open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אגד אירופה

**אגד אירופה** היא חברת בת של חברת התחבורה הציבורית הישראלית "אגד" המפעילה שירותי תחבורה ציבורית בהולנד ופולין. החברה הוקמה בשנת 2006, כחלק מהתרחבות אגד מחוץ ישראל, ופועלת כיום באמצעות שתי חברות בנות: Mobilis בפולין ו־EBS בהולנד.

ב-2025 הפעילה אגד אירופה כ-1,100 אוטובוסים,העסיקה כ-3,200 עובדים ובצעה כ-80 מיליון קילומטרים של נסיעות בשנה. מחזור הפעילות השנתי של החברה עמד אז על כ־1.4 מיליארד שקל.

## פולין
אגד החלה לפעול בפולין ב-2006, לאחר שרכשה 90% ממניות חברת  (Mobilis). מוביליס, שהוקמה ב-1982 על ידי בני הזוג שימונק, נרכשה תמורת 4 מיליון אירו. כיום מפעילה החברה תחבורה ציבורית בוורשה, בקרקוב וורוצלב.

בעקבות זכייתה במכרזים, מפעילה החברה כ-405 אוטובוסים ומעסיקה כ-1,030 עובדים, מתוכם 800 נהגי אוטובוס. חברת מוביליס מחזיקה ב־35% משוק האוטובוסים הפרטיים לתחבורה ציבורית בפולין.

בינואר 2025 זכתה מוביליס במכרז נוסף בוורשה, שייכפיל את פעילותה בעיר מ-100 ל-150 אוטובוסים. בנוסף, זכתה החברה במכרז בקרקוב, שהכפיל את מספר האוטובוסים מ-80 ל-150. הכנסות מוביליס ב-2024 הסתכמו ב-243 מיליון שקל.

## הולנד
אגד נכנסה לשוק ההולנדי ב־2011 באמצעות חברת. החברה זכתה לראשונה במכרז באזור ואטרלנד מצפון לאמסטרדם. נכון למרץ 2025, EBS מפעילה כ-750 אוטובוסים ומעסיקה למעלה מ־2,200 עובדים. זוהי החברה הרביעית בגודלה בשוק ההולנדי. כ-65% מצי האוטובוסים שלה הם חשמליים; היתר מונעים בגז טבעי ירוק.

בשנת 2011, עם תחילת הפעילות בהולנד, התעוררו מחאות של פעילים פרו-פלסטינים. הפעילים התנגדו להפעלת קווי אוטובוס על ידי אגד, בטענה שהחברה מפעילה קווי אוטובוס ליהודים בלבד, תושבי ההתנחלויות בשטחים הפלסטינים הכבושים.

במרץ 2025 זכתה חברת EBS במכרז להפעלת תחבורה ציבורית במחוז זיילנד בדרום־מערב הולנד. הכנסותיה הצפויות מוערכות בכ-1.2 מיליארד שקל למשך 12 שנה. לפני הזכייה, נתח השוק של אגד בהולנד עמד על כ־15%, והוא צפוי לעלות ל־17%.

## בולגריה
בשנת 2006 רכשה אגד 51% מחברת טראנס טריומף (TransTriumf) הבולגרית, שפעלה בוארנה. פעילות זו הסתיימה ב-2008 בעקבות חילוקי דעות תרבותיים, מסורתיים ובאופן עבודתם של הצדדים. לפיכך, טראנס טריומף רכשה בחזרה את מניותיה מאגד.
## הנהלה
בשנת 2011 שימש גל הרשקוביץ כמנכ"ל החברה.

אפי ארבל מכהן כמנכ"ל חברת אגד אירופה.

במרץ 2025 מונה ערן פולק למנהל פעילות אגד אירופה. פולק כיהן בעבר כמנכ"ל חברת N-Drip, ולפני כן שימש כמשנה לממונה על התקציבים במשרד האוצר.

## ראו גם

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אגד
איוואנה ולאדוביץ'

**איוואנה ולאדוביץ**' (בסרבית: **Ивана Владовић**; נולדה ב-14 בינואר 1983 בבלגרד) היא זמרת סרבית.

## ביוגרפיה
ולאדוביץ' התפרסמה ראשונה במסגרת השתתפותה בתוכנית הריאליטי *Ja imam talenat* ("יש לי כישרון"), ובהמשך גם בעונה של *Survivor: Povratak u civilizaciju* ("הישרדות: חזרה לציוויליזציה"). בתוכנית *Prvi glas Srbije* ("הקול הראשון של סרביה") שימשה כזמרת ליווי, וביצעה את כל קולות הרקע לשירי המתמודדים. ולאדוביץ' השתתפה פעמיים בתחרות האירוויזיון כזמרת ליווי, מטעם משלחת מונטנגרו בשנים 2015 ו-2018. כמו כן, השתתפה פעם אחת בפסטיבל *Beovizija* ופעמיים בקדם הסרבי הרשמי לתחרות האירוויזיון, *Pesma za Evroviziju*.

משנת 2020 החלה ולאדוביץ' בשיתוף פעולה עם הזמר והיוצר מילאן סטנקוביץ', הידוע בשם הבמה SevdahBABY. השניים הופיעו יחד במסגרת הופעות חיות, בעקבות פרסום שלושה שירים משותפים באלבום *Декамерон* (דקאמרון).

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרות סרביות
קטגוריה:ילידות 1983
מועצת יחסי הקהילה היהודית

**מועצת יחסי קהילה יהודית (JCRC)** היא גוף מקומי לפעילות ציבורית של הקהילה היהודית, הפועל למימוש "אג'נדה של פעולה בשם ובמקום הקהילה היהודית המקומית". המועצות שואפות לייצג את הקונצנזוס של הקהילה היהודית המאורגנת בערים בהן הן פועלות, ולסייע בהתייעצות עם גורמים מקומיים בנושאים החשובים לערכי הקהילה היהודית.

## תיאור
מועצות יחסי קהילה יהודיות (JCRC) הן זרועות מקומיות לפעילות ציבורית של הקהילה היהודית בארצות הברית. מרבית המרכזים שבהם מתרכזת אוכלוסייה יהודית גדולה מחזיקים ב-JCRC, כאשר יש מועצות הפועלות כחלק ממערך הפדרציה היהודית המקומית, יש שפועלות כגופים עצמאיים לחלוטין, ויש שפועלות כמשרדים משותפים. לרוב, חברי מועצת המנהלים של גוף כזה כוללים נציגים מקומיים של ארגונים יהודיים לאומיים ונציגים מבתי כנסת מקומיים.

ייחודן של מועצות אלו לעומת גופים קהילתיים יהודיים אחרים נעוץ בעובדה שהן גופים מקומיים, הפועלים בשם ובמקום הקהילות היהודיות המקומיות, ומיישמות מדיניות ציבורית בהתאם.

המועצות לקשרים עם הקהילה היהודית הוקמו בשנות ה-30 של המאה ה-20 במטרה לאפשר תיאום של פעילות ההגנה על הקהילה במסגרת מקומית, כאשר הקהילות לא הסתפקו בפעילות של הארגונים הארציים להגנה כמו הוועד היהודי האמריקאי, הקונגרס היהודי האמריקאי, והליגה נגד השמצה, שפעלו כמעט ללא תיאום ביניהם או עם הנהגה מקומית. בדומה לארגונים הארציים, גם מועצות אלו התמקדו בתחילה בעיקר במאבק באנטישמיות.

בשנת 1944 הוקם הגוף הארצי המאגד – ה־National Community Relations Advisory Council, שלימים שינה שמו ל־המועצה היהודית לענייני ציבור (JCPA). גוף זה כלל 14 מועצות מקומיות, הליגה נגד השמצה, שני הארגונים של הוועד היהודי האמריקאי, וועד העובדים היהודי בארצות הברית. בשנת 2000 נמנו עם חברי ה-JCPA כ-120 מועצות קשרים עם הקהילה היהודית. השותפות פורקה באופן רשמי בשנת 2022.

לפי הפרופסור דניאל אלעזר, מאז שנות ה-50 נטלו מועצות הקשרים עם הקהילה היהודית, בשיתוף עם ה-JCPA והפדרציות, תפקיד מרכזי בייצוג הקהילה היהודית. חשיבותן גברה עם תחילת המאה ה-21, כאשר חיי הארגונים היהודיים – כמו גם חיי החברה האמריקאית בכלל – הלכו ונעשו מבוזרים יותר.

## ראו גם
* הפדרציות היהודיות של צפון אמריקה

## הערות שוליים

קטגוריה:יהדות ארצות הברית: ארגונים
אורי בץ

**אורי בץ** (23 בפברואר 1945 – 29 במאי 2025) היה חזאי מזג אוויר ישראלי.

## ביוגרפיה
בץ נולד בירושלים. אביו, מאיר בץ, היה דמות מרכזית בפלמ"ח. אימו שרה בץ הייתה ממפתחי מערכת החינוך בבאר שבע.

בשנות ה-80 הגיש את תחזית מזג האוויר בערוץ הראשון של הטלוויזיה הישראלית. בסוף שנות השמונים נבחר להיות בין שלושת המגישים הראשונים של התוכנית "שבשבת" בערוץ הראשון.

בץ עבד בשירות המטאורולוגי במשך כ-40 שנה. הוא נחשב לראשון שיצר כללי אצבע לחיזוי שלג בירושלים, שבהם השתמשו חזאים שנים לאחר פרישתו. הוא סייע לפיקוד העורף בידע המטאורולוגי לפיזור מזהמים, וסיים שירות מילואים בהתנדבות בדרגת אלוף-משנה. שימש גם כמורה דרך מוסמך.

לאחר פרישתו מהשירות, הקים תחנה מטאורולוגית פרטית בביתו בירושלים, וסיפק תחזיות יומיות מעודכנות לאתרי אינטרנט שונים. בנוסף, הגיש פינה שבועית ברדיו ירושלים וברשת ב'. הוא חזה באופן מדויק את השלג הגדול של חורף 2013–2014, ואת שנת 2010 חזה כשנה שחונה במיוחד, דבר שהתברר כנכון לאחר שזו הוגדרה כאחת השנים היבשות ביותר מאז תחילת המדידות.

