open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ג'ון קורנפורת'

סר **ג'ון וורקפ קורנפורת**' (באנגלית: **Sir John Warcup Cornforth**; 7 בספטמבר 1917 – 14 בדצמבר 2013) היה כימאי בריטי ממוצא אוסטרלי, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1975 (לצד ולדימיר פרלוג) על מחקריו בתחום הסטריאוכימיה של ביוסינתזה של כולסטרול.

## קורות חיים
### ילדות, נעורים ומשפחה
ג'ון וורקפ קורנפורת' נולד וגדל בסידני שבאוסטרליה שני מבין ארבעה אחים. בגיל 10 החל לחוש בבעיות שמיעה מחמת טרשת האוזן, ועד גיל 20 הפך לחירש לחלוטין. 

קורנפורת' למד בבית הספר התיכון לנערים של סידני , שם הצטיין באנגלית, במתמטיקה, במדעים, בצרפתית, ביוונית ובלטינית. בהשראת המורה לכימיה שלו, לאונרד ("לן") בסר, החליט לשנות את מגמת הקריירה שלו ממשפטים לכימיה. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת סידני בהצטיינות יתרה. 

ב-1941 נישא לריטה הארדנס , כימאית שזכתה יחד איתו במלגה כשנתיים לפני כן. נולדו להם שלושה ילדים. ריטה נפטרה ב-2012.

### קריירה מחקרית
ב-1939 קיבל מלגת מחקר לאוניברסיטת אוקספורד, שם עבד על הדוקטורט שלו בנושא סינתזה של תרכובות מקבוצת הסטרואידים יחד עם רוברט רובינסון. כאשר פרצה מלחמת העולם השנייה עבר קורנפורת' לעבוד במחקר אשר עסק בפניצילין.

לאחר המלחמה, ב-1946, הצטרף יחד עם אשתו למכון הלאומי למחקר רפואי בצפון לונדון, שם המשיך את שיתוף הפעולה עם רובינסון ויחד השלימו את הביוסינתזה המלאה הראשונה של סטרואידים שאינם בנויים מטבעות ארומטיות. לאחר מכן, חקר ביוסינתזות של כולסטרול יחד עם הביוכימאי הרפואי ג'ורג' פופג'אק.

ב-1962 גויס קורנפורת' להיות ראש המעבדה לחקר אנזימולוגיה כימית הממוקמת בקנט, אנגליה, יחד עם ג'ורג' פופג'אק על ידי הלורד ויקטור רוטשילד. העבודה במעבדה זו הבטיחה לקורנפורת' ופופג'אק ש-50% מהזמן יעבדו על פרויקטיהם האישיים. לכן ב-1967 חקר יחד עם הרמן אגרר ויחד פתרו את בעיית קבוצות המתיל האסימטריות. ב-1968 עזב פופג'אק את המעבדה, ושנתיים אחריו עזב רוטשילד.ב-1975 זכה בפרס נובל לכימיה יחד עם ולדימיר פרלוג על מחקרו בנושא הסטריאוכימיה של ביוסינתזה של כולסטרול (באמצעות קטליזה אנזימטית).

### פרסים ואותות כבוד

## מחקריו על הביוסינתזה של הכולסטרול
ממוזער|מבנה דו־ממדי של כולסטרול איתו עבד קורנפורת'
את המחקר שזיכה אותו בפרס נובל הוא ביצע במעבדה לחקר אנזימולוגיה כימית בקנט, אנגליה. במחקר זה הוא חקר את הסטריוכימיה של סינתוז כולסטרול. הוא החל את המחקר על ידי שימוש בדוגמיות כבד עכבר להן הזריק אצטט שהפחמן בו מסומן על ידי שימוש באיזוטופ הרדיואקטיבי פחמן 14. לכן, בסיום תהליך הסינתוז הוא יכול היה למפות בדיוק לאן כל פחמן הגיע. לאחר שזיהה ומיקם את 30 הפחמנים בתגובה, עבר למפות את המימנים, אותם סימן על ידי שימוש באיזוטופים כבדים יותר (דאוטריום וטריטיום). בעזרת הסימונים הצליח לזהות ולמקם גם את 50 המימנים בתגובה. לבסוף היה לו מיפוי סטריוכימי שלם של תהליך סינתזה של כולסטרול.

## קישורים חיצוניים

* Sir John Cornforth obituary, The Guardian, 12 January 2014
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כימאים אורגניים
קטגוריה:מדענים אוסטרלים
קטגוריה:זוכי פרס נובל אוסטרלים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לכימיה
קטגוריה:זוכי פרס איש השנה של אוסטרליה
קטגוריה:זוכי מדליית דייווי
קטגוריה:זוכי מדליית קופלי
קטגוריה:כבדי שמיעה בריטים
קטגוריה:כימאים בריטים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סידני
קטגוריה:זוכי המדליה המלכותית
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1917
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2013
קטגוריה:חברי האקדמיה אירופיאה
מפעלים פטרוכימיים בישראל

**מפעלים פטרוכימיים בישראל בע"מ** היא חברת החזקות ישראלית. החזקה עיקרית שלה היא בחברת בתי זיקוק לנפט (בז"ן). קודם לכן פעלה החברה כחברה תעשייתית בתחום הפטרוכימיה. ניירות הערך של החברה רשומים למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
## היסטוריה
החברה נוסדה בשנת 1961, כמפעל תעשייתי בתחום הפטרוכימיה, ששכן במפרץ חיפה ועסק בייצור אתילן, פוליאתילן, חומרי גלם לתעשיית הדטרגנטים ופיח לתעשיית הגומי. למנכ"ל החברה מונה אביגדור ברתל, ומתקני הייצור שלה החלו לפעול ב-1964. עם הקמתה הייתה החברה בשליטת משקיעים מצפון אמריקה ומדרום אמריקה, וכן בתי זיקוק לנפט (בז"ן, שהיו באותה עת בבעלות הממשלה) ו"פז". בסוף 1968 מכרו "פז" והמשקיעים מצפון אמריקה את חלקם לבז"ן, שחלקה גדל ל-74% מהבעלות, והיתרה נותרה בידי משקיעים מדרום אמריקה. בדצמבר 1972 מכרו בתי הזיקוק את חלקם בחברה, והבעלות עליה נחלקה שווה בשווה בין המשקיעים מדרום אמריקה ו"החברה לישראל".

בשנת 1989 הוכרזה החברה כמונופול בתחומי פוליאתילן בצפיפות נמוכה ופוליסטירן.

בשנת 1991 מוזגו מתקנים ונכסים, שהיו בבעלות נפרדת של בתי הזיקוק מצד אחד והמפעלים הפטרוכימיים מצד שני, לחברה בת משותפת בחלקים שווים בשם "כרמל אולפינים".

מתחילת המאה ה-21 הפך דייוויד פדרמן לבעל השליטה בחברה.

ביוני 2008 נחתם הסכם בין החברה לבין בתי זיקוק לנפט (בז"ן), לפיו תעביר החברה לבז"ן מניותיה בחברת "כרמל אולפינים", בתמורה להקצאת 20.53% ממניות בתי הזיקוק למפעלים הפטרוכימיים. הסכם זה היה אמור להיכנס לתוקף עד ליום 31.12.2008, אולם ביצועו נדחה לשלהי 2009. עם השלמת העסקה הגיעו האחזקות של מפעלים פטרוכימיים בבז"ן לכ-30%. נכון לינואר 2024 מחזיקה החברה ב-24.52% ממניות בז"ן.

בשנת 2006 רכשה החברה 20% ממניות אבגול - יצרנית של בד לא ארוג תמורת כ-18 מיליון דולר, עם אופציה להגדלת חלקה בבעלות.
בשנת 2012 מכרה החברה את השליטה ביצרנית הבדים אבגול לקרן ההשקעות הבריטית את'מבה קפיטל תמורת כ-107 מיליון דולר.

נכון ליום 31 במרץ 2015 היה לחברה גירעון בהון בסך של כ-633 מיליון ש"ח, ויתרת הפסדים צבורים בסך של כ-581 מיליון ש"ח.

ביוני 2015 הושלם הסדר חוב, במסגרתו הפכה חברת אלורסטון לבעלת השליטה במפעלים פטרוכימיים בישראל.

נכון לינואר 2024 הבעלות בחברה נחלקת כדלהלן: גרין אלסקה - 38.06%; משפחת פדרמן - 18%; יעקב גוטנשטיין - 9%; אלכס פסל - 9%; הציבור - 25.94%. השליטה של החברה בחברת בתי זיקוק לנפט, שהיא אינטרס חיוני למדינה, הופכת גם את מפעלים פטרוכימיים לישראל לחברה ששינוי השליטה בה מצריך אישור של המדינה. בינואר 2024 הודיעה רשות החברות הממשלתיות שהיא מתנגדת לתת היתר שליטה בחברה לחברת גרין אויל, עקב התנגדות המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים והשב"כ בגלל חשש לקשרים עם מדינות עוינות.

## ראו גם
* בתי זיקוק לנפט

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:תעשיית אנרגיה בישראל
קטגוריה:חברות הנסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב
קטגוריה:ישראל: חברות ממשלתיות שהופרטו
קטגוריה:תל אביב-יפו: חברות
קטגוריה:איומים ומפגעים סביבתיים בישראל
קטגוריה:בתי זיקוק לנפט
על החוף

**על החוף** (אנגלית: **On the Beach**) הוא סרט הישרדות פוסט אפוקליפטי בשחור-לבן שהופק ב-1959 בבימויו של סטנלי קרייימר. התסריט מבוסס על ספר באותו שם מאת הסופר הבריטי נוויל שוט שפורסם ב-1957.

