open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
לשכת השלום הבין-לאומית בשווייץ

שמאל|150px|לא ממוסגר
**לשכת השלום הבין-לאומית** בשווייץ (בצרפתית: **Bureau international de la paix**) היא ארגון בין-לאומי שבסיסו בעיר ז'נבה בשווייץ. הארגון נוסד בברן ב-1891 וזכה בפרס נובל לשלום לשנת 1910. 

מטרות הלשכה הן לתאם בין פעילויות של ארגוני שלום שונים, ולקדם את התפיסה של פתרון סכסוכים בין-לאומיים בדרכי שלום. בשנות פעילותה הראשונות הייתה הלשכה מזוהה עם התנועה הפציפיסטית שפעילותה גברה באותן שנים באירופה. חברי הלשכה פעלו כדי לייסד בית משפט בין-לאומי לבוררות וקראו לשיתוף פעולה והידברות בין מדינות. ביחד עם ארגונים דומים שקמו באותה תקופה, ניסתה הלשכה להשפיע על מדינאים, כמו גם על אזרחים, לשאוף לשלום ולקדם רעיונות שהובילו להקמת חבר הלאומים.

בשלהי המאה ה-20 איבדה הלשכה מכוחה, ולאחר מלחמת העולם השנייה הוקמה מחדש בעזרת חקיקה מיוחדת בשווייץ ובסיסה הועבר לז'נבה. כיום הארגון ממשיך לפעול למען מימוש מטרותיו.

## פרס נובל

בשנת 1910 זכתה הלשכה בפרס נובל לשלום כהכרה על פעילותה. בנוסף, מספר חברים בארגון הוכרזו גם הם כחתני הפרס במהלך השנים:

* 1902: אלי דוקומון, נשיא הלשכה, ושארל אלבר גובאט, מזכיר ולאחר מכן נשיא הלשכה.
* 1905: ברטה פון זוטנר, נשיאת כבוד.
* 1908: פרדריק באייר, נשיא כבוד.
* 1913: אנרי לה פונטן, נשיא הלשכה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* אתר לשכת השלום הבין-לאומית 
* 

קטגוריה:ארגונים בין-לאומיים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לשלום
קטגוריה:ז'נבה: ארגונים
קטגוריה:שלום
ברוך אל עליון

ממוזער | שמאל
**"בָּרוּךְ אֵל עֶלְיוֹן"** הוא פיוט שנכתב על ידי רבי ברוך בן שמואל ממגנצא והוא מושר בקהילות אשכנז בזמירות השבת בעת הסעודה השנייה.

נושא הפיוט הוא אמירת דברי שבח לאל, שנתן מנוחה שלמה, גופנית ונפשית לעמו. הוא מתאר את נועם השבת ואת כבודה שאותה מפארים במאכלים ערבים ומיני מטעמים ולבושים חגיגיים; את השכר העצום שיקבל שומר השבת בגן עדן ובעולם הזה, ואף מרחיב בהשפעה הנפשית של השבת על האדם, ואת הרגשות שאותן היא מעוררת; ואת חשיבות השבת לפני הקדוש ברוך הוא שקראה "חמדת הימים".

לפי הפיוט, יום השבת שובר את שגרתם הטבעית של ימי החול ובתוך כך מעלה את האדם היהודי ואת מציאותו לדרגה אחרת. בנוסף לכך מוזכר בשיר כי בזכות יום השבת יגאל האל את עמו: "אמר רבי יוחנן משום רבי שמעון בן יוחאי, אלמלי משמרין ישראל שתי שבתות כהלכתן מיד נגאלים".

## קישורים חיצוניים

*

## הערות שוליים

קטגוריה:זמירות ופיוטים לשבת
קטגוריה:יום שבת
קטגוריה:יצירות עם אקרוסטיכון
לונר אורביטר

250px|ממוזער|לונר אורביטר 1
**תוכנית לונר אורביטר** (באנגלית: **Lunar orbiter** - מקפת ירחית) הייתה תוכנית של נאס"א לחקר הירח, במסגרתה שוגרו 5 מקפות אל הירח בין 1966 ל־1967. מטרת התוכנית הייתה למפות את פני הירח במטרה למצוא אתרי נחיתה מתאימים למשימות תוכנית אפולו. לוויינים אלו סיפקו את התמונות הראשונות של כדור הארץ מן הירח.

כל 5 המשימות הושלמו בהצלחה וכ־99% מהירח מופו ברזולוציה של 60 מטרים או טוב יותר. בשלוש המשימות הראשונות מופו 20 אתרי נחיתה מיועדים לנחיתת אדם שנבחרו על ידי תצפיות מכדור הארץ. משימות אלו טסו בנטיית מסלול נמוכה. שתי המשימות האחרונות שהו במסלול קוטבי ומיפו את שאר הירח. לונר־אורביטר 4 מיפתה את כל הצד הנראה של הירח וכ־9% מהצד הנסתר. לונר־אורביטר 5 סיימה את מיפוי הצד הנסתר וצילמה אף 36 אזורים שנבחרו מראש ברזולוציה בינונית (20 מטרים) וגבוהה (2 מטרים). כל משימות לונר־אורביטר שוגרו על גבי משגר אטלס־אג'ינה D.

## משימות לונר אורביטר
350px|ממוזער|שמאל|התמונה הראשונה של כדור הארץ מהירח
250px|ממוזער|שמאל|למעלה: הצילום המקורי של כדור הארץ. למטה: התמונה לאחר עיבוד
שמאל|ממוזער|הירח כפי שצילמה משימת לונר אורביטר 4
***לונר אורביטר 1**
**שוגרה ב־10 באוגוסט 1966
**צילמה את הירח בין 18–29 באוגוסט 1966
**התרסקה על הירח ב־29 באוקטובר 1966
**משימת מיפוי עבור תוכנית אפולו
***לונר אורביטר 2**
**שוגרה ב־6 בנובמבר 1966
**צילמה את הירח בין 18–25 בנובמבר 1966
**התרסקה על הירח ב־11 באוקטובר 1967
**משימת מיפוי עבור תוכנית אפולו
***לונר אורביטר 3**
**שוגרה ב־5 בפברואר 1967
**צילמה את הירח בין 15–23 בפברואר 1967
**התרסקה על הירח ב־9 באוקטובר 1967
**משימת מיפוי עבור תוכנית אפולו
***לונר אורביטר 4**
**שוגרה ב־4 במאי 1967
**צילמה את הירח בין 11–26 במאי 1967
**התרסקה על הירח בסביבות ה־31 באוקטובר 1967
**משימת מיפוי ירח
***לונר אורביטר 5**
**שוגרה ב־1 באוגוסט 1967
**צילמה את הירח בין 6–18 באוגוסט 1967
**התרסקה על הירח ב־31 בינואר 1968
**משימת מיפוי ירח

## ראו גם
* תוכנית החלל האמריקאית
* תוכנית סרוויור
* אטלס-אג'ינה

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:תוכנית החלל האמריקאית
קטגוריה:משימות לחקר הירח
טוביאס אסר

**טוביאס מיכאל קארל אסר (אשר)** (בהולנדית: **Tobias Michael Carel Asser**; 28 באפריל 1838 – 29 ביולי 1913) היה משפטן ומדינאי הולנדי יהודי-ספרדי, חתן פרס נובל לשלום לשנת 1911, במשותף עם אלפרד הרמן פריד האוסטרי.

## ביוגרפיה
אסר נולד ב-1838 באמסטרדם למשפחה יהודית אמידה. סבו ואביו עסקו בעריכת דין ודודו היה שר המשפטים של הולנד. אסר רכש את השכלתו באוניברסיטאות בליידן ואמסטרדם, שם גם שימש כפרופסור למשפט בינלאומי פרטי. במקביל ניהל גם קריירה פוליטית שהחלה ב-1875 עם מינויו כיועץ משפטי במשרד החוץ, ובהמשך כחבר המועצה הלאומית ובתפקיד שר בלי תיק בממשלה (1904).

אסר השתתף כנציג הולנד בשתי ועידות השלום בהאג (1899 ו-1907). בנוסף, היה פעיל מרכזי בתנועת השלום האירופית ומילא תפקיד חשוב בייסוד המוסד לחוק בינלאומי בבלגיה בשנת 1873. מאוחר יותר עזר להקים את בית המשפט הדין לבוררות בהאג (נוסד ב-1899), שהוביל ליצירת האקדמיה למשפט בינלאומי בהאג.
בשנת 1911 זכה בפרס נובל לשלום, ביחד עם אלפרד הרמן פריד.

מוסד ט.מ.ק. אסר (בהולנדית: T.M.C. Asser Instituut) לחקר המשפט הבינלאומי בהאג (נוסד ב-1965) נקרא על שמו.

## קישורים חיצוניים

* האתר של מוסד ט.מ.ק. אסר 
* 
* טוביאס אשר, אנשי סגולה - יהודים זוכי פרס נובל, באתר בית התפוצות.
* 
* 

קטגוריה:משפטנים הולנדים
קטגוריה:משפטנים יהודים
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים הולנדים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לשלום
קטגוריה:שרים ללא תיק בממשלות הולנד
קטגוריה:זוכי פרס נובל יהודים
קטגוריה:זוכי פרס נובל הולנדים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת אמסטרדם
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ליידן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אמסטרדם
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1838
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-1913
טגו ארגנטינאי

**טֵגו ארגנטינאי** (שם מדעי: *Tupinambis merianae*) היא מין זוחל מתת-סדרת הלטאות והגדול שבמיני הלטאות בסוג טגו (*Tupinambis*).
## מאפיינים
הטֵגו הארגנטינאי חי ביערות טרופיים וסוואנות בדרום אמריקה ובארגנטינה (ומכאן שמו). רמת האינטליגנציה שלו גבוהה מהרגיל, וכנראה שהוא מנסה למשוך את תשומת לבם של בני אדם שאיתם הוא בא בקשר, בדומה לכלב או חתול. הוא ערני מאוד במהלך כל השנה. הוא חיית מחמד טובה, כי יש לו נטייה להיקשר לבעליו ובדרך כלל צייתני כבוגר.

