open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
כביש 46

**כביש 46** הוא כביש אורך קצר במרכזה של ישראל. הכביש שאורכו 4 ק"מ בלבד, נסלל במטרה לחבר את כביש 1 ממחלף לוד עם כביש 444.

כביש זה משרת בין היתר את הנוסעים אל איירפורט סיטי, מכיוון שבנסיעה לכיוון צפון בלבד מסתעף כביש כניסה למקום. כמו כן, בסמוך לכביש עתידה להיבנות תחנת הרכבת שוהם במסגרת התוכניות לחידוש המסילה המזרחית.

## צמתים לאורך תוואי הכביש

## תוואי כביש 46 החדש

כביש 46 הנוכחי, שנמצא בין צומת אל על לצומת ברקת, צפוי להתבטל על ידי כביש 40 החדש שיחליף אותו ("עוקף התעשייה האווירית").

בכביש 46 החדש יהיו ארבעה מחלפים:

# **[[מחלף הטייסים]]** - בצומת הטייסים מתוכנן להיבנות מחלף חדש שיאפשר נסיעה מהירה בכביש 46, ממנו אל כביש 6.
# **[[מחלף יהוד דרום]]** - מחלף חדש שייבנה ליד צומת יהוד מערב. המחלף יאפשר נסיעה מהירה בכביש 46 וחיבור דרך רמזורים לצומת יהוד מערב ולשני הכבישים של הצומת, כביש 461 וכביש 412. ממזרח למחלף ייבנה גשר מעבר לכלי רכב מעל לכביש 46 לצורך גישה לבית העלמין של יהוד-מונוסון.
# **[[מחלף אור יהודה דרום]]** - מחלף חדש ליד הצומת של כביש 412 עם הכביש של רחוב יהדות קנדה באור יהודה, המחלף יאפשר נסיעה מהירה בכביש 46 ופנייה ללא רמזורים על ידי לולאה, מהכביש המהיר ישירות לכביש "עוקף אור יהודה" שייסלל מהמחלף לכיוון כביש 461, ממערב לאור יהודה. המחלף יאפשר פנייה מהכביש העוקף ואל הכביש העוקף, מכל כיווני הנסיעה ללא רמזורים. כמו כן ההמחלף יבטל גם את צומת צפריה וצומת חמד המרומזרים שנמצאים כעת בכביש 412. היוצאים מצפריה ומחמד ייסעו עד למחלף הסמוך הזה ודרכו יחצו את כביש 46 ללא הפרעה לתנועה.
# **[[מחלף שפירים]]** - המחלף ישודרג על ידי תוספת של לולאה חדשה מצפון למזרח (מכביש 46 לכביש 1) ותוספת של עקומה חדשה ממערב לצפון (מכביש 1 לכביש 46).

## ראו גם
* כבישי ישראל
## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: כבישים
46
כביש 80

שמאל|ממוזער|250px|כביש 80 בבקעת קריות. מראה מכיוון יתיר
**כביש 80** הוא כביש אורך בנגב, המוביל מצומת ערערה בנגב ועד ליישוב מצדות יהודה. אורך הכביש הוא 34 קילומטרים.
## תוכניות עתידיות
ימין|ממוזער|250px|מפת תוכנית אלון. בה סומנו באופן עקרוני חיצים של כבישים שיחברו בין צפון ודרום יהודה ושומרון
הכביש מתוכנן להיות חלק מציר אורך מגבול מצרים, הנגב ולאורך מזרח יהודה ושומרון. מטרתו להוות כביש ראשי שיעקוף את אזור היישוב הצפוף של קו שכם-חברון ויאפשר מעבר מהיר בין אזורים אלו מבחינה תחבורתית. מבחינה מדינית הכביש אמור לקשר בין צפון ודרום יהודה ושומרון על-פי תוכנית אלון, וגם יאפשר, במסגרת הסדר מדיני, מעבר בטוח לסחר בין יהודה ושומרון למצרים. בהתאם להסכם וואי בשנת 1998, הוחלט לסלול את קטע כביש 80 החוצה את מדבר יהודה ולקשר את קטע הכביש הקיים בדרום עם כביש אלון בצפון, אך תוכנית זו לא התממשה.

במסגרת תוכנית אב לתחבורה ביהודה ושומרון, המתוכננת להתחבר לתמ"א 1, פורסם ב-2020 כי כביש 80 ייכנס להליכי תכנון ככביש חלופי לכביש 60. 

בנוסף על-פי תוכנית משרד התחבורה לעדכון המספור של רבים מכבישי ישראל שפורסמה בסוף שנת 2018, צפוי כביש 80 לעבור שינוי במספור: למספר 314

## אישור תוכנית הכביש
תוכנית הכביש אושרה על ידי מועצת התוכנית העליונה להפקדה וכן קיימת החלטת ממשלה לחישוף תוואי הכביש ותפיסת חזקה לאורכו.

## צמתים לאורך תוואי הכביש

## אתרים לאורך כביש 80
* הגן הלאומי תל ערד
* יער יתיר
* בסיס חיל אוויר נבטים

## ראו גם
* כבישי ישראל

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: כבישים
קטגוריה:ערערה בנגב
קטגוריה:מדבר יהודה: כבישים
קטגוריה:כסייפה: תחבורה
קטגוריה:חבל יתיר
קטגוריה:בקעת ערד
קטגוריה:הנגב: כבישים
כביש 99

**כביש 99** הוא כביש רוחב ארצי בצפונה של ישראל, הנמתח לרוחבם של אצבע הגליל וצפונה של רמת הגולן, מצומת המצודות במערב ועד לצומת מסעדה במזרח. החל מבניאס עוקב הכביש אחר תוואי הזרימה של נחל סער. אורכו של כביש 99 הוא 24 ק"מ. 

## מחלפים וצמתים לאורך הכביש

## אתרים לאורך כביש 99
* חורשת טל
* שמורת תל דן
* שמורת נחל שניר
* מוזיאון בית אוסישקין
* שמורת נחל חרמון
* בניאס
* מפלי סער
* מפל רסיסים
* יער אודם
* ברכת רם

## ראו גם
* אצבע הגליל
* רמת הגולן
* כבישי ישראל

קטגוריה:רמת הגולן: תחבורה
קטגוריה:ישראל: כבישים
קטגוריה:קריית שמונה: תחבורה
כביש 73

**כביש 73** הוא כביש רוחב בעמק יזרעאל בצפונה של ישראל. הכביש מוביל מצומת נהלל במערב אל צומת עדשים במזרח ואורכו 12 קילומטר.

## סלילת הכביש
תוואי הכביש שימש את הנוסעים מירושלים ומתל אביב לחיפה כדי לעקוף את נצרת. אולם הדרך הייתה שמישה רק בקיץ ובימות הגשמים הייתה חסומה בגלל הבוץ.

עם הקמת גבת ושריד והתיישבות באזור של קבוצת השרון וקבוצת עיינות (שהקימו אחר כך את רמת דוד) בשנת 1926, החלו נציגי היישובים לדרוש מהממשלה את סלילת הכביש שיחבר את היישובים החדשים לכביש עפולה נצרת ולכביש חיפה נצרת. קטע ראשון של הכביש, שחיבר את כביש 60 עם גניגר, נסלל ב-1930.

לקראת סוף 1934 הושגה הסכמה בין הממשלה והיישובים בסביבה על סלילת הכביש בין גניגר לנהלל, אולם ביולי 1935 הודיע מושל מחוז נצרת שהסלילה תתעכב מסיבות תקציביות. חיים גבתי העלה את ההשערה שאי סלילת הכביש נובעת מהרצון למנוע את הסטת התנועה לחיפה מלעבור דרך נצרת באופן שעלול לפגוע במסחר בעיר. עבודות מקדימות לסלילת הכביש החלו בתחילת 1936. עם פרוץ המרד הערבי הגדול גבר הלחץ מצד היישוב היהודי לסלילת הכביש, בגלל התקפות על כלי רכב של יהודים שעברו בנצרת ובאוגוסט 1936 פרסם הנציב העליון הודעה רשמית שהכביש הוגדר כפרויקט ציבורי לצורך הפקעת קרקעות. בתחילה דובר על סלילת כביש ברוחב של 3 מטר בעלות של 3000 לא"י, ושהיישובים ישתתפו במחצית העלות. אולם בהמשך הוחלט על כביש ברוחב 5.5 מטר בעלות של 17,500 לא"י והממשלה דרשה שהיישובים ישתתפו ב-5000 לא"י. בעצתו של משה שרת היישובים הסכימו, כאשר חלק מהסכום הובטח על ידי יישובים אחרים באזור שנהנו גם הם מסלילת הכביש. במהלך תכנון הכביש דרשו אנשי גבת שהכביש יעבור מדרום לקיבוץ שלהם. אולם מטעמי עלות בקשתם נדחתה.

העבודה נמסרה לידי סולל בונה וסלילת הכביש החלה בספטמבר 1936. בסלילת הכביש השתתפו המתיישבים ביישובי הסביבה אשר לצורך כך רכשו משאית, שלימים נודעה הודות לשיר הילדים האוטו שלנו גדול וירוק שנכתב עליה. בנובמבר 1936 הופסקה העבודה בגלל הגשמים, והיא חודשה במרץ 1937 והכביש הושלם ביולי 1937. הכביש נסלל ברוחב של 5.5 מטר ובאורך של 11.6 קילומטר. במרץ 1938 נעשו תיקונים בכביש ליד קיבוץ שריד.

ביוני 1941 פורסם שהממשלה מתכוונת לפטר את המפקחים על הכביש ולהוריד את סיווגו לכביש מקומי. 

