open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ٶ

**ٶ** (בערבית: **واو بهمزة عالية**) הוא תו בכתב הערבי, המורכב מהאות **[[و|ואו (و)]]** ועליה סימן **[[המזה עילית (ء)]]**. התו אינו חלק מהאלפבית הערבי התקני, והוא נכלל בתקן יוניקוד לצורך ייצוג מדויק של טקסטים היסטוריים וכתבים שאינם עומדים בכללי הכתיב הערבי המודרני.

## צורה וגרפיה
צורת התו **ٶ** מבוססת על גוף האות ואו, שמעליו מוצב סימן המזה בגובה מורם ביחס לצורה התקנית **ؤ** (ואו עם המזה מעל). ההבדל בין הצורות הוא גרפי בלבד, ואינו משקף הבחנה פונטית.

המזה העילית מופיעה כמרכיב גרפי נפרד, ואינה “יושבת” ישירות על גוף האות כפי שנהוג בכתיב התקני.

## הגייה
בדומה לצורות אחרות הנושאות המזה, התו **ٶ** מציין את העיצור הסותם הגרוני **/ʔ/**. ההגייה נקבעת על ידי ההמזה עצמה, ולא על ידי האות ואו המשמשת כנשא גרפי.

## שימוש
לפי תיעוד בתקן יוניקוד, התו **ٶ** נוסף לצורך תאימות עם כתבי יד וטקסטים היסטוריים שבהם הופיעו צורות כתיב לא־סטנדרטיות של המזה. התו אינו מצוי בשימוש בערבית מודרנית תקנית, ואינו נחשב לאות עצמאית במערכות כתיב עכשוויות.

## מעמד תקני
התו **ٶ** אינו נכלל באלפבית הערבי ואינו מופיע בכללי הכתיב הרשמיים של הערבית הקלאסית או המודרנית. הכללתו בתקן יוניקוד נועדה לשימור ולתיעוד נאמן של טקסטים קיימים, ולא לשמש כהמלצה לשימוש שוטף.

## יוניקוד
בתקן יוניקוד מופיע התו בשם **ARABIC LETTER HIGH HAMZA WAW**, והקוד שלו הוא **U+0676**. הוא משתייך לקבוצת תווי הכתב הערבי שנוספו לצורך תאימות עם מסורות כתיב היסטוריות.

## ביבליוגרפיה

* Versteegh, Kees. ''The Arabic Language''. Edinburgh University Press.
* Fischer, Wolfdietrich. ''A Grammar of Classical Arabic''. Yale University Press.
* Daniels, Peter T. & Bright, William (eds.). ''The World’s Writing Systems''. Oxford University Press.


## ראו גם

* ء (המזה)
* ء (המזה עילית)
* ٸ (יה עם המזה עילית)
* ٵ (אליף עם המזה עילית)
* אלפבית ערבי

## הערות שוליים

קטגוריה:אלפבית ערבי
מתקן האימונים כפר גלים

**מתקן האימונים כפר גלים** הוא מתחם האימונים המרכזי של מועדון הכדורגל מכבי חיפה, הממוקם בכפר גלים, השוכן בגבולה הצפוני של מועצה אזורית חוף הכרמל, במבואותיה הדרומיים של העיר חיפה. המתחם משמש את הקבוצה הבוגרת של המועדון לאימוניה השוטפים, וכן את כלל קבוצות מחלקת הנוער.

היוזמה להקמת המתקן החלה בשנת 1996, במהלך סיור שערכו נשיא המועדון, יעקב שחר, ומנהל המתקנים, ציון ביטון, בשטח פנימיית כפר גלים. השטח, שהיה באותה עת שדה חיטה, אותר על ידי ביטון כמיקום פוטנציאלי להקמת מתקן קבע למועדון. תנופת הפיתוח של המתחם הואצה בשנת 2002.

מתחם האימונים כולל שלושה מגרשי כדורגל המשרתים את כלל קבוצות המועדון.

בדצמבר 2025, פורסם כי מתקן האימונים כפר גלים ישופץ בעלות של כ־50 מיליון שקל; כאשר במהלכו, יכלול מגרשים חדשים עם מערכות ניקוז מתקדמות לפתרון בעיית ההצפות, לצד מגרש מוקטן לאימוני לחץ וטריבונות. מבחינה לוגיסטית ורפואית, המתחם יציע חדרי התאוששות הכוללים אמבטיות קרח, סאונות ומתקני קריותרפיה, לצד חדרי פיזיותרפיה, פיזיולוגיה, חדר כושר, פילאטיס ומטבח. בנוסף, יוקמו מתחם טלוויזיה משוכלל, חדרי מאמנים והנהלה, ואזורים סטריליים המיועדים לשחקנים ולצוות המקצועי.

## הערות שוליים

קטגוריה:מכבי חיפה (כדורגל)
קטגוריה:מועצה אזורית חוף הכרמל
באיירן

**בָּאיֶירְן** הוא התעתיק העברי ל-**Bayern**, שמה של מדינת **בוואריה** בגרמנית.
המשחקים הפאראלימפיים מילאנו – קורטינה (2026)

**[[המשחקים הפאראלימפיים|משחקי החורף הפאראלימפיים]] ה-14** (באיטלקית: **Milano Cortina 2026 Giochi paralimpici invernali**) הם אירוע ספורט גדול ומרכזי שנערך מ-6 במרץ עד ל-15 במרץ 2026 במילאנו ובקורטינה ד'אמפצו, איטליה.

## המשחקים
### ענפי הספורט
במשחקים הפאראלימפיים מתקיימים 79 תחרויות ב-6 ענפי ספורט. תחרות יותר מהמשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2022)

## המשלחת הישראלית

ישראל משתתפת בפעם השנייה במשחקי החורף הפאראלימפיים. הנציגה הישראלית היחידה היא שיינא וספי, המתחרה בענף הסקי האלפיני.

## טבלת מדליות

במשחקים האולימפיים מילאנו – קורטינה זכו עד עכשיו .

## ראו גם
* אולימפיאדת מילאנו – קורטינה (2026)

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

2026
קטגוריה:בייג'ינג: תחרויות ספורט
מילאנו - קורטינה (2026)
קטגוריה:2026 באיטליה
משה מלכה (ראש ישיבה)

הרב **משה מלכה** (1937 – 2012) היה רב, ומייסד הישיבה הספרדית הראשונה בעיר בני ברק - ישיבת אהל משה.

## ביוגרפיה
הרב משה מלכא נולד במרוקו בכ"ו כסלו תרצ"ח, לאביו רבי ניסים ולאימו מרת עישה. בגיל 17 עלה עם הוריו לארץ, והתגוררו בבית שאן. 

בצעירותו למד בישיבת פורת יוסף אצל הרב עזרא עטיה, ולימים שימש משגיח רוחני עוד בהיותו בחור. לאחר מכן החל ללמוד בישיבת קול תורה אצל הרב שלמה זלמן אויערבך, וכן שמע שיעורים מהרב גדליה אייזמן.

בשנת תשכ"ב, בגיל 24, נישא לחנה כהן (נפטרה בד' אלול תשע"ג), אחותו של הרב יוסף כהן יושב ראש ארגון חסדי נעמי. לאחר נישואיו למד בכולל וולוז'ין בבני ברק, ואחר כך הקים את ישיבת אהל משה.

הרב מלכה נהג לבקר לעתים תכופות את הבבא סאלי, והיה עמו בקשרי ידידות. גבירים ממקסיקו ששבאו לבקש ברכה מהבבא סאלי, לעתים נשלחו על ידו לרבי משה לבקש ממנו ברכה ועצה.

בחודש ניסן תשע"ב, כארבעה חודשים לפני פטירתו התגלתה מחלת הסרטן בגופו, והוא נפטר בי"א אב תשע"ב.

## ישיבת אהל משה
בשנת תשכ"ג, הקים רבי משה את ישיבת 'אהל משה' בבני ברק. בראשית ימיה שכנה הישיבה בגבעת רוקח סמוך לישיבת סלבודקה.

המצב הכספי של הישיבה היה קשה מאוד, ורבי משה מלכא ביקש את עזרתו של רבי רפאל ברוך טולידאנו,  שמונה לנשיא הישיבה, והחל למסור שיחות מוסר בישיבה. בשנה האחרונה לחייו הקדיש רבי רפאל ברוך, זמן רב למען הישיבה, ונהג להסתובב בבתי נדיבים כדי לגייס אמצעים לקיום הישיבה ולבניית משכנה הקבוע ברחוב בן יעקב.

בשנת תשע"ט, התקיימה חנוכת הבית לתוספת מבנה חדש בצמוד לישיבה.

בעבר, מספר תלמידי הישיבה הגיע ל-700. כיום, יש במבנה הישיבה ישיבה קטנה המונה כ-100 תלמידים, וכולל של כ-50 אברכים.

רבי יעקב ישראל קנייבסקי כינה אותו "יחיד בדורו". רבי יהודה צדקה אמר עליו שהוא "גדול הדור באמונה וביטחון".

## משפחתו
אחיו: 
*הרב אליהו מלכה, ראש כולל "עמלה של תורה" בעיר בני ברק.
*הרב שמעון מלכה, ראש כולל סנהדריה ירושלים.
בניו:
*בנו, הרב יוסף חיים מלכה, ראש כולל "יקירי טבריה".
*בנו, הרב ישראל מאיר מלכה, מנהל רשת התת"ים אהל משה בבני ברק וחניכי הישיבות "אמרי בינה".
*בנו, הרב אברהם ישעיהו מלכה, ראש ישיבת "קניני התורה" בבני ברק, וממלא מקום אביו בראשות ישיבת "אהל משה".

*בתו, נישאה לרב שמעון ועקנין, ר"מ בישיבת אהל משה.
*בת נוספת נישאה לרב רפאל אביטן, ראש ישיבת "נר ישראל" בעיר אלעד.

