open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אמיר לוסטיג

**אמיר לוסטיג** (נולד ב-28 באפריל 1975) הוא אמן חושים וקוסם ישראלי. ידוע בעיקר מהשתתפותו בתוכנית "אורי גלר מחפש את היורש".

## ביוגרפיה
לוסטיג זכה פעמיים ברציפות במקום הראשון בתחרות הארצית של אגודת הקוסמים הישראלית.

בתחילת שנות ה-2000 הופיע בפינה קבועה בתוכנית האירוח "יאיר לפיד" בהנחיית יאיר לפיד ששודרה בערוץ 2.

בשנת 2006 סיים במקום השלישי בתוכנית "אורי גלר מחפש את היורש", אחרי המנצח ליאור סושרד ואהוד שגב.

בשנת 2007 הופיע יחד עם נמרוד הראל בערוץ 10 בתוכנית "בלתי נתפס" ובין היתר הציג פעלולים כגון תפיסת כדור רובה בעזרת השיניים. באותה השנה היה חבר בפאנל השופטים של התוכנית "תאמין לי" ששודרה בערוץ 2.

בשנת 2012 חבר שוב לנמרוד הראל בתוכנית "פסיכו" בערוץ 2.

בשנת 2016 אירח הראל את לוסטיג בתוכנית "בלתי נראה". באותה שנה הופיע לוסטיג בתוכנית "Bigg Boss", שהיא הגרסה ההודית לפורמט "האח הגדול".
בשנת 2024 במהלך מלחמת חרבות ברזל הופיע בהתנדבות פעמים רבות בפני חיילים כחלק מהשתתפות אמנים שונים בהופעות לקהילה.

## חיים אישיים
לוסטיג בעל השכלה אקדמאית בהנדסה, תעשייה וניהול. הוא נשוי ואב לשניים ומתגורר בתל מונד.

## הערות שוליים

2018 12
קטגוריה:מנטליסטים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1975
ארמין, נסיך ליפה

**ארמין, נסיך ליפה** (בגרמנית: **Armin Fürst zur Lippe**; 18 באוגוסט 1924 – 20 באוגוסט 2015) היה ראש בית ליפה בין השנים 1949–2015.

## ביוגרפיה
ארמין נולד ב-18 באוגוסט 1924 בדטמולד ללאופולד הרביעי, נסיך ליפה ולאשתו השנייה, אנה, נסיכת איזנבורג ובידינגן, בתם של ברונו, נסיך איזנבורג ובידינגן השלישי וברטה, רוזנת קסטל-רידנהאוזן. ארמין היה בן דוד ראשון של הנסיך ברנהרד, נסיך ליפה-ביסטרפלד, בן זוגה של יוליאנה, מלכת הולנד, ואף שימש כשושבין בחתונתם בשנת 1937.

בשנת 1949 מת אביו, וארמין ירש את תאריו ונחלותיו. ב-22 במרץ 1953, הוא ויתר על המיקום שלו לטובת אחיו למחצה, הנסיך לאופולד. מהלך זה גרם למחלוקת בתוך הבית, וכמה נסיכים התחילו בהליכים משפטיים. הנסיך לאופולד ויתר בשנת 1958 על ראשות הבית לטובת אחיו הבכור, הנסיך ארנסט. מאוחר יותר באותה שנה, הוסכם על ידי כל הנסיכים הנוכחים באספה שהתקיימה, כי הנסיך המבוגר ביותר החי בגרמניה הוא יהיה ראש הבית, ובשל כך הפך הנסיך זימון קזימיר לראש הבית.

למרות שהסכים לכך בזמנו, ארנסט אוגוסט, נסיך ליפה, בנם של יוליוס ארנסט, נסיך ליפה ומריה, דוכסית מקלנבורג, מאוחר יותר הוא שינה את דעתו, מתוך אמונה כי כל נסיכי הבית, ולא רק אלו שחיים בגרמניה, צריכים להיחשב. בסופו של דבר הוא מת בשנת 1990, ובנו פרידריך וילהלם, נסיך ליפה המשיך את טענותיו לראשות הבית. בנוסף, הנסיך ארמין טען שהוא לא חושב שהחלטתו בשנת 1953 הייתה בלתי חוזרת, טען גם הוא להיותו ראש הבית, בהתחשב בעובדה כי הוא ירש את ההון המשפחתי, כולל אדמות חקלאיות, יערות, וטירת דטמולד, בה הוא התגורר.

ב-20 באוגוסט 2015 מת ארמין בדטמולד, ובנו שטפן, נסיך ליפה ירש את תאריו ונחלותיו.

## משפחתו
ב-27 במרץ 1953 התחתן ארמין עם טראוטה בקר, בתם של גוסטב בקר ושרלוטה מאייר בגטינגן, גרמניה, ונולד להם בן אחד:

* שטפן, נסיך ליפה (נולד ב-1959).

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* טירת דטמולד 

## הערות שוליים

קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1924
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-2015
דווייט אייזנהאואר (CVN-69)

**דווייט אייזנהאואר (CVN-69)** (באנגלית: **USS Dwight D. Eisenhower (CVN-69)**) היא נושאת מטוסים מסדרת נימיץ המשרתת בצי ארצות הברית, ומונעת באנרגיה גרעינית על ידי שני כורים גרעיניים.

נושאת המטוסים "דווייט אייזנהאואר (CVN-69) "קרויה על שמו של נשיא ארצות הברית ה-34 דווייט אייזנהאואר.

כינוי נושאת המטוסים: "Mighty Ike" או "Ike".

## פעילות מבצעית
בינואר 1979 "דווייט אייזנהאואר (CVN-69)" הפליגה לפריסה הראשונה שלה לים התיכון. במהלך פריסה זו, בחופי ישראל, ביקר ראש ממשלת ישראל מנחם בגין ב-"דווייט אייזנהאואר (CVN-69)".

נושאת המטוסים "דווייט אייזנהאואר (CVN-69)" השתתפה באפריל 1980 במבצע טופר העיט, בשנות התשעים במלחמת המפרץ, ולאורך השנים בתמיכה בפעילות הצבאית האמריקאית בעיראק ובאפגניסטן (מלחמת אפגניסטן (2001–2014)).

ב-1 במרץ 2020 עם התעצמות הקרבות האוויריים באידליב והאיום הטורקי לפתוח במלחמה נגד בשאר אל-אסד נכנסה נושאת המטוסים האמריקנית "אייזנהאואר" לים התיכון.

ב-14 באוקטובר 2023, בזמן מלחמת חרבות ברזל, לפי הוראת נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן, נושאת המטוסים נשלחה לישראל לשם הבעת תמיכה והרתעת איראן שמא תתקוף את ישראל ותצטרף למלחמה.

ב-12 בינואר 2024, בהוראת הנשיא ג'ו ביידן השתתפה נושאת המטוסים בתקיפה האווירית בתימן בה תקפו כוחות ארצות הברית ובריטניה יעדים צבאיים של החות'ים; לאחר שאילו איימו על חופש השייט הבינלאומי בים סוף.

## שיפוצים
* ממרץ 1978 עד יולי 1978.
* מינואר 1981 עד מאי 1981.
* מאוגוסט 1982 עד אוקטובר 1982.
* מאוקטובר 1985 עד אפריל 1987 (שיפוץ מקיף כולל החלפת מכ"ם SPS-43.
* מאוקטובר 1988 עד מרץ 1989.
* מאוקטובר 1990 עד ינואר 1991.
* מינואר 1993 עד נובמבר 1993.
* מאוקטובר 1995 עד ינואר 1997 (שיפוץ מקיף כולל הרכבה רציף עלייה נוסף למטוסים).
* מפברואר 1999 עד יוני 1999.
* ממאי 2001 עד מרץ 2005 (שיפוץ מורכב כולל החלפת מגדל רדאר).
* מינואר 2008 עד יולי 2008.
* מספטמבר 2010 עד יוני 2011.
* מספטמבר 2013 עד מאי 2015.
* מאוגוסט 2017 עד היום.

## תמונות

קובץ:CVN-69-Eisenhower.jpg | "דווייט אייזנהאואר (CVN-69)"
קובץ:USS Eisenhower (CVN-69) leaves Norfolk for Operation Uphold Democracy in 1994.JPEG | "דווייט אייזנהאואר (CVN-69)"
קובץ:Flickr - Official U.S. Navy Imagery - A Hornet flies over USS Dwight D. Eisenhower..jpg | "דווייט אייזנהאואר (CVN-69)"
קובץ:160613-N-XD363-210 (27382589960).jpg | "דווייט אייזנהאואר (CVN-69)"
קובץ:USS Eisenhower (CVN-69) launching RIM-7 1981.JPEG | טיל מסוג "RIM-7" משוגר מנושאת המטוסים "דווייט אייזנהאואר (CVN-69)" (שנת 1981)
קובץ:US Navy 050125-N-9600H-123 Sailors watch from the flight deck of USS Dwight D. Eisenhower (CVN 69) during her arrival at Naval Station Norfolk, Va.jpg | "דווייט אייזנהאואר (CVN-69)"
קובץ:US Navy 080122-C-1111B-001 he Nimitz-class nuclear-powered aircraft carrier USS Dwight D. Eisenhower (CVN 69) approaches Norfolk Naval Shipyard.jpg | "דווייט אייזנהאואר (CVN-69)"
קובץ:US Navy 000414-N-7750C-004 USS Dwight D. Eisenhower (CVN 69) underway.jpg | "דווייט אייזנהאואר (CVN-69)"
קובץ:060728-N-0490C-020 (20529386349).jpg | "דווייט אייזנהאואר (CVN-69)"


## ראו גם
* אנרגיה גרעינית

## לקריאה נוספת
* "דווייט אייזנהאואר (CVN-69)" (rikoooo.com)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:נושאות המטוסים מסדרת נימיץ
קטגוריה:הנצחת דווייט אייזנהאואר
קטגוריה:ארצות הברית במלחמת חרבות ברזל
מי ורדים מפורט סעיד

**מי ורדים מפורט סעיד** הוא סרט טלוויזיה ישראלי בשחור-לבן משנת 1972 בבימויו ובהפקתו של רם לוי.

התסריט נכתב על ידי גדעון תלפז, והוא מבוסס על סיפור שלו בשם זה שיצא באנתולוגיה של סיפורים קצרים (גם כן בשם זה) בשנת 1972.

