open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
דייוויד דנסקין

**דייוויד דנסקין** (אנגלית: **David Danskin**; 9 בינואר 1863 - 4 באוגוסט 1948) היה מהנדס מכונות וכדורגלן סקוטי.

## חייו
דנסקין נולד בעיירה ברנטיסלנד שבסקוטלנד. בתחילת הקריירה שלו הוא היה שחקן חובב בקירקלדי וונדררס, לצידם של ג'ק מקבין ופיטר קונולי שהצטרפו אליו ברויאל ארסנל. דנסקין עבר ללונדון ב-1885 על מנת למצוא עבודה, ולבסוף מצא עבודה במפעל רויאל ארסנל שבשכונת וולוויץ'. דנסקין פגש במפעל מספר חובבי כדורגל, ביניהם ג'ק האמבל ושחקני נוטינגהאם פורסט לשעבר פרד בירדסלי ומוריס בייטס. דנסקין והאמבל נחשבים בדרך כלל לאנשים שהניעו את הקמת קבוצת הכדורגל של המפעל - מועדון הכדורגל דיאל סקוור.

באוקטובר 1886 ארגן דנסקין מגבית בקרב חובבי הכדורגל במפעל, והשתמש בכסף שנאסף על מנת לרכוש את כדור המשחק הראשון של המועדון. ב-1 בדצמבר 1886 השתתף דנסקין בפגישה שנערכה בפאב מקומי, ובה הוחלט רשמית על הקמת מועדון הכדורגל תחת השם רויאל ארסנל. הוא גם הוביל את שחקני דיאל סקוור במשחק הראשון בתולדות המועדון נגד איסטרן וונדררס ב-11 בדצמבר 1886; המשחק הסתיים בניצחון 6 - 0 לטובת דיאל סקוור. דנסקין המשיך לשחק ברויאל ארסנל (השם החדש של המועדון באותה תקופה) במשך שנתיים נוספות. אולם, לאחר שנפצע במשחק מול מועדון הכדורגל קלפטון בינואר 1889 הוא החליט לפרוש ממשחק פעיל, אם כי בשנים שלאחר פרישתו הוא שיחק לעיתים רחוקות.

רויאל ארסנל הפך למועדון מקצועני ב-1891. שנה אחת לאחר מכן דנסקין החליט להתמודד בבחירות להנהלת המועדון, אך לא הצליח להיבחר. הוא סיים את הקשר שלו לארסנל והחל לעבוד עם קבוצת הכדורגל רויאל אורדננס פקטוריס שהתפרקה בערך ב-1896. כמו כן, הוא היה שופט במספר משחקים מקומיים. דנסקין היה אוהד של המועדון והגיע למשחקים, ובנו בילי מכר תוכניות במשחקי הבית שנערכו במאנור גראונד.

דנסקין הקים מפעל לייצור אופניים בפלאמסטיד, לפני שעבר לקובנטרי ב-1907 על מנת לעבוד בחברת Standard Motor. בריאותו של דנסקין לא הייתה טובה בשנותיו האחרונות, ומצבו נגרם בין השאר בעקבות הפציעות שספק בזמן המשחקים. למרות זאת הוא היה אחד ממייסדי ארסנל שזכו לראות את הצלחת המועדון בשנות ה-30; ב-1936 נטען כי הוא עודד ממיטת חוליו את ארסנל בזמן גמר גביע ה-FA, במקביל להאזנה לשידור המשחק ברדיו. לאחר מספר שנים של בריאות רופפת הוא מת ב-1948 בהוספיס שבווריק.

מועדון האוהדים הסקוטי של ארסנל החליט בשנת 2007 להקדיש לזכרו של דנסקין לוח כחול בסמוך למקום הולדתו בברנטיסלנד.

## משפחתו
דנסקין נישא לג'ורג'ינה האראדון ב-1886, ולזוג נולדו שלושה ילדים (שניים מתוכם מתו בינקותם). ג'ורג'ינה מתה ב-1916 כתוצאה מנפחת. ביוני שלאחר מות אשתו נישא בילי, בנו היחיד שנותר בחיים, לאישה בשם מרי ג'ונס. לזוג נולדו שני ילדים.

## לקריאה נוספת
* ברנרד ג'וי, Forward Arsenal!, Phoenix House, 1952

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה באתר ברנטיסלנד אונליין

קטגוריה:כדורגלנים סקוטים
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1863
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1948
דן לואיס

**דניאל "דן" לואיס** (אנגלית: **Daniel "Dan" Lewis**; 11 בדצמבר 1902–1965) היה שוער כדורגל ולשי.

## קריירה
בתחילת דרכו שיחק לואיס במועדונים מקומיים באזור של כפר הולדתו מירדיי, לפני שעבר ללונדון והצטרף לקלפטון אוריינט. פריצתו התרחשה ב-1924 כאשר הצטרף לארסנל מהליגה הראשונה. הופעת הבכורה שלו במדי ארסנל הייתה במשחק נגד אברטון ב-15 בנובמבר 1924; המשחק הסתיים בניצחון 3 - 2 לטובת ארסנל, ולואיס שיחק בעמדת השוער ב-13 המשחקים הבאים. הרצף נפסק ב-14 בפברואר 1925 לאחר שלואיס ספג חמישה שערים במשחק בית מול האדרספילד טאון.

לואיס חלק את אפודת השוער הראשון עם ג'וק רובסון וביל הרפר לאחר מינויו של הרברט צ'פמן לתפקיד המאמן ב-1925, אך תוך זמן קצר הפך לשוער הבכיר של ארסנל, בעיקר לאחר עזיבתם של רובסון והרפר ב-1926 וב-1927 בהתאמה. הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ויילס הייתה בתיקו 3 - 3 מול נבחרת אנגליה ב-12 בפברואר 1927. הוא השתתף בשני משחקים נוספים, שהאחרון שבהם היה התבוסה 0 - 6 לנבחרת אנגליה בסטמפורד ברידג' ב-20 בנובמבר 1929.

שפל הקריירה של לואיס בארסנל היה גמר גביע ה-FA מול קארדיף סיטי ב-1927; היה זה הגמר הראשון של ארסנל, והוא הסתיים בהפסד 0 - 1 בגלל טעות של לואיס. בדקה ה-74 בעט החלוץ יואי פרגוסון לעבר לואיס, שהיה אמור לעצור את הבעיטה הקלה. אולם, במהלך הזינוק החטיא לואיס את הכדור ונתן לו מכה במרפקו, שגרמה להסטת הכדור לכיוון השער. הניצחון הזה היה היחיד של מועדון וולשי בגמר גביע ה-FA. לואיס האשים את אפודתו החדשה, וטען שהצמר היה יותר מדי עבה מכדי לאפשר לו לתפוס את הכדור כראוי. 

לואיס היה השוער הראשון של ארסנל בשלוש העונות שלאחר משחק הגמר. אולם, כאשר המועדון העפיל לגמר גביע ה-FA ב-1930 לואיס הוחלף על ידי צ'ארלי פרידי, כיוון שהמאמן הרברט צ'פמן חשש שלואיס לא יצליח להתמודד עם הלחץ. המשחק הסתיים בניצחון 2 - 0 על האדרספילד טאון, והיה זה התואר הראשון בתולדות ארסנל. הביטחון העצמי של לואיס היה בשפל, ובעונה שלאחר מכן הוא מיעט לשחק בעיקר לאחר החתמתם של ביל הרפר (קדנציה שנייה) וג'רארד קייזר. הוא השתתף ב-169 משחקים במדי ארסנל בכל המסגרות, ובמאי 1931 הועבר לג'ילינגהאם.

לואיס השתתף רק בשישה משחקים במדי ג'ילינגהאם, וככל הנראה פרש לאחר מכן.

## לקריאה נוספת
* ג'ף האריס וטוני הוג, Arsenal Who's Who, Independent UK Sports, 1995 ()

## קישורים חיצוניים

* קליפ באתר ה-BBC שבו רואים את טעותו של לואיס בגמר הגביע

קטגוריה:כדורגלנים ולשים
קטגוריה:שוערי כדורגל ולשים
קטגוריה:כדורגלני לייטון אוריינט
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני ג'ילינגהאם
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1902
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1965
טים קולמן

**ג'ון ג'ורג' "טים" קולמן** (אנגלית: **John George "Tim" Coleman**; 26 באוקטובר 1881, קטרינג, אנגליה - 20 בנובמבר 1940) היה כדורגלן אנגלי.

## קריירה
קולמן החל את דרכו במועדון קטרינג טאון החובבני מעיר הולדתו, וב-1901 הצטרף לנורת'המפטון טאון.  בקיץ 1902 חתם בוולוויץ' ארסנל מהליגה השנייה, ותוך זמן קצר הפך למבקיע שערים מצטיין במועדון.

הופעת הבכורה של קולמן הייתה במשחק נגד פרסטון נורת' אנד ב-6 בספטמבר 1902, ובעונתו הראשונה בארסנל הבקיע 17 שערים ב-30 משחקים, כאשר המועדון מסיים במקום השלישי בליגה. בעונה שלאחר מכן הוא הבקיע 23 שערים ב-28 משחקים, וביחד עם 25 השערים של החלוץ טומי שנקס וביל גואינג סייע למועדון לסיים במקום השני ולהעפיל לליגה הראשונה. בעונתו הראשונה בליגה הבכירה הוא הבקיע רק חמישה שערים, אך בעונה שלאחר מכן הבקיע 15 שערים ב-34 משחקים. בעונה זו קולמן שיחק עם ארסנל בהפסד לניוקאסל יונייטד בחצי-גמר גביע ה-FA, וערך את הופעתו היחידה בנבחרת אנגליה במשחק נגד נבחרת אירלנד ב-16 בפברואר 1907.

