open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
גלריה צדיק

**גלריה צדיק** הייתה גלריה לאמנות שפעלה בין השנים 2009 ל-2019 במבנה עתיק באזור השוק היווני ביפו.

## היסטוריה
"גלריה צדיק - לאמנות האפשר" הוקמה על ידי חנה קומן, תסריטאית ומרצה לקולנוע, שוחרת אמנות ואספנית. לדברי קומן הגלריה נועדה "להציג ולמכור אמנות במחירים סבירים ולאפשר לאמנים להתפרנס מיצירתם בכבוד".

המבנה שבו פעלה הגלריה היווה שמינית מתוך שוק מקורה שהוקם בשנת 1870 ברובע היווני ושימש משנת 1950 כבית חרושת לעקבי נעליים בשם ה"עקב". בשנות התשעים העירייה שינתה את ייעוד השכונה מבתי מלאכה זעירים לשכונת מגורים אבל האוכלוסייה לה ציפתה לא הגיעה, השכונה נעזבה והוזנחה והמקום הפך למחסן אריזות. בשנת 2008, על מנת להסב את החלל לגלריה לאמנות, המבנה עבר שיפוץ אינטנסיבי ונאמן למקור. השיפוץ חשף תקרות גבוהות ומקומרות ואפשר להציג את האמנות בתאורה טבעית.

בדצמבר 2019 נסגרה הגלריה לאחר עשר שנות פעילות.

## תערוכות ופעילויות
למעלה ממאה תערוכות קבוצתיות ותערוכות יחיד הוצגו בגלריה במהלך קיומה. הגלריה נתנה במה לאמנים מכל רחבי הארץ על מנת לתת ייצוג לתפישות אמנותיות שונות, תוך שימת דגש על זיקה לאירועים אקטואליים. כמו כן הוצגו בגלריה תערוכות אורח, למשל תערוכה של אוסף האמנות של כתב העת לספרות גרנטה.

בין האמנים הישראלים שהציגו תערוכות יחיד בגלריה במהלך השנים היו: דוד טרטקובר, שי עבאדי, רחל רבינוביץ', גרישה בלוגר, ראובן זהבי, דבורה מורג, דלית פרוטר, מירי נשרי, שיתוף פעולה בין הצייר יונתן הירשפלד והמשורר אהרן שבתאי, DEDE ואחרים. בנוסף הציגו בגלריה אמנים מארצות נוספות, כמו קריסטינה חרסטקובה מצ'כיה ודטל אאוראנד מגרמניה.

בנוסף לתערוכות המתחלפות התקיימו בגלריה פעילויות רבות לקהילה: סדנאות הדפס, הקרנות סרטים, הופעות חיות, ערבי קריאה, סדרות הרצאות, שיעורי קבלה, דיונים פומביים רבי משתתפים, קונצרטים קאמריים והפעלת מקהלה עם המנצחת ג'וליאנה מטיני.

## קישורים חיצוניים

* הערב תיפתח התערוכה האחרונה בגלריה צדיק בתל אביב, באתר artoday, תאריך 7 בנובמבר 2019
* סרטון שמתעד את שיפוץ המבנה והסבתו לגלריה לאמנות.
*על הגלריה באתר Glartnet

## הערות שוליים

קטגוריה:תל אביב-יפו: גלריות לאמנות
ראש בולד (אנטארקטיקה)

**ראש בולד** (באנגלית: **Bald Head**; מילולית: ראש הקירח, או ראש החשוף) הוא לשון יבשה חשופה מקרח, בקצהו של כף יאטרוס, בצידו הדרומי של חצי האי טריניטי, שבצפון חצי האי האנטארקטי, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.

## היסטוריה
### גילוי ומיפוי לשון היבשה

לשון היבשה בתגלתה לראשונה, בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1902–1904, על ידי קבוצת החקר שבפיקודו של י. גונאר אנדרסון (J. Gunnar Andersson), מטעם המשלחת השוודית לאנטארקטיה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בפיקודו של אוטו נורדנשלד.

לשון היבשה מופתה לראשונה על ידי משלחת סקר שטחי חסות איי פוקלנד בנובמבר 1945, אשר יצאה ממפרץ התקווה.

### מקור השם

סקר שטחי חסות איי פוקלנד נתן לנקודה את שמה בשנת 1945.

זהו שם תיאורי המתאר את היות לשון היבשה חשופה מקרח.

"בולד" באנגלית משמעו "חשוף" (היינו חשוף מקרח) או "קירח".

## לקריאה נוספת

• National Imagery and Mapping Agency 2020, **[https://msi.nga.mil/api/publications/download?key=16694492/SFH00000/Pub200bk.pdf Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica]**, P 114-115

## קישורים חיצוניים
* ראש בולד באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* ראש בולד באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* ראש בולד באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה

## הערות שוליים

בולד
אורית מוסינזון

**אורית מוסינזון-לאופר** (26 באפריל 1975 – 13 ביוני 2020) הייתה יזמת הייטק ומשקיעת הון-סיכון ישראלית.

## קורות חיים

אורית מוסינזון נולדה ברמת השרון לרות ואילון, אחות צעירה לשני אחים. היא נכדתו של איש ההגנה דוד מוסינזון. בוגרת תיכון רוטנברג ברמת השרון. את עבודת הגמר במגמת פיזיקה ביצעה במכון וולקני.

הייתה כתבת נוער של ראש 1.

סיימה תואר ראשון ושני במנהל עסקים באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. סיימה דוקטורט בקליפורניה. עבודת הדוקטורט עסקה בשיווק באינטרנט ובמיתוג.

## קריירה עסקית
ב-2006 ייסדה עם שותפים את חברת וויקס.קום, שפיתחה פלטפורמה לבניית אתרי אינטרנט בחינם וללא צורך בידע מוקדם.

## חיים אישיים
נישאה לראשונה בגיל 19. בשנות ה־30 לחייה הייתה נשואה לאבישי אברהמי, איתו הקימה את וויקס.

נישאה בשלישית לבן זוגה ד"ר אור לאופר מומחה למדעי המחשב אשר חלה בסרטן בעצמו בזמן שאורית חלתה גם כן. לשניים נולד ילד.

מוסינזון נפטרה ב-13 ביוני 2020 ממחלת הסרטן.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:יזמי היי-טק ישראלים
קטגוריה:יזמות היי-טק ישראליות
קטגוריה:בוגרות תיכון רוטברג (רמת השרון)
קטגוריה:בוגרי תיכון רוטברג (רמת השרון)
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
קטגוריה:משקיעי הון סיכון ישראלים
קטגוריה:משקיעות הון סיכון ישראליות
קטגוריה:מנכ"ליות ישראליות
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנפטרו מסרטן
קטגוריה:ישראלים שנפטרו מסרטן
קטגוריה:עיתונאים צעירים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1975
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1975
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2020
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2020
לי-מטפורד

**לי-מטפורד** או בשמו המלא **רובה מחסנית לי-מטפורד** (באנגלית: **Magazine Lee–Metford Rifle** בראשי תיבות: **MLM**) הוא רובה בריחי מחורק בעל מחסנית אשר פותח ב-1870 בבריטניה ושימש את הצבא הבריטי ומספר מדינות נוספות החל מ-1888 ועד שהוחלף בהדרגה ב-1896 על ידי הלי אנפילד. הרובה המשיך לשמש את הצבא הבריטי עד 1926 ומספר כוחות מצומצמים סביב העולם עד מלחמת העולם השנייה, כיום נמצא בשירות טקסי בין היתר ברגימנט האת'ול היילנדרים בסקוטלנד.

רובה הלי-מטפורד החליף את המרטיני-הנרי ונקלט ב-1888 בתור רובה השירות של כוחות הצבא הבריטי והאימפריה הבריטית למספר שנים בודדות, כאשר ב-1896 הוא הוחלף בהדרגה ברובה הלי אנפילד בעל עיצוב ומאפיינים דומים. הלי-מטפורד שירת במערכות השונות ברחבי האימפריה הבריטית, כולל מלחמת הבורים ומלחמת העולם הראשונה ונותר בשירות מצומצם עד שנות ה-40 של המאה ה-20.

הלי-מטפורד פותח על ידי ג'יימס פריס לי במפעל הנשק הקל המלכותי באנפילד, לונדון. הוא כלל קנה מחורק בעל עיצוב חדשני של שבע חריטות לאורך פנים הקנה בפיתוחו של ויליאם אליס מטפורד. שמו של הרובה ניתן לו על ידי שני האבות המפתחים שלו, לי ומטפורד, בדומה לנהוג בתקופה.

## ראו גם
* רגימנט האת'ול היילנדרים
* לי אנפילד
* מרטיני-אנפילד

## קישורים חיצוניים

* אודות הלי-מטפורד באתר מוזיאון הטנקים בנורפוק.

קטגוריה:רובים בריטיים
קטגוריה:רובים בריחיים
קטגוריה:אמצעי לחימה בריטיים במלחמת העולם הראשונה
רצח ז'ובנל מואיז

**ז'ובנל מואיז**, נשיאה ה-59 של האיטי, נרצח על ידי קבוצה של גברים חמושים לא מזוהים בביתו הפרטי בשעה 1 לפנות בוקר ב-7 ביולי 2021. אשתו הגברת הראשונה, מרטין מואיז, נפצעה קשה באירוע ואושפזה בבית החולים. בהמשך היום, גורמים בהאיטי הודיעו, כי המשטרה הרגה ארבעה מהמתנקשים החשודים ועצרה שניים.