הסרט צולם בפנסיון קורנברג שהיה בשכונת תלפיות בירושלים.

## תקציר העלילה
בפורט סעיד ב-1932, אם (שושנה רביד), בתה הגדולה רוחמה (אוריאלה וייט) והבת הקטנה ציונה (עדית בר משה) מגיעות לנמל בדרכן מאוסטרליה לארץ ישראל. האמא היא ילידת צפת, שם יש לאביה עסק גדול. היא נישאה שם וילדה את רוחמה ולאחר מכן היגרה בעקבות בעלה לאוסטרליה, שם נולדה ציונה. בעלה נפטר באוסטרליה והיא החליטה לחזור ארצה לאחר 11 שנים.

הן פוגשות בנמל את מר ענתבי (נתן כוגן), יהודי עשיר. ענתבי עבד בעסק של הסבא וחיזר אחרי האמא אבל הוא היה "קטן" עליה. לאחר נישואיה הוא היגר למצרים ועשה שם הון. הוא מזמין אותן לארוחה בביתו המלא משרתים סודנים המזליפים מי ורדים על אצבעות הסועדים לפני הארוחה. האמא משתוקקת לחידוש הקשר עם ענתבי העשיר אך כעת היא "קטנה" עליו.

האמא לא רוצה לחזור לאביה והן מתיישבות בשכונת רחביה בירושלים שם היא פותחת פנסיון. היא מתקשה בניהול המקום אך יום אחד מגיע סודני שחור עור בשם אחמד (ריצ'רד סלנו) שנשלח אליה כמתנה על ידי מר ענתבי. היא בהתחלה רוצה לשלחו בחזרה אך רוחמה משכנעת אותה שהיא זקוקה ל"עבד" הזה. ציונה הקטנה מחבבת אותו מאוד לאחר שחילץ אותה מידי נערים ערביים שהתנכלו לה בעיר העתיקה.

אחמד לא מוציא מילה מהפה אבל מבין כל מה שמתרחש במקום. בזכותו המקום מתמלא באורחים וביניהם הקצין הבריטי פופ סמית (יוסי גרבר) שרוחמה מוצאת חן בעיניו והוא מסדר לה עבודה ב-CID.

למקום מגיע מדי פעם איש ההגנה עמיחי (גדליה בסר) שמביא מדי פעם נשק ותחמושת שרוחמה מסתירה בסליק. אחמד רואה הכל וכאשר מגיע פופ סמית לבצע חיפוש במקום, הוא דואג לסלק את הנשק בזמן למקום אחר.

האמא נותנת לאחמד שעתיים חופש כל יום. יום אחד מגיע הרוכל דאראגיאן (שמעון סיאני) לפנסיון ומספר לאמא שראה את אחמד מוכר פיסטוקים בעיר העתיקה. היא נוסעת לעיר העתיקה ורואה אכן את אחמד מוכר פיסטוקים. זה פוגע בגאוותה הגזענית והמתנשאת כאילו שאין זה מספיק שהיא נותנת מזון וכסף לעבד שהוא צריך למכור פיסטוקים.

היא מפטרת את אחמד ונותנת לו מכתב למר ענתבי. אחמד עוזב ללא מילים לאחר שציונה מחבקת אותו ונפרדת ממנו בכאב.

## שחקנים

## קישורים חיצוניים

* מי ורדים מפורט סעיד, באתר אישים.
* מי ורדים מפורט סעיד בעיתון מעריב

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי טלוויזיה ישראליים
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1972
קטגוריה:הערוץ הראשון: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סרטי רם לוי
בורווסטניק לנינגרד

**בורווסטניק** הוא מועדון כדורסל מהעיר לנינגרד, שהתקיים בשנים 1936 - 1971. זכתה פעמיים באליפות ברית המועצות בכדורסל בשנים 1938, 1940.

## היסטוריה
מועדון הכדורסל "בורווסטניק" זכה פעמיים באליפות ברית המועצות והוא המועדון המעוטר ביותר בלנינגרד אחרי "ספרטק".

הקבוצה נוסדה בשנת 1936 על בסיס של איחוד התאגידים ואגודות המסחר (Союза Кооперации и Госторговли, СКиГ). קבוצות הגברים ונשים צוותים השתתפו בעונות הבכורה של אליפות ברית המועצות (1937). באותה שנה, קבוצת הגברים סיימה במקום החמישי ובעונות 1938 ו-1940 לא ספגה אף תבוסה וזכתה באליפויות.

אחרי מלחמת העולם השנייה, הקבוצה שיחקה בליגת העל תחת השם LETI (1951-52), "נאוקה" (1953-1954) ולבסוף, חזרה לשמה הקודם "בורווסטניק" (1955-1961). ההישג הטוב ביותר אז היה מקום 4 באליפות הלאומית ב-1958. ב-1971 הקבוצה השתתפה בפעם האחרונה באליפות ברית המועצות, בעוד קבוצת הנשים המשיכה להשתתף באליפויות המדינה עד שנות התשעים.

מ-1936 עד 1954 מאמן קבוצת הגברים וגם קבוצת הנשים היה מיכאיל קרוטיקוב.

## תארים
* אליפות ברית המועצות: 1938, 1940

## ראו גם
* בורווסטניק לנינגרד (כדורסל נשים)

## הערות שוליים

קטגוריה:קבוצות כדורסל סובייטיות
קטגוריה:קבוצות כדורסל רוסיות שהתפרקו
קטגוריה:סנקט פטרבורג: מועדוני ספורט
בז'ה

**בז'ה** (בפורטוגזית: **Beja**) היא עיר בדרום פורטוגל, בירת מחוז בז'ה.

## גאוגרפיה
העיר ניצבת על גבעה ברום של 227 מטרים מעל פני הים, מעל מישור אלנטז'ו , וחולשת על צומת דרכים חשוב.

## היסטוריה
במקום התקיימה התיישבות עוד מימי הקלטים. בשנת 48 כבש יוליוס קיסר את המקום מידי הלוסיטנים והפך אותה לאחת משלוש הערים הראשיות של הפרובינקיה לוסיטניה.

לפני שנת 530 הפכה העיר למרכז בישופות בשם פאצ'ה (שיבוש של המילה הלטינית Pax, שלום). בשנת 713 נכבשה העיר על ידי המוסלמים מבית אומיה ושם העיר השתנה ל"באג'ה" (باجة).

בשנת 1031, עם התמוטטות ח'ליפות קורדובה הפכה העיר למרכז טאיפה (ממלכה מוסלמית קטנה ועצמאית). ב-1150 נכבשה עיר על ידי אל-מוואחידון, שצירפו אותה לח'ליפותם, שהשתרעה על פני צפון אפריקה ואל-אנדלוס.

ב-1162 נכבשה העיר על ידי צבאו של אפונסו הראשון, מלך פורטוגל. ב-1175 נכבשה שוב על ידי אל-מוואחידון והייתה בשליטתם עד 1234, אז נכבשה סופית על ידי סנשו השני, מלך פורטוגל וסופחה לפורטוגל. לאורך שנים אלה התדלדלה העיר ורק בשנת 1521 השיב לה מנואל הראשון, מלך פורטוגל מעמד של עיר. ב-1770 הושב לה גם מקומה כבישופות.

## אתרים
* **המצודה** על ראש הגבעה הוקמה במאה ה-13 על ידי דיניש, מלך פורטוגל, על יסודות המבצר הרומאי. המצודה שופצה על ידי המוסלמים ומגדל העוז המרובע שלה, בן 40 מטרים (*Torre de Menagem*), הוא הגבוה ביותר ששרד בפורטוגל. כיום נמצא במקום מוזיאון.
* **[[קתדרלה|קתדרלת]] [[יעקב הקדוש]]** (*Sé Catedral de São Tiago Maior*) -המבנה הנוכחי הוקם ב-1590 על בסיס מבנים קדומים. הקתדרלה, המשמשת כמושב הבישוף, שופצה בין 1937 ל-1946.
* **מוזיאון [[לאונור דה ויזאו|המלכה לאונור]]** בבניין **מנזר [[הקלריסיות העניות]]** (*Convento de Nossa Senhora da Conceição*). המבנה הוקם ב-1459 כמנזר פרנציסקני על ידי פרננדו, דוכס ויזאו. המוזיאון נוסד ב-1928 וכולל אוסף אמנות ובו יצירות של הציור הפלמי, הספרדי והפורטוגלי מהמאה ה-15 ועד המאה ה-18, בהן משל חוסה דה ריברה. בשנת 1987 נפתח במקום גם מוזיאון לארכאולוגיה, המציג ממצאים שנמצאו באזור מתקופת הברונזה ואילך.
* המוסד הפוליטכני של בז'ה (*Instituto Politécnico de Beja*) - מוסד להשכלה גבוהה ולימודי הנדסה, נוסד ב-1974.

