open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
קראיובה

**קראיובה** (ברומנית: **Craiova**) היא עיר במחוז דולז' ברומניה. קראיובה היא בירת מחוז דולז' וגם בירת החבל ההיסטורי אולטניה. אוכלוסיית העיר, נכון לשנת 2011, מונה 269,506 תושבים. יחד עם היישובים הסמוכים היא מגיעה לכ-420,000 תושבים.

על פי נתוני עירית קראיובה, 99.2% מתושביה הם רומנים, ו-0.74% צוענים. מרבית התושבים הם נוצרים אורתודוקסים, אך יש מיעוט נוצרי קתולי.

בקראיובה מצויות חורבות מושבם העתיק של השבט הדאקי ה"פלים" (Peli) מהשנים 400 - 350 לפני הספירה. המצודה הביזנטית "פלנדבה" (Pelendava) נבנתה כנראה בשנים 1442 - 1443.

## מקור השם
מקור השם הוא בתואר הרומני קראי שמשמעותו מלך. יש מספר אגדות המספרות על מלך שקבע את מושבו במקום הזה, לכן נקרא המקום קראיובה - המקום של המלך. מרבית האגדות מספרות על מלך ממוצא רומני שהיה מלכם של הבולגרים והרומנים שמדרום לדנובה ולאחר שהודח ברח וקבע את מושבו בקראיובה.

## תרבות
בשנת 1947 בעיר הוקם בית ספר גבוה לחקלאות שבשנת 1965 אורגן מחדש לאוניברסיטה.

בשנת 1954 בארמון שבנייתו הושלמה על ידי יואן מיכאיל בשנת 1909 נפתח מוזיאון לאמנות.

## יהודי קראיובה
יהודים ספרדים התיישבו בקראיובה כבר במחצית הראשונה של המאה ה-17, אך בתי קברות יהודים צוינו לראשונה במסמכים של המחצית השנייה של המאה ה-18. יהודים אשכנזים הגיעו לעיר רק באמצע המאה ה-19 וקהילתם הוקמה רשמית רק בשנת 1913. בית הכנסת הראשון, היכל קורל, נוסד בשנת 1832. ערב מלחמת העולם השנייה התגוררו בעיר 2,274 יהודים.

בקיץ 1941 הוקם בבית ספר תיכון בעיר מחנה מעצר ליהודים שגורשו מאזורים אחרים ברומניה כמו בוקרשט ובוקובינה, אך אלו הועברו כעבור מספר חודשים למקומות אחרים.

## לקריאה נוספת
* Contribuţia evreilor din România la cultură şi civilizaţie (תרומת יהודי רומניה לתרבות ולציוויליזציה), הוצאת הספר.
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* עיריית קראיובה
* שדה התעופה הבינלאומי של קראיובה
* יהדות קראיובה ב-jewishencyclopedia 
* לתכנן טיול בקראיובה
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:רומניה: ערים
גברים בחלל

**גברים בחלל** (באנגלית: **Starship Troopers**; בתרגום חופשי לעברית: "חיילי החללית") הוא סרט מדע בדיוני סאטירי אמריקאי משנת 1997 בבימויו של פול ורהובן. התסריט, שנכתב על ידי אדוארד נומייר, מבוסס על ספר המדע-בדיוני "לוחמי החלל" מאת רוברט היינלין. עלילת הסרט מתרחשת במאה ה-23 ועוקבת אחרי ג'וני ריקו, חייל בצבא הממשלה העולמית של כדור הארץ ששרוי במלחמה בין כוכבית עם גזע של חייזרים שמכונים "חרקים". הסאטירה בסרט מותחת ביקורת על ספרו של היינלין ועל אידאולוגיות כמו לאומנות, מיליטריזם ופשיזם.
## תקציר העלילה
עלילת הסרט עוקבת אחרי הקריירה הצבאית של חייל צעיר בשם ג'וני ריקו (קספר ואן דיין) ועלילותיו ביחידת חי"ר צבאית עתידנית, החל ממגויס חדש ועד לקצין הממונה על היחידה, אשר מוביל מתקפה בשם האנושות, נגד גזע של חייזרים קטלניים דמויי חרקים ועכבישנים ענקיים. ריקו התגייס במטרה לזכות באזרחות (במציאות המיליטריסטית של הסרט גיוס הוא תנאי לקבלת אזרחות), וכדי להרשים את בת זוגו, כרמן. כרמן חולמת להיות טייסת, מתגייסת לחיל החלל, ומצליחה מאוד בתפקידה. כרמן נפרדת מריקו בזמן האימונים שלהם, וריקו חובר לדיזי חברתו ליחידה, שמאוהבת בו. הצבא מבין כי לחייזרים יש מנהיגים חכמים, ומנסה ללכוד את אחד מ"חרקי מוח". ריקו, כרמן וקרל מצליחים יחדיו לעשות זאת.

## צוות השחקנים

## ביקורות ותגובות
עם צאתו הסרט קיבל ביקורות שליליות וגרם לפאניקה תקשורתית; רבים מהמבקרים לא פירשו כהלכה את הסאטירה שבסרט וטעו לחשוב שהוא מצדד בכנות באידאולוגיות פשיסטיות. הוושינגטון פוסט טען אז על הסרט הזה שהוא "נאצי עד ליסוד". על כך ורהובן הגיב: "ה'וושניגטון פוסט' האשים אותי בהיותי נאצי! מאכזב באופן יוצא-דופן. הם לא יכולים לראות שמה שעשיתי זה לצייר אוטופיה פשיסטית באופן אירוני". עיתונים רבים מיהרו לאמץ את הנרטיב ש"גברים בחלל" הוא סרט פשיסטי, כשחלק מהכותבים לא צפו בסרט כלל. במרוצת השנים הסרט נבחן מחדש וכיום יש לו מעמד של סרט פולחן. הוא מחזיק בממוצע ביקורות חיוביות של 62% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, לפי 58 ביקורות.

בהמשך הופקו שני סרטי המשך וסדרת טלוויזיה. ב-1999 שודרה סדרת הטלוויזיה באנימציה תלת-ממדית **Roughnecks: Starship Troopers Chronicles**, שהייתה נאמנה יותר לספר מאשר הסרטים, אבל בוטלה שנה לאחר-מכן עקב אחוזי צפייה נמוכים. למרות זאת, זכתה הסדרה להצלחה רבה בקרב המעריצים. שני סרטי ההמשך היו גברים בחלל 2 (2004), אשר יצא בארצות הברית ישירות לווידאו ול-DVD וכן לקולנוע באסיה, וגברים בחלל 3 (2008) אשר יצא ישירות ל-DVD. סרטים אלה לא הצליחו באופן דומה לסרט הראשון בשל תקציבם הנמוך, שינוי בצוות השחקנים שלהם והתעלמות מוחלטת מהמקור של הספר.

## מועמדויות וזכיות בפרסים

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי פלישות חוצנים
קטגוריה:סרטי מפלצות
קטגוריה:סרטים אמריקאיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטי פול ורהובן
קטגוריה:סרטי פולחן
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני מ-1997
קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים משנת 1997
קטגוריה:רוברט היינליין
קטגוריה:סרטי 1997
קטגוריה:סרטים המבוססים על רומנים אמריקאים
מייצב תמונה

[שמאל|ממוזער|250px|[סרטון וידאו המדגים את ההבדל בצילום ללא מייצב לצילום בעזרת מייצב (למעשה, בסרטון זה הדבר נעשה בעזרת תוכנת עיבוד תמונה, לאחר הצילום)]]
בצילום, **מייצב תמונה** הוא מנגנון המגיב על תזוזות קלות של יד הצלם בזמן החשיפה, ומפצה עליהן, על מנת לאפשר תמונות חדות יותר עבור מהירות תריס נתונה. קיום מנגנון ייצוב תמונה מוסיף בדרך כלל בין 2 ל-4 סטופים (תחנות תריס) ליכולת ההחזקה ביד של המצלמה, כלומר יכולת להחזיק את המצלמה יציבה בחשיפה ארוכה פי 4 עד 16 ועדיין לקבל תמונה חדה, לעומת מצלמה ללא מנגנון הייצוב.

## אופן הפעולה
מנגנוני הייצוב מתחלקים לשלוש טכנולוגיות עיקריות:
* מייצב תמונה הפועל על ידי הסטה של אלמנטים אופטיים בתוך העצמית תוך כדי החשיפה. במצלמות רפלקס, יתרונו של מייצב מובנה בעדשה הוא ההשפעה על התמונה הנראית בעינית, מה שמקל על תכנון התמונה.
* מייצב תמונה הפועל על ידי הזזה של החיישן תוך כדי החשיפה. מנגנון הנמצא בשימוש במצלמות מינולטה בשם המסחרי AntiShake - AS. יתרון השיטה הזו הוא שהמייצב מובנה במצלמה עצמה, וכך אין צורך במנגנון ייצוב בכל עצמית (במצלמות אשר מאפשרות החלפת עצמיות). יתרון נוסף של מייצב על גבי החיישן הוא האפשרות לנטרל סוגים נוספים של רעידות - לא רק רעידות זוויתיות, אלא גם תנועות זעירות במישור החיישן, וגם תיקון רעידות סביב ציר החיישן - מה שאינו אפשרי בעזרת מייצב בעדשה
* מייצב תמונה אלקטרוני - ללא חלקים נעים. הייצוב נעשה בתוכנה - שולי התמונה נחתכים והייצוב נעשה על ידי שינוי גודל השוליים בהתאם לתנועה. שיטה זו אפשרית בעת צילום וידאו בלבד, אך יתרונה הוא שניתן ליישמה גם בשלב העריכה.

## שמות מסחריים
* ניקון - VR -Vibration Reduction
* קנון - IS - Image Stabilization
* מינולטה- AS - AntiShake
* סיגמא - OS - Optical Stabilization
* סוני - SSS - Super Steady Shot
* טמרון - VC - Vibration Compensation
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ציוד צילום
אוניברסיטה משודרת

[שמאל|ממוזער|250px|מקצת מספרי סדרת "אוניברסיטה משודרת", בדוכן "משרד הביטחון – ההוצאה לאור" ב[שבוע הספר העברי.]]
**אוניברסיטה משודרת** היא סדרת הרצאות בנושאים אקדמיים מגוונים, בשיתוף אוניברסיטת תל אביב, המשודרת בגלי צה"ל משנת 1977. רוב הקורסים המשודרים יוצאים לאור גם כספר בהוצאת משרד הביטחון – ההוצאה לאור. נכון לשנת 2013 פורסמו בסדרה 400 כותרים שנמכרו ב-750 אלף עותקים.