הסרט מתאר את כדור הארץ שאוכלוסייתו מושמדת בעקבות מלחמה גרעינית שמקורה בטעות אנוש בשנת 1964. לעומת הספר אין בסרט "אשמים" באסון הגרעיני. בניגוד לספר בו מתוארות ערים חרבות, נראות בספר הערים שלמות אך הן שוממות מאנשים. נוויל שוט לא היה מרוצה מהעיבוד לספרו ולא שיתף פעולה עם ההפקה.

ב-2000 הופקה באוסטרליה סדרת טלוויזיה "על החוף" המבוססת על אותו הספר.

## תקציר העלילה
בשנת 1964 בעקבות מלחמת עולם שלישית גרעינית מושמדת אוכלוסיית חצי הכדור הצפוני על ידי נשורת גרעינית. זרמי הרוח מניעים את ענן הנשורת לכיוון חצי הכדור הדרומי בו נמצאת אוסטרליה.

צוללת אמריקאית בפיקודו של דווייט טאוארס (גרגורי פק) מגיעה לנמל מלבורן באוסטרליה. הוא יודע כי אשתו ושני ילדיו נספו וכי ענן הנשורת מתקרב לאוסטרליה.

הוא נפגש עם סגן פיטר הולמס מחיל הים האוסטרלי (אנתוני פרקינס) הנשוי למרי (דונה אנדרסון) ואב לתינוקת ג'ניפר. הם מכירים לו את קרובתם מוירה דווידסון (אווה גרדנר), אישה משוחררת ומכורה לאלכוהול ועד מהרה מתפתחת אהבה בין שניהם. הוא נפגש גם עם ג'וליאן אוסבורן (פרד אסטר), מדען אוסטרלי המודאג מעליית רמת הרדיואקטיביות באוסטרליה.

טאוארס מקבל פקודה להגיע עם הצוללת לנמל סן דייגו ולברר את מקורם של שידורי מורס חסרי פשר הנקלטים משם. הוא מגיע לשם ושולח מהצוללת את קצין הקשר המוגן בביגוד מונע קרינה. רחובות העיר שוממים ועד מהרה מגלה הקצין כי מקור השידור הוא בקבוק קוקה-קולה הנשען על מכשיר מורס ומחובר לתקרה בחוט המושך את הבקבוק עם זרמי הרוח מהאוקיינוס וכך מופעל מכשיר המורס.

טאוארס ממשיך לסן פרנסיסקו, עובר תחת גשר הזהב השומם ומשקיף דרך פריסקופ על רחובות העיר השוממים.

המצב במלבורן מתדרדר, רמת הרדיואקטיביות עולה והשלטונות מחליטים לחלק גלולות רעל לתושבים היודעים שגורלם נחרץ, כדי שלא יסבלו ממחלת הקרינה הגורמת לסבל רב ולגסיסה איטית. כשנשאל ג'וליאן אוסבורן איך פרצה המלחמה הוא אומר: "המלחמה פרצה כשהאנשים קבלו את הרעיון האידיוטי שהם יכולים להשיג שלום על ידי הצטיידות בנשק אטומי. במקום מסוים התבונן טיפש במסך הרדאר וחשב שראה משהו. הוא ידע שאם יהסס מספר שניות מדינתו תימחק ואז לחץ על הכפתור וכל העולם השתגע". אוסבורן משתתף במרוץ מכוניות וזוכה במקום ראשון לאחר ששאר המשתתפים נהרגים בתאונות שונות תוך נהיגה פראית מאחר שאין להם מה להפסיד. לאחר ה"זכייה" הוא חוזר למוסך בביתו, סוגר את הדלתות, מפעיל את מכונית המירוץ שלו ומתאבד משאיפת פחמן חד-חמצני.

פיטר הולמס משכנע את אשתו לבלוע את גלולות הרעל ולתת אותן גם לבתם ג'ניפר.

אחד מאנשי צוותו של טאוארס מפתח סימני מחלת קרינה. בסצנת הסיום הוא נפגש בנמל עם מוירה והיא מבקשת ממנו להישאר כדי שימותו ביחד אולם אנשי צוות הצוללת מחליטים לחזור לארצות הברית ולמות שם. בסוף הסרט נראים רחובות מלבורן הנטושים ובהם הכתובת: יש לנו עדיין זמן...אח".

## קישורים חיצוניים

* 
* ביקורת על הספר "על החוף"

קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטי 1959
קטגוריה:סרטי שחור-לבן אמריקאיים
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטי מטרו גולדווין מאייר
קטגוריה:סרטים העוסקים במלחמה ונשק גרעיני
קטגוריה:סרטים פוסט-אפוקליפטיים
קטגוריה:סרטי צוללות
קטגוריה:סרטי גרגורי פק
קטגוריה:סרטים על התאבדות
לינדה באסט

**לינדה באסט** (באנגלית: **Linda Bassett**; נולדה ב-4 בפברואר 1950) היא שחקנית אנגלייה הידועה בבריטניה מהופעותיה בסרטי קולנוע ובטלוויזיה.

## ביוגרפיה
באסט נולדה בפלאקלי שבמחוז קנט באנגליה. אמה הייתה כתבנית ואביה היה שוטר.

בין התפקידים שגילמה היה אלה קהאן בקומדיה הבריטית זוכת הפרסים "מזרח הוא מזרח". עוד השתתפה בתפקיד גברת ג'נינגס במיני-סדרה של ה-BBC "תבונה ורגישות" עיבוד לרומן מאת ג'יין אוסטן, בתפקיד קוויני טורל בסדרה התקופתית "הדרך לקנדלפורד", ובתפקיד דול בסרט "Cass".

בקולנוע זכתה באסט להכרה לראשונה בשנת 1987 כשהופיעה בסרט "Waiting for the Moon" וגילמה את דמותה של גרטרוד שטיין לצידה של לינדה האנט ששיחקה בתפקיד אליס ב. טוקלאס. ב-1996 שיחקה בתפקיד אמה של ג'וליה רוברטס בסרט "מרי ריילי". ב-2008 הופיעה בסרט "נער קריאה" בתפקיד גברת ברנר. כמו כן השתתפה בסרט "נערות לוח השנה" בתפקיד קורה, והייתה 'נערת מרץ' בלוח השנה.

ב-2010 החלה לשחק בתפקיד סבתא בסדרה הקומית של ערוץ BBC Two "הבית של סבתא"  והשתתפה בסדרה במשך שתי עונות.

## תפקידים בתיאטרון
* In Basildon - תיאטרון רויאל קורט לונדון (2012)
* Love and Information - התיאטרון הלאומי לונדון (2012)
* People - התיאטרון המלכותי הלאומי לונדון (2012 / 2013)
* Roots - דונמאר ורהאוס לונדון (2013)
* Visitors - תיאטרון ארקולה לונדון (2014) ותיאטרון בוש בלונדון (2014 / 2015)

## פילמוגרפיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אנגליות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון אנגליות
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1950
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1950
קסטריו מוטה דה חודיוס

**קסטריו מוטה דה חודיוס** (בספרדית: **Castrillo Mota de Judíos**) הוא כפר בצפון ספרד, במחוז בורגוס, שהוא חלק מהקהילה האוטונומית של קסטיליה ולאון, כ-51 ק"מ ממערב לבורגוס. בכפר מתגוררים כ־50 תושבים.

## היסטוריה
שמו המקורי של הכפר היה קסטריו מוטחודיוס (Castrillo Motajudíos; "מחנה גבעת היהודים") וניתן לו בשנת 1035, כאשר יהודים שנמלטו מפוגרום התיישבו בו.

בשנת 1627 שונה שם הכפר לקסטריו מטחודיוס (Castrillo Matajudíos; "מחנה מוות ליהודים").

ביוני 2015 הוחזר שם הכפר לשם המקורי, לאחר שתושביו החליטו על כך במשאל שיזם ראש הכפר. באוקטובר 2015 נערך טקס להחלפת השם בנוכחות שגריר ישראל, דניאל קוטנר.

בנובמבר 2022 נחנכו בכפר "מרכז הזיכרון הספרדי" ו"גינת ישראל" לזכר הקהילה היהודית שהתגוררה שם בימי הביניים, בנוכחות בכירי הקהילה היהודית הספרדית ואנשי שגרירות ישראל. שגרירת ישראל בספרד רודיקה רדיאן-גורדון נטעה עץ זית בשם המדינה והשאירה מכתב תודה בקפסולת זמן שהוטמנה במקום

### סמל המקום
שורשיו היהודיים של הכפר ניכרים בסמלו, הכולל מגן דוד.

### אישים חשובים בני המקום
בשנת 1510 נולד בכפר אנטוניו דה קבסון, מלחין ונגן עוגב, הנחשב כחשוב מבין המלחינים הספרדים לכלי מקלדת של זמנו, וגדול נגני העוגב של ספרד.

## ערים תאומות
* 

## ראו גם
* לה מור או ז'ואיף

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* Spanish village drops 'kill Jews' name, Guardian, 22 June 2015

## הערות שוליים

קטגוריה:קסטיליה ולאון: ערים
קטגוריה:אנטישמיות
קטגוריה:מלחינים
קטגוריה:יהדות ספרד
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-11
בלז'ינימה צירמפילוב

**בלז'ינימה צירמפילוב** (רוסית: **Бальжинима́ Цыренжа́пович Цыремпи́лов**; נולד ב-9 באפריל 1975 בבוריאטיה) הוא קשת רוסי מקצועי לשעבר, שהיה אלוף עולם ומדורג מספר 1 בדירוג איגוד הקשתות העולמי. בין היתר זכה בתשע מדליות באליפויות אירופה ואליפויות העולם, מהן ארבע מדליות זהב באליפויות אירופה.

## אולימפיאדת אתונה (2004)
צירמפילוב התמודד באולימפיאדת אתונה (2004) בקטגוריית יחידים. הוא ניצח את משחקו הראשון, והתקדם לסיבוב 32 האחרונים. בסיבוב זה ניצח שוב והתקדם לשלב 16 האחרונים. במשחק השלישי הודח, כשהפסיד לשן צו-יואן מטאיוואן. צירמפילוב סיים במקום ה-14 בטורניר.

