open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
פרוקרוסטס

**פּרוֹקרוּסְטֵס** (ביוונית: **Προκρούστης**) המכונה גם "המותח [אשר מעצב את המתכת]", היה במיתולוגיה היוונית נוכל ושודד מאטיקה, אשר נודע במנהגו לתקוף אנשים ולמתוח או לכרות את רגליהם, כדי שיתאימו לגודלה של מיטת מתכת. סיפורו של פרוקרוסטס מתקשר ומקביל לסיפור הידוע בתרבות היהודית לגבי מיטת סדום. בפרט, בשפה האנגלית משמש המושג 'Procrustean bed' (מיטה פרוקרוסטית) במשמעות זהה לזו של המושג 'מיטת סדום' בשפה העברית, ובא במקומו.

## במיתולוגיה היוונית
במיתולוגיה היוונית, פרוקרוסטס היה בנו של פוסידון, אשר החזיק מבצר במרומי הר קורידאלוס, ב'דרך הקדושה' שבין אתונה ואלוסיס. במבצר הוא החזיק את מיטת המתכת שלו, אליה הזמין כל עובר אורח להעביר את הלילה, ועליה הוא היה מותח את אותם עוברי אורח כך שיתאימו למיטה. בגרסאות מאוחרות יותר של הסיפור, נאמר כי אם האורח היה גבוה מדי, פרוקרוסטס היה כורת את האורך העודף. כמו כן, איש מעולם לא התאים למיטה בדיוק, שכן הוא החזיק בסתר שתי מיטות שונות. פרוקרוסטס המשיך במשטר הטרור שלו עד אשר הוא נתפס בידי תסאוס, אשר "התאים" אותו לאותה המיטה. הריגתו של פרוקרוסטס הייתה הרפתקתו האחרונה של תסאוס במסעו מטרויזן לאתונה.

## ההקבלה למושג מיטת סדום
סיפורו של פרוקרוסטס מתקשר ומקביל לסיפור הידוע בתרבות היהודית לגבי מיטת סדום, ומובא לעיתים בהקשר אליו. כך, השתמש השופט יצחק אנגלרד בשני המושגים יחד כדי לתאר שתי חלופות רעות, אשר אחת מהן גרועה מהאחרת:

::"אם הוראת סעיף 17(3) לחוק נמשלת למיטה האגדתית שבעיר סדום עבור האורחת בדמותה של מניית הבורסה, הרי הוראת סעיף 17(4) לחוק היא עבורה המיטה הקטלנית שעליה נהג להשכיב השודד המיתולוגי היווני פרוקרוסטס את אורחיו שלו".

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:גיבורים מהמיתולוגיה היוונית
אנדריאס זיגיסמונד מרגרף

**אנדריאס זיגיסמונד מרגרף** (בגרמנית: **Andreas Sigismund Marggraf**).; 3 במרץ 1709, ברלין – 7 באוגוסט 1782, ברלין. היה כימאי גרמני. הוא היה הראשון שגילה את האפשרות להכין סוכר מסלק, גילוי שתלמידו פרנץ קרל אכרד הפך, כעבור מחצית המאה, למקור עיקרי לייצור סוכר, בנוסף לקנה סוכר.

## ייצור סוכר מסלק סוכר
אנדריאס זיגיסמונד מרגרף (Andreas Sigismund Marggraf), חיפש דרכים לייצור סוכר בגרמניה. ב-1747 פרסם את תגליתו על תכולת הסוכר הגבוהה בסלק והציג תהליך למיצוי הסוכר, אולם באותו זמן לא נעשה כל שימוש בתגלית זו. פרנץ קרל אכרד, תלמיד של מרגרף, חזר לעסוק בנושא כעבור כמעט שלושה עשורים. שיפר את תכולת הסוכר בסלק ופיתח תהליך מיצוי תעשייתי. המפעל הראשון לייצור סוכר מסלק סוכר נחנך ב-1801 .

## אותות הוקרה
* חבר האקדמיה המלכותית הפרוסית למדעים. 
* מנהל המחלקה לפיזיקה של האקדמיה המלכותית הפרוסית למדעים.

## קישורים חיצוניים

* היסטוריה של ייצור סוכר מסלק סוכר באתר מוזיאון הסוכר בברלין
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כימאים גרמנים
קטגוריה:פיזיקאים גרמנים
קטגוריה:ילידי 1709
קטגוריה:נפטרים ב-1782
בליעה (מערכת העיכול)

[שמאל|ממוזער|250px|בליעה ב[דימות תהודה מגנטית בזמן אמת.]]
**בליעה** היא מעבר של מזון מהפה אל הוושט דרך הלוע. בתהליך זה עולה הגרון כנגד מכסה הגרון על מנת לחסום את קנה הנשימה ולמנוע כניסה של מזון אליו. כישלון של כיסוי קנה הנשימה עלול לגרום לשאיפת מזון לתוכו ולחנק, ועל כן אמרו חז"ל: .

הבליעה היא רפלקס המחולק לשלושה שלבים:
* שלב הפה הוא שלב רצוני שבו המזון הנמצא בפה מועבר ללוע. חיישני מגע בלוע שולחים עצבוב מביא (אַפרנטי) למרכז הבליעה במוח המוארך שמתחיל את הרפלקס. 
* שלב הלוע הוא שלב לא רצוני הנמשך 1–2 שניות, שבו החך הרך ושריר מצר הלוע העליון סוגרים את הלוע האפי, הגרון עולה כנגד מכסה הגרון כדי לסגור את קנה הנשימה, שרירי הלוע מתכווצים והסוגר הוושטי העליון נרפה ונמתח, דבר המאפשר את מעבר המזון לוושט. זה מתאפשר כתוצאה מעלייה בלחץ בלוע וירידה בלחץ בסוגר הוושטי העליון שמובילה להרפייתו. בשלב זה נעצרת הנשימה. פרט לשלב זה הסוגר הוושטי העליון סגור כדי למנוע עלייה של חומצה מן הקיבה.
* שלב הוושט הוא שלב לא רצוני המתחיל לאחר מעבר המזון את הסוגר הוושטי העליון. הנשימה אז מתחדשת והמזון נדחף פנימה על ידי מפל לחצים שנוצר בתנועה פריסטלטית. כדי לדחוף את האוכל יש עלייה הדרגתית בגל הלחץ המתבטאת בכיווץ של שרירי הוושט בנקודה שמעל המזון והרפיה שלהם מתחתיו, עד להגעה לשוער הוושטי התחתון. גם שוער זה סגור דרך קבע, ורק כשמגיע אליו מזון יש ירידה בלחץ וכניסה של המזון והנוזלים פנימה.

הבקרה על רפלקס הבליעה וכיווץ השרירים מופקדת בידי מערכת העצבים המרכזית והורמונים. היא מורכבת מפריסטלטיקה ראשונית ושניונית. הפריסטלטיקה הראשונית מתרחשת בעת כיווץ הוושט עם כניסת המזון לפה וללוע. קולטני חישה בפה ובלוע מעבירים אותות דרך עצב הלשון והלוע למרכז הבליעה, אשר בתגובה שולח אותות דרך עצבים מניעים מסוג אלפא, הגורמים לכיווץ השרירים המשורטטים בוושט העליון, ודרך סיבים מניעים קרביים, המעצבבים את מקלעת שרירית המעי וגורמים לכיווץ השריר החלק הוושט התחתון. הפריסטלטיקה השניונית מתרחשת כאשר חיישנים בוושט חשים מתיחה עקב נוכחות מזון בו. הקולטנים מעבירים מידע דומה לזה שבפריסטלטיקה הראשונית, דרך העצב התועה, וכן ישירות למקלעת שרירית המעי. גל הפריסטלטיקה השניוני מנקה את שאריות המזון שנותרו בוושט לאחר הגל הראשון.

דיספאגיה, היא הפרעה בבליעה מכל סיבה שהיא. זו הפרעה שכיחה יחסית הנובעת מתופעות שונות כגון הפרעות עצביות, גידולים ועוד.

## ראו גם
* מנגנוני תנועה במערכת העיכול

## קישורים חיצוניים
כיצד עובד מנגנון הבליעה?, מאמר מאת ד״ר יעל שפירא גליץ
* 
*Normal Swallowing and Dysphagia: Pediatric Population 

קטגוריה:מערכת העיכול
בית מדרש לתורת ארץ ישראל

**בית מדרש לתורת ארץ ישראל** (מכונה גם: **כולל תורת ארץ ישראל**) הוא כולל אברכים בפתח תקווה, מראשוני הכוללים ביישוב החדש בארץ ישראל. בין כתליו למדו מהרבנים הליטאים הבולטים בישראל.

## היסטוריית בית המדרש
בית המדרש נוסד בשנת תרצ"ד (1934) על ידי הרבנים שמעון דב הורוביץ וישראל זיסל דבורץ ואליהם הצטרפו הרב יצחק קאץ והרב צבי פוחוביץ. הם ייסדו את בית המדרש במטרה להקדיש את הלימוד לנושאים הקשורים בהלכות התלויות בארץ. בניין הכולל שימש לפני כן כביתו של בנימין יהלום, ממייסדי כפר גנים.

הכולל גם הוציא לאור את המאסף התורני **תורת הארץ**, שעסק בהלכות התלויות בארץ ושימש במה למאמרים תורניים בנושאים אלו.

עד שנות ה-60 היה בית המדרש לתורת ארץ ישראל ממוסדות התורה המרכזיים ביישוב החדש בארץ ישראל, והוא כונה בקיצור "הכולל". בין חברי הכולל בעבר: הרבנים זאב אידלמן, אריה פומרנצ'יק, חיים שאול קרליץ, מיכל יהודה ליפקוביץ, אהרן יהודה לייב שטיינמן, נחום דב קרייזמן, יוסף רוזובסקי, זלמן רוטברג, חיים קרייזווירט, ראובן פיין, אברהם סלומון, ברוך שמעון סלומון והרב שלמה וולבה, שמסר שיחות בכולל עד שנותיו האחרונות.