גוף הטגו צבוע בקווים חומים וצהובים, וכך גם ברגליו הקדמיות, האחוריות ובזנבו. אורך גופו של הטגו הארגנטינאי יכול להגיע עד ל-1.7 מטר, אולם אורכם בדרך כלל כ-1.5 מטר. הזכר גדול מהנקבה.

כמו זוחלים אחרים, בסתיו הוא נכנס לתרדמת ומתעורר עם שכיכת הטמפרטורה. הטגו אוכל כל. הטגו הוא לא לטאה חברתית, אלא נמצא לבד או עם נקבה. הנקבות יכולות להטיל עד 65 ביצים, אשר בוקעות לאחר כ-130 יום. תוחלת חייו בטבע היא בממוצע 15 עד 20 שנה.

## קישורים חיצוניים

* מידע על הטגו הארגנטינאי, אתר גן החיות התנ"כי
* Argentine Tegu (Tupinambis merianae) Care Sheet
* טגו ארגנטינאי: הלטאה הפולשת זורעת פאניקה בפלורידה, מתוך "הזנב הארוך" 12 אוקטובר 2013

מרכז|300px|ממוזער|טגו ארגנטינאי בגן החיות במינכן.

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1839
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אנדרה מרי קונסטנט דומריל
קטגוריה:טגואיים
קטגוריה:ברזיל: זוחלים
קטגוריה:ארגנטינה: זוחלים
קטגוריה:פרגוואי: זוחלים
אלפרד הרמן פריד

**אלפרד הרמן פריד** (בגרמנית: **Alfred Hermann Fried**; 11 בנובמבר 1864 – 5 במאי 1921) היה עיתונאי וסופר יהודי-אוסטרי, פובליציסט וממייסדי תנועת השלום הגרמנית. הוא זכה בפרס נובל לשלום לשנת 1911, יחד עם טוביאס אסר ההולנדי, אף הוא יהודי.

## קורות חיים
פריד נולד בווינה וב-1883 עבר לברלין, שם פתח חנות ספרים. פריד הושפע רבות מהסופרת האוסטרית ברטה פון זוטנר, אשר ספרה *Die Waffen nieder!&lrm;* ("הניחו את הנשק!") יצא לאור ב-1889. הוא החל לכתוב, ביחד עם פון זוטנר, בכתב עת באותו השם, ומאוחר יותר ייסד את כתב העת *Die Friedenswarte* ("ההמתנה לשלום"). בכתביו פרש פריד את השקפת עולמו הפציפיסטית ואת רעיונותיו ליצירת ארגון בינלאומי למען שלום עולמי בדמות חבר הלאומים. בשנת 1892 היה שותף להקמת האגודה הגרמנית לשלום (Deutsche Friedensgesellschaft).

בשנת 1911 זכה פריד בפרס נובל לשלום, ביחד עם טוביאס אסר.

פריד היה חבר בולט בתנועת האספרנטו העולמית וחיבר מספר ספרים בנושא.

## קישורים חיצוניים

* אתר המגזין Die Friedenswarte 
* 
* אלפרד פריד, אנשי סגולה - יהודים זוכי פרס נובל, באתר בית התפוצות.
* 
* 
* 

קטגוריה:עורכי עיתונים יהודים אוסטרים
קטגוריה:עיתונאים יהודים אוסטרים
קטגוריה:סופרים יהודים אוסטרים
קטגוריה:פציפיסטים יהודים
קטגוריה:אספרנטיסטים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לשלום
קטגוריה:זוכי פרס נובל יהודים אוסטרים
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1864
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1921
איגר

**איגר** הוא שם משפחה אשכנזי. זו הגרסה היידית ל"אגר", שמה הגרמני של העיר צ'ב בחבל הסודטים בצ'כיה.

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
פרטנופה נאפולי

**פרטנופה נאפולי** (באיטלקית: **La Polisportiva Partenope Napoli**) היא קבוצת כדורסל איטלקית מהעיר נאפולי שבדרום איטליה. בעבר השתתפה בליגת העל.

פרתנופה הוא שמה הקדום של נאפולי, אשר נוסדה כמושבה ועיר יוונית במאה ה-8 לפנה"ס. על פי המיתוס היווני, מייסדיה קראו לה כך על שם הסירנה פרתנופה, אשר לאחר שלא הצליחה לפתות את אודיסאוס בשירתה התאבדה, וגופתה נסחפה למקום בו הוקמה המושבה, שם נבנה לה קבר; כיום ניצב במקום המבצר קאסטל דל'אובו. המתיישבים היוונים, שבנו את עירם בסמוך לקבר זה, קראו לעירם על שמה. בעיר נאפולי ישנם מונומנטים ומזרקות על שם פרתנופה. לפי המיתוס הרומי היה זה יופיטר שהפך את הנימפה פרתנופה לעיר.

הקבוצה נוסדה ב-1957 והחלה לשחק בליגת העל בעונת 1966/67.

בעונת 1967/68 זכתה הקבוצה ב**גביע האיטלקי**, לאחר ניצחון בגמר מול אלדורדו בולוניה. ובליגה הגיעה הקבוצה עד לגמר הפלייאוף והפסידה לקבוצת אורנסודה קאנטו. בעונה שלאחר מכן זכתה הקבוצה ב**הסופרקאפ האיטלקי** ובמקום השלישי בסיום העונה.

בעונת 1969/70 זכתה הקבוצה בגביע המחזיקות לאחר ניצחון בגמר מול קבוצת וישי מצרפת.

בסוף שנות ה-80 נקלעה הקבוצה לפרשות של מכירת משחקים ובעיות כלכליות ונשרה לליגות הנמוכות. בעונת 1997/98 עוד שיחקה הקבוצה בליגה דואה (הליגה השנייה). כיום משחקת הקבוצה בליגה האזורית באיטליה.

## תארים והשגים
***[[ליגת העל האיטלקית בכדורסל|הליגה האיטלקית]]**:
**מקום שני: 1968
* **הגביע האיטלקי**:
**זכייה (1): 1968
**גמר: 1969, 1971
***הסופרקאפ האיטלקי**:
**זכייה (1): 1968
***[[גביע ספורטה|גביע המחזיקות]]**:
**זכייה (1): 1970

## שמות קודמים
בשל הסכמי חסות, התווסף לשמה של הקבוצה שם הספונסר:
* אינס סוד נאפולי (1967–1968)
* פידס נאפולי (1968–1971)
* פאג נאפולי (1973–1976)
* קוזאטו נאפולי (1976–1977)
* גיס נאפולי (1977–1978)
* פסטה ברוניה נאפולי (1997–1998)

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קבוצות כדורסל איטלקיות
קטגוריה:נאפולי: ספורט
אנרי לה פונטן

**אַנרי לה פונטן** (בצרפתית: **Henri La Fontaine**; 22 באפריל 1854 – 14 במאי 1943) היה משפטן ומדינאי בלגי, חתן פרס נובל לשלום לשנת 1913.

## ביוגרפיה
לה פונטן למד באוניברסיטה החופשית של בריסל ומאוחר יותר כיהן שם כפרופסור למשפטים. הוא צבר מוניטין כסמכות בתחום המשפט הבינלאומי, התמנה בשנת 1893 לפרופסור למשפט בינלאומי באוניברסיטה החדשה בבריסל, וב-1895 נבחר לכהן כחבר בסנאט הבלגי מטעם המפלגה הסוציאליסטית. הוא שימש כסגן יו"ר הסנאט בשנים 1919-1932. 

לה פונטן היה פעיל במספר ארגונים בינלאומיים, ביניהם לשכת השלום הבינלאומית בשווייץ, אשר שימש כנשיאה. בשנת 1913 זכה בפרס נובל לשלום על מאמציו לטיפוח השלום בעולם.
לאחר מכן ייצג את בלגיה בוועידת השלום בפריז (1919) ובחבר הלאומים.

לה פונטיין היה מחברם של מספר ספרים משפטיים והיסטוריה תיעודית של בוררות בינלאומית. הוא גם היה מייסד כתב העת La Vie Internationale.

לה פונטן היה בונה חופשי, ונמנה עם חברי לשכת הבונים החופשיים בבריסל.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פוליטיקאים בלגים
קטגוריה:עורכי דין בלגים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה החופשית של בריסל (1834–1969)
קטגוריה:זוכי פרס נובל לשלום
קטגוריה:זוכי פרס נובל בלגים
קטגוריה:בלגים חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:ילידי 1854
קטגוריה:בלגים שנפטרו ב-1943
נסים יהודה דנון

הרב **נסים יהודה דנון** (תרל"ד 1874 - ט"ו בשבט תר"ץ 1930) היה הראשון לציון והחכם באשי האחרון בתקופה העות'מאנית.

## קורות חיים
[טקסט=|ממוזער|200px|[הרברט סמואל מקבל את פני הרב דנון בפתח בית המושל, 1920]]
ממוזער|הרב דנון
נולד בירושלים לאסתר ולרב מנחם דנון. התחנך בישיבת "תפארת ירושלים". בן 19 הוסמך להוראה, נסע לפריז ולמד בבית המדרש המרכזי לרבנים. לאחר תקופה הפסיק את לימודיו בשל חוסר יכולת מימון וחזר לירושלים, לאחר שרכש ידיעה מספקת לדבר, לכתוב ולנאום בצרפתית. נישא לזינביל בת יעקב ספורטה.

בתמוז תרס"ז (1907) נתמנה לרב ראשי בקהילת ביירות. בתפקיד זו כיהן עד לחודש סיוון ה'תר"ע (1910)..

בחורף תר"ע (1910) הוזמן הרב דנון ליישב את הסכסוכים בין הפלגים השונים בצפת. לאחר ביקורו קיימו ראשי היישוב עם נציגי המושבות אספה, בה נכחו 115 בעלי נתינות עותמאנית, וברוב מכריע הוחלט למנות את הרב דנון לחכם באשי גם בצפת. אולם למעשה לא הגיע הרב דאנון לצפת, ולאחר הדחתו ממשרת החכם באשי בבירות הוא התמנה לרב ראשי ברודוס לזמן קצר. בזמן כיבוש האי על ידי צבאות איטליה הוא מילא תפקיד מדיני, אך בשל היותו נתין ממלכת טורקיה, נאלץ לעזוב את משרתו ולשוב לארץ ישראל.

