כתב האמנה

[שמאל|ממוזער|250px|[לואי ה-14 מקבל את כתב ההאמנה משליח האפיפיור לצרפת.]]
[250px|ממוזער|שגריר [ארצות הברית בישראל דן שפירו מגיש את כתב האמנתו לנשיא שמעון פרס3 באוגוסט 2011]]
[250px|ממוזער|שגריר ה[ממלכה המאוחדת בישראל מת'יו גולד מגיש את כתב האמנתו לנשיא שמעון פרס5 באוקטובר 2010]]
[ממוזער|250px|שגריר ישראל במקסיקו, [שאול רוזוליו, מגיש את כתב האמנתו לנשיא מקסיקו, חוסה לופס פורטייו, 1977]]
**כתב הַאֲמָנָה** הוא מכתב רשמי מראש מדינה אחד לראש מדינה אחר, המודיע על מינוי שגריר או נציג דיפלומטי. הנציג הממונה מוסר את כתב ההאמנה לראש המדינה המארחת בטקס מיוחד, המבשר את כניסת המינוי לתוקפו.

## התהליך
שגריר או ראש משלחת דיפלומטית נמצא במעמד מיוחד המעוגן במסורות שונות של המשפט הבינלאומי ובאמנת וינה בדבר יחסים דיפלומטיים. עד למסירת כתב ההאמנה, ראש המשלחת הדיפלומטית אינו יכול למלא את חובותיו ואינו יכול ליהנות מהזכויות המיוחדות המוקנות לו בתוקף תפקידו (למשל, חסינות דיפלומטית מהעמדה לדין). כמו כן, הוותק של ראש המשלחת הדיפלומטית נקבע על-פי המועד שבו מסר את כתב ההאמנה. באירועים רשמיים מסוימים, מוזמן הסגל הדיפלומטי כולו, כלומר כלל השגרירים וראשי המשלחות הדיפלומטיות המתארחים במדינה. באירועים כאלה מקובל שהוותיק ביותר מבין חברי הסגל הדיפלומטי נושא נאום או נוטל חלק בטקסים. מועד מסירת כתב ההאמנה הוא הקובע לעניין זה.

מדינה יכולה למנות נציג אחד מטעמה לכמה מדינות בו-זמנית. במקרה כזה על הנציג למסור כתבי האמנה לכל אחד מראשי המדינות שהוא נשלח אליהן בנפרד, והוא ייחשב חבר בסגל הדיפלומטי של כל אחת מהמדינות האלה בלי קשר לחברותו בסגל הדיפלומטי של מדינה אחרת.

תוכנו של כתב ההאמנה הוא רשמי וסטנדרטי, ובדרך כלל אין לתוכן חשיבות, אלא בכך שהוא מעיד על המינוי. בכל זאת, אופי ניסוח הפנייה אל ראש המדינה עשוי להעיד על אופי היחסים בין המדינות בזמן מסירת המכתב. לדוגמה, לאחר שאיטליה כבשה את אתיופיה הוכרז מלך איטליה כקיסר אתיופיה. באותה תקופה נשאו כתבי ההאמנה של שגרירי המדינות השונות פניות אל מלך איטליה בתארים שונים: המדינות שהכירו בשלטון האיטלקי על אתיופיה כינו את המלך: "מלך איטליה וקיסר אתיופיה". לעומת זאת, המדינות שראו בשלטון איטליה על אתיופיה כיבוש בלתי-חוקי הסתפקו בתואר "מלך איטליה" בלבד. מצב מוזר נוצר עקב העובדה שג'ורג' השישי כיהן באותה תקופה כמלך בריטניה וכמלך אירלנד בעת ובעונה אחת. בריטניה סירבה להכיר בשלטון איטליה על אתיופיה, ולפיכך בכתב ההאמנה של שגריר בריטניה באיטליה פנה ג'ורג' השישי אל מקבילו האיטלקי בתואר "מלך איטליה". לעומת זאת, בכתב ההאמנה של השגריר האירי, הופיעה הפנייה "מלך איטליה וקיסר אתיופיה" כיוון שממשלת אירלנד הכירה בשלטון איטליה על אתיופיה.