## מתלמידיו
*הרב שמעון גבאי (תש"ט - תשע"ב), רב וראש ישיבה בעיר נתניה
*רבי שלום לחייאני, שהיה משמשו.

## לקריאה נוספת
*תור הזהב, המוסף התורני של עיתון הדרך, גיליון 101
*עלון פניני חמד, דברים תשע"ד

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1937
קטגוריה:ראשי ישיבה ספרדיים
קטגוריה:רבנים ספרדיים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2012
הבחירות לסנאט של ארצות הברית (2016)

**הבחירות לסנאט של ארצות הברית בשנת 2016** נערכו ב־8 בנובמבר 2016. במקביל התקיימו גם הבחירות לנשיאות, הבחירות לבית הנבחרים, בחירות ל־14 מושלים ומגוון בחירות מדינתיות ומקומיות. בבחירות אלו עמדו לבחירה 34 מתוך 100 מושבי הסנאט — כולם מושבי קבוצה 3 — במסגרת בחירות סדירות; המנצחים כיהנו לתקופה של שש שנים, עד 3 בינואר 2023. מושבי קבוצה 3 עמדו לאחרונה לבחירה בשנת 2010, אז הרפובליקנים השיגו רווח נקי של שישה מושבים.

בשנת 2016 הדמוקרטים הגנו על 10 מושבים, בעוד הרפובליקנים הגנו על 24 מושבים. הרפובליקנים, שזכו ברוב בסנאט בבחירות 2014, החזיקו לפני הבחירות הללו ברוב של 54 מושבים. אף שהדמוקרטים השיגו רווח נקי של שני מושבים, הרפובליקנים שמרו על השליטה בסנאט בקונגרס ה־115 של ארצות הברית. שני ההישגים הדמוקרטיים הגיעו לאחר תבוסתם של הסנאטורים המכהנים קלי איוט בניו המפשייר ומארק קירק באילינוי, שנוצחו בידי מגי האסן ותמי דאקוורת', בהתאמה.

למרות שהרפובליקנים שמרו על השליטה בסנאט, שנת 2016 הייתה הפעם הראשונה מאז 1986 שבה הדמוקרטים השיגו רווח נקי במושבי קבוצה 3. זו גם מערכת הבחירות היחידה מאז שנקבעה בחירה ישירה של סנאטורים בתיקון ה־17 לחוקה בשנת 1913, שבה המפלגה שניצחה בכל בחירות לסנאט בכל מדינה הייתה אותה מפלגה שניצחה באותה מדינה בבחירות לנשיאות. הישג זה כמעט הושג קודם לכן בשנת 1920 (גם אז בבחירות למושבי קבוצה 3) וכמעט חזר על עצמו בשנת 2020; בשני המקרים כל המדינות — למעט קנטקי בשנת 1920 ומיין בשנת 2020 — הצביעו לאותה מפלגה הן בבחירות לנשיאות והן בבחירות לסנאט. בנוסף, בחירות אלו היו הראשונות מאז שנת 2000 שבהן המפלגה שהתנגדה לנשיא שנבחר או נבחר מחדש השיגה רווח נקי בסנאט; בשני המקרים נבחר נשיא רפובליקני והדמוקרטים התחזקו בסנאט.

עם פרישתו של הארי ריד, הפך צ'אק שומר הפך למנהיג הדמוקרטים לאחר הבחירות, בעוד מיץ' מקונל שמר על תפקידו כמנהיג הרוב בסנאט. נכון לשנת 2024, זו הפעם האחרונה שבה הרפובליקנים ניצחו בבחירות לסנאט באריזונה ובג'ורג'יה, וכן מחזור הבחירות האחרון לסנאט שבו לא התקיימו בחירות מיוחדות.

## סיכום התוצאות
כל 34 הסנאטורים מקבוצה 3 עמדו לבחירה בשנת 2016; קבוצה 3 כללה 10 דמוקרטים ו־24 רפובליקנים. מבין הסנאטורים שלא עמדו לבחירה, 34 היו דמוקרטים, 30 היו רפובליקנים, ושני סנאטורים היו עצמאיים שהתאגדו עם סיעת הדמוקרטים בסנאט.

## שינויים בהרכב הסנאט
### לפני הבחירות

### לאחר הבחירות

## ניצחונות ושמירת מושבים
### פרישות
ממוזער|250px|מפת פרישות:
שלושה סנאטורים דמוקרטים ושני רפובליקנים פרשו במקום להתמודד לבחירה מחדש.

### הפסדים
שני סנאטורים רפובליקנים התמודדו לבחירה מחדש אך הפסידו בבחירות הכלליות.

### שינויים לאחר הבחירות
סנאטור רפובליקני אחד נפטר במהלך הקונגרס ה-115. שני סנאטורים רפובליקנים וסנאטור דמוקרטי אחד התפטרו. כולם הוחלפו על ידי מינויים זמניים. באלבמה נערכו בחירות מיוחדות לפני הבחירות לסנאט של 2018 להשלמת כהונת הקבוצה השנייה, בה ניצח הדמוקרטי דאג ג'ונס בבחירה המיוחדת כדי להחליף את הרפובליקני לותר סטריינג', שהפסיד במינויים לסיום הכהונה.

## סיכום ההתמודדויות
### בחירות לקראת הקונגרס הבא
בבחירות הכלליות הללו, הזוכים נבחרו לכהונה המתחילה ב־3 בינואר 2023.

כל הבחירות נערכו למושבי הסנאט מקבוצה 3.

## המרוצים הצמודים ביותר
**ב-9 מרוצים מרווח הניצחון היה פחות מ-10%:**

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בחירות לסנאט של ארצות הברית
קטגוריה:2016 בארצות הברית
ארצות הברית
דוחות דעת הקהל של האס דה

**דוחות דעת הקהל של האס דה**, ובשמם הרשמי  ("דוחות מהרייך") היו דוחות סודיים על דעת הקהל בגרמניה הנאצית שהכין האס דה בין 1939 ו-1944 וחילקו למנהיגים נאצים בכירים. הדוחות נחשבים לאחד המקורות החשובים לגבי דעת הקהל בגרמניה הנאצית ותוארו על ידי ההיסטוריון רנדל ביטוורק (Randall Bytwerk) כ"אובייקטיביים יחסית, כפי שמתואר במקורות נאציים".

ה-SD הפעיל יחידה ייעודית שעסקה במעקב שיטתי אחרי דעת הקהל בגרמניה. הגוף שהיה אחראי לכך נקרא SD-Inland, מחלקה III (בגרמנית: Amt III). זו הייתה המחלקה של ה-SD שעסקה בענייני פנים של הרייך, ובתוכה פעלה תת-מחלקה שעסקה בדוחות מצב הרוח הציבורי (Stimmungsberichte).

### מבנה
המחלקה הייתה אחראית על איסוף מידע בתוך גרמניה. בתוכה פעלו מחלקות משנה לפי תחומים: כנסייה, תרבות, כלכלה, אוכלוסייה. כל אחת מהן אספה דיווחים מהשטח, מהמשטרה, מהגסטפו ומהמודיעים, וריכזה אותם לדוחות על הלך הרוח הציבורי.

### פעולה
אנשי המחלקה אספו תלונות, שמועות, בדיחות פוליטיות, תגובות למדיניות וכדומה, ולפי המידע ניתחו את מידת התמיכה במשטר ואת רמת הנכונות לציית. הם העבירו את הדוחות להנהגה הנאצית, כולל היטלר. כך אסף ה-SD מידע מודיעיני שהיה מקור מרכזי להבנת דעת הקהל בגרמניה הנאצית.

## הערות שוליים

## לקריאה נוספת
* 
* 
קטגוריה:דעת קהל
קטגוריה:המשרד הראשי לביטחון הרייך
לוחם גרמאני עם קסדה

**לוחם גרמאני עם קסדה** הוא ציור שמן משנת 1902 מאת אוסמר שינדלר, המתאר רגע שלאחר ניצחון צבאי, המאופיין בשקט ובהתכנסות פנימית ולא בהפגנת ניצחון גלויה. הדמות המרכזית מגלמת דימוי אידיאליזי של הלוחם הגרמאני, צעיר, מאופק ונחוש, כפי שעוצב במסגרת הרומנטיקה הלאומית הגרמנית של ראשית המאה ה־20. הקסדה הרומית המוחזקת בידיו אינה מוצגת ככלי לחימה אלא כשלל, סמל לאימפריה שהובסה ולאובדן יוקרתה. היצירה נקשרת לעיתים לקרב יער טויטובורג, שבו הושמדו לגיונות רומיים במארב שהכה בתפיסת הבלתי־מנוצחות של רומא. עם זאת, הציור נמנע מתיאור הקרב עצמו ומתמקד בתוצאותיו, בדמות לוחם המכונה "ברברי", העומד בדממה מול עוצמה אימפריאלית שקרסה.

