open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
לופי דה לופ

**לוּפִּי דֶה לוּפּ** (באנגלית: **Loopy De Loop**) היא סדרת טלוויזיה מונפשת אמריקאית, שהופקה ובוימה על ידי ויליאם האנה וג'וזף ברברה לאחר שעזבו את MGM ופתחו את הסטודיו החדש שלהם, "האנה-ברברה הפקות". החברה הפיקה 48 פרקים של הסדרה בין השנים 1959–1965, שהופצו לבתי הקולנוע על ידי סרטי קולומביה.

הסדרה שודרה בישראל בערוץ הילדים בשנת 1991, כאשר את דמותו של לופי הזאב דיבב השחקן אוהד שחר.

## עלילה
לופי (דובב במקור באנגלית על ידי דוז באטלר , שדיבב גם את יוגי דב) הוא זאב ג'נטלמן שמדבר במבטא צרפתי-קנדי, וחובש כובע צמר וצעיף. לופי הוא זאב בעל נימוסים וגינונים צרפתיים, אשר מנסה להוכיח לכל העולם שלא כל הזאבים רעים. כל פרק מתחיל המילות הפתיחה שלו "אני לופי דה לופ, הזאב הטוב".

למרות שהוא תמיד אדיב ונכון לעזור, הוא בדרך כלל, מוצא את עצמו מוכה או מגורש על ידי אותם אנשים שהוא עזר להם, והכל בגלל הדעה הקדומה על היותו זאב. עם זאת, הוא אף פעם לא מאבד אמונה, ומחשיב את עצמו "אדיב, מתחשב ומקסים".

שם הדמות לקוח מהביטוי "Loop the loop", שהוא היפוך אחורי של 360 מעלות המבוצע על ידי טייסי מטוס פעלולים. קאניס לופוס (Canis lupus) הוא השם המדעי הלטיני למין הזאב האפור, ואילו המילה "זאב" בצרפתית היא "לופ" ("loup"). "Loopy" הוא גם כינוי באנגלית לאדם "משוגע" או "אקסצנטרי".

## פרקים
### 1959
* **פרק 1** - Wolf Hounded
* **פרק 2** - Little Bo Bopped

### 1960
* **פרק 3** - Tale of a Wolf
* **פרק 4** - Life With Loopy
* **פרק 5** - Creepy Time Pal
* **פרק 6** - Snoopy Loopy
* **פרק 7** - Do Good Wolf
* **פרק 8** - Here Kiddie Kiddie
* **פרק 9** - No Biz Like Show Biz

### 1961
* **פרק 10** - Countdown Clown
* **פרק 11** - Happy Go Loopy
* **פרק 12** - Two Faced Wolf
* **פרק 13** - This my Ducky Day
* **פרק 14** - Fee Fie Foes
* **פרק 15** - Zoo is Company
* **פרק 16** - Child Sock-Cology
* **פרק 17** - Catch Meow
* **פרק 18** - Kooky Loopy
* **פרק 19** - Loopy's Hare Do

### 1962
* **פרק 20** - Bungle Uncle
* **פרק 21** - Beef for and After
* **פרק 22** - Swash Buckled
* **פרק 23** - Common Scents
* **פרק 24** - Bearly-Able
* **פרק 25** - Slippery Slippers
* **פרק 26** - Chicken Fracas-See
* **פרק 27** - Rancid Ransom
* **פרק 28** - Bunnies Abundant

### 1963
* **פרק 29** - Just a Wolf at Heart
* **פרק 30** - Chicken Hearted Wolf
* **פרק 31** - Whatcha' watching'
* **פרק 32** - A Fallible Fable
* **פרק 33** - Sheep Stealers Anonymous
* **פרק 34** - Wolf in Sheep Dogs Clothing
* **פרק 35** - Not in Nottingham
* **פרק 36** - Drum-Sticked
* **פרק 37** - Bear Up!
* **פרק 38** - Crook who cried Wolf
* **פרק 39** - Habit Rabbit

### 1964
* **פרק 41** - Raggedy Rug
* **פרק 42** - Elephantastic
* **פרק 43** - Bear Hug
* **פרק 44** - Trouble Bruin

### 1965
* **פרק 45** - Horse Shoo
* **פרק 46** - Pork Chop Phooey
* **פרק 47** - Crows Fete
* **פרק 48** - Big Mouse Take

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות סרטי אנימציה
קטגוריה:האנה-ברברה
קטגוריה:סדרות הנפשה אמריקאיות
קטגוריה:ערוץ הילדים: תוכניות רכש
קטגוריה:קומדיות מצבים מונפשות
קטגוריה:סרטי קולומביה
קטגוריה:זאבים בתרבות
קטגוריה:דמויות אנימציה
ג'ונתן ד. ג'. ג'ונס

**ג'ונתן דאלאס ג'ורג' ג'ונס** (באנגלית: **Jonathan Dallas George Jones**) (נולד ב-14 ביולי 1954) הוא מדען בכיר במעבדת סיינסברי ופרופסור באוניברסיטת מזרח אנגליה המשתמש בגישות מולקולריות וגנטיות לחקר עמידות למחלות בצמחים.

## השכלה
ג'ונס השלים תואר ראשון במדעי הטבע ב-1976 באוניברסיטת קיימברידג'. לאחר מכן המשיך ללימודי דוקטורט בקיימברידג', אשר הוענק לו בשנת 1980, תחת הנחייתם של ריצ'רד פלאוול וגבריאל דובר.

## מחקר וקריירה
לאחר הדוקטורט, ג'ונס ביצע מחקר פוסט-דוקטורט באוניברסיטת הרווארד במעבדתו של פרדריק אוסובל. יחד עם שותפו ג'פרי דאנגל, הציע את מודל "הזיגזג" להבנת הקו-אבולוציה של גני עמידות בצמחים ואפקטורים של פתוגנים. בנוסף, הציע את השערת השומר, המסבירה כיצד צמחים מצליחים להתגונן מפני המגוון הרחב של מנגנוני התקיפה של פתוגנים באמצעות מספר מוגבל של חלבוני הגנה. בעבר הייתה סברה כי חסינות מבוססת דפוסים וחסינות מבוססת אפקטורים פועלות בנפרד, אך ג'ונס ועמיתיו הראו כי מסלולים אלה תלויים זה בזה ומעצימים זה את זה באופן שמאפשר עמידות יעילה בצמחים.

ג'ונס כיהן כראש מעבדת סיינסבורי בין השנים 1994–1997 ו-2003–2009. הוא משמש גם כפרופסור באוניברסיטת מזרח אנגליה וכיהן כעורך בכתבי העת **The Plant Cell** ו-**Genome Biology**. תפקידים נוספים שמילא כוללים:
* חבר מועצת המנהלים של האגודה הבינלאומית לביולוגיה מולקולרית של צמחים 8–1995
* המועצה המייעצת 8–1995 של **The Plant Journal**
* עורך **תא צמחים** יולי 1998 -2004
* **חוות דעת נוכחית בביולוגיה של צמחים** (COPB) ועדת העורכים 1997–הווה
* עורך מוזמן עבור גיליון אינטראקציה בין צמח/מיקרוב של COPB 1998
* עורך **ביולוגיה של הגנום** 2001–2004
* מייסד מנדל ביוטכנולוגיה ששיתפה פעולה עם מונסנטו

עם ג'ורג' קופלנד, ליאם דולן, ניקולס הארברד, אליסון מרי סמית', קת'י מרטין, רוברט סבלובסקי ואביגיל איימי, היה מחבר שותף של הספר **Plant Biology**.

ביולי 2010 ג'ונס פרסם מאמר דעה באתר BBC News Online, בו הביע את תמיכתו בשימוש במזון מהונדס גנטית. במאמרו טען כי "אם ברצוננו להאכיל את אוכלוסיית העולם מבלי להרוס אותו... עלינו להשתמש בכל הכלים העומדים לרשותנו, כולל הנדסה גנטית".

## פרסים והוקרה
ג'ונס נבחר לחבר החברה המלכותית (FRS) בשנת 2003 והוא חבר באקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית מאז 2015.

בשנת 1998 הוענקה לו חברות ב-EMBO.

בשנת 2025 הוענק לו פרס וולף בחקלאות.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:גנטיקאים בריטים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קיימברידג'
קטגוריה:עמיתי החברה המלכותית
קטגוריה:סגל אוניברסיטת מזרח אנגליה
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1954
הלמוט שוורץ

**הלמוט שוורץ** (בגרמנית: **Helmut F. Schwarz**, נולד ב-6 באוגוסט 1943) הוא כימאי אורגני גרמני. מאז 1978 הוא מכהן כפרופסור לכימיה באוניברסיטה הטכנית של ברלין. בשנת 2018 נבחר כחבר זר באקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית.

## קריירה
הלמוט שוורץ למד תחילה להיות טכנאי כימיה, ולאחר מכן למד כימיה באוניברסיטה הטכנית של ברלין. הוא השלים את לימודיו בשנת 1971, קיבל תואר דוקטור בשנת 1972 והשלים הביליטציה בשנת 1974 בהנחיית פרדיננד בוהלמן. לאחר מכן ביצע מחקר פוסט-דוקטורט בהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT) ובבריטניה. בשנת 1978 מונה לפרופסור באוניברסיטה הטכנית של ברלין.

מחקריו של שוורץ עוסקים בכימיה של תגובות כימיות, ובפרט בכימיה של פאזה גזית של יונים ומולקולות אורגניות רדיקליות. כמו כן, הוא פועל לשיפור יכולות הניתוח של ספקטרומטריית מסות.

