open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מס ארגון

**מס ארגון**, **דמי יצוג** או **דמי טיפול מקצועי-ארגוני** הוא סכום המנוכה משכרם של עובדים שאינם חברים בארגון עובדים, ומועבר לארגון העובדים היציג, בהתאם להסכם קיבוצי, צו הרחבה, או חוזה עבודה שבהם נקבע ניכוי זה, או מכוח הסכמה בכתב של העובד. ההצדקה לניכוי דמי החבר היא חופש ההתארגנות. ההצדקה לניכוי דמי הטיפול הנגבים ממי שאינם חברים בארגון (להבדיל מדמי החבר), היא שארגון העובדים חותם על הסכמים קיבוציים עם המעסיקים (שמעניקים תוספות שכר, החזר הוצאות נסיעה, דמי הבראה, ביטחון תעסוקתי וכדומה) ומהם נהנים גם העובדים שאינם חברים באותו ארגון עובדים ולכן אינם משלמים לו דמי חבר. מצב זה בו העובד יכול ליהנות מתנאי ההסכם מבלי לשאת בעלות גיבושו נקרא בעיית הטרמפיסט.

גובהו המרבי של מס ארגון נקבע בתקנות שהותקנו מכוח חוק הגנת השכר.

נכון לשנת 2021, מס ארגון להסתדרות הכללית הוא בשיעור 0.75% מהשכר עד לתקרה שכר של 17,937 ש"ח לחודש, דהיינו ניכוי מרבי של 134.5 ש"ח בחודש.

עובד החבר בארגון עובדים אחר כלשהו משלם דמי חבר לארגון זה, ולכן פטור מתשלום מס לארגון החתום על ההסכם הקיבוצי.

## לקריאה נוספת
* רות בן-ישראל, "זכות היסוד לחופש התארגנות: הלגיטימיות של מימון תקציב ארגון העובדים מדמי טיפול המתקבלים מעובדים שאינם נמנים עם חבריו", **ספר מנחם גולדברג**, הוצאת סדן, 2001.

## קישורים חיצוניים
* 
* דוגמת הסכם קיבוצי בעניין דמי חבר ודמי טיפול ארגוני מקצועי (הסכם של הסגל הבכיר בטכניון, מיום 25.12.2012, שמספרו 13/2013.

## הערות שוליים

קטגוריה:יחסי עבודה
הקלות הבלתי-נסבלת של הקיום

**הקלות הבלתי-נסבלת של הקיום** (בצ'כית: **Nesnesitelná lehkost bytí**; בצרפתית: **L'insoutenable légèreté de l'être**) הוא רומן של הסופר הצ'כי מילן קונדרה שיצא בשנת 1984. זו יצירה פילוסופית  הבוחנת את המתח שבין "קלות" ל"כובד" דרך חייהם המצטלבים של ארבעה גיבורים על רקע פלישת ברית המועצות לפראג ב-1968. הספר, שזכה לעיבוד קולנועי מצליח ב-1988, מעמת בין הקלות המערערת של חיים נטולי חזרתיות ומשקל היסטורי, לבין הכובד שבמחויבות ובמשמעות, תוך שזירת ביקורת חריפה על המשטר הקומוניסטי והקיטש הפוליטי. היצירה היא מעמודי התווך של הספרות המודרנית, בזכות האופן שבו היא משלבת עלילה אנושית מורכבת עם מסות פילוסופיות על קיום, חופש וגורל.

## עלילה
העלילה מתרחשת החל מ־1968 בפראג, וממשיכה בז'נבה ובציריך שבשווייץ, ובמקומות נוספים בצ'כיה ובעולם. הרומן מתאר את קשיי החיים של העם הצ'כי ושל אינטלקטואלים בצ'כיה תחת השלטון הסובייטי, לפני ואחרי האביב של פראג והפלישה הסובייטית לצ'כוסלובקיה, תוך השוואת חיים אלה לחייו יוצאי הדופן של גיבור הסיפור, טומאש, לקלות החיים ולאדישות של השווייצרים, ולחיי השמאל תומך הקומוניזם בצרפת. הספר דן גם בנושאים פילוסופיים, כגון עקרון החזרה הנצחית של ניטשה, "שאלת היש" של פרמנידס ומושג הקיטש.

הדמויות העיקריות בספר הן: טומאש, מנתח בעל שם ומרבה נשים שאיבד קשר עם בנו ועם הוריו בעקבות גירושו מהמפלגה הקומוניסטית. מאמר שהוא כותב, שמשווה בין תומכי הקומוניזם, שחלקם הביאו אסון על עמם מתוך תום לב, לאדיפוס המלך, גורם לכך שהוא מאבד את משרתו והופך להיות מנקה חלונות. דמויות חשובות נוספות (הרביעייה של קונדרה) הן תרזה, אשתו של טומאש, צעירה כפרית, חובבת ספרות בעלת היסטוריה משפחתית קשה; סבינה, המאהבת של טומאש, ציירת הסולדת מקיטש; המאהב השני של סבינה, פרנץ, פרופסור מז'נבה.

## פרסום
הספר לא ראה אור בצ'כוסלובקיה, בשל האיסור על פרסום ספריו של קונדרה במדינה (המחבר כבר חי אז מספר שנים בצרפת, ואף נשללה אזרחותו הצ'כוסלובקית). הוא ראה אור לראשונה בתרגום לצרפתית – תרגום שהפך למהדורה הסופית של הטקסט, ושעל פיו תורגם לשפות נוספות. כשנה מאוחר יותר, בשנת 1985, נדפס בשפת המקור בהוצאת 68 Publishers  בטורונטו - בית הוצאה שייסד הסופר הצ'כוסלובקי הגולה יוזף שְׁקְבוֹרֶצקי  כדי לפרסם בו ספרות צ'כית של סופרים גולים בשפת המקור (זוהי המהדורה שעל פיה תורגם הרומן לעברית; ראו להלן). אחרי מהפכת הקטיפה החל בית ההוצאה הצ'כי "אטלנטיס" להוציא לאור את כתבי קונדרה, ובמסגרת זו ראה אור לראשונה בצ'כיה גם הרומן "הקלות הבלתי-נסבלת של הקיום" בשנת 2006.

הספר תורגם לעברית על ידי רות בונדי, ויצא לאור בהוצאת זמורה ביתן בשנת 1985. בשנת 1988 עובד הרומן לסרט באותו שם. קונדרה עצמו טען כי הקשר בין רוח הסרט לרוח הרומן רופף, ובעקבות זאת הוא לא אפשר עיבודים קולנועיים נוספים ליצירותיו.

## קישורים חיצוניים

*A Self-referential Paradox: Milan Kundera´s Unbearable Lightness of Being by Jan Čulík
*אריק גלסנר, הערה על הספר, באתר מבקר חופשי, 21 בינואר 2013
*ביקורת ספרותית על הספר באתר סימניה
* 
* 

קטגוריה:רומנים (סוגה ספרותית)
קטגוריה:ספרות צ'כית
קטגוריה:ספרי מילן קונדרה
קטגוריה:ספרי 1984
קטגוריה:ספרים שעובדו לסרטים
קטגוריה:ספרי זמורה ביתן
קטגוריה:האביב של פראג
בניין בר סטרנס

**בניין 383 מדיסון אוואניו** (באנגלית: **383 Madison Avenue** **Building**) הנמצא בשדרת מדיסון 383, בין רחוב 46 ורחוב 47, בעיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית ומשמש כבניין משרדים, היה, בעת הקמתו (בשנת 2001), המבנה ה-88 בגובהו בעולם. הוא תוכנן על ידי האדריכל דייוויד צ'יילדס ממשרד האדריכלים סקידמור, אווינגס ומריל (SOM). 

כיום משמש המבנה את חטיבת בנקאות ההשקעות של חברת ג'יי פי מורגן צ'ייס לאחר שרכשה את בנק ההשקעות בר סטרנס במשבר הכלכלי של 2008.

חלקו התחתון של המבנה הוא בעל צורה מלבנית, מעליו מגדל בעל צורה מתומנת, ובראש המגדל כתר מזכוכית, המואר בלילה.

## ראו גם
* גורדי שחקים בניו יורק

## קישורים חיצוניים

* מידע על המבנה באתר Wired New York
* שדרת מדיסון 383 באתר המועצה לבניינים גבוהים וסביבת מחיה עירונית (CTBUH)
* שדרת מדיסון 383 באתר buildingsdb.com

בר סטרנס
שרביטן מצוי

**שרביטן מצוי** (שם מדעי: *Ephedra foeminea*, שם נרדף: *Ephedra campylopoda*) הוא צמח מטפס הנפוץ בחורש הים-תיכוני, ממערכת חשופי הזרע. כרוב חשופי הזרע, הצמח הוא דו-ביתי חסר פירות, ובמקומם יש לו אצטרובלים דו-מיניים, המשמשים מאכל לציפורים.

עליו של השרביטן המצוי מנוונים, וממוקמים כמעין נדן קרומי אדמדם על הגבעול, הירוק בכל ימות השנה.
 
בארץ ישראל, השרביטן המצוי מטפס על גדרות פרדסים בשרון ועל עצים. הוא נפוץ באזורים הים-תיכוניים, אם כי הוא מופיע גם בערוצי נחלים במדבר יהודה ואף יש פרט בודד בנגב ופרט בסיני.



## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1775
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פטר פורסקל
קטגוריה:שרביטניים
קטגוריה:ארץ ישראל: צמחים מטפסים
קטגוריה:ארץ ישראל: שרביטניים
פרדוקס ההצבעה

**פרדוקס ההצבעה** או **פרדוקס קונְדוֹרְסֶה** (בצרפתית Paradoxe de Condorcet) הוא מצב שהובחן לראשונה על ידי המרקיז דה קונדורסה בסוף המאה ה-18, בו העדפות קבוצתיות עשויות להיות מעגליות (לא טרנזיטיביות), אף אם ההעדפות של כל פרט מן המצביעים אינן מעגליות.