## רקע
ז'ובנל מואיז היה יורשו בתפקיד של מישל מרטלי, שנאסר עליו חוקתית לבקש בחירה מחודשת בבחירות לנשיאות ב-2015. על פי התוצאות, זכה מואיז בכ-33% מהקולות ההצבעה בסיבוב הראשון, יותר מכל מועמד אחר, אך פחות מהרוב שנדרש כדי להימנע מבחירות בסיבוב שני. על תוצאות אלה ערערו תומכי ג'וד סלסטין שסיים במקום השני. העברת המנדט התעכבה שוב ושוב, מה שגרם למחאות אלימות, והתוצאות בסופו של דבר בוטלו. עם תום כהונתו של מישל מרטלי המכהן, מינה המחוקק את ז'וסלרם פריוור לנשיא זמני, לפני הבחירות החדשות בנובמבר 2016. בבחירות אלה קיבל מואיז 56% מהקולות, כמות מספיקה כדי לנצח כבר בסיבוב הראשון, והוא נכנס לתפקידו ב-7 בפברואר 2017.

בתקופת כהונתו של מואיז, התסיסה הפוליטית והאלימות היו דבר שבשגרה. מה שהוביל משבר חוקתי. תנאי הנשיאות הם כהונה של חמש שנים, ומואיז דרש את המנדט לשלוט עד פברואר 2022, חמש שנים לאחר כניסתו לתפקיד. עם זאת, אנשי אופוזיציה, טענו כי המנדט של מואיז צריך להסתיים בפברואר 2021, חמש שנים לאחר שהמנצח בבחירות לנשיאות ב-2015 היה מושבע בנסיבות רגילות מה שלא קרה אצל מואיז. הפגנות נרחבות דרשו את התפטרותו של מואיז. מואיז זכה לתמיכה מארצות הברית ומארגון מדינות אמריקה. מואיז טען כי סוכל ניסיון הפיכה שניסה להרוג אותו ולהפיל את הממשלה בפברואר 2021. לפחות 23 חשודים נעצרו. מואיז מינה שבעה ראשי ממשלה שונים בתקופת כהונתו, האחרון בהם אריאל אנרי, שמונה ב-5 ביולי 2021, אך לא הספיק להיות מושבע לפני ההתנקשות.

## ההתנקשות
מואיז נרצח בבוקר 7 ביולי 2021, כאשר חמושים לא מזוהים תקפו אותו ואת רעייתו במקום מגוריו בפלרין 5, מחוז פטיון-ויל. הגברת הראשונה מרטין מואיז אושפזה עקב פצעים קשים במהלך הפיגוע, והוגדרה במצב קשה. הודעה לעיתונות שפורסמה מאוחר יותר באותו יום מלשכת ראש הממשלה קלוד ג'וזף האשימה את ההתקפה על "קבוצה של אנשים לא מזוהים, שחלקם דיברו בספרדית".

## לאחר הרצח
שר התקשורת פרנץ אקסנטוס אמר כי המשטרה עצרה את "המתנקשים המשוערים" של מואיז באותו יום בו נרצח. שני חשודים נעצרו, בעוד שארבעה אחרים נהרגו על ידי המשטרה. ראש הממשלה הזמני קלוד ג'וזף גינה את ההתקפה, והצהיר כי הוא אחראי על המדינה לעת עתה. כמו כן הוא הכריז על מצב חרום ארצי מאוחר יותר באותו יום. הוא כינה את המתנקשים מאומנים מאוד וחמושים בצורה מסיבית. תיקון 2012 בחוקה קובע כי ראש הממשלה, יחד עם מועצת שרים, הופך לנשיא עם מותו של הנשיא. עם זאת, מכיוון שמואיז היה בשנה האחרונה לכהונתו, החוקה אומרת גם כי האספה הלאומית תבחר נשיא זמני חדש.

נמל התעופה הבינלאומי טוסיינט לוברטורה נסגר, ומטוסים נשלחו חזרה למוצאם. נשיא הרפובליקה הדומיניקנית לואיס אבינאדר סגר את הגבול עם האיטי וכינס פגישה דחופה של מפקדים צבאיים בתגובה להתנקשות. הגינוי הבינלאומי לתקיפה כלל הצהרות מצד ממשלות ארגנטינה, בוליביה, קנדה, צ'ילה, קולומביה, ישראל, פנמה, מקסיקו, בריטניה, ארצות הברית וסין, כמו גם ארגון מדינות אמריקה.

ב-9 ביולי הודיעה משטרת האיטי כי נעצרו 28 בני אדם, בהם חיילים קולומביאנים לשעבר ושני אזרחים אמריקאים ממוצא האיטי, בחשד למעורבות ברצח הנשיא.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:האיטי: פוליטיקה
קטגוריה:האיטי: היסטוריה
מואיז, ז'ובנל
קטגוריה:2021 בהאיטי
אמארש

**אמארש** (בפורטוגזית: **Amares**) היא עיירה הממוקמת במחוז בראגה אשר בצפון פורטוגל.

הנקודה הגבוהה ביותר בעיירה היא פסגת הר סנטה איזבל אשר בגובה 901 מטר.

העיר נמצאת במרחק של כ-369 ק"מ מהעיר ליסבון, כ-15 ק"מ מהעיר בראגה וכ-65 ק"מ מהעיר פורטו.

## היסטוריה
העיירה נבנתה בזמן הכיבוש הרומי, הוזכרה במסמכים משנת 960 לספירה והייתה למבצר הגבעה של הלוסיטנים.

אמרש הפכה לעיר בשנת 1514, לאחר שהוכרה על ידי המלך מנואל הראשון.

## דמוגרפיה וסטטיסטיקה
להלן טבלה הממחישה את התפתחות האוכלוסייה בעיר; וכן התפתחות האוכלוסייה בתצוגה גרפית:


ImageSize = width:600 height:250
PlotArea = left:70 right:40 top:20 bottom:20
TimeAxis = orientation:vertical
AlignBars = justify
Colors =
 id:gray1 value:gray(0.9)
DateFormat = yyyy
Period = from:0 till:50000
ScaleMajor = unit:year increment:10000 start:0 gridcolor:gray1
PlotData =
 bar:1981 color:gray1 width:1
 from:0 till:25600 width:15 text:16478 textcolor:red fontsize:8px
 bar:1991 color:gray1 width:1
 from:0 till:25800 width:15 text:16715 textcolor:red fontsize:8px
 bar:2001 color:gray1 width:1
 from:0 till:27000 width:15 text:18521 textcolor:red fontsize:8px
 bar:2011 color:gray1 width:1
 from:0 till:28000 width:15 text:18889 textcolor:red fontsize:8px


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פורטוגל: ערים
רחוב טירגארטן

[ממוזער| תחנת האוטובוס ליד אולם הקונצרטים Berliner Philharmonie. בחזית מונח [לוח זיכרון על המדרכה, להנצחת קורבנות האותנסיה.]]
**רחוב טירגארטן** (בגרמנית: **Tiergartenstraße**) הוא רחוב ברובע טירגארטן במרכז ברלין, בירת גרמניה. הרחוב עובר על ציר מזרח-מערב לאורך הקצה הדרומי של פארק טירגארטן מקמפרפלאץ ורחוב בן-גוריון ליד מרכז סוני וכיכר פוטסדאם במזרח עד לצומת הופיגראלה (Hofjägerallee) וקלינגלהופרשטראסה במערב. בצד הדרומי של הרחוב, הרחוב מצטלב עם (ממזרח למערב) רחוב הרברט פון קאראיאן, רחוב הילדברנד, רחוב הירושימה ורחוב קלרה ויק.

השכונה שולבה בעיר ברלין בשנת 1861, זמן קצר לאחר איחוד גרמניה בשנת 1871, התפתחה לאזור מגורים אמיד ובהמשך - לרובע הדיפלומטי של הבירה.

## מראות בולטים
[ימין|ממוזער| פסלו של [ריכרד וגנר]]
הקמפרפלאץ בקצה המזרחי סימן בעבר את נקודת ההתחלה של שדרת זיגסאלה (Siegesallee, שדרת הניצחון), העוברת צפונה דרך הפארק עד לקוניגספלאץ מול בניין הרייכסטאג. ברחוב טירגארטן מספר 1 נמצא מוזיאון כלי הנגינה ברלין והבניין הסמוך של הפילהרמונית של ברלין מאחוריו, מרכז מרכזי להופעות מוזיקליות.

בפינה המערבית ברחוב טירגארטן 6 נמצא מוזיאון ברלין לאמנות שימושית ולצידו ספריית האמנות בברלין, שתיהן חלק מאשכול קולטורפורום (פורום התרבות) של מוזיאוני ברלין. בצומת עם רחוב שטאופנברג 12 נמצאת שגרירות אוסטריה, שהוקמה בשנת 2001 על פי תוכניות של הנס הוליין. נציגויות דיפלומטיות נוספות בהמשך הרחוב: שגרירויות הודו ודרום אפריקה (מספר 18) וכן איטליה ויפן בפינת רחוב הירושימה, שתיהן מדינות הציר לשעבר. שגרירויותיהן ממוקמות בבניינים עצומים משנת 1941/42 ששוחזרו לאחר מלחמת העולם השנייה. מספר שגרירויות אחרות ממוקמות לאורך רחובות סמוכים.
[שמאל|ממוזער| [תבליט של שארל דה גול וקונרד אדנאואר]]
בקצה המערבי של רחוב טירגארטן נמצאים הגימנסיה הישועית קניזיוס-קולג' בבניין מס' 30, בו שכנה בעבר נציגות קרופ, שגרירות ערב הסעודית ומשרדי קרן קונרד אדנאואר. בפינת רחוב קלינגלהופר נמצא תבליט המתאר את קונרד אדנאואר ושרל דה גול לוחצים ידיים, כסמל לתפקידם בהתגברות על הסכסוך הצרפתי-גרמני בן מאות השנים והנחת היסודות לידידות צרפת-גרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה.

בצד הצפוני של רחוב טירגארטן, מערבית לרחוב שטאופנברג, נמצא פסל ישיבה גדול של המלחין ריכרד וגנר בפארק טירגארטן. חופה מזכוכית הוקמה מעל הפסל כדי להגן עליו מפני היסודות.

