open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
נסים בכור אלחדיף

[שמאל|ממוזער|250px|בית אלחדיף ב[יסוד המעלה ב-2011.]]

**נסים בכור אלחדֵיף** (לעיתים נכתב **אלחדף**; 1857 –  24 בספטמבר 1912) היה אגרונום ארץ ישראלי, הבוגר הראשון של בית הספר החקלאי מקוה ישראל וממתיישבי המושבה יסוד המעלה.

## ביוגרפיה
אלחדיף נולד ברודוס למשפחה שמוצאה בגירוש ספרד. אביו, פרחיה, היה סוחר ובעל ספינות. בגיל שנה וחצי נפטר אביו כאשר טבע יחד עם אחת מספינותיו. אמו ג'מילה עלתה עמו לארץ ישראל ב-1869 והתיישבה בירושלים. שם נפגש עם קרל נטר, שחיפש תלמידים לבית הספר החקלאי וכך הפך אלחדיף לתלמידו הראשון, עוד בטרם הוקמו בנייני בית הספר. לאחר שבגר נשלח על ידי נטר להשתלמות באגרונומיה בצרפת ולאחר מכן להשתלמות בגננות ובגידול פרחים בעיר ניס.

לאחר שחזר לארץ נשכר לעבודה בעיצוב גן ביתו של הברון פלטון פון אוסטינוב (לימים סבו של השחקן פיטר יוסטינוב) שהתגורר במושבה האמריקאית-גרמנית ביפו (בית מלון פארק). כאשר ביקר הברון רוטשילד ביפו וראה את מלאכתו של אלחדיף הציע לו משרה כמנהל הנטיעות והעבודה החקלאית במושבות הברון. ב-1886 החל אלחדיף לעבוד בפתח תקווה ושם נשא לאשה את חנה ונולד לו בנו פרחיה. לאחר מכן עבר אלחדיף לראשון לציון וניהל את נטיעת כרם הגפנים הראשון במושבה. ב-1887 עבר אלחדיף לגליל תחילה לראש פינה ולאחר מכן ליסוד המעלה, שם ביקש הברון לייסד תעשיית בושם המבוסס על פרחי שדה. אלחדיף גידל חלקות פרחים והדריך בעבודה חקלאית את המייסדים שרובם ככולם היו עירוניים משכילים ממזריטש ובריסק ללא כל ניסיון בחקלאות.

עד מהרה קנה לו אלחדיף מקום מכובד במושבה. יכולות הגישור שלו הפכו אותו מקובל על יהודים וערבים. הוא הפך למוח'תאר בלתי רשמי של המושבה ועל עלילותיו נפוצו סיפורים ואגדות. על אף שמפעל הבשמים כשל כלכלית דבק אלחדיף במושבה מוכת הקדחת. הא הקים את אגודת "לינת צדק" שהקיפה את חברי המושבה וארגנה משמרות ביקור חולים של חברים בריאים אצל חבריהם החולים. לבסוף חלה גם הוא בקדחת ונפטר בגיל 55 בראש פינה. הוא נקבר בבית העלמין של המושבה.

## משפחתו
בנו הבכור פרחיה נפטר בספטמבר 1918. בנו השני  יוסף אלחדיף (1888-1949) היה פעיל ציוני באלכסנדריה, מאנשי ניל"י, מחנך ועיתונאי. בתו רוזה הייתה מיילדת שיילדה את פארוק, מלך מצרים. בן הזקונים בנימין נולד ב-1902, נפטר לאחר ניתוח בצרפת ב-1928.


תמונה:חנה אשת ניסים בכור אלחדף נולדה באי כריתים - 1863 נפטרה -1936 - iיסוד ה btm4525.jpeg|חנה אשת ניסים בכור אלחדיף. ילידת כרתים. 1863-1936.
קובץ:יוסף אלחדף 1913 - iיסוד המעלהפיפיi btm4527.jpeg|יוסף אלחדיף, 1913
תמונה:בנימין אלחדף בן הזקונים של ניסים אלחדף נולד- 1902 נפטר לאחר ניתוח בצרפ btm4523.jpeg|בנימין אלחדיף בן הזקונים


## ביתו ביסוד המעלה
משנות השישים של המאה ה-20 ועד 2013 ביתו עוד ניצב על תילו בקצה רחוב המייסדים ביסוד המעלה כשהוא נטוש ומוזנח. נכון ל-2025 הבית בתהליך שיפוץ בהובלת האדריכל יונתן אבן עזרא, ותיק התיעוד שלו מנוהל בידי ד"ר נטלי מסיקה.

## לקריאה נוספת
* אהרון אבן חן, **גן הבושם של אלחדף**, בתוך: חתונה בצידון, הוצאת מסדה, 1972

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים יוונים
קטגוריה:עולים לארץ ישראל בשנים 1800–1881
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:אגרונומים ביישוב
קטגוריה:הגליל: אישים
קטגוריה:בוגרי בית הספר החקלאי מקוה ישראל
קטגוריה:פקידי הברון רוטשילד
קטגוריה:יסוד המעלה: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בראש פינה
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1857
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1912
אליעזר דורי

שמאל|ממוזער|200px|אליעזר דורי ב-1970
**אליעזר דורי** (**דוסטרובסקי**) (12 בדצמבר 1884 – 7 בדצמבר 1973) היה איש העלייה השנייה, מוותיקי חיפה, איש הסוכנות היהודית, פעיל ציבור בחיפה ויקיר העיר.

## תולדות חייו
נולד באודסה שבדרום-מערב האימפריה הרוסית, למשה וליוכבד בת שלמה שרייבר, משפחה אמידה שעסקה בסחר בסוכר. לאחר שסיים את לימודיו בגימנסיה המשיך בלימודי הנדסת מכונות בפוליטכניק, הצטרף לארגוני הנוער היהודי במקום ונטל חלק פעיל בהגנה מפני גילויי האנטישמיות שפשטו באימפריה הרוסית בעת ההיא. ב-1904 עלה לארץ ישראל ובהמשך השתקע בחיפה והחל לעבוד בבית החרושת שמן. באביב 1911 נשא לאישה את שרה לבית ברקוביץ' מיבנאל שנמנתה עם מתיישבי החורן, וביתו הפך למרכז החיפאי לאנשי "השומר" ולעוברי אורח מהמושבות והיישובים בצפון.

דורי נאלץ לגייס כספים ושילם דמי כופר, על מנת להימנע מגיוס לצבא העות'מאני. בשנות מלחמת העולם הראשונה עבד בשירות הרכבות כטכנאי ובתקופה זו הצטרף למאיר דיזנגוף בארגון ובסיוע לנזקקים ולמגורשים שסבלו מפעולות הדיכוי של השלטונות העות'מאניים, בעיקר בשל פעולות "ועד הצירים". ב-1920 החל לעבוד בסוכנות היהודית, ולעסוק בעלייה מטעם ההסתדרות הציונית ובהמשך נתמנה למנהל לשכת העלייה של הסוכנות.

דורי רקם קשרים טובים הן עם האוכלוסייה הערבית והן עם השלטון המנדטורי ומצא שפה משותפת עם הפקידות הבכירה האזרחית והמשטרתית. יחסים אלו הקנו לו מעמד מיוחד מעל ומעבר לתפקידו ומשרתו והוא היה כתובת לפניות של מוסדות לעזרה בתחומים שונים כולל רכישת קרקעות בתקופת הספר הלבן, הברחת נשק בחפצי העולים, או הכנסתם של הפועלים היהודים הראשונים לנמל חיפה. קשרים טובים אלו היו גם מקור טוב למידע על הנעשה אצל השלטונות ואצל הערבים. בעיקר בתקופות משבר, פרעות ומהומות. בשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה פעל לקליטת הפליטים שהגיעו לארץ מאירופה.

עם הקמת המדינה עבר אליעזר דורי לעבוד בשירות המדינה, ממנו פרש ב-1 באפריל 1953.

על שמו נקרא רחוב בחיפה.

## משפחתו
אחיו הם הרופאים אריה דוסטרובסקי ואברהם דוסטרובסקי. מצד אביהם, היה דודם של הרמטכ"ל יעקב דורי, והאדריכל שלמה דורי.

ילדיו היו אלכס דורי, טוביה דורי סגן נציב בתי הסוהר, אבינועם דורי סגן לשכת עורכי הדין בירושלים, ויוכבד קוברסקי שנישאה לשמואל קוברסקי מבכירי חברת "צים" (מנכ"ל חברת "הימה").

## קישורים חיצוניים
* 
* Eliezer Dori Dead at 89, *[[JTA]]*, Decemeber 10, 1973
* 

קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:עובדי הסוכנות היהודית
קטגוריה:משפחת דוסטרובסקי
קטגוריה:יקירי חיפה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1884
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1973
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות חוף הכרמל
ישראל מרדכי טברסקי

רבי **ישראל מרדכי טברסקי** (ז' בסיוון שבועות ה'תרפ"ט, 15 ביוני 1929 – כ"ב בסיוון ה'תשס"ד, 11 ביוני 2004) היה האדמו"ר מרחמסטריווקה בישראל.
ממוזער|רבי ישראל מרדכי טברסקי מרחמסטריווקה. תמונה משנת תשנ"ב

## תולדותיו
נולד בירושלים לרבי יוחנן (ר' יוחנטש'ה) ואסתר רבקה בת הרב נחמן יוסף וילהלם. באותו זמן היה רבי אברהם וינברג מסלונים בארץ והוא כובד במילה. אבי סבו, רבי נחום (בן רבי יוחנן הראשון מרחמסטריווקא) כובד בסנדקאות. נקרא ישראל על שם הבעל שם טוב שנפטר בו' בסיוון ועל שם בן דודו של סבו, רבי מרדכי מזלטיפולי שנפטר שבועיים קודם ללידתו.

למד בחיי עולם ולאחר מכן בישיבת שפת אמת. היה נוהג ללמוד בלילות במספר בתי מדרש, בשביל שלא יבחינו שלומד שעות רבות. נישא לשרה גרינא, בתו של הרב סנדר אורי, בעל תשובה חסיד רחמסטריווקא שהיה צאצא של רבי צבי אלימלך שפירא מדינוב ולפני חזרתו ממקימי קיבוץ בית אלפא. לאחר חתונתו המשיך ללמוד בהתמדה והיה יכול לשבת קרוב ליממה רצוף בבית המדרש.

