open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
יהושע פלפל

**יהושע אהרון פלפל** (31 ביולי 1939 – 4 בפברואר 2016) היה שופט ישראלי, כיהן כנשיא בית המשפט המחוזי בבאר שבע.

## ביוגרפיה
נולד בירושלים ליצחק ומרים פלפל. למד בבית הספר התיכון בית הכרם בירושלים. בוגר לימודי משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים.

בין השנים 1965–1974 עבד כעורך דין. בשנת 1974 התמנה לשופט בבית המשפט השלום בבאר שבע, וכיהן בתפקיד 11 שנה. בשנת 1985 התמנה לשופט בבית המשפט המחוזי בבאר שבע, ובשנת 1999 התמנה לסגן נשיא בית משפט זה.

בשנת 2003 התמנה כנשיא בית המשפט המחוזי בבאר שבע. שימש בתפקידו עד לפרישתו לגמלאות, בשנת 2009.

היה נשוי לפרופ' דינה פלפל (בת הרב נסים דוד עזראן ונכדת הרב יוסף שלוש). אב לארבעה, ביניהם פרופ' יצחק פלפל, והתגורר בעומר. בן דודו היה אלוף ישראל טל.

## הנצחה
כיכר בבאר שבע במרכז האזרחי במפגש הרחובות קרן היסוד והנרייטה סולד, ליד קריית הממשלה ובית המשפט המחוזי, קרויה על שמו.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שופטי בית המשפט המחוזי בבאר שבע
קטגוריה:משפחת יוסף שלוש
קטגוריה:נשיאי בית המשפט המחוזי בבאר שבע
קטגוריה:שופטי בית משפט השלום בבאר שבע
קטגוריה:משפחת עזראן
קטגוריה:עומר: אישים
קטגוריה:בוגרי התיכון ליד האוניברסיטה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:אישים הקבורים בעומר
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1939
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2016
גשר וילסון

[ממוזער|[מקווה טהרה גדול שנמצא במתחם מתחת לגשר וילסון]]
[ממוזער|[מזרקה|מזרקות (מודגשות בתאורה) שנמצאו בחפירות מתחת לגשר ועשו שימוש באמה שעברה עליו]]
**גשר וילסון** או "הגשר הגדול" הוא גשר עתיק הנמצא מצפון לרחבת הכותל המערבי בעיר העתיקה של ירושלים. הגשר קרוי על שמו של החוקר הבריטי צ'ארלס וילסון שהיה הראשון שחקר באופן מדעי את קשת וילסון, הקרויה גם על שמו, המהווה חלק מן הגשר. 

הגשר בנוי על גבי שני טורים של קמרונות, כל טור בעל שני מפלסים, והוא מחבר את העיר העליונה של ירושלים עם הר הבית. הקמרונות המחזיקים את הגשר מצויים כיום במתחם מנהרות הכותל. הקמרון המזרחי ביותר של הגשר, הוא קמרון יחיד, לא דו מפלסי כשאר הקמרונות ומשולב בכותל המערבי. קשת זו מכונה קשת וילסון, והיא כפולה בגובהה וברוחבה משאר קמרונות הגשר. מעל קשת וילסון, בקצהו המזרחי של הגשר, ניצב בימי הבית השני אחד מארבעה שערי הר הבית בכותל המערבי, המכונה שער וילסון. על גבי הגשר עובר כיום רחוב השלשלת ובסופו שער השלשלת, המשמש כיום כשער כניסה להר הבית. בימי הבית השני וכן בתקופות מאוחרות יותר עברה על הגשר אמת המים התחתונה, שהובילה מים מבריכות שלמה הסמוכות לבית לחם ועד להר הבית.

לדעת דן בהט נבנה הגשר לראשונה בתקופה החשמונאית, וחרב על ידי אנשיו של אריסטובולוס השני בעת המצור של המצביא הרומאי פומפיוס בשנת 63 לפסה"נ. הגשר שוקם בתקופה ההרודיאנית ועבר שינויים בימי הקולוניה איליה קפיטולינה. כיום ידוע כי קשת וילסון שעומדת כיום היא הקשת המקורית שנבנתה בימי בית המקדש השני והיא לא התמוטטה מעולם. בעבר הוצע כי הקשת התמוטטה במהלך חורבן בית שני ושוקמה רק בתקופה האומיית. לדעת עמוס קלונר הגשר שוקם כבר בתקופה הרומית ולא בתקופה המוסלמית, והקמרונות הקיימים כיום הם מן התקופה הרומית המאוחרת ואלה אפשרו גישה בימי אליהי קפיטולינה להר הבית עליו נבנה מקדש יוליאני על ידי הלגיון העשירי שישב בעיר.

אלכסנדר און ושלומית וקסלר בדולח פרסמו מאמר ובו טענו שבימי הבית השני לא היה כלל גשר קשתות שחיבר את העיר העליונה עם הר הבית. בימי הבית השני היה במקום רק קיר סכר גדול שעליו עברה דרך. קשת וילסון לדעתם לא הייתה חלק מגשר אלא מחלף, בדומה לקשת רובינסון. לדבריהם, נבנה גשר הקשתות לראשונה בתקופה הרומית, ובמהלכה גם הוכפל רוחבו. לפי דעה זו אמת המים התחתונה לא נכנסה להר הבית דרך גשר וילסון אלא צפונה יותרבדעה זו תומך גם מאיר בן דב. 

למרגלות גשר וילסון התגלו בחפירות ארכאולוגיות מקוואות טהרה מימי הבית השני וכן מבנה מפואר מן התקופה ההרודיאנית, ככל הנראה נימפיאון.

גם כיום נמשכות חפירות ארכאולוגיות לאורך גשר וילסון במתחם מנהרות הכותל.

## הערות שוליים

קטגוריה:הכותל המערבי
וילסון
נלסון דיבל

**נלסון דיבל** (באנגלית: **Nelson W. Diebel**; נולד ב-9 בנובמבר 1970). הוא שחיין אמריקאי בעבר. הוא אלוף אולימפי, בעל שתי מדליות זהב שהתמחה בסגנון חזה.

## ביוגרפיה
דיבל נולד בהינדסדייל, אילינוי. הוא למד בקולג' של אוניברסיטת פרינסטון.

באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בטוקיו, יפן בשנת 1989 זכה דיבל במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:14.94 דקות אחרי בן ארצו יריבו מייק בארומן שקבע שיא עולם חדש של 2:12.89 דקות.

במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בהוואנה, קובה בשנת 1991 זכה דיבל במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:16.08 דקות.

### אלוף אולימפי
באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכה דיבל בשתי מדליית זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בשיא אולימפי חדש של 1:01.50 דקות, לפני שיאן העולם נורברט רוז'ה מהונגריה (1:01.68 דקות) ופיל רוג'רס מאוסטרליה (1:01.76 דקות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם ג'ף ראוס, שקבע כשחיין ראשון שיא עולם חדש במשחה ל-100 מטר גב (53.86 שניות), פאבלו מוראלס וג'ון אולסן בהשוואת שיא העולם בתוצאה של 3:36.93 דקות, לפני המשלחת המאוחדת (3:38.56 דקות) וקנדה (3:39.66 דקות). הוא שחה את סגנון החזה ב"זינוק שליחם" בתוצאה של 1:01.45 דקות. שיא עולם זה החזיק מעמד עוד 4 שנים ונשבר באולימפיאדת אטלנטה (1996).

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמריקאים ילידי אילינוי
קטגוריה:שחייני חזה
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת ברצלונה (1992)
קטגוריה:אלופים אולימפיים אמריקאים: שחייה
קטגוריה:שיאני עולם אמריקאים: שחייה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:אילינוי: שחיינים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1970
בורקין

**בּוּרְקִ֫ין** (בערבית: **برقين**, בתעתיק מדויק: **בֻּרְקִין**; נהגה גם "**בּירקין**") היא עיירה פלסטינית הנמצאת 5 ק"מ מערבית לג'נין בצפון השומרון, בגובה כ-260 מ' מעל פני הים.

רוב תושבי העיירה הם מוסלמים. בשנת 2015 חיו בה כ-20 משפחות נוצריות.

## מקור השם
על פי המזרחן האנגלי בן המאה ה-19 אדוארד הנרי פאלמר, פירוש השם הוא 'אדמה חולית מכוסה אבני צור' (Sandy soil covered with flints).

## היסטוריה
העיירה מזוהה עם העיר בֻּרְקֻנָה המופיעה במכתבי אל-עמארנה כאחת הערים שהותקפו במאה ה-14 לפנה"ס על ידי לבאיה מושל שכם.

בעיירה ובסביבתה ישנם שרידים וחרסים מתקופות שונות, בהן תקופת הברונזה הקדומה והמאוחרת, תקופת הברזל הראשונה והשנייה, הרומית המאוחרת, הביזנטית, האומיית / עבאסית, ימי הביניים והתקופה העות'מאנית המוקדמת. 

בבתים ישנים רבים בעיירה ניתן לראות אבנים עתיקות משובצות בשימוש משני.

בעיירה נמצאת כנסיית בורקין, כנסייה יוונית-אורתודוקסית שהוקמה בתקופה הביזנטית ונחשבת לאחת מחמש הכנסיות העתיקות ביותר בעולם. על פי המסורת הנוצרית, במקום זה ריפא ישו את המצורעים, בדרכו מנצרת לירושלים דרך שכם. 

ברשומות המס של האימפריה העות'מאנית בשנת 1596 הופיעה בורקין ככפר בנאחיה של ג'בל סאמי במחוז שכם.

בשנת 1863, כאשר ביקר במקום ויקטור גרן, הוא ציין עוד כי "כ-30 בורות מים שנחפרו הם עדות לכך שהכפר הזה יושב על יישוב עתיק."

בשנת 1882, במסגרת הסקר של ה-PEF, נכתב על אודות בורקין: "כפר של נוצרים יוונים, עם כנסייה מודרנית קטנה לפולחן היווני. הוא ניצב על צלע גבעה לבנה, וישנה באר טובה למטה מצד צפון, ולידה יש עצי זית".

