open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מסגד אל-נוזהא

**מסגד אל-נוזהא** הוא מסגד בשדרות ירושלים 82 ביפו, שהוקם ב-1933 בכספי תרומתו של חאג' עלי חמיס. במהלך השנים שימש המבנה כבית הדין השרעי וכספרייה בערבית.

## היסטוריה
מסגד אל-נוזהא שוכן בשדרות ירושלים 82 ביפו. המבנה הוקם בשנת 1933 על קרקע שנרכשה באזור, אשר נחשב באותה עת לשכונת יוקרה לבעלי הון, במימונו המלא של חאג' עלי חמיס. אף על פי שהוצעו לחמיס תרומות נוספות להקמת המסגד, הוא עמד על כך שיישא בכל נטל ההוצאות בעצמו. 

המבנה ננטש בשנת 1948 במהלך התקפת האצ"ל על יפו, וחזר לפעילות ב-1960 כבית הדין שרעיו. 

במהלך שנות ה-70 הפעילה בו עיריית תל אביב-יפו ספרייה בשפה הערבית. לאחר תקופת נטישה שהחלה ב-1980, נפתח המקום מחדש לתפילה בשנת 1984. 

ב-1997 עבר המסגד שיפוץ בתכנונו של האדריכל ג'יל ברטו, ובשנת 2016 נערך בו שיפוץ נוסף, שבמסגרתו הוקם סביל בכניסה למתחם.

## פיגוע הירי

ב-1 באוקטובר 2024 אירע פיגוע ירי שהחל בסמוך למסגד. שני המחבלים, שוהים בלתי חוקיים תושבי חברון, נכנסו לחדר השירותים של המסגד, הוציאו מתרמילם רובה וסכין. הם איימו על השוהים לא לצאת מהמסגד, או שיהרגו אותם. בתגובה, יצרו המתפללים קשר מיידי עם המשטרה. לאחר מכן יצאו המחבלים מהמסגד, עלו לרכבת הקלה, ולאחר שירדו ממנה פתחו בירי לעבר עוברי אורח. בפיגוע נרצחו שבעה בני אדם ונפצעו כ-15 נוספים. כשעתיים לאחר המקרה, איים השר לביטחון לאומי, איתמר בן גביר בהריסת המסגד, אם יתברר קשר בינו למחבלים. בעקבות דברים אלו, חשפה המשטרה הקלטה של אחד המתפללים שדיווח למוקד על הימצאות המחבלים בזמן אמת. אימאם המסגד, השייח' מוחמד מחאמיד, תיאר כי המחבלים איימו לירות בראשו של מי שיעזוב, וציין כי הדיווח למשטרה הועבר מיד עם יציאתם מהמקום. כמענה לאירועים, קיים פורום "תג מאיר" תפילה משותפת בזירת האירוע.

## קישורים חיצוניים

* מסגד אל נוזהא, באתר אבני מורשת

## הערות שוליים

קטגוריה:שדרות ירושלים
קטגוריה:יפו: מבנים
קטגוריה:תל אביב-יפו: מסגדים
פרס חיים הרצוג

**פרס חיים הרצוג לתרומה ייחודית למדינת ישראל** הוא פרס ישראלי המוענק לישראלים "מובילים ומעוררי השראה, אשר הותירו חותם משמעותי בפועלם". הפרס קרוי על שם נשיא מדינת ישראל השישי חיים הרצוג ומוענק על ידי עמותת יד חיים הרצוג והאוניברסיטה העברית בירושלים. הפרס מוענק מדי שנתיים ביום האזכרה להרצוג, שנפטר בי' בניסן. בשנת 2022 הנשיא המכהן ובנו של חיים הרצוג יצחק הרצוג השתתף בטקס הענקת הפרס. בין הזוכים נמנים אנשי מערכת הביטחון (ובהם הרמטכ"ל צבי צור, ראשי המוסד מאיר דגן ואפרים הלוי והאלופים עמוס חורב וישעיהו גביש), אנשי חינוך (ובהם דב לאוטמן ושמשון שושני) ועוד.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

חיים הרצוג
*
קטגוריה:הנצחת חיים הרצוג
האנלים הקטנים של לורש

[ממוזער|250x250 פיקסלים| אולם השער הקרולינגי של [מנזר לורש לשעבר.]]
**האנלים הקטנים של לורש** (בלטינית: ***Annales Laurissenses minores***, בקיצור: ALM; בגרמנית: *Kleine Lorscher Annalen*) הם טקסט היסטוריוגרפי מימי הביניים ממנזר לורש ליד וורמס בגרמניה. בטקסטים גרמניים רבים, הם נקראים גם *Kleine Lorscher Frankenchronik* ("כרוניקה קצרה של הפרנקים של לורש").
הכרוניקה נכתבה בתחילת המאה ה-9 על ידי נזיר במנזר לורש, אולם שם המחבר אינו ידוע.

בדיווחים שנתיים כרונולוגיים מתאר מחבר האנלים אירועים באימפריה הפרנקית במהלך המאה ה-8, למשל, המעבר שלה מהשלטון המרובינגי לקרולינגי. הכרוניקה מתחילה בשנת 680 ומסתיימת בשנת 817. משנת 680 עד 741 תוכנה נלקח מהכרוניקה של פרדגריוס. משנת 741 עד 788 הדיווחים בחלקם מקוריים, אך מבוססים בחלקם על "האנלים של ממלכת הפרנקים" ("האנלים הגדולים של לורש").

שני כתבי היד ששרדו, הקודקס פולדנסיס (*Codex Fuldensis*) והקודקס רמנסיס (*Codex Remensis*), נמצאו פעם בפולדה ובריימס, ומכאן שמותיהם הנוכחיים. מאוחר יותר הם נלקחו לווינה ולברן. משנת 788 הרישומים בשני הקודקסים שונים אלה מאלה. כרוניקת לורש הקצרה שימשה לאחר מכן כמקור על ידי מחברי "האנלים של פולדה".

אין לבלבל את "האנלים הקטנים של לורש" עם "האנלים של לורש".

## קישורים חיצוניים
* האנלים הקטנים של לורש, בכתבי היד של MGH 

קטגוריה:כרוניקות
קטגוריה:ספרות בשפה הלטינית
פרימוורה סאונד

**פרימוורה סאונד** הוא פסטיבל מוזיקה שנתי שמתקיים בברצלונה, ספרד, במהלך סוף מאי ותחילת יוני. הפסטיבל נוסד בשנת 2001 על ידי פבלו סולר כחלון ראווה ללהקות נויז ספרדיות. בתחילה התקיים הפסטיבל במוזיאון הפתוח פובלה אספניול, ולאחר מכן עבר בשנת 2005 למתחם פארק הפורום, אזור גדול יותר ליד חוף הים.

## היסטוריה
הפסטיבל התקיים לראשונה בשנת 2001, כאשר כלל הופעות של להקות נויז וסצנת האינדי המקומית. בשנת 2002 הפסטיבל התרחב לשני ימים, וב-2004 הוסיף יום שלישי לפסטיבל והפך לאירוע של שלושה ימים. במהלך התקופה הזו, הופיעו אמנים כמו פאלפ, סוניק יות', Wilco והפיקסיז.

ב-2005, הפסטיבל עבר למתחם פארק הפורום, מה שהעניק לו אפשרות להתרחב. עם השנים, הוא הפך לאחד הפסטיבלים הגדולים והבולטים באירופה, עם הרכבים מגוונים והופעות ממגוון סגנונות מוזיקליים, ביניהם אינדי רוק, היפ הופ, מוזיקה אלקטרונית ופופ.

בשנת 2019, הפסטיבל התחייב לשוויון מגדרי בהרכב האמנים המופיעים, תחת הכותרת "The New Normal". זו הייתה יוזמה חלוצית בעולם הפסטיבלים, שהביאה להגדלת הייצוג הנשי והבטחת שוויון בהופעות.

בשנים 2020 ו-2021 הפסטיבל בוטל עקב מגפת הקורונה. הפסטיבל חזר בשנת 2022 עם פורמט מיוחד של שני סופי שבוע, ושילב אמנים שהיו אמורים להופיע במהדורות שבוטלו.

במהלך השנים, מספר המבקרים בפסטיבל גדל משמעותית, כאשר ב-2022 הפסטיבל רשם מספר שיא של 460,500 מבקרים. הפסטיבל נחשב לאחד מהפסטיבלים הגדולים באירופה ומייצר תרומה כלכלית משמעותית לעיר ברצלונה.

ב-2023, הפסטיבל חזר לפורמט של שבוע אחד בברצלונה, אך ניסה לראשונה לקיים גרסה כמעט זהה במדריד שבוע לאחר מכן. הניסיון הזה לא נמשך, ובשנת 2024 הודיעו מארגני הפסטיבל שהאירוע במדריד לא יתקיים שוב.

הצלחת הפסטיבל הובילה להתרחבות בינלאומית. מהדורה בפורטו, פורטוגל החלה בשנת 2012, ובשנת 2022 הפסטיבל הגיע לערים נוספות כמו לוס אנג'לס, סאו פאולו ובואנוס איירס. הפסטיבל המרכזי מתקיים במתחם פארק הפורום, אזור מרוחק מעט ממרכז העיר ברצלונה ומוקף בחוף הים. המתחם כולל מספר במות חיצוניות ופנימיות, כאשר ההופעות העיקריות מתקיימות על במה גדולה במתחם פתוח מול הים התיכון.

הפסטיבל יתקיים בשנת 2026 התאריכים 4–6 ביוני. בין האמנים המרכזיים שיופיעו נמנים הקיור, דוג'ה קאט, The xx, אדיסון ריי, PinkPantheress, גורילז, מאסיב אטאק, סקרילקס ומיי בלאדי ולנטיין. ההרכב כולל כ-150 הופעות נוספות, ובהן מק דמרקו, פגי גו, לולה יאנג, אתל קיין, באד גיאל, ביג ת'יף, וט לג, ליטל סימז, סלואודייב, Kneecap, אלכס ג'י, Knocked Loose ובלאד אורנג'.

