open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מיני-סדרה (קומיקס)

[225px|ממוזער|שמאל|עטיפת החוברת ''World of Krypton #1'', הפתיחה למיני-סדרה הראשונה בהיסטוריה של הקומיקס בכלל ובהיסטוריה של [DC קומיקס בפרט.]]
[225px|ממוזער|ימין|עטיפת החוברת ''Marvel Super Hero Contest of Champions #1'', הפתיחה למיני-סדרה הראשונה בהיסטוריה של [מארוול קומיקס.]]
**מיני-סדרה** (באנגלית: **Miniseries**), או **סדרה מוגבלת** (**Limited Series**), היא סדרת קומיקס עם מספר חוברות קבוע מראש. סדרה זו נבדלת מסדרת מתמשכת בסך שמספר החוברות הוא סופי ונקבע מלכתחילה לפני תהליך היצירה, והיא נבדלת מוואן-שוט בכך שהיא מורכבת ממספר חוברות. למיני-סדרה, על-פי-רוב, יש סיפור אחד לספר, והיא עוקבת אחר מערך עלילה סטנדרטי הכולל התחלה, אמצע וסוף מוגדרים כשכל העלילה מכוסה עד סוף הסדרה ואין קליף האנגר. מיני-סדרה היא גם קצרה יותר, ואורכה נע – בדרך כלל – בין 2 ל-12 חוברות. בנוסף, בניגוד לסדרות מתמשכות בהן המחברים והמאיירים מתחלפים, בדרך כלל, בשלב מסוים, מיני-סדרה נעשית על ידי צוות יצירתי אחד בלבד מן החוברת הראשונה ועד לחוברת האחרונה.

ב-1979, חברת ההוצאה לאור DC קומיקס התנסתה לראשונה בפורמט החדש של מיני-סדרה עם "*World of Krypton*". תחת פורמט זה, DC הייתה יכולה לספר סיפורים שלא בהכרח התאימו לסדרות מתמשכות וכן להציג דמויות וסיפורים מבלי סיכון ההתחייבות של סדרה מתמשכת. בעקבות ההצלחה, DC הוציאה ב-1980 את המיני-סדרה "*The Untold Legend of the Batman*", וב-1981 היא כבר הוציאה שלוש-מיני סדרות. תוך זמן קצר, מוציאות לאור נוספות החלו להשתמש בפורמט של מיני-סדרה. ב-1982, מארוול קומיקס פרסמה את המיני-סדרה הראשונה שלה, "*Marvel Super Hero Contest of Champions*". בהתחלה, מארוול השתמשה בפורמט של מיני-סדרה על מנת להציג דמויות פופולריות מכותרי סדרות מתמשכות של קבוצות ולתת להן כותרי הרפתקאות סולו. עם זאת, בעקבות ההצלחה של "*Contest of Champions*" המיני-סדרות החלו לשמש ככותרים בהם יוצגו אירועי קרוסאובר גדולים ביקום מארוול. זאת, לפני שהקונספט של קרוסאוברים מרובי כותרים נהגה.

## הערות שוליים

## ראו גם
* **[[מיני-סדרה]]**

קטגוריה:קומיקס
תאגיד השידור השווייצרי

**תאגיד השידור השווייצרי** (בגרמנית: **Schweizerische Radio- und Fernsehgesellschaft**; בצרפתית: **Société suisse de radiodiffusion et télévision**; באיטלקית: **Società svizzera di radiotelevisione**; ברומאנש: **Societad Svizra da Radio e Televisiun; SRG SSR**) הוא תאגיד שידור ציבורי שווייצרי שהוקם בשנת 1931. התאגיד מחזיק ב-24 ערוצי רדיו וטלוויזיה. משרדו הראשי נמצא בעיר ברן, שווייץ. התאגיד הוא ארגון ללא מטרות רווח, הממומן בעיקר באמצעות דמי רישוי לרדיו וטלוויזיה (79%) ומייצר את יתרת ההכנסה מפרסום וחסות.

## היסטוריה
### הקמת ההתאגיד
בשנת 1931, קמו קולות רבים ברחבי שווייץ. לא קולות של הפגנות או מהומות, אלא קולות רדיו. תחנת רדיו פרטית בשם "Radio Beromünster" פרחה, והצלחתה עוררה עניין בקרב הקנטונים השונים. הם חזו פוטנציאל אדיר באיחוד כוחותיהם, ביצירת שירות שידור ציבורי חזק ובלתי תלוי שיגיע לכל פינה במדינה.

כך, בשנת 1931, נולד תאגיד השידור השווייצרי (SRG SSR). 4 חברים מייסדים ניצבו בראשית דרכו: Radio Beromünster, Société de Radiodiffusion pour la Suisse Romande (SRG SR), Schweizerische Rundspruchgesellschaft (SRG SRG) ו-Radio Ticino. יחד, הם הניחו את היסודות לארגון שעתיד לשחק תפקיד מרכזי בחיי התרבות והתקשורת השווייצרית.

### התרחבות והתפתחות
שנות ה-30 שנות ה-40 היו עשירות בפעילות עבור SRG SSR. תחנות רדיו חדשות נוספו, קולות מגוונים הצטרפו, והשידור הפך לחלק בלתי נפרד מהחיים השווייצריים. בשנת 1953, הגיע רגע היסטורי נוסף: SRG SSR פתח ערוץ טלוויזיה ראשון, ופתח צוהר לעולם חדש של צבעים, תנועה ותמונות.

עבור SRG SSR, שנות ה-60 ושנות ה-70 היו תקופה של אתגרים והסתגלות. התחרות מצד שידורים פרטיים דרשה חשיבה מחודשת, והצורך להתאים לטכנולוגיות חדשות העמיד בפני הארגון מבחנים לא פשוטים. למרות זאת, SRG SSR הצליח לשמור על מעמדו המוביל, תוך שהוא מתפתח ומתאים את עצמו לעידן המודרני.

### ערוצי תוכן ותרבות
כיום, SRG SSR הוא שירות שידור ציבורי מודרני ורב-ערוצי. 4 ערוצי טלוויזיה ו-7 תחנות רדיו ארציות משדרים תוכניות מגוונות בשפות גרמנית, צרפתית, איטלקית ורומנית. חדשות, תוכניות ילדים, מוזיקה ותרבות – SRG SSR מציע קשת רחבה של תוכן לכל גיל ולכל טעם.

הארגון ידוע בתכניו האיכותיים והמאוזנים, ובהתחייבות שלו לשירות הציבור. הוא שואף לייצג את המגוון התרבותי והלשוני של שווייץ, תוך שהוא מקדם ערכים של דמוקרטיה, סובלנות וחופש הביטוי.

### אירוויזיון 2025

בשנת 2024, ניצחה שווייץ באירוויזיון עם השיר "The Code" של האמן נמו מטלר, לפיכך SRG SSR צפוי לארח את התחרות בשנת 2025. אירוע בין-לאומי זה יהווה הזדמנות אדירה עבור שווייץ להציג את עצמה בפני קהל רחב, לחגוג את המוזיקה והתרבות שלה, ולשדר את הערכים החשובים לה.

## ערוצים
שיטת הדמוקרטיה הישירה של שווייץ והעובדה שלמדינה יש ארבע שפות רשמיות (גרמנית, צרפתית, איטלקית ורומנית) מביאות לכך שמבנה השידור הציבורי בשווייץ מחזיק בפועל ברישיונות השידור המאפשרים ל-SRG SSR לפעול כארבעה תאגידים אזוריים:

גרמנית: Schweizer Radio und Fernsehen (SRF)

צרפתית: Radio télévision suisse (RTS)

איטלקית: Radiotelevisione svizzera di lingua italiana (RSI)

רומנית: Radiotelevisiun Svizra Rumantscha (RTR)

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שידור ציבורי
קטגוריה:שווייץ: ארגונים
קטגוריה:שווייץ: תרבות
עונת 2023/2024 בליגת האלופות לנשים

**עונת 2023/2024 בליגת האלופות לנשים של אופ"א** היא העונה ה-23 של אליפות אירופה למועדוני כדורגל נשים הנערכת על ידי אופ"א, והעונה ה-15 מאז מיתוגה מחדש כליגת האלופות לנשים. זוהי המהדורה השלישית של הטורניר הכוללת שלב בתים.

הגמר נערך באצטדיון סן ממס בבילבאו, ספרד, ובו גברה האלופה המכהנת ברצלונה על אולימפיק ליון 2–0 וזכתה בתואר בפעם השלישית בתולדותיה.

## העפלה
מספר הקבוצות המעפילות לתחרות מכל מדינה נקבע לפי שיטת הדירוג של אופ"א לליגות נשים.
*ליגות המדורגות במקומות 1–6 שולחות 3 נציגות.
*ליגות המדורגות במקומות 7–16 שולחות 2 נציגות.
*כל יתר החברות באופ"א (למעט רוסיה, שהושעתה בשל מלחמת אוקראינה–רוסיה) שולחות נציגה אחת.
*מחזיקת הגביע בעונת  מקבלת מקום, אם לא העפילה דרך הליגה המקומית.

להתאחדות החברה באופ"א חייבת להיות ליגת נשים המשוחקת ב-11 שחקניות על מנת לשלוח נציגות לליגת האלופות. נכון לעונה זו, 52 מתוך 55 ההתאחדויות החברות באופ"א עומדות בכללים אלו, כאשר היוצאות מן הכלל הן אנדורה (מועדון אחד המשחק בספרד), ליכטנשטיין (3 מועדונים המשחקים בשווייץ) וסן מרינו (מועדון אחד המשחק באיטליה).

### חלוקת הקבוצות לפי שלב

מכיוון שהאלופה המכהנת ברצלונה העפילה דרך הליגה המקומית שלה, אלופת הליגה המדורגת 4 (אנגליה) העפילה לשלב הבתים במקום לסיבוב השני, ואלופת הליגה המדורגת 7 (איטליה) העפילה לסיבוב השני במקום לסיבוב הראשון.

