open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אלבורוזי

**אלברטו דאסקולה** (באיטלקית: **Alberto D'Ascola**; נולד ב-4 ביולי 1977) הידוע בשם הבמה **אלבורוזי** (Alborosie), הוא זמר רגאיי ג'מייקני ממוצא איטלקי.

## ביוגרפיה
נולד וגדל בעיר מרסלה שבסיציליה, אביו היה שוטר ואמו עקרת בית. בילדותו עקרה משפחתו לצפון איטליה, תחילה למילאנו, ולאחר מכן לבולטיארה (Boltiere) שבברגמו, לומברדיה.

בשנת 1993 כשהוא בן 15, הקים יחד עם הגיטריסט פאביו "סר" מריגו, את להקת "Reggae National Tickets". הלהקה הושפעה מלהקות רגאיי איטלקיות שפעלו באותה העת כפיטורה פרסקה (Pitura Freska), אפריקה יונייט (Africa Unite) ופוסה 99 (99 Posse), ומאמנים ג'מייקנים כבוב מארלי והוויילרס.

להקת Reggae National Tickets הוציאה חמישה אלבומים, השתתפה בפסטיבל רגאיי סאמפסט, מפסטיבלי הרגאיי החשובים בעולם המתקיים מדי שנה במונטיגו ביי, ובפסטיבל רוטוטום סאנספלאש (Rototom Sunsplash) המתקיים בבניקאסים (Benicàssim) ספרד.

בשנת 2000 עזב אלבורוזי את להקת "רגאיי נשיונל טיקט", בשנה שלאחר מכן עקר לקינגסטון, ג'מייקה, והחל לעבוד כמהנדס סאונד וכמפיק.

בשנת 2008 הוציא את אלבום הסולו הראשון שלו: "Soul Pirate" ובשנת 2009 הוציא את אלבומו השני: "Escape From Babylon".

את שם הבמה שלו בחר אלברטו לאחר שהמקומיים כינו אותו "Borosie" שמשמעותו אידיוט, הוא החליט להפוך את כינוי הגנאי לחיובי, הוסיף את תחילת שמו "אלברטו" לבורוזי, וכך נולד הכינוי "אלבורוזי".

בין להיטיו הגדולים השירים: "Rastafari Anthem", "Kingston Town", ו-"Call Up Jah". בשנת 2011 היה אלבורוזי לאמן הלבן הראשון שזכה במקום הראשון בפרס M.O.B.O. (Music of Black Origin), בקטגוריית זמר הרגאיי הטוב ביותר.

ביולי 2013 הופיע אלבורוזי בישראל כחלק ממסע ההופעות האירופי שלו.

## דיסקוגרפיה
רשימת אלבומי הסולו של אלבורוזי:
**Soul Pirate* (2008)
**Escape From Babylon* (2009)
**Escape From Babylon to the Kingdom of Zion* (2010)
**Dub Clash* (2010)
**Specialist & Friends* (2010)
**2 Times Revolution* (2011)
**Sound the System* (2013)
**Dub the System* (2013)
**Specialist Presents Alborosie & Friends* (2014)
**Soul Pirate Deluxe Remastered Edition* (2015)

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיקאים ג'מייקנים
קטגוריה:מוזיקאים איטלקים
קטגוריה:אמנים הידועים בשם במה
קטגוריה:זמרי רגאיי
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1977
מיקה בז'ז'ינסקי

**מיקה בז'ז'ינסקי** (באנגלית: **Mika Brzezinski**; נולדה ב-2 במאי 1967) היא מנחת טלוויזיה, סופרת ועיתונאית אמריקאית. מגישה במשותף את תוכנית הבוקר היומית "Morning Joe"  ברשת MSNBC, לצד חבר בית הנבחרים הרפובליקני לשעבר והמנחה ג'ו סקרבורו, שאליו מאוחר יותר נישאה.

## ביוגרפיה
מיקה בז'ז'ינסקי נולדה בניו יורק, בתו של זביגנייב בז'ז'ינסקי, יליד פולין ומומחה למדיניות חוץ ששימש כיועץ לביטחון לאומי לנשיא ארצות הברית ג'ימי קרטר. אמה ילידת שווייץ ואזרחית צ'כיה, בתה של אחייניתו של אדווארד בנש. בעת לידתה של מיקה לימד אביה באוניברסיטת קולומביה, אך בסוף שנת 1976 עברה המשפחה להתגורר בפרוור של וושינגטון עקב עבודתו של אביה כיועץ לביטחון לאומי לנשיא ארצות הברית ג'ימי קרטר.

היא סיימה את לימודיה בקולג' ויליאמס שבמערב מסצ'וסטס, שם למדה אנגלית, לאחר שעזבה את לימודיה באוניברסיטת ג'ורג'טאון. היא החלה את הקריירה העיתונאית שלה כעוזרת בתוכנית הבוקר של רשת ABC "This Morning" ב-1990. אולם שנה לאחר מכן פוטרה בז'ז'ינסקי, ועברה לעבוד בערוץ מקומי המקושר לפוקס בהרטפורד שבקונטיקט. במהרה התקדמה בשורת תפקידיה מעורכת וכתבת זוטרה למנחה בכירה. לאחר מכן עברה לערוץ המקושר ל-CBS בהרטפורד והתקדמה עד למנחת תוכנית הבוקר של הערוץ ב-1995. ב-1997 עזבה את תפקידה לטובת מעבר לערוץ החדשות של CBS, שם שימשה כמנחה וככתבת בתוכנית חדשות הלילה "Up to the Minute".

ב-2000 לקחה הפסקה קצרה מ-CBS, כשעברה לעבוד ברשת המתחרה MSNBC כמנחה משותפת בתוכנית המשודרת בשעות אחר הצהריים. בספטמבר באותה שנה חזרה בז'ז'ינסקי לרשת CBS ככתבת, ובעת זו זכתה לסקר בשידור חי את התרחשות פיגועי 11 בספטמבר. היא דיווחה בשידור ישיר כאשר הבניין הדרומי במרכז הסחר העולמי קרס. בתפקידה האחרון ברשת CBS, שימשה ככתבת חדשות, מנחה מחליפה וכמנחה לקטעי חדשות מתפרצות. היא שימשה גם כפרשנית בתוכנית הרשת "60 דקות".

בשנת 2007 חזרה בז'ז'ינסקי לעבוד ברשת MSNBC, הנחתה דיווחי חדשות בשעות פריים טיים, וכן מילאה תפקידים שונים כמנחה מחליפה בתוכניות חדשות בערוץ. היא גם הגישה דיווחים לחדשות הלילה של NBC וכמנחה בתוכניות הבוקר של סוף השבוע. במאי 2007 התפטרה מתפקידיה בשתי תוכניות אלו לטובת השקת תוכנית חדשה בשעות הבוקר המוקדמות, "Morning Joe", בו תשמש כמנחה ראשית במשותף עם ג'ו סקרבורו. בתוכנית עולה לעיתים השתייכותה של בז'ז'ינסקי כדמוקרטית בעת שסקרבורו הוא רפובליקני, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המחוז הראשון של פלורידה בשנים 1995–2001. אביה, זביגנייב בז'ז'ינסקי, משמש לעיתים רבות כפרשן בתוכנית.

בז'ז'ינסקי התגרשה מבעלה ביוני 2016, והיא אם לשתי בנות.

בתחילת 2017, במהלך טיול לאנטיבס, צרפת, התארסה בזז'ינסקי עם מנחה הטלוויזיה שלצידה ג'ו סקרבורו. הזוג התחתן ב-24 בנובמבר 2018 בוושינגטון, די.סי, בטקס שהונחה על ידי אלייז'ה קמינגס.

היא כתבה שני ספרים, אשר יצאו ב-2010 וב-2011 בהתאמה. הראשון הוא "All Things at Once" והשני נקרא "Knowing Your Value: Women, Money and Getting What You're Worth".

## קישורים חיצוניים

* 

* ביוגרפיה באתר MSNBC
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:בוגרות ויליאמס קולג'
קטגוריה:בוגרי ויליאמס קולג'
קטגוריה:סגל MSNBC
קטגוריה:עיתונאיות אמריקאיות
קטגוריה:עיתונאים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות ממוצא פולני
קטגוריה:אמריקאים ממוצא פולני
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1967
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1967
בז'ז'ינסקי

**בז'ז'ינסקי** (בפולנית: **Brzeziński**) הוא שם משפחה.

קטגוריה:שמות משפחה
Flying Bulgar Klezmer Band

**Flying Bulgar Klezmer Band** (להקת הכליזמר של הבולגרים המעופפים), בימינו **The Flying Bulgars**(הבולגרים המעופפים) היא להקת פולק ומוזיקת עולם קנדית המתמחה
בעיבודים ריקודיים ומבדחים של מנגינות כליזמר קלאסיות וקטעים מקוריים המבוססים על מסורת הכליזמר והפולקלור ממזרח אירופה והבלקן. הלהקה, שהוקמה בשנת 1987 על ידי החצוצרן והמלחין דייוויד בוכבינדר, משתמשת גם ביסודות של רוק, ג'אז וסלסה
ההרכב העכשווי של הלהקה כולל את דייוויד בוכבינדר, דייב וול, מקס סניט, פיטר לוטק, טניה גיל וויקטור בייטמן.

## ההיסטוריה של הלהקה
The Flying Bulgars היא להקה מטורונטו. היא שיחקה תפקיד חשוב בטרנד של "תחיית הכליזמר" שהתחילה בשנות ה-1980 המוקדמות, בכל העולם, לרבות בקנדה. מייסדה בשנת 1987 היה החצוצרן והמלחין דייוויד בוכבינדר, המנהל אותה עד היום יחד עם הזמר דייב וול (Dave Wall). הלהקה קמה בזמנו על רקע ההתעוררות מחדש של העניין בתרבות היידיש בצפון אמריקה.

