נבחרת גרמניה בכדורגל נשים

**נבחרת כדורגל הנשים של גרמניה** היא נבחרת כדורגל הנשים הלאומית של גרמניה. הנבחרת מנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל הגרמנית, ומייצגת את גרמניה במשחקי ידידות נגד נבחרות לאומית אחרות, וכן בטורנירים בינלאומיים כמו אליפות אירופה בכדורגל נשים, גביע העולם בכדורגל נשים, ליגת האומות של אופ"א לנשים ובמשחקים האולימפיים.

הנבחרת הגרמנית היא הנבחרת המדורגת שנייה במידת הצלחתה ההיסטורית אחרי נבחרת ארצות הברית. הנבחרת זכתה פעמיים במונדיאל, שמונה פעמים באליפות אירופה וזכתה במדליית הזהב באולימפיאדה ב-2016. בין השנים 1995-2013, הנבחרת זכתה בשישה טורנירי יורו רצופים. גרמניה היא המדינה היחידה בה נבחרות הנשים והגברים זכו גם במונדיאל וגם ביורו. השחקנית עם מספר השערים הגבוה ביותר עבור הנבחרת היא בירגיט פרינץ, שגם זכתה בנעל הזהב במונדיאל 2003.

בשנים 2003 ו-2009, הנבחרת נבחרה כקבוצת השנה של גרמניה. עד למרץ 2009, הנבחרת הייתה מדורגת במקום השני בדירוג פיפ"א, אך ב-27 במרץ היא נשרה למקום השלישי לראשונה אחרי חמש וחצי שנים. לאחר שזכתה ביורו 2009, הנבחרת חזרה למקום השני. ב-19 בדצמבר 2014, גרמניה עלתה למקום הראשון בדירוג, וזו הייתה הפעם הראשונה בהיסטוריה בה נבחרות הגברים והנשים של אותה המדינה דורגו במקום הראשון בדירוג בו זמנית. גם לאחר ההופעה הכושלת בגביע SheBelieves ב-2018, הנבחרת ירדה למקום השלישי. ביוני 2018 חזרה הנבחרת למקום השני. עקב כישלונה להעפיל לאולימפיאדת טוקיו שנדחתה בשנה עקב מגפת הקורונה, הנבחרת ירדה למקום השלישי באוגוסט 2021, ומשם למקום הרביעי במרץ 2022. לאחר ההפסד נגד סרביה במוקדמות המונדיאל, נשרה הנבחרת למקום החמישי בחודש יוני. אחרי ההדחה בשלב הבתים במונדיאל 2023, הנבחרת ירדה למקום השישי בדירוג. תודות להופעות הנבחרת במוקדמות יורו 2025 ובאולימפיאדת פריז ב-2024, הנבחרת עלתה למקום השלישי בדצמבר 2024.

על הופעותיה במונדיאל 2003 ו-2007 וביורו 2009, הקבוצה הייתה מועמדת לפרס לאורוס לקבוצה הטובה של השנה  בשנים 2004, 2008 ו-2010.
מרכז|ממוזער|נבחרת גרמניה בכדורגל נשים (2023)

## היסטוריה
הערה: שני הקטעים הבאים עוסקים בהתפתחות כדורגל הנשים ברפובליקה הפדרלית לשעבר. ראו גם: כדורגל נשים ברפובליקה הפדרלית הגרמנית

### היסטוריה מוקדמת
ב-1955, באספת פדרציית הכדורגל הגרמנית, הוחלט לאסור על קיום כדורגל נשים. הנימוק באותה התקופה היה ש"משחק מעין זה מהווה היפוך לטבע הנשים", וש"במאבק על הכדור, החן הנשי נעלם והגוף והנשמה סופגים פגיעה", וש"חשיפת הגוף מפירה את ההגינות ואת דרך הישר". למרות האיסור, למעלה מ-70 משחקים בינלאומיים בלתי-רשמיים נערכו בשנות ה-50 וה-60. ב-23 בספטמבר 1956, התקיים המשחק הראשון של נבחרת גרמניה בכדורגל נשים. המשחק נערך באצטדיון מתיאס סטינס באסן בפני 17,000 צופים. היריבה הייתה נבחרת הולנד בכדורגל נשים, והמשחק הסתיים בניצחון גרמניה 2-1.