שוורץ כיהן כנשיא קרן אלכסנדר פון הומבולדט בין השנים 2008–2018. בין השנים 2010–2015 כיהן כנשיא האקדמיה הלאומית למדעים לאופולדינה והוא חבר ב-acatech.

## פרסים וחברויות
שוורץ היה עורך International Journal of Mass Spectrometry בשנים 1983–2010, ובין השנים 1990–1994 היה עורך Chemische Berichte. הוא היה חבר מערכת של Mass Spectrometry Reviews בשנים 1990–2003, של Helvetica Chimica Acta בשנים 1990–2002, ושל Journal of the American Chemical Society בשנים 2007–2015.

הוא חבר באגודות הבאות:
* האקדמיה הלאומית למדעים (מאז 2018)
* האקדמיה האמריקאית לאמנויות ומדעים (מאז 2012)
* האקדמיה האסטונית למדעים (מאז 2002)
* אקדמיה אירופה (מאז 1997)
* אקדמיית גטינגן למדעים ומדעי הרוח (מאז 1997)
* האקדמיה למדעים ומדעי הרוח ברלין-ברנדנבורג (מאז 1992)
* האקדמיה הלאומית הגרמנית למדעים לאופולדינה (מאז 1992)
* האקדמיה למדעים ללא מטרות רווח בארפורט (מאז 1991)

הוא זכה במספר רב של פרסים והצטיינות, וביניהם:
* פרס וולף בכימיה (2025)
* מסדר השמש העולה, כוכב הזהב והכסף (2018)
* פרס ENI (שנת 2015)
* פרס קארל זיגלר (2015)
* מדליית שרדינגר מהאיגוד *העולמי של כימאים תאורטיים וחישוביים* (WATOC, 2015)
* מדליית ליכטנברג (2012)
* מסדר ההצטיינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (2012)
* מדליית ארווין שרדינגר (2008)
* פרס אוטו האן (2003)
* מדליית Prelog, ב-ETH ציריך (2000)
* מדליית ליביג (1998)
* Max-Planck-Forschungspris (1991, עם חוה ליפשיץ)
* פרס גוטפריד וילהלם לייבניץ (1990)
* פרס אוטו באייר (1989)
* פרס Otto-Klung-Weberbank-Preis (שנת 1980)

## חיים אישיים
באפריל 2023 שוורץ היה אחד מ-22 האורחים האישיים בטקס שבו הוענק לקנצלרית גרמניה לשעבר, אנגלה מרקל, עיטור הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה על הישגיה המיוחדים, על ידי נשיא גרמניה, פרנק-ולטר שטיינמאייר, בארמון בלוו בברלין.

## הערות שוליים

קטגוריה:זוכי פרס לייבניץ
קטגוריה:חברי האקדמיה למדעים ולאמנויות של גטינגן
קטגוריה:חברי האקדמיה אירופיאה
קטגוריה:חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1943
מערת תנשמת

**מערת תנשמת** היא אתר ארכאולוגי מן התקופה הפלאוליתית התיכונה, על גדתו המזרחית של נחל בית עריף, ליד היישוב שוהם, בתוך שטח אש שבשטח שמורת הדום השומרון. המערה עשירה בממצאים כמו כלי צור, פאונה, אוכרה וגם קבורות אנתרופוגניות. המערה תועדה לראשונה על ידי משה שטקליס. בשנת 2016 החלו חפירות מטעם המכון לארכאולוגיה באוניברסיטה העברית. נתגלו בה פריטי צור, עצמות בעלי חיים וגושי ואוכרה. פריטי הצור הם כלים בסיסיים בהתפתחות של בני האדם, ועצמות בעלי החיים שניצודו ונאכלו היו של בעלי חיים גדולים כמו שור הבר ויחמור.

במערה שוכנים עטלפים רבים והיא מגודרת וסגורה לקהל הרחב.
## תיארוך
בשנת 2025 פרסם צוות החופרים באתר מאמר מדעי, בו דיווחו על תיארוך השכבות הגאולוגיות והממצאים הארכאולוגים באתר. במאמר זה דווח לראשונה גם על מספר שלדי אדם קדום שהתגלו בשכבה המתוארכת לגיל של 120 עד 100 אלף שנים לפני זמננו. לפי ממצאי החוקרים, שלדים אלו נקברו באתר באופן מכוון המעיד על תרבותם והתנהגותם. בשכבה זו התגלו גם עדויות לשימוש באש ולהכנת כלי צור.

## חשיבותה של המערה
חשיבותה של המערה כמקור ארכאולוגי התבלטה רק במחקרים האחרונים. החוקרים סבורים כי ההומו ספיינס והניאנדרטלים לא היו אויבים ואף שיתפו פעולה. הפרסום על מערת תנשמת מציג עדויות חדשות לכך שניאנדרטלים והומו ספיינס שחיו באזור לא רק התקיימו במקביל, אלא אף חיו חיי היומיום צייד, מזון ומנהגי קבורה. ריכוז הקברים במערת תנשמת יד על על קיום טקסים משותפים ועל קשרים קהילתיים חזקים. הצבת חפצים בתוך הקברים מצביעה על תחילתן של אמונות מוקדמות בחיים שלאחר המוות.

במאמר מציגים כמה חוקרים מסקנות מעניינות מאוד. ד"ר מריון פרוו מהאוניברסיטה העברית בירושלים כתב על מיקומו הייחודי של אזור הלבנט כצומת הדרכים של נדידות אנושיות. "בתקופה הפלאוליתית התיכונה, תנאים אקלימיים משופרים הגדילו את כושר הנשיאה של האזור, מה שהוביל להתרחבות דמוגרפית ולהגברת המגעים בין מיני אדם שונים'".

פרופ' יוסי זיידנר מהאוניברסיטה העברית – החוקר הראשי – כתב כי גם לפני 110 אלף שנים אזור הלבנט היה כור היתוך שבו קבוצות אנושיות שונות נפגשו, יצרו קשרים והשפיעו זו על זו. "הנתונים שלנו מראים כי קשרים בין אוכלוסיות אנושיות היו גורם מרכזי בהתפתחות חדשנות טכנולוגית ותרבותית לאורך ההיסטוריה," הוא מסביר. בנוסף כתב כי הקשרים בין קבוצות אנושיות שונות בלבנט מלמדים על יחסים עמוקים ועל אסטרטגיות הסתגלות משותפות: "הממצאים מציירים תמונה של אינטראקציות דינמיות שהושפעו הן משיתוף פעולה והן מתחרות ביניהן".

## קישורים חיצוניים
* [מערת תנשמת - חורבת תנשמת - [מועדון המערות הישראלי]]
*מערת-תנשמת - החוג לארכאולוגיה והמזרח הקרוב הקדום, הפקולטה למדעי הרוח - האוניברסיטה העברית בירושלים
## לקריאה נוספת

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודה: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:השומרון
קטגוריה:עטלפים
נחתנית

**נַחְתָנִית** (שם מדעי: *Brachythemis*) היא סוג של שפיריות ממשפחת הטיסניתיים. המינים בסוג נפוצים באסיה ואפריקה.

בישראל היו מצויים בעבר שני מינים: נחתנית כהת-כנף ונחתנית דרכים; אך בעוד נחתנית הדרכים מצויה למדי, הנתחנית כהת-הכנף נכחדה מהארץ עם ייבוש החולה ולא נצפתה מאז.

## מינים
הסוג כולל את המינים הבאים:

## טקסונומיה
המין *[[:en:Brachythemis_leucosticta|Brachythemis leucosticta]]* נחשב לאחד ממיני השפיריות המוכרים והנפוצים ביותר באפריקה. בשנת 2009 הוא פוצל לשני מינים נפרדים, *B. leucosticta* והטקסון החדש *B. impartita –* נחתנית דרכים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שפיריות
אנייס קלאמאר

**אנייס פולט סולאנז' קָלָאמָאר** (בצרפתית: **Agnès Paulette Solange Callamard**; נולדה ב-14 במרץ 1963) היא פעילת זכויות אדם צרפתייה, המזכיר הכללי של אמנסטי אינטרנשיונל. בעבר, הייתה בעבר המדווחת המיוחדת של האו"ם בנושא הוצאות להורג ללא משפט, על פי מינוי של מועצת האומות המאוחדות לזכויות אדם והמנהלת של פרויקט חופש הביטוי העולמי של אוניברסיטת קולומביה.

## רקע והשכלה
קלאמאר ילידת Pierrelatte בצרפת. היא נכדתו של Leon Savioux, לוחם מחתרת צרפתי, שהוצא להורג ללא משפט על ידי הנאצים בתום מלחמת העולם השנייה.

קיבלה תואר הראשון ב-1985 ב ותואר שני ב-1988 עם סיום לימודיה בנושא לימודים בין-לאומיים ואפריקה באוניברסיטת הווארד. לתואר דוקטור היא למדה מדעי המדינה ב-New School for Social Research בניו יורק, עם תזה שהגישה ב-1995 שכותרתה "אוכלוסיות תחת אש, אוכלוסייה תחת לחץ: מחקר על פליטים מוזמביקים וכפריים מלאוויים במלאווי".

## קריירה
קלאמאר ערכה חקירות בתחום זכויות אדם, במספר מדינות באפריקה, אסיה והמזרח התיכון. היא פרסמה מחקרים ודיווחים בתחומי: זכויות אדם, זכויות נשים, תנועות פליטים ובין היתר שיתפה פעולה עם המרכז ללימודי פליטים בטורונטו (The Center for Refugee Studies in Toronto).

### אמנסטי אינטרנשיונל
ממוזער|אמנסטי אינטרנשיונל, לוגו
בין השנים 1998 ל-2001 מילאה קלאמאר את תפקיד ראש הלשכה של המזכיר הכללי של אמנסטי אינטרנשיונל וכן מתאמת מדיניות המחקר של הארגון.