לדוגמה נניח בחירות בהן שלושה מועמדים, B, A ו-C ושלושה מצביעים שהעדפותיהם הן:

* מצביע 1: מעדיף את A על פני B ואת B על פני C
* מצביע 2: מעדיף את B על פני C ואת C על פני A
* מצביע 3: מעדיף את C על פני A ואת A על פני B

אם נבחר את C ניתן לטעון שיש לבחור את B במקומו, מכיוון ששני מצביעים (1 ו-2) מעדיפים את B על פני C ואילו רק מועמד 1 (3) מעדיף את C על פני B. כפי שניתן לראות, מטעמי סימטריה, לא ניתן לבחור מועמד מבלי שלשניים מבין שלושת המצביעים יהיה מועמד משותף עדיף על פניו.

## שיטות קונדורסה

כאשר משתמשים בשיטה העונה לתבחין קונדורסה לקביעת מנצח בבחירות, קיומו של פרדוקס הצבעה בתוצאות מצביע על כך שלא קיים בבחירות מועמד קונדורסה (או **מנצח קונדורסה**). שיטות קונדורסה שונות נבדלות באופן בו הן פותרות את אי-הבהירות הנוצרת בהצבעה.

לדוגמה המובאת כאן לא קיים פתרון הוגן ודֶּטֶרְמִינִיסְטִי מכיוון שכל אחד מהמועמדים נמצא במצב סימטרי לחלוטין לכל אחד מהמועמדים האחרים.

## ראו גם
*שיטת שולצה
*משפט ארו
*הצבעת אישור

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:משפטים בתורת המשחקים
הצבעה
קטגוריה:קונדורסה
קטגוריה:תכנון מנגנונים
מצליף

**מצליף** (באנגלית: **whip**) הוא חבר פרלמנט שממונה על קיום המשמעת הסיעתית בהצבעות ועל גיוסם של חברי מפלגתו, על מנת שינכחו ויצביעו בהצבעות החשובות. כדי שלאכיפתו תהיה השפעה, משתמש המצליף באיומים ותמריצים כדי לקיים את המשמעת הסיעתית, כאשר הוא מגובה מצד הנהלת המפלגה. תפקיד המצליף קיים בדרך כלל רק במפלגות גדולות, וביתר המפלגות הוא נתון בדרך כלל בידי יושב הראש.

## מקור המונח

המילה האנגלית whip (מילולית: שוט), המשמשת לציון בעל התפקיד הזה בפרלמנט הבריטי ובפרלמנטים דוברי אנגלית אחרים, הושאלה ממונח ציד זהה (לפעמים גם בצורה "whipper-in") המציין אדם שמונע מהכלבים המשתתפים בציד לנדוד ולהתרחק מן המטרה.

## תפקיד המצליף ברחבי העולם
### במדינות עם פרלמנט ב[[שיטת וסטמינסטר]]
#### [[הממלכה המאוחדת]]
בממלכה המאוחדת, המצליף הוא גם חבר בממשלת בריטניה. המצליף מעדכן את ראש הממשלה באופן קבוע לגבי מצב הסיעה. המצליף יכול לחלק שלושה סוגים של צווים פרלמנטרים לחברי פרלמנט, והפרתם עלולה להביא לסנקציות פרלמנטריות. הצו הראשון מפרט את מדיניות המפלגה ומודיע על קיום הצבעה מסוימת. צו זה אינו מחייב נוכחות או הצבעה. הסוג השני הוא צו המחייב להשתתף ולהצביע. לחבר פרלמנט אסור להפר את צו זה, אלא אם כן ניתן לו אישור מהמצליף. הסוג השלישי הקשוח ביותר הוא הוראה מפורשת להשתתף ולהצביע, אלא אם כן יש אישור מיוחד מהמצליף. הפרת הצו יכולה להביא לגירוש מהמפלגה.

#### [[אוסטרליה]]
בפרלמנט האוסטרלי (כמו גם בפרלמנטים המקומיים) ישנם מצליפים בכל הסיעות, שנועדו להבטיח משמעת סיעתית, ולמלא פונקציות רחבות מטעם הנהגת המפלגות. שלא כמו במדינות אחרות, למצליף באוסטרליה אין תפקיד רשמי, ואין הם ממלאים תפקיד מאוד נרחב. המצליף מטעם המפלגה הליברלית מתמנה על ידי הנהגת המפלגה, בעוד המצליף של מפלגת הלייבור נבחר על ידי ועידה. בשתי המפלגות למצליף יש כשני סגנים.

#### [[קנדה]]
בקנדה, המצליף הוא חבר הסנאט הקנדי או בית הנבחרים של קנדה. תפקידו של המצליף חשוב במיוחד כאשר ישנה ממשלת מיעוט או אם לממשלה יש רוב קטן. תפקיד המצליף אינו נחשב לתפקיד ממשלתי, אך המצליף יכול לכהן גם כשר בלי תיק.

#### [[הודו]]
הודו ירשה את תפקיד המצליף מהשלטון הבריטי מתקופת השלטון הקולוניאליסטי. כל מפלגה פוליטית גדולה ממנה לעצמה מצליף. המצליף אחראי על המשמעת הסיעתית, אך לרוב אינו יכול להכריע על הצבעות בבחירות לנשיאות המדינה.

#### [[אירלנד]]
כל המפלגות בסנאט האירי ובדאל אירן ממנות לעצמן מצליף. לרוב המצליף של מפלגת השלטון נוכח גם בישיבות הממשלה. המצליפים של כל בית נפגשים מדי שבוע על מנת לתכנן את מצב ההצבעות לשבוע לאחר מכן. החל משנת 1998 המצליפים זכאים לשכר נוסף על השכר הפרלמנטרי שלהם. לרוב השכר תלוי בגדול המפלגה. השכר הגבוה ביותר ניתן בשנת 2011 על ידי מפלגת פיאנה פול. באותה השנה המצליף הרוויח כ-19,000 לירה שטרלינג.

#### [[ניו זילנד]]
כמו הודו, גם ניו זילנד ירשה את התפקיד מתקופת השלטון הבריטי. כל המפלגות שלהן 4 נציגים ויותר בפרלמנט של ניו זילנד זכאיות למצליף אחד לפחות במפלגות שלהן 24 עד 44 נציגים, יש כשני מצליפים, כאשר אחד בכיר ואחד זוטר. למפלגות עם 45 נציגים ויותר, זכאיות לשני מצליפים זוטרים ואחד בכיר.

### במדינות אחרות

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:משרות פוליטיות
אלברכט מברנדנבורג

**אלברכט מברנדנבורג** (הוא **אלברכט ממיינץ**) (28 ביוני 1490 - 24 בספטמבר 1545) קרדינל והנסיך הבוחר של מיינץ משנת 1514 עד 1545, והארכיבישוף של מגדבורג משנת 1513 עד 1545.

## ביוגרפיה
אלברכט נולד ליוהאן השני, הנסיך הבוחר מברנדנבורג, מבית הוהנצולרן. בשנת 1499 התייתם, והוא ואחיו הגדול, יואכים הראשון, הנסיך הבוחר מברנדנבורג, הפכו לנסיכי ברנדנבורג, אך רק אחיו זכה בתואר הנסיך הבוחר. את השכלתו רכש באוניברסיטת פרנקפורט דאודר. ב-1513 נתמנה לארכיבישוף במגדבורג, ונוסף על כך היה בישוף בהלברשטט, ולאחר מותו של הנסיך הבוחר אוריאל ממיינץ, נבחר ב-9 במרץ 1514 לארכיבישוף ולנסיך הבוחר של מיינץ, בהיותו בן 24. ב-1518 התמנה לחשמן (קרדינל).

בחירתו לנסיך מיינץ חוללה תמורות כבירות בדברי ימי העולם. הכנסייה דרשה תשלום של 21,000 דוקטים בעבור הבחירה, אולם דרשה מכל מועמד להתחייב שיגרש את היהודים מנסיכותו, ובמילים אחרות - לאבד את הסיכוי לגבות את הכסף חזרה. כדי לפתור את הבעיה, התגייס הכומר הדומיניקני יוהאן טצל לגביית דמי "סליחה וכפרה" באמצעות מכירת שטרי מחילה (אינדולגנציות), מכירה שאושרה על ידי האפיפיור לאו העשירי ושנועדה רשמית לממן את בניית בזיליקת פטרוס הקדוש ברומא. כאמור הוטל עליהם להביא את מחצית הסכום לידי האפיפיור, והמחצית השנייה שימשה למימון חובותיו. מסע זה הוציא נזיר אוגוסטיני פשוט, בשם מרטין לותר משלוות נפשו (וזאת עוד ללא שידע את המטרה האמיתית של המסע), וגרם לו לפרסם את 95 התזות המפורסמות שלו על כותלי כנסיית ויטנברג, בו הוא מבקר את המדיניות ואת התאולוגיה של מכירת מחילה בכסף. בסופו של דבר, היהודים לא גורשו מהנסיכות, לאחר צו של הקיסר מקסימיליאן הראשון על פי שתדלנות של יוסף בן גרשון מרוסהיים.

בשנת 1519 היה אלברכט אחד הגורמים החשובים לבחירת קרל החמישי לקיסר, והקיסר מינה אותו ב-1521, עם בואו לגרמניה, לקאנצלר. באספת הממלכה בוורמייזא הכריע אלברכט לטובת הקתולים, והיטה גם את לב הקיסר, למרות ידידותו של אלברכט עם אולריך פון הוטן, שלחץ עליו להפוך לפרוטסטנטי. אלברכט המשיך לפסוח על שתי הסעפים, אך לאחר מלחמת האיכרים (1525) התנער סופית מהתנועה הפרוטסטנטית.

אלברכט היה ממקימי ברית נירנברג הקתולית ב-1538, שהוקמה ככוח נגד לברית שמלקלדן הפרוטסטנטית.

מת ב-1545, מעט לפני פרוץ המלחמה השמלקלדית.

