open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
פנולוגיה (קרימינולוגיה)

**פנולוגיה** (באנגלית: **Penology**) הוא ענף במדעי המשטרה העוסק בענישה ובטיפול החברתי בעבריינים. מקור המילה במילה הלטינית "poena" שפירושה "עונש".

עונש מוגדר כפעולה הנתפסת כבלתי נעימה וגורמת להפסקת התנהגות בלתי רצויה.
מבחינה חברתית קיימים עונש פורמלי - על פי החוק הקיים, ועונש בלתי פורמלי המוטל על ידי החברה בה חי האדם.

הפנולוגיה עוסקת בעיקר בענישה פורמלית על ידי רשויות המדינה שהוסמכו כחוק, על מי שהורשע בדין.

## פנולוגיה דיגיטלית - אכיפה בעולם מקוון
האינטרנט מרחיב את חופש הביטוי. המרחב המקוון הוא גם כר פורה לביטויים אסורים, משופע בביטויים העולים לכדי הסתה לגזענות ולאלימות, גילוי הזדהות עם ארגון טרור והסתה לטרור, לשון הרע ופרסומים מטרידים מינית. כמו כן אנשים מפרסמים ביטויים מטרידים מינית פוגעניים כגון בריונות רשת או ביוש (שיימינג).

במשטרים דמוקרטיים (ארצות הברית ובריטניה לדוגמה) השמים דגש על חופש הביטוי וחופש העיתונות, האכיפה מחויבת לכבד את זכויות האזרח של תושבי המדינה ובה בעת מנסה למנוע פגיעה של אזרחיה על מנת ליצור סביבת רשת בטוחה.

בישראל הממונים על אכיפה בסייבר הם יחידות הסייבר הארציות של משטרת ישראל (להב 433) ומשרד המשפטים. משטרת ישראל ומשרד המשפטים אינם מבצעים מניעה מוקדמת כלפי עבירות סייבר. האכיפה מבוצעת לאחר שעת המעשה, כלומר לאחר שהפרסום האסור מתפרסם ברשת.

גישתם של משטרת ישראל ומשרד המשפטים מתבססת על כך כי אכיפה לאחר הופעתם של הפרסומים האסורים מפחיתה ומרתיעה עבירות סייבר עתידיות. אכיפה תכופה יותר באמצעות תפיסת מבצעי העבירה, איסוף הראיות הרלוונטיות והעמדתם של חשודים לדין פלילי מתאפשרת הודות לבניית בסיס משפטי רחב לטיפול וסיווג עבירות סייבר. אכיפה זו מייצרת הרתעה, המעלה מודעות בקרב הציבור לחומרת העבירות.

## ראו גם
* תקון
## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קרימינולוגיה
1942 במוזיקה

## מוזיקה קלאסית
* אהרן קופלנד - תרועה לאיש הפשוט.
* אראם חאצ'טוריאן - גאינה.

## נולדו
* 5 בינואר – מאוריציו פוליני, פסנתרן איטלקי.
* 30 בינואר – מרטי באלין, זמר אמריקאי ידוע כסולן ומקים ג'פרסון איירפליין.
* 28 בפברואר – בריאן ג'ונס, היה החבר המייסד, גיטריסט וזמר ליווי בלהקת הרוק האנגלית "הרולינג סטונז". (נפטר ב-1969).
* 2 במרץ – לו ריד, זמר ופזמונאי אמריקאי.
* 25 במרץ – אריתה פרנקלין, היא זמרת אמריקאית.
* 2 באפריל – ליאון ראסל, זמר, מוזיקאי, פזמונאי, קלידן וגיטריסט אמריקאי.
* 24 באפריל – ברברה סטרייסנד, זמרת, שחקנית מחזות זמר וסרטי קולנוע, מפיקה ובמאית יהודייה-אמריקנית נודעת.
* 18 ביוני – פול מקרטני, זמר, מלחין, ומוזיקאי בריטי וחבר בלהקת הביטלס.
* 20 ביוני – בריאן וילסון, מוזיקאי אמריקאי חבר להקת הביץ' בויז.
* 1 באוגוסט – ג'רי גרסיה, היה מוזיקאי, משורר, וגיטריסט (נפטר ב-1995).
* 20 באוגוסט – אייזק הייז, היה זמר נשמה, מלחין אמריקאי (נפטר ב-2008).
* 28 באוגוסט – סטרלינג מוריסון, גיטריסט אמריקאי וממייסדיה של להקת הוולווט אנדרגראונד. (נפטר ב-1995).
* 15 בנובמבר – דניאל בארנבוים, פסנתרן ומנצח ישראלי-ארגנטינאי.
* 27 בנובמבר – ג'ימי הנדריקס, מוזיקאי, גיטריסט אפרו-אמריקאי.

## נפטרו
* 2 במרץ – צ'ארלי כריסטיאן, גיטריסט ג'אז (נולד ב-1916).
* 15 במרץ – אלכסנדר זמלינסקי, היה מלחין, מנצח ומורה יהודי-אוסטרי (נולד ב-1871).

## ראו גם
*שנות ה-40 של המאה ה-20 במוזיקה הפופולרית

## קישורים חיצוניים

*
מוזיקה
מוזיאון אשמוליאן

**מוזיאון אשמוליאן** (באנגלית: **Ashmolean Museum**) ובשמו הרשמי **מוזיאון אשמוליאן לאמנות וארכאולוגיה** (באנגלית: **Ashmolean Museum of Art and Archaeology**) ממוקם ברחוב בומונט, בעיר האוניברסיטאית אוקספורד שבאנגליה. מוזיאון זה היה המוזיאון האוניברסיטאי הראשון שהוקם.

## היסטוריה
מבנה המוזאון הראשון הוקם, ככל הנראה, על ידי סר כריסטופר רן, בין השנים 1678–1683 על מנת להציג את "חדר הפלאות" שהעניק אליאס אשמול לאוניברסיטת אוקספורד בשנת 1677. אוסף זה כלל את אוספי אשמול עצמו וכן את אוספי ג'ון טריידסקנט האב  וג'ון טריידסקנט הבן , והכיל מטבעות עתיקים, ספרים, תחריטים, מוצגים גאולוגיים, ובעלי חיים מפוחלצים ובהם דודו אפור מפוחלץ. המוזיאון נפתח לציבור ב-6 ביוני 1683.

לאחר מעבר המוזיאון למבנה הנוכחי, בשנת 1845, שימש המבנה הישן כבניין משרדים עבור צוות מילון אוקספורד, ומאז 1935 משמש המבנה המקורי של המוזיאון כמוזיאון להיסטוריה של המדע.

המבנה הנוכחי של המוזיאון תוכנן על ידי צ'ארלס רוברט קוקרל בסגנון אדריכלות נאו קלאסית. באחד מאגפי המבנה ממוקם מכון טיילור - המכון ללימוד שפות של אוניברסיטת אוקספורד.

בשנת 2001 נפתחה במוזיאון ספריית סאקלר המתמקדת בתרבויות עתיקות.

בין השנים 2006–2009 בוצע שיפוץ נרחב במוזיאון, והוא נפתח מחדש ב-7 בנובמבר 2009.

## מוצגי המוזיאון
כיום המוזיאון מציג פריטים ארכאולוגיים של מצרים העתיקה, יוון העתיקה והתרבות המינואית. בין המוצגים העיקריים של המוזיאון ניתן למנות את תכשיט אלפרד, ציורים ורישומים מעשה ידי מיכלאנג'לו, רפאל, לאונרדו דה וינצ'י, ג'ון קונסטבל, קלוד לוריין, פבלו פיקאסו, ציורי צבעי מים של ויליאם טרנר, בגדים ערביים שלבש לורנס איש ערב, מסכת המוות של אוליבר קרומוול, אוסף טבעות שעליהן כתובות אשר היוו השראה לטבעת בספרו של ג'ון רונלד רעואל טולקין "שר הטבעות"; דברי ימי פאריאן - לוח שיש מיוון העתיקה; העששית אשר שימשה את גאי פוקס בשנת 1605 במזימת אבק השרפה; סטרדווריוס המשיח - כינור מעשה ידי אנטוניו סטרדיווארי; וכן אוסף ארתור אוונס לאמנות מינואית - האוסף הגדול ביותר הנמצא מחוץ ליוון. האוסף כולל מספר גדול של פפירוסים לרבות Papyrus Oxyrhynchus 5101 ופפירוס אוקסירינכוס 3522.

ב-21 בדצמבר 1999 נגנבה מהמוזיאון יצירה של פול סזאן, בשווי מוערך של 4.8 מיליון דולרים.

## קישורים חיצוניים

* 

* ספריית סאקלר
* אתר מכון גריפית'
* סיור וירטואלי של המוזיאון, 2003

קטגוריה:אוקספורד
קטגוריה:אנגליה: מוזיאונים
קטגוריה:מבנים שתכנן כריסטופר רן
אשמוליאן
קטגוריה:מוזיאונים לאנתרופולוגיה
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: מוזיאונים לאמנות
קטגוריה:מבנים נאו-קלאסיציסטים
אשמוליאן
אלסנדרו בריקו

**אלסנדרו בריקו** (באיטלקית: **Alessandro Baricco**; נולד ב-25 בינואר 1958) הוא סופר ומחזאי איטלקי.

## ביוגרפיה
בריקו נולד בעיר טורינו שבצפון איטליה. אחרי שקיבל תואר אקדמאי בפילוסופיה ובנגינה בפסנתר, פרסם מסות בשטח המוזיקה ובהן "אמנות הפוגה של ג'ואקינו רוסיני" (1988) ו-"נפשו של הגל ופרות ויסקונסין" (1992), מסה שבה עשה ביקורת נוקבת על המוזיקה האטונאלית. ב-1991 פרסם את הנובלה הראשונה שלו "טירות של כעס" שבעבורה קיבל בצרפת את פרס מדיסיס לסופר זר ב-1995. הוא המשיך לכתוב וספריו תפסו את מקומם בראש רשימת הספרים רבי המכר באיטליה ובצרפת.

