open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
וקטור נורמלי

[ממוזער|[מצולע עם שני וקטורי הנורמל שלו]]
**וקטור נורמלי** (Normal), המוכר גם בגאומטריה כ**נורמל**, הוא וקטור (או ישר) המאונך לאובייקט המתאים; ישר, מישור או משטח כללי.

## מציאת וקטור הנורמל
* מציאת וקטור הנורמל במישור: Ax+By+C=0 - כאן וקטור הנורמל הוא: (A,B). כלומר, וקטור הנורמל הוא המקדמים של x ו-y.
* מציאת וקטור הנורמל במרחב: Ax+By+Cz+D=0 - כאן וקטור הנורמל הוא (A,B,C).
* אם הישר או המישור נתונים בהצגה פרמטרית, ניתן למצוא את הווקטור על ידי המשוואות שמראות שהמכפלה הסקלרית של הווקטור הנורמלי בווקטורי הכיוון של הישר או המישור שווה לאפס.
* בהינתן הצגה פרמטרית של משטח כלשהו(לא בהכרח מישור), הווקטור הנורמלי של המשטח יהיה מכפלה וקטורית בין וקטורי הנגזרות החלקיות של הפרמטרים המגדירים של המשטח.

## דוגמאות
* מציאת וקטור נורמלי למשטח z=4-x^2-y^2 בנקודה (x,y,z).   הצגתו הפרמטרית של המשטח היא : S = (x,y,4-x^2-y^2), מכיוון שהמשטח דו־ממדי הוא מתואר באמצעות שני פרמטרים בלבד, x ו y.  הנגזרת החלקית של S לפי x היא {\partial S \over\partial x} = (1,0,-2x)  והנגזרת החלקית של S לפי y היא {\partial S \over\partial y} = (0,1,-2y).   הווקטור הנורמלי למשטח מתקבל על ידי {\partial S \over\partial x} \times {\partial S \over\partial y} = \begin{vmatrix} i & j &k \\ 1 & 0 & -2x
\\ 0 & 1 & -2y\end{vmatrix} = (2x,2y,1).  כלומר לכל נקודה (x,y,z), הווקטור \vec{n}= (2x,2y,1) ניצב למשטח הפונקציה z=4-x^2-y^2. וקטור היחידה המנורמל הוא \widehat{n}= {\vec{n}\over\lVert \vec{n} \rVert} = {(2x,2y,1)\over \sqrt{4x^2+4y^2+1} }.

## שימושים
לווקטור הנורמל מספר שימושים:
* וקטורים מאונכים אם ורק אם המכפלה הסקלרית של הנורמלים שלהם שווה לאפס.
* מגדירים אלמנט שטח אינפיניטסימלי בנקודה P על ידי \vec{dA} = (dA)\vec{n} כאשר \vec{n} הוא וקטור נורמל באורך יחידה הניצב למשטח האינפיניטסימלי בנקודה P.

## ראו גם
* כוח נורמלי

קטגוריה:אנליזה וקטורית
קטגוריה:אנך
שיעור ברכה אחרונה

כאשר מברכים **[[ברכה אחרונה]]** יש חילוקי דינים בין המאכלים השונים על **שיעור** (כמות) המאכל הנאכל עליו ניתן לברך.
## השיעור לברכה
### במאכל מוצק
בדרך כלל שיעור המאכלים לברכה אחרונה הוא כזית.
### בנוזלים
נחלקו הפוסקים האם שיעור ברכה אחרונה לנוזלים הוא רביעית או כזית כמו במאכל מוצק.
### בשבעת המינים
אם המאכל היה משבעת המינים שנשתבחה בהם ארץ ישראל הברכה האחרונה עליהם היא ברכה מעין שלש. השיעור לברכה זו הוא אכילת כזית. ישנן דעות בראשונים כי אם אכלו פחות משיעור זה יש לברך ברכת בורא נפשות אך לא נפסק כן להלכה.
## צירוף חצאי שיעור ממינים שונים
אם אכל חצי כזית ממאכל מסוים וחצי כזית ממאכל אחר, מצטרפים לחיוב ברכה. וכן אם שתה חצי רביעית ממשקה מסוים וחצי ממשקה אחר מצטרפים לברכה. מאכל אינו מצטרף למשקה לחייב ברכה.
### צירוף בין מיני ברכות
אם אכל חצי כזית ממין שמברכים עליו בורא נפשות וחצי כזית אחר ממין שמברכים אחריו מעין שלש לדעת המגן אברהם וכן פסק במשנה ברורה יברך לאחריהם בורא נפשות.
#### במשקים
אך אם שתה חצי רביעית ממין שברכתו בורא נפשות וחצי רביעית ממין שברכתו מעין שלש (יין) כתב המשנה ברורה בשער הציון שאין אפשרות שיצטרף. בטעם הדבר כתב שמכיוון שישנו ספק מהו שיעור ברכה אחרונה ביין ממילא איננו יכול להצטרף. בביאור דבריו אלו התקשו האחרונים. שהרי, אם שתה חצי רביעית יין וחצי רביעית שכר, לכאורה יוכל לברך בורא נפשות ללא כל פקפוק. כי אם השיעור הוא כזית, בחצי רביעית השכר כבר יש יותר מכזית ויכול לברך. ואף אם השיעור הוא רביעית, למה שלא יצטרף היין לשכר כמו שיצטרף התמר לבורא נפשות.

## כשאכל פחות מן השיעור
אם אכל פחות מן השיעור, אינו מברך (בשבעת המינים הוזכרו לעיל דעות שונות).

## קישורים חיצוניים
* אסופת מאמרים בנושא שיעור ברכה אחרונה, באתר ספריית אסיף

קטגוריה:ברכות הנהנין
קטגוריה:שיעורי חז"ל
אינדיאנים על גבעה 16

**אינדיאנים על גבעה 16 - פלוגה בקרב החרמון** הוא ספר שנכתב בידי העיתונאי אביחי בקר אשר יצא לאור בשנת 2003 בהוצאת משרד הביטחון. הספר מתאר את לחימתה של פלוגה ג' בגדוד 51 של חטיבת גולני במלחמת יום הכיפורים ובקרב החרמון בפרט.

הספר הוא ספר עיון, אך אינו כולל בתוכו מפות מרשמי קרב ותמונות. הזווית שבה בחר בקר לספר באמצעותה את סיפור הקרב היא של הלוחמים הזוטרים עד לרמת מפקד הפלוגה, סרן . כמו כן נזכרים בספר מפקד החטיבה אמיר דרורי, וקצין האג"ם החטיבתי, יואב גולן (לוי), אשר פיקד על הקרב לאחר ששדרת הפיקוד כולה נפצעה או נהרגה, ובכלל זה מפקד הגדוד שנפצע, סא"ל יהודה פלד ומפקד הפלוגה, פסו, שנהרג. הספר שימש בסיס לסרט תיעודי ששודר בערוץ 1.

## קישורים חיצוניים
* , ביקורת על ספרו של בקר "אינדיאנים על גבעה 16 - פלוגה בקרב החרמון".
* עופר דרורי, אינדיאנים על גבעה 16, ביקורת על הספר באתר "גלובל ריפורט", 11.04.2008.
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי 2003
קטגוריה:ספרי עיון בעברית: מלחמות ישראל
קטגוריה:מלחמת יום הכיפורים: ספרים
קטגוריה:חטיבת גולני במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:ספרי משרד הביטחון – ההוצאה לאור
Chasing Pavements

"**Chasing Pavements**" (בעברית: "**מרדף מדרכות**") הוא הסינגל השני של הזמרת הבריטית אדל. השיר נכתב על ידיה ועל ידי דן וילסון לאלבומה הראשון *[[19 (אלבום)|19]]*. השיר יצא לאור באופן דיגיטלי באירלנד ב-13 בינואר 2008 ונכנס לטבלת המצעד האירי, למקום 26 בו בזמן בו יצא כששווק באופן פיזי לקהל הרחב בחנויות המדיה השונות הגיע הסינגל למקום ה-19, ולימים אף למקום השביעי.

ב-20 בינואר 2008 הגיע הסינגל למקום השני בטבלת הסינגלים הבריטי כשלא שווק באופן פיזי בבריטניה.

## רקע וכתיבה
השיר נכתב אודות מערכת היחסים הכושלת של אדל ובן זוגה לשעבר, מערכת היחסים שנחלה אי הצלחה שרדה רק שישה חודשים. בוקר אחד ב־6:00, אחרי שגילתה כי בן זוגה בוגד בה, יצאה אדל לבר בו שכן בן זוגה בעת בילוי. כאשר הגיעה לבר, אדל חבטה בו בפניו. אחרי שסולקה מהבר על ידי מאבטחים ושירותי ביטחון מקומיים, הלכה אדל לבדה ברחוב וחשבה "אחרי מה את רודפת? רדיפתך היא דרך ריקה ללא מוצא". אדל התחילה לזמר מילים במנגינה מומצאת שהמציאה ע"פ המחשבה לעיל. כאשר הגיעה לביתה הלחינה כשלושה אקורדים לשירה.

## הצלחה
"Chasing Pavements" היה לסינגל בין הנמכרים ביותר בממלכה המאוחדת לשנת 2008, בהיותו במקום ה-27, עם יותר מ-280,000 מכירות. השיר הופיע בתוכניות מספר כגון: "Hollyoaks" (שלושה פרקים), Wild Child", 90210", ועוד. אדל ביצעה את השיר ובנוסף את השיר "Cold Shoulder" בתוכניות "סאטרדיי נייט לייב" (ב-18 באוקטובר 2008) וב-*Friday Night with Jonathan Ross* (ב-7 בדצמבר 2007). הבי-סייד של הסינגל הוא "That's It, I Quit, I'm Movin' On", סינגל בליווי גיטרה אקוסטית. השיר היה לאחד מן המצליחים ביותר של אדל עם יותר מ-1,200,000 מכירות, ועלייתו הראשונה של שיר מאת היוצרת אדל לטבלת הבילבורד.

