open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
טופולוגיה טריוויאלית

בטופולוגיה, **הטופולוגיה הטריוויאלית** המוגדרת על קבוצה X, היא הטופולוגיה שבה רק הקבוצה הריקה והקבוצה X עצמה הן פתוחות (ובהתאם, רק המרחב כולו והקבוצה הריקה סגורות). זוהי הטופולוגיה החלשה ביותר שאפשר להגדיר על קבוצה - והיא מצויה בקצה המנוגד לזה של הטופולוגיה הדיסקרטית, שהיא החזקה ביותר שאפשר להגדיר (ובה כל תת-הקבוצות פתוחות). 

הטופולוגיה הטריוויאלית אינה מקיימת אף תכונת הפרדה (אלא אם X בעל נקודה אחת). כל תת-הקבוצות שלה קומפקטיות. כל פונקציה המוגדרת אל המרחב הטריוויאלי היא פונקציה רציפה.

## קישורים חיצוניים

* 
טריוויאלית
מחדד

ממוזער|מחדד הכולל גם מחקשמאל|ממוזער|150px|מחדד רגיל
שמאל|ממוזער|150px|מחדד חשמלי
**מְחַדֵּד** הוא כלי המשמש לחידוד עפרונות על מנת להביאם לצורה הנוחה לכתיבה. במחדד מותקן להב פלדה שמסיר מקצה העפרון שכבה דקה של עץ וגרפיט בפעולת גילוף תוך כדי סיבוב של העפרון בתוך המחדד או במחדדים מסוימים סיבוב הלהב סביב העפרון.

## היסטוריה
חידוד עפרונות בוצע עד למאה ה-19 בעיקר באמצעות גילוף ידני בעזרת סכין. שיטה זו רווחת עד היום בנוגע לחידוד עפרונות נגרים בשל גודלם וצורתם. במהלך המאה ה-20 נרשמו פטנטים במדינות שונות למחדדים והם הפכו בהדרגה לכלי זמין וזול.

## סוגים
קיימים סוגי מחדדים שונים:
* **מחדד רגיל** – מכניסים את העיפרון ומסובבים אותו באופן ידני עד שהוא נעשה חד.
* **מחדד פח** – מחדד עם מכל פסולת שאליו מתרוקנים השבבים.
* **מחדד שולחני** – מכשיר המקובע לשולחן ומכיל בתוכו מחדד וגם תופסן לעיפרון, כך שהחידוד בו מתבצע על ידי סיבוב של ידית חיצונית, שגורמת לסיבוב הלהב סביב העיפרון הנייח.
* **מחדד [[חשמל]]י** – עם הכנסת העיפרון הלהב מסתובב באופן אוטומטי עד לחידודו המלא.

יתרון שני האחרונים הוא בחיסכון של סיבוב העיפרון (בחשמלי יותר ובשולחני פחות), וכן בדיוק של חוד העיפרון.

רוב המחדדים עשויים ממתכת אך חלקם עשוי מפלסטיק.

עם ההתפתחות בתחום מכשירי הכתיבה עלתה הפופולריות של העיפרון המכני, שחוסך את הצורך בשימוש במחדד.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציוד משרדי
קטגוריה:אמצעי כתיבה
קטגוריה:סכינים
קומניה

**קומניה** הוא שמה של ארץ הקומנים.
[ממוזער|250px|ערבות ה[קומנים באירואסיה בסביבות 1200 לספירה|טקסט=]]
ממוזער|שמאל|200px|הסמל של קומניה
הקומנים חיו בימי הביניים במרחבי הערבה שבין הונגריה במערב ובין קזחסטן ודרום סיביר במזרח. מחוזות הקומנים בין הנהרות דון ודניסטר כונו **קומניה הלבנה** והמערב שכלל את מולדובה ואת מזרחה של ולאכיה, זכה לכינוי **קומניה השחורה**, ומכאן התגלגל שמה ל**ולאכיה השחורה**. מחוזות קומניים סמוך לנהר טיסה וליד העיר דברצן נקראו **קומניה הגדולה** ו**קומניה הקטנה**.

## ראו גם

* קומנים
* פצ'נגים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קומנים
קומניה
קומניה
קומניה
קטגוריה:שושלות טורקיות
קטגוריה:אוקראינה: ימי הביניים
שיטת זילברמן

**שיטת זילברמן** היא שיטה לימודית בתלמודי תורה, הקרויה על שם מייסדה, הרב יצחק שלמה זילברמן. השיטה מבוססת על הבנה בסיסית ושינון רב של התנ"ך והמשנה, בעוד ההעמקה ולימוד הגמרא נדחים לגיל מבוגר יותר. סדר לימודים זה שונה מהמקובל ברוב מוסדות החינוך הדתיים, בהם אין מקובל ללמוד את כל התנ"ך ואת כל המשנה, ולימוד המקרא והתלמוד בעיון מתחיל בגיל צעיר.

השיטה מבוססת על הנאמר בפרק ה' במסכת אבות: "בן חמש שנים למקרא, בן עשר למשנה, בן חמש עשרה לתלמוד"; וכן על דברי התלמוד הבבלי "ליגמר איניש והדר ליסבר" (ילמד אדם תחילה את הדברים ואחר כך את סברותיהם).

## עקרונות השיטה
על פי השיטה, הילדים מתחילים בכיתה א' בלימוד התנ"ך עם טעמי המקרא. לאחר שמסיימים ללמוד את התנ"ך כולו סמוך לגיל עשר, מתחילים ללמוד ששה סדרי משנה. רק לאחר מכן, קרוב לגיל חמש עשרה, מתחילים ללמוד תלמוד.

בתלמודי התורה לפי שיטת זילברמן לומדים בכל ימי השנה, לרבות שבתות וחגים (במספר שעות מצומצם יותר, ועל פי רוב לא בגדר חובה), למעט ביום תשעה באב, שבו אסור ללמוד תורה. הדרכה זו מבוססת על דברי ריש לקיש: "אין מבטלין תינוקות של בית רבן אפילו לבניין בית המקדש", ועל פסק הרמב"ם.

## התפשטות השיטה
תחילת השיטה בתלמוד תורה אדרת אליהו שייסד הרב זילברמן בעיר העתיקה בירושלים בתחילת שנות השמונים (על שם הגאון מווילנה, שבו ראה הרב זילברמן את מורה דרכו). הוא הקים מוסד זה בעקבות כמה ניסיונות שלא צלחו להנחיל את שיטתו בתלמודי תורה קיימים, דוגמת "הדר ציון" ו"קמניץ" שהיה ממייסדיהם.

את השיטה מפיצים לאחר פטירתו בניו, הרב יום טוב זילברמן והרב אליהו זילברמן.

בציבור החרדי לאומי ישנם כעשרים תלמודי תורה המבוססים על השיטה, מקצתם מופעלים על ידי רשת "מישרים". גם בציבור החרדי, השמרן יותר, ישנם כמה מוסדות. תלמודי תורה המלמדים לפי השיטה קיימים באשדוד, בית אל, בית שאן, ביתר עילית, בני ברק, הודיות, חברון, טבריה, יד בנימין, יצהר, מודיעין עילית, מצפה יריחו, נהריה, נוף אילון, נריה, עפולה, קריית ארבע, קריית מלאכי, אור הגנוז וצפת, קריית משה בירושלים, קריית עקרון, רכסים, רמת בית שמש ורמת גן, וגם מחוץ לישראל: במונטריאול, לייקווד ודרום אפריקה.

השיטה נתמכת על ידי כמה רבנים, בהם הרב אהרן יהודה לייב שטיינמן, שאף עמד בנשיאות מספר תלמודי תורה המלמדים לפי השיטה, בבני ברק ובביתר עילית. הרב זילברמן כתב שגם הרב יעקב ישראל קניבסקי תמך בשיטה ועודדו להפיצה.

## ראו גם
* שיטת זכרו

## קישורים חיצוניים
* 
*אתר תלמוד תורה "אדרת אליהו" בעיר העתיקה בירושלים
* אתר עמותת מישרים, המפעילה רשת תלמודי תורה בשיטת "זילברמן", הפועלים במסגרת החינוך הממלכתי-דתי.
* 
* הרב אליקים גרינברג (ראש ישיבה בפיוטרקוב), סדר הלמוד שלנו ותקוניו - הצעה לשיטת לימוד דומה, ביטאון דגלנו (פולין), כסלו-טבת תרפ"ט (עמודים 3-6), באתר היברובוקס

## הערות שוליים

זילברמן, שיטת
קטגוריה:חינוך יהודי
קטגוריה:יצחק שלמה זילברמן
קטגוריה:מצוות תלמוד תורה
פיטר דייוויסון

**פיטר דייוויסון** (באנגלית: **Peter Davison**; נולד ב-13 באפריל 1951) הוא שחקן אנגלי, ידוע בעיקר בזכות תפקידו כטריסטן פרנון בסדרת הטלוויזיה "כל היצורים גדולים כקטנים" לפי ספרו של ג'יימס הריוט ובתפקיד הדוקטור החמישי בסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו".

## ביוגרפיה
פיטר דייוויסון נולד בלונדון בשם פיטר מופט. הוא בחר בשם הבמה דייוויסון כי השם פיטר מופט היה שמם של שחקן אחר ובמאי שעבד אחר כך בהפקות רבות יחד עם דייוויסון. אביו היה מהנדס חשמל ומוצאו היה מגיאנה. דייוויסון למד בבית ספר לביטוי ולדרמה (Central School of Speech and Drama), והופיע בהצגות ובתפקידים קטנים בטלוויזיה. פריצת הדרך שלו הייתה בשנת 1978, אז הופיע בתפקיד טריסטן פרנון בסדרת הטלוויזיה "כל היצורים גדולים כקטנים" והפך למוכר בכל בית באנגליה. באותה שנה התחתן עם השחקנית האמריקאית סנדרה דיקנסון, ממנה התגרש ב-1994. דייוויסון ודיקנסון הופיעו יחד בפרק בסדרת הטלוויזיה "אנשי המחר" ויחד גם ביצעו את שיר הנושא של תוכנית הטלוויזיה לילדים "Button Moon" ששודרה בשנות השמונים. הוא שיחק בגרסה טלוויזיונית של "מדריך הטרמפיסט לגלקסיה", כמו כן הופיע בקומדיות מצבים בריטיות אחדות ובתפקידים דרמטיים.

