open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
פביאן כאמוס

**פביאן כאמוס** (בצרפתית: **Fabien Camus**, נולד ב-28 בפברואר 1985 בארל שבצרפת) הוא כדורגלן עבר תוניסאי-צרפתי.

## קריירה
כאמוס התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ארל אביניון, ובגיל 15 הצטרף לזו של מונפלייה. בגיל 17 הצטרף לקבוצת המילואים של אולימפיק מרסיי, וכעבור שנה הצטרף לקבוצה הראשונה. בקיץ  הצטרף לשרלרואה. ב-30 בספטמבר 2005 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה נגד קלאב ברוז'.

לאחר שעורר עניין רב בקבוצות ברחבי אירופה כמו: באייר לברקוזן, פריז סן-ז'רמן, מונקו, ספרטק מוסקבה ופנאתינאיקוס, חתם בקיץ  לגנק. בעונת  חזר לצרפת כאשר הושאל לטרואה וביולי  הושאל לאוויאן.

בקיץ  חתם באנטוורפן לארבע שנים, אך שוחרר ממנה אחרי שנה אחת. ב-5 בינואר 2018 חתם במכלן.

בדצמבר  חתם במונטלימה ובסיום העונה עזב את הקבוצה ללא ששיחק באף משחק ליגה.

כאמוס נולד בצרפת להורים מהגרים מתוניסיה ולכן היה זכאי לשחק עבור נבחרת תוניסיה. בפברואר  ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת תוניסיה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים תוניסאים
קטגוריה:כדורגלנים צרפתים
קטגוריה:קשרי כדורגל תוניסאים
קטגוריה:קשרי כדורגל צרפתים
קטגוריה:ארל: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני ארל אביניון
קטגוריה:כדורגלני מונפלייה
קטגוריה:כדורגלני אולימפיק מרסיי
קטגוריה:כדורגלני שרלרואה
קטגוריה:כדורגלני ראסינג גנק
קטגוריה:כדורגלני טרואה
קטגוריה:כדורגלני אוויאן
קטגוריה:כדורגלני רויאל אנטוורפן
קטגוריה:כדורגלני מכלן
קטגוריה:כדורגלני נבחרת תוניסיה
קטגוריה:צרפתים ממוצא תוניסאי
קטגוריה:תוניסאים שנולדו ב-1985
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1985
אזאר מאג'די

**אזאר מאג'די** (בפרסית: آذر ماجدی) היא מסאית ופעילה קומוניסטית איראנית, יושבת ראש ה"ארגון לשחרור האישה" ואחת המנהיגות של מפלגת הפועלים הקומוניסטית של איראן. היא מתנגדת למשטר הרפובליקה האסלאמית של איראן מאז ששבה מלימודים מחוץ לאיראן כדי להתנגד לחומייני, בשנת 1978.

## ביוגרפיה
מאג'די נולדה באיראן לאב אתאיסט ולאם מוסלמית. הייתה נשואה להוגה המרקסיסטי מנסור הקמט שהוביל את ההתנגדות הקומוניסטית לשאח, והם הורים לשלושה ילדים.

## עמדות פוליטיות
מאג'די מגדירה את עצמה מרקסיסטית ו"פועלית-קומוניסטית". היא מתארת את האסלאם כ"אידאולוגיה מאוד שונאת נשים". בראיון משנת 2001 אמרה מאג'די ש"הציבור חייב לעשות משהו כדי לחסל את האסלאם". בראיון אחר קבעה מאג'די ש"איסלמופוביה היא מושג מומצא, שמנסה להשתיק את העולם ולמנוע ביקורת על האסלאם ועל התנועה האסלאמית".

## קישורים חיצוניים
* אתר הבית של מאג'די  
* חשבון הטוויטר של מאג'די
* מאמרים מאת מאג'די באתר Islam Watch

## הערות שוליים

קטגוריה:פוליטיקאים איראנים
קטגוריה:קומוניסטים
קטגוריה:מהגרות מאיראן לממלכה המאוחדת
פיגוע התופת בבית הכנסת אלגריבה

**פיגוע התופת בבית הכנסת אלגריבה** היה פיגוע טרור שבוצע ב-11 באפריל 2002 באמצעות משאית תופת שהתפוצצה בחזית בית הכנסת העתיק "אלגריבה" באי ג'רבה שבתוניסיה. בפיגוע נהרגו 21 בני אדם.

היה זה הפיגוע השני בבית הכנסת לאחר שבמהלך חג שמיני עצרת (שמחת תורה) תשמ"ו (1985), פתח אחד השוטרים שהיו מופקדים על ביטחון המקום באש על המבקרים, ורצח שלושה מהם.

## הפיגוע
מחבל בשם ניזאר בן מחמד נאסר נוואר, יליד 1978, הסיע משאית עמוסה בבלוני גז וחומרי נפץ, פרץ את מחסומי הביטחון שלפני בית הכנסת העתיק "אלגריבה" באי ג'רבה שבתוניסיה, והתפוצץ בחזית בית הכנסת.

בפיגוע נרצחו 21 בני אדם, מהם: שלושה מקומיים, 14 תיירים מגרמניה ושני תיירים מצרפת ויותר מ-30 נפצעו.

## החקירה
למרות שבשעות הראשונות שלאחר האירוע הייתה הנחת המשטרה המקומית הרשמית כי מדובר בתאונה, התברר בחקירת המקרה כי מדובר בפיגוע תופת מכוון. בהמשך חקירה נתגלה כי עמדו מאחרי הפיגוע מוסלמים קיצוניים שהיו קשורים לאל-קאעידה.

במרץ 2003 נעצרו בספרד חמישה בני אדם בחשד לשותפות במימון הפיגוע. באפריל אותה שנה נעצר בפריז לאחר מאמץ מודיעיני משותף של ממשלות באירופה, אזרח גרמני ממוצא פולני שהתאסלם, בשם מישל גנסארסקי, בחשד למעורבות בפיגוע, הוא נכלא והועמד לדין ובפברואר 2009 נידון ל-18 שנות מאסר.

## תמונות מאירוע הזיכרון לנרצחי הפיגוע

קובץ:Marche 11 avril.jpg
קובץ:Hommage_11_avril.jpg
קובץ:Blumen 11 April.jpg
קובץ:Flowers 11 avril.jpg


## קישורים חיצוניים
* 
* Al-Qaeda claims Tunisia attack, BBC, 23 ביוני 2002

## הערות שוליים

קטגוריה:פעולות טרור ב-2002
בית הכנסת אלגריבה
קטגוריה:יהדות תוניסיה
בית הכנסת אלגריבה
בית הכנסת אלגריבה
בית הכנסת אלגריבה
בית הכנסת אלגריבה
קטגוריה:ג'רבה
ולנטין שטוקר

**ולנטין שטוקר** (בגרמנית: **Valentin Stocker**; נולד ב-12 באפריל 1989) הוא כדורגלן עבר שווייצרי ששיחק בפ.צ. בזל, הרטה ברלין ונבחרת שווייץ בעמדת הקשר שמאלי.

## קריירת מועדונים
שטוקר החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של קרינז. בינואר  עבר בפ.צ. בזל ושיחק בקבוצה הצעירה של המועדון. ב-27 בפברואר 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה בניצחון 0–1 נגד תון במסגרת הגביע השווייצרי. כעבור 4 ימים ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה שוב נגד תון. ב-16 במרץ הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בהפסד 2–4 נגד פ.צ. סיון. ב-12 באפריל 2008 חתם על חוזה מקצועי במדי הקבוצה, לאחר שסיים את עונת  עם 3 שערים ב-10 משחקים. בעונת  היה שותף לזכייה של בזל בדאבל עם 12 שערים ב-31 משחקים. בגמר הגביע עצמו הוא הבקיע צמד בניצחון 0–6 נגד לוזאן ספורט. ב-23 באפריל 2011 נפצע ונעדר כ-7 חודשים מהמגרשים. ב-3 בדצמבר 2011 חזר למגרשים ובאותו יום אף האריך את חוזהו במועדון עד יוני . בעונת  הוא היה שותף להישג השיא של המועדון במפעלים האירופים, חצי גמר הליגה האירופית בו נעצרה על ידי צ'לסי.

ב-18 במאי 2014, חתם בהרטה ברלין תמורת 5 מיליון אירו.

ב-10 בינואר 2018 חזר שטוקר לפ.צ. בזל וחתם לשלוש שנים וחצי. בשנת 2022 פרש ממשחק פעיל. 

## קריירה בינלאומית
סטוקר שיחק בכל נבחרות הנוער של שווייץ. ב-20 באוגוסט 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת במשחק ידידות נגד  בו אף הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, המשחק נגמר בניצחון 1–4 לטובת שווייץ. שטוקר השתתף עם הנבחרת במונדיאל 2014.

## תארים
; פ.צ. בזל
*אליפות שווייץ: , , , , , 
*הגביע השווייצרי: , , 
*יורנקאפ: , 

; אישיים
*השחקן הצעיר של העונה בשווייץ: 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים שווייצרים
קטגוריה:קשרי כדורגל שווייצרים
קטגוריה:כדורגלני פ.צ. בזל
קטגוריה:כדורגלני הרטה ברלין
קטגוריה:כדורגלני נבחרת שווייץ
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2014
קטגוריה:שווייצרים שנולדו ב-1989
אל-מנאר (כתב עת)

ממוזער|150px|שער הגיליון השני של אל-מנאר, מרץ 1899
**אל-מנאר** (בערבית: **المنار**, "המגדלור") היה כתב עת אסלאמי, שיצא לאור בקהיר על ידי רשיד רידא ברציפות מ-1898 ועד מותו של רידא ב-1935.

בהתחלה הופק כתב העת כשבועון ולאחר מכן הפך לירחון שכלל פרשנות על פי הקוראן, דברי תמיכה במוחמד אבן עבד אל-והאב ותמיכה בהעמקת הידע במדע ובטכנולוגיה. במאמריו קרא רידא לרפורמות באסלאם תוך חזרה לרעיונותיהם של הח'ליפים הראשונים וכן העלה את רעיון המדינה המוסלמית.