## סגנון מוזיקלי
פרימוורה סאונד נודע בתחילתו כחלון ראווה ללהקות אינדי, אך עם הזמן התרחב לז'אנרים נוספים כמו היפ הופ, EDM ופופ. הפסטיבל מדגיש שילוב של אמנים ידועים עם אמנים חדשים ומבטיחים מכל רחבי העולם.

## מהדורות הפסטיבל

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:פסטיבלי מוזיקה
קטגוריה:ברצלונה: תרבות
אליטה: מלאך קרב (מאנגה)

**מלאך קרב אליטה**, אשר ידועה ביפן בשם **גאנם** (ביפנית: **銃夢**, מילולית "חלום האקדח"), היא סדרת מאנגה יפנית מסוג סייברפאנק שנוצרה על ידי יוקיטו קישירו . הסדרה פורסמה במקור במגזין Business Jump בין השנים 1990 עד 1995, ובהמשך פורסמה בתשעה כרכים. המאנגה עובדה בין היתר לסרט לייב אקשן בשם "אליטה: מלאך קרב", אשר יצא לאקרנים ב-14 בפברואר 2019 בהפקת אולפני המאה ה-20.

## תקציר העלילה
עלילת הסדרה מתרחשת בעתיד פוסט-אפוקליפטי בו החברה מחולקת לשני אזורים מרכזיים - העיר העשירה המרחפת זאלם והיישוב העני הממוקם מתחתיה. בתחילת הסדרה המדען ד"ר דייסקה אידו, אשר חי ביישוב העני הממוקם מתחת לעיר זאלם, מגלה שרידים של סייבורגית במגרש גרוטאות. הוא בונה מחדש את הסייבורגית וקורא לה אליטה. עם זאת, לאליטה אין שום זיכרונות מעברה, אך היא מגלה בהמשך שיש לה כישורי לחימה יוצאי דופן. בהמשך נאלצת אליטה להיאבק בסייבורגים אחרים, המועצמים בכישורים יוצאי דופן, אשר מנסים ללכוד אותה.

## הדמויות הראשיות
* **אליטה** (נקראת ביפנית "**גאלי**"'; ガリィ) – גיבורת הסדרה אשר היא נערה סייבורגית, בעלת גוף רובוטי ומוח אנושי. לאחר שהיא מגלה שיש לה כישורי לחימה מתקדמים היא מחליטה להיות ציידת ראשים. הנשק המועדף עליה היא חרב מיוחדת אותה היא מקבלת בתקופה בה היא תהיה שחקנית מוטורבול.
* **ד"ר דייסקה אידו** (イド・ダイスケ) – מדען, תושב לשעבר בזאלם, ואדם טוב מיסודו. הוא עובד בלילות כצייד ראשים. אידו מוצא במקרה את אליטה במגרש הגרוטאות של זאלם ובעקבות כך הוא הרכיב אותה מחדש. הוא משמש לאורך הסדרה כדמות אב עבור אליטה.
* **הוגו** (ユーゴ) – בחור צעיר עני אשר חולם להגיע לעיר המרחפת זאלם. הוגו הוא מושא האהבה של אליטה ואחד מחבריה הטובים ביותר.
* **דסטי נובה** (ディスティ・ノヴァ) – האנטיגוניסט הראשי בסדרה. דסטי נובה הוא מדען מטורף ותושב לשעבר בזאלם אשר מתמחה בננוטכנולוגיה. הוא נאלץ לעבור לכדור הארץ לאחר שביצע ניסויים לא חוקיים בתקופה בה היה תושב זאלם. הוא מפתח ננו-רובוטים אותם הוא מחדיר לגופו על מנת שהם יעניקו לו יכולות יוצאות דופן. הוא ממלא תפקיד מרכזי בחלקו האחרון של הסיפור.

## עיבודים נוספים
* בשנת 1993 הופקו שני OVA המתבססים על המאנגה.
* בשנת 2019 התקיימה הקרנת הבכורה של סרט הלייב אקשן "אליטה: מלאך קרב", אשר הופק על ידי ג'יימס קמרון ובוים על ידי רוברט רודריגז.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סיינן
קטגוריה:דיסטופיות
קטגוריה:אנימות ומאנגות פעולה
ווגאבונד

**ווגאבונד** (ביפנית: **バガボンド**) היא סדרת מאנגה יפנית שנכתבה ואוירה על ידי טאקהיקו אינואה, שהתבססה על הרומן ההיסטורי "מוסאשי" מאת אייג'י יושיקאווה. המאנגה פורסמה במקור במגזין המנגה "Weekly Morning" בין השנים 1998 עד 2015. לאורך השנים הסדרה פורסמה גם ב-37 כרכים.

המאנגה מכרה לאורך השנים מעל ל-82 מיליון עותקים והיא נחשבת לאחת מסדרות המאנגה המצליחות ביותר מבחינה מסחרית בכל הזמנים.

## תקציר העלילה
העלילה אשר מתרחשת במאה ה-17 מתמקדת בסיפור חייו של לוחם הסמוראי היפני הנודע מיאמוטו מוסאשי. הסדרה מתחילה לאחר קרב סקיגהארה בשנת 1600, בו הוא וחברו הטוב מטהאצ'י הונידן, אשר היו בני נוער באותה התקופה, נלחמו בקרב והיו בצד המפסיד. השניים בורחים משדה הקרב. בהמשך הוא חוזר לכפר שלו אך הוא מואשם בבגידה על ידי התושבים ובעקבות כך הוא נאלץ לברוח. הוא מחליט להתמסר ללימוד אמנויות לחימה על מנת להפוך בבוא היום לסמוראי החזק ביותר. עלילת הסדרה מתמקדת בעיקר במסעו הפיזי והרוחני של מוסאשי אשר נלחם לאורך הדרך במספר רב של יריבים רבי עוצמה.

## הדמויות הראשיות
* **שינמן טאקזו / מיאמוטו מוסאשי** - גיבור הסדרה. הסדרה מתמקדת בחייו ובאופן בו הוא הופך מנער אלים לאחד מהסמוראים הנודעים ביותר בתולדות יפן.
* **סאסאקי קוג'ירו** - יריבו העיקרי של מוסאשי אשר גם הוא סמוראי מיומן.
* **אוטסו** - חברת ילדות של מוסאשי ומטהאצ'י. אוטסו הופכת לאורך הסדרה למושא אהבתו של מוסאשי.
* **מטהאצ'י הונידן** - חבר ילדות של מוסאשי, אשר בניגוד למוסאשי, בוחר בדרך אחרת בחייו.

## הערות שוליים

קטגוריה:סיינן
קטגוריה:אנימות ומאנגות אמנויות לחימה
טוביה ושבע בנותיו (מיני-אלבום)

"**טוביה ושבע בנותיו**" הוא מיני-אלבום משותף של חוה אלברשטיין ויהורם גאון. הוא יצא בשנת 1968 דרך חברת התקליטים CBS ישראל, כפסקול הסרט "טוביה ושבע בנותיו". הוא מורכב מארבע רצועות, אחת בביצוע גאון, אחת בביצוע אלברשטיין ושתיים בשירה תזמורתית.

## שירים
"העיירה של טוביה" מתאר מסע פנימי של חיפוש אחר שורשיו של אדם בשם טוביה. המסע מוביל אל עבר העיירה הישנה, מקום של זיכרונות ושל כאב. הוא נע בין חלומות של שמחה לבין מציאות קשה של עוני ורעב. לאחר שירתו של גאון מתנגן קטע מעבר בשם "ריקוד זוגות", המושר בסגנון תזמורתי.

שירה של אלברשטיין נקרא "אהוב לבי נסע", והוא עוסק בתחושת געגוע וכמיהה לאהוב שנעדר, בזמן שהקיץ מביא עמו אור, יופי ופיתויים חדשים. הדוברת מתמודדת עם סערת רגשות שנגרמת מהעדרו של אהובה ומהופעתו של נער אחר, כשהיא נקרעת בין הנאמנות ובין הרצון לברוח מהבדידות. לאחר רצועה זו יש קטע מעבר תזמורתי נוסף בשם "ריקוד האיכרים".

## רשימת רצועות

## הערות שוליים

קטגוריה:פסקולים מ-1968
קטגוריה:מיני-אלבומים של חוה אלברשטיין
קטגוריה:אלבומי יהורם גאון
קטגוריה:מיני-אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי חברת CBS ישראל
ג'ורג' רייט

**ג'ורג' גרובר רייט** (באנגלית: **George Grover Wright**; 24 במרץ 1820 – 11 בינואר 1896) היה עורך דין חלוץ, שופט בית המשפט העליון של איווה, פרופסור למשפטים וסנאטור רפובליקני מאיווה.

## ביוגרפיה
רייט נולד ב-24 במרץ 1820 בבלומינגטון, אינדיאנה, למד בבתי ספר פרטיים וסיים את לימודיו באוניברסיטת אינדיאנה בלומינגטון בבלומינגטון ב-1839. הוא למד משפטים ברוקוויל, אינדיאנה, והתקבל ללשכת עורכי הדין בשנת 1840, והחל לעסוק בכך בקאוסאוקה, טריטוריית איווה.

הוא היה עורך דין של מחוז ואן בורן, איווה בשנים 1847–1848 והיה חבר בסנאט של איווה מ-1849 עד 1851. הוא היה שופט בבית המשפט העליון של איווה מינואר 1854 עד ינואר 1860, ומיוני 1860 עד ספטמבר 1870. הוא היה השופט העליון של בית המשפט במשך שבע שנים מהן. הוא גם כיהן כנשיא האגודה החקלאית של איווה בין השנים 1860 ל-1865.

רייט עבר לדה מוין ב-1865. בשיתוף עם השופט ק. ק. קול, הוא הקים בדה מוין את בית הספר הראשון למשפטים ממערב לנהר המיסיסיפי. בית ספר זה הפך מאוחר יותר לקולג' למשפטים של אוניברסיטת איווה. הוא שימש כאחד מהפרופסורים שלה מ-1865 עד 1871.