בכסלו תרע"א (1910) נבחר מטעם האספה הכללית, ובשמה הטורקי: "מיג'ליש עומומי", לרב ראשי וראב"ד באיזמיר. במשרה זו כיהן עד חודש אלול תרע"ה (1915).

בחשון תרע"ז (1916) בעיצומה של מלחמת העולם הראשונה התמנה הרב דנון לחכם באשי והראשון לציון בירושלים. וישב על כיסא הרבנות בה עד סוף שנת תרע"ח (1918).

לאחר כניסת הצבא הבריטי, רבני העיר בחרו בו לרב ראשי והראשון לציון. אז התפטר ממשרתו מרצונו, ולא השתתף בבחירות. נסע לחוץ לארץ בשליחות מוסדות צדקה וחסד וכוללות המערבים בירושלים.

נפטר בספאקס שבתוניסיה, ט"ו בשבט תר"ץ (1930).

## ספריו
השאיר כתב יד המכיל שו"ת והערות על הרי"ף. עסק בחיבור ספר המפיץ אור על קורותיו במשך זמן שירותו בתור רב וחכם באשי בירושלים וערים אחרות.

## צאצאיו
* יעקב נסים דנון
* אליהו דאנון

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל
קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:בוגרי ישיבת תפארת ירושלים (ירושלים)
קטגוריה:נושאי משרת חכם באשי
קטגוריה:ראשונים לציון
קטגוריה:רבנים טורקים
קטגוריה:רבנים לבנונים
קטגוריה:רבנים ספרדיים
קטגוריה:רודוס: רבנים
קטגוריה:ביירות: רבנים
קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל במאה ה-19
קטגוריה:יהודים בארץ ישראל במחצית הראשונה של המאה ה-20
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1874
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1930
בובות (סרט, 2002)

**בובות** (באנגלית: **Dolls** יפנית: **ドールズ**) הוא סרט דרמה יפני, שנכתב ובוים על ידי טקאשי קיטאנו ויצא לאקרנים בשנת 2002.
אחד הסרטים האישיים של קיטאנו ועשוי בסגנונו הייחודי והאסתטי מבחינה ויזואלית ועלילתית.
בניגוד לשאר סרטיו של קיטאנו אותם ביים, בסרט זה הוא אינו מופיע.

## עלילה
הסרט מתרכז בשלושה סיפורים רומנטיים של אהבות נכזבות ואובססיביות ומערבל את כולן זה בזו.
הסיפורים הם:
זוג צעיר, מאוהב, שנפל לאהבה נכזבת בעקבות בחירה של האחד בקריירה על חשבון הזוגיות.
אדם מבוגר שהיה חבר בכנופיית היאקוזה היפנית וחוזר לפארק במקום בו נהג לפגוש את בת זוגו.
כוכבת פופ נערצת עוברת תאונה מצערת שמשחיתה את פניה ונחשפת לאהבה חסרת פשרות מצד המעריץ הכי גדול שלה.

## שחקנים
* מיהו קאנו
* הידטושי נישיג'ימה
* טטסויה מיהאסי
* צ'ייקו מאטוסברה
* קיוקו פוקאדה

במאי וכותב: טקאשי קיטאנו.

## ראו גם
*טקאשי קיטאנו

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:סרטי 2002
קטגוריה:סרטים יפניים
מכת צפרדע

**מַכַּת [[צפרדע]]** (או **צְפַרְדְּעִים**) היא המכה השנייה מבין עשר מכות מצרים בסיפור יציאת מצרים, על פי המסופר בספר שמות, במכה זאת, התמלאה כל ארץ מצרים בצפרדעים.

## הסיפור במקרא
לאחר שמכת דם לא שכנעה את פרעה לשלוח את עם ישראל, המשיך משה למכת צפרדע:

הסיבה לכך שמכה זו נעשתה על ידי אהרון ולא על ידי משה מפורשת בתרגום המיוחס ליונתן על פסוק ב' - מכיוון שהים שימש כמגן למשה כאשר הושלך אליה בתוך התיבה, שלושה חודשים לאחר לידתו, כמחבוא מפני עבדי פרעה שצוו להשליך את בני ישראל המימה, וכהכרת הטוב לא יכול היה משה להכות את הים.

בעקבות בקשתו של פרעה, מתפלל משה לאלוהים שיפסיק את המכה, ואלוהים נעתר לו. אך לאחר מכן, מסרב פרעה לשלוח את ישראל.

חז"ל דרשו מהמילים "ותעל הצפרדע" ביחיד, שהייתה צפרדע אחת גדולה שהכו עליה ובעקבות כך יצאו ממנה נחילי צפרדעים קטנות, אך על פי פשוטו של מקרא הכוונה היא על מין הצפרדע, וכדוגמה מביא רש"י את דברי יעקב לעשיו בפרשת וישלח "ויהי לי שור וחמור" כשהכוונה היא על שוורים וחמורים רבים.

### שאלת פגיעת המכה בעברים
לדעת רבי אברהם אבן עזרא, פשוטם של המקראות מורה כי המכות הראשונות: דם, צפרדע וכינים, וכן מכת שחין ומכת ארבה, פגעו במידה דומה בין במצרים ובין בעברים. אך הרמב"ם חולק על דעתו וסבור כי פשוטם של המקראות מורה שגם במכות דם וצפרדע, שחין וארבה, לקו המצרים בלבד ולא העברים. לגבי מכת כינים, נוקט הרמב"ם שגם במושבות העברים הופיעו הכינים אך לא ציערו אותם.

## במדרשי חז"ל
בתלמוד מובא כי כאשר באו בני ישראל לידי ניסיון של מסירות נפש, הם למדו קל וחומר מהצפרדע, שלמרות שלצפרדעים, שעל פי נבואת משה צוו להיכנס למיטות, לתנורים ומקומות נוספים - היו כאלו שנכנסו במסירות נפש דווקא לתנורים למרות המוות הבטוח שנשקף להם. הסבר דומה נמצא ב.

## טעם המכה
במדרש הובאו מספר טעמים למכה זו:
*מצרים ציוו את בני ישראל לחפש להם שרצים שיוכלו לשחק בהם (המנהג היה בעבר לשחק בשרצים, ומנהג זה הוזכר בשולחן ערוך על משחק בחגב), ולכן באו שרצים לביתם.
*היולדות חששו לצעוק מפני פחד עבדי פרעה שציוו להשליך את הילדים ליאור וכך ייסוריהם גדלו, ומסיבה זו באו הצפרדעים לבתי המצריים וקרקרו באוזניהם.
*המצרים ציוו את בני ישראל לאסוף להם טיט, ולכן קיבלו בתמורה צפרדעים שגדלים וחיים בטיט.

## קישורים חיצוניים

* מכת צפרדע - ע"פ מדרשי חז"ל, באתר אש התורה

## הערות שוליים

צפרדע
קטגוריה:פרשת וארא
קטגוריה:צפרדעים בתרבות
יום זה מכובד

**"יוֹם זֶה מְכֻבָּד"** הוא פיוט אשר נהוג לשורר בקהילות ספרד ואשכנז בכל שבת בסעודת הבוקר. הפיוט נקרא כך על שם פזמונו: "יוֹם זֶה מְכֻבָּד מִכָּל יָמִים כִּי בוֹ שָׁבַת צוּר עוֹלָמִים".

## מחבר
מחבר הפיוט חתם את שמו באקרוסטיכון של הפיוט, "ישראל" (**י**ום **ש**שת **ר**אשון **א**כול **ל**א). אך לא ידוע מיהו. יש שטענו שהמחבר הוא הרב ישראל הגר, שעל פי ההערכה חי במאה ה-11, והסתמכו על האקרוסטיכון שבבית האחרון (**ה**שמים ו**ג**ם **ר**או).

## תוכן
בפיוט מושרים פסוקי מקרא מגוונים הקשורים לשבת והפיוט מזכיר את צידה החושי של השבת, גם מצד חובותיה ומצוותיה של השבת וצד מענגיה של השבת המבוטחת לשומריה. משורר הפיוט מזכיר את הנאמר בתורה לגבי קישור הארץ אל יום השבת - כמו שהארץ נותנת מהטוב שלה כך מעניקה השבת מטובה לאדם השומר אותה.

מקורן של הברכות בפיוט הוא מושא הבית האחרון, בו אף נמצא אחד מהערכים העומדים מאחורי מצוותיה של יום השבת - עדותו של העולם שנברא על ידי הקדוש ברוך הוא. 

בקהילות יהדות אשכנז נהוג לשיר את הפיוט בסעודה השנייה  של יום שבת.

## לחנים וביצועים

* אברהם פריד בלחן של חסידות בובוב באלבומו הווקאלי my zeydes zmiros.
* מנדי וייס בלחן של פינקי ובר באלבומו אלע אלע.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זמירות ופיוטים לשבת
קטגוריה:יום שבת
קטגוריה:יצירות עם אקרוסטיכון
חי ה' וברוך צורי

**"חַי ה' וּבָרוּךְ צוּרִי"** הוא פיוט המושר בראשית הסעודה השנייה בשבת.

הפיוט הוא מעין הקדמה למזמור כ"ג בספר תהלים המזמור המוכר בפסוקו הפותח: "מזמור לדוד ה' רועי לא אחסר". 

באקרוסטיכון "חיים יצחק", רמז לשם המחבר.

בתנועת החסידות נהוג לשיר את הפיוט לאחר פיוטו של האר"י (אסדר לסעודתא). 
נושא הפיוט הוא דברי שבח לאל ובקשות לשפע של ברכות אשר השרים מבקשים אותו. אף על פי שהשבת רק נרמזת בפיוט וייתכן ששירתו הפכה למנהג שבת בשל הדמיון והשיח עם מזמור כ"ג.

