open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
קדיש (אלבום)

**קדיש** או **Kaddish** הוא אלבום האולפן המלא הראשון של להקת האקסטרים מטאל הישראלית Salem, אשר יצא בשנת 1994. זהו אלבום קונספט המוקדש לנושא השואה. ב-2011 הוציאה סיילם מחדש את האלבום בלייבל Raven Music, עם חוברת דיסק חדשה, קטע אינסטרומנטלי חדש וסדר שירים שונה.

## סקירה אמנותית
"קדיש" הוא אלבום קודר וכבד מאוד, המעביר את מסר הכאב והסבל באמצעות צרחות ומוזיקה כבדה, אטית, רועשת ובלתי מלודית (דום מטאל). התמונות בחוברת המלים המצורפת לאלבום הן תמונות אשר צולמו בגטאות ובמחנות ההשמדה, חלקן תמונות זוועה.

האלבום נפתח בשיר "The Fading" ("הדהייה"), המעביר באמצעות הקצב האטי שלו, המוזיקה הכבדה והקודרת את מסר הדהייה - המוות האטי. הדובר בשיר הוא ניצול שואה שנזכר ברגעי האימה. The Fading שודר בתוכנית המטאל "הדבנגרז בול" של ערוץ MTV, ובעקבותיו דורגה הלהקה כאחת מעשר הלהקות המבטיחות בעולם המטאל על ידי MTV והמגזין "קראנג".

בדומה ל-The Fading, גם שיר הנושא, "Kaddish" ("קדיש"), הוא אטי וחסר מלודיה במיוחד, וגם בו הדובר הוא ניצול שואה, אלא שהפעם הוא מתאבל על קרוביו שנספו. בשיר, אשר נכתב כולו (בדומה לשאר שירי הלהקה) באנגלית, זועק הסולן זאב טננבוים משפט אחד בעברית: "**אלוהים, איפה טעינו? מה חטאנו?**".

שיר נוסף שיש לציין באלבום הוא "Eyes to Match a Soul" ("עיניים שיתאימו לנשמה"), והוא בולט בכך שהוא מלודי יחסית לשאר האלבום, ומכיל גם שירה נקייה במקביל לגראולינג.

השיר המפורסם ביותר מהאלבום הוא העיירה בוערת - שיר שמילותיו נכתבו בשנת 1938 על ידי המשורר מרדכי גבירטיג בעקבות פרעות פטישיק ועוסק בשריפתה של עיירה יהודית. זהו השיר העברי היחיד של סיילם. מבחינה מוזיקלית, העיירה בוערת שונה בתכלית משאר שירי האלבום: הוא נפתח בפתיחה אינסטרומנטלית מלודית עצובה, ממשיך בשירה נקייה ובסולו מלודי של גיטרה חשמלית, אשר בעצם חוזר על התווים של הזמר, ורק לקראת הסוף השיר עובר לסגנון האלבום - הקצב מואט והשירה הנקייה מתחלפת בצרחות הכאב של הסולן זאב טננבוים.

ל"העיירה בוערת" צורף וידאו קליפ המורכב מסרטונים שצולמו במחנות השמדה. פרסום השיר והקליפ עוררו מהומה בישראל על רקע הדרך הבלתי רגילה שבה בחרו חברי הלהקה להנציח את זכר השואה ואף נערך על כך דיון בכנסת.

## רשימת השירים (לפי ההוצאה המחודשת)
#The Fading (4:31)
#Above the Ground (4:54)
#Eyes to Match a Soul (5:31)
#Kaddish (8:13)
#Fear of the Future (4:04)
#Dying Embers (5:47)
#Desert Prayer (1:06)
#The Edge of the Void (3:15)
#Ha'ayara Bo'eret (5:28)
#The One that No One Knows (5:00)

## מבצעים
* זאב טננבוים - שירה
* מיכאל גולדשטיין - גיטרה בס
* ליאור מזרחי - גיטרה
* גיורא הירש - גיטרה
* אמיר נויבך - תופים, קלידים, שירה

## ראו גם
* אפר ואבק

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי מטאל
קטגוריה:השואה במוזיקה
קטגוריה:אלבומי סיילם
קטגוריה:אלבומי קונספט
קטגוריה:קדיש
שביתה (סרט)

ממוזער|thumbtime=2|upright=1.5|שביתה
**שביתה** (ברוסית: **Стачка**) הוא סרט אילם מאת סרגיי אייזנשטיין משנת 1925.

## עלילה
הסרט מתאר מהלך שביתה בקרב פועלי מפעל ברוסיה בשנת 1917, טרם המהפכה הבולשביקית, ואת האקט האלים אשר נוקטים בעלי המפעל על מנת לדכא את התאחדות הפועלים. הסרט כולו מתרחש ללא כל גיבורים ראשיים (כביקורת על תעשיית הסרטים הקפיטליסטית של הוליווד).

סצנת השיא בסרט, בה הפועלים המאוחדים נטבחים בידי כוחות הצבא של ממשלת המעבר הרוסית אשר בראשה אלכסנדר קרנסקי, מפורסמת בעריכת המונטאז' הצולבת בה השתמש אייזנשטיין המתארת במקביל שחיטת פר ואת הטבח בפועלים. רצף קולנועי זה זכה לציטוטים קולנועיים רבים, המפורסם שבהם בסרט "אפוקליפסה עכשיו" שביים פרנסיס פורד קופולה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי שחור-לבן
קטגוריה:הקומוניזם בתרבות ובאמנות
קטגוריה:סרטים סובייטיים משנת 1925
שמאלץ

**שמאלץ** הוא שומן בשר עוף או אווז המשמש לטיגון או כממרח על לחם, במטבח האשכנזי והגרמני. במטבח היהודי של יהודי צפון-מערב ומרכז אירופה שימש השמאלץ כתחליף כשר לחמאה במתכוני בשר וכן כתחליף לשומן חזיר, שומני הבישול הנפוצים בחלקים אלו של אירופה. באזורים אלו לא היה מקובל השימוש בשמנים צמחיים כגון שמן זית ושמן שומשום הנפוצים בארצות הים התיכון (כמו איטליה וספרד) ובמזרח התיכון.

הכנת השמאלץ כללה חיתוך שומן העוף לפיסות קטנות, התכת השומן במחבת על אש קטנה-בינונית יחד עם בצל, איסופו וסינונו דרך בד כותנה דק. פיסות העור הצלוי והבצל המקורמל הפריכות והמושחמות הנותרות מתהליך זה נקראות גריבען.

כיוון שתהליך ההכנה מסיר את המים והחלבון מהשומן, המוצר עמיד למדי. ניתן אף לשמר בו בשר מבושל, בדומה לקונפי הצרפתי.

בשל הארומה החזקה שלו שמאלץ משמש פעמים רבות במתכוני נזיד וצלי. בשימוש כממרח על לחם נהוג להמליחו. במקרים מסוימים נהוג לאכול שמאלץ מתובל בחומץ בן יין. 

## אטימולוגיה ומשמעויות נוספות
"שמאלץ" ביידיש הוא שומן בעלי חיים נוזלי, בפרט שומן עוף. מקור המילה בגרמנית עתיקה. המילה חדרה לאנגלית באמצעות מהגרים יהודים אשכנזים בארצות הברית. בדומה לכך, נקלטה בעברית באמצעות עולים בני תרבות זו.

באנגלית-אמריקאית ובעברית המושג שמאלץ משמש בהשאלה לתיאור קיטש. דהיינו, סנטימנטליות מופרזת, בין השאר באמנות ובמוזיקה. שימוש זה תועד באנגלית לראשונה בסביבות 1950.
בסלנג של יהודי מונטריאול משתמשים במושג במשמעות של כסף.

## קישורים חיצוניים

* , מאתר ynet

## הערות שוליים




קטגוריה:המטבח האשכנזי
קטגוריה:מאכלי עוף
קטגוריה:מילים וביטויים ביידיש
קטגוריה:מילים וביטויים בגרמנית
קטגוריה:שומנים (מזון)
קטגוריה:ממרחים
קטגוריה:מאכלי שומן מן החי
שטייר AUG

ה**שטייר AUG** היא משפחה של כלי נשק שהוצגה ב-1977 על ידי החברה האוסטרית שטייר מאנליכר. פירוש ראשי התיבות AUG הוא Armee-Universal-Gewehr (רובה צבא אוניברסלי). לעיתים קרובות משתמשים בשם כדי לתאר את גרסת רובה הסער, עם מסגרת ירוקה וכוונת טלסקופית משולבת. מאז הוצגו כלי נשק רבים במשפחה כולל תת מקלע, רובה קלע סער ומכונת ירייה קלה. הרובה אומץ כרובה הסטנדרטי על ידי אוסטריה, אוסטרליה, ניו זילנד, לוקסמבורג, מלזיה ואירלנד. בנוסף הנשק נמצא בשימוש חמאס.

## עיצוב
השטייר AUG הוא בין הרובים הראשונים שנכנסו לשירות בתצורת בולפאפ. תצורה זו מאפשרת לרובה להיות קצר בכ-25% מרובים אחרים עם אורך קנה זהה, מבלי לפגוע בביצועים הבליסטיים. רוב הגרסאות באות עם כוונת טלסקופית בהגדלה של 1.5X שיכולה לשמש גם כידית נשיאה. מתייחסים בדרך כלל ל-AUG כעיצוב ארגונומי מודרני לרובה סער. מאפיינים אחרים הם שניתן להשתמש ברובה ביד אחת, ושהרובה משתמש במחסניות שקופות או שקופות למחצה, כדי לאפשר לראות כמה תחמושת נשארה. העיצוב המרכזי נוצר על ידי הורסט ווספ, קארל וואגנר וקארל מוזר http://www.doppeladler.com/oebh/infanterie/stg77.htm. 

הקנים של ה-AUG יכולים להשתנות בקלות יחסית לגרסאות שונות מקרבין לגרסאות עם קנה ארוך. יש אפילו ערכת התאמה שהופכת את ה-AUG לתת מקלע. כמה גרסאות, כמו מכונת הירייה הקלה וגרסת הקנה הכבד שונות באופן ניכר, כולל קבוצות הבריח ומכניקת ההדק. 