## אליפות העולם בלייפציג 2007
באליפות העולם בקשתות בשטח פתוח מס' 44, שנערכה ביולי 2007 בלייפציג, זכה צירמפילוב במדליית הכסף בקטגוריית היחידים בקשתות בעלות כנפיים מעוגלות (recurve).

## אולימפיאדת בייג'ינג (2008)
בקטגוריית היחידים באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיים צירמפילוב את שלב הדירוג עם 671 נקודות, שמונה נקודות מתחת לחואן רנה סראנו, מנצח הסיבוב. כך היה מדורג בהגרלה לשלב התחרות הסופית, וקיבל בה את הבולגרי דניאל פבלוב שאותו ניצח 112-102. בסיבוב השני שיחק צירמפילוב מול שן צו-יואן, שמולו הפסיד בסיבוב השלישי באולימפיאדת אתונה, אך הפעם ניצח 109-101. עם זאת, גם הפעם הודח צירמפילוב בסיבוב השלישי לאחר שנוצח 113-110 על ידי ריוצ'י מורייה היפני.

הוא אף ייצג את נבחרת רוסיה יחד עם אנדריי אברמוב ובאיר בדנוב. הנבחרת הייתה בדירוג הרביעי לאחר שלב הדירוג (צירמפילוב 671, אברמוב 660, בדנוב 658), שהוביל אותם ישירות לשלב רבע הגמר. אולם כבר בשלב זה הם הודחו לאחר הפסד 217-209 לנבחרת סין, שלבסוף זכתה במדליית הארד.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ספורטאים רוסים
קטגוריה:משתתפי אולימפיאדת אטלנטה (1996)
קטגוריה:משתתפי אולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:קשתים באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:קשתים באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1975
בנדק

**בנדק** הוא שם משפחה בהונגרית שמשמעותו "מבורך" הקיים בקרב אישים ממרכז אירופה (בעיקר מהונגריה, גרסה של בנדיקטוס) ויהודים אשכנזים (אולי ליעוז של ברוך).

## הערות שוליים

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
קטגוריה:משפחות יהודיות
ג'ורג' איינסוורת'

**ג'ורג' פרדריק איינסוורת** (באנגלית: **George Frederick Ainsworth**; 20 ביוני 1878 – 11 באוקטובר 1950) היה מטאורולוג אוסטרלי, עובד השירות הציבורי ואיש עסקים, שעמד בראש אחת הקבוצות שהרכיבו את משלחת אוסטרלאסיה לאנטארקטיקה של דאגלס מוסון (1911–1914).

## ביוגרפיה
איינסוורת' נולד בלאמטון, פרבר של ניוקאסל, ניו סאות' ויילס. בגיל 15 הצטרף למחלקת החינוך והכשרת הציבור של ניו סאות' ויילס כעוזר למורה, אך בשנת 1910 הועבר לסניף המטאורולוגי של משרד הפנים בשירות הציבורי האוסטרלי. בהמשך נספח למשלחת של מוסון לאנטארקטיקה ובמהלכה היה ממונה על קבוצת האי מקווארי במשך קרוב לשנתיים - מדצמבר 1911 עד נובמבר 1913. תחומי אחריותו במקווארי כללו הקמת תחנה מטאורולוגית לצד תחנת רדיו ותחנת ממסר אלחוטי על גבעת הרדיו, שהייתה חלוצה ביצירת קשר הרדיו הראשון בין אנטארקטיקה לשאר העולם.

### משרת ציבור
בשנת 1915 גויס איינסוורת' לגדוד הרגלים ה-62 של אוסטרליה. ב-1917 נכנס למשרד הריגול הנגדי ומונה לקפטן של כבוד. באותה שנה נשא לאישה את מרי קתרין סטאתאם במורווילאומבה שבדרום ויילס. לאחר השחרור בשנת 1918 היה למפקח במשטרת חבר העמים הבריטי בקווינסלנד, אוסטרליה. אחרי העברתו למשרד ראש הממשלה של אוסטרליה בשנת 1921, שירת כממונה על ענייני חוץ במשלחת האוסטרלית לוועידה הכלכלית האימפריאלית של 1923 בלונדון, נוסף להיותו הנציג האוסטרלי היחיד בכנס של ארגון העבודה הבינלאומי בז'נבה באותה שנה.

### איש עסקים
איינסוורת' חב את עלייתו המהירה בשירות הציבורי, לפחות בחלקה, להיותו בן-חסותו של בילי יוז, שהיה ראש ממשלת אוסטרליה מ-1915 עד 1923 ואשר לו רחש כבוד והוקרה. הוא התפטר מן השירות הציבורי בסוף שנת 1924 כדי להיכנס למגזר הפרטי כמנהל עסקים, תחילה בחברת קלו-פלקינר לייצור חלקי מכונות מלבורן, אחר כמנכ"ל בתאגיד קרייזלר בניו זילנד, ולבסוף בחברת בארנט גלאס בקווינסלנד, ממנה פרש בשנת 1935. לאחר זאת התמנה למארגן מדיני במפלגת אוסטרליה המאוחדת, שבילי יוז היה בין מקימיה.

בעקבות הפסדים כספיים ניכרים בהימורים על מרוצי סוסים, עבר איינסוורת' לסידני בסביבות 1937. הוא ניהל שם מעדנייה והגיש שיחות רדיו על חוויותיו באנטארקטיקה. בזמן מלחמת העולם השנייה הועסק לתקופה קצרה שוב כמטאורולוג.

### מותו
איינסוורת' מת בבית החולים רויאל פרינס אלפרד בסידני ממחלת כליות. הותיר אחריו אישה ובת; היה לו גם בן, שמת לפניו.

## מורשתו
מפרץ איינסוורת' בארץ ג'ורג' החמישי שבאנטארקטיקה נקרא על שמו של ג'ורג' איינסוורת'.

## לקריאה נוספת

* 
*  George F. Ainsworth’s narrative, an account of his two years on Macquarie Island, takes up pages 334-398 in Mawson’s book


## הערות שוליים

קטגוריה:אנטארקטיקה: מגלי היבשת
קטגוריה:מטאורולוגים
קטגוריה:מגלי ארצות אוסטרלים
קטגוריה:ילידי 1878
קטגוריה:נפטרים ב-1950
גאורג גולק

**גאורג "ג'ורג'" יוליוס גולק** (באנגלית: **George Julius Gulack**; 12 במאי 1905 – 27 ביולי 1987) היה מתעמל אמריקאי-יהודי. אלוף אולימפי (לוס אנג'לס 1932) ואלוף ארצות הברית (1928 ו-1935) בטבעות. הוא זכה בעוד שני תוארי אליפות ארצות הברית, במקבילים ובתרגיל קרקע. בין היתר היה שופט בינלאומי במשך 25 שנים, חבר הוועד האולימפי של ארצות הברית (1934 - 1958), יו"ר איגוד ההתעמלות של ארצות הברית, נשיא הוועד ההתעמלות של המשחקים הפאן-אמריקאיים וסגן נשיא כבוד של ההתאחדות ההתעמלות הבינלאומית.

## ביוגרפיה
גולק נוטלד בריגה שבלטביה, אז בתחומי האימפריה הרוסית.

באליפות לטביה שנערכה בשנת 1921 זכה גאורג במדליית זהב בתחרות קרב רב. בשנת 1922 הוא היגר עם משפחתו לארצות הברית.

באליפות ארצות הברית שנערכה ביוניון סיטי, ניו ג'רזי ב-5 במאי 1928 זכה במדליית זהב בתרגיל טבעות.

באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) זכה גולק במדליית זהב בתרגיל על הטבעות בתוצאה של 56.9 נקודות (28.8 נק' ו-28.1 נק'), לפני ביל דנטון מארצות הברית (55.8 נקודות - 28.2 נק' ו-27.6 נק') וג'ובאני לטואדה מאיטליה (55.5 נקודות - 27.6 נק' ו-27.9 נק'). הוא המתעמל הראשון בעולם שביצע את "תרגיל הצלב" הפוך על הטבעות.

באליפות ארצות הברית שנערכה בניו יורק ב-4 במאי 1935 זכה במדליית זהב בתרגיל טבעות.

## הנצחה
ב-1984 הונצח גולק ביד לאיש הספורט היהודי שבמכון וינגייט, מוזיאון המנציח יהודים שהגיעו להישגים ספורטיביים יוצאי דופן.

## קישורים חיצוניים

* By Bob Wechsler, **Day by Day in Jewish Sports History** 
* גאורג גולק, באתר היכל התהילה של הספורט היהודי

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים שהיגרו מרוסיה לארצות הברית
קטגוריה:מתעמלים אמריקאים
קטגוריה:ספורטאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מתעמלים יהודים
קטגוריה:אלופים אולימפיים: טבעות
קטגוריה:אלופים אולימפיים יהודים
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932)
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הספורטאים היהודים: אמריקאים
קטגוריה:אלופים אולימפיים אמריקאים: התעמלות
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1905
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1987
גלוריה (ויוואלדי)

**גלוריה, 589 [[רשימת ריום|RV]]**, היא אחת משלוש הלחנות שכתב אנטוניו ויוואלדי לטקסט של **Gloria in excelsis Deo** מתוך תפילת המיסה. שתי היצירות הנוספות ממוספרות ברשימת ריום RV 588 ו-RV 590, כשהאחרונה אבדה ולא קיימת בימינו. מס' 589 היא המוכרת והמבוצעת ביותר מבין יצירותיו הדתיות של ויוואלדי.