בינואר 2013 כתבה בטוויטר ששמעון פרס הודה בראיון לניו יורק טיימס שיאסר ערפאת נרצח. באפריל 2021, פרסמה אמנסטי אינטרנשיונל הצהרה שה"ציוץ" אינו משקף את עמדת הארגון או את עמדתה של קלאמאר. על אף זאת ה"ציוץ" לא נמחק מחשבונה.

### עבודות נוספות
בשנת 2001 ייסדה קלאמאר וניהלה את  (HAP International) והארגון נוסד רשמית, ב-2003. במסגרת פעילותה בארגון היא חקרה "משפטי שדה" באפגניסטן, קמבודיה וסיירה לאון ויצרה מסגרת בין-לאומית לפיקוח עצמי של ארגוני סיוע הומניטרי המחויבים להגברת האחריות כלפי אוכלוסיות שנפגעו מאסונות. היא הייתה בתפקיד זה עד 2004.

באוקטובר 2004 החלה קלאמאר לשמש בתפקיד מנהלת הארגון הבריטי  לזכויות אדם.

בנובמבר 2013 מונתה למנהלת "היוזמה העולמית לחופש הביטוי" של אוניברסיטת קולומביה.

בשנת 2016 הייתה קלאמאר מועמדת להיות מנהלת נושא "חופש התקשורת" בהנהלת הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה (OSCE). היא לא נבחרה בשל התנגדותן של רוסיה ומדינות נוספות במזרח אירופה.

### האו"ם
[ממוזער|'''קלאמאר''' בפגישה עם '''אלחנדרו מיורקס''', [מזכיר ביטחון המולדת של ארצות הברית ועוזריו, ב-2023]] 

בין השנים 2017–2021 עבדה קלאמאר בתפקיד חוקרת מיוחדת של האו"ם בנושא הוצאות להורג ללא משפט. בשנת 2019 הובילה את החקירה בנושא ההתנקשות בחייו של העיתונאי הסעודי ג'מאל חשוקג'י. לאחר פרסום הדו"ח, ביוני 2019, היא מסרה כי פקיד סעודי בכיר איים עליה פעמיים שיהרגו אותה אם לא תרוסן על ידי האו"ם.

בשנת 2020 חקרה קלאמאר את חיסולו של קאסם סולימאני וקבעה שזו הייתה פעולה בלתי חוקית.

### אמנסטי אינטרנשיונל – תקופה שנייה
לאחר כעשרים שנה, במרץ 2021, חזרה קלאמאר לאמנסטי אינטרנשיונל, והפעם לתפקיד המזכירה הכללית, והיא הדוברת הראשית של הארגון.

## פרסים והוקרה
* נציגת ארגון אמנסטי אינטרנשיונל, לקבלת פרס נובל ב-1977.

## עבודות ופרסומים

## ביאורים

## הערות שוליים

## קישורים חיצוניים

* אגנס קלמרד במשרד הנציב העליון של האו"ם לזכויות אדם (OHCHR).
* חשבון הטוויטר של קלמרד.

קטגוריה:אמנסטי אינטרנשיונל
קטגוריה:זכויות האדם
קטגוריה:האומות המאוחדות: אישים
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1963
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1963
חסן טהבוב

**חסן טהבוב** (בערבית: **حسن طهبوب**; 5 ביולי 1923, חברון – 27 באפריל 1998, עמאן) היה אימאם ופוליטיקאי פלסטיני ומראשי הציבור הערבי בירושלים, ראש המועצה המוסלמית העליונה, ושר ההקדשים וענייני הדת הראשון בשתי הממשלות הראשונות של הרשות הפלסטינית.

## ביוגרפיה
חסן פאטין טהבוב נולד בעיר חברון שבדרום יהודה ושומרון ב-5 ביולי 1923 למשפחת טהבוב, שהיה לה תפקיד נכבד בניהול הווקף בארץ ישראל במשך מאות שנים. את השכלתו בבית הספר קיבל בחברון ובירושלים. הוא סיים את לימודיו במכללת אל-ראודה בירושלים.

אביו, פאטין טהבוב, נבחר כחבר בפרלמנט הירדני החמישי בשנת 1958, והיה החבר המייצג את חברון.

טהבוב הצטרף לשוק העבודה לאחר סיום לימודיו, והחל לעבוד כמזכיר מערכת במגזין סווט אל-חליל (קול חברון) בשנות ה-40. הוא נע בין חברון, ירושלים ועמאן ובין משרות של חשבונאות וניהול. הוא מונה למנהל בית הספר של בית היתומים האסלאמי בירושלים, לאחר מכן כמנהל מחלקת ההקדשים האסלאמיים בירושלים בשנים 1961–1971, ולאחר מכן כמנהל ההקדשים האסלאמיים ביהודה ושומרון בשנים 1971–1984. ב-1984 פרש מהווקף המוסלמי.

בתפקידיו בווקף, התעמת עם השר ד"ר זרח ורהפטיג בעת שהאחרון ניסה לקיים את החלטת הממשלה ודרש את המפתח לשער המוגרבים. טהבוב סירב ופרסם הודעה בשם המועצה כי "הר הבית הוא מקום קדוש למוסלמים, ולשום גורם אין זכות עליו... השלטון הישראלי זכאי לפקח על הביטחון באתר, אך לא להשתלט עליו". בנוסף, היה מעורב בהקמת 3 מצבות עבור 'החייל הירדני האלמוני' מטעם הווקף במזרח ירושלים.

הוא השתתף בהקמת המועצה האסלאמית העליונה בירושלים לאחר מלחמת ששת הימים, וגם נבחר לתפקיד מזכיר המועצה. מאוחר יותר, ב-1993, נבחר לתפקיד יו"ר הרשות עד מותו ב-1998.

הוא היה השר הראשון לענייני הקדשים ודתות בממשלות הראשונה והשנייה של הרשות הפלסטינית בראשות יאסר ערפאת, בין השנים 1994-1998. נטען כי המינוי נועד להוביל לכך שיהיה משרד רשמי של הרשות הפלסטינית בתוך הר הבית. במהלך תקופה זו, ב-1996, השתתף בהפגנות בירושלים ונפצע לאחר שהתעמת עם שוטרים. טהבוב נהג להאשים את ישראל באיום על מסגד אל-אקצא, וטען כי "מדיניות הסגר של ממשלות ישראל על השטחים הותירה את אל-אקצה ללא הגנה".

חסן טהבוב נפטר ב-27 באפריל 1998 בבית החולים  וגופתו הועברה לירושלים. הוא נקבר בבית הקברות של השושלת האיח'שידית הסמוך לשער השבטים, השער הצפון מזרחי של הר הבית.

## הערות שוליים

קטגוריה:שרי ממשלת הרשות הפלסטינית
קטגוריה:הרשות הפלסטינית: פוליטיקה
קטגוריה:פוליטיקאים פלסטינים
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1923
קטגוריה:פלסטינים שנפטרו ב-1998
ח'אלד אל-עוסיילי

**ח'אלד זוהיר ח'אלד אל-עוסיילי**, המכונה גם **אבו זוהיר** (בערבית: **خالد زهير خالد العسيلي**; נולד ב-1 בפברואר 1947 בחברון), הוא איש עסקים פלסטיני וראש עיריית חברון בשנים 2006 עד 2012. כיהן כשר הכלכלה הלאומית בממשלת הרשות הפלסטינית של מוחמד אשתייה בין השנים 2019 ל-2024.

## ביוגרפיה
אל-עוסיילי נולד בחברון ב-1947. לאחר שסיים את לימודיו בתיכון, למד באוניברסיטת קהיר במצרים, וקיבל תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים ב-1969.

לאחר שחזר לחברון, התמקד בעבודה כלכלית וסוציאלית, והקים את חברת המסחר והקבלנות אל-עוסיילי. בשנת 1976, עם קיומן של הבחירות הראשונות לעירייה, התמודד במסגרת רשימת 'הגוש הלאומי' וזכה במושב במועצת עיריית חברון בגיל 29, מה שהפך אותו לחבר הצעיר ביותר במועצת העירייה. בהיותו חבר מועצת עיריית חברון, כיהן גם כסגן ראש העיר.

עם הקמת הרשות הפלסטינית, השתתף בהקמתן של כמה חברות לאומיות, ובראשן פלטל, שבדירקטוריון שלה כיהן במשך כמה שנים, ו"קבוצת APEC", שבה כיהן כסגן יו"ר. אל-עוסיילי היה גם בכיר בחברות נוספות כמו "NAPCO". הוא חבר מועצת המנהלים של חברת החשמל בעזה, חבר בחבר הנאמנים של אוניברסיטת אל-קודס ושל אוניברסיטת המזרח התיכון (ירדן) וחבר במועצה הלאומית הפלסטינית.

בין השנים 2006 ל-2012 כיהן כראש עיריית חברון, במקביל לכניסתו לנשיאות של מחמוד עבאס. בשנת 2019 מונה לתפקיד שר הכלכלה בממשלתו של מוחמד אשתייה, תפקיד בו כיהן עד 2024.

ב-2023, עקב מצבה הכלכלי הקשה של הרשות הפלסטינית, טען אל-עוסיילי כי ישראל אשמה והסביר כי "ההפסדים של העם הפלסטיני עקב אי ניצול שטחי C הם כ-50 מיליארד דולר, משנת 2000 עד 2020. אם הצד הפלסטיני היה רשאי להשקיע בשטח, פלסטין הייתה מדינה תורמת". עם זאת, הוא לא הצביע על בסיס כלכלי מסודר לטיעונים או על הוכחה לרווחים הכלכליים המשוערים הללו.

