open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
היעלמות עדי יעקבי

**עדי יעקבי** (נולדה ב-31 בינואר 1980) היא נעדרת מ-13 בדצמבר 1996. פרשת היעדרותה זכתה להד תקשורתי נרחב ותיק החקירה בנושא עדיין פתוח.

## רקע
יעקבי נולדה וגדלה בתל אביב לבטי (בת שבע) שעלתה לארץ מארגנטינה וניהלה חנות יד שנייה בתל אביב, וליוסי מנהל חנות משקפיים בתל אביב. ליעקבי אחות תאומה בשם שרית.

יעקבי למדה בבית הספר הממלכתי "גבריאלי הכרמל" ובהמשך בתיכון עירוני א' עד שנשרה ממנו ועברה ללמוד בתיכון אחר.

היא שיחקה מעט במכבי רמת חן והתקבלה למגמת הספורט בתיכון.

שנתיים לפני היעלמותה הוריה של עדי התגרשו, ועדי נשארה לגור עם אמה ברחוב הרמן כהן בתל אביב, ואחותה התאומה עברה לגור עם אביה ברחוב שמשון הגיבור בתל אביב.

## היעלמותה
ב-13 בדצמבר 1996 שהתה יעקבי יחד עם אחותה שרית בבית אביהן.

בסביבות השעה 14:00 בצהריים יצאו השתיים מבית אביהן, ופגשו את תמר, חברתה של אחותה ושלושתן הסתובבו במספר מקומות בעיר עד שישבו בגינת שינקין. לאחר מכן יעקבי נפרדה משתיהן ברחוב שינקין כאשר פגשה בשני ידידים, ולאחר מכן טרם היעלמותה הגיעה יעקבי בשעה 17:20 לחנות בשם "ד"ר גראס" ששכנה ברחוב דיזנגוף 68 בתל אביב.

ביום שבו נעלמה סיפרה יעקבי לאחותה שהייתה אמורה לפגוש מכר בשם אריק, ולא ידוע אם השניים נפגשו. יומיים אחרי היעלמותה ב-15 בדצמבר 1996,  אריק קפץ מהגג של דיזנגוף סנטר במטרה להתאבד ונפצע קשה.

מעדויות שנמסרו למשטרה יעקבי נצפתה בפעם האחרונה בשעה 18:10 בערב בפינת הרחובות המלך ג'ורג' 70 והנביאים 2 בתל אביב, כאשר היא מנסה לעצור טרמפ כדי להגיע לחברתה יערית כהן שלמדה איתה בתיכון והתגוררה בנתניה, אולם היא לא הגיעה אליה ומאז נעלמו עקבותיה.

### הניסיונות למציאתה
לאחר היעלמותה של יעקבי תמונותיה פורסמו בפוסטרים שנתלו ברחובות תל אביב ובמהדורות החדשות בטלוויזיה. מקרה ההיעדרות הוצג בתוכנית "בשידור חוקר", אך לא הוביל לקצה חוט בפרשת היעלמותה.

חוקרי המשטרה נתנו דגש רב לכך שעדי הסתובבה בקרב אנשים המשויכים ל"כת השטן", ולאנשים שמשתמשים וסוחרים בסמים, וכן לציון יום היעדרותה "יום שישי ה-13", הידוע כיום בעל אמונה טפלה כיום רע בעיקר בקרב כתות מסוג "כת השטן" ודומיהם.

בקיץ 2000 נפגשה אמה של עדי, בטי עם אנשיו של יו"ר הרשות הפלסטינית, יאסר ערפאת במטרה לגלות מידע על גורל בתה, אך גם ניסיון זה לא העלה דבר.

בדצמבר 2001 נעצרה אישה בחשד לסחיטת המשפחה (לאחר שדרשה כ-50 אלף שקלים על מידע זה). לטענת האישה, ברחוב מונטיפיורי בתל אביב היה מבנה ובו 500 גולגולות, שאחת מהן "שאבה" את יעקבי. יעקובי סיפרה שמאז שהוצע פרס כספי על סך 100 אלף ש"ח על מידע שיעזור למציאתה של בתה עדי היא מקבלת פניות רבות ממתחזים שמנסים להרוויח כסף קל, ללא שום מידע שיעזור במשהו לקדם את איתורה של עדי.

ב-1 בנובמבר 2012 נפטרה בטי יעקבי ממחלת הסרטן.

אביה של עדי הוא ממייסדי עמותת בלעדיהם - עמותה לתמיכה במשפחות נעדרים שהוקמה ב-2015 שמטרתה לשפר את מערך איתור הנעדרים האזרחים ואת מעטפת התמיכה במשפחותיהם.

## ראו גם
* היעלמות אלכסנדרה ברנדט

## קישורים חיצוניים
* דף הנעדרת של יעקבי, באתר משטרת ישראל
* 
* 
* 
* 
* 
* פשוט נעדרת

## הערות שוליים

קטגוריה:ילדים שנעלמו
קטגוריה:ישראלים נעדרים
קטגוריה:1996 בישראל
קטגוריה:נולדים על פי ויקינתונים
קטגוריה:נפטרים על פי ויקינתונים
קטגוריה:תל אביב-יפו: אירועים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1980
קרלו לוי

**קרלו לוי** (באיטלקית: **Carlo Levi**; 29 בנובמבר 1902 – 4 בינואר 1975) היה צייר וסופר יהודי-איטלקי, מהחשובים בתקופתו.

## קורות חיים
לוי נולד בטורינו, לארקול לוי ואנטה טרבס. אימו הייתה אחותו של המנהיג הסוציאליסטי קלאודיו טרבס. משפחתו הייתה משפחה בורגנית. לוי למד רפואה באוניברסיטת טורינו בשנים 1917–1924. הוא היה תלמידו וידידו של הפוליטיקאי והעיתונאי פּיירו גוֹבֶּטִי, ויחד עמו היה חבר בתנועה האנטי-פשיסטית "צדק וחרות" (Giustizia e Libertà).

בשנת 1934 נעצר לראשונה עקב פעילות אנטי-פשיסטית, ובשנה שלאחר מכן, לאחר מעצר נוסף, הוגלה ליישוב הקטן אליאנו (Aliano) בחבל בזיליקטה שבדרום איטליה. על כפר קטן זה כתב לוי ביצירתו הנודעת ביותר "ישו נעצר באֶבּוֹלי" (תורגם כ"ארץ שכוחת אל", עם עובד 1950), שיצאה לאור בשנת 1945 בהוצאת אֶינאוּדי ולאחר מכן עובדה לסרט על ידי פרנצ'סקו רוזי.

יצירות חשובות אחרות פרי עטו של לוי הן "המילים הן אבנים", משנת 1955, העוסקת בבעיות החברתיות בסיציליה, "לעתיד יש לב עתיק" (1956), "אזל כל הדבש" (1965) ו"השעון" (1950) - כרוניקה של אי-שקט והרהורים על אודות תקופת השיקום שלאחר מלחמת העולם השנייה.
[ממוזער|שלט רחוב על שמו של הסופר קרלו לוי בעיירה אריצ'ה ב[סיציליה]]

בשנת 1963 נבחר קרלו לוי לכהן כסנאטור עצמאי מטעם המפלגה הקומוניסטית האיטלקית (PCI).

ראויים לציון גם ספרו "מחברת בשערים" משנת 1979, שנכתב לאחר שלוי התעוור, וכן ציוריו מאותה תקופה שאוגדו בספר "40 ציורים של עיוורון".

קרלו לוי נפטר בינואר 1975 ברומא. גופתו נטמנה בבית הקברות של אליאנו, שם ביקש להיקבר על מנת לממש את הבטחתו לתושבי הכפר לשוב אליו, הבטחה שאותה לא עלה בידו לקיים בעודו בחיים.

## ספרי קרלו לוי בעברית
***[[ארץ שכוחת אל]]**, תורגם בידי שו"ר, [א"ד שפיר וי’ רין], עם עובד תל אביב, תשכ"א-1961. (הוצאה ראשונה עם עובד, תש"י)."
***השעון**, רומן, תרגם מאיטלקית אליעזר הלוי [הורביץ], עם עובד, תל אביב, תשי"ז-1957.

## קישורים חיצוניים

* גיטה אבינור, "השעון אינו מתקתק בארץ שכוחת אל", '''בצל הזכרונות: מאמרים בבקורת הספרות''', מפעל סופרי חיפה, 1975.
* Carlo Levi oltre Eboli, כתבה וסרטון אודות יצירתו של לוי כצייר, באתר RAI 
* 
* 
* 

[ממוזער|180px|מרכז|מצבת קברו של קרלו לוי ב[אליאנו]]

קטגוריה:סופרים יהודים איטלקים
קטגוריה:ציירים יהודים איטלקים
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים איטלקים
קטגוריה:נכים יהודים
קטגוריה:קומוניסטים איטלקים
קטגוריה:ציירים איטלקים במאה ה-20
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טורינו
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1902
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1975
המורה לפסנתר

**המורַה לפסנתר** (בצרפתית: **La pianiste**; "הפסנתרנית") הוא סרט קולנוע דובר צרפתית מאת מיכאל הנקה, שיצא לאקרנים בשנת 2001. זהו עיבוד לספר "הפסנתרנית", מאת זוכת פרס נובל לספרות, אלפרידה ילינק.

## תקציר העלילה
אריקה קוהיט (איזבל הופר) היא פרופסור ומורה לפסנתר בשנות השלושים המאוחרות לחייה, המתגוררת עם אמה (אנני ז'ירארדו) בדירה שכורה. היא מדריכה כיתת אמן בקונסרבטוריון, וכלפי חוץ היא קשוחה ומחמירה. את וולטר קלמר (בנואה מאז'ימל), בחור צעיר ובלונדיני, פוגשת אריקה ברסיטל פרטי בו שניהם מנגנים. וולטר מגלה בה עניין ומתחיל לחזר אחריה באמתלת סטודנט עקשן. אריקה מתגלה כחובבת סאדו-מזוכיזם ואינה מעוניינת לכאורה ביחסים נורמטיבים, מגחכת את ניסיונותיו ומתעללת בו. בהדרגה משתנים יחסי הכחות בינה לבין התלמיד עד לסצנת הקתרזיס בו וולטר כופה עצמו עליה. בסופו של הסרט חוזרת אריקה לחייה העצמאים ולשגרת המזוכיזם המבוקר שלה.