למרות התוצאות הטובות המועדון נקלע לקשיים כלכליים, ובפברואר 1908 קיבלה הנהלת ארסנל את הצעת אברטון לשלם 700 לירות שטרלינג תמורת כרטיס השחקן של קולמן. קולמן הספיק לשחק ב-196 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם 84 שערים. הוא היה שחקן הרכב קבוע ב-2.5 העונות שלו בגודיסון פארק, סייע לאברטון לסיים במקום השני בעונת 1908/1909, והבקיע 30 שערים ב-71 משחקי ליגה. בזמן שהיה באברטון הוא התפרסם כאחד מהשחקנים הבודדים (ביחד עם רוב שחקני מנצ'סטר יונייטד) ששמרו על חברותם באיגוד השחקנים למרות כללי התאחדות הכדורגל האנגלית. בסופו של דבר ההתאחדות נסוגה מעמדתה.

לאחר אברטון קולמן שיחק בסנדרלנד (1910–1911), פולהאם (1911 - 1914) ונוטינגהאם פורסט (1914 - 1915). קולמן פרש מכדורגל מקצועני לאחר פריצת מלחמת העולם הראשונה והשעיית משחקי הכדורגל הרשמיים, אך בזמן המלחמה שיחק עבור מועדונים חובבניים ובעיקר עבור טנברידג' ולס. קולמן פרש סופית ב-1920. לאחר פרישתו הוא עסק באימון ועבר להתגורר בהולנד.

## לקריאה נוספת
* ג'ף האריס וטוני הוג, Arsenal Who's Who, Independent UK Sports, 1995 ()

## הערות שוליים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:חלוצי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני אברטון
קטגוריה:כדורגלני סנדרלנד
קטגוריה:כדורגלני פולהאם
קטגוריה:כדורגלני נוטינגהאם פורסט
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אנגליה
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1881
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1940
מוריס בייטס

**ג'וזף מוריס בייטס** (אנגלית: **Joseph Morris Bates**; 1864 - 6 בספטמבר 1905) היה כדורגלן אנגלי.

בייטס החל את הקריירה שלו בנוטינגהאם פורסט כשחקן חובב, אך כעבור מספר שנים עבר ללונדון והחל לעבוד במפעל התחמושת רויאל ארסנל ביחד עם חברו לקבוצה פרד בירדסלי. בייטס פגש במפעל חובבי כדורגל אחרים כגון ג'ק האמבל ודייוויד דנסקין, וביחד הם הקימו את מועדון הכדורגל דיאל סקוור ב-1886; תוך זמן קצר שונה שם המועדון לרויאל ארסנל, וכיום הוא ידוע בשם ארסנל בלבד. בייטס המשיך בתפקיד רשמי בנוטינגהאם כאשר שפט במספר משחקים של המועדון; ביחד עם בירדסלי הוא היה אחראי לכך שהנהלת פורסט תרמה לארסנל מדים אדומים ישנים, כאשר הצבעים האלה משמשים את המועדון הלונדוני מאז.

בייטס השתתף ב-73 משחקים במדי ארסנל, בעיקר כבלם קדמי, בגביע ה-FA (כולל התיקו הראשון במשחק גביע בתולדות המועדון במשחק נגד לינדהאסט ב-5 באוקטובר 1889) ובתחרויות אזוריות אחרות. בייטס זכה לקבל את סרט הקפטן של ארסנל, ונודע בזכות נגיחותיו החזקות בתקופה שבה הכדורגלנים היו כבדים יותר ונטלו סיכון עצמי גדול יותר כשנגחו בכדור. בייטס הוביל את ארסנל לתארים הראשונים בתולדות המועדון - גביע קנט ומגן הצדקה של לונדון ב-1890.

בייטס היה בן 36 כשהוביל את ארסנל לזכייה בגביעים, והחליט כי הוא מבוגר מכדי לשחק; הוא פרש ממשחק פעיל בקיץ 1890. בניגוד לבירדסלי או דנסקין הוא לא שמר על קשר עם ארסנל לאחר פרישתו, ולפיכך אין אזכורים שלו במסמכים מאוחרים של המועדון. הוא המשיך לעבוד במפעל התחמושת, והתמחה במקלעי מקסים, עד למותו משחפת בגיל 41.

## לקריאה נוספת
* ג'ף האריס וטוני הוג, Arsenal Who's Who, Independent UK Sports, 1995 ()
* פיל סואר ומרטין טיילר, The Official Illustrated History of Arsenal, המלין, 2005 ()
* אלן רופר, The Real Arsenal Story: In the Days of Gog, Wherry, 2004 ()

קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:בלמי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלני נוטינגהאם פורסט
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:נוטינגהאם: כדורגלנים
קטגוריה:אנגלים שנפטרו משחפת
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1864
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1905
אלכס פורבס

**אלכסנדר רוני פורבס** (אנגלית: **Alexander Rooney Forbes**; 21 בינואר 1925 - 28 ביולי 2014) היה כדורגלן סקוטי.

## קורות חיים
פורבס נולד בדנדי, והשתתף במדי דנדי נורת' אנד במשחקים הלא רשמיים שנערכו בזמן מלחמת העולם השנייה, לפני שחתם בשפילד יונייטד. הוא היה שחקן הרכב קבוע בשתי העונות הסדירות הראשונות שלאחר המלחמה, וערך את הופעת הבכורה במדי נבחרת סקוטלנד במשחק נגד נבחרת אנגליה ב-12 באפריל 1947. אולם, באמצע עונת 1948/1949 הוא הושבת מפעילות כתוצאה מדלקת התוספתן, ולא הצליח לזכות בחזרה במקום בהרכב.

בפברואר 1948 חתם פורבס בארסנל תמורת סכום של 15,000 לירות שטרלינג, לאחר שהשתכנע על ידי ארצ'י מקאולי ששיחק שם והיה ידיד שלו. הופעת הבכורה שלו הייתה במשחק נגד וולבס ב-6 במרץ 1948. פורבס היה ידוע בכינוי "האדום" בגלל צבע השער שלו, והוא התפרסם בזכות תיקוליו הקשוחים. בעונה זו הוא זכה עם ארסנל באליפות וקיבל על כך מדליה כיוון שהשתתף ב-11 משחקים.

פורבס הצליח בסופו של דבר לגרום להוצאתו מההרכב של חברו מקאולי, והפך לשחקן הרכב קבוע בעצמו במשך שבע עונות. הוא זכה בגביע ה-FA בעונת 1949/1950, ובאליפות נוספת בעונת 1952/1953. פורבס המשיך לשחק גם במדי נבחרת סקוטלנד, ובסך הכול השתתף ב-14 משחקים במדיה.

בסך הכול השתתף פורבס ב-240 משחקים של ארסנל, והבקיע בהם 20 שערים. אולם, בעונתו האחרונה בארסנל (1955/1956) הוא ספג פציעה בסחוס הברך והצליח להשתתף בחמישה משחקים בלבד. הוא איבד את מקומו בהרכב לדייב בואן, ובאוגוסט 1956 עבר ללייטון אוריינט. הוא שיחק בלייטון במשך עונה אחת לפני שעבר לפולהאם, שם סיים את הקריירה שלו.

לאחר פרישתו הוא עסק באימון של קבוצת המילואים וקבוצת הנוער של ארסנל. לאחר מכן הוא היגר ליוהנסבורג שבדרום אפריקה, ואימן ילדים בבית ספר יהודי פרטי מקומי. הוא כיהן גם כיושב-ראש השלוחה הדרום-אפריקנית של אוהדי ארסנל. בשנים 1961 - 1962 הוא אימן את מכבי חיפה.

## לקריאה נוספת
* ג'ף האריס וטוני הוג, Arsenal Who's Who, Independent UK Sports, 1995 ()

## קישורים חיצוניים

* Alex Forbes 1925-2014, באתר ארסנל

קטגוריה:כדורגלנים סקוטים
קטגוריה:קשרי כדורגל סקוטים
קטגוריה:כדורגלני שפילד יונייטד
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני לייטון אוריינט
קטגוריה:כדורגלני פולהאם
קטגוריה:דנדי: כדורגלנים
קטגוריה:מאמני כדורגל סקוטים
קטגוריה:מאמני כדורגל זרים בישראל
קטגוריה:מאמני מכבי חיפה
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1925
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2014
קליף הולטון

**קליפורד צ'ארלס "קליף" הולטון** (אנגלית: **Clifford Charles "Cliff" Holton**; 29 באפריל 1929 – 4 ביוני 1996) היה כדורגלן אנגלי.

## קריירה
הולטון נולד באוקספורד וכשחקן נוער שיחק בעמדת הבלם של מועדון אוקספורד סיטי החובבני. באוקטובר 1947 הוא הצטרף לארסנל. הולטון שיחק בקבוצת המילואים של ארסנל במשך שלוש עונות, ולבסוף עבר לשחק בעמדת החלוץ המרכזי. הולטון ערך את הופעת הבכורה שלו בסגל הבוגר במשחק נגד סטוק סיטי ב-26 בדצמבר 1950; הולטון ביסס את מקומו בהרכב באופן הדרגתי, ובמשך שלוש עונות החל מעונת 1951/1952 הוא היה שחקן הרכב קבוע.

בעונת 1952/1953 הוא הבקיע 19 שערי ליגה (22 בסך הכל), והיה חלק חשוב בזכייה של ארסנל באליפות. אולם, בעונת 1954/1955 הוא איבד את מקומו בהרכב, וחזר אליו בעונה הבאה לאחר ששיחק בהגנה, בקישור ובהתקפה של ארסנל. הולטון המשיך לשחק בארסנל במשך שלוש עונות נוספות, וב-6 באוקטובר 1956 הוא הבקיע ארבעה שערים במשחק הבית נגד מנצ'סטר סיטי, והפך לשחקן הראשון מאז ג'ק למברט שמבקיע יותר משלושער באצטדיון הייבורי. בסך הכל הוא הבקיע 88 שערים ב-217 משחקים במדי ארסנל. הולטון מעולם לא זומן לנבחרת אנגליה, למרות ששמו הוזכר מספר פעמים כמועמד להצטרף לסגל שלה.

