מיתוס הארץ השטוחה

[250px|ממוזער|שמאל|איור מספרו הימי הביניימי רב ההשפעה של [יוהנס דה סקרובוסקו, "על הספֵירות", המדגים ומסביר את היותו של העולם כדורי]]
**מיתוס הארץ השטוחה** היא אגדה אורבנית שנפוצה החל מהמאה ה-19, לפיה בימי הביניים, או לכל הפחות ב"עידן האפלה", האמינו כי כדור הארץ שטוח כמו דסקית, אשר מעליו פרוסה כיפת השמים. במציאות, היה ידוע בימי הביניים כי הארץ היא כדורית, וכך הם התייחסו אליה בכתביהם.

## הידע האסטרונומי בימי הביניים
בעקבות פלישת העמים הברברים לאימפריה הרומית המערבית, אשר הביאה לנפילתה בשנת 476, אבד ידע רב של העולם העתיק במערב אירופה, ובמשך מאות שנים, הסתמכו מלומדי המערב על הידע ששרד.

באשר לידע האסטרונומי, מספר חיבורים בסיסיים הצליחו לשרוד את משבר העיתים, כשהעיקרי שבהם הוא תולדות הטבע (Naturalis Historia) של פליניוס הזקן. בחיבור זה, קיבל פליניוס את המסורת העתיקה כי הארץ כדורית, ועליו נסמכו רוב מלומדי ימי הביניים במערב.

### בדה וחיבוריו
אחד המלומדים שהושפעו רבות מן הידע של פליניוס, ושהשפיע רבות על שימור ידע זה החל מהמאה ה-8, היה המלומד האנגלי בדה. על אף שהוא מוכר בעיקר בזכות חיבורו "**[[תולדות הכנסייה של האומה האנגלית]]**", הרי שחיבוריו המדעיים, המוקדמים יותר לחיבור זה, היו חשובים לא פחות.

בחיבורו "**על טבע הדברים**" (לטינית: de natura rerum) התייחס בדה לכדוריותה של הארץ כעובדה מוגמרת, ופרק 46 של החיבור נקרא "[על כך] שהארץ היא [בצורה] כמו כדור".

בפרק זה בדה כותב כי הטענה שהארץ היא כדורית נכונה, אך לא מדובר בכדור מושלם, משום שההרים והעמקים פוגמים בתווי הפנים שלו. הוא גם מוסיף שכל מי שנמצא בנקודה הצפונית ביותר, תמיד יראה את אותו כוכב בצפון, ואת אותם כוכבים בשמיים, בעוד מי שנמצא בדרום יראה כוכב אחר, ולעולם לא יראה את הכוכב שבצפון, וגם יראה סדר כוכבים שונה. האנשים בצפון לעולם לא יוכלו לראות את הכוכב שנמצא מעל הנקודה הדרומית ביותר של הארץ.

חיבור זה, וכן חיבורו השני בנושא אסטרונומיה "**על הבנת הזמנים**" (De Temporum Ratione) השפיעו מאוד על הדורות שלאחר מותו, והיו בבחינת ספרי בסיס לידע האסטרונומי לאורך מאות שנים.

### חזרת המקורות העתיקים למערב אירופה
החל מהמאה ה-10, אך ביתר שאת מאז תקופת מסעי הצלב, החלו לחזור למערב אירופה חלק מכתבי העת העתיקה, בניהם כתבים פילוסופיים, מתמטיים ואסטרונומיים, אשר החיו מחדש את הידע המערבי בנושאים אלה. לעיתים, מכנים זאת כ"רנסאנס המאה ה-12".

ממוזער|150px|שמאל|איור מהמאה ה-14, המציג את הבנתם של אנשי ימי הביניים כי הארץ כדורית, וכי שני אנשים שיוצאים לכיוונים מנוגדים מאותה נקודה, יפגשו בצידו האחר של כדור הארץ.