דייוויד בוכבינדר למד אצל אמני ג'אז ידועים כמו פרדי סטון, קני וילר, מוחאל ריצ'רד אברמס.
הוא למד לנגן סגנונות שונים של מוזיקה בת זמננו ופרץ לזירת הבידור כמלחין של מוזיקת סרטים ומוזיקת קונצרטים.
בהרכב השתתפו: הפסנתרנית והאקורדיוניסטית אוולין דאטל ובעקבותיה סאשה לומינסקי, נגן אקורדיון שניגן שלוש שנים בתזמורת הצבא האדום, המתופף באקי ברגר, חבר לשעבר של להקת הפאנק Rough Trade מטורונטו ואחריו ג'ון לנרד, הכנרת (פידלר) אן לדרמן, נגנית הגיטרה באס אקוסטית לורה סיזר, נגן הקלרינט מרטין ואן דר ון, הזמר אלן מארוביץ, ולאחריו הסולנית אדריאן קופר. היא הוחלפה בהמשך בסולן הקולי הנוכחי דייב וול, שהתמחה בעבר בגוספל, מוזיקת נשמה וריתם אנד בלוז והגיע ל"בולגרים המעופפים" מלהקת הרוק האלטרנטיבי הקנדית Bourbon Tabernacle Choir איתה הקליט 3 תקליטורים.

למתופף הנוכחי של הלהקה, מקס סניט, יש להקה משל עצמו. הוא התמקד בעבר במוזיקה לטינו-אמריקאית וניגן עם מקצוענים כמו הקובני הילריו דוראן.
טניה גיל היא פסנתרנית ומלחינה בשביל להקות ג'אז. נגן הבאס, ויקטור בייטמן, ששב ללהקה אחרי היעדרות ארוכה, ידוע על עבודתו עם אינספור אמנים בסוגות של ג'אז, פולק, מוזיקת עולם ופופ.
פיטר לוטק הוא נגן סקסופון טנור וסופרן וקלרינטן שניגן בכמה תזמורות פילהרמוניות.

בשנת 2008 הקבוצה חגגה את 20 שנות קיומה ופרסמה את התקליטור השישי שלה בנובמבר 2008.
גם חומר מוזיקלי מקורי עם שירים שנכתבו בהתחלה באנגלית מוצג עם סאונד פולק/אלטרנטיבי עם יסודות מבוססים על נושאים יהודים.

בשנים האחרונות שאפה הלהקה להיפתח לקהלים רחבים יותר. נעזרה בין השאר בסאונד המתוזמר שהוקלט בעזרתו של דייב נויפלד.

Flying Bulgars ממזגים ביצירותיהם אהבה למסורת עם מחויבות חסרת מורא לניסויים מוזיקליים שמשכו אליהם מעריצים ברחבי קנדה ובעולם. הם השתתפו בפסטיבלים כמו Folk on the Rocks בילונייף, WOMAD במורקומב, אנגליה, טולווד במינכן, וBell Atlantic Jazz Festival בניו יורק, הפסטיבלים האשכנזים השנתיים בטורונטו וברבים אחרים. הם הקליטו 6 תקליטורים שזכו למועמדויות לפרס Juno וסרטון וידאו שזכה לזמן אוויר משמעותי בערוץ הקנדי MuchMusic.

האלבום השישי Tumbling Into Light של The Flying Bulgars, יצא לאור בנובמבר 2009.

## דיסקוגרפיה
אלבומים:
**Flying Bulgar Klezmer Band* - 1990
**Agada* - 1993
**Fire* - 1996
**Tsirkus* - 1999
**Sweet Return* - 2003
**Tumbling Into Light* - 2009

## לקריאה נוספת
* 1994 -World Music *The Rough Guide* subch. Simon Broughton *Rythm and Jews* London
*Art jazz in Canadian Encyclopedia

## קישורים חיצוניים
* מאמר רוויו באתר כליזמרשאק של ארי דוידוב
* 
* 

קטגוריה:כליזמרים
קטגוריה:להקות קנדיות
גופמן

**גופמן** הוא שם משפחה שהוא ההגייה הרוסי של השם הופמן.

קטגוריה:שמות משפחה
בייז'ון

**בייז'ון** (בפולנית: **Bieżuń**; ביידיש: **ביעז'ון**) היא עיירה במחוז ז'ורומין שבפרובינציית מזוביה בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.

## תולדות היישוב
התיעוד הראשון ליישוב, השוכן על גדת נהר וקרה (Wkra), הוא מהמאה ה-14, ובשנת 1406 הוענקו לו זכויות עיר.

במהלך המאה ה-15 נהרסה העיירה מפלישות המסדר הטבטוני. העיירה השתקמה והתפתחה במאה ה-16, אז נקבעו בה ירידים עונתיים, והוקמו בה בתי מלאכה לאריגת צמר ופשתן.

בדצמבר 1806 נערך בעיירה קרב בין כוחותיו של נפוליאון בונפרטה ובין גייסות פרוסיה, שהסתיים בניצחון הצרפתים.

בראשית המאה ה-19 הוקם בעיירה בית חרושת לטקסטיל. זכויות העיר ניטלו מהיישוב בידי הרוסים בשנת 1869, והושבו לו רק בשנת 1994.

## יהודי בייז'ון
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא מאמצע המאה ה-18, ואלו עסקו בה תחילה בפונדקאות וברוכלות. תחילה השתייכו יהודי העיירה לקהילת שרפץ, אך מסוף המאה ה-18 נעשתה הקהילה במקום לעצמאית, תוך הקמת בית מדרש וקידוש בית עלמין.

במהלך מלחמת העולם הראשונה סבלו יהודי העיירה מפרעות הקוזקים, וכאשר נכבשה העיירה בידי הגרמנים בשנת 1915, נלקחו יהודים רבים בה לעבודות כפייה, והוטלו על הקהילה המקומית מיסים כבדים. בשנת 1920, במהלך המלחמה הפולנית-סובייטית, החלו חיילי הצבא האדום להחרים רכוש יהודי בעיירה. קהילת העיירה השתקמה באמצעות מוסדות עזרה הדדית ובסיוע הג'וינט.

בין מלחמות העולם התקיימה בעיירה פעילות ציונית, שיוצגה בידי פועלי ציון, הציונים הכלליים והמזרחי, והוקמו בה סניפים של החלוץ ושל ויצו. כמו כן, פעלו בעיירה חסידויות גור, אלכסנדר וטריסק. בעיירה פעלו בית תרבות יהודי ובתי ספר יהודיים. בשנים אלה נמנו בעיירה כ-780 יהודים, מתוך כ-2,340 תושבים.

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הופצצה העיירה בידי מטוסים גרמניים, ורבים מתושביה היהודים ניסו להימלט מזרחה, אך בשל ניתוק הדרכים, נאלצו לשוב אליה. ב-4 בספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ובו ביום החלו חיילי הורמכט להתעלל ביהודי המקום, תוך גזיזת זקנים, ולחטוף יהודים לעבודות כפייה. ב-11 בנובמבר 1939, לאחר סיפוח האזור לרייך השלישי, צוו יהודי העיירה להתרכז בכיכר המרכזית בה, ואנשי משטרה גרמנים העלו אותם על עגלות, וגירשו אותם מן העיירה. יהודי העיירה הגיעו לערים מלאווה, צ'חאנוב ופלונסק, ומקצתם לוורשה, וגורלם במקומות אלו היה כגורל יתר היהודים בהם. מקהילת העיירה שרדו את השואה בודדים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* בייז'ון באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 
* 

קטגוריה:מזוביה: יישובים
קטגוריה:קהילות יהודיות בפולין
קטגוריה:שואת יהודי פולין: קהילות
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-15
דוב ים חואן פרננדס

**דוב ים חואן פרננדס** (שם מדעי: *Arctocephalus philippii*) הוא מין של דוב ים החי באיי חואן פרננדס הקרובים לחופי צ'ילה והוא אחד מדובי הים הקטנים ביותר. בעבר היה המין בסכנת הכחדה חמורה עקב ציד ועלה חשש שנכחדו, עד שנמצאה קבוצה קטנה ששרדה באיי חואן פרננדס. מאז הופסק הציד האינטנסיבי והוכרז כבלתי חוקי השתפר מצבם ונכון לשנת 2002 הוערך מספרם בכ-12,000 פרטים. מקור שמם הוא על שם מגלה הארצות ממוצא ספרדי חואן פרננדס, אשר גילה את האיים להם העניק את שמו ב-1574 ובקרבתם נתגלו לראשונה.

לדובי הים כמו רוב מיני האוטריים, הבדלים גדולים בין שני הזוויגים - בעוד שהזכר ענקי, שופע שיער ולוחמני הנקבות קטנות, רכות וכמעט עירומות משיער ועסוקות בטיפול בצאצאים.

לדובי הים של חואן פרננדס סנפירים קצרים יחסית אך גוף חזק ומגושם על היבשה. לזכרים יש רעמה עשירה וגסה בצבע חום כהה עד שחור כמו צבע גוף הזכרים והיא גולשת מהראש עד לכתפיים (הם גם בעלי שערות צהובות או בהירות יותר ברעמה). יש להם חוטם מחודד המכיל שיניים חדות והם קולניים ביותר ומחבבים מריבות טריטוריאליות על הרמון הנקבות. זכר גדול יכול להגיע למשקל 146 ק"ג ואורכם 150–200 ס"מ. הנקבות כהות מאוד, אך קטנות בהרבה ובעלי חזה וראש קטנים וחלשים הרבה יותר. משקל הנקבות הממוצע מגיע ל-50 ק"ג ואורכם עד 240 ס"מ (ארוכות יותר מהזכרים). 

שני הזוויגים הם שחיינים טובים והם צדים מיני דגים החיים באוקיינוסים, בעיקר סרדינים, עפיאנים ובקלה.