כתב העת פרסם ספרים בהמשכים או חלקים מספרים טרם הוצאתם לאור כספרים, כך למשל פורסם בו חלק ניכר מהספר "על טבעי העריצות" של עבד א-רחמן אל-כוואכבי, וזאת בנוסף למאמרים רבים של כוואכבי, בהם פיתח את משנתו בדבר אימוץ מוסדות מדיניים מערביים שמתאימים לאסלאם וכן פיתח את הרעיון של סוציאליזם אסלאמי מתוך האמונה שהקוראן מתיר חלוקה מחדש של העושר.

רשיד רידא העלה באל-מנאר את רעיונותיו של אבן תיימיה בן המאה ה-13, כפי שרידא פירש אותם, כלומר דגש על חזרה לאמונתם של הסלף (בני שלוש הדורות הראשונים לאסלאם), מכאן התנגדות עזה לחידושים של הצופים.

תפוצתו של כתב העת הייתה ברוב השנים 1000–1500 גיליונות אולם השפעתו על הוגי הדעות של המודרניזם באסלאם ועל אנשי הוהאביה ואנשי הסלפיה הייתה גבוהה יותר מאשר מספר הגיליונות שנמכרו.

## קישורים חיצוניים

*גיליונות אל-מנאר, באתר ארכיון האינטרנט

קטגוריה:תאולוגיה אסלאמית
הסנדק מוות

**הסנדק מוות** או **מלאך המוות** (בגרמנית: **Der Gevatter Tod**) הוא סיפור שלוקט על ידי האחים גרים, והוא מספר 44 במעשיות האחים גרים. מאפיינים רבים בסיפור מזכירים את הסיפור "האדון הסנדק" המופיע גם הוא באסופה.

## תוכן הסיפור
לאדם עני אחד היו שנים עשר ילדים והוא מתקשה מאוד לפרנסם. כאשר נולד הילד השלושה עשר הוא אינו יודע מה לעשות. הוא מחפש סנדק לבנו, האלוהים מציע את עצמו, אולם האיש דוחה אותו בטענה שהוא אינו הוגן כיוון שנותן את כל הכסף לעשירים. לאחר מכן מגיע השטן ומציע את עצמו, אולם האיש דוחה אותו כיוון שהוא מרמה אנשים. לאחר מכן מגיע המוות ומציע את עצמו, האיש מכריז שהוא אכן רוצה בו כיוון שהמוות הוגן ואינו מבדיל בין עשירים לעניים. המוות מופיע ביום הטבילה כסנדק רגיל לכל דבר ולאחר מכן נעלם.

כאשר הנער מתבגר, מגיע אליו המוות ומציע לו הצעה: הוא יהפוך לרופא, ובכל פעם שהמוות יופיע למראשות המיטה יהיה עליו להעניק לחולה סם קסמים שיגרום לו להחלמה מהירה, אולם אם המוות יופיע למרגלות המיטה יהיה על הרופא לוותר ולהניח למוות לקחת אותו, וכך היה והנער הפך לרופא מפורסם. פעם אחת המלך חלה והזמין את הרופא הצעיר, כאשר הגיע הרופא גילה את המוות למרגלות המיטה, אולם הוא החליט להפר את ההסכם, הוא הפך את המלך כך שהמוות היה בכיוון הראש, והשקה את המלך בסם הקסמים. הסנדק הזועם מזהיר את הנער שבפעם הבאה שיעז לעשות דבר כזה יעניש אותו, אולם כאשר בת המלך היפה חולה גם היא, מכריז המלך שמי שירפא אותה יוכל להינשא לה. הרופא הצעיר מפר את הבטחתו בפעם השנייה, הופך את הנסיכה ומשקה את החולה בסם. המוות הזועם מוביל אותו למנהרה תת-קרקעית בה הוא מגלה אלפי נרות שעווה. המוות מסביר שהנר מסמל את שארית חייו של האדם: לצעירים ישנו נר גדול, למבוגרים נר בינוני, ולזקנים נר קטן. הנער מבקש לראות את הנר שלו, ומגלה שהנר קטן מאוד ועומד להיגמר. הוא מבקש מהמוות לשים את הנר הקטן על נר גדול יותר כדי שיוכל להמשיך לחיות, המוות מסכים, אולם כאשר הוא מרים את הנר הקטן הוא מכבה אותו וגורם למותו של הרופא.

## עיבודים בטלוויזיה
בסדרה היפנית אגדות האחים גרים, אחד הפרקים עוסק בסיפור סנדק המוות.

עלילת הפרק הראשון בסדרה סיפורי עמים (החייל והמוות), נכתב בהשראת הסיפור סנדק המוות 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מעשיות האחים גרים
פנחס מינקובסקי

**פנחס מינקובסקי** (ניסן תרי"ט, 1859 – י"ב בשבט ה'תרפ"ד, 1924) היה חזן ומלחין יהודי יליד אוקראינה.

## קורות חיים
נולד בעיר בילה צרקווה באוקראינה. למד חזנות בתחילה מאביו מרדכי ברוך (הידוע כ"מוטיל גאדיס") שהיה החזן הראשי בעיר 50 שנה, ומחסידי צ'רנוביל. הוא הצטרף למקהלת החזן ניסן ספיבק (ניסי בעלזער) בקישינוב. ושימש כמוביל השירה בשולחנו של רבי דוד מטולנה. בגיל 18 התמנה כמחליפו של ספיבק וכעבור שלוש שנים מונה לחזן הראשי בבית הכנסת הכוראלי של קישינב.

הוא המשיך את לימודיו בווינה ולמד אצל שלמה זולצר. שירת כחזן בערים שונות כמו חרסון, למברג ואודסה, שם למד אצל ניסן בלומנטל, החזן של בית הכנסת ברודי  ואצל החזן יעקב בכמן. בשנת 1887 הוזמן לשמש כחזן ראשי בבית הכנסת ברחוב אלדרידג' של קהילת "קהל עדת ישורון" בניו יורק ושילמו לו 3000 דולר לשנה. ב־1892 שב לאודסה, וכיהן במשך 30 שנים כחזן ראשי בבית הכנסת ברודי.

באודסה התחבר לקבוצה של אינטלקטואלים יהודים ביניהם ביאליק והיה נשיאה של האגודה המוזיקלית "הזמיר". לאחר המהפכה הבולשביקית שהטילה הגבלות על התרבות היהודית בברית המועצות, חזר לארצות הברית שם נפטר ונקבר.

## יצירתו
מינקובסקי כתב מאמרים רבים על חזנות והמוזיקה היהודית בעברית יידיש וגרמנית. הוא חיבר יצירות רבות לחזנות אבל בגלל שהתנגד חריפות להקלטתן "פן יושמעו בבתי מרזח", אין כל הקלטות שלו. יצירותיו נמצאות בכתב בספרייה הלאומית בירושלים.

שני שירים שלו התפרסמו:
*שבת המלכה למילותיו של ביאליק ("החמה מראש האילנות נסתלקה").
*שיר המעלות שהוקלט לראשונה על ידי יוסל'ה רוזנבלט לסרטו ונפטר במהלך הצילומים שלו. ייתכן שרוזנבלט היה קרוב משפחתו של מינקובסקי. השיר היה מועמד שנים רבות להיות המנונה של התנועה הציונית עד שנדחק על ידי התקווה, והוא היה ללחן המקובל בטקסים דתיים, ובסעודות השבת אצל יהודי העולם ובייחוד בארצות הברית. בשנים האחרונות בישראל התפרסם ביצועו של חנן יובל לשיר זה.

שמאל|ממוזער|280px|אביו, מרדכי ברוך (מוטיל גאדיס)

## משפחתו
*בתו, גיטלה, נישאה לאלכסנדר בזרדקה , היה פרופסור ידוע למיקרוביולוגיה, ששימש בהנהלה הבכירה של מכון פסטר בפריז.

## לקריאה נוספת
* ענת רובינשטיין, **חזן ההשכלה: חייו יצירתו והגותו של פנחס מינקובסקי (1924-1859)**, עבודה לתואר דוקטור, האוניברסיטה העברית בירושלים, 2018.
* ענת רובינשטיין, **חזן המשוררים באודסה: חייו ויצירתו של פנחס מינקובסקי**, רסלינג, 2024
***פנחס מינקובסקי**, בתוך: 

## קישורים חיצוניים
* 
* פנחס מינקובסקי, באתר זמרשת
* 
* 
* שיר המעלות בביצוע יוסל'ה רוזנבלט ומקהלה, באתר הזמנה לפיוט
* סיפורם של פנחס מינקובסקי ויוסל'ה רוזנבלט, באתר eldrigestreet
* פנחס מינקובסקי, באתר jewish virtual library
* 
* 
* ביצוע 'שיר המעלות' משנות ה-70 בידי יהודי (לא מזוהה) מארצות הברית (יוטיוב)
* 
* 
* פנחס מינקובסקי, דער טאג (ניו יורק)⁩, 26 ינואר 1924⁩ 
*יוסף רוזנבלט, דער טאג (ניו יורק)⁩, 29 ינואר 1924⁩ 
* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חזנים אוקראינים
קטגוריה:מלחינים יהודים אוקראינים
קטגוריה:מלחיני מוזיקה ליטורגית יהודית
קטגוריה:מלחיני קטעי חזנות
קטגוריה:ילידי 1859
קטגוריה:נפטרים ב-1924
גבריאל רבל

**גבריאל רבל** (בצרפתית: **Gabriel Revel**; 10 במאי 1643 – 9 ביולי 1712) היה צייר צרפתי בן המאות ה-17 וה-18.
## ביוגרפיה
גבריאל רבל נולד בשאטו טיירי  למשפחת אמנים. בצעירותו נסע לפריז, כפי הנראה בהמלצת ז'אן דה לה פונטן, והצטרף לקבוצת אמנים שעבדה עבור לואי הארבעה עשר, מלך צרפת. רבל היה תלמידו של שארל לה ברן.  ב-1683 הפך לחבר באקדמיה. ב-1685 התמנה לצייר את תקרת הספרייה של ארמון הצדק בדיז'ון. עיקר פרסומו בא לו מפורטרטים של אישים שאותם צייר.

הוא מת בדיז'ון ב-9 ביולי 1712.