ב-1981 חתם דייוויסון על חוזה לשחק בתפקיד הדוקטור החמישי בסדרה "דוקטור הו" למשך שלוש שנים. הוא החליף את טום בייקר והיה בן שלושים, השחקן הצעיר ביותר שגילם את הדוקטור עד אז. על אף שהמפיקים החשיבו כהצלחה ליהוק שחקן אופי ברמתו, הוא לא חידש את החוזה לתקופה נוספת כיוון שחשש להיות מזוהה עם תפקיד יחיד. הוא גילם את תפקיד הדוקטור גם בתוכנית צדקה מיוחדת בשנת 1993, בפרק מיוחד של הסדרה המחודשת בשנת 2007, ובמחזות אודיו שהופקו על פי הסדרה. בתו של פיטר, ג'ורג'יה, גילמה בדוקטור הו המחודש את בתו של הדוקטור והופיעה בפרק אחד.

ב-1986 שיחק דייוויסון בסדרה פופולרית נוספת, "A Very Peculiar Practice" שכתב אנדרו דייוויס בתפקיד ד"ר סטיבן דייקר. הוא חזר וגילם את אותו תפקיד בסדרת המשך של הדרמה-הקומית הסוריאליסטית "A Very Polish Practice". דייוויסון הופיע בתפקיד הראשי בסדרה "קמפיון", המבוססת על סדרת ספרים מז'אנר "מי עשה זאת" של הסופרת מרג'רי אלינגהם. בתחילת שנות התשעים הוא נעלם בהדרגה מהמסכים, פרט להופעות אורח אחדות בתוכניות טלוויזיה. בשנת 2000 חזר להופיע בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "At Home with the Braithwaites".

במהלך שנות התשעים השתתף דייוויסון בתוכניות רדיו אחדות ובסדרת דרמה קומית של רדיו-4 של ה-BBC. עוד שיחק בסדרות טלוויזיה כגון " Hope And Glory", "The Last Detective" ו"אי של שפיות" ("Distant Shores") של רשת ITV. ב-2006 הופיע בסדרה " The Complete Guide to Parenting" בה שיחק בתפקיד פרופ' ג'ורג' האנטלי.

לדייוויסון בת אחת מנישואיו לסנדרה דיקנסון, ג'ורג'יה מופט, אשר שיחקה את בתו של הדוקטור העשירי, ג'ני, בסדרה דוקטור הו, והתחתנה עם דייוויד טננט - ששיחק את הדוקטור העשירי. נכדו, בנה של מופט הוא השחקן טיי טננט. כמו כן יש לו שני ילדים מאשתו הנוכחית, אליזבת מורטון, לואי דייוויסון וג'ואל ג'יימס דייוויסון.

ב-2013 כתב והשתתף בפרק פארודיה על הספיישל 50- The Five(ish) Doctors Reboot לצד קולין בייקר וסילבסטר מק'קוי.

## פילמוגרפיה
### טלוויזיה

### קולנוע

## תפקידים בתיאטרון

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אנגלים
קטגוריה:שחקנים ששיחקו בסדרה "דוקטור הו"
קטגוריה:בוגרי בתי ספר למשחק באנגליה
קטגוריה:שחקני תיאטרון אנגלים
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1951
קומנים

שמאל|ממוזער|250px|אזור בשליטת הקומנים במאה ה-13
ממוזער| 250px|איור המציג קומנים
ה**קומנים** (בהונגרית: **kun**; בטורקית: **kuman**; ברוסית: **Половцы**) היו עם אסיאתי טורקי, מקבוצת ה**[[קיפצ'קים בגאורגיה|קיפצ'ק]]**. במאה ה-9 הקומנים שכנו ליד הנהרות אורל ווולגה, מאחורי קרובי משפחתם, הפצ'נגים. לאחר שהפצ'נגים נעו בסוף המאה לכיוון הדניסטר והרי הקרפטים, תפסו הקומנים את מקומם בין הדון ובין הדניפר. הקומנים היו מפולגים למספר שבטים גדולים, בהם האוזיים, הברודניקים, הברלדניקים והברדניקים.

במחצית השנייה של המאה ה-11 עברו הפצ'נגים את הדנובה והקומנים השתלטו בשנת 1057 על ארץ הפצ'נגים שבין הדנייסטר ובין הרי הקרפטים כששארית הפצ'נגים נבלעת בתוכם. הקומנים פשטו גם על טרנסילבניה, אך עיקר כוחם נשאר בין הדון ובין הדניפר, מקום שכונה באותה תקופה בשם **קומניה הלבנה**. בתקופה זו היו מאבקי כח ומלחמות רבות בין הקומנים לבין רוס של קייב.

לחץ האימפריה המונגולית, לאחר הקרב על נהר קלקה בשנת 1223, אילץ אותם לעבור מערבה. בין השנים 1239–1240 מספרים גדולים של קומנים התיישבו מערבה לדניפר, עד הדנובה, במחוזות שנקראו אז **קומניה השחורה**. המלך הקומני האחרון, **קותן** (Cuthen), נלחם במונגולים ואף ניצח בשני קרבות, אך בפעם השלישית הותקף במפתיע ונאלץ להימלט ולבקש מקלט אצל בלה הרביעי, מלך הונגריה. המלך ההונגרי קיבל את המלך הקומני ואת אציליו, שבאו עם המוני סוסים והקצה להם אזור התיישבות בפוסטה. ההונגרים שסבלו קשה מהפלישה המונגולית לאירופה, האשימו את הקומנים שעשו יד אחת נגדם עם המונגולים והרגו את מלכם. כתוצאה מכך התקוממו הקומנים והתאחדו עם המונגולים. חלק מהקומנים עברו את הדנובה אל בולגריה וחלק אחר נשאר בפוסטה. עד המאה ה-18 עוד היו דוברי קומנית בפוסטה.

הקומנים התבוללו בתוך האוכלוסייה הרומנית וההונגרית בקרבה חיו ופסקו להתקיים כעם, אך השאירו את חותמם בשמות של מקומות ושל אישים. ברומניה ובהונגריה יש שמות גאוגרפיים רבים המזכירים את הקומנים (למשל האגם קומנה ברומניה, העיר קישקונפלד'האזה בהונגריה) והעיר קומאנובו במקדוניה.

משפחות רומניות רבות וגם דמויות מפורסמות בתולדות רומניה נשאו שמות ממוצא קומני. כך למשל שושלת באסאראב (זו שעל שמה קרויה בסרביה) ויש משערים שהיו לה גם שורשים קומנים. שם הלאום "קומני" מופיע אולי ככינוי, אולי כתזכורת למוצא, בשמות משפחה ברומניה (קוֹמאן, למשל בשם של ד"ר קומאן, שהיה שגריר רומניה בישראל, וד"ר אלכס קומן, או יותר נדיר, "קומנצ'י" כמו בשם של המתעמלת המפורסמת נדיה קומנץ') ובהונגריה (שם המשפחה "קוּן" שמובנו "קומני", שם שמאוחר יותר אומץ גם על ידי יהודים רבים במקום "כהן").

לטענת היסטוריונים טורקים, קיפצ'קים אף התגוררו באזורים הדרומיים של גאורגיה וארמניה (המכונים על ידי היסטוריונים טורקים דרום קיפצ'קיה) ואולצו להתנצר.

## ראו גם
* קומניה
* פצ'נגים

## לקריאה נוספת
* Istoria Românilor (ההיסטוריה של הרומנים) מאת קונסטנטין ק. ג'ורסקו, 2003, כרך ראשון, עמודים 243–250.

## קישורים חיצוניים

*ולרי סטויאנוב – אנתרופונימים קומאנים בבולגריה במאה ה-15
* 

## הערות שוליים

*
קומנים
קומנים
קומנים
קטגוריה:קיפצ'קים
קטגוריה:מדינות טורקיות לשעבר
קטגוריה:אוקראינה: ימי הביניים
קטגוריה:עמים טורקיים
מרדכי אלגרבלי

**מרדכי אלגרבלי** (נולד ב-14 ביולי 1944) הוא חבר הכנסת לשעבר מטעם התנועה הדמוקרטית לשינוי בכנסת התשיעית.

## ביוגרפיה
מרדכי אלגרבלי נולד במקנס שבמרוקו, למד בתלמוד תורה ובסמינר למורים של כל ישראל חברים ליד קזבלנקה. בשנת 1964 עלה לישראל עם משפחתו, שהתגוררה בשכונת שמואל הנביא. בעל תואר ראשון ושני במתמטיקה וכלכלה מהאוניברסיטה העברית. היה מראשי תנועת "עודד" וכיהן כיו"ר שלה משנת 1969 והתנדב לסייע לבתי הספר בשכונת מגוריו, עיר גנים. שימש סגן מנהל מחלקת התכנון במשרד החינוך בשנים 1971–1977.

אלגרבלי הצטרף לתנועה הדמוקרטית לשינוי יחד עם אנשי תנועת עודד, ומונה לראש ועדת חברה ורווחה של התנועה. הוא נבחר למקום ה-15 ברשימת התנועה, ונבחר לכנסת התשיעית מטעמה. עם התפרקותה הצטרף לתנועה הדמוקרטית, וכעבור מספר חודשים, בסוף 1979, פרש ממנה והקים סיעת יחיד. אלגרבלי היה פעיל מאוד בנושאי חינוך בכנסת. בעקבות פרישתו מהתנועה הדמוקרטית נותר ללא סיעה וסירב להצעתו של חיים קורפו שהליכוד יתמוך בבקשתו להכרה בסיעה עצמאית תמורת תמיכתו בקואליציה. מקומו בוועדת החינוך נמסר לחבר אחר בתנועה הדמוקרטית.

