יורם צלקובניק

**יורם צלקובניק** (י"ח בכסלו ה'תש"י, 9 בדצמבר 1949 – כ"ה בטבת ה'תשפ"ו, 14 בינואר 2026) היה שופט מחוזי ישראלי ותת-אלוף בצה"ל. כיהן כסגן נשיא בית המשפט המחוזי בבאר שבע ובבית המשפט המחוזי מרכז. במהלך שירותו רב־השנים בצה"ל מילא שורה של תפקידים ובהם משנה לנשיא בית הדין לערעורים, נשיא בית הדין הצבאי של מחוזות מרכז, מטכ"ל, חיל האוויר ופיקוד העורף ("הבית הירוק") ונשיא בית הדין דרום ומז"י. כמו כן, שימש בתפקיד סגן נציב שירות המדינה.

## ביוגרפיה
נולד בחיפה לוורדה ולשלמה צלקובניק. האב, שלמה, הוא ניצול השואה שעבד בנמל חיפה. למד בבית הספר היסודי "רמז" בעיר, וב־1967 סיים את לימודיו בתיכון "ליאו בק". באותה שנה החל את לימודי המשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים במסגרת העתודה האקדמית. הוא הוסמך כעורך דין בשנת 1971.

### קריירה צבאית
בשנת 1971 החל את שירותו בפרקליטות הצבאית. לאחר מכן שירת כשופט בבית הדין הצבאי מחוז דרום ובהמשך מונה לנשיאו. בהמשך מונה לנשיא בית הדין הצבאי למחוזות מרכז, מטכ"ל, חיל האוויר ופיקוד העורף, הידוע בכינויו "הבית הירוק" ביפו.

צלקובניק עמד בראש ההרכב שדן בפרשת "גבעתי ב'", שעסקה באלימות קשה כלפי עצורים פלסטינים במהלך האינתיפאדה הראשונה. במסגרת פסק הדין הודגש כי האחריות הפלילית חלה גם על מפקדים שאישרו, התירו או נמנעו מלמנוע מעשים אלה.

טקסט=תא"ל יורם צלקובניק עת שירת כמשנה לנשיא בית הדין לערעורים, 1997|ממוזער|תא"ל יורם צלקובניק עת שירת כמשנה לנשיא בית הדין לערעורים, 1997
בהמשך מונה למשנה נשיא בית הדין הצבאי לערעורים. בתקופה זו, בין השאר, נתן פסק דין במסגרת ערעור בפרשת אסון האימונים בצאלים (1990), הידועה כ"צאלים א'", שבה נהרגו 5 חיילי מילואים ונפצעו נוספים בעקבות ירי ארטילרי שגוי במהלך תרגיל. פסק הדין ניתן בהרכב השופטים שכלל את האלוף בן ציון פרחי, תת־אלוף תיאודור אור ותא"ל יורם צלקובניק. בית הדין לערעורים דחה את הערעורים על ההרשעות, וקבע כי האחריות לבטיחות בתרגיל מוטלת בראש ובראשונה על בעלי התפקידים עצמם. בנוסף, נקבע כי אין בהסתמכות על מנגנוני פיקוח או על גורמים אחרים כדי לפטור מאחריות אישית לרשלנות.

צלקובניק פרש מצה"ל בשנת 1997, בתפקיד המשנה לנשיא בית הדין הצבאי לערעורים ובדרגת תת־אלוף.

### נציבות שירות המדינה
לאחר כמה שנים כעורך דין בשוק הפרטי, מונה בשנת 2002 לסגן נציב שירות המדינה. במסגרת תפקידו פעל צלקובניק לחיזוק מערך האכיפה ולהרחבת תחומי החקירות, התביעה והמשמעת בשירות המדינה, ולחיזוק מעמדו של מערך זה בשירות הציבורי. שימש בתפקידו זה עד לשנת 2006.

### כהונתו בבתי המשפט המחוזיים
בינואר 2006 מונה לשופט בבית המשפט המחוזי בבאר שבע. במהלך יותר מעשור ישב בהרכבים בתיקים פליליים ואזרחיים מרכזיים בדרום. באוקטובר 2016 מונה לסגן נשיא בית המשפט המחוזי וכיהן בתפקיד זה עד פרישתו.

עם סיום כהונתו בדרום נקרא לשוב ולכהן בבית המשפט המחוזי מרכז, והוא נעתר לכך. גם שם עסק בתיקים פליליים ואזרחיים משמעותיים, לרבות בערעורים מורכבים, ובהם הדגיש את משקלה של הפגיעה האנושית ואת אחריותו של בית המשפט להגן על ערכי היסוד של קדושת החיים והבטיחות הציבורית. הוא המשיך לכהן בבית המשפט המחוזי מרכז עד אוגוסט 2024, והוסיף ליטול חלק מרכזי בעבודת ההרכבים ובדיונים עד הגיעו לגיל 75.

## חיים אישיים
בשנת 1982 נישא לאסתי צלקובניק. הם התגוררו ברמת גן ולאחר מכן בקריית אונו. ליורם שני ילדים: איש התקשורת אור צלקובניק ועורכת הדין קרין צלקובניק־סובלמן.

לצד עיסוקיו במשפט שימש מתרגם מקצועי. בין השאר תרגם מאנגלית את רבי המכר "מרדף ימי", "פיגוע ימי" ו"צוללת רפאים", ספריו של הסופר הבריטי פטריק רובינסון.

ב־14 בינואר 2026 הלך לעולמו.

רבים ממערכת המשפט ספדו לו, ובהם היועץ המשפטי לממשלה לשעבר, אביחי מנדלבליט, שאמר עליו:"צלקובניק הוא השופט הכי טוב שהכרתי, משפטן מעולה ובעיקר בן אדם משכמו ומעלה".

## קישורים חיצוניים
* השופט יורם צלקובניק באתר הרשות השופטת
* פסקי דין של יורם צלקובניק באתר תקדין

## הערות שוליים

קטגוריה:שופטי בית המשפט המחוזי בבאר שבע
קטגוריה:שופטי בית המשפט המחוזי מרכז
קטגוריה:שופטי בתי הדין הצבאיים
קטגוריה:מתרגמים מאנגלית לעברית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2026