open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ויל קליי

**ויליאם "ויל" קליי** (באנגלית: **William "Will" Claye**; נולד ב-13 ביוני 1991) הוא אתלט אמריקאי. הוא פעמיים ברציפות סגן אלוף אולימפי (לונדון 2012 וריו דה ז'ניירו 2016), סגן אלוף עולם (לונדון 2017) ושתי מדליות ארד מאליפות העולם (טגו 2011 ומוסקבה 2013) בקפיצה משולשת. נוסף לכך, הוא בעל מדליית ארד אולימפית (לונדון 2012) בקפיצה לרוחק. 
קליי מדורג במקום השלישי בכל הזמנים בקפיצה משולשת (18.14 מטר).

## קריירה
קליי למד שנתיים באוניברסיטת אוקלהומה ולאחר מכן עבר לאוניברסיטת פלורידה בה התאמן לצידו של כריסטיאן טיילור בהדרכת דיק בות'. בשנת 2009 זכה במדליית זהב בקפיצה משולשת במשחקים הפאן-אמריקאיים לנוער עם תוצאה של 16.57 מטר. 

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטגו, קוריאה הדרומית בשנת 2011 זכה קליי במדליית ארד בשיא אישי חדש של 17.50 מטר, אחרי טיילור (17.96 מטר) ופיליפס אידוו מבריטניה (17.77 מטר). נוסף לכך, הוא סיים במקום תשיעי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.10 מטר.

### אלוף עולם באולם
באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה באיסטנבול, טורקיה 2012 זכה קליי במדליית זהב בתוצאה של 17.70 מטר, לפני טיילור שקפץ למרחק של 17.63 מטר וליוקמן אדמס מרוסיה (17.36 מטר). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.04 מטר.

באולימפיאדת לונדון זכה קליי בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.62 מטר, אחרי כריסטיאן טיילור (17.81 מטר) ולפני פבריציו דונאטו מאיטליה (17.48 מטר) ומדליית ארד בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.12 מטר, אחרי גרג רתרפורד מבריטניה (8.31 מטר) ומיטשל ואט מאוסטרליה (8.16 מטר).

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה במוסקבה שברוסיה באוגוסט 2013 זכה קליי בפעם שנייה ברציפות במדליית ארד בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.52 מטר, אחרי טדי טאמגו מצרפת שקבע את התוצאה השלישית בטיבה בכל הזמנים של 18.04 מטר ופדרו פבלו פיצ'רדו מקובה (17.68 מטר).

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו זכה במדליית כסף בשיא אישי של 17.76 מטר. ביוני 2017 שיפר את שיאו ל-17.91 מטר, תוצאה המדרגת אותו תשיעי בכל הזמנים.

בתחרות שנערכה בקליפורניה ביוני 2019, קליי שיפר את שיאו האישי בקפיצה משולשת לאחר שקפץ למרחק של 18.14 מטר, תוצאה המדרגת אותו במקום השלישי בכל הזמנים.

## שיאים אישיים
### אצטדיון
* קפיצה משולשת: 18.14 מטר (2019)
* קפיצה לרוחק: 8.29 מטר (2011)

### אולם
* קפיצה משולשת: 17.70 מטר (2012)
* קפיצה לרוחק: 8.24 מטר (2012)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמריקאים ילידי אריזונה
קטגוריה:פיניקס: אישים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא סיירה לאוני
קטגוריה:אתלטים אולימפיים אמריקאים
קטגוריה:קופצים לרוחק אמריקאים
קטגוריה:קופצי משולשת אמריקאים
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:זוכי מדליית כסף אולימפית מארצות הברית
קטגוריה:זוכי מדליית ארד אולימפית אמריקאים: אתלטיקה
קטגוריה:זוכי מדליית כסף אולימפית אמריקאים: אתלטיקה
קטגוריה:אריזונה: אתלטים
קטגוריה:קופצים אמריקאים באולימפיאדת טוקיו (2020)
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1991
מקינון

**מקינון** (באנגלית: **MacKinnon** ו-**McKinnon**) הוא שם משפחה.

קטגוריה:שמות משפחה
קוז'ון קורה

**קוז'ון קורה** (בספרדית: **Collón Curá**) הוא נהר בפרובינציית נאוקן בצפון-מערב פטגוניה הארגנטינאית.
## גאוגרפיה
ראשיתו של הנהר במפגש הנהרות אלומינה וצ'ימווין, והוא זורם דרום-מזרחה לאורך 70 ק"מ, בחלקו הגדול לאורך כביש 40, עד שנשפך לנהר לימאי.

הצמחייה האופיינית לאורך הנהר כוללת עצי ערבה, שהם מין פולש שמקורו באירופה. הנהר עשיר בדגי סלמון, שמהווים מקור משיכה לדייגים רבים. גם צפרים מוצאים עניין בנהר, שבסביבתו ניתן לצפות בכ-200 מיני עופות, בהם ברווז ארוד כנף, חופמי זרעים, ננדו הפונה ועקב עיטי שחור חזה.

לאורך הנהר, במיוחד באזור בו נשפך אליו נהר קלאופו, הייתה בעבר קהילת מפוצ'ה גדולה, שעזבה בעקבות כיבוש המדבר ב-1879.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ארגנטינה: נהרות
קטגוריה:פרובינציית נאוקן: גאוגרפיה
משפט פוהל

[250px|ממוזער|[אוסוולד פוהל פונה לשופטים בטרם מתן גזר הדין. יושבים בתא הנאשמים בשורה הראשונה (משמאל לימין): אוגוסט פרנק, היינץ פסלאו והאנס לורנר. בשורה השנייה (משמאל לימין): פרנץ אירנשמאלץ, קארל זומר והרמן פוק]]
**משפט פוהל**, ובשמו הרשמי: **ארצות הברית נגד אוסוולד פוהל ואח**' (באנגלית: ), היה הרביעי מתוך שנים-עשר משפטי נירנברג הנוספים אשר התנהלו בהיכל הצדק בנירנברג, גרמניה, עם תום מלחמת העולם השנייה. משפטים אלה נערכו בפני בית דין צבאי אמריקאי.

במשפט זה הועמדו לדין, בנוסף לאוסוולד פוהל, 17 נאשמים אשר היו קציני אס אס שהועסקו במשרד הראשי למשק ומנהל של האס אס (בגרמנית: SS-Wirtschafts-Verwaltungshauptamt; ר"ת: WVHA), ומכאן גם כינויו הנוסף של ההליך: "משפט ה-WVHA". האישומים כללו פשעי מלחמה ופשעים נגד האנושות אשר בוצעו בתקופת המשטר הנאצי. האישום העיקרי עסק במעורבותם הפעילה של הנאשמים ובעבודת המינהלה של הפתרון הסופי. ה-WVHA היה המשרד הממשלתי המופקד על ניהול מחנות הריכוז ומחנות ההשמדה. המשרד היה מופקד גם על הרכש עבור הוואפן אס אס, והחל משנת 1942, על המינהלה של יחידות גולגולת המת.

חברי הרכב בית הדין הצבאי היו השופטים רוברט מ. תומאס ממישיגן (אב בית הדין), פיטצרוי דונלד פיליפס מקרוליינה הצפונית מייקל א. מוסמנו מפנסילבניה וג'ון ג'. ספייט מאלבמה כשופט מחליף. התובע הראשי במשפט היה בריגדיר גנרל טלפורד טיילור. כתב האישום הוגש לבית הדין ב-13 בינואר 1947. המשפט נפתח ב-8 באפריל וגזרי הדין ניתנו ב-3 בנובמבר 1947. ארבעה מן הנאשמים, בהם אוסוולד פוהל, נידונו למוות בתליה. שלושה נאשמים זוכו. יתרת הנאשמים נידונו לתקופות מאסר אשר נעו בין 10 שנים למאסר עולם.

לבקשת שופטי בית הדין התכנס בית הדין פעם נוספת ב-14 ביולי 1948, כדי לשקול קבלת ראיות נוספות מטעם ההגנה. ב-11 באוגוסט 1948 נתן בית הדין את החלטתו ובה אישר את רוב גזרי הדין המקוריים, אולם הפחית במעט את תקופות המאסר לחלק מן הנאשמים וכן שינה את גזר דינו של הנאשם גאורג לורנר מגזר דין מוות למאסר עולם.

## האישומים
# השתתפות בתוכנית משותפת, או בקשירת קשר, כדי לבצע פשעי מלחמה ופשעים נגד האנושות.
# פשעי מלחמה בדרך של ניהול מחנות ריכוז ומחנות השמדה, וכן רצח המוני ופשעים שבוצעו שם.
# פשעים נגד האנושות מאותם נימוקים, כולל אישומים בדבר העסקת כוח אדם בתנאי עבדות.
# חברות בארגון פשע, האס אס.

