open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
יימה

על פי המיתולוגיה הפרסית, **יימה**, או **ג'משיד** (באווסטית: **Yima**; בפהלווי: **Jam**; בפרסית: **جمشید**), המכונה הרועה הגדול, הוא האדם הראשון שאליו נגלה אהורה מאזדה, אל השמים. לפי האווסטה הוא מלך בארץ 1,000 שנים. מדי שלוש מאות שנה גדל מספר האנשים עד כדי כך שהארץ לא יכולה הייתה יותר להכילם, אז ציווה עליה יימה להתרחב, והיא גדלה בשליש. לאחר מכן ידע האל שתקופת קרח גדולה עומדת לבוא על הארץ. הוא ציווה על יימה להכין מחסה תת-קרקעי ולתוכה להכניס את מיטב המין מכל חי, מכל פירות ומכל עץ (סיפור שמזכיר את נח והתיבה). יימה רקע על הארץ והפכה לטיט. מהטיט הוא יצר מחסה, באורך וברוחב של כשלושה קילומטרים, ובו רחובות ומבנים. במחסה התנהלו חיי אושר במשך ימים רבים. סיפור זה טיפוסי למיתוסים של מבול, קרוב לוודאי שהושפע ממיתוס המבול המסופוטמי, והשפיע מצידו סיפורי מבול במיתולוגיה ההינדואית.

בשאהנאמה של פירדוסי ימה מוזכר בשם ג'משיד בנו של טמורת'. ג'משיד שפט את איראן במשך 800 שנה. כל מאה שנה הוא לימד את בני האדם מלאכה אחרת, חילק אותם למעמדות וקבע בלוח השנה את הנורוז, חג ראש השנה. אחרי שנים רבות הוא הכיר בעצמו כאל בשר ודם והוא הביא על עצמו את זעמם של בני עמו אשר קראו לעזרו של צחאך, מלך ערב, הוא הדיח את ג'משיד משלטונו והפך לשליט איראן במקומו.

## לקריאה נוספת

* Boyce, Mary (1979). **Zoroastrians: Their Religious Beliefs and Practices**. London: Routledge. .
* Dhalla, Maneckji Nusserwanji (1938). **History of Zoroastrianism**. New York: OUP.
* Falk, Harry (1989). "Soma I and II". **Bulletin of the School of Oriental and African Studies** (BSOAS) (London: UCL Press) 52/1. JSTOR 617914.
* Mills, Lawrence Heyworth (trans.). **Yasna 9-11 (Hom Yasht)**. In Müller, Friedrich Max (ed.) (1887). SBE. Vol. 31. Oxford: OUP.
* Taillieu, Dieter and Boyce, Mary (2002). "Haoma". **Encyclopaedia Iranica**. New York: Mazda Pub.


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מיתולוגיה פרסית
קטגוריה:שאהנאמה
לורנץ

**לורנץ** הוא שם משפחה מסוג פטרונימי, המעיד על שמו של האב של נושאו או אבותיו.

קטגוריה:שמות פרטיים לגברים
קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה פטרונימיים
נתן שרון

**נתן שרון** (4 בנובמבר 1925 – 17 ביוני 2011) היה ביוכימאי ישראלי. חתן פרס ישראל לחקר הביוכימיה (1994).

## ביוגרפיה
שרון נולד בברסט ליטובסק שבפולין לאברהם ואסתר שטריקמן, אחותו של פנחס ספיר. בשנת 1934 עלה עם משפחתו לארץ ישראל והתיישב בתל אביב. במקביל ללימודיו בבתי הספר "תל נורדאו" וגימנסיה בלפור, הצטרף בשנת 1941 לגדנ"ע ובסיום לימודיו בשנת 1943 התגייס לפלוגה ד' של הפלמ"ח. במסגרת שירותו היה ברמת הכובש ובמעוז חיים ולאחר מכן הוצב כאפסנאי במטה הפלוגה בקיבוץ בית השיטה.

בשנת 1945 החל בלימודי כימיה באוניברסיטה העברית בירושלים, ובמהלך מלחמת העצמאות עסק, במעבדות מכון התקנים, בפיתוח דלק ללהביורים עבור חיל המדע. בשנת 1950 סיים את לימודיו, ובשנת 1953 הוסמך כדוקטור. כעבור שנה הצטרף לסגל המחלקה לביופיזיקה במכון ויצמן למדע, בה קודם לדרגת פרופסור בשנת 1968. בין השנים 1973–1990 היה שרון, לסירוגין, ראש המחלקה, ובמהלך שנים אלו כיהן תקופה כדיקן הפקולטה לביוכימיה ופיזיקה והיה פרופסור אורח באוניברסיטת הרווארד, אוניברסיטת אוקספורד ואוניברסיטת ברקלי.

שרון שימש גם עורך מדור "עולם המדע" בשידורי קול ישראל, עורך כתב העת "מדע" ועורך מדור מדע וטכנולוגיה בעיתון "הארץ". נמנה עם מערכת האנציקלופדיה "בריטניקה לנוער".

פעילותו של שרון זכתה להוקרה בקבלתו את פרס ישראל לחקר הביוכימיה (1994) ופרס ויצמן (1978). בשנת 1992 הוא נבחר כחבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.

אחיו היה הפיזיקאי פרופ' שמואל שטריקמן.

## ספרו
נתן שרון, שמואל שאלתיאל, **אופקים חדשים במדע**, בהוצאת שוקן, 1974

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* מידע כללי
* פרופסור נתן שרון ז"ל (1925-2011), באתר הידען
* 

קטגוריה:ביוכימאים ישראלים
קטגוריה:סגל מכון ויצמן למדע: כימיה
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לביוכימיה
קטגוריה:לוחמי הפלמ"ח
קטגוריה:מדעני חיל המדע
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:חברי האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים
קטגוריה:זוכי פרס ויצמן
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:בוגרי בית הספר תל נורדאו
קטגוריה:בוגרי גימנסיה בלפור
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:מדע פופולרי
קטגוריה:משפחת ספיר-שטריקמן
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1925
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2011
דניקה פטריק

**דניקה סו פטריק** (באנגלית: **Danica Sue Patrick**; נולדה ב-25 במרץ 1982 בוויסקונסין) היא נהגת מרוצים אמריקנית המתחרה במרוצי נאסקאר.

## קריירה
קודם לכן התחרתה פטריק במרוצי האינדי, היא זכתה בתואר רוקי השנה לאחר מרוץ אינדיאנפוליס 500 של שנת 2005 וסדרת המרוצים של עונת 2005. במאי 2006, פרסמה את האוטוביוגרפיה שלה "דניקה: חוצה את הקו".

עם ניצחונה במרוץ אינדי 300 ביפן בשנת 2008, הפכה דניקה פטריק לאישה הראשונה שמנצחת מרוץ בסדרת מרוצי האינדי, והאישה השנייה שמנצחת בתחרות מוטורית אמריקנית, לאחר ששירלי מולדוויני ניצחה שלוש פעמים בתחרות "NHRA Top Fuel Championships".

במאי 2009 סיימה במקום השלישי במרוץ אינדיאנפוליס 500, ההישג הטוב ביותר לנהגת מרוצים מאז שנוסדה תחרות זו ב-1911.

לאחר עונת 2011 פרשה ממרוצי האינדי ועברה להתמקד במרוצי נאסקאר.

## גלריה

תמונה:Danica.JPG|פטריק במקצה הדירוג של מרוץ האינדי 500 של 2007
תמונה:Danica_Patrick_on_track_2006_Indy_500.jpg|פטריק במרוץ האינדי 500 של 2006


## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי ויסקונסין
קטגוריה:נהגות מכוניות מרוץ אמריקאיות
קטגוריה:ויסקונסין: ספורטאים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1982
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1982
סקס והעיר הגדולה (סרט)

**סקס והעיר הגדולה** הוא סרט קולנוע שיצא לאקרנים ב-30 במאי 2008 בארצות הברית. הסרט מהווה המשך לסדרת הטלוויזיה הפופולרית "סקס והעיר הגדולה" ששודרה בין השנים 1998–2004 ברשת HBO.

האירועים בסרט מתרחשים כארבע שנים לאחר סיום הסדרה. שרה ג'סיקה פרקר, סינת'יה ניקסון, קים קטרל וקריסטין דייוויס ממשיכות לגלם בסרט את הדמויות הראשיות שגילמו בסדרה.

## תקציר העלילה
קארי מגלה בתחילת הסרט מה התרחש בחיי הבנות מאז סיום הסדרה. שרלוט והארי נשואים ולאחר בעיות פוריות החליטו לאמץ ילדה בשם לילי. מירנדה עברה לגור עם סטיב בברוקלין ושם הם מגדלים את בריידי יחד. סמנתה עברה ללוס אנג'לס שם היא מתמקדת בניהול הקריירה המצליחה של סמית'. קארי וביג עברו לגור יחד וכרגע נמצאים בחיפוש אחר דירה חדשה. ביג קונה דירת פנטהאוס וקארי מתקשה למכור את הדירה הישנה שלה. הבנות מגיעות לעזור לה לארוז ושרלוט מפגישה בין קארי לאנתוני, חבר טוב של שרלוט, שיעזור בארגון החתונה של קארי וג'ון.

מירנדה מגלה לבנות שהיא וסטיב חווים קשיים ושהוא מספר לה שהוא בגד בה השניים נפרדים. ביום החתונה ביג חווה "רגליים קרות" ולא מגיע לטקס אך שהוא מתחרט זה כבר מאוחר מדי וקארי עוזבת את הטקס מושפלת. לאחר שמתגלה שאת חבילת ירח הדבש לא ניתן לבטל כל הבנות מחליטות לנסוע למקסיקו ולנצל את החופשה. בסוף החופשה קארי חוזרת לדירתה הישנה ושוכרת עוזרת בשם לאיז שתארגן חזרה את דבריה. סמנתה נדלקת על השכן שלה ומפני שסמית' כל הזמן בנסיעות היא מפחדת לבגוד ולכן פונה לאוכל ומעלה במשקל. שרלוט נכנסת להריון ולואיז, העוזרת האישית של קארי מוצאת אהבה וחוזרת לעיר הולדתה כדי להתחתן. שרלוט פוגשת בביג וצועקת עליו על כך שפגע בחברתה הטובה אך נתקפת צירים והוא מוביל אותה לבית החולים, אך הוא עוזב לפני הגעתה של קארי. דירת הפנטהאוס של קרי וביג עומדת להמכר וקארי רצה לאסוף משם זוג נעלי עקב של מנולו בלאניק שהשאירה שם והיא נתקלת בביג שמתנצל ומציע לה נישואין שוב, הפעם עם נעל העקב המשובצת יהלומים במקום טבעת והיא מסכימה.

