ימי מאי

**ימי מאי** (בקטלאנית: **Fets de Maig,** בספרדית: **Jornadas de Mayo**), לפעמים נקרא גם **אירועי מאי** (בקטלאנית: **Fets de Maig,** בספרדית: **Sucesos de Mayo**), היו סדרה של עימותים בין ה-3 ל-8 במאי 1937, שבמהלכם פלגים בצד הרפובליקני של מלחמת האזרחים הספרדית נלחמו זה בזה בקרבות רחוב בחלקים שונים של קטלוניה, בעיקר בעיר ברצלונה. מהות הקרבות הייתה העימות האידיאולוגי בקרב כוחות הרפובליקנים – בעד או נגד מהפכה בספרד. 

## רקע

לאחר פרוץ מלחמת האזרחים, הרפובליקה הספרדית נחלקה בתוך עצמה באשר לקו האידיאולוגי עליה לקחת כנגד פרנקו. מצד אחד היו הפרו־סובייטים שדגלו ברפובליקה בורגנית, ואילו מצד שני היו שדגלו כי מלחמת האזרחים היא קרקע פורייה לביצוע מהפכה עממית בספרד. הפלגים שצידדו במהפכה אכן הובילו באזורים רבים את המהפכה הספרדית, אולם זו הייתה מוגבלת למדי ולא זכתה לתמיכה רחבה. מוסדות רבים בברצלונה הפכו קולקטיביזציה, החל ממרכזית הטלפונים ועד למצחצחי הנעליים, ושררה בעיר אווירה מהפכנית. מצד שני, חבל הבסקים התנגד למהלכים אלו והאוכלוסייה הקתולית והשמרנית נותרה נאמנה לממשלה הרפובליקנית במדריד.  

ברית המועצות תחת סטלין, שחימשה את הרפובליקנים ונמנתה על האומות הזרות היחידות שסייעו לרפובליקה, הייתה סבורה כי ספרד טרם הבשילה למהפכה ועל הרפובליקנים קודם כל להביס את פרנקו. כמו כן, הממסד הקומוניסטי טען כי קיום מהפכה יעורר את מעמד הביניים לתמוך בפרנקו וכן עשוי להסית את מדינות המערב נגד הרפובליקה. בשל כך, ממשלת ספרד עצמה הייתה מתונה למדי וניסתה להשתיק הקולות הקוראים למהפכה מטעם הפלגים השונים, בפרט הפלגים הטרוצקיסטיים, בעוד שהמפלגה הקומוניסטית של ספרד שדבקה בעמדות הקומינטרן הייתה נגד קיום מהפכה.

מתחים אידיאולוגיים אלו נותרו ברקע המלחמה ומעולם לא הגיעו לכדי הכרעה, עד לאביב 1937. עוד טרם פרצו האירועים במאי, הרפובליקה ניסתה במהלך אפריל לפרק את איגודי האנרכיסטים, וקרביניירים מטעם הממשלה נשלחו לעצור מנהיגים שפעלו כנגד הקו הממשלתי. בה בעת, העיתונות הקומוניסטית טענה כי POUM הוא ארגון של מרגלים נאציים שמנסה לסכל את מאמצי המלחמה. תעמולה רבה הופצה נגד הפלגים האנטי־ממסדיים השונים, והם תוארו כמשתפי פעולה עם הלאומנים. 

האחד במאי נחגג באופן שקט למדי למרות ריבוי הסוציאליסטים ברפובליקה הספרדית, וזאת בשל המתחים הפנימיים שלא איפשרו ארגון צעדות. למרות התחזקות הממשלה על פני הפלגים המורדים, מרכזית הטלפונים של ברצלונה עדיין הייתה בשליטת איגודי האנרכו-סינדיקליסטים, עוד מימים רבים לפני זה עת משרדים ומבנים שונים בברצלונה הולאמו ועברו קולקטיביזציה שהייתה מקובלת על הממשלה עד אז. העובדה שאמצעי תקשורת חשוב זה עדיין היה בשליטתם אילצה את הממשלה לפעול. ב-3 במאי, 200 שוטרים הסתערו על המרכזייה במטרה להשתלט עליה ולהסיר את האנרכיסטים. אליהם הצטרפו גם אנשי משמר אזרחי. לאחר עימות חמוש, האנרכיסטים נכנעו. עם התפשטות הידיעה על האירוע, הקרבות הוצתו ברחבי העיר.   
ממוזער|מבנה הטלפוניקה בברצלונה ששימש כמרכזייה, מוקד תחילת קרבות ימי מאי   

### הצדדים הלוחמים
בצד אחד הייתה ממשלת ספרד בתמיכת ברית המועצות. מולם, ארגוני האנרכיסטים והטרוצקיסטיים השונים, בהם CNT, פדרציית האנרכיסטים האיברית ו-POUM.   