כבר בבית הדין הבינלאומי במשפטי נירנברג נקבע כי האס אס הוא ארגון פשע. כל ארבעת האישומים הוגשו כנגד כל הנאשמים בהליך זה, להוציא את הנאשם הוברג, אשר לא הואשם בסעיף הרביעי לכתב האישום. שופטי בית הדין התעלמו בפסק דינם מסעיף קשירת הקשר ולמעשה לא הכריעו בסוגיה זו.

על פי כתב האישום הנאשמים בהליך זה פעלו כדי לייסד, להחזיק, לתפעל ולנהל מחנות ריכוז ומחנות עבודה בגרמניה ובמדינות אחרות שבהם שהו אלפי אנשים, כולל שבויי מלחמה, אזרחי גרמניה ואזרחי מדינות אחרות ואלה 

## הנאשמים

הממונה על מחלקת מחנות הריכוז ב-WVHA, ריכרד גליקס (Richard Glücks), אשר היה מפקדם הישיר של כל מפקדי מחנות הריכוז והיה אחראי ישיר לפשעים שבוצעו בהם, לא הועמד לדין. ב-10 במאי 1945, יומיים לאחר כניעת גרמניה הנאצית, גליקס התאבד בעודו מאושפז בבית החולים של הצי בפלנסבורג.

## קישורים חיצוניים

* מסמכי בית הדין במשפט פוהל, ב-Mazal Library. 

## הערות שוליים

קטגוריה:משפטי נירנברג
ג'ון קנדי (שחקן)

**ג'ון פרנקלין קנְדי** (באנגלית: **John Franklin Candy**; 31 באוקטובר 1950 – 4 במרץ 1994) היה שחקן קומי קנדי. בין הסרטים הרבים בהם השתתף: "האחים בלוז", "ספלאש", "חנות קטנה ומטריפה", "שיגעון בחלל" ו"שכחו אותי בבית".

## ביוגרפיה
קנדי נולד בשנת 1950 בניומרקט, אונטריו שבקנדה. בנו של סידני ג'יימס קנדי ואשתו אוונג'לין קנדי, והוא גדל במשפחה קתולית ממעמד פועלים.

קנדי למד במכללת סנטניאל בטורונטו. התפקיד בסרט הראשון שלו היה הופעת קרדיט קטנה בסרט "Class of '44" בשנת 1973. הוא הופיע במספר סרטים דלי תקציב אחרים במהלך שנות ה-70, ביניהם מותחן שוד-בנק בשם "השותף השקט" יחד עם כריסטופר פלאמר ואליוט גולד. בשנת 1976 קנדי שיחק תפקיד משנה (עם ריק מוראניס) בתוכנית אירוח בשעות הלילה המאוחרות.

בתקופת הצלחתו בטלוויזיה, קנדי פיתח גם קריירת חיקוי מפורסמת. בין האנשים שחיקה נמנים דיוויין, אורסון ולס, ג'וליה צ'יילד, ריצ'רד ברטון, ועוד אנשים רבים בתעשיית הבידור האמריקאית.

בשנת 1979 לקח הפסקה קצרה מהטלוויזיה בשביל לשחק בסרטו של סטיבן ספילברג, "1941". לאחר מכן מילא תפקיד קטן בסרט האחים בלוז.  בשנות השמונים שיחק בשורה של שוברי קופות בהם  "שים פס על הפס" (1981), "ספלאש" (1984) בתפקיד שנחשב לפריצתו הגדולה., "חנות קטנה ומטריפה" (1986) ועוד.

בספטמבר 1989, ג'ון דיבב את המדריך טופי בסדרת האנימציה מחנה טופי.

בתחילת שנות ה-90 הקריירה של קנדי החלה לרדת, בה הופיע בסרטים כושלים מבחינה מסחרית ואף היה מועמד לפרס ראזי בקטגוריית השחקן הגרוע של השנה. עם זאת, כמה מסרטיו הפכו ללהיטים גדולים - שכחו אותי בבית, ברנרד וביאנקה במבצע אוסטרליה, וג'מייקה מתחת לאפס.

### מותו
ב-4 במרץ 1994 קנדי לן בבית מלון שבדורנגו, מקסיקו, שם שהה לצורך צילומי הסרט "Wagons East!". מעט אחרי חצות הוא מת בשנתו, כתוצאה מהתקף לב, בגיל 43. השאיר אחריו אישה ושני ילדים.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה קנדים
קטגוריה:חקיינים קנדים
קטגוריה:שדרת התהילה של קנדה
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: תסריט
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1950
קטגוריה:קנדים שנפטרו ב-1994
אוניברסיטת בחר אל-ע'זאל

**אוניברסיטת בחר אל-ע'זאל** היא אחת משש אוניברסיטאות ציבוריות הפועלות בדרום סודאן. היא שוכנת בעיר ואו שבמחוז מערב בחר אל-ע'זאל, אחד מעשרת המחוזות שבדרום סודאן. היא ממוקמת כ-650 ק"מ צפונית לג'ובה, עיר הבירה והעיר הגדולה ביותר במדינה.

## היסטוריה
שמאל|ממוזער|215px|שער הכניסה לאוניברסיטה
האוניברסיטה נוסדה בשנת 2011 ונכון ל-2012 היא אחת משש אוניברסיטאות ציבוריות הפועלות בדרום סודאן. להלן רשימת האוניברסיטאות: 
* האוניברסיטה הלאומית של ג'ובה, 1977.
* אוניברסיטת רומבק בעיר רומבק, 2010.
* אוניברסיטת בחר אל-ע'זאל בעיר ואו.
* אוניברסיטת צפון בחר אל-ע'זאל בעיר אבייל, 2011. 
* אוניברסיטת הנילוס העליון במלקאל, 1991.
* האוניברסיטה על-שם ג'ון גראנג בעיר בור, 2006.

## פקולטות
שמאל|ממוזער|215px|מבנים חדשים
נכון ליולי 2011 קיימות באוניברסיטה הפקולטות הבאות:
* הפקולטה לרפואה ומדעי הבריאות
* הפקולטה לכלכלה
* הפקולטה לחינוך
* הפקולטה לוטרינריה
* המכון לבריאות הציבור

## ראו גם
* אוניברסיטאות בדרום סודאן
* ואו
* מערב בחר אל-ע'זאל
* בחר אל-ע'זאל

## קישורים חיצוניים
* 
* מיקום אוניברסיטת בחר אל-ע'זאל בגוגל מפות
*תחזית אוניברסיטאות ציבוריות בדרום סודאן
*תמונה של הכניסה הראשית לאוניברסיטת בחר אל-ע'זאל, 2009

## הערות שוליים

בחר אל ע'זאל
קטגוריה:ואו
קרית ספר (מפעל ביבליוגרפי)

[שמאל|ממוזער|250px|[צילום מסך של קטלוג קרית ספר באתר הספרייה הלאומית]]
שמאל|ממוזער|250px|הרבעון הביבליוגרפי "קרית ספר"
**קרית ספר** הוא מפעל ביבליוגרפי שנוסד על ידי הספרייה הלאומית, ושמטרתו ליצור את "הביבליוגרפיה הלאומית של מדינת ישראל והעם היהודי". וזאת על ידי קטלוג שיטתי של כל החומר המודפס במדינת ישראל, ושל כל החומר המודפס בעולם העוסק במדינת ישראל או בעם היהודי.

במסגרת פעילות זו הוציא המפעל לאור את כתב העת "קרית ספר". כתב העת יצא 4 פעמים בשנה (רבעון), ובו תועדו כל הפרסומים הביבליוגרפיים שנוספו למאגר. כתב העת פורסם החל מייסוד המאגר בשנת 1925 ועד לשנת 2003. נכתבו בו גם מאמרים ביבליוגרפיים רבים.

הפרסום בכתב העת חולק לפי מדורים (מדור כתבי עת, מדור אנציקלופדיות, מדור מקרא, מדור ספרות המדרש, וכו'), בכל מדור הופיעו הספרים שיצאו לאור בנושא זה, כאשר לכל ספר נלווה תיאור וסקירה ממצה.

החל מ-2003 המאגר זמין בקטלוג ציבורי מקוון וחינמי, המתעדכן מדי יום. והוא משולב בממשק הקטלוגים של הספרייה הלאומית. אולם במאגר המקוון, להבדיל מבכתב העת, אין תיאור ממצה לכל פריט אלא רק ציון של המדור (מכונה "מדור קרית ספר") אליו הוא משתייך.

ב-2018 המאמרים נסרקו וצורפו לרמב"י.