## יהדות בז'ה
בעיר התקיימה קהילה יהודית, שאנשיה התאפיינו בניב ספרדי-יהודי ייחודי ושונה מהשפה הפורטוגלית הכללית. על קיום הרובע היהודי מעיד רחוב ששמו "רחוב היהודים". הידיעות הראשונות על ישיבת יהודים בפורטוגל הן מהמאה ה-12 וכבר אז היו קיימים רבעים יהודיים בליסבון, בז'ה וסנטרן. במאה ה-13 המלך אפונסו השלישי, מלך פורטוגל, הקים חטיבה נפרדת בממשל ליהודים והוא ניסה לנצל את קשריהם הכלכליים הטובים לפיתוח פורטוגל וזאת על אף שהיהודים הואשמו על ידי ההמון בהפצת המגפה השחורה.

מקורן של משפחות בג'איו, בז'רנו ובז'ה הוא מהעיר בז'ה ממנה נפוצו בימי גירוש פורטוגל ב-1498. עם זאת, רבים לא ברחו אלא התנצרו והפכו לאנוסים, כולל יהודים שהגיעו מספרד בעת גירוש ספרד. חלק ניכר מהאליטה בעיר הייתה מורכבת מאנוסים, והם שהקימו בה את האוניברסיטה הראשונה לרפואה בפורטוגל. עד הגברת האכיפה על ידי האינקוויזיציה הפורטוגזית במחצית השנייה של המאה ה-17 התקיימה קהילה מובחנת, לאחר מכן אין תיעוד לגבי קיומה וסביר כי חלק מן האנוסים נטמעו כליל בחברה הנוצרית וחלקם עברו למדינות אחרות כגון ארצות השפלה, אנגליה, דרום צרפת, מדינות הבלקן והעיר חברון.

## קישורים חיצוניים

* 
* מוזיאון המלכה לאונור

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פורטוגל: ערים
בית ליפה

**בית ליפה** (בגרמנית: **Haus Lippe**) היה בית אצולה גרמני שכלל כמה ענפים, ושניים מהם התקיימו עד המהפכה הגרמנית בשנת 1918. ביאטריקס, מלכת הולנד, אף היא מבנות בית האצולה הזה.

## היסטוריה
בית ליפה יוסד על ידי יובסט הרמן, רוזן ליפה (מת ב-1056), וצאצאו ברנהרד הראשון, הלורד של ליפה היה המייסד של מדינת ליפה בשנת 1123. כמה מבני המשפחה היו השליטים ששלטו למשך הזמן הארוך ביותר באירופה, כולל השליט ששלט במשך הזמן הארוך ביותר, ברנהרד השביעי, הלורד של ליפה.

בשנת 1613 חולקה רוזנות ליפה בין בניו של זימון השישי, רוזן ליפה-דטמולד; בנו הבכור זימון השביעי ירש את רוזנות ליפה-דטמולד, בנו השני אוטו ירש את רוזנות ליפה-בארקה, שחזרה והתאחדה בשנת 1709 עם רוזנות ליפה-דטמולד, ובנו הצעיר פיליפ ירש את רוזנות ליפה-אלפרדיסן, שהתאחדה בהמשך עם נסיכות שאומבורג-ליפה. בשנת 1625 העניק זימון השביעי, רוזן ליפה-דטמולד חלק מאדמותיו לבנו הצעיר הרמן יובסט, הלורד של ליפה-ביסטרפלד כלורדות, ששודרגה בשנת 1762 לרוזנות.

בשנת 1789 שודרגה רוזנות ליפה-דטמולד לדרגת נסיכות, ולאופולד הראשון, נסיך ליפה קיבל את התואר "נסיך האימפריה". בשנת 1806 הצטרפה נסיכות ליפה לקונפדרציה של הריין, ובשנת 1807 הועלתה גם רוזנות שאומבורג-ליפה למעמד נסיכות והצטרפה לקונפדרציה של הריין. לאחר מפלת נפוליאון הצטרפו הנסיכויות בשנת 1815 לקונפדרציה הגרמנית. בשנת 1870 לחמו כוחות הנסיכויות לצד פרוסיה במלחמת צרפת–פרוסיה, ובשנת 1871 הן הצטרפו לאימפריה הגרמנית.

בשנת 1895 מת וולדמאר, נסיך ליפה, ובמקומו עלה לשלטון אלכסנדר, נסיך ליפה שהיה ללא ילדים, ולא היה כל כך שפוי. בעקבות כך פרץ מאבק ירושה בין בית שאומבורג-ליפה לבית ליפה-ביסטרפלד. בשנת 1905 הכריע בית המשפט הקיסרי בלייפציג, שהנסיכות תעבור ללאופולד, רוזן ליפה-ביסטרפלד.

בנובמבר 1918 התפטרו לאופולד הרביעי, נסיך ליפה ואדולף השני, נסיך שאומבורג-ליפה מתפקידיהם, בעקבות המהפכה הגרמנית והתבוסה במלחמת העולם הראשונה.

לאחר עליית הנאציזם בגרמניה, כל שלושת בניו מאשתו הראשונה של לאופולד הרביעי הפכו לחברי המפלגה הנאצית, ובנו הבכור ארנסט, נסיך הכתר של ליפה שהצטרף למפלגה במאי 1928, היה הנסיך הגרמני הראשון שעשה זאת.

בשנת 1937 התחתן ברנהרד, נסיך ליפה-ביסטרפלד עם יוליאנה, נסיכת הכתר של הולנד, אשר עלתה לשלטון בהולנד בשנת 1948, אולם, למרות שבתם ביאטריקס, מלכת הולנד משתייכת לבית ליפה, היא משויכת באופן רשמי לבית אורנז'-נסאו.

## מדינות שנשלטו על ידי בית ליפה
* ליפה (1123–1918), כונתה ליפה-דטמולד משנת 1613
* ליפה-בארקה (1613–1709)
* ליפה-אלפרדיסן (1613–1640, 1681–1777)
* ליפה-ביסטרפלד
* ליפה-וייסנפלד
* שאומבורג-ליפה (1643–1918)
* הולנד (1980–2013) באופן רשמי נודע כבית אורנז'-נסאו

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

ליפה
קרחון גוואן

**קרחון גׂוָואן** או **קרחון גוֹאוּאָן** (באנגלית: **Gowan Glacier**) הוא קרחון ברכס הריטג' בהרי אלזוורת' שבאנטארקטיקה.

אורכו של הקרחון 28 קילומטרים.

גובהו של הקרחון 1,362 מטרים מעל פני הים, והוא זורם לכיוון צפון מפסגת קנינגהאם שבמצוק פאונדרז ונשפך אל קרחון מינסוטה, מזרחית לנונאטאק ולקאם.

## היסטוריה
### גילוי הקרחון

הקרחון מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, באמצעות סקרים על הקרקע ותצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1961–1966.

### מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.

הקרחון נקרא על שם סגן ג'ימי ל. גוואן (Jimmy L. Gowan), ששירת בחיל הרפואה של צי ארצות הברית, ושימש כמפקד וכרופא של תחנת מישור הקוטב בשנת 1966.

## קישורים חיצוניים

* קרחון גוואן באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* קרחון גוואן באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה

## הערות שוליים

גוואן
נונאטאק ולקאם

**נונאטאק וֶלְקָאם** (באנגלית: **Welcome Nunatak**) הוא נונאטאק קטן יחסית, אך בולט, בצורת חרוט, הניצב מצפון לנונאטאקי רות'ר (אך בנפרד מהם), בפסגות פאונדרז, ברכס הריטג' שבאנטארקטיקה.

גובהו של הנונאטאק 1,476 מטרים מעל פני הים.
## היסטוריה
### מקור השם
שמו של הנונאטאק ניתן לו על ידי משלחת החקר הגאולוגית של אוניברסיטת מינסוטה שחקרה את האזור בין השנים 1964–1963.

מקור שמו של הנונאטאק ("ולקאם" באנגלית "ברוך הבא") מאחר שבהגיעם ממסעות המחקר כאשר הם ראו את הנונאטאק הם ידעו כי הם סמוכים למחנה המחקר.

## לקריאה נוספת
• Damien Gildea, **[https://books.google.co.il/books?id=c7HtBgAAQBAJ&pg=PT53&lpg=PT53&dq=%22Welcome+Nunatak%22&source=bl&ots=C9C9z9Yy6a&sig=kunpeSJBicCVwtKNmT1VdWapUM4&hl=en&sa=X&ved=2ahUKEwi93damiYHfAhUuxosKHSCVDpgQ6AEwCHoECAsQAQ#v=onepage&q=%22Welcome%20Nunatak%22&f=false Ellsworth Moutains - Mountaineering in Antarctica: Travel Guide]**

## קישורים חיצוניים
* נונאטאק ולקאם באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* נונאטאק ולקאם באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* תצלום לוויין של אזור הנונאטאק

## הערות שוליים

ולקאם
נונאטאקי רות'ר

**נונאטאקי רות'ר** (באנגלית: **Reuther Nunataks**) הם רכס של נונאטאקים שאורכו 7 קילומטרים, והוא ממוקם ממערב לפסגת לנדמארק בפסגות פאונדרז ברכס הריטג' שבאנטארקטיקה.

הנונאטאקים נמצאים 6 קילומטרים מערבית לפסגת לנדמארק.

## היסטוריה
### מקור השם
שמם של הנונאטאקים ניתן להם על ידי משלחת החקר הגאולוגית של אוניברסיטת מינסוטה לחקר האזור, אשר חקרה את הרכס בין השנים 1963–1964.

