open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
דיוקן הקיסרית אליזבת מאוסטריה

**דיוקן הקיסרית אליזבת מאוסטריה** (באנגלית: **The Empress Elisabeth of Austria**) הוא דיוקן שנוצר בשנת 1865 על ידי הצייר הגרמני פרנץ קסאבר וינטרהאלטר. הדיוקן, שהוזמן על ידי הקיסר פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה, מתאר את רעייתו, אליזבת, נסיכת בוואריה, בהופעתה החגיגית והזוהרת ביותר, והוא נחשב לדיוקן הידוע ביותר שלה.

## רקע
וינטרהאלטר, מציירי הדיוקנאות הבולטים של האצולה האירופית במאה ה־19, צייר את הקיסרית אליזבת ארבע פעמים. את דיוקן זה יצר בשנת 1865, כאשר אליזבת הייתה בת 28. זהו אחד הציורים האחרונים שיצר האמן לפני מותו שמונה שנים מאוחר יותר. הדיוקן מציג את סגנונו הרומנטי המאוחר של וינטרהלטר, כפי שהוא בא לידי ביטוי במכחולו המשוחרר ובדגש על הדרת הנושא. הדיוקן הוזמן על ידי הקיסר והוצב בארמון, לצד שני דיוקנאות אינטימיים יותר שצוירו באותה תקופה והוצגו בלשכתו, בהם נראית אליזבת בתלבושת בית עם שערה פזור.

## תיאור היצירה
בציור נראית הקיסרית לבושה בשמלת ערב עשויה סאטן לבן ועליה שכבת טול המעוטרת בכוכבי כסף מבריקים. השמלה, שלפי הערכה עוצבה על ידי צ'ארלס פרדריק וורת', מייצגת את האופנה הגבוהה של התקופה ומותאמת למעמדה הרם של הקיסרית. שמלתה רקומה גם באבני חן ופנינים, והיא בעלת מפתח כתפיים נמוך ומחוך הדוק. הקומפוזיציה מדגישה את דמותה הזקופה של אליזבת, אשר ראשה מעוטר בצמות קלועות המעוצבות ככתר טבעי. בין שיערה שובצו סיכות בצורת פרחי אדלוויס מיהלומים – סמל הרי האלפים האוסטריים. בידה היא אוחזת מניפה, שהייתה אז אביזר אופנתי מקובל.

## אפנת התקופה והשפעת הציור
הדיוקן משקף את סגנון הלבוש הרווח בקרב האריסטוקרטיה האירופית במחצית השנייה של המאה ה־19: מחשופים עמוקים, שרוולים תפוחים, חצאית קְרִינוֹלִין כפולה ובדים קלילים ובהירים כגון טול, מוסלין וגזה. ההתאמה בין קישוטי השמלה לקישוטי השיער תואמת מגמה אופנתית של שנות ה־60 של המאה ה־19. הצבע הלבן נחשב אז לשיא האלגנטיות, ונראה בקרב נשות אצולה רבות, אם כי שמלתה של סיסי נחשבה ייחודית באופייה.

הדיוקן  שימש להפגנת מעמד חברתי. בתקופה שבה לבוש הגברים היה אחיד ומינימלי, נשות החברה הגבוהה שימשו כ"מראה" למעמדם של בעליהן. עושר הקישוטים והאביזרים ששולבו בתלבושתה של הקיסרית ביטאו את חשיבותה החברתית. תסרוקתה – שנחשבה לסימן ההיכר שלה - הפכה למושא חיקוי, עד שניתן היה להשיג סיכות ותוספות שיער בהשראתה. השפעת הדימוי התרחבה גם אל מחוץ לחצר האוסטרית, למשל לתיאטרון ולאיורי אופנה בני התקופה.

## מעמד ייחודי באיקונוגרפיה המלכותית
אליזבת נחשבה לאחת הנשים היפות במעמד המלכותי באירופה. לפי עדויות מהתקופה, ביניהן זו של הקיסרית אז'ני מצרפת, נתפסה סיסי כ-"מלכה היפה ביותר באירופה". הדיוקן של וינטרהאלטר תרם רבות לעיצוב דמותה הציבורית ולמיתוגה כמלכת יופי ואופנה, ונותר עד היום תיעוד חזותי אייקוני של דמותה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:דיוקנאות נשים
קטגוריה:פרנץ קסאבר וינטרהאלטר: ציורים
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
נגסווה רוסצו

**נַגַסַוַּה רוֹסֶצוּ** (ביפנית: **長沢蘆雪**; נולד ב־1754, נפטר ב־1799, חי בתקופת אדו) היה צייר יפני מ.

נולד למשפחת סמוראים זוטרים משבט יודו. הוא היה אקסצנטרי ואלים באופיו. היה מתלמידיו המצטיינים של  (שלא חלק את האקסצנטריות שלו כלל), אך לאחר שגורש מהסטודיו שלו, ביטא באמנותו סגנון עצמאי ומגוון בהשפעות מאמנים אחרים. גם הנושאים שבהם עסק מגוונים במיוחד, וכוללים ילדים, דמויות חכמים, מכשפות, רוחות רפאים, נשים יפות, נופים מציאותיים ומיתולוגיים, פרחים, חזרן וצמחים אחרים, וחיות רבות מכל סוג. השילובים בין המוטיבים היו לעיתים יוצאי דופן, כגון טיגריס וגלים. ב־1787 הגיע לווקאיאמה לציור פוסומות בכמה מקדשים. הקריירה המוצלחת שלו נקטעה לפתע במותו בגיל 45, ייתכן שבשל הרעלה.

## גלריה

קובץ:《白象黒牛図屏風》 江戸時代 個人蔵（エツコ＆ジョー・プライスコレクション）.png
קובץ:Nagasawa Rosetsu - Puppies Under a Maple Branch - Google Art Project.jpg
קובץ:Nagasawa Rosetsu 長澤蘆雪 - Rats on a Scholar’s Desk - 2020.396.34 - Metropolitan Museum of Art.jpg
קובץ:MET DP-14063-010.jpg
קובץ:飲中八仙図-Drinking Festival of the Eight Immortals MET DP-12232-257.jpg
קובץ:Moonlight-NR150.jpg
קובץ:Landscapes with the Chinese Literati Su Shi and Tao Qian MET DP-14023-005.jpg
קובץ:Fukuju-in shōhekiga by Nagasawa Rosetsu (Yakushi-ji).jpg
קובץ:Four Asleep by Nagasawa Rosetsu (Homma Museum of Art).jpg
קובץ:Fish Head LACMA M.81.201.jpg
קובץ:A Woman of Ōhara Carrying Firewood, Nagasawa Rosetsu.jpg
קובץ:雪狗子図襖-Puppies in the Snow MET 2015 300 203 1 D1 Burke.jpg


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים יפנים
קטגוריה:ציירים מהמאה ה-18
קטגוריה:ילידי 1754
קטגוריה:נפטרים ב-1799
הר חורייש

**הר חורייש** (בערבית: **جبل حريش**, בתעתיק לעברית: ג'בל חריש) הוא רכס הרים בצפון השומרון, מדרום לעמק סאנור. פסגתו מתנשאת לגובה של 764 מטרים מעל פני הים, מה שהופך אותו להר הגבוה ביותר באזור ג'נין. חורייש הוא חלק מרכס המושייריף.

## גאוגרפיה
ההר נמצא בין הכפרים סיריס (ממזרחו), מיית'לון (מצפונו) סאנור (מצפון מערבו) וג'בע (ממערבו). מהר חורייש ניתן לראות את הר עיבל מדרום ואת ואדי עארה מצפון-מערב.

## קבר השייח' חורייש
על פי מסורת מוסלמית, ההר נקרא על שם קברו של שייח' חורייש הנמצא בפסגת ההר. הקבר בנוי מאבן ומורכב משלושה חדרים וחצר המחוברת לצד המזרחי של המבנה. קשתות תומכות בתקרת הקבר. גושי אבן גדולים מסותתים, מהתקופה הרומית או הביזנטית, מהווים את בסיס הקיר הדרומי של הקבר.

הריסות הקבר משתרעות על פני שטח של דונם אחד. מבנים הרוסים נוספים כוללים בור מים כ-50 מטרים דרומית לקבר ובור מים כ-100 מטרים דרום-מזרחית.

הגאוגרף הצרפתי ויקטור גרן שביקר באזור בשנת 1878, התייחס לקברו של שייח' חורייש, וכתב כי על "גבעה גבוהה עם מדרונות תלולים ראינו קבר של שייח' בשם ואלי כייש, לשם מגיעים תושבים מקומיים כעולי רגל". באותה תקופה, ציין גרן, הקבר היה מכוסה בכיפה לבנה וניתן היה "לראותו מרחוק".

## הערות שוליים

חורייש
מונטיני (אדולף ארבסלה)

**מונטיני** הוא ציור שמן על בד מאת האמן הגרמני אדולף ארבסלה, שנוצר סביב השנים 1916–1917. מידות היצירה הן 54 × 63.5 ס"מ, והיא ממוסגרת וחתומה "A. Erbslöh" בפינה הימנית העליונה בצבע שחור.

ארבסלה היה חבר בקבוצת Neue Künstlervereinigung München (אגודת האמנים החדשה של מינכן), אשר קדמה לקבוצת "הפרש הכחול", אליה הצטרף בשנת 1909 יחד עם וסילי קנדינסקי, יבלנסקי, קנולד ווִיטנשטיין. הוא התרחק מבחינה אמנותית מהחוג האקספרסיוניסטי בשלב מוקדם, אך נופיו ממשיכים להראות זיקה עמוקה לאמנים האקספרסיוניסטים ולשאיפה לתיאור נאמן של מה שראה, כמעט בסגנון המזכיר את פאול סזאן.