## ראו גם
* מפעל הביבליוגרפיה העברית - מפעל נוסף הפועל מטעם הספרייה הלאומית שמטרתו ליצור רישום לאחור של הספרות העברית והיהודית שיצאה לאור בעבר (מראשית הדפוס ועד לשנת 1960). מפעל קרית ספר לעומת זאת עוסק ברישום של הספרות היוצאת בהווה (משנת 1924 ואילך).

## לקריאה נוספת
* **קרית ספר**: רבעון לביבליוגרפיה, כלי מבטאו של בית הספרים הלא[ו]מי והאוניברסיטאי בירושל[י]ם, יצא לאור על ידי בית הספרים (הספרייה הלאומית), ירושלים, בין השנים 1925 – 2003. סך הכל יצאו לאור 73 כרכים (כל כרך מכיל 4 חוברות, שיצאו לאור מדי רבעון). (פרטי כתב העת בקטלוג הספרייה הלאומית)

**סקירות**

*
*
* 

## קישורים חיצוניים
* קטלוג קרית ספר בממשק הקטלוגים (OPAC) של הספרייה הלאומית
* מידע על הקטלוג באתר הספרייה הלאומית, ובאתר הקטלוג
*סריקות המאמרים הביבליוגרפיים שהופיעו בקרית ספר, באתר הספרייה הלאומית.
* חנה פאר, "קרית ספר" הביבליוגרפיה הלאומית - סקירה של המיזם בבלוג של חנה פאר, חברת המערכת, באתר תפוז בלוגים.

## הערות שוליים

קטגוריה:הספרייה הלאומית
קטגוריה:מאגרי מידע ביבליוגרפיים עבריים
קטגוריה:ספרות ישראלית
קטגוריה:ספרות בעברית
קטגוריה:ספרות יהודית
קטגוריה:ישראל: כתבי עת למדעי היהדות
דאפר יוסף

**דאפר יוסף** (בערבית: ظافر يوسف; נולד ב-19 בנובמבר 1967) הוא מלחין, זמר ונגן עוד ממוצא תוניסאי.

## ביוגרפיה
יוסף נולד בטבולבה שבתוניסיה. החל את הקריירה המוזיקלית שלו בגיל 10 כאשר הוזמן לשיר שירים אסלאמיים-סופיים בחתונות שהתקיימו בעירו.
עם הזמן קנה לעצמו מוניטין ברמה המקומית בשל איכויות הקול שלו, והוזמן מספר פעמים להופיע ברדיו מונסתיר.

בעודו תלמיד במדרסה אסלאמית נהג להאזין בסתר לרדיו וגילה את סגנון הג'אז. ב-1990 עזב את תוניסיה והיגר לאוסטריה, המדינה היחידה שהייתה מוכנה לקבל אותו ללא ביורוקרטיה מסובכת בנושא הויזה. חסר ממון התיישב תחילה בגראץ, לאחר מכן עבר להתגורר בווינה, ומשם נדד לברצלונה, ברלין וניו יורק, עד שחזר לאוסטריה.

אלבום הבכורה שלו "מלאכ" (Malak) יצא ב-1999 וזכה להצלחה יחסית. עם זאת, הוא המשיך להתגורר בבתי מלון שונים ברחבי העולם ולא התיישב בבית משלו. ב-2002 התחתן ועבר להתגורר בפריז. בשנה זו הוציא את אלבומו "אלקטריק סופי", שבעקבות הצלחתו יצא למסע הופעות נרחב באירופה.

יוסף הוציא חמישה אלבומים משלו, ונוסף על כך ביצע מספר שיתופי פעולה עם מוזיקאים כגון החצוצרן הסרדיני פאולו פרזו, הגיטריסט הנורווגי איווינד אראסט, הפסנתרן הקובני עומר סוסה והפסנתרן האמריקאי אורי קיין.

יוסף טען כי הוא נמשך למוזיקה הודית ומוזיקה נורדית. במוזיקה שלו ניתן למצוא השפעות מזרחיות ממוזיקה סופית ומיסטית והשפעות מערביות ממוזיקת הג'אז וממוזיקה אלקטרונית. באופן כללי, ניתן לאפיין את המוזיקה שלו עם סגנון הג'אז-פיוז'ן האתני.

יוסף היה מועמד למספר פרסים מוזיקליים בתחום האוונגרד והג'אז.

בפברואר 2011 הופיע בחיפה יחד עם טריו ג'ובראן.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 

קטגוריה:מוזיקאי ג'אז
קטגוריה:נגני עוד
קטגוריה:מוזיקאים תוניסאים
קטגוריה:ילידי 1967
די.בי.סי פייר

**די. בי.סי פייר** (באנגלית: **DBC Pierre**; נולד ב-1961) הוא שם העט של הסופר הדרום אוסטרלי **פיטר וורן פינלי**, המתגורר כיום באירלנד.

## ביוגרפיה
פייר נולד בבריינלה הישנה המצויה בדרום אוסטרליה. שם העט שלו מורכב מראשי התיבות באנגלית DBC (מלוכלך אבל נקי) השם פייר הוא כינוי שהוענק לסופר בילדותו על ידי חבריו, **פייר המלוכלך!** הייתה דמות מצוירת מתוך סדרת אנימציה בשם סופר 6. אביו היה מרצה באוניברסיטת אדלייד האוסטרלית.

פייר התגורר באוסטרליה, ארצות הברית, אנגליה, ספרד, מקסיקו. משפחתו הייתה אמידה מבחינה כלכלית, מאידך הסופר העיד על עצמו שבמשך שנים היה מכור לסמים ועסק בפעילות פלילית כדי לספק את התמכרותו. הספר "ורנון גוד ליטל" הוא סאטירה ביקורתית אודות תרבות הצריכה והמותגים והאופן שבו אמצעי התקשורת מלעיטים את הצרכנים במידע אשר איש לא טורח לבקר או לבדוק את אמיתותו. ורנון ליטל הוא נער מוזר בן 15 מעיירה נידחת בטקסס ארצות הברית המואשם ברצח 16 תלמידי תיכון על לא עוול בכפו. הוא נידון לגזר דין מוות. משפטו, מאסרו וגזר דינו יוצרים "פסטיבל" תקשורת מאחוריו עומדים ספונסרים ואילי תקשורת. הספר תורגם לשפות רבות והיה לרב-מכר. זכה בפרס מאן בוקר לשנת 2003 בפרס ויטברד לרומן ראשון, בתואר ספר השנה של סן פרנסיסקו כרוניקל, בספר הבולט לשנת 2003 של הניו יורק טיימס ובפרס ג'יימס ג'ויס

## ספריו שתורגמו לעברית
*ורנון גוד ליטל (קומדיה מן המאה ה-21) מאנגלית: אמנון כץ, הוצאת מטר, 2003

## קישורים חיצוניים

* 

* על הספר ורנון גוד ליטל בטקסט
* 
* כתבה על הסופר בגרדיין
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זוכי פרס בוקר
קטגוריה:סופרים הידועים בשם עט
קטגוריה:סופרים אוסטרלים
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1961
נקמת המרובעים

**נקמת המרובעים** (או: **נקמת היורמים**; במקור: **Revenge of the Nerds**) הוא סרט קומדיה-סאטירית משנת 1984, אודות חיי החברה בקמפוס מכללה בארצות הברית. את הסרט ביים ג'ף קאנו ומככבים של רוברט קאראדין, אנתוני אדוארדס, קורטיס ארמסטרונג, טד מק'גינלי, ג'וליה מונטגומרי, בריאן טוצ'י, לארי ב. סקוט, מישל מיירינק, ג'ון גודמן ודונלד גיב.

עלילת הסרט מתארת את קורותיה של קבוצת חנונים שמנסים להפסיק את מסכת ההטרדות שהם סופגים מקבוצת הסטודנטים האתלטיים שבקמפוס. הסרט נבחר למקום 91 ברשימת "100 הסרטים המצחיקים ביותר" של ערוץ הטלוויזיה בכבלים "בראבו".

## תקציר העלילה
לואיס שקולניק (מגולם על ידי רוברט קאראדין) וגילברט לואל (מגולם על ידי אנתוני אדוארדס) הם חנונים מגושמים וחביבים שעוברים ללמוד בקולג'. בתחילה הם עוברים להתגורר באופן זמני ביחד עם קבוצת סטודנטים חנונים אחרים שמעוניינים גם הם להצטרף לאחווה כלשהי. לבסוף לאחר שכל החנונים נדחו על ידי האחוות השונות הם מחליטים לעבור לבית נטוש ולהקים אחווה משלהם.