בריקו פנה לעולם התקשורת והפך לעורך בסוכנות פרסומת, שימש כמבקר לענייני מוזיקה של העיתונים "לה רפובליקה" ו-"לה סטאמפה", ואחר כך כעיתונאי במספר עיתונים איטלקיים. ב-1993 היה אחד המייסדים של בית הספר לכתיבה ביקורתית בטורינו, שבו למדו לכתוב תסריטים לקולנוע, נובלות וסיפורים קצרים, עיתונאות ומשחקי מחשב. הוא שימש כמגיש תוכניות בטלוויזיה האיטלקית בשטחי הספרות והשירה הלירית. המונולוג התיאטראלי שלו "נובצ'נטו" (1994), עובד לקולנוע ב-1998 בבימוי של ג'וזפה טורנאטורה בשם "האגדה של 1900".

ספריו תורגמו לשפות רבות, ובכללן לעברית.

## מספריו
* טירות של כעס (נובלה, 1991). ספר זה זיכה את בריקו בפרס מדיסיס לסופר זר לשנת 1995
* אוקיינוס-ים (נובלה, 1993)
* משי (נובלה, 1996)
* סיטי (נובלה, 1999)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סופרים איטלקים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טורינו
קטגוריה:זוכי פרס מדיסיס לסופר זר
קטגוריה:זוכי פרס שארל ויון למסאות אירופית
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1958
אליפות יפן הפתוחה בטניס

**אליפות יפן הפתוחה בטניס** היא טורניר טניס הנערך באצטדיון קוליסאום ארייאקה שבעיר טוקיו בירת יפן. באליפות זו נערכו עד שנת 2008 תחרויות לנשים (תחרות בסבב ה-WTA) ולגברים (תחרות בסבב ה-ATP). משנת 2009 נערכת בו תחרות הגברים בלבד. בין האלופים המפורסמים של הטורניר בעבר : איוון לנדל, סטפן אדברג (4 זכיות וסגנות אחת), ג'ון מקנרו, פיט סמפראס (3 זכיות), אנדרה אגאסי ורוג'ר פדרר. בין האלופות המפורסמות : קימיקו דאטה (4 זכיות וסגנות אחת), אי סוגיאמה, מוניקה סלש ומריה שראפובה.

## אלופי עבר
### יחידים

### יחידות

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר הטורניר 

קטגוריה:טורנירים בסבב ה-WTA
קטגוריה:טורנירים בסבב ה-ATP
קטגוריה:טוקיו: תחרויות ספורט
קטגוריה:תחרויות טניס ביפן
המוזיאון לארכאולוגיה ואנתרופולוגיה של אוניברסיטת פנסילבניה

שמאל|ממוזער|250px|המוזיאון לארכאולוגיה ואנתרופולוגיה של אוניברסיטת פנסילבניה
**המוזיאון לארכאולוגיה ואנתרופולוגיה של אוניברסיטת פנסילבניה** (באנגלית: **The University of Pennsylvania Museum of Archeology and Anthropology**) שוכן בקמפוס אוניברסיטת פנסילבניה באזור המכונה "יוניברסיטי סיטי" בעיר פילדלפיה, במדינת פנסילבניה שבארצות הברית. המוזיאון מכונה גם "מוזיאון פן" (באנגלית: **Penn Museum**) או "המוזיאון האוניברסיטאי" (**University Museum**).

## היסטוריה
המוזיאון נוסד בשנת 1887 כמוזיאון אוניברסיטאי. במהלך ראשית שנות ה-20 שלח המוזיאון משלחות ארכאולוגיות ואנתרופולוגיות למצרים, לעיראק, לאפריקה, למזרח אסיה ולדרום אמריקה, ומוצגים שאספו המשלחות מוצגים במוזיאון.
המוזיאון שוכן במבנה בסגנון אדריכלות בוז-אר, שנחשב לאחד היפים בבנייני האוניברסיטה. במהלך השנים הורחב המוזיאון מספר פעמים, אולם גם המבנה המורחב מהווה רק שליש ממבנה המוזיאון על פי תוכניתו המקורית השאפתנית, שנועדה להקים את המוזיאון הגדול ביותר בארצות הברית. המבנה תוכנן על ידי צוות אדריכלים שלימדו בפקולטה לאדריכלות של האוניברסיטה, ובהם וילסום אייר ופרנק מיילס דיי. המבנה הושלם בשנת 1899, ובו הוצגו הממצאים מהמשלחת הראשונה של המוזיאון שחפרה באזור ניפור. בשנת 1915 הוקם מבנה הרטונדה ובו האודיטריום של המוזיאון, וכן אוספי הפפירוסים. בשנת 1926 נחנך אגף קוקס בתכנונו של האדריכל צ'ארלס קלאודר ובו מוצגים כיום האוספים המצריים של המוזיאון, ובשנת 1929 הוקף אגף שארפ.

## אוספי המוזיאון
במוזיאון אוספים נרחבים ממצרים העתיקה (ובהם פסלים, תגליפים ומומיות, ואף ספינקס שלם מארמונו של פרעה מרנפתח), סין (בין היתר מוצגים פסלים, ציורים, וכן כדור בדולח שהיה שייך לקיסרית קישי) והמזרח התיכון (ובהם פסלים מאור, כתרים, כלי מוזיקה ותכשיטים שומרים), וכן יצירות אמנות מיוון העתיקה ורומא העתיקה, אמנות פרה-קולומביאנית, אמנות של תרבות המאיה (מחפירות שנערכו בעיר טיקל שבגואטמלה בין השנים 1956 -1970 על ידי צוותי האוניברסיטה) ואמנות בודהיסטית. אוספים קטנים נוספים הם אוספי האמנות האפריקאית.

## קישורים חיצוניים

* 

* מדריך לגלריות המוזיאון

קטגוריה:פילדלפיה: מוזיאונים
קטגוריה:ארצות הברית: מוזיאונים לארכאולוגיה
קטגוריה:מוזיאונים לאנתרופולוגיה
קטגוריה:ארצות הברית: מוזיאונים לאמנות
קטגוריה:אוניברסיטת פנסילבניה
רוטב ווסטרשייר

[ממוזער|פרסומת לרוטב משנת [1900]]
**רוטב ווּסטרשייר** (באנגלית: **Worcestershire sauce** או **Worcester sauce**) הוא רוטב דגים מותסס שמקורו באנגליה. הרוטב יוצר לראשונה בעיר ווסטר באנגליה על ידי חברת "ליה ופֵּרינְס" (Lea & Perrins) בשנות ה-30 של המאה ה-19. הרוטב יוצר באופן מסחרי ב-1837, ונשאר מותג רוטב הווסטרשייר היחיד שעדיין מיוצר בממלכה המאוחדת. ב-1930 נמכרה החברה ל-HP Foods ונרכשה לאחר מכן על ידי חברת היינץ.

המוצר, בגרסת היינץ, נקרא "The Original Lea & Perrins Worcestershire Sauce" ומכיל חומץ, דבשה, סירופ תירס, אנשובי, מים, בצל, מלח, שום, תמרהינדי, ציפורן ופלפל חריף.

הרוטב משמש לתיבול מאכלים רבים, מבושלים וטריים, ובמיוחד המכילים בשר בקר; וכמרכיב בקוקטיילים כמו בלאדי מרי וומפירו.

בחודש פברואר 2005 נקראו צרכנים בבריטניה ובקנדה להחזיר יותר מ-400 מוצרי מזון שהכילו רוטב ווסטרשייר שבו נעשה שימוש בצבע מאכל שנחשד כמסרטן.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
ווסטרשייר
קטגוריה:המטבח האנגלי
קטגוריה:רטבים מותססים
ארז לאופר

**ארז לאופר** (נולד ב-23 ביוני 1962) הוא במאי סרטי תעודה ישראלי, בוגר החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב.

## קריירה
לאחר סיום לימודי הקולנוע, עבד במשך 7 שנים בניו-יורק. ב-1993 ערך לאופר בשיתוף הג'דס ופניבייקר את The War Room, שתיעד את מאחורי הקלעים של מסע הבחירות של קלינטון ב-1992. הסרט היה מועמד לפרס האוסקר האמריקאי בקטגוריית הסרט הדוקומנטרי הטוב ביותר באורך מלא. ב-1994 היה במאי שותף של הסרט Woodstock Diary שהציג הופעות מפסטיבל וודסטוק שלא נחשפו עד אז, ושודר ברחבי העולם לציון 25 שנה לפסטיבל.

ב-1995, כשחזר לארץ, ביים את סרטו הראשון באורך מלא "אדינבורו לא מחכה לי". בשנות ה-90 יצר סרטים נוספים על אמנים ישראלים, בשיטת הקולנוע הדוקומנטרי הישיר – מצלמה על הכתף, התערבות מינימלית. ב-2002 ביים והפיק את הסרט "לס מואה טמה", שסיפר את סיפורו של בנם של ניצולי השואה מחיפה שהפך לכוכב ענק בצרפת. הסרט, קופרודוקציה ישראלית-צרפתית, נבחר להשתתף בפסטיבל קאן במסגרת Director's Fortnight, זכה בפרס אופיר לסרט התיעודי הטוב ביותר לשנת 2003 ובאותה שנה שודר בשעת צפיית שיא בשידורי קשת – ערוץ 2 ובערוץ France 5 הצרפתי.

ב-2004 לאופר כתב, ביים וצילם את "יורים ושרים", סדרה היסטורית-דוקומנטרית בת ארבעה פרקים אודות תופעת הלהקות הצבאיות בישראל. הסדרה הוקרנה בפסטיבל ירושלים ובפסטיבל חיפה והייתה מועמדת לפרס הסדרה התיעודית הטובה ביותר מטעם האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה.

ב-2006 יצר עם אביו, נחום לאופר, את הסרט "דילמת הדריין".