על-פי תוכנית משרד התחבורה לעדכון המספור של רבים מכבישי ישראל, צפוי כביש 73 לעבור שינוי במספור: למספר 731

## צמתים לאורך תוואי הכביש

## ראו גם
*כבישי ישראל
*עמק יזרעאל

## קישורים חיצוניים
*צילום נסיעה בכביש 73 מצומת עדשים לצומת נהלל
*עדכון על הוזזת צומת ברוך קילומטר מזרחה. פתיחה דצמבר 2019 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: כבישים
קטגוריה:סולל בונה: כבישים ומחלפים
קטגוריה:נהלל
קטגוריה:גבת
קטגוריה:יפעת
קטגוריה:שריד (קיבוץ)
קטגוריה:מגדל העמק: תחבורה
המכון המרכזי לדוקומנטציה יהודית בת זמננו

**המכון המרכזי לדוקומנטציה יהודית בת זמננו**  (באיטלקית: *Centro di Documentazione Ebraico Contemporanea*)  או בקיצור CDEC,  הוא מרכז עצמאי לתיעוד היסטורי הקיים משנת 1955. המכון מקדם את לימוד האירועים, התרבות ואת חיי היום-יום של היהודים, תוך שימת דגש על יהדות איטליה בת זמננו. מנהל המכון הוא גדי לוצאטו ווגרה , בנו של עמוס לוצאטו. חוקרת במכון  היא ד"ר ליליאנה פיצ'יוטו (*Liliana Picciotto*), מחברת ספר הזיכרון לשואת יהדות איטליה, המביא פירוט שמי של הנספים, תולדות חייהם ונסיבות גירושם ומותם. 

המכון עוסק בתיעוד, חינוך ומאבק באנטישמיות. המרכז ממוקם במבנה שהיה בזמנו בית הספר העממי והתיכון  של יהדות מילאנו ברחוב האופילי (Via Eupili 8). 

המכון הוקם בשנת 1955 ביוזמת "הפדרציה של הצעירים היהודיים באיטליה" (*Federazione Giovanile Ebraica Italiana*) במטרה לחקור ולאסוף מסמכים מכל סוג שהוא הקשורים לגזרות האנטישמיות באיטליה ולתרומה היהודית לתנועת ההתנגדות נגד הכיבוש הגרמני באיטליה בימי מלחמת העולם השנייה. בשנת 1957 הוא הוכר כמרכז לימודי. בשנת 1986 הוא הוכר בתור "אונלוס" (*ONLUS*) - ארגון הפועל ללא כוונת רווח ומקיים פעילות חברתית, מעמד המאפשר לו לקבל תרומות, אשר חלקן מוכר בתור הוצאה לצורכי מס.

המכון מספק ספרות, אמצעי הסברה וכן מסמכים לפעולות הסברה והדרכה לתלמידים ולחוקרים. בנוסף, הוא עורך תערוכות ניידות לפי הזמנה.

במכון קיימות המחלקות הבאות:
# ספרייה
# אוסף קלטות וידאו
# ארכיב היסטורי
# ארכיב למידע על גזרות קדומות
# חומר לימודי על השואה

המכון מקיים שיתוף פעולה עם יד ושם ומכונים דומים בעולם.

## לקריאה נוספת

* IL LIBRO DELLA MEMORIA Gli ebrei deportati dall' Italia (1943-1945) ricerca di Liliana Picciotto Fargion, Edizione Gruppo Ugo Mursia Editore.
* Roberto Bassi, *Ricordo di Massimo Adolfo Vitale. Dal Comitato Ricerche Deportati Ebrei al Centro di Documentazione Ebraica Contemporanea*, in "La rassegna mensile di Israel", v. XLV, n. 1-3 (gennaio-marzo 1979), pp. 8-21
* Klaus Voigt, *Das Centro di Documentazione Ebraica Contemporanea in Mailand*, in "Zibaldone. Zeitschrift fuer italienische Kultur der Gegenwart", n. 22, 1996, pp. 51-62
*Michele Sarfatti, *La Fondazione Centro di Documentazione Ebraica Contemporanea, in Fondazione Centro di Documentazione Ebraica Contemporanea, Funzioni dei Centri di storia e cultura ebraica nella società contemporanea*. Atti del convegno - Milano, 3 febbraio 1997, a cura di Michele Sarfatti, Librificio-Proedi editore, Milano 1998, pp. 45-50



## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:זיכרון השואה
קטגוריה:מוסדות להוראת תולדות השואה
קטגוריה:ארגונים יהודיים
קטגוריה:איטליה: ארגונים
קטגוריה:חקר יהדות איטליה
קטגוריה:מילאנו
קטגוריה:השואה: ארכיונים
קטגוריה:זיכרון שואת יהודי איטליה
יהדות
קטגוריה:מכוני מחקר היסטורי
קטגוריה:מכוני מחקר בנושא יהדות
יצחק ימין

**יצחק ימין** (1938 - 21 במרץ 2020) היה צייר ופסל ישראלי.

## ביוגרפיה
ימין נולד בעיראק, וב-1951 עלה לישראל במסגרת מבצע עזרא ונחמיה. כעולה חדש התגורר עם הוריו ואחד-עשר אחיו ואחיותיו במעברה בקסטל. בגיל שש-עשרה עזב את ביתו לטובת יצירה ולימודי אמנות, ובשנת 1961 סיים את לימודיו כבוגר בית הספר לאמנות בצלאל.

באמצע שנות השישים זכה יצחק ימין במלגה מקרן שרת לאמנים צעירים ולמד תחת הדרכתו של ארנסט פוקס מאסכולת וינה.

במשך השנים התרכז בפיסול ובציור בטכניקות מגוונות; רישום פחם, אקוורל, ציורי טמפרה ושמן. כמו כן, התמקד בשנותיו האחרונות בפיסול ברונזה, עץ ואבן. במקביל עיצב שטיחי קיר גדולי ממדים: שטיח "ירושלים של מעלה" מוצג באוסף רקנאטי בבנק דיסקונט ברחוב יהודה הלוי בתל אביב, שטיח נוסף בחברת "ערים" בירושלים ואחר בחדר זיכרון של סיירת חרוב בבקעה. השירות הבולאי פרסם בול של הרב יצחק כדורי על פי תמונת שמן של האמן.

שנים רבות עסק בהוראת האמנות בבתי ספר יסודיים, תיכוניים ובתי נוער, ובשנת 1970 פתח בחוגי לימוד פרטיים, והעמיד דור שלם של אמנים.

בשנת 1980 עיצב את אנדרטת האבן לזכר כובשי הקסטל, האנדרטה מוצבת למרגלות מבצר הקסטל.
בשנת 1990 הוזמן לעצב את חדר הזיכרון לחללי סיירת חרוב המוצב בבקעה ליד מושב פצאל. פסלי אבן נוספים הוצגו בחצר ביתו בירושלים.

במהלך שנות היצירה, ערך יצחק ימין מספר רב של תערוכות יחיד ותערוכות קבוצתיות. ציוריו ופסליו הוצגו באוספים פרטיים, מוסדות ציבור וגלריות ברחבי הארץ והעולם. בשנות היצירה צייר ציורי דיוקן שהוזמנו אצלו לדמויות ידועות, ביניהן הרב עובדיה יוסף, ראש הממשלה מנחם בגין ונשיא מצרים אנואר סאדאת. ימין יצר במגוון חומרים ובמקביל המשיך ללמד תלמידים, ביניהם אומנים שיצירות משלהם מוצגות ברבים.

נפטר ב-21 במרץ 2020.

## גלריית תמונות

Yamin-Ester.jpg|פחם - דודתי אסתר
Yamin-Wood.jpg|עץ - הסתגרות
Yamin-EinKarem.jpg|שמן - עין כרם
YaminWater-roofs.jpg|אקוורל - גגות
Yamin Bedui.jpg|שמן - בדואי


## קישורים חיצוניים

  

קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:פסלים ישראלים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:בוגרי בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב
קטגוריה:ישראלים ילידי עיראק
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1938
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2020
T-95

**T-95**הוא אב-טיפוס של טנק רוסי אשר יועד להיות טנק "הדור הבא" וממשיך דרכו של ה-T-90 בצבא רוסיה. עם זאת, הטנק מעולם לא הגיע לשלב הייצור הסדרתי, ככל הנראה עקב הקשיים הכלכליים בפניהם ניצבו רוסיה והמפעל המתכנן.

## כללי
T-95 הוא אב-טיפוס של טנק רוסי דור ה' אשר תוכנן במפעל אורלוואגונזאבוד (מפעל הקרונות של אורל) בעיר ניז'ני טאגיל - המפעל שבו פותחו, בין היתר, טנקי T-62, T-72 ו-T-90. המידע אודות הטנק מעורפל, אינו מאומת ומבוסס בעיקרו על שבבי מידע נסיבתיים, שמועות והערכות.
"חשיפת" הטנק והספקולציות אודותיו החלו עם סיום ביקורו במפעל אורלוואגונזאבוד של שר ההגנה הרוסי איגור סרגייב בשנת 2000, לאחריו הכריז כי "רוסיה השלימה את פיתוחו של טנק מערכה (MBT) מהפכני בשם T-95". היות שטנקים רוסיים מפותחים תחת שם הקוד "אובייקט ###" ומקבלים את הסימול "T-##" רק לאחר השלמת פיתוחם, ניתן להסיק כי T-95 הוא דגם טנק מוכן לייצור (לדוגמה, טנק T-72 פותח תחת השם Obiekt-172).

תכנונו המהפכני של הטנק כולל צריח לא מאויש ותא לחימה ממוגן הממוקם בתובה. בנוסף, הטנק שומר על מאפייני הטנקים הסובייטיים והרוסיים המודרניים: צללית קטנה, משקל נמוך, יכולת צליחת נהרות לעומק של עד 5 מטרים וצוות בן 3 לוחמים בלבד המתאפשר על ידי קיומה של מערכת טעינה אוטומטית המבטלת את הצורך בטען.

הטנק נועד להוות את הדור החמישי של הטנקים הסובייטיים, לאחר שמאז שנות ה-70, אז פותח ה-T-72, לא פיתחה רוסיה טנקים חדשים אלא עסקה בשדרוג הקיימים. בהתאם, הטנק כולל שיפורים ניכרים: עצמה ודיוק האש, אלקטרוניקה ומיגון.