## יחסו ליהודים
בראשית דרכו, לא אהד אלברכט את היהודים, והסכים לגרש את כל היהודים מנסיכותו. הוא לא הסתפק בכך, אלא ניסה להשפיע על הנסיכויות השכנות שיעשו כמוהו. לאחר שנפגש עם יוסף לואנץ מרוסהיים נשתנתה דעתו על היהודים מן הקצה אל הקצה, ולא זו בלבד שלא גירש את היהודים, עוד הרשה להם לשוב למיינץ ולהקים קהילה, כמאה שנה לאחר שגורשו היהודים מכל תחומי הנסיכות בידי הנסיך הבוחר אדולף מנסאו.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:מרקיזי ברנדנבורג
קטגוריה:האימפריה הרומית הקדושה
קטגוריה:ארכיבישופים
קטגוריה:אנשי דת גרמנים קתולים
קטגוריה:מיינץ: אישים
קטגוריה:ילידי 1490
קטגוריה:נפטרים ב-1545
י"ז בתשרי

## חגים ומועדים
* היום השני של חול המועד סוכות בארץ ישראל ובחוץ לארץ היום הראשון

## אירועים היסטוריים
[200px|ממוזער|שמאל|[דוד בן-גוריון]]
*על פי ספר בראשית, תיבת נח נחה על הר אררט.
* ה'תשכ"ג – החל משבר הטילים בקובה
* ה'תשמ"ו – מטוסי חיל האוויר תקפו את מפקדות אש"ף בתוניס
* ה'תשמ"ז – רוטציה בראשות הממשלה: יצחק שמיר מציג את הממשלה העשרים ושתים (ממשלת האחדות הלאומית חלק ב'), ומתחיל את כהונתו השנייה כראש ממשלת ישראל
* ה'תשס"ב – אסון המטוס בים השחור:מטוס נוסעים של סיביר אייר מדגם טופולב 154, בדרכו מתל אביב לנובוסיבירסק, מתרסק בים השחור לאחר שנפגע בשוגג מטיל של צבא אוקראינה. 78 נוסעי המטוס ואנשי הצוות נהרגו

## נולדו
* ה'תרמ"ז – דוד בן-גוריון, ראש הממשלה הראשון של מדינת ישראל (נפטר ה'תשל"ד)
* ה'תש"ח – אהרן צ'חנובר, ביוכימאי ישראלי, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 2004
* ה'תש"ך – ניר ברקת, חבר הכנסת מטעם הליכוד ובעבר ראש עיריית ירושלים

## נפטרו
* ה'תרל"ה – הרב מנחם מנדל בודק, היה מקובל, היסטוריון, סופר ועורך
* ה'תרצ"ב – הרב קלונימוס קלמן ובר רב העיר פישטאני בסלובקיה (נולד ב-ה'תרל"א)
* ה'תש"ח – אריה בבקוב פעיל ציוני (נולד ב-ה'תר"מ)
* ה'תשל"ד – אלוף אברהם מנדלר (אלברט), מפקד אוגדה בסיני, נהרג כאשר טיל נגד טנקים פגע בנגמ"ש שלו, במהלך מלחמת יום הכיפורים
* ה'תשל"ה – דוד אוקס, הרב האחרון של לייפציג והמנהל הראשון של תיכון צייטלין
* ה'תשמ"ח – הרב רפאל נחמן הכהן, משפיע (חב"ד) ומלמד חב"די, אביו של הרב יואל כהן
* ה'תשס"ב – הרב אהרן סולובייצ'יק תלמיד חכם וראש ישיבה אמריקני (נולד ט' באייר ה'תרע"ז)
* ה'תשע"ב – בת שבע קניבסקי, רבנית, אשת הרב חיים קניבסקי
* ה'תשפ"א – רבי מרדכי ישכר בער לייפר, האדמו"ר מפיטסבורג.

----

* ט"ז בתשרי – י"ח בתשרי
* תשרי

א17
י17
ישע שלנו

שמאל|ממוזער|250px|שער ישע שלנו משנת 2017
שמאל|ממוזער|130px|הגיליון הראשון של עלון "ונטעתים"
**ישע שלנו** היה עלון שבת בהוצאת מועצת יש"ע שיצא לאור בשנים 2006–2019, אז התמזג עם שבת בשבתו. בשיאו, הופץ מדי שבוע בכ-60,000 עותקים בתפוצה כלל ארצית באלפי בתי הכנסת ברחבי הארץ. העלון נועד לחזק את הקשר בין מועצת יש"ע לבין ציבור תומכיה, לאחר שזה התרופף במהלך תוכנית ההתנתקות.

## רקע

הגלגול הראשון של העלון "ישע שלנו" היה העלון "ונטעתים", שיצא על ידי מרכז מורשת גוש קטיף שעל יד ועד מתיישבי גוש קטיף. הגיליון הראשון יצא בי"ט באייר תשס"ה (2005), והגיליונות הראשונים היו חלק מן המאבק בתוכנית ההתנתקות. העלונים המשיכו לצאת גם לאחר הפינוי, ועסקו אז בעיקר בניסיונות של המפונים לשוב אל השיגרה ולמצוא תעסוקה. העלון "ונטעתים" יצא ב-18 גליונות.

בחודש אייר ה'תשס"ו (2006), עם גיבוש קו הפעולה החדש של מועצת יש"ע לאחר ההתנתקות, הוחלט לייצר עלון חדש שיציג את מפעל ההתנחלות כולו ברוח אופטימית וישמש כבמה לדעות מועצת יש"ע בכלל ושל מתיישבי יהודה ושומרון ומפוני חבל עזה בפרט. בעקבות זאת תפס העלון החדש "ישע שלנו" את מקומו של "ונטעתים".

עם השנים עבר העלון מספר גלגולים בעיצובו הגרפי. הוא החל כעלון מלבני וקטן יחסית, וכעבור זמן עבר מתיחת פנים עיצובית - בצורתו ובפורמט שבו העלון מודפס. תוכנו של העלון הועלה מדי שבוע גם לאתר האינטרנט של המועצה, שם היה ניתן להורידו למחשב באופן מקוון. כמו כן, הופץ העלון בניוזלטר לאלפי כתובות דואר אלקטרוני בכל שבוע.

בספטמבר 2019 התמזג העלון יחד עם עלון שבת בשבתו, והפכו לעלון אחד תחת השם "שבת בשבתו" וישע שלנו ירד מהדפוס באופן סופי. עורכו האחרון של העלון היה אלנתן זכריה.

## תוכן
מבנהו הקבוע של העלון כלל בעמודו הראשון מאמר מפרי עטו של אחד מרבני הציונות הדתית, כדוגמת הרב אליעזר ולדמן, הרב יגאל קמינצקי והרב חיים דרוקמן. מאמריהם עסקו על פי רוב בענייני השעה תוך התייחסות לפרשת השבוע החלה באותה העת בה יצא הגיליון.

מדורים קבועים נוספים בגיליון: "ישעמדה" המביא את עמדת מועצת יש"ע בנושאים שעל הפרק; "ברשת" - פוסט שבועי מהבלוג הפופולרי מתנחלות ברשת; ובמדור הפופולרי "מה קורה" מקבל הקורא סיכום קצר מהמתרחש ביהודה ושומרון באותו שבוע – בתמונות ובמילים. בשנת 2015 התחיל להתפרסם מדור חדש בשם "מדור המייסדים", הביא מדי שבוע ראיונות עם ראשוני המתיישבים ואנשי מפתח ביהודה ושומרון.

באלול ה'תשע"ט (ספטמבר 2019) התמזג העלון ישע שלנו לתוך "שבת בשבתו".

## קישורים חיצוניים
*עלוני "ישע שלנו" בקובצי PDF
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עלוני שבת
קטגוריה:ציונות דתית
קטגוריה:מפעל ההתנחלות
פוליקליטוס

[ממוזער|שמאל|150px|'''נושא הרומח''', המוזיאון הארכאולוגי, [נאפולי]]
**פוליקליטוס** (ביוונית: **Πολύκλειτος**) המכונה "פוליקליטוס האב" היה פסל יווני, יליד ארגוס או סיקיון, מן המאה החמישית ותחילת המאה הרביעית לפנה"ס.

## יצירתו
על אף כי כל עבודותיו נשמרו רק כהעתקים מאוחרים, תרומתו של פוליקליטוס ליצירתה של האמנות היוונית היא עצומה. עבודתו, לצד עבודתו של הפסל פידיאס גיבשה את נוסח הפיסול של האמנות הקלאסית. תרומה מרכזית אחת הייתה יצירתו של קאנון פיסולי, הנקרא גם "הקאנון של פוליקליטוס" (או "הקאנון הפוליקליטי") ובמסגרתו גובשו מעין כללים לתיאור הגוף ולפרופורציות בין חלקי הגוף השונים באופן המקביל לפילוסופיה של האסכולה הפיתגוראית. הגם שקאנון זה לא נשמר, מקובל לטעון כי בפרופורציות של קאנון זה התקיים יחס של 1:7 בין מידת הראש לאורכו של הגוף השלם.

קלאודיוס גלנוס, רופא יווני בן המאה ה-2 לספירה, כותב בחיבורו "De Placitis" על הקאנון של פוליקליטוס ומציג פסל שאותו יצר פוליקליטוס כביטוי לקאנון זה. נהוג לתאר את הפסל "נושא הרומח" כפסל זה. "היופי מקורו בסימטריה (שיעור המידות)", כותב גלנוס, "בין חלקי הגוף, כגון אצבע לאצבע, כל האצבעות ליד, יד לאמת-היד, אמת-היד לזרוע, ולמעשה של כל אבר לכל אבר אחר ככתוב בקאנון של פוליקליטוס, והוא עשה פסל לפי כללי ספרו וקרא לו קאנון".

תרומה משמעותית נוספת הייתה גיבוש תנוחת ה"קונטרה פוסטו" (באיטלקית: contrapposto), לצד תיאור המשלב בין מתח לרפיון בתנוחת הגוף תנוחה זו אפשרה ליצור מערכת של צירי תנועה היוצרים חלקי הגוף השונים, המנוגדים זה לזה. כל איבר שרוי בתנועה אינדיבידואלית משלו וחיבורם בגוף השלם יצר תיאור הרמוני. עם זאת ניכר ביצירותיו כי הדמויות עוצבו עדיין "בארבע חזיתות" ואין בהן שבירה של הפרונטאליות ("חזיתיות") של הפסל, שבירה אשר תדרוש מן הצופה ראייה "סימולטאנית" (בו-זמנית) של כל צדדי הפסל.

פסליו של פוליקליטוס היו עשויים ברונזה. בין העתקי פסליו אשר שרדו ידועים הפסלים "קושר הסרט", "האמזונה הפצועה", "נושא הרומח". מן הספרות ידועים פסל האלה הרה, העשוי זהב ושנהב ואשר הוצב במקדש בארגוס; פסל האל הרמס אשר הוצב בליסמיקיה (Lysimachia) והפסל "ילדים משחקים באבני ניחוש" (ידוע גם כ-"Astragalizontes"), אשר הוצב על ידי הקיסר הרומי טיטוס במגוריו.

