open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
על סף תהום

**על סף תהום** (באנגלית: **Edge of Darkness**) הוא מותחן פעולה אמריקאי-בריטי משנת 2010, בבימויו של מרטין קמפבל, המבוסס על תסריט מאת ויליאם מונהאן ואנדרו בובל. הסרט מהווה עיבוד קולנועי למיני-סדרה הבריטית משנת 1985 באותו השם, שגם היא בוימה על ידי קמפבל. בתפקיד הראשי מככב מל גיבסון, ולצידו ריי וינסטון, דני יוסטון, בויאנה נובקוביץ', שון רוברטס, ג'יי או. סנדרס ודניס או'הייר. הסרט עוקב אחר תומאס קרייבן, בלש משטרתי מבוסטון, אשר בתו נרצחת בפתח ביתו. במהלך חקירתו, הוא מגלה רשת סבוכה של שחיתות ממשלתית וקונספירציות מסוכנות. הסרט הופק בתקציב של 80 מיליון דולר והכניס רק כ-81.1 מיליון דולר ברחבי העולם מה שהפך אותו לכישלון קופתי.

## תקציר עלילה
תומאס קרייבן, בלש ותיק במשטרת בוסטון, חווה טרגדיה כאשר בתו היחידה, אמה, נרצחת ביריות בפתח ביתם. בתחילה, המשטרה סבורה כי קרייבן היה היעד האמיתי, אך ככל שקרייבן מעמיק בחקירה, הוא מגלה כי בתו הייתה מעורבת בחשיפת סודות אפלים הקשורים לחברת נשק ממשלתית. במהלך החקירה, קרייבן נתקל בדמויות מסתוריות, כולל סוכן ממשלתי בשם דריוס ג'דבורו, שמנסה לטשטש את האמת. ככל שהעלילה מתקדמת, קרייבן מתמודד עם קונספירציות מסוכנות, שחיתות פוליטית ואיומים על חייו, במטרה לחשוף את האמת מאחורי מותה של בתו.

## צוות השחקנים הראשי
* **[[מל גיבסון]]** – תומאס קרייבן: בלש משטרתי מבוסטון ואב שכול.
* **[[ריי וינסטון]]** – דריוס ג'דבורו: סוכן ממשלתי מסתורי המעורב בטיוח הפרשה.
* **[[דני יוסטון]]** – ג'ק בנט: מנהל בכיר בחברת הנשק הממשלתית.
* **[[בוז'אנה נובקוביק]]** – אמה קרייבן: בתו של תומאס, מדענית צעירה שנרצחת.
* **[[שון רוברטס]]** – דייוויד ברנהם: חבר קרוב של אמה, המעורב בפרשה.
* **[[ג'יי או. סנדרס]]** – וייטהאוס: קצין ממשלתי המעורב בקונספירציה.
* **[[דניס או'הייר]]** – מור: פקיד בכיר בממשל עם קשרים לפרשה.

## ביקורות
הסרט קיבל ביקורות מעורבות. באתר Rotten Tomatoes הוא זכה לציון של 55% בהתבסס על 217 ביקורות, עם הקונצנזוס: "לצד יתרונותיו, הסרט מציע את מל גיבסון בגרסה מוכרת, אך העלילה סובלת מקצב איטי בחלקה הראשון". באתר Metacritic הסרט קיבל ציון ממוצע של 55 מתוך 100, בהתבסס על 34 ביקורות, המעיד על "ביקורות מעורבות או ממוצעות" .

רוג'ר איברט מה-שיקגו סאן-טיימס כתב: "הסרט מציע דרמה אפלה ומורכבת, אך לעיתים העלילה מסתבכת יתר על המידה".

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי האחים וורנר
קטגוריה:בוסטון בקולנוע
קטגוריה:סרטים עם מוזיקה מאת הווארד שור
קטגוריה:סרטי מרטין קמפבל
קטגוריה:סרטים מבוססי סדרות טלוויזיה
קטגוריה:סרטי דרמה בריטיים
קטגוריה:סרטי 2010
קסם מעשי 2

**קסם מעשי 2** (באנגלית: **Practical Magic 2**) סרט דרמה רומנטית-פנטזיה אמריקאי שיבוים על ידי סוזן ביר על פי תסריט מאת עקיבא גולדסמן, ויהווה המשך לאירועי הסרט "קסם מעשי" משנת 1998. הסרט מבוסס על הרומן "ספר הקסם" מאת אליס הופמן משנת 2021, המשך לרומן המקורי. בסרט מככבות סנדרה בולוק וניקול קידמן, ששבות לגלם את דמויותיהן מהסרט הראשון, ומשמשות כמפיקות לצד דניס די. נובי.

הסרט עתיד לעלות לאקרנים ב-18 בספטמבר 2026.

## צוות השחקנים
* סנדרה בולוק – **סאלי אוונס**
* ניקול קידמן – **ג'יליאן אוונס**
* סטוקרד צ'אנינג – **פרנסס אוונס**
* דיאן ויסט – **ברידג'ט "ג'ט" אוונס**
* ג'ואי קינג
* שולו מרידואניה
* מייסי ויליאמס
* לי פייס
* סולי מקלאוד

## הפקה
### פיתוח
ב-10 ביוני 2024 הודיעו אולפני "האחים וורנר" על פיתוחו של סרט המשך לסרט "קסם מעשי" משנת 1998, שעל כתיבת תסריטו יופקד התסריטאי עקיבא גולדסמן וכי סנדרה בולוק וניקול קידמן נמצאות במשא ומתן על שיבה לגילום דמויותיהן מהסרט המקורי ועל הפקת הסרט לצד דניס די. נובי. ב-13 ביוני 2024, קידמן אישרה כי תשוב להפקת הסרט לצד בולוק.

ביולי 2024 הצהירה די. נובי כי עלילת סרט ההמשך יתבסס על רומן ההמשך, "ספר הקסם", גם הוא מאת אליס הופמן. די. נובי טענה גם כי צילומי הסרט עתידים להתחיל במהלך שנת 2025. בינואר 2025 נמסר כי הבמאית סוזן ביר נמצאת במשא ומתן על בימוי הסרט, ובמאי 2025, הוכרז רשמית על שכירתה לתפקיד. עוד נמסר כי ג'ואי קינג מנהלת משא ומתן על הצטרפות לצוות השחקנים. ביולי 2025, אושר ליהוקה של קינג, לצד ליהוקם של שולו מרידואניה, מייסי ויליאמס, לי פייס, וסולי מקלאוד.
### צילומים
צילומי הסרט החלו ב-18 ביולי 2025, באולפני "האחים וורנר" שבליבסדן, אנגליה.

## הפצה
הסרט עתיד לעלות לאקרנים ב-18 בספטמבר 2026.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי דרמה רומנטית אמריקאיים
קטגוריה:סרטי המשך אמריקאיים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים מבוססי ספרים
קטגוריה:מכשפות בקולנוע ובטלוויזיה
מיאמי וייס (סרט)

**מיאמי וייס** (באנגלית: **Miami Vice**) הוא סרט פעולה-פשע אמריקאי משנת 2006, בבימויו, הפקתו וכתיבתו של מייקל מאן. הסרט מהווה עיבוד קולנועי לסדרת הטלוויזיה המצליחה "מיאמי וייס" משנות ה-80, שגם בה היה מאן מעורב כיוצר ומפיק. בתפקידים הראשיים מככבים קולין פארל בתור ג'יימס "סוני" קרוקט וג'יימי פוקס בתור ריקרדו "ריקו" טאבס, שני בלשים במחלקת הסמים של משטרת מיאמי הפועלים תחת כיסוי. לצידם מופיעים גונג לי, לואיס טוסאר, נעמי האריס, ג'ון אורטיז, ג'סטין ת'רו, סיארן הינדס, בארי שאבאקה הנלי, אליזבת רודריגז ודומניק לומברדוזי. הסרט הופק בתקציב של כ-135 מיליון דולר והכניס כ-164 מיליון דולר ברחבי העולם.

## תקציר עלילה
סוני קרוקט וריקו טאבס, בלשים במחלק הסמים של משטרת מיאמי, יוצאים לחקירה בעקבות רצח אכזרי של שני סוכנים פדרליים. החקירה מובילה אותם לעולם המסוכן של קרטלי הסמים הבינלאומיים. השניים מתחזים למבריחים על מנת לחדור לרשת הפשע של ארכאנג'ל דה חסוס מונטויה, ברון סמים קולומביאני. במהלך המשימה, קרוקט מתאהב באיזבלה, שותפתו העסקית של מונטויה, מה שמסבך את החקירה. במקביל, טאבס מתמודד עם איומים על חיי בת זוגו, טרודי ג'ופלין. השניים נאלצים לנווט בין נאמנותם לחוק לבין רגשותיהם האישיים, תוך כדי שהם מתמודדים עם סכנות רבות וניסיונות לחשוף את האמת.

## צוות השחקנים הראשי
* **[[קולין פארל]]** – ג'יימס "סוני" קרוקט: בלש במחלק הסמים של משטרת מיאמי, פועל תחת כיסוי.
* **[[ג'יימי פוקס]]** – ריקרדו "ריקו" טאבס: שותפו של קרוקט, בלש מוכשר ונחוש.
* **[[גונג לי]]** – איזבלה: שותפה עסקית של מונטויה, מושא אהבתו של קרוקט.
* **[[לואיס טוסאר]]** – ארכאנג'ל דה חסוס מונטויה: ברון סמים קולומביאני, יעד החקירה.
* **[[נעמי האריס]]** – טרודי ג'ופלין: בלשית ושותפתו הרומנטית של טאבס.
* **[[ג'ון אורטיז]]** – חוסה ירו: סגנו של מונטויה, חשדן כלפי קרוקט וטאבס.
* **[[ג'סטין ת'רו]]** – לארי זיטו: בלש במחלק הסמים, מסייע לצמד החוקרים.
* **[[סיארן הינדס]]** – ג'ון פוג'ימה: סוכן FBI, משתף פעולה עם המשטרה המקומית.
* **[[בארי שאבאקה הנלי]]** – מרטין קסטילו: מפקד מחלק הסמים, אחראי על המבצע.
* **[[אליזבת רודריגז]]** – ג'ינה קלברזה: בלשית במחלק הסמים, חלק מהצוות.
* **[[דומיניק לומברדוזי]]** – סטנלי סוויק: בלש במחלק הסמים, תומך בצוות.