### חיים אישיים
ב-29 במאי 2025 התמוטט בביתו ונפטר. הוא נטמן בהר המנוחות בירושלים. היה נשוי לבלהה ואב לשלושה.

## הערות שוליים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:חזאים
קטגוריה:הערוץ הראשון: אישים
קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1945
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2025
אריה לייב שוחט

רבי **אריה לייב שוחט** (1845 – ו' בטבת תרפ"ט, 19 בדצמבר 1928) היה רב יליד אוקראינה, שהיגר לארצות הברית בשנת 1906. חיבר את הספר **לקוטים יקרים**, העוסק ברעיונות מחשבת החסידות.

## ביוגרפיה
אריה לייב נולד בעיר באלטה שבדרום-מערב האימפריה הרוסית, כיום באוקראינה. אמו ציפורה הייתה בתו של ר' יוסף זאב וולף סג"ל מבאלטה, ואביו היה ר' יעקב ניסן. הוא גדל בעיירה שהושפעה רבות מרבי רפאל מברשיד, ולמד אצל רבי דוד טברסקי מטולנה ורבי יצחק יואל רבינוביץ מקנטיקוזיבה מליניץ.

בספרו סיפר על דודו ראובן וולף סגל, שטיפל ברבי שמואל אברהם אבא שפירא מסלאוויטא לאחר שסבל מעונש מלקות קשה מצד השלטון הרוסי. רבי שמואל ואחיו רבי פנחס שפירא – נכדיו של רבי פנחס מקוריץ – היו בעלי דפוס סלאוויטא הידוע, שייסדם אביהם, הרב משה שפירא. הדפוס נסגר בעקבות האשמות של חוסר ברישיון צנזורה תקני, והאחים נשלחו לגלות בסיביר.

בהמשך מונה לרב העיירה ורדיבקה  שבמחוז מיקולאייב, ליד גבולה הדרומי של אוקראינה של ימינו.

## הגירה לארצות הברית
באוגוסט 1906 היגר הרב שוחט לארצות הברית עם בנו אברהם, בעקבות גיוסו של הבן לצבא הרוסי. הוא השתקע בבראונסוויל שבברוקלין, ניו יורק.

בשנת 1926 פרסם את ספרו לקוטים יקרים, הכולל רעיונות חסידיים וסיפורים, ובו הסכמות של רבנים בני זמנו, ובהם רבי דוד מרדכי טברסקי מטולנה ורבי יהושע העשיל רבינוביץ ממניסטריץ.

הרב שוחט נפטר בביתו שברחוב סטון בברוקלין ב-19 בדצמבר 1928, ונטמן בבית הקברות מונטיפיורי שבקווינס.

## חיבורו
*

## קישורים חיצוניים
*ציון קברו באתר Kevarim
* RabbiMap
* 

קטגוריה:רבנים אוקראינים
קטגוריה:מחברי ספרי חסידות
קטגוריה:יהודים הקבורים בבית הקברות מונטיפיורי
קטגוריה:ילידי 1845
קטגוריה:נפטרים ב-1928
רמזי בן א-שיבה

**רמזי מוחמד עבדולה בן א-שיבה** (בערבית: **رمزي محمد عبد الله بن الشيبة**; נולד ב-1 במאי 1972) הוא טרוריסט תימני וחבר לשעבר בארגון אל-קאעדה. מאז שנתפס בקראצ'י ב-11 בספטמבר 2002 הוא מוחזק על ידי ארצות הברית. הוא מואשם בהיותו "סייען מרכזי" לפיגועי 11 בספטמבר 2001.

## ביוגרפיה
באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 עבר כסטודנט להמבורג, שם התיידד לכאורה עם מוחמד עטא, זיאד ג'ראח ומרואן א-שחי. נטען כי יחדיו הקימו את חוליית המבורג והפכו למתכננים המרכזיים בפיגועי 11 בספטמבר. הוא היה היחיד מבין הארבעה שלא הצליח להשיג ויזה לארצות הברית; הוא מואשם בכך שפעל כמתווך עבור החוטפים בארצות הברית, בעזרת העברת כספים ומידע מאנשי מפתח באל-קאעדה. לאחר המתקפה היה לראשון שזוהה בפומבי על ידי ארצות הברית כאדם שככל הנראה היה "החוטף ה-20" - הטרוריסט שאמור היה להשתתף בביצועם בפועל של הפיגועים אך לבסוף לא עשה כן.

הוא הוחזק על ידי ה-CIA במקומות שונים מרוקו לפני שהועבר למתקן המעצר בגואנטנמו בספטמבר 2006. במאי 2012 הועמד למשפט, לצד מספר נאשמים נוספים בתכנון הפיגועים, אולם  באוגוסט 2023 נקבע שהוא ניזוק פסיכולוגית מכדי להגן על עצמו לאחר עינויים של ה-CIA.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פיגועי 11 בספטמבר: אישים
קטגוריה:חברי אל-קאעדה
קטגוריה:ילידי 1972
גרשון אנצילביץ

**רבי גרשון אנצילביץ** (י' בתשרי תקפ"ג, 1822 – ט"ו באלול תרס"ג, 1903) היה רב ופוסק במזרח אירופה במאה ה-19, שכיהן כרבה של מאזיר שבפלך מינסק במשך כארבעים שנה. נודע כתלמיד חכם ומתמיד, וגמר את כל הש"ס מדי שנה.

## תולדות חייו
נולד בי' בתשרי תקפ"ג (1822) בעיר סמורגון לאביו רבי חיים, בנו של רבי גרשון מדולהינוב, שהיה בנו של רבי ישכר בר, אב"ד רדושקוביץ, שהתייחס לרבי משה רבקש, בעל ה"באר הגולה".

בצעירותו למד אצל הרב אריה לייב שפירא מקובנה, שכיהן באותם ימים כרב העיר סמורגון, עיר הולדתו. בעודו צעיר נתקבל כרבה של העיירה ווארניאן. בשנת תרכ"ג (1863) נבחר לכהן כרבה של מאזיר בפלך מינסק, ושימש בתפקיד זה ארבעים שנה עד לפטירתו בט"ו באלול תרס"ג (1903).

רבי גרשון נודע במידת ההתמדה שלו. לפי המסופר, נהג לסיים את כל הש"ס מדי שנה.

## לאחר פטירתו
לאחר פטירתו נבחר בנו, רבי זלמן אנצילביץ, לשמש תחתיו כרבה של מאזיר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:ילידי 1822
קטגוריה:נפטרים ב-1903
The End of Genesys

***The End of Genesys*** הוא אלבום האולפן השלישי של התקליטן, המפיק מוזיקלי והמוזיקאי האמריקאי אנימה. הוא יצא לאור ב-30 במאי 2025, דרך חברת התקליטים של אנימה, Afterlife רקורדס, כחלק האחרון בטרילוגיית Genesys שלו, לאחר *Genesys* משנת 2023 ו-*'Genesys II* משנת 2024.

## רקע והכרזה
אנימה קידם את האלבום במהלך המופע הקבוע שלו באותו השם, באולם הספירה בלאס וגאס, שם ניגן את שירי האלבום בהופעה חיה והזמין אמנים מהאלבום להופיע איתו בהופעה חיה, ביניהם גריימס, אלי גולדינג וסוודליזה.

המפיק המוזיקלי הכריז על האלבום במהלך הופעתו האחרונה בהספירה בו חשף את תאריך יציאתו 23 במאי. ב-15 במאי, אנימה חשף את תאריך יציאתו של באלבום מחדש 30 במאי ושמירה מראש להזמנה מוקדמת את קישור השמירה המקדימה של האלבום. כעבור מספר שעות חשף את רשימת הרצועות והאומנים המשתתפים בו.

## סינגלים
האלבום מכיל חמישה סינגלים שיצאו לפני יציאתו, ביניהם: "Angel in the Dark" שיצא ב-27 בדצמבר 2024, ושימש כפתיח לתחילת הופעת הבמה של אנימה ב-Sphere. השיר הוא שיתוף פעולה בין די ג'יי מסאנו לזמר-יוצר נתן ניקולסון מהלהקה The Boxer Rebellion.

הסינגל השני של האלבום, "Hypnotized", בהשתתפות הזמרת אלי גולדינג, יצא ב-10 בינואר וזכה להצלחה מסחרית. הוא הפך לסינגל הראשון של אנימה שהגיע למצעדים במדינות רבות, השיג את הלהיט הראשון שלו בעשרת המקומות הראשונים בארבע מדינות, והגיע למקום הראשון במצעד הדאנס/מיקס שואו איירפליי. השיר זכה גם לתמיכה רבה ממבקרי מוזיקה ששיבחו את שירת השיר ואת השותפות האמנותית בין הצמד.

השיר הבא, שיתוף פעולה עם הדי ג'יי Argy ו-Son of Son, תחת הכותרת "Voices in My Head", יצא כסינגל השלישי של האלבום ב-14 בפברואר, וזכה לביקורות חיוביות. "Neverland (From Japan)", שיתוף פעולה עם מפיק התקליטים המצרי Baset, יצא ב-28 במרץ כסינגל הרביעי של האלבום.

הסינגל החמישי והאחרון "Work" בהשתתפות הראפר Yeat, יצא לאור ב-4 באפריל.

