ויליאם גווין

**ויליאם מק'קנדרי גווין** (באנגלית: **William McKendree Gwin**; 9 באוקטובר 1805 – 3 בספטמבר 1885) היה רופא ופוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כנשיא ציבור הן במיסיסיפי והן בקליפורניה. בקליפורניה הוא חלק את הכבוד, יחד עם ג'ון פרימונט, להיות אחד משני הסנאטורים הראשונים של המדינה. לפני מלחמת האזרחים האמריקאית, במהלכה ולאחריה, נודע גווין בקליפורניה, בוושינגטון ובדרום ארצות הברית כתומך נלהב בקונפדרציה.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
גווין נולד ב-9 באוקטובר 1805 סמוך לעיירה גאלטין שבטנסי. אביו היה הכומר ג'יימס גווין, מטיף מתודיסט חלוצי ששירת תחת הבישוף ויליאם מק'קנדרי – המתודיסט האמריקאי הראשון שנולד בארצות הברית – אשר על שמו נקרא הבן. האב, ג'יימס גווין, שירת כחייל בגבול המערבי תחת פיקודו של הגנרל אנדרו ג'קסון. ויליאם גווין למד לימודים קלאסיים, ובשנת 1828 השלים את לימודיו ברפואה באוניברסיטת טרנסילבניה שבלקסינגטון, קנטקי.

### קריירה פוליטית
כבן לכומר ששירת בקרב ניו אורלינס, שימש גווין הצעיר כמזכיר אישי של הנשיא אנדרו ג'קסון במהלך כהונתו השנייה. לאחר מכן עסק ברפואה בעיירה קלינטון שבמיסיסיפי עד שנת 1833, אז מונה למרשל הפדרלי של מיסיסיפי למשך שנה. גווין היה בעל מטעים נרחבים ועבדים רבים במיסיסיפי.

הוא נבחר מטעם המפלגה הדמוקרטית לנציג מיסיסיפי בבית הנבחרים לקונגרס ה-27 בין השנים 1841–1843. הוא סירב להתמודד לכהונה נוספת בשל קשיים כספיים, אך כשג'יימס פולק נבחר לנשיא, מינה אותו לפקח על בניית בית המכס החדש בניו אורלינס. בשנת 1849 עבר גווין לקליפורניה והשתתף בוועידת החוקה של המדינה. הוא גם רכש נכסים בעיירת פלומה, שם הוקם מכרה זהב מצליח שנקרא על שמו – "מכרה גווין" – והניב לו הון רב. במקביל הקים את "כנף האבירים" (Chivalry wing) של המפלגה הדמוקרטית בקליפורניה.

לפני הצטרפות קליפורניה לאיחוד, נבחר גווין לסנאט של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית, וכיהן בתפקיד בין 10 בספטמבר 1850 ל־3 במרץ 1855. הוא היה תומך נלהב בהתרחבות לכיוון האוקיינוס השקט, ובשנת 1852 הציע לערוך סקר באזור מצר ברינג. הצעת החוק שלו, שהתקבלה בבית הנבחרים ובסנאט, הפכה לחוק מיום 3 במרץ 1851, אשר הקים ועדת קרקעות ציבוריות בת שלושה חברים שמונתה על ידי הנשיא – שתפקידה היה לבדוק את תוקפן של אחזקות קרקע ספרדיות ומקסיקניות בקליפורניה.

כשמושל קליפורניה  ביקש מגווין סיוע בקבלת מינוי לשגריר בצ'ילה ולא נענה, הוא פנה ליריבו של גווין, דייוויד ברודריק. ברודריק מונה ליו"ר המפלגה הדמוקרטית בקליפורניה, מה שגרם לפיצול במפלגה. גווין הסתכסך עם חבר הקונגרס , והשניים ניהלו דו-קרב ברובים ממרחק שלושים יארד. שניהם ירו – אך היחיד שנהרג היה חמור שעבר במקרה. הפילוג יצר מהומה בזירה הפוליטית המקומית, לרבות שחיתות, איומים ותחבולות. על אף שפלג ברודריק היה חלש יותר, הוא הצליח למנוע את בחירתו מחדש של גווין לסנאט ב־1855.

כאשר מפלגת שאינם יודעים דבר (Know Nothings) ניסתה לנצל את המצב, תמך ברודריק דווקא במועמדות של גווין, וזה נבחר שוב לסנאט וכיהן מ־13 בינואר 1857 עד 3 במרץ 1861. בשנת 1858 אף הזמין אותו נשיא ארצות הברית ג'יימס ביוקנן לוושינגטון יחד עם ג'וזף הקו – יפני שהכיר בקליפורניה. באותה שנה אתגר גווין לדו-קרב את הסנאטור ממסצ'וסטס הנרי וילסון, אך השניים פישרו ביניהם באמצעות ועדת בוררות של הסנאט.

במהלך כהונתו כיהן גווין כיושב ראש ועדת הסנאט לענייני הצי, ובהמשך היה חבר בוועדת הכספים. הוא דאג להקמת מטבעה בקליפורניה, סקר חופי האוקיינוס השקט, מספנה ימית, ואף חוק להקמת קו אוניות קיטור בין סן פרנסיסקו, סין ויפן דרך איי הוואי. כבר בשנת 1860 קידם את הרעיון לרכישת אלסקה מהצאר הרוסי.

לאחר בחירת אברהם לינקולן לנשיא ב־1860, ניסה גווין לארגן מגעים חשאיים בין מזכיר המדינה הנבחר ויליאם סיוארד לבין מנהיגים דרומיים כדי למנוע את פרישת המדינות הדרומיות. הוא גם העלה את הרעיון להקים "רפובליקת פסיפיק" עצמאית שמרכזה קליפורניה, אך לאחר שמפלגתו הובסה בבחירות של 1861, הבין שאין בכך עוד תוחלת.

### שנותיו האחרונות
גווין חזר מזרחה על אותה אונייה שבה הפליג אדווין סאמנר, מפקד צבא האיחוד באזור הפסיפי. סאמנר הורה לעצור את גווין יחד עם שני תומכי פרישה נוספים, אך הנשיא לינקולן שחררם כדי למנוע משבר דיפלומטי, שכן היו לו קשרים בפנמה. גווין שלח את אשתו ואחת מבנותיו לאירופה, בעוד הוא חזר למטע שלו במיסיסיפי – שנחרב במלחמה. בהמשך ברח עם ילדיו לפריז.

בשנת 1864 ניסה לשכנע את נפוליאון השלישי להקים התיישבות של בעלי עבדים אמריקאים במדינת סונורה שבמקסיקו. נפוליאון תמך ברעיון, אך מקסימיליאן הראשון, קיסר מקסיקו דחה אותו מחשש שגווין ואנשיו ישתלטו על סונורה לעצמם. אחרי המלחמה חזר גווין לארצות הברית, הסגיר את עצמו לגנרל פיליפ שרידן, ששחרר אותו לבקשתו אך ההחלטה בוטלה בידי הנשיא אנדרו ג'ונסון.

גווין פרש לחיים שקטים בקליפורניה ועסק בחקלאות עד מותו בניו יורק ב-3 בספטמבר 1885. הוא נקבר בבית העלמין מאונטיין וויו שבעיר אוקלנד בקליפורניה, במאוזוליאום גדול בצורת פירמידה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי טנסי
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית ממיסיסיפי
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מקליפורניה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1805
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1885