בציור ויתר ארבסלה על השימוש הרגיל שלו בצבעים עזים, כדי לתאר סצנה רפאית של חזית בית הרוס במונטיני, צרפת. במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת כצייר מלחמה וכמאייר בחזית המערבית, סמוך לוורדן, החל מ-1916, והתמקד בתיאור נופים ואזורים הרוסים. ציור אחר מאותה שנה, Ruins of Béthincourt, שנעשה בפלטת צבעים דומה, נמצא כיום באוסף מוזיאון קונסטפלאסט בדיסלדורף.

העיירה מונטיני, השוכנת בין נאנסי לשטרסבורג, הייתה במרחק של כ-15 קילומטרים מהחזית בתחילת המלחמה. במהלך ארבע השנים הבאות ספגה העיירה הפגזות חוזרות מצד הכוחות הגרמניים בפיקודו של הגנרל אריך לודנדורף. בשנת 1917 נהרס בה בית חולים שדה צרפתי, ובמאי 1918 אילצו הפגזות נוספות את האוכלוסייה האזרחית לברוח.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורי נוף
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-20
סיירן מפואר

**סַיָּרָן מְפֹאָר** (שם מדעי: *Anax immaculifrons*) הוא מין של שפירית ממשפחת השומרניים. כמעט כל אזור תפוצתו הוא במערב ובדרום אסיה (האוכלוסייה מדרום-מזרח אסיה מוכרת כיום כמין נפרד, *A. aurantiacus*); זהו מין השפירית הגדול ביותר באירופה אך עם נוכחות דלה מאוד ביבשת, שם הוא מוגבל לכמה מאיי האגאי וקפריסין. בישראל הוא נדיר בצפון הארץ.

## תיאור
הסיירן המפואר הוא שפירית ענקית, הגדולה ביותר באזורנו. אורכו 80–86 מ"מ (מתוכם 55–60 מ"מ), מוטת כנפיים של כ-120 מ"מ, ואורך כנף אחורית של 54–60 מ"מ. הוא בעל מראה בולט, עם חזה וראש בצבע כחול-ירקרק (ירוק צהבהב אצל הנקבות) ועיניים בצבע כחול-טורקיז (חום-ירוק אצל הנקבות). הבטן חומה-אדמדמה בהירה ומסומנת בדוגמת טבעות עבות ושחורות בסוף כל מקטע. על החזה פספוס שחור בולט, המתחבר בצידו התחתון. הכנפיים שקופות עם מעט גוון צהוב-ענברי. מקטע S1 של הבטן שחור לחלוטין. מקטעים 9 ו-10 שחורים. התוספתנים של הזכר אירועים ובעלי צורה משולשת

צורה אדמדמה יותר מדרום מזרח אסיה ודרום סין נכללה בעבר במין זה, אך בשנת 2022 היא הוכרה כמין נפרד, *A. aurantiacus*.

## אקולוגיה
### התנהגות
עונת התעופה של הבוגרים היא ממאי עד ספטמבר. הזכרים מסיירים על פני נחלים ארוכים במהירות רבה.

### תפוצה
תפוצתו משתרעת מיוון עד לסין, אך בעיקר בתת-היבשת ההודית, סרי לנקה, דרום-מזרח אסיה וסין הטרופית. הוא נפוץ בהרים שמדרום לבומביי אך פחות בהרי ההימלאיה. עם זאת, תיעודים מקשמיר הפקיסטנית מצביעים על כך שהוא נפוץ בהרי ההימלאיה המערבית וסביר להניח באזורים סמוכים כמו אפגניסטן, שם ישנן מעט תצפיות.

במזרח הים התיכון, הוא מופיע בכמה מהאיים האגאיים, קפריסין ובאזורי הים התיכון של טורקיה, סוריה ולבנון. קיים קיטוע משמעותי בין התיעודים המזרחיים ביותר שלו בטורקיה לבין התיעודים המערביים ביותר באפגניסטן, כאשר רק שלושה מיקומים ידועים בהרי זגרוס של איראן. סקרים נוספים בהרים הנמוכים של אזור זה עשויים לחשוף תפוצה יותר רציפה.

### בית גידול ורבייה
נמצא ליד נחלי גבעות או הרים בעלי זרימה איטית שבהם הוא מתרבה. בשונה מסיירנים אחרים, הוא נמנע מגופי מים עומדים, ומעדיף נהרים פתוחים וסלעיים. באופן ייחודי לבני המשפחה, הזכר שומר על הנקבה במהלך הטלת ההטלה על ידי ריחוף מעליה. הביצים מוטלות בקנים היוצאים מהמים.

## גלריה

קובץ:Anax immaculifrons 5.jpg|זכר במבט על, ניתן להבחין בצבעי הגוף עם הפספוס האופייני, אשר בשילוב עם גודלו המרשים מקלים על זיהויו
קובץ:Anax immaculifrons( blue darner).jpg|זכר בתעופה
קובץ:Anax immaculifrons (6230775019).jpg|זוג בהזדווגות
קובץ:Anax immaculifrons( blue darner)egg laying.jpg|נקבה מטילה ביצים
קובץ:Anax immaculifrons emerging.jpg|זכר בהגחה מהנשל


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1842
קטגוריה:שפיריות
1953 במוזיקה

[ממוזער|[לואי ארמסטרונג, זמר ג'אז ונגן חצוצרה אמריקאי, שנולד ב-4 באוגוסט 1901, בתצלום משנת 1953.]]

בערך זה מצוינים אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1953 ונוגעים לעולם המוזיקה.

## אלבומים שיצאו בעולם
שנת 1953 התאפיינה בהמשך ההתפתחות של הג'אז המודרני ושל תקליטי אולפן באורך מלא. אמנים פעילים בז'אנרים של בי־בופ, קול ג'אז וג'אז ווקאלי החלו להוציא אלבומים אשר שיקפו את המעבר מהקלטות סינגלים לפורמטים מורחבים, עם דגש על עיבוד, מבנה מוזיקלי וסולוים מורכבים.

בין האלבומים שיצאו במהלך השנה:

Blue Period ו-Miles Davis Volume 2 של מיילס דייוויס – אלבומים מוקדמים מתקופת ההקלטות שלו בלייבלים שונים, המציגים את סגנונו המתגבש כמלחין וכחצוצרן במסגרת הרכב קטן.

Jazz at Oberlin של רביעיית דייב ברובק – אלבום הופעה חיה שהוקלט בקונסרבטוריון אוברלין, ומתאפיין באלתור חופשי ובדינמיקה קבוצתית המזוהה עם סגנון הקול ג'אז.

New Concepts of Artistry in Rhythm של סטן קנטון – אלבום עיבודים תזמורתיים רחבי היקף, השואף לשלב בין ג'אז תזמורתי לבין מרכיבים מודרניסטיים במבנה ובהרמוניה.

Le Bing: Song Hits of Paris של בינג קרוסבי – מיני-אלבום בשפה הצרפתית, הכולל ביצועים לשירים פופולריים ממסורת השאנסון, בליווי תזמורת מעובדת.

The Astaire Story של פרד אסטר – אלבום כפול הכולל מבחר שירים שביצע אסטר לאורך הקריירה הקולנועית שלו, בהשתתפות נגני ג'אז מובילים ובהפקה אולפנית מלאה.

## אלבומים שיצאו בישראל

## להקות שהוקמו

## זמרים בעולם שנולדו
**[[29 בינואר]]** – טרזה טנג, זמרת טאיוואנית שהייתה דמות בולטת בפופ האסייתי (נפטרה ב-1995)

**[[22 ביוני]]** – סינדי לאופר, זמרת אמריקאית בולטת בשנות ה-80 וה-90.

**[[29 במאי]]** – דני אלפמן מלחין אמריקאי שידוע בפסקולים לסרטים של טים ברטון

**[[15 במאי]]** – מייק אולדפילד, מוזיקאי ומלחין בריטי שהתפרסם בזכות האלבום Tubular Bells

**[[23 במרץ]]** – צ'אקה קאן, זמרת אמריקאית בולטת בסצנת הפאנק, נשמה ו-R&B

## ראו גם
*שנות ה-50 של המאה ה-20 במוזיקה הפופולרית

## קישורים חיצוניים

*
מוזיקה
ההתנקשות במוחמד סינוואר

**ההתנקשות במוחמד סינוואר** הייתה סיכול ממוקד שערך צה"ל ב-13 במאי 2025 במנהיג הזרוע הצבאית של חמאס מוחמד סינוואר, שהחליף בתפקיד את אחיו יחיא סינוואר שנהרג מספר חודשים קודם לכן. בתקיפה נהרגו מוחמד סינוואר ומוחמד שבאנה ומספר מפקדים נוספים בחמאס.

## רקע
עד אוקטובר 2024 היה יחיא סינוואר מנהיג הזרוע הצבאית של חמאס ברצועת עזה, ומוחמד סינוואר היה סגנו אשר בין היתר סייע לו בתכנון וביצוע טבח שבעה באוקטובר. עם הריגתו של יחיא סינוואר ב-16 באוקטובר 2024, החליף אותו בתפקיד מוחמד אחיו, ובכך נעשה למבוקש מספר 1 של צה"ל ברצועת עזה.

## ההתנקשות
ב-13 במאי 2025, בשעה 18:20, תקף חיל האוויר הישראלי מתחם פיקוד ושליטה תת-קרקעי של חמאס שהוקם מתחת לבית החולים האירופי בח'אן יונס. התקיפה בוצעה בליווי תקיפות "חגורת אש" של חיל האוויר. בתקיפה נהרגו לפחות 28 פלסטינים ולפחות 40 נפצעו, כולל 10 אנשי חמאס שהיו באותה מנהרה.