ביולי 1980 פעל להקמת מפלגה עדתית יחד עם הפנתרים השחורים בישראל בראשות סעדיה מרציאנו ותנועת האוהלים של ימין סוויסה, אך חבריו בתנועת עודד טרפדו את המהלך. לקראת הבחירות לכנסת העשירית הקים עם מרציאנו את מפלגת האיחוד. בבחירות לכנסת העשירית לא הצליחה מפלגת האיחוד לעבור את אחוז החסימה ובכך הסתיימה הקריירה הפוליטית של אלגרבלי.

אלגרבלי מכהן כיו"ר מועצת המנהלים של קבוצת רקח תעשיות פרמצבטיות.

## חיים אישיים
נשוי ואב לארבעה ילדים, בהם סגן , שנפל בלבנון ביולי 1994 במהלך שירותו הצבאי כקצין קשר. אחיו הוא חבר בית הדין הרבני הגדול, הרב ציון אלגרבלי.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם ד"ש
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם סיעות יחיד
קטגוריה:ישראלים ילידי מרוקו
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:חברי הכנסת התשיעית
קטגוריה:תעשיינים ישראלים
קטגוריה:אבות שכולים: חללי צה"ל
קטגוריה:עיר גנים (שכונה)
קטגוריה:שמואל הנביא (שכונה): אישים
קטגוריה:חברי הכנסת: פקידים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
התנועה הדמוקרטית

**התנועה הדמוקרטית** הייתה סיעה שכיהנה במהלך הכנסת התשיעית.

## תולדות המפלגה
הסיעה נוצרה ב-14 בספטמבר 1978 מתוך התנועה הדמוקרטית לשינוי עקב הפילוג בה, שגרר גם את הקמת התנועה לשינוי ויוזמה וסיעת היחיד יעד.

סיעת ד"ש הייתה חברה בממשלה בטרם הפילוג, והתנועה הדמוקרטית נשארה בה אף לאחריו, כשיגאל ידין ממשיך לשמש כסגן ראש הממשלה, ושמואל תמיר כשר המשפטים, זאת בניגוד לתנועה לשינוי ויוזמה שפרשה מהקואליציה, ומאיר עמית שהיה חבר בה התפטר מתפקידו כשר התחבורה ושר התקשורת.

ואולם, שלא כמו שינוי שהצליחה לשרוד עוד שנים רבות לאחר מכן, החיבור הארעי בין החברים בד"ש שגרם להתפרקותה המשיך להכות אף במפלגת הבת שלה, ולאורך כהונת הכנסת הוסיפה התנועה הדמוקרטית להתפצל, עד שלבסוף התפרקה לחלוטין עוד לפני הבחירות לכנסת העשירית.

למרות התפרקות התנועה המשיך ידין לכהן כסגן ראש הממשלה עד לסוף כהונת הממשלה השמונה עשרה, זאת בניגוד לתמיר שפרש מתפקידו כשר משפטים ב-5 באוגוסט 1980.

## נציגי המפלגה בכנסת ה-9

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:ישראל: מפלגות מרכז היסטוריות
קטגוריה:סיעות בכנסת
קטגוריה:מפלגות ציוניות
קטגוריה:סיעות החברות בממשלת ישראל ה-18
גוגל רידר

**גוגל רידר** (באנגלית: **Google Reader**) הוא יישום רשת לקריאת RSS ו-Atom שהופץ על ידי חברת גוגל בין אוקטובר 2005 ליולי 2013. ליישום ניתן היה לגשת באמצעות דפדפנים. ממשק העריכה  של גוגל רידר דומה ל- Gmail.

ב-13 במרץ 2013 נתנה Google התראה על סגירת השירות מ-1 ביולי 2013 בשל ירידה בכמות המשתמשים. 

## מאפיינים

### ארגון
ניתן היה להירשם לעדכונים דרך אפשרות החיפוש של גוגל רידר או על ידי הזנת הכתובת של עדכון ה-RSS או Atom. מאמרים חדשים מופיעים בצד שמאל של החלון וניתן לסדר אותם לפי תאריך או מידת שייכות. ארגון הפריטים נעשה בעזרת תגיות. ניתן לסמן פריטים מועדפים בכוכב לשם גישה מהירה בעתיד.

### דף בית מותאם אישית
בתאריך 4 במאי 2006 גוגל הוסיפה תכונה חדשה שמאפשרת הצגת עדכונים מגוגל רידר בדף הבית המותאם אישית של גוגל (IGoogle), בו גולשים יכולים לדפדף בין העדכונים החדשים וללחוץ עליהם כדי לקבל תיאור מורחב.

## דרישות
על מנת לעשות שימוש בשירות נדרשה כניסה לחשבון גוגל. בנוסף, השירות דרש את אחד מהדפדפנים הבאים בשביל לעבוד:
* גוגל כרום
* פיירפוקס מגרסה 1.0 ומעלה
* מוזילה מגרסה 1.7 ומעלה
* אופרה מגרסה 9.0 ומעלה
* ספארי מגרסה 1.3 ומעלה
* נטסקייפ מגרסה 7.2 ומעלה
* אינטרנט אקספלורר מגרסה 6 ומעלה

## מתחרים
המתחרים העיקריים שלו ברשת הם My Yahoo!, Newsgator, Rojo ו-Bloglines.

## קישורים חיצוניים

**דפים בגוגל:**
* Google Reader
* Official Google Reader Blog

**ביקורות:**
* Google Reader review מאת Outer Court
* Google Reader printable Cheat Sheet for Shortcuts

## הערות שוליים

קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-2005
קטגוריה:שרותי גוגל שנסגרו
יחיא נחום

הרב **יחיא נחום** (שגאדרה, ה'תרל"ב 1872 – תל אביב, י"ג באדר א' ה'תשכ"ב, פברואר 1962) מונה על ידי הרב יחיא יצחק הלוי למפקח על השוחטים ועל הרבנים בתימן. לאחר עלייתו לארץ ישראל נתמנה לרב שכונת "כרם התימנים".

## ביוגרפיה
נולד בכפר שגאדרה שבתימן, צפונית-מערבית לבירת תימן צנעא. הרב נחום למד והוסמך להוראה אצל הרב עואץ' מידעי. התפרנס כסוחר בדים ולשם כך היה מגיע ליישובים רבים, בעיקר לעיר צנעא שם היה לומד תורה עם חכמי העיר. הרב נחום היה מבאי בית מדרשו של הרב הראשי יחיא יצחק הלוי וזה, אחר שעמד על גדלותו בתורה, מינהו למפקח מטעם בית הדין, שתפקידו לבדוק את כל רבני הקהילות בתימן בהלכות גיטין, קידושין ושחיטה ובתפקיד זה שימש שנים רבות. הרב נחום ניחן בקול ערב ונחשב למומחה בשירה ובפיוט (קהילתו שגאדרה, הייתה ידועה בלחנים מיוחדים ובבעלי קולות ערבים במיוחד), עד כדי כך שבצנעא הבירה רבו עליו מתפללי בתי הכנסת השונים.

הרב נחום סייע בידי הרב הראשי להילחם בדרדעים – שהתנגדו לספר הזוהר ולקבלה, שנוסדו בתחילת המאה ה-20 בצנעא על ידי הדיין הרב יחיא קאפח. הרב נחום היה בין המסכימים על הספר "אמונת ה'" (ספר פולמוסי כנגד ספרו נגד הקבלה של הרב יחיא קאפח "מלחמות ה'"). הרב נחום פעל רבות להצלת יתומים יהודים מידי השלטונות שביקשו לאסלם אותם בכפייה, הוא אף הושלך לכלא מספר פעמים על פעילות זו ועונה קשות. בסביבות שנת 1935 הוא נאסר שוב על ידי מושל העיר כוחלאן ורק לאחר מאמצים מרובים שהופעלו על מלך תימן, האימאם יחיא חמיד אלדין, הוא שוחרר. בעקבות כך, החליט לברוח מתימן ובדרך רגלית ארוכה ומסוכנת עלה לארץ ישראל אף על פי שמשפחתו נשארה בתימן. הרב נחום התיישב בתל אביב בשכונת כרם התימנים והקדיש חלק מביתו לחסרי בית ועסק רבות בגמילות חסדים. הראשון לציון, הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל, מינה אותו לרב שכונת כרם התימנים ולמפקח על הכשרות בתל אביב. לפני מינויו, התכתב עם הרב עוזיאל בהלכות שחיטה וטריפות וחלק עליו בתוקף. כשסבר הרב עוזיאל שאין להכשיר שום סירכא בכבשים ועיזים תמה עליו הרב נחום במכתבו בזו הלשון: "יסלח נא כבוד תורתו לציין לנו באיזה מקום כתב מרן דין סרכות בכבשים שהוא חלוק מבהמה גסה?". הרב נחום שימש כמגיד שיעור בישיבת אוהל תורה בתל אביב עד למותו.
בניו היו תלמידי חכמים ידועים ובפרט הרב יוסף נחום ששימש בתפקיד שליח בי"ד צנעא לאחר בריחת אביו מתימן.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רבני מרכז תימן
קטגוריה:אחרוני תימן
קטגוריה:רבנים תימנים ישראלים
קטגוריה:תל אביב-יפו: רבני שכונות
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:כרם התימנים
קטגוריה:ישראלים ילידי תימן
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות נחלת יצחק
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1872
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1962
מספנה

[שמאל|ממוזער|250px|ספינות בבניה ב[מספנת אינגלס]]
**מספנה** היא מקום בו נבנות, מתוקנות ומתוחזקות ספינות. מספנות שונות מסוגלות לטפל ולבנות כלי שיט שונים. החל מיאכטות פרטיות וכלה באוניות ענקיות כמו נושאות מטוסים, מכליות על ואף אסדות קידוח. מספנות נבנות לרוב ליד חופים או נהרות על מנת לאפשר הוצאת אוניות לים.

המספנה הראשונה בעולם נבנתה על ידי תרבות עמק האינדוס באזור הודו של ימינו, במאה ה-24 לפנה"ס. ספינות היו המוצר הראשון שנבנה בבתי חרושת. בית החרושת הראשון, הארסנאלה בוונציה נפתח כמה מאות שנים לפני המהפכה התעשייתית. בית החרושת ייצר בייצור המוני כמעט ספינה אחת ליום בעזרת שימוש ברכיבים מוכנים מראש ועבודה בפס ייצור. בשיאה הועסקו בארסנאלה יותר מ-16,000 איש.