## ראו גם
* קליאוביס וביטון

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:פסלים יוונים
קטגוריה:יוונים בתקופה ההלנית
חוזה גאורגייבסק

**חוזה גאורגייבסק** (, ) היה הסכם בילטרלי שנחתם בין האימפריה הרוסית לממלכת כארתלי-קאחתי במזרח גאורגיה ב-24 ביולי 1783. על פי ההסכם הפכה כארתלי-קאחתי למדינת חסות של האימפריה הרוסית, שהבטיחה לדאוג לשלמותה הטריטוריאלית של הממלכה הגאורגית ואת המשך שושלת בגרטיוני השלטת שלה בתמורה לזכויות יתר של הרוסים בניהול ענייני החוץ של גאורגיה. כמו כן התכחשה ממלכת כארתלי-קאחתי לתלות כלשהי בממלכת פרס (שהייתה כפופה לה במשך מאות שנים) או מדינה אחרת. על פי ההסכם כל מלך גאורגי חדש שימונה היה צריך לקבל את אישור הצאר הרוסי לפני הכתרתו.

## תנאי החוזה
בסעיפים 1, 2, 4, 6 ו-7 מוגדרת קיסרית רוסיה כשליט העליון היחיד של ממלכת כארתלי-קאחתי. רוסיה התחייבה לשמור על הריבונות הפנימית של כארתלי-קאחתי ועל שלמותה הטריטוריאלית. כמו כן רוסיה התחיבה לראות באויבי ממלכת כארתלי-קאחתי כאילו היו אויביה של רוסיה. הגאורגים מצדם התחייבו שמאותה עת כל מלך גאורגי שימונה ישבע אמונים לצאר הרוסי, יתמוך באימפריה הרוסית במלחמותיה ולא יקיים יחסים דיפלומטיים עם מדינות אחרות ללא הסכמת הרוסים מראש.

את הסכמתם של הגאורגים לקבל עליהם חסות רוסית ניתן להבין על רקע הצורך בהגנה מפני פלישות מדרום, מצד הע'ותמנים והפרסים. ייתכן שהברית עם רוסיה נתפסה כדרך היחידה להרתיע או להתנגד לתוקפנות הפרסית והעות'מאנית, תוך יצירת קשר למערב אירופה. הסכמי חסות דומים נחתמו קודם לכן עם שליטים עות'מאניים ופרסים, שבעקבותיהם התאסלמו לעיתים קרובות והתגוררו בבירותיהם. לפיכך, לא היה מדובר בחידוש משמעותי במדיניות הגאורגית של "קנית" שלום ושקט תמורת הכרה בעליונותו של שכן חזק. אף על פי שמבחינה התרבות הנוצרית אורתודוקסית הייתה רוסיה שונה. בהקדמה ובסעיף 8 של האמנה הוכר הקשר של הנצרות האורתודוקסית של הגאורגים לרוסים, שחיזק את הקשר בין השניים. ראש הכנסייה הגאורגית, קתוליקוס של גאורגיה וראש הכנסייה הגאורגית ל"סינוד הקדוש" של הכנסייה האורתודוקסית הרוסית. הפרימוס של הקתוליקוס של גאורגיה, הפך לארכיבישוף הקבוע השמיני של רוסיה וחבר בסינוד הקדוש של רוסיה.

סעיפים נוספים קובעים כי בין הארצות יהיה גבול פתוח לתנועת סחורות, נוסעים ומהגרים, ומבטיחים שרוסיה תימנע מלהתערב בענייני הפנים של כארתלי-קאחתי, בכלל זה בענייני מיסוי.

## תוצאות
החוזה לא הגשים את התקוות שתלו בו הגאורגים. עוד בימיו של המלך ארקלה השני סבלה גאורגיה מפלישות הרסניות של הפרסים, ורוסיה לא התערבה להגנתה אלא באיחור ובאופן חלקי. בינואר 1801, בעקבות סכסוכים בין בני שושלת בגרטיוני על השלטון בכארתלי-קאחתי, הכריז הצאר פאבל הראשון, יורשה של קתרינה, על סיפוח כארתלי-קאחתי לרוסיה באופן חד-צדדי, בניגוד לחוזה גאורגייבסק. פאבל מת זמן קצר לאחר מכן, ויורשו אלכסנדר הראשון, ששקל לבטל את המהלך, אישר מחדש את הסיפוח ב-12 בספטמבר 1801. יורש העצר האחרון של כארתלי-קאחתי, דוד בגרטיוני, הוגלה לסנקט פטרבורג ב-1803.

## קישורים חיצוניים

* 

גאורגייבסקי
גאורגייבסק
גאורגייבסק, הסכם
גאורגייבסק
קטגוריה:מלכות המשנה של הקווקז
קטגוריה:יחסי גאורגיה–רוסיה
קטגוריה:האימפריה הרוסית: שינויים טריטוריאליים
באהבה ובאמונה

**באהבה ובאמונה** (נקרא בתחילתו, "**באהבה ובאמונה", שונה ל"יהדות באהבה", ולאחרונה החל מעלון 1356 - שונה חזרה לשמו המקורי**) הוא עלון פרשת שבוע בהוצאת מכון מאיר.

העלון החל להופיע בשנת תשנ"ה, כדף A4 בצבע אחד, ומבנה העלון ועיצובו שופרו במשך השנים. המאמר הפותח את העלון, בכותרת "נכון לעכשיו", נכתב בידי ראש המכון, הרב דב ביגון, ועוסק לרוב בקישור האקטואליה לתכני פרשת השבוע.

בעלון מתפרסם מדי שבוע מאמר של הרב שלמה אבינר, שבו מתפרסמות שאלות שהופנו אל הרב, הדרכות לחיים או מאמרים בנושאים תורניים-הלכתיים והשקפתיים. בעבר התפרסמו בעלון סיפור לילדים, גם הוא מאת הרב אבינר, "פינת החינוך" של הרב אלישע אבינר, ומאמר של הרב יעקב פילבר עם נגיעה לאירועים אקטואליים. רבנים נוספים שכותבים בעלון הם הרב עזריאל אריאל והרב ערן טמיר.

בכסלו תשס"ח, הגיליון התרחב לחוברת בגודל A4 מהודקת בסיכות. בעקבות קשיים כלכליים של מכון מאיר, צומצם מספר העמודים בשנת 2014 לארבעה.

במשך שנים רבות יצא העלון לאור על ידי חברת "פרסומי ישראל ושות'", אך בפברואר 2010 נוצר סכסוך בין מכון מאיר למו"ל על רקע סירוב העלון לכלול בו מאמר של הרב פרופ' נריה גוטל על היחס לאקדמיה. בעקבות הסכסוך הופסקה ההתקשרות העסקית בין המכון למו"ל אשר החל להוציא עלון בשם "גילוי דעת", ו"באהבה ובאמונה" עבר להוצאה עצמית של מכון מאיר.

בכ"ה בטבת תשע"ב נמתחה ביקורת על העלון לאחר שתמונתה של רות פוגל הופיעה בפרסום בעיתון כשהיא מטושטשת. לאחר הסערה שחלה פרסם העלון התנצלות בעמוד הראשי.

העלון מופץ בשש שפות: עברית, אנגלית, רוסית, צרפתית, גרמנית וספרדית.

## קישורים חיצוניים
*ארכיון העלונים, באתר המכון.
*עלוני "באהבה ובאמונה", באתר "מורשת".

## הערות שוליים

קטגוריה:עלוני שבת
קטגוריה:ציונות דתית
קטגוריה:מכון מאיר
שירוגרפיה

**שירוגרפיה** (Shearography) היא בדיקה לא הורסת, המבוססת על אינטרפרומטריה.
להבדיל מתרמוגרפיה, בשיטה זו משתמשים בעירור מכני ישיר של החלק, ובעזרת מערכת מיוחדת ניתן לאתר פגמים ושינויים בפריט הנבדק. הפעלת מאמץ גזירה על הפריט מביאה להתפשטותו, ופגם מיקרוסקופי בחומר גורם לחוסר אחידות במעוות הנוצר. חוסר אחידות זה יוצר תבנית התאבכות אופיינית, המאפשרת לגלות פגמים ולעיתים גם להעריך את גודלם.

בישראל ממעטים בביצוע בדיקות אלו מאחר ש:
*זוהי בדיקה שאינה מוכרת ונפוצה בתעשייה ונעשית רק במקרים בהם אין פתרון אחר (זמין יותר).
*מחיר הבדיקה גבוה (נגזר ממחירה הגבוה של מערכת הבדיקה).
*נכון ל-2006, ישנה רק מערכת שירוגרפיה אחת בכל הארץ.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בדיקות
קטגוריה:תעשייה
קטגוריה:טכנולוגיה
נוסחה אמפירית (כימיה)

בכתיב כימי, **נוסחה אמפירית** של תרכובת היא ביטוי פשוט של המספר היחסי של כל סוג אטום (יסוד כימי) בתוכה. נוסחה אמפירית אינה מתייחסת לאיזומרים, למבנה או למספר האבסולוטי של האטומים. נוסחה אמפירית היא התקן של תרכובות יוניות, כגון  CaCl2 או מקרומולקולות כמו SiO2. 

שם התואר "אמפירי" מתייחס לתהליך אנליזה יסודית (elemental analysis), טכניקה של כימיה אנליטית שמשתמשים בה כדי לקבוע את אחוז ההרכב הרלוונטי ביסודות של חומר כימי טהור. לעומת זאת, הנוסחה המולקולרית מזהה את מספר האטומים המדויק של כל יסוד שנמצא במולקולה אחת של התרכובת. 

לדוגמה, הקסאן יכול להיות מבנה מולקולרי של CH3CH2CH2CH2CH2CH3, שמראה שיש לו מבנה  של שרשרת ישרה, 6 אטומי פחמן, ו-14 אטומי מימן. הנוסחה המולקולרית של הקסאן היא 
C6H14 . והנוסחה האמפירית של אותה מולקולה היא C3H7
שמראה יחס C:H של 3:7.