הוא הלחין את היצירות כנראה ב-1715, בעת שלימד מוזיקה בבית היתומות "פיו אוספדאלה דלה פייאטה" בוונציה. לפני הגלוריה נועדו להתבצע יצירות אחרות, קצרות יותר, המהוות מעין הקדמה. המוטטים 637, 639 בוצעו לפני RV 588 והמוטטים 640 ו-642 – לפני RV 589. בשתי הגרסאות ניכרת השפעה של הגלוריה של המלחין ג'ובאני מריה רוג'יירי (Giovanni Maria Ruggieri). הגלוריה שלו ממוספרת כנספח 23 ברשימת ריום (RV Anh.23).

## מבנה והרכב מבצע
### גלוריה ברה מז'ור, מס' 588
היצירה נכתבה עבור שני קולות סופרן, אלט, טנור ומקהלה בת ארבעה קולות, בליווי שני אבובים, חצוצרה, כלי קשת ובאסו קונטינואו. היא מורכבת משנים עשר חלקים:
 
# מקהלה: Gloria in excelsis deo
# מקהלה: Et in terra pax
# סופרן 1 ו-2: Laudamus te
# מקהלה: Gratias agimus tibi
# מקהלה: Propter magnam gloria
# טנור: Domine Deus
# מקהלה: Domine, Fili unigenite
# סופרן: Domine Deus, Agnus Dei
# מקהלה: Qui tollis peccata mundi
# אלט: Qui sedes ad dexteram Patris
# סופרן: Quoniam tu solus sanctus
# מקהלה:Cum Sancto Spiritu

### מס' 589
היצירה נכתבה עבור שני קולות סופרן, אלט ומקהלה בת ארבעה קולות, בליווי אבוב, חצוצרה, שני כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו. היא מורכבת משנים עשר חלקים:
 
# מקהלה: Gloria in excelsis deo
# מקהלה: Et in terra pax
# סופרן 1 ו-2: Laudamus te
# מקהלה: Gratias agimus tibi
# מקהלה: Propter magnam gloria
# סופרן: Domine Deus
# מקהלה: Domine, Fili unigenite
# סופרן ומקהלה: Domine Deus, Agnus Dei
# מקהלה: Qui tollis peccata mundi
# אלט: Qui sedes ad dexteram Patris
# מקהלה: Quoniam tu solus sanctus
# מקהלה: Cum Sancto Spiritu

## הקלטות ותפוצה
כמו שאר יצירותיו של ויוואלדי, הלחנות הגלוריה לא היו ידועות לציבור הרחב עד שנת 1939, אז ארגן אלפרדו קאזלה את "שבוע ויוואלדי" בסיינה, ובו הושמעה היצירה בגרסה RV 589 מחדש לראשונה. מאז היא זכתה לפופולריות רבה ולהשמעות רבות באירועים דתיים, כולל של חג המולד. לעומתה, RV 588 ויצירות דתיות אחרות שלו זכו להתייחסות מועטה יותר.

כמו יצירות אחרות מתקופת הבארוק, מבוצעת היצירה לעיתים בביצוע אותנטי, ואף בביצועים בהם כל תפקידי הקולות בוצעו על ידי גברים וילדים, כדי להידמות כמה שיותר למקור.

שימוש בחלקים מהיצירה נעשה גם בכמה סרטים, בהם הסרט "ניצוצות" על חייו של הפסנתרן דייוויד הלפגוט.

## הערות שוליים

קטגוריה:יצירות מאת ויוואלדי
קטגוריה:מוזיקת פסחא
אימרה גלרט

**אימרה גלרט** (בהונגרית **Imre Gellért**; 24 ביולי 1888 - 10 במאי 1981) היה מתעמל הונגרי ממוצא יהודי בעל מדליית כסף אולימפית (סטוקהולם 1912).

## ביוגרפיה
באולימפיאדת לונדון (1908) סיים גלרט במקום 39 בתחרות קרב-רב אישי.

### אלוף הונגריה
בשנים 1909, 1911 ו-1912 זכה גלרט במדליית זהב באליפות הונגריה בהתעמלות.

### מדליית כסף אולימפית
באולימפיאדת סטוקהולם (1912) זכה גלרט במדליית כסף בתחרות הקרב-רב קבוצתי בהתעמלות בתוצאה של 45.45 נקודות, אחרי איטליה (53.15 נק') ולפני בריטניה (36.90 נק'). נוסף לכך, הוא סיים במקום 17 בתחרות קרב-רב אישי בתוצאה של 117.00 נקודות ושלישי מבין המתעמלים ההונגרים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מתעמלים הונגרים
קטגוריה:מתעמלים יהודים
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת סטוקהולם (1912)
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1888
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1981
שאמו פוטי

**שַאמוּ פוֹטִי** (במקור **פְלֶק**, בהונגרית: **Fóti Samu**; 17 במאי 1890 – 17 ביוני 1916) היה מתעמל וזורק דיסקוס יהודי-הונגרי, בעל מדליית כסף אולימפית בהתעמלות (סטוקהולם 1912).

## ביוגרפיה
### מדליית כסף אולימפית
באולימפיאדת סטוקהולם (1912) זכה פוטי במדליית כסף בתחרות הקרב-רב קבוצתי בהתעמלות בתוצאה של 45.45 נקודות, אחרי איטליה (53.15 נק') ולפני בריטניה (36.90 נק'). נוסף לכך, הוא סיים במקום 25 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 36.37 מטר.

### אלוף הונגריה
בשנים 1912–1914 זכה פוטי 3 פעמים ברציפות במדליית זהב באליפות הונגריה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מתעמלים הונגרים
קטגוריה:מתעמלים יהודים
קטגוריה:אתלטים הונגרים
קטגוריה:אתלטים יהודים
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת סטוקהולם (1912)
קטגוריה:בודפשט: אישים
קטגוריה:יהדות בודפשט
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1890
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1916
להקת חופים

**להקת חופים** הייתה הרכב מוזיקלי ישראלי שפעל באמצע שנות ה-80 של המאה ה-20. ההרכב גובש על ידי המלחין נחום היימן לאחר שחזר משהות בלונדון בשנת 1984. עיקר פעילות ההרכב היה מופע עם שיריו של היימן. הזמרים חברי ההרכב היו חני ליבנה, מאיר בנאי, משה דץ, ליזה קחטן-לנג ואיציק בכר. אריק רודיך שימש כמעבד והמפיק המוזיקלי. על פי זכרונותיו של היימן, ההרכב הופיע יותר מ-250 פעמים בשלוש השנים לאחר הקמתו.

שמה של הלהקה נגזר משמו של השיר "חופים הם לפעמים" שנחום היימן הלחין ונתן יונתן כתב. חני ליבנה ביצעה את השיר במופע בליווי חברי הלהקה האחרים. המופע כלל שירים מצליחים נוספים כגון "נחל תנינים" שאת מילותיו כתב אהוד מנור, "החול יזכור", "שירים עד כאן", "שיר אהבה ישן" ו"תפילת הדייג" שכתב נתן יונתן, "את שומעת" שכתב נתן אלתרמן ועוד. מרבית השירים היו מוכרים לציבור עוד טרם המופע בביצועים אחרים, אולם חלקם, כגון "אנשי הגשם", שכתבה רחל שפירא וביצע במופע משה דץ, זכו להצלחה ומוכרים כיום בזכות הביצוע במופע.

בשנת 2022 שבו כמה מחברי ההרכב חני ליבנה ומשה דץ לפעילות מחודשת של ההרכב, כשאת מאיר בנאי שהלך לעולמו בשנת 2017, החליף דודנו, השחקן והזמר אורי בנאי. 

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

חופים
קטגוריה:משה דץ
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1984
קטגוריה:להקות שהתפרקו בשנת 1986
הסוללה הארצישראלית הראשונה לתותחנות נגד-מטוסית

ממוזער|200px|שער ביטאון התותחנים, ובו סמל היחידה
[שמאל|ממוזער|250px|[איגרת שנה טובה של הסוללה, חתומה על ידי יגאל הורביץ]]
**הסוללה הארצישראלית הראשונה לתותחנות נגד-מטוסית** (באנגלית:  1st Palestinian Light Anti-Aircraft Battery) הייתה יחידת נ"מ בצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה, שהורכבה ממתנדבים יהודים מארץ ישראל, וביניהם קבוצה שהתארגנה בין בוגרי בית הספר מקוה ישראל.  הסוללה הייתה קשורה לבסיס חיל האוויר הבריטי בעקיר (היום בסיס תל-נוף).

היחידה נוסדה ב-18 באוקטובר 1940  והתקיימה עד דצמבר 1944. היחידה עשתה שימוש במקלעים נגד מטוסים מסוג ברדה שנלקחו שלל מהצבא האיטלקי בצפון אפריקה, ובתותחי בופורס.. בקיץ 1941, בעת המערכה בסוריה ובלבנון במלחמת העולם השנייה, השתתפה היחידה בהגנת חיפה בחלק מהפצצות חיל האוויר האיטלקי על חיפה. בסוף 1943, עם התרחקות החזית מארץ ישראל וניצחון הגרמנים במערכה על האיים הדודקאנסיים, הוצבה היחידה בקפריסין.

ב-1944, עם הקמת הבריגדה היהודית מוזגה היחידה יחד עם פלוגת תותחי החוף, ליצירת "הגדוד היהודי של תותחי השדה". הגדוד צויד בתותחי 25 ליטראות והתאמן במחנה האימונים של הארמייה השמינית הבריטית בפיוג'י באיטליה. לאחר מכן השתתף יחד עם יחידות אחרות של הבריגדה במערכה על נהר סניו.