## שחקנים ראשיים
* איזבל הופר - אריקה קוהיט
* בנואה מאז'ימל - וולטר קלמר
* אנני ז'ירארדו - אמא של אריקה
* סוזנה לותר - מאדאם שובר

## פרסים ומועמדויות
* 3 פרסי פסטיבל קאן: גרנד פרי, השחקן הטוב ביותר - בנואה מאז'ימל, השחקנית הטובה ביותר - איזבל הופר.
* פרס ה"סזאר" לשחקנית המשנה - אני ז'ירארדו, מועמדות לשחקנית הראשית - איזבל הופר.
* 6 מועמדויות לפרס האקדמיה האירופית לקולנוע, מתוכם זכייה אחת: שחקנית ראשית - איזבל הופר.

## קישורים חיצוניים
* 

**ביקורות**
* הביקורת של רוג'ר איברט - "שיקגו סאן-טיימס"
* ניתוח הסרט ב- www.cadrage.net (בצרפתית)
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:BDSM בקולנוע
קטגוריה:סרטי 2001
קטגוריה:סרטי מיכאל הנקה
קטגוריה:סרטים אוסטריים
קטגוריה:סרטים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטים צרפתיים
קטגוריה:וינה בקולנוע
מוריץ מושקובסקי

שמאל|ממוזער|250px|מוריץ מושקובסקי
**מוריץ מושקובסקי** (בפולנית: **Moritz Moszkowski**; 23 באוגוסט 1854 – 24 במרץ 1925) היה מלחין, פסנתרן ומורה יהודי-פולני.

## קורות חיים
מוריץ מושקובסקי נולד בברסלאו שבפרוסיה (כיום ורוצלב, בפולין).

אף כי בימינו נשכח מושקובסקי מן הלב, הרי בשלהי המאה ה-19 נהנה מפופולריות ומהוקרת הקהל. הוא היה מלחין פורה מאוד, שחיבר יותר ממאתיים יצירות. הפסנתרן איגנצי יאן פדרבסקי אמר עליו: "אחרי שופן, אין מי שמיטיב להבין ממושקובסקי איך לכתוב לפסנתר."

מושקובסקי כתב יצירות קטנות רבות לפסנתר, שהנחילו לו פופולריות רבה - בייחוד הקובץ של "מחולות ספרדיים" אופוס 12 לשני פסנתרים. יצירתו המוכרת ביותר כיום היא חמישה-עשר האטיודים הווירטואוזיים אופוס 72 שביצעו פסנתרנים וירטואוזיים כולדימיר הורוביץ ומארק-אנדרה האמלין. כמו כן, כתב מושקובסקי יצירות בקנה מידה גדול יותר, ביניהן הקונצ'רטו לפסנתר במי מז'ור, אופוס 59 והקונצ'רטו לכינור בדו מז'ור, אופוס 30. רבות מיצירות הקטנות אך המבריקות משמשות כקטעי הדרן בסיום קונצרטים ורסיטלים קלאסיים.

בין תלמידיו: יוזף הופמן וולאדו פרלמוטר.

מושקובסקי נפטר בפריז.

## רשימת יצירות
מושקובסקי רשם כמאתיים יצירות קטנות לפסנתר, ואטיודים רבים. הפופולרית מביניהן "ריקודים ספרדיים" (אופוס 12) לדואט פסנתרים. בין השאר, כתביו הם:
* ריקודים ספרדיים, אופוס 12
* סרנדה, אופוס 15
* *Études de Virtuosité*, Op. 72
* *Étincelles* (*Sparks*)
* קונצ'רטו לפסנתר במי במול, אופוס 59 (1898)
* קונצ'רטו לכינור בדו מז'ור, אופס 30
* סוויטות תזמורתיות, אופוס 39, 47, 79
* פואמה סימפונית "ז'אן ד'ארק", אופוס 19
* *Boabdil der letzte Maurenkönig,* Op. 49
* הלחין את הבלט *Laurin (1896)*

## רשימת הקלטות נבחרות
* הקונצ'רטו הרומנטי לפסנתר, אלבום 1 - מושקובסקי ופדרבסקי (פירס ליין)
* מוריץ מושקובסקי: מוזיקה לפסנתר אלבום 1, 2 ו-3 (סטה טאנייל)

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:פסנתרנים יהודים פולנים
קטגוריה:מלחינים יהודים פולנים
קטגוריה:נגנים יהודים פולנים
קטגוריה:מורים למוזיקה יהודים
קטגוריה:בוגרי קונסרבטוריון שטרן
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1854
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1925
פאולו לינס

שמאל|ממוזער|300px|פאולו לינס
**פאולו לינס** (בפורטוגזית: **Paulo Lins**; ) הוא סופר ברזילאי ומחבר רב המכר "עיר האלוהים".

## חייו
לינס, יליד ריו דה ז'ניירו, עבר בגיל 7, לגור בפאבלה סידאג'י ג'י דאוש (Cidade de Deus, עיר האלוהים), אשר ממערב לריו דה ז'ניירו. בילדותו היה מתוסכל והרגיש כי הוא שונה מחבריו בשל הקושי לשחק כדורגל ולרקוד סמבה. על זכרונות ילדותו נוהג לינס לספר שבגיל צעיר היה כותב כעונש חינוכי, וכן את זכרונותיו מכך שבתמונות המחזור הוא היה ה"שחור" היחיד.

בוגר לימודי ספרות, עבד כמורה בחטיבת בינים, תיכון ואוניברסיטה. בשנת 1986 כתב את הספר "על השמש" (Sobre o sol). לאחר מכן השתתף לינס בעבודה סוציולוגית שארכה 10 שנים על הפשיעה בריו דה ז'ניירו. תוך כדי כך כתב את הספר "עיר האלוהים", אשר ראה אור בשנת 1997. 

בספרו זה השתמש לינס בשמות של אחדים מתושבי הפאבלה ועל כך נתבע על ידי אחדים מהם. להגנתו טען לינס כי על אף שהספר מבוסס על המציאות, כפי שהייתה לפני 25 שנים, יש לראותו כפרי דמיונו. כמו כן, בראיונותיו לעיתונות טען כי השתמש בשמות התושבים בתקווה לעורר אצלם עניין בקריאת ספרים, בלי קשר לדמויות בספר, שהן פיקטיביות. טענתו התקבלה והתביעות נדחו.

בשנת 2002 עבר הספר עיבוד קולנועי ובשנת 2003 היה פרננדו מאירלס למועמד לפרס האוסקר בקטגוריית הבמאי הטוב ביותר.

לינס הוא פרופסור באוניברסיטה הפדרלית של ריו דה ז'ניירו (Universidade Federal do Rio de Janeiro) ומחזיק בקתדרה על שם מריו דה אנדרדה לתרבות ברזילאית במרכז ללימודי אמריקה הלטינית אשר באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. כמו כך, משמש לינס כיועץ במזכירות לקידום שוויון גזעי, המקנה העדפות לסטודנטים שחורים.

## קישורים חיצוניים

* 


* Renata Marson Teixeira de Andrade-Downs, “Cities of God” and Globalized Violence - The Center for Latin American Studies at UC Berkeley, March 4, 2004


## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים ברזילאים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1958
סגולית חרמשית

**סגולית חרמשית** (אספקלריה חרמשית, *Legousia falcata*) היא צמח עשבוני חד שנתי ממשפחת הפעמוניתיים. פרחיו דומים לפרחי הפעמונית הזיפנית. התפרחת מזכירה אשכול עם זאת הפרחים אינם צפופים. הצמח אינו נפוץ בארץ אך הוא מצוי בתפזורת כמעט בכל אזורי הארץ. הפריחה בחודשים מרץ עד יוני.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:פעמוניתיים
קטגוריה:ארץ ישראל: פעמוניתיים
קטגוריה:פרחים סגולים בארץ ישראל
שמעיה אנג'ל

**שמעיה אנג'ל** (12 בדצמבר 1952 – 9 במרץ 2004) היה עבריין סמים ורכוש ורוצח ישראלי שנידון לשני מאסרי עולם.

## ביוגרפיה
אנג'ל נולד במעברת תל כביר בתל אביב להורים יוצאי מצרים. בגיל 13 הוא נשר מלימודיו והחל לעסוק בפריצה ובגניבת אופנועים.

בינואר 1971 נעצר בחשד למעשי שוד, אך עורך דינו טען שהוא וחבריו אינם אחראים למעשיהם, והם נשלחו להסתכלות. בפברואר 1971 נידון לחצי שנת מאסר על גנבת קטנוע.

בהמשך, באפריל 1971, הוא ניסה להימלט מכלא תל מונד, ובינואר 1972 נידון לשנה נוספת בנוסף ל-7.5 שנים שכבר נגזרו עליו. ב-1976 הואשם בהשתלת אקדח תופי יחד עם עבריינים נוספים, ונידון לעונש מאסר קצר. בינואר 1977 השלטונות הסכימו לקצר שליש מתקופת מאסרו בתמורה לכך שיסע לאנגליה ולא יחזור עד תום תקופת המאסר. כעבור שנתיים חזר לישראל, החל לסחור בסמים והפך לנרקומן בעצמו. בהמשך שמו נקשר לרציחות של מספר עבריינים, אך מעולם לא הועמד לדין.

בשנת 1979 הכיר את שרה אנג'ל במועדון "פיקוקס" בתל אביב ונישא לה שנה לאחר מכן. בשנת 1982 הואשם יחד עם אשתו והעבריין חיים שושן ברצח כפול של סוחרי הסמים, שולמית שלי ומישל נחמיאס, ונידון לשני מאסרי עולם. לאחר שחשד שחיים שושן הולך להפוך לעד מדינה נגדו ונגד אשתו, הוא רצח אותו ב-1985 בין כותלי הכלא בעזרת חבריו, הרצל אביטן ויעקב שמש. בשנה החמישית למאסרו בכלא התגרש מאשתו, שבינתיים כבר זוכתה מהאישום ברצח ושוחררה. הפזמונאי יענקל'ה רוטבליט שסיקר את המשפט לעיתון "חדשות" כתב על הזוג אנג'ל את השיר "רחבת הריקודים" בביצוע יהודית רביץ.