עם המרצים הבולטים שהשתתפו בסדרה נמנים הפרופסורים ישעיהו ליבוביץ, מיכאל הרסגור, ירמיהו יובל, אסא כשר ורבים אחרים, כמעט כולם חברי הסגל האקדמי באוניברסיטאות בישראל.

## היסטוריה
את הסדרה יזם בשנת 1977 מרדכי נאור. קדמה לה סדרת תוכניות של אוניברסיטה משודרת לעם בקול ישראל, בראשית שנות ה-60 אשר יזם פרופ' שמואל סמבורסקי.

ערכה והפיקה את התוכנית מראשיתה תרצה יובל (לימים תרצה יובל־אלחנתי) ועמדה בראש הפרויקט, שהפך למפעל חייה, עד לפטירתה ב-27 בדצמבר 2000. לאחר פטירתה נקראה הסדרה על שמה. על מפעל זה הייתה מועמדת לקבלת פרס ישראל.

בשנים 2001–2013 עמד בראש הפרויקט ד"ר חגי בועז.

ההרצאות ניתנות במסגרת סמסטריאלית, בכל סמסטר מוצגים ארבעה או חמישה נושאים (בימים ראשון עד חמישי), שבכל אחד מהן כ-13 משדרים בני חצי שעה, המשודרים, נכון ל-2016, בשעות הערב (20:30); בעבר שודרה כל הרצאה פעמיים, הפעם הנוספת בשעות הבוקר (06:30).

נושאי האוניברסיטה המשודרת נלקחים מכל תחומי הדעת, אך ניכרת בהם העדפה לנושאים בתחום מדעי החברה ומדעי הרוח. גם מדעי החיים זוכים לכיסוי סביר, אך בתחומי ההנדסה, המתמטיקה ומדעי המחשב ניכר מיעוט הנושאים, קרוב לוודאי כיוון שתחומים אלה קשים יותר להעברה בצורה מילולית בלבד.

במרץ 2015 שינתה הסדרה את אופייה, ובמקום הרצאות מתקיימת בה שיחה בין מגיש לאיש אקדמיה. מגישי הסדרה הם ליעד מודריק, בן שני וקובי מידן.

## קישורים חיצוניים

* 
* אוניברסיטה משודרת, באתר גלי צה"ל
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תוכניות רדיו בגלי צה"ל
קטגוריה:ספרי עיון בעברית
קטגוריה:סדרות ספרים בעברית
קטגוריה:ספרי משרד הביטחון – ההוצאה לאור
קטגוריה:אוניברסיטת תל אביב
פכירת אצבעות

ממוזער|שמאל|
**פכירת אצבעות**, המכונה בסלנג "קנאקים" (מגרמנית: Knack) או "קליקים", היא מחוות גוף שבה מכופפים, מותחים או מניעים את פרקי האצבעות וכן מפרקים אחרים בגוף, כך שישמיעו צליל חד כשל פיקוק או היסדקות. כדי להפיק צלילים אלה, אנשים רבים נוהגים לכופף או להניע את אצבעות ידיהם לתנוחות בלתי רגילות. לדוגמה: מושכים את האצבעות לאחור, אל עבר גב היד, או החוצה מכף היד.

בסרטי קולנוע מוקדמים רבים הוצגה פכירת האצבעות כאופיינית לדמויות קשוחות ומחוספסות, וסימלה בדרך כלל איום באלימות. דימוי זה זכה אחר כך לפרודיה בסרטי הנפשה רבים.

## הסברים
המנגנון הפיזי של פכירת האצבעות אינו ידוע. ישנן כמה סברות מקובלות:

* תהליך של קוויטציה (מיעור) בתוך המפרק - התנועה החדה של פכירת האצבעות גורמת לעלייה בנפח ולירידה בלחץ של הנוזל שבתוך המפרק, וכתוצאה מכך נוצרים אזורים דמויי בועות של ריק חלקי בנוזל (קוויטציה). כאשר הלחץ יורד עוד, בועות אלה קורסות או "מתפוצצות" וגורמות לצליל החד המוכר. סברה זו הועלתה בכתב עת רפואי.
* המתיחה הפתאומית של רצועות המפרק.
* שחרור של גז שהיה מומס בתוך נוזל המפרק כתוצאה מהתנועה הפתאומית. זה ההסבר המקובל לצליל שניתן להפיק מכל מפרקי הגוף בכירופרקטיקה. הסבר זה זכה לאישוש במחקר חדש שנעשה על ידי חוקרים קנדים ובו בעזרת צילום MRI הוכיחו כי הוא נגרם על ידי היווצרותו של חלל מלא בגז בתוך הנוזל הסינוביאלי, לפני הפקיעה זוהה הבזק לבן ולאחר מכן נשמע הצליל של התבקעות הבועה.

## השפעה בריאותית
באירוע בודד של פכירת אצבעות אין נזק רפואי. אין די מחקרים רפואיים שבדקו את הנזק ארוך הטווח של פכירת אצבעות חוזרת ונשנית. לפי מחקר של Castellanos ו-Axelrod, שבדקו 300 חולי דלקת מפרקים, אין קשר סיבתי מוכח בין פכירת אצבעות לדלקת המפרק.

מן הצד החיובי, פוכרי אצבעות רבים מדווחים על תחושת שחרור ויכולת תנועה מוגברת אחרי פכירת האצבעות. כאשר פוכרים את האצבעות, מגורים אברוני הגיד על שם גולג'י (קבוצה של קצות עצבים המעורבים בתחושת התנועה) והשרירים המקיפים את המפרק נרגעים.
יש הטוענים שה"קנאקים" גורמים לרעידות באצבעות בזקנה, אך אין מחקרים ברורים המצביעים על כך.
בנוסף, יש האומרים שרק במקרה שה"קנאקים" מכאיבים לאצבעות, הם עלולים לגרום לנזקים.

## קישורים חיצוניים
* מנגנון פכירת האצבעות, באתר כירופרקטי
* Joint Crackers Community - קהילה מקוונת של פוכרי אצבעות
* הסבר נוסף על פכירת אצבעות
* 
* 
*  (המקור: Ian Sample, Cracked it! Scientists solve puzzle of why knuckles pop when pulled, *[[The Guardian]]*, 15 April 2015)
* 
* 

קטגוריה:פיזיולוגיה
קטגוריה:אצבעות
צמיד סרגל

שמאל|ממוזער|צמיד סרגל
**צמיד סרגל** הוא צמיד אשר הורכב ממספר שכבות של רצועות מתכת גמישות אשר נאטמו בתוך כיסויי בד צבעוניים. הצמיד מסוגל להתיישר, ובכך נוצר מתח בתוך רצועות המתכת הקפיציות. כאשר מצמידים את הצמיד המיושר לזרוע הוא גורם לרצועות לקפוץ למצב קשתי ולהתלפף סביב פרק היד. 

הצמיד היה פופולרי מאוד בקרב ילדים ובני נוער בסוף שנות השמונים ובשנות התשעים המוקדמות, והיה ניתן להשגה במספר רב של דגמים וצבעים. הוא יצא בגרסאות מגוונות, כגון גרסה בלי ציפוי הבד ועם הדפס של סרגל מצידו האחד ולוח הכפל מצידו השני.

הגרסה הראשונית של הצמיד הומצאה ב-1983 על ידי סטיוארט אנדרס, מורה בבית ספר תיכון בוויסקונסין, ארצות הברית, לאחר שהתעסק בחתיכות מתכת שונות בחנות של אביו. הוא הראה את המצאתו לפיליפ בארט, סוכן של ממציאי צעצועים, ובהמשך הופצו הצמידים בחנויות רבות וזכו לפופולריות.

דווחו מספר מקרים של פציעות בעקבות שימוש לא זהיר בצמידים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

סרגל
קטגוריה:צעצועים
זמן מאוחר

לפי משוואות מקסוול, גלים אלקטרומגנטיים המתפשטים בוואקום, מתפשטים במהירות האור c.
מהירות האור היא מהירות סופית, ולכן לאור הנפלט מן המקור בזמן t=t_0, ייקח זמן מסוים עד שיגיע לצופה שנמצא במרחק r מן המקור. הצופה יבחין במאורע רק בזמן t=t_1. הקשר בין שני הגדלים הוא:
t_1=t_0+\frac{r}{c}
לאחר העברת אגפים,
t_0=t_1-\frac{r}{c}
הביטוי t_0=t_1-\frac{r}{c} נקרא **זמן מאוחר** (או **זמן מעוכב** [Retarded time]).

הסיבה לשם "Retarded time", היא כי כל השדות והפוטנציאלים שיראה הצופה, הם למעשה אותם שדות ופוטנציאלים שהתרחשו בעבר, בזמן המאוחר. כלומר הצופה יצפה בשדות ובפוטנציאל שהיו במקור בעבר, ולא במצבם הנוכחי.

הזמן המאוחר הוא תוצאה ישירה של סופיות מהירות האור, ולכן איננו קיים במכניקה הקלאסית, כי שם מהירות האינטראקציה אינסופית.

## ראו גם

* פוטנציאל מעוכב

קטגוריה:קרינה אלקטרומגנטית
קטגוריה:זמן
פי האמת

ממוזער|250px|פה האמת
[ממוזער|שמאל|220px|'''לה בוקה דלה וריטה''' - פסלו של [ז'ול בלנשאר בגני לוקסמבורג בפריז]]
**פי האמת** (באיטלקית: **La Bocca della Verità**, תעתיק: לה בוקה דלה וריטה) הוא פסל הנמצא ברומא. ככל הנראה הפסל היווה חלק ממזרקה מהתקופה הרומית או מכסה ביוב.

## גילוי האמת
החל מימי הביניים ייחסו לפסל יכולת לגלות את האמת - ולהוות למעשה "פוליגרף". על פי האמונה אם אדם היה משקר בעת שהיה מכניס את ידו לתוך פי האמת, הפה היה נושך את ידו של השקרן. 
הפה הוצב בכניסה לכנסיית סנטה מריה קוסמדין במאה ה-17.