## ביקורות
הסרט "מיאמי וייס" קיבל ביקורות מעורבות. באתר Rotten Tomatoes הוא זכה לציון של 47% בהתבסס על 225 ביקורות, עם הקונצנזוס: "הסרט מצולם בצורה מרהיבה, אך הדמויות הראשיות חסרות את הכריזמה של מקביליהן מהסדרה, והעלילה הלא מפותחת נופלת מהסטנדרטים של סרטיו הטובים יותר של מייקל מאן". באתר Metacritic הסרט קיבל ציון ממוצע של 66 מתוך 100, בהתבסס על 37 ביקורות, המעיד על "ביקורות חיוביות בדרך כלל".
## קישורים חיצוניים
* 

**ביקורות**
* 
* 

קטגוריה:סרטי אולפני יוניברסל
קטגוריה:סרטים שצולמו בקליפורניה
קטגוריה:סרטים מבוססי סדרות טלוויזיה
קטגוריה:סרטי 2006
קטגוריה:מיאמי בקולנוע
קטגוריה:סרטי מייקל מאן
מהומה בשנחאי

**מהומה בשנחאי** (במנדרינית: **功夫**) הוא סרט קומדיית פעולה סיני-הונג קונגי משנת 2004 בבימויו, הפקתו ובכיכובו של סטיבן צ'או. הסרט נכתב על ידי צ'או יחד עם חואו שין, צ'אן מן-קיאונג וצאנג קאן-צ'אונג. לצידו מככבים יואן קיו, יואן וואה, דני צ'אן קווק-קוואן, אווה הואנג וברוס ליאונג. הסרט מתרחש בשנחאי של שנות ה-40 ומתמקד במאבק בין כנופיית גרזנים אכזרית לבין דיירי שכונת עוני שמסתירים כישורי קונג פו יוצאי דופן. הסרט ידוע בשילובו הייחודי של אמנויות לחימה, קומדיה סלפסטיק ואפקטים מיוחדים מרשימים. תקציב ההפקה עמד על כ-20 מיליון דולר, והסרט הכניס כ-104.9 מיליון דולר ברחבי העולם.

## תקציר עלילה
בשנות ה-40 של המאה ה-20, סינג, נוכל קטן וחסר כישורים, שואף להצטרף לכנופיית הגרזנים הידועה לשמצה. הוא מגיע לשכונת עוני בשם "סמטת החזירים" ומתחזה לחבר כנופיה כדי לסחוט את הדיירים. כאשר הכנופיה האמיתית מגיעה למקום, מתגלה כי חלק מהדיירים הם מאסטרים באמנויות לחימה. המאבק בין הכנופיה לדיירים מתעצם, וסינג מוצא את עצמו במרכזו. במהלך האירועים, סינג עובר טרנספורמציה ומגלה את ייעודו האמיתי כלוחם קונג פו רב עוצמה.

## צוות השחקנים הראשי
* **סטיבן צ'או** – סינג: נוכל קטן השואף להיות חבר כנופיה.
* **לין צ'י-צ'ונג** – בון: חברו הטוב של סינג.
* **יואן קיו** – בעלת הבית: אישה קשוחה עם כישורי לחימה מרשימים.
* **יואן וואה** – בעל הבית: בעלה של בעלת הבית, גם הוא לוחם מיומן.
* **אווה הואנג** – פונג: מוכרת גלידה אילמת, מכרה מהעבר של סינג.
* **דני צ'אן קווק-קוואן** – אח סאם: מנהיג כנופיית הגרזנים.
* **ברוס ליאונג** – החיה: מתנקש אגדי בעל כוחות על-טבעיים.

## ביקורות
הסרט זכה לשבחים רבים מהמבקרים. באתר Rotten Tomatoes הוא קיבל ציון של 91% בהתבסס על 191 ביקורות, עם הקונצנזוס: "מהומה בשנחאי משלב אפקטים מיוחדים, אמנויות לחימה וקומדיה סלפסטיק בצורה משעשעת". באתר Metacritic הסרט קיבל ציון ממוצע של 78 מתוך 100, בהתבסס על 38 ביקורות, המעיד על "ביקורות חיוביות בדרך כלל" .

רוג'ר איברט מה-שיקגו סאן-טיימס כתב: "זה מסוג הסרטים שבהם לפעמים צוחקים וברוב שאר הזמן יש חיוך טיפשי" והוסיף "הסרט הוא כמו מפגש בין ג'קי צ'אן ובאסטר קיטון עם קוונטין טרנטינו ובאגס באני" .

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי קולומביה
קטגוריה:סרטי 2004
קטגוריה:סרטים סיניים
שלוש תקופות חייה של האישה והמוות

**שלוש תקופות חייה של האישה והמוות** (במקור: **Die drei Lebensalter der Frau und der Tod**) הוא ציור שמן על לוח עץ מאת האמן הגרמני הנס בלדונג גרין, שנוצר בשנים 1510 או 1544 (ייתכן כי יצר שתי גרסאות שונות של אותה יצירה). בלדונג גרין נודע כצייר ורסטילי שעסק רבות בנושאים דתיים, מיתולוגיים ואלגוריים, כאשר אחד הנושאים המרכזיים ביצירתו הוא ארעיות החיים — מושג הידוע בשם ואניטאס, שזכה לעדנה מחודשת בתקופת הרנסאנס.

## תיאור היצירה
הציור מתאר שלוש דמויות נשיות בגילאים שונים: ילדה, צעירה ומבוגרת – כולן ניצבות בסמוך לדמות המוות. הילדה מכוסה בווילון ומסמלת תמימות וחוסר מודעות למוות. האישה הצעירה שקועה במראה, מסמלת יופי והבל, ואינה מבחינה כלל במוות. המבוגרת היא היחידה שמזהה את נוכחותו, ומנסה לדחות אותו בתנועת יד. דמות המוות עצמה מחזיקה שעון חול – סמל אוניברסלי לזמן החולף – ועומדת באדישות מעל הנשים.

הקומפוזיציה מייצגת אלגוריה של מחזור החיים הנשי, תוך הדגשת המודעות ההולכת וגוברת לארעיות ולמוות ככל שהאדם מתבגר. בלדונג בונה מערכת סמלים שדרכה הוא מדגים את ההתרחקות מהתמימות וההתקרבות אל התובנה הקיומית — טרגדיה שמצויה בלב רעיון הווניאטס.

מבחינה רעיונית, היצירה נחשבת לביטוי כן וחד של מצבי חיים פסיכולוגיים, וההבנה כי ההנאות הארציות הן זמניות ועתידות לחלוף. התמונה מהווה דוגמה בולטת לשילוב בין ייצוגי גוף, זמן ומוות, באופן שמאתגר את הצופה לחשוב על תכלית החיים והקיום.

## יצירות קשורות

Hans Baldung 009.jpg|"מחזור חייה של אישה והמוות" (1541–1544), הנס בלדונג; מוזיאון הפראדו.
Hans Baldung - Die sieben Lebensalter des Weibes.jpg|"שבעת גיליה של האישה" (1544), הנס בלדונג; מוזיאון האמנות של לייפציג.
Hans Baldung 025.jpg|"האישה והמוות" (1518–1520), הנס בלדונג; מוזיאון האמנות של בזל.
Gustav Klimt 020.jpg|"שלוש תקופות חיי האישה" (1905), הצייר המודרניסטי גוסטב קלימט שב כאן לנושא שהיה פופולרי ברנסאנס הנורדי; הגלריה הלאומית לאמנות מודרנית ברומא.


הציור מאת הנס בלדונג גרין מציג ייצוג סמלי של שלבי החיים של אישה בנוכחות קבועה של המוות. בציור מופיעות שלוש דמויות נשיות: ילדה מכוסה רעלה שאינה מבחינה במציאות, אישה צעירה המתבוננת בעצמה במראה – פעולה המסמלת את הבל היופי ואת ארעיות הקיום – ואישה זקנה המנסה בגופה ובתנועת ידה לדחות את המוות, אשר ניצב מולה ואוחז בשעון חול. גם גוסטב קלימט עסק בנושא זהה בציורו "שלוש תקופות חיי האישה" משנת 1905, בו שב אל מוטיב שהיה פופולרי ברנסאנס הצפוני.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיאון הפראדו
קטגוריה:נשים בציור
קטגוריה:ינשופיים בתרבות
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-16
פסטיבל הסרטים הבין-לאומי של סנטה ברברה

**פסטיבל הסרטים הבין-לאומי של סנטה ברברה** (SBIFF) הוא פסטיבל קולנוע בן אחד-עשר ימים, המתקיים מדי שנה בחודש פברואר בעיר סנטה ברברה שבקליפורניה, מאז שנת 1986. הפסטיבל מקרין למעלה מ-200 סרטים עלילתיים וסרטים קצרים ממדינות ואזורים שונים ברחבי העולם. בנוסף להקרנות, כולל הפסטיבל גם מחוות לכוכבי קולנוע, פאנלים מקצועיים ותוכניות חינוכיות.

## היסטוריה
במהלך השנים אירח פסטיבל הסרטים של סנטה ברברה שורה של כוכבים בעלי פוטנציאל לזכייה בפרסים, בהם קייט בלאנשט, גיירמו דל טורו, לורה דרן, לאונרדו דיקפריו, אנג'לינה ג'ולי, ג'ניפר לורנס, הית' לדג'ר, אדי רדמיין, מרטין סקורסזה, מישל יאו וקייט וינסלט.

בשנת 2006, הוקדשו שליש מהמקומות בתוכנית הפסטיבל לסרטים מאת יוצרי קולנוע היספניים. קטגוריות התכנים באותה שנה כללו סרטי טבע, סרטים בנושא גלישה וסרטי ספורט אתגרי.