## רחוב טירגארטן 4
שמאל|ממוזער| אנדרטה לזכר קורבנות מבצע האותנסיה בטירגארטן 4
מסוף האוטובוסים בפינת רחוב הרברט פון קאראיאן היה בעבר אתר הווילה ברחוב טירגארטן 4, המטה של תוכנית ״המתת החסד״ הנאצית (רצח המוני של אנשים עם מוגבלויות ואחרים), שם הקוד אקציה T4 התייחס לכתובת זו. הבניין שהיה המטה של תוכנית זו אינו קיים עוד, ואנדרטה מאת ריצ'רד סרה ולוח שהונח על המדרכה מציינים את 200,000 הקורבנות - מספרם לפי ההערכה.

ב-1 בספטמבר 2014 הונצחו קורבנות ההרג הרפואי הישיר על ידי הנאצים באנדרטה באורך 24 מטר של קיר זכוכית בגוון כחול.  האנדרטה תוכננה על ידי האדריכלים אורסולה וילמס והיינץ הלמן והאמן ניקולאוס קוליוסיס. 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ברלין: רחובות ושדרות
קטגוריה:תוכנית T4 - אותנסיה
ג'ון האוזר

**ג'ון האוזר** (באנגלית: **John Hauser**; 30 בינואר 1859 – 6 באוקטובר 1913) היה צייר אמריקאי, הידוע בעיקר בזכות דיוקנאותיו של הילידים האמריקאים ותיאורים של היבטים שונים בחייהם. עבר הכשרה אקדמית בבתי ספר לאמנות באירופה, כולל האקדמיה המלכותית לאמנויות יפות במינכן. בארצות הברית הוא הוקסם מאינדיאנים בדרום מערב והמערב, אותם צייר במשך כל חייו. בשנת 1893 נסע עם האמן האמריקני ג'וזף הנרי שארפ לטאוס, ניו מקסיקו ואזורים אחרים במדינות הסמוכות לה.

## ביוגרפיה

### ראשית חייו
בנם של מהגרים גרמנים, האוזר נולד בסינסינטי, אוהיו, שם שהה כל חייו. את השכלתו המוקדמת הוא קיבל במערכת בתי הספר הציבוריים של סינסינטי, ולמד רישום במכון באוהיו.

בשנת 1873 הוא נרשם לבית הספר לעיצוב מקמיקן, שם למד אצל תומאס סאטרווייט נובל. האוזר למד לראשונה באירופה בשנת 1880, כשנסע למינכן, שם למד באקדמיה המלכותית לאמנויות יפות. באותה שנה הוא השלים את הציור המתועד הראשון שלו, דיוקן של הגשש האינדיאני המפורסם "לורד בולטימור".

בשנת 1883 הוא הפך לחבר במחלקת הרישום בבתי הספר הציבוריים של סינסינטי, תפקיד אותו מילא עד שפרש בשנת 1885 כדי להפליג לאירופה.

### אירופה
בשנת 1885, בחברתו של אמן אחר מסינסינטי, ג'וזף הנרי שארפ, הוא הפליג לגרמניה, ונרשם לאקדמיה המלכותית לאמנויות יפות במינכן. לאחר סיום התוכנית המשיך האוזר את לימודיו בפריז ובדיסלדורף. הוא חזר למינכן ללימודים נוספים.

### חזרה לארצות הברית
עם שובו לסינסינטי החל האוזר לבסס את המוניטין שלו כאמן. בשנת 1890 הוא הפך לאחד מהחברים הראשונים של מועדון האמנות של סינסינטי. בשנת 1891 ערך את סיורו הראשון באריזונה ובניו מקסיקו, מה שהיווה השראה להתעניינותו בציור הילידים האמריקאים. בשנת 1893 נסע עם ג'ון הנרי שארפ לניו מקסיקו ואזורים אחרים בדרום מערב.  הייתה לו משיכה כל החיים לילידים האמריקאים והמערב. לאחר מכן נסע לאריזונה, ניו מקסיקו, קולורדו, נברסקה, איווה ודרום דקוטה בכל הזדמנות עד שנת 1908.

### נישואין ומשפחה
ב־8 ביולי 1896 התחתן האוזר עם מיני בולץ. לא היו להם ילדים. מיני נסעה איתו לעיתים קרובות, ובשנת 1901 אומצו ג'ון ומיני על ידי עם הסיו,  שנתנו להם בשפתם שמות חדשים. ג'ון ומיני האוזר בילו זמן ניכר בשמורת פיין רידג', שם גרו באוהל על אדמות סיו במשך שישה חודשים בשנה בין 1901 ל -1905. בני הזוג בנו בית באזור קליפטון בסינסינטי בשנת 1904.

## קריירה
האוזר צייר מאות דיוקנאות של אינדיאנים, הדיוק הריאליסטי משתקף בדיוקנאות, וגם ציורי סצנות מהחיים שלהם. ציוריו נחשבים לחשובים במיוחד בפרטיהם האותנטיים. הוא הפיק ציורים רבים המספרים סיפור, כולל הבד המתועד הגדול ביותר שלו, שנמצא כעת באוסף בתי הספר הציבוריים של סינסינטי, המתאר את "התקדמות הציוויליזציה".

## גלריה

File:In the Foot Hills by John Hauser, 1896.jpg

File:'Successful Hunt' by John Hauser, Cincinnati Art Museum.JPG

File:'Plains Indians Hunting in Winter Landscape' by John Hauser, Cincinnati Art Museum.JPG

## קישורים חיצוניים
* 

* 
## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים ילידי אוהיו
קטגוריה:סינסינטי: אישים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1859
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1913
נויה בר עם

**נויה בר עם** (נולדה ב-1 בספטמבר 1996) היא שייטת ישראלית, המתחרה ב-מפרשית 470 בתור הגאית. ייצגה את ישראל באולימפיאדת טוקיו (2020). המאמן האישי שלה ושל הנבחרת שלה הוא אילן תשתש.

## ביוגרפיה
בר עם נולדה בשנת 1996 והיא מתגוררת בתל אביב-יפו. היא החלה ללמוד שיט בגיל 8, ולפני כן ומעט תוך כדי היא למדה ג'ודו.

בר עם זכתה במקום החמישי באליפות אירופה לשנת 2017, שהתקיימה במונקו ובמקום הרביעי באליפות העולם לשנת 2019 שהתקיימה במרסיי שבצרפת.

היא ייצגה את ישראל באולימפיאדת טוקיו (2020), שם סיימה במקום השמיני הכללי בשיוט המדליות ב-470 (מפרשית), יחד שחר טיבי.

מתאמנת במועדון הפועל תל אביב.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נשים שייטות ישראליות
קטגוריה:שייטות אולימפיות ישראליות
קטגוריה:משתתפות ישראליות באולימפיאדת טוקיו (2020)
קטגוריה:משתתפים ישראלים באולימפיאדת טוקיו (2020)
קטגוריה:בוגרות בית הספר אהל שם
קטגוריה:בוגרי בית הספר אהל שם
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1996
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1996
הספרייה הלאומית של קזחסטן

**הספרייה הלאומית של קזחסטן** (בקזחית: **Қазақстан Республикасының ұлттық кітапханасы**) היא הספרייה הלאומית של רפובליקת קזחסטן, הממוקמת באלמטי.

## היסטוריה
הספרייה נוסדה בשנת 1910 בהחלטת מועצת העיר ורני (כיום אלמטי). עשור לאחר מכן, בשנת 1920 הספרייה הפכה לספרייה ציבורית של המחוז. ב-1931 נשיאות מועצת הפועלים של קזחסטן החליטה להפוך את הספרייה לספריית המדינה של קזחסטן. בפברואר 1937 ציינו 100 שנה לפטירתו של אלכסנדר פושקין והוחלט להעניק את שמו לספרייה.

החל משנת 1992 הספרייה היא חברה בפדרציה הבינלאומית של ארגוני ספריות ומוסדות. בשנת 2020 על ידי נשיא קזחסטן הוחלט להעניק לספרייה מעמד של **ספרייה לאומית**.

המבנה בו ממוקמת הספרייה הבנה בשנת 1970 ובו שלוש קומות, ב-2019 שר התרבות והספורט של קזחסטן החליט להכריז על מבנה הספרייה כמבנה המיועד לשימור.

מבנה הספרייה מורכב מ-14 אולמות הקריאה, בהם ישנם 1,500 מקומות ישיבה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קזחסטן
קטגוריה:קזחסטן: תרבות
קטגוריה:אלמטי: מבנים
Rather Be You

"**Rather Be You**" הוא סינגל של הזמר-יוצר האנגלי טום גרגורי. נכון ליולי 2021, הסינגל הושמע למעלה מ-45 מיליון פעמים בספוטיפיי. השיר הגיע בשיאו למקום ה-6 במצד הפופ בגרמניה.

## וידאו קליפ
הווידאו קליפ של הסינגל, בבימויו של הבמאי צ'ארלי ואטס, הועלה לערוץ היוטיוב של הזמר ב-3 ביולי 2020. בווידאו קליפ, הזמר נראה מזיז ספה בכוחות עצמו בעזרת חבל ברחבי אנגליה, כשבסופו הוא שורף את הספה. נכון ליולי 2021, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-3 מיליון פעמים ביוטיוב.

## מיקומי שיא

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים באנגלית
שחר טיבי

**שחר טיבי** (נולדה ב-26 באוקטובר 1997) היא גולשת רוח ישראלית על גלשן מדגם IQFOiL, אלופת העולם (2023). ייצגה את ישראל באולימפיאדת טוקיו 2020 בתחרויות דגם ה-470.

## ביוגרפיה
טיבי נולדה בשנת 1997 וגדלה באילת. היא נכנסה לענף השייט בגיל 8 כשנרשמה למועדון השייט המקומי והחלה את דרכה בתחום גלישת הרוח. במהלך לימודיה בכיתה י"ב, פרשה טיבי מגלישה לתקופה של כשנתיים וכאשר חזרה, עברה מתחום גלישת הרוח ל-מפרשיות 470.