## אוכלוסייה
ברשומות המס של האימפריה העות'מאנית בשנת 1596 נרשמו בכפר 23 משקי בית ו-4 רווקים, כולם מוסלמים.

בשנת 1863, כאשר ביקר ויקטור גרן בבורקין, הוא מצא בה כ-1,000 תושבים, כולם מוסלמים למעט 90 נוצרים יוונים אורתודוקסים.

ב-1945 האוכלוסייה הייתה 1,540, מהם: 1,430 מוסלמים ו-110 נוצרים.

המשפחות הנוצריות בעיירה מקבלות חינוך ושירותי דת מהקהילות הנוצריות בא-זבאבדה.

על פי מפקד הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה (PCBS), בשנת 2007 מנתה אוכלוסיית העיירה 5,685 איש, ובשנת 2017 – 7,126 איש.ממוזער|הכנסייה בכפר בורקין

## אדמה, חקלאות, מים
ברשומות המס של האימפריה העות'מאנית בשנת 1596 צוין כי תושבי הכפר שילמו שיעור מס של 33.3% על מוצרים חקלאיים והכנסות מזדמנות, סך של 7,980 אקצ'ה.

בסקר שנערך בשנת 1945 נמצא ששטח העיירה היה 19,447 דונם, מתוכם, 3,902 דונם שימשו למטעים ולקרקעות להשקיה, 11,219 דונם לדגנים, והשטח הבנוי היה 36 דונם.

## תיירות
בשנת 1997, מחלקת העתיקות של הרש"פ ביצעה עבודות שיקום מקיפות בכנסייה, במימון ממשלת הולנד, בשיתוף עם ועד הכנסייה של העיירה.

בשנת 2015 החלו עיריית בורקין, משרד התיירות הפלסטיני ואונסק"ו לפעול כדי שהכנסייה תהפוך ליעד תיירותי. הסוכנות האמריקנית לפיתוח בין-לאומי מימנה שיפוץ בניין ישן בעיירה, כדי שישמש מרכז תיירות.

## קישורים חיצוניים

* בורקין באתר Palestine Remembered
* בורקין באתר Welcome To Palestine
* סרטון אודות הכנסייה

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:השומרון: יישובים
קטגוריה:נפת ג'נין
קטגוריה:הרשות הפלסטינית: יישובים
קטגוריה:מקומות במכתבי אל-עמארנה
קומנדו ארייס

**קומנדו ארייס** אשר הונהג על ידי אס. אס שטורמבאנפיהרר ויקטורס אראייס, הייתה יחידה שהשתייכה למשטרת המתנדבים הלטבית אשר הייתה כפופה לאס דה הנאצי. הקומנדו נכלל בין היחידות היותר ידועות לשימצה במעשי הרג ורצח במהלך השואה.

## היסטוריה
ב-1 ביולי 1941, לאחר כניסת האיינזנצקומנדו לריגה בירת לטביה, נוצר קשר בין ויקטורס ארייס לבריגדפיהרר פרנץ ולטר שטאלקר, שהורה לארייס להקים יחידת קומנדו. היחידה כללה סטודנטים וקציני משטרה לשעבר מחוגים בעלי אוריינטציה ימנית קיצונית. כל משרתי הקומנדו היו על תקן מתנדבים, והיו רשאים לעזוב את הכוח מתי שחפצו. ביום שלמחרת ההקמה, ב-2 ביולי, שטאלקר נתן הוראה לקומנדו לבצע פוגרום אכזרי שייראה כאירוע ספונטני.

במהלך שנות קיומו, הקומנדו השתתף באופן פעיל במגוון פעולות זוועה של המשטר הנאצי, כולל רצח יהודים, צוענים וחולי נפש, כמו כן שימש כמוציא לפועל במעשי טבח כלפי אוכלוסיות אזרחים בגבול הלטבי המזרחי על ברית המועצות. הקומנדו רצח כ-26,000 יהודים בתקופת קיומו. המעשה הנודע ביותר לשימצה שבו השתתפו מתנדבי קומנדו ארייס, היה השתתפותו בהוצאה להורג המונית של אלפי יהודים מגטו ריגה ושל כאלף יהודים מגרמניה בטבח יער רומבולה, שהתרחש ב-30 בנובמבר וב-8 בדצמבר 1941, וכן השתתפותו בטבח לייפאיה ב-24 וב-25 ביולי. חלק מאנשי הקומנדו אף שימשו כשומרים במחנה הריכוז סלספילס.

נעשה ניסיון על ידי תומכי הנאצים כיום, לתעד את שואת יהודי המדינות הבלטיות כאזורית ולאו דווקא כחלק מהוראות ישירות של השלטון הנאצי. דוגמה לכך היא שריפת בית הכנסת הגדול של ריגה ב-4 ביולי 1941, שנעשה באופן עצמאי כביכול על ידי הקומנדו. בהקשר זה, תאריך שריפת בית הכנסת נחשב לתאריך הלאומי הרשמי בלטביה כיום הזיכרון לשואת יהודי לטביה.

היחידה מנתה כ-300-500 גברים בתקופה בה השתתפה ברצח אוכלוסיית יהודי לטביה, וגדלה לסדר גודל של כ-1,500 משרתים בשיא פריחתה, בעת תקופת המבצעים ללכידת כוחות פרטיזנים ב-1942. בסופו של דבר הקומנדו התפרק בשלהי מלחמת העולם השנייה ומרבית כוח האדם שלה הועבר ללגיון הלטבי, יחידת ואפן אס אס לטבית.

## לאחר המלחמה
אחרי שחי בזהות בדויה במערב גרמניה במשך מספר עשורים לאחר המלחמה, ויקטורס אראייס נעצר לבסוף' נידון למאסר על פשעיו במהלך המלחמה, ומת בכלא. 

הרברטס צוקורס, מהדמויות הבולטות בקומנדו, נמלט לברזיל, וסוכני המוסד התנקשו בחייו באורוגוואי ב-1965.

קונרדס קאלייס, קצין לשעבר בקומנדו, היגר לאוסטרליה ומשם לארצות הברית. הרקע הנאצי שלו נחשף ב-1984 והוא גורש לאוסטרליה. ניסה להשתקע בקנדה ובבריטניה אך גורש משתיהן, חזרה לאוסטרליה. ב-2000 הגישה לטביה בקשה להסגירו לתחומה כדי להעמידו לדין. קאלייס, שטען שלא היה מעורב בפשעי מלחמה, מת ב-2001 באוסטרליה לפני שהליכי ההסגרה הושלמו.

## לקריאה נוספת
* "אנטון קינצלה" וגד שמרון, **חיסול התליין מריגה - הסיפור המלא על המבצע הישראלי היחיד לחיסול פושע נאצי**, הוצאת כתר, 1997.

קטגוריה:שואת יהודי לטביה
קטגוריה:לטביה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ארגונים משתפי פעולה עם הנאצים
שובו של דיסטרי

**שובו של דיסטרי** (באנגלית: **Destry Rides Again**) הוא סרט אמריקאי מסוגת מערבון משנת 1939 בבימויו של ג'ורג' מרשל. בסרט משחקים מרלן דיטריך, ג'יימס סטיוארט, מישה אוואר, צ'ארלס ווינינגר, בראין דונלוי, אלן ג'נקינס, איירין הארביי, בילי גילברט, ביל קודי ג'וניור ואונה מרקל. הסרט הוא רימייק של סרט בעל אותו שם משנת 1932 בכיכובו של טום מיקס.

ב-1996, נבחר הסרט לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית על ידי ספריית הקונגרס עקב תרומתו לקולנוע.

## צוות שחקנים
* מרלן דיטריך - פרנצ'י
* ג'יימס סטיוארט - טום דיסטרי
* מישה אוואר - בוריס קאלהן
* צ'ארלס ווינינגר - "וואש" דיימאסדל
* בראין דונלוי - קנט
* אלן ג'נקינס - "גייפ" ווטסון
* וורן היימר - "באגס" ווטסון
* איירין הארביי - ג'נסי טאנדל
* אונה מרקל - לילי בלן
* בילי גילברט - לופגריו
* סמואל היינדס - סלייד
* ג'ק קארסון - ג'ק טאנדל

## הפקה
גרי קופר היה אמור לשחק את טום דיסטרי, אך בעקבות בקשתו למשכורת גבוהה התפקיד ניתן לג'יימס סטיוארט. פולט גודארד הייתה אמורה במקור לגלם את פרנצ'י, אך לבסוף התפקיד ניתן למרלן דיטריך. דיטריך בהתחלה לא רצתה לשחק במערבון, אך לאחר שחברה אריך מריה רמרק שכנע אותה שזה יהפוך אותה ליותר אמריקאית היא הסכימה לקחת את התפקיד.

תסריט הסרט מבוסס על ספרו בעל שם זהה של מקס ברנד. במקור דמותו של דיסטרי לא הייתה פציפיסטית והוא נשא את ששת האקדחים.

הסרט היה המערבון הראשון של סטיוארט (שבעקבות כך שיחק גם ב"Broken Arrow"  ו"Winchester '73") ושל דיטריך. הוא גם ידוע בעקבות סצנת הקרב בין האחרונה לבין אונה מרקל שגרמה בעיות עם צנזורה בעת שחרור הסרט לאקרנים.

## שירים
מרלן דיטריך שגילמה את פרנצ'י ביצעה את השירים "See What the Boys in the Back Room Will Have"  ו-"You've Got That Look" שנכתבו על ידי פרנק לואזר והולנו על ידי פרידריך הולנדר. השירים הפכו ללהיטים ונחשבים לגדולים בקריירה המוזיקלית של דיטריך.

## ביקורת
הסרט קיבל ביקורות חיוביות והצלחה כלכלית בקופות. דיטריך וסטיוארט קיבלו ביקורות חיוביות על תפקידם בסרט. סרט זה החיה מחדש את הקריירה של דיטריך שהייתה בדעיכה.