הם עצמם נטרפים על ידי 2 טורפים גדולים: קטלן ועמלץ לבן.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי וילהלם פטרס
קטגוריה:אוטריים
קטגוריה:מגה-פאונה של האוקיינוס השקט
קטגוריה:אמריקה הדרומית: בעלי חיים ימיים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1866
סמור קולומביאני

**סמור קולומביאני** (שם מדעי: *Mustela felipei*) הוא מין של סמור מוארך החי באמריקה הדרומית באזורים קטנים במדינת קולומביה (וגם מעט באקוודור) ומכאן שמו. לא ברור להיכן תפוצתו מגיעה אבל היא יותר רחבה ממה שנראה היה לחוקרים בהתחלה.

הוא חי ביערות עננים בגובה 1,100 - 2,700 מ' לאורך הגבול עם האנדים. עם זאת כריתת היערות פוגעת בו וכיום מצב השימור שלו הוא "פגיע". באזורים נמוכים יותר הוא מעדיף אזורי מים, נהרות, אגמים ובריכות שונות שם הוא מחפש טרף קטן. 

## תיאור
אורכו הממוצע 22 ס"מ והזנב 11.5 ס"מ ומשקלו 120-150 גרם. הוא אחד מהמינים הקטנים ביותר במשפחתו והוא דומה מאוד להרמין, אך שונה ממנו בזנבו היותר ארוך והשחור בקצה וכן בחזהו הצהוב. הוא בעל שיניים חדות ורגליים דקות וקצרות והוא מומחה בריצה וטיפוס. הוא גם בעל פרווה עבה שמשכה בעבר ציידים, אך כיום הוא איננו בסכנת ציד גדולה. עם זאת, כפות הרגליים שלו חסרות שיער, מה שמסייע לו בשחייה.

הוא צייד הטורף בעיקר דגים וחיות מימיות אחרות וגם צד יונקים יבשתיים על הגדה. הוא שוחה במים על ידי נפנוף של הגפיים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סמוריים
קטגוריה:אקוודור: בעלי חיים אנדמיים
קטגוריה:אקוודור: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1978
ריסנית

**רִיסָנִית** (שם מדעי: Ciliate) היא קבוצה של חד-תאיים איקריוטיים, המאופיינים באברונים דמויי שערות המזדקרים מהתא ונקראים ריסים או ריסונים (cilia) או ביחיד ריסון (cilium). המבנה של הריסים דומה לשוטון, אך הם קצרים יותר, רבים יותר ונעים בתנועת גל שונה מאשר השוטון. הריסים משמשים לשחייה, זחילה, היצמדות, אכילה ותחושה.

הריסניות הן קבוצה חשובה בפרוטיסטים ונפוצה כמעט בכל מקווה מים: שלוליות, נחלים, אגמים, אוקיינוסים או אדמה לחה. במדע מתוארים כ-3,500 מינים שונים כאשר ההערכה היא שהמספר האמיתי קרוב ל-30,000. גודלם נע בין µm10 ל-4mm.

אחד המינים הנפוצים והמוכרים הוא הסנדלית.

כמו רבים מהחד-תאיים האיקריוטיים הריסניות מתרבות הן ברבייה אל-זוויגית, בחלוקה, והן ברבייה זוויגית.

שמאל|250px|דיאגרמה של ריסניות
הריסניות מציגות דוגמאות ייחודיות בעולם החי של ארגון החומר הגנטי. בתאי הריסניות יש שני גרעינים. הגרעין הקטן, או גרעין הנבט, המכיל את כל החומר הגנטי, ומשמש רק לרבייה זוויגית, והגרעין הגדול, או גרעין הגוף, שהוא יותר גדול והוא מכיל רק את החומר הגנטי הדרוש לפעילות של התא. בכל חלוקה ברבייה אל-זויגית החומר בגרעין הנבט מתחלק במדויק אך בגרעין הגוף חלים שיבושים והפחתות כך שאחרי כמה מאות חלוקות התא מזדקן ותפקודו משתבש. בשלב הזה מתבצעת רבייה זוויגית. גרעין הנבט מתחלק כמו בחלוקת הפחתה לשני גרעינים בעלי סט כרומוזומים יחיד. שני תאי ריסנית נפגשים ומחליפים ביניהם אחד מהגרעינים המופחתים וכך, בצורה דומה ליצורים האחרים, מתקבל אצל כל אחד מההורים גרעין "מופרה" אחד, כאשר כל הורה תורם מחצית מהחומר הגנטי של הצאצא. במקביל, תא הגוף הישן נהרס. לאחר ששני תאי ההורים נפרדים, מתחלק הגרעין המופרה לשני תאים – לתא נבט ולתא גוף חדש אשר החומר הגנטי ה"מיותר" שבו נהרס ונמחק והחומר הנותר מאורגן ומסודר מחדש. נוצרת ריסנית צעירה, ותהליך הרבייה בחלוקה מתחיל מחדש. הרבייה הזוויגית אינה מיועדת להתרבות אלא ליצירת תא גוף חדש.

עוד תכונה ייחודית לריסניות היא החלוקה לכרומוזומים. החומר הגנטי בגרעין הנבט מחולק לכרומוזומים אחדים ומופיע בשני עותקים, כמו אצל מרבית היצורים. בגרעין הגוף לעומת זאת הוא מחולק לכרומוזומים רבים, וכל אחד מהם יכול להופיע בעותקים רבים. למין אוקסיטריכה טריפאלאקס (*Oxytricha trifallax*) יותר מ-20,000 כרומוזומים ומספר העותקים שלהם יכול להגיע עד ל-200,000.

אחד המינים המיוחדים הוא הריסנית טֶטְרַהִימֶנָה (*Tetrahymena thermophila*). לריסנית זו, אין שני מינים זווייגים אלא שבעה זוויגים שונים. כל אחד מהם יכול להתרבות עם כל אחד מהאחרים אך לא עם עצמו. המין של כל צאצא נקבע באופו אקראי לגמרי, ללא שום קשר להורים, ונעשה תוך כדי הסידור החדש של הכרומוזומים שבגרעין הגוף.

## קישורים חיצוניים

* 
* ד"ר גל חיימוביץ', '''הריסנית עם אלפי הכרומוזומים''', מכון דוידסון
* נועם לויתן ויונת אשחר, **[https://www.hayadan.org.il/seven-genders-of-the-sepa-asset-150713 שבעת המינים של הריסנית]**, הידען

קטגוריה:פרוטיסטה
וולים אנטרטיינמנט

**וולים אנטרטיינמנט** (באנגלית: **Woollim Entertainment**, בקוריאנית: **엔터테인먼트 울림**) היא חברת תקליטים ובידור דרום קוריאנית שנוסדה בשנת 2003. החברה משמשת כבית לאמנים כמו Nell, אינפיניט ,Rphabet,לאבליז, Jisun, Joo, טייסטי. ולשחקן קים מין-סוק. באוגוסט 2013, החברה התמזגה עם החברה S.M. Culture and Contents Co., Ltd שהיא חברת בת של S.M Entertainment.

## אומנים

### אומנים מקליטים
#### קבוצות
* נל
* אינפיניט
* Rphabet
* לאבליז

#### תת להקות ופרויקטים
* אינפיניט H
* אינפיניט F
* טוהארט

#### זמרי סולו
* Jisun
* בייבי סול
* סונג-קיו
* יו ג'י-הא
* ג'ין
* Joo
* וו-יון

### שחקנים ושחקניות
* Choi Sung-yoon
*Joo
* קים מין-סוק
* אל (אינפיניט)
* סונג-קיו (אינפיניט)
* Lee Dae-yeol
* הו-יא (אינפיניט)
* סונג-יאול (אינפיניט)
* וו-יון (אינפיניט)
* יו ג'י-הא (לאבליז)

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות תקליטים דרום-קוריאניות
פארק המחקר של אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין

300px|שמאל|ממוזער|צילום אווירי של פארק המחקר של אוניברסיטת אילינוי
**פארק המחקר של אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין** (באנגלית: **Research Park at the University of Illinois at Urbana-Champaign**) הוא מתחם מחקר ופיתוח בחלקה הדרום-מערבי של אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין בעיר שמפיין, אילינוי בארצות הברית. הפארק מהווה מרכז מחקרי לטכנולוגיה עילית וכולל חברות הזנק ומחקר ופיתוח של חברות ממוסדות. למעלה מ-90 חברות פועלות בפארק וביניהן אנהאוזר-בוש, קטרפילר, ג'ון דיר ועוד. 

פארק המחקר של אוניברסיטת אילינוי משלב אלמנטים עסקיים ואלמנטים מחקריים מתוך אוניברסיטת אילינוי. חוקרים מהאוניברסיטה נעזרים בפארק המחקר כדי לפתח, לייצר ולמסחר פטנטים מדעיים פרי מחקרם. חברות פרטיות מקבלות גישה לכוח העבודה הסטודנטיאלי והמחקרי של האוניברסיטה. מאז הקמתו של הפארק למעלה מ-202 חברות פעלו בשטח המתחם והעסיקו למעלה מ-1,500 עובדים ומתוכם כ-450 סטודנטים מתמחים. תפוקת כח האדם והפעילות המסחרית של הפארק מהווה נדבך חשוב בפיתוח הכלכלה של מרכז אילינוי. תפוקתו הכלכלית של הפארק עומדת על קרוב ל-170 מיליון $.

## חממת אנטרפרייז וורקס
ממוזער|שמאל|בניין חממת אנטרפרייז וורקס בפארק המחקר של אוניברסיטת אילינוי
**אינקובטור אנטרפרייז וורקס** (באנגלית **Enterprise Works Incubator**) הוא חממה לפיתוח מיזמי הזנק עבור חוקרים, סטודנטים וחברי פקולטה של אוניברסיטת אילינוי. המרכז מנוהל על ידי אוניברסיטת אילינוי ומציע שטח למיזמים שונים הכולל מעבדות, משרדים ושטחי מחקר ופיתוח. בנוסף המרכז מציע למפתחים שירותי ייעוץ שונים הכוללים את תוכנית "יזם הבית" של החממה הכוללת שבעה יזמים מנוסים המאמנים ומדריכים יזמים חדשים. בנוסף מציעה החממה שטח ציבורי המאפשר ליזמים השונים הזדמנויות להתרשת, לשתף רעיונות ולשפר את מוצריהם ביחד.