בניגוד לרוב הרובים עם אפשרות לאש סלקטיבית, אפשרות זו מופעלת בכמה גרסאות של ה-AUG דרך ההדק (ברוב הרובים אפשרות זו מופעלת על ידי מנגנון מיוחד). כשלוחצים על ההדק בחצי-הדרך, הרובה יורה אש חצי-אוטומטית, וכשלוחצים על ההדק עד הסוף הרובה יורה אש אוטומטית מלאה. לכמה גרסאות יש ALO או "מנעול אוטומטי" (באנגלית: Automatic Lockout), בליטה קטנה בבסיס ההדק. ה-ALO מונע מההדק להילחץ עד הסוף כדי שהרובה לא יוכל לירות אש אוטומטית. ניתן גם לדחוף את ה-ALO ולאפשר אש אוטומטית אם יש צורך. להדק יש משקל משיכה כבד יחסית של 4 ק"ג, אך ניתן להקטין אותו עם ערכות מיוחדות.

## גרסאות
***שטייר AUG A1**-הגרסה הסטנדרטית שהוצגה ב-1977. בתחילה הרובים היו ירוקים והיה להם קנה בגודל 20 אינץ'. 
***שטייר AUG A2**-ה-A2 דומה מאוד ל-A1, רק שבמקום הכוונת הטלסקופית יש מקום למסילת פיקטיני או לציוד אחר. 
***שטייר AUG A3**-ל-A3 שתי מסילות פיקטיני ומחסנית עם קליעים בקוטר 6.8 מ"מ. 
***שטייר AUG P**-גרסה זו היא AUG A1 עם קנה קצר יותר. 
***שטייר AUG P ספיישל רסיבר**-זהה ל-AUG P אבל עם מסילת פיקטיני במקום הכוונת הטלסקופית. 
***שטייר AUG 9mm**-גרסה המשתמשת בקליע 9 מ"מ השונה מה-AUG גם בקנה, בריח והמחסנית. 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:רובי סער
קטגוריה:רובי בולפאפ
קטגוריה:נשק קל אוסטרי
.at

**at.** היא סיומת האינטרנט הלאומית של שמות התחום של אוסטריה, קיימת מאז 1988.

## תתי סיומת
*.gv.at סיומות ממשלתיות
*.ac.at אתרים של מוסדות אקדמיים
*.co.at אתרים מסחריים
*.or.at ארגונים ועמותות
*priv.at אנשים פרטיים
סיומת זו מבוקשת על ידי דוברי אנגלית כי צירוף מילים המכיל את המילה at מקבל משמעות עצמאית. למשל arrive.at ואחריו מילה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:אוסטריה: מדע וטכנולוגיה
ביגוס

שמאל|ממוזער|250px|ביגוס
**ביגוס** (בפולנית: **Bigos**) הוא נזיד אופייני למטבח הפולני ולמטבח הליטאי המקובל על רבים כמאכל הלאומי של פולין.

ביגוס הוא נזיד מתובל של כרוב הגינה, כרוב כבוש ובשר. אין מתכון מקובל יחיד להכנת מאכל זה שכן המתכון משתנה מאוד בין אזור לאזור ואף בין משפחה למשפחה. המרכיבים הטיפוסיים כוללים: כרוב לבן טרי וכבוש (בפולנית: kapusta kiszona), נתחים שונים של בשר ונקניקים, לעיתים קרובות עגבניות שלמות או רסק עגבניות, דבש ופטריות. הבשרים כוללים בשר חזיר (לרוב מעושן), שינקן, בייקון, בשר בקר, בשר עגל, קילבסה (kielbasa - סוג של נקניק פולני), ומכיוון שביגוס נחשב כנזיד ציידים, בשר צבי או בשר ציד אחר; גם שיירי בשר מוצאים את דרכם לסיר. נוהגים לתבל את הנזיד בפלפל שחור, בקימל, בעלי דפנה, במיורן, בפימנטו (סוג של פלפל), בשזיפים מיובשים או מעושנים, ביין אדום ובמרכיבים נוספים.

נוהגים לאכול ביגוס יחד עם לחם שיפון ותפוחי אדמה, לרוב בלוויית וודקה או יין לבן יבש. כמו במרבית סוגי הנזיד ניתן לאחסן את הביגוס במקום קריר או מקורר ולחממו מחדש מאוחר יותר, לאמיתו של דבר טעמו מתחזק לאחר חימום מחדש. מנהג נפוץ הוא לשמור סיר ביגוס למשך שבוע ואף יותר, כשנוהגים להשלים מרכיבים לפי הצורך. הזמינות העונתית של הכרוב, ירק העשיר בוויטמין C, היא שעשתה את הביגוס לחלק מסורתי מהתזונה בחורף בפולין ובמקומות אחרים. בפולין הביגוס היה מנה מסורתית שהוגשה ביום השני של חג המולד.

## היסטוריה
על פי מסורת פולנית, ולדיסלב השני יגיילו, נסיך ליטאי, הוא שהביא את הביגוס לפולין, כאשר הוכתר ב-1385 למלך פולין והגיש מנה זו לאורחי מסעות ציד שערך. עם זאת, בלשנים פולנים טוענים כי מקור המילה בגרמנית ולא בליטאית, על אף שלא קיימת כיום מילה דומה בגרמנית המודרנית. מילון המילים הזרות, PWN, משער כי מקור המילה בפועל הגרמני "begossen" – "להרטיב", "לטבול" שכן בתקופה הקדומה נהגו לטבול את הביגוס ביין. https://web.archive.org/web/20080607201302/http://swo.pwn.pl/haslo.php?id=3112

המילה "ביגוס" בפולנית היא בהשאלה מילה נרדפת למילים "בלבול" או "צרה".

משערים כי מקורה של המנה המקורית שעליה מתבססים הכרוב הכבוש, הביגוס ומנות דומות הוא באסיה (למשל הקימצ'י הקוריאני), וממנה הוא הגיע לאירופה יחד עם פלישת השבטים האסיאתיים.

קיים מגוון רב של גרסאות למתכון המקורי. יש המעדיפים שכמות הבשר תהיה זהה לכמות הכרוב. יש המעדיפים להשתמש בכרוב כבוש בלבד כמקובל בזאוארקראוט" הגרמני.

## קישורים חיצוניים

*מתכון לתבשיל כרוב עם נקניקיות (ביגוס) 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:המטבח הפולני
קטגוריה:המטבח הליטאי
קטגוריה:נזיד
קטגוריה:מאכלי חג המולד
קטגוריה:מאכלים לאומיים
דרור (סוג)

[שמאל|ממוזער|[דרור הכף|דרורי כף בנמיביה]]
**דְּרוֹר** (שם מדעי: *Passer*) הוא סוג במשפחת הדרוריים. הסוג כולל את דרור הבית ואת דרור ההרים, שתיים מהציפורים הנפוצות ביותר בעולם. אלה ציפורים קטנות עם מקור עבה המותאם לאכילת זרעים, צבען השכיח הוא אפור או חום. חלק מסוגי הדרורים הם ציפורים פולשות במקומות מסוימים בעולם.

## טקסונומיה
מחקרים רבים בחנו את הקשר האבולוציוני של הסוג דרור עם חברים אחרים במשפחת הדרוריים. לפי מחקרים אלו הסוג דרור מקורו באפריקה, והמין דרור הכף הוא בבסיס אילן היוחסין של הסוג. אילן היוחסין המדויק בתוך הסוג דרור, כגון דרור הבית ודומיו, ככל הנראה הגיעו מדרום ומערב אפריקה.

## מינים
### בישראל
* דרור הבית (*Passer domesticus*)
* דרור הירדן (*Passer moabiticus*)
* דרור ספרדי (*Passer hispaniolensis*)

### בעולם
[שמאל|ממוזער|להקת [דרור זהוב סודני (*Passer luteus*)]]

## תיאור
דרורים אלו הם בעלי מופע חום או אפרפר, לרוב עם כתמי שחור, צהוב או לבן. בדרך כלל אורכן בין 10 ל-20 ס"מ. גודלם נע בין ה-*Passer eminibey* שאורכו 11.2 ס"מ ומשקלו 13.4 גרם, ל-*Passer gongonensis* שאורכו 18 ס"מ ומשקלו 42 גרם. יש להם מקור חזק וקוני. לכל המינים יש קריאות הדומות לדרור הבית, וכמה מינים פיתחו שירה, מלבד קריאותיהם.

## תפוצה
רוב מיני הדרור נמצאים באופן טבעי באזורי מחיה פתוחים בעלי מזג אוויר חם של אפריקה ודרום אירואסיה. מחקרים אבולוציוניים הראו כי מקור הדרור הוא באפריקה. כמה מינים הסתגלו לסביבת האדם, וסתגלנות זו סייעה לכמה מהם, במיוחד לדרור הבית, להרחיב את תחום מחייתם הרבה מעבר לאזור אירואסיה, ומה שהיה בעבר אזורי מחייתו הטבעיים שהיו ככל הנראה במזרח התיכון. מלבד התפשטות טבעית זו, דרור הבית הובא לחלקים רבים בעולם מחוץ לאזור מחייתו הטבעי לרבות אמריקה, אפריקה שמדרום לסהרה, ואוסטרליה. דרור ההרים הובא באופן מלאכותי בקנה מידה קטן יותר, לאוסטרליה ולמקומות מסוימים בארצות הברית כגון מיזורי ואילינוי.

## התנהגות
[שמאל|ממוזער|המין ''Passer griseus'' מ[רואנדה]]
הדרורים נוהגים לקנן במושבות, בתלות במין עצמו ובזמינות אתרי קינון. הקן עשוי להיות בשיחים או בעצים, בחורים טבעיים בעצים, בבניינים או על סכך, או בקנים של ציפורים אחרות. התטולה מונה עד 9 ביצים, ושני המינים דוגרים עליהם בין 12 ל-14 ימים, ועוד 14 - 24 ימים עד לפריחת הגוזלים מהקן. הדרורים הם באופן טיפוסי ציפורים הניזונים מן הקרקע, אוכלי זרעים, אולם יצודו גם חרקים קטנים במיוחד בזמן הרבייה. כמה מינים, כגון דרור הבית, יתורו אחר אוכל בסביבה אורבנית, והם כמעט אוכלי כל. רוב הדרורים הם ידידותיים ויצרו להקות גדולות.