## תיאור היצירה
במרכז הציור מופיעה דמותו של לוחם גרמאני, המתוארת בקפידה רבה באמצעות משיחות מכחול מדויקות. תשומת לב מיוחדת ניתנת לפרטי הקסדה, המעוטרת בסמלים ודגמים המיוחסים לתקופתה, ומשמשת עדות לאומנות ולמלאכת המחשבת של התרבות הרומית. מבטו של הלוחם, חד ומרוכז, משדר נחישות פנימית ומרמז על מאבקים ואתגרים שעמדו בפניו.
## פרשנות
היצירה מציגה את הלוחם הגרמאני כסמל לאומץ, כבוד ונאמנות, תכונות המזוהות עם השבטים הגרמאניים. תנוחתו היציבה והבלתי מתפשרת מעוררת תחושת כוח ומוכנות, בעוד הקסדה הרומית מתפקדת כסמל להגנה וכאובייקט טעון במשמעות, המלווה את הלוחם בעימותים ובסערות המלחמה.
## הקשר היסטורי
הציור נטוע בהקשר רחב של עימותים ומפגשים בין שבטים גרמאניים לבין האימפריה הרומית. השבטים הגרמאניים, בעלי תרבויות ולשונות ייחודיות, מילאו תפקיד מרכזי בעיצוב הנוף ההיסטורי של אירופה, החל ממגעיהם עם רומא ועד להשפעתם על אירופה של ימי הביניים. דמות הלוחם משמשת ייצוג של תקופה רוויית מאבקים ושל תרומה היסטורית רחבת היקף.
## האמן
אוסמר שינדלר היה אמן בעל הקפדה יוצאת דופן על פרטים ומחויבות לדיוק היסטורי. ביצירה זו הוא מביא לידי ביטוי את יכולתו לחבר בין מחקר היסטורי לבין עשייה אמנותית, ולהפוך את הציור לגשר המחבר את הצופה לעבר תרבותי עשיר. יצירתו מדגימה הבנה עמוקה של נרטיבים היסטוריים לצד שליטה באמצעים ציוריים.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-20
קטגוריה:גברים בציור
גרייג פרייזר

**גרייג פרייזר** (באנגלית: **Greig Fraser**) הוא צלם קולנוע אוסטרלי, זוכה פרס אוסקר לצילום הטוב ביותר.

## ביוגרפיה
פרייזר נולד במלבורן, אוסטרליה. הוא סיים את לימודיו במכללת לותר בעיר בשנת 1993. הוא למד באוניברסיטת RMIT  במלבורן, ולאחר כישלון בשנתו הראשונה החל לעבוד באולפן צילום בשנתו השנייה. אז יצר את סרטו הדוקומנטרי הראשון, "P.I.N.S*".*

### קריירה
על סרטו הקצר "Cracker Bag" הוא היה מועמד לפרס הצילום הטוב ביותר בטקס פרסי מכון הקולנוע האוסטרלי (AFI)  לשנת 2003.

בשנת 2016 צילם את סרטו של ג'ארת' דייוויס "סארו - הדרך הביתה". על עבודתו בסרט זה זכה בפרס האגודה האמריקאית לצילום , וקיבל לראשונה מועמדות לפרס אוסקר לצילום הטוב ביותר ולפרס באפט"א לצילום הטוב ביותר.

באותה שנה צילם את הסרט "רוג אחת: סיפור מלחמת הכוכבים". הוא חזר לזיכיון מלחמת הכוכבים עם סדרת הטלוויזיה "המנדלוריאן" משנת 2019. בשנת 2020 זכה על עבודתו בסדרה לפרס אמי לצילום הטוב ביותר.

בשנת 2021 חבר פרייזר לבמאי דני וילנב לצילומי סרטו "חולית". וילנב עבד עד אז בעיקר עם הצלם רוג'ר דיקנס. על עבודתו בסרט זה זכה לראשונה בפרס אוסקר לצילום הטוב ביותר ובפרס באפט"א לצילום הטוב ביותר.

הוא שב וצילם את הסרט "חולית: חלק שני" שיצא בשנת 2024, אך לא צילם את הסרט "חולית: חלק שלישי".

### חיים אישיים
פרייזר פגש את מעצבת התלבושות ג'ודי פריד בסידני בשנת 2004, בזמן שעבדו יחד על סרט קצר. הם נישאו במסוק מעל לאס וגאס לאחר שעברו לארצות הברית בשנת 2008. הם גרים בלוס אנג'לס עם שלושת ילדיהם.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זוכי אוסקר: הצלם הטוב
קטגוריה:צלמי קולנוע
ויליאם פרמור

הרוזן **ויליאם פרמור** (ברוסית: **Ви́ллим Ви́ллимович Фе́рмор**; נהגה **וילים וילימוביץ' פרמור**; 1702 – 1771) היה קצין בצבא האימפריה הרוסית, הידוע בעיקר כמי שהוביל את צבא ארצו בקרב צורנדורף במהלך מלחמת שבע השנים. שמו נכתב לעיתים בתור **וילהלם [[גראף]] פון פרמור** (בגרמנית: Wilhelm Graf von Fermor).

## ראשית חיים
פרמור נולד ב-1702 בפסקוב, רוסיה, למשפחה ממוצא סקוטי וגרמני-בלטי לותרני. הוא התגייס לצבא הרוסי ב-1720 והצטיין במצור על דנציג במהלך מלחמת הירושה הפולנית. מאוחר יותר השתתף בקרבות נגד האימפריה העות'מאנית ונגד הפינים. הוא העדיף להתרועע בעיקר עם גרמנים אחרים בשירות רוסיה, דבר שעורר טינה בקרב קצינים דוברי רוסית. הוא היה בן טיפוחיו של כריסטופור מיניך.

## המלחמה השלזית השלישית
ממוזער|ימין|180x180 פיקסלים|קרב צורנדורף, 1758

ב-1757, הוביל פרמור כוח רוסי שכבש את ממל בפרוסיה המזרחית, ונכח בקרב גרוס-יגרסדורף.

ב-1758, הוא מונה לפקד על הכוחות הרוסיים שפלשו לפרוסיה במהלך מלחמת שבע השנים. הוא החליף את סטפן פיודורוביץ' אפרקסין, שעורר את מורת רוחה של יליזבטה, קיסרית רוסיה. פרמור הפך את מדיניות המפקד הקודם כלפי האוכלוסייה האזרחית בפרוסיה המזרחית הכבושה, כשהוא מגנה את הקו הנוקשה הקודם, ואף דאג להקריא כרוזים המתנצלים על כך.

ב-25 באוגוסט 1758, הוא הוביל את צבאו נגד פרידריך השני, מלך פרוסיה, בקרב צורנדורף. הקרב גבה משני הצדדים אבדות כבדות. לאחריו, הסיג פרמור את כוחותיו מזרחה. מאוחר יותר הוא שוחרר מהפיקוד ושירת ככפוף לפיוטר סלטיקוב במהלך 1759.

ב-1760, הוא היה המפקד הכולל של הכוחות הרוסיים במהלך הפשיטה על ברלין, שבה הם ובני בריתם האוסטרים כבשו לזמן קצר את הבירה הפרוסית לפני שנסוגו.

## מאוחר יותר בחייו
בעקבות ההפיכה שהביאה את יקטרינה השנייה לכס השלטון, הוא מונה למושל סמולנסק. הוא מת ב-1771.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

### ביבליוגרפיה

* Millar, Simon & Hook, Adam. *Zorndorf 1758: Frederick Faces Holy Mother Russia*. Osprey, 2003.
* Szabo, Franz A.J. *The Seven Years War in Europe, 1756-1763*. Pearson, 2008.


קטגוריה:אבירי מסדר העיט הלבן
קטגוריה:מעוטרי עיטור אלכסנדר נבסקי (האימפריה הרוסית)
קטגוריה:מעוטרי עיטור אנדריי הקדוש
קטגוריה:גנרלים בצבא האימפריה הרוסית
קטגוריה:מלחמת שבע השנים: אישים
קטגוריה:ילידי 1702
קטגוריה:נפטרים ב-1771
Revista familiei

**Revista familiei** (רביסטה של המשפחה) הוא שבועון ישראלי ברומנית, אשר יוצא לאור החל משנת 1966. מייסד השבועון היה יוסיף אאורסקו (AURESCU), לשעבר גולדנברג או גולדמברג, עיתונאי יהודי-רומני, שעלה לישראל וניהל את כתב העת שייסד עד למותו. המשיכו אחריו דראגוש ויואנה נרסלה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונות רומנית בישראל
קטגוריה:ישראל: שבועונים
קטגוריה:העלייה מרומניה
מטה ומחבט

[ממוזער|שמאל|220px|מטה ומחבט של [תות ענח' אמון (המאה ה-14 לפנה"ס)]]
[ממוזער|שמאל|220px|המטה והמחבט על ארון הקבורה של [תות ענח' אמון]]

**מטה ומחבט** (במצרית: **הקא ונכחא**) היו סמלים ששימשו בחברה המצרית העתיקה. במקור היו תכונותיו של האל אוסיריס שהפכו לסמל של סמכות פרעונית. מטה הרועים  ייצג מלכות והמחבט  את פוריות הארץ.

הדוגמה המוקדמת ביותר הידועה למטה היא מתרבות גרזה (נקאדה II), ומקורה בקבר U547 באבידוס. בסוף התקופה הקדם-שושלתית כבר היה מטה הרועים לסמל מבוסס של שלטון. במקביל, תואר המחבט לבדו במספר ייצוגים מוקדמים של כתבים מלכותיים. בסביבות תקופת השושלת השנייה הפכו המטה והמחבט לזוג בעל ייצוג רם מעלה.

הדוגמאות הפרעוניות היחידות שקיימות הן למטה והן למחבט מגיעות מקבר תות ענח' אמון. אביזריהם היו עשויים מברונזה כבדה מכוסה בפסים מתחלפים של זכוכית כחולה , אובסידיאן וזהב, בעוד שחרוזי המחבט היו עשויים מעץ מוזהב.

## תיאוריות על המשמעות
באופן מסורתי, כאשר המטה והמחבט הוחזקו והוצלבו על החזה, ייצגו את השליט כרועה שחסדיו ממותנים בצורה אדירה בכוח.

על פי פרשנותו של טובי וילקינסון , המחבט, ששימש לדרבון וגירוי בעלי חיים, היה סמל לכוח הכפייה של השליט: כרועה של עדרו דרבן השליט את נתיניו וגם ריסן אותם. פרשנות נוספת, מאת ארנסט ווליס באדג', היא שהמחבט שימש לדיש תבואה.