ראשי בית המדרש היו הרב יצחק קאץ והרב צבי פוחוביץ.
ממוזער|הרב יחזקאל וילנסקי

## קהילת בית המדרש
שנים רבות היה בית המדרש מרכז תורני לציבור החרדי בעיר. רבנים ידועים בעלי שם הגיעו לדרוש ולעורר את הציבור ולכינוסים הללו הגיעו מאות אנשים. בשנות ה-90 של המאה ה-20, עם עזיבתם של הצעירים לשכונת גני הדר והתמעטותם של הוותיקים, הידלדל המניין הגדול ומאז הוא התבסס בעיקר על בני משפחת ראבד והרב פנחס גליקמן המגיעים מדי שבת.
ממוזער|הרב בנימין ראבד

## בית המדרש כיום
בית המדרש משמש ככולל רגיל, הלימודים בו כבכל הכוללים בארץ ישראל, ומצוות התלויות בארץ אינן הסוגיות העיקריות שנלמדות בו. בראשות בית המדרש מכהנים הרב בנימין ראבד, נכדו של רבי יצחק קאץ, וכן הרב יחזקאל וילנסקי, נכדו של רבי צבי פוחוביץ'. בשנת תשס"ח פתח הרב וילנסקי מסגרת נוספת בכולל לקבוצה בת שלושים אברכים, רובם בוגרי ישיבת חברון, בראשות חתנו הרב אליהו סוקולובסקי. הקבוצה הוותיקה של הכולל נותרה תחת אחריותו של הרב בנימין ראבד.

יום הלימודים בכולל שבבית המדרש מסתיים בשעה 18:00 ולא כמקובל בשאר הכוללים. זאת על פי המלצת החזון איש לראשי כולל לומז'ה שבעיר, על מנת לאפשר לאברכים מבני ברק לשוב מוקדם לביתם שיספיקו ללמוד אף בסדר שלישי.

## מפעל הקדיש
בבית המדרש קיים מפעל הקדיש. במסגרת זו, נאמרים בסיומי התפילות, בימות החול ובשבתות, קדיש לעילוי נשמת קרוביהם של תורמים לבית המדרש. הקדיש נאמר על ידי ראשי בית המדרש או אחד מוותיקי המתפללים.

## קישורים חיצוניים
* מאסף תורני תורת הארץ, אתר היברובוקס

## הערות שוליים

קטגוריה:כוללי אברכים בארץ ישראל
קטגוריה:פתח תקווה: דת
קטגוריה:פתח תקווה: חינוך
ציטוזול

**צִיטוֹזוֹל**, או **מטריצה ציטופלסמטית** (באנגלית: **Cytosol**) הוא הנוזל הציטופלזמתי הנמצא בתוך התאים, אשר אינו מהווה חלק מאברוני התא ואינו תחום על ידי ממברנות פנימיות בתוך התא. 

התוכן של תא איקריוטי בתוך קרום התא (לא כולל גרעין התא), מכונה ציטופלזמה. בתאים פרוקריוטים רוב התגובות הכימיות של חילוף החומרים מתרחשות בציטוזול, בעוד שמיעוטן מתרחש בממברנת התא או בחלל הפריפלסמטי. בתאים אאוקריוטים קיימים תהליכים המתרחשים בציטוזול, אך יש גם המתרחשים באברונים. 

הציטוזול הוא תערובת מורכבת של חומרים המומסים במים. אף על פי שהמרכיב העיקרי של הציטוזול הוא מים, מבנהו ותכונותיו בתוך התאים אינם מובנים לגמרי.
הריכוזים של יונים כמו נתרן ואשלגן הם שונים בציטוזול מאשר בנוזל הבין תאי, החשיבות של הבדלים אלו באה לידי ביטוי בתהליכים כמו אוסמורגולציה ואיתות התא. 
הציטוזול אף מכיל כמויות גדולות של מקרומולקולות, אשר משנות את התנהגות מולקולות שונות בסביבה בעזרת שינוי בצפיפות המקרומולקולות.
למרות שפעם הציטוזול נחשב לבעל מבנה פשוט של מולקולות, קיימות בו כמה רמות של ארגון, אלה כוללים ריכוזים שונים של מולקולות קטנות, כגון; סיד. 

קומפלקסים גדולים של אנזימים פועלים יחד כדי לבצע תהליכים מטבוליים, וכן מתחמי חלבון כגון proteasomes ו-carboxysomes התוחמים ומפרידים בין חלקים שונים בציטוזול.

## הגדרה

המונח ציטוזול הוצג לראשונה בשנת 1965 על ידי ה.א. לארדי. המונח התייחס תחילה לנוזל שהופק משבירת תאים והרצתם בצנטריפוגה תוך מיצוי החלק הנוזלי שאינו שוקע והפרדתו מכל המרכיבים הבלתי מסיסים.

המונח ציטוזול מתייחס כיום לפאזת הנוזל של הציטופלסמה בתא שלם, ואינה כוללת את חלק הציטופלסמה המצוי באברונים. בשל האפשרות לבלבול בין השימוש במושג ציטוזול לבין הציטופלסמה, הציטוזול הוכר גם בשם הציטופלסמה המימית, על מנת לתאר את נוזל הציטופלסמה של תאים חיים.

## תפקוד
לציטוזול אין תפקיד אחד מוגדר, ומתרחשים בו שלל תהליכים החשובים לתפקוד התא. בין היתר, קיימים מגוון תהליכים של מעבר אותות בין קרום התא לבין גרעין התא והאברונים.

תפקיד נוסף של הציטוזול הוא לשמש כתווך בתוכו מטבוליטים עוברים מהמקום בו נוצרו אל אתר היעד שלהם. מולקולות שהן מסיסות במים, כגון חומצות אמינו, יכולות לעבור דרכו בדיפוזיה מהירה. לעומת זאת, מולקולות הידרופוביות, כמו חומצות שומן או סטרולים, צריכות להיקשר לחלבונים על מנת לחצות את הציטוזול.

הציטוזול הוא אתר חילוף החומרים הפעיל ביותר בתאים פרוקריוטיים, ואתר מרכזי של חילוף חומרים גם בתאים אאוקריוטים. למשל אצל היונקים כמחצית החלבונים בתא ממוקדים בציטוזול. גם בשמרים, נמצא כי מרבית המטבוליטים והתהליכים המטבוליים הם בציטוזול. בבעלי חיים, תהליכים מטבוליים מרכזיים שמתרחשים בציטוזול הם ביוסינתזה של חלבונים, מסלול הפנטוז פוספט, גליקוליזה וגלוקונאוגנזה. עם זאת, המיקום של תהליכים מטבוליים אינו בהכרח זהה באורגניזמים שונים.

טיפול בחלבונים פגומים נעשה על ידי JUNQ ו-IPOD שנמצאים בתוך הציטוזול.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אנטומיה תאית
ח'רבת צ'רקס

שמאל|ממוזער|250px|ח'רבת צ'רקס
**ח'רבת צ'רקס** הוא כפר נטוש בתחומי שמורת אלון שבשרון, בסמוך ליישוב גן שמואל.

הכפר, ששמו המקורי היה כפר מאז (באדיגית: **Мэз**), נמצא כחצי קילומטר מדרום-מערב לשמורה. הוא הוקם בשנת 1880 לערך בקרבת יער האלונים הגדול. הכפר הוקם על ידי צ'רקסים שהובאו למקום מבולגריה על ידי השלטונות העות'מאנים, כפליטי המלחמות העות'מאניות נגד רוסיה בבלקן, כ-15 שנים לאחר שנפלטו מהקווקז בנסיבות דומות. הגירתם לארץ הייתה חלק מגל הגירות טרנס-לאומי נרחב מאזורי הספר של האימפריה העות'מאנית לצפון השרון שכללה גם את ההתיישבות הבוסנית בקיסריה, ואת מושבות העלייה הראשונה.

הכפר היה המאוחר שבכפרי הצ'רקסים בארץ ונבנה אחרי שכפר כמא וריחניה כבר היו מיושבים מספר שנים. עם זאת הכפר היה הגדול שבכפרי הצ'רקסים בארץ. לורנס אוליפנט כתב בשנת 1884 על "שניים או שלושה יישובים צ'רקסיים במישור השרון", אך כנראה התכוון לשני היישובים שהיוו את ח'רבת צ'רקס, שהיה שם מאוחר יותר. חלק מהצ'רקסים התיישבו גם בקיסריה וביישובים אחרים בסביבה.

קיימות עדויות אודות סכסוכים ומגפות, והכפר אכן נעזב בשנת 1910 עקב מחלת המלריה. מרבית העוזבים פנו לכפרים הצ'רקסיים בירדן ומיעוטם פנו לכפר כמא וריחנייה. לאחר נטישת הצ'רקסים, אוכלס הכפר בידי ערבים מבאקה אל-גרבייה שכינו את המקום "ח'רבת סרכס". ב-15 באפריל 1948, בזמן מלחמת העצמאות, הוצאו לכפר צווי גירוש על ידי אנשי ההגנה והוא פונה מיושביו. בסוף אפריל או בתחילת מאי, בסיועם של אנשי היישובים היהודיים, הרסה ההגנה את הבתים בכפר.

מהכפר נותרה באר המים שעומקה 12 מטרים ושימשה את חקלאי גן שמואל להשקיה עד שנות ה-60 של המאה ה-20, כמו כן בית הקברות שהפך ל"שמורת אלון".

## הערות שוליים

קטגוריה:העדה הצ'רקסית
קטגוריה:קהילות ויישובים ערביים שנחרבו במלחמת העצמאות
קטגוריה:השרון: קהילות ויישובים ערביים שנחרבו במלחמת העצמאות
קטגוריה:גן שמואל
באב"ד

**משפחת בַּאבָּ"ד** היא משפחת רבנים שמוצאה מגליציה. פירוש השם הוא ראשי תיבות של **בן [[אב בית דין]]**, כלומר בן הרב.

קטגוריה:שמות משפחה עבריים
חיים דוד זילבר-מרגליות

הרב **חיים דוד זילבר־מרגליות** (תרכ"ד- כ' בכסלו תש"א) היה רבה של קויל בפולין.