## היסטוריה
[ממוזער|שמאל|בניין חברת [ג'ון דיר בפארק המחקר של אוניברסיטת אילינוי]]
הקמת הפארק אושרה על ידי חבר הנאמנים של אוניברסיטת אילינוי בנובמבר 1999 והנהלתו הורכבה רשמית בחודש מרץ של שנת 2000. אוניברסיטת אילינוי חברה לחברת ההחזקות פוקס\אטקינס אשר חכרה את השטח החקלאי שעליו יועד הפארק מהאוניברסיטה והיא החברה הבונה ומתחזקת את מבני הפארק מאז. הפארק פתח את שערי הבניין הראשון במתחם בשנת 2001 וכיום חולש על שטח של 800 דונם. בשנת 2003 העניקה מדינת אילינוי מענק לאוניברסיטה להקמת חממת אנטרפרייז וורקס לקידום יוזמות הזנק במסגרת פעילות הפארק. הבניין נחנך והחל את פעילותו בשנת 2004. פיתוח הפארק תורם לתקציב מדינת אילינוי 4.1 מיליון$ בכספי מיסים מדי שנה והכנסות המיסים מעלויות הבנייה מאז הקמת הבניין הראשון מוערכת בכ-7.2 מיליון$ נוספים. מספר החברות הפעילות בפארק עלה בהדרגה. בשנת 2013 פתחו אנהאוזר-בוש ודאו כימיקלים מעבדות בפארק. בשנת 2015 קטרפילר, אבווי ואמראן, חברת החשמל המקומית של המערב התיכון, פתחו מעבדות בפארק.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ארצות הברית: מדע וטכנולוגיה
קטגוריה:אילינוי: מבנים
קטגוריה:אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין
סמור האמזונאס

**סמור האמזונאס** (שם מדעי: *Mustela africana*) הוא מין של סמור החי אך ורק ביערות האמזונאס. שמו המדעי מטעה כיוון שאיננו חי באפריקה כלל.

## מאפיינים
זהו סמור חום בעל בטן לבנה ופס חום לאורך החזה. אורכו הממוצע 25-38 ס"מ ואורך הזנב 20–99 ס"מ.
הסמור נחבא מאוד אל הכלים ולא ידוע עליו הרבה. הוא צייד שטורף יונקים קטנים כמו עכברים או עופות ביערות וחי כנראה בין העצים ולא על קרקע היער.
לסמור מצב שימור טוב ואיננו בסכנת הכחדה כרגע.

## מיון
לסמור האמזונאס שני תת-מינים:
* *M. a. africana*
* *M. a. stolzmanni*

## קישורים חיצוניים

* סמור האמזונאס באתר הרשימה האדומה של IUCN

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אנסלם גאייטאן דמארה
קטגוריה:סמוריים
קטגוריה:ברזיל: יונקים
קטגוריה:ונצואלה: יונקים
קטגוריה:יונקים ביער האמזונאס
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1818
דפוס האלטר

**דפוס הַאלטֶר** (בכתיב היידי, שנהג בזמנו: **האלטער**) היה בית דפוס עברי מיסודו של מאיר יחיאל האלטר שפעל בעיר ורשה משנת תרמ"ג ועד תרע"ז–1917 לפחות, עיקר שנותיו בבעלותם של האלטר ומאיר אייזנשטאט ולאחר מכן בבעלות בנו של האלטר, אברהם יצחק האלטר, ושותפיו.

## היסטוריה
מאיר יחיאל נולד לאביו לזר האלטר (האלטער) כשהיה בן 70 ולאמו שרה שהייתה קרוב לגיל 40 ובת זוגו השנייה של לזר. נכנס לעסקי הדפוס בעיר ורשה שבפולין הרוסית דרך נישואים. בשנת תר"ם קיבלו לרשותם האלטר וגיסו (אחי-אשתו) אהרן מרדכי זיסברג את בית הדפוס שייסד בוורשה בשנת תרי"ט חותנו של האלטר, נתנאל דוד בן משה צבי זיסברג (זיסבערג).

כעבור שנים אחדות, בשנת תרמ"ג, פתח האלטר בית דפוס חדש ב (Miła) 2,  4 או נָאלֶווקי 23, וב-1 ביולי 1893 (תרנ"ד) נכנס לשותפות עם מאיר אייזנשטאט (אייזענשטאדט) והשניים פתחו בית דפוס ברחוב נאלווקי 7. הספרים שסידרו הודפסו בדפוס א' ברגר (בערגער).

מאיר יחיאל האלטר היה יהודי אורתודוקסי למדן. הסַּדָּרים בבית הדפוס שלו היו יהודים חרדים, ואלה שלמדו את המקצוע בבית הדפוס שלו היו על פי רוב בחורי הישיבות בני המשפחות החרדיות ביותר בוורשה והעיירות שסביבה.
בית הדפוס היה בבחינת מרכז לא-רשמי של האורתודוקסיה היהודית שהתהוותה אז.

להאלטר היו בת בשם לאה ושני בנים, אברהם יצחק ור' יודל, שגם הם הדפיסו ספרי קודש וחול.
בעשור הראשון של המאה ה-20 נאלצו האלטר ואייזנשטאט לוותר על בית הדפוס ולמסור אותו לידי בנו של האלטר, אברהם יצחק האלטר, שהיה עד אז סדר בדפוס הצפירה. הסיבה לכך הייתה שבית הדפוס פרסם ספר מאת מחבר עלום-שם על הפוגרומים ברוסיה באותה תקופה, שבו נכללו גם פרקים מהפואמה "בעיר ההריגה" לח"נ ביאליק; האלטר הועמד למשפט ונגזרו עליו הגליה וסגירת בית הדפוס.

א"י האלטר פתח את בית הדפוס בשנת תרס"ה ברחוב נוֹבוֹליפּקי 29 עם שני שותפים: ברוך דוד ארנסט ויצחק צוקרפיין. הסַּדָּר הראשי והמפקח היה יעקב בנטשקובסקי. בית הדפוס פעל במתכונת זו עד שנסגר בשנת תרע"ו–1915, בעת מלחמת העולם הראשונה.

בשנת תרע"ז נפתח שוב בית הדפוס של אברהם יצחק האלטר בשותפות עם רוֹם (ראָם). המגיה-המשגיח היה מנחם מנדל הורביץ והסַּדָּר היה שלמה האלטר, בנו של אברהם יצחק.
ככל הנראה בית הדפוס לא הוסיף לפעול עוד זמן רב. שקיעתו אירעה על רקע התגברות פעילותם של בתי הדפוס של העיתונים היידיים והעבריים בפולין.

## האלטר וצאצאיו
מאיר יחיאל האלטר נפטר ב-9 בספטמבר 1917.
בנו אברהם יצחק נספה בשואה ב-1942.

לאברהם יצחק ואשתו רחל בת אהרן פאסירשטיין חסיד גור היו 5 ילדים:
* שלמה האלטר (נולד 1905) אשתו פרל בת אברהם רוטשטיין. שרד את המלחמה, הוסיף לעסוק בדפוס בצרפת, ונפטר ב-1963. ובנם הוא הוא הסופר היהודי-צרפתי מאיר יחיאל (מארק) האלטר מחבר הספר "זיכרון אברהם".
* רגינה (נולדה 1906) אשת ישראל. גרו בארגנטינה ולהם בן בשם מרקוס.
* דוד האלטר (נולד 1907) אשתו הלן וחי בצרפת. היה לו בית מלאכה קטן לייצור ארנקים וחגורות מעור ולהם בן בשם פישל.
* שמואל האלטר (נולד 1908) גר באירופה והפיץ שם את השפה החדשה אספרנטו.
* טופסיה (נולדה 1909) אשת מונייק וילדיהם עזרא ומשה מתו בגטו וורשא.

## לקריאה נוספת
* 
* **פרקים**: ביטאון האקדמיה העברית באמריקה, ד (תשכ"ו), עמ' 351, 359.

## הערות שוליים

האלטר
האלטר
קטגוריה:ורשה
קטגוריה:יהדות פולין
קרול קיי

**קרול קיי** (נולדה 24 במרץ 1935, אוורט, וושינגטון, ארצות הברית) היא בסיסטית יהודיה-אמריקאית, אשר נמנית עם מוזיקאי האולפן הפוריים ביותר אי פעם. היא ניגנה בכ-10,000 מפגשי הקלטה לאורך קריירה בת כ-55 שנה.

כנגנית הקלטות, שימשה קיי בסיסטית ברבות מההפקות של פיל ספקטור ובריאן וילסון בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20. למשל, היא ניגנה גיטרה בלהיט La Bamba, ניגנה בס בלהיטים של סיימון וגרפונקל ובפסקולים מאת קווינסי ג'ונס ולאלו שיפרין. אולי האלבום הידוע ביותר שבו השתתפה קיי הוא Pet Sounds של הביץ' בויז.

## ביוגרפיה
קיי נולדה בעיר אוורט, למוזיקאים המקצוענים קלייד ודוט סמית'. היא גדלה בעוני ובגיל 14 החלה ללמד גיטרה לצורכי פרנסה. לאורך שנות ה-50, ניגנה קיי גיטרת ג'אז וביבופ בעשרות מועדונים באזור לוס אנג'לס עם להקות שונות. אחרי שניגנה עם סם קוק בשנת 1957, הפכה לנגנית אולפן מבוקשת, והתמחתה בנגינה על גיטרה בס.