## רשימת רצועות

## היסטוריית יציאות לאור

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת אינטרסקופ רקורדס
גבולות לצמיחה

**גבולות לצמיחה** (The Limits to Growth) הוא דו"ח שפורסם בשנת 1972, שעסק באפשרות של צמיחה כלכלית ודמוגרפית אקספוננציאלית בעולם שבו משאבים טבעיים הם סופיים. הדו"ח התבסס על סימולציות מחשב כדי לבחון תרחישים עתידיים. המחקר השתמש במודל מחשב בשם World3 כדי לדמות את ההשלכות של אינטראקציות בין מערכות כדור הארץ לבין המערכת האנושית. המודל נבנה בהשראת עבודתו של ג'יי פורסטר מ-MIT, כפי שתיאר בספרו דינמיקות עולמיות (World Dynamics).

המחקר הוזמן על ידי מועדון רומא והוצג לראשונה בכנסים בינלאומיים במוסקבה ובריו דה ז'ניירו בקיץ 1971. את הדו"ח כתבו דונלה מדוז, דניס מדוז, יורגן רנדרס ו־ויליאם בהרנס השלישי – כולם חברים בצוות של 17 חוקרים.

הדו"ח טען כי בהיעדר שינויים משמעותיים באופן שבו בני האדם משתמשים במשאבים ובמידת הפגיעה הסביבתית, סביר מאוד שיתרחש צמצום חד ובלתי נשלט הן בגודל האוכלוסייה והן ביכולת התעשייתית במהלך המאה ה-21. המודל מתאר השתנות של 5 משתנים מרכזיים - אוכלוסייה, צמיחה תעשייתית לנפש, כמות מזון לנפש, משאבים וזיהום ואת ההשתנות שלהם כתוצאה מהשפעת גורמים שונים וכן השפעתם זה על זה. המודל של הדו"ח שונה ממודלים רבים שהיו בזמנו בכך שהוא אפשר השתנות של משתנים בצורה לא ליניארית, השפעות של לולאות משוב מחזקות ומחלישות והשפעה של משתנים לאחר שיהוי בהשפעתם. הדו"ח מציג הרצות שונות של המודל כאשר החוקרים משנים פרמטרים שונים במודל - לדוגמה כמות גדולה יותר של משאבי טבע או הכנסת טכנולוגיות טובות יותר כדי להפחית את הזיהום לדוגמה. 

הדו"ח לא התמקד בתרחיש ספציפי שבו קריסה של האוכלוסייה או הכלכלה בהכרח מתקיימת, אלה מציג תרחישים שונים ובודק מה תהיה השפעת תרחישים אלה על המודל - כאשר בחלק מהארצות יש קריסה ובחלק - אין.

למרות שהדו"ח והמודל ספגו ביקורת רבה עם פרסומו, הוא השפיע עמוקות על מדיניות סביבתית במשך עשורים ופיתחו מודלי המשך. 

עם זאת, ניתוחים מאוחרים מצביעים על כך שהשימוש במשאבי טבע בעולם לא עבר רפורמה מספקת כדי לשנות את התחזיות המקוריות. יחד עם זאת, התחזיות למחסור במשאבים ולעלייה דרמטית במחירים לא התממשו בפועל עד כה (2025). 

מאז פרסומו, נמכרו הספר בכ-־30 מיליון עותקים ב־30 שפות שונות.

הדו"ח ממשיך לעורר דיון ציבורי ומקצועי, והיווה בסיס לפרסומים נוספים:
* 1992: Beyond the Limits
* 2004: The Limits to Growth: The 30-Year Update
* 2012: 2052: A Global Forecast for the Next Forty Years – תחזית עתידית מאת יורגן רנדרס
* 2022: Limits and Beyond – ספר המשך בהשתתפות דניס מדוז, יורגן רנדרס ועוד 19 כותבים נוספים

## ראו גם
* גבולות פלנטריים
* קיימות
* כלכלה אקולוגית
* מערכת מורכבת
* חשיבה מערכתית

## קישורים חיצוניים

* הספר "גבולות לצמיחה", 1972
* הרצאה של דניס מדוז על הספר במלאת 40 שנה לצאתו, youtube, 2012
* 

קטגוריה:קיימות
קטגוריה:צמיחה כלכלית
קטגוריה:כלכלה בת קיימא
כוח משטרת המילואים המרכזי

**כוח משטרת המילואים המרכזי** (בהינדי: **केन्द्रीय रिज़र्व पुलिस बल**; באנגלית: **Central Reserve Police Force**) הוא כוח משטרה חמוש (ז'נדרמריה) הכפוף למשרד הפנים ההודי. היחידה מסייעת למדינות ולטריטוריות האיחוד בשמירה על החוק, הסדר הציבורי וביטחון פנים. הכוח מורכב מכוח המשטרה המרכזי (סדיר) ומכוח המשטרה המרכזי (עזר). כוח משטרת המילואים המרכזי הוא אחד המרכיבים של כוחות המשטרה המזוינים המרכזיים והוא הגדול שבהם. הוא מונה 247 גדודים וכ-301,376 אנשי צוות, נכון לשנת 2019. קציני היחידה מוצבים גם במשימות של האומות המאוחדות.

## היסטוריה
הכוח הוקם הוקם ב-27 ביולי 1939 כמשטרת נציגי הכתר במטרה לספק ביטחון למדינות הנסיכותיות הבריטיות בהודו בתגובה לחוסר השקט הפוליטי ולמהומות שפרצו בעקבות החלטת מדראס של ועדת הקונגרס הכל-הודי בשנת 1936 והרצון הגובר של נציג הכתר לסייע לרוב המכריע של המדינות הילידיות לשמור על החוק והסדר כחלק מהמדיניות הבריטית. לאחר קבלת העצמאות של הודו הכוח שונה לכוח משטרת המילואים המרכזי (Central Reserve Police) על ידי חוק פרלמנט ב-28 בדצמבר 1949. חוק זה קבע את היחידה ככוח מזוין של האיחוד. ליחידה היה תפקיד מרכזי בשמירת הסדר הציבורי בבחירות לפרלמנט בספטמבר 1999. ואלאבאי פאטל, שר הפנים, שאף למתן תפקיד רב-ממדי עבורה בהתאם לצרכים המשתנים של אומה עצמאית חדשה. הכוח מילא תפקיד משמעותי במהלך מיזוג המדינות הנסיכותיות לאיחוד ההודי. הוא עזר לממשלת האיחוד להעניש את מדינת ג'ונגאד  המרדנית ואת הנסיכות הקטנה קת'יאוואר, שסירבה להצטרף לאיחוד ההודי.

בתחילת שנות ה-50 ביצועי אנשי היחידה באכיפת החוק והסדר בפטיאלה ואיחוד מדינות פנג'אב המזרחית  ובנקיקי צ'אמבל זכו להערכה מכל עבר.

ממוזער|שמאל|200px|פרשים שם יחידת התגובה המיוחדת של כוח משטרת המילואים המרכזי
ב-21 באוקטובר 1959 הותקפו קצין משטרה קאראם סינג ו-20 אנשי יחידה נוספים על ידי צבא השחרור העממי במעיינות חמים  בלדאק, מה שגרם ל-10 נפגעים. הניצולים נכלאו. 21 באוקטובר מצוין כיום זיכרון למשטרה בכל מדינות הודו.

בסוף שנות ה-50 ותחילת שנות ה-60, נשלחו יחידות כוח משטרת המילואים המרכזי לאזור מחוז קוץ' , וראג'סטאן כדי להילחם בהסתננות לאורך גבול הודו–פקיסטן. לאחר מכן, הם נפרסו בגבול הודו–פקיסטן בג'אמו וקשמיר בעקבות התקפות שביצעו מסתננים פקיסטנים.

במהלך מלחמת הודו–סין בשנת 1962, הכוח סייע שוב לכוחות המזוינים של הודו בארונאצ'ל פרדש. שמונה אנשי היחידה נהרגו בקרב. גם במלחמת הודו–פקיסטן השנייה ב־1965 ומלחמת הודו–פקיסטן השלישית ב־1971, הכוח נלחם לצד הכוחות המזוינים של הודו, הן בגבול המערבי והן בגבול המזרחי.

שלוש עשרה פלוגות של היחידה הוטסו במסוק כדי להצטרף לכוח שמירת השלום ההודי  בסרי לנקה כדי להילחם בגורמים מיליטנטיים. בנוסף, אנשי כוח משטרת המילואים המרכזי נשלחו גם להאיטי, נמיביה, סומליה והאיים המלדיביים במסגרת כוחות שמירת השלום של האו"ם.

בסוף שנות השבעים, כאשר גורמים קיצוניים הפרו את השלום בטריפורה ובמניפור, גדודי היחידה נפרסו. במקביל, הייתה מהומה בעמק ברהמפוטרה . היה צורך לגייס את היחידה לא רק כדי לשמור על החוק והסדר, אלא גם כדי לשמור על קווי אספקה נקיים מהפרעות. מחויבות הכוח ממשיכה להיות גבוהה מאוד בצפון מזרח בהתמודדות עם התקוממויות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:הודו: צבא וביטחון
קטגוריה:ארגונים משטרתיים
מושל רודזיה הדרומית

**מושל רודזיה הדרומית** (באנגלית: **Governor of Southern Rhodesia**) היה נציג הכתר הבריטי במושבה הבריטית בעלת הממשל העצמי רודזיה הדרומית בין השנים 1923 ל-1980. המושל מונה על ידי הכתר  ופעל כראש המדינה דה יורה, וקיבל הנחיות מממשלת בריטניה.

התפקיד נוצר לראשונה ב-1 באוקטובר 1923, עם הענקת ממשל עצמי אחראי לרודזיה הדרומית. הוא החליף את תפקיד מנהלן רודזיה הדרומית, שהיה קיים תחת שלטון חברת דרום אפריקה הבריטית.

## היסטוריה
תפקיד מושל רודזיה הדרומית נוצר עם פרסום "כתב ההרשאה המעניק חוקה למושבת רודזיה הדרומית" (Letters Patent providing for the constitution of Southern Rhodesia) ב-1 באוקטובר 1923. על אף שרודזיה הדרומית הייתה מושבה בעלת ממשל עצמי ולא דומיניון, המושל היה זכאי לתואר "הוד מעלתו" (His Excellency), שהיה נהוג בדומיניונים ובמושבות גדולות יותר.