## לוח זמנים
לוח הזמנים של התחרות הוא כדלהלן.

## שלב המוקדמות
### סיבוב ראשון
#### מסלול האלופות
##### טורניר 1
קלוז'-נאפוקה, רומניה

##### טורניר 2
סרייבו, בוסניה והרצגובינה

##### טורניר 3
מורסקה סובוטה, סלובניה

##### טורניר 4
קויה, דנמרק

##### טורניר 5
קטוביץ, פולין

##### טורניר 6
ליסבון, פורטוגל

##### טורניר 7
שקודרה, אלבניה

##### טורניר 8
שיאוליאי, ליטא

##### טורניר 9
סנקט פלטן, אוסטריה

##### טורניר 10
אנני נוי, מולדובה

##### טורניר 11
בירקירקארה, מלטה

#### מסלול הליגה
##### טורניר 1
אנסחדה, הולנד

##### טורניר 2
פרנקפורט, גרמניה

##### טורניר 3
לינשופינג, שוודיה

##### טורניר 4
אוסלו, נורווגיה

### סיבוב שני
#### מסלול האלופות

#### מסלול הליגה

## שלב הבתים
### בית א'

### בית ב'

### בית ג'

### בית ד'

## שלב הנוקאאוט

### סיכום

### הגמר

## טבלת מלכת השערים
הסטטיסטיקה אינה כוללת סיבובי מוקדמות ומעודכנת לסיום משחקי חצי הגמר.

## ישראל בתחרות
מ.ס. קריית גת, שזכתה בעונת 2022/2023 בליגת העל בכדורגל נשים, ייצגה את ישראל בתחרות. היא הוגרלה בטורניר המוקדמות מול פרנצווארוש מהונגריה, אותה ניצחה 3–1 בדו-קרב פנדלים לאחר 2–2 בסיום הזמן החוקי. בגמר הטורניר הפסידה קריית גת לאולימפיה קלוז' מרומניה 4–3 בפנדלים לאחר 0–0 בסיום הזמן החוקי והודחה מהתחרות.

## ראו גם
*עונת 2023/2024 בליגת האלופות
*עונת 2023/2024 בליגה האירופית
*עונת 2023/2024 בקונפרנס ליג

## קישורים חיצוניים

*

## הערות שוליים

קטגוריה:ליגת האלופות לנשים
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-2023
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-2024
נועם סובוביץ

**נועם סובוביץ** (נולד ב-9 בפברואר 1988) הוא דוגמן ובמאי קולנוע וטלוויזיה ישראלי.

## ביוגרפיה
סובוביץ גדל במשפחה דתית בקרני שומרון, הצעיר מבין ארבעה ילדים. הוריו עלו להתנחלות בשנות ה־80 והמשפחה התגוררה בקרוואן. ב-2002 השתתף סובוביץ עם משפחתו בליל הסדר בפיגוע במלון פארק, ואימו נפגעה מרסיס. כשהיה בתיכון עזב את ההתנחלות ועבר ללמוד בפנימייה ברמת הגולן. לאחר סיום התיכון למד במכינה קדם צבאית ולאחריה התגייס לסיירת אגוז, ובמסגרת שירותו השתתף בלחימה בשג'אעייה במבצע עופרת יצוקה. למד קולנוע באוניברסיטת תל אביב.

## קריירה מקצועית
### במאי
* **ביקור מולדת** (2017) - סרט קצר שיצר סובוביץ כחלק מהסדרה "מהגרים" - פרויקט של 12 סרטים דוקומנטריים קצרים של תלמידי החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. סובוביץ בחר להתמקד באחיו דן סובוביץ , שחזר בשאלה, יצא מהארון ומתגורר בבריסל עם בן זוגו, בניסיון להבין מה גרם לו לעזוב את ישראל. הסרט שודר בישראל בערוץ 8 וזכה בפרס הסרט הקצר הטוב ביותר בפסטיבל אסטרה ובפסטיבל טמפה ביי, וכן היה מועמד לפרס הסרט הקצר הטוב ביותר בטקס פרסי ה-BAFTA.
* **הֶדֶף** (2021) - סרט סטודנטים המתרחש בהתנחלות דתית שבמרכזו נער עדין המנסה להוכיח את גבריותו, בהשתתפותה של כרמל בין.
* **מלכה** - סרט תיעודי קצר שהוקרן במסגרת פסטיבל מנה ראשונה.
* **נקודת מפנה** (2022) - דוקו באורך מלא העוקב אחר משחק כדורגל שהתקיים ב-1970 בין נבחרת ישראל וקבוצת בורוסיה מנשנגלדבך, ועל חשיבות המשחק בקירוב יחסי גרמניה–ישראל.
* **דוגמנים** (2022) - סדרה שיצר וביים סובוביץ עבור yes שעוקבת אחר עולם הדוגמנות.
* חתונה ממבט ראשו'''ן''' - מאז 2024 שותף סובוביץ לבימוי הזוגות בתוכנית.
***מלחמה על איזה בית** כאן 11 (2025) סדרת רשת בת 2 חלקים המתעדת את חייו של הבמאי במלחמת חרבות ברזל.

### משחק
כשחקן, הופיע בתוכנית כוכב הצפון, וגילם מוכר בגדים בסדרה להיות איתה.

### עריכה
***[[נייעס (סדרת טלוויזיה)|נייעס]]** - עורך תוכן ומפיק בפועל בסדרה התיעודית של כאן 11.
***[[רבנו (סדרת טלוויזיה)|רבנו]]** - עורך משנה בסדרה התיעודית אודות קהילת חסידי ברסלב בכאן 11.

### דוגמנות
סובוביץ התגלה כדוגמן על ידי צלם ברחוב רוטשילד, ולאחר שתמונותיו הגיעו אל הסוכן שי כהן ארבל הוא הוחתם בסוכנות "יולי". הוא הופיע בפרסומות למותגי האופנה סלה ופוקס-ויזל ובפרסומות לקוקה-קולה ו-RC קולה, ועל שער מוסף זמנים מודרניים מבית ידיעות אחרונות.

## חיים אישיים
סובוביץ מתגורר בתל אביב עם זוגתו. אחיו דן, הנמצא במרכז סרטו של סובוביץ "ביקור מולדת", הוא כותב הנאומים של סגן יו"ר האיחוד האירופי.

## קישורים חיצוניים

* נועם סובוביץ באתר איגוד הבמאיות והבמאים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:דוגמנים ישראלים
קטגוריה:יוצאים בשאלה
קטגוריה:במאים ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1988
המרכז לעיוור בישראל

**המרכז לעיוור בישראל** (באנגלית: **The Center For The Blind in Israel**) הוא ארגון גג המאגד תחתיו את מרבית העמותות והארגונים למען אנשים עם עיוורון ולקויות ראייה במדינת ישראל.

## היסטוריה
המרכז נוסד בשנת 1983 על יסוד ארגונים קודמים.

## ייעוד
סיוע והכוונת אנשים עם עיוורון ולקויות ראייה בכל תחומי החיים.

הגברת מודעות בקרב הציבור ומקבלי ההחלטות לצורכי קהילת האנשים עם עיוורון ולקויות ראייה במדינת ישראל.

קידום זכויות לציבור האנשים עם עיוורון ולקויות ראייה בישראל, מיצוי זכויות הפרט, סיוע משפטי וכלכלי ומתן שרות לעיוורים ולקויי הראייה.

העמותה משתפת פעולה עם ארגונים שונים למען העלאת המודעות בתחום העיוורון וחייהם של בעלי המוגבלויות בישראל.

## הארגונים החברים במרכז לעיוור
המרכז לעיוור בישראל מאגד תחתיו את הארגונים הבאים:
* אגודת העיוורים "ששת"
* אגודת העיוורים "הגשמה"
* עמותת על"ה - העמותה לקידום הסטודנטים העיוורים בישראל
* אופק לילדינו - ארגון ארצי של הורים לילדים עם עיוורון ולקות ראייה
* אגודת העיוורים הנעזרים בכלבי נחייה בישראל

## ראו גם
* עיוורים בישראל

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: ארגונים חברתיים
קטגוריה:ישראל: ארגוני עזרה
ג'ניפר הומאנס

**ג'ניפר א. הומאנס**' (באנגלית: **Jennifer A. Homans**; נולדה ב-1960) היא היסטוריונית, סופרת ומבקרת מחול אמריקאית. ספרה "Apollo's Angels: A History of Ballet" היה מועמד לפרס חוג מבקרי הספרים הארצי בשנת 2010.

## ביוגרפיה
### ילדות, נעורים ולימודים
הומאנס גדלה בשיקגו, אילינוי, שם למדה בלט מגיל שמונה. בנעוריה נרשמה לשיעורי מחול באוניברסיטת שיקגו ובהמשך עברה להכשרה רצינית יותר בבית הספר לאמנויות של אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בווינסטון.
ובית הספר לבלט אמריקאי. לאחר תקופה כרקדנית מקצועית בלהקת הבלט פסיפיק נורת'ווסט, החליטה הומאנס, בגיל 26, להירשם לאוניברסיטת קולומביה. לאחר שקיבלה תואר ראשון בספרות צרפתית, נרשמה לאוניברסיטת ניו יורק לדוקטורט בהיסטוריה מודרנית של אירופה.

### קריירה
לאחר קבלת הדוקטורט, התקבלה הומאנס לעבודה כ"מלומדת הבית הנכבדה" באוניברסיטת ניו יורק, שם כתבה את ספרה הראשון, Apollo's Angels: A History of Ballet("מלאכי אפולו: תולדות הבלט"). "מלאכי אפולו" מתחקה על מקורות הבלט מן הרנסאנס עד לזמן המודרני.