ב-1989 אנג'ל הכיר את נעמי קדוש ונישא לה בשנית ב-1991, ובשנת 2001 נולדה להם בת. המצבה על קברו של שמעיה אנג'ל|שמאל|ממוזער|250pxביוני 2003 אנג'ל חלה בסרטן ריאות, ועקב כך הוא השתחרר מהכלא למעצר בית. אנג'ל נפטר מהמחלה ב-9 במרץ 2004 ונקבר בבית העלמין קריית שאול בתל אביב.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מורשעים ברצח בישראל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנפטרו מסרטן הריאה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2004
ברוך

קטגוריה:שמות פרטיים עבריים לגברים
קטגוריה:שמות משפחה עבריים
נקודה מבודדת

[ממוזער|250px|0 היא נקודה מבודדת בקבוצה <math>\{0\}\cup [1, 2]</math>. יש עיגול סביבה שלא מכיל אף נקודה אחרת של הקבוצה.](https://he.wikipedia.org/wiki/%D7%AA%D7%9E%D7%95%D7%A0%D7%94:%C4%90i%E1%BB%83m_c%C3%B4_l%E1%BA%ADp-Isolated_point.svg)
בטופולוגיה, נקודה \ x בקבוצה \ S נקראת **נקודה מבודדת**, אם קיימת סביבה של \ x שאינה מכילה נקודות אחרות של \ S. בפרט, במרחב אוקלידי (או במרחב מטרי), \,x היא נקודה מבודדת של \ S אם קיים כדור פתוח סביב \ x אשר אינו מכיל נקודות של \ S (פרט ל-\ x עצמה). באופן שקול, נקודה \ x אינה מבודדת, אם ורק אם \ x היא נקודת הצטברות בקבוצה.

קבוצה אשר מכילה נקודות מבודדות בלבד נקראת **קבוצה בדידה**. תת-קבוצה בדידה של מרחב אוקלידי היא סופית או בת מנייה. עם זאת, קבוצה יכולה להיות בת מנייה ולא בדידה, כמו המספרים הרציונליים. מרחב טופולוגי שבו כל נקודה היא נקודה מבודדת נקרא מרחב דיסקרטי.

קבוצה סגורה שאין בה נקודות מבודדות נקראת קבוצה מושלמת.

## דוגמאות
המרחבים הטופולוגיים בדוגמאות הבאות נחשבים תת-מרחבים של הישר הממשי.
* בקבוצה S=\{0\}\cup [1, 2], הנקודה 0 היא נקודה מבודדת.
* בקבוצה S=\{0\}\cup \{1, 1/2, 1/3, \dots \}, 
:0 אינה נקודה מבודדת מכיוון שניתן למצוא נקודות ב-\ S קרובות ל-0 ככל שנרצה, אבל כל הנקודות האחרות הן מבודדות.
* הקבוצה \ N=\{0, 1, 2, \dots \} (קבוצת הטבעיים) היא קבוצה בדידה בישר הממשי.

## ראו גם
* פעולה לא רציפה לחלוטין

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:טופולוגיה
ראשתנים ננסיים

**ראשתנים ננסיים** (שם מדעי: Kogiidae) היא משפחה בסדרת הלווייתנאים. היא כוללת סוג יחיד, **ראשתן ננסי** או **קוגיה** (*Kogia*), המכיל שני מינים:

*קוגיה גמדית (*Kogia sima*)
*קוגיה ננסית (*Kogia breviceps*)

הראשתניים הננסיים חולקים מעט מן המשותף מהראשתן גדול-הראש: הם קטנים הרבה יותר ממנו, נחיר הנשימה שלהם לא נמצא בחלק הקדמי של הראש כמו לראשתן, ונושאים רק דמיון קל אליו. יש להם ראשים קטנים, קהים ומרובעים מעט, ולסתות נמוכות שנתמכות מלמעלה (כמו לראשתן גדול-הראש עצמו). מבנה הגולגולת הוא מאוד מוזר: האזור עבור הפנים הוא אסימטרי ודומה לזה של הראשתן גדול-הראש, אבל הרבה יותר קצר.

## קישורים חיצוניים

* Pygmy and Dwarf Sperm Whales (Family Kogiidae)

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1871
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי תאודור גיל
קטגוריה:דמויי ראשתן
קטגוריה:משפחות מונוטופיות
תפליסיים

כת **התפליסיים** הם כת קראית שנוסדה בתחילת המאה ה-9, ומקורה כפי הנראה מבגדאד. מקור השם הוא של מייסדה מוסא אל-זעפרני (משה מהעיר זעפרני שבפרס), שבאמצע המאה ה-9 עבר לאל-תפליסי, שנקרא על ידי יהודה הדסי, אבו עמרן אל-תפליסי כלומר הנעתק ממקומו אל מדינת תפליסי, וכת התפלסיים נקראה גם **אבו עימראנים**.במקום אחר נזכרים כ**משביטים**.

## עיקרי האמונה

מצד אחד אימצה לעצמה כת התפלסיים מספר השקפות עולם קראיות, ביניהם:
* איסור הנישואים לקרובי משפחה (לאחיינית למשל)
* איסור על אכילת בשר של חיה מעוברת ועוברה
* קביעת יום ראשון לתחילת ספירת העומר

מצד שני סטו מוסא והתפליסיים בהרבה הוראות חשובות של הקראים, כמו למשל:
* קביעת היום הראשון בחודש חושבה על פי היעלמותו של הירח ולא לפי הופעתו
* הם ייחסו לאיסור אכילת חלב רק לקורבנות, וכלא אפקטיבי בגלות

כך שמוסא נחשב בעיניהם כבוגד והדת החדשה שלו - כפירה, והתפללו לעונש אלוהי כנגדו.

על פי אמונתם של התפליסיים:
* אלוהים, לאחר שיצר את העולם, מת, כך שהוא מותיר את העולם להתנהל בעצמו
* במשותף עם האיבאדים והמוג'ברים הטילו ספק ברעיון תחיית המתים

מה שנחשב כפירה, לפי כל הדתות המונותאיסטיות.

פינסקר וצבי גרץ זיהו את מוסא אל-תפליסי כפרשן התנ"כי "משה בן-עמרם הפרסי", מקורות קודמים יותר מתייחסים לדעתו של משה בן-עמרם, שקורבן פסח שהוקרב במצרים חייב היה להיות טלה, ולאחר יציאת מצרים הקורבן יכול להיות עגל, פירוש שהאבן עזרא הפריך אותו. צבי גרץ אף סבור כי "בן-עמרם" צריך להיות מתוקן ל"אבו עמרם". אבל פירסט מנמק את דעתו כי משה הפרסי מהאבן עזרא היה אדם שונה ממוסא אל-תפליסי, שלא חשב שראוי להיות מצוטט. על פי אברהם גייגר, אבו עמרן אל-זעפרני, שנזכר על ידי יפת בן עלי, הוא אותו יהודה הפרסי שנזכר על ידי אברהם אבן עזרא אבל פינסקר וגרץ מסיקים כי יהודה הפרסי הוא יהודן מהמדאן או יודגן (Yudghan). מוריץ שטיינשניידר, מבלבל שלושה אנשים, כאשר הוא מתייחס למשה בן-עמרם הפרסי, יהודה הפרסי, ומוסא אל-תפליסי, כאל אותו אדם.

## קישורים חיצוניים
* גרשון בן-אורן, תולדות יהודי גאורגיה עד ימי המשטר הסובייטי, באתר הקונגרס העולמי של יהודי גאורגיה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טביליסי
קטגוריה:טביליסי: היסטוריה
קטגוריה:יהדות קראית
קטגוריה:יהדות גאורגיה
קטגוריה:יהודים ויהדות בימי הביניים
מירי ליטווק

**מירי ליטווק** (נולדה ב-1960) היא סופרת ומתרגמת ישראלית.

## ביוגרפיה
ליטווק נולדה ברוסיה ועלתה לישראל בשנת 1975. למדה לתואר ראשון בחוג לאומנות התיאטרון שבאוניברסיטת תל אביב ולתואר שני באוניברסיטת סורבון שבפריז. כתבה ארבעה ספרי פרוזה, תרגמה פרוזה ושירה מרוסית ומצרפתית. סיפוריה ותרגומיה פורסמו גם בכתבי העת עיתון 77, אפיריון, "קשת החדשה", "הליקון" וכחלק מאנתולוגיה בספר "הסוד".
זכתה בפרס היצירה לסופרים ומשוררים על שם לוי אשכול לשנת תשס"ו 2006.

## ספרי פרוזה שכתבה
* **רוסיות ישנות עירומות: סיפורים**. תל אביב, ספרית פועלים, תשנ"ו 1999
* **שמש מאחורי הגב**. תל אביב, הוצאת הקיבוץ המאוחד, ספרי סימן קריאה, 2001.
* **געגועים לחושך**. בני ברק, הוצאת הקיבוץ המאוחד, ספרי סימן קריאה, 2005.
* **אוניֶגין שאהב את סבתא קלרה**, הוצאת כרמל, ירושלים, 2016.
* **חיפה זה רחוק**, שתים בית הוצאה לאור, 2026.

## ספריה שתורגמו לשפות זרות
* **Любовь Онегина к бабушке Кларе**, Литрес, Москва

## ספרי פרוזה שתרגמה
***יבגני זאמיאטין: אנחנו**, רומן, הוצאת בבל.
***אנטון צ'כוב: שד היער** מחזה, התיאטרון הקאמרי.
***איסאק באבל: השקיעה** מחזה, תיאטרון הבימה.
* **אונורה דה בלזק: הסכנות שבהתנהגות נלוזה,** הוצאת נהר ספרים.