ב-2008 יצר את "רפסודה לבומביי".

ב-2012 ביים את הסרט "יום אחד אחרי השלום" הסרט זכה בפרס השופטים והקהל בפסטיבל Movies That Matter, בפרס התחקיר בדוקאביב, הוצג בעשרות רבות של פסטיבלים נוספים ברחבי העולם וזכה בפרסים רבים.

ב-2015 ביים את הסרט "רבין: במילותיו שלו", לציון 20 שנה לרצח. הסרט, שהורכב מטקסטים של רבין ומחומרי ארכיון שלו בלבד, זכה בפרס הסרט הדוקומנטרי הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבינ"ל חיפה, הוקרן בפסטיבלים רבים בעולם, והופץ בבתי הקולנוע בארצות הברית ובאוסטרליה.

ב-2024 יצא לשידור ב"יס דוקו" סרטו התיעודי "המבוקש: רוני קלדרון" על רוני קלדרון, שחקן כדורגל שהפך לעבריין, נכלא בישראל ובברזיל, ברח מהכלא ונעלם.

לאופר הוא חבר באקדמיה האמריקאית לקולנוע, חבר האקדמיה הישראלית לקולנוע, חבר בפורום הדוקומנטרי בישראל.

## חיים אישיים
לאופר חי עם גיא לביא, ולשניים שני ילדים.

## לקריאה נוספת
*גליה יהב, "מדברים בשם האמן המת. האמן החי מדבר: על סרטו של ארז לאופר 'לס מואה טמה' ועל סרטו של תומר הימן 'אביב'", מעין אמיר (עורך), **דוקומנטלי**, עמ' 180–191, עם עובד, 2007
* 
*
* 

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר הסרט "יום אחד אחרי השלום"
* אתר הפצת הסרטים Docs for Education

## הערות שוליים

קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: קולנוע וטלוויזיה
קטגוריה:במאי קולנוע להט"בים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1962
משפט דבורצקי

במתמטיקה, ובמיוחד בתורה של מרחבי בנך, **משפט דבורצקי** הוא משפט מבנה חשוב אשר הוכח על ידי המתמטיקאי הישראלי אריה דבורצקי בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20. המשפט ענה על שאלה שנוסחה על ידי אלכסנדר גרותנדיק. הוכחה חדשה למשפט, שהתגלתה על ידי ויטלי מילמן בשנות ה-70 של המאה ה-20, הייתה אחת התגליות אשר הביאו לפיתוח התורה הלוקלית של מרחבי בנך.

באופן פשטני, המשפט אומר כי לגופים קמורים מממד גבוה יש חתכים שהם כמעט מעגליים. בצורה מדויקת יותר, המשפט מראה כי לכל מספר טבעי k, בכל מרחב בנך שממדו גדול מספיק, יש תת-מרחב מממד k שהנורמה עליו קרובה מאוד לכזו המושרית על ידי מכפלה פנימית. בכך המשפט מכניס לתורה של מרחבי בנך, שהנורמה המוגדרת עליהם יכולה להיות כללית ביותר, כלים מן התחום של מרחבי הילברט שבהם הנורמה מושרית על ידי מכפלה פנימית, ויש לה מבנה גאומטרי הדוק.

## ניסוח המשפט
לכל \,k \in \mathbb{N}, ולכל \,\varepsilon>0, קיים N \in \mathbb{N} כך שלכל מרחב בנך (X, \| \cdot \|) מממד שגדול או שווה ל-\ N, יש תת-מרחב \,E\subseteq X מממד \ k עם מכפלה פנימית \ Q, כך שהנורמה | \cdot | = \sqrt{Q(\cdot)}  המושרית על ידי המכפלה הפנימית מקיימת  |x| \leq \|x\| \leq (1+\varepsilon)|x|  לכל \,x \in E.

## לקריאה נוספת

* A. Dvoretzky, *Some results on convex bodies and Banach spaces*, 1961 Proc. Internat. Sympos. Linear Spaces (Jerusalem, 1960) pp. 123--160 Jerusalem Academic Press, Jerusalem; Pergamon, Oxford 
* V.D. Milman, *A new proof of A. Dvoretzky's theorem on cross-sections of convex bodies* (Russian),  Funkcional. Anal. i Prilozhen.  5  (1971), no. 4, 28--37
* T. Figiel, J. Lindenstrauss, J., V.D.Milman, ''The dimension of almost spherical sections of convex bodies'', Bull. Amer. Math. Soc. 82 (1976), no. 4, 575--578 . 
* Y. Gordon, *Some inequalities for Gaussian processes and applications*, Israel J. Math. 50 (1985), no. 4, 265–289.
* Y. Gordon, *Gaussian processes and almost spherical sections of convex bodies*,  Ann. Probab.  16  (1988),  no. 1, 180--188


דבורצקי
קטגוריה:מרחבים נורמיים
Java Web Start

**Java Web Start** (בראשי תיבות: **JWS**) היא טכנולוגיה אשר פותחה על ידי חברת סאן מיקרוסיסטמס המאפשרת הפעלת אפליקציית Java באתר אינטרנט באמצעות הדפדפן.
בניגוד ל-JWS, Applet לא רץ בתוך הדפדפן, ולאפליקציה יש פחות הגבלות מאשר Applet.

כל אפליקציית Java יכולה לרוץ באמצעות JWS כל עוד שרת האינטרנט שמציע את האפליקציה יכול לעבוד עם הטכנולוגיה הזאת וקובצי ה-JAR השונים שמרכיבים את האפליקציה נמצאים בשרת.
צריך לכתוב קובץ קונפיגורציה מיוחד עבור JWS שאומר ל-JWS לטעון את התוכנית.
קובץ הקונפיגורציה משתמש ב-Java Network Launching Protocol (JNLP), הרחבה של קובץ XML שכולל בתוכו פרטים על האפליקציה כגון: המחלקה הראשית וקובצי ה-JAR.

על מנת ליצור אפליקציה שתרוץ תחת JWS, יש לבצע את הפעולות הבאות:
# המתכנת אוסף את כל הקוד שכתב (יחד עם קבצים חיצוניים כגון תמונה או קול) לקובץ JAR אחד יחד עם קובץ JNLP, שזהו חלק מ-JWS.
# הקובץ מאוחסן בשרת אינטרנט. צריך קישור בדף האינטרנט לקובץ.
# המשתמש טוען את דף האינטרנט ולוחץ על הקישור לקובץ שנוצר בפעולה מספר 1.
# סביבת הריצה של Java (JRE) מתקינה ומריצה את האפליקציה. התוכנית נשמרת בזיכרון המחשב כך שאין צורך להתקין אותה שוב.

## קישורים חיצוניים
* Sun's Java Web Start product page
* Deploying Software with JNLP and Java Web Start
* Java Web Start Architecture JNLP Specification & API Documentation 
* JSR 56 (JNLP 1.0, 1.5 and 6.0)
* Startdirectory Connect and Work
* Java Web Start tutorial
* Getting Started with Java Web Start

קטגוריה:Java
בנשי (כטב"ם)

**בנשי** (Banshee) הוא כלי טיס בלתי מאויש המיועד לשמש כמטרה אווירית לצורך אימון טייסי קרב ולוחמי נ"מ מתוצרת חברת מגיט הבריטית. מעל ל-5,000 כטב"מים מסוג זה יוצרו ונכנסו לשימוש בלמעלה מ-40 מדינות.

הבנשי עשוי ברובו מפלסטיק. הוא בעל כנפי דלתה ומונע על ידי מנוע רוטורי יחיד עם מדחף דוחף.

את הבנשי ניתן לשגר באמצעות מעוט. הוא יכול לנחות בעזרת שילוב של כריות-אוויר ומצנח וכן לצוף על פני המים.

טיסת הבכורה של הבנשי נערכה בינואר 1983.

## מאפיינים
שמאל|ממוזער|250px|תרשים של הבנשי

### מאפיינים כלליים
***אורך:** 9 רגל 4 אינץ' (2.84 מטר)
***[[מוטת כנפיים]]:** 8 רגל 2 אינץ' (2.49 מטר)
***גובה:** 2 רגל 10 אינץ' (0.86 מטר)

### ביצועים
***מהירות מרבית:** 200 מיל/שעה (174 קשר, 322 קמ"ש)
***סייג רום:** 23,000 רגל (7,000 מטר)
***שהות באוויר:** שעה אחת ו-15 דקות

## דגמים

* Banshee 300 - יוצר לראשונה בשנת 1988
* Banshee 400  - יוצר לראשונה בשנת 2011
* Banshee 500 - הדגם הראשון שיוצר מאפוקסי
* Banshee 600
* Banshee Whirlwind - הדגם הראשון בעל מנוע סיבובי

* Banshee Jet 40 - הדגם הראשון בעל מנוע טורבינה, יוצר לראשונה בשנת 2010
* +Banshee Jet 40
* Banshee Jet 80 - הדגם הראשון בעל מנוע טורבינה כפולה, יוצר לראשונה בשנת 2014
* +Banshee Jet 80 - יוצר לראשונה בשנת 2021

## קישורים חיצוניים

* Banshee, באתר חברת "Meggitt"

קטגוריה:כלי טיס בלתי מאוישים
קטגוריה:כלי טיס בעלי כנף דלתא
מטבחי הגיהנום

**מטבחי הגיהנום** (באנגלית: **Hell's Kitchen**) היא תוכנית מציאות אמריקאית המשודרת ברשת פוקס מאז 2005 בכיכובו של השף גורדון רמזי, ובה קבוצה של שפים מתחרים זה בזה על פרס גדול.

התוכנית הבריטית המקורית שודרה בממלכה המאוחדת בשנים 2004-2009, כשבכל עונה מנהל את המטבח שף בולט אחר: בעונה הראשונה הוביל את התוכנית השף גורדון רמזי, ובעונות ה-3 וה-4 כיכב בתוכנית הבריטית השף מרקו פייר וייט.