## הדרור במסורת ישראל
הדרור הוא עוף טהור וקרוב לוודאי שהוא העוף אשר נזכר בהקשר לטהרת המצורע (ויקרא יד, ד; משנה נגעים יד, א).

לדרור ישנה מסורת כשרות בכל קהילות ישראל: מזרח אירופה, בכמה מקהילות גרמניה, איטליה, מרוקו, תימן וארץ ישראל.

## הדרור כביטוי לחופש
כבר במקרא מציין המונח דרור - חופש, חירות ושחרור מעבדות. בספר ויקרא מתואר שילוח העבדים בשנת היובל כדרור "וקראתם דרור בארץ לכל יושביה".

## קישורים חיצוניים

* זהר עמר, על הדרור בסעודת המסורת תשפ"א

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1760
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי מטוראן ז'אק בריסון
קטגוריה:דרוריים
האקדמיה ללשון הערבית

**האקדמיה ללשון הערבית בישראל** (בערבית: **مجمع اللغة العربية**) היא המוסד העליון למדע ולחקר הלשון הערבית בישראל, שקם בדצמבר 2007.
סמכויותיה ותפקידיה הוסדרו ב, שנחקק במרץ 2007, והם מקבילים במידה רבה לאלו של האקדמיה ללשון העברית.

לפי החוק, מטרות האקדמיה הן:
* חקר הלשון הערבית לתקופותיה ולענפיה;
* עיסוק בתחומי המינוח, הדקדוק, אוצר המילים, ההגייה, התעתיק והכתיב של הלשון הערבית, לרבות חידושי לשון והתאמה לעידן הטכנולוגיה והמחשוב המתקדם;
* עריכת מילונים כלליים ומיוחדים;
* חקר הלשון בתרבות הערבית, לרבות בתחומי הספרות והשירה;
* קיום קשרים וחילופי מידע עם האקדמיה ללשון העברית ועם מוסדות לחקר הלשון הערבית והעברית בארץ ובעולם;
* שיתוף פעולה עם משרד החינוך ועם מוסדות להשכלה גבוהה ומתן ייעוץ בתחומי פעילותה של האקדמיה;
* פרסום כתבים ומחקרים ועריכת כנסים בתחומי פעילותה של האקדמיה.

בשנים 2021-2008 היה נשיאה הראשון של האקדמיה פרופ' מחמוד גנאים, ולאחר מותו ב-2021 מונה פרופ' מוסטפא כבהא לנשיא השני. האקדמיה שוכנת ברחוב פאולוס השישי שבנצרת, ישראל.

## ראו גם
* האקדמיה ללשון העברית
* האקדמיה ללשון הערבית בקהיר
* האקדמיה הירדנית ללשון הערבית

## קישורים חיצוניים
* 

* חוק המוסד העליון ללשון הערבית, התשס"ז-2007 באתר הכנסת

קטגוריה:ישראל: ארגונים ממשלתיים
קטגוריה:ישראל: תאגידים סטטוטוריים
קטגוריה:גופי פיקוח על הלשון הערבית
קטגוריה:תרבות ערבית בישראל
קרלו אירלודי

**קרלו אֵירלודי** (באיטלקית: **Carlo Airoldi**; 21 בספטמבר 1869 – 1929) היה רץ מרתון איטלקי שהתפרסם בכך שאת כל הדרך לאולימפיאדת אתונה (1896) עשה רגלית.

## חייו
### נעוריו ותחילת הקריירה
אירלודי נולד באוריג'ו (Origgio), עיירה בנפת וַרֶזֶה אשר במחוז לומברדיה כבן למשפחת איכרים. הוא החל להשתתף בתחרויות ספורט באזור וארזה (האירוע הראשון המתועד היה בגורלה (Gorla)) ואחר־כך בתחרויות לאומיות ובינלאומיות שבו ניצח את יריבו הגדול ביותר בתקופה זו לואי אורטג (Louis Ortègue) ממרסיי. ב-1892 הוא זכה במירוץ לקו (Lecco)-מילאנו ואחריו ניצחון במרוץ מילאנו-טורינו. הוא התפרסם במהירות והיה אחד מן הרצים למרחקים ארוכים המובילים בתקופתו. הצלחתו הגדולה ביותר הייתה הניצחון במירוץ מילאנו-ברצלונה (ספטמבר 1895), תחרות בת 12 קטעים שאורכם הכולל 1,050 קילומטרים. תמורת הניצחון זכה אירלודי ב-2,000 פזטות.

### האולימפיאדה
אירלודי שאף להתחרות באולימפיאדת אתונה (1896) וסיכוייו לזכות בה היו טובים. עם זאת, על מנת להגיע לבירת יוון הוא היה זקוק לכסף. הוא פנה לעורך של כתב-עת ידוע בתקופה זו "לה ביצ'יקלטה" (La Bicicletta) והציע כי הוצאות הנסיעה שלו לאתונה יהיו זולות במיוחד. הוא ילך ברגל דרך אוסטריה, האימפריה העות'מאנית ויוון – מסע הרפתקאות שיאלץ אותו לכסות לפחות 70 קילומטרים בכל יום על מנת להגיע במועד לתחרות שלו באתונה. תפקיד העיתון היה לתעד את המסע ולספק לו את המידע הנדרש.

הביטאון הסכים להצעה ומסעו החל. הקטע ממילאנו לספליט, דרך טריאסטה ופיומה, עבר ללא בעיות. אירולדי תכנן לעבור לאורך החוף של קרואטיה ואז דרך העיירה קוטור שבמונטנגרו וקורפו. בטרם הגיע לדוברובניק הוא נפל ונפצע בידו ונאלץ לשהות יומיים באוהל. לאחר שהתרו בו לבל ייחצה את אלבניה ברגל הוא עלה על סיפונה של ספינה אוסטרית שהובילה אותו לפטראס שביוון. משום הוא המשיך ברגל לאורך מסילת הרכבת שכן לא היו אז כבישים.

ביום ה-28 למסע התייצב אירלודי בארמון המלכותי באתונה על מנת להירשם למירוץ המרתון. הוא נחקר על ידי יושב ראש הוועדה האולימפית ונפסל בטענה כי בעצם קבלת הכסף תמורת הזכייה במירוץ מילאנו – ברצלונה הפך אירולדי לאתלט מקצועי ולכן פסול לתחרות חובבים. בניסיון למנוע את רוע הגזירה נשלחו מברקים לאיטליה, אך דבר לא הועיל ואירולדי לא הורשה להשתתף בתחרות המרתון. באיטליה הייתה תחושה קשה שהמארגנים לא אפשרו למתחרה חזק להשתתף במירוץ שהיוונים רצו לזכות בו. אירלודי לא הסכין עם ההחלטה והציב לספירידון לואיס, הרץ היווני שזכה במרתון באולימפיאדה, אתגר, שמעולם לא הוגשם, להתחרות מולו.

### אחרי האולימפיאדה
לאחר שחזר לביתו ניסה אירלודי פעמים רבות לשבור את השיא של ספירידון לואיס בלא הצלחה. הוא המשיך להתחרות, בעיקר בלומברדיה ובשווייץ, שם נישא ועבד בערים ברן ולוצרן. לבסוף הוא עקר לאמריקה הדרומית לנסות את מזלו שם.

## קישורים חיצוניים

* ההיסטוריה של קרלו אירלודי ומסעו לאתונה 

קטגוריה:אתלטים איטלקים
קטגוריה:רצי מרתון
קטגוריה:אולימפיאדת אתונה (1896)

קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1869
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1929
גינתר רפאל

**גינתר רפאל** (בגרמנית: **Günter Raphael**; 30 באפריל 1903, ברלין – 1960) היה מלחין גרמני.

## ביוגרפיה
הסימפוניה הראשונה של רפאל בוצעה לראשונה בניצוחו של וילהלם פורטוונגלר בשנת 1926 בלייפציג. משנת 1926 עד 1934 עסק בהוראה בלייפציג, אבל מחלתו ועליית הנאצים לשלטון - גינתר רפאל הוכרז יהודי למחצה - הקשו עליו להמשיך בעבודתו. בין תלמידיו קורט הסנברג.

יצירותיו כוללות חמש סימפוניות, קונצ'רטי לכינור ולעוגב, שש רביעיות מיתרים, יצירות סולו ודואו רבות לכלי קשת ולכלי נשיפה מעץ, עם פסנתר ובלעדיו, אחדות מיצירות אלה הוקלטו (הסונאטה לאבוב קיימת על גבי תקליטור). רפאל חיבר גם יצירות לעוגב, פסנתר ומקהלה. כן התקין לביצוע את הקונצ'רטו לצ'לו בלה מז'ור של דבוז'אק (1865), כשתווי היצירה, בגרסה לצ'לו ופסנתר, התגלו בשנות ה-20' של המאה ה-20. 

גינתר רפאל גם ערך פרטיטורות של יצירות מן התקופה הקלאסית ומתקופת הבארוק להוצאת **[[ברייטקופף והרטל]]**. בין השאר התקין מהדורות של הסונאטות לחליל של פרידריך הגדול ויצירות מאת ויוואלדי ויוהאן סבסטיאן באך (אחדות מהן אפשר למצוא בספרייה של אוניברסיטת קורנל האמריקאית.

בשנת 1948 קיבל את פרס פרנץ ליסט.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מלחינים גרמנים
קטגוריה:מורים למוזיקה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1903
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1960
פרדיננד לייטנר

**פרדיננד לייטנר** (גרמנית: **Ferdinand Leitner**; 4 במרץ 1912, ברלין – 3 ביוני 1996, ציריך) היה מנצח גרמני.

## ביוגרפיה
לייטנר למד אצל פרנץ שרקר, יוליוס פריוור, ארתור שנאבל וקרל מוק. את דרכו המוזיקלית החל כפסנתרן, אך בעזרת פריץ בוש היה למנצח בשנות ה-30' וניצח על תזמורת התיאטרון של כיכר נולנדורף בברלין בשנים 1943-1945. בעונת 1945-46 ניצח בהנובר, בעונת 1946-47 במינכן והחל מ-1947 היה המנהל הכללי בשטוטגרט. מ-1976 עד 1980 כיהן כמנצח ראשי של Het Residentie Orkest בהאג, הולנד.

