open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
יצחק גולן (עיתונאי)

**יצחק גולן (גולדברג)** (1923 – 17 בספטמבר 2003) היה מראשוני השדרנים בקול ישראל.

גולן נולד בשנת 1923 בווילנה שבליטא בשם יצחק גולדברג. בהיותו בן תשע עלתה משפחתו לארץ ישראל והתיישבה בתל אביב. לאחר לימודיו התיכוניים, בכפר הנוער בן שמן, הצטרף לקבוצת אלומות. לאחר זמן קצר עזב למען לימודים באוניברסיטה העברית, אך לימודיו נקטעו עם התגייסותו לבריגדה היהודית.

בשובו ללימודים בירושלים אלו נקטעו בשנית, עם פרוץ מלחמת העצמאות ופעילותו כלוחם הגנה בזמן המצור על העיר. במהלך תקופה זו נישא למרים לבית קרמר, עובדת רדיו "קול ירושלים".

בשנת 1952 הוזמן גולן לסקר את הלווייתו של נשיא המדינה חיים ויצמן עבור קול ישראל. לאור הצלחתו צורף לרדיו כעורך חדשות ובשנת 1959 מונה לכתב התחנה הראשון בניו יורק וסקר את עבודת האו"ם. לאחר שובו ארצה, בשנת 1961, מונה למנהל מחלקת החדשות.

משנת 1977 שידר את תוכניותיו השבועיות "בעין בוחנת" ו"זרקאור".

היה אב לשלושה ילדים. בנו, בן, נהרג ביום כ"ג בתשרי ה'תשל"ד, (19 באוקטובר 1973) במלחמת יום הכיפורים במהלך הסתערות על מוצב "אורחה" ממערב לתעלת סואץ. הוא נקבר בבית העלמין הצבאי בהר הרצל בירושלים.

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי ליטא
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:לוחמי הבריגדה היהודית
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:בוגרי כפר הנוער בן שמן
קטגוריה:אבות שכולים: חללי צה"ל
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1923
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2003
כרכואן

**כרכואן** (בצרפתית: **Kerkouane**, בערבית: **كركوان**) הייתה עיר פונית מדרום לכף בון, בקצה המערבי של חצי האי שריק בתוניסיה של ימינו. לחשיפת העיר ב-1952 נודעה חשיבות רבה בשל כך שהעיר הפונית השתמרה במצבה בעת חורבנה מבלי שתרבויות מאוחרות יותר הקימו בה יישוב חדש. בהיעדר ממצאי קרמיקה רומית, הסיקו החוקרים כי האתר קדם לכיבוש הרומי של אפריקה. מאידך, ממצאים איוניים איפשרו לתארך את תחילתה של העיר למאה ה-6 לפנה"ס בקירוב. 

העיר, הידועה בעיקר בנקרופוליס החשוב שנחשף בה ב-1968, התקיימה במשך כ-300 שנים. היא נהרסה על ידי הרומאים וננטשה לעד בשנת 250 לפנה"ס לערך, במהלך המלחמה הפונית הראשונה. בשנת 1985 הוכרז המקום כאתר מורשת עולמית.

## האתר
ימין|ממוזער|250px|אמבט רחצה בבית מגורים
העיר מכסה שטח של כ-80 דונם. מעריכים שבשיאה מנתה אוכלוסייתה כ-2,000 איש. אף ששכנה לחופיו של הים התיכון לא הוקם בכרכואן עצמה נמל, וסירות דיג קטנות נקשרו אל החוף בשני נחלים סמוכים לעיר. תושבי העיר לא עסקו בחקלאות או במרעה, והעיר הייתה מנותקת מהאדמות שסביבה. תחת זאת עסקו התושבים בתעשיית צבע לבדים, בנייה, קדרות ואמנויות אחרות. רובעי המגורים הוקפו בחומה כפולה, והרחובות נסללו לפי תוכנית עירונית מוקפדת. מאפיין נוסף של העיר הוא מערכת המים המשוכללת שהוקמה בה ואשר כללה בארות, תעלות, מרזווים לאיסוף מי גשמים ומערכת לפינוי הביוב. 

הבתים נבנו בצורת מלבנים לפי תוכנית אחידה. כניסה בודדת הוליכה אליהם ואל פרוזדור שהוביל לחצר פנימית. בחצרו של כל בית נבנתה אמבטיה שרצפתה כוסתה בפסיפס, ונראה שלרחצה ולהיגיינה נודע מקום חשוב בחיי העיר. סביב החצר השתרעו חדרי המגורים שכללו גם חדר אירוח. בלב העיר שכנו שני מקדשים פונים, שאחד מהם, הבנוי בסגנון פיניקי, הוא המקדש הפוני הגדול ביותר שנתגלה עד כה. 

מעבר לחומת העיר השתרעו מספר נקרופוליסים, אם כי אתרי קבורה נחשפו במרחק רב מהעיר, ואפילו סמוך לכף בון בצפונו של חצי האי. שניים מבתי הקברות סמוכים לעיר - על גבעה סלעית במרחק של פחות מקילומטר בודד מצפון-מערב לעיר נחשף נקרופוליס שיועד לילדים אשר נטמנו בכדים בקברי המונים, ואילו מדרום לה אותר נקרופוליס למבוגרים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קרתגו
קטגוריה:תוניסיה: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:פיניקים: מושבות
קטגוריה:אפריקה: אתרים ארכאולוגיים
סטיב פוסט

**סטיב פוסט** (באנגלית: **Steve Fossett**; נולד ב-22 באפריל 1944, נעלם ב-3 בספטמבר 2007 והוכרז כמת על פי החוק ב-15 בפברואר 2008) היה טייס, ימאי והרפתקן מארצות הברית. פוסט התעשר בזכות עבודתו בשירותים פיננסיים אך עיקר פרסומו נבע משיאי עולם רבים אותם קבע, בהם חמש הפעמים שהקיף את כדור הארץ ללא עצירה: בכדור פורח (הוא היה הראשון שעשה זאת לבדו), בשיט ובמטוס קטן. פוסט השיג 116 שיאים עולמיים בענפים שונים, מהם 60 עדיין קיימים נכון ל-2008.

## ביוגרפיה

פוסט נולד בג'קסון טנסי, וגדל בגרדן גרוב, קליפורניה. כבר מנעוריו נודע כהרפתקן והתנסה בטיפוס הרים ושחייה למרחקים ארוכים בים הפתוח.

### קריירה בעסקים
פוסט למד כלכלה באוניברסיטת סטנפורד וב-1968, קיבל תואר MBA מבית ספר אולין לעסקים באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס. הוא עבד בחברת IBM ולאחר מכן כיועץ בחברות דלויט טוש טומטצו ומרשל פילדס.

ב-1973 ביצע פוסט הסבה לתחום הפיננסים, תחילה עבד בחברת מריל לינץ' וב-1976 החל לעבוד בדרקסל בורנהם, שם הוא נהיה לחבר בבורסת האופציות של שיקגו (CBOE). ב-1980 התחיל להשכיר מקומות בבורסה לסוחרים אחרים, ויצר שתי חברות משלו, "מרת'ון סקיוריטיז" ו"לקוטה טריידינג".

### משפחתו
סטיב פוסט נשא את פגי ויהלנד לאישה ב-1968 ונשאר נשוי עד מותו. למשפחה היו בתים בביבר קריק, קולורדו ושיקגו, ובית לחופש בכרמל, קליפורניה.

### שיאים
סטיב פוסט מוכר בשל הרפתקאותיו שבהם שבר שיאים עולמיים בכדורים פורחים, מפרשיות, דאונים ומטוסים. היה לו ניסיון רב בטיסה באמצעים שונים, ולאחר שישה ניסיונות הפך ב-2002 לאדם הראשון שהקיף את כדור הארץ לבדו בכדור פורח ללא עצירה. פוסט ושותפו לטיסה, טרי דלור, שברו 10 מ-21 השיאים בדאונים במרחב הפתוח. במטוסי סילון מתוצרת ססנה הוא שבר שיאים לטיסות חוצות יבשות (אמריקה ואוסטרליה) וסביב העולם בכיוון המערבי בטיסה מתחת למהירות הקול. ב-2005 הקיף פוסט לבדו את כדור הארץ במטוס חד מנועי, ללא תדלוק באמצע, בתוך כ-67 שעות.

פוסט נודע כשייט מוכשר במיוחד, במהלך חייו שבר 23 שיאי עולם רשמיים ותשעה שיאי מרחק. בתחילת 2004 שבר את שיא העולם להקפה המהירה ביותר של כדור הארץ במפרשית, עם צוות של 13 איש.

### מותו
פוסט הוכרז כנעדר לאחר שלא שב מטיסה מעל המדבר הגדול במדינת נבדה שערך ב-3 בספטמבר 2007. לאחר יותר מחודש של חיפושים, פוסט ומטוסו לא נמצאו. החיפושים על ידי פטרול האוויר האזרחי (CAP) הופסקו ב-2 באוקטובר 2007. ב-26 בנובמבר ביקשה אשתו של פוסט להכריז עליו כמת, וכך נעשה ב-15 בפברואר 2008. ב-1 באוקטובר 2008 אותרו שרידי מטוסו של פוסט בסיירה נבדה. גופתו לא נמצאה, רק ארבעה שברי עצמות שבבדיקת סמני DNA הוכח כי הן שייכות לסטיב פוסט.