הגרסה האמריקאית שודרה בארצות הברית לראשונה בחודש מאי 2005 וב-2018 עלתה לשידור עונתה ה-18. מתכונת התוכנית בארצות הברית דומה למתכונת הנהוגה בבריטניה. במשך רוב העונה, המתחרים על הפרס מחולקים לשתי קבוצות המתחרות זו בזו, האחת אדומה ורעותה כחולה. בכל תוכנית מנופה בדרך כלל מתחרה אחד, על פי החלטת השף גורדון רמזי. לאחר שמספר המתחרים פוחת, מאוחדות שתי הקבוצות. בכל תוכנית צריכים המתחרים לעמוד באתגר אישי או קבוצתי שהזוכה בו מקבל פרס, בעוד המפסידים מקבלים עונש הכולל חלק ממטלות המטבח. בעת שמוגשות סעודות במסעדת התוכנית, המתחרים אחראים להכנת המזון בהתאם לדרישות האיכות הקפדניות של השף רמזי ובהתאם לטעמו האישי. כאשר נותרים רק שני מתחרים בתוכנית, מחולקת המסעדה לשניים וכך גם המטבח, וכל אחד מן המתחרים אחראי למלוא השירות הניתן לסועדים במסעדתו. על פי ביצועי כל מתחרה ותגובות הסועדים, מחליט השף רמזי על הזוכה בפרס הגדול של התוכנית שהוא לנהל מסעדה יוקרתית. יש שימוש רב בניבולי פה וקיצוניות בתוכנית.

בישראל נרכש הפורמט על ידי זכיינית ערוץ 2, קשת, והגרסה הישראלית שודרה תחת השם "המטבח" עם השף עזרא קדם. עד כה שודרה עונה אחת של התוכנית החל משנת 2007, ובשנת 2009 שבה התוכנית אולם למספר פרקי ספיישל בודדים תחת השם "המטבח VIP", תחילה עם מספר מתחרים מפורסמים ומאוחר יותר עם מתחרות (יוצאות "אמא מחליפה"), אך בקרב הצופים נרשמה אכזבה מגרסאות אלה.

בישראל, התכנית עם רמזי משודרת בערוץ האוכל.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תוכניות מציאות: בישול
קטגוריה:תוכניות מציאות בריטיות
קטגוריה:תוכניות וסדרות טלוויזיה אמריקאיות מבוססות על פורמט בריטי
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-2000
אמורי נולסקו

**אמורי נולסקו גארידו** (בספרדית: **Amaury Nolasco Garrido**; נולד ב-24 בדצמבר 1970) הוא שחקן פוארטו-ריקני. ידוע בעיקר בזכות גילום דמותו של פרננדו סוקרה בסדרה "נמלטים" של רשת FOX.

## ביוגרפיה
נולסקו נולד בווייקס שבפוארטו ריקו, שם הוא למד ביולוגיה במטרה להיות רופא. לאחר מספר תפקידי משחק קטנים עבר נולסקו להתגורר בעיר ניו יורק.

## קריירה
מעט אחר כך, נולסקו שיחק במספר סדרות; "ER", "CSI", "ג'ורג' לופז" ו"ארליס". הוא שיחק גם בסרטים "מהיר ועצבני" (עם פול ווקר), "מר 3000" ו"רובוטריקים". בשנת 2006 שיחק בקומדיית הספורט "חמים על הספסל" שביים דניס דוגן. בשנת 2008 שיחק בסרט "מקס פיין", אשר מבוסס על זיכיון משחק הווידאו מקס פיין, ובסרט הפשע "מלכי הרחוב" לצד קיאנו ריבס. בשנת 2009 שיחק את פלמר בסרט "משוריין". בשנת 2010 גילם את מרקו מרטינז בסדרה הטלוויזיה הפוליטית "מרדף" ב-NBC.

בסדרה "נמלטים" הוא גילם את פרננדו סוקרה מתחילת הסדרה ב-2005 ועד לעונה החמישית ב-2017.

ב-2014 שיחק בסרט "בדם ובאש" בכיכובה של ג'ינה קראנו, וגילם את מת'יאס בסדרה "כנופיות אל-איי" של רשת FOX. בשנת 2015 כיכב לצד אווה לונגוריה בסיטקום "טלנובלה" ברשת NBC בתור רודריגו סוארז.

בשנת 2016 שיחק בדרמת הפשע "קרימינל".

ב-2019 שיחק בסרט המלחמה "ג'ארהד: חוק החזרה", לצידו של רוברט פטריק ולצדם של הישראלים יעל איתן ואורי פפר.

## חיים אישיים
השחקנית והדוגמנית ג'ניפר מוריסון הייתה בת זוגו בין השנים 2008–2011.

בשנת 2008 הוא השתתף בקליפ תמיכה בנשיא ארצות הברית ברק אובמה.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מהגרים מפוארטו ריקו לארצות הברית
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה פוארטו ריקנים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא דומיניקני
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1970
נקודת כשל בודדת

שמאל|ממוזער|250px|לרשת המחשבים שבתמונה יש נקודת כשל בודדת - הנתב שבמרכז הרשת
**"נקודת כשל בודדת"** היא חלק של מערכת אשר תקלה בו תגרור תקלה בכלל המערכת. נקודות כשל בודדות הן נקודות לא רצויות בכל מערכת שמטרתה לפעול באמינות גבוהה, כגון רשתות תקשורת, תוכנות וכו'.

הערכה של תוצאות הכשל לכל מרכיב ומרכיב במערכת, עשויה לסייע בזיהוי של המרכיבים הקריטיים במערכת מורכבת, שעלולים לגרום לכשל בכלל המערכת.

דרכים למניעת נקודת כשל בודדת בכלל המערכת:
* הפחתת המורכבות של המערכת, על ידי חלוקה למרכיבים בעלי תפקיד ברור
* הגדלת היתירות של מרכיבים שהם קריטיים במערכת, כך שבמצב של כשל באחד מהמרכיבים היתירים, המרכיב האחר עדיין תקין ומאפשר את פעולת המערכת (ייתכן שבביצועים מופחתים).
* גיוון ברמת המרכיבים ואופן השילוב שלהם, כך שכשל בסוג מסוים של רכיב עדיין לא יוכל לפגוע בסוג אחר (לדוגמה, הפעלת שרתים עם מערכות הפעלה שונות)
* שקיפות ותיעוד של התיכון של המערכת, בצורה שתאפשר תחזוקה, תפעול ותיקון תקלות בצורה נוחה.

קטגוריה:הנדסה
סירופ שוקולד

**סירופ שוקולד** הוא סירופ המבוסס על סירופ גלוקוז, בתוספת קקאו, צבעי מאכל וחומרי טעם וריח הנותנים לו טעם וניחוח של שוקולד. לעיתים מכיל הסירופ תוספת ממתיק כגון סוכר, מולסה או דבש, ועמילנים למאכל למטרות המתקה, הסמכה ושימור.

## סוגים
חברות רבות מייצרות סירופ שוקולד, כולל מותגים המופצים בשווקים בינלאומיים כגון הרשי ונסטלה. קיימים מותגים מקומיים שידועים בעיקר בשווקים היחסיים, כגון "בוסקו" בארצות הברית, או "אפיכל" בישראל. 

הסירופים מיוצרים בצמיגות וגוון שונים, אך על פי רוב הם בעלי ברק וגוון חום כהה עד שחור.

## שימושים
סירופ שוקולד מקובל כרוטב לקינוחים שונים, כמו גם בסיס לקוקטיילים ובסיס לשוקו. 

בתקופה בה סרטי קולנוע רבים צולמו בשחור ולבן בלבד, היה שימוש רב בסירופ שוקולד לחיקוי דם. דוגמה מפורסמת היא הדם שהותז בסרט פסיכו של אלפרד היצ'קוק. כיום משתמשים בסירופ גלוקוז עם צבע מאכל אדום.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שוקולד
קטגוריה:רטבים
קטגוריה:סירופים
Geo Eye 1

**Geo Eye 1** הוא שמו של לוויין תצפית מסחרי בעל רזולוציה גבוהה במיוחד. בזמן שיגורו ב-2008 היה הלווין המסחרי הראשון שיכול לצלם ברזולוציה של 41 סנטימטרים. הלוויין נמצא בבעלות של חברת GeoEye, חברה המספקת צילומי לוויין למגוון יישומים, על בסיס מסחרי, המפעילה בין השאר את לוויין הצילום המסחרי הראשון שצילם ברזולוציה של מטר אחד, איקונוס.

הלוויין מצויד במערך חיישנים מולטיספקטראלי המסוגל לייצר הדמאות צבעוניות של כדור הארץ, ברזולוציה פחותה מהמיטבית - 1.65 מטר לעומת 41 סנטימטר במוד פאנכרומטי (תצלומים בגווני אפור).

## יישומים
תצלומי הלוויין ישמשו למגוון יישומים, ובהם:
* ביטחון (יישומים צבאיים, ביטחון פנים, ניטור גבולות)
* ניטור תעבורה ימית ואווירית
* מיפוי
* מעקב אחר שדות נפט וגז
* חקלאות
* ניטור הסביבה

## ביצועי הלוויין
שמאל|ממוזער|250px|התמונה הראשונה שצילם הלוויין ששוחררה לציבור. אוניברסיטת קוצטאון בפנסילבניה, ארצות הברית.
Geo Eye 1 הוא הלוויין המסחרי הראשון בעולם עם רזולוציה מתחת לחצי מטר. בצילום פאנכרומטי (תמונות בגווני אפור) הלוויין מסוגל לייצר הדמאות ברזולוציה של 41 סנטימטרים. באופן הפעולה המולטי ספקטראלי, הלוויין מצלם בארבעה אורכי גל ומסוגל לייצר תמונות בעלות רזולוציה של 1.65 מטרים. תמונה ראשונה שצילם הלוויין פורסמה על ידי החברה ב - 10.10.2008 .