## מעבודותיו

Girardon par Revel.jpg|דיוקן של פרנסואה גירארדון
Gabriel Revel - Un philosophe.jpg|פילוסוף
Famille Lemoine.jpg|דיוקן משפחת למון (1683), הציור מוצג במוזיאון לה פונטיין בשאטו טיירי
The sculptor Jean Dubois (1625-1694) by Gabriel Revel.jpg|דיוקן ז'אן דובואה, פסל, ארכיטקט ומעצב


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים צרפתים
קטגוריה:ילידי 1643
קטגוריה:נפטרים ב-1712
קרב סותול

**קרב סותול**, שהתרחש ב-110 לפנה"ס, היה ההתנגשות המזוינת הראשונה בין הנומידים לרומאים במהלך מלחמת יוגורתה. הקרב הסתיים בניצחון נומידי מוחץ.

לאחר תבוסת אדהרבעל בקרב קירטה ורציחתו של מסיווה, יצא כוח רומאי לאפריקה במטרה להעניש את יוגורתה. המפקד הרומאי ניסה לכבוש את העיר המבוצרת והחזקה סותול. יוגורתה השהה את פעולותיו על ידי הבטחות שלום, ובפועל הקיף את מחנהו ושיחד חלק מקציניו. הוא התקיף באחת את הרומאים, ותקף אותם מכל הכיוונים. כמה קוהורטות ערקו לצידו, וחלק מהמפקדים הרומאים ששוחדו מראש הניחו לו להתקרב. אך בקושי הצליחו מעטים מהרומאים להימלט, הם עברו השפלה ולאחר מכן הניחו להם הנומידים לחזור לפרובינקיות הרומאיות באפריקה.

הקרב עורר סערה ברומא והוביל להחלפת המפקד הרומאי בזירה.
קטגוריה:נומידיה
סותול
פקטיאס

**פקטיאס** (המאה ה-6 לפנה"ס) היה לודי שעורר מרד נגד כורש מלך פרס.

## ביוגרפיה
לאחר שלידיה נכבשה בידי כורש וסופחה אל ממלכת פרס האחמנית,  מינה כורש אדם בשם טבלוס כסטרפ של האזור. טבלוס קבע את מושבו בסרדיס, כורש הפקיד בידי פקטיאס אוצר של זהב שהיה אמור להגיע אל טבלוס, אולם פקטיאס ניצל את הזהב כדי לשכור שכירי חרב ועורר את הערים השונות באסיה הקטנה למרד כללי נגד פרס. המורדים הטילו מצור על סרדיס וטבלוס הגן עליה בחרוף נפש. כורש מיהר ושלח את מזרס לדכא את המרד. פקטיאס נבהל כששמע על כך ונמלט לעיר קימי. מזרס דרש מאנשי העיר להסגיר אותו, הם שאלו את האורקל המקומי שהשיב להם שעליהם לעשות כמצוותו של מזרס, אולם אנשי קימי היו מסופקים והחליטו לשלוח את פקטיאס למיטילנה. אנשי מיטלינה הסכימו להסגיר את פקטיאס תמורת תשלום, אולם אנשי קימי התחרטו ומיהרו להעביר את פקטיאס לכיוס, אולם אנשי כיוס מסרו אותו לפרסים תמורת שטחים. לא ברור מה עלה בגורלו.

## לקריאה נוספת
* הרודוטוס. **היסטוריה**. תרגמו וכתבו מבואות: בנימין שימרון ורחל צלניק-אברמוביץ. פפירוס, בית ההוצאה - אוניברסיטת תל אביב, 1998.
* **כתבי הירודוטוס**. מתורגמים מיוונית עם מבוא והערות מאת ד"ר אלכסנדר שור. ירושלים, ראובן מס, תרצ"ה. העתק דיגיטלי באתר "דעת".

## הערות שוליים

קטגוריה:הממלכה האחמנית
גאודה (מלך)

**גאודה** (המאה ה-2 לפנה"ס) היה נסיך נומידי, בנו של מסטנבל , ואחיו למחצה של יוגורתה. לאחר מלחמת יוגורתה הפך למלך נומידיה, בנו היה היימפסל השני, ונכדו היה יובה הראשון.

## ביוגרפיה
גאודה היה בנו של מסטנבל , שהיה בנו של מסיניסה. מלבד מסטנבל למסיניסה נולדו עוד שני ילדים, גולוסה, ומיקיפסה. למסטנבל היה בן נוסף לא חוקי בשם יוגורתה. אולם מסטנבל וגולוסה מתו ממגפה, ומיקיפסה תפס את השלטון ואימץ את יוגורתה. לאחר מותו של מיקיפסה, חלקו את הממלכה אדהרבעל, היימפסל, ויוגורתה. אולם יוגורתה נפטר משני שותפיו, והפך למלך היחיד של נומידיה. הוא פתח ברצח שיטתי של קרובי משפחתו, גאודה ניצל ככל הנראה משום שבגלל מצבו החולני לא נחשב לאיום. יוגורתה גם הסתכסך עם הרפובליקה הרומית, מה שהוביל למלחמת יוגורתה.

במהלך המלחמה, הציע גאודה למצביא הרומאי קווינטוס קאיקיליוס מטלוס להכתיר אותו כמלך נומידיה ולהעניק לו משמר של פרשים רומאים. מטלוס סירב בנימוק שגאודה אינו מלך ומשמר כזה יהווה עלבון לפרשים רומאים. גאודה היה ממורמר מסירוב זה. ניצל זאת אחד מקציניו של מטלוס גאיוס מריוס, שרצה להיבחר לקונסול ולהחליף את מטלוס בפיקוד. הוא שכנע את גאודה להפיץ שקרים על מטלוס, ופרסם ברומא שמטלוס מעכב את המלחמה יותר מדי. בתמורה הבטיח מריוס לגאודה להפוך אותו למלך נומידיה. לאחר המלחמה הוא אכן קיים את הבטחתו ומינה את גאודה למלך של ממלכה מצומצמת שנותרה לנומידים. גאודה מלך משנת 105 לפנה"ס עד שנת 88 לפנה"ס. בנו היימפסל השני, ונכדו יובה הראשון, ימלכו אחריו.

## לקריאה נוספת
* גאיוס סאלוסטיוס קריספוס. **קאטילינה, יוגורתא, קטעים מדברי הימים**. תרגמה מרומית שרה דבורצקי. ירושלים, מוסד ביאליק, תשכ"ח (1968).

## הערות שוליים

קטגוריה:מלכים נומידים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-1 לפנה"ס
משה יוסף הופמן

ממוזער|קבר הדיין מפאפא בהר הזיתים
הרב **משה יוסף הופמן** (תר"ב, 1842 - א' בניסן תרפ"ח, 1928) היה רב ארץ-ישראלי ממוצא הונגרי. מפורסם בכינויו **"הדיין מ[[פאפא]]"**.

## ביוגרפיה
נולד בסרדאהלי לרבי מיכאל, תלמיד החתם סופר, שכיהן כראש ישיבה בסרדאהלי. למד אצל אביו, אצל רבי יהודה אסאד, אצל רבי נטע וואלף ליבר ראב"ד פרשבורג ואצל הכתב סופר.

לאחר נישואיו כיהן כראש ישיבה בסרדאהלי. בשנת תרמ"ב התמנה לדיין וראש ישיבה בעיר פאפא. בין תלמידיו היו הרב יהושע בוקסבוים, רבה של גלאנטה והרב שבתי שפטל וייס משימאני.

בשנת תרס"ו עלה לארץ ישראל והתגורר בבתי אונגרין. בירושלים התפרסם שמו כתלמיד וחכם וגאון והרב יוסף חיים זוננפלד ראה את עצמו כתלמידו. הוא ישב בבית הכנסת בבתי אונגרין וכתב את חידושי תורתו. במשך שנים רבות היו כתבי היד ספונים בעליית גג בית הכנסת, עד שנעלמו משם.

שמו התפרסם בפאפא ובירושלים גם כבעל מופת ואף סופר עליו שזכה לגילוי אליהו.

היה נשיא "אגודת הקודש" שניסתה למנוע את הגעתו של הרב קוק לירושלים אחרי מלחמת העולם הראשונה.

נפטר ללא ילדים.

## ספריו
***מי באר מים חיים** על מסכת ברכות.
***מי באר מים חיים** על התורה.

## קישורים חיצוניים
* ערכו ב"תמונת הגדולים", אתר היברובוקס.
* 
* כרטיס נפטר באתר הר הזיתים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים הונגרים
קטגוריה:פאפא: רבנים
קטגוריה:ראשי ישיבה הונגרים
קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:ירושלים: רבנים
קטגוריה:תלמידי הכתב סופר
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הפרושים
קטגוריה:בתי אונגרין: אישים
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1842
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1928
טים או'ריילי

ממוזער|טים או'ריילי, 2009
**טים או'ריילי** (באנגלית: **Tim O'Reilly**; נולד ב-6 ביוני 1954) הוא מתכנת ואיש עסקים אמריקאי, מייסד הוצאת "או'ריילי מדיה" (O'Reilly Media; נקראה בעבר O'Reilly & Associates). או'ריילי טבע את המונחים וב 2.0 ותוכנת קוד פתוח והפך אותם למוכרים בציבור.

## ביוגרפיה
או'ריילי נולד במחוז קורק שבאירלנד, ועבר עם משפחתו לסן פרנסיסקו, קליפורניה. יש לו שני אחים ושלוש אחיות. כנער הושפע מהתאוריות של אלפרד קוז'יבסקי, והתעניין בספרות. סיים תואר ראשון בלימודים קלאסיים בקולג' הארוורד ב-1975. לאחר סיום לימודיו נישא לכריסטינה, מורה במקצועה, והם עברו להתגורר באזור בוסטון. לזוג נולדו שתי בנות. 

ב-1981 פרסם או'ריילי ספר שכתב על סופר המדע הבדיוני פרנק הרברט, וכן ערך אוסף של כתבים וראיונות של הרברט. 