בפיוט מופיעה שורה המזכירה את מידת הביטחון של הלל הזקן, שבשונה מרעו שמאי, לא חיפש אחר מאכלי שבת במשך השבוע ובטח בה' שיזמין לו לשבת, באמרו "ברוך ה' יום יום". בגרסה הנפוצה של הפיוט מופיעה השורה: "אל ההרים אשא עיני, כהלל **ולא כשמאי**". בחלק מחצרות החסידות (למשל בחצרות רוז'ין וויז'ניץ) תיקנו את הנוסח ל"כהלל וכשמאי", וזאת כי יש פוסקים שבנושא זה הלכה כשמאי, שיש לחפש במשך כל השבוע מאכלים טובים לשבת.

## קישורים חיצוניים
*חי ה' וברוך צורי, באתר הזמנה לפיוט

## הערות שוליים

קטגוריה:זמירות ופיוטים לשבת
קטגוריה:יצירות עם אקרוסטיכון
אריק פרידץ

**אריק פרידץ** (בשוודית: **Eric Prydz**; נולד ב-17 ביולי 1976) הוא תקליטן ומפיק מוזיקלי שוודי. הוא גם ידוע בשם הבמה Pryda, הנהגה , לצד מגוון כינויים אחרים כגון Sheridan ו-Cirez D. שיריו מתאפיינים בסגנון האוס. פרידץ גם מחזיק בחברת ההקלטות Pryda.

פרידץ הוא במקור מסטוקהולם. הוא מנהל שלוש חברות תקליטים שונות, שמתמקדות בעיקר במוזיקה מחתרתית, מחוץ למיינסטרים המוזיקלי. עם זאת, פרידץ הצליח גם לפרוץ למיינסטרים וזכה להצלחה מסחרית עולמית. מאז שחבר ל-Data Records הוציא שלושה סינגלים שהגיעו לראש המצעדים בבריטניה. סינגל הבכורה שלו במהלך שיתוף הפעולה עם Data Records היה Call On Me (המבוסס על שירו של סטיב וינווד "Valerie"), שיצא ב-2004 והגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי וכן במצעדים במדינות שונות באירופה, וכן דורג במקום ה-29 במצעד הדאנס של מגזין בילבורד האמריקאי. הסינגל מכר 2.5 מיליון עותקים ברחבי העולם. ב-2007 הוציא את Proper Education, רמיקס לשירה של להקת פינק פלויד Another Brick In The Wall, שזכה אף הוא להצלחה. ב-2008 הוציא את הסינגל Pjanoo, שהגיע למקום השני במצעד הסינגלים הבריטי ולמקום הראשון במצעד הדאנס הבריטי.

הוא מהווה אישיות בולטת בסצנת המועדונים ובאוקטובר 2010 דורג במקום ה-30 ברשימת 100 התקליטנים הטובים ביותר שפרסם DJ Magazine. ב-2011 ירד למקום ה-46, בשנת 2012 ירד עוד שישה מקומות אל המקום ה-56 ובשנת 2013 עלה למקום ה-54.

פרידץ סובל מפחד מטיסות. בעבר נמנע בכלל מטיסות, וכך לא הגיע להופיע במקומות מרוחקים מאירופה, כגון אוסטרליה. כשהחליט לבסוף לערוך סיבוב הופעות באוסטרליה, שבמסגרתו היה אמור להופיע במלבורן, בגולד קואסט, בפרת' ובסידני, ביטל את הטיסה ובוטל סיבוב ההופעות, כשנתקף בהתקף בהלה לאחר עלייתו למטוס.

## קישורים חיצוניים

* 

* ריאיון עם אריק פרידץ, באתר trance.nu 

## הערות שוליים

קטגוריה:רמיקסרים
קטגוריה:מוזיקאים שוודים
קטגוריה:תקליטנים שוודים
קטגוריה:אמנים שוודים הידועים בשם במה
קטגוריה:אמני אריסטה רקורדס
קטגוריה:אמני וירג'ין רקורדס
קטגוריה:שוודים שנולדו ב-1976
ניקולס אלמגרו

**ניקולס אלמגרו סנצ'ז רול** (בספרדית: **Nicolas Almagro Sanchez Rolle**; נולד ב-21 באוגוסט 1985) הוא טניסאי ספרדי מקצועני. בשיאו דורג במקום התשיעי בעולם בדירוג סבב ה-ATP וכיום (מרץ 2017) מדורג במקום ה-57 בעולם. אלמגרו זכה ב-10 תארים ליחידים בסבב ב-ATP.

אלמגרו החל לשחק בנבחרת ספרד בגביע דייוויס בשנת 2008 והמאזן שלו הוא 2-3.

במשחקי הים התיכון שנערכו באלמריה, ספרד בשנת 2005 זכה אלמגרו בשתי מדליות זהב ביחידים ובזוגות ביחד עם גילרמו גרסיה-לופז.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:טניסאים ספרדים
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1985
אליהו הנביא (פיוט)

**"אֵלִיָּהוּ הַנָּבִיא"** הוא פיוט המושר בכל קהילות אשכנז ובחלק מקהילות ספרד במוצאי שבת.

## אליהו הנביא ומוצאי שבת
[ממוזער|שמאל|ככה נכתב בראש הפיוט; "פִּיּוּט לִכְבוֹד [אליהו|אֵלִיַהוּ הַנָּבִיא זָכוּר לְטוֹב בְּ-שָׂפָה    "עִבְרִי טַיְיטַשׁ" תרגום יְהוּדִית עַרַבִית טְרִיפּוֹלְטַנִּיתּ כְּמִנְהָג "קְהִילּוֹת קֹדֶשׁ יְהוּדֵי לוּב" לְשּׁוֹרְרוֹ בְּ"מוֹצָאֵי שַׁבָּת קּוֹדֵשׁ" הַפִּיּוּט מַתְחִיל בְּמִלִּים; **Please send us**-**נָא שְׁלַח לָנוּ אֶת אֵלִיַהּ רַבִּי שִׁמְעוֹן וְחַבְרַיַיא-וְהַחֲבֵרִים**"]]

אליהו הנביא עשוי בהופעתו לבשר על בוא הגאולה, כפי שנכתב בספר מלאכי: 

מתקופת הראשונים נהגו להזכיר את אליהו הנביא במוצאי שבת. לאזכור הזה הובאו כמה הסברים:
* משום שנאמר בגמרא שאין אליהו בא לא בערב שבת ולא בערב יום טוב מפני הטורח, וממוצאי שבת והלאה הוא זמן ביאתו. ולכן מזכירים את בואו.
* משום שנאמר בתלמוד "אלמלי שמרו ישראל שבת ראשונה לא שלטה בהם אומה ולשון, שנאמר: "ויהי ביום השביעי יצאו מן העם ללקוט ולא מצאו", וכתוב לאחר מכן "ויבא עמלק וילחם עם ישראל ברפידים". ועוד נאמר שם, אמר רשב"י אלמלי משמרין ישראל שתי שבתות כהלכתן מיד נגאלין... ועל כן אנו אומרים להקב"ה הרי שמרנו את השבת כמו שצויתנו, מעתה שלח לנו את אליהו הנביא.
* במדרש מובא שבכל מוצאי שבת נכנס אליהו לגן ויושב תחת עץ החיים וכותב זכויותיהם של ישראל.

## תוכן הפיוט
קורות חייו של הנביא אליהו הנביא, כפי המסורת היהודית, נחרזו בפיוט לפי אקרוסטיכון אלפבית, ולפי סדרו של ציר הזמן.

מרכיב נוסף הוא השימוש החוזר במילה "איש". יש הסוברים כי הדבר בא להדגיש את העובדה, שלמרות חייו המופלאים ופטירתו שהיו רצופים בניסים רבים, אליהו הנביא היה בן אנוש.

## הפיוט בתרבות
יחד עם פתיחתם של הפיוטים "שבוע טוב" ו"המבדיל בין קודש לחול", גם הבית הראשון ב"אליהו הנביא", בביצועו של אפרים די-זהב, פתח במשך עשרות שנים את שידורי מוצאי השבת של קול ישראל. ב-2005 החזירה רשות השידור את רצף הפיוטים בביצועו של די-זהב לתוכניות מוצאי השבת של רשת ב'.

### לחנים וביצועים
* מקהלת הילדים **יונגערליך** באלבום **יונגערליך**.
* אברהם פריד באלבום אנחנו מוכנים, לחן של יוסי גרין.
* יוסף קרדונר באלבום **ברסלבר מלווה מלכה**.
* הרב שלמה קרליבך.
* יגאל דן בלחן הודי

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זמירות ופיוטים למוצאי שבת
קטגוריה:אליהו הנביא
קטגוריה:יצירות עם אקרוסטיכון
שמרו שבתותי

**"שבת היום"** (או "**שמרו שבתותי**") הוא פיוט המושר בקהילות אשכנז בעת הסעודה השנייה בשבת. שם המחבר, **שלמה**, חתום באקרוסטיכון, ויש המייחסים אותו לרבי שלמה אבן גבירול.

הפיוט עוסק במעלות יום השבת, ורבים בו האזכורים על החירות והמנוחה והגאולה הכרוכות ביום זה. מוזכרים גם הדברים הקשורים לצד הגשמי של יום השבת. 

הפזמון של הפיוט הוא המשפט: "ולוו עלי בני ועידנו מעדני, שבת היום לה'", המבוסס על המדרש בתלמוד: "אמר להם הקדוש ברוך הוא לישראל: בני, **לוו עלי וקדשו קדושת היום** והאמינו בי ואני פורע".

פיוט זה אף הוא כמו פיוטי שבת אחרים ורבים נחתם בבקשת גאולה לאומית ובבניין ירושלים ובית המקדש. 

## קישורים חיצוניים

*

## הערות שוליים

קטגוריה:זמירות ופיוטים לשבת
קטגוריה:יצירות עם אקרוסטיכון
חדש ששוני

**חַדֵשׁ שְׂשׂוֹנִי** הוא פיוט המושר ברוב הקהילות בעם ישראל. נהוג לשיר את הפיוט במוצאי שבת. מקובל ששם מחברו היה "שילא" ששמו מופיע בסופי המילים הראשונות של הפיוט.
## תוכן הפיוט
בפיוט (כמו בפיוט אליהו הנביא) נוכחת דמותו של אליהו הנביא. רעיון הפיוט הוא בקשת משאלות, חלקן פרטיות ואישיות וחלקן לאומיות וכלליות לאוכלוסיית היהודים. בכל סוף בית בפיוט ישנה הפנייה המבקשת את ביאתו של אליהו הנביא שהוא מבשר הגאולה.

