Sleeping with the Past

"**Sleeping with the Past**" (בתרגום חופשי: "**לישון עם העבר**") הוא אלבום האולפן ה־22 של המוזיקאי הבריטי אלטון ג'ון, שיצא לאור ב־29 באוגוסט 1989. האלבום כולל את השירים "Sacrifice" ו־"Healing Hands", שיצאו כסינגל צד א' כפול והיו לסינגל הסולו הראשון של ג'ון שהגיע למקום הראשון במולדתו בריטניה. הצלחת הסינגל סייעה גם לאלבום להגיע למקום הראשון במדינה זו, לראשונה מאז  (1974). "Sleeping with the Past" היה גם לאלבום הפלטינה הראשון של ג'ון בבריטניה מאז  (1985). בארצות הברית, הוא הוסמך כאלבום זהב באוקטובר 1989 וכאלבום פלטינה באפריל 1990, על ידי RIAA. הוא נמכר היטב גם במדינות נוספות והפך לנמכר ביותר מבין אלבומי שנות ה־80 של ג'ון.

הקלידן גאי בבילון ערך את הופעת הבכורה שלו באלבום וניגן עם ג'ון במשך 20 השנים הבאות, בעוד שהגיטריסט והקלידן פרד מנדל  עזב את הלהקה מעט אחר האלבום.

ג'ון נכנס לתהליך גמילה ב־1990.

בכתיבת השירים נעשו מחוות לאומני הרית'ם אנד בלוז מרווין גיי, אוטיס רדינג וסם קוק, שג'ון וטופין העריצו והתכוונו לשאוב השראה מסגנונם בהכנת האלבום.

## רקע
לאחר הצלחת  של בילי ג'ואל החליטו גם ג'ון וטופין לעשות מחווה לצליל הסול של שנות ה־60 וה־70, שממנו שאבו השראה כבני נוער ובו התנסה ג'ון עוד לפני שהכיר את טופין, כשניגן במועדוני לילה בשנות ה־60 – ומכאן שם האלבום. טופין כתב שירים לאחר שהקשיב לשירי מוזיקת נשמה משנות ה־60. הוא אף ציין את שמות האומנים או השירים שאת סגנונם ניסה לחקות. כפי שנהגו במשך כל שנות עבודתם המשותפת, ג'ון הלחין מוזיקה לשירים שכתב טופין. עם זאת (וכפי שקרה לא אחת בעבודתם), הלחנים של ג'ון התרחקו לעיתים מהקו שהתווה טופין במילים. על כל פנים, התוצאה הייתה אלבום מגובש עם תמה עקבית, הן מבחינה לירית הן מבחינה מוזיקלית.

"Sleeping with the Past" הוא האלבום השני (לאחר קודמו מהשנה שעברה, ) שבו ג'ון ניגן בפסנתר אלקטרוני  במקום בפסנתר. ג'ון השתמש בכלי בקידום המכירות של האלבום ובסיבוב ההופעות שלו.

 הוא הנגן היחיד מהלהקה הוותיקה של ג'ון שהשתתף באלבום. הקלידן גאי בבילון ערך את הופעת הבכורה שלו באלבום, הצטרף ללהקת ההופעות של ג'ון וניגן עבורו במשך 20 השנים הבאות.

כמה חודשים לאחר צאת האלבום לאור, ג'ון ייחס את ההצלחה היצירתית שלו לוודאות שכמה פרקים לא נעימים בחייו, כגון הקרב עם "הסאן", מתקרבים לסיום. ב־1989 אמר: . חרף בעיותיו החריפות שכללו בולימיה והתמכרויות לסמים ולאלכוהול, ג'ון סיפר שעשה מאמץ, ואף הצליח, להיות פיכח בזמן הקלטת האלבום. מכל מקום, הוא לא החזיק בכך מעמד זמן רב: הוא התמוטט על הבמה בשבוע הראשון של .

האלבום יצא לאור בשלב מאוחר יחסית, חודש לאחר תחילתו של סיבוב ההופעות (שהתחיל בארצות הברית), תוך שחברת התקליטים, MCA רקורדס, בקושי מקדמת אותו. הדבר הכעיס מאוד את ג'ון. הוא ביטל תאריכי הופעות וראיונות. במהלך ההופעה האחרונה של הרגל הראשונה בארצות הברית, שהתקיימה ב־18 באוקטובר 1989 בניו הייבן, הוא הודיע שלא יבצע שירים מהאלבום החדש, מכיוון ש־"MCA" לא מקדמת אותו.

"Love Is a Cannibal" הוקלט במהלך הקלטות האלבום, אך לא נכלל בגרסה הסופית שלו. השיר יצא כצד ב' של הסינגל "Sacrifice" בהוצאה הראשונה שלו ונכלל כשיר בונוס בהוצאה המחודשת של האלבום, על ידי "PolyGram"  ב־1998. השיר נכלל בפסקול הסרט "מכסחי השדים 2".