המושל נדרש לתת הסכמה מלכותית לכל החקיקה שעברה באספה המחוקקת של רודזיה הדרומית, אך היה רשאי גם לעכב את ההסכמה או לשמור הצעות חוק "להנאתו של המלך", כלומר, להחלטת משרד המושבות בלונדון. שימוש בסמכות זו נעשה בפועל מספר פעמים.

בין השנים 1937 ל-1953, לאור מעמדה הייחודי של רודזיה הדרומית כחלק מחבר העמים הבריטי, המושל מונה באופן רשמי כ"מושל ומפקד עליון".

בשנים 1953 עד 1963, רודזיה הדרומית הייתה חלק מהפדרציה של רודזיה וניאסלנד. מושל רודזיה הדרומית נשאר בתפקידו, אך חלק מסמכויותיו הועברו למושל הכללי של הפדרציה. במהלך תקופה זו, מושל רודזיה הדרומית שמר על האחריות לעניינים הפנימיים של רודזיה הדרומית, בעוד המושל הכללי היה אחראי לענייני הפדרציה.

ב-11 בנובמבר 1965, ממשלת רודזיה בראשות איאן סמית' הכריזה באופן חד-צדדי על עצמאות. המושל דאז, סר המפרי גיבס, סירב להכיר בהכרזת העצמאות ופיטר את ממשלת סמית', בהתבסס על כך שההכרזה הייתה מעשה בגידה בכתר. עם זאת, ממשלת סמית' סירבה לפנות את מקומה, וטענה כי גיבס הודח מתפקידו. במקומו, מינתה ממשלת סמית' את קליפורד דופונט ל"קצין המנהל את הממשלה" (Officer Administering the Government). גיבס המשיך להתגורר בבית הממשלה בסולסברי, אך לא מילא תפקידים רשמיים, שכן ממשלת בריטניה לא הייתה מוכנה להשתמש בכוח כדי להשיב את שלטונה. הוא התפטר סופית ביוני 1969, לאחר שהבוחרים הלבנים ברודזיה הצביעו בעד הפיכתה לרפובליקה. רודזיה הכריזה על עצמה כרפובליקה במרץ 1970.

התפקיד נותר פנוי עד 11 בדצמבר 1979, כאשר, בעקבות הסכם בית לנקסטר, לורד כריסטופר סואמס מונה למושל על ידי המלכה אליזבת השנייה, במטרה להשיב את רודזיה לשלטון קולוניאלי בריטי זמני, כדי לפקח על קיום בחירות דמוקרטיות ולהוביל את המדינה לעצמאות מוכרת כזימבבואה. התפקיד חדל להתקיים עם הענקת העצמאות לזימבבואה ב-18 באפריל 1980.

## רשימת המושלים

## ראו גם
* ראש ממשלת רודזיה
* נשיא רודזיה
* נשיא זימבבואה

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:רודזיה הדרומית: פוליטיקה
קטגוריה:זימבבואה: היסטוריה
Mabel

***Mabel*** הוא המיקסטייפ השני של הזמרת-יוצרת השוודית-בריטית מייבל. המיקסטייפ יצא לאור ב-25 ביולי 2025, על ידי חברת התקליטים פולידור רקורדס.

## רשימת רצועות

## היסטוריית יציאות לאור

קטגוריה:אלבומי מייבל
קטגוריה:מיקסטייפים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת פולידור רקורדס
99 פלייק

ימין|ממוזער|פלייק 99, עם חטיף שוקולד פלייק קדבורי
**פלייק 99**, **99** או **תשעים ותשע** הוא גביע גלידה עם פלייק קדבורי מוכנס לתוך הגלידה. המונח יכול להתייחס גם לחטיף הפלייק חצי-גודל המיוצר על ידי קדבורי, המיוצר במיוחד עבור גביעי גלידה כאלה, ולמוצר עטוף המשווק על ידי קדבורי "לגלידה ולשימוש קולינרי".

הפלייק, שנוצר במפעל קדבורי'ס בברמינגהם, אנגליה, תוכנן במקור להיות בצורת קובייה ולהתאים לוופל . עד שנת 1930, קדבורי'ס מכרה גלידות "99" בחצי אורך, המיועדות במיוחד להגשה בגביע גלידה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:גלידות
פקודת חוק המשפחה המושלמי

**פקודת חוק המשפחה המושלמי** היא פקודה שנחקקה בשנת 1919, סמוך לתחילת שלטון המנדט הבריטי המורה לבתי דין שרעים בישראל לפסוק לפי הוראות חוק המשפחה שנחקק באימפריה העות'מאנית בשנת 1917. הפקודה עודה בתוקף במדינת ישראל.

## חוק המשפחה העות'מאני משנת 1917
ב-25 באוקטובר בשנת 1917 (היא שנת 1333 לספירה ההיג'רית) פרסמו שלטונות האימפריה העות'מאנית את קוד המשפחה העות'מאני החדש, שכונה בטורקית עות'מאנית Kararnamesi Aile i-Hukuk. החוק הסדיר הסדר מקיף את כלל דיני המשפחה.

מטרת החוק הייתה ליצור קוד משפחה אחיד לכל המגוון האתני והדתי של נתיני האימפריה העות'מאנית, ובשל כך היה החוק חוק טריטוריאלי החל על כל תושבי האימפריה העות'מאנית, ולא חוק אישי החל על המוסלמים בלבד. החוק לא אימץ את כל הלכות הקוראן, ולמשל, לא קיבל את כל צורות הפסקת הנישואין המופיעות בקוראן. מקורות החוק לקוחים מאסכולות שונות לפרשנות השריעה.

החוק בוטל על ידי הפרלמנט העות'מאני ב-19 ביוני 1919. בשנת 1926 אימצה טורקיה את קוד המשפחה השווייצי החילוני. עם זאת בחלקי האימפריה העות'מאנית לשעבר, שהיו תחת מנדט בריטי או צרפתי נשאר החוק בתוקף. בסוריה בוטל בשנת 1949, בממלכת ירדן בוטל בשנת 1951 ובלבנון וישראל הוא מצוי בתוקפו עד היום.

## חקיקת הפקודה
בשנת 1918 עם כיבוש ארץ ישראל בידי הבריטים, מצאו הבריטים מערכת בתי דין דתיים שהיה צורך להסדיר את פעולתה.
ב-1 בנובמבר 1918 הכריזו הבריטים כי חוק המשפחה העות'מאני לא יחול בבתי הדין המוסלמיים. עם זאת, לאחר פחות משנה, בספטמבר 1919, הוחלט להחיל את החוק, אך להחילו על בתי הדין השרעים בלבד.
מכיוון שהבריטים לא הכירו בחקיקה עות'מאנית שנחקקה לאחר הצטרפות האימפריה העות'מאנית למלחמת העולם הראשונה בנובמבר 1914, היה צורך בחוק מיוחד כדי לאמץ את חוק המשפחה העות'מאני שנחקק ב-1917. אך מקום בו החוק המקורי פעל על כלל תושבי האימפריה העות'מאנית ללא קשר לדתם, סייגו הבריטים את החוק כך שיחול על בתי דין שרעים בלבד.

בשנת 1922 נחקק דבר המלך במועצה על ארץ ישראל שקבע את סמכויות השיפוט של בתי הדין השרעים בסימן 52. רשימת ענייני המעמד האישי החלה לגבי מוסלמים על פי הסעיף הפנתה לחיקוק עות'מאני נוסף משנת 1917, הוא חוק הפרוצדורה של בתי הדין המוסלמים הדתיים. כך נקבע כי חוק הפרוצדורה יקבע את רשימת הנושאים בהם ידון בית הדין השרעי, ואילו חוק המשפחה יקבע את הדין המהותי על פי יפסוק בית הדין.

## תחולת הפקודה במדינת ישראל

כאשר קמה מדינת ישראל, נותר חוק המשפחה המושלמי בתוקף מכוח סעיף 11 לפקודת סדרי השלטון והמשפט שהשאיר את עיקר המשפט של תקופת המנדט בתוקף.

הנוסח לפי פוסקים כיום בתי הדין השרעים נערך מתרגומים שונים של החוק לערבית בשנת 1957 על ידי הקאדי של יפו טאהר חמאד. בשנה זו יצא לאור ספרם של שלמה דב גויטיין ואהרן בן שמש "המשפט המוסלימי במדינת ישראל" הכולל תרגום של חוק המשפחה לערבית, וכן תרגום לעברית של רבים מסעיפיו.

בתי הדין השרעיים בישראל עדיין פוסקים על פי חוק זה, המהווה את הקוד המחייב בשאלות של מעמד אישי הבאות בפני בתי הדין.

## קישורים חיצוניים
*  (הקישור מייחס את החוק לשנת 1939 ואף קובע כי אינו בתוקף. אך החוק הוא בתוקף, ונחקק בשנת 1919).

## הערות שוליים

חוק המשפחה המושלמי
קטגוריה:ישראל: בתי דין דתיים
קטגוריה:ישראל: אסלאם
הכוחות המזוינים של בורונדי

**הכוחות המזוינים הלאומיים של בורונדי** (בצרפתית: **Force de Défense Nationale du Burundi**; ר"ת: **FDNB**) הוא השם לגוף המאגד את כלל גופי הצבא של בורונדי.