## לקריאה נוספת
* *Chasing the Wind: The Autobiography of Steve Fossett*, 2006

## קישורים חיצוניים

* 
* Official website
* 
* Links to QuickTime videos, including a virtual tour inside the GlobalFlyer
* Manual Sightings (from Storm Chasing Tours company, Violent Skies)
* 
* 
* Obituary from The Economist, February 21, 2008
* 
* 

קטגוריה:חלוצי התעופה
קטגוריה:שיאני עולם
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס
קטגוריה:טייסים אמריקאים
קטגוריה:אנשי עסקים אמריקאים
קטגוריה:הרפתקנים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנעלמו
קטגוריה:אמריקאים שנהרגו בתאונות אוויריות
קטגוריה:הקפת כדור הארץ: אישים
קטגוריה:חברי היכל התהילה הלאומי לתעופה
קטגוריה:אישים שנעלמו ואותרו
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1944
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2007
בסקין-רובינס

**בסקין-רובינס** (באנגלית: **Baskin-Robbins**) היא רשת גלידריות אמריקאית רב-לאומית בעלת מספר הסניפים הגדול בעולם, עם כ-8,000 סניפים בסך הכל, מהם 2,800 בארצות הברית. הרשת נוסדה בקליפורניה על ידי גיסים יהודים-אמריקאים, ברט בסקין ואירב רובינס. בסקין-רובינס ידועה בשל המוטו שלה "31 flavors" . החנות הראשונה שנפתחה בשנת 1945 הציעה 21 טעמים בלבד. אולם בשנת 1953 הוגדל מבחר הטעמים ל-31. על מנת שההיצע בחנויות הרשת יהיה גדול מזה של המתחרה באותם ימים - רשת Howard Johnson's (שהציעה 28 טעמים).

לבסקין-רובינס חנויות גלידה במדינות רבות, בהן אוזבקיסטן, אוסטרליה, איחוד האמירויות הערביות, אינדונזיה, אירלנד, אסטוניה, אקוודור, ארובה, ארצות הברית, בהוטן, בחריין, בריטניה, דרום קוריאה, הודו, הונדורס, הרפובליקה הדומיניקנית, וייטנאם, טג'יקיסטן, טייוואן, יפן, כווית, לטביה, מלזיה, מצרים, מרוקו, נפאל, סין, סינגפור, ספרד, סרי לנקה, עומאן, ערב הסעודית, פקיסטן, קולומביה, קוראסאו, קזחסטן, קטר, קנדה, תאילנד ותימן.

בחלק מהמדינות נמכרים טעמי גלידה המותאמים לטעמם המקומי, בהם שעועית אזוקי, ליצ'י, דומדמניות שחורות ומלון כתום.

בעבר פעלו סניפים של הרשת גם באזרבייג'ן, ארמניה, בלארוס, דרום אפריקה, האיים המלדיביים, הולנד, הפיליפינים, מאוריציוס, מלטה, מקסיקו, סנט מרטן, פורטוגל, פנמה ורוסיה.

## היסטוריה
בשנת 1945 ייסדו ברט בסקין ואירב רובינס, גיסים אמריקאים-יהודיים, את החנות הראשונה בגלנדייל, קליפורניה שבארצות הברית. עד 1948 נפתחו שש חנויות. בשנת 1949 פתחו השניים מפעל לייצור גלידה בברבנק, פלורידה, אשר שירת את כלל החנויות. סמוך לאחר מכן החליטו השניים למכור את כל החנויות למנהליהן על מנת שיפעילו אותן כזכיינים. השותפות פעלה תחת השם Baskin-Robbins Partnership עד לשנת 1949, אז שינתה שמה ל-Huntington Ice Cream Company. אולם ב-26 בנובמבר 1962 הוחלף השם בשנית ל-Baskin-Robbins, Inc.. 

המייסדים החזיקו בחברה עד 1967. בשנה זו, זמן קצר לפני מותו של בסקין, נמכרה החברה ל-United Brands Company. בשנת 1972 הנפיקה יונייטד ברנדס 17% ממניות החברה לציבור. אולם שנה לאחר מכן רכשה J. Lyons and Co. את כל מניות החברה, הן אלה שהיו בידי יונייטד ברנדס והן אלה שהיו בידי הציבור. בשנת 1978 התמזגה ליונס עם Allied Breweries. החברה הממוזגת Allied Lyons התמזגה עם Pedro Domecq S.A ליצירת התאגיד Allied Domecq בשנת 1994. מבחינה ארגונית הייתה בסקין-רובינס חלק מחטיבת Dunkin' Brands שכללה גם את דאנקין דונאטס וטוגו'ס. החטיבה נמכרה לקרנות השקעות פרטיות בשנת 2006.

בשנת 1999 החליטה בסקין-רובינס לסיים 200 הסכמי זיכיון בשווקים שנראו להנהלה "לא-אסטרטגיים". בעלי החנויות שזיכיונותיהם בוטלו קיבלו את ההודעה בשיחת ועידה. למעלה מ-40 מהם התאחדו לאגודה שיתופית בשם KaleidoScoops שמרכזה באורורה, אילינוי. בעלי חנויות אחרים שזיכיונותיהם בוטלו הצטרפו כזכיינים לרשתות אחרות - McConnell's of Santa Barbara ו-The Ice Cream Club.

## ראו גם
* בן אנד ג'ריז
* האגן דאז

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר הבית של דאנקין ברנדס

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות מזון אמריקאיות
קטגוריה:גלידריות
קטגוריה:מותגי גלידה
מצר דנמרק

שמאל|ממוזער|250px|מפה נוספת של המצר
**מצר דנמרק** (בדנית: **Danmarksstrædet**, באיסלנדית: **Grænlandssund** – מצר גרינלנד) הוא מצר ים הנמצא בין גרינלנד, מצפון־מערב, לאיסלנד, מדרום מזרח. מצפון מזרח למצר נמצא האי הנורווגי יאן מאיין (Jan Mayen). המצר מחבר בין אוקיינוס הקרח הצפוני לבין האוקיינוס האטלנטי. אורכו 480 קילומטר ורוחבו המינימלי 290 קילומטר. זרם מזרח גרינלנד הקר והמהיר עובר דרך המצר ונושא עמו קרחונים דרומה, אל צפון האוקיינוס האטלנטי. במצר אזורי דיג חשובים.

במהלך מלחמת העולם השנייה, ב-24 במאי 1941, התחולל במצר קרב מצר דנמרק.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קצרמר גרינלנד
דנמרק
קטגוריה:אירופה: גאוגרפיה
דנמרק
דנמרק
דנמרק
דנמרק
קטגוריה:גרינלנד: גבולות
אברהם קורמן

**אברהם קורמן** (22 בספטמבר 1917 - 23 במרץ 2001) היה חוקר אוטודידקט, מחבר כעשרים ספרים תורניים, חלקם בנושאי תורה ומדע.

## ביוגרפיה
נולד בנארול שבפולין בשנת תרע"ח, ליקותיאל זאב ופייגה, והיה השני מבין ששת ילדיהם. התחנך בישיבות גליציה, בעיקר בישיבת "עץ חיים" בטארנוב, פולין. העריץ את מורו ורבו, הרב משה יוסף זאלץ, ראש ישיבת "עץ חיים" ו"כתר תורה" בטארנוב ולאחר מכן אבד"ק יזלוביץ. היה מקורב לחסידות באבוב. למד בחברותא עם בנו של הרבי, שלימים היה בעצמו הרבי מבאבוב, ר' שלמה הלברשטאם. בשנות מלחמת העולם השנייה גלה עם הוריו ואחיו לערבות סיביר, שם המשיך בקיום מצוות חרף כל קשיי המלחמה.

בשנת 1949 עלה לישראל עם אמו ואחיו הקטן, התגורר בתל אביב ברחוב דובנוב, ושימש כמנהל המחלקה הסוציאלית של מועצה אזורית מודיעים. ביתו שימש מוקד "עלייה לרגל" לבני נוער דתיים באזור תל אביב (רבים מהם תלמידי ישיבת היישוב החדש), שקורמן שימש להם מורה ומקור-סמכות בתחום המדעי-פילוסופי. בהמשך, לבקשת הרב יהושע יגל, לימד מחשבת ישראל במדרשיית נועם ב-פרדס חנה. קורמן לא הקים משפחה ונפטר בגיל 84.

למרות שלא הייתה לו השכלה פורמלית, קורמן כתב ספרים בהם עסק בהרחבה בנושאים מדעיים ופילוסופיים. מלבד ספריו, פרסם מעל 70 מאמרים בבמות שונות כגון, "שמעתין", "המעיין", "אור המזרח", "ניב המדרשיה". מאמרים המשלבים יהדות, מחשבת ישראל, תנ"ך ומחקר מדעי מודרני.

כל ימיו המשיך ללמוד ולהוסיף דעת. מעבר ללימודי התורה, למד בכוחות עצמו נושאים מדעיים מורכבים. חתר לגילוי נקודת האמת בכל עניין מתוך אמונה עמוקה שלא תיתכן התנגשות בין האמת, כולל האמת המדעית לבין התורה.
בארגוני החזרה בתשובה כמו ערכים (ארגון) והרב אמנון יצחק נעזרים בסימוכין מספריו (בעיקר "אבולוציה ויהדות").