## ספרי שירה שתרגמה
* **בוריס פסטרנק: מבחר משירתו**. הוצאת גוונים.
* **אנה אחמטובה: מבחר משירתה**. הוצאת גוונים.
* **מארינה צווטאייבה: מבחר משירתה**. הוצאת גוונים.
* **אלכסנדר בלוק: מבחר משירתה.** הוצאת גוונים.
* **אלכסנדר גאליץ**' **- משורר המחאה**, כתב הוצאה לאור..

## סיפרי ביוגרפיה שכתבה - בהוצאת מירי ליטווק - סופרת זיכרונות
* סיפור חיים - סיפור המדינה סיפורה של אהובה יעקבי.
* לפתוח את היד, את הלב ואת הדלת - סיפורה של רגינה שגיב.
* מהחידקל עד הכנרת, סיפורה של תרצה שמש.
* קודם הגג – סיפורו של יעקב מרדכי פרלמן ובני משפחתו.
* נערת הכפר – סיפור חייה של גניה בקמן דורף.

## ספרי תדמית - בהוצאת מירי ליטווק - סופרת זיכרונות

* אגרובנק, חולון - התחדשות עירונית - סיפורו של פרויקט

## בהוצאות אחרות
* החייל היהודי מוורשה, סיפורו של אליעזר ברונשטיין.
* זהות בדויה, סיפורה של מרילה (מאשה) מור.
* אמא את בליבי תמיד, סיפורה של פנינה-פאני מרקו.
* ימין משה, אפריקה והעולם כולו, סיפורו של שמעון צפניה.
* רציתי לומר: סליחה שנולדתי, סיפורה של שושנה חודיק.
* באור ובסתר, סיפורו של ישראל שיל"ת.
* העוז והענווה, סיפורם של אליעזר ורות בר יהודה.
רשימת הספרים מתעדכנת באתר המיועד לנושא

## קישורים חיצוניים

* 

* בפייסבוק: https://www.facebook.com/sipurei.savta.Mirie/?ref=hl
* 
* 
* 
* בלוג של מירי ליטווק באתר סלונה: http://saloona.co.il/savtamirie/

קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:מתרגמות ישראליות
קטגוריה:מתרגמים ישראלים
קטגוריה:ישראליות ילידות ברית המועצות
קטגוריה:ישראלים ילידי ברית המועצות
קטגוריה:עולות בשנות ה-1970
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת פריז
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פריז
קטגוריה:זוכות פרס היצירה לסופרים ומשוררים
קטגוריה:זוכי פרס היצירה לסופרים ומשוררים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1960
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960
יואב כ"ץ

**יואב כ"ץ** (נולד ב-21 בנובמבר 1965) הוא סופר, מתרגם, מחזאי ותסריטאי ישראלי.

## קורות חייו
כ"ץ הוא בוגר המגמה לכתיבה דרמטית בחוג לאמנות התיאטרון של אוניברסיטת תל אביב.

כתב מספר תסריטים לסרטי טלוויזיה: "עיניים שלי" שזיכה אותו במועמדות לפרס האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה לשנת 1997, וכן השתתף בכתיבת תסריט הסדרה "ארץ קטנה, איש גדול" בבימויו של אברהם הפנר. כתב במשך למעלה מחמש שנים עבור תוכניות בערוץ הילדים ובטלוויזיה החינוכית. כתב את התסריט לסרט בדרך אל החתולים בבימוי חורחה גורביץ', עיבוד לרומן של יהושע קנז וכן היה שותף לכתיבת התסריט לסרט האקשן קרב אוויר מ-2024.

בתיאטרון תרגם ועיבד מאנגלית למעלה מעשרים מחזות. בין השאר כתב וביים את ההצגה "מהמטבח באהבה" שזכתה בפרס ההצגה הטובה ביותר בפסטיבל חיפה להצגות ילדים בשנת 1999.

כ"ץ כתב סיפורים קצרים, שניים מהם זכו במקום הראשון בשנים 1992 ו-1993 בתחרות הסיפור הקצר של "הארץ". קובץ סיפוריו "מולטי סיסטם" זכה בפרס קרן מוזס לספרות לשנת 1999; סיפור הנושא מתוך קובץ זה הועלה במסגרת ההצגה "זוגיות" בתיאטרון הבימה. בשנת 2011 ראה אור הרומן "נתב"ג" בהוצאת עם עובד. תרגם מאנגלית קרוב ל-100 ספרים (נכון לשנת 2024), בהם רבים מכתביו של המינגוויי שראו אור מחדש בעברית, "הטיגריס הלבן" מאת ארווינד אדיגה, וספרים נוספים.

## ספריו
* **מולטי-סיסטם**. תל אביב, ידיעות אחרונות, 2000.
* **נתב"ג**. תל אביב, עם עובד, 2011.
* **הנמלה פיסטינה והקוסקוס**. תל אביב, ידיעות ספרים, 2015.
## פילמוגרפיה
* **עיניים שלי** (1997) מתוך: סיפורים קצרים על אהבה (1997)
* **[[ארץ קטנה, איש גדול]]** (1998)
* **[[בדרך אל החתולים]]** (2009)
* **[[קרב אוויר (סרט)|קרב אוויר]]** (2024)

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 
* ענת שינקמן, ריאיון עם יואב כ"ץ בעיתון תל אביב
* דור בביוף, ריאיון עם יואב כ"ץ בפורטל אנשי הספר

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:זוכי תחרות הסיפור הקצר של "הארץ"
קטגוריה:בוגרי תיכון מקיף ו' (באר שבע)
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב 
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1965
פיג'ו 204

**פיג'ו 204** - מכונית קומפקטית מתוצרת חברת פיג'ו הצרפתית שיוצרה בין השנים 1965–1976.
בעת פיתוח הרכב נקרא הדגם B12. הרכב הוצע במספר רב של גרסאות והושק לראשונה בפריז ב-23 באפריל 1965. ה-204 היה הרכב הנמכר ביותר בצרפת משנת 1969 ועד 1971. הרכב בעל ההנעה הקדמית הוצע עם שני מנועים, הראשון מנוע בנזין בנפח של 1,130 סמ"ק, והשני מנוע דיזל בנפח של 1357 סמ"ק. החידוש ברכב זה היו בלמי הדיסק שהרכב צויד בהם, בשימוש לראשונה על ידי חברת פיג'ו.

הרכב נודע כרכב קל לאחזקה, בעל ביצועים סבירים וצריכת דלק נמוכה.

## קישורים חיצוניים
.

204
קטגוריה:מכוניות משפחתיות
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1965
קטגוריה:מכוניות צרפתיות
הרפובליקה האוטונומית הסובייטית הסוציאליסטית של אג'ריה

שמאל|ממוזער|250px|דגל הרפובליקה
**הרפובליקה האוטונומית הסובייטית הסוציאליסטית של אג'ריה** או **אג'ריה א.א.ס.ס.ר** הייתה רפובליקה אוטונומית סובייטית סוציאליסטית בתוך גאורגיה הסובייטית, ונוסדה ב-16 ביולי 1921. לאחר התפרקות ברית המועצות בשנת 1991 היא הקימה את הרפובליקה האוטונומית של אג'ריה של גאורגיה.

## ייסוד
אחרי כיבוש זמני על ידי הטורקים ויחידות בריטיות בשנים 1918–1920, אג'ריה אוחדה עם גאורגיה בשנת 1920. לאחר קונפליקט צבאי קצר במרץ 1921, הממשלה באנקרה העבירה את השטח לגאורגיה על פי פיסקה 6 להסכם קארס על בסיס ההבנה כי גאורגיה מתחייבת לתמוך באוטונומיה של האוכלוסייה המוסלמית של המחוז. רוסיה הסובייטית ייסדה את האוטונומיה האג'רית ב-16 ביולי 1921 בהתאם לפיסקה זו. מאחורי ההסכמה הרוסית עמדה הכוונה שלא לאפשר לגאורגיה שליטה מלאה על נמל הים השחור, בתומי, וניסיון לחזק את הנטיות הקומוניסטיות של האג'רים המוסלמים המתגוררים בטורקיה.

קטגוריה:אג'ריה
אג'ריה
אג'ריה
אג'ריה
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1921
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהתפרקו ב-1990
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהתפרקו ב-1991
רודרקשה

**רודרקשה** (שם מדעי: *Elaeocarpus ganitrus*) הוא עץ הגדל בעיקר במדינת אנדרה פרדש שבהודו. פירות העץ משמשים לפולחן הפוג'ה עבור מאמיני ההינדואיזם. המאמינים נוהגים לייבש את הפירות, לחורר אותם ולהכין מהם מחרוזות תפילה לשימוש בטקס.

מחרוזות הרודרקשה, הנקראות "מאלה" ("מחרוזת" בהינדית), מיוצרות בגדלים שונים ונבדלות זו מזו במספר החריצים שעל הפירות. אם מספר החריצים לא חורג מהרגיל (בסביבות 5-3), תהיה זו מחרוזת פשוטה וזולה לקאסטות הנמוכות. במידה ויש מיעוט או ריבוי ניכר בחריצים, ייחשבו החרוזים לנדירים ויקרים וישמשו את הברהמינים, או ימכרו לבעלי ממון.
ממוזער|ימין|200px|פרי רודרקשה נדיר עם 14 חריצים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1831
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ורג' דון
קטגוריה:הינדואיזם
קטגוריה:חמציצאים
קטגוריה:הודו: צומח
קטגוריה:פירות וזרעי נוי
נוימה

[ממוזער|שמאל|נוימות בגלגול מוקדם מעל לפסוקי [תהילים]]
**נוימות** היו סימני הצלילים במוזיקה המערבית של ימי הביניים המוקדמים, בטרם פיתוח התיווי המודרני. הצלילים נכתבו כסימנים מעל למזמורי תפילה נוצריים בצורה המזכירה מעט את טעמי המקרא. בהמשך נוספו שורות החמשה ומאוחר יותר גם סימני המפתח בדרך לשיטת התיווי הנהוגה כיום.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

*H. Bewerunge, מאמר מקיף על נוימות כולל תמונות מתוך האנציקלופדיה הקתולית

קטגוריה:ביצוע אותנטי
קטגוריה:סימנים מוזיקליים
אבנת

**אׇבְנַת** (בקמץ קטן) היא התנחלות ויישוב קהילתי השוכן באזור צפון ים המלח, כ-7 ק"מ מדרום לקלי"ה וכ-12 ק"מ מצפון למצפה שלם.

