open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ספר החיים

**ספר החיים** (בלטינית: **Liber Vitae** או **Liber memorialis** או **Liber Viventium**) הוא סוג של ספר אורחים שהיה נהוג במנזרי וכנסיות ימי הביניים. מקור הביטוי בחזון יוחנן, למשל:
 ובהמשך  וכן ב, : 

ספר זה היו מניחים על המזבח של הכנסייה מתוך אמונה שביום הדין יקרא אלוהים את הכתוב בספר ועל פי הכתוב בו ישפוט את האדם האם היה רשע ולכן עליו להשלח לגיהנום או שעשה הטוב בעיני האלוהים ולכן דינו נחלה בגן עדן.

בספר היו נרשמות כל המנחות שהוענקו למנזר בצירוף שם המעניק. גם מנחות צנועות מעניים (עוף או יונה, כיכר לחם, מפית להנחה על המזבח) וגם מנחות יקרות ערך מעשירים, אצילים ומלכים (נחלות, יערות, פסלים, ציורים, פרוכות ושטיחי קיר). היו מקומות שנהגו לרשום גם את שמות המבקרים ועולי הרגל מתוך אמונה שצליינות למקום קדוש כמוה כעשיית מעשה טוב.

ספרי חיים מפורסמים התנהלו בין היתר במנזר סנט גאלן, במנזר קלוני ובכל מנזרי מסדר קלוני. 

רשימות בעלות אופי דומה התנהלו במנזרים, בהם רשמו את שמות כל הנזירים שפעלו במנזר (ונפטרו) על מנת לזכור אותם ואת פועלם. 

רשימות אלו והדומות להן נקראו Rotuli Mortuorum,  Obit Lists או Necrologies (לא במובן מודעת אבל אלא במובן obituaires בצרפתית).

## קישורים חיצוניים

## ביאורים

קטגוריה:היסטוריה של הנצרות
קטגוריה:דת, מסדרים ותנועות דתיות בימי הביניים
מדריך זגאט

שמאל|ממוזער|לוגו מדריך זאגאט
**מדריך זאגאט** (באנגלית: **Zagat Survey** ; מבוטא zəˈɡæt) נוסד בידי טים ונינה זאגאט ב-1979 כדרך לאסוף ולשקלל דירוג של מסעדות בידי סועדים. עבור המדריך הראשון, שכיסה את העיר ניו יורק, ערכו הזאגאטים סקר בקרב חבריהם. נכון לשנת 2005, סקר זאגאט כלל 70 ערים, עם סקרים המבוססים על נתונים של 250,000 אנשים שמסרו דיווחים במהלך השנים. בנוסף למסעדות, מדריכי זאגאט מדרגים בתי מלון, חיי לילה וקניות, גני חיות, מוזיקה, סרטים, תיאטרון, גולף וחברות תעופה. המדריכים נמכרים בצורת ספר, כתוכנה למחשבי כף יד וטלפונים סלולריים, ולמנויים בתשלום על גבי האינטרנט.

## שיטת הדירוג
הדירוג הוא בסולם של 30 נקודות, מורכב מאומדן של שטחים מוגדרים הכוללים אוכל, עיצוב, שירות ומחיר. בנוסף לנקודות מספריות, הסקר גם כולל סעיף תיאורי קצר שמאגד ציטוטים נבחרים (בדרך כלל מספר מילים) מתגובותיהם של מספר קוראים על כל מסעדה או שירות, כמו גם אפשרויות התשלום ומידע רלוונטי אחר.

## בעלות
קרן ההשקעות הפרטיות General Atlantic רכשה שליש מחברת האם Zagat, LLC עבור סכום של 31 מיליון דולר בפברואר 2000 ומינתה את איימי מקינטוש, שאינה בת למשפחת זאגאט, כמנכ"לית.

ב-2008 הועמדה החברה למכירה עבור סכום של 200 מיליון דולר. מאחר שלא היה קונה פוטנציאלי הודיעה החברה ביוני שהיא אינה עומדת עוד למכירה ושהיא תתור אחר אסטרטגיה של צמיחה טבעית.

ב-2011 נרכשה החברה בידי חברת גוגל. ולאחר כמה שנים היא מכרה אותו

## קישורים חיצוניים

* 

* זאגאט נכנס לאייפון ואייפוד (קישור אייטיון)
* זאגאט על טלפונים סלולריים
* נינה וטים זאגאט על ראשיתו של סקר זאגאט, באתר Slate, 1 ביוני 1999
* מדריך זאגאט להיכן לצאת
* זאגאט בטוויטר
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מדריכי מסעדות
קטגוריה:רכישות בידי גוגל
קטגוריה:שירותים שגוגל מכרה
נורת' יוטיקה

**נורת' יוטיקה** (באנגלית: **North Utica**) הוא כפר במחוז לה-סאל שבמדינת אילינוי, ארצות הברית. לפי מרשם האוכלוסין האמריקאי של שנת 2000 אוכלוסיית הכפר מונה 977 נפשות. בשנת 2004 פקדו את הכפר מספר אסונות ביניהם סופת טורנדו ורעידת אדמה שגבו מחיר בנפש בקרב אוכלוסיית הכפר. כיום מהווה נורת' יוטיקה את שער הכניסה לשמורת סטארבד רוק.

בעוד שנורת' יוטיקה הוא השם הרשמי של העיירה, פרסומים באזור, השילוט בדרכים המרכזיות וכן אוכלוסיית המקום מכנים את העיירה לפי שמה המקורי - יוטיקה.

## היסטוריה
העיירה יוטיקה הוקמה על גדות נהר אילינוי בשנות השלושים של המאה ה-18. הצפות של הנהר, כמו גם בניית תעלת אילינוי ומישיגן הביאו להעתקת מיקום העיירה צפונה למקומה הנוכחי של נורת' יוטיקה.

### האסונות של 2004
ב-20 באפריל 2004 תקפה התפרצות של שלושים סופות טורנדו את המערב התיכון בארצות הברית. בשעה 18:09 פגע טורנדו בעיר לה סאל במדינת אילינוי. דקה לאחר מכן הגיע הטורנדו למרכז המסחרי של נורת' יוטיקה. הטורנדו דורג F3 בסולם פוג'יטה ורוחות הגיעו למהירות של למעלה מ-250 קמ"ש כאשר פגע בעיר. כמחצית מהאזור המסחרי של העיירה הוחרבה על ידי הטורנדו וכמאה בתי מגורים נהרסו. 

מעוצמתו של הטורנדו פגע רכב באסם שהוסב למסעדה בשם מיילסטון. מבנה המסעדה קרס לתוך המרתף שבו מצאו תושבי המקום מקלט מן הסופה. שמונה ממוצאי המקלט נהרגו כתוצאה מקריסת המבנה ושישה נפצעו.
חודש לאחר הטורנדו נולד לפקידת העיירה עובר מת, העובר מת ככל הנראה בעקבות מאמצי השיקום בהם לקחו חלק כל אנשי העיירה. בטקס זיכרון להרוגי הסופה שנה לאחר מכן נכלל העובר באופן רשמי ברשימת הקורבנות.

## גאוגרפיה
על פי מרשם התושבים לשנת 2000 שטחה של העיירה הוא 4 קמ"ר. השטח כולו הוא יבשה והוא גובל בנהר אילינוי ושמורת סטארבד רוק בדרום ובשמורת מכרות בלקבול במערב.

## קישורים חיצוניים

* 
* Starved Rock State Park

## הערות שוליים

קטגוריה:אילינוי: כפרים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1821
שלמה גל (ניצב)

**שלמה גל** (נולד ב-1944) הוא קרימינולוג ישראלי, ניצב בדימוס במשטרת ישראל.

## חייו
גל נולד בכפר ויתקין. בין השנים 1962-1965 שירת כחייל וכקצין בחטיבת הצנחנים. בשנת 1968 הצטרף לשורות המשטרה, ובמהלך שירותו השלים בשנת 1979 לימודי תואר שני בקרימינולוגיה באוניברסיטת תל אביב.

בין תפקידיו במשטרת ישראל שימש ראש מדור עבריינות נוער, ראש מחלקת חקירות ותביעות, ראש מחלקת הדרכה וסגן ראש אגף כוח אדם, וקצין חינוך ראשי. לאחר מכן הועלה לדרגת ניצב ועמד בראש המשמר האזרחי (1991–1993) והיה ראש המטה של המשטרה.

לקראת סוף 1980 מונה גל כקצין בודק לבדוק את חקירת עמוס ברנס על רצח רחל הלר מצד המשטרה. הוא חשף כי אנשי צוות החקירה ובראשם שאול מרכוס שיקרו והעידו עדות שקר בפרט לגבי השחזור של הרצח על ידי ברנס. אף שמרכוס זוכה לבסוף בערעורו היה זה מהגורמים שהובילו למתן חנינה לברנס ולבסוף למשפט חוזר.

בשנת 1996 פרש לגמלאות ומונה למנהל הרשות למלחמה בסמים, בראשה עמד עד 2001.

כיום (2010) גל הוא בעליה חברת הייעוץ "תבונות" העוסקת בביטחון פנים ומלחמה בסמים, ומשמש מרצה וראש תוכנית התמכרויות במכללת בית ברל. בתקופת שירותו במשטרה פרסם מאמרים מקצועיים בתחום עבריינות נוער וחקירות בכתבי עת שונים, היה חבר מערכת בכתב העת "משטרה וחברה", וכן חבר מערכת כתב העת "פלילים" של אוניברסיטת תל אביב.

נשוי לעלמה ואב לילדים.