ניו יורק טיימס תיאר את הספר כ"היסטוריה האמיתית היחידה המגדירה את הבלט". הספר היה מועמד לפרס חוג מבקרי הספרים הלאומי טענתה של הומאנס, כי הבלט הוא צורת אמנות גוועת, חוללה מחלוקת. מבקרת האמנות קלודיה לה רוקו הזימה את קביעותיה של הומאנס וביקרה את הספר על התעלמות לכאורה מהתפתחויות פוסט-ז'ורז' בלנשין בבלט, בהן הכוריאוגרף ויליאם פורסיית'.

בשנים 2012 ו-2013 קיבלה הומאנס מלגת גוגנהיים כשהחלה לכתוב את ספרה השי, היסטוריה של ז'ורז' בלנשין. בשנה שלאחריה, ייסדה את המרכז לבלט ולאמנויות באוניברסיטת ניו יורק במימון מקרן אנדרו וו. מלון לקראת "ביסוס הבלט כנושא רציני למחקר אקדמי." במושב הפתיחה שלו, קיבל המכון שבעה חברים: ג'ון קאראפה, גרגורין מושר, ג'. דייוויד ולמן, הת'ר וואט, פרדריק וייזמן, כריסטופר ד'אמבואז וג'ון מייקל שרט.

ב-2016 נבחרה הומאנס כעמיתה במרכז דורותי ולואיס ב. קולמן לחוקרים וסופרים של הספרייה הציבורית של ניו יורק.} כמו כן התמנתה למבקרת המחול של הניו יורקר, כיורשתה של ג'וראן אקוסלה.
	
הומאנס התקבלה כעמיתה לאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים בשנת 2021. ספרה משנת 2022, "מר B: המאה ה-20 של ז'ורז' בלנשין" היה ברשימה הסופית של המועמדים לפרס הלאומי לביוגרפיה של חוג מבקרי הספרים ולפרס פוליצר לביוגרפיה.

## חיים אישיים
	
הומאנס נישאה לטוי ג'ודט והם הורים לשני ילדים.
	
	
## ספריה
	

	
* 
	
* 
	
</d
## הערות שוליים

קטגוריה:מבקרי מחול
קטגוריה:סופרות אמריקאיות
קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1960
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1960
צבי לוטקר

**צבי לוטקר** הוא מדען מחשב ישראלי העוסק בתחומי מדעי הרוח הדיגיטליים, בינה מלאכותית וחישוב מבוזר. לוטקר הוא פרופסור חבר בפקולטה להנדסה על שם אלכסנדר קופקין באוניברסיטת בר-אילן.

בשנת 2018 זכה בפרס SIROCCO לחדשנות במחשוב מבוזר על תרומתו לאלגוריתמי רשת ובמיוחד על תרומתו לתחום הרשתות החברתיות.

לוטקר הוא מחבר הספר "ניתוח נרטיבים ברשתות חברתיות" (ספרינגר, 2021).

הוא בנו של הצייר הישראלי עודד לוטקר.

## השכלה
לוטקר קיבל את הדוקטורט שלו מאוניברסיטת תל אביב בשנת 2003 בהנחייתו של פרופסור בועז פת-שמיר.

## מחקר
לאחר קבלת הדוקטורט עבד לוטקר כחוקר פוסט-דוקטורט ב־INRIA בסופיה אנטיפוליס, צרפת וב-Max-Planck-Institut für Informatik בגרמניה. משנת 2004 עד 2006 שימש כחוקר פוסט-דוקטורט בקבוצת המחקר Centrum voor Wiskunde en Informatica בהולנד. בשנת 2006 הצטרף כמרצה לאוניברסיטת בן-גוריון. בשנת 2012 מונה לפרופסור חבר באוניברסיטה זו. בשנת 2014, יצא לוטקר לשבתון ועבד כפרופסור אורח באוניברסיטת פריז דידרו בצרפת. משנת 2018 הוא מועסק כפרופסור חבר באוניברסיטת בר-אילן.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל אוניברסיטת בר-אילן: הנדסה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
קטגוריה:מדעני מחשב ישראלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
ראש אפנדי

"**ראש אפנדי**" או "**אפנדי ירושלמי**" (1925) הוא פסל מאת אברהם מלניקוב.

הפסל מציג פרוטומה של ערבי צעיר חבוש תרבוש, המכונה כאן "אפנדי". יגאל צלמונה תיאר את סגנון הפיסול הארצישראלי של מלניקוב כ"נאו-אשורי". ואכן ניתן לזהות בתווי פניו החדות של הפסל הן הן את השפעת הפיסול העתיק, כגון פסלי הקורוס מיוון הארכאית, והן השפעות של האוונגרד האירופי. 

בשנת 1928 הוצג הפסל במסגרת התערוכה השלישית של "תערוכת אמנים מודרניים בצריף אוהל. הפסל שרד את הפריצה והריסת הסטודיו של מלניקוב בשנת 1929, ששכן מעל לשער שכם. במסגרת פריצה זו נהרסו חלק גדול מפסליו המוקדמים. בשנת 1935 הוצג הפסל בתערוכת יחיד שערך מלניקוב בגלריה "בלומברי" בלונדון. 

בשנות ה-80 היה הפסל ברשות בתו של מלניקוב, חוה מלניקוב, בבת ים. מאוחר יותר הועבר לאוסף המוזיאון הפתוח תפן. לאחר סגירת המוזיאון, בשנת 2021, הועבר הפסל לאוסף מוזיאון תל אביב לאמנות. בשנת 1993 הוצג בתערוכה "קדימה: המזרח באמנות ישראל" במוזיאון ישראל ובשנת 2015 הוצג הפסל בתערוכה "העברים החדשים: מאה שנות אמנות ישראלית" במרטין גרופיוס באו, בברלין.

ברומן "על משולש הפוך בין כאן לירח" (1993) תיאר דני דותן את מלניקוב הנזכר במעשה היצירה של פסל זה: .

## קישורים חיצוניים
*
## הערות שוליים

קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:פיסול ישראלי
קטגוריה:פרוטומות
קטגוריה:יצירות משנת 1925
קטגוריה:מוזיאון תל אביב לאמנות: פסלים
יונתן בלום

**יונתן בלום** (אנגלית: **Jonathan Bloom**; נולד ב-1965) הוא צלם מגזין ישראלי, המצלם עבור עיתונים מובילים בישראל ובחו"ל, וכן מורה לצילום.
## ביוגרפיה
בלום נולד בלונדון וגדל בבריטניה, ב-1988 השלים תואר ראשון במשפטים באוניברסיטת מנצ'סטר. ב-1990 עלה לארץ והשתתף באולפן אמנויות בקיבוץ כפר הנשיא, בו למד צילום.

החל מ-1995 עוסק בצילום עיתונאי כפרילנסר המתמחה בתחום המגזיני ובצילום פורטרטים ושערים. בעבר התפרסמו תמונותיו באופן קבוע בעיתונים חדשות, ג'רוזלם פוסט, גלובס, את, Mako, מנטה, ולמהדורה הישראלית של נאשיונל ג'יאוגרפיק.

כיום מצלם כפרילנסר קבוע עבור המוספים 7 ימים ו-7 לילות בידיעות אחרונות, לכלכליסט, דבר העובדים בארץ ישראל, ושומרים - המרכז לתקשורת ודמוקרטיה. לאורך השנים צילם מאות שערים עבור עיתונים אלו.

בחו"ל, עבודותיו של בלום התפרסמו בין היתר ב-Sunday Times, Wallpaper, Wired, New Yorker, New York Times Magazine, Forbes ו-The Washington Post. פורטרט של שמעון פרס שצילם בלום הופיע על עטיפת האוטוביוגרפיה של פרס "No Room For Small Dreams", שיצאה לאור בארצות הברית ב-2017 ובהמשך בשאר העולם.

בנוסף מצלם בלום גם פורטרטים תדמיתיים לעולם העסקים וכן צילומי מוצר ועיצוב למעצבי פנים, אדריכלים ולעסקים. החל משנת 2007, מלמד בלום קורסים בנושא צילום פורטרט בבית הספר 'צילום בעם'. הוא מלמד גם במכללת מנשר.

מאז 2018 מצלם וכותב טור שבועי המתמקד על מפגשים ספונטניים עם אנשים בטבע, המתפרסם במוסף "מסלול" של ידיעות אחרונות. בנוסף, מצלם וכותב פרויקטים אישיים בנושאים חברתיים וסביבתיים המתפרסמים מעת לעת בעיתונות הישראלית.

סדרת הצילומים שלו מבתי העלמין ירקון והר המנוחות (אפריל 2021 - ינואר 2022), שעסקה בקבורה בקומות ובמחסור בשטחי קבורה בישראל, זכתה במקום הראשון בתחרות עדות מקומית 2023, בקטגוריית הסדרות בנושא אורבניזם ותרבות. בנוסף, זכה בפרס 'בחירת האוצרת' בעדות מקומית 2023 בקטגוריית הבודדות בנושא חדשות על צילום של הרמטכ"ל אביב כוכבי סמוך לקיבוץ ניר עם. פרויקט צילומים שלו ממרץ 2025 עבור דבר העובדים שעסק במפוני מלחמת חרבות ברזל, צפוי להופיע בעדות מקומית 2025.

## תערוכות יחיד
* 1991 - **"c99 for 3"**, תיאטרון צוותא, תל אביב
* 1995 - **במקום מילים**, עיריית ראשון לציון
* 2005 - **פרויקט סיזיפוס**, גלריית "Artspace", תל אביב
* 2011 - **סטודיו נודד**, המוזאון לאמנות ישראלית, רמת גן

## תערוכות קבוצתיות
* 2000 - **אוכל ים תיכון**, משכנות שאננים, ירושלים
* 2009 - **POV פסטיבל צילום**, תל אביב
* 2023 - **מקום נפלט**, גלריית עין הוד

## קישורים חיצוניים

* 
 
### כתב וצילם
* כתבות של יונתן בלום באתר דבר העובדים בארץ ישראל
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:צלמים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי אנגליה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מנצ'סטר
קטגוריה:צלמי עיתונות ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1965
החברה הגאוגרפית הצרפתית

[ממוזער|הכניסה לבניין 184 ב[שדרות סן ז'רמן בפריז, מטה החברה הגאוגרפית הצרפתית]]
[ממוזער|דימוי האלה הרומית [מינרווה על מדליית הזהב של החברה]]

**החברה הגאוגרפית הצרפתית** (**Société de Géographie**) היא אגודה מדעית שנוסדה ב-1821 והייתה הראשונה מבין החברות הגאוגרפיות הלאומיות.