מלבד הפסטיבל השנתי בפברואר, מפעילה SBIFF תוכנית בשם "חברת הקולנוע" (Cinema Society), המקרינה תכנים לאורך כל השנה באולם ריביירה שבסנטה ברברה.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:דרום קליפורניה: קולנוע
קטגוריה:ארצות הברית: פסטיבלי קולנוע
מרכז הדרכה לבטיחות בדרכים

**מרכז הדרכה לבטיחות בדרכים** הוא מרכז המופעל בשיתוף הרשויות המקומיות, הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, ומשרד החינוך, שמטרתו הפעלת תוכניות לימודים לילדים בתחום הזהירות בדרכים המכשירות להתנהגות בטיחותית בדרכים.

כיום פועלים בישראל 19 מרכזי הדרכה לבטיחות בדרכים במיקומים שונים ברחבי הארץ, וכמו כן, שני מרכזי הדרכה ניידים.

## תוכניות הלימודים במרכז ההדרכה
ההדרכות במרכזי ההדרכה מותאמות למערכי שיעור אשר נקבעים על ידי משרד החינוך. המרכז כולל מגרש אשר מדמה את מרחב התנועה בדרכים עירוניות, באופן המאפשר לתלמידים להתנסות במרחב בתנאים מבוקרים וללמוד כיצד להתנהג במצבים שונים תוך כדי התנסות פעילה.

במקום קיים דגם של מערכת כבישים, רחובות, צמתים, רמזורים, מעברי חצייה, תחנות אוטובוס, וחניות. תחת הדרכתם של המדריכים במרכז, התלמידים לוקחים חלק בפעילויות לקידום התנהגות בטוחה ונכונה בדרכים כהולכי רגל וכן כרוכבי אופניים. במקום קיימים אופניים המותאמים לשכבות הגיל השונות המבקרות במרכז. כמו כן, במרכז כיתות ממוחשבות הכוללות אמצעי המחשה ועזרים לימודיים.

התוכניות מותאמות לתלמידים מגיל הגן ועד לכיתה ו'.
* **גיל הגן עד כיתה ג':** בקבוצת גיל זו התלמידים נחשפים לסימני הדרך, בדגש על הולכי הרגל במרחב. הם רוכשים מיומנויות לחצייה בטוחה של הכביש, וכן לומדים עקרונות בנוגע לחגירת חגורת הבטיחות ברכב.
* **כיתות ד' - ו':** בכיתות אלו משתתפים התלמידים בפעילויות בנושא חצייה בטוחה, רכיבה בטוחה על אופניים, עליה וירידה בטוחים מן הרכב, ועוד.

## מרכז הדרכה נייד
לצד מרכזי ההדרכה הממוקמים בערים שונות בארץ, מפעילה הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים גם ניידות הדרכה, אשר מגיעות אל בתי הספר ביישובים שונים. התוכנית הנלמדת בניידת ההדרכה היא פרי שיתוף פעולה של הרלב"ד ושל אגף הזהירות בדרכים של משרד החינוך. תוכניות הלימודים בניידות ההדרכה מיועדת לתלמידים בכיתות ד' – ו'.

מטרת ניידות ההדרכה היא העצמת הלמידה בתחום הבטיחות בדרכים בתוך בתי הספר, בשימת דגש על חצייה בטוחה ועל רכיבה בטוחה על אופניים. כמו כן, בין מטרות התוכנית נכללות צמצום מעורבות ילדים בתאונות דרכים, הכשרת התלמידים כמשתמשי דרך אחראיים, הטמעת ערך האחריות האישית בהקשר לתאונות הדרכים, הקניית הרגלי התנהגות במרחב התעבורתי, בדגש על התנהגות כהולכי רגל, כרוכבי אופניים, וכנוסעים ברכב ובאוטובוס.

## מיקומי המרכזים
מרכזי ההדרכה לבטיחות בדרכים פועלים בערים הבאות:
* אום אל פחם.
* אילת.
* אשדוד.
* אשקלון.
* באר שבע.
* בת ים.
* חדרה.
* חיפה.
* טבריה.
* ירושלים: המרכז הממוקם בשכונת ניות הוקם בשנת 1983, ונחנך מחדש בשנת 2023.
* נתניה.
* קריית מלאכי.
* ראשון לציון.
* רמלה.
* רמת השרון.
* תל אביב: בתל אביב פועלים שני מרכזי הדרכה - תל אביב צפון (בפארק הירקון), ותל אביב דרום (ביפו).
* דימונה (הדרכה ניידת).
* רעננה (הדרכה ניידת).

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בטיחות בתחבורה בישראל
קטגוריה:בטיחות בתחבורה
קטגוריה:ישראל: חינוך
תהליך ויצמן

ממוזער| מסלול תסיסה של אצטון-בוטנול-אתנול על ידי קלוסטרידיה.
**תסיסת אצטון-בוטנול-אתנול (ABE)**, הידועה גם בשם **תהליך ויצמן**, היא תהליך המשתמש בתסיסה חיידקית לייצור אצטון, 1-בוטנול ואתנול מפחמימות כמו עמילן וגלוקוז. הוא פותח על ידי הביוכימאי ולדורות נשיאה הראשון של מדינת ישראל, חיים ויצמן והיה התהליך העיקרי ששימש לייצור אצטון, אשר היה נחוץ לייצור קורדיט, חומר חיוני לתעשיית המלחמה הבריטית במהלך מלחמת העולם הראשונה לאחר שפותח ב-1916.

## תהליך
ניתן לדמות את התהליך לאופן שבו שמרים מתסיסים סוכרים כדי לייצר אתנול בשביל יין, בירה או דלק, אך האורגניזמים שמבצעים את התסיסה הם  לחלוטין (אנאירובים מחייבים). התסיסה מייצרת ממסים ביחס של 3 חלקים אצטון, 6 חלקים בוטנול לחלק 1 אתנול. בדרך כלל הוא משתמש בזן החיידקים מהמחלקה קלוסטרידיה (משפחת הקלוסטרידיאקים). *[[Clostridium acetobutylicum|קלוסטרידיום אצטובוטיליקום]]* הוא הנחקר ביותר ובו השימוש הנרחב ביותר. חיידקים מזנים אחרים, אף על פי שהם פחות יעילים, הראו תוצאות טובות כמו כן.

מסלול התסיסה של תהליך ויצמן מורכב בדרך כלל משני שלבים. בשלב ההחמצה הראשוני, התאים גדלים באופן מעריכי וצוברים אצטט ובוטיראט. ה-pH הנמוך יחד עם גורמים נוספים יוצרים מעבר מטבולי לשלב של תהליך ייצור הממסים, שבו משתמשים באצטט ובוטיראט לייצור הממסים.

לצורך הסרת גזים, נעשה בדרך כלל שימוש במחזור גזי הפליטה מהתסיסה עצמה, תערובת של פחמן דו-חמצני ומימן.

## היסטוריה
ייצור בוטנול באמצעים ביולוגיים בוצע לראשונה על ידי הכימאי לואי פסטר בשנת 1861. בשנת 1905, הביוכימאי פרנץ שרדינגר גילה שניתן לייצר אצטון באופן דומה לייצור בוטנול. בשנת 1910 פיתח הביולוג הצרפתי אוגוסט פרנבך תהליך תסיסה חיידקי המשתמש ברב-הסוכר עמילן שהושג מתפוחי אדמה כחומר גלם לייצור בוטנול.

ניצול תעשייתי של תהליך ויצמן החל בשנת 1916, במשך מלחמת העולם הראשונה, עם בידוד קלוסטרידיום אצטובוטיליקום על ידי חיים ויצמן ושומש לתעשיית המלחמה הבריטית, כמתואר בפטנט האמריקאי מספר 1315585.

על בסיס המצאתו הוקמה תעשיית חירום צבאית. שר החימוש הבריטי, לויד ג'ורג', ושר הימייה, וינסטון צ'רצ'יל, לימים ראשי ממשלת בריטניה, התוודעו באופן אישי לוויצמן, שהמצאתו חילצה את האדמירליות ממשבר חימוש גורלי
הניסויים של ויצמן הוכתרו בהצלחה, ובספטמבר 1915 הורחב היקפם. תוך זמן קצר בכל רחבי האיים הבריטים הוקמו מזקקות שפעלו על פי התהליך שפותח על ידי ויצמן. בהמשך נפתח מפעל כזה גם בטורונטו ושתי מזקקות נוספות נבנו באינדיאנה שבארצות הברית, ואף נעשה שימוש בהמצאתו גם בהודו. תהליך התסיסה היה תלוי באספקה סדירה של תירס מיובא מארצות הברית, אולם אספקה זו הופסקה בפרוץ מערכת הצוללות במלחמת העולם הראשונה מצד גרמניה. גם כאן נרתם ויצמן ומצא תחליפים: בבריטניה ערמונים ובהודו אורז. בשל ההצלחה החלקית של התחליפים, הועתקה הפקת האצטון גם לצפון אמריקה.

### השפעה על הציונות
בספטמבר 1915 מונה ויצמן ליועץ טכני של כבוד בנושא אספקת אצטון למשרד הצי וקיבל מענק מחקר. במקביל, החל לעבוד כיועץ מומחה לאספקת אצטון במשרד החימוש הבריטי. באפריל 1916 מונה למפקח על מעבדות הממשלה במכון ליסטר בלונדון וליועץ מחקר בנושא הפקת אצטון. עבודתו בשירות הממשלה נמשכה עד יוני 1918.

במהלך תקופה זו, בנובמבר 1917, פורסמה הצהרת בלפור. לויד ג'ורג' היה האיש שהפיץ לראשונה את הדעה על היות ההצהרה גמול לתרומתו של ויצמן למאמץ הצבאי הבריטי במלחמת העולם הראשונה. ויצמן עצמו הפריך זאת, אך ייתכן מאוד שהישגיו המרשימים בהפקת אצטון השפיעו במידה כלשהי על יחסם של פקידי הממשל והפוליטיקאים הבריטים אליו.

## הערות שוליים

קטגוריה:ביוכימיה
קטגוריה:חיים ויצמן
רפי גינאי

**רפי גינאי** (17 ביוני 1948 – 23 בינואר 1995) היה שחקן, ובמאי ישראלי.

## ביוגרפיה
גינאי היה שחקן ישראלי, שפעל בזירה התרבותית בישראל ובצרפת.

הוא נולד באיסטנבול שבטורקיה ועלה לישראל בשנת 1956. את דרכו האמנותית החל בלהקת חיל הים, בה שירת בין השנים 1967–1969 לצד שלמה ארצי. בשנת 1970 הופיע במחזה "דוד השמן" פרי עטם של דוד קריבושי ויורם טהרלב, ובהמשך השתתף במחזמר "אל תקרא לי שחור", בבימוים של דן אלמגור ובני נגרי.