## הדמויות
### דמויות ראשיות
* שרה ג'סיקה פרקר בתור קארי בראדשו.
* סינת'יה ניקסון בתור מירנדה הובס.
* קים קטרל בתור סמנתה ג'ונס.
* קריסטין דייוויס בתור שרלוט יורק גולדנבלט.
* כריס נות' בתור ג'ון ג'יימס פרסטון ("מר ביג").

### דמויות משניות
* ג'ניפר הדסון בתור לואיז.
* דייוויד אייגנברג בתור סטיב בריידי.
* ג'ייסון לואיס בתור סמית' ג'רד.
* אוואן הנדלר בתור הארי גולדנבלט.
* מריו קנטוני בתור אנתוני מרטינו.
* וילי גרסון בתור סטנפורד בלאץ'.
* לין כהן בתור מגדה.
* קנדיס ברגן בתור איניד פריק.
* גילס מריני בתור דנטה.

## סרטי המשך
סקס והעיר הגדולה 2 יצא ב-27 במאי 2010 בארצות הברית וב-28 במאי בממלכה המאוחדת וזכה להכנסות של 294 מיליון דולר. למרות הכנסותיו הגבוהות של הסרט הוא קיבל ביקורות שליליות והיה מועמד לפרס פטל הזהב בשבע קטגוריות.

בדצמבר 2016 הוכרז כי אושר התסריט עבור הסרט השלישי בסדרה. צוות השחקניות הראשי אישר את השתתפותן בסרט, אך נכון להיום לא החלו בהפקתו.

## קישורים חיצוניים

* 

* הסרט
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 2008
קטגוריה:סרטי קומדיה רומנטית
קטגוריה:סרטים מבוססי סדרות טלוויזיה
סרט
קטגוריה:סרטים על אופנה
שיקוף (בנייה)

[שמאל|ממוזער|250px|קיר אבנים משוקפות, שכונת ארנונה ב[ירושלים.]]
**שיקוף** (מערבית **שָאקֶפה** – סוג של פטיש סתתים) הוא סיתות בסיסי מאוד ופשוט שמבוצע בדרך כלל על אבן לקט. למעשה השיקוף הוא שבירת קצוות חדים או בולטים באבן, כדי שניתן יהיה לקבע אותה על גבי הקיר, בלי שתבלוט מתוכו או שתפריע לאבנים אחרות.

המאפיין את השיקוף הוא שהוא עיבוד מאוד בסיסי שכולל לא יותר משתיים או שלוש הכאות על האבן. כאשר יש צורך בטיפול יותר עדין או יותר אינטנסיבי, לא משתמשים בביטוי שיקוף אלא בביטויים כמו סיתות או עיבוד.

אבן שעברה שיקוף נקראת גם אבן משוקפת.

קטגוריה:אבן
קטגוריה:חומרי בניין
קטגוריה:אדריכלות
אינס דה בובדייה

**אינס דה בובדייה** (בספרדית: **Inés de Bobadilla**, מכונה במספר מקורות גם איסבל, 1505–1543) הייתה האישה היחידה שכיהנה כמושלת קובה.

דה בובדייה, בתו של הקונקיסטאדור הספרדי פדראריאס אווילה, שייסד את פנמה סיטי, נישאה ב-1537 למגלה הארצות ארננדו דה סוטו. דה סוטו שימש באותה העת מושל קובה, וכאשר יצא למסעו בפלורידה ובדרום ארצות הברית של ימינו, מילאה דה בובדייה את מקומו, עד שהלכה לעולמה ב-1543. דה סוטו עצמו מת ב-1542.

בשנת 1643, מאה שנים לאחר מותה של דה בובדייה, הוקמה בראש מגדל השעון של הקאסטיו דה לה ריאל פוארסה בהוואנה שבשבת בדמות אישה. על פי ההשערות, האישה מייצגת את דמותה של דה בובדייה, שנהגה לעמוד מדי יום בראש מגדל ולהביט לעבר הים, בציפייה לשובו של בעלה.

קטגוריה:מושלי קובה
קטגוריה:ילידי 1505
קטגוריה:נפטרים ב-1543
Computer Numerical Control

שמאל|ממוזער|250px|
**CNC** (ראשי תיבות באנגלית של Computer Numerical Control. בעבר נקרא גם **NC**) הוא בקר ממוחשב אשר מתוכנת לקבל קלט ב-G-code (שפת הוראות סטנדרטית בעולם התיב"מ) ולהניע לפיו כלי עיבוד שבבי, כגון כרסומת, מחרטה ומקדחה, או כלים לעיבוד אחר, כגון כיפוף פחים.

על פי רוב, הכלי הנשלט על ידי בקר ה-CNC משמש לייצור רכיבים בתעשייה באמצעות הסרה בררנית של חומר מגוש חומר גלם (עֻבָּד). בקר ה-CNC מבצע חישובים ואינטרפולציות כדי להניע את הכלי החשמלי על פי הוראות ה-G-code, כפי שיוצאו מתוכנת התיב"מ, ולייצר את הרכיב. הפעלת הכלי על ידי מחשב מאפשרת תאום תנועות ופעולות, שקשה או בלתי אפשרי לבצע ידנית, ובכך ליצור בעובָּד צורות מיוחדות: למשל, לחרוט צורת כדור.

מכונות CNC מודרניות נשלטות ישירות ממחשב אישי שבו מותקנת תוכנת תיב"מ ומאפשרות מעבר מתכנון לייצור כמעט ללא שרטוטי נייר כלל. מכונת CNC היא למעשה סוג של רובוט הניתן לתכנות, ומאפשרת עבודה חוזרת ללא השגחה במשך ימים רצופים תוך בדיקה מתמדת של איכות החלק המיוצר באמצעות חיישני לייזר וחיישנים נוספים. מכונות חדישות אף מתמודדות עם תקלות כשבירת כַּרְסוֹם ומסוגלות להזעיק את המפעיל ב-SMS ובינתיים לבצע עיבודים אחרים שאינם דורשים את הכרסום השבור.

## צירים
בקרי CNC בסיסיים תומכים במכונות עיבוד בשלושה צירים: תנועה אופקית מנקודה לנקודה במישור (Y-X), ותנועה אנכית מטה-מעלה (Z). מכונות משוכללות יותר מאפשרות גם סיבוב של החלק המעובד סביב ציר אחד או שניים (המכונים A ו-B) וכך מאפשרות עיבוד ב-4 או 5 צירים. ישנן גם מכונות אשר מאפשרות הטיה של ראש הכרסום בזווית במקום סיבוב של החלק המעובד.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תכנון בעזרת מחשב
קטגוריה:רובוטיקה
קטגוריה:ייצור
קטגוריה:כלי עבודה חשמליים
לואי מורדל

**לואי ג'ואל מורדל** (באנגלית: **Louis Joel Mordell**; 28 בינואר 1888 – 12 במרץ 1972) היה מתמטיקאי יהודי-בריטי. ידוע בשל מחקרו החלוצי בתורת המספרים.

## חייו
מורדל נולד בפילדלפיה, ארצות הברית, למשפחה יהודית בעל שורשים ליטאים. בשנת 1906 הגיע לאוניברסיטת קיימברידג' כדי להיבחן לקבלת מלגה ללימודים בקולג' סנט ג'ונס, ועבר את המבחן בהצלחה. לאחר שסיים את לימודי התואר הראשון, הוא החל במחקר עצמאי בתחום המשוואות הדיופנטיות. המחקר התעמק בתחום משוואות ממעלה שלישית והוליד את משוואת מורדל \ y^2 = x^3 + k, שהיא סוג מיוחד של עקום אליפטי.

מורדל הגיע לקולג' בירקבק באוניברסיטת לונדון בלונדון בשנת 1913. במהלך מלחמת העולם הראשונה היה מעורב במאמץ המלחמתי, אבל תקופה זו הניבה גם את אחת מתגליותיו החשובות ביותר, כאשר הוא הוכיח בשנת 1917 את תכונת הכפליות של פונקציית טאו של רמנוג'אן. ההוכחה, באמצעות אופרטורי הקה, שעדיין לא נקראו בשם זה, הייתה אחד הצעדים החשובים בפיתוח התורה של תבניות מודולריות, שנחשבו עד אז למשפחה אחת מני רבות של פונקציות מרוכבות מיוחדות.

בשנת 1920 הוא החל להרצות בקולג' מנצ'סטר לטכנולוגיה, ומונה לראש המחלקה למתמטיקה עיונית באוניברסיטת ויקטוריה של מנצ'סטר בשנת 1922, ולפרופסור בשנת 1923. שם החל מורדל לעסוק בתחום אחר של תורת המספרים, גאומטריה של מספרים. בשנים 1921-1922 הוא הוכיח את משפט מורדל (חבורת הנקודות הרציונליות על עקום אליפטי רציונלי נוצרת סופית; ראו גם משפט מורדל-וייל) והעלה את "השערת מורדל" (כעת "משפט פאלטינגס": לעקום אלגברי חלק בעל גנוס g>1 מעל הרציונליים יש מספר סופי של פתרונות).