האספה המכוננת של החברה החברה הגאוגרפית הצרפתית, שנקראה בתחילתהּ בשם "החברה הגאוגרפית של פריז" (Société de Géographie de Paris), התכנסה בבית עיריית פריז. מייסדיה היו מדענים ואנשי רוח נודעים, בהם האסטרונום והמתמטיקאי פייר-סימון לפלס, שכיהן כנשיאהּ הראשון של החברה, ויוואן דנון, שמפוליון, גספאר מונז', אלכסנדר פון הומבולט, ז'ורז' קיוויה, ז'אן-בטיסט ז'וזף פורייה, ז'וזף לואי גה-ליסאק, קלוד לואי ברתולה , פרנסואה גיזו, ז'ול דומון ד'אורוויל ופרנסואה-רנה דה שאטובריאן. רבים מהחברים הראשונים היו מי שנלוו לנפוליאון במסעו למזרח ועסקו בסקר מצרים, בהם אדמה-פרנסואה ז'ומאר, שהיה פעיל עד מותו בהנהלת החברה ואף כיהן ב-1884 כנשיאהּ.

מטה החברה הגאוגרפית הצרפתית שוכן מאז 1878 בשדרות סן ז'רמן 184 בפריז. את הכניסה לבניין מעטרים שני פסלי קריאטידות המייצגות את הים ואת היבשה, ובתווך, מעל המשקוף – גלובוס מפוסל. בבניין זה הוחלט ב-1879 על בניית תעלת פנמה. ביוני 1913 התכנס בו הקונגרס הערבי הלאומי הראשון.

כתב העת הראשון של החברה, *Bulletin de la Société de Géographie*, נוסד ב-1822 ויצא לאור כירחון. בשנים 1900 עד 1939 שונה שמו ל-*La Géographie*. בתקופת מלחמת העולם השנייה הופסקה הוצאתו של כתב העת. בשנים 1947 עד 2001 נקרא *Acta Geographica* ויצא לאור שלוש פעמים בשנה, ומ-2008 מופיע כרבעון שכותרו *GéoGraphie*.

מאז 1829 מעניקה החברה מדליית זהב על מסעות ועל תגליות שתרמו לידע הגאוגרפי. בין המעוטרים נמנו ג'ון רוס (1834), היינריך בארת (1856), דייוויד ליווינגסטון (1857), ריצ'רד פרנסיס ברטון וג'ון הנינג ספיק (1860), פריטיוף ננסן (1897), ארנסט שקלטון (1910), רואלד אמונדסן (1913), רוזיטה פורבס (1923), ג'ון פרנקלין (1929), ג'ון האנט , אדמונד הילרי וטנזינג נורגיי (1955), פול ת'רו (2015), ג'יל אלקאים  (2024).
על המדליה מגולפת דמות האלה הרומית מינרווה, כסמל החוכמה והמדע.

האישה הראשונה שכיהנה בתפקיד נשיאת החברה (1983–1995) הייתה ז'קלין בוז'ו-גרנייה.

מעמדהּ של החברה הגאוגרפית הצרפתית כראשונה מסוגהּ מעניק לנשיא שלה את הזכות לשאת דברים בפתח הכנסים הבינלאומיים של החברות הגאוגרפיות הלאומיות.

## ראו גם
* החברה הגאוגרפית המלכותית
* האיגוד הבין-לאומי לגאוגרפיה

## קישורים חיצוניים
* 
 
*  האתר הרשמי של החברה הגאוגרפית הצרפתית

## הערות שוליים

קטגוריה:אגודות מדעיות
קטגוריה:צרפת: מדע וטכנולוגיה
קטגוריה:צרפת: גאוגרפיה
קטגוריה:גאוגרפיה
יבגני ליפשיץ

**יבגני ליפשיץ** (ברוסית: **Евгений Михайлович Лифшиц**; (21 בפברואר 1915, חרקיב – 29 באוקטובר 1985, מוסקבה) היה פיזיקאי סובייטי-אוקראיני ממוצא יהודי. הוא התמחה בפיזיקה של מצב מוצק. הפיזיקאי איליה ליפשיץ היה אחיו.

## קורות חיים
יבגני ליפשיץ נולד בשנת 1915 בחרקיב (אז בתחומי האימפריה הרוסית, כיום באוקראינה) למשפחה יהודית. אביו היה רופא. לאחר סיום בית ספר הוא התחיל ללמוד פיזיקה במכון הפוליטכני של חרקיב אותו סיים בשנת 1934. לאחר סיום הלימודים הוא עבד במכון תחת לב לנדאו. ליפשיץ היה בין הראשונים שעברו מבחן לפיזיקה תאורטית אצל לנדאו. בשנת 1939 הוא סיים עבודת תואר שלישי באוניברסיטת סנקט פטרבורג.

בשנת 1939 ליפשיץ התחיל לעבוד במכון לבעיות פיזיקה של אקדמיה למדעים של ברית המועצות שנוהל על ידי פיוטר קאפיצה.

בשנים 1947–1950 ליפשיץ היה מלמד פיזיקה באוניברסיטת מוסקבה.

על החישובים שהוא עשה לצורכי פיתוח פצצה גרעינית בשנת 1953 הוענק לליפשיץ פרס ברית המועצות. הוא פיתח קריטריון בתחום מעבר פאזה. ביחד עם איסאק חלטניקוב ליפשיץ פיתח משוואות בתחום תורת היחסות.

ליפשיץ היה חברו הטוב של לב לנדאו עוד מהתקופה הם התגוררו בחרקיב. בשנת 1935 הם פיתחו משוואות לנדאו-ליפשיץ בתחום מגנטיות. הוא היה שותף של לנדאו בכתיבת סדרת הספרים לנדאו-ליפשיץ. לאחר פטירת לנדאו ליפשיץ המשיך בכתיבת 3 ספרים שהיו חסרים ועדכון והרחבה של ספרים שכבר יצאו לאור.

במשך כ-30 שנים ליפשיץ היה עורך ראשי של כתב עת מדעי של האקדמיה בתחום פיזיקה.

בשנת 1979 ליפשיץ נבחר כחבר באקדמיה למדעים של ברית המועצות.

בשנת 1958 ליפשיץ קיבל "פרס לומונוסוב" ובשנת 1974 "פרס לנדאו". ליפשיץ התקבל לשורות החברה המלכותית בשנת 1982.

ליפשיץ נפטר בשנת 1985 במהלך ניתוח לב. הוא נטמן בבית העלמין קונצבסקויה במוסקבה.

## קישורים חיצוניים
* ביוגרפיה 
* ביוגרפיה 
* 

קטגוריה:מדענים יהודים סובייטים
קטגוריה:פיזיקאים יהודים
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מעוטרי עיטור הידידות בין העמים
קטגוריה:חברי האקדמיה למדעים של ברית המועצות
קטגוריה:זוכי פרס לנין
קטגוריה:עמיתי החברה המלכותית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין קונצבסקויה
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1915
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1985
איליה ליפשיץ

**יליה ליפשיץ** (ברוסית: **Илья Михайлович Лифшиц**; (13 בינואר 1917, חרקיב – 23 באוקטובר 1982, מוסקבה) היה פיזיקאי סובייטי ממוצא יהודי. הוא מתמחה בפיזיקה של מצב מוצק. הפיזיקאי יבגני ליפשיץ היה אחיו.

## קורות חיים
איליה ליפשיץ נולד בשנת 1917 בחרקיב (אז בתחומי האימפריה הרוסית, כיום באוקראינה) למשפחה יהודית. אביו היה רופא. לאחר סיום בית ספר הוא התחיל ללמוד פיזיקה במכון הפוליטכני של חרקיב אותו סיים בשנת 1938. לאחר סיום הלימודים הוא עבד במכון לפיזיקה תחת לב לנדאו. בשנת 1944 הוא מונה לראש קתדרה לפיזיקה באוניברסיטה הלאומית חרקוב.

בשנת 1969 ליפשיץ הוזמן למוסקבה על ידי פיוטר קאפיצה. הוא מונה למנהל מחלקה במכון לבעיות פיזיקליות שלב לנדאו ניהל עד לפטירתו.

במקביל ליפשיץ החל ללמד באוניברסיטת מוסקבה וכיהן בה כפרופסור.

התמחות של ליפשיץ הייתה בתחום פיזיקה של מצב מוצק. בשנת 1948 הוא פיתח תאוריה על סיבות ליצירת גבישים תאומים.

הוא חזה מעבר פאזה מסוג 2 1/2.

בשנות ה-70 של המאה ה-20 ליפשיץ עבד בתחום חקר פולימרים.

בתחום פיזיקה של מצב מוצק ופולימרים ליפשיץ גידל מדענים רבים לרבות מרק אזבל.

בשנת 1960 ליפשיץ נבחר כחבר בהתכתבות באקדמיה למדעים של ברית המועצות ובשנת 1970 קודם למעמד של חבר.

על תרומה לקידום המדע לליפשיץ הוענק פרס לנין ועיטור הדגל האדום של העמל. ליפשיץ התקבל לשורות של האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית.

ליפשיץ נפטר בשנת 1982.