## אמנות
ללייטנר יצא שם של מנצח אופרה, שהמלחינים החביבים עליו הם וגנר, ריכרד שטראוס, מוצרט והמלחינים מן המאה ה-20 קרל אורף וקרל אמדאוס הרטמן. הוא היה ממשיכו של אריך קלייבר בשנת 1956 ב"תיאטרון קולון" בבואנוס איירס, ארגנטינה.

בין למעלה מ-300 ההקלטות שלו יש גם סימפוניות רומנטיות.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מנצחים גרמנים

קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1912
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1996
שניצל וינאי

**שניצל וינאי** (בגרמנית: **Wiener Schnitzel** – פרוסה וינאית), נקרא באוסטריה בשמות "וינר שניצל" או במילה אחת "וינרשניצל", הוא שניצל דק העשוי מנתח גדול של בשר עגל מצופה בפירורי לחם. 

השניצל הווינאי מהווה את אחת מן המנות המזוהות והמפורסמות ביותר של המטבח האוסטרי.

## היסטוריה ושם
הביטוי "וינר שניצל" הופיע לראשונה בסוף המאה ה-19, כאשר התיעוד הכתוב הקדום ביותר הוא מספר בישול משנת 1831. 

עד לפני שנים ספורות, היה נהוג לחשוב שפלדמרשל יוזף רדצקי פון רדץ הביא את המתכון לשניצל הווינאי מאיטליה לווינה בשנת 1857. הבלשן היינץ דיטר פוהל הוכיח בשנת 2007 שמדובר באגדה ולא בטענה אמיתית.

פוהל אף מטיל ספק ותוהה במחקרו אם מקור השניצל הווינאי הוא מאיטליה. לטענתו, כל המנות שנקלטו למטבח האוסטרי ממטבחים אחרים שמרו על שמן המקורי, אפילו אם קיבלו הטיה או הגייה גרמנית, דוגמת הגולאש או הפנקייק, אך המילה "שניצל" לא מופיעה בספרי בישול העוסקים במטבח האיטלקי. לטענת פוהל, הסיפור המקורי מתייחס ככל הנראה למנה איטלקית דומה המכונה "עגל בנוסח מילאנו".

ניתן למצוא את המנה תחת השם "וינר שניצל" גם בשווייץ.

## הכנה
[250px|ממוזער|שמאל|וינרשניצל מוגש במסעדה ב[מדינות אוסטריה|מדינת קרינתיה שבאוסטריה]]
את השניצל הווינאי הקלאסי מכינים מנתח עגל בעובי של כארבעה מילימטרים, משטיחים את נתח הבשר ככל הניתן וטובלים אותו בקמח, בלילת ביצים ופירורי לחם. יש למנוע מפירורי הלחם לחדור לנתח הבשר, שכן הם אמורים להישאר יבשים וליצור מעטפת לשניצל. את השניצל מטגנים בכמות גדולה של שומן חזיר או חמאה מזוקקת בטמפרטורה של בין 160 ל-170 מעלות עד שהוא מקבל גוון צהוב-זהוב. השניצל כולו חייב להיות טבול בשמן בעת הטיגון, אחרת הוא לא יתבשל באופן שווה. בזמן הטיגון נהוג להפוך את השניצל על צדיו מספר פעמים. הטיגון מסתיים כאשר השניצל מקבל גוון חום-בהיר או זהוב עז.

באופן מסורתי, נהוג להגיש את השניצל הווינאי עם סלט המורכב מווינגרט, מעירית או מבצל, עם סלט תפוחי אדמה או עם סלט מלפפונים. כיום הווינרשניצל מוגש לצד אורז, צ'יפס או תפוחי אדמה מבושלים. לרוב, המנה תוגש גם עם לימון לחיזוק הטעם של פירורי הלחם והרטבתם ומעט פטרוזיליה. צורת הגשה נוספת היא בתוספת ריבה (בדרך כלל מפירות יער, כגון דובדבן ותות), לצד השניצל.
ממוזער|שניצל וינאי מבשר חזיר, ממולא בפטריות מטוגנות ובצל. מוגש עם מחית תפוחי אדמה וסלט. ניתן לראות על השניצל ריבה.

## אזכורים בתרבות
במחזמר "צלילי המוסיקה" משנת 1959 (שעלילתו מתרחשת בזלצבורג שבאוסטריה) מזכירים את השניצל הווינאי בשיר "My Favorite Things". בשיר מזכירים אכילת שניצל עם אטריות, אולם דבר זה אינו נפוץ כלל וכלל באוסטריה. טום לרר חיבר שיר בשם "ואלס השניצל הווינאי", אותו ביצע באלבומו משנת 1953.

## ראו גם
* עוף מטוגן וינאי

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:המטבח האוסטרי
קטגוריה:המטבח הגרמני
קטגוריה:המטבח השווייצרי
קטגוריה:מאכלים לאומיים
בריק (מזון)

שמאל|ממוזער|250px|בריקה|alt=בוריק
250px|ממוזער|הכנת הבריקה
**בריק** (ביהדות תוניסיה משתמשים ב**בריק/בוריק** לרבים וב**בריקה/בוריקה** ליחיד; בערבית: **البريك**, **بريكة**; תעתיק מדויק: אלבריכּ, בריקה) הוא מאכל תוניסאי ולובי. בריק מורכב מעלה דק של בצק, המכונה וורקה, ממולא בביצה עם תיבול בלבד או בתוספת ירקות / תפוחי אדמה או בשר, מקופל לצורת משולש או חצי עיגול ומטוגן בשמן עמוק. בגרסה הטבעונית מוחלפת הביצה בחביתת חומוס או חביתת עדשים עם תפוחי אדמה או בלעדיהם.

המאכל נפוץ בעיקר בקרב יוצאי תוניסיה ולוב, הבוריקה ממולאת בביצה עם תיבול בלבד או בתוספת ירקות / תפוחי אדמה או בשר, ויכול גם להיות מוסף לפיתה. 

## עלה הבצק - וורקה
העלה מיוצר באמצעות הדבקת בצק דליל יחסית, בנגיעות למשטח חם ועגול. כל נגיעת בצק חופפת למעגל שהולך ונוצר וכך מתהווה עלה עגול של בצק דק. הבצק נאפה זמן מה על המשטח ומקולף ממנו כאשר הוא הופך לבן ובטרם יתקשה. ניתן להשתמש כתחליף בבצק הסיגר המרוקאי אך לא בבצק עלים או בצק פילו.

## ראו גם
* בורקס
* סמבוסק

## קישורים חיצוניים

* בוריק, מאתר "על השולחן"
* בוריק כרוב, מאתר "על השולחן"
* הכנת העלה, מאתר "יוטיוב"
* המדריך להכנת בריק, מאתר The Kitchen Coach

קטגוריה:המטבח הצפון-אפריקאי
קטגוריה:המטבח התוניסאי
קטגוריה:ממולאים
קטגוריה:המטבח הלובי
חסן ג'בארין

**חסן ג'בארין** (בערבית: **حسن جبارين**) (נולד ב-1964) הוא עורך דין ופעיל זכויות אדם ערבי-ישראלי. ג'בארין ייסד ב-1996 את ארגון עדאלה, המרכז המשפטי לזכויות המיעוט הערבי בישראל, ומאז הוא משמש כמנכ"ל הארגון. מאז הקמת עדאלה ייצג ג'בארין את הארגון בעשרות רבות של התדיינויות עקרוניות בפני בג"ץ. את ראשית דרכו המקצועית עשה במחלקה המשפטית של האגודה לזכויות האזרח בישראל.

## ביוגרפיה
ג'בארין נולד וגדל באום אל פאחם ולמד לתואר ראשון במשפטים ובפילוסופיה מאוניברסיטת תל אביב (1991) ותואר שני במשפטים מאמריקן יוניברסיטי בוושינגטון (1996), אותו רכש במסגרת תוכנית המלגאים של הקרן החדשה לישראל. הוא שימש בעבר כמורה מן החוץ בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת חיפה ומלמד כיום בפקולטות למשפטים של אוניברסיטת תל אביב ושל האוניברסיטה העברית. פרסם מאמרים בכתבי עת משפטיים אקדמיים בנושאי אזרחות, המעמד המשפטי של המיעוט הערבי ובנושאים חוקתיים.

בשנת 2012 הוענק לו ביחד עם עו"ד דן יקיר מהאגודה לזכויות האזרח פרס גולדברג לקידום השלום במזרח התיכון מטעם המכון לחינוך בינלאומי בניו יורק.

ב-2017 הוענק לו פרס ליבוביץ על ידי תנועת יש גבול.

## קישורים חיצוניים
* 
* חסן ג'בארין, עלייתה של עריכת דין על-לאומית לזכויות האדם, **[[מעשי משפט]]**, כרך א', ינואר 2008
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערבים ישראלים
קטגוריה:פעילים חברתיים ישראלים
קטגוריה:עורכי דין ערבים ישראלים
קטגוריה:פעילי האגודה לזכויות האזרח
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:אום אל-פחם: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1964
מרכז מוסאוא - לזכויות האזרחים הערביים בישראל

**מרכז מוסאוא** (**مساواة** – **"שוויון"** בערבית, בתעתיק מדויק: **מסאואה**) **לזכויות האזרחים הערביים בישראל** הוא עמותה שמטרתה להשיג שוויון מלא בין אזרחי ישראל היהודים והערבים. הארגון הוקם בשנת 1997 ומשרדיו שוכנים בחיפה. מנכ"ל העמותה הוא ג'עפר פרח.