לאחר פטירת סבו רבי דוד (שהיה אדמו"ר יחד עם אחיו רבי אברהם דב עד לפטירת האחרון בשנת תש"ה) קיבל אביו את אדמו"רות רחמסטריווקא עד לפטירתו בשנת תשמ"ב. לאחר מספר שנים רבי ישראל מרדכי עזר לאביו לפתוח את ישיבת מאור עיניים-רחמסטריווקא.

לאחר פטירת אביו סירב לקחת את האדמו"רות ברצותו להמשיך בסדר לימודו כרגיל אך קרוב משפחתו רבי אברהם יהושע העשיל טברסקי ממכנובקה זקן אדמו"רי צ'רנוביל הכריחו לקחת את האדמו"רות באומרו "בין אם ירצה ובין אם לא, יתמנה". כמו כן התבטא עליו: "אף אם היה משמונת בניו של המגיד מצ'רנוביל לא היה מתבייש מהם". הקוויטל הראשון שקיבל היה מחמיו. במקביל קיבל את האדמו"רות אחיו רבי חי יצחק חתנו של רבי יעקב יוסף טברסקי מסקווירא שהיה עד אז ראש ישיבת סקווירא בשיכון סקווירא. כשאחיו היה מגיע לישראל היו מנהלים את הטיש יחד, שניהם ערכו קידוש ואמרו תורה ואת הזמירות שנהגו האדמו"רים להגיד בעצמם אמר רבי חי יצחק. בישיבת מאור עיניים מינה את אחיו לנשיא הישיבה יחד איתו (בלוגו של הישיבה כתוב 'בנשיאות האדמו"רים שליט"א').

אף בהיותו אדמו"ר רוב יומו עסק בלימוד וכך קרא לחסידיו להקדיש את זמנם ללימוד. היה מסיים את הטיש בליל שבת מוקדם ומיד פונה ללימודו, והיה מורה שמי שרוצה ללמוד שלא יגיע לטיש.

בשנת תשנ"א חלה ונחלש ובהמשך הוכרח לשבת על כסא גלגלים עד סוף ימיו. בסוף ימיו החלה החסידות לפרוח ומנתה מאות חסידים, כמו גם בחורים רבים מהישיבה שנהפכו לחסידיו. נפטר ביום שישי כ"ב בסיוון תשס"ד ונקבר באוהל אדמו"רי רחמסטריווקא בהר הזיתים.

## משפחתו
ילדיו:
*רבי דוד. האדמו"ר הנוכחי בישראל. חתנו של הרב משה ניישלאס רב שיכון סקווירא.
*הרב נחמן יוסף, חסיד חב"ד. מכהן כר"מ באהלי תורה בקראון הייטס. חתנו של הרב משה אשכנזי.
*חתנו הרב יהושע מנחם שטרן בנו של רבי יצחק יהודה גאב"ד ביליץ. רב החסידות בבני ברק.
*חתנו הרב שלמה טייטלבוים, מכונה האדמו"ר מאלעסק.
*חתנו הרב בן ציון רבינוביץ', משפיע בישיבת מאור עיניים ובישיבת שערי תורה

## קישורים חיצוניים
* 
* 

ישראל מרדכי
קטגוריה:אדמו"רים ישראלים
קטגוריה:בוגרי ישיבת חיי עולם
קטגוריה:בוגרי ישיבת שפת אמת
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקות החסידים
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1929
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2004
השועל והאריה

**השועל והאריה** הוא משל של איזופוס. מספר 10 בסיווג פרי.

במשל זה, השועל מבחין בפעם הראשונה בחייו באריה, חיה שאינו מכיר, הוא נבהל מאוד ובורח. ביום השני השועל שוב מבחין באריה אך נשאר לעמוד מרחוק ובוחן את החיה. ביום השלישי השועל פוגש את האריה פעם נוספת ואוזר אומץ לגשת אליו ולומר שלום. בין השניים מתפתחת שיחה והם נפרדים כידידים.

מוסר השכל של המושר הוא הכרות והבנה מונעים את הפחד מהלא נודע.

סיפור דומה נמצא במשלי לה פונטן. בסיפור מתואר שכאשר אדם רואה לראשונה גמל בפעם הראשונה הוא נבהל ובורח, בפעם השנייה הוא מסתכל בו בעיון ובפעם השלישית הוא רותם אותו לצרכיו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:משלי איזופוס
קטגוריה:בעלי חיים במשלים
קטגוריה:אריות בתרבות
קטגוריה:שועלים בתרבות
הארמייה העשירית (ארצות הברית)

**הארמייה העשירית של ארצות הברית** הייתה עוצבה של צבא ארצות הברית, שלחמה בזירת האוקיינוס השקט במלחמת העולם השנייה.

## היסטוריה
הארמייה הוקמה ב-20 ביוני 1944 בטקסס שבארצות הברית. הפעולה הקרבית היחידה שבה השתתפה הייתה המערכה לכיבוש האי אוקינאווה, שהחלה ב-1 באפריל 1945 ונסתיימה ב-2 ביולי באותה שנה. במהלכה עמדו תחת פיקוד הארמייה שני קורפוסים – הקורפוס ה-24 (ארבע דיוויזיות רגלים) והקורפוס האמפיבי ה-3 (שלוש דיוויזיות של חיל הנחתים).

במערכה באוקינאווה היו לארמייה 7,600 הרוגים וכ-31,800 פצועים. בין ההרוגים היה גם מפקדה של הארמייה, לוטננט גנרל סיימון בוליבר באקנר. הוא נהרג בהפגזה ארטילרית יפנית ב-18 ביוני 1945. כממלא מקומו מונה מייג'ור גנרל רוי גייגר מחיל הנחתים, וב-23 ביוני מונה גנרל ג'וזף סטילוול למפקד הארמייה.

הארמייה יועדה ליטול חלק במבצע קורונט - השלב השני של מבצע נפילה, המבצע המתוכנן לפלישה ליפן עצמה, אך כניעת יפן באוגוסט 1945 ביטלה את הצורך בפלישה זו. כוחות מן הארמייה נחתו בקוריאה ב-8 בספטמבר 1945, קיבלו את כניעת הכוחות היפניים בשטח שהיה לאחר מכן לקוריאה הדרומית והיוו את הבסיס לממשל הצבאי האמריקני שם.

לאחר סיום המלחמה נגד יפן, ב-15 באוקטובר 1945, הושבתה הארמייה.

## לקריאה נוספת
*ג'ון טולנד, **השמש העולה: שקיעתה ונפילתה של הקיסרות היפנית, 1936-1945**, תל אביב: משרד הביטחון, 1985.
*Roy Appleman, **Okinawa: The Last Battle**, United States Army in World War II, Washington: Government Printing Office, 1948.

## קישורים חיצוניים
*Okinawa: The Last Battle, מתוך סדרת הספרים צבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה באתר המרכז להיסטוריה צבאית של צבא ארצות הברית.

## הערות שוליים

עשירית
עשירית
ארמייה העשירית של ארצות הברית
הרמן קבש

**הֶרמָן אָלבּין יוֹזף** הברון **קֶבֵש פון קֶבֵשהַאזָה** (בגרמנית: **Hermann Albin Josef Baron Kövess von Kövessháza**, בהונגרית: Kövessházi **Kövess Hermann** báró;  30 במרץ 1854 – 22 בספטמבר 1924) היה גנרל-פלדמרשל שכיהן כמפקדו האחרון של הצבא האוסטרו-הונגרי. תקופת שירותו לפני מלחמת העולם הראשונה לא התייחדה משום בחינה והוא התכוון לפרוש ב-1914, אך אז פרצה המלחמה והוא נאלץ להמשיך בתפקידים פיקודיים.

## ביוגרפיה
אביו של קבש היה קצין מבוגר בצבא האוסטרו-הונגרי שהתגורר בטמשוואר, האימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום ברומניה). מבחינה אתנית, מוצא המשפחה היה סקסוני טרנסילבני. שלושת ילדיו שירתו בצבא גם הם ואחד מהם נהרג ב-1914.

## ראשית הקריירה
[ממוזער|שמאל|200px|הרמן קבש יחד עם [אוגוסט פון מקנזן]]
ב-1865 הוא הצטרף לבית ספר לצוערים בהיינבורג ולאחר שלמד שם ובאקדמיה בזניים, עבר לאקדמיה הצבאית בווינה. הוא סיים את האקדמיה בהצלחה ולאחר קידום מהיר הגיע לדרגת קפטן (סרן).
המבצע הצבאי הראשון שלו היה דיכוי מרד בדלמטיה, עליו קיבל מדליית הצטיינות מהקיסר פרנץ יוזף. באותה שנה קיבל גם את עיטור צלב האבירים של מסדר הכתר האיטלקי. לאחר שנכשל במבחן הבא שלו, הוא עבר לשרת בחיל הרגלים. הצטיינותו בחיל רגלים קידמה אותו לדרגת מייג'ור (רב-סרן) ב-1890, לויטננט קולונל (סגן-אלוף) ב-1894 וזמן לא רב לאחר מכן לדרגת קולונל (אלוף-משנה).
הוא היה אחד הקולונלים הצעירים בצבא ואחד הפרוטסטנטים בעלי הדרגות הגבוהות בצבא שרוב הקצינים בו היו קתולים. הוא היה מעורב בשערורייה בה עברו 400 חיילים קתולים לפרוטסטנטיות לאחר ויכוח דתי. המקרה זכה להתעלמות מצד הצבא אולם הכנסייה הקתולית גינתה אותו. הגינוי גרם לו לחשוש שהוא יאלץ לפרוש מוקדם, אך הוא התבדה עם תחילת מלחמת העולם הראשונה. ב-1906 מונה למפקד הדיוויזיה ה-8, וב-1911 מונה למפקד הקורפוס ה-12.