## קישורים חיצוניים
* ביוגרפיה 
* ביוגרפיה 
* 

קטגוריה:מדענים יהודים סובייטים
קטגוריה:פיזיקאים יהודים
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:חברי האקדמיה למדעים של ברית המועצות
קטגוריה:זוכי פרס לנין
קטגוריה:חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1917
קטגוריה:נפטרים ב-1982
המנצחת (סרט)

**המנצחת** (בצרפתית: **Divertimento**) הוא סרט ביוגרפי צרפתי משנת 2022. את הסרט ביימה מארי-קסטי מנסיון-שאר והוא מתאר את חייה של המנצחת זאהאיה זיואני . את זיואני מגלמת אולאיה אמארה  ואת סרג'יו צ'ליבידאקה מגלם נילס ארסטרופ.

זאהאיה זיואני נולדה בצרפת למשפחת מהגרים מאלג'יריה והתמודדה עם דעות קדומות לגבי מוצאה ודעותיה, מעמדה החברתי, היותה אישה, ורצונה הנחוש להיות מנצחת תזמורת מקצועית. בגיל 20 העיזה להקים את התזמורת הסימפונית "דיברטימנטו" המאגדת נגנים מסיין-סן-דני ופריז.

## עלילת הסרט
זאהאיה ופטומה, אחיות תאומות בנות 17 ממוצא אלג'יראי המתגוררות בסיין סן-דני, חלמו לעסוק במוזיקה קלאסית בצורה מקצועית; זאהיה חלמה להיות מנצחת, ופטומה - צ'לנית. שתי האחיות מתקבלות לשנה האחרונה של התיכון היוקרתי רסין, שם הן מתוודעות לתלמידים מרקע חברתי מיוחס ונתקלות בבוז עקב הרקע החברתי שממנו הן באות.

בכיתה הוקמה תזמורת שנועדה לאפשר לתלמידים השואפים להיות מנצחים להתאמן בניצוח. זאהיה ותלמיד נוסף מתאמנים, אלא שמנהל בית הספר הרחיק את זאהיה מניצוח, והעדיף תלמיד אחר, בעל סיכויים גבוהים יותר לזכות בתחרות.

כשהמנצח סרג'יו צ'יליבידאקה מגיע לבית הספר הוא מתרשם מזאהיה. הוא אומר לה שניצוח הוא איננו עיסוק לאישה אך מסכים לקבל אותה כתלמידתו.

זאהאיה מחליטה להקים תזמורת משלה, ולקרוא לה דיברטימנטו. היא נאבקת לשכנע את ראש העיר לתמוך בה, וכדי שחבריה מהשכונות החזקות של פריז יסכימו לצאת לחזרות בסיין סן-דני, היא שמה לה למטרה להשתתף עם התזמורת שלה בתחרות בפולין.

התלמיד שבו תמך מנהל בית הספר אכן הצליח להעפיל לתחרות בעוד שזהאיה נכשלת. הכישלון מכניס אותה לדיכאון. אחותה פטומה לא מצליחה לעודד אותה, אך חבריה מהתזמורת מגיעים לנגן מתחת לחלונה והיא משתכנעת לנצח עליהם.

מעבר לניצחון המוזיקה, הסרט מראה שניתן ליצור שינוי חברתי כנגד כל הסיכויים.

בטקס הסיום של האולימפיאדה בפריז 2024 הופיעה תזמורת דיברטימנטו עם המנצחת זאהאיה זיואני 

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה של המנצחת זאהיה זיואני באתר "הרמוניה מונדי"

## הערות שוליים

2024 05
קטגוריה:סרטים צרפתיים המבוססים על סיפור אמיתי
קטגוריה:סרטים צרפתיים
Grito

"**Grito**" (בעברית: "**צעקה**") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הפורטוגזית יולנדה. הוא יצא לאור ב-18 בינואר 2024, כחלק מהאלבום של פסטיבל דה קנסאו, הקדם הפורטוגזי לאירוויזיון. לאחר זכייתה של יולנדה בפסטיבל היא נבחרה לייצג את פורטוגל באירוויזיון 2024, שהתקיים במאלמה שבשוודיה. היא סיימה במקום ה-10 בגמר.

## רקע
בריאיון לרורי גנון מ-*TES*, סיפרה יולנדה כי היא כתבה את השיר לאחר שהוזמנה להשתתף בפסטיבל דה קנסאו 2024, היא תיארה את השיר כ-"צעקה של הגנה עצמית וביטחון עצמי".

השיר יצא לאור ב-18 בינואר 2024. יולנדה העפילה מחצי הגמר וזכתה בגמר הפסטיבל, ובכך הוכרזה כנציגת פורטוגל באירוויזיון 2024. הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם בערוץ היוטיוב של האירוויזיון ב-10 במרץ 2024, והוא כולל את הופעתה החיה של יולנדה בפסטיבל דה קנסאו.

## תחרות הזמר של האירוויזיון
### פסטיבל דה קנסאו 2024
התחרות חולקה לשני שלבים, והתחרו בה 20 משתתפים בסך הכול. היא כללה שני חצאי גמר שבכל אחד מהם 10 משתתפים ששישה מתוכם עלו לגמר. חצאי הגמר התקיימו ב-24 בפברואר וב-2 במרץ, והגמר ב-9 במרץ.

ב-18 בנובמבר 2023 נודע כי יולנדה תהיה בין הכותבים של אחד השירים המתחרים, וב-18 בינואר נודע גם כי היא תשתתף בעצמה. היא שובצה בחצי הגמר הראשון של התחרות ב-24 בפברואר. השיר העפיל לגמר לאחר שסיים במקום הראשון בחצי הגמר, עם 22 נקודות. יולנדה הופיעה עם השיר בגמר ב-9 במרץ וסיימה במקום הראשון עם 22 נקודות. בכך נבחרה לייצג את פורטוגל באירוויזיון 2024.

### באירוויזיון
ממוזער|250px|יולנדה בחזרות הגנרליות לגמר אירוויזיון 2024.
ממוזער|250px|יולנדה בחזרות הגנרליות לגמר אירוויזיון 2024.
‌פורטוגל שובצה לחלקו השני של חצי הגמר הראשון, שנערך ב-7 במאי.

לאחר שפורסמו כל השירים המתחרים לתחרות של 2024 הוחלט סדר השירים לחצי הגמר על ידי מפיקי התוכנית ולא באמצעות הגרלה נוספת, כך ששירים דומים לא הוצבו זה ליד זה. פורטוגל הופיעה כמדינה ה-14, אחרי אוסטרליה ולפני לוקסמבורג, והעפילה לגמר לאחר שסיימה במקום ה-8. בגמר, שנערך ב-11 במאי, הופיעה פורטוגל כשיר מספר 18, אחרי פינלנד ולפני ארמניה. פורטוגל סיימה את התחרות במקום ה-10 עם 152 נקודות.

הופעתה של פורטוגל אופיינה בשמרנות אמנותית ובהקפדה על שימור הקונספט החזותי שהוצג לראשונה במסגרת גמר פסטיבל דה קנסאו. הזמרת התייצבה על הבמה בשמלה לבנה נטולת קישוטים, מוקפת בחמישה רקדנים עטויי לבן שפניהם הוסתרו, באופן שהדגיש את הממד הסימבולי והאבסטרקטי של המופע. רכיב תפאורה מרכזי, קובייה מוארת שתפקדה כציר קומפוזיציוני, הורדה לגובה נמוך יותר לצורך יצירת חלל אינטימי. בסוף המופע הוכרז כי פורטוגל סיימה את הערב בין עשר המדינות, שהעפילו לשלב הגמר. מאוחר יותר התברר כי היא דורגה במקום השמיני עם 58 נקודות.

זמן קצר לאחר שידור חצי הגמר הראשון נערכה מסיבת עיתונאים בהשתתפות נציגי המדינות שהעפילו לשלב הגמר. באותו הערב נערכה הגרלת הקצאה שקבעה באיזו מחצית תופיע כל מדינה בגמר. מעבר לשתי האפשרויות הרגילות, הוסיף איגוד השידור האירופי אפשרות שלישית, שהיא בחירת ההפקה. מדינה שתוגרל ל"בחירת ההפקה" תשתבץ בהתאם להחלטת הנהלת האירוע. פורטוגל שובצה להתחרות בהתאם להחלטת המפיקים. ב-10 במאי פורסם סדר ההופעות המדויק של הגמר, שנקבע פעם נוספת על ידי מפיקי התחרות. פורטוגל שובצה כהופעה ה-18, אחרי פינלנד ולפני ארמניה. פורטוגל הגיעה למקום העשירי עם 152 נקודות; 139 נקודות מהשופטים ו-13 נקודות מהקהל.

## היסטוריית יציאות לאור

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי אירוויזיון 2024
קטגוריה:שירי פורטוגל באירוויזיון
קטגוריה:שירים בפורטוגזית
קטגוריה:סינגלים בהוצאת יוניברסל מיוזיק גרופ
ז'יגמונד וידור

**ז'יגמונד וידור**, (במקור **לוסטיג**, בהונגרית: **Vidor Zsigmond**; נאג'קאלו, 7 באוקטובר 1835 - בודפשט, ארז'בטווארוש, 1 במרץ 1908)  היה דוקטור לרפואה (MD), יהודי-הונגרי, רופא עיניים ורופא ראשי ומנהל מחלקה בבתי חולים בבודפשט. אביו של אמיל וידור, סבו של הפיזיקאי בעל השם העולמי לאו סילארד.