## תולדותיו
נולד בזליחוב לרב נפתלי צבי נכדו של רבי אלכסנדר מרגליות, מחבר הספר תורת הרא"ם וצאצאו של רבי אלכסנדר סנדר שור. אביו היה חסידו של רבי יהודה לייב איגר ותלמידו של רבי יצחק מאיר אלתר מגור ואמו עסקה במסחר. בגיל 16 נישא לצירל דבורה בתו של הרב אביגדור יהודה לייביש לוינטל רבה של קויל (הסמוכה לקאליש). קיבל היתר הוראה מרבי שניאור זלמן מלובלין, רבי יהושע מקוטנא ומרבי אברהם בורנשטיין, ה"אבני נזר" מסוכטשוב. רבי יהושע מקוטנא כתב בכתב הסמיכה, שהוא בקי בארבעת חלקי השולחן ערוך. היה חסידו רבי לייב איגר ולאחר פטירתו היה לחסידו של רבי יהודה אריה לייב אלתר, ה"שפת אמת" מגור ושל בנו רבי אברהם מרדכי אלתר, ה"אמרי אמת".

לאחר פטירת חמיו בשנת תרנ"ג, התבקש על ידי בני הקהילה למלא את מקומו. רבי חיים דוד סירב אך נענה למכתב שהביאו בני הקהילה ממספר רבנים. בתחילת כהונתו אסר את השחיטה בעיר לשלוש שנים עד שהקצבים הסכימו לקבלו את סמכותו בהכרעת הטרפת בהמות. עקב זאת חי בדחקות גדולה, מכיוון שפרנסת רב העיר הייתה מדמי שחיטה. כמו כן סגר את החדרים הפרטיים שקיבלו רק בני עשירים ופתח תלמוד תורה כללי בשם "עץ חיים" בו קיבלו את כל ילדי העיר והתשלום היה לפי יכולת ההורים. היה חבר במועצת גדולי התורה של אגודת ישראל והיה בעל דעות חריפות נגד הציונות. הוא חסך כסף על מנת לעלות לארץ ישראל, אך במלחמת העולם הראשונה איבד כספו את ערכו, ותוכניתו ירדה לטמיון.

בשנת תרצ"ט נמלט מקויל ללובלין, ללא מטלטלין. בלובלין התארח אצל בתו אך נחלש ונפטר בערב שבת וישב, כ' בכסלו תש"א. נקבר בחלקת הרבנים בבית הקברות של לובלין. חיבר את הספר "דבר ישרים" על התורה.

בנו רבי נפתלי צבי, כיהן כרבה של בארנוב. נרצח בשואה. חתנו היה רבי משה ברוך מורגנשטרן, האדמו"ר מליקוב ורבה של ולודאבה, נרצח במחנה ההשמדה סוביבור. ארבע בנותיו ובעליהן, נרצחו בשואה. בן נוסף, אלכסנדר, עלה לארץ ישראל. הדפיס את ספרו של אביו מחדש.

קטגוריה:רבנים פולנים
קטגוריה:רבני גור
קטגוריה:חברי מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל
קטגוריה:רבנים בשואה
אהוד בן ש"ך

**אהוד בן-ש"ך** (נולד ב-29 באוגוסט 1953) הוא יזם, מפיק סרטים ואיש עסקים ישראלי. יו"ר קבוצת פטרולגז, קרן פועלים נדל"ן, קבוצת השקעות הנדל"ן נאוסיטי, ומבעלי חברת האנרגיה גלובל פאוור ומפעל קניאל תעשיות.

## ביוגרפיה
נולד בגבעתיים לנחמה ולאבנר בן ש"ך, צאצא למשפחת שכביץ, שנמנתה עם מייסדי המושבה גדרה, ומייסד חברת האנרגיה פטרולגז. בן ש"ך למד בתיכון בליך ברמת גן.

שירת כקצין בחיל השריון, ונפצע במהלך מלחמת יום הכיפורים. לאחר תהליך שיקום, שב לשרת עד לשחרורו בדרגת סרן. לאחר מכן המשיך לשרת במילואים כקצין בעוצבת הגליל.

בשנת 1978 סיים תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטה העברית בירושלים. שנה לאחר מכן נפטר אביו, והשליטה בחברת פטרולגז עברה לידיהם של אהוד ואחיו הבכור, מרדכי (מודי) בן ש"ך. בשנת 1986 השלים בן ש"ך לימודים באוניברסיטת הרווארד בארצות הברית.

תחת שליטתם של אהוד ואחיו מודי, מוזגה חברת פטרולגז עם חברת פזגז, שבבעלותו של צדיק בינו, בשנת 1993. המיזוג בין החברות הפך את פז גז לחברה המובילה בתחום הגז הביתי בישראל. בן ש"ך התמנה ליו"ר הנהלת פז גז ב-1997, ובנוסף כיהן כיו"ר סהר פיתוח, חטיבת הנדל"ן של חברת פז. שנה לאחר מכן מונה ליו"ר דירקטוריון פי גלילות. במקביל רכש בן ש"ך, יחד עם שותפיו צדיק בינו ואברהם ביגר, את חברת האריזות קניאל תעשיות.

בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 היה בן ש"ך מעורב בתחילת השידורים של ערוץ 10, אך הזכיינית שידורי עדן, שבראשה עמד, מוזגה ב-2002 עם חברת ישראל 10. בעקבות המיזוג החליט בן ש"ך לשוב לתחום הנדל"ן, השקיע בצרפת ובישראל, והקים את חברת נאוסיטי, המתמחה בהשקעות נדל"ן במזרח אירופה.

בשנת 2004, מתוקף תפקידו כיו"ר פי גלילות, ניהל משא ומתן עם שר האנרגיה, אביגדור ליברמן, על פינוי חוות הגז. בתום ההידברות סוכם על פינוי פי גלילות תמורת פיצוי עתידי של 10 מיליון דולר לחברת פז גז.

בשנת 2007 מכרו אהוד ומודי בן ש"ך את מניותיהם בחברת פז גז לצדיק בינו. אהוד בן ש"ך שב לעסקי האנרגיה ב-2010, והקים יחד עם רואה החשבון ואיש העסקים ניסן כספי את חברת "גלובל פאואר", אשר יוזמת פרויקטים לייצור חשמל פרטי. החברה מתעתדת לבנות 15 תחנות כוח מופעלות בגז ברחבי הארץ.

בשנת 2008 רכש משותפיו צדיק בינו ואברהם ביגר, את החזקותיהם בקניאל תעשיות; שבמקביל רכשה ביג מרכזי קניות 50% מהמניות. בפברואר 2016 מכר לביג מרכזי קניות את חלקו במגרש ההיסטורי של מפעל קניאל בפתח תקווה. במקום מתוכנן פרויקט של מסחר ומשרדים.

מתגורר בכפר אז"ר, נשוי ואב לשלושה.

## פעילותו הציבורית
במשך 13 שנים כיהן כיו"ר בית הספר לג'אז ולמוזיקה רימון, ובמשך 10 שנים הגיש את התוכנית "רדיו פרטי" ברדיו 88FM. בשנת 2010 הקליט בתחנת הרדיו גלי צה"ל את סדרת התוכניות "צבעי המוזיקה", שבה ראיין את מיטב אומני ישראל. בן ש"ך הוא גם צייר חובב, ואחד מציוריו, "סערה בגן" נתרם לתערוכת האמנות Imagination 2011 של בנק הפועלים ונמכר תמורת 16,000 ש"ח.

ב-1986 הפיק את הסרט "נאדיה" בבימויו של אמנון רובינשטיין.

בשנת 1988 הפיק את הסרט אל עצמי.

בן ש"ך עמד בראש העמותה לחינוך ולמנהיגות אזרחית. במסגרת פעילותו בעמותה, הפיק סרט תיעודי, "כאילו לא הייתה מלחמה", אשר עוסק במלחמת יום הכיפורים, ומשמש במוסדות חינוך, עסקים ובצבא, כבסיס לדיונים על אחריות אישית, אחריות מנהיגים ומגבלות הכוח.

## קישורים חיצוניים
*  
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:יזמים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון בליך
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
אהוד
קטגוריה:כפר אז"ר: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1953
סוויפט

**סוויפט** (Swift) הוא שם משפחה שמקורו באנגלית ומשמעותו מהיר.

קטגוריה:שמות משפחה
משפט מיטאג-לפלר

**משפט מיטאג-לפלר** הוא משפט באנליזה מרוכבת, הקובע את קיומן של פונקציות מרומורפיות עם קטבים שנקבעו מראש. המשפט קרוב ברוחו למשפט הפירוק של ויירשטראס הקובע קיומן של פונקציות הולומורפיות עם אפסים שנקבעו מראש. המשפט נקרא על-שם המתמטיקאי השוודי גוסטה מיטאג-לפלר .

## ראו גם
* משפט רימן-רוך
* משפט הפירוק של ויירשטראס

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
מיטאג-לפלר
טרנס פרקין

**טרנס מייקל פרקין** (באנגלית: **Terence Michael Parkin**; נולד ב-12 באפריל 1980), הוא שחיין דרום אפריקאי חירש בעבר, שזכה במדליית כסף באולימפיאדת סידני (2000) במשחה ל-200 מטר חזה.

## ביוגרפיה
פרקין נולד בבולאוואיו, זימבבואה. החל לשחות בהיותו בן 12. בתחילה לא הצליח בשחייה, אך הוא היה נחוש להצליח, לכן הלך כל יום חמישה קילומטרים לאימון השחייה שלו.

בהיותו בן 15, בשנת 1995, זכה לראשונה במדליות בתחרויות. מאז, החל להתאמן במשך כשש שעות ביום. בשל חירשותו, לא היה מסוגל לשמוע את שריקת הפתיחה של התחרויות, לכן מאמנו השתמש באור על מנת לסמן לו לזנק לשחייה (כגון אור פלאש ממצלמה).

באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בסידני, אוסטרליה בשנת 1999 זכה פרקין במדליית ארד במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:14.12 דקות, אחרי סיימון קאולי מאוסטרליה (2:12.98 דקות) וטום וילקינס מארצות הברית (2:13.97 דקות).

באליפות העולם בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה באתונה, יוון במרץ 2000 זכה פרקין בשתי מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:07.91 דקות, אחרי רומן סלודונוב שקבע שיא עולם חדש של 2:07.59 דקות ולפני אנדריי איוונוב (2:09.90 דקות) שניהם מרוסיה ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של, אחרי יאני סייבינן מפינלנד (4:09.54 דקות) ולפני מיקי חליקה מישראל (4:10.90 דקות).

### סגן אלוף אולימפי
באולימפיאדת סידני (2000) זכה פרקין במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:12.50 דקות, אחרי דומניקו פיורבנטי (2:10.87 דקות) ולפני דוויד רמולו (2:12.73 דקות) שניהם מאיטליה. נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:16.92 דקות, במקום 17 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:03.33 דקות, במקום 28 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:03.11 דקות ובמקום 11 במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:21.28 דקות, כשחיין אחרון הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 51.25 שניות.

במשחקי הרצון הטוב שנערכו בבריזביין, אוסטרליה בשנת 2001 זכה פרקין במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:13.21 דקות.

במשחקי חבר העמים שנערכו במנצ'סטר, בריטניה בשנת 2002 זכה פרקין במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:13.34 דקות.

באולימפיאדת אתונה (2004) סיים פרקין במקום 12 במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:13.58 דקות, במקום 24 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:03.05 דקות ובמקום 13 במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:43.94 דקות.

## קישורים חיצוניים

* טרנס פרקין, באתר *Swim Rankings* 

קטגוריה:שחייני חזה
קטגוריה:שחייני מעורב אישי
קטגוריה:שחייני חופשי
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:שחיינים אולימפיים דרום אפריקאים
קטגוריה:ספורטאים לקויי שמיעה
קטגוריה:דרום אפריקאים שנולדו ב-1980
בית ספר תיכון נופי גולן

[ממוזער|180px|בית הספר התיכון "נופי גולן", [פברואר 2012]]
[250px|ממוזער|בית הספר התיכון נופי גולן, [ספטמבר 2016]]
**בית הספר התיכון "נופי גולן"** הוא בית ספר ממלכתי על יסודי וארבע-שנתי בבעלות משותפת של המועצה המקומית קצרין ומועצה האזורית גולן, ובפיקוח משרד החינוך, המחוז ההתיישבותי. 

בית הספר נוסד ב-1985 בקצרין, רמת הגולן. בית הספר הוא בית הספר התיכון היחיד בקצרין, ולומדים בו כ-500 תלמידים בכיתות ט' עד יב' מכל רחבי הגולן. 

מנהלת בית הספר היא הילי מרום.

בית הספר עלה לכותרות בעקבות פרשיית רצח תאיר ראדה שאירע בו ב-6 בדצמבר 2006.

## מיזמים
בבית הספר ישנם מיזמי העשרה רבים:
*תוכנית "קדם עתידים" - תוכנית אשר פועלת בבית הספר ומטרתה לעזור לתלמידים בלימודי המדעים על מנת שיגיעו לתעודת בגרות איכותית, ומעודדת אותם לפנות בצבא לעתודה אקדמית.
*"משולש המוחות" - תוכנית שבה קבוצה של כעשרים וחמישה תלמידים מצטיינים מכיתות ח' מבתי הספר האזוריים, לומדים מקצועות נוספים כגון מתמטיקה, פיזיקה, כימיה, אנימציה ורובוטיקה, בעזרת מורי בית הספר.
*תוכנית "מול"א" במכללה האקדמית תל-חי - פעם בשבוע, לומדת קבוצה של תלמידים במכללת תל חי, מקצועות כגון מתמטיקה, כימיה, גרפיקה, ועוד. השיעורים מועברים על ידי מומחים אשר מלמדים במכללת תל-חי. מלבד השיעורים, התלמידים משתתפים בקבוצות מחקר.

* גוונים - תוכנית שמטרתה היא לימוד בצורה שאינה פרונטלית. השכבה הראשונה שכללה בתוכה את כיתת גוונים היא מחזור ל' בבית הספר (ילידי שנת 1999 ו-2000).

## תחרויות
מדי שנה נשלחות קבוצות תלמידים מבית הספר לתחרויות בתחומים שונים.
* תחרות בינלאומית ברובוטיקה - קבוצה של תלמידים אשר לומדים במגמת אלקטרוניקה, ובונים רובוטים לפי תנאי התחרות.
* תחרות בינלאומית בבניית כספות - קבוצת תלמידים אשר לומדים במגמת הפיזיקה, בונים כספת בעצמם, לפי ידע שצברו במהלך הלימודים, ונוסעים להתחרות במכון ויצמן למדע נגד קבוצות אחרות. המטרה בתחרות היא ליצור כספת אשר תהיה קשה לפרוץ בזמן מוגבל, ולפרוץ כספות של קבוצות אחרות.
* תחרות ארצית לסרטים דוקומנטריים ועלילתיים - במהלך הלימודים במגמת התקשורת, התלמידים משתתפים בתחרות עם סרטים שהכינו בעצמם.

## רצח תאיר ראדה

ב-6 בדצמבר 2006 נרצחה במהלך יום הלימודים התלמידה תאיר ראדה בשירותי בית הספר, רצח שזכה לחשיפה תקשורתית רבה. בעקבות הרצח בית הספר רושת במצלמות אבטחה.

## קישורים חיצוניים
* אתר בית הספר תיכון "נופי גולן"
* המגזין המקוון של בית הספר
* 

## הערות שוליים

נופי גולן
קטגוריה:קצרין: חינוך
יואל שוהם

**יואל שוהם** (נולד ב-9 באפריל 1944) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת השוער. כמו כן, בשנות ה-60 היה שוהם גם טניסאי שולחן בולט, סגן אלוף המכביה (השביעית 1965).

## ביוגרפיה
שוהם נולד וגדל בקיבוץ מעיין צבי ולמד בבית הספר החקלאי כפר גלים. בהמשך למד שנתיים במדרשה לחינוך גופני וינגייט. שוהם היה פעיל בנעוריו בטניס שולחן, ובגיל 15 צורף לנבחרת ישראל בטניס שולחן. במקביל היה פעיל גם בכדורגל, ובגיל 16 החל לשחק כשוער בקבוצה הבוגרת של מכבי חדרה.

בגיל 18 צורף לנבחרת הנוער של ישראל בכדורגל, ועבר לשחק בליגה הבכירה, במדי מכבי פתח תקווה. בשנת 1963 הצטרף להפועל תל אביב, כמחליפו של יעקב חודורוב שעזב את הקבוצה באותה שנה. ב-25 בינואר 1964 היה לכדורגלן הראשון בישראל שקיבל את הציון 10, על משחקו בניצחון 3–0 על מכבי חיפה באצטדיון בלומפילד.

בשנת 1964 התגייס לצה"ל, ליחידת מדס"ים (מדריכי ספורט) בפיקוד הצפון, ולאחר מכן עבר לשחק בקבוצת הפועל רמת גן. ב-7 בדצמבר 1966 ערך את הופעתו היחידה בנבחרת ישראל, במשחק ידידות מול נבחרת רומניה. בכך הפך שוהם לספורטאי הישראלי הראשון שמייצג את נבחרת ישראל בשני ענפי ספורט שונים (שנים לאחר מכן עשה זאת גם נמרוד דרייפוס). לאחר מכן שימש שוהם כשוער המחליף של חיים לוין ויצחק ויסוקר, אך לא צבר הופעות נוספות בנבחרת.

לאחר מלחמת ששת הימים עזב שוהם את ישראל, וטס לארצות הברית לצורך לימודים לתואר ראשון ושני בחינוך גופני. לאחר מכן חזר לישראל וחתם בקבוצת הפועל חיפה. כעבור שנה חזר להפועל רמת גן, ולאחר מכן שיחק גם בהפועל כפר סבא, הפועל חדרה ובני יהודה תל אביב, במדיה פרש ממשחק פעיל בשנת 1976.

כיום מנהל את בית הספר לטניס שולחן בכפר סבא.

## קישורים חיצוניים

* אשר גולדברג, השוער הראשון שזכה לציון 10, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל, 1 בדצמבר 2011
* ריאיון לטלוויזיה משנת 1970, באתר YouTube

קטגוריה:ספורטאים רב תחומיים
קטגוריה:שחקני טניס שולחן ישראלים
קטגוריה:שוערי כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ישראל
קטגוריה:כדורגלני הפועל תל אביב
קטגוריה:כדורגלני הפועל רמת גן
קטגוריה:כדורגלני מכבי פתח תקווה
קטגוריה:כדורגלני הפועל חיפה
קטגוריה:כדורגלני הפועל כפר סבא
קטגוריה:כדורגלני בני יהודה תל אביב
קטגוריה:כדורגלני הפועל חדרה
קטגוריה:בוגרי כפר הנוער כפר גלים
קטגוריה:מעין צבי: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
זאב גרין

**זאב ועלוול גרין** (5 ביולי 1928 - 21 בנובמבר 2011) היה פרופסור וראש המחלקה לאפידמיולוגיה ובריאות הציבור באוניברסיטת בן-גוריון בנגב ומנהל מרכז יעקובוביץ לאתיקה רפואית ביהדות.

## ביוגרפיה

גרין נולד בויניפג שבקנדה בשנת 1928, בן למשפחה חילונית ציונית שבה שתי אחיות מבוגרות ממנו. למד לתואר ראשון בחקלאות באוניברסיטת מניטובה. המשיך באותה אוניברסיטה לתואר שני בבקטריולוגיה וקיבל תואר דוקטור לבקטריולוגיה מאוניברסיטת מינסוטה.