האיסור על קיום כדורגל נשים בוטל על-ידי ההתאחדות רק ב-31 באוקטובר 1970. באותו הזמן, ההערכה הייתה שישנן 40-60,000 כדורגלניות שמשחקות במועדונים תחת ההתאחדות הגרמנית. ההתאחדות פחדה שמא הנשים יפתחו התאחדות כדורגל משלהן.

בעוד התאחדויות שונות הקימו נבחרת נשים כבר בשנות ה-70, ההתאחדות הגרמנית לא עשתה מאומה למשך תקופה ארוכה. ב-1980, נציג ההתאחדות הורסט שמידט ביקר בטאיוואן ביחד עם קבוצת הנוער של איינטרכט פרנקפורט, וקיבל הזמנה לגביע העולם בכדורגל נשים הבלתי-רשמי בשם ההתאחדות הגרמנית, תוך שהוא אינו מציין את העובדה שלגרמניה אין נבחרת נשים. בכדי לא להביך את עצמה, ההתאחדות שלחה את האלופה המכהנת ברגיש גלדבאך למזרח הרחוק, והקבוצה יצאה מהטורניר כמנצחת הבלתי-רשמית עם 25 שערים וללא הפסדים. ההתאחדות אז הכירה בצורך בנבחרת, וייסדה את נבחרת הנשים ב-1982. נשיא ההתאחדות דאז, הרמן נויברגר, הפקיד בידי גרו ביסנץ - אז מאמן בבית הספר לספורט בקלן - את המשימה לבנות את הנבחרת. ביסנץ היה סקפטי בתחילה, אך בהמשך קיבל על עצמו את תפקיד המאמן. כיון שאופ"א ייסדה את אליפות אירופה בכדורגל נשים ומשחקי המוקדמות הראשונים תוזמנו ל-1983, זמן היה שם המשחק.

### 1982-1993: התחלה קשה וניצני הצלחה
גרו ביסנץ ערך שני מסעות חיפוש בספטמבר 1982, מהם הרכיב נבחרת בת 16 כדורלגניות. הנבחרת דאז הורכבה בעיקר משחקניות המועדון הבכיר ברגיש גלדבאך. אן טרבנט מונתה לשמש כעוזרת המאמן. המשחק הבינלאומי הרשמי הראשון נערך ב-10 בנובמבר 1982. במעקב אחרי המסורת, היריבה הייתה שווייץ, מולה ערכה נבחרת הגברים את משחקה הרשמי הראשון. דוריס קרסימון כבשה את השער הראשון בדקה ה-25, ובמחצית השנייה השחקנית בת ה-18 סילביה נייד כבשה פעמיים והובילה לניצחון 5-1. נייד מונתה ב-1996 לשמש כעוזרת מאמן הנבחרת וב-2005 מונתה למאמנת הנבחרת.

#### הנבחרת הראשונה
מריון איזברט (36. קלאודיה רייכלר) - גבי דלוגי-וינטרברג (52. קריסטל קלינצמן ); פטרה לנדרס ; מוניקה שטיינמץ ; בריג'יט קלינץ  - ריקה קוקק  (41. סילביה נייד); אן טרבנט-הארבראך ; בטינה קרוג  (47. בירגיט אופרמן ) - בירגיט בורמן; דוריס קרסימון; אינגריד גבאואר  (47. פטרה ברטלמן)
* *שערים: נייד (2), בורמן, גבאואר, קרזימון*עקב העבודה המאומצת, אן טרבנט פרשה מתפקידה כעוזרת המאמן ב-1983. מחליפתה שמונתה ב-1986 הייתה טינה ת'וין , אותה הכיר ביסנץ מעבודתו באוניברסיטת קלן. אליפות אירופה הראשונה נערכה כשגרמניה אינה משתתפת, כיון שכשלה מלהעפיל לטורניר. חמישה תוצאות תיקו והפסד לדנמרק הובילו לסיום במקום השלישי במוקדמות. מטרתו הראשונית של ביסנץ הייתה להדביק את הפער אל מול הקבוצות הסקנדינביות ואיטליה - שבאותו הזמן היו הנבחרות החזקות באירופה - תוך חיזוק אימונים ועבודה עם הנוער. מ-1985 והלאה, ביסנץ חידש את הקבוצה לעיתים קרובות, אך זה לא מנע מהקבוצה מלהיכשל להעפיל ליורו 1987. באותה התקופה, ת'וין פיתחה את מערך הסקאוטינג בכדי לשלב כדורגלניות חדשות ומוכשרות בנבחרת.