## קישורים חיצוניים

* שלמה גל באתר מכללת בית ברל
*  

## הערות שוליים

קטגוריה:ניצבי משטרת ישראל
קטגוריה:מפקדי המשמר האזרחי
קטגוריה:סגל המכללה האקדמית בית ברל
קטגוריה:קרימינולוגים ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי המכללה לביטחון לאומי
קטגוריה:כפר ויתקין: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
מערבון (כתב עת)

**מערבון** הוא כתב עת ישראלי לקולנוע שיוצא לאור מאז שנת 2006 בעריכת יהושע סימון. מגיליונו השישי, הוא מופץ כעיתון עצמאי, לאחר שקודם לכן חולק כשהוא בתוך כתב העת מעין לשירה. מערבון מודפס ב-4,000 עותקים.

## תכנים
מערבון מכיל ביקורות על סרטים ישראלים וזרים (למשל, אור, "קרוב לבית", עג'מי, "פארק העונשים" של פיטר ווטקינס, סדרת סרטי אסקימו לימון), מאמרי רוחב (קולנוע גאה בישראל, השפעת כתוביות התרגום על הקולנוע), הצצה לקולנוע בינלאומי (כתבת שער על הבמאי הסיני ג'יה זאנג קה, ריאיון מתורגם עם הבמאי רוברטו רוסליני, טלנובלות פוליטיות בדרום אמריקה), ראיונות (למשל עם במאי הסרט וסרמיל), תקצירי סרטים של יוצרי קולנוע ותמונות מתוך תהליך ההפקה. בגיליון השני של מערבון חשף דני רוזנברג מאמר שכתב בצעירותו עמוס גוטמן לעיתון התיכון על "סטיריקון" של פליני והוא מסביר את הקשר בין המאמר ליצירתו של גוטמן, ובגיליון השלישי, מתי שמואלוף כותב על הסטריאוטיפים בביקור התזמורת. הגיליון נפתח במדור "ראיתי ש" שכולל סקירות קצרות של סרטים מהארץ ומהעולם שיצאו לאחרונה.
עם יציאת הגיליון החמישי של מערבון, ארבעת הגליונות הראשונים הועלו לקריאה חופשית באינטרנט.

## הכותבים
רוב המשתתפים במערבון הם קולנוענים צעירים בעצמם וכתב העת ניכר בקו האקטיביסטי שלו בכל הקשור ליצירה קולנועית, ומכיל כתבות ומניפסטים כמו: מאמר פולמוסי בגנות השפעת קרנות הקולנוע על הסרטים הישראליים, סקירה של החיים הסטודנטיאלים בבית הספר לקולנוע סם שפיגל, מאמר תמיכה באיגוד התחקירניות, תרגום מפורטוגזית של "מניפסט הקולנוע של הרעב", ומאמר של ימין מסיקה נגד הפקות מקור. כתב העת פרסם מאמרים מתורגמים של הוגים מרכזיים כמו סלבוי ז'יז'ק (על ואלס עם באשיר) ופרדריק ג'יימסון. כיום, בהקדמה לגיליון הראשון מצהירים חברי המערכת "העיתון רואה אור במסורת הכתיבה המנסה לא פחות מאשר לשנות ולשפר את הקולנוע". בין הכותבים במערבון: דני רוזנברג, תום שובל, ד"ר צבי טל, בני בן-דוד, נועם יורן, ליאת סימון, אדם אבולעפיה, ארי ליבסקר, שמוליק דובדבני, אסי דיין, יוסף סידר ורועי רוזן.

## רקע
בישראל פועלים לצד מערבון שני כתבי עת נוספים העוסקים בקולנוע – **סינמטק** היוצא על ידי סינמטק תל אביב, ו**מחברות דרום** של מכללת ספיר. בעבר פעל בארץ בתפוצה רחבה עולם הקולנוע. כיום, מערבון הוא כתב העת היחיד בישראל לקולנוע שיוצא עצמאית ולא כחלק מגוף ציבורי. כתב העת נתמך על ידי איגודי הבמאים והתסריטאים, וקשור למאבקים שלהם, וכן על ידי קרנות קולנוע שונות בנוסף למפרסמים.

## קישורים חיצוניים
### מאמרים, ראיונות וביקורות
* 
* 
* 

### גליונות מלאים של מערבון לקריאה חופשית
* מערבון 1
* מערבון 2
* מערבון 3+4
* מערבון 5
* מערבון 7
* מערבון 8

### טקסטים מתוך מערבון ברשת
*אתר מעין מערבון עם גיליונות לקריאה חופשית
*חמשת הגליונות הראשונים של כתב העת לקריאה חופשית
* פוליטיקה בטלנובלות של אמריקה הלטינית
* 
* "הקונפליקט" חליפת מכתבים של נמרוד קמר עם גופי הנהלת בית הספר לקולנוע סם שפיגל, מתוך מערבון 1
* 

קטגוריה:ישראל: כתבי עת
קטגוריה:קולנוע ישראלי
קטגוריה:כתבי עת לקולנוע
יהושע כספי

**יהושע כספי** (נולד ב-29 באוגוסט 1929) הוא ניצב בדימוס במשטרת ישראל.

## ביוגרפיה
כספי נולד בגאלאץ שברומניה ובמאי 1946 עלה לארץ ישראל על ספינת המעפילים מקס נורדאו, אשר נוסעיה נכלאו במחנה המעצר בעתלית. כספי שוחרר כעבור שלושה חודשים. תחילה הצטרף לקיבוץ שער הגולן וכעבור שבועות ספורים עבר לקיבוץ מסילות. בפברואר 1948 גויס עם חבריו להכשרת הנוער לפלמ"ח והיה חבר פלוגה א' של הגדוד הראשון בחטיבת יפתח. במלחמת העצמאות לקח חלק במבצע מטאטא, קרב מלכיה וקרבות החטיבה בנגב. בתפקידו האחרון שימש נשק גדודי בדרגת סמל ובאפריל 1949 שוחרר.

[250px|ממוזער|הילד רוני עבד מצביע על מיקום בו גילה חפץ חשוד שהונח על [בלון גז|בלוני גז בבניין מגורים בחיפה ב-23 בנובמבר 1969. החפץ זוהה כמטען נפץ על ידי קצין המשטרה יהושע כספי, שפירק אותו ומנע את התפוצצותו.]]

במאי 1949 התגייס למשטרת ישראל. כספי שירת בתפקידים שונים במשטרה, בקיץ 1958 השתתף בדיכוי המרד בבית סוהר שיטה. על פי עדותו, הוא ירה למוות בשני אסירים שניסו לפרוץ למחסן הנשק של הכלא. בשנת 1959 סיים קורס קצינים. שירת כמפקד תחנת המשטרה בנצרת ומפקד תחנת המשטרה בעפולה. בסוף שנות ה-60 היה ראש הלשכה לתפקידים מיוחדים בנפת חיפה, במקביל ללימודי מזרחנות באוניברסיטת חיפה. ב-1969 הצליח לפרק מטען חבלה שהוטמן בבנין מגורים בחיפה, על אף שלא הוכשר כחבלן. על כך זכה ב-1974 בעיטור האומץ של המשטרה.

בשנת 1973 מונה לקצין מודיעין במטה הארצי. בשנים 1975–1977 שירת במחוז דרום של המשטרה כאחראי על נושא המודיעין והחקירות. בשנת 1977 שימש רכז הוועדה לבדיקת תופעת הפשע בישראל ובנובמבר 1977 מונה לראש המחלקה לתפקידים מיוחדים באגף החקירות והמודיעין. בספטמבר 1978 מונה לסגן מפקד מחוז דרום תפקיד בו בין השאר היה אחראי על מבצע סוגר לתפיסת שמונת הבורחים מכלא רמלה. בשנת 1981 הועלה כספי לדרגת ניצב ומונה למפקד מחוז דרום. בתקופת כהונתו עסק המחוז בחקירת רצח אמיל גרינצווייג ובשדרוג אבטחת הר הבית לאחר שנתפסה כת ליפתא שבקשה לפוצץ את כיפת הסלע. בעקבות התפיסה שהתבצעה ברגע האחרון על הר הבית, האשימו גורמים במשטרה את כספי בכך שלא עצר מוקדם יותר את חברי הכת על פי מידע מודיעיני שהועבר ממחוז תל אביב. האשמות אלו הביאו לעימות ממושך במשטרה בין המפכ"ל ותומכיו מצד אחד, לאסף חפץ וצבי בר מצד שני.

אחר כך היה נציג המשטרה בארצות הברית (בשנים 1984–1988) וראש אגף החקירות והמודיעין (ב-1988–1990).

במהלך שירותו במשטרה, השלים כספי השכלה גבוהה, כולל דוקטורט. הוא בעל תואר ראשון בהיסטוריה של ארצות האסלאם ומדעי המדינה (1972), תואר שני בקרימינולוגיה (1982) ודוקטורט במדעי המשטרה מאוניברסיטת העיר ניו יורק (1991).

כספי הקים את תוכנית הלימודים לתואר ראשון בקרימינולוגיה ואכיפת החוק המשותפת למכללת בית ברל והאוניברסיטה הפתוחה.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:ניצבי משטרת ישראל
קטגוריה:ראשי אגף החקירות והמודיעין
קטגוריה:מפקדי מחוז ירושלים במשטרת ישראל
קטגוריה:מפקדי מחוז הדרום במשטרת ישראל
קטגוריה:עולים לאחר מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:לוחמי הפלמ"ח
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת העיר ניו יורק
קטגוריה:שוטרים שעוטרו בעיטור האומץ
קטגוריה:מסילות (קיבוץ): אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1929
הכשרה

**הכשרה** היא תהליך הכנתו של אדם להתיישבות בארץ ישראל על סמך הבסיס האידאולוגי הציוני-הסוציאליסטי. יש להבדיל בין ההכשרה בארץ ישראל, לבין ההכשרה בחו"ל, שהיוותה בסיס לעלייה והתיישבות בארץ ישראל, בוצעה בעיקר על ידי תנועת החלוץ והייתה בשיאה בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20.