הלוויין מסוגל לשמור על מיקומו בדיוק של עד שלושה מטרים, דיוק המאפשר ללקוחותיו לעשות שימוש במידע לשם קביעת מיקומם של אובייקטים שונים על הקרקע בדיוק זה, למשל ככלי תכנון עיר ותשתיות קרקעיות שונות.

## כושר כיסוי
הלוויין מסוגל לצלם שטח כולל של 700,000 קמ"ר ביממה, במוד הפעולה הפאן כרומטי, ו-350,000 קמ"ר במוד הפעולה המולטי ספקטראלי. מסלול הלוויין מאפשר לו לחלוף מעל נקודה מסוימת פעם ביומיים.

## מצלמת הלוויין
הטלסקופ המותקן בלוויין, ביחד עם מערך גלאי ה-CCD, מערכת הבקרה והעיבוד, מסוגלים לעבד 700 מיליון פיקסלים בשנייה. המצלמה יכולה לסרוק מצד לצד בעת חליפת הלוויין, או להתמקד באותו אזור תוך כדי תנועה, על מנת לייצר הדמאות סטריאוסקופיות של אזורי עניין.

## שיתוף פעולה עם גוגל והגבלת הרזולוציה
חברת גוגל רכשה בלעדיות על צילומי הלוויין שיהיו זמינים כשירות חינם לציבור דרך Google Earth בלבד. בגלל מגבלות חוקיות על חברות אמריקניות לאספקת צילומי לוויין, תצומצם הרזולוציה של התצלומים שימכרו לגורמים שונים, ובהם ל-Google Earth לרמה של חצי מטר. ישראל, הנהנית מהגנה מיוחדת של חוק אמריקני, תמשיך להופיע ברזולוציה של כשני מטרים. לקוחות מועדפים שיאושרו על ידי הממשל האמריקני יוכלו לקנות תמונות ברזולוציה המיטבית של 41 סנטימטרים.

## ראו גם
* Geo Eye 2

קטגוריה:לוויינים אזרחיים
קטגוריה:צילום על ידי לוויין
תסמונת פולנד

350px|ממוזער|שמאל|ממוגרפיה דיגיטלית המראה היעדר שריר בית החזה הגדול ועיוות החזה בצד שמאל.
**תסמונת פולנד** היא עיוות מולד נדיר המאופיין בתת-פיתוח או בהיעדר אחד משרירי החזה. לעיתים קרובות מלווה הסינדרום באיחוי של אצבעות היד בצד בו חסר שריר החזה. התופעה אופיינה לראשונה ב-1962 על ידי פאטריק קלארקסון, פלסטיקאי יליד ניו זילנדי שעבד בבתי חולים בלונדון. הוא שם לב ששלושה ממטופליו סובלים מהיעדר שריר חזה וכן מאיחוי של האצבעות. קלארקסון מצא אזכור של תופעה דומה שפורסמה על ידי אלפרד פולנד כמאה שנה קודם לכן. במאמרו תיאר פולנד עיוות של החזה וכן עיוות של אחת הידיים. למרות שלא ניתן לומר שפולנד גילה את התסמונת שכן תיאר מקרה בודד, קלארקסון נתן לתסמונת את שמו של פולנד.

על פי המכון הלאומי לחקר הגנום האנושי, בת'סדה, מרילנד התסמונת פוגעת בגברים פי שלושה מנשים וצד ימין של הגוף נפגע פי שניים מצד שמאל. ההערכות השונות קובעות כי השיעור הצפוי בלידה הוא אחד לכל 7,000 - 100,000 לידות חיות. הסיבה לקיום התסמונת אינה ברורה אם כי ההערכה הרווחת היא שהפרעה בזרימת הדם לעורק התת-בריחי (subclavian arteries) ביום ה-46 להתפתחות העובר היא הגורם לתסמונת.

התסמונת ככל הנראה אינה עוברת בתורשה ולא התגלו גנים קשורים אליה עד כה, מה שמחזק תאוריות בנושאי גורמים סביבתיים.

## קישורים חיצוניים

*Poland syndrome website

## הערות שוליים

פולנד
קטגוריה:מומים מולדים במערכת השריר-שלד
קטגוריה:מחלות נדירות
אה"מ פרינסס שארלוט (1825)

אוניית הוד־מלכותו **פרינסס שארלוט** (באנגלית: HMS ***Princess Charlotte***) הייתה אוניית קו מדרגה ראשונה בעלת 104 תותחים, והרביעית שנשאה שם זה בצי המלכותי הבריטי. היא הושקה ב-14 בספטמבר 1825 בפורטסמות'.

מ-1837 עד 1841 שירתה באוניית הדגל של צי הים התיכון בפיקודו של אדמירל משנה רוברט סטופפורד. הייתה חלק מהשייטת הבריטית-אוסטרית-טורקית שפעלה ב-1840 לסילוק מוחמד עלי שליט מצרים מסוריה וארץ ישראל, והשתתפה בהפגזת העיר עכו ב-3 בנובמבר 1840.

בשנת 1843 הוצאה משירות פעיל, משנת 1858 שימשה כאוניית קליטה בהונג קונג, ובשנת 1875 נמכרה ופורקה.

## מקורות

* Lavery, Brian (2003) The Ship of the Line - Volume 1: The development of the battlefleet 1650-1850. Conway Maritime Press.


## קישורים חיצוניים


* Mid-Victorian Royal Navy Vessel HMS *Princess Charlotte* in: Peter Davis, William Loney RN - Victorian Naval Surgeon


## הערות שוליים

פרינסס שארלוט (1825)
קטגוריה:אוניות קו של הצי המלכותי הבריטי
יחיאל קריזה

**יחיאל קריזה** (בפולנית: **Yehiel Krize**; 26 במאי 1909 - 1 במאי 1968) היה צייר ישראלי יליד פולין. בשל נטייתו להפשטה זוהה עם חברי קבוצת "אופקים חדשים", הגם שמעולם לא השתייך רשמית לקבוצה זו.

## ביוגרפיה
קריזה נולד וגדל במשפחה יהודית בעיירה טורק שבמרכז פולין. בשנת 1923 עלה לארץ ישראל עם אמו, שני אחיו ושתי אחיותיו והתיישב בשכונת מקור חיים בירושלים. בשנת 1924 התאחדו בני המשפחה עם האב יצחק, איש תנועת המזרחי, שהקים בית מלאכה לאריגת כאפיות.

עקב קשיי פרנסה המשפחה עברה המשפחה לשכונת הצריפים בפתח תקווה, שם האב עבד כקבלן צבעות. בצעירותו כחלוץ עבד יחיאל בפרדסים בבנימינה. בצעירותו עסק לפעמים באריגה, דבר שעל פי עדותו השפיע על סגנונו. ביחד עם פנחס אברמוביץ, אותו הכיר בבנימינה, התקרב אל עולם האמנות והחל לצייר בסטודיו של יוסף זריצקי בתל אביב. הוא למד אצל אביגדור סטימצקי ונסע ללימודים בפריז.

בשנת 1933 התחתן עם רות קובלסקי, קרובת משפחה מרוחקת שהעלה אותה ארצה מפולין שנתיים קודם לכן באמצעות סרטיפיקט נישואים שהיה דרוש כדי שתוכל לעלות לארץ בתקופת השלטון הבריטי. עם הגיעה לארץ ביטלו את הסרטיפיקט ונישאו רשמית בשנת 1933. לזוג נולדה בת יחידה בשם תמר. בשנת 1942 הציג ב"תערוכת השמונה", שהוצגה בבניין "הבימה". בשנים 1947–1948 זכה פעמיים בפרס דיזנגוף לאמנות.

ציוריו המוקדמים אבדו ולמעט יוצא מן הכלל אחד או שניים, ציורי נוף שנעשו בצבעי מים, יצירותיו המוכרות לנו נעשו בצבעי גואש מאמצע שנות הארבעים ואילך. לאורך כעשר שנים מצייר קריזה את מראות חיפה, טבריה, צפת ויפו ואת מציאות היום יום בהן. העבודות הן על נייר בפורמט אופקי ומתארות דמויות יום יומיות בנוף עירוני דחוס. אט אט פונה יצירתו לכיוון הפשטה הולכת וגוברת. משנת 1958הוא עובר לצייר בצבעי שמן על בד. הפורמט גדל והופך בדרך כלל לאנכי, והצבעים מתבהרים עד שמרבית שטח הבד מכוסה בגווני לבן. זאת בעקבות שהות בת כשבעה חודשים בניו יורק.

על אף ידידותו של קריזה עם אמני אופקים חדשים וקרבתו הרעיונית אליהם, לא הצטרף קריזה מעולם באופן רשמי לקבוצה. זאת ככל הנראה משום חששו ממרותו של יוסף זריצקי ורצון לשמור על חירות אמנותית מוחלטת. אי לכך הציג בשורותיה כאמן אורח פעם אחת ויחידה בתערוכה העשירית שלה ביולי 1963 (הציג שלוש עבודות). בביקורות האמנות מן התקופה הרבה חיים גמזו לשבח את השימוש החופשי בצבע ביצירותיו. בשנות השישים הציג במסגרת תערוכות קבוצת +10 שאורגנו על ידי רפי לביא.

קריזה נפטר בתל אביב-יפו מסיבוכים של גידול במוח בשנת 1968.