בתקיפה זו נעשה שימוש בעשרות חימושים (כ-50) מסוגים שונים, בהם פצצות חודרות בונקרים. על מנת לוודא את הריגתו, הותקפו כל הכניסות והיציאות בפתחים של המתחם התת-קרקעי.

לאחר התקיפה של המתחם, חיל האוויר המשיך לתקוף דחפורים במרחב ואת כל מי שניסה להתקרב למתחם לשם חילוץ נפגעים. התקיפות למניעת גישה לאזור המשיכו גם למחרת.

לפי דיווח בעיתון א-שרק אל-אווסט הסעודי, בחמאס עדכנו את משפחתו של מוחמד סינוואר על מותו, לאחר שגופתו נמצאה במנהרה אותה תקף צה"ל, לצד גופתו של מוחמד שבאנה מח"ט רפיח. מותו אושר בתחילה על ידי מערכת הביטחון הישראלית, אך בהמשך נמסר שאין אישור ודאי לכך שסינוואר נהרג בתקיפת צה"ל.

לפי דיווח בעיתון וול סטריט ג'ורנל, התקיפה יצאה לפועל בעקבות מידע מודיעיני על כך שמנהיגי החמאס התאספו במנהרה במזרח ח'אן יונס כדי לדון בנושאים שונים. הפגישה התקיימה בניגוד לנוהלי הביטחון של חמאס בזמן המלחמה, ופתחה בפני ישראל חלון הזדמנויות לפגוע בכמה מטרות דומיננטיות בחמאס בו זמנית. על פי הדיווח, אנשי חמאס איתרו את גופתו למחרת התקיפה, וקברו אותה בקבר זמני במנהרה אחרת.

ב-31 במאי 2025 אישר צה"ל שמוחמד סינוואר ומוחמד שבאנה אכן נהרגו בתקיפה, לצד מפקדים נוספים בחמאס.

ב-31 באוגוסט 2025 פרסם חמאס תמונה של מוחמד סינוואר תחת הכותרת "שהיד", מה שמהווה הודאה פומבית ראשונה של החמאס להריגתו

ביוני 2025 פשט כוח של יהל"ם וסיירת גולני על בית החולים האירופי ברצועת עזה בו התחבאו עד להריגתם סינוואר, מוחמד שבאנה ועוד כעשרה פעילי חמאס. הכוח חשף רשת מנהרות טרור תת-קרקעיות מתחת לבית החולים ובהן אותרו חמ"לים, אמצעי לחימה, כסף בלתי-חוקי וגופות מחבלים שחלקם נשארו שלמות, הכוח איתר ולכד את גופתו של סינוואר שכנראה מת מחנק בעקבות גלי ההדף והפיצוץ. דובר צה"ל ציין כי "נתפס מידע מודיעיני בעל ערך".

## קישורים חיצוניים
* 
* עדויות פלסטיניות: גופתו של מוחמד סינוואר אותרה בהריסות המנהרה בחאן יונס, באתר המחדש, 21 במאי 2025

## הערות שוליים

קטגוריה:מבצעי חיל האוויר הישראלי במלחמת חרבות ברזל
קטגוריה:חיל האוויר הישראלי: תקיפות אוויר-קרקע
קטגוריה:2025 ברצועת עזה
עופר גולן

**עופר גולן** (נולד ב-1973) הוא יועץ תקשורת העובד בלשכת ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו; ודובר משפחתו.

## ביוגרפיה
גולן נולד וחי ביפו. ב-2011 דיברר את מחאת הרופאים, ב-2014 דיברר את אוניברסיטת אריאל בשומרון שפעלה למאבק ציבורי בעבור הכרתה כאוניברסיטה.

ב-2015 נשכר על ידי חבר הכנסת מאיר שטרית כדי לדברר אותו במאבקו להפוך לנשיא מדינת ישראל, על אף שנחשף כי הטריד מינית אישה, וסגר את הנושא באמצעות הסדר כספי.

ב-2016 מונה לדובר ערוץ 9 דרך חברת הדוברות "NOW YOU".

ב-2015 החל גולן לעבוד כמנהל קמפיין השטח של "הליכוד" תחת ניר חפץ. בדצמבר 2017, לאחר מעצר חפץ, מונה למחליפו בדברור נתניהו בנוגע לתיקי נתניהו ובהודעות רשמיות בנוגע למשפחת נתניהו.

בבחירות לראשות הממשלה ב-2019 שימש גולן כמנהל הקמפיין של "הליכוד".

### הליכים משפטיים
באוגוסט 2019 שכרו גולן, ישראל איינהורן ויונתן אוריך רכב בעל מערכת הגברה שנסע סביב ביתו של שלמה פילבר בעת שהפך עד מדינה נגד נתניהו בתיק 4000, והטרידו אותו מתוך מטרה שלא יעיד נגד נתניהו. בעקבות זאת נפתחה חקירה כנגד השלושה בגין הטרדת עד. ב-19 בינואר 2020 אושר חיפוש במכשירי הטלפון הסלולרי של גולן ושל אוריך בשל הטרדת פילבר. בפברואר 2025 הוגש נגדם כתב אישום בגין הטרדת עד.

ב-28 במרץ 2022 נדחתה תביעת דיבה שהגישו גולן וטופז לוק בסך 420,000 ש"ח כנגד אהוד ברק. תביעת דיבה שהגיש כנגד אורי משגב ורווית נאור סוכמה בפשרה.

### מעורבותו בפרשות קטארגייט
ב-11 בפברואר 2025 פורסם כי גולן נחקר בשל חשד למעורבותו בפרשת הדלפת המסמכים המסווגים לעיתון בילד.

ביולי 2025 פורסם כי גולן היה שותף לעבודה בחברת "פרספשן", שעבדה עם קטר. ביום בו פורסם המסמך ב"בילד", 6 בספטמבר 2024, כתב גולן לאלי פלדשטיין, דוברו של נתניהו לענייני צבא הודעה: "עבודה יפה!" וצירף קישור לכתבה בעיתון. פלדשטיין השיב: "תודה אחי!.

גולן לא נחקר בפרשת הקשר בין לשכת נתניהו לממשלת קטר ולא נדרש לתת עדות, בשונה משותפיו לעבודה בחברת "פרספשן", יונתן אוריך וישראל איינהורן. ב-2024 נשלח מטעם "פרספשן" לתת שירותי ייעוץ תקשורת לפוליטיקאי מרומניה, במקביל לעבודתו תחת רה"מ נתניהו, אך שמו הוסר מרשימת עובדי החברה באתר האינטרנט שלהם, כך שלא נחקר על מעורבותו בקשר הפסול עם הקטרים.

## הערות שוליים

קטגוריה:יועצי תקשורת של ראשי ממשלת ישראל
קטגוריה:דוברים ישראלים
קטגוריה:יועצי תקשורת ישראלים
קטגוריה:יפו: אישים
קטגוריה:פרשת הקשר בין לשכת נתניהו לממשלת קטר
קטגוריה:פרשת הדלפת המסמכים המסווגים לעיתון בילד
קטגוריה:יחסי ישראל–קטר
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1973
עימאד א-דין חמדאן

**עימאד א-דין עבדאללה סלים חמדאן** (בערבית: **عماد الدين حمدان**; מכונה גם **אבו צ'יאא**', בערבית: **أبو ضياء**; נולד ב-5 ביולי 1967) הוא סופר פלסטיני המכהן מאז מרץ 2024 כשר התרבות בממשלת מוסטפא.

## ביוגרפיה
עימאד נולד ב-1967 ברמאללה. הוא השלים לימודי תואר ראשון במנהל עסקים באוניברסיטת אל-ירמוכ בעיר אירביד, ירדן, ותואר שני בפיתוח בר קיימא ובניית מוסדות. הוא מחזיק בתעודות ממספר אוניברסיטאות, כולל אוניברסיטת אוקספורד, בריטניה.

חמדאן שימש כמנכ"ל , מנהל התוכנית להחייאת ערים היסטוריות בסוכנות הבלגית לשיתוף פעולה (BTC), מרצה בכמה אוניברסיטאות ומרצה ומאמן יחסי ציבור במספר מוסדות.

הוא חבר הנהלה בעמותות ומוסדות רבים, ביניהם: הסניף הפלסטיני של הוועדה הבין-לאומית למונומנטים ולאתרים, הוועדה הלאומית לאתרים היסטוריים עולמיים, נשיא האגודה למורשת אריאף, עמותת נפטו לתיירות אלטרנטיבית, הוועדה הלאומית למורשת מוחשית ובלתי מוחשית, ויו"ר הוועד המנהל של אגודת הדיור בפרברי זייתון בחברון.

ב-28 במרץ 2024 אישר נשיא הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס את הרכב השרים של הממשלה הפלסטינית התשע עשרה בראשות מוחמד מוסטפא. ב-31 במרץ 2024 הושבע חמדאן לתפקיד שר התרבות באל-בירה.

## הערות שוליים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שרי ממשלת הרשות הפלסטינית
קטגוריה:פוליטיקאים פלסטינים
קטגוריה:סופרים פלסטינים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אל-ירמוכ
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1967
הפארק הלאומי גולסתאן

**הפארק הלאומי גוֹלסְתָּאן** (בפרסית: **پارک ملی گلستان**. ידוע גם בשם: **ג'ונגל גולסתאן**, בפרסית: **جنگل گلستان**), הוא פארק לאומי במחוז גולסתאן, בצפון מזרח איראן.

## גאוגרפיה
הפארק ממוקם דרומית לגבול איראן-טורקמניסטן, כ-150 קילומטרים בקוו אווירי מזרחית לחוף הים הכספי, ברכס אלבורז המזרחי ובקצה המערבי של רכס . שטח הפארק הוא 918,900 דונם.