## הכשרה בארץ ישראל
בשנות המנדט הבריטי ובתקופה הראשונה לקיום מדינת ישראל הייתה מקובלת ההכשרה לחקלאות. קבוצות של צעירים וצעירות אשר התארגנו ל"גרעין" לקראת התיישבות חקלאית היו יוצאים לקיבוץ לתקופת הכשרה. היה זה תנאי מוקדם ליציאה להתיישבות ביישוב קיים וכל שכן ליישוב חדש. ההכשרה כוללת הכנה מקצועית ואידאולוגית.

## הכשרה מחוץ לארץ ישראל
ההכשרה החלה באימפריה הרוסית בסוף המאה ה-19 ובארצות הברית בתחילת המאה ה-20.
בקונגרס הציוני ה-12 בשנת 1921 נערך כנס היסוד של ההסתדרות העולמית של החלוץ, בהשתתפות נציגים מכל רחבי העולם.

ההכשרה נערכה לרוב בחוות או במשקים חקלאיים, המשתתפים חולקו לקבוצות ולמדו את מכלול הנושאים הנדרשים להקמת יישוב חקלאי. רוב המשתתפים היו בעלי רקע עירוני וחסרי ידע חקלאי, לכן ההכשרה כללה עבודה חקלאית, לימוד מלאכות מכניות-טכניות ולימוד עברית. עם התפתחות ההכשרה נוספה גם ההכשרה בתחום הזהות היהודית שכללה לימוד היסטוריה וספרות יהודית. קבוצות ההכשרה חיו לרוב בקומונה וחגגו את החגים היהודיים. לעיתים רחוקות נשלחו גם מועמדים בודדים לעלייה ללימוד אצל חקלאים או בעלי מלאכה לא-יהודים. בגרמניה הוכשרו בשנת 1934 כ-3,500 צעירים ב-32 מתקני הכשרה שונים.

## גלריית תמונות

קובץ:PikiWiki Israel 4770 work in betzenrud.JPG|הכשרת הפועל המזרחי באמצע שנות ה-20 בבצנרוד (Betzenrud) שליד פולדה שבגרמניה
קובץ:PikiWiki Israel 2139 Kibutz Gan-Shmuel sk10- 308 הכשרה בצכיה לקראת העליה לארץ ישראל 1930-4.jpg|הכשרת השומר הצעיר בצ'כיה בתחילת שנות ה-30
קובץ:PikiWiki_Israel_472_Agriculture_in_Israel_בית"ר_פולין.jpg|בית"רים בחוות ההכשרה מסדה-ורשה עוסקים בדייש כחלק מן ההכשרה החקלאית, שנת 1938
קובץ:PikiWiki Israel 1106 Education in Israel ביתר אסטוניה.jpg|בית"רים בחוות הכשרה על יד טאלין, אסטוניה, 1932
קובץ:PikiWiki Israel 1125 Education in Israel ביתר רומניה.jpg|בית"רים עוסקים בניפוי חיטה בחוות ההכשרה על-שם זאב ז'בוטינסקי בזסטבנה, רומניה, 1946
קובץ:Berlinski klosova.png|אישור על חברותו של אריה ברלינסקי, בהכשרה של תנועת החלוץ בחוות ההכשרה בקלוסובה, 1925


## ראו גם
* הכשרה מגויסת
* חוות ההכשרה בגרוכוב
* חוות ההכשרה בקלוסובה
* חוות ההכשרה ע"ש ברוכוב בלודז'
* חוות ההכשרה בצ'רניאקוב
* הכשרה באנסחדה

## לקריאה נוספת
* יעקב זילברשייד, אריה פיאלקוב (כינסו וערכו), **תל חי: קיבוץ הכשרה בפולין ע"ש חללי תל-חי, הגוש ופלוגותיו: מאסף**, לוחמי הגיטאות: בית לוחמי הגיטאות ע"ש יצחק קצנלסון; הקיבוץ המאוחד, 1979.
* שרה סגל, אריה פיאלקוב (עורכים), **שחריה: סיפורו של קיבוץ הכשרה: מאסף**, לוחמי הגיטאות: בית לוחמי הגיטאות ע"ש יצחק קצנלסון; 1983

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ציונות: היסטוריה
צ'לסי קיין

**צ'לסי קיין סטאוב** (באנגלית: **Chelsea Kane Staub**; נולדה ב-15 בספטמבר 1988) היא שחקנית וזמרת אמריקאית. היא ידועה בשל תפקידה כסטלה מאלון בקומדיית המצבים של ערוץ דיסני "ג'ונאס" (2009–2010), ובשל תפקידה בתור ריילי פארין בסיטקום של ABC Family, "בייבי דאדי" (2012–2017). 

## ביוגרפיה
צ'לסי קיין סטאוב נולדה בפיניקס, אריזונה ב-15 בספטמבר 1988. קיין היא בתם היחידה של ג'ון ובקי סטאוב. היא למדה משחק בתיאטרון נוער העמק (אנ'), תיאטרון קהילתי בעיר הולדתה. 

## קריירה
קיין עשתה את הופעת הבכורה המקצועית שלה בסרט הקצר "Failure of Pamela Salt" משנת 2001. היא המשיכה לקבל תפקידי אורח בסדרות הטלוויזיה "Cracking Up", "תשתקו ותקשיבו", "סאמרלנד" ותפקיד קטן בסרט "*Arizona Summer*" משנת 2004. 

בשנת 2007 קיבלה סטאוב את תפקידה הקולנועי הראשון בתור מרדית בקסטר, היריבה של בנות הבראץ, בסרט הלייב אקשן "בראץ: הסרט", המבוסס על סדרת בובות האופנה "בראץ". בסרט היא ביצעה שני שירים מתוך הפסקול. באותה שנה היא קיבלה תפקיד ראשון בתיאטרון.

בשנת 2008 היא הופיעה בסרט של ערוץ דיסני "חנון על הזמן". בנוסף היא הופיעה בפרק בסדרה "המכשפים מוויברלי פלייס" ובסרט "התאהבתי בכוכב". שנה לאחר מכן היא זכתה בפרס בחירת הנוער בקטגוריית "כוכבת הטלוויזיה של השנה".

בשנת 2009 החל לגלם את מעצבת האופנה סטלה מאלון עם האחים ג'ונאס בסדרה של ערוץ דיסני "ג'ונאס", ושנה לאחר מכן אף גם בעונתה השנייה. בנוסף היא דיבבה את אחד התפקידים הראשיים בסדרת הקומדיה המונפשת"הדגים".

בשנת 2011 השתתפה קיין בתוכנית המציאות "רוקדים עם כוכבים" בעונתה ה-12, לצד הרקדן המקצועי מארק בלס (אנ'); הם הגיעו בגמר למקום השלישי. 

בשנת 2012 החל לגלם את אחת הדמויות הראשיות בסיטקום של Freeform "בייבי דאדי" וגילמה את ריילי פארין במשך שש עונותיה של הסדרה עד שזו הסתיימה ב-2017. 

בשנת 2020 גילמה דמות חוזרת בשם אווה ג'רמיין בסדרה "אשלי גרסיה: גאונה מאוהבת" (אנ') שיצר מריו לופז עבור שירות הסטרימינג נטפליקס.

בשנת 2022 שיחקה בעונה השישית של סדרת הדרמה המשטרתית של Fox, "מוקד 911" בתור קמרון.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערוץ דיסני: שחקנים ומנחים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקניות ילדות אמריקאיות
קטגוריה:מדבבות אמריקאיות
קטגוריה:זמרות אמריקאיות
קטגוריה:מתחרי רוקדים עם כוכבים (ארצות הברית)
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1988
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1988
סמל מיוט

**סמל מָיוֹט** (בצרפתית: **Armoiries de Mayotte**) הוא סמל לא רשמי המייצג את מיוט, הטריטוריה הצרפתית שמעבר לים. סמל זה הוא גם החלק העיקרי בדגל מיוט. הוא מורכב ממגן בצורת ענן, סהר מאוזן ופרחים צהובים על רקע אדום. משני צדדיו של הסמל ניצבים שני סוסוני ים. המוטו, שמופיע על סרט אפור בתחתית, הוא "Ra hichiri" ("אנחנו על המשמר").

## קישורים חיצוניים

מיוט
הבארן

**הבארן** (באנגלית: **The Burren** ; באירית: **Boireann**, "סלע גדול", גם Boirinn) הוא אזור קרסטי, בצפון מערב מחוז קלייר, אירלנד, בסמוך לחוף האוקיינוס האטלנטי ולצוקי מוהר.
## גאוגרפיה
הבארן נחשב לאחד מהשטחים הקרסטיים הגדולים באירופה. שטחו כ-250 קילומטר מרובע, והוא גובל במערב באוקיינוס האטלנטי ובצפונו במפרץ גולוויי. האזור שזור בסלעי גיר קרחים ומחורצים. נופו הסלעי והייחודי של הבארן מהווה ניגוד משמעותי לנופה הירוק של אירלנד, ובשל ייחודו הוכרז חלק קטן ממנו כפארק לאומי, 15 קמ"ר שטחו, והוא הקטן שבששת הפארקים הלאומיים של אירלנד. 

למרות נופו הצחיח, מחוסר העצים, בין סלעי הגיר צומח מגוון של צמחים ארקטיים, אלפיניים וים תיכוניים. 

בחבל יש אתרים ארכאולוגיים בשפע, בהם קברים מגאליתים רבים ודולמנים, שאחד הידועים שבהם הוא דולמן פולנברון. הבארן מאוכלס בדלילות, והכפר הבולט בו הוא דולין (Doolin), השוכן בדרום מערבו של החבל לחוף הים, והמהווה מוקד עלייה לרגל לחובבי מוזיקה אירית. צוקי מוהר הסמוכים הם אחת האטרקציות התיירותיות המובילות באי האירי.