אשתו, סמיה פאוזי מרקה, נפטרה ב-13 באוגוסט 2023.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שרי הכלכלה של הרשות הפלסטינית
קטגוריה:הרשות הפלסטינית: כלכלה
קטגוריה:חברון: אישים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קהיר
קטגוריה:פוליטיקאים פלסטינים
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1947
עמנואל דה ויט

**עמנואל דה ויט** (בהולנדית: **Emanuel de Witte**; 1617–1692) היה צייר הולנדי שהתמחה בציורי פרספקטיבה של פנים כנסיות. בניגוד לפיטר יאנסזון סנרדאם, שהתמקד בדיוק אדריכלי, דה ויט התמקד ביצירת אווירה ריאליסטית בציוריו. בנוסף לציורי כנסיות, יצר גם מספר ציורי ז'אנר, אם כי במספר מועט.

## ביוגרפיה

עמנואל דה ויט נולד באלקמאר ולמד גאומטריה מאביו, שהיה מורה בבית ספר. בשנת 1636 הצטרף לגילדת לוקאס הקדוש המקומית. לאחר תקופה ברוטרדם, עבר לדלפט ולמד אצל אברט ואן אלסט.

בשנת 1651 השתקע באמסטרדם, שם נפטרה אשתו הראשונה, חרטיה ארנטס, בשנת 1655. לאחר מכן נישא ליתומה בת 23 בשם ליסבת ואן דר פלאס, שהשפיעה לרעה על בתו המתבגרת.

בדצמבר 1659 נעצרו אשתו ובתו באשמת גניבה מבית שכנם. ליסבת, שהייתה בהריון, נאלצה לעזוב את העיר לשש שנים, חיה מחוץ לחומות אמסטרדם ונפטרה בשנת 1663.

לאחר מאסר אשתו ובתו, דה ויט נאלץ להיכנס להסכם תלות עם עורך הדין וסוחר האמנות יוריס דה וויס, במסגרתו היה עליו למסור את כל יצירותיו בתמורה למגורים, מזון ו-800 גילדן בשנה. מאוחר יותר הפר את ההסכם, נתבע ונאלץ להמשיך בעבודתו בתנאי תלות.

למרות שקיבל תמיכה מפטרונים שונים, יחסיו עימם לא עלו יפה בשל מזגו החם. הוא נהג לצעוק על לקוחותיו ואנשים שהתבוננו בו בזמן שעבד בכנסיות. כמו כן, תועדו מקרים של הימורים ועימותים, כולל מריבה עם הצייר חרארד דה לאירס.

סביב שנת 1688 עבר להתגורר עם הצייר הנדריק ואן סטריק בתמורה להדרכה בציור פנים כנסיות. על פי עדותו של ארנולד האוברקן, לאחר סכסוך על שכר הדירה, דה ויט תלה את עצמו על גשר באמסטרדם בשנת 1692. החבל נקרע והוא טבע. בשל קרח שכיסה את התעלה באותו לילה, גופתו התגלתה רק לאחר 11 שבועות.

## יצירתו

[ממוזער|260px|[פנים בית הכנסת הפורטוגזי באמסטרדם, 1680.]]

[ממוזער|260px|'''דיוקן משפחתי בתוך בית''', 1678 (משפחת [פיטר דה חראף).]]

בתחילת דרכו צייר דיוקנאות וכן סצנות מיתולוגיות ודתיות. לאחר שעבר מדלפט לאמסטרדם בשנת 1651, התמקד בעיקר בציור פנים כנסיות. הוא צייר את הכנסייה הישנה (אמסטרדם) מזוויות שונות וכן יצר דימויים של כנסיות אידיאליות, בהן שילב מאפיינים ממבנים שונים. לעיתים קרובות שילב דמויות מתפללים וכלבים בציוריו.

שימושו בקומפוזיציה מדויקת ובאור יצר תחושת עומק וחלל עוצמתיים. לדברי וולטר לידקה, עיקר עניינו היה "המרחב עצמו – אורו, צבעיו, ממדיו ומצב רוחו – ולא הארכיטקטורה כשלעצמה". סידור התאורה נועד "להעצים את התחושה של שהייה במרחב גדול אך מוגן".

ממוזער|260px|'''פנים כנסייה קלוויניסטית''', בסביבות 1660.

## הערות שוליים

## קישורים חיצוניים

* [דף על דה ויט באתר ה[רייקסמוזיאום]]
יצירות ומידע על עמנואל דה ויט

קטגוריה:ציירים הולנדים
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1617
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-1692
הולדת ישו (פיירו דלה פרנצ'סקה)

**הולדת ישו** (באיטלקית: **La Natività**) הוא ציור שמן מאת האמן הרנסאנסי האיטלקי פיירו דלה פרנצ'סקה, שנוצר בין השנים 1470–1475. הציור מתאר את לידת ישו, והוא אחד הציורים המאוחרים ביותר של האמן ששרדו לפני מותו בשנת 1492. היצירה נמצאת בגלריה הלאומית בלונדון. הציור פופולרי במיוחד לשימוש על כרטיסי חג המולד.

## תיאור

הסצנה של לידת ישו ממוקמת לא בבית לחם, אלא על גבעה המשקיפה על נוף טוסקני קיצי, עם נהר מתפתל משמאל ונוף עירוני מבוצר מימין, ככל הנראה עיר הולדתו של פיירו דלה פרנצ'סקה, בורגו סנספולקרו. הציור הוזמן עבור ארמון משפחתו של האמן בעיירתו, ומעריכים כי נתלה בחדר שינה ולא שימש כמזבח פרטי.

במרכז הציור מופיעה אורווה הרוסה מאבן עם גג עץ נטוי, בה נמצאים חמור ושור. האורווה מתוארת בזווית מעוותת מעט על גבעה סלעית, ייתכן כדי לסמל את הנסיבות הקשות של לידת ישו.

במרכז הקדמי של הציור, התינוק ישו שוכב עירום על גלימתה הכחולה של הבתולה מרים, המונחת על הקרקע. עמדתו מזכירה את החזיונות של בריגיטה הקדושה משוודיה מהמאה ה-14, שהיו נפוצים במאה ה-15. המשיח הילד פושט את ידיו כלפי אמו, השלווה והבהירה בפניה, הכורעת בתפילה עם אצבעותיה מחודדות.

מצד ימין, יוסף הקדוש יושב כשרגליו משוכלות על אוכף חמור שהונח על הקרקע, תנוחה המזכירה את הפסל ההלניסטי "Spinario". הוא לובש גלימה ורודה, ז'קט שחור וכובע כחול, ומשוחח עם שני רועים הלבושים בבגדים חומים פשוטים.

משפחת הקודש מלווה בחמישה מלאכים, הלבושים כמו פסלים קלאסיים, שניים מהם מנגנים בלאוטה, ושניים שרים. בסצנה מופיעים גם צמחים וציפורים, כולל עורבני שחור-כיפה על גג האורווה, וחוחית אירופית באחד השיחים, המסמלת גאולה.

## מצב הציור

היצירה הייתה במצב ירוד. בעבר חשבו כי היא לא הושלמה, אך כיום סבורים כי ניזוקה עקב ניסיונות רסטורציה כושלים לפני שנרכשה על ידי הגלריה הלאומית.

הציור עבר תהליך שימור שנמשך שלוש שנים, והוצג מחדש בדצמבר 2022 בגלריה הלאומית.

## היסטוריית בעלות

הציור נשאר בבורגו סנספולקרו עד סוף המאה ה-19. בשנת 1861 נרכש על ידי אלכסנדר בארקר והובא ללונדון. בשנת 1874 נמכר לגלריה הלאומית עבור 2,415 לירות שטרלינג. רכישת הציור עוררה ביקורת בפרלמנט הבריטי, אך בנג'מין דיזראלי, ראש הממשלה דאז, הגן על ההחלטה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:הברית החדשה בתרבות ובאמנות
קטגוריה:חוחית בציורים
יאסר עמר

**יאסר חסן חוסיין עבד אל-מג'יד עַמְר** (בערבית: **ياسر حسن حسين عبد المجيد عمرو** ; 1930, דורא – 24 בינואר 2002, עמאן) היה עורך דין ופוליטיקאי פלסטיני. הוא היה הראשון שהחזיק בתיק משרד החינוך וההשכלה הגבוהה בממשלות הרשות הפלסטינית.

## ביוגרפיה
עמר נולד בשנת 1930 בעיירה דורא שבמחוז חברון, שם גדל והשלים את לימודיו בבית הספר. הוא הצטרף למכללת אל-נהדה בירושלים ועבד כמורה בין השנים 1951–1955. מאוחר יותר בשנת 1960 קיבל תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת דמשק, ובשנת 1961 קיבל רישיון לעסוק בעריכת דין.

בשנת 1962 הפך יאסר עמר לחבר בפרלמנט הירדני. בשנת 1967 הצטרף כחבר ללשכת עורכי הדין הירדנית. שנה לאחר מכן גורש על ידי ישראל משטחי יהודה ושומרון אל ירדן. בשנת 1969 נבחר כחבר בלשכה הקבועה של איגוד עורכי הדין הערבים.

בשנת 1985 הוזמן להקים את הוועדה הלאומית הפלסטינית לחינוך, תרבות ומדע, לאחר שעמד בעבר בראש מחלקת החינוך של הארגון לשחרור פלסטין. ב-1994 מונה לתפקיד שר החינוך וההשכלה הגבוהה בממשלתו הראשונה של יאסר ערפאת.

בינואר 2002 נפטר מהתקף לב.

