open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
בישופ פרקינס

**בישופ וולדן פרקינס** (באנגלית: **Bishop Walden Perkins**; 18 באוקטובר 1841 – 20 ביוני 1894) היה פוליטיקאי אמריקאי, אשר כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית וכסנאטור מטעם קנזס.

## ביוגרפיה
פרקינס נולד ב-18 באוקטובר 1841 ברוצ'סטר שבאוהיו, ולמד בבתי הספר הקהילתיים ובקולג' נוקס (גיילסבורג, אילינוי). הוא חיפש זהב בקליפורניה ובטריטוריית ניו מקסיקו בין השנים 1860 ל-1862 ושירת ארבע שנים בצבא האיחוד במהלך מלחמת האזרחים כסמל, שליש וקפטן. הוא למד משפטים באוטווה, אילינוי, והתקבל ללשכת עורכי הדין בשנת 1867, ולאחר מכן החל לעסוק בעריכת דין בפרינסטון שבאינדיאנה. הוא עבר לאוסווגו שבקנזס והמשיך לעסוק בכך; הוא כיהן כתובע מחוזי מקומי של מסילת הרכבת מיזורי, קנזס וטקסס במשך שנתיים וכתובע במחוז לאבט בשנת 1869. הוא כיהן כשופט בבית המשפט לענייני צוואות וירושות של מחוז לאבט בין השנים 1870 ל-1882, והפך לעורך ה-*Oswego Register* בשנת 1873.

פרקינס נבחר מטעם המפלגה הרפובליקנית לבית הנבחרים של ארצות הברית לקונגרס ה-48 ולשלושת הקונגרסים שלאחר מכן, וכיהן בין ה-4 במרץ 1883 ל-3 במרץ 1891. ב-1890 לא הצליח להיבחר מחדש לקונגרס ה-52, אך מונה כחבר הסנאט של ארצות הברית כדי למלא את המושב שהתפנה בעקבות מותו של פרסטון פלאמב, וכיהן בתפקיד מ-1 בינואר 1892 ל-3 במרץ 1893, אז נבחר לו מחליף. הוא חזר לעסוק במקצועו בוושינגטון הבירה, ומת שם ב-20 ביוני 1894. הוא נקבר בבית הקברות רוק קריק.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:שופטי בתי המשפט של מדינת קנזס
קטגוריה:אמריקאים ילידי אוהיו
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מקנזס
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מקנזס
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1841
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1894
ריצ'רד רובסון

**ריצ'רד רובסון** (באנגלית: **Richard Robson**; נולד ב-4 ביוני 1937) הוא פרופסור לכימיה באוניברסיטת מלבורן. פרסם למעלה מ-200 מאמרים, המתמקדים בעיקר בפולימרים קואורדינטיביים, ובמיוחד במסגרות אורגנו-מתכתיות. הוא תואר כ"חלוץ בהנדסת גבישים הכוללת מתכות מעבר". הוא אחד הזוכים השותפים בפרס נובל לכימיה בשנת 2025.

## ביוגרפיה
רובסון נולד בגלוסבורן שבמערב יורקשייר שבממלכה המאוחדת, ולמד כימיה באוניברסיטת אוקספורד (תואר ראשון בשנת 1959 ודוקטורט בשנת 1962). הוא ערך מחקר פוסט-דוקטורט במכון הטכנולוגי של קליפורניה בשנים 1962–1964 ובאוניברסיטת אוקספורד בשנים 1964–1965. לאחר מכן קיבל משרת מרצה בכימיה באוניברסיטת מלבורן בשנים 1966–1970, ושם נשאר למשך כל הקריירה שלו.

מחקרו פורץ הדרך של רובסון הוא בתחום פולימרי הקואורדינציה, ובמיוחד במסגרת הפולימרית האינסופית, שכונו מאוחר יותר מסגרות מתכת-אורגניות (MOFs). מסעו בתחום זה החל בשנת 1974 כאשר הוטל עליו לבנות מודלים גדולים מעץ של מבנים גבישיים עבור הרצאות כימיה בשנה א'. בשנות ה-90 יצר סוג חדש של פולימרי קואורדינציה שנחשבו ליצירת תחום מחקרי כימי חדש לחלוטין. גישתו כללה שימוש בנחושת במצב חמצון המכונה נחושת I, אשר מעדיפה גאומטריה טטרהדרלית, וערבובה עם תרכובת אורגנית טטרניטריל שתוכננה במיוחד. שיטה זו הביאה ליצירת פיגומים דמויי גביש עם מבנה דמוי יהלום אך עם מרווח משמעותי בתוך המסגרת.

בשנת 1998 קיבל את פרס בורוז מהמכון המלכותי האוסטרלי לכימיה. הוא מונה לעמית האקדמיה האוסטרלית למדעים בשנת 2000. בשנת 2022 נבחר לעמית בחברה המלכותית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:עמיתי החברה המלכותית
קטגוריה:זוכי פרס נובל לכימיה
קטגוריה:זוכי פרס נובל לשנת 2025
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אוקספורד
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1937
רפסודיה לאלט ומקהלת גברים (ברהמס)

**הרפסודיה לאלט, מקהלת גברים ותזמורת** אופוס 53 היא יצירה קולית מאת יוהנס ברהמס (1833–1897) המבוססת על טקסט מאת יוהאן וולפגנג פון גתה, שנכתבה בשנת 1869.

## מָקוֹר
בפברואר 1869, בוצעה לראשונה הקנטטה *רינלדו* (ברהמס, אופוס 50), יצירה לקול סולו, מקהלה ותזמורת המבוססת על טקסט מאת גתה. באותה שנה, ברהמס בחר שוב טקסט מאת משורר זה ליצירה קולית נוספת, הפעם בתים 5-7 מתוך 'מסע חורפי בהרי ההארץ'. הטקסט של היצירה הזאת קודר במיוחד והוא נפתח במילים "אבל מי הוא זה?" ... ובהמשך ... ש"שותה מהשפע של האהבה את השינאה לבני אדם".

קיימת הסכמה בקרב יודעי דבר שברהמס ביטא ביצירה זו את אהבתו הנכזבת (שמעולם לא באה לידי ביטוי) לבתה של קלרה שומאן, ג'ולי. הנחה זו מבוססת, בין היתר, על מכתב ששלח ברהמס ב-28 באוגוסט 1869 למו"ל פריץ סימרוק ובו כתב כך: "כתבתי שיר לכלה המיועדת, הרוזנת שומאן - אבל אני כותב דברים אלה בזעם - בכעס! איך זה ייתכן!" . ג'ולי שומאן בת ה-24 התארסה ביולי באותה שנה לרוזן איטלקי. ברהמס שאל את הכותרת יוצאת הדופן "רפסודיה" ליצירה למקהלה ותזמורת משם של שיר בליווי פסנתר מאת יוהאן פרידריך רייכרדט, המבוסס על קטע זהה חלקית מהטקסט.

הבכורה התקיימה ב-3 במרץ 1870 בעיר ינה עם אגודת המקהלה האקדמית של אוניברסיטת ינה בניצוחו של ארנסט נאומן והסולנית פאולין ויארדו-גרסיה. הופעה ניסיונית קודמת התקיימה בסתיו 1869 בקרלסרוהה. חוג חבריו של ברהמס, ביניהם קלרה שומאן ו התרשמו והתרגשו מהיצירה, שהתפרסמה בשנים שלאחר מכן, במיוחד בזכות הזמרת , אשתו של המלחין ההונגרי יוזף יואכים .

המהדורה הראשונה פורסמה בשנת 1870 כאופוס 53 על ידי המו"ל סימרוק, בברלין.מ

## תיאור היצירה

### המבצעים ומשך ההופעה
היצירה כתובה לזמרת אלט, מקהלת גברים ובה ארבעה קולות (טנור I/II, בס I/II) ותזמורת. התזמורת כוללת שני חלילים, שני אבובים, שתי קלרניטות, שני בסוּנים, שתי קרנות יער וכלי קשת .

משך היצירה הוא כ-12 עד 15 דקות.

### מוּסִיקָהַ
כמו שלושת בתי השיר המולחנים, גם היצירה המוזיקלית עצמה מחולקת לשלושה חלקים. הבית הראשון (בדו מינור) נפתח במבוא תזמורתי קצר (*אדאג'ו - איטי*), המאופיין במרווחים צורמים (דיסוננטיים) ובקו מוזיקלי יורד, תוך כדי "אנחות" של הבסוּן, הצ'לים והקונטרַבּסים, בליווי טרֶמוֹלוֹ בכינורות ובוויולות. לאחר מכן מצטרפת זמרת האלט בסגנון רֶצ'יטַטיבי מלא הבעה. הבית השני - גם הוא בדו מינור - מורכב כאריה בת שלושה חלקים. כמו בבית הראשון, תפקיד הסולו מאופיין במרווחים קיצוניים עד אוקטבה כפולה. בבית השלישי מצטרפת מקהלת גברים במעין מזמור ומלווה את זמרת האלט בטקסט מלא תקווה ובסגנון של תחינה ("השיבה נפשו / פקח המבט המועב / לאלף מעבר לסולם דו מז'ור המעיינות / על יד הצמֵא / במדבר"). היצירה מסתיימת בנימה מפוייסת ובמעבר לסולם דו מז'ור.

## לקריאה נוספת
קולטורה | מוזיקה, ספרות, אמנות - אישית - בראהמס רפסודיה לאלט אופוס 53

## הערות שוליים

קטגוריה:יצירות מאת ברהמס
פט בורי

**פֶּט בּוּרִי** (או: **פֶּצ'בּוּרִי** בתאילנדית: **เพชรบุรี**) היא עיר בדרום תאילנד, בירת מחוז פט בורי. פירוש שמה הוא עיר היהלומים (בורי היא המילה הסנסקריטית ל"עיר").

## מיקום וגאוגרפיה
ממוזער|269x269 פיקסלים|צ'או וואנג, כשברקע נראה חלק מהעיר פט בורי.
העיר ממוקמת כ-160 ק"מ דרומית לבנגקוק, בקצה הצפוני של חצי האי התאילנדי והיא משתרעת על שני תתי מחוזות (תָּאמְבּוֹן, tambon): תָּא רָאפּ (Tha Rap) וקְלוֹנְג קְרָאצֵ'אֶנְג (Khlong Krachaeng).