החל מתקופה זו, החלו להיכתב עוד ועוד חיבורים הדנים בצורתו של כדור הארץ, ובין המחברים ניתן למצוא את רוברט גרוסטסט, אשר כתב כיצד יכול אדם לדעת את מקומות על פני כדור הארץ בהביטו אל הכוכבים, גאוטייה ממץ, אשר בחיבורו "**תמונת העולם**" (L'Image du Monde) תיאר מפגש בין שני אנשים בצידו האחר של כוכב הלכת (בתמונה משמאל), יוהנס דה סקרובוסקו, אשר חיבורו "**על אודות העולם הכדורי**" (De sphaera mundi) לא משאיר הרבה מקום לדמיון, וכן הוגים אחרים.

חיבורו של אדלארד מבאת' **Qaestiones Naturales Perdifficiles** מהמאה ה-12, אשר עסק לא רק בצורת כדור הארץ, אלא בשאלות מדעיות רבות, אף תורגם לעברית זמן לא רב לאחר מכן (במאה ה-13) על ידי ברכיה בן נטרונאי הנקדן. בעברית נקרא הספר "**דודי ונכדי**", ולהלן קטע ממנו, העוסק בכדור הארץ:

### הידע האסטרונומי היהודי
גם בקרב המלומדים היהודיים שלטה הידיעה שכדור הארץ הוא כדורי, והתייחסות לצורת הארץ נעשתה הן במקורות יהודיים מקוריים, והן בספרים מתורגמים. להלן קטע מתוך מורה נבוכים של הרמב"ם, מהמחצית השנייה של המאה ה-12:

גם בספר הזוהר, ישנה התייחסות ברורה וחד משמעית לכך שכדור הארץ הוא כדורי:

## מקור המיתוס
הוגה המיתוס, או לפחות מראשי ההוגים שלו, היה הארכאולוג הצרפתי ז'אן אנטואן לטרון, בראשית המאה ה-19. צרפתי נוסף, ההיסטוריון של העת העתיקה ז'אן בפטיסט גייל גם נחשב לאחד מאבות הרעיון, בערך באותה תקופה.

[ממוזער|200px|שמאל|[אדם מוציא ידו אל מחוץ לכיפת השמים, ומנסה לגעת בכוכבים. איור משנת 1888.]]

עם זאת, פריחתו של המיתוס באה לו בזכות הסופר וושינגטון אירווינג וחיבורו **[[היסטוריה של חייו ומסעותיו של כריסטופר קולומבוס]]** (A History of the Life and Voyages of Christopher Columbus) משנת 1828. ספר זה, שהוא ביוגרפיה סיפורית, אך לא מחקר היסטורי, זכה להצלחה כבירה בארצות הברית ובריטניה, והיה לביוגרפיה המצליחה ביותר על קולומבוס עד שנת 1942.

סיפורו של אירווינג, כמו הנחותיהם של החוקרים הצרפתים, התבססו בעיקר על שני הוגים עיקריים מהעת העתיקה וראשית ימי הביניים: לקטנטיוס , סופר רומי שהיה יועצו של הקיסר קונסטנטינוס הראשון, וקוסמס אינדיקופלאוסטס, גאוגרף ביזנטי בן המאה ה-6 מאלכסנדריה.

[ממוזער|200px|שמאל|[מפה מונדי|מפת העולם, כפי שמופיעה בחיבורו של קוסמס אינדיקופלאוסטס, טופוגרפיה נוצרית.]]

בין אם היה חיבור מדעי או פסאודו-מדעי של לקטנטיוס, הרי שהוא לא השתמר, ולכל היותר ישנן הערות שלו בסוגיית הארץ כדסקית. באשר לקוסמס, הוא כן כתב חיבורים מדעיים, כשהמוכר שבהם הוא "**טופוגרפיה נוצרית**" (יוונית: Χριστιανικὴ Τοπογραφία). קוסמס כתב באופן חד משמעי, ובניגוד לאמונה שרווחה בתקופתו, כי הארץ היא דסקית שטוחה, וכי השמים הם קופסה סגורה המקומרת מעט בצידיה. כמו כן, הוא גם תקף את הרעיון שהרקיע נמצא בתנועה, ופסל את המודל הגיאוצנטרי. הוא גם כינה את הסברה כי הארץ כדורית "רעיון פגאני".