באוקטובר 1958 נמכר כרטיס השחקן של הולטון לווטפורד תמורת 10,000 לירות שטרלינג, במה שנתפס כמהלך מפתיע בגלל המיקום של ווטפורד בליגה הרביעית. הולטון שיחק בווטפורד במשך שלוש עונות בעיקר בעמדת החלוץ המרכזי, ובעונת 1959/1960 הבקיע שיא מועדון של 48 שערים וסייע לו להעפיל לליגה השלישית. הוא הועבר לנורת'המפטון טאון ב-1961, והבקיע שם שיא מועדון של 36 שערים בעונת 1961/1962. הולטון הוא אחד השחקנים היחידים באנגליה שהגיעו להישג זה בשני מועדונים שונים.

לאחר מכן הוא שיחק בקריסטל פאלאס, ווטפורד (קדנציה שנייה), צ'רלטון אתלטיק ולייטון אוריינט. הולטון פרש ב-1968, ועזב כליל את תחום הכדורגל על מנת לפתח קריירה כמהנדס. הוא מת ב-1996 בזמן שהיה בחופשה.

## לקריאה נוספת
* ג'ף האריס וטוני הוג, Arsenal Who's Who, Independent UK Sports, 1995 ()

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:חלוצי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני ווטפורד
קטגוריה:כדורגלני קריסטל פאלאס
קטגוריה:כדורגלני צ'רלטון את'לטיק
קטגוריה:כדורגלני לייטון אוריינט
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1929
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1996
ריי באודן

**אדווין ריימונד "ריי" באודן** (באנגלית: **Edwin Raymond "Ray" Bowden**; 13 בספטמבר 1909 - 23 בספטמבר 1998) היה כדורגלן אנגלי.

## ביוגרפיה
בתחילת דרכו שיחק באודן במועדון הכדורגל החובבני המקומי; הוא היה חלוץ מרכזי פורה, ולמרות שהיה צנום הוא הצליח להבקיע כמאה שערים בעונה אחת כולל עשירייה במשחק יחיד. באודן משך את תשומת הלב של פליימות' ארגייל, והוחתם שם כשחקן חובב ב-1926, במקביל לעבודתו היומית כמוכר במכירה פומבית. בתחילת עונת 1928/1929 הוא שיחק מספיק טוב על מנת לזכות במקום בהרכב הראשון, והיה מבקיע שערים מצטיין במשך חמש העונות הבאות; שחקני ארגייל העפילו לליגה השנייה בסיום עונת 1929/1930. בסך הכל הוא הבקיע 83 שערים ב-149 משחקי ליגה.

במרץ 1933 חתם באודן בארסנל של הרברט צ'פמן תמורת 4,500 לירות שטרלינג, והיה אמור להיות המחליף של דייוויד ג'ק. למרות שהוא לא השתתף במספיק משחקים על מנת לקבל את מדליית האליפות באותה עונה, הוא היה שחקן הרכב קבוע בשתי העונות הבאות שגם בהן זכה המועדון באליפות. באודן שיחק בעיקר בעמדת החלוץ השני מאחורי טד דרייק, והמשיך להבקיע שערים רבים למרות סגנון המשחק הקשוח שהיה נהוג באותה תקופה; בעונת 1933/1934 הוא הבקיע 13 שערים, והיה מלך השערים של ארסנל באותה עונה ביחד עם קליף באסטין.

בעונת 1934/1935 הבקיע באודן 14 שערי ליגה, וערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אנגליה במשחק נגד נבחרת ויילס ב-29 בספטמבר 1934. חודשיים לאחר מכן הוא היה אחד משבעת השחקנים של ארסנל שהופיעו במדי אנגליה בניצחון 3 - 2 על נבחרת איטליה (אלופת העולם) במשחק שנודע מאז בכינוי "הקרב על הייבורי". באודן השתתף בסך הכל בשישה משחקי נבחרת, ואת שערו היחיד הבקיע נגד נבחרת ויילס בפברואר 1936.

הוא אמנם זכה עם ארסנל בגביע ה-FA בעונת 1935/1936, אך הבעיות בקרסולו הגבילו את הופעותיו בעונה זו ובעונה שאחריה. בתחילת עונת 1937/1938 נראה היה שבאודן התאושש לאחר שהשתתף בעשרה משחקים בחודשיים הראשונים של העונה, אך במהלך הארגון מחדש של סגל ארסנל הוא הועבר לניוקאסל יונייטד בנובמבר 1937 תמורת 5,000 לירות שטרלינג. באודן השתתף ב-138 משחקים בכל המסגרות במדי ארסנל, והבקיע בהם 49 שערים.

באודן היה שחקן הרכב קבוע גם בניוקאסל, למרות שמועדונו החדש היה על סף ירידת ליגה בעונה הראשונה של באודן. הוא החליט לפרוש כתוצאה מהפסקת משחקי הכדורגל הרשמיים בגלל תחילת מלחמת העולם השנייה. באודן חזר להתגורר בפלימות' וניהל שם חנות ספורט ביחד עם אחיו אוסטין.

## לקריאה נוספת
* ג'ף האריס וטוני הוג, Arsenal Who's Who, Independent UK Sports, 1995 ()

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:חלוצי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:כדורגלני פלימות' ארגייל
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני ניוקאסל יונייטד
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אנגליה
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1909
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1998
גדעון רייכר

**גדעון רייכר** (נולד ב-25 באוקטובר 1936) הוא עיתונאי, שדרן רדיו, פובליציסט ומחזאי ישראלי. מתמחה בסיקור ענייני משפט, צרכנות ובירוקרטיה ובבירור תלונות מאת צרכני התקשורת על גופים ציבוריים.

## ביוגרפיה
רייכר גדל כילד יחיד, במשפחה דתית ולמד עד כיתה ב' במסגרות חינוך חרדיות.

בהיותו בן 9, שלח לעיתון "משמר לילדים" שיר שפורסם:

את דרכו העיתונאית החל ככתב בבית המשפט בשנת 1961. הוא נתפס כעיתונאי בולט מאז שהגיש פינה קבועה בכלבוטק בשנות ה-70 ושנות ה-80. בשנות ה-80 אף שימש כאחד המגישים של התוכנית ערב חדש בטלוויזיה החינוכית. מאז הנחה רייכר תוכניות רבות וכתב טורים בעיתונים רבים: "סקנדל", "יש כתובת", "רייכר בשטח", "הפרלמנט של רייכר", "יש עם מי לדבר", "רייכר מתרגז" וכן תוכנית הטלוויזיה "למבוגרים בלבד" המיועדת לבני הגיל השלישי. בנוסף, הנחה גם את תוכנית ההומור "סתם בצחוק" בערוץ 1.

רייכר הוצב במקום השני ברשימת מפלגת הגמלאים בבחירות לכנסת השמונה עשרה, בהן לא עברה המפלגה את אחוז החסימה.

בשנת 2011 חזר רייכר להגיש בהתנדבות תוכנית לילה בגלי צה"ל, במתכונת דומה לזו של התוכנית שהנחה בעבר, "ציפורי לילה משוחחות". התוכנית החדשה, המשודרת במוצאי שבת, בין השעות 02:00-04:00, זכתה לשם "נדודי שינה עם גדעון רייכר", ובה מתעניין רייכר בסיפורים של מאזינים המתקשרים לאולפן.

מחזה בשם "היריקה", שכתב רייכר בעקבות אירוע שחווה, החל להיות מוצג בתיאטרון הבימה בשנת 2013, לאחר שהוצג עוד קודם על במות אחרות.

רייכר הגיש את התוכנית "למבוגרים בלבד" בתחנת הרדיו 103fm. הוא עזב את התקשורת בספטמבר 2024.

רייכר עוסק גם בהוראת מקצוע העיתונות ועושה זאת במכללות שונות.

רייכר נשוי לנילי רייכר ולזוג שלושה ילדים.

## ספריו
[שמאל|ממוזער|250px|גדעון רייכר (מימין) עם [יעקב אחימאיר]]
* **ללא גלימה: (משפט מלחי) / גדעון רייכר.** רמת גן: מסדה, 1968. על משפטו של השופט אליעזר מלחי.
* **דרך גבר בעלמא** / גדעון רייכר וחיים שפירא; איורים: יוחנן לייקיצביץ. ירושלים: ספרי עידן, 1977.
* **שגעון: יומן שתחילתו במוסד לחולי-רוח והמשכו - החיים עצמם** / גדעון רייכר. תל אביב: זמורה ביתן, מודן, תשמ"א 1980.
* **יחסים עם הצבור: איך בונים תדמית חיובית בתקשורת בעסקים וביחסי אנוש** / גדעון רייכר; איורים - איציק רנרט. תל אביב: דביר, 1993 תשנ"ג.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
*  ; מתוך התוכנית "אנשים"
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:פעילים פוליטיים ישראלים
קטגוריה:מנחי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:מגישי ציפורי לילה
קטגוריה:פעילי מפלגת גיל
קטגוריה:בוגרי תיכון חדש (חיפה)
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:הערוץ הראשון: שדרנים ומנחים
קטגוריה:ערב חדש
קטגוריה:סגל 103fm
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1936
אצ'ר

**אֶצֶ'ר** (בהונגרית: **Ecser**, בסלובקית: **Ečer**, מילולית: סוג של אלון) הוא כפר במחוז פשט, באזור המטרופוליטני של בודפשט בירת הונגריה. 

הכפר ממוקם דרומית לבודפשט, בסמוך לנמל התעופה הבינלאומי פרנץ ליסט (לשעבר פריהג'), לצד הכביש המהיר M0.
## היסטוריה
לפי עדויות הכפר היה קיים כבר בשנת 896 בעת שארפאד מנהיג המדיארים כבש את הונגריה ואנשיו קראו למקום על שם סוג האלון הגדל בו. העדות הישירה הראשונה בכתב על קיום הכפר היא מה-15 בדצמבר 1315. במאות ה-16 וה-17 שקע הכפר עקב כיבוש האימפריה העות'מאנית, אך התאושש במאה ה-18.

בכפר חי מיעוט סלובקי קטן.
לפני מלחמת העולם השנייה חיו ביישוב 12 יהודים. איש לא חזר לכפר מהגירוש למחנות השמדה בשנת 1944.