או'ריילי החל לעבוד ב-1977 ככתב טכני. ב-1983 החל לפרסם ספרי הדרכה למשתמשים בתחום המחשבים. העסק הקטן שפתח פעל מתוך אסם בניוטון, מסצ'וסטס, וב-1989 הוא הועבר לסבסטופול, קליפורניה. ב-1992 פרסם מדריך וקטלוג שלם לאינטרנט, שהפך לרב-מכר. החברה שלו גדלה במהלך שנות ה-90, ובתקופה זו הוא עבר מפרסומים מודפסים לפרסומים באינטרנט. ב-1993 הפך הקטלוג של החברה לפורטל אינטרנט, Global Network Navigator; הוא נמכר ב-1995 לחברת אמריקן אונליין עבור 11 מיליון דולר.

החברה נקלעה לקשיים בעקבות משבר הדוט-קום בשנת 2000, ומכירות הספרים ירדו. או'ריילי נאלץ לפטר כ-70 איש, כרבע מעובדי החברה. 

לאורך השנים היה או'ריילי פעיל חברתי ידוע בתחום הקוד הפתוח באינטרנט. ב-1996 כתב לגורמים כמו משרד המשפטים של ארצות הברית, ביל גייטס ו-CNN על המגבלות שעדיין קיימות באינטרנט וחששותיו מהשפעתן על הטכנולוגיה. ב-2001 היה מעורב במחלוקת מול חברת אמאזון לגבי הפטנט שהוציאה על קנייה באינטרנט בקליק אחד; המחלוקת הסתיימה בשיתוף פעולה של או'ריילי ומייסד אמאזון ג'ף בזוס, ליצירת רפורמה בוושינגטון הבירה בתחום הפטנטים.

ב-1998 היה או'ריילי אחד האישים המרכזיים במסגרת המאמץ להפיץ תוכנה חופשית תחת המונח קוד פתוח. הוא ראה בקוד הפתוח כחלק בלתי נפרד מהתפתחות האינטרנט.

ב-2004, בשיתוף עם ג'ון בטל ודייל דוהרטי, טבע או'ריילי את המונח וב 2.0 ופיתח אותו. באותה שנה הוא ארגן ועידה בתחום זה ל-500 אנשי עסקים וטכנולוגיה מובילים, וב-2005 ארגן ועידה דומה לכלל הציבור; ועידות שנתיות דומות, שנקראו "פסגת וב 2.0", התקיימו בשנים 2006–2011. 

או'ריילי דוגל ברעיון לפיו האינטרנט יהפוך בהדרגה ל"מוח גלובלי", רשת חכמה של אנשים ומכונות שתתפקד כמערכת העצבים של העולם. 

כיום משמש או'ריילי כחבר דירקטוריון במספר חברות מדיה ואינטרנט.

## קישורים חיצוניים

* 

* INTERVIEW: Tim O'Reilly, 2008, Futurist
* 
* נדב דופמן-גור, הרצאת השבוע: טים או'ריילי, אלפא-גיקס ועתיד הטכנולוגיה, באתר גיקטיים, 20 באפריל 2012
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מהגרים מאירלנד לארצות הברית
קטגוריה:מתכנתים אמריקאים
קטגוריה:מו"לים אמריקאים
קטגוריה:אנשי עסקים אמריקאים
קטגוריה:מנכ"לים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1954
בניין איימס

**בניין איימס** (באנגלית: **Ames Building**) הוא גורד שחקים הממוקם ברחוב קורט 1 בעיר בוסטון, מסצ'וסטס, ארצות הברית. הבניין מתנשא לגובה של 57.3 מטרים, הוא תוכנן על ידי משרד האדריכלים
שפלי, רוטאן וקולידג' ונבנה בין השנים 1889–1893. משנת 1893 שבה הושלמה בנייתו ועד שנת 1915 שבה הושלם מגדל בית המכס בעיר, נחשב בניין איימס לגבוה בבוסטון. זאת אף שהוא נמוך מצריח כנסיית האמנה, שהושלמה ב-1867. בניין איימס נחשב לגורד השחקים הראשון בבוסטון.

## ראו גם
* גורדי שחקים מוקדמים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

איימס
מגדל בית המכס

**מגדל בית המכס** (באנגלית: **Custom House Tower**) הוא גורד שחקים מוקדם הממוקם בכיכר מקינלי 3 בעיר בוסטון, מסצ'וסטס, ארצות הברית. חלקו התחתון נבנה בשנת 1849 והמגדל בראשו הוקם בשנת 1915. המגדל מתנשא לגובה של 151 מטרים, והוא חלק ממתחם בית המכס של בוסטון ובעל מעמד של מבנה היסטורי לאומי משנת 1973.

## קישורים חיצוניים

* מגדל בית המכס באתר המועצה לבניינים גבוהים וסביבת מחיה עירונית (CTBUH)
* מגדל בית המכס באתר Buildings DB
* The custom house on google maps

בית המכס
כנסיית האמנה (בוסטון)

**כנסיית האמנה** (באנגלית: **Church of the Covenant**) היא מבנה בעל חשיבות היסטורית, שנבנה בין השנים 1865–1867 על ידי "הכנסייה הקהילתית המרכזית" (Central Congregational Church) וכיום מסונפת ל"כנסייה הפְּרֶסְבִּיטֶרְיָאנִית" (Presbyterian Church) ול"כנסייה המאוחדת של ישו" (United Church of Christ)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בוסטון: מבנים
קטגוריה:ארצות הברית: כנסיות
ג'יין אייר (סדרה, 1983)

**ג'יין אייר** (באנגלית: **Jane Eyre**) הוא סדרת טלוויזיה עיבוד לרומן באותו שם של הסופרת שרלוט ברונטה שיצא לאור ב-1847. הסדרה הופקה בשנת 1983 ב-BBC בבימויו של ג'וליאן אמיאס. בתפקיד הראשי כג'יין אייר הופיעה השחקנית זילה קלארק ואת תפקיד אדוארד רוצ'סטר גילם טימותי דלטון. האחוזה דין פארק בנורת'המפטונשייר שימשה כאתר צילומים של תורנפילד הול, מקום מגוריו של רוצ'סטר.

## צוות השחקנים
* זילה קלארק - ג'יין אייר
* טימותי דלטון - אדוארד רוצ'סטר
* ג'ין הארווי - גברת פיירפקס
* בלאנש יוינו - אדל
* דמיאן תומאס - ריצ'רד מייסון
* קרול ג'יליס - גרייס פול
* ג'וליה קפלמן - ברתה
* מרי טאם - בלאנש אינגרם
* אנדרו ביקנל - סט. ג'ון ריברס
* אליין דונלי - דיאנה ריברס
* מורג הוד - מרי ריברס
* קולט ברקר - הלן ברנס
* שאן פטנדן - ג'יין אייר הצעירה
* ג'ודי קורנוול - גברת ריד
* אלן קוקס - ג'ון ריד
* אמה ג'ייקובס - אלייזה ריד
* טרייסי צ'יילדס - ג'ורג'יאנה ריד
* ג'מה ווקר - ג'ורג'יאנה ריד הצעירה
* קתרין אירווין - אלייזה ריד הצעירה
* רוברט ג'יימס - מר ברוקלהרסט
* קייט דייוויד - בסי
* איב מת'סון - ליאה

## קישורים חיצוניים

* על הסדרה "ג'יין אייר" באתר ה-BBC

קטגוריה:סרטים המבוססים על ג'יין אייר
קטגוריה:סרטי 1983
חיים אברהם שפירא

רבי **נח חיים אברהם שפירא** (תקפ"א-תקפ"ג, 1821–1823 (בערך), איליה - ד' באייר תרמ"ו, 9 במאי 1886) היה רב וראש ישיבה ליטאי, רבה של סמרגון וראש ה"" המפורסם בעיר זו.

## ביוגרפיה
נולד באיליה לרב אריה לייב שפירא, תלמידו של רבי מנשה מאיליה ומגדולי תלמידי רבי חיים מוולוז'ין, שכיהן באותה תקופה כרבה של העיירה. חיים אברהם היה הבן השלישי בין שישה בנים שכולם היו רבנים מפורסמים בליטא. בצעירותו עברה המשפחה לסמרגון והוא למד תורה מפי אביו, חברו ללימודים אצל אביו היה ראובן (ראוב'לה) לוין, שנעשה לימים רבה של דווינסק. כשעזב אביו את רבנות סמרגון לטובת רבנות קובנה הגדולה, מינו אותו בני הקהילה המקומית כרב, אך הוא סירב לשבת על כיסא אביו בחייו ולקבל את תואר הרבנות. הוא ענה לשאלות הלכתיות והתמקד בשיעוריו בישיבה, ה"קיבוץ" אותו הקים אביו בעיר, שמשך אליו את טובי הלמדנים בתקופתו. מעמדו בקרב אחיו הרבנים היה נכבד, ואחיו רבי רפאל שפירא כיבד אותו להוביל את בתו ליפשא לחופתה עם רבי חיים הלוי סולובייצ'יק.

לאחר פטירת אביו בראשית 1853 התמנה רשמית כרבה של סמרגון, תפקיד בו כיהן עד פטירתו בד' באייר תרמ"ו, 9 במאי 1886. הוא התפרנס ממסחר, ואת משכורתו על עבודת הרבנות תרם בקביעות לצדקה, בעיקר לתמיכה בלומדי ה"קיבוץ". הוא הנהיג תמיכה מסודרת ומכובדת ללומדי ה"קיבוץ" כדי שלא יצטרכו להתארח בבתי תושבים מקומיים כמנהג אותם ימים.

כתביו אבדו ככתבי אביו, אך חידושים מתורתו שבעל פה מצוטטים בכתבי בני דורו. בתשס"ד (2004) נעשה ניסיון ראשון ללקטם.

בעת שהותו של הרב אברהם יצחק הכהן קוק בסמרגון למד אצל הרב שפירא תורה, וזה אף נהג בו כבן.