במוקדמות יורו 1989, הנבחרת הגרמנית סיימה את הקמפיין ללא הפסדים וללא ספיגות. ב-17 בספטמבר הנבחרת השיגה את ניצחונה הראשון בספרות זוגיות, בניצחון 10-0 על שווייץ. בהמשך הבטיחה הנבחרת את השתתפותה בחצי הגמר, אחרי ניצחונות ברבע הגמר על צ'כסלובקיה (1:1, 2-1). הטורניר התקיים בגרמניה, ובחצי הגמר שיחקה הנבחרת נגד איטליה בזיגן. היה זה המשחק הראשון של הנבחר ששודר בשידור-חי בטלוויזיה. ערוץ ARD משך יותר צופים מהערוצים היריבים, כששטפי גראף משחקת טניס באותה השעה. בדו-קרב הפנדלים, שוערת הנבחרת מריון איזברט יצאה הגיבורה, כשהיא הצילה שלוש בעיטות והבקיעה את הבעיטה המכריעה. ב-2 ביולי 1989, הנבחרת פגשה בגמר את הנבחרת העדיפה, נורווגיה. 23,000 צופים צפו במשחק באוסנבריק, מספר שיא לנבחרת הגרמנית שעמד על תילו עד ל-22 ביולי 2009. הנבחרת הגרמנית הייתה עדיפה כל המשחק וניצחה 4-1, כשהניצחון מהווה פריצת דרך בכדורגל הנשים בגרמניה. סילביה נייד הובילה את הקישור באותו המשחק, כשדוריס פיטשן מנצחת על ההגנה, והיידי מוהר משמשת כאחת החלוצות הטובות בעולם באותה התקופה.

שנתיים לאחר מכן, הנבחרת הגרמנית שמרה בהצלחה על התואר. במוקדמות, הנבחרת שמרה על מאזן ללא הפסדים (חמישה ניצחונות ותיקו בודד), לפני שניצחה את אנגליה (4-1, 2-0) ברבע הגמר. טורניר הגמר נערך במתכונת מצומצמת בדנמרק ב-1991. בחצי הגמר הקבוצה שיחקה שוב נגד איטליה, וניצחה בקלילות 3-0, כשהיידי מוהר כובשת שני שערים וסיסי ריית' מבקיעה אחד. ב-14 ביולי 1991 גרמניה נפגשה לגמר שני ברציפות נגד נורווגיה. הנורווגיות עלו ליתרון משער של הגסטד, אך שער של היידי מוהר הוביל לכך שהמשחק המשיך להארכה. בהארכה מוהר הבקיעה שוב וסילביה נייד הוסיפה לניצחון 3-1. בקבוצה המצליחה הייתה גם בטינה ויגמן, מי שלימים הייתה מאמנת הנבחרת, יחד עם בירגיט פרינץ, קפטנית הכבוד של הנבחרת.