## אזכורים בקולנוע
האזכור המפורסם ביותר של פי האמת בקולנוע היה השימוש שנעשה בו בסרט "חופשה ברומא" משנת 1953 בהשתתפות אודרי הפבורן וגרגורי פק. בסרט, הפבורן המשחקת את הנסיכה אן, נלקחת על ידי פק, המגלם את דמותו של כתב עיתון, לסיור בעיר. במסגרת הסיור מגיעים השניים לפי האמת ופק מספר לה על האמונה. הפבורן מכניסה ידה בחשש לפה אולם לא קורה לה דבר. כאשר פק מכניס את ידו לפסל הוא צורח וכשהוא מוציא את ידו, כף ידו חסרה. האירוע לא היה בתסריט של הסרט ועל כן הפבורן צרחה באימה אמיתית עד שהוא הוציא את כף ידו משרוולו.

בסרט הדני "מה שקורה ברומא" (2024) יש סצנה  שמתרחשת באתר זה ובה בני זוג מנסים לגלות על עברם באמצעות "גלאי השקרים" הזה.

## קישורים חיצוניים

* 
ימין|ממוזער|250px
ימין|ממוזער|250px|אודרי הפבורן, גרגורי פק ו"פי האמת"

קטגוריה:רומא: מבנים: ימי הביניים והרנסאנס
קטגוריה:פיסול רומי
קטגוריה:רומא: פסלים
קטגוריה:ריפה
תיאטרון מרקלוס

ממוזער|תיאטרון מרקלוס
ממוזער|תיאטרון מרקלוס בלילה
**תיאטרון מרקלוס** (באיטלקית: **Teatro di Marcello**, בלטינית: ***Theatrum Marcelli***) הוא תיאטרון הקרוי על שם מרקוס קלאודיוס מרקלוס, אחיינו של אוגוסטוס שמת חמש שנים לפני סיום בניית התיאטרון. התיאטרון מצוי ברומא בקרבת נהר הטיבר.

## הקמת התיאטרון
יוליוס קיסר החל בבניית התיאטרון בשנת 44 לפנה"ס – שנת הרצחו. יוליוס פתח בבניית התיאטרון כדי להתחרות בתיאטרון של פומפיוס. לשם כך הוא בחר במקום הקדוש ביותר בקמפוס מארטיוס – הקרן הדרומית, מול האי הטיברי, מערבית לגבעת הקפיטול בחלק הצפוני של הפורום הוליטוריום. בין גבעת הקפיטול לתיאטרון נמצאים המקדשים לאפולו – אל השמש, המוזיקה והנבואה – ולבֵּלּוֹנָה – אלת המלחמה, אחות מארס. מהצד השני נמצאים המקדשים ליופיטר סטאטור – יופיטר המכוון, וליונו רגינה (-המלכה) המוקפים בפורטיקוס של מטאלוס. בין הפורטיקוס והנהר היה קירקוס פלאמיניוס אשר התמלא בבניה ולבסוף נאכל כולו על ידי התיאטרון. לטובת שטח התיאטרון יוליוס פינה את המקדש העתיק לפיטאס – אלת הנאמנות, החובה, ההתמסרות. היציע פונה לכיוון דרום-דרום-מערב, כנראה כדי ליישר קו עם הפורטיקוס ומתוך אילוצי השטח למַקְסֵם את שטח התיאטרון, זאת בניגוד להנחייתו המפורשת של ויטרוביוס שהיציע יכוון כלפי הצפון. כאשר אוגוסטוס חזר להמשך בניית התיאטרון הוא פינה עוד שטחים, וכנראה בנה תיאטרון גדול יותר משתכנן יוליוס קיסר. פליניוס וקסיוס דיו חלוקים ביניהם לגבי השנה שבה הסתיימה בניית התיאטרון – פליניוס כותב כי הסתיימה בשנת 11 לפנה"ס, ואילו דיו טוען כי הסתיימה בשנת 13 לפנה"ס, אף שהיה במצב בנייה מאוד מתקדם מספר שנים קודם לכן ובשנת 17 לפנה"ס נערכו בו חלק מ"משחקי המאה". 

התיאטרון יכל להכיל כ־15,000 צופים, ונבנה בעיקר מאבן טופה, בטון ולבנים. קירותיו החיצוניים של המבנה צופו באבן טרוורטין לבנה.

בדומה לתיאטראות אחרות שמוקמו ליד אזורים בעלי נוף יפה, התיאטרון היה פתוח לכיוון אי הטיבר בדרום מערב על מנת הנוף ישמש חלק מהתפאורות.

## ימי הביניים ואילך
בימי הביניים נקראו שרידי התיאטרון "מקדש מרקלוס" (*templum Marcelli*) והמבנה שימש כמצודה עד המאה ה-13. במאה ה-16 נבנה עליו בית מגורים של משפחה אורסיני העשירה שתוכנן על ידי באלדסארה פֶּרוּצִי.

כיום משמש המבנה כאתר קונצרטים.

## קישורים חיצוניים

* ספרם של סמואל בל פלטנר ותומס אשבי משנת 1929 - " מילון טופוגרפי של רומא העתיקה" בהוצאת אוניברסיטת אוקספורד".
* 

## הערות שוליים

מרקלוס
קטגוריה:סנטאנג'לו
מועדון השייטים תל אביב

ממוזער|שמאל|250px|השמינייה של המועדון בתחרות
**מועדון השייטים תל אביב** הוא מועדון החתירה הראשון שהוקם בתל אביב. המועדון שוכן על הגדה הדרומית של נחל הירקון, ברחוב אוסישקין 11.

מועדון השייטים תל אביב הוקם בשנת 1935 בידי קבוצה של חותרים יהודיים מגרמניה, אשר נמלטו מהשלטון הנאצי. בין המייסדים היה הפרופסור ויקטור גוטהיינר.

בתחילתו התמחה המועדון גם בשיט תחרותי והחזיק במספר סירות מפרש.

## ציוד המועדון
המועדון מחזיק עשרות סירות חתירה מסוגים רבים, ביניהן:
***סקיף** - סירה לחותר יחיד
***זוגית כפולה** - סירה לשני חותרים שבה כל חותר משתמש בזוג משוטים
***פראור** (מאנגלית: Per-Oar) - סירה לשני חותרים שבה כל חותר משתמש במשוט אחד בלבד
***שלישייה** - סירה (ייחודית) לשלושה חותרים
***רביעייה כפולה** - סירה ל־4 חותרים שבה כל חותר משתמש בזוג משוטים
***רביעייה "משוט אחד"** - סירה ל־4 חותרים שבה כל חותר משתמש במשוט אחד בלבד
***שמינייה** - סירה ל־8 חותרים, בסירה מסוג זה כל חותר משתמש במשוט אחד בלבד

#### מכשירי חתירה
המועדון מחזיק מספר מכשירי חתירה מסוג Concept2 בדגמיו השונים (A, B, C, D), מכשירים אלו מאפשרים לחותרים להתאמן בחתירה מחוץ למים. רוב רובו של הציוד במועדון שייך למועדון ופתוח לשימוש חופשי לכל חברי המועדון (מלבד מספר סירות ומשוטים ששמורים לחותרים תחרותיים). שאר הציוד הוא ציוד פרטי של חברי המועדון.

## ראו גם
*איגוד החתירה הישראלי
*מועדון השייט חיפה

## קישורים חיצוניים

 בארכיון האינטרנט
* 
*  הנפת הדגל של מועדון השייטים בתל אביב, 1937, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים

## הערות שוליים

שייטים
קטגוריה:נחל הירקון
קטגוריה:ישראל: חתירה
קטגוריה:ישראל: שיט
ארנסט אנסרמה

**ארנסט אלכסנדר אנסרמה** (11 בנובמבר 1883 - 20 בפברואר 1969), היה מנצח שווייצרי.
## חייו
אנסרמה, בן דורם של וילהלם פורטוונגלר ואוטו קלמפרר וכמותם מנצח על מוזיקה של המאה העשרים, מייצג מסורת וגישה שונות מאוד. הוא נולד בווה (Vevey) שווייץ, ובמקור היה פרופסור למתמטיקה, שלימד באוניברסיטת לוזאן. הוא החל לעסוק בניצוח בקזינו במונטרה בשנת 1912, ומשנת 1915 עד 1923 היה מנצח בלט דיאגילב. במסעותיו בצרפת עם הבלט, פגש את דביסי ואת ראוול והתייעץ עמם בנוגע לביצוע יצירותיהם. בשנות מלחמת העולם הראשונה פגש את איגור סטרווינסקי, שהיה בגלות בשווייץ, והחל קשר עם המוזיקה הרוסית, שנמשך כל ימי חייו.

בשנת 1918 ייסד תזמורת משלו, תזמורת שווייץ המערבית (Orchestre de la Suisse Romande). הוא סייר ברחבי אירופה וארצות הברית והתפרסם בביצוע קפדני ומדויק של מוזיקה מודרנית קשה. הוא היה הראשון להקליט יצירות כמו "קפריצ'יו" של סטרווינסקי, עם המלחין כסולן.

אנסרמה היה מהראשונים בתחום המוזיקה הקלאסית שהתייחסו לג'אז ברצינות.

אחרי מלחמת העולם השנייה הגיעו אנסרמה ותזמורתו לרמת הכרה בינלאומית הודות לחוזה לטווח ארוך עם חברת דקה, ומאז ועד מותו הקליט את רוב הרפרטואר שלו, במקרים רבים פעמיים או שלוש. פרשנויותיו זכו להערכת רבים בשל הצלילות והסמכותיות שאפיינו אותן, אם כי היו גם מי שיצאו נגדן. גישותיו היו שונות מאלה של מומחים מפורסמים אחרים למוזיקה של המאה העשרים, שהנודעים ביניהם היו פייר מונטה וסטרווינסקי עצמו. אנסרמה שלל את נוהגו של סטרווינסקי להכניס שינויים ביצירותיו, והשמיע תמיד את הגרסאות המקוריות. בעקבות מריבה עם סטרווינסקי אודות שינויים שרצה אנסרמה להכניס באחת מיצירותיו, וסירובו של סטרווינסקי להתיר זאת, הצטננו מאוד יחסיו של אנסרמה עם המלחין, וחברותם ארוכת השנים באה לקיצה. אף כי נודע בביצוע יצירות מודרניות רבות משל מלחינים אחרים, כמו ארתור הונגר ופרנק מרטן, הוא הסתייג לחלוטין מן המוזיקה של ארנולד שנברג ומקורביו, ואפילו כתב ספר, Les Fondaments de la Musique dans la Conscience Humaine שבו השתדל להוכיח, שהניב של שנברג מזויף ובלתי רציונלי.