## לחנים
לפיוט מספר לחנים. אחד הלחנים המוכרים הוא הלחן של חסידי ברסלב, אשר מושר בפיהם גם בזמירות שבת, בפיוט יום זה מכובד. זהות המלחין אינה ידועה.

לחן נוסף מושר בפיהם של יהודי שרעב - תימן.

לחן נוסף הוא לחן שהלחין הרב יצחק גינזבורג ומופיע בדיסק "שמחת עולם" בביצוע של ישי ריבו.

(בבית השלישי המתחיל במילים כונן לעם זו, באות מ׳ יש שאומרים משנאי יחזה. ויש שאומרים מקנאי).

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זמירות ופיוטים למוצאי שבת
קטגוריה:יצירות שמחברן אינו ידוע
קטגוריה:אליהו הנביא
קטגוריה:יצירות עם אקרוסטיכון
אמר ה' ליעקב

**"אָמַר ה' לְיַעֲקֹב"** הוא פיוט המורכב ממשפטים שונים הלקוחים מפסוקים, המושר בדרך כלל במוצאי שבת בסעודת מלווה מלכה. הפיוט מסודר כאקרוסטיכון אלפבית.

כל משפט בפיוט נחתם במשפט "אַל תִּירָא עַבְדִּי יַעֲקֹב". משפט זה נאמר בהקשר של עידוד, הן כפנייה אל האל והן כאמירתו של עם ישראל המעודד את עצמו מתוך ביטחון באלוהים.

## תוכן הפיוט
הפיוט מורכב ממשפטים קצרים שמקורם בפסוקים מהתנ"ך, בהם נזכר יעקב בהקשרים של ברכה, גאולה וישועה. רבים מהפסוקים המוטמנים בפיוט לקוחים מברכות בלעם על עם ישראל:

מקור הפזמון:
## זמנו ומחברו של הפיוט
מחברו של הפיוט אינו ידוע. הפיוט אינו מצוי בסידורים הקדומים, אך על פי סגנונו, ועל פי חפיפה בין הפיוט לקטע פיוט של ר' יניי שנמצא בגניזה, מעריך אפרים חזן שזהו פיוט קדום.
## לחנים ידועים
לפיוט הולחנו לחנים רבים, בעדות ישראל השונות. אחד הידועים שבהם הושר בחסידות גור, והולחן על ידי מלחין החצר יעקב תלמוד. הפיוט בגרסה זאת הפך לנכס צאן ברזל במוזיקה החסידית.

לחן חסידי נוסף לפיוט הולחן על ידי הרב ישראל טאוב, האדמו"ר ממודז'יץ בעל ה**דברי ישראל**, ומוכר בביצועו של הזמר החסידי בן ציון שנקר. לחן חסידי נוסף לפיוט הולחן על ידי חסידות ברסלב ומושר על ידי חיליק פרנק והזמר יוסף קרדונר. גם בחסידות חב"ד ישנם שלושה לחנים שונים למילים אלו, אחד מהם בוצע על ידי אברהם פריד באלבום יענקל יענקל.
גם לז'אנר שירת קרליבך יש 3 לחנים שחוברו מאת רבי שלמה קרליבך לפיוט זה.

גם לספרדים ולבני עדות המזרח מעל 10 לחנים שונים לפיוט זה.

## קישורים חיצוניים

*
*
*
*
*
* אמר ה' ליעקב, באתר הפיוט והתפילה
## הערות שוליים

קטגוריה:זמירות ופיוטים למוצאי שבת
קטגוריה:יעקב
קטגוריה:יצירות עם אקרוסטיכון
פארק צ'אן-ווק

**פארק צ'אן-ווק** (בהנגול: **박찬욱**; ) הוא במאי, תסריטאי ומפיק קולנוע דרום קוריאני ומבקר קולנוע לשעבר.
נחשב לאחד הבמאים הפופולריים בקוריאה הדרומית שסרטיו זכו לשבחים רבים בארצו ובעולם.
פארק ידוע בסרטיו "אזור ביטחון" ו"צמא" וכמו כן בטרילוגיית הסרטים: "סימפתיה למר נקמה", "שבעה צעדים" ו"סימפתיה לגברת נקמה". בשנת 2022 זכה בפרס הבימוי בפסטיבל הקולנוע בקאן על סרטו ״החלטה לעזוב״.

## ביוגרפיה
ממוזער|פארק בפסטיבל קאן מאי 09
פארק נולד וגדל בסיאול, בקוריאה הדרומית, ולמד פילוסופיה באוניברסיטת סוגאנג.
שם הקים מועדון קולנוע אשר נקרא "סוגאנג-קהילת קולנוע" ופרסם מספר מאמרים על קולנוע מודרני.
במקור רצה להיות מבקר אומנות, אך לאחר שצפה בסרטו של אלפרד היצ'קוק - ורטיגו, היה נחוש בדעתו להפוך לבמאי קולנוע.

לאחר סיום לימודיו, כתב מאמרים על קולנוע בעיתון ולא עבר זמן והפך לעוזר במאי.
לאחר חמש שנים ב-1992 עלה לאקרנים סרטו הראשון "הירח הוא החלום של השמש" ולאחר 5 שנים נוספות את סרטו השני 'טריו'.
סרטיו המוקדמים לא זכו להצלחה רבה והוא המשיך כמבקר קולנוע כקריירה ראשית.

בשנת 2000 ביים את הסרט "אזור ביטחון" אשר זכה להצלחה גדולה בקוריאה הדרומית והפך לסרט הכי נצפה בזמנו.
ההצלחה איפשרה לו יותר עצמאות בסרטו הבא - שלום לנוקם (2002), שהיווה נקודת ציון נוספת בקריירה שלו וחופש יצירתי בהמשך לסרטיו.

זכה ב-2004 בפרס גרנד פרי בפסטיבל קאן על סרטו "שבעה צעדים" (2003), הפרס השני בחשיבתו במפעל.
בריאיון לאחר הזכייה, נשאל למה מוטיב הנקמה חוזר בסרטיו, תשובתו של פארק הייתה שהוא החליט לביים שלושה סרטים שיעסקו באופן רצוף בנושא נקמה ואיך השפעתה ההרסנית משפיעה על כולנו.

שלושת הסרטים לא תוכננו להיות כטרילוגיה במקור. ב-2005 יצא לאור הסרט האחרון בסדרת סרטי הנקמה - שלום לנוקמת.

סרטיו של פארק היוו השראה לבמאי האמריקאי, קוונטין טרנטינו אשר ידוע בחיבתו לקולנוע האסייתי ומעריץ גדול של עבודותיו של פארק, היה אחד הגורמים לזכייתו בפרס הגראנד פרי על סרטו "שבעה צעדים", כאחד השופטים בקאן ב-2004.

בראיון הוא סיפר שבין יתר הבמאים מהם הוא קיבל השראה בסרטיו הם: אלפרד היצ'קוק, רוברט אולדריץ', אינגמר ברגמן, סם פולר, רומן פולנסקי וקים קי-יאנג.

ב-2018 ביים את דרמת הריגול "המתופפת הקטנה".

## פילמוגרפיה חלקית
### טלוויזיה
* המתופפת הקטנה - (2018)
*רכבת הקרח (2020–2024) - מפיק בפועל
*נאמנות כפולה (2024) - מפיק בפועל

### סרטים
* אזור ביטחון - (2000)
* שלום לנוקם - (2002)
*שבעה צעדים - (2003)
* שלום לנוקמת - (2005)
* אני סייבורג, אבל זה בסדר - (2006)
* צמא - (2009)
*סטוקר - (2013)
*המשרתת  - (2016)
*החלטה לעזוב (2022)
*אין ברירה אחרת (2025)

### סרטיו כמפיק
* אני סייבורג, אבל זה בסדר - (2006)
* לרסק ולהסמיק - (2008)
* צמא - (2009)
*רכבת הקרח (2013)

## פרסים ומועמדויות

## ראו גם
* שבעה צעדים

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* פארק צ'אן-ווק במסד הנתונים הקולנועיים בקוריאה (באנגלית/קוריאנית)

## הערות שוליים

קטגוריה:במאי קולנוע דרום קוריאנים
קטגוריה:תסריטאים דרום קוריאנים
קטגוריה:מפיקי קולנוע דרום קוריאנים
קטגוריה:דרום קוריאנים שנולדו ב-1963
סוניה בראגה

שמאל|200px|ממוזער|סוניה בראגה, 2010
**סוניה מריה קאמפוס בראגה** (בפורטוגזית: **Sônia Maria Campos Braga**; נולדה ב-8 ביוני 1950)
היא שחקנית ברזילאית שהייתה מועמדת לשלושהפרסי גלובוס הזהב ולפרס אמי על הופעותיה בסרטים "נשיקת אשת העכביש", "ירח מעל פארדור" ו"העונה הבוערת".

בשנת 2020, הניו יורק טיימס דירג אותה במקום ה-24 ברשימת 25 השחקנים הגדולים של המאה ה-21.

## ביוגרפיה
בראגה נולדה בעיר מארינגה שבפרנה בדרום ברזיל. היא דודתה של השחקנית אליס בראגה. התפרסמה לראשונה בברזיל בטלנובלה "גבריאלה" ובקומדיה המועמדת לפרס אוסקר לסרט הזר "דונה פלור נשואה לשניים". על הופעה זו גם זכתה למועמדות לפרס באפט"א לתגלית השנה.

פרצה לתודעה העולמית בשנת 1985 בהפקה הברזילאית-אמריקאית "נשיקת אשת העכביש" בתפקיד משולש שעליו הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב.
לאחר מכן קיבלה את תפקיד הפעילה החברתית אובי ארצ'ולטה בדרמה של רוברט רדפורד "מילאגרו" ואת תפקיד מדונה מנדז, אשת הדיקטטור בקומדיה "ירח מעל פארדור", בהופעה עליה זכתה למועמדותה השנייה לפרס גלובוס הזהב.