המתקן המרכזי במספנה הוא מבדוק.
## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:טיפוסי מבנים
קטגוריה:תעשייה לפי ענף
קטגוריה:מונחים ימיים
מקסים ליטבינוב

שמאל|ממוזער|150px|מקסים ליטבינוב
**מקסים מקסימוביץ' ליטבינוב** (ברוסית: **Максим Максимович Литвинов**) (17 ביולי 1876 - 31 בדצמבר 1951), מהפכן יהודי רוסי, שר החוץ של ברית המועצות.

## קורות חיים
נולד בשם **מאיר חנוך וולך**, בעיר ביאליסטוק (אז בתחומי האימפריה הרוסית, כיום בפולין), למשפחה יהודית אמידה. לאחר סיום בית הספר שירת בצבא הרוסי, ועם שחרורו חזר לביאליסטוק ועבד כרואה חשבון.

בשנת 1898 הצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית הרוסית, גוף מהפכני ומחתרתי (בעתיד - המפלגה הבולשביקית). עסק בתעמולה קומוניסטית בקרב הפועלים במזרח אוקראינה. בשנת 1901 נעצר על ידי המשטרה, נשפט ונידון למאסר ממושך. בשנת 1902, עם עוד 11 חברים, הצליח לברוח מהכלא בקייב ולהימלט לשווייץ. חי תחילה בשווייץ לאחר מכן בצרפת וב-1914 עבר לבריטניה.

לאחר המהפכה הבולשביקית ברוסיה מונה לנציג דיפלומטי של רוסיה הסובייטית בבריטניה. הבריטים לא הכירו במעמדו ואף עצרוהו, לאחר שדיפלומט בריטי בשם לוקרט נעצר ברוסיה. כעבור כחודש שוחרר וגורש לרוסיה. לאחר חזרתו החל לעבוד במשרד החוץ הסובייטי. בשנת 1919 נשלח לשוודיה ותוך זמן קצר גורש מהמדינה לצד נציגים סובייטים נוספים (אהרון שיינמן ווצלב וורובסקי). בשנים 1920–1921 כיהן כשגריר באסטוניה. בשנים 1921–1930 שימש סגן שר החוץ ולאחר מכן מונה לתפקיד שר החוץ של ברית המועצות. במהלך שנות פעילותו בתפקיד זה הביא לכינון יחסים דיפלומטיים עם ארצות הברית ולקבלת ברית המועצות לארגון חבר הלאומים. בשנת 1939 הוחלף בתפקידו על ידי ויאצ'סלב מולוטוב ופרש משירות החוץ.

בשנת 1941, לאחר פלישת הנאצים לברית המועצות, חזר לשירות. מונה לתפקיד סגן שר החוץ ובמקביל (עד שנת 1943) היה גם שגריר ברית המועצות בארצות הברית ובקובה. בשנת 1946 פרש ליטבינוב סופית מהשירות במשרד החוץ.

מקסים ליטבינוב נפטר בשנת 1951 במוסקבה ונקבר בבית העלמין נובודוויצ'י.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:שרים יהודים בממשלת ברית המועצות
קטגוריה:שרי החוץ של ברית המועצות
קטגוריה:דיפלומטים יהודים
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים סובייטים
קטגוריה:שגרירי ברית המועצות
קטגוריה:שגרירים באסטוניה
קטגוריה:שגרירים בקובה
קטגוריה:מהפכנים יהודים רוסים
קטגוריה:מעוטרי עיטור לנין
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין נובודוויצ'יה
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים רוסים
קטגוריה:שגרירי ברית המועצות בארצות הברית
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1876
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1951
יורו 1964

**אליפות אירופה בכדורגל 1964**, הידועה גם בשם **גביע אירופה לאומות 1964** היא אליפות אירופה בכדורגל השנייה שמארגנת אופ"א. הטורניר נערך בספרד בין ה-17 ל-21 ביוני 1964.

טורניר הגמר כלל אז ארבע נבחרות בלבד, שעלו מטורניר המוקדמות, ולכן שוחקו רק משחקי חצי הגמר, המשחק על המקום השלישי ומשחק הגמר. באותו הזמן ההכרזה על המדינה המארחת התקיימה רק לאחר היוודע התוצאות של טורניר המוקדמות, ורק אז נבחרה הנבחרת המארחת.

אל טורניר הגמר העפילו נבחרות , ,  ו. ברית המועצות הגיעה לטורניר כמחזיקת התואר מיורו 1960, ושלוש הנבחרות האחרות הגיעו לראשונה לטורניר הגמר.

במשחק הגמר, גברה ספרד על האלופה המכהנת בתוצאה 2-1. התוצאה עמדה על שוויון 1-1 כבר לאחר שמונה דקות, משערים של חסוס מריה פרדה וגלימזיאן חוסאינוב. מרסלינו מרטינס הכריע את ההתמודדות בדקה ה-84.

## מוקדמות

טורניר מוקדמות יורו 1964 החל בשנת 1962. שיטת המוקדמות הייתה שיטת בית-חוץ, ללא שימוש בחוק שערי חוץ. במקרה של שוויון בתום שני המפגשים, הוכרעה ההתמודדות במשחק שלישי ומכריע. 

29 הנבחרות החברות באופ"א נטלו חלק בשלב המוקדמות. ,  ו זכו לכרטיס חופשי לשמינית הגמר, בעוד שאר 26 הנבחרות שיחקו בסיבוב המוקדם.  פרשה מהטורניר לאחר הגרלת הסיבוב המוקדם, בה הוגרלה להיפגש עם .

שלב רבע הגמר הגיע לסיומו כחודש לפני פתיחת הטורניר בספרד. במסגרת שלב זה, העפילה דנמרק לאחר ניצחון במשחק שלישי על לוקסמבורג, שהפתיעה בשמינית הגמר את . ספרד העפילה עם ניצחון כפול על , כולל 5-1 מרשים במשחק הראשון. הונגריה רשמה אף היא ניצחון כפול במפגשיה מול , והאלופה המכהנת ברית המועצות השיגה שוויון מול  בחוץ, לפני שגברה עליה בבית בדרך לטורניר הגמר.

### הנבחרות המעפילות

1 ב**מודגש**: זכתה בטורניר

## אצטדיונים

הטורניר שוחק בקאמפ נואו בברצלונה ובאצטדיון סנטיאגו ברנבאו במדריד. ספרד שיחקה את שני משחקיה, כולל משחק הגמר, באצטדיון במדריד, בעוד שני המשחקים האחרים, כולל המפגש על המקום השלישי, שוחקו בברצלונה.

* תכולת האצטדיונים נכונה לזמן הטורניר.

## תוצאות הטורניר
ממוזער|300px|הישגי הנבחרות ביורו 1964

### חצי גמר

----

### המשחק על המקום השלישי

### גמר

## מלך השערים
;2 שערים
*  חסוס מריה פרדה
*  פרנץ בנה
*  דז'ה נובאק

## נבחרת הטורניר

## קישורים חיצוניים

* 
* יורו 1964 באתר אופ"א

קטגוריה:אליפויות אירופה בכדורגל
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1964
קטגוריה:תחרויות כדורגל בספרד
אספנדוס

שמאל|ממוזער|250px|התיאטרון באספנדוס
[שמאל|ממוזער|250px|[אמת מים|אמת המים באספנדוס]]
**אספנדוס** (**Aspendos**) הייתה עיר יוונית-רומית בדרום אסיה הקטנה; אתרהּ מצוי כ-40 קילומטר מזרחה לאנטליה, טורקיה, על נהר יורימדון. העיר הייתה במרחק של 16 ק"מ מחופי הים התיכון.

האגדה מספרת כי אספנדוס נוסדה על ידי מתיישבים בני ארגוס שביוון שהגיעו אליה אחרי מלחמת טרויה. המתיישבים מארגוס הגיעו לאספנדוס תחת הנהגתו של מופסוס סביב שנת 1000 לפני הספירה. ארגוס הייתה עיר שנמצאת בפלופונסוס. העיר הייתה המרכזית באזורה במאה ה-5 לפנה"ס, כאשר הנהר שעל גדתו נבנתה היה עדיין עביר לשיט מחוף הים התיכון. העיר נכנעה לרומאים בתחילת המאה ה-2 לפנה"ס. בשלהי התקופה הרומית החלה ירידתה.

ההיסטוריה הפוליטית של אספנדוס דומה להיסטוריה של כל  אזור פמפיליה. ראשית, העיר הייתה תחת שלטון אימפריית לידיאן ובשנת 546 לפני הספירה נכבשה על ידי הפרסים. עם זאת, העובדה שהמשיכה לטבוע מטבעות משלה פירושה שהיה לה מידה רבה של עצמאות. אספנדוס נותרה תחת השלטון הפרסי עד שנת 333 לפני הספירה כאשר אלכסנדר מוקדון הגיע לחלק זה של אסיה הקטנה. 

אספנדוס ידועה ב**[[תיאטרון]]** הרומי העתיק שנשמר להפליא. התיאטרון נבנה באמצע המאה ה-2 לסה"נ, בימי הקיסר מרקוס אורליוס. קוטרו של התיאטרון 96 מטרים, ובשיאו הכיל עד לכ-12,000 צופים. בהתאם למסורת ההלניסטית, נשען חלק מהתיאטרון על מדרון גבעת האקרופוליס, אך רובו בנוי על גבי קמרונות, כמקובל במבני תיאטראות רומיים. הקיר שמאחרי הבמה (*scaenae frons*) נותר למלוא גובהו אך תקרת העץ שחיפתה עליו ולא שרדה. הסלג'וקים ערכו שינויים במבנה התיאטרון ועשו בו שימוש כאורחן לסוחרים ולחיילים.

מאז 1994 נערך בתיאטרון הפסטיבל הבינלאומי השנתי של אספנדוס למוזיקה ולמחול, וכן מתקיימים בו מופעים שונים, ובהם תחרויות היאבקות.