בזקנתו הפתיע, יחד עם ההרכב שלו, רבים כשהפיק תקליטים שהוקדשו להיידן, בטהובן וברהמס. הביצועים האלה היו רחוקים מן הפרשנות הגרמנית המקובלת ונתקלו בביקורת רבה עם הופעתם, אבל בשנים האחרונות מתחילים להתייחס ביתר הערכה לחיוניות התוססת שלהם.

אנסרמה היה אדם נלהב ומלא חיים, שנטה לוויכוחים חוצבי להבות בהגנה על דעותיו. בבריטניה יצא לו שם של מנצח, המרבה בוויכוחים עם תזמורות בריטיות, שהורגלו בסגנונם הנוח והלבבי יותר של סר תומאס ביצ'ם וסר אדריאן בולט. הקלטתו האחרונה, שהייתה, כטיפוסי לו, "ציפור האש" של סטרווינסקי, נעשתה בלונדון עם תזמורת פילהרמוניה החדשה, והקלטה של החזרות והדיונים נעשתה לזכרו.

אנסרמה חיבר כמה יצירות לפסנתר ותזמורת, ביניהן פואמה סימפונית בשם "עלי אביב" (Feuilles de Printemps). הוא מת בז'נבה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:מנצחים שווייצרים
קטגוריה:אמני דקה רקורדס
קטגוריה:ילידי 1883
קטגוריה:שווייצרים שנפטרו ב-1969
ברנהרד ליכטנברג

**ברנהרד ליכטנברג** (בגרמנית: **Bernhard Lichtenberg**) (3 בדצמבר 1875 – 5 בנובמבר 1943) היה כומר קתולי ותאולוג גרמני שהתנגד במופגן לרדיפת היהודים על ידי הנאצים והיה בעצמו לקרבנם בעקבות זאת.

## ביוגרפיה
ליכטנברג נולד באוחלאו שבשלזיה (בסמיכות לברסלאו, בפולין של היום) ולמד תאולוגיה באינסברוק, אוסטריה. ב-1899 הוסמך לכמורה. מ-1900 שימש ככומר בקהילה בשרלוטנבורג שבברלין.

בימי מלחמת העולם הראשונה היה ליכטנברג כומר צבאי של גדוד חיל רגלים. במקביל נכנס לפוליטיקה המקומית כחבר מועצת העיר מטעם מפלגת המרכז הקתולית.

ליכטנברג סומן כאויב על ידי יוזף גבלס, מי שעתיד היה להיות שר התעמולה של הרייך השלישי, עוד ב-1931, כאשר היה בין הקוראים למאמיני הדת הקתולית ללכת לראות את הסרט במערב אין כל חדש, עיבוד לספרו הפציפיסטי של אריך מריה רמרק על מלחמת העולם הראשונה. עם עליית הנאצים לשלטון ב-1933 ערכו שוטרי הגסטפו חיפוש בדירת משפחתו. בשנים שלאחר מכן נערכו בה חיפושים נוספים.

ב-1935 מחה ליכטנברג במכתב רשמי להרמן גרינג על התנאים במחנה הריכוז אסטרווגן. ב-1938 התמנה לכומר הראשי בקתדרלת הדוויג הקדושה בברלין. הבישוף של ברלין הטיל עליו אז לעזור לנוצרים שמוצאם יהודי לעזוב את גרמניה.

לאחר ליל הבדולח הנהיג ליכטנברג תפילה למען היהודים הנרדפים והמגורשים בתפילת הערב בקתדרלה. הוא אף מחה כנגד תוכנית האותנסיה של הנאצים. במכתבו ללאונרדו קונטי, הרופא הראשי של הרייך, יצא נגד רצח חולי הנפש והנכים על ידי המדינה.

הדיקטטורה הנאצית לא נהגה לעבור לסדר היום על התרסות פומביות כגון זו, אף שחששה לעיתים לפגוע באנשי הכנסייה. ב-23 באוקטובר 1941 נעצר ליכטנברג וב-22 במאי 1942 נידון לשתי שנות מאסר. לאחר שנגזר דינו נשאל אם יש לו דבר מה נוסף לומר לפרוטוקול. הוא ניצל הזדמנות זו כדי להצהיר ש"שום נזק לא נגרם למדינה מכך שאזרחים מתפללים למען היהודים". לאחר שסיים לרצות גזר דין זה ב-1943, הציע הגסטפו להניח לו, ובלבד שיתחייב לא להטיף עד תום המלחמה. הוא סירב וביקש במקום זאת להשלח לפולין ולשמש ככומר עבור הנוצרים שגורשו לשם בשל מוצאם היהודי. לבסוף נשלח למחנה הריכוז דכאו, אולם בדרכו לשם חלה ומת.

ב-1965 הובאו עצמותיו לקבורה בקתדרלת הדוויג הקדושה במרכז ברלין. ב-23 ביוני 1996 הכריז האפיפיור יוחנן פאולוס השני בביקורו בברלין עליו כמבורך. תהליך הקאנוניזציה של ליכטנברג כקדוש קתולי נמשך עדיין. ב-7 ביולי 2004 הוכר על ידי יד ושם כחסיד אומות העולם וב-18 במאי 2005 העניק שגריר ישראל בגרמניה שמעון שטיין את תעודת הכבוד והמדליה המוענקות לחסידי אומות העולם לקרדינל גאורג שטרצינסקי, הארכיבישוף של ברלין, שקיבל אותה בשמו של ליכטנברג בטקס שנערך בקתדרלת הדוויג הקדושה.

## ראו גם
* ההתנגדות הגרמנית לנאציזם
*הצלת יהודים במהלך השואה

## קישורים חיצוניים

* ברנהרד ליכטנברג באתר יד ושם (עברית)
* ברנהרד ליכטנברג, חסיד אומות העולם, באתר יד ושם
* על יחס הנאצים לקתולים, באתר יד ושם

## הערות שוליים

קטגוריה:גרמנים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מתנגדים גרמנים למשטר הנאצי
קטגוריה:פציפיסטים
קטגוריה:מבורכים נוצרים
קטגוריה:חסידי אומות העולם שנרצחו
קטגוריה:שואת יהודי גרמניה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1875
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1943
AGM-45 שרייק

**AGM-45 שרייק** (**AGM-45 Shrike**) הוא טיל נגד קרינה שתוכנן להתביית על מכ"מי בקרת אש של מערכות נ"מ. השרייק פותח במרכז הנשק של הצי בצ'יינה לייק ב-1963. הטיל היה בשירות הכוחות המזוינים של ארצות הברית וכן בשירות חיל האוויר הישראלי, שהיה המשתמש העיקרי שלו מלבד ארצות הברית, וכונה על-ידו "**אגרוף**". הטיל הוחלף במהלך שנות התשעים בטיל ה-AGM-88 הארם. בישראל פותחו גרסאות המבוססות על השרייק ששוגרו תחילה מעל זחל"ם (מערכת שכונתה **[[פוטיפר (מערכת טילים)|פוטיפר]]**) וזמן קצר לאחר מכן גם ממשגר שהותקן על תובה של טנק M4 שרמן, מערכת שכונתה **[[כחלילית (טיל)|כחלילית]]** או **[[כחלילית (טיל)|קלשון]]**.

## היסטוריה
[ממוזער|שמאל|250px|AGM-45 שרייק משוגר ממטוס [F-4 פנטום של חיל האוויר האמריקני]]
השרייק הופעל לראשונה במהלך מלחמת וייטנאם באמצעות F-105F ו-F-105G ת'אנדרצ'יף שיועדו למשימות דיכוי הגנה אווירית, ומאוחר יותר באמצעות מטוסי F-4 פנטום II שיועדו לאותן המשימות. הטווח של הטיל היה קצר יותר מהטווח של טיל הקרקע-אוויר (טק"א) SA-2 שנגדו שימש, אך אף על פי כן השימוש בו היה עדיף על השיטה הקודמת לתקיפת סוללות טק"א באמצעות רקטות ופצצות ממטוסי ה-F-100F סופר סייבר. השרייק שוגר לרוב כ-30 מעלות מעל לאופק כנגד מכ"ם קורן מסוג "פאן סונג" המרוחק כ-15 מייל (25 ק"מ) לזמן מעוף של כ-50 שניות. טקטיקת התקיפה השתנתה בהדרגה במהלך 1966 ו-1967 עד אשר נכנס לשירות טיל ה-AGM-78 סטנדרד ארם אותו ניתן היה לשגר מטווח גדול יותר משמעותית. אפילו לאחר שה-AGM-78 נכנס לשירות, הוסיפו האמריקנים להשתמש בשרייק לצורך תקיפה קרובה. אף על פי שהשרייק לא נכנס לשירות סדיר בבריטניה, הוא סופק בחשאי לחיל האוויר המלכותי הבריטי לשימושו במלחמת פוקלנד.

### שירות בחיל האוויר הישראלי

טילי שרייק סופקו לחיל האוויר הישראלי לאחר מלחמת ההתשה וכונו על-ידו "אגרוף". יעילותם של טילים אלו הוכחה כמוגבלת. בשימוש הראשון בטיל בחיל האוויר, ב-18 בספטמבר 1971, שיגרו מטוסי פנטום 12 טילים לעבר מכ"מי סוללות הטק"א המצריות שקודמו לעבר תעלת סואץ בסיום מלחמת ההתשה. התקיפה הייתה תגובה להפלת מטוס בואינג 377 סטרטוקרוזר שביצע גיחת צילום במרחק של כ-22 ק"מ מהתעלה, באמצעות טק"א, יום אחד לפני כן. רק טיל אחד פגע בבסיס הבטון של אנטנת המכ"ם וגרם לנזקים. 11 הטילים האחרים החטיאו את מטרותיהם ופגעו בין קילומטר לחמישה קילומטר מהמטרות. המצרים סגרו את המכ"מים ובכך מנעו פגיעה בהם.

