתר בית ספר שדה "חרמון"
* בית ספר שדה חרמון באתר החברה להגנת הטבע
* 

קטגוריה:רמת הגולן: חינוך
קטגוריה:עמק החולה
חרמון
בגידה (מעילה באמון)

**בגידה** היא מעילה באמון ביחסים שבהם מתקיים אמון בין בני אדם, כלומר עשיית מעשה הנוגד את האמון שניתן בעושהו. המעילה באמון עשויה להיות הפרה של סעיף מפורש בחוזה שבין הצדדים, הפרה של תנאי מכללא בחוזה כזה, או פגיעה ביחסי אמון שאינם יחסים חוזיים. דוגמה: חבר בחבורת עבריינים, המסגיר את חבריו למשטרה, ייחשב כבוגד בהם. בוגד נודע, ששמו הפך לסמל לבגידה, הוא יהודה איש קריות, שהיה אחד משנים עשר השליחים המוזכרים בברית החדשה, ולפי הכתבים הנוצריים, בגד בישו ומסר אותו לידי השלטונות הרומאיים.

לשאלת מיקום הגבול שבין בגידה לצייתנות, אין תשובה קטגורית. כך למשל, תלמיד בכיתה שדיווח למורה כי אחד מחבריו העתיק בבחינה, ייחשב לבוגד בעיני חבריו, ואולי אף בעיני כל הכיתה, ואילו המורה עשוי לשבחו על אומץ הלב להסגיר את ה"עבריין" ולהילחם על אכיפת החוקים והתקנות.

## בגידה במולדת

יחס מחמיר במיוחד ניתן לבגידה של אדם במדינתו, באמצעות סיועו לאויב במאבקו כנגד המדינה, בימי מלחמה או בעת עימות קשה בימי שלום (כדוגמת המלחמה הקרה), או בעת סכסוך מזוין ופעולות איבה שאינם בגדר מלחמה מלאה. על בגידה כזו חל לעיתים עונש מוות (גם בישראל, בסעיפים 97–99 של חוק העונשין ובסעיף 43 של חוק השיפוט הצבאי).

## בגידה במסגרת מערכת יחסים זוגית

לתשומת לב מיוחדת זוכה בגידה הנערכת במסגרת מערכת יחסים זוגית, שבה מצפים שני בני הזוג זה מזה לנאמנות, כלומר לא לקיים יחסים מקבילים עם בן זוג אחר. כאשר בני הזוג נשואים זה לזה, בגידה קרויה ניאוף, היא מהווה הפרה של חוזה הנישואים, ונחשבת לחטא חמור, עד כדי כך שבדתות שונות ואף בקודקסי חוקים קדומים עונשה מוות. ניאוף לא יהווה בגידה אם נעשה בהסכמת בן הזוג, אך עדיין ייחשב לחטא דתי.

## הקומדיה האלוהית
בפואמה "הקומדיה האלוהית" שכתב דנטה אליגיירי בתחילת המאה ה-14, ונחשבת לפואמה השירית הגדולה ביותר בספרות האיטלקית, נחשבת הבגידה לחטא חמור ביותר. בגיהנום, המתואר ביצירה זו, נמצאים הבוגדים במעגל התשיעי, המחולק לארבעה אזורים:
*האזור הראשון קרוי "קינה" (Caina) על שם קין, ובו מוחזקים הבוגדים בקרוביהם כשהם קפואים עד גובה המותניים.
*האזור השני נקרא "אנטנורה" (Antenora), ובו נמצאים הבוגדים בעירם או בארצם כשהם קפואים עד גובה הכתפיים.
*האזור השלישי הוא "טולומאה" (Tolomea), באזור זה קפואים הבוגדים באורחיהם כשהם שקועים בקרח עד עיניהם.
*האזור הרביעי "יהודקה" (Giudecca), הוא המקום אליו נשלחים החוטאים הגדולים ביותר, הבוגדים באדוניהם, הם מוחזקים לנצח נצחים כשכל גופם שקוע במים הקפואים. במרכז האזור, שקוע עד מותניו בקרח לכוד השטן. דנטה מתאר את השטן כבעל שלושה ראשים (כניגוד לשילוש הקדוש), והוא אוכל לנצח את גופם של הבוגדים הנוראים ביותר ברוטוס וקסיוס שבגדו ביוליוס קיסר ואת ראשו של יהודה איש קריות.