השיר זכה בקטגוריית – "הופעת הפופ של אישה הטובה ביותר", והיה מועמד בקטגוריות – "הקלטת השנה", ו"שיר השנה", במהלך טקס גראמי לשנת 2008.

## וידאו קליפ
הקליפ המוזיקלי לשיר, שהיה מועמד בטקס פרסי הVMA לכוריאוגרפיה הטובה ביותר לשנת 2008, מתרכז בזוג אחרי תאונת דרכים (הזוג נסע במכונית הפג'ו 505) בהייד פארק שבלונדון. הקליפ הופק על ידי מת'יו קולן, חברת "Motion Theory".

## מיקומי שיא

## נתוני מכירות

## היסטוריית יציאות לאור

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שירי אדל
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי אדל
קטגוריה:בלדות משנות ה-2000
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בנורווגיה
קטגוריה:זוכי פרס גראמי לביצוע הפופ הווקאלי הטוב ביותר של אישה
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אקס-אל רקורדינגס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת קולומביה רקורדס
עמירם רון

טקסט=פרופ' עמירם רון ורעייתו פרופ' ארזה רון|ממוזער|פרופ' עמירם רון ורעייתו פרופ' ארזה רון
**עמירם רון** (נולד בשנת 1930) הוא פרופסור אמריטוס בפקולטה לפיזיקה בטכניון. תחום עיסוקו הוא הפלזמות והקשר בין חומר וקרינה.

## ביוגרפיה
נולד בעפולה, בנם של יהודה וחנה גינצלר. בצעירותו גדל בשכונת בורוכוב בגבעתיים, למד בתיכון חדש בתל אביב והיה חבר בנוער העובד. הוא עזב את הלימודים, הצטרף למחנות העולים ויצא להכשרה מגויסת באפיקים וחולתה. במלחמת העצמאות הוא השתתף בטיהור צפת ולאחר מכן הצטרף לגדוד השלישי של הפלמ"ח בחסימת הפלישה הסורית. לאחר מכן לחם בלטרון ובכיבוש לוד ורמלה ובהמשך ירד לנגב והשתתף במבצע יואב. לאחר השחרור ביקש לעסוק בספנות והלך למעגן מיכאל, אולם משלא שובץ לענף עזב את הקיבוץ והלך לעבוד במכון ויצמן, שם החליט לשוב ללימודים. הוא למד ארבע שנים הנדסת חשמל בפקולטה להנדסת חשמל בטכניון. לאחר תקופה בה היה מורה שב לעשות דוקטורט בפיזיקה בטכניון, בהנחיית פרופסור גאבור קאלמאן, על "קורלציות של פונקציות פילוג בפלאזמות" אותו השלים בשנת 1960. בין השנים 1961 – 1964 למד באוניברסיטת פרינסטון ובאוניברסיטת קליפורניה בארצות הברית. בשנת 1964 שב לישראל ומאז שימש כפרופסור לפיזיקה בטכניון. הוא מונה לדיקן הפקולטה בשנת 1979.

נשוי לפרופסור ארזה רון ואב לשלושה.  בנו הבכור, דוד רון, FRS, פרופסור לביוכימיה באוניברסיטת קמברידג, בתו דנה רון-גולדרייך פרופסור למדעי המחשב באוניברסיטת תל אביב.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פיזיקאים ישראלים
קטגוריה:סגל הטכניון: פיזיקה
קטגוריה:לוחמי הפלמ"ח
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:בוגרי המחנות העולים
קטגוריה:בוגרי תיכון חדש
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל: הנדסת חשמל
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1930
גרהארד ארמור הנסן

שמאל|ממוזער|250px|הנסן במעבדה

**גרהארד הנריק ארמור הנסן** (בנורווגית: **Gerhard Henrik Armauer Hansen**; 29 ביולי 1841 – 12 בפברואר 1912) היה רופא נורווגי, הידוע בעיקר בתרומתו לזיהוי החיידק Mycobacterium leprae ב-1873 כגורם למחלת הצרעת (הידועה גם בשם "מחלת הנסן").
## חייו
### ילדות ולימודים
הנסן נולד בעיר ברגן שבנורווגיה ולמד רפואה באוניברסיטת פרדריק המלכותית (כיום אוניברסיטת אוסלו).
בשנת 1866, קיבל תואר דוקטור לרפואה והתמחה בבית החולים הלאומי בכריסטיאניה (שמה הקודם של אוסלו) וכרופא בלופוטן.

### מחקר הצרעת
בשנת 1868 שב הנסן לברגן לחקור את מחלת הצרעת יחד עם המומחה בעל השם, דניאל קורנליוס דניאלסן.
צרעת נחשבה אז בעיקר למחלה תורשתית או מיאזמית אך הנסן הסיק על בסיס מחקר אפידמיולוגי שצרעת היא מחלה עם גורם ספציפי.

בשנים 1870–1871 עבר הנסן לבון ווינה על מנת לרכוש את ההכשרה הנחוצה לו על מנת להוכיח את ההשערה שלו.
בשנת 1873 הכריז הנסן כי הוא גילה את ה-Mycobacterium leprae ברקמותיהם של כל חולי הצרעת שבדק אך מכיוון שלא זיהה תגלית זו כחיידק, קיבל תמיכה מועטה.

בשנת 1879, נתן הנסן דגימות רקמה לאלברט ניסר (Neisser) שהצליח לזהות את החיידק בעזרת טכניקת ההכתמה (Staining) ובשנת 1880 פרסם ניסר כי גילה את האורגניזם המחולל את מחלת הצרעת.

### ויכוחים על הגילוי וניצחון להנסן
בין ניסר להנסן היו מחלוקות בנוגע לגילוי החיידק. בעוד הנסן היה החוקר שמצא אותו, ניסר זיהה את החיידק כגורם האטיולוגי למחלה. ניסר ניסה להמעיט בערכו של הנסן בתגלית ואכן תגליתו של הנסן נפגעה בעקבות הכישלון שלו בהפקה של תרבית מיקרוביולוגית טהורה על מצע מלאכותי, דבר שהיה נחוץ על מנת להוכיח שהאורגניזם דמוי המקל (Rod shaped) שמצא אכן מדבק.

### שלהי חייו
בהמשך ניסה הנסן להדביק לפחות פציינטית אחת שלו ללא הסכמתה בחיידק שגילה, ולמרות שלא נגרם לה שום נזק, המקרה הסתיים בבית המשפט והנסן איבד את משרתו בבית החולים.

הנסן נשאר קצין רפואה לצרעת בנורווגיה ובזכות מאמציו הועברו חוקי הצרעת בנורווגיה בשנים 1877 ו-1885 דבר שגרם לירידה קבועה במספר החולים בצרעת בנורווגיה מ-1,800 מקרים ידועים בשנת 1875 ל-575 מקרים ב-1901. עבודתו הייחודית הוכרה בקונגרס הצרעת הבין-לאומי שנערך בברגן בשנת 1909.

### מותו
הנסן סבל ממחלת העגבת משנות ה-60 של המאה ה-19 ולבסוף נפטר ממחלת לב ב-1912.

### הנצחה
מוזיאון הרפואה בברגן נקרא על שמו של הנסן ולעיתים הוא מכונה "מוזיאון הצרעת" (Leprosy museum). אוניברסיטת ברגן גם כן קראה על שמו מכון מחקר – בניין ארמור הנסן, הממוקם בבית החולים האוניברסיטאי הוקלנד (Haukeland) בברגן. ארכיוני הצרעת בברגן מועמדים על ידי ארגון אונסק"ו לרשימות בפרויקט זיכרון עולם.

בשלהי המאה ה-19 הוקם בירושלים "בית החולים למצורעים עזרת ישו" כדי לטיפול בחולי מחלת הנסן, שמו שונה אחר כך לבית החולים הנסן.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ביולוגים נורווגים
קטגוריה:רופאים נורווגים
קטגוריה:צרעת
קטגוריה:אישים שעל שמם בתי חולים בישראל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אוסלו
קטגוריה:נורווגים שנולדו ב-1841
קטגוריה:נורווגים שנפטרו ב-1912
עין דור (אתר מקראי)

[שמאל|ממוזער|250px|[חורבת צפצפות המזוהה עם עֵין דּוֹר, כק"מ מצפון-מזרח לכפר אִנְדוּר ששימר את שמה של העיר המקראית]]
שמאל|ממוזער|250px|נחלות שבטי ישראל
**עֵין דּוֹר**, או **עֵין דֹּאר**, הייתה עיר מקראית של שבט מנשה בנחלת שבט יששכר. היא זכורה בעיקר כמקום מושבה של בעלת האוב מעין דור.

## מיקום
מיקום העיר ואופייה מתוארים בספר יהושע בהנחלת עין דור לשבט מנשה:

בעת החדשה זוהה עין דור המקראי בכפר הערבי אִנְדוּר למרגלות גבעת המורה בעמק יזרעאל. אך הממצאים באתר אינם מוקדמים מהתקופה הרומית, כך שהזיהוי אינו מתאשר, בשנת 1977 הציע הארכאולוג נחמיה צורי לזהות כאן את עין דור המקראית עם חורבת צפצפות, זיהוי שמקובל כיום (ח'רבת א-צפצפה) הנמצאת כקילומטר מצפון מזרח לאִנְדוּר, ושבה אומנם נמצאו חרסים מתקופת הברונזה והברזל ומתקופות מאוחרות יותר.

