ניוטון קנון

**ניוטון קנון** (באנגלית: **Newton Cannon**; 22 במאי 1781 – 16 בספטמבר 1841) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כמושל טנסי השמיני בין השנים 1835–1839. הוא גם כיהן מספר קדנציות בבית הנבחרים של ארצות הברית, מ-1814 עד 1817, ומ-1819 עד 1823. קנון היה אויב ותיק של אנדרו ג'קסון, ובילה חלק ניכר מהקריירה הפוליטית שלו בהתנגדות למדיניות של ג'קסון. קנון הוחלף כמושל טנסי על ידי ג'יימס ק. פולק ב-1839, שלימים הפך לנשיא ארצות הברית.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
קנון, נולד ב-22 במאי 1781 במחוז גילפורד, קרוליינה הצפונית, והיה בנו של מינוס קנון, ששירת כחייל בצבא הקונטיננטלי. המשפחה עברה לאזור שהפך מאוחר יותר למחוז ויליאמסון, טנסי, בסביבות 1790.

קנון קיבל חינוך משותף בבית ספר וניסה מספר מקצועות כאדם צעיר, עבד כמתקין אוכפים, סוחר ומודד, ועסק בלימודי משפטים, לפני שבסופו של דבר הפך לבעל מטעים במחוז ויליאמסון. היו בבעלותו עבדים. 

### קריירה
קנון נכנס לתפקיד פוליטי ב-1811, וייצג את מחוזות ויליאמסון, רתרפורד, מורי, בדפורד, לינקולן וג'יילס בסנאט של המדינה באספה הכללית של טנסי (1811–1812). הוא שירת במלחמת קריק של 1813 כקולונל ברובאים הרכובים של טנסי.

בשנת 1813, הוא היה מועמד לבית הנבחרים של ארצות הברית, והפסיד בבחירות לפליקס גראנדי. עם זאת, הוא זכה בבחירות למושב כדמוקרטי-רפובליקני בשנה שלאחר מכן, בבחירות מיוחדות שנערכו לאחר שגראנדי התפטר. קנון נבחר מאוחר יותר לכהונה מלאה בבית הנבחרים, וכיהן מ-16 בספטמבר 1814 ועד 3 במרץ 1817. בשנת 1819, הוא קיבל משימה מהנשיא ג'יימס מונרו לנהל משא ומתן על הסכם עם הצ'יקסאו. הוא נבחר שוב לבית הנבחרים האמריקני לקונגרס ה-16 וזכה בבחירה מחדש לקונגרס ה-17, וכיהן מ-4 במרץ 1819 עד 3 במרץ 1823.

#### מושל טנסי
קנון התמודד לראשונה לתפקיד מושל טנסי בשנת 1827 אל מול סם יוסטון, המושל לשעבר וילי בלאונט, פליקס גראנדי ואיש הגבול המזדקן ג'ון רהי. קנון הפסיד בבחירות ליוסטון בהצבעה של 44,426 מול 33,410. לאחר מכן הוא חזר לאספה הכללית כסנאטור מדינה, וייצג את מחוזות ראתרפורד וויליאמסון באספה הכללית ה-18 (1829–1830), ויישר קו עם אנדרו ארווין, ג'ון ויליאמס ודייווי קרוקט, כדי להתנגד באספה הכללית למדיניותם של ג'קסון ובני בריתו. הוא נבחר כציר לוועידת החוקה של טנסי משנת 1834, שבה כיהן כיו"ר ועדת החוקה.

קנון התמודד שוב על תפקיד המושל ב-1835, והביס את ויליאם קרול המכהן בהצבעה של 41,970 מול 31,205. קרול היה מושל פופולרי, אבל הוא ביקש כהונה רביעית ברציפות של שנתיים למרות הוראה בחוקת המדינה שהגבילה מושל לשלוש כהונות. קרול טען כי מגבלת כהונת המושל בחוקה המקורית של המדינה אינה חלה עוד מכיוון שהיא הוחלפה בחוקה חדשה ב-1834. קנון, לעומת זאת, טען כי חוקת 1834 היא תיקון ולא תחליף לחוקה המקורית. השקפתו של קנון רווחה ככל הנראה בקרב הבוחרים. בחירתו של קנון נעזרה גם בפילוג בין הדמוקרטים-רפובליקנים בטנסי על מועמדותו לנשיאות ארצות הברית של יו לוסון וייט בטנסי, בניגוד לבחירת המפלגה הלאומית במרטין ואן ביורן.

קנון היה החבר הראשון במפלגה הוויגית שנבחר למושל טנסי.  הוא הפך למושל הראשון שנהנה מסמכויות מוגברות שניתנו לתפקיד על ידי חוקת המדינה משנת 1834. כמושל, ב-1836 כינס את המושב המיוחד הראשון של בית המחוקקים בתולדות המדינה.