היו שיצאו נגד ספריו בטענה שיש בהם אפיקורסות וכפירה בדברי חז"ל ובקבלה. בד"צ העדה החרדית אסר את הקריאה בספריו והרב יוסף שבתאי הקדיש פרק בחיבורו "שער יוסף" לביקורת על הספרים. לעומתם הרב מאיר מאזוז כתב שמותר לקרוא בספריו, "ושהוא צדיק גמור"

## מספריו
**[[תורה שבעל פה]]**
*מבוא לתורה שבכתב ושבעל פה (1965)
* מושגים במחשבת ישראל (1972)
* האמונה הישראלית (2002)
* מושגים בהלכה (2002)
* ההלכה ועקרונותיה (2002)

**[[תנ"ך]]**
* הבריאה והמבול (1980)
* האבות והשבטים (1981)
* יציאת מצרים ומתן תורה (1978)
* הפרשה לדורותיה (1998)
* פענוח פרשיות (2002).
* תכלת אברהם (פירוש על מגילת אסתר)
* התורה וכתבה (2003)

**[[אגדות חז"ל]]**
* פענוח אגדות (1991)
* האגדה ומהותה (2001)

**בנושאים נוספים**
* יהודי מיהו ומהו (1974)
* יהודי וארצו (1992)
* תורה ומדע - האדם וטבעו (1986)
* אבולוציה ויהדות (1970)
* זרמים וכתות ביהדות (1967)
* הטהור והמותר (2000)

## קישורים חיצוניים

* 

### עליו
* לדמותו של הרב אברהם קורמן זצ"ל, כתב העת צהר, גיליון יז (חורף תשס"ד)
* 
* 
* 
* 
* רשימת המאמרים של אברהם קורמן

### מאמרים מקוונים
* אברהם קורמן, על היתר עסקא בימינו, אתר דעת
* אברהם קורמן, תענית אסתר, מתוך תכלת אברהם

## הערות שוליים

קטגוריה:אוטודידקטים ישראלים
קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
קטגוריה:פרשני מגילת אסתר
קטגוריה:סגל מדרשית נעם
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1917
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2001
ארסן קנוקוב

**ארסן בשירוביץ קנוקוב** (באדיגית/קברדינית: Къанокъуэ Арсен, ברוסית: Арсен Баширович Каноков) הוא נשיאה לשעבר של רפובליקת קברדינו-בלקריה אשר נמצאת בקווקז.

## ביוגרפיה

קנוקוב נולד ב- 22 בפברואר 1957 בעיירה **שיטכלה** שבקברדינו-בלקריה. הוא הפך לאיש עסקים מצליח במוסקבה ולד"ר לכלכלה מטעם אוניברסיטת מוסקבה, קנוקוב ייסד את חברת **סינדיקה** שעסקה בתחום הבנקאות, מרכזי קניות, ועסקי השקעות במוסקבה, בהמשך הפך לאחד מבעלי המניות של חברת **צנטרוקרדיט**. 

בקברדינו-בלקריה הקים קנוקוב את המסגד הראשי של העיר, אנדרטה לזכר הנופלים במלחמה הרוסית-צ'רקסית ושיפץ את מלון **[[אינטוריסט]]** והמסעדה המפורסמת **אלברוס**.

תחילה (משנת 1998), שימש קנוקוב כסגן היועץ לענייני קברדינו-בלקריה של נשיא רוסיה. בדצמבר 2003 נבחר קנוקוב לדומה של רוסיה מטעם המפלגה הליברל-דמוקרטית של רוסיה. בהמשך הפך קנוקוב לתומכו של ולדימיר פוטין והצטרף למפלגת רוסיה המאוחדת.

ב-28 בספטמבר 2005 מונה קנוקוב לנשיאה השני של קברדינו-בלקריה במקומו של הנשיא הראשון ואלרי קוקוב שנאלץ לפרוש מתפקידו בשל בעיות בריאותיות, הוא זכה לתמיכתו של פוטין ולאישור הפרלמנט של הרפובליקה. כיהן בתפקיד עד דצמבר 2013. לאחר סיום תפקידו מונה למועצת הפדרציה של רוסיה.

קנוקוב מפעיל אתר אינטרנט אישי העוסק בחייו הפוליטיים, אתר זה נחשב למצליח מבין האתרים הפוליטיים בצפון הקווקז. קנוקוב נחשב גם לאוהד מושבע של קבוצת הכדורגל ספרטק נלצ'יק. ממשלת קברדינו-בלקריה מעניקה מדי שנה את החלק המכריע מתקציבה של הקבוצה. חברי הקבוצה משתתפים בין היתר גם בפעילויות פוליטיות והשתתפו פעם גם בכינוס של מפלגת רוסיה המאוחדת.

הוא נשוי ואב לשלושה ילדים.

## קישורים חיצוניים

* האתר האישי של קנוקוב

קטגוריה:פוליטיקאים רוסים
קטגוריה:צ'רקסים
קטגוריה:קברדינו-בלקריה
קטגוריה:קווקז
קטגוריה:מעוטרי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:מעוטרי עיטור אלכסנדר נבסקי (הפדרציה הרוסית)
קטגוריה:מעוטרי עיטור הידידות (רוסיה)
קטגוריה:ילידי 1957
הוועדה לחקר אירועי 11 בספטמבר

שמאל|ממוזער|250px|חותם הוועדה
שמאל|ממוזער|250px|העטיפה של הדו"ח שהגישה הוועדה
**הוועדה הלאומית לפעולות טרור** (באנגלית: **National Commission on Terrorist Attacks**), הידועה גם כ**"ועדת 11 בספטמבר"** או **"הוועדה לחקירת אירועי 11 בספטמבר"**, הייתה ועדה אמריקנית דו-מפלגתית שהוקמה ב-27 בנובמבר 2002 כדי לחקור את האירועים הנוגעים לפיגועי 11 בספטמבר. יו"ר הוועדה היה מושל ניו ג'רזי לשעבר, תומאס קין, וכהנו בה חמישה דמוקרטים וחמישה רפובליקנים. הדו"ח הסופי של הוועדה היה ספר עב-כרס, שאף נמכר ברבים (ואפילו עבר התאמה לקומיקס), אשר טען שכישלונות לשכת החקירות הפדרלית וסוכנות הביון המרכזית אפשרו את התרחשות האירועים. לאחר פרסום הדו"ח, הוועדה התפרקה ב-21 באוגוסט 2004.

הוועדה ראיינה בכירים בממשל בארצות הברית בעבר ובהווה, כולל הנשיא ג'ורג' ווקר בוש, סגן הנשיא ריצ'רד צ'ייני ומזכיר המדינה, קולין פאוול.

אחת ההמלצות העיקריות של הוועדה הייתה שנושא המודיעין צריך להיות מנוהל על ידי מנהל כללי אחד, שיהיה מעל לראש הסי.אי.אי. המלצה זו יושמה, והתפקיד של ראש המודיעין הלאומי, אשר היה שייך לראש סוכנות הביון המרכזית, הועבר למשרדו של מנהל המודיעין הלאומי (Director of National Intelligence), משרה חדשה שהוקמה ב-2005, וג'ון נגרופונטה מונה להיות האדם הראשון בתפקיד זה.

דו"ח הוועדה ספג ביקורת, בין השאר מצד השופט והמלומד האמריקני ריצ'רד פוזנר, אשר ביקר את הדו"ח בביקורת שפרסם בניו יורק טיימס ובמספר ספרים בנושא טרור, מודיעין, וביטחון.

ב-3 בספטמבר 2021, חתם נשיא ארצות-הברית, ג'ו ביידן, על צו נשיאותי אשר מורה להפוך את מסמכי החקירה לציבוריים. בעקבות ההנחיה של ביידן והצו שהוציא בנושא, התובע הכללי בארצות הברית, מריק גרלנד, מחויב להפוך את המסמכים המסווגים לציבוריים בתוך חצי שנה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פיגועי 11 בספטמבר
קטגוריה:ארצות הברית: ועדות חקירה
קטגוריה:2002 בארצות הברית
מארק מינקובסקי

**מארק מינקובסקי** (בצרפתית: **Marc Minkowski**, נולד ב-4 באוקטובר 1962) הוא מנצח צרפתי ממוצא יהודי, העוסק בעיקר ביצירות מתקופת הבארוק ובמוזיקה נאוקלאסית צרפתית, בדגש על ביצוע אותנטי.

## ביוגרפיה
מארק מינקובסקי נולד בפריז כבנו של רופא הילדים היהודי הידוע אלכסנדר מינקובסקי. אמו הייתה בת למשפחה אמידה קתולית אמריקאית ממוצא אנגלי. סבתו מצד האם, הייתה נשואה לאיש עסקים ממוצא צ'כי פרוטסטנטי והייתה כנרת מוכשרת. היא נאלצה להפסיק את הקריירה שלה בעקבות פציעה בזרוע בתאונה.

מינקובסקי החל את הקריירה המוזיקלית שלו כנגן בסון בהרכב קאמרי. אחרי שרכש ניסיון בניצוח מגיל צעיר בצרפת, השתלם מינקובסקי אצל שארל בריק בבית הספר על שם פייר מונטה בהנקוק, מיין, בארצות הברית. בשנת 1982 הקים את "נגני הלובר", שהיא תזמורת המנגנת בכלים אותנטיים, ששמה לה למטרה להציג יצירות מן הבארוק הצרפתי. 

מוקד הקריירה של מינקובסקי הוסט מהתמחות ראשונית בבארוק להתעניינות רחבה יותר באופרה. הוא ניצח על "אידומניאו" של מוצרט ב-1996 באופרה הלאומית של פריז ועל החטיפה מן ההרמון בפסטיבל זלצבורג, הפעם הראשונה שניצח על אופרה זו. מאז ניצח על נישואי פיגארו בפסטיבל של אקס-אן-פרובנס ועל "מיטרידאטה, מלך פונטו" בפסטיבל זלצבורג, על "יוליוס קיסר" של הנדל באמסטרדם, פריז וציריך (עם צ'צ'יליה ברטולי) ועל Il Trionfo del Tempo e del Disinganno שלו בציריך, שם הופיע גם עם "לה פאבוריטה" של דוניצטי, על איפיגניה בטאוריס של גלוק, ועוד.

מינקובסקי ביצע והקליט גם יצירות של אופנבך: "אורפיאוס בשאול", "הלנה היפה" ו"הדוכסית הגדולה מגרולשטיין".

בנוסף לפעילותו ב"נגני הלובר", מינקובסקי מנצח גם על התזמורת הקאמרית מאהלר, הפילהרמונית של ברלין, תזמורת פריז, התזמורת הפילהרמונית של לוס אנג'לס, תזמורת המוצרטיאום של זלצבורג והתזמורת הסקסונית הממלכתית של דרזדן.