ב-1990 הופיעה במותחן הפעולה של קלינט איסטווד "שיעור באש" וב-1994 בסרט של HBO "העונה הבוערת", שהיה לסרט הרביעי שלה לצדו של השחקן ראול ג'וליה.
על הופעתה הועמדה בראגה לפרס גלובוס הזהב ולפרס אמי.
בהמשך הופיעה לצדה של ג'ניפר לופז בדרמות: "עיני מלאך", בתור ג'וזפין אמה של השוטרת שרון פוג', ו"בורדרטאון", בתפקיד תרזה קסיאס, בעלת ארגון לטיפול בנשים מאוימות בעיר סיודאד חוארס.

בשנת 2002 כיכבה בסדרת הדרמה "משפחה אמריקאית" של רשת PBS, בתור אם המשפחה ברתה גונזלס, אשתו של ג'ס (אדוארד ג'יימס אולמוס), תיק מלחמת קוריאה.

ב-2005 שיחקה בחמישה פרקים בסדרת המתח "זהות בדויה" בתפקיד אלנה.

## חיים אישיים
בראגה לא נשואה ואין לה ילדים. היא ניהלה בעבר מערכות יחסים מתוקשרות עם כוכבי ובמאי הקולנוע המצליחים רוברט רדפורד וקלינט איסטווד.

## פילמוגרפיה
### קולנוע
**The Red Light Bandit* (1968)
*דונה פלור נשואה לשניים (1976)
*גברת באוטובוס (1978)
*נשיקת אשת העכביש (1985)
*מילאגרו (1988)
*ירח מעל פארדור (1988)
*שיעור באש (1990)
*תרנגולים (1993)
* (1995) Two Deaths
*בת התליין (2000)
*בושם (2001)
*עיני מלאך (2000)
*אימפריה (2002)
*טסטוסטרון (2003)
*בית ספר לריקודים סלוניים ולנימוסים של גב' הוצ'קיס (2005)
*ברודרטאון (2006)
*המדינה החמה ביותר (2006)
**Sea of Dreams* (2006)
*סימן בלתי נראה (2011)
**The Wine of Summer* (2013)
*אקוואריוס (2016)
*פלא (2017)
*באקוראו (2019)
**The Jesus Rolls* (2020)
*חתונה אש! (2022)
* אות משמיים: הסימן הראשון (2024)

### טלוויזיה
* משפחת קוסבי (1986)
* אגדות מעולם המסתורין (1992)
*העונה הבוערת (1994) - סרט טלוויזיה
*צוואה משלהם (1998)
**Four Corners*  (1998)
* סקס והעיר הגדולה (2001)
* משפחה אמריקאית (2002)
* חוק וסדר (2003)
*  (2005)
* זהות בדויה (2005)
* הלוחשת לרוחות (2005)
* הבנות מריו דה ז'ניירו (2010)
* אחים ואחיות (2010)
* סטירות ונשיקות (2011)
* רופא להשכיר (2014)
* מחסן סודי 13 (2014)
* לוק קייג' (2016)

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ברזילאיות
קטגוריה:ברזילאיות שנולדו ב-1950
אינתה עומרי

**אינתה עומרי** (בערבית: **إنْتَ عُمْرِي**, תעתיק מדויק: אנְתַ עֻמְרִי, תרגום: "אתה חיי") הוא אחד משיריה המפורסמים של הזמרת המצריה אום כולתום.

השיר, שאת מילותיו כתב הפזמונאי אחמד שפיק כאמל, היה שיתוף הפעולה הראשון בסדרה של שיתופי פעולה פוריים בין אום כולתום למלחין מוחמד עבד אל-והאב. הוא הושמע לראשונה בפברואר 1964 ומאז זכה להצלחה רבה בעולם הערבי ועובד, הולחן והושר על ידי רבים נוספים.

## על השיר ויצירתו
שיתוף הפעולה בין אום כולתום לעבד אל-והאב החל לאחר שידולים מצדו של הגנרל עבד אל-חכים עאמר, שפעל ככל הנראה בפקודתו של גמאל עבד אל נאצר, ועם חשש הדדי של האמנים כי נוכחותו של הצד השני ביצירה תהיה דומיננטית יתר על המידה. על פי הסיכום, שהושג בתיווכם של אחד מנגניה של אום כולתום ושל בעלה, אום כולתום יכלה להתחיל לעבוד על היצירה רק לאחר שעבד אל-והאב סיים את עבודתו. הליך יצירתו של השיר זכה לסיקור נרחב בעיתונות המצרית, סיקור שהלך וגבר ככל שהתקרב מועד ביצוע הבכורה.

מילותיו של השיר נכתבו בערבית מצרית ובלשון עממית. השיר הוא מונולוג כיסופים ואהבה של הדוברת אל אהובה. השיר מולחן במקאם כורד. שיר זה, יחד עם שירים נוספים שהלחין עבד אל-והאב לאום כולתום, התאפיין בסגנון מודרני יותר משיריה המוקדמים.

זמן קצר לאחר השמעת הבכורה של השיר התגלע סכסוך בין השניים, לאחר שאום כולתום גילתה כי עבד אל-והאב הקליט גרסה משלו לשיר, ושבכוונתו לשחררה לרדיו המצרי. היא איימה כי אם ייעשה הדבר היא לא תשיר עוד את השיר, לא תוציא הקלטה שלו ותתבע את הרדיו המצרי כדי למנוע את שידורו. האיום הוביל לגניזת ההקלטה של עבד אל-והאב.

כנהוג בהופעותיה שירים רבים זכו להקדמה אינסטרומנטלית ותובלו באלתורים וחזרות על קטעים לפי בקשת הקהל. כך גם השיר אינתה עומרי זכה להקדמה של כשבע דקות בהופעות, ובהופעה משנת 1972 נמשך ביצוע השיר שעתיים תמימות. הדיוק עליו הקפידה בהקלטות הביא לכך שהקלטת הקדמה של ארבע דקות לשיר נמשכה כחמש שעות, ושאחת מהקלטות השיר כללה קטעים מהופעות שונות שלו, כשהמילה אינתה לקוחה מאחת ועומרי מאחרת.

## התגובות לשיר והשפעתו
הצלחתו המסחרית של השיר התבטאה בתשלומי התמלוגים בהם זכו כותבו ומלחינו ושהסתכמו בחלוף שנה ב-250 אלף לירות מצריות, כמו גם ברווחים ממכירתו בעולם הערבי מחוץ למצרים, שעמדו ביוני 1965 על סך של 80 אלף לירות שטרלינג. למרות הצלחתו המסחרית, בקרב מלחינים מצרים זכה לחנו של השיר לביקורות שליליות ולטענות כי הוא דומה לשירים קודמים של עבד אל-והאב.

השיר בוצע מחדש גם על ידי זמרים ישראליים, (ואף נכתבו מילים בעברית ללחן על ידי הרב יצחק סונה) בהם זיו יחזקאל, זהבה בן, עופר לוי, שרית חדד, משה חבושה ויחיאל נהרי. ביצועה של זהבה בן זכה להצלחה גם בקרב הקהל הערבי בישראל, ברשות הפלסטינית ובמדינות ערב.

## לקריאה נוספת
*צבי גבאי, **השירה – האימפריאליזם היפה, משירת שכנינו**. הוצאת ספרי עיתון77, תשע"א 2010. עמ' 113–115. תרגום השיר ומידע נוסף.
*וירג’יניה דניאלסון, **קולה של מצרים: אום כולת’ום, שירה ערבית, החברה המצרית במאה העשרים**; תרגום: חנה עמית-כוכבי. חיפה: פרדס, תשס"ד 2003

## קישורים חיצוניים

* אינתה עומרי (אתה חיי) - השיר המלא בביצועה של אום כולתום, באתר "יוטיוב"
* אינתה עומרי (אתה חיי) - תרגום לעברית של השיר, באתר "נושמים מזרחית"
* אינתה עומרי (אתה חיי) - תרגום חופשי לעברית של השיר, באתר "עכבר העיר"
* אינתה עומרי, תעתיק לביצוע השיר על ידי זהבה בן, ובלחן של מוחמד עבד אל-והאב
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיקה מצרית
קטגוריה:שירים בערבית
סבסטיאן ראוואל

**סבסטיאן ראוואל** (בספרדית: **Sebastián Raval**; 1550 בקירוב – 1604) היה מלחין ספרדי של מוזיקה ווקאלית ואינסטרומנטלית בתקופת הרנסאנס.

ממוזער|סבסטיאן ראוואל – קינות ירמיהו 8300

## ביוגרפיה
ראוואל נולד בקרטחנה ושירת בצבא פלנדריה בפלנדריה ובסיציליה. הוא הצטרף למסדר "יוחנן הקדוש מירושלים" אחרי שנפצע במצור על מאסטריכט, עבר לאיטליה ושם כיהן כמוזיקאי בחצר פרנצ'סקו מריה השני דלה רוברה באורבינו, בחצרו של המשנה למלך סיציליה, ברנרדינו דה קרדנאס ובחצרות החשמנים פֶַרֶטי (Peretti) וקוֹלוֹנה (Colonna) ברומא.

ברומא הכריז שהוא "המוזיקאי הטוב ביותר בעולם", ועל כך זומן לתחרות מוזיקלית, תחילה מצד ג'ובאני מריה נאנינו וזמן קצר לאחר זאת מצד פרנצ'סקו סוריאנו. ראוואל הובס בשתי התחרויות.

ב-28 באפריל 1595 החליף את לואיס רואיז כמאסטרו די קאפלה הספרדי האחרון של קאפלת המשנה למלך ספרד בפלרמו.

בסיציליה היה מעורב שוב בתחרות עם המוזיקאי אקילה פאלקונה; התחרות הוכרעה תחילה לטובת פאלקונה, אך לאחר אי-אילו עתירות, נהפכה ההכרעה לטובת ראוואל. אחרי מות פאלקונה בשנת 1600 פרסם אנטוניו פאלקונה, אביו של אקילה, את כל מהלך הדו-קרב המוזיקלי הזה בספרו relazione del successo והביא את יצירותיהם של ראוואל ופאלקונה, שהוגשו לתחרות זו, לדפוס, שכלל כמה קנונים, מדריגלים, מוטטים וריצ'רקרי. הוצאה זו, הכוללת את יצירותיהם של פאלקונה וראוואל גם יחד, מצויה כיום למכירה במהדורה מודרנית.