מעלון היחידה עולה שהתקיים שם הווי הכולל, למשל, נשף שנתי, הייתה ספריה, ואורגנה קופה לעזרה הדדית.
## עלון היחידה
בשנים 1942 - 1943 הוצא לאור עלון היחידה, **ביטאון התותחנים**. לשון הביטאון הייתה עברית, למעט קטעים מטעם או עבור הפיקוד הבריטי. העלון הודפס בדפוס השומר הצעיר במרחביה. בעלון הופיעו מאמרים בענייני אקטואליה וחיי היחידה, יצירות ספרותיות, קטעי הומור ועוד.

## לקריאה נוספת
*חיים שורר, "החייל תשע אחת שבע שתים", תל אביב: המשמרת הצעירה של מפלגת פועלי ארץ ישראל, תש"ו.
*עמיהוד ארבל, "תותחים על הסניו", 1948, הוצאת מערכות.
*פסח בן-עמרם, "מכתב לתותחנים", בתוך: **מערכי לב**, הוצאת מ. ניומן, תשי"ז, עמ' 252 - 253.

## קישורים חיצוניים
*

## הערות שוליים

קטגוריה:חיל התותחנים הישראלי
קטגוריה:יחידות ארץ-ישראליות בצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה
שמורת עין תאו

**שְׁמוּרַת עֵין תְּאוֹ** (עין ג'חולה) היא שמורת טבע מוכרזת בעמק החולה, המורכבת ממעיין העתק הנובע למרגלות הרי נפתלי מתוך מערה, בריכת מים, וחורשת עצי אלה אטלנטית עתיקים. גודל השטח המוכרז הוא 30.65 דונם. 

## תולדות השמורה
השמורה נכללה ברשימה של 93 שמורות טבע שהוצגה בתחילת 1963 על ידי ועדה של הקרן הקיימת ומשרד החקלאות. השמורה הוכרזה ב-9 בנובמבר 1967. שטח נוסף המיועד להרחבת השמורה נמצא בתכנון מתקדם.

## תיאור השמורה
הבריכה שאליה מתנקזים מי המעיין אינה בריכה טבעית. בריכה זאת נחפרה על ידי אנשי קיבוץ כפר גלעדי בשנות ה-50 של המאה ה-20 כדי שתשמש מקור מים זמין לשדות שחברי הקיבוץ עיבדו בסביבת המעיין. טמפרטורת מי הבריכה היא קבועה ונעה בין 21–23 מעלות. חום זה מאפשר לקיים במי הבריכה מינים של בעלי חיים וצומח נדירים. במי הבריכה נמצאים חסרי חוליות נדירים וצמחים כמו נופר צהוב וקַרְנָן טָבוּל שהם צמחים מוגנים הקרנן טבול נמצא בסכנת הכחדה בישראל. בנוסף צומחים במי הבריכה מיני דגנים נוספים. הבריכה מוקפת בצמחי מים כמו פטל קדוש, שנית גדולה, גומא פפירוס וצמחים נוספים. בנוסף צומחים סביב הבריכה עצי תאנה. בתוך הבריכה חיים גם דגי נאווית כחולה. הכניסה לבריכה אסורה, כדי לשמר את הצמחייה ובעלי החיים הנדירים.

מדרום לעין תאו התגלה בשנות ה-80 של המאה ה-20 אתר ארכאולוגי תל תאו. האתר התגלה בעת הרחבת כביש 90. באתר שנחפר נמצאו שכבות ארכאולוגיות מתקופות שונות.

עצי האלה האטלנטית העתיקים שנשמרו, נמצאים בשטח בית הקברות של הכפר ג'חולה שמנע את הפגיעה בהם. במרחק לא רב מהשמורה נמצא מתקן שאיבת מים של קיבוץ כפר גלעדי. ליד המתקן נמצאת בריכת מים קטנה שבה מותר להתרחץ.

השמורה נמצאת ממערב לכביש 90. הגישה לשמורה היא מדרך עפר היוצאת מכביש 899, כ-50 מטר מצומת כ"ח.

## לקריאה נוספת
* **מערת עין תאו**, בתוך: עמוס פרומקין וינון שבטיאל (עורכים), **אטלס מערות הגליל המזרחי**, ירושלים: הוצאת מאגנס, תשפ"ד/2024, עמ' 102–103.
 
## קישורים חיצוניים
* שמורת עין תאו באתר טבע ונופים בישראל.
* 
* עין תאו באתר נלך
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הגליל: מעיינות
קטגוריה:עמק החולה: שמורות טבע
פול בגאלה

**פול אדוארד בגאלה** (באנגלית: **Paul Edward Begala**; נולד ב-12 במאי 1961) הוא יועץ פוליטי ופרשן אמריקאי. שימש כיועץ בכיר לקמפיין המוצלח של ביל קלינטון בבחירות לנשיאות 1992. משמש גם כפרשן ברשת CNN וכן כפרופסור חבר למדיניות ציבורית באוניברסיטת ג'ורג'טאון.

## ביוגרפיה
בגאלה נולד בניו ג'רזי, בנם של אם אירית-אמריקאית, מרגרט (לבית קאס) ואב ממוצא הונגרי, דייוויד בגאלה. הוא גדל במיזורי סיטי שבטקסס, פרוור של יוסטון, שם עבד אביו באזור בשוק מכירות הנפט. הוא סיים תואר ראשון בממשל ותואר .J.D במשפטים באוניברסיטת טקסס באוסטין.

בגאלה, לצד שותפו העסקי ג'יימס קארוויל, עזר למושל ארקנסו דאז ביל קלינטון לנצח בבחירות לנשיאות ב-1992. הוא שימש כיועץ אסטרטגי בכיר של הקמפיין, שזכה לניצחונות ב-33 מדינות והביא את הדמוקרט הראשון לבית הלבן מאז 1976. לאחר מכן שימש בגאלה כיועץ לנשיא במהלך ממשל קלינטון, ועסק בתיאום מדיניות, פוליטיקה ותקשורת. עוד קודם לכן הריצו בגאלה וקארוויל מסעי בחירות מוצלחים רבים של מועמדים דמוקרטים למושל ולסנאט. בשנים 1999–2000 הנחה תוכנית פוליטית בערוץ MSNBC, ובשנים 2002–2005 תוכנית פוליטית דומה ב-CNN. בגאלה כתב חמישה ספרים פוליטיים.

הוא תמך בקמפיין של הילרי קלינטון במרוץ לנשיאות 2008, ולאחר מכן הביע את תמיכתו במועמד הדמוקרטי דאז ברק אובמה. הוא תמך בקלינטון גם בבחירות לנשיאות 2016.

בגאלה נשוי ואב לארבעה, ומתגורר בווירג'יניה. הוא קתולי באמונתו.

## קישורים חיצוניים

* פרופיל, CNN
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פרשנים פוליטיים אמריקאים
קטגוריה:יועצים פוליטיים אמריקאים
קטגוריה:סגל CNN
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ג'ורג'טאון
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אירי
קטגוריה:אמריקאים ממוצא הונגרי
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת טקסס באוסטין
קטגוריה:יועצים בכירים לנשיא ארצות הברית
קטגוריה:נשיאות ביל קלינטון: אישים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1961
קטגוריה:יועצים לנשיא ארצות הברית
גיורא סגל

**גיורא סגל** (17 באוקטובר 1956 – 24 באוקטובר 2015) שירת כקצין בצה"ל עד שנת 2006, ובהמשך שירת במילואים בדרגת תת-אלוף. בין התפקידים הרבים בהם שירת, פיקד על גדוד הנדסה קרבית 605, גדוד שריון 77, על חטיבת שריון 263 וכסגן מפקד אוגדה בפיקוד הצפון.

## ביוגרפיה
עם גיוסו לצה"ל שובץ בחיל ההנדסה הקרבית. בחיל ההנדסה עבר הכשרה כלוחם, קורס מ"כים וקורס קצינים ובתום הקורס שירת כמפקד מחלקה. בהמשך שירת כמפקד פלוגה בגדוד 605, מפקד קורס קציני הנדסה ומפקד גדוד 605. לאחר מכן, עבר הסבה לחיל השריון, שירת כמפקד גדוד "הדס" (קורס אגמ"י) בבה"ד 1, כמפקד גדוד 77, כמפקד חטיבה 263 וכמדריך בקורס מפקדי גדודים. סגל למד במכללה לביטחון לאומי ובהמשך שירת כמדריך במכללה הבין זרועית לפיקוד ולמטה, וכסגן מפקד אוגדה (כולל במלחמת לבנון השנייה).

בשנת 2002 הוטל עליו להקים את "המכון לחקר הטקטיקה והפעלת הכוח" במכללה הבין זרועית לפיקוד ולמטה, עליו פיקד והוביל מחקרים צבאיים וכנסים שנתיים

בשנים 2006–2015 הקים ופיקד על המעבדה התפיסתית באגף מבצעים, במסגרתה הוביל מחקרים, הפקת ספרים מקצועיים, ניסויים ומשחקי מלחמה.

במסגרת המחקרים שערך והכתיבה המחקרית זכה בשנת 2010 בפרס הרמטכ"ל לכתיבה צבאית מקורית, בנושא צבא וביטחון.

סגל היה בעל תואר ראשון במתמטיקה, סטטיסטיקה ומדעי המחשב מטעם האוניברסיטה העברית, תואר שני במדעי החברה וביטחון ישראל מטעם אוניברסיטת חיפה והמכללה לביטחון לאומי, ודוקטורט בנושא "טקטיקה ופיקוד" באוניברסיטה העברית.

## המוזיקה
בתחילת שנות האלפיים, לאחר הפסקה בת עשרות שנים, חזר גיורא למוזיקה וניגן כבסיסט. יחד עם חברו אל"ם גבי סיבוני הקימו שותפות מוזיקלית כלהקה, ששמה היה בעבר 'כוח משיכה' ולבסוף עם השנים נקראה להקת ג'וקבוקס, בה ניגנו יחד עם יגאל צברי, נועם רפפורט ודור נגר.

גיורא היה נשוי ואב לשניים.