נהר פט בורי (Phetchaburi River) זורם דרך מרכז העיר וממערב לעיר נמצאים הפרק הלאומי ואגם קאנג קראצ'אן (Kaeng Kra Chan). האזור הוא ברובו מישורי, למעט גבעה אחת בולטת, בגובה בגובה 92 מטרים מעל פני הים, צ'אוֹ וָאנְג (Khao Wang) שבפאתי העיר.

## היסטוריה
פֶּט בּוּרִי היא אחת הערים העתיקות ביותר בתאילנד ועברה ההיסטורי מתוארך לתקופת דוואראוואטי (Dvaravati), בין המאה ה-6 למאה ה-9. משערים שהעיר עצמה נוסדה במאה ה-8.

בתקופות סוּקוֹתַאי (Sukhothaï) ואַיוּתָאיָה (Ayutthaya), שימשה העיר כמצודה מלכותית (forteresse royale).

במסגרת מלחמת בורמה-סיאם (1765–1767) הרסו ובזזו הבורמזים את פט בורי.

## תרבות
### אתרים
* ממוזער|הארמוןארמון פְּרָה נָאכוֹן צִ'ירִי (Phra Nakhon Khiri): ארמון מלכותי ומספר מקדשי מים הממוקם בראש גבעת צ'אוֹ וָאנְג. בניית הארמון הושלמה בשנת 1860 והוא כולל: אולמות כס, ביתנים, מקדשים ומכלולי בניינים שונים, אשר רובם נבנו בשילוב של סגנונות נאו-קלאסי מערבי ואדריכלות סינית. הארמון מוקף במבצרי הגנה בארבעה כיוונים.
* מערת תָאם צ'אוֹ לוּאַנְג: (Tham Khao Luang). מערה קרסטית ובה תצורות קרסטיות שונות, כמו זקיפים ונטיפים. בתוך המערה שמור ומקודש פסל בודהה שהוקם בהוראת המלך ראמה החמישי, כמחווה לאביו, המלך ראמה הרביעי. גולת הכותרת בביקור במערה היא מראה של אור השמש החודר דרך פתח בתקרת המערה ומאיר את פנים המערה, בין השעות 09:30 ל-10:30 בבוקר (תלוי במזג האוויר).

### פסטיבלים
על הגבעה ובעיר מתקיים מדי שנה פסטיבל, הנקרא "יריד פְּרָה נָאכוֹן צִ'ירִי" (Phra Nakhon Khiri Fair). זה הפסטיבל נמשך שמונה ימים וכולל אוכל, מופעי ריקוד תאילנדי קלסי, זיקוקין ומופעים אורקוליים.

### גסטרונומיה
פט בורי מפורסמת בקינוחים התאילנדיים המסורתיים שלה, שהידוע שבהם הוא קינוח חביצה הנקרא צָ'אנוֹם מוֹר גָאֶנְג (khanom mor gaeng).

בשנת 2021 הוכרו מחוז והעיר פט בורי על ידי אונסק"ו (UNESCO) כעיר יצירתית לגסטרונומיה (creative city of gastronomy).

## אקלים

בפט בורי, העונה הרטובה היא מעוננת, העונה היבשה מעוננת חלקית, והאוויר חם וכבד במשך כל השנה. במהלך השנה, הטמפרטורה משתנה בדרך כלל מ-21∘C עד 34∘C. לעיתים רחוקות הטמפרטורה יורדת או עולה מעבר לטמפרטורות אלו. התקופה הטובה ביותר בשנה לבקר בעיר ובמחוז היא מסוף נובמבר ועד תחילת מרץ.

## ראו גם
 (באנגלית)

## הערות שוליים

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:תאילנד: ערים
קטגוריה:תאילנד: תרבות
ישכר דב מוולברוז'

רבי **ישכר דב הכהן** (1801–1876) היה מייסד חסידות וולברוז'.

## ביוגרפיה
נולד בשנת ה'תקס"א בעיר פיטרקוב לאביו רבי משה הכהן ולאמו בריינדיל. בהיות בגיל 8 שנים התייתם מאביו. אימו שלחה אותו ללמוד בעיר בלשקע קאליש.

נישא למרת אסתר מלכה, ביתו של רבי אברהם צבי מוולבורז'.

אחר נישואיו נסע מוולברוז' לעיר זגרז' שם למד אצל רבי שלום צבי כ"ץ (מתלמידיו של רבי מנחם מנדל מקוצק) שם שהה במשך שנה אחריו חזר לביתו. אחרי תקופה נסע לקמינסק ללמוד אצל רבי חיים מוואלברום (תלמיד החוזה מלובלין). שם דבק בתורת החסידות ובשיטת הבעל שם טוב. ביקר אצל רבי מנחם מנדל מקוצק ואצל רבי ישכר דוב מרדושיץ.

דבק ברבי חיים מאיר יחיאל ממוגלניץ ונהיה לחסידו. לאחר פטירת רבו, דבק בממשיך דרכו רבי אלעזר מקוז'ניץ.

עבודתו הייתה בתעניות במשך שנים עד שרבו (רבי אלעזר מקוזניץ) ציווה עליו לחדול מכך.

לאחר פטירת רבי אלעזר בכ"ו בכסלו ה'תרכ"ב, חזר לביתו שבוולברוז. חסידים רבים הפצירו בו להנהיג עדה, אך הוא סירב. למעשה למרות סירובו דבקו בו החסידים והוא הנהיג עדה בוולברוז'.

תורתו יצאה לאור בספרים **עבודת יששכר**, אהל יששכר, אמרי נועם וסדר הזמנים. על ספריו נדפסו הסכמות מרבי יצחק מנחם מאלכסנדר, רבי מאיר שפירא, רבי אברהם שמעון הלוי אנגל-הורוביץ ועוד.

היה ניגש כשליח ציבור בכל שלשת תפילות היום (שחרית, מנחה וערבית). תפילת שחרית החלה לפני חצות היום ונמשכה זמן רב. תפילת ערבית החלה בזמן צאת הכוכבים, אך בכל זאת קרא לאחר התפילה קריאת שמע בשנית (כשיטת רבינו תם. מידי ערב נהג לומר את עשרת הדברות שבמשנה תורה.

מדי יום למד את פירוש הפיוטים של תפילות הימים הנוראים ושלשת הרגלים. בנוסף, מדי יום היה לומד בספר תפארת שלמה לרבי שלמה הכהן מראדומסק. נהג לומר תהילים מדי יום רביעי במניין.

בשנת ה'תרל"ו החליט לעלות לארץ ישראל דבר שלא יצא לפועל.

נפטר בא' בחשון, ה'תרל"ח. נטמן בפיעטרקוב.

## בניו
* רבי יעקב משה, ממשיך דרכו באדמורו"ת בוואלברוז'
* רבי שלמה יצחק, שו"ב בפיעטרקוב
* רבי יוסף שלום
* רבי מיכאל אהרן, סופר סת"ם
* רבי עקיבא מאיר, מחבר ספר **דברי העם** על תהלים, אדמו"ר מליקווע
* בתו, שבע נחמה, אשת רבי פלטיאל צבי וולף

## ספריו
* עבודת ישכר, לודז', ה'תרע"ב. ניו יורק, ה'תשל"ה. מכון זכר נפתלי, בני ברק, ה'תש"ן. בני ברק, ה'תשפ"א.
* אהל ישכר
* סדר הזמנים
* אמרי נועם
* חיבור על מסכת נדה (בכתב יד)

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* הרב עמרם בלוי, **[https://tablet.otzar.org/#/book/188523/p/140/t/1/fs/0/start/0/end/0/c בני יששכר; מנהגי הרה"ק רבי יששכר דוב בעריש הכהן טורנהיים מוואלברוז' ואגרות בניו הק' רבי יעקב משה מוואלברוז' ורבי עקיבא מאיר מליקעווא]**, היכל הבעש"ט גיליון כט, לקריאה באוצר החכמה
* רבי ישכר בעריש בקטלוג הספרייה הלאומית

## הערות שוליים

קטגוריה:אדמו"רים פולנים
קטגוריה:מחברי ספרי חסידות
קטגוריה:לודז': רבנים
קטגוריה:ילידי 1801
קטגוריה:נפטרים ב-1876
אליפות ברזיל בכדורגל 1937

**אליפות ברזיל בכדורגל 1937** (בפורטוגזית: **Torneio dos Campeões**, "תחרות האלופים") הייתה המהדורה הראשונה של התחרות בכדורגל הארצית בברזיל. היא אורגנה על ידי קונפדרציית הכדורגל הברזילאית. בהתאם להחלטה שהתקבלה על ידי הקונפדרציה ב-25 באוגוסט 2023, התחרות הוכרה רשמית כ"אליפות ברזיל", ולפיכך אתלטיקו מיניירו נחשבת לאלופת ברזיל הראשונה.

התחרות הארצית הבאה נערכה רק בשנת 1959.

## תיאור התחרות
המשחקים החלו ב-6 בינואר 1937 והסתיימו ב-14 בפברואר 1937.

לתחרות הוזמנו שש קבוצות:
* אלופת ריו דה ז'ניירו – פלומיננסה
* אלופת סאו פאולו – פורטוגזה
* אלופת מינאס ז'ראיס – אתלטיקו מיניירו
* אלופת אספיריטו סאנטו – ריו ברנקו
* אלופת אזור ריו דה ז'ניירו – Sport Club Alliança
* אלופת הצי – Liga de Sports da Marinha

בתחילה נערכו משחקים מוקדמים שבסופם העפילה ריו ברנקו לשלב הראשי. השלב המרכזי של התחרות נערך בשיטת משחקי בית וחוץ: ניצחון העניק שתי נקודות, ותיקו – נקודה אחת.