בשנת 1870 בחרה האספה הכללית של איווה ברייט (על פני ויליאם בויד אליסון ואחרים) לכהן בת שש שנים בסנאט של ארצות הברית. הוא כיהן בסנאט מ-4 במרץ 1871 עד 3 במרץ 1877. הוא לא הועמד לבחירה מחדש. בהיותו בסנאט, הוא היה חבר בוועדת הסנאט לענייני משפט (בקונגרס ה-42), חבר בוועדה לשירות אזרחי וסגירה (בקונגרס ה-43) ובוועדה לתביעות (בקונגרס ה-44).

לאחר שעזב את הסנאט, הוא חזר לעסוק במקצועו בדה מוין וגם עסק בבנקאות כנשיא בנק החיסכון של מחוז פולק. מ-1887 עד 1888 היה נשיא לשכת עורכי הדין האמריקאית. הוא מת בדה מוין, איווה ב-11 בינואר 1896, בגיל 75, ונקבר בבית הקברות וודלנד .

אחיו של רייט, ג'וזף אלברט רייט, היה מושל וסנאטור מאינדיאנה.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי אינדיאנה
קטגוריה:בלומינגטון: אישים
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:תובעים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אינדיאנה בלומינגטון
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מאיווה
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1820
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1896
הוראות נאמנות

ממוזער|שמאל|160px|עותק של הכתוב בכתב היראטי, 1550–1069 לפני הספירה.
**הוראות נאמנות** הוא טקסט מצרי עתיק מסוגת סבייט ('הוראה'). הטקסט שרד בחלקו מכתובת אסטלה של אמצע השושלת השתים עשרה של מצרים. ניתן למצוא את הטקסט כולו במגילות פפירוס של תקופת הממלכה החדשה. מחברו אינו ידוע בוודאות, אם כי הוצע (ללא ראיות ישירות) שהוא נכתב על ידי הוזיר קאירסו מהשושלת ה-12 המוקדמת. הטקסט מדגיש את סגולות הנאמנות לפרעה השולט ואת האחריות שעליו לשמור למען החברה.

## מקורות
המחצית הראשונה של הוראות נאמנות מצויה על אסטלה ביוגרפית מהשושלת ה-12 באבידוס שנעשתה לכבודו של Sehetepibre, פקיד ממשלתי גבוה ונושא חותם ששירת תחת הפרעונים סנוסרת השלישי (1878–1839 לפנה"ס). ואמנמחת השלישי (1860–1814 לפנה"ס; תאריכי מלכות חופפים עקב שלטון קורגנטי ). גרסאות מלאות של טקסט זה מתקופת הממלכה התיכונה שרדו רק כעותקים מתקופת הממלכה החדשה. אלה כוללים לוח מהשושלת השמונה עשרה המוקדמת של מצרים, פפירוס הלובר המתוארך למחצית השנייה של השושלת השמונה עשרה, פפירוס מתקופת רעמסס (כלומר השושלות התשע עשרה והעשרים), ויותר מעשרים שברי אוסטרקון המתוארכים לתקופת רעמסס.

## תוכן
ממוזער|שמאל|160px|האסטלה של Sehetepibre, המכילה את החלק הראשון של הוראות נאמנות (CG 20538).
הטקסט המלא של הוראות נאמנות כולל 145 פסוקים בקירוב. ניתן לחלק אותו לשני חלקים מובחנים. הראשון, המורה לילדיו שעליהם לכבד ולציית תמיד לפרעה של מצרים, שזוכה לשבחים. מובהר כי פרעה ישמיד את אויביו, וידאג לתומכיו. ויליאם קלי סימפסון - פרופסור אמריטוס לאגיפטולוגיה באוניברסיטת ייל - טוען שניתן לסווג את הוראות נאמנות תחת "ספרות תעמולה" מצרית המשבחת את מעלותיו של המלך. זאת בניגוד ליצירות "ספרות פסימית", כמו נבואת נפרטי, המתארות תקופה של כאוס וצורך בשיקום ערכים כדי להבטיח חברה יציבה. בחלק השני של הוראות נאמנות, מחבר הטקסט מורה לילדיו שעליהם לכבד גם את פשוטי העם ולקיים את חובותיהם בחברה. זה כולל חובות של בעל הקרקע, שאסור לו להתעלל בחוכריו שמא ינטשו ובכך ירוששו אותו.

ריצ'רד ב' פרקינסון - אוצר במוזיאון הבריטי - משער כי הדובר הגיבור בטקסט הוא וזיר, אולם שמו של הדובר נערך באסטלה של Sehetepibre וגם אינו מופיע בעותקים מאוחרים יותר. מאז שהאסטלה של Sehetepibre עוצבה על פי הדגם של הוזיר מנתוחוטפ - שכיהן בתקופת שלטונו של סנוסרת הראשון (1971-1926 לפנה"ס) - ישנן השערות חוקרים שמנתוחוטפ היה מחבר "הוראות נאמנות", למרות שפרקינסון טוען כי אין ראיות התומכות בטענה. על פי הניתוח הבלשני של פסקל ורנוס - פרופסור לבלשנות ומנהל לימודים באקול פראטיק דה אוטז אטיד של אוניברסיטת פריז - יש לתארך את הטקסט לתקופת שלטונו של סנוסרת הראשון.

## הערות שוליים

## מראי מקום


## קישורים חיצוניים

* The Sehetepibre Stela: The Loyalist Instructions (with translations by William Kelly Simpson and James Henry Breasted)


קטגוריה:ספרות מצרים העתיקה
קטגוריה:כתובות במצרית עתיקה
בסיל

**בסיל** (בערבית: **باسيل**; בצרפתית: **Bassil**) הוא שם משפחה.

קטגוריה:שמות משפחה
רוז משיחי

**רוז משיחי** (נולדה ב-1950) היא שחקנית, מורה, ובמאית ישראלית.

## ביוגרפיה
משיחי נולדה במצרים ב-1950. עלתה לראשונה לבמה בגיל 5, במופע של ריקודי בטן. בגיל 7 היגרה משפחתה לשווייץ, ולמדה בבית ספר קתולי. עלתה לישראל בגיל 19, ב-1970. ולאחר עלייתה למדה בבית הספר לאמנויות הבמה "בית צבי". בין השנים 1982–1988 התגוררה בארצות הברית שם למדה לימודי תיאטרון בניו יורק והשתלמות בסדנה של גרוטובסקי בארצות הברית. משיחי לימדה ברימון בית ספר למוסיקה.

## פילמוגרפיה
### סרטים וסדרות

## בתיאטרון
שיחקה בתיאטרון הקאמרי, התיאטרון לילדים ולנוער והפקות פרינג’ רבות. זכתה בפרס השחקנית המצטיינת בפסטיבל עכו ב-1991 בהצגה "אל תירה בירח". בין שאר עבודותיה בעבר: "כולם רוצים לחיות" (מקום ראשון בפסטיבל הארצי "כל הארץ במה"). "הנפש הטובה מסצ’ואן" (מקום ראשון בפסטיבל "סתיו תיאטרוני" בהבימה) ופרסי בימוי עבור ההצגות: "האשה הגדולה מן החלומות", "יאקיש ופופצ’ה", "החולה המדומה", בפסטיבל "כל הארץ במה" באולמות צוותא תל אביב. בתיאטרון הילדים והנוער – "גן הדרור", "היחיד והחברה","מיקי מהו", "שמוליק וזוהרה", "הבלש שלומיאל וכלבתו תזזית" תיאטרון הקאמרי-"שלושה הולצמאך","ינטל", "כותרות נזכרות","יוסף וכותונת הפסים", "יסורי איוב", "הזונה הגדולה מבבל".

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות ישראליות
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:בוגרות בית צבי
קטגוריה:בוגרי בית צבי
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1950
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
קטגוריה:ישראלים ילידי מצרים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
נעה וגנר

**נעה וגנר** (נולדה ב-29 באוקטובר 1987) היא במאית תיאטרון, מחזאית, דרמטורגית, כוריאוגרפית ומשוררת ישראלית.

## ביוגרפיה
וגנר נולדה וגדלה ברחובות. היא בוגרת מגמת מחול בתיכון לאמנויות ע"ש תלמה ילין, וכן בוגרת החוג לבימוי ולהוראת תיאטרון בסמינר הקיבוצים. 

בין השנים 2017 ל-2021 חיה ויצרה בלונדון, שם סיימה בהצטיינות יתרה תואר שני בבימוי ב. במהלך תקופה זו גם עבדה כבמאית ב.

בנוסף לעיסוקה בבימוי ובכתיבה, וגנר מרצה בחוג לתיאטרון בסמינר הקיבוצים ובאוניברסיטת חיפה, והיא בעלת טור בשם "לבד ברחבה" בעיתון הארץ. מתגוררת כיום בקריית טבעון, שם היא גם משמשת כבעלים משותף של הבר המקומי "מנדוּ".

## מבחר מיצירותיה
### תיאטרון
* "ברקיע השביעי" מאת יעקב שבתאי, 2017 - עיבוד ובימוי
* נתן החכם, תיאטרון החאן, 2022 - עיבוד, בימוי ותנועה
* "דיק פיק", תיאטרון סמינר הקיבוצים, 2023 - יצירה, בימוי ותנועה
* "דור בא" מאת מעין אבן, תיאטרון הבית, 2023 - בימוי
* "לייק הום", תיאטרון הבימה, 2025 - כתיבה ובימוי

### ספרי שירה
* "אם אשנה את שמי לנח" - הוצאת קתרזיס, 2020
* "כמו הורים במסיבת יום הולדת" - הוצאת קתרזיס, 2022

## קישורים חיצוניים

* סיכום יצירתה של נעה וגנר

## הערות שוליים

קטגוריה:במאיות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:במאי תיאטרון ישראלים
קטגוריה:מחזאיות ישראליות
קטגוריה:מחזאים ישראלים
קטגוריה:משוררות ישראליות
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:משוררות כותבות עברית
קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:כוריאוגרפיות ישראליות
קטגוריה:כוריאוגרפים ישראלים
קטגוריה:רחובות: אישים
קטגוריה:קריית טבעון: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1987
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1987
דרך פוס

**דרך פוֹס** (באנגלית: **Fosse Way**) היא דרך רומית באורך כ-472 ק"מ החוצה את אנגליה בין אקסטר בדבון בדרום-מערב, ללינקולן בצפון-מזרח אנגליה.