## היסטוריה
ב-1957 הוחלט על הקמת שמורות טבע: "אָלמֶה" ("Almeh") ו"יָאשְקִי" ("Yashki") ובשנת 1976 שני חלקים אלה אוחדו והפכו לפארק הלאומי גולסתאן. בשטח הפארק גבעות משופעות (קל) וסלעי גיר גבוהים. באותה שנה הכריזה אונסק"ו על הפארק כ"שמורה ביוספרית".

## חיות בר
חיות הבר בפארק הלאומי גולסתאן כוללות נמר, זאב הודי, דוב חום, תן זהוב, חזיר בר, אייל אדום, כבש אוריאל, עז הבר, צבי הזפק, ארנבת, עיט זהוב, שועל, מיני נחשים, מיני דגים. חלקם מינים בסכנת הכחדה.

הפארק נמצא במסלול נדידת עופות ומשמש כתחנת עצירה חיונית לחלק מהן. הפארק הוא יעד חשוב לחובבי צפייה בציפורים.

## צמחייה
רוב העצים ביערות שבפארק הם עצים נשירים ומחטניים, ככל שהגובה עולה, מתרבים כרי דשא החיוניים לחיות אוכלות העשב ותורמים למגוון הביולוגי הכללי. עצי הפרי החשובים ביותר בפארק הם: תאנה, תות, אגס בר, אגוז מלך.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:איראן: שמורות ביוספריות
קטגוריה:איראן: גאוגרפיה
קטגוריה:צפרות
קטגוריה:גולסתאן
קטגוריה:אלבורז
שוקי שדה

**שוקי שדה** (נולד ב-1976) הוא עיתונאי ישראלי המשמש ככתב תחקירים במיזם העיתונאי שומרים, וכותב בעיקר בתחומי הכלכלה והפנים. מאז 2008 שימש ככתב מגזין בעיתון TheMarker. עבודתו עוסקת בין היתר בנושאים של כלכלה פוליטית, שוק ההון וקשרי הון-שלטון.

## קורות חיים
שדה החל את דרכו העיתונאית בשנת 2000 ככתב מוניציפלי בעיתון המקומי של רמת השרון קול ברמה. לאחר מכן (בין השנים 2003–2007) הצטרף לשבועון כל העיר בירושלים, תחילה ככתב כלכלי ולאחר מכן ככתב מגזין. מאז ינואר 2008 משמש שדה כתב מגזין ב־Markerweek (המוסף השבועי של עיתון דה־מרקר) ובמגזין החודשי של אותו עיתון. עבודתו מתמקדת בנושאים כגון כלכלה פוליטית, שוק ההון ויחסי הון־שלטון. 

שדה הוא בוגר תואר ראשון בתקשורת וניהול במכללה למנהל, ותואר שני במנהל ומדיניות ציבורית (תוכנית מצטיינים) בבית הספר למדיניות ציבורית ואדמיניסטרציה באוניברסיטה העברית בירושלים.

## כתבות בולטות ותחקירים
במהלך הקריירה שלו פרסם שדה עשרות כתבות פרופיל ותחקירים בנושאי הון ושלטון. בין השמות שעליהם כתב ניתן למנות את הלוביסט בוריס קרסני ואת איש העסקים קובי מימון, עליהם חשף רשת קשרים פוליטיים. בשנת 2012 פרסם שדה באתר וואלה תחקיר נרחב על פעילותו והשפעתו של בוריס קרסני בשוק הישראלי והמפגש בן הון ושלטון.

בשנת 2020 הוביל שדה כתבת פרופיל בשם "בונה על תשובה", שהתמקדה בפעילותו העסקית של היזם צחי אבו ושגררה תביעה משפטית לגביה, אשר בסופו של דבר נמחקה. במאי 2020 הופיעה במוסף Markerweek כתבת עומק שחיבר יחד עם רותי לוי על הבעלים של בית"ר ירושלים, משה חוגג. בתחקיר חשף את התנהלותו העסקית והשנויה במחלוקת של איש העסקים משה חוגג. הכתבה, שהתפרסמה ימים ספורים לאחר מעצרו של חוגג, הציגה תמונה מקיפה של פעילותו העסקית, תוך התמקדות בחשדות להונאה, הלבנת הון, קבלת דבר במרמה ועבירות מין.

התחקיר התבסס על מסמכים משפטיים, עדויות וראיונות עם גורמים שונים, והציג כיצד חוגג גייס מאות מיליוני שקלים ממשקיעים לפרויקטים בתחום הקריפטו והטכנולוגיה, תוך הצגת מצגים מטעים לגבי פעילות החברות והבטחות לתשואות גבוהות. בנוסף, הוצגו קשרים עם גורמים עברייניים, שימוש בכספים למטרות פרטיות, והעברת נכסים בין חברות בשליטתו כדי להקשות על איתורם על ידי נושים ורשויות האכיפה.

נוסף לכך, שדה השתתף בחשיפות עיתונאיות בינלאומיות: הוא היה בין משתתפי תחקיר 'מסמכי פנמה' (2016), פרויקט בינלאומי שזכה בפרס פוליצר. במסגרת שיתופי פעולה עם ארגון שומרים פרסם שדה באוקטובר 2021 כתבה בעיתון על מסמכים דלופים על נכסים של ישראלים ב'מסמכי פנדה'.

מאז ינואר 2023 שדה משמש ככתב תחקירים בגוף העיתונאי של שומרים- המרכז לתקשורת ודמוקרטיה.

## ספרים ופרסומים
בשנת 1995 הוציא שוקי שדה לאור ספר שירים פרי עטו בשם אשר על בדידות, בהוצאת סער. מלבד זאת פרסם מאמרים וספרי יד בשוליים, והשתתף בפרסומים אקדמיים ותקשורתיים בנושא ניהולי וכלכלי.

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:סגל TheMarker
קטגוריה:סגל כל העיר
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1976
בילי מדיסון

**בילי מדיסון** (באנגלית: **Billy Madison**) היא קומדיה אמריקאית משנת 1995 בבימויה של טמרה דייוויס, נכתב על ידי אדם סנדלר וטים הרליהי, והופק על ידי רוברט סימונדס. בסרט מככב סנדלר בתפקיד הראשי, לצד בראדלי ויטפורד, ברידג'ט וילסון, דארן מקגאווין, מארק בלטצמן, לארי הנקין ונורם מקדונלד בסרט הבכורה שלו. הסרט מספר את סיפורו של גבר עשיר אך ילדותי (סנדלר), אשר חייב לחזור על כיתות א' עד י"ב כדי להוכיח שהוא ראוי לרשת את החברה של אביו (מקגאווין).

הסרט הגיע לראשונה למקום הראשון במצעד שוברי הקופות בצפון אמריקה וגרף כ-26.4 מיליון דולר ברחבי העולם. עם יציאתו לאקרנים, הסרט זכה לביקורות מעורבות מצד המבקרים. עם זאת, בשנים שלאחר מכן, הסרט פיתח לעצמו מעמד של סרט פולחן והוא מצוטט לעיתים קרובות כאחת מיצירותיו הפופולריות והמגדירות ביותר של סנדלר.  

## עלילה
אביו של בילי מדיסון שולט באימפריית בתי המלון. הוא שוקל לפרוש ולהעביר אליו את הניהול, אולם בילי שלא סיים שנה אחת בבית הספר בלי עזרה מאביו נאלץ לחזור לבית הספר ללמוד שבועיים בכיתות החל מתחילת כיתה א' ועד לסיום כיתה י"ב, במהלך דרכו בהשלמת לימודיו ישנם כאלו שמנסים להכשיל אותו, כמו אריק גורדון, הסגן הערמומי, ובכך לקבל לידיהם את הניהול באימפריה.

## שחקנים
* אדם סנדלר בתפקיד בילי מדיסון, איש בן 27 מפונק ושלומיאל.
* בראדלי ויטפורד בתפקיד אריק גורדון, סגן המנהל הנבזה של החברה.
* ג'וש מוסטל בתפקיד המנהל מקס אנדרסון, מנהל בבית הספר של בילי.
* ברידג'ט וילסון בתפקיד ורוניקה ווהן, מורה בכיתתו של בילי ומושא אהבתו.
* נורם מקדונלד בתפקיד פרנק
* דארן מקגאווין בתפקיד בריאן מדיסון, מנהל חברת מלונות מדיסון ואבא של בילי.
* מארק בלטצמן בתפקיד ג'ק
* לארי הנקין בתפקיד קרל אלפונס, מנהל התפעול הנאמן במלון.
* תרזה מריט בתפקיד חואניטה, עוזרת של בילי
* דינה פלטיאס בתפקיד גברת ליפי
* ג'ים דאוני בתפקיד ראשי/שופט של הדדטלון
* הראנט אליאנאק בתפקיד פיט
* רוברט סמיגל בתפקיד מר אובלסקי
* עמוס קראולי בתפקיד רוד
* סטיב בושמי בתפקיד דני מקגראת' (ללא קרדיט)
* כריס פארלי בתור נהג אוטובוס (ללא קרדיט)
* גרג ואלקוב בתפקיד הפינגווין (ללא קרדיט)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי אולפני יוניברסל
קטגוריה:סרטי 1995
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
עננים ומים

**עננים ומים** הוא ציור שמן על בד משנת 1930 מאת האמן האמריקאי ארתור דאב. היצירה נוצרה בהשראת הנוף של היילסייט, עיירה השוכנת בצפון לונג איילנד, שם התגורר דאב יחד עם בת זוגו, האמנית הלן "רדס" טור, בסוף שנות ה-20. בתקופה זו גרו השניים בעונת הקיץ על סירתם, "מונה", ובחורף הראשון שלהם, בנובמבר 1929, החלו לשמש כאחראים על מועדון היאכטות קתוומוק (Ketewomoke Yacht Club), שבו התגוררו בקומה השנייה – חלל מוקף חלונות משלושה כיוונים אשר העניק להם תצפית פתוחה לעבר נמל הנטינגטון.