לאורך שנות ה-60 ניגנה קיי בס בחלק ניכר מלהיטי מצעד הפזמונים האמריקאי בילבורד הוט 100, על אף שלא הייתה מוכרת לקהל הרחב.

קיי עבדה עם מפיקים מוזיקליים מובילים בלוס אנג'לס בעשורים הללו, ובהם מישל לגראנד, אלמר ברנסטין, דייוויד רוז, ג'ון ויליאמס, ועוד. היא ניגנה בס בכמה מלהיטי להקת המאנקיז, ועבדה על פסקולים של סטיבן ספילברג הצעיר. קווינסי ג'ונס התרשם ממנה עד כדי שכתב באוטוביוגרפיה שלו משנת 2001 כי "נשים כמו [...] נגנית הבס קרול קיי [...] יכולות לעשות כל דבר, ומשאירות את הגברים הרחק מאחוריהן."

קיי ניגנה בשירי הנושא של סדרות טלוויזיה אמריקאיות, כגון משימה בלתי אפשרית, מ.א.ש, קוג'ק, ספינת האהבה, איירונסייד, בוננזה, אשת חיל, ומשפחת קוסבי.

בשנת 1969 חיברה ספר לימוד לנגינה בגיטרה בס, בשם *How To Play The Electric Bass*, ולאחריו חיברה ספרים ותקליטורים נוספים להוראת נגינה. היא העניקה שיעורים פרטיים לאלפי תלמידים לאורך השנים.

עקב דלקת פרקים, פרשה קיי מעבודת אולפן במהלך שנות ה-70, אך לימים חזרה לפעילות באולפן, בהופעות ג'אז, ובהוראה.

באמצע שנות ה-60 ניגנה קיי בגיטרת 12 מיתרים בהקלטת האלבום Freak Out! של פרנק זאפה. היא ניגנה בכמה שירים גם באלבום שאחריו, אך סירבה להמשיך, באומרה שהיא מסתייגת מן המלים של חלק מהשירים. לימים סיפרה קיי שזאפה היה חביב וגילה הבנה להסתייגויותיה, והם נפרדו כידידים.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיקאים אמריקאים
קטגוריה:מוזיקאיות יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:בסיסטיות אמריקאיות
קטגוריה:בסיסטים יהודים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1935
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1935
מארת צ'אקו

**מארת צ'אקו** (שם מדעי: *Dolichotis salinicola*) היא מין של מכרסם ממשפחת הקבייתיים וקרובתה של המארה הפטגונית הגדולה והמפורסמת יותר ממנה.

מארה זו חיה בערבות הקוצניות בחבל גראן צ'אקו ומכאן שמה. הם נפוצות בטבע בארגנטינה, פרגוואי ובוליביה. הם חיים בערבות ביום ובלילה נחים במאורות באדמה.

## תיאור
מארת צ'אקו קטנה מקרובתה והיא מגיעה לאורך 40–50 ס"מ ולמשקל של עד 4 ק"ג בממוצע. האוזניים קטנות ובולטות הרבה פחות והיא פחות רצה ויותר מתחפרת מקרובתה. בשאר הדברים היא מזכירה מאוד את קרובתה.

כמו הקביה הפטגונית הם אוכלי צמחים הניזונים מצמחי הפמפס והם חיים בקבוצות קטנות בערך 4–5 פרטים ששומרים ומזהירים מטורפים. הם קרובי המשפחה של הקפיבארה והקביה ואינם קרובות לארנבות כמו שהם נראים.

לעומת המארה הפטוגנית, מארה זו איננה נמצאת בסכנת הכחדה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי הרמן בורמייסטר
קטגוריה:קבייתיים
קטגוריה:ארגנטינה: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1876
מרמוסט גולדיי

**מרמוסט גולדיי** (שם מדעי: *Callimico goeldii*; ע"ש המגלה שלהם "אמיל גולדיי") הוא מין יחיד בסוגו של פרימט ממשפחת המרמוסטיים שבקופי העולם החדש החי בטבע ביערות באמריקה הדרומית.
## מאפיינים
קופים אלה חיים ביערות הטרופיים של בוליביה, אקוודור, קולומביה, ברזיל ופרו. הם שחורים או חומים כהים כמעט לגמרי, למרות שלעיתים יש פרטים עם גוונים לבנים, חומים או אדומים והם קטנים מאוד כשאר המרמוסטיים. אורכם הממוצע 20-23 ס"מ ומשקלם עד 500 גרם. זנבותיהם ארוכים בערך כמו גופם.

מרמוסט גולדיי נחשב למין מעבר בין משפחת הצבוסיים למשפחת המרמוסטיים.

המרמוסיים חיים בחבורות מעורבות של זכרים ונקבות. הנקבות יכולות להתרבות פעמיים בשנה, אך ממליטות גור אחד המטופל על ידי כל בני החבורה. הם יכולים לחיות בשבי עד 10 שנים. לעיתים הם חיים יחד עם קופי הטמרין הקרובים אליהם.

המרמוסטים הם אוכלי כל כמו שאר הקופים והם ניזונים מצמחים, פירות כמו התאנה, חרקים, עכבישים, זוחלים קטנים וביצים. הם מחפשים את האוכל בין סבכי העלים והשיחים והם נחבאים אל הכלים.

מרמוסט גולדיי נמצא בסכנת הכחדה, בעיקר עקב פגיעה ביערות בהם חי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1904
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אולדפילד תומאס
קטגוריה:מרמוסטיים
קטגוריה:יונקים יחידים בסוגם
קטגוריה:פרו: יונקים
נורינקו

**נורינקו** (בסינית מפושטת: **中国北方工业公司** "איגוד התעשיות הצפוני של סין", באנגלית: **Norinco**) היא חברה סינית המייצרת רכבים, בעיקר משאיות, רכבים פרטיים ואופנועים, וכן מכונות, ציוד אופטי ואלקטרוני, ציוד ייעודי לשדות נפט, כימיקלים, חומרי נפץ ותחמושות, ונשק אזרחי וצבאי. נורינקו מעורבת גם בפרויקטים אזרחיים בתחום הבניין.

מחוץ לסין ידועה נורינקו בשל מוצרי ההי-טק שלה בתחומים הצבאיים, כולל מערכות תקיפה מדויקות, נשק וציוד תת-מימי, נשק נגד מטוסים ונגד טילים וכן מוצרי איסוף מודיעין, פצצות דלק, וציוד לפיזור הפגנות. היא מייצרת מגוון רחב של ציוד צבאי החל מנשק קל דוגמת QSW-06 המרגמה האוטומטית 2B9 Vasilek ועד למערכות טילים מתוחכמות.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:תעשיית נשק ברפובליקה העממית של סין
קטגוריה:חברות סיניות
קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: תחבורה
קטגוריה:קצרמר חברות
וריאנה

**וריאנה** (; בפולנית: **Orany**, וממנה ביידיש: **אוראַן**) היא עיר בחבל הארץ האתנוגרפי דזוקיה בליטא, המשמשת כמרכז המנהלי של מחוז המשנה וריאנה במחוז אליטא שבדרום המדינה על הגבול עם בלארוס.

## היסטוריה
העיר, שבתחילתה הייתה יישוב קטן, נקראת על שם הנהר וריאני  העובר דרכה. האזור בו נמצאת העיר משופע ביערות ואגמים, הנוף והאוויר הפכו אותו לאזור קיץ, וגם משכו תיירות מרפא של חולי ריאות. במחצית השנייה של המאה ה-19 הוקמה באזור מסילת רכבת שחיברה את היישוב למערכת מסילות הרכבת והביאה להאצה בפיתוחו, ובשנת 1862 הוכרה וריאנה כעיר. הקהילה היהודית המקומית התפתחה מ-158 איש שנמנו בה ב-1847 ל-1473 בשנת 1897, מספר שהיווה יותר ממחצית מתושבי העיר.

ב-1915 התנהלו בסביבות וריאנה קרבות עזים כחלק ממלחמת העולם הראשונה והעיר ניזוקה קשות. לאחר המלחמה סופחה העיר לפולין ושמה שונה לאוראני, היא שכנה סמוך לגבול עם ליטא, במחוז וילנה-טרקאי. בשנת 1939 הוחזרה וריאנה לליטא.

ערב מלחמת העולם התגוררו באוראן כ-500 משפחות יהודיות, אך לאחריה הצטמצם מספרן בהדרגה: ב-1923 נותרו בה רק כ-300 משפחות, וב-1940 רק כ-240 משפחות. מרבית יהודי העיר היגרו לארגנטינה, ארצות הברית וארץ ישראל. רבה האחרון של הקהילה, הרב צבי בליימן נרצח בשואה עם בני קהילתו.

בשנת 1946 הוחזרו כ-2,000 פולנים שגרו בווריאנה לשטחי פולין ונותרו בה בעיקר ליטאים ורוסים. תהליך תיעוש מואץ בשנות ה-70 של המאה ה-20 תרם לפיתוחה של העיר ומספר תושביה גדל בקצב מהיר, שהגיע לשיאו בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20. ב-1989 היה מספר תושבי העיר 12,291 איש, אולם מאז הוא פוחת בהדרגה; ב-2001 גרו בה 10,845, וב-2011 הצטמצם מספר התושבים לכדי 9,240 בלבד.

## ערים תאומות

* 

## גלריה

Varena savivaldybe.jpg|בניין המועצה האזורית
Varėna1.JPG
Varėna2.JPG|הספרייה העירונית
Varėna3.JPG


## קישורים חיצוניים

* 
* 'אוראן (וואַראֶנא), מחוז אליטא', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), **יהדות ליטא**, כרך ג, ספר ב: "ישובים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 285 טור 2 ואילך (, תמונה 1487 ואילך).
** **על השמדת יהודי אוראן:** שם, כרך ד, עמ' 241 (שם, תמונה 1944)

קטגוריה:מחוז אליטא
קטגוריה:ליטא: ערים
מארה פטגונית

**מארה פטגונית** (שם מדעי: *Dolichotis patagonum*) היא מין של מארה ממשפחת הקבייתיים החיה בדרום אמריקה בפמפס של ארגנטינה וברוב חלקי פטגוניה. היא מין מכרסם צמחוני המזכיר ארנבת והיא בעלת רגליים ארוכות העוזרות לה להימלט מטורפים. למארה קרובת משפחה אחת - מארת צ'אקו.