הדרך נסללה במאות הראשונה והשנייה לספירה והיא אחת הדרכים הרומיות הארוכות ששרדו בבריטניה. שם הדרך נובע מהמילה הלטינית "פוסה" (*fossa*), שפירושה "תעלה", זאת משום שבמקור היא נבנתה לצד תעלת הגנה לאורך הגבול המערבי של אנגליה שבשליטת הרומאים. דרך פוס הייתה נתיב אסטרטגי חשוב עבור הרומאים, היא קישרה בין מרכזים צבאיים ומסחריים משמעותיים, כמו אקסטר, באת', סירנססטר, לסטר ולינקולן. הדרך שימשה גם סוחרים ומטיילים, והיא סייעה להרחיב את התפשטות התרבות וההשפעה הרומית ברחבי בריטניה.

לאחר סיום השלטון הרומי בבריטניה בתחילת המאה ה-5, נותרה הדרך ציר תחבורה חשוב וכיום חלקים רבים בדרך ההיסטורית הפכו לכבישים מודרניים (בהם כביש ה-A46 העובר ברובו באותו הנתיב). בשנים האחרונות נעשו מאמצי שיקום ופיתוח לחלקים בדרך כך שניתן כיום לטייל לארוכה באזורים מסוימים. בנוסף, מספר אזורים, רחובות, חברות ואתרים קרויים על שם הדרך מתוך חשיבותה ההיסטורית והגאוגרפית, כך לדוגמה "דרך הפוס" היא כינוי לקבוצת הכדורגל לסטר סיטי ושם של בית כלא מרכזי בעיר לסטר.

## נתיב דרך פוס
הדרך התחילה בעיר הנמל איסקה דומנונירום (כיום אקסטר), כאשר בהמשך הדרך התרחבה לכיוון מערב לנורת' טאוטון. משם המשיכה הדרך בכיוון צפון-מזרח, עברה דרך המבצר הרומי בקילרטון (כ-10 ק"מ מאקסטר), משם כ-70 ק"מ לאילצ'סטר (כיום במחוז סאמרסט) ואז כ-48 ק"מ לעיר באת'. הדרך המשיכה כ-48 ק"מ נוספים לעיר קוריניום דובונורום (כיום צירנצ'סטר) בקטע שכיום ברובו לא סלול ומשמש מסלולי טיול ודרכי עפר, בקוריניום דובונורום נפגשת הדרך עם ציר המחבר את דרום בריטניה עם גלוום (כיום גלוסטר) ואיסקה סילורום (כיום קרליאון) בדרום ויילס, בנוסף הדרך נפגשת עם דרך אקמאן המהווה את החיבור הדרומי שלה למרכז בלונדיניום.

הדרך ממשיכה לכיוון צפון כ-98 ק"מ עד לנקודת המפגש שלה עם הציר המרכזי החוצה את בריטניה בכיוון השני; דרך ווטינג, זאת בצומת הנקראת הי קרוס ונחשבה לנקודת המרכז של בריטניה הרומית. משם ממשיכה הדרך כ-20 ק"מ עד לראטי (כיום לסטר) ומשם היא ממשיכה בקטע של כ-80 ק"מ שברובו נסלל בתור כביש ה-A46 עד לעיר לינדום (כיום לינקולן), שם מסתיימת הדרך במפגש עם דרך ארמיין שחיברה את לונדיניום לצפון בריטניה.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

פוס
קטגוריה:בריטניה (פרובינקיה רומית)
קטגוריה:גבולות
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: תחבורה
בנימין שרשבסקי

ד"ר **בנימין שרשבסקי** (גם **שרשוסקי**; 1857, בריסק דליטא, כיום בבלארוס – 1916) היה רופא וסופר, מחלוצי היישוב העברי בארץ ישראל.

## חידוש מונחים מדעיים בעברית

שרשבסקי כתב ספרי מדע פופולרי, בהם חידש מונחים מדעיים עבריים. בספרו "מסכת ניתוח" על גוף האדם הוא כלל מונחים כאלה.

הדוגמה הבולטת ביותר לתרומתו למינוח העברי המדעי הייתה בשישה יסודות כימיים שקיבלו את שמותיהם ב–1886, בשל שיתוף פעולה פורה בינו לבין הרב יחיאל מיכל פינס. השניים, שנפגשו בירושלים, פרסמו ב–1886 ספר מבוא קצרצר לכימיה בשם "משנת עולם קטן: ברייתא דמרכבה" שכתב שרשבסקי. בהקדמה לספר, כתב פינס לשרשבסקי: "המילות המלאכותיות שנבראו בספרך זה ברוח השפה העברית נבראו, כי לכל המילות המלאכותיות הבאות בחברתך יינתן משפט אזרח וישתמשו בהן כל סופרי החוכמה מהיום והלאה".

אחד מהחידושים של שרשבסקי ופינס הוא השימוש במשקל העברי קַטְלָן כחלופה עברית לסיומת הלועזית gen, המופיעה בשמות רבים של היסודות. gen היא מוספית הגזורה מהפועל היווני המורה על הולדה, אך בטבלת היסודות משמעותה היא "יצירה". המילה oxygen, למשל, שאותה חידש הכימאי הצרפתי אנטואן לבואזיה ב–1777, פירושה "יוצר חומצה" ומקורה במילה היוונית לחומצה, "אוקסוס". את המילה הזאת תרגמו שרשבסקי ופינס למילה "חַמְצָן". את hydrogen, שחידש לבואזיה ב–1783 בעזרת המילה היוונית למים, "הידרו", הם תרגמו ל"מֵימָן". carbon, מילה שחידשו הצרפתים קלוד לואי ברטולה  וגספאר מונז' ב–1786, ושמקורה במילה הלטינית לפחם, קַרְבּוֹ, תורגמה על ידיהם ל"פַּחְמָן".

את calcium, שחידש הבריטי האמפרי דייווי ב–1808 מהמילה הלטינית לגיר, קָלִיקְס, לא תרגמו שרשבסקי ופינס ל"גִּירָן", אלא למילה "שִׂידָן" (כיום נהוג לכתוב: "סִידָן"). מקורה במילה "שִׂיד" (כיום "סיד"), שכן גיר וסיד שניהם תרכובות של סידן. את phosphorus, היסוד שגילה הכימאי הגרמני  ב–1669 והעניק לו את שמו היווני של הכוכב ונוס (נוגה), שמשמעותו "נושא אור", הם תרגמו ל"זַרְחָן". את היסוד שגילה ב–1772 דניאל רתרפורד הסקוטי, המכונה בגרמנית Stickstoff ("חומר חונק"), הם תרגמו למילה "חַנְקָן".

## ספרים שכתב
* **משנת עולם קטן: בריתא דמרכבה (PRINCIPIEN DER CHEMIE)**, ירושלם: אברהם משה לונץ, תרמ"ו (1885–1886)
* **משנת עולם קטן: מסכת נתוח**, ירושלם: אברהם משה לונץ, תרמ"ו (1885 – 1886), וגם: ווארשא: תרנ"ד, (1893–1894). הופיע גם במסגרת השנתון העברי הוורשאי "האסיף" עם מונחים עבריים חדשים.
* **מכניק: ענינו תנועת הגופים**, אדעסא: אבא דוכנא, תרנ"ג (1892–1893)
* **חקות עולם**, התוכן: חלק א. תנועה. -- חלק ב. קול וחום ואור וחשמל. -- חלק ג. חומר. -- חלק ד. צמח וחי, אדעסא: 1901
* **ששה סדרי מדע**, אודיסה: חבר, תרע"א (1910–1911)

## קישורים חיצוניים
*  Elon Gilad, HOW Hebrew Namrd the Elements, טיקטוק (אנגלית)
* חיים נחמן ביאליק, הקדמה ל"ששה סדרי מדע", פרויקט בן יהודה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מחדשי מילים וביטויים בשפה העברית
קטגוריה:אישים ממוצא יהודי-ליטאי
קטגוריה:מדענים יהודים ליטאים
קטגוריה:בלשנים ולשונאים יהודים ליטאים
קטגוריה:רופאים יהודים ליטאים
קטגוריה:סופרים יהודים ליטאים
קטגוריה:בלשנים ולשונאים ביישוב
קטגוריה:רופאים ביישוב
קטגוריה:סופרים ביישוב
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1857
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1916
אצטדיון קים איל-סונג

**אצטדיון קים איל-סונג** (בקוריאנית: **김일성경기장**) הוא אצטדיון רב-תכליתי הממוקם בפיונגיאנג, בירת קוריאה הצפונית, וקרוי על שמו של קים איל-סונג, שליטה הראשון של קוריאה הצפונית. האצטדיון משמש בעיקר למשחקי כדורגל.

## היסטוריה
האצטדיון נבנה במקור על ידי היפנים בשם אצטדיון **ג'ירימרי** (기림리공설운동장) בשנת 1926. בין שנות ה-20 לשנות ה-40 של המאה ה-20 התקיים באצטדיון משחק הכדורגל השנתי בין קבוצות הכדורגל קיונגסונג FC ופיונגיאנג FC, שתי קבוצות הכדורגל המובילות של העיר.

לאחר חלוקת קוריאה, האצטדיון שימש גם כמוקד לנאומים פוליטיים. ב-14 באוקטובר 1945, קים איל-סונג נשא בו את נאום הניצחון לציון סוף הכיבוש היפני בקוריאה.

רוב האצטדיון נהרס במהלך מלחמת קוריאה (1953-1950), בעיקר בשל הפצצות אוויריות אמריקאיות על העיר. הוא נבנה מחדש ב-1969 ונקרא אז אצטדיון מורנבונג, אך באפריל 1982 שופץ ונקרא מחדש על שם קים איל-סונג.