## קישורים חיצוניים
* .
;מפרי עטו
* מלחמת לבנון השנייה הזדמנות שהוחמצה, מערכות 420-421,  ספטמבר 2008, עמודים 16-29.
* יעקב בנג'ו וגיורא סגל, המיקוד המבצעי והפעולה ממוקדת הערך האסטרטגי, **[[מערכות]]** 455 (יוני 2014), עמ' 13–4.
* מה בין צבא ארצות הברית בעיראק ולצה"ל ביהודה ושומרון, המכון למחקרי ביטחון לאומי, "**צבא ואסטרטגיה**", כרך 1, גיליון 3, דצמבר 2009.
* איך מנצחים כוחות מהפכניים, מערכות 415,  נובמבר 2007, עמודים 41-46.
* לכודים בין התמרון ובין האש: חמאס וחזבאללה, "**צבא ואסטרטגיה**", כרך 1, גיליון 1, אפריל 2009.

## הערות שוליים

קטגוריה:מפקדי גדוד 77
קטגוריה:מפקדי עוצבת מרכבות האש
קטגוריה:מפקדי גדוד 605
קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1956
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2015
סרט עלילתי

[ממוזער|פוסטר לסרט העלילתי הראשון [סרט באורך מלא|באורך מלא - המערבון האוסטרלי  (1906)]]
**סרט עלילתי** או **סרט בדיוני** או **סרט נרטיבי** הוא סרט קולנוע שמתאר סיפור בדיוני או אירוע אמיתי באופן בדיוני.

תאורה ותנועת מצלמה, כמו גם אלמנטים קולנועיים אחרים, הפכו לחשובים יותר ויותר בסרטים האלה. עבודה רבה ומפורטת מושקעת בכתיבת תסריטים לסרטים עלילתיים עם עלילות סבירות, שכן לעיתים רחוקות מתאפשר בשלב הצילומים לסטות מהתסריטים שנקבעו מראש, אחרת תאבד תחושת הריאליזם. שחקנים חייבים לשחק את הדמויות בצורה אמינה כדי לאפשר את השעיית הספק.

ככל הנראה, הסרט העלילתי הראשון שנעשה אי פעם היה "*L'Arroseur arrosé*" ("הגנן המושקה") של האחים לומייר, אשר הוקרן לראשונה בבית-קפה ב-28 בדצמבר 1895. שנה לאחר מכן, בשנת 1896, אליס גי בלאשה ביימה את הסרט העלילתי "*La fee aux choux*" ("פיית הכרוב"). עם זאת, הסרט המפורסם ביותר, מבין הסרטים העלילתיים המוקדמים, הוא סרטו של ז'ורז' מלייס משנת 1902 "מסע אל הירח". רוב הסרטים הקודמים לזה היו תמונות נעות של התרחשויות יומיומיות, כגון "רכבת נכנסת לתחנה" של האחים לומייר. מלייס היה אחד מבמאי הקולנוע הראשונים שקידמו את הטכנולוגיה הקולנועית, ובכך סלל את הדרך לקולנוע העלילתי. מאז הוצגו לראשונה בשלהי המאה ה-19, הסרטים העלילתיים התקדמו כל כך, עד כדי כך שסוגות קולנועיות, כגון קומדיה או מערבון, היו, וימשיכו להיות, דרך נוספת לסווג את הסרטים הללו.

השימוש במונח "קולנוע עלילתי" נעשה על מנת להבדיל בינו לבין קולנוע שאיננו עלילתי, אשר מעביר לצופים מידע, כגון סרטי טבע תיעודיים או סרטים ניסיוניים (עבודות כמו "* Wavelength*" של מייקל סנואו, "האיש עם מצלמת הקולנוע" של דג'יגה ורטוב או סרטיה של שנטל אקרמן). עם זאת, ישנם סרטים תיעודיים, שאינם בדיוניים, אך עשויים בכל זאת לספר סיפור. ככל שהז'אנרים הקולנועיים מתפתחים, מהז'אנר העלילתי ומהז'אנר התיעודי נוצר ז'אנר היברידי, המכונה "docufiction".

סרטים רבים מבוססים על התרחשויות אמיתיות, אך הם עדיין נחשבים כסרטים "עלילתיים" ולא "תיעודיים". הסיבה לכך היא שסרטים המבוססים על התרחשויות אמיתיות אינם נוצרים מחומר גלם של ההתרחשויות האמיתיות, אלא הם שיחזורים, המבוצעים על ידי שחקנים בשכר, המגלמים דמויות, לעיתים קרובות יותר באופן דרמטי יותר, ובכך מספרים מחדש את שהתרחש (למשל: "21" של רוברט לוקטיק).

בניגוד לספרות עלילתית, המבוססת בדרך כלל על דמויות, מצבים ואירועים שהם בדיוניים, דמיוניים או היפותטיים לחלוטין, הקולנוע תמיד מציג רפרנט אמיתי, המכונה "pro-filmic", שכולל את כל מה שקיים ומתרחש מול המצלמה.

מאז הופעתו של "הסגנון ההוליוודי הקלאסי" של תחילת המאה ה-20, שבמסגרתו תסריטים הופקו לסרטים על בסיס הפופולריות של הז'אנר, הכוכבים, המפיקים והבמאים המעורבים בפרויקט, הנרטיב, בדרך כלל בצורת סרט באורך מלא, שמר על דומיננטיות בקולנוע המסחרי והפך לשם נרדף עממי ל-"קולנוע". הריאליזם הוא אחד המרכיבים המרכזיים, בסגנון הפופולרי המכונה "הוליוודי קלאסי". המרכיב המרכזי ביצירת קולנוע ריאליסטי טמון בשימוש בעריכה המשכית.

## ראו גם

* סרט קולנוע
* סוגה קולנועית

## הערות שוליים

קטגוריה:סוגות בקולנוע
עלילתי
קראוזה

**קראוזֶה** (Krause) הוא שם משפחה גרמני, שפירושו "בעל שיער מקורזל".

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
קטגוריה:שמות משפחה גרמניים
תגובה המוליטית מאוחרת למתן דם

**תגובה המוליטית מאוחרת למתן דם** (באנגלית: **Delayed Hemolytic Transfusion Reaction**, **DHTR**) היא אחד מסוגי התגובות האימוניות (חיסוניות) ל**[[עירוי דם]]**. התגובה נוצרת כתוצאה מהימצאותם של נוגדנים בדם של מקבל העירוי לכדוריות הדם של התורם.
בניגוד לתגובה המוליטית חדה (Acute Hemolytic Tranfusion Reaction), אשר מופיעה קרוב לזמן העירוי ויכולה להוות סכנת חיים, התגובה המאוחרת מופיעה בדרך-כלל כ-2–10 ימים לאחר העירוי, ולרוב מהווה תגובה מתונה יותר.

## מנגנון המחלה
התגובה ההמוליטית המאוחרת מתרחשת משנית לחשיפה קודמת לאנטיגן (אנגד). בחשיפה הראשונית, אנטיגן שעל כדוריות הדם של התורם יוצר תגובת נוגדנים איטית בגוף הנמען. רמת הנוגדנים דועכת עם הזמן, וכתוצאה מכך בדיקות הסקר לסוג דם והצלבה (בדיקות בהן נבדקת התאמה בין סוג דם התורם לסוג דם הנמען) לפני מתן הדם יהיו שליליות.
האנטיגנים הנפוצים ביותר בתגובות מהסוג הזה הם מסוג Kidd, Rh, Kell, Duffy, בניגוד לתגובות המוליטיות חריפות בהן האנטיגן הוא מקבוצת ה-ABO.
בחשיפה השנייה, הנמען כבר רגיש לאנטיגן ומייצר תגובה חיסונית עזה יותר, עם ייצור מוגבר יותר של נוגדנים אשר מופיעים תוך מספר ימים.
כתוצאה מכך, כדוריות הדם של התורם מתכסות בנוגדנים, ומסולקות במערכת הרטיקולואנדותליאלית (טחול וכבד בעיקר), דהיינו הרס חוץ-כלי (extra-vascular).

## התייצגות
לרוב, התגובה היא נטולת-תסמינים (אסימפטומטית). אם ישנם סימנים, הם יכולים לכלול: חום, ירידה בהמטוקריט, צהבת, עלייה בהמוגלובין בדם והמוגלובינוריה (המוגלובין בשתן). התייצגויות קשות יותר הן נדירות, ויכולות לכלול אי-ספיקת כליות חדה ואפילו מוות.

## טיפול
לרוב התגובה ההמוליטית המאוחרת אינה דורשת טיפול. אם מופיעים תסמינים, יש לתת עירוי נוזלים תוך-ורידי (הידרציה). במקרים בהם ההמוליזה קשה יותר, ייתכן ויהיה הצורך בעירויי דם נוספים (לאחר בדיקת סקר חוזרת).
בכל מקרה של חשד לתגובה המוליטית מאוחרת, יש לשלוח בדיקת דם למעבדה לביצוע מבחן קומבס, ואם זה חיובי, לנסות לבודד את הנוגדן.

## לקריאה נוספת

* John P. Greer, **Wintrobe's Clinical Hematology**, thirteenth ed. (Philadelphia: Wolters Kluwer, Lippincott Williams & Wilkins Health, 2014
* Longo, Dan L. **Harrison's principles of internal medicine**. New York: McGraw-Hill, 2012. Print.