הוא הצטרף לסגל אוניברסיטת מינסוטה בשנת 1959. לאחר שנתיים קיבל פניה להצטרף לצוות המחקרי של נאס"א, לצורך כך לקח חופשה מהאקדמיה. לאחר חמש שנים החלה אוניברסיטת מינסוטה בשיתוף-פעולה עם נאס"א, ופרופ' גרין חזר לאקדמיה ומונה למנהל המחקרים המשותפים.

בשנת 1963 הצטרף לקהילת חב"ד במיניאפוליס, והתקרב לרבי מנחם מנדל שניאורסון, ואף קיים אתו קשרי מכתבים. בשנת 1986 עלה לישראל.

בשנותיו האחרונות הרצה בפקולטה למדעי הבריאות באוניברסיטת בן-גוריון בנגב והתגורר בבאר שבע.

בשנת 2015 יצא לאור ספרו " Curiosity and the Desire for Truth: The spiritual journey of a NASA scientist".

גרין נפטר מהתקף לב בגיל 83, בדרך להרצאה. הובא למנוחות בבית העלמין החדש בבאר שבע. 

השאיר אחריו את אשתו, גייל, וחמישה ילדים.

## לקריאה נוספת
* **פרופסור גרין שלום וברכה**, התכתבות הרבי מליובאוויטש עם וולול גרין, 2012, ישראל.

## קישורים חיצוניים
* 

* 

* "תפקידי אינו לנצח בוויכוחים", כתב הרבי לפרופ' גרין ההמום
* באופן פתאומי: נפטר הפרופסור וולול גרין ע"ה
* Velvl Greene, Head of BGU Jewish Medical Ethics, Dead at 83, באתר ערוץ 7 באנגלית
* האמת הכנה
* **[http://jemedia.org/heres_my_story/PDF/he/color/10-16-15.pdf מדע יהודי]** - ריאיון עם פרופסור גרין, עלון 'הסיפור שלי', jem, ג' מרחשוון, תשע"ו 
* **[https://he.chabad.org/multimedia/media_cdo/aid/712332 מדע יהודי - חלק ראשון]** • **[https://he.chabad.org/multimedia/media_cdo/aid/712338 מדע יהודי - חלק שני]** - פרופסור גרין מתראיין לתוכנית 'המפגש שלי' של חברת jem 

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מניטובה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת מינסוטה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת מינסוטה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בן-גוריון בנגב: מדעי הבריאות
קטגוריה:חסידי חב"ד
קטגוריה:מדענים ישראלים שחזרו בתשובה
קטגוריה:תורה ומדע
קטגוריה:ישראלים ילידי קנדה
קטגוריה:עולים בשנות ה-1980
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1928
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2011
קטגוריה:אישים הקבורים בבאר שבע
מחנה הריכוז אורניינבורג

שמאל|ממוזער|250px|אסירים תחת פיקוח באורניינבורג
ממוזער|250px|שמאל|מפת מחנות ריכוז והשמדה באירופה <small>(לחצו להגדלה)</small>
**מחנה הריכוז אורניינבורג** (בגרמנית: **Konzentrationslager Oranienburg**) היה מחנה ריכוז נאצי בעיר אורניינבורג שבקרבת ברלין, אחד ממתקני המעצר הראשונים שהוקמו על ידי הנאצים בגרמניה עם עלייתם לשלטון בשנת 1933. נכלאו בו יריבים פוליטיים של הנאצים מאזור ברלין, מרביתם חברי המפלגה הקומוניסטית של גרמניה וסוציאל-דמוקרטים, כמו גם הומוסקסואלים.

## היסטוריה
המחנה הוקם במרץ 1933 במרכז העיר אורניינבורג, שבועות אחדים לאחר עליית המפלגה הנאצית לשלטון בגרמניה על ידי כוחות אס אה שהשתלטו על מפעל נטוש. העצירים הושמו ב"מעצר מגן" בלי מעורבות של מערכת המשפט, ולרוב אף בלי שיוחסה להם עבירה מסוימת. מרבית העצורים שוחררו לאחר מספר שבועות, אחרים הועברו למחנות ריכוז אחרים.

ב-16 במאי 1933 אושר המחנה כמחנה ממשלתי, ותוקצב ככזה.

אורניינבורג שימש כמחנה בעיקר עבור אסירים מברלין ומברנדנבורג. האסירים הראשונים שהגיעו אליו היו 40 צעירים יהודים בגילאי 13- 20, שהגיעו מפנימיית וולציג (Wolzig) והואשמו בהסתה קומוניסטית.

החל מ-27 במרץ 1933 ניתנו מספרים לאסירים. המספר האחרון שתועד במסמכי המחנה היה 2874. מספרים של אסירים ששוחררו לא ניתנו לאסירים אחרים.

בכל תקופת המחנה נרשמו רק שתי בריחות מוצלחות ממנו. אחת מהן הייתה של גרהרט סיגר (Gerhart Seger), שהצליח להימלט לפראג וכתב על המתרחש במחנה; היינריך מאן הוסיף הקדמה לדבריו. היה זה אחד המסמכים הראשונים שתיארו את פעולותיהם של הנאצים במחנות הריכוז.

המחנה מילא תפקיד חשוב במסע הטרור של המשטר הנאצי כנגד האופוזיציה בתקופה הראשונה להתבססותו בברלין. מתנגדים פוליטיים שהצליחו להימלט מגרמניה הפיצו ידיעות על הזוועות המתחוללות במחנה אורניינבורג, ומכונת התעמולה הנאצית גויסה להזמתם. לאחר חיסולו המעשי של האס אה בליל הסכינים הארוכות, עבר מחנה אורניינבורג לידי האס אס, שהחליט על סגירתו ב-13 ביולי 1934 והחליפו במחנה הריכוז זקסנהאוזן.

בעת פירוקו של המחנה ביולי, הוחזקו בו למעלה מ-3,000 אסירים, מתוכם מתו לפחות ששה עשר, בהם המשורר והאנרכיסט אריך מיזם. בנוסף הוחזקו בו גם פרידריך אברט הבן וקורט הילר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

אורניינבורג
קטגוריה:ברנדנבורג
סלט טורקי

**סלט טורקי** (בטורקית: **Ezme**) הוא סלט של ירקות קצוצים דק במיץ עגבניות, הנפוץ במטבח הישראלי.

הסלט לרוב עשוי מפלפל אדום, בצל, שום, עלי פטרוזיליה וכוסברה קצוצים דק ומושרים ברסק עגבניות.
הסלט מתובל בלימון, שמן זית, כמון, מלח ופלפל.

יש המוסיפים למתכון הבסיסי עגבניות טריות וקצוצות, אריסה או פלפל אדום קלוי במקום טרי.

## ראו גם
* מטבוחה

## קישורים חיצוניים

* מתכון, באתר "מתכונים"
* מתכון באתר "מתכונלה"
* מתכון טורקי 
* 

טורקי
קטגוריה:ממרחים
קטגוריה:המטבח הישראלי
קטגוריה:המטבח הטורקי
קטגוריה:מאכלי ירקות
טל צדקוני די-נור

שמאל|ממוזער|180px
**טל צדקוני די-נור** היא שחקנית ישראלית.

## קורות חייה
טל צדקוני גדלה בקיבוץ עין גב, היא השנייה במשפחה בת ארבע בנות. הוריה, שניהם ילידי הארץ, מתגוררים בעין גב. עשתה שנת שירות בנוער העובד והלומד. בצבא שירתה בנח"ל, בבנות משקים, סיימה קורס קצינות. שירתה כמפקדת מחלקה של גברים בחורון ובדותן. עם שחרורה טיילה במשך שנה במזרח. כששבה לישראל למדה בבית הספר למשחק של סמינר הקיבוצים. לקראת סוף לימודיה עברה בהצלחה אודישנים להצגה "מראה מעל הגשר" בתיאטרון הבימה, בבימויו של מיכה לבינסון, בה שיחקה לצידם של ג'וליאנו מר, נאוה זיו, וגיא זוארץ. ההצגה רצה מאות פעמים. צדקוני שיחקה בהבימה במשך עשר שנים, עד לשנת 2009. שיחקה בתפקיד הראשי של אנה פרנק בהצגה "יומנה של אנה פרנק" מאת אלברט הקט ופרנסס גודריץ', בבימויו של רוני פינקוביץ'. היא נסעה ביחד עם ההצגה להופעות במוסקבה שתועדו בסרטו של ברוך מפציר "מוסקבה – סיפורי הבימה".
במקביל לעבודתה בהבימה, צדקוני די-נור שיחקה בהצגות ילדים שונות בהן בתיאטרון אורנה פורת.

ב-2009 טל צדקוני די-נור הקימה יחד עם לילך כספי-צור, אותה הכירה בעת ששיחקו יחד בהצגה "מניין נשים" של הבימה, את "תיאטרון עפיפון". במסגרתו הן עיבדו, ביימו ושיחקו בשלוש הצגות מוזיקליות.

טל צדקוני די-נור נשואה למאור די-נור ולהם שלושה ילדים.

## תפקידים

**תיאטרון "הבימה" 1999 - 2009**

**הצגות ילדים**

**קולנוע וטלוויזיה**

**תיאטרון עפיפון** בשותפות עם לילך כספי-צור: עיבוד, בימוי, משחק, כולן במסגרת "חני העמותה לקידום תיאטרון מובחר":

## קישורים חיצוניים

* טל צדקוני די-נור, באתר הבימה
* טל צדקוני, באתר הבמה, 1 בספטמבר 2004
* 
* 
* ההצגה "את התרופה ניתן לפיג'מה", באתר תיאטרון חני - העמותה לקידום תיאטרון מובחר
* ההצגה "טיול לארץ התווים", באתר תיאטרון חני - העמותה לקידום תיאטרון מובחר

קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:בוגרות תיכון בית ירח
קטגוריה:בוגרי תיכון בית ירח
קטגוריה:בוגרות בית הספר למשחק של סמינר הקיבוצים
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשחק של סמינר הקיבוצים
קטגוריה:עין גב: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
ארי אבנר

**ארי אבנר** (16 ביולי 1925 – 17 בפברואר 2012) היה מראשוני השידור העברי, חבר האקדמיה ללשון העברית, עורך, מתרגם ומבקר ספרות ישראלי.