קנון נבחר מחדש לכהונה שנייה כמושל בשנת 1837, תוך שהביס את הגנרל רוברט ארמסטרונג. בקדנציה השנייה שלו כמושל, שני בתי האספה הכללית נשלטו על ידי ויגים, ובית המחוקקים אישר הצעות להקמת בנק מדינה חדש ולהרחיב את תמיכת המדינה בשיפורים פנימיים כגון כבישים, מסילות ברזל ותעלות. קנון, תומך בחינוך ציבורי, ייעד כמה הכנסות מהבנק הממלכתי לתשלום עבור בתי ספר. קנון ספג ביקורת פומבית על יישומו של החוקים החדשים, במיוחד במזרח טנסי, שם הבוחרים הפכו חסרי סבלנות בגלל חוסר התמיכה שלו במסילת היוואסי.

בשנת 1839, הדמוקרטים במדינה, שהיו נחושים להביס את קנון, שכנעו את הפוליטיקאי העולה ואת יו"ר בית הנבחרים האמריקאי ג'יימס ק. פולק להתמודד נגדו. שני המועמדים סיירו יחד במדינה כדי לערוך סדרה של עימותים ציבוריים, שהראשון שבהם התקיים במרפריסבורו ב-11 באפריל 1839. קנון בדרך כלל הציג טיעונים איטיים יותר ומתודיים יותר, אולם נוצח בוויכוחים על ידי פולק המהיר והשנון יותר. בבחירות, פולק ניצח במעט את קנון בהצבעה של 54,680 מול 52,114.

קנון רצה להתמודד מול פולק ב-1841, אבל מנהיגי הוויגים במקום זאת הציעו את ג'יימס ק. ג'ונס, מתוך מחשבה שקנון לא יוכל להביס את פולק.

קנון מת ב-16 בספטמבר 1841 בנאשוויל, טנסי בגיל שישים, שנתיים בלבד לאחר מועמדותו האחרונה לתפקיד המושל. הוא קבור בבית קברות בשטח אחוזתו במחוז ויליאמסון ליד אליסון.

### התנגדות לאנדרו ג'קסון
לאורך הקריירה הפוליטית שלו, ניוטון קנון היה ידוע באנטגוניזם האישי והפוליטי שלו כלפי אנדרו ג'קסון, שלמדיניותו הוא התנגד בעקביות. שלוש אינטראקציות שונות לכאורה בין שני הגברים הוצעו כהסברים למקור האנטיפתיה של קנון לג'קסון. האינטראקציות המוקדמות ביותר היו מעורבות במרוץ סוסים המכונה Clover Bottom שהיה בבעלותו של ג'קסון יחד עם זוג אחים, ויליאם ופאטן אנדרסון. קנון נטען כי איבד הרבה כסף וחפצים אחרים מהימורים בקלובר בוטום, ונאמר כי האשים את ג'קסון ואת האנדרסונים בהפסדיו, בחשד שהם זייפו מרוצים. המפגש השני התרחש בשנת 1812 כאשר קנון כיהן בחבר מושבעים במשפטו של ג'ונתן מאגנס, אשר יחד עם שני בניו דייוויד ופרי גרין, הואשם ברצח במותו של פאטן אנדרסון. לאחר שחבר המושבעים החזיר פסק דין של חף מפשע, נאמר כי ג'קסון ניער את אגרופו לעבר קנון, ואמר "אני אסמן אותך, בחור צעיר". אולי ההסבר המשכנע ביותר הוא אי הסכמתו של קנון מהמנהיגות הצבאית של ג'קסון כאשר שירת כמנהיג גזרה בפיקודו של ג'קסון במהלך מלחמת קריק. אומרים שקנון האמין שג'קסון חשף את קנון ואנשיו בכוונה לסכנות מיותרות.

## משפחתו ומורשת
קנון היה נשוי פעמיים. בשנת 1813, הוא התחתן עם לאה פריור פרקינס. היא מתה בשנת 1816. בשנת 1818 הוא נישא לרייצ'ל סטארנס ווילבורן. הוא היה אב לעשרה ילדים. בתו, רייצ'ל אדלין קנון מאני, הייתה במשך שנים רבות הבעלים של אחוזת אוקלנדס במרפריסבורו.  כתבי העת של מלחמת האזרחים של נכדו, שנקרא גם ניוטון קנון, פורסמו ב-1963 בשם *The Reminiscences of Newton Cannon: First Sergeant, 11th Tennessee Cavalry, CSA*

מחוז קנון, טנסי, שהוקם במהלך כהונתו של קנון, נקרא על שמו.

## לקריאה נוספת

* Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 1471-1472


## קישורים חיצוניים
* ניוטון קנון באתר אגודת המושלים הלאומית 
* 
* ניוטון קנון באתר The Political Graveyard 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קרוליינה הצפונית
קטגוריה:מושלי טנסי
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הוויגית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטנסי
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1781
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1841