## אירועים בעין דור
בתהילים פ"ג מוזכרת עין דאר כסמוכה לאחת מזירות הקרב המתוארת במזמור – זירת קרב ההכרעה של שבטי ישראל מול מדין (בימי גדעון בן יואש), או זירת הקרב מול יבין מלך חצור וסיסרא (בימי דבורה הנביאה וברק בן אבינעם).

על פי המסופר בספר שמואל, ישבה בעין דור בעלת האוב. שאול המלך בא אליה מחופש ומסתיר את זהותו, להתייעצות טרם צאתו לקרב בגייסות הפלשתים, קרב שתוצאותיו הקשות היו ידועות מראש. הוא ביקש ממנה שתעלה את רוחו של שמואל הנביא באמצעות כוחותיה המאגיים, אף שפעולה זו נאסרה בממלכתו והעוברים עליה היו צפויים לעונש מוות:

## ייצוגים בתרבות הישראלית
בספרות העברית החדשה הוזכרו עין דור וביקורו של שאול המלך בשירו של המשורר שאול טשרניחובסקי "בעין דור", הפותח במילים:

בשנת 1947, בסמוך לאתר שזוהה כעין דור המקראי, הוקם קיבוץ עין דור. מייסדיו היו חניכי תנועת הנוער "השומר הצעיר". הקיבוץ השתייך לתנועה הקיבוצית המיישבת קיבוץ הארצי.

## לקריאה נוספת
* יהודה זיו, נקרא למערה - ונשאל את פיה! : שורשי המסורות על עין-דור ומערת בעלת האוב, **בהר ובשפלה ובערבה**, תשס"ט-2009, עמ' 181–198.
* יהודה קלאי, עין דור, **ארץ-ישראל**, 16, תשמ"ב-1982, עמ' 168–170.
* הערך: עין דאר, עין דור, **לכסיקון מקראי**, (עורכים: מנחם סוליאלי, משה ברכוז), א-ב, תל אביב: הוצאת דביר, תשכ"ה-1965, עמ' 822.
* יוחנן אהרוני, **אטלס כרטא לתקופת המקרא**, ירושלים: הוצאת כרטא, 1974.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נחלת שבט מנשה
קטגוריה:יישובי המקרא
קטגוריה:עמק יזרעאל
קטגוריה:עין דור
Make You Feel My Love

"**Make You Feel My Love**" (בעברית:" **גורם לך להרגיש את אהבתי**") המוכר גם כ-"**To Make You Feel My Love**" וכ-"**Just to Make You Feel My Love**", הוא שיר שנכתב והוקלט על ידי בוב דילן ונכלל באלבומו, *[[Time Out of Mind]]*, אשר יצא לאור בשנת 1997. כמו כן, בוצע השיר על ידי אמנים רבים, אשר הקליטו גרסאות כיסוי לשיר, בהם בילי ג'ואל, גארת' ברוקס, טרישה ירווד, בריאן פרי, ג'ואן אוסבורן ואדל.

## גרסתה של אדל
בשנת 2008 יצא השיר כסינגל מתוך ''19'', אלבומה הראשון של הזמרת הבריטית אדל. השיר הוכנס לאלבום בהמלצתו של אמרגנה של אדל, ג'ונתן דיקנס, אשר אהב את השיר וניגן אותו בפניה. השיר יצא כסינגל השלישי מתוך האלבום ב-3 בנובמבר 2008, ונמכר בדיסק דיגיטלי ובדיסק ויניל.

הסינגל הגיע בשיאו למקום הרביעי במצעד הסינגלים הבריטי, ושודר, בין היתר, בתוכניות: "Waterloo Road", "מגרש ביתי", "הלוחשת לרוחות", "Parenthoo", "Hollyoaks" ובפרק אחד של הסדרה "Against the Wall".

## מיקומי שיא

## נתוני מכירות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי בוב דילן
קטגוריה:שירי אדל
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי פולק רוק
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אקס-אל רקורדינגס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת קולומביה רקורדס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת קפיטול רקורדס נאשוויל
פרס קלצ'קין

**פרס על-שם הדסה ורפאל קלצ'קין** הוא פרס שנתי המוענק לשחקנים ולאמנים מצטיינים, על שם השחקן רפאל קלצ'קין ואשתו הדסה.

שלוש שנים אחר מותו של קלצ'קין יסדה אשתו הדסה קלצ'קין קרן צמיתה, שמפירותיה מוענקים מדי שנה שני פרסים - פרס לשחקן המצטיין ופרס לאמן יוצר בתחום האמנות הפלסטית.

סכום הפרס השנתי היה 18,000 ש"ח והוא חולק באמצעות קרן התרבות אמריקה-ישראל.

## זוכי הפרס

### שחקנים
* אברהם רונאי (1989)
* נתן דטנר (1991)
* ששון גבאי (1992)
* אבנר חזקיהו (1994)
* ישראל דמידוב (1995)
* דב רייזר (1996)
* רוזינה קמבוס (1997)
* אלכס פלג (1998)
* מוני מושונוב (1999)
* ג'יטה מונטה (2000)
* יוסי גרבר (2001)
* דוית גביש (2002)
* אסנת פישמן (2003)
* יבגניה דודינה (2004)
* ענת וקסמן (2005)
* מיכה סלקטר (2006)
* אריה צ'רנר (2007)
* יונה אליאן (2008)
* רן דנקר (2016)
*מאיה מעוז (2019)

### אמנים
* 1991 - אסף בן צבי
* 1996 - טל מצליח
* 2000 - שוקה גלוטמן.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קלצ'קין
קלצ'קין
*
גרשון (ג'ורג') גרי

**גרשון (ג'ורג') גרי** (תר"נ, 1890 – כ"ה בטבת תש"ב, 14 בינואר 1942) היה רופא כירורג בארץ ישראל.

## חייו
גרי נולד באלכסנדריה שבחבל ווהלין, אז ברוסיה. הוריו היו מנחם מנדל גרגוס, סוחר, וחנה לבית שוכמן. ב-1905 היגרה משפחתו לארצות הברית. גרי סיים לימודי רפואה באוניברסיטת בוסטון, ולאחר מכן התמחה בבית החולים היהודי בית ישראל בניו יורק. ב-1915 נשא לאישה את ברטה קרמר.

ב-1918 התנדב גרי לגדוד העברי האמריקאי והגיע איתו לארץ ישראל. עם שחרורו בשנת 1919 התמנה כמנהל המחלקה הכירורגית בבית החולים הדסה בתל אביב, ולאחר מכן שימש במשרות דומות בבתי החולים של הדסה בצפת ובירושלים. ב-1927 התפטר מ"הדסה" בעקבות חילוקי דעות עם ההנהלה.

במאורעות תל חי, ב-1 במרץ 1920, הגיע גרי לטפל בפצועים, והיה עם יוסף טרומפלדור בשעת מותו. בעדותו על האירועים, שפורסמה בכתב העת "קונטרס" ב-12 במרץ, כתב גרי כי שאל את טרומפלדור איך הוא מרגיש, וטרומפלדור ענה "אין דבר, כדאי למות בעד הארץ".

בשנת 1928 התמנה למנהל המחלקה הכירורגית בבית החולים שערי צדק. היה חבר הוועדה הרפואית שבדקה את גופות ההרוגים במאורעות תרפ"ט בחברון.

בשנת 1939 עבר לגור בגדרה והחל לעסוק בחקלאות. מאז חילק את חייו, מחצית השבוע עסק בחקלאות ובמחצית השנייה נסע לתל אביב לעיסוקיו הרפואיים.

גרי נפטר בירושלים בשנת תש"ב, והובא לקבורה בגדרה. המרפאה בכפר גלעדי נקראה על שמו.

## לקריאה נוספת
* 'גרי, גרשון', בתוך: דוד קלעי, **ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי**, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 146. 
* גרשון גרא, "ד"ר גרשון גרי", בספר **אנשי "השומר" בחייהם ובמותם**, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1991.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:יהודים מווהלין
קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:רופאים ביישוב
קטגוריה:סגל בית החולים הדסה תל אביב
קטגוריה:גדרה: אישים
קטגוריה:לוחמי הגדודים העבריים
קטגוריה:סגל המרכז הרפואי שערי צדק
קטגוריה:סגל מרכז רפואי הדסה
קטגוריה:אנשי השומר
קטגוריה:בוגרי בית הספר לרפואה באוניברסיטת בוסטון
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1890
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1942
קטגוריה:אישים הקבורים בגדרה
ג'ון רמבו

**ג'ון רמבו** (באנגלית: **Rambo**) הוא סרט פעולה אמריקאי משנת 2008 בבימויו ובכיכובו של סילבסטר סטאלון. הסרט הוא הרביעי בסדרת סרטי "רמבו" ומציג את דמותו של ג'ון רמבו כשהוא יוצא למשימה אחרונה כדי להציל קבוצת מיסיונרים שנחטפו על ידי צבא במיאנמר. הסרט מתאפיין באלימות גרפית רבה ובהתמודדות של רמבו עם עקרונות מוסריים קשים.

הסרט הכניס 113.2 מיליון דולר ברחבי העולם מול תקציב ייצור שבין 47.5-50 מיליון דולר.

## עלילה
הסרט מתרחש כעשרים שנה לאחר אירועי הסרט הקודם בסדרה. ג'ון רמבו (סילבסטר סטאלון) חי בבידוד בתאילנד, כשהוא עוסק בלכידת נחשים ובתחזוק סירה. הוא פורש מחיי הלחימה והחיים בצללים, אך כאשר קבוצת מיסיונרים אמריקאית פונה אליו בבקשה להובילם אל תוך אזור מלחמה בבורמה (מיאנמר של היום), הוא מסכים להסיעם. כשהמיסיונרים נופלים בשבי כוחות הצבא האכזרי של מיאנמר, רמבו נאלץ לחזור ללחימה כדי להצילם, ומגלה מחדש את הצד האפל שבנפשו כשהוא נלחם באכזריות חסרת רחמים כדי להציל חפים מפשע.