בשנת 1980 השלים את לימודיו בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב, ובמהלך לימודיו ביים שני סרטים קצרים. סרטו השני, A Tender Night, זכה בפרס בפסטיבל יוסטון (1987) ובציון לשבח בפסטיבל שיקגו (1989).

גנאי הופיע בסרטים "עברית בסימן טוב" (1975), "גבעת חלפון אינה עונה" (1976) בתפקיד חיליק, חייל במילואים, "רק היום" (1976) בתפקיד לקוח אצל חיון, "מבצע יונתן" (1977) בתפקיד מפעיל מגדל פיקוח, "השיר של שפירא" (1978), וב-1979 ביים ושיחק בסרט "ברגע האחרון".

גנאי נפטר ב-23 בינואר 1995 בגיל 46 בפריז שבצרפת.

## ההרכבים להקת חיל הים ואל תקרא לי שחור - במצעדים השנתיים (הגל הקל)
גינאי שירת בלהקת חיל הים, ובשנת 1969 נטל חלק בתוכנית הלהקה "רפסודה בכחול", ממנה בלט השיר "אנשי הדממה", אשר זכה להצלחה במצעדי הפזמונים.

לאחר שחרורו מצה״ל, השתתף גינאי בשנת 1972 במופע "אל תקרא לי שחור". שניים משירי המופע זכו להיכלל במצעדים השנתיים "יום יבוא" דורג במקום ה-16 לשנת תשל"ב (1972), ו"קליפסו בשחור לבן" הגיע לאותו דירוג בשנת תשל"ג (1973).

## במצעדים השבועיים (הגל הקל)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי להקת חיל הים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי טורקיה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1995
גשר צ'קו (איטליה)

**גשר צֵ'קוֹ** (באיטלקית: **Ponte di Cecco**) הוא גשר הולכי רגל שנמצא בעיר אסקולי פיצ'נו שבמזרח איטליה. הגשר הנוכחי הוא שיחזור מדויק של גשר עתיק שניצב במקום ותוארך לתקופה הרומית. הגשר עדיין נמצא בשימוש.

## מקום הגשר
הגשר נמצא בדרומה של העיר אסקולי פיצ'נו (נפת אסקולי פיצ'נו שבחבל מארקה במזרח איטליה). הגשר עובר מעל נחל קסטלנו  הזורם לעיר מדרום ונשפך במרכז העיר לנהר טרונטו  המגיע מהרי האפנינים שממערב ונשפך ל.

## שם הגשר
קיימות שתי גרסאות למקור השם צ'קו:
* הגרסה העממית משייכת את השם למשורר האיטלקי, בן המקום, צ'קו מאסקולי  שחי בעיר בשנים 1327-1269
* לפי הגרסה הנתמכת על ידי חוקרים מקור השם הוא בצ'קו אפרוטינו (Cecco Aprutino) שהיה בנאי אמן ובנה מחדש את הגשר ב-1349.

## מבנה הגשר
אורך הגשר כ-25 מטר ורוחבו כשישה מטר. הגשר נשען על שתי קשתות לא סימטריות כשמפתח הקשת הגדולה הוא 14.5 מטר ומפתח הקשת הקטנה 7.2 מטר. גובה הגשר בנקודה הגבוהה ביותר שלו הוא 25 מטר

במרכז הגשר קיים מבנה דמוי בית קטן ששימש כשער הכניסה לעיר מדרום ונקרא "שער המכס"

## ההיסטוריה של הגשר
עד למאה ה-19 רווחה ההנחה שהגשר נבנה בתקופת ימי הביניים. מחקר של הארכאולוג האיטלקי, ג'ובאני בטיסטה קרדוצ'י , מצא דמיון רב בין גשר צ'קו לגשרים אחרים שבנו הרומים עבור הדרכים העתיקות שסללו מרומא למזרח איטליה וקבע שהתיארוך הראשוני שגוי והגשר נבנה, למעשה, בתקופת הרפובליקה הרומית, דהיינו 30-500 לפני הספירה.

ב-16 ביוני 1944, במהלך פלישת בעלות הברית לאיטליה, הרסו הגרמנים את הגשר (וכן את גשר מאג'ורה  הסמוך) כדי למנוע מעבר של כוחות בעלות הברית צפונה.

בשנות ה-60 נערך פרויקט קימום של הגשר במהלכו נאספו אבני הגשר מקרקעית הערוץ ושימשו לבנייתו מחדש באותו מבנה שקדם להריסתו.

## גלריה

 קובץ:Roman cities in Italy and Dalmatia (1910) (14753736866).jpg|צילום מ-1910 של הגשר המקורי לפני שנהרס ב-1944 ושוחזר
 קובץ:Forte Malatesta e Ponte di Cecco.jpg|"שער המכס" באמצע הגשר
 קובץ:Ascoli Piceno - Ponte di Cecco - panoramio.jpg|מבט מרוחק על גשר המדגיש את הסביבה הירוקה על גדות הנחל


## לקריאה נוספת

* Antonio De Santis, Ascoli in the Fourteenth Century, series Series of Historical Publications of Ascoli, I (1300-1350), Ascoli Piceno, Grafiche D'Auria, 1999, p. 55.
* Antonio Rodilossi, Ascoli Piceno city of art, Stampa & Stampa series, Modena, Gruppo Euroarte Gattei, Grafiche STIG, 1983, p. 218
* Giuseppe Marinelli, The History, the Customs, the Characters in the City Streets, in Ascoli Toponymic Dictionary, Ascoli Piceno, D'Auria Editrice, 2009


## קישורים חיצוניים

* גשר צ'קו, בפייסבוק
* גשר צ'קו, באתר ondoambiente.it 
* גשר צ'קו, באתר romanoimpero.com 
* גשר צ'קו, באתר atlasobscura.com 

## הערות שוליים

קטגוריה:מארקה
קטגוריה:איטליה: מבנים רומיים
קטגוריה:איטליה: גשרים
קטגוריה:אדריכלות רומית
ארי אנגל

**אלן** "**ארי**" **אנגל** (באנגלית: **Alan** "**Ari**" **Engel**) (נולד ב-5 בספטמבר 1983) הוא שחקן פוקר יהודי קנדי-אמריקאי, אשר זכה בארבעה צמידי אליפות העולם בפוקר, ומחזיק בשיא משותף של 19 טבעות סבב אליפות העולם בפוקר.

## קורות חיים
אנגל נולד בטורונטו שבקנדה למשפחה יהודית אורתודוקסית. בילדותו למד בישיבה ליד שיקגו שבארצות הברית ולאחר סיום לימודיו למד שנה בישיבה באזור ירושלים. הוא בעל תואר ראשון בכלכלה וניהול מאוניברסיטת ניו יורק, שם למד לשחק פוקר. לאחר סיום הלימודים החל לשחק באתר הפוקר Bodog, ובעקבות ההצלחה שם החליט לעזוב את עבודתו ולשחק פוקר בצורה מקצוענית.

אנגל זכה לראשונה בטבעת סבב אליפות העולם בפוקר ב-2007, כאשר ניצח בטורניר 300 דולר באטלנטיק סיטי. הוא מרבה להשתתף בטורנירים במסגרת הסבב ומחזיק בשיא משותף של 19 זכיות בטבעות.

ב-2016 ניצח באירוע המרכזי של Aussie Millions וזכה בפרס של 1.6 מיליון דולר אוסטרלי, כ-1.1 מיליון דולר אמריקאי.

ב-2019 זכה בצמיד אליפות העולם בפוקר הראשון שלו ובפרס של כ-427 אלף דולר. שנתיים לאחר מכן זכה בצמיד השני שלו, כשניצח בטורניר אליפות Omaha O8 ובפרס של כ-317 אלף דולר. ב-2023 זכה בצמיד השלישי שלו במסגרת הסבב אשר התקיים באינטרנט, ושנה לאחר מכן בצמיד רביעי במסגרת סבב באינטרנט גם כן.

ביוני 2025 סיים בפעם ה-598 בכסף בטורנירים שונים, והפך לשחקן בעל מרב התוצאות בטורנירי פוקר.

נכון ליוני 2025, אנגל זכה בסך של כ-9 מיליון דולר מטורנירי פוקר, כשמתוכם כ-3 מיליון דולר בסבב אליפות העולם.

### צמידי אליפות העולם בפוקר

## קישורים חיצוניים

* For this son of an Orthodox rabbi, poker is not gambling, באתר The Times of Israel, 30 בדצמבר 2014 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני פוקר יהודים
קטגוריה:זוכי צמיד אליפות העולם בפוקר
קטגוריה:זוכי טבעת סבב אליפות העולם בפוקר
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1983
שירלי וורד

**שירלי וורד** (באנגלית: **Shirley Warde**; 23 בינואר 1901 – אוקטובר 1991) הייתה שחקנית, מחזאית, סופרת ופעילה דתית אמריקאית. וורד נולדה וגדלה בשכונת וושינגטון הייטס שבניו יורק. היא נודעה ביכולותיה הדרמטיות ובשילוב של תכנים מוסריים וערכיים במופעיה. בנוסף לפעילותה על הבמה, חיברה מחזות ומאמרים שעסקו בנושאים חברתיים, תרבותיים ורוחניים. ידועה גם בפעילותה הדתית עבור הקהילה הבהאית.

## קריירה
וורד החלה ללמוד תיאטרון בבית הספר "Ethical Culture School" שם גם למדה אצל הבמאית הידועה אדה קוריֶר, ובגיל שש העלתה הצגה שכתבה בעצמה.

הופעת הבכורה שלה על הבמה הייתה בגיל 14 בהצגה "נשות וינדזור העליזות" בתיאטרון הקרייטריון. בעקבות הצלחתה המשיכה לגלם תפקידים ראשיים בהפקות רבות ואף הקימה להקת תיאטרון משלה. בתחילת שנות ה־20 החלה וורד לכתוב מחזות ותסריטים, תוך שהיא נושאת עמה בכל פעם שיצאה מהבית מחברת לרישום רעיונות.