## היום
כיום האצטדיון משמש כמגרש הביתי של נבחרת צפון קוריאה בכדורגל, נבחרת צפון קוריאה בכדורגל נשים, מועדון הספורט של פיונגיאנג ומועדון הספורט קיגוואנצ'ה.

בשנת 2008, שני משחקי מוקדמות מונדיאל 2010 בין קוריאה הצפונית לקוריאה הדרומית, שתוכננו להתקיים באצטדיון, הועברו לשנגחאי לאחר שהשלטונות הצפון קוריאנים סירבו לאפשר את השמעת ההמנון הדרום קוריאני או להניף את דגל קוריאה הדרומית באצטדיון. זאת מאחר ששתי המדינות אינן מכירות זו בזו מבחינה דיפלומטית רשמית.

ההתחלה והסיום של מרתון פיונגיאנג השנתי מתרחשים באצטדיון.

## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים

* תמונה של אצטדיון קים איל-סונג, באתר WorldStadiums.com
* אצטדיון קים איל-סונג בגוגל מפות

## הערות שוליים

קטגוריה:פיונגיאנג: מבנים
קים איל-סונג
קים איל-סונג
מרים (סרט, 2024)

**מרים** (באנגלית: **Mary**) הוא סרט אפי-נוצרי אמריקאי-בריטי שבוים על-ידי הקולנוען די. ג'יי. קארוסו. הסרט הופץ בשירות הזרמת המדיה, נטפליקס ב-6 בדצמבר 2024.

## תקציר העלילה
בעקבות לידת ישו, נאלצים מרים ויוסף להסתתר ולברוח למצרים, בעקבות הוראתו של המלך הורדוס על טבח החפים מפשע.

## צוות השחקנים
* נועה כהן – **[[מרים, אם ישו|מרים הבתולה]]**, לימים אמו של ישו.
** מילה האריס – **מרים**, בצעירותה.
* עידו טאקו – **[[יוסף הקדוש|יוסף]]**, בעלה של מרים ואביו הלא-ביולוגי של ישו.
* אנתוני הופקינס – **המלך [[הורדוס]]**, בעלה של מרים החשמונאית.
* סטפני נור – **[[שלומית בת הרודיאס]]**, נכדתו של המלך הורדוס.
* סוזן בראון – **חנה הנביאה**
* אורי פפר – **[[יהויקים הקדוש|יהויקים]]**, בעלה של חנה ואביה של מרים.
* איימון פארן – **[[לוציפר]]**
* הילה וידור – **[[חנה הקדושה|חנה]]**, אשתו של יהויקים ואמה של מרים.
* מילי אביטל – **[[מרים החשמונאית]]**, רעייתו של המלך הורדוס.
* גודמונדור תורוואלדסון – **מרקלוס**
* דאדלי אושונסי – **המלאך [[גבריאל]]**
* קרן צור – **[[אלישבע, אם יוחנן המטביל|אלישבע]]**
* מחמט קורטולוש – התנא **[[בבא בן בוטא]]**

## הפקה
### פיתוח
את התסריט לסרט כתב התסריטאי טימותי מייקל הייז, בשיתוף-פעולה והתייעצות הדוקה עם מנהיגי וחוקרי דת נוצריים, יהודיים ומוסלמיים שונים.
### ליהוק
על-מנת להבטיח את האותנטיות המרבית עבור הפקת הסרט, הבמאי האמריקני די. ג'יי. קארוסו האמין שצוות השחקנים הראשי צריך להיות בעיקרו מישראל. כ-75 שחקניות ישראליות נבחנו לגילום דמותה של מרים, בטרם נמסר כי לתפקיד לוהקה השחקנית נועה כהן.
### צילומים
צילומי הסרט התקיימו במרוקו בתחילת 2024.

## הפצה
בספטמבר 2024 נמסר כי זכויות הפצת הסרט נרכשו על-ידי שירות הזרמת המדיה "נטפליקס". ב-15 באוקטובר 2024, הופצו תצלומי הסטילס הראשונות מתוך הסרט כחלק מתהליך קידומו ושיווקו. נוסף על כך, נמסר כי הסרט יופץ רשמית בפלטפורמה זו ב-6 בדצמבר 2024.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי הברית החדשה
קטגוריה:סרטים אפיים
קטגוריה:סרטי דרמה בריטיים
קטגוריה:ישו בתרבות ובאמנות
קטגוריה:נטפליקס: סרטים
קטגוריה:סרטי נצרות
משרד הספורט (ברזיל)

**משרד הספורט** (בפורטוגזית: **Ministério do Esporte**) הוא משרד ממשלתי פדרלי בברזיל האחראי על הספורט במדינה.

## היסטוריה
### משרד החינוך והתרבות
הרשות הממשלתית הראשונה בברזיל שעסקה בספורט הוקמה ב-13 בינואר 1937, עם הקמת האגף לחינוך גופני במשרד החינוך והתרבות. ב-1970 הוקמה המחלקה לחינוך גופני ולספורט במשרד החינוך, וב-1978 שונה שמה למזכירות החינוך הגופני והספורט. ב-1990 ביטל נשיא ברזיל פרננדו קולור דה מלו את המזכירות ובמקומה הקים את מזכירות הספורט של נשיאות הרפובליקה, שהייתה כפופה ללשכתו. באוקטובר 1992 הוחזר תחום הספורט לאחריותו של משרד החינוך.

### משרד עצמאי
משרד הספורט הוקם ב-1995 על ידי פרננדו אנריקה קרדוזו בתור "המשרד המיוחד לספורט" (בפורטוגזית: Ministério Extraordinário do Esporte), ולשר הספורט הראשון מונה כדורגלן העבר פלה. בשנת 1998 הוא התמזג עם משדר התיירות ל"משרד הספורט והתיירות", אך בשנת 2003 חזר להיות משרד עצמאי. עם צמצום הקבינט בממשלתו של ז'איר בולסונארו ב-2019 אוחד משרד הספורט, לצד משרד התרבות והמשרד לפיתוח חברתי וכלכלי, למשרד האזרחות, אך ב-2023 החזיר לואיז אינסיו דה סילבה את משרד הספורט ומינה לתפקיד השרה את שחקנית הכדורעף לשעבר אנה מוסר.

## שרים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
ברזיל
קטגוריה:ברזיל: ספורט
קטגוריה:ממשלת ברזיל
דייוויד וולאס סטיוארט

**דייוויד וולאס סטיוארט** (באנגלית: **David Wallace Stewart**; 22 בינואר 1887 – 10 בפברואר 1974) כיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מאיווה מ-7 באוגוסט 1926 עד 3 במרץ 1927, כשהוא ממלא את כהונתו שטרם הסתיימה של סנאטור שמת זמן קצר לאחר שהובס בניסיונו להיבחר בפריימריז רפובליקני.

## ביוגרפיה
סטיוארט נולד ב-22 בינואר 1887 בניו קונקורד, אוהיו, למד בבתי ספר ציבוריים וסיים את לימודיו במכללת ז'נבה (ביבר פולס, פנסילבניה) ב-1911. הוא הגיע לאיווה ב-1911, כדי ללמד בצ'רוקי, איווה, ולאחר מכן לימד כיתות תיכון בסו סיטי, איווה עד 1914. הוא סיים את בית הספר למשפטים באוניברסיטת שיקגו בשנת 1917, שם היה חבר באחוות דלתא כי. הוא שירת בחיל הנחתים האמריקאי במלחמת העולם הראשונה תחת גנרל סמדלי ד. באטלר, ושירת מעבר לים כסמל ראשון בפלוגה K של הרגימנט ה-53. בשובו לסו סיטי לאחר המלחמה, הוא חזר לעסוק בעריכת דין. הוא היה נשיא לשכת המסחר של העיר ב-1925.

בתחילת 1926 הפך סטיוארט לפעיל בקמפיין לבחירה מחדש בסנאטור הרפובליקני הוותיק של איווה אלברט ב. קאמינס. החל מאפריל 1926, קאמינס אותגר על ידי המועמד ה"מרדני", הסנאטור האמריקני לשעבר סמית' וו. ברוקהארט. באותו חודש, עמיתיו בסנאט של ברוקהארט הדיחו אותו ממושב הסנאט השני של איווה, בשל ערעור בחירות על ניצחונו לכאורה ב-1924, מה שגרם לברוקהארט להתמודד מיידית על מושבו של קאמינס. ברוקהארט ניצח את קאמינס בפריימריז ביוני 1926, על בסיס אג'נדה פופוליסטית של סיוע לחוואים; אולם, בחודש שלאחר מכן, קאמינס מת באופן בלתי צפוי.

הרפובליקנים לבדם בחרו למנות מועמד לבחירות בנובמבר 1926 כדי לכהן בארבעת החודשים האחרונים בקדנציה שטרם הסתיימה של קאמינס, משום שהדמוקרטים ריכזו את מאמציהם במאמץ כושל להביס את מועמדותו של ברוקהארט לקדנציה המלאה הבאה. סטיוארט ניגש לוועידת המינויים הרפובליקנית בציפייה שאחרים ינצחו, וסיים מקום חמישי בהצבעה הראשונה, אולם בסופו של דבר התייצבו מאחוריו נציגים המתנגדים לברוקהארט, והוא ניצח בהצבעה השלישית. באותו יום, המושל ג'ון האמיל מינה את סטיוארט למלא את מושבו של קאמינס מאוגוסט ועד הבחירות בנובמבר.

סטיוארט נבחר ב-2 בנובמבר 1926 וכיהן עד שתקופת כהונתו של קאמינס הסתיימה ב-3 במרץ 1927. בשובו לסו סיטי, הוא חזר לעסוק בעריכת דין.

הוא היה נשיא חבר הנאמנים של מורנינגסייד קולג' מ-1938 עד 1962.

