צבוע נקוד

ממוזער|250px|גור צבוע רוכב על אמו
[ממוזער|250px|צבוע רטוב ב[סרנגטי]]
[ממוזער|250px|צבוע ב[אזור השימור נגורונגורו|שמורת נגורונגורו]]
[ממוזער|250px|צבועים חוטפים טרף ל[אריה|אריות בדרום אפריקה]]
ממוזער|225x225 פיקסלים|צבוע שגנב טרף מברדלס
**צבוע נקוד** או **צבוע מנומר** (שם מדעי: *Crocuta crocuta*) הוא מין של יונק טורף ממשפחת הצבועיים והמין היחיד בסוגו. הוא הגדול במיני המשפחה, ובעל לסתות חזקות במיוחד וכוח נשיכה גבוה מאוד ביחס ליונקים יבשתיים. 

## תפוצה
הצבוע הנקוד נפוץ בעיקר בסוואנות, ערבות ואזורים פתוחים באפריקה, ופחות מותאם למדבריות קיצוניות בהשוואה לקרוביו, הצבוע המפוספס והצבוע החום. הוא אינו מצוי ביערות גשם טרופיים. ריכוזים גבוהים של המין מצויים במזרח ובדרום יבשת אפריקה.  

לפי ממצאים ארכאוזואולוגיים שהתגלו במערות רבות, היה הצבוע הנקוד מצוי גם באירופה (צבוע מערות שחי באקלימי קרח) ובארץ ישראל בתקופת הפליסטוקן, וככל הנראה נכחד מארץ ישראל לפני יותר מ-10,000 שנה. 

הצבועים הנקודים חיים בלהקות ולרוב מגינים על שטחיהם ביחד. גודל הטריטוריה משתנה, ונע בין 40 קמ"ר אצל להקות קטנות יותר, לבין 1,000 קמ"ר אצל להקות גדולות. לצד זה הם מבצעים מסעות צייד מחוץ לטריטוריה בחיפוש אחר טרף, בעיקר פרסתנים. שיטה זו מאפשרת לצבועים לחיות בצפיפות גבוהה יותר מזו שהטריטוריה של הלהקה שלהם מסוגלת לתמוך בה. סימון הטריטוריה נעשה באמצעות קולות והפרשות ריח, וכן באמצעות אתרי הטלת גללים קבועים המשמשים גם לסימון טריטוריאלי.

## מבנה פיזי
לצבוע הנקוד יש פרווה בצבע צהוב או אפור ועליה כתמים כהים.  צבע הפרווה משתנה עם הגיל: צעירים כהים יותר ובוגרים בהירים יותר. בפרטים זקנים הפרווה בעלת צבע בהיר וכמעט ולא ניתן להבחין בנקודות. הפרווה קצרה ודלילה יחסית. נקבות בוגרות של הצבוע שוקלות עד כ- 72 ק"ג והן כבדות מהזכרים בכ-10 ק"ג בממוצע. אורך הגוף (ראש עד זנב) נע בין 95 ל-150 ס"מ, ואורך הזנב 30 ל-36 ס"מ ובסופו ציצית שיער כהה. גובה הכתפיים נע בין 75 ל-85 ס"מ.

מבנה הגוף מאופיין בחלק קדמי מפותח ורגליים קדמיות ארוכות מהאחוריות, דבר המקנה לגב מראה משופע. הראש גדול והצוואר שרירי. האוזניים מעוגלות והשמיעה מפותחת. לסתותיו מן החזקות ביותר בקרב היונקים היבשתיים. לצבוע ארבע אצבעות בכל רגל, עם טפרים שאינם מתכנסים וכריות רחבות.

אצל הנקבות קיימת מערכת רבייה ייחודית: הדגדגן מוארך ודמוי פין, ומשמש למתן שתן, להזדווגות ולהמלטה. מבנה זה הוביל בעבר לפרשנויות שגויות לגבי שינוי מין, אך כיום ידוע כי מדובר בהבדל אנטומי בלבד: צורת העטרה שונה. הדגדגן הוא בולט ובר זקיפה כאיבר המין הזכרי. בנוסף, לנקבות שק דמוי שק אשכים (pseudo-scrotum), המלא ברקמות סיביות. שקי האשכים של הזכר, בשונה מאלה של הנקבה, לרוב אינם מכוסים בפרווה.