## ראו גם
* נשק מונחה
* ויילד ויזל
* SkySniper

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טילים נגד קרינה
קטגוריה:טילים אמריקאיים
קטגוריה:חיל האוויר הישראלי: אמצעי לחימה
באלאור

שמאל|ממוזער|250px
**באלאור** (רומנית: Balaur, ברבים: באלאורי Balauri) הוא יצור אגדי מהמיתולוגיה הרומנית.

הבאלאור הוא יצור פנטסטי, רב כוח, גדול מאוד, לעיתים דמוי נחש מכונף בעל רגליים ומרובה ראשים (3, 7 או אפילו 12 ראשים). הבאלאור מייצג את הרוע ומופיע במרבית אגדות העם הרומניות.

המילה נגזרה כנראה מהשורש ההודו-אירופאי "באל" bal שמשמעותו - רב כוח.

ניתן להשוות את הבאלאור לדרקון אירופאי או להידרה המופיעים במיתולוגיות של עמים אחרים.

על שמו של יצור זה קרוי הדינוזאור הרומני באלאור בונדוק.

## ראו גם

* זמאו
* זמיי
* הידרה

קטגוריה:מיתולוגיה רומנית
קטגוריה:דרקונים
קטגוריה:נחשים אגדיים
פלקנסטרו וירטוס רומא

ממוזער|ההיכל ביתי בזמן משחק
**פלנקסטרו וירטוס רומא** (מוכר יותר בשם הספונסר שלו **לוטומטיקה רומא**) הוא מועדון כדורסל איטלקי מעיר הבירה, רומא, המשתתף בליגת העל האיטלקית וביורוקאפ.

המועדון הוקם בשנת 1960 כתוצאה מאיחוד של שתי קבוצות מקומיות: "סן סאבה" ו"בורג'יו קבאלגרי". המועדון החדש נקרא וירטוס אאורליה, אך כעבור זמן קצר מהיווסדו שמו שונה פעמים רבות, על פי שם מממן הקבוצה עד לשמו הנוכחי - לוטומטיקה רומא.

הישג השיא של המועדון הוא הזכייה בגביע אירופה לאלופות בשנת 1984.

בשנת 1994 נשרה הקבוצה בפעם הראשונה בתולדותיה לליגה השנייה אך למרות הירידה הצליחה רומא להישאר בכל זאת בליגה הראשונה בגלל שאחת הקבוצות שעלתה לליגה הראשונה באיטליה ויתרה על עלייתה עקב אי יכולתה להעמיד תקציב ראוי והולם לליגה הראשונה והיא העדיפה להישאר בליגה השנייה.

בינואר 2011 פוטר מאמן הקבוצה מתאו בוניצ'יולי בשל ההפסדים הרבים של הקבוצה בפתיחת העונה בליגת העל האיטלקית.

אולם הבית של המועדון שהוקם בשנת 1960, הוא "ארמון פיאזאלה", אך בעקבות הסכם חסות שונה שמו לפאלאלוטומטיקה, המכיל 12,200 מקומות ישיבה.

## תארים והישגים
***[[ליגת העל האיטלקית בכדורסל|הליגה האיטלקית]]:**
**אליפות (1): 1983
**סגנות: 2008, 2013
***[[הגביע האיטלקי בכדורסל|הגביע האיטלקי]]**:
**גמר: 1990, 2006
***[[הסופרקאפ האיטלקי בכדורסל|הסופרקאפ האיטלקי]]:**
**זכייה (1): 2000
***[[סופרוליג|גביע אירופה לאלופות]]:**
**זכייה (1): 1984
***[[גביע קוראץ']]:**
**זכייה (2): 1986, 1992
**גמר: 1993
***[[הגביע הבין יבשתי בכדורסל|הגביע הבין יבשתי]]:**
**זכייה (1): 1984

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר סטטיסטיקה ואינפורמציה על הקבוצה

קטגוריה:קבוצות כדורסל איטלקיות
קטגוריה:רומא: ספורט
קטגוריה:אלופות אירופה בכדורסל לקבוצות
בראילה

ממוזער|250px| מראה של בראילה מסוף המאה ה-19 או תחילת המאה ה-20
**בראילה** (ברומנית: **Brăila**, בתעתיק IPA: ; בטורקית: **Ibrail**; ברוסית ובבולגרית: **Браила**) היא עיר נמל על הגדה המערבית של הדנובה, במחוז בראילה, בדרום-מזרח רומניה, במרחק של כ-15 קילומטרים מגאלאץ. לפי נתוני שנת 2002 יש בבראילה 216,929 תושבים.

## היסטוריה
שנת ההיווסדות המוערכת בשם בראילה היא 1368. המקום מסומן בשם "דרינגו" (Drinago) בתיאור נוסעים גאוגרפי ספרדי בשם ליברו דל קונוסימיינטו (Libro del conoscimiento) משנת 1350, וגם על מפות קטלניות של אנג'לינו דה דלורטו (Angellino de Dalorto) מהשנים 1325-1330 ושל אנג'לינו דולסרט (Angelino Dulcert) משנת 1339. בשנת 1368 מוזכרת בראילה באישור שניתן לסוחרים מהעיר בראשוב. 

העיר נכבשה על ידי הטורקים משנת 1538 ועד סיום המלחמה בין הטורקים לרוסים בשנת 1829. בתקופה הטורקית העיר נקראה "איבראיל" (Ibrail). תקופת השגשוג הייתה בתחילת המאה ה-20, כנמל חשוב לייבוא וייצוא סחורות בכלי שיט קטנים עד בינוניים. אחרי מלחמת העולם הראשונה חלה ירידה בחשיבות הנמל ואת הבכורה תפס הנמל של גאלאץ.

בתקופה קומוניסטית על האי הגדול של בראילה בדנובה היו כמה מחנות "חינוך מחדש".

בשנת 2023 הסתיימה בניית גשר חדש "גשר בראילה" על הדנובה.

## דמוגרפיה

לפי נתוני שנת 1930 היו בעיר 68,347 תושבים, מתוכם 75.4% רומנים, 9.7% יהודים, 6.7% יוונים, 1.7% הונגרים ו-1.6% רוסים. המספר הגדול ביותר של תושבים היה בשנת 1980 כאשר אוכלוסיית העיר הגיעה ל-235,000. מאז חלה נסיגה, בעיקר בגלל הגירת עובדים.

## בסדרת האנימה קסטלווניה
בסדרת האנימה קסטלווניה בריילה מוזכרת בתור עיר נמל חשובה במדינת וולאכיה שמותקפת על ידי הצבא של דרקולה ומסמנת את נקודת הבגידה של קרמיליה ואת תבוסת רוב הצבא של דרקולה.

## ערים תאומות
* 

## קישורים חיצוניים
 
* 
* 

ימין|ממוזער|250px|נמל בראילה והדנובה

*
איזבלה

השם **איזבלה** הוא גרסה שונה לשם איזבל.

קטגוריה:שמות פרטיים לנשים
אילאנה קוסנזאנה

[שמאל|ממוזער|210px|אילאנה קוסנזאנה ב[בול דואר של רפובליקה מולדובה]]
**אילאנה קוסנזאנה** (**Ileana Cosânzeana**) היא דמות במיתולוגיה הרומנית.

אילאנה קוסנזאנה הוא שמה של גיבורת אגדות, נסיכה יפהפייה הנחטפת על ידי באלאור או זמאו (בשל אהבתם אליה) והנכלאת במגדל גבוה. בדרך כלל, אך לא תמיד, המציל הוא פט פרומוס (Făt-Frumos שפירושו נולד יפה) שאף מתחתן עם הנסיכה וחי איתה בעושר ובאושר עד סוף כל הימים.

באף אחת מהאגדות אהבתו של הבלאור או הזמאו ליפהפייה לא ממומשת ביחסי מין.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מיתולוגיה רומנית
מחלת גרייבס

**מחלת גרייבס** (Graves; נקראת גם **מחלת בזדוב**, Basedow) היא הפרעה אוטואימונית הגורמת בדרך כלל לעודף פעילות של בלוטת התריס (תירואיד) המפרישה הורמונים בשם תריודוטירונין ותירוקסין. בארצות דוברות אנגלית, וכן בישראל, המחלה ידועה יותר בשמה "מחלת גרייבס", בעוד שבאירופה הלא-אנגלית מקובל יותר השם "מחלת בזדוב". גרייבס היא אחת הסיבות הנפוצות ביותר למחלת ההיפר-תירואידיזם (כ-80% ממקרי ההיפר-תירואידיזם נובעים ממחלת גרייבס).

## היסטוריה
הרופא האירי רוברט ג'יימס גרייבס (1797-1853) פרסם לראשונה את תסמיני המחלה בשנת 1835. חמש שנים אחריו, ובאופן בלתי תלוי ככל הנראה, פרסם את אותם תסמינים גם הרופא הגרמני קרל אדולף פון בַּזֵדוֹב.

יש מקורות המעידים שהרופא הפרסי סעיד איסמעיל אל-ג'ורג'אני בן המאה ה-12 היה הראשון שתיאר את המחלה, מכיוון שתיאר את נפיחות בלוטת התריס ואת בלט העין במילון הרפואי המפורסם שלו "התזאורוס של השאה של ח'ווארזם".

## פתופיזיולוגיה
מחלה זו נגרמת עקב קיומם של נוגדנים עצמיים כנגד הקולטנים של ההורמון TSH על פני בלוטת התריס. נוגדנים אלו גורמים לשפעול ממושך של הקולטנים וכתוצאה מכך מיוצרות כמויות גדולות של ההורמונים t3 ו־t4, תופעה המתבטאת בין היתר בזפקת (הגדלת בלוטת התריס).

## הסימפטומים
* עייפות וחולשה
* עצבנות ואי יציבות רגשית
* פעילות מעיים מוגברת
* עלייה בטמפרטורת הגוף
* הזעה מוגברת
* ירידה במשקל
* עלייה בקצב הלב.
* כאבים חלשים בתחתית הבטן
* לעיתים המחלה מתבטאת בבלט העין (exophthalmos) באחת או בשתי העיניים.