בשנת 1929 קיבל מורדל אזרחות בריטית. במנצ'סטר הרחיב את המחלקה למתמטיקה, והציע משרות לכמה מתמטיקאים מעולים, ביניהם כאלה שפוטרו מעבודתם בגרמניה עקב עליית הנאצים לשלטון. הוא גייס לאוניברסיטה את ריינהולד בר, פאול ארדש, צ'או קו, קורט מהלר ואת בינימינו סגרה. בנוסף הוא גייס למחלקה את ג'ון ארתור טוד, הרולד דוונפורט, ואירח מרצים רבים נוספים.

בשנת 1945 חזר לקיימברידג', בתור ראש המחלקה למתמטיקה ופרש באופן רשמי בשנת 1953. הייתה זאת התקופה היחידה שבו הנחה תלמידי מחקר באופן רשמי, וג'ון ויליאם קסלס היה אחד מהם. ספרו "משוואת דיופנטיות" (1969) מתבסס על הרצאותיו, ונותן הרגשה של סגנונו העובר במהירות מנושא לנושא.

בשנת 1946 היה הראשון שזכה בפרס בריק לבוגר (Senior Berwick Prize) מטעם החברה הלונדונית למתמטיקה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מתמטיקאים יהודים בריטים
קטגוריה:חוקרי תורת המספרים
קטגוריה:עמיתים יהודים בחברה המלכותית
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קיימברידג'
קטגוריה:סגל אוניברסיטת לונדון
קטגוריה:סגל אוניברסיטת מנצ'סטר
קטגוריה:זוכי פרס בריק
קטגוריה:זוכי מדליית דה מורגן
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1888
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1972
מותן

בגוף האדם, ה**מותן** (לשון זכר) הוא חלק בבטן הנמצא בין הטבור לבית החזה. בגוף פרופורציוני, המותן הוא החלק הצר ביותר בגו. **קו המותניים** הוא הקו האופקי הצר ביותר בין שני המותניים. היחס אצל נשים בין רוחב האגן למותניים נוטה להיות גדול יותר מזה של גברים.

באופנה מתאימים את קו המותניים של הבגדים לזה של גוף האדם, וגוזרים מכך גם את מידת הבגד. כמו כן נהוג לחגור חגורות סביב המותניים, וכן לענוד תכשיטים המותאמים לכך כמו למשל שרשראות בטן.

## יחס מותניים-ירכיים

**[[יחס מותניים-ירכיים]]** (WHR, ראשי תיבות של 'Waist-hip ratio') הוא היחס שבין היקף המותניים ובין היקף הירכיים. WHR הוא מדד לכמות השומן שמפוזרת סביב הגו. יחס מותן-ירך של 0.7 אצל אישה ו-0.9 אצל גבר נמצאו כתואמים במידה רבה לבריאות ולפוריות.

## מדידת המותניים
היקף המותניים של אדם מצביע על מידת ההשמנה שלו. עודף שומן בבטן הוא גורם משפיע בסיכוי ללקות במחלות לב ומחלות אחרות הקשורות להשמנה. חוקרים מסווגים את הסיכון ללקות במחלות אלו כגבוה אם היקף המותניים גדול מ-102 ס"מ עבור גברים, ומ-88 ס"מ עבור נשים. כמו כן קיימת התאמה גבוהה בין היקף המותניים לבין אירועי לב.
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:גו
פיליפ פינל

שמאל|ממוזער|250px|פיליפ פינל
[upright|ממוזער|אנדרטה לפינל בכניסה ל[סלפטרייר]]
**פיליפ פּינל** (בצרפתית: **Philippe Pinel**; 20 באפריל 1745 – 25 באוקטובר 1826) היה רופא צרפתי ונחשב כאבי הפסיכיאטריה הרפואית-מדעית המודרנית. הנהיג רפורמה הומניטארית בטיפול בחולי נפש.
[ממוזער|ד"ר פיליפ פינל ב[בית החולים פיטייה סלפטרייר|סלפטרייר, 1795 מאת טוני רוברט-פלרי. פינל מורה על הסרת שלשלאות מחולים בבית מחסה לנשים שלוקות בנפשם בפריז.]]
בשנת 1793, אחרי המהפכה הצרפתית, מונה פינל למנהל בתי המחסה הגדולים לחולי רוח סלפטרייר וביסטר שנוהלו עד אז כחלק ממערכת בתי הכלא. גישתו הייתה שאפשר ונכון לטפל בחולי נפש כבני אדם – בהתחשבות ובעדינות. בהוראתו הפסיקו להכות את החולים, הפסיקו לקשור אותם בשלשלאות, ושמו אותם בכותנות כפייה הומאניות. בעקבות הטיפול החולים היו יותר רגועים, שקטים והיגייניים. בנוסף, כמחצית מהחולים שוחררו לביתם בגלל שיפור ניכר במצבם.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פר לשז
קטגוריה:פסיכיאטרים צרפתים
קטגוריה:היסטוריה של הרפואה
קטגוריה:ילידי 1745
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1826
סאאב JAS 39 גריפן

ממוזער|250px|גריפן שוודי במהלך הסעה
**סאאב יאס JAS-39 גריפן** (בשוודית: **Saab JAS 39 Gripen**) הוא מטוס קרב מתקדם מהדור הרביעי+ מתוצרת חברת סאאב השוודית המיוחד ביכולתו לנחות בכבישים רגילים (אם אורכם מספיק), להתחמש במהירות על ידי מערכת חימוש ניידת בעזרת צוות מכונאים הנמצאים בכוננות בשטח, ולהמריא בשנית לגיחה מבצעית נוספת.

## פיתוח
רעיון פיתוח המטוס החל להתגבש בסוף שנות ה-70 עם יציאתם משירות של מטוסי הקרב  ו. בנוסף, ביקשה הממשלה השוודית מענה לאיום הסובייטי בדמות מטוסי המיג והסוחוי החדשים שנכנסו לשירות מבצעי. תכנון המטוס החל ב-1980 והפרויקט זכה לתמיכת בית הנבחרים השוודי ב-1982.

שם המטוס JAS מעיד על יעודו של המטוס: (J' (Jakt' – אוויר-אוויר, (A' (Attack' – אוויר-קרקע, (S' (Spaning' – סיור. כינוי המטוס נבחר על ידי הציבור השוודי ומתייחס לדמות הגריפון מהמיתולוגיה הנורדית שמצוי גם בלוגו של החברה המפתחת.

ב-26 באפריל 1987 נגלל המטוס לרגל חגיגות החמישים לייסוד חברת סאאב, שנה מאוחר יותר, ב-9 בדצמבר 1988, ערך המטוס את טיסת הבכורה שלו.

ב-1995 חתמה חברת סאאב הסכם לשיתוף פעולה עם בריטיש אירוספייס הבריטית, שיתוף הפעולה נועד בין היתר בשיפור תוכניות המטוס הקיימות ובאפשרויות היצוא שלו, תוך כדי שימוש בניסיונם של הבריטים בתחומים אלו. ב-2007 נכנסה נורווגיה לשותפות בפיתוח המטוס, ובאותה שנה גם נחתם הסכם לכניסתה של חברה דנית לפרויקט.

## שירות מבצעי
* המטוס מהווה את מטוס הקרב העיקרי של חיל האוויר השוודי אשר הזמין 204 מטוסים, מתוכם 28 מטוסים דו-מושביים המיועדים לאימון.
* חיל האוויר הצ'כי  וחיל האוויר ההונגרי  רכשו את המטוסים וגם חוכרים מטוסים מחיל האוויר השוודי.
* חיל האוויר הדרום אפריקאי החל לקלוט את המטוסים הראשונים באפריל 2008.
* בחברה רשומה הזמנה מחיל האוויר המלכותי התאילנדי.
* המטוס נמצא תחת הערכה של מספר חילות אוויר ברחבי העולם ומתחרה מול מטוסים כדוגמת ה־F-16 ומטוסי קרב רוסיים.

## דגמים עיקריים
* **JAS 39A** – גרסת מטוס הקרב הראשונה שנכנסה לשירות מבצעי ב-1996
* **JAS 39B** – הדגם הדו-מושבי בגרסה הראשונית
* **JAS 39C** – דגם העומד בסטנדרטים של נאט"ו וכולל שיפורים נרחבים וכן יכולת תדלוק אווירית
* **JAS 39D** – הדגם הדו-מושבי לדגם C
* **JAS 39E/F** – הגרסאות הנוכחיות של המטוס בעלות תוספות ושדרוגים משמעותיים במערכות, שהופכות את המטוס שווה ערך למטוסי הטייפון וראפאל

## מפעילות
שמאל|ממוזער|250px|מפה המציגה את המפעילות של הגריפן (בכחול)
* 
* 
* 
* 
*  (לאימון)
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 150 מטוסים כבר הוזמנו: מכונת המלחמה שתוכננה לרוסים ועדיפה על ה-F-16, מעריב, 27 באוקטובר 2025 

## הערות שוליים

JAS-39 גריפן
קטגוריה:מטוסי קרב סילוניים
קטגוריה:אמצעי לחימה שוודיים
קטגוריה:שוודיה: מדע וטכנולוגיה
קטגוריה:שוודיה: תעופה
קטגוריה:כלי טיס בעלי כנף דלתא
קטגוריה:מטוסי קרב של הדור הרביעי
סנטה צ'צ'יליה אין טרסטוורה

**בזיליקה די סנטה צ'צ'יליה אין טרסטוורה** (באיטלקית: **Santa Cecilia in Trastevere**) היא בזיליקה מהמאה ה-5 הנמצאת ברובע טרסטוורה של העיר רומא בירת איטליה. הכנסייה קרויה על שם צ'צ'יליה הקדושה.

## היסטוריה
הכנסייה הראשונה באתר הוקמה במאה החמישית על ידי האפיפיור אורבנוס הראשון, והוקדשה לצ'צ'יליה הקדושה. על פי המסורת, נבנתה הכנסייה במקום בו עמד ביתה של הקדושה. שרידים של כנסייה זו, ושל בית רומאי קדום יותר, התגלו באתר בו ממוקם כיום הבפטיסטריום של הכנסייה.