## מלחמת העולם הראשונה ואחריתו
בתחילת המלחמה הוא פיקד על הקורפוס ה-12 שהיה חלק מהארמייה השנייה ולחם בחזית המזרחית, בקרבות על גליציה, בהרי הקרפטים ובמתקפת גורליצה-טרנוב ב-1915. לאחר שמונה למפקד הארמייה השלישית שהשתייכה לקבוצת הארמיות של מקנזן, הגיע לגולת הכותרת של הקריירה הצבאית שלו כשכבש את בלגרד ב-9 באוקטובר 1915. הארמייה של קבש נלחמה גם במונטנגרו ובאלבניה, עד שעברה לחזית האיטלקית על מנת להשתתף בקרב אסיאגו. לאחר מתקפת ברוסילוב נאלץ לחזור לגליציה כשהוא מקבל לפיקודו את הארמייה השביעית. לאחר כישלון הרוסים במתקפת קרנסקי, הגיב קבש בהכנסת כוחותיו לצ'רנוביץ באוגוסט 1917, מהלך ששיפר את מצבו של הצבא האוסטרו-הונגרי. בינואר 1918 קודם לדרגת גנרל-פלדמרשל כשהוא מפקד על הארמיות השלישית והשביעית גם יחד בחזית שנשאה את שמו והשתרעה בין גליציה לדוברוג'ה.
עם חתימת חוזה ברסט-ליטובסק שסימן את סיום החזית המזרחית, נותר קבש ללא כוח צבאי לפקד עליו, עד למינויו למפקד הצבא ב-3 בנובמבר 1918. תפקידו היה למעשה חסר משמעות עם התפוררותה של האימפריה והוא פרש מהצבא בסיום המלחמה. הוא הלך לעולמו ב-1924 בווינה והוא בן 70 שנים.

## קישורים חיצוניים

* הרמן קבש, באתר firstworldwar.com 
* 

קטגוריה:מרשלים אוסטרו-הונגרים
קטגוריה:אנשי צבא אוסטרו-הונגרים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי צבאות סדירים בעת החדשה: אישים
קטגוריה:סקסונים טרנסילבנים
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי פור לה מריט
קטגוריה:מפקדי ארמיות בצבא אוסטרו-הונגריה במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא אוסטרו-הונגריה במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1854
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1924
מטאלורג ליפצק

**מועדון הכדורגל "מטאלורג" ליפצק** (ברוסית: **Футбольный клуб «Металлург» Липецк**) הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר ליפצק.
## היסטוריה
לאורך כל שנות קיומה בתקופה הסובייטית, הקבוצה שיחקה בליגה השנייה (למעט שתי עונות בלבד — כשבעונת הבכורה סיימה במקום החמישי ועונה אחר כך נשרה).

מאז 1992 הקבוצה העפילה לליגה הראשונה ונשרה לליגה השנייה לסירוגין. 

בפעם האחרונה שהעפילה לליגת המשנה, זה היה בעונת 2009 ובאותה עונה סיימה במקום האחרון ונשרה בחזרה לליגה הרוסית השנייה בה היא התמודדה על זכות העפלה לליגת המשנה במשך 11 שנים עד שחזרה לליגת המשנה, בתום עונת 2020/2021.

בעונת 2021/2022 העפילה לשלב 32 האחרונות בגביע הרוסי. אך בליגה בתום אותה העונה ירדה ל.

בתום עונת 2022/2023 איבדה את מעמדה כקבוצה מקצוענית.
## שמות הקבוצה
* 1957 - קבוצת האמנים ליפצק
* 1958-1960 - טרודובוי רזרבי ליפצק
* 1961-1965 - טורפדו ליפצק
* 1966-1974, 1979 ואילך - מטאלורג ליפצק
* 1975-1978 - נובוליפצק

## הישגים
* ליגת המשנה הסובייטית: מקום 5 (1973)
* ליגת המשנה הרוסית: סגנית 1997
* הגביע הסובייטי / הגביע הרוסי: רבע גמר 1985/86, 1999/00

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל רוסיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1957
קטגוריה:מחוז ליפצק
טופ500

[ממוזער|400px|כוח החישוב הכולל של 500 המחשבים החזקים ביותר בעולם בשנים [1993–2025, לפי סקאלה לוגריתמית. ציר y מציג ביצועים ב-FLOPSG.  ]]
**טופ500** או **TOP500** הוא פרויקט אוניברסיטאי המדרג את 500 מחשבי העל (שאינם מחשבים מבוזרים) החזקים בעולם. מטרת הפרויקט לספק מידע אמין ודרך מעקב על התפתחות כוח החישוב של מחשבי העל בעולם.

לאחר קפיצות טכנולוגיות רבות בתחום המחשוב הוחלט ב-1990 שהמדד הקיים למדידת עוצמת חישוב אינו יעיל יותר והחל חיפוש אחר מדד חדש. ב-1992 הוחלט להשתמש ברעיון שעלה באוניברסיטת מנהיים, גרמניה לחישוב עוצמת מחשוב וקטורית. ב-1993 הצטרף לפרויקט ג'ק דונגארה מאוניברסיטת טנסי שפיתח את Linpack benchmark. במאי 1993 פורסמה הרשימה הראשונה של טופ500. עדכונים לרשימה מתפרסמים פעמיים בשנה.

מאז 1993 ועד 2014, הביצועים של המחשב שמדורג במקום הראשון תאמו את חוק מור, אך לאחר מכן קצב ההתפתחות הטכנולוגית האטה.

## דירוג

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר מיזם טופ500

*
קטגוריה:דירוג
בואינג X-40

**בואינג X-40** (באנגלית: **Boeing X-40**) הוא דגם של הבואינג X-37 שנבנה על מנת לשמש כמדגים שלו.

## היסטוריה
ה-X-40 נבנה ביחס של 85% מגודלו של ה-X-37 על מנת לבחון את התכונות האווירודינמיות וטכנולוגיות הניווט של ה-X-37. ב-2001 הדגים הכלי בהצלחה את יכולות הדאייה של גופו ה"שמן" וקצר הכנפיים של ה-X-37.

## מבחנים
מבחן הדאייה הראשון של ה-X-40 בוצע בבסיס חיל האוויר הולומאן שבניו מקסיקו ב-11 באוגוסט 1998. המבחן בוצע בשיתוף חיל האוויר האמריקאי בשם "Space Maneuver Vehicle". הכלי שוחרר מגובה של כ-9,200 רגל (2,800 מטר) ובמרחק 4 ק"מ מקצהו של מסלול הנחיתה. הכלי שוחרר מעל גביו של מסוק UH-60 בלק הוק (בניסויים מאוחרים יותר נעשה שימוש ב-CH-47 צ'ינוק).

הכלי החל בנחיתה דומה לזאת של מעבורות החלל ונחת משמאל לקו המרכז של מסלול הנחיתה. לאחר הנגיעה בקרקע נפרשו מצנחי הבלימה בהצלחה והוא נעצר לאחר כ-2,100 מטרים.

## ראו גם
*בואינג X-37

## קישורים חיצוניים

*אוסף תמונות של ה-X-40 באתר נאס"א
*עוד על ה-X-37 וה-X-40 

קטגוריה:מטוסים ניסיוניים אמריקאיים
קטגוריה:כלי טיס בלתי מאוישים אמריקאיים
אל למחצה

[שמאל|ממוזער|250px|[פרסאוס, אל למחצה יווני, בנה של דנאי, עם ראשה הכרות של הגורגונה מדוזה.]]
בתרבויות ובמיתולוגיות פוליתאיסטיות **אל למחצה** או **חצי אל** הוא מונח המשמש לתאר ישות שחציה אלוהית וחציה בת-תמותה, שנולדה מזיווג בין אל לבין אדם, או לכל יצור בן-תמותה אחר. לחלופין, המונח עשוי להתייחס לאדם או ליצור שאינו אדם אשר הוענק לו מעמד אלוהי לאחר מותו, או לאדם שהשיג את "ניצוץ האלים". 

הראשונים להשתמש במושג היו הומרוס והסיודוס בעזרתו הם תיארו את גזע הגיבורים.

לעיתים המונח משמש גם בני תמותה שלימים הפכו לאלים או גיבורים בעלי כוח כביר. הרקולס, אכילס, פרסאוס וגילגמש הן דוגמאות מפורסמות לאלים למחצה.

## דמויות היסטוריות שנחשבו לאלים למחצה

#### אלכסנדר הגדול
אלכסנדר הגדול היה מלך מוקדון, ומגדולי המצביאים והמדינאים של העת העתיקה. אמו טענה שהרתה אותו לזאוס, ובמצריים קיבל מהאורקל את הכינוי "בנו של זאוס-אמון".

#### גילגמש
על פי רשימת המלכים השומרית, גילגמש היה מלכהּ החמישי של העיר ארך. לפי "עלילות גילגמש", הוא היה שני שלישים אל ושליש בן תמותה. אמו, על־פי האגדה, הייתה האלה נינסון.

#### קיסר יפן
קיסר יפן הוא ראש המדינה והעומד בראש המשפחה הקיסרית. בנוסף, הוא ראש דת השינטו, שמחשיבה אותו כנצר לאמטראסו, אלת השמש.

## ביהדות
בספר בראשית מוזכרים הנפילים והגיבורים כתוצר הזדווגותם של בני האלוהים עם בנות האדם.

כעסו של אלוהים על האדם לנוכח מה שראה, הוא שהוביל אותו להביא את המבול על הארץ. 

הפרשנים חלוקים האם מדובר על מלאכים או על בני דיינים. 

## בתרבות
בסדרת "פרסי ג'קסון והאולימפיים" ובסדרות ההמשך מאת ריק ריירדן מתוארים חייהם של חצויים מודרניים בעולם שבו האלים והמפלצות מהמיתולוגיה היוונית אכן קיימים.

בסרט האנימציה "מואנה" של אולפני דיסני מתואר מאווי, חצי אל מהמיתולוגיה פולינזית.