ההרים נקראו על שם צ'ארלס ג'י. רות'ר (Charles J. Reuther), טכנאי מסוקים של יחידת התעבורה ה-62 של צי ארצות הברית בתקופת מחקר הרכס.

## לקריאה נוספת
• G.F.Webers, K.B. Sporli, **[https://books.google.co.il/books?id=KE3wCs13g7IC&pg=PA262&lpg=PA262&dq=%22Reuther+Nunataks%22&source=bl&ots=j4-3TKp2TA&sig=XEEJXvto9jQpRG2i4S-eDQIW6lw&hl=en&sa=X&ved=2ahUKEwixj-ih0YHfAhXFsaQKHQ5FBfkQ6AEwBHoECAUQAQ#v=onepage&q=%22Reuther%20Nunataks%22&f=false Palaeontological and Stratigraphic Investigations in the Ellsworth Mountains, West Antarctica]**, **Antarctic Earth Science**, p. 261-262


## קישורים חיצוניים
* נונאטאקי רות'ר באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* נונאטאקי רות'ר באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה

## הערות שוליים

רות'ר
בורווסטניק לנינגרד (כדורסל נשים)

**בורווסטניק לנינגרד** הוא מועדון כדורסל נשים שהיווה חלק מאגודת ספורט לסטודנטים. הישג השיא הוא **סגנות** אליפות ברית המועצות ב-1964.

## היסטוריה
"בורווסטניק" השתתפה באליפות ברית המועצות הראשונה, שנערכה בעונת 1937. באליפויות 1938 ו-1940 הקבוצה סיימה במקום החמישי ובמקום הרביעי בעונת 1939 והייתה אחת הקבוצות החזקות במדינה בענף כדורסל נשים.

בשנות ה-50 הכדורסלניות מלנינגרד זכו במדליית ארד באליפות 1953 והיו לקבוצת הכדורסל היציבה ביותר בליגה הסובייטית, עם התבססות במרכז הטבלה ושמרה על מקומות 5 — 9. בשנות ה-60 של המאה העשרים החלה הצמיחה בקבוצה.

הקבוצה זכתה במדליית כסף באליפות ברית המועצות1964 והייתה לסגנית האלופה ולאחר מכן במדליית ארד בעונות 1961, 1968; וסיימה כסגנית אלופה ב-1967. בנוסף, הקבוצה זכתה 4 פעמים בתחרויות המועצה המרכזית למתנדבי ספורט.

לאחר שבעונת 1969 הקבוצה סיימה במקום הרביעי החלה הנסיגה והירידה ביכולות המועדון: בעונת 1970 — סיימה במקום וב-1971 סיימה במקום 11 והאחרון וירדה ליגה. אחרי מאזן של הפסד אחד בלבד עונה לאחר מכן היא כבר חזרה לליגה הבכירה, בה סיימה במקום תשיעי בעונת 1973. ב-1975 הקבוצה שוב ירדה ליגה וחזרה בעונת 1978. עונת 1978/79 הייתה האחרונה עבור הסטודנטיות מלנינגרד להתמודד בליגה החזקה בברית המועצות. לאחר מכן, הקבוצה ירדה ליגה, ועד קריסתה של ברית המועצות, שיחקה בליגת המשנה של אליפות ברית המועצות. הקבוצה פורקה בשנת 1991.

## תארים והישגים
* **סגנות** אליפות ברית המועצות: 1964
* **מקום שלישי **באליפות ברית המועצות: 1953, 1961, 1968

## ראו גם
* בורווסטניק לנינגרד
קטגוריה:קבוצות כדורסל נשים רוסיות
קטגוריה:קבוצות כדורסל רוסיות שהתפרקו
קטגוריה:סנקט פטרבורג: מועדוני ספורט
אה"מ טיטניה

**אה"מ טיטניה** (באנגלית: **HMS Titania**) הייתה אונייה תומכת צוללות אשר פעלה בשרות הצי המלכותי הבריטי בין השנים 1915–1949, ונטלה חלק במאמץ המלחמתי ב-מלחמת העולם הראשונה, ובמלחמת העולם השנייה.

משנת 1919 "אה"מ טיטניה" הייתה חלק מ"משט הרביעי" ("4th Flotilla"). מאוקטובר 1919 ועד מרץ 1928 הפליגה להונג קונג.

משנת 1930 "אה"מ טיטניה" הייתה חלק מ"משט השלישי" ("3th Flotilla"), משנת 1936 "אה"מ טיטניה" הייתה חלק מ"משט השישי" ("6th Flotilla"), ומשנת 1945 "אה"מ טיטניה" הייתה חלק מ"משט החמישי" ("5th Flotilla").

במהלך שנות פעילותה פיקדו על האונייה 23 רבי חובלים. מפקדה הראשון Capt. Stanley L. Willis, RN פיקד על האונייה בין ה-21 באוקטובר 1915 ל-אוקטובר 1918.

## אניות התומכות בצוללות
הצוללות הן קטנות לעומת רוב כלי השיט של האוקיינוסים, ובדרך כלל אין להן יכולת לשאת כמויות גדולות של מזון, דלק, טורפדו ואספקה אחרת, ולא לשאת מערך מלא של ציוד תחזוקה וכוח אדם. אניות התמיכה בצוללות נושאות את כל הציוד הדרוש לצוללת, וכדי לחדש ומספקת את השירותים האלה בעת עגינה בנמל ליד האזור שבו הצוללות פועלות, או חוברות לצוללות בלב ים.

סוג של אניות תמיכה בצוללות קרוי: "Submarine tender"  או "Depot Ship"

## ראו גם
* אוניית הוד מלכותה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אוניות מלחמה בריטיות במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:אוניות מלחמה בריטיות במלחמת העולם השנייה
ברנהרד השביעי, הלורד של ליפה

**ברנהרד השביעי, הלורד של ליפה** (בגרמנית: **Bernhard VII. zur Lippe**;  4 בדצמבר 1428 – 2 באפריל 1511) היה הלורד של ליפה משנת 1429 עד מותו. בשל הסכסוכים הרבים בהם היה מעורב, הוא זכה לכינוי "המתלהם". הוא היה השליט האירופי ששלט במשך הזמן הארוך ביותר.

## ביוגרפיה
ברנהרד נולד ב-4 בדצמבר 1428, והיה הבן הבכור של זימון הרביעי, הלורד של ליפה, ומרגרטה מבראונשווייג-גרובנהאגן. בשנת 1429, עוד לפני יום הולדתו הראשון מת אביו, וברנהרד עלה לשלטון במקומו, ועמד תחת העוצרות ואפוטרופסות של דודו אוטו. בשנת 1446 מת אוטו, ודודו הגדול הארכיבישוף דיטריך השני מקלן, מונה לעוצר. דיטריך יוצג על ידי עוזרו בליפה, יוהאן מלנבק.

בשנת 1444, ברנהרד חתם על הסכם עם אדולף הראשון, דוכס קלווה, שבו הוא ויתר לאדולף 50% מהשליטה בעיר ליפשטדט, אשר הייתה משועבדת לקלווה. באותו הזמן, הוא הצטרף לברית, במה שנקרא סכסוך זסט, נגד הארכיבישוף דיטריך השני מקלן. בשנת 1447, דיטריך קרא לצבא הבוהמי, אשר הרס את הצד של ליפה ולא החריב את העיר בלומברג על המישור. הצבא הבוהמי גם הטיל מצור על הערים ליפשטדט וזסט, אבל לא הצליח לכובשן.

לאחר שיושב הסכסוך בשנת 1449, התיישב ברנהרד בטירת בלומברג. בשנת 1468, הוא עבר לדטמולד, אשר באותה העת הייתה העיר הקטנה ביותר בליפה, עם רק 350 תושבים, והרחיב את טירת דטמולד.

ברנהרד היה מעורב במספר רב של סכסוכים נגד אויבים שונים, עם העברת בריתות. בשנת 1469, הוא תמך בלודוויג השני, רוזן הסן התחתית נגד אחיו היינריך השלישי, רוזן הסן העילית. מצד שני, בשנת 1464, הוא תמך באחיו, הנסיך-בישוף זימון השלישי מפאדרבורן נגד לודוויג השני, רוזן הסן התחתית, כאשר הם לחמו בסכסוך הסן-פאדרבורן על טירת קאלנברג.

## משפחתו
ברנהרד התחתן עם אנה מהולשטיין-שאוינבורג, בתו של הרוזן אוטו השני של הולשטיין-שאוינבורג, ממנה נולדו לו הילדים הבאים:
* אנה (נולדה ב-1450), התחתנה עם אוטו השישי, רוזן הויה, ולאחריו התחתנה עם יוהאן השני, רוזן נסאו-בילשטיין
* מרגרט (נולדה ב-1452), התחתנה עם יוהאן הראשון, רוזן רייטברג
* אליזבת (נולדה ב-1460), התחתנה עם יוהאן השני, רוזן שפיגלברג, ולאחריו התחתנה עם רודולף השביעי, רוזן דיפהולץ
* ארמנגארדה (1460 – 1524), התחתנה עם יובסט הראשון, רוזן הויה
* זימון (1471–1536)
* ברנהרד
* אגנס

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אצולה גרמנית
קטגוריה:ילידי 1428
קטגוריה:נפטרים ב-1528
יוהאן גאורג השני, נסיך אנהלט-דסאו

**יוהאן גאורג השני, נסיך אנהלט-דסאו** (בגרמנית: **Johann Georg II. von Anhalt-Dessau**; 17 בנובמבר 1627 – 7 באוגוסט 1693) היה נסיך גרמני מבית אסקניה, אשר שלט בנסיכות אנהלט-דסאו בין השנים 1660–1693. כמו כן, הוא היה חבר באגודה מניבת הפירות, ואף שימש כגנרל-פלדמרשל של ברנדנבורג-פרוסיה.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
יוהאן גאורג נולד ב-17 בנובמבר 1627 בדסאו, ליוהאן קזימיר, נסיך אנהלט-דסאו ולאגנס מהסן-קאסל, בתם של מוריץ, רוזן הסן-קאסל ויוליאנה מנסאו-דילנבורג.