## התנהגות
הצבוע הנקוד חי בלהקות שמספר פרטיהן נע בין 10 ל‑80. להקות גדולות נפוצות באזורים עשירים במים וטרף, בעוד שלהקות קטנות יותר נפוצות באזורים צחיחים. מבנה הלהקה נשלט באופן מטריארכלי: הנקבות מבצעות שליטה על הזכרים. לכל פרט בלהקה יש מעמד חברתי שנלמד מהילדות. הנקבות תופסות את המעמד הגבוה ביותר, אחריהן הגורים, ולבסוף הזכרים. זכרים צעירים עוזבים את הלהקה בהגיעם לבגרות מינית ומצטרפים ללהקה אחרת, בעוד הנקבות נשארות בלהקה בה נולדו לאורך חייהן. עם הצטרפות זכרים חדשים למבנה חברתי, ומות הזכרים הזקנים יותר, מעמדם של הזכרים עולה בהתאם. לעומת זאת, מעמד הנקבות נשאר יציב ומועבר במידה מסוימת בירושה מאם לבת. זכרים מבלים זמן ניכר במעקב אחר נקבות ובפיתוח מערכות יחסים עימן, לעיתים במשך ימים, שבועות ואף חודשים.

למרות חיי הלהקה הגדולים, הפרטים נוטים להתאחד רק בשלושה מצבים מרכזיים: בעת ציד משותף, בהגנה על הטריטוריה ובמאורות הקהילתיות. בדרך כלל, פרטיה של הלהקה פועלים בקבוצות קטנות יותר בתוך שטח הטריטוריה.

נקבות במעמד חברתי גבוה נוטות לקשרי קרבה עם קרובות משפחתן יותר מנקבות במעמד נמוך. קשרים אלו מסייעים להן בהגנה משותפת על מזון ובהגנה על מעמדן החברתי. נקבות במעמד נמוך נוטות להעדיף קשרים עם נקבות במעמד גבוה.

הצבועים הנקודים ניזונים בעיקר מבשר חי או מת, אותו הם צדים בעצמם בכ-70% מהמקרים. הם גם עשויים לגנוב טרף מטורפים אחרים, כולל ברדלסים, נמרים וזאבים טלואים. בשל חיי הלהקה, הצבועים מסוגלים לצוד טרף גדול, כגון זברות, גנואים, תאואים, ג'ירפות ואף פילים צעירים. גניבת טרף מלביאות מתבצעת רק כאשר מספר הצבועים גדול משמעותית ממספר הלביאות; פעולה זו מסוכנת עקב סיכון לפציעות או הרג על ידי אריה בוגר.

## רבייה
לנקבות הצבוע הנקוד מערכת איברי מין ודרכי שתן ייחודית בקרב יונקים: הדגדגן ושפתי הערווה מאוחים לאיבר גדול דמוי פין המסוגל להזדקר – רק צורת העטרה מאפשרת להבחין בין המינים. הנקבה משתינה, מזדווגת, ואף יולדת דרך דגדגן זה (הוא מתכווץ עבור הזדווגות, ונפתח ומתרחב להכנסת איבר המין הזכרי).

הזכרים הם אלה המחזרים אחר הנקבות. חיזור זה יכול לקחת עד אפילו שנה, במהלכה הזכר נמצא לרוב סביב הנקבה. הנקבות, שלא כנהוג, דווקא בוחרות בזכר הסובלני והנחמד ביותר, ולא באגרסיבי והחזק. לזכרים אגרסיביים יש פחות סיכויים למצוא זיווג. לפני ההזדווגות עצמה הזכר מציג לפני הנקבה מעין "טקס השתחוות". הוא משפיל את חוטמו עד לאדמה, מתקרב במהירות, ומשתחווה שנית. אם הנקבה מראה איזה שהם סימנים לכך שהיא לא רוצה בהזדווגות, הזכר מפסיק. אם הנקבה אינה מראה שום אגרסיה, הזכר מחליק תחילה את מותניו תחת גוף הנקבה, ורק לאחר מכן עובר לתנוחה מסורתית יותר, בה כל גופו נשען על גבה של הנקבה.