פרסי ניוברי , מומחה למצרים העתיקה, שיער כי ה"מחבט" או ה"שוט" של אוסיריס היה ככל הנראה כלי לאיסוף לבדנום  בדומה לזה ששימש בכרתים במאה התשע-עשרה. הוא בחן שרידים ארכאולוגיים של פריטים מעין אלה ואת ייצוגיהם באמנות, וגילה שהם אינם מסוגלים לשמש, מבחינה מכנית, כשוט או כמחבט ולכן הם חייבים להיות כלי אחר. בדומה למטות, ציין כי פריטים אלה היו קשורים גם הם לרעייה והשתמשו בהם כדי לאסוף לבדנום בזמן שעדרם רעה על ובין השיחים שמהם נאסף השרף.

## ראו גם
* ואס (שרביט)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סמלי שלטון
קטגוריה:פרעוני מצרים
חוה אלברשטיין שרה לילדים

"**חוה אלברשטיין שרה לילדים**" הוא מארז תקליטורים מאת הזמרת-יוצרת הישראלית חוה אלברשטיין. את המארז הוציאה בספטמבר 2000 לאור חברת התקליטים NMC, והוא כולל שבעה תקליטורים. זהו אוסף מוזיקלי המרכז הקלטות של שירי ילדים שבוצעו בידי אלברשטיין לאורך שנות פעילותה. המארז מאגד אלבומי ילדים שיצאו במקור בנפרד, בפורמטים שונים ובתקופות שונות, לכדי מהדורה אחת אחידה. הוא כולל עשרות רבות של שירים, ולעיתים גם קטעים נלווים כגון סיפורים מוקראים.

## רשימת רצועות

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי אוסף מ-2000
קטגוריה:מארזי תקליטורים
קטגוריה:אלבומי חוה אלברשטיין
קטגוריה:אלבומי חברת NMC יונייטד אנטרטיינמנט
המסטרליגה האסטונית

**המסטרליגה האסטונית** (באסטונית: **Korvpalli Meistriliiga**) היא ליגת הכדורסל הבכירה של אסטוניה. הליגה כוללת 8 קבוצות ומנוהלת על ידי פדרציית הכדורסל של אסטוניה.

## היסטוריה
ליגת כדורסל באסטוניה הוקמה בשנת 1925. בתקופת הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של אסטוניה השתתפו קבוצות אסטוניות במסגרת תחרויות הכדורסל של ברית המועצות. חלק מהקבוצות שיחקו אף בדרג הבכיר, ובשנת 1991 זכתה קבוצה מטאלין באליפות הליגה הסובייטית.

לאחר שאסטוניה קיבלה מחדש את עצמאותה, הוקמה הליגה מחדש והעונה הראשונה במתכונתה החדשה נערכה בשנת 1992.

## מבנה הליגה
העונה הסדירה כוללת 28 משחקים לכל קבוצה. בסיומה ארבע הקבוצות הראשונות מעפילות לשלב ה"פיינל פור", הנערך בשיטת "עד שלוש נצחונות"

נציגות הליגה משתתפות במפעלים האירופיים של פיב"א, ובראשן יורופקאפ.

## הישגים
מועדון אוניברסיטת טרטו הוא המעוטר ביותר בתולדות הכדורסל האסטוני, עם 26 אליפויות (מאז 1925, כולל תקופת הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של אסטוניה). בתקופת העצמאות של אסטוניה בולטת במיוחד קבוצת קאלב/קראמו, שזכתה ב-15 אליפויות.

## קבוצות בעונת 2025/2026

## סטטיסטיקה (החל משנת 1992)

בנוסף לליגה מקומית קבוצות משחקות בליגה לטבית-אסטונית והליגה הצפון אירופית. בעונת 2025/2026 2 קבוצות אסטוניות משחקות ביורופקאפ.

## קישורים חיצוניים
* 
* נתונים מאתר יורובסקט

אסטוניה
קטגוריה:אסטוניה: כדורסל
מתקן האימונים הבית האדום

**מתקן האימונים הבית האדום** בבאר שבע הוא מתחם האימונים המרכזי של מועדון הכדורגל הישראלי הפועל באר שבע. המתחם ממוקם בליבה של קריית הספורט בעיר, בסמוך לאצטדיון טרנר, המתחם משמש את הקבוצה הבוגרת של המועדון לאימוניה השוטפים, וכן את כלל קבוצות מחלקת הנוער,

המתקן נחנך ב־29 בנובמבר 2018 ועד לשיפוצו שימש המבנה את מחלקת הנוער של המועדון, ולאחר שיפוץ נרחב הותאם לשמש את הקבוצה הבוגרת וכן את משרדי הנהלת המועדון. במסגרת המהלך הועברו גם שלושת מגרשי האימון שבמתחם, אשר שימשו בעבר מועדונים נוספים בעיר, לשימוש בלעדי של הקבוצה הבוגרת. המבנה נמצא בבעלות עיריית באר שבע, ורוב מימון השיפוץ בוצע באמצעות העירייה.

ב-2020 החליטה עיריית באר שבע כי המתחם ייקרא ע"ש נעים ברזני, אשר שימש בעבר כיו"ר הפועל באר שבע, וזאת כאות הוקרה לברזני ממקימיה ובוניה של העיר באר שבע ועל תרומתו רבת השנים לעיר.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הפועל באר שבע
קטגוריה:באר שבע: ספורט
ארמון המשנה למלך לסרנה (ארמון רוזני האנדים)

**ארמון המשנה למלך לַסֶרְנָה** (בספרדית: **Palacio del Virrey Laserna**), הידוע גם בשם **ארמון רוזני האנדים**, הוא ארמון היסטורי הממוקם בחרז דה לה פרונטרה, במחוז אנדלוסיה שבספרד. המבנה נבנה בעיקר בסגנון נאו־קלאסי, אך כולל גם פרטים מתקופות אדריכליות קדומות יותר.

## היסטוריה
הארמון נבנה על יסודות של מבנים מתקופת השלטון הערבי. במהלך עבודות שיפוץ שנערכו במבנה התגלו אריחי קרמיקה מהתקופה הנסרידית, המתוארכים למאה ה־13, וכן ממצאים היסטוריים נוספים. הארמון נמצא בבעלות אותה משפחה מאז כיבוש העיר חרס מחדש בתקופת הרקונקיסטה במאה ה־13. במאה ה־18 עבר המבנה שיפוץ נרחב שהעניק לו את חזותו הנאו־קלאסית הנוכחית. באותה מאה נולד בארמון חוסה דה לה סרנה אי מרטינס דה אינוחוסה, הרוזן הראשון של האנדים והמשנה למלך האחרון של פרו. לכבודו נקרא המבנה ארמון המשנה למלך לסרנה. מאז משמש הארמון כמעונם המסורתי של רוזני האנדים.
ממוזער|חצר הכניסה לארמון המשנה למלך לזרנה

## מצב שימור
הארמון מצוי במצב שימור טוב מאוד, מאחר ששימש לאורך הדורות כמעונם הקבוע של נושאי תואר רוזן האנדים והמשיך להיות מיושב ברציפות.

## מורשת תרבותית
לארמון מורשת אמנותית והיסטורית עשירה, אשר נפתחה לביקורי קהל על ידי המשפחה החל מאפריל 2015. על פי ארגון Furniture History Society בלונדון, הארמון מחזיק באחת מאוספי האמנות החשובים ביותר באנדלוסיה.

## מבנה נספח
בשנת 1925, לרגל הכתרתה הקנונית של גבירתנו מכרמל בעיר חרס דה לה פרונטרה, הורה הרוזן השישי של האנדים, פרנסיסקו מורנו סולטה, על הקמת מבנה נספח חדש לארמון, שנועד לארח את חברי הממשלה שהגיעו לאירוע. כיום מבנה זה משולב במתחם הארמון.

## תיאטרון קוראל דה קומדיאס
בגני הארמון שכן במאה ה־17 *קוראל דה קומדיאס* — תיאטרון עממי אופייני לתור הזהב של ספרד. הכניסה אליו הייתה מרחוב סנטה איסבל, והוא ניצב בעבר בפינת רחוב שנעלם מאז, רחוב קומדיאס.

## קישורים חיצוניים

* סרטון סיור מודרך
## הערות שוליים

קטגוריה:אנדלוסיה: מבנים
קטגוריה:ספרד: ארמונות
נימפה ליד פלג מים

**נימפה ליד פלג מים** (בצרפתית: **Nymphe à la source**) הוא ציור שמן על בד מאת פייר-אוגוסט רנואר, שצויר בשנים 1869–1870. היצירה נמנית עם ציורי העירום המוקדמים ביותר של רנואר, ומשלבת גישה מסורתית לנושא מיתולוגי עם טיפול ציורי חופשי המערער על ההפרדה בין גוף, טבע ומרחב. הדמות הנשית מתוארת כמעין נאיאדה – נימפת מים מן המיתולוגיה היוונית – אך בה בעת מזוהה כדמות ממשית ומוכרת מחייו של האמן.

## תיאור היצירה
הציור מציג אישה עירומה השרועה על גדת פלג מים, על מצע עשב זרוע פרחים לבנים. היא נשענת על מרפקה, כאשר ידה מונחת במים והזרם זורם בין אצבעותיה. תנוחת הגוף מרמזת על מנוחה והתמזגות עם הסביבה, אך קווי המתאר מטושטשים במכוון. משיחות המכחול הנוזליות מטשטשות את הגבול בין הגדה למים, עד שלא ניתן לקבוע בוודאות היכן מסתיים הקרקע ומתחיל הזרם.

כותרת היצירה, שעשויה להיות מקורית, ניתנת גם לתרגום כ"נימפה ליד המעיין". אפשרות זו פותחת פרשנות שלפיה הדמות אינה שוכבת לצד המים אלא מצויה בתוכם, והפרחים הלבנים עשויים להיות צמחי מים. שערה המעוטר בזר משתלב ברקע הצמחייה, והדמות כולה נראית כמתמזגת עם סביבתה. עם זאת, רנואר יוצר ניגוד ברור בין הירוקים הכהים והצללים של הצמחייה והמים לבין בשר הגוף הבהיר והזוהר, המעוצב בגוונים עדינים של ורוד ואפור.