בציור מתוארים מספר מפרשיות החותרות על פני המים, כשברקע נראים גבעות מעוגלות. השמים, אשר ממלאים כחצי מהקנבס, חוצים בקווים מעוגלים וארוכים המרמזים על זרמי אוויר. הסגנון החופשי שבו צייר דאב משקף את תפיסתו הפילוסופית ביחס לכוחות הטבע: ישויות עצמאיות אך מקושרות זו לזו, ייחודיות אך משתנות תדיר. רעיון זה בא לידי ביטוי גם באמירה פיוטית שכתב דאב לקטלוג התערוכה "שבעה אמריקאים" בשנת 1925, ובה נכתב בין השאר:

"יצירות הטבע הן מופשטות.
אינן נשענות על דברים אחרים כדי לקבל משמעות.
השחף אינו כמו הים,
כשם שהשמש אינה כמו הירח.
השמש מושכת מים מהים.
העננים אינם דומים לאף אחד מהם –
הם אינם שומרים על צורה אחת לעד."

היצירה שייכת לאוסף אלפרד סטיגליץ, ונרכשה בשנת 1949.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורי נוף
קטגוריה:ציורים משנות ה-1930
קטגוריה:ארתור דאב: ציורים
קטגוריה:מים באמנות
קטגוריה:ציורים ימיים
מוצ'ה (ג'יבוטי)

**האי** **מוצ'ה** (בערבית: **جزيرة موشا**) הוא אי אלמוגים קטן מול חופי ג'יבוטי, ששייך לה. הוא ממוקם במרכז מפרץ טאג'ורה. האי נחשב מבחינה מנהלתית לחלק מ. אוכלוסיית האי מונה כ-20 תושבים תושבי קבע, כשמספרם גדל משמעותית במהלך הקיץ.

## היסטוריה
באוגוסט 1840, נחתם הסכם ידידות ומסחר בין הסולטן מוחמד בן מוחמד מטאג'ורה לבין המפקד  מהצי ההודי, המתאר את מכירת האי לאימפריה הבריטית תמורת עשרה שקי אורז. עם זאת, המכירה הייתה מותנית בשהות קבע בריטית. בשנת 1887 ויתרה בריטניה על הריבונות באי לצרפת, תוך שהיא מכירה בתחום ההשפעה הצרפתי במפרץ טאג'ורה, בתמורה לוויתור של צרפת על זכויותיה ב ובאיי זיילה הסמוכים.

בשנת 1900 נבנתה באי תחנת בידוד, עבור אנשים המיועדים לבידוד רפואי, אך בסופו של דבר היא לא שומשה עקב מחסור ברופאים זמינים.

בשנת 1914, האיים שימשו את  כמחסן נשק, אותו ניסה למכור באופן לא חוקי. לאחר שהתגלה המסתור, הוצבה "יחידת שומרים ילידים" באי וכמות האנשים המותרים בשהייה בו הוגבלה. אולם יחידת השומרים בוטלה כעבור כשנה, במאי 1915.

## גאוגרפיה
האי מוצ'ה הוא האי הגדול ביותר בג'יבוטי. אורכו פחות מ-3 קיפומטרים, והוא מוקף באיים קטנים יותר, איונים ושונית אלמוגים. הוא שוכן כ-15 קילומטרים דרומית לג'יבוטי היבשתית.

## כלכלה
כלכלת מוצ'ה מבוססת בעיקר על תיירות. האי הוא אחד מיעדי הנופש הפופולריים בג'יבוטי. בירת האי היא מושה, ושדה התעופה שלה היא . אי זה יחד עם שאר איי הסביבה, המכונים יחד "איי מוצ'ה", ידועים גם כאתרי צלילה.

## גלריה

קובץ:Mouchisldjib.jpg|נוף באי
קובץ:Mouchaislb2.jpg|מבט על חופי מוצ'ה
קובץ:Mangrove_des_iles_moucha.JPG| באי
קובץ:ISS006-E-23435 - View of Djibouti.jpg|תמונת לוויין של האי


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ג'יבוטי: גאוגרפיה
קטגוריה:אפריקה: איים
Dead Outlaw

***Dead Outlaw*** (בעברית: **פורע חוק מת**) הוא מחזמר אמריקאי מאת דייוויד יאזבק, אריק דלה פנה ואיתמר מוזס, המבוסס על סיפורו האמיתי של הפושע האמריקאי אלמר מק'קרדי. המחזמר מציג את חייו הכושלים של מק'קרדי כפושע ואת המסע המוזר שעברה גופתו לאחר מותו, כשהפכה לאטרקציה נודדת במשך עשרות שנים.

## רקע והפקה
המחזמר נוצר על ידי דייוויד יאזבק, זוכה פרס טוני, אשר הגה את הרעיון לאחר ששמע על סיפורו של מק'קרדי בשנות ה-90 וסיפר שהסיפור רדף אותו במשך שנים. בתחילה, יאזבק ניסה לשכנע מחזאי אחר לכתוב מחזמר על מק'קרדי, אך זה סירב בטענה שהבעיה היא שהדמות הראשית מתה. יאזבק שיתף פעולה עם המלחין אריק דלה פנה והמחזאי איתמר מוזס, ויחד יצרו את המחזמר בכך שהתחילו לכתוב שירים בהשראת הסיפור, מה שהוביל למופעים חיים ששילבו מוזיקה וסיפור, ומשם נולד הרעיון למחזה מלא. זו הפעם השנייה שיאזבק, דל פנה ומוזס עובדים ביחד מאז המחזמר זוכה פרס הטוני "ביקור התזמורת".

הבימוי הופקד בידיו של דייוויד קרומר.

צוות הקריאייטיב כולל גם את הכוריאוגרפית אני טאג', מעצב התפאורה ארנולפו מלדונדו, מעצבת התלבושות שרה לאוקס, מעצבת התאורה הת'ר גילברט ומעצב הסאונד קאי הראדה.

## הפקות
### הפקה אוף-ברודוויי (2024)
המחזמר הוצג לראשונה באוף ברודוויי בתיאטרון מינטה ליין בניו יורק ב-10 במרץ 2024, בהפקת *Audible Theater*, לאחר הצגות הרצה שהחלו ב-28 בפברואר. ההפקה נמשכה עד 7 באפריל 2024 וזכתה לביקורות חיוביות ול-11 מועמדויות לפרסי Drama Desk, מתוכן זכתה בשלוש קטגוריות: המחזמר הטוב ביותר, הספר הטוב ביותר והליריקה הטובה ביותר. דוראנד ציין שהמופע באוף-ברודוויי לא נועד מראש להעברה לברודוויי, אלא נוצר כאקט אמנותי פתוח.

### הפקה בברודוויי (2025)
בעקבות הצלחת ההפקה באוף-ברודוויי, הועלה המחזמר בברודוויי בתיאטרון לונגאקר ב-27 באפריל 2025. הקאסט המקורי חזר להפקה זו, והמחזמר זכה לשבע מועמדויות לפרסי טוני, כולל המחזמר הטוב ביותר, השחקן הראשי הטוב ביותר (אנדרו דוראנד) והבימוי הטוב ביותר.

## עלילה
המחזמר מגולל את סיפורו של אלמר מק'קרדי, פושע כושל שנהרג ב-1911 במהלך חילופי אש עם המשטרה באוקלהומה. לאחר מותו, גופתו נחנטה והפכה לאטרקציה נודדת בקרנבלים ובמוזיאונים במשך עשרות שנים, עד שהתגלתה במקרה כשהיא תלויה ב-1976 בפארק שעשועים בקליפורניה. המחזמר משלב הומור שחור, מוזיקת רוקבילי ופולק, ובוחן נושאים כמו תהילה, מוות והאובססיה של החברה עם תופעות מוזרות.

המחזמר כולל להקה חיה על הבמה.

## שחקנים ודמויות
* **אלמר מק'קרדי** (אנדרו דוראנד)
* **הלן מק'קרדי / מגי ג'ונסון / מיליסנט אספר** (ג'וליה קניטל)
* **תומאס נוגוצ'י / ג'יימס פטרסון** (תום ססמה)
* **חוקר מקרי המוות ג'וזף ל. ג'ונסון / דוויין אספר** (אדי קופר)
* **המנצח / וולטר ג'ארט** (ג'ב בראון)
* **לואי / צ'ארלס פטרסון / סיסי פייל** (דשיאל איבס)
* **רוט ג'ונסון / [[דאגלס מקארתור]] / ג'ורג' מק'קרדי / לואי סוני** (קן מרקס)
* **אנדי פיין / לוק ג'ונסון / דן סוני** (טרנט סונדרס)

## ביקורות
המחזמר זכה לביקורות חיוביות, עם שבחים על הביצועים, המוזיקה והבימוי. הניו יורק טיימס תיאר אותו כ"מחזמר טוב להפליא על מוות", ואילו אנטרטיינמנט ויקלי כינה אותו "מוזר, מצחיק ומרגש". עם זאת, היו גם ביקורות שהצביעו על עומס באקספוזיציה וחוסר באינטימיות בהפקת ברודוויי לעומת האוף-ברודוויי.

## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מחזות זמר אמריקאיים
קטגוריה:מחזות זמר המבוססים על אנשים אמיתיים
קטגוריה:מחזות זמר המבוססים על סיפור אמיתי
קטגוריה:מחזות זמר מ-2024
פישוט טקסט

**פישוט טקסט** הוא פעולה בתחום עיבוד שפה טבעית שמטרתה לשנות, לשפר, לסווג או לעבד גוף טקסט כתוב כך שמבנהו התחבירי והדקדוקי יהיה פשוט יותר באופן משמעותי, תוך שמירה על המשמעות והמידע המקורי. תחום זה מהווה מוקד חשוב של מחקר נוכח הצורך הגובר בתקשורת נגישה בעולם מורכב ומקושר, הנשלט יותר ויותר בידי המדע, הטכנולוגיה והמדיה החדשה.

ואולם, שפות אנוש טבעיות יוצרות אתגרים גדולים בשל אוצר המילים הרחב והמבנים התחביריים המורכבים שבהן – תכונות שהופכות את עיבודן לקשה גם עבור מחשבים מהירים ומתוכנתים היטב. אחד הפתרונות שמציעים החוקרים הוא שימוש בדחיסה סמנטית כדי לצמצם את הגיוון הלשוני ולהגביל את מערך המילים שבשימוש.

## דוגמה
החוקר אדוויט סידהרתן (Siddharthan) הציג דוגמה לפישוט טקסט (2006):

המשפט המקורי כולל שתי פסוקיות זיקה ותחביר מורכב, והמערכת שואפת לפשט אותו לקבוצת משפטים פשוטים יותר:

* *כמו כן תרם להתחזקות מחירי הנחושת, לדברי האנליסט, דו"ח של סוכנות הרכש משיקגו, אשר קדם לדו"ח המלא של סוכנויות הרכש שאמור להתפרסם היום, ומהווה אינדיקציה לתוכנו האפשרי של הדו"ח המלא.*

פישוט:

* *כמו כן תרם להתחזקות מחירי הנחושת, לדברי האנליסט, דו"ח של סוכנות הרכש משיקגו.*
* *דו"ח שיקגו מקדים את הדו"ח המלא של סוכנויות הרכש.*
* *דו"ח שיקגו מהווה אינדיקציה לתוכנו האפשרי של הדו"ח המלא.*
* *הדו"ח המלא צפוי להתפרסם היום.*

## שיטות פישוט
אחת השיטות היא פישוט לקסיקלי באמצעות החלפה לקסיקלית – תהליך דו-שלבי: זיהוי מילים מורכבות והחלפתן במילים פשוטות יותר (מילים נרדפות). האתגר המרכזי כאן הוא שלב הזיהוי, שמתבצע באמצעות למידת מכונה על סמך נתונים מתוייגים.

חוקרים, שהתאכזבו משיטות קלאסיות שבהן נדרשו משתתפים להכריע אם מילה היא פשוטה או מורכבת, גילו שניתן להשיג עקביות רבה יותר כאשר מבקשים מהמשתתפים לדרג מילים לפי רמות קושי.

## ראו גם

* רפורמה בשפה
* אנגלית בסיסית

## מקורות
* Wei Xu, Chris Callison-Burch and Courtney Napoles. "בעיות במחקר העכשווי של פישוט טקסט" בכתב העת Transactions of the Association for Computational Linguistics (TACL), כרך 3, 2015, עמ' 283–297.
* Advaith Siddharthan. "פישוט תחבירי וקוהזיה טקסטואלית" בכתב העת Research on Language and Computation, כרך 4, גיליון 1, יוני 2006, עמ' 77–109, Springer Science.
* Siddhartha Jonnalagadda, Luis Tari, Joerg Hakenberg, Chitta Baral and Graciela Gonzalez. Towards Effective Sentence Simplification for Automatic Processing of Biomedical Text. NAACL-HLT 2009, Boulder, ארצות הברית, יוני. https://web.archive.org/web/20110607105853/http://www.public.asu.edu/~sjonnal3/home/papers/NAACL%20HLT%202009.pdf

## הערות שוליים

קטגוריה:בלשנות חישובית
המוות נאה לה (מחזמר)

"**המוות נאה לה**" (באנגלית: **Death Becomes Her**) הוא מחזמר אמריקאי המבוסס על סרט הפולחן הקומי-אפל משנת 1992 בבימויו של רוברט זמקיס. המחזמר הוצג לראשונה בשיקגו בשנת 2024, ובהמשך עבר לברודוויי, שם זכה לשבחים ולמועמדויות רבות לפרסים.

## הפקת המחזמר
בספטמבר 2023 הוכרז כי המחזמר יעלה על במות שיקגו באביב 2024, עוד טרם להפקה שלו בברודוויי.

הבכורה העולמית התקיימה בתיאטרון קאדילק פאלאס בשיקגו בין 30 באפריל ל-2 ביוני 2024.

המחזמר כולל פסקול מקורי מאת נואל קארי וג'וליה מאטיסון. ההפקה בוימה על ידי כריסטופר גטלי, זוכה פרס טוני, שגם אחראי על הכוריאוגרפיה. העיצוב כלל תפאורה שיצר דרק מקליין, תלבושות שעיצב פול טאזוול, תאורה של ג'סטין טאונסנד, עיצוב סאונד שנעשה בידי פיטר הילנסקי ואשליות במה עליהן אחראי פול קייב.

הרכב השחקנים כלל את מייגן הילטי (כמדליין), ג'ניפר סימרד (בתפקיד הלן), כריסטופר סייבר (ארנסט) ומישל ויליאמס (ויולה).

### ברודוויי (2024)
ההצגות המקדימות החלו ב-23 באוקטובר 2024 בתיאטרון לאנט-פונטיין, והבכורה הרשמית התקיימה ב-21 בנובמבר 2024. ההפקה כללה את אותם שחקנים ראשיים מההפקה בשיקגו. המחזמר זכה לשבחים על ההומור, הביצועים והעיצוב הוויזואלי המרשים.

## עלילה
המחזמר עוקב אחר מדליין אשטון, שחקנית מפורסמת ונרקיסיסטית, והלן שארפ, סופרת מופנמת שחיה בצל הצלחתה של מדליין. היחסים המתוחים ביניהן מתדרדרים כאשר מדליין גונבת את ארוסה של הלן, מה שמוביל את הלן למסע נקמה. העניינים מסתבכים כאשר שתיהן נתקלות בויולה ואן הורן, אישה מסתורית המציעה להן שיקוי קסמים המבטיח נעורים נצחיים, אך במחיר כבד.

## שירים

## פרסים ומועמדויות

## הערות שוליים

קטגוריה:מחזות זמר מבוססי סרטים
קטגוריה:מחזות זמר אמריקאיים
קטגוריה:מחזות זמר מ-2024
מפרץ אל-ח'רב

**מפרץ אל-ח'רב** (בערבית: **قبة الخراب**, בתרגום לעברית: "מפרץ השדים") הוא מפרץ בג'יבוטי המופרד ממפרץ טאג'ורה על ידי מצר ברוחב של כ-900 מטרים הידוע כבעל זרמים עזים. המפרץ מהווה אחד מאגמי הבקע הסורי-אפריקני, והוא מוקף בהרים ובצוקים בגובה 600 מטרים, כמו גם בהר הגעש , המפריד בינו לבין אגם עסל. עומקו של האגם 200 מטרים, והוא מאכלס דגים וכרישים רבים, הגדלים בזרמי המפרץ החזקים.

תצורות נוף מיוחדות באגם, בהם כמו "הסדק", ושוניות אלמוגים בו, בהם ראס אירו, מהווים מקומות פופולריים לביקור בקרב צוללנים ומדענים.

מפלס אגם אל-ח'רב יכול לעלות ולרדת, עד להפרשי גבהים של כמטר אחד מגובה פני הים ורוחות.

לחופי מערב האגם נמצאים שני איים געשיים, המכונים **איי השטן**.

## קישורים חיצוניים
* מידע על המפרץ

קטגוריה:אגמי הבקע הסורי-אפריקני
קטגוריה:ג'יבוטי: גאוגרפיה
הפארק הלאומי כויר

**הפארק הלאומי כָּוִיר** (בפרסית: **پارک ملی کویر**, תעתיק בעברית: פארכ מלי כויר) הוא פארק לאומי בצפון איראן, בקצה המערבי של מדבר דשת-י כוויר.

שטח הפארק 6,865,980 דונם.

הפארק שוכן כ-150 קילומטרים דרומית מזרחית לטהראן וכ-150 קילומטרים (בקוו אווירי) מזרחית לעיר קום.

הפארק הוכרז בשנת 1976 ובאותה שנה הכירה בו אונסק"ו כשמורה ביוספירית ואנושית (Man and the Biosphere Programme-MAB).

## מאפיינים אקולוגיים
פארק כויר שוכן מזרחית לאגם המלח  ומשתרעת על פני חלקים ממדבר דשת כויר. האזור המרכזי של הפארק מכיל את האבנים הפרקמבריוניות העתיקות ביותר שנמצאו, יחד עם הרי געש פעילים וחצי-פעילים.

בפארק זוהו 250 מיני צמחים, מתוכם 35 הם אנדמיים, 31 מיני יונקים, 131 מיני ציפורים, 20 מיני זוחלים ודו-חי אחד (קרפדה מסוג: bufo kavirehsis).

מגוון בעלי החיים הביא לכך שהפארק מכונה "אפריקה הקטנה". באזורים ההרריים הצפוניים של הפארק חיים: כמה מיני כבשים, צבאיים, ראמים ועיזים. בין הטורפים ניתן למנות: צבועים, קרקלים, זאבים, נמרים, האונגאר הפרסי הנדיר, ברדלס אסייתי ופנתר פרסי.

בעבר, הפארק היה בית גידול לזברה הפרסית (Equus Hemionus Onager), אך המין נכחד עקב ציד במחצית השנייה של המאה ה-20.