ב-22 בנובמבר 545 ערך האפיפיור ויגיליוס בכנסייה תפילה מיוחדת לכבוד צ'צ'יליה הקדושה, ובאמצע התפילה נלקח על ידי אנטמי סקריבונה, שליח הקיסרית תאודורה והועלה על ספינה לקונסטנטינופול בירת האימפריה הביזנטית.

בשנת 822 הורה האפיפיור פסקליס הראשון על שיפוץ הכנסייה, והעביר אל הכנסייה את שרידי הקדושה (שהיו קודם לכן מוצגות בקטקומבות קליקסטוס הקדוש).

שיפוץ נוסף בכנסייה בוצע במהלך המאה ה-18.

## תיאור הכנסייה

[ממוזער|250px|צ'צ'יליה הקדושה, פסל מעשה ידי [סטפנו מאדרנו הנחשב לדוגמה ידועה ביותר של סגנון הבארוק.]]
חזית הכנסייה נבנתה בשנת 1725 על ידי פרדיננדו פוגה. החזית נבנתה במימון הקרדינל הטיטולרי של הכנסייה פרנצ'סקו קרדינל אקוהויוה ד'ארגונה.

בין יצירות האמנות שבכנסייה ניתן לראות פרסקו שנוצר על ידי פייטרו קווליני בין השנים 1289–1293 והמתאר את "יום הדין". כמו כן הכנסייה מעוטרת בפסלי מלאכים, קדושים ונביאים. באפסיס של הכנסייה נמצא פסיפס מהמאה התשיעית המתאר את צ'צ'יליה הקדושה.

על תקרת קפלת דיי פונציאני ישנו פרסקו מעשה ידי אנטוני דל מאסארו משנת 1470 המתאר את "אלוהים עם השליחים". מזבח הכנסייה מעוטר בפרסקאות מעשה ידי לואיג'י ואנויטלי, ומרכז הכנסייה בפרסקאות המתארים את צ'צ'יליה הקדושה מעשה ידי סבסטיאנו קונצ'ה משנת 1727.

בין יצירות האמנות הידועות ביותר בכנסייה הוא פסלו של הפסל סטפאנו מאדרנו משנת 1600 המתאר את צ'צ'יליה הקדושה. הפסל מתאר את גופת הקדושה כרותת הראש, כפי (כך נטען) שנראתה הגופה עת שנפתח הקבר בשנת 1595. הפסל מתאר גופה שלא עברה ריקבון (על פי האמונה הנוצרית, גופות קדושים אינן נרקבות).

הפסל עשוי בסגנון הבארוק המוקדם, מאחר שאינו יוצר אידיליה של הדמות, אלא מתאר אותה כמו שהיא בסגנון ריאליסטי.

## גלריית תמונות

050424-003santaCecilia.JPG|חזית הכנסייה - החזית נבנתה בשנת 1725 על ידי פרננדינו פוגה
Santa-Cecilia-In-Trastevere-Interior.jpg|פנים הכנסייה
Cavallini Judgment.jpg|"יום הדין" (שנים מהשליחים) - פרסקו מעשה ידי פייטרו קווליני


## קישורים חיצוניים

* 
* גלריית תמונות של הכנסייה

צ'צ'יליה אין טרסטוורה, סנטה
קטגוריה:טרסטוורה
סנטה מריה אין טרסטוורה

**סנטה מריה אין טרסטוורה** (באיטלקית: **Santa Maria in Trastevere**) היא בזיליקה הנמצאת ברובע טרסטוורה של העיר רומא, בירת איטליה. הכנסייה, שנבנתה בשנת 340, היא אחת העתיקות בכנסיות רומא, וככל הנראה הכנסייה הראשונה בה נערכו טקסים דתיים נוצריים ובהם טקס המיסה בגלוי.

## היסטוריה
כנסייה זו היא החשובה בכנסיות טרסטוורה ואחת החשובות בכנסיות רומא. כתובת על כיסא הבישוף בכנסייה מציינת כי זו הכנסייה הראשונה ברומא אשר הוקדשה למרים (אולם בפועל זו הכנסייה השנייה - אחרי בזיליקת סנטה מריה מג'ורה). הכנסייה הראשונה שהוקמה במיקום זה, הוקמה בבית פרטי של משפחה נוצרית בשנת 220 על ידי האפיפיור קליקסטוס הראשון (קליקסטוס הקדוש). המבנה בו הוקמה הכנסייה ניתן לאפיפיור על ידי הקיסר הרומי אלכסנדר סוורוס בעקבות סכסוך על הקרקע בין משפחה נוצרית ובעלי טברנה שעמדה במקום ואשר שמשה מעון לחיילים שפרשו. הקיסר העדיף שיוקם במקום בית תפילה באומרו על פי הכתוב בליבר פונטיפיקליס: "אני מעדיף ש(המקום) יהיה שייך לאלה המכבדים את אלוהים, יהא פולחנם אשר יהא".

בשנת 340 הקים האפיפיור יוליוס הראשון כנסייה חדשה באתר, והוא נחשב לכהן הדת של הכנסייה - ובהתאם היא נקראה "טיטולוס יוליי". הכנסייה היא אחת מ-25 מחוזות הכנסייה המקוריים של העיר רומא, וככל הנראה בכנסייה זו נערך טקס המיסה הראשון שנערך בגלוי ולא בהיחבא בעיר רומא.

הכנסייה שופצה במאה החמישית ובמאה השמינית ונבנתה מחדש על יסודותיה המקוריים בין השנים 1140–1143 בהוראת האפיפיור אינוקנטיוס השני. בעת השיפוץ במבנה נבנו 22 עמודי גרניט עם כותרות יוניות וקורינתיות שנלקחו מאתרים עתיקים ברחבי רומא, ובין היתר ממרחצאות קרקלה. במהלך המאה ה-19 התברר כי חלק מהעמודים כוללים עיטורים של האלים איסיס, סראפיס וחר־פא־חֿרד (הרפוקרטס) - ובהוראת האפיפיור פיוס התשיעי, בשנת 1870 הוסרו הדמויות הפגניות מחזית הכנסייה. השיפוץ שנערך בתקופת אינוקנטיוס שמר על צורתה המקורית של הכנסייה.

בשנת 1291 עוטרה הכנסייה בפסיפסים מעשי ידי פייטרו קווליני. הפסיפסים מתארים את חייה של מרים הבתולה. בשנת 1617 נוסף פסיפס נוסף מעשה ידי דמניקו זאמפיירי המתאר את עלייתה של מרים לשמים.

חזית הכנסייה הנוכחית נבנתה על ידי קרלו פונטנה בשנת 1702. פונטנה החליף את החזית שכללה גג רעפים (כפי שניתן לראות באיור משמאל), בחזית עם אכסדרת עמודים, וכן הציב בחזית הכנסייה מזרקה מתומנת (המזרקה שבנה פונטנה החליפה מזרקה קדומה שעמדה במקום, המופיעה כבר במפה משנת 1472.

בכנסייה מוחזקים שרידים קדושים של אפולוניה הקדושה (ובהם ראשה של הקדושה), וכן קבור בכנסייה האפיפיור קליקסטוס הראשון.

## גלריה

Exterior Mosiac of Santa Maria Trastevere.jpg|חזית הכנסייה. פסיפס מהמאה ה-12 המתאר את מרים אם ישו מחזיקה בידה את ישו התינוק, וסביבה עשר נשים המחזיקות מנורות.
SMTrastevereGBFaldaengr.jpg|תיאור הכנסייה מהמאה ה-17. תחריט מעשה ידי ג'. ב. פאלדה.
Roma-santa maria in trastevere 02.jpg|פסיפסים על האפסיס של הכנסייה מהמאה ה-13, ככל הנראה מעשה ידי פייטרו קווליני
Piazza santa maria in trastevere nightlife.jpg|חזית הכנסייה בלילה


## קישורים חיצוניים

* 
* גלריית תמונות
* תיאור הכנסייה 
* גלריית תמונות של פסיפסי הכנסייה
* ההיסטוריה של הכנסייה, תמונות, ומפה המראה את מיקום הכנסייה

## הערות שוליים

מריה אין טרסטוורה, סנטה
קטגוריה:טרסטוורה
איגרת חכמי ביתא ישראל (תרס"ט)

**איגרת חכמי ביתא ישראל** נכתבה בחג סוכות שנת תרס"ט (אוקטובר 1908) על ידי חכמי וראשי קהילות ביתא ישראל
ונמסרה ליעקב פייטלוביץ'. האיגרת הכתובה אמהרית תורגמה לצרפתית ולאיטלקית, בתשובה לאיגרת רבני התפוצות (תרס"ז) שנשלחה בידי פייטלוביץ'. הנוסח העברי של האיגרת, המובא בספרו של פיטלוביץ מסע אל הפלשים, מתורגם מצרפתית בידי וורמברנד וסיפא של האיגרת נשמט ממנו. תרגום מתוקן ומקיף יותר מובא בספרו של פרופ' מיכאל קורינאלדי "יהדות אתיופיה - זהות ומסורת" משנת 1988. בנוסח עברי זה הסתייע פרופ' קורינאלדי ברב יוסף הדנה לפירוש האיגרת המקורית המצויה באוסף פייטלוביץ', כמו גם בתרגומה האיטלקי.
שמאל|ממוזער|250px|איגרת חכמי ביתא ישראל - תרס"ט 1908

שלושים ושניים מחכמי קהילות ביתא ישראל וראשיהם במחוזות בלסה, וגרה, סמין, ארמצ'הו, טקוסה ודמביה חתמו על האיגרת. בכך בטאו ראשי ביתא ישראל הסכמה כללית להידוק הקשר עם יהדות התפוצות ככלל ויהדות אירופה בפרט.

