open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
קלוגה (מחוז)

250xpx|ממוזער|שמאל|אזור קלוגה
**מחוז קלוגה** (ברוסית: **Калужская область**; בתעתיק: **קלוז'סקאיה [[אובלסט]]**) הוא סובייקט בפדרציה הרוסית. המחוז נמצא בשטח של המחוז הפדרלי המרכזי, כ-150–200 ק"מ מדרום-מערב למוסקבה. 
 
המחוז הוקם ב-5 ביולי 1944.

רוב שטח המחוז מכוסה ביערות.

נכון לינואר 2024 במחוז התגוררו 1,058,410 תושבים.

## היסטוריה
במהלך המאה ה-5 באזור התחילה התיישבות של עמים סלאבים. בסוף המאה ה-10 תושבי האזור היו תלויים בממלכת הכוזרים ושילמו לממלכה מיסים. לפי מסמכים של המאה ה-12 השטח היה נכלל בנסיכות צ'רניגוב ומספר נסיכים לחמו על השליטה באזור.

בתחילת הכיבוש המונגולי נסיכות צ'רניגוב הוחרבה. העיירה קוזלסק עמדה במצור של כחודשיים ובסוף נהרסה עד היסוד. שטחי הנסיכות חולקו בין הנסיכויות השונות.

במהלך המאה ה-13 האוזר היה במחרכז מחלוקת בין נסיכות מוסקבה לבין הדוכסות הגדולה של ליטא ועבר מצד לצד. בשנת 1408 וסילי הראשון, נסיך מוסקבה הכיר בשליטה של הליטאים באזור. בשנת 1445 ניצחו הליטאים את החיל של נסיכות מוסקבה במלחמה על השליטה באזור. בשטח המחוז הנוכחי בשנת 1480 התרחשה ההתקוממות הגדולה על נהר האוגרה שלמעשה ציינה את סוף של הכיבוש המונגולי. בהדרגה שטחי המחוז הועברו לשליטה של נסיכות מוסקבה.

לאחר איחוד של רוסיה הצארית עם אוקראינה הפסיק האזור  להיות אזור ספר והפך לנקודת מסחר חשובה.

בשנת 1719 הוקמה היחידה המנהלית קלוגה כחלק של פלך מוסקבה. בשנת 1796 הוקם פלך קלוגה.

בשנת 1929 הפלך קלוגה בוטל והאזור נכלל בשטחי "חבל המערב" עם מרכזו בסמולנסק ובהמשך ביחידות מנהליות שונות. בשנת 1944 הוקם מחוז קלוגה על ידי איחוד שטחים ממחוז סמולנסק, מחוז טולה ומחוז אוריול.

בשנת 1986 האזור סבל מזיהום כתוצאה מאסון צ'רנוביל. בשנת 2015 מספר היישובים שסבלו מזיהום גרעיני ירד מ-353 ל-300.

## ממשל
הרשות המחוקקת היא "האספה המחוקקת של מחוז קלוגה" שכוללת 40 חברים. בראש המחוז עומד מושל שנבחר ל-5 שנים. בספטמבר 2020 לתפקיד נבחר ולדיסלב שפשה.

מבחינה אדמיניסטרטיבית החבל מחולק ל-24 ראיונים ו-2 ערים בעלי חשיבות מחוזית.
## דמוגרפיה
נכון לינואר 1944 במחוז התגוררו 1,058,410 תושבים. כ-75.3% מאוכלוסיית המחוז מתגוררת בערים. העיר הגדולה – קלוגה ובה מתגוררים כ-330 אלף תושבים.
בהתאם לנתוני מפקד אוכלוסין 2021 של הפדרציה הרוסית הרוסים מהווים כ-84.7% מאוכלוסיית המחוז. טג'יקים שרובם הגיעו לאזור בשנים האחרונות מהווים כ-1.75% (18 אלף), הארמנים 12.5 אלף (1.2%) והאוזבקים 12 אלף (1.2%).האוקראינים שבעבר היוו כ-2% מאוכלוסיית המחוז מהווים כיום פחות מאחוז (8.8 אלף).

## כלכלה
בשטח המחוז ממקומות מפעלי תעשייה מענפים שונים. בין המפעלים הגדולים ניתן לציין מפעל של פולקסווגן ומפעל לבניית טורבינות גז.

עיר אובנינסק מהווה מרכז מחקר כלל-ארצי של טכנולוגיות גרעיניות. בשטחו בשנת 1954 לראשונה הופעלה תחנת כוח גרעינית.

### תחבורה
דרך המחוז עובר קו מסילת ברזל מוסקבה-קייב. בנוסף לכך מופעלת רשת מסילות ברזל מפותחת.

בין הכבישים בעלי חשיבות ארצית ניתן לציין את M3 מוסקבה-אוקראינה, ו-A130 מוסקבה-בלארוס.

ליד העיר קלוגה פועל נמל תעופה בין-לאומי.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

*
קלוגה
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1944
עיסאם סרטאווי

**עיסאם סרטאווי** (בערבית: **عصام السرطاوي**; 1936 – 10 באפריל 1983) היה ממנהיגי הפת"ח. בתחילת דרכו הנהיג ארגון טרור קיצוני שפרש מהפת"ח וביצע פיגועים באירופה, אך בשנות השבעים פנה לדרך מתונה וניהל מגעים עם אנשי שמאל ישראלים, במטרה להגיע להסכם שלום עם ישראל על בסיס הכרה הדדית. נרצח בפורטוגל במהלך כנס של האינטרנציונל הסוציאליסטי, ככל הנראה בידי פלסטינים שראו בפעילותו ובעמדותיו בגידה.

## ביוגרפיה
סרטאווי נולד בעכו ובשנת 1948 נמלטה משפחתו לעיראק. סרטאווי למד רפואה בבגדאד ובארצות הברית ובעת מלחמת ששת הימים היה מנתח לב בארצות הברית. בעקבות המלחמה נסע לירדן, הצטרף לפת"ח והשתתף בקרב כראמה (1968). ב-1969 פרש מהפת"ח והקים את הארגון "ועד הפעולה לשחרור פלסטין", שנחשב לקיצוני יותר וביצע פיגוע נגד נוסעי אוטובוס אל על בשדה התעופה במינכן ב-1970. סרטאווי ביקר את גרמניה המערבית על תמיכתה בישראל וטען שלא היה מבצע פעולת טרור על אדמת צרפת ויוון התומכות בפלסטינים. ביוני 1970 הצטרף למזכירות משותפת של שישה ארגוני טרור, בה היו חברים גם יאסר ערפאת, ג'ורג' חבש ונאיף חוואתמה.

לאחר מכן הפך מנץ ליונה. ב-1971 חזר להיות פעיל בפת"ח. בשנות השבעים נפגש עם שורה של פעילי שלום ישראלים ביניהם אורי אבנרי, מתי פלד ולובה אליאב. בדצמבר 1977 שיבח את השיחות בין ישראל למצרים והכיר בזכויות העם היהודי בארץ ישראל, דברים מהם התנער דובר אש"ף. בשנת 1979 נפגש באופן לא רשמי עם שגריר ארצות הברית באומות המאוחדות אנדרו יאנג בווינה ועם ועדת החוץ של הפרלמנט ההולנדי כיועצו האישי של ערפאת באירופה. באותה שנה גם קיבל בווינה, יחד עם לובה אליאב, את פרס ברונו קרייסקי.

בשנת 1980 נפגש בארמון האליזה עם יועץ נשיא צרפת ואלרי ז'יסקר ד'אסטן. באפריל 1981 התפטר מהמועצה הלאומית הפלסטינית בגלל סירובה לקבל ממנו דיווח על שיחות השלום שלו. בתחילת 1983 אמר שאש"ף טועה בכך שאינה מכירה בישראל ואמר שאש"ף מוכנה להסתפק במדינה פלסטינית ביהודה שומרון ורצועת עזה, תוך ויתור על דרישותיה לגבי שטחה של ישראל. בפברואר 1983 התפטר שוב מהמועצה הלאומית הפלסטינית על רקע עמדותיו המתונות. במרץ 1983 קרא למשא ומתן ישיר עם ישראל.

דעותיו המתונות עוררו עליו זעם בארגוני הטרור הפלסטיניים. באפריל 1983 הגיע לוועידת האינטרנציונל הסוציאליסטי באלבופיירה  שבפורטוגל, במעמד משקיף, לאחר ששמעון פרס הסכים לנוכחותו ללא מעמד רשמי. במהלך הכנס נפגש עם נציגים מישראל ונתן ריאיון לעיתונאית תמר גולן. סרטאווי נרצח ב-10 באפריל 1983, בידי מתנקש שהיה ככל הנראה מארגונו של אבו נידאל.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פוליטיקאים פלסטינים
קטגוריה:פליטים פלסטינים
קטגוריה:פעילי פת"ח
קטגוריה:קורבנות רציחות פוליטיות באירופה
קטגוריה:זוכי פרס ברונו קרייסקי
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1935
קטגוריה:נפטרים ב-1983
שרון בצלי

**שרון בצלי** (נולדה ב-1972) היא חלילנית ישראלית, המתגוררת בשוודיה.

## ביוגרפיה

בצלי נולדה בישראל . יש המשווים את רמתה הווירטואוזית לזו של הכנר דוד אויסטרך והפסנתרן ולדימיר הורוביץ. היא נחשבת לכוכבת בינלאומית מאז 1997, כאשר החלה בקריירה כחלילנית סולנית. הופעתה הראשונה כסולנית הייתה בגיל 14, עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית בניצוח זובין מהטה. החליל של שרון בצלי נבנה בידי צוות מוראמאטסו ועשוי זהב 24 קאראט.

בצלי מופיעה עם תזמורות סימפוניות וקאמריות ביפן, בסין, בישראל ובארצות שונות באירופה, בהן אנגליה וארצות סקנדינביה. כמו כן הופיעה בפסטיבלים עם גדעון קרמר מרביעיית ברטוק. במאי 2006 הופיעה עם אוסמו ונסקה ותזמורת מינסוטה.