שכיחות המחלה אצל נשים גבוהה בהרבה יותר מאשר אצל גברים, ביחס של 8:1.

בדרך כלל המחלה מופיעה בגיל המעבר אך מדי פעם גם בגיל ההתבגרות, בתקופת הריון, ואף לאחר גיל 50.

## אבחון
בבדיקת דם, רמת ההורמונים תריודוטירונין (T3) ותירוקסין (T4) גבוהה, ואילו רמת ההורמון TSH (מעורר בלוטת התריס) נמוכה מהנורמלי עקב משוב שלילי בין שתי התופעות, בתוספת מספר תופעות לוואי.

## טיפול
* תרופות אנטי-תירואידיות - מדכאות את פעילות בלוטת התריס, באמצעות מניעת התקשרות יוד וחומצת האמינו טירוזין. לתרופות אלה קיימות תופעות לוואי שהחמורה בהן היא אגרנולוציטוזיס, בשכיחות של 1:250.
* תירואידוקטומי (thyroidectomy) - ניתוח להסרה מלאה או חלקית של בלוטת התריס. בשימוש בדרך כלל לגילאי חולים צעירים יותר, כאשר בלוטת התריס נפוחה מאוד (goitre) וניתן לראותה בבירור מיד מתחת לגרוגרת, התפתחות גושים וחשש לסרטן. יתרונות הניתוח הם הקלה מיידית (והסרת גורם מסרטן אפשרי במקרה של חשש לסרטן). חסרונות - פגיעה עצבית אפשרית, שטף דם קטלני, ו-היפו-תירואידיזם עקב הסרת הבלוטה.
* טיפול ביוד רדיואקטיבי 131 - טיפול על ידי כדור המכיל יוד רדיואקטיבי הנקלט בבלוטת התריס. פעולת היוד הרדיואקטיבי פוגעת בתפקוד הבלוטה ומקטינה את פעילותה עד כדי ביטול פעילותה לגמרי. בדרך כלל בשימוש לאחר שטיפול תרופתי אחר או ניתוח נכשלו או אינם באים בחשבון. טיפול זה אינו מומלץ לכל החולים, ולנשים בהריון הוא אסור לחלוטין. טיפול זה דורש תקופת בידוד בבית המטופל לתקופה התלויה במינון המדויק שניתן לאותו מטופל. תופעת לוואי אפשרית היא הפרעה הפוכה, של תת-פעילות הבלוטה (היפו-תירואידיזם - hypo**thyroidism**).

## קישורים חיצוניים

*
* 

קטגוריה:הפרעות של בלוטת התריס
קטגוריה:מחלות אוטואימוניות
תזמורת שווייץ המערבית

**תזמורת שווייץ המערבית** (בצרפתית: **Orchestre de la Suisse Romande** (OSR) – 'תזמורת שווייץ דוברת הצרפתית') נוסדה בשנת 1918 על ידי ארנסט אנסרמה. הקונצרט הראשון התקיים באולם ויקטוריה בז'נבה, שווייץ, בניצוח המייסד.

התזמורת יוצאת לסיורים ברחבי העולם ויש לה חוזה הקלטות רב-שנים עם חברת "דקה", שאף הקליטה עם התזמורת את תקליטי הסטריאו האירופאים הראשונים, במאי 1954. היא ניגנה בביצועי בכורה יצירות רבות של המלחינים השווייצריים ארתור הונגר ופרנק מרטן והפורטוגזי אלוורו קסוטו. 

בתקופת מלחמת העולם השנייה נאלצו מנצחים גרמנים רבים להימלט מארצם ולהשתקע בשווייץ. וילהלם פורטוונגלר היה למנצח אורח קבוע של התזמורת וניצח על הרפרטואר המועדף שלו, מיצירות בטהובן, ברהמס וריכרד שטראוס. גם קרל שוריכט היה מנצח אורח, ואפילו ניסה לקרב את קהל מאזיניו אל ברוקנר ומאהלר.

## מנהלים מוזיקליים

* ארנסט אנסרמה (1918–1967)
* פאול קלצקי (1967–1970)
* וולפגנג זאוואליש (1970–1980)
* הורסט שטיין (1980–1985)
* ארמין ז'ורדן (1985–1997)
* פאביו לואיזי (1997–2002)
* פנחס שטיינברג (2002–2005)
* מארק ינובסקי (2005–2012)
* נמה ירווי (2012–2015)
* ג'ונתן נוט (2015–ממשיך)

## קישורים חיצוניים

* 

* 

* תזמורת שווייץ המערבית, האתר הרשמי

שווייץ
שווייץ המערבית
קטגוריה:אמני דקה רקורדס
כחלילית

[ממוזער|שמאל|250px|הכחלילית ב[מוזיאון חיל האוויר בחצרים]]
**כחלילית** או **קלשון** היא מערכת קרקעית שפותחה בישראל לשיגור טילי AGM-45 שרייק מתובה של טנק שרמן. המערכת נכנסה לשימוש מבצעי בחיל האוויר הישראלי זמן קצר לאחר מלחמת יום הכיפורים והיא נועדה למשימות דיכוי הגנה אווירית. המערכת הוחלפה בשנות השמונים במערכת הקרס לשיגור טילי AGM-78 סטנדרד ארם.

המערכת כללה טנק M4 שרמן שהוסר ממנו הצריח, ובמקומו הותקנה מסילת שיגור. לטיל ה־AGM-45 שרייק, שתוכנן במקור כך שישוגר מכלי טיס, חובר מאיץ על מנת להרים את הטיל לגובה רב ממנו יוכל להתביית על המכ"ם הקורן של סוללת טילי הקרקע-אוויר ולתקוף אותו. טווח הטיל בתצורה זו היה כ־60 ק"מ.

צוות הפיתוח המשותף לחיל האוויר ולתע"ש: שבתאי דובדבני, ראש מדור תחמושת בלהק ציוד ודניאל נרוור מתע"ש, זכו בפרס ביטחון ישראל לשנת 1974.

בשנת 1979, נקלטה בחיל האוויר מערכת "קרס" שהחליפה בהדרגה את הכחלילית. לפני שהמערכת יצאה משירות היא הופעלה ב"מבצע ערצב-19" להשמדת סוללות טילי הקרקע-אוויר הסוריות בבקעת הלבנון, במהלך מבצע שלום הגליל ביוני 1982. הייתה זו הפעם היחידה בה הופעלה המערכת מבצעית.

## ראו גם
* נשק מונחה

## קישורים חיצוניים

* , בטאון חיל האוויר, גיליון 187
* , עמ' 107 (לקריאת המאמר בפורמט PDF)

## הערות שוליים

קטגוריה:טילים נגד קרינה
קטגוריה:טילים ישראליים
קטגוריה:חיל האוויר הישראלי: אמצעי לחימה
ויד'וי

**ויד'וי** (בפארואזית: **Viðoy**, בדנית: **Viderø**) הוא האי הצפוני ביותר באיי פארו. האי ממוקם מזרחית לבוראוי ומחובר אליו באמצעות גשר.

משמעות שם האי בפארואזית "אי העץ" בעקבות שברי העצים שנסחפים לחופיו מהאוקיינוס האטלנטי.

## גאוגרפיה

באי חמישה הרים: טאלובורד (557 מטרים), אני (651 מטרים), מיירנאפיול (687 מטרים), מאלינספיול (751 מטרים) ווילינגאדאלספיול (844 מטרים).
מצוק אניברג, בחופו הצפוני של האי, הוא המצוק הימי הגבוה ביותר באירופה - גובהו 750 מטרים.

### יישובים

באי שני יישובים - קוואנאסונד (Hvannasund) בדרום מזרח האי ווייד'ריד'וי (Viðareiði) בצפון מזרח האי.

## קישורים חיצוניים

* אתר אישי עם תצלומי אוויר של האי  

קטגוריה:איי פארו: איים
מצוק אניברג

**מצוק אניברג** (בפרואזית: **Enniberg**) הוא הנקודה הצפונית ביותר באיי פארו. המצוק, שגובהו 754 מטרים והמצוי באי ויד'וי הוא המצוק האנכי הנושק לים השני בגובהו בעולם (אחרי הורנלן  בנורווגיה).

ראש המצוק קשה להגעה, הן בשל תלילות מצדו הימי, הן בשל פני השטח התלולים מצדו היבשתי, והן בשל תנאי מזג האוויר באזור והערפילים הרבים.

המצוק מהווה אתר תיירות וספינות רבות מביאות תיירים בעונת הקיץ לתחתית המצוק להתרשם מגובהו ולצפות בציפורי הים הרבות המקננות בו. המצוק הוא אתר הקינון החשוב ביותר באיי פארו, והוא מהווה את הנקודה הצפונית ביותר באיים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:איי פארו: גאוגרפיה
אניברג
תזמורת פילהרמוניה

**תזמורת פילהרמוניה** (באנגלית: **Philharmonia Orchestra**)  היא תזמורת סימפונית, שמשכן הקבע שלה הוא לונדון. אכסניית הקבע שלה מאז 1995 היא ברויאל פסטיבל הול. בבריטניה היא משמשת גם כתזמורת הבית באולם דה מונפור, לייסטר ובבורסת הדגן ואילו בצרפת היא מופיעה מדי שנה ב"תיאטר דה שאטלה" בפריז.

## היסטוריה
התזמורת נוסדה בשנת 1945 על ידי וולטר לג, ואף כי הופיעה מדי פעם בקונצרט חי, נועדה בעיקר לשמש תזמורת הקלטות בשביל EMI, שלג היה מנהלה. תומאס ביצ'ם הציע לנצח על התזמורת, אך לג דחה את הצעתו.

בשנותיה הראשונות, באו מנצחים רבים, מן הראשונים במעלה בעולם, להקליט עם ההרכב, בהם ארטורו טוסקניני ווילהלם פורטוונגלר. אבל היה זה הרברט פון קאראיין (שלא הורשה לעבוד בגרמניה או באוסטריה בשנים ההן בגלל עברו הנאצי) ששמו נקשר יותר מכל מנצח אחר עם הפילהרמוניה בשנים ההן. קאראיין בנה את התזמורת לאחד ההרכבים המשובחים בעולם והקליט הקלטות לאין מספר, בהן כל הסימפוניות של בטהובן.