## גלריית תמונות

Fisherstreet Doolin Ireland 2005 (cut).jpg|רחוב בכפר דולין
Karst dome.jpg|כיפה קרסטית במזרח הבארן
The_Burren_(2002).jpg|צמחייה בתוך חריצי הסלע


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אירלנד: גאוגרפיה
קטגוריה:מנסטר
מתתיהו סלע

**מתתיהו** (**אדי**) **סלע** (1 במרץ 1911 – פברואר 1990) היה ניצב במשטרת ישראל.

## ביוגרפיה

סלע נולד בשם **אדמונד זילברשטיין** באינסברוק שבאוסטריה. בסיום לימודיו התיכוניים למד באוניברסיטת אינסברוק וקיבל תואר דוקטור למשפטים. בצעירותו ובמהלך לימודיו היה פעיל האגודה הציונית "בלאו וייס" וייסד בעירו את סניף בית"ר. ב-8 באפריל 1936 עלה לארץ ישראל ועבד בחקלאות בבנימינה. בשנת 1937 התגייס למשטרת היישובים העבריים ושירת כשוטר ברחובות עד 1945, אז הוסמך לעריכת דין והצטרף למשרד בתל אביב.

לאחר הקמת מדינת ישראל נקרא לשוב לשירות במסגרת משטרת ישראל כסגן מפקד נפת טבריה וזמן קצר לאחר מכן מונה למפקד הנפה. עם הקמת מחוז צפון, בשנת 1949, עבר לשמש סגן מפקד המחוז, ובהמשך אותה שנה נתמנה לסגן מפקד מחוז תל אביב (1949 - 1951). לאחר מכן עבר לשמש בתפקידים בכירים והיה ראש המחלקה הכלכלית (1951–1954), מפקד מחוז חיפה (1954–1958) וראש אגף חקירות (1958–1963). בתפקידו האחרון היה הראשון למלא את התפקיד לאחר הקמת האגף, ובתקופת כהונתו היה נציג המשטרה בכינוסי האינטרפול וממונה על חקירת מפכ"ל המשטרה לשעבר יחזקאל סהר.

לאחר פרישתו לגמלאות עסק בייעוץ משפטי. בשנת 1977 מונה לחבר הוועדה לבירור נושא הפשיעה בישראל.

סלע היה נשוי לפרידה-יהודית עד למותה ב-1986 ואב לשני בנים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי בלאו וייס
קטגוריה:ניצבי משטרת ישראל
קטגוריה:ראשי אגף החקירות והמודיעין
קטגוריה:מפקדי מחוז הצפון במשטרת ישראל
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה האוסטרו-הונגרית
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אינסברוק
קטגוריה:עורכי דין ישראלים במאה ה-20
קטגוריה:אישים הקבורים ברחובות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1911
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1990
תיאטרון לחם ובובות

שמאל|ממוזער|250px|בובות בתיאטרון לחם ובובות בגלובר, ורמונט
שמאל|ממוזער|250px|הופעת תיאטרון לחם ובובות בגלובר, ורמונט
**תיאטרון לחם ובובות** הוא תיאטרון בובות פוליטי קיצוני הפעיל בארצות הברית משנות השישים של המאה ה-20. התיאטרון ממוקם כיום בגלובר, ורמונט.

שמו של התיאטרון נגזר ממנהגו של התיאטרון לחלק לצופים לחם טרי עם רוטב איולי חריף (המורכב משום ושמן זית), כדי ליצור תחושת קהילתיות; בנוסף נגזר שמו של התיאטרון מהעיקרון לפיו האמנות היא מצרך בסיסי לחיים, כמו הלחם.

תיאטרון לחם ובובות משתתף במצעדים רבים ברחבי ארצות הברית, בהם מצעד יום העצמאות האמריקאי בעיירה קאבוט בוורמונט; במצעד משתתפות בובות ססגוניות רבות בדמויות אמריקאיות מוכרות על קביים, כולל דמותו המפורסמת של הדוד סם (דמות בדיונית שמשמשת כהאנשה המגלמת בדמותה את ארצות הברית).

## היסטוריה
התיאטרון נוסד בשנת 1962 בניו יורק, על ידי הבמאי פיטר שומן. התיאטרון היה פעיל בזמן מלחמת וייטנאם במחאות נגד המלחמה, ונזכר לעיתים קרובות בשל מופעי הראווה הפוליטיים שהעלה בזמנו, וכן בשל בובות הענק שלו (גובהן בין שלושה לחמישה מטרים).

בשנת 1970 התיאטרון עבר לוורמונט, תחילה לעיירה גודארדף ולאחר מכן לעיירה פליינפילד, ומשם לחווה חקלאית בעיירה גלובר שבה התיאטרון שוכן עד היום, ומתופעל על ידי בובנאים מקצועיים. המופעים מתקיימים במרחבים פתוחים בחווה ובתוך מבנים מקורים. בנוסף פועל בחווה מוזיאון המציג את פועלו של התיאטרון מזה ארבעה עשורים. בתחילת דרכו נחשב לתיאטרון פרינג'.

התיאטרון זכה ב"פרס האומנויות הלאומי" ובמספר פרסים נוספים מאיגוד "בובנאי אמריקה" ומארגוני אמנות מוכרים אחרים. 

עד שנת 1998 התיאטרון אירח את מופעיו באמפיתיאטרון טבעי בשטחי העיירה גלובר בסופי שבוע. לאורך שנות ה-90 גברה הפופולריות של הפסטיבל, ועשרות אלפי אנשים נהרו אליו בסופי השבוע הקיציים, ונהגו ללון באוהלים בשטחי החקלאות הפתוחים במקום. האירוע הפך את המקום לאתר מחנאות ובילוי ענק והומה, והמופע עצמו הפך לשולי יחסית. אך בשנת 1998 נהרג אדם באירוע במהלך קטטה, ומאז ביטל פיטר שומן את הפסטיבל. במקום הפסטיבל העלה התיאטרון  מופעים קטנים יותר בתדירות גבוהה יותר לכל אורך הקיץ, וכן העלה מופעי אורח ברחבי מדינת ניו יורק וניו אינגלנד, ואף מחוץ לארצות הברית. בעיר ניו יורק מופיע התיאטרון בקביעות בתקופת החגים בשם "התיאטרון לעיר החדשה" (Theater for the New City).

## מופע התיאטרון במהלך מלחמת וייטנאם
במהלך מלחמת וייטנאם, בה ספג צבא ארצות הברית אבדות רבות, הכין צוות התיאטרון הצגה פוליטית-חברתית אנטי-ממסדית שנועדה בין השאר לעודד השתמטות מהגיוס לצבא. בהצגה חבשו השחקנים כמה סוגי מסכות: מסכת "האיש הטוב" שמייצג את האמריקאי שמתגייס לצבא, ומנגד שחקנים הלובשים את מסכת "האיש הרע" המייצגים את הפציפיסט שמתנגד למלחמה. צוות התיאטרון הציג את ההצגה בקפיטריה באוניברסיטה בעיר ניו יורק מול מאות סטודנטים, כאשר בחלל הקפיטריה פוזרו כלי נגינה, כלי מטבח ובדים מאולתרים, ובתחילת ההצגה השחקנים והסטודנטים ניגנו יחדיו. במהלך ההצגה שימשו המסכות להעברת המסר הפוליטי-חברתי לפיו מי שמתגייס למלחמה בווייטנאם ימצא את מותו, מסר שהתבטא באמצעות החלפת מסכת "האיש הטוב" במסכת "האיש המת" והודגש על ידי האבל והכעס של שאר השחקנים בהצגה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תיאטרון אמריקאי
קטגוריה:תיאטרון פרינג'
קטגוריה:תיאטרון בובות
חוק הטינקטורה

[שמאל|ממוזער|200px|[דגל הממלכה המאוחדת - צלב אדום ממוסגר בלבן על רקע כחול, מאחוריו צלב סאלטייר מנוגד של אדום ולבן ממוסגר בלבן]]
[שמאל|ממוזער|200px|[דגל דרום אפריקה - מסגרות של לבן וצהוב סביב צורת פאס ירוקה]]
**חוק הטינקטורה** הוא החוק הראשון של ההרלדיקה - מדע עיצוב שלטי האצולה, ושל כללי הבלאזון. על פי חוק זה . משמעותו של החוק היא כי הטינקטורות מקבוצת המתכות (אור או צהוב וארז'ן או לבן) לא יונחו האחת מעל השנייה כמו גם טינקטורות מקבוצת הצבעים (ור-ירוק, אזור-כחול, גולס-אדום, סאבל-שחור ופורפור-סגול). הפרוות ההרלדיות ו"צבעים טבעיים" אינם מושפעים מחוק זה.

מטרתם העיקרית של שלט אצולה, של מטען הרלדי, של דגל או של כרזה היא זיהוי בצורה קלה מרחוק, וההבדל בין צמדי צבעים מסוימים מרחוק אינו פשוט, בעיקר כאשר טינקטורות כהות או בהירות מונחות על טינקטורות דומות או סמוך להן.

## קישורים חיצוניים

* פרנסיס ר. ולד, **הרלדיקה**, חוק הטינקטורה - מקורותיו של החוק
* Fox-Davies, Arthur Charles (1909). **[http://openlibrary.org/details/completeguidetoh00foxdrich A Complete Guide to Heraldry]**. New York: Dodge Pub. Co.

קטגוריה:הרלדיקה
מלון בוורלי הילס

שמאל|ממוזער|200px|מלון בוורלי הילס בבוורלי הילס, קליפורניה, 2007
**מלון בוורלי הילס** (באנגלית: **The Beverly Hills Hotel**) הוא מלון בשדרות סנסט, בוורלי הילס, קליפורניה.