## דיוקן וזהות הדמות
לצד היותה דמות מיתולוגית, היצירה מתפקדת גם כמעין דיוקן. בניגוד לאידיאליזציה האקדמית שאפיינה ציירים בני זמנו של רנואר, כגון ז'אן-אוגוסט-דומיניק אנגר, תווי פניה של האישה ניתנים לזיהוי. הדמות היא ליז טרהו, בת זוגו של רנואר והמודל לרוב ציוריו בשנותיו הראשונות. היא שימשה מודל כמעט לכל עבודותיו בין השנים 1866–1872 והופיעה ביותר מעשרים ציורים.

בזמן יצירת היצירה ייתכן כי טרהו הייתה בהיריון. היא ילדה ביולי 1870 בת בשם ז’אן, שנמסרה לאימוץ. רנואר לא הודה בפומבי באבהותו, אך תמך בבת כלכלית לאורך חייה, דבר המחזק את ההנחה כי היה אביה. לאחר תקופה זו נותק הקשר בין האמן למודל.

## השוואות ליצירות אחרות
ליז טרהו שימשה גם מודל לציור נוסף, הנחשב ליצירת־בת של עבודה זו: אישה מאלג'יר, המצוי בהגלריה הלאומית לאמנות בוושינגטון. בציור זה מוצגת אותה דמות בתנוחה דומה אך לבושה בלבוש מזרחי עשיר, כמי שנמצאת בהרמון. שתי היצירות כמעט זהות בממדיהן, והיפוך מיקום הדמות מרמז כי נועדו להיתלות זו לצד זו.

רעיון הצגת אותו מודל בשתי גרסאות – לבושה וערומה – אינו חידוש. מסורת ההכשרה האמנותית חייבה לימוד עירום לצורך הבנת הגוף גם בציור דמויות לבושות. רעיון זה קיבל ביטוי מפורסם במיוחד אצל פרנסיסקו דה גויה, בצמד ציוריו מן סביב 1800, המציגים את המאחה הלבושה והמאחה העירומה. בשני המקרים הדמות מוצגת במבט חזיתי ובמבט ישיר אל הצופה, כפי שמופיע גם ביצירתו של רנואר.

## הקשר אמנותי
רנואר היה מודע לכך שהנושא טופל קודם לכן בידי אמנים מרכזיים בני תקופתו, ובהם אנגר וכן גוסטב קורבה. עם זאת, טיפולו בצבע, באור ובקו מתרחק מן האקדמיות ומקדים מאפיינים שיתפתחו מאוחר יותר בציוריו האימפרסיוניסטיים. הטשטוש בין הדמות לסביבתה, והדגש על חוויית מגע, מים ואור, מציבים את היצירה בנקודת מעבר בין מסורת מיתולוגית לציור מודרני.

## הערות שוליים

קטגוריה:דיוקנאות נשים
קטגוריה:פייר אוגוסט רנואר
קטגוריה:ציורי עירום
קטגוריה:נשים בציור
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:הגלריה הלאומית (לונדון)
קטגוריה:ציורים המבוססים על המיתולוגיה היוונית
חשמלנית בן-טוביה

**חַשְׁמַלָּנִית בֶּן-טוּבְיָה** (שם מדעי: *Heteronarce bentuviai*) הוא מין של חשמלנית, ממשפחת הנרקידיים שבסדרת החשמלנאים החי באוקיינוס ההודי המערבי, במפרץ עדן ובים האדום, בעומקים של עד 200 מטרים. ניתן למצוא אותו לאורך חופי תימן, ישראל, מצרים, ערב הסעודית וירדן.

## בית גידול והתנהגות
חשמלנית בן-טוביה מעדיף לחיות בשולי המדף היבשתי של סביבות ימיות, על מצע רך כגון חול או בוץ. בעת ציד, הוא נוהג להיטמן בחול כדי להסתתר מטרפו. כשהוא מזהה טרף, הוא מזנק עליו במהירות, עוטף אותו בסנפיריו ומזרים לו מכת חשמל חזקה.

## תזונה
מעט מאוד ידוע על הרגלי התזונה של מין זה, אך סביר שהוא ניזון מחסרי חוליות כגון סרטנים ותולעים רב-זיפיות.

## תיאור
לחשמלנית בן-טוביה גוף שטוח ודמוי דיסקית עם זנב קצר, ואורכו בסביבות ה-17.6 ס"מ. על זנבו הקצר נמצאים הסנפירים הגבי והזנבי. צבעו חום-בהיר, ועל גבו כתמים כהים גדולים.

## מצב שימור
לחשמלנית בן-טוביה ניתן מעמד של מין ללא מספיק נתונים, כיוון שאין מספיק מידע על המין כדי להעריך את מצבו. כיום לא ידועים איומים או מגמות אוכלוסייה לגביו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:דגים במפרץ אילת
קלוס (רשות מקומית)

**קלוס** (באלבנית: **Klos**, אופן היידוע באלבנית: **Klosi**) היא עיירה ורשות מקומית השוכנת במחוז דיבר אשר בצפון מרכזה של אלבניה.

## גאוגרפיה ומינהל
ב-2015 במסגרת רפורמה שבוצעה בשלטון המקומי האלבני, הוקמה הרשות המקומית קלוס ובה עוד שלושה יישובים בנוסף לעיירה קלוס. קלוס שוכנת בעמק המוכנה מאט, לגדות הנהר מאט . העיירה שוכנת כ-29 קילומטרים מטירנה בירת אלבניה. ב-2023 התגוררו בעיירה 6,344 תושבים.

האקלים באזור הוא הררי-יבש למחצה, עם מאפיינים יבשתיים: חורפים קרים ומושלגים וקייצים מתונים ונעימים. הטמפרטורה הממוצעת בינואר נעה סביב −3°C עד +5°C, וביולי סביב 22–26°C ביום. כמות המשקעים השנתית נעה בין 1,100 ל-1,300 מ״מ, ורובם יורדים בחודשים נובמבר–אפריל.

## היסטוריה
כפר בשם "קילוס" מופיע לראשונה בדפתר עות'מאני מ-1467 ובו התגוררו שמונה משפחות. במהלך התקופה העות'מאנית היה היישוב קטן ומרוחק, ונשען בעיקר על חקלאות ומסחר מקומי מוגבל. בתקופת מלחמת הבלקן הראשונה נכבש האזור על ידי הארמייה הסרבית השנייה, ולאחר תום מלחמת הבלקן השנייה סופחה האזור לשטח אלבניה. במהלך מלחמת העולם הראשונה (1914–1918) היה נתון השטח לשלטון מתחלף של מעצמות המרכז ומדינות ההסכמה.

ב-1939 נכבשה אלבניה על ידי איטליה הפשיסטית, וקלוס נכללה באזורי השלטון האיטלקיים. ב-1943, במהלך מלחמת העולם השנייה בעקבות הסכם שביתת הנשק עם איטליה, כבש הוורמאכט את אלבניה. ב-1944 שוחרר האזור על ידי כוחות צבא בריטיים ופרטיזנים קומוניסטיים בראשות אנוור הוג'ה אשר תפס את השלטון במדינה. בתקופה הקומוניסטית התפתחה באזור תעשייה המבוססת על כריית מתכות כגון כרום.

סתיו העמים לא פסח על אלבניה, ובראשית שנות ה-90 של המאה ה-20 קרס השלטון הקומוניסטי במדינה. עם המעבר לכלכלה חופשית, הורע המצב הכלכלי, והייתה הגירה שלילית מהעיירה, בעיקר הגירת עבודה למדינות שכנות, ומגמה זו נמשכה גם במהלך המאה ה-21, כאשר בין השנים 2011–2023 חל קיטון של 27 אחוזים במספר תושבי הרשות. במהלך העשור השלישי של המאה העשרים ואחת התבססה כלכלת העיר על חקלאות ותיירות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קלוס
תפילה ליחיד

**תפילה ליחיד** הוא אלבום מוזיקה ישראלי. הוא אלבום הבכורה של המוזיקאי אביב גדג'. סוגת האלבום היא רוק והוא יצא לאור ב-14 באוגוסט 2009. את האלבום הוציאה לאור חברת התקליטים The Eighth Note. האלבום הוקלט באולפני קיצ'ה ואולפני בארדו על ידי רונן רוט.

## רשימת השמעה

## משתתפים
* אביב גדג' - שירה, גיטרות, פסנתר, קלידים ותכנותים.
* רון בונקר - גיטרות
* יהוא ירון - בס וקונטרבס
* בוריס מרצינובסקי - אקורדיון
* אביב ברק - תופים
* רונן רוט - מקליט
* מירב שחם - עיצוב עטיפה
* כרמית בניסטי - יחסי ציבור
* דנה בכבוד - יחסי ציבור

## קישורים חיצוניים

* תפילה ליחיד ביוטיוב
* תפילה ליחיד ב-bandcamp.
* תפילה ליחיד ב-Apple Music.
* 
* תפילה ליחיד באתר הספרייה הלאומית.
* 
* תימורה לסינגר, אביב גדג', "תפילה ליחיד", באתר סך הקול.

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי רוק ישראליים
קטגוריה:אלבומי 2009
Group 11

**Group 11** היא קרן הון סיכון (venture capital) אמריקאית שממוקמת בבוורלי הילס, קליפורניה, ומתמקדת בהשקעות בחברות טכנולוגיה, בדגש על פינטק ובינה מלאכותית. הקרן הוקמה בשנת 2012 על ידי דובי פרנסס, יזם ומשקיע הון סיכון ישראלי־אמריקאי. במהלך שנות פעילותה גייסה Group 11 מספר קרנות השקעה והשקיעה בעשרות חברות, בעיקר בתחומי הטכנולוגיה הפיננסית, בינה מלאכותית, תוכנה כשירות וטכנולוגיות ביטוח. חלק מן החברות שבהן השקיעה הקרן הגיעו לשוויי שוק של מיליארדי דולרים והפכו לשחקניות בולטות בתחומן.