בקרבת התיאטרון נמצאים שרידי בזיליקה, אגורה, נימפאום, ובמרחק 15 קילומטרים – שרידים של אמת מים רומית.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יוון העתיקה: ערים בטורקיה
קטגוריה:ערים עתיקות שנהרסו
קויוס

**קוֹיוֹס** (ביוונית עתיקה: Κοῖος) היה הטיטאן המייצג את האינטליגנציה במיתולוגיה היוונית.

כמו שאר הטיטאנים, הוריו של קויוס היו אורנוס (שמיים) וגאיה (ארץ).

יחד עם אחותו פויבה, הטיטאן של החכמים והירח, קויוס היה אביהם של לטו ושל אסטריה.

בדומה לשאר הטיטאנים, הובס קויוס בידי זאוס ואלי האולימפוס.

קטגוריה:טיטאנים
ג'וזף שוסטר

**ג'וזף שוסטר** (**Joseph Schuster**; 23 במאי 1905 – 16 בפברואר 1969) היה צ'לן יהודי אמריקאי ממוצא רוסי.

## קורות חיים
יוסף שוסטר נולד ב-1905 באיסטנבול שבטורקיה, ובגיל שלוש שב עם משפחתו לרוסיה. הוא היה ילד פלא, והרבה להופיע עוד בטרם מלאו לו עשר. בגיל עשר שמע אותו אלכסנדר גלאזונוב, ובהשפעתו קיבל מלגה ללימודים בקונסרבטוריון למוזיקה של סנקט פטרבורג והחל ללמוד בו נגינה בצ'לו. בזמן המהפכה הרוסית נמלטה משפחתו לברלין, שם המשיך בלימודיו אצל הוגו בקר בבית הספר הגבוה למוזיקה של ברלין. בגיל 17 קיבל שוסטר את משרת הצ'לן הראשון והסולן בתזמורת הפילהרמונית של ברלין בניצוח וילהלם פורטוונגלר, והיה לנגן הצעיר ביותר שכיהן במשרה זו מאז ומעולם. הוא נשאר עם הפילהרמונית של ברלין עד 1934, לאחר עליית הנאצים לשלטון, אז עבר לניו יורק.

הופעתו הראשונה בניו יורק, עוררה סנסציה בקרב המבקרים והוא הוזמן מיד לנגן כצ'לן ראשי וכסולן בתזמורת הפילהרמונית של ניו יורק. אחד הרגעים הגדולים בקריירה שו עם הפילהרמונית של ניו יורק חל ב-13 בנובמבר 1943, כשנועד לנגן את "דון קישוט" של שטראוס בניצוח ברונו ולטר. ולטר חלה אותו יום ומחליפו, ליאונרד ברנשטיין עול הימים, ניצח בפעם הראשונה על הפילהרמונית של ניו יורק. הקהל והעיתונות יצאו מגדרם והקריירה של ברנשטיין יצאה לדרך.

בסוף שנות ה-40 החליט שוסטר לעזוב את הפילהרמונית של ניו יורק ולהקדיש את כל זמנו להופעות סולו בקונצרטים. בשנת 1947 עבר עם אשתו קתרינה ובנו ג'ון לבוורלי הילס שבקליפורניה, ולמשך שאר הקריירה שלו סייר, הן ברחבי אמריקה והן בארצות העולם, ברסיטלים ובנגינה עם גדולי המנצחים והתזמורות בעולם. הוא ניגן בצ'לו גופרילר משנת 1720, כלי שהשתייך לפניו לעמנואל פוירמן.

שוסטר ערך אין ספור הקלטות של סונאטות ושל קונצ'רטי עם תזמורות נודעות ואף הופיע בתוכניות רדיו וטלוויזיה במשך כל שנות הקריירה שלו. הוא ערך תשעה מסעות קונצרטים, שזכו להצלחה כבירה, ברחבי אירופה, במרכז אמריקה, בדרום אמריקה ובאסיה. שוסטר הופיע כסולן עם מנצחי ידועי-שם כמו ארטורו טוסקניני, ברונו ולטר, דימיטרי מיטרופולוס, ארטור רודז'ינסקי, גאורג שולטי, רפאל קובליק, וילהלם פורטוונגלר, ליאונרד ברנשטיין, אויגן יוכום, הרברט פון קאראיין, זובין מהטה, ועוד רבים אחרים.

שוסטר נפטר ב-1969 בבוורלי הילס, בגיל 64.

## לקריאה נוספת

* "Joseph Schuster," in: Gdal Saleski, *Famous Musicians of a Wandering Race*, New York: Bloch Pub. Co., 1949, p. 437.


## קישורים חיצוניים

* ג'וזף שוסטר באתר WorldCat Identities
* Joseph Schuster Cello Scores Collection, באתר האוספים הארכיוניים של ספריות אוניברסיטת מרילנד
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מהגרים לארצות הברית
קטגוריה:צ'לנים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מוזיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:נגנים יהודים גרמנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1903
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1969
ג'ילט

**ג'ילט** (**Gillette**) הוא מותג בבעלות חברת פרוקטר אנד גמבל. זהו המותג המוביל בעולם בתחום הגילוח, ומשווקים תחתיו מגוון רחב של מוצרים ברחבי העולם. 

המותג היה שייך במקורו לחברת ג'ילט (The Gillette Company) אשר נוסדה על ידי קינג קמפ ג'ילט (King Camp Gillette) ב-1895, כיצרנית מכשירי גילוח בבוסטון. חברת ג'ילט שיווקה גם תחת המותגים בראון, אורל-בי (Oral-B) ודורסל. 
חברת ג'ילט נרכשה על ידי פרוקטר אנד גמבל, ומאז ה-30 בספטמבר 2005 חדלה להתקיים באופן עצמאי.

## ראו גם
* שיק (גילוח)
* וילקינסון סורד

## קישורים חיצוניים

* 

* 
	

קטגוריה:גילוח
קטגוריה:מותגי קוסמטיקה
קטגוריה:פרוקטר אנד גמבל
סאלח סלים (כדורגלן)

**סאלח סלים** (בערבית: **صالح سليم**; 11 בספטמבר 1930 - 6 במאי 2002) היה כדורגלן מצרי ונשיאה לשעבר של קבוצת הכדורגל המצרית אל-אהלי.

## משפחה
סלים נולד ב-1930 בקהיר. אביו, מוחמד סלים, היה רופא. היו לו שני אחים קטנים, עבדל וואהאב וטארק סלים. כמו כן, היו לו גם שני בנים, ח'אלד והישאם סלים , שהוא שחקן קולנוע מצרי מפורסם.

## קריירה
סלים הצטרף למועדון אל-אהלי בשנת 1944 כשחקן. מאוחר יותר, הוא נעשה למאמן הקבוצה, ואחר כך לחבר בהנהלה. הודות לתהילה ולפרסום שצבר לעצמו כשחקן כדורגל, נכנס סלים לעסקי הבידור ושיחק בשלושה סרטי קולנוע. ב-1980, הוא נבחר להיות נשיא המועדון. הוא נבחר במהלך השנים לחמש כהונות רצופות נוספות בתפקיד. במהלך כהונתו כנשיא המועדון, אל-אהלי זכה בתואר מועדון הכדורגל האפריקני הטוב ביותר במאה. ב-22 במאי 2001, סאלח קיבל את התואר בעיר יוהנסבורג. הוא נפטר בשנת 2002 כתוצאה ממחלת סרטן הכבד. סאלח סלים היה הכדורגלן המצרי הראשון ששיחק באוסטריה אחרי שעבר לקבוצת גראצר א.ק., במדיה כבש 3 שערים ב-6 משחקי ליגה במהלך עונת 1962/1963.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:כדורגלנים מצרים
קטגוריה:קשרי כדורגל מצרים
קטגוריה:כדורגלני גראצר א.ק.
קטגוריה:עסקני כדורגל
קטגוריה:כדורגלני נבחרת מצרים
קטגוריה:קהיר: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 1959
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת רומא (1960)
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 1962
קטגוריה:כדורגלני אל-אהלי (קהיר)
קטגוריה:מצרים שנולדו ב-1930
קטגוריה:מצרים שנפטרו ב-2003
יאן ונחור אוף הסלינק

**יוהנס "יאן" ונחור אוף הסלינק** (; נולד ב-7 בנובמבר 1978 באולדנזאאל, הולנד) הוא כדורגלן עבר הולנדי ששיחק בעמדת החלוץ.

## קריירה
יאן ונחור אוף הסלינק כבש 59 שערי ליגה במדי קבוצת טוונטה אנסחדה במהלך חמש עונות בליגה ההולנדית. בקיץ 2001 הוא חתם בפ.ס.וו. איינדהובן ובמהרה הבהיר את כישוריו כחלוץ, כאשר כבש 22 שערים בעונתו הראשונה באיינדהובן.

למרות זאת, בשתי העונות הבאות במדי פ.ס.וו הוא לא הצליח למצוא את הרשת בתדירות שלה התרגל, כאשר בעונה הראשונה כבש רק 8 שערים ובבאה רק 12. בסוף עונת , נאמר לו שהוא רשאי לחפש לעצמו מועדון אחר. למרות זאת, הוא נשאר באיינדהובן, ובעונת , הסלינק הציג משחקים מדהימים והוא כבש 19 שערים ב-28 משחקים. הוא גם זכה לזימון מחדש לנבחרת במרץ 2005, לאחר הפסקה של ארבע וחצי שנים מהנבחרת.

הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים ב-11 באוקטובר 2000 מול פורטוגל. הוא שותף במהלך מונדיאל 2006, בתור מחליף מאוחר במשחק הסיבוב השני של הולנד מול פורטוגל.