שקולניק ולולאל וחבריהם החנונים מהווים בתחילה מושא ללעג ומוטרדים באופן תדיר על ידי הסטודנטים מאחוות אלפא ביתא שכוללת צעירים ספורטאים, עשירים ופופולריים בלבד, והופכים במהרה לאויביהם המשובעים של החנונים.

שקולניק מתאהב בהמשך בבטי צ'יילדס הפופולרית (מגולמת על ידי ג'וליה מונטגומרי), חברה באחוות פיי דלתא פיי וחברתו של גייבל סטן (מגולם על ידי טד מקגינלי), המנהיג הפופולרי של אחוות אלפא ביתא.

לאחר שהספורטאים של אחוות אלפא ביתא מעלים באש את מגוריהם של החנונים, החנונים המושפלים מחליטים לעמוד על זכויותיהם ולצאת למלחמה נגד הספורטאים של אחוות אלפא ביתא.

## צוות השחקנים

## ביקורות ותגובות
הסרט קיבל ביקורות מעורבות באופן כללי ולציון 77% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 26 ביקורות.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 1984
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי נעורים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
קטגוריה:סרטים על נקמה
משפט פליק

250px|ממוזער|פרידריך פליק בעת מתן גזר דינו (1947)
**משפט פליק**, ובשמו הרשמי: **ארצות הברית נגד פרידריך פליק ואח**' (באנגלית: , היה החמישי מבין שנים-עשר משפטי נירנברג הנוספים אשר התקיים בבית דין צבאי אמריקאי שישב בהיכל הצדק בנירנברג, גרמניה, עם תום מלחמת העולם השנייה. היה זה הראשון מבין שלושה משפטים של תעשיינים בולטים בתקופת גרמניה הנאצית אשר שיתפו פעולה עם הממשל הנאצים בתקופת המלחמה. שני המשפטים האחרים אשר עסקו בתעשיינים נאצים היו משפט אי גה פארבן ומשפט קרופ.

הנאשמים במשפט זה היו פרידריך פליק וחמישה מנהלים בולטים בקבוצת החברות של פליק (בגרמנית: Flick Kommanditgesellschaft; בראשי תיבות: Flick KG). האישומים היו העסקת כוח אדם בתנאי עבדות וביזה. פליק ומנהלו הבכיר ביותר, אוטו שטיינברינק, הואשמו אף בחברות ב"מעגל החברים של היינריך הימלר". מעגל החברים היווה קבוצה של תעשיינים ובנקאים גרמנים רבי השפעה - אשר נוסד בשנת 1932 על ידי וילהלם קפלר ואשר עליו השתלט הימלר בשנת 1935- למטרת מתן תמיכה כלכלית לנאצים. חבריו תרמו מדי שנה כמיליון רייכסמרק אשר עמדו בחשבון מיוחד לרשותו של הימלר.

שופטי בית הדין במשפט פליק היו צ'ארלס ב. סירס, נשיא בדימוס של בית המשפט לערעורים במדינת ניו יורק, ויליאם סי. כריסטיאנסן, שופט בדימוס של בית המשפט העליון של מינסוטה, פרנק נ. ריצ'מן, שופט בדימוס של בית המשפט העליון באינדיאנה, וריצ'רד ד. דיקסון, אשר שימש שופט מחליף והיה שופט בדימוס של בית המשפט העליון בקרוליינה הצפונית.

התובע הראשי במשפט היה בריגדיר גנרל טלפורד טיילור. כתב האישום הוגש לבית המשפט ב-8 בפברואר 1947 ותוקן ביום 18 במרץ 1947. המשפט נפתח ב-19 באפריל והתנהל עד 22 בדצמבר 1947. פרידריך פליק נידון לשבע שנות מאסר, שני נאשמים נוספים נידונו לתקופות מאסר קצרות יותר, ושלושת הנאשמים הנותרים זוכו בדין.

## האישומים
# פשעי מלחמה ופשעים נגד האנושות בכך שהשתתפו בהגליית ובשעבוד לעבדות של אוכלוסיות אזרחיות בארצות ובטריטוריות אשר היו תחת כיבוש מלחמתי או בשליטת גרמניה הנאצית, וכן של אסירים במחנות ריכוז, ובשימוש בכוח אדם בתנאי עבדות במכרות ובבתי החרושת של פליק.
# פשעי מלחמה ופשעים נגד האנושות בביזת אזורים כבושים, החרמת מפעלים במערב (צרפת) ובמזרח (פולין ורוסיה).
# פשעים נגד האנושות בהשתתפות וברדיפה אחר יהודים ובאריזציה של רכושם.
# חברות במפלגה הנאצית וב"מעגל החברים של הימלר".
# חברות בארגון פשע, האס אס.

הנאשם טרברגר לא הועמד לדין באישום מספר 2. פליק, שטיינברינק וקלטץ' הועמדו לדין באישום מספר 3, פליק ושטיינברינק הועמדו לדין באישום מספר 4, בעוד שרק שטיינברינק, אשר היה קצין בכיר (Brigadeführer) באס אס, הועמד לדין באישום מספר 5. זאת לאחר שבית הדין הצבאי הבינלאומי במשפטי נירנברג קבע כי האס אס הוא ארגון פשע.

## הנאשמים

שטיינברינק מת בשנת 1949 בעודו בכלא. פרידריך פליק וברנהרד וייס ריצו רק תקופות קצרות במאסר ושוחררו בחנינה. עושרו המופלג של פרידריך פליק לאחר שחרורו רק הלך וגדל והוא היה לאדם העשיר ביותר בגרמניה המערבית בתקופת המלחמה הקרה. בין השאר, היה מבעלי תאגיד דיימלר-בנץ. הרשעתם של פליק ואחיינו וייס הוצנעה בגרמניה בשנים שלאחר משפטי נירנברג והם זכו לעיטורים ולכבוד במולדתם.

## קישורים חיצוניים

* מסמכי משפט פליק, ב-Mazal Library. 
*

## הערות שוליים

קטגוריה:משפטי נירנברג
קטגוריה:פושעי מלחמה נאצים
פרארי F12 ברלינטה

ה**פרארי F12 ברלינטה** (**Ferrari F12berlinetta**) היא מכונית גראן טוריסמו איטלקית המיוצרת על ידי חברת פרארי. זוהי מכונית הדגל הדו-מושבית של פרארי המחליפה את הפרארי 599 החל משנת 2012.

הפרארי F12 ברלינטה בעלת מנוע קדמי הממוקם במרכז ובעלת הנעה אחורית. המכונית הוצגה לראשונה בתערוכת הרכב בז'נבה בשנת 2012.

עיצוב המכונית נעשה על ידי מרכז העיצוב של פרארי ופינינפארינה (Pininfarina), חברת עיצוב רכב איטלקית. חלק מהאלמנטים באוטו לקוחים מדגמי פרארי אחרים כמו הפרארי FF ופרארי 458 איטליה.

## נתונים טכניים
לפרארי F12 ברלינטה מנוע בנפח 6,300 סמ"ק V12 בעלת הספק מרבי של 730 כ"ס ב-8,500 סל"ד ומומנט מרבי של 70 קג"מ ב-6,000 סל"ד. דבר ההופך אותה למכונית הפרארי השנייה החזקה ביותר בייצור סדרתי. למכונית תיבת הילוכים רובוטית כפולת מצמדים 7 הילוכים.

הפרארי F12 ברלינטה מסוגלת להאיץ מ-0 ל-100 ב-3.0 שניות, מ-0 ל-200 ב-8.5 שניות ולהגיע למהירות מרבית של מעל ל-350 קמ"ש. מנוע ה-F12 תוכנן להיות יעיל יותר ממנוע ה-599, כמו גם חזק יותר. צריכת הדלק יעילה יותר ב-30% מאשר זו של ה-599.

פרארי מדווחת שה-F12 ברלינטה מסוגלת להקיף את המסלול בפיוראנו בדקה ו-23 שניות שזה שנייה אחת מהיר יותר מהפרארי 599 GTO, כמעט 2 שניות מהיר יותר מהפרארי אנזו וה-458 איטליה ו-3.5 שניות מהיר יותר מה-599 GTB.

ב-2015 הוצגה גרסת ה-F12TDF המפיקה 770 כ"ס.

## קישורים חיצוניים

* כתבה באתר אוטו על ה-F12 ברלינטה
* הפרארי החזקה אי פעם
* 

קטגוריה:מכוניות ספורט
קטגוריה:מכוניות על
F12 ברלינטה
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-2012
קטגוריה:כלי רכב איטלקיים
אפקט מילר

באלקטרוניקה, **אפקט מילר** מתייחס לעלייה בקיבול השקול בכניסה למגבר מהפך מתח בשל הגדלת השפעתו של הקיבול המחובר בין צומתי הכניסה והיציאה של המגבר. קיבול הכניסה המוגבר יינתן על פי הנוסחה C_{M}=C (1+A_v)\,, כאשר A_v הוא גודל הגבר המגבר, C הוא הקיבול שמחובר בין צומתי הכניסה והיציאה, ו־C_{M} הוא קיבול הכניסה השקול.