הסרט צבר מספר מועמדויות לרשימות המכון הסרטים האמריקאי; "מאה שנים... מאה סרטים", "מאה שנים... מאה גיבורים ונבלים", "מאה שנים... מאה שירים", "מאה שנים... עשרת הגדולים" וכדומה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1939
קטגוריה:סרטי שחור-לבן אמריקאיים

קטגוריה:מערבונים
קטגוריה:סרטי קומדיה
קטגוריה:סרטי אולפני יוניברסל
קטגוריה:סרטים בשימור ספריית הקונגרס
קטגוריה:סרטי ג'יימס סטיוארט
קטגוריה:סרטים המבוססים על רומנים אמריקאים
המרכז הבינלאומי לחקר האנטישמיות ע"ש וידאל ששון

**המרכז הבינלאומי לחקר האנטישמיות ע"ש [[וידאל ששון]]** (SICSA) הוא מכון מחקר באוניברסיטה העברית בירושלים וממוקם בקמפוס הר הצופים, המשמש ללימודים היסטוריים אקדמיים על מלחמת העולם השנייה, והאנטישמיות בעבר ובהווה בתחומים השונים.

## פעילות
המרכז נוסד בשנת 1982 בידי פרופסור יהודה באואר. המרכז מופקד על איסוף מידע על אנטישמיות ברחבי העולם, ניתוחו בכלים אקדמיים ופרסום מחקרים על היחסים בין יהודים ללא-יהודים.

סטודנטים ומרצים מקיימים בו קורסים וערבי דיון, בהם הם מספרים על המחקרים שלהם בנושא האנטישמיות ומעודדים את הנוכחים בהרצאות אלו להתעניין באנטישמיות בנושאי הפוליטיקה והחברה בעולם כיום.

בין השאר, ראה אור במסגרתו ספרו של פרופסור שמואל אלמוג "לאומיות ואנטישמיות באירופה המודרנית: 1815–1945" ועוד ספרים ומחקרים רבים בנושא.

המרכז מקדם מחקרים ונותן מענקים לתלמידיו החוקרים אותו, ומדי שנה מפרסם מאמרים על ידם, אשר חושפים מידע רב ובעל ערך על האנטישמיות וההיסטוריה שלנו בנושא.

## קישורים חיצוניים
* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:האוניברסיטה העברית בירושלים: יחידות אקדמיות
קטגוריה:קמפוס האוניברסיטה העברית בהר הצופים
קטגוריה:מכוני מחקר בנושא יהדות
קטגוריה:מכוני מחקר בישראל
קטגוריה:חקר האנטישמיות
טונדז'ה ימבול

ממוזער|ההיכל הביתי '''דיאנה'''
**טונדז'ה ימבול** (בבולגרית: **Тунджа Ямбол**) היא קבוצת כדורסל בולגרית מהעיר ימבול. המתמודדת בליגת העל הבולגרית. 

## היסטוריה
מועדון הכדורסל "טונדז'ה ימבול" הוקם בשנת 1945, מאז שנת 1964, מארחת הקבוצה ב**היכל דיאנה** המכיל 2,600 מקומות ישיבה. הקבוצה משתתפת בליגה הראשונה מאז הקמתה. בעונת 2000/01 התמודדה על האליפות מול קבוצת לבסקי סופיה, אך הפסידה בסדרת הגמר 3-0. בעונת 2001/02 זכתה באליפות הראשונה והיחידה שלה, לאחר ניצחון בסדרת הגמר מול קבוצת אקדמיק סופיה 0-3.

### השתתפות באירופה
בעונת 1999/00 השתתפה הקבוצה בשלב הבתים של גביע קוראץ'. בעונה שלאחר מכן הודחה על ידי קבוצת ז'לזניק בלגרד במוקדמות גביע קוראץ'. בעונת 2002/03 השתתפה הקבוצה ביורוקאפ צ'לנג', אך לא עברה את שלב הבתים.

## תארים והישגים
***[[ליגת העל הבולגרית בכדורסל|הליגה הבולגרית]]**:
**אליפות (1): 2002
**מקום שני: 2001
**חצי גמר: 1979, 2000, 2003, 2006, 2011, 2012
***[[הגביע הבולגרי בכדורסל|הגביע הבולגרי]]**:
**חצי גמר: 2001, 2002, 2006, 2011, 2012, 2013

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:קבוצות כדורסל בולגריות
תצוגת קסדה עילית

[250px|ממוזער|שמאל|תצוגת קסדה עילית בקסדת ה[צבא ארצות הברית|צבא האמריקני מטיפוס IHADSS]]
**תצוגת קסדה עילית** (בראשי תיבות: **תק"ע**) או **כוונת קסדה**, היא קסדת טיס שבה מוצגים נתוני הטיסה וכוונת על משקף הקסדה, ולטייס מתאפשר לכוון חימוש באמצעות כיוון ההסתכלות שלו (מבטו) דרך הכוונת. הקסדה נמצאת בשימוש חיל האוויר הישראלי במטוסי ה־F-16I סופה, וכן בשימוש חיל האוויר האמריקאי במטוסי F-22 ו־F-35 האמריקאים ובצבאות אחרים בעולם. אחדים מדגמי הקסדות המתקדמות ביותר הם פרי פיתוחה של חברת אלביט מערכות הישראלית.

על הקסדה אותה חובשים טייסי ונווטי ה"סופה" מוקרנים נתוני המטוס ובהם: גובה הטיסה, מהירות הטיסה ונתוני החימוש אותו נושא המטוס. ניתן לשעבד את החימוש (כמו טילי אוויר־אוויר) לכוונת שבקסדה המשקפת את כיוון הסתכלות הטייס, ובאופן זה לשגר אותו לעבר מטוס אויב באמצעות "מבט" בלבד, ולא על ידי כיוון אף המטוס אל המטרה. בנוסף, מצלמה אשר מותקנת על הקסדה מקליטה את מה שהטייס רואה ובכך מאפשרת יכולת תחקור חדשה – "לאן הביט הטייס בזמן הטיסה?"

למפקד הטנק של המרכבה ברק יש תצוגת קסדה עילית, המאפשרת לו מודעות מצבית רבה מבלי להוציא את הראש מהצריח, וכן מציגה נתונים ומידע ממערכת ניהול הקרב.

סוג קסדות אלו הוצג לראשונה ב-1962 על ידי יוז איירקראפט. במרוצת השנים פותחו דגמים רבים. לדוגמה, אלביט מערכות ורוקוול קולינס  פיתחו מערכת תצוגה המותקנת על הקסדה, וזו יצאה רשמית ביולי 2014.

## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים

* 

* 


קטגוריה:התקני קלט-פלט
קטגוריה:טכנולוגיה צבאית: תעופה
קטגוריה:אמצעי לחימה ישראליים
מסילת הרכבת לעקבה

שמאל|ממוזער|250px|קטר רכבת בעקבה
[שמאל|ממוזער|250px|רכבת בו[ואדי ראם]]
**מסילת הרכבת לעקבה** היא מסילת רכבת צרה המתפצלת ממסילת הרכבת החיג'אזית ומובילה לעיר עקבה שבדרום-מערב ירדן. המסילה ברוחב של 1,050 מ"מ ובאורך כולל של 293.34 ק"מ, משמשת בעיקר להובלת הפוספטים הנכרים במרכז ירדן בדרכם לייצוא דרך נמל עקבה, בו היא מסתיימת.

## היסטוריה
חיבורה של עקבה אל מסילת הרכבת החיג'אזית עלה לראשונה בעת סלילתה של האחרונה בראשית המאה ה-20 בידי האימפריה העות'מאנית. בריטניה אשר ראתה בכך איום צבאי ותחרות לתעלת סואץ שהייתה אותה עת בשליטתה, קידמה בחודש מאי 1906 ספינות קרב אל מצרי הדרדנלים והעיר איסטנבול, והעות'מאנים ויתרו על המיזם. במלחמת העולם השנייה החלה סלילתה של מסילת ברזל ממעאן לכיוון עקבה, אך הפרויקט נזנח זמן קצר לאחר מכן, לאחר שהושלמה הנחת מסילת ברזל באורך של כ-42 ק"מ בלבד.

לבקשת ממשלת ירדן, ב-1965 גבשה חברה גרמנית מספר אפשרויות להנחת תוואי המסילה, והתוואי שנבחר התבסס על מסילת הברזל החיג'אזית הקיימת אגב הוספת קטע חדש מתחנת בטן אל-ע'ול ושסלילת שלוחות רכבת אל מכרות הפוספט במרכז המדינה. ב-1972 הוקמה "חברת רכבת עקבה" (Aqaba Railway Corporation) שמושבה בעקבה, וזו מופקדת על ניהול הקו ותנועת הרכבות לאורכו. הנחת מסילת הרכבת החדשה החלה בנובמבר 1972, והקטע באורך של 116.8 ק"מ נחנך ב-14 בנובמבר 1975. אף כי המסילה החדשה מתחילה בבטן אל-ע'ול, המרחקים לאורכה נמדדים מתחנת עקבה אל-חיג'זיה השוכנת 5.5 ק"מ צפונית לה. בד בבד נסללה במרכז ירדן מסילת רכבת באורך של 22 ק"מ, המחברת את מכרות הפוספט באל-אביאד ובחסה אל מסילת הרכבת החיג'אזית. אורך הכולל של הקו הוא 293.34 ק"מ.

## הפעלה
הפוספטים מובלים בקרונות מטען במשקל של 40 עד 46 טון כל אחד. הרכבות מונעות על ידי שני קטרים, ואורכן הוא עד 32 קרונות. קטע המסילה בין עקבה לוואדי ראם משמש לעיתים לרכבות נוסעים המונעות בקיטור. מסילת הרכבת החיג'אזית שמדרום לפיצול לעקבה אינה בשימוש.