## ביוגרפיה
אבנר נולד בקובנה בירת ליטא, בנם של העיתונאי והסופר זלמן טראוב והזמרת יוכבד טראוב לוריא. בקיץ 1936 עלה לארץ ישראל עם הוריו, והמשפחה התיישבה בחיפה. בארץ היה אביו מנהל סניף עיתון "דבר" בחיפה. למד בגימנסיה ביאליק בעירו.

היה חבר ב"הגנה". היה מראשוני השידור העברי, בתחנת קול ירושלים, שהפכה לימים לקול ישראל.

משנת תש"ד (1944) ועד פרוץ מלחמת העצמאות למד פילוסופיה, ספרות עברית ולשון עברית באוניברסיטה העברית בירושלים.

בשנותיה הראשונות של המדינה עבד במשרד החוץ בארץ ובצירות ישראל בבלגרד. בתחילת שנות השישים שימש שליח בלונדון של ארגון "בר" להעלאת יהודי ברית המועצות.

היה ממקימי מפלגת רפ"י של דוד בן-גוריון. שימש כותב הנאומים של ראש הממשלה לוי אשכול. היה יועץ מדיני בשגרירות בלונדון.

אבנר היה ממקימי הטלוויזיה ורשות השידור. שימש כתב, עורך ומגיש חדשות. היה ממקימי מחלקת החדשות של קול ישראל וממובילי דרכה. היה יועץ בכיר למנהלי רשות השידור לדורותיהם.

היה מתרגם, עורך ומבקר ספרות. בין היתר תרגם לעברית סונטות של שייקספיר. שימש עורך ב"אנציקלופדיה יודאיקה" ברוסית. לימד במסלול עריכת לשון באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת תש"ן נבחר לחבר האקדמיה ללשון העברית, ופעל ברבות מוועדותיה. היה חבר ועדת המינוח המרכזית וּועדת הדקדוק, חבר ויו"ר של הוועדה למילים בשימוש כללי, ובה שיתף פעולה עם אורי סלע שהכיר בילדותו על סיפון האונייה שהביאתם ארצה, וכן היה חבר בוועדה למונחי משפט. כמו כן היה נציג האקדמיה במליאת רשות השידור.

בשנת 1958 נישא אבנר לעדינה ספיר, צאצאית למייסדי ראש פינה (משפחת בלום), לאחר שנפגשו בניו יורק בזמן שהיא עבדה כמזכירה בקונסוליה הישראלית בניו יורק והוא היה כתב קול ישראל באו"ם. עדינה עבדה כטכנאית רנטגן ונפטרה ביוני 2004; בנם הוא מאמן השחייה ברי אבנר.

ארי אבנר נפטר ב-2012 בירושלים, עיר מגוריו. הותיר את בנו ומשפחתו.

## תרגומיו

* מ' באחטין, **הדיבר ברומן**, תל אביב תשמ"ט (מרוסית)
* ג' קונראד, **הסוכן החשאי**, תל אביב 1981 (מאנגלית)
* **עיתונות-המחתרת היהודית בוורשה** (תרגומים מיידיש), כרכים ראשון ושני, ירושלים תש"מ

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* על ארי אבנר המאמר, באתר האקדמיה ללשון העברית
* רות אלמגור-רמון על ארי אבנר: על פועלו הלשוני של ארי אבנר, "רגע של עברית עם רות אלמגור-רמון", רשת ב', 29 באפריל 2012
* ברק דן, מוטב שיאמרו 'לנסוע באוטו' ולא יאמרו 'לנסוע עם מכונית'": לזכרו של ארי אבנר, **אקדם** (ידיעון האקדמיה ללשון העברית) 45 (2012), 6

מפרי עטו:
* הַלָּעוֹזוֹת החדשים, לשוננו לעם, כרך מג חוברת ד (תשנ"ב), עמ' 147–150, באתר האקדמיה ללשון העברית

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל קול ישראל
קטגוריה:מתרגמים ישראלים
קטגוריה:מתרגמים לעברית
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:עובדי משרד החוץ
קטגוריה:כותבי נאומים ישראלים
קטגוריה:אנשי נתיב
קטגוריה:בוגרי גימנסיה ביאליק
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:חברי האקדמיה ללשון העברית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1925
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2012
קצויה אוקאדה

**קצויה אוקאדה** (ביפנית: **岡田 克也**; נולד ב-14 ביולי 1953) הוא פוליטיקאי יפני וסגן ראש ממשלת יפן. הוא חבר בבית הנבחרים, משמש מזכיר כללי של המפלגה הדמוקרטית ובעבר היה נשיאהּ. מספטמבר 2009 ועד ספטמבר 2010 כיהן אוקאדה בתפקיד שר החוץ של יפן.

## ראשית חייו
אודאדה הוא בנו השני של טקויה אוקאדה, מייסד הרשת הקמעונאית AEON. אחיו הבוגר, מוטויה אוקאדה, הוא מנכ"ל ונשיא החברה. לאוקאדה גם אח צעיר ואחות חורגת. הוא נולד בעיר יוקאיצ'י, שבמחוז מיה, והוא בוגר אוניברסיטת טוקיו עם תואר במשפטים. הוא גם למד בבית הספר ליחסים בינלאומיים באוניברסיטת הרווארד, ובראשית דרכו הפוליטית עבד במשרד התעשייה והמסחר הבינלאומי.

## קריירה פוליטית
אוקאדה התמודד על מושב בבית הנבחרים בבחירות הכלליות של 1990 מטעם המפלגה הליברלית-דמוקרטית. אחר כך הוא חבר לצוטומו האטה ולאיצ'ירו אוזאווה בהקמת מפלגת ההתחדשות של יפן ב-1993. לאחר סדרה של מיזוגים והפרדות, בהן היה אוקאדה חבר במפלגת האופק החדש, במפלגת השמש ובמפלגת הממשל הטוב, שנטעמה במפלגה הדמוקרטית ב-1998.

אוקאדה הפך לנשיא המפלגה הדמוקרטית ב-18 במאי 2004 והוביל אותה לאחד הניצחונות הגדולים שלה בבחירות לבית היועצים של יפן באותה שנה. אף על פי כן, אוקאדה התפטר לאחר שמפלגתו ספגה תבוסה בבחירות הכלליות של 2005.

אוקאדה התמודד לנשיאות המפלגה ב-2009 אך הפסיד ליוקיו הטויאמה, ובעקבות הצלחת המפלגה הדמוקרטית בבחירות הכלליות של 2009 מינה הטויאמה את אוקאדה לשר החוץ.

כשהודיע הטויאמה על התפטרותו מתפקיד ראש הממשלה ומהנהגת המפלגה הדמוקרטית ביוני 2010, נחשב אוקאדה למועמד המוביל להחליפו, אך אוקאדה תמך בשר האוצר נאוטו קאן. לאחר שנבחר קאן לראשות הממשלה, הוא מינה את אוקאדה לתפקיד שר החוץ.

בתור שר החוץ של יפן, מילא אוקאדה תפקיד מרכזי במשא ומתן עם ארצות הברית בנושא העתקת בסיס האוויר של חיל הנחתים פוטנמה, ממקומו שבאוקינאווה. משרד החוץ אישר את קיומו של הסכם סודי בין יפן לארצות הברית המתיר לאחרונה להכניס נשק גרעיני לתחומי יפן, וזאת על אף האמור בסעיף 9 לחוקת יפן.

בספטמבר 2010 עזב אוקאדה את משרד החוץ והפך למזכיר הכללי של המפלגה הדמוקרטית. עם היבחרו של יושיהיקו נודה לראשות הממשלה ב-2011, התמנה אוקאדה לתפקיד סגן ראש הממשלה. נוסף על היותו סגן ראש הממשלה, אוקאדה אחראי גם על רפורמה מנהלית, רפורמה כוללת בביטוח הלאומי ובמסים, רפורמה בשירות הציבורי, פיתוח ממשלתי, עניינים ציבוריים חדשים וצעדים נגד שיעור הילודה היורד ולמען שוויון מגדרי.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:פוליטיקאים יפנים
קטגוריה:שרי החוץ של יפן
קטגוריה:סגני ראשי ממשלות
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1953
מרכז מדריד לתקשורת חלל עמוק

**מרכז מדריד לתקשורת חלל עמוק** (באנגלית: **Madrid Deep Space Communication Complex** ובראשי תיבות: **MDSCC**) הוא מרכז תקשורת רדיו ורדיו-טלסקופים הנמצא ברובלדו דה צ'אוולה, ספרד. המרכז מופעל על ידי תאגיד INSA עבור המכון הלאומי לטכנולוגיה וחלל (בספרדית: Instituto Nacional de Técnica Aeroespacial) ומשמש בעיקר למעקב ותקשורת עם משימות חלל. המרכז משמש כחלק מרשת החלל העמוק, המתופעלת על ידי המעבדה להנעה סילונית עבור נאס"א, ונחשב אחד משלושה מרכזים מסוגו בעולם (השניים האחרים הם מרכז גולדסטון לתקשורת חלל עמוק בקליפורניה ומרכז קנברה לתקשורת חלל עמוק בקנברה).

האנטנות במרכז גולדסטון שימשו גם כרדיו-טלסקופים למיפוי קוואזרים ומקורות רדיו שמימיים נוספים; מיפוי רדארי של כוכבים, הירח, שביטים ואסטרואידים; איתור שביטים ואסטרואידים העלולים לפגוע בכדור הארץ; וחיפוש אחר אינטראקציות של נייטרינו בירח על ידי שימוש באנטנות.