## ראו גם
*גארודה
*נפיל
*שד

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
קטגוריה:גיבורים מהמיתולוגיה היוונית
קטגוריה:אלים
קטגוריה:חצי
חוק וולקר

**חוק וולקר** (באנגלית: **Volcker Rule**) הוא חלק מחוק דוד-פרנק, אשר הוצע במקור על ידי הכלכלן ויו"ר הבנק הפדרלי לשעבר פול וולקר, במטרה להגביל את הבנקים בארצות הברית מלבצע השקעות ספקולטיביות אשר אינן מטיבות עם הלקוחות שלהם. וולקר טען כי פעילות ספקולטיבית מסוג זה שיחקה תפקיד מפתח במשבר האשראי העולמי. החוק לרוב מתואר ככזה אשר מגביל את הבנקים לסחור בהונם העצמי, על אף שקיימות לכך מספר חריגות המפורטות בחוק דוד-פרנק. החוק נכנס לתוקף כחלק מחוק דוד-פרנק ב-21 ביולי 2012.

## יישום
הערות הציבור לגבי איך בדיוק יש ליישם את החוק נשלחו למועצה לפיקוח על השירותים הפיננסיים עד 5 בנובמבר 2010. פירמות כגון גולדמן זקס, בנק אוף אמריקה וג'יי פי מורגן צ'ייס הביעו דאגה מהחוק. הנציגים הרפובליקנים בקונגרס הביעו גם הם את חששותיהם מחוק וולקר, באומרם כי המגבלות שהוא מטיל עלולות לפגום בתחרותיות הבנקים האמריקאיים ביחס לשוק העולמי, ועקב כך עלולים גם להפסיק לספק מימון לסוכנויות הממשלתיות האחראיות לאכיפתו. הרגולטורים הציגו לציבור גרסה אפשרית לחוק וולקר כדי לקבל עליה את תגובות הציבור ב-11 באוקטובר 2011 - גרסה שאושרה על ידי רשות ני"ע האמריקאית, הבנק הפדרלי, המשרד של חשב המטבע (OCC), והתאגיד הפדרלי לביטוח פיקדונות. הגרסה המוצעת ספגה באופן מיידי ביקורת מצד הבנקים בגין היותה יקרה מדי ליישום, ומצד חסידי הרפורמה בשל היותה חלשה מדי ומלאה בפרצות. וולקר עצמו העיד כי הוא היה מעדיף מערכת חוקים פשוטה יותר.

וולקר
וולקר
קטגוריה:ארצות הברית: כלכלה
קטגוריה:2010 בארצות הברית
ארגון האוניברסיטאות העולמי

**ארגון האוניברסיטאות העולמי** (באנגלית: **International Association of Universities**, בר"ת **IAU**) הוא ארגון בין-לאומי לא-ממשלתי בראשותן של חברות בתחום ההשכלה הגבוהה. הוא כולל יותר מ-650 מוסדות להשכלה גבוהה וארגונים בכ-130 מדינות. ארגון האוניברסיטאות העולמי הוא התאחדות של אונסק"ו ושותפה הרשמי. מזכירות הארגון מתבססת בפריז וממוקמת במטה אונסק"ו.

## היסטוריה
הארגון הוקם בשנת 1950 כדי לקדם את החובה של אוניברסיטאות ומוסדות להשכלה גבוהה כמוסדות חברתיים לקדם, באמצעות הוראה, מחקר ושירותים, עקרונות של חירות האדם, צדק, כבוד, סולידריות אנושית, ותורמת, באמצעות שיתוף פעולה בין-לאומי, לפיתוח ולחיזוק ההשכלה הגבוהה. הארגון משתף פעולה עם גורמים בין-לאומיים, אזוריים ולאומיים שונים הפעילים בתחום ההשכלה גבוהה. הארגון ממוקם במטה אונסק"ו בפריז ופועל באופן עצמאי.

בשנת 2008 נבחר לראש הארגון חואן רמון דה לה פואנטה ממקסיקו אשר כיהן בתפקיד זה כארבע שנים.

בשנת 2016 נבחרה לראשות הארגון פאם פרידמן משוודיה.

## ממשל
הגופים השולטים של ארגון האוניברסיטאות העולמי הם האספה הכללית והמועצה המנהלית. המזכירות מיישמת את האסטרטגיה שאומצה על ידי הגופים השולטים.

## חברי הארגון
נכון ל-1 בינואר 2017, ארגון האוניברסיטאות העולמי כלל יותר מ-650 חברים (מוסדות, ארגונים, חברות קשורות ושותפים) בכ-130 מדינות ברחבי העולם. נכון ל-2025, אין בארגון אף חברה מישראל.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:גלובליזציה
קטגוריה:ארגונים בין-לאומיים לא-ממשלתיים
קטגוריה:ארגונים המסונפים לאו"ם
קטגוריה:אונסק"ו
קטגוריה:ארגוני חינוך
קטגוריה:אקדמיה
הפסיפס לזכר הגימנסיה הרצליה

**הפסיפס לזכר הגימנסיה הרצליה** הוא קיר-פסיפס מעשה ידי האמן נחום גוטמן משנת 1966, המוצג בכניסה למגדל שלום בתל אביב במקום שבו עמד המבנה המקורי של הגימנסיה העברית "הרצליה". אל משכנה החדש ברחוב ז'בוטינסקי עברה הגימנסיה בשנת 1958.
## היצירה
הכנת הפסיפס, המשתרע על פני מאה מטרים רבועים, על ידי צוות של שישה אומני פסיפס איטלקים בראשות המוזאיקן המומחה רנאטו סיניוריני (Signorini) בעיר רָוֶונָה שבאיטליה, ארכה שנה. הפסיפס הורכב מיותר ממיליון אבנים ומכשמונה מאות גוונים ותתי גוונים. בראשית שנת 1967 הורכב הפסיפס במגדל שלום, ובחודש מרץ אותה שנה נחנך.
הפסיפס ניתן על ידי גוטמן, בוגר הגימנסיה הרצליה, במתנה לתושבי העיר תל אביב. והוא נועד לשמש כאנדרטת זיכרון לתל אביב הקטנה ולגימנסיה.

הפסיפס מתאר ארבע תקופות בהתפתחותה של העיר תל אביב, כאשר כל תקופה מאופיינת בצבע רקע אחר:
* יפו העתיקה – פסיפס בצבע רקע ירוק, שעיקרו פרדסים הסובבים את העיר יפו, וכן שיירת גמלים וסירות דייגים במימי הים הסמוך לעיר.
* אחוזת בית – פסיפס בצבע רקע צהוב, המסמל את דיונות החול עליהן הוקמה העיר. בפסיפס זה מתוארים ראש העיר הראשון מאיר דיזנגוף, ממייסדי העיר ד"ר חיים חיסין רכוב על חמור, והגנן הראשון של העיר שמואל הגר כשהוא עומד בשדרות רוטשילד, ברקע בניין הגימנסיה הרצליה.
* תל אביב – פסיפס על רקע אדום, המציג את רחוב הרצל בתל אביב ואת תנופת הבנייה של העיר, במרכזו פנס הרחוב הראשון שלרגליו אנשים המרימים את ראשיהם אל אורו.
* תל אביב בשנות ה-30 ובשנות ה-40 – הפסיפס, שרקעו כחול, מתאר את פתיחת נמל תל אביב והשתחררותה של העיר מהתואר "הקטנה", ותל אביב כעיר העתיד. בשנות ה-30 תל אביב מקבלת מעמד של עיר ובליבה אחוזת בית והגימנסיה הרצליה.

## ראו גם
* יפו-תל אביב: דור שני
* פסיפס תולדות תל אביב

## קישורים חיצוניים

* תיאור היצירה באתר עיריית תל אביב
* תיאור היצירה באתר מוזיאון נחום גוטמן לאמנות
* תצלום הפסיפס
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* יוסי קליין ורות קרק, הריסת בניין גימנסיה הרצליה ובניית מגדל שלום מאיר כראשית ה'אמריקניזציה' של תל אביב, בתוך: ברוך קיפניס (עורך), **תל אביב-יפו: מפרבר גנים לעיר עולם: מאה השנים הראשונות**, חיפה: פרדס, תשס"ט 2009, עמ' 103–128, באתר האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:הגימנסיה העברית הרצליה
פסיפס לזכר הגימנסיה הרצליה
קטגוריה:תל אביב-יפו בתרבות ובאמנות
קטגוריה:תל אביב-יפו: פסיפסים
קטגוריה:מגדל שלום מאיר
לוקאס פפדמוס

**לוקאס דמטריוס פפדמוס** (ביוונית: **Λουκάς Παπαδήμος**; נולד ב-11 באוקטובר 1947  באתונה),  הוא פוליטיקאי יווני שכיהן כראש ממשלת יוון מנובמבר 2011 ועד מאי 2012. בעבר גם כיהן כנגיד בנק יוון (1994–2002) וכסגן נשיא הבנק המרכזי האירופי (2002–2010).

בנובמבר 2011 דווח בהרחבה בכלי התקשורת שפפדמוס צפוי להתמנות לתפקיד ראש ממשלת המעבר הזמנית שתוביל את יוון דרך המשבר הפוליטי החמור אליו נקלעה עקב המשבר הכלכלי שפקד אותה בסוף העשור הראשון של המאה ה-21. המינוי נדרש על ידי ראשי קרן החילוץ האירופית שהתנו את הענקת הסיוע הכספי הנוסף בסך 130 מיליארד אירו, עליו הוחלט בפסגת האיחוד האירופי, בהחלפת ראש הממשלה יורגוס פפנדראו. מטרת ממשלת המעבר תהיה ליישם את צעדי הצנע עליהם הוסכם בפסגת האיחוד האירופי, ב-26 באוקטובר  בקאן, ולאחר מכן תתקיימנה בחירות. 

לוקאס למד ב-MIT שם סיים תואר ראשון בפיזיקה ב-1970, תואר שני בהנדסת חשמל ב-1972 ודוקטורט בכלכלה ב-1978.

פפדמוס פנה לקריירה אקדמית ולימד כלכלה באוניברסיטת קולומביה בשנים 1975–1984 ולאחר מכן באוניברסיטת אתונה בשנים 1988–1993. פפדמוס כיהן גם כפרופסור אורח למדיניות ציבורית בבית הספר קנדי לממשל שבאוניברסיטת הרווארד.