## קישורים חיצוניים

* 

* תמונות של המסילה

## הערות שוליים

קטגוריה:ירדן: רכבות
קטגוריה:עקבה
עקבה
כוח קנייה

**כוח קנייה** הוא כמות הטובין והשירותים שניתן לקנות ביחידה אחת של מטבע נקוב.

למשל, בשקל אחד ב-1990 היה אפשר לקנות יותר מוצרים מאשר בשנת 2010. ומכאן שלשקל היה כוח קנייה גדול יותר ב-1990.
המטבע הנקוב יכול להיות מטבע המבוסס על סחורה, כמו למשל זהב, ויכול להיות מטבע "על פי צו" (FIAT) כמו השקל הישראלי או הדולר האמריקאי המודרני.
אדם סמית' תיאר זאת כך: בעלות על כסף מאפשרת לאדם "לצוות" על אחרים לבצע עבודה בכמות שהם יהיו מוכנים לבצע בתמורה לכסף, ומכאן המונח "כוח קנייה".

אם הכנסתו הנומינלית (כלומר סכום קבוע במונחים של המטבע הנקוב) של פלוני נשארת זהה, אבל רמת המחירים עולה, כוח הקנייה לאותה רמת הכנסה יורד.
קיומה של אינפלציה אינו מחייב ירידה בכוח הקנייה, מכיוון שההכנסה עשויה לעלות מהר יותר מרמת המחירים. 
הכנסה ריאלית גבוהה יותר פירושה כוח קנייה גבוה יותר משום שההכנסה הריאלית מתייחסת להכנסה המותאמת לאינפלציה.

כדי לחשב את מדד המחירים קובעים באופן שרירותי שנת בסיס שבה המדד הוא 100.
כוח הקנייה בשנה זו ליחידת מטבע, למשל שקל, הוא 100/P כאשר P הוא רמת המחירים באותה שנה.
כך, על פי הגדרה, כוח הקנייה של השקל יורד ככל שרמת המחירים עולה.

את כוח הקנייה ב C שקלים של היום בעוד t שנים ניתן לחשב על פי הנוסחה הבאה:


Ct=C(1+i)^{-t}={C\over{(1+i)^t}}


כאשר במקרה זה i הוא שיעור האינפלציה השנתי הצפוי.

## ראו גם
* שווי כוח הקנייה
* מדד המחירים לצרכן
* סחר הוגן
* סחר חופשי
* קנייה חברתית
* כוח מיקוח

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:כלכלה
תל רגב

[250px|ממוזער|שמאל|תל רגב, מבט לכיוון מזרח מ[כביש 70]]
**תל רֶגֶב** (בערבית: **תל הַרבַּג**') הוא תל בגובה של 27 מטרים, השוכן בכניסה לכפר חסידים בעמק זבולון בסמוך לכביש 70, מדרום לאפיק נחל ציפורי.  מיקום התל הוא בכניסה לנחל ציפורי ובכך הוא חולש על האזור. שמו של התל בערבית ניתן לו על שמו של שיח׳ הרבאג׳ שנקבר כאן לפי המסורת הערבית.

התל נחפר בתקופת המנדט הבריטי על ידי ג'ון גרסטנג. הוא חפר בצפון-מערב התל חפירה בצורת בור עמוק, 30X30 מ. בתל נמצאו ממצאים ארכאולוגיים מתקופת הברונזה התיכונה II ב. בשכבה נמצאו שרידי עיר מבוצרת וקברים. תקופת הברונזה המאוחרת, תקופת ברזל א - נמצאו שרידי עיר מבוצרת, בתקופה הביזנטית ובתקופה העות'מאנית נמצאו שרידי יישוב כפרי. בחפירה נוספת שנערכה בשנת 1993 נחשפו שתי שכבות ארכאולוגיות, בשכבה הקדומה התחתונה נמצאו שרידי דרך, בשכבה העליונה המאוחרת יותר נמצאו שרידי מבנים מהתקופה הביזנטית.

היישוב בתל היה חלק ממערך יישובים שהתקיים בתקופה הברונזה המאוחרת בדרום עמק עכו הכוללים את תל פר תל נמוך וקטן הנמצא בסמוך לצומת זבולון בין כביש 70 לכביש 780 המוביל לקריית אתא, תל א-נחל, תל אדהאם ותל אבו הואם. ייתכן שהעיר ששכנה על התל הייתה בירתה של ממלכה שכללה חלק מהתלים הנזכרים לעיל או כולם.

רוב החוקרים מזהים את תל רגב עם העיר חֶלְקַת המופיעה בספר יהושע כעיר השוכנת על גבול נחלת שבט אשר . כשתל כיסון מזוהה עם אכשף, תל פר מזוהה עם "בטן", תל א-נחל היא כנראה מִשְׁאָל ותל עליל (ח'רבת ראס עלי) מזוהה עם חלי השוכן כששה ק"מ צפון מזרחית לתל רגב. חלקת מופיעה גם בספר יהושע כאחת הערים שהוקצו ללויים: . צבי גל בספרו "הגליל התחתון : גאוגרפיה יישובית בתקופת המקרא" מזהה את חלקת עם תל מעמר, הוא לא נותן הצעת זיהוי לתל רגב.

יוחנן אהרוני הציע לזהות את תל רגב עם העיר אכשף. כשהוא מציין שהייתה העיר החשובה ביותר בעמק עכו בתקופת המקרא. פרופ' ג'ון גרסטנג הציע ב-1931 לזהות את חרושת הגויים בתל רגב, אולם הצעתו לא התקבלה.

## קישורים חיצוניים

* תל רגב באתר רשות העתיקות
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עמק זבולון
קטגוריה:מישור החוף הצפוני: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:אתרים ארכאולוגיים כנעניים בארץ ישראל
קטגוריה:נחלת שבט אשר
ארנסט זלין

**ארנסט זלין** (בגרמנית: **Ernst Sellin**; 26 במאי 1867 – 1 בינואר 1946) היה תאולוג גרמני ומראשוני העוסקים בארכאולוגיה מקראית.

## ביוגרפיה
זלין למד תאולוגיה ושפות המזרח הקרוב באוניברסיטאות רוסטוק, ארלנגן ובאוניברסיטת לייפציג. הוא קיבל את הדוקטורט ב-1889 ואז עבד כמורה בתיכון בפרכים (Parchim) בשנים 1894-1891. לאחר מכן, בשנים 1897-1894 הרצה בארלנגן, והתמנה לפרופסור באוניברסיטת וינה (1908-1897), ולימד גם ברוסטוק (1913-1908), אוניברסיטת קיל (1921-1913) ובאוניברסיטת הומבולדט (1935-1921).

זלין זיהה מוקדם את חשיבותה של הארכאולוגיה בהקשר לעבודתו התאולוגית והוביל חפירות עם בדז'יך הרוזני בתל תענך בארץ ישראל (1904-1902). מוקד נוסף של עבודתו היה המחקר הארכאולוגי של יריחו (תל א-סולטאן; 1909-1907) ושכם (תל בלאטה; 1914-1913).

זלין פרסם ספרים רבים, והחשוב בהם, *המבוא ללימוד התנ"ך* (1910, מהדורת 1969 נערכה לאחרונה על ידי גיאורג פוהרר Georg Fohrer), שימש כספר לימוד סטנדרטי לתלמידים רבים.

בתחילת המאה ה-20 פיתח ארנסט זלין תזה הטוענת, כי משה היה מרטיר שנהרג בידי בני ישראל. זיגמונד פרויד התבסס בספרו משה האיש ואמונת הייחוד (*Der Mann Moses und die monotheistische Religion*) על תובנותיו של זלין.

בין תגליותיו הגדולות ביותר היה פתרון לשאלה גדולה בהבנת סצנה מהברית החדשה, האם ריפא ישו אדם עיוור בדרך ליריחו או לאחר שהגיע לשם (לוקס 18:35 ומארק 10:46). זלין גילה ערים תאומות ביריחו, אחת מהם היא עיר העתיקה המוזכרת בספר יהושע, והשנייה היא העיר הרומית החדשה. המרחק ביניהן הוא כקילומטר וחצי ושתיהן נקראו "יריחו". לכן שיער כי האירוע המדובר אירע במעברו של ישו בין "יריחו של לוקס" אל "יריחו של מארק", וכך ניתן ליישב בין המקורות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ארץ ישראל: ארכאולוגים
קטגוריה:ארכאולוגים גרמנים
קטגוריה:תאולוגים נוצרים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת רוסטוק
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת לייפציג
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1867
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1946
ראול וולש

[250px|ממוזער|שמאל|וולש בתפקיד [ג'ון וילקס בות' בסרט "הולדתה של אומה" (1915)]]
**ראול וולש** (באנגלית: **Raoul Walsh**;  11 במרץ 1887 - 31 בדצמבר 1980) היה במאי קולנוע אמריקאי, בעל קריירה קצרה כשחקן ראינוע.

## ביוגרפיה
בשנת 1915 גילם את דמותו של ג'ון וילקס בות' באפוס של ד.וו גריפית' "הולדתה של אומה". בהמשך ביים כשישים סרטי ראינוע, בהם "הגנב מבגדד" (1924) בכיכובו של דאגלס פיירבנקס ו"לשם התהילה" (1926)

ב-1927 נמנה עם 36 המייסדים של האקדמיה האמריקאית לקולנוע.

ב-1930 יצר את המערבון האפי הראשון, "נתיב ענקים" (The Big Trail), בו כיכב בתפקידו הראשון פועל במה בשם מאריון מיטשל מוריסון, לו העניק וולש את שם הבמה ג'ון ויין.

בהמשך ביים סרטי גנגסטרים כגון "שנות העשרים הסוערות" (1939) עם המפרי בוגרט וג'יימס קאגני, "הנוסעים בלילה" (1941) עם אידה לופינו והמפרי בוגרט, ו"חום לבן" (1949) עם ג'יימס קאגני; מערבונים כ"פיקוד אפל" (1940) עם ג'ון ויין ורוי רוג'רס, "הרי הסיירה הגבוהים" (1941) עם בוגארט ולופינו, "הם מתו במגפיהם" (1941) עם ארול פלין; סרט המלחמה "המטרה, בורמה!" (1945) עם ארול פלין וסרט מוזיקלי אחד "בלונדינית התות" עם ג'יימס קאגני, אוליביה דה הבילנד וריטה הייוורת'. כולם הופקו באולפני האחים וורנר.