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:כתיב כימי
נוסחה אמפירית (פיזיקה)

בפיזיקה **נוסחה אמפירית** היא משוואה מתמטית שחוזה תוצאות שנבחנו, אבל אין לה בסיס תאורטי שיכול להסביר מדוע היא עובדת.
אמפירי משמעו: נסיוני. כלומר עצם השם רומז על כך שהנוסחה מתבססת על ניסויים.

לרוב הנוסחה היא לא סתם ניחוש אקראי, אלא מבוססת על היגיון, תצפיות ומדידות.
כאשר רוצים לתאר תופעה פיזיקלית כתלות בפרמטרים שונים, מבצעים סדרה של ניסויים, במהלכם מקבעים בכל פעם פרמטרים אחרים (במקרה האידיאלי כולם מלבד אחד), ובאמצעות שינוי הפרמטר הנותר ומדידת התוצאה, בונים גרף ממנו ניתן להסיק על הקשר המתמטי.
בשיטה זו, ניתן בהרבה מקרים (בהם הקשר המתמטי לא מסובך מדי) למצוא את צורת הקשר: ישר, הפוך או יותר מסובך, ולאחר שצורת הקשר ברורה, ניתן גם לבצע חישוב של קבועי פרופורציה אשר יביאו את המשוואה להתאמה מיטבית לתוצאות הניסויים.
לעיתים קרובות, המשוואות המתארות תופעות פיזיקליות הן מסובכות מאוד, אך בהתבסס על הבנה ומדידות ניסויים, מנסחים נוסחאות פשוטות יותר, אשר מהוות קירוב למשוואות המסובכות (כמובן שיחד עם הקירוב, מובאים גם התנאים בהם ניתן להשתמש בקירוב זה).

## דוגמאות
*חוק טיטיוס-בודה: זהו חוק אמפירי שנכון ברוב המקרים לחישוב מרחקי כוכבי לכת מהשמש. כיום מקובל לראות בו התאמה מקרית.

*חוקי קפלר נוסחו ללא הבנה של העקרונות הפיזיקליים שעליהם הם מתבססים. חלפו למעלה מ-40 שנה בטרם ניוטון העמידם על בסיס תאורטי מוצק.

*
ריד אים אינקראיס (מחוז)

**ריד אים אינקראיס** הוא מחוז במערב אוסטריה עילית שבאוסטריה. שטחו משתרע על 585.01 קמ"ר, ואוכלוסייתו מונה 58,203 תושבים נכון ל־2001. במחוז ישנה עיר אחת, ריד אים אינקראיס, שהיא העיר היחידה במחוז, ו-36 עיירות.

בשנת 2017 בבירת המחוז נפתח אתר ההנצחה והלימוד בית שרלוטה טייטל לזכה היהודים שנספו בשואה.
## ערים ועיירות
### ערים
*ריד אים אינקראיס

### עיירות

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אוסטריה עילית: מחוזות
טרשים

[שמאל|ממוזער|250px|טרשים ב[אנדלוסיה בספרד]]
**טְרָשִים** היא אדמת אבנים, או שטחים גדולים מכוסים סלע אחד שטוח, שאינם ראויים לזריעה, או גושי סלע חשופים הבולטים מעל פני הקרקע. הביטוי המקובל הוא "אדמת טרשים".

מקור המילה מהמשנה. דוגמאות: "ואם סיקל יוציא לים או לנהר או למקום הטרשים" (תוספתא שביעית, ג ה), "ואין לך טרשים בכל ארץ ישראל יותר מחברון" (מסכת סוטה לד).
## אטימולוגיה
*היחיד היא **טֶרֶש**, לא נהוגה אלא במשלב ספרותי.
*השורש ט.ר.ש. כנראה מארמית בה הפועל **טִרֵשׁ** משמעו להקשות או לסתום. דוגמה: לא בחֲמִימֵי דכָּווצֵי ולא בקְרִירֵי דְ**מְטָרְשֵׁי** אלא בפשורי (חולין מ"ז ע"ב) |דְּמַחְיֵיה (למטבע) בְּקוּרְנְסָא **וְטַרְשֵׁיהּ** (בבא קמא צ"ח). וכמו במילה טרשת.

## הערות שוליים

קטגוריה:גאומורפולוגיה
מכשירי מדידה חשמליים

[שמאל|ממוזער|250px|[רב-מודד]]
**מכשירי מדידה חשמליים** הם מכשירי מדידה המיועדים ליצור אותות גירוי במעגל חשמלי ולקלוט אותות מהמעגל. באמצעות מכשירים אלו ניתן לאפיין ביצועים של ציוד חשמלי, או לאתר כשלים בציוד כזה ולהיעזר בהם בתיקון. כשעובדים עם מעגלים חשמליים בצורה מקצועית, משתמשים, על פי רוב, במכשירי מדידה כדי לנטר את המעגל.

המשתמשים במכשירים אלו (למשל, מהנדסים וטכנאים) יכולים להשתמש בכלים זולים ופשוטים מאוד כגון טסטר, או במכשירים יקרים ביותר המשלבים מחשב כחלק ממכשיר המדידה. ציוד מדידה בעל רגישות גבוהה, או המיועד לתדרים גבוהים, הוא בדרך כלל עדין ויקר - מחירם של מכשירי מדידה מסוימים מגיע למאות אלפי דולרים. 

ככל שעולה רמת המורכבות של המכשירים שאותם יש לבדוק, גדלה מורכבותם של מכשירי המדידה. אין צורך במכשירים אלו במקרה של בדיקה פשוטה, או אם קיים במערכת אמצעי אוטומטי למציאת בעיות (כמו במחשב).

## דוגמאות למכשירי מדידה חשמליים

* אמפרמטר - מכשיר למדידת זרם חשמלי. 
* אוהם-מטר - מכשיר שבאמצעותו ניתן למדוד את התנגדותו של הרכיב הנבדק למעבר זרם חשמלי דרכו.
* רב מודד - מכשיר משולב שתפקידו למדוד גדלים חשמליים כגון מתח, זרם, התנגדות, קיבול והשראות.
* טסטר - התקן שמטרתו בדיקת קיום מתח חשמלי בין נקודה נבדקת לאדמה. 
* אוסצילוסקופ - מכשיר שמציג על צג אותות מתח חשמלי (בציר האנכי) כפונקציה של הזמן או מתח חשמלי אחר בציר האופקי, ומשמש לרוב לאיתור תקלות בציוד אלקטרוני.
* מד קיבול - מכשיר המשמש לבדיקת קבלים.

## קישורים חיצוניים

*
היינריך פון שטפן

שמאל|ממוזער|250px|היינריך פון שטפן
**היינריך פון שטפן** (בגרמנית: **Heinrich von Stephan**; 7 בינואר 1831 – 8 באפריל 1897) היה מנהל הדואר של האימפריה הגרמנית אשר אחראי לארגונו של שירות הדואר הגרמני. לפון שטפן תפקיד מכריע ביסודו של איגוד הדואר העולמי בשנת 1874, ובשנת 1877 היה אחראי להכנסת שירות טלפון לגרמניה.

פון שטפן, יהודי גרמני, החל את שירותו בדואר הגרמני כפקיד דואר מקומי. בשנת 1866 הוא התמנה על ידי ממשלת פרוסיה להלאמת שירות הדואר. עד לאותה תקופה נוהל שירות הדואר בגרמניה על ידי משפחת האצולה טורן אונד טקסיס. בשנת 1870 הוא התמנה למנהל שירותי הדואר לקונפדרציה של צפון גרמניה שהיא הורתה של האימפריה הגרמנית (אשר נוסדה בשנת 1871}. בשנת 1876 הוא התמנה למנהל הכללי של הדואר באימפריה הגרמנית ובשנת 1880 לסגן מזכיר המדינה הממונה על משרד הדואר. בשנת 1895 התמנה למזכיר המדינה של האימפריה הגרמנית.

כאשר פון שטפן החל את עבודתו כפקיד דואר הייתה גרמניה מחולקת ל-17 מחוזות דואר, כאשר לכל מחוז היו כללים משלו ותעריפים משלו למשלוח דואר. כבר מעת שהתמנה למשרת הניהול הראשונה הוא פעל לאיחוד כללי הדואר בכל גרמניה ובכך לסייע למשלוח דואר מהיר יותר. במסגרת מטרתו לאחד את כללי הדואר בכל גרמניה הוא דאג גם לאחד את שירותי הדואר עם שירות הטלגרף בגרמניה. הוא היה הרוח החיה מאחורי ארגון כנס הדואר הבינלאומי בעיר ברן בשנת 1874, לשם הגשמת שאיפתו להאחדת כללי הדואר בכל העולם. בכנס זה נוסד איגוד הדואר העולמי. בשנת 1870, לאחר שקודם בתפקידו על ידי קנצלר גרמניה אוטו פון ביסמרק, פון שטפן היה הראשון להכניס את הגלויה לשירות הדואר (רעיון שהוא הציע עוד בשנת 1865). הגלויה זכתה לשימוש נרחב בתקופת מלחמת צרפת–פרוסיה בשנים 1870–1871 לצורך תקשורת בין יחידות צבאיות בשדה. פון שטפן היה הראשון שהכניס שרות טלפון לגרמניה. 

בשנת 1872 הוא קידם הקמת מוזיאון הדואר הקיסרי.

פון שטפן, אשר הלך לעולמו בשנת 1897 בברלין, הותיר את חותמו על איחוד כללי שירותי הדואר בעולם כולו.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:גרמנים
קטגוריה:דואר
קטגוריה:חברי האקדמיה למדעים ולאמנויות של גטינגן
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1831
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1897
קטגוריה:חברי הבית העליון של הלנדטאג של פרוסיה
שובר תשובה בין-לאומי

[ממוזער|שמאל|שובר תשובה בין-לאומי הנמכר בבתי הדואר ב[ישראל ותקף בכל המדינות החברות ב-UPU. שוברים דומים נמכרים בכל המדינות החברות באיגוד.]]
[ממוזער|שמאל|שובר תשובה בין-לאומי ישן מ[קנדה]]
**שובר תשובה בין-לאומי** (באנגלית: **International Reply Coupon**; בראשי תיבות: **IRC**) הוא שובר שניתן לשימוש לצורך משלוח מכתב סטנדרטי במשקל עד 20 גרם בכל מקום בעולם. כל המדינות החברות באיגוד הדואר העולמי מכבדות שוברי תשובה בין-לאומיים (מלבד טייואן). איגוד הדואר העולמי הוא המוציא לאור והמדפיס של שוברי התשובה העולמיים ועליהם סימן מים של האיגוד.