## פרסים
*1947 פרס דיזנגוף, תל אביב

## תערוכות יחיד

## לקריאה נוספת
* גבריאל תדמור, ברוך אורן, **יחיאל קריזה 1909-1968 - תערוכת זיכרון**, מוזיאון לאמנות חדשה, חיפה, בית יד-לבנים, פתח תקווה, 1969.
* גבריאל טלפיר, **100 אמנים בישראל**, הוצאת גזית, תל אביב, 1971.
* גילה בלס, **אפקים חדשים**, פפירוס רשפים, 1980.
* **יחיאל קריזה**, בעריכת : יונה פישר, מוזיאון ישראל, ירושלים, תשמ"ח, 1987.
* **12 אמנים - מבט שני**, אירית הדר, מוזיאון תל אביב לאמנות, 2006.
* דליה קרפל, "מכחול ולבן", **[[הארץ]]**, 2 ביולי 2010.
* **יחיאל קריזה - מאוסף גבי ועמי בראון**, גליה בר אור (אוצרת), משכן לאמנות עין חרוד, 2010.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:ציירים יהודים
קטגוריה:זוכי פרס דיזנגוף
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1909
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1968
ניקוד סורי

**ניקוד סורי** הוא הניקוד המשמש בארמית נוצרית, המכונה סורית. בסורית משמשות שתי שיטות ניקוד שונות, משום ששני ענפיה העיקריים, המזרחי והמערבי, נבדלים זה מזה במספר התנועות הנוהגות בהם. מקובל להניח שהניקוד בעברית הומצא לפי דוגמת הניקוד הסורי.

## ראשית הניקוד

בכתבי היד הסוריים מהמאה החמישית והשישית מופיעים שני סימני ניקוד עיקריים: (א) נקודה דיאקריטית, שמופיעה מעל או מתחת לאות; (ב) זוג נקודות אופקיות, המכונות סיימא (sǝyame). נראה שסימני ניקוד אלו התפתחו עוד במאה הרביעית, משום שבכתב יד משנת 411 כבר משתקפת מערכת שלמה ומורכבת של נקודות דיאקריטיות.

הנקודה הדיאקריטית משמשת להבחנה בין הומוגרפים. היא מוצבת מעל האות לסמן תנועה ארוכה או "מלאה" יותר, ומתחת לאות כדי לסמן הגייה קצרה או "דקה" יותר. לצורך כך דורגו התנועות על פני סקאלה: a-e-i-o-u, כאשר a נחשבה ל"מלאה" ביותר. דוגמאות:
* ܡܿܢ (man) "מי" לעומת ܡܼܢ (men) "מן"
* ܩܿܛܠ (qāṭēl) "קוטל" לעומת ܩܼܛܠ (qṭal) "קטל"
* ܗܿܢܘܢ (hānnon) "ההם" לעומת ܗܼܢܘܢ (hennon) "הם".

כמו כן משמשת הנקודה הדיאקריטית בצורות פועל מסוג ܩܛܠܬ (קטלת), שכן צורות אלו יכולות לשקף הן המדבר (קטלתי) הן את הנוכח (קטלתָ) והן את הנסתרת (קטלה). נקודה מעל האות הראשונה מסמנת את צורת המדבר, ולאחר האות האחרונה (ת') את צורת הנסתרת.

סימן הסיימא מוצב מעל המילה (ללא מקום קבוע) כדי לסמן את צורת הרבים. הצורך בסימן זה נובע מהעובדה שבסורית רוב צורות הרבים הן הומוגרפיות עם צורות היחיד: המילה ܡܠܟܐ (מלכא) משמעה גם "המלך" וגם "המלכים".

## התפתחות הניקוד

במהלך התקופה הביזנטית נוצר קרע בתוך הכנסייה הנוצרית המזרחית. כתוצאה מקרע זה התפלגו הנוצרים המזרחיים לשתי קבוצות: הנסטוריאנים, שרובם חיו בממלכה הפרסית ומרכזם היה בנציבין, והמונופיזיטים (יעקוביטים), שחיו באימפריה הביזנטית, ומרכזם היה באדסה. הפילוג הדתי הביא גם לפילוג לשוני: הסורית התפלגה לסורית מזרחית (נסטוריאנית), ולסורית מערבית (יעקוביטית). גם שיטת הניקוד המשיכה להתפתח אצל כל אחד מהענפים בנפרד.

### הניקוד הנסטוריאני

בענף הנסטוריאני של הסורית יש שבע תנועות. לסימון תנועות אלו פיתחו המדקדקים הנסטוריאנים סימני ניקוד המורכבים כולם מנקודה בודדת או זוג נקודות. להלן סימני התנועות בשיטה זו, כפי שהם מופיעים עם האות  ܒ (ב'):

ההבדל בין הזקפא והפתחא וכן בין שני סוגי הזלמא נחשב בתחילה כהבדל באורך, אולם כיום ברור כי היה זה הבדל באיכות. אף על פי שאין על כך ידיעות ברורות, מקובל להניח שזקפא נהגה כ-a אחורית, כמו הקמץ הטברני, והפתחא כ-a קדמית כמו הפתח הטברני. כמו כן מקובל שזלמא קשיא נהגה כמו הצירי הטברני (תנועת e סגורה) בעוד שהזלמה פשיקא נהגתה כמו הסגול הטברני (כתנועת e פתוחה).

### הניקוד היעקוביטי

בענף היעקוביטי של הסורית יש חמש תנועות. לסימון תנועות אלו השתמשו המדקדקים היעקוביטים באותיות יווניות. להלן סימני התנועות בשיטה זו, כפי שהם מופיעים עם האות  ܒ (ב'):

### סימנים המשותפים לשני הענפים

## דוגמת ניקוד
מרכז|ממוזער|500px|טקסט מקביל בניקוד נסטוריאני (ימין) ויעקוביטי (שמאל), מתוך "תולדות משה הקדוש"

## לקריאה נוספת

*Theodor Nöldeke, *Compendious Syriac Grammar*, translated by James A. Crichton, London 1904 (reprint 2003)
* J. B. Segal, *The Diacritical Point and the Accents in Syriac*, Oxford 1953


קטגוריה:ניקוד
קיילטראם, מלך הפיקטים

**קיילטראם** (באנגלית: **Cailtram**), בנו של גירום (Girom) היה מלך הפיקטים, במחצית השנייה של המאה השישית.

קיילטרום הוא השלישי מבין בניו של גירום שמלך על הפיקטים (אחיו דרסט הרביעי וגרטנייט הראשון מלכו לפניו). על פי "דברי ימי הפיקטים" קיילטראם מלך בין שנה לשש שנים, לאחר אחיו גרטנייט ולפני טאלורק השני. הכרוניקות הקדומות כותבות את שמו במספר צורות ובהם קיילטאני (Cailtarni) וקיילטיין (Cailtaine) כתבים מאוחרים יותר (שנכתבו בראשית ימי הביניים) מופיע שמו בצורות קלהיראן (Kelhiran), קלטוראן (Kelturan) וקיבורקאן (Kyburcan).

## קישורים חיצוניים
* דברי ימי הפיקטים

קטגוריה:מלכי סקוטלנד
קטגוריה:מלכי הפיקטים
קטגוריה:נפטרים ב-538
גרטנייט הראשון, מלך הפיקטים

**גרטנייט** (באנגלית: **Gartnait I**), בנו של גירום (Girom) היה מלך הפיקטים, במחצית השנייה של המאה השישית.

גרטנייט הוא השני מבין בניו של גירום שמלך על הפיקטים (אחיו דרסט הרביעי מלך לפניו, ואחיו וקיילטראם מלך אחריו). על פי "דברי ימי הפיקטים" גרטנייט מלך בין שש לשבע שנים, לאחר מות אחיו הבכור דרסט. לאחר מותו עלה לשלטון אחיו הצעיר קיילטארם.

## קישורים חיצוניים
* דברי ימי הפיקטים

קטגוריה:מלכי סקוטלנד
קטגוריה:מלכי הפיקטים
קטגוריה:נפטרים ב-537
תמונת פגישת הרצל עם קיסר גרמניה

תמונת הפוטומונטז'|שמאל|ממוזער|250px
**תמונת פגישת הרצל עם קיסר גרמניה** היא תמונת פוטומונטז', שנוצרה על מנת להנציח את פגישתו של בנימין זאב הרצל עם קיסר גרמניה וילהלם השני, שהתקיימה ליד מקוה ישראל ב-28 באוקטובר 1898, במהלך מסעו של הקיסר לארץ ישראל. הפגישה נערכה ביוזמתו של הרצל, במסגרת פעילותו המדינית לקראת סוף המאה ה-19, מתוך כוונה להניע את הקיסר להפעיל את השפעתו על הסולטאן הטורקי - במטרה שהאחרון יעניק את הצ'ארטר המיוחל להקמת מדינה יהודית.

## יצירת התצלום

על מנת להנציח את הפגישה בין הרצל לקיסר, התבקש דוד וולפסון לצלם את השניים. וולפסון, שלא היה צלם מקצועי, התרגש מגודל המעמד ולכן לא הצליח לקלוט בתמונה אחת גם את הקיסר וגם את הרצל. התמונה שקיבל הייתה של הקיסר יושב על סוס לבן, ומביט לעבר קצה רגלו של הרצל. רוב דמותו של הרצל עצמו לא נמצאת בתמונה.

עם פיתוח התצלום התגלתה התקלה, ולכן הוחלט להשתמש בטכניקת הפוטומונטז' על מנת ליצור תמונה טובה יותר. לטובת העניין, נלקח הרצל ליפו, וצולם על גג אחד הבתים שם, כשהוא מחזיק את כובעו בידו (במעין מחוות כבוד). וולפסון חיבר את שתי התמונות על ידי "שתילת" תמונתו של הרצל בתמונה המקורית, העברת הקיסר אל הסוס השחור שהיה מאחוריו, וחיתוך כמעט מוחלט של הסוס הלבן מן התמונה. התמונה המעובדת היא התמונה שפורסמה מאוחר יותר כהנצחת המאורע החגיגי.

### הרכבת הפוטומונטאז'



תמונה:Herzl1.jpg|הצילום המקורי, בו נראית רק רגלו של הרצל
תמונה:Herzlinpalestine.jpg|התמונה ה"מבוימת" של הרצל על גג ביפו
תמונה:Herzl2.jpg|התוצאה הסופית



## הפסל שנוצר בעקבות התצלום
שמאל|ממוזער|250px|פסל פגישת הרצל עם הקיסר וילהלם במקווה ישראל
ב-2 במאי 2012, יום הולדתו ה-152 של הרצל, נחנך במקוה ישראל, ביוזמתו של מזכיר הממשלה דאז צבי האוזר, פסל שיצר הפסל מוטי מזרחי בעקבות תמונת פגישתו של הרצל עם קיסר גרמניה.