## הערות שוליים

קטגוריה:אגרות ביתא ישראל
שמוליק טיאר

**שמוליק טיאר** (נולד ב-22 במאי 1970 ביוהנסבורג, דרום אפריקה) הוא שדרן רדיו ישראלי.

## ביוגרפיה

טיאר החל את דרכו בתחנת הרדיו הפיראטית "רדיו 1" בחיפה (שלימים הפכה לרדיו חיפה). ב-1997 הוזמן על ידי השדרן דידי הררי לשדר בתחנת הרדיו האזורית רדיו ללא הפסקה. טיאר שידר תוכנית יומית בשעה 11:00 מידי בוקר, ולאחר הצטרפותו של נתן זהבי לצוות התחנה ב-1999, עבר לשדר ברצועת הערב של התחנה, מ-20:00 בערב עד 23:00. (בהמשך הוארכה התוכנית ל 4 שעות ולאחר מכן קוצרה שוב לשלוש שעות עקב חזרתו של יוסי סיאס לרדיו בישראל). בתוכניתו עסק טיאר בייעוץ למאזינים בכל הגילים, עם שימת דגש לקהל המאזינים הצעיר.

בשנת 1998 יסד טיאר את בית הספר הראשון בישראל לתקליטנים, אותו ניהל במשך 7 שנים, כמו כן הרבה לתקלט במועדונים שונים ברחבי המדינה.

בשנת 2002, עם עלייתו של ערוץ 10 לאוויר, טיאר החל להגיש תוכנית שבועית בשם "פטנט" וכמשתמע משמה, הציג טיאר פטנטים וחידושים במגוון תחומים טכנולוגיים.

בשנים 2003–2004, טיאר הגיש מדי ימי חמישי בחצות תוכנית אירוח בשם "טיאר ברשת" בערוץ 2. בתוכנית ששודרה בסוף אוגוסט 2003 התארחה הזמרת דנה אינטרנשיונל.

במהלך שנת 2007 החליט לצאת לחופשה ארוכה בלונדון, שם השתלב בתחום התקליטנות לצד תקליטנים ידועי שם בעולם. ב-30 באוגוסט 2007, שידר את תוכניתו האחרונה ברדיו ללא הפסקה. באפריל 2008 טיאר חזר לארץ, ולרדיו ללא הפסקה, הפעם כיועץ קריאייטיבי. במקביל מרבה לתקלט במועדונים שונים בתל אביב, תחום אליו חזר לאחר שעסק בו בצעירותו.
בדצמבר 2008 מונה טיאר לעורך הראשי של אתר 103FM.

בתחילת שנת 2009 מונה טיאר למנהל פרויקטים בתחום האינטרנט והסלולר, והחל להגיש תוכנית הכרויות ראשונה מסוגה, המשודרת מידי ערב בשעה 23:00 ב"לאב מי", מערכת של הכרויות. בהמשך מונה למנהל התוכניות במסגרת "רדיו לאב מי".

בחודש מאי 2010, לאחר כשנתיים וחצי בהן לא שידר, שב טיאר לשדר תוכנית רדיו יומית ברדיו תל אביב, "שמוליק טיאר" בימים ראשון - רביעי בשעות 14:00–16:00.

בשנים 2011–2013 שידר טיאר את תוכנית ההכרויות "לאב מי בלילה" ברדיו תל אביב 102FM ובסינדיקציה גם ברדיו חיפה 107.5FM בימים א'-ה'. ברדיו תל אביב התוכנית שודרה בשתי משבצות שידור הן בשעות הצהריים והן בשעות הלילה. בהמשך שודרה רק ברצועת הלילה ומאוחר יותר ירדה התוכנית במתכונתה הרדיופונית ועברה לשידור טלפוני בלבד. בהמשך טיאר עבר לשדר את התוכנית מאילת והיא שבה לשידור גם ברדיו בתחנת קול הים האדום, אך לאחר תקופה קצרה עברה התוכנית שוב לשידור טלפוני בלבד. בסוף אוקטובר 2015 עבר טיאר לשדר תוכנית הכרויות חדשה, "מדברים על הכל עם שמוליק טיאר", המשודרת גם היא טלפונית בימים א'-ה' בשעה 23:00 ועד 03:00 לפנות בוקר.

טיאר עוסק בשנים האחרונות במתן ייעוץ ואימון אישי.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:מנחי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:תקליטנים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי דרום אפריקה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1970
החיל

[שמאל|ממוזער|270px|על פי הרב [זלמן מנחם קורן, המדרגה התחתונה (צולמה בצפון מערב ה"רמה" בהר הבית) היא שריד מהחיל]]
על פי תיאורי בית המקדש, **החיל** היה שטח הסמוך לחומת בית המקדש, בין הסורג לבין כותלי העזרה.

## חיל במקרא
חיל (חֵיל וגם חֵל) מוזכר במקרא יחד עם חומה, כחלק ממערכת הביצורים של העיר. התרגומים ומפרשי ימי הביניים מפרשים את המונח חֵל כחומה נמוכה ליד החומה הגבוהה או כחפיר שליד החומה או כשטח ריק הנמצא בסמוך לחומה.

## שטח ומבנה
לפי הפרשנות המסורתית הרווחת, ועל פי רוב החוקרים, החיל היה מתחם ברוחב עשר אמות מסביב לכותלי בית המקדש, מארבע רוחותיו.

אורכו (מצפון לדרום) של הגבול החיצוני של החיל (שם נמצא הסורג), מכל אחת מארבע רוחות השמים, הוא 155 אמות, ורוחבו (ממזרח למערב) הוא 342 אמות. אורכו של הגבול הפנימי של החיל (שם נמצאים כותלי בית המקדש), הוא 135 אמות, ורוחבו הוא 322 אמות.

בצד המזרחי, ארבע האמות שבתוך החיל, הרחוקות מכותל עזרת הנשים, היה שטח מישורי, ובשש האמות הקרובות יותר לעזרת הנשים, היו מדרגות שגובהן ורוחבן של כל אחת מהן היה חצי אמה. בשאר הצדדים היה צורך ביותר משתים עשרה מדרגות להגיע אל המקדש, שהרי בתוך עזרת הנשים היו עוד חמש עשרה מדרגות שבהן עלו אל שטח העזרה.

## שימוש
* העולים לרגל עלו באמצעות המדרגות שבחיל אל בית המקדש.
* בערב פסח שחל בשבת, לאחר הקרבת קורבן פסח, הכת השנייה של ההקרבה התיישבה במקום זה עד צאת השבת, משום שאסור בשבת להביא את הקורבן מהר הבית לבתים בירושלים, שבהם הוא נאכל.
* בחיל היה נתון ל'משמרת' כלי של אבן ובו אפר משריפת הפרה האדומה.
* פרוכת שנטמאה באב הטומאה, היה אסור להכניסה לעזרה וגם לא לעזרת הנשים אלא אחרי הטבילה היו פורסין אותה בחיל כדי שיראו העם את מלאכתה שהיא נאה.
* פרט לבית הדין הגדול שבלשכת הגזית היה בית דין של עשרים ושלושה חכמים שישבו בחיל (תוספתא סנהדרין ז, א).
*חכמי הסנהדרין היו עוזבים את לשכת הגזית ויושבים בחיל בשבתות וימים טובים (גמרא סנהדרין דף פח, א).

## קדושתו

אנשים שאינם יהודים אסורים להיכנס אל שטח החיל, וגם ליהודים טמאי מת אסורה הכניסה.

## ראו גם
* בית המקדש
* הסורג

## קישורים חיצוניים
* מעמד החיל ועזרת נשים בזמן הזה, ישיבת שבות ישראל
*החיל - ביאור עניינים מאת הרב הלל בן שלמה באתר התורה והמקדש
*מידות החיל - מחקר ארכאולוגי-היסטורי-הלכתי מקיף על אודות גודלו וצורתו של החיל, מאת אורי זרם. פורסם בכתב העת מעלין בקודש, גיליון מב.
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בית המקדש
איגרת אבא צאגא

**איגרת אבא צאגא** נשלחה על ידי ליקה כהנת מביתא ישראל, אבא צאגא, בשנת 1862 אל "הכהן הגדול של כל העבריים". האיגרת, הכתובה אמהרית, נשלחה בידי המיסיונר הנוצרי בירינקוסא, שעלה לרגל לירושלים. בירינקוסא מסר אותה לידי סמואל גובאט, הגמון ירושלים, שככל הנראה הסתירהּ. בשנת תרכ"ד (1863) הגיעה האיגרת לידיו של יעקב ספיר, והוא תרגם אותה לעברית ופרסם אותה בעיתונות העברית והיהודית.

## לשון האיגרת

## פירוש האיגרת
השאלה הנוקבת באיגרת - האם הגיע הזמן לחזור לירושלים - עלתה כתגובה לטענות המיסיון כי המשיח כבר בא. נזכרת באיגרת התסיסה המשיחית שעוררו דברי המיסיונרים, תסיסה המביאה באותה שנה לניסיון עליית תרכ"ב בהובלת אבא מהרי.

## פרסום האיגרת

יעקב ספיר פרסם את האגרת לראשונה בהלבנון באוקטובר 1863, כשהוא מספר שהמכתב בא "בכתב ולשון חאבשי", תורגם לאנגלית והוא שב ותרגמו ללשון הקודש. ספיר שב ופרסם את האגרת בהמגיד בינואר 1865.

## לקריאה נוספת
*מנחם ולדמן, **מעבר לנהרי כוש - יהודי אתיופיה והעם היהודי**, משרד הביטחון, תשמ"ט
*מיכאל קורינאלדי, **יהדות אתיופיה - זהות ומסורת**, ראובן מס, תשמ"ט

*Tapani Harviainen, "The Letter of the Falasha Abba Sagga Amlak and Abraham Firkovich" in Martin F. J. Baasten and W. Th. van Peursen (Editors), **Hamlet on a Hill: Semitic and Greek Studies Presented to Professor T. Muraoka on the Occasion of His Sixty-Fifth Birthday**, Peeters Publishers, 2003, , pp. 245 - 255


## קישורים חיצוניים
*יעקב ספיר, **אבן ספיר** א', מקיצי נרדמים, תרכ"ו, דף כ"ח-ל"א
*

## הערות שוליים

קטגוריה:אגרות ביתא ישראל
יונתן חי

**יונתן חי** הוא בונה כינורות ישראלי.

יונתן חי השלים את לימודיו כמהנדס, שהתמחה בשימור מבנים היסטוריים ועבד שמונה שנים במשרד אדריכלים בתל אביב, בעת שהותו באיטליה, שם עבד בתחום התמחותו, החליט לשנות כיוון ובעקבות משיכתו לעבודה בעץ החל בהשתלמות של ארבע שנים בבניית כינורות בבית הספר לבניית כלי קשת בקרמונה שבאיטליה. מוריו בקרמונה היו מאסטרו ג'ורג'ו סקולרי ומאסטרו מסימו נגרוני. 