שבעה קונצ'רטי נכתבו לבצלי לפי הזמנה, ביניהם יצירות של קלווי אהו, סופיה גוביידולינה, כריסטינה לינדברג וז'ואו לונג. נכון למאי 2006, עוד שישה קונצ'רטי נמצאים בשלבי חיבור.

בצלי הוציאה 18 תקליטורים זוכי פרסים עם חברת ההקלטות השוודית BIS. היא נשואה לרוברט פון באהר, מנהל החברה.

## פרסים ואותות כבוד
* פרס אקו לנגן השנה במוזיקה קלאסית, 2002
* פרס קאן לאמן הצעיר במוזיקה קלאסית לשנת 2003.

## לקריאה נוספת

* Minnesota Orchestra's showcase concert magazine, May 06, page 41


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:נגני כלי נשיפה מעץ
קטגוריה:חלילניות ישראליות
קטגוריה:ישראליות זוכות פרסים
קטגוריה:חלילנים ישראלים
קטגוריה:מהגרים לשוודיה
קטגוריה:מהגרים ישראלים
קטגוריה:מהגרות ישראליות
קטגוריה:נגניות ישראליות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1972
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1972
אוניברסיטת החלל הבין-לאומית

**אוניברסיטת החלל הבין-לאומית** (באנגלית: **International Space University**; בראשי תיבות: **ISU**) היא אוניברסיטה פרטית שהוקמה בשנת 1987. האוניברסיטה מציעה שתי תוכניות לתואר שני:

*תואר שני בלימודי חלל
*תואר שני בניהול בחלל

האוניברסיטה ממוקמת ליד שטרסבורג בצרפת. בנוסף ללימודים בקמפוס זה, מתקיימת באוניברסיטה תוכנית רב-שנתית בסמסטר הקיץ, הנודדת בין ערים ומדינות שונות (כולל בחיפה, ישראל ב-2016). בסגל ההוראה של האוניברסיטה חברים מומחי חלל ממדינות שונות, וכן אסטרונאוטים וקוסמונאוטים. נשיא האוניברסיטה הוא ד"ר ג'ון וונסבין.

הלימודים באוניברסיטת החלל הבין-לאומית מהווים הזדמנות ייחודית לסטודנטים ממדינות רבות להפגש עם בכירים בתעשיות החלל של מדינות מגוונות, ולפתח רשת של קשרים חברתיים, שהיא אחת ממטרותיה של האוניברסיטה, השואפת למיזמי חלל הבין-לאומיים.

בתחילת יולי 2025, מונה איתן סטיבה, האסטרונאוט הישראלי השני, לכהן כנשיא של כבוד של האוניברסיטה.

## הכנס השנתי של אוניברסיטת החלל הבין-לאומית
בשנת 1996 החלה אוניברסיטת החלל הבין-לאומית בקיום כנס שנתי, המוקדש מדי שנה לנושא מרכזי אחד. במסגרת כנס זה נפגשים חוקרים, מהנדסים, מנהלים ובכירים מתעשיות החלל השונות בעולם, יחד עם סטודנטים של האוניברסיטה, לימים אחדים של דיונים. בסיום כל כנס, מוציאה האוניברסיטה פרסום בנושא.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מוסדות מדעיים בין-לאומיים
קטגוריה:צרפת: אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:שטרסבורג: מבנים
קמרובו (מחוז)

**מחוז קמרובו** (ברוסית: **Кемеровская область**; בתעתיק: **קמרובסקאיה [[אובלסט]]**; ידוע גם בשם **קוזבאס** – Кузба́сс) הוא סובייקט בפדרציה הרוסית. המחוז נמצא בשטח של המחוז הפדרלי הסיבירי.

המחוז הוקם ב-26 בינואר 1943 תוך הפרדתו ממחוז נובוסיבירסק.

נכון לינואר 2024 התגוררו במחוז 2,547,684 תושבים.

## היסטוריה
בימי הביניים בשטח המחוז התגוררו עמים טורקיים. בהמשך השטח שולב באימפריה המונגולית.

התיישבות רוסית באזור החלה בשנת 1618 כאשר בדרום המחוז הוקם מבצר. מטרתו הייתה להגן על הגבול מפני עמים נוודים. בהמשך החלה התיישבות חקלאית של רוסים שהגיעו מחלקים הפנימיים של רוסיה הצארית.

בתחילת המאה ה-17 התגלו באזור מרבצי פחם. בסוף המאה ה-18 באזור נבנו מפעלים בבעלות משפחת דמידוב. באותה תקופה האזור היה חלק של גוברניית טומסק.

מעבר הרכבת הטראנס-סיבירית בשטחי המחוז תרם לתנופת פיתוח.

לאחר הקמת ברית המועצות האזור שולב במחוז נובסיבירסק. בשטח המחוז נבנו מפעלי פלדה ותעשייה כבדה נוספת. רבים מבוני המפעלים היה אסירים של מחנות גולאג בסביבה.

בשנת 1943 הוקם מחוז קמרובו תוך פיצול ממחוז נובסיבירסק.

בשנת 1989 האזור היה בין המרכזים של שביתות.

בשנת 1997 אמן טולייב החל לכהן במושל המחוז והוא כיהן עד לשנת 2018. הוא התפטר בעקבות השרפה במרכז הקניות בקמרובו בה נהרגו 60 אנשים.
## ממשל
הרשות המחוקקת היא "האספה המחוקקת של מחוז קמרובו" שכוללת 46 חברים. בראש המחוז עומד מושל שנבחר ל-5 שנים. בספטמבר 2024 לתפקיד נבחר איליה סרדיוק.

מבחינה אדמיניסטרטיבית החבל מחולק ל-18 ראיונים ו-16 ערים בעלי חשיבות מחוזית. 

## דמוגרפיה
נכון לינואר 2024 התגוררו במחוז 2,547,684 תושבים. זאת לעומת כ-3.1 מיליון בשנת 1987. כ-88% מאוכלוסיית המחוז מתגוררת בערים. הערים הגדולות הן נובוקוזנצק (כ-537 אלף תושבים), קמרובו (כ-544 אלף תושבים) ופרוקופייבסק (כ-177 אלף).

בהתאם לנתוני מפקד אוכלוסין 2021 של הפדרציה הרוסית רוב תושבי המחוז הם רוסים (87.6%), אך קיימות גם קהילות גדולות של שורים, טטרים (0.8%), אוקראינים, צ'ובשים וגרמנים. בעקבות גירוד גרמנים מאזורים אחרים של ברית המועצות בתחילת מלחמת העולם השנייה לאזור הוגלו גרמנים רבים. בשנת 1959 במחוז התגוררו 65 אלף גרמנים. בשנת 2021 היו כ-8 אלף גרמנים.

## כלכלה
תעשיית הפחם מהווה חלק מרכזי בכלכלת המחוז. מכרות הפחם של אגן קוזנצק פזורים למעשה בכל שטחי המחוז ותוצרתם מהווה כ-56% מסך הפחם המופק ברוסיה.

בנוסף לכך יש לציין מפעלים גדולים לייצור פלדה, אלומיניום ואבץ שנבנו בתקופה הסובייטית.

### תחבורה
פיתוח מסילות ברזל באזור החל עם הגעת הרכבת הטראנס-סיבירית. כיום מופעלת רשת מסילות ברזל מפותחת.

דרך המחוז עובר כביר ארצי R-255 נובוסיבירסק-אירקוטסק.

בערים קמרובו ונובוקוזנצק פועלים נמלי תעופה בין-לאומיים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

*
קמרובו
קטגוריה:מחוזות רוסיה בסיביר
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1943
האפקט האידיאומוטורי

**האפקט האידיאומוטורי** (נקרא גם "אפקט קרפנטר") הוא תופעה פסיכולוגית בה אדם מבצע פעולות בצורה לא מודעת. בדומה לתגובה הרפלקסיבית לכאב, הגוף לעיתים פועל בצורה לא מודעת, ללא החלטה רצונית של האדם ליזום פעולה. לדוגמה, דמעות נוצרות בעיניים בצורה לא מודעת בהשפעת רגש העצבות, בדרך כלל ללא החלטה רצונית לבכות.

מהפנטי במה מנצלים את האפקט האידיאומוטורי לצורכי בידור. בעזרתו הם משכנעים מתנדבים מהקהל לבצע פעולה כלשהי בלי שהם החליטו או רצו לבצעה מלכתחילה. המתנדבים בדרך כלל אינם זוכרים את ביצוע הפעולה בדומה לאנשים ההולכים מתוך שינה שאינם מודעים לכך שהם פועלים על פי גירויים במוחם, ולא בעולם החיצוני. תגובות לא מודעות עדינות יותר מנוצלות על ידי קוסמים ואמני אשליות כדי לבצע תרגילים המבוססים לכאורה על "קריאת מחשבות".

תופעות כמו כתיבה אוטומטית, גילוי מים או אבנים טובות מתחת לאדמה, תקשורת עם מוגבלים בעזרת מקלדת, סיאנס בעזרת לוח ויג'י, גם כן מיוחסות על ידי אנשי המדע לאפקט האידיאומוטורי. לעומתם, מיסטיקנים מייחסים את התנועה להסבר על טבעי כלשהו, ומשתתפים רבים בטקסים כאלו משוכנעים כי לא ניתן לייחס את התנועה אליהם בלבד.

המונח הוטבע לראשונה על ידי ויליאם בנימין קרפנטר  בשנת 1852. במאמר שכתב, קרפנטר טען כי תנועת שריר יכולה להתבצע ללא החלטה מודעת.
ניסויים מדעיים שביצעו המדען האנגלי מייקל פרדיי, הכימאי הצרפתי מישל שוורל והפסיכולוג האמריקני ויליאם ג'יימס, הראו כי תופעות רבות שיוחסו לכוחות או "אנרגיות" מיסטיים או רוחניים ניתנות להסבר על פי תנועה אידיאומוטורית. מעבר לכך, הניסויים הראו כי גם אנשים "ישרים ואינטליגנטיים עלולים לבצע תנועה לא מודעת ולא רצונית המתאימה את עצמה לתוצאות הרצויות". בנוסף הם הראו איך סוגסטיות שיכולות לכוון להתנהגות מסוימת, ניתנות ומשפיעות גם בעזרת רמזים עדינים.