ב-24 באוגוסט, יאן ונחור אוף הסלינק עזב את איינדהובן, וחתם על חוזה לשלוש שנים במדי סלטיק הסקוטית, עם אופציה לעוד שנה. סלטיק שילמה עבורו כ-3.4 מיליון פאונד. במדי סלטיק הוא כבש בהופעת הבכורה שלו, כאשר עלה כמחליף במשחק מול היברניאן. במשחקו הבא בקבוצה, מול אברדין, הוא כבש את שער הניצחון מחוץ לרחבה, במשחק שהסתיים בתוצאה 0–1. הוא כבש את שערו האירופי הראשון במדי סלטיק במשחק ליגת האלופות מול מנצ'סטר יונייטד. בעונת  הוא כבש שער ניצחון שהעניק לקבוצתו את אליפות סקוטלנד.

בקיץ 2009 עבר ונחור אוף הסלינק להאל סיטי מהפרמייר ליג. כעבור עונה עבר לראפיד וינה האוסטרית. בנובמבר 2011 חזר לקדנציה נוספת בפ.ס.וו. איינדהובן, שם שיחק עד לפרישתו ממשחק פעיל ב-15 במאי 2012.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים הולנדים
קטגוריה:חלוצי כדורגל הולנדים
קטגוריה:כדורגלני טוונטה
קטגוריה:כדורגלני פ.ס.וו. איינדהובן
קטגוריה:כדורגלני סלטיק
קטגוריה:כדורגלני האל סיטי
קטגוריה:כדורגלני ראפיד וינה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת הולנד
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2006
קטגוריה:כדורגלני יורו 2008
קטגוריה:ספורטאים זרים בסקוטלנד
קטגוריה:ספורטאים הולנדים באנגליה
קטגוריה:ספורטאים זרים באוסטריה
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1978
קונרד אמיל בלוך

**קונרד אמיל בלוך** (גרמנית: Konrad Emil Bloch; 21 בינואר 1912 – 15 באוקטובר 2000) היה ביוכימאי אמריקאי-יהודי יליד גרמניה, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1964 על מחקרו על מנגנון ויסות הכולסטרול ומטבוליזם של חומצות שומן.

## חייו
בלוך נולד בעיר ניסה בשלזיה העילית (אז חלק מגרמניה) וסיים במקום את לימודיו התיכוניים. למד כימיה בבית הספר הטכני הגבוה במינכן ובין מוריו היה הנס פישר חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1930. בשנת 1934 סיים את לימודיו בתואר מהנדס כימיה. הוא נאלץ להפסיק את לימודיו במקום עקב חוקי הגזע הנאציים ונמלט באותה שנה לדבוס בשווייץ ומשם היגר לארצות הברית בשנת 1936. הוא מונה כעוזר הוראה ותלמיד לתואר מתקדם במחלקה לביוכימיה בבית הספר לרפואה באוניברסיטת קולומביה, ניו יורק ובשנת 1938 הוענק לו תואר דוקטור בביוכימיה. לימד באוניברסיטת קולומביה בין השנים 1939–1946. אחר כך לימד באוניברסיטת שיקגו, שם קיבל דרגת פרופסור בשנת 1950. החל משנת 1954 לימד באוניברסיטת הרווארד, שם קיבל קתדרה ללימודי ביוכימיה, זאת עד לפרישתו לגמלאות בשנת 1982.

בשנת 1964חלק את פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה עם פאודור לינן על שגילו את המנגנון השליטה והוויסות של כולסטרול ובחומצות השומן. התקבל כחבר בחברה המלכותית בשנת 1985 וכן היה חבר באקדמיה הלאומית האמריקאית למדעים. בשנת 1968 העניק לו בית הספר הטכני הגבוה במינכן תואר דוקטור לשם כבוד. זאת, בין שלל תאריו ועיטוריו.

בשנת 1994 פרסם בלוך ספר פופולרי המוקדש לתעלומות הבלתי פתורות בשטח הביוכימיה ושמו "בלונדיניות בציורים ונציאניים, ארמדילו תשע-החגורות, ומאמרים אחרים בביוכימיה" (Blondes in Venetian Paintings, the Nine-Banded Armadillo, and Other Essays in Biochemistry)

הוא הלך לעולמו בשנת 2000 במסצ'וסטס מאי-ספיקת לב. לאחר מותו אמר עליו פרופסור ג'רמי נואלס, דיקן הפקולטה למדעים ולאמנויות באוניברסיטת הרווארד: "הוא היה ביוכימאי בעל פרספקטיבה נפלאה, נדיב ותרבותי. הוא טווה קשרים בין הכימיה לביוכימיה. הוא היה בן לשושלת של ביוכימאים אירופאים אשר בזכות הבנתם העמוקה במטבוליזם הניחו את היסודות הכימיים לביולוגיה של ימינו."

## קישורים חיצוניים

* קונרד אמיל בלוך, אנשי סגולה - יהודים זוכי פרס נובל, באתר בית התפוצות.
* מאמר קצר לזכרו בעיתון אוניברסיטת הרווארד
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מהגרים מגרמניה לארצות הברית
קטגוריה:זוכי פרס נובל יהודים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:ביוכימאים יהודים גרמנים
קטגוריה:ביוכימאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס נובל אמריקאים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:סגל אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:זוכי פרס נובל גרמנים
קטגוריה:יהודים זוכי המדליה הלאומית למדעים
קטגוריה:זוכי מלגת גוגנהיים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא גרמני-יהודי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1912
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2000
הגאלי הגוסס

**הגאלי הגוסס** או **הלוחם הגאלי הגוסס** הוא העתק רומי עשוי שיש של פסל יווני עתיק שנוצק, ככל הנראה, מברונזה בין השנים 230 לפנה"ס ו-220 לפנה"ס בהוראות אטאלוס הראשון מפרגמון לכבוד ניצחונו על גלטיה. לא ידוע מיהו הפסל, אולם משערים כי מדובר באפיגונוס - פסל החצר של שושלת האטאלים.

הפסל מתאר קלטי גוסס מפצעיו. הריאליזם של הפסל יוצא דופן לתקופתו, וניתן לראות את הסבל על פניו של הלוחם המשופם. ללוחם תסרוקת אופיינית לבני השבטים הקלטיים, ושפם - היוצא דופן מפסלים יוניים. הפסל שימש אות זיכרון לניצחון על הקלטים, וסימל את אומץ הלוחמים משני הצדדים - במטרה לשמש דוגמה ללוחמים בעתיד. 
הלוחם עירום - ככל הנראה בשל העובדה שהלוחמים הגאלים אכן לחמו עירומים (על פי עדותו של יוליוס קיסר).

## היסטוריה
פסל זה הפך לאחד הפסלים הידועים ביותר ששרדו מהעת העתיקה. הפסל התגלה בשנת 1623 או לפניה בוילה לודוביזי ונשמר באוספי משפחת לודוביזי העשירה ברומא, עד שנרכש בידי האפיפיור קלמנס השנים עשר עבור המוזיאון הקפיטוליני. הפסל הפך מפורסם מאוד במאות ה-17 וה-18, ונעשו לו העתקים רבים - אנשים חסרי אמצעים, שלא יכלו להרשות לעצמם לרכוש העתק בגודל מלא, רכשו העתקים קטנים ששימשו כמשקולות נייר. באותה עת חשבו בטעות כי הפסל הוא פסלו של גלדיאטור גוסס - וכך נקרא הפסל.

הפסל נבזז על ידי נפוליאון בונפרטה בשנת 1797 לאחר שכבש את איטליה, ונלקח לפריז בו הוצג במוזיאון הלובר. בשנת 1816, עם תבוסת נפוליאון, הושב הפסל למוזיאון הקפיטוליני ברומא בו הוא מוצג עד היום.

העתקים של הפסל מוצגים במוזיאון לארכאולוגיה של אוניברסיטת קיימברידג', בגלריית קורטלנד, וכן בברלין, בפראג ובסטוקהולם.

## לקריאה נוספת

* *A Dictionary of Celtic Mythology*. James McKillop. Oxford University Press, 1998
* *Art in the Hellenistic Age*, Pollitt, J. J., 1986
* *The Bloomsbury Guide to Art*, Ed. Shearer West. Bloomsbury Publishing Ltd, 1996
* *Hellenistic Sculpture*, Smith, R.R.R. London, 1991
* *Taste and the Antique*, Haskell, F. and N. Penny. New Haven and London, 1981
* *The Oxford Companion to Western Art*. Ed. Hugh Brigstocke. Oxford University Press, 2001


## קישורים חיצוניים

* מאמר העוסק בפסל 

קטגוריה:פיסול יווני
קטגוריה:פסלי עירום
קטגוריה:אוספי המוזיאונים הקפיטוליניים
קטגוריה:פסלי שיש
דוכסות

**דוכסות** היא טריטוריה, פייף או שטח פאודלי הנמצאים תחת שליטתו של דוכס או דוכסית. כמה מהדוכסויות ההיסטוריות של אירופה היו עצמאיות, בעוד אחרות, בעיקר בצרפת ובריטניה, היו מחוזות הכפופים לממלכה.

באנגליה של תקופת ימי הביניים מחוזות לנקסטר וקורנוול היו דוכסויות וראשיהן צברו כוח רב בממלכה. דוכסות לנקסטר יוסדה בשנת 1351 אך התמזגה לתוך ממלכת אנגליה בשנת 1399 כאשר הנרי בולינגברוק, דוכס לנקשייר, עלה על כס המלוכה ומלך כהנרי הרביעי. דוכסות קורנוול יוסדה בשנת 1337 כאשר דוכס קורנוול תמיד היה יורש העצר האנגלי.

הדוכסויות הצרפתיות החשובות ביותר בימי הביניים היו דוכסויות נורמנדי, בורגונדיה, ברטאן ואקיטן. הן הסתפחו לצרפת במאות ה-15 וה-16.

## דוכסויות ודוכסויות גדולות
 
בעוד שהמונרך בראשה של דוכסות הוא בעל תואר "דוכס", זה שבראשה של דוכסות גדולה הוא "דוכס גדול". באופן מסורתי, דוכסויות גדולות נטו יותר להיות עצמאיות וריבוניות, אך היו גם דוכסויות עצמאיות. דוכסויות גדולות היו שכיחות באזורים דוברי הגרמנית ובאימפריה הרומית הקדושה. בצרפת הן היו קיימות בתקופת ימי הביניים.