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת דמשק
קטגוריה:שרי ממשלת הרשות הפלסטינית
קטגוריה:הרשות הפלסטינית: חינוך
קטגוריה:פוליטיקאים פלסטינים
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1930
קטגוריה:פלסטינים שנפטרו ב-2002
אילה פנירי

**אילה פנירי** (נולדה ב-27 בינואר 1984) היא סופרת ומוציאה לאור חרדית-ישראלית המוכרת בשם העט **א. פרי**.

## ביוגרפיה
פנירי נולדה בשנת 1984 בירושלים, היא בתם של משה ונעמי שמחוני.

בשנת 2020 הוציאה את ספרה **במה ללא קהל** בהוצאת מייזליק (כיום: קולמוס). הספר פורסם גם כסיפור בהמשכים באתר קול כבודה.

בשנת 2021 הוציאה לאור את ספרה **קוד נפוליאון** בהוצאת קולמוס. הספר פורסם קודם לכן כסיפור בהמשכים בשבועון החרדי הדרך בשם "נפוליאון השני".

בשנת 2022 הוציאה לאור את הספר **הצעה לסדר**. בהוצאת הספרים **א. פרי הוצאה לאור** שהקימה באותה שנה.

באותה שנה חשפה בראיונות לתקשורת את שמה האמיתי ואת התמודדותה ארוכת השנים עם סכיזופרניה פרנואידית, חרדות וכפייתיות. לדבריה, כתיבתה היא חלק מתהליך ריפוי. בנוסף, היא הסבירה את חשיפתה ברצונה להשפיע על היחס למתמודדי נפש בחברה החרדית.

בשנת 2024 הוציאה לאור את הספר **סדר הפוך** (השני בסדרת הצעה לסדר).

בשנת 2025 הוציאה לאור את ספרון הילדים הראשון שלה **דובי שיר והכתר האמיתי**, שמגיש את סיפורו של דובי שיר שחבריו הדובים עושים עליו חרם כיתתי.

חודש לאחר צאת הספרון, הוציאה לאור את הספר **גיבור הסיפור** ספר מאמרים על הגשמה עצמית.

באותה שנה יצא לאור גם הספר **מסדר מלחמה** עלילת מתח, ספר שלישי בסדרת הצעה לסדר.

## ביבליוגרפיה של א. פרי

* **במה ללא קהל**, מייזליק ספרים, 2020.
* **קוד נפוליאון** קולמוס הוצאה לאור, 2021.
* **הצעה לסדר** פרי הוצאה לאור, 2022.
* **סדר הפוך** (הצעה לסדר 2), פרי הוצאה לאור, 2024.
* **דובי שיר והכתר האמיתי** פרי הוצאה לאור, 2025.
* **גיבור הסיפור** פרי הוצאה לאור, 2025.
* **מסדר מלחמה** פרי הוצאה לאור, 2025.

## חיים אישיים
פנירי נשואה, אם לחמישה, ומתגוררת בטבריה.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרות חרדיות ישראליות
קטגוריה:מו"ליות ישראליות
קטגוריה:מתמודדים עם מגבלה נפשית: ישראלים
קטגוריה:טבריה: אישים
קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1984
אפי בן אברהם

**אפי בן אברהם** (נולד ב-1976) הוא עיתונאי ושדרן רדיו ישראלי, המגיש את תוכנית האקטואליה "24 היום שהיה" בגלי צה"ל.

## ביוגרפיה
בן אברהם נולד בבת ים, אח צעיר במשפחה בת שלושה ילדים. מנעוריו שאף להיות שדרן רדיו.

בגיל 12 כיכב בפסטיבל הילדים ושר את שירה של להקת משינה "זירו נפל מעץ ענק" במקביל החל לשמש ככתב נוער בקול ישראל בתוכנית הרדיו "בראש צעיר". טרם גיוסו לצבא אף זכה לארח את ראש הממשלה יצחק רבין בתוכנית מיוחדת לרגל פתיחת שנת הלימודים.

בשנת 1994 התגייס לגלי צה"ל. כחייל צעיר שימש ככתב ומגיש תרבות, תחת שרביטו של מולי שפירא. לאורך השנים הוא הגיש וערך תוכניות רבות, בעיקר בנושאי תרבות ובידור וכן שימש כרכז מערכת התרבות של התחנה הצבאית וכאחראי על שידור מופעי החוץ בתחנה. בימינו הוא מגיש את תוכנית האקטואליה "24 היום שהיה", את מגזין התרבות "תרבות היום" ואת פינת התרבות ביומן הבוקר של גלי צה"ל.

בנוסף מכהן כחבר בוועד עיתונאי התחנה.

בן אברהם גרוש ואב לשתי בנות. בעל תואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת תל אביב במסלול תקשורת פוליטית.

## קישורים חיצוניים
* אפי בן אברהם, באתר גלי צה"ל

קטגוריה:ויקיפדיה: ערכים של משתמשים חדשים
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:חיילי גלי צה"ל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1976
אברהם מיניון

**אברהם מיניון** (בגרמנית: **Abraham Mignon**; 21 ביוני 1640 – 27 במרץ 1679) היה צייר טבע דומם גרמני-הולנדי שפעל בתקופת תור הזהב ההולנדי. ציוריו כללו קומפוזיציות עשירות של פרחים, פירות וציפורים, והוא נחשב לאחד מחשובי ציירי הז'אנר במאה ה-17.

## ביוגרפיה
אברהם מיניון נולד בשנת 1640 בפרנקפורט, בנו של סוחר. כבר בגיל 9 נשלח להתלמדות אצל צייר הטבע הדומם יעקוב מארל (Jacob Marrel), שלקח אותו בשנת 1664 ל. בשנת 1669 התקבלו שניהם לגילדת לוקאס הקדוש באוטרכט, שהתאגדה כאגודת אמנים מקצועית.

מיניון עבד עד שנת 1672 כעוזרו של אמן הטבע הדומם הבולט יאן דוידס דה הם (Jan Davidsz. de Heem), שסגנונו השפיע עליו רבות. עם זאת, מיניון פיתח סגנון ייחודי שהתאפיין בקומפוזיציות עשירות ומפורטות, בהן שילב פרחים ססגוניים המסודרים מול רקע כהה, לעיתים עם בעלי חיים קטנים כמו סנאים, דגים, עופות וחרקים.

בשנת 1675 נישא לבתו של הצייר קורנליס וילארטס († 1666), וב-1676 חזר לפרנקפורט, שם לימד אמנים צעירים, בהם מריה זיבילה מריאן, שהפכה למדענית ואמנית חשובה.

## יצירתו

יצירותיו של מיניון התמקדו באופן בלעדי בציורי טבע דומם, שהתאפיינו בצבעוניות עשירה, קומפוזיציות דרמטיות, ותיאור מדויק של מרקמים ופרטים קטנים. רבות מיצירותיו כוללות פרחים מוקפים בפירות, עופות וחרקים, המעניקים לתמונותיו ממד של ואניטאס – תזכורת לחוסר הקביעות של חיי האדם וההבל שבהנאות החומריות.

אחד המאפיינים הבולטים בציוריו הוא הבלטת שושנה אדומה או לבנה במרכז הקומפוזיציה, מול רקע כהה, כאשר סביבו משתרעים שאר האלמנטים.

ממוזער|300px|'''פרחים עם גולגולת ושעון חול''', ציור טבע דומם מאת אברהם מיניון (אוסף פרטי)

## מורשת והשפעה
מיניון היה פופולרי מאוד בקרב אספני האמנות בארמון המלוכה הסקסוני תחת שלטונו של אוגוסט השני, ובשל כך רבים מציוריו מוצגים ב. כמו כן, גם לואי הארבעה עשר, מלך צרפת רכש מיצירותיו, מה שמעיד על מעמדו החשוב בקרב חובבי האמנות בני תקופתו.

כיום ציוריו של מיניון מוצגים במוזיאונים חשובים ברחבי העולם, כולל הרייקסמוזיאום באמסטרדם, והם ממשיכים להיות מבוקשים מאוד בשוק האמנות.

## ראו גם
* טבע דומם של פירות עם סנאי וחוחית

## קישורים חיצוניים

יצירותיו של אברהם מיניון, באתר הרייקסמוזיאום, אמסטרדם
סרטון על ציורו של אברהם מיניון, מתוך מוזיאון Kunstpalast, יוטיוב

קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:ציירים הולנדים
קטגוריה:ילידי 1640
קטגוריה:נפטרים ב-1679
וילהלם מרטין

**וילהלם מרטין** (בגרמנית: **Wilhelm Martin**; 20 ביוני 1876 – 10 במרץ 1954) היה היסטוריון אמנות הולנדי ומנהל מוזיאונים, שהתמחה בציור ההולנדי של המאה ה-17.

## ביוגרפיה

וילהלם מרטין נולד בשנת 1876 בקווקנבריק שבגרמניה. בשנת 1877 עבר עם משפחתו לליידן, שם אביו, קרל מרטין, שימש כפרופסור לגאולוגיה באוניברסיטת ליידן.

בשנים 1894–1899 למד באוניברסיטת ליידן, ובשנת 1901 קיבל תואר דוקטור עם עבודת מחקר על הצייר ההולנדי חרארד דאו.

משנת 1901 עבד במוזיאון מאוריצהאוס בהאג, תחילה כסגן מנהל תחת אברהם ברדיוס, ובשנת 1909 מונה למנהל המוזיאון. מרטין שימש בתפקיד זה עד שנת 1945.

בנוסף לעבודתו במוזיאון, היה פרופסור חבר להיסטוריה של האמנות באוניברסיטת ליידן בין השנים 1907–1946. בשנת 1935 מונה גם לראש מחלקת האוספים הגרפיים של האוניברסיטה. בין השנים 1934–1954 שימש גם מנהל אוסף מזדג (Mesdag Collection) בהאג.