## קריירה
טיבי החלה את דרכה בענף השייט בתחום גלישת הרוח ובצעירותה התחרתה בתחרויות בינלאומיות. כשהייתה בת 13 היא התחרתה באליפות העולם עד גילאי 15 וסיימה במקום השנים-עשר. בשנת 2012 התחרתה טיבי באליפות העולם לנוער בגלשני ניל פרייד RS:X וסיימה במקום החמישי. בשנת 2014 היא זכתה במדליית הזהב באליפות אירופה עד גיל 17 שנערכה בטורקיה. כשהייתה בת 15, השתתפה טיבי לראשונה באליפות העולם בגלישת רוח לגילאי בוגרים שנערכה בבוזיוס שבברזיל וסיימה במקום ה-32.

בשנת 2017 היא עברה להתחרות ב-מפרשיות 470 לצדה של יהל וולך ובאליפות אירופה באותה השנה סיים הצמד במקום ה-24. באולימפיאדת טוקיו 2020 התחרתה טיבי לצדה של נויה בר עם בתחרות דגם ה-470. בתום עשרה שיוטים מוצלחים, עלה הצמד לשיוט המדליות בו הן סיימו במקום השישי, ובמקום השמיני הכללי בשקלול כל השיוטים.

לאחר אולימפיאדת טוקיו, החליטה טיבי לחזור לתחום גלישת הרוח ולדגם ה-IQFOiL. באליפות העולם 2022 שנערכה בברסט שבצרפת, היא סיימה במקום השמיני.

באליפות העולם 2023 שנערכה בהאג שבהולנד, זכתה טיבי במדליית הזהב והפכה לגולשת הרוח הישראלית השלישית שזוכה בתואר העולמי אחרי גל פרידמן ולי קורזיץ. לאחר שיוטים מוצלחים בשלב המוקדמות, טיבי עלתה לשלב חצי הגמר מהמקום השני הכללי. בשלב חצי הגמר היא סיימה במקום הראשון והבטיחה זכייה במדליה. בשיוט הגמר טיבי הובילה לאורך רוב קטעי השיוט וסיימה במקום הראשון כאשר הקדימה את חברתה לנבחרת קטי ספיצ'קוב שזכתה במדליית הכסף. באותה השנה היא זכתה גם במדליית זהב בשיוט שנערך בלנסרוטה שבספרד.

## קישורים חיצוניים

* שחר טיבי באתר איגוד השיט הבינלאומי
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:גולשות רוח ישראליות
קטגוריה:נשים שייטות ישראליות
קטגוריה:שייטות אולימפיות ישראליות
קטגוריה:משתתפות ישראליות באולימפיאדת טוקיו (2020)
קטגוריה:משתתפים ישראלים באולימפיאדת טוקיו (2020)
קטגוריה:אלופי עולם ישראלים
קטגוריה:אלופות עולם ישראליות
קטגוריה:ספורטאיות אולימפיות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1997
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1997
שבע גבעות מוסקבה

שמאל|ממוזער|250px|גבעת בורוביצקי. נוף על קרמלין.
**שבע גבעות מוסקבה** הוא השם ההיסטורי של האזורים הגבוהים שעליהם הוקמה מוסקבה. הביטוי נוצר באנלוגיה עם שבע גבעות רומא. עם פיתוח ובניית מוסקבה נוספו לרשימה גבהים חדשים. נכון לעכשיו אין הסכמה לגבי הגבעות הנחשבות לעיקריות, הביטוי עצמו הוא רשמי יותר וקיים כדי להדגיש את חשיבותה וגדולתה של מוסקבה.

שבע הגבעות הן:
# קרמליובסקי  (בורוביצקי)
# סרטנסקי (סוחרבסקי)
# גבעת טברסקוי (גבעת סטרסטנאיה)
# "טרי גורי" (טריוחגורני)
# טגנסקי (שביבאיה גורקה)
# לפורטובסקי (הרי וודנסקויה)
# גבעת הדרור (לנינסקיה)

גבעות אחרות שהוזכרו:
* איבנובסקאיה גורקה
* גבעת צ'רטולסקי
* גבעת וגנקובסקי

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מוסקבה: גאוגרפיה
קטגוריה:גבעות
גלריית רפלקס לאומנות מודרנית

**גלריית רפלקס לאמנות מודרנית** היא גלריית אמנות באמסטרדם, הולנד. הגלריה נוסדה בשנת 1986.

## היסטוריה
הגלריה הוקמה בשנת 1986 על ידי האוצרים לקס וריה דניאלס. בשנת 1998 הצטרף בנם אלכס לצוות כאוצר.

אחת התערוכות הראשונות מפורסמות במקום הייתה תערוכה בשם המוזיאון המיניאטורי, אוסף של כ־1300 יצירות אמנות קטנות של אמנים מפורסמים, שהוצגו בגלריה בשנת 1991. בשנת 1995 פתחה הגלריה חנות בתוך חלל התצוגה בשם Multiple Choice. חנות זו הפכה מאוחר יותר לגלריה שהתמקדה בהצגת עבודות של אמנים צעירים ועכשוויים ובשנת 2003 קיבלה את השם Reflex New Art Gallery.

## תצוגות ותערוכות
הגלריה מציגה למעלה מ-30 אמנים ו-6 תערוכות שנתיות המוצגות בה בכל שנה.

בין האמנים המוצגים במקום - אנדרו מור, נובויושי אראקי, דניאל פירמן, גאווין טורק, מרקוס הרווי וישומסה מורימורה, וכן תצוגות מתחלפות של אמנים שונים.

התערוכות כוללות מגוון יצירות, ביניהן מיצגים, ציורים, צילומים ופסלים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:גלריות לאמנות
קטגוריה:אמסטרדם: יצירות אמנות
קטגוריה:אמסטרדם: מוזיאונים לאמנות
מארב אלברט

**מארב אלברט** (באנגלית: **Marv Albert**; נולד ב-12 ביוני 1941 בשם **מרווין פיליפ אופרישטיג**, באנגלית: **Marvin Philip Aufrichtig**) הוא שדרן ספורט יהודי-אמריקאי, אשר הנחה שידורי משחקים בליגות ספורט שונות בארצות הברית בין השנים 1963–2021. פועלו העיקרי היה כשדרן בליגת ה-NBA, אולם לאורך השנים הנחה שידורי משחקים רבים גם בליגות ה-NFL, ה-NHL וה-MLB.

בתור אחד משדרני ה-NBA הוותיקים והמוערכים ביותר, זכה לכינוי "קולו של הכדורסל" ("The Voice of Basketball").

## קריירה כפרשן
### בליגת ה-NBA
אלברט נולד למשפחה יהודית בברוקלין, ניו יורק. בין השנים 1959–1963 למד באוניברסיטת סירקיוז, ובשנתיים הבאות למד באוניברסיטת ניו יורק.

בשנת 1963 החל להנחות שידורי משחקים של קבוצת ניו יורק ניקס בתחנת הרדיו המקומית WCBS, כמחליפו של השדרן מארטי גליקמן. החל משנת 1967 היה אלברט שדרן הקווים הראשי של משחקי הניקס בטלוויזיה וברדיו, עד שפוטר בשנת 2004 על ידי בעלי הקבוצה, ג'יימס דולאן, לאחר שהטיח ביקורת בקבוצה בשידור חי.

במקביל, בין השנים 1990–2002, היה אלברט המנחה הראשי של שידורי משחקי ה-NBA ברשת NBC, ובין השנים 1999–2021 החזיק בתפקיד זהה בערוץ TNT. המשחק האחרון אותו שידר היה המשחק השישי של סדרת גמר המזרח  בין מילווקי באקס לאטלנטה הוקס, ב-3 ביולי 2021.

### מחוץ ל-NBA
בין השנים 1965–1995 שידר אלברט ברדיו את משחקי קבוצת ניו יורק ריינג'רס מליגת ה-NHL. מאז עזיבתו, שדרן הקבוצה ברדיו הוא בנו, קני אלברט.

בין השנים 1973–1976 החליף את מארטי גליקמן כשדרן הרדיו של קבוצת ניו יורק ג'איינטס מליגת ה-NFL. בין השנים 2002–2010 הנחה את שידורי משחקי ה-NFL בתחנת הרדיו "Westwood One", ובין 2011–2014 שידר את משחקי הליגה ברשת הטלוויזיה CBS.

כמו כן, לאורך השנים הנחה שידורי מרוצי סוסים, קרבות אגרוף, משחקי ליגת המכללות האמריקאית ומשחקים באליפות וימבלדון.

## פרשת התקיפה המינית
בשנת 1997 הואשם אלברט בתקיפה מינית של אישה בת 42, בשם ונסה פרץ'. לטענת פרץ', לאחר ויכוח בין השניים במלון בווירג'יניה, הטיח אותה אלברט על המיטה, נשך אותה, והכריח אותה לקיים עמו מין אוראלי. במשפט נגדו הודה אלברט באשמת התקיפה, אך לא באשמת מעשה סדום, ונגזרו עליו 12 חודשי מאסר על תנאי. בעקבות הפרשה הושעה אלברט מתפקידו ברשת NBC, בה עבד ב-20 השנים הקודמות. ב-3 השנים הבאות החליף אותו השדרן הוותיק בוב קוסטאס, בטרם חזרתו של אלברט ל-NBC כשדרן הקווים הראשי בעונת .

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שדרני רדיו וטלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:ברוקלין: אישים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סירקיוז
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:שדרני ספורט
קטגוריה:סגל NBC
קטגוריה:ניו יורק ניקס
קטגוריה:NBA
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1941
קלוד ז'וזף

**קלוד ז'וזף** (בצרפתית ובקריאולית האיטית: **Claude Joseph**) הוא פוליטיקאי ממדינת האיטי, שכיהן בחודש יולי 2021 כנשיא זמני של האיטי עקב הירצחו של הנשיא ז'ובנל מואיז וכראש הממשלה הזמני של האיטי מאז 14 באפריל 2021. בעבר כיהן גם כשר החוץ. הוא דובר ארבע שפות: קריאולית האיטית, צרפתית, אנגלית וספרדית.