רוב תקליטיו יצאו בחברת דויטשה גראמופון, אבל אפשר למצוא אותן גם באראטו וב-EMI-וירג'ין קלאסיקס.

מארק מינקובסקי נושא בתואר אביר הצטיינות.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מנצחים יהודים צרפתים
קטגוריה:מנצחי אופרה
קטגוריה:נגני בסון
קטגוריה:נגנים יהודים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1962
ניקולאי סמיונוב

**ניקולאי סמיונוב** (ברוסית: **Никола́й Никола́евич Семёнов**; 15 באפריל 1896 – 25 בספטמבר 1986) היה כימאי רוסי-סובייטי, אחד מאבות הכימיה הפיזיקלית, חתן פרס נובל לכימיה בשנת 1956 (ביחד עם סיריל הינשלווד) על מחקריהם של מנגנון התגובות הכימיות.

ניקולאי סמיונוב נולד בעיר סראטוב. בשנת 1913 החל את לימודיו באוניברסיטת סנקט פטרבורג וסיים אותה בשנת 1917. בשנים 1918-1920 עבד באוניברסיטת טומסק. בשנת 1920 הוזמן על ידי אברם יופה והחל משנת 1922 היה סגנו במכון לפיזיקה וטכנולוגיה. בשנת 1931 הקים את המכון לכימיה פיזיקלית של האקדמיה למדעים של ברית המועצות והיה למנהלו עד יום מותו.

בשנת 1944 הוא החל ללמד באוניברסיטת מוסקבה ונתקל בהתנגדות. בעקבות כך אברם יופה כתב "מכתב 4 אקדמאים" וויאצ'סלב מולוטוב.

ביחד עם פיוטר קפיצה היה בין מקימי מכון לפיזיקה וטכנולוגיה של מוסקבה. הוא היה שותף לבניית פצצה גרעינית סובייטית. 
בין הישגיו המדעיים – תאוריית של תגובות כימיות מסוג שרשרת. על עבודה זו הוענק לו פרס נובל לכימיה בשנת 1956. 

בשנת 1969 קיבל מדליית זהב על שם לומונוסוב. בשנת 1976 זכה בפרס לנין.

הוטמן בבית העלמין נובודוויצ'י במוסקבה.

סמיונוב התחתן בשנת 1921 עם אישה מבוגרת ממנו וכבר היו לה 4 ילדים. היא נפטרה בשנת 1923 מסרטן. בשנת 1924 הוא התחתן שנית עם קרובת משפחה של אשתו הראשונה. לזוג נולדו בן ובת. הבת התחתנה עם הפיזיקאי ויטלי גולדנסקי. בשנת 1971 הם התגרשו וסמיונוב התחתן בפעם השלישית עם עוזרת מדעית שלו.

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה 
* 
* 

קטגוריה:זוכי פרס נובל לכימיה
קטגוריה:כימאים רוסים
קטגוריה:זוכי פרס נובל רוסים
קטגוריה:עמיתים זרים בחברה המלכותית
קטגוריה:רוסים חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:סגל המכון לפיזיקה וטכנולוגיה של מוסקבה
קטגוריה:מעוטרי גיבור העמל הסוציאליסטי
קטגוריה:מעוטרי עיטור לנין
קטגוריה:מעוטרי עיטור מהפכת אוקטובר
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:זוכי פרס לנין
קטגוריה:חברי האקדמיה הצרפתית למדעים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין נובודוויצ'יה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סנקט פטרבורג
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1896
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1896
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1986
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1986
תהליך ברגיוס

[שמאל|ממוזער|250px|חורבת מעלית פחם במפעל בנזין סינתטי מתקופת מלחמת העולם השנייה ([אי גה פארבן; פוליצה, פולין)]]
**תהליך ברגיוס** הוא שיטה לייצור פחמימנים נוזליים לשימוש כדלק סינתטי, על ידי הידרוגנציה של ליגניט (פחם חום) בטמפרטורה ולחץ גבוהים. התהליך פותח לראשונה על ידי פרידריך ברגיוס ב-1913, שזכה בפרס נובל לכימיה בשנת 1931.

## התהליך
ליגניט או פחם תת-ביטומני, נטחנים לאבקה דקה, ומעורבבים עם שמן תעשייתי כבד הממוחזר מהתהליך. בדרך כלל מוסיפים זרז כלשהו לתערובת. במהלך השנים פותחו מספר זרזים, ביניהם טונגסטן או מוליבדנום סולפיד, בדיל או ניקל אולאט ואחרים.

מכניסים את התערובת לכור (כלי התגובה). התגובה מתרחשת בטמפרטורה של 400 עד 500 מעלות צלזיוס, ולחץ גז מימן של 20 עד 70 פסקל. התגובה מייצרת שמנים כבדים, בינוניים, בנזין וגזים. ניתן לתאר את סך התגובה כך:

n{\rm C} + (n+1){\rm H}_2 \rarr {\rm C}_n{\rm H}_{2n+2}

ניתן להעביר את הפרקציות השונות לעיבוד נוסף (כמו פיצוח, רפורמציה קטליטית) לייצור דלק סינתטי באיכות הרצויה. בסך הכל, 97% מהפחמן בחומר התגובה מומר לדלק סינתטי. ניתן לייצר את המימן הדרוש לתהליך מפחם, בעזרת תהליך רפורמצית קיטור.

התהליך שימש את גרמניה הנאצית להפקת דלק נוזלי לשימושה בזמן מלחמת העולם השנייה - לגרמניה היו משאבי פחם גדולים, אך הסתמכה על יבוא נפט, ובעת המלחמה יבוא זה נפגע קשות. כיום, החברה הדרום אפריקנית סאסול משתמשת בתהליך דומה לייצור דלק נוזלי מפחם.

## ראו גם
* תהליך פישר-טרופש
* תהליך קאריק

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה של פרידריך ברגיוס באתר קרן נובל
* דף מחלקת האנרגיה האמריקנית בנושא המרת פחם לדלק נוזלי

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
ברגיוס
ברגיוס
קטגוריה:פחם
קטגוריה:זרזים
קטגוריה:גרמניה: המצאות
אנדרטת אוסקר שטראוס

ממוזער|300px|שמאל|צדק: "חופש הפולחן אינו מתנה או פריבלגיה אלא זכות מולדת"
**אנדרטת אוסקר שטראוס** (באנגלית: **Oscar S. Straus Memorial**) היא אנדרטה הממוקמת במשולש הפדרלי, ברחוב 14, בין שדרת פנסילבניה ושדרת החוקה בוושינגטון הבירה בירת ארצות הברית.

האנדרטה הוקמה לזכרו של אוסקר שטראוס - היהודי הראשון שכיהן כשר בממשלת ארצות הברית (שר המסחר והתעסוקה) בתקופת כהונתו של נשיא ארצות הברית תאודור רוזוולט, בין השנים 1906–1909.

האנדרטה מורכבת ממזרקה נמוכה העשויה שיש עליה כתוב שמו של שטראוס והכיתוב "מדינאי, סופר, דיפלומט", ומשני צדדיה שני פסלים: הראשון - פסל אישה לבושה גלימה המכונה "צדק" והמסמלת את חופש הדת בארצות הברית, והשני - פסל גבר וילד המכונים "היגיון". הילד אוחז בידו ארנק, מפתח ופטיש, המסמלים את הקפיטליזם והעבודה - אשר שטראוס פעל לפתחם.

האנדרטה הוקמה על פי תוכנית של האמן הגרמני אמריקאי אדולף אלכסנדר ויינמן בשנת 1947. כיום האנדרטה ממוקמת בסמוך לכניסה לבניין רונלד רייגן.

## קישורים חיצוניים

* תיאור האנדרטה באתר בניין רונלד רייגן

## הערות שוליים

שטראוס, אוסקר
אנדרטת רוברט א. טאפט

שמאל|200px|ממוזער|אנדרטת טאפט. מבט מכיוון צפון מזרח
**אנדרטת רוברט א. טאפט** (באנגלית: **Robert A. Taft Memorial and Carillon**) היא אנדרטה הכוללת מזרקה ומגדל פעמונים שהוקמה לזכרו של הסנאטור רוברט טאפט, בנו של נשיא ארצות הברית ויליאם הווארד טאפט. האנדרטה ממוקמת צפונית לגבעת הקפיטול, בשדרת החוקה, בין שדרות ניו ג'רזי והשדרה הראשונה, בעיר וושינגטון בירת ארצות הברית.

## תיאור האנדרטה והקמתה
האנדרטה תוכננה על ידי האדריכל דאגלס וו. אור. מגדל הפעמונים עשוי שיש ממדינת טנסי שגובהו כ-30.4 מטרים, רוחבו כ-3 מטרים ואורכו כ-9.7 מטרים. בסמוך למגדל ניצב פסל ברונזה של הסנטור טאפט, מעשה ידי הפסל וילר ויליאם. מעל הפסל מופיעה הכתובת:
.

במגדל הפעמונים 27 פעמונים שניצקו על ידי חברת היציקה פקרד בל מאנסי-לה-וו שבצרפת. הפעמון הגדול שוקל כ-6,350 ק"ג, ומצלצל מדי שעה. הפעמונים הקטנים מצלצלים מידי רבע שעה, ועל פי החלטה של הקונגרס של ארצות הברית - ביום העצמאות של ארצות הברית מצלצל המגדל בשעה 2 בצהריים את המנון ארצות הברית.

ההחלטה על הקמת האנדרטה התקבלה בשנת 1955 והאנדרטה נחנכה ב-14 באפריל 1959 בנוכחות נשיא ארצות הברית דווייט אייזנהאואר.