מרפאים אלטרנטיביים מסוימים טוענים כי הם עושים שימוש באפקט האידיאומוטורי כדי לתקשר עם תת-המודע של המטופל בעזרת מערכת של תנועות פיזיות כגון תנועת אצבעות או החזקת מטוטלת, המסמנות "כן", "לא" ו"אני לא מוכן לגלות את זה בצורה מודעת". לטענות אלה אין אישוש מדעי.

דוגמה מודרנית לאפקט האידיאומוטורי היא תקשורת מסוייעת. תקשורת מסוייעת מתיימרת לסייע לאנשים עם לקויות דיבור משמעותיות, לתקשר דרך מקלדת. הדבר נעשה כאשר מנחה מניחה את ידה על ידו של המטופל וכך הוא, לכאורה, מקליד את המסר אותו הוא רוצה להעביר. שיטה זו משמשת בין השאר בתקשורת עם אנשים הסובלים מאוטיזם. מחקרים מבוקרים מראים שמי שקובעת את נוסח המסר היא המנחה, ולא המטופל. לדוגמה, כאשר מראים למטופל חפץ מסוים ומבקשים ממנו לזהות אותו, הוא אינו מסוגל לעשות זאת אם המנחה לא רואה גם היא את החפץ. ניתן לראות הדגמה של השיטה בשתי כתבות של אורית נבון במסגרת סדרת הרשת הדוקומנטרית "כאן מקשיבים".

## ראו גם
*אפקט פורר

## קישורים חיצוניים

*סיאנסים, רוחות ומנהרות של חושך ואור, באתר "חופש"
*אשליות הנגרמות בעזרת תנועה אידיאומוטורית, ד"ר ריי היימן (אנגלית)
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פסאודו-מדע
קטגוריה:ספקנות מדעית
יגאל כהן (פוליטיקאי)

**יגאל כהן** (אוקטובר 1928 – 6 בדצמבר 1988) היה חבר הכנסת מטעם  הליכוד.

## ביוגרפיה
כהן נולד בתל עדשים. בין היתר, היה מדריך חקלאי במושבי עולים בפרוזדור ירושלים ושליח מטעם משרד הביטחון בגדנ"ע בפעילויות בחו"ל (אירופה, ארצות הברית ואפריקה).

כהן כיהן כחבר הכנסת מטעם סיעת הליכוד מהכנסת השמינית (1974) ועד למותו בעת כהונתו בכנסת ה-12. בתקופת הכנסת העשירית כיהן כסגן יושב ראש הכנסת. בנוסף, היה חבר בוועדת הכלכלה, ועדת העבודה והרווחה, ובוועדת הכספים.

הוא כיהן במספר תפקידים ציבוריים, ביניהם מרכז ועדת הנוער של תנועת המושבים; חבר מזכירות הנוער העובד וחבר מזכירות המשמרת הצעירה של מפא"י. ב-1965 החליט לעזוב את מפא"י ולהצטרף למפלגת "רפ"י". ב-1968 הצטרף לרשימה הממלכתית והיה ראש הסיעה בוועד הפועל של הסתדרות העובדים הכללית. מאוחר יותר ייסד את סיעת לע"ם. ב-1987 הצטרף לתנועת החרות.

יגאל כהן נפטר ב-6 בדצמבר 1988, ונטמן בבית העלמין תל עדשים.

## הנצחה
על שמו נקרא היישוב צור יגאל.

## קישורים חיצוניים
* 
* "יגאל כהן הקדיש את חייו לפעילות למען שלמותה של ארץ ישראל", מעריב, 7 בדצמבר 1988.

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם הליכוד
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם לעם
קטגוריה:הנוער העובד והלומד
קטגוריה:חברי הכנסת השמינית
קטגוריה:חברי הכנסת התשיעית
קטגוריה:חברי הכנסת העשירית
קטגוריה:חברי הכנסת האחת עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת השתים עשרה
קטגוריה:אישים שעל שמם יישובים בישראל
קטגוריה:בוגרי הנוער העובד והלומד
קטגוריה:תל עדשים: אישים
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:חברי כנסת שמתו במהלך כהונתם
קטגוריה:סגני יושב ראש הכנסת בכנסת העשירית
קטגוריה:אישים הקבורים בתל עדשים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1928
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1988
נועה סתת

**נועה סתת** (נולדה ב-15 במאי 1977) היא רבה רפורמית, ומנכ"לית האגודה לזכויות האזרח, לפני כן היא ניהלה את המרכז הרפורמי לדת ומדינה ואת הבית הפתוח. היא פעילה חברתית ישראלית, בעיקר בתחום זכויות להט"ב וזכויות האדם.

## ביוגרפיה
סתת נולדה בירושלים ולמדה בבית הספר הניסויי בעיר. בשנים 1995–1997 שירתה בחיל המודיעין. אחרי השחרור עבדה כמנהלת תוכנה בחברת "פרוסייט" בירושלים. היא למדה לתואר ראשון בהיסטוריה באוניברסיטה העברית. משפחתה של סתת חילונית, אך היא מגדירה עצמה כדתיה ומשתייכת לקהילת "כל הנשמה" של התנועה ליהדות מתקדמת (היהדות הרפורמית).

סתת החלה את דרכה בבית הפתוח ב-1999 כחניכה בתוכנית הנוער והצעירים, בשנת 2001 הצטרפה לוועד המנהל של העמותה, ועמדה בראשו במשך שנתיים בשנים 2004–2006. בשנים 2006–2008 הובילה את המאבק של הבית הפתוח לקיום מצעד הגאווה ברחובות ירושלים, כפי שניתן לראות בסרט התיעודי "ירושלים גאה להציג". על מאבקה המתמשך הייתה מועמדת לתואר "אשת השנה" של זכיינית השידור קשת בשנת 2007. במהלך המאבק נחשפה סתת לאיומים רבים על חייה וחיי משפחתה, ובכלל זה אף הוטלה עליה קללת פולסא דנורא.

בספטמבר 2006 התמנתה למנכ"לית עמותת "הבית הפתוח בירושלים לגאווה ולסובלנות". בינואר 2008 הודיעה על התפטרותה מתפקידה לנוכח חילוקי דעות בינה לבין ועד העמותה, וההתפטרות נכנסה לתוקף באפריל של אותה שנה.

בשנים 2008–2010 ניהלה את עמותת "MEET" בישראל, המפעילה תוכנית חינוכית לתלמידי תיכון מצטיינים ישראלים ופלסטינים מאזור ירושלים, בשיתוף עם המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT).

סתת למדה בהיברו יוניון קולג' בירושלים, בית המדרש של רבני התנועה הרפורמית, וההתמחתה בבית הכנסת "כל הנשמה" שבשכונת בקעה. היא הוסמכה לרבנות על ידי היברו יוניון קולג' בירושלים בשנת 2014.

החל משנת 2012 סתת היא מנכ"לית "המרכז הרפורמי לדת ומדינה" (בעבר: המרכז לפלורליזם יהודי), הזרוע הציבורית והמשפטית של התנועה ליהדות מתקדמת בישראל. במרכז הרפורמי הובילה סתת את המאבק בגזענות, הסתה, וקיצוניות דתית - כולל המאבק לפסילת מועמדים כהניסטים מהתמודדות לכנסת, המאבק להעמדה לדין של בנצי גופשטיין, ושל העמדה של הרב שמואל אליהו לדין משמעתי.

לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת ב-2019 הוצבה סתת במקום ה-83 הסמלי ברשימת מרצ לכנסת.

ב-2021 נבחרה לתפקיד מנכ"לית האגודה לזכויות האזרח

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרות בית הספר הניסויי ירושלים
קטגוריה:בוגרי בית הספר הניסויי ירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:להט"בים ישראלים
קטגוריה:להט"ביות ישראליות
קטגוריה:מנהלות ישראליות
קטגוריה:מנהלים ישראלים
קטגוריה:מנכ"ליות עמותות
קטגוריה:מנכ"לי עמותות
קטגוריה:פעילות חברתיות ישראליות
קטגוריה:פעילים חברתיים ישראלים
קטגוריה:פעילות למען זכויות להט"ב בישראל
קטגוריה:פעילים למען זכויות להט"ב בישראל
קטגוריה:פעילי האגודה לזכויות האזרח
קטגוריה:פעילות האגודה לזכויות האזרח
קטגוריה:פעילות מרצ
קטגוריה:פעילי מרצ
קטגוריה:רבניות ישראליות
קטגוריה:רבניות רפורמיות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1977
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1977
פיטר קול

**פיטר קול** (נולד ב-19 באוגוסט 1957) הוא מתרגם ומשורר יהודי-ישראלי הכותב באנגלית. זוכה "מלגת המצוינות" של עמיתי מקארתור.

## קורות חיים
פיטר קול נולד בפטרסון, ניו ג'רזי. קיבל תואר ראשון בהמפשייר קולג' במסצ'וסטס. עלה לישראל בשנת 1981 עם אשתו הסופרת עדינה הופמן, והוא חי עם משפחתו בשכונת מוסררה שבירושלים. 

שמו של קול התפרסם בעולם דובר האנגלית בעיקר בשל תרגומי השירה שלו. הוא תרגם משירת ימי הביניים היהודית, בין השאר שירי המשוררים שלמה אבן גבירול ושמואל הנגיד, וכן מהשירה הערבית והעברית הישראלית העכשווית כמו המשורר הערבי-ישראלי טהא מוחמד עלי, אהרן שבתאי ויואל הופמן. תרגומיו יצאו בהוצאות המכובדות בעולם ובהן הוצאת אוניברסיטת פרינסטון ו-New Directions.

ב-1998 הקים קול את הוצאת הספרים Ibis Editions, המוציאה ספרים המתורגמים מצרפתית, גרמנית, לאדינו, עברית וערבית.

בנוסף פרסם קול חמישה ספרי שירה. מבחר מקיף של שיריו ותרגומיו, *Hymns & Qualms: New and Selected Poems and Translations,* ראה אור ב-2017  בהוצאת Farrar, Straus and Giroux היוקרתית.