ב-9 בספטמבר 1659 התחתן יוהאן גאורג בחרונינגן עם הנרייטה קתרינה מנסאו, בתם של פרדריק הנדריק, נסיך אורנז' ואמליה מזולמס-בראונפלס, ממנה היו לו עשרה ילדים.

### שלטונו
בשנת 1660 מת אביו, ויוהאן גאורג עלה לשלטון במקומו. הוא גם ירש את תביעת המשפחה על אשרסלבן, אשר הייתה בשליטת ברנדנבורג-פרוסיה מאז 1648.

יוהאן גאורג עשה את הקריירה הצבאית שלו בשירות הצבא הפרוסי, ובשנת 1670 העלה אותו פרידריך וילהלם, הנסיך הבוחר מברנדנבורג לדרגת גנרל-פלדמרשל. אחרי שצרפת פלשה לדוכסות קלווה, שהשתייכה לפרידריך וילהלם, ניהל יוהאן גאורג ביוני 1672, משא ומתן בווינה בין לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ופרידריך וילהלם, שבו התחייב כל אחד לספק 12,000 חיילים לשמור על גבולות שלום וסטפאליה מפני תוקפנות הצרפתים. יוהאן גאורג נבחר להוביל את המערכה, אשר ברובה לא הייתה מוצלחת, ואף הובילה את גאורג פון דרפלינגר להתפטר באופן זמני כמחאה.

במהלך המערכה נגד הצרפתים על השליטה אלזס בשנת 1674, רוב הצבא הפרוסי נכנס למחנות חורף בשוויינפורט הפרנקונית. כמשנה לשליט (סטאדהאודר), יוהאן גאורג פיקד על החיילים הנותרים בברנדנבורג. לואי הארבעה עשר, מלך צרפת שכנע את קרל האחד עשר, מלך שוודיה לפלוש לברנדנבורג, אותה לא הצליח יוהאן גאורג למנוע עם כוחותיו הדלים, אולם בקיץ 1675 הוא לחם בקרב פהרבלין, שבו הביסו הפרוסים את השוודים.

בשנת 1683 יוהאן גאורג נסע לפסאו, כביכול על מנת לדון במעורבות ברנדנבורג במלחמה נגד העות'מאנים עם הקיסר לאופולד, למרות שמטרתו העיקרית הייתה לייעץ נגד מלחמה נוספת עם צרפת. בנוסף, הנסיך חזר ואישר את הברית של ברנדנבורג עם אוסטריה.

### מותו
ב-7 באוגוסט 1693 מת יוהאן גאורג בברלין, ובנו לאופולד הראשון, נסיך אנהלט-דסאו עלה לשלטון במקומו.

## משפחתו
ב-9 בספטמבר 1659 התחתן יוהאן גאורג בחרונינגן עם הנרייטה קתרינה מנסאו, בתם של פרדריק הנדריק, נסיך אורנז' ואמליה מזולמס-בראונפלס, ממנה היו לו עשרה ילדים:
* אמליה לודוביקה, נסיכת אנהלט-דסאו (1660)
* הנרייטה אמליה, נסיכת אנהלט-דסאו (1662)
* פרידריך קזימיר, נסיך הכתר של אנהלט-דסאו (1663–1665)
* אליזבת אלברטינה, נסיכת אנהלט-דסאו (1665–1706), התחתנה עם היינריך מסקסוניה-וייסנפלס, רוזן בארבי.
* הנרייטה אמליה, נסיכת אנהלט-דסאו (1666–1726), התחתנה עם היינריך קזימיר השני, נסיך נסאו-דיאץ.
* לואיזה סופיה, נסיכת אנהלט-דסאו (1667–1678)
* מריה אלאונורה, נסיכת אנהלט-דסאו (1671–1756), התחתנה עם הנסיך ייז'י ראדזיוויל, דוכס אוליקה.
* הנרייטה אגנס, נסיכת אנהלט-דסאו (1674–1729)
* לאופולד הראשון, נסיך אנהלט-דסאו (1676–1747)
* יוהנה שרלוטה, נסיכת אנהלט-דסאו (1682–1750), התחתנה עם פיליפ וילהלם, מרקיז ברנדנבורג-שוודט.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:גנרל-פלדמרשלים בצבא הפרוסי
קטגוריה:ילידי 1627
קטגוריה:נפטרים ב-1693
ניצוצות בחינוך

שמאל|ממוזער|200px|ניצוצות פותחים את השנה בבית הנשיא**ניצוצות** היא עמותה שמפעילה תוכנית בשם "ניצוצות" בשיתוף פעולה עם משרד החינוך, ונכללת במאגר התוכניות החינוכיות החיצוניות של משרד החינוך, לצורך יצירת מוטיבציה פנימית אצל תלמידים.

## פעילות העמותה
ניצוצות הוקמה בשנת 2012 על ידי אורי שנער וד"ר יואב ארמוני, ופעילה בפריסה ארצית. על פי נתוני העמותה, בשנת 2019 השתתפו בתוכנית כ-7,000 תלמידים מכ-38 בתי ספר, מכיתות ז' עד י"א. במסגרת הפעילות נפגשים מנחים מתנדבים בעלי תחומי עניין מגוונים, אשר עברו הכשרה ועומדים בתנאי משרד החינוך. המפגשים מועברים בקבוצות קטנות (ממוצע 14 ילדים), רב-גיליות בימי שישי, אחת לשבוע לאורך כל השנה.

התוכנית מפגישה תלמידים עם בוגרים (מנחים) בעלי ניצוץ מתוך מטרה לסייע לתלמידים לגלות את תחומי העניין שלהם.

## מטרות העמותה
**משמעות** - ליצור אצל התלמידים מוטיבציה ויכולת לאתר את הפעילויות המשמעותיות עבורם ולהפוך את מימושן לחלק מרכזי מחייהם לאורך כל מהלך החיים. על ידי חשיפת התלמיד לדמויות מעוררות השראה בתחומי דעת שונים, יחלו התלמידים לחפש את הפעילות המשמעותית עבור עצמם.

**שילוב הקהילה** - העמותה דוגלת בשילוב הקהילה של בית הספר בפעילות (40% מהמנחים באים מקהילת בית הספר - מורים, הורים, בוגרים).

**התנדבות** - כל המנחים של ניצוצות מתנדבים, חשיפת התלמידים למתנדבים מטמיעה את ערך ההתנדבות בקרב התלמידים.

**מתאים לכולם** - העמותה פועלת בכל המגזרים (ממלכתי, ממלכתי דתי, ממלכתי ערבי) ובכל הרמות הסוציואקונומיות.

**מערכת החינוך הפורמלי** - העמותה פעילת במסגרת מערכת החינוך הפורמלי במיזם משותף עם משרד החינוך.

## נושאי תפקידים
יו"ר העמותה - אורי שנער

מנכ"לית - שרון יהושע

## קישורים חיצוניים
* 
* דף הפייסבוק של עמותת ניצוצות
* כתבה בערוץ 2

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: עמותות
ניצוצות בחינוך
מפצח אגוזים

ממוזער|150px|פיצוח אגוזי לוז באמצעות מפצח אגוזים מודרני
ממוזער|150px|מפצח אגוזים הפועל באמצעות סיבוב הבורג
ממוזער|100px|השימוש במפצח אגוזים
**מַפְצֵחַ אֱגוֹזִים** הוא כלי שנועד לשבירת ופיצוח קליפת האגוז על מנת להגיע אל תוכנו. קיימים מפצחי אגוזים בעיצובים שונים, הכוללים מנופים, ברגים ומנגנונים שונים. קיימים גם מפצחים המעוצבים בצורה המדמה אדם אשר שיניו הן אלו המשמשות לפיצוח האגוז, אך מרביתם מיועדים לקישוט.

## היסטוריה
אגוזים פוצחו לאורך ההיסטוריה, באמצעות פטיש וסדן, שלעיתים קרובות היה עשוי מאבן. אגוזים מסוימים, כמו למשל אגוזי מלך, פוצחו על ידי החזקת האגוז בכף היד והפעלת לחץ עם כף היד או האגודל, או באמצעות אגוז נוסף. הכלים הראשונים ששימשו לפיצוח אגוזים הופיעו במאה הרביעית והשלישית לפני הספירה, והיו פרימיטיביים בהרבה מהמפצחים המודרניים. מפצחי האגוזים העתיקים פעלו בצורות שונות, וכללו גם מפצחי בורג, אשר עקרון פעולתם הוא לחץ המופעל על האגוז על ידי סיבוב הבורג.

מפצח האגוזים המודרני, הוא בדרך כלל דומה לצבת, אך נקודת הציר נמצאת בקצהו מעבר לאגוז, ולא באמצע. ייצור מפצחים הפועלים על עקרון של לחץ דרך ציר, החל ככל הנראה ביוון העתיקה. החומרים ששימשו לייצור נעו בין כסף, ברזל יצוק, ברונזה, ועץ (בעיקר בצרפת ואיטליה). לעיתים רחוקות יותר, יוצרו גם מפצחים מפורצלן. פעמים רבות מפצחים אלו עוצבו בצורות בני אדם ובעלי חיים.