בשנות החמישים יצר שלושה סרטים בכיכובו של קלארק גייבל, "האיש הגבוה" (1955), "מלך וארבע מלכות" (1956) ו"להקה של מלאכים" (1957).ב-1951 ביים את "קפטן הוריישיו הורנבלואר" בכיכובם של גרגורי פק ווירג'יניה מאיו. כן ביים ב-1955 את סרט המלחמה "זעקת הקרב" לפי ספרו של לאון יוריס. סרטו האחרון היה "על גבורה ואהבה" (1964). וולש, בעל עין אחת, (השנייה מכוסה ברטייה) היה מטובי במאי הפעולה בהוליווד ואחד מחשובי יוצרי המערבון.  בסך הכל ביים בין השנים 1914 ל-1964 למעלה מ-130 סרטי קולנוע וראינוע.

## קישורים חיצוניים

* ראול וולש, באתר Senses of cinema
* היסטוריה ויזואלית
* 
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:מנהטן: אישים
קטגוריה:במאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:מייסדי האקדמיה האמריקאית לקולנוע
קטגוריה:במאי ראינוע
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: קולנוע
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1887
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1980
מחוז קילדייר

**מחוז קילדייר** (באנגלית: **County Kildare**, באירית: **Contae Chill Dara**) הוא אחד 
ממחוזות אירלנד. המחוז שוכן בפרובינציית לנסטר והוא קרוי על שם היישוב קילדייר שנמצא בו למרות שבירת המחוז הוא היישוב נאס.
אוכלוסיית המחוז מונה 210,312 תושבים על פי מפקד האוכלוסין לשנת 2011.

## גאוגרפיה
מחוז קילדייר גובל במחוזות קרלו, ליש, מית', אופאלי, דבלין וויקלו. 
קילדייר הוא מחוז פנימי ללא גישה לים, ושטחו רובו מישורי.
במחוז עובריים שלושה נהרות עיקריים: בארו, ליפי ובוין.
שטחו של המחוז 1,693 קמ"ר.

#### יישובים עיקריים במחוז

## היסטוריה
קילדייר הוכרז כמחוז בשנת 1297 וקיבל את גבולותיו הנוכחיים בשנת 1832. המחוז היה ביתם של משפחת פיצג'רלד. חלקים מהמחוז היו חלק מתחום המושב של הבריטים מסביב לדבלין.

בשנת 1856 באזור קורה הוקם מחנה צבאי גדול. עד מהרה סביב המחנה התייחשבו נשים עניות שמוכרות בשם "הגדרוניות מקורה". הן היו שם עד לסוף המאה ה-19. כיום באזור קיים מחנה צבאי גדול של הצבא האירי.

## כלכלה
המחוז מכיל את המטה האירופאי של מפעלי הייטק כמו אינטל וHP, אשר נחשבים למעסיקים הגדולים בתחום בכל אירלנד.
כמו כן חברת התרופות פייזר מחזיקה את בסיס הייצור האירופאי שלה ביישוב ניובריג' במחוז.

המחוז מכיל חוות הרבעה לסוסי מרוצים ונחשב למרכז של תעשיית הסוסים האירית.
המחוז הוא העשיר ביותר באירלנד (לא כולל דבלין) ושיעור האבטלה בו נמוך, בעיקר בזכות מפעלי ההייטק שבו.

## דוברי אירית
במחוז ישנם 4,491 דוברי אירית. 2,451 תלמידים רשומים בשבעה בתי ספר יסודיים ובית ספר תיכון אחד בהם שפת הלימוד היא אירית.
על פי מפקד אוכלוסין בשנת 2006, 2,040 אנשים הגדירו עצמם דוברי אירית ביום-יום מחוץ למסגרת לימודית.

## השכלה
ביישוב מיינות' שבמחוז פועלות אוניברסיטה אפיפיורית סנט פטריק וסניף של האוניברסיטה הלאומית של אירלנד.
ביישוב קלאן פועל בית ספר תיכון פרטי לבנים של המסדר היישועי.
ביישוב ניובריג' פועלת פנימייה לבנים של המסדר הדומיניקני מאז שנת 1852.

## אישים
אישים שנולדו בקילדייר:
* ארתור גינס - מייסד מבשלת הבירה גינס.
* איימון ברוי - איש במשטרה הבריטית שתמך והעביר מידע לאירים במלחמת העצמאות האירית ב-1921.
* ג'ון דה רובק - אדמירל אירי בצבא הבריטי.
* כריסטי מור - זמר פולקלור, נגן וכותב שירים.

## מרוצי סוסים
המחוז ידוע ברחבי העולם במרוצי הסוסים שלו.
במחוז שלושה מסלולי מרוצים ומספר חוות הרבעה לסוסים כולל חוות ההרבעה הלאומית של אירלנד ביישוב קילדייר.

## ערים תאומות
* 
* 

שתי הערים הללו מהוות מרכז הרבעה של סוסי ת'ורוברד במדינה שלהן.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:לנסטר
קילדייר
2013 בקולנוע

בערך זה מצוינים אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 2013 ונוגעים לעולם הקולנוע.
## אירועים

## שוברי קופות
### בעולם

### בישראל
* מספרי הכרטיסים נמסרו ממפיצי הסרטים.

# מהיר ועצבני 6 (500,000 כרטיסים)
# הדרדסים 2 (490,000 כרטיסים)
# משחקי הרעב: התלקחות (450,000 כרטיסים)
# ארגו (340,000 כרטיסים)
# אנחנו המילרים (320,000 כרטיסים)
# גנוב על המיניונים (310,000 כרטיסים)
# המטרה: הבית הלבן (300,000 כרטיסים)
# ג'אנגו ללא מעצורים (260,000 כרטיסים)
# מגודלים 2 (250,000 כרטיסים)
# הקרודים (230,000 כרטיסים)

## פרסים
### פרסי [[פרס אוסקר|אוסקר]]

* הסרט הטוב ביותר - 12 שנים של עבדות
* הבמאי הטוב יותר - אלפונסו קוארון (כוח משיכה)
* השחקן הטוב ביותר - מתיו מקונוהיי (מועדון הלקוחות של דאלאס)
* השחקנית הטובה ביותר - קייט בלאנשט (יסמין הכחולה)
* שחקן המשנה הטוב ביותר - ג'ארד לטו (מועדון הלקוחות של דאלאס)
* שחקנית המשנה הטובה ביותר - לופיטה ניונגו (12 שנים של עבדות)
* הסרט הזר הטוב ביותר - יפה לנצח (איטליה)
* הסרט המונפש הטוב ביותר - לשבור את הקרח
* הסרט המונפש הקצר הטוב ביותר - מר הובלוט

### פרסי [[פרס גלובוס הזהב|גלובוס הזהב]]
#### דרמה
* הסרט הטוב ביותר - 12 שנים של עבדות
* השחקן הטוב ביותר - מתיו מקונוהיי (מועדון הלקוחות של דאלאס)
* השחקנית הטובה ביותר - קייט בלאנשט (יסמין הכחולה)

#### קומדיה או מחזמר
* הסרט הטוב ביותר - חלום אמריקאי
* השחקן הטוב ביותר - לאונרדו דיקפריו (הזאב מוול סטריט)
* השחקנית הטובה ביותר - איימי אדמס (חלום אמריקאי)

#### קטגוריות קולנועיות נוספות
* הבמאי הטוב ביותר - אלפונסו קוארון (כוח משיכה)
* שחקן המשנה הטוב ביותר - ג'ארד לטו (מועדון הלקוחות של דאלאס)
* שחקנית המשנה הטובה ביותר - ג'ניפר לורנס (חלום אמריקאי)
* התסריט הטוב ביותר - ספייק ג'ונז (היא)
* סרט האנימציה הטוב ביותר - לשבור את הקרח
* הסרט הזר הטוב ביותר - יפה לנצח 
* פרס על מפעל חיים - וודי אלן

### פרסי [[פרס אופיר|אופיר]]

* הסרט בית לחם זכה בשישה פרסים: הסרט העלילתי הטוב ביותר, הבימוי הטוב ביותר, שחקן המשנה הטוב ביותר, התסריט הטוב ביותר, העריכה הטובה ביותר והליהוק הטוב ביותר.

## נפטרו
[שמאל|ממוזער|120px|[ג'יימס גנדולפיני]]
[שמאל|ממוזער|140px|[פול ווקר]]
[שמאל|ממוזער|130px|[אריק איינשטיין]]

## סרטים ישראליים שהוקרנו בהקרנות מסחריות

## ראו גם
* 2013 בטלוויזיה
## קישורים חיצוניים

* שנת 2013 במסד-הנתונים הקולנועיים IMDb 
* 
* 
* 
* 
* יאיר רוה, סיכום 2013: סרטי השנה של "סינמסקופ", באתר "סינמסקופ", 29 בדצמבר 2013
* אסירי ציון: סיכום 2013, באתר "רוזבאד", 30 בדצמבר 2013
* 

## הערות שוליים

*
הלבשה תחתונה

**הַלְבָּשָׁה תַּחְתּוֹנָה** כוללת בגדים הנלבשים בצמוד לגוף, ובפרט ובעיקר תחתונים, גרביים וחזייה. בגדים אלה קרויים "הלבשה תחתונה" משום שבדרך כלל הם אינם גלויים, אלא נלבשים מתחת לבגדים שמעליהם - חולצה, מכנסיים, חצאית או שמלה (אולם לא כל פריט שנלבש מתחת לבגדים ואינו גלוי יוגדר אוטומטית כ"הלבשה תחתונה"). לבישה של הלבשה תחתונה מסוג חזייה או תחתונים באופן גלוי במקומות ציבוריים עשויה להיחשב לגסות רוח או להתערטלות בפומבי במרבית המקומות בעולם.