בשנת 1924 שלחה את מחזה הביכורים שלה "What's the Use" לתחרות תסריטאות אמריקאית.בהמשך, בעידוד הסופר רוברט יוז, החלה לפרסם סיפורים קצרים במגזינים פופולריים כמו "קוסמופוליטן".

כשחקנית תיאטרון, בעיקר בברודוויי, והופיעה במהלך שנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20. בין ההפקות הידועות בהן השתתפה ניתן למנות את The Devil Commands (1941)Trick for Trick (1933) .

לקראת סוף שנות ה־20 הוצגו שניים ממחזותיה בתיאטראות, ואחד מהתסריטים שכתבה יחד עם ויויאן קרוסבי אף עובד לסרט קולנוע על ידי סמואל גולדווין. בשנת 1934 פרשה ממשחק, והחלה לעבוד במחלקת ההפקות של רשת השידור CBS. התפרסמה כמפיקה מוכשרת בתוכניות רדיו, ובין היתר הייתה שותפה להפקת תוכניתו של צ'ארלי מקארתי.

במהלך מלחמת העולם השנייה הצטרפה למועצת הכותבים למען המלחמה (*[[:en:Writers'_War_Board|Writers War Board]]*) וכתבה תסכיתים שעסקו במאמץ המלחמתי.

## פעילותה הדתית והתרומה לקהילה הבהאית
וורד הצטרפה לאמונה הבהאית במהלך חייה הבוגרים והייתה פעילה בה לאורך עשורים. בשנת 1953, במסגרת "קמפיין עשר השנים" של הקהילה הבהאית העולמית להפצת הדת ברחבי העולם, עברה להונדורס הבריטית (כיום בליז), שם נחשבה לאחת מ"אבירי בהאא אללה" (Knights of Bahá’u’lláh) – תואר שניתן לבהאים שהיו הראשונים להביא את האמונה לאזורים חדשים.

עת שהותה בבליז, נטלה חלק בהקמת מוסדות הקהילה המקומית וסייעה רבות לביסוס נוכחות בהאית יציבה באזור. בשנת 1967 הייתה בין מייסדי האספה הרוחנית הלאומית הראשונה של הבהאים בבליז (National Spiritual Assembly of the Bahá’ís of Belize), ושימשה כגזברית האספה.

ורד הייתה מעורבת גם בפעילות קהילתית רחבה, יזמה והפיקה מופעים מוזיקליים ואירועים ציבוריים, ששימשו לגיוס משאבים למטרות חברתיות, בד בבד, היא לימדה את עקרונות הדת הבהאית לקהל מקומי וסייעה בגיור של מאמינים חדשים.

## יצירות נבחרות
בתיאטרון ככותבת:
* What's the Use, a play in a prologue (1925)
* Just a Pal (1930)
* Trick for Trick (1932)
* The Boss King (1956)

כשחקנית:
* נשות וינדזור העליזות
* All The King's Horses (1919)
* The Green Beetle (1926)

## סרטים
* The Secret of Dr. Kildare (1939)
* We Who Are Young (1940)
* The Devil Commands (1941)

## ראו גם
* הדת הבהאית
* המרכז הבהאי העולמי

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:אולבני: אישים
קטגוריה:הדת הבהאית
קטגוריה:שחקנים אמריקאים
קטגוריה:שחקניות אמריקאיות
קטגוריה:מחזאים אמריקאים
קטגוריה:מחזאיות אמריקאיות
קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:סופרות אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1901
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1901
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1991
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1991
ראס אל-אקרע

**ראס אל-אקרע **(בערבית: **راس الاقرع**; בתרגום לעברית: הראש הקירח) הוא הר בצפון השומרון שפסגתו מתנשאת לגובה 678 מטרים מעל פני הים.

## גאוגרפיה וטופוגרפיה
ראס אל-אקרע - הראש הקירח - שאת מרגלותיו מעטרים עצים וראשו מוקרח, נמצא דרומית לעקאבה, מצפון מערב לטובאס וממזרח לעמק סאנור.

## נח"ל עירית

ב-14 בינואר 1982 הוקמה על אחד ההרים ברכס ראס אל-אקרע, בגובה של 663 מטרים מעל פני הים, היאחזות נח"ל בשם **[[נח"ל עירית]]**, שהייתה היישוב הישראלי היחיד בצפון־מזרח השומרון באותה תקופה. ההיאחזות הוקמה סמוך ליער אורנים שניטע בתקופת המנדט הבריטי. ההיאחזות נקראה על שם צמח-הבר עירית. בהמשך ההיאחזות הפכה לבסיס צבאי.

בשנת 1993 פונה המקום במסגרת הסכמי אוסלו, והוגדר כשטח A.

קטגוריה:השומרון
קטגוריה:צפון השומרון
אקרע
קטגוריה:בקעת טמון
קבר פירוז נהאוונדי

**קבר פירוז נהאוונדי** (בפרסית: **آرامگاه پیروز نهاوندی**), **המכונה גם מקדש אבו לולו** (בפרסית: بقعه ابولولو) וגם **מַקדש בָּאבָּא שֻׁגַ'אע א-דִין** (בפרסית: بقعه بابا شجاع‌الدین), הוא מאוזוליאום המיוחס לפי מסורת עממית למקום קבורתו של פירוז נהאוונדי, עבד פרסי שרצח את הח'ליף האסלאמי השני עומר בן אל-ח'טאב בשנת 644 לספירה.

המבנה מצוי בעיר כאשאן שבפרובינציית אספהאן באיראן, והוא מתוארך לתקופת האימפריה המונגולית. בתקופות מאוחרות יותר שימש כמוקד לפולחן דתי עממי ולחגיגות מסורתיות לכבוד אבו לולו, בעיקר בתקופת השושלת הסווית.

הבניין נסגר בשנת 2007 על ידי ממשלת איראן עקב לחץ מצד האיגוד הבין-לאומי של מלומדים מוסלמים.

## תיאור המבנה
ממוזער| הקבר המשוער של פירוז נהאוונדי בתוך המבנה
לפי מקורות איראניים, המבנה המקורי נבנה עוד לפני תקופת האימפריה הספווית – ככל הנראה בתקופה המונגולית (בין המאות ה-13 ל-15). הכיפה והאיוואן נוספו בתקופות מאוחרות יותר, בתקופה הספווית ולאחריה.

## פסטיבל
ממוזער| הכיפה מבחוץ
לפי מקורות היסטוריים, אבו לולו נרצח מיד לאחר התנקשותו בעומר בן אל-ח'טאב במדינה – בירת ח'ליפות הראשידון – בשנת 644. עם הזמן התפתחה אגדה לפיה עלי אבן אבי טאלב הציל את אבו לולו בדרך נס באמצעות תפילה מיוחדת, והעביר אותו בטלפורטציה לעיר כאשאן, שם נישא, חי ומת.

במאה ה-16, עם תהליך השיעיזציה של איראן על ידי השושלת הספווית, הפך נהאוונדי לדמות נערצת בקרב השיעים, והחלו להיערך חגיגות שנתיות סביב מקום קבורתו. החגיגה נקראה **עומר כושאן** (בפרסית: عمرکشان – "הריגת עומר") ונחגגה ביום מות עומר – 26 בד'ו אל-חִג'ה בלוח השנה ההיג'רי. לעיתים החג צוין גם ב-9 ברביע אל-אוול. בחג זה כונה נהאוונדי **באבא שוג'אע א-דין** (בערבית: بابا شجاع الدين – "אבי אומץ-הלב של הדת"), והוצג כגיבור דתי שהציל את האסלאם מידי ח'ליף רודני.

במהלך המאה ה-19 (בתקופת השושלת הקאג'ארית) החלו רשויות הדת והממשל באיראן לדכא את החגיגות בשל הרגישות הפוליטית כלפי האסלאם הסוני. עם עליית הרפובליקה האסלאמית של איראן לשלטון ב-1979 נאסרה חגיגת "עומר כושאן" רשמית, אף על פי שהחג ממשיך להיחגג בחשאי באיראן.

## מחלוקות
ממוזער| הקבר בספטמבר 2015
במאה ה-20 ובמאה ה-21 עורר המקום מחלוקת בזירה האסלאמית: אוניברסיטת אל-אזהר דרשה מממשלת איראן להרוס את הקבר, בטענה שהוא "בלתי-אסלאמי" ו"פוגעני כלפי האסלאם הסוני". דרישה זו גרמה לקרע דיפלומטי בין איראן לבין מוסדות סוניים מרכזיים. בשנת 2007, בעקבות לחץ מצד האיחוד העולמי של חכמי הדת המוסלמים, נסגר האתר בצו ממשלתי.

## קישורים חיצוניים

## ביבליוגרפיה

*
*
*
*
*
*
*
*
*
*


## הערות שוליים

קטגוריה:איראן: מבני דת
קטגוריה:מאוזוליאומים
קטגוריה:פרובינציית אספהאן: מבנים
Perimenopop

***Perimenopop*** הוא אלבום האולפן השביעי של הזמרת-יוצרת האנגליה סופי אליס-בקסטור. האלבום יצא לאור ב-12 בספטמבר 2025, על ידי חברת התקליטים דקה רקורדס.

## רשימת רצועות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי סופי אליס-בקסטור
קטגוריה:אלבומים באנגלית
ברכת אהבת עולם

**ברכת אהבת עולם** היא הברכה השנייה מברכות קריאת שמע הנאמרת בתפילת ערבית, ומשמשת כברכה המקבילה לברכת אהבה רבה הנאמרת בתפילת שחרית. ברכות אלו מבטאות אמירת תודה לה' על שהעניק את תורתו לעם ישראל.

## נוסח הברכה
בפתיחת הברכה ישנם שתי נוסחאות עיקריות:
* בנוסח האשכנזי, נהוג לומר "אהבה רבה" בשחרית ו"אהבת עולם" בערבית, מתוך פשרה הלכתית.
* מנהג הספרדים לומר "אהבת עולם" הן בשחרית והן בערבית.