על אף שלרוב נעשה שימוש באפקט מילר לצורך חישוב קיבול שקול בכניסה, הוא נכון לכל עכבה המחוברת בין הכניסה ליציאה של מגבר מהפך מתח, וגם עכבות של רכיבים אלקטרוניים אחרים ניתן "לשקף" לכניסה בעזרת אפקט מילר, באופן שישפיע על עכבת הכניסה של המגבר. תכונות אלו של אפקט מילר מוכללות במשפט מילר.

## היסטוריה
אפקט מילר קרוי על שמו של מהנדס החשמל והפיזיקאי האמריקאי ג'ון מילטון מילר (John Milton Miller). מילר פרסם את מסקנותיו באשר לתופעה ב-1920, עת עסק ברכיבים אלקטרוניים מסוג טריודה (שפופרת ריק בעלת שלוש אלקטרודות) וגילה קיבול טפילי, אך התאוריה שפיתח לגבי טריודות תקפה גם לגבי רכיבים אלקטרוניים שנעשה בהם שימוש כיום, כמו טרנזיסטור ביפולרי וטרנזיסטור MOSFET.

## הסבר
שמאל|ממוזער|200px|מגבר מהפך מתח אידיאלי עם עכבה המחוברת בין הכניסה ליציאה של המגבר
נניח שישנו מגבר מהפך מתח אידיאלי בעל הגבר שגודלו A_v עם עכבה Z המחוברת בין צומתי הכניסה והיציאה שלו. אם מתח הכניסה שלו הוא V_i, מתח היציאה שלו הוא V_o=-A_v V_i. בהנחה שכל זרם הכניסה I_i עובר דרך Z (כלומר לכניסת המגבר לא נכנס זרם), מתקבל על פי חוק אוהם כי I_i = \frac{V_i-V_o}{Z} = \frac{V_i (1+A_v)}{Z}. לכן עכבת הכניסה של המעגל היא Z_{in} = \frac{V_i}{I_i} = \frac{Z}{1+A_v}.

אם Z מייצג קבל, בעל עכבה Z = \frac{1}{sC}, עכבת הכניסה שתתקבל תהיה Z_{in} = \frac{1}{sC_M} כאשר C_M=C (1+A_v). כלומר הקיבול האפקטיבי בכניסה, או **קיבול מילר**, C_M, יהיה הקיבול הפיזי C מוכפל בגורם (1+A_v).

## הערות שוליים

קטגוריה:מעגלים חשמליים
Remembrance

**Remembrance** היא להקת פיונרל דום מטאל מגרמניה וצרפת.

## היסטוריה
הלהקה נוסדה ביוני 2004 על ידי קרלין ון רוס (חברת הלהקות Aythis / Lethian Dreams) ומתיאו זאכס (Lethian Dreams). במרץ 2005 הקליטה את הדמו הראשון שלה – דיסק בן 4 שירים בשם "Among Lost Illusions". אלבומה המלא "Fall, Obsidian Night" שיצא ב-2010, זכה בפרס "מטאל סטורם" בקטגוריית "דום מטאל קיצוני 2010".

הלהקה מנגנת תערובת של פיונרל דום (Funeral Doom, דום לוויות), דת' מטאל ומטאל גותי. שיריה הם כבדים ואיטיים ביותר, בליווי קלידים היוצרים אווירה אפלה ועגמומית. השירה נעשית רובה בגרואלינג גברי, אך יש קטעי שירה נשית מלודית. כמו רוב שירי הפיונרל דום, שירי הלהקה ארוכים וחלקם נמשכים אף יותר מעשר דקות.

## חברי הלהקה
* קרלין ון רוס (Carline Van Roos) – שירה, קלידים, גיטרה בס
* מתיאו זאכס (Matthieu Sachs) – שירה (גראולינג), גיטרה
* נורמן מילר (Norman Müller) – תופים

## דיסקוגרפיה
* Beyond the Waters – דמו שלא הופץ, 2004
* Among lost illusions – דמו, 2005
* Asymmetry – אוסף, 2005
* Frail Visions – אלבום מלא, 2005
* Silencing the Moments... – אלבום מלא, 2008
* Fall, Obsidian Night – אלבום מלא, 2010

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:להקות דום מטאל
קוג'וק

**קוג'וק** (באנגלית: **Kuajok** או **Kwajok**) היא עיר הבירה של מדינת ואראפ, אחת מעשר המדינות בדרום סודאן, שנמצאת בצפון המדינה וגובלת בסודאן מצפון.

## ראו גם
* בחר אל-ע'זאל

קטגוריה:דרום סודאן: ערים
קטגוריה:מדינות דרום סודאן: ערי בירה
אוניברסיטת צפון בחר אל-ע'זאל

**אוניברסיטת צפון בחר אל-ע'זאל** היא אחת משש אוניברסיטאות ציבוריות הפועלות בדרום סודאן.

האוניברסיטה נוסדה בשנת 2011 כמוסד במימון ממשלתי ללימודים גבוהים וכיום היא אחת משש אוניברסיטאות ציבוריות הפועלות בדרום סודאן.

היא שוכנת בעיר אבייל שבמחוז צפון בחר אל-ע'זאל, אחד מעשרת המחוזות שבדרום סודאן. היא ממוקמת כ-800 ק"מ צפונית לג'ובה, עיר הבירה והעיר הגדולה ביותר במדינה.

באוניברסיטה קיימות ארבע פקולטות:
* הפקולטה למדעי הבריאות
* הפקולטה לנפט וכרייה
* הפקולטה למדעי החברה
* הפקולטה הנדסת חקלאות

## ראו גם
* אוניברסיטאות בדרום סודאן
* צפון בחר אל-ע'זאל
* בחר אל-ע'זאל

## קישורים חיצוניים
* מיקום אוניברסיטת צפון בחר אל-ע'זאל בגוגל מפות
* היסטוריה של העיר אבייל

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
צפון בחר אל-ע'זאל
קטגוריה:אבייל
RAID (יחידה)

**RAID**, או בשמה המלא **Recherche Assistance Intervention Dissuasion** (בצרפתית: "חיפוש, סיוע, התערבות והרתעה") היא יחידת עילית ללוחמה בטרור ובפרט יחידת השתלטות של המשטרה הלאומית של צרפת.

היחידה אחראית על אזור פריז ופרווריה, על פעולות נגד חטיפת מטוסים, הגנה על כורים גרעיניים, מנהרת התעלה, אבטחת רכבות ואתרים אסטרטגיים אחרים. יחידות עילית נוספות של צרפת ללוחמה בטרור הן GIPN, הגדולה ממנה, וה-GIGN של הז'נדרמריה.

## היסטוריה

היחידה הוקמה ב-1985 על ידי רובר ברוסאר כיחידת השתלטות כנגד פיגועי מיקוח, מצבים של בני ערובה ומעצר מחבלים ופושעים מסוכנים.

ב-13 במאי 1993 אדם מעורער בנפשו החזיק כבני ערובה 21 ילדים בעיר ניי-סיר-סן כאשר הוא חמוש בחומר נפץ. ראש העיר באותה תקופה, ניקולא סרקוזי, הצליח לשחרר חלק מהילדים במשא ומתן. אחרי שהחוטף נרדם, התגנבו לוחמי RAID אל המבנה, שחררו את 6 הילדים הנותרים והרגו את החוטף בירי 3 כדורים בראשו כאשר ניסה לפוצץ את חומרי הנפץ. הפעולה הסתיימה בהצלחה ואף שוטר או בן ערובה לא נפגע.

ב-1994 ערכה היחידה גל פשיטות ומעצרים כנגד ארגון טרור אלג'יראי. בפשיטות נתגלו מצבורי כלי נשק.

היחידה השתתפה בדיכוי המהומות בצרפת ב-2005 ו-2006.

בעקבות שרשרת פיגועי הירי בדרום צרפת במרץ 2012, איתרה המשטרה הלאומית של צרפת את המחבל, מוחמד מראח', ולוחמי RAID שמו מצור על הדירה בה התבצר. אחרי משא ומתן כושל ומצור ממושך של כ-30 שעות פרצו לוחמי היחידה למבנה. מראח' הצליח לפצוע 3 שוטרים, לפני שנהרג כאשר קפץ מהחלון ונורה על ידי צלף של המשטרה.