במרכז קיימות 7 אנטנות:
* DSS-53 - בקוטר 34 מטר מסוג Beam waveguide antenna. בבנייה, פעילות מסוף 2021.
* DSS-54 - בקוטר 34 מטר מסוג Beam waveguide antenna.
* DSS-55 - בקוטר 34 מטר מסוג Beam waveguide antenna.
* DSS-56 - בקוטר 34 מטר מסוג Beam waveguide antenna. פעילה החל משנת 2021.
* DSS-63 - נבנתה ב-1974 כאנטנה בקוטר 64 מטר ושודרגה ל-70 מטר בסוף שנות ה-80. האנטנה שוקלת כ-8,000 טון, מתוכם 3,500 טון הם הצלחת עצמה. שטח המראה הוא 4,180 מ"ר.
* DSS-65 - נבנתה ב-1987 ובעלת קוטר של 34 מטר. האנטנה שוקלת 400 טון מתוכם 350 הם הצלחת עצמה.
* DSS-66 - בקוטר 26 מטר, תומכת את רשת החלל הקרוב ומשמשת גם בשלבים המוקדמים של משימות לחלל העמוק. האנטנה הועברה למרכז מדריד ב-1983 מתחנת העיקוב פרסנדילאס של נאס"א שנסגרה ב-1985.

## ראו גם
* רשת חלל עמוק
* מרכז גולדסטון לתקשורת חלל עמוק

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר מרכז קנברה לתקשורת חלל עמוק 
* מערכת התקשורת לחלל העמוק של נאס"א 
## הערות שוליים

קטגוריה:רדיו-טלסקופים
קטגוריה:טלקומוניקציה
קטגוריה:מדריד (קהילה אוטונומית): מבנים
קטגוריה:ספרד: מדע וטכנולוגיה
קטגוריה:ספרד: טלקומוניקציה
ספר תאגי

**ספר תאגי** (**ספר תגי** או **ספר תגין** או **ספר התגין**) הוא חיבור שחובר בתקופה קדומה, ועוסק באותיות בספר תורה שיש לכותבן בכתב שונה מהמקובל ואותיות שצריך להוסיף להן תגים שונים מהרגיל.

## זמן חיבורו ומחברו
האזכור הוודאי הראשון של הספר, הוא בפירושו של רב סעדיה גאון לספר יצירה. אזכור קדום בהרבה, אך ספק אם מדובר בספרנו, קיים בשיר השירים רבה, שם הוא מוזכר על ידי לוי בר סיסי. כמו כן מוזכר הספר בכתבי הרמב"ן בהקדמתו לפירוש התורה ובפירושו לפרשת כי תבוא.

זהות מחבר הספר אינה ידועה אך בפתיחה לספר נכתב שמקורו של הספר הוא מאותן י"ב אבנים שהניחו בני ישראל בירדן בימי יהושע:

## הספר
כאמור, בספר נזכרות אותיות שונות שיש לכותבן בצורה שונה מהרגיל. אמנם כיום לא נוהגים לכתוב את ספרי התורה על פיו, אלא כותבים את כל האותיות כרגיל, אבל קיימות ראיות לכך שעד סוף תקופת הראשונים נכתבו רוב ספרי התורה על פיו.

ביהדות תימן נהגו לשמר את צורת האותיות המשונות, אך לא היו מתייגים את האותיות בשל המחלוקות ההלכתיות. מאז העלייה ארצה הצטמצמה הכתיבה של האותיות המשונות בקרב התימנים, והיא נשמרת בעיקר בחומשים.

ספר תורה מזרחי בן כ-850 שנה שנמצא באוניברסיטה בבולוניה נכתב, ככל הנראה, על פי מסורת הספר. ישנו ספר תורה אשכנזי עתיק, מהמאה ה-14–15 (משוער) בספרייה הלאומית שגם הוא נכתב על-פי ספר תגין.
### מהדורות של ספר תאגי
* דוב גולדברג, ספר תגין, פריס, תרכ"ו/ 1866. עם מבוא ארוך מאת שניאור זק"ש, ועם מבוא בלטינית מאת .
* כריסטיאן דוד גינצבורג, המסורה על פי כתבי יד עתיקים, לונדון תר"מ/ 1880, ח"ב עמ' 680–701.
* שמעון הורוביץ, בתוך מחזור ויטרי, ברלין תרנ"ג/ 1893, עמ' 674–683.
* יעקב בסר, ספר תגי, ישראל תש"ע/ 2010.
* , בתוך: ****, חלק שמיני, (צפת תשע"ט), עמ' לה-ע.
* Marc Michaels, Sefer Tagin Fragments from the Cairo Genizah, Leiden and Boston 2020

הדפסות נוספות (בתוך אוצר המדרשים, ניו יורק תרע"ה 1915, עמ' 564-569; ובתוך חיבור ילקוט הרועים הגדול בהוצאת נזר שרגא, ירושלים תש"ס/ 2000) אינן אלא העתקה מדפוס פריס.

## לקריאה נוספת
*הרב יצחק רצאבי, "האותיות המשונות בתורה", בתוך מנחם מנדל כשר, **[[חומש תורה שלמה|תורה שלמה]]** חלק ל, עמ' 82–90.
*שלמה צוקר, "האותיות המשונות כגון הלפופות והעקומות", **על ספרים ואנשים** 12 (תשנ"ז), עמ' 5–12.

## קישורים חיצוניים

* 
;הספר
* 
* אפרים בנימין כספי ומרדכי דב וינטרויב, "על זמנו של ספר תגין", **[[ירושתנו]]** ה (תשע"א), עמ' ש–שי.

## הערות שוליים

קטגוריה:סת"ם
קטגוריה:ספרות יהודית של העת העתיקה
קטגוריה:ארון הספרים היהודי
קטגוריה:ברייתות
טושיו אוגאווה

**טושיו אוגאווה** (ביפנית: **小川 敏夫**; נולד ב-18 במרץ 1948) הוא פוליטיקאי יפני, לשעבר שר המשפטים בממשלת יפן וחבר בית היועצים של יפן מטעם מפלגה הדמוקרטית.

אוגאווה נולד ברובע נרימה שבטוקיו. הוא בוגר אוניברסיטת ריקיו ועבד כתובע. ב-1996 התמודד על מושב בבית הנבחרים של יפן מטעם המפלגה הדמוקרטית, אך נכשל. ב-1998 הוא התמודד על מושב בבית היועצים, ונבחר, ואף נבחר מחדש ב-2004. הוא התמנה לשר המשפטים בינואר 2012, בממשלתו של יושיהיקו נודה. ביוני 2012 ירש את מקומו בתפקיד למקוטו טאקי.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שרי המשפטים של יפן
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1948
קואיצ'ירו גמבה

**קוֹאִיצִ'ירוֹ גֶמְבָּה** (ביפנית: **玄葉 光一郎**; נולד ב-20 במאי 1964) הוא פוליטיקאי יפני, לשעבר שר החוץ של ממשלת יפן וחבר בבית הנבחרים של יפן מטעם מפלגה הדמוקרטית.

גמבה נולד בעיר טמורה, שבמחוז פוקושימה, והוא בעל תואר במשפטים מאוניברסיטת סופיה. הוא נבחר לבית הנבחרים לראשונה ב-1993, לאחר שהשלים כהונה אחת באספה של מחוז פוקושימה. בספטמבר 2011 התמנה גמבה לשר החוץ תחת ראש הממשלה יושיהיקו נודה וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 2012.

## קישורים חיצוניים

* 

 
קטגוריה:פוליטיקאים יפנים
קטגוריה:שרי החוץ של יפן
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1964
ג'ון אזומי

**ג'ון אזומי** (ביפנית: **安住 淳**; נולד ב-17 בינואר 1962) הוא פוליטיקאי יפני, שר האוצר בממשלת יפן לשעבר, וחבר בבית הנבחרים של יפן מטעם המפלגה הדמוקרטית.
## ביוגרפיה
אזומי נולד במחוז מיאגי, והוא בוגר אוניברסיטת ואסדה. לאחר סיום לימודיו עבד אזומי ב-NHK, גוף השידור הציבורי של יפן, מ-1985 ועד 1993. בשנה זו הוא התמודד על מושב בבית הנבחרים בתור עצמאי, אך נכשל. לאחר מכן הצטרף ל"מפלגה החדשה המובילה" והיה שותף לייסוד המפלגה הדמוקרטית ב-1996. בבחירות הכלליות של אותה שנה קיבל אזומי מושב בבית הנבחרים מטעם המפלגה הדמוקרטית, ובספטמבר 2011 התמנה לשר האוצר תחת ראש הממשלה יושיהיקו נודה.

ב-24 בספטמבר 2012 הודיע אזומי שהוא פורש מתפקיד שר האוצר, וזאת על מנת להתמנות לתפקיד סגן המזכיר הכללי של המפלגה הדמוקרטית. ב-1 באוקטובר החליפו קוריקי ג'וג'ימה בתפקיד שר האוצר של יפן.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ואסדה
קטגוריה:שרי האוצר של יפן
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1962
לייבוש לייזר

200px|ממוזער|האדמו"ר מפשעווארסק בתפילה
רבי **חיים אריה לייבוש לייזר** (נולד: 23 באוגוסט 1938 כ"ו אב ה'תרצ"ח) הוא האדמו"ר השלישי מפשעווארסק.

## תולדותיו
נולד בפשבורסק (אז בגליציה, כיום בפולין) לרבי יעקב לייזר, לימים האדמו"ר השני מפשעווארסק, ולאלטא בינה, בתו של רבי משה יצחק גווירצמן, לימים האדמו"ר הראשון מפשעווארסק. בשנות השואה שהה בסיביר. לאחר המלחמה שהה עם הוריו בדרום פולין בעיר קראקוב. שם היה תלמידו של הרב עקיבא גרוס רבה של גלייביץ. ב-1948 עברה משפחתו לפריז וב-1957 לאנטוורפן. בשנת ה'תשט"ו (1955) החל ללמוד בישיבת בעלז בירושלים. כאביו וסבו, היה לחסידו של רבי אהרן מבעלז על אף חילוקי הדעות ביחס למדינת ישראל.