בתקופת לימודיו בקרמונה זכה יונתן חי במקום הראשון בתחרות האיטלקית הלאומית לבניית כלי קשת. חי סיים את לימודיו בקיץ 2008 וקיבל הסמכה כבונה כינורות. הוא חזר ארצה עם משפחתו, והוא עובד בסטודיו שלו בעין כרמל וממקד את עיקר פעילותו בבניית כלים חדשים בעלי גוון אישי, אותם הוא מבסס על מודלים קלאסים במסורת האיטלקית. הוא עוסק גם בשיקום ושיפוץ כלי קשת אחרים ומשתף פעולה עם בוני כינורות אחרים ועם בונה הקשתות דויד סמואלס.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* יונתן חי מספר על עבודתו
* Finishing Touches – a picture post 

## הערות שוליים

קטגוריה:יצרני כלי נגינה ישראלים
קטגוריה:בוני כלי קשת ישראלים
כינורות
קנרי וורף

[שמאל|ממוזער|[כיכר קנדה 8 (שמאל), כיכר קנדה 1 (מרכז), כיכר קנדה 25 (ימין)]]
**קנרי וורף** (באנגלית: **Canary Wharf**; רציף הקנרית) הוא מתחם עסקים וקניות בלונדון, ממוקם באזור הדוקלנדס שברובע טאוור האמלטס.

בקנרי וורף נמצאים שלושה מהמבנים הגבוהים ביותר בממלכה המאוחדת: כיכר קנדה 1 (הידוע כמגדל קנרי וורף) בגובה 235.1 מטר, כיכר קנדה 8 (מגדל HSBC) וכיכר קנדה 25 (מרכז סיטיגרופ) בגובה 199.5 מטר כל אחד.

## היסטוריה
קנרי וורף נבנה על מעגני מערב הודו הישנים באייל אוף דוגס, שהיו פעילים בין השנים 1802–1980. לפרקים היה האזור אחד המעגנים העמוסים ביותר בעולם.

אזור המעגנים הופצץ רבות במהלך מלחמת העולם השנייה וכמעט כל המחסנים המקוריים נהרסו לחלוטין. על אף ניסיון השיקום, תעשיית הנמל החלה לדעוך בשנות ה-50 של המאה ה-20. חוסר הגמישות והניידות הפכו את המעגנים של מרכז לונדון לפחות רלוונטיים מול נמלי הים ועד 1980 כל המעגנים נסגרו. אלפים נותרו חסרי תעסוקה ואזור הדוקלנדס נעזב, כעדות לכלכלה העולמית המשתנה.

הפרויקט להחייאת אזור הדוקלנדס החל בשנת 1981 על ידי הקמת החברה לפיתוח המעגנים של לונדון על ידי ממשלת השמרנים בראשות מרגרט תאצ'ר.

## תאגידים וסוכנויות
קנרי וורף מכיל כ-1,500,000 מ"ר של שטחי משרדים ומסחר, מתוכם כ-730,000 מ"ר (כ-49%) בבעלות קנרי וורף גרופ (CWG), אשר מנהלת חלק ניכר מהאזור. כ-105,000 איש עובדים בקנרי וורף, מתוכם כ-25% חיים בחמשת הרבעים הסמוכים. אזור הנמלים לשעבר הפך מסוף שנות ה-80 ואילך לאשכול מגדלים שתפוסים בעיקר על ידי המטה העולמי או האירופי של בנקים גדולים רבים, חברות שירותים מקצועיים וארגוני תקשורת. בין הדיירים של קנרי וורף ניתן למצוא בנקים כמו HSBC, סיטיגרופ, מורגן סטנלי, בנק אוף אמריקה, ברקליס, וג'יי פי מורגן, הבנק המלכותי של קנדה (RBC) ודויטשה בנק; חברות שירותים פיננסיים כמו נורתן טראסט ותאגיד סטייט סטריט; חברות מדיה בכירות וחברות טכנולוגיה מובילות כמו רויטרס ודיילי מירור, סוכנות הדירוג פיץ', אינפוסיס, מטלייף, דירוגי מודי'ס, סטנדרד אנד פורס גלובל   וקבוצת האקונומיסט; פירמות עורכי הדין קליפורד צ'אנס וסקאדן, ארפס, סלייט, מיגר אנד פלום, ופירמת רואי החשבון ארנסט אנד יאנג. 

עד 2018, קנרי וורף אירחה גם שתי סוכנויות של האיחוד האירופי, הסוכנות האירופית לתרופות (EMA) ורשות הבנקאות האירופית (EBA), שעברו לאמסטרדם ולפריז בהתאמה, עקב הברקזיט.

## מרכזי קניות
מרכז הקניות קנרי וורף מורכב מחמישה קניונים מחוברים: קנדה פלייס, אבוט פלייס, ג'ובילי פלייס, קרוסרייל פלייס וצ'רצ'יל פלייס. הקניונים מספקים מעל 102,193 מ"ר של שטחי מסחר עם יותר מ-310 חנויות. ישנם גם ברים ומסעדות במפלס הרחוב.

## מוזיאונים וארכיונים
מוזיאון הדוקלנדס של לונדון, שנפתח במחסן ג'ורג'יאני, בניין רשום בדרגה I, על ידי המלכה אליזבת השנייה ביוני 2003, הוא אחת האטרקציות העיקריות באזור. הוא מוקדש להיסטוריה של הנהר, הנמל והאנשים של לונדון, מההתיישבות הרומית ועד ימינו. המוזיאון מציע מגוון פעילויות לילדים ולמשפחות, כולל תצוגות אינטראקטיביות.

## מדיה
"איסט לונדון אדוורטייזר" (לשעבר "הדוקלנדס אנד איסט לונדון אדוורטייזר") הוא עיתון מקומי היוצא לאור מדי שבוע וקיים גם באונליין.

"וורף לייף" הוא כתב עת דו-שבועי של 15,000 עותקים עבור קנרי וורף, דוקלנדס ומזרח לונדון. מהדורה אלקטרונית זמינה גם כן.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:לונדון: שכונות
קטגוריה:אזורי עסקים
קטגוריה:נמל לונדון
תפילין (שיר)

**תפילין הוא [[שיר]]** מאת יונה וולך שהתפרסם לראשונה בכתב העת הספרותי "עתון 77" ב-1982 ועורר סערה רבה זמן קצר לאחר מכן. השיר עוסק בתפיסת העצמי: גוף ונפש, ובהקשר של התרבות היהודית והישראלית; הוא מאזכר תפילין, שהן תשמיש קדושה חשוב ביהדות, בהקשר מיני מרוקן לכאורה מיחס הכבוד המקובל הנדרש במסורת היהודית.

## תכנים ואמירות

השיר נכלל בקובץ שיריה של וולך, "אור פרא"; אחד משיריה הרבים אשר עסקו ביחסים קרובים עם הורים, ידידים ובני זוג רומנטיים, שתיארו תלות רגשית, ויחסי שולט-נשלט, קריאה לעזרה, יחסי מין, ביקורת, פרידה, געגועים ופרישת מערך ציפיות מורכב ורב ניגודים לכתחילה מהזולת. אחרי "תפילין" נכתבו השירים: תותים,, כשתבוא,, "כשתבוא לשכב איתי כמו שופט", "כשתבוא לשכב איתי כמו אלהים" ו"כשתבוא לשכב איתי". העיסוק במיניות מופיע גם בשירים אחרים של וולך, אשר לפי דעתו של חוקר הספרות גבריאל מוקד, הייתה "משוררת ארוטית מאוד".

רות צופר העירה על שיר זה: . יעל גילעת הוסיפה: "וולך הציגה בשיר זה הבניה חדשה של מיניות נשית וזהות נשית, תוך שימוש שירי-רדיקלי בתפילין, אשר יותר מכל חפץ פולחני אחר בתרבות היהודית, עשוי היה לייצר עבורה מרחב תיאטרלי-פולחני, סוג של במה שעליה "מתרחש שיר-מיצג".

## תגובות בציבוריות הישראלית
השיר עורר מחאה נרחבת, בשל מה שנתפס אצל רבים כחילול הקודש וכבוטות מינית מוגזמת. הסערה הציבורית כללה תגובות נזעמות של קוראים, לרבות שורה של מכתבי איום, ובהם חבילה עם תפילין שנחתכו בפראות בסכין. המשוררת החרדית זלדה, שהייתה כותבת קבועה ב"עתון 77" וידידה קרובה של וולך, כתבה לעורך כתב העת: "כשראיתי את השיר של יונה חשבתי כי הלוואי ומתתי, לא אוכל עוד להחזיק ביד עיתון שהדפיס דבר כזה". ואכן, מאותו גיליון הפסיקה לקחת חלק בכתב העת, ואף ניתקה לחלוטין את קשריה עם וולך, עמה הופיעה ב"צוותא" בערבי הקראת שירה. השיר גרר גם הצהרה בוטה במיוחד של סגנית שר החינוך והתרבות, מרים גלזר-תעסה, כשנה וחצי לאחר פרסומו: "וולך פשוט מופרעת... בהמה מיוחמת שכותבת שיר כזה ועוד מפרסמת אותו... זה גל עכור... אנרכיה".