ב-1980 שימש ככלכלן בכיר בבנק הפדרלי המרכזי של בוסטון. ב-1985 הצטרף לבנק יוון ככלכלן ראשי, ב-1993 קודם למשרת המשנה לנגיד, וב-1994 התמנה לנגיד. במהלך כהונתו כנגיד הבנק היה מעורב פפדמוס במעבר של יוון מהדרכמה לאירו כמטבע הלאומי. 

לאחר שעזב את בנק יוון התמנה פפדמוס ב-2002 לסגנו של ז'אן-קלוד טרישה בבנק המרכזי האירופי. ב-2010 סיים למלא תפקיד זה והתמנה לתפקיד יועצו של יורגוס פפנדראו, ראש ממשלת יוון. 

הוא חבר ועד השלישייה מאז 1998.

פפדמוס מכהן באקדמיה של אתונה שהיא האקדמיה הלאומית של יוון. הוא פרסם מאמרים רבים בתחום התאוריה המקרו-כלכלית, מבנה ותפקוד השווקים הפיננסיים וניתוח מוניטרי, כמו גם בנושא הביצועים הכלכליים, היציבות הפיננסית והמדיניות הכלכלית של האיחוד האירופי. כמו כן נשא דברים ביחס למשבר החוב של ממשלת יוון. 

ב-8 בנובמבר דיווחו כלי תקשורת כי הוסכם שפפדמוס יעמוד בראשות ממשלת האחדות הזמנית שתורכב מהתנועה הסוציאליסטית הפאן-הלנית בראשה עומד ראש הממשלה דאז פפנדראו, וממפלגת האופוזיציה השמרנית הדמוקרטיה החדשה בראשות אנטוניס סמאראס, אולם כבר למחרת דווח כי המועמדות נתקלת בקשיים, עקב תנאים שהציב פפדמוס, בהם הדרישה שתוחלת החיים של הממשלה לא תיקצב לתקופת זמן קצרה מאוד כפי שדרשה מפלגת הדמוקרטיה החדשה, ושנית, שדמויות בכירות משתי המפלגות, הדמוקרטיה החדשה והתנועה הסוציאליסטית הפאן-הלנית, ייקחו חלק בממשלה החדשה, תביעה שגם עליה הוטל בתחילה וטו על ידי הדמוקרטיה החדשה. כמו כן עמד פפדמוס על חירותו לבחור את הצוות הבכיר שיעבוד איתו.

ב-10 בנובמבר יצאה הודעה רשמית מלשכת נשיא יוון קרולוס פפוליאס כי פפדמוס ימונה לראש ממשלת המעבר שתורכב בחלקה מטכנוקרטים ותכהן עד שתתקיימנה בחירות. ב-11 בנובמבר הושבע לתפקידו. פפדמוס אמר עם מינויו כי יוון תישאר בגוש האירו ותיישם את תוכנית החילוץ שעליה הוסכם עם קרן החילוץ האירופית. בקבינט שלו ישנם שרים מהתנועה הסוציאליסטית הפאן-הלנית, ממפלגת הדמוקרטיה החדשה וממפלגת הימין הקיצונית, החזית האורתודוקסית העממית. זאת הפעם הראשונה שמפלגה מהימין הקיצוני הצטרפה לממשלת יוון, מאז נפילת החונטה הצבאית ב-1974. 

ב-25 במאי 2017 נפצע מפיצוץ שאירע ברכבו במרכז אתונה.

פפדמוס נשוי לסאנה אינגרם, הולנדית במוצאה, למעלה מ-30 שנה.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 

קטגוריה:ראשי ממשלת יוון
קטגוריה:פוליטיקאים יוונים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:יוונים שנולדו ב-1947
רב יחזקאל

**רב יחזקאל** היה אמורא בדור הראשון לאמוראי בבל, המוזכר לעיתים נדירות בתלמוד הבבלי. ידוע בעיקר בזכות בנו, רב יהודה.

רב יחזקאל היה חכם בתורה, אך גדלותו העיקרית הייתה במצוות ומעשים טובים שעשה, ולכן שמואל היה קם בפניו. היו לו שני בנים אמוראים, המפורסם ביניהם הוא רב יהודה שהיה גדול בתורה יותר מאביו, אך שמואל הורה לרב יהודה לקום בפניו כיוון שהיה גדול ממנו במעשים טובים. הבן השני הוא רמי בר יחזקאל. שני האחים למדו בנפרד אצל שמואל, ופעמים רבות הם סתרו זה את דבריו של זה. בפיו של רמי בר יחזקאל שגור היה המשפט "לא תצייתו להני כללי דכייל יהודה אחי משמיה דשמואל" - אל תשמעו לאותם הכללים שכולל יהודה אחי בשם שמואל.

בתלמוד הירושלמי מוזכרת הנהגה הלכתית שמסר רב יהודה בשם אביו: .
בתלמוד הבבלי מוזכרת ברייתא שנמסרה על ידי רב יחזקאל.

## קישורים חיצוניים

*
*

## הערות שוליים

קטגוריה:הדור הראשון לאמוראי בבל
קטגוריה:משפחת רב יהודה
אוריול (כדורגל)

ממוזער|200px|סמל קבוצת רוסיצ'י אוריול עד שנת 2012
**מועדון הכדורגל אוריול** (ברוסית: **Футбольный Клуб Орёл**) הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר אוריול.

## היסטוריה
הקבוצה הוקמה ב-1960 כ"לוקומוטיב" אוריול כשלמאמנה הראשון מונה פיוטר זנקין. לאורך כל תקופת ברית המועצות הקבוצה התבססה במרכז הטבלה ושיחקה רק בליגה השנייה, כשהישג השיא שלה היה ההעפלה למקום השלישי בליגה ב-1966.

ב-1996 ניכרה התחזקות משמעותית ביכולת הקבוצה והיא הפכה לאחת מחמש הקבוצות הטובות ביותר בליגה. בעונת 1996/97 הקבוצה אף העפילה עד לשלב שמינית גמר הגביע הרוסי.

ב-1996 לקבוצה הוצבה המטרה להעפיל לליגת המשנה הרוסית, אך זו הושגה רק ב-2003.

בעונות 2004 ו-2005 הקבוצה התמודדה בליגה הרוסית הראשונה וב-2006 ניצבה על סף פירוק כשצצו קשיים פיננסיים חמורים, ובעקבות זאת היא סיימה את העונה במקום ה-20 והאחרון והודחה בחזרה לליגה הרוסית השנייה, אלא שמצבה הכלכלי הקשה חייב אותה לוותר על מקומה בליגה השנייה והיא הודחה לליגת הכדורגל החובבנית של רוסיה.

ב-2008 הקבוצה שבה לליגה השנייה. מאז ואילך הקבוצה התמודדה בליגה השנייה כקבוצת מרכז טבלה. עונת 2012/13 הקבוצה סיימה במקום האחרון, אך הוחלט להשאיר אותה בליגה גם לעונת 2013/14.

בעונת 2016/2017 הקבוצה הודחה לליגת הכדורגל החובבנית של רוסיה ואיבדה את מעמדה כקבוצת כדורגל מקצוענית.

בשנת 2020 המועדון נרשם מחדש ומתמודד בליגה השלישית.

## שמות הקבוצה
* לוקומוטיב אוריול (1960—1962)
* ספרטק (1963—1972, 1976—1991, 2007)
* סטאל אוריול (1973—1975)
* פ.צ. אוריול (1993—2006, 2007—2008)
* רוסיצ'י אוריול (2008—2012)
* אוריול (מ־2012)

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קבוצות כדורגל רוסיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1960
קטגוריה:אוריול
איי חוף קיסריה

**איי חוף קיסריה** הם קבוצת איים בקרבת חוף קיסריה.

האיים מהווים חלק מרכס הכורכר המערבי שנפרד מהחוף בשל תהליכי גידוד. אחד מן האיים הללו הוא **האי הצפוני**, המרוחק כ-400 מטר מן החוף, צפונית לנמל קיסריה, והוא אחד האזורים היפים לצלילה באזור קיסריה. אל האי ניתן להגיע עם סירה ממועדון קיסריה, או בשחייה ארוכה מחוף הקשתות שנמצא צפונית לגן הלאומי, ליד אמת המים העתיקה. האי הצפוני עשיר בדגה ובבעלי חיים אחרים ביחס לשאר האתרים של קיסריה. מאפיינת אותו טופוגרפיה תת-ימית מעניינת: מערות שחודרות אל מתחת לאי, נקיקים מפותלים וקניונים ארוכים, וכן מאפיינת אותו טבלת גידוד מרשימה המהווה את פני האי.

כתבה במעריב בשנת 1961 דווח ב"מעריב" על תחרות שיט מסורתית שנערכה בקיסריה מול איים אלו:

## הערות שוליים

חוף קיסריה
קטגוריה:השרון: גאוגרפיה
וינוקס

**וינוקס** (באנגלית: **Vinux**) היא הפצת גנו/לינוקס המבוססת על אובונטו ומיועדת למשתמשים בעלי לקות ראייה.

היא פותחה על ידי טוני סילס (Tony Sales), טכנאי במכללה הלאומית לעיוור בעיר הרפורד, בריטניה ושוחררה בתאריך 1 ביוני 2010 (גרסה 3.0).

ההפצה ניתנת להורדה מאתר SourceForce בגרסת תקליטור אתחול שאינה דורשת התקנה.

המערכת מופצת כשעליה מותקנות מראש תוכנות המסייעות למשתמשים בעלי לקות ראייה כגון: יישום להגדלת המסך (Orca), זכוכית מגדלת תלת־ממדית (Compiz), תמיכה בהתקנים המציגים כתב ברייל, הקראת טקסטים (Speakup), תמיכה בשינוי גופן, צבע, גודל תפריט ועוד.