בכפר כנסייה קתולית שנבנתה בשנת 1740.

לכפר להקת ריקודי עם בשם *Ecseri lakodalmas* (חתונת אצ'ר).

האלונים, הכנסייה ולהקת הריקודים מופיעים בסמל הכפר.

## מפורסמים שנולדו בכפר
* זולטן טרפק (1977) - שחקן כדורסל מקצועי.

## ערים תאומות
הערים התאומות של אצ'ר הן:
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:הונגריה: כפרים
יובל נעימי

**יובל נעימי** (נולד ב-31 באוגוסט 1985) הוא כדורסלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הגארד. בעבר שיחק בנבחרת ישראל. גובהו 1.88 מטר.

## קריירה
נעימי שיחק בצעירותו במחלקת הנוער של הפועל ירושלים. בשנת 2003 עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון, וערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-30 במרץ במשחק ליגת העל מול עירוני נהריה. זה היה המשחק היחיד בו שיחק עונת . בעונת  שיחק נעימי ב-5 משחקים בלבד בליגה, אך נכלל בסגל הפועל ירושלים לגביע יול"ב, בו זכתה הקבוצה ב-.

מאחר שלא קיבל דקות משחק רבות בירושלים הוא הושאל למכבי ראש העין ששיחקה בליגה הלאומית. בסיום עונת 2004/05 הוא הושאל שוב, הפעם למכבי גבעת שמואל. הוא שותף בכל 30 משחקי הקבוצה בעונת , ואף על פי שלא הרבה לקלוע הוא נבחר לתואר תגלית העונה בליגת העל בכדורסל. הוא הצליח להישאר עם הקבוצה בליגת העל, לאחר חזרה דרמטית בסיום העונה מהמקום האחרון בליגה. בעונת , אף על פי שקלע 6.9 בממוצע למשחק (שיא הקריירה שלו עד לאותה עת), הוא לא הצליח למנוע את ירידת הקבוצה לליגה הלאומית.

בשנת 2007 האריך נעימי את חוזהו בהפועל ירושלים, אך בעקבות ריבוי הגארדים בקבוצה הושאל לעירוני אשקלון. באשקלון קיבל נעימי לראשונה הזדמנות לשמש כשחקן בכיר, והוביל את אשקלון לעונה מוצלחת (מקום חמישי) תוך שהוא קולע 14.4 נקודות בממוצע למשחק.

בקיץ 2008 חזר נעימי להפועל ירושלים, הפעם כשחקן מפתח, וסיים את העונה עם ממוצע של 10.3 נקודות למשחק. בעונה שלאחר מכן כבר מונה לקפטן הקבוצה, ורשם בממוצע 12.2 נקודות ו-4.3 אסיסטים בלמעלה מ-30 דקות למשחק. לקראת משחקי מוקדמות יורובאסקט 2009 זומן נעימי לסגל נבחרת ישראל בכדורסל, במדיה שיחק גם בטורניר עצמו וביורובאסקט 2011. ב- הוא זכה בפרס השחקן השישי בליגת העל בכדורסל.

ב-8 ביוני 2012 חתם נעימי לעונה אחת בטריומף ליוברצי הרוסית, בה השתכר בכ-700,000 דולרים.

ב-8 באוגוסט 2013 חתם במכבי תל אביב לשלוש עונות, אך כבר ב-4 בדצמבר שוחרר מהקבוצה בעקבות הסגל הרחב ומיעוט בדקות משחק.

ב-10 בדצמבר 2013 חתם נעימי בהפועל אילת עד תום העונה. בקיץ 2014 חתם לשנתיים בבני הרצליה.

ב-15 ביולי 2015 חתם לעונה בעירוני נס ציונה, אך בסוף העונה, לאחר שנס ציונה ירדה לליגה הלאומית, הוא עבר לסקפאטי באסקט מהליגה האיטלקית השנייה בכדורסל, בה השתכר כ-130 אלף דולר. הוא סיים את העונה כמלך האסיסטים של ליגת המשנה ו-15.7 נקודות בממוצע. בקיץ 2017 עבר לפורלי, גם היא מליגת המשנה האיטלקית.

באוגוסט 2018 חתם במכבי עירוני רחובות מהליגה הלאומית. על אף הציפיות שהקבוצה תתמודד על עלייה לליגת העל, בסיום עונת  ירדה רחובות לליגה הארצית.

בפברואר 2020 חתם באליצור "איתו" אשקלון מהליגה הלאומית. ב-18 בספטמבר 2020 הודיע נעימי על פרישה מכדורסל, בגיל 35.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורסלני נבחרת ישראל
קטגוריה:ירושלים: כדורסלנים
קטגוריה:כדורסלני הפועל ירושלים
קטגוריה:כדורסלני עירוני אשקלון
קטגוריה:כדורסלני מכבי גבעת שמואל
קטגוריה:כדורסלני הפועל אילת
קטגוריה:כדורסלני בני הרצליה
קטגוריה:כדורסלני טריומף ליוברצי
קטגוריה:כדורסלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורסלני עירוני נס ציונה
קטגוריה:כדורסלני מכבי רחובות
קטגוריה:כדורסלני אליצור "איתו" אשקלון
קטגוריה:כדורסלנים ישראלים ברוסיה
קטגוריה:כדורסלנים ישראלים באיטליה
קטגוריה:כדורסלני אליצור אשקלון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1985
סיפורו של המחלן

**סיפורו של המחלן** (באנגלית: **The Pardoner's Tale**) הוא הסיפור הארבעה-עשר בסיפורי קנטרברי, יצירתו של ג'פרי צ'וסר, המשורר האנגלי בן המאה ה-14. הדמות המגוללת סיפור זה היא מוכר כתבי מחילה (אינדולגנציות). (האינדולגנציות הן מסמכים משפטיים בנצרות הקתולית של ימי הביניים אותם יכול נוצרי מאמין לרכוש כעדות מול האל לפטירתו מעונש על חטא שכבר נסלח). ככזה, הוא אמון על סיפורים שנועדו להפחיד את קהל שומעיו מפני החטא והמוות וסיפורו אכן עוסק בנושאים אלה.

הסיפור עוסק בשלושה חברים, הוללים. הימים הם ימי מגפת "המוות השחור" באנגליה וכאשר הם שומעים קול הלוויה מבחוץ, הם נשבעים למגר את המוות. המוות מתואר כדמות אנושית, שיושב בצל עץ בצד הדרך. הם מתגרים במוות אך זה דווקא פונה אליהם בדברים. הוא מסכסך בין החברים כאשר הוא מראה להם אוצר של מטבעות זהב. החברים שוכחים את נדרם ולבסוף הם רוצחים איש את רעהו בשל תאוות בצע. 

הסיפור עוקב אחר תימות אופייניות בדרשות של אנשי דת המזהירים את ציבור השומעים מפני החטא, ובמיוחד חטאים המכוונים כלפי דרכי ההתנהלות של העולם.

ג'יי קיי רולינג סיפרה (בצ'אט מ-30 ביולי 2007) ששאבה את הרעיון לסיפור "מעשה בשלושה אחים", המופיע בספרים "הארי פוטר ואוצרות המוות" ו"מעשיות בידל הפייטן", מ"סיפורו של המחלן".

## לקריאה נוספת
* שמעון זנדבנק (תרגם), **סיפורי קנטרברי**, עם עובד, התש"ם-1980

## קישורים חיצוניים

* הסיפור בתרגום מודרני באתר eChaucer 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סיפורי קנטרברי
דונכוירכה

**דונכוירכה** או **דון כורכי** (בגאלית סקוטית: **Donncoirce** או **Donn Corci** ; נפטר בשנת 791) היה מלך דאל ריאטה החל משנת 781 או 782 לערך ועד פטירתו.

דונכוירכה מוזכר ב"דברי ימי אלסטר" בתיאור שנת 791 המקבילה לשנת 792 ובה מצוינת כהונתו כמלך דאל ריאטה ופטירתו באותה שנה.

דונכוירכה אינו מוזכר ב"פלאן מייניסטרך" או ב"דואן אלבאנאך".

אלאן אור אנדרסון הציע כי משמעות שמו "דגנים חומים" ומדובר בכינוי.

דאויט בראון סבור כי מלכותו החלה לאחר מותו של פרגוס מק אכדאך היינו בשנת 781 או 782.

## קישורים חיצוניים
* דברי ימי אלסטר ודברי ימי טיגרנאך
* דברי ימי הפיקטים

קטגוריה:מלכי סקוטלנד
קטגוריה:מלכי דאל ריאטה
קטגוריה:נפטרים ב-792
צבי הנינג'ה - הדור הבא

**צבי הנינג'ה - הדור הבא** (באנגלית: **Ninja Turtles - The Next Mutation**, בתרגום חופשי: "צבי הנינג'ה - המוטציה הבאה") היא סדרת פעולה/הרפתקאות אמריקאית לילדים המבוססת על המשך הסדרה צבי הנינג'ה מ-1987, אך הסדרה התבססה כמעט על שלושת סרטי הקולנוע. הסדרה בת 26 פרקים והופקה לטלוויזיה על ידי חברת "סבן" לערוץ Fox Kids בשנת 1997, וב-1998 בוטלה הסדרה מסיבות שונות, בהן שינויים משמעותיים כמו הוספת צבה חדשה לצוות ואי-קיומן של הדמויות אפריל אוניל וקייסי ג'ונס מהסדרות הקודמות, ואף סירובה של חברת סבן למסור דמי רישיון לאולפני מיראג' להמשך הפקת הסדרה.

בישראל התוכנית שודרה בערוץ הילדים ברצועת הבוקר בימי שבת בשנת 1998, לפני כן ששת הפרקים הראשונים יצאו בקלטות וידאו, ומאוחר יותר שודרה בג'טיקס. כמה שנים לאחר מכן שודרה ב-HOT VOD Young בשפת המקור ובליווי כתוביות תרגום. 