## בתקופה המודרנית
בתקופה המודרנית דוכסויות ודוכסויות-גדולות בעלות משמעות טריטוריאלית הפכו בהדרגה לנדירות, ורוב הדוכסויות שהוענקו היו סמליות כמעט לגמרי. כיום לוקסמבורג היא הדוכסות-הגדולה הריבונית היחידה, ומעבר לה לא קיימות דוכסויות או דוכסויות גדולות עצמאיות.

כחלק מתהליך איחוד איטליה שתי דוכסויות עצמאיות איבדו את עצמאותן והסתפחו לאיטליה ב-1859–1860: דוכסות מודנה ורג'ו ודוכסות פארמה. בנוסף הסתפחה לאיטליה הדוכסות הגדולה של טוסקנה, שגם כן הייתה ריבונית עד 1860.

חלק מהדוכסויות במרכז אירופה שרדו כעצמאיות עד איחוד גרמניה ואף שמרו על מידה רבה של אוטונומיה כחלק מהקיסרות הגרמנית ועד לאחר מלחמת העולם הראשונה. ב-1918 בוטלו תוארי הדוכס והן הפכו לרפובליקות בתוך גרמניה. ביניהן: דוכסות סקסוניה-קובורג-גותה, דוכסות בראונשווייג, דוכסות אנהלט וכן הדוכסויות-הגדולות של מקלנבורג-שוורין, מקלנבורג-שטרליץ, הסן, באדן ואולדנבורג.

באנגליה, הדוכסויות של לנקסטר וקורנוול  עדיין קיימות, אך הן מעולם לא היו עצמאיות; הן שייכות לבית המלוכה והנכסים שבהם הן מחזיקות מניבים הכנסה למלך. באופן מסורתי, דוכס קורנוול הוא הבן הבוגר של המלך או המלכה. בנוסף לשתי הדוכסויות האלה, באיי התעלה המלך (כיום צ'ארלס השלישי) מכונה באופן לא רשמי בתואר דוכס נורמנדיה. לכך יש סיבה היסטורית: דוכס נורמנדיה ויליאם הכובש פלש ב-1066 לאנגליה והפך למלך. נורמנדי נשלטה על ידי הכתר האנגלי עד שנכבשה על ידי מלך צרפת ב-1204, וב-1259 ויתרה אנגליה על טענתה לבעלות על הדוכסות, מלבד איי התעלה, שכיום הם הטריטוריה היחידה הקשורה לשטח ההיסטורי של הדוכסות.

## ראו גם
* דוכס
* דוכסות גדולה
* ארכידוכסות

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שיטות ממשל
קטגוריה:מדינות לשעבר באירופה
בן עמי פכטר

**בן עמי פכטר** (19 באוקטובר 1919, פולין – 27 במרץ 1948, יחיעם) היה מפקד גדוד 21 של חטיבת כרמלי במלחמת העצמאות, שפעל באזור הגליל המערבי.

## קורות חייו
פכטר, בנם של יהודית ושל משה, נולד בסמיאטיץ, ב-19 באוקטובר. בגיל שנה התייתם מאביו, וב-1925, בגיל 6, עלה יחד עם אמו לארץ ישראל. פכטר למד בבית הספר המחוזי ע"ש רוזה כהן וסיים את לימודיו בבית הספר החקלאי כדורי בשנת 1937, ובמסגרתו הצטרף להגנה. הוא יצא להכשרה בדגניה א' ולאחר מכן היה בין חברי קבוצה שהתיישבה בחניתה. הוא התחתן בסוף שנת 1947.

בין הפעולות שביצע הגדוד תחת פיקודו היו תקיפת שיירת הנשק הערבית בקריית מוצקין, פעולת גמול בבלד א-שיח', פעולת גמול בטמרה ופיצוץ גשר תרביחה. פכטר נהרג בקרב שיירת יחיעם ב-27 במרץ 1948.

## הנצחתו
על שמו נקרא מבצע בן עמי שבמסגרתו נכבשה העיר עכו, וכן מושב בן עמי, מחנה בן-עמי ורחוב בן-עמי בעכו.

## לקריאה נוספת
* **חטיבת כרמלי במלחמת הקוממיות**, הוצאת מערכות

## קישורים חיצוניים

* , באתר "יזכור"
* בן עמי פכטר, באתר חטיבת כרמלי
* על משה פכטר, צלם ארץ ישראלי

קטגוריה:רבי-סרנים בצה"ל
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:מפקדי גדודים במלחמת העצמאות
קטגוריה:בוגרי בית הספר המחוזי ע"ש רוזה כהן
קטגוריה:בוגרי בית הספר כדורי
קטגוריה:אישים שעל שמם יישובים בישראל
קטגוריה:אישים שעל שמם בסיסי צה"ל
קטגוריה:חטיבת כרמלי
קטגוריה:חללי צה"ל במלחמת העצמאות
קטגוריה:חללי מלחמת העצמאות עד להקמת המדינה
קטגוריה:חללי ההגנה במלחמת העצמאות
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הצבאי בנהריה
קטגוריה:חיילי חטיבת כרמלי במלחמת העצמאות
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1919
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1948
מיקלוש רדנוטי

**מיקלוש רַדְנוטי** (במקור **גלאטר**, בהונגרית: **Radnóti Miklós**; 5 במאי 1909, בודפשט – 9 בנובמבר 1944, אָבְּדָה, היה משורר יהודי-הונגרי מומר, מגדולי המשוררים ההונגרים של המאה העשרים. נספה בשואה. זכה בפרס באומגרטן (1937).

## ביוגרפיה

רדנוטי נולד בשם **מיקלוש גְלָאטֶר** (Glatter Miklós) בשנת 1909 בבודפשט למשפחה יהודית מתבוללת.
בלידתו נפטרו אמו ואחיו התאום, דבר שהשפיע עליו והתבטא ביצירותיו. אגנש ארדאי  היא אחותו למחצה.

בשנותיו האחרונות נדחה על ידי החברה ההונגרית על רקע היותו יהודי. ב-1943 עם אשתו פאני דיארמטי קיבל עליו את הנצרות הקתולית.

בשנים 1930-1934 הוא למד באוניברסיטת סגד. לאחר סיום הלימודים הוא שינה את שמו ל"רדנוטי". בשנת 1935 הוא התחתן והחל לעבוד בבית הספר בבודפשט.

בראשית שנות הארבעים נלקח למחנות שרות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי). בין היתר עבר במפעל לסוכר באלשד. בהמשך עבד במחנה הריכוז בור. על פי עדות ראייה, בנובמבר 1944, במהלך צעדה של קבוצת יהודים, הוכה קשות ועונה על ידי שומר שיכור. לאחר מכן היה פצוע וחלש מכדי לעבוד ולכן נורה ונקבר בקבר אחים ליד הכפר אבדה, בצפון-מערב הונגריה.

כמה מספריו תורגמו לעברית. שיר בכתב ידו שכתב בהיותו בעבודת כפייה בתקופת השואה מוצג ביד ושם.

## Il faut laisser
אחד משיריו הנודעים של רדנוטי נקרא "Il faut laisser" (צרפתית: 'צריך לעזוב'); זאת על שם השורה הפותחת שיר משנת 1586 של המשורר הצרפתי פייר דה רונסאר. רונסאר טוען כי "צריך לעזוב בית ובוסתן וגן" ("Il faut laisser maisons et vergers et jardins"), קרי להתנזר מהדאגה לרכוש ושאר הבלות העולם הגשמי. רדנוטי מהרהר בקול על פסיקה נושנה זו:

## יצירתו
בשנות העשרים החל לכתוב שירה דאדאיסטית, אך עבר לכתיבה סימבוליסטית-אקספרסיוניסטית. שלושה מסלולים לכתיבתו: האישי, ההגותי והפוליטי. בשנות השלושים נרתם למאבק בפשיזם, באנטישמיות ובאפליה הגזעית. ביצירתו ניכרת השפעתו של ברטולט ברכט. שיריו האחרונים המשקפים נפש שסועה בין תקווה וגעגוגים לביתו ולאוהביו לבין חשש מניצחון האלימות, נמצאו על גופתו והתפרסמו  בקובץ "שמי סופה". הוא כתב גם יצירה אוטוביוגרפית בשם "מזל תאומים (1940).

## יצירתו שתורגמה לעברית

* **שמונה אקלוגות** (עברית: מרדכי אבי-שאול), תל אביב: דפוס הפועל הצעיר, 1966.
* **בעקבות אורפאוס**: מבחר שירים / מיקלוש ראדנוטי (תרגם מהונגרית והוסיף מבוא: איתמר יעוז-קסט), תל אביב: עקד, תשל"א.
* **[[דון קיחוטה]] דה לה מנצ'ה** / מיגל דה סרוואנטס; עיבוד: מיקלוש רדנוטי; איור: יאנוש קאש (עברית: הגר אנוש), [תל אביב]: לדורי, 1997.

## קישורים חיצוניים

* מסע מזורז: שיר של מיקלוש רדנוטי בתרגום של משה גנן באתר דעת
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:משוררים הונגרים
קטגוריה:משוררים יהודים
קטגוריה:יהודים בשואה: הונגריה
קטגוריה:יהודים מומרים הונגרים
קטגוריה:יהודים שהתנצרו
קטגוריה:סופרים ומשוררים שנספו בשואה
קטגוריה:אישים הקבורים בקבר אחים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סגד
קטגוריה:בודפשט: אישים
קטגוריה:נספי השואה
קטגוריה:אישים במחנות שרות העבודה (הונגריה)
קטגוריה:יהודים זוכי פרס באומגרטן
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1909
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1944
סטטר

[ממוזער|סטטר כסף [צור (לבנון)|צורי מהמאה ה־4 לפנה"ס, ועליו ינשוף (חיקוי למטבע האתונאי) עם סמלים מצריים, דולפין מעל גלים, קונכיית הארגמן וכיתוב פיניקי]]
**סטטר** הוא מטבע יווני עתיק שנעשה בו שימוש ביוון העתיקה ובלידיה, ואף על ידי השבטים הקלטים ובפיניקיה בין השנים 500 לפנה"ס לערך ועד 50 לספירה. 