## קישורים חיצוניים

* תיאור האנדרטה באתר dcmemorials.com
* תיאור האנדרטה באתר אדריכל הקפיטול
* תיאור האנדרטה באתר הסנאט של ארצות הברית

## הערות שוליים

טאפט, רוברט א.
קטגוריה:שדרת החוקה
ליגניט

ממוזער|ליגניט
**ליגניט**, הידוע גם בשם **פחם חום**, הוא הדרגה הנמוכה ביותר של פחם, המשמש כמעט באופן בלעדי כדלק לייצור חשמל באמצעות קיטור. צבעו חום-שחור, ויש לו תכולת מים גבוהה, לעיתים עד 66% ממשקלו, וכמו כן תכולת אפר גבוהה ביחס לפחם ביטומני. ליגניט הוא תערובת הטרוגנית של תרכובות, ולא ניתן לתארו באמצעות נוסחת מבנה בודדת.

תכולת האנרגיה של ליגניט נעה בין 10 ל-20 מגה-ג'אול לק"ג (10 עד 18 מיליון BTU לטונה), בהתייחס למשקל כולל לחות, אך ללא מינרלים. בתגובה עם אמוניום רביעוני מתקבל "ליגניט מטופל אמין" (ATL), המשמש בבוץ קידוח להקטנת איבוד הנוזלים.

עקב צפיפות האנרגיה הנמוכה של ליגניט, ההובלה שלו יקרה ביחס לשוויו, והמסחר בו בשוק העולמי מצומצם יחסית לסוגי פחם איכותיים יותר. את הליגניט שורפים בדרך כלל בתחנות כוח שנבנו קרוב מאוד למכרות הפחם. פליטות הפחמן הדו-חמצני מתחנות כוח השורפות ליגניט בדרך כלל גבוהות בהרבה מתחנות השורפות פחם שחור. המשך פעילות תחנות אלה, בהיעדר טכנולוגיית מניעת פליטה, נמצאת במחלוקת פוליטית. בנוסף, ליגניט נכרה לעיתים קרובות בכריית פני שטח, שיטה הגורמת להרס סביבתי רב.

## סוגים
ניתן לסווג את הליגניט לשני סוגים. הראשון הוא "קסילויד ליגניט", או "עץ מאובן", והשני "ליגניט דחוס", או "ליגניט מושלם". אמנם מראה הקסילויד לעיתים דומה לעץ רגיל, אך ניתן לזהות את ההבדל ביניהם בבעירה. ניתן לטחון את החומר לאבקה עדינה (Trituration), ובתגובה עם תמיסת אשלג מדוללת תתקבל כמות משמעותית של חומצה אולמית.

## תפוקה
כמות הליגניט המופקת בעולם, לפי שנה, במיליוני טונות:

קיימת מגמה של הקטנת שימוש בליגניט ברוב המדינות. בגרמניה תפוקת הליגניט פחתה בכ-50%. במדינה זו קיימת התנגדות נחרצת ציבורית לקיום ופיתוח של מכרות פחם שמובלת על ידי  ארגון אנדה גלנדה.

## ראו גם
* תהליך ברגיוס
* תהליך פישר-טרופש
* תהליך קאריק

## קישורים חיצוניים

* תמונה של גוש ליגניט
* 

* Lignite in Ballymoney - Background to the issue. *geographyinaction.co.uk*
* "Coal and lignite domestic consumption". Global Energy Statistical Yearbook. 2016


## הערות שוליים

קטגוריה:פחם
קטגוריה:דלק מאובנים
אלדו דושר

**אלבארו פדרו דושר** (בספרדית: **Alvaro Pedro Duscher**; נולד ב-22 במרץ 1979 באסקל שבפטגוניה, ארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי. דושר מחזיק בדרכון אוסטרי.

## ביוגרפיה
דושר גדל במחלקת הנוער המשובחת של ניואל'ס אולד בויס, הוא ערך את הופעת הבכורה במדי הקבוצה הבוגרת בשנת 1995 ושיחק בשורותיה עד שנת 1998, אז נרכש בתור אחד השחקנים הארגנטינאים המבטיחים ואחד משחקני הרכש היקרים של קבוצת ספורטינג ליסבון הפורטוגזית. למרות זכייתו עם הקבוצה ב**אליפות פורטוגל**, לא הצליח דושר להטביע את חותמו בקבוצה והוא עבר לדפורטיבו לה קורוניה, אז מצמרת הליגה הספרדית, תמורת 13 מיליון דולר.

הוא ביסס את מקומו בהרכב הקבוצה ונודע בספרד בזכות משחקו הקשוח, הוא עלה לכותרות ב-2002 אחרי שתיקול שלו עם דייוויד בקהאם הביא לפציעתו של האחרון לתקופה ארוכה, פציעה אשר איימה על סיכויו של בקהאם להשתתף במשחקי הגביע העולמי.

בקיץ 2007 הסתיים חוזהו בקבוצה. למרות התעניינות גוברת מצידן של קבוצות כגון מנצ'סטר יונייטד, ארסנל וויאריאל, בחר דושר בראסינג סנטנדר בה נחשב לאחד השחקנים החשובים בקבוצה. דושר עזר לה להעפיל לגביע אופ"א. ב-5 באוגוסט 2008 עבר דושר לקבוצת סביליה תמורת 3 מיליון אירו.

בשנת 2010 עבר לשחק בקבוצת אספניול ובשנת 2011 הושאל לקבוצת ברצלונה מאקוודור. בשנת 2012 עבר לשחק בקבוצת אנוסיס נאון פראלימני מקפריסין ובפברואר 2013 הצטרף לקבוצת וריה מיוון. לאחר תקופה קצרה פרש ממשחק בהגיעו לגיל 34.

## תארים
**[[ספורטינג ליסבון]]**
* אליפות פורטוגל - 1 ()

**[[דפורטיבו לה קורוניה]]**
* גביע המלך הספרדי - 1 (2002)
* הסופר קאפ הספרדי - 2 (2000, 2002)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קשרי כדורגל ארגנטינאים
קטגוריה:כדורגלני ניואל'ס אולד בויס
קטגוריה:כדורגלני ספורטינג ליסבון
קטגוריה:כדורגלני דפורטיבו לה קורוניה
קטגוריה:כדורגלני ראסינג סנטנדר
קטגוריה:כדורגלני סביליה
קטגוריה:כדורגלני אספניול
קטגוריה:כדורגלני וריה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ארגנטינה
קטגוריה:כדורגלנים ארגנטינאים
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1979
אנדרטת הפטריוטיות היפנית-אמריקאית במלחמת העולם השנייה

**אנדרטת הפטריוטיות היפנית-אמריקאית במלחמת העולם השנייה** (באנגלית: **Memorial to Japanese-American Patriotism in World War II**) היא אנדרטה המצויה בוושינגטון בירת ארצות הברית, לזכרם של אזרחי ארצות הברית היפנים-אמריקאים, ששרתו בצבא ארצות הברית ולחמו נגד יפן במלחמת העולם השנייה.

## היסטוריה
האנדרטה הוקמה ביוזמת קרן הזיכרון היפנית-אמריקאית הלאומית (National Japanese American Memorial Foundation) אשר החלה להשיג מימון והסכמה להקמת האנדרטה בשנת 1988. חוק פדרלי PL 102-502 שנחקק בעקבות פעילות הקרן והורה על הקמת האנדרטה, נחתם על ידי נשיא ארצות הברית ג'ורג' הרברט ווקר בוש ב-24 באוקטובר 1992.

האתר להקמת האנדרטה הועבר מחזקתו של אדריכל הקפיטול בשנת 1996 לשירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית. האנדרטה נחנכה בשנת 2000, וכיום שטח האנדרטה שייך לממשלת ארצות הברית, והיא מתוחזקת על ידי שירות הפארקים.

במרכז האנדרטה פסל של עגור וסביבו גדר תיל, מעשה ידי הפסלת נינה אקאמו. באנדרטה פעמון יפני מסורתי, וגן זן יפני מסורתי. סביב האנדרטה ציטוטים של כותבים יפנים אמריקאים.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:וושינגטון די. סי.: אנדרטאות
קטגוריה:ארצות הברית: אנדרטאות למלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אנדרטאות לחיילי ארצות הברית
הצעת חוק פאי

**הצעת** **חוק פאי של אינדיאנה** הוא כינוי להצעת חוק מספר 246 שנדונה באספה הכללית של מדינת אינדיאנה בשנת 1897. למרות שמה, המטרה העיקרית של הצעת החוק הייתה שיטה לרבע מעגל. אם כי השיטה גררה ערכים שגויים של הקבוע המתמטי פאי, המייצג את היחס בין היקף המעגל לקוטרו. 

## הפרשה
יוזם ההצעה היה ד"ר אדווין ג'יי גודווין (Edwin J. Goodwin MD) רופא במקצועו ומתמטיקאי חובב. החוק הציע לקבוע אמת מתמטית חדשה שעל פיה שיטתו של גודווין לתרבוע העיגול תהיה מחייבת במערכת החינוך ובמדידת הקרקעות באינדיאנה. הוכחה שתרבוע העיגול אינו אפשרי בבנייה בסרגל ומחוגה ניתנה 15 שנים קודם לכן על ידי פרדיננד לינדמן באמצעות משפט לינדמן. קירובים טובים יותר ל־\pi מאשר אלה שבהצעת החוק ידועים כבר מהעת העתיקה.  

החוק נדון בוועדה לקרקעות ביצתיות ובוועדת החינוך, שאישרו אותו והעבירו אותו להצבעה במליאה. איש מהמחוקקים אשר עסקו בהעברת החוק לא הבין את ההוכחות המתמטיות של החוק, אך כולם תמכו בו כי חשבו שיש בו תרומה חיובית למערכת החינוך במדינה. במבוא להצעת החוק נאמר שתגליותיו המתמטיות של גודווין מוצעות באמצעות החוק כדי שישמשו ללא תמורה בבתי הספר באינדיאנה. הצעת החוק כללה קביעות מתמטיות אחדות, ובסופה צוינו הישגים קודמים של גודווין: פתרונותיו לבעיות של שילוש זווית, הכפלת קובייה ותרבוע העיגול הוכרו, כביכול, כתרומה למדע על ידי כתב העת American Mathematical Monthly. 