קטגוריה:מערכת החיסון
קטגוריה:סיבוכים עקב ניתוחים וטיפולים רפואיים
קלאו לבן-כתר

**קלאו לבן-כתר** (שם מדעי: *Berenicornis comatus*) הוא מין קלאו אסיאתי יחיד בסוגו, שתחום תפוצתו מתפרש על פני חצי האי המלאי, סומטרה, דרום תאילנד ובורנאו.
## מאפיינים
זהו מין גדול יחסית. אורכו כ-83 עד 102 ס"מ, ומשקלו נע בין 1.3 ל-1.5 ק"ג. אצל הזכר, הראש, הצוואר, הזנב והחזה לבנים, בעדו שאר הניצוי שחור. על חלקו העליון של הראש, נוצות לבנות יוצרות ציצה, שהעניקה למין זה את שמו. בין הציצה לבין הגרון, יש אזור של עור חשוף בצבע כחול כהה. המקור שחור, אך בסיסו בעל גוון צהבהב. הנקבות קטנות מהזכרים, ונבדלות מהם בצוואר, בבטן ובחזה השחורים.

הקן מוקם בתוך חור בעץ. הנקבה "כולאת" את עצמה בקן, על ידי חסימת החור בלשלשת, בוץ ופסולת אחרת; היא נמשאירה רק חור קטן, שדרכו יהיה ניתן להעביר לה מזון. לאחר מכן, היא שתי ביצים לבנות. בן-זוגה, זכרים בוגרים אחרים וקלאויים צעירים מביאים אוכל לנקבה ולגוזלים. לאחר שהגוזלים גדלו ויכולים לעוף, הם והנקבה פורצים יחד את המחסום.

לפי מיונים טקסונומיים אחרים, הקלאו לבן-הכתר נמצא בסוג *Aceros*.

הקלאו מצוי ביערות גשם שרומם נמוך עד בינוני (בדרך כלל מתחת ל-900 מטרים מעל גובה פני הים), ולעיתים גם במטעי דקל השמן, עצי גומי ועצי פרי שונים. הקלאויים לבני-הכתר טריטוריאליים, וניזונים בעיקר מפירות, לטאות, פרוקי רגליים וזחלים. זהו מין ביישן יחסית, וניתן לראותו לעיתים רחוקות. הפרטים ממין זה מעופפים לעיתים קרובות בלהקות קטנות.

האיום המרכזי על הקלאו לבן-הכתר הוא איבוד בתי הגידול הטבעיים שלו, אם כי הוא נפוץ יחסית בתחום תפוצתו. כמו כן, אין כרגע איום על בתי הגידול הגבוהים יותר של הקלאו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי סטמפורד ראפלס
קטגוריה:קלאוניים
קטגוריה:עופות יחידים בסוגם
קטגוריה:סומטרה: עופות
קטגוריה:בורנאו: עופות
קטגוריה:עופות יערות הגשם של דרום-מזרח אסיה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1822
טיצ'ין

**טיצ'ין** (בפולנית: **Tyczyn**; ביידיש: **טיטשין**) היא עיירה במחוז ז'שוב שבפרובינציית פודקרפצקיה בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

## תולדות היישוב
טיצ'ין נוסדה בשנת 1368, והוכרה כעיר בידי קז'ימייז' השלישי, מלך פולין. במהלך המאה ה-17 נהרסה העיירה בידי הטטרים והקוזקים. עד שנת 1918 הייתה העיירה חלק מגליציה האוסטרו-הונגרית.

## יהודי טיצ'ין
ממוזער|בית הקברות היהודי הישן בטיצ'ין.
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא מהמאה ה-16. מאמצע המאה ה-19 הייתה העיירה למרכז חסידי.

רב העיר במהלך שנים רבות במאה ה-19 היה הרב יחיאל מיכל דארלויך. עם פטירתו בתחילת 1888 פרצה מחלוקת בעיר בין תומכי בנו ישראל דארלויך לבין תומכי הרב אשר טייטלבוים שנתמך על ידי הרבי של חסידות שינאווא.

בין מלחמות העולם נמנו בעיירה 957 יהודים, כשליש מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית.

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, הגיעו לעיירה פליטים יהודים רבים, בעיקר מאזור לודז'. ב-1941–1942 רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה, אליו הובאו ביוני 1942 יהודים נוספים מיישובי הסביבה. זמן קצר לאחר מכן, גורשו כל יושבי הגטו לגטו ז'שוב, ומשם שולחו למחנה ההשמדה בלז'ץ ביולי 1942.

## קישורים חיצוניים

* 
* טיצ'ין באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פודקרפצקיה: יישובים
קטגוריה:קהילות יהודיות בפולין
קטגוריה:גטאות בפולין
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-14
ZiS-2

**תותח 57 מ"מ ZiS-2** (ראשי תיבות של Завод имени Сталина – מפעל על שם סטלין) היה תותח נ"ט מתוצרת ברית המועצות שפותח בשנת 1940 על ידי משרד התכנון של וואסלי גרבין. כ-13,710 יחידות של ה-ZiS-2 נבנו בשנים 1941–1949. התותח הותקן גם על משחית טנקים ZiS-30.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:תותחים נגד טנקים
קטגוריה:אמצעי לחימה סובייטיים במלחמת העולם השנייה
אפסלאוטדייק

300px|ממוזער|שמאל|מפת הים הדרומי. סוללת אפסלאוטדייק נראית בקצהו הצפוני
**אפסלאוטדייק** היא סוללת כביש בצפון מערב הולנד, הנטויה בגבולו של האייסלמיר (Ijsselmeer - הים הפנימי של הולנד) ומפרידה בינו לבין ים ואדן. הסוללה, שאורכה 32 קילומטרים, מהווה חלק מרכזי ב**מפעלי ה[[הים הדרומי (הולנד)|זאודרזיי]]** (הים הדרומי) - פרויקט סכירת הים הפנימי, המתקת מימיו וייבוש חלקים ממנו.

האפסלאוטדייק נבנתה בין חוף פרובינציות פריסלנד לבין חוף פרובינציית צפון הולנד. רוחבה הוא 90 מטרים וגובהה המקורי מעל פני הים היה 7.25 מטרים.

## בניית הסוללה
בניית הסוללה החלה בשנת 1927 בארבע נקודות - בשני קצותיה המיועדים ובשתי נקודות נוספות שנבחרו לאורך נתיב הסוללה המיועד, שבהן הוקמו תחילה איים מלאכותיים. כחומרי הבנייה העיקריים של הסוללה נבחרו טיל, שנחפר מקרקעית הזאודרזיי, חול וכן חרסית מסוג מסוים (Boulder clay). ספינות החלו לשפוך לים את הטיל בשני נתיבים  מקבילים שהתמשכו מארבע נקודות הבנייה. החלל שבין שתי הסוללות המקבילות מולא בחול, וכאשר נערמה שכבת החול עד מעל לקו המים נערם עליה עוד טיל. דפנות הסוללה שתחת פני המים חוזקו באמצעות מחצלות מעץ ערבה וסלעים שהונחו עליהן. הסוללה הוגבהה לגובהה הסופי על ידי שכבות של חול, והציפוי העליון שלה הורכב מחרסית, שעליה נשתל עשב. 

לאורך נתיב העבודה נמצאו מספר שוחות תת-מימיות שזרמים חזקים בהן היו צפויים להקשות על הבנייה. למרות זאת התקדמה העבודה מהר מהמצופה והסוללה הושלמה בגובה חלקי לכל אורכה המיועד ב-28 במאי 1932. מאותו מועד נקרא הזאודרזיי בשם אייסלמיר. לאחר מועד זה נמשכו העבודות להגבהת הסוללה ולסלילת כביש (כיום כביש A7) עליה וכן להתקנת תאי שיט בכל אחד משני קצות הסוללה וכן 25 שערים לשחרור מים מהאייסלמיר לים ואדן. שחרור המים לים ואדן היה חיוני כיוון שמפלס האייסלמיר הוסיף לעלות בקביעות עקב זרימת נהרות לתוכו - לרבות הנהר איסל, שנתן לימה את שמה - ועקב עבודות ייבוש שטחי האדמה שנערכו בשוליו.

ב-25 בספטמבר 1933 נפתחה הסוללה באופן רשמי. בסך הכל נעשה שימוש במהלך בנייתה בכ-37.5 מיליון מטרים מעוקבים של חומרים. בכל אחד מימי הבנייה עבדו בפרויקט 4,000 עד 5,000 עובדים, ועל ידי כך הוקלה השפעת משבר השפל הגדול בהולנד.

הסוללה נבנתה באופן שאפשר סלילת פסי רכבת עליה, אך המסילה לא נסללה בשל העלות הכרוכה בכך ובשל שיקולי כדאיות. במקום זאת שימש השטח שנשמר למסילה בשנות ה-70 לסלילת כביש נוסף על גבי הסוללה, באופן שהכביש הדו-סטרי שעליו הפך לבעל שני נתיבים לכל כיוון.

פסל המציין את פתיחת הסוללה לשימוש הוצב באתר שבו היא הושלמה. כמו כן, לימים הוצב על הסוללה פסל לזכר המהנדס והפוליטיקאי קורנליס ליילי (Cornelis Lely), מאבות פרויקט עבודות הזאודרזיי.

בשנת 2012 החליטה ממשלת הולנד שלא להחליף את תאי השיט שבסוללה אלא לשפצם. צפוי שיהיה צורך להחליפם באחרים עד לשנת 2050.


תמונה:Afsluitdijk 01.JPG|מראה מעבודות בניית הסוללה, 1931
תמונה:Afsluitdijk 1031.jpg|מראה הסוללה, 2016


## קישורים חיצוניים

* אתר הסוללה
* סרטון על בניית הסוללה, באתר ויקישיתוף

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:הולנד: גאוגרפיה
קטגוריה:הולנד: תחבורה
קטגוריה:אירופה: דרכים וכבישים
קטגוריה:כיבוש הים (הולנד)
טישובצה

**טישובצה** (בפולנית: **Tyszowce**; ביידיש: **טישעוויץ**) היא עיירה במחוז טומשוב לובלסקי שבפרובינציית לובלין בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

## תולדות היישוב
היישוב נזכר לראשונה בראשית המאה ה-15, ובשנת 1453 אושרו לו זכויות עיר. במהלך המאה ה-17 נפגעה העיירה מפשיטות הטטרים והקוזקים.