## היסטוריה

נקודות ציון בהיסטוריה הצבאית של בורנדי:
* בתקופה הקולוניאלית של רואנדה-אורונדי תחת שלטון בלגיה, כמעט ולא שולבו חיילים מקומיים ביחידות הצבאיות ובמקום זאת "יובאו" חיילים מקונגו הבלגית עם קצונה בלגית.
* בשנות ה-60 כאשר בלגיה נתנה עצמאות לקונגו, בלגיה נדרשה לארגן בחיפזון גוף ביטחון חדש של עם גיוסם של חיילים מקומיים ואימנם בידי חיילים בלגים, עם קבלת העצמאות המדינה גוף זה שימש את הבסיס לצבא החדש שהוקם והתהווה החל מ-1962.
* אוקטובר 1965 מדכה מרד בשורות המשטרה
* יולי 1966 הפיכה צבאית
* ב-7 במרץ 1967 שולבה הז'נדרמריה בכוחות המזוינים של בורונדי
* 1993–2006 המדינה הייתה נתונה במלחמת אזרחים בין המיעוטים.
* ב-25 בדצמבר 2005 לראשונה יצאו חיילים מבורונדי למשימת שמירת שלום בדרפור.
* ב-20 בפבואור 2017 עברו הכוחות המזוינים ארגון מחדש.
* בורונדי פרסה כוחות צבא ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו בשנת 2022.

## ארגון
המפקד העליון הוא הנשיא המכתיב את המדיניות לצד ראש הממשלה והשר לביטחון לאומי – האמון על הרמטכ"ל המשמש כראש הכוחות המזוינים בפועל בזמן שגרה.

משימותיהם כוללות הגנה על נכסי המדינה, סיוע בשיטור וביטחון פנים, לחימה בסחר לא חוקי, ומתן סיוע אזרחי בעת הצורך.

על פי החוק הרכב המשרתים בכוחות הביטחון יתחלק שווה בין מיעוטי ההוטו והטוטסי. הכוחות המזוינים כולל כ-30,000 חיילים בשירות פעיל וכוללים את היחידות הבאות:
* זרוע היבשה כוללת 4 חטיבות (באופן רשמי נקראים "דוויזיות") ובהם:
** 2 גדודי שריון קל
** 7 גדודי חי"ר
** גדוד ארטילריה
** גדוד הגנה אווירית
** גדוד הנדסה
** גדוד קומנדו
* זרוע האוויר
* יחידת משט - כלל מספר ספינות סיור באגם טנגניקה.
* ז'נדרמריה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בורונדי
בורנדי
בורנדי
בורונדי
כנופיית שפירא

**כנופיית שפירא** המתכנה בפי עצמה **SSQ** (ראשי תיבות של **Shapira Squad**), היא כנופיה עבריינית הפועלת בעיקר בשכונת שפירא ובשכונות נוספות בדרום תל אביב–יפו. לפי הערכות המשטרה, הכנופיה מונה למעלה מ-100 חברים, קטינים ובגירים, שרובם זרים ממוצא סודאני, אריתראי ו‌פיליפיני, ומיעוטם ישראלים. חברי הכנופיה מעורבים בשורת אירועים אלימים, ובהם מעשי שוד חמורים ולפחות מעשה רצח אחד. הכנופיה מתעדת חלק ממעשיה בחשבון טיקטוק פעיל, שבו רבבות עוקבים, תוך הפצת תוכן המעודד אלימות וזריעת פחד. על פי כתב אישום שהוגש ביולי 2025, את הכנופיה הפעיל העבריין אסמעיל ג'רושי.

## פעילות
ביולי 2023 תקפו חברי כנופיית SSQ את מורל וייס, מדריך בקהילת חוסים עם אוטיזם, ופצעו אותו. אף על פי כן, הסיקור התקשורתי הנרחב אודות פעילות הכנופיה החל רק באוגוסט 2024, בעקבות השחתת רכוש ציבורי בתל אביב. ב-14 בנובמבר 2024 נעצר קטין ממוצא זר תושב אור יהודה, בחשד להשתייכות לכנופיה ולמעורבותו בשוד אלים שבוצע בגינת לוינסקי נגד מסתנן ממוצא אריתראי.

ב-9 בינואר 2025 פורסם כי חברי הכנופיה הציעו לבצע רצח בתמורה לסכום של 100 ש"ח. ב-2 במרץ 2025 דווח כי חברי הקבוצה נושאים כלי נשק קרים וחמים, בהם סכינים ואקדחים, ומאיימים על בעלי עסקים ועוברי אורח בתל אביב. ב-5 וב-6 במאי 2025 נרשמו דיווחים על מקרים נוספים של שוד באיומים שביצעה הכנופיה נגד עוברי אורח ובעלי עסקים במרכז העיר.

ב-29 במאי 2025 נעצרו מספר מחברי הכנופיה במעוז אביב, כשברשותם אקדח טעון, מחסנית, שני שכפ"צים ואמצעי הסוואה בדמות רעלות. על פי ממצאי החקירה, הם נשכרו על ידי ארגון פשיעה ישראלי, אשר אף סיפק להם ליווי והגנה משפטית למקרה של מעצר.

ב-27 ביולי 2025 הסגיר עצמו איסמעיל ג'רושי מחמולת ג'רושי שברמלה לידי המשטרה, לדבריו הוא היה ממונה על הנהגת כנופיית שפירא והפעיל את חלקם במעשי שוד וסחיטה באיומים. 12 מחברי הקבוצה, ובהם ארבעה קטינים, נעצרו בעקבותיו.

## השפעה על הקהילה
הכנופיה פעילה בעיקר בשכונת שפירא, אך השפעתה ניכרת גם באזורים מרכזיים בתל אביב. תושבים מדווחים על עלייה באירועים אלימים, כולל שוד ותקיפות, במיוחד בשעות הערב והלילה, כאשר הכנופיה שולטת במרחב הציבורי. במקרים מסוימים, חברי הכנופיה השתמשו באקדחי צעצוע כדי לאיים ולשדוד עוברי אורח. האירועים הללו גרמו לתחושת חוסר ביטחון בקרב התושבים, כאשר הורים רבים חוששים לאפשר לילדיהם לצאת מהבית בשעות הערב, וחלקם אף דיווח כי חיי ילדיהם נהרסו בשל אירועי תקיפה או הטרדה מתמשכת. הכנופיה אף מתעדת את מעשיה האלימים בחשבון עם עשרות אלפי עוקבים, מה שמוסיף לתחושת האיום בקרב התושבים. המשטרה מודעת לפעילות הכנופיה ופועלת למיגור התופעה, אך גילם הצעיר של חברי הכנופיה מקשה על טיפול אפקטיבי בבעיה. הרשויות מדווחות על קשיים באכיפת החוק בשל מגבלות חוקיות הקשורות לגיל המעורבים.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פשע בתל אביב-יפו
קטגוריה:כנופיות
קטגוריה:ישראל: פשע מאורגן
עובדיה מימוני

ר' **עובדיה מימוני** (א' בניסן ד'תתקפ"ח 8 במרץ 1228 –23 בינואר 1265 י"ב בשבט, ה'כ"ג), היה מיסטיקן ופילוסוף מחסידי מצרים.

## ביוגרפיה
לא נשתמרו ידיעות ביוגרפיות רבות אודותיו. היה בנו השני של רבי אברהם בן הרמב"ם (אחיו הקטן של רבי דוד הנגיד) וחי בפוסטאט.

לפי רבי דוד הנגיד הוא נולד בליל ראש חודש ניסן ד'תתקפ"ח, נפטר בתחילת ליל י"ב בשבט בבית הכנסת בדמוה  ונקבר בסמוך לאביו. דבריו צוטטו על ידי רבי יוסף סמברי. יש שפקפו בסיפור זה. לפי יהודה זייבלד, הפקפוק נובע מהעתקה שגויה מכתב היד.

מכיוון שלפי הגות אביו יש לישא אישה בגיל מאוחר, זייבלד משער שלא נשא אישה.

כתב עבור בנו אברהם חיבור בשם "אל-מקאלה אל-חוצ'יה". החיבור מקבץ הוראות מוסריות, פירוש אלגורי לכתבי הקודש ועוד. בעיקרו החיבור נועד להגעה אל "שלמות רוחנית".

ינון פנטון טען שהחיבור "פרקים בהצלחה" שיוחס בעבר לרמב"ם הוא מאת ר' עובדיה, לאור מושגים מקבילים בין הספרים. יגל הרוש הסתייג מעט מהייחוס אך הסכים שהדברים יצאו מאותו בית מדרש.

במכתב אליו הוא מתואר: "גברא דטמירין גלין ליה ונהירו ושכלתנו וחכמה כחכמת אלהין התשכח בה וכל רז לא אנס ליה" (איש שסודות גלויים לו, ואורות ושכל וחכמה חכמת אלוהים תימצא בו, וכל רז לא נסתר ממנו).

## הגותו
הגותו של ר' עובדיה התפרסמה בספרו "מאמר הברֵכה". משה שטיינשניידר ובעקבותיו יהודה אריה וידה הביאו להעלאת המודעות לכתביו. יוסף ינון פנטון פרסם את המקור בערבית עם תרגום לאנגלית. יהודה זייבלד תרגם את החיבור לעברית.

בקולופון כתב-היד המלא היחיד של החיבור הוא רק "מיוחס" לרבי עובדיה, רבי יוסף סמברי מייחס את הספר,  רבי דוד בן רבי יהושע הנגיד, נין-אחיו, מצטט מהחיבור ומיחסו לרבי עובדיה, יהודה זייבלד פרסם אוטוגרף של טיוטה של החיבור. בכתב יד זה מספר פירושי מקראות וביאורי מילים, חלקם התפרסמו על ידי זייבלד.

יגל הרוש ניתח את הגותו בעבודת דוקטור. לדבריו הייחודיות של ר' עובדיה מימוני היא גישתו המיסטית-פילוסופית בעבודת ה'; על אף שספרו משתמש בטרמינולוגיה סופית הוא בעל מגמה פילוסופית מובהקת. בספר הוא מפרש חלקים בספר "מורה נבוכים" כהסבר איך להגיע אל נבואה.