הארגון משתף פעולה עם עמותות אחרות, רשויות מקומיות ומפלגות פוליטיות, וכן שגרירויות בישראל ובעולם. על פי מסמך של המכון לאסטרטגיה ציונית פעילויותיו ממומנות מתרומות, בין השאר מהקרן החדשה לישראל, יהודים אמריקאים, ממשלות זרות, ארגון האומות המאוחדות וארגונים כנסייתיים.

פעילי המרכז השתתפו בדיון בכנסת בנושא חוק האזרחות והכניסה לישראל, העבירו סדנאות בנושאי תקשורת למומחים ערבים בתחומי חינוך, משפט, רווחה, בריאות ותרבות, והוציאו הודעות לעיתונות בתגובה לאירועים אקטואליים.

בדצמבר 2006 חיברו פעילי המרכז נייר עמדה המתאר את החזון העתידי של המדינה על פי עקרונות "מדינת כל אזרחיה". בין השאר מציע מסמך זה לשנות את צביונה היהודי של המדינה ובכללו את דגל ישראל והמנון מדינת ישראל, ולבטל את חוק השבות. מסמך זה זכה לתגובות שליליות מצד דן מרגלית, אביגדור ליברמן והעיתונאי אברהם טל.

## קישורים חיצוניים
* 

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ארגוני שמאל בישראל
קטגוריה:ישראל: ארגוני זכויות האדם
קטגוריה:ערביי ישראל: ארגונים
קטגוריה:ישראל: עמותות
טאי פו

**טאי פו** (בסינית: **大埔區**) הוא אחד מ-18 תחומי המנהל של הונג קונג, הממוקם בשטחי הטריטוריות החדשות. שטחו הכולל הוא 148.05 קמ"ר, אוכלוסייתו הגיעה בשנת 2006 ל-293,542 איש, וצפיפות האוכלוסין היא ביחס של 2,156 איש לקמ"ר.

הקמת העיר טאי פו החדשה הייתה על קרקע מיובשת באזור הנהרות לאם צואן וטאי פו. על גבול המחוז עם מחוז שא טין ממוקם פארק המדע של הונג קונג.

רכבת הKCR עוצרת בתחום בשתי תחנות - שוק טאי פו וטאי וו.

## אזורים
*שוק טאי פו 大埔墟
*מרכז טאי פו 大埔中
*צ'וֹנְג טִינְג 颂汀
*טַאי יוּאֶן 大元
*פוּ הֶנְג 富亨
*גֶ'רְדַיין פְלֶמִינְג 怡富
*פוּ מִינְג 富明新
*קְווֹנְג פוּק 广福
*טִיבוֹלִי 宏福
*קַאו 大埔滘
*וַואן טָאו טוֹנְג 运头塘
*נְיוּ רִיצ' 新富
*כפר לַאם צוּאֶן 林村谷
*פּוֹ נְגַה 宝雅
*ווֹ 太和
*השוק הישן וטַאיְהוּ 旧墟及太湖
*קַנְג פרדייז 康乐园
*שׁוּאֶן וַואן 船湾
*צפון סאי קונג 西贡北

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:הטריטוריות החדשות
טאבולה

**טאבוּלה** (בערבית: **تبولة**, תעתיק מדויק: "תבולה") היא מאכל ים-תיכוני. המרכיבים הראשיים שלו הם בורגול, פטרוזיליה קצוצה, עלי נענע, עגבנייה, בצל, עשבי תיבול, מיץ לימון ותבלינים שונים אחרים, שבדרך כלל כוללים פלפל שחור, קינמון ופלפל אנגלי. בלבנון ובסוריה, שם הומצא המאכל, אוכלים אותו לעיתים קרובות בעזרת עלי חסה ערבית (סוג של חסה בעלת עלים גדולים). בקרב נוצרים אורתודוקסים בלבנון וסוריה, הטבולה נאכל במיוחד במהלך ימי התענית שלפני חג הפסחא שבהם נהוג לא לאכול בשר ומוצרי חלב. במסעדות מזרחיות הסלט מוגש כחלק ממבחר המתאבנים.

הטאבולה פופולרית גם בברזיל וברפובליקה הדומיניקנית בהשפעת המהגרים הערביים שעברו לשם.

בארצות הברית מוגשת הטאבולה לפעמים כמטבל.

## ראו גם
* קיסיר

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:המטבח הערבי
קטגוריה:המטבח הים-תיכוני
קטגוריה:המטבח הלבנוני
קטגוריה:המטבח הפלסטיני
קטגוריה:מתאבנים
קטגוריה:סלטים
קטגוריה:מאכלי ירקות
קטגוריה:המטבח הערבי: סלטים
צואן ואן

**צוּאֶן וַאן** (סינית: 荃灣區) הוא אחד מ-18 תחומי המנהל של הונג קונג, הממוקם בתחומי הטריטוריות החדשות. שטחו הכולל 60.70 קמ"ר, אוכלוסייתו בשנת 2020 הייתה 310,000. 

לרכבת הMTR יש תחנה אחת בתחום בקו צואן וואן. וכן לרכבת הKCR יש תחנה בתחום בקו המערבי המכונַה מערב צואן וואן.

## אזורים
*גרמניה וסין 德華
*דרך יוּאֶנְג האנגלי 楊屋道
*ריבריה 海濱
*גני קלאגו 祈德尊
*פוּק לוֹי 福來
*愉景
*מרכז צואן וואן 荃灣中心
*אוֹל וֶוי 荃威
*לִיטַאו 麗濤
*יַאו הִינְג 麗興
*צ'ואן וואן מערב 荃灣郊區西
*צ'ואן וואן מזרח 荃灣郊區東
*החוואי 綠楊
*לֶה מוֹק שׁוּאֶה מערב 梨木樹西
*לֶה מוֹק שׁוּאֶה מזרח 梨木樹東
*שֶׁק וַואי קוֹק 石圍角
*אבן 象石

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:הטריטוריות החדשות
ג'בר מועדי

**[[שייח']] ג'בר מועדי** (בערבית: **شيخ جبر داهش معدي** בתעתיק מדויק: **ג'בר דאהש מֻעדי**; ירכא, 1 באפריל 1919 – 19 במאי 2009) היה פוליטיקאי דרוזי-ישראלי, חבר הכנסת וכיהן כסגן שר התקשורת וסגן שר החקלאות; הדרוזי הראשון שכיהן בממשלה.

## קורות חיים
ג'בר מועדי נולד בכפר ירכא בגליל, ובשנת 1943 נידון על ידי הבריטים לחמש שנות מאסר על רצח בן כפרו על רקע כבוד המשפחה. הוא ריצה את עונשו בכלא עכו ונמלט ממנו ב-1947.

מועדי נבחר לכנסת השנייה מטעם הרשימה הדמוקרטית לערביי ישראל, שהייתה מפלגת לוויין של מפא"י, וכיהן כחבר בוועדת הכספים. בבחירות לכנסת השלישית התמודד בשנית מטעם הרשימה הדמוקרטית לערביי ישראל, בתחילה לא נבחר אולם בהמשך החליף את סיף-אלדין אל-זועבי.

מכאן חלה ירידה בהשפעתו של מועדי, כשבשנים שלאחר מכן, לא מילא תפקיד באחת מוועדות הכנסת. מועדי לא נכנס לכנסת הרביעית. לקראת הבחירות לכנסת החמישית הצטרף למפלגת שיתוף ואחווה, מפלגה שייצגה גם את הציבור הדרוזי, ומטעמה נבחר.

לכנסת השישית נבחר מטעם מפלגת שיתוף ואחווה. במהלך כהונתו היה שותף להקמת סיעת שיתוף ופיתוח שהייתה איחוד סיעות המיעוטים שיתוף ואחווה וקידמה ופיתוח. תוך זמן קצר התפרקה הסיעה לשתי סיעות המקור, ומועדי חזר לשיתוף ואחווה. בהמשך הקדנציה פרש מסיעתו המקורית והקים סיעת יחיד בשם סיעה דרוזית ישראלית, סיעה שהשתתפה בכנסת זו בלבד.

לאחר מלחמת ששת הימים קרא להקים מדינה דרוזית עצמאית ברמת הגולן.

לכנסת השביעית נבחר מטעם קידמה ופיתוח, מפלגת מיעוטים שהייתה קשורה למערך כשהוא חובר לסיף אלדין אל-זועבי. בכנסת זו כיהן כסגן שר התקשורת בממשלה ה-15 תחת שמעון פרס, והיה לדרוזי הראשון המכהן כסגן שר. בתקופת כהונתו פותחה והונחה התשתית לפעילותו של משרד התקשורת.

בכנסת השמינית המשיך לכהן כסגן שר התקשורת בממשלה ה-16 ובממשלה ה-17, ובהמשך כיהן גם כסגן שר החקלאות.

לקראת הבחירות לכנסת התשיעית הצטרפה סיעתו לרשימה ערבית מאוחדת שקמה מתוך איחוד רשימות המיעוטים קידמה ופיתוח והרשימה הערבית לבדואים וכפריים. מועדי לא נבחר לכנסת, אך היה אמור להחליף במהלך הקדנציה את חבר הכנסת חמאד אבו רביעה. אבו רביעה סירב להתפטר, ובתגובה מועדי הפעיל נגדו מכבש לחצים ואיומים. בדצמבר 1980, קיבל מאבו רביעה סכום של 60 אלף שקלים תמורת ביטול הסכם הרוטציה. עם זאת, מועדי עדיין לא התרצה, ואבו רביעה נרצח על ידי בניו של מועדי בינואר 1981. בניו של מועדי הורשעו ברצח ונכלאו, ולאחר כעשר שנים קיבלו חנינה ושוחררו. מועדי נכנס לכנסת במקום אבו רביעה, והמשיך לכהן בה עד לפיזורה כעבור כחמישה חודשים.

## קישורים חיצוניים

* 
* פסק הדין בערעור של בניו על הרשעתם
* השתתפות המונית בהלווית שיח' ג'בר מועדי, פורטל הכרמל, 19 במאי 2009.