## מיגון
כלל אנשי הצוות בטנק (מפקד, תותחן, נהג) נמצאים בתא לחימה ממוגן הנמצא בתובה, ומופרד בשריון כבד מהמטען האוטומטי, אשר היווה נקודת תורפה מסורתית בטנקים הסובייטיים מאז הופעתו ב-T-64. תצורה זו מקנה לצוות מיגון מרבי כאשר הטנק נמצא בעמדה (התובה מוסתרת) ומאפשרת הקטנת צללית הטנק וכפועל יוצא- הגדלת שרידותו בשדה הקרב.

על אף שלא נחשפו פרטים אודות הרכב מיגון הטנק, ניתן לשער כי הטנק יכלול, לכל הפחות, מדוכות עשן היעילות בתחום הנראה ובתחום האינפרא-אדום, מיגון ראקטיבי כבד מדגם KONTAKT-5, מערכת הגנה אקטיבית רכה מדגם SHTORA ומערכת הגנה אקטיבית קשה מדגם ARENA-E.

## חימוש
הימצאות צוות הטנק בתובה מאפשרת התקנת צריח קטן, נמוך ובלתי מאויש, הנושא תותח חלק-קדח בקוטר של בין 135 ל-152 מ"מ. בקרת האש של הטנק תכלול מחשב ירי בעל ערוץ אופטי, תרמי, אינפרא-אדום ומכ"ם. ייתכן כי חלק או כל בקרת האש בגרסאות היצוא תכלול רכיבים מתוצרת מערבית, כמו בטנק T-90S (גרסת הייצוא של טנק T-90).

ניתן לשער שהיכולת לשיגור טילי נ"ט, המאפיינת את מרבית הטנקים הסובייטיים האחרונים והמשודרגים תימצא גם בטנק T-95 (ה-T-55AMV בעל יכולת שיגור טילי בסטיון, ה-T-90 בעל יכולת שיגור AT-11 "רפלקס"). הגדלת קוטר התותח תגדיל את יעילותם של פגזים מסוגים מוכרים כגון חודר-שריון-חץ וחלול על ידי הגדלת מהירות הלוע וגודל הראש הקרבי (בהתאמה).

## שירות
כאמור, הטנק פותח במקור על מנת להחליף את משפחת טנקי T-72 (אשר T-90 נמנה עליה) ולהיכנס לשלב הייצור הסדרתי בשנת 1994. עם זאת, הטנק מעולם לא הגיע לשלב זה, עקב מחסור במימון ממשלתי והזמנות מהצבא הרוסי. הצהרתו של שר ההגנה הרוסי בשנת 2000, כמוסבר לעיל, עשויה להצביע על סיום פיתוחו של הטנק והמתנה להזמנות גרידא. חיזוק לסברה זו ניתן למצוא בדיווח של סוכנות ידיעות צרפתית מסוף שנת 2006, על פיה סעודיה מנהלת משא ומתן עם רוסיה לרכש טנקי T-95, לאחר שעברו מבחנים וההערכות ביצועים על אדמת סעודיה.

## קישורים חיצוניים

* כתבה בסוכנות הידיעות הצרפתית אודות אפשרות שסעודיה תרכוש טנקי T-95

## הערות שוליים

קטגוריה:טנקים רוסיים
כביש 75

**כביש 75** הוא כביש רוחב ארצי בצפונה של ישראל, העובר לאורך מורדותיו הצפון מזרחיים של הכרמל ודרך עמק יזרעאל. הכביש מוביל ממחלף קישון עם נתיבי המפרץ והכניסה המזרחית לחיפה ועד צומת המוסכים בתחומי העיר נצרת. אורכו של הכביש הוא 41 ק"מ. בשנים 2011–2014, שודרג הכביש בקטע שבין מחלף ישי לצומת נהלל. במסגרת השדרוג, הורחב הכביש בנתיב נוסף לכל כיוון, בנוסף לביצוע סדרת שיפורים בטיחותיים, שיפור צמתים, בניית מפרדה קשיחה בין המסלולים והקמת תאורה לאורכו של הקטע.

עד לנובמבר 2018, קטע הכביש בין מחלף יגור לצומת העמקים, שאורכו 4 ק"מ, היה קטע משותף לכביש 75 וכביש 70. עם פתיחת מחלף שער העמקים והגעתו של כביש 6 למקום, הוסר הסימון של כביש 70 בקטע זה.

## תולדות הכביש
הכביש מחיפה לנצרת, באורך של 35 קילומטר, נסלל בימי מלחמת העולם הראשונה באחריותו של מוחמד רושדי. קטע הכביש מחיפה לרמת ישי (שאז נקראה ג'דה) נסלל על ידי גדוד שומריה וגדוד העבודה בשנים 1920–1921 וסלילתו הושלמה בתחילת 1922. עד לסלילת קטע הכביש בין הצ'ק פוסט למחלף יגור, עבר קטע כביש זה במסלול של כביש 752.

בתחילת שנות ה-70 עברו בכביש מדי יום כ-7,000 כלי רכב, והוא נשא עליו את עיקר התנועה בין חיפה וטבריה.

בצומת יגור נבנה מחלף גדול בהשקעה כוללת של כרבע מיליארד ש"ח. חברת נתיבי ישראל - החברה הלאומית לתשתיות תחבורה החלה בביצוע העבודות בשנת 2011 והן הסתיימו ב-6 במרץ 2013 (מוקדם מן הצפוי). בנוסף לכביש, בתוכנית הבנייה גם מספר גשרים עבור מעבר רכבת העמק במחלף.

## מסלול הכביש

## גלריה

## ראו גם
*הכרמל
*כבישי ישראל
*עמק זבולון

## קישורים חיצוניים

*  נסיעה מצולמת בכביש 75, ממזרח למערב, מצומת נהלל למחלף הקישון, באתר YouTube, 25 באוגוסט 2014

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: כבישים
קטגוריה:כביש 75: מחלפים וצמתים
קטגוריה:רובע המפרץ
קטגוריה:נצרת: תחבורה
קטגוריה:עמק יזרעאל
קטגוריה:קריית טבעון: תחבורה
קטגוריה:עמק זבולון
קטגוריה:נהלל
קטגוריה:מגדל העמק: תחבורה
קטגוריה:אלונים
קטגוריה:רמת ישי
קטגוריה:יפיע
קטגוריה:יגור
קטגוריה:חיפה: תחבורה
סעיד נפאע

**סעיד נָפַאעַ** (בערבית: **سعيد نفاع**; נולד ב-1 באפריל 1953) הוא עורך דין במקצועו ופוליטיקאי דרוזי-ישראלי, שכיהן כחבר הכנסת מטעם בל"ד. הורשע במגע עם סוכן זר ויציאה למדינת אויב ונדון לשנת מאסר.

## קורות חיים
נפאע הוא בן העדה הדרוזית. מגיל צעיר היה פעיל נגד גיוס דרוזים לצה"ל. ב-1972 ריצה 3 תקופות מאסר עקב סירובו להתגייס לצה"ל. לאחר מכן הקים את ועד היוזמה הדרוזי, ארגון אשר מקדם את הזהות הפלסטינית לעומת זו הישראלית בקרב בני העדה הדרוזית, ואשר כיום מהווה חלק מחד"ש.

ב-1989 נבחר כחבר במועצת המקומית בית ג'ן, אז מטעם המפלגה הקומוניסטית, ובשנים 1992–1993 שימש ראש המועצה. ב-1997 עזב נפאע את המפלגה, בה היה חבר מאז היה בן 14, וכעבור שנתיים הקים תנועה בשם "תנועת המאחדים הלאומית", שהתמזגה עם בל"ד זמן קצר לאחר הקמתה.

בהמשך הקים תנועות נוספות: ב-2001 הקים את תנועת "אל מערופין אל-אחראר" ("הדרוזים החופשיים") ואת תנועת "אל-ג'דור" ("שורשים"), שמטרתה חיזוק השורשים התרבותיים הערביים בקרב הדרוזים. בדצמבר 2006 היה נפאע ממארגני כינוס שבו הוקמה "הוועדה הלאומית לסולידריות עם סוריה".

לקראת הבחירות לכנסת ה-17 הוצב נפאע במקום הרביעי ברשימת בל"ד. הוא החל לכהן כחבר כנסת ב-24 באפריל 2007, עם התפטרותו של יו"ר המפלגה, עזמי בשארה.

ב-6 בספטמבר 2007 יצא נפאע לביקור בסוריה ללא אישור שר הפנים, אישור הנדרש לפי פקודת הארכת תוקף של תקנות שעת חירום (יציאה לחוץ-לארץ). במהלך ביקורו נפגש עם טלאל נאג'י, שהיה אז סגנו של מזכ"ל החזית העממית לשחרור פלסטין. נפאע הועמד לדין והורשע באפריל 2014 בבית המשפט המחוזי בנצרת בשני סעיפים של מגע עם סוכן זר ויציאה למדינת אויב. בספטמבר 2014 נגזרה עליו שנת מאסר בגין הרשעה זו. ערעורו לבית המשפט העליון נדחה באוגוסט 2015, וב-1 בנובמבר 2015 החל לרצות את עונשו בבית הסוהר גלבוע.

לקראת הבחירות לכנסת ה-18 הוצב במקום השני ברשימת בל"ד לכנסת, ונבחר לכהונה נוספת. בינואר 2010 החליטה הלשכה הפוליטית של בל"ד להדיחו מהתנועה, בעקבות סירובו לקיים הסכם רוטציה שיאפשר את כניסתו לכנסת של המועמד שהוצב במקום הרביעי ברשימת בל"ד, עבאס זכור.

בפברואר 2012, כשנה לאחר פרוץ מלחמת האזרחים בסוריה, נטל חלק מרכזי בעצרת תמיכה בנשיא סוריה בשאר אל-אסד שהתקיימה בתיאטרון אל-מידאן בחיפה. לדבריו, ביקש להביע תמיכה בניסיונות הרפורמה של אסד שזכו לתמיכת העם הסורי. הוא גינה את מדינות ערב שמספקות לטענתו נשק למתנגדי המשטר ואשמות ב"מותם של הילדים בסוריה".