## קורות חייו
ז'יגמונד לוסטיג נולד במשפחה יהודית כבנם של וידור (לוסטיג) יעקב (1805–1882) שען, ושל בטי פופר (1814–1873). הוא השלים בית ספר תיכון והאוניברסיטה (אוניברסיטת אטווש לוראנד היום) בפשט, ומסוף 1859 הוא היה אסיסטנט לצד איגנאץ הירשלר. בשנת 1860 קיבל את התואר ברפואה. ב-1861 נסע לווינה, שם התמחה חצי שנה אצל הפרופסורים אלט ויגר. משנת 1862 עבד כרופא עיניים עצמאי בפשט. בשנת 1868 נבחר לרופא הראשי של "בית החולים לילדים עניים" ובשנת 1871 למנהל מחלקת עיניים של בית החולים היהודי של הקהילה היהודית של פשט. ב-10 במאי 1902 הפסיק את הפרקטיקה הרפואית שלו. הוא היה חבר שחמטאי מצוין ונשיא כבוד של חוג השחמט של בודפשט. ב"עידן באך" (התקופה ההיסטורית של ממלכת הונגריה מ-1851 עד 1859 נקראת עידן באך, על שם אלכסנדר באך, שר הפנים האוסטרי. בתקופה זו מטרתם של ההבסבורגים הייתה שילוב מלא של הונגריה באימפריה), ללא וידור, שחקני השחמט ההונגריים היו נעלמים, שכן כאשר פרוטמן הידוע לשמצה פירק את חוג השחמט הישן ואסר על עיסוק בשחמט בשל אופי המשחק, בו מתוכננים ומבוצעים התקפות נגד ה"מלך", אירח וידור את שחקני השחמט המפורסמים ביותר בדירתו הפרטית. לאחר מותו של פרנץ ארקל, הוא ערך את טקס ההנצחה בחוג השחמט של פשט ב-30 באוקטובר 1893.

ניתן לעיין ברשימה הארוכה של מאמריו שפורסמו בכתבי עת מקצועיים, בכרך 3 של "Szinnyei Repertóriuma".

וידור הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.

## חייו הפרטיים
אשתו הייתה ז'אנטה (יאנקה) דוידזון, בתו של מנהל הבנק מור דוידסון, שאיתה התחתן ב-20 ביוני 1866 בפשט.

ילדיהם:

חמישה מתוכם נפטרו בגיל ילדות.
* אמיל וידור (1867–1952) אדריכל. אשתו הייתה גיזלה פרוינד (1878–1918) מטוסג (בעלת תואר אצולה של משפחת פרוינד).
* מרגיט וידור (1868–1937), נישאה לאנדרה שייבר.
* ליאו וידור (1870–1877)
* טקלה וידור (1871–1939), נישאה ללאיוש סילארד (שפיץ).
* הדוויג וידור (1873–1877)
* בלה וידור (1874–1875)
* אלפרד וידור (1876–1945) היה סוחר עצים. אשתו הייתה קרולינה פולאצ'ק.
* דיולה וידור (1878–1880)
* יוליה וידור (1880–1942). בעלה היה וילמוש קוואסטר (1872–1954) פקיד.
* שמואל זולטאן וידור (1887–1888)

## פרסומיו ומחקריו (חלקי)
* ספר לימוד לרפואת עיניים מעשית. נכתב על ידי Károly Carioni Stellwag. תרגום פשט, 1868. (M. Medical Publishing Company Library VI.)
* Rückblick auf die im Pester Kinderspitale vom 1. Jänner 1869 bis 31 Deczember 1871. behandelten Augenkrankheiten (Budapest, 1883)

## לקריאה נוספת
* יוז'ף סיניאי:חייהם ויצתירותיהם של סופרים הונגרים. 1914
* קברים יהודיים בבודפשט. עורך ג'רג' הרסטי. ועדת החסד הלאומית, בודפשט, 2004
* אנדראש גרגיי: לקסיקון של רופאים יהודים הונגרים מפורסמים ומצטיינים. הוצאת מכבי, בודפשט, 2001
## ראו גם
* לקסיקון ביוגרפי הונגרי I–II. עורכת ראשית. אגנש קניירש. הוצאה לאור אקדמית, בודפשט, 1967–1969
* לקסיקון יהודי הונגרי. עורך פטר אויווארי. 1929. גישה מקוונת

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רופאים יהודים הונגרים
קטגוריה:רופאי עיניים יהודים הונגרים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אטווש לוראנד בודפשט
קטגוריה:נאג'קאלו: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט
קטגוריה:ילידי 1835
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1908
רדיו שטח 2

"**רדיו שטח 2**" הוא אלבום האולפן השמיני של פאר טסי. האלבום יצא ב-26 במאי 2024. זוכה פרס אלבום השנה במצעד השנתי של גלגלצ לשנת תשפ"ד.

## רקע והפקה
פאר טסי הוציא את אלבום האולפן השביעי שלו, "רדיו שטח", בנובמבר 2022, שזכה להצלחה מסחרית רבה ומתוכו בלטו השירים "אהבה חולה" ו-"38". רדיו שטח 2 הוא אלבום המשך ל"רדיו שטח". האלבום יצא ללא סינגל מקדים, וכולל בתוכו 20 שירים.

טסי כתב ברשתות החברתיות עם צאת האלבום: "ב"ה, אלבום חדש, ממשיך את המסע שלי אתכם לרדיו שטח 2. מקווה שתיהנו ממנו, תכתבו לי בחזרה, אוהב ומעריך".

בהפקת וכתיבת שירי האלבום לקחו חלק בין היתר טסי, איתן דרמון, טליס, מתן דרור, ואבי אוחיון.

## קידום
מתוך האלבום, יצא לאור "רוז" כסינגל לתחנות הרדיו עם צאתו. ביולי 2024 יצא לאור השיר "מלודי" כסינגל שיווקי מתוך האלבום. באוגוסט יצא השיר "מה יהיה מחר" כסינגל שיווקי נוסף מתוך האלבום לתחנות רדיו.

## הופעות במצעדים
מאז צאת האלבום נכנסו שיריו למצעדים שונים וזכו להצלחה הן בנתוני השמעות ברדיו, והן מבחינת נתוני השמעות בפלטפורמות הסטרימינג השונות.

## רשימת רצועות

## ביאורים

## קישורים חיצוניים

*

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי פאר טסי
קטגוריה:אלבומי המשך
קטגוריה:אלבומי הפתעה
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי אלון פרץ
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי טליס
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי מתן דרור
גבריאל מגידיש

הרב **גבריאל** (**גברי**) **מגידיש** (1908 – כ"ו בניסן ה'תשנ"ז, 3 במאי 1997) היה ממייסדי המושב שלווה ורבו הראשון.

## ביוגרפיה
נולד בכפר יפראן שבג'בל (חבל הר הנמצא דרומית לעיר זוארה אשר בטריפוליטניה, לוב) לרב דוד ולכמיסה (דביונה). הוא נצר לשושלת רבנים. היה לו אח אחד, יהושע, ושלוש אחיות.

אביו נפטר בגיל צעיר ואמו יצאה לעבוד כדי שבניה יוכלו ללמוד תורה בטריפולי ולא יצטרכו לעסוק בפרנסת הבית.

למד תורה יחד עם אחיו בטריפולי (לוב), וגם אצל הרב בן ציון כהן יהונתן. באותה העת למדו גם את השפה האיטלקית.

לאחר מכן חזר ליפראן, בעוד אחיו ר' יהושע נדד לכפרים סביב ע'ריאן ושם לימד תורה וסייע בארגון עלייה לארץ ישראל.

ב-1949 עלה על האונייה תיאודור הרצל והתיישב עם משפחתו במעברת בית ליד, והתחיל לארגן קהילה. בסוף 1950 עלו לקרקע 2 מושבים: פלוג'ה א' (לימים: מושב עוזה) ופלוג'ה ב' (מושב שלווה). הרב הוביל את הנהגת הקהילה, והתמנה לרב המושב שלווה, שנים הראשונות אף ללא שכר.

נפגש עם פרופסור הרווי גולדברג לטובת מחקר על יהודי יפראן.

#### חיים אישיים
היה נשוי לג'ומאנה ולהם מספר ילדים. נקבר במושב נועם.

בין נכדיו: בניו של בנו כמוס (עמוס) הם אורי מגידיש (1954–1993, חקלאי שנרצח בגן אור בדקירות סכין על ידי שני פועלים פלסטינים שהעסיק בחממה) ו.

## קישורים חיצוניים
* פדהצור בנעטיה, ר' מגידיש גבריאל זצוק"ל (ר' גברי) - קורות חייו של צדיק עניו, כתב העת "עאדא" גיליון מס' 16, בהוצאת מרכז אור שלום, 26 בינואר 2004

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי לוב
קטגוריה:רבני מושבים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:מייסדי מושבים
קטגוריה:מועצה אזורית שפיר: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים במושבים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1908
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1997
מכשפה (שיר)

"**מכשפה**" הוא שיר של המוזיקאי הישראלי סטטיק והזמרת הישראלית עדי ביטי, אשר יצא לאור ב-9 באפריל 2024, כרצועה האחת עשרה מתוך אלבום האולפן השני של סטטיק, "להרים". הוא נכתב על ידי רוסו וביטי עצמם ביחד עם רון ביטון, דור גל, ג'ורדי, איתי שמעוני והצמד Triangle והופק על ידי ג'ורדי ו-Triangle. נכון לספטמבר 2025 לשיר יש למעלה מ-6 מיליון צפיות ביוטיוב.

## רקע וכתיבה
בין השנים 2022 ל-2023 השתתפה עדי ביטי בעונה השלישית של התוכנית "הזמר במסכה", בה סטטיק לוקח חלק כאחד מחברי הפאנל. בגמר התוכנית, בו זכתה ביטי במקום השני, סטטיק הביע רצון לשתף פעולה עם ביטי מוזיקלית. בינואר 2024, נחשף כי השניים הקליטו דואט עבור אלבום הסולו השני של סטטיק. "להרים" יצא לאור ב-9 באפריל 2024, והוא כולל את השיר "מכשפה" כרצועה האחד עשר באלבום.