המשחק הראשון אחרי הזכייה בטורניר ציין מאורע היסטורי, כשגרטרוד רגוס הייתה לשופטת הראשונה שניהלה משחק בין נבחרות נשים. בנובמבר 1991, הנבחרת השתתפה במונדיאל הנשים הראשון, שנערך בסין. אחרי ניצחונות על ניגריה, טאיוואן ואיטליה, הקבוצה העפילה לרבע-הגמר מבלי שספגה שערים. סילביה נייד כבשה את שערה הראשון של הנבחרת במונדיאל ב-17 בנובמבר נגד ניגריה. ברבע הגמר ניצחה הנבחרת את דנמרק 2-1, אך בחצי הגמר נבחרת ארצות הברית הייתה חזקה מדי עבור הגרמניות, שהפסידו 5-2 לזוכה העתידה. אחרי הפסד 4-0 לשוודיה במשחק על המקום השלישי, גרמניה סיימה במקום הרביעי בטורניר.

יורו 1993 היה אכזבה עבור הנבחרת. ההעפלה הושגה על-ידי משחק בודד (ניצחון 3-0 על יוגוסלביה, כשהגומלין מבוטל עקב מלחמת האזרחים) וגרמניה עברה את רבע הגמר בקלילות עם ניצחון 7-0 ותיקו 0-0 על רוסיה. עם זאת, בטורניר הגמר הנבחרת הפסידה בחצי הגמר בפנדלים לאיטליה, וכן ספגה הפסד 3-1 נגד דנמרק בשלב הבתים. המאמן ביסנץ שילב בנבחרת שחקניות צעירות ומוכשרות כמו סטפי ג'ונס , מארן מיינרט וסילקה רוטנברג , ובכך הניח את היסודות להצלחה העתידית של הנבחרת.

### 1994-2001: סדרת ניצחונות באירופה, אכזבות במונדיאל ובאולימפיאדה
[ממוזער|[בירגיט פרינץ ערכה את הופעת הבכורה שלה ב-1994 והיא שיאנית ההופעות בנבחרת עם 214 הופעות]]ב-1995, הנבחרת שוב הגיעה לגמר היורו. הנבחרת ניצחה בכל משחקי המוקדמות, ורשמה רקורד מדהים של 55 שערים ואפס ספיגות בשישה משחקים. הגרמניות ניצחו שלושה משחקים בספרות זוגיות, כולל ניצחון שיא של 12-0 על ויילס ב-31 במרץ 1994. מספר חודשים לאחר מכן, בירגיט פרינץ בת ה-16 ערכה את הופעת הבכורה שלה במדי הנבחרת. ברבע הגמר פגשה גרמניה את רוסיה וניצחה 5-0 בסיכום שני המשחקים. בחצי הגמר, ניצחה הנבחרת את אנגליה 4-1 ו-2-1 והעפילה לגמר. הגמר נערך ב-26 במרץ 1995, והתקיים באצטדיון פריץ ואלטר בקייזרסלאוטרן. שוודיה עלתה ליתרון מוקדם דרך אנדרסון, אך הגרמניות הפכו את התוצאה עם שערים של מארן מיינרט, בירגיט פרינץ ובטינה ויגמן. השוודיות הספיקו לכבוש שער נוסף, אך בסופו של דבר חגגו הגרמניות זכייה שלישית ביורו.

בקיץ 1995 התקיים בשוודיה מונדיאל הנשים השני. גרמניה שהעפילה לטורניר עקב זכייתה ביורו ב-1991, התקשתה בשלב הבתים. אחרי ניצחון צמוד על יפן, הגרמניות איבדו יתרון 2-0 והפסידו 3-2 למארחת. ניצחון 6-1 על ברזיל סייע לנבחרת לסיים במקום הראשון בבתים. ברבע הגמר הביסה גרמניה את אנגליה 3-0, ובחצי הגמר נגד סין, בטינה ויגמן הבקיעה בשניות האחרונות לפני שריקת הסיום ושלחה את הנבחרת לגמר. עם זאת, החגיגה הגרמנית נעצרה כשנורווגיה ניצחה בגמר 2-0.