בשנת ה'תשי"ח, נשא לאישה את מלכה מינדל חנה, בתו של רבי אלתר יעקב יצחק וגשל, האדמו"ר מלנצהוט, והתגורר בוויליאמסבורג, שם היה קשור אל רבי יקותיאל יהודה הלברשטאם מקלויזנבורג, רבי יואל טייטלבוים מסאטמר, ולרבי יעקב יוסף טברסקי מסקווירה, לחצרו בניו סקוור היה נוסע בשמחת תורה מדי שנה.

בשנת ה'תשל"ה התאלמן מאשתו ונשא בשנית את אחייניתה שלאמצא, בת רבי יהושע מרדכי אלעזר וגשל, האדמו"ר מלנצהוט. ב-1992 חזר להתגורר לצד אביו באנטוורפן, ולאחר פטירת אביו בכ"ז חשוון ה'תשנ"ט (נובמבר 1998) מונה לאדמו"ר במקומו.

## דרכו ושיטתו
רבי לייבוש מחזיק בדעות רבו, רבי יואל טייטלבוים, מתנגד לציונות וקרוב לעדה החרדית. הוא אינו הולך לכותל המערבי ומקפיד על דיבור בשפת יידיש.

בשנת ה'תשע"ז ערך עם רבי יקותיאל יהודה מסאטמר מסע לצרפת, במטרה לעודד את יהודי המקום לא לעלות לישראל, בנימוק שהם יידרדרו שם מבחינה רוחנית.

בניגוד לאביו ולסבו התחיל הרב לייזר להקפיד על תפילה בזמנה גם בשבתות וחגים. הוא צמצם את עריכת הטיש בליל שבת לפעם בחודש.

הוא משמש גם כנשיא כולל חבת ירושלים - צדקת רבי מאיר בעל הנס באירופה.

## משפחתו
מאשתו הראשונה יש לו חמישה ילדים. בהם:
* בנו רבי נפתלי אלימלך דוד, רב החסידות בלונדון
* בנו רבי אלתר יהושע העשיל, רב החסידות בוויליאמסבורג.
* חתנו רבי יוסף נפתלי וגשל, מו"ל ספרי י"ג אורות

מאשתו השנייה יש לו 12 ילדים. בהם:
* בנו רבי יוסף צבי, רב החסידות במונסי
* חתנו רבי אלעזר פרידמן דיין בקהילת סאטמר אנטוורפן
* בנו רבי משה יצחק, מתגורר בבורו פארק
*בנו שלום, יצא בשאלה מתגורר בישראל
*בנו מאיר נתן אברך באנטורפן

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* שלמה זינגר, הן הן זכרונם • הילולת הרה"ק מפשעווארסק זי"ע בצל בנו האדמו"ר שליט"א, ג' בכסלו ה'תשע״ו. ותמונות נוספות, באתר jdn

## הערות שוליים

קטגוריה:אדמו"רים
קטגוריה:אנטוורפן: רבנים
קטגוריה:נשיאי כולל חבת ירושלים
קטגוריה:אנטי-ציונים יהודים
קטגוריה:ילידי 1938
קטגוריה:חסידות פשעווארסק
טצואו קוובאטה

**טָצוּאוֹ קוובאטה** (ביפנית: **川端 達夫**; נולד ב-24 בינואר 1945) הוא פוליטיקאי יפני, לשעבר שר הפנים והתקשורת בממשלת יפן וחבר בבית הנבחרים של יפן מטעם מפלגה הדמוקרטית.

קוובאטה נולד בעיר אומיהאצ'ימן שבמחוז שיגה. הוא בוגר אוניברסיטת קיוטו, ואחיו הבכור כיהן בעבר בתפקיד ראש עיריית אומיהאצ'ימן. הוא נבחר לבית הנבחרים ב-1986, וב-2011 התמנה לשר הפנים והתקשורת בממשלת יפן תחת ראש הממשלה יושיהיקו נודה. במסגרת תפקידו היה אחראי גם על אוקינאווה והטריטוריות הצפוניות, על קידום משילות מקומית ועל פיתוח אזורי.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:פוליטיקאים יפנים
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1945
טכניקת לוולואה

שמאל|ממוזער|הדגמת הטכניקה
**טכניקת לוולואה** היא טכניקה פרהיסטורית לסיתות אבנים ליצירת כלים ששימשו ככלי נשק, חיתוך, שחיטה וקרצוף עורות. טכניקה זאת הופיעה בשלהי התקופה הפלאוליתית התחתונה אך נכנסה לשימוש נרחב בתקופה הפלאוליתית התיכונה ומאפיינת את התרבות המוסטרית. השיטה הוגדרה לראשונה באתר ארכאולוגי בלוולואה-פרת, פרוור של פריז שבצרפת, ומכאן שמה. 

הטכניקה יושמה בעיקר על סלעים חדים כצור וכוללת סיתות מוקפד של בולבוס הצור והכנתו לקראת המכה הסופית, שתפיק נתז דק וחד בצורה הרצויה.

## לקריאה נוספת
Dibble, H. L., & Bar-Yosef, O. (1995). The definition and interpretation of Levallois technology (Monographs in World Archaeology 23). Prehistory Press.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כלי אבן פרהיסטוריים
קטגוריה:התרבות המוסטרית
קטגוריה:אירופה: ארכאולוגיה
שעון יפני

שמאל|ממוזער|250px|שעון יפני מעורר
**שעון יפני** (ביפנית: 和時計, בתעתיק לאנגלית: Wadokei) הוא שעון מכני, שנועד להציג את השעה לפי יחידות הזמן היפניות המסורתיות. שעונים מכניים הוצגו ביפן על ידי מיסיונרים ישועים או סוחרים הולנדיים במאה ה-16. שעונים אלו היו לרוב מיוצרים מפליז או מברזל.

הן המטוטלת והן הקפיץ לא היו בשימוש בשעונים האירופאיים באותה תקופה. ככאלו, הם לא נכללו כחלק מהטכנולוגיה שהייתה זמינה ליצרני שעונים יפנים בתחילתה של "התקופה המבודדת" (שבה לא יכלו לצאת ולהיכנס ליפן) בהיסטוריה של יפן, בשנת 1641. תקופת הבידוד גרמה לכך שיצרני שעון יפניים, היו צריכים למצוא דרכים לייצר שעונים, מבלי להיעזר בפיתוח וחלקים מתוחכמים של העולם המערבי. רוב השעונים היפניים הונעו על ידי משקל. מכל מקום, היפנים היו מודעים לשעונים שמונעים על ידי קפיץ ואף יצרו כאלה. אלו האחרונים היו מיועדים לאפשר ניידות.

## שעות זמניות
התאמת העיצוב של השעונים האירופאים לצרכים של הצגת הזמן היפני המסורתי היוותה אתגר עבור יצרני השעונים היפניים. מדידת הזמן המסורתית ביפן דרשה שימוש בשעות זמניות בלתי אחידות: שש יחידות שעה לזמן היום מהזריחה עד לשקיעה, ושש יחידות שעה לזמן הלילה מהשקיעה לזריחה. בהיותם שעות זמניות, השעה היפנית השתנתה בהתאם לעונה, כאשר בקיץ הימים ארוכים יותר ובחורף הימים קצרים, וכן להפך בנוגע ללילות. מנגד, השעונים האירופאים היו בנויים לשעות קבועות ואחידות שלא השתנו בעונות.

## מערכת השעות היפנית המסורתית
השעון היפני הטיפוסי היה מורכב משש שעות ממוספרות מהספרות 9 עד 4 בסדר יורד, מהצהריים עד חצות הליל. לא נעשה שימוש בספרות 3 עד 1 ביפן מסיבות דתיות משום שהיו בשימוש על ידי הבודהיסטים לקריאה לתפילות. הספירה נעשתה לאחור בגלל שהדרך הקדומה ביפן לספירת השעות נעשתה על ידי שריפת קטורת וספירת השעות הנותרות. לכן, זריחת החמה ושקיעתה, שתיהן סומנו כשעה השישית.

בנוסף לשעות הזמניות הממוספרות, היה לכל שעה גם סמל מסמלי האסטרולוגיה הסינית.
שמאל|ממוזער|250px|לוח עתיק המראה את כיווני השמיים והסמלים המיוחסים להם על פי האסטרולוגיה הסינית. 12 חלקי הארץ הוו את הבסיס לסימון השעות היפניות.
החל מזריחת החמה, שש שעות היום היו:

משקיעת החמה, שש שעות הלילה היו:

## הבעיה באורך שעות משתנה
שעונים יפניים השתמשו בטכניקות שונות כדי להציג את השעות הזמניות, הנפוצה בהן הייתה "שעון עמוד" בו השעה לא הייתה מוצגת על לוח כבשעון רגיל, אלא על מחוון שהיה מחובר למשקולת שירדה במסילה. מחווני זמן נעים נעו לצד המסילה והצג המחובר אליו. מחוונים אלו היו מתכווננים, וכוונו בהתאם לעונה כדי להציג את אורך היום ואת שעות הלילה. במקרה שהשעון הגיע לסוף המחוון היה חוזר במעלה המסילה לסמן המתאים. לשיטה זו הייתה יתרון בכך שאינה תלויה בקצב של השעון עצמו.

השימוש בלוח שעון היה חלק ממה שהיפנים קיבלו מהאירופאים, וחלק מהתצורות היו בנויות בצורה שתציג את השעה היפנית על לוח שעון. חלקם על ידי שעות שניתנות לכיוון מחוץ למסגרת של ה-24 שעות, חלקם על ידי שימוש בכמה לוחות שניתנים לשינוי בהתאם לעונה. כדי ליצור שעונים מצלצלים, השתמשו במערכת שהכילה במקביל שתי מערכות: אחת מהירה ואחת איטית. המעבר ביניהם היה נעשה אוטומטית במעבר בין יום ולילה.

ב-1873 אימצה ממשלת יפן את השימוש בצורת הזמן המערבית שכללה שעות אחידות וקבועות, ואת הלוח הגרגוריאני.

## ראו גם
*שעות זמניות

## קישורים חיצוניים

יפני
קטגוריה:יפן: המצאות