מטבע זה היה שווה טטרדרכמא (4 דרכמאות) באתונה בתקופות מסוימות, ודידרכמא (שתי דרכמאות) בתקופות אחרות.

**סטטר זהב** היה שווה בין 20–28 דרכמאות (השווי השתנה מתקופה לתקופה), אולם הטבעתו הייתה נדירה. באתונה סטטר זהב היה שווה 20 דרכמאות, ובסיזיקוס 28 דרכמאות.[ממוזער|180x180px|מטבע של 20 סטטרים – תקופת המלך [אורקראטידס. זהו מטבע הזהב הגדול ביותר (מבחינת ערכו) שנטבע בעת העתיקה.|ימין]]
[ממוזער|סטטר מ[פוטין (סגסוגת)|פוטין. בוספור, 253 — 254 לספירה]]

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מטבעות עתיקים
קטגוריה:יוון העתיקה: כלכלה
חבר הקבוצות והקיבוצים

**חבר הקבוצות והקיבוצים** היה התנועה הקיבוצית הראשונה, שקמה בשנת 1925.

## היסטוריה
קבוצה שיתופית ראשונה של חלוצים בארץ ישראל הוקמה על ידי אנשי ביל"ו בראשית העלייה הראשונה. אנשי דגניה א הקימו את הקבוצה המיישבת הראשונה, ליד הכנרת, והיו לדוגמה לקבוצות חלוציות רבות.

הגוף המאורגן החלוצי הגדול הראשון היה גדוד העבודה שקם בשנת 1920, והקים את עין חרוד (ומאוחר יותר את תל יוסף, כפר גלעדי ורמת רחל). אולם הוא לא הגדיר עצמו כתנועה קיבוצית אלא התייחס לקיבוץ כאמצעי לכיבוש העבודה.

ב-1923 הוקמה מסגרת בלתי מחייבת - "ועדת הקבוצות" שנועדה להיות גוף מקשר בין הקבוצות השונות.

ב-1925, במהלך כנס בבית אלפא, החליטו נציגי 26 קבוצות וקיבוצים, 17 פלוגות (קבוצות חלוצים שעדיין לא מצאו לעצמן מקום להתיישב בו) במושבות ו-7  פלוגות שישבו בערים וכן 4 משקי פועלות,  להקים תנועה קומונלית ארצית, תוצאת ההחלטה הייתה הקמת "חבר הקבוצות והקיבוצים".

מקימי חבר הקבוצות והקיבוצים דגלו בשתי אידאולוגיות נפרדות, האחת - ה"עדה" - הקבוצה הקטנה והאינטימית, והשנייה - הקיבוץ הגדול.
תוצאת חילוקי הדעות הנובעים מפער הדעות בקשר למספר החברים הרצוי בכל קיבוץ הביא לפילוג הראשון בתנועה הקיבוצית.

כבר ב-1927 הקיבוצים שדגלו בקיבוץ גדול ופתוח פרשו והקימו את "הקיבוץ המאוחד", 

הוויכוח בין הקבוצה הגדולה לקטנה היה בשלושה מישורים:
* המישור האידאולוגי: תומכי הקבוצה הקטנה האמינו כי זו הדרך להגשמת אידיאל עבודת הכפיים ועבודת החקלאות.
* המישור החברתי: קבוצה גדולה ופתוחה לכולם, שבה אין קשר קרוב בין החברים, לעומת קבוצה אינטימית שרק יחידים יכולים להצטרף אליה ואינם מתקבלים בקלות. אנשי הקבוצה הקטנה סברו כי האינטימיות עדיפה בחיים משותפים.
* המישור הארגוני: תומכי הקבוצה הגדולה האמינו כי היא מתאימה יותר לקליטת עלייה, יתרון הגודל מאפשר לפתח חיי חברה ותרבות פעילים יותר, וצפויה לקבוצה הגדולה הצלחה כלכלית  היות שהיא משק מגוון שאינו עוסק רק בחקלאות.

ב-1930 בכנס בגניגר החליף הארגון את שמו ל"חבר הקבוצות" ואחת החלטות הייתה להתמקד בחקלאות ולהפסיק לקיים פלוגות עבודה בערים.

בשנת 1934 הצטרפו לחבר הקבוצות כל הקבוצות של תנועת "גורדוניה" יחד עם מנהיג התנועה פנחס לבון, (תנועת גורדוניה הפכה להיות תנועת הנוער של חבר הקבוצות). 

באותה עת התגבשה זהות בלתי פורמלית בין "חבר הקבוצות" לבין מפא"י.

בשנת 1939 העלה ברל כצנלסון הצעה, בפני ועידת הקיבוץ המאוחד שהתקיימה בנען, להתאחד עם "חבר הקבוצות". ההצעה התקבלה אמנם בוועידה, אך לא יושמה, בגלל התנגדות הנהגת הקיבוץ המאוחד ובראשה יצחק טבנקין.

בשנת 1951 נוסד "איחוד הקיבוצים" על ידי קבוצת המיעוט שפרשה מן הקיבוץ המאוחד ואשר כללה את תומכי מפא"י. מספר חודשים מאוחר יותר התאחד חבר הקבוצות, שכלל 43 קבוצות, עם איחוד הקיבוצים, לגוף משותף בשם "איחוד הקבוצות והקיבוצים".

## חבר הקבוצות של הפועל המזרחי
בתחילת שנות ה-30 הוקם חבר הקבוצות של הסתדרות הפועל המזרחי בארץ ישראל, ששינה את שמו ב-1938 לארגון "הקיבוץ הדתי".

## לקריאה נוספת
* ברוך בן אברם, **חבר הקבוצות**, התפתחותו החברתית והרעיונית, תל אביב: הוצאת עם עובד, תשל"ו-1976.

## קישורים חיצוניים

* תיק חוזרים של מזכירות חבר הקבוצות משנת 1948 (ארכיון יד טבנקין)

קטגוריה:הקיבוץ
קטגוריה:ציונות סוציאליסטית
קטגוריה:תנועות מיישבות
מינה (מטבע)

[שמאל|ממוזער|200px|מינה מ[אנטיוכיה]]
**מִינָה** (במקרא: **מָנֶה**) היא יחידת משקל או מטבע שנעשה בה שימוש במזרח הקדום וממנו אומצה ליוון, בה היה שוויה הכספי כמאה דרכמאות.

מקורה של יחידת משקל זו בשומר, שם בעקבות השימוש בבסיס 60, מינה הייתה שקולה ל-1/60 הכיכר ולשישים שקלים. בתקופה האכדית, 2 מינות היו שקולות לסילה אחת של מים. באוגרית היה שווי המינה 50 שקלים.

## ראו גם
* מידות, שיעורים ומשקלות בהלכה
## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:מטבעות עתיקים
קטגוריה:יוון העתיקה: כלכלה
מועצת הארבע מאות

**מועצת הארבע מאות** הייתה מועצה ששלטה באתונה במשך תקופה קצרה במהלך המלחמה הפלופונסית; מיוני עד ספטמבר 411 לפנה"ס.

המועצה הייתה אוליגרכיה, והחלפת השלטון הדמוקרטי בשלטונה של המועצה נבעה מהבטחתו של אלקיביאדס בקיץ 412 לפנה"ס להשיג עזרה פרסית במלחמה נגד ספרטה, אם אוליגרכיה תשלוט באתונה במקום הדמוקרטיה, ומרצונם של קבוצת אתונאים רבי השפעה לחתור לשלום עם ספרטה. הבטחתו של אלקיבידיאס התבררה כחסרת סיכוי, אולם מובילי התנועה לאוליגרכיה באתונה בחרו להמשיך בתוכניתם להשלטת אוליגרכיה על אתונה. פעילות זו כונתה "המהפכה האוליגרכית".

במאי 411 לפנה"ס נחלצה האספה של אזרחי אתונה לבחור חמישה אנשים אשר יבחרו מועצה של 400 איש שישלטו באתונה. כשנודע הדבר לצי של אתונה הם מרדו בשלטונות אתונה בטענה שהשלטון מרד בהם. 

זמן קצר לאחר השלטת הארבע מאות, נוצרו חילוקי דעות בתוך האוליגרכיה בין קיצונים לבין מתונים. המתונים דרשו להחליף את הארבע מאות בקבוצה יותר רחבה של חמשת אלפים איש. הקיצונים העדיפו להמשיך כרגיל ולפתוח בשיחות שלום עם ספרטה. הקיצונים נחשדו שהם מעוניינים לעזור לספרטנים במלחמה, בדמות ביצורים שהחלו בהקמתם בפיראוס. מנהיג הקיצונים נרצח על ידי מתנקש, המתונים עצרו את המפקד של הקיצונים בפיראוס, ולאחר קרב בין המחנות, ההופליטים הרסו את הביצורים בפיראוס. לאחר כמה ימים, ה-400 בחרו בקבוצה של חמשת אלפים והעבירו אליהם את השלטון. החמשת אלפים שלטו באתונה למשך מספר חודשים.  

קטגוריה:אתונה: היסטוריה
400 (מספר)

400 (במילים: **ארבע מאות**) הוא מספר טבעי הבא אחרי 399 ולפני 401. בספרות יווניות הוא מיוצג על ידי אופסילון.

## מתמטיקה
400 הוא הריבוע של 20. 400 הוא גם מספר הרשאד.

## יהדות
* מערת המכפלה נקנתה בארבע מאות שקל כסף עובר לסוחר. 
* בברית בין הבתרים הובטח לאברהם: "גר יהיה זרעך בארץ לא להם ועבדום ועינו אותם. ארבע מאות שנה."
* המספר ארבע מאות מייצג בספרות חז"ל את המספר הגדול ביותר שניתן לכתוב כאות אחת בגימטריה כיוון שהגימטריה שלו היא האות האחרונה באלפבית העברי. 

## תרבות
* סטיבן שפרד כתב ספר בשם "הארבע מאות". 

## אחר
* הארבע מאות הייתה אוליגרכיה ששלטה זמן קצר באתונה. 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מספרים טבעיים