## היסטוריה
היישוב הוקם כהיאחזות נח"ל בשם **נח"ל קדרון** בינואר 1987.

ביוני 1998 חתמה מועצה אזורית מגילות ים המלח על חוזה עם חברה פרטית להפעלת מכללה ללימודי רפואה משלימה ומחשבים במקום. החוזה נחתם מתוקף חוזה בין החטיבה להתיישבות למועצה, שאישר למועצה להפעיל את המתחם שזכויות החכירה שלו השתייכו לחטיבה להתיישבות. באוקטובר 1998 החלה החברה להפעיל את המכללה.

במקום פועלת מאז שנת 2003 פנימייה טיפולית לנוער בסיכון מבתים דתיים, ששמה "יפתח". חלק מתושבי היישוב עובדים בה. בנוסף, פועלים ביישוב פעוטון, מעון וגן ילדים. ילדי היישוב לומדים גם בבית הספר האזורי בקליה.

ב־2004 אוזרח היישוב.

שם היישוב שונה מ"נח"ל קדרון" ל"אבנת" על מנת למנוע בלבול עם מושב קדרון שבשפלה. השם אבנת הוא סמלי בהוראה שאולה (על משקל שמות תנ"כיים - אסנת, בשמת).

בסמוך ליישוב מדרום, נשפך נחל קדרון לים המלח, ומצפון לו נשפך אל הים ואדי מזין. כחצי קילומטר ממזרח ליישוב נמצא מצד קדרון.

היישוב מתפרס על 85 דונם וב-2011 היו בו 24 דירות למגורים. בתחילת שנת 2015 פתח היישוב את שעריו לבניה על 20 המגרשים המצוים בו, ופונים מזרחה לנופי ים המלח והרי מואב.

במרץ 2025 קיבל הקבינט המדיני-ביטחוני החלטה להעניק לאבנת ול־12 יישובים במעמד דומה נוספים מעמד עצמאי. עד אז, היה נחשב היישוב באופן רשמי לחלק ממצפה שלם הקרוב, אך הוא התנהל באופן עצמאי. בנובמבר אותה שנה קיבל היישוב מעמד רשמי.

## קישורים חיצוניים

*אתר היישוב אבנת
*דף היישוב אבנת, באתר עמותת תימורה
*
*
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מועצה אזורית מגילות ים המלח
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1983
קטגוריה:היאחזויות נח"ל
קטגוריה:בקעת ים המלח
קטגוריה:יישובים באזור ים המלח
יונקת

[שמאל|ממוזער|250px|יונקת היוצאת מתוך [האפידרמיס]]
**יונקות או שערות שורש** הן התארכות של תאי אפידרמיס של שורש הצמח. דרכן נקלטים מרבית המינרליים בצמח. היונקות הן דמויות שערות, ויונקת נוצרת כתוצאה מצמיחה מוגברת של דופן התא. כמות היונקות הצומחות משורש אחד גדולה מאוד, וכך היונקות מגדילות את שטח המגע בין השורש לקרקע. כתוצאה מכך, כושר קליטת המים והמינרליים עולה. היונקות נעות בין חלקיקי הקרקע, "אוחזות" בהם ושואבות את המים יחד עם היסודות המינרליים המומסים בהם. לאחר מכן, הם עוברים דרך תאי האפידרמיס לתוך קליפת השורש, משם מסוננים דרך פס קספרי והאנדודרמיס לתוך הפריצקל (השכבה החיצונית של הגליל המרכזי של השורש) ומשם לעצה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מורפולוגיה של צמחים
קטגוריה:שורשים
פיג'ו 205

**פיג'ו 205** (בצרפתית: **Peugeot 205**) הוא רכב צרפתי בגודל סופרמיני האצ'בק מתוצרת פיג'ו, אשר יוצר במספר גרסאות. ה-205 הושקה כמחליפת ה-104 בתחילת שנת 1983 ומיד זכתה להצלחה גדולה, שהפתיעה מאוד את הנהלת פיג'ו. המכונית נהנתה מעיצוב חיצוני צעיר והציעה התנהגות כביש טובה לצד נוחות נסיעה מצוינת. עם זאת המכונית ספגה ביקורת בשל אבזור הפנים הדל שלה וכן בשל מרווח הפנים המצומצם.

כשנה לאחר השקתה הציגה פיג'ו את גרסת ה-GTi. זו הייתה הגרסה הספורטיבית של ה-205, שהוצגה במרכב 3 דלתות בלבד וקיבלה מספר עדכונים עיצוביים כמו פסי קישוט שחורים וקשתות מעל לבתי הגלגלים. ה-GTi שווקה תחילה עם מנוע 1,600 סמ"ק מסדרת מנועי ה-XU של פיג'ו, שצויד בהזרקת דלק והפיק 105 כוחות סוס. בסוף שנות ה-80 הציגה פיג'ו גרסת GTi חזקה יותר שצוידה במנוע בנפח 1,900 סמ"ק (גם הוא מסדרת ה-XU), שהפיק 130 כוחות סוס. גרסאות ה-GTi זכו לשבחים רבים מצד עיתונאות הרכב על התנהגות הכביש המצוינת שלהן וקידמו בצורה משמעותית את המכירות של שאר גרסאות הדגם.

בסוף שנות ה-80 החליטה פיג'ו להחליף את המכונית בשתי מכוניות ולא להציג לה מחליפה ישירה - פיג'ו 106 שהוצגה בשנת 1991 כמחליפה הקטנה יותר ופיג'ו 306 שהוצגה בשנת 1993 כמחליפה הגדולה יותר. עם זאת ה-205 המשיכה לשמור על ביקוש גבוה בשוק למרות צמד המכוניות שהחליפו אותה ונשארה בייצור עד לשנת 1999. בסך הכל הייתה ה-205 סיפור הצלחה בעבור יצרנית הרכב הצרפתית ונחשבה במשך שנים לדגם הנמכר ביותר של פיג'ו בעולם (עד שנעקפה על ידי מחליפתה, פיג'ו 206).

בישראל הרכב שווק בישראל בין השנים 1984 ל-1999 ושימש בחלק מהזמן כרכב שרות בצה"ל לקצינים בדרגות סגן-אלוף. לארץ הגיעו כל גרסאות המנוע של ה-205 למעט גרסאות הדיזל.

בשנת 1984 זכתה ה- "פיג'ו 205" במקום השני, בתחרות מכונית השנה באירופה. במקום הראשון זכתה ה-פיאט אונו ובמקום השלישי זכתה ה-פולקסווגן גולף.

## קישורים חיצוניים

* סקירה היסטורית - פיג'ו 205, מאת חן פרחי, באתר CarsForum.

205
קטגוריה:מכוניות סופרמיני
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1983
קטגוריה:מכוניות צרפתיות
קטגוריה:כלי רכב המורכבים באיראן
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים באינדונזיה
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בצ'ילה
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בטאיוואן
נאדיד עדין

**נאדיד עדין** (שם מדעי: *Utricularia exoleta*, *Utricularia gibba*) הוא צמח טורף הנפוץ בכל היבשות למעט אנטארקטיקה. הוא נצפה בישראל בעבר באזור עמק החולה, השרון והשפלה, אך כיום כנראה אינו גדל שם עוד. בספר האדום של צמחי ישראל נחשב כמין אפיזודי בישראל.

לנאדיד ענפים רבים ועליהם שלפוחיות קטנות ועגולות המשמשות כמלכודת ציד. בכל שלפוחית כזו, ישנה מעין דלת הסוגרת על הפתח והיא נפתחת אך ורק לכיוון פנים הצמח. השלפוחית מלאה במיץ עיכול אשר ממיס ומפרק את גופו של החרק הנטרף. במקומות שונים בעולם משתמשים בצמח זה על מנת ללכוד יתושים וחרקים שונים.

## ראו גם
* נאדיד המים

## לקריאה נוספת
* קארל זימר, **פיתוי גורלי**, נשיונל ג'יאוגרפיק ישראל, גיליון 142, מארס 2010

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:נאדידיים
קטגוריה:ארץ ישראל: נאדידיים
קטגוריה:פרחים צהובים בארץ ישראל
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
עמוס אורי

**עמוס אורי** (נולד ב-1956), הוא פרופסור בפקולטה לפיזיקה בטכניון העוסק בחקר המבנה הפנימי של חורים  שחורים ובחקר האפשרות התאורטית למסע בזמן. פרסם מאמרים רבים בנושאים אלו בעיתונות המדעית. זכה להתעניינות התקשורת הפופולרית לאחר שפרסם בשנת 2005 בעיתון המדעי Physical Review Letters מאמר שהציג לטענתו מודל ריאליסטי יותר למסע בזמן.

נולד בקיבוץ לביא ולמד בישיבה תיכונית בנתניה כשנתיים ואחר כך פרש ולמד שנה אחת בישיבת מרכז הרב ושנה אחת למד לבדו לבחינות הבגרות. את שירותו הצבאי העביר בחיל השריון וכשהשתחרר עבר לקיבוץ מגדל עוז. למד לתואר ראשון, שני ודוקטורט באוניברסיטה העברית. את מחקר הפוסט-דוקטורט שלו ביצע במכון הטכנולוגי של קליפורניה.