בסיפורי קנטרברי מהמאה ה-14, מוזכרים מפצחי האגוזים.

בשנת 1913 רשם איש העסקים הנרי קוואקנבוש פטנט על מפצח אגוזים המבקע את הקליפה בצורה שאינה יכולה לגרום נזק לאגוז עצמו.

שימוש נוסף שנעשה בכלי, הוא פיצוח שריונם של סרטנים ולובסטרים על מנת להוציא את בשרם לחוץ.

## בתרבות
[ממוזער|200px|ימין|אוסף [בובת מפצח אגוזים|בובות מפצחי אגוזים]]
ממוזער|200px|שמאל|בובות מפצחי אגוזים עתיקות במוזיאון מפצחי האגוזים בגרמניה
לפחות מאז המאה ה-15, קיימים מפצחי אגוזים מעץ המגולפים בצורת חייל, אביר, מלך או בני אדם בעלי תפקידים דומים. בגרמניה, מפצח אגוזים נחשב כסמל לסימן טוב. אגדת עם מספרת כי יצרנית בובות ניצחה אתגר פיצוח אגוזים, על ידי יצירת בובת מפצח אגוזים, אשר פיה שימש לפצח את האגוזים. מפצלי האגוזים האלה מעוצבים בצורת אדם עם פה גדול, אשר נפתח על ידי הרמת מנוף בחלקו האחורי של הפסלון. האגוז מוכנס לפיו של הפסלון ועל ידי הלחץ המופעל מהורדת המנוף, מתפצחת קליפת האגוז. מפצח אגוזים דומה היה בדמות אריה, שהאגוז הוכנס לפיו וזנבו שימש כמנוף לפיצוח. מפצח האגוזים המודרני בסגנון זה משמש לקישוט, בעיקר בחג המולד, כהוא משמש כחלק מסמלי החג. הבלט מפצח האגוזים של צ'ייקובסקי, קיבל את שמו על שם סמלי החג.

לאחר מלחמת העולם השנייה, מפצחי נוי דקורטיביים הפכו פופולריים בארצות הברית, בעקבות ההפקה הראשונה של הבלט " מפצח האגוזים" ב -1940 וחשיפת חיילים אמריקאים לבובות בזמן המלחמה.

כמה אמנים ביניהם מייק אולדפילד, השתמשו בצלילים שהושמעו על ידי מפצח אגוזים, כחלק מיצירותיהם.

אליעזר בן-יהודה היציע את המילה "מַפְצֵעַ" במקום "מפצח אגוזים", אבל המילה לא נקלטה בשפה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כלים ומכשירים (מזון)
קטגוריה:אגוז בתרבות
גרגורי לפס

**גריגורי ויקטורוביץ' לפסברידזה** (ברוסית: **Григорий Викторович Лепсверидзе**; נולד ב-16 ביולי 1962, ידוע בשם הבמה שלו **גרגורי לפס**), הוא זמר אסטרדה רוסי ממוצא גאורגי, אחד הזמרים הבולטים ברוסיה. ידוע בקול הבריטון הנמוך והחזק שלו. בשנת 2022 הוענק לו תואר אמן העם של הפדרציה הרוסית. 

## ביוגרפיה
גריגורי לפס נולד ב-16 ביולי 1962 בסוצ'י במשפחה ממעמד הפועלים. לאחר הלימודים, בו לא נבדל בציונים גבוהים, גריגורי, המשיך בלימודים בבית הספר למוזיקה. אחר כך שירת בצבא, כשחזר ממנו החל לשיר במסעדות.
מאז ומתמיד נבדלו השירים של לפס לא רק על ידי מוזיקת שאנסון, אלא גם על ידי הקול המיוחד של המחבר. לאחר שהבין כי כישרון לא יתפתח במסעדות בסוצ'י, לפס נוסע למוסקבה. בשנת 1995, הוקלט אלבומו הראשון. השיר "נטלי" (Натали) מאלבום זה הפך למאוד פופולרי והביא ללפס פִּרסוּם רחב.

הקונצרטים של לפס פופולריים מאוד. האלבומים הבאים יצאו בשנת 1997 - "חיים שלמים", 2000 - "תודה, אנשים." לפס ביצע כמה שירים עם זמרים אחרים. אלגרובה ולפס שרו יחד את השיר "אני לא מאמין לך" (Я тебе не верю), עם סטס פייכה - השיר "היא לא שלך" (Она не твоя), עם ולרי מילדזה השיר - "תסתובב" (Обернитесь), עם אני לוראק - השיר "מראות" (Зеркала), עם טימטי - השיר "לונדון" (Лондон).

בשנת 2004 יצא אלבום חדש, "מפרש", שהפך לאחד הטובים של לפס. מיטב שירי האמן שוחררו בשנת 2006.

בשנת 2014 בטקס פרסי המוזיקה העולמית זכה לפס בפרס "האמן הרוסי הנמכר ביותר".

לפס חגג את יום הולדתו ה-60 ב-15 ביולי 2022 בקונצרט סולו בן שלוש שעות באצטדיון לוז'ניקי, שהסתיים הרבה אחרי חצות. לקונצרט הגיעו כ-60 אלף צופים. באותו יום הוענק ללפס התואר "אמן העם של הפדרציה הרוסית".

## קישורים חיצוניים

*  

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרים רוסים
קטגוריה:זמרים סובייטים
קטגוריה:זמרי פופ רוסים
קטגוריה:זמרי שאנסון רוסים
קטגוריה:שופטי The Voice
קטגוריה:זוכי פרס המוזיקה העולמי: רוסים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1962
קרחון יאמן

**קרחון יָאמֶן** או **קרחון יָמֶן** (באנגלית: **Yamen Glacier**;בבולגרית: **ледник Ямен**; "לדניק יאמן") הוא קרחון ברמות גרומשין, בצידו המזרחי של רכס סנטינל, בצפון הרי אלזוורת' שבאנטארקטיקה.

אורכו של הקרחון 10 קילומטרים ורוחבו 4 קילומטרים.

הקרחון ממוקם צפונית מזרחית לקרחון ויצ'ה.

הקרחון זורם לכיוון צפון מזרח, לצד המורדות הצפוניים של פסגת בראנישט, ונשפך אל זרם הקרח ראטפורד.

## היסטוריה
### גילוי הקרחון
הקרחון מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית בשנת 1961.

### מקור השם
הקרחון נקרא על שם היישוב יאמן שבמערב בולגריה.

## לקריאה נוספת
* הגאזט האנטארקטי של בולגריה 

## קישורים חיצוניים
* קרחון יאמן באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* קרחון יאמן באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה

## הערות שוליים

יאמן
קטגוריה:בולגריה באנטארקטיקה
מישל קרמרמן

**מישל קרמרמן דקל** היא מנהלת ישראלית. שעבדה בחברות תקשורת, בתחום הטלוויזיה ושידור הרדיו בישראל, ושימשה מנכ"לית הרשות השנייה.

## ביוגרפיה
ב-2007 מונתה למנכ"לית ולעורכת הראשית של רדיו אקו 99FM, ואחראית למיתוג של התחנה כתחנה ירוקה עם העברת הבעלות וקבלת הזיכיון המחודש של הרשות השנייה. ב-15 ביוני 2014 פרשה מהתפקיד (במקומה מונתה חגית קמין). בין היתר שימשה סמנכ"לית המיתוג בערוץ 10, סמנכ"לית השיווק והמיתוג בזכיינית ערוץ 2 'רשת מדיה', ומנהלת קריאייטיב ראשית במשרד פרסום ראובני פרידן ובטמיר-כהן. כמו כן הרצתה על שיווק ומיתוג באוניברסיטת אריאל.

קרמרמן הייתה חברה במועצת תאגיד השידור הציבורי, שבו כיהנה בוועדת הדיגיטציה, החדשנות והטכנולוגיה.

ב-14 באוקטובר 2018 החליט שר התקשורת איוב קרא למנותה למנכ"לית הרשות השנייה, אך הממשלה לא אישרה את המינוי עד אמצע 2021, לאחר התערבות של בג"ץ. באוגוסט 2025 התפטרה, תוך שהיא מותחת ביקורת קשה על יו"ר הרשות מרדכי מרדכי, וטוענת שהוא מקדם פוליטיזציה של הרשות.
 
קרמרמן היא בעלת תואר ראשון בקולנוע ובייעוץ חינוכי מאוניברסיטת תל אביב, בוגרת לימודי תעודה בתקשורת ובעיתונאות מאוניברסיטת בר-אילן ומוסמכת במנהל עסקים מהקריה האקדמית אונו.

## חיים אישיים
מתגוררת בתל אביב.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מנכ"ליות ישראליות
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת אריאל בשומרון
קטגוריה:מנכ"לי הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרות הקריה האקדמית אונו
קטגוריה:בוגרי הקריה האקדמית אונו
קטגוריה:בוגרי הקריה האקדמית אונו: מנהל עסקים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב: קולנוע וטלוויזיה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: קולנוע וטלוויזיה
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:פרסומאיות ישראליות
קטגוריה:סגל אוניברסיטת אריאל בשומרון: בית ספר לתקשורת
קטגוריה:ישראליות שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
נמל התעופה ז'שוב

**נמל התעופה ז'שוב - יאסיונקה** (באנגלית: **Rzeszów–Jasionka Airport**; בפולנית: **Port Lotniczy Rzeszów-Jasionka**) הוא נמל תעופה בינלאומי קטן, הממוקם כ-10 ק"מ ממרכז העיר ז'שוב בפולין.