## צוות שחקנים
* סילבסטר סטאלון בתפקיד ג'ון רמבו - חייל לשעבר בכוחות המיוחדים של ארצות הברית, שחי בבידוד ומתקשה להתרחק מעולם האלימות.
* ג'ולי בנז בתפקיד שרה מילר - מנהיגת קבוצת המיסיונרים שנחטפת על ידי כוחות הצבא במיאנמר, מה שמניע את רמבו לצאת למשימה.
* מת'יו מרסדן בתפקיד סקול - לוחם שכיר שמצטרף לרמבו במאמץ להציל את המיסיונרים.
* גרהם מקטביש בתפקיד לואיס - מפקד יחידת שכירי החרב שמובילים את מבצע החילוץ.
* ריי גליניס בתפקיד מייג'ור פיינט - המפקד האכזר של כוחות הצבא במיאנמר, שמחזיק את המיסיונרים בשבי.

## ביקורות
רמבו יצא לאקרנים ב-2,751 בתי קולנוע בצפון אמריקה ב-25 בינואר 2008, וגרף 6,490,000 דולר ביום פתיחתו ו-18,200,000 דולר בסוף השבוע של הפתיחה שלו. זה היה הסרט השני הכי מרוויח בסוף השבוע בארצות הברית ובקנדה אחרי פגוש את הספרטנים הסרט "ג'ון רמבו" זכה לתגובות מעורבות מצד המבקרים. חלקם שיבחו את חזרתו של סילבסטר סטאלון לתפקיד האייקוני ואת סצנות הפעולה האינטנסיביות, בעוד אחרים מתחו ביקורת על העלילה הפשוטה והאלימות הגרפית המוגזמת. באתר Rotten Tomatoes הסרט קיבל ציון של 37%, בעוד שב-Metacritic קיבל ציון של 46 מתוך 100. הסרט הצליח בקופות בעיקר בזכות מעריצים ותיקים של סדרת הסרטים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטים שצולמו בתאילנד
קטגוריה:סרטים שצונזרו
קטגוריה:סרטי המשך אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 2008
אלישע (ספר)

שמאל|ממוזער|נשוא הספר, אלישע בן דוד
**אלישע** הוא ספר מאת הסופרת רעיה בלטמן שיצא לאור בשנת 1989 ועוסק בסיפור חייו של אלישע בן-דוד, חייל בן 12 שנפל במלחמת העצמאות.

בנוסף לתיאור חייו ומותו של אלישע בן דוד, נותן הספר השקפה היסטורית על שנותיה הראשונות של מדינת ישראל.

## תוכן הספר
הספר פותח בשאלה אותה שאל צבי, אביו של אלישע, את אלישע בנו: "מה אתה רוצה להיות כשתהיה גדול? ספורטאי? שחקן? סופר?". משאלה זו, משתלשלים האירועים לכדי חיי היומיום של ירושלים בשנת 1948, תוך שהסיפור מתמקד בתחביביו של אלישע, הנערה אותה אהב, ומעשי הקונדס שנהג לעשות. אל מול כל אלו, מספר הספר על החיים הקשים בצל מלחמת העצמאות, לרבות צפירות האזעקה, העוצרים, ההפגזות על העיר העתיקה ועוד. אלישע יוצא לסייע במלחמה והוא משמש כאיש קשר ותצפיתן, כמקובל לבני גילו. מוסיף ומספר הספר על תפקודו והערצת חבריו אליו, עד ליום נופלו במלחמה. פרקו האחרון של הספר נפתח בדיוק כמו הראשון, כאשר הוא מספר על הימים ללא אלישע.

## כתיבת הספר
הספר עוסק בבן הבכור למשפחת בן דוד, אלישע. אמו של אלישע, אסתר בן דוד, נקראה בשם נעוריה אסתר זימן, והיא בת משפחתה של אמהּ של הסופרת, רעיה בלטמן. בין השתיים קשר הדוק והן הרבו לשוחח בטלפון ולהיפגש רבות.

בעת המלחמה עבד אביו של אלישע, צבי, באזור ים המלח ולא ידע על מות בנו. כאשר שמעה רעיה בלטמן על מותו של אלישע, מנעו ממנה מכרים מלדבר עם אסתר על הילד. "אם תפגשי את אסתר, דברי איתה על כל דבר שבעולם, אבל את השם 'אלישע' אל תזכירי, כי הצער שלה הוא גדול מאד". לעומת זאת, שנים ספורות לאחר המלחמה, ביקשה אסתר את הדבר מרעיה. "תראי, עברו כבר כל כך הרבה שנים מזמן שהוא נהרג, ואיני יודעת היכן חבריו. והימים עוברים ויש ימים שאפילו אני איני זוכרת כיצד הוא נראה ואני מוכרחה לרוץ לאלבום התמונות, ואני רוצה שיזכרו אותו", אמרה אסתר לרעיה. בתגובה, חשבה רעיה שאסתר מבקשת שתכתוב עליו ספר זיכרון נוסח משרד הביטחון, אולם אסתר ביקשה ממנה שתכתוב עליו ספר קריאה, על מנת שיכירו אותו הדורות הבאים. רעיה אספה מחברות זיכרון שכתבו חבריו לכיתה לאחר מותו, מהן כתבה את הספר הנושא את שמו של הילד, "אלישע".

לכתיבת הספר, נעזרה בלטמן ביואל פומרנס, חברו של אלישע.

## חייו של אלישע בן דוד

אלישע בן דוד נולד ב-8 בינואר 1936 ונהרג ב-17 במאי 1948. הוא היה בנם הבכור של אסתר וצבי בן דוד. נולד וגדל ברובע היהודי של העיר העתיקה בירושלים. למד בבית הספר העממי ונחשב לבולטים והמצטיינים בכיתתו, בעיקר בשיעורי מתמטיקה, הנדסה ועברית. בגיל 9 הצטרף לתנועת הנוער השומר הצעיר. את מרבית זמנו החופשי בילה בתנועת הנוער, תוך הכנה להצטרפותו לצבא. אלישע הצטרף לחיל הרגלים, לתפקיד קשר שהיה מותאם לבני גילו. באפריל 1948 שמע על קריאות הצבא לכל בני גיל 14 ומעלה לסייע בעבודות הביצורים ברובע היהודי. על אף שלא עמד בקריטריון הגיל, התעקש אלישע להצטרף לעבודות אלו, אותם עשה במקביל לתפקידו כקשר. בתאריך 17 במאי 1948, בעודו עוזר בבניית ביצורים בעמדה של משמר העם, אלישע נפצע קשות מרסיסי פגז שפגעו בצווארו ונהרג במקום. ב-18 במאי 1948 נקבר בבית העלמין בסנהדריה. כארבע שנים מאוחר יותר, ב-24 באפריל 1952, הועברו עצמותיו לקבורה בבית העלמין הצבאי בהר הרצל בירושלים.

## ראו גם
* רעיה בלטמן
* מלחמת העצמאות
* הרובע היהודי

## לקריאה נוספת
* רעיה בלטמן, **אלישע**, הוצאת דביר/הוצאת כתר, 1989

## קישורים חיצוניים
* ריאיון עם הסופרת על הספר, באתר ג. שביט
* 
* אלישע - רעיה בלטמן, כתר ספרים
* 

קטגוריה:הנצחת חללי מערכות ישראל
קטגוריה:ספרי מלחמת העצמאות
קטגוריה:ספרי 1989
קטגוריה:ספרים ישראליים
קטגוריה:ספרים בעברית
קטגוריה:ספרי הוצאת כתר
כנת רובים

שמאל|ממוזער|150px|מעמד מעץ ל-12 רובים
שמאל|ממוזער|150px|מעמד מברזל ל-12 רובים
**כנת רובים** הוא מתקן (מעץ או מתכת) לאחסון רובים במצב אנכי. 

המתקן היה מוצב בכל תחנות הנוטרים שכונו גם נוקטות עליו הוצבו הרובים ששימשו את הנוטרים שהיו שייכים לאותה התחנה. רוב המעמדים האלה הכילו מקום לאחסון 12 רובים.

בסוף שנות ה-30 ותחילת ה-40 היה נהוג לאחסן בתוך הנוקטות את הרובים שהוקצו לכל יישוב וישוב במתקנים אלה בצורה אנכית.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:נשק קל
קטגוריה:נוטרות
אחלב

**מחלב** או **אחלב** הייתה עיר כנענית בנחלת שבט אשר, בין הערים הפיניקיות צור וצידון. היא מוזכרת במקרא, בכתובות מלכי אשור ובכמה טקסטים מהתקופה הצלבנית. כיום מזוהה העיר עם חִֿרבֶת אל־מַחַאלִב מצפון-מזרח לעיר צור.

## היסטוריה
### במקרא
ממוזער|נחלות שבטי ישראל
העיר מופיעה לראשונה במקרא בשם המשובש "מחבל", בתיאור גבולות נחלת אשר בספר יהושע: . סוף פסוק זה מתורגם בתרגום השבעים כ־Αλεβ καὶ Εχεζειβ (*אַלֵב* וְ*אֵכֵזֵיב*).

בספר שופטים מוזכרת אחלב כאחד היישובים בהם לא הורישו בני שבט אשר את הכנענים: . בתרגום הלטיני הקדום מתורגם אחלב ל־Madalab, שהוא שיבוש של Mahalab.