## קישורים חיצוניים
* דף אישי באתר הטכניון

* 

קטגוריה:סגל הטכניון: פיזיקה
קטגוריה:פיזיקאים ישראלים
קטגוריה:בוגרי ישיבת מרכז הרב
קטגוריה:לביא (קיבוץ): אישים
קטגוריה:מגדל עוז: אישים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1956
אלמוג (פירושונים)

קטגוריה:שמות פרטיים עבריים לגברים ולנשים
קטגוריה:שמות משפחה עבריים
קטגוריה:שמות פרטיים שמקורם בבעלי חיים
גואראם הראשון, נסיך איבריה

**גוּאראם הראשון** (בגאורגית: **გუარამი I**) היה נסיך שהקים את נסיכות איבריה. הוא נשא בתואר הביזנטי "קורופלאטס" והנהיג את נסיכות איבריה תחת חסותה של האימפריה הביזנטית משנת 588 עד 590 לערך. לעיתים קרובות הוא מזוהה עם ה"גורגנים" המופיעים בכתביו של רושם הרשומות הביזנטי, תיאופנס המוודה.

הגוארמידים, השושלת שאליה השתייך גואראם הראשון, היו דוכסי האזורים הדרומיים של איבריה, קלארג'תי וג'אוואחתי. רושם הרשומות הגאורגי, סומבט דוויתידזה טען ברשומותיו כי הוא היה השליט הבגרטיוני הראשון. אולם רוב ההיסטוריונים המודרניים אינם מקבלים את טענה.

כאשר התחדשה המלחמה בין האימפריה הביזנטית תחת יוסטינוס השני לאימפריה הסאסאנית, בשנת 572, כרתו גואראם והגורגנים ברית עם הנסיך הארמני ורדן השלישי ממיקוניאן והביזנטים בניסיון נואש להשתחרר מעול השלטון הפרסי. כפי הנראה נמלט גואראם לקונסטנטינופול כשהמרד נכשל, ונשאר שם עד שהופיע מחדש בזירה הפוליטית בשנת 588. רושם הרשומות הגאורגי, ג'ואנשר, ציין ברשומות כי בתקופה זו מרדו האיברים בשלטון הפרסי פעם נוספת. אצילי איבריה ביקשו מהקיסר הביזנטי, מאוריסוס, שימנה עליהם שליט מבית המלוכה האיברי. מאוריסוס העניק לגואראם את התואר הביזנטי, "קורופלאטס" ושלח אותו למצחתה. כך התחלפה ממלכת איבריה, שבוטלה בשנת 580 על ידי הסאסאנים, בנסיכות בראשות גואראם. המסורת הגאורגית זוקפת לזכותו של גואראם את הקמתו של מנזר הצלב במצחתה (כיום אתר מורשת עולמית). עם מותו בשנת 590 ירש אותו בנו סטפנוז הראשון.

גואראם היה השליט הגאורגי הראשון שעשה צעד בלתי רגיל לאותם ימים והנפיק מטבעות עם דמותו על דרכמה סאסנית מכסף. מטבעות אלה נקראו מטבעות איבריות-סאסאניות ומאוחר יותר נחתמו בראשי התבות "גנ" על פי התחילית והסופית של השם גורגן, שעל פי הרשומות הגאורגיות, היה השם שבו נקרא גואראם בהתאם ל"גורגנים" המופעים גם ברשומות הביזנטיות.

## לקריאה נוספת

* Cyrille Toumanoff, **Studies in Christian Caucasian history**, Georgetown University Press, 1963, p: 434.


## קישורים חיצוניים


* Ronald Grigor Suny, **[http://books.google.com/books?vid=ISBN0253209153&id=riW0kKzat2sC&pg=PA39&lpg=PA39&ots=3Anoo-vKKp&dq=Qutlu+Arslan&sig=ZH3DMC9W9aPDctFPoxtJyV-CC5Y#PPA23,M1 The making of the Georgian nation]**, 1988, pp: 23 - 25. .
* John Robert Martindale and J. Morris, **[http://books.google.com/books?id=fBImqkpzQPsC&printsec=frontcover&sig=ACfU3U1n-8rmOco_Z3cvAu3ohDlAQiXE8A&source=gbs_book_other_versions_r&cad=2_1#PPA558,M1 The prosopography of the later Roman Empire: A.D. 527-641]** 1992, Volume III, Cambridge University Press, p: 588. , .



## הערות שוליים

קטגוריה:נסיכים גאורגים
קטגוריה:שושלת בגרטיוני
קטגוריה:כארתלי
קטגוריה:מלכי גאורגיה
קטגוריה:נפטרים ב-590
מטריצה אוניטרית

באלגברה ליניארית, **מטריצה אוניטרית** היא מטריצה ריבועית מעל המספרים המרוכבים המקיימת את התנאי
:  A^* A = A A^* = I כלומר \overline{A^T} A = A\overline{A^T} = I_n\,
כאשר I היא מטריצת היחידה, ו־\ A^* = A^\dagger = \overline{A^T} הוא הצמוד ההרמיטי של מטריצה A.

מטריצה אוניטרית היא מקרה פרטי של מטריצה נורמלית.

מטריצה אורתוגונלית היא מקרה פרטי של מטריצה אוניטרית שכל רכיביה הם מספרים ממשיים.

## תכונות של מטריצות אוניטריות
* A\, מטריצה הפיכה ו-A^{-1} = A^* = \overline{A^T}\,
* מטריצה אוניטרית שומרת מכפלה פנימית:  \langle Ax,Ay \rangle = \langle x, A^{*}Ay \rangle = \langle x, Iy \rangle = \langle x,y \rangle (כאן נעזרנו בתכונות הצמוד ההרמיטי במכפלה פנימית)
* מטריצה אוניטריתA\, שומרת על נורמה, כלומר \ \| A x \| = \| x \|. כתוצאה מכך, הערך המוחלט של כל ערך עצמי שלה הוא 1, ולכן כל ערכיה העצמיים של מטריצה אוניטרית נמצאים על מעגל היחידה של המישור המרוכב.
* אם A אוניטרית אזA^*\, ו־\overline{A} הן גם אוניטריות.
* מטריצה n \times n מעל שדה \mathbb{F} היא אוניטרית אם ורק אם שורותיה הן בסיס אורתונורמלי של \mathbb{F}^n ביחס למכפלה הפנימית הסטנדרטית בו.

## חבורת המטריצות האוניטריות

קבוצת המטריצות האוניטריות מסדר n מהווה חבורה כאשר הפעולה הבינארית של החבורה היא כפל מטריצות ומסומנת \mathrm{U}(n). תת-חבורת המטריצות האוניטריות עם דטרמיננטה השווה ל-1 נקראת "חבורת המטריצות האוניטריות המיוחדות" ומסומנת \mathrm{SU}(n).

## ראו גם
* אופרטור אוניטרי

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:מטריצות
חנטי-מנסיסק

**חנטי-מנסיסק** (ברוסית: **Ханты-Мансийск**) היא עיר ברוסיה, בירת המחוז האוטונומי חנטי ומנסי (יוגרה), שבמחוז טיומן, אשר בסיביר המערבית. היא נמצאת על שבע גבעות המרוחקות 20 קילומטרים ממפגש של שני נהרות סיביריים גדולים - אוב ואירטיש. שטחה הוא 337.76 קמ"ר. אוכלוסיית העיר היא 100,237 תושבים (2019). כמעט שליש משטחה הוא יער, ומסביב לה נמצאת שמורת טבע - פארק צ'וגאס סמארובסקי, הנפרש על שטח של 6.7 דונם.

החינוך הכללי בעיר כולל 11 מוסדות חינוך: 7 בתי ספר תיכוניים, בית ספר אחד לילדים עם מוגבלות, 3 ארגונים המיישמים תוכניות מתקדמות - בית ספר עם לימוד מעמיק בנושאים בודדים, אולם התעמלות ופנימייה. שירותי חינוך נוספים מוצעים על ידי 16 ארגונים השייכים למחלקות שונות במערכות החינוך, התרבות והספורט, וכן מוסדות חינוך.

העיר ידועה כמרכז האירוח לאירועי העסקים והספורט הבינלאומיים הגדולים ביותר: אליפות העולם בביאתלון, אולימפיאדת השחמט העולמית ה -39, הפסטיבל הבינלאומי "רוח האש" של הופעות הבכורה הקולנועיות, ופסטיבל סביבתי בינלאומי.

## היסטוריה
העיר נוסדה ב-1930 כיישוב עובדים כ-3 ק"מ מהיישוב סמרובו, הידוע מ-1637, ונקראה **אוסטייקו-ווגולסק**. מ-1944 העיר נכללה כחלק מחבל טיומן. ב-1950 הוכרזה כעיר ומרכז האזור האוטונומי. ב-1992 הוכרזה כמרכז האזור האוטונומי בפדרציה הרוסית לפי החוקה החדשה וב-1995 כמרכז האדמיניסטרטיבי של סובייקט בפדרציה הרוסית.

בשנת 2001 על בסיס סניפים של מסודות להשכלה גבוהה שונות בעיר הוקמה אוניברסיטה.

## קישורים חיצוניים

* 
* אנציקלופדיית מוי גורוד-עירי ברוסית
* מיכאל יעקובסון: מהפכת השחמט בחנטי-מנסיסק, Xnet, 24.11.11
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:חנטי ומנסי (יוגרה): ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1930
סורגוט

**סורגוט** (ברוסית: **Сургут**, ככל הנראה מחנטי: סור - דג, גוט - בור) היא עיר ברוסיה, במחוז האוטומי של חנטי ומנסי, במחוז טיומן אשר בסיביר המערבית, על הנהר אוב. נכון ל-2010 מנתה אוכלוסיית העיר כ-306,675 תושבים. העיר משמשת כמרכז לתעשיית הנפט והגז. בין החברות הגדולות העוסקות בענף – סורגוטנפטגז ו"גזפרום טראנסגז סורגוט" (חברה-בת של גזפרום).

העיר נוסדה ב-19 בפברואר 1594 לפי צו מלכותי של הצאר פיודור הראשון, ובכך היא אחת הערים הוותיקות בסיביר. עד 1804 הייתה עיר, אך בגלל דלדול האוכלוסייה במקום נהפכה ליישוב עירוני. ב-1868 הפכה שוב לעיר, אך ב-1926, כאשר אוכלוסייתה הייתה רק 1,300 תושבים, חזרה להיות יישוב עירוני.