בין ההשקעות המוקדמות שביצעה Group 11 ניתן למנות חברות טכנולוגיה פורצות דרך שהגיעו לשווי של מיליארדי דולרים. ביניהן: TripActions שהגיעה לפני חודש לשווי של 5 מיליארד דולר, Next Insurance המגייסת הון לפי שווי של 4 מיליארד דולר, Tipalti שהגיעה לשווי של מעל ל-2 מיליארד דולר Papaya Global, שהגיעה החודש לשווי של 1.2 מיליארד דולר וחברות צומחות נוספות ביניהן EquityBee ,HomeLight ,Lili Banking Sunbit.

curity. פעילות הקרן מתמקדת בליווי חברות לאורך שלבי הצמיחה, תוך שילוב השקעה הונית עם מעורבות אסטרטגית בניהול ובפיתוח העסקי.

בשנת 2021 פתחה אחת מקרנות Group 11 את אפשרות ההשקעה בה גם לציבור בישראל, באמצעות פלטפורמת TASE UP של הבורסה לניירות ערך בתל אביב. מהלך זה נועד לאפשר למשקיעים מוסדיים ופרטיים בישראל להשתתף בהשקעות של קרן הון סיכון בינלאומית.

## קישורים חיצוניים
*

## הערות שוליים

קטגוריה:הון סיכון
קטגוריה:הון סיכון בישראל
עידו ויסמן

**עידו ויסמן** (נולד ב־1989) הוא במאי וצלם קולנוע ישראלי. סרטיו התיעודיים והעלילתיים הוקרנו בפסטיבלי קולנוע בישראל ובעולם וזכו בפרסים ובהכרה בין-לאומית.

## ביוגרפיה
ויסמן נולד וגדל בנופית. הוא בוגר בית הספר לקולנוע וטלוויזיה ע"ש סטיב טיש באוניברסיטת תל אביב. לצד עבודתו כבמאי, פועל גם כצלם קולנוע וטלוויזיה בהפקות שונות.

## קריירה
בשנת 2018 ביים וצילם את הסרט התיעודי הקצר "גדי מלך ישראל". בשנת 2019 ביים את הסרט העלילתי הקצר "בריכה". שני הסרטים הוקרנו בפסטיבלים שונים בישראל ובעולם וזכו בפרסים.

ב־2018 ביים וצילם את הסרט התיעודי "עוזי", אשר נבחר לרשימה המקוצרת (Shortlist) של פרסי האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה (BAFTA) והוקרן בפסטיבלים בין-לאומיים.

סרטו התיעודי הקצר "מותו של לוויתן" (2022) זכה בפרס הסרט הסטודנטים הטוב ביותר מטעם ארגון ה־International Documentary Association, והועמד לפרס אופיר בקטגוריית הסרט התיעודי הקצר (2023). הסרט זכה גם בפרס סרט הסטודנטים הטוב ביותר בטקס פרסי הפורום הדוקומנטרי ובמקום השני ובפרס הצילום בתחרות הסטודנטים של פסטיבל דוקאביב
(2022). בשנת 2023 נרכש הסרט להפצה על ידי פלטפורמת הסרטים התיעודיים של מגזין "The New Yorker".

בשנת 2025 ביים את תוכנית הטלוויזיה "אתה חייב לקרוא את זה!", שעלתה לשידור בכאן 11.

### מפרץ השמש
סרטו התיעודי הארוך הראשון, "מפרץ השמש" (2025), עוסק בשלושה דיירים באתר קרוואנים באילת ומתמקד בהתמודדותם עם בדידות וחיי שוליים. הסרט זכה בפרס סרט הביכורים בפסטיבל דוקאביב ובפרס סרט הביכורים בטקס פרסי הפורום הדוקומנטרי, וכן בציון לשבח בפסטיבל קולנוע דרום. הסרט שודר בבכורה טלוויזיונית בכאן 11 בינואר 2026.

## פילמוגרפיה

## טלוויזיה

## חיים אישיים

עידו נולד בנופית ב1989, כבן זקונים להוריו טובה ויעקב ויסמן, ולו אחות ואח גדולים.  
ב24 למאי 2020, נפטר אביו יעקב (קובי) ויסמן ז״ל מדום לב. 

ויסמן היה בזוגיות עם השחקנית שירה האס. 
בינואר 2025 השניים נפרדו לאחר ארבע שנים.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* 
*
*
*
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נופית: אישים
קטגוריה:במאים ישראלים
קטגוריה:צלמי קולנוע ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: קולנוע וטלוויזיה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1989
לינדה פרי

**לינדה פרי** (באנגלית: **Linda Perry**; נולדה ב-15 באפריל 1965) היא זמרת, כותבת שירים, ומפיקת תקליטים אמריקאית.

פרי היא הסולנית, והגיטריסטית הראשית של להקת , וכתבה את רוב השירים שלהם כולל הלהיט  שיצא בשנת 1993.

הלהקה התפרקה ב-1994 כשנה לאחר יציאתו של האלבום הראשון והיחיד.

מאז היא ייסדה שתי חברות תקליטים והלחינה והפיקה שירים לאמנים אחרים, ביניהם: Beautiful של כריסטינה אגילרה, What You" Waiting For?" של גוון סטפני ו-"Get the Party Started" של פינק.

פרי גם כתבה לאלבומים של אדל, אלישה קיז וקורטני לאב.

כמו כן החתימה והפיצה את ג'יימס בלאנט בארצות הברית.

בשנת 2004 הייתה מועמדת לפרס גראמי בקטגוריית שיר השנה על כתיבה והפקה של השיר beautiful שביצעה כריסטינה אגילרה.

פרי הוכנסה להיכל התהילה של הפזמונאים בשנת 2015.

ב-2019 הייתה מועמדת לפרס גראמי למפיק השנה, לא קלאסי.

בינואר 2025 חשפה כי להקת  הקליטה אלבום שני ב־1994, ותחזור לפעילות אחרי שלושה עשורים

## חיים אישיים
בשנת 2011 התחילה פרי לצאת עם שרה גילברט, ב-2014 התחתנו, ושנה לאחר מכן שרה ילדה את בנם המשותף רודס אמיליו גילברט פרי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרות אמריקאיות
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1965
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1965
אלכסנדר דרצ'ייב

**אלכסנדר ניקיטיץ' דרצ'ייב** (ברוסית: **Александр Никитич Дарчиев**; נולד ב-14 במאי 1960 בבודפשט) הוא היסטוריון, דיפלומט ומדינאי רוסי שכיהן כראש מחלקת צפון אמריקה במשרד החוץ הרוסי וכשגריר רוסיה בקנדה במשך 6 שנים מאוקטובר 2014 ועד ינואר 2021.

מאז מרץ 2025 משמש כשגריר רוסיה בארצות הברית.
## קריירה
אלכסנדר דארצ'ייב נולד ב-14 במאי 1960 למשפחת דיפלומטים בהונגריה. הוא למד היסטוריה בפקולטה להיסטוריה של אוניברסיטת מוסקבה, סיים את לימודיו בשנת 1983 ושולט באנגלית וצרפתית. במהלך שנות ה-80 היה דארצ'ייב עמית מחקר במכון ללימודי ארצות הברית וקנדה של האקדמיה הסובייטית למדעים, ובשנת 1992, מיד לאחר התפרקות ברית המועצות, הצטרף למשרד החוץ של רוסיה. לאורך כל הקריירה שלו עבד במחלקה לצפון אמריקה.

באמצע שנות ה-90 עמד בראש מדור במחלקה לצפון אמריקה, ולאחר מכן כיהן כיועץ בשגרירות רוסיה בוושינגטון. בשנת 2003 מונה לסגן מנהל המחלקה לצפון אמריקה. בין השנים 2005–2010 שירת כציר (סגן ראש הנציגות) בשגרירות רוסיה בארצות הברית.

דארצ'ייב כיהן כשגריר רוסיה בקנדה מ-24 באוקטובר 2014 ועד 11 בינואר 2021. עם סיום כהונתו כשגריר בקנדה, מונה למנהל המחלקה לצפון אמריקה במשרד החוץ.

לאחר שחרורו של אנטולי אנטונוב מתפקידו כשגריר בארצות הברית באוקטובר 2024, דווח בחודש שלאחר מכן כי דארצ'ייב הועמד כמועמד לתפקיד, אם כי מינויו טרם אושר רשמית באותה עת. ב-27 בפברואר 2025 עמד דארצ'ייב בראש המשלחת הרוסית בשיחות בין ארצות הברית לרוסיה שנערכו באיסטנבול, טורקיה – שיחות שהיוו המשך למשא ומתן המוקדם יותר בריאד, סעודיה. הצדדים דנו בשיקום יחסי רוסיה–ארצות הברית, כולל הסרת המגבלות על פעילות השגרירויות שלהן. במהלך הפגישה, העבירה המשלחת האמריקאית איגרת לצד הרוסי המאשרת את קבלת מינויו של דארצ'ייב לשגריר. ב-28 בפברואר פורסם רשמית כי דארצ'ייב מונה לשגריר וכי המינוי התקבל על ידי הממשל האמריקאי. הוא מונה לתפקיד על ידי הנשיא ולדימיר פוטין ב-6 במרץ 2025.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:פוליטיקאים רוסים
קטגוריה:דיפלומטים רוסים
קטגוריה:שגרירי רוסיה
קטגוריה:בוגרי המכון הממלכתי ליחסים בין-לאומיים של מוסקבה
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1960
סנדי ברונדלו

**סנדי ברונדלו** (באנגלית: **Sandy Brondello**; נולדה ב-20 באוגוסט 1968) היא כדורסלנית ומאמנת אוסטרלית לשעבר ששיחקה בעמדת קלע בליגת ה-WNBA, בליגה האוסטרלית ובנבחרת אוסטרליה. כשחקנית השתתפה בארבע אולימפיאדות וזכתה בשלוש מדליות. מדליה אולימפית נוספת השיגה כמאמנת.