בחלוקת פולין השלישית בשנת 1795 נכללה העיירה בתחום אוסטריה, ובשנת 1815 נכללה בתחום פולין הקונגרסאית.

## יהודי טישובצה
[שמאל|ממוזער|250px|[אנדרטה לזכר יהודי טישובצה שנספו בשואה, בבית העלמין בחולון]]
האזכור הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא מהמאה ה-16. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-2,500 יהודים, רוב תושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית, לצד פעילות של ארגון הבונד.

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה עברה העיירה מיד ליד בין הגרמנים והסובייטים, עד שבהתאם להסכם ריבנטרופ–מולוטוב נקבעה בשליטה גרמנית. בתקופת הביניים נמלטו מהעיירה כ-1,000 מיהודיה מזרחה.

באביב 1940 הוטלו על יהודי העיירה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב וסרט זרוע. יודנרט שמונה בידי הגרמנים צווה לספק להם עובדים יהודים לעבודות כפייה, חלקן במחנות עבודה, ולהעביר תשלומי כופר.

ב-25 במאי 1942 נערכה בעיירה אקציה, בה נורו כ-200 יהודים, וכ-800 שולחו למחנה ההשמדה בלז'ץ. בין היתר, נרצחו באקציה זו ראש היודנרט ועוזרו. במהלך האקציה הצליחו להימלט מהעיירה ליערות הסביבה יהודים רבים. כ-600 היהודים שנותרו בעיירה רוכזו בגטו שהוקם בה, בו הוצאו להורג 49 יהודים בספטמבר 1942.

עקב הגעת ידיעות על השמדת יהודי זמושץ נמלטו מהגטו שבעיירה יהודים רבים, וחלקם הצטרפו ליחידות פרטיזנים. בנובמבר 1942 שולחו אחרוני יהודי הגטו לבלז'ץ, תוך רצח כמה עשרות יהודים במקום.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* טישובצה באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:לובלין (פרובינציה): יישובים
קטגוריה:לובלין (פרובינציה): עיירות יהודיות
קטגוריה:גטאות בפולין
קטגוריה:קהילות יהודיות שמונצחות בבית העלמין הדרום
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
טוריסק

**טוריסק** (באוקראינית: **Турійськ**; בפולנית: **Turzysk**, טוז'יסק; ביידיש: **טריסק**) היא עיירה במחוז ווהלין שבמערב אוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

## תולדות היישוב
טוריסק נזכרת לראשונה במאה ה-11. בשנת 1319 נכבשה העיירה בידי הליטאים, ובשנת 1365 הוענקה לקז'ימייז' השלישי, מלך פולין. מראשית המאה ה-16 הייתה העיירה בבעלות משפחות אצולה פולניות.

בחלוקת פולין בסוף המאה ה-18 נכללה העיירה בתחום האימפריה הרוסית, ולאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה בשטחי הרפובליקה הפולנית השנייה.

## יהודי טוריסק
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא מהמאה ה-16. במהלך המאה ה-19 התגבשה בעיירה חסידות טריסק, אשר הפכה את היישוב למרכז חסידי חשוב. בין השנים 1918 ו-1920 סבלו יהודי העיירה מהתנכלויות וממעשי שוד מצד החיילים האוקראינים, הבולשוויקים והפולנים שעברו בה. בין היתר, הועלו באש מבני חצרו של אדמו"ר טריסק.

בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-1,200 יהודים, רוב תושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית ופעילות של ארגון הבונד, תוך קיום בית ספר עברי מרשת תרבות ובית ספר יידי מרשת ציש"א. עם הכיבוש הסובייטי של האזור בספטמבר 1939, הופסקה פעילות זו.

[שמאל|ממוזער|250px|[אנדרטה לזכר יהודי טוריסק שנספו בשואה, בבית העלמין בחולון]]
ב-28 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו החלו במעשי שוד ורצח בקרב יהודיה, בהשתתפות אוקראינים מקומיים. בהמשך, הוטלו על יהודי העיירה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע, חובת מסירת דברי ערך וחובת ביצוע עבודות כפייה. בד בבד, רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה. ב-19 באוגוסט 1942 נרצחו כמה מיושבי הגטו בעיירה בשל אי עמידה באחת מחובות תשלום סכומי הכופר.

ב-23 באוגוסט 1942 נרצחו כל יהודי העיירה בבורות ירי שכרו בעצמם. בשעת האקציה ניסו כמה מיושבי הגטו להתנגד לגרמנים, וחלקם הציתו את בתיהם.

## קישורים חיצוניים

* 
* טריסק באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 
* 
* 
* אתר לזכר קהילת טריסק
* ספר יזכור של קהילת טריסק

קטגוריה:בורות ירי בשואה
קטגוריה:גטאות באוקראינה
קטגוריה:מחוז ווהלין: יישובים
קטגוריה:מחוז ווהלין: עיירות יהודיות
קטגוריה:קהילות יהודיות שמונצחות בבית העלמין הדרום
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
טוברמיצין

**טוברמיצין** היא אנטיביוטיקה מקבוצת האמינוגילקוזידים, המופקת מהחיידק *Streptomyces tenebrarius* ומשמשת לטיפול במגוון דלקות הנובעות מזיהומים מחיידקים, ובפרט אלה הנגרמים בשל חיידקים גראם-שליליים, האנטיביוטיקה אינה פעילה כנגד חיידקים גראם-חיוביים (למעט *[[Staphylococcus aureus]]*).

האנטיביוטיקה אפקטיבית במיוחד נגד מיני *[[Pseudomonas]]*.

## שימושים רפואיים
בדומה לשאר האמינוגליקוזידים, טוברמיצין אינו נספג דרך מערכת העיכול, ולכן ניתן לטיפול סיסטמי באופן תוך-ורידי או תוך-שרירי.
טוברמיצין קיימת גם כתכשיר לאינהלציה לטיפול בהחרפה של זיהום כרוני הנגרם על ידי *[[Pseudomonas aeruginosa]]*, במיוחד בקרב חולי סיסטיק פיברוזיס.

טוברמיצין נבחן גם לטיפול בדלקת גת (סינוסיטיס).

משחות טוברמיצין (כגון: טוברקסת טובקדקס) נמצאו מתאימות לטיפול שטחי בדלקת לחמית העין. זריקות של טוברמיצין מתאימות לטיפול דלקת קרום המוח בילודים, בברוצלוזיס, במחלה דלקתית של האגן, וב-*[[Yersinia pestis]]*.
טוברמיצין עדיפה על גנטמיצין לטיפול בדלקת ריאות אשר נגרמת על ידי *Pseudomonas aeruginosa*, מאחר שהוא נספג טוב יותר בריאות.

## תופעות לוואי
כחלק ממשפחת האמינוגיקוזידים טוברמיצין הוא אוטוטוקסי, ויכול לגרום לאיבוד השמיעה או איבוד שיווי המשקל או לעיתים גם פגיעה בשניהם במקרה של רגישות על רקע גנטי. אנשים אלה נושאים גן אשר אינו משפיע על חייו של המטופל אך במקרה של לקיחת אמינוגילקוזידים הוא מאפשר חדירה של התרופה לתאי השבלול (קוכלה), נזק זה לאוזניים לרוב בלתי הפיך.

חירשות: התרופות הללו חודרות בקלות ומצטברות באוזן הפנימית- בשבלול האוזן (cochlea). הן גורמות לירידה בשמיעה שעלולה להחמיר עד כדי חירשות, לפגיעה בשיווי המשקל, ולסחרחורת (וורטיגו).

פגיעה בתפקודי כליות: התרופות חודרות באופן מוגבר לכליות, כתוצאה מקשירה חזקה לרקמת הכליה והצטברות התרופות בקורטקס הכליה. כתוצאה מכך יכולה להיווצר אי ספיקת כליות כתוצאה מנמק בתאי האבובית הקרובה. הנזק לכליות הוא לרוב הפיך, וזאת עקב יכולת היצירה מחדש של תאי האבובית. מתן תרופה במשטר מינון של פעם אחת ביום במקום שלוש פעמים ביום, מאפשר תקופה חופשית מהתרופה, שבה ריכוז התרופה בכליה נמוך יחסית והתא יכול להיפטר מהתרופה ולשקם את הנזק שנגרם לו. אצל חולים הלוקים בתפקוד כליות ירוד, יש להפחית את מינון התרופה בהתאם לקצב פינוי הקריאטינין.

עקב תופעות הלוואי המצוינות לעיל טוברמיצין ניתנת במינונים מדודים מאוד מחושבים לפי משקל הגוף. טוברמיצין נחשבת לאנטיביוטיקה בעלת חלון תרפויטי צר. תרופות אלו אסורות בהריון מאחר שהן חודרות דרך השליה ועלולות לגרום לנזק לעובר.

## אופן הפעולה
טוברמיצין נקשר לתת היחידות (S30 ו-S50)של הריבוזום של החיידקים, ועל ידי כך מונע את היווצרות הקומפלקס 70s.
כתוצאה מכך, אין אפשרות לתרגם את ה-mRNA לחלבון, מה שמוביל למות החיידק.
האנטיביוטיקה מראה משיכה לחומצות אמיניות. בפרט, האנטיביוטיקה נמשכת לחלקים מסוימים ב-RNA, ובמיוחד ל-rRNA בתאים פרוקריוטיים.
בנוסף, האנטיביוטיקה נקשרת ל-tRNA(Phe), Rev response element (RRE) השייך לווירוס HIV, ולריבוזום של דלתא וירוס הגורם לדלקת נגיפית של הכבד.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אמינוגליקוזידים
קטגוריה:תרופות לפי א'-ב'