## מאפיינים חברתיים-כלכליים
בלב הפארק אין התיישבות, למעט קהילות נוודים המגיעים לאזורי המרעה. בשולי השמורה התפתחו כמה קהילות שבטיות, חלקן בהתיישבות עירונית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:איראן: שמורות ביוספריות
קטגוריה:איראן: גאוגרפיה
אריה נהוראי

**אריה יהודה נהוראי** (נולד ב-10 בספטמבר 1951) הוא מהנדס חשמל ישראלי-אמריקאי, פרופסור אמריטוס להנדסת חשמל בבית הספר להנדסה ע"ש מקלווי באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס.

## ביוגרפיה
נהוראי נולד בחיפה. סביו היגרו לירושלים מאיראן בשנות ה-20 של המאה ה-20. הוא גדל בקריית ביאליק ולמד אלקטרוניקה בבית הספר בסמ"ת בחיפה, שהיה אז תחת ניהול הטכניון. הוא השלים תואר ראשון (1976) ותואר שני (1979) בהנדסת חשמל בטכניון, ואת הדוקטורט בהנדסת חשמל קיבל מאוניברסיטת סטנפורד בשנת 1983.

בין השנים 1983 ל-1985 עבד בחברת Systems Control Technology בפאלו אלטו ולאחר מכן עבר לאקדמיה.

## קריירה
נהוראי כיהן כראש המחלקה להנדסת חשמל ומערכות (ESE) באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס בין השנים 2006 ל-2016.

הוא שירת כמנהל המרכז לעיבוד אותות, חיישנים ומידע, והחזיק במינויים משניים במדעי הביולוגיה, ביוסטטיסטיקה, הנדסה ביו-רפואית ומדעי המחשב. לפני כן היה חבר סגל באוניברסיטת ייל ובאוניברסיטת אילינוי בשיקגו.

תחומי המחקר שלו כוללים עיבוד אותות, ניתוח סטטיסטי של נתונים ולמידת מכונה לצורכי הסקה, חיזוי, קבלת החלטות ותכנון מיטבי. היישומים כוללים תחומי בריאות, ביו-הנדסה, ביטחון (רדאר, סונאר), אנרגיה וסביבה. הוא עמד בראש מענקי מחקר רב-אוניברסיטאיים שמומנו על ידי NSF, AFOSR, MURI, DARPA ועוד. הוא הנחה 38 תלמידי דוקטורט.

נהוראי שירת כעורך הראשי של כתב העת IEEE Transactions on Signal Processing בין השנים 2000 ל-2002. לאחר מכן כיהן כסגן נשיא לפרסומים של אגודת IEEE לעיבוד אותות (SPS), עמד בראש ועדת הפרסומים שלה, והיה חבר בוועד המנהל שלה. הוא ייסד את טור "Leadership Reflections" במגזין IEEE Signal Processing Magazine בשנים 2003–2006. כן שימש כיושב ראש ומייסד שותף של ועדת Sensor Array and Multichannel Processing (SAM) באגודת IEEE.

## פרסים והוקרה
נהוראי קיבל את פרס ההישג הטכני של אגודת IEEE לעיבוד אותות בשנת 2006 ואת פרס השירות המצטיין בשנת 2010.

הוא קיבל מספר פרסים על מאמרים טובים ביותר על המחקרים שלו, כולל מאגודת IEEE לעיבוד אותות פרס המאמר בעל ההשפעה המתמשכת לשנת 2022.

הוא היה מרצה מצטיין מטעם IEEE בשנים 2004–2005, ובשנת 2001 נבחר לחוקר מצטיין באוניברסיטת אילינוי.

נהוראי הוא עמית של אגודת IEEE לעיבוד אותות מאז 1994, עמית של החברה המלכותית לסטטיסטיקה מאז 1996, עמית של AAAS מאז 2012, ועמית של האגודה לבינה מלאכותית אסיה-פסיפיק (AAIA) מאז 2021.

## חיים אישיים
נהוראי נשוי לשלומית נהוראי, מרצה בדימוס מאוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס. הוא אב לשני ילדים.

## קישורים חיצוניים
* 

* אתר אישי
* דף סגל באתר אוניברסיטת וושינגטון

## הערות שוליים

קטגוריה:מהנדסי חשמל ישראלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס
קטגוריה:עמיתי IEEE
קטגוריה:בוגרי בסמ"ת
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל: הנדסת חשמל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1951
דינה מלול עושה מלחמה

**דינה מלול עושה מלחמה** הוא סרט קצר ישראלי שיצא לאקרנים בשנת 2019. הסרט קיבל תמיכה מקרן מקור לקולנוע ולטלוויזיה והיה מועמד לפרס אופיר לסרט הקצר הטוב ביותר, 2019.

## תקציר העלילה
דינה מלול (מלי לוי), קופאית בת 37 ואם חד-הורית, מתמודדת עם מצוקה כלכלית גוברת בסופרמרקט בו היא מועסקת, לאחר שהנהלת המקום מודיעה על קיצוץ נוסף בשכר העובדים. מתוך תחושת ייאוש עמוקה ורצון לשנות את המציאות העגומה, היא מחליטה לנקוט צעד אמיץ ושקט לחלק מוצרי מזון לנזקקים מהשכונה מבלי לגבות תשלום מעין מחווה עכשווית לדמותו המיתולוגית של רובין הוד.

מעשיה מעוררים השראה בקרב שאר הקופאיות, שנסחפות אחריה ומצטרפות ליוזמה. התושבים מרוצים, רוח של סולידריות ותקווה מתפשטת, והסופרמרקט למרבה ההפתעה אינו נפגע, אלא משגשג. עם זאת, כאשר ליליאנה, דמות סמכותית במקום, והשוטר המקומי מתחילים לחשוד ולעקוב אחר הנעשה, מתהדקת הטבעת סביב הקופאיות, והמאבק בין מוסר לצדק חברתי לבין החוק היבש מגיע לנקודת רתיחה.

## דמויות ושחקנים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטים ישראליים קצרים
קטגוריה:סרטים ישראליים מועמדים לפרס אוסקר
קטגוריה:סרטי 2019
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2019
מונא אל-ח'לילי

**מונא מוחמד מחמוד אל-ח'לילי** (בערבית: **منى الخليلي**; נולדה ב-10 באוגוסט 1964) היא פמיניסטית פלסטינית, המכהנת מאז מרץ 2024 כשרה לענייני נשים בממשלת מוסטפא.

## ביוגרפיה
אל-ח'לילי נולדה בביירות ב-1964. היא סיימה את לימודי התיכון ב-Saint Severius College בשנת 1983. מחזיקה תואר בתקשורת מהמכון למדיה בתוניסיה ותואר במנהל ומדעי המחשב מהאוניברסיטה הפתוחה אל-קודס.

היא כיהנה כמזכ"לית האיחוד הכללי של הנשים הפלסטיניות בין השנים 2009 ל-2024. בין תפקידיה, הייתה אל-ח'לילי מנהלת במחלקה ליחסים לאומיים ובינלאומיים (1994 – 1996); מנהלת משרד המזכירות הכללית של ההתאחדות הכללית של האישה הפלסטינית (1996 – 2008), וכיהנה כחברה במועצה הלאומית הפלסטינית ובמועצה המרכזית של אש”ף.

היא חברה בוועדת פרס יאסר ערפאת על הישגים המוענקים על ידי .

ב-28 במרץ 2024 אישר נשיא הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס את הרכב השרים של הממשלה הפלסטינית התשע עשרה בראשות מוחמד מוסטפא. ב-31 במרץ 2024 הושבעה אל-ח'לילי לתפקיד השרה לענייני נשים באל-בירה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שרי ממשלת הרשות הפלסטינית
קטגוריה:פוליטיקאיות פלסטיניות
קטגוריה:פלסטינים ממוצא לבנוני
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטאות ומכללות בתוניסיה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטאות ומכללות ברשות הפלסטינית
קטגוריה:ביירות: אישים
קטגוריה:פלסטיניות שנולדו ב-1964
מאג'ד אבו רמדאן

**מאג'ד עאוני מוחמד אבו רמדאן** (בערבית: **ماجد أبو رمضان**; נולד ב-23 בנובמבר 1955) הוא רופא עיניים ופוליטיקאי פלסטיני שכיהן כראש עיריית עזה בין השנים 2005–2008. מאז מרץ 2024 הוא מכהן כשר הבריאות בממשלת מוסטפא.

## ביוגרפיה
אבו רמדאן נולד ב-1955 בעיר עזה, בתקופת הממשל המצרי ברצועה למשפחה מפורסמת ברצועת עזה. אביו, עאוני אבו רמדאן, היה פרופסור ואיש עסקים בעזה, חבר המועצה המחוקקת הפלסטינית ברצועת עזה מ-1962 וחבר מועצת עיריית עזה. אחיו מוחמד אבו רמדאן כיהן כשר לענייני תכנון בממשלת פיאד השלישית, בממשלת חמדאללה הראשונה ובממשלת חמדאללה השנייה, וכיום הוא יו"ר מועצת המנהלים במועצה הרגולטורית של משק המים, ואחותו חנא אבו רמדאן מכהנת כקונסול הכללי של הרשות הפלסטינית באיסטנבול. בינואר 2023 נבחר אחיו עאיד אבו רמדאן לכהן כנשיא לשכת המסחר, התעשייה והחקלאות של עזה.

הוא השלים לימודי רפואה וקיבל תואר ראשון מאוניברסיטת עין שמס במצרים בשנת 1980. הוא הפך לחבר  וחבר  בבריטניה בשנת 1990.

אבו רמדאן עבד כרופא בבית החולים שיפא בין השנים 1981 ל-1987, וכרופא עיניים ב בבריטניה בין השנים 1987 ל-1991, ונחשב מומחה לניתוחי לייזר. הוא החל לעבוד במשרד הבריאות של הרשות הפלסטינית בשנת 1992 והמשיך עד שנת 2007. הוא עמד בראש האגודה הפלסטינית לרפואת עיניים בשנת 1997.