תפקידי ההלבשה התחתונה הם מגוונים. הגאטקעס והגופייה הארוכה נלבשים כדי לשמור על חום הגוף מעבר לשמירה שמספקת ההלבשה העליונה. עקב השינויים שחלו בדפוסי הלבוש המקובלים במהלך השנים, הן הגאטקעס והן הגופייה, יכולים להחשב גם כהלבשה עליונה. הגופייה הקצרה והתחתונים נלבשים כדי לשמור על ההלבשה העליונה נקיה; בהקשר זה ניתן להחשיב גם את הגרביים להלבשה תחתונה.

בשנת 2003 הוערך שוק ההלבשה התחתונה העולמי ב-23 מיליארד דולר.

## עיצובים וסגנונות

## קישורים חיצוניים

* 
* ג'ניפר בנג'מין, מציצים, מגזין האינטרנט ifeel, 19 באוגוסט 2010
* 
* 
* 

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
Quizlet

ממוזער|הלוגו של קוויזלט משנת 2021
**Quizlet** (**קוויזלט**, בתרגום לעברית "בוחן קטן") הוא אתר אינטרנט אמריקאי רב-לאומי המספק כלי עזר ללמידה. חברת קוויזלט נוסדה באוקטובר 2005 על ידי אנדרו סאת'רלנד  באולבני, קליפורניה בהיותו תלמיד בן 15 בלבד, והאתר הושק לציבור בינואר 2007. הכלים העיקריים שהאתר מציע כוללים כרטיסיות דיגיטליות, משחקי התאמה, בחנים לצורכי אימון, ומבחנים בזמן אמת. בשנת 2017, אחד מכל שני תלמידי תיכון השתמשו בקוויזלט. נכון לדצמבר 2021, ניתן למצוא באתר מעל ל-500 מיליון ערכות כרטיסיות תרגול שנוצרו על ידי משתמשים ויותר מ-60 מיליון משתמשים פעילים.

## אודות
האתר החל כרעיון של אנדרו סאת'רלנד בשנת 2005, בעודו בן 15, כאשר נדרש על ידי מורתו לצרפתית לזכור בעל פה שמות של כ-110 חיות. לאחר השלמת המשימה, החל סאת'רלנד לעבוד על תוכנה פרטית אשר תוכל לסייע לו בעתיד לזכור דברים בעל פה. לאחר מספר שינויים, בינואר 2007 הושק האתר והפך לנגיש לקהל הרחב, וב-2009 דייב מרגוליוס, אשר עבד עם סאת'רלנד כמשקיע ויועץ משנת 2007, הפך למנכ"ל. סאת'רלנד נשאר נשיא החברה והודיע על פתיחת משרדה הראשון בסן פרנסיסקו. 

בשנת 2010 הודיע סאת'רלנד על תוכניותיו להרחיב את פעילות החברה כדי להגיע לכמה שיותר תלמידים, ושנה לאחר מכן החליט לנשור מלימודיו באוניברסיטת MIT כדי לעבוד בקוויזלט במשרה מלאה.

קוויזלט מאפשר למשתמשים ליצור סטים ללמידה באמצעות כמה דרכים: מצב היכרות, מצב למידה, מצב בחינה ומצב פיזור. נוסף על כך, ניתן להוסיף תמונה, קיימת אפשרות של דיבור-כתיבה-אוטומטי (text-to-speech) בשפות רבות, למידה בעזרת משחקים וחיבור בין מורים לתלמידים לצורכי למידה.

האתר חינמי, אך מציע למשתמשים לרכוש חבילת פרימיום המאפשרת יכולות ניהול ומעקב משופרות עבור מורים, כולל צפייה בהתקדמות התלמידים, זיהוי תחומים הדורשים שיפור, והתאמה אישית של כלי הוראה כמו משחקים אינטראקטיביים ושאלות ברירה מרובה מותאמות אישית. המנוי גם מאפשר יצירת ערכות כרטיסיות ללא פרסומות ולימוד גמיש באמצעות האפליקציה. האתר נגיש במחשב, באייפון ובמכשירים סלולריים נוספים.

בנובמבר 2022, קוויזלט הודיעה על מנכ"ל חדש, לקס ביייר, לשעבר מנכ"ל Starship Technologies. 

במרץ 2023, קוויזלט התחילה לשלב תכונות בינה מלאכותית עם השקת "Q-Chat", מורה וירטואלית מונעת בינה מלאכותית המבוססת על ממשק ה-ChatGPT של OpenAI. באוגוסט 2023 קוויזלט השיקה ארבע תכונות נוספות מבוססות בינה מלאכותית באוגוסט כדי לסייע בתהליכי הלמידה של התלמידים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:למידה משולבת מחשב
קטגוריה:תוכנות לימוד שפה
קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-2007
תורת אמת (תוכנה)

**תורת אמת** היא תוכנה חינמית, המכילה מאגר תורני של ספרי קודש, קונטרסים, ועוד, המוגדרים כספרי יסוד של היהדות.

המאגר מכיל מעל 1,000 ספרים וקונטרסים, וכולל את התנ"ך, משנה, תלמוד בבלי, זוהר, ספרי פוסקים נודעים (כמו שולחן ערוך, היד החזקה לרמב"ם) ומפרשיהם, מוסר והנהגה, מדרשים, וכן ספרי קודש נוספים. חלק מספרי היסוד מנוקדים. למאגר נוסף גם הפירוש "חברותא" לתלמוד בבלי, מאת הרב יעקב שולביץ, ומילון ארמי עברי.

בתוכנה קיימת אפשרות לחיפוש ניבים וביטויים או מחרוזות אחרות. החיפוש כולל בנוסף אפשרויות למציאת גימטריות, ראשי תיבות ודילוגי אותיות בתנ"ך.

בתוכנה פונקציות נוספות כגון לוח שנה עברי ולועזי עם כל זמני היום (זמני תפילות, זריחה ושקיעה וכו') לפי מיקום גאוגרפי של המשתמש, רשימות אישים, מאדם הראשון ועד אחרונים בני זמננו ויומני מעקב לימוד. התוכנה מאפשרת להוסיף באופן פרטי לכל גרסה מקומית ספרים (טקסט, PDF, HTML ופורמטים נוספים) כאשר לאחר ההוספה הספרים ישתתפו בפונקציית החיפוש (למעט PDF שהחיפוש בו אינו נתמך).

ב-2 ביוני 2018 שוחררה גרסה 379.

המאגר פעל בברכת הרב עובדיה יוסף, ונבנה בין השאר על ידי אברכים ממוסדות ישיבת עטרת חכמים בחולון.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:ארון הספרים היהודי
קטגוריה:מאגרי מידע ביבליוגרפיים עבריים
קטגוריה:תוכנה חינמית
בן ציון ישראל

**בן ציון ישראל** (1897 – 28 בינואר 1953) היה ראש המועצה המקומית השני של בת ים.

## ביוגרפיה
בן ציון ישראל נולד בשנת 1897 בשכונת מונטיפיורי בירושלים. בן לרבי משה ישראל, שהיה איש ציבור מוכר ועסקן בכיר בקהילת הגורג'ים בירושלים, ובן למשפחת רבנים וסוחרים מפורסמת מגאורגיה.

רעייתו, מלכה בת מזל ומנחם פפסימודורף, ילידת שכונת נחלת שבעה בירושלים.

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה (1914) הוכרח לנדוד עם משפחתו לאלכסנדריה שבמצרים בגזירת השלטון הטורקי. בגמר המלחמה חזר עם משפחתו ובחר להתיישב בתל אביב, שם עסק במסחר והפך לאחד הסוחרים הגדולים בעיר.

הצטרף לאגודת "בית וגן" ונבחר לסגן יושב ראש האגודה. האגודה רכשה חלקת אדמה בדרומה של יפו כדי לתקוע יתד ליישוב של שומרי דת ומסורת.

ב-1926 יחד עם חברי האגודה ו-33 משפחות, הקים את היישוב בית וגן, שלימים שינה את שמו לבת ים. ב-1934 הקים את ועד העדה הספרדית ונבחר לנשיאה. ב-1935 יזם את הקמת בית הכנסת "מרום ישראל", כשהוא תורם את חלקת האדמה ומממן את בניית בית הכנסת.

ב-1936, עם פרוץ המרד הערבי הגדול, הקים את תחנת הנוטרים.

פעל מול השלטון הבריטי לקבל הכרה למועצה מקומית, וב-24 בדצמבר 1936 קיבל אישור להפוך את האגודה למועצה מקומית, ובכך פתח את הדרך להשגת תקציבים מהשלטון.

ב-1937 התמנה לראש המועצה השני של בת ים, עד הבחירות בקיץ 1939.

ב־11 באוגוסט 1938 יצא בנו בכורו, יוסף, לגבות כספים מבעלי חוב ערביים ביפו. ליד מגדל השעון ירו בו ערביים ופצעו אותו קשה מאוד. לאחר יומיים נפטר. הצער הרב הביא לפרישתו של בן ציון מהחיים הפוליטיים.

בן ציון ישראל נפטר ב-28 בינואר 1953, בגיל 55, ונקבר בהר המנוחות בירושלים.

## קישורים חיצוניים
* בן ציון ישראל באתר עיריית בת ים
*  (דב דויטש, 'פרנס נאמן'; הרב משה י. לוי, 'עסקן ונדבן')

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי עיריית בת ים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1897
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1953
אויל-מרדוך

**אויל-מרדוך**, **אָמֵל מְרדוך** או **אָמֵל מְרֹדַךְ** או בכינויו המקראי **אֱוִיל מְרֹדַךְ**, היה בנו ויורשו של נבוכדנצר השני. כיהן כמלך בבל, מחודש אלול בשנת 562 לפנה"ס עד חודש תשרי בשנת 560 לפנה"ס.

## דמותו במקרא
כינויו המקראי **אויל מרודך**, משמעותו איש-מרדוך (awīl-Marduk), נחשב למלך סבלן כלפי העמים הכבושים אשר היו בחסותו, יותר מאשר אביו. מעשיו הציתו מחדש את תקוות גולי יהודה לחידוש מלכות בית דוד, אשר הנצר האחרון שלה היה יהויכין בן יהויקים, שישב בכלא הבבלי.