## הערות שוליים

קטגוריה:אתיקה
קטגוריה:הונאה
קטגוריה:קשרים בין-אישיים
קטגוריה:מושגים חברתיים
א-נאקורה (נפת שכם)

**אַ-נַּאקוּרַה** (בערבית: **الناقورة**) הוא כפר פלסטיני בנפת שכם ליד ההתנחלות שבי שומרון. מספר תושביו, נכון לסוף שנת 2006, הוא 1,658. בכפר נקבת מים קדומה, "מעיין חתום", שממנה זרמו מים אל העיר שומרון העתיקה והיא מקור שמו.

## המעיין
שמו של הכפר מעיד על ייחודו. המילה "נאקורה" פירושה נקרה, והכפר כולו מכונה על שום נקרה חצובה המצויה בו ומובילה אל מעיין מים בשם עין הארון (עין אהרון). מימיו זורמים צפונה אל הכפר סבסטיה.

בשנת 1924 ביקר ב"עין הארון" החוקר יוסף ברסלבי וזיהה במקום מערכת מתקנים אשר הוליכה את המים לשומרון. בין השאר מצא ברסלבי בנקבה גומחת תפילה הפונה צפונה. לדעתו, היה זה מקדש אלילי לפולחן מאיומסה, שם הגזור מן המילה מים, והוא מציין מקום פולחן לאל המים.

## שמורת חומש
בסמוך לכפר, כשלושה קילומטרים מהיישוב חומש, נמצאת "שמורת חומש" המשתרעת סביב פסגת ג'בל אבו יזיד, 724 מטר מעל פני הים. מרבית השמורה נמצאת בשטח C, אך בהתאם לחוק יישום תוכנית ההתנתקות הייתה אסורה בכניסה לישראלים ומאז אינה מנוהלת כשמורת טבע גם לאחר ביטול החוק באזור חומש. בתחום השמורה נמצא חתך גאולוגי אופייני לצפון השומרון, והצומח בשטח מגיב להבדלי הקרקע הקיימים ברכס, אם כי החורש הטבעי באזור זה נכחד זה מכבר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:נפת שכם
קטגוריה:הרשות הפלסטינית: יישובים
דיר שרף

**דֵיר שַׁ֫רַף** (בערבית: **دير شرف**, פירוש: "מנזר כבוד") הוא כפר פלסטיני בנפת שכם. מספר התושבים בסוף שנת 2006 היה 2,759. הכפר מהווה צומת דרכים בין כביש 57 (טולכרם–שכם) לבין המשך כביש 60 (ירושלים–ג'נין). כחצי קילומטר צפונית מזרחית לכפר עברה מסילת הרכבת הטורקית שנסללה במלחמת העולם הראשונה מתחנת הרכבת מסעודיה (סבסטיה) לשכם. תוואי זה הוא שלוחה של הרכבת מג'נין לדרום הארץ שהושלם לאחר חציבת מנהרת רמין. התכנון היה להמשיכו משכם לירושלים, אולם הביצוע הופסק בלחץ צרפת שחששה למצב הכלכלי של המסילה בין יפו לבין ירושלים. בסופו של דבר פוצלה המסילה בתחנת סבסטיה וסעיף אחר של המסילה המשיך לטול כרם ומשם לבאר שבע. סעיף האחר של המסילה המשיך בתוואי המתוכנן והושלם רק עד שכם. בתוואי זה בנוי היום הכביש היוצא משבי שומרון להר עיבל.

שלוחה מסעיף המסילה לשכם הוביל לפאתיה הצפוניים של דיר שרף, מעט דרומה, מול הכניסה המזרחית לשבי שומרון (היום סגורה). שם מצויה קבוצה של מבנים בני קומה אחת (ראו בתמונה) ששימשו מחסנים של הרכבת.

לפי כתבים עתיקים היה בדיר שרף מנזר לנשים. אדם זרטל בסקר הר מנשה כותב שהסוקרים לא מצאו עדות לכך בכפר.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:נפת שכם
קטגוריה:הרשות הפלסטינית: יישובים
קים איל

**קים איל** () הוא מתאבק צפון קוריאני. הוא זכה בשתי מדליות זהב בהיאבקות במשקל זבוב (עד 48 ק"ג), באולימפיאדת ברצלונה (1992) ואולימפיאדת אטלנטה (1996). כמו כן הוא זכה במדליית כסף באליפות העולם ב-1991.