## מיקומי שיא

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי סטטיק
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי איתי שמעוני
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי ג'ורדי
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי דור גל
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי סטטיק
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי רון ביטון
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי ג'ורדי
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי Triangle
קטגוריה:שירים על מכשפות
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד העברי של מדיה פורסט
ירח רועה

[ממוזער| [פרומתאוס (ירח)|פרומתאוס (ימין) ופנדורה (משמאל) מקיפים את שבתאי בסמוך לטבעת F. רק פרומתאוס נחשב כירח רועה.]]
ממוזער| אופן הפעולה של ירח רועה: חלקיקים ממוקמים במסלול הירח בלפניו או מאחוריו, כך שהם מואצים לכיוון הירח ונזרקים החוצה, או שהם מואטים בדרכם ונמשכים פנימה.
**ירח רועה**, הוא לוויין טבעי קטן שמנקה רווח בחומר של טבעת סביב כוכב לכת או שומר על החלקיקים בתוך הטבעת. השם מרמז על תפקיד הירח כרועה צאן, השומר על "עדר" חלקיקי הטבעת בגבולות מוגדרים.

בשל השפעת הכבידה שלהם, ירחי רועים מסיטים חלקיקי טבעת ממסלוליהם המקוריים עקב קרבה או דרך תהודה מסלולית. אפקט זה יוצר רווחים במערכת הטבעת, כמו רווח אנקה המתוחזק על ידי הירח פאן של שבתאי, או להוביל להגבלה של טבעות צרות, כמו טבעת F של שבתאי.

## גילוי
התיאוריה בדבר קיומם של ירחי רועים הועלתה ב-1979. תצפיות על הטבעות של אורנוס מראות שהן דקות מאוד ומוגדרות היטב, עם רווחים חדים וברורים בין הטבעות. כדי להסביר זאת, העלו האסטרופיזיקאים גולדרייך וטרמיין השערה, ששני ירחים קטנים, שלא היו ידועים באותה עת, מגבילים את הטבעות. התמונות הראשונות של ירחי הרועים צולמו מאוחר יותר באותה שנה על ידי החללית וויאג'ר 1.

## דוגמאות
### צדק
שניים מהירחים הפנימיים הקטנים ביותר של צדק, מטיס ואדרסטאה, נמצאים בתוך מערכת הטבעות של צדק, בגבול רוש של צדק. ייתכן שהטבעות הללו מורכבות מחומר שנמשך משני הגופים הללו על ידי כוחות הגאות והשפל של צדק, וככל הנראה פגיעות של חלקיקים מהטבעות בפני השטח של הירחים הקטנים מסייעות בתהליך.

### שבתאי
במערכת הטבעות המורכבת של שבתאי יש מספר ירחי רועים: פרומתאוס (טבעת F), דפניס (רווח קילר), פאן (רווח אנקה), יאנוס ואפימתאוס (טבעת A).

### אורנוס
לאורנוס שני ירחי רועים על טבעת ה-ε שלו, קורדיליה ואופליה, ירחי רועים פנימיים וחיצוניים, בהתאמה. המסלולים של שניהם דועכים בהדרגה עקב כוחות הגאות והשפל של אורנוס.

### נפטון
טבעות נפטון נראות בתצפיות מכדור הארץ כקשתות לא שלמות. אך תצלומים מחללית וויאג'ר 2 הראו כי הטבעות של נפטון רצופות עם "גושים" בהירים. ככל הנראה, נוצרו גושים אלה בהשפעת הכבידה של הירח הרועה גלתיאה, ואולי ירחי רועים אחרים שטרם התגלו.

### פלנטות מינוריות
נצפו טבעות סביב כמה קנטאורים. הטבעות של צ'ריקלו מוגדרות היטב. ייתכן שהטבעות הללו צעירות ביותר, או, לחלופין, הטבעות מיוצבות במקומן על ידי ירח רועה שטרם נצפה. לקנטאור כיירון טבעות דומות בצורתן לאלו של צ'ריקלו.

### פלנטות מחוץ למערכת השמש
רווח משמעותי במערכת הטבעות הגדולה של האובייקט , שרדיוסן כ-61 מיליון ק"מ (0.4 יחידות אסטרונומיות), נחשב כעדות עקיפה לקיומו של ירח רועה שמסתו עד 0.8 מסות כדור הארץ.
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

+
קטגוריה:טבעות פלנטריות
ישראל בידור – שרים למדינה

"**ישראל בידור – שרים למדינה**" הוא אלבום אוסף שהפיקה חברת הבידור ישראל בידור, אשר יצא לאור ב-9 במאי 2024, באמצעות חברת התקליטים די-מיוזיק. האלבום כולל דואטים שבוצעו על ידי אייל גולן, סטטיק, שרית חדד, אושר כהן, נועה קירל, שירי מימון, עדן בן זקן, התקווה 6, כפיר צפריר, אנה זק, ליאור נרקיס, אברהם טל, איתי לוי, אגם בוחבוט, שרק, אלקנה מרציאנו, אליאב זוהר וליהי טולדנו.

מתוך האלבום הצליח השיר "ביחד ננצח" בביצוע ליאור נרקיס ואברהם טל בתחנות הרדיו, כאשר הגיע למקום הראשון במצעד השבועי של מדיה פורסט.

## רקע והפקה
על האלבום, אשר הופק לרגל יום העצמאות ה-76 למדינת ישראל, המצוין בצל מלחמת חרבות ברזל, הוכרז בפוסט באינסטגרם של ישראל בידור יום לפני צאתו. לדברם, האלבום כולל שיתופי פעולה של "האמנים הגדולים והאהובים במדינה עם המפיקים והכותבים הכי מצליחים".

## רשימת רצועות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:מלחמת חרבות ברזל בתרבות
קטגוריה:אלבומי חברת די-מיוזיק
דיוויזיית הפרשים החמישית (האימפריה הגרמנית)

**דיוויזיית הפרשים החמישית** (בגרמנית: **5. Kavallerie-Division**) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת אוסטריה–סרדיניה, במלחמת פרוסיה–צרפת ובמלחמת העולם הראשונה, עד לפירוקה באפריל 1918.

## היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה במסגרת ההכנות למלחמת אוסטריה–סרדיניה ב-1859, השתתפה גם במלחמת פרוסיה–צרפת ב-1870/1871. באוגוסט 1914 עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, מונה הגנרל קרל פון אילזמן למפקדה. הדיוויזיה הוקצתה בתחילה לקורפוס הפרשים הראשון, ולחמה עמו בחזית המערבית כחלק מהארמייה השלישית במהלך קרבות שרלרואה וסן-קנטן. בנובמבר 1914 הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם השתתפה בקרב לודז', מתקפת גורליצה-טרנוב וקרבות נוספים. היא נשארה שם גם לאחר שלום ברסט-ליטובסק ופורקה לבסוף ב-4 באפריל 1918.

## מפקדים
* אמיל פון צ'טריץ אונד נויהאוס (14 ביוני 1859 – 25 ביולי 1859)
* אלברט פון ריינבאבן (18 ביולי 1870 – 22 במאי 1871)
* קרל פון אילזמן (2 באוגוסט 1914 – 26 באוקטובר 1914)
* פריץ פון אונגר (27 באוקטובר 1914 – 25 בדצמבר 1914)
* ארנסט פון היידברק (26 בדצמבר 1914 – 13 בדצמבר 1915)
* אברהרד פון הופאקר (14 בדצמבר 1915 – 12 באוגוסט 1916)
* רודולף רושה (13 באוגוסט 1916 – 18 בספטמבר 1916)
* פריץ פון אונגר (19 בספטמבר 1916 – 30 בינואר 1917)
* אדלברט פון וורמב (31 בינואר 1917 – 4 באפריל 1918)

## קישורים חיצוניים
* Histories of two hundred and fifty-one divisions of the German army which participated in the war (1914-1918) p. 29-32.

5
5
הצהרת ריו בנושא סביבה ופיתוח

**הצהרת ריו על סביבה ופיתוח**, המכונה בקיצור **הצהרת ריו**, היא מסמך קצר שנכתב ב"ועידת האומות המאוחדות לסביבה ופיתוח" (UNCED) ב-1992, הידועה באופן בלתי פורמלי בשם פסגת כדור הארץ. הצהרת ריו כללה 27 עקרונות שנועדו להנחות מדינות לפיתוח בר-קיימא עתידי, ונחתמה על ידי למעלה מ-175 מדינות.

## היסטוריה
ועידת ריו, שאימצה את ההצהרה, התקיימה בין ה-3 ל-14 ביוני 1992. לאחר מכן, הקהילה הבינלאומית נפגשה פעמיים כדי להעריך את ההתקדמות ביישום עקרונות המסמך; תחילה בניו יורק בשנת 1997 במהלך מושב העצרת הכללית של האו"ם, ולאחר מכן ביוהנסבורג בשנת 2002. למרות שההצהרה עזרה לקדם מודעות בנושאי איכות הסביבה, על פי עדויות משנת 2007 רק מעט מהמטרות הסביבתיות שלה הושגו באותה תקופה.

## תוכן ההצהרה
בהתייחסות ל"טבע האינטגרלי והתלות ההדדית הקיימת בכדור הארץ, "הבית שלנו"", מכריזה הצהרת ריו על 27 עקרונות. העיקרון הראשון קובע שפיתוח בר קיימא חשוב בעיקר לבני אדם, הזכאים לחיות חיים בריאים ופרודוקטיביים בהרמוניה עם הטבע. סעיף 11 מבקש שמדינות יחוקקו חקיקה סביבתית. סעיפים נוספים כוללים ניסוחים של עיקרון הזהירות המונעת, שאמור להיות "מיושם באופן נרחב על ידי מדינות בהתאם ליכולותיהן" (עקרון 15), ושל עקרון "המזהם משלם" אשר מדינות מתבקשות לאמץ כאשר זה תואם את האינטרס הציבורי ולא משבש את הסחר וההשקעות הבינלאומיות (עיקרון 16). העיקרון האחרון מבקש את מימוש העקרונות האחרים מתוך רוח של רצון טוב.