בשנת 1954 עזב קאראיין כדי לעמוד בראש הפילהרמונית של ברלין. לג, בחיפושיו אחר מנצח חדש לתזמורת, פנה אל אוטו קלמפרר, שהקריירה שלו הייתה אז בדעיכה. זו התגלתה כהחלטה רבת השראה, ושמו של קלמפרר נקשר לאין הפרד בזה של התזמורת במהלך קיץ אינדיאני של הקלטות מצוינות. בשנת 1959 התמנה קלמפרר למנהל מוזיקלי לכל חייו.

ביום שלישי, 10 במרץ 1964 הודיע לג על כוונתו להשעות את תזמורת פילהרמוניה. במפגש הקלטה עם אוטו קלמפרר כונסה אספה ובה הסכימו הנוכחים פה אחד, שלא יאפשרו לפרק את התזמורת. קלמפרר הכריז בו במקום על תמיכתו וב-17 במרץ 1964 בחרו חברי התזמורת מוסד מנהל משל עצמם ואימצו את השם "תזמורת פילהרמוניה החדשה". קונצרט הפתיחה של תזמורת פילהרמוניה החדשה כפטרונית לעצמה התקיים ב-27 באוקטובר. בקונצרט בוצעה הסימפוניה התשיעית של בטהובן בניצוח קלמפרר, שהיה עכשיו נשיא כבוד של התזמורת.  

התזמורת הופיעה עכשיו, בשלטונה העצמי, בהרבה יותר קונצרטים חיים מאשר בתקופת ניהולו של לג. היא המשיכה בשם "תזמורת פילהרמוניה החדשה" ורכשה מחדש את הזכויות לשם "תזמורת פילהרמוניה" בשנת 1977. בשם זה היא נודעת מאז ועד היום. 

קלמפרר פרש מניצוח בשנת 1971 אבל המשיך, באופן רשמי, לכהן כמנצחה הראשי עד מותו בשנת 1973. במשך השנתיים הללו החזיק לורין מאזל במשרת מנצח ראשי חבר (1971 - 1973) והיה, למעשה, המנצח בפועל. ריקרדו מוטי היה מנצח ראשי מ-1973 עד 1982; החליף אותו ג'וזפה סינופולי (1984 - 1994). בשנת 1997 
קיבל עליו כריסטוף פון דוהנאני את המשרה.

אחרי פרישתו של דוהאני בשנת 2008 החליף אותו בתפקיד אסה-פקה סאלונן מפינלנד. ב-2021 נכנס לתפקיד המנצח הראשי סאנטו-מתיאס רובלי.

הפילהרמוניה היא התזמורת המוקלטת ביותר בעולם, עם יותר מאלף הקלטות.

## מנצחים ראשיים
* סאנטו-מתיאס רובלי (2021 - ממשיך)
*אסה-פקה סאלונן (2008 - 2021)
* כריסטוף פון דוהנאני  (1997 - 2008)
* ג'וזפה סינופולי (1984 - 1994)
* ריקרדו מוטי (1973 - 1983)
* אוטו קלמפרר (1959 - 1973)

## קישורים חיצוניים

* 

פילהרמוניה
פילהרמוניה
קטגוריה:תזמורות בריטיות
פוגלוי

**פוגלוי** (בפארואזית: **Fugloy**) הוא המזרחי באיי פארו. לאי המאוכלס מאז תקופת הוויקינגים, צורת לב עם גבעה מרכזית וצוקים גבוהים בצדו המזרחי והצפוני.

## משמעות השם
שמו, "אי הציפורים" בפארואזית, ניתן לו עקב המספר הגדול של הציפורים המקננות בצוקי האי.

## גאוגרפיה
באי שלושה הרים: הר (420 מטרים), קלובין (620 מטרים) ונורד'ברג (549 מטרים). צוקי אייסטלי הנמצאים במזרח האי, מתנשאים לגובה של 448 מטרים ומהווים אתר קינון לציפורים רבות.

### יישובים
באי שני יישובים - קירקיה בדרום האי והאטארויק במזרחו.

בתחילת המאה העשרים התגוררו בפוגלוי כ -300 איש, אך זה היה בשיאו. אורח חייהם של התושבים לא השתנה לפני יותר מחמישים שנה, ולכן אנשים רבים עזבו. כתוצאה מכך חיים רק 30 אנשים בכל חטארוויק וקירקיה. אלה למעשה שני הכפרים היחידים שנמצאים בפוגלוי וחקלאות היא עדיין מקור ההכנסה העיקרי. בחטרוויק ישנם חמש חוות, בקירקיה יש רק שתיים והם מנהלים בסך הכל כ 800 כבשים, בעיקר לייצור צמר.

## מיתולוגיה
האי קשור למיתולוגיה הפרואזית ולסיפור על ה"פלוקסמן" (floksmenn) - קבוצה בדלנית שהתגוררה בהאטארויק שכללה את הוגני נב (Høgni Nev) רוגבי סקל (Rógvi Skel) הלודן אולבסון (Hálvdan Úlvsson) ואת תושב הכפר קירקיה הסמוך - סיורד'ור ויד' קלינגארא (Sjúrður við Kellingará), שנהגו לשדוד את האיים הסמוכים ושלטו בחלקם הצפוני של איי פארו. לבסוף הם נתפסו על ידי הממשלה הדנית שישבה בטורסהאבן ונידונו למוות. סיורד'ור קיבל חנינה בשל היותו ההגיוני יותר מבין השודדים אולם מצפונו הציק לו בשל מעשיו והוא ביקש להיות מוצא להורג עם השלושה האחרים.

## קישורים חיצוניים

* 
* תצלומי אוויר של האי 

## הערות שוליים

קטגוריה:איי פארו: איים
פרובוט

**פרובוט** (**Probot**, "רובוט לאיסוף מידע" בתרגום חופשי) הוא פרויקט מוזיקלי שנהגה על ידי דייב גרוהל. באלבום הגשים גרוהל את חלומו לנגן עם סולני להקות הבי מטאל משנות השמונים ומשנות התשעים שהשפיעו על טעמו המוזיקלי בתקופת התבגרותו. הרעיון התקבל בספקנות רבה על ידי עולם המטאל בגלל הרקע המוזיקלי של גרוהל (נירוונה, פו פייטרס) שלא נחשב למטאלי, אך זכה לביקורות משבחות ביותר לאחר צאתו.

בדומה לאלבום Foo Fighters מ-1995, גרוהל כתב את כל המוזיקה וניגן ברוב הכלים. גיטריסט נוסף שמנגן באלבום הוא קים ת'אייל ( חבר לשעבר בלהקה סאונדגארדן).

בכל רצועה באלבום שר זמר שונה, בין השאר למי קילמיסטר, מקס קוואלרה וקינג דאיימונד. כמה מן המוזיקאים שעבדו על האלבום לא עבדו ישירות עם גרוהל, אלא הקסטות שולחו מאולפן לאולפן עד להשלמתו של האלבום. גרוהל פנה גם לחלוץ הדת' מטאל צ'אק שולדינר, שנאבק באותה התקופה בסרטן המוח, ואף הקים מפעל התרמה למימון הטיפול הרפואי בשולדינר, אך שולדינר נפטר בטרם יכול היה להשתתף באלבום.

הווידאו קליפ לסינגל הראשון, "Shake Your Blood", כולל הופעה של 66 נשים מתוך אתר אינטרנט למבוגרים בלבד בשם "Suicide Girls". מספר דקות לאחר סיומה של רצועה 11 מתחילה להתנגן רצועה נסתרת המושרת בידי הקומיקאי והשחקן ג'ק בלאק.

## רשימת השירים
כל זמר כתב את מילות השיר אותו הוא מבצע. כל הלחנים: דייב גרוהל.
# "Centuries of Sin" עם קרונוס (ונום)
# "Red War" עם מקס קוואלרה (סולפליי, ספולטורה)
# "Shake Your Blood" עם למי קילמיסטר (מוטורהד)
# "Access Babylon" עם מייק דין (Corrosion Of Conformity)
# "Silent Spring" עם קורט ברכט (.D.R.I)
# "Ice Cold Man" עם לי דוריאן (קת'ידרל, נפלם דת', טית' אוף ליונס רול דה דיבייד)
# "The Emerald Law" עם ויינו (סיינט ויטוס, דה אובססט, ספיריט קרוואן, פלייס אוף סקאלס, דה הידן הנד)
# "Big Sky" עם טום ג'י. ווריור (אפוליון סאן, סלטיק פרוסט)
# "Dictatosaurus" עם סנייק (וויבוד)
# "My Tortured Soul" עם אריק וגנר (טראבל)
# "Sweet Dreams" עם קינג דאיימונד (קינג דאיימונד, מרסיפול פייט)
### [[רצועה נסתרת]]
*"I Am the Warlock" עם ג'ק בלאק (טניישס די)

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:אלבומי מטאל
קאלסוי

**קאלסוי** (בפרואזית: **Kalsoy**) הוא אי בצפון-מזרח איי פארו, בין האיים איסטורוי וקונוי.

## גאוגרפיה
בשל צורתו הצרה והארוכה של האי ובשל מנהרות הכבישים שנחצבו בו הוא מכונה "החליל". באי 13 פסגות, שהגבוהות בהן הן ההרים נסטינדאר (787 מטרים) ובוטנסטינדור (743 מטרים).

### יישובים

באי ארבעה יישובים - כולם ממוקמים בחופו המזרחי (מאחר שהחוף המערבי של האי הוא צוק תלול): הוסאר (Húsar), מיקלאדאלור (Mikladalur), סיראדאלור (Syðradalur) וטרולאנס (Trøllanes). העיירות מחוברות באמצעות מנהרות שאורכן מגיע לעיתים ל-2 ק"מ.

### קאלסוי בספרות העברית
עלילת ספרו של העיתונאי עמרי גלפרין, 'האי בקצה האוקיינוס', מתרחשת ברובה באי קאלסוי, ובפרט בכפר סיראדאלור, המצוי בחלקו הדרומי של האי.

ממוזער|ימין|ה'''קאלסויארפיורד'ור''' - בין האיים קאלסוי (בשמאל) וקונוי (מימין).