מחלוקת זו נידונה כבר בתקופת הגאונים: הרס"ג, רב שרירא גאון ורב האי גאון פסקו לומר 'אהבת עולם' בשתי התפילות, בעוד שרב עמרם גאון פסק לומר בתפילת ערבית כשיטת האשכנזים כיום 'אהבת עולם'.

ברכה זו אינו פותחת בברוך, מאחר שהיא ברכה הסמוכה לחברתה.

חתימתה הברכה היא "ברוך אתה ה' אוהב עמו ישראל" או אוהב את עמו ישראל.

לגבי עניית אמן אחריה, נחלקו הראשונים כשם שנחלקו לעניין עניית אמן אחר ברכת אהבה רבה של תפילת שחרית.

## תוכן
נושא ברכה זו, הוא האהבה האלוהית הקבועה, שיש בין הקב"ה לעם ישראל. אהבה שמתבטאת בנתינת התורה והמצוות לעם ישראל, שמבטא חזרה אהבה על ידי למידת חוקי התורה והמצוות יומם ולילה.

יש שכתבו שייתכן 'אהבת עולם' הכוונה היא לאהבה חזקה, אך לא לאהבת עולמית, שהרי בסיום הברכה מבקשים 'ואהבתך אל תסיר ממנו לעולמים'.

## נוסח חלופי לשבת
בסידורו של רב סעדיה גאון מופיע נוסח חלופי לברכה זו עבור תפילת מעריב של ליל שבת ומוצאי שבת:בנוסח איטליה השתמרו חלק מתוספות אלה.

אחרים התנגדו לכל שינוי בנוסח התפילה בין חול לשבת, כך למשל כתב רב עמרם גאון:

## קישורים חיצוניים

* 
* מרדכי עקיבא פרידמן, מעריב של שבת בבית כנסת הירושלמים בפֻ סטאט בימי ר' אברהם בן הרמב"ם, תרביץ, שנה פה, חוברת א, תשע"ז, עמ' 145–199.
* סידור נוסח ארץ ישראל/קריית שמע וברכותיה (ערבית שבת)

## הערות שוליים

קטגוריה:ברכות קריאת שמע
קטגוריה:תפילת ערבית
קטגוריה:ברכות
אניס פורת עיאש

**אניס פורת עיאש** (נולד ב-15 באפריל 2005) הוא כדורגלן ישראלי, המשחק בעמדת הקיצוני בקבוצת הפועל חיפה מליגת העל הישראלית ונבחרת ישראל הצעירה.

## ילדות
פורת עיאש נולד ברמת השרון לאב מצרי ואם יהודיה. עבר בגיל 5 ליישוב רקפת שבגליל התחתון, והחל להתאמן בקבוצת הילדים של הפועל משגב. בשנת 2017 עבר לקבוצת הנערים של בני סכנין.

## קריירה
### קריירת מועדונים
פורת עיאש גדל במחלקות הנוער של בני סכנין. את הופעת הבכורה שלו בבוגרים ערך במדי בני סכנין ב-29 ביולי 2023 בתיקו 1-1 נגד הפועל חיפה, וב 29 באוגוסט 2023 כבש את שער הבכורה שלו בבוגרים מול הפועל תל אביב.

בתום עונת 2024 פנתה קבוצת הכדורגל של גנט אל סכנין כדי להחתים את פורת עיאש, אך זו מכרה אותו למכבי תל אביב.

ב-18 בספטמבר 2024 חתם פורת עיאש במכבי תל אביב ומיד הושאל בחזרה לסכנין עד תום עונת 2024\2025. בחלון ההעברות בתחילת 2025, עבר פורת עיאש שוב בהשאלה, להפועל חיפה לאחר שבמכבי תל אביב הביעו אכזבה נוכח מיעוט הדקות שקיבל בסכנין.

### קריירה בינלאומית
פורת עיאש משחק בנבחרות הצעירות של ישראל, כולל נבחרת ישראל בכדורגל עד גיל 21 מאז 2023.

## קישורים חיצוניים

* [הפרופיל של אניס פורת עיאש באתר [אופ"א]]
* הפרופיל של אניס פורת עיאש באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מועצה אזורית משגב: אישים
קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-2005
ליטופון

ממוזער|פסל ליטופוני ב-Schloss Freudenberg
**ליטופון** (באנגלית: **lithophone**) הוא כלי הקשה מוזיקלי העשוי מסלע או מחתיכות אבן עליהם מכים כדי להפיק תווים מוזיקליים, בדומה לקסילופון או למרימבה.

## אטימולוגיה
שם הכלי נגזר מהמילה היוונית ליטוס (λίθος) שפירושה אבנים, ומהמילה היוונית פון (φωνή) שמשמעה קול.

## דוגמאות
ממוזער|300px|סרטון ובו נגינה של עוגב הנטיפים הגדול במערת לוריי בווירג'יניה, ארצות הברית
ממוזער|250px|גלויה המציגה אנשים מנגנים על זקיפים במערת לוריי בווירג'יניה, תחילת המאה ה-20
אחת הצורות הבסיסיות של ליתופון היא 'גונג סלע' המתבסס על פי רוב על סלע בתצורה טבעית מתאימה. תצורה אחרת, גוואל דאש, קיימת בשמורת גובוסטאן שבאזרבייג'ן - אבן שטוחה טבעית עליה מקישים באמצעות אבנים קטנות יותר.

במערת לוריי שבוירג'יניה ארצות הברית ישנו "עוגב נטיפים" הכולל 37 נטיפים המפיקים בהקשה עליהם את סולם התווים המערבי, הנחשב על פי ספר השיאים של גינס לכלי הנגינה הגדול בעולם.

הטקסאלפרטה (או צ'אלפרטה) , כלי נגינה באסקי מסורתי, יכול להיות עשוי מאבן ולהיחשב כליטופון, אך באופן מסורתי הוא עשוי מעץ.

מיעוטים באזור ההררי במרכז וייטנאם עושים שימוש מוזיקלי באבנים בגדלים שונות המסודרות בשורה, עליהן מנגנים באמצעות מקל, המכונות Đàn đá . לסינים כלי דומה העושה שימוש בלוחות אבן תלויות בצורת האות L הנקראה ביאנקינג .

קיימות גם מרימבות מאבן, בהן מקישים על לוחות אבן במקום לוחות עץ.

בווירג'יניה נבנה אורגן הנטיפים הענק.


קובץ:Ethiopian Lithophones with Stand, Monastery of Na’akuto La’ab (3425530734).jpg|גונג אבן אתיופי
קובץ:Qaval daşı.jpg|גוואל דאש בשמורת גובוסטאן שבאזרבייג'ן
קובץ:Binh Da Lithophone.jpg|Đàn đá וייטנאמי
קובץ:Bianqing_from_Marquis_Yi's_tomb.jpg|ביאנקינג, כלי נגינה סיני
קובץ:Stone marimba (from Emil Richards Collection).jpg|מרימבת אבן
קובץ:Xylophone of stone DSCN0062.JPG|קסילופון אבן בפארק ויצמן, רחובות


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כלי הקשה
קטגוריה:סלעים
דייוויד ווייט

**דייוויד אנדרו רוי וייט** (באנגלית: **David A. R. White** נולד ב-12 במאי 1970) הוא שחקן, במאי קולנוע, תסריטאי, מפיק סרטים ואיש עסקים אמריקאי. הוא ממייסדי פינקל פיק צ'רס, חברת הפקה המתמחה בסרטים בנושאי אמונה נוצרית ומשפחה. הוא מוכר בעיקר בזכות תפקידו ככומר דייב בסדרת הסרטים *[[אלוהים לא מת (סדרת סרטים)|אלוהים לא מת]]*.

וייט הוא בנו של כומר מנוניטי. הוא היה נשוי בעבר לשחקנית ולמפיקה אנדריאה לוגן, שגילמה את תפקיד אשתו בסרט בן רגע משנת 2009. בשנת 2020 הודיעו בני הזוג כי הם נפרדו.

לאחר שהגיע ללוס אנג'לס, קיבל וייט את תפקיד אנדרו פילפוט, החבר הטוב של בנו של ברט ריינולדס, בסדרת הקומדיה של CBS צל הערב (1990–1994). כמו כן, הופיע כאורח בסדרות טלוויזיה כגון מאמן, קליפורניה דרימס, אחיות ו-מלרוז פלייס. הוא גילם את דמותו של דן בורגס בסרט מבט שני, שבו שורת הסיום שלו, "היי סקוטי, איש ישו", הפכה למם.

בין סרטיו המוקדמים נמנים הביקור של אולפני המאה ה-20, עיבוד לרומן מאת הסופר פרנק פררטי, פעמוני התמימות עם השחקן צ'אק נוריס, ו-רחובות החסד, שעליו היה מועמד לפרס השחקן הטוב ביותר של MovieGuide. בשנת 2003 כיכב וייט לצד ג'פרי דין מורגן בסרט שש: הסימן משתחרר.

בשנת 2005 ייסד וייט את פיור פליקס (לימים פינקל פיק צ'רס) יחד עם מייקל סקוט, ראסל וולף ואליזבת טראוויס. במהלך השנים הבאות הפיק וכיכב במספר סרטים, ביניהם בן רגע, סודות נסתרים ו-הרגע שאחרי.

בשנת 2011 גילם את שיין דוטרי בסרט ספירה לאחור בירושלים. ב-2012 שיחק את ג'יימס בסרט אח לבן, את הסוכן המיוחד ריק קפרנה בסרט המפגש: גן עדן אבוד (המשך לסרט המפגש משנת 2011, אותו הפיק וביים), ואת הכומר ריץ' צ'פלין בסרט שוב אני, סרט על כומר שאינו מרוצה מחייו. הוא היה מועמד לפרס השחקן הטוב ביותר של TCA.

בשנת 2014 שיחק ככומר בסרט אלוהים לא מת. הוא כיכב והפיק את שני סרטי ההמשך, אלוהים לא מת 2 (2016) ו-אלוהים לא מת: אור בחשכה (2018), הוא המשיך לשחק וגם הפיק את הסרט אלוהים לא מת: אנחנו העם משנת 2021. וייט כיכב גם בסדרת הסרטים דרך ההתגלות שהופקה על ידי פיור פליקס, שבה גילם מתנקש ממשלתי לשעבר שהפך לנוצרי ונאבק לשרוד בעולם חסר חוק לאחר החטיפה.