ז'ובנל מואיז הודיע על מינוי אריאל אנרי לראש הממשלה, ב-5 ביולי, אך לאחר יומיים הוא נרצח, מה שמנע את מינוי אנרי לראש הממשלה. ב-19 ביולי 2021, במסגרת הסכם מדיני, הוכרז כי ז'וזף ימסור את ראשות הממשלה לאנרי ויישאר שר החוץ.

ב-20 ביולי, ז'וזף התפטר מנשיאות וראשות ממשלת האיטי ובמקומו מונה אריאל אנרי.

## ביוגרפיה
ז'וזף הוא בעל תואר דוקטור במדיניות ציבורית מניו סקול, ובעבר לימד באוניברסיטת קונטיקט ובאוניברסיטת לונג איילנד.

ב-5 במרץ 2020 הוא מונה לשר החוץ של האיטי בממשלתו של ז'וזף יוטה.

ב-14 באפריל 2021, לאחר התפטרותו של יוטה מראשות הממשלה, מונה ז'וזף לראש ממשלה זמני על ידי נשיא האיטי ז'ובנל מואיז.

ב-7 ביולי 2021, עקב הירצחו של נשיא האיטי ז'ובנל מואיז, מונה ז'וזף לנשיא הזמני של האיטי.

ב-20 ביולי 2021, הוא התפטר מהנשיאות ומראשות הממשלה ובמקומו מונה אריאל אנרי לראש הממשלה ולנשיא בפועל, אך לא מבחינה רשמית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:נשיאי האיטי
קטגוריה:ראשי ממשלת האיטי
קטגוריה:שרי חוץ
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מניו סקול
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קונטיקט
קטגוריה:האיטים שנולדו ב-1961
נשיא האיטי

**נשיא האיטי** (בצרפתית: **Président d'Haïti**; בקריאולית האיטית: **Prezidan peyi Ayiti**) הוא ראש המדינה של האיטי. הכוח הביצועי בהאיטי מתחלק בין הנשיא לממשלה.
נכון לספטמבר 2021, אין נשיא מבחינה רשמית, אך אריאל אנרי מכהן כנשיא מבחינה רשמית, עד הבחירות.

## קדנציה ובחירות
הנשיא נבחר לקדנציה בת 5 שנים והוא רשאי עד 2 קדנציות, אך עם הפסקה של 5 שנים לפחות בין כל קדנציה.

הבחירות נערכות ביום ראשון האחרון בנובמבר בשנה החמישית לכהונתו של הנשיא הנוכחי. עם זאת, זמן ההצבעה אינו קבוע.

אם אף מועמד לא מקבל רוב קולות, נערכות בחירות בין שני המועמדים שקיבלו הכי הרבה קולות.

כל כהונה לנשיאות בתפקיד מתחילה ומסתיימת ב-7 בפברואר הראשון לאחר קיום הבחירות לנשיאות, אך בשנת 2011, מישל מרטלי נתמנה לנשיא ב-11 במאי.

### דרישות
# להיות אזרח ויליד האיטי שמעולם לא ויתר על אזרחותו.
# להיות בן לפחות 35 שנה ביום הבחירות.
# להיות בעל זכויות מלאות במדינה, ולא להיות תחת עבדות או אובדן זכויות בגין פשע על החוק.
# להיות בעל קרקע ומקום מגורים בהאיטי.
# להתגורר בהאיטי לפחות 5 שנים לפני יום הבחירות.

## חובות וסמכויות
חוקת האיטי מחייבת את הנשיא לדאוג ל: כיבוד החוקה ואכיפתה, יציבות המוסדות, פעולות שוטפות של הרשויות הציבוריות, עצמאות המדינה ושלמות שטחה.

אם יש מפלגה בפרלמנט בעלת רוב בפרלמנט, ראש המפלגה מתמנה לראש הממשלה, אך אם אין מפלגה בעלת רוב, הנשיא מתייעץ עם הפרלמנט ובוחר ראש ממשלה. בשני המקרים, צריך שהפרלמנט יאשר את הבחירה.

רק הנשיא יכול להכריז מלחמה ולחתום על הסכמי שלום. הנשיא חותם על ההסכמים והאמנות הבינלאומיות, אך כל זאת רק באישור הפרלמנט.

באישור הסנאט, הנשיא ממנה את המפקד הראשי של הכוחות המזוינים של האיטי, כוחות משטרת האיטי, שגרירים וקונסולים במדינות זרות.

באישור הקבינט, נשיא הרפובליקה ממנה את מנכ"ל שירות המדינה.

הנשיא הוא גם ראש הכוחות המזוינים של האיטי.

הנשיא יכול היה לשאת עונש או לקבוע עונשים בכל תיקים משפטיים, למעט משפטים שנישאו על ידי שופטי בית המשפט העליון. הנשיא, לעומת זאת, אינו יכול להעניק חנינה לאסירים שאינם פוליטיים.

## מקום מגורים
הארמון הלאומי בבירת האיטי, פורט או פרנס, שימש כבית המגורים הרשמי של נשיא האיטי, אך הוא נפגע קשות ברעידת האדמה בהאיטי בשנת 2010, ונהרס לחלוטין בשנת 2012.

## נשיאי האיטי

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
רות אליעז

**רות אליעז** (6 באוקטובר 1922, אוסטרבה - 11 באוקטובר 2008, בית יצחק) הייתה ניצולת השואה, אשת עדות וסופרת.

## קורות חיים
אליעז נולדה בשם רות הופרט (Huppert). במלחמת העולם השנייה נשלחה לגטו טרזין ולאחר מכן לאושוויץ, שם שרדה ניסוי של יוזף מנגלה. משם נשלחה למחנה הריכוז טאוכה. שם הכירה את קורט, לימים בעלה. לאחר המלחמה עלתה לישראל והתיישבה בבית יצחק. בשנת 2004 נשאה את דבר הניצולים בעצרת בערב יום הזיכרון לשואה ולגבורה ביד ושם. 

## ספרה
ספרה **רוח חיים** יצא לאור בגרמנית בהוצאת פיפר (Piper Verlag) בשנת 1988 בשם **Die Hoffnung erhielt mich am Leben** (התקווה שמרה עלי בחיים). עם יציאת הספר לאור ביקרה אליעז ב-17 ערים גרמניות ודיברה עם אלפי צעירים גרמנים במסגרת מסע הקידום של ספרה. הספר יצא לאור בעברית בהוצאת ספריית פועלים בשנת 1990 ובאנגלית בהוצאת ג'ון ויילי (John Wiley) בשנת 1998 בשם **Triumph of hope**.

## סרטי תעודה

* Heike Tauch: "Wann reden, wann schweigen. Ein Besuch bei Ruth und Kurt Elias in Beth Jitzchak" Deutschlandfunk 2007, 50 min

* קלוד לנצמן: שואה: ארבע אחיות

## לקריאה נוספת

* 


## קישורים חיצוניים
* על רות אליעז, באתר יד ושם
* כתבה על רות וראיון עמה, באתר The Jewish News of Northern California

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:ניצולות השואה: צ'כיה
קטגוריה:ניסויים בבני אדם על ידי הנאצים: קורבנות
קטגוריה:עולות לאחר מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ישראליות ילידות צ'כוסלובקיה
קטגוריה:ישראלים ילידי צ'כוסלובקיה
קטגוריה:בית יצחק: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית יצחק
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1922
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1922
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2008
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2008
אדווין גיאסי

**אדווין אופונג אנאנה-גיאסי** (באנגלית: **Edwin Oppong Anane-Gyasi**; נולד ב-1 ביולי 1991 באמסטרדם שבהולנד) הוא כדורגלן גאנאי, יליד הולנד, המשחק כקשר כנף בנבחרת גאנה ובקוקסי.

## קריירת מועדונים
בראשית הקריירה שלו שיחק גיאסי במספר מועדונים הולנדיים, בהם א.ז. אלקמאר, טלסטאר ספורטקלאב, דה חראפסחאפ, טוונטה, הראקלס אלמלו ורודה.

לאחר מכן, שיחק באולסון, צסק"א סופיה, דאלאס, סמסונספור ובולוספור.

ב-8 ביולי 2021 חתם גיאסי בבית"ר ירושלים מליגת העל.

ב-26 בינואר 2022 שוחרר מביתר עקב מצבה הכלכלי הרעוע.

## קריירה בינלאומית
ב-5 בספטמבר 2017 ערך גיאסי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גאנה, בניצחון 1–5 על נבחרת הרפובליקה של קונגו במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018. ב-17 בנובמבר 2017 הבקיע גיאסי את שער הבכורה שלו בנבחרת, בתיקו 1-1 נגד נבחרת מצרים, גם הוא במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים גנאים
קטגוריה:כדורגלנים הולנדים
קטגוריה:קשרי כדורגל גנאים
קטגוריה:קשרי כדורגל הולנדים
קטגוריה:אמסטרדם: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני א.ז. אלקמאר
קטגוריה:כדורגלני טלסטאר ספורטקלאב
קטגוריה:כדורגלני דה חראפסחאפ
קטגוריה:כדורגלני טוונטה
קטגוריה:כדורגלני הראקלס אלמלו
קטגוריה:כדורגלני רודה
קטגוריה:כדורגלני אולסון
קטגוריה:כדורגלני צסק"א סופיה
קטגוריה:כדורגלני דאלאס
קטגוריה:כדורגלני סמסונספור
קטגוריה:כדורגלני בולוספור
קטגוריה:כדורגלני בית"ר ירושלים
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גאנה
קטגוריה:ספורטאים גנאים בנורווגיה
קטגוריה:ספורטאים זרים בבולגריה
קטגוריה:ספורטאים גנאים בארצות הברית
קטגוריה:ספורטאים גנאים בישראל
קטגוריה:גנאים שנולדו ב-1991
דוקרנית מנגרובים

**דוקרנית מנגרובים** (שם מדעי: *Mycteroperca xenarcha*) הוא מין של דג גרם ממשפחת הדקריים ותת-משפחת הדקרים. הוא חי במזרח האוקיינוס השקט לחופי קליפורניה עד לפרו. 
## מאפיינים
הדוקרנית היא דג גדול שיכול להגיע לאורך 150 ס"מ ולמשקל של 91 ק"ג. היא דומה לדוקרנית שחורה עם גוונים חומים-חיוורים ועליהם כתמים חומים-בהירים עד אפורים. הראש של הדוקרנית גדול עם עיניים קטנות וקרובות ללסתות החזקות, בהם שורה של שיניים דמויות ניבים. הסנפירים זקורים ופרוקים אך קצרים יחסית.