## קישורים חיצוניים
*נתונים מאתר zerozero
* נתונים מפורטים

קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1937
קטגוריה:עונות באליפות ברזיל בכדורגל
עבודאטה

**עבודאטה** הוא אתר אינטרנט, מיזם המשותף של משרד העבודה, ג'וינט-ישראל תבת וישראל דיגיטלית, שמטרתו המרכזית היא להנגיש מידע מהימן ונתונים מקיפים לקהלים מגוונים אודות שוק העבודה ומסלולי לימודים על תיכוניים בישראל. מידע שתכליתו לסייע בתהליכי קבלת החלטות מושכלות בנושאי קריירה, ובתכנון לקראת העתיד.

## גבולות המידע
האתר מספק מידע על עיסוקים רבים, ומסלולי ההכשרה הדרושים להם. ישנה התייחסות לממוצעים של נתוני השכר, מסגרת שעות העבודה, המיומנויות הנדרשות וכלים למציאת מוסדות לימודים וחיפוש תעסוקה בתחום המבוקש. בדרכים אלו, המידע באתר מאפשר לגולשיו להתוודע לעיסוקים השונים בשוק העבודה הישראלי דרך ספקטרום רחב של נתונים, ובכך להשפיע על קבלת החלטות מושכלות לתכנון הקריירה והפיתוח המקצועי והאישי. כמו-כן בהמשך לכך, באתר קיים שאלון הולנד להכוונה מקצועית המסייע במיקוד ובבחירה הולמת.

## צ'אט עם אופק
באתר ישנה אפשרות לקבל ייעוץ קריירה דיגיטלי המבוסס על בינה מלאכותית, תקשורת המתבצעת עם אופק במתכונת של צ'אט. אופק, מסייע למצוא מסלול לימודים או עיסוק מתאים. השיחה עם אופק מאפשרת להעמיק באפשרויות שונות, גם אם אין ודאות לגבי הכיוון המקצועי. החיפוש עמו מתבצע תוך כדי דיאלוג, המבוסס על שאלות פתוחות באשר לכישורים, תחומי עניין ושאיפות.

## ראו גם
* השכלה
* אי-ודאות
* בלבול (פסיכולוגיה)
* המודל האישיותי של הולנד לבחירת מקצוע
* בחירה חופשית
* שיעור התעסוקה בישראל
* הכשרה מקצועית

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* סמדר סומך וחאלד קאדרי, עתיד עולם התעסוקה - סקירת מגמות מרכזיות, מכון מאיירס-ג'וינט-ברוקדייל, 2017
* מקצועות בסיכון: מגמות המחשוב בשוק העבודה הישראלי, מרכז טאוב, דוח מצב המדינה - חברה, כלכלה ומדיניות, 2015
* מקצועות מבוקשים ובחירת לימודים לפי שוק העבודה הקיים, באתר לימודים בישראל
* 
* 

* Holland, J.L. (1997): *Making vocational choices: A theory of vocational personalities and work environments.* Odessa, FL: Psychological Assessment Resources.


## הערות שוליים

2025 10
סטיב (סרט, 2025)

**סטיב** הוא סרט דרמה משנת 2025. הבמאי הוא טים מיילנטס והתסריט לסרט נכתב על ידי מקס פורטר. הסרט מבוסס על הנובלה עטורת השבחים "שיי" ("Shy") משנת 2023 שבמרכזה שיי בן ה-16 שלומד בפנימייה לנוער בעייתי. השחקנים הראשיים הם קיליאן מרפי, טרייסי אולמן, ג'יי ליקורגו, ליטל סימז ואמילי ווטסון.

הקרנת הבכורה העולמית של הסרט הייתה במסגרת פסטיבל הסרטים הבין-לאומי טורונטו 2025, במסגרתו היה הסרט מועמד לפרס הפלטפורמה. ב-19 בספטמבר 2025 הסרט עלה לאקרנים בבתי קולנוע נבחרים בבריטניה ובארצות הברית. ב-3 באוקטובר 2025 הוא עלה לשידור בנטפליקס.

## עלילה
סטיב הוא מנהל של פנימייה לנערים עם קשיים חברתיים והתנהגותיים. הפנימייה ממוקמת בבית אחוזה יוקרתי, שהתלמידים שמגיעים אליו הם לרוב מרקע סוציו-אקונומי נמוך ומכונים "בעייתיים". בסרט נוכח צוות צילום שמשוטט במתחם בית הספר כחלק מכתבת תחקיר שהם מכינים על המקום ובמסגרת הצילומים כל אחד מהמרואיינים, גם הצוות וגם התלמידים, מתבקשים להגדיר את עצמם בשלוש מילים.

## שחקנים
* קיליאן מרפי - סטיב, מנהל בית הספר
* טרייסי אולמן - אמנדה, מורה
* ג'יי ליקורגו- שיי
* ליטל סימז - שולה
* אמילי ווטסטון - ג'ני, פסיכולוגית
* דגי מק'ין - אנדי
* יוסף קרקור - אוון
* לוק איירס - ג'יימי
* ג'ושוע פרקר - ריילי
* ארלוין אושונרמי - בני
* טוט נאיוט - טארון
* טום מויה - פול
* אחמד עסמאיל - נבז
* ג'ושוע ברי - אש
* ארצ'י פישר - פוש קאל
* בן לוייד יוס - ג'וליאן
* פריאנדה ברפורד - קמילה
* ג'ורג' פורקרס - אנגוס
* מרקוס גרבי - גוף
* רובי אשבורן סרקיס - שארלוט
* רוג'ר אלאם - סיר יו מונטג' פאוול, פוליטיקאי המגיע לביקור בפנימייה ומבקש מהנערים בעלי זכות ההצבעה לתמוך בו

## הפקה
בפברואר 2024 פורסם שחברת ההפקה "Big Things Films" של השחקן קיליאן מרפי, עובדת על פרויקט עבור נטפליקס בהפקת אלן מולוני. עוד פורסם שטים מיילנטס יביים את הסרט והתסריט יעובד על ידי מקס פורטר שכתב את הנובלה "שיי" שמהווה את בסיס התסריט עבור הסרט. מרפי ופורטר שיתפו פעולה בעבר בעיבודים לשתי נובלות של פורטר. פורטר נתן למרפי עותק של "שיי" במהדורת הגהה לפני שהושלם, ומרפי צוטט בתגובה לקריאת הנובלה: "זה פשוט שבר לי את הלב. אלה מסוג הדברים שאני אוהב כקורא וכשחקן".

### צילום
שלב הצילומים החל ב-24 במאי 2024 והסתיים ב-5 ביולי בממלכה המאוחדת. בין אתרי הצילום היו העיר באת' במחוז סאמרסט ובמקומות נוספים ברחבי הממלכה המאוחדת.

## תגובות
באתר מאגר הביקורות Rotten Tomatoes עומד יחס הדעות החיובית על 76%, על סמך 76 ביקורות. בין היתר נכתב על הסרט בביקורות: "דרמה מבהילה השופכת על גיבורה, סטיב, שורה ארוכה של משברים שיכולים לעיתים להיראות לא אמינים, אך המשחק המצוין של קיליאן מרפי שומר את העלילה מחוברת למציאות". באתר Metacritic, המשתמש בממוצע משוקלל, קיבלה הסדרה ציון של 66 מתוך 100 על סמך 24 מבקרים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 2025
קטגוריה:סרטי דרמה בריטיים
קטגוריה:סרטים המבוססים על רומנים בריטיים
22:22

***22:22*** הוא מיני-אלבום הבכורה של הזמרת הישראלית יובל רפאל. המיני-אלבום יצא לאור ב-19 באוקטובר 2025, על ידי חברת התקליטים די-מיוזיק.

## רקע והכרזה
לאחר הגעת רפאל למקום השני באירוויזיון 2025 עם השיר "New Day Will Rise", הקימה רפאל הרכב נגנים בהובלת המפיק עמוס בן-דוד. היא הופיעה רבות בישראל ובחו"ל והחלה לעבוד עם יוצרים בולטים כמו טל קסטיאל, ליעם חכמון ודין אלבז.

ב-8 באוקטובר 2025, הכריזה רפאל על צאת המיני-אלבום שלה מסמן את המהלך המוזיקלי הראשון של רפאל לאחר החשיפה הבינלאומית הגדולה על במת תחרות האירוויזיון, והוא מתואר על ידיה כפרויקט אישי, רוחני וחשוף. האלבום כולל שלושה שירים מקוריים, כששניים מהשירים נכתבו במשותף על ידי רפאל.
## האלבום
בפוסט שעלה בדף האינסטרגם של האמנית היא מסבירה כי שמו של האלבום "22:22" מבטא אמרה בעלת משמעות אישית ורוחנית עמוקה עבורה, משמעות שהתחזקה משמעותית בעקבות אירועי שבעה באוקטובר בהם שרדה את הטבח בפסטיבל נובה. רפאל סיפרה כי צירוף הספרות מופיע מול עיניה באופן עקבי מזה כשנתיים, וכי במספרי מלאכים פירושו הוא "את בדרך הנכונה". לדבריה, מסר זה שימש לה ככוח מניע ואמונה שאחזה בה כדי להתמודד עם הטראומה ולהתקדם "ברוגע, בשקט ובשלווה". היא אף הגדירה את המספר כמוטיב שמלווה ו"סולל לה את הדרך".

האלבום כולל שלושה שירים מקוריים, ששניים מהם נכתבו במשותף על ידי יובל רפאל, ובשיתוף עם יוצרים אחרים ובהם טל קסטיאל, ליעם חכמון, ודין אלבז. השירים בסגנון של פופ ישראלי מודרני עוסקים בנושאים של התמודדות, פגיעות, אהבה, תקווה וריפוי:
* "ומה איתך": מתאר רגע של עימות פנימי והתמודדות עם הפחד, לצד ההכרה בצורך בתנועה פנימית. השיר נוגע בקונפליקט בין האשמה עצמית לבין הפיכת הסבל לכוח בורא והעצמה.
* "כמה אהבתי": שיר פרידה העוסק בשברון לב ובתהליך של שחרור. רפאל מביעה בו את עולמה האישי באמירה ש"כל מילה שבשירים שלי זו חתיכה קטנה מהחיים שלי". השיר ממקם את הכאב לא כגורם ממית אלא ככוח מחשל המלמד לשיר ומותיר אור.
*"יידלק האור": מניפסט של התגברות ותקווה מתוך כאב קיומי. הוא מכיל את המשפט "מתוך החושך יידלק האור, תמות נפשי ואלוהים ישמור" – ביטוי שמקבל משמעות חזקה על רקע סיפורה האישי של רפאל.