## לקריאה נוספת
* אברהם יערי (עורך), מזכרונות תמר קופרשטין, הרצל במקוה ישראל, **[[זכרונות ארץ ישראל]]**, כרך שני, הוצאת המחלקה לענייני הנוער של ההסתדרות הציונית - ירושלים, תש"ז-1947, פרק ע"ג
* תמר הירדני, "איך (כמעט) התפספסה תמונה היסטורית", בתוך: **יש מקום בארץ ישראל**, הוצאת דני ספרים, תשס"ז-2007, עמ' 115-117.

## קישורים חיצוניים
* דורון פישלר, משטרת הפוטושופ ופרשת החוזה המזויף, באתר ארכיון האינטרנט
* 
* אלי אלון, נחנך פסל הרצל במקווה ישראל, באתר TheMarker, 2 במאי 2012 (מאורכב בוייבאק מאשין)

## הערות שוליים

קטגוריה:בנימין זאב הרצל
הרצל
קטגוריה:צילום בארץ ישראל
קטגוריה:מסע וילהלם השני לארץ ישראל
קטגוריה:צילום מוקדם בארץ ישראל
ויל פרידל

**ויליאם אלן "ויל" פרידל** (באנגלית: **William Alan "Will" Friedle**; נולד ב-11 באוגוסט 1976) הוא שחקן, קומיקאי ומדבב אמריקאי. מאז 1999 נודע בעיקר בזכות עבודת הדיבוב שלו במגוון של סרטי וסדרות אנימציה. כשחקן, נודע בצעירותו מהסיטקום "ילד פוגש עולם" בתור אריק מת'יוס, ומסרט קומדיית הנעורים "מלחמת המינים" בתור בראד קימבל.

## ביוגרפיה
בילדותו גדל פרידל באייבון, קונטיקט שבארצות הברית. שני הוריו, פטרישה ג'ואן (לבית לירי) וגארי אלן פרידל, הם עורכי דין.

לאחר סיום לימודיו עבר פרידל לניו יורק, בתקווה למצוא מבחני בד. ב-1997 היה פרידל בזוגיות עם ג'ניפר לאב יואיט, בזמן הצילומים לסרט קומדיית הנעורים בכיכובם "מלחמת המינים". מאוחר יותר שיחקה יואיט לצידו בתפקיד אורח בסיטקום בו השתתף.

## פילמוגרפיה
### סרטים
* מלחמת המינים - גילום: בראד קימבל
* באטמן: הדור הבא: שובו של הג'וקר - דיבוב: טרי מקגינס/באטמן
* באטמן: אביר גות'אם - דיבוב
* קים פוסיבול: כה הדרמה - דיבוב: רון סטופבל
* Isla Monstro (2024, דיבוב) - "המכוער"
* *Justice League: Crisis on Infinite Earths - Part Two* (2024, דיבוב) - באטמן.
* *Justice League: Crisis on Infinite Earths - Part Three* (2024, דיבוב) - באטמן.

### סדרות
* חוק וסדר - גילום: רוס
* ילד פוגש עולם - גילום: אריק מת'יוס
* מי מפחד מהחושך? - גילום: ג'ימי ארמסטרונג
* באטמן: הדור הבא - דיבוב: טרי מקגינס/באטמן
* פרויקט זיטה - דיבוב: טרי מקגינס/באטמן
* מפגשים מהסוג האישי - גילום: סטאן
*Go Fish (2001) - פיט טרוטנר
* קים פוסיבול - דיבוב: רון סטופבל
* לילו וסטיץ': הסדרה - דיבוב: רון סטופבל (מקים פוסיבול)
* הטיטאנים - דיבוב: פנג
* ליגת הצדק - דיבוב: גרין לאנטרן, טרי מקגינס
* הבאטמן - דיבוב: גירהד
* אמריקן דרגון - דיבוב: בן הדוד גרגי
* בן 10: כוח חייזרי - דיבוב: קן טניסון
* אולטימייט ספיידרמן: סדרת האנימציה - דיבוב: דדפול
* שומרי הגלקסיה - דיבוב: סטאר לורד
* העולם של ריילי - תפקיד אורח; אריק מת'יוס
*ספיידרמן (2020) - דיבוב: סוכן AIM
*תעלומות ברבי (2025) - דיבוב: וויליאם וורלוק.

### משחקי וידאו
* Rogue Galaxy
* Kingdom Hearts II
* Medal of Honor
* Teen Titans - דיבוב: פאנג

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:מדבבים אמריקאים
קטגוריה:קומיקאים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי מכללת אוקסידנטל
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1976
תצריב

[ממוזער|"מזבח הניצחון", תצריב, [דניאל הופר  1518]]
[שמאל|ממוזער|250px|"אדם וחוה", תצריב, רמברנדט [1638]]

**תצריב** היא שיטת דפוס שקע שפותחה במאה ה-16.

## השיטה
תהליך יצירת התצריב מתחיל בציפוי לוח מתכת (בדרך כלל נחושת, פלדה או אבץ) בחומר העמיד בפני חומצה (לדוגמה: שעווה או אספלטום). נחושת נחשבת למתכת המועדפת להכנת תצריב, משום שהיא נאכלת במידה שווה וקולטת היטב את הדימוי המבוקש, אך היא גם היקרה ביותר.
אבץ זול יותר, ובשל כך מועדף על ידי מתחילים, אך הוא דוחה סוגי דיו מסוימים ואינו נאכל במידה שווה כמו נחושת. פלדה פופולרית בשימוש בקרב אמנים בני זמננו, אך גם היא נופלת באיכותה מן הנחושת למטרות אלו. 

בעזרת סיכה חורטים על פלטת המתכת את הדימוי הרצוי; החריטה גורעת קווים ונקודות מהשעווה ופני המתכת נחשפים. עם סיום החריטה, טובלים את פלטת המתכת באמבט חומצה, אשר מאכלת ושורפת את המתכת דרך החריצים החשופים. דליפה של חומצה עלולה לגרום לשריפת שטח הפנים של המתכת, או להיווצרות שקעים וסדקים על גבי המשטח. להפסקת תהליך האיכול של החומצה, מוציאים את פלטת המתכת ושוטפים אותה במים. את חומר הציפוי המגן ממיסים בטרפנטין או ממס דומה. מאחר שהטרפנטין שומני ויכול לפגוע בהדפסה מסירים אותו בספירט מתילי. בסיום התהליך מתקבלת פלטת מתכת עליה חרוט הדימוי הרצוי.

טכניקת התצריב קנתה לה פופולריות בקרב אמנים, שהעדיפו אותה על פני התחריט בהיותה מהירה יותר וכן קלה יותר ללימוד על ידי כל אמן הבקיא בציור ורישום.

## היסטוריה
כבר בימי הביניים (וייתכן כי אף עוד קודם לכן) נעשה שימוש בטכניקה זאת על מנת לקשט כלי נשק, כוסות, צלחות ומגנים.
משערים כי הראשון שהשתמש בפלטות מתכת על מנת ליצור הדפסים היה האמן הגרמני איש אאוגסבורג, דניאל הופפר (1470–1536). מקצת עבודות תצריב המיוחסות לו שמורות כיום במוזיאון הלאומי בנירנברג וכן במוזיאון ההיסטורי בברלין.

ז'אק קאלו (1592–1635), צרפתי בן מחוז לורן, פיתח את ה-échoppe – מחט מיוחדת בעלת קצה מעוגל, המאפשרת חריטת קווים בעובי משתנה, בדומה לתחריט. בנוסף, שכלל קאלו את תהליך הצריבה על ידי הכנסת "עצירות", והפיכת הצריבה לתהליך רב-שלבי. צריבה "קלה" בחומצה תעניק גון בהיר יותר לדימוי המבוקש- לעומת "צריבה עמוקה". שכלול זה אפשר הכנסת מימד נוסף לתצריב-אור וצל. כמו כן מיוחס לקאלו שיפורים מסוימים במשטח הצרוב- הוא ציפה את לוח המתכת בלכה, שיועדה במקור לציפוי כלי נגינה במקום בשעווה. ממשיכו של קאלו היה הפריזאי אברהם פוס, אשר יצר את המדריך הראשון לעבודת תצריב, שתורגם לצרפתית, איטלקית והולנדית. במאה ה-17 עשו אמנים ידועים דוגמת רמברנדט וג'ובאני בנדטו קסטיליונה שימוש בטכניקה זו.

## התצריב בימינו
כיום ניתן ליצור גם תצריב היפר-ריאליסטי של תצלום, באמצעות פולימרים הרגישים לאור. הדאגה לאיכות הסביבה הביאה את האמנים לחפש חומרי יצירה שאינם רעילים: שימוש בדיו במקום בחומצה, ובשעוות רצפה במקום לכת אמנים לציפוי פלטת המתכת. האומנים קית' הווארד ומארק זאפרון יצרו תצריב בעזרת פולימרים אקריליים, אשר אינם יוצרים גז רעיל בדומה לחומרים המסורתיים. כמו כן נעשה שימוש תעשייתי בטכניקה זו על מנת לייצר התקנים מוליכים למחצה ורכיבי מעגל חשמלי.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:דפוס שקע
קטגוריה:עיצוב גרפי
קטגוריה:טכניקות גרפיות
קטגוריה:טכניקות אמנותיות
בית סוהר צלמון

**בית סוהר צלמון** הוא בית סוהר של שירות בתי הסוהר שהוקם בשנת 1996 על גדות נחל צלמון בסמוך ליישוב מע'אר שבגליל התחתון המזרחי, והוא בית הכלא הפלילי הגדול בישראל.

צלמון הוא אחד מבין שני בתי סוהר המרכיבים את אשכול בתי הסוהר באתר "כלנית". השני הוא בית הסוהר חרמון שנחנך בשנת 1998.