הדוקרנית מצויה באוקיינוס השקט המזרחי בעומק של עד 60 מטרים סמוך למדפים היבשתיים של אמריקה בין מפרץ סן פרנסיסקו שבקליפורניה עד לפרו וכנראה נמצאת גם באיי גלאפגוס. הצעירים חיים במים רדודים, לרוב סמוך למנגרובים (ומכאן שמה של הדוקרנית). היא ציידת של דגים אחרים ורכיכות שהיא בולעת במהירות ממארב.

בעוד הדוקרנית לא נמצאת בסכנת הכחדה בטבע דייגים במקסיקו טוענים שהאוכלוסיות נמצאות בירידה עקב אובדן בתי הגידול המנגרובים של הצעירים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי דייוויד סטאר ג'ורדן
קטגוריה:דקרים
קטגוריה:מגה-פאונה של האוקיינוס השקט
קטגוריה:דגי מפרץ קליפורניה
קטגוריה:אמריקה הדרומית: דגי ים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1888
דוקרנית ג'ורדן

**דוקרנית ג'ורדן** (שם מדעי: *Mycteroperca jordani*) הוא מין של דג גרם ממשפחת הדקריים ותת-משפחת הדקרים. הדוקרנית מצויה בטבע לחופי מקסיקו של האוקיינוס השקט. היא קרויה על שם המדען האמריקאי דייוויד סטאר ג'ורדן .
## מאפיינים
דוקרנית זו בעלת גוף מגושם ומסיבי באורך מרבי של 198 ס"מ ומשקל של 91 ק"ג. היא בעלת רעמת סנפיר גבית נמוכה וסנפירי שת פרוקים נמוכים. הזנב משולש ורחב וסנפירי החזה קצרים וקרובים לפתחי הזימים. ראש הדוקרנית גדול עם לסתות חזקות גדולות המתאימות לבליעת טרף במהירות. צבעה חום כהה עד אפור עם כתמים חומים מלבניים על הגוף והסנפירים כהים. עם זאת הדוקרנית יכולה לשנות את צבעה כעבור זמן קצר. בדומה למיני דקרים אחרים הדוקרנית היא מין דיכוגמי והנקבות יכולות לשנות את מינם לזכרים, אשר לרוב גדולים וחזקים יותר.

היא מצויה לאורך מפרץ קליפורניה בין באחה קליפורניה הדרומית למסטלאן וכן באיי רבייג'יגדו . בנוסף התגלו פרטים צפוניים יותר עד סן דייגו, קליפורניה אך מדובר בפרטים תועים. לרוב תימצא הדוקרנית סביב חופי סלעים, כרי אצות קלפ וסביב שוניות מלאכותיות.

דקרנית זו נמצאת בסכנת הכחדה בטבע עקב דיג מסחרי ודיג לספורט, אשר הפחיתו את מספרה מעל 50% ב-80 השנים האחרונות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ברטון וורן אוורמן
קטגוריה:דקרים
קטגוריה:דגי ים באמריקה המרכזית
קטגוריה:מגה-פאונה של האוקיינוס השקט
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1889
האסאג

**האסאג** (בגרמנית: **HASAG**, קיצור של Hugo Schneider AG - Aktiengesellschaft Metallwarenfabrik, כלומר "מפעל תעשיית המתכת של הוגו שניידר") הייתה יצרנית מוצרי מתכת גרמנית, שנוסדה בשנת 1863. מבסיסו בלייפציג הוא צמח מעסק קטן שייצר מנורות ומוצרי מתכת קטנים אחרים בעבודת יד, למפעל גדול ולחברה בבורסה שמכרה את מרכולתה בכמה מדינות. במהלך מלחמת העולם השנייה הפך האסאג לקונגלומרט ייצור נשק נאצי עם עשרות מפעלים ברחבי אירופה הכבושה על ידי גרמניה, וזאת תוך שימוש בעבודות עבדים בהיקף עצום. עשרות אלפי יהודים מפולין, ואסירים רבים אחרים, מתו בייצור תחמושת למען האסאג.

האסאג החלה לייצר חימוש במהלך מלחמת העולם הראשונה, החלטה שהגדילה בסופו של דבר את רווחיות החברה. אובדן העסקים הצבאיים לאחר המלחמה הביא לצניחת מכירות. האסאג נאבקה על קיומה בשנות העשרים ברפובליקת ויימאר. כאשר המפלגה הנאצית גדלה בהשפעתה, ובסופו של דבר עלתה לשלטון בשנת 1933, המיליטריזם הגובר הוביל להחזרת החברה לייצור נשק קל תחת הנהגת האס אס החדשה. בעקבות הפלישה לפולין עם פרוץ מלחמת העולם השנייה התרחבה החברה והחלה להעסיק אלפי עובדי כפייה ממחנות ריכוז וגטאות. חברת האסאג הייתה המשתמשת השלישית בגודלה בעבודת כפייה באירופה הכבושה בידי הנאצים, עם מפעלי חימוש בגרמניה ובפולין. בשנת 1943 הוקם מחנה העבודה האסאג לייפציג. 

למרות שהאסאג פורקה לאחר המלחמה, הסימן המסחרי שלה נותר בשימוש עד 1974.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מחנות ריכוז בגרמניה
קטגוריה:חברות משתפות פעולה עם הנאצים
קטגוריה:חברות גרמניות
מקלארן אוטומוטיב

**מקלארן אוטומוטיב** (באנגלית: **McLaren Automotive**) היא יצרנית מכונית ספורט, שהוקמה על ידי קבוצת מקלארן בשנת 2010 והחליפה את מקלארן מכוניות.

מטה החברה ממקום במשרדי קבוצת מקלארן בוויקינג שבמחוז סארי שבמדינת אנגליה.

## היסטוריה
בשנת 2010 הוקמה מקלארן אוטומוטיב על ידי מנכ"ל קבוצת מקלארן לשעבר רון דניס , היא החליפה את מקלארן מכוניות שהוקמה בשנת 1985.

בשנת 2017 קנתה קבוצת מקלארן את מניותיו של רון דניס במקלארן אוטומוטיב ובכך מקלארן אוטומוטיב הפכה לבעלותה המלאה של קבוצת מקלארן.

ב-27 באוקטובר 2021 פרש מייק פלוויט מתפקידו כמנכ"ל החברה לאחר שמונה שנים שבהן הוא כיהן כמנכ"ל החברה.

## דגמים
* **[[מקלארן אלבה]]**
***[[מקלארן ספידטייל]]**
* **[[מקלארן 675LT]]**
* **[[מקלארן 620R]]**
* **[[מקלארן 540c]]**
* **[[מקלארן 570s]]**
* **[[מקלארן 765LT]]**
* **[[מקלארן 600LT]]**
* **[[מקלארן P1]]**
* **[[מקלארן 720s]]**
* **[[מקלארן 650s]]**
* **[[מקלארן סנה]]**
* **[[מקלארן GT]]**
* **[[מקלארן MP4-12C]]** - יוצרה בין השנים 2011–2014.
* **[[מקלארן F1]]** - מכונית הכביש הראשונה של מקלארן אוטומוטיב, יוצרה בין השנים 1992–1998.

## חטיבות
### מקלארן GT
מקלארן GT היא חטיבת המרוצים של מקלארן אוטומוטיב. היא הוקמה בשנת 2011. מקלארן GT מפתחת ומייצרת את גרסאות המירוץ למקלארן 720s ולמקלארן 570s.

המכונית הראשונה שפותחה על ידי מקלארן GT הייתה גרסת המירוץ למקלארן MP4-12C, שהושקה בשנת 2011.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
+
קטגוריה:יצרני רכב בריטיים
קטגוריה:יצרני רכבי ספורט
דוקרנית

[ממוזער|[דוקרנית שחורה צעירה.]]
**דוקרנית** (שם מדעי: *Mycteroperca*) הוא סוג של דגי גרם ממשפחת הדקריים ומתת-משפחת הדקרים, אם כי הם משויכים לעיתים לתת-המשפחה Anthiinae.

מיני הדוקרנית הם דגים גדולים טורפים החיים סביב שוניות לאורך האוקיינוס האטלנטי ומזרח האוקיינוס השקט בימים הטרופיים והסובטרופיים. הם יכולים להגיע לאורך של 150 ס"מ ולמשקל 100 ק"ג אצל המין דוקרנית שחורה. הסנפירים שלהם קצרים וכהים והראשים גדולים עם לסתות חזקות המופנות קדימה. רוב המינים הם דיכוגגמים והנקבות יכולות להחליף את מינם לזכרים.

הצעירים ניזונים לרוב מזואופלנקטון אך הבוגרים הם טורפים הניזונים בעיקר של דגים אחרים וסרטנים כמו לובסטרים.