## חיים אישיים
נפאע נשוי ואב ל-9, ומתגורר בבית ג'ן.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי כנסת דרוזים
קטגוריה:פוליטיקאים דרוזים ישראלים
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם בל"ד
קטגוריה:קומוניסטים ישראלים
קטגוריה:ראשי מועצת בית ג'ן
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם בל"ד
קטגוריה:חברי הכנסת השבע עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת השמונה עשרה
קטגוריה:חברי כנסת שהורשעו בעבירות ביטחון בישראל
קטגוריה:אישי ציבור ישראלים שהוטל עליהם מאסר
קטגוריה:סרבנים ישראלים
קטגוריה:בית ג'ן: חברי הכנסת
קטגוריה:עורכי דין ישראלים
קטגוריה:משפטנים דרוזים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שהורשעו במגע עם סוכן זר
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1953
כביש 71

שמאל|ממוזער|250px|שילוט בכביש 71
**כביש 71** הוא כביש רוחב ארצי בצפונה של ישראל, העובר בעמק יזרעאל ועמק בית שאן. תוואי הכביש מקביל לתוואי של נחל חרוד בעמק חרוד ולזה של מסילת הברזל עליה נסעה בעבר רכבת העמק. אורכו של הכביש הוא 31 קילומטר, והוא מוביל מעפולה במערב, דרך בית שאן, ומסתיים במעבר נהר הירדן.

## היסטוריה
התוואי המזרחי של הכביש הסלול כיום, שימש במהלך ההיסטוריה – עוד מתקופת הברונזה – כדרך המובילה מבית שאן למגידו ומשם אל דרך הים. דרך זו הייתה מסועפת גם ברשת הדרכים הרומיות בארץ ישראל. סלילת הכביש המודרני התבצעה על ידי ממשלת המנדט שאישרה את סלילת הכביש מעפולה לבית שאן בתחילת 1936. בשלב הראשון נסלל הכביש מעפולה לבית השיטה. הכביש נסלל על ידי סולל בונה. בסיסו הוכן בחודשים ספטמבר–נובמבר 1936 והמשך העבודות והסלילה נעשו לאחר הפסקה לתקופת הגשמים, בין מרץ ליולי 1937. רוחב הכביש היה 6 מטר. סלילת הקטע משיטה לבית שאן נמסרה לקבלן לביצוע באוגוסט 1939.

באפריל 2016 נחנך בכביש מחלף בחיבור עם כביש 669. במסגרת העבודות להקמת המחלף הוכנה גם הפרדה מפלסית עבור מסילת העמק.

### כביש 71 החדש
במסגרת התוכנית למספור הכבישים של משרד התחבורה ל-2018, צפוי כביש 71 למוזג לקטע של כביש 675 (כביש התענכים), לאורך כל אורכו. הקטע הישן ממחלף נבות ועד הכניסה המזרחית לעפולה ימוספר כ**כביש 711**.[250px|ממוזער|חלק ממוסך קואופרטיב בית שאן – חרוד (כיום נטוש) שתכנן אדריכל [שמואל ביקלס לצד כביש 71 בכניסה לקיבוצים עין חרוד ותל יוסף ב-1950]]

## צמתים ומחלפים לאורך הכביש

## אתרים לאורך כביש 71
* הגן הלאומי מעיין חרוד
* מוזיאון בית שטורמן
* משכן לאמנות ע"ש חיים אתר
* בית טרומפלדור
* הגן הלאומי בית שאן
* תל אשתורי
* שמורת גאון הירדן

## ראו גם
* עמק יזרעאל
* גלבוע
* עמק חרוד
* עמק בית שאן

## קישורים חיצוניים

* , מתוך מבט שני, 23 בינואר 2014
* נסיעה מצולמת בכביש 71 מצומת שאן (כביש 90) לעפולה (צומת הרחובות כורש ושפרינצק). כיוון הנסיעה - ממזרח למערב.

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: כבישים
קטגוריה:עמק חרוד
קטגוריה:סולל בונה: כבישים ומחלפים
קטגוריה:עפולה: תחבורה
קטגוריה:מרחביה
קטגוריה:עין חרוד
קטגוריה:בית השיטה
קטגוריה:בית שאן: תחבורה
קטגוריה:מעוז חיים
1309

## אירועים

* פרננדו הרביעי, מלך קסטיליה כובש את אזור גיברלטר.

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
1310

## אירועים
* 64 חברי מסדר אבירי היכל שלמה נשרפו באשמת כפירה.
* בניית מעונות ראשונות לסטודנטים באוקספורד.

## נולדו
*אורבנוס החמישי (נפטר ב-1370)

## נפטרו

*ר' מנחם בן בנימין רקנאטי **-** מקובל ופוסק איטלקי.
*רשב"א**,** מגדולי חכמי התורה בספרד בתקופת הראשונים, וראש חכמי ספרד בדורו. 

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
נוירופיזיולוגיה

ה**נוירופיזיולוגיה** היא תחום בפיזיולוגיה. הנוירופיזיולוגיה עוסקת בהבנת תפקוד מערכת העצבים ומערכת השרירים. תחום זה קשור לנוירוביולוגיה, פיזיולוגיה, נוירולוגיה, אתולוגיה, נוירואנטומיה, מדעי הקוגניציה, ומדעים נוספים העוסקים במוח.

**נוירופיזיולוגיה כירורגית** היא תת-תחום מעשי של הנוירופיזיולוגיה. אדם העוסק בתחום זה עשוי לשמש כחוקר באוניברסיטה או כחבר בצוות מנתחים בחדרי ניתוח. כמנתח, הנוירופיזיולוג מעורב בהשגחה על תפקודם של מבנים עצביים ומערכות עצבים, במטרה לשמור על מערכת העצבים של המנותח ועשוי לסייע לניתוח על ידי ביצוע בחינות אלקטרופיזיולוגיות לזיהוי מבנים עצביים.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פיזיולוגיה
קטגוריה:נוירולוגיה
קטגוריה:מערכת העצבים
קטגוריה:מדעי המוח
כביש 98

ממוזער|250px|כביש 98 בעלייה לדרום רמת הגולן
**כביש 98** הוא כביש האורך העיקרי ברמת הגולן בצפונה של ישראל ואורכו כ-99 ק"מ. צורתו של הכביש היא כשל קשת והוא מקביל לגבול עם סוריה ולקו התלים הישראלי. הכביש מוביל מצומת מעגן (כביש 92) בעמק הירדן, תחילה דרך עמק הירמוך, ולאחר מכן הוא מטפס בעליה תלולה אל רמת הגולן וחוצה אותה עד לסיומו בתחנת הרכבל התחתון בחרמון, מקום בו הוא נפגש עם כביש הר דב (כביש 999). הכביש הוא אחד מהמשופעים בישראל, והוא משנה את גובהו מ-200 מטרים מתחת לפני הים עד לכ-1,640 מטרים מעליו.

## היסטוריה ותוואי הכביש
הכביש כיום מורכב משילוב של מספר דרכים ישנות. בחלקו הדרומי הכביש עוקב אחרי סעיף של דרך היסטורית (דרב אל חורנה) שקישרה בין אזור הגליל דרך צמח אל החורן ודמשק, דרך קונייטרה, ודרך הדואר הממלוכית שקישרה בין קהיר ודמשק. בחלקו הצפוני מתבסס הכביש על דרך קונייטרה - מסעדה - בניאס ועל התפצלות ממנה למג'דל שמס ואתר החרמון.

עד ראשית המאה ה-20, הדרך מעמק הירדן לדרום הגולן עלתה מאזור תל קציר אל יער מבוא חמה ועין עקוב, שם הוקם חאן בתקופה הממלוכית. רק לאחר סלילת רכבת העמק ומלחמת העולם הראשונה, החליפה הדרך מאל חמה אל מבוא חמה את קטע הדרך מתל קציר. עם סלילת רכבת העמק שקישרה בין אזור החורן ועמק הירדן, פחתה חשיבותה של הדרך. 

מאזור מבוא חמה המשיכה הדרך העתיקה בכיוון צפון-מזרח לעבר חספיה, שם התפצלה הדרך לסעיף המוביל מזרחה לחורן באזור תל סאקי, ולהמשכה עד לצומת רפיד בוטמיה, שם התחברה הדרך עם דרך קונייטרה - נווה, שהמשיכה דרך קונייטרה לדמשק. בסמוך לפיק עוברת הדרך על אוכף צר בין נחל מיצר ונחל עין גב, ובסמוך לאל-על עוברת הדרך במישור צר בין נחל אל על לבין הרוקאד.

גבול כיבוש הגולן במלחמת ששת הימים עבר ממזרח לדרך זו. בגלל סמיכות גבול ירדן וסוריה לחלקים בכביש זה, על רקע מלחמת ההתשה ופיתולי הדרך החריפים מעל חמת גדר, בשנת 1969 נפרצה דרך חדשה (כביש 789) שעקפה את החלק הדרומי של הדרך: כביש לאורך חופה המזרחי של הכנרת בין צומת מעגן, עין גב, נוקייב וכורסי, שעלה לרמה דרך נחל דליות ועבר דרך סקופיה (בני יהודה), והתחבר לכביש 98 בצומת אפיק. בסוף 1970 הוחלט לחדש את הקטע הדרומי של הכביש ממבוא חמה לחמת גדר.

במלחמת יום כיפור ניטשו קרבות עזים בסמוך לכביש, בין צומת אל על ועד מג'דל שמס. בעקבות הקרבות הקשים, קטע של עשרה קילומטרים מכביש 98 היה סגור באופן רשמי במשך 30 שנים לתנועת כלי רכב אזרחים בין צומת תל סאקי מצפון לרמת מגשימים ועד צומת אורחה שליד הר פרס. התנועה באזור זה עברה בנתיב עוקף דרך ציר המפלים וכביש 87. בסוף שנת 2007 נפתח קטע הכביש מחדש לאחר ששופץ בידי מועצה אזורית גולן.