סבסטיאן רוואל מת בפלרמו בשנת 1604.

בשנת 2004 חלקה קרטחנה, עיר הולדתו, כבוד לראוואל בקונצרט בניצוח הוויולן פר רוס, במלאת 400 שנה למותו.

## יצירותיו
ראוואל חיבר מוזיקה פוליפונית דתית, מדריגלים וריצ'קארי אינסטרומנטליים. מכלול יצירתו של ראוואל לא נחקר עדיין לעומק. יצירות ספורות בלבד יצאו לאור בתקופה המודרנית; השאר ממתינות למחקר המוזיקולוגי שהן ראויות לו.
* מוזיקת קודש: – ספר המוטטים הראשון, כרך 5 (רומא 1593) – "קינות הנביא ירמיהו", כרך 5, רומא 1594 – מבחר מוטטים בעיבוד לעוגב, כרכים 3–8, עוגב (פלרמו 1600)
* מוזיקה חילונית – ספר המדריגלים הראשון, כרך 5 (ונציה 1593) – ספר הקנצונטות הראשון, כרך 4 (ונציה 1593) – מדריגלים כרכים 3, 4, 8 (רומא 1595) – ספר הריצ'רקארי הראשון (פלרמו 1596) – 2 מדריגלים ב"אינפידי לומי" (פלרמו 1603) (אבד)

## הוצאות מודרניות
* אקילה פאלקונה – "מדריגלים, מוטטים וריצ'רקארי (כולל יצירות של ראוואל). הוצאת לאו ס. אולשקי (פירנצה, 2000)"
* "סבסטיאן ראוואל. 6 קנונים (ספר הריצ'רקארי הראשון. פלרמו 1596)" איגוד המוזיקולוגיה הספרדי, מדריד 1985.
* "סבסטיאן ראוואל. הספר הראשון לריצ'קארי לארבעה קולות זמרה עם לאוטות, מצלתיים וויול ד'ארקו, פלרמו 1596" בעריכת אנדרס סאה גאליאן. פטרימוניו מוזיקל אספניול (מדריד, 2008)
* "ארבעה ריצ'קארי להרכב של ארבעה קולות מספר הקנצונטות הראשון, 1593" בעריכת מילטון סוונסן, אוטווה: הוצאת דוברהאוס, 1981.

## הקלטות
מוטטים "דה פאצ'ם דומינה" לשמונה קולות ושתי מקהלות בקנון. הנבל הספרדי.

## קישורים חיצוניים


* ''Usciva homai'' sheet music
* 



## הערות שוליים

קטגוריה:מלחינים מתקופת הרנסאנס
קטגוריה:מלחינים ספרדים
קטגוריה:ילידי 1550
קטגוריה:נפטרים ב-1604
ג'ים אברהמס

**ג'ים אברהמס** (באנגלית: **Jim Abrahams**, 10 במאי 1944 - 26 בנובמבר 2024) היה במאי קולנוע ותסריטאי אמריקאי-יהודי.

## ביוגרפיה
אברהמס נולד בשורווד, ויסקונסין, למשפחה יהודית. הוא היה מוכר בזכות סרטי הקומדיה והפרודיה שכתב והפיק ביחד עם האחים צוקר - דייוויד וג'רי צוקר - בהם: "טיסה נעימה" (אשר היה מועמד לפרס באפט"א על התסריט הטוב ביותר) וכן סדרת סרטי "האקדח מת מצחוק".

הצוות של צוקר, אברהמס וצוקר (שכונה גם "ZAZ") החל למעשה את עבודתו המשותפת, בעת ששלושת הגברים גדלו יחד במילווקי, ויסקונסין. אברהמס מאוחר יותר הפיק סרטים משל עצמו, בהם "עסקים גדולים", "לרקוד עם טייסים" ו"לרקוד עם לוחמים".

אברהמס נפטר ב-26 בנובמבר 2024.

לאברהמס 3 ילדים.

## פילמוגרפיה
רשימה חלקית של סרטים אותם כתב ו/או ביים ו/או הפיק:
* 1977 - סרט מטוגן
* 1980 - טיסה נעימה
* 1984 - סודי ביותר!
* 1986 - חטיפה נעימה
* 1988 - עסקים גדולים
*1990 - רוקסי מסובבת את העיר
* 1991 - לרקוד עם טייסים
* 1993 - לרקוד עם לוחמים
*1997 - משימתה של אם - סרט טלוויזיה
* 1998 - מאפיה!  
* 2006 - מת לצעוק 4

## ראו גם
* דייוויד צוקר
* ג'רי צוקר

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:במאי קולנוע יהודים אמריקאים
קטגוריה:מפיקי קולנוע יהודים אמריקאים
קטגוריה:תסריטאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1944
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2024
ג'רי צוקר

**ג'רי צוקר** (באנגלית: **Jerry Zucker**, נולד ב-11 במרץ 1950) הוא במאי ומפיק קולנוע יהודי-אמריקאי, המוכר בעיקר בזכות סרטי פרודיה דוגמת "טיסה נעימה" וכן סרטו המצליח "רוח רפאים".

## ביוגרפיה
צוקר נולד במילווקי, ויסקונסין.

## קריירה
הקריירה המוקדמת שלו, בשיתוף ג'ים אברהמס ואחיו דייוויד צוקר, החלה במסגרת ה"קנטאקי פרייד ת'יאטר" (Kentucky Fried Theatre), תיאטרון קטן ומצליח שהשלושה הקימו יחדיו בשנת 1971 במערב לוס אנג'לס, שבו הם רכשו את המיומנויות הקומיות שלהם, באמצעות כתיבה וביצוע של מערכונים מול קהל חי. משם המשיכו השלושה יחד לשתף פעולה בכתיבת, הפקת ובימוי הסרט "טיסה נעימה" בשנת 1980, ולאחר מכן את "חטיפה נעימה" בשנת 1986.

בשנת 1990 השתמש צוקר בכישורי הבימוי שלו לצורך יצירת סרט שאינו מז'אנר הקומדיה או הפרודיה - וביים את הסרט "רוח רפאים", אשר היה מועמד לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר. בשנת 2001 שיתף בשנית פעולה עם כוכבת הסרט וופי גולדברג, כאשר ביים את הסרט "מיליונר מי שגומר ראשון".

## פילמוגרפיה

## ראו גם
* ג'ים אברהמס
* דייוויד צוקר

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:במאי קולנוע יהודים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1950
עיט שחור (טנק)

**עיט שחור** (**Чёрный Орёл**) הוא כינויו הנפוץ של טנק מערכה רוסי שהיה בהליכי פיתוח ותכנון מאז שנות ה-90 של המאה ה-20. אב טיפוס ראשון נוצר ב-1997 אך לא יצא לייצור סדרתי עקב משבר הרובל שהושפע מהמשבר הפיננסי באסיה. הטנק שפותח התבסס רבות על פיתוח הטנק T-95 ועל טנק T-90. 

הפרויקט כונה בפי צבא רוסיה "אובייקט 640". הטנק פותח על ידי לשכת העיצוב והפיתוח של אומסק. כיום פרויקט הטנק מוקפא בשל פשיטת הרגל של החברה המפתחת, חברת טרנסמאש "אומסק". הפרויקט ותוכניותיו נרכשו על ידי אוראלוואגונזאבוד, יצרנית הטנקים הממלכתית של רוסיה, שקיוותה לאגד את הפרויקט עם פרויקט טנק T-95, אך ממשלת רוסיה סירבה לממן את הפרויקט והכריזה על פיתוח טנק חדיש שיתבסס על טנק ה-T-95 והעיט השחור, אך יהווה דגם חדש משל עצמו ולא מודרניזציה של דגמים שיוצרו בעבר. דגם זה, הוא ה-T-14 ארמטה.

## פיתוח
ימין|ממוזער|שרטוט מבנה הטנק
פיתוח הטנק החל כבר במהלך שנות ה-80, כאשר משרד העיצוב של מפעל קירוב בלנינגרד עבד על עיצוב חדש שהתבסס על שלדת טנק T-80U. מאוחר יותר, כאשר משרד העיצוב נסגר, העבודה על הטנק הועברה לידי חברת טרנסמאש אומסק.

דגם ראשון של העיט השחור הודגם והוצג לראשונה באומסק, בספטמבר 1997. הטנק נראה כהעתק לטנק T-80U, רק שבראשו הצריח היה גדול יותר והוסתר על ידי בד הסוואה. דיווחים שונים טענו כי צריח הטנק תוכנן באופן שגוי ולכן לא הוצג.

אבטיפוס מוקדם הוצג במיצג נשק בסיביר, ביוני 1999. טנק זה היה גוף מוארך עם שבעה זוגות גלגלים במקום ששת הזוגות בטנק T-80, כשהצריח עדיין הוסתר ברובו.

שריון הטנק היה עבה מאוד מדגם "קקטוס" והצריח תוכנן בעיצוב בעל סגנון מערבי ומרובע יותר, מאשר כפי שהיה נהוג בטנקים הסובייטיים, בעלי הצריח המעוגל. הטנק שילב שריון בעל מתכת מרוכבת בדומה לשריון בטנק הM1 אברהמס האמריקני.

## ביטול הפרויקט
פרויקט 640 - העיט השחור בוטל רשמית בשנת 2001. הסיבות העיקריות שהובילו להפסקת פיתוח העיט השחור היו אילוצים תקציביים, שאלות לגבי אמינות והכי חשוב הביצועים הגרועים של טנק ה-T-80 במחצית השנייה של מלחמת צ'צ'ניה השנייה, שעליו התבסס הדגם. ה-T-80 הציג ביצועים כה עלובים עד כי סגן ראש מינהלת השריון של רוסיה, א. גלקין, שכנע את שר ההגנה לאחר המלחמה בצ'צ'ניה, כי יש לשים דגש על פיתוח טנק ללא מנוע בעל טורבינת גז. לכן הוחלט על ביטול הפרויקט, חרף ניסיונם של היצרנים, טרנסמאש אומסק, לערער על ההחלטה. עד מהרה הכריזה החברה על פשיטת רגל בשנת 2002. 