## מינים
* *Mycteroperca acutirostris*
* דוקרנית שחורה (*Mycteroperca bonaci*)
* *Mycteroperca cidi*
* *Mycteroperca fusca*
* *Mycteroperca interstitialis*
* דוקרנית ג'ורדן (*Mycteroperca jordani*)
* *Mycteroperca microlepis*
* *Mycteroperca olfax*
* *Mycteroperca phenax*
* *Mycteroperca prionura*
* *Mycteroperca rosacea*
* דוקרנית אדומה (*Mycteroperca rubra*)
* *Mycteroperca tigris*
* *Mycteroperca venenosa*
* דוקרנית מנגרובים (*Mycteroperca xenarcha*)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:דקרים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1888
מרטין מואיז

**מרטין מארי אטיין מואיז** (בצרפתית: **Martine Moïse**; נולדה ב-5 ביוני 1974) היא הגברת הראשונה לשעבר של האיטי ואלמנתו של נשיא האיטי לשעבר, ז'ובנל מואיז. היא שימשה כגברת הראשונה במדינה מפברואר 2017 ועד לרצח בעלה ב-7 ביולי 2021, גם היא נפצעה באותה התקפה בביתם בפטיון-ויל.

## ביוגרפיה
מויס נולדה בשם "**מרטין מארי אטיין ז'וזף**" בפורט-או-פרנס, בירת האיטי. היא סיימה את לימודיה בבית הספר היסודי ובתיכון בבית הספר רוג'ר אנגלייד ב-1993. לאחר מכן קיבלה תואר בלימודי פרשנות באוניברסיטת קיסקייה בשנת 1997.

את בעלה לעתיד, ז'ובנל מואיז היא הכירה כאשר שניהם היו סטודנטים באוניברסיטת קיסקייה. הם התחתנו ב-1996. בפברואר 2017 ניצח מואיז בבחירות לנשיאות האיטי ונבחר לנשיא האיטי.

בתקופת כהונתה כגברת הראשונה הייתה מואיז נשיאת ארגון פונדיסיון קלייר האיטי, ארגון שמתמקד בחינוך אזרחי ונושאים הקשורים לנשות האיטי. באוקטובר 2017 היא הפך לנשיאה תואמת של הקרן העולמית בהאיטי, שמטרתה לטפל במחלות האיידס, המלריה ועוד.

ב-7 ביולי 2021, נרצח בעלה הנשיא על ידי קבוצה של גברים חמושים לא מזוהים בביתו הפרטי בשעה 1 לפנות בוקר, תוך כדי שהיא עצמה נותרה ונפצעה באופן קשה בבטנה וידה. תחילה היא טופלה בבית החולים הכללי שבפורט-או-פרנס אך מאוחר יותר באותו היום היא הוטסה באמבולנס אווירי לבית חולים במיאמי שבארצות הברית.

ב-21 בפברואר 2024 פורסם שהוגש כתב אישום נגד 50 בני אדם בגין רצח בעלה ז'ובנל מואיז, כשהיא בין הנאשמים, שלפי הערכות, תכננה לרשת אותו לאחר הרצח.

ב-17 ביולי 2021, היא חזרה להאיטי, לאחר 10 ימי טיפולים.

## חיים אישיים
לה ולבעלה מואיז יש שלושה ילדים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בני זוג של מנהיגי מדינות
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קיסקייה
קטגוריה:האיטים שנולדו ב-1974
קטגוריה:האיטיות שנולדו ב-1974
רגימנט האת'ול היילנדרים

**רגימנט האת'ול היילנדרים** (באנגלית: **Atholl Highlanders**) הוא רגימנט טקסי, המשמש כמשמר ייצוגי של דוכס את'ול בטירת בלייר והוא נחשב לצבא הפרטי היחיד כיום באירופה.

הרגימנט כולל פלוגה אחת עם כוח רגלי ייצוגי ותזמורת צבאית, לרגימנט אין תפקיד מבצעי כלל ואינו נכלל במבנה הצבא הבריטי.

## היסטוריה
מקורות רגימנט את'ול מגיעים משנת 1777 כאשר הוקם רגימנט סדיר שגויס בסביבת שבט מארי לשירות הצבא הבריטי במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית, **רגימנט הרגלים ה-77 (האת'ול היילנדרים)**. הרגימנט הוקם על ידי ג'ון מארי, דוכס את'ול הרביעי, כאשר החיילים גויסו לפרק זמן של שלוש שנים בלבד. לאחר שהחיילים שירתו באירלנד עד 1781 במקום להשתחרר, הם היו עתידים להישלח להמשך שירות בהודו, מה שגרם להם למרוד. לבסוף פורק הרגימנט ב-1783.

ב-1839 ג'ורג' מארי, דוכס את'ול השישי הקים את הרגימנט מחדש בתור כוח משמר פרטי שלו. בשנת 1842 הרגימנט ליווה את המלכה ויקטוריה בסיור שלה באזור ושוב ב-1844 הרגימנט שימש למשמר המלכה בעת שהתארחה בטירת בלייר. כתגמול העניקה המלכה ויקטוריה לרגימנט את צבעי המלכה (דגל יחידה) ב-1845 מה שנתן לרגימנט מעמד רשמי. בשנים הבאות הרגימנט המשיך לספק משמר לביקורים מלכותיים בטירת בלייר בדרכם לטירת בלמורל או בסיורים באזור, בנוסף למסדרי כבוד לאורחים חשובים כגון הנסיך הירוהיטו שביקר בטירה ב-1921.

לאחר מלחמת העולם הראשונה פחתה משמעותית פעילות הרגימנט, עד כדי כך שבשנות ה-30 הוא  פסק מלהתקיים באופן מעשי, עד אשר דוכס את'ול ה-10 הקים מחדש את הרגימנט ב-1966 כמו גם החיה את המצעד השנתי של הרגימנט. מאז מסורת הרגימנט ממשיכה להתקיים והוא לוקח חלק במספר אירועים ייצוגיים לאורך השנה.

## תמונות

Call to arms - geograph.org.uk - 312790.jpg|חיילי הרגימנט בטירת בלייר, 1998
International Clan Gathering 2009 - geograph.org.uk - 1414142.jpg|הרגימנט צועד באדינבורו, 2009
Atholl Highlanders inspection 2017-05-27.jpg|מסדר של חיילי הרגימנט עם רובי לי-מטפורד, 2017


## קישורים חיצוניים

* היסטוריה של הרגימנט באתר טירת בלייר.
* Melanie Bonn, '''Queen Victoria and the fascinating royal story behind the Duke of Atholl's private army revealed''', 26 במאי 2016, Daily Record.

קטגוריה:שבט מארי
קטגוריה:צבאות לא סדירים
קטגוריה:סקוטלנד: היסטוריה צבאית
מחנה הריכוז טאוכה

**[[מחנה ריכוז|מחנה הריכוז]] טאוכה** (גרמנית: **KZ-Außenlager Taucha**) היה מחנה משנה של מחנה הריכוז בוכנוולד בעיירה טאוכה שליד לייפציג שבגרמניה. המחנה נבנה בסוף אוגוסט או תחילת ספטמבר 1944 על ידי האסאג ברחוב Freiherr-vom-Stein-Strasse 3a (כיום רחוב מתיאס ארצברגר 7). מחנה המשנה הרביעי של האסאג היה מגודר באמצעות תיל ושמור במגדלי שמירה. למעלה מ-1,350 נשים נכלאו שם ועבדו שם בעבודות כפייה.

הטרנספורט הראשון עם 500 אסירים הגיעה למחנה טאוכה ב-7 בספטמבר 1944. טרנספורטים נוספים הגיעו ב-16 בספטמבר וב-6 באוקטובר עם 300 נשים כל אחד, וב-10 באוקטובר עם 400 נשים.

מפקדי המחנה היו אס אס שארפיהרר שמידט (Schmidt) ומתחילת 1945 - מרטין וגנר. הם היו אחראים על שמירת המחנה על ידי 50 אנשי אס אס ו-14 סוהרות.
השמדה באמצעות עבודה פגעה במיוחד בשבויות הצועניות ובנשים היהודיות ששובצו באופן מיוחד לעבודה פיזית קשה ומסוכנת. כ-200 מהאסירות גורשו לאושוויץ לאחר זמן קצר בגלל בריאותן הלקויה.

יום עבודה נמשך שתים-עשרה שעות. המזון היה דל, ותנאי ההיגיינה לא מספקים. תנאים אלה הביאו במהירות - ולעיתים קרובות - למחלות ולמוות בקרב העובדים. בפברואר 1945, למעלה מ-70 נשים חולות הוחזרו למחנה הריכוז רוונסבריק. לפני סגירת מחנה טאוכה גורשו עוד 150 חולים קשה - 67 מהם צוענים - לברגן בלזן.

ב-14 באפריל פורק תת-מחנה טאוכה ו-1,200 הנשים נאלצו לצעוד בצעדת מוות לעבר טפליץ. נשים מותשות נורו על ידי אנשי האס אס. לפני שהגיעו ליעד, הניצולים המעטים שוחררו על ידי הצבא הסובייטי. 80 הנשים החולות והנטושות בטאוכה שוחררו על ידי הצבא האמריקאי.

## לקריאה נוספת
* רות אליעז, **רוח חיים**, ספריית פועלים, 1990.

קטגוריה:בוכנוואלד
נבחרת ישראל בכדורסל 3x3

**נבחרת הגברים של ישראל בכדורסל 3x3** היא נבחרת הכדורסל 3x3 הלאומית של ישראל, המנוהלת על ידי איגוד הכדורסל הישראלי.

סגל הנבחרת מורכב מכדורסלנים המחזיקים באזרחות ישראלית. נכון ל-30 ביולי 2024, על פי דירוג פיב"א לנבחרות 3x3 היא מדורגת במקום ה-19 (מתוך 208) בעולם, ו-13 (מתוך 49) באירופה.

## אליפויות
### אליפויות העולם
#### אתונה 2012
הנבחרת החלה את דרכה ב-2012, אז העפילה לראשונה לאליפות העולם שנערכה ביוון. היא שובצה בבית א' יחד עם נבחרות ברזיל, בולגריה, אסטוניה, רוסיה והמארחת יוון, והעפילה לשמינית הגמר לאחר שסיימה במקום ה-3. בשמינית הגמר ניצחה הנבחרת את אנגליה בתוצאה 18–17 ורבע הגמר גברה 21–11 על ונצואלה, אך בחצי הגמר הפסידה לצרפת 12–15 ובמשחק על המקום השלישי הפסידה 18–19 וסיימה במקום הרביעי.