מטרתו של שובר תשובה בין-לאומי היא לאפשר לכל אדם לשלוח לאדם אחר, בכל מקום בעולם, מכתב שאליו מצורף שובר התשובה המכסה את הוצאות הביול למשלוח תשובה. כאשר מתעורר צורך זהה בין שני אנשים באותה מדינה, ניתן לצרף למכתב מעטפה מבויילת לצורך תשובה. מובן שלא ניתן לעשות זאת, כאשר מבקשים לכסות את הוצאות משלוח תשובה למי שנמצא מחוץ לגבולות המדינה, שהרי בוליה של מדינה אחת אינם יכולים לשמש כדמי דואר במדינה אחרת. מצד שני קניית בולים תקפים של מדינה זרה, היא מסורבלת ואיטית. שובר תשובה בין-לאומי ניתן לרכישה בכל המדינות החברות באיגוד הדואר העולמי וכל שירותי הדואר במדינות האיגוד מכבדות את השוברים וממירים אותם בבולים תקפים של אותה מדינה.

ביום 1 בספטמבר 2006 הוציא איגוד הדואר העולמי שוברי תשובה חדשים, המחליפים את השוברים שהיו בשימוש עד לאותו מועד ותוקפם טוב עד ליום 31 בדצמבר 2009.

לשוברי התשובה שימושים רבים. אספני בולים משתמשים בשוברי תשובה לעיתים קרובות. יש מבין אספני הבולים, האוספים אף שוברי תשובה בין-לאומיים. כך גם אם אדם מבקש לפנות לאדם זר לו במדינה אחרת ומבקש לחסוך לנמען את הוצאות משלוח המכתב, ניתן לצרף לפניה שובר תשובה. כך למשל, אספני חתימות הפונים בבקשת חתימה לדמות זו או אחרת במדינה זרה, ישפרו את סיכוייהם לתשובה אם יצרפו שובר תשובה לפנייתם. ניתן גם לעשות שימוש בשוברי תשובה כתחליף למשלוח כסף מזומן למדינות זרות, בסכומים קטנים. בשירותי דואר רבים ניתן לפדות שוברי תשובה במזומן.

נוסף לשוברי התשובה הבין-לאומיים המונפקים על פי הוראות איגוד הדואר העולמי, קיימים שוברי תשובה של איגודי דואר אזוריים או לאומיים, כך למשל שוברי תשובה של איגוד הדואר הערבי, ואיגוד הדואר של הממלכה המאוחדת, אלה כמובן ניתנים לשימוש אך ורק בארצות החברות באותו איגוד.

שוברי תשובה בין-לאומיים ניתן לרכישה בכל בתי הדואר של חברת דואר ישראל. דואר ישראל אף מכבד שוברי תשובה שנרכשו מחוץ לישראל וממיר אותם בבולים במחיר המתאים למשלוח מכתב במשקל 20 גרם ליעדים בין-לאומיים בדרך האוויר. עם זאת, דואר ישראל אינו מכבד שוברי תשובה שנרכשו בארצות איתן לישראל אין קשרי דואר.

## קישורים חיצוניים

* הסבר על שובר תשובה בין-לאומי
* מאמר קצר על איסוף שוברי תשובה בין-לאומיים

קטגוריה:דואר
ש
מוטגן

בביולוגיה, **מוּטָגֵן** (**Mutagen**; מלטינית: **מקור השינוי**) או בעברית **מְתַשְׁנֵת** (מלשון תשנית) הוא גורם/חומר פיזיקלי או כימי הגורם לשינוי במידע הגנטי (בדרך כלל DNA) של אורגניזם ובכך מגדיל את תדירות המוטציות מעל הרמה הטבעית. כיוון שמוטציות רבות גורמות לסרטן, מוטגנים הם לרוב קרצינוגנים. לא כל המוטציות נגרמות על ידי מוטגנים: "מוטציות ספונטניות" מתרחשות עקב טעויות בהכפלת ה-DNA, תיקון ושחלוף של רצפי DNA.

## השפעות של מוטציות
השינויים ברצפי חומצות גרעין על ידי מוטציות כוללות החלפה של זוגות בסיסים, החדרות או החסרות של נוקלאוטיד אחד או יותר ברצפי ה-DNA. למרות שרוב המוטציות קטלניות, או גורמות למחלה קשה, לחלקן יש השפעה מינורית, כיוון שהשינויים שהם גורמים לרצפים המקודדים של החלבונים חסרי משמעות. מוטציות רבות כלל לא גורמות אפקטים נראים לעין, אם בגלל שהן מתרחשות באינטרונים, או בגלל שהן לא משנות את רצף חומצות האמינו, עקב ניוון קודונים.

## סחף גנטי
השינוי בחומר הגנטי של אוכלוסייה עקב הצטברות מוטציות אקראיות נקרא סחף ומשרת כשעון מולקולארי. באופן כללי, ככל שיש יותר הבדלים ברצף הנוקלאוטידים בין שני אורגניזמים, כך עבר יותר זמן מאז שהם נפרדו מהאב הקדמון המשותף שלהם. למרות שישנו קושי בהערכת מספר המוטציות הממוצע באורגניזמים מורכבים, הערכות לשיעורי מוטציה נעשו הן עבור E.coli והן עבור איקריוטיים. הוערך כי באורגניזמים הללו, בערך אחד מכל 1010 נוקלאוטידים משתנה וממשיך לעבור דרך הרבייה לדורות הבאים של התאים.

## גילוי המוטָגֶנֵזה
ב-1920, הרמן מולר גילה במהלך ניסוי בזבובי פירות (דרוזופילה) כי קרני רנטגן גורמות לפגמים ולמוטציות שונות בחומר התורשתי (DNA) של הזבובים ובכלל גם באדם.

## טבעם של המוטגנים
מוטגנים הם בדרך כלל תרכובות כימיות או פולטים קרינה מייננת. מוטגנים יכולים להיות מחולקים לקטגוריות שונות על פי השפעתם על הכפלת DNA:

: 1. מוטגנים מסוימים מתפקדים כאנלוגים לבסיסים ונכנסים לגדיל ה-DNA במהלך ההכפלה במקום הסובסטרטים הטבעיים.
: 2. מוטגנים מסוימים מגיבים עם DNA וגורמים שינויים מבניים שמובילים להעתקה שגויה של גדיל התבנית כשה-DNA מוכפל.
: 3. מוטגנים מסוימים עובדים באופן לא-ישיר על ידי כך שהם גורמים לתאים לסנתז כימיקלים בעלי אותו אפקט מוטגני כמו שלהם.

מבחן איימס הוא שיטה אחת לקביעת מידת המוטגניות של גורם/חומר מסוים.

## דוגמאות למוטגנים
### אנלוג לבסיס
שמאל|ממוזער|450px|סכימה המתארת את מוטציית ההחלפה
אנלוג לבסיס הוא כימיקל שיכול להחליף נוקלאו-בסיס בחומצות גרעין.

דוגמה נפוצה היא 5-ברומו-אורציל (5BU), הבסיס החריג שנמצא בנוקלאוטיד המוטגני האנלוגי BrdU. כשנוקלאוטיד המכיל 5-ברומו-אורציל מסתפח לתוך ה-DNA, רוב הסיכויים שהוא יזווג עם אדנין; אולם, הוא יכול להפוך באופן ספונטני לאיזומר שמזווג עם נוקלאו-בסיס אחר, גואנין. אם דבר זה קורה במהלך הכפלת DNA, גואנין יוחדר לרצף מול האנלוג לבסיס, ובמהלך הכפלת ה-DNA הבאה, הגואנין הזה יזווג עם ציטוזין. התוצאה של כך היא שינוי בזוג בסיסים אחד שב-DNA, ובמילים אחרות, הדבר יגרום למוטציית החלפה.

### דוגמאות נוספות
* חומצה חנקיתית
* ברום
* טרנספוזון
* קרינת UV
* קרינת אלפא
* קרינת גמא
* נתרן אזיד
* אתידיום ברומיד

## קישורים חיצוניים

* 
## הערות שוליים

קטגוריה:כימיה
קטגוריה:גנטיקה
ג'למה (השרון)

**ג'למה** (בערבית: الجلمة) היה כפר ערבי קטן באזור המכונה "המשולש הקטן" בקרבת טולכרם. תושבי הכפר פונו ממנו ב-1950, ועל אף פסיקת בג"ץ כי יש להתיר להם לחזור לכפרם, נהרס הכפר ב-1953 על ידי תושבי קיבוץ להבות חביבה שנבנה על אדמותיו.

התושבים הראשונים בכפר, בני משפחת נדאף, התיישבו במקום במאה ה-13. בתקופה הצלבנית נודע הכפר בשם גלן (Glenne). תושבי הכפר היו מוסלמים, ועסקו בחקלאות וברעיית צאן. ממזרח לכפר הייתה באר גדולה ששימשה את התושבים.

ב-1945 מנו תושבי ג'למה כ-70 נפש. במהלך מלחמת העצמאות ב-1948 פונו התושבים מהכפר אך חזרו אליו לאחר חודשיים. במרץ 1950 פונה הכפר שנית מתושביו במסגרת תוכנית במשרד ראש הממשלה ל"פינוי ח'רבות קטנות במשולש וריכוז תושביהן בכפרים גדולים יותר". התושבים הועברו לכפרים ערביים שכנים – ג'ת, באקה אל-גרביה, ימה ועוד.

ביוני 1952 הורה בג"ץ למדינה "להימנע מלשים מכשולים על דרך המבקשים לשוב לכפרם ולאדמותיהם". בפסק הדין התבטא השופט יצחק אולשן בחריפות כנגד הפגיעה בתושבי הכפר:

פסק דינו של בג"ץ לא הביא לשינוי המצב, ומבני הכפר נהרסו על ידי תושבי קיבוץ להבות חביבה שהתנחלו בינתיים על אדמות ג'למה.

שרידיו המעטים של הכפר – ערמות אבנים, טראסות ושיחי צבר מצוי – מצויים על גבעה בשטח קיבוץ להבות חביבה.