המארה מזכירה ארנבת והיא בעלת אוזניים ארוכות, גפיים ארוכים ורגליים אחוריות חזקות עם 4 טפרים דמויי פרסות ברגליים האחוריות ו-3 בקדמיות. הפרווה רכה וחומה-אדמונית והזנב כמעט בלתי נראה. אורכה של המארה 69-75 ס"מ ומשקלה 8-16 ק"ג. היא קרובת משפחה של הגדול במכרסמים הקפיבארה.

אלו הם חיות צמחוניות לגמרי והם ניזונים בעיקר מעשבים הצומחים בפמפס כמו: Chloris, Pappophorum, Trichloris ועוד מינים וכן מפירות וירקות. הם יאכלו גם עשבים מלחים יותר.

המארות חיים בקבוצות קטנות העוזרות להם להבחין בטורפים ולברוח בזמן. הטורפים העיקריים הם: פומה, זאב הרעמה, גריזון גדול, חתול הפמפס ושועלים שונים וכן עופות דורסים.

## קישורים חיצוניים

ממוזער|ימין|זוג מארות עם צאצאיהם

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אברהרד אאוגוסט וילהלם פון צימרמן
קטגוריה:קבייתיים
קטגוריה:ארגנטינה: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים בפמפס
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1780
אוגר יער הררי

**אוגר יער הררי** (שם מדעי: *Drymoreomys albimaculatus*) הוא מין יחיד בסוגו בתת-משפחת אוגרי העולם החדש החי רק באזורים קטנים של היער האטלנטי בברזיל, במדינות סאו פאולו וסנטה קטרינה ונטען שגם בפרנה. מאז 1992 היו דיווחים על מכרסם כמותו בסאו פאולו, אך הוא לא תואר בטבע עד 2011.

נפוץ בעיקר ביערות הגשם של הרי סיירה דה מאר בטווח 1,200-650 מטר, אך תפוצתו אינה סדירה ופגיעה מעט והוא כנראה במצב קרוב לסיכון. הוא קרוב משפחתם של האוגרים והנברנים ונחשב למקורב למין *Eremoryzomys polius* החי בפרו באזור הרי האנדים.

## מאפיינים
אוגר יער הררי הוא מכרסם בינוני שמשקלו 44-64 גרם, אורכו 1222-139 מ"מ ואורך זנבו 140-175 מ"מ. יש לו בעל פרווה ארוכה בצבע תום עד אדמדם-צהבהב או אפור עם כתמים והבטן לבנה. הוא בעל אצבעות ורודות ארוכות עם שיער חום עליהם והזנב חום ומסתיים בציצה לבנה.

למכרסמים אלה גולגולת ושיניים מוארכות מעט ואינם מזכירות אוגרים רגילים. האוזניים קצרות אך העיניים גדולות והוא מומחה בטיפוס.

הוא חי רק ביערות ההרריים האטלנטים והוא מעדיף יערות טרופיים אך יכול לחיות בכל מיני סוגי יערות נמוכים יותר. למרות שהם מומחי טיפוס על עצים רוב חייהם הם נמצאים על הקרקע. כנראה שהם מתרבים כל השנה. כמו רוב האוגריים הוא אוכל כל המתבסס בעיקר על זרעים למאכל.

## קישורים חיצוניים

* אוגר יער הררי בfocusingonwildlife

## הערות שוליים

קטגוריה:אוגריים
קטגוריה:יונקים יחידים בסוגם
קטגוריה:ברזיל: מינים אנדמיים
קטגוריה:ברזיל: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-2011
דיסקורגפיה של אינפיניט

להלן הדיסקוגרפיה של שבעת חברי להקת הבנים הדרום קוריאנית, אינפיניט. הקבוצה עשתה את הופעת הבכורה שלה בקוריאה הדרומית ביוני 2010 עם אלבום המיני הראשון First Invasion, וביפן בנובמבר 2011 עם גרסה יפנית של השיר "Before the Dawn (BTD)".

## אלבומים
### אלבומי אולפן

### אלבומים נוספים

### אלבומי סינגל

### אלבומי אוספים

### אלבומי סולו ותת להקות

## סינגלים

### שירים נוספים שהופיעו במצעדים

## פסקולים

## אלבומי וידאו
### DVDs

## וידאוגרפיה
### Music videos

אינפיניט
ישראל מהרשק

**ישראל מהרשק** (9 באפריל 1900 – 15 ביוני 1948) היה חלוץ איש העלייה השלישית, ממייסדי קיבוץ אשדות יעקב, שליח ההסתדרות ב"החלוץ" בליטא ולטביה, ומיוזמי ההתיישבות בנגב.

## תולדות חייו ופועלו
ישראל מהרשק נולד בריגה, אז חלק מהאימפריה הרוסית. עד גיל 17 למד ב"חדר", שמע שיעורים בתלמוד מפי מורה מיוחד, והשלים את ידיעותיו בגימנסיה. כבר בגיל צעיר היה פעיל בתנועת צעירי ציון.

ב-1917 יצא לרוסיה להמשיך את לימודיו ופעילותו בתנועת צעירי ציון. לאחר זמן קצר נאלץ להפסיק את לימודיו וגויס לצבא האדום, בו שירת בלנינגרד. על גדודו הוטל לאסוף מחוצות העיר את גוויות המתים, חללי טיפוס וכולרה. בעבודה זו דבקה בו מחלת הטיפוס. מהרשק חזר לריגה רצוץ ומדולדל בגופו. לאחר שנח בבית והחלים שב לפעילות ציבורית.

ב-1920 היה מזכיר הסניף הריגאי של צעירי ציון. באותה שנה עלה לארץ ועבד עם זאב ברזילי במזכירות מועצת פועלי תל אביב.

מהרשק היה בין אנשי חבורת "אחדות", שגרעינה יוצאי לטביה. תחילה עבדה הקבוצה בבנין בשכונת בורוכוב. ב-1922, כשהסתיימה העבודה בשכונת בורוכוב, עזב מהרשק את מזכירות מועצת פועלי תל אביב ועבר עם חלק מהקבוצה לירושלים, לבית הכרם, שם הקימה את ראשוני בתי השכונה מטעם המשרד לעבודות ציבוריות של ההסתדרות.

ב-1924 הגיע מהרשק עם קבוצת אחדות לגשר שבעמק הירדן והחל לעבד שם את האדמה. מהרשק היה אחד מהשניים או השלושה שבמשך כעשור ניהלו את המשא ומתן המפרך עם פיק"א על אופי ההתיישבות של המקום.

פעמיים היה שליח "החלוץ" בליטא מטעם ההסתדרות והקיבוץ.

מהרשק היה פעיל מרכזי במרכז החקלאי וריכז במסגרתו את הוועדה לנוער עולה ובניר שיתופי, ומיוזמי המפעל ההתיישבותי בנגב. כך כתב חיים גבתי ב"ישראל מהרשק: קובץ לזכרו":

נפטר בשנת 1948 בבית החולים בילינסון לאחר מחלה קשה, והובא למנוחות בבית העלמין אשדות יעקב. על שמו של מהרשק קרוי המבנה באשדות יעקב איחוד המכיל את הספרייה ואת חדר המוזיקה.

## חיים אישיים
ביתו תמר נישאה לרמטכ"ל לעתיד חיים בר-לב.

## לקריאה נוספת
* ישראל מהרשק: קובץ לזכרו, ארכיון קיבוץ אשדות יעקב איחוד, תש"ט

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* ארכיון בית לוחמי הגיטאות 
* אתר ההנצחה של קיבוץ אשדות יעקב איחוד
* תמונה מדף הפייסבוק של עמר בר לב

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי צעירי ציון
קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:אשדות יעקב איחוד: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים באשדות יעקב איחוד
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1900
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1948
זרסאי

**זרסאי** (בליטאית: **Zarasai** ; שם העיר השתנה מספר פעמים לאורך ההיסטוריה) היא עיר בצפון-מזרח ליטא, העיר הגדולה ומרכזו המנהלי של מחוז משנה זרסאי במחוז אוטנה.

זרסאי מחזיקה בשיא הטמפרטורה הגבוהה ביותר שנרשמה בשעות היום בליטא, 38.5 מעלות צלזיוס שנמדדו בשנת 2014.

מילידי העיר: הצייר היהודי יודל פן, והגנרל פיוטר וראנגל.

בעיר התקיימה עד מלחמת העולם השנייה קהילה יהודית גדולה שבמסגרתה התנהלו שישה בתי כנסת וישיבה, בית ספר, בית חולים, מושב זקנים, ספריה, קופת גמ"ח וחוגים. בין רבני העיר היו האחים רבי לוי ורבי רפאל שפירא, הרב מאיר שלום הכהן והרב מרדכי פיינשטיין. רבה האחרון של זרסאי, הרב אליהו רזניק, נספה בשואה.

## שם העיר
העיר מוקפת באגמים ונהרות רבים, שהקנו לסביבתה את השם "שווייצריה הליטאית" ומעובדה זו נגזרו רוב שמותיה השונים (Ežeras בליטאית: אגם). העיר מוכרת מאז השליש הראשון של המאה ה-16 בשם יזיורוסי (Jeziorosy) שמשמעה אגם. בשנת 1836 הוחלף שם העיר ל**נובו-אלכסנדרובסק** לכבוד אלכסנדר בנו של הצאר דאז, ניקולאי הראשון, ושם זה היה בשימוש עד 1918. בליטא העצמאית שלאחר מלחמת העולם הראשונה נקראה העיר **אֶזֶ'רַנִי** (**Ežerėnai**, אף היא לקוחה מהמילה Ežeras) וכך הוא שם העיר ביידיש. השם הנוכחי **זרסאי** התקבל רק בשנת 1929.