## לקריאה נוספת
* **שיחה עם פיטר קול** (מראיין: יהודה ויזן); פיטר קול – **שלושה שירים ושני קטעי פרוזה** (מאנגלית: יהודה ויזן); בתוך דחק - כתב עת לספרות טובה ט', 2018, עמ' 228-254.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מתרגמים ישראלים
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:בוגרי מכללת המפשייר
קטגוריה:עמיתי מקארתור
קטגוריה:זוכי מלגת גוגנהיים
קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1957
עמותת טבקה

**טֶבֶּקָה - צדק ושוויון ליוצאי אתיופיה** ("עשיית צדק" באמהרית) היא עמותה שהוקמה בשנת 2000 ופועלת לקידום יוצאי אתיופיה בישראל, ונאבקת בגילויי אפליה וגזענות כלפי בני העדה. פעילותה כוללת קידום נושאים ציבוריים ועקרוניים וכן הכוונה וייעוץ משפטי אישי.

אחד המאבקים המתוקשרים בהם נטלה חלק עמותת טבקה הוא המאבק בנושא שילוב ילדי עולי אתיופיה במערכת החינוך בעיר פתח תקווה. עתירה ראשונה בנושא הוגשה לבג"ץ בשנת 2005, אך נמחקה לאחר שהוסדר שילובם של כל הילדים. גם בשנים הבאות נוצרה בעיה דומה, שגם היא נפתרה בהתערבות משרד החינוך וכלי התקשורת לאחר מספר ימים. בג"ץ החליט לדון בעתירה ולפרסם החלטה עקרונית, על אף שהסוגיה לא עמדה עוד על הפרק מבחינה מעשית. הרכב השופטים בראשות אילה פרוקצ'יה ובהשתתפות חנן מלצר ואליקים רובינשטיין פרסם את החלטתו ב-31 באוגוסט 2010 וקבע כי מדובר באפליה פסולה והורה כי על כל מוסדות החינוך בעיר לקלוט תלמידים באופן יחסי לגודלם. בית המשפט אף התווה דרך בדבר האמצעים העומדים לרשות המדינה על מנת לאכוף זאת, החל משלילת תקציבים וכלה בשלילת רישיונותיהם של מוסדות סרבנים.

## ראו גם
*בג"ץ טבקה

## קישורים חיצוניים
* 

* 
*  
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ארגונים למען יהודי אתיופיה
קטגוריה:ישראל: ארגוני זכויות האדם
קטגוריה:ישראל: עמותות
קטגוריה:גזענות בישראל
קטגוריה:מעוטרי אות הנשיא להתנדבות
תענך

**תַּעְנַךְ** היה יישוב קדום בצפון השומרון, ששרידיו שוכנים ב**[[תל תענך]]** אשר בצד כביש ג'נין–מגידו, כקילומטר מהכפר הערבי תיעניכ המשמר את השם הקדום. בעיר נמצאו מכתבי תענך.

## היסטוריה
העיר הקדומה **תַּעְנַךְ** נזכרה בשנת 1468 לפנה"ס ברשימות ובתעודות מצריות מהמאה ה-15 לפנה"ס בהקשר לכיבוש העיר מגידו הסמוכה.

בחפירות שנערכו במקום נתגלו מבני ציבור ומגורים, מזבח קטורת ומקטר, שרידי ביצורים מתקופת הברונזה המאוחרת ותקופה הברזל, וכן שלושה עשר לוחות חרס הכתובים בכתב היתדות האכדי, הקרויים מכתבי תענך. זהו הריכוז הגדול ביותר של לוחות חרס הכתובים בכתב אכדי שנתגלה בארץ עד כה. כשליש מהשמות על גבי הלוחות הללו הם ממוצא חֿורי.

תענך מופיעה גם במכתבי אל-עמארנה מכתב א"ע 248, על פי מכתב זה מתלונן מושל(?) בשם יַשדַתַ במכתב ששלח למלך מצרים, שאנשי תענך שדדו את כל מה שנתן לו המלך, הרגו את שווריו וגרשו אותו ולכן הוא נמצא עם בירידיה שליט מגידו.

ממצא חשוב שהתגלה בתל הוא שני כני קטורת עשויים טרקוטה מהתקופה הישראלית הקדומה, אחד מוקדש כנראה לאלה אשרה, ושני מוקדש לה ולעוד כמה אלים, כחלק מפולחן העממי של תושבי הארץ בתקופת הברזל בארץ ישראל שהיה נפוץ ביותר.

במקרא העיר תענך מוזכרת בתקופת כיבושי יהושע בן נון, שנמנה מלכה של תענך עם 31 המלכים אשר לחמו נגד צבאו של יהושע, כאמור:
. לאחר תבוסת מלכה בידי יהושע סופחה העיר תאורטית לנחלת שבט מנשה, אך האחרונים לא הצליחו בפועל לכובשה והיא בעצם התקיימה כעין אוטונומיה בתוך נחלתם של בני מנשה, כפי שבא לידי ביטוי בספר יהושע: .

נמצאו שרידים וכלי חרס מהתקופה הרומית, מהתקופה הביזנטית ומימי הביניים. השרידים העיקריים הנראים שהשתמרו בתל הם של ארמון עבאסי מהמאה ה-11.
## חפירות ארכאולוגיות
החפירות הראשונות נערכו בשנים 1904-1902 בידי ארנסט זלין מאוניברסיטת וינה. בתחילת החפירה השתתף בו גם גוטליב שומכר ולאחר גילוי מכתבי תענך על גבי לוחות טין בכתב היתדות הצטרף לחפירה בדז'יך הרוזני. דוחות החפירה התפרסמו בשנת 1905. חפירה שנייה בתל נערכה על ידי משלחות אמריקאיות בראשותו של פאול לאפ. החפירות נערכו בשנים 1963, 1966 ו-1968. נחפרו ארבעה שטחי חפירה בדרום מערב התל. מטרת החופרים הייתה לברר את אופי הביצורים, מבני המגורים, המבנים התעשייתיים, בנייני ציבור ופולחן.

## מכתבי תענך

מכתבי תענך הם שלושה עשר לוחות הכתובים בכתב היתדות האכדי על גבי חומר (בדומה למכתבי אחתאתן (אל-עמרנה)). 12 תעודות התגלו בחפירות של 1903-1904, ותעודה נוספת התגלתה על ידי אלברט גלוק בשנת 1968. התעודות הן מתקופה שקדמה לתקופת אל עמרנה והן מתוארכות לתקופת הברונזה המאוחרת א, אבל מבחינת סגנונן שייכות לאותה תרבות.

## ראו גם
*תקופת הברונזה המאוחרת

## לקריאה נוספת
*אלברט א' גלוק, "תענך", האנציקלופדיה החדשה לחפירות ארכאולוגיות בארץ ישראל, החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה, כרך 4, עמודים 1619-1613
*דובי טל, מוני הרמתי, רוני רייך, **[[אבנים גדולות מן השמים]]**, הוצאת משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1998, עמ' 38.
*איתן אבניאון, **המילון האנציקלופדי של המקרא**, איתאב-בית ההוצאה לאור,2003.
***[[כל מקום ואתר]]**, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2000.
*אדם זרטל, **[[סקר הר מנשה]]** כרך ג' אתר 38.

## קישורים חיצוניים

* טקסטים של מכתבי תענך 1, 2, 5, ו-6
* אודות תקופת הברונזה המאוחרת בארץ ישראל, באתר עידן התנ"ך.
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חבל התענך
קטגוריה:אתרים ארכאולוגיים כנעניים בארץ ישראל
קטגוריה:מקומות במכתבי אל-עמארנה
קטגוריה:נחלת שבט מנשה
קטגוריה:אתרים ארכאולוגיים יהודיים בארץ ישראל
תענך
קטגוריה:אתרי המקרא
קטגוריה:ערי לויים
קטגוריה:השומרון: אתרים ארכאולוגיים
האבנים הרוניות בילין

שתי **האבנים הרוניות ב[[ילין (יישוב בדנמרק)|ילין]]** (Jelling) שבמרכז חצי האי יוטלנד בדנמרק, הוכרזו בשנת 1994 כאתר מורשת עולמית יחד עם הכנסייה השוכנת בצמוד להן מצפון ואשר בחצרה הן ניצבות, ויחד עם שני תילי קבורה הנישאים מצפון ומדרום לכנסייה.

## האבנים הרוניות
האבנים הרוניות עשויות כל אחת פיסת אבן ועליה חרוטות כתובות בשפת נורס בכתב רונות המתוארכות למאה ה-10. האבנים מייצגות את שלב המעבר מהאמונה הפגנית בדנמרק לנצרות, והן מזוהות עם התקופה בה הייתה דנמרק למדינה לאומית.

### האבן הקטנה
"האבן הקטנה", המכונה גם "האבן העתיקה", הונחה במקומה על ידי המלך הדני גורם הזקן (Gorm den Gamle; מלך מ-934 עד 958 או 959) שהיה המלך הראשון של כל דנמרק. האבן הוקמה לזכר אשתו של המלך, תירה (Thyra Dannebod). בכתובת שעל האבן מופיעה המילה "דנמרק" לראשונה בתולדות המדינה, אם כי זו הוזכרה מחוץ לגבולותיה כ-75 שנים קודם לכן. תוכן הכתובת על האבן הוא כדלקמן:


תמונה:Jelling kl Stein 1.JPG|האבן הקטנה - צד א'
תמונה:Jelling kl Stein 2.JPG|האבן הקטנה - צד ב'


### האבן הגדולה
"האבן הגדולה", הידועה גם כ"אבן החדשה", נחקקה על ידי המלך האראלד כחול-השן (Harald Blåtand), בנו של גורם הזקן, לזכר הוריו ולזכר התנצרותם של הדנים. האבן שוקלת כ-10 טונות ונישאת לגובה של 2.43 מטר. לאבן שלושה צדדים - בצידה האחד ציור של ישו בתנוחת צליבה אך ללא צלב, בשני נראה נחש הכרוך סביב אריה, ובשלישי מופיע רובה של הכתובת, לאמור:


תמונה:Jelling gr Stein 1.JPG|האבן הגדולה - צד א' (רוב הכיתוב)
תמונה:Jelling gr Stein 2.JPG|האבן הגדולה - צד ב' (נחש ואריה)
תמונה:Jelling gr Stein 3.JPG|האבן הגדולה - צד ג' (דמותו של ישו)
תמונה:Inscriptions grosse pierre Jelling.png|הכיתוב המקורי בכתב רונות על האבן הגדולה


## התילים
ממוזער|200px|התל הדרומי מחצר הכנסייה
שמאל|ממוזער|200px|הכנסייה ושתי האבנים בסמוך לדלת הכניסה אליה
שמאל|ממוזער|200px|פנים הכנסייה
שני התילים נישאים מדרום ומצפון לכנסייה. בתל הצפוני נתגלו שרידי אולם קבורה, שייתכן והוקם לשני אנשים. חיפושים שנערכו במקום בתחילת המאה ה-19 חשפו ממצאים מהמאה ה-10 אך שרידי הגופות סולקו ממנו. ייתכן שהמלך גורם הזקן היה קבור בתל זה, ובנו האראלד כחול-השן העביר את גופתו אל הכנסייה הסמוכה שהוקמה עם התנצרותו. התל הדרומי נחקר בשנת 1861 ו-1941, אך לא נתגלו בו קברים.