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם שיתוף ואחווה
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם שיתוף ופיתוח
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם סיעות יחיד
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם קידמה ופיתוח
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם הרשימה הערבית המאוחדת
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם המערך עבודה-מפ"ם
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם הרשימה הדמוקרטית לערביי ישראל
קטגוריה:חברי הכנסת השנייה
קטגוריה:חברי הכנסת השלישית
קטגוריה:חברי הכנסת החמישית
קטגוריה:חברי הכנסת השישית
קטגוריה:חברי הכנסת השביעית
קטגוריה:חברי הכנסת השמינית
קטגוריה:חברי הכנסת התשיעית
קטגוריה:חברי כנסת דרוזים
קטגוריה:ירכא: חברי הכנסת
קטגוריה:פוליטיקאים דרוזים ישראלים
קטגוריה:דרוזים ארץ-ישראלים
קטגוריה:סגני שרי התקשורת
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1919
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2009
שא טין

**שא טין** (בסינית: **沙田區**) הוא אחד מ-18 תחומי המנהל של הונג קונג, הממוקם בטריטוריות החדשות. שטחו הכולל הוא 69.46 קמ"ר, והאוכלוסייה בו הגיעה בשנת 2001 ל-27,000 איש. צפיפות האוכלוסין בו היא 8,842 איש לקמ"ר.

בשא טין ממוקמת האוניברסיטה הסינית של הונג קונג ובגבול המחוז עם מחוז טאי פו ממוקם פארק המדע של הונג קונג.

רכבת ה-KCR עוצרת במקום בשני קווים; הקו המזרחי וקו טאי מו שאן.

## נהר שינג מאן
נהר שינג מאן (城門河) - אורכו 7 קילומטרים ורוחבו המרבי 200 מטר. הנהר זורם באזור טאי ואי דרך שא טין ונשפך לים בנמל טולו. לגדות נהר שינג מאן מתנשאים בנייני מגורים גבוהים, מבני תעשייה וכפרים שונים.

## אזורים
*טַאי וַאי (大圍)
*פוֹר טַאן (火炭)
*ווֹ צֶה (禾輋)
*שִׁיַאמֶן (石門)
*סְיוּ' לֶק יוּ'אֶן (小瀝源)
*יוּ'אֶן צַ'או קוֹק (圓洲角)
*מַא לְיוּ שַׁאי (馬料水)
*מַה אוֹן שַׁאן (馬鞍山)

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר המועצה 

*
קטגוריה:הטריטוריות החדשות
כובאנה

ממוזער|כובאנה עם בצל
**כֻּבַּאנֶה** (בתימנית: كبانة או كبان; בעברית שמו מאוית גם בתור **קוּבאנה**, **קוּבנה** או **כוּבנה**) הוא **[[המטבח התימני|מאכל]] [[יהדות תימן|יהודי-תימני]]** מסורתי.

הכובאנה היא **[[אפייה|מאפה]] דמוי-[[חלה]]** עגולה ואוורירית מבצק שמרים, עשיר בחמאה מותכת כגון סָאמְנֶה (לעיתים מוחלפת במרגרינה או בשמן), הנאפה במשך 8 עד 12 שעות בתוך סיר באפייה איטית - בטמפרטורה הנמוכה מ-100 מעלות צלזיוס. במקור נהוג לאפותה במשך כל ליל השבת (בתנור או על פלטה), אזי צבע המאפה הופך לחום-זהוב, והקרקעית מתכהה ומתקשה ("גֵעֵה"). יש האופים את הכובאנה אפייה מלאה, בטרם כניסת השבת ומחממים רק בבוקר.

בתימן אכלו כובאנה במשך כל ימות השבוע, והכינו אותה בצורה מיוחדת לשבת (אצל יהודי צנעא וצפון תימן), ואילו בארץ ישראל אכלו אותה בסעודת בוקר שבת. כמו כן במהלך תפילת שחרית של שבת, היו שנהגו לצאת מהתפילה לאכילת הכובאנה. מנהג זה עורר פולמוס בין הרבנים.

ישנם כמה סוגי כובאנות:
* **כובאנה 'מפתלה**': הבצק רך, אוורירי ומעובד עם הרבה שמן או חמאה. רבים מוסיפים לכובאנה זו סוכר או דבש. כובאנה זו נאכלת בסעודה חלבית. לעיתים מתבלים אותה בזרעי קצח. נהוג לאכול את הכובאנה כשלעצמה או עם תוספות, כגון עגבנייה מרוסקת וסחוג, ביצה חומה, סאמנה, חילבה, או עם מוצרי חלב שונים.
* **כובאנה רגילה**: הבצק קשה וגמיש יותר, עם פחות שמן וטעמה נייטרלי יחסית. נהוג לאוכלה כשמסבים לסעודה בשרית וחגיגית. בתקופת החורף יש הטומנים נתחי בשר בתוך הבצק.
* **קובנית**: בשונה מהקודמות, הקובנית, שהיא גרסה ישראלית מהשנים האחרונות, נאפית בתבנית חד-פעמית פתוחה בתנור. על-כן מתקבל טעם שונה לחלוטין, המזכיר לחמנייה.

## בהלכה
ברכתה מזונות. חלק מחכמי תימן סברו, שהכובאנה מוגדרת כמבושלת ולא כאפויה, משום שאפייתה נעשית בכלי סגור (סיר כובאנה), ולכן ברכתה מזונות אף אם קבע עליה סעודה. כך גם סבור הרב עובדיה יוסף ורבנים נוספים. 

כנגדם דעתו של הרב יוסף קאפח ועוד, שהכובאנה מוגדרת אפויה, אף אם נאפית בכלי סגור. 

לרוב הדעות אם אפה את הכובאנה בסיר פתוח ללא-מכסה (וכמו כן קובנית) דינה כפת הבאה בכיסנין.

## ראו גם

* מבצע על כנפי נשרים (מבצע מרבד הקסמים של צה"ל)
* המטבח היהודי-תימני (כסעודת יצחק: ארוחת בוקר-צהריים מסורתית של שבת)
* חלה
* ג'חנון

* המטבח הישראלי

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:המטבח היהודי
קטגוריה:המטבח התימני
קטגוריה:מאכלי שבת
קטגוריה:מוצרי בצק שמרים
קטגוריה:מאכלים שברכתם שנויה במחלוקת
קטגוריה:מאפים ישראליים
קטגוריה:המטבח הישראלי
טואן מאן

**טואן מאן** (בסינית: **屯門區**) הוא אחד מ-18 תחומי המנהל של הונג קונג, הממוקם באזור הטריטוריות החדשות. שטחו הכולל 84.45 קמ"ר, אוכלוסייתו הגיעה בשנת 2006 לכדי 502,035, וצפיפות האוכלוסין בו היא ביחס של 6,057 לקמ"ר.

הרכבת הקלה של ה-KCR היא עיקר התחבורה הציבורית בתחום, בנוסף לאוטובוסים רבים וספינות.

בתחום זה מתבצע שיט ספינות הדרקון המושך תיירים רבים לאזור.

בתחום המחוז נמצא גם בית הסוהר היחידי לנשים בהונג קונג, מרכז טאי לאם לנשים.

## קישורים חיצוניים

* אתר המועצה

קטגוריה:הטריטוריות החדשות
אורביט

שמאל|ממוזער|220px|קופסאות מסטיקים למכירה, ובהן קופסאות מסטיקים של אורביט
**אורביט** (**Orbit**) הוא מסטיק פופולרי ללא סוכר, המיוצר על ידי חברת ריגלי האמריקאית. 

בארצות הברית, שבה שווק (מחדש) המסטיק ב-2001, הוא נמכר בטבליות של 14 מסטיקים. בבריטניה, שבה שווק המסטיק לראשונה ב-1977, משווק המסטיק בצורתו הארוכה המסורתית, ורק לאחרונה החלו לשווק שם את חפיסות הטבליות. בישראל משווק המסטיק בשתי הצורות; המסטיק המיובא לישראל מיוצר בצרפת או בפולין, ומיובא על ידי חברת ריגלי ישראל.

## היסטוריה
אורביט הוא שמו של מותג אמריקאי כבר משנת 1944. לאחר מלחמת העולם השנייה בשנת 1946 הופסק שיווק המוצר, והוא חזר למדפים בארצות הברית רק בשנת 1977 בתור מסטיק הניפוח הראשון ללא סוכר. לאחר מכן החלה החברה לייצר את **מסטיק אקסטרה**, והאורביט חזר לשיווק בארצות הברית שוב בספטמבר 2001.

אורביט מיובא ומשווק בישראל על ידי חברת ריגלי ישראל, חברת הבת הישראלית של ריגלי העולמית.

## סכנות בריאותיות

על פי תוכנית התחקירים [evoye special] ששודרה ב-29 באפריל 2010 ברשת france 2, מימנה חברת ריגלי בצרפת רופאים ומחקרים שהעידו כביכול על יתרונותיו הבריאותיים של המסטיק, בין היתר לשיניים. בתחקיר התגלה כי יתרונות אלה אינם קיימים במציאות וכי הגרפים המוכיחים שיפור כלשהו בעקבות לעיסת המסטיקים פוברקו, ככל הנראה. עוד נאמר בתחקיר כי חומרים החשודים כמסרטנים bha ו-bht המשמשים בתעשיית הצבעים שימשו בין המרכיבים של המסטיק.

## כשרות
לצורך שיווקו בישראל ולצרכנים שומרי כשרות, ביקשה החברה הכשר מבד"ץ KF הלונדוני. תחילה התעוררו מספר בעיות בכשרותו של המוצר, אך עקב הדרישה שינתה החברה מספר מרכיבים כדי לקבל את ההכשר.

## קישורים חיצוניים
* 

* אורביט באתר חברת ריגלי

קטגוריה:מסטיקים
קטגוריה:מותגי מרס
מסחטה

ממוזער|250px|מסחטת הדרים בלחיצה ידנית עומדת מתוצרת זקסנברג|טקסט=
ממוזער|250px|מסחטת הדרים ידנית פשוטה|טקסט=
[ממוזער|250px|מסחטה צנטרפוגלית לפירות קשים וירקות, עם [כוס (כלי)|כוסות מיץ גזר ליד|טקסט=]]
ממוזער|250px|מסחטת הדרים בלחיצה ידנית|טקסט=

**מסחטה** היא כלי לסחיטת הנוזלים מפירות וירקות, המשמש ליצירת מיצים.

## מסחטות מיץ
ישנם שני סוגים של מסחטות מיץ: מסחטות הדרים ומסחטת פירות קשים (כמו תפוח) או ירקות (כמו גזר). מסחטות הדרים יכולות להיות בהפעלה ידנית או חשמלית. מסחטות פירות קשים וירקות, מופעלות כמעט תמיד על ידי חשמל.