## היסטוריה
במהלך מלחמת העולם השנייה, זרסאי הייתה תחת הכיבוש הנאצי, החל מ־25 ביוני 1941 ועד ל־29 ביולי 1944, ונוהלה תחת נציבות הרייך אוסטלנד. 

ב־26 באוגוסט 1941 נטבחו 2,569 יהודים מזרסאי והסביבה בקרבת הכפר דאגוצ׳ה (Degučiai) בידי איינזצגרופן ומשת״פים ליטאים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 'אז'רני־זאראסאי (נובו־אלכסנדרובסק), עיר מחוז', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), **יהדות ליטא**, כרך ג, ספר ב: "ישובים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 286 טור 1 - עמ' 287 טור 1 (, תמונות 1488, 1499).
** **על השמדת יהודי אז'רני זרסאי:** שם, כרך ד, עמ' 242–243 (שם, תמונה 1945–1946)

## הערות שוליים

קטגוריה:מחוז אוטנה
קטגוריה:ליטא: ערים
אוניברסיטת קנזס

**אוניברסיטת קנזס** (באנגלית: **University of Kansas**; בראשי תיבות: **KU**) היא אוניברסיטה ציבורית שהקמפוס הראשי שלה ממוקם בעיר לורנס שבמדינת קנזס בארצות הברית. האוניברסיטה נוסדה ב-1864 ולומדים בה כ-28,000 סטודנטים.

## מבנה וארגון
האוניברסיטה כוללת מספר קמפוסים ברחבי קנזס ובמיזורי. הקמפוס העיקרי ממוקם בלורנס ומשתרע על פני כ-4 קילומטרים רבועים. קמפוסים נוספים ממוקמים בקנזס סיטי (מיזורי) בוויצ'יטה, בסלינה ובאוברלנד פארק.

## קולג'ים ובתי ספר
באוניברסיטה פועלים בתי ספר והמרכזים הבאים:
*  (1878)
*  (1891)
*  (1905)
*  (1920)
*  (1924)
*  (1912, 1969)
* הקולג' לאמנויות חופשיות ומדעים
* בית הספר לחינוך ומדעי האדם
* בית הספר עיתונאות ותקשורת המונים ע"ש 
* בית הספר למקצועות הבריאות
* בית הספר למשפטים
* בית הספר לרפואה
* בית הספר למוזיקה
* בית הספר לסיעוד
* בית הספר לרוקחות
* בית הספר ללימודים מקצועיים
* בית הספר לרוקחות
* בית הספר לענייני ציבור ומינהל
* בית הספר לרווחה חברתית
* בית הספר לאמנויות

## ספורט
תוכניות הספורט של האוניברסיטה זכו ב-14 אליפויות של ה-NCAA. התוכנית המצליחה ביותר היא כדורסל גברים בה זכתה הנבחרת בשש אליפויות (1922, 1923, 1952, 1988, 2008, 2022). מאמנה הראשון של הקבוצה היה ממציא משחק הכדורסל ג'יימס נייסמית'.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קנזס
קנזס
*
דייוויד רינטול

**דייוויד רינטול** (באנגלית: **David Rintoul**; נולד ב-29 בנובמבר 1948) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה סקוטי.

## ביוגרפיה
רינטול נולד בשם דייוויד וילסון באברדין שבסקוטלנד. הוא למד באוניברסיטת אדינבורו וקיבל מלגת לימודים לאקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה בלונדון. אחיו, דאגי וילסון, הוא מנהל במה ומי שזכה ב-£250,000 בשעשועון "מי רוצה להיות מיליונר". אחותו דורותי נשואה לאמן אלאן סנז (Alain Senez).

רינטול נשוי לשחקנית ויוויאן היילבורן. באוניברסיטת אדינבורו היה חבר ללימודים של השחקן איאן צ'ארלסון. הוא כתב פרק בספר שהוקדש לזכרו של צ'ארלסון "For Ian Charleson: A Tribute" שיצא לאור ב-1990.

בתיאטרון עבד רינטול עם התיאטרון המלכותי הלאומי ועם הלהקה השייקספירית המלכותית.

הופעותיו כוללות תפקידים שייקספיריים במחזות "חלום ליל קיץ", "הנרי הרביעי", "כטוב בעיניכם" ובתפקיד הראשי ב"מקבת'". תפקידים נוספים על הבמה היו במחזה "קנדידה" מאת ג'ורג' ברנרד שו ובמחזמר "מצחיקונת". ב-2010 גילם את דמותו של צ'ארלס דיקנס במחזה "Andersen's English" מאת סבסטיאן בארי.

בקולנוע הופיע רינטול בסרט האימה " Legend of the Werewolf" מ-1975, במיני-סדרה  משנת 1985, בסרט הדרמה "Unrelated" משנת 2007, וב מ-2008. בשנת 1980 כיכב בתפקיד מר דארסי בעיבוד הטלוויזיוני של ה-BBC שכתבה פיי וולדון לרומן "גאווה ודעה קדומה" מאת ג'יין אוסטן. מ-1993 ועד 1996 שיחק בתפקיד ראשי כד"ר פינלי בסדרת הטלוויזיה באותו שם.

תפקידים נוספים בטלוויזיה היו במיני-סדרה "Prince Regent", בסדרה "טגארט", בסדרה "הורנבלואר - ימאי וג'נטלמן" ובסרט על פי "הרצח המסתורי בסטאייל" מסדרת "פוארו. בסדרת האנימציה לילדים "Peppa Pig" דיבב רינטול שלוש דמויות. עוד דיבב את האביר 'סר בוריס' בסדרת האנימציה "The Big Knights", ואת הנבל ג'ייק בגרסה החדשה של "Captain Pugwash". ב-2013 גילם את דמותו של נח בסדרה "התנ"ך" של ערוץ ההיסטוריה.

רינטול הקליט ספרי שמע רבים בהם "נשיא על הכוונת" מאת פרדריק פורסיית' ו-"Millenium People" של ג'יימס גראהם באלארד. בשנת 1986 הקליט סדרה של 13 מספרי ג'יימס בונד מאת איאן פלמינג עבור "Chivers Audio Books" בקלטות ובתקליטורים. עוד הקליט מספרי ההמשך שכתב ג'ון גרדנר את " Nobody Lives Forever" ואת "רישיון להרוג". לרוב הוא קרא בקולו הטבעי, אבל את הדיאלוגים של בונד קרא במבטא סקוטי קל.

## תפקידים בתיאטרון
* "Epsom Downs" - עם Joint Stock Theatre Company, בשנת 1977
* "The Speculator" - מאת דייוויד גריג ב-1999, בהפקת Traverse Theatre הועלה בתיאטרון רויאל ליסאום, גילם את דמותו של ג'ון לו ותפקידים נוספים
* "Remembrance of Things Past" - תיאטרון קוטסלו ותיאטרון אוליבייה, נובמבר 2000 עד אפריל 2001, בתפקיד צ'ארלוס
* "ריקוד מושחת" - תיאטרון אולדוויץ' בלונדון, בתפקיד ד"ר ג'ייק האוזמן
* "Gaslight" - בתיאטרון רויאל ליסאום באדינבורו
*"Andersen's English" - מאת סבסטיאן בארי, בתפקיד צ'ארלס דיקנס, 2010

## פילמוגרפיה

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה של דייוויד רינטול באתר London Shakespeare Workout

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אדינבורו
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה סקוטים
קטגוריה:שחקני תיאטרון סקוטים
קטגוריה:בוגרי האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1948
אגווי דו פלה דה לה סל

**אגווי דו פלה דה לה סל** (בצרפתית **Aiguille du Plat de la Selle**) הוא הר ברכס האלפים הדאופיניים המתנשא לגובה 3,596 מטר מעל פני הים, בקרבת העיירה לה דז אלפ בחבל אוברן-רון-אלפ, בצרפת.

## קישורים חיצוניים

* אגווי דו פלה דה לה סל באתר summitpost

קטגוריה:רון-אלפ
יאסלו

**יאסלו** (בפולנית: **Jasło**, , ; בגרמנית: **Jassel**) היא עיר מחוז בדרום-מזרח פולין, בצומת הנהרות ויסלוק, רופה וישיולה, השייכת בחלוקה המנהלית לפרובינציית פודקרפצקיה, מ-1999. הקדוש הפטרון של העיר הוא אנטוניוס מפדובה.

## היסטוריה
ב- 20 באפריל 1365 העניק המלך קזימיר הגדול לעיירת הכפר זכויות והטבות מכס. החל מהמאה ה-15, החלו המצטרפים החדשים בוולאכיה ורותניאן לאכלס את האזור. עם חלוקת פולין הראשונה ב-1772 סופחה העיר לשטחי האימפריה האוסטרית כחלק מגליציה, וב-1790 הפכה למושב מושל המחוז. הוקמו בעיר בנייני ממשל, בית עירייה, בית משפט ובית סוהר.

במלחמת העולם הראשונה העיר כמעט לא נפגעה. בשנת 1918 הופיע דגל עם נשר פולני (במקום דגל אוסטרי) על בניין השלטון המקומי. בשנת 1937, עקב הקמת מפעל הפלסטיק "גרמט" באזור התעשייה המרכזי, השתפר מצבו הכלכלי של האזור. במהלך מלחמת העולם השנייה הייתה תנועת התנגדות חזקה ופעילה באזור, במיוחד צבא הבית הפולני (AK), משמר העם וגדודי האיכרים הפולנים. הצבא הגרמני גירש את כל תושבי יאסלו כעיר חזית, ובסוף סתיו 1944 שרפו יחידות צבא את כל העיר, 97% מבנייני העיר נהרסו, ובין הריסות יאסלו ישבו ב-1945 רק 365 איש. העיר שוקמה לאחר המלחמה. בשנת 1965 נבנו כנסיית סנט אנתוני והמנזר הפרנציסקני. באותה שנה הסתיים גם בניית בית המשפט והפרקליטות המחוזית ביאסלו.