כפועל יוצא, הוא מגדיר את המושג "שכל" כמדיום של מפגש, חיבור בין האלוהי לאנושי. העיון הפילוסופי – האל אשר אינו ניתן להגשמה – נתפס אצלו כתוכנה של ההתנסות המיסטית. האל הנעדר מכל הגשמה נתפס במחשבה הפילוסופית כחלק ממהלך שבו האל מתגלה לתודעת האדם דרך האופנים שבהם הוא מכונן ומשפיע שפעו על העולם. מנגד, ברגע שבו אדם בא לעיין באותה אלוהות שזה עתה האירה פניה עליו הוא שולל כל מושג הנסוב אודותיה, כולל מושגים שהביאו את האלוהות לסף התודעה מלכתחילה. בחוויה המיסטית שתי תנועות אלו – הגילוי והשלילה, באות "באחת", במעין תפיסה אינטואיטיבית. השתיקה הזו הופכת להיות מקום המתנה למפגש שבו הדיבור האלוהי והאנושי נפגשים עד למצב שלא ברור מאין נחצבו המילים, אם מאדם או מהאל.

לפי גישתו, לאחר שהגה המתבונן והסיק אודות האל דרך העיון בפיזיקה ובמטאפיזיקה, ולאחר ששלל מן האל כל שמץ של גשמיות דרך העיון הפילוסופי – מגיע זמן ההתענגות על העיון, ההתבוננות באל.

## לקריאה נוספת
* יגל הרוש, **המיסטיקה הפילוסופית של ר' עובדיה מימוני נכד הרמב"ם**, דוקטורט, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, אלול תשע"ט.
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חסידי מצרים
קטגוריה:משפחת הרמב"ם
קטגוריה:ראשוני מצרים
קטגוריה:יוצרים בערבית יהודית
קטגוריה:סופרים יהודים מצרים
קטגוריה:פילוסופים יהודים מצרים
קטגוריה:יהודי מצרים במאה ה-13
קטגוריה:ילידי 1228
קטגוריה:נפטרים ב-1265
מייר (אי)

**האי מֶיְיר** (בצרפתית: **Île Maïre**) הוא אי הממוקם בדרום-דרום מערב מרסיי, בסביבה הקרובה של קייפ קרואסט ברובע גאודס , בקצה המערבי של מסיב קאלאנקס. הוא חלק משטחה של הקומונה של מרסיי, ושייך לרובע ה-8 של העיר. האי מהווה אחד מתוך קבוצת איים המרכיבה את ארכיפלג רִיוּ  שמונֶה 7 איים נוספים בגדלים שונים. אורכו של האי 990 מטר ממזרח למערב ו-540 מטר מצפון לדרום והנקודה הגבוהה ביותר באי היא בגובה 141 מ' מעל פני הים. האי אינו מיושב כלל. ניתן לראות שרידי מבנה מהתקופה שבה נוצלו משאבי המינרלים של האי. מצפה כוכבים הרוס הם תזכורת לחשיבות האסטרטגית של מיקומו, מדרום למפרץ מרסיי  וממזרח למפרץ ליון .

לצד האי מייר קיים אי קטנטן בשם טיבולן דה מייר . באי שגובהו 49 מ' ורוחבו 100 מ', מגדלור בפסגתו. בסביבתו הקרובה עוד כמה איים קטנטנים נוספים בשם Les Pharillons  הידועים כאתר צלילה שמוקדו ה-Liban, אוניה שטבעה בשנת 1903, עם יותר מ-100 נוסעים.

האי מייר מופרד מהיבשה רק במעבר צר של כ-80 מטר - Passage des Croisettes, שקשה לכלי שיט לעבור בו בגלל זרמים חזקים וגלים רגבוהים בתנאי רוח. מאותה סיבה, שחיה מקייפ קרואזט לאי מאייר אינה מומלצת, למרות המרחק הקצר. שחייה ברחבי האי שמורה לספורטאים מנוסים. ספינות היוצאות מנמל מרסיי  לכיוון קוט ד'אזור, קורסיקה או תוניסיה מקיפות את הכֵּף ופוסחות על המעבר והאי. 

האי מייר, כמו שאר האיים של ארכיפלג ריו, מורכבים בעיקר מאבן גיר אורגונית  - סלע משקע שנוצר מריכוז של שוניות אלמוגים לפני 130 מיליון שנה. אבן גיר זו מאופיינת בצבעה הבהיר והלבן ובטוהר הסידן פחמתי שלה.

האי מייר צויר בעיקר על ידי הצייר וינסנט ביולס , המדבר עליו כך: "בשבילי, זה היה עולם של מיתוסים יווניים... זהו האי קליפסו, גרנדיוזי, מרתק, מסוכן בבת אחת, שבו שום דבר לא צומח... זה האי של המיתוסים הים תיכוניים, שבו האדם יתעמת עם עצמו, או יפגוש את עצמו בסלע הזה, כמו סלע עצום... חומר גלם, סוג של מטאוריט, שהיה נופל כמו זאוס, שזורק את האומפלוס על דלפי באומרו: הנה מרכז העולם".

## גלריה

קובץ:האי מייר כשמימינו טיבולן דה מייר עם המגדלור בפסגתו.jpg|האי מייר כשמימינו טיבולן דה מייר עם המגדלור בפסגתו.
קובץ:Archipel de Riou topographic map-fr.svg|מפה המציגה את כל האיים המרכיבים את ארכיפלג רִיוּ, לרבות האיים שמוזכרים בערך זה.
קובץ:Calanques National Park seen from the airplane.jpg|מבט מהאוויר על ארכיפלג רִיוּ (בחלק העליון של התצלום). תשומת לב לאי מֵיְיר וטיבולן דה מייר בקצה הימני המרוחק של הארכיפלג. הרחק מימין ניתן לצפות ברובו של ארכיפלג פריול.
קובץ:Panoramique Cap Croisette.jpg|תמונה פנורמית של מעבר וקייפ קרואסט, כשברקע האיים מייר וטיבולן דה מייר.
קובץ:Calanques de Marseille 20120922 90.jpg| האי טיבולן דה מייר עם המגדלור בראשו.


## ראו גם
* ארכיפלג פריול שבסמוך לאי מייר

## קישורים חיצוניים

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:אירופה: איים
קטגוריה:צרפת: גאוגרפיה
22 נגד כדור הארץ

**22 נגד כדור הארץ** (באנגלית: **22 vs. Earth**) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי משנת 2021 שהופק על ידי פיקסאר. בסרטון הקצר, בבימויו של קווין נולטינג ובכתיבתו של ג'וש קולי, מככבת דמותה של 22, אשר הופיעה במקור בסרט "נשמה" משנת 2020 של פיקסאר, כשהיא יוצרת ברית מורדים קצרת מועד כדי למנוע מנשמות להגיע לכדור הארץ. הסרטון הופץ בדיסני+ ב-30 באפריל 2021.

## עלילה
הסרטון מספר מה שקרה לפני אירועי הסרט "נשמה", 22 מתריסה נגד "הגדול שלפני" ומסרבת לנסוע לכדור הארץ, כדי למנוע מאחרים למצוא את ההשראה שלהם, מגייסת 22 לכנופיה שלה עוד חמש נשמות חדשות בניסיון למרד שלה (אותן היא מכנה מקרוני, זימי, בוטן, די-פאק וקרן-ירח), אולם המגויסים שלה מוצאים במהרה את שלהם ועוזבים לכדור הארץ. עד מהרה המגויסת היחידה שנותרה היא מקרוני, שמחבקת את 22 כחברתה היחידה שנותרה, אך מסירותם משלימה את השראתם. 22 זורקת את מקרוני לכדור הארץ, ונשבעת שכדור הארץ לעולם לא ייקח אותה כפי שלקח את חבריה.

שני יועצי הנשמה מתבוננים ב-22 ותוהים מתי היא תעלה לכדור הארץ ותגלה את משמעות החיים. אחד מהם שואל מה המשמעות של זה, אבל תשובתו של השני נקטעת על ידי כתוביות הסיום. בסצנה שלאחר הכתוביות, נראה יועץ הנשמה לאחר שלמד את משמעות החיים, ומביע את תחושותיו מאוכזבות.

## מדבבים
* טינה פיי בתפקיד 22.
* אליס בראגה וריצ'רד איואדי כשני יועצי נשמה ב"העולם שלפני כן" ששמם של כל אחד מהם הוא ג'רי.
* ג'וליאנה אלקורן בתור נשמה חדשה.
* מיכה צ'ן בתור קרן ירח.
* אדלה דראבק בתפקיד בוטן.
* אייאנה מיורין בתפקיד זימי.
* קארי דושארם בתפקיד מקרוני.
* סמנתה הו בתפקיד די-פאק.
* עזריאל דלמן בתפקיד נפטון.
* אנג'ליקה פסקו (קול).

## הפקה
לפי במאי הסרטון, קווין נולטינג, שכיהן גם כעורך הסרט "נשמה", הסרטון הקצר נוצר על מנת לספק הסבר מדוע 22 לא רוצה לעלות לכדור הארץ. הוא הגדיר את הסרט הקצר באומרו, "אם היינו עושים סרט עליה, אז "22 נגד כדור הארץ" היה נקודת האמצע והסרט "נשמה" היה המערכה השלישית". במאי הסרט "נשמה"*,* פיט דוקטר, הורה לנולטינג להפוך את הסרטון הקצר ל"ידידותי יותר לילדים" ממה שנולטינג היה רגיל לעשות.

## ביקורות
גריי האוזר *מ"מונורייל* ניוז" שיבח את הסרט הקצר, וכינה אותו "מצחוק בקול רם" ו"מושלם", תוך שהוא רואה פוטנציאל לסדרת סרטים קצרים בעקבות 22 בתקופת הימים שלפני כן. ג'ינאל בהאט *מ"האוטרפליי"* העניק לסרט ארבעה מתוך חמישה כוכבים, וכינה אותו "תובנה קטנה ונחמדה מדוע 22 היא בודדה ובזה לכדור הארץ כל כך". טנזים פרדיוולה *מ"מאשבל* " דירג את הסרט בציון 3.5/5, ואמר כי בעוד שהסרט הקצר לא ענה על שאלות רבות, הוא היה תוספת מבורכת לסרט "נשמה".