הוא כיהן כראש עיריית עזה בין השנים 2005 ל-2008 והיה גם נשיא  בין השנים 2006 ל-2012. כמו כן נבחר לכהן כיו"ר מועצת המנהלים של  ברצועת עזה, וכחבר הנהלה בבית החולים סנט ג'ון בירושלים, ב ועוד.

בינואר 2018 הוענקה לו דרגת אביר במסדר ג'ון הקדוש.

ב-4 באוגוסט 2018 הוא מונה לחבר בחבר הנאמנים של אוניברסיטת אל-אזהר בעזה. מאוחר יותר הוא נבחר לתפקיד יושב ראש הוועדה ליחסים בין-לאומיים ותקשורת במועצה.

הוא שהה ברצועת עזה כ-70 יום במהלך מלחמת חרבות ברזל בשנים 2023–2024.

ב-28 במרץ 2024 אישר נשיא הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס את הרכב השרים של הממשלה הפלסטינית התשע עשרה בראשות מוחמד מוסטפא. ב-31 במרץ 2024 הושבע אבו רמדאן מרחוק לתפקיד שר הבריאות.

בטקס חילופי השרים שנערך ברמאללה האשים את ישראל בהרס מערכת הבריאות בעזה. גם בהמשך הפנה אצבע מאשימה בראיונות לעבר ישראל, והאשים אותה גם בפגיעה בבתי חולים ביהודה ושומרון. בהתייחסו לפעילות צה"ל בבית החולים בג'באליה טען כי "התקיפות על בית החולים והפשיטה עליו נחשבות לפשעי מלחמה ופשעים נגד האנושות".

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי עיריית עזה
קטגוריה:פוליטיקאים פלסטינים
קטגוריה:שרי הבריאות של הרשות הפלסטינית
קטגוריה:רופאים פלסטינים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת עין שמס
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1955
מפרשים (ארתור דאב)

**מפרשים** (באנגלית: **Sails**) הוא ציור פסטל מאת האמן האמריקאי ארתור דאב, שנוצר בשנים 1911–1912. היצירה בוצעה בפסטל על לוח קומפוזיט שהודבק לפאנל עץ, וממדיה הם 45.4 על 54.6 ס"מ. הציור שמור באוסף קרן טרה לאמנות אמריקאית, כחלק מאוסף דניאל ג'יי טרה.

ארתור דאב היה מהראשונים באמנות האמריקאית שזנחו את הייצוג החיקויי של המציאות. בציור זה, כמו ביצירות אחרות מאותה תקופה, הוא יצר קומפוזיציות של צורות, קווים וצבעים דינמיים, שנועדו לעורר את תחושת מהותם של תהליכים וצורות מן הטבע, ולא את הופעתם החיצונית. הדימויים האורגניים בציור שואבים השראה ישירה מן העולם הטבעי.

היצירה היא אחת מתוך סדרה של עשרה ציורי פסטל שיצר דאב בשנים 1911 ו־1912, אשר כונו לימים "עשרת הדיברות". הסדרה הוצגה בשנת 1912 בגלריה 291 בניו יורק – גלריה חלוצית שהופעלה על ידי הצלם אלפרד סטיגליץ. הציורים הללו היו בין היצירות המופשטות הראשונות שהוצגו אי פעם בארצות הברית, וקדמו לתערוכת "The Armory Show" שנערכה בניו יורק בשנה שלאחר מכן. דאז, רוב הציבור האמריקאי טרם נחשף לאמנות מופשטת, והעבודות עוררו תגובות עזות.

עם השילוב בין דימויים טבעיים לאופי דינמי ומביע, ציור זה מהווה דוגמה מוקדמת לסגנון שהפך למאפיין בולט של המודרניזם האמריקאי בראשית המאה ה־20.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי נוף
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-20
קטגוריה:ארתור דאב: ציורים
ויקטוריה ניאנג'ורה

**ויקטוריה ניאנג'ורה** (נולדה ב-1982 בקירוב) היא פעילה קהילתית באוגנדה, המייסדת של נשים בפעולה לנשים (WAW), ארגון לא ממשלתי מבוסס אוגנדה, המנסה לשפר את חייהם של צעירים ונשים באמצעות הכשרה מקצועית, חינוך עסקי והדרכה בגישה לשירותי הקהילה והממשלה.

## רקע והשכלה
ניאנג'ורה נולדה במחוז אויאם , בתת-מחוז לנגו, באזור הצפוני של אוגנדה. היא למדה בבית ספר יסודי מקומי. היא קיבלה את תעודת הבגרות שלה ממכללת סנט מרי אבוקה, במחוז קוֹלֶה.

את התואר הראשון שלה, תואר בלימודי פיתוח, קיבלה מאוניברסיטת קיאמבוגו , בקמפלה, בירת אוגנדה. נכון לפברואר 2020, היא לומדת לתואר שני ביחסים גלובליים, עם התמחות בלימודי שלום בינלאומיים, באוניברסיטת נוטרדאם. היא מחזיקה גם בתואר שני בניטור והערכה, שהוענקה על ידי מכון הניהול של אוגנדה , גם הוא בקמפלה.

## קריירה
ניאנג'ורה עבדה כמתנדבת בפרויקט הצדק והפיוס, ארגון לא ממשלתי שמטרתו שיקום קהילות שנפגעו מהמלחמה בצפון אוגנדה, שבסיסו בעיר גולו. בהמשך היא הפכה לעובדת בארגון, במחלקת הצדק המגדרי שלו. היא עבדה גם בארגון משימת הצדק הבינלאומית, ארגון לא ממשלתי נוסף, המתמקד בהגנה על אלמנות אוגנדיות בבעלות על רכוש.

## חטיפה
בשנת 1996, בגיל 14, ניאנג'ורה הייתה אחת מ-139 הבנות שנחטפו ממכללת סנט מרי ב-10 באוקטובר 1996, על ידי מורדים של צבא ההתנגדות של האל. סגנית מנהלת המכללה, האחות רחלה פסרה מאיטליה, רדפה אחר המורדים וניהלה עימם משא ומתן והצליחה לשחרר 109 מהבנות. 30 מהבנות נשארו בידי המורדים. ניאנג'ורה הייתה אחת מה-30. לאחר שמונה שנים בשבי, שאופיינו בעינויים והתעללות מינית, היא הצליחה להימלט ולהחזיר לעצמה את חירותה בשנת 2004.

## הכרה ופרסים
בשנת 2018 היא זכתה בפרס הסולידריות הבינלאומי של נווארה, שאורגן על ידי ממשלת נווארה, ספרד, ו־Laboral Kutxa, איגוד אשראי ספרדי. הפרס מוענק לאנשים פרטיים, ארגונים לא ממשלתיים ומוסדות שעבודתם מקדמת את יעדי הפיתוח בר-קיימא של האו"ם. היא חלקה את הפרס, בסך 25,000 אירו, עם שלוש נשים אפריקאיות נוספות, הולו גילברט, תרזה קצ'ינדמוטו  ואומו סאל-סק . מועמדות הקבוצה הוגשה על ידי הארגון הדיפלומטי הספרדי קאסה אפריקה.

## קישורים חיצוניים
* פרופיל קצר של ויקטוריה ניאנג'ורה
## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת נוטרדאם
קטגוריה:אוגנדים
קטגוריה:פעילות חברתיות
קטגוריה:ילידי 1982
מצמצם

**מצמצם** הוא מונח במשפט העברי המתייחס לאשמת מי שגרם לאדם או לבעל חיים לנזק או למוות בכך שמנע ממנו לזוז ממקומו. הפעולה נעשתה באופן של חסימה או על ידי תפיסה של הניזק בידיו.
## מקור הדין
ב נאמר:

מקור לדין זה, המובא במשנה, לפיו מי שהמית על ידי עיכוב הנהרג במקום של מים או אש חייב במיתת סייף מביא שמואל בדרשת הפסוק בתורה:

## פרטי דינים
***סוף חמה לבוא** - מצמצם חייב כאשר הגביל את התנועה של הנפגע בזמן שהגורם הממית היה קיים במקום. לעומת זאת, אדם שקשר את חברו במקום שעתיד להגיע אליו גורם ממית, פטור. כך לדוגמה, מי שקשר את חברו וכתוצאה מכך מת ברעב, מי שקשר את חברו במקום שלאחר מכן הגיע אליו חום גדול מהשמש או קור גדול ומת, פטור. הרמב"ם מוסיף שפטור זה נאמר כלפי בית הדין, שהם אינם ממיתים אותו, אך יחד עם זאת 
## חיובו בנזיקין
כאמור, המשנה ודרשת המקרא עסקו בעונש על מי שהרג אדם בדרך של "מצמצם". לגבי חיוב בדיני נזיקין של מי שצמצם את בהמת חברו נחלקו אמוראים. רב אחא בר רב פטר, ורבינא חייב. המחייב גרס שחיוב נזיקין בדין התורה הוא נרחב יותר מחיוב מיתה ברוצח, ואילו הפוטר גרס שהריבוי נאמר לגבי רוצח בלבד, משום שהכתוב "מות יומת המכה רוצח הוא" מיעט את המזיק מעונש על כך שצמצם את בהמת חברו.

להלכה פסק הרמב"ם שהמצמצם בעל חיים והמית אותו חייב לשלם על כך:

## קישורים חיצוניים
*מצמצם, בספר קובץ יסודות וחקירות, באתר ויקיטקסט
## הערות שוליים

קטגוריה:משפט עברי: דיני נזיקין
קטגוריה:משפט עברי: דיני נפשות
קטגוריה:רצח
קטגוריה:סוגיות תלמודיות