תוכניות הבנייה של "צלמון" התבססו על המלצות דו"ח ועדת קנת משנת 1981: הוועדה המליצה להפוך את בתי הסוהר למוסד מחנך שמגמתו שיקום.

עקב אילוצים של היעדר במקומות כליאה ברמה הארצית וקושי במציאת אוכלוסייה מתאימה הפך בית הסוהר בחלקו לבית סוהר רגיל ובחלקו לבית סוהר שיקומי. דגש ניתן לטיפול וסיוע לאסירים תוך הקניית כלים מתקנים לקראת חזרתם לחברה.

בית הסוהר בנוי כקמפוס ללא חומות. המבנה משתדל להיטמע בנוף, במטרה לנצל את האור הטבעי ואת תחושת המרחב.

בית הסוהר מאוכלס מעל 1,000 אסירים פליליים השפוטים במגוון עבירות, ולהם יתרת מאסר של עד שבע שנים.

בשנת 2010 עבר "בית המעצר טבריה" לבית סוהר צלמון, שמפעיל כמה אגפים המנוהלים כבית מעצר, לעצורי ימים (עצור המועבר מידי המשטרה לשב"ס), ועצורים עד תום ההליכים. מהלך זה התבצע כאשר הועברו בתי המעצר שהיו בידי משטרת ישראל לידי שירות בתי הסוהר.

## קישורים חיצוניים
* בית סוהר צלמון, באתר שירות בתי הסוהר
* צלמון, סדרה דוקומנטרית המתעדת את הפעילות בכלא, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי

## הערות שוליים

קטגוריה:הגליל התחתון
צלמון
ויניפרד הקדושה

**ויניפרד הקדושה** (הקרויה בוולשית **Gwenffrewi**; באנגלית מודרנית **Winifred**) היא קדושה בנצרות שהייתה על פי האגדה אשת אצולה וולשית שהוכרזה כקדושה אחרי שמתה על תומתה. מעיין מרפא באתר מותה הפך למקדש ואתר לעלייה לרגל הקרוי באר ויניפרד הקדושה בעיר הוולשית הוליוול, המכונה לעיתים "לורד של ויילס". ויניפרד נחשבת בתקופה המודרנית לפטרונית של פקידי תשלומים ומשכורות.

על פי האגדה, ויניפרד הייתה בתו של אציל וולשי, דוד אפ איליד' (Tyfid ap Eiludd). אדם בשם קראדוג חיזר אחרי ויניפרד וזעם כשהיא הודיעה על החלטתה להפוך לנזירה, הוא ערף את ראשה. על פי גרסה אחת של האגדה, הוא גלגל את ראשה מראש גבעה, ובמקום שבו הראש עצר, פרץ מעיין מרפא. הראש חובר חזרה לגוף על ידי באונו הקדוש, שהיה דודה. היא הפכה לנזירה ולאם מנזר בגווית'רין, כיום במחוז קונווי בצפון ויילס. קראדוג עצמו נמס לאדמה לאחר קללת באונו. בגרסאות אחרות של האגדה יש פרטים נוספים על חייה, כולל מסע לרומא.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קדושות נוצריות
קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:נשים ולשיות
קטגוריה:נשים במאה ה-7
דואר דיפלומטי

[ממוזער|דואר דיפלומטי של [שוודיה]]
**דואר דיפלומטי** (באנגלית: **diplomatic bag**) הוא מעטפה, חבילה, מזוודה או כל מארז אחר המשמש למשלוח חומרים הנהנים מחסינות דיפלומטית מחיפוש או תפיסה. דואר דיפלומטי מועבר בדרך כלל על ידי שליח דיפלומטי, כמוגדר בסעיף 27 לאמנת וינה בדבר יחסים דיפלומטיים, והשליח נהנה אף הוא מחסינות דיפלומטית ממעצר או עיכוב. האמנה קובעת כי על השליח הדיפלומטי לשאת תעודה רשמית המציינת את מעמדו ואת מספר השקים הדיפלומטיים שהוא נושא. עוד קובעת האמנה כי הדואר הדיפלומטי חייב לשאת סימן חיצוני ברור המעיד על אופיו והוא חייב להכיל אך ורק מסמכים וחפצים שנועדו לשימוש רשמי. ניתן להפקיד דואר דיפלומטי אף בידי קברניט חברת תעופה מסחרית שמטוסה טס לנמל הכניסה למדינת היעד של השק. במקרה כזה, השק עדיין יהנה מחסינות דיפלומטית, אף שהקברניט לא יהנה ממעמד של שליח דיפלומטי, אולם המדינה המארחת חייבת להתיר, לחבר במשלחת הדיפלומטית שאליה מיועד השק, גישה חופשית וישירה לקברניט כדי לקבל מידיו את המשלוח.

## שימוש לרעה בדואר דיפלומטי
במספר פרשיות דווח על ניצול לרעה של מעמדו של הדואר הדיפלומטי, ובכללם ניסיונות חטיפה. מצרים ניסתה לחטוף באמצעות שימוש בדואר הדיפלומטי שלה את המרגל הישראלי מרדכי לוק, אך ניסיון החטיפה התגלה וסוכל. ניגריה, בפרשה שהיו מעורבים בה גם ישראלים, ניסתה לחטוף את השר לשעבר אומרו דיקו ולהביאו לגבולותיה. גם ניסיון זה סוכל.

על פי דיווחים עיתונאיים קיימות ממשלות מושחתות שניצלו את חסינות הדואר הדיפלומטי להברחת סמים.

## קריפטוגרפיה
בדיונים על קריפטוגרפיה הדואר הדיפלומטי מוזכר לעיתים קרובות כדרך הבטוחה ביותר להעברת מפתחות, ספרי קוד וכלים אחרים המשמשים להצפנה.
בדומה לאליס ובוב, דואר דיפלומטי הוא דוגמה למשתנה מטה-תחבירי כאשר נעשה בו שימוש בדרך זו.

הדואר הדיפלומטי, במציאות היחסים הבינלאומיים בעולם, משמש בדיוק למטרה זו. דוגמה לכך היא מחאתם החריפה של דיפלומטים גרמנים בפולין בשנות ה-20 המאוחרות, כאשר מכונת הצפנה שנשלחה לשגרירות גרמניה בוורשה - גרסה מסחרית של האניגמה - לא סומנה בטעות כדואר דיפלומטי ונפתחה, תחת מחאה, על ידי שלטונות המכס הפולניים. לאחר ששהתה במהלך סוף שבוע בחזקת המכס, היא שוחררה לדרכה, ללא התנצלות, לא בטרם נבדקה באופן מדוקדק על ידי מומחי הצפנה פולנים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:משפט בין-לאומי פומבי
קטגוריה:יחסים בין-לאומיים
קטגוריה:דואר
סרטי רול

**סרטי רול** הייתה חברה ישראלית אשר עסקה בהפקת סרטי קולנוע, תוכניות טלוויזיה ופרסומות (כולל תשדירי שירות, סרטי תדמית ותשדירי בחירות), כמו גם בהפצת סרטים והייתה בעלים של מספר בתי קולנוע.

עוד ב-1959 עסקו שלושת מקימי החברה, הצלם והמפיק ניסים לאון (ניצ׳ו), והמפיקים יאיר פרדלסקי וישראל רינגל, בהפקת טלוויזיה חלוצית: הם הפעילו אולפן טלוויזיה במעגל סגור שהוקם לרגל יריד "יובל לתל אביב", בו השתתפו קארן דונסקי ומשה טימור. חברי "סרטי רול" הקימו את החברה בתחילת שנות ה-60, לאחר שיצאו מחברת ההפקות המיתולוגית "סרטי גבע".
בשנת 1985 הצטרף אל השלושה המפיק והבמאי נסים לוי.
ב-1992 הפכו את החברה הפרטית לחברת המניות "רול תקשורת".
ב-1993 הצטרף המפיק יצחק קול לאחר שהפסיד במכרז של ערוץ 2 ולאחריו גם עידו צוקרמן כמפיק ראשי. ב-2001 רכשו את חברת ההפקה אולפני שביט והפכה שותפה בערוץ "טבע הדברים, ערוץ סגנון חיים".

ב-2005 מינה בית המשפט המחוזי של תל אביב מפרק לחברת "רול תקשורת", בשל חובותיה למס הכנסה ולנושים אחרים. אולפניה בגבעתיים נרכשו על ידי חברות הפקה אחרות.

שמאל|ממוזער|260px|המפיק ישראל רינגל מבעלי "סרטי רול"

[שמאל|ממוזער|280px|המפיק ישראל רינגל והבמאי [חיים בוזגלו]]

שמאל|ממוזער|280px|המפיקים עידו צוקרמן וישראל רינגל

## הפקות נבחרות
### קולנוע
* רק בלירה, (1964)
* שתי דפיקות לב (1972)
* קוני למל בתל אביב (1976)
* מיליונר בצרות (1978)
* חמש חמש (1980)
* פצעי בגרות 80 (1980)
* כשנותנים - קח! (1982)
* קוני למל בקהיר (1983)
* זוג נשוי (1983)
* לא שם זין (1987)
* המחצבה (1990)

### טלוויזיה
* "חדווה ושלומיק", סדרת דרמה לערוץ הראשון בשנת 1971
* "כן או לא", סדרת דרמה אינטראקטיבית לערוץ 1
* "משחק מכור", תוכנית סאטירה והומור, ערוץ 2
* "הטריבונה", תוכנית ספורט/פרשנות
* "אהבה מדרגה ראשונה" (1997)

## קישורים חיצוניים
* ספיר פרץ, השמים באמת הגבול, גלובס
* אולפני רול בגבעתיים - הסוף, סרט פרידה שהפיקו עובדי האולפנים, באתר flix

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות ישראליות שנסגרו
קטגוריה:ישראל: אולפני טלוויזיה
קטגוריה:חברות הפקה ישראליות