## ראו גם
* אובונטו
* עיוורון
* לקות ראייה

## קישורים חיצוניים
* 
* עמוד ההפצה באתר DistroWatch 

קטגוריה:התקנים לנגישות קלט
קטגוריה:התקנים לנגישות פלט
קטגוריה:הפצות של GNU/לינוקס
קטגוריה:אובונטו לינוקס
קטגוריה:תוכנה חופשית
חסידות קוריסטשוב

**חסידות קוריסטשוב** הייתה חסידות אוקראינית, ענף של בית צ'רנוביל. ראשון האדמו"רים היה רבי משה, בנו השני של רבי מרדכי טברסקי. בקוריסטשוב התגורר גם דודו של רבי משה, רבי אברהם טברסקי בנו של רבי צבי שהיה מגיד מישרים בקוריסטשוב וחתנו של רבי מנחם נחום מצ'רנוביל.

## תולדות השושלת
רבי משה נולד בשנת תקמ"ט לרבי מרדכי ושרה בתו של רבי אהרן הגדול מקרלין. נישא לבתו של רבי יעקב יוסף מאוסטרהא (נכדו של רב ייב"י). בשנים הראשונות לאחר פטירת אביו לא רצה לנהל אדמו"רות אך לאחר מספר שנים עבר לקוריסצ'ב שם החל להתנהג באדמו"רות. לאחר פטירת אשתו נישא בשנית לבתו של רבי צבי אריה מאליק. נפטר בי"ח בטבת תרכ"ו. חתניו היו אחיינו רבי ברוך אשר מצ'רנוביל ורבי ברוך אוירבך מאיווניץ נכדם של הבעל שם טוב ושל התולדות יעקב יוסף

בנו רבי מרדכי מילא את מקומו. נולד בשנת תר"ב. נישא לגיטל לאה טברסקי, בת דודו הרב אברהם טברסקי מטריסק. בשנת תרנ"ז עבר לז'יטומיר. בשנת תער"ב נאסר בשל עלילת דם שאירעה בפאסטוב. הוא נחקר במשך שלוש שעות ונחלש בגלל החקירה נפטר בל' בשבט תרע"ו. חתניו היו רבי יעקב טברסקי מליניץ בנו של רבי אברהם יהושע השיל מסקווירא, אחיינו רבי משה אריה לייב טברסקי מחלם ורבי משה העשיל מזינקוב.

בניו של רבי מרדכי היו:
*רבי מנחם נחום יוסף בנציון, חתן בן דודו של אביו, רבי ישעיה משולם זושא מחסידות צ'רנוביל.
*רבי דוד יעקב (-ט' בכסלו תש"א) מז'יטומיר חתן דודו רבי ישראל מסקווירא (חתנו של סבו רבי אברהם מטריסק).
*רבי משה נישא לבתו של דודו רבי אפרים מרגליות (חתן רבי אברהם מטריסק).
*רבי יצחק חתן רבי משה שפירא מסאלוויטא.
*רבי ברוך חתן רבי מאיר חיים מסטפין.

בנו של רבי דוד יעקב היה רבי יצחק אברהם משה האדמו"ר האחרון מגזע קוריסטשוב (נפטר בי"ט בתשרי ה'תשמ"ב). שהה תחת השלטון הקומוניסטי ולאחר סבל רב עלה לישראל והתיישב בבני ברק.

## הערות שוליים

קטגוריה:חצרות בית צ'רנוביל
קטגוריה:חצרות חסידיות
קטגוריה:יהדות אוקראינה
ישיבת בית התלמוד

**ישיבת בית התלמוד** היא ישיבה גדולה שפעלה בירושלים משנות ה-60 ועד שנות ה-90 של המאה ה-20, בראשות הרב דב שוורצמן.
## היסטוריה
הישיבה הוקמה על ידי הרב שוורצמן בשנת תשכ"ח, כאשר שב לישראל מארצות הברית לאחר עשרים שנה שבהן שימש ר"מ וראש ישיבה במספר ישיבות. הוא יסד את הישיבה בשכונת בית וגן בירושלים, בסיוע הרב משה שפירא. לאחר מספר שנים עברה הישיבה לשכונת בית ישראל במבנה של ישיבת זוויהל.

בשנות ה-70 עברה הישיבה למבנה משלה בשכונת סנהדריה המורחבת. באמצע שנות ה-70 פעלה הישיבה בשותפות עם הרב יצחק הוטנר וישיבתו, והיא נקראה "ישיבת בית התלמוד - גור אריה". כעבור כשנתיים פסק הקשר והיא שבה להיקרא "ישיבת בית התלמוד" בלבד. מוסדות הישיבה כללו ישיבה גדולה, ישיבה קטנה וכולל אברכים. במשך תקופה שימש כמשגיח הרב אהרן פלדמן.

בתחילת שנות ה-70 הוקמה בתחומי הישיבה מסגרת תורנית לחוזרים בתשובה בשם "שמע ישראל". לימים היא נפרדה לכמה ישיבות, ובראשן ישיבת אור שמח, שהרב שוורצמן עמד בנשיאותה ומסר בה שיעורים.

בשנות ה-80 הועם זוהרה של הישיבה ובשנות ה-90 היא נסגרה. בשנת 2001 נכנסה לבניין ישיבת "כנסת אברהם" בראשות הרב יעקב גרוסמן, שנקראה מאז "ישיבת בית התלמוד-כנסת אברהם". משנות ה-90 שכנו במבנה הישיבה כמה ישיבות נוספות, ובהן ישיבת תפארת צבי, ישיבת שערי בינה וישיבת באר שלמה של הרב אברהם אטיק. כיום שוכנים במבנה גם כולל האברכים בית התלמוד, בראשות הרב יוסף שטרסר והרב משה גבריאל שנברגר, חתניו של הרב שוורצמן, ישיבת "תורת משה" לבחורים אמריקאים, ישיבת "נתיבות יעקב" של הרב אברהם סטפנסקי וישיבת טשכנוב.

## מבוגרי הישיבה
* הרב משולם ברנדוין - ראש ישיבת חדוות התורה
* מנחם גרילק – עיתונאי
* יגאל גואטה- חבר כנסת ועיתונאי
* ד"ר שלמה טיקוצ'ינסקי – היסטוריון חרדי
* טוביה טננבום - עיתונאי וסופר
* הרב מרדכי נויגרשל - מרצה ומחזיר בתשובה
* אלוף יהודה פוקס- מפקד פיקוד מרכז של צה"ל

## הערות שוליים

קטגוריה:ירושלים: ישיבות
קטגוריה:ישיבות ליטאיות בישראל
קטגוריה:ישיבות גדולות בישראל
קטגוריה:סנהדריה המורחבת
פרס סטרגה

[250px|ממוזער|שמאל|ה[נימפאום של וילה ג'וליה ברומא, בו מוענק הפרס]]
**פרס סטרגה** (באיטלקית: **Premio Strega**) הוא הפרס הספרותי היוקרתי ביותר באיטליה. הפרס מחולק מדי שנה מאז 1947 ומוענק לסופר יחיד (או סופרת) עבור ספר שפורסם בין ה-1 במרץ בשנה הקודמת לבין וה-28 בפברואר בשנת הפרס.

## היסטוריה
ב-1944, לאחר שחרור איטליה וכדרך ל"חזרה לנורמליות" לאחר תקופת הפשיזם והכיבוש הנאצי, כינסו מריה וגופרדו בלונצ'י בביתם שברומא סלון ספרותי שכלל מספר אישי תרבות ואינטלקטואלים. הסלון, שהתכנס בימי ראשון, כונה "החברים של יום ראשון" (Amici della Domenica). ב-1947 הציע אחד החברים בסלון, התעשיין והמצנט, גואידו אלברטי שברשותו הייתה גם הבעלות על מותג הליקר סטרגה, לתרום פרס ספרותי שנתי. השופטים שיבחרו את הזוכה יהיו "החברים של יום ראשון". הפרס הוענק באותה שנה לאניו פלאניאנו (Ennio Flaiano) על ספרו "Tempo di uccidere".

## תקנון הפרס
הפרס מנוהל על ידי קרן מריה וגופרדו בלונצ'י (Fondazione Maria e Goffredo Bellonci). חברי חבר השופטים של ועדת הפרס מונים כ-400 אישי תרבות וספרות איטלקיים, על מנת להתקבל לחברות בוועדה יש צורך בהמלצתם של לפחות שני חברים מכהנים. בנוסף להם משתתפים בחבר השופטים עוד 220 אנשי תרבות איטלקים וזרים מטעם 30 מכוני תרבות איטלקים ברחבי העולם (כולל בישראל), 20 קוראים נבחרים ו-20 הצבעות קבוצתיות של בתי ספר, אוניברסיטאות ומועדוני קריאה. בסך הכול יש 660 מצביעים בחבר השופטים. עד מותה ב-1986 עמדה מריה בלונצ'י בראש ועדת הפרס.

מתוך ספרי השנה נבחרת "רשימה ארוכה" בת שנים עשר ספרים, מתוכה נבחרים חמישה ספרים ל"רשימה הקצרה", ממנה נבחר לבסוף הזוכה, בדומה לפרס בוקר הבריטי.

הפרס מוענק ביום חמישי הראשון של חודש יולי בנימפאום של וילה ג'וליה ברומא.