סגל הנבחרת לאליפות: עמית תמיר, עמית שמחון, יועד בית יוסף, קורי קאר.

#### וינה 2023
ישראל העפילה לגביע העולם 2023 משלב המוקדמות, ושובצה בבית ג' יחד עם פוארטו ריקו, שהעפילה מאליפות אמריקה ועם פולין, ליטא ובלגיה שהפעילו מאליפות אירופה 2022. כל נבחרות הבית סיימו במאזן 2–2, אך במאזן הפנימי הייתה ישראל חמישית והודחה.

סגל הנבחרת לאליפות: חואקין שוכמן, גור לביא, בן אלטיט וגיא פלטין.

### כל אליפויות העולם

### אירופה
#### בוקרשט 2014
לאליפות אירופה הראשונה שהתקיימה ב-2014 בבוקרשט רומניה העפילה הנבחרת ושובצה לבית א' יחד עם ספרד,  וצ'כיה. הנבחרת ניצחה את צ'כיה 21–18 אך הפסידה לספרד 18–20 ולסרביה 16–21, סיימה במקום השלישי בבית ולא העפילה לשלב הנוקאאוט. בסיום הטורניר דורגה הנבחרת במקום ה-9 מתוך 16.

סגל הנבחרת לאליפות: עמית תמיר, עמית שמחון, יועד בית יוסף, אופיר הובר.

#### פריז 2021
ב-2021 העפילה הנבחרת בפעם השנייה לאליפות אירופה לאחר שניצחה בטורניר המוקדמות שנערך בתל אביב. באליפות שובצה הנבחרת בבית ד' יחד עם הולנד (הפסד 13–21) ורוסיה (הפסד 17–21), סיימה במקום השלישי והודחה.

לאחר אליפות זו עלתה הנבחרת מהמקום ה-30 בעולם למקום ה-18, דירוג השיא שלה אז.

סגל הנבחרת לאליפות: שמואל מלכוב, רז ניסים כהן, גבי צ'אצ'אשוילי, גיא פלטין.

#### גראץ 2022
ב-2022 העפילה הנבחרת בפעם השלישית לאליפות אירופה שהתקיימה בספטמבר 2022 בגראץ שבאוסטריה לאחר שזכתה בטורניר המוקדמות. ישראל שובצה לבית עם סרביה, האלופה המכהנת, וסלובניה, וסיימה במקום השני. עם זאת היא הודחה ברבע הגמר על ידי לטביה. בזכות הטורניר עלתה הנבחרת למקום ה-11 בדירוג פיב"א, הישג השיא שלה נכון ל-2024.

סגל הנבחרת לאליפות: גור לביא, גיל בני, נתנאל ארצי, חואקין שוכמן

#### ירושלים 2023
ב-2023 העפילה הנבחרת בפעם הרביעית לאליפות אירופה שהתקיימה בספטמבר 2023 בירושלים שבישראל, לאחר שנבחרה לארח את הטורניר. ישראל הוגרלה לבית עם אלופת אירופה המכהנת סרביה ואוסטריה, אך סיימה במקום השלישי לאחר שהפסידה לשתיהן והודחה.

סגל הנבחרת לאליפות: תומר אסייג, גיל בני, נתנאל ארצי, חואקין שוכמן. מאמן: מאיר טפירו.

### כל אליפויות אירופה

## סגל הנבחרת
סגל הנבחרת למוקדמות אליפות אירופה בבוקרשט יוני 2024 (מאמן: מאיר טפירו).

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:נבחרת ישראל בכדורסל
כדורסל 3x3
קטגוריה:ישראל: כדורסל
קטגוריה:כדורסל 3x3
D23

**D23: מועדון המעריצים הרשמי של דיסני** (באנגלית: **D23: The Official Disney Fan Club**) הוא מועדון המעריצים הרשמי של חברת וולט דיסני. המועדון, שנוסד בשנת 2009, ידוע בעיקר בזכות הכנסים הדו-שנתיים שלו, **D23 Expo**. מקור השם D23 מתייחס ל-D עבור Disney ו-23 עבור שנת 1923, השנה בה וולט דיסני הקים את החברה.

דרגת חברות במועדון כוללת שתי רמות, חינמית ומוזהבת. החברות במועדון כוללת את דיסני-עשרים-ושלוש (מגזין רבעוני), מתנות שנתיות, אירועים, מרצ'נדייז בלעדי לחברי המועדון, והנחות וגישה מוקדמת לרכישת כרטיסים לכנס המעריצים D23 Expo.

## היסטוריה
מנכ"ל דיסני, בוב אייגר חשף לראשונה את D23 ב-10 במרץ 2009, במהלך האספה השנתית של החברה; ל-D23 היה דוכן בקומיק-קון, סן דייגו 2009. D23 Expo הראשון התקיים בתאריכים 10–13 בספטמבר 2009. במרץ 2010, D23 הודיעו כי הכנס יהיה דו-שנתי במקום שנתי. בפברואר 2013 הודיעה חברת וולט דיסני יפן כי Expo D23 הראשון ביפן יתקיים בתאריכים 12–14 באוקטובר 2013.

סטיבן קלארק התפטר מתפקיד יו"ר D23 בסוף ספטמבר 2013. בינואר 2014, אדם סנדרסון נכנס לתפקיד סגן נשיא בכיר לתקשורת תאגידית בפיקוח ארכיון דיסני.

באוקטובר 2018, קו הספנות דיסני החל להציג את **דיסני בים עם D23**, תוכנית חדשות-בידור באורך 30 דקות המכסה את חברות הבת הרבות של דיסני. התוכנית שודרה לראשונה בדיסני וונדר.

## ראו גם
* פארקים ואתרי נופש של חברת וולט דיסני
* חברת וולט דיסני
* קו הספנות דיסני

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:דיסני
קטגוריה:בידור
שאנדור ואנדור

ממוזער|250x250 פיקסלים| לוח זיכרון של שאנדור ואנדור על קיר בית הולדתו (מישקולץ, ככר בית העירייה 22)
**שאנדור ואנדור** (במקור **ונטיאנר**, בהונגרית: **Vándor Sándor**; מישקולץ, 28 ביולי 1901 – שופרונבאנפלבה, 14 בינואר 1945) היה אספרנטיסט, מנצח יהודי-הונגרי, מלחין שנספה בשואה.

## ביוגרפיה
שאנדור ואנדור נולד במשפחה יהודית כבנם של יעקב ונטיאנר, רופא, יליד ליפטובסקי מיקולש ושל רוזה פולאצ'ק. הוריו ניספו בשואה. בשנת 1919, בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית, שאנדור ואנדור ארגן מועצת סטודנטים מהפכנית, שבגינה גורש מאוחר יותר (לאחר נפילת הרפובליקה) מכל בתי הספר התיכוניים במדינה. הוא למד בברלין בשנת 1921 ובלייפציג בין השנים 1921 לבין 1924. לאחר מכן עבד באיטליה קרוב לשמונה שנים כקורפטיטור לאופרה. הוא חזר להונגריה בשנת 1932, הפך למנצח התיאטרון בשופרון, אך עבד גם בבודפשט ובמישקולץ. בשנת 1936 לקח על עצמו את ניהול המקהלה שהוקמה על ידי כמה מחברי מקהלת סלמאש, שלימים נודעה ברחבי הונגריה כמקהלת ואנדור של בודפשט (אך הוא ניהל גם מקהלות פועלים אחרות).

בתחום תנועת המקהלות קידם את יצירותיהם של בלה בארטוק, זולטאן קודאי ומלחינים בני זמנו אחרים באופן ייעודי, אך הוא בעצמו כתב יצירות למקהלה והלחין גם כמה מפרטי השירה של המשורר אטילה יוז'ף. הוא ניהל יחסי עבודה ישירים עם אטילה יוז'ף ושוחח עמו מספר פעמים על יצירות המקהלה שנכתבו לשיריו, לעיתים קרובות בדרך זו נוצרה הצורה הסופית של העבודות.

שאנדור ואנדור הפך בשואה לקורבן של טרור מפלגת צלב החץ. בנובמבר 1944 הוא נלקח לשופרונבאנפלבה, שם נרצח בעינויים.

## הנצחה
קברו נמצא בבית העלמין קרפשי בבודפשט, מצבתו היא פרי יצירתו של הפסל אלדאר פרקש. במישקולץ רחוב קיראי של היום נשא את שמו עד לחילופי המשטר. בשופרון ובבודפשט ברובע 16 קראו רחוב על שמו.

## עבודותיו העיקריות
* יצירות תזמורת (סרנדה הונגרית, 1935)
* מוזיקה קאמרית (רביעיות מיתרים, סונטות קאמריות)
* עבודות פסנתר (המכונה, 1932)
* אופרה (דוקטור אלמוש קיש, 1942)
* קנטטות (Detestatio belli, 1939; לילה פרברי, 1939; בקצה העיר, 1941)
* עבודות מקהלה (אנדרה אדי : הטווס המריא, 1932; אטילה יוז'ף: עם לב טהור, 1937; שיר של נשים צעירות, 1937; ריקוד דובים, 1938; ספר לי מה אתה בוגר 19, 1938; עובדים, 1939; נחמה, 1939; דודולו, 1940, שנדור פטפי: הים קם לתחייה, 1941)
* שירים (עיבודי שירי עם)

## לקריאה נוספת
* לקסיקון ביוגרפי של מישקולץ. מישקולץ, 2008.
* לקסיקון ביוגרפי הונגרי 1000–1990

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מלחינים יהודים הונגרים
קטגוריה:מנצחים יהודים הונגרים
קטגוריה:יהודים בשואה: הונגריה
קטגוריה:מישקולץ: אישים
קטגוריה:נספי השואה
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1901
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1945