## ביוגרפיה
ברונדלו נולדה במאקאי שבאוסטרליה. היא החלה לשחק כדורסל בגיל 9. בשנת 1992 הצטרפה לקבוצת בוגרות בליגה האוסטרלית ובעונתה הראשונה זכתה בפרס השחקנית המצטיינת של הליגה. היא שיחקה בליגה האוסטרלית במשך כעשור. במקביל שיחקה גם בגרמניה וזכתה עם קבוצתה במספר אליפויות.

ברונדלו החלה לשחק בWNBA בעונת 1998 ב-WNBA, כאשר נבחרה על ידי קבוצת דטרויט שוק. בהמשך שיחקה בקבוצות נוספות ובשנת 2003 סיימה את קריירת המשחק שלה בקבוצת סיאטל סטורם.

כחברה בנבחרת אוסטרליה בכדורסל נשים הופיעה ברונדלו ב-302 משחקים במשך 17 שנים. היא השתתפה בשלוש אולימפיאדות וזכתה בשתי מדליות כסף ובמדליית ארד. באליפות העולם בכדורסל נשים 1998 זכתה במדליית ארד, ובמדליית ארד נוספת באליפות העולם בכדורסל נשים 2002.

בשנת 2005 מונתה לעוזרת מאמן בקבוצת סן אנטוניו סילבר סטארז מה-WNBA, ובשנת 2010 מונתה למאמנת הראשית של הקבוצה.

בשנת 2013 החלה לאמן את פיניקס מרקורי ובאותה עונה הובילה את הקבוצה לזכייה באליפות הליגה.

בשנת 2017 מונתה למאמנת נבחרת אוסטרליה בכדורסל נשים במקביל לעבודתה ב-WNBA, וזכתה עמה במדליות בטורנירים בינלאומיים. חוזה האימון שלה בנבחרת הוארך עד לשנת 2028.

בשנת 2022 מונתה למאמנת ניו יורק ליברטי והובילה את הקבוצה לגמר הפלייאוף של הליגה.
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקניות WNBA
קטגוריה:כדורסלניות באולימפיאדת סיאול (1988)
קטגוריה:כדורסלניות באולימפיאדת אטלנטה (1996)
קטגוריה:כדורסלניות באולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:כדורסלניות באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:כדורסלניות אוסטרליות
קטגוריה:מאמני כדורסל
קטגוריה:ילידות 1968
אישה ליד החלון (דגה)

**אישה ליד חלון** הוא ציור שמן על נייר משנת 1871 מאת אדגר דגה. היצירה נמצאת כיום באוסף גלריית קורטולד בלונדון, לשם נתרמה בשנת 1932 על ידי סמואל קורטולד. הציור מוצג לקהל ונחשב לחלק מעבודותיו הניסיוניות של דגה בתחום הטכניקה והחומר.

## תיאור היצירה

בציור מתוארת אישה בפרופיל, ניצבת סמוך לחלון מואר. דמותה נראית שקטה ומרוסנת, ומוארת באור החזק החודר מן החלון, היוצר ניגוד בין הפנים המוצלות לבין הרקע הבהיר. הציור בוצע בצבע שמן מדולל משמן, בטכניקה המכונה peinture à l’essence, המעניקה לפני השטח מראה מט ואחיד. אף שהעבודה עשויה להיראות כבלתי גמורה, דגה ראה בה יצירה שלמה ואף חתם עליה.

## פרשנות והקשר היסטורי

על אף האווירה השלווה המשתקפת מן הדימוי, היצירה צוירה במהלך המצור על פריז בידי הצבא הפרוסי. לפי עדותו של הצייר וולטר סיקר, שהכיר את דגה ואף החזיק בבעלות על היצירה, הדוגמנית ששימשה לציור סבלה מרעב בתקופה זו, ושכרה שולם בחתיכת בשר נא שאותה אכלה מיד. ידיעה זו מטילה אור דרמטי על הפער בין המראה השקט של הסצנה לבין תנאי החיים הקשים שבהם נוצרה, ומדגישה את המתח בין ייצוג חזותי מאופק לבין מציאות היסטורית קשה.

## תולדות הבעלות

הציור עבר בין מספר בעלים מאז סוף המאה ה-19. הוא היה בבעלותו של אלכס ריד בגלאזגו, נמכר במכירה פומבית בפריז בשנת 1898, והגיע בהמשך לידיו של סוחר האמנות פול דוראן־רואל. לאחר מכן היה בבעלות משפחת סיקר, משפחת קובדן־סנדרסון ואספנים נוספים בלונדון. בשנת 1927 נרכש הציור בידי סמואל קורטולד, אשר תרם אותו לגלריית קורטולד בשנת 1932, שם הוא שמור ומוצג כיום.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:נשים בציור
קטגוריה:אדגר דגה: ציורים
הטפרס

**הֶטֶפֶרְס** הוא שמן של מספר מלכות, נסיכות ונשים אצילות מהשושלת הרביעית של מצרים.

* הטפרס הראשונה, אשתו של פרעה סנפרו ואמו של ח'ופו
* הטפרס א', בת סנפרו, אשתו של הנסיך ענח'ף 
* הטפרס השנייה, בת ח'ופו, אשתו של הנסיך קוואב  והפרעה ג'דפרע 
* הטפרס ב', בתו של ג'דפרע 
* הטפרס ג', אשתו של באקה (בן ג'דפרע )

## מקורות

*Dodson and Hilton: *The Complete Royal Families of Ancient Egypt*, London, 2004
*Wolfram Grajetzki: *Ancient Egyptian Queens - a hieroglyphic dictionary*, London, 2005


קטגוריה:שמות פרטיים לנשים
קטגוריה:מלכות במצרים העתיקה
הטפרס הראשונה

**הֶטֶפֶרְס הִראשונה** (בסביבות 2600 לפנה"ס) הייתה מלכת מצרים העתיקה בתקופת השושלת הרביעית, בתו של חוני , אשתו של סנפרו, אמו של ח'ופו, סבתם של ג'דפרע  וח'עפרע. והדמות שקשרה יחד שתי שושלות, השלישית והרביעית.

## ביוגרפיה
ייתכן שהטפרס הראשונה הייתה אשתו של השליט סנפרו, אמו של השליט ח'ופו וסבתו של השליט ח'עפרע. ייתכן שהטפרס הייתה אשתו הקטנה של סנפרו ועלתה בגדולתה רק לאחר שבנה עלה לכס המלוכה. היא הייתה סבתם של שני שליטים, ג'דפרע  וח'עפרע, ושל המלכה הטפרס השנייה. בין תאריה ניתן למנות: אם השליט (Mut-nisut, mwt-nswt), אם שליט שתי הארצות (Mut-nisut-biti, mwt-nswt-bjtj), משרתת הורוס (Khet-heru, ḫt-hrw), ובת גופו של האל (Zat-netjer-net-khetef, zꜣt-nṯr-nt-ẖt.f). נישואי הטפרס הראשונה לסנפרו חיזקו את עלייתו לכס המלוכה. זאת מכיוון שנשאה את דם שושלת המלוכה משושלת אחת לאחרת, כך, כאשר נישאו אוחדו שתי שושלות מלכות גדולות. תוארה כ"בת גופו של האל" מתייחס לאביה, חוני , ששלט בסוף השושלת השלישית והועלה לדרגת אל. היא נישאה לסנפרו וילדה את השליט הבא, ח'ופו, שהזמין את בניית הקבר והפירמידה שלה. לאמהותיהם של שליטי מצרים הקדמונים היה מעמד מיוחד. תאריה המאוחרים יותר נבעו מיחסיה לבנה ומתפקידו כשליט.

## קישורים חיצוניים

* 

* Virtual tour of her tomb created by Harvard's Digital Giza Project


## הערות שוליים

קטגוריה:מלכות במצרים העתיקה
איזבל פיאלקובסקי

**איזבל פיאלקובסקי** (בצרפתית: **Isabelle Fijalkowski**; נולדה ב-23 במאי 1972) היא כדורסלנית צרפתית ששיחקה בעמדת סנטר/פאוור פורוורד בליגת ה-WNBA, ליגות צרפת ואיטליה ובנבחרת צרפת.פיאלקובסקי זתכה במספר מדליות באליפות אירופה בכדורסל נשים.

ב-2020 פיאלקובסקי להיכל התהילה של פיב"א

## ביוגרפיה
איזבל פיאלקובסקי נולדה בעירקלרמון-פראן בשנת 1972. בשנת 1988 היא החלה לשחק בקבוצת בוגרות של הליגה הצרפתית. בשנת 1994 פיאלקובסקי החלה לשחק בקבוצה של אוניברסיטת קולורדו.

פיאלקובסקי החלה לשחק בליגת WNBA החל מעונת 1997 ב-WNBA כאשר נבחרה על ידי בקבוצת קליבלנד רוקרס. לאחר עונת 1998 ב-WNBA היא חזרה לאירופה. 

איזבל  פיאלקובסקי זכתה 5 פעמים באליפות צרפת (1992, 1996, 1997, 2001 ו-2002) עם קבוצות בורז' וולנסיין אולימפיק. היא שיחקה באיטליה וזכתה באליפות בשנים 1998 ו-1999 עם קומנזה 1872.

בתחרויות יורוליג (נשים) פיאלקובסקי זכתה פעמיים (1997 ו-2002) ופעמיים קבוצתה הפסידה בגמר (1999, 2001).