הסערה הציבורית גברה כאשר הצלם מיכה קירשנר פרסם בירחון "מוניטין" את עבודתו "דיוקן יונה וולך", שכללה תצלום של גבר עירום עם תפילין לצדה של המשוררת, לבושה שחורים, כשעל ראשה כובע אדום, יושבת על שרפרף אדום, ועיניה עצומות, כתיאור אומנותי לשיר. בשנת 2002, עשרים שנה לאחר פרסומו הראשון של התצלום, הוא היה אמור להופיע במסגרת תערוכת התמונות של וולך "פוטו יונה" במוזיאון רמת גן, אך בעקבות מחאות, ובהוראת ראש העיר צבי בר, הודיע המוזיאון שהצילום יצונזר מהתערוכה.

## קישורים חיצוניים
* יונה וולך, תפילין - הטקסט המלא של השיר, באתר "הארץ"
* יונה וולך, תפילין, הטקסט המלא של השיר
* 
*  - קטע מראיון טלוויזיוני של וולך עם מאיר שלו משנת 1982, הכולל התייחסות לשיר תפילין, באתר "הספריה החדשה"

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:BDSM בספרות
קטגוריה:שירי 1982
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי יונה וולך
קטגוריה:ארוטיקה
משפחת אמאטי

**משפחת אמאטי** (באיטלקית: **Amati**) הוא שמה של משפחת בוני כינורות איטלקים, שפעלה ושגשגה בקרמונה משנת 1549 עד 1740.
[ממוזער|כינור של אנדראה אמאטי במוזיאון מטרופוליטן ב[ניו יורק]]
## בני המשפחה
### אנדראה אמאטי

**אנדראה אמאטי** (1505-1510 בערך - 1578 בערך) היה בונה הכינורות המוקדם ביותר, שכליו שרדו עד ימינו. למעשה, אפשר לראות בו, פחות או יותר, את האחראי לפרופיל הסופי של משפחת הכינור המודרנית. מספר קטן מן הכלים שבנה עודם קיימים כיום, מתוארכים בין 1564 ו-1574 ורובם נושאים את שלט האצולה של שארל התשיעי, מלך צרפת.

### אנטוניו וג'ירולאמו אמאטי

יורשיו וממשיכי דרכו של אנדראה אמאטי היו בניו, **אנטוניו אמאטי** (נולד בסביבות 1550) 
ו**ג'ירולאמו אמאטי** (1551-1635). השניים, שנודעו בשם "האחים אמאטי", הכניסו חידושים מרחיקי-לכת בעיצוב הכלי, ביניהם שכלול צורתם של פתחי ה-f. הסברה היא, שהאחים היו חלוצי מתכונת האלט המודרנית של הויולה, בניגוד לוויולות הטנור, הוותיקות יותר.

### ניקולו אמאטי

**ניקולו אמאטי** (נולד ב-3 בדצמבר 1596 - 12 באפריל 1684) היה בנו של ג'ירולאמו אמאטי ובעל המוניטין הרבים ביותר בבני המשפחה. ניקולו אמאטי שיפר את הדגם שאימצו יתר בני אמאטי ויצר כלים, שהיו מסוגלים להפיק צליל גדול יותר. התבנית שלו הייתה קטנה מן הרגיל, אך הוא בנה גם דגם רחב יותר, הידוע כיום כ"גראנד אמאטי", ואלה היו לכינורות המבוקשים ביותר שלו.

מבין תלמידיו, המפורסמים ביותר היו אנטוניו סטרדיווארי ואנדראה גוארנרי, הראשון במשפחת בוני הכינורות גוארנרי. (יש מחלוקת ניכרת בנושא חניכותו של אנטוניו סטרדיווארי. אף כי הכינור הראשון הידוע של סטרדיווארי קובע כי היה תלמידו של אמאטי, תקיפות הקביעה מוטלת בספק.)

### ג'ירולאמו אמאטי

בונה הכינורות האחרון במשפחה היה בנו של ניקולו, **ג'ירולאמו אמאטי**, שנודע בשם הירונימוס השני (26 בפברואר 1649 - 21 בפברואר 1740). הוא שיפר אומנם את הקשתות של אביו, אך בסך הכל הכלים שבנה נופלים מאלה של גדול בוני הכינורות בתקופתו, אנטוניו סטרדיווארי.

## כינורות אמאטי קיימים

באתר הרשת NMM אין רשימה מרוכזת של כלי אמאטי באוסף שלהם, על כן הקישור אליהם נעשה אינדיבידואלית.

כלי אמאטי במוזיאון המוזיקה הלאומי:

* אנדראה אמאטי:
:צ'לו, "המלך", מסביבות 1545, הצ'לו העתיק ביותר בעולם
: ויולה, 1560
: כינור, 1560
: כינור, 1574
* ג'ירולאמו אמאטי:
: כינור, 1604
: כינור בגודל 7/8, 1609
: כינורון (ויולינו פיקולו), 1613
* ניקולו אמאטי:
: כינור, 1628

## הערות

ערך זה בוויקיפדיה האנגלית עובד ממהדורת 1911 של האנציקלופדיה בריטניקה, ערך "אמאטי", שהוא כיום נחלת הציבור.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:יצרני כלי נגינה
קטגוריה:בוני כלי קשת איטלקים
כלי קשת
הרבית

שמאל|ממוזער|250px|מראה בתערוכה "הרבית"
[שמאל|ממוזער|250px|"אוהל דלת ברזל", פרט מתוך המיצב שהוצג בתערוכה "ובסוף נמות", אמנות צעירה בשנות התשעים בישראל" ב[מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית, 2008. דלת ברזל, מראות, דלת כניסה, חורי הצצה ותכולת בית. 165 × 190 × 230 ס"מ.]]

"**הרבית**" הוא שמו של מיצב גדול מאת הפסלת הישראלית סיגלית לנדאו ואשר הוצג בביתן "בילי רוז" במוזיאון ישראל. המיצג נבנה כחלק מתערוכה שנקראה "גרר..." אותה אצרו יגאל צלמונה ושרית שפירא ונפתחה ב-8 באוגוסט 1995. לצד לנדאו השתתף בתערוכה גם האמן הישראלי גיא בר אמוץ.

במרכז המיצב, אליו נכנסים המבקרים דרך פתח בקיר שעוצב מבקבוקי פלסטיק של משקאות שונים, הועמד אובייקט נמוך שנבנה בעזרת משטחים ("פדים") ל"עכבר" ועוצב לצורת "אבן השתייה" שבהר הבית. במרכזו חפרה לנדאו מכתש ובו גידלה פטריות שנלקחו מבני אדם במצב של חוסר הכרה ("צמח").

לצד האובייקט בנתה לנדאו אוהל העשוי מדלתות ובו ותכולת בית. מן התקרה נתלו בשרשראות פסלי ברונזה אקספרסיביים של נשים פרושות זרועות, המאזכרים את פסלו של ז'ק ליפשיץ "אם וילד" (1945-1941), אשר מוצב במוזיאון. אובייקטים נוספים שנתלו מן התקרה כללו שני תופי מרים אשר עוצבו לדמות עיניים והצופים התבקשו לזרוק אבנים קטנות אליהן.

בחלל התערוכה הוקרנו קטעי וידאו ובהם ראיון עם רסטורטור ממוזיאון ישראל שהציג תהליך של "עישון" אותו עוברות יצירות אמנות המוכנסות אל המוזיאון ונועד להרוג פטריות ובקטריות אחרות, וכן צילום של לנדאו, הלבושה בבגד ניילון שחור ובמסכת גז במזבלה ליד הכפר הערבי אל עזרייה.

"תמיד עניין אותי מה קורה מתחת לאבן", העירה בראיון על העבודה, "קשה להתעלם מהקשרי האינתיפדה, שם מורמות אבנים מסוג אחר. מוטיב ההרמה והחיטוט חזק אצלי מאוד: הרמה של אבן, הרמת פסלו של נמרוד וחשיפת תוכן הכן שעליו הוא עומד, רחל המחכה שיעקב ירים את האבן מפי הבאר - זה מתקשר לאקטיביות ולפסיביות, וגם לצורך של הצאן לשתות". בין הפריטים הנוספים בתערוכה בלט סרט וידאו בו נוצר קישור בין פעולת השימור הפיזית והרעיונית המתנהלת במוזיאונים, לבין הסביבה הפוליטית-חברתית בו ניצב המוזיאון כ"הר" לאומי.

## הערות שוליים

קטגוריה:מיצבים
קטגוריה:פיסול ישראלי
קטגוריה:סיגלית לנדאו
קטגוריה:יצירות משנת 1995
משפט ויגנר-אקרט

**משפט ויגנר-אקרט** הוא משפט שחשיבותו העיקרית היא השימוש בו במכניקת הקוונטים. לפי המשפט, ניתן לכתוב את אלמנטי המטריצה של אופרטור טנזורי אי פריק T^{(k)}_q בין מצבים של תנע זוויתי כמכפלה של גורמים באופן הבא

:\langle \tau' j'm'|T^{(k)}_q|\tau jm\rangle =\frac{1}{\sqrt{2j'+1}}\langle \tau' j'||T^{(k)}||\tau j\rangle \langle kjqm|j'm' \rangle 

כאשר \ \tau מסמל את המספרים הקוונטיים שאינם קשורים לתנע הזוויתי. הגורם \langle \tau' j'||T^{(k)}||\tau j\rangle נקרא "אלמנט המטריצה המצומצם", חישובו בדרך כלל מסובך אך ניתן להראות כי הוא איננו תלוי ב- \ m' וב- \ q. המקדמים \langle kjqm|j'm' \rangle הם מקדמים ידועים הנקראים מקדמי קלבש-גורדן.