## היסטוריה
מלון בוורלי הילס נפתח ב-12 במאי 1912 בידי מרגרט אנדרסון ובנה סטנלי אנדרסון, שניהלו את מלון הוליווד. הבניין הראשי המקורי של מלון בוורלי הילס עוצב בידי האדריכל מפסדינה אלמר גריי. הגנים רחבי הידיים בשטח המלון תוכננו בידי אדריכל הנוף וילבור דייוויד קוק. היה זה הבניין הראשון בשטח הרחב, שקדם ליצירתה של העיר הסובבת אותו, ותכופות מתייחסת אליו האוכלוסייה המקומית (ואחרים כמו נהגי מוניות) פשוט כ"המלון" (The Hotel). מאז ראשיתה של העיר, היווה המלון מקום מפגש מרכזי למקומיים ולאוכלוסייה העסקית, במיוחד מתעשיית הסרטים של לוס אנג'לס ותעשיית הטלוויזיה.

המלון שייך ומנוהל בידי דורצ'סטר קולקשן (Dorchester Collection) שבבעלותה שבעה מלונות יוקרה בבריטניה, ארצות הברית, צרפת ואיטליה והיא הוקמה ב-1996 על מנת לנהל את ענייני המלונאות של סוכנות ההשקעות של ברוניי (Brunei Investment Agency).

Svend Petersen, מנהל הבריכה הדני-אמריקני במשך 42 שנים, נעשה שגריר המלון ב-2002. זכור במיוחד שהוא פתח את הבריכה בשעות שאחרי פעילותה עבור הביטלס ושלימד את פיי דאנאוויי לשחות בסגנון חתירה עבור הסרט Mommie Dearest. הוא גם ידוע על כך שהזהיר את מבקרים לדרום קליפורניה בשפה חריפה מפני סכנותיה של השמש הצורבת.

המלון הוא גם משכנו של מגרש הפולו המפורסם, וחזית המלון הוצגה בעטיפת האלבום "מלון קליפורניה" של להקת האיגלס משנת 1976.

הבעלים שלו מ-1954 ועד למותו ב-1979 היה בן סילברשטיין (Ben L. Silberstein), איל הון העוסק בנדל"ן מדטרויט,

שרכש את המלון מידי הרננדו קרטרייט, מאוחר יותר בעליו של מלון בוורלי וילשייר. כמה מבעלי המלון היו ידוענים: אירן דון, לורטה יאנג וכעת (כפי שמצוין להלן) סולטאן ברוניי. בשנים 1928–1932 היה המלון בבעלות חברת Van Noy Railway News and Hotel Company.

## רכישות אחרונות
מרווין דייוויס רכש את המלון תמורת 54 מיליון דולר מידי ברט סלטקין, ואיוון בוסקי. חתניו של סילברשטיין. בסקי קנה 5% ממניות תמורת הון עצום והחליט למכור אותו, למרות רצונו של סלטקין לשמור את המלון. בתוך פחות משנה אחרי כן מכר דייוויס את המלון לסולטאן חסנאל בלקיה עבור 110 מיליון דולר.

## לקריאה נוספת

* Sam Hall Kaplan, **L A Lost & Found: An Architectural History of Los Angeles**, Hennessey & Ingalls, 2000 


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

בוורלי הילס
קטגוריה:בוורלי הילס
אברהם בלאט

**אברהם יקותיאל בְּלָאט** (1916 – 13 בינואר 2001) היה מבקר ספרות ומסאי ישראלי. שימש במשך עשרות שנים המבקר הספרותי של "הצופה".
## חייו
בלאט נולד בשנת 1916 בכפר אייסצה שליד העיר בנדין בפולין (אז בשליטת האימפריה הרוסית, כעבור זמן קצר בתחומי המדינה הפולנית הצעירה), בן יחיד להוריו. אביו נפטר כשהיה כבן 4–5, ואימו נשאה בעול הפרנסה של המשפחה הקטנה. בילדותו למד בבית ספר "יסודי התורה" ו"המזרחי".
ב-1935, בהיותו כבן 20, עלה עם אמו לארץ ישראל והתיישב בתל אביב.
עבד למחייתו כמנהל חשבונות. בשנת 1943 נישא לשרה לבית כהן, בת לוותיקי העיר. בנו של בלאט, קלמן, נפטר בשנת 1956 במהלך ניתוח, כשהיה כבן 13.

בלאט היה אוטודידקט ואיש ספר. במשך כ-65 שנה, מאז עלותו לארץ ישראל ועד מותו, פרסם שירים, סיפורים ומסות ספרותיות בעיתונים, ומעל 50 שנה שימש כמבקרו הספרותי של העיתון "הצופה". פרסם ארבעה ספרי ביקורת ספרות, המשמשים גם כספרי עזר למורים ולתלמידים כאחד, ושלושה ספרי מונוגרפיות "דיוקן וקתדרה" במסגרת אוניברסיטת בר-אילן.

בעל פרס שפירא למחשבת הציונות הדתית ולספרות יפה לשנת תשל"ט, פרס עמינח לשנת תשמ"ד ופרס ראש הממשלה לסופרים עבריים לשנת תשנ"א.

בלאט נפטר בי"ח בטבת ה'תשס"א, ונקבר בבית העלמין קריית שאול.

## ספריו
* **בנתיב סופרים**, תל אביב: המנורה, תשכ"ז 1967. (קובץ מאמרים העוסקים ב"סופרים ומשוררים שחותם הייחוד האישי טבוע ביצירותיהם", מש"י עגנון ועד עמוס עוז)
* **תחומים וחותם**, תל אביב: סיגלית, תשל"ד 1975. (מסות ספרותיות)
* **אורחות אמונים**, תל אביב: מורשת, תשמ"ד. ("קוים לדיוקנאותיהם של סופרים ומשוררים דתיים")
* **דיוקן וקתדרה: במחיצתם של אנשי הגות ומדע**, 3 כרכים, ירושלים: ר' מס, תשנ"א 1991–תש"ס 2000. (כרך ג' יצא בהוצאת עקד)
* **קו וגוונים: פרקי עיון ומסה בספרות**, ירושלים: ב' בלאט, תשנ"ט 1999.

## קישורים חיצוניים
* 
מפרי עטו:
* שירת הבית הישן - זלדה, באתר "דעת"
* בבואות בראי, באתר "דעת"
* האחיזה והבריחה מגורם הזמן, הצופה, 27 באוגוסט 1993

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל הצופה
קטגוריה:מבקרי ספרות ישראלים
קטגוריה:מסאים ישראלים
קטגוריה:אוטודידקטים ישראלים
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:זוכי פרס עמינח
קטגוריה:זוכי פרס שפירא
קטגוריה:זוכי פרס היצירה לסופרים ומשוררים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1916
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2001
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
דריה ורבובי

**דריה ורבובי** (בפולנית: **Daria Werbowy**; נולדה ב-19 בנובמבר 1983) היא דוגמנית קנדית. ורבובי נודעת לציבור הרחב גם כדוברת של מותג היופי הצרפתי לנקום.

## חייה האישיים
למרות שהיא נולדה בקרקוב, פולין,

מחזיקה ורבובי גם באזרחות קנדית וגם ובאזרחות אוקראינית. 

בהיותה בת שלוש, עברו הוריה האוקראיניים למיסיסוגה, פרבר של טורונטו, אונטריו, קנדה.
יש לה אח בשם אורסט ואחות בשם אוקסנה. בהיותה בת ארבע עשרה היא כבר היתמרה לגובה מטר ושמונים סנטימטרים. היא למדה בבית הספר היסודי הקתולי האוקראיני סנט סופיה ולמדה אמנויות חזותיות בבית הספר התיכון קותרה פארק. 

היה קשר רומנטי בין ורבובי לבין ג'וש הארטנט.

## קריירה
ורבובי מעולם לא שקלה לעסוק בדוגמנות ברצינות, אלא הגיעה במקרה, לאחר שפגשה את אימה של חברתה ללימודים, שעמדה בראש הסניף בטורונטו של סוכנות הדוגמנות  Susan J. Model & Talent Management. כשהייתה בת 14 ורבובי זכתה במקום הראשון בתחרות דוגמנות לאומית.

לאחר שעברה לסוכנות עלית, החלה ורבובי לקבל חוזי פרסום מרכזיים בקנדה, אבל עדיין לא השיגה הצלחה בינלאומית. היא חיה בלונדון וביוון, "שם היו ליהוקים רבים, אבל לא הייתה עבודה". חוזי דוגמנות שיועדו לה בוטלו בעקבות פיגועי 11 בספטמבר בניו יורק.

לאחר שמונה חודשים מאכזבים, שבה ורבובי לקנדה. היא נתנה לדוגמנות סיכוי אחרון כאמצעי לממן את לימודי האמנות שלה.
"שבתי לניו יורק, פגשתי את הסוכן שלי וביום שלאחר מכן חתמתי על חוזה יוקרתי עם פראדה. מאותה עת ואילך העניינים התגלגלו".

כשצייד הדוגמניות הראשי של סוכנות עלית, אולסן אלמר, פתח סוכנות משלו, הלכה ורבובי בעקבותיו והקריירה שלה החלה לפרוח. בתוך מספר שנים ותחת הדרכתה של International Management Group  (IMG), קנתה לעצמה ורבובי דריסת רגל בבימת הדוגמנות הבינלאומית. 

היא מחזיקה בשיא של פתיחה וסגירה של תצוגות האופנה הרבות ביותר בעונה אחת.

נכון לעכשיו, לקוחותיה של ורבובי כוללים את לאנקום, פראדה, איב סאן-לורן, פפי ג'ינס, רוברטו קוואלי, גוצ'י, הרמה, ולנטינו, דייוויד יורמן, מיסוני, ורסצ'ה, לואי ויטון ושאנל. בעונה הראשונה שלה, סתיו/חורף 2003, הופיעה ורבובי על שער ווג איטליה שלוש פעמים (ביולי, אוגוסט ואוקטובר) ובמודעת הפרסום לפראדה.