## תקציר העלילה
מאסטר צ'ונג אי, ידידו הוותיק של ספלינטר, חולה מאוד. לפני מותו, הוא מבקש מבתו המאומצת להתאחד עם צבי הנינג'ה אשר זה עתה התבגרו כדי להציל את האנושות מפני דרקון-לורד, אשר השתחרר מארץ החלומות ומתכוון לשלוט בעולם. בתו של צ'ונג אי - מיי ויי צ'י (אשר תיקרא בעתיד: ונוס דה מילו) היא למעשה אחת מהצבים שנפלו לתוך הבריכה החומצתית בילדותה, אך הגיעה לשנחאי כבתו המאומצת של צ'ונג אי. במהלך הסדרה לאונרדו, רפאל, מיכלאנג'לו, דונטלו וספלינטר מתאחדים עם ונוס, ונלחמים יחד באויביהם החדשים דרקון-לוד, עוזרו ויק, בון-סטיל, דוקטור קוויז, ום-מי ואויביהם הוותיק, שרדר. אחרי סוף הסדרה, הצבים נלחמו לצד הפאוור ריינג'רס בסדרה "פאוור ריינג'רס בחלל" נגד האויבת שלהם אסטרונמה, אשר שלטה במוחותיהם של הצבים כדי לחסל את הריינג'רס.

## צוות המדבבים בהפקת הדיבוב העברי
בגרסה העברית של הסדרה השתתפו בדיבוב הדמויות:
* רנן רום (לאונרדו) - פרקים 1–6
* ניר רון (לאונרדו) - פרקים 7–26
* יובל סגל (דונטלו)
* גיורא קנת (רפאל, ד"ר קוויז, בון-סטיל, שרדר בפרק 21)
* עמי מנדלמן (מיכלאנג'לו, ספלינטר, דרקון-לורד, וויק, חיילי הדרקון, חייליו של שרדר, מאסאר צ'וונג אי, חברו לשחמט של ספלינטר בפרק 20)
* טליה ברקאי (ונוס)
* מיכאל מורים (שרדר בפרקים 1,2, חברו לשחמט של ספלינטר בפרק 1)
* יהויכין פרידלנדר (שרדר) - פרק 17
* שי זורניצר - סילבר
* אפי בן ישראל (ום-מי)

## ראו גם
* צבי הנינג'ה

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:צבי הנינג'ה: סדרות טלוויזיה
קטגוריה:סדרות טלוויזיה המבוססות על קומיקס
קטגוריה:ערוץ הילדים: תוכניות רכש
קטגוריה:סבן אנטרטיינמנט: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות בכיכובן של בובות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 1997
אינטררגנום

**אינטררגנום** או **אינטרגנום** (בלטינית: **interregnum**  - "בין מלכים") הוא מושג מתחום מדעי המדינה והמשפט המתייחס לתקופה שבין שלטונם של מלכים שונים - היינו מצב של העדר רציפות שלטונית. מצב זה התרחש לאורך ההיסטוריה במועדים בהם הייתה מחלוקת בדבר היורש החוקי, ומספר יורשים שונים נאבקו ביניהם על השלטון.

מקור המושג הוא ברומא העתיקה, בתקופת המלוכה מונה אינטררקס ששלט במדינה בתקופת הביניים שבין מות המלך לבין בחירת המלך החדש, התפקיד המשיך להתקיים ברפובליקה ואינטררקס מונה כשאחד הקונסולים לא סיים את כהונתו וחברו לא יכול היה להיות נוכח ברומא לצורך עריכת בחירות. במשפט הרומי התלוותה לאינטררגנום גם הכרזה על "יוסטיטיום" (*justitium*) - הכרזה על מצב חירום, שכן בהיעדר שליט חוקי הייתה צפויה להתחיל תקופה של "טומולטוס" (*tumultus*) - "הפרות סדר". 

על פי כללי הירושה שהיו מקובלים בבתי מלוכה בעבר, ועדיין מקובלים כיום הן במערכות שלטון ובבתי מלוכה, תקופה שכזו אינה צריכה להתרחש, שכן תמיד צריך להיות גוף ריבוני שלטוני. בעקבות הכלל המשפטי - ברגע מותו של שליט אחד יורשו הופך מיידית לשליט, אף מבלי טקס רשמי, ולכן קיימת רציפות שלטונית. גם במערכות שלטון מודרניות במדינות דמוקרטיות מתקיימת רציפות, כאשר לאחר בחירות ממשיך לכהן הגוף השולט שקדם לבחירות עד לכניסה רשמית לתפקיד של המועמד הנבחר. מצב של העדר רציפות מתרחש בהיעדר יורש חוקי ולאחר מותו של השליט הקודם.

## תקופת אינטררגנום לאורך היסטוריה
תקופות ידועות של אינטררגנום לאור ההיסטוריה:
* האיטררגנום של ונציה ב-737: אחרי הרצחו של דוכס ונציה אורסו איפאטו הייתה תקופה בה לא היה דוכס שליט ובוונציה שלט המגיסטר מיליטום, דומניקו לאוני
* האיטררגנום הגדול (1254–1273) באימפריה הרומית הקדושה
* אינטררגנום בסקוטלנד: 1290–1292 ושוב בין 1296–1306
* בפורטוגל: 1383–1385
* האינטררגנום העות'מאני: 1402- 1413
* בפולין: אחרי פטירתו של המלך האחרון בשושלת היגלונית, זיגמונט השני אוגוסט ללא יורשים, ב-7 ביולי 1572, ועד בחירתו של אנרי השלישי, מלך צרפת ב-15 במאי 1573, ושוב אחרי בריחתו של אנרי מפולין ב-12 ביוני 1574 ועד בחירתו של סטפאן באטורי למלוכה ב-15 בדצמבר 1575 וחתימתו על הסכם pacta conventa ב-16 בפברואר 1576, פעולה שהפכה את בחירתו לרשמית
* ברוסיה: 1598–1613 (בין שושלת רוריק לשושלת רומנוב)
* האינטררגנום האנגלי : 1649–1660 - תקופת שלטונו של אוליבר קרומוול לאחר הדחתו של צ'ארלס הראשון מלך אנגליה

## אינטררגנום אפיפיורי או "כיסא ריק"
התקופה שלאחר מותו (או פרישתו) של אפיפיור ועד בחירת אפיפיור חדש על ידי הקרדינלים בקונקלווה, נקראת אף היא "אינטררגנום" או "כיסא ריק" (sede vacante).

## ראו גם
* המלך מת, יחי המלך!

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מוסדות שלטון
קטגוריה:משפט חוקתי
קטגוריה:רומא העתיקה: חוק ומשפט
קטגוריה:היסטוריה לפי תקופה
פרד בירדסלי

**פרדריק ויליאם בירדסלי** (אנגלית: Frederick William Beardsley; ) היה כדורגלן אנגלי הנמנה עם מייסדי מועדון הכדורגל ארסנל.

## חייו
בירדסלי, יליד נוטינגהאם, החל לעבוד בצעירותו במפעל תחמושת בצ'ילוול, לונדון. בזמנו החופשי שיחק כדורגל בעמדת השוער, והשתתף כשחקן חובב במשחקי נוטינגהאם פורסט. ב-1884 שמר על שער נקי בחצי גמר גביע ה-FA נגד קווינס פארק ריינג'רס, והמשחק החוזר שנערך באדינבורו הסתיים בהפסד של פורסט בתוצאה  0 - 3. בירדסלי פוטר ממשרתו כיוון שלקח חופשה ללא רשות, וכתוצאה מכך עבר ללונדון והחל לעבוד במפעל התחמושת רויאל ארסנל שוולוויץ'. מאוחר יותר הצטרף אליו מוריס בייטס, שהיה גם כן שחקן בפורסט.

בירדסלי היה מעוניין להמשיך לשחק כדורגל, והצטרף לניסיון המקומי להקים מועדון כדורגל; ב-1884 הוא שיחק בקבוצה בשם וולוויץ' יוניון במשך תקופה קצרה, אך הקבוצה התפרקה זמן קצר לאחר הקמתה. לאחר הגעתם למפעל של חובבי כדורגל נוספים, כגון דייוויד דנסקין וג'ק האמבל, נעשה ניסיון נוסף להקים מועדון כדורגל; תחת הנהגתו של דנסקין הם הקימו קבוצת פועלים שנקראה דיאל סקוור; הקבוצה הפכה בסופו של דבר למועדון הכדורגל ארסנל.

בירדסלי היה השוער במשחק נגד איסטרן וונדררס ב-11 בדצמבר 1886, שהיה גם המשחק הראשון בתולדות המועדון; תוך זמן קצר שונה שם המועדון לרויאל ארסנל, אך בירדסלי המשיך לשחק כשחקן אורח במשחקי נוטינגהאם פורסט, ושותפו לקבוצה בייטס סייע כשופט. באחת הפעמים שבירדסלי ובייטס נסעו לנוטינגהאם הם הצליחו להשיג סט של מדי משחק אדומים. המדים הללו הוענקו לארסנל, ומאז הצבע האדום מאפיין את המועדון הלונדוני.

בירדסלי שיחק ברויאל ארסנל עד עונת 1890/1891, והוחלף על ידי אדמונד בי; הוא השתתף ב-67 משחקים רשמיים בליגות ובטורנירי הגביע האזוריים בתקופה שקדמה לצירוף ארסנל לפוטבול ליג. כמו כן, בירדסלי היה השוער בשני משחקי גביע ה-FA, כולל המשחק הראשון של ארסנל בטורניר נגד לינדהרסט ב-5 באוקטובר 1889. בירדסלי היה השוער בניצחונות במשחקי הגמר של גביע קנט בכדורגל ומגן הצדקה של לונדון ב-1890.