הנמל הוא נמל התעופה השמיני בעומסו בפולין, ומשמש טיסות טראנס אטלנטיות לניוארק. נמל זה הוא הנמל האירופי הקטן ביותר אשר מבוצעות בו טיסות מעבר ליבשת.

כמו כן הנמל משמש את העולים לקבר הרב אלימלך מליז'ענסק מדי שנה.

## היסטוריה
הנמל נפתח לתנועה מסחרית ב-30 בנובמבר 1945 בעיקר לטיסות פנימיות. בשנת 1949 שופץ ונבנה מחדש.

חברת לוט מפעילה טיסות מהנמל לנמל התעופה הבינלאומי ניוארק ליברטי.

## מתקני הנמל
נמל התעופה ז'שוב - יאסיונקה, הממוקם במרחק של כ-7.8 ק"מ מצפון לעיר ז'שוב, מכיל את מסלול הטיסה השלישי באורכו בפולין: 3,200 מ' × 45 מ' (10,499 רגל × 148 רגל).

## טיסות לישראל
חברת לוט הפעילה טיסה שבועית מהנמל התעופה לנתב"ג, הקו נסגר בנובמבר 2019.

## סטטיסטיקה
[ממוזער|[רחבת חניה (מטוס)|רחבת חניה בנמל התעופה]]
ממוזער|פנים הטרמינל

## קישורים חיצוניים

*   ו

ז'שוב
קטגוריה:פודקרפצקיה: מבנים
מצוק פורוס

**מצוק פורוס** או **שלוחת פורוס** (באנגלית: **Foros Spur**;בבולגרית: **рид Форос**) הוא מצוק המהווה את הקצה הדרום מזרחי של רמות גרומשין, במזרח רכס סנטינל בצפון הרי אלזוורת' שבאנטארקטיקה.

אורכו של המצוק 7.5 קילומטרים ורוחבו 5.7 קילומטרים.

ממזרח המצוק מצוי זרם הקרח ראטפורד, וממערב לו קרחון ויצ'ה.

המצוק מצוי 12.96 קילומטרים ממזרח להר וורן, 9.6 קילומטרים מדרום מזרח לפסגת בראנישט, 11.3 קילומטרים צפונית מזרחית להר לאנינג שברמות סוסטרה.

המצוק מתנשא לגובה של 1,150 מטרים מעל פני הים בדרומו.

## היסטוריה
### גילוי המצוק

המצוק מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית בשנת 1961.

### מקור השם

המצוק נקרא על שם נקודת פורוס שבבולגריה, לחוף הים השחור.

## לקריאה נוספת
* הגאזט האנטארקטי של בולגריה 

## קישורים חיצוניים
* מצוק פורוס באתר הגאזט האנטארקטי ההשוואתי SCAR של ממשלת אוסטרליה

## הערות שוליים

פורוס
פורוס
עיסא סיסוקו

**עיסא סיסוקו** (בצרפתית: **Issa Cissokho**; נולד ב-23 בפברואר 1985) הוא כדורגלן עבר סנגלי-צרפתי ששיחק בעמדת המגן.

## קריירה
סיסוקו התחיל את הקריירה שלו בקבוצת לוהאן-סיוסו וכבר בגיל צעיר הצטרף לקבוצה הבוגרת. בקיץ  חתם בגנגאן ושיחק בקבוצת הנוער שלה. אחרי שנתיים חתם בבלו ולאחר מכן שיחק גם בקרקפו.

ביוני  סיסוקו חתם בנאנט מהליגה השנייה בצרפת. ב-15 באפריל 2011 סיסוקו ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק ליגה נגד דיז'ון. שבוע לאחר מכן, סיסוקו כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד נים.

ב-20 ביולי 2015 סיסוקו חתם בגנואה מהסרייה א'. ב-27 בינואר 2016 הושאל לבארי עד לסיום העונה.

ב-1 בפברואר 2017 סיסוקו חזר לצרפת וחתם באנז'ה. בסיום עונת  שוחרר מהמועדון.

ב-30 באוקטובר 2018 סיסוקו חתם במכבי פתח תקווה.

את עונת  התחיל כשחקן חופשי ובינואר  חתם בשולה.

סיסוקו הוא בן למהגרים מסנגל, לכן היה רשאי לייצג את הנבחרת הסנגלית. ב-7 בספטמבר 2013 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–1 נגד . לזכותו של סיסוקו, 3 הופעות בנבחרת.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים צרפתים
קטגוריה:כדורגלנים סנגלים
קטגוריה:מגני כדורגל צרפתים
קטגוריה:מגני כדורגל סנגלים
קטגוריה:פריז: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני אורליאן
קטגוריה:כדורגלני נאנט
קטגוריה:כדורגלני גנואה
קטגוריה:כדורגלני בארי
קטגוריה:כדורגלני אנז'ה
קטגוריה:כדורגלני אמיין
קטגוריה:כדורגלני מכבי פתח תקווה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת סנגל
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים צרפתים באיטליה
קטגוריה:ספורטאים צרפתים בישראל
קטגוריה:ספורטאים סנגלים בישראל
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1985
קטגוריה:סנגלים שנולדו ב-1985
אסלינג לופטוס

**אסלינג לופטוס** (באנגלית: **Aisling Loftus**; נולדה ב-1 בספטמבר 1990) היא שחקנית אנגלייה. לופטוס מוכרת בעיקר מהופעתה בתפקיד אגנס טאולר בסדרת הדרמה של ITV "מר סלפרידג'", ובתפקיד סוניה רוסטובה בדרמה התקופתית של ה-BBC "מלחמה ושלום".

## ביוגרפיה
לופטוס נולדה בנוטינגהאם שבנוטינגהאמשייר להורים אירים, פדי ואיילין לופטוס. יש לה אחות מבוגרת ממנה בשם אויפי (Aoife). בגיל תשע החלה לשחק בקרלטון וורקשופס. היא למדה למבחני A-Levels בבית הספר בקט שבנוטינגהאם. היא שיחקה בתפקידים קטנים בסרטי טלוויזיה וקולנוע בהם בסרט "This Is England".

הופעת הבכורה שלה בטלוויזיה הייתה בשנת 2000 בפרק בסדרה "Peak Practice". אחר כך הופיעה לופטוס בסדרות טלוויזיה שונות בהן "חדר מיון", "רופאים", "The Bill", והדרמה הקומית "The Fattest Man in Britain" בכיכובם של טימותי ספול ובובי בול.

ב-2008 תוארה לופטוס כ"כוכב של המחר" במגזין Screen International. ב-2009 הופיעה בסרט הקצר "ג'ייד" של דניאל אליוט, שזכה בפרס אריה הזהב בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין.

ב-2010 כיכבה לופטוס בדרמה של ה-BBC "חמש בנות" בתפקיד קורבן הרצח ג'מה אדמס. ביולי אותה שנה שיחקה בתפקיד נשי ראשי בדרמה נוספת של ה-BBC בשם "Dive", מאת זוכי הבאפט"א דומיניק סאבאג' וסיימון סטיבנס. בין השחקנים בסדרה היו ג'ק אוקונל, שכיכב בסדרה "סקינס", אדי מארסן, ג'ינה מקי, ג'וזף מול ויואן ברמנר. הדרמה זכתה לשבחי הביקורת, בהם יואן פרגוסון מהעיתון האובזרבר צפה שאסלינג "אש" לופטוס תהיה "תופעה" (phenomenon).

ב-2010 שיחקה לופטוס בתפקיד לאוני פאולר בלהיט הקייצי "Spur of the Moment" מאת אניה רייס בתיאטרון רויאל קורט בלונדון. על הופעתה קיבלה לופטוס ביקורות חיוביות, ודומיניק קבנדיש מדיילי טלגרף כינה אותה "נפלאה" (superb). בפברואר 2017 שיחקה תפקיד ג'ואן בהפקה של נוטינגהאם פלייהאוס למחזה "Touched" מאת סטיבן לואו.

ב-2011 כיכבה לופטוס בסרט הטלוויזיה "The Borrowers" של ה-BBC, ששודר ביום הקופסאות, בתפקיד ארייטי. ב-2012 השתתפה בשתי סדרות של ה-BBC "ג'ייד" ו"אויבי הציבור", ושיחקה בתפקיד קסנדרה במיני-סדרה "השוטר הטוב". ב-2013 גילמה את אגנס טאולר בסדרת הדרמה "מר סלפרידג'" של ITV. ב-2016 שיחקה בתפקיד סוניה רוסטובה בדרמה "מלחמה ושלום" על פי הרומן באותו שם.

## פילמוגרפיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אנגליות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון אנגליות
קטגוריה:שחקניות ילדות אנגליות
קטגוריה:אנגליות שנולדו ב-1990
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1990
הר מוגנסן

**הר מוגנסן** (באנגלית: **Mount Mogensen**) הוא הר מכוסה שלג המצוי 9 קילומטרים צפונית מזרחית להר אלמר ברמת גרומשין במזרח רכס סנטינל, בצפון הרי אלזוורת' שבאנטארקטיקה.

גובהו של ההר 2,790 מטרים מעל פני הים; והוא מתנשא לגובה של 362 מטרים מעל סביבתו.

ההר מתנשא מעל זרם הקרח ראטפורד שממזרח לו, ומעל מוצאו של קרחון ויצ'ה שמדרום מערב לו.