### בתקופה האשורית
במרידתו של רצין נגד תגלת פלאסר השתתף גם חירם השני מצור, ועל כך הענישו מלך אשור ותפס ובזז את העיר המבוצרת מחלב (באשורית: **ma-ḫa-la-ab**) וערים גדולות אחרות בתחום צור.

מסעו השלישי של סנחריב (701 לפנה"ס) היה לארץ חֿתי (הלבנט), ובו מלך צידון לולי המורד ברח לים, ועל כן הכניע סנחריב את צידון רבה וצידון זעירה, בית־זיתּי, צרפת, מַחַֿלִּיבַה (באשורית: **ma-ḫal-li-ba**), אוּשוּ, אכזיב ועכו, עריו המבוצרות שעליהן הסתמך. סדר זה מצדיק את הזיהוי עם חֿֿרבת אל־מחאלִב.

### בתקופה הצלבנית
בהסכם בין הסולטן קלאוון לנסיכה הצלבנית  מ־1285 מוזכרת בערבית "קחלב" (שיש לשחזר מבחינה פלאוגרפית ל"מחלב"), אשר מופיעה במסמכים נוצריים אחרים כ־Mehlep ו־Mahaleb – כל אלה מזוהים עם מחלב.

### זיהוי האתר בעת החדשה
הזיהוי בין מחלב המקראית, מחלב/מחלפ מימי הביניים וחֿרבת אל־מחאלב נעשה לראשונה על־ידי  במסגרת הסקר הארכאולוגי הנרחב שביצעה בצור ובסביבתה; זאת אף שחוקרים מוקדמים יותר הבחינו באתר והזכירו אותו.

## לקריאה נוספת
* יוחנן אהרוני, **אטלס כרטא לתקופת המקרא**, ירושלים: הוצאת כרטא, 1974, מפה 68 (עמ' 50)
* הערך "אחלב", **לכסיקון מקראי**, (עורכים: מנחם סוליאלי, משה ברכוז), א–ב, תל אביב: הוצאת דביר, 1965, עמ' 35

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כנען
קטגוריה:נחלת שבט אשר
קטגוריה:אתרי המקרא
קטגוריה:פיניקים: מושבות
קטגוריה:לבנון: אתרים ארכאולוגיים
19 (אלבום)

***19*** הוא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת הבריטית אדל. האלבום יצא לאור ב-28 בינואר 2008, על ידי חברות התקליטים XL. שבוע לאחר שהסינגל המוביל של האלבום, "Chasing Pavements", יצא. מהרגע שיצא דורג במקום הראשון בטבלת אלבומי הממלכה המאוחדת. האלבום זכה להצלחה עולמית כאשר מכר למעלה מ-3,000,000 עותקים בארצות הברית, למעלה מ-2,300,000 בבריטניה וכ-8,000,000 עותקים ברחבי העולם ובכך הפך לאחד מהאלבומים הנמכרים ביותר בהיסטוריה.

## רקע
אדל קראה לאלבום בהתאם לגילה אז, 19. שמו של אלבומה השני 21, עומד על אותו הבסיס וכן האלבום השלישי "25". תחילה הוציאה אדל את הסינגל הראשון בכל הקריירה שלה הנקרא "Hometown Glory", אשר זכה להצלחה בינונית כאשר הצליח בשיאו להיכנס למקום ה-19 במצעד הבריטי. לאחר מכן הוציאה הזמרת את סינגל הפריצה שלה הנקרא "Chasing Pavements", אשר זכה להצלחה עולמית, מכר כמויות עותקים רבות והצליח להיכנס למקום ה-2 במצעד הבריטי ובכך הפך לסינגל המצליח ביותר מן האלבום. לאחר מכן יצא הסינגל השלישי הנקרא "Cold Shoulder", אשר זכה להצלחה נאה ברחבי העולם. ולבסוף יצא הסינגל הרביעי והאחרון מן האלבום הנקרא "Make You Feel My Love", וסינגל זה היה חידוש לשירו של הזמר בוב דילן, ועורר עניין רב בקרב האנשים ובכך הצליח בשנית והפך במהרה לסינגל נמכר מאוד.

## רשימת רצועות

## מיקומי שיא
במצעדים האלבום זכה להצלחה רבה, כאשר הצליח להיכנס למצעדים רבים ובנוסף להגיע למקום ה-1 במצעד האלבומים הבריטי.

## נתוני מכירות

## היסטוריית יציאות לאור

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2008
קטגוריה:אלבומי אדל
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי אג וייט
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי מארק רונסון
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי
קטגוריה:אלבומי חברת אקס-אל רקורדינגס
אנריקו לואיג'י פסטה

**אנריקו לואיג'י פסטה** (באיטלקית: **Enrico Luigi Festa**; 11 באוגוסט 1868 - 30 בספטמבר 1939) היה חוקר טבע איטלקי.

אנריקו נולד בטורינו לקונארד ותאודורה משפחה אמידה ומכובדת בעיר. ב-1891 סיים את לימודי ידיעת הטבע באוניברסיטת טורינו ומיד הצטרף למוזיאון הזואולוגי בו נשאר על לפרישתו ב-1923. 
מאחר שיחוסו אפשר לו לחיות ללא דאגות פרנסה, השקיע את כל זמנו במסעות מחקר זואולוגיים סביב העולם. ב-1891 ביקר בתוניס ואסף דוגמאות של 300 מינים, לאחר מכן ביקר במצרים שם בילה את קיץ 1893. משם המשיך לארץ ישראל, ירדן ואגם חומס בסוריה, אזורים שנחקרו מעט מאוד עד אותה תקופה, וחזר עם מינים שנחשבו נדירים. את ממצאיו מהמסע פרסמו ב-1894 חוקרים שונים בעלון של אוניברסיטת טורינו.

לאחר פטירתו תרם את האוסף שלו, שכלל יונקים, ציפורים, זוחלים וחרקים, לרשות מוזיאון הזואולוגי בטורינו.

## מסעו לישראל והסביבה
ב-27 בפברואר 1893 יצא אנריקו מג'נובה, איטליה כדי לחקור את החי בישראל, ירדן והסביבה. עיקר עניינו היה בציפורים, יונקים ודגים אך כפי שנהגו חוקרים בתקופתו, השתדל לאסוף מגוון רחב ככל האפשר של בעלי חיים ואסף כמעט את כל מה שנקרה בדרכו.

לאחר עצירה של כמה ימים באלכסנדריה, מצרים הגיע ב-22 במרץ ליפו. אנריקו התרשם מהפרדסים היפים הזוחלים ושירת בולבול צהוב-שת שהיה נפוץ בעיר. משם יצא ברכבת, שבניית מסילתה הסתיימה רק שנתיים קודם, עם משרתו ג'ורג' לורנזו ומתורגמן ערבי לכיוון ירושלים, שם שכר כמה פרדות ויצא לסיורים בסביבה לכיוון מנזר מר סבא, ויריחו. בסיוריו צד ציפורים, אסף זוחלים, חרקים, עכבישים ונדלים. בתיאוריו הוא מספר על חזירי בר שהיו נפוצים לאורך הירדן והואדיות וחסידות לבנות שנחתו ליד מקווי מים. 

ב-22 במרץ מזג אוויר התקדר והוא חזר לירושלים לתוך סופת שלג שנמשכה שלושה ימים וכיסתה את האדמה בשלג בגובה של כ-15 ס"מ. באותה תקופה רובה של הארץ היה פרא ושבטים נודדים נהגו לשדוד עוברי אורח, לכן כעבור כמה ימים הצליח להשיג מהפאשה של ירושלים מכתב המורה לתושבי האזור לאפשר לו מעבר חופשי ולעזור בכל דרך אפשרית. הוא שכר כמה גמלים עם שומרים חמושים ויצא לכיוון ים המלח, שם בנה רפסודה וניסה לדוג דגים במעמקי הימה ללא הצלחה. 

כשחזר ליריחו החליט לחקור את אזור עבר הירדן. עד תקופה זו אזור זה כמעט ולא נחקר על ידי חוקרי טבע מאחר נחשב כמסוכן יותר מאשר צידו המערבי של הנהר הירדן, אך מאחר שהיה מיומן בשימוש ברובה ושכר מספר שומרים החליט לנסות את מזלו. ב-12 באפריל חצה את נהר הירדן ועלה צפון לכיוון סלט ועמאן שם הסתובב וחזר דרומה לכיוון מידבא ובחזרה ליריחו, ירושלים ולבסוף ליפו.

## פרסומים ממסעו לישראל, לבנון והסביבה
התפרסמו ב-1894 בעלון של אוניברסיטת טורינו כרך 9.
* עלון 167 - זוחלים ודו-חיים
* עלון 169 - פשפשאים
* עלון 172 - סיפור מסע
* עלון 173 - חיפושיות
* עלון 174 - ציפורים
* עלון 177 - סרטנאים ושווה-רגלאים
* עלון 185 - תיאור נמלה חדשה למדע *Camponotus festai Emery, 1894* 
* עלון 191 - חגבאים

## מקורות
* הביוגרפיה של אנריקו
* סיפור מסע לישראל, לבנון והאזור (איטלקית) באתר BHL - עלון 172.

## הערות שוליים

קטגוריה:חוקרי טבע
קטגוריה:ארץ ישראל: חוקרי טבע
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1868
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1939
Hometown Glory

"**Hometown Glory**" (בעברית: "**תהילת עיר הולדתי**") הוא הסינגל הראשון של היוצרת והכותבת הבריטית אדל לאלבומה הראשון, ''19''. השיר יצא לאור כסינגל לראשונה ב-22 באוקטובר 2007. ב-2008 יצא השיר שנית כסינגל הרביעי של אדל. אדל טוענת כי כתבה את השיר ב-10 דקות כאשר אמה ניסתה ללא הצלחה לשכנעה לעזוב את עיר מולדתה, מערב נורווד, למען לימודים אקדמיים.