משנת 2006 נכלל איל קים בהיכל התהילה של FILA (התאחדות מקצועות ההיאבקות הבינלאומית).

## ראו גם
* קוריאה הצפונית במשחקים האולימפיים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מתאבקים בסגנון חופשי
קטגוריה:ספורטאים צפון קוריאנים
קטגוריה:אלופים אולימפיים: היאבקות
קטגוריה:מתאבקים באולימפיאדת אטלנטה (1996)
קטגוריה:מתאבקים באולימפיאדת ברצלונה (1992)
קטגוריה:צפון קוריאנים שנולדו ב-1971
בת אל גטרר

**בת אל גטרר** (נולדה ב-4 בפברואר 1988) היא לוחמת טאקוונדו, מרצה ומורה לחינוך גופני ישראלית, אלופת אירופה (סנקט פטרבורג 2010) במשקל של עד 57 ק"ג. ייצגה את ישראל באולימפיאדת בייג'ינג (2008).

## ביוגרפיה
גטרר גדלה בכוכב יעקב בבית דתי, לה חמישה אחים. אביה אריק עוסק במערכות סולאריות ואמה עקרת בית. בתיכון למדה באולפנת עפרה. החלה ללמוד הגנה עצמית במתנ"ס בנווה יעקב, אצל המאמן חיים שלום כהן. בגיל 9. בעצת מאמנה, בגיל 12 היא החלה להתאמן בטאקוונדו, במועדון אחי יהודה בירושלים. מאז החלה להתחרות באופן מקצועי.

בשנת 2006 גטרר השיגה את ההישג המשמעותי הראשון שלה בזירה הבינלאומית. זאת עם זכייתה במדליית זהב באליפות שוודיה הפתוחה.

בשנת 2007 זכתה במדליית זהב באליפות אוסטריה, ובמדליית ארד באליפויות שוודיה ובלגיה. באליפות העולם שנערכה באותה שנה הודחה בקרב השני.

בתחרות הקדם-אולימפית שנערכה באיסטנבול בינואר 2008, הייתה גטרר אחת מתוך ארבעה נציגים ישראלים, ונחשבה לבעלת הסיכויים הנמוכים ביותר לסיים את הטורניר בהצלחה, בשל גילה הצעיר וחוסר ניסיונה. עם זאת, היא הפתיעה וסיימה במקום השלישי, שהקנה לה את הכרטיס לאולימפיאדת בייג'ינג תחת הדרכתה של המאמנת נועה שמידע. לאחר הטורניר היא זכתה במדליית זהב גם באליפויות גרמניה והולנד.

באולימפיאדה עצמה הודחה גטרר בסיבוב הראשון על ידי סגנית אלופת אירופה מרטינה זובצ'יץ' מקרואטיה, בקרב שבו הובילה על מתחרתה עד ל-15 השניות האחרונות.

בנובמבר 2008 זכתה גטרר במדליית זהב באליפות קרואטיה הפתוחה, ובשנת 2009 זכתה במדליית כסף באליפות בלגיה ובאליפות העולם לדוברי צרפתית שנערכה בצרפת. כן סיימה במקום החמישי באליפות ספרד. ב-2010 זכתה שוב במדליית זהב באליפות הולנד.

באליפות אירופה בטאקוונדו שנערכה בסנקט פטרבורג, רוסיה במאי 2010 זכתה גטרר במדליית זהב. הייתה זו הזכייה הראשונה של לוחם או לוחמת ישראלית במדליית זהב באליפויות אלו.

## חיים אישיים
גטרר מתגוררת בירושלים, היא סיימה לימודים לתואר ראשון חינוך גופני, ולומדת תואר שני בחינוך גופני.

## קישורים חיצוניים

* בת אל גטרר באתר ההתאחדות הישראלית לטאקוונדו
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספורטאיות אולימפיות ישראליות
קטגוריה:לוחמות טאקוונדו ישראליות
קטגוריה:לוחמי טאקוונדו אולימפיים
קטגוריה:משתתפות ישראליות באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:בוגרות אולפנות
קטגוריה:מתנחלות
קטגוריה:כוכב יעקב: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1988
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1988
ילנה בוסינובה

**ילנה בוסינובה** (באוקראינית: **Олена Босінова**, ברוסית: **Елена Босинова**; 6 ביולי 1951 – 26 באוגוסט 2005; כ"א באב תשס"ה) הייתה פעילת ימין ישראלית שהציתה את עצמה למוות במחאה כנגד תוכנית ההתנתקות.