במסגרת הסכם הפרדת הכוחות בין ישראל לסוריה לאחר מלחמת יום כיפור, עבר אזור צומת רפיד והעיר קונייטרה לשליטה סורית, והכביש המקורי נקטע בשני חלקים. בעקבות כך נסללו קטעי כביש עוקפים מאזור צומת אורחה וכביש הנפט ועד צפונית לתל פארס, וממערב לקונייטרה.

## מסלול הכביש מדרום לצפון

## אתרים לאורך כביש 98
* הכנרת
* חמת גדר
* שמורת הטבע מצוקי און
* שמורת נחל מיצר
* נחל אל על ושמורת אל על
* שמורת אירוס הביצות
* אנדרטת גדוד 53 (סופה) בצומת אורחה
* שמורת אירוס חושניה
* אנדרטת גדוד 71
* שמורת רכס בשנית
* תצפית קוניטרה
* מפקדת הצבא הסורי בקוניטרה
* שמורת הר אביטל
* שמורת הר חרמונית
* עמק הבכא
* אנדרטת פלס"ר 7
* יער אודם
* בריכת רם
* נחל סער
* החרמון

## קישורים חיצוניים

* 
*איתמר מור, אנדרטאות נשכחות ופינות זיכרון ברמת הגולן, שישי בגולן, 12 ביולי 2007

## הערות שוליים

קטגוריה:רמת הגולן: תחבורה
קטגוריה:ישראל: כבישים
קטגוריה:שער הגולן
קטגוריה:כבישים בישראל הסמוכים לגבול
סינטופיקון - אינדקס הרעיונות המופלאים

**סינטופיקון: אינדקס הרעיונות המופלאים** (**A Syntopicon: An Index to The Great Ideas**), הוא אינדקס שכתב מורטימר ג'. אדלר ויצא לאור בשנת 1952. אינדקס זה יצא לאור בתור כרכים מספר שתיים ושלוש בסדרת "הספרים הגדולים של העולם המערבי". ההקדמה לכרך הראשון נכתבה על ידי רוברט האצ'ינס, נשיא אוניברסיטת שיקגו.

ה**סינטופיקון** מוּצב כרשימת 100 הרעיונות המופלאים של הקאנון המערבי, ונמכר לבתי האמריקאים בעיקר על ידי אנשי-המכירות המיומנים של האנציקלופדיה בריטניקה. אדלר וצוות-הפרויקט שלו בחרו את הרעיונות במשך עשורים, ובסופו של דבר גיבשו רשימה של 102. אולם, בספר אחר שכתב, אדלר הביע חרטה על כך שעקרון השוויון הנובע מזכויות האדם לא זכה להיכנס לרשימה. הוא ניסה לתקן את ההשמטה בספרו "שישה רעיונות מופלאים: אמת-טוּב-יופי-חירות-שוויון-צדק" (1981).

אדלר ניסה להכין אינדקס נוסף, בכרך אחד, וזוהי הפרופדיה שנכתבה בעבור המהדורה החמש עשרה של האנציקלופדיה בריטניקה. מאז, מפתח-העניינים האלפביתי המסורתי הופק בשני כרכים בעבור הגרסאות המאוחרות יותר של המהודרה החמש עשרה, בנוסף על הפרופדיה.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:ספרי עזר
שקלוב

**שְקְלוֹב** (בבלארוסית: **Шклоў**, ברוסית: **Шклов**, ביידיש: **שקלאָוו**) היא עיר קטנה במחוז מוהילב שבמזרח בלארוס, על גדת נהר דנייפר, כ-35 ק"מ צפונית למוהילב. העיר נמצאת על תחנת דרכים בקו הרכבת שבין אורשה ומוהילב, ונכון לשנת 2015 האוכלוסייה בה מונה כ-16,400 נפש.

## תולדות היישוב
התיעוד הראשון לעיר הוא משנת 1535. בשנת 1655 נהרסה העיר בידי הקוזקים, בשנת 1708 נחרבה ונשדדה בידי השוודים בפיקודו של גנרל לוונהופט, ובשנת 1812 פלש צבאו של נפוליאון לעיר, ובזזהּ.

בחלוקת פולין בסוף המאה ה-18 נכללה העיר בתחום האימפריה הרוסית.

## יהודי שקלוב
יהודים התיישבו בשקלוב בתקופה מוקדמת, קרוב לוודאי בתחילת המאה השש-עשרה. מיקומה של העיר על קו הגבול שבין האימפריה הרוסית ופולין חשף אותה לעיתים קרובות להרס המלחמות, והיהודים, שהיוו את רוב אוכלוסייתה, היו הסובלים העיקריים מכך.

בשנת 1897 נמנו בעיר 5,422 יהודים, רוב תושביה, ובתקופה זו היו בה שני בתי כנסת, עשרים ושבעה בתי תפילה יהודיים, בית ספר ממלכתי יהודי, בית חולים יהודי וכמה מוסדות חינוך וצדקה נוספים. היהודים בעיר ניהלו סחר נרחב בחיטה ובסחורות אחרות. בתקופה הסובייטית שבין מלחמות העולם פחת מספר היהודים בעיר, וטרם פרוץ מלחמת העולם השנייה עמד על כ-2,100 איש.

שקלוב נודעה כשטעטל בעל חשיבות. הייתה בה השפעה ניכרת של הגאון מווילנה, והיא מוזכרת לתהילה בפי בנו של הלה בהקדמה לביאור לשולחן ערוך, כאשר גם כמה מבחירי תלמידי הגר"א היו מן העיר.

בין יוצאי העיר הנודעים נמנים:
* ר' יהושע לייב דיסקין - שימש כרב העיר.
* ר' ברוך משקלוב מתרגם ספר יסודות של אוקלידס לעברית.
* יהושע צייטלין.
* ר' ישראל משקלוב מחבר 'פאת השולחן'. מראשי העולים לארץ ישראל בעליית תלמידי הגר"א
* ר' מנחם מנדל משקלוב מראשי העולים לארץ ישראל בעליית תלמידי הגר"א.
* ר' הלל משקלוב מחבר 'קול התור'.
* זלמן שניאור משורר ישראלי בעברית וביידיש, אשר העמיד את העיר במוקד חלק מיצירותיו, ובהן "אנשי שקלוב" ו"פנדרי גיבור".
* ר' אברהם וולפנזון.
* יוסף גוזיקוב - הכליזמר הראשון שערך הופעות במערב אירופה.
### בשואה
עם פרוץ מבצע ברברוסה גויסו גברים יהודים רבים מהעיר לצבא האדום, וחלק מיתר האוכלוסייה היהודית בה ניסו להימלט לעומק ברית המועצות, אך נאלצו לשוב לעיר בשל הדרכים החסומות. ב-12 ביולי 1941 נכנסו לעיר הגרמנים, וגירשו חלק מיהודיה לכפר הסמוך ריז'קוביצ'י, בו רצחו לאחר סלקציה 84 יהודים. את יתר היהודים שהובאו לכפר שיכנו הגרמנים תחת כיפת השמיים בכיכר הכפר, תחת שמירה של שוטרים בלארוסים, אשר מנעו בתורם אספקת מזון ליהודים.

יתר יהודי שקלוב שנותרו בעיר רוכזו בגטו שהוקם במספר בתים הרוסים בה. על יהודי הגטו הטילו הגרמנים גזירות שונות, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב.

ב-2 באוקטובר 1941 פשטו על הכפר ריז'קוביצ'י שוטרים גרמנים, פינים ובלארוסים, ורצחו את כל היהודים שרוכזו בו בסמוך לכפר זרצ'יה הסמוך לדנייפר. בסמוך לאחר מכן רצחו הגרמנים בזרצ'יה גם את 1,459 היהודים שנותרו בגטו שקלוב ובקולחוז הסמוך אליה, לאחר שהובלו לשם במשאיות.

## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים
* 

* אנשי שקלוב שיש להם ערך בויקיפדיה העברית
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:מחוז מוהילב: ערים
קטגוריה:מחוז מוהילב: עיירות יהודיות
קטגוריה:גטאות בבלארוס
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
135

## אירועים
* העיר ביתר נופלת בידי הרומאים ובא הקץ על מרד בר כוכבא

## נולדו
* 135 -רבי יהודה הנשיא (נפטר בסביבות 220)

## נפטרו
בר כוכבא - 135 לספירה

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
כביש 79

**כביש 79** הוא כביש רוחב בצפון ישראל, החוצה את עמק זבולון ואת הגליל התחתון המערבי. הכביש מוביל מצומת אפק בקריית ביאליק ועד לצומת משהד שמצפון לנצרת, ואורכו 27 קילומטר.

## תולדות הכביש
[שמאל|ממוזער|250px|כביש 79 - מבט מ[עין אפק, יולי 2009]]
250px|ממוזער|שמאל|מחלף נצרת מערב, דצמבר 2020
[ממוזער|שמאל|עבודות לבניית [נופית (רכבת קלה)|הרכבת הקלה נופית ליד כביש 79 בסמוך לריינה, מאי 2025]]
הכביש נסלל על תוואי דרך עתיק שהוביל בין נצרת לעכו. בין שפרעם לעכו הדרך העתיקה ביצעה עיקוף קל מצדה המערבי של ביצת עין אפק בשל הקושי לחצות דרכה. הכביש, שנקרא כביש נצרת-שפרעם, נסלל עוד בימי המנדט הבריטי. בשנות ה-50 תחזוקתו הייתה ירודה ביותר. בשנת 1971 נתקבל מלווה מהבנק העולמי לצורך שדרוג הכביש, שעד אז הוביל כ-1000 כלי רכב ביממה, נועד לאפשר מעבר של כ-7000 כלי רכב ביממה על הכביש, ובכך להקל את עומס התנועה על כביש 75 שנשא עליו את עיקר התנועה בין חיפה וטבריה. העבודות החלו במחצית הראשונה של 1972 והכביש נחנך בתחילת 1975.

בסוף העשור הראשון של המאה ה-21 החלה החברה הלאומית לדרכים לשדרג את כביש 79 באמצעות הרחבתו לכביש דו-מסלולי ודו-נתיבי, כולל הקמת מסלול לרכבת קלה עתידית במרכזו. העבודות, בהשקעה של כ-400 מיליון שקל, כללו ביטול צמתים מרומזרים והקמת ארבעה מחלפים קטנים, וסדרת מעברים חקלאיים.