## משפחתו
* בתו צביה התאלמנה בצעירותה ונישאה בשנית לרב מאיר פיימר רבה של סלוצק
* בתו השנייה נישאה לרב מנשה יוסף גינצבורג מרבני ה"קיבוץ" ומו"ץ בסמרגון, מחבר "גבעות עולם" (וילנה תרנ"ח). בנם הוא רבי איסר גינצבורג רבה של פאריץ' ורב בברונקס
* בתו הצעירה רבקה (תר"כ, סמרגון - שבט תרצ"ח, יאשינובקה) נישאה לרב תנחום גרשון ביליצקי, מגדולי תלמידי וולוז'ין, רבה של יאשינובקה

## קישורים חיצוניים
* משה צינוביץ, **רבני קהילת סמורגון**, י: ר' חיים אברהם שפירא, בתוך: אבא גורדין (עורך), **סמורגון**, תל אביב תשכ"ו, עמ' 90–91 (, תמונות 94–95).
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים חרדים
קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:בוגרי ישיבת וולוז'ין
קטגוריה:משפחת אריה לייב שפירא
קטגוריה:סמרגון: רבנים
קטגוריה:נפטרים ב-1886
מאיר פיימר

רבי **מאיר פיימר** (ה'ת"ר, 1840 – כ' באייר תרע"א, 18 במאי 1911) היה רב ליטאי, רבן של ברזין, קרליץ, לכוביץ' וסלוצק.

## ביוגרפיה
נולד בסלוצק לרבה של העיר, רבי יוסף פיימר. בין השנים תרכ"ט-תרל"ה (1869–1875) כיהן כרבה של ברזין.

בתקופת כהונתו של רבי יוסף דב הלוי סולובייצ'יק בסלוצק, עיר רבנותו של אביו המנוח ר' יוסף פיימר, עמד רבי מאיר לימינו, במספר מקרים בהם ערערו גורמים בקהילה על מנהיגותו, לפעמים בטענה כי רבי מאיר הוא האמור לרשת את אביו ולא הרב סולובייצ'יק. בקיץ תרל"ה, 1875, לאחר התפטרותו של הרב סולובייצ'יק מרבנות העיר, מינו אנשי הקהילה לבקשתו את רבי מאיר פיימר, על כסאו של אביו המנוח. בתחילה סירב לשבת על כסאם של אביו ושל ה"בית הלוי", אך לאחר התערבות חותנו (מנישואין שניים) רבי נח חיים אברהם שפירא קיבל על עצמו את המשרה, אך לפי דרישתו הוגדר כממלא-מקום בלבד, כל עוד לא נבחר ה"בית הלוי" לכהן ברבנות עיר אחרת. הוא נכנס לתפקידו בחודש סיוון תרל"ה. בשנת תרמ"ח עזב את סלוצק ועבר להתגורר כאדם פרטי במינסק.

הוא היה מראשוני המתנגדים לתנועת המוסר ופרסם מאמר בשם "התורה והמוסר" נגד התנועה, בתגובה למאמרו פרסם הרב נחום גרינהויז, רבה של טרוקי, מאמר תגובה חריף, תחת הכותרת "שבקיה רבי מאיר לחסידותיה" [=עזב רבי מאיר את חסידותו].

בין השנים ה'תר"ן-תרנ"ה (1890–1895) כיהן כרבן של העיירות קרליץ ולכוביץ'. ובשנת תרנ"ה חזר לסלוצק והתיישב בה כחבר קהילה מן המניין. הוא נפטר בסלוצק בכ' באייר תרע"א, 18 במאי 1911.

בנו, רבי יוסף פיימר, נולד י"ט באדר ב' תרל"ה בברזין, סירב לכהן ברבנות סלוצק ולכן שימש רב אזורי של קהילת ה"בעלי-בתים" בסלוצק, בין השנים תר"ס-תרפ"ב. בשנת ה'תר"ף (1920) נשרף ביתו בסלוצק שבו היו כל כתביו של אביו. הוא היגר לארצות הברית ונפטר בברוקלין בראש חודש כסלו תרצ"ט.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:סלוצק: רבנים
קטגוריה:לחוביצ'ה: רבנים
קטגוריה:משפחת אריה לייב שפירא
קטגוריה:ילידי 1840
קטגוריה:נפטרים ב-1911
פראמפאנל

**פראמפאנל** (שם מסחרי **פייקומפה**, Fycompa) היא תרופה אנטי-אפילפטית הפועלת כאנטגוניסט (פרמקולוגיה) לא מתחרה (non-competitive antagonist) של קולטן.

פראמפאנל הוכחה כיעילה בטיפול בפרכוסים חלקיים עמידים לתרופות בשלושה ניסויים קליניים (שלב 3) חשובים ואושרה לשיווק בשם המסחרי פייקומפה על ידי הסוכנות האירופית לתרופות. המינון היעיל המינימלי הוא 5 מ"ג ביום. המינונים 7 ו-1 מ"ג ביום מספקים ערך טיפולי גבוה יותר עם עלייה דומה בתופעות לוואי. סחרחורת וישנוניות/טשטוש/עייפות הם תופעות הלוואי הנפוצות ביותר בקשר למינון. התרופה מאושרת לשימוש על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי כדי לשלוט בפרכוסים חלקיים אצל אנשים שיש להם אפילפסיה והם בני 12 ומעלה. חקרו את פראמפאנל לשם טיפול במחלות אחרות, כולל מחלת פרקינסון.

## פרמקוקינטיקה

לפראמפאנל יש זמן מחצית חיים ארוך של בערך 105 שעות. התרופה קשורה ב-95% לחלבון פלזמה. התרופה פיקומפה פועלת על קולטנים של המעביר העצבי גלוטמט, ובייחוד קולטנים מסוג AMPA. היא לא משפיעה על אנזימים P450. כ־70% מן המינון מופרש בצואה ו- 30% בשתן. פחות מ-2% מן המינון מופרש ללא שינוי לשתן.

## תופעות לוואי

בניסויים קליניים נסבלה פראמפאנל, בדרך כלל, בצורה טובה למרות שמקרים של תופעות לוואי עלו בהתאם למינון. לא הייתה עלייה של תופעות לוואי קשות בהשוואה לפלצבו. על פי FDA תופעות הלוואי השכיחות ביותר של פראמפאנל, כפי שדווחו על ידי אנשים שנטלו את התרופה בניסויים קליניים היו: סחרחורת, ישנוניות, עייפות, אי שקט, זיהום בדרכי הנשימה העליונות, עלייה במשקל, ורטיגו (רפואה), אטקסיה, הפרעה בשיווי משקל, חרדה, ראייה מטושטשת, דיסארתריה (דיבור חלש איטי ולא מתואם), חולשה, תוקפנות ושינה מרובה.

במארז התרופה יש אזהרה לרושמי התרופה ולנוטלים אותה על סכנה לאירועים נוירו-פסיכיאטריים חמורים. כמה אירועים כאלה דווחו כקשים ומסכני חיים. מחשבות אלימות או התנהגות מאיימת (כולל מחשבות רצחניות) היו אצל כמה חולים. חולים ומופלים חייבים לדווח מיד על שינויים בהתנהגות שאינם אופייניים לחולה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טיפול באפילפסיה
קטגוריה:תרופות נוגדות פרכוסים
קטגוריה:תרופות לפי א'-ב'
זבורטורול

**זבורטורול** (ברומנית לפי כתיב ארכאי **Sburătorul**) היה מגזין ספרותי רומני והחוג הספרותי שהתגבש סביבו, שדגל בקידום מגמות וסגנונות מודרניים בספרות הרומנית. מנהיגו היה מבקר הספרות אאוג'ן לובינסקו. עם הזרמים הספרותיים שמצאו בו כר פורח ניתן למנות את הסימבוליזם, הריאליזם בעל שורשים עירוניים והאוונגרד. המגזין הוקם באפריל 1919 ונשא כתת-כותרת את המלים Revista literară artistică şi culturală  "כתב עת ספרותי, אמנותי ותרבותי". "זבורטורול" יצא לאור בתקופות אפריל 1919 - מאי 1921 ומרץ 1926 - יוני 1927. בתקופה  ספטמבר 1921 -דצמבר 1922 הופיע שבועון בשם "זבורטורול ליטראר" (Sburătorul literar)
בתקופה האחרונה להופעתו התגייס "זבורטורול" בפולמוס עם חסידי הסגנון השמרני-מסורתי יותר, שהתקבצו בעיקר סביב המגזין "סמנטורול" שבניהולו של ניקולאיה יורגה.
לובינסקו עצמו חלק, בין היתר, על השקפתו האתנוצנטרית של יורגה בנוגע להיסטוריה הרומנית בימי הביניים.

עם העורכים והכותבים ב"זבורטורול" נמנו אנשי ספרות ידועים ברומניה, כמו ג'ורג'ה קלינסקו, ולדימיר סטראינו, פרספסיצ'וס, יון מינולסקו, ליביו רבריאנו, קמיל פטרסקו, הורטנסיה פפדאט-בנג'סקו, אנטון הולבן, יון בארבו ואחרים. לחלקם כדוגמת יון בארבו, קמיל פטרסקו, אילריה וורונקה, אנטון הולבאן, ג'ורג'ה קלינסקו, פומפיליו קונסטנטינסקו, ולדימיר סטראינו, היה "זבורטורול" ביתם הספרותי הראשון. כמה מהם, כמו ליביו רבריאנו והורטנסיה פאפאדט- בנג'סקו זכו בו לעידוד הסגנון המודרני יותר שאפיין את כתיבתם. גויסו בו גם סופרים בעלי ותק כמו ויקטור יפטימיו ויון מינולסקו. 
כתב העת אירח בדפיו כישרונות לא מעטים מקרב בני המיעוט היהודי, כגון טודור ויאנו, פליקס אדרקה,אילריה וורונקה,בנימין פונדויאנו, ניקולאיה שטיינהרדט, אאוג'ן רלג'יס.

## השם
המגזין נקרא לפי "זבורטורול" (בתרגום מלולי: "המעופף"), יצור מיתי רומני, גילום של התשוקה, המופיע בדמות צעיר יפה-תואר מסתורי בעל תכונות דמוניות, והפוקד את הנערות המתבגרות ומטריף את חלומותיהן.