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטים קצרים של פיקסאר
קטגוריה:דיסני+: סרטים
קטגוריה:סרטי 2021
אבו מיחג'ן א-ת'קפי

**אבו מיחג'ן מאליכ בן חביב א-ת'קפי** (בערבית: **أَبُو مِحْجَن مالك بن حبيب الثَّقَفي** או בשמו המלא **עבדאללה (או מלךּ או עמרו) אבן עמרו אבן עמייר אבן עאוף אבן אקדה אבן ענאזה אבן עאוף אבו מיחג'ן א-ת'קפי** (המחצית הראשונה של המאה השביעית – בסביבות 637) היה משורר-לוחם ערבי מטאיף בן לשבט **בנו תקיף** בחצי האי ערב, שחי בסוף תקופת ה הג'אהיליה והתחלת תקופת האסלאם, קודם יריב ואחר כך אחד מצחאבה, בני לווייתו של מייסד האסלאם, מוחמד. נודע במעלליו בקרבות כפרש וכקשת ובשירים הבקכיים באופיים, המהללים את סגולות היין.

## קורות חייו
אבו מִיחג'ן נולד בטאיף במחצית הראשונה של המאה השביעיות והיה בן לשבט באנו תקיף שהיו ענף של קבוצת ההוואזין מפדרציית השבטים הגדולה קיס. אביו היה חביב אבן עמרו ואמו קונוד בינת עבדאללה בן עבד א- שמס.

בשנת 630 השתתף בהגנת העיר טאיף בעת המצור שהטיל עליה מוחמד. בעת קרב זה נגד המוסלמים פצע בחץ את אחד הבנים של הח'ליפה לעתיד אבו בכר, עבדאללה, שמת בעקבות הפצע שנים ספורות אחר כך. אחרי התבוסה בטאיף אבו מיחג'ן התאסלם והשתתף במלחמת המוסלמים הערבים לכיבוש עיראק ופרס. לפי דיווחים מסוימים ייתכן שהשתתף ב-633 בקרב אלייס (וולגסיאס) בימי המלחמה באימפריית הססנים.

הח'ליפה  עומר בן אל-ח'טאב הגלה אותו מספר פעמים בגלל התמכרותו לשתיית אלכוהול -כמו יין ונביד -, שנחשבה לחטא בדת החדשה. הוא נמלט ממעצרו והתעקש להמשיך להשתתף במלחמה נגד הפרסים.

לפי אחת האגדות בנובמבר 636 כעס עליו מפקדו סעיד אבן אבי אל-ואקאס (ואקאץ) בראותו שיכור, אסר עליו להילחם, הצליף בו והשליך אותו למאסר. אשתו של סעיד שמעה את בכיו, הקשיבה לסיפורו ונתנה בו אמון. הוא הבטיח לה לחזור למאסר אחרי הקרב ולהיגמל משתייה. היא שחררה אותו בסתר, ציידה אותו באחד מסוסיו האהובים של בעלה, בלקאע, והוא יצא להשתתף בקרב אל-קאדסיה כשהוא עטה מסיכה ואיש לא זיהה אותו. סעיד אבן אבי זיהה את הסוס ותמה מי הלוחם האמיץ שעשה שמות באויבים. אחרי הניצחון המזהיר של הערבים על פרסים, חזר אבו מיחג'ן לכלאו כאילו דבר לא קרה. לבסוף נודע לסעיד מאשתו וממנו שהוא היה הגיבור שהצטיין בלחימה. סעיד סלח לו, שחרר אותו מהכלא ואבו מיחג'ן נשבע שלעולם לא יחזור לשתייה.

לפי א-טברי בשנת 637 הגלה אותו הח'ליפה עומר הפעם לבאדי, ב"סודאן" על חוף ים סוף, במסאווה שבאריתריאה של היום.

אבו מיחג'ן מת בסביבות שנת 638. ייתכן שנקבר קרוב לים הכספי בקרבת החומה הגדולה של גורגן או באזרבייג'ן האיראנית של היום.

## יצירתו
אבו מיחג'ן השאיר דיוואן עם 23 שירים קצרים - שירי אהבה, גאווה, הספד, המתארים קרבות לתיאורי קרבות ושירי הלל ליין. בשירו המפורסם ביותר ביקש להיקבר תחת גפן ולא בארץ צייה. השיר מופיע גם אצל אבו נוואס ובאלף לילה ולילה -"סיפור מערוף האושכפי") ותורגם לעברית על ידי יוסף יואל רבלין (1971) .

## קישורים חיצוניים
*"אבו מיחג'ן" באנציקלופיית טרקאני
* Michelangelo
Guidi - Abu Mihgian Enciclopedia Italiana Treccani 1929

## לקריאה נוספת
* N. Rhodokanakis - Charles Pellat lemma «Abu Mihdjan» in *The Encyclopaedia of Islam*,
Brill, Leyden, 1960 second edition
* Carlo de Landberg *Primeurs arabes*, fasc. 1, Leide, 1886.

## הערות שוליים

קטגוריה:משוררים ערבים
קטגוריה:משוררים מימי הביניים
קטגוריה:אנשי צבא
קטגוריה:מתאסלמים
קטגוריה:אסלאם: היסטוריה צבאית
קטגוריה:צחאבה
שלמה צבי סקומורובסקי

ד"ר **שלמה צבי סקומורובסקי** (ברוסית: **Соломон Аронович Скоморовский**; י"ח בתמוז תרי"ח, 1858 – 1934) היה רופא, בלשן, סופר מז'יטומיר שבהאימפריה הרוסית, ממשכילי התקופה, פעל להפצת השכלה עברית, ושימש כ"רב מטעם" בעיר הולדתו. נמנה עם ראשי חברת מפיצי השכלה בז'יטומיר.

## ביוגרפיה
שלמה צבי סקומורובסקי נולד בשנת תרי"ח בעיר ז'יטומיר שבהאימפריה הרוסית (כיום באוקראינה), לאביו אהרן. כבר בילדותו נודע בכישרונותיו ושמו הלך לפניו כ"עילוי". בגיל 13 החל ללמוד בבית המדרש לרבנים בז'יטומיר, ונמנה עם תלמידיו המובהקים. מוריו כחיים צבי לרנר וחיים זליג סלונימסקי שהיה אינספקטור בית המדרש, נהגו להציגו למופת בפני המפקח הראשי על בתי הספר ואף בפני שר ההשכלה בביקוריהם במקום.

בגיל 17 סיים את לימודיו שם בהצטיינות וזכה בעיטור "מטבע זהב" על חריצותו. לאחר מכן נסע ללייפציג והחל ללמוד באוניברסיטת לייפציג במחלקה לרפואה. בשנת 1879 סיים את לימודיו בהצלחה והוסמך בתואר דוקטור לרפואה. עבודת הדיסרטציה שלו נכתבה בשפה הגרמנית ונשאה את השם: "Über Blutkrankheiten" ("על מחלות דם"), אותה הקדיש למורו לודוויג.

עם שובו לעיר הולדתו ז'יטומיר התקבל כד"ר לרפואה ומונה ל"רב מטעם" בעיר. במקביל לעבודתו כרופא וכרב, עסק גם בכתיבה ספרותית והגותית, פרסם מאמרים פובליציסטיים ולשוניים בעיתונות העברית של התקופה, בהם, המגיד, הצפירה, האסיף, "די יודישע פאלקס-ביבליאטעק" משלום עליכם, בעיתון היהודי-המודרני "ווסחוד" שבשפה הרוסית.

## חייו האישיים
בחודש מאי בשנת 1899 נישא לרוזה זילברשטיין (Roza Naftulovna Skomorovsky), מורה במקצועה. בני הזוג התגוררו בבית וילנסקי ברחוב לובארסקאיה בז'יטומיר.

## פטירתו
שלמה צבי סקומורובסקי נפטר בשנת 1934 בקייב.
## משפחתו
לסקומורובסקי ולרעייתו רוזה נולדו שני בנים, אשר המשיכו בדרכם בתחומי התרבות והאמנות:
* בנו, **רפאל סולומונוביץ' סקומורובסקי** (; 24 בדצמבר 1899 –1962), היה סופר פרוזה, משורר, עיתונאי ומתרגם סובייטי.

## קישורים חיצוניים

* 
* דברים אחדים, לספר כור עני
*
*

## ראו גם
* בית המדרש לרבנים בז'יטומיר
* רב מטעם
* מפיצי השכלה

## הערות שוליים

קטגוריה:רופאים יהודים רוסים
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים
קטגוריה:רבנים מטעם
קטגוריה:ילידי 1858
קטגוריה:נפטרים ב-1921
קטגוריה:ז'יטומיר: רבנים
שמואל בלומנפלד

**שמואל בלומנפלד** (10 במאי 1926, קרקוב, פולין – 15באפריל 2022, ישראל) היה ניצול השואה, סוהר בשירות בתי הסוהר הישראלי, ואחד השומרים של הפושע הנאצי אדולף אייכמן בעת משפטו בישראל. פעיל הנצחת השואה, נבחר להדליק משואה ביום הזיכרון לשואה ולגבורה תשפ"ב, אך נפטר כשבועיים לפני הטקס.

## ראשית חייו
שמואל בלומנפלד נולד ב-1926 בקרקוב למשפחה דתית ממסורת רבנים וסופרי סת"ם. בילדותו עבר עם הוריו ושישה אחים לעיירה פרושוביצה הסמוכה. בספטמבר 1939, עם פלישת הגרמנים לפולין, נכבשה העיירה. ב-1942 גויס לעבודות כפייה בסלילת מסילות ברזל עבור הצבא הנאצי, ממנה ברח לבית משפחתו. באוגוסט 1942, בעת גירוש יהודי פרושוביצה לבלז'ץ, אימו דחקה בו לברוח למחנה עבודה, ובכך הצילה את חייו. משפחתו נרצחה כולה בשואה.