ביולי 2011 נחנך מחלף המוביל, שהיה אחד מהצמתים העמוסים בצפון ישראל, מחלף זה מפריד מפלסית את כביש 79 מכביש 77. באותו חודש נפתח גם מחלף סומך.

במסגרת הקמת כביש עוקף קריות נבנה גשר המעביר את תנועת כביש 79 מעליו. הגשר נפתח לתנועה במחצית 2012. בתקופה זו הוחל גם בעבודות להרחבת קטע הכביש שבין קריית ביאליק ומחלף גלעם לכביש בן 2 מסלולים לכל כיוון עם הפרדה בין שני כיווני הנסיעה. במסגרת העבודות בוטל בחורף 2013 מחלף גלעם, והוחלף בצומת מרומזר, לצורך בנייתו מחדש. המחלף נפתח מחדש ב-14 במאי 2014.

בסך הכל, במהלך סוף העשור הראשון של המאה ה-21 ובעשור השני של מאה זו, הוקמו 13 מחלפים חדשים לאורך הכביש, וכן שודרג הכביש באופן משמעותי.

## מחלפים וצמתים לאורך הכביש
[ממוזער|שמאל|כביש 79 ושכונת גבעת אלונים ב[קריית אתא, מרץ 2022]]

## אתרים לאורך כביש 79
* שמורת טבע עין אפק
* אנדרטת הלוחם הבדואי
* שמורת יער הסוללים
* ציפורי

## ראו גם
* עמק זבולון
* הגליל התחתון

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: כבישים
קטגוריה:עמק זבולון
קטגוריה:הגליל התחתון: כבישים צמתים ומחלפים
קטגוריה:קריית ביאליק: תחבורה
קטגוריה:קריית אתא: תחבורה
קטגוריה:שפרעם: תחבורה
קטגוריה:ריינה
קורמורן גמדי

ממוזער| ''Microcarbo pygmeus''

**קורמורן גמדי** (שם מדעי: *Microcarbo pygmaeus*) הוא מין עוף ימי המשתייך לסוג קורמורן קטן שבמשפחת הקורמורניים.

## תפוצה
לקורמורן הגמדי תחום תפוצה לא גדול. הוא כולל את דרום מזרח אירופה ומערב אסיה, מאיטליה מזרחה עד קזחסטן ודרומה עד עיראק וישראל. חלק מאוכלוסיות הקורמורן הגמדי נודדות, וחלק נמנעות מלעשות כן או נודדות למרחקים קצרים יחסית. האוכלוסיות הצפוניות נוהגות לבלות את החורף באזורים דרומיים יותר, על פי רוב בשטחי הרבייה שלהן. לעיתים רחוקות נודדים קורמורנים אלה גם אל אזורים מסוימים במערב אירופה.

בישראל: אחרי ייבוש החולה עברו עופות אלה אל בריכות הדגים בעמק בית שאן וגרמו נזק רב לדייגי האזור. הדייגים אסרו עליהם מלחמה, והדברים הגיעו עד לידי שריפת מושבות הקינון שלהם. אוכלוסיית הקורמורן הגמדי התמעטה מאוד עד שהושגה פשרה. הם מורשים לשהות באזור הכנרת, בה אינם גורמים נזק. יש מושבות קינון סביב הכנרת, ומספרם הולך ועולה.
## מאפיינים
הקורמורן הגמדי מקנן במושבות גדולות באדמות ביצה, בגופי מים מתוקים שזרימתם איטית, בדרך כלל באגמי מים מתוקים או בדלתה של נהרות. הקנים נבנים על עצים  נמוכי קומה או בסביבות דומות. הקן עשוי מענפים ועשבים. הנקבה מטילה בין שלוש לשש ביצים. הזכר והנקבה דוגרים על הביצים לפרק זמן הנע בין 27 ל-30 ימים. הגוזלים מגיעים לעצמאות כ-70 יום לאחר בקיעתם. 

הקורמורן הגמדי הוא עוף בינוני בגודלו. אורכו נע בין 45 ל-55 סנטימטרים, ומוטת כנפיו נעה בין 75 ל-90 סנטימטרים. קרום שחייה מחבר את כל ארבע אצבעות רגליו. צבע נוצותיו נע בין ירוק מבריק לשחור. נוצות הזנב ארוכות ומקורו קצר ועבה. לבוגרים ציצית-שיער לבנה קטנה במעלה הצוואר, ובעונת הרבייה - גם בחלקו התחתון. מחוץ לעונת הרבייה, לבוגרים נוצות צוואר לבנות. לא קיימת דו צורתיות זוויגית מובהקת אצל הקורמורן הגמדי, והזכר והנקבה דומים מבחינה חיצונית. בצד זאת, הפרטים הצעירים חומים יותר וצבעם מעט עמום יותר.

מבחינה חיצונית, המין נבדל מהקורמורן הגדול (*Phalacrocorax carbo*) ומהקורמורן הימי (*Phalacrocorax aristotelis*) בממדיו הקטנים יותר, במבנה גוף קל יותר ובזנב ארוך יותר. תזונתו מתבססת בעיקרה על דגים. הציד מתבצע לרוב במסגרת קבוצתית, ובין ניסיון ציד אחד למשנהו נח הקורמורן הגמדי על ענפי עצים. 

על אף שאינו נתון בסכנת הכחדה מיידית ושמצב השימור שלו מוגדר כ"קרוב לסיכון" בלבד, הקורמורן הגמדי מאוים כתוצאה מזיהום מים, הזרמת שפכים, הרס בתי גידול וצייד בלתי חוקי. שטחי הרבייה של המין נמצאים במגמת הצטמצמות, והאוכלוסייה הכשירה להתרבות באירופה מוערכת בכ-6,400 עד 7,300 זוגות בלבד - מספר נמוך בצורה משמעותית משיעור האוכלוסייה הכשירה להתרבות באזור זה בעבר. מושבת הקינון הגדולה ביותר נמצאת בדלתא של נהר הדנובה, והיא מכילה כ-4,000 זוגות, אולם נראה כי מספר זה יקטן כתוצאה מהרס בתי גידול. 

על פי "הספר האדום של החולייתנים בישראל" הקורמורן הגמדי נמצא בסיכון אזורי ועתידו בישראל בסכנה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פטר סימון פאלאס
גמדי
קטגוריה:ארץ ישראל: סולתאים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1773
קמארי

שמאל|ממוזער|170px|קמארי
שמאל|ממוזער|170px|קמארי
**קֶמָארִי** (יפנית: 蹴鞠) הוא משחק כדור דומה לכדורגל שהיה פופולרי ביפן בתקופת הייאן והושב לחיים בתקופה המודרנית.

מקורו של המשחק בספורט הסיני קוג'ו. בסביבות שנת 600 לספירה, בתקופת אסוקה, החלו לשחק במשחק ביפן. במקביל, החלו ה"צו-צ'ו" ומשחקים דומים לאבד מתפוצתם בסין ובשאר דרום-מזרח אסיה עד שהקמארי נשאר הספורט היחידי מסוג זה.

קמארי הוא ספורט מאוד פיזי והוא משמש כפעילות גופנית לבני כל הגילים. ייחודו הוא שאין בו מנצחים, מפסידים או אף תחרות בין מספר מתמודדים.

מטרת המשחק הוא להשאיר את הכדור באוויר במאמץ משותף של כל המשתתפים. הכדור, שנקרא "מארי", עשוי מעור אייל, כששיער החיה פונה כלפי פנים הכדור ועורו כלפי חוץ. כדי לעצב את צורתו, ממולא הכדור שעורה, ולבסוף נתפר בעזרת עור סוס. שחקני הקמארי נקראים "מריאשי". המריאשים הטובים ביותר מוסרים את הכדור כך שלמקבל המסירה יהיה קל לשלוט בו.

מגרש הקמארי הוא שטוח, ואורכו כ-15 מטרים. מדי המשחק, זכר מתקופת האסוקה, נקראים "קאריגינו".

גרסה אחרת של המשחק היא "טמארי" (כדור-יד).

## ראו גם
* נבחרת יפן בכדורגל

## קישורים חיצוניים

* היפנים וקמארי

קטגוריה:משחקי כדור
קטגוריה:יפן: תרבות
קטגוריה:מילים וביטויים ביפנית
אלן בול (כדורגלן)

**אלן ג'יימס בול** (באנגלית: **Alan James Ball**; ) היה שחקן ומאמן כדורגל אנגלי בינלאומי, הצעיר בשחקניה של הנבחרת האנגלית שזכתה בגביע העולם ב-1966, והשחקן המצטיין במשחק הגמר של אותו טורניר.

פעמיים ניפץ בול, יליד לנקשייר, את שיא ההעברות הבריטי: לראשונה ב-1966, כשקבוצת נעוריו בלקפול, בה שיחק כנער לצידו של גיבור הכדורגל סטנלי מתיוס, מכרה אותו לאברטון בתמורה ל-110,000 לירות שטרלינג; וכשש שנים לאחר מכן כשנמכר מחדש לארסנל הלונדונית בתמורה לסכום כפול.

בלמעלה מעשרים שנה של כדורגל מקצועני באנגליה ובצפון אמריקה, רשם בול כמאה ושמונים שערים בקרוב לאלף הופעות. לרמה הגבוהה ביותר של המשחק הגיע כבר בגיל צעיר, לאחר שהגשים את המטרה שקבע לעצמו, לשחק במדי אנגליה בגביע העולם שאירחה. מה שייחד אותו כשחקן, ומשך את תשומת לבו של מאמן הנבחרת אלף רמזי, היה מגוון כישוריו, השילוב בין יכולות הגנתיות להתקפיות, ובין משחק אגפים לשליטה במרכז השדה. בול התאים לשיטתו של רמזי היטב, כשמילא את תפקיד הימני מבין שלושה קשרים במרכז השדה. לאחר שריקת הסיום של גמר המונדיאל אמר לו המנג'ר, שבדרך כלל מיעט בשבחים: "אישי הצעיר - לעולם לא תשחק משחק טוב יותר בחייך". גם עמיתיו לקבוצה האלופה, בובי צ'רלטון וג'ף הרסט, הכריזו על הקשר הפעלתני והאנרגטי בן ה-21, כשחקן המפתח במשחק הגמר.