 הקליטה גרסת כיסוי קאנטרי עכשווית ל־"Stone's Throw from Hurtin", שנכללה בסרט "Leap of Faith"  (1992) בכיכובו של סטיב מרטין.

## ביקורת והצלחה

חרף ביקורות פושרות שקיבל ממבקרי המוזיקה, הקהל אהב מאוד את האלבום. עם יציאתו הגיע האלבום למקום השישי במצעד האלבומים הבריטי. הסינגל "Sacrifice" הגיע עם יציאתו למקום ה־55 בבריטניה ולמקום ה־18 בארצות הברית, במרץ 1990. באמצע שנת 1990 התחיל הדי ג'יי האנגלי סטיב רייט  להשמיע את "Sacrifice" פעמים רבות ב־BBC Radio 1 , ובעקבותיו עשו כן די ג'יים רבים נוספים. בעקבות ההשמעות הרבות, יצא הסינגל מחדש (יחד עם "Healing Hands", כצד א' כפול) ביוני 1990 והגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי, ובכך היה לסינגל הסולו הראשון של ג'ון שהגיע למקום הראשון במצעד זה. הוא נשאר במקום הראשון במשך חמישה שבועות. עם ההוצאה השנייה של הסינגל הגיע ג'ון בפעם הראשונה גם למקום הראשון בצרפת. בעקבות ההצלחה המחודשת של הסינגל, גם האלבום טיפס בחזרה במעלה מצעד האלבומים הבריטי והגיע למקום הראשון בו זמן קצר לאחר מכן. האלבום אף נהיה לאלבום האולפן הנמכר ביותר של ג'ון בבריטניה, עם הישג של פלטינה x3.

בנוסף לסינגלים "Sacrifice" ו־"Healing Hands", שהיו סינגלים הן בארצות הברית הן בבריטניה, השירים "Whispers" ו־"Blue Avenue" יצאו כסינגלים בחלקים מאירופה הקונטיננטלית. "Whispers" הגיע למקום ה־11 בצרפת, תוך ש־"Blue Avenue" הגיע לטופ־75 בהולנד. "Blue Avenue" מתאר את כישלון נישואיו לרנאטה בלואל.

ג'ון אהב מאוד את האלבום, ובשנת יציאתו לאור אף תיאר אותו במילים: .

## רשימת השירים

* צד א' וצד ב' צורפו כרצועות 1–10 במהדורות התקליטור.

### רצועות בונוס (ההנפקה מחדש של "Polygram International" ב־1998)

* הגרסה של "Durban Deep" שבמהדורת הרימסטר מ־1998 כוללת מיקס קולי אחר, ארוך מעט יותר מזה שבגרסת האלבום המקורית (הדעיכה  בסוף השיר נמשכת כ־10 שניות יותר).

## צדדי ב'

## משתתפים
מספרי הרצועות מתייחסים למהדורות התקליטור והמהדורות הדיגיטליות של האלבום.
* אלטון ג'ון – פנדר רודס, פסנתר דיגיטלי , פסנתר , זמרה מובילה, קולות הרמוניה וזִמרת רקע
* גאי בבילון – קלידים
* פרד מנדל  — קלידים (1–3, 5, 7, 9, 10), גיטרה (1, 4, 8), עוגב (4), סולו גיטרה (6)
* פיטר אייברסון – תכנות Fairlight CMI  ואודיו
*  – גיטרה, זִמרת רקע (1, 2, 4–6, 8–10)
* רומיאו ויליאמס — גיטרה בס
*  – תופים
* וינס דנהאם – סקסופון (4)
* נטלי ג'קסון – זמרת רקע (2, 5, 6, 8, 9)
* מורטונט ג'נקינס – זמרת רקע (2, 5, 6, 8, 9)
* מרלנה ג'טר – זמרת רקע (2, 5, 6, 8, 9)

### הפקה
* מפיק – 
* טכנאי קול – ג'ון "פוק" קוויסט ודייוויד ניקולס
* עוזר טכנאי קול – קרל לבר
* מיקס – , אולפני Puk
* מאסטרינג – גרג פולגניטי  ב־Artisan Sound Recorders  (הוליווד שבקליפורניה)
* תיאום – סטיב בראון
* תיאום באולפן – אדריאן קולי ודי ולן
* טכנאים – טום פירס (קלידים), ריק סלזאר (גיטרה) וטרי וייד (תופים)
* עיצוב –  (של דייוויד קוסטה )
* צילום – הרב ריטס

## מצעדים
### מצעדים שבועיים

### מצעדים שנתיים

## נתוני מכירות

## קישורים חיצוניים

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי אלטון ג'ון
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי
קטגוריה:אלבומי חברת MCA רקורדס
קטגוריה:אלבומי זהב
קטגוריה:אלבומי פלטינה בארצות הברית
קטגוריה:אלבומי פלטינה מרובעת ומעלה באוסטרליה
קטגוריה:אלבומי פלטינה כפולה ומעלה בממלכה המאוחדת
קטגוריה:אלבומי פלטינה כפולה ומעלה בקנדה