## תחום מחקרו

מרטין התמחה בציור ההולנדי של המאה ה-17, במיוחד בז'אנר ציור הטבע הדומם ובחקר אמנים הולנדים ופלמים מתקופת תור הזהב ההולנדי.

ממוזער|300px|כתובת הוקרה לווילהלם מרטין (בניין האקדמיה, אוניברסיטת ליידן)

## פרסומים נבחרים

עם ארנסט וילהלם מוס: Altholländische Malerei. Gemälde von holländischen und vlämischen Meistern in Rathäusern, kleineren Museen, Kirchen, Stiften, Waisenhäusern, Senatszimmern, u.s.w., und in Privatbesitz. קנקהרט ובירמן, לייפציג, 1911–1915
## ספרות

R. E. O. Ekkart: "Martin, Wilhelm". ב: Biografisch woordenboek van Nederland, כרך 2, 1985, עמ' 378–380 (גרסה דיגיטלית).
Marie Theresa Mundigler: Wilhelm Martin and the Art of Restoration: In the Netherlands in the Early 20th Century. עבודת תזה, אוניברסיטת אמסטרדם, 2019. (גרסה דיגיטלית).
## קישורים חיצוניים

דף על וילהלם מרטין באתר Dictionary of Art Historians
דף על וילהלם מרטין באתר אוניברסיטת ליידן

קטגוריה:סגל אוניברסיטת ליידן
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1876
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-1954
קטגוריה:היסטוריונים הולנדים
מלקטית

**מַלְקְטִית** (שם מדעי: *Paragomphus*) היא סוג של שפירית במשפחת המלקחיתיים.

עד לאחרונה הייתה בישראל נציגה אחת לסוג, מלקטית ירקרקה; אך בשנת 2024 התגלתה אוכלוסייה של מין נוסף, מלקטית סיני (*P. sinaiticus*), ליד קיבוץ נאות סמדר.

## מינים בסוג
הסוג כולל את המינים הבאים:

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שפיריות
יער הרקפות

ממוזער|מבקרים ביערממוזער|בור המים
**יער הרקפות** בכוכב יאיר הוא אתר טבע עירוני בחבל השרון, השוכן בשטח המועצה המקומית כוכב יאיר-צור יגאל. היער ניטע על ידי קק"ל ומתאפיין בפריחה של רקפות בחודשי החורף, לצד עצי אורן ירושלים ואורן קנרי. השטח משתרע על כ-200 דונם ומשלב מסלולי הליכה עם אתרים ארכאולוגיים, והוא חלק משמורת טבע מוכרזת, המהווה בית גידול למינים רבים של צמחים ובעלי חיים.

## גאוגרפיה וטבע
#### רקע היסטורי
היער ממוקם בגובה 150–170 מטרים מעל פני הים, ברכס כוכב יאיר המהודקת גאולוגית מקירטון וחוואר (סוגי סלעים). הוא מכיל חלק מרצף שטחים פתוחים בין צפון השומרון לשרון. עיקר הפריחה כוללת:
* רקפות (Cyclamen persicum) בלבן וורוד.
* כלניות (Anemone coronaria) באדום.
* צמחיית בר עונתית כמו נרקיסים וצבעוני ההרים.
* עצי היער החומרים הם אורן ירושלים (Pinus halepensis) במערב, ואורן קנרי (Pinus canariensis) העמיד לשריפות במזרח.

## היסטוריה וארכאולוגיה
האתר מכיל עדויות להתיישבות מתקופת הברזל (מאה 10-8 לפנה"ס) ועד התקופה הביזנטית (מאה 4–7 לספירה):
* חורבת נשה - יישוב קדום עם בורות מים, טרסות חקלאיות ומערכת בתי בד.
* גת ביזנטית משוכללת לייצור יין, בעלת רצפת פסיפס ומתקן סחיטה בורגי.
* מערכת מים תת-קרקעית עם בורות איגום.

## טיול מסלולי
* שביל הרקפות - מסלול מעגלי באורך 600 מטר המונגש חלקית לעגלות תינוקות.
* שביל האורנים - מסלול באורך 1.25 ק"מ החוצה את היער.
* מצפה האחים - תצפית פנורמית על השומרון, שקמה לזכר ימית וערד ליניאל, בני המקום.
* חורבת מזרה - אתר ארכאולוגי נוסף מצפון ליער.

## נקודות עניין
* גת עתיקה מהתקופה הביזנטית עם מתקני סחיטה משוכללים.
* בור מים עתיק בקוטר 4 בגובה 5 גובה.
* תצפיות נוף לעבר קלקיליה, הרי השומרון והשרון.

## קישורים חיצוניים
* ממוזער|שלט עם הנחיות וסמלים המסדירים את ההפעלה ביער הרקפותמסלולי טיול כוכב יאיר
* איפה פורחות הרקפות
* פריחת הרקפות - המלצות לטיולים סביב הרקפות
* שיר בהר, זה מדבק: טיולי פריחה במרחק קצר מהבית, באתר טיולי, 3 בפברואר 2022
* לירון בונאנו שטרן, יער כוכב יאיר: יער הרקפות, אתר טיולי, 16 בפברואר 2022
* 
* מאיר חוטקובסקי, יער הרקפות כוכב יאיר-צור יגאל 2024, אתר יוטיוב, 25 בפברואר 2024

## הערות שוליים

קטגוריה:השרון: שמורות טבע
טיסנית

**טִיסָנִית** (שם מדעי: *Libellula*) היא סוג של שפיריות במשפחת הטיסניתיים. תפוצתן משתרעת על על האזור הממוזג של חצי הכדור הצפוני. רבות מהשפיריות בסוג מתאפיינות בכנפיים בעלי דוגמה בולטת (במיוחד אצל המינים האמריקאיים).

בישראל מצויים שני נציגים: טיסנית רחבת-גוף וטיסנית נאה.

## טקסונומיה
היחס לטקסונים *Ladona* ו-*Plathemis* השתנה במרוצת השנים בין רשויות שונות, כשהם נחשבו לעיתים לתת-סוגים או סוגים עצמאיים. לאחרונה, מחקר פילוגנטי אישש יחס זה.

## מינים
המינים הקיימים בסוג:

### מינים קיימים

### מינים שנהוג לשייך לסוג נפרד
#### ''Ladona''

#### ''Plathemis''

### מינים מאובנים
* *Libellula brodieri* †
* *Libellula calypso* †
* *Libellula doris* †
* *Libellula eusebioi* †
* *Libellula kieseli* †
* *Libellula martini* †
* *Libellula melobasis* †
* *Libellula pannewitziana* †
* *Libellula perse* †
* *Libellula sieboldiana* †
* *Libellula thetis* †
* *Libellula thoe* †
* *Libellula ukrainensis* †

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:שפיריות
סיקו

**סיקו** (באנגלית: **Sicko**) הוא סרט תיעודי אמריקאי משנת 2007 שנכתב, בוים והופק על ידי הקולנוען האמריקאי מייקל מור.

הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה בפסטיבל קאן ב-19 במאי 2007. הסרט יצא לאקרנים ב-22 ביוני 2007.

הסרט, אשר הופק בתקציב של 9 מיליון דולרים, גרף מעל ל-36 מיליון דולרים ברחבי העולם ונחשב לאחד מהסרטים הדוקומנטריים הרווחיים ביותר בכל הזמנים. הסרט היה מועמד למספר פרסים, כולל פרס אוסקר לסרט התיעודי הטוב ביותר.

## סקירה כללית
הסרט חוקר את מערכת הבריאות בארצות הברית, ומתמקד במיוחד באופן בו פועלות בארצות הברית חברות ביטוח הבריאות וכיצד ההשפעה של הפעילות שלהן משפיעה על האזרחים האמריקאים. לטענת מור מערכת הבריאות האמריקנית הפכה ללא יעילה, הטיפולים שהיא מספקת הן בעלויות גבוהות יתר המידה, ושהיא היא לא מספקת ביטוח בריאות עבור חלק ניכר מהאוכלוסייה האמריקנית, ובעקבות כך הדבר מוביל לעיתים רבות להשלכות קטסטרופליות עבור אנשים בודדים ולעיתים רבות גם משפחות שלמות.

מור משווה בסרט את מערכת הבריאות האמריקנית אשר איננה מערכת בריאות אוניברסלית למערכות הבריאות של קנדה, בריטניה, צרפת וקובה, אשר בהן, בניגוד לארצות הברית, שירותי הבריאות ממומנים באופן ציבורי ונגישים לכל האזרחים.

הסרט כולל גם ראיונות עם רופאים, חולים ומומחים שונים בתעשיית הבריאות האמריקנית.

לטענת מור המניע של חברות ביטוח הבריאות בארצות הברית הוא בראש ובראשונה צבירת רווחים ובשל כך לעיתים רבות חברות הביטוח לא מספקות את הטיפולים הנחוצים במטרה למקסם את הרווחים שלהן.

## ראו גם
* הרפורמה בשירותי הבריאות בארצות הברית
* המודל הנורדי
* שירותי בריאות אוניברסליים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטים שצולמו בקנדה
קטגוריה:סרטי מייקל מור
קטגוריה:סרטי 2007
קטגוריה:סרטים תיעודיים אמריקאיים
אנטונין זפוטוצקי

**אנטונין זפוטוצקי** (בצ'כית: **Antonín Zápotocký**;) (19 בדצמבר 1884 - 13 בנובמבר 1957) היה פוליטיקאי צ'כוסלובקי קומוניסטי, ראש ממשלת צקכוסלובקיה ב־1948 - 1953 ונשיא צ'כוסלובקיה בשנים 1953 - 1957.