## יהודי יאסלו
עד 1867 לא הותרה ישיבת יהודים ביאסלו.

בין מלחמות העולם נמנו בעיר כ-1,500 יהודים, כשישית מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית, לצד פעילות של אגודת ישראל.

עם כיבוש העיר בידי הגרמנים ב-8 בספטמבר 1939, החלו אלו בביצוע במעשי התעללות, ביזה ורצח בקרב יהודיה, תוך שריפת בית הכנסת הגדול בעיר, וחיוב יהודי העיר בענידת סרט זרוע ובביצוע עבודות כפייה.

ביולי 1941 רוכזו יהודי העיר ומאות הפליטים היהודים שהגיעו אליה בגטו שהוקם בה, אשר נסגר בדצמבר 1941, והוקף בגדר תיל. מספר יושבי הגטו הגיע בינואר 1942 לכ-2,300 איש. מעת לעת רצחו הגרמנים קבוצות של יהודים אשר נתפסו מחוץ לגטו ללא היתר, או שעברו על איסורים אחרים. בקיץ 1942 נרצחו במספר אקציות כ-1,000 מיושבי הגטו בסביבת העיר.

ב-18 באוגוסט 1942 פשטו על הגטו שבעיר אנשי משטרה גרמנים, פולנים ואוקראינים, וערכו בו אקציית חיסול, תוך רצח היהודים המסתתרים בו. יתר היהודים הוחזקו במקום כינוס בין יום ליומיים ללא מזון ושתייה, ושולחו למחנה ההשמדה בלז'ץ כולל יהודים שהגיעו מז'פייניק סצ'יז'בסקי זמן קצר לפני זה, תוך שהחולים והקשישים נרצחו בסמוך לעיר. כ-200 יהודים שהושארו בעיר לסידור רכוש היהודים בה, נרצחו לאחר מכן.

מקהילת יאסלו שרדו את השואה כ-20 יהודים במקומות מסתור.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* יאסלו באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 
* 
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:פודקרפצקיה: ערים
קטגוריה:גליציה
קטגוריה:קהילות יהודיות בפולין
קטגוריה:גטאות בפולין
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-14
האצטדיון המרכזי (אלמטי)

**האצטדיון המרכזי** (בקזחית: **Орталық стадион**) הוא אצטדיון הממוקם באלמטי שבקזחסטן. כיום האצטדיון משמש בעיקר למשחקי כדורגל, כאצטדיונה הביתי של קאיראט אלמטי ולעיתים גם את נבחרת קזחסטן בכדורגל, נבחרת קזחסטן בכדורגל עד גיל 21 ונבחרת קזחסטן ברוגבי.

האצטדיון המרכזי באלמטי נבנה בשנת 1958, והוא בעל צורה אליפסית ומחולק לארבעה יציעים, והקיבולת הנוכחית שלו היא 23,804 מושבים. מאז שנפתח משמש האצטדיון כמגרשה הביתי של קאיראט אלמטי, אשר שיחקה שם לראשונה ב-10 באפריל 1960, במשחק נגד אדמירלטי לנינגרד, המשחק הסתיים בתיקו 0-0. בשנת  אירח האצטדיון כמה משחקים במסגרת טורניר אליפות העולם בבאנדי.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אצטדיוני כדורגל בקזחסטן
קטגוריה:אלמטי: ספורט
קטגוריה:אצטדיונים ומתקני ספורט לאומיים
קטגוריה:קאיראט אלמטי
קטגוריה:אלמטי: מבנים
אד מקאולי

**צ'ארלס אדוארד "אד" מקאולי** (באנגלית: **Charles Edward "Ed" Macauley**; 22 במרץ 1928 - 8 בנובמבר 2011) היה כדורסלן אמריקאי ששיחק במשך 10 עונות בליגת ה-NBA. מקאולי, שכונה "איזי אד" ("Easy Ed"), שיחק בעמדות הסנטר והפאוור פורוורד והתבלט בזריקת וו מדויקת. בשנת 1960 זכה להיכלל בהיכל התהילה של הכדורסל.

## קריירת NBA
מקאולי, יליד סנט לואיס שבמדינת מיזורי, נבחר כבחירה טריטוריאלית בדראפט ה-NBA לשנת 1949 על ידי קבוצת סנט לואיס בומרס. לאחר עונת הרוקי, בה קלע 16.1 נקודות בממוצע למשחק, התפרקה קבוצתו ושחקניה הועמדו לבחירה על ידי שאר קבוצות ה-NBA. מקאולי נבחר בידי קבוצת בוסטון סלטיקס, במדיה שיחק במשך שש העונות הבאות. בבוסטון שיתף פעולה עם בוב קוזי וביל שרמן, אך לא הצליח להוביל את הקבוצה לסדרת גמר ה-NBA, למרות שהציג יכולת אישית טובה. בכל עונותיו בסלטיקס שותף מקאולי במשחק האולסטאר, ובעונת  אף זכה בתואר ה-MVP של משחק האולסטאר שחולק בפעם הראשונה. כמו כן נבחר מקאולי שלוש פעמים לחמישיית העונה ב-NBA (-) ופעם אחת לחמישייה השנייה (). לפני עונת  הועבר מקאולי בטרייד לסנט לואיס הוקס, יחד עם זכויות הדראפט על קליף הייגן, בתמורה לזכויות הדראפט על ביל ראסל. מקאולי וראסל נפגשו פעמיים בסדרת גמר ה-NBA; בעונת  זכו הסלטיקס של ראסל באליפות, וב- נקמו ההוקס, בהובלת מקאולי, הייגן ובוב פטיט, וזכו באליפות היחידה בתולדות המועדון. מקאולי שיחק עם ההוקס במשך שלוש עונות, עד אמצע עונת , אז הודיע על פרישתו ממשחק בגיל 30.

## לאחר הפרישה
עם פרישתו עבר מקאולי לתפקיד המאמן של ההוקס, אותם הדריך במשך שנתיים. בעונות אלו העמידה הקבוצה מאזן ניצחונות חיובי של 89-48 והעפילה פעמיים לפלייאוף. בעונתו השנייה, , הגיעו ההוקס עד לגמר ה-NBA, שם הפסידו לסלטיקס בתוצאה 4-3. לאחר קריירת הכדורסל עבד מקאולי כבנקאי ולאחר מכן כשדר ספורט. ב-1989 הוסמך כדיאקון בכנסייה הקתולית והוציא לאור ספר העוסק בכתיבת דרשות.

בנובמבר 2011 מת מקאולי בביתו שבסנט לואיס, בגיל 83.

## מורשת
ממוצעיו של מקאולי לאורך קריירת ה-NBA עומדים על 17.5 נקודות ו-7.5 ריבאונדים למשחק. בעת פרישתו דורג מקאולי במקום השלישי ברשימת קלעי ה-NBA בכל הזמנים (אחרי דולף שייז ובוב קוזי) עם 11,234 נקודות בסך הכול. בשנת 1960 נבחר מקאולי להיכל התהילה של הכדורסל. בכך הפך לשחקן הצעיר ביותר שהוצג כחבר בהיכל התהילה, בגיל 32. כהוקרה על תרומתו למועדון, הועלתה בשנת 1963 גופייתו של מקאולי עם המספר "22" לתקרת אולמה הביתי של הבוסטון סלטיקס. בשנת 2003 שובץ כוכב לכבודו ב"שדרת הכוכבים של סנט לואיס".

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מיזורי
קטגוריה:סנט לואיס: אישים
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פרשני כדורסל אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת סנט לואיס
קטגוריה:היכל התהילה של הכדורסל: כדורסלנים
קטגוריה:משתתפי משחק האולסטאר של ה-NBA
קטגוריה:כדורסלני בוסטון סלטיקס
קטגוריה:כדורסלני סנט לואיס הוקס
קטגוריה:מאמני כדורסל אמריקאים
קטגוריה:מאמני סנט לואיס הוקס
קטגוריה:מאמני משחק האולסטאר של ה-NBA
קטגוריה:זוכי פרס ה-MVP של משחק האולסטאר של ה-NBA
קטגוריה:כדורסלנים ב-NBA שגופייתם הופרשה
קטגוריה:סנט לואיס: כדורסלנים
קטגוריה:חברי היכל התהילה של כדורסל המכללות
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1928
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2011
אסטנה ארנה

**אסטנה ארנה** (קזחית: Астана Арена) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם באסטנה שבקזחסטן. האצטדיון משמש כאצטדיונה הביתי של אסטנה, באייטרק ונבחרת קזחסטן בכדורגל.

האצטדיון נבנה בשנת 2006 והבנייה הושלמה תוך 3 שנים. ב-3 ביולי 2009 נערך המשחק הראשון באצטדיון בין לוקומוטיב אסטנה ונבחרת קזחסטן בכדורגל עד גיל 21. למשחק זה הוזמנו נשיא קזחסטן נורסולטן נזרבייב והכדורגלנים קאחה קאלדזה, אנדריי שבצ'נקו, חסן שאש והקאן שוקור. ב-31 בינואר 2011 האצטדיון אירח את טקס הפתיחה של משחקי החורף האסיאתים. בעונת  עלתה שחטר קראגנדי לשלב הבתים של הליגה האירופית ומאחר ואצטדיונה הביתי לא עמד בקריטריונים של אופ"א, אירחה שחטאר את משחקיה הביתיים במפעל באצטדיון זה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אצטדיוני כדורגל בקזחסטן
קטגוריה:אסטנה: מבנים
קטגוריה:אסטנה (כדורגל)
קטגוריה:אסטנה: ספורט