## ממקבלי הפרס לאורך השנים
*1950 - צ'זארה פבזה, עבור "הקיץ היפה" (La bella estate)
*1952 - ג'ורג'ו באסאני, "חמישה סיפורי פרארה"
*1953 - אלזה מורנטה, "האי של ארתורו"
*1959 - ג'וזפה תומאזי די למפדוזה, "הברדלס"
*1961 - רפאלה לה קפריה, "נפצע אנושות" (Ferito a morte)
*1963 - נטליה גינצבורג, "לקסיקון משפחתי"
*1975 - תומאזו לנדולפי, "אקראי"
*1977 - פולביו טומיצה, "החיים הטובים" (*La miglior vita*)
*1979 - פרימו לוי, "מפתח כוכב"
*1981 - אומברטו אקו, "שם הוורד"
*1999 - דצ'יה מראיני, "חשיכה" (*Buio*)
*2001 - דומניקו סטרנונה, "ויה ג'מיטו" (*Via Gemito*)
*2002 - מרגרט מצאנטיני, "אל תזוזי" (*Non ti muovere*)
*2003 - מלניה ג' מאצוקו, "ויטה"
*2006 - סנדרו ורונזי "כאוס רגוע" (*Caos calmo*)
*2007 - ניקולו אמניטי, "כמצוות האל" (*Come Dio comanda*)
*2008 - פאולו ג'ורדנו, "בדידותם של המספרים הראשוניים"
*2009- טיציאנו סקארפה, "סטאבט מאטר"
*2010 - אנטוניו פנאקי, Canale Mussolini
*2011 - אדוארדו נסי, Storia della mia gente
*2012 - אלסנדרו פיפרנו, Inseparabili
*2013 - וולטר סיטי, Resistere non serve a niente
*2014 - פרנססקו פיקולו, "הכמיהה להיות כמו כולם" Il desiderio di essere come tutti
*2015 - ניקולה לג'יויה, La Ferocia
*2016 - אדוארדו אלבינטי, "בית הספר הקתולי" La scuola cattolica
*2017 - פאוֹלוֹ קוֹנייטי, "שמונה הרים" Le otto montagne
*2018 - הלנה יאנצ'ק, "הבחורה עם הלייקה" La ragazza con la Leica
*2019 - אנטוניו סקוראטי, "מ. בן המאה" M. Il figlio del secolo
*2020 - סנדרו ורונזי, "יונק הדבש" Il colibrì
*2022 - מריו דֶזִיאטי, "נעים ונדים" Spatriati
*2023 - אדה ד'אדמו, ,כמו מאוויר" Come d'aria

## קישורים חיצוניים

* 
* על הפרס באתר ליקר סטרגה 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
סטרגה
קטגוריה:ספרות איטלקית
יעל אבי-יונה

**יעל אבי-יונה** (גולדפרב) (1941 - 24 באוקטובר 2012) הייתה ציירת ישראלית. אבי-יונה הייתה בוגרת האקדמיה לאמנות "בצלאל" וחברה באגודת הציירים והפסלים.

## קורות חיים
אבי-יונה נולדה בירושלים, בת לפרופסור מיכאל אבי-יונה. בילדותה התגוררה כשנתיים בקבוצת שילר, בה התגוררו הורי אביה. בין השנים 1959–1963 למדה באקדמיה לאמנות "בצלאל".

בשנת 1983 זכתה בציון לשבח בתחרות עיצוב אמנותי בנושא "ירושלים כסמל" לאמנות יהודית.

בשנת 1984 הקימה את "גלריה אבי-יונה" ומאז ניהלה את הגלריה.

בשנת 1994 התחתנה אבי-יונה עם האמן דב לדרברג, והחלה לשתף עמו פעולה בתערוכות.

אבי-יונה הציגה את התערוכה "דיוקנאות סופרים ישראלים בני זמננו" ביריד הספרים הבינלאומי בירושלים, וכן את התערוכה "השיטתיות שבמסתורין" בוושינגטון די. סי. שבארצות הברית.

אבי-יונה ציירה את היצירה "שנים עשר השבטים" עבור בית הכנסת "יד מרדכי" שבירושלים.

## קישורים חיצוניים
* 
* ציורים של יעל אבי יונה

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירות ישראליות
קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:בוגרות בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב
קטגוריה:בוגרי בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1941
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1941
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2012
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2012
יריקה

[ממוזער|קריקטורה של [צ'ארלי צ'אפלין יורק על הרצפה]]

**יריקה** היא פעולה גופנית של הוצאת רוק בכוח מתוך הפה. הפעולה מהווה רפלקס שמטרתו לצורכי הוצאת נוזלים או חומרי מזון המצויים בפה. כמו כן הפעולה מהווה ביטוי חברתי כתוצאה מאמונה טפלה או על מנת לבטא רגש (לרוב בוז או כעס). ברחבי העולם המערבי יריקה נחשבת כפעולה חסרת נימוס.

הגישה הרואה ביריקה פעולה חסרת נימוס מקורה במערב אירופה בראשית המאה ה-18, בעיקר בעקבות התפתחות מנהגים היגייניים של רחצה בקרב החברה הגבוהה באירופה. בעקבות התפתחות גישה זו, ועל מנת למנוע יריקות על רצפות הבתים התפתח הנוהג של התקנת מרקקות בכניסה לבתים ובחדרים שונים. השימוש במרקקות פחת בראשית המאה ה-20 לאחר מגפת השפעת הספרדית של 1918, ובעקבות ההבנה כי אלו מאפשרות הפצת מחלות. בארץ ישראל הותקנו מרקקות בכניסה למבני ממשל בתקופת המנדט הבריטי, וזאת לאור הנוהג המקומי, שהיה נפוץ עד שלהי תקופת המנדט, לירוק בכניסה למבנים אלה על מנת לנקות את הפה מאבק הרחובות. דוגמה למרקקה מעין זו מצויה בכניסה לבניין עיריית חיפה גם כיום.

## היריקה בתרבות העולם
[שמאל|ממוזער|250px|[מרקקה עשויה פורצלן סנט קלאוד, 1730-1740.]]
היריקה מקושרת לאמונה הטפלה לפיה היא מונעת עין רעה. באסיה התפתח הנוהג לירוק על ילדים כנגד עין רעה, ובאירופה קיים הנוהג לירוק כאשר רואים חתול שחור.

## היריקה ביהדות
בטקס החליצה, נדרשת היבמה לירוק אל מול היבם, בתגובה לכך שלא הסכים לייבמה, חז"ל דורשים שיהא זה רוק הנראה לעיני הדיינים.

כמו כן נהוג בכמה חסידויות (וביניהם חסידות חב"ד), שבשעת אמירת עלינו לשבח, כשמגיעים למילים "שהם (כלומר, גויי הארצות=עובדי עבודה זרה) משתחווים להבל ולריק", יורקים. הרבי מנחם מנדל שניאורסון הסביר שזה על מנת שלא לבלוע ולהנות מן הרוק שנוצר בעת הדיבור על עבודה זרה.

## ראו גם
* מרקקה
* הוק טואה

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תסמינים וסימנים הקשורים למערכת העיכול ולבטן
קטגוריה:רפלקסים
קטגוריה:נימוסים
קטגוריה:רוק (ביולוגיה)
דניאל זך

**דניאל זך** (נולד ב-1967) הוא שף ישראלי.

## ביוגרפיה
זך (זיסנבך) נולד בגרמניה ובגיל 8 חודשים הוריו עלו איתו לישראל והשתקעו בכפר סבא. זך גדל במשק של הורי אימו במושב שדה ורבורג. בתיכון למד גרפיקה ושאף לעסוק באמנות. את אשתו כרמית הכיר בשירותו בצה"ל. עבד במשך שנתיים במסעדת "תפוח הזהב" של ישראל אהרוני, לצידם של יורם ניצן ויונתן רושפלד. ב-1992 נסע ביחד עם אשתו למשך שנתיים לאירופה להתלמד במסעדות, הם שהו בעיקר באלזס. בשנת 1994 חזר לישראל והקים את ביתו בגליל. עבד כשף ראשי בהקמתה של מסעדת "וילה רוז" בחיפה, אותה הקימו עירית שנקר וחיים כהן, אחר-כך עבד כשף ראשי במסעדת "צל אורנים" בקריית טבעון. המסעדה הראשונה שהקים הייתה "חדר אוכל" בבית לחם הגלילית, שכיום נקרא, נווה הגר. עבד ברשת המלונות "מריוט" וייעץ למסעדות באירופה.

בספטמבר 2001 פתח זך ביחד עם אורי ירמיאס את מסעדת "כרמלה בנחלה" ב"בית העמודים" במדרחוב נחלת בנימין בתל אביב. המסעדה שלבה סגנון בישול צרפתי, השפעה מהמטבח האוסטרו-הונגרי, עם השראה וחומרי גלם משוק הכרמל הסמוך עם תפריט עונתי. מנות הדגל שלו הן סלט עשבי תיבול בקשיו ותבשיל עגל חלב בסילאן. המסעדה נבחרה בידי דניאל רוגוב לאחת מעשר המסעדות הטובות בישראל בשנת 2004. נבחרה למסעדה ה-15 בטיבה בתל אביב בסקר קוראים של עכבר העיר בשנת 2009. ביוני 2012 נסגרה המסעדה לאחר אחת עשרה שנים של פעילות.

בשנת 2004 פתח זך ביחד עם אורי ירמיאס את מסעדת "הלנה בנמל" בקיסריה, שהשף שלה הוא עמוס שיאון. המסעדה נבחרה לעשירית בטיבה בישראל ב-2010 לפי אתר מפה.
נבחרה גם בידי כתב העת מסע אחר לאחת המסעדות הכי יפות בארץ.

בשנת 2010 פתח זך את מסעדת "אסיה מוניקה" בהוד השרון, המגישה מטבח אסיאתי עם מנות אמריקאיות ביחד עם דוד זהות ויפעת פיש.

בשלהי 2012 פתח את מסעדת "טרומפלדור 10" ברמת השרון. המסעדה נסגרה באפריל 2014, כאשר כבר לא הייתה בבעלותו.

במהלך 2016 הוביל להשקת רשת הכריכים "פאזל-פוד".

ב-2016 פתח זך בברלין שבגרמניה את מסעדת "כרמלה" בקונספט דומה למסעדתו "כרמל בנחלה".

ב-2009 ראה אור ספרו בהוצאת מודן "כרמלה ואני".