בהיותה חברה בנבחרת צרפת בכדורסל נשים פיאלקבוסקי השתתפה באליפות העולם בכדורסל נשים 1994, סידני 2000 (מקום חמישי), זכתה באליפות אירופה בכדורסל נשים 2001 ופעמיים במדליית כסף.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקניות WNBA
קטגוריה:כדורסלנים באולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1972
אורן דוברונסקי

**אורן דוברונסקי** הוא איש עסקים, יזם, משקיע היי-טק ומסעדן אמריקאי-ישראלי.

## ביוגרפיה
נולד בשנת 1973 ושירת במשך שש שנים כקצין אקדמאי ביחידת ממר"ם בצבא ההגנה לישראל. בשנת 1996, עם סיום שירותו הצבאי, הקים את הסטארט אפ הראשון שלו, מה שהיה ללוח המודעות האינטרנטי הראשון בישראל. למיזם גיס אורן שבעים אלף דולר אך הוא נכשל עקב חוסר עניין בשוק. לאחר כישלון הפרויקט החל את לימודיו בפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב.

בשנת 1998 הקים יחד עם גבי קרני, את חברת "הוטבר", אשר פיתחה סרגל כלים ייחודי ברשת האינטרנט. בניגוד לקודמו, המוצר של הוטבר הצליח מבחינה מסחרית עד שבתחילת שנות האלפיים היה מותקן על רבע מהמחשבים בעולם על פי ההערכות. באחת הפעמים, כאשר פעולה בלתי מכוונת גרמה לכך שסרגל הכלים הפנה את מיליוני המשתמשים לכתובת אינטרנטית בלתי קיימת, הדבר כמעט הביא לקריסה כללית של רשת האינטרנט העולמית. הדבר נמנע לבסוף, בהתערבות איגוד האינטרנט העולמי והבית הלבן. בשנת 2000, על מנת להפעיל את הסניף הראשי של החברה במנהטן עזב אורן את ישראל ועבר לניו יורק. בשנת 2006 מכרו אורן וגבי את החברה ברווח של כחמישים מיליון דולר.

בשנת 2007 ייסד יחד עם יריב דוידוביץ' את חברת "אינפולינקס" אשר פיתחה מגוון טכנולוגיות שאפשרו לאתרי אינטרנט קטנים להקים מערכי פרסום על האתרים שלהם. בנוסף, יזם והקים אתר להשוואת מחירים בשם "סמארטשופר", בו השקיע 250,000 דולר ומכר בכעשרה מיליון דולר.

בשנת 2008 עבר מניו יורק לעמק הסיליקון, וביוני 2011 הקים את מסעדת החומוס "Oren's Hummus", בפאלו אלטו שבקליפורניה אשר הייתה הראשונה להגיש חומוס בעמק הסיליקון. בהמשך השנים הקים שישה סניפים נוספים ברחבי ארצות הברית.

בספטמבר 2011 הקים יחד עם עדי ביתן את חברת OwnerListens, שפיתחה מוצר המנהל ממשק אנונימי לביקורות לעסקים. בשנת 2012 היה שותף בהקמה של חברת Crossrider, שפיתה מוצר תוספים לדפדפן, שנמכרה באותה השנה לאיש העסקים טדי שגיא ב-38 מיליון דולר. החל מאותה שנה היה חלק משדולת SFO-TLV, אשר שמה לה למטרה לקדם הפעלת קו טיסה ישיר בין תל אביב לסן פרנסיסקו. בשנת 2016 נעתרה חברת התעופה האמריקאית יונייטד איירליינס והשיקה קו טיסה ישיר בין הערים.

בשנת 2018 מכר את אינפולינקס לחברת +Thrive  האמריקאית. במהלך אותה שנה לוהק לעונה השנייה של תוכנית המציאות "הכרישים" המשודרת בערוץ "קשת 12" ומפגישה בין יזמים המחפשים משקיעים ובין אנשי עסקים. בעונה השלישית של התוכנית החל לשמש כחבר קבוע בפאנל התוכנית. הוא הוסיף לכהן בפאנל הקבוע גם בעונה הרביעית, החמישית והשישית.

בשנת 2020 ייסד את עמותת הצדקה "Clear Giving", אשר עובדת במודל בו כלל האחוזים מכספי התרומות מועברים למשפחות הנזקקות באמצעות שוברים לרשתות מזון, ועד לנובמבר 2025 נתרמו באמצעות העמותה כ-30 מיליון ש"ח למשפחות נזקקות.

## חיים אישיים
בשנות האלפיים היה בזוגיות עם שותפתו העסקית גבי קרני. את אשתו ננסי הכיר בשיעור טנגו במנהטן, הם התחתנו בחתונה מאולתרת במסעדה סינית בפנסילבניה. היא התגיירה. לזוג שני ילדים.

## דעותיו
במהלך מלחמת חרבות ברזל הביע תמיכה בתוכנית הטרנספר לתושבי רצועת עזה ובכניסת צה"ל לתמרון ברפיח, בנוסף הצהיר כי "לא די למוטט את חמאס, צריך לשטח את עזה".

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:יזמים ישראלים
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:מסעדנים אמריקאים
קטגוריה:מסעדנים ישראלים
קטגוריה:מסעדנים יהודים
קטגוריה:יזמים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מנכ"לים יהודים
קטגוריה:חיילי ממר"ם
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1973
הטפרס א'

הנסיכה **הֶטֶפֶּרֶס** (או **הֶטֶפֶּרֶס א**') הייתה נסיכה מצרית שחיה בתקופת השושלת הרביעית. הטפרס הייתה בתו של השליט סנפרו ואשתו של הוזיר ענח'ף .

## ביוגרפיה
הנסיכה הטפרס א' הייתה בתם של פרעה סנפרו והמלכה הטפרס הראשונה. הנסיכה הטפרס נישאה לאחיה למחצה הצעיר ענח'ף , שהיה וזיר. הטפרס א' מתוארת בקברו של ענח'ף בגיזה (G 7510). הטפרס א' הייתה בעלת התארים "בת השליט הבכורה ביותר מגופו", "זו שהוא אוהב" ו"כוהנת סנפרו". היא הייתה כנראה אדם בעל חשיבות רבה כאשתו של וזיר וכאחותו של פרעה ח'ופו.

לענח'ף ולהטפרס א' הייתה בת, שהייתה אמו של ענח'תף. נכד זה מתואר בקברם של ענח'ף והטפרס.

## קברה
לבעלה של הטפרס א', ענח'ף, יש מסטבה גדולה שמספרה G 7510 והיא נמצאת ב . העיטורים כוללים תיאור של נכד, מה שמרמז שהקבר נבנה ועוצב בחייו המאוחרים של ענח'ף. אין מקום קבורה להטפרס א' לצד קברו של ענח'ף, וייתכן שהיא נפטרה לפני השלמת הקבר וייתכן שנקברה במקום אחר.

## הערות שוליים

קטגוריה:מלכות במצרים העתיקה
הטפרס השנייה

**הֶטֶפֶרְס השנייה** (בערך 2590 לפנה"ס - בערך 2500 לפנה"ס) הייתה מלכת מצרים העתיקה בתקופת השושלת הרביעית.

## ביוגרפיה
המלכה הטפרס השנייה הייתה ככל הנראה אחת מחברות המלוכה הוותיקות ביותר של השושלת הרביעית של מצרים, שנמשכה בין השנים 2723 ל-2563 לפנה"ס לערך. היא הייתה בתו של ח'ופו ונולדה בתקופת שלטונו של סבה, סנפרו, או בשנות שלטונו הראשונות של אביה. היא נקראה על שם סבתה, הטפרס הראשונה, והייתה לה דודה בשם הטפרס א'. כותרת מקוטעת שנמצאה בקברה של מריתיתס הראשונה  עשויה להצביע על כך שהייתה אמה של הטפרס השנייה.

בתקופת שלטונו של ח'ופו, נישאה הטפרס השנייה לאחיה, יורש העצר קוואב , איתו נולדו לה לפחות שני ילדים, בת בשם מרסנח השלישית  ובן בשם מינדג'דף . לאחר מות בעלה הראשון, נישאה לאח אחר שלה, ג'דפרע , שירש מאוחר יותר את ח'ופו כשליט מצרים.

היא התאלמנה בפעם השנייה כשג'דפרע נפטר. נישואי בתה, מרסנח השלישית, ליורשו של בעלה השני המנוח, ח'עפרע, הפכו את הטפרס השנייה לחמותו של השליט החדש. הטפרס השנייה חיה עד תקופה מאוחרת יותר מבתה מרסנח השלישית. סימן לחיבתה למרסנח השלישי ניתן לראות בעובדה שהטפרס השנייה קבעה מסטבה משלה בבית הקברות המזרחי של גיזה שהוסב לקבר לשימוש בתה. הטפרס השנייה עצמה נקברה ככל הנראה בקבר G7350 אף על פי שהיה לה קבר משותף עם בעלה הראשון, קוואב (G7110 ו-7120 בהתאמה).

בעוד שנישואים בתוך המשפחה המלכותית היו נפוצים, נישואים מרובים במידה זו לא היו נפוצים כלל. הוצע שנישואיה הבאים לג'דפרע היו באופיים של כבוד ונעשו על מנת לשמור על מעמדה בחצר המלוכה. היא מעולם לא הולידה יורש לכס המלוכה בנישואיה השניים ומעולם לא קיבלה את התואר "אם השליט".

הטפרס השנייה מתה בתחילת שלטונו של שפססכאף, בנו ויורשו של מנכאורע, וכך הייתה עדה לשלטונם של לפחות חמישה ואולי שישה (אם נולדה בתקופת שלטונו של סנפרו) בשליטי השושלת הרביעית.

## גלריה

Sphinx of Hetepheres II - fourth dynasty of Egypt.jpg|הֶטֶפֶרְס השנייה מתוארת כספינקס, מפירמידת אבו רוואש  של ג'דפרע  – מוזיאון קהיר


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מלכות במצרים העתיקה