ביולי 2007 מנה כתב העת פורבס את ורבובי כמספר 9 ברשימת הדוגמניות המרוויחות ביותר בעולם, אחרי קרולינה קורקובה, נטליה וודיאנובה, קרולין מרפי, אלסנדרה אמברוזיו, אדריאנה לימה, היידי קלום, קייט מוס וג'יזל בונדשן. בין יוני '2006 ליוני 2007 נאמדו רווחיה ב- $3.5  מיליון.

ב-2008 יצאה ורבובי למסע בן שלושה חודשים באוקיינוס האטלנטי ובים התיכון.

ב-6 באוקטובר 2008, היא הוכנסה ל-Canada's Walk of Fame

היא הדוגמנית הקנדית השנייה, אחרי לינדה אוונג'ליסטה, שיש לה כוכב ב- Canadian Walk of Fame.

מוקדם יותר באותה שנה, ורבובי השיקה קולקציית איפור בן שלושה חלקים של לאנקום עבור Sephora.

ההכנסה הלכה לאספת נדבנות עבור נוער מעוט יכולת בברזיל שערך ויק מוניז.

ווג פריז כלל אותה כאחת משלושים הדוגמניות המובילות של שנות האלפיים.

ורבובי חשה רגשות סותרים לגבי חייה המקצועיים. בגיליון ספטמבר 2008 של כתב העת Fashion Magazine היא צוטטה כאומרת: "יש לי הרבה רגשות מעורבים לגבי מה שאני עושה... חלק גדול מהזמן, אני חשה שאני חלק מהבעיה בכל הנוגע למלאכותיות והריקנות שמשפיעה על הדרך שבה נערות גדלות."

## קישורים חיצוניים

* דריה ורבובי, ב-Fashion Model Directory
* דריה ורבובי, בניו יורק מגזין
* דריה ורבובי, ב-IMG Models

## הערות שוליים

קטגוריה:דוגמניות קנדיות
קטגוריה:מהגרים מפולין לקנדה
קטגוריה:קנדיות שנולדו ב-1983
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1983
יוסף יהושע וייס

**יוסף יהושע וייס** (אנגלית: **Joseph Joshua Weiss**;  30 באוגוסט 1905 - 9 באפריל 1972) היה כימאי יהודי-אוסטרי ופרופסור באוניברסיטת ניוקאסל באנגליה.

## קורות חיים
וייס נולד באוסטריה. הוא סיים תואר בבית הספר הטכני בווינה ובשנת 1928 החל לשמש כראש מחלקת הכימיה במכון הטקסטיל בסוראו. שנתיים לאחר מכן עזב את עבודתו והפך לעוזרו של פרופסור פריץ הבר. בשנת 1933 נמלט עמו מגרמניה הנאצית לקיימברידג' שבאנגליה.

משנת 1972 מעניקה אגודת כימית הקרינה את "מדליית וייס" לכבודו.

הוא היה מנחה הדוקטורט של פרופסור גבריאל שטיין.

## קישורים חיצוניים
* Professor J. J. Weiss, 1905-1972
* The Weiss medal

קטגוריה:כימאים יהודים אוסטרים
קטגוריה:כימאים יהודים בריטים
קטגוריה:אנגלים ממוצא יהודי-אוסטרי
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1905

קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1972
ZiS-30

ה-**ZiS-30** היה משחית טנקים קל, אשר פותח ויוצר עבור הצבא האדום בשנת 1941. הכלי נבנה כהסבה של טרקטור משוריין מסוג "קומסומולץ" אשר שימש לגרירת תותחים נגררים. ZiS-30 נחשב למשחית טנקים מוצלח, אך יצורים הכלים הוגבל מאוד בגלל הזמינות הנמוכה של טרקטורי קומסומולץ ששימשו לייצורם.

## היסטוריה
ZiS-30 היה אחד מהכלים המשוריינים אשר תוכננו ויוצרו בדחיפות על ידי התעשייה הסובייטית כתגובה לפלישה הגרמנית של 1941. הכלי נוצר על ידי משרד התכנון של וואסלי גרבין, על ידי הרכבת תותח נגד טנקים על מרכב של טרקטור משוריין קומסומולץ. השילוב הוכיח את עצמו מוצלח, אך עקב בעיות בזמינות המרכבים והתותחים, עמד ייצור הכלים על כמאה יחידות בלבד. הוא היה מיוצר במפעל בעיר גורקי ובסך הכול נבנו כ-100 יחידות.

## ביבליוגרפיה

* Steven J. Zaloga, James Grandsen, (1984), **Soviet Tanks and Combat Vehicles of World War Two**, Arms and Armour Press, 


## קישורים חיצוניים

*ה-ZiS-30 באתר "שדה הקרב הרוסי" 

קטגוריה:משחיתי טנקים סובייטיים
קטגוריה:אמצעי לחימה סובייטיים במלחמת העולם השנייה
שחקן וטו

**שחקן וטו** (Veto Player) הוא שחקן במשחק בצורה קואליציונית כאשר שוויה של כל קואליציה שאינה מכילה אותו הוא אפס.

## הגדרה
שחקן i \in N הוא שחקן וטו במשחק בצורה קואליציונית (N;v)\! אם:

\forall S \subseteq N \setminus \{i\}:
v(S) = 0


כלומר, השווי של כל הקואליציות שאינן מכילות את כל שחקני הווטו הוא אפס.

## שימושים ודוגמאות לשחקני וטו

• אם נרצה להציג משחק בצורה קואליציונית שבו חלק מהשחקנים חייבים להיכלל בכל קואליציה נבחרת, אזי שחקנים אלה הם שחקני וטו.

• דוגמה למשחק עם שחקני וטו, היא קבלת החלטה במועצת הביטחון של האו"ם. שכן, הצבעה של כל אחת מחמש המדינות בעלות זכות הווטו (ארצות הברית, רוסיה, בריטניה, צרפת וסין) נגד הצעת החלטה של המועצה, מונעת את קבלתה.

• הליבה של משחק פשוט, המקיים v(N) = 1 \! מכילה את כל וקטורי התשלומים x\! המקיימים x_i = 0\! לכל שחקן i\! שאינו שחקן וטו, ורק את הווקטורים הללו.

• משחק פשוט נקרא נשלט וטו אם קיים בו שחקן וטו.

## דוגמה
נסתכל על המשחק הבא:


\begin{align}
v(\{1\}) = v(\{2\}) = 0, v(\{3\}) = 1 \\
v(\{1,2\}) = 0, v(\{1,3\}) = 1, v(\{2,3\}) = 1 \\
v(\{1,2,3\}) = 2
\end{align}


במשחק זה שחקן 3 הוא שחקן וטו, מכיוון שהשווי של כל קואליציה שאינה מכילה אותו הוא 0.

## ראו גם
* מונחים בתורת המשחקים

## לקריאה נוספת
*

קטגוריה:תורת המשחקים
בני שנון

**בני שנון** (**Benny Shanon**, גם **בן-ציון שנון**; 1948 – 30 בינואר 2025) היה פרופסור לפסיכולוגיה קוגניטיבית באוניברסיטה העברית בירושלים. שימש כראש החוג לפסיכולוגיה.

## ביוגרפיה
שנון נולד בתל אביב לזוג הורים רופאים בשם בן-ציון שנון, והתגורר בירושלים. 

למד רפואה לזמן קצר, שנה לאחר שחרורו מצה"ל. דרכו האקדמית החלה תוך כדי השירות הצבאי, במחזור הראשון של לימודי בלשנות באוניברסיטת תל אביב. העיסוק בתיאוריה של נועם חומסקי אפשר לו ליישם את אהבתו לשפות, אותה רכש במסעותיו בעולם שהחלו בגיל 16. את עבודת הדוקטורט השלים בתחילת שנות ה-70 באוניברסיטת סטנפורד בארצות הברית, ובין 74' ל-76' לימד ב-MIT שבבוסטון, שם עמד בקשר עם חומסקי.

בהמשך למד פילוסופיה ובלשנות באוניברסיטת תל אביב, והשלים דוקטורט בפסיכולוגיה באוניברסיטת סטנפורד. בשנת 2002 פרסם את ספרו "Antipodes of the Mind: Charting the Phenomenology of the Ayahuasca Experience" בהוצאת אוניברסיטת אוקספורד, שעוסק במחקר פנומנולוגי של חוויית השימוש בגפן הרוחות (Ayahuasca).

לגפן הרוחות נחשף עוד בשנת 1983 בזמן מסעותיו בדרום אמריקה, אך החל להתנסות בשימוש בו רק משנת 1991 ולקח חלק במאות טקסים.

שנון דיבר מספר שפות מלבד עברית ואנגלית ובהן צרפתית, ספרדית, פורטוגזית והולנדית.

בשנת 2008 עלה שמו של שנון לכותרות בעקבות פרסום התאוריה שלו, הגורסת כי משה היה בהשפעת קוקטייל פסיכדלי הדומה לגפן הרוחות כשראה את הסנה הבוער, ואף במעמד הר סיני. שנון טען כי הטקסים הדתיים של בני ישראל כללו שימוש בשני צמחים פסיכואקטיביים שהיו מצויים במדבר סיני ובנגב, ומשה עצמו השתמש בצמחים אלה.

התייחס לתלמידיו כאל משפחתו, ונפטר רווק.

## לקריאה נוספת

*Shanon, B. The Representational and the Presentational: An essay on cognition and the study of mind. London and New York: Harvester-Wheatsheaf/Prentice Hall, 1993.
*Shanon, B. The Antipodes of the Mind: Charting the phenomenology of the Ayahuasca experience. Oxford and New York: Oxford University Press, 2002.