בירדסלי היה שחקן חובב לאורך כל הקריירה שלו, והמשיך לעבוד כמהנדס, בין היתר בחברת סימנס, ממנה פוטר לאחר שלקח יותר מדי חופשות על מנת לשחק כדורגל. בירדסלי כיהן כחבר הנהלה בארסנל בזמן ששיחק שם, ולאחר פרישתו ב-1891 הוא נבחר למשרת סגן היושב-ראש. הוא היה חבר בהנהלת וולוויץ' ארסנל (השם החדש של המועדון) במשך שני העשורים הבאים, ועסק במקביל באיתור כישרונות. הקשר בין בירדסלי לארסנל הסתיים ב-1910 לאחר שהמועדון נקלע לקשיים כספיים; המועדון נרכש על ידי קבוצת אנשים בראשות סר הנרי נוריס, ובירדסלי לא הצטרף להנהלה החדשה של ארסנל.

בירדסלי הצטרף להנהלת צ'רלטון אתלטיק לאחר המעבר של ארסנל לאצטדיון הייבורי ב-1913, אך עזב בעקבות מחלוקת על סגנון המשחק של המועדון שנחשב בעיניו כהגנתי מדע. בסופו של דבר הוא פתח חנות למכירת טבק בשכונת וולוויץ', והתגורר בפלאמסטיד עד למותו ב-1939.

## לקריאה נוספת
* ג'ף האריס וטוני הוג, Arsenal Who's Who, Independent UK Sports, 1995 ()
* פיל סואר ומרטין טיילר, The Official Illustrated History of Arsenal, המלין, 2005 ()
* אלן רופר, The Real Arsenal Story: In the Days of Gog, Wherry, 2004 ()

קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:שוערי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלני נוטינגהאם פורסט
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:נוטינגהאם: כדורגלנים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1856
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1939
רוני רוק

**רונלד לזלי "רוני" רוק** (אנגלית: **Ronald Leslie "Ronnie" Rooke**; 7 בדצמבר 1911 – 9 ביוני 1985) היה שחקן ומאמן כדורגל אנגלי. רונלד רוק הבקיע 726 שערים רשמיים במהלך הקריירה, נתון זה הופך אותו למקום השלישי בטבלת הכובשים הגדולים בכל הזמנים.

## קריירה
רוק נולד בגילדפורד שבסארי, והחל את הקריירה שלו בקריסטל פאלאס מהליגה השלישית הדרומית. הוא שיחק בעמדת החלוץ המרכזי, ושיחק בעיקר עבור קבוצת המילואים של פאלאס כאשר בין 1932 ל-1936 הוא משתתף רק ב-18 משחקי ליגה ומבקיע בהם ארבעה שערים. הצלחתו החלה כאשר הצטרף לפולהאם מהליגה השנייה בנובמבר 1936, והוא היה למלך השערים של המועדון במשך שלוש עונות רצופות; בסך הכל הוא הבקיע 57 שערים ב-87 משחקים, כולל את כל השישה בניצחון 6 - 0 במשחק מול בארי במסגרת גביע ה-FA. הישג זה הוא שיא מועדון שטרם נשבר.

הקריירה שלו נעצרה בשיאה בגלל מלחמת העולם השנייה; רוק התגייס לחיל האוויר המלכותי, המשיך להשתתף במשחקים הלא רשמיים במדי פולהאם, ואף זכה להופיע פעם אחת במדי נבחרת אנגליה כשזו ניצחה את נבחרת ויילס במשחק ידידות. משחקי הפוטבול ליג התחדשו ב-1946, ולמרות שכמעט היה בן 35 וללא ניסיון בליגה הבכירה הוא הוחתם על ידי ארסנל בגלל יכולת לא טובה של שחקני ההתקפה.

רוק הצליח להשפיע מיד, והבקיע את שער הניצחון בהופעת הבכורה שלו במשחק מול צ'רלטון את'לטיק ב-14 בדצמבר 1946. באותה עונה הוא הבקיע 24 שערים ב-21 משחקי ליגה, ובעונה הבאה (1947/1948) הוא הבקיע 33 שערים וקבע שיא מועדון עבור התקופה שלאחר המלחמה. שיא זה טרם נשבר. רוק זכה בתואר מלך השערים של הליגה, והוביל את ארסנל לזכייה באליפות.

בעונת 1948/1949 הוא הבקיע 14 שערים נוספים, אך עזב את ארסנל בקיץ 1949 כדי להצטרף לקריסטל פאלאס פעם נוספת, הפעם כמאמן-שחקן. בסך הכל הוא הצליח להבקיע 70 שערים ב-94 משחקי ליגה בלבד. כמאמן קריסטל פאלאס הוא זכה להצלחה מסוימת בהתחלה; בעונה שלפני הגעתו המועדון סיים בתחתית הליגה השלישית הדרומית, אך רוק הוביל את המועדון למקום השביעי בעונה שלאחר מכן (1949/1950), שהיה המיקום הטוב ביותר מאז המלחמה ועד עליית הליגה ב-1961.

רוק עזב את פאלאס בנובמבר 1950, ובין 1951 ל-1953 הוא מילא תפקיד של מאמן-שחקן בבדפורד טאון. הוא אימן את בדפורד פעם נוספת בין 1959 ל-1961. לאחר מכן הוא פרש לחלוטין מכדורגל והחל לעבוד בנמל התעופה של לוטון. הוא מת ב-1985 כתוצאה מסרטן ריאות.

## לקריאה נוספת
* ג'ף האריס וטוני הוג, Arsenal Who's Who, Independent UK Sports, 1995 ()

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:חלוצי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:כדורגלני קריסטל פאלאס
קטגוריה:כדורגלני פולהאם
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:מאמני כדורגל אנגלים
קטגוריה:מאמני קריסטל פאלאס
קטגוריה:בריטים שנפטרו מסרטן הריאה
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1911
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1985
ניקולא באטום

**ניקולא באטום** (בצרפתית: **Nicolas Batum**; נולד ב-14 בדצמבר 1988 בליזיאוקס) הוא כדורסלן צרפתי, המשחק בקבוצת לוס אנג'לס קליפרס מליגת ה-NBA. גובהו 2.06 מטר. משחק בעמדת הסמול פורוורד, אך יכול לשחק גם בעמדת הקלע.

## קריירה
### לה-מאן סארת
באטום החל לשחק בקבוצת לה-מאן סארת בשנת 2006, ובשנה זו זכה עמה באליפות ליגת העל הצרפתית. הוא זכה בתואר ה-MVP של טורניר אלברט שווייצר עד גיל 18 2006 שנערך במנהיים. בשנת 2007 הוא סיים עם לה מאן במקום השני בליגת העל הצרפתית, וסיים את עונת  עם ממוצעים של 3.4 נקודות, 2.5 ריבאונדים ו-0.5 אסיסטים ב-13 דקות למשחק.

בעונת  באטום התגלה לעיני העולם, כאשר הציג יכולת מרשימה במשחקיה של לה מאן ביורוליג. הוא קבע ממוצעים בליגה הצרפתית של 12.3 נקודות, 5 ריבאונדים ו-3.6 אסיסטים ב-28 דקות.

### פורטלנד טרייל בלייזרס
בעקבות יכולתו הטובה הוא נרשם לדראפט ה-NBA 2008 ונבחר במקום ה-25 על ידי יוסטון רוקטס, אשר מיד העבירה אותו לקבוצת פורטלנד טרייל בלייזרס. בזמן שביתת שחקני ה-NBA בעונת , שיחק באטום בקבוצת **[[מועדון הכדורסל נאנסי|נאנסי]]**. במהלך 7 עונותיו כשחקן הטרייל בלייזרס העפיל 5 פעמים לשלב הפלייאוף, ורשם ממוצעים של 11.2 נקודות, 5.1 ריבאונדים ו-3.0 אסיסטים למשחק.

### שארלוט הורנטס
לקראת עונת  נשלח באטום בטרייד לשארלוט הורנטס, בתמורה לג'רלד הנדרסון ונואה וונלי. בעונתו הראשונה בשארלוט הציג יכולת טובה עם ממוצעים של 14.9 נקודות, 6.1 ריבאונדים ו-5.8 אסיסטים למשחק, ובסיומה חתם על הארכת חוזה בקבוצה ל-5 עונות נוספות עבור כ-120 מיליון דולר.

בעונת , לאחר 4 עונות כשחקן חמישייה בשארלוט, שותף ב-22 משחקים בלבד בשל פציעות שונות ויכולת ירודה, ותרם 3.6 נקודות למשחק בלבד. בסיום העונה שוחרר מהקבוצה, על אף שנותרה שנה אחת בחוזהו.

### לוס אנג'לס קליפרס
ב-1 בדצמבר 2020 חתם באטום על חוזה בלוס אנג'לס קליפרס. באטום אמר בראיון ל"ערוץ הספורט" ב-7 בפברואר 2023 שהוא מאוד רוצה ללבוש את המדים הצהובים של מכבי תל אביב והמועדון מצפה שיגיע בשנים הקרובות לחזק את המועדון. ב-31 באוקטובר 2023 הועבר בעסקת חבילה עבור ג'יימס הארדן, פי. ג'יי. טאקר ופיליפ פטרושב לפילדלפיה 76'.

## סטטיסטיקות קריירה
### ביורוליג

### בעונה הסדירה של ה-NBA

### בפלייאוף ה-NBA

## קישורים חיצוניים

* פרופיל, באתר Interbasket

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורסלנים צרפתים
קטגוריה:כדורסלני נבחרת צרפת
קטגוריה:כדורסלני לה-מאן סארת
קטגוריה:כדורסלני פורטלנד טרייל בלייזרס
קטגוריה:כדורסלני שארלוט הורנטס
קטגוריה:כדורסלני נאנסי
קטגוריה:כדורסלני לוס אנג'לס קליפרס
קטגוריה:בחירות דראפט של יוסטון רוקטס
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1988
קטגוריה:כדורסלנים צרפתים באולימפיאדת טוקיו (2020)
ג'ו וידר

**ג'וזף ג'ו וידר** (באנגלית: **Josef E. "Joe" Weider**, 29 בנובמבר 1919 - 23 במרץ 2013) היה יהודי קנדי, מייסד שותף של הפדרציה הבינלאומית של פיתוח הגוף (IFBB) ביחד עם אחיו בן וידר והוגה תחרויות פיתוח הגוף מר אולימפיה, מיס אולימפיה והתחרות שבוטלה מאסטרס אולימפיה.
וידר נולד במונטריאול, קנדה והחל את דרכו בעולם הפרסום בגיל 17.
וידר זכה במספר רב של פרסים והכרה רחבה על עבודתו בשביל אמריקה הבריאה, עזר להביא את ארנולד שוורצנגר לארצות הברית.