## הביקורות על המיתוס
ספרו של אירווינג, על אף הצלחתו בקרב הציבור הרחב, זכה לביקורות מצד חוקרים באקדמיה. ג'ק שריב (Jack Shreve) התייחס ל"דמיון הפעיל" של אירווינג, בעוד פוסטר פרובוסט (Foster Provost) התייחס לנטיותיו של אירווינג בספרו כ"דמיוניות וסנטימנטליות".

גם באשר למקורות ההיסטוריים עליהם נסמכו אירווינג ואחרים הוטחה ביקורת, ובין היתר נטען כי הם נאחזים בקש, ולבד משני ספרים אלה, קשה מאוד למצוא עוד התייחסות של אנשי ימי הביניים לארץ כדיסקית. אדוארד גיבון, בספרו שקיעתה ונפילתה של הקיסרות הרומאית, כינה את תוכנו של "**טופוגרפיה נוצרית**" כ"אוסף של הבלים של נזיר, משולבים עם עדויות של נוסע".

ריינהרד קרוגר (Reinhard Krüger), פרופסור לספרות לטינית באוניברסיטת שטוטגרט, ליקט רשימה (שאיננה ממצה), של יותר מ-100 סופרים משלהי העת העתיקה ומימי הביניים, הן סופרים שכתבו בלטינית והן סופרים שכתבו בשפת ארצם, שהיו מודעים לכך שהארץ היא כדורית.

## היחס למיתוס היום
האגדה כמעט ונעלמה מהחוגים האקדמיים, ואינה נלמדת יותר במוסדות להשכלה גבוהה. עם זאת, ניתן עדיין למצוא בקרב הציבור הרחב אנשים אשר מקבלים סברה זו, אם כי גם בקרבו אגדה זו כבר אינה נפוצה כפי שהייתה במהלך המאה ה-19 וראשית המאה ה-20.

## השפעות תרבותיות
על אף שהמיתוס נחלש עם הזמן, האמונה בו לא פסחה גם על תעשיית הקולנוע, עמוק לתוך שנות ה-90 של המאה ה-20. בסרט 1492: מעבר לאופק, המגולל את מסעו של כריסטופר קולומבוס אל העולם החדש (אמריקה), ישנה סצנה בה קולומבוס (ז'ראר דפארדיה) טוען כי לימדו אותו שכדור הארץ "שטוח כמו שולחן".

## ביבליוגרפיה

*Bede, "On the Nature of Things," in *On the Nature of Things and On Times*, trans. C. B. Kendall and F. Wallis, ed. G. Clark, M. Humphries and M. Whitby, (Liverpool: Liverpool University Press, 2010): 69 – 103.
* T. R. Eckenrode, "The Growth of a Scientific Mind: Bede's Early and Late Scientific Writings," *Downside Review* 94 (1976): 197 – 212.
*Foster Provost, *Columbus: An Annotated Guide to the Scholarship on His Life and Writings, 1750 to 1988*, Detroit: Omnigraphics, 1991.
*Jack Shreve "Christopher Columbus: A Bibliographic Voyage," *Choice* 29 (1991): 703–711.
* Rudolf Simek, *Heaven and Earth in the Middle Ages*, trans. A. Hall. Woodbridge: The Boydell Press, 1996.
* A. Williams, A. P. Smyth, and D. P. Kirby (eds.), *A Biographical Dictionary of Dark Age Britain – England, Scotland and Wales c. 500 – c. 1500*, London: Seaby, 1991.


## ראו גם
* אגודת הארץ השטוחה
* מודל הארץ השטוחה
* מודל הארץ ככדור

## קישורים חיצוניים
* אדם קלין אורון, העולם כפי שהוא צריך להיות, הזמן הזה, פברואר 2025

## הערות שוליים

קטגוריה:מיתוסים מדעיים
קטגוריה:הארץ השטוחה