בשנות ה-60 של המאה ה-20 התגלו באזור נפט וגז, והדבר הביא להתפתחות מואצת של העיר והכפלת אוכלוסייתה, וב-25 ביוני 1965, כשהאוכלוסייה הגיע ל-19 אלף היישוב הוכרז בפעם השלישית כעיר. בסוף שנות ה-70 בעיר התגוררו כבר למעל ל-100 אלף תושבים ובשנת 1989 כ-250 אלף.

## ראו גם
* תחנת הכוח סורגוט-2

## קישורים חיצוניים

* 
* אנציקלופדיית מוי גורוד 
* 

קטגוריה:חנטי ומנסי (יוגרה): ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
דוד פיזנטי

**דוד פיזנטי** (נולד ב-27 במאי 1962), הידוע בכינוי **פיזה**, הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת המגן השמאלי, חבר היכל התהילה של הכדורגל הישראלי.

## ביוגרפיה
פיזנטי, בוגר בית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה, החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל חדרה, שם הועלה לבוגרים כבר בגיל 15 ו-4 חודשים, שם שיחק בתפקיד המגן והקיצוני שמאלי. בגיל 17 וחצי (ב-1979) עבר למכבי נתניה, עמה זכה בשתי אליפויות בתור שחקן מפתח בקבוצה. יכולתו הגבוהה הביאה אותו לגרמניה, שם שיחק בשנים 1985 עד 1987 בקבוצת פ.צ. קלן, והיה לשחקן הישראלי הראשון שהשתתף בגמר אירופאי, במשחקים נגד ריאל מדריד בגמר גביע אופ"א (1986). לאחר מכן שיחק חצי שנה בהפועל תל אביב, ועבר לשחק באנגליה, בקבוצת קווינס פארק ריינג'רס, במדיה שיחק שנתיים וכבש שני שערים. לאחר שחזר לארץ שיחק שנתיים נוספות במכבי נתניה, ולאחר מכן שיחק גם בהפועל צפרירים חולון, הפועל חיפה והפועל פתח תקווה, עד שפרש ממשחק פעיל בשנת 1996. בסך הכל רשם 345 הופעות בליגה הבכירה בישראל, וכבש 15 שערים.

לזכותו של פיזנטי גם 30 הופעות בנבחרת ישראל, במדיה כיכב לצידם של משה סיני, שלום תקווה, אורי מלמיליאן, אלי אוחנה ורוני רוזנטל. את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ערך ב-15 בפברואר 1983, במשחק ידידות מול נבחרת בלגיה. פיזנטי שיחק במדי הנבחרת גם בטורניר הקדם אולימפי (1984), ולאחר מכן במשחקי מוקדמות מונדיאל 1986 ומוקדמות מונדיאל 1990, במסגרת זו ערך את הופעתו האחרונה בנבחרת ב-30 באוקטובר 1989, במשחק המכריע מול נבחרת קולומביה באצטדיון רמת גן, שהסתיים בתיקו 0–0 ובעלייתה של קולומביה למונדיאל.

את קריירת האימון החל כמאמן בנערים של מכבי נתניה, וב-2007 שימש כעוזרו של בני לם במחלקת הנוער. במאי 2008 הודיעה נתניה על מינויו של פיזנטי כעוזרו של לותר מתאוס שהתמנה למאמן הקבוצה. כעבור שנה סיים את תפקידו. לאחר מכן שימש פיזנטי כמאמן במחלקת הנוער של מ.ס. קדימה/צורן. כיום מתעסק פיזנטי באימון אישי לשחקנים צעירים.

פיזנטי היה נשוי לוויקטוריה, אלמנתו של ניקולאי קודריצקי, שחקן בני יהודה שנהרג בתאונת דרכים. לזוג בת משותפת.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:מגני כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ישראל
קטגוריה:כדורגלני הפועל חדרה
קטגוריה:כדורגלני מכבי נתניה
קטגוריה:כדורגלני הפועל תל אביב
קטגוריה:כדורגלני צפרירים חולון
קטגוריה:כדורגלני הפועל חיפה
קטגוריה:כדורגלני הפועל פתח תקווה
קטגוריה:כדורגלני פ.צ. קלן
קטגוריה:כדורגלני קווינס פארק ריינג'רס
קטגוריה:כדורגלנים ישראלים בגרמניה
קטגוריה:כדורגלנים ישראלים באנגליה
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הכדורגל הישראלי
קטגוריה:בוגרי בית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה
קטגוריה:פרדס חנה-כרכור: כדורגלנים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1962
שומאכר

**שומאכר** או **שומכר** (Schumacher) הוא שם משפחה שמקורו בגרמנית ומשמעו סנדלר (לשם  משמעות דומה).

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
קטגוריה:שמות משפחה גרמניים
קטגוריה:שמות משפחה לפי עיסוק
יערה איטלקית

**יַעֲרָה אִיטַלְקִית ** (שם מדעי: *Lonicera Etrusca*, באנגלית: Etruscan honeysuckle - "יונק דבש אטרוסקי", בערבית: "סולטאן אל-ג'בל" - "מלך ההרים") הוא צמח מטפס ממשפחת היערתיים, הפורח בחודשים אפריל - יוני. הצמח מפיץ ריח מתקתק, ומותאם להאבקה על ידי פרפראים ליליים. היערה האיטלקית גדלה בחבל הים-תיכוני של ישראל, והיא אחד המטפסים האופייניים לחורש הים-תיכוני. כל מיני היערה, בהם יערה איטלקית, הם צמחים מוגנים בישראל. קרובה של היערה האיטלקית היא היערה היפנית, הנפוצה כצמח נוי בגנים ובחצרות.

## תיאור
פרחי היערה ערוכים בזוגות - זה מקביל לזה לאורך הגבעול. בראש הגבעול הם מסודרים כאשכול ובו עד 15 פרחים. הפרחים הצעירים לבנים ובצורת משפך, ואבקניהם מציצים כלפי חוץ. המאביקים - פרפראי לילה שונים - נמשכים לפרחים הלבנים בעקבות ריחם וצבעם, ומוצצים את הצוף שבבסיס הפרחים בעזרת החדק הארוך שלהם. תוך כדי החדרת החדק מואבקים הפרחים. פרחים זקנים שהואבקו משנים את צבעם לצהוב - צבע הבולט פחות בלילה, ומאבדים את ריחם. הפירות הם עַנָבות, אשר צבען אדום ואחר כך נהפך לשחור. הן רעילות ואסורות למאכל.

## ברפואה עממית
על פי האמונה העממית, הצמח משמש כתרופה לדיזנטריה, אבנים בכליות, מחלות דרכי הנשימה, עצירות ומחלות כבד. לאמונה זו אין סימוכין מדעיים מוכחים.
## גלריה

קובץ:Lonicera etrusca hamasrek 1.jpg
קובץ:Lonicera4.jpg
קובץ:Lonicera etrusca 1.JPG|פרחים
קובץ:Chevrefeuille 2.jpg
קובץ:Lonicera etrusca in Aveyron (3).jpg
קובץ:Lonicera etrusca fruits 1.jpg|פירות היערה האיטלקית
קובץ:Lonicera etrusca. Mariselva etrusca (frutu).jpg|פירות היערה האיטלקית


## לקריאה נוספת
* מיכאל זהרי, **נופי הצומח של הארץ**, הוצאת "עם עובד", תל אביב, 1980, עמוד 353.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:יערתיים
קטגוריה:ארץ ישראל: יערתיים
קטגוריה:ערכי טבע מוגנים בישראל: צמחים
קטגוריה:ארץ ישראל: צמחים מטפסים
קטגוריה:פרחים לבנים בארץ ישראל
קטגוריה:פרחים בצבע קרם בארץ ישראל
קטגוריה:איטליה: צומח
ואכאו

**ואכאו** הוא עמק במדינת אוסטריה תחתית שבאוסטריה. העמק משתרע לאורך 30 קילומטר בין הערים מלק וקרמס, ועובר בו נהר הדנובה. העמק מושך אליו תיירים מכל העולם, במיוחד בשל יינותיו המשובחים והעיירות העתיקות וההיסטוריות שבו, והוא הוכרז כאתר מורשת עולמית.

## גאוגרפיה
העמק משתרע על פני כ-30 קילומטר בין הערים מלק (עמק מלק נקרא על שם משפחה אשר שלטה באזור זה) וקרמס, על גדות הדנובה במרחק כ-70 קילומטר מערבית לווינה. העמק נמצא בין האזורים מוסטפירטל וולדפירטל. העיירות המפורסמות ביותר בעמק הן דירנשטיין, מלק, קרמס ושפיץ. 

255px|ממוזער|כרם גפנים בעמק הוואכאו, אוסטריה

## תיירות
העמק מהווה מוקד תיירותי מפורסם, ומושך אליו תיירים רבים מדי שנה מכל העולם, במיוחד בשל יינותיו המשובחים (ביניהם הגרינר ולטלינר), אך גם בשל המבנים העתיקים הרבים שיש בו, כגון מנזרים, טירות ומבצרים, אשר אחד מהם הוא מנזר מלק המפורסם אשר בעבר היה ארמון מושבם של שושלת שליטי המקום. מוקד תיירות נוסף הוא העיירה דירנשטיין, שבה נכלא המלך האנגלי ריצ'רד לב הארי על ידי הדוכס לאופולד החמישי. לעמק יש היסטוריה יישובית וחקלאית, אשר שורשיה נעוצים כבר בתקופות פרהיסטוריות. בעיירה וילנדורף שבעמק נמצא הממצא הארכאולוגי החשוב ונוס מווילנדורף.

## קישורים חיצוניים

* 
* תמונות פנורמה של הוואכאו
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אוסטריה: גאוגרפיה
קטגוריה:אוסטריה: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:אוסטריה תחתית
פליקן (אי)

**פליקן** (באנגלית: **Pelican Island**; "אי השקנאי") היה אי קטן ולא-מיושב בחוף המערבי של ברידג'טאון ופונטאבל, בסנט מייקל, ברבדוס. על פי התיעוד ההיסטורי, האי קיבל את שמו משקנאים חומים שקיננו שם.

בעבר היו ממוקמים באי מתקני בידוד, בהם החזיקו בבידוד ספנים חולים, על מנת שלא להפיץ מחלות מידבקות באי.