באותה שנה, התקיימו בפרנקפורט משחקי ה-EuroGames, מאירועי הספורט הגדולים של קהילת הלהט"ב. מספר שחקניות מהנבחרת הגרמנית רצו להשתתף במשחקי הבדמינטון, ושערורייה פרצה כשההתאחדות הגרמנית שמעה על העניין. ההתאחדות אסרה על השחקניות להשתתף במשחקים, והזהירה בהשעייה מהנבחרת של שחקניות שישתתפו באירוע.

שנה לאחר מכן, כדורגל הנשים הפך לראשונה לספורט אולימפי באולימפיאדת אטלנטה. בטינה ויגמן כבשה את השער האולימפי הראשון במשחק הפתיחה נגד יפן. אחר הניצחון על יפן הגיע הפסד לנורווגיה. במשחק האחרון בשלב הבתים, גרמניה הובילה על ברזיל חלק גדל המשחק, עד ששער של סיסי קבע את התוצאה 1-1 והדיח את הנבחרת מהטורניר. אחרי הקמפיין, גרו ביסנץ פרש מתפקיד המאמן. תחת הנהגתו, הפכה הנבחרת הגרמנית לאחת מהנבחרות החזקות בעולם. את ביסנץ החליפה טינה ת'וין, מי ששימשה כעוזרת המאמן מ-1986 והאישה הראשונה שקיבלה רישיון אימון כדורגל.

אליפות אירופה ב-1997 בנורווגיה ושוודיה הייתה המבחן הראשון עבור המאמן החדש. במוקדמות, הנבחרת הגרמנית פגשה את נורווגיה ונחלה הפסד ביתי ותיקו בחוץ. גרמניה סיימה במקום השני בבית ונאלצה לשחק במשחק הדחה נגד איסלנד. שני ניצחונות מכריעים העניקו לגרמניות את הכרטיס לטורניר. תוצאות תיקו מול נורווגיה ואיטליה וניצחון 2-0 על דנמרק בשלב הבתים סייעו להעפלתה של הנבחרת לחצי הגמר, בו ניצחה היא את המארחת האחרת, שוודיה, בתוצאה 0-1. בגמר הנבחרת פגשה שוב את איטליה, כששערים של סנדרה מינרט ובריגיט פרינץ מבטיחות תואר אליפות אירופה רביעי לגרמניות. האכזבה היחידה בגמר הייתה כמות הצופים, שעמדה על 2,200 בלבד באצטדיון באוסלו.
ימין|ממוזער| במשחקה ה-191 במדי הנבחרת
הנבחרת הגרמנית התקשתה להעפיל לגביע העולם השלישי בארצות הברית. במשחק המוקדמות האחרון, היא הפסידה 3-2 לנורווגיה, שהעפילה אוטומטית לטורניר לאחר שהביסה את אנגליה. זה היה ההפסד האחרון של נבחרת גרמניה במוקדמות המונדיאל ואליפות אירופה עד ל-20 באוקטובר 2017. גרמניה עשתה את העבודה בסופו של דבר, באמצעות ניצחון 5-0 ותיקו 1-1 על אוקראינה בפלייאוף. את המונדיאל היא פתחה בתיקו נגד איטליה, כשלאחריו מגיע ניצחון קליל 6-0 על מקסיקו. אינקה גרינגס כבשה שלושער במשחק וקבעה שיא בגביע העולם (לשחקנית גרמניה). במשחק האחרון של שלב הבתים, הקבוצה סיימה בתיקו 3-3 נגד ברזיל. שער השוויון של הברזילאיות הגיע בדקה האחרונה למשחק ועלה לגרמניות במקום הראשון בבית. כתוצאה, הנבחרת פגשה את המארחת, ארצות הברית, ברבע הגמר. 55,000 צופים התאספו בוושינגטון די. סי., כולל נשיא ארצות הברית דאז, ביל קלינטון. מספר הצופים הזה היה לגבוה ביותר במשחק בו השתתפה הנבחרת הגרמנית, שיא שנשבר במשחק הפתיחה של מונדיאל 2011. למרות שלקחה את ההובלה פעמיים בזכות שער עצמי של ברנדי צ'סטיין ושער של בטינה ויגמן, הנבחרת הפסידה במשחק 3-2.