בשנות התשעים חברת ההוצאה לאור של וידר "וידר הוצאות לאור" נמכרה ל"אמריקן מדיה".

נפטר בלוס אנג'לס, קליפורניה שבארצות הברית ב-23 במרץ 2013.

## קישורים חיצוניים

* 
* סיפור האחים וידר 
* תמונות מנצחי התחרות המפורסמת של ג'ו-מר אולימפיה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אנשי עסקים יהודים קנדים
קטגוריה:פיתוח גוף
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1919
קטגוריה:קנדים שנפטרו ב-2013
אברהם הולץ

**אברהם הולץ** (באנגלית: **Avraham Holtz**; סיוון ה'תרצ"ד, 1934 – 15 בנובמבר 2023) היה חוקר ספרות יהודי אמריקאי, פרופסור לספרות בבית המדרש לרבנים באמריקה.

## ביוגרפיה
אברהם הולץ נולד בניו יורק, למשפחה שמוצאה מגליציה.
בילדותו למד בתלמוד תורה דאנשי ז'יטומיר, המכונה אש"י (East Side Hebrew Institute), במנהטן. בהמשך למד בבית המדרש לרבנים באמריקה. במשך שנים רבות היה פרופסור לספרות עברית בית המדרש לרבנים באמריקה.

מחקריו עוסקים בספרות חז"ל ובספרות העברית החדשה. נושא מרכזי במחקריו הוא יצירתו של ש"י עגנון.

עם הגיעו לגיל 70 יצא לכבודו בשנת 2003 ספר יובל בשם "מחקרים בספרות ישראל מוגשים לאברהם הולץ", בעריכת תלמידתו צביה בן-יוסף גינור. בספר נכללת גם ביבליוגרפיה של ספריו ומאמריו של הולץ.

בשנת ה'תשע"ג נבחר לחבר כבוד של האקדמיה ללשון העברית.

הוא נפטר ב-15 בנובמבר 2023 (ב' בכסלו ה'תשפ"ד) בביתו שבירושלים ונקבר בהר המנוחות.

## ספריו
* **בעולם המחשבה של חז"ל: בעקבות משנתו של [[מקס קדושין]]**, ספרית פועלים, 1978.
* **מעשה ר’ יודיל חסיד: מראשיתו בנסים ונפלאות עד הכנסת כלה מאת ש"י עגנון**, בית המדרש לרבנים באמריקה, 1986.
* ** מראות ומקורות: מהדורה מוערת ומאוירת של הכנסת כלה לש"י עגנון**, הוצאת שוקן, 1995.
* **מוריץ האל: הזקן מיפו** (עם אשתו, טובה ברגר הולץ), אוניברסיטת חיפה, 2003.

**בעריכתו**
* **יצחק דב ברקוביץ – מבחר מאמרי ביקורת על יצירתו**, עם עובד, 1976.
* **ש. שלום – ראיון על שירתו**, הוצאת עקד, 1987.

## קישורים חיצוניים
* 
* עקיבא צימרמן, שי למורה יקר, באתר "הצופה"
* מאמרי אברהם הולץ על כתבי ש"י עגנון, באתר בית עגנון
* מאמרי אברהם הולץ, באתר JSTOR
* 
* 

* 


## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:בוגרי בית המדרש לרבנים באמריקה
קטגוריה:סגל בית המדרש לרבנים באמריקה
קטגוריה:חוקרי ספרות יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1934
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2023
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
שחקן מחליף

"**שחקן מחליף**" או "ממלא מקום" (באנגלית: **Understudy**), הוא מונח מעולם התיאטרון המתאר שחקן שמשנן את התפקיד של שחקן ראשי במחזה. אם נבצר מהשחקן הראשי להופיע בעקבות מחלה או כל סיבה אחרת, ייכנס השחקן המחליף במקומו. בדרך כלל כאשר מוחלף השחקן, מנהל התיאטרון מכריז על השינוי בפני קהל הצופים.

שחקנים רבים התחילו את הקריירה שלהם כשחקנים מחליפים, וזכו לפרסום לאחר הופעה במקום זמר ראשי. כך למשל השחקן אנתוני הופקינס, ששימש כשחקן מחליף ללורנס אוליבייה. כאשר האחרון חלה בסרטן בשנת 1967, החליף אותו הופקינס בסדרת הופעות עם התיאטרון הבריטי הלאומי.

שחקן מחליף בדרך כלל משחק בתפקיד שולי כלשהו במחזה. שחקנים אשר מחויבים אך ורק להחלפה במקרה חירום נקראים לעיתים **standby** (כונן). שחקן כזה צריך להופיע עם שאר המשתתפים במחזה, ובמידה ואין כל ספק ביכולתו של השחקן הראשי, יכול השחקן המחליף לעזוב את המקום, אך עליו להישאר בר-השגה.

בבתי אופרה גדולים מחזיקים זמרים מחליפים אשר מכונים לעיתים **cover** (כיסוי). (ראה מקרה השערורייה של רוברטו אלאניה, שם נכנס ברגעים ספורים השחקן המחליף).

בענפי הספורט נהוג לכנות שחקן מחליף - **[[שחקן ספסל]]**.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:מונחים בתיאטרון
בן וידר

**בנג'מין (בן) וידֶר** (באנגלית: **Benjamin "Ben" Weider**; 1 בפברואר 1923, מונטריאול, קנדה - 17 באוקטובר 2008) היה מייסד שותף בארגון הפדרציה הבינלאומית של פיתוח הגוף (IFBB) יחד עם אחיו ג'ו וידר, איש עסקים ומומחה לפיתוח הגוף ולהיסטוריה של נפוליאון.

בתחום פיתוח הגוף הוא ייסד וניהל חברת כושר ותזונה הנושאת את שמו והיה נשיא IFBB עד שהודיע על פרישה באוקטובר 2006 . וידר תרם חדר כושר לכנסת.

בתחום ההיסטוריה של נפוליאון נודע וידר ככמאמין הדוק בתאוריה שאחד מבני פמליית נפוליאון התנקש בחייו בזמן גלותו בסנט הלנה, והיה שותף בכתיבת הספר "רצח נפוליאון" יחד עם דייוויד הפגוד על נושא זה. וידר ייסד את אגודת נפוליאון הבינלאומית וכתב מספר מאמרים לארגון.

הוא נפטר ב-17 באוקטובר 2008 בבית החולים היהודי הכללי במונטריאול.

## ראו גם
*נפוליאון והיהודים

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* ליגת IFBB
* אתר אגודת נפוליאון הבינלאומית
* בן וידר: הקנדים בספק לגבי אמיתות ההיסטוריה הצרפתית

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פיתוח גוף
קטגוריה:אנשי עסקים יהודים קנדים
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1923
קטגוריה:קנדים שנפטרו ב-2008
אריגו סאקי

**אריגו סאקי** (איטלקית: Arrigo Sacchi; נולד ב-1 באפריל 1946) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל איטלקי. סאקי היה מאמנה של הנבחרת האיטלקית (בין השנים 1991-1996), והיו לו שתי קדנציות אימון בקבוצת הכדורגל מילאן (1987-1991, 1996-1997).

## קריירה
סאקי, יליד פוזיניאנו, מעולם לא שיחק כדורגל מקצועני, הוא שיחק רק בקבוצות החובבניות פוסיגנאנו ובלאריה. לפני שהחל לאמן קבוצות במשרה מלאה, עבד כמוכר נעליים.

כמאמן הנבחרת האיטלקית הבוגרת, סאקי עזר לאיטליה להעפיל לגמר מונדיאל 1994 בארצות הברית, בו הפסידה לברזיל בדו-קרב בעיטות עונשין. ברמת המועדונים, הוא ידוע בעיקר בשל אימונו במילאן. הכהונה הראשונה שלו במועדון הייתה רצופת הצלחות, כאשר זכה עמו במספר תארים לאומיים - אליפות הסרייה א' ב-1988, הסופרקאפ האיטלקי ב-1989, ובליגת האלופות באותה השנה ובעונה שלאחריה (1990). כמו כן, הוא זכה בנוסף לשלל התארים הללו בסופרקאפ האירופי ובגביע הביניבשתי ב-1990 וב-1991.

סאקי אימן גם את פארמה (1985-1987 וב-2001) ואתלטיקו מדריד (1998-1999). בדצמבר 2004, מונה סאקי להיות מנהל הכדורגל של המועדון הספרדי ריאל מדריד, במקומו של חורחה ולדאנו. יושב ראש המועדון, פלורנטינו פרז הצהיר שההנהלה החליטה על המינוי על מנת שסאקי יביא למועדון עזרה ענקית בזכות ניסיונו הענף בתחום: "לא רצינו מישהו שיאמן את הקבוצה, אלא מישהו שיכול לעזור למועדון להתארגן ולתכנן כל דבר הקשור לכדורגל במועדון, ואריגו סאקי הוא הבחירה האידיאלית לשם כך".

למרות זאת, סאקי התפטר מן התפקיד אחרי שמאמנה של ריאל ונדרליי לושמבורגו פוטר, בעקבות תוצאות רעות, בעיקר התבוסה הביתית 0-3 ליריבה הנצחית של המועדון ברצלונה. את סאקי החליף שחקנה לשעבר של ריאל מדריד, פרדראג מיאטוביץ'.