באזור התגלו ממצאים ארכאולוגיים על ידי זאב שיק.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:השרון: קהילות ויישובים ערביים שנחרבו במלחמת העצמאות
קטגוריה:המשולש
קטגוריה:להבות חביבה
קליאוביס וביטון

ממוזער|שמאל|200px|פסל קליאוביס וביטון

"**קליאוביס וביטון**" הם דמויות מן המיתולוגיה היוונית. זהו גם השם המקובל לשני פסלי אבן המתארים דמויות אלה. הפסלים, אשר נוצרו בארגוס, פוסלו בשנת 580 לפנה"ס בקירוב וגובהם כ-2 מטרים. הם נמצאו בעת חפירה ארכאולוגית בעיר דלפי והם מוצגים כיום במוזיאון הארכאולוגי בה. כתובת בבסיס הפסלים מזהה אותם כבני דמותם של ביטון וקליאוביס ואת פולימידס מארגוס כפסל. קיומה של כתובת כזו היא ייחודית לתקופת עשייתם המוקדמת של הפסלים. מלבד כתובת זו, אין הוכחות נוספות לקשר בין פסלים אלו לדמויות.

במיתולוגיה, קליאוביס וביטון היו בניה של קידיפה, כוהנת של האלה הרה. על פי המיתולוגיה היוונית הסיעו השניים את אמם לראות את פסל האלה מאת פוליקליטוס, אשר הוצב במקדש בארגוס. לאחר מות השוורים אשר נשאו את העגלה, נשאו הבנים את העגלה ועליה אימם. בסופו של המסע המפרך התפללה האם לאלה וביקשה מהרה להשיב לבניה כגמולם ולהעניק להם את המתנה הטובה ביותר שיכול אל להעניק לבני אדם. הרה גרמה לבנים למות בשנתם ואכן בנייה של קידיפה נפלו על הארץ מתים ועל פניהם חיוך. הרודוטוס אשר תיאר את הסיפור בכרך הראשון של "היסטוריה", מציין כי תושבי ארגוס תרמו צמד פסלים בדמותם למקדש אפולו בדלפי.

צמד פסלים אלו, מטיפוס פסלי "הקורוס", מציג עדיין את השפעתו של הפיסול המצרי על האמנות היוונית. בהתאם לנוהג היווני אך לא המצרי, הדמויות מפוסלות בעירום. בהתאם לנוהג המצרי, הן מפוסלות כדמויות חזיתיות, רגלם השמאלית מושטת קדימה, ידיהן מתוחות לצדי גופן. גופם מוצק ומרובע, ופרטים אנטומיים שונים מופיעים כחריטה על הפסל ולא כפיסול ניפחי. דוגמאות לכך ניתן לראות למשל בעיצוב הברכיים או צלעות הגוף או בתיאור העיניים. פניהן מציגות מבט אטום וניתן להבחין בניצוצי "החיוך הארכאי". שיערם הוא גושי ומעוצב כדגם, באופן המזכיר את תיאור מצנפת הראש של פסלים מצריים.

ניג'ל ספיוי, בספרו אודות הפיסול היווני, טוען כי הקרבה החזותית בין שני הפסלים מעידה על יצירתם כהעתק מתוך מקור משותף, או לחלופין כהעתקה של דמות פסל אחת למשנהו.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פיסול יווני
קטגוריה:פסלי עירום
נבופלאסר

**נבופלאסר** (תעתיק מאכדית: **Nabû-apāl-uṣṣur**; כתיב מקובל: **Nabopolassar**; 658–605 לפנה"ס), מלך בבל ומייסד מלכות בבל החדשה. מלך על בבל בין השנים 626–605 לפנה"ס.

נבופלאסר היה מנהיג כשדי, שעמד בראש מרד נגד האימפריה האשורית החדשה (שליטת בבל במשך 200 שנים) לאחר מותו של מלכה הגדול האחרון אשורבניפל, והומלך על בבל בשנת 626 לפנה"ס.

## המאבק על בבל
מאבקי השליטה באשור הביאו את בבל שהייתה מדינה וסלית של אשור במשך כ-200 שנים למרוד באשור. אשור נשלטה בתקופה זו על ידי המלך סין-שר-אישכון שהיה עסוק במאבק על שלטונו. נבופלאסר עמד בראש מרד של מספר מדינות וסליות. הוא הפך בשנת 626 לפנה"ס למנהיג הכשדי. בהמשך מאבקו הוא יצא למתקפה על העיר ניפור שהייתה המרכז האשורי באזור, כוח אשורי נשלח בחודש תשרי (אוקטובר) 626 לעיר וכבש אותה בחזרה, ורדף אחרי נבופלאסר עד ארך אך לא הצליח לכבוש אותה. בנוסף יצא נבופלאסר למערכה גם על בבל. בתמיכת תושבי העיר בבל הוא הצליח לכבוש אותה והביס את חיל המצב האשורי ששכן בעיר לאחר דיכוי המרד של סין-שום-לישיר. כוח צבאי אשורי שנשלח לכבוש מחדש את העיר לא הצליח במשימה.

ב־26 לחודש ורחשמן, הוא ה־23 בנובמבר (או 22 בנובמבר לאחר השקיעה) שנת 626 לפנה"ס, הוכתר נבופלאסר רשמית כמלך בבל.

בשנים 625 ו-624 המשיך הצבא האשורי במאמצים לדכא את מרידתו של נבופלאסר, מאמציהם התרכזו בעיקר באזור שמצפון בבל. בשנת 625/624 יצא הצבא האשורי לכבוש את העיר סיפר וככל הנראה כבש אותה. באוגוסט 624 ניסה הצבא האשורי לכבוש את הדרך הראשית לניפור כדי לסייע לכוח האשורי ששהה בעיר, אך נכשל. המרד ברחבי האימפריה התרחב. העיר דיר מרדה באשור בקיץ 623 ככל הנראה שגם עילם הצליחה להשתחרר מהשלטון האשורי. הכוח האשורי יצא למתקפה כוללת למיגור המרידות השונות, בתחילה זכה הכוח האשורי בהצלחה. הם הצליחו להגן על ניפור בפני התקפה של נבופלאסר והצליחו לכבוש למספר שנים את העיר ארך בדרום מסופוטמיה. בשנת 623 לפנה"ס הוביל סין-שר-אישכון צבא למלחמה כנגד העיר בבל, הוא הצליח להביס את הבבלים והכשדיים, אבל מרד חדש באשור, ככל  הנראה של מפקד כוחות אשור במערב, הביא להפסקת הלחימה בבבל. סין-שר-אישכון וצבאו עלו צפונה לדכא את המרידה בבית.

נבופלאסר ניצל זמן זה לבסס את מעמדו כשליט של רוב ממלכת בבל ולהוציא מידי אשור את המאחזים האחרונים שלה בממלכת בבל. בשנת 622 לפנה"ס יצא למאבק על ארך ולבסוף בשנת 620 לפנה"ס כבש אותה סופית. בשנת 620 או 619 לפנה"ס כבש מחדש את העיר ניפור והפך לשליטה של כל ממלכת בבל. הכוחות האשוריים נשארו באזור במשך ארבע שנים בניסיונם להדיח אותו משלטון על בבל.

## המאבק על נינוה
בשנת 616 לפנה"ס כרת נבופלאסר ברית עם אומחישתר (במקורות היוונים Cyaxares) מלך מדי. אומחישתר ניצל גם הוא את המרידות באשור לשחרר את המדים, הפרסים והפרתים מעול אשור. הוא איחד אותם לכוח צבאי חזק. הברית המשותפת כללה גם את הסקיתים והקימרים. כוח צבאי זה עלה לצפונה ללב הממלכה האשורית ותקפו את הכוחות האשוריים. בשנים שלאחר מכן היו הערים אשור נינוה ונמרוד תחת מצור וסבלו מהרס. המצור על נינוה החל בחודש יוני 612 לפנה"ס והסתיים באוגוסט של אותה שנה. העיר נכבשה ונהרסה.

בשנת 609 לפנה"ס כבש את חרן שהיוותה בסיס כוחות אשור עם נפול בירתם.

לאחר מיגור האשורים, נבופלאסר פנה לבסס את מלכות בבל תוך שהוא נלחם נגד האימפריה המצרית. בשנת 605 לפנה"ס, מעט לפני מותו, הביס בנו נבוכדנצר את המצרים בקרב כרכמיש, ובכך הגיעה ההגמוניה הבבלית עד אזור צפון סוריה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מלכי האימפריה הבבלית החדשה
קטגוריה:כשדים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-7 לפנה"ס
רפאל בן שמחון

**רפאל בן שמחון** (1920–2004) היה פולקלוריסט ישראלי, שכיהן בקול ישראל כעורך, כתב, וקריין בשפה המוגרבית.

בן שמחון הוא יליד העיר מקנס. הוא עסק בפולקלור של יהודי מרוקו, ותרם רבות להנצחת מורשת יהדות מרוקו ויהדות המגרב.

ספריו מסכמים את נושאי ההווי והמורשת, עושרה התרבותי חוסנה וסוד הישרדותה של פזורה עתיקת יומין כיהדות מרוקו.

## מספריו
* "יהדות מרוקו - הווי ומסורת" בהוצאת "אורות יהדות המגרב"
* "יהדות המגרב - מסורות ומנהגים במחזור השנה" בהוצאת "אוצרות המגרב"

קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:פולקלוריסטים יהודים
קטגוריה:סגל קול ישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1920
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2004
LOAL

**[[Lock-On]] After Launch**, (באנגלית: **יכולת נעילה לאחר שיגור**). הוא מושג המתאר יכולת של מערכות נשק מונחה מתקדמות, המסוגלות לרכוש את המטרה או להחליפה לאחר השיגור (ממטוס או מכלי אחר), להבדיל ממערכות נשק מונחה ישנות יותר, שהיו תלויות במערכת השיגור ברכישת מטרות, ולא יכלו להחליף את המטרה לאחר השיגור.

היכולת מתחלקת לשני סוגים: רכישה עצמאית, ורכישה ממערכת חיצונית.

**רכישה עצמאית** מתבצעת בעזרת ראש ביות אקטיבי-עצמאי. כך למשל, טיל אוויר-אוויר יכול להיות משוגר אל מעבר לטווח הנראה של מכ"ם המטוס המשגר, ולחפש בעצמו מטרות. היתרון הגדול בשיטה זו הוא היכולת של המטוס להישאר פסיבי, ללא שידור אקטיבי, וכך לא להתגלות על ידי מערכות איתור שונות.