ברמת המועדונים זכה בול בתואר אחד בלבד, אליפות הפוטבול ליג לשנת 1970, במדי אברטון. פעמיים שיחק בגמר גביע ה-FA, עם אברטון ושוב עם ארסנל, אולם לא זכה בו. בנוסף היה שותף לעלייתה של סאות'המפטון לליגה הבכירה, ב-1978. לאחר פרישתו מכדורגל פנה לעסוק באימון, במספר קבוצות, עד פיטוריו מפורטסמות' ב-1999.

בשנת 2000 הוענק לו תואר חבר במסדר האימפריה הבריטית (MBE) על "שירותיו לכדורגל". כשלוש שנים לאחר מכן בא בשערי היכל התהילה של הכדורגל האנגלי.

בשנותיו האחרונות התמודד בול עם מחלת הסרטן שבה לקו אשתו ובתו, ואף העמיד למכירה את מדליית המנצחים שלו מגביע העולם, כדי לממן את הוצאות המשפחה. ב-25 באפריל 2007 מת מהתקף לב, בגיל 61, בסמוך לביתו.

## תארים
### כשחקן קבוצתיים
#### אברטון
* אליפות הפוטבול ליג: 1969/1970
* מגן הקהילה: 1970

#### נבחרת אנגליה
* גביע העולם בכדורגל: 1966

### כשחקן אישיים
* שחקן העונה של סאות'המפטון: 1977/1978

### כמאמן
* מאמן החודש בפרמייר ליג: נובמבר 1995

## לקריאה נוספת
* רוברט גלווין ומרק בושל, **Football's Greatest Heroes**, הוצאת Robson Books, לונדון 2005, עמ' 143–145

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קשרי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני סאות'המפטון
קטגוריה:כדורגלני אברטון
קטגוריה:כדורגלני בלקפול
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אנגליה
קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הכדורגל האנגלי
קטגוריה:חברים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:מאמני כדורגל אנגלים
קטגוריה:מאמני בלקפול
קטגוריה:מאמני פורטסמות'
קטגוריה:מאמני סאות'המפטון
קטגוריה:מאמני מנצ'סטר סיטי
קטגוריה:מאמני סטוק סיטי
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1966
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1970
קטגוריה:כדורגלני יורו 1968
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1945
קטגוריה:אנגלים שנפטרו ב-2007
המוזיאון היהודי של רומא

**המוזיאון היהודי של רומא** (באיטלקית: **Il Museo Ebraico di Roma**) כולל אוסף יודאיקה ותשמישי קדושה, שהועברו אליו מבתי כנסת ישנים באיטליה. המוזיאון משמש מעין "מחסן מרכזי" לתשמישי קדושה לקהילות היהודיות באיטליה.

במהלך היום נערכים במוזיאון סיורים של תלמידי בתי ספר מרומא. בממוצע מסיירות במוזיאון ארבע קבוצות תלמידים ליום. כך המוזיאון הפך למרכז ללימוד מורשת היהדות לציבור הרחב בעיר. במסגרת הסיור במוזיאון מגיעים גם לאולם בית הכנסת הגדול ולאולם בית הכנסת הספרדי. המוזיאון פתוח רק בימי חול.

## חלקי המוזיאון
המוזיאון היהודי של רומא, מצוי במבנה בית הכנסת הגדול של העיר, מצד נהר הטיבר. משני צידי הכניסה לבניין ניתן להבחין בלוחות זיכרון לנספים במלחמות איטליה ולקורבנות השואה. הכניסה לבניין מובילה גם למשרדי הקהילה ולמשרד הרבנות.

המוזיאון מורכב משלושה חדרים, בכל אחת מהחדרים יש תצוגה שונה. החדר הראשון מוקדש למסמכים היסטוריים וממצאים ארכאולוגיים, בחדר השני תצוגת תשמישי קדושה ובאחרון מוצגים חפצי אומנות.

בין המוצגים:
* ספרי תורה וכן "רימונים", "מגן" ו"אצבע" מורה לקריאה בתורה.
* עשרות פרוכות לספר תורה בשלל צבעים, שהיו בעבר בבתי הכנסת של פירנצה, וונציה ורומא ובעיקר מהמאות ה-16 וה-17. כל הפרוכות הוכנו בעבודת יד, והן עדיין משמשות את הקהילה היהודית המקומית.
* מגילות בכתב יד הכתובות על הקלף, כמו מגילת אסתר.
* סידורים עתיקים בנוסח איטליאני ובנוסח ספרד מהמאה ה-18 עם כריכת כסף.
* קופסאות לשמירת בשמים מכסף ומנחושת המתוארכים למאה ה-17 והמאה ה-19.
* חנוכיות, ביניהם אחת מכסף מהמאה ה-18.
* תצוגה של אבני שיש מלוטשות שהיו בעבר בבתי הכנסת הישנים של רומא, חמשת בתי הכנסת (Cinque Scole).

## תמונות מהמוזיאון

Il Museo Ebraico di Roma.jpg|ארון תצוגה במוזיאון
Rings on the Scroll of the Law.jpg|
Ornamental velvet covering Scroll of the Law,.jpg|
Iner ornamental velvet covering Scroll of the Law,.jpg|


## קישורים חיצוניים
 
*  

יהדות
רומא
המפלגה הגאורגית הסוציאל-דמוקרטית (מנשביקית)

**המפלגה הגאורגית הסוציאל-דמוקרטית (מנשביקית)** הייתה מפלגה מובילה בעידן הקדם-סובייטי בגאורגיה, שהורכבה מהחברים המנשביקים שהיו חברים במפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית הרוסית (РСДРП), והנהיגה את הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה בשנים 1918–1921.

בבחירות הפרלמנטריות שנערכו ב-14 בפברואר 1919 היא השיגה רוב של 81.5% מהקולות. במרץ 1921 היא הודחה בעקבות פלישת הצבא האדום לגאורגיה. המפלגה חוסלה במהלך הדיכוי הסובייטי של מרד אוגוסט בגאורגיה, בשנת 1924.

על פי מילות ההיסטוריון הארמני-אמריקני המודרני, רולנד גריגור סאני, "ההישגים שלהם בבניית האומה הפוליטית הגאורגית היו יוצאים מגדר הרגיל. התמיכה בהם בין כל סוגי הגאורגים הייתה אמיתית. ובכל אופן, התגשמותם, בת החלוף, באפיזודה הקצרה בעצמאות הלאומית. העדות המרשימה ביותר להצלחתם היא בעובדה שלא ניתן היה להוציאם מגאורגיה מלבד שימוש בכוח צבאי עדיף מבחוץ".

## קישורים חיצוניים
* מנהיגי המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הגאורגית ותוצאות הבחירות הפרלמנטריות בגאורגיה בשנת 1919, בצרפתית
## הערות שוליים

מנשביקית
מנשביקים
מנשביקית
קטגוריה:גאורגיה: מפלגות סוציאליסטיות
קטגוריה:גאורגיה בתקופת האימפריה הרוסית
גאורגיה
אוצר פירושים וציורים להגדה של פסח

**אוצר פירושים וציורים להגדה של פסח** הוא חיבור על ההגדה של פסח שערך 'בעל האוצרות' רבי יהודה דוד איזנשטיין. החיבור יצא לאור בפעם הראשונה בשנת תרע"ז (1917) בניו יורק ופעם נוספת בשנת תשל"ו (1975)  בתל אביב בהוצאת הספרים 'שילה'. 

החיבור מורכב ממספר חלקים : 
* הקדמה כללית שכתב איזנשטיין עצמו על טיבה של ההגדה של פסח ועל טיבו של החיבור. בהקדמה ניתן לראות כמה קווים מנחים בעבודתו הספרותית של איזנשטיין. בתארו את הבן הרשע מבין ארבעת הבנים המופיעים בהגדה של פסח ניתן לראות רמיזה על מצבם הרוחני של חלק מהיהודים בארצות הברית בשנות העשרים של המאה העשרים : 
 
* פירוש של איזנשטיין עצמו להגדה ולצדו ציורים המאיירים את ההגדה. הציורים הם בסגנון הקומיקס והם פרי עטו צייר יהודי בשם ליאון דוד יזראל אשר כונה גם בשם 'לאלא'.
* חלק נוסף של החיבור כולל לקט של פירושים להגדה. בחלק זה מובאים הפירושים של רבי יצחק אברבנאל, מחזור ויטרי, שבולי הלקט, פירוש הכל-בו, האבודרהם, המהר"ל, רבי משה אלשייך (השני), השל"ה, היעב"ץ והגר"א. בהקדמה מעיד איזנשטיין כי לעיתים הוא שינה מעט מנוסח הדברים המקורי וכך הוא כותב : "ואף כי נדפסו במלואם עשיתי בהם קצת שינויים כדי לתקן הלשון וסימני הפסקאות".   
* החלק הרביעי מכיל מספר ערכים אנציקלופדיים הקשורים לחג הפסח. חלק מהערכים הללו כבר הופיעו לפני כן בספריו הקודמים של איזנשטיין ובהם אנציקלופדיה אוצר ישראל ובספר אוצר דינים ומנהגים.

## קישורים חיצוניים
* הפירושים מתוך אוצר הפירושים והציורים על הגדה של פסח סרוקים בקובצי PDF באתר 'דעת'  

קטגוריה:הגדות של פסח
קטגוריה:ספרי יהודה דוד אייזנשטיין
קוגלהוף

ממוזער|קוגלהוף גרמני
[ממוזער|קוגלהוף צ'כי ב[מלית|מילוי קקאו]]
[ממוזער|תבניות קוגלהוף מודרניות, מ[סיליקון (תרכובת)|סיליקון (משמאל) וממתכת]]
**קוגלהוף** או **גוגלהוף** (בגרמנית: **Gugelhupf**, יש להגות **גוּגֵלהוּפְּף**) היא עוגה מסורתית הנפוצה בגרמניה, אוסטריה, שווייץ הונגריה וחבל אלזס שבצרפת. עוגה זו נפוצה בצ'כיה בשם "בָּבּוֹבקַה" (**bábovka**) וברוסיה בשם "בָּבְּקַה" (**bábka**), ובהונגריה, קרואטיה וסרביה היא קרויה "קוגלוף" (**kuglóf**).