ממשלות קנדה, אוסטרליה וניו זילנד מכירות במלך צ'ארלס השלישי כמלך מדינותיהן. כיוון שמושבו של המלך בלונדון, בירת בריטניה, הוא מיוצג בכל אחת מהמדינות האלה על ידי אזרח מקומי המחזיק במשרת המושל הכללי. עד 2005, מקובל היה שעל כתבי ההאמנה של קנדה, אוסטרליה וניו זילנד הייתה חתומה המלכה אליזבת השנייה. בשנת 2005 החליטה קנדה שעל כתבי ההאמנה שלה תחתום המושלת הכללית שלה. בעקבות זאת, החלו גם אוסטרליה וניו זילנד לשלוח כתבי האמנה חתומים בידי המושלים הכלליים שלהן במקום בידי המלכה אליזבת השנייה. צעד זה עורר מחאות בקרב תומכי המלוכה במדינות האלה, והם ניסו להפוך את ההחלטה.

## בישראל
בישראל, מופקד נשיא המדינה על קבלת מכתבי ההאמנה של השגרירים המוצבים בישראל, ועל חתימה על מכתבי ההאמנה שמגישים שגרירי ישראל ברחבי העולם. לנשיא אין סמכות להחליט אם לקבל או לכתוב כתב האמנה, והוא חייב לקבל את המלצת הממשלה בעניין זה. טקסי מסירת מכתבי ההאמנה לנשיא המדינה מתקיימים במשכן נשיאי ישראל בירושלים. הטקס עצמו מנוהל בהתאם לפרוטוקול הדיפלומטי כאשר שני הצדדים, ראש המדינה המאחרת והשגריר המיועד, מתודרכים מבעוד מועד. השגריר בליווי חברי המשלחת הזרה מגיע למשכן הנשיאות שם הוא מוסר לידי הנשיא את כתב ההאמנה. שני המדינאים מציגים את חברי המשלחת המלווה וחברי הלשכה הנשיאותית, בהתאמה. בנוסף, כולל הטקס שיחת היכרות, הרמת כוסית וכתיבה בספר האורחים הנשיאותי. הטקס, אשר נפתח בנגינת המנון המדינה השולחת על ידי תזמורת רשמית, מסתיים בנגינת המנון מדינת ישראל "התקווה".

השגרירויות הזרות בישראל אינן נמצאות ברובן בירושלים עקב המחלוקת הבינלאומית לגבי מעמדה של העיר, והיעדר הכרה בינלאומית בהיותה בירת מדינת ישראל. על אף זאת כל הנציגים הדיפלומטיים הזרים מוכנים לקיים את טקס מסירת כתב ההאמנה בירושלים. בירושלים נמצאות קונסוליות שאינן מואמנות לנשיא המדינה, כלומר ראשי הקונסוליות לא הגישו כתבי האמנה לנשיא ואינם כפופים לשגרירות מדינתם בישראל. קונסוליות אלה מייצגות בדרך-כלל את האינטרסים של מדינותיהם בעיר ירושלים ובשטחי יהודה, שומרון וחבל עזה. מדינת ישראל מקבלת את המצב הזה, אף שהיא רואה את ירושלים כבירתה וכחלק משטחה הריבוני.

## ראו גם
* אגרמנט
* יחסים דיפלומטיים

## קישורים חיצוניים

*  ציר ארגנטינה מר מנגואל מגיש את כתב האמנה, יומני כרמל ספטמבר 1949 (התחלה 2:12)
*  צירי שווייץ ואיסלנד מגישים את כתבי האמנה לנשיא ויצמן, יומני כרמל נובמבר 1951
*  ציר בריטניה מגיש את כתב האמנתו, יומני כרמל דצמבר 1951 (התחלה 3:13)
*  השגריר הסובייטי אלכסנדר אברמוב מגיש את כתב האמנה לנשיא בן צבי, יומני כרמל אוגוסט 1954

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:דיפלומטיה