במהלך מחנה אימונים לקראת אולימפיאדת סידני ב-2000, ויכוח התגלע בין מרטינה פוס-טקלנבורג לאינקה גרינגס, מה שסיים את מערכת היחסים הארוכה ביניהן. טינה ת'וין, מודאגת מהאטמוספירה בקבוצה, הוציאה את פוס-טקלנבורג מהסגל מבלי לתת הסבר מפורט. בקיץ, ההתאחדות הגרמנית ארגנה טורניר עם נבחרות ארצות הברית, נורווגיה וסין. עם שלושה הפסדים, הנבחרת הגרמנית סיימה אחרונה. הדברים הלכו בצורה טובה יותר באולימפיאדה, בה בשלב הראשוני הנבחרת הגרמנית ניצחה את אוסטרליה, ברזיל ושוודיה. בחצי הגמר, הנבחרת הגרמנית הייתה עדיפה על הנבחרת הנורווגית בצורה ברורה, אך הפסידה עקב שער עצמי של טינה וונדרליך. במשחק על מדליית הארד, הנבחרת הבטיחה את המדליה אחרי ניצחון 2-0 על ברזיל. עבור ההתאחדות, זו הייתה המדליה האולימפית הראשונה מ-1988, כשגם נבחרת הגברים זכתה בארד.

ב-2001, הגרמניות העפילו ליורו שוב. תיקו 4-4 עם איטליה במשחק האחרון במוקדמות, היה משחק המוקדמות האחרון לטורניר משמעותי אותו לא ניצחה הנבחרת עד 24 בנובמבר 2011. מועמדות ההתאחדות הגרמנית לאירוח התחרות התקבלה בהצלחה. בשלב הבתים, היו ניצחונות ברורים נגד שוודיה, רוסיה ואנגליה. אחרי ניצחון 1-0 על נורווגיה בחצי הגמר - כששער הניצחון נכבש על-ידי סנדרה סמיזק בנגיחה - הנבחרת העפילה שוב לגמר. בגמר שנערך באולם אל מול 18,000 צופים, הנבחרת התמודדה מול שוודיה שוב. תחת גשם שוטף, התפתח משחק קשוח שלא סיפק הכרעה בתום 90 דקות. הגשם הפסיק בדיוק לקראת ההארכה, ובדקה ה-98 מארן מיינרט שלחה את קלאודיה מולר לעבר השער השוודי. מולר שיטתה בהגנה השוודית וכבשה את שער הניצחון בשער הזהב, מה שהעניק לנבחרת הגרמנית את תואר אלופת אירופה.

### 2002-2005: גרמניה אלופת העולם
[ממוזער|[ניה קונצר כבשה את שער הניצחון במונדיאל 2003 עם שער הזהב]]
ימין|ממוזער|גמר המונדיאל בין גרמניה לשוודיה
מונדיאל 2003 היה אמור להתקיים בסין. עם זאת, עקב מגפת הסארס, הטורניר הועבר לארצות הברית בהתראה קצרה. כל משחקי המוקדמות נוצחו עוד קודם לכן, וקוני פוהלרס עשתה היסטוריה בניצחון 9-0 על פורטוגל כשהפכה לשחקנית הראשונה שכבשה חמישייה במשחק. במהלך ההכנות, הנבחרת הגרמנית שיחקה במשחק אימון נגד קבוצת המילואים של שטוטגרט, אותו היא הפסידה 3-0. עם ניצחונות משכנעים בשלב הראשוני נגד קנדה, יפן וארגנטינה, הגרמניות הביסו את הרוסיות 7-1 ברבע הגמר. בחצי הגמר, המארחת חיכתה לנבחרת הגרמנית. קרסטין גרפרקס העניקה לגרמניות את היתרון, במשחק שהפך לקרב קישור בניצוחה של סילקה רוטנברג שהצטיינה. בדקות הסיום, מרן מיינרט ובירגיט פרינץ הבטיחו את הניצחון 3-0. מומחים רבים מחשיבים את המשחק הזה למשחק כדורגל הנשים הטוב בהיסטוריה. בגמר, הנבחרת ניצבה מול הנבחרת השוודית. השוודיות עלו ליתרון בדרה ה-41 בעקבות טעות בהגנה. מיד בתחילת המחצית השנייה, מארן מיינרט השוותה. בהארכה, ניה קונצר כבשה את שער הניצחון וגרמניה הפכה לאלופת העולם תודות לחוק שער הזהב. זכייה זו הפכה את ההתאחדות הגרמנית להתאחדות הראשונה שנבחרות הגברים והנשים שלה זכו בגביע העולם. עם ניצחון זה, הושגה פריצת דרך בכדורגל הנשים הגרמני. הנבחרת הזוכה התקבלה בגרמניה על-ידי אלפי צופים. לאחר הזכייה, ההתאחדות הגרמנית חתמה על הסכם חסות עם קטייס עבור נבחרות הנשים של גרמניה.