## מקורות
Dicționar enciclopedic român*, Editura Politică, București, 1962-1964 (לקסיקון אנציקלופדי רומני 1964-1962)

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
* *Gheorghe Gheorghiță *Sburătorul: revista și cenaclul [condus de E. Lovinescu]*,, Editura Minerva, 1976
* * Alexandru George *Sburătorul: agende literare, Eugen Lovinescu*,, Editura Fundația națională pentru știință și artă, 1993 
* *"Eugen Lovinescu, Gabriela Omăt, Alexandru George *Sburătorul": 1926-1929*,, Editura Minerva, 1996 
* *"Eugen Lovinescu, Monica Lovinescu, Gabriela Omăt, Alexandru George *Sburătorul: 1933-1936'',, Editura Minerva, 2000


## קישורים חיצוניים

*מאמר על "זבורוטול" באתר חינוכי רומני

 
  

קטגוריה:כתבי עת ספרותיים
קטגוריה:ספרות רומנית
קטגוריה:עיתונות רומנית
בסיס אימונים פיקודי

**בסיס אימונים פיקודי** (בראשי תיבות, **בא"פ**) הוא מחנה צבאי של צה"ל המשמש כבסיס האימונים הראשי של פיקוד.

כבסיסי האימונים הפיקודיים כיום הם:
*  השייך לפיקוד הצפון. מפקד הבסיס: אל"ם משה פסל.
*  השייך לפיקוד המרכז. מפקד הבסיס: אל"ם יוני הכהן
* קישור=המרכז הלאומי לאימונים ביבשה|22px בסיס צאלים (בא"פ דרום) השייך לפיקוד הדרום. מפקד הבסיס: סא"ל נאדר עיאדה.
מטרתו העיקרית של הבסיס לאפשר עריכת אימונים בסדר גודל רחב וכן שמירה על כשירותו המבצעית של הפיקוד המרחבי.

האימונים בבסיסים אלה מתקיימים לאורך כל השנה, הן על ידי כוחות סדירים והן על ידי כוחות מילואים, ומתחלקים לשני סוגי אימונים עיקריים:
* אימונים לפני תעסוקה מבצעית (אל"תים) ולחימה המתבצעות בגזרת הפיקוד
* אימוני כשירות ליחידות הפיקוד השונות
אימונים אלה מתבצעים בעזרתה של מִפקדת הבא"פ, שתפקידה לתת תמיכה הדרכתית ולוגיסטית הכוללת מדריכים, כיתות, ציוד ושטחי אימונים.

הבא"פים מהווים בסיסי־אם ליחידות משנה נוספות. בבא"פ אליקים שוכן בית הספר ללוחמה נגד גרילה ובבא"פ לכיש שוכן בית הספר ללחימה
ובית הספר לגששים.

לפיקוד הגדנ"ע היה בסיס אימונים פיקודי במחנה בית ליד, שנסגר באפריל 1992 כחלק מסגירת הפיקוד.

## [[תג יחידה|תגי היחידה]] של בסיסי האימונים

קובץ:Bap Elikim.png|בא"פ אליקים
קובץ:Lahish.png|בא"פ לכיש
קובץ:Zeelim.png|בא"פ דרום


## קישורים חיצוניים
* 
* נעם ויטמן, תג יחידה חדש בצה"ל: בא"פ דרום, במקור, מתוך אתר צה"ל, 20 באוגוסט 2013; מתוך ארכיון האינטרנט
## הערות שוליים

קטגוריה:יחידות צה"ל
קטגוריה:זרוע היבשה
קטגוריה:בסיסי צה"ל
קאלאצ'י

**קאלאצ'י** (בקזחית:** Кaлaчи**) הוא כפר במחוז אקמולה בקזחסטן.

## היסטוריה

הכפר נמצא בסמוך למכרה אורניום סובייטי.

ב-2011 התגלה בכפר סינדרום המכונה בשם "מחלת השינה", שגורם לאנשים סחרחורות, כאבי ראש, ושינה של יותר מכמה ימים. יש הטוענים, כי מקור המחלה במכרה האורניום, שנסגר ב-1992, אך השערה זאת לא הוכחה.

ב-2014 נמסר שיותר מרבע מאוכלוסיית הכפר סובלים מהסינדרום.

ב-2015 דווח שחצי מאוכלוסיית הכפר מתכננת להעתיק את מגוריה.

ביולי 2015 החוקרים הממשלתיים הגיעו למסקנה כי מקור המחלה בפליטת גזים ממכרה האורניום, בפרט פחמן חד-חמצני, שנמדד בשיעור של פי עשרה מהרגיל.

## קישורים חיצוניים
*
*

## הערות שוליים

קטגוריה:קזחסטן: יישובים
קורבאק

**מייקל קורבאק** (באנגלית: ** Michael Korvac**) הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיעה בחוברות הקומיקס שומרי הגלקסיה ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת *Giant Size Defenders #3* מינואר 1975 ונוצרה על ידי הכותבים סטיב גרבר, לן ויין וג'ים סטארלין ששימש גם כמאייר.

קורבאק הוא מאויביהם של קבוצת שומרי הגלקסיה, וכמותם הגיע מארץ-691 אך לרוב הופיע בהמשכיות הקומיקס ביקום מארוול המרכזי, ארץ-616. קורבאק הופיע ב"האוונג'רס: סדרת האנימציה", ובסדרת האנימציה "אולטימייט ספיידרמן: סדרת האנימציה".

## ביוגרפיה בדיונית
### מקור
מייקל קורבאק היה טכנאי מחשבים בארץ-691, שנולד באזור הכחול של הירח בשנת 2997. אביו של מייקל נהרג, והוא גודל לבד בידי אמו. כאשר מערכת השמש נכבשה בידי גזע הבאדון, מייקל בגד באנושות ועבר לצד הבאדון. יום אחד הוא נרדם ליד מכונה פועלת, מה שהרגיז את הבאדון - שחתכו את פלג גופו התחתון של מייקל, הרכיבו את העליון למכונה והפכו אותו לקיבורג. 

קורבאק נתלש מציר הזמן אל ארץ-616 בידי הגראנדמאסטר, וזאת כדי שישמש ככלי בקרב נגד הדפנדרס ודוקטור סטריינג'. למעשה קורבאק הפסיד לדפנדרס בכוונה, וזאת כדי שיוכל לסרוק ולנתח את הכוח הקוסמי של הגראנדמאסטר. קורבאק זכה לכמה וכמה כוחות חדשים כתוצאה מכך, הרג את מפקדי הבאדון ותכנן לכבוש את היקום. הוא גייס קבוצת חייזרים כדי להפוך את השמש לנובה, אך הובס בידי שומרי הגלקסיה ותור.

### סאגת קורבאק ואחריה
בארץ-616 קורבאק הגיע לתחנת החלל של גלקטוס, ובעת שניסה להוריד את הידע של גלקטוס למערכותיו, קיבל כוח קוסמי ונעשה דמוי-אל. קורבאק שיחזר את עצמו כאדם רגיל, והסווה את עצמו בכדור הארץ בכוונה להפוך את הכוכב לאוטופיה. קורבאק נרדף בידי שומרי הגלקסיה, שאף חברו לאוונג'רס בחיפושים אחריו. סטארהוק מוצא את קורבאק ונלחם בו, בקרב שבסופו קורבאק מפורר את סטארהוק אך משחזר אותו ללא יכולת למציאתו. בינתיים, זקן היקום האספן צופה בשני יצורים המסוגלים לקרוא תיגר על הזקנים - תאנוס וקורבאק - ושולח את בתו קארינה להינשא לקורבאק. איירון מן מצא את קורבאק וקארינה בפורסט הילס, קווינס. החל קרב בין קורבאק וקארינה לבין האוונג'רס, שומרי הגלקסיה וגברת מארוול. קורבאק הרג מרבית מן הגיבורים, אך נתפס חלש ולא מוכן בידי קפטן אמריקה ו-וונדר מן. לאחר שנחלש עוד יותר בידי איירון מן, ויז'ן, תור וסטארהוק, קורבאק התאבד היות שחש כי קארינה מפקפקת בו. קארינה הזועמת תקפה את שאר הגיבורים, אך בסוף נהרגה בידי תור. הקרב נצפה בידי מונדרגון, שהבינה שקורבאק רצה לעזור לאנושות ושרצה להחיות את הגיבורים שהרג.

לאחר עלילה נוספת בנבכי הזמן, קורבאק הוקם לתחייה בצורתו האנושית בידי הגראנדמאסטר להילחם בגולש הכסוף, באוונג'רס ובאוונג'רס מהחוף המערבי. כאשר קורבאק נכשל בניסיון להשתמש בקפטן אמריקה כדי להשיג את הקובייה הקוסמית מהגולגולת האדומה, הגולגולת השתמש בכוח הקובייה כדי לפזר את קורבאק על פני שישה ממדים.

בחוברות "אקדמיית האוונג'רס", וייל החייתה את קארינה במחשבה שהחייתה את הצרעה. קורבאק הופיע בשבילה, אם כי קארינה סירבה מה שגרם לקרב בין קורבאק לכל קבוצות האוונג'רס, ביניהן אקדמיית האוונג'רס הבוגרים. בשלב מסוים וייל עברה דרך גופו ושיתקה אותו, ואילו האזמאט השמידה אותו עם פיצוץ אנטי-חומר.

## קישורים חיצוניים
* דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

## הערות שוליים

קטגוריה:נבלי על במארוול קומיקס
קטגוריה:שומרי הגלקסיה
גביע דייוויס 1999

**[[גביע דייוויס]] 1999** הייתה התחרות ה-88 במניין מאז ייסוד התחרות.

לתחרות נרשמו 128 נבחרות. התחרות נערכה בחסות חברת אלקטרוניקה יפנית NEC.

מחזיקת הגביע נקבעה במשחקי הבית העליון בו נכללו 16 נבחרות. לראשונה הקבוצות שמשתתפות בבית העליון קיבלו דירוג. יתר הקבוצות שובצו בבתים אזוריים (בית אירופה/אפריקה, בית אמריקה ובית אסיה/אוקיאניה). הבתים האזוריים חולקו לתת-הבית העליון ו-3 תתי-הבית התחתונים תוך הסדרת העברות בינם. הקבוצות החזקות של הבתים האזוריים (4 מבית אירופה/אפריקה, 2 מבית אמריקה ו-2 מבית אסיה/אוקיאניה) קיבלו זכות להתמודד נגד 8 קבוצות של הבית העליון על העלייה לבית העליון.

נבחרת שוודיה שהייתה מחזיקת הגביע הייתה מדורגת אך הפסידה כבר במשחקה הראשון. יתרה מכך, בעקבות משחקי העברה היא ירדה לבית אירופה. המשחק על התואר התקיים בין נבחרת אוסטרליה לבין נבחרת צרפת בניס. הוא הסתיים עם התוצאה 2:3 לטובת אוסטרליה שניצחה בתחרות בפעם ה-27 בסך הכול.

## משחקי הבית העליון

### משחק הגמר

### העברות לקראת שנת 2000
בעקבות המשחקים בין 8 נבחרות שהפסידו בשלב המוקדמות של הבית העליון לבין הקבוצות שעלו מהבתים האזוריים:
* צ'כיה, גרמניה, בריטניה, איטליה, הולנד, ספרד וזימבבואה נותרו בבית העליון
* אוסטריה עלתה לבית העליון
* שוודיה ירדה לבית האזורי

## ישראל בגביע דייוויס
בתחרות שנת 1999, נבחרת ישראל שיחקה בבית אירופה. במשחקה הראשון היא שובצה נגד נבחרת פינלנד.

בעקבות ההפסד נבחרת ישראל שיחקה נגד נבחרת אוקראינה.

בעקבות ההפסד הנבחרת ירדה לבית אירופה-2.

## קישורים חיצוניים
* אתר התחרות

קטגוריה:תחרויות טניס ב-1999
1999
1999
1999
1999
1999
1999
1999
1999
1999
1999
1999
1999
1999
קטגוריה:תחרויות ספורט באוקראינה
קטגוריה:תחרויות ספורט בפינלנד
איליה (בלארוס)

**איליה** (בבלארוסית: **Ілья**, ברוסית: **Илья**, בפולנית: **Ilia**) היא עיירה בראיון וילייקה, במחוז מינסק שבבלארוס. בעבר הייתה עיירה יהודית גדולה מן המאה ה-15 עד שואת יהדות אירופה.

## היסטוריה
העיירה מוזכרת בתיעוד ההיסטורי כבר בסביבות שנת 1475, והתקיימה בה קהילה יהודית גדולה. ב-1634 היו בעיר בית כנסת וכנסייה גדולה. מיהודיה הנודעים: רבי מנשה מאיליה.
בעקבות מלחמת העולם הראשונה ועל פי הסכם ריגה מ-1921, נכללה העיירה בשטח פולין.
ערב מלחמת העולם השנייה חיו בעיירה כ-1,200 יהודים.

בעקבות פרוץ המלחמה וכיבוש מזרח פולין בידי ברית המועצות צורפה העיירה לרפובליקה הסובייטית של בלארוס. בתקופה זו הגיעו לאיליה פליטים יהודים ממערב פולין, שנכבשה בידי הגרמנים. בעקבות פלישת הנאצים לברית המועצות, נפלה העיר בידי הגרמנים ב-3 ביולי 1941. לאחר מכן הוקם בעיר יודנראט ובראשו הועמד ש' קאופמן.
בספטמבר 1941 הועברו כ-900 מיהודי העיירה לגטו מגודר.
בתחילת 1942 החלו בני הנוער להתארגן להתנגדות מזוינת.
ב-15 במרץ 1942 ערכו הגרמנים אקציה גדולה באיליה ובה הובאו תושבי הגטו אל כיכר השוק והופרדו בעלי המקצועות הנדרשים משאר היהודים. הבלתי-כשירים לעבודה, כשבע מאות שבעים
יהודים, נורו למוות. כמאה יהודים הוחזרו לגטו והוא חוסל סופית ב-7 ביוני 1942, כאשר תושבי הגטו הובלו בידי הגרמנים ושוטרים מקומיים אל מחוץ לעיירה ונורו שם למוות. בודדים הצליחו לברוח ליער.

## רבני העיירה
חלק מרבני העיירה התפרסמו וחלקם שימשו גם בראשות הישיבה המקומית שהוקמה בידי רבי מנשה מאיליה:
* רבי שמואל ב"ר יהושע זליג מדולהינוב, מחבר "מנחת שמואל" ו"שערי דמעה"
* רבי אריה לייב שפירא - לימים רבה של קובנה
* רבי מנחם זונדל שפירא - בנו של רא"ל, החליף את אביו בכהונת הרבנות ונפטר בגיל צעיר, הוא היה אביו של רבי חיים יעקב שפירא, דיין בקובנה ואב"ד בירושלים
* רבי ראובן לוין - לימים רבה של דינאבורג
* רבי משה שלמה גינצבורג - חתנו של רא"ל שפירא
* רבי זאב וולף ברוידא
* רבי יעקב אפרים ב"ר נפתלי נחמון
* רבי אברהם אליהו רמז - רבה של העיירה מ-1912 ועד לשואה, מקורב לציונות הדתית

## לקריאה נוספת
* רחל גרוסבאום-פסטרנק, "איליה", בתוך: שמואל ספקטור וברכה פרוינדליך (עורכים), **[[פנקס הקהילות]]: (4) פולין**, כרך ח: מחוזות וילנה–ביאליסטוק–נובוגרודק, ירושלים: יד ושם, תשס"ו 2005, עמ' 129–132.

## קישורים חיצוניים

* אריה קופולוביץ (עורך), ספר אילייה - יזכור-בוך, ישראל תשכ"ב, באתר ספריית העיר ניו יורק
* 
* 
* 
* 
* תמונות מהעיירה באתר "גלובוס"

## הערות שוליים

קטגוריה:מחוז מינסק: עיירות יהודיות
קטגוריה:גטאות בבלארוס
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-15
וקה

230px|ממוזער|וקה צועדת על החוף
**וֶקָה** (שם מדעי: *Gallirallus australis*, באנגלית (משפת המאורים): **Weka**) הוא מין של עוף חסר יכולת תעופה ממשפחת הרליתיים. הוא אנדמי לניו זילנד, ויש לו חמישה תת-מינים. רוב גופה של הווקה חום, ומפוספס בשחור ואפור, בעוד בהירות הניצוי שונה אצל תת-מינים שונים. זהו מין גדול יחסית של רלית; אורכו של הזכר כ-50–60 ס"מ ומשקלו כ-532–1605 גרם, בעוד הנקבה קטנה יותר: אורכה כ-46–50 ומשקלה כ-350–1050 גרם. מוטת כנפיה של הווקה היא כ-50 עד 60 ס"מ. רגליה של הווקה חסונות, וכנפיה מנוונות.

הווקה היא אוכלת-כול: בעלי חיים (בעיקר חסרי חוליות) מהווים כ-30% מתזונתה, בעוד חומרים צמחיים משלימים אותה. בין השאר, היא ניזונה מתולעי אדמה, זחלים, חיפושיות, חגבאים, נמלים, חשופיות, חלזונות, ביצי חרקים, שווה-רגלאים, עכבישים, חולדות, עכברים, ביצי עופות קטנים, עלים, דשא, פירות יער וזרעים.

הווקה מצויה בבתי גידול שונים: יערות, כרי דשא אלפיניים, דיונות חול, חופים סלעיים ואזורים עירוניים-למחצה.

אין לווקה עונת רבייה קבועה, אבל בשנים שבהן האוכל זמין בכמויות גדולות, הנקבה עשויה לגדל עד כ-4 גוזלים לאורך כל השנה. הקינים מוקמים על הקרקע, ובנויים מדשא, שממנו הווקה יוצרת צורת קערה. הקן מכוסה בצמחייה עבה. הנקבה מטילה 3 ביצים בממוצע; צבען ורדרד או קרם, והן מנומרות בכתמים חומים או סגלגלים. הזכר והנקבה משתפים פעולה בדגירה על הביצים. הגוזלים בוקעים לאחר כחודש, והם מואכלים על ידי הבוגרים במשך כ-6 עד 10 שבועות.

## תת-מינים
ישנם ארבעה תת-מינים של הווקה: 
* *G. a. australis* - מצוי באי הדרומי ובאי הצפוני של ניו זילנד
* *G. a. scotti * - מצוי באי סטיוארט
* *G. a. greyi* - מצוי באי הצפוני
* *G. a. hectori* - מצוי באיי צ'טהאם, שאליהם הובא לאחר שנכחד בדרום ובמרכז האי הדרומי.
## בתרבות הפופולרית
הספרייה וכלי העבודה Weka אשר משמשת ליישומי כריית מידע בשפת התכנות Java קרויה על שמה.

## קישורים חיצוניים

*וקה, באתר הממשלתי של אנציקלופדיית ניו זילנד
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1786
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אנדרס אריקסון ספרמן
קטגוריה:רליתיים
קטגוריה:עופות חסרי יכולת תעופה
קטגוריה:ניו זילנד: עופות אנדמיים
קטגוריה:בעלי חיים בהרי ניו זילנד
איליה

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות פרטיים לגברים
קטגוריה:שמות משפחה המבוססים על השם אליהו
גלנגל

ממוזער|שמאל|200px|קרצ׳אי (גלנגל נחות, ''Alpinia officinarum'')
**גָלַנְגַל** הוא קנה-שורש מעובה של אחד מארבעה מינים שונים ממשפחת הזנגבילאים. יש לו שימושים קולינריים ורפואיים, ומקור מיניו השונים באינדונזיה וסין. משמש במטבחים שונים מדרום-מזרח אסיה: תאילנד ולאוס (למשל במרקים המפורסמים טום יאם וטום קה גאי), וייטנאם, אינדונזיה, הפיליפינים, מלזיה, מיאנמר ועוד. הגלנגל קשור בוטנית לזנגביל ודומה לו במראה, אך טעמם של השניים נבדל דיו כדי לתת טעמים שונים לתבשילים.

בישראל ניתן להשיג גלנגל בעיקר בצורתו המיובשת: חתוך לרצועות או כתוש לאבקה, כפרוסות קפואות ובצורה חצי טרייה כמוחמץ במי מלח וכן במשתלות שונות.

המילה גלנגל מתייחסת לקנה-השורש של ארבעה מיני צמחים ממשפחת הזנגבילאים:
***גלנגל גדול** (שם מדעי: ***Alpinia galanga***)
***גלנגל נחות** (*Alpinia officinarum*)
* **ג'ינג'ר חול** (מכונה באינדונזית kencur; שם מדעי: *Kaempferia galanga*)
***קרצ׳אי** (מכונה באנגלית fingerroot; שם מדעי: *Boesenbergia rotunda*)

יש מדינות שבהן מבחינים בין המינים גלנגל גדול לבין גלנגל נחות, ואילו במדינות אחרות מתייחסים אל השניים כאל אחד.

בשימוש הקולינרי, הגלנגל עדין יותר בחריפותו מזו של ג'ינג'ר, מוסיף עומק ושכבות טעם שונות מאלו המאפיינות את הג'ינג'ר.

## שימושים
קני השורש של מיני הגלנגל נמצאים בשימוש במטבחי דרום מזרח אסיה השונים במגוון צורות - כתושים לעיסה במשחות קארי, חתוכים לטבעות לתיבול מרקים, קצוצים גס לתבשילים וכדומה.

בימי הביניים גלנגל נחות היה בשימוש נרחב גם באירופה לתיבול מאכלים ואף משקאות אלכוהוליים וחומץ. בעוד השימוש בו במערב אירופה דעך משמעותית במהלך השנים, גלנגל נחות עדיין משמש לתיבול וודקות מזרח אירופאיות מסוימות.

במזרח התיכון גלנגל נחות מכונה "חולינג'אן" ומשמש לעיתים לחליטות צמחים.

## הערות שוליים

קטגוריה:תבלינים
קטגוריה:צמחי מרפא
קטגוריה:זנגבילאים
גנאדי ליטובצ'נקו

**גנאדי ולידמירוביץ' ליטובצ'נקו** (ברוסית: **Генна́дий Влади́мирович Лито́вченко**; נולד ב-11 בספטמבר 1963) הוא כדורגלן עבר סובייטי ששיחק בעמדת הקשר התקפי בקבוצות דנייפר דנייפרופטרובסק ודינמו קייב. ליטובצ'נקו שיחק גם בנבחרת ברית המועצות. לאחר פירוק ברית המועצות שיחק בקבוצות אולימפיאקוס, א.א.ל. לימסול וצ'רנומורץ אודסה. מאז פרישתו ממשחק פעיל אימן קבוצות באוקראינה וברוסיה.

## תארים
### כשחקן
* מקום שני באליפות אירופה - 1988
* אליפות ליגת העל הסובייטית - 1983, 1990
* גביע ברית המועצות - 1990
* גביע יוון - 1992
* כדורגלן השנה בברית המועצות - 1984

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים אוקראינים
קטגוריה:כדורגלנים סובייטים
קטגוריה:קשרי כדורגל אוקראינים
קטגוריה:קשרי כדורגל סובייטים
קטגוריה:דניפרודזרז'ינסק: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני דניפרו
קטגוריה:כדורגלני דינמו קייב
קטגוריה:כדורגלני אולימפיאקוס
קטגוריה:כדורגלני צסק"א קייב
קטגוריה:כדורגלני צ'רנומורץ אודסה
קטגוריה:כדורגלני א.א.ל. לימסול
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אוקראינה
קטגוריה:מאמני כדורגל אוקראינים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ברית המועצות
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1986
קטגוריה:כדורגלני יורו 1988
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1990
קטגוריה:ספורטאים זרים ביוון
קטגוריה:ספורטאים זרים באוסטריה
קטגוריה:ספורטאים זרים בקפריסין
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1963
מרדכי בנבנישתי

**מרדכי בנבנישתי** (1 במרץ 1938 - 12 בינואר 2015) היה כדורגלן ישראלי ששיחק בתפקיד קשר הגנתי בהפועל ירושלים ובהפועל רמת גן, עימה גם זכה באליפות ב-1964. כמו כן, שיחק 13 משחקים במדי נבחרת ישראל בשנים 1960–1961.

## קריירה
בנבנישתי נולד וגדל בירושלים ולמד בבית הספר "אליאנס". בגיל צעיר הצטרף לקבוצת הפועל ירושלים והיה השחקן הראשון מהמועדון ששיחק בנבחרת ישראל. בשנת 1967 קיבל בנבנישתי גביע על היותו הכדורגלן המצטיין בירושלים בכל הזמנים. בהמשך עבר בנבנישתי לשחק בהפועל רמת גן, ולאחר מכן שב להפועל ירושלים.

בשנותיו האחרונות עבר להתגורר ברעננה ושם נפטר בינואר 2015.

## קישורים חיצוניים

* עמוד השחקן של מרדכי בנבנישתי באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* בן בן (ריאיון עם מרדכי בנבנישתי), בבלוג "המכתש בגבעתיים ז"ל", 15 באוגוסט 2008
* נפטר מרדכי בנבנישתי - הפועל קטמון ירושלים - קבוצת אוהדים

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:קשרי כדורגל ישראלים
קטגוריה:ירושלים: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני הפועל ירושלים
קטגוריה:כדורגלני הפועל רמת גן
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ישראל
קטגוריה:כדורגלני גביע אסיה 1960
קטגוריה:בוגרי בית ספר אליאנס (ירושלים)
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1938
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2015
איש המסילה

**איש המסילה** (באנגלית: **The Railway Man**) הוא סרט מלחמה בריטי-אוסטרלי בבימוי של ג'ונתן טפליצקי. הסרט מבוסס על ספר באותו השם.

בסרט מככבים קולין פירת', ניקול קידמן, ג'רמי אירווין וסטלאן סקארסגארד. הקרנת הבכורה של הסרט הייתה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ב-6 בספטמבר 2013. הסרט זכה בפרס האקדמיה האוסטרלית לקולנוע וטלוויזיה לתסריט המעובד הטוב ביותר.

## עלילה
במהלך מלחמת מלחמת העולם השנייה, אריק לומקס, קצין בריטי שנשבה על ידי היפנים בסינגפור נשלח למחנה שבויים יפני, שם הוא נאלץ לעבוד על בניית מסילת הרכבת תאילנד-בורמה, צפונית לחצי האי המלאי. בתקופת שהותו במחנה כאחד משבויי המלחמה במזרח הרחוק, לומקס עובר עינויים על ידי הקמפייטאי (המשטרה החשאית הצבאית) בגלל בניית מקלט רדיו מחלקי חילוף. העינויים המתוארים כוללים מכות, מניעת מזון והטבעה. ככל הנראה, הוא נחשד שהוא מרגל, על כך שכביכול השתמש במקלט שידורי החדשות הבריטי כמשדר של מודיעין צבאי. אולם למעשה, כוונתו היחידה הייתה להשתמש במכשיר כמחזק מורל עבורו ועבור חבריו האסירים-עבדים. לומקס וחבריו שנותרו בחיים ניצלים לבסוף על ידי הצבא הבריטי.

שלושים שנה מאוחר יותר, לומקס עדיין סובל מהטראומה הפסיכולוגית של חוויותיו בזמן המלחמה, אם כי נתמך מאוד על ידי אשתו פטרישיה, אותה פגש באחד מטיולי הרכבת הרבים שלו, מהיותו חובב רכבות. חברו הטוב ביותר ומי שהיה עמו שבוי, פינלי, מביא לו הוכחות לכך שאחד משוביהם, מתורגמן של המשטרה החשאית היפנית טקאשי נגאסה, עובד כעת כמדריך תיירים בדיוק במחנה שבו הוא תרגם עבור הקמפייטאי בזמן שהם עינו שבויים בריטים. זאת אחרי שהוכרז בעבר כפושע מלחמה וברח. לפני שלומקס יוכל לפעול לפי המידע הזה, פינלי, שאינו מסוגל להתמודד עם זיכרונותיו מחוויות השבי, מתאבד בתלייה על גשר. לומקס נוסע לבדו לתאילנד וחוזר לזירת העינויים שלו כדי להתעמת עם נגאסה "בניסיון לשחרר חיים שלמים של מרירות ושנאה". כשהוא סוף סוף מתעמת עם שוביו לשעבר, לומקס שואל אותו לראשונה באותה דרך שנגאסה ואנשיו חקרו אותו שנים קודם לכן.

המצב מצטבר עד לנקודה שבה לומקס מתכונן לנפץ את זרועו של נגאסה, באמצעות מקל ומהדק שתוכננו על ידי היפנים למטרה זו ומשמשים כעת כמוצגים במוזיאון. מתוך אשמה, נגאסה לא מתנגד, אבל לומקס מפנה את המכה ברגע האחרון. לומקס מאיים לחתוך את גרונו של נגאסה ולבסוף דוחף אותו לתוך כלוב במבוק, מהסוג שלתוכו הכנסו לומקס ושבויי מלחמה רבים אחרים כעונש. עד מהרה מגלה נגאסה שהיפנים (כולל הוא עצמו) עברו שטיפת מוח לחשוב שהמלחמה תסתיים כשהם המנצחים ושהוא מעולם לא ידע את האבדות הגבוהות שגרם הצבא היפני הקיסרי. לומקס משחרר לבסוף את נגאסה, זורק את הסכין שלו לנהר הסמוך וחוזר לבריטניה.

לאחר שקיבל מכתב מכל הלב מנגאסה המתוודה על רגשות האשם שלו, לומקס חוזר, עם פטרישיה, לתאילנד. הוא נפגש עם נגאסה פעם נוספת ובסצנה מרגשת השניים מתחבקים ומקבלים זה את התנצלותו של האחר. באפילוג מסופר שנגאסה ואריק נשארו חברים עד מותו של נאגאסה בשנת 2011.לומקס עצמו חי עד אוקטובר 2012 כשהוא בן 93 עם פטרישיה לצדו.

## שחקנים ודמויות
*קולין פירת' - אריק לומקס
**ג'רמי אירווינג - אריק לומקס הצעיר
*ניקול קידמן - פטרישיה
*סטלאן סקושגורד - פינלי
*הירויוקי סנאדה - נגאסה
**טאנרו אישידה - נגאסה הצעיר

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 2013
קטגוריה:סרטי המערכה על בורמה
קטגוריה:סרטים אוסטרליים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים בריטיים
קטגוריה:סרטים המבוססים על סיפור אמיתי
קטגוריה:סרטים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטים שצולמו בתאילנד
קטגוריה:שבי במלחמת העולם השנייה: סרטים