## מבנה

RAID כוללת כ-180 אנשי צוות, המחולקים ל-3 מחלקות בנות 60 איש כל אחת.
* המחלקה הראשונה - הכוח המבצעי שתפקידיו כוללים השתלטות, לוחמה בטרור ואבטחה.
* המחלקה השנייה - מחקר ופיתוח. מחולקת ל-3 קבוצות:
** קבוצת מודיעין
** קבוצה טכנית
** קבוצת אמצעי לחימה
* המחלקה השלישית - ההיבטים הפסיכולוגיים של השתלטות ומצבי בני ערובה: משא ומתן, איומי התאבדות ניהול משברים ועוד. המחלקה מספקת גם תמיכה פסיכולוגית ללוחמי היחידה וכן לשאר שוטרי המשטרה הלאומית. היא כוללת גם מומחה לזיהוי פלילי, פסיכולוג ורופאים.

כדי להצטרף ליחידה על המועמד להיות קצין בעל ותק של 5 שנים במשטרה הלאומית, ולעבור מבחן מקיף. אם הוא עובר את המבחן הוא מתקבל ליחידה למשך 5 שנים, וממשיך ל-5 שנים נוספות רק אם הוא מקבל המלצה. כל הלוחמים חייבים לפרוש מהיחידה הטקטית אחרי 10 שנות שירות. קצינים מעל גיל 40 אינם יכולים להתקבל ליחידה. באימוני היחידה מושם דגש על כושר גופני.

## כלי נשק

רוב אמצעי הלחימה של RAID הם נשק קל מתוצרת אירופה.

* רובה ציד בנלי M3
* ברטה M3P4
* רובה סער קולט M4A1
* מקלע קל FN Minimi של FN Herstal
* תת-מקלע P90
* רובה ציד פרנצ'י SPAS-15
* אקדחי גלוק 17, 17L, 18, 19, 26 ו-34
* רובה סער G36 של הקלר וקוך
* רובה סער HK53 של הקלר וקוך
* תת-מקלע MP5K
* רובה צלפים PSG-1 של הקלר וקוך
* אקדח תופי מנורהין MR 73
* רובה צלפים PGM Ultima Ratio
* רובה צלפים נגד חומרים PGM Hecate II
* רובה ציד רמינגטון 870
* מקלע MG3 של ריינמטאל
* רובה סער זיג זאואר SG553

## קישורים חיצוניים

* 
* **[http://le.raid.free.fr/ האתר הרשמי]** (בצרפתית)
* 
* מידע על היחידה ב-SpecWarNet 
* 
* .
* .

קטגוריה:יחידות משטרתיות ללחימה בטרור
קטגוריה:צרפת: צבא וביטחון
ריק מוראניס

**פרדריק אלן "ריק" מוראניס** (באנגלית: **Frederick Allan "Rick" Moranis**; נולד ב-18 באפריל 1953) הוא קומיקאי יהודי-קנדי, שחקן קולנוע הוליוודי, מוזיקאי וקוסם. בין הסרטים הרבים בהם השתתף: חנות קטנה ומטריפה, מכסחי השדים, שיגעון בחלל, מותק, הילדים התכווצו, אחי הדוב.

## ביוגרפיה
מוראניס נולד למשפחה יהודית בטורונטו שבקנדה. בילדותו למד בבית הספר התיכון על שם סר סנדפורד פלמינגן.

באמצע שנות ה-70 החל לעבוד במשרה חלקית תחת השם "ריק אלן" כתקליטן בתחנות רדיו שונות בטורונטו בהם CFTR, CKFH ו- CHUM-FM. במקביל החל מוראניס להופיע בתור קומיקאי במועדוני לילה שונים בטורונטו.

הופעת הבכורה הטלוויזיונית של מוראניס התקיימה בשנת 1976 בתוכנית "".

הופעת הבכורה הקולנועית של מוראניס התקיימה בשנת 1983 כאשר כיכב בסרט "The Adventures of Bob & Doug McKenzie: Strange Brew" בתפקיד בוב מקנזי.

במהלך שנות ה-80 ושנות ה-90 של המאה ה-20 בלט כשחקן קומי במספר הפקות הוליוודיות גדולות, בהם סרטי "מכסחי השדים", הסרט "חנות קטנה ומטריפה", הסרט הפרודי "שיגעון בחלל" (1987) בו גילם את "דארק הלמט" (פארודיה על דארת' ויידר), בתפקיד בארני ראבל בעיבוד הקולנועי של "משפחת קדמוני" משנת 1994 בשם "הפלינטסטונס", וכמו גם בתפקיד הממציא המטורף וויין סלינצקי בסרט "מותק, הילדים התכווצו" משנת 1989.

מוראניס פרש מתעשיית הקולנוע בשנת 1997, שש שנים לאחר שאשתו מתה מסרטן הכבד. מאוחר יותר הוא הסביר כי בתור אב חד הורי הוא התקשה גם לגדל את ילדיו וגם להיות מעורב ביצירת סרטים וכי בהמשך הוא גילה שהוא לא מתגעגע לתעשיית הסרטים.

בשנת 2005 מוראניס פרסם אלבום קאנטרי בשם "The Agoraphobic Cowboy". ב-8 בדצמבר 2005, הוכרז האלבום בתור מועמד לפרס גראמי בקטגוריית האלבום הקומי הטוב ביותר לשנת 2006. ב-3 בפברואר 2006, מוראניס ביצע שיר מתוך האלבום בתוכנית של קונאן או'בריין.

ב-24 ביוני 2008, מוראניס הצהיר כי הוא מסרב להצטרף ליתר חברי הקאסט של מכסחי השדים על מנת לדבב את דמותו במשחק וידאו חדש המבוסס על הסרטים.

ביוני 2025 פורסם כי מוראניס חזר מפרישתו על מנת לחזור ולגלם את דארק הלמט בסרט ההמשך ל"שיגעון בחלל".

## משפחתו וחייו האישיים
מוראניס הוא אב לשני ילדים מנישואיו לאן מוראניס שנפטרה בשנת 1991.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

### משחקי וידאו

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים קנדים
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: תסריט
קטגוריה:אמני וורנר רקורדס
קטגוריה:מוזיקאים יהודים קנדים
קטגוריה:קומיקאים יהודים קנדים
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1953
לואיס גרביטו

**לואיס אלפרדו גרביטו קוביליוס** (בספרדית: **Luis Alfredo Garavito Cubillos**; היה מוכר גם בכינויים "המפלצת" (La Bestia) ו"גופי" (Tribilín); 25 בינואר 1957 – 12 באוקטובר 2023) היה אנס, פדופיל ורוצח סדרתי קולומביאני.

גרביטו הודה בשנת 1999 באינוסם וברציחתם של לא פחות מ-147 ילדים צעירים, כולם בנים. מספר קורבנותיו, המתבסס על פי שרטוטי גולגולות ששרטט בבית הכלא, עלול למעשה להיות יותר מ-300. המספר הידוע של קורבנותיו הוא 147 קולומביאניים ו-46 אקוודוריים, שביחד הם 193 קורבנות, מספר הקרבנות הגדול ביותר שנרצח באופן ישיר על ידי אדם שלא במסגרת מלחמה.

לאחר שנתפס, נידון גרביטו לעונש המרבי על פי חוקי קולומביה – 30 שנות מאסר בפועל. בהמשך קוצר עונשו בשמונה שנים, ובנוסף חתם על עסקה לפיה יקוצר עונשו אם ישתף פעולה בעתיד עם הרשויות, או בשל התנהגות טובה. מאז מאסרו, אושר במדינה חוק המעלה את העונש המרבי ל-60 שנות מאסר בפועל.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
לואיס אלפרדו גרביטו נולד ב-25 בינואר 1957 בחנובה שבקולומביה, הבכור מבין שבעה בנים. בעדותו טען גרביטו כי אביו התעלל בו פיזית ומינית.

### הרציחות
קורבנותיו של גרביטו היו ילדי איכרים, ילדים עניים או, בשפה פשוטה, "ילדי רחוב", בין הגילאים 8–16. גרביטו פנה אליהם ברחובות ובגני המשחקים והציע להם מתנות או סכומי כסף קטנים. מן העולה בתיאורי התביעה ועדותו שלו, כאשר היה רוכש את אמונם, היה לוקח את הילדים להליכה וכאשר אלה התעייפו, היה מנצל את חולשתם, אונס אותם, חותך את צווארם ומבתר את גופותיהם. על מרבית הגופות נמצאו סימני עינויים. גרביטו נתפס ב-22 באפריל 1999 והודה ברציחתם של 138 ילדים. גם לאחר הודאה זו, החקירות נגדו המשיכו, בחשד שרצח 172 ילדים נוספים.