## רשימת רצועות

## היסטוריית יציאות לאור

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מיני-אלבומי בכורה מ-2025
קטגוריה:אלבומים בעברית
גרגורי טל

**גרגורי בוימיסטר טל** (נולד ב-23 באפריל 1949) הוא שחקן ישראלי.

## ביוגרפיה
טל נולד ברוסיה. הוא בוגר האקדמיה לאמנות במוסקבה. בשנת 1974 עלה לישראל.

## קריירה
### שנות השמונים
בשנות השמונים הופיע בסרטים ובסדרות "גשר צר מאד", "התזמורת", "כפפות", "השגעון הגדול", "זהו זה!", "אהבה צעירה", "תלווה לי את אשתך" ורמבו 3.

### שנות התשעים
בשנות התשעים הופיע בסרטים ובסדרות "קריאת כיוון", "טיפת מזל", "פאפא", "ייסורי אפרים", "רמת אביב גימל" ו"פעמיים בוסקילה".

### המאה ה-21
בשנות האלפיים הופיע בסרטים ובסדרות "צעדים נואשים", "תיק סגור", "מסעות ג'יימס בארץ הקודש", "חלומות מתוקים", "צימרים", "החברים של נאור" ו"70 מיליון סיבות לעושר".

טל שיחק במספר גדול של סרטי קולנוע חרדי כגון "בורג משוחרר 2", "העיתון", "דמעות" "דרושים", "מקום בטוח" ועוד.

### בתיאטרון
בתיאטרון הופיע בהצגות "ביקור הגברת הזקנה", "היום המטורף או נישואי פיגארו", "המטבח", "הנפש הטובה מסצ'ואן", "חלום ליל קיץ", "טרוילוס וקרסידה", "סאלח שבתי", "ריצ'רד השלישי", "בנים גידלתי ורוממתי" ו"מומו שיפוצים".

## פילמוגרפיה נבחרת
### סרטי קולנוע

### סדרות ותוכניות

### תיאטרון

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:משתתפי הפסטיגל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949
בראשית (שיר של אסף אמדורסקי)

"**בראשית**" הוא שיר שכתב, הלחין וביצע המוזיקאי והזמר הישראלי אסף אמדורסקי. השיר יצא כסינגל מתוך אלבומו "הרי את", שיצא לאור ב־2008.

## רקע וכתיבה
"בראשית" הוא אחד משירי הפרידה של האלבום "הרי את", שראשיתם בעצה שהעניק שולי רנד לאמדורסקי, ובהשראת שתי יצירות: שירו של דוד אבידן "הרי את מותרת" ואלבום הגירושים של מרווין גיי *[[Here, My Dear]]* . רנד יעץ לאמדורסקי, "בתור תרגיל ספרותי", להפסיק לכתוב "אני אוהב אותך" ולכתוב שיר עם "אני שונא אותך", ולראות מה קורה בטקסט, משום שזה יותר מעניין. אמדורסקי שמע לעצתו וכתב כמה שירי פרידה לאלבום, בהם "בראשית", שעוסק בגירושים. באחד מבתי השיר ציטט אמדורסקי מכותרת שירו של אבידן "הרי את מותרת" בשינוי קל, "הרי את משוחררת".

לדבריו של אמדורסקי, אותם השירים "הגשימו את עצמם": הוא העיד על עצמו שכשהתחיל את העבודה על האלבום חשב שהוא נשוי באושר (לאשתו מיכל אמדורסקי), אך סיים אותו עם מסמכי גירושים. במפגש בבית אבי חי, לפני שביצע את השיר, אמר בחיוך לקהל שלשיר "כוח מאגי" וביקש ממי שנמצא בזוגיות טובה, ומעוניין לשמור עליה, שלא יצטרף אליו בשירה.

## מצעדי מוזיקה
"בראשית" ערך את הופעת הבכורה שלו במצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' ב־28 באוגוסט 2008, וצעד 12 שבועות עד 11 בדצמבר 2008, אז יצא מהמצעד. בשיאו הגיע למקום השמיני ב־6 בנובמבר 2008.

### מיקומי שיא

## משתתפים
* אסף אמדורסקי – זמרה, פסנתר חשמלי, אורגן המונד, גיטרה אקוסטית
* רונן בר חורין – דגימה, סטרינגס, סינתיסייזר
* אסף תלמודי – פנדר רודס
* עודד פרח – תופים
* אוהד קוסקי – גיטרה חשמלית
* חיים לרוז – גיטרה בס
* תום דרום – קולות

### הפקה
* הפקה מוזיקלית – רונן בר חורין
* עיבוד מוזיקלי – אסף אמדורסקי ורונן בר חורין
* טכנאי הקלטה – יוסי פרץ, רונן בר חורין
* מאסטרינג – איציק פליבה במאסטר דיסק
* מיקס – רונן בר חורין
* הוקלט באולפני א. א. מוזיקה

## קישורים חיצוניים

* 

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי אסף אמדורסקי
קטגוריה:שירים בעברית
הצייר הראשי של המלך

[300px|ממוזער|שארל לה ברן, הצייר הראשי של המלך, [דיוקן מאת הצייר ניקולא דה לרג'ילייר, 1683–1686, שמן על בד, מוזיאון הלובר, פריז]]
**הצייר הראשי של המלך** (בצרפתית: **Premier peintre du Roi**) היה התואר של משרת צייר חצר במסגרת מנהלת בנייני המלך של מזכיר משק הבית של המלך בצרפת תחת המשטר הישן. נושא התפקיד מילא תפקיד דומה לזה של האדריכל הראשי של המלך (אם כי הרבה פחות יוקרתי). נושא התפקיד לא היה אחראי על אף צוות חצר אחר, ולעיתים קרובות התפקיד לא אויש.

שלא כמו במדינות אחרות, הצייר הראשי לא היה לעיתים קרובות, צייר דיוקנאות מומחה, אלא תמיד היה יליד צרפת. המכהן המפורסם ביותר, ניקולא פוסן, שוכנע לחזור לצרפת בשנת 1640 כדי לקבל את התפקיד, אך חזר לרומא לאחר קצת יותר משנה. למרות זאת, הוא החזיק בתפקיד 23 שנים נוספות.

לעומת זאת, יורשו, שארל לה ברן, הקדיש את רוב זמנו לעבודתו עבור לואי ה-14, עיטר את ארמונותיו ועיצב עבור מפעל הגובלנים לשטיחי קיר ורהיטים ופיקח עליהם. לה ברון ניהל יריבות מרה ארוכת שנים עם צייר הדיוקנאות פייר מיניאר, שירש אותו לבסוף בגיל 78, אך החזיק בתפקיד רק חמש שנים לפני מותו.

## רשימה כרונולוגית של הציירים הראשיים של המלך
* 1603–1619: מרטין פרמינט.
* 1627–1649: סימון וואה.
* 1641–1665: ניקולא פוסן.
* 1664–1690: שארל לה ברן.
* 1690–1695: פייר מיניאר.
* 1695–1716: לא אויש
* 1716–1722: אנטואן קויפל.
* 1722–1725: לא אויש
* 1725–1733: לואי דה בולון.
* 1733–1736: לא אויש
* 1736–1737: פרנסואה למוין.
* 1737–1746: לא אויש
* 1746–1752: שארל-אנטואן קויפל.
* 1752–1762: לא אויש
* 1762–1765: שארל-אנדרה ואן לו.
* 1765–1770: פרנסואה בושה
* 1770–1789: ז'אן-בפטיסט מארי פייר.
* 1789–1791: ג'וזף-מארי ויין.

## ביבליוגרפיה

* Rosenberg, Pierre; Temperini, Renaud (1994). Poussin – "Je n'ai rien négligé" (in French). Paris: Gallimard.
* Marc Furcy-Raynaud, The King's First Painters, pp. 207–214, Archives of French Art, Miscellany offered to Mr. Jules Guiffrey, 1916, volume 8 (read online)

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים צרפתים
קטגוריה:המשטר הישן
דראם ארצאכי

**דראם ארצאכי** הייתה יחידה מוניטרית של רפובליקת נגורנו קרבאך, אשר פורקה ב-1 בינואר 2024 לאחר המתקפה האזרבייג'נית בנגורנו קרבאך. למרות היותו הילך חוקי, הוא לא היה בשימוש נרחב כמו הדראם הארמני.

## מטבעות
שני מטבעות זיכרון הונפקו בשנת 2003, ובנוסף הונפקו שבעה מטבעות שונים, כולם משנת 2004. מדובר בשני מטבעות אלומיניום של 50 לומה הכוללים סוס ואנטילופה קופצת, שלושה מטבעות אלומיניום של דראם אחד הכוללים חתול בר, פסיון וגרגוריוס המאיר, שני מטבעות אלומיניום-ברונזה של 5 דראם הכוללים את קתדרלת גזאנצ'טסוטס בעיירה שושי ואת אנדרטת "אנחנו הרינו" ממש מחוץ לסטפנקרט, ושני מטבעות אלומיניום של 1000 דראם הכוללים את אגם ואן וקבורק צ'בוש. סדרה חדשה של מטבעות הונפקה בשנת 2013, והיא מורכבת משני מטבעות של 50 לומה הכוללים סוס ואנטילופה, שלושה מטבעות של דראם אחד המתארים נמר, זאב ופסיון ושני מטבעות של 5 דראם הכוללים דוב וגדי.

## שטרות
שטרות של 2 ו-10 דראם הונפקו, הנושאים את התאריך 2004, והודפסו על ידי בית הדפוס הממלכתי של אוסטריה.

## ראו גם
דראם ארמני

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מטבעות אירופה
קטגוריה:מטבעות אסיה
גאורג דרטינגר

**גאורג דרטינגר** (בגרמנית: **George Dertinger**; 25 בדצמבר 1902 – 21 בינואר 1968) היה פוליטיקאי גרמני ששימש כשר החוץ הראשון של גרמניה המזרחית.