המקרא מספר שבסוף שנת המלכתו שחרר את יהויכין מלך יהודה מכלאו, כעבור 37 שנה מאז שאביו נבוכדנצר הגלה אותו לבבל בשנת 597 לפנה"ס. השחרור אירע בסוף חודש אדר שנת 561 לפנה"ס, מספר ימים לפני חגיגות ראש השנה הבבלי בתחילת חודש ניסן.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מלכי האימפריה הבבלית החדשה
קטגוריה:אישים בתנ"ך המוזכרים במקורות חיצוניים
קטגוריה:קורבנות רציחות פוליטיות באסיה
קטגוריה:כשדים
קטגוריה:קורבנות רצח בתנ"ך
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-6 לפנה"ס
מובל ניקוז

[200px|ממוזער|מובל ניקוז|מובל ניקוז לאורך רחוב אבן גבירול בתל אביב לכיוון [נחל הירקון. שפכו לצד גשר אוסישקין]]
**מוֹבָל נִיקּוּז** הוא תעלת מים סגורה או פתוחה (כלומר עם או בלי תקרה) העשויה בדרך כלל בטון ומוליכה מי נגר לצרכים הנדסיים שונים, בעיקר כדי למנוע הצפות של מבנים או דרכים.

## סוגי מובל ניקוז
המובלים נחלקים לשני סוגים:
*מובל פתוח - תעלה בעלת רצפה ושתי דפנות.
*מובל סגור - מכונה בשפה המקצועית **מעביר מים**, למעשה מנהרה המוליכה את המים, בהתאם לדרישות הניקוז.

לעיתים קרובות נבנים מעבירי מים מצינורות בטון המונחים על הקרקע בנתיב הזרימה, ובקצוותיהם בונים קירות בטון נמוכים לצורך הכוונת הזרימה אל תוך הצינור ומניעת התערבלות מים בסביבת פתח הצינור. בעת תכנון כבישים ומסילות, נהוג לבנות מובלים פתוחים בצד הנתיב ובמקביל לו, ואילו מובלי ניקוז סגורים מוליכים את המים מתחת למיסעות, בדרך כלל בניצב לכיוון התנועה בנתיב. מובלי ניקוז סגורים ופתוחים מוקמים גם באזורים חקלאיים, כדי למנוע הצפת שטחים וכתוצאה ממנה פגיעה ביבול ובעבודות החקלאיות.

## ביאורים

קטגוריה:הנדסה אזרחית
קטגוריה:תעלות
גנרטור רדיואיזוטופי תרמואלקטרי

[300px|ממוזער|שמאל|תרשים חתך של RTG בשימוש שנעשה בגשושיות [גלילאו (גשושית)|גלילאו, יוליסס, קאסיני וניו הורייזונס]]
**גנרטור רדיואיזוטופי תרמואלקטרי** (באנגלית: **radioisotope thermoelectric generator**; בראשי תיבות: **RTG**) הוא מחולל המפיק כוח חשמלי מדעיכה רדיואקטיבית. במתקנים מסוג זה, החום הנפלט מהחומר הרדיואקטיבי מומר לחשמל דרך אפקט סיבק, בעזרת צמד תרמי.

גנרטורים מסוג זה מסוגלים לספק זרם חשמל יציב לאורך שנים רבות. הם משמשים כמקור כוח למתקנים בלתי מאוישים, כגון מגדלורים שנבנו בעבר בברית המועצות. מספר קוצבי לב ישנים כוללים RTG; כיום, מרבית קוצבי הלב משתמשים בסוללת יוני ליתיום. גנרטורים כאלו מספקים כוח גם למשימות חלל שונות, לרבות לוויינים, גשושיות (בכללן צמד החלליות וויאג'ר וניו הורייזונס) ורוברים (בכללם קיוריוסיטי).

## עקרון עבודה
המחולל בנוי ממכל עמיד המכיל בתוכו את החומר הרדיואקטיבי, יסוד רדיואקטיבי, כמו פלוטוניום, הוא יסוד לא יציב, אשר דועך ובסופו של תהליך הדעיכה, הוא הופך לאיזוטופ יציב של עופרת. תהליך הדעיכה הזה מייצר חום רב. צמדים תרמיים ממוקמים בקירות המכל והם מחוברים אל תוכנו החם מצידם האחד ולצלעות קירור מצידם השני. הפרש הטמפרטורות בין הדלק הרדיואקטיבי החם לצלעות הקירור הקרות גורם ליצירת מתח חשמלי בצמד התרמי, שמאפשר זרימת זרם חשמלי וביצוע עבודה.
החומר הרדיואקטיבי הוא לרוב פלוטוניום-238 מכיוון שהוא דורש את מינימום עמידות חומר המכל ויש לו את תוחלת החיים הגדולה ביותר. יש לו זמן מחצית החיים של 88 שנים, כך שהוא מספיק טוב עבור משימות מחקר של מערכת השמש. עם זאת, הצמדים התרמיים מאבדים מאמינותם והם מקצרים את זמן החיים של גנרטור כזה. בארצות הברית, המחוללים הללו הם בדרך כלל מטיפוס SNAP והם שימשו במשימות חלל שונות.

## שימושים במשימות חלל
האפשרות להשתמש באנרגיה סולארית מוגבלת בחלל. הן בגלל מרחק רב מהשמש המוריד את הניצולת עבור חלליות, והן בגלל מעברי יום-לילה, ובלאי של מצברים עבור רוברים על כוכבי לכת שונים (בעיקר על מאדים). מסיבות אלו רווח השימוש במחולל תרמואלקטרי במשימות חלל שונות, ומהווה פתרון אמין המספק הספק חשמלי יציב, לאורך זמן ארוך, ובמקרים מסוימים אף לעשרות שנים. הגנרטור הרדיואיזוטופי הוא הפתרון המועדף במשימות חלל שצורכות כמה מאות ואט לכל היותר.
*בחללית פיוניר 10 ששוגרה ב-1972, המחולל החזיק 31 שנים.
*פיוניר 11
* ויקינג 1
* ויקינג 2
*גלילאו
* קיוריוסיטי (רובר)
* פרסווירנס (רובר)
* בחלליות וויאג'ר 1 ווויאג'ר 2 המחולל פועל מאז 1977, אך נראה שיפסיק לספק אנרגיה מספקת בין 2020 ל-2026.


File:RTG radiation measurement.jpg|בדיקת המחולל התרמואלקטרי של החללית קאסיני.
File:New Horizons 1.jpg|החללית ניו הורייזונס בחדר ההכנה. ניתן לראות צילינדר שחור הבולט מגוף החללית - זה המחולל התרמואלקטרי


## אזכורים
* בסרט להציל את מארק וואטני מוזכר השימוש בגנרטור כזה לשם ניצול החום אותו הוא מפיק. עם זאת הסצנה איננה חפה מטעויות.

## ראו גם
*זרם תרמו אלקטרי
*סוללה גרעינית

## קישורים חיצוניים

*אנרגיה גרעינית בחלל, על הקרקע, ובגוף האדם אתר מסה קריטית.

## הערות שוליים

קטגוריה:אנרגיה
קטגוריה:ייצור חשמל
קטגוריה:טכנולוגיה גרעינית
TFTP

**TFTP** (ראשי תיבות: **Trivial File Transfer Protocol**) הוא פרוטוקול תקשורת המשמש להעברת קבצים ובולט עקב פשטותו.  הוא משמש בדרך כלל להעברה אוטומטית של קובצי אתחול וקונפיגורציה (configuration or boot files) בין מחשבים ברשת מקומית.

בהשוואה ל־FTP, פרוטוקול TFTP הוא מוגבל ביותר, ואינו מספק שום אימות, ורק לעיתים נדירות בשימוש על ידי משתמש.
בשל העיצוב הפשוט שלו, TFTP בדרך כלל מיושם באמצעות כמות קטנה מאוד של זיכרון. לכן זה שימושי לאתחול מחשבים כגון נתבים שאולי לא קיימים בהם התקני אחסון נתונים. זהו אלמנט של פרוטוקול אתחול רשת, המיושם בחומרה של כרטיס הרשת.

הגרסה העדכנית של TFTP מוגדרת בתקן  בניגוד לרוב פרוטוקולי העברת הקבצים (כגון FTP ו־HTTP), פרוטוקול TFTP עובד מעל UDP ולא מעל TCP.

## הערות שוליים

קטגוריה:תקנים בתקשורת מחשבים
התזמורת הפילהרמונית של האג

**התזמורת הפילהרמונית של האג** (בהולנדית: **Residentie Orkest**) היא תזמורת סימפונית הולנדית השוכנת בהאג. עיקר הופעותיה מתקיימות באולם תיאטרון "אמרה".

## היסטוריה
הנריויוטה ייסד את התזמורת בשנת 1904. ביתה הראשון היה "בניין האמנויות והמדעים". לתשואות ראשונות זכתה התזמורת במהלך פסטיבל ריכרד שטראוס ב-1911, שבו ניצח המלחין עצמו על כמה מיצירותיו. תוך זמן קצר משכה התזמורת מלחינים נוספים, בהם איגור סטרווינסקי, מקס רגר, מוריס ראוול ופאול הינדמית.

ב-1915 עברו מופעי הקיץ של קונצרטי הקורזאאל בסחוונינגן מתזמורת לאמורו אל הפילהרמונית של האג. המנצח הראשי השני של התזמורת היה המלחין והמנצח פיטר ואן אנרוי, שכיהן במשרה זו מ-1917 עד לפרישתו ב-1935. פריץ שורמן התמנה למנצח הראשי הבא וכיהן במשרתו בתקופת מלחמת העולם השנייה. אחרי המלחמה היה ויליאם ואן אוטרלו המנצח הראשי, מ-1949 עד 1973.