ב-1943 נשלח לגטו קרקוב ולאחר חיסולו הועבר לאושוויץ. הוא שרד סלקציה, עבד בכריית פחם, וצלח את צעדות המוות בינואר 1945 לבוכנוואלד. באפריל 1945 שוחרר בטרזין על ידי הצבא האדום, ושב לפולין לגלות כי כל משפחתו נספתה.

## עלייה לישראל ושירות צבאי
ב-1948 עלה לישראל במסגרת הבריחה, והתגייס לצה"ל. לאחר שחרורו הצטרף לשירות בתי הסוהר. בתקופה זו התמודד עם האשמות שווא מאסירים שזיהו את קעקוע המספר מאושוויץ כהוכחה ל"שיתוף פעולה" עם הנאצים.

## שמירה על אייכמן
ב-1961, במהלך משפט אייכמן, מונה בלומנפלד כאחד הסוהרים האחראים על כליאתו. במפגשים עמו הדגיש את עברו כניצול מחנות: "הראיתי לו את המספר על היד ואמרתי: 'זה מספר אותנטי מאושוויץ. הייתי שנתיים שם ונשארתי בחיים'".

## פעילות להנצחת השואה
* ייסד את ארגון יוצאי פרושוביצה ותיעד מאות דפי עד לקורבנות הקהילה.
* פעל לשיקום בית הקברות היהודי בפרושוביצה והקמת אנדרטה לזכר הנרצחים.
* השתתף במצעד החיים באושוויץ במשך 15 שנים (2000–2018).

## חיים אישיים ופטירה
התגורר בבת ים בישראל עם רעייתו רבקה, להם שני ילדים, נכדים ונינים. ב-2021 נפגש עם נשיאי ישראל ראובן ריבלין ויצחק הרצוג לציון פעילותו.

ב-15 באפריל 2022, כשבועיים לפני המועד המיועד להדלקת משואה ביד ושם, נפטר בגיל 95. בנו אריה הדליק את המשואה במקומו.

## מורשת
סיפורו משקף את דור הניצולים האחרון ששרדו את המחנות ופעלו להנצחת הזיכרון. דמותו מסמלת את המעבר מקורבן לשומר בסמכות – הן במפגש עם אייכמן והן בבניית זהות ציונית לאחר הטראומה.

## קישורים חיצוניים
* דף זיכרון, באתר יד ושם
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:ניצולי השואה: פולין
קטגוריה:ילדים בשואה: פולין
קטגוריה:אנשי שירות בתי הסוהר
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1926
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2022
דירטי היט

**דירטי היט** (באנגלית: **Dirty Hit Limited**) היא חברת תקליטים בריטית עצמאית שנוסדה בפברואר 2010 על ידי ג'יימי אובורן, צ'אק ווייט, בריאן סמית' וכדורגלן נבחרת אנגליה לשעבר אוגו אהיוגו. החברה, שבסיסה בלונדון מאז 2009, הרחיבה את פעילותה ללוס אנג'לס, סידני וטוקיו בשנת 2020. חברת *Complex* הצהירה בשנת 2019 כי "Dirty Hit נודעה בזכות קידום האינדיבידואליות של האמנים שלה".

## היסטוריה
המוזיקאי ג'יימי אובורן נכנס לתחום ניהול האמנים כדי לספק תמיכה לאמנים באמצעות חברת ניהול האמנים שלו All On Red. הרקע לכניסתו לתחום היה כשלהקה שניהל, Drive Like I Do (שבהמשך שינתה את שמה ל-דה 1975), נותרה ללא חוזה הקלטות לאחר שנפגשה עם כל חברות התקליטים הגדולות. אובורן החליט להקים חברת תקליטים משלו יחד עם צ'אק ווייט, בריאן סמית', והכדורגלן האנגלי אוגו אהיוגו. להקת 1975 חתמה עם הלייבל תמורת 20 פאונד.
[ממוזער|250x250 פיקסלים| להקת [דה 1975 היא הסיבה העיקרית לכך שהמייסד השותף, ג'יימי אובורן, הקים את Dirty Hit]]
The 1975 ו־Benjamin Francis Leftwich היו ההחתמות הראשונות של החברה, כאשר הראשונה הייתה הלהקה הראשונה של הלייבל שהגיעה להצלחה במיינסטרים, כשאלבום הבכורה שלה הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי בספטמבר 2013. בפברואר 2019 הוכרז כי להקת The 1975 חתמה על חוזה חדש לשלושה אלבומים נוספים.

במאי 2017 חברת התקליטים ארגנה את סיבוב ההופעות Dirty Hit Tour בהשתתפות האמנים Superfood, King Nun ו-Pale Waves. מאז הקמתה, אלבומי Dirty Hit מופצים לפלטפורמות דיגיטליות על ידי Ingrooves Music Group.

חברי להקת 1975 הפכו לבעלי מניות בחברה בינואר 2019. חבר הלהקה, הילי, שימש כמנהל קריאייטיב במשך ארבע שנים לפני שעזב את התפקיד, באפריל 2023.

ב-17 ביוני 2024, Dirty Hit הכריזה על השקת לייבל חדש בשם DH2, המתמקד במוזיקה אלקטרונית ומנוהל על ידי ג'ורג' דניאל מ-דה 1975. בין האמנים החתומים תחת הלייבל נמנים קלי לי אוונס, אוסקר פארל וטים פרם האוס.

## התרחבות בין-לאומית
Dirty Hit הרחיבה את הצלחתה מהשוק המקומי בבריטניה לקהל בין-לאומי באמצעות הישגים ברשתות החברתיות ושבחים מצד המבקרים. בעקבות החתמתם של אמנים כמו The 1975 היא זכתה לתשומת לב רבה מצד אמנים צעירים יותר כמו Beabadoobee ורינה סוואיאמה. דבר זה הוביל את Dirty Hit להרחיב את פעילותה על ידי פתיחת משרדים בארצות הברית ובאוסטרליה. באמצעות שיתוף פעולה עם קבוצת המוזיקה Ingrooves, המספקת שירות של שיווק דיגיטלי, הצליחה Dirty Hit להקל על התרחבות נרחבת מחוץ לבריטניה. בסוף 2019, שתי החברות – Dirty Hit ו-Ingrooves, אוחדו באופן רשמי.

## הישגים ופרסים
בין האמנים הבולטים המזוהים עם Dirty Hit Records נמנים Wolf Alice, The 1975, ביבדובי ו־Pale Waves, שזכו במועמדויות ובפרסים יוקרתיים כגון הגראמי, NME ופרסי המוזיקה הבריטית.

## אמנים בולטים
* The 1975
* beabadoobee
* Benjamin Francis Leftwich
* Blackstarkids
* Deaton Chris Anthony
* Jack Antonoff
* The Japanese House
* Kelly Lee Owens
* Lava La Rue
* Lowertown
* No Rome
* Pale Waves
* Pretty Sick
* Rina Sawayama

## אמנים לשעבר
* QTY
* Marika Hackman
* Caleb Steph
* Little Comets
* Wolf Alice
* 404 Guild
* Wallice

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות תקליטים
קטגוריה:חברות בריטיות
שמעון בנינגה

**שמעון בנינגה** (1947 – 31 באוגוסט 2015) היה פרופסור למימון בפקולטה לניהול באוניברסיטת תל אביב.

## קורות חיים
שמעון בנינגה נולד ב-1947. סיים תואר ראשון בכלכלה ומתמטיקה באוניברסיטת חרונינגן בהולנד, ותואר שני באוניברסיטת תל אביב. ב-1978 סיים דוקטורט במנהל עסקים בפקולטה לניהול באוניברסיטת תל אביב.

היה חוקר בעל שם עולמי בתחום המימון באוניברסיטת תל אביב בפקולטה לניהול. במהלך השנים כיהן בתפקידים שונים: היה חבר בוועדת המינויים היחידתית במנהלת בית הספר לניהול, ראש מנהל אקדמי במנהלת בית הספר, ראש ההתמחות במימון, וב-2003 החליף את פרופסור שמואל קנדל כדקאן הפקולטה, תפקיד אותו מינה כארבע שנים עד 2007. בתקופת כהונתו פעל לקביעת שכר דיפרנציאלי למרצים ולהענקת שכר גבוה יותר למרצים מבוקשים. הקים וניהל את תוכנית ה-MBA הבינלאומי ע״ש Sofaer. בשל הישגיו האקדמיים קודם עד לדרגת פרופסור מן המניין.

במהלך השנים כיהן גם חבר סגל באוניברסיטה העברית בירושלים, ובבית הספר וורטון של אוניברסיטת פנסילבניה בארצות הברית.

התמחה במימון חברות, מודלים פיננסיים ושערי ריבית. הוא פרסם למעלה מ-50 מאמרים בכתבי עת אקדמיים ו-4 ספרים ב-7 מהדורות, שנמכרו בתפוצה רחבה ותורגמו למספר שפות. היה עורך בכתב העת האקדמי ה־European Finance Review.

## חיים אישיים
בנינגה היה נשוי עד לפטירתו לטרי. לזוג שלושה ילדים ד״ר נח בנינגה חוקר השואה, פעיל זכויות האדם, ד״ר צבי בנינגה מומחה לרפואת משפחה ופעיל ברופאים לזכויות אדם, וד״ר שרה בנינגה, חוקרת אומנות וציירת.

שמעון בנינגה נפטר ב-31 באוגוסט 2015. הוא נקבר בבית העלמין ארץ החיים בבית שמש.

## קישורים חיצוניים
* לזכרו של פרופ׳ שמעון בנינגה, הפקולטה לניהול ע״ש קולר, אוניברסיטת תל אביב
* פרופ' שמעון בנינגה ז"ל, אוניברסיטת תל אביב

## הערות שוליים

קטגוריה:כלכלנים ישראלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: ניהול
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: מינהל עסקים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2015
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין ארץ החיים בבית שמש