ביולי 2008, הצבא הרוסי תכנן לאמץ את הטנק החדש של אוראלוואגונזאבוד, ה-T-95, אך גם הפיתוח של טנק ה-T-95 בוטל, במאי 2010.

ב-2010 כשהוצגו תמונות של הטנק, נציגי הצבא הרוסי מיהרו להכחיש את קיום הפרויקט; כך למשל, אל"ם ולדימיר ווייטוב, מנהל אגף המחקר במינהל הראשי של כוחות השריון, הכחיש את קיומו של הטנק בריאיון לרדיו "הד מוסקבה" בספטמבר 2009. הוא טען כי "לא היה שום פרויקט כזה... ואלה תמונות בנות 20 שנה המראות תמונות מבוימות של טנק עתידני שנותר רק פרי דמיונו של מישהו".

לדברי נציגי משרד ההגנה, בטווח הרחוק, לא נראה כי טנק "אובייקט 640" יגיע לשלב מבצעי. עם זאת, הפתרונות שפותחו עבור דגם זה ישמשו בעת ייצור גרסאות מתקדמות של ה-T-90. בתקשורת הרוסית הופיעו שוב ושוב דיווחים על התקדמות המיזם. ב-28 באפריל 2011, הסגן הראשון לשעבר של מינהלת השריון במשרד ההגנה, האלוף יורי קובאלנקו, טען כי הישגי "עיט שחור" ישמשו לפיתוח טנק המערכה "ארמטה"

## ראו גם
*ארמטה
*T-95

## קישורים חיצוניים

*עיט שחור בתצוגת נשק בסיביר (מתוך יוטיוב)

קטגוריה:טנקים רוסיים
טיטן 1

**טיטן 1** (באנגלית: **SM-68A/HGM-25A Titan I**) הוא הטיל הראשון בסדרת הטילים טיטן והטיל הבליסטי האמריקאי הראשון שהיה בעל מספר שלבים. הטיל סיפק תוספת חשובה מאוד ליכולת ההרתעה הבליסטית האמריקאית כשחבר לטיל האטלס. הטיל היה שונה משאר סדרת הטיטן בכך שהוא מונע בחמצן נוזלי ו־RP-1. למרות שהטיל היה מבצעי רק שלוש שנים הוא היה צעד חשוב בבניית כוח הטילים של חיל האוויר האמריקאי.

## ראו גם
*טיטן (סדרת טילים)
*טיל בליסטי בין-יבשתי

## קישורים חיצוניים

* Encyclopedia Astronautica Titan 1 (אנגלית)

קטגוריה:סדרת טילי טיטן
קטגוריה:טילים בליסטיים אמריקאיים
קטגוריה:טילים גרעיניים אמריקאיים
אושרי רואש

**אושרי רואש** (נולד ב-25 ביולי 1988) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדות הבלם והקשר האחורי בקבוצת הפועל חיפה.

## קריירה
רואש גדל במחלקת הנוער של הפועל חיפה, ובשנת 2006 זכה עם קבוצת הנוער באליפות ליגת העל לנוער, תחת הדרכתו של המאמן שלומי דורה, ולצידם של רן אבוקרט, רן יצחק ושמעון הרוש. לאחר עונה זו זומן רואש לקבוצת הבוגרים וב-19 במאי 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בקריירה, במשחק מול הפועל נצרת עילית בליגה הלאומית. בעונת 2007/2008 הפך לשחקן הרכב בקבוצה, ובעונה שלאחר מכן סייע לה להעפיל לליגת העל.

רואש שימש כקפטן הנבחרת הצעירה, וערך 19 הופעות במדיה, בהן כבש שער אחד. באוקטובר 2010 זומן לראשונה לנבחרת ישראל על ידי מאמן הנבחרת לואיס פרננדס, אך לא יכול היה לשחק עקב פציעה.

ב-27 בדצמבר 2012 כבש רואש את שערו הראשון בקריירה, במשחק מול מכבי תל אביב במסגרת גביע הטוטו. בעונת 2012/2013 זכה עם הפועל חיפה בגביע הטוטו. ב-7 בדצמבר 2013 כבש את שער הבכורה שלו בליגת העל, בהפסד 1–3 להפועל באר שבע. רואש שימש כקפטן הפועל חיפה ושיחק במועדון עד עונת 2016/2017, אשר בסופה פרש ממשחק פעיל.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:בלמי כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני הפועל חיפה
קטגוריה:חיפה: כדורגלנים
קטגוריה:קריית חיים: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1988
רוברט הייז

**רוברט הייז** (באנגלית: **Robert Hays**, נולד ב-24 ביולי 1947) הוא שחקן אמריקאי הידוע בעיקר בתפקידו כטד סטרייקר בסרט "טיסה נעימה" משנת 1980.

הייז החל את הקריירה שלו במספר תוכניות טלוויזיה, אשר לא האריכו ימים. בין התוכניות בהן השתתף: "החלוצים הצעירים", "אנג'י", "איש הכוכבים" ו-"FM". הייז הופיע בתפקיד אורח במספר פרקים של הסדרה "מופע שנות ה-70", בתפקיד "באד", האיש שחשבו כי הוא אביו של הייד. לאורך השנים הייז ביים והפיק מספר סרטים ותוכניות טלוויזיה. כמו כן דיבב מספר דמויות של גיבורי על, בהן ספיידרמן, הענק הירוק ואיירון מן, בסדרות הטלוויזיה המצוירות, המבוססות על דמויות הקומיקס.

## פילמוגרפיה
רשימה חלקית של הופעותיו בקולנוע ובטלוויזיה:

* 1980 - טיסה נעימה
* 1982 - טיסה נעימה 2
* 1993 - המסע המופלא הביתה
* 1994 - *Raw Justice*
* 1994 - אין קינוח, אבא, עד שתכסח את הדשא
* 1998 - קלי קלי - סדרת טלוויזיה
* 1999 - בגבולות המסתורין
* 2000 - מופע שנות ה-70
* 2000 - הנשים של דוקטור טי
* 2008 - סופרהירו

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1947
ג'ולי הגרטי

**ג'ולי הגרטי** (באנגלית: **Julie Hagerty**; ) היא שחקנית אמריקאית ודוגמנית לשעבר, הידועה בעיקר בתפקידה כאיליין בסרט "טיסה נעימה" משנת 1980.

## ילדותה ונעוריה
הגרטי נולדה בסינסינטי, אוהיו, בתה של הארייט יולינג, דוגמנית וזמרת, וג'רי הגרטי, מוזיקאי. מייקל הגרטי, אחיה, גם כן היה שחקן. הוריה התגרשו מאוחר יותר. הגרטי למדה בבית הספר התיכון "אינדיאן היל". בגיל 15 הוחתמה כדוגמנית בסוכנות "פורד", וניצלה את חופשות הקיץ מהלימודים לצורך עבודות דוגמנות בניו יורק. בשנת 1972 עברה לגור שם, ועבדה בקבוצת התיאטרון של אחיה, וכן למדה משחק עם השחקן ויליאם היקי.

## קריירה
הופעת הבכורה של הגרטי הייתה בשנת 1979, על בימת אוף ברודוויי, שם כיכבה בהצגה בשם "חיים בעלי תועלת הדדיים", בתיאטרון של אחיה - "חברת ההפקה". הגרטי המשיכה להופיע על בימות ברודוויי, בתפקידים שונים. תפקידה הקולנועי הראשון היה תפקיד קטן בסרט "כל הג'אז הזה". לאחר מכן היא לוהקה לסרט "טיסה נעימה", שהיה להצלחה קופתית מרשימה. הסרט, שיצא בשנת 1980, נחשב לראשון של ז'אנר הפרודיה המודרנית, והגרטי ביססה את מעמדה כשחקנית קומית ראויה לציון. לאחר שנתיים יצא לאקרנים סרט המשך, טיסה נעימה 2, שהצליח קופתית בצורה פושרת,  בשונה מהסרט הראשון שהפך לסרט קאלט .  בשנת 1985 הגיעה הגרטי לישראל, ושיחקה בסרטו של עמוס קולק, "מניו יורק באהבה", לצד דודו טופז. באותה שנה שיחקה לצידו של אלברט ברוקס בסרט "אבודים באמריקה". במהלך שנות ה-90 ושנות ה-2000 הגרטי הופיעה בעיקר בסרטי טלוויזיה או בתפקידי משנה בסרטים הוליוודיים.

## חיים אישיים
בשנת 1986 הגרטי התחתנה עם פיטר בורקי. בני הזוג החלו בהליכי גירושין בשנת 1991. בשנת 1999 נישאה לריצ'רד קגן.

## פילמוגרפיה
### קולנוע
* 1979 - כל הג'אז הזה
* 1980 - טיסה נעימה
* 1982 - קומדיה סקסית של ליל קיץ
* 1982 - טיסה נעימה 2
* 1985 - מניו יורק באהבה
* 1985 - אבודים באמריקה
* 1987 - לטיפול יצאנו
* 1989 - התעוררות גסה
* 1989 - תככים וזוהר בברודוויי
* 1991 - מה הסיפור שלך בוב?
* 2001 - אגדות וסיפורים
* 2002 - ברידג'ט
* 2005 - *Pizza* 
* 2006 - יש לה ביצים
* 2006 - *Pope Dreams*
* 2009 - וידויים של שופהוליק
* 2018 - פתאום משפחה
* 2019 - נואל 
* 2019 - סיפור נישואים
* 2022 - סיפור חג
* 2023 - מישהו שפעם הכרתי
* 2023 - חותנים בהפרעה

### טלוויזיה

*2004 - חוק וסדר: מדור מיוחד (עונה 5, בפרק "Careless")
*2017 - משפט ושגיאה
*2019 - נפילות חדות
*2025 - מטלוק (אנ')

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1955
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1955