### מסחטת הדרים
מרכזה בדרך כלל בצורת חרוט.
במהלך הסחיטה הידנית, מחצית הפרי ניטלת וממוקמת במרכז המסחטה כך שצדה הפתוח נוגע בקצה המסחטה. הפרי נלחץ כלפי קצה המסחטה בסיבובים הלוך ושוב כדי להוציא ממנו את המיץ. לאחר הסחיטה, לרוב זורקים את שאריות הפרי. סיבי הפרי וזרעיו נשארים בשולי המסחטה. קיימות גם מסחטות חשמליות שבהן מנוע מניע את קצה המסחטה הלוך ושוב או לכיוון אחד.

### מסחטת פירות קשים וירקות
מסחטה זו סוחטת מיץ מפירות קשים, ירקות, עשבי תיבול ועוד, באופן מכני. כמו בסחיטה ידנית, לאחר הסחיטה, רוב האנשים משתמשים במיץ ונפטרים מהשאריות, אך יש המשתמשים באלו באפיית מאפינס או לחמים.

מסחטות אלו מופעלות תמיד באמצעות חשמל, ולכן השימוש בהן דורש מאמץ קטן בהרבה מזה הנדרש בהפעלת המסחטות הידניות. מהירות הפעולה של מנגנון המסחטה משפיעה על איכות המיץ. מנגנונים מהירים מחדירים אוויר לתוך המיץ, ובכך מחמצנים ביעילות ובמהירות רבה יותר חומרים מזינים שבמיץ. נטען גם שהחום המופק במכשיר והחיכוך במסחטות הצנטריפוגליות הורס אנזימים שמצויים בירקות ובפירות חיים (לא מבושלים) בלבד (הם ניזוקים גם בזמן בישולם או חימומם). מסחטות עם מהירויות משתנות נחשבות לאיכותיות יותר. קיימות גם מסחטות שבהם מנגנון הסחיטה מסתובב בשני הכיוונים.

למרות נוחות ההפעלה היחסית, המסחטות קשות לניקוי משום שבין רכיביהן נמצאת מסננת.

### מסחטת הדרים בלחיצה ידנית עומדת
מסחטות לפירות הדר, כמו לתפוזים, לימון או אשכוליות, הן בדרך כלל מסחטות לשימוש ידני.
במהלך הסחיטה, נלקח חצי פרי ומונח במרכז המסחטה כך שצדו הפתוח (ללא הקליפה) נוגע בקצה המסחטה. לאחר מכן מורידים ידית היוצרת לחץ חזק על קליפת הפרי, מועכת אותו ומוציאה החוצה את מיציו לתוך כלי או כוס. מסחטת ההדרים מסוג זה, הומצאה בישראל על ידי יצחק זקסנברג בשנת 1928 (פטנט על המוצר נרשם בשנת 1931), והיא שומרת על תפוצה נרחבת גם כיום. מסחטות אלו אינן נפוצות לשימוש ביתי אלא בעיקר במקומות ציבוריים כמו מסעדות.

## לקריאה נוספת
* , על מסחטת זקסנברג

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כלי עבודה במטבח
קטגוריה:ציוד בר
קטגוריה:מיצים
עובד (פירושונים)

[250px|ממוזער|שמאל|שלט ליד הגשר שמעל [נחל עובד]]

קטגוריה:שמות משפחה עבריים
קטגוריה:שמות פרטיים עבריים לגברים
פסק זמן (ממתק)

ממוזער|200px|גרסאות שונות של חטיף "פסק זמן"
**פסק זמן** הוא חטיף שוקולד של קרם אגוזים וופל מתוצרת שטראוס-עלית, המיוצר מאז שנת 1982. במהלך שנת 2022 ייצורו הופסק באופן זמני בעקבות פרשת הסלמונלה.

השוקולד בחטיף הוא עם 30% קקאו, ומקורו בחוף השנהב.

## מראה החטיף
אורכו של החטיף בגרסתו השטוחה המקורית הוא כעשרים סנטימטרים, רוחבו כארבעה סנטימטרים, ועוביו כסנטימטר אחד. החטיף המקורי מורכב משתי שכבות: ופל וציפוי שוקולד, כאשר על הוופל מרוח קרם שוקולד. בשנת 2008 הוחלף קרם השוקולד בקרם אגוזים.

החטיף מסומן לחיתוך לחמישה ריבועים, ועל הריבועים מוטבעת דוגמה הנדסית של קווים מצטלבים.

## גרסאות שונות
החטיף פותח על ידי טכנולוג המזון של עלית יורם וולשטיין והוצג לראשונה ב־1982. מאז נוצרו לו גרסאות רבות ושונות.

### גרסאות לחטיף המקורי
***מיני פסק זמן** – גרסה מוקטנת, הכוללת שתי קוביות בלבד
***White** – גרסת שוקולד לבן
***Black** – גרסת שוקולד מריר

### חטיפי שוקולד נוספים תחת המותג
***ביג בייט** – גרסה מעובה, הכוללת שכבה גדולה יותר של ופל וארבע קוביות בלבד.
***4 פליי** – גרסה מעובה במראה כדורסל, הכוללת ופל, נוגט, שוקולד וקרם חלב ואגוזים, מונה ארבע קוביות בהטבעת כדורסל על כל אחת מהן.
***פסק זמן רד** – גרסת ופל מגולגל, הכוללת נוגט ושוקולד, עטופה באדום. נוסף לגרסת הוופל המגולגל המקורית קיימים גם אותם חטיפים רק בטעמי שוקולד לבן ושוקולד מריר.
***אצבעות** – גרסה אשר איננה חטיף אלא טבלת שוקולד, מחולקת לשבע "אצבעות" שוקולד מחוברות וממולאות קרם.
***2 Good** – גרסה הכוללת שני חטיפי שוקולד חלב במילוי ופל מגולגל וקרם אגוזים, המצופים בפצפוצי שוקולד.

### גרסאות עונתיות
במועדים שונים הוציאה עלית מהדורה מוגבלת של המוצר המקורי בתוספת טעמים או מרכיבים שונים במקצת, אך בפורמט דומה. הטעמים שהוצאו לשוק בעבר בגרסה מוגבלת מנו ריבת חלב, תפוז, חמאת בוטנים, לימונענע וחלבה.

טעמים חדשים יותר הם פטל, אגוזי לוז וקפה לאטה.

## פרסום
פסק זמן הוא מותג פופולרי של עלית, וככזה זכה לפרסומות רבות ומושקעות בתקציבים גדולים. הסלוגן המוביל הוא "קח פסק זמן – רגע מתוק בחיים". הפרסום מתמקד בעיקר בקונוטציות ספורטיביות.

כשהוצג החטיף הוא אזל מן החנויות. עלית, שהתקשתה לספק את הביקוש, פרסמה מודעת התנצלות. לדעת מומחה לשיווק היצרנית ניצלה את החוסר למשך כמה חודשים כדי להעלות את קרנו של הממתק.

במהלך פברואר 2012 עלה החטיף לכותרות: חודשים ספורים לאחר מחאה ציבורית נרחבת בשל יוקר המחיה בישראל התפרסם כי החטיף נמכר בארצות הברית במחיר נמוך משמעותית ממחירו בישראל. פרסום זה הצית גל מחאה כנגד שטראוס גרופ ברשתות החברתיות באינטרנט.

## קישורים חיצוניים

* פסק זמן באתר שטראוס גרופ
* פסק זמן באתר עלית
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חטיפי שוקולד
קטגוריה:מותגי מזון
קטגוריה:עלית: מוצרים
סינטול

**סינטול** (באנגלית: **Synthol**) הוא שמן להזרקה. בדרך כלל תערובת של שמנים, אשר משמשים מפתחי גוף (bodybuilders) לשיפור מראם של שרירים מסוימים. על ידי מילוי השריר בנוזל שמני השריר נראה כאילו אימנו אותו בצורה אינטנסיבית.

סינטול מוזרק לרוב מתחת לעור או בין סיבי השריר. השפעותיו של הסינטול הן קוסמטיות בלבד, ברגע שהשימוש בסינטול נפסק, השינוי במראה  אובד עקב שקיעת השמן לתוך השריר.
 
רופאים רבים מצביעים כי השימוש בסינטול מסוכן , הוא עלול להישאר במחזור הדם למשך שנים ולהזיק ולצלק שרירים. הזרקתו לתוך כלי דם גדולים או מעבר שלו במחזור הדם והגעתו לעורקים הגדולים עלולה לגרום לתסחיף, המוביל לשבץ והתקפי לב, משבר נשימתי או נזק מוחי קבוע. 

קטגוריה:ליפידים
קטגוריה:פיתוח גוף
היפיאס

**הִיפְּיָאס** (יוונית: **Ἱππίας**) היה סופיסט יווני בן המאה החמישית לפנה"ס.

היפיאס נולד בחבל אליס שביוון (בצפון מערב חצי האי פלופונסוס) והיה בן תקופתם הצעיר של פרוטגורס ושל סוקרטס. הוא לימד ברחבי יוון ובסיציליה, אך ריכז את הוראתו בעיקר באתונה.

היפיאס היה פילוסוף רבגוני שעסק ברטוריקה, דקדוק, מתמטיקה, גאומטריה, אסטרונומיה וארכאולוגיה. הוא היה מוכן להרצות על כל נושא שנתבקש לדבר עליו. היפיאס היה גם היסטוריון, והכין רשימה של המנצחים במשחקים האולימפיים. הוא עסק גם בשירה ובמוזיקה, תפר בעצמו את בגדיו ועיצב את הטבעת שענד על אצבעו. הוא זכה להערכה רבה, ונשלח על ידי אנשי חבל מולדתו בשליחות דיפלומטית לערי מדינה שונות ביוון. באתונה פגש בסוקרטס ובתלמידיו.