**רכישה חיצונית** מתבצעת באותה השיטה שבה נרכשת מטרה באופן רגיל, בעזרת ראש ביות חצי אקטיבי/פסיבי, אלא שהכל מתבצע לאחר השיגור, בעזרת יכולת קישור בין המערכת המשגרת אל החימוש המשוגר. כך למשל, בדוגמה שלעיל, הטיל משוגר, ורק לאחר מכן מופנה לעבר מטרה בעזרת המערכת המשגרת. היתרון בשיטה זו הוא יכולת להישאר עם שידור אקטיבי קצר זמן, המגדיל את שרידות המערכת המשגרת, ויכולת להחליף מטרות לאחר השיגור (שגר ועדכן).

## ראו גם
* פיתון 5 - טיל אוויר-אוויר ישראלי בעל יכולות LOAL
* דרבי - טיל אוויר-אוויר ישראלי בעל יכולות LOAL
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:טכנולוגיה צבאית
עיסה אפורה

**עיסה אפורה** (מאנגלית **Grey Goo**) הוא תרחיש היפותטי בעל תוצאות הרסניות, שבו העולם (או במקרים קיצוניים, אף היקום כולו) נחרב, כאשר הוא משמש כחומר גלם לתהליך השכפול העצמי של ננו-רובוטים שיצאו מכלל שליטה. 

את המונח אפשר למצוא בעיקר בהקשר של מדע בדיוני, אם כי הסוגיה בהחלט עולה בפורומים יותר "מדעיים", בהתייחסות לסכנות הטמונות בננוטכנולוגיה. המושג נזכר לראשונה בספרו משנת 1985, "Engines Of Creation", של חוקר הננוטכנולוגיה אריק דרקסלר. אף על פי שמה, "עיסה האפורה" אינה צריכה להיות דווקא בעלת מרקם עיסתי או להיות בצבע האפור, אלא עליה להיות צביר גדול של ננו-מכונות בעלות פונקציה של שכפול עצמי, אשר כורות את חומרי הבניין לתהליך מן הסביבה הקרובה להן.

נסיבות היווצרות העיסה האפורה יכולות להיות מוטציה או תקלה בננו-רובוטים, שנועדו לפרק כמות מסוימת של חומר (אשפה או פסולת רדיואקטיבית). אפשרות נוספת היא גרימת תרחיש זה בצורה מכוונת מראש ככלי נשק, כפעולת טרור או כנשק יום הדין בידי קיצונים.

בהנחה שהטכנולוגיה תאפשר יצירה של ננו-רובוטים המסוגלים להוביל לתרחיש של "עיסה אפורה", ניתן לשער שיינקטו מספר צעדים למניעת התרחיש, ביניהם תכנות הרובוטים כך שלאחר מספר מסוים של "דורות" משוכפלים יפסק השכפול העצמי, יצירתם כך שלצורך השכפול הם יזדקקו לחומר נדיר שיפוזר אך ורק באזור שבו ירצו להפעילם, או שליטה ישירה בתהליך השכפול בעזרת מחשב חיצוני כדי להביא לביטול יכולתם העצמית לשכפול ללא אשרור חיצוני.

התרחיש שהציע דרקסלר נשלל על ידי ספקנים, בהיעדר מנגנון שיסביר מדוע מכונות מלאכותיות יצליחו לגבור על יצורים חיים, שהתפתחו במהלך כ-3.5 מיליארד השנים האחרונות.

## ראו גם
*סטארגייט

## הערות שוליים

קטגוריה:מדע בדיוני
קטגוריה:ננוטכנולוגיה
המנון אולנד

ממוזער|יוהאן פרידולף הגפורס
**שיר האולנדים** (בשוודית: **Ålänningens sång**) הוא ההמנון הלאומי של איי אולנד, פרובינציה אוטונומית דוברת שוודית בפינלנד. השיר פורסם לראשונה על ידי ג'ון גרנדל (John Grandell, 1892–1960) בסטוקהולם בשנת 1920 בספר שיריו "בשמש ובצל" (*I sol och skymning*), אך יש המייחסים את מילות השיר לאמו פרנסיליה. את המנגינה חיבר יוהאן פרידולף הגפורס (Johan Fridolf Hagfors, 1857–1931). השיר אומץ כהמנון בשנת 1922. על פי רוב אין שרים את הבית השלישי.

## מילות השיר

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

* עוד על ההמנון באתר ספריית מריהמן (בשוודית)
* מנגינת ההמנון

קטגוריה:אולנד
אולנד, המנון
קטגוריה:מוזיקה פינית
גוסלאר

**גוסלאר** (**Goslar**) היא עיר בת כ-50,000 תושבים, השוכנת בסקסוניה התחתונה שבגרמניה.

בגוסלאר מצוי ארמון גדול מן המאה ה-11, הנקרא "קייזרפפאלץ", ואשר שימש לפנים את קיסרי בית זאליר הפרנקוניים.

העיירה ממוקמת למרגלות רכס הרי ההארץ. בהרים אלו נמצאו מכרות של כסף שהובילו לאזור כורים. בעקבות כריית הכסף, גדלה העיירה והפכה למרכז מסחר ותיירות.
העיר העתיקה של גוסלאר ומכרות רמלסברג הוכרזו בשנת 1992 על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית.

ממוזער|שמאל|מרכז העיר גוסלאר

## ערים תאומות
* 
* 
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
מרכז|800px|פנורמה של גוסלר

קטגוריה:סקסוניה התחתונה: ערים
קטגוריה:ערי הנזה
מפתח שיחה

**מפתח שיחה** (**Session key**) הוא מפתח הצפנה חד-פעמי לשימוש מוגבל בדרך כלל התקשרות יחידה בין משתמש ושרת או משתמשים מרוחקים. מפתח שיחה מופק בדרך כלל בעזרת אלגוריתם כלשהו כגון מחולל מספרים אקראיים, בסמוך למועד השימוש בו ובדרך כלל לא חוזרים להשתמש בו פעמים נוספות. אם המפתח גדול דיו הסיכוי כי מפתח כלשהו יבחר באקראי פעמים נוספות קלוש ביותר. הצורך במפתח שיחה נובע מבעיית הפצת מפתחות הידועה (ראו להלן). מפתח שיחה טיפוסי משמש בדרך כלל להצפנה סימטרית והעברתו למקבל מוגנת באמצעים קריפטוגרפיים, כלומר המפתח מוצפן בעזרת מפתח אחר המכונה KEK (קיצור של Key encryption key) ובשום שלב לא מועבר באופן גלוי לכן אינו חשוף לציתות מצד יריב כלשהו.

## [[בעיית הפצת מפתחות]]
בצופן סימטרי חובה על שני הצדדים, המצפין והמקבל להחזיק באותו מפתח. המצפין צריך להעביר את מפתח ההצפנה הסודי בדרך כלשהי למקבל, על מנת שיוכל לפענח את המסר נכונה. נגישות למפתח ההצפנה מצד גורם שלישי תאפשר לו לפענח את כל המסרים. מאחר שבטיחות מערכת כזו תלויה כל כולה בסודיות המפתח, הצורך בהעברת ובשמירת המפתח בסוד לאורך זמן הופכת לבעיה קשה. בעיה זו מכנים בעיית הפצת מפתחות (key distribution problem). הבעיה מחריפה עוד יותר כאשר מדובר ברשת משתמשים, שבה כל משתמש מעוניין שתהיה לו היכולת להתקשר עם כל משתמש באופן דיסקרטי, מבלי שאף אחד אחר יוכל להאזין. מספר המפתחות שיאלץ להחזיק עולה פלאים. רק לצורך המחשה ברשת של 15 משתתפים, כל אחד מהם יזדקק לשמור בסוד כ-15 מפתחות, מספר המפתחות הכולל מגיע ל-100 בקירוב. ליתר דיוק מספר המפתחות הכולל שנדרש עבור כל רשת של \ n משתמשים הוא \ n(n - 1)/2 מפתחות. ברשת של אלפי משתמשים הדבר הופך כמעט לבלתי אפשרי. 

מפתח שיחה מהווה פתרון יעיל לבעיה זו. בשיטה זו, המשתמשים אינם נדרשים לשתף (עבור כל זוג משתמשים) מפתח הצפנה נפרד. אלא תחת זאת, כל אחד מהמשתמשים משתף מפתח הצפנה סודי נפרד עם שרת מרכזי ייעודי שהוקצה למטרה זו, המכונה שרת הפצת מפתחות. כאשר משתמש מעוניין להתקשר עם משתמש אחר באופן בטוח, הוא עושה זאת באמצעות פנייה לשרת המרכזי. לאחר שזהותו של המשתמש אומתה, מחזיר לו השרת (ולעיתים גם לצד השני במקביל) מפתח התקשרות חד-פעמי המתאים להתקשרות זו בלבד, כשהוא מוצפן באמצעות מפתח ההצפנה הסודי המשותף להם. כאמור לשם כך על כל אחד מהמשתמשים ברשת לשתף בנפרד, מפתח הצפנה ארוך-טווח עם שרת המפתחות, שישרת אותו לצורך האימות מול שרת המפתחות בכל עת שיידרש. כמובן ששרת המפתחות אמור לאמת את זהות כל המשתמשים והמפתחות שהם טוענים לבעלותם באמצעים כלשהם, כגון באמצעות זיהוי פיזי או באמצעים מקובלים אחרים. היות ששרת המפתחות אמור לתחזק רשימה של כל המשתמשים והמפתחות המתאימים להם, עליו להפעיל אמצעי הגנה קריפטוגרפיים ואחרים, כדי להבטיח את סודיותם, שלמותם ושייכותם למשתמשים הרשומים.

דוגמה בולטת לשיטת העברת-מפתח כזו היא פרוטוקול קרברוס שמיקרוסופט אימצה בשרתי NT 2000 ומעלה. פרוטוקול זה מאפשר העברת מפתח מזוהה תוך הסתמכות על שרת צד-שלישי נאמן הנקרא KDC, במספר חילופי מסרים ובשיטות סימטריות בלבד.

## לקריאה נוספת
סיימון סינג, **[[סודות ההצפנה]]**, הוצאת ידיעות אחרונות, 2003.

קטגוריה:הצפנה