המשחק הראשון לאחר המונדיאל היה במוקדמות אליפות אירופה נגד פורטוגל. המשחק שהסתיים בניצחון 13-0 על היריבה ההמומה הוא הניצחון השני הגדול בהיסטוריית הנבחרת. הגומלין בפורטוגל הסתיים בתוצאה דומה, 11-0, כשאינקה גרינס כובשת חמישה שערים. ב-20 במאי 2004, הנבחרת שיחקה במשחק צדקה נגד נבחרת העולם בסטאד דה פראנס לציון יובל ה-100 לפיפ"א, בו הפסידה 3-2.

באולימפיאדת אתונה ב-2004, המשחק הראשון בשלב הבתים נגמר בניצחון 8-0 על סין, כשבירגיט פרינץ כובשת רביעייה. במשחק השני, הגרמניות ניצחו את מקסיקו 2-0. רבע הגמר נגד ניגריה היה משחק קשה, אך תודות לשערים של סטפי ג'ונס וקוני פוהלרס הנבחרת העפילה לחצי הגמר נגד ארצות הברית. במשחק, האמריקאיות נקמו על ההפסד במונדיאל שנה קודם לכן. כריסטין לילי העלתה את ארצות הברית ליתרון, ואיזבל בכור הובילה את המשחק להארכה, בה הת'ר או'ריילי כבשה את שער הניצחון. במשחק על מדליית הארד גרמניה ניצחה את שוודיה תודות לשער של רנטה לינגור.

## כל [[גביע העולם בכדורגל לנשים|גביעי העולם]]
*1991 - מקום רביעי
*1995 - 20x20px מקום שני
*1999 - רבע גמר
*2003 - 20x20px **מקום ראשון**
*2007 - 20x20px **מקום ראשון**
*2011 - רבע גמר
*2015 - מקום רביעי
*2019 - רבע גמר
*2023 - שלב הבתים

## כל אליפויות אירופה
*1984 - לא העפילה
*1987 - לא העפילה
*1989 - 20x20px **מקום ראשון**
*1991 - 20x20px **מקום ראשון**
*1993 - מקום רביעי
*1995 - 20x20px **מקום ראשון**
*1997 - 20x20px **מקום ראשון**
*2001 - 20x20px **מקום ראשון**
*2005 - 20x20px **מקום ראשון**
*2009 - 20x20px **מקום ראשון**
*2013 - 20x20px **מקום ראשון**
*2017 - רבע גמר
*2022 - 20x20px מקום שני
*2025 - חצי גמר

## סטטיסטיקות ונתונים
נכון ל-5 באפריל 2025. השחקניות המודגשות עדיין פעילות בקבוצותיהן.

### שיאניות ההופעות

### מלכות השערים בכל הזמנים

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

גרמניה
קטגוריה:נבחרות גרמניה
קטגוריה:גרמניה: כדורגל
קטגוריה:גרמניה: ספורט נשים
גרמניה