*ארתור ס. ריבר, **לקסיקון למונחי הפסיכולוגיה**, אבי כצמן, יועץ מדעי: בני שנון, הוצאת כתר, 1992.
* בני שנון, "התודעה האנושית וחקירתה בפסיכולוגיה", בתוך **מהי תודעה**, עורכים: אבי אלקיים, עודד מימון, הוצאת אדרא, 2018

## קישורים חיצוניים
* בני שנון - דף המרצה, באתר האוניברסיטה העברית .

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פסיכולוגים ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: פסיכולוגיה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2025
אוטה דייכמן

**אוטה דייכמן** (בגרמנית: **Ute Deichmann**;  נולדה ב-1951) היא היסטוריונית גרמניה של מדעי הביולוגיה והביוכימיה. משמשת כפרופסור חבר במחלקה לפילוסופיה באוניברסיטת בן-גוריון וראש מרכז ג'ק לייב לפילוסופיה והיסטוריה של מדעי החיים באוניברסיטה. בנוסף היא משמשת כחוקרת במכון לגנטיקה באוניברסיטת קלן בגרמניה ובעבר חקרה במרכז ליאו בק בלונדון לחקר תרבות יהדות גרמניה.

בין השנים 1970 ל-1975 סיימה לימודים המקבילים לתואר שני בביולוגיה באוניברסיטת בוכום בגרמניה. היא סיימה עבודת דוקטורט בשנת 1991 באוניברסיטת קלן בהדרכת פרופסור בנו מלר-היל (Benno Muller-Hill). נושא עבודתה, ההיסטוריה של הביולוגיה במשטר הנאצי, יצא כספר.

בשנת 1995 הוענק לה פרס לאדיסלוס לסט באוניברסיטת בן-גוריון ובשנת 2005 הוענקה לה מדליית גמלין ביילשטיין מהחברה הגרמנית לכימיה.

כמו כן דייכמן היא צ'לנית חובבת.

## מספריה

* Darwinism and Functional Biology, Other Sciences, and the Humanities (Journal for General Philosophy of Science, Special Issue 1), Dordrecht: Springer 2009. (with Ulrich Charpa and A. S. Travis) eds.,
* "Philosophies in Modern Biology", History and Philosophy of the Life Sciences, vol. 30.1 (2008). (with Anthony S. Travis, eds.)
* Jews and Sciences in German Contexts. Case Studies from the 19th and 20th Centuries, Tübingen 2007: Mohr-Siebeck. (with Ulrich Charpa, eds.)
* Max Delbrück and Cologne. An Early Chapter of German Molecular Biology, New Jersey 2007: World Scientific. (with Simone Wenkel, eds.)
* Biologists under Hitler with Dunlap Thomas.


## קישורים חיצוניים
* דף אישי באתר אוניברסיטת בן-גוריון
* פרטים באתר מרכז ליאו בק
* אתר קבוצת המחקר באתר אוניברסיטת קלן

* 

קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1951
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1951
קטגוריה:היסטוריונים של המדע
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת קלן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קלן
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בן-גוריון בנגב: מדעי החיים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קלן
יוזף הלמסברגר האב

**יוזף הלמסברגר, האב** (בגרמנית: **Josef Hellmesberger**  3 בנובמבר 1828 – 24 באוקטובר 1893) היה כנר, מנצח ומלחין אוסטרי.

הלמסברגר נולד בווינה, בנו של המוזיקאי והפדגוג גאורג הלמסברגר (1800–1873). הוא למד נגינה בכינור אצל אביו בקונסרבטוריון של וינה. משפחת הלמסברגר מנתה דורות של מוזיקאים, שכללו את אחיו, גאורג הלמסברגר הבן (1830–1852) ובניו, יוזף הלמסברגר הבן (1855–1907) ופרדיננד הלמסברגר (1863–1940).

בשנת 1851 התמנה הלמסברגר לפרופסור לכינור בקונסרבטוריון של וינה, למנהל אמנותי ומנצח הקונצרטים של "עמותת ידידי המוזיקה" ובמקביל, למנהל הקונסרבטוריון הווינאי. אחרי פיצול התפקידים ב־1859 המשיך להיות מנהל הקונסרבטוריון ואילו  היה למנצח הקונצרטים. הלמסברגר עבד בהוראה עד 1877, אך המשיך כמנהל עד מותו בווינה.

ב־1860 היה לקונצרטמייסטר של תזמורת אופרת החצר ומילא משרות שונות בחיי המוזיקה של וינה.

יוזף הלמסברגר ייסד את רביעיית הלמסברגר בשנת 1849. בשנת 1870 הצטרף בנו, יוזף, לרביעייה ככינור שני. בשנת 1887 העביר לבנו את הנהגת הרביעייה ואת תפקיד הכינור הראשון.

בנו פרדיננד הצטרף לרביעייה בשנת 1888 כצ'לן.

## לקריאה נוספת

*Josef Hellmesberger, Sr. biography at the *Tribal Smile Music Encyclopedia*
*Josef Hellmesberger, Sr. biography at ''aeiou Encyclopedia*Hellmesberger family biographies


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כנרים אוסטרים
קטגוריה:מלחינים אוסטרים
קטגוריה:מנצחים אוסטרים
קטגוריה:מורים למוזיקה
קטגוריה:משפחת הלמסברגר
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות של היצינג
קטגוריה:סגל האוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה של וינה
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1828
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1893
דיק

**דיק** (Dick) הוא שם משפחה אנגלי. כשם פרטי, הוא משמש כשם חיבה של השם "".

קטגוריה:שמות משפחה
הנרי ניר

**הנרי ניר** (1929 – 27 בנובמבר 2011) היה היסטוריון ישראלי ופרופסור אמריטוס בחוגים לתולדות עם ישראל וחינוך באוניברסיטת חיפה ומכללת אורנים. מחקריו מתמקדים בהיסטוריה של התנועה הקיבוצית והקיבוצים בארץ.

## אודות
הנרי ניר נולד בבריטניה והיה חבר בתנועת הנוער הציונית "הבונים". הוא עלה לישראל בשנת 1955 ומאז התגורר בקיבוץ בית העמק שבגליל המערבי. את לימודיו האקדמיים עשה באוניברסיטת אוקספורד. ספרו הראשון, "הקיבוץ והחברה 1923–1933", אשר עוסק בעשור הראשון של התנועה הקיבוצית, ראה אור בשנת 1984.

בשנות ה-90 הוציא ספר באנגלית בשני פרקים, בהוצאת אוניברסיטת אוקספורד, על ההיסטוריה של הקיבוצים בישראל. בשנת 2008 יצאה גרסה מתורגמת וערוכה של הספרים, בתוספת פרק עדכון על שנות ה-90. הכרך הראשון זכה בשנת תשנ"ד בפרס מטעם הקרן על שם אהרן ויוסף בן-שמש.

נפטר בשנת 2011, ונקבר בבית העלמין בקיבוצו בית העמק.

## מספריו
שמאל|ממוזער|100 פיקסלים|כריכתו
* **רק שביל כבשו רגלי: תולדות התנועה הקיבוצית** (תרגם מאנגלית: עמנואל לוטם), הוצאת מוסד ביאליק, הקיבוץ המאוחד ומכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות, 2008

* *The Kibbutz Movement: A History - Volume 1: Origins and Growth*, 1909-1939, Oxford University Press, 1992, 432 pp.
* *The Kibbutz Movement: A History - Volume 2: Crisis and Achievement*, 1939-1995, Oxford University Press, 1997


## קישורים חיצוניים
* תנועות הנוער החלוציות והתנועה הקיבוצית: הרהורים היסטוריים, מאת הנרי ניר
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:היסטוריונים ישראלים
קטגוריה:הקיבוץ
קטגוריה:סגל אוניברסיטת חיפה: תולדות ישראל
קטגוריה:סגל אוניברסיטת חיפה: חינוך
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:ישראלים ילידי בריטניה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת אוקספורד
קטגוריה:סגל אורנים - המכללה האקדמית לחינוך
קטגוריה:בית העמק: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בקיבוצים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1929
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2011
מאיר נוביק

**מאיר נוביק** (15 במאי 1914 – 18 באוקטובר 2013) היה איש שירותי הביטחון במסגרת ההגנה, שירות הביטחון הכללי ומשטרת ישראל. בעל דרגת ניצב במשטרה.

## ביוגרפיה
נוביק נולד ב-15 במאי 1914 בוורשה שבפולין ובשנת 1936 עלה לארץ ישראל. בראשית דרכו בארץ עבד כמורה לחינוך גופני והיה מדריך במסגרת תנועת "הפועל". בשנת 1937 ייסד את סניף התנועה בנתניה ושם החל לפעול במסגרת "ההגנה".

לאחר הכשרתו בקורסים לפיקוד ומודיעין התמנה למפקד "ההגנה" בעמק חפר. פעילותו נעשתה במחתרת, תוך התגייסותו למשטרת היישובים העבריים. בתקופה זו היה פעיל גם במוסד לעלייה ב' ומאוחר יותר התמנה לאחראי שירות ידיעות מאזור חיפה ועד רמת גן. בעקבות מאסרו ב התפטר משירותו במשטרה, אך המשיך לפעול במסגרת "ההגנה". בין השאר היה מפעילם מטעם הש"י של שני הסרג'נטים שנחטפו ונתלו על ידי האצ"ל.