## הערות שוליים

קטגוריה:אמנות סביבתיות
חיל הטילים האסטרטגי המלכותי הסעודי

**חיל הטילים האסטרטגי המלכותי הסעודי** (ערבית: **قوة الصواريخ الإستراتيجية الملكية السعودية**) או בקיצור **RSSMF** הוא הזרוע האחראית להזמנת טילים אסטרטגיים ארוכי טווח של הכוחות המזוינים של ערב הסעודית, ואחת מחמש זרועות השירות של משרד ההגנה  של ערב הסעודית. המפקדה של חיל הטילים האסטרטגי המלכותי הסעודי הייתה בעבר במתקן פיקוד תת-קרקעי בריאד - בירת ערב הסעודית.

המתקן ריכז את מערכות המכ"ם וההגנה האווירית המתקדמת של ערב הסעודית "מגן השלום". ביולי 2013, המטה החדש של חיל הטילים האסטרטגי המלכותי הסעודי ובנייני האקדמיה נפתחו רשמית על ידי הנסיך חאליד בן סולטאן בן עבדולעזיז  ומפקד חיל הטילים האסטרטגי המלכותי הסעודי הנוכחי, לוטננט גנרל ג'ראללה אלאלוווייט .

## היסטוריה
התפקיד של חיל הטילים האסטרטגי המלכותי הסעודי גדל במהירות מאז שסעודיה ומדינות ערביות אחרות במפרץ הפרסי הכריזו ב-2009 על יוזמה להשגת נשק גרעיני כאמצעי נגד לתוכנית הגרעין האיראנית. מלך ערב הסעודית עבדאללה והנסיך תורכי בן פייסל אל סעוד, ראש המודיעין הסעודי לשעבר ושגריר בוושינגטון, ציינו שניהם כי מדינות המפרץ יכולות לרכוש נשק גרעיני משלהן כאמצעי נגד לזה של איראן.

כמה מומחים משערים (על ידי התחשבות בתרומה הכספית של סעודיה לתוכנית הנשק הגרעיני של פקיסטן ) שסעודיה עשויה לקבל או שכבר קיבלה נשק גרעיני מפקיסטן. דו"ח אחד של ה-BBC טוען כי "מדובר בעסקת מזומנים ולקחת ראשי נפץ, הראשונה מבין האפשרויות הללו ששורטטו על ידי הסעודים עוד ב-2003; אחרים שזהו השני, הסדר שבמסגרתו ניתן להציב כוחות גרעיניים פקיסטניים בממלכה".

בינואר 2020 התקשר חיל ההנדסה של צבא ארצות הברית, מחוז המזרח התיכון, במיזם משותף של AECOM  וטטרה טץ'  כדי לספק שירותי אדריכלות והנדסה עבור תוכנית הטילים הסעודית.

בשנת 2021 דיווחה רשת CNN כי תמונות לוויין הצביעו על כך שסעודיה מייצרת, בסיוע סיני, טילים מתודלקים מוצקים מסוג לא ידוע.

## הערות שוליים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערב הסעודית: צבא וביטחון
מיהאי פקטה

**מיהאי פקטה** היה שם הבמה של **מור שוורץ** (בהונגרית: **Fekete Mihály**; צ'ונגראד, 31 בדצמבר 1884 – קלוז', 16 באפריל 1960), שהיה שחקן, במאי ומחזאי יהודי-הונגרי.

## קורות חייו
מור שוורץ נולד במשפחה יהודית כבנם של איזידור שוורץ ושל יוזפה שוורץ. את לימודיו התיכוניים השלים בסגד ולאחר מכן באקדמיה לדרמה בבודפשט (כיון שמה האוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע). הוא החל את קריירת המשחק שלו ב-1903 עם להקתו של איגנץ קרצ'אני ששיחקה בבודה ובטמשוואר. אחרי טמשוואר, פץ' וברטיסלאבה (אז הונגריה)ברטיסלאבה, בשנת 1911 החתים אותו ינו ינוביץ' בקולוז'וואר. הוא שיחק וביים שם בתיאטרון במשך עשור. ב-1922 מונה למנהל התיאטרון בטרגו מורש, ולאחר מכן ב-1923, התיאטרון בטמשוואר. הוא חזר לקלוז' ב-1930 כבמאי ושחקן.

כאשר בשנת 1941 האפליה הגזעית (בשל יהדותו) הורתה לו לרדת מהבמה, הוא הקים להקה בשם התיאטרון היהודי (קולוז'וואר), שחבריה כללו שחקנים יהודיים שלא יכלו לשחק במקומות אחרים: את טרז בארדי (בראון), שאנדור פורגאץ' (גלאנץ) שאחר כך נרצח באושוויץ וג'רג' קובאץ'. ההופעות נערכו ב"בית פועלי הברזל" בקלוז'. באוקטובר 1944 הוא ארגן מחדש את התיאטרון ההונגרי בקלוז', שם שיחק עד סוף ימיו.
* שניים ממחזותיו (Taking Temesvár, 1911; Tamás Bakócz, 1913) הוצגו על ידי תיאטרון Temesvár.
* המחזה שלו, שנכתב עם אימרה סאבו, הוא ליל הניסים (1935).
* כתביו הצבעוניים הקצרים פורסמו ב"טימישוארה" ב"הטול" (העט) . במגזין,
* מאמרים וסיפורים קצרים שלו עיתון בראשוב .
* בצעירותו - בשנותיו בטמשוואר - יצר ידידות חמה עם אלק גוז'דו הסופר.
* בשנות השלושים עשה רבות להצגת מחזות של סופרים הונגרים.

בין היתר הועלו עלידו על הבמה של הסופר דומוקוש שיפוש
* גרגיר האבק בוכה
* המומחים של העם

ספריו:
* תולדות המשחק בטימישוארה (Temesvár, 1911);
* מכפר לכפר (Temesvár, 1929).

## סרטיו שבוימו בתקופה 1920-1910
* האיש שהוגלה (1914)
* באנק באן (1914)
* סיביר (1916)
* התשוקה (1917)
* הזקן בעל הנעליים ובנו ההוסאר (1917)
* הסערה (1918)
* הטרגדית רופאים (1918)
* בנות ג'ורקוביץ' (1918)
* בארץ הקנצ'וקה (1918)
* אלה שממחליפים חיים (1919)

## לקריאה נוספת
* Romániai magyar irodalmi lexikon: Szépirodalom, közírás, tudományos irodalom, művelődés I. (A–F). Főszerk. Balogh Edgár. Bukarest: Kriterion. 1981. (לקסיקון ספרותי הונגרי רומני: סיפורת, עיון, ספרות מדעית, תרבות א' (A–F). עורך ראשי. אדגר באלוג. בוקרשט: קריטריון. 1981)
* יאנוש סקרנייש: מיהאי פקטה והאחרים. כתב העת ההט, 1979/2.
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני תיאטרון יהודים הונגרים
קטגוריה:סופרים יהודים הונגרים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה הונגרים
קטגוריה:צ'ונגראד: אישים
קטגוריה:קלוז'-נאפוקה: אישים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים הונגרים
קטגוריה:ניצולי השואה: הונגריה
קטגוריה:במאי קולנוע יהודים הונגרים
קטגוריה:במאי תיאטרון יהודים הונגרים
קטגוריה:מנהלי תיאטראות בהונגריה
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1884
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1960
מוחריק

**מוחריק** (ערבית:**مخيريق**) היה רב שהתגורר בעיר מדינה ולחם לצד מוחמד בקרב אוחוד בשנת 625 בעמק הממוקם מול הר אוחוד, בצפון מערב חצי האי ערב.

## ביוגרפיה
מוחריק היה רב עשיר, מלומד ומכובד. הוא גם היה מנהיג של באנו ת'אלבה, שבט יהודי ערבי בולט במדינה.

על פי נורמן סטילמן, אבן אסחאק, הביוגרף של מוחמד, אומר שמוחריק "זיהה את שליח אללה - אלוהים יברך אותו ויעניק לו שלום - לפי תיאורו ולפי מה שמצא בלימודו. עם זאת, הוא היה רגיל לדתו, וזה עצר אותו, עד לקרב אוחוד שחל בשבת."

בשנת 622 לספירה, מוחמד והשבטים השונים שחיו במדינה, כולל יהודי ת'אלבה, חתמו על חוקת מדינה. בהתאם לחוקה זו, כל השבטים החיים במדינה הפכו לקבוצה אחת, הנקראת "אומה", והיו מחויבים לעזור זה לזה, להילחם באויביהם וכל אחד לשאת בהוצאותיו.

קרב אוחוד נערך בין כוח מהקהילה המוסלמית של מדינה, בראשות מוחמד, לבין כוח בראשות אבו סופיאן אבן חרב ממכה ב-19 במרץ 625. הקרב נפל במקרה בשבת. למרות שמירת השבת הנדרשת, החליט מוחריק שעליו להילחם לצד מוחמד. לאחר מכן ביקש מבני השבט שלו להצטרף גם הם לקרב. חלקם הסכימו, אבל אחרים הזכירו לרב את השבת. על כך ענה מוחריק "אין לכם שבת" ונזף קשות בבני שבטו על שלא הבינו את המשמעות הנסתרת של השבת. הוא ציווה שאם ייהרג בקרב, כל הונו כולל תמרים יעבור למוחמד.

מוחריק נהרג בקרב. כפי שמגדיר זאת מוקטדר חאן, מוחריק הפך ל"שהיד היהודי הראשון של האסלאם". כשנאמר למוחמד, שהיה פצוע קשה, על מותו ההירואי של מוחריק, אמר מוחמד: "הוא היה הטוב שביהודים".

שבעת הגנים והרכוש האחר שקיבל מוחמד מהרב שימשו להקמת הוואקף, "הקדש הצדקה של האסלאם" הראשון אי פעם.

## אחרי מותו
שני שבטים יהודים שהיו בעלי ברית עם מכה בקרב אוחוד גורשו ממדינה זמן קצר לאחר הקרב. שנתיים לאחר מכן, לאחר קרב נוסף, הוצאו להורג אנשי השבט היהודי של בני קוריט'ה.

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים שהתאסלמו
קטגוריה:יהודי חצי האי ערב במאה ה-7