### גזר הדין
גרביטו נמצא אשם ברציחתם של 138 ילדים ונשפט ל-1852 שנות מאסר ועוד תשעה ימים, ואולם בפועל מאסרו הועמד על 40 שנות מאסר, שכן זוהי התקופה המרבית בה ניתן להחזיק אדם במאסר לפי חוקי המדינה. בנוסף, מאחר שסייע לרשויות במציאת הגופות, קוצר עונשו ל-22 שנות מאסר בפועל בלבד.

### תגובות הציבור
מאז החל לרצות את מאסרו, רבים בקולומביה הביעו מחאה נגד הרשויות והביעו חששם מהיום בו ישוחרר. הם קראו לגזור עליו מאסר עולם ללא אפשרות לשחרור - או עונש מוות, אולם שני אלה אינם קיימים בחוק הקולומביאני. בשנת 2006 ראיין אותו בתאו שדרן חדשות מקומי. הוא ציין כי גרביטו ניסה להמעיט מחומרת מעשיו, וכן ציין בכתבתו את תנאי המאסר המקלים של גרביטו שכללו אמבטיה, טלוויזיה בכבלים וכן גישה לאינטרנט מעת לעת. גרביטו הביע באותו ראיון את רצונו לפתח קריירה פוליטית לכשישתחרר, וטען שבמסגרתה הוא מתכוון לעזור לילדים שנוצלו מינית. השדרן ציין את האפשרות שגרביטו ישתחרר שלוש שנים מאוחר יותר. בעקבות הראיון והידיעה על אפשרות לשחרורו בשנת 2009, ביקורת ציבורית עלתה לראש סדר היום, ושופטי בית המשפט העליון של קולומביה החליטו שלא לקצר את עונשו של גרביטו, על אף הסיוע שהגיש לרשויות במציאת הגופות. כמו כן, תנאי מאסרו הוקשחו ועונשו הוחזר לתקופה המקורית שלו, 40 שנה. זאת, בניסיון לשבור את רוחו ולגרום לו להודות ביתר מקרי הרצח שלטענת התביעה ביצע, ושהחקירות בעניינן טרם הסתיימו.

## ראו גם
* המרטש מאטלנטה
* המפלצת מפירנצה

## קישורים חיצוניים

* 
*  

## הערות שוליים

קטגוריה:רוצחים סדרתיים
קטגוריה:מורשעים ברצח
קטגוריה:קולומביאנים
קטגוריה:מורשעים בעבירות מין
קטגוריה:רצח ילדים
קטגוריה:פשע בקולומביה
קטגוריה:רוצחים בעלי כינויים
קטגוריה:אנשים עם הפרעת אישיות אנטיסוציאלית
קטגוריה:ילידי 1957
קטגוריה:קולומביאנים שנפטרו ב-2023
ג'ימי ליטל

**ג'ימי ליטל** (באנגלית: **Jimmy Lytell**, בשמו בלידה **James Serrapede**; 1 בדצמבר 1904 – 28 בנובמבר 1972) היה נגן קלרינט אמריקאי של מוזיקת ג'אז, ממוצא איטלקי. ניגן בעיקר בסגנון "דיקסילנד ג'אז" או "ג'אז מוקדם".

## ביוגרפיה
ג'יימס סראפדה, שאימץ את שם האמן "ג'ימי ליטל" ניגן בקלרינט כמקצוען כבר בגיל 12 ובשנות ה-1920 המוקדמות כבר הקליט עם להקות של "ג'אז מוקדם". ניגן בהרכב "אוריג'ינל אינדיאנה פייב" (Original Indiana Five) ב-1921 וב"אוריג'ינל ממפיס פייב" (Original Memphis Five) של פיל נפוליאון בשנים 1925-1922, כמו כן ב"אוריג'ינל דיקסילנד ג'אז בנד" (Original Dixieland Jazz Band) בשנים 1922–1924.
אחרי שנות ה-1920 ניגן פחות במופעים פומביים של הרכבי ג'אז. עבד בעיקר בהקלטות אולפן וכחבר בתזמורות רדיו, כולל תזמורת NBC.

בשנות ה-1940 המוקדמות היה המנהל המוזיקלי של ההרכב "צ'מבר מיוזיק סוסייטי אוף לואור בייסין סטריט" ("The Chamber Music Society of Lower Basin Street"). החל משנת 1949 ובשנות ה-1950 המאוחרות הופיע בלהקה "ניו אוריג'ינל ממפיס פייב רווייבל" (New Original Memphis Five revival band) והקליט עם קוני בוזוול. ניגן בפני קהל עד שנה לפני שנפטר בגיל 68. כראש הרכב הקליט 18 תקליטים בשנים 1926–1928 ושש נוספות בשביל לונדון רקורדס בשנת 1950.

## קישורים חיצוניים

* 
* עם אוריג'ינל ממפיס פייב - "תנועת נחש", חברת ויקטור 1926, באתר יו טיוב

קטגוריה:מוזיקאי ג'אז
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1904
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1972
קמפובאסו

**קמפובאסו** () היא בירת מחוז מוליזה ונפת קמפובאסו שבמזרח איטליה. העיר נמצאת באגן הגבוה של שפך נהר הביפרנו.

## היסטוריה
העדויות הראשונות לעיר נמצאות במחלוקת. התאוריה הרווחת ביותר היא שהלומברדים מצאו את העיר במאה ה-8 כמחנה מבוצר על המדרון שעליו עומדת כיום הטירה. השם המקורי של העיר: *campus vassorium* מעיד על כך שהעיר הייתה עירם של הווסאלים של הדוכס מספולטו.

ב-1763 נטשו האזרחים את העיר העתיקה ועברו אל העמק הנמוך. בשנת 1814 מלך נאפולי ז'ואקים מירא הרחיב את העיר והיא נשענה על שדה נמוך (campo basso באיטלקית) וזהו המקור לשם העיר הנוכחי.

בקמפובאסו התרחשו קרבות כבדים במלחמת העולם השנייה. באוקטובר ונובמבר 1943 קרב בין הצבאות הגרמני והקנדי הביא לחורבן של מבני ציבור רבים, כולל בית העירייה והארכיון שבו, ולהרג של 38 אזרחים, ובהם גם הבישוף השני של בולוניה. כיבוש העיר בידי הצבא הקנדי השפיע על העיר רבות, והעיר אף נודעה כ"עיר קנדה" וכ"עיר עלי המייפל".

## אתרים עתיקים
שמאל|ממוזער|250px|הטירה הידועה של העיר
האטרקציה העיקרית בעיר היא הטירה שנבנתה בשנת 1450. הקונסטרוקציות הנוכחיות של הטירה הן תוצאות של שחזורים שנעשו לאחר רעידות האדמה בשנים 1456 ו-1805.

ליד הטירה נמצאת כנסיית סנטה מריה מג'ורה שהוקמה במאה ה-11 ונבנתה שוב ב-1525. בכנסייה פסל עץ יקר של *אינקורונטה* מ-1334. מתחת לכנסייה נמצאת כנסיית גאורגיוס הקדוש, כנראה העתיקה ביותר בכל קמפובאסו. הקתדרלה, כנסיית סנטה טריניטה, נבנתה בשנת 1504 מחוץ לחומות העיר, נהרסה ברעידת האדמה של 1805 ונבנתה מחדש בסגנון נאו-קלאסי.

כנסיית סן ברתולומאו היא מבנה רומנסקי מהמאה ה-11, עשוי אבן גיר. בקתדרלה ישנם שני מעברים.
שמאל|ממוזער|250px|כנסיית סן ברתולומאו

## ערים תאומות
* 
* 
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:מוליזה: ערים
גוף בזאלי

[250px|ממוזער|[שוטון איקריוטי. 4 - הגוף הבזאלי]]
**הגוף הבזאלי** (גם **קינטוזום** או **גופיף בסיסי**) הוא אברון בתא הזהה במבנהו לצנטריול. אברון זה ממוקם בבסיסו של כל ריס (שערית, Cilia) או שוטון. 

## מבנה
קוטרו של הגוף הבזאלי הוא כ-0.15 ננומטר, ואורכו כ-0.5 ננומטר. מבנה הגוף הבזאלי גלילי, ומורכב מ-9 שלשות של מיקרוטובולות. בהמשך האברון, הוא מתהווה לריס או שוטון, שסידור המיקרוטובולות בהם שונה. המיקרוטובולות הפנימיות מתוך כל שלשה (תת-סיב A), מתמשך אל תוך גוף הריס או השוטון. האמצעי (תת-סיב B), מתמשך אף הוא אל תוך הריס או השוטון. החיצוני (תת-סיב C) מסתיים בקצה העליון של הגוף הבזאלי ולא חודר לריס או לשוטון. כך נוצרים בהמשך האברון תשעה זוגות מיקרוטובולות המהווים את הריס או השוטון.