אחרי שבניין האמנויות והמדעים נהרס בשרפה בשנת 1964, ניגנה התזמורת באולמות שונים בהאג בהיעדר משכן קבוע משלה. מסע לגיוס תרומות, שכלל הוצאת כמה הקלטות שנודעו בשם תקליטי "עזרו לנו לבנות מחדש", הביא לבניית אולם חדש לתזמורת, אולם ד"ר אנטון פיליפס, או DAPZ, שנקרא על שם אנטון פרדריק פיליפס, ממייסדי חברת האלקטרוניקה פיליפס, ובספטמבר 1987 נכנסה התזמורת אל ביתה החדש, שנחנך בטקס רשמי בנוכחות ביאטריקס, מלכת הולנד.

המנצחים הראשיים שבאו לאחר ואן אוטרלו היו ז'אן מרטינו, פרדיננד לייטנר, הנס פונק ויבגני סבטלנוב. יאפ ואן זביידן, שהיה המנצח הראשי משנת 2000 עד 2005, נושא בהווה בתואר מנצח אורח של כבוד (ere-gastdirigent) של התזמורת. נמה ירווי היה מנצחה הראשי האחרון עד כה של התזמורת, מ-2005 עד 2012. ירווי נושא עכשיו בתואר מנצח ראשי אמריטוס.

התזמורת יצאה לכמה סיורי הופעות, שכללו ערים גדולות כניו יורק, בוסטון, שיקגו, וינה, מינכן וברלין. במשך השנים ניגנה תחת שרביטיהם של מנצחים אורחים שונים, בהם ליאונרד ברנשטיין, פייר בולז, הנס קנאפרטסבוש, קרל שוריכט, ארטורו טוסקניני וברונו ולטר. התזמורת הוציאה הקלטות מסחריות ליצירותיהם של מלחינים גרמנים כגון אלפונס דיפנברוק ויוהנס פרהולסט. אוסף הקלטות שנעשו בשנות ה-50' באולם הקונצרטחבאו של אמסטרדם בניצוחו של וילם ואן אוטרלו יצא בתקליטור בשנת 2007.

באוקטובר 2012 הודיעה מועצת העיר האג על צמצום בתמיכה העירונית לתזמורת, מ-5.1 מיליון יורו ל-3.5 מיליון יורו. בתגובה על כך הביעה התזמורת את חששותיה לתוצאות שהיו למהלך זה על התזמורת, כגון אובדן משרות לכמה מן הנגנים וייצוג מופחת של יצירות סימפוניות רחבות-ממדים ברפרטואר הקונצרטי.

## מנצחים ראשיים
* הנרי ויוטה (1904 - 1917)
* פיטר ואן אנרוי (1917 - 1935)
* פריץ שורמן (1938 - 1949)
* וילם ואן אוטרלו (1949 - 1973)
* ז'אן מרטינו (1975 - 1976)
* פרדיננד לייטנר (1976 - 1980)
* האנס פונק (1980 - 1991)
* יבגני סבטלנוב (1992 - 2000)
* יאפ ואן זביידן (2000 - 2005)
* נמה ירווי (2005 - 2012)
* ניקולס קולון (2018 - 2021)
* אנג'ה ביהלמאייר (2018 - 2025)
* יאן מרקל (2025 - ממשיך)

## קישורים חיצוניים

* 


* Fugro Corporation 2001 corporate report, which includes background information on Het Residentie Orkest
* Wilma Roest, Radio Netherlands Music biography of Peter van Anrooy
* John Quinn, Review of "Willem Van Otterloo and Residentie Orkest: The Original Recordings, 1950-1960, Music-Web International, 7 June 2007</div>

## הערות שוליים

קטגוריה:תזמורות הולנדיות
האג
קטגוריה:האג: תרבות
אידה לופינו

**אידה לופינו** (באנגלית: **Ida Lupino**;  4 בפברואר 1918 – 3 באוגוסט 1995) הייתה שחקנית קולנוע אמריקאית ילידת בריטניה וחלוצת במאיות הקולנוע, היא גם השתתפה בהפקת וכתיבת חלק מסרטיה.

## תולדות חייה
לופינו נולדה למשפחת אמני במה. אביה, סטנלי לופינו, היה קומיקאי, ואמה, קוני אמרלד, הייתה שחקנית. דודה, לופינו ליין (Lane), היה שחקן ומנהל תיאטרון.
למדה באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה בלונדון. עד שנת 1933 שיחקה במספר סרטים בריטיים לפני שעברה להוליווד שם קיבלה תפקיד ראשי בהפקה של עליזה בארץ הפלאות. בהמשך שיחקה בעשרות סרטים בחברת האחים וורנר, בהם "הנוסעים בלילה", "זאב הים" ו"הרי הסיירה הגבוהים" (שלושתם מ-1941) לצד האמפרי בוגרט ובבימויו של ראול וולש.

האולפנים גילו חוסר נחת הולך וגובר כיוון שלופינו סירבה לשחק בתפקידים שתפסה כמעליבים ומשפילים. לופינו גם החלה להשתעמם מעבודתה כשחקנית, כאשר חבורת גברים מבצעת את התפקידים המעניינים יותר של כתיבה, בימוי, הפקה ועריכה. יחד עם בעלה קוליר יאנג הקימה ב-1947 את חברת ההפקה העצמאית "The Filmakers". החברה הפיצה 12 סרטים, שבשישה מתוכם השתתפה לופינו בבימוי, הפקה וכתיבה. ב-1950 כתבה וביימה את הסרט "Outrage", שעסק באונס. ב-1953 יצרה את הסרט האפל הראשון שיצרה אשה, "הטרמפיסט" . בשנת 1948 הייתה לאזרחית ארצות הברית.

בשנות השישים והשבעים ביימה בעיקר פרקים בסדרות טלוויזיה כ"אלפרד היצ'קוק מגיש", "אזור הדמדומים", "המופע של דונה ריד", "הנמלט" ו"מעשי כשפים". כן השתתפה כשחקנית בפרקים בסדרות "בוננזה", "קולומבו", "אזור הדמדומים", "המלאכיות של צ'רלי" ועוד.

ב-1966 ביימה את "הצרה עם מלאכים" בכיכובן של היילי מילס ורוזלינד ראסל.

ב-1974 השתתפה כשחקנית בסרט "The Devil's Rain", הופעה שזיכתה אותה בפרס סאטורן לשחקנית המשנה.

## קישורים חיצוניים

* דף באתר TCM
* היסטוריה ויזואלית
* 
* 
* 
* שני קיניסו, הכוכבת שהייתה במאית, מתוך סינמטק - כתב עת בהוצאת סינמטק תל אביב

* Peter B. Flint, Ida Lupino, Film Actress and Director, Is Dead at 77, *[[הניו יורק טיימס]]*, August 5, 1995


קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אנגליות
קטגוריה:מפיקים אמריקאים
קטגוריה:פמיניסטיות אמריקאיות
קטגוריה:פמיניסטים אמריקאים
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: טלוויזיה
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: קולנוע
קטגוריה:בוגרות האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה
קטגוריה:בוגרי האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה
קטגוריה:במאיות קולנוע אמריקאיות
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:במאיות טלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:במאי טלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:מהגרות מבריטניה לארצות הברית
קטגוריה:מהגרים מבריטניה לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1918
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1918
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1995
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1995
קטגוריה:זוכות פרס סאטורן לשחקנית משנה בקולנוע
עלי משפט

**עלי משפט** הוא אחד מכתבי העת משפטיים של המרכז האקדמי למשפט ולעסקים ברמת גן.

כתב העת נוסד בשנת 1998 במרכז האקדמי למשפט ולעסקים, שבשעתו נקרא "המכללה למשפטים רמת גן". העורך הראשי והמייסד הוא השופט רחמים כהן. העורך כיום הוא פרופ' אבישלום וסטרייך.

כתב העת מעודד שיח משפטי ומחקרי ומשמש פלטפורמה אקדמית לאנשי מחקר ואקדמיה מתחום המשפטים. בכתב העת פורסמו מאמרים ודברי הגות של מרצים וחוקרים ידועים, בהם אהרן ברק, מרדכי קרמניצר, ש"ז פלר, מרים גור אריה ודורית ביניש.

כתב העת יוצא לאור פעם בשנה, וחברי המערכת הם סטודנטים מצטיינים למשפטים. המאמרים המתפרסמים עוברים הליך שיפוט וביקורת עמיתים, עריכה לשונית ומבנית, כדי להתאים לסטנדרטים אקדמיים.

עלי משפט מופץ חינם מדי שנה למרצים בפקולטות למשפטים באוניברסיטאות ובמכללות בארץ, לשופטים בכל הערכאות ולמשרדי עורכי דין. מאמרים מלאים מתוך עלי משפט זמינים לקריאה גם באופן מקוון, באתר האינטרנט של המרכז האקדמי למשפט ולעסקים, וכן במאגרים "פדאור" ו"נבו".

## גיליונות מיוחדים

**כרך ז**' שיצא לאור בשנת 2009 הוקדש לראיונות עם שופטיה הבולטים של ישראל בדימוס: מאיר שמגר, צבי טל, יצחק זמיר, אליעזר גולדברג, יצחק אנגלרד, דליה דורנר, יעקב טירקל ומישאל חשין.

**כרך ט**' שיצא לאור בשנת 2011 הוקדש לזכרו של פרופ' סטיב גולדשטיין, מדקאני הפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית ועורך Israel Law Review, אשר הרצה במרכז האקדמי למשפט ולעסקים בין השנים 2003-1996.

**כרך י**' שיצא לאור בשנת 2012 הוקדש בחלקו לראיונות עם חוקרי משפט בולטים אשר פרשו לגמלאות. הראיונות עסקו בתחומי המחקר וההוראה כמו גם על תפיסת עולמם בנושאים מגוונים. התראיינו: פרופ' יוסף גרוס, פרופ' יצחק הדרי, פרופ' יהושע ויסמן, פרופ' ש"ז פלר, פרופ' שמואל שילה ופרופ' עמוס שפירא.

## קישורים חיצוניים
* עלי משפט, באתר המרכז האקדמי למשפט ולעסקים

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: כתבי עת משפטיים