לאחר הקמת מדינת ישראל שירת בצה"ל והיה מראשוני שירות הביטחון הכללי. ב-1949 נשלח למשימות ריגול בארצות הברית. במהלך שנות החמישים עבר למשטרת ישראל, בה שימש ראש המחלקה לתפקידים מיוחדים בדרגת סגן ניצב. בסוף שנת 1958 הוא יצא לקורס קציני משטרה בכירים, ובסיום הקורס מונה לראש מחלקת הדרכה, בראשה עמד שנים ארוכות בדרגת ניצב משנה. במקביל לתפקידו במחלקת ההדרכה, בשנים 1964–1965 חזר למחלקה לתפקידים מיוחדים ועמד בראשה כממלא מקומו של אהרן שלוש בתקופת לימודיו. בהמשך שירותו שימש ראש אגף ארגון במשטרה. סיים שירותו בדרגת ניצב.

לאחר שחרורו היה ממונה על ארגון ויחסי הציבור של מוזיאון ארץ ישראל.

ב-1998 זכה לאות יקיר העיר רמת גן. בשנת 2004 היה בין החותמים על מכתב תמיכה של בכירי מערכת הביטחון בתוכנית ההתנתקות, הקובע שהתכנית חיונית לביטחון ישראל.

בנו, ד"ר נמרוד נוביק, היה יועצו המדיני של שמעון פרס בין השנים 1984–1990.

## קישורים חיצוניים

* 
* מאיר נוביק מדבר על פרשת הסרג'נטים, באתר YouTube

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:אנשי הש"י
קטגוריה:אנשי השב"כ
קטגוריה:ניצבי משטרת ישראל
קטגוריה:מרגלים שריגלו למען ישראל
קטגוריה:אנשי משטרת היישובים העבריים
קטגוריה:פעילי ההעפלה
קטגוריה:יקירי רמת גן
קטגוריה:עצורי השבת השחורה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הצבאי קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1914
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2013
עין הקודקוד

[ממוזער|שמאל|250px|עין קודקוד אצל [צפרדע מהמין Lithobates catesbeianus]]
**עין הקודקוד** הוא מעין "עין אמצעית", איבר חושי המצוי אצל בעלי חיים מסוימים ורגיש לשינויים בעוצמת האור.

היצורים הקדומים ביותר הידועים שהיו בעלי עין קודקוד היו דגים ממחלקת בעלי שריון, שנכחדו. אחריהם היו דו-חיים מסדרת משורייני הראש, שגם הם נכחדו. כיום ניתן למצוא עין קודקוד אצל צפרדעים וזוחלים קדמוניים מן הלפידוזאוריה ששימרו איבר זה. אצל הטואטרה עין הקודקוד היא המפותחת ביותר בקרב הזוחלים החיים בימינו, הוכחה לקדמוניותה המופלגת של משפחה זו. עין הקודקוד היא אחת ההוכחות למוסכמה הכללית בקרב המדענים ששני מיני הטואטרה החיים בימינו קיימים כבר 250 מיליון שנה, והם הזוחלים הקדומים ביותר החיים כיום. עין הקודקוד מסייעת לטואטרה להיות פעילה בטמפרטורה של 6 מעלות צלזיוס ולחיות בקור של עד 0 מעלות צלזיוס, שיא השרידות בקרב זוחלים.

עין קודקוד קיימת בלטאות חיות רבות, אבל דומה שאצל רובן תפקודן לא ידוע. רק אצל אחת מהן, דרקון קומודו, ידוע שהיא משמשת להבחנה בין אור וצל, דבר המסייע לה לבחור את מקום רביצתה הרצוי על מנת להתחמם בשמש או להתקרר בצל. כל לטאות כוח בעלות עין קודקוד, אך תפקודה אצל שאר מיני הכוח לא ידוע. גם אצל הכוח שמשה עין הקודקוד כהוכחה לטענה לקדמוניותם המופלגת. עד שנת 2009 נחשב דרקון קומודו על ידי כמחצית מן המדענים כקיים מאז אמצע העידן המזוזואי, ועין הקודקוד הזעירה והפעילה שלו שמשה להם הוכחה לכך. ב-2009 התברר ממאמר מדעי שמאובני הכח הענק שנמצאו באוסטרליה גילם למעלה מ-3.8 מיליון שנה וב-2005 באינדונזיה וכולם צעירים בהרבה מהעידן המזוזואי. עין הקודקוד נותרה רק כהוכחה למוצא הקדמוני של סדרת הכוחיים, אבל לא ביחס לסוג לטאות כוח ולא למיניו השונים.

לקבוצות זוחלים אחרות הקיימות בימינו, צבים, תנינאים ונחשים אין עין קדקוד. החלק העליון של הגולגולת סגור אצלם לגמרי. גם אצל דינוזאורים לא התגלתה עין קודקוד.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אנטומיה של חולייתנים
צ'אט רולט

**צ'אט-רולט** (**ChatRoulette** בתרגום חופשי: רולטת הצ'אט) הוא אתר המשמש לקיום שיחות וידאו אקראיות בין שני משתמשים. המבקר באתר יכול לנהל צ'אט מקוון (הכולל וידאו, אודיו וטקסט בשיטת מסרים מיידיים) עם אורח אחר שבחרה תוכנת האתר באופן אקראי. במשך כל השיחה יכול כל אחד מן המשתמשים להחליט כי אין ברצונו להמשיך בה ולעבור לשוחח עם משתמש אקראי אחר.

## סקירה
את צ'אט-רולט הקים **אנדריי טרנובסקי**, תלמיד תיכון בן 17 ממוסקבה. טרנובסקי פיתח את האתר בהשראת שיחות שביצע בסקייפ, ואמר כי כתב את הגרסה הראשונה ב"שני ימים ושני לילות". הוא בחר בשם "צ'אט-רולט" לאחר שצפה בסרט צייד הצבאים משנת 1978 שבו במהלך מלחמת וייטנאם משחקים השבויים ברולטה רוסית.

כבר בתחילת חודש נובמבר 2009, זמן מועט לאחר השקת האתר, הוא זכה ל-500 מבקרים ליום, וחודש לאחר מכן היו כבר כ-50,000 כניסות לאתר. האתר נסקר בעיתונים הגדולים בעולם כמו בניו יורק טיימס. בפברואר 2010 היו כ-35,000 אנשים בכל זמן נתון באתר. בתחילת מרץ העריך טרנובסקי כי לאתר כ-1.5 מיליון משתמשים אשר שליש מהם מארצות הברית.

האתר משתמש באדובי פלאש להצגת וידאו ממצלמות הווידאו של המשתמשים. על ידי שימוש ברשת עמית לעמית (Peer to Peer) מתאפשרת זרימת נתונים בין המשתמשים מבלי להשתמש ברוחב פס של שרת.

האתר נוסד בהשקעה של 10,000 דולר אותם שילם טרנובסקי באמצעות הוריו. טרנובסקי מפעיל את האתר מחדר בביתו בעזרת 4 מתכנתים נוספים העובדים מרחוק. האתר מרוויח מקישורי פרסומות ומשקיעים רבים התעניינו בקניית האתר. 

נטען כי מספר ידוענים נצפו באתר ובניהם פריז הילטון, קייט מוס, קלי אוסבורן, ג'ואל מאדן, ניקול ריצ'י, ג'סטין ביבר, ליל ויין, אשטון קוצ'ר, כריס בראון, סנופ דוג, אשלי טיסדייל, דמי מור, והאחים ג'ונאס. ב-27 בפברואר 2010 ביצעה להקת פיית' נו מור בפסטיבל סאונדוייב במלבורן בשידור חי בצ'אט-רולט.

## ביקורת
בסקר שבוצע על ידי RJMetrics עלה ש-1 מכל 10 משתמשים בצ'אט רצו להציג עצמם בעירום או "נראו כרוצים לבצע מעשה זימה". ולפיכך רבים דנו את האתר לגנאי.
כיום, תנאי השימוש באתר הם שעל המשתמש להיות מעל גיל 16 ושחובה להיות בלבוש מלא. משתמש אשר חווה הטרדה כלשהי יכול לדווח על כך, ומטריד אשר קיבל 3 תלונות מושעה מהאתר לפרק זמן של 40 דקות.

## ראו גם
* אומגל

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תרבות אינטרנט
קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-2009
קטגוריה:תוכנות מסרים מיידיים
ואן דייק

**ואן דייק** (**Van Dyck**) הוא שם משפחה שמקורו בהולנדית.

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה הולנדיים
מחוז קלייר

**מחוז קלייר** (באנגלית: **County Clare**; באירית: **Contae an Chláir**) הוא אחד 
ממחוזות אירלנד. המחוז שוכן בפרובינציית מנסטר ושוכן לאורך חופי האוקיינוס האטלנטי.
## גאוגרפיה
בצפון גובל מחוז קלייר במחוז גולוויי, וזהו המחוז היחידי שמחובר אליו יבשתית. במזרח הוא גובל במחוז טיפררי ובדרום במחוז לימריק. בין קלייר למחוזות טיפררי ולימריק מפרידים הנהר שאנון ושפכו לאוקיינוס האטלנטי.
שטחו של המחוז 3,147 קמ"ר, ואוכלוסייתו כ-127,938 נפש (2022). 

במחוז הייתה קיימת ציוויליזציה עוד בתקופה הנאוליטית, זאת על פי ממצאים כדולמנים וקברים מגליתיים.

העיר הגדולה במחוז דליל-האוכלוסייה היא אניס (Ennis) שאוכלוסייתה כ-24,000 תושבים והיא משמשת גם כבירת המחוז. יתר היישובים במחוז הם עיירות קטנות וכפרים.
במחוז קלייר מספר אטרקציות תיירותיות שבהן בולטים צוקי מוהר, ואזור הבארן.


קובץ:Bunrattybig.jpg|מצודת בונראטי. בערבים נערכים בה נשפים בנוסח ימי הביניים
קובץ:Cliffs of Moher, Clare.jpg|צוקי מוהר
Cattle in County Clare.jpg|בקר לוחכי עשב
קובץ: The Burren.jpg|הבארן
Thatched roof in Ireland.jpg|בית עם גג קש 
 

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:מנסטר
קלייר