## ביוגרפיה
אנטונין זפוטוצקי נולד בעיירה זקוליאני בממלכת בוהמיה של האימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום נמצאת העיירה במחוז בוהמיה המרכזית של צ'כיה). אביו, לדיסלב זפוטוצקי היה אחד מהמייסדים של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הצ'כית. אנטונין בגיל צעיר היה חבר במפלגה, בשלב מסוים אף ערך את בטאון המפלגה. במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא גויס לצבא האוסטרו-הונגרי. לאחר שחרור מן הצבא בעקבות התפרקות האימפריה האוסטרו-הונגרית, שב למלא תפקידים בכירים במפלגה. אנטונין זפוטוצקי היה אחד המנהיגים של האגף השמאלי במפלגה. בשנת 1921 פרש מהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית ויסד את המפלגה הקומוניסטית הצ'כוסלובקית. זפוטוצקי מילא את תפקיד המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית עד לשנת 1925. לאחר מכן היה אחד מן המנהיגים של ארגון עובדים במדינה. לאחר כיבוש צ'כוסלובקיה על ידי גרמניה הנאצית המפלגה הקומוניסטית הוצאה אל מחוץ לחוק. זפוטוצקי ניסה להימלט לפולין, אך נתפס על ידי חיילי משמר הגבול. הוא נכלא בהתחלה בכלא פנקרץ בפראג, לאחר מכן הועבר לכלא בדרזדן ובפברואר 1940 הועבר למחנה ריכוז זקסנהאוזן. הוא הצליח לשרוד במחנה עד לשחרור על ידי הצבא האדום ב-22 באפריל 1945.

לאחר תום המלחמה הוא שב לצ'כוסלובקיה וקיבל תפקיד בכיר בוועד המרכזי מפלגה הקומוניסטית של צ'כוסלובקיה. בשנים 1945 - 1946 היה יושב ראש הפרלמנט של צקכוסלובקיה. לאחר ההפיכה של פברואר 1948 בה תפסו הקומוניסטים את השלטון בצ'כוסלובקיה, הפך לאחד מן הבכירים בשלטון במדינה. ביוני 1948 החליף את קלמנט גוטוולד בתפקיד ראש הממשלה (בעקבות מינויו של גוטוולד לנשיא צ'כוסלובקיה). זפוטוצקי לקח חלק פעיל בהלאמת הנכסים ומפעלי הייצור בצ'כוסלובקיה, הנהיג רפורמה בחקלאות (יצירת משקים סוציאליסטיים משותפים), היה בין מארגני משפטי הראווה, כמו משפטי פראג. לאחר מותו של גוטוולד במרץ 1953, התמנה זפוטוצקי לתפקיד נשיא צקכוסלובקיה. הוא המשיך בקו הנוקשה, בו נקט גוטוולד, אם כי בתקופת שלטונו כבר לא נערכו משפטי ראווה. גם המדיניות בתחום החקלאות השתנתה במעט, הפכה לפחות דורסנית (במיוחד לנוכח מחסור במוצרי בשר, שנבע כתוצאה ממדיניות של גוטוולד). בשנת 1955 חתם זפוטוצקי על עסקת נשק עם מצרים, שבמסגרתה סופקו למצרים מאות מטוסים, תותחים, טנקים וכלי רכב משוריינים נוספים.

אנטונין זפוטוצקי מת ב־13 בנובמבר 1957 בפראג מהתקף לב, בעודו בתפקיד הנשיא. בצ'כוסלובקיה הוכרזו שלושה ימי אבל לאומי. גופתו של זפוטוצקי הוצבה בארון מתים באולם הספרדי של טירת פראג במשך ימי האבל. לאחר מכן נערכה הלוויה ממלכתית, במהלכה הוסע הארון עד לקרמטורים ושם נשרפה. אפרו הוטמן באתר ההנצחה הלאומי בגבעת ויטקוב ברובע פראג-3. בשנת 1989, לאחר מהפכת הקטיפה הועתק קברו לאחד מבתי העלמין של פראג.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* ביוגרפיה של אנטונין זפוטוצקי 

קטגוריה:נשיאי צ'כוסלובקיה
קטגוריה:קומוניסטים
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז זקסנהאוזן
קטגוריה:מעוטרי אות האריה הלבן
קטגוריה:מעוטרי עיטור קרל מרקס
קטגוריה:מסדר כוכב רומניה
קטגוריה:מעוטרי צלב המלחמה הצ'כוסלובקי
קטגוריה:מעוטרי עיטור קלמנט גוטוולד
קטגוריה:אנשי צבא אוסטרו-הונגרים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי צ'כוסלובקיה
קטגוריה:ילידי 1884
קטגוריה:נפטרים ב-1957
הקונגרס הציוני העולמי השלושים ותשעה

**[[הקונגרס הציוני העולמי]] הל"ט** התכנס באוקטובר 2025 בירושלים.

## בחירות
### ישראל
נציגי ישראל בקונגרס היו נציגי המפלגות הציוניות על פי המפתח שנקבע בחירות לכנסת העשרים וחמש בנובמבר 2022. מתוך 15 מפלגות החברות בכנסת העשרים וחמש, 12 מפלגות מוגדרות כמפלגות ציוניות: הליכוד, יש עתיד, ש"ס, המחנה הממלכתי, הציונות הדתית (האיחוד הלאומי–תקומה), עוצמה יהודית, ישראל ביתנו, תקווה חדשה, העבודה, עתיד אחד (מפלגת מדף של הציונות הדתית/האיחוד הלאומי–תקומה), ארץ ישראל שלנו (מפלגת מדף של עוצמה יהודית) ונעם, המחזיקות יחדיו ב־103 מושבים בכנסת. סיעת יהדות התורה החרדית וסיעות רע"ם וחד"ש-תע"ל, המחזיקות ב־17 המנדטים הנותרים, אינן חברות בקונגרס הציוני. סך הכול מנו נציגי ישראל בקונגרס 203 חברים, 3 יותר מהקונגרס הציוני העולמי הל"ח.

בפברואר 2025 נערכה הצבעה במרכז הליכוד על הצעתם של מיקי זוהר ודוד ביטן לשנות את ייצוג המפלגה בקונגרס הציוני ל־80% מישראל ו־20% מהליכוד העולמי, לעומת 50-50 הנהוג. ההצבעה זכתה ב־63.4% תמיכה מתוך 66.6% הנדרשים לשינוי חוקת הליכוד ולא התקבלה.

### ארצות הברית
בארצות הברית התקיימו בחירות מ־10 במרץ עד 4 במאי 2025 לקביעת נציגים בקונגרס. 21 רשימות התמודדו בבחירות, וב־2,900 מועמדים מ־43 ממדינות ארצות הברית.

בבחירות בארצות הברית השתתפו 230,257 מצביעים, גידול של 86% לעומת הבחירות להקונגרס הציוני העולמי השלושים ושמונה. 18,948 קולות נפסלו בחשד לזיופים. הרשימה הרפורמית הגיעה למקום הראשון עם 47,648 (20%) וזכתה ב־33 מושבים. הרשימה החדשה "עם ישראל חי" המייצגת תלמידי מכללות וצעירים פרו־ישראלים הגיעה למקום השני עם 30,114 (13%) ו־21 מושבים. וארץ הקודש של פסח לרנר הגיעה למקום השלישי עם 28,165 (11%) ו־19 מושבים. ועדת הבחירות הדיחה את רשימת ש"ס ארצות הברית מהקונגרס בעקבות הצבעות פסולות, אך בית הדין הציוני העליון ביטל את ההחלטה והחליפה בקנס. לעומת זאת פסל בית הדין את רשימת אחדות ישראל, שלא עמדה בתנאים להתמודדות

;תוצאות הבחירות

### בריטניה
בבריטניה נדחו הבחירות, שנועדו להתקיים ב־8 עד 12 ביוני, ל־6 עד 10 ביולי. מפלגת ארץ הקודש נפסלה בתחילה מהתמודדות בעקבות פרסום בו קראה לגברים לרשום את נשותיהן וילדיהם לבחירות, דבר שנתפס כהפרה של כללי הבחירות האוסרים על הצבעה בשם אדם אחר, אך לאחר מכן הותרה השתתפותה בבחירות.

ועדת הבחירות קבעה כי סך המקומות המוקצים למפלגה אחת לא יעלה על 5.

### קנדה
בחירת נציגי יהדות קנדה נערכה על ידי בחירות שנערכו בין 5 ביוני ל־15 ביוני 2025. היו אלו הבחירות הראשונות שנערכו בקנדה לקונגרס הציוני, כשבעבר נבחרו נציגים על סמך הסמכות בין מפלגתיות.

;תוצאות הבחירות

### אחרים
התאריך האחרון להגשת מועמדים לקונגרס מטעם הקהילות השונות היה 28 ביולי 2025.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

39
קטגוריה:2025 בפוליטיקה
קטגוריה:2025 בישראל
דמיטרי בקאנוב

**דמיטרי ולדימירוביץ' בקאנוב** (ברוסית: **Дми́трий Влади́мирович Бака́нов**; נולד ב־7 באוקטובר 1985) הוא מדינאי רוסי שמשמש כמנכ"ל תאגיד החלל הממשלתי רוסקוסמוס מפברואר 2025. התאגיד שבראשו הוא עומד אחראי על פעילויות ותשתיות החלל האזרחיות של רוסיה. בעת מינויו למנכ״ל התאגיד היה לצעיר ביותר בתולדות רוסיה לעמוד בראש סוכנות החלל הממשלתית.