בשנת 2025 כיכב לצד קובה גודינג ג'וניור בסרט האקשן "בקו האש" על סוכן FBI לשעבר  שנאלץ לחזור לעולם של שחיתות וסכנה. 
ממוזער|וייט ב-2015
## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקנים אמריקאים
קטגוריה:במאים אמריקאים
קטגוריה:תסריטאים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1970
אלוהים לא מת (סרט)

**אלוהים לא מת** (באנגלית: **God's Not Dead**) הוא סרט דרמה נוצרית אמריקאי משנת 2014 בבימויו של הארולד קרונק, על פי תסריט מאת קארי סולומון וצ'אק קונזלמן, המבוסס על ספרו של רייס ברוקס "God's Not Dead: Evidence for God in an Age of Uncertainty". בסרט מככבים שיין הארפר, קווין סורבו, דייוויד א.ר. ווייט ודין קיין. העלילה עוקבת אחר ג'וש וויטון, סטודנט נוצרי במכללה, המתעמת עם פרופסור לפילוסופיה אתאיסטי הדורש מתלמידיו להצהיר כי "אלוהים מת". הסרט מציג את מאבקו של ג'וש לשמור על אמונתו מול לחצים אקדמיים וחברתיים. הסרט הופק בתקציב של כ-2 מיליון דולר והכניס למעלה מ-64 מיליון דולר ברחבי העולם, מה שהופך אותו לאחד הסרטים הנוצריים הרווחיים ביותר בכל הזמנים.

## תקציר עלילה
ג'וש וויטון, סטודנט נוצרי בשנה הראשונה ללימודיו, נרשם לקורס פילוסופיה בהנחיית פרופסור ג'פרי רדיסון, אתאיסט נחרץ. במהלך השיעור הראשון, רדיסון דורש מהסטודנטים לחתום על הצהרה כי "אלוהים מת" כדי לעבור את הקורס. ג'וש מסרב, ובעקבות זאת מציע לו רדיסון להוכיח את קיומו של אלוהים בפני הכיתה בסדרת דיונים. העלילה מתמקדת בעימותים הפילוסופיים בין השניים, תוך כדי שג'וש מתמודד עם לחצים מחברתו, חבריו ומשפחתו, בעודו מנסה להגן על אמונתו.

## צוות השחקנים הראשי
* **[[שיין הארפר]]** – ג'וש וויטון, סטודנט נוצרי המתעמת עם פרופסור אתאיסט.
* **[[קווין סורבו]]** – פרופ' ג'פרי רדיסון, מרצה לפילוסופיה הדורש מהסטודנטים להצהיר כי "אלוהים מת".
* **[[דייוויד ווייט|דייוויד א.ר. ווייט]]** – הכומר דייב היל, מדריך רוחני התומך בג'וש.
* **[[דין קיין]]** – מארק שלי, אחיה של מינה ובעלה של איימי, איש עסקים מצליח.
* **[[טרישה לה-פאצ'י]]** – איימי ראיין, עיתונאית המתמודדת עם משבר אישי.
* **[[הדיל סיטו]]** – איישה, סטודנטית מוסלמית הסובלת מהתנגדות משפחתה לאמונתה הנוצרית.

## ביקורות
הסרט "אלוהים לא מת" זכה לביקורות מעורבות. באתר Rotten Tomatoes, הסרט קיבל ציון של 12% בהתבסס על 24 ביקורות, עם הקונצנזוס: "במקום להעביר את המסר באמונה טובה, הסרט משתמש בדרמטיזציה מוגזמת, מה שהופך אותו לדרמה גרועה ולטיעון לא משכנע עבור הלא-מאמינים". באתר Metacritic, הסרט קיבל ציון ממוצע של 16 מתוך 100, בהתבסס על 8 ביקורות, המעיד על "ביקורות שליליות בעיקר" .

אמילי ואן דרוורף מ-The A.V. Club, כתבה: "אפילו לפי הסטנדרטים הרופפים של תעשיית הסרטים הנוצריים, 'אלוהים לא מת' הוא אסון"
## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטים שצולמו בלואיזיאנה
קטגוריה:סרטים שצולמו בלוס אנג'לס
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 2014
קטגוריה:סרטי נצרות
אלוהים לא מת 2

**אלוהים לא מת 2** (באנגלית: **God's Not Dead 2**) הוא סרט דרמה נוצרית אמריקאי משנת 2016 בבימויו של הארולד קרונק, על פי תסריט מאת קארי סולומון וצ'אק קונזלמן. הסרט מהווה המשך לסרט "אלוהים לא מת" משנת 2014. בין השחקנים הראשיים נמנים מליסה ג'ואן הארט, ג'סי מטקלף, דייוויד א.ר. ווייט, היילי אורנטיה, ריי וייז, ארני הדסון ורובין גיבנס. העלילה עוקבת אחר גרייס וסלי, מורה להיסטוריה בתיכון, שנקלעת למאבק משפטי לאחר שהתייחסה לדמותו של ישו במהלך שיעור. הסרט הופק בתקציב של כ-5 מיליון דולר והכניס כ-24.5 מיליון דולר ברחבי העולם.

## תקציר עלילה
גרייס וסלי, מורה מסורה להיסטוריה בתיכון בליטל רוק, ארקנסו, מוצאת את עצמה במרכז סערה ציבורית לאחר שבמהלך שיעור השוותה בין תורתם של מהטמה גנדי ומרטין לותר קינג לבין דרשותיו של ישו. כאשר תלמידה שואלת על הקשר בין הדמויות, גרייס משיבה בכנות, מה שמוביל לתלונה מצד הורים ולפתיחת הליך משפטי נגדה בטענה להפרת עקרון הפרדת הדת מהמדינה. הסרט מתמקד במאבקה המשפטי של גרייס, בסיוע עורך הדין טום אנדלר, ובתמיכתה של התלמידה ברוק ת'ולי, אשר מתחזקת באמונתה במהלך האירועים. במקביל, מוצגים סיפורים נוספים של דמויות המתמודדות עם שאלות של אמונה, חופש דת וזהות אישית.

## צוות השחקנים הראשי
* **[[מליסה ג'ואן הארט]]** – גרייס וסלי, מורה להיסטוריה הניצבת בפני משפט על רקע אמונתה.
* **[[ג'סי מטקאלף]]** – טום אנדלר, עורך הדין המייצג את גרייס.
* **[[היילי אורנטיה]]** – ברוק ת'ולי, תלמידה המחפשת תשובות לאחר מות אחיה.
* **[[ריי וייס]]** – פיט קיין, התובע הראשי במשפט נגד גרייס.
* **[[דייוויד ווייט|דייוויד א.ר. ווייט]]** – הכומר דייב היל, מנהיג רוחני בקהילה.
* **[[ארני הדסון]]** – השופט רוברט סטניס, המנהל את המשפט.

## ביקורות
"אלוהים לא מת 2" זכה לביקורות שליליות מצד מבקרים מקצועיים. באתר Rotten Tomatoes, הסרט קיבל ציון של 10% בהתבסס על 40 ביקורות, עם הקונצנזוס: "הסרט מטיף לקהל שמאמין בו מראש, תוך שימוש בדרמטיזציה מוגזמת". באתר Metacritic, הסרט קיבל ציון ממוצע של 22 מתוך 100, בהתבסס על 8 ביקורות, המעיד על "ביקורות שליליות בעיקר".

פיטר בראדשו מהגרדיאן כתב: "הסרט מצולם בהגדרה גבוהה קדושה, עם הרבה צילומי מנוף דרמטיים שמסתחררים כמו מלאכים מלמעלה, ופסקול שמכה את הקהל לציות."

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:סרטים שצולמו בארקנסו
קטגוריה:סרטים על חינוך והוראה
קטגוריה:סרטי המשך אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 2016
קטגוריה:סרטי נצרות
אלוהים לא מת: אור בחשכה

**אלוהים לא מת: אור בחשכה** הוא סרט דרמה נוצרית אמריקאי משנת 2018, בבימויו ובכתיבתו של מייקל מייסון. זהו הסרט השלישי בסדרת הסרטים "אלוהים לא מת", והוא מהווה המשך ישיר לסרט הקודם משנת 2016. בסרט מככבים דייוויד א.ר. ווייט, ג'ון קורבט, שיין הארפר, טד מקגינלי וטייטום או'ניל. העלילה עוקבת אחר הכומר דייב היל, הנאבק לשמור על כנסייתו לאחר שהיא נשרפת באירוע טראגי, תוך כדי שהוא מתמודד עם לחצים משפטיים, חברתיים ואישיים. הסרט הופק על ידי חברת Pure Flix והופץ בארצות הברית ב-30 במרץ 2018. הוא הופק בתקציב של כ-5 מיליון דולר והכניס כ-7.4 מיליון דולר ברחבי העולם.

## תקציר עלילה
הכומר דייב היל משתחרר מהכלא לאחר שסירב למסור את דרשותיו לרשויות. עם שובו, הוא מגלה שכנסייתו, סנט ג'יימס, הממוקמת בשטח קמפוס אוניברסיטאי, נמצאת תחת איום סגירה מצד הנהלת האוניברסיטה, שמעוניינת להקים במקומה מרכז סטודנטים. במהלך הפגנה, סטודנט בשם אדם ריצ'רטסון משליך לבנה לעבר הכנסייה, מה שמוביל לשריפה קטלנית שבה נהרג חברו של דייב, הכומר ג'וד. בעקבות האירועים, דייב פונה לעזרת אחיו המנוכר, פירס היל, עורך דין אתאיסט, בניסיון להציל את הכנסייה. המאבק המשפטי והאישי מוביל את דייב להתמודדות עם שאלות של אמונה, סליחה ומשמעות השליחות הדתית.