לראשונה הוצא השיר על ידי ג'יים ט. וחברת הקלטותיו, פק מייקר רקורדינגס. השיר נחל כישלון הן במצעדים והן במכירות. ב-2008 הוציאה אדל שנית את השיר כסינגל הרביעי באלבום בכורתה, *19*. השיר הורד רבות מן האינטרנט ונחל הצלחה רבה בתחום המכירות. שבוע אחרי הוצאתו זכה השיר להגיע לראש מצעד הסינגלים הבריטי. ב-2010 קיבל השיר מועמדות בטקס גראמי, בקטגוריית "השיר הוואקלי הנשי הטוב ביותר".

## מיקומי שיא

## נתוני מכירות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 2007
קטגוריה:סינגלי בכורה מ-2007
קטגוריה:שירי אדל
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי אדל
קטגוריה:שירים על לונדון
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אקס-אל רקורדינגס
אורח לא רצוי

**אורח לא רצוי** (בשוודית: **Skurken i muminhuset**) הוא ספר תמונות מאת המחברת השוודית-פינית טובה ינסון. הספר פורסם לראשונה בשנת 1980 על ידי המוציא לאור "Schildts Förlags Ab". זהו ספר התמונות הרביעי בסדרת ספרי התמונות של המומינים. הספר לא תורגם לעברית.
 
בניגוד לשאר ספרי התמונות של המומינים אשר מכילים את איוריה של ינסון, ספר זה מכיל רק תמונות של מודל בית המומינים אשר נבנה על ידי ינסון וטוליקי פיאטילה (שותפתה לחיים של ינסון) בין השנים 1976 ל-1979. את התמונות בספר צילם אחיה של טובה ינסון, פר אולוף ינסון.

עלילת הספר מתרחשת בבית המומינים בליל סתיו בעת שמשפחת מומין מתכוננת לקראת שנת החורף שלהם. בחצות מתגנב אל תוך בית המומינים סרח אשר גורם לבלאגן רב עד אשר הוא נתפס על ידי המומינים.

ספר זה לא תורגם לאנגלית, בניגוד למרבית ספריה האחרים של ינסון בסדרת המומינים (מלבד הספר "שירים מעמק המומינים" שגם כן לא תורגם מעולם לאנגלית) אשר יצאו בגרסה אנגלית.

## קישורים חיצוניים
* "אורח לא רצוי", באתר המוציא לאור "Schildts Förlags Ab"

קטגוריה:המומינים
קטגוריה:ספרי ילדים ונוער
קטגוריה:ספרי 1980
Driver (סדרת משחקים)

**Driver** היא סדרת משחקים אשר פיתחה חברת Ubisoft Reflections והוצאה לאור על יד החברות GT Interactive Software ו-Ubisoft. הסדרה יצאה לפלטפורמות: פלייסטיישן, ווינדוס, Game Boy Color, מקינטוש, iOS, גיים בוי אדוונס, פלייסטיישן 2, אקס בוקס, ווי, PSP, פלייסטיישן 3, אקס בוקס 360, Mac OS X ונינטנדו 3DS.

משחק זה היה לפורץ דרך וחדשני יחסית לזמנו, אבל עד מהרה איבד מעמדו לטובת משחקים כמו GTA.

## סדרת המשחקים

## קישורים חיצוניים

* 

* מועדון הסדרה 
* 

קטגוריה:סדרות משחקי וידאו
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 1999
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2000
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2004
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2006
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2007
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2011
קטגוריה:משחקי פעולה-הרפתקאות
קטגוריה:משחקים דמויי GTA
המסע המסוכן

**המסע המסוכן** (בשוודית: **Den farliga resan**) הוא ספר תמונות מאת המחברת השוודית-פינית טובה ינסון. הספר פורסם לראשונה בשנת 1977 על ידי המוציא לאור "Schildts Förlags Ab". זהו ספר התמונות השלישי בסדרת ספרי התמונות של המומינים. הספר לא תורגם לעברית.
 
## תקציר העלילה
בתחילת הסיפור ילדה קטנה בשם סופי נמצאת בביתה כאשר היא עצובה וכועסת. באמצעות משקפי קסם היא עוברת אל עולם אחר בו היא פוגשת חלק מדמויות המומינים - את מומינטרול, מר המיולין, סניף וכלבו, ואת טינגומי ובוב. יחד הם יוצאים למסע בו הם עוברים על פני נופים מרהיבים, בהם הרי געש וסופות שלג. לבסוף דינורה אוספת את החבורה באמצעות כדור פורח ומובילה אותם לעמק המומינים.

## קישורים חיצוניים
* סקירה באתר הגארדיאן - פורסם ב-18 בפברואר 2011

קטגוריה:המומינים
קטגוריה:ספרי ילדים ונוער
קטגוריה:ספרי 1977
שירים מעמק המומינים

**שירים מעמק המומינים** (בשוודית: **Visor från Mumindalen**) הוא ספר תמונות ושירים אשר נכתב ואויר על ידי המחברת השוודית-פינית טובה ינסון בשיתוף עם אחיה לארס ינסון וארנה טאורו. הספר פורסם לראשונה בשנת 1993 על ידי המוציא לאור "Schildts Förlags Ab". בנוסף לשירים, הספר גם מכילים איורים שונים מאת ינסון. זהו ספר התמונות החמישי והאחרון בסדרת ספרי התמונות של המומינים. הספר לא תורגם לעברית.

הספר מכיל אוסף שירים שנכתבו בהשראת דמויות המומינים. מילות השירים נכתבו על ידי טובה ינסון ולארס ינסון, בעוד שאת הלחן לשירים הכין ארנה טאורו.

ספר זה לא תורגם לאנגלית, בניגוד למרבית ספריה האחרים של ינסון בסדרת המומינים (מלבד הספר "אורח לא רצוי" שגם כן לא תורגם מעולם לאנגלית) אשר יצאו בגרסה אנגלית.

## הערות שוליים

קטגוריה:המומינים
קטגוריה:ספרי 1993
מבנה מולקולרי

[שמאל|ממוזער|250px|המבנה המולקולרי של [מים|מולקולת המים]]
**מבנה מולקולרי** או **גאומטריית המולקולה** מתייחס לארגונם במרחב התלת-ממדי של האטומים המרכיבים מולקולה כלשהי. המבנה קובע מספר תכונות בחומר כגון: פעילות כימית, קוטביות, צבע החומר, מגנטיות, מצב הצבירה ואת פעילותו הביולוגית של החומר. מבנה מולקולרי נמנה עם קבוצת המבנים הכימיים, יחד עם קונפיגורציה אלקטרונית ומבנה גבישי.

## קביעת המבנה המרחבי של מולקולות
את המבנה המרחבי של מולקולות אפשר לקבוע באמצעות שיטות ספקטרוסקופיות שונות ועקיפה. ספקטרוסקופיה של אינפרא אדום ושל גלי המיקרו כמו גם ספקטרוסקופיית ראמן, יכולות ללמדנו על המבנה המרחבי של המולקולות על-פי דפוס בליעת הקרינה שלהן, על ידי דרגות חופש רוטציוניות וויברציוניות. קריסטלוגרפיה בקרני רנטגן ועקיפת אלקטרונים ונייטרונים מסוגלות לחשוף את המבנה המולקולרי של גבישים בהתבסס על המרחקים בין גרעיני האטומים וצפיפויות האלקטרוניות. עקיפת אלקטרונים בגז יכולה לשמש עבור מולקולות קטנות השרויות במצב צבירה זה. תהודה מגנטית גרעינית ומעבר אנרגיה על ידי תהודה פלואורסצנטית מספקות מידע משלים באשר למרחקים הדדיים, זוויות וזוויות דו-מישוריות, וקישוריוּת מולקולרית. המבנה המרחבי של מולקולות נקבע באופן מיטבי בטמפרטורות נמוכות, כיוון שבטמפרטורות גבוהות יותר הוא מייצג למעשה מיצוע של אוסף מבנים אפשריים. מולקולות גדולות קיימות לעיתים קרובות בתצורות מרחביות יציבות רבות, הסמוכות באנרגיה שלהן על משטח האנרגיה הפוטנציאלית. את המבנה המרחבי המולקולרי אפשר להעריך בדיוק רב גם באמצעות שיטות חישוביות מתחום הכימיה הקוונטית. המבנה המרחבי של מולקולות עשוי להיות שונה במצבי הצבירה השונים: גז, נוזל ומוצק.

## ראו גם
*מבנה גבישי
*מבנה כימי

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סטריאוכימיה
קטגוריה:תרכובות
קטגוריה:מבנה כימי
קטגוריה:קצרמר כימיה
ישראלה אורון

**ישראלה אורון** (נולדה ב-9 בספטמבר 1952) היא אשת ביטחון ישראלית, לשעבר קצינת ח"ן ראשית וסגנית ראש המועצה לביטחון לאומי.

## ביוגרפיה
אורון נולדה בבוסק שבברית המועצות ובשנת 1957 עלתה לישראל. אורון התגייסה לצה"ל באוקטובר 1970 ושימשה בו במגוון תפקידים. בשנת 1991 הייתה לאישה הראשונה שמונתה לתפקיד סגן דובר צה"ל, שם הייתה אחראית למחלקת מבצעים, ופיקדה עליה במהלך מלחמת המפרץ הראשונה. בשנת 1993 מונתה למדריכה במכללה לביטחון לאומי, והייתה לאישה הראשונה בתפקיד.

בשנת 1994 מותנה לקצינת ח"ן ראשית, תפקיד אותו מילאה עד שנת 1997. ביוני 2006 מונתה אורון לתפקיד סגנית היועץ לביטחון לאומי לתכנון ותשתיות במועצה לביטחון לאומי.