## ביוגרפיה
נולדה באודסה, שבשטח אוקראינה (אז ברית המועצות). הייתה מהנדסת במקצועה, וכן למדה היסטוריה ופילוסופיה יהודית. עם הגעת השינויים הפוליטיים והפרסטרויקה הצטרפה לארגון הדמוקרטי-ליברלי "ממוריאל", שעסק בחקר פשעי המשטר הסובייטי ובעזרה לקורבנותיו. בנוסף הייתה פעילה מרכזית בקהילה היהודית באודסה, וסייעה לקשישים ולחולים יהודים.

בשנת 2000 עלתה לישראל עם אמה. התיישבה בקדומים, וחייתה על קצבה חודשית. היא המשיכה לעסוק בנושאים של זהות יהודית, לקחה קורסים ביהדות בשפה הרוסית באוניברסיטת בר-אילן ובין היתר השתתפה בהפעלתו של חוג לחיזוק הזהות היהודית בקרני שומרון, שגם סייע למעוניינים לעבור גיור.

לקראת יישום תוכנית ההתנתקות ניסתה להשתתף במשאל מתפקדי הליכוד, ללא הצלחה. בהמשך, לאחר ששרון הביא את התוכנית לאישור הממשלה, נפגשה עם חברי הליכוד במטרה לשכנעם לפעול כנגד ההתנתקות ופרסמה מאמרים ארוכים באתרי אינטרנט ברוסית, שבהם הביעה את חששה שההתנתקות תמיט אסון על ישראל. בשלב מסוים החלה בשביתת רעב מול הכנסת שהסתיימה ללא תוצאות. בהמשך יצאה למחאות בצמתים, ועוכבה פעמיים לחקירה.

ב-17 באוגוסט 2005 הציתה את עצמה במרחק לא רב ממחסום שהקימה המשטרה באזור נתיבות. שוטרים שהיו במקום ניסו לכבות את האש שאחזה בה, ולאחר מכן הובהלה לבית החולים סורוקה בבאר שבע במצב אנוש, כשהיא סובלת מכוויות בדרגה 3, ולאחר תשעה ימים מתה מפצעיה, בגיל 54. היא נטמנה בבית העלמין בקדומים והותירה אחריה את אביה, שהיה אז חולה בסרטן ומאושפז בבית חולים.

בוסינובה היא הישראלית הראשונה שבחרה בהצתה עצמית כדרך ביטוי של מחאה פוליטית וממשה את החלטתה (שמואל פרומר, חבר גוש אמונים מקריית שמואל, התכוון להצית את עצמו מול בית ראש הממשלה ב-1978 במחאה על מדיניות הממשלה, אך נעצר על ידי המשטרה, שהוזעקה על ידי הכתב דן סממה).

בגיליון העין השביעית כתב גדי וולפספלד:

לאחר מותה הוקמה ביישוב מגוריה, קדומים, ספרייה תורנית לעילוי נשמתה.

## קישורים חיצוניים
* אתר לזכרה 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עולות בשנות ה-1990
קטגוריה:עולים בשנות ה-1990
קטגוריה:2005 בישראל
קטגוריה:פעילות פוליטיות ישראליות
קטגוריה:מתאבדות ישראליות
קטגוריה:מתאבדות: פעילות פוליטיות
קטגוריה:אישים שהציתו עצמם למוות
קטגוריה:המחאה נגד תוכנית ההתנתקות: אישים
קטגוריה:מתנחלות
קטגוריה:קדומים: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1951
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2005
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2005
טוויגי

דיים **לזלי לוסון** DBE (באנגלית: **Lesley Lawson**) הידועה גם בכינויה **טוויגי** (באנגלית: **Twiggy**, נולדה בשם **לזלי הורנבי** ב-19 בספטמבר 1949) היא דוגמנית-על, שחקנית וזמרת אנגלייה, זוכת פרס גלובוס הזהב.