העוגה היא עוגת שמרים בחושה, בעלת צורה מעגלית עם חור במרכזה של העוגה. העוגה מכילה צימוקים, שקדים או קליפות הדרים מסוכרות.

נהוג שאורחים המוזמנים לארוחה מגיעים עם קוגלהוף למארחים. כמו כן, היה נהוג לכלול תבנית קוגלהוף בנדוניה.

בישראל נהגו בעבר להכין גרסה של העוגה בסיר פלא על כיריים.

## אטימולוגיה
מקור שמה של העוגה כנראה במילה הגרמנית "גוגל" שמשמעה ברדס, בגלל הצורה הגבוהה של העוגה, ויש שמקשרים את השם למילה "קוגל" שמשמעה כדור, מסיבות דומות. 

ייתכן שמקור המילה **הוּפְּף** בגרמנית במילה שמרים (**הּפה **- **Hefe**) או בשם הפועל לקפוץ(**הוּפְּפן***- ***hüpfen**), כיוון שהשמרים גורמים לעוגה "לקפוץ" מעל לגובה התבנית.

## ראו גם
* עוגת באנט

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:המטבח הגרמני: עוגות
קטגוריה:המטבח האוסטרי: קינוחים
קטגוריה:המטבח הצ'כי
קטגוריה:המטבח הרוסי: קינוחים
קטגוריה:מוצרי בצק שמרים
קטגוריה:עוגות שמרים
קטגוריה:המטבח האלזסי
המכללה האקדמית לחינוך ע"ש קיי

[260px|ממוזער|שמאל|[סמלילה הקודם של המכללה]]
ממוזער|מכללת קיי, אפריל 2025
**המכללה האקדמית לחינוך על-שם קיי**, הידועה בעיקר בכינויה הפשוט "**מכללת קיי**", היא מכללה אקדמית להכשרת מורים בבאר שבע.בשמה היא מנציחה את זכרו ופועלו של ג'פרי קיי, שתרם את הכספים לבניית בניין המכללה הראשי בקמפוס.

## נשיאי המכללה

## תוכניות הנלמדות במכללה
### תואר ראשון (B.Ed)
* תוכנית הכשרה לגן
* תוכנית ההכשרה לבית-הספר היסודי (א-ו)
* תוכנית ההכשרה לבית-הספר היסודי (א-ו) במגזר הבדואי
* תוכנית ההכשרה לבית-הספר העל-יסודי (ז-י)
* תוכנית ההכשרה לחינוך המיוחד (גילאי 6–21)
* תוכנית ההכשרה לחינוך הגופני (כיתות א-יב)
* תוכנית ההכשרה לאומנות ומדיה דיגיטלית (כיתות א–יב)
* תוכנית שבילים – לחינוך, חברה וסביבה
* תוכנית נתיבים مسارات – למנהיגות חינוכית–סביבתית בנגב
* תוכנית המצוינים: רג"ב – ראש גדול בהוראה

### תואר שני (M.Ed)
* תוכנית מגוון ושוויון חינוכי
* התוכנית לחינוך בעידן טכנולוגיות מידע
* תוכנית חינוך גופני וספורט לאוכלוסיות בהדרה ובסיכון
* תוכנית תואר שני בחינוך לגיל הרך
* תוכנית תואר שני בייעוץ חינוכי
* תוכנית תואר שני הוראה ולמידה: פיתוח מנהיגות חינוכית
* הוראת STEM בגישה אינטגרטיבית

## מכינה קדם-אקדמית
המכינה הקדם אקדמית הוקמה בשנת 1989 והיא מיועדת לתלמידים המעוניינים להמשיך ללימודי הוראה במכללת קיי, אשר אינם עומדים בתנאי הקבלה לתוכנית האקדמית. המכינה מונה כ-600 סטודנטים בשנה אשר לומדים בכל המסלולים השונים. המכינה נפתחת ב-1 בספטמבר (בגרויות מועד חורף) וב-1 בפברואר (בגרויות מועד קיץ) מדי שנה. תנאי הקבלה למכינה הקדם-אקדמית הם מבחן פסיכומטרי או מבחן מימד.

**במכינה נלמדים המקצועות הבאים**:

**מקצועות לימוד במגזר הבדואי**:

## האגודה הסטודנטיאלית מכללת קיי
האגודה הסטודנטיאלית מכללת קיי היא עמותה מטרתה הרשמית היא ייצוג חברי האגודה בכל העניינים אשר נוגעים לחבריה בפני הנהלת המכללה, האגודה תפעל לקידום חבריה בתחומים האקדמיים, החברתיים, תרבותיים ובתחום הרווחה בתוככי הקמפוס ומחוצה לו.

האגודה חברה בהתאחדות הסטודנטים הארצית ופועלת יחד עמה לשמירת האינטרסים של כלל ציבור הסטודנטים בארץ ולמתן הטבות ומלגות לסטודנטים החברים בהתאחדות.

## לקסי-קיי
לקסי-קיי הוא כתב עת מקוון ושפיט כתוב עברית. זהו לקסיקון בהתהוות המזמין את הכותבים לשיח פתוח ולבחינה מעמיקה של מושגים של ערכים דיאלקטיים וחיבורם המיוחד לעולם החינוך והכשרת המורים. מטרת כתב העת להביא לידי ביטוי חדשנות פדגוגית ולהאיר על המרחב שבין למידה והוראה.

## קישורים חיצוניים

* כל הגיליונות לקסי-קיי, באתר מכללת קיי
* ציפי שחורי-רובין, '''50 שנות הכשרת מורים בנגב, 1954–2004''': אלה תולדות המכללה האקדמית לחינוך ע"ש קיי בבאר שבע, באר שבע: המכללה האקדמית לחינוך ע"ש קיי, תשע"א 2011
* 

## הערות שוליים

קיי
קטגוריה:באר שבע: אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:ישראל: חברות לתועלת הציבור
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1954
קטגוריה:ישראל: מכללות להוראה
דוד אוז'רנסקי

[ממוזער|פסל האריה ב[בניין ג'נרלי]]
**דוד אוז'רנסקי** (**אגם**; 1906–1995) היה פסל ישראלי יליד האימפריה הרוסית.

## ביוגרפיה
אוז'רנסקי נולד בדרום האימפריה הרוסית (כיום מקום הולדתו שייך לאוקראינה) ולמד באקדמיה לאמנות במינכן. בשנת 1929 היגר לארץ ישראל ועבד כטכנאי בדואר.

הוא היה שותף לעיצוב ובעיקר ביצוע העיטורים עבור בניין ימק"א בירושלים וקישוטי "עשרת השבטים" שעיצב אריק גיל בבניין מוזיאון רוקפלר בעיר.

בשנת 1935 היה ממבצעי פסל האריה בבניין ג'נרלי בירושלים.

בשנות השבעים של המאה ה-20 יצר מסכות מוות לל. שפרינצק וד"ר אברהם אלברט טיכו.

בשנת 1985 היגר לווינה.

## קישורים חיצוניים
* דוד אוז'רנסקי במרכז המידע לאמנות ישראלית

קטגוריה:פסלים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1906
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1995
טרודה חיים

**גרטרוד** (**טרוּדֶה**) **חיים** (בגרמנית: **Gertrud** (**Trude**) **Chaim**; 1892 – ח' בסיוון תשי"ב, 1 ביוני 1952) הייתה פסלת ישראלית ממוצא גרמני.

## ביוגרפיה
טרודה חיים נולדה בברלין בירת גרמניה. בנעוריה קיבלה חינוך חילוני ואף שימשה כמורה בגימנסיה לבנות בברלין. בין השנים 1917–1925 למדה פיסול אצל הצייר והפסל איגור פון יאקימוב (Yakimov).בשנת 1925 החלה ללמוד פיסול באוניברסיטה לאמנויות בברלין, שם למדה אצל קטה קולביץ.
בשנת 1935 עלתה לארץ ישראל והתיישבה בתל אביב. יצירותיה נעשו בעיקר מטרקוטה ואופיינו בריאליזם אקספרסיבי. בשנת 1938 זכתה בפרס דיזנגוף לפיסול על פסל הטרקוטה "אם וילדה".
לימדה בסמינר הקיבוצים. בין תלמידיה: צבי אלדובי ודוד בן-שאול.
חיים נפטרה באביב 1952, בגיל 60. היא נקברה בבית העלמין קריית שאול.

## תערוכות

* ***תערוכת האשה היוצרת בארץ-ישראל,*** בית הנכות הלאומי בצלאל, ירושלים, 1943

* ***ראשית הפיסול הישראלי 1939-1906,*** מוזיאון הרצליה לאמנות, בית יד-לבנים, הרצליה, 1990

## קישורים חיצוניים
* רות מרקוס, "חיים, טרודה (גרטרוד)", בתוך: אלפון אמניות ישראליות, עמ' 22, באתר של רות מרקוס

* Karl Schwarz, Eine Palästinensische Bildhauerin, *[[Aufbau]]* 14, 2 (9.01.1948), p. 19

* 

* Karl Schwarz, Trude Chaim, *[[Aufbau]]* 18, 25 (20.06.1952), p. 7 (נקרולוג)

*  (הספד)

מפרי עטה:
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מורות לפיסול בישראל
קטגוריה:מורים לפיסול בישראל
קטגוריה:ישראליות ילידות גרמניה
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:נשות העלייה החמישית
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:זוכות פרס דיזנגוף
קטגוריה:זוכי פרס דיזנגוף
קטגוריה:פסלות ישראליות
קטגוריה:פסלים ישראלים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1892
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1892
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1952
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1952