ישראלה בעלת תואר ראשון בפסיכולוגיה מאוניברסיטת חיפה ומוסמכת מנהל עסקים מטעם אוניברסיטת תל אביב.

אורון פעילה ביוזמת ז'נבה, במועצה לשלום ולביטחון, בתנועת אחריי! ובוועד המנהל של אוניברסיטת בן-גוריון. היא חברת הוועד המנהל במולד - המרכז להתחדשות הדמוקרטיה.

התמודדה בבחירות לכנסת התשע עשרה במקום ה-29 ברשימת התנועה.

## קישורים חיצוניים
* עקיבא אלדר, משרד הביטחון – לא לגברים בלבד, באתר אל-מוניטור, 16 במרץ 2015

## הערות שוליים

קטגוריה:קצינות ח"ן ראשיות
קטגוריה:קצינות צה"ל בדרגת תת-אלוף
קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:פעילות התנועה
קטגוריה:סגל המטה לביטחון לאומי
קטגוריה:חברי המועצה הבינלאומית של הקרן החדשה לישראל
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:ישראליות ילידות ברית המועצות
קטגוריה:ישראלים ילידי ברית המועצות
קטגוריה:עולות בשנות ה-1950
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:פורום דבורה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1952
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
עינב ברמן

**עינב ברמן** (נולדה ב-1971) היא שפית ישראלית.

## ביוגרפיה

עבדה במסעדת אורנה ואלה בשנים 1995–2006, בהתחלה כברמנית ואחר-כך כקונדיטורית וכשפית ראשית. היא השתלמה בשתי מסעדות מישלן שונות באיטליה: ג'ויה הצמחונית במילאנו ומסעדת קוואטרו פאסי באמלפי. אחרי שנולד בנה עזבה את המסעדה.

בנובמבר 2007 פתחה את מסעדת הביסטרו "אסיף" ברחוב לילנבלום בנווה צדק, שתפריטה התחלף מדי עונה. המסעדה, שנסגרה בתחילת שנת 2012, נבחרה על ידי ז'אנה גור, עורכת כתב העת "על השולחן", כאחת מעשר המסעדות האהובות עליה בתל אביב. ברמן עבדה בקבוצת המסעדות נואר, ובשנת 2016 פתחה יחד עם השפית יהלומה לוי את "יהלומה בנמל" ואת "ביסטרו נח". בשנת 2017 פתחה את מסעדת "איטלקי מקומי" שקצרה שבחים רבים.

בשנת 2006 ראה אור בהוצאת אחוזת בית הספר "אורנה ואלה: ספר המתכונים" אותו כתבה ברמן ביחד עם אלה שיין ואורנה אגמון.

## גלריית תמונות

קובץ:Beetroot Rolls, Focaccia and olives aioli.jpg|לחמניות סלק, פוקאצ'ה ואיולי זיתים
קובץ:Pate of Chicken Liver.jpg|פטה כבד עוף עם חזיר, בריוש תאנים ואגוזי לוז
קובץ:Gentle Pressed Sea Fish, Radish.jpg|ברוסקטה דג בכבישה עדינה, צנונית, אבוקדו, ושמן זרעי ענבים
קובץ:Veal Scaloppini with Feta in Salsa Verde and Swiss Chard Ravioli.jpg|אסקלופ עגל עם גבינת פטה בסלסה ורדה, צנוניות ורביולי מנגולד
קובץ:Baked Goat Cheese Cake with Caramel and Walnuts.jpg|עוגת גבינת עיזים עם פירורי לוז, קרמל ורוטב תפוז


## קישורים חיצוניים

* מסעדת אסיף באתר rol
* מסעדת אסיף באתר rest
* 
* 
* עינב ברמן, בטיפול, באתר על השולחן, 11 בנובמבר 2009
* 
* 
* 
* 
* אסיף סוף סוף, באתר פודהה, 24 ביולי 2010
* 
* 
* 
* 
* גן עדן עירוני, באתר טיק טאק יוצא לאכול, 14 באפריל 2010

## הערות שוליים

קטגוריה:שפיות ישראליות
קטגוריה:שפים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1971
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1971
טרוקר

ממוזער|נקזים חד-פעמיים
ממוזער|נקז משנת 1850
**טרוֹקַר** (באנגלית: **trocar**; ובעברית: **נקַז**) הוא מכשיר המשמש לניקוז הצטברויות של נוזלים או גזים מחלל הגוף ולניתוח זעיר פולשני הנועד לספק גישה לחלל בגוף (למשל, חלל הבטן, באזור החזה) ולשמר את הפתח באמצעות צינורית.

בישראל מקובל להשתמש במונח טרוקר לתיאור פרוצדורה של נקז חזה.

## שימושים רפואיים
שימושו העיקרי של הנקז, הוא באמצעות החדרתו למקומות שונים בגוף לצורך ניקוז הצטברויות של נוזל, דם או אוויר (למשל במקרה של חזה אוויר בלחץ או חזה דם).

ברפואה המודרנית נעשה שימוש בטרוקר לביצוע ניתוחים זעירים. הטרוקר המודרני מובנה בתוך צינורית (בדומה לוונפלון) מוחדר לגוף במיקום המיועד ולאחר שנשלף הטרוקר מן הצינורית, יכול המנתח להתבונן דרך הצינורית בחלל באמצעות אנדוסקופ ולבצע ניתוחים באמצעות כלי חיתוך, מכשירי אחיזה וכלים ייעודיים אחרים.

הנקזים עשויים טיטניום, פלדה או פלסטיק ומיועדים לשימוש חד פעמי או לשימוש חוזר.
### רפואה וטרינרית
ברפואה וטרינרית נעשה שימוש בנקזים לניקוז הצטברויות של גזים בכרסם של בעלי חיים מעלי גירה.

## ראו גם
*נקז חזה
*נקז מוח
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טיפולים רפואיים
קטגוריה:ציוד רפואי
צבי רזי

**צבי רזי** (1941 - 12 באוקטובר 2016) היה פרופסור להיסטוריה באוניברסיטת תל אביב, מומחה להיסטוריה של ימי הביניים באנגליה והדמוגרפיה בימי הביניים. "היה אחד מחשובי חוקרי ימה"ב בעולם. מחקריו פורצי הדרך על חברת האיכרים האנגלית שינו דפוסי מחשבה והשפיעו על דורות של חוקרים", לדברי פרופ' אביעד קליינברג.

## ביוגרפיה

צבי רזי נולד בשנת 1941 בתל אביב, בן לעדה, שעלתה מפולין, ולמאיר, עורך דין שעלה מאוקראינה. למד בבית הספר "הכרמל" ובתיכון עירוני ה', והיה חבר ב"תנועה המאוחדת", במסגרתה להכשרה בקיבוץ משמר דוד. התגייס לנח"ל המוצנח ובמלחמת ששת הימים שירת במילואים בסיירת של חטיבת ירושלים, בפיקודו של יוסי לנגוצקי.

למד לתואר ראשון בהיסטוריה כללית באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1970 קיבל באוניברסיטה זו תואר שני בהיסטוריה, על עבודה שכותרתה "נסיכות הגליל במאה הי"ב", שנכתבה בהנחייתו של פרופ' יהושע פראוור. בשנת 1976 סיים את עבודת הדוקטור תחת הכותרת "The peasant families and landholding in Halesowen, 1270-1400" באוניברסיטת ברמינגהאם בהנחיית פרופ' רודני הילטון. היסטוריונים של ימי הביניים באנגליה לא יכלו להשתמש ברישומי כנסייה כדי להגיע למסקנות דמוגרפיות מכוון שאלה זמינים רק החל מהמאה ה-16. רזי עשה במחקרו שימוש ברישומי של בית המשפט המחוזי (Manor court) כדי לנסות ללמוד על חיי האיכרים במחוז האנגלי היילזוון (Halesowen).

בשנת 1976 הצטרף לסגל החוג להיסטוריה באוניברסיטת תל אביב.

לימד גם במכללה האקדמית תל אביב-יפו.

נפטר ב-12 באוקטובר 2016 ונטמן בבית הקברות קריית שאול.

## פעילות פוליטית
עמיתו של רזי בחוג להיסטוריה, פרופ' אביעד קליינברג, תיאר:

## מספריו

* Medieval society and the manor court, Zvi Razi, Richard Michael Smith, Oxford Press, 1996
* Life, marriage, and death in a medieval parish: economy, society, and demography in Halesowen, 1270-1400, Cambridge University Press, 1980.


## קישורים חיצוניים
* צבי רזי: עוד משהו, בבלוג של אביעד קליינברג
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: היסטוריה כללית
קטגוריה:היסטוריונים של ימי הביניים
קטגוריה:בוגרי התנועה המאוחדת
קטגוריה:בוגרי בית הספר הכרמל (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני ה' (תל אביב)
קטגוריה:חברי גרעיני נח"ל
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ברמינגהאם
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1941
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2016
האקדמיה העולמית למדעים

**האקדמיה העולמית למדעים** (באנגלית: The **World Academy of Science**; בראשי תיבות: **TWAS**) הוא מוסד אקדמי לקידום המדעים בעולם המתפתח, אשר הוקם בשנת 1983 על ידי הפיזיקאי הפקיסטני זוכה פרס נובל עבדוס סלאם ומושבה ב (ICTP) בטריאסטה שבאיטליה.

הארגון מאחד יותר מ-1,400 מדענים מכ-100 מדינות ומטרתו העיקרית היא לקדם את המדע ופיתוח בר-קיימא בעולם המתפתח. עד לשנת 2004 שמו של הארגון היה Third World Academy of Sciences. הארגון ממומן בעיקר על ידי אונסק"ו.