תהליך החקיקה נעצר בעקבות התערבותו של קלארנס אביתר ואלדו, פרופסור למתמטיקה מאוניברסיטת פרדו, שבמקרה נכח באספה הכללית. ואלדו נשאל אם הוא מעוניין להכיר את "גאון המתמטיקה המקומי". לאחר עיון בחוק סירב הפרופסור להיפגש עם ממציא השיטות המתמטיות הללו, ואמר שהוא מכיר כבר מספיק משוגעים. באותו ערב ואלדו יצר קשר עם מספר חברים בסנאט של אינדיאנה, הסביר להם את חוסר ההיגיון בחוק, ובכך הביא לעצירת תהליך החקיקה.

## ראו גם
*פאי
*טרחן כפייתי
*בנייה בסרגל ומחוגה

## קישורים חיצוניים
* על אודות החוק באתר אוניברסיטת פרדו 
* על אודות החוק באתר Straight Dope 
* 

קטגוריה:הצעות חוק
קטגוריה:אינדיאנה
קטגוריה:פאי
טל סנונית

**טל סנונית** (נולד ב-27 ביולי 1962 בעין החורש) הוא שחקן כדורמים לשעבר, הישראלי המקצועני הראשון בענף, קפטן נבחרת ישראל בכדורמים במשך שמונה שנים, שיאן התארים (18 אליפויות ו-7 גביעים) ומלך השערים של הליגה הישראלית.

## ביוגרפיה
סנונית, בן קיבוץ עין החורש ובנה של המשוררת מיכל סנונית, הגיע לענף הכדורמים בילדותו בזכות הקרבה הגאוגרפית למעצמת הכדורמים הישראלית שבקיבוץ השכן גבעת חיים. קודם שהחל לשחק כדורמים בגיל 14, התחרה בשחייה והיה אלוף ישראל לנוער ב-100 מטר חופשי. בגיל 16 כבר שיחק בנבחרת הלאומית. את שירותו בצה"ל עשה כמדריך ספורט בשייטת ולאחר מכן עבד בעבודות שונות במקביל לאימוני ומשחקי הכדורמים.

בבריכה היה שחקן התקפה מהיר ובעל כושר גופני גבוה. יחד עם הפועל גבעת חיים זכה ב-13 אליפויות ו-7 גביעים וכן להצלחה באירופה ובמסגרות בינלאומיות עם הנבחרת. ב-1986 הצטרף למועדון סורי  מהליגה האיטלקית והיה השחקן הזר הראשון שהחתים המועדון. בשתי העונות (1987-1986), בהן שיחק כמקצוען בסורי , בסמוך לג'נובה, היה מלך השערים של הקבוצה ונבחר לאחד מעשרת השחקנים הזרים הטובים בליגה. לאחר מכן חזר לישראל ולגבעת חיים והיה לשחקנה הראשון שקיבל שכר. מקץ שנתיים נוספות עבר לקבוצת מכבי קריית אונו, יריבתה הגדולה של גבעת חיים, והוביל אותה לארבע אליפויות.

לאחר שפרש ממשחק הכדורמים ב-1995 עבר לעסוק בביטוח וכמרצה למצוינות בעסקים ובספורט. מתגורר במושב חניאל ומתחרה בתחרויות למאסטרס במשחי מים פתוחים.

## לקריאה נוספת
* איתי גודר, **שגרירי הספורט האלמונים**, "שם המשחק" גיליון 139, מרץ 2008, עורך: אורי שרצקי, עמ' 96–97.

## קישורים חיצוניים
* 
* טל סנונית - ספורטאי השבוע, אתר שוונג, יוני 2012

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני כדורמים ישראלים
קטגוריה:שחייני חופשי ישראלים
קטגוריה:עין החורש: אישים
קטגוריה:חניאל (מושב): אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1962
דוצ'ו

[שמאל|ממוזער|250px|פרט מן ה"[מאסטה (דוצ'ו)|מאסטה של דוצ'ו"]]
**דוּצ'וֹ דִּי בּוּאוֹנִינְסֶנְיָה** (באיטלקית: **Duccio di Buoninsegna**, 1255–סביבות 1319) היה צייר איטלקי יליד העיר סיינה, ממבשרי ציור הרנסאנס באיטליה. גדול ציירי אסכולת סיינה (Siena). פעל בין השנים 1278–1318.

## ביוגרפיה
על פי עדות משנת 1278, הסיקו חוקרי תולדות האמנות כי דוצ'ו נולד בעיר סיינה, בין השנים 1255-1260. מסמך זה אף מציג את העדות הראשונה לעבודתו האמנותית של האמן, כשהוא מציין תשלום שכר של 40 סלוטי על עיטור לוחות עץ ששימשו ככריכות לספרי ניהול החשבונות של העיר.
   
בשנת 1285 הוזמנה אצל דוצ'ו תמונה גדולה של "המדונה" בעבור כנסיית סנטה מריה נובלה בפירנצה. ציור זה מזוהה כיום עם "המדונה של רוצ'ליי" הנמצאת בגלריית אופיצי בפירנצה. 

יצירותיו של דוצ'ו, העשויות בטכניקה של ציור טמפרה, הן יצירות בעלות נושאים דתיים. עבודתו היוותה את הבסיס להתפתחות אסכולת ציור בעיר סיינה, בה פעלו אמנים כגון סימונה מרטיני (Simone Martini) ושל האחים אומברטו ופייטרו לורנצטי (Ambrogio and Pietro Lorenzetti). 

היצירה המתועדת ביותר של דוצ'ו, היא יצירת המופת שלו, היא ה"המאסטה של דוצ'ו" (ההכתרה). זוהי יצירה דו-צדדית המורכבת מפאנל מרכזי, 7 צריחים ופרדלה (Predella)(מעין דוכן מצויר או מפוסל עליו מונח המזבח). היצירה נעשתה בין השנים 1308-1311 והיא נועדה לפאר את המזבח בקתדרלת סיינה. כיום מפוזרים חלקי היצירה במוזיאונים שונים בעולם. 

בחזית הפנימית מתוארת מריה אוחזת בישו בנה כאשר היא מוקפת במלאכים ובקדושים הפטרונים של העיר סיינה. על גב היצירה מתוארות עשרים ושש סצנות קטנות המציגות את הפסיון של ישו ואת קימתו לתחייה. "המאסטה" היא אחד מציורי הלוח הגדולים והמרהיבים ביותר שצוירו באיטליה. 

חשיבותו של דוצ'ו כאמן "מבשר רנסאנס" היא יכולתו ליצור חיים ותחושה לירית בציור, "למרוד" במסורות ציור ביזנטיות, תוך כדי שמירה על חוקי האיקונוגרפיה הנוצרית והכרה במעמדו כאמן. לא בכדי חתם דוצ'ו את שמו על כסאה של המדונה במאסטה. תיאורי החלל שיצר דוצ'ו מהווים את ראשית העיסוק בבעיית האשליה החזותית של "חלון למציאות". זו גם הסיבה מדוע הוא מושווה לבן דורו הדגול מאסכולת פירנצה, ג'וטו די בונדונה, שהביא למהפך בציור האיטלקי בפרט ובציור אשלייתי בכלל.

ביוגרפיה של דוצ'ו נכללת בספרו של ג'ורג'ו וזארי חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ציירים מתקופת הרנסאנס
קטגוריה:חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר
קטגוריה:ציירים איטלקים במאה ה-13
קטגוריה:ציירים איטלקים במאה ה-14
קטגוריה:ילידי 1255
גוגול בורדלו

**גוגול בורדלו** (באנגלית: **Gogol Bordello**) הוא שמה של להקת פאנק אתנית המשלבת פאנק עם פולק צועני וסלאבי ודאב.

הלהקה הוקמה בשנת 1999 בעיר ניו יורק על ידי השחקן והמוזיקאי וה-DJ יוג'ין הוץ (Eugene Hütz), העומד בראשה ואחראי לרוב הטקסט והלחנים של שירי הלהקה. שמה מגיע משמו של הסופר האוקראיני ניקולאי גוגול, המהווה מקור השראה ללהקה.

שיריהם עוסקים רבות בקבוצות שוליים, כגון פליטים, מהגרים, עובדי ועובדות מין וקבוצות אתניות נרדפות כמו יהודים וצוענים, אך גם ברומנטיקה של חיי הנוודות ואורח החיים הצועני.

## חברי הלהקה
בלהקה חברים:
*יוג'ין הוץ - קולות, גיטרה אקוסטית, כלי הקשה, דלי כיבוי-אש) - אוקראינה
*סרגיי ריאבטסיב - ויולה, קולות רקע - רוסיה
*תומאס גובינה - באס, קולות רקע - אתיופיה
*אליזבת' סאן - כלי הקשה, קולות רקע - הונג קונג-סקוטלנד
*פאשה ניומר - אקורדיון - בלארוס
*מייקל וורד - גיטרה
*אוליבר צ'ארלס - תופים
*פדרו ארזו - קולות

חברים לשעבר:
*יורי למישב - אקורדיון, קולות רקע - רוסיה
*אורן קפלן (לשעבר גיטריסט להקת האחים פורטיס) - גיטרה חשמלית, קולות רקע - ישראל
*פמלה גינטאנא ראסיין - כלי הקשה, קולות רקע - אמריקה

## גוגול בורדלו בישראל
הלהקה הופיעה לראשונה בישראל בדצמבר 2009 ב"האנגר 11" בתל אביב ולמחרת במועדון הבארבי. בשנת 2011 חזרה הלהקה לישראל לשלוש הופעות, שהתקיימו במועדון הבארבי בפברואר-מרץ. ביוני 2014 הופיעה הלהקה באצטדיון בלומפילד, במסגרת פסטיבל רוקנרולר, ולמחרת הופיעה שוב במועדון הבארבי. ביוני 2017 חזרה הלהקה לישראל להופעה במועדון הבארבי.