## ביוגרפיה
הוא נולד בברלין למשפחה פרוטסטנטית מהמעמד הבינוני. דרטינגר למד משפטים וכלכלה לזמן קצר. לאחר לימודיו הוא הפך לעיתונאי ולאחר מכן לעורך בעיתון מגדבורגר צייטונג  ובעיתון הלאומני של קסדת הפלדה. הוא התפטר מעיתון זה בגלל האידאולוגיה הימנית הנוקשה שלו וקרבתו למפלגת העם הלאומית הגרמנית, מפלגה ימנית קיצונית.

דרטינגר הפך מאוחר יותר לחבר בחוגים הפוליטיים סביב הקנצלר פרנץ פון פאפן. הוא ליווה את פאפן לרומא כעיתונאי, כנציג ה-Hamburger Nachrichten, לחתימת הסכם הרייכסקונקורדאט בין גרמניה הנאצית לכס הקדוש, זמן קצר לאחר עלייתו של אדולף היטלר לשלטון.

בשנת 1934 חזר דרטינגר לברלין והפך למו"ל של Dienst aus Deutschland, סוכנות ידיעות שסיפקה חדשות לעיתונים זרים.

לאחר מלחמת העולם השנייה, דרטינגר היה שותף להקמת האיחוד הנוצרי-דמוקרטי אשר פעלה בשטח הכיבוש הסובייטי בגרמניה. בין השנים 1946 ל-1949 הוא היה המזכיר הכללי של האיחוד הנוצרי-דמוקרטי המזרח-גרמני ובין השנים 1949 ל-1953 סגן יו"ר המפלגה. הוא תמך בקו הרשמי של שיתוף פעולה עם מפלגת השלטון בגרמניה המזרחית, מפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה והתנגד ליו"ר המפלגה, יעקב קייזר , שהיה בעל גישה עצמאית יותר, ואשר אותו הדיח בדצמבר 1947.

דרטינגר הצטרף גם לאגודה התרבותית של הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית  והיה חבר במועצת הנשיאות של אגודת התרבות.

ב-11 באוקטובר 1949 הוא הפך לשר החוץ הראשון של מזרח גרמניה בקבינט של אוטו גרוטווהל. עם זאת, הוא נטה להיות רק דמות ראשית שהבטיחה את השתתפותה של האיחוד הנוצרי-דמוקרטי בחזית הלאומית, שנשלטה על ידי מפלגת האיחוד הסוציאליסטי, והחלטות חשובות ביותר יתקבלו על ידי יורשו בתפקיד, אנטון אקרמן . בשנת 1950 חתם על הסכם אודר-נייסה  עם הרפובליקה העממית של פולין, שהסדיר את קו הגבול בין גרמניה המזרחית לרפובליקה העממית הפולנית.

ב-15 בינואר 1953 במסגרת מאבקי כוח בצמרת השלטון הקומוניסטי נעצר דרטינגר והואשם בפעילות המזיקה לגרמניה המזרחית ובשנת 1954 הוא נשפט במשפט ראווה בגין ריגול, נמצא אשם ונידון לעבודת פרך (15 שנים). בשנת 1964 הוא קיבל חנינה. בשנים שלפני מותו עבד עבור בית ההוצאה לאור הקתולי סנט בנו.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שרי החוץ של גרמניה
קטגוריה:שרי ממשלת גרמניה המזרחית
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1902
קטגוריה:נפטרים ב-1968
מזכיר קיבוץ

**מזכיר הקיבוץ** הוא בעל התפקיד הבכיר בהנהגה הקהילתית של קיבוץ בישראל. המזכיר משמש כראש המערכת הקהילתית והארגונית של הקיבוץ, אחראי לניהול ענפי השירותים הקהילתיים, לקידום התהליכים האסטרטגיים והחברתיים בקיבוץ, ולתיאום בין המערכת הקהילתית למערכת העסקית. התפקיד משלב אחריות ניהולית, חברתית וציבורית, ונחשב לעמוד השדרה הארגוני של חיי הקיבוץ.

המזכיר נבחר לרוב על ידי כלל חברי הקיבוץ לתקופת כהונה קצובה, ופועל במסגרת תקנון הקיבוץ והחלטות האספה הכללית.

## תחומי אחריות
תפקידי מזכיר הקיבוץ:
* עומד בראש ועד ההנהלה (כאשר הוא חבר בקיבוץ בו הוא מכהן), מייצג את הקיבוץ כלפי גורמי חוץ ומביא נושאים מרכזיים לדיון ציבורי ולהכרעת החברים.
* מפקח על עבודת מנהל הקהילה, המנהל העסקי והמזכיר החברתי (אם ישנם), ודואג ליצירת שיתוף פעולה הדוק בין המגזר העסקי למגזר הקהילתי.
* אחראי על עמידה ביעדי התוכנית השנתית הן במישור העסקי והן במישור הקהילתי, ועל תכנון, ביצוע ובקרה של תקציב הקהילה הקיבוצית.
* מנהל באופן מקצועי את ענפי ושירותי הקהילה הקיבוצית – חינוך, תרבות, רווחה, בריאות, תחזוקה ושירותים ציבוריים – וכן את הוועדות והצוותים הכפופים למזכירות.
* אחראי להסדרת אורחות החיים בקיבוץ ולשמירה על תקנון, נורמות וחיי קהילה תקינים.
* מפעיל את המזכירות כזרוע הביצועית של ההנהגה הקהילתית, לרבות קידום החלטות הציבור והובלת פרויקטים בהתאם לצורכי הקיבוץ.
* מעניק מענה לבעיות פרטיות של חברים ותושבים, תוך שמירה על סודיות, רגישות וראייה מערכתית.
* יוזם ומקדם תהליכים לחיזוק המרקם החברתי, פיתוח תחושת שייכות וזהות קיבוצית, ותמיכה בתהליכי צמיחה דמוגרפית וקליטת משפחות חדשות.
* מנהל פרויקטים נקודתיים לפי צורך, ומשמש לעיתים כנציג או כמשקיף מטעם הקיבוץ בוועד האגודה הקהילתית ובגופים אזוריים אחרים.

## ראו גם

* רבש"ץ

## הערות שוליים

*
קטגוריה:הקיבוץ
האגודה הבין-לאומית לחינוך חירשים

**האגודה הבין-לאומית לחינוך חירשים** (**IDEA**) היא ארגון המתמקד בחינוך חירשים בבוהול, שבפיליפינים, שיזם חיל השלום של ארצות הברית, בהנהגת דניס דרייק. הארגון הוא מוסד ללא מטרות רווח המספק חינוך לילדים חירשים, עיוורים, עניים ומוזנחים בפיליפינים. המוסד מסוגל לקיים שיעורי חינוך מיוחד באיים בוהול ולייטה באמצעות תוכנית חסות הנתמכת כלכלית על ידי משתתפים אמריקאים ואירופאים. IDEA, שנוסדה בשנת 1985, שואפת לסייע לקהילת החירשים בפיליפינים על מנת שיוכלו להשיג עצמאות באמצעות מתן "הזדמנויות אקדמיות, מקצועיות, פיזיות, רוחניות וכלכליות". כמשרד הוליסטי, IDEA שואפת לפתח חברה שבה אנשים חירשים יכולים ליהנות מ"שוויון חברתי וכלכלי, החלפת בידוד בקהילה ועבדות בעצמאות".

## ראו גם
* הקונגרס הבין-לאומי השני לחינוך חירשים

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הפיליפינים
קטגוריה:לקויות שמיעה
קטגוריה:ארגוני עזרה
קטגוריה:חינוך מיוחד
ליידי רנדולף צ'רצ'יל

**ג'ני ג'רום צ'רצ'יל ליידי רנדולף ספנסר** (באנגלית: **Jennie Jerome Churchill**; נולדה בשם **ג'נט ג'רום**; לימים גברת **קורנווליס-ווסט**; 9 בינואר 1854 – 29 ביוני 1921) הייתה אשת חברה בריטית ילידת אמריקה, אשתו של לורד רנדולף צ'רצ'יל ואימו של ראש ממשלת בריטניה וינסטון צ'רצ'יל.

ג'ני פרסמה את זיכרונותיה בשנת 1908. היא כיהנה כיו"ר ארגון בתי החולים של קרן הסיוע של נשות אמריקה, החל משנת 1914. הארגון שלה סייע במימון ובאיוש שני בתי חולים במהלך מלחמת העולם הראשונה.

## ביוגרפיה
ג'נט ג'רום נולדה ברובע קובל היל בברוקלין, ניו יורק ב-1854. בת שנייה מתוך ארבע בנות (אחת מהן נפטרה בילדותה) של המממן, הספורטאי והספקולנט ליאונרד ג'רום ואשתו קלריסה "קלרה", בתו של אמברוז הול, בעל אדמות. אביה של ג'רום היה ממוצא הוגנוטי, ואבותיו היגרו לאמריקה מהאי וייט ב-1710. המסורת המשפחתית של משפחת הול מתעקשת שלג'ני היה מוצא אירוקוי דרך סבתה מצד אמה; עם זאת, אין מחקר או ראיות המאששים זאת. היא גדלה בברוקלין, מנהטן, פריז ולונדון. היו לה שתי אחיות שנותרו בחיים, קלרה (1851–1935) ולאוני (1859–1943). אחות נוספת, קמיל (1855–1863), נפטרה כשג'ני הייתה בת תשע.
קיימת מחלוקת מסוימת בנוגע לזמן ולמקום לידתה. לוחית זיכרון ברחוב 426 הנרי מציגה את שנת לידתה כ-1850, ולא 1854. עם זאת, ב-9 בינואר 1854 התגוררו משפחת ג'רום בסמוך, ברחוב אמיטי 8 (שמספרו שונה מאז ל-197). ההערכה היא שבני הזוג ג'רום שהו זמנית בכתובת ברחוב הנרי, שהייתה בבעלות אחיו של ליאונרד, אדיסון, ושג'ני נולדה שם במהלך סופת שלג.