הארגון מקיים כנסים בין-לאומיים, מעניק מלגות מחקר ופרסים שונים. נשיאת הארגון מינואר 2023 היא פרופסור לאפידמיולוגיה נציגת דרום אפריקה, קווארישה עבדול קארים.

החל משנת 1985 הארגון מעניק פרסים שנתיים של 15 אלף דולר למדענים ממדינות המתפתחות. בשנת 2003 פרס הוענק למעיינה זץ, מדענית ברזילאית ילידת ישראל.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מוסדות מדעיים בין-לאומיים
איל דה יו

**איל דה יו** (בצרפתית: **Île d'Yeu**) הוא אי לחופי ונדה שבצרפת. מבחינה אדמיניסטרטיבית מוכרז האי כקנטון ובו קומונה אחת בעלת שם זהה.

גודל האי כ-23.32 קמ"ר ונכון לשנת 2008 מתגוררים בו 4,562 תושבים. באי שני נמלים Port-Joinville ו-Port de la Meule. באי טירה הקרויה Vieux-château de l'Île d'Yeu, שהוקמה במאה ה-14 כדי להגן על האי מפני שודדי ים. 

אנרי פיליפ פטן, מנהיג צרפת ששיתף פעולה עם הנאצים הוגלה לאי, שם מת במאסר בשנת 1951.

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר התיירות של האי

קטגוריה:צרפת: איים
קטגוריה:פיי דה לה לואר: יישובים
קטגוריה:פיי דה לה לואר: גאוגרפיה
FN HP

**FN HP** הוא אקדח מתוצרת חברת FN Herstal הבלגית.

## היסטוריה
האקדח תוכנן על ידי ג'ון בראונינג, מתכנן נשק אמריקאי שנפטר לפני תחילת יצורו, בסוף שנות ה-20 של המאה ה-20. מאז המנגנון נותר כמעט ללא שינוי. לאקדח קליבר 9 מ"מ פרבלום (9X19). המחסנית הסטנדרטית מכילה 13 כדורים אך יש גם מחסניות מתאימות בתכולה של 15 או 20 כדורים.
האקדח הוא מסוג "פעולה בודדת" (SA) ומנגנוני הבטיחות כוללים: טובלן שמונע נקירה כאשר אין מחסנית (יש חילוקי דעות לגבי התועלת) וניצרה.

השם המקובל לאקדח הקלאסי הוא: (Browning HP (High Power. הדגם הנוכחי הוא "סימן 3" (MK III).

בישראל נפוץ הכינוי "אקדח אף אן".

במשך השנים נוספו לאקדח ניצרה דו צדדית ומגנון לעצירת פטיש  מנפילה לא רצויה.

יחד עם הקולט M1911 נחשב ה-FN בראונינג כ"אקדח קלאסי" ובעל מוניטין של אקדח אמין ומדויק. הוא שירת ועדיין משרת כאקדח רשמי בצבאות ומשטרות ברחבי העולם. 

המותג hi power מיוצר במספר מדינות נוספות בהן קנדה.

FN Browning HP Marinir.jpg
FN Hi Power.jpg
FN Browning Hi Power 9mm.jpg


## קישורים חיצוניים

FN
קטגוריה:נשק קל במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:משטרת ישראל: נשק קל
סוניה אדלר

שמאל|ממוזער|250px|סוניה אדלר
**סוניה ("סופיה") אדלר** (בערך ב- 1862, אודסה - 29 ביולי 1884 לונדון, נולדה כ**סוניה אוברלנדר** ושם הבמה המוקדם שלה היה **סוניה מיכלסון**. היא הייתה אחת הנשים הראשונות שהופיעו בתיאטרון יידיש באימפריה הרוסית. מאוחר יותר היא הייתה אשתו הראשונה של השחקן יעקב אדלר. הם עברו יחד ללונדון ב- 1883 אחרי האיסור על תיאטרון יידיש ברוסיה ב- 1883.

היא הייתה יהודיה מאודסה, אוקראינה ובאה ממשפחה מכובדת שמוצאה מקורלנד (כיום לטביה). יעקב אדלר מעיר בזיכרונותיו שבזמן בו הם נפגשו היא הייתה סטודנטית באוניברסיטה של אודסה. כמוהו היא דיברה יידיש ורוסית אבל דברה גרמנית הרבה יותר טוב ממנו וכן הצטיינה בצרפתית. הוא מוסיף "שכמו כל הצעירים הטובים של התקופה היא הייתה ניהיליסטית, תלמידה מאוד רצינית ומהפכנית" ושהלהט שלה ושל משפחתה לתיאטרון וחזונם למה יכול לתיאטרון יידיש להתפתח השאיר אותו במקצוע למרות הקושי בשנים הראשונות של הקריירה שלו כשחקן".

תפקידה הראשון כשחקנית מקצועית (אודסה 1887) היה בתפקיד ראשי באופרטה הקומית השחורה של אברהם גולדפדן **בריינדעלע קאָזאַק** (בריינדלה הקוזקית) בלהקתו של ישראל רוזנברג, להקת תיאטרון יידיש הראשונה באימפריה הרוסית. בתחילה היא שיחקה מול יעקב ספיבקובסקי אך היא משכה בחוטים כדי שיעקב אדלר, אליו היא הייתה כבר קרובה באותו זמן, יקבל את התפקיד. בשנים שלאחר מכן היו לה עליות ומורדות וכך גם ביחסיה עם אדלר אבל הם התחתנו בפולטובה ב- 1880.

בפברואר 1883 נרצח הצאר אלכסנדר השני שהיה מאורע הרה אסון עבור יהודי רוסיה. הדבר השפיע קשות על תיאטרון יידיש וכמובן על משפחת אדלר. באותו זמן היו האדלרים בלהקתו של גולדפדן והיו אמורים לצאת למסע הופעות בסנקט פטרבורג. האבל על מותו של הצאר פירושו היה שלא יהיו הופעות בער הבירה. בנוסף לכך נטה האקלים הפוליטי בחדות נגד היהודים. להקתו של גולדפדן הופיעה לזמן מה במינסק, בוברויסק שם הם שיחקו בעיקר בפני חיילים רוסיים ואחרי כן נסעו לויטבסק שם נאלצו יעקב אדלר ורעייתו ההרה לתבוע את גולדפדן שישלם להם את שכרם. הם עזבו אותו והצטרפו לרוזנברג כשהם משחקים בתיאטרון אוהל בניז'ין. אך מצבם החמיר עוד יותר. היה פוגרום בניז'ין. הלהקה הצליחה להתחמק מפגיעה גופנית בחלקו על ידי כך ששכנעו את הפורעים שהם להקת תיאטרון צרפתי ובחלקו בכך שעשו שימוש נבון בכסף שהאדלרים זכו בו בבית המשפט מגולדפדן. 

אחרי כמה חודשים של הופעות בלודז' וז'יטומיר חזרה סוניה לבית הוריה באודסה כדי ללדת את בתה רבקה (שנפטרה מאוחר יותר בלונדון בגיל 3). גם סוניה נפטרה בלונדון מזיהום שלקתה בו בזמן שילדה את בנה השני אברהם ב- 1886.

## לקריאה נוספת

* Adler, Jacob, *A Life on the Stage: A Memoir*, translated and with commentary by Lulla Rosenfeld, Knopf, New York, 1999, , 98-102, 122 *passim*.


## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני תיאטרון יידיש
קטגוריה:יהודים אוקראינים
קטגוריה:שחקניות יידישאיות
קטגוריה:ילידות 1862
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1862
קטגוריה:נפטרות ב-1884
קטגוריה:נפטרים ב-1884
וולגודונסק

ממוזער|right|250px
**וולגודנסק** (ברוסית: **Волгодонск**) היא עיר במחוז רוסטוב ברוסיה.

וולגודנסק היא אחת הערים הצעירות בדרום רוסיה, הוקמה ב-27 ביולי 1950 כמרכז מדעי ותעשייתי המאגד 12 אזורים חקלאיים. העיר נחשבת לעיר-לוויין של תחנת הכוח הגרעינית "רוסטוב", השוכנת במרחק של כ-12 ק"מ מהעיר והחל מדצמבר 2015 מספקת את החשמל לחצי האי קרים.

## היסטוריה
יסוד העיר קשור להקמה של תעלת וולגה-דון. עם סיום בניית התעלה העיר המשיכה להתפתח. בשנות ה-80 של המאה ה-20 ממשלת ברית המועצות החליטה להקים בעיר מפעל ענק לייצור מרכיבים של תחנות כוח גרעיניות. הקמת מפעל זה נתנה דחיפה גדולה לפיתוח העיר. אבן דרך נוספת בפיתוח העיר הייתה תחילת הקמה של תחנת כוח גרעינית באזור בשנת 1977. לאחר אסון צ'רנוביל היקף הייצור במפעל לייצור רכיבים תחנות כוח גרעיניות קטן בהרבה והקמת תחנת כוח בקרבת העיר הופסקה.

## גאוגרפיה
העיר וולגודנסק (שנקראה וולגו-דונסק בעבר) שוכנת בחלק המזרחי של מחוז רוסטוב, בין העיר רוסטוב על הדון ווולגוגרד והיא סמוכה לערים גדולות נוספות כסטברופול, קרסנודר ואליסטה.

## אקלים
העיר מתאפיינת באקלים יבשתי וקר - שהוא לח מאוד בקיץ, כשהטמפרטורה הממוצעת בחודש יולי עומדת על 23+ מעלות, כשהטמפרטורה השנתית הממוצעת היא +8,9 °C.

מדי שנה כמות המשקעים הממוצעת מגיעה ל-433 מילימטר בשנה.

## ערים תאומות

* 

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מחוז רוסטוב: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1950