## צוות השחקנים הראשי
* **[[דייוויד ווייט|דייוויד א.ר. ווייט]]** – הכומר דייב היל, מנהיג כנסיית סנט ג'יימס.
* **[[ג'ון קורבט]]** – פירס היל, אחיו האתאיסט של דייב ועורך דין מצליח.
* **[[שיין הארפר]]** – ג'וש וויטון, סטודנט לשעבר וכעת מדריך רוחני בקמפוס.
* **[[טד מק'גינלי]]** – תומאס אלסוורת', נשיא האוניברסיטה וחבר ותיק של דייב.
* **[[טייטום אוניל]]** – ברברה סולומון, חברת הנהלת האוניברסיטה.
* **[[ג'ניפר טיילור]]** – מג הארווי, בעלת מטבח קהילתי המסייעת לדייב.
* **[[בנימין אוניאנגו]]** – הכומר ג'וד מבייה, חברו הקרוב של דייב.
* **[[מייק מאנינג]]** – אדם ריצ'רטסון, סטודנט המעורב בשריפה.
* **[[סמנתה בוסקארינו]]** – קיטון יאנג, חברתו של אדם.
* **[[סיסי יוסטון]]** – סולנית מקהלת הכנסייה.

## ''ביקורות''
הסרט "אלוהים לא מת: אור בחשכה" קיבל ביקורות שליליות ברובן. באתר Rotten Tomatoes, הסרט זכה לציון של 10% בהתבסס על 20 ביקורות, עם ממוצע דירוג של 3.6 מתוך 10. באתר Metacritic, הסרט קיבל ציון ממוצע של 33 מתוך 100, בהתבסס על 9 ביקורות, המעיד על "ביקורות שליליות בעיקר" . עם זאת, קהל הצופים העניק לסרט ציון A− בסקר CinemaScore.

ג'וש טרי מה-Deseret News כתב: "הסרט מתכוון לטוב, אך עליו לוותר על ההטפות, לייעל את הסיפור ולאפשר למסרים שלו לעמוד בפני עצמם." אוון גלייברמן מ-וראייטי ציין: "הסרט אינו רע כשלעצמו, במיוחד בהתחשב בקשר האחאי שבמרכזו." לעומת זאת, אליסה וילקינסון מ-Vox ביקרה את הסרט על עיוות האמת סביב מקרים משפטיים אמיתיים שהוא מזכיר. האתר The A.V. Club כלל את הסרט ברשימת הסרטים הגרועים של השנה.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטים שצולמו בארקנסו
קטגוריה:סרטי המשך אמריקאיים
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 2018
קטגוריה:סרטי נצרות
יהודי בוכאן

**יהודי בּוּכָּאן** (בפרסית: **یهودیان بوکان**) הם יהודים שחיו בעיר בוכאן שבמערב איראן. על פי מסמכים מתקופת השושלת הקאג'ארית, ראשית נוכחותם בעיר הייתה בתקופת שלטונו של המושל של בוכאן, , שהיה בעל אחוזות רבות באזור אזרבייג'ן וסייע בקליטת היהודים בעיר. לקהילה היהודית היה בית כנסת בעיר וכן בכפרים סמוכים כמו .

יהודי האזור שלטו בשפה הפרסית, בכורדית ובטורקית האזרית. בתקופתו של מוחמד חוסיין ח'אן מכּרי, בשנת 1901, מנתה אוכלוסיית בוכאן כ-400 נפש, כולל היהודים. על פי דיווחי ארכיון המדינה של איראן, בשנת 1947 חיו בעיר כ-80 משפחות יהודיות מתוך כ-400 משפחות. הם התגוררו בשכונה שנקראה "שכונת היהודים" ובית הכנסת היה בשכונה זו.

עם הקמת מדינת ישראל, עזבו יהודי בוכאן את העיר ועלו לישראל, בדומה לקהילות יהודיות אחרות באיראן ואלו שנותרו בעיר, התאסלמו בהמשך. בית הכנסת נהרס ועל האדמה השתלט אחד מאנשי העיר. 
קובץ:Ss-jewsh bukan (1).jpg|קישור=پرونده:Ss-jewsh_bukan_(1).jpg|טקסט=نامهٔ ادارهٔ اوقاف در مورد کنیسهٔ کلیمیان بوکان در سال ۱۳۴۰ خورشیدی.|מכתב ממחלקת הווקף בנוגע לבית הכנסת של יהודי בוכאן, בשנת 1961–1962.
קובץ:Ss-jewsh bukan (2).jpg|קישור=پرونده:Ss-jewsh_bukan_(2).jpg|טקסט=گزارش و درخواست‌های عمران کُهن (نمایندهٔ کلیمیان بوکان) در سال ۱۳۲۸ به انجمن کلیمیان تهران.|דו"ח ובקשות של עמראן כֹּהן (נציג היהודים של בוכאן) בשנת 1949 לארגון היהודים בטהראן.
קובץ:Ss-jewsh bukan (3).jpg|קישור=پرونده:Ss-jewsh_bukan_(3).jpg|טקסט=نامهٔ از یکی مالکان بوکان در سال ۱۳۲۹ که کنیسه و وجود این اقلیت مذهبی را انکار می‌کرد.|מכתב מאחד מבעלי הקרקעות בבוכאן בשנת 1949 המכחיש את קיומו של בית הכנסת ואת נוכחות היהודים ביישוב
קובץ:Jerusalem Museum-Bukan.jpg|קישור=پرونده:Jerusalem_Museum-Bukan.jpg|טקסט=تاج تورات، متعلق به یهودیان بوکان، نگهداری در موزه اسرائیل در اورشلیم|כתר תורה, מבית הכנסת בבוכאן, שמור במוזיאון ישראל בירושלים
קובץ:List-jew-kurd.jpg|קישור=پرونده:List-jew-kurd.jpg|טקסט=فهرستی از اسامی کلیمی‌ها که پسوند «بوکانی» بر روی نام خانوادگی آن‌ها قید شده‌است.|רשימה של שמות יהודים [כלימים] שהסיומת "בוכאני" מצוינת כשם משפחתם.


## הערות שוליים

קטגוריה:יהדות כורדיסטן
קטגוריה:יהודים איראנים ופרסים
בוכאן
ארג-י כרים ח'אן

**ארג-י כרים ח'אן** (בפרסית: **ارگ کریم خان**, באנגלית: **Arg of Karim Khan**) הוא מבצר היסטורי הממוקם במרכז העיר שיראז שבאיראן. המבצר נבנה כחלק מקומפלקס בתקופת שושלת זנד, ונקרא על שם מייסד השושלת, כרים חאן זנד, אשר השתמש בו כמעון מגוריו.

המבצר בנוי בצורת מלבן ודומה במראהו למבצר מימי הביניים. בעבר שימש גם כבית כלא. האתר משמש כמוזיאון, ומתוחזק על ידי הארגון למורשת התרבות של איראן.

## היסטוריה
בתקופת שלטונו של כרים חאן זנד נבנה בשיראז מתחם מרכזי. לאחר ביקורו בכיכר נאגש־י ג'האן שבאספהאן, החליט כרים חאן להקים כיכר רחבת ידיים בצפון שיראז. כיכר זו נודעה בשם כיכר התותחנים.

בצפון הכיכר ניצבה כיכר דיוואן כרים חאן, ובמזרחה שכנו בזאר וכיל וכמה אכסניות. בדרום הכיכר נמצאו המרחצאות של וכיל ומסגד וכיל, ובדרום־מערבה היה גן ציבורי. ממערב לכיכר שכן מבצר ארג כרים חאן.

לאחר כיבוש שיראז בידי אע'א מוחמד ח'אן קאג'אר, הוא הורה להרוס את המבנים שהקים כרים חאן, בשל עוינותו כלפיו. בעקבות החלטה זו נהרסו מספר מבנים מן התקופה הזנדית, בהם גם חומת העיר שהקיף בה כרים חאן את שיראז. עם זאת, מבצר ארג ניצל מהריסה, והוסב לשמש כבית משפט אמירותי מטעם הממשל המרכז**י** ומטה של מושל מחוז פארס.

לאחר נפילתה של שושלת קאג'אר, הוסב מבצר ארג כרים חאן לבית כלא, וציורי הקיר שבו כוסו בטיח. בשנת 1971 הועבר המבצר לניהול הארגון למורשת התרבות של איראן. עבודות שיקום ושימור החלו במקום בשנת 1977.

## תיאור
מבצר ארג כרים חאן שוכן בכיכר שהרדארי שבמרכז שיראז. שטחו הבנוי של המבצר הוא כ־4,000 מ"ר, והוא ממוקם בתוך מתחם ששטחו הכולל כ־12,800 מ"ר.

המבצר בנוי מארבעה חומות גבוהות המחוברות בארבעה מגדלים עגולים עשויים לבנים, שגובהם 14 מטר, וביניהם זוויות של 90 מעלות. כל אחת מהחומות מגיעה לגובה של 12 מטר, עוביה בבסיס הוא 3 מטרים, ובעקבה – 2.8 מטרים.

עיצובו האדריכלי של המבצר משלב אלמנטים צבאיים ומגורים פרטיים, שכן שימש גם כמעונו של כרים חאן וגם כמרכז הצבאי של שושלת זנד.

בשנת 1827 תיאר ג'יימס אדוארד אלכסנדר את מבצר ארג כרים חאן ככזה שמוקף ב"תעלה עמוקה ומלאה במים".

## גלריה

קובץ:Arg_of_Karim_Khan_-_outside_view.jpg|טקסט=Exterior| חִיצוֹנִי
קובץ:Arg_of_Karim_Khan,_Shiraz_02.jpg|טקסט=Entrance| כְּנִיסָה
קובץ:Arg_of_Karim_Khan_ارگ_کریم_خان_زند_در_شیراز_03.jpg|טקסט=Courtyard| חָצֵר
קובץ:Arg_of_Karim_Khan_(45).jpg|טקסט=Interior| פְּנִים
קובץ:Arg_e_karim_khan_(2).jpg|טקסט=Windows| חלונות



מרכז|ממוזער|700 פיקסלים| פנורמה מכיוון דרום מזרח של ארג-י כרים ח'אן בשירז
## ראו גם
* אדריכלות איראנית

## קישורים חיצוניים

* ארג-י כרים ח'אן כערך באתר Archnet של MIT
* ארג-י כרים ח'אן בגוגל מפות

## הערות שוליים

קטגוריה:איראן: מוזיאונים
קטגוריה:שיראז: מבנים
קטגוריה:איראן: תרבות
איראנית
איראנית