סטיוארט מת בסו סיטי, איווה ב-10 בפברואר 1974; הוא נקבר בבית הקברות לוגן פארק.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי אוהיו
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מאיווה
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1887
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1974
אל-עהד (כדורגל)

**מועדון הכדורגל אל-עהד** (בערבית: **نادي العهد الرياضي**) הוא מועדון כדורגל לבנוני מאזור אוזאעי פרוור של ביירות המשחק בליגת העל הלבנונית. לזכותו של המועדון 9 אליפויות, 6 גביעים וזכייה אחת בגביע ה-AFC. כל אלה הפכו אותו למועדון השני המעוטר בלבנון אחרי אל-אנסאר, איתו יש לו יריבות רבת שנים.

המועדון מזוהה באופן מסורתי עם המוסלמים השיעים בלבנון בכלל ועם ארגון הטרור חזבאללה בפרט.

## היסטוריה
המועדון נוסד בשנת 1964 תחת השם "אל-עהד אל-ג'דיד" ברובע הדאחייה והתחיל את דרכו בליגה השלישית בלבנון. בשנות ה-70 של המאה ה-20 קיים את משחקיו ברובע המסייתבח תחת השם "אל-חודה". בשנת 1982 המועדון נאלץ להפסיק את פעילותו עקב מלחמת לבנון הראשונה. בשנת 1984 המועדון נוסד מחדש תחת השם "נג'מת אל-עהד אל-ג'דיד". בעונת  הגיע לפלייאוף העלייה לליגה הראשונה, בו הפסידה לאל-מג'די.

ב-20 בדצמבר 1996 המועדון הבטיח עליה לליגת העל הלבנונית לראשונה בתולדותיו, אך כעבור שתי עונות חזר לליגה השנייה. בשנת  המועדון זככה בגביע ה-FA הלבנוני וגביע הפדרציה הלבנוני בהתאמה לראשונה בתולדותיו. בעונת  המועדון זכה באליפות הראשונה בתולדותיו. ב-9 במאי 2009 ערך את המשחק הראשון שלהם בזירה האסיאתית בו ניצחו 0-1 נגד דמפו ההודית. בשנת  הפך למועדון הראשון בלבנון שזוכה בקוואדרפול (זכייה בארבעה תארים).

ב-4 בנובמבר 2019 המועדון ניצח בגמר גביע ה-AFC את מועדון ספורט 25 באפריל מליגת העל של קוריאה הצפונית והפך למועדון הלבנוני הראשון שזוכה בתואר יבשתי. בשנת  הגיעו לגמר המפעל פעם נוסף בו הפסידה לסנטרל קואסט מרינרס האוסטרלית.

## אצטדיון
המועדון מחזיק בבעלותו את אצטדיון אל-עהד בביירות המכיל 2,000 מקומות. למרות זאת, האצטדיון משמש את המקום בעיקר לאימונים בעוד את משחקי הבית שלו הוא מקיים ברחבי המדינה, לרוב באצטדיון כמיל שמעון ובצידון בין היתר בשל היותם אצטדיונים עם יותר מקומות ישיבה.

ב-27 בספטמבר 2018 במסגרת נאומו במהלך העצרת הכללית של האומות המאוחדות, טען ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו כי ארגון הטרור חזבאללה מחזיק טילים ואמצעי לחימה נוספים מתחת לשטח האצטדיון. שר החוץ של לבנון ג'ובראן בסיל, הכחיש את הטענות.

## תארים
; מקומיים
*ליגת העל הלבנונית **(8)**: , , , , , , , , 
*גביע ה-FA הלבנוני **(6)**: , , , , , 
*גביע הפדרציה הלבנוני **(2)**: , 
*גביע העלית הלבנוני **(6)**: , , , , , 
*הסופר קאפ הלבנוני **(8)**: , , , , , , , 

; יבשתיים
*גביע אסיה: 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ביירות: מועדוני כדורגל
קטגוריה:קבוצות כדורגל לבנוניות
קטגוריה:חזבאללה
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1964
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1984
פרדריק הולידיי

**פרדריק ויליאם מאקי הולדיי** (באנגלית: **Frederick William Mackey Holliday**; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מווירג'יניה, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כחבר הקונגרס של הקונפדרציה במלחמת האזרחים האמריקאית, ולחם כקצין בצבא הקונפדרציה, ובשנים 1878–1882 כיהן כמושל וירג'יניה ה-38.

## ראשית חייו
פרדריק הולידיי נולד בווינצ'סטר שבווירג'יניה, כבנם של ד"ר ריצ'רד ג'ון ומרי קתרין (לבית טיילור) הולידיי. הוא התחנך באקדמיית וינצ'סטר ולמד באוניברסיטת ייל לפני שקיבל תוארים בפילוסופיה, בכלכלה פוליטית ובמשפטים מאוניברסיטת וירג'יניה. בשנים 1861–1865 הוא היה תובע המדינה של וירג'יניה במחוז פרדריק.
## קריירה
עם פרוץ מלחמת האזרחים האמריקאית מונה הולידיי כקפטן ב"סיירי ההרים" של וינצ'סטר, שהפכו לפלוגה D ברגימנט הרגלים ה-33 של וירג'יניה. היחידה הייתה חלק מבריגדת סטונוול  ב. בקרב סיידר מאונטיין  נפצע הולידיי בזרועו הימנית, ונאלץ לעבור בה קטיעה. ב-1 במרץ 1864 הוא פרש מהשירות בדרגת קולונל ונבחר לקונגרס השני של הקונפדרציה.

ב-1877 נבחר הולידיי כמושל וירג'יניה כאיש סיעת השמרנים של המפלגה הדמוקרטית ללא שהתמודד מולו בבחירות מועמד נוסף. הוא החל את כהונתו בשבירת המסורת של טקסי השבעה מצומצמים למושלי וירג'יניה. טקס ההשבעה שלו כלל מצעדים, תזמורות, ירי תותחים ונאום השבעה בפני 10,000 איש.

לאחר תום כהונתו כמושל נסע הולידיי ברחבי העולם. הוא נפטר בביתו שבווינצ'סטר ב-29 במאי 1899. נטמן בבית הקברות מאונט הברון שבעיר.
## לקריאה נוספת

* Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 1649


## קישורים חיצוניים

* פרדריק הולידיי באתר אגודת המושלים הלאומית 
* מסמכי פרדריק הולידיי בספריית וירג'יניה 
* פרדריק הולידיי באתר The Political Graveyard 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי וירג'יניה
קטגוריה:מושלי וירג'יניה
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אנשי צבא הקונפדרציה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ייל
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת וירג'יניה
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1828
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1899
פאמפקין ספייס

**פאמפקין ספייס** או **פמפקין פאי ספייס** או **תבלין דלעת** או **תבלין פאי דלעת**, היא תערובת תבלינים אמריקאית, הנקראת כך מאחר שהיא לרוב משמשת לפאי דלעת. התערובת המקורית אינה מכילה דלעת ומבוססת על תבליני קינמון, ציפורן ועוד. 

## מאפיינים
תערובת התבלינים מזכירה בטעמה את תערובת Mixed Spice, תערובת בריטית של תבלינים מתוקים, ואת התערובת מימי הביניים בשם Powder-douce. לרוב מרכיבי תערובת הפאפמקין ספייס הם:
* קינמון טחון
* אגוז מוסקט
* זנגביל
* ציפורן
* לעיתים גם פלפל אנגלי.

התערובת מתאימה לא רק למאפים מתוקים אלא גם כתערובת תיבול כללית בבישול. נהוג לתבל איתה מגוון של מאכלי חורף: מנות, תבשילים ומשקאות חורפיים, מתוקים או מלוחים.

## היסטוריה
ממוזער|משקה פאמפקין ספייס לאטה של רשת סטארבקס
שילוב של תבלינים המרכיבים את התערובת הזו לצורך הוספת טעמים וריחות למאכלים, היו ידועים עוד בתקופת ימי הביניים. בספר צרפתי משנות ה-90 בשם Le Ménagier de Paris יש מתכון להכנת תערובת תבלינים של זנגביל, קינמון, סוכר וגרגירי גן עדן. תערובות תבלינים דומות נקראו לפעמים גם Powder-douce או "אבקה מתוקה".

מתכון להכנת תערובת תבלינים דומה בשם Pompkin (המבוססת על אגוזי מוסקט וזנגביל) ניתן למצוא בספר הבישול האמריקאי הראשון שפורסם בשנת 1796 בשם American Cookery.הכנת תערובת ה-Pompkin כוללת שני שלבים: ערבוב של שמנת, ביצים, סוכר, אגוז מוסקט, זנגביל, לאחר מכן אפייה של התערובת כשלושת רבעי שעה, לאחר מכן הכנת שכבה נוספת המבוססת על חלב, דלעת, ביצים, מולסה, פלפל אנגלי וזנגביל ואפייה נוספת של כשעה.תערובת מסחרית של התבלין למכירה לצרכן הקצה הושקה לראשונה בשנת 1934 על ידי חברת התבלינים McCormick.

רשת סטארבקס החלה לעשות שימוש בתערובת להכנת משקה אותו כינו פאמפקין ספייס לאטה (Pumpkin Spice Latte). על פי נתוני החברה, מאז השקתו של הטעם הביאה מכירתו לרווחים של לפחות 80 מיליון דולר בשנה. ב-2022 פרסמה חברת המחקר נילסן כי סטארבקס מוכרת 20 מיליון יחידות פאמפקין ספייס לאטה מדי שנה.

## ראו גם

* תערובת חמשת התבלינים
* גאראם מסאלה

## קישורים חיצוניים

* ליאור משיח, תבלין דלעת – פאמפקין פאי ספייס, השולחן
* מתכון להכנת קפה פאמפקין ספייס לאטה, יוטיוב
## הערות שוליים

קטגוריה:המטבח האמריקאי
קטגוריה:תערובת תבלינים
קטגוריה:תבלינים
המו"לים

**המו"לים** היא סדרת טלוויזיה ישראלית מסוג סדרה דוקומנטרית שעלתה לשידור ב־30 באוקטובר 2024 בערוץ כאן 11.

הסדרה נוצרה על ידי העיתונאי עמרי אסנהיים והבמאי גלעד טוקטלי.