הגורים הזכרים עוזבים את הלהקה כשהם מגיעים לבגרות מינית, ומצטרפים ללהקות חדשות, דבר שמפחית את הסיכוי לזיווגים בין קרובי משפחה. כשזכר צעיר מצטרף ללהקה חדשה, הוא מתחיל במעמד החברתי הנמוך ביותר, אך מעמדו יכול לעלות בהמשך.

ההיריון אורך בדרך כלל 4 חודשים ובסופו נולדים 1 עד 4 גורים, כשבדרך כלל נולדים שניים. כשהפתח מתרחב, נוצר גם פצע שלוקח לו מספר שבועות להחלים. הגורים נולדים במשקל 1-1.6 ק"ג ויונקים עד גיל 14–18 חודשים. נקבות יכולות להמליט כל 11 עד 21 חודשים. אף כי כל הנקבות ממליטות גורים, נקבות אלפא נכנסות להריון בגיל צעיר יותר, ממליטות בתדירות גבוהה יותר, ושיעור גבוה יותר מצאצאיהן מגיעים לבגרות. היתרונות הללו מועברים גם לבנותיהן. ההצלחה המוגברת של נקבות האלפא בהעמדת צאצאים ובגידולם נובעת ככל הנראה מהמזון הרב יותר שעומד לרשותן. בנוסף, נראה שצבוֹעות במעמד גבוה ממליטות יותר זכרים מנקבות.

צבוע נקוד חי בממוצע כ-20 שנה. הפרט הידוע כזקן ביותר חי בשבי, והוא בן 41 שנים.

## צאצאים
הגורים נולדים במשקל 1-1.6 קילוגרם כשעיניהם פקוחות ופרוותם כמעט שחורה לגמרי.

לאחר 2–6 שבועות מלידתם, מעבירה אותם האם מהמאורה הנטושה בה נולדו למאורה הקהילתית. המאורה הקהילתית חשובה מאוד לצבועים, אך אין בה טיפול קהילתי. גור לא יכול לינוק מצבועה שאינה אימו. אף כי קיימים מקרים יוצאי דופן, כשהמצב נעשה קשה במיוחד.

חלב הצבועים מזין במיוחד, והגורים יונקים עד לשלב מאוחר מאוד בחייהם, דבר נדיר אצל יונקים. דבר נדיר נוסף אצל הצבועים היא העובדה שהגור ממשיך לינוק גם כששיניו צומחות.

הגורים מגיעים לבגרות מינית בסביבות גיל שלוש, אך זכרים יכולים להגיע לבגרות גם בגיל שנתיים. הנקבות מגוננות מאוד, ואינן מאפשרות לצבועים זרים להימצא בקרבת גוריהן בשנתם הראשונה. כשהגורות הנקבות גדלות, האמהות מתערבות ועוזרות להן במלחמות עם צבועים אחרים, כדי לוודא שמעמדן יהיה בדיוק מתחת למעמד האם.

## קישורים חיצוניים

*
*צבוע נקוד באתר הרשימה האדומה של IUCN
* 

## הערות שוליים

### גלריה

קובץ:Hyene amneville.JPG
קובץ:2011-Spotted Hyena.jpg
קובץ:Hyena Standoff.jpg
קובץ:Spotted Hyena - South Africa (2417709037).jpg
קובץ:Spotted hyena in Kenya.jpg
קובץ:Young spotted hyena, Serengeti, Tanzania.jpg
קובץ:Gevlekte hyena (8374477614).jpg
קובץ:Feeding the Hyenas 17.jpg|צבועים מקבלים אוכל בהרר


קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1777
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן כריסטיאן ארקסלבן
קטגוריה:צבועיים
קטגוריה:יונקים יחידים בסוגם
קטגוריה:יונקים: טורפי-על
קטגוריה:מגה-פאונה של אפריקה
קטגוריה:סודאן: יונקים
קטגוריה:דרום אפריקה: יונקים
קטגוריה:טנזניה: יונקים
קטגוריה:יונקים בסוואנה האפריקנית
קטגוריה:הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו: יונקים