בידי הממשלה היו משמרות ההסתערות, שהיו מיליציות סוציאליסטיות חמושות ונאמנות למשטר הפרו־סובייטי, ובנוסף המשמר האזרחי הרפובליקני, שהיה כוח ז'נדרמריה נאמן לממשלה (באזורים רבים בספרד המשמר האזרחי ערק לצד הלאומני). כמו כן משטרת ברצלונה פעלה להשלטת סדר ולדיכוי המרד.

## מהלך הקרבות
במהלך של שישה ימים, הצדדים השונים השתלטו על מבנים ברחבי ברצלונה. בשל שליטת האנרכיסטים במרכזייה של ברצלונה, נותק הקשר הטלפוני של ברצלונה עם יתר קטלוניה ולמעשה עם יתר העולם. במהלך ימי הקרב לא התקבלו דיווחים בנוגע להתחוללויות בעיר, ורק בדיעבד נודע על מהלך האירועים. 

בערב ה-3 במאי התבססו הכוחות השונים בצדדים השונים של הלה רמבלה, השדרה המרכזית של העיר: הממשלה החזיקה בחלקי העיר ממזרח לשדרה, ואילו המורדים במערב העיר. הלחימה הייתה מגוונת: בבניינים מסוימים היו הפסקות אש בין הצדדים, ואילו בחלקים אחרים התנהלו קרבות קשים. למרות האויב המשותף, POUM והאנרכיסטים לא היו מאוחדים.   

ב-5 במאי, שתי אוניות של הצי המלכותי הבריטי עגנו בברצלונה כאמצעי זהירות, במקרה והקרבות יחריפו ועל הצי יהיה לפנות את תושביה הבריטים של העיר שעוד נותרו. כך גם הצי הצרפתי שלח אונייה לברצלונה לשם הגנה על הקונסוליה במידת הצורך.

ההכרעה הגיעה כאשר בבוקר ה-7 במאי יחידות נוספות של משמרות ההסתערות הגיעו לעיר. בשלב זה התבהר כי נחרץ גורלם של הפלגים המורדים, והם נעצרו בהמוניהם ככל שהמשמרות כבשו חלקים נוספים מברצלונה. ב-8 במאי העיר חזרה לשגרה, למרות כיסי התנגדות מועטים שנותרו.

## תוצאות
במהלך הקרבות מתו בין 500 ל-1,000 איש, ובנוסף נפצעו כ-1,500. ניצחון הממשלה איפשר להשליט על כלל הכוחות הרפובליקניים את הקו האידיאולוגי הסטליניסטי, ובמקביל מאות אנרכיסטים וטרוצקיסטיים נעצרו ועונו, לרבות מתנדבים בינלאומיים. זרים רבים ברחו מספרד כדי להימנע מרדיפת הרשויות, והסתננו אל צרפת בדרכם חזרה למולדתם. ב-16 ביוני POUM הוצאה מחוץ לחוק, ומנהיגה אנדראו נין נרצח, ככל הנראה בידי סטליניסטים.   

### בתרבות
אירועי מאי תועדו היטב בספרו של ג'ורג' אורוול, מחווה לקטלוניה. אורוול החלים מפציעה בברצלונה כאשר הקרבות פרצו, ואף לקח חלק פעיל בלחימה. חלק ניכר מהספר מתייחס הן למהלך האירועים, והן לרקע האידיאולוגי והפוליטי שלהם. כמו כן, אורוול גם מתאר את רדיפת המורדים ואף את בריחתו שלו מפני הסטליניסטים. ימי מאי מופיעים גם בסרט על תמימות וחופש של קן לואץ', שם גיבור הסרט לוחם בקרבות, ובהמשך נאלץ להסתתר ולברוח בשל התנגדותו לקו הסטליניסטי. הסדרה הספרדית נערות הכבלים גם כן מתייחסת לאירועים, אם כי תחת חירות דרמטית – האירועים הועתקו מברצלונה אל מדריד. 

## לקריאה נוספת

* ג'ורג' אורוול, **[[מחווה לקטלוניה]]**, הוצאת עם עובד, 2012.

## ראו גם

* CNT
* מפלגת הפועלים של האיחוד המרקסיסטי
* מחווה לקטלוניה

## הערות שוליים

קטגוריה:מלחמת האזרחים בספרד
קטגוריה:ברצלונה: היסטוריה