בדיאלוג של אפלטון "היפיאס רבא", סוקרטס מבקש מהיפיאס להגדיר את המונח "יופי". היפיאס משיב: "נערה יפה, זהב, ולהיות עשיר ומכובד." סוקרטס מציג להיפיאס שאלות נוספות כדי להפריך את תשובותיו אלה. ואז היפיאס כועס ואומר: "בשם זאוס, לא תשמע את תשובתי עד שתציג את הגדרתך אתה. אתה לועג לזולתך ומנסה להפריך כל מה שהוא אומר, בעוד שאתה עצמך מסרב להביע את דעתך על נושא השיחה."

היפיאס תרם להתפתחותה של הספרות היוונית, ועמד על משמעותן של מילים ועל חשיבותו של הסגנון בספרות. הוא כתב ספר על הומרוס, ומאמרים בשטח הארכאולוגיה, וליקט קטעים מן הספרות היוונית ומן הספרות הזרה, אך מכל אלה לא שרד דבר מלבד מספר רשימות. חשיבותו של היפיאס היא בכך שהוא מסמל את המעבר מגדולי הפילוסופים הסופיסטים, כמו פרוטגורס ופרודיקוס, אל מספר רב של סופיסטים שעסקו בעיקר בפולמוס ובהתנצחות מילולית.

הפילוסוף היווני פרוקלוס מייחס להיפיאס את יצירת הקוואדרטריקס. הקוואדרטריקס קרוי לעיתים "הקוואדרטריקס של היפיאס".

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:סופיסטים
קטגוריה:פילוסופים קדם-סוקרטים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-4 לפנה"ס
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-5 לפנה"ס
וילהלם קמפף

**וילהלם קמפף** (בגרמנית: **Wilhelm Kempff**; 25 בנובמבר 1895 – 23 במאי 1991) היה פסנתרן ומלחין גרמני.

## ביוגרפיה
קמפף נולד בייטרבוג, ברנדנבורג בגרמניה, במשפחה של מוזיקאים לותרנים. אביו, שנקרא גם כן וילהלם קמפף, היה מלחין ונגן עוגב שהתמנה למנהל המוזיקה המלכותית בכנסיית ניקולאוס הקדוש בפוטסדם. הוא היה מורו הראשון של בנו בנגינת פסנתר וכינור. הסב מצד האב היה גם כן נגן עוגב ואחיו גאורג נהיה לימים מנהל אחראי על המוזיקה כנסייתית באוניברסיטת ארלנגן.
בהמשך קמפף למד אצל אידה שמידט-שלזיקה. בגיל 9 בתיווכו של גאורג שומאן זכה מידי יוזף יואכים לשתי מלגות - לפסנתר ולהלחנה - כדי ללמוד בבית הספר המלכותי הגבוה למוזיקה בברלין. שם למד אצל קארל היינריך בארט (פסנתר) ואצל רוברט קאהן (הלחנה).

בשנת 1916 זכה בפרסים על שם פליקס מנדלסון לפסנתר ולהלחנה שציינו את פריצת הקריירה שלו כמוזיקאי מצטיין.
אחרי השירות הצבאי בימי מלחמת העולם הראשונה ארתור ניקיש ביקש ממנו לנגן כסולן בקוצ'רטו לפסנתר בסול מז'ור מאת בטהובן עם הפילהרמונית של ברלין. קמפף המשיך לנגן עם התזמורת הזאת עד שנת 1979.
אחרי המלחמה קמפף למד גם פילוסופיה והיסטוריה של המוזיקה באוניברסיטת ברלין.

הוא הרבה לסייר באירופה ובחלק גדול משאר העולם. בין 1936 ל-1979 הופיע עשר פעמים ביפן ואי יפני קטן נקרא קמפו-סאן על שמו. בלונדון הופיע לראשונה ב-1951 ובניו יורק ב-1964. הופעתו הפומבית האחרונה הייתה בפריז ב-1981 והוא מת בפוזיטאנו, בקמפניה איטליה, בגיל 95.

כיום זכור קמפף לטוב הודות להקלטות שומאן, ברהמס, שוברט, מוצרט, באך, ליסט, שופן ובייחוד בטהובן. הקלטותיו מתפרשות על תקופה של כשישים שנה. קמפף היה בין הראשונים להקליט את מכלול הסונאטות של שוברט, הרבה לפני שהיצירות האלה נעשו פופולריות. הוא הקליט גם שני סטים נודעים לתהילה של כל הסונאטות של בטהובן, האחד מונו (1951–1956) והשני בסטריאו מוקדם (1964–1965). בין השנים 1926–1945 היה עוד סט מוקדם, כמעט מלא, על לוחות לכה דקים (שלאק).

קמפף ניגן מוזיקה קאמרית עם יהודי מנוחין ופייר פורנייה, בין השאר. בייחוד התפרסמו הקלטותיו לכל הסונאטות לכינור ופסנתר של בטהובן עם מנוחין.

בשנת 1957 פתח קמפף קורס שנתי לפרשנות בטהובן בווילה שלו בפוזיטאנו. שש שנים לאחר מותו לקח עליו ידידו ותלמידו לשעבר ג'ון או'קונור את ניהול הקורס.

קמפף עסק גם בהלחנה, פן מוכר פחות של פעילותו המוזיקלית. הוא הלחין כמעט בכל סוגה וחיבר לעצמו את הקדנצות לקונצ'רטי לפסנתר של בטהובן, ממס' 1 עד 4. הסימפוניה השנייה שלו הושמעה בביצוע בכורה בשנת 1929 על ידי תזמורת הגוונדהאוס בלייפציג, בניצוח וילהלם פורטוונגלר. כמו כן עיבד מספר יצירות של באך, ביניהן הסיציליאנה מתוך הסונאטה לחליל במי מז'ור.
יש הקלטות של עיבוד זה, בנגינתו ובנגינת אחרים.

## לקריאה נוספת

*Alan Pâris. **Dictionnaire des Interprètes et de l'interprétation musicale au XXe siècle**. Laffont, Paris, 1995


## קישורים חיצוניים

* 

* 

* Wilhelm Kempff discography by Frank Forman


קטגוריה:מלחינים גרמנים
קטגוריה:פסנתרנים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1895
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1991
אלון ליטבק

**אלון ליטבק** (נולד ב-10 באוגוסט 1982) הוא מנחה טלוויזיה, שחקן, מדבב  וזמר  ישראלי, זכה לפרסום בעקבות השתתפותו בתחרות השירה "כוכב נולד 2".

## ביוגרפיה
ליטבק למד שש שנים נגינה בפסנתר ובצבא שירת בלהקת חיל החינוך. עבד כברמן ברמת אביב ג' והשתתף בתוכנית "כוכב נולד 2", שבמהלכה ניהל מערכת יחסים מתוקשרת עם משתתפת אחרת בתוכנית, סשה גרישקוב, שהייתה פייבוריטית לניצחון. בתוכנית עצמה הודח ליטבק בשלב מוקדם, בקרב "ראש בראש" שבו שר את שירו של יהודה פוליקר "פחות אבל כואב".

בקיץ 2004 החל להנחות לצד רוני דואני את התוכנית "ג'ונגל" בערוץ ניקלודאון שנה אחר כך המשיך בערוץ כמנחה התוכנית "מסטיק" לצד רוני דואני, ג'ייסון דנינו-הולט ומורן גרוס. בנובמבר 2005 הצטרף כמגיש בערוץ מוסיקה 24 והגיש יחד עם רוני הדר את רצועת הקליפים "מכונת הלהיטים", בהגשה יומית. כמו כן הופיע בעונה השלישית של הדרמה היומית "אהבה מעבר לפינה", בה גילם סטודנט לרפואה שהוא גם הידיד של שירלי (אגם רודברג).

בחורף 2005 שב לשתף פעולה עם רוני דואני, כשהנחה עמה בניקלודאון את העונה השנייה של תוכנית הנוער "אחי! אחותי!". באותה שנה ליטבק דיבב את דמותו של אקסל מנינג בתוכנית המצוירת "אטום-צוות אלפא על גלגלים", ואף ביצע את שיר הפתיחה של התוכנית יחד עם שירי גדני, ויורם יוספסברג. בהמשך השנה שיחק במחזמר "במבי" בבימויה של יפה גבאי. בשנת 2006 ליטבק שיחק בהצגת הילדים "שירי משחק" שנכתבה על ידי דתיה בן דור ובוימה בידי אבי מלכה. באותה שנה דיבב את דמותם של יוקיטו, ויואה בסרט האנימציה "סאקורה-הקלף הנסתר" המבוסס על תוכנית הטלוויזיה "סאקורה".

במרץ 2007 ליטבק החל להנחות את תוכנית החדשות לילדים "המהדורה" במסגרת רצועת השידור "זאפ לראשון" של הערוץ הראשון. באותה שנה השתתף בעונה הרביעית של הסדרה היומית "ראש גדול". בשנת 2008 ליטבק שיחק במחזמר "מסיבת יום ההולדת של  פינוקי" בבימויו של אבי דור. ההצגה מבוססת על סדרת הספרים של אריק היל. בשנת 2010 השתתף ליטבק במחזמר "100 שירים ראשונים" בבימויו של אביחי אופיר. כמו כן, השתתף בסרט הקולנוע "התגנבות יחידים" בבימויו של דובר קוסאשווילי.

ב-2011 שיחק במחזמר "אלאדין" בבימויו של נתן נתנזון. בשנת 2012 ליטבק החל להשתתף במחזמר "סינדרלה" בבימויו של מקס מרקדו. ובמקביל משתתף ליטבק במופע המוזיקלי "צ'ייקובסקי SHOW" בבימויו של נתן נתנזון, לצידם של מיכל אמדורסקי, אריה מוסקונה, דובי גל ואסף אברבוך.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מנחי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:מתחרי כוכב נולד
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:מדבבים ישראלים
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון אליאנס (תל אביב)
קטגוריה:חברי להקת חיל החינוך
קטגוריה:ישראלים  שנולדו ב-1982