## דיסקוגרפיה
### אלבומים
* *Voi-La Intruder* (יצא ב-1999)
* *Multi Kontra Culti vs. Irony* (יצא ב-2002)
* *Gypsy Punks: Underdog World Strike* (יצא ב-2005)
* *Super Taranta!* (יצא ב-2007)
* Live from Axis Mundi* (יצא ב-2009)
* *Trans-Continental Hustle* (יצא ב-2010)
* *Моя Цыганиада [My Tsyganiada]* (יצא ב-2011)
* *Pura Vida Conspiracy* (יצא ב-2013)
*Seekers and Finders (יצא ב-2017)

===סינגלים===
**When The Trickster Starts A-Poking*
**Start Wearing Purple*
**Not a Crime*
**Wonderlust King''

## קישורים חיצוניים

* 

* נמרוד צוק, הקוסם מארץ הוץ, nana10  1.3.2011
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ניו יורק: להקות
קטגוריה:להקות פאנק (Punk)
ביסטרו

שמאל|ממוזער|250px|ביסטרו
**ביסטרו** (בצרפתית: **Bistro**) הוא סוג של מסעדה צרפתית שייחודו בעיצוב המסעדה, בתפריט האוכל המוגש בו ובתמחור בהשוואה למסעדות יוקרה.

מסעדות מסוג זה הופיעו לראשונה בפריז, צרפת. הביסטרו מוגדר בעיקר על ידי סוג המזון שהוא מגיש: תבשילים בבישול איטי כעוף ביין, בף בורגיניון ותבשיל שקדי עגל, כמו גם בשרים צלויים – אנטרקוט, באווט (Bavette) ונתח קצבים הם הפופולריים שבהם.

בהשוואה למסעדות עילית, בביסטרו סידור הישיבה צפוף יותר והשולחנות קרובים אחד לשני. העיצוב עתיר צבעים כהים בשילוב גוני אדום וזמן הישיבה קצר משמעותית בהשוואה למסעדות עילית, שם נמשכות ארוחות שלוש וארבע שעות גם בצהרי היום.

מקור המילה "ביסטרו" אינו ברור. יש הטוענים שמקורו במילה הרוסית быстро (ביסטרו) שתרגומה "מהר" ונכנסה לשפה הצרפתית כאשר כוחות הברית שנלחמה נגד נפוליאון השתלטו על פריז בשנת 1814 וחיילים רוסים שנמצאו בעיר ודרשו לזרז את המלצרים הצרפתים בהגשת המזון.
מקור אפשרי נוסף הוא המושג הצרפתי bistrouille שמתאר ברנדי מעורבב בקפה. 

## ראו גם
בראסרי

## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:שירותי אירוח ואוכל
קטגוריה:המטבח הצרפתי
קטגוריה:מילים וביטויים בצרפתית
וילם ואן מורבקה

**וילם ואן מורבקה** (בהולנדית: **Willem van Moerbeke**; בערך 1215 – 1286), מלומד פלמי שנודע בשל תרגומיו לכתבי אריסטו מיוונית ללטינית.

## ביוגרפיה
הוא נולד כנראה במורבקה (כיום בפרובינציה פלנדריה המזרחית שבבלגיה). היה חבר המסדר הדומיניקני ושימש מטעמו בתפקידים שונים בניקיאה (כיום העיר איזניק שבטורקיה) ובתבאי בחבל בויאוטיה שביוון. ב-1260 פגש בחצר האפיפיור בוויטרבו (כיום במחוז לאציו שבאיטליה) את תומאס אקווינס, שביקש ממנו לתרגם את אריסטו ללטינית.

הסיבה לבקשה זו: תרגומים של אריסטו ללטינית היו קיימים בספרד בלבד ונעשו מערבית (ראו ג'רארדו דה קרמונה), והפירושים לכתבי אריסטו שנעשו בידי אבן סינא, בן המאה האחת עשרה, ובידי אבן רושד, בן המאה השתים עשרה, לא היו מקובלים על הכנסייה הקתולית.

ב-1260, כנראה בסיוע של מספר עוזרים, וילם ואן מורבקה החל לתרגם ישירות מן המקור היווני את כתבי אריסטו "היסטוריה של החיות", "פוליטיקה", ו"רטוריקה", והשלים או ערך מחדש תרגומים קודמים של "מטאפיזיקה", של "מטאורולוגיה" ושל "על הנפש". כמו כן תרגם מיוונית פירושים לכתביהם של אריסטו ושל אפלטון (מאוחר יותר השתמש תומאס אקווינס בתרגומים אלה כדי לכתוב את חיבורו "מכלול התאולוגיה").

וילם ואן מורבקה המשיך ותרגם גם את "יסודות התאולוגיה" של פרוקלוס (1268), חיבורים שונים במתמטיקה של ארכימדס (1269), "תסמינים רפואיים" של היפוקרטס, "על אודות המזון" של גאלנוס, וחיבורים בפיזיקה של הרון מאלכסנדריה.

ב-1274 השתתף בוועידת ליון השנייה של הכנסייה הקתולית. ב-1277 התמנה לבישוף הלטיני של העיר קורינתוס שביוון (משרה ששימש בה עד מותו), וב-1283 נשלח לפרוג'ה שבאיטליה על ידי האפיפיור מרינוס הרביעי.

הכפר היווני הקטן מרבקה שבין העיר ארגוס לבין חורבות מיקנה נושא את שמו של וילם ואן מורבקה. 

התרגום של ארכימדס בכתב ידו של וילם ואן מורבקה נמצא כיום באוסף הספרים של קריית הוותיקן.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:פלמים
קטגוריה:מתרגמים
קטגוריה:בישופים קתולים
קטגוריה:יוון: ימי הביניים
קטגוריה:ילידי 1215
קטגוריה:נפטרים ב-1286
בלו (מס)

**בְּלוֹ** הוא מס עקיף בסכום קבוע עבור כל יחידה (להבדיל ממס קנייה שנקבע כאחוז מהמחיר הסיטונאי של המוצר). הבלו תורם רבות להכנסות המדינה, אולם מטרתו המוצהרת היא צמצום הצריכה של המוצרים שעליהם הוא מוטל. הבלו נגבה מהיצרן, והוא נכלל במחיר הטובין שהוא גובה מהספקים. בישראל הבלו נגבה על דלק, מוצרי טבק, ואלכוהול.

מקור שם המס מתקופת האימפריה הפרסית, כפי שמתואר בספר עזרא: 

בתרגום לעברית: 

משמעותו של "בְלוֹ" הוא סוג של מס גולגולת אחיד, במקור מהמינוח הבבלי "בִּלְתֻ". ייתכן שבלו היה מס בעין, כלומר מס שלא שולם בכסף אלא בפרי האדמה.

## בישראל
ממוזער|300px|שיעור הבלו על הדלק בישראל הוא כ-51%.
שיעורי הבלו על מוצרי הדלק השונים נקבעים על ידי אגף המכס והמע"מ במשרד האוצר, ומתעדכנים בצו.

נכון לאפריל 2022, שיעורי הבלו על ליטר או ק"ג דלק הם (מעוגל בקירוב):
* בנזין, נפטא ותערובת דלק – 3.13 שקלים
* סולר, קרוסין וביו דיזל (ייבוא) – 3 שקלים
* גפ"מ – 12.4 אגורות
* פחם – 10.5 אגורות
* שמן ממוחזר – 3 אגורות
* ביו דיזל (ייצור מקומי) – 1.49 שקלים
* מזוט – 1.6 אגורות
* גז טבעי – 1.8 אגורות

בסוף יולי 2011 הוחלט באופן חריג להפחית את הבלו על בנזין בשיעור של 30 אגורות לתקופה של חודש, על מנת למנוע את העלייה במחיר הבנזין שהייתה אמורה להתרחש בראשית אוגוסט עקב עליית מחיר הנפט בעולם. החלטה זו הייתה על רקע מחאת האוהלים שהתרחשה בתקופה זו.

בחודש אוגוסט 2011 הוריד שר האוצר יובל שטייניץ את הבלו על הסולר המשמש לייצור חשמל באופן זמני, על מנת למנוע עליה חדה של תעריפי החשמל, בעקבות משבר הגז המצרי, שחייב יצור חשמל בכמות גדולה באמצעות סולר במקום גז טבעי. היות שפחם נצרך באופן כמעט בלעדי על ידי חברת החשמל לצורך ייצור חשמל, הבלו על הפחם הוא למעשה מס נסתר על החשמל.

בישראל עוסקת בגביית הבלו רשות המיסים, וקודם להקמתה עסק בכך אגף המכס ומע"מ. על פי חוקי המס בישראל, עוסקים שונים זכאים להחזר חלקי של הבלו על דלקים, במקרים בהם הדלק שנרכש משמש להנעת כלי רכב חקלאיים, כלי רכב מסחריים (מוניות, אוטובוסים ומשאיות), ורכב המשמש ללימוד נהיגה, כאשר הדלק משמש כחומר גלם בתעשייה, ובמקרים שונים נוספים. כמו כן, ישנם מקרים בהם קיים פטור מבלו על דלק, כגון דלק המשמש לתצרוכת בכלי טיס.

בשנת 2015 ההכנסות מבלו על דלק היו כ-17.2 מיליארד ש"ח, ועל טבק כ-600 מיליון ש"ח.