## תוכן
הסדרה בת חמשת הפרקים מציגה את השפעתם של כלי התקשורת בתחום העיתונות מאז הקמת המדינה. מטרתה על פי היוצרים היא לחשוף את אחורי הקלעים של העיתונות בישראל, המשפחות השולטות בה ויחסי ההון-שלטון שהתפתחו לאורך השנים: החל מהקרע ב"ידיעות אחרונות, שהוליד את "מעריב", דרך גילויים חדשים בפרשת האזנות הסתר - ועד פרשת תיק 2000.

באירוע ההשקה של הסדרה אמר היוצר עמרי אסנהיים: "המו"לים" כאמור, היא אחת ההוכחות מדוע חייבים לשמר על שידור ציבורי עצמאי ולא לנסות לפגע בו או להלך עליו אימים. בוודאי שיש מה לתקן, לשפר וליעל, אך חובה לעשות זאת תוך גלוי מקצועיות, יושרה, הקפדה על מתן ביטוי למגוון דעות בשיח הישראלי, חופש העיתונות, הביטוי והיצירה ובעיקר עצמאות (...)".

הסדרה זכתה לבקורות מהללות ואחוזי צפייה גבוהים. זכתה בפרס תאגיד השידור הציבורי לתוכן ישראלי מצטיין לשנת 2025.

## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים

* קדימון הסדרה, עמרי אסנהיים, טוויטר
* עמוד הסדרה באתר כאן 11
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כאן 11: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה תיעודיות ישראליות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2024
קטגוריה:ביקורת התקשורת בישראל
קטגוריה:ידיעות אחרונות
קטגוריה:קשרי הון-שלטון בישראל
הלחימה בנפת חאצביא במלחמת חרבות ברזל

**הלחימה בנפת חאצביא** מבוצעת על ידי חטיבת ההרים בפיקוד אוגדה 210 באזור נפת חאצביא ובעיקר באזור הר דב כחלק מהתמרון הקרקעי בלבנון במלחמת חרבות ברזל. בארבעת השבועות הראשונים של הלחימה הייתה נפה זו אזור משמעותי בתמרון. מטרת הלחימה היא טיהור המרחב וסיכול תוכנית "כיבוש הגליל".

## רקע

## סיכולים של מפקדים
ב-3 באוקטובר ח'דר א-שהאביה, מפקד גזרת הר דב נהרג בסיכול ממוקד.

ב-3 בנובמבר יוסף אחמד נון ופארוק אמין אלעשי נהרגו בסיכול ממוקד.

## הקרבות בשורה הראשונה של הכפרים
### קרב הר דב הלבנוני
ב-15 באוקטובר 2024 בבוקר, חטיבת "ההרים" התחילה בפשיטות על גבול ישראל–לבנון. במהלך הפשיטות נמצאו מנהרות שלפי הערכות היו אמורות לחצות את הגבול אך עדיין לא היו מוכנות. החטיבה ביצעו פשיטות ממוקדות במתחמי כוח רדואן במרחב הר דב שבדרום לבנון על מנת לפגוע בתשתיות חזבאללה. באחד המתחמים אותר פאנל סלולרי שסיפק למחבלים חשמל לשהייה ממושכת. לאחר פשיטות נוספות, חיילי גדוד 8130 של חטיבת ההרים הניפו את דגל ישראל באחד מהאזורים בהר דב וסיימו את כיבוש האזור.

במקביל לקרב, כוח החטיבה התחיל בפשיטות על מרחבים סמוכים להר דב. בנוסף, כוחות התחילו להתאסף בגבול סוריה, ולפי גורמים בסוריה, צה"ל התחיל בפשיטות דומות לפשיטות שנעשו בלבנון לפני התמרון הקרקעי, והתחיל להתקין גדר בתוך סוריה.

### קרב שבעא
ב-23 באוקטובר חזבאללה טען לירי רקטות לכיוון כוחות שהתקדמו ליד הכפר שבעא.
ב-24 באוקטובר צה"ל ירה בעזרת טנקים על מטרות בכפר.

ב-7 בנובמבר דווחו קרבות באזורים שונים בכפר בין כוח רדואן לחטיבת ההרים.

ב-9 בנובמבר חטיבת ההרים הודיע שבמהלך השבוע פשטה על מטרות בפאתי הכפר והתחילה פלישה לכפר.

### קרב כפר שובא
ב-1 בנובמבר דווח כי חזבאללה תקף כוחות שהתקדמו בין שבעא לכפר שובא.

## הקרבות בשורה השנייה של הכפרים
### הכפר עין עַרב
ב-30 באוקטובר דווח לפי תמונות לוויין כי כוחות רגליים נכנסו אל תוך הכפר, הכוחות הרסו מספר מבנים וב-31 באוקטובר דווח כי הכפר נכבש.

### הכפר סלייב
ב-30 באוקטובר דווח לפי תמונות לוויין כי כוחות רגליים נכנסו אל תוך הכפר סלייב , וב-31 באוקטובר דווח כי הכפר נכבש.

### קרב שקרא
ב-20 בנובמבר צה"ל התחיל להתקדם לכיוון הכפר שקרא .

## ראו גם

* הלחימה ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל
* מבצע חיצי הצפון
* זירת לבנון במלחמת חרבות ברזל
* טבעת האש האיראנית
* התמרון הקרקעי בנפת מרג' עיון במלחמת חרבות ברזל
* התמרון הקרקעי בנפת בינת ג'בייל במלחמת חרבות ברזל
* התמרון הקרקעי בנפת צור במלחמת חרבות ברזל

## הערות שוליים

2024 10
קטגוריה:מלחמת חרבות ברזל: קרבות
קטגוריה:לבנון: קרבות
קטגוריה:החזית הצפונית במלחמת חרבות ברזל
מותו של סוכן (סרט, 1985)

**מותו של סוכן** (באנגלית: **Death of a Salesman**) הוא עיבוד קולנועי אמריקאי שנעשה לטלוויזיה משנת 1985 למחזה בעל אותו השם משנת 1949 מאת ארתור מילר, בבימויו של וולקר שלונדורף, ובכיכובם של דסטין הופמן, קייט ריד, ג'ון מלקוביץ', סטיבן לאנג צ'ארלס דרנינג. התסריט מבוסס על המחזה משנת 1949, עם הבדלים קלים בלבד, והוקרן בבכורה בערוץ CBS ב-15 בספטמבר 1985. הסרט זכה בעשר מועמדויות לאמי בטקס פרסי האמי ה-38 בפריים טיים, וארבע מועמדויות לגלובוס הזהב בטקס פרסי גלובוס הזהב ה-43, וזכה בשלושה ובאחד, בהתאמה.
## תקציר העלילה
וילי לומן (דסטין הופמן) חוזר עייף ותשוש מבוסטון לביתו בניו יורק. הוא בן 63 ועובד במשך 34 שנים כסוכן מכירות נודד ברחבי ניו אנגלנד. בבית מקבלת אותו אשתו לינדה (קייט ריד) ושני בניו - ביף (ג'ון מלקוביץ') בן ה-34 ואחיו הצעיר הפי (סטיבן לאנג).

ביף חזר הביתה אחרי שנים שעבד בחקלאות והחליף עבודות. וילי תלה בו פעם תקוות כשהיה שחקן פוטבול מבטיח אבל כעת הוא מאוכזב ממנו. הוא מאוכזב מכל חייו והוזה מדי פעם באחיו המנוח בן (רויאל ביל) שעזב את המשפחה לאפריקה, עסק ביהלומים ונהיה מיליונר. בן אומר לו כי הוא נכנס לג'ונגל בגיל 17 ויצא מיליונר בגיל 21. בכל פעם "מתייעץ" וילי עם בן מה לעשות.

לינדה מבקשת מביף לא להרגיז את וילי. היא מגלה לבנים כי וילי מצליח פחות במכירות מפני שלא הסתגל לקהל הקונים הצעיר וכי הם נאלצים לבקש כל פעם הלוואות מהשכן צ'רלי (צ'ארלס דרנינג) שבנו ברנרד (דון קיפר) שבגילו של ביף, הוא כעת עורך דין מצליח לעומת ביף שעדיין לא מצא את עצמו. לינדה מגלה כי וילי מיואש וכי ניסה פעם להתאבד והיא הצילה אותו.

ביף מודיע לוילי כי הוא ילך למעבידו לשעבר כדי לבקש הלוואה לשם פתיחת עסק לו ולהפי. וילי מתעתד ללכת לבוס שלו, הווארד (דייוויד אלפרט), כדי לבקש לעבוד כסוכן מכירות מהמשרד כי אין לו כבר כוחות לנדוד ממקום למקום. הוא בטוח כי הווארד יסכים לכך כי הוא מכיר אותו עוד כשהיה תינוק והוא אף הציע לאביו את השם הווארד. העתיד נראה מבטיח אך מתנפץ במהירות.

הווארד מקבל את וילי בקרירות ומתעסק כל הזמן בשמיעת של קולה של בתו מרשמקול. לבסוף הוא מתפנה לוילי אך דוחה את בקשתו ומפטר אותו.

וילי המיואש הולך לפגישה בבית קפה עם בניו כדי לשמוע מביף אם הצליח לקבל הלוואה אך ביף מבשר לו שמעבידו הקודם לא זכר אותו וסילק אותו כעבור דקה. וילי חוזה בפלשבק באירוע בו ביקר אותו ביף במפתיע בחדרו בבוסטון וגילה אותו עם נערת ליווי (קליר קרלטון). זה גרם לביף משבר אמון באביו והוא עזב את לימודיו ואת הפוטבול.

וילי חוזר הביתה מיואש מכל הצדדים "מתייעץ" עם בן ומגיע למסקנה שאין לו דרך אחרת. נכנס למכוניתו, נוסע לא מרוכז ונהרג בתאונת דרכים.
## צוות השחקנים

## פרסים
* פרס גלובוס הזהב למיני-סדרה או סרט טלוויזיה הטוב ביותר
* פרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת טלוויזיה, מיני-סדרה או סרט טלוויזיה לשחקנית קייט ריד
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 1985
עוני בקוריאה הצפונית

ממוזער|אישה ענייה בקוריאה הצפונית
**ה[[עוני]] ב[[קוריאה הצפונית]]** קיים בהיקפים נרחבים, אף שקיים קושי משמעותי בקבלת נתונים מהימנים בנושא בעקבות מאמצי השלטון הצפון קוריאני להסתיר את ממדיו, בשילוב עם צנזורה דרקונית ומניפולציה תקשורתית נרחבת מטעם המשטר.