## קישורים חיצוניים

* תצלומי אוויר של האי 

קטגוריה:איי פארו: איים
קולטור

**קולטור** (בפרואזית: **Koltur**) הוא אי הממוקם באיי פארו, מערבית לסטריימוי וצפונית להסטור.

## גאוגרפיה
באי יישוב אחד בלבד הקרוי על שם האי. ביישוב התגוררו מגדלי צאן שרעו את עדריהם על מורדותיו הדרומיים של האי, אולם היישוב נעזב בשנות ה-80 של המאה ה-20. בשנת 1994 שבו לאי שני מתיישבים.

באי הר אחד בלבד - קולטורשאמאן (478 מטרים).

## קישורים חיצוניים

ממוזער|ימין
* תמונות אוויר של האי 

קטגוריה:איי פארו: איים
אליהו גבאי

**אליהו בדור גבאי** (נולד ב-5 בינואר 1943) הוא חבר הכנסת לשעבר מטעם מפלגת מפד"ל, ומורה במקצועו.

## קורות חיים

נולד בבגדאד בירת עיראק ב-5 בינואר 1943, וב-1951 עלה עם משפחתו ארצה למחנה העולים בפרדס חנה. למד בבית-הספר החקלאי "מקוה ישראל" ובבית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה. בצבא שירת בחיל הרגלים. גבאי הוא בוגר המדרשה למורים בישיבת בני עקיבא כפר הרא"ה ובוגר תואר ראשון באוניברסיטת בר-אילן במגמת מינהל ופיקוח במדע המדינה, כמו כן, למד שנתיים לתואר מ.א. במינהל ציבורי באוניברסיטת בר-אילן.

בשנת תשע"ז החליטה עיריית ירושלים להעניק לו את התואר יקיר ירושלים.

## קריירה
### חינוך
גבאי עבד כמורה בבית-ספר באשקלון והחל להתקדם בתפקידי החינוך כשבין השנים 1971–1992 שימש בין השאר מנהל בית-ספר בירושלים, מנהל מחלקת החינוך והתרבות במועצה המקומית מבשרת ציון, מפקח ארצי במינהל החינוך הדתי הממונה על טיפוח רווחה וקהילה ומנכ"ל העמותה לחינוך קהילתי מטעם משרד החינוך. בשנת 1982 הקים את תנועת חיבה לחיזוק הקשר בין עם ישראל ומורשתו ומאז הוא עומד בראש העמותה המנהלת של התנועה.

### פוליטיקה
בשנת 1993 החל גבאי לעסוק בפוליטיקה, תחילה עירונית. משנה זו ועד שנת 1998, עת החל לכהן כחבר הכנסת, כיהן כחבר הנהלת עיריית ירושלים, כיושב-ראש ועדת החינוך העירונית וכממונה על התיירות והתעשייה. בשנת 1996 מונה גבאי לתפקיד יושב-ראש המועצה המקומית לקייה, בתפקיד זה כיהן במשך שנה ולאחר שסיים, חזר לעיריית ירושלים ומונה לסגן ראש העירייה.

גבאי עזב את תפקיד סגן ראש העירייה כשהחל לכהן כחבר הכנסת ה-14, לאחר פטירתו של השר זבולון המר. הוא התמודד לכנסת ה-15 ולכנסת ה-16, אך לא נבחר. בבחירות לרשימת המפד"ל לכנסת ה-17, הקדים את חברי הכנסת שאול יהלום וגילה פינקלשטיין, שובץ לפניהם ברשימת האיחוד הלאומי-מפד"ל ונבחר לכהן כחבר הכנסת בשנית. גבאי שימש כחבר ועדת הכלכלה, ועדת הכנסת וממלא מקום בוועדת החינוך. כמו כן כיהן כיושב ראש השדולה החברתית, כיו"ר שדולת ירושלים וכחבר בשדולות נוספות.

ב-23 בנובמבר 2008, לקראת הבחירות לכנסת השמונה עשרה, עם איחודן של מפלגות האיחוד הלאומי והמפד"ל למפלגה חדשה, הבית היהודי, הודיע אליהו גבאי על הצטרפותו לליכוד ועל התמודדותו ברשימת הליכוד לבחירות לכנסת ה-18. עם זאת שמר על מימון המפלגות לבית היהודי, בשונה מאפי איתם ויצחק לוי שעברו גם הם לליכוד. גבאי הוצב במקום ה-56 הלא ריאלי ברשימה לכנסת.

## חיים אישיים
מתגורר בירושלים, נשוי ואב ל-3 ילדים. בנו, עורך הדין יאיר גבאי, כיהן כחבר מועצת עיריית ירושלים, וכיו"ר הוועדה להנצחת חללי הטרור וכנציג העירייה בוועדה המחוזית לתכנון ובניה.

## כתביו
* אליהו גבאי, **חיבת הפיוט: טיפוח שירה והפיוט במשפחה היהודית**.
* אליהו גבאי, **שיקום נוער שוליים**, מעלות, 1977.
* הוציא לאור בשיתוף מרכז אריאל למחקרי מדיניות את ספרו של פרופ' רפאל ישראלי, **הערבים בישראל: הלנו אם לצרינו?**, שערי תקווה, תשס"ב.
* הוציא לאור את ספרו של פרופ' רפאל ישראלי, **הנגלה והנסתר בערביי ישראל**, 2017.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם האיחוד הלאומי-מפד"ל
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם המפד"ל
קטגוריה:חברי מועצת העיר ירושלים
קטגוריה:ישראלים ילידי עיראק
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:ראשי ועדות קרואות
קטגוריה:ראשי מועצת לקייה
 קטגוריה:חברי הכנסת הארבע עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת השבע עשרה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:פעילי הליכוד
קטגוריה:בוגרי בית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה
קטגוריה:יקירי ירושלים
קטגוריה:חברי הכנסת: אנשי חינוך

קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1943
סאנדוי

**סאנדוי** (בפארואזית: **Sandoy**) הוא אחד מאיי פארו.

## גאוגרפיה
שטחו של האי כ-125 קמ"ר. הגדול באגמי האי הוא אגם סנדסואטן.
היישוב העיקרי באי הוא הכפר סאנדור, בו מתגוררים 1,494 תושבים (2001). כפרים נוספים הם אקראר וסקופון.

## קישורים חיצוניים

* תצלומי אוויר של האי 

קטגוריה:איי פארו: איים
קומיקאי

[176px|ממוזער|הקומיקאי [טוביה צפיר משחק בהצגה "חגיגה עם סבא טוביה", 2016]]
**קומיקאי** הוא אדם שמטרתו לבדר, לשעשע ולהצחיק קהל צופים או מאזינים, באמצעות בדיחות, משחק משעשע או סיטואציות מבדרות.

קומיקאים מופיעים על במה, בסרטי קולנוע, בתוכניות רדיו ובתוכניות טלוויזיה. אלו מביניהם המערבים את הקהל במופע ופונים אליו ישירות נקראים סטנדאפיסטים. המושג "קומיקאי" מתחלק לשתי קבוצות עיקריות: קומיקאי מילולי (ביניהם סטנדאפיסטים), וקומיקאי פיזי, כמו פנטומימאי.

## קומיקאי מילולי
[שמאל|ממוזער|176px|הקומיקאי [ריצ'רד הרינג במופע סטנד-אפ בלונדון]]

קומיקאי מילולי משעשע את הקהל באמצעות בדיחות ולעיתים קרובות גם בעזרת פרודיות על אירועים מחיי היומיום, ועל כן מזוהה עם המילים "מכירים את זה ש...". דוגמה טובה לקומיקאי מילולי הוא ג'רי סיינפלד. כמה מדרכי הצחקה בולטות אצל קומיקאי מילולי: שבירת ציפייה – הקהל מצפה לדבר אחד, והקומיקאי מסיים בדבר שונה מהצפוי (ולעיתים כמעט הפוך מהצפוי); אבסורד קומי – דבר שיש בו שמץ מהלא הגיוני באופן מצחיק; היפוך – אופניים רוכבים על ילד, חסה רודפת אחר אוגר וכו'; המרה – חשיבה על סיטואציה מעולם בני האדם והמרתה לעולם דמיוני של חפץ או חיה ושינוי פרט נוסף בהתאם לשינוי העולם. למשל: תיקן מגיע למסדר זיהוי שבו עליו להצביע על נעל הבית שדרכה עליו.

יש קומיקאים שמשתמשים בחיקוי דמויות ומדגישים מילים מסוימות שהם נוהגים להשתמש בהם כדי לעורר צחוק בקהל.

## קומיקאי פיזי
מצחיק את הקהל באמצעות מראהו, מעשיו, ותוצאות מעשיו, ולא על ידי מילים שהוא אומר. מצחיק את הקהל באמצעות דברים שאינם נמצאים במקום בו הם אמורים להימצא, שאינם נראים כפי שהם אמורים להראות, בעזרת דברים שאינם נמצאים במקום בו הם אמורים להימצא, ולעיתים גם בעזרת גרימת נזק בכל אופן אפשרי. קומיקאים פיזיים בולטים הם רואן אטקינסון בשחקו את מיסטר בין, או צ'ארלי צ'פלין, בכל סרטיו האילמים. מובן שבתקופת הראינוע ההומור היה פיזי בלבד, שכן הומור מילולי מועבר על ידי מילים.

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:מקצועות הבידור
סוינוי

**סוינוי** (בפרואזית: **Svínoy**) הוא אי הממוקם בצפון מזרח איי פארו, מזרחית לאיים בורד'וי וויד'וי.

## גאוגרפיה
האי מחולק לשני חצאי אי, ובו יישוב אחד בשם "סוינוי" בו גרים כל תושבי האי.

חופי האי תלולים, וברובם מורכבים ממצוקים - התלול בהם הוא מצוק אייסטורהוודי (Eysturhøvdi) בחופו הצפוני של האי, שגובהו 345 מטרים.

באי שלושה הרים: קלדופיול (Keldufjall) שגובהו 461 מטרים, האונארטינדור (Havnartindur) שגובהו 587 מטרים, ומולין (Múlin) שגובהו 442 מטרים.

## קישורים חיצוניים

* תצלומי אוויר של האי 

קטגוריה:איי פארו: איים