## היסטוריה
### גילוי ההר
ההר התגלה על ידי לינקולן אלזוורת', במהלך הטיסה חוצת אנטארקטיקה שלו ב-23 בנובמבר 1935.

### מקור השם
שמה של הפסגה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקיים.

הפסגה נקראת על שם פאלה מוגנסן (Palle Mogensen) שעמד בראש מחלקת המחקר בתחנה האנטארקטית אמודסן-סקוט בין השנים 1958–1957.

## קישורים חיצוניים
* הר מוגנסן באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* הר מוגנסן באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* הר מוגנסן באתר peakbagger

## הערות שוליים

מוגנסן
קרחון האדמן

**קרחון האדמן** (באנגלית: **Hudman Glacier**) הוא קרחון המנקז את מורדותיו הדרומיים של הר לאנדולט, בין פסגת מארזה ופסגת מילר, ברמת פטוואר, בקצהו הדרומי של רכס סנטינל, בהרי אלזוורת' שבאנטארקטיקה.

הקרחון זורם לכיוון דרום מזרח ונשפך אל קרחון מינסוטה.

גובהו של הקרחון 589 מטרים מעל פני הים.

## היסטוריה
### גילוי הקרחון

הקרחון מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע ותצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1959- 1957.

### מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.

הקרחון נקרא על שם קפטן רייברן א. האדמן (Rayburn A. Hudman) מחיל הנחתים של ארצות הברית, שנהרג בהתרסקות מטוס לוקהיד P2V-2n נפטון על מסלול הנחיתה במצר מקמרדו ב-18 באוקטובר 1956.

## קישורים חיצוניים

* קרחון האדמן באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית

## הערות שוליים

האדמן
האדמן
קטגוריה:ארצות הברית באנטארקטיקה
חולדת ענן חיוורת

**חולדת ענן חיוורת** (שם מדעי: *Phloeomys cumingi*) הוא מין מכרסם ממשפחת העכבריים המהווה את המין הגדול ביותר במשפחתו. מין זה אנדמי לאי לוזון שבתוך הפיליפינים. לצד חולדת הענן הצפונית (*Phloeomys pallidus*) מאותו האי, הם המינים היחידים של הסוג חולדת ענן.

המכרסם למרות שמו איננו חולדה אמיתית אך מראהו וגודלו מדמים אותו לחולדה. אורכו מגיע ל-44–48 ס"מ, אורך הזנב 32–35 ס"מ ומשקלו 1.45-2.1 ק"ג בממוצע. צבע החולדה חום בהיר ושחור והיא בעלת זנב ארך העוזר לאיזון. החולדה היא מטפסת מיומנת החיה בין הענפים וחללי גזעים. היא יוצאת בעיקר בלילות לחפש מזון. לרוב היא חיה בבדידות או בזוג עם צאצאים אך לעיתים נמצאים בקבוצות יותר גדולות.

החולדה ניזונה בעיקר מעלים אך תגוון גם בפירות שונים. שיניה הגדולות עוזרות לה לתלוש אותו מהעץ. היא אוכלת גם מוצרים חקלאיים כמו בטטות ופירות שאיוט.

היא ממליטה גור יחיד בשנה, בעיקר בעונת הגשמים המאוחרת (בין יוני לדצמבר) והוא נאחז באימו בפטמותיה וכך היא עוברת כשהוא לצידה.

חולדה זו נמצא בסכנה בטבע עקב פגיעה ביערות ועקב ציד לשם תרופות עממיות. פרטים בשבי הגיעו כבר לגיל 13 שנה, חיים ארוכים מאוד ביחס למכרסם.

חולדת הענן החיוורת מסווגת כמין פגיע, בשל ציד למטרות מזון ובשל פגיעה בבתי הגידול שלה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1839
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ורג' רוברט וטרהאוס
קטגוריה:עכברים (תת-משפחה)
קטגוריה:הפיליפינים: מינים אנדמיים
קטגוריה:הפיליפינים: יונקים
חולדת ענן

**חולדת ענן** (שם מדעי: *Phloeomys*) הוא סוג מכרסמים ממשפחת העכבריים בתוכו שני מינים שהם הגדולים במיני המשפחה. הם אינם חולדות אמיתיות ושניהם מינים שוכני עצים החיים רק באי לוזון שבאיי הפיליפינים.

החולדות יכולות להגיע לאורך 48 סנטימטרים ולשקול מעל 2 קילוגרם במין חולדת ענן חיוורת. הם בעלי זנב ארוך העוזר להם לשמור על שיווי משקל. הם ניזונים בעיקר מעלים, פרחים ופירות שונים.

## מינים
*חולדת ענן חיוורת (*Phloeomys cumingi*)
*חולדת ענן צפונית (*Phloeomys pallidus*)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1839
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ורג' רוברט וטרהאוס
קטגוריה:עכברים (תת-משפחה)
יוהאן קזימיר, נסיך אנהלט-דסאו

**יוהאן קזימיר, נסיך אנהלט-דסאו** (בגרמנית: **Johann Kasimir, Fürst von Anhalt-Dessau**;  17 בדצמבר 1596 – 15 בספטמבר 1660) היה נסיך גרמני מבית אסקניה. הוא היה השליט של נסיכות אנהלט-דסאו בין השנים 1618–1660.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
יוהאן קזימיר נולד ב-7 בספטמבר 1596 בדסאו, ליוהאן גאורג הראשון, נסיך אנהלט-דסאו ודורותיאה, רוזנת פפאלץ-זימרן, בתו של יוהאן קזימיר, רוזן פפאלץ-זימרן.

לאחר הדרכה אצל מורים מקומיים במהלך השנים המוקדמות שלו, הוא למד עם בן דודו כריסטיאן השני, נסיך אנהלט-ברנבורג בז'נבה משנת 1608 עד 1609, והתחנכו בעיקר אצל ההופמייסטר מרקוס פרידריך ונדלין, והמורה פיטר פון סבוטנדורף .

מותו של אחיו הבכור יואכים ארנסט בשנת 1615 הפך אותו לנסיך הכתר של דסאו, ושנתיים מאוחר יותר, בשנת 1617, דודו לודוויג הראשון, נסיך אנהלט-קתן, צירף אותו לאגודה מניבת הפירות.

### שלטונו
בשנת 1618 מת אביו, ויוהאן קזימיר עלה לשלטון במקומו, אם כי בתקופת שלטונו המשימות של הממשלה בוצעו לרוב על ידי ועדה של פקידים, כי הוא בילה את רוב זמנו בציד.

תאונת ציד ב-4 באוקטובר 1652 ריתקה אותו למיטה במשך כמה שנים. במהלך הזמן הזה, על מנת להסיח את דעתו, הוא העסיק בחצרו את המשורר והסופר המפורסם פיליפ פון צסן.

ב-15 בספטמבר 1660 מת יוהאן קזימיר בדסאו, ובנו יוהאן גאורג השני, נסיך אנהלט-דסאו עלה לשלטון במקומו.

## משפחתו
ב-18 במאי 1623 התחתן יוהאן קזימיר בדסאו עם אגנס מהסן-קאסל, בתו של מוריץ, רוזן הסן-קאסל, ממנה היו לו שישה ילדים:
* מוריץ, נסיך הכתר של אנהלט-דסאו (1624)
* דורותיאה מאנהלט-דסאו (1625–1626)
* יוליאנה מאנהלט-דסאו (1626–1652)
* יוהאן גאורג השני, נסיך אנהלט-דסאו (1627–1693)
* לואיזה מאנהלט-דסאו (1631–1680), התחתנה עם כריסטיאן, דוכס בריג
* אגנס מאנהלט-דסאו (1644)

ב-14 ביולי 1651 התחתן יוהאן קזימיר בשנית בדסאו עם בת דודתו, סופיה מרגרטה מאנהלט-ברנבורג, בתו של כריסטיאן הראשון, נסיך אנהלט-ברנבורג, אך לא היו להם ילדים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:נסיכים גרמנים
קטגוריה:בית אסקניה
קטגוריה:ילידי 1596
קטגוריה:נפטרים ב-1660
עלובי החיים (מיני-סדרה, 2018)

**עלובי החיים** (בצרפתית: **Les Misérables**) היא מיני-סדרה בריטית בת שישה פרקים המופקת על ידי רשת "BBC". הסדרה מבוססת על הרומן הצרפתי התקופתי באותו השם מאת ויקטור הוגו, ונכתבה ונוצרה על ידי אנדרו דייוויס ובוימה על ידי הבמאי טום שאנקלנד, ומככבים בה דומיניק וסט, דייוויד אוילאו, אלי באמבר ולילי קולינס בתפקידים ראשיים.

הסדרה שודרה בישראל בערוץ "כאן 11" בחודשים פברואר–אפריל 2020.

## צוות השחקנים

## הפקה
בתחילה אולפני "The Weinstein Company" רכשו את זכויות ההפקה של הסדרה כמפיצים בארצות הברית וסין. עם זאת, האולפנים עזבו את הפרויקט בעקבות פרשת התקיפות המיניות של הארווי ויינסטין, בעלי האולפנים.

צילומי הסדרה החלו בפברואר 2018 בבלגיה ובצפון צרפת.

מכיוון שהסדרה מבוססת באופן ישיר על הרומן המקורי, היא אינה כוללת אף שיר מהעיבוד הבימתי של הרומן.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות טלוויזיה בריטיות שעלו לשידור בשנות ה-2010
קטגוריה:עלובי החיים
קטגוריה:סדרות דרמה תקופתית בריטיות
קטגוריה:BBC: תוכניות וסדרות