על האי מוקמו חלק ממתקני הנמל של ברידג'טאון, וכן הוקם עליו אתר תיירות שנקרא פליקן וילג' (בעברית: "כפר השקנאי") אשר שימש מרכז למלאכות יד מסורתיות.

בשנות ה-50 של המאה ה-20 יובשו המים בין האי פליקן לברידג'טאון, והאי הפך לחצי אי.

## איים נוספים בשם זה
אי אחר בשם פליקן ממוקם בקבוצת האחיות הקטנות שבאיי הבתולה הבריטיים, ואי נוסף בשם זה ממוקם צפונית לאי גלווסטון שבמדינת טקסס שבארצות הברית.

## קישורים חיצוניים
* הכפר פליקן, באתר barbados.org

קטגוריה:ברבדוס: גאוגרפיה
קטגוריה:טקסס: גאוגרפיה
קטגוריה:איי הבתולה הבריטיים
קטגוריה:ברידג'טאון
קטגוריה:שקנאי בתרבות
קטגוריה:איים לשעבר
בני ראם

**בְּנֵי רְאֵם** הוא מושב דתי במישור החוף הדרומי, הדרומי ביותר מבין יישובי המועצה האזורית נחל שורק. היישוב משתייך לארגון פועלי אגודת ישראל.

גובהו הממוצע של שטח היישוב מעל פני הים הוא 64 מטרים.

## שם המושב
המושב הוקם בידי ניצולי השואה מהונגריה ובשמו הונצחו שניים מאדמו"רי חסידות גור: הרב יהודה אריה ליב אלתר ה"שפת אמת" שהמושב עלה על הקרקע ביום הולדתו העברי (כ"ט בניסן) והרב אברהם מרדכי אלתר ה"אמרי אמת" שנפטר בשנה שקדמה להקמת המושב - בראשי תיבות "בני ראם": **בנ** **י**הודה **ר**בי **א**ברהם **מ**רדכי וגם בראשי תיבות **בני** **ר**בי **א**ברהם **מ**רדכי, רמז לבניו תלמידיו וחסידיו. צירופי המילים 'בני ראם' הוא בהשראת הכתוב .
[טקס חנוכת היישוב, אפריל [1949|ממוזער|שמאל]]
[טקס חנוכת היישוב, בהשתתפות [חבר כנסת|חבר הכנסת בנימין מינץ.|ממוזער|שמאל]]
תושבי היישוב בעת הקמתו|ממוזער|שמאל

## היסטוריה
היישוב ממוקם בסמוך לצומת ראם, בסמוך לשרידי הכפר הערבי מסמיה אל כבירה ומשתייך למועצה אזורית נחל שורק. היישוב הוקם ב-28 באפריל 1949 על ידי עולים חרדים מהונגריה ששרדו את השואה. עם הקמתו כונה מסמיה, שמו שונה רשמית לבני ראם באוקטובר 1949. העולים החרדים מהונגריה התקשו להסתגל לתנאי החיים הקשים במקום, ומרביתם עזבו. לאחר כמה שנים הצטרפו עולים מתימן, בני שתי משפחות מורחבות גדולות, שגרו קודם במעברת מסמיה.

בשנותיו הראשונות של המושב לכל משפחה הייתה חלקה חקלאית הצמודה לבית המגורים שהיא עיבדה בעצמה. הניהול הכלכלי התבצע בידי האגודה השיתופית של המושב, באמצעותה שיווקו את התוצרת ורכשו מצרכים. כאשר אחד החברים נקלע לחובות נשאו בהם גם החברים האחרים. בשנות ה-80 של המאה ה-20 נקלע המושב לקשיים כלכליים, רבים מחבריו התקשו להתפרנס מחקלאות וצברו חובות, והמושב לקח חלק בהסדר חובות המושבים. מאז מרבית תושבי המושב עובדים מחוץ לו.

במקור היו במושב 100 נחלות. בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 בוצעה הרחבה של 30 מגרשים.

## מוסדות חינוך וחברה

במושב סניף של בני עקיבא.

בשנת תשמ"ח הקים במקום הרב יעקב פרידמן ישיבה גדולה בסגנון חרדי ליטאי. לראש הישיבה מונה הרב שמואל פרידמן. לאחר פטירתו מונה לתפקיד בנו, הרב משה צבי. בישיבה כחמישים עד שישים תלמידים.

בשנת ה'תשפ"ב הוקמה במקום מכינה קדם-צבאית 'דרך אבות' ליוצאי אתיופיה על שם סלומון טקה, המכינה היא שלוחה של מכינה קדם-צבאית בני דוד.

## רבני המושב
הרב הראשון של המקום שכיהן בשנים ה'תש"י–ה'תשט"ו היה האדמו"ר הרב נחמן כהנא מספינקא בני ברק.

בשנים ה'תשט"ז–ה'תשמ"א כיהן הרב ישעיה שנייבאלג כרב היישוב.

## קישורים חיצוניים

* בני ראם באתר המועצה האזורית נחל שורק
* בני ראם, אתר המידע והתרבות במושב בני-ראם.
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מושבים
קטגוריה:יישובי פועלי אגודת ישראל
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1949
קטגוריה:מושבים במחוז המרכז
קטגוריה:מישור החוף הדרומי: מושבים
רוטב בולונז

[ממוזער|שמאל|250px|[פטוצ'יני ברוטב בולונז]]
**רוטב בּוֹלוֹנֵז** (באיטלקית: "רָאגוּ אָלָה בּוֹלוֹנְיֶיזֶה" - **ragù alla bolognese**) הוא רוטב לפסטה שמקורו מבולוניה, איטליה, המבוסס על בשר טחון, פנצ'טה, רסק עגבניות, גזר, בצל, סלרי, קצת ציר ירקות, שמן זית ויין לבן.

בבולוניה נהוג להגיש את הרוטב עם פסטה רחבה, בייחוד טליאטלה, בעוד שמחוץ לאיטליה מקובל במיוחד להגיש את הרוטב עם ספגטי ("ספגטי בולונז"), אף שהבשר שברוטב אינו נצמד טוב לפסטה דקה מסוג זה. מגישים את הרוטב גם עם פסטה מסוג ריגטוני או פנה. לעיתים קרובות מפריזים בכמות רסק העגבניות, ובכך נהיה דומה לרוטב הבשר המוגש בנאפולי (ראגו אלה נפוליטנה) ; וזאת למרות שהרוטב המקורי משתמש בכמות קטנה בלבד, כאשר מרכיבו העיקרי הוא הבשר הטחון.

הרוטב משמש גם להכנת לזניה.

## היסטוריה
מקורו של רוטב בולונז הוא מהעיר בולוניה, בירת מחוז אמיליה-רומאניה שבצפון איטליה. כבר בסוף המאה ה-18 מוזכר תבשיל דומה, שיוחס לטבח בשם אלברטו אלוויזי, אשר שירת את הקרדינל של העיר אימולה. הוא הכין ראגו מבשר עגל, חמאה, בצל וגזר – תשתית מוקדמת למה שעתיד להיקרא בולונז.

האזכור המובהק הראשון מופיע בשנת 1891 בספרו של פלגרינו ארטוזי *La Scienza in Cucina e l'Arte di Mangiar Bene*. המתכון שם מכונה ״מקרוני בסגנון בולוניה״ (Maccheroni alla Bolognese) וכלל בשר עגל, פנצ'טה, חמאה, ירקות – אך ללא עגבניות.

בשל ריבוי הגרסאות לרוטב, בשנת 1982 קיבלה האקדמיה האיטלקית לקולינריה החליטה לעגן מתכון רשמי. זה הוגש לארכיון לשכת המסחר של בולוניה, וכלל בשר בקר, פנצ'טה, סופריטו (בצל, גזר, סלרי), יין לבן, חלב ורסק עגבניות – תוך הקפדה על בישול איטי לאורך שעות.

בעשורים שלאחר מכן הרוטב זכה לפופולריות עולמית, בעיקר בגרסה הידועה בשם ״ספגטי בולונז״, שאינה תואמת את המסורת האיטלקית, שבה מגישים את הרוטב בדרך כלל עם פסטה מסוג טליאטלה.

ב-20 באפריל 2023 האקדמיה האיטלקית לקולינריה עדכנה את המתכון הרשמי לרוטב בולונז, והפקידה את הגרסה החדשה בלשכת המסחר של בולוניה. העדכון כלל התאמות קלות בכמויות המרכיבים, אך שמר על העקרונות הבסיסיים של המתכון המקורי.

## מקור השם
השם ״בולונז״ (Bolognese) מתייחס ישירות לעיר בולוניה באיטליה, ומשקף את מקום מוצאו של הרוטב. באיטלקית נקרא הרוטב **Ragù alla Bolognese**, כלומר: ״ראגו בסגנון בולוניה״. המונח ragù עצמו הגיע מצרפת – מהמילה ragout, שפירושה ״תבשיל מתובל או מעורר תיאבון״. באיטליה שימשה המילה לתיאור כל רוטב בשרי מבושל ארוכות, אך עם הזמן התקבעה משמעותה בהקשר של רטבים לפסטה.

## קישורים חיצוניים

*המתכון המקורי, שמור בלשכת המסחר בבולוניה https://www.aifb.it/calendario-del-cibo/giornata-nazionale-del-ragu-alla-bolognese
* 
*רוטב בולונז צמחוני מתכון מאתר הצמחונות של עמותת אנונימוס
*רוטב בולונז באתר COOKS.ORG.IL מגוון מתכונים

*Thomas Gwinner, The Origin and Evolution of ''ragù bolognese (Bolognese Sauce)''*, Department of Hospitality Management Chien Hsin University of Science and Technology*
*Lynne R. Kasper, The Splendid Table: Recipes from Emilia-Romagna, the Heartland of Italian Food
*Comitato per la Promozione della Ricetta originale degli Spaghetti bolognesi c/o Casale La Misericordia, Contatti - Spaghetti Bolognesi

## הערות שוליים

קטגוריה:המטבח האיטלקי: רטבים