ג'רום הייתה פסנתרנית חובבת מוכשרת, וקיבלה שיעורים בילדותה מסטיבן הלר, שהיה ידידו של שופן. הלר האמין שתלמידתו הצעירה טובה מספיק כדי להגיע ל"רמת קונצרטים" עם "העבודה הקשה" הנדרשת.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בריטיות שנולדו במאה ה-19
קטגוריה:בריטיות שנפטרו במאה ה-20
בית הכנסת האשכנזי בזמון

**בית הכנסת האשכנזי בזמון** (בסרבית: **Земунска Ашкенази синагога**) הוא בית כנסת אשכנזי שפעל בעיר זמון אשר במחוז בלגרד שבסרביה בין השנים 1863–1941. מבנה בית הכנסת שרד את השואה ונכון ל-2025 שימש כמרכז מבקרים וכמסעדה.

## היסטוריה

במחצית הראשונה של המאה ה-18, התיר קרל ה-6, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ליהודים ממוראביה להתיישב בזמון. בהמשך, הגיעו לעיר פליטים יהודים מבלגרד בשל הקרבות בין האוסטרים לעות'מאנים. ב-1746 הכירו השלטונות ההבסבורגים רשמית בקהילה היהודית הקטנה שהתגוררה בזמון ובניה חויבו בתשלום מס שני של 100 פורינט אוסטרי למשפחה. תיעוד מפנקסי הקהילה קיים מ-1782.

לקראת סוף המאה ה-18 הגיעו מהגרים נוספים מבוהמיה והקהילה התגוררה בעיר התחתית של זמון ברחוב אשר בחלוף הזמן כונה "רחוב היהודים". לקהילה הוקצתה חלקה בבית העלמין הישן וב-1802 חלקה בסמוך לבית העלמין הקתולי "החדש". המצבה הקדומה ביותר בבית העלמין הישן היא מ-1740. ב-1813 הוקם בזמון תלמוד תורה ונוסדה חברה קדישא. במועד זה היו בעיר שתי קהילות אשכנזית גדולה וספרדית קטנה. מ-1825 ועד 1874 כיהן כרב הראשי של יהודי העיר יהודה אלקלעי, ממבשרי הציונות. סבו של בנימין זאב הרצל שמעון לייב, וסבתו רבקה התגוררו בעיר במחצית השנייה של המאה ה-19.

ב-1863 הוקם בית הכנסת האשכנזי המרכזי, וב-1871 בית הכנסת הספרדי. בין 1909 ל-1927 כיהן ד"ר הינקו אורבך כרב הראשי האשכנזי ליהודי העיר. ב-1941, לאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית וכינון מדינת קרואטיה העצמאית בשלטון האוסטאשה החלו רדיפות יהודים. בסמוך לזמון הוקם מחנה הריכוז סיימישטה והוא מוכר בספרות המחקרית גם כ"מחנה זֶמְלִין" (בגרמנית: Lager Semlin). באביב 1942 בוצעה אקציה בעיר ובני הקהילה הובלו למחנה הריכוז טניה הסמוך לאוסייק. במהלך יולי ואוגוסט 1942 גורשו יהודי זמון למחנות ההשמדה יאסנובאץ וסטארה גרדישקה. מעריכים שכ-500 מיהודי זמון נרצחו בשואה. לאחר מלחמת העולם השנייה שבו שרידי הקהילה לזמון וחודשה הפעילות הקהילתית. ב-1969 התגוררו בעיר 136 יהודים.

## המבנה
ב-1815 מתועד בית תפילה פעיל במקום בו הוקם בהמשך בית הכנסת. בית הכנסת נבנה ב-1863 בסגנון אדריכלי נאו-רומנטי. המבנה היה בן שתי קומות וכוסה בגג רעפים. בקומתו השנייה שכנה עזרת הנשים. שורת רבנים כיהנו בתקופת פעילותו: שלמה הירש, ברוך ליפינקו, יעקב פרידנסברגר, הינקו אורבך שכיהן בין השנים 1909–1927. ב-1934 אוחדה זמון עם בלגרד והקהילה נסמכה על רבני הבירה היוגוסלבית, כאשר שליח הציבור המקומי היה גרשון קאצ'קה. לאחר השואה ובהמשך העלייה ההמונית לישראל, פסק השימוש במבנה לצורכי תפילות.
ב-1962, הופקע בית הכנסת האשכנזי הממוקם ברחוב ע"ש יהודה חי אלקלעי מידי הקהילה על ידי הרשות המקומית ובמקום פעלו בית ספר ומסעדה. ב-2016 הושב לחזקת הקהילה היהודית, ונכון ל-2025 שימש המבנה כמרכז מבקרים ומסעדה.

## קישורים חיצוניים

* בית הכנסת האשכנזי בזמון, באתר המרכז לאמנות יהודית
* Dejan Anastasijevic, Synagogue, Restaurant, Shooting Range, באתר scc.rutgers.edu 

## הערות שוליים

האשכנזי בזמון
קטגוריה:בתי כנסת אשכנזיים
קפיסוס (מיתולוגיה)

250px|ממוזער|שמאל|תבליט קסנוקרטיה, מהמחצית השנייה של המאה החמישית לפנה"ס, מנציח את ייסודו של מקדש לאל קפיסוס. הממצא מוצג במוזיאון הארכאולוגי הלאומי של אתונה.
**קפיסוס** (ביוונית: **Κηφισός**, בלטינית: **Cephisus**) הוא אל הנהר מן המיתולוגיה היוונית, שנמנה עם "אלי הכפר"  ויוחס לנהרות שונים ביוון, בעיקר באזור אטיקה. הוא נחשב לאחת מהדמויות האלוהיות המקומיות שייצגו כוחות טבע, ונקשר לפולחנים הקשורים במים, טהרה ופוריות.

### מיקום גאוגרפי וזהות מיתולוגית
קפיסוס שלט, לפי המסורת, על שני נהרות עיקריים באזור אטיקה: האחד נבע ממדרונות הר פארנס, עבר דרך אתונה ונשפך למפרץ הסארוני; השני זרם מהר קיתיירון, חצה את מישור ניסיה והגיע לים סמוך לאלויסיס. ייתכן כי אותו אל שלט גם על נהרות נוספים בשם דומה בבויוטיה ובארגוס. בקרב שכניו נמנים נהר אסופוס ואיליסוס. על פי המסורת, קפיסוס היה בנו של אוקיינוס וטתיס, זוג אלי מים קדמונים. בין צאצאיו נמנית דיוגניה, שעל פי אפולודורוס הייתה אמה של פראקיתאה ואשתו של המלך ארכתאוס. מקורות נוספים מייחסים לו גם את הבנות קליגניה וארגיופה.

### פולחן, סמליות ועדויות ספרותיות
קפיסוס זכה לפולחן אזורי, בעיקר באתונה ובאורופוס, שם הוקדשו לו מזבחות ופסלים. נהרות נחשבו בעת העתיקה לישויות אלוהיות, ולעיתים הוצגו בדמות אדם ולעיתים בדמות שור - כפי שמתאר אליאנוס על ההבדלים בין הערים: האתונאים הציגו את קפיסוס בדמות אנושית עם קרניים. פאוסניאס מציין את קיומו של פסל ליד הנהר, המתאר נער גוזר את שיערו כהקדשה לקפיסוס – מנהג סמלי שהתפשט ברחבי יוון, ושיקף את הקשר בין נהרות לבין טקסי טהרה והתבגרות.

## משפחה

קפיסוס נחשב לבן של פונטוס ותלסה, או לחלופין של אוקיינוס ותטיס - בהתאם למסורת המקומית. צאצאיו הרבים מופיעים במקורות שונים, ולעיתים מתייחסים לאלים אזוריים שונים בשם זה.
מבין ילדיו המוכרים:

* **[[נרקיסוס]]**, בנו מהנימפה ליריאופה.
* **לילאה** - נאיאדה ואפונימית העיר לילאה. ליליאה זוהתה לעיתים עם ליריופה אך אין מקורות חד-משמעיים המאשרים כי מדובר בדמות אחת.
* **דאוליס** - אפונימית העיר דאוליס.
* **מלאנו** - אם דלפוס (Delphus) מאפולון, לפי אחת המסורות.
* **תויה (Thyia)** - בתו של קפיסוס לפי הרודוטוס, אשר הייתה מזוהה עם הפולחן לדיוניסוס ונחשבת לאם של שושלת תיאידות.
* **אתאוקלס** - בנו מבת התמותה אויפפה, אשר ירש את כס אורכומנוס.
* **אואונימוס**, אביה של אוליס - שעל שמה נקראה העיר אוליס.

## הערות שוליים

קטגוריה:דמויות מהמיתולוגיה היוונית
קטגוריה:אלים יווניים
Best of Dark Horse 1976–1989

***Best of Dark Horse 1976–1989*** הוא אלבום אוסף להיטים של המוזיקאי האנגלי ג'ורג' האריסון. זהו אלבום האוסף השני של האריסון (אחרי *[[The Best of George Harrison]]*). האלבום כולל שירים של האריסון שהופצו דרך חברת התקליטים שלו, דארק הורס רקורדס בין השנים 1976 ל-1989. האלבום גם כולל את הסינגל "", שהופיע בסרט "חסינות דיפלומטית. אף על פי שעבודתו של של הריסון בתקופה זו זכתה לפופולריות רבה - הן בזכות אלבומו ''Cloud Nine, והן כחבר בלהקת הטרוולינג וילבריס - האלבום לא זכה להצלחה מסחרית.

עותקי האלבום אזלו מהדפוס בראשית שנות ה-90 והוא נותר לא זמין עד שיצא מחדש בשנת 2004.

## רשימת הרצועות

אלבום הוויניל השמיט את השיר "Gone Troppo" והפך את הסדר של השירים "Crackerbox Palace" ו-"Cloud 9" "Got My Mind Set on You" סגר את הצד הראשון ו-"Cloud 9" פתח את הצד השני. אלבום הקלטת תאם את רשימת השירים בת 15 השירים בתקליטור. בפורמט זה, "Crackerbox Palace" סגר את הצד הראשון ו-"Cloud 9" פתח את הצד השני.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי ג'ורג' האריסון
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי ג'ורג' האריסון
תאונת מטוס סוויסאייר בטוטלינגן

**תאונת מטוס סוויסאייר בטוטלינגן** התרחשה ב-27 ביולי 1934. מטוס נוסעים של חברת סוויסאייר שהמריא משווייץ התרסק בדרום גרמניה עקב פגם בכנף ומערבולת רוח שגרמה לכשל מבני בו. כל 12 יושבי המטוס ניספו.