קודם לכן שימש כסגן שר התחבורה של רוסיה משנת 2022 עד 2025.
## ביוגרפיה
דמיטרי בקאנוב נולד ב־7 באוקטובר 1985 בעיר לנינסק שבקזחסטן הסובייטית. בשנת 2007 סיים את לימודיו באוניברסיטת סנט פטרסבורג לכלכלה ומימון.
## קריירה
במשך שנים רבות עבד במגזר הפרטי, כשבשנת 2006 עבד בחברות שונות כמו EuroAxis, BankO BankAO Renaissance Capital ואחרות. שנים רבות עבד בחברת Sitronics. בפברואר 2011, שימש כמנכ"ל החברה המייצרת את לווייני גונץ. עמד בראש החברה עד מאי 2019. גונץ הייתה המפעילה היחידה של תאגיד החלל רוסקוסמוס למערכות תקשורת. החברה בולטת מאוד במגזר החלל הרוסי ונחשבת לאחת מיצרניות הלוויינים הגדולות ברוסיה.

באוגוסט 2019 עבד במשרד התחבורה של רוסיה, כשעמד בראש המחלקה לטרנספורמציה דיגיטלית. תפקידיו כללו הכנסת חידושים במגזר התחבורה, לרבות תחבורת מסילות הברזל, מגזר התעופה ותחבורה ימית. לאחר שמונה לסגן שר התחבורה, הוא ציין את החשיבות של הכנסת מערכות בינה מלאכותית למערכת התחבורה הרוסית. "אי אפשר לדמיין את תעשיית התחבורה המודרנית ללא שירותים המבוססים על שימוש בבינה מלאכותית. אנו מקדישים תשומת לב מיוחדת לתחום זה ומבטיחים פיתוח ברמת הטרנדים העולמיים הטובים ביותר", טען בקאנוב.

תקופה מסוימת שימש כמנהל בכיר בחברת הלוגיסטיקה של הדואר (המהווה חלק מקבוצת החברות של דואר רוסיה). ב-26 באפריל 2022 מונה לסגן שר התחבורה של רוסיה. בשנת 2023, עמד בראש דירקטוריון חברת גלונאס.

## מנהל רוסקוסמוס
ב-6 בפברואר 2025, הוא מונה למנכ"ל תאגיד החלל הממשלתי רוסקוסמוס, בשל הרקע שלו בתחום החלל בחברות הלוויין הקשורות למערכת הניווט גלונאס. בעת מינויו היה גיל 39 והיה למנהל סוכנות החלל הממשלתית הרוסית בצעיר ביותר בתולדות רוסיה. בתקופתו קידם את בניית המודול הראשון עבור תחנת החלל המסלולית הלאומית, שנועדה להחליף את המקטע הרוסי בתחנת החלל הבינלאומית ואמורה לשמש בלעדית את רוסיה וכן קידם שיתופי פעולה עם מינהל החלל של הרפובליקה העממית של סין, הארגון ההודי לחקר החלל וסוכנות החלל הברזילאית.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מנהלי רוסקוסמוס
קטגוריה:מנכ"לים רוסים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1985
ליפ-בו טאן

**ליפ-בו טאן** (בסינית: **陈立武**; נולד ב-12 בנובמבר 1959) הוא מנהל ויזם אמריקאי יליד מלזיה, המכהן כיו"ר חברת ההון סיכון Walden International. הוא מונה למנכ"ל אינטל ב-12 במרץ 2025.

## ביוגרפיה
טאן נולד בשנת 1959 בג'והור שבפדרציית מלאיה במלזיה למשפחה סינית מלזית, והוא גדל בסינגפור. הוא קיבל תואר ראשון במדעים עם התמחות בפיזיקה מאוניברסיטת נאניאנג , ותואר שני בהנדסה גרעינית מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס . טאן גם החל לימודי דוקטורט בהנדסה גרעיני. עם זאת, לאחר תאונת אי שלושת המילין ב-1979 והירידה החדה במשרות בתעשיית הגרעין, עזב טאן את הלימודים ועבר לאוניברסיטת סן פרנסיסקו, שם סיים תואר שני במנהל עסקים.

## קריירה עסקית
טאן כיהן כמנהל ב-EDS Nuclear ו-ECHO Energy והיה שותף בקרן ההשקעות Walden USA, ולאחר מכן הקים את חברת ההון סיכון Walden International ב-1987. הוא קרא לחברה על שם הספר וולדן – חיים ביער מאת הנרי דייוויד תורו מכיוון שמטרתו של טאן הייתה להיות כמו תורו ולא רק ללכת אחר הזרם. בצמיחה מ-20 מיליון דולר עם הקמתה ל-2 מיליארד דולר עד 2001, Walden International מיקדה את השקעותיה בעסקי מוליכים למחצה, אנרגיה מתחדשת ומדיה דיגיטלית וסטארט אפים בארצות הברית ובאסיה כגון Ambarella Inc., Creative Technology, S3 Graphics וסינה (חברה). פורבס כינה את טאן "חלוץ של הון סיכון אסיאתי" ב-2001 עקב ההשקעות פורצות הדרך של טאן בסטארט-אפים טכנולוגיים באסיה.

ב-10 בפברואר 2004, בחרה מועצת המנהלים של Cadence Design Systems  בטאן לחבר דירקטוריון. טאן מונה למנכ"ל זמני באוקטובר 2008 לאחר התפטרותו של מייקל פיסטר באוקטובר 2008. מועצת המנהלים של החברה מינתה רשמית את טאן לנשיא ומנכ"ל ב-8 בינואר 2009. תחת הנהגתו של טאן הגדילה החברה את שוויה הנקי ל-1.3 מיליארד דולר עד 2012, כולל 440 מיליון דולר באותה שנה בלבד. Cadence הרחיבה את משרדה בשאנגחאי ב-2012. בשנת 2013, רכשה החברה את חברת עיצוב השבבים הפרטית Tensilica תמורת 380 מיליון דולר. ב-16 בנובמבר 2017, התפטר טאן ממשרת נשיא החברה ונשאר לכהן כמנכ"ל.

ב-12 במרץ 2025 מונה טאן למנכ"ל אינטל, והוא נכנס לתפקיד ב-18 במרץ.

## חיים אישיים
טאן גר בקליפורניה עם אשתו יאסה לו ולהם שני ילדים בוגרים.
## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ממוצא סיני
קטגוריה:מהגרים ממלזיה לארצות הברית
קטגוריה:משקיעי הון סיכון אמריקאים
קטגוריה:בוגרי המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סן פרנסיסקו
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1959
יערה גונר

**יערה גונר** (נולדה ב-28 ביוני 1989) היא אדריכלית ומעצבת ישראלית המתגוררת בבריטניה.

## ביוגרפיה
גונר נולדה בהרצליה, בת יחידה לאם יחידנית. אימה לאה גונר, הייתה בת קיבוץ גבת.

גונר למדה בתיכון היובל בהרצליה, ובשנים 2010–2015 למדה לתואר ראשון באדריכלות באוניברסיטת תל אביב, אותו סיימה בהצטיינות יתרה.

במהלך הלימודים לקחה גונר ב-2014 חלק בפרויקט קליניקה להתחדשות ביפו בהנחיית פרופ' אילה רונאל ואיתן מן.

ב-2015 הגיעה לגמר טקס פרסי האדריכלות ע"ש דוד עזריאלי, כשהגישה תוכנית לעיצוב מחדש של שכונת סילואן במזרח ירושלים.

## קריירה מקצועית
עם סיום לימודיה הצטרפה גונר למשרד קימל אשכולות והובילה את הפרויקט לחידוש המרקם העירוני במתחם הקריה בתל אביב, שזכה לפרסים רבים. כמו כן הייתה שותפה בצוות מטעם המשרד שזכה בתחרות לעיצוב מבנה המורשת של המערך ללוחמה אווירית בצומת טללים.

לאחר כשנה הצטרפה לצוות האדריכלים של משרד ברנוביץ-קרוננברג והובילה פרויקטים של מלונות ומסעדות יוקרה בישראל ובאירופה. במקביל גם עיצבה בהתנדבות פרויקט עיצוב מחדש של מרכז גמילה בתל אביב.

ב-2018 הצטרפה לחברת הנדל"ן LabTech של איש העסקים טדי שגיא, בעקבות המלצה של מכר משותף, והייתה אחראית על הגדרת הקו העיצובי של היחידות השונות - חללי עבודה, יחידות דיור וחללים. הפרויקט הראשון שלה בחברה היה עיצוב חמש הקומות של חלל LABS TLV במתחם שרונה בתל אביב. סגנון העיצוב שלה נוטה להיות מונוכרומטי ומאופיין במינימליזם.

ב-2019 עברה ללונדון כדי לשמש כמעצבת ואדריכלית ראשית, ועמדה בראש פרויקט הדגל של החברה לעיצוב מחדש של שוק קמדן הלונדוני, אחרי ששגיא רכש את המתחם ב-2014 בעסקה בשווי 400 מיליון פאונד. במסגרת הפרויקט הוסיפה גונר למתחם מוזיאונים אינטראקטיביים, גלריות תלת־ממדיות, חללי חוויות ייחודיים ומלונות. ב-2021 עיצבה גונר בשיתוף משרד האדריכלים הבריטי הצ'ינסון ושות' את ויקטוריה האוס בשכונת בלומסברי, מבנה לשימור משנות ה-20 של המאה ה-20 שכולל שטח בנוי של 19,000 מ"ר. באותה שנה נבחרה גונר לרשימת פורבס 30Under30.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אדריכליות ישראליות
קטגוריה:מעצבות ישראליות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרות תיכון היובל (הרצליה)
קטגוריה:פורבס 30Under30: ישראל
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1989