## תארים
;מילאן
* גביע אירופה לאלופות (2): 1988/1989, 1989/1990
* אליפות איטליה: 1987/1988
* הסופר קאפ האירופי (2): , 
* הגביע הביניבשתי (2): , 
* הסופר קאפ האיטלקי: 

;נבחרת איטליה
* גביע העולם: 1994 (מקום שני)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מגני כדורגל איטלקים
קטגוריה:כדורגלנים איטלקים
קטגוריה:מאמני כדורגל איטלקים
קטגוריה:מאמני נבחרת איטליה בכדורגל
קטגוריה:מאמני פארמה
קטגוריה:מאמני מילאן
קטגוריה:מאמני אתלטיקו מדריד
קטגוריה:מאמני מונדיאל 1994
קטגוריה:מאמני יורו 1996
קטגוריה:זוכי פרס מאמן השנה באירופה
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הכדורגל האיטלקי
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1946
סייד דרוויש

שמאל|ממוזער|150px|סייד דרוויש
**סייד דרוויש** (בערבית **سيد درويش**; 17 במרץ 1892 – 15 בספטמבר 1923) היה משורר, סופר ומלחין מצרי הנחשב כאבי המוזיקה הערבית הקלאסית, היה ממוריה של אום כולתום ושל מוחמד עבד אל-והאב. עבד אל-והאב אף ביצע בתוכנית הרדיו "אלחן מן זמן" את שירו של סייד דרוויש "אנא הוית". דרוויש היה מלחין ההמנון המצרי – "בילאדי בילאדי", אולם מבחינה מוזיקלית לחן זה אינו מהמורכבים בלחניו של סייד דרוויש.

## חייו
דרוויש נולד במצרים בעיר אלכסנדריה. 
שירים שכתב בוצעו על ידי פיירוז, זכי מוראד ומוחמד עבד אל ואהב. 

דרוויש כתב את השיר בלאדי בלאדי, ב-1979 אחרי הסכם השלום עם ישראל החליטו לאמץ את שירו כהמנון לאומי רשמי של מצרים. 

שיריו של דרוויש מושרים עד היום בקרב חובבי המוזיקה המצרית המקורית. שיריו הנודעים ביותר הם: 'דייעתי מוסתקבל חייתי' (במקאם שורי), 'אנא הווית' (במקאם כורד), ו'אל חביב'. לשלשת השירים הללו נכתבו מילים עבריות לשיר "דייעתי מוסתקבל חייתי" חוברו מילות השיר "די אבי מושפל בחטאתי", לשיר "אנא הוית", חוברו מילות השיר "אנא קוית", לשיר "אל חביב", חוברו המילים "אל חביב".

גם בזמנו של סייד דרויש שיריו הארוכים לא היו נחלת הכלל, והיו מקובלים רק בקרב האליטה המצרית. כדי לבצע את שיריו יש צורך להשתמש בטונים גבוהים ונמוכים, ולשלוט בתנודות הקול בצורה קשה מאוד. כל שורה בלחניו של דרוויש מצריכה חזרות רבות לפני ביצועה, ויש בה פרטים רבים ומגוונים, מעבר ממאקם למאקם, והחלפות קצב מרובות.

כמו כן הלחין סייד דרוויש שירי עם רבים, ובהם השיר "ז'ורוני כל סנא מרא" (בקרוני כל שנה פעם אחת). מקובל כי מחברת מילות השיר הייתה צעירה יהודייה שנישאה לשוטר ערבי. משפחתה הגיבה בנתק מוחלט למעשה זה, ולפיכך היא נפלה למשכב אשר ממנו לא קמה. לפני פטירתה תוך הרהורי חרטה, חיברה את השיר לבני משפחתה.
גורסים אחרים טוענים שסייד דרוויש "הלווה" את הלחנים של "זורוני כל סאנא מרא", "טלעת יא מחלה נורא" ו"בינת אל שאלביה" ממורו הגדול מולא עותמאן אל מוסולי (1854-1923) איתו נפגש בחאלב ב-1908 והושפע ממנו רבות.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מוזיקאים מצרים
קטגוריה:סופרים מצרים
קטגוריה:ילידי 1892

קטגוריה:נפטרים ב-1923
מלכודת (דושאן)

"**מלכודת**" (בצרפתית: **Trébuchet**; באנגלית: **Trap**) הוא רדי מייד מאת האמן האמריקאי יליד צרפת מרסל דושאן. העבודה נחשבת לאחד משמונת הרדי מייד ה"טהורים" שיצר דושאן. היצירה המקורית אבדה ומהדורה בת שמונה העתקים חתומים נוצרה בשנת 1964, על פי תצלום של העבודה המקורית.

היצירה נוצרה לראשונה בשנת 1917 בסטודיו של האמן בניו יורק. דושאן בחר מתלה מעילים, הניח אותו על הרצפה ומסמר אותו אליה. בשנת 1953 תיאר דושאן את לידתה המקרית של היצירה: "מתלה מעילים אמיתי, אותו התכוונתי להתקין על הקיר ולתלות עליו דברים, אבל לא הגעתי לכך מעולם – לכן הוא נמצא על הרצפה ובעטתי בו בכל דקה, בכל פעם שיצאתי החוצה – זה שיגע אותי ואמרתי 'לעזאזל עם זה', אם זה רוצה להישאר שם ולנקב אותי, אני אמסמר אותו לרצפה... ואז נוצר הקישור עם הרדי מייד."

שמה של היצירה, "Trébuchet" הוא גם שמו של מהלך במשחק השחמט בו מחליף השחקן את מיקומם של כלים על גבי הלוח כדי להכשיל את היריב.

## גלריה

קובץ:Trap duchamp.jpg|צילום העבודה המקורית
תמונה:Trebucher.jpg|דיאגרמה של מהלך "Trebucher"

## קישורים חיצוניים
*Trap מאמר על היצירה (באנגלית)
*מלכודת באתר מוזיאון ישראל (באנגלית)

קטגוריה:מרסל דושאן
קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:יצירות משנת 1917
קטגוריה:מוזיאון ישראל: פסלים
ערוץ מאיר לילדים

**ערוץ מאיר לילדים** הוא אתר אינטרנט הכולל תוכניות מקור חינוכיות וערכיות-דתיות לילדים מבית היוצר של מכון וערוץ מאיר ומתאים לילדים בגילאי 4-12. ניתן לצפות בתכנים בתשלום במסגרת תוכנית המנויים באינטרנט. בעבר, היה ניתן גם לצפות בטלוויזיה בכבלים ובלוויין בערוץ 96 ב-yes וב-HOT במסגרת שידורי ערוץ מאיר,

תוכניות הערוץ עוסקות בין השאר בערכים חברות, אחריות, ידע, אהבת תורה, מועדי ישראל, כבוד לזולת, לצד תוכניות מדע וטיולים.

חלק מהסרטונים ניתנים לצפייה בחינם, אך מרבית הסרטונים בתשלום.

## היסטוריה
ממוזער|הסמליל הישן של הערוץ. היה בשימוש עד שנת 2013
ערוץ מאיר לילדים הוקם בשנת תשס"ז (2007). התוכניות הראשונות שודרו בחנוכה. הוא כלל תוכניות של הרב לוי סודרי, ואת סדרת החדר של טוביה, עם טוביה רוזנפלד, אותה יצר אסי צובל, שבהמשך הצטרף לסדרה בתור שחקן, ושם הסדרה שונה בהמשך ל"אסי טוביה וחברים" והיא הפכה לתוכנית הדגל של הערוץ.

בתחילה עבד צוות התוכנית במקלט של המכון. כעבור כמה שנים נבנה אולפן חדיש עם תפאורה. עם שדרוג תנאי הצילום, שודרג גם אתר הערוץ ונוצרו קטגוריות נוספות כמו פינת מדעים וטבע, בלוג פעיל, משחקים הגרלות נושאות פרסים והפעלות.

במסגרת ערוץ מאיר שודרגו כל הסרטים לאיכות HD.

## מחלקות האתר
ערוץ מאיר לילדים מחולק לשלוש חטיבות מרכזיות: עולם הווידאו, עולם התוכן, ועולם המשחקים.

**בעולם הווידאו** מופקות כל שנה תוכניות מקור בנושאים רבים: סדרת הרפתקאות, דרמה קומית, סיפורים היסטוריים, תוכניות דוקומונטריות, תוכניות אירוח, שעשועונים, תוכניות מדע, טיולים, בישול ועוד.

**עולם התוכן** כולל בלוג אינטראקטיבי, פורום, הפעלות, חידות ויצירות לילדים.

ב**עולם המשחקים** ניתן למצוא משחקי חשיבה, אסטרטגיה, אקשן, ונסיעה.

באתר ניתן למצוא גם: דף תוכניות בחינם, וחנות מזכרות דיגיטלית. משנת ה'תשע"ז החלו בערוץ לעבוד על עלון שבועי - 'מאירי', העלון כולל: רעיונות מפרשיות השבוע, סיפורים בהמשכים, ודף תשבצים חידונים ותפזורות. בשנת ה'תשפ"ג נסגר העלון, ובמקומו בחלה להופיע 'פינת הילדים של ערוץ מאיר לילדים' בעלון באהבה ובאמונה של מכון מאיר.

## סדרות
לערוץ כ-79 סדרות ששודרו הם:

## ראו גם
*ילדודס (אתר אינטרנט)

## קישורים חיצוניים
* 

* 
* 
* 

* 

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ציונות דתית: חינוך
מאיר לילדים
קטגוריה:חינוך לגיל הרך
קטגוריה:יוצרי קולנוע חרדי
רשיד

**רשיד** (בערבית: **رشيد**; בקופטית: **ϯⲣⲁϣⲓⲧ** – **טראשיט**; ידועה מחוץ למצרים גם בשם **רוֹזֵטָה**) היא עיר נמל במחוז אל-בחירה שבצפון מצרים. העיר שוכנת לחופי הים התיכון כ-50 ק"מ צפון-מזרחית לאלכסנדריה. על פי אומדן רשמי מתאריך 1 ביולי 2023, התגוררו בעיר 130,270 בני אדם.

העיר התפרסמה בזכות אבן רוזטה שנמצאה בשטחה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מצרים: ערים
קטגוריה:מצרים: ערי חוף
קטגוריה:מצרים: תיירות