## קורות חייה
טוויגי נולדה בלונדון, השלישית מבין שלוש בנות. מגיל צעיר אימה למדה אותה לתפור והיא תפרה לעצמה בגדים.

היא החלה לפעול בעולם הדוגמנות של שנות ה-60, ומזוהה עם עיניה הגדולות, עפעפיה הארוכים ומבנה גופה הרזה. היא ממשיכה כיום לדגמן, למשל בקמפיינים עבור חברת מרקס אנד ספנסר ובקמפיינים פרסומיים שונים.

בהמשך הקריירה שלה כיכבה במספר סרטים, בהם הקומדיה המוזיקלית "חבר שלי" (The Boy Friend) ב-1971, עליו זכתה בשני פרסי גלובוס הזהב (עבור השחקנית הטובה ביותר ופריצת השנה). בשנת 1998 גילמה תפקיד קטן בסרט "Brand New World" לצד גיא פירס.

ב-1966 החלה בקריירה מוזיקלית כשהוציאה מספר סינגלים. ב-1971 השתתפה בפסקול הסרט "חבר שלי". הוציאה מספר אלבומים, בהם "Twiggy" משנת 1976 שהגיע למקום ה-33 במצעד האלבומים הבריטי, וכן מספר אלבומים בשנות ה-2000.

הופיעה כשופטת בתוכנית הריאליטי "הטופ מודל הבאה". בנוסף, יצרה בשיתוף עם פראן דרשר את סדרת הטלוויזיה "נני" (The Nanny). היא גם מחזיקה ליין אופנה שהיא מעצבת, וכותבת בלוג אופנה.

## חיים אישיים
ב-1977 נישאה לשחקן מייקל ויטני, וביתם נולדה ב-1978. ויטני נפטר בעקבות התקף לב ב-1983. ב-1984 הכירה את השחקן לי לוסון. שניהם השתתפו בסרט "מאדאם סוזצקה" ב-1988, ונישאו בסוף אותה שנה. לוסון אימץ את בתה של טוויגי. כיום הם מתגוררים בלונדון.

ב-2019 קיבלה תואר אבירות מטעם מסדר האימפריה הבריטית.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:דוגמניות אנגליות
קטגוריה:שופטות תוכניות מציאות בריטיות
קטגוריה:זמרות בריטיות
קטגוריה:זמרים בריטים
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: שחקנית ראשית בקומדיה או בסרט מוזיקלי
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: שחקן ראשי בקומדיה או בסרט מוזיקלי
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: כוכבת השנה
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: כוכב השנה
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה בריטיות
קטגוריה:אמנים בריטים הידועים בשם במה
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1949
יאקוב קאטס

**יאקוב קאטס** (בהולנדית: **Jacob Cats**; 10 בנובמבר 1577, בראוארסהאפן – 12 בספטמבר 1660, האג) היה משורר ומדינאי הולנדי.
יאקוב קאטס למד משפטים בליידן שבהולנד ובאורליאן שבצרפת והתפרנס מספר שנים ממקצוע זה. לאחר מכן החל להתפרנס מאחוזה בה החזיק.

בשנת 1621 החל בקריירה הפוליטית שלו. הוא החל לכתוב בגיל 40. יצירותיו כוללות שירי-תוכחה ומוסר-השכל למרות שניכר בהם כי השקפת עולמו הייתה צרה וקודרת. שיריו היו פופולריים עד סוף המאה ה-19 והייתה להם חשיבות היסטורית. בשל כישרונו הספרותי, כונה בפי העם "**האב קאטס**". הספרים שלו כללו איורים של אדריאן ואן דה פנה.

## יצירותיו
* **Emblemata**, 1618. קובץ שירים זה, שילב נושאים כמו דת, אהבה וחיי-נישואים.
* **Houwelyck** ("חתונה"), 1625.
* **Trou-ringh** ("טבעת נישואין"), 1637.
* **Twee en taching jarigleven** ("שמונים ושתיים שנות חיים"), 1659. יצירה אוטוביוגרפית שכתב כשנה לפני מותו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:קצרמר פוליטיקאים
קטגוריה:פוליטיקאים הולנדים
קטגוריה:משוררים הולנדים
קטגוריה:ילידי 1577
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-1660