המיקרוטובולי של הגוף הבזאלי לא עטופים בקרום התא, כי הם בציטופלזמה (בניגוד לריס או לשוטון).

בבסיס הגוף הבזאלי יש חלבון מבני המשמש כציר, ממנו מסתעפים לצדדים סיבים חלבוניים המקשרים בינו ובין שלושת המיקרוטובולות. 

בקרבת הגוף הבזאלי יש מיטוכונדריה רבים המספקים ATP לריס או לשוטון דרך הגוף הבזאלי.

## לקריאה נוספת
* "ביולוגיה של התא - מולקולה, אברון ותא", אליזמסקי, 2002.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אברוני התא
כריסטיאן רייף

**כריסטיאן רייף** (בגרמנית: **Christian Reif**; נולד ב-24 באוקטובר 1982) הוא אתלט גרמני, ואלוף אירופה בקפיצה לרוחק.
## קריירה
רייף התחרה לראשונה באליפות אירופה באתלטיקה באולם בשנת 2007, אך עם תוצאה של 7.58 מטרים, לא הצליח להעפיל אל גמר התחרות. באליפות העולם באתלטיקה 2007 סיים רייף את התחרות במקום התשיעי, עם קפיצה למרחק של 7.95 מטרים.

באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בברצלונה בשנת 2010 זכה רייף במדליית הזהב, כשקבע את שיאו האישי, שיא התחרות ותוצאת השנה בעולם, עם תוצאה של 8.47 מטר.

## שיאים אישיים
**באצטדיון פתוח**
* קפיצה לרוחק: 8.47 מטר

**באולם**
* קפיצה לרוחק: 8.10 מטר

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:קופצים לרוחק גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1984
מוריס דז'אן

**מוריס ארנסט נפוליאון דז'אן** (בצרפתית - **Maurice-Ernest-Napoléon Dejean**; 30 בספטמבר 1899 - 14 בינואר 1982) היה דיפלומט ופוליטיקאי צרפתי, מאנשי צרפת החופשית במלחמת העולם השנייה, הידוע בשל פרשת ריגול וסחיטה שדבקה בשמו.

דז'אן התחיל קריירה בשירות החוץ הצרפתי לאחר שסיים לימודי תואר שני בפילוסופיה. בתחילה שירת כנספח עיתונות בשגרירות בברלין, בין השנים 1930 ל-1939. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה שב לפריז ומונה למזכירו האישי של ראש הממשלה אדואר דאלאדיה ולאחר מכן של מחליפו בתפקיד, פול רנו. הוא שימש בתפקיד זה עד לתבוסת צרפת במערכה על צרפת ביוני 1940. לאחר מכן שהה זמן מה במרוקו ולבסוף הצטרף, בתחילת שנת 1941, אל אנשי הגנרל שארל דה גול בלונדון, ושימש שם כראש הסגל הדיפלומטי של צרפת החופשית. בספטמבר 1941 מונה על ידי דה גול לחבר ב"וועד הלאומי" מעין ממשלת צללים שהקים דה גול. בממשלה זו שימש שר החוץ. 

באוקטובר 1942 פרש מתפקידו והוחלף ברנה פלוון, כפי הנראה עקב סכסוך עם דה גול, שהעדיף על פניו בתפקיד זה את רנה מאסילי שהתקיימו מגעים להבאתו מצרפת הכבושה. בין 1943 ל-1944 שימש כראש הנציגות הדיפלומטית של אנשי צרפת החופשית בלונדון.

לאחר המלחמה העדיף דז'אן לקדם קריירה בשירות החוץ. בתחילה שימש שגריר בפראג בין השנים 1945 ל-1949. בשנת 1952 הועלה שמו במשפט פראג כדיפלומט שעמו קיימו הנאשמים קשרי ריגול לטובת המערב. צרפת הכחישה מכל וכל טענה זו. בתקופת שירותו בפראג עמד גם בראש משלחת צרפת אל האו"ם, בין אוקטובר לדצמבר 1946, וכן היה הנציג הצרפתי למשטר הכיבוש הבינלאומי בחבל הרוהר בין מאי 1949 לפברואר 1950. לאחר מכן נשלח אל המזרח הרחוק ושם שירת בתפקידים דיפלומטיים ומנהליים שונים ביפן ובמושבות צרפת, בין 1950 ל-1953.

בשנת 1955 נשלח לשמש שגריר צרפת בברית המועצות, ושימש בתפקיד זה עד שנת 1964. על מילוי תפקידיו הדיפלומטיים צורף כקצין ללגיון הכבוד. בשנת 1964 הוחזר לפריז באופן פתאומי. הסתבר כי איש הק.ג.ב. בשם יורי קורוטקוב, שערק למערב, דיווח כי דז'אן היה קורבן לסחיטה לאחר שקיים יחסי מין עם נשים שונות שהיו סוכנות ק.ג.ב. והופגשו עמו למטרה זו. יש המספרים כי כששב לפריז קיבל אותו דה גול בשאלה הבוטה - "?Alors Dejean, on couche" ("ובכן, דז'אן, זיינת?"). 

בשנת 1982 מת בפריז.

## הערות שוליים

קטגוריה:דיפלומטים צרפתים
קטגוריה:שגרירי צרפת
קטגוריה:צרפת החופשית: אישים
קטגוריה:מפקדים בלגיון הכבוד
קטגוריה:שגרירים בצ'כוסלובקיה
קטגוריה:שגרירים בברית המועצות
קטגוריה:מעוטרי עיטור הידידות בין העמים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1899
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1982
ויקטור בראק

**ויקטור בראק** (בגרמנית: **Viktor Brack**; 9 בנובמבר 1904 – 2 ביוני 1948) היה פושע מלחמה נאצי מארגן תוכנית האותנזיה T4, במסגרתה השלטון הנאצי רצח באופן שיטתי נכים מבין בני העם הגרמני.

עם תום התוכנית היה בראק אחד האחראים להשמדת יהודים באמצעות גז במחנות ההשמדה ויעץ לאודילו גלובוצניק כיצד יש ליישם את הפתרון הסופי, נראה גם שבראק היה אבי הרעיון להסוות את תאי הגזים כמקלחות.

בין לבין היה התנדב בראק לוואפן אס אס ושירת בדיב' החמישית (הנסיך אויגן) והשביעית (ויקינג).

בראק נידון למוות ב-1947, במשפט הרופאים בגרמניה והוצא להורג ב-1948.

## ביוגרפיה
בראק הצטרף למפלגה הנאצית ולאס אס בשנת 1929. בשנת 1936 התמנה לראש משרד 2 בלשכת הקנצלר של היטלר בברלין. המשרד בראשו עמד טיפול בנושאים הנוגעים למשרדי הממשלה השונים, לכוחות המזוינים, למפלגה הנאצית, ובקשות חנינה ותלונות שנשלחו להיטלר מכל חלקי גרמניה. בנובמבר 1940 בראק קודם לדרגת אוברפיהרר באס אס.

בדצמבר 1939 הורה בראק לאוגוסט בקר לטפל בהשמדה בגז של חולי נפש ואזרחים אחרים שהנאצים ראו בהם "כאלה שאינם ראויים לחיות". תוכנית זו הפכה מאוחר יותר לתוכנית T4. בעת משפט הרופאים בגרמניה העיד בראק כי לאחר 1941, כאשר השמדת היהודים הייתה בשיאה, היינריך הימלר הורה לו ליצור קשר עם רופאים שהיו מעורבים בתוכנית T4 כדי לפתח דרכים לעקר גברים יהודים צעירים וחזקים המסוגלים לעבוד בשרות המאמץ המלחמתי הגרמני. הרעיון היה לפתח שיטת עיקור שבה הקורבן אינו מודע להליך.

בראק פיתח שיטות של הקרנה ישירה על אברי הרבייה שנוסו על ידי הורסט שומאן בבלוק 10 באושוויץ, שיטה זו נוסתה על כ-1000 בני אדם, עם סיבוכים קשים של כוויות, פריטוניטיס, ספסיס ומוות.

בהמשך הציע בראק שיטת הונאה שנקראה "שיטת האשנב". המועמדים לעיקור היו נקראים למלא טפסים אצל פקיד, ובעמדם ליד הדלפק היו מקרינים את אברי הרבייה שלהם על ידי זוג צינורות שהיו חבויים מתחת לאשנב.

במרץ 1941 בראק מילא את משימתו וחיבר דו"ח להימלר שבו תיאר שