מרטין מטור

**מרטין מִטוּר** (316 או 317 - 11 בנובמבר 397), או **מרטינוס הקדוש**, היה הבישוף של העיר טור בצרפת. כיום הוא אחד הקדושים הפופולריים ביותר בכנסייה הקתולית.
חייו תועדו בידי ההגיוגרף בן התקופה, סולפיקיוס סוורוס.

## ביוגרפיה

מרטין נולד בעיר סָוָרִיָה שבפאנוניה (כיום סומבטהי בהונגריה), שם שירת אביו, קצין פגני בצבא הרומי, שכינה אותו על שם מרס, אל המלחמה.
הוא עבר עם משפחתו לפאביה (כיום באיטליה), שם התוודע לנצרות ונעשה קטכומן  (מתלמד). בגיל חמש-עשרה חויב כבנו של קצין להתגייס לצבא, ובגיל 18 הוצב באמיין שבגאליה. 

באגדת הזהב (אוסף אגדות קדושים שנערך ב) מסופר סיפור הגלימה, סיפור הגיוגרפי שהפך לאחד מסיפורי הקדושים המפורסמים באירופה:
ביום חורף אחד, כאשר חנה עם חייליו ליד שערי העיר אמיין, ראה קבצן עני מהלך חצי-עירום. הוא קרע את גלימתו לשניים והעניק לקבצן אחד מהחצאים. באותו לילה התגלה אליו ישו בחלום והוא לובש את מחצית הגלימה שנתן לקבצן. מרטין שמע את ישו אומר למלאכים: "הנה מרטינוס, החייל הרומי שלא נטבל; הוא הלבישני." כשהתעורר גלימתו הייתה שלמה. החלום הותיר במרטין רושם עז, ולמחרת נטבל לנצרות.

מחצית הגלימה הנותרת נודעה בשם "cappa" (בלטינית: גלימה עם כיסוי ראש) והיא נעשתה שריד הקדושה הנערץ ביותר בממלכה הפרנקית. מאמצע המאה ה-7 היא נשמרה באוצר המלכותי של מלכי הפרנקים מהשושלת המרובינגית, בחדר מיוחד בארמונו של המלך שנקרא על שמה, "קפלה" (capella). עם השנים קיבל שם זה פירוש רחב יותר ועם הזמן נקרא כל חדר תפילה פרטי בארמונות מלכים או בכנסיות בשם "קפלה".

מרטין נטבל לנצרות באמיין ושוב בריימס. הוא פרש מהצבא הרומי, נסע לטוּר והפך לתלמידו של הילריוס מפואטייה, אחד מראשי המתנגדים לאריאניזם, שבו האמינו באותו זמן המלכים הויזיגותים ששלטו באזור. כמו מורו סבל מרטין מרדיפות ונאלץ לצאת למסעות נדודים, שבהם הזדמן לו ליטול חלק באירועים פלאיים שונים. בשנת 361 חזר לצרפת והמשיך להפיץ את הנצרות. הוא הקים בליגוז'ה (Ligugé) את המנזר הראשון בגאליה.

בשנת 371 התמנה לבישוף של טור, לפי המסורת נגד רצונו. כעבור זמן מה עבר להתגורר במנזר שהקים במרמוטייה (Marmoutier), שהפך למרכז דתי חשוב. מאוחר יותר חזר להלך בארץ ולהטיף לכופרים.

## בתרבות
כנסיות בכל רחבי אירופה נקראות על שמו, וכן מוסדות רבים נוספים.

בלונדון נמצאת כנסיית סנט מרטין בשדות, שבה פועלת תזמורת קאמרית בשם זה, אשר אחד ממייסדיה והמנצח הבולט שלה היה נוויל מרינר.

מרטין מטור הוא הקדוש הפטרון של צרפת, של החיילים ושל בואנוס איירס. יום חגו חל ב-11 בנובמבר. חג זה הוא אחד מהימים החשובים בלוח השנה הנוצרי באזורים הקתוליים של צפון אירופה (פלנדריה וחלקים מהולנד וגרמניה).

כמו חגים רבים אחרים, גם חג זה אמנם מצוין בתאריך בעל משמעות דתית, אך מאחוריו – ולמעשה סביבו כולו – עומדות נסיבות חקלאיות רבות הקשורות בעונה ובמזג האוויר. במרכזו עומד בציר הענבים והיין הראשון המופק מהם. כמעט בכל אזור גידול גפנים באירופה נוהגים לציין את החג בכוסות יין חדש – בוז'ולה בצרפת, או וינו נובלו (Vino Novello) באיטליה. היין נקשר עמוקות לחג שנוהגים לומר בו ש"בסן מרטינו כל תירוש הופך ליין".

מעבר ליין, נוהגים לציין בחג גם את מסיק הזיתים ואת אסיף פירות הקיץ האחרונים, ובהם התאנים. לצד זאת חוגגים את בואם של פירות העונה החדשים, ובראשם הערמונים. סמל חקלאי־קולינרי נוסף הוא החזיר, שתקופת שחיטתו נפתחת בדיוק בחג זה ונמשכת עד ראשית דצמבר.

## ראו גם
* מרטין דה פורס
* מרטינוס הראשון

## לקריאה נוספת
* אורה לימור, **ראשיתה של אירופה**, האוניברסיטה הפתוחה, כרך ג, יחידה 6: נזירים ומנזרים במערב הנוצרי, פרק א: ראשית הנזירות בגליה, מרטין מטור, עמ' 13–16.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:דת, מסדרים ותנועות דתיות בימי הביניים
קטגוריה:בישופים קתולים
קטגוריה:אישים שהונצחו בשטרות כסף שווייצרים
קטגוריה:ילידי 316
קטגוריה:נפטרים ב-397