## התאונה
המטוס שהיה מעורב בתאונה היה מדגם קרטיס AT-32C קונדור II  דו-כנפי ודו-מנועי מתוצרת ארצות הברית ובו 15 מושבי נוסעים. הוא המריא אחר הצהריים מנמל התעופה דובנדורף  שליד ציריך בדרכו אל שטוטגרט, לייפציג וברלין. נמצאו בו תשעה נוסעים ושלושה אנשי צוות - טייס, מפעיל רדיו ודיילת. המטוס היה חדש והספיק לשרת בסוויסאייר במשך שלושה חודשים.

במהלך הטיסה נתקל המטוס בסופת רעמים ומערבולת אוויר עזה בגובה של 3,000 מטר. המנוע וחלק מן הכנף התחתונה משמאל התנתקו מגוף המטוס (לפי מקור אחר היה הכשל בכנף הימנית). 

עקב הכשל צלל המטוס, התרסק ועלה באש בשטח מיוער בקרבת העיירה טוטלינגן  שבבאדן-וירטמברג, כ-75 קילומטר מצפון-מזרח לציריך. לא היו ניצולים. בין הניספים בתאונה הייתה נלי דינר, דיילת האוויר הראשונה באירופה. היא הספיקה לשרת בתפקידה שלושה חודשים בלבד והייתה זו טיסתה ה-79.

הייתה זו התאונה הראשונה של מטוס חברת סוויסאייר. חקירת התאונה העלתה שהכשל המבני התרחש עקב סדק שהתקיים עקב פגם בהלחמה של מתלה המנוע בשילוב עם הזעזועים עקב מערבולת האוויר.

## קישורים חיצוניים
* תיאור התאונה, באתר Aviation Safety Network
* תיאור התאונה, באתר This Day in Aviation
* Crash of a Curtiss Condor 32 in Tuttlingen: 12 killed, באתר Bureau of Aircraft Accidents Archives, מאורכב באתר Web Archive

קטגוריה:תקריות ואסונות תעופה בגרמניה
קטגוריה:תקריות ואסונות תעופה של כלי טיס שווייצריים
קטגוריה:תקריות ואסונות תעופה עקב מזג אוויר קשה
קטגוריה:סוויסאייר
קטגוריה:1934 בגרמניה
קטגוריה:1934
פרסטון פלאמב

**פרסטון ב. פלאמב** (באנגלית: **Preston B. Plumb**; 12 באוקטובר 1837 – 20 בדצמבר 1891) היה חבר הסנאט של ארצות הברית מטעם קנזס, וכן קצין בצבא האיחוד במלחמת האזרחים האמריקנית.

## ביוגרפיה
פלאמב נולד ב-12 באוקטובר 1837 במחוז דלאוור שבאוהיו. כשהיה בן 9 עברה משפחתו למריסוויל, אוהיו, שם התחנך בבתי הספר המקומיים. בגיל 11 למד במכינה הקדם אקדמית של קניון קולג' ורכש את מקצוע הדפוס. לאחר שלוש שנים שב למריסוויל, עבד בעיתון המקומי "הטריביון" ולאחר מכן רכש וערך את העיתון "זיניה ניוז".

בשנת 1856 עבר ללורנס שבקנזס, כדי לתמוך בתנועת "מדינת החופש". הוא היה ממייסדי העיר אמפוריה, קנזס, ובה ייסד את העיתון "קנזס ניוז" (1857). בשנת 1857 כיהן כמזכיר ועידת "מדינת החופש", וב־1859 היה חבר בוועידה החוקתית של לוונוורת'. פלאמב למד משפטים והוסמך לעריכת דין ב־1861. באותה שנה נבחר לבית הנבחרים של קנזס וכיהן כרשם בית המשפט העליון של המדינה.

במלחמת האזרחים התגייס פלאמב בשנת 1862 כלוטננט משנה ברגימנט הרגלים ה־11 של קנזס, אשר הפך באוגוסט 1863 לרגימנט הפרשים ה-11 של קנזס. הוא התקדם לדרגות קפטן, מייג'ור ולוטננט קולונל. תחילה שירת בגבול המזרחי של קנזס עד אוקטובר 1864, במאבק נגד לוחמים תומכי הקונפדרציה ממיזורי וכנופיות הפשיטה של ויליאם קוונטריל, וכן השתתף בלחימה נגד שבטים אינדיאנים בוויומינג של ימינו. החל מאוקטובר 1864 לחם עם גדודו נגד הקונפדרציה בכמה קרבות במהלך פשיטת פרייס. הוא שוחרר מהצבא בספטמבר 1865.

לאחר המלחמה בשנים 1867–1868 כיהן כחבר בבית הנבחרים של קנזס, וכיהן כיושב ראש הבית בשנת 1868. בנוסף כיהן כתובע מחוזי של מחוז ליון וכיהן כנשיא הבנק הלאומי של אמפוריה (1873).

בשנת 1877 נבחר פלאמב לסנאט של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית. הוא נבחר מחדש ב־1883 וב־1888, וכיהן ברציפות מ־4 במרץ 1877 ועד מותו. בסנאט כיהן כיושב ראש ועדת הקרקעות הציבוריות (הקונגרסים ה־47–52). פלאמב מת בוושינגטון די. סי. ב-20 בדצמבר 1891 ונקבר בבית העלמין מייפלווד באמפוריה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי אוהיו
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מקנזס
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1837
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1891
ג'יימס הארווי

**ג'יימס מדיסון הארווי** (באנגלית: **James Madison Harvey**; 21 בספטמבר 1833 – 15 באפריל 1894) היה חבר הסנאט של ארצות הברית מטעם קנזס והמושל החמישי של המדינה.

## ביוגרפיה
הארווי נולד ב-21 בספטמבר 1833 ליד העיירה סולט סאלפר ספרינגס שבווירג'יניה (כיום וירג'יניה המערבית). הארווי התחנך בבתי ספר ציבוריים במדינות אינדיאנה, אילינוי ואיווה. הוא נישא לשרלוט ריצ'רדסון קטר, ולשניים נולדו תשעה ילדים.

הארווי למד הנדסה אזרחית, וב־1859 יצא מערבה במחפש זהב אל פיֵיקס פיק, במסגרת גל "הפיפטי־ניינרס". במהלך הדרך פגש כורים מאוכזבים רבים, והחליט להישאר במקום ולבנות לעצמו עתיד בטריטוריית קנזס. הוא רכש חלקת אדמה במחוז ריילי, סמוך למבצר ריילי, והחל לעסוק בחקלאות.

במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית (1861–1864) שירת בצבא האיחוד. תחילה היה קפטן ברגימנט הרגלים ה־4 של קנזס, שלא הושלם, ולכן מוזג עם יחידות נוספות להקמת רגימנט הרגלים ה־10 של קנזס. הארווי המשיך בשירותו, והגיע לדרגת קפטן כמפקד רגימנט המיליציה המדינתית – ה־14 של קנזס.

לאחר המלחמה נכנס לפוליטיקה: בשנים 1865–1866 כיהן בבית הנבחרים של קנזס, ולאחר מכן בסנאט של קנזס בשנים 1867–1868. ב־1868 נבחר למושל קנזס וכיהן שתי קדנציות רצופות עד 1872. לאחר מכן נבחר לסנאט של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית, כדי למלא את מקומו של הסנאטור שהתפטר, אלכסנדר קולדוול. הארווי כיהן בסנאט בין 12 בפברואר 1874 ל־3 במרץ 1877.

בתום כהונתו חזר לעסוק בהנדסה אזרחית ועבד כמודד ממשלתי בטריטוריות ניו מקסיקו, יוטה, ואוקלהומה ובנבדה. ב־1890 שב לקנזס ועסק שוב בחקלאות. מחוז הארווי שבקנזס נקרא על שמו.

הארווי נפטר ליד העיר ג'נקשן סיטי שבקנזס, ב-15 באפריל 1894. הוא נטמן בבית העלמין היילנד בעיר.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי וירג'יניה
קטגוריה:מושלי קנזס
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מקנזס
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1833
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1894
הפארק הלאומי ארוואן

**הפארק הלאומי ארוואן** (בתאית: อุทยานแห่งชาติเอราวัณ) הוא אזור מוגן במערב תאילנד, ב שבמחוז קנצ'נבורי, (כשלוש שעות נסיעה מבנגקוק). נוסד בשנת 1975, והיה הפארק הלאומי השתים עשרה של תאילנד.

## גאוגרפיה
הפארק הלאומי ארוואן ממוקם כ-50 ק"מ צפונית מערבית לעיר קנצ'נבורי. הפארק משתרע בשטח של 549.88 קילומטר רבוע, ועל פני מספר מחוזות שונים. ההרים שבגבעות טנאסרים, העשויים מגרניט ומאבן גיר מתנשאים לגובה של 996 מטר וכוללים את ההרים קאו צ'ונג פון, קאו קרו קרא, קאו מו טאו, קאו נונג פוק וקאו פלאי דינזור.

מספר נחלים זורמים בשטח הפארק, חלקם מובילים לסכרים לייצור חשמל, וחלקם מובילים למפלי מים שונים.

## היסטוריה
הקמת הפארק הלאומי הוכרזה כפארק הלאומי השתים עשרה, ופורסמה בעיתון המלכותי, ב-19 ביוני 1975, ונכנסה לתוקף למחרת. שטח הפארק שונה בשנת 1995, וחלקים ממנו שהפכו משך הזמן לאזורים מיושבים ללא אתרי טבע, וכן על פי בקשת מחלקת הדת להקים מקדש בודהיסטי בשטח.

## אקלים
האקלים מושפע מהמונסון הדרום-מזרחי בעונת הגשמים ומהמונסון הצפון-מזרחי בעונה הקרה. פארק זה נמצא בצל הגבעות, וכתוצאה מכך כמות המשקעים הממוצעת נמוכה. הקיץ הוא בין פברואר לאפריל, עונת הגשמים נמשכת ממאי עד אוקטובר והעונה הקרה בין נובמבר לינואר. מומלץ לבקר בפארק בחודשים נובמבר — פברואר, בתקופה הפחות גשומה, ומזג האוויר יחסית נוח.

## צומח
ישנם בפארק שלושה סוגי יערות; יער גשם טרופי הכולל 81% מהשטח בו גדלים בעיקר עצים ירוקי עד, ו.  על 14% מהשטח,הכולל בעיקר עצים ממשפחות המחטנאים, אלוניים, ואקליפטוס. ויער יבש, בעיקר של עצים בעלי פרחים הממלא את שני האחוזים הנותרים.

## עולם החי
### יונקים
[ממוזער|[טמיאס סיבירי|סנאי סיבירי]]
בתצפיות שנעשו בפארק נמצאו 14 מינים של יונקים, ביניהם:

### ציפורים
בפארק ישנם כ-235 מיני ציפורים מ-64 משפחות.
#### [[נדידת עופות|ציפורים נודדות]]
[ממוזער|[אורג באיה]]
133 מינים של ציפורי שיר מ-35 משפחות, ביניהם:

#### ציפורים [[אנדמיות (ביולוגיה)|אנדמיות]]
104 מינים נוספים של ציפורים מ-29 משפחות, ביניהם:
[ממוזער|[קלאו בכיר]]

### זוחלים
מספר התצפיות בפארק הוא שבעה מיני זוחלים, ביניהם:
* קרייט מפוספס
* פיתון בורמזי
* רב-פתן מלכותי

### דו-חיים
מספר מינים דו-חיים, ביניהם:
* קרפדה אסייתית מצויה

### סרטנאים
מספר מיני סרטנאים, ביניהם:
* פוטמוניים

## אטרקציות
בפארק הלאומי ארוואן בקרו ב-2019 כ-651,000 תיירים.

האטרקציה העיקרית של הפארק היא מפלי ארוואן, מפל מים הקרוי על שם הפיל הלבן בעל שלושת הראשים המכונה 'ארוואן'  מהמיתולוגיה ההינדית. למפלים שבעה מפלסים, שבכל אחד מהן בריכות מים צלולים. המים זורמים משלושה זרמי נחלים. זרמי הנחלים הללו דומים לשלושת ראשי ארוואן.

בפארק ישנן ארבע מערות סלע טבעיות: מי, רואה, וואנג בדאן ופרה טאט.

קיימים מספר מסלולי הליכה בדרגות קושי שונות.

## מפת האזורים המוגנים

## קישורים חיצוניים

* מחלקת שימור חיות הבר והצמחייה של הפארק הלאומי
* הפארק הלאומי ארוואן באתר למטייל

## הערות שוליים

קטגוריה:תאילנד: פארקים
קטגוריה:יערות גשם בדרום-מזרח אסיה
ג'אנג ג'ון-שיונג

**ג'אנג ג'ון-שיונג** (בסינית: **張俊雄**; 23 במרץ 1938 – 27 בספטמבר 2025) היה פוליטיקאי ועורך דין טייוואני שכיהן כ בין השנים 2000–2002 ו-2007–2008, שניהם תחת נשיאותו של צ'ן שואי-ביאן. מינויו על ידי הנשיא בשנת 2000 היה הפעם הראשונה בה חבר  (DPP) כיהן בתפקיד ראש הממשלה.

כחבר מייסד של המפלגה, הוא כיהן גם בוועדה המרכזית שלה, ובוועדה המתמדת שלה בין השנים 1986 ל-2000.

## ביוגרפיה
ג'אנג נולד ב-23 במרץ 1938 בעיר ג'יאיי בתקופת הכיבוש היפני בטאיוואן. לאחר שסיים את לימודיו בתיכון הלאומי ג'יאיי, הוא למד משפטים ב וסיים תואר ראשון במשפטים בשנת 1960. הוא הצטרף לקוומינטנג ב-1970, אך גורש שלוש שנים לאחר מכן, בשל קמפיין למועצת העיר טאיפיי. כעורך דין, הוא הגן על קורבנות  ב-1980. מ-1982 עד 1986 הוא היה נשיא סניף קאושיונג של ימק"א. מאוחר יותר קיבל תואר דוקטור למשפטים מ בשנת 2003.

הוא היה חבר  מ-1983 עד 2000. כמחוקק, הוא היה יו"ר שדולת ה-DPP מ-1987 עד 1988, 1990 ו-1998 עד 1999, וכיהן בראשות כמה ועדות. ב-1994 התמודד כמועמד המפלגה הדמוקרטית הפרוגרסיבית לראשות עיריית גאושיונג, אך הובס על ידי נציג מפלגת הקוומינטנג.

בבחירות לנשיאות בשנת 2000 הוא היה המנהל הכללי של מסע הבחירות של צ'ן שואי-ביאן. בממשל צ'ן הוא כיהן כמזכיר הכללי של משרד הנשיא בשנת 2000, כסגן ראש הממשלה בשנת 2000 וכראש הממשלה בין 6 באוקטובר 2000 ל-1 בפברואר 2002. משנת 2002 הוא היה המזכיר הכללי של המפלגה הדמוקרטית הפרוגרסיבית ויועץ בכיר במשרד הנשיא.

הוא התמודד בבחירות לפרלמנט ב-2004 במקום הרביעי ברשימה הארצית של המפלגה הדמוקרטית ונבחר בקלות, אך התפטר (כפי שהבטיח לעשות במהלך הקמפיין) מכיוון ש לא הצליחה לזכות ברוב. הוא גם הגיש את התפטרותו מתפקיד המזכיר הכללי של המפלגה הדמוקרטית הפרוגרסיבית כדי לקחת אחריות על התבוסה.

ג'אנג מונה לכהן כיו"ר  ב-2005 לאחר מותו של היו"ר לשעבר . עם התפטרותו של  מתפקיד ראש הממשלה ב-12 במאי 2007, הנשיא צ'ן שואי-ביאן מינה את צ'אנג למלא את תפקיד ראש הממשלה בפעם השנייה החל מ-21 במאי.

ג'אנג שמר על מערכת יחסים ארוכת טווח עם מאהבת, בעודו נשוי באופן חוקי לאשתו הראשונה, סו ג'וי-יינג. לאחר כהונתו הראשונה כראש ממשלה, הוא וסו התגרשו, וב-2007 הוא נשא לאישה את אהובתו (צ'ו א-יינג) כאשתו השנייה.

הוא נפטר ב-27 בספטמבר 2025 בקאושיונג, טאיוואן בגיל 87.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטאות ומכללות בטאיוואן
קטגוריה:ראשי ממשלות
קטגוריה:פוליטיקאים טאיוואנים
קטגוריה:ילידי 1938
קטגוריה:טאיוואנים שנפטרו ב-2025
תחנת סן-לאזאר: הגעת הרכבת

**תחנת סן־לאזאר: הגעת הרכבת** (באנגלית: **The Gare Saint-Lazare: Arrival of a Train**) הוא ציור שמן על בד מאת האמן הצרפתי קלוד מונה, שנוצר בשנת 1877. היצירה נכללת באוסף מוזיאון האמנות של הרווארד  בקיימברידג', מסצ'וסטס, במסגרת אוסף מוריס ורטהיים.

### תיאור היצירה
הציור מציג את תחנת הרכבת סן־לאזאר בפריז בשיא פעילותה. שתי רכבות קיטור נראות בכניסה לתחנה, כשהן פולטות ענני אדים צפופים תחת גג זכוכית קמור. מצד שמאל נראה קרון רכבת העוזב את התחנה, ומימין קטר שחור גדול נכנס כשהוא נושף עשן לבן הממלא את האוויר. במרכז הקדמי עומד כרטיסן הלבוש במדי כחול וכובע, ושני אנשי צוות נוספים נראים משמאל ליד מסילה פנויה המתעקלת אל עבר מרכז הציור. הבניינים העירוניים נראים ברקע כצללים רכים מעבר לערפל הקיטור. מונה השתמש בגוונים קרים של כחול ואפור ובמשיכות מכחול עבות ליצירת תחושת תנועה, חום ואור המשתקפים על מתכת וקיטור. דמויות אחדות פזורות על הרציף השמאלי, והאווירה כולה משקפת את האנרגיה והקצב של העיר התעשייתית המתחדשת.

### פרשנות והשוואות
היצירה היא הגדולה מבין שנים־עשר ציורים שצייר מונה בנושא תחנת סן־לאזאר, נושא שהיה אהוב במיוחד על ציירי האימפרסיוניזם. בתקופת יצירת הסדרה עבר מונה מארזנטיי לפריז ושכר דירה סמוכה לתחנה כדי לתעד אותה מזוויות שונות. הוא עבד על הציורים במקביל, ולעיתים הניח את הבדים זה לצד זה כאשר הצבע עדיין היה רטוב, וכתוצאה מכך נוצרו שקעים עגולים לאורך שולי היצירה עקב מגע עם רווחי השעם שמאחורי המסגרות. הציור נחשב לדוגמה מובהקת לסגנונו של מונה בשנות השבעים של המאה התשע־עשרה, שבו ריבוי משיכות מכחול וצבעים סמוכים מתאחדים למראה אחיד רק כאשר מתבוננים בו ממרחק. טכניקה זו, המאחדת גוונים רבים לכדי שלמות חזותית אחת, הביאה את פול סזאן לומר: "מונה הוא רק עין, אך אלוהים, איזו עין!".

### תולדות הבעלות
מונה צייר את היצירה בשנת 1877 ומכר אותה באותה שנה לאספן ארנסט הושדה, שמכר אותה לשארל דדון. מאוחר יותר עברה היצירה לסוחר האמנות פול רוזנברג בפריז, ובשנות ה־20 הייתה בבעלות מאדאם אמיל שטאוב־טרלינדן במנדורף שבשווייץ. לאחר 1938 הופקדה בגלריה וילנשטיין בניו יורק, אשר רכשה אותה בין השנים 1942–1943. בשנת 1945 נרכשה בידי מוריס ורטהיים, ובשנת 1951 נמסרה כצוואה למוזיאון פוג באוניברסיטת הרווארד, שם היא מוצגת באגף לאמנות אירופית ואמריקאית מן המאה ה־19 וה-20.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קלוד מונה
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים של פריז
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:רכבות באמנות