## דוגמה לשימוש במשפט
תחת קירוב הדיפול החשמלי ובצימוד **L-S**, ההסתברות ליחידת זמן של מעבר קרינתי (פליטת פוטון) בין שני מצבים חד אלקטרוניים \ |\tau J M \rangle, |\tau' J' M' \rangle של אטום מתכונתית לריבוע אלמנט המטריצה

:d_{nm} \equiv \langle \tau' J' M' | r | \tau J M \rangle

כאשר \ \tau מייצג את המספרים הקוונטים שאינם קשורים לתנע הזוויתי. מכיוון שכל אופרטור וקטורי, ובפרט האופרטור \ r, ניתן לכתיבה כטנזור אי פריק מדרגה 1, נוכל להשתמש במשפט כדי לקבל שאלמנט המטריצה יחסי למקדמי קלבש גורדן

:\langle \tau' J' M' | r_q^{(1)} | \tau J M \rangle \propto \langle 1 J q m|J'M' \rangle

מתוך תכונות מקדמי קלבש גורדן, ניתן להסיק את כללי הברירה הבאים למעבר בתנאי דיפול חשמלי: מעבר מותר הוא מעבר שהמצבים ההתחלתי והסופי שלו מקיימים את התנאים

:\Delta J = 0, \pm 1

:\Delta M = 0, \pm 1

כמו כן, המעבר ממצב עם \ J=0 למצב עם \ J'=0 הוא מעבר אסור.

## משפט ההטלה של לנדה (Landé projection Theorem)

משפט לנדה הוא מקרה פרטי של משפט ויגנר אקרט, עבור אופרטור טנזוריאלי מהמעלה הראשונה: T^{(1)}_q, כלומר אופרטור וקטורי
V_i

במקרה זה מתקיים:

:\langle \tau' j'm'|V_i|\tau jm\rangle =\frac{4\pi^2}{h^2 j(j+1) }\langle \tau' j m|J\cdot V|\tau jm\rangle \langle j,m'|J_i|j,m \rangle 

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:מכניקת הקוונטים
ויגנר-אקרט
ג'מה גלגני

**ג'מה גלגני** (באיטלקית: **Gemma Galgani**; 12 במרץ 1878 - 11 באפריל 1903) היא קדושה של הכנסייה הקתולית באיטליה.

גלגני נולדה בקמיליאנו שבקפנורי, טוסקנה. כשהייתה ילדה קטנה, עברו הוריה ללוקה שבטוסקנה. אביה היה רוקח אדוק בדתו וצאצא של ג'ובאני לאונרדי. היא הפכה אדוקה מאוד בדתה והושפעה מאוד מן הפסיוניסטים, מסדר מיסטי. בשלב מסוים, החלה לגלות סימני סטיגמטה. ב-1903 נפטרה בלוקה שבטוסקנה כתוצאה ממחלת השחפת.

ב-2 במאי 1940 הכריז עליה האפיפיור פיוס השנים עשר כעל קדושה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ילידות 1878
קטגוריה:קדושות נוצריות
קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:איטלקיות שנפטרו משחפת
קטגוריה:נפטרות ב-1903
סויוז 2

**סויוז 2** (ברוסית: **Союз 2**, "ברית 2") הייתה חללית מדגם סויוז 7K-OK. החללית הייתה בלתי מאוישת, היא שוגרה למסלול ב־25 באוקטובר 1968 ומטרתה הייתה לבצע תמרוני עגינה עם סויוז 3. אף על פי ששתי החלליות התקרבו מאוד אחת לשנייה, העגינה לא התבצעה. סויוז 2 הונחתה ב־28 באוקטובר ויומיים אחר כך הונחתה סויוז 3. 

## הערות שוליים

קטגוריה:תוכנית סויוז
קטגוריה:1968 בברית המועצות
מתרס

[שמאל|ממוזער|250px|מתרסים עשויים אבני רחוב, [פריז, 1871.]]
**מִתְרָס**, הקרוי לעיתים בשם הלועזי **בָּרִיקָדָה** (בצרפתית: **Barricade**), הוא מכשול או מחסום מאולתר שבו נעשה שימוש במסגרת התקוממויות חברתיות וקרבות רחוב ושמטרתו לנטרל, לפקח או למנוע מעבר תחבורה וכוחות במסלול מסוים.

השימוש ההיסטורי הראשון במתרסים במהלך התקוממות חברתית התרחש בפריז ב-12 במאי 1588, ביום אשר כונה לימים "יום הבריקדות" (בצרפתית: Journée des barricades). במהלך אירועים אלה הצליחו מורדים מבני פריז להניס את המלך אנרי השלישי מן העיר, והשאירו אותה בידי הליגה הקתולית. באירוע זה נעשה שימוש במרכבות, עצים וחביות (שעל שמן של האחרונות בצרפתית, barriques, נקראו הבריקדות), על מנת למנוע מן המשמר השווייצרי וכוחות אחרים נאמנים למלך מלחוש לעזרתו.

## ראו גם
* מתרס רעש - מבנה בתחום התכנון התחבורתי של ההנדסה האזרחית, אשר מטרתו צמצום הרעשים באזור יישוב ליד ציר תחבורה סואן

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ביצורים
קטגוריה:תחבורה
אדולף פוקורני

**אדולף פוקורני** (גרמנית: **Adolf Pokorny**; 26 ביולי 1895 – ?), היה דרמטולוג ודוקטור לרפואה שעמד לדין במשפט הרופאים בגרמניה.

## קורות חיים
פוקורני, יליד ווינה שבאוסטריה נלחם במלחמת העולם הראשונה, זכה בעיטורים רבים ולאחר מכן הועלה לדרגת לוטננט שני.
בשנת 1922 הוא השלים דוקטורט לרפואה וקיבל את ההסמכה. לאחר כשנתיים, פתח מרכז רפואי בצ'כיה, המתמחה במחלות מין ועור.

ב-1939 ניסה להתקבל למפלגה הנאצית אך בקשתו נדחתה מפני שהיה נשוי לרופאה יהודייה ממנה התגרש כארבע שנים קודם לכן.

בזמן מלחמת העולם השנייה, פוקורני היה קצין רפואי של הכוחות המזוינים של גרמניה. פוקורני היה אחד מהנאשמים במשפט הרופאים, והוא הואשם בכך שערך ניסויים של עיקור כפוי באסירים במחנות ריכוז והשמדה.

## ראו גם
* ניסויים בבני אדם על ידי הנאצים

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ניסויים בבני אדם על ידי הנאצים: פושעים
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:רופאים נאצים
קטגוריה:פושעי מלחמה נאצים
קטגוריה:רופאי עור
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1895
אייל אוף דוגס

**אייל אוף דוגס** (אנגלית: **Isle of Dogs**; מילולית: אי הכלבים) הוא חצי אי במזרח לונדון המוקף משלושת צדדיו (המזרחי, הדרומי והמערבי) על ידי אחד מהפיתולים הגדולים ביותר של נהר התמזה. מכיוון צפון נמצאים מעגני מערב הודו, כך שהגישה היחידה לאי היא דרך שני גשרים החוצים את המעגנים המזרחיים והמערביים. האי שייך לרובע טאוור האמלטס והוא חלק מהדוקלנדס.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:לונדון: שכונות
קטגוריה:איים לשעבר
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: חצאי איים
מוטי דניאל

**מוטי דניאל** (נולד ב-24 ביולי 1963) הוא כדורסלן עבר ישראלי.

## קריירה
דניאל גדל במחלקת הנוער של הפועל חולון ושם החל את הקריירה המקצוענית שלו. בהמשך למד באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון בארצות הברית, יחד עם מנחם אטלס וגלעד שמחוני.
בשנת 1987 הצטרף למכבי תל אביב וזכה עימה בשמונה אליפויות וארבעה גביעים. במכבי שימש בעיקר כשחקן השישי, ואם זאת קיבל דקות רבות במשחק והיה כחלק מרכזי מסגל הקבוצה. הגיע עם מכבי תל אביב לשני משחקי גמר גביע אירופה לאליפות, בשנת 1988 נגד טרסר מילנו, ובשנת 1989 נגד יוגופלסטיקה ספליט, בשני משחקי הגמר מכבי הפסידו, ולא זכו בגביע.

בשנת 1996 הצטרף להפועל ירושלים איתה זכה בגביע המדינה בשנת 1997.

בעונת 2002, בן 39, שיחק דניאל במכבי אשדוד מהליגה הלאומית עונה אחת, לאחריה פרש מכדורסל מקצועני. סך הכול קלע 5,165 נקודות במסגרת הליגה הסדירה הראשונה.

דניאל שיחק בעמדת הפורוורד, היה בעל קליעה טובה מכל טווח ונודע כבעל רוח לחימה. קלע לאורך השנים 1213 נקודות ב-162 משחקים במדי נבחרת ישראל.

בעבר שיחק בליגות הנמוכות בקבוצת הכדורסל "אליצור חולון" וגם בליגת המכללות עם המרכז האקדמי למשפט ועסקים.

מהווה חלק מקבוצת הוותיקים של מכבי תל אביב הקרויה על שמו של המאמן רלף קליין.

ב-2005 מונה למנהל מקצועי בהפועל ירושלים וכחלק מתפקידו היה אמור לבחור את המאמן, אך כיוון שההנהלה לא קיבלה את בחירתו בעודד קטש, יחסי העבודה שלו עם הקבוצה התערערו ולאחר זמן קצר הפסיק את עבודתו בתפקיד.

דניאל שימש בעונת  כמנהל המקצועי בקבוצת אליצור יבנה מהליגה הלאומית.

ביולי 2011 מונה למנכ"ל הפועל חולון ונשא בתפקיד למשך שתי עונות.

מאז 2017 דניאל משמש כמנהל נבחרת ישראל בכדורסל.

## חיים אישיים
נשוי לשירי דניאל ואב לשישה ילדים, בהם הכדורסלן שון דניאל. אביו היה הכדורסלן משה דניאל.

## קישורים חיצוניים

* פרופיל שחקן, באתר המנהלת
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורסלני נבחרת ישראל
קטגוריה:כדורסלני הפועל חולון
קטגוריה:כדורסלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורסלני הפועל ירושלים
קטגוריה:כדורסלני מכבי ראשון לציון
קטגוריה:כדורסלני מכבי אשדוד
קטגוריה:כדורסלנים ישראלים בליגת המכללות בארצות הברית
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון
קטגוריה:חולון: כדורסלנים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1963