באפריל 2022, הודיע שר האוצר אביגדור ליברמן על הורדת שיעור מס הבלו על הדלק בחצי שקל למשך רבעון, בעקבות עליה מהירה במחירי הדלק, בין היתר בשל המלחמה באוקראינה.

בסוף אפריל 2022, הודיעה הממשלה על התייקרות הדלק ב-12 אגורות, זאת אף על פי שהחליטה על מס בלו קבוע במשך רבעון.

בישראל לא נהוגה גביית אַגרת גודש – אגרה על נהיגה במרכזי הערים בשעות העומס. אם תונהג אגרה זו, היא עשויה להוביל להפחתת הבלו על דלק.

## קישורים חיצוניים

* רשימות שיעורי מס הבלו בישראל, אתר משרד התשתיות הלאומיות, האנרגיה והמים
* מילון למונחי מכס ובלו (1957), באתר האקדמיה ללשון העברית

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: מיסוי
קטגוריה:מילים יחידאיות בתנ"ך
הרובע התשעה-עשר של פריז

[שמאל|ממוזער|250px|[פארק בוט שומון שברובע התשעה עשר]]

**הרובע התשעה-עשר של פריז** (בצרפתית: **XIXe arrondissement**), הממוקם בגדה הימנית, הוא אחד מעשרים הרבעים של פריז, בירת צרפת. ברובע עוברות שתי תעלות, תעלת סאן-דני ותעלת אורק (Canal de l'Ourcq), המתחברות בפארק לה וילט.

ברובע התשעה-עשר נמצאים בית הקברות של יהודי פורטוגל בפריז, פארק בוט שומון ופארק דה לה וילט המקיף את מוזיאון המדעים והתעשייה (צרפתית: Cité des Sciences et de l'Industrie) ואת מוזיאון המוזיקה (צרפתית: Cité de la Musique), בו נמצא הקונסרבטוריון של פריז, אחד מבתי הספר למוזיקה המפורסמים באירופה.

## גאוגרפיה
שטחו של הרובע התשעה-עשר הוא 6.786 קילומטרים רבועים.

## דמוגרפיה
האוכלוסייה ברובע התשעה-עשר נמצאת עדיין במגמת צמיחה. במפקד האוכלוסין האחרון, שנערך בשנת 1999, נמנו ברובע 172,730 תושבים. באותו מפקד אוכלוסין נמנו 68,101 מקומות עבודה.

### אוכלוסייה היסטורית

## הרבעים הפנימיים
כל אחד מעשרים הרבעים של פריז מחולק בעצמו לארבעה רבעים (*quartiers*). הרבעים הפנימיים של הרובע התשעה-עשר הם:
* **רובע לה וילט** (Quartier de la Villette)
* **רובע פּוֹן-דה-פְלַנְדְר** (Quartier du Pont-de-Flandres)
* **רובע דְ'אָמֶרִיק** (Quartier d'Amérique)
* **רובע קוֹמְבָּה** (Quartier du Combat)

## אתרים מרכזיים
* פארק בוט שומון
* פארק דה לה וילט
* מוזיאון המוזיקה
* מוזיאון המדעים והתעשייה
* הקונסרבטוריון של פריז
* בית הקברות של יהודי פורטוגל בפריז
* בית הכנסת משכנות ישראל

## קישורים חיצוניים

* 

* לה וילט: פעילות ברובע התשעה-עשר 
* 

19
קטגוריה:הרובע התשעה-עשר של פריז
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1860
בית גלעין

[שמאל|ממוזער|200px|שכבות בית הגלעין, מודגמות ב[אפרסק]]
**בית גלעין** (באנגלית: **Drupe**) הוא מונח בוטני המתאר תצורה מסוימת של פרי, המורכב מגלעין בולט וקשה, וסביבו ציפת הפרי הכולל את הקליפה.

בתי גלעין מתפתחים מתוך שחלה אחת, לרוב מפרחים בעלי שחלה עלית. בבתי גלעין הזרע הבודד של הפרי מוכל בתוך מעטפת נפרדת (הגלעין, באנגלית Endocarp), סביבה המעטפת העסיסית של הפרי (Mesocarp) וסביבה הקליפה (Exocarp). פירות בהן הזרע עצמו בעל קליפה קשיחה ואינו עטוף גלעין אינם עונים על ההגדרה.

## דוגמאות
דוגמאות בולטות לבתי גלעין הן פירות מסוג פרונוס - אפרסק, שזיף, שקד (בו בשר הפרי אינו עסיסי, אך קיימות כל שכבות בית הגלעין), דובדבן וקרוביהם. סוגי צמחים רבים אחרים גם כן מניבים בתי גלעין, כגון קפה, מנגו, זית ועוד.

קיימים פירות מורכבים, אשר כל אחד מהפירות הזעירים המרכיבים אותם הוא בית גלעין בזעיר אנפין (Drupelet). דוגמה לפרי המורכב בתי גלעין הוא פטל.

## הפצת הזרעים
מרבית הצמחים המניבים בתי גלעין מסתמכים על בעלי חיים להפצת זרעיהם. בתי הגלעין מושכים חיות האוכלות את הפרי בשלמותו, כולל הגלעין, וזה עובר ונשחק במערכת העיכול שלהן. לאחר מחזור עיכול מופרש הזרע ללא מעטפתו שנשחקה, בתוך דשן זמין. מספר בתי גלעין משתמשים בשיטות הפצה אחרות, כגון אגוז הקוקוס, שאינו מסתמך על חיה שתבלע אותו בשלמותו.

## תזונה
בתי גלעין רבים מכילים סורביטול, שעשוי להחמיר מספר תסמונות עיכול באדם, כגון תסמונת המעי הרגיז.

## ראו גם
* פרי (אנטומיה)

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מורפולוגיה של פירות
הלוח הצפון-אמריקאי

שמאל|ממוזער|300px|בחום הלוח הצפון-אמריקאי
**הלוח הצפון-אמריקאי** הוא לוח טקטוני אשר מתמשך מהרכס המרכז אטלנטי במזרח עד הלוח האירו-אסיאתי במערב. הלוח מכסה את מרבית שטחה של צפון אמריקה, גרינלנד וקובה, כמו גם את החלק המזרחי של סיביר וחלקים מאיסלנד ומהאיים האזוריים. בנוסף לשטחים היבשתיים כולל הלוח שטחים רבים של ימים ואוקיינוסים: החלק המערבי של האוקיינוס האטלנטי, אוקיינוס הקרח הצפוני וים ברינג. הלוח הצפון אמריקאי נע לכיון דרום-מערב בקצב של 15–25 סנטימטר בשנה.

השטח הפנימי יותר של הלוח בקרום היבשתי כולל שטח נרחב של גרניט הנקרא קראטון. לאורך גבול הקראטון ישנם חלקי קרום אשר אוחו עם הקראטון במהלך הזמן הגאולוגי. חלקים אלה נקראים פיסות קרום, ומניחים כי מרבית השטח היבשתי ממערב להרי הרוקי נוצר על ידי איחוי של פיסות קרום כאלו.

מתחת ללוח הצפון אמריקאי קיימות מספר נקודות חמות, ביניהן: הנקודה החמה של ילוסטון אשר יצרה תופעות געשיות באזור מישור הנהר סנייק באיידהו ונמצאת כיום מתחת לקלדרת ילוסטון, אנהיים בקולומביה הבריטית, ורטון בניו מקסיקו. הנקודות החמות בילוסטון ואנהיים עדיין פעילות.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
צפון-אמריקאי
קטגוריה:אמריקה הצפונית: גאולוגיה
קטגוריה:גרינלנד: גאולוגיה
אכסדרה

**אַכְסַדְרָה** (מכונה בעברית גם "**סְטָיו**" או בלועזית: "**קוֹלוֹנָדָה**") היא שדרת עמודים מקורה. שדרות עמודים קיימות בצורות ובשימושים שונים בחזיתות מבנים, בסמוך לחצרות ובשימושים אדריכליים שונים נוספים. כאשר האכסדרה מקושתת, כלומר בין העמודים מצויים קשתות ולעיתים גם קמרונות, היא נקראת "מקשת" או "ארקדה".

שימוש באכסדרות נפוץ מאוד באדריכלות בסגנונות ובמקומות שונים. האכסדרה משמשת לרוב כחלל תווך בין המבנה וחלקו החיצוני המטשטש את הגבול בין הפנים והחוץ. שהייה בחלל האכסדרה נותנת מצד אחד תחושה של חוץ ומצד שני שייכות למרחב המבנה. לחלופין, מאפשרת אכסדרה מעבר מקורה לאורך בניין, סביב חצר ואף לאורך רחוב.

אחת האכסדראות הידועות מהעולם העתיק היא האכסדרה הגדולה בתדמור, סוריה, שנבנתה בשלושה שלבים במאות ה-2 וה-3 לפנה"ס. אורכה הכולל הוא מעל ק"מ.

## אטימולוגיה
הן המילה העברית "אכסדרה" והן המילה הנרדפת "סטיו", מקורן ביוונית. המונח היווני המקורי "אֶכְּסֶדְרָה" (ἐξέδρα) התייחס למרפסת המקורה המופרדת מהחצר או מן החוץ על ידי שורת עמודים. המילה "סטיו" מקורה במושג "סטואה" (στοά) – מבנה טיפוסי לאדריכלות יוון העתיקה בעל אכסדרה.

## גלריה

Palmyra 01.jpg|קטע מהאכסדרה הגדולה בתדמור
Kon.Gaanderijen(02).jpg|אכסדרה באוסטנדה, בלגיה
Inner courtyard of Israel supreme court building (3).jpg|אכסדרה בבית המשפט העליון, ירושלים

 
## ראו גם
* ארקדה – אכסדרה מקושתת.
* קלויסטר – חצר אופיינית למבני מנזר, המוקפת אכסדראות.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

*
קטגוריה:אלמנטים אדריכליים