קובץ:Carmella Bistro3.jpg|פרעצל וחמאת אנשובי
קובץ:Beef Carpaccio served with baby leaves, seasonal fruits, salted almonds and brie cheese.jpg|קרפצ'יו בקר עם עלים, פרי עונתי, שקדים מלוחים וגבינת ברי
קובץ:Carmella Bistro5.jpg|אגסים צלויים עם גבינה כחולה ואגוזים על עלים צעירים בסירופ רימונים
קובץ:Young beet stuffed with oxtail meat, cooked in wince sauce, served with spetzel, violet cabbage and cinnamon.jpg|סלק צעיר ממולא בבשר זנב שור מבושל ברוטב יין, מוגש עם שפצלה, כרוב סגול וקינמון
קובץ:Carmella Bistro 1.jpg|שרימפס, קלמרי, מולים ונתחי דג מאודים ברוטב עגבניות, אוזו, שום, חמאה ועשבי תיבול
קובץ:Panna cotta with Cardamom, chocolate Fudge , Lemon sorbet withn kiwi, pear, lemon, orange, grapes, persimmon, and Cheese cake.jpg|טעימות קינוחים: פנקוטה עם הל, עוגת גבינה, פאדג' שוקולד, סורבה לימון עם קיווי, אגס, 2 סוגי ענבים, תפוז, לימון ואפרסמון


## קישורים חיצוניים

* ריאיון עם דניאל זך, באתר שפים
* ספרו "כרמלה ואני", באתר טקסט
* 
* אביבה לוינסון, שף בשקט עם דניאל זך מכרמלה בנחלה, באתר 2eat, 11 בספטמבר 2005
* 
* 
* דניאל זך, מתוך כרמלה ואני", הוצאת מודן, באתר mako, 11 במרץ 2010
* השף הבריא עם דניאל זך, נענע 10, 17 ביולי 2008
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שפים ישראלים
קטגוריה:מחברי ספרי בישול ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:שדה ורבורג: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1967
זאב כיס

[ממוזער|המין [זאב טסמני פוטנס לעומת אדם]]
**זאב כיס** (שם מדעי: *Thylacinus*) הוא סוג נכחד ממשפחת זאבי הכיס הכולל 6 מינים שהתקיימו באוסטרליה והאי טסמניה בין תקופת האוליגוקן עד המאה ה-20. המוכר מביניהם הוא הזאב הטסמני, טורף הכיס הגדול ביותר ששרד עד לעת המודרנית. בעבר היה נפוץ באוסטרליה אבל נדחק על ידי הדינגו וציד האדם, וככל הנראה נכחד בשנת 1936. אורכו הממוצע הגיע לכדי 152 ס"מ, ודמותו הזכירה את הזאב בהיבטים רבים, זאת כתוצאה מאבולוציה מתכנסת.

טורפים אלה היו טורפי-העל היונקים הגדולים ביותר ביבשת לאחר אריה הכיס הנכחד. לאחר היכחדות הזאב הטסמני סופית בידי האדם, נכחד הסוג.

## מינים
* זאב טסמני (*Thylacinus cynocephalus*)
* *[[Thylacinus macknessi]]*
* *[[Thylacinus megiriani]]*
* זאב טסמני פוטנס (*Thylacinus potens*)
* *[[Thylacinus rostralis]]*
* *[[Thylacinus yorkellus]]*

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1824
קטגוריה:זאבי כיס
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קונרד יאקוב טמינק
מועצת מקרקעי ישראל

**מועצת מקרקעי ישראל** היא מועצה המפקחת על פעולתה של רשות מקרקעי ישראל ומאשרת את תקציבו.

המועצה הוקמה על-פי חוק רשות מקרקעי ישראל תש"ך - 1960 (סעיף 3) ואחראית על קביעת המדיניות הקרקעית שלפיה ינוהלו מקרקעי מדינת ישראל. על-פי החוק, הממשלה ממנה את חברי מועצת מקרקעי ישראל ואת ממלאי מקומם. המועצה מתכנסת מספר פעמים בשנה לדון בנושאים הקשורים למדיניות הקרקע של המדינה ולפעילות רשות מקרקעי ישראל. הצעות לסדר היום של המועצה מועברות לתגובות הציבור אחרי הפצתן לחברי המועצה. פעם בשנה מגיש מנהל הרשות למועצת מקרקעי ישראל דוח מפורט על פעולות הרשות. המועצה בוחרת מבין חבריה ועדות משנה כגון: ועדת פטור, ועדת ביקורת ועוד.

במועצה מכהנים שר האוצר כיו"ר המועצה וכן 9 חברים נוספים. על פי חוק מכהנים 7 נציגי ממשלה ו-2 נציגי קק"ל. בנוסף במועצה משקיף של הגופים שעניינם בשמירת איכות הסביבה. נציגי הממשלה הם: נציג ראש הממשלה, נציג שר החקלאות, נציג שר השיכון, נציג משרד האוצר, נציג משרד המשפטים ונציג המשרד להגנת הסביבה.

ביולי 2014 החליטה המועצה על שינוי הקריטריונים לרישוי מתקנים סולאריים תוך הכשרת מתקן קיים של חברה פרטית בבעלות גלעד שרון, למרות התנגדות היועץ המשפטי לממשלה. ההחלטה לא יושמה בשל התנגדות משרד האוצר, ובעקבות עתירה של התנועה לאיכות השלטון, ב-2016 פסק בג"ץ שהחלטת המועצה הייתה פסולה.

## קישורים חיצוניים
* מועצת מקרקעי ישראל באתר רשות מקרקעי ישראל

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: ארגונים ממשלתיים
קטגוריה:ישראל: תכנון ובנייה
קטגוריה:ישראל: מקרקעין
Without You (שיר של דייוויד גטה)

"**Without You**" (בתרגום חופשי: "**בלעדייך**") הוא שיר של הדי ג'יי והמפיק הצרפתי-יהודי דייוויד גטה באירוח הראפר האמריקני אשר, שיצא כסינגל מתוך האלבום "Nothing but the Beat". השיר הגיע למקום הרביעי במצעד ה"בילבורד הוט 100" זמן קצר לאחר צאתו.

## וידאו קליפ
הוידאו קליפ לשיר צולם בחוף ים בפורטוגל בסוף יולי 2011. הווידאו כולל קטעים ממסיבות שונות שנערכו בתאילנד, ארצות הברית, ברזיל ודרום אפריקה. בהמשך הקליפ מתרחשת מעין נדידת יבשות, וכל המסיבות ביבשות השונות מתאחדות ויוצרות מסיבה אחת גדולה. בנוסף, הקליפ כולל סצנות בהן נראה הזמר אשר כשברקע חוף ים.

## הצלחה במצעדים
הסינגל זכה להצלחה מסחרית רבה, ודורג בין "עשרת הגדולים" במצעדי המכירות של מדינות רבות ברחבי העולם.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי דייוויד גטה
קטגוריה:שירי אשר
קטגוריה:שירי דאנס-פופ
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי לפידים
קטגוריה:בלדות סינת'-פופ
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי דייוויד גטה
אורי עופר

**אורי עופר** (14 ביוני 1937 – 21 בפברואר 2025) היה יועץ תיאטרון ומפיק מופעי תרבות, המנהל הכללי של התיאטרון הקאמרי, ומיוזמי ומייסדי האופרה הישראלית החדשה והמשכן לאמנויות הבמה בתל אביב ומנהלם הראשון.

## ביוגרפיה
נולד בירושלים למשפחת הירש. התחנך ולמד בירושלים בבית הספר היסודי בית הכרם ובבית חינוך תיכון. התגייס לנח"ל והיה חבר קיבוץ יזרעאל.

בשנים 1963–1967 היה סגן מנהל מרכז ההסברה במשרד ראש הממשלה. בשנים 1967–1986 היה המנהל האדמיניסטרטיבי והמנהל הכללי של התיאטרון הקאמרי. בתקופתו עלתה הרמה המקצועית של התיאטרון לרמה של טובי התיאטרונות בעולם. היה שותף להפקה של מחזותיו של חנוך לוין, ביניהם מלכת האמבטיה, יעקובי ולידנטל וסוחרי גומי, יסורי איוב, הזונה הגדולה מבבל.

בשנים 1986–1996 הקים וניהל את האופרה הישראלית החדשה ואת המשכן לאמנויות הבמה (תל אביב). במקביל היה המנהל הכללי של המשכן לאומנויות הבמה. הוא כתב את התכנית להקמת המשכן וניהל את הקמתו ותפעולו בשנתו הראשונה.

שמש כיו"ר ועדת הפרסים של האקדמיה הישראלית לתיאטרון.

מאז שנת 1996 ועד פטירתו היה יועץ תיאטרון ומפיק מופעי תרבות. בתפקידו כיועץ תיאטרון סייע בין השאר להקמה והתחדשות: אולמי התיאטרון בבית ציוני אמריקה, בית שמואל בירושלים, התיאטרון הקאמרי החדש; היכלי התרבות בראשון לציון, באשקלון, יבנה, מעלות, טבריה, אשדוד, ברחובות, בצפת, בכפר סבא; המשכן לאמנויות הבמה בבאר שבע; היכל אומנויות הבמה בהרצליה. שימש כיועץ תיאטרון למפעל הפיס.

מאז שנת 1996 השתתף בהפקת מופעי אומנות גדולים כמו עלובי החיים בשנת 1999 בשיתוף עם המשכן לאמנויות הבמה; פורגי ובס 2001 ונבוקו 2003 בשיתוף עם האופרה הישראלית. הוא השתתף במסגרת צמח/עופר הפקות בע"מ בהבאה לישראל של הופעות של להקת בוריס אייפמן מסנקט פטרסבורג (2000–2013), להקת המחול של מרתה גרהם מניו יורק, להקת המחול אלווין איילי (2008–2012), מאמה מיה 2007, סיפור הפרברים 2009, המחזמר קורוס ליין 2011 ואחרים.

במאי 2013 הוענק לו פרס הוקרה על תרומה מיוחדת לתיאטרון הישראלי והאופרה. בשנת 2017 הוענק לו תואר יקיר העיר תל אביב-יפו.

נפטר ב-21 בפברואר 2025, והובא למנוחות בבית העלמין מנוחת עולם בנתניה . עופר היה נשוי עד לפטירתו לבת-עמי, ואב לשלושה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מפיקי תיאטרון ישראלים
קטגוריה:מנכ"לי התיאטרון הקאמרי
קטגוריה:ישראל: אופרה
קטגוריה:יקירי תל אביב-יפו לשנת 2017
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:בוגרי בית הספר היסודי בית הכרם
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני ג' (ירושלים)
קטגוריה:חברי גרעיני נח"ל
קטגוריה:יזרעאל (קיבוץ): אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות מנוחת עולם (נתניה)
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1937
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2025