## הכנסייה
לכנסייה הניצבת במקום כעת קדמו שלוש כנסיות עץ מוקדמות יותר אשר נהרסו בשריפות, והעתיקה שבהן שימשה גם כמקום קבורתו של המלך גורם הזקן. גופתו של גורם הזקן נתגלתה בשנת 1978 והוצאה מהקבר לצורכי מחקר, ובשנת 2000 הושבה לכנסייה.

הספינה ובית המקהלה נבנו מאבן גיר בסביבות שנת 1100, בעוד שמגדל הפעמונים ואולם הכניסה נוספו מאוחר יותר. בשנת 1874 נחשפו בבית המקהלה פרסקאות מהמחצית הראשונה של המאה ה-12.

## קישורים חיצוניים

* אודות האתר (גרמנית)
* אודות גורם הזקן והאבן הקטנה 
* אודות האראלד כחול-השן והאבן הגדולה 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ויקינגים
טירת קרונבורג

**טירת קרונבורג** (בדנית: **Kronborg slottet**) שוכנת לחופי מצר ארסונד (Øresund) בעיר אלסינור (בדנית: Helsingør; באנגלית: Elsinore) שבצפון-מזרחו של האי שלן  בדנמרק. הטירה הוקמה במיקום אסטרטגי סמוך לנקודה הצרה ביותר במצר ארסונד, שרוחבו מגיע בה ל-4 ק"מ בלבד.

## היסטוריה
ימין|ממוזער|200px|החצר הפנימית
ימין|ממוזער|200px|טירת קרונבורג מבחוץ
שמאל|ממוזער|200px|טירת קרונבורג וסביבתה
מצודת קרואון (Krogen) שהוקמה בשנות העשרים של המאה ה-15 קדמה לטירה הנוכחית. המצודה שכללה מספר מבנים מוקפים בחומה נועדה לאכוף את גביית מסי המעבר במצר הים שעליהם הורה המלך הדני אריק מפומרניה (אריק השביעי). 

בין השנים 1577 ו-1585 בנה פרדריק השני את הטירה הנוכחית בסגנון הרנסאנס, ושם האתר שונה לקרונבורג. 

בשנת 1629 פקדה שרפה את הטירה והיא נהרסה כמעט לחלוטין. תקרת הנחושת נמסה, המגדלים התמוטטו וחלק גדול מהריהוט ויצירות האמנות אבדו. רק הקפלה ניצלה בדרך נס, והאש לא הגיעה אל החומה החיצונית ואל מאגר אבק השרפה בטירה. עבודות השיקום נמשכו עשר שנים עד שנת 1639 אולם פנים הטירה לא שב לזוהרו המקורי. 

ב-1658 נכבשה רובה של דנמרק בידי השוודים והטירה נכבשה על ידיהם לאחר מצור בן שלושה שבועות. השוודים נסוגו לאחר שנתיים ולאחר שבזזו את הטירה והותירו אותה הרוסה באופן חלקי. הדנים הסיקו את המסקנות, ולקראת סוף המאה ה-17 חיזקו את הגנתה של הטירה והוסיפו חפירות סביבה, כך שעם תום העבודה נחשבה הטירה לחזקה באירופה. 

אולם בשנת 1801 שוב הוכיחה הטירה את חוסר מוכנותה לקרב. הצי הבריטי בפיקודו של לורד הוריישו נלסון חצה את מצר הארסונד בבטחה אל תוך הים הבלטי שכן אש תותחי הטירה לא הגיעה עד לצידו השני של המצר. 

החל באמצע המאה ה-18 ועד אמצע המאה ה-19 שימשה הטירה גם כבית כלא, והאסירים הועסקו, בין היתר, בעבודות התחזוקה של המבנה. חשיבותה כמשכן מלכותי הלכה ופחתה ומ-1785 ועד 1922 היא שימשה לצרכים צבאיים בלבד. 

ב-9 באפריל 1940 כבשה גרמניה הנאצית את דנמרק והטירה הפכה למחנה צבאי גרמני. הוקמו בה עמדות נ"מ ולחופי המצר נבנו שלוש עמדות שיגור לפצצות טורפדו. עם זאת, הגרמנים לא פגעו בטירה ולא בזזו אותה עם נסיגתם, והטירה שבה לרשות הצבא הדני ב-15 במאי 1945. 

ב-30 בנובמבר 2000 הוכרזה טירת קרונבורג כאתר מורשת עולמית.

## הטירה בתרבות
[ימין|ממוזער|200px|[ביגוד|תלבושות המלט ואופליה המוצגות בטירה]]
ממוזער|200px|פסל הולגר דנסקה במרתף הטירה
הטירה התפרסמה בעיקר כמקום התרחשות רוב המחזה "המלט" מאת ויליאם שייקספיר, ובמחזה עצמו היא מכונה טירת אלסינור (Elsinore). "המלט" הועלה לראשונה בטירה עצמה ביום השנה המאתיים למותו של שייקספיר, ומאז הוצג בה מספר פעמים.

עוד קשורה הטירה בדמותו המיתולוגית של הולגר דנסקה (Holger Danske) שפסלו ניצב במרתפה. לפי האגדה, ביום בו תהיה נתונה דנמרק בסכנה יקום הפסל לתחייה.

## קישורים חיצוניים

* 

* הטירה באתר משרד האוצר הדני

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:דנמרק: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:המלט
קרונבורג
קטגוריה:ארסונד
טובול (כדורגל)

**טובול קוסטאנאי** הוא מועדון כדורגל קזחי מהעיר קוסטנאי שבצפון קזחסטן. הקבוצה משחקת נכון להיום בליגה הבכירה בקזחסטן. למרות העובדה כי הקבוצה משחקת בליגה הבכירה בקזחסטן מאז הקמתה ב-1992, הקבוצה זכתה פעמיים באליפות קזחסטן. 

קבוצה זו, כמו מספר רב של קבוצות מברית המועצות לשעבר, שינתה את שמה מספר פעמים במהלך השנים. בין השמות של הקבוצה, למעט "טובול", ניתן למנות את "אוטומוביליסט", "אנרג'טיק" ו"חימקי".

## היסטוריה באירופה
הקבוצה הופיעה לראשונה במפעל אירופי בגביע האינטרטוטו בשנת 2003, אז הגיעה עד השלב השלישי כשהיא עוברת את קבוצות פולוניה ורשה מפולין וסיינט טרויידן הבלגית כאשר היא מפסידה בסיבוב השלישי לקבוצת SV פסשינג האוסטרית.

בגביע אופ"א בעונת  הקבוצה פגשה כבר בסיבוב המוקדמות הראשון את קבוצת פ.צ. בזל השווייצרית, מולה הפסידה טובול. בגביע האינטרטוטו בעונת 2007 הקבוצה עברה באופן מפתיע את קבוצות זסטפוני הגאורגית וסלובן ליברץ הצ'כית בדרך למשחקי הסיבוב השלישי מול קבוצת OFI כרתים היוונית, כאשר הקבוצה זוכה בסופו של דבר ומוכתרת כאחת מ-11 הקבוצות הזוכות באינטרטוטו ובכרטיס לסיבוב המוקדמות השני של גביע אופ"א, אז הוגרלה מול הקבוצה הפולנית דיסקובוליה גרודז'יסק, לה הפסדיה בשני משחקי הגומלין והודחה מהמפעל.

## שחקנים מפורסמים

## תארים
***אליפות [[ליגת העל הקזחית|הסופר-ליג הקזחי]]** **(2):** 2010, 2021
***[[גביע האינטרטוטו]]** **(1):** 2007

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל קזחיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1967
אנתוני פלית'

**אנתוני פלית**' (באנגלית: **Anthony Pleeth**; נולד ב-1948 בלונדון) הוא צ'לן אנגלי, שהתמחה בביצוע נכון היסטורית של מוזיקה מהמאה ה-18 וה-19 בכלים אותנטיים לתקופה.

## ביוגרפיה וקריירה

אנתוני פלית' למד נגינה בצ'לו אצל אביו, הצ'לן הנודע ויליאם פלית', בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה בלונדון, שם זכה במדליית זהב בשנת 1966. ההקלטה הראשונה שלו הייתה בגיל 13, ל-BBC. הוא ייסד את שלישיית גאליארד (עם טרוור פינוק, צ'מבלו וסטיבן פרסטון, טרברסו), והופיע עמה משנת 1965 עד התפרקותה בשנת 1972.

פלית' היה הצ'לן הראשי של האקדמיה למוזיקה עתיקה ובהמשך של התזמורת האנגלית, שאותה עזב בשנת 1985 אך נשאר חבר בקבוצה הקאמרית של התזמורת האנגלית עד 1991. הקלטותיו כוללות קונצ'רטי לצ'לו מאת ויוואלדי עם התזמורת האנגלית והאקדמיה למוזיקה עתיקה, וכן היה צ'לן סולן במספר רב של יצירות תזמורתיות וקונצ'רטי גרוסי עם שתי התזמורות הללו. הוא הקליט את מכלול הסונאטות של ג'מיניאני (עם כריסטופר הוגווד) ושל ויוואלדי (עם רוברט וולי וסוקי טאוב, טריו סונאטות של הנדל וקורלי ומוזיקה קאמרית מאת יוהאן סבסטיאן באך עם הקבוצה הקאמרית של התזמורת האנגלית. עם נגן פסנתר הפטישים **מלווין טאן** הקליט את כל הסונאטות והוואריציות לצ'לו ופסנתר של בטהובן. אנתוני פלית' איננו מגביל את עניינו לביצועים אותנטיים; הוא מנגן בצ'לו מודרני והרכב הצ'לו שלו ביצע והקליט את ה"באכיאנאס ברזילראס" מס' 1 ו-5 של הייטור וילה-לובוס.

פלית' התמנה לפרופסור לצ'לו בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה בשנת 1969 ובקולג' המלכותי למוזיקה ב-1986.

לצד הופעותיו במוזיקה קלאסית, ניגן גם בפסקולי סרטים רבים, בין השאר "היינו חיילים" של **ניק גלניס-סמית**' ו"גלדיאטור" של **[[הנס צימר]]** ו**[[ליסה ג'רארד]]**.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:צ'לנים בריטים
קטגוריה:מורים למוזיקה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת לונדון
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1948
Tattoo You

**Tattoo You** הוא אלבום של להקת הרוק הבריטית הרולינג סטונז שיצא בשנת 1981.
## הפקה
באלבום יש 11 שירים מהם ארבעה יצאו כסינגלים. ביניהם נמצא השיר Waiting For A Friend ואחד השירים הגדולים ביותר של הלהקה באותה תקופה: Start Me Up. בשניים משירי האלבום, מתארח נגן הסקסופון סאני רולינס.

האלבום הגיע למקום 1 במצעד האמריקאי ול-2 במצעד הבריטי. השיר Start Me Up הגיע למקום ראשון במצעד המיינסטרים רוק ולשני במצעד הבילבורד. האלבום קיבל פלטינה כפול ארבע. מגזין הרולינג סטון רשם אותו במקום ה-211 ברשימת 500 האלבומים הטובים ביותר, ובמקום ה-34 ברשימת 100 האלבומים הטובים ביותר של שנות ה-80.

## רשימת שירים
כל השירים נכתבו בידי מיק ג'אגר וקית' ריצ'רדס, אלא אם צוין אחרת:

# Start Me Up
# Hang Fire
# Slave
# Little T&A
# Black Limousine (מיק ג'אגר, קית' ריצ'רדס, רון ווד)
# Neighbours
# Worried About You
# Tops
# Heaven
# No Use In Cry (מיק ג'אגר, קית' ריצ'רדס, רון ווד)
# Waiting On a Friend

## חברי הלהקה
* מיק ג'אגר - שירה, גיטרה, פסנתר
* קית' ריצ'רדס - שירה, גיטרה, בס, פסנתר, קלידים
* רון ווד - גיטרות, בס
* צ'ארלי ווטס - תופים
* ביל ווייאהם - בס, סינתיסייזר

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי הרולינג סטונז
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים האוסטרלי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הקנדי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד 200
קטגוריה:אלבומי חברת וירג'ין רקורדס
רן

קטגוריה:שמות פרטיים עבריים לגברים
קטגוריה:שמות משפחה עבריים
KISS

**KISS** הם ראשי תיבות באנגלית של הביטוי "**Keep It Simple, Stupid**" (בתרגום חופשי: תשאיר את זה פשוט, טמבל), הביטוי היה עקרון מנחה של צי ארצות הברית מ־1960, ונשאר פופולרי עד 1970. זהו עיקרון בפיתוח מערכות ומוצרים הקורא לחתירה לפשטות מרבית בעיצוב המוצר, תוך ביטול כל מורכבות שאינה חיונית, ושכל מורכבות מעבר לנדרש רק תזיק. העיקרון מקביל לתערו של אוקאם במדע.

פרשנויות נוספות לראשי התיבות KISS, השומרות על אותה משמעות, הן:
* Keep It Simple & Stupid
* Keep It Sweet & Simple
* Keep It Short & Simple
* Keep it Simple, Sweetheart
* Keep it Simple, Sherlock

בפיתוחם של מוצרים הנדסיים קיימת נטייה להוסיף למוצר עוד ועוד יכולות, תוך הפיכת תפעולו למסובך יותר. עקרון KISS בא להזכיר למפתחים את העובדה שיכולות נוספות אלה רק יעיקו על המשתמש הפשוט ויפגעו ביכולתו להשתמש במוצר. מכשיר מורכב יותר הוא גם רגיש יותר, ועלול לסבול מתקלות רבות יותר. בתחום התכנות, פילוסופיה זו מיושמת במוצרי Suckless.org.

## מקור הביטוי
הביטוי הוטבע על ידי המהנדס האווירי קלי ג'ונסון, המהנדס הראשי בחברת לוקהיד מרטין.
בעוד שהביטוי מופיע לרוב עם הפסיק - "Keep It Simple, Stupid", ג'ונסון עצמו פתח את ראשי התיבות בלי פסיק (,) וקרא לו "Keep It Simple Stupid", כך שכוונתו המקורית של ג'ונסון לא הייתה ללעוג למהנדס.
## ראו גם
* SOLID (עיצוב מונחה עצמים)

## קישורים חיצוניים
* Kiss Principle
* The KISS Principles for ORM Products

קטגוריה:הנדסה
קטגוריה:מילים וביטויים באנגלית
קטגוריה:ראשי תיבות וקיצורים
קטגוריה:עקרונות בתכנות
אמנדה פורסיית'

**אמנדה פורסיית**' (באנגלית: **Amanda Forsyth**, נולדה ב-12 באוקטובר 1966) היא צ'לנית קנדית, זוכת פרס ג'ונו, צ'לנית ראשית בתזמורת מרכז האמנויות הלאומי של קנדה.

## ביוגרפיה
אמנדה פורסיית', בתו של המלחין מלקולם פורסיית', באה לקנדה מדרום אפריקה בגיל שנתיים והחלה לנגן בצ'לו בגיל שלוש. היא הייתה לבת-חסותו של ויליאם פלית' בלונדון ובהמשך למדה אצל הרווי שפירו בבית ספר ג'וליארד בניו יורק ואצל לין הארל בלוס אנג'לס. אחרי שתי עונות עם התזמורת הסימפונית של טורונטו נבחרה לנגנית הראשית הצעירה ביותר בכל הזמנים בתזמורת הפילהרמונית של קלגרי, שם נשארה למשך שש שנים. בשנת 1999 התמנתה פורסיית' לצ'לנית ראשית של תזמורת מרכז האמנויות הלאומי, שם היא מופיעה גם כסולנית מדי עונה.

פורסיית' מוכרת כצ'לנית מעולה ברסיטלים ובמוזיקה קאמרית וכסולנית, המופיעה עם תזמורות מן המעלה הראשונה ובפסטיבלים יוקרתיים למוזיקה קאמרית ברחבי העולם.

פורסיית' ובעלה, הכנר פנחס צוקרמן, מופיעים לעיתים קרובות יחד, כסולנים. היא מנגנת גם עם אמנים אחרים, ביניהם לין הארל, יו-יו מה, גאריק אולסון, ג'ון קימורה פרקר, יפים ברונפמן, יוסף קליכשטיין, חיימה לארדו, ארנולד שטיינהרדט, מייקל טרי ולואי לורטיה.

פורסיית' היא הצ'לנית ב"קבוצה הקאמרית של צוקרמן", המסיירת ברחבי העולם מאז 2003. לא מכבר ניגנה עם וינטון מרסליס בניו יורק והקליטה פסקול לסדרת הטלוויזיה בשבעה פרקים של קן ברנס על מלחמת העולם השנייה, בהפקת PBS

אמנדה פורסיית' מנגנת בצ'לו משנת 1699 של **קרלו ג'וזפה טסטורה**.

ב-2 ביולי 2017 הופיעה אמנדה פורסיית' בקונצרט בהיכל התרבות בתל אביב. בעלה, פנחס צוקרמן, ניצח על הקונצרט ואף ניגן קונצ'רטו של יוזף היידן. פורסיית' ניגנה קונצ'רטו לצ'לו של ויקטור הרברט.

## הקלטות נבחרות
* "להמריא עם אגממנון"
* "אלקטרה עולה: המוזיקה של מלקולם פורסיית'"
* "צוקרמן מנצח על מוצרט"
* "מסע אמריקאי"
* "הדרנים בחצר הדקלים"
* מוצרט: רביעיות חליל

## קישורים חיצוניים

* [אתר הפילהרמונית, קונצרט של פנחס צוקרמן ואמנדה פורסיית', [היכל התרבות (תל אביב)|היכל התרבות] תל אביב, 2 ביולי 2017]

## הערות שוליים

פורסיית'
קטגוריה:צ'לניות קנדיות
קטגוריה:קנדיות שנולדו ב-1966
האצטדיון העירוני נתיבות

שמאל|ממוזער|250px|מבט מהיציע המערבי
**האצטדיון העירוני נתיבות** הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בנתיבות.

האצטדיון הוקם בשנת 1995 ומכיל 3,250 מקומות ישיבה ועוד 200 מקומות עמידה. משמש כיום כמגרשה הביתי של קבוצת הכדורגל מכבי עירוני נתיבות.

האצטדיון הכיל בהקמתו 2,250 מקומות ישיבה ביציע המערבי. בשנת 2007 הוגדלה קיבולת האצטדיון בעוד כ-1,000 מקומות עמידה ביציע הצפוני. בסוף שנת 2017 הותקנו ביציע הצפוני של האצטדיון כיסאות והקיבולת שלו פחתה ל-800 מקומות ישיבה.

האצטדיון כולל מקלחות, חדרי הלבשה גדולים ומרווחים, חדר כביסה, חדר שופטים, מחסנים ומשרדים.

באצטדיון בנוי יציע כבוד עבור מוזמנים המכיל 200 מקומות ישיבה.

## קישורים חיצוניים

נתיבות
קטגוריה:נתיבות: ספורט
קטגוריה:נתיבות: מבנים
ארסונד

שמאל|ממוזער|250px|חלקו הדרומי של מצר ארסונד. בקדמת התמונה העיר מאלמה וגשר ארסונד, שבקצהו האי המלאכותי הזעיר פברהולם. מימין לגשר - האי סלטהולם ומעליו האי אמה. ברקע הרחוק - העיר קופנהגן.
[שמאל|ממוזער|250px|[צילום לוויין שבו נראים חלקו הדרומי של הארסונד וגשר ארסונד. משמאל ניתן לראות את שדה התעופה הבינלאומי של קופנהגן על האי אמה]]
**אֶרֵסוּנְד** (בדנית: **Øresund**; בשוודית: **Öresund**) הוא מצר ים החוצץ בין סקונה שבשוודיה ממזרח לבין האי שלן שבדנמרק ממערב, והמחבר את הים הבלטי שבדרום אל מצר קטגט שבצפון. ארסונד הוא אחד משלושה מצרי ים המחברים את הים הבלטי לים הצפוני והלאה לאוקיינוס האטלנטי; שני האחרים הם קטגט בין שוודיה ודנמרק, וסקאגרק בין דנמרק ונורווגיה. ארסונד הוא הצר והקצר מבין שלושת גופי מים אלה, ונחשב אחד מעורקי התחבורה הימית העמוסים בעולם.

רוחבו של המצר נע בין 4 ק"מ בלבד בצפונו ל-25 ק"מ בנקודה הרחבה ביותר בחלקו הדרומי; אורכו 50 ק"מ. במצר שלושה איים עיקריים:
* אמה (Amager) הצמוד לחוף הדני ומהווה חלק מקופנהגן רבתי. על האי, ששטחו 96.29 קמ"ר, שוכן גם שדה התעופה הבינלאומי של קופנהגן.
* סלטהולם (Saltholm - "אי המלח") השייך גם הוא לדנמרק וממוקם סמוך לאמה. שטח האי הוא 16 קמ"ר. סמוך מדרום לו הוקם האי המלאכותי הזעיר פברהולם (Peberholm - "אי הפלפל") לצורך בניית גשר ארסונד.
* ון (Ven) השייך לשוודיה נמצא בחלקו הצפוני של המצר, ושטחו 7.5 קמ"ר.

עד לשנת 2000 ניתן היה לחצות את המצר בדרך הים בלבד, כשעיקר התנועה נעשתה במעבורת בין הערים הלסינגבורג ואלסינור. ב-1 ביולי 2000 נפתח לתנועה גשר ארסונד (בצדו הדרומי של המצר), שעליו כביש מהיר ומסילת רכבת; הגשר מקשר בין קופנהגן בדנמרק למאלמה בשוודיה. לאחר שנוסעים עליו 10 ק"מ נכנסים למנהרה הארוכה ביותר בעולם מתחת למים שמובילה אל האי המלאכותי פברהולם. המשמעות הסמלית של הגשר היא גדולה, מכיוון שמחוז סקונה היה בעבר חלק מדנמרק והיו תקופות של מלחמה בין השוודים והדנים.

בצידו הצפוני של המצר עדיין פעיל קו המעבורת הוותיק.

## ראו גם
* גשר ארסונד

## קישורים חיצוניים

* Welcome to the Øresund Region, אתר הגוף האזורי של ארסונד
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:מצרי ים באוקיינוס האטלנטי
ארסונד
ארסונד
קטגוריה:מצרי ים בין-לאומיים
קטגוריה:גבול דנמרק–שוודיה
קרנאווה

שמאל|ממוזער|250px|כנסיית קרנאווה
**קרנאווה** (ליטאית **Kernavė**) הייתה בירת הדוכסות הגדולה של ליטא בימי הביניים, אך כיום זהו כפר שבשנת 1999 מנתה אוכלוסייתו 318 איש בלבד. המקום הוכרז כאתר מורשת עולמית בשנת 2000 וכשמורה תרבותית לאומית בשנת 2003 (Kernavės kultūrinis rezervatas). 

## האתר
קרנאווה יושבת על הגדה הימנית של הנהר נריס, כ-35 ק"מ צפונית-מערבית לבירה וילנה. אזור קרנאווה עשוי מגבעות חול שנוצרו בעת נסיגת הקרחונים בסוף עידן הקרח האחרון. השטח הקרוב לנהר ביצתי באופיו, והלאה ממנו משתרעים שדות חציר ויערות אורן. באתר חמש גבעות מבוצרות, יישובים בלתי מבוצרים, אתרי קבורה וממצאים ארכאולוגיים נוספים, האופייניים לפרק הזמן שמהתקופה הפלאוליתית העליונה ועד לימי הביניים. ארבע מהגבעות המבוצרות שוכנות זו לצד זו, ליד כפל הקרקע בקצה מישור ההצפה של הנהר. הגבעה החמישית נצבת במרחק של 500 מטר מהן, בפתחו של יובל צדדי של הנהר. למרגלות הגבעות המבוצרות שוכנים שרידיה של עיר ימי הביניים, שהשתרעה על פני שטח של 25 הקטאר, וכיום מכוסים באדמת סחף. היישוב בתקופות האבן  והברזל לא היה מבוצר ושכן קרוב יותר אל הנהר.

## היסטוריה
ימין|ממוזער|150px|לוגו קרנאווה
האזור יושב באורח דליל בסוף התקופה הפלאוליתית העליונה (האלף ה-9 וה-8 לפנה"ס), על ידי ציידים-לקטים אשר ניצלו את הדגה העשירה בנריס, ואת מרחבי הציד על גדותיו. מספר היישובים הלך וגדל במשך התקופה המזוליתית והתקופה הנאוליתית, והחל בתקופת הברונזה החלו קמות מצודות על גבעות שולטות ברחבי האזור הבלטי. בקרנאווה הוקמו לא פחות מחמש מצודות סמוכות מסוג זה מתוך כאלף מצודות ששרידיהן פזורים באזור כולו. המרכזית מבין המצודות שנקראה "אאוקורו" (Aukuro) שימשה כאחוזתו של הדוכס השליט, וארבע האחרות שימשו להגנת היישוב ששכן לרגליהן, בין הגבעות והנהר.

העיר נזכרה לראשונה בשנת 1279 כבירתו של הדוכס הגדול טראידנס (Traidens) שהושמה במצור המסדר הטווטוני, אם כי יש הסוברים כי כבר ב-1253 הוכתר בה מינדאוגאס (mindaugas) שאיחד את ליטא לראשונה. באותה עת שימשה קרנאווה כבירתה הראשונה של ליטא והמרכז הכלכלי והפוליטי החשוב בה, אולם ב-1390 שרפו אבירים צלבנים את העיר על כל בתי העץ שבה וחמש הטירות שלידה. 

ימין|ממוזער|150px|מטבע של 50 ליטאס המוקדש לקרנאווה
העיר לא נבנתה שוב ותושביה הנותרים עברו להתגורר במעלה הגבעה הסמוכה. אט אט כוסתה העיר באדמה שנשא עמו הנהר, וזו הייתה לכבול לח. כבול זה שימר את יסודות המבנים בעיר ואת הממצאים השונים כפי שהיו בסוף המאה ה-14, דבר שהוביל לכינוי העיר בשם "טרויה של ליטא".

האתר זכה לעניין מחודש במאה ה-19 לאחר שהסופר פליקס ברנטווויץ' (Feliks Bernatowicz) תיאר אותו ברומן "פאיאוטה, בתה של ליזדייקה" (Pojata, córka Lizdejki). מאז החלו חוקרים לבצע חפירות באתר שנמשכו בהפסקות מ-1859 ועד 1983. 

בעיר שהוכרזה כשמורה תרבותית פועל מוזיאון לארכאולוגיה ולהיסטוריה המציג את הממצאים באתר. כן מתקיימות בה חגיגות בנוסח ימי הביניים מדי שנה ב-23 ביוני ומדי חודש יולי מתקיים בה פסטיבל ארכאולוגיה.

## קישורים חיצוניים

* 
* קרנאווה באתר פליקר
* תמונות מקרנאווה

## הערות שוליים

קטגוריה:ליטא: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:ליטא: היסטוריה
קטגוריה:מחוז וילנה
קטגוריה:ליטא: עיירות
דרוסילה (השושלת היוליו-קלאודית)

**יוליה דרוסילה** (בלטינית קלאסית: IVLIA•DRVSILLA; 16 בספטמבר 16 – 10 ביוני 38) הייתה אצילה רומאית מן השושלת היוליו-קלאודית. הקיסר אוגוסטוס היה סבא-רבא שלה מצד האם, הקיסר טיבריוס היה דודהּ מדרגה שנייה מצד האב, הקיסר קליגולה היה אחיה, הקיסר קלאודיוס היה דודה מצד האב, והקיסר נירון היה אחיינה, בן אחותה.

## ביוגרפיה
דרוסילה נולדה בשנת 16 לספירה בגרמניה. אביה היה המצביא המפורסם גרמניקוס, שבאותה העת נחשב ליורשו המיועד של הקיסר טיבריוס, ואמהּ הייתה אגריפינה, נכדתו של קיסר רומא הראשון אוגוסטוס.

כאשר אמה אגריפינה הוגלתה על ידי הקיסר טיבריוס עברה לגור עם אם סבה ליוויה, ואחרי מותה בשנת 27 עברה לגור עם סבתהּ אנטוניה הצעירה.

דרוסילה נישאה בשנת 33 ללוקיוס קסיוס לונגינוס אולם כאשר אחיה קליגולה ירש את טיבריוס כקיסר רומא הוא הורה לה להתגרש מבעלה וחיתן אותה עם חברו וקרוב משפחתם מרקוס אמיליוס לפידוס שקליגולה ראה בו בעל יותר מתאים לאחותו.

תחת שלטון אחיה הורעפו על דרוסילה אותות כבוד חסרי תקדים. קליגולה הדגיש את קשריו המשפחתיים כחלק מהתעמולה הקיסרית ולכן לדרוסילה יחד עם שתי אחיותיה יוליה ליווילה ואגריפינה הצעירה חלקו כבוד והן נהנו מעמדת השפעה על אחיהן, אם כי שדרוסילה הייתה האחות המועדפת על קליגולה. דבר זה נעשה כדי להמחיש את חסדו של קליגולה כלפי בני ביתו, אולם גם כדי לאותת שבן שיולד לאחת האחיות יכול יהיה בבוא היום להיעשות ליורשו.

לפי דיווחים של היסטוריונים מאוחרים, ניהל קליגולה פרשיית אוהבים עם דרוסילה שהתחילה עוד בהיותם ילדים והמשיכה עם עלייתו לכס הקיסרות, אולם ככל הנראה לא היה בסיס בשמועות, והן נבעו מהשקפת העולם שלעריצים אין שום התחשבות בטאבואים חברתיים ומן העובדה שמכיוון שקליגולה היה רווק רוב שנות שלטונו, אחיותיו מילאו את התפקיד שבאופן מסורתי היה שמור לאשת הקיסר.

קליגולה מינה את דרוסילה ליורשתו בצוואתו. בכך לא התכוון שדרוסילה תיקח לידיה את השלטון באימפריה אלא שבעלה לפידוס יהיה השליט בפועל בעוד שלדרוסילה יהיה התפקיד של הולדת בן זכר שבבוא היום יעלה על כס הקיסרות וימשיך את שלטון השושלת היוליו-קלאודית.

דרוסילה נפטרה בשנת 38. מותה היווה מכה קשה לאחיה קליגולה גם מהבחינה האישית וגם כיוון שמותה שיבש את תוכניות הירושה השושלתיות שלו. לאחר מותה הייתה דרוסילה האישה הרומאית הראשונה שעברה האלהה. עם זאת בסמוך למותה מאס קליגולה אף ביתר אחיותיו, ובמשפט ציבורי שנערך לאמיליוס לפידוס, בעלה של דרוסילה, שהואשם על ידי קליגולה בספטמבר 39 בקשירת קשר לרציחתו, הרשיע אף את אחיותיו, בהיותן שטופות זימה עם לפידוס ומרעיו, ושותפות לקשר של לפידוס כביכול והורה להגלותן.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:רומאים בתקופת הקיסרות
קטגוריה:השושלת היוליו-קלאודית
קטגוריה:נשים ברומא העתיקה
קטגוריה:נשים במאה ה-1
קטגוריה:ילידי 18
קטגוריה:נפטרים ב-38
מרשל צרפת

**מרשל צרפת** (בצרפתית: **Maréchal de France**) הוא תואר ההצטיינות הצבאי הבכיר ביותר בצרפת. להלכה, מרשל של צרפת אינה דרגה צבאית, אלא תואר הניתן כהוקרה מיוחדת לגנרלים מצטיינים. 

מחזיקי התואר מקבלים שרביט בצבע כחול מעוטר בכוכבים (בתקופת המלוכה הבורבונית - פרחי אירוס, ובתקופת הקיסרות הראשונה - עיטים). על השרביט חקוקה הכתובת הלטינית Terror belli, decus pacis: "אימה במלחמה, קישוט בשלום".

## היסטוריה
התואר נגזר מהתואר Marescallus Franciae שנוצר בסביבות 1190, והוענק לראשונה לאיש הצבא אלבריק קלמנט על ידי המלך פיליפ השני. 

בתקופת המלוכה בצרפת לפני המהפכה ובתקופת הרסטורציה הבורבונית היה תואר המרשל אחד מקבוצת תארים שכונו "הקצינים הבכירים של הכתר", הממונים לכל חייהם על ידי המלך. הוא לא היה התואר הבכיר ביותר: תואר רם מעלה אף יותר ממרשל של צרפת היה "מרשל כללי של צרפת" (התואר המלא נקרא "מרשל כללי של מחנות המלך וחילותיו", maréchal général des camps et armées du roi) אשר הוענק לשישה מצביאים לאורך השנים, חמישה בתקופה שלפני המהפכה ואחד (סו, מרשל מתקופת נפוליאון) בתקופת לואי פיליפ. הנושא בתואר המרשל הכללי זכה בפיקוד על כל כוחות צרפת, שלא כמרשל של צרפת שפיקד לרוב על צבא אחד (לצרפת היו מספר צבאות).

בתקופת המהפכה בוטל התואר, אך משכונן נפוליאון את האימפריה הצרפתית הראשונה (1804–1814) הוחזר ונקרא בשם "מרשל של האימפריה". בתקופה זו, המרובה במלחמות, הוכתרו 27 מרשלים בתוך עשור. לאחר נפילת נפוליאון שונה שוב השם למרשל של צרפת, ושם זה נשמר גם בתקופת הקיסרות השנייה של נפוליאון השלישי שבה היו המרשלים חברים בסנאט.

### בתקופה המודרנית
שמאל|ממוזער|120px|שרביט של 'מרשל של צרפת'
עם נפילת הקיסרות השנייה וכינונה של הרפובליקה הצרפתית השלישית סר חנו של תואר המרשל של צרפת, שנתפס ככרוך בתקופת הקיסרות. התואר לא הוענק שוב עד למלחמת העולם הראשונה, שבמהלכה הוענק לשלושה מצביאים. במאה ה-20 זכו בו רק גנרלים ספורים, שהצטיינו בצורה יוצאת-דופן בשדה הקרב. כמחציתם זכו בתואר לאחר מותם. בתקופה המודרנית, תואר מרשל של צרפת מוענק לאחר שנחקק חוק מיוחד בפרלמנט, מקרה נדיר של חוק פרסונלי. כתוצאה ממצב זה, הוסיף אנרי פיליפ פטן, שזכה בתואר מרשל של צרפת על הצטיינותו במלחמת העולם הראשונה ולאחר מכן עמד בראש ממשלת וישי, להחזיק בתואר גם לאחר שנאסר בעוון בגידה וכל תאריו וכיבודיו האחרים נשללו ממנו. 

האדם החי האחרון שנשא בתואר מרשל של צרפת היה אלפונס ז'ואן, שהוכתר בתואר ב-1952 כהוקרה על שירותו בצבא צרפת החופשית, והחזיק בו עד מותו ב-1967. האחרון שקיבל את התואר לאחר מותו היה הגנרל מארי-פייר קניג שהוכתר בו ב-1984. 

329 אנשים נשאו בתואר עד כה, לאורך ההיסטוריה.

המקביל הימי לתואר היה אדמירל של צרפת, תואר שאינו מוענק מאז המאה ה-19.

## קישורים חיצוניים

*
*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
צ'יאתורה

שמאל|ממוזער|280px|רכבל בצ'יאתורה
ממוזער|280px|מכרה המנגן בצ'יאתורה
**צ'יאתורה** (בגאורגית: **ჭიათურა**) היא עיר בנפת צ'יאתורה שבמחוז אימרתי גאורגיה. עיר תעשייתית מרכזית לכריית מנגן, שבנויה בעמק הצר של הנהר קווירילה (מיובליו של הריוני), בגובה 500-340 מטר מעל פני הים. אוכלוסייתה מונה 12,803 תושבים, והוכרזה כעיר בשנת 1921.

משמעות שם העיר, "פקעת תולעת" ("ჭია" - תולעת, "თურა" - פקעת), מגיעה מתאורו של המשורר הגאורגי הנודע, אקקי צרתלי, המתאר את הדרכים באזור כפקעת של תולעת. אמצעי התובלה העיקרי בעיר הוא רכבל והעיר כוללת 26 תחנות רכבל ומעל ל-50 קרונות רכבל להובלת מנגן. קו הרכבת זסטפוני-סצ'חרה מחבר את העיר לקו הרכבת הראשי.

## היסטוריה
העיר נוסדה בשנת 1879 לאחר שהתגלה, שלושים שנה לפני כן, בשנת 1849, באזור ערוץ הנהר קווירילה רובד אדמה המכיל כמויות ניכרות של המחצב מנגן, ומאז הפכה העיר למרכז עיקרי לכריית מנגן בקווקז. קו מסילת ברזל מחבר בין צ'יאתורה למפעל להפקת של סגסוגת ברזל ומנגן בזסטפוני. עד לפני מלחמת העולם הראשונה הגיעה תפוקת המכרות בצ'יאתורה לכ-40% מהתפוקה העולמית ולמרכז לכריית מנגן בעולם. עד שנת 1879 היו כמעט כל מרבצי המנגן בבעלות חברות גרמניות, ורוב היצוא של המנגן עד לשנת 1918 היה לגרמניה. בשנת 1905 עלה ייצור מנגן לכדי 60% מתפוקה העולמית. לאחר מהפכת אוקטובר (1917) עברו המכרות לייצר עבור התעשיות הכבדות בגאורגיה ובברית המועצות.

ב-28 באוגוסט 1924 הייתה העיר נקודת הפתיחה למרד אוגוסט בגאורגיה, המרד הגדול האחרון כנגד השלטון הבולשביקי בעבר הקווקז.

## תרבות

קבוצת הכדורגל של העיר, "מאר'ארואלי צ'יאתורה" ("მაღაროელი ჭიათურა"), משחקת בליגה הראשונה בגאורגיה.

## אתרים
בצ'יאתורה נמצאים האתרים הבאים: 
* תיאטרון ממלכתי ע"ש אקקי צרתלי
* פקולטה שהיא שלוחה של האוניברסיטה הטכנולוגית של גאורגיה 
* קתדרת מר'יוואמי

## ערים תאומות
* 
*  
* 

## מפורסמים שנולדו בצ'יאתורה

* ואסיל צרתלי (1862-1937) - עיתונאי 
* גיאורגי אבשידזה (1866-1903) - משורר 
* גריגול אבשידזה (1914-1994) - משורר 
* ארצ'יל גומיאשווילי (1926-2005) - שחקן קולנוע בעידן הסובייטי

## קישורים חיצוניים
* 

* צ'יאתורה באתר הרשמי של מחוז אימרתי
*  קלאוס טורנר, האימפריאליזם הגרמני בקווקז, 
*  ריצ'רד מ. לווין (1996), תעשיית המינרלים בגאורגיה, 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:גאורגיה: ערים
קטגוריה:קווקז: יישובים
קטגוריה:אימרתי
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1879