התקשורת המערבית מרבה לדווח על העוני בקוריאה הצפונית, כאשר מרבית הדיווחים מתייחסים לרעב ההמוני שפקד את המדינה באמצע שנות ה-90. לפי דיווח משנת 2006, קוריאה הצפונית נזקקה ל-5.3 מיליון טון דגנים מדי שנה על מנת להאכיל את כל אוכלוסייתה, בעוד שהצליחה להפיק רק כ-4.5 מיליון טון, ולכן נסמכה על סיוע חוץ כדי להתגבר על המחסור.

גם בעשור השלישי של המאה ה-21 העוני ממשיך להוות בעיה משמעותית בקוריאה הצפונית. בין היתר, בשנת 2021 התקבלו דיווחים על רעב בהיקפים נרחבים בקוריאה הצפונית,
וזאת במידה רבה כתוצאה ממדיניות כושלת של המשטר הצפון-קוריאני. במקביל, ההכנסה הממוצעת לנפש במדינה עומדת על כ-1,800 דולר לשנה, השיעור הנמוך בעולם.

לפי הערכות עדכניות, נכון לשנת 2020, כ-60% מאוכלוסיית קוריאה הצפונית חיה מתחת לקו העוני, כאשר ארבעה מכל עשרה תושבים, כ-10 מיליון בני אדם, סובלים מרעב כרוני.

במהלך שנת 2023, המשטר הצפון-קוריאני הוציא התאבדויות מחוץ לחוק. לפי הערכות מערביות, צעד זה נובע בעיקר מהיקף העוני הנרחב במדינה המסוגרת.

## ראו גם
* כלכלת קוריאה הצפונית
* הרעב ההמוני בקוריאה הצפונית

## לקריאה נוספת
* 
* 

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קוריאה הצפונית: כלכלה
קטגוריה:עוני לפי מדינה
ואלרי פרננדס

**וַאלֶרִי פרננדס אסטרדה** (בספרדית: **Valery Fernández Estrada**; נולד ב-23 בנובמבר 1999), הידוע בקיצור בשמו הפרטי **ואלרי**, הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדות המגן הימני והקשר הימני בקבוצת ריאל סרגוסה.

## קריירה
ואלרי נולד בז'ירונה, קטלוניה, והצטרף למחלקת הנוער של ברצלונה, לה מאסיה, בשנת 2011, לאחר שעבר במחלקות הנוער של ז'ירונה ופאלומוס. לאחר ששוחרר בשנת 2014, הוא חזר למחלקת הנוער של ז'ירונה, לפני שעבר ממנה למחלקת הנוער של אסקאלה. ואלרי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של אסקאלה בגיל 15 בלבד. הקבוצה שיחקה בליגה המחוזית הקטלאנית.

בשנת 2016, חזר ואלרי לז'ירונה. 

ב-28 ביוני 2018, חתם ואלרי על חוזה חדש לשלוש שנים, וקודם גם לקבוצת המילואים שלה, פרלדה, איתה ז'ירונה הייתה בשיתוף פעולה בין השנים 2016-2019, ואז נקראה ז'ירונה ב'. הקבוצה שיחקה בליגה הספרדית השלישית. בבכורתו עבור ז'ירונה ב-26 באוגוסט, כבש ואלרי את השער השני של קבוצתו בתיקו 2–2 בחוץ נגד סבאדל.

ואלרי ערך את הבכורה שלו בהרכב הראשון של ז'ירונה ב-31 באוקטובר 2018, כשפתח בהרכב בתיקו 2–2 נגד דפורטיבו אלאבס בגביע המלך. ואלרי ערך את הופעת הבכורה שלו בלה ליגה ב-2 בדצמבר, כשהחליף את אלש גרסיה בתיקו 1–1 נגד אתלטיקו מדריד; למחרת, הוא האריך את חוזהו עד 2023.

ואלרי כבש את שער הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת ב-16 בינואר 2019, בתיקו 3–3 נגד אתלטיקו מדריד בוונדה מטרופוליטנו. ביולי של אותה השנה הוא נפצע בברך במשחק קדם עונה נגד דרבי קאונטי, ונאלץ להחמיץ את רוב עונת 2019/2020. 

ב-30 באוגוסט 2024, ואלרי הושאל למיורקה לעונה אחת.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:כדורגלני מיורקה
קטגוריה:כדורגלני ז'ירונה
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1999
קטגוריה:כדורגלני ריאל סרגוסה
איירה סינגר

**איירה בי. סינגר** (באנגלית: **Ira B. Singer**) היה אתלט יהודי-אמריקאי, אלוף ארצות הברית באולם (1931) בריצת 60 יארד.

## ביוגרפיה
סינגר התאמן ולמד באוניברסיטת ניו יורק. הוא התאמן בקבוצת האתלטיקה של מילרוז בניו יורק (Millrose Athletic Association - Millrose A A)

### 1931
#### אלוף ארצות הברית באולם
באליפות ארצות הברית באולם  שנערכה בניו יורק ב-25 בפברואר 1931 זכה במדליית זהב בריצת 60 יארד בתוצאה של 6.5 שניות.

## קישורים חיצוניים
* SINGER HOME FIRST IN 60-YARD SPRINT, The New York Times Company February 15, 1931, Section Sports, Page 146 
* Chic Harley, Bloor Gone, But 1931 Talent Shines Page 3 — The Lantern 4 March 1931 
* IRA SINGER WON NATIONAL TRACK TITLE, The Jewish Press, September 11, 1931: Part B Rosh Hashanah Edition 
* By Wally Donovan, MEMORABLE MEETS OF THE PAST, July 5, 1961, Page 182 

קטגוריה:אתלטים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אצנים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:אמריקאים שנולדו במאה ה-20
בוגי (ז'אנר מוזיקלי)

**בוגי** (באנגלית: **Boogie**) הוא תת-ז'אנר מוזיקלי של רית'ם אנד בלוז, מוזיקת דאנס אלקטרונית ופוסט-דיסקו, שצמח לראשונה בארצות הברית בסוף שנות ה-1970 עד אמצע שנות ה-1980. יצירות מוזיקה מז'אנר זה מבוססות על כלי נגינה אקוסטיים ואלקטרוניים עם דגש על שירה ואפקטים קוליים שונים.

בוגי, בשל התבססותו על הז'אנר המוזיקלי פוסט-דיסקו, לא מתבסס בדרך כלל על הקצב של ארבע על הרצפה , הקצב ה"מסורתי" של מוזיקת הדיסקו, אלא מתבסס על אקצנט  חזק בפעימות השנייה והרביעית, ולרוב קצב בטווח של 110 עד 116 פעימות לדקה. מלבד יישום וקידום ההיבטים הטכנולוגיים והמסחריים של מוזיקת הגל החדש ולאחר שנחשף למדי לתת-ז'אנר הסינת'-פופ שלו, בוגי הוא, לעומת זאת, מבוסס לגמרי על רית'ם אנד בלוז ופאנק. ניתן לאפיין רצועות בוגי טיפוסיות על ידי קצב מיד-טמפו, שימוש בולט בסלאפ בס חשמלי או סינתטי, צליל מחיאות כפיים חזקות, אקורדים מלודיים, וכמובן סינתיסייזרים.

המונח, במתכונתו הנוכחי, נטבע לראשונה על ידי התקליטנים הבריטים נורמן ג'יי  ודז פארקס בסוף שנות ה-1970 בארצות הברית. לעומת זאת, ב-eBay, הז'אנר בוגי מוגדר כז'אנר ספציפי של מוזיקת דאנס אפרו-אמריקאית של תחילת שנות ה-1980.

## קישורים חיצוניים

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:שנות ה-1970 במוזיקה
קטגוריה:שנות ה-1980 במוזיקה
קפטן תחתונים וגברת גמישות הגומי הגועלית

"**קפטן תחתונים וגבעת גמישות הגומי הגועלית**" (באנגלית: ***Captain Underpants and the Wrath of the Wicked Wedgie Woman***) הוא הספר החמישי בסדרת ספרי קפטן תחתונים מאת דאב פילקי. הוא יצא לאור ב-29 באוגוסט 2001.

## עלילה
בספר המשך זה ג'ורג' והרולד יצרו את גברת גמישות הגומי הגעלית; בעזרת רובוטים נוראים ותספורת זוועתית היא יוצאת להשתלט על העולם. היחיד שיכול לעצור אותה הוא קפטן תחתונים, אבל גם נגדו היא מפעילה נשק סודי ומתחכם. לראשונה בחייו התחתונים של הקפטן בסכנה, ואיתם גם העולם כולו.

## דמויות
* **ג'ורג' בירד והרולד הצ'ינס** – חברים טובים בכיתה ד' אשר נוהגים לצייר ביחד רצועות קומיקס שונות.
* **בנג'מין "בן" פיפיש/קפטן תחתונים** – המנהל המרושע של בית הספר. כל פעם שמקישים באצבעות הוא הופך לגיבור-על בשם "קפטן תחתונים".
* **גברת גמישות המרושעת** – האלטר אגו המרושע של גברת ריבּל, עם כוחות-על ותוכנית לנקום בג'ורג' והראלד.
* **גברת ריבּל** – המורה של ג'ורג' והראלד, שהופכת ל"גברת גמישות המרושעת" בעקבות אירועים מוזרים.
* **גברת אנטיפה** – מזכירת בית הספר.
* **גברת נורה איטה** – המורה של ג'ורג' והרולד.

קטגוריה:ספרי קפטן תחתונים
קטגוריה:ספרי 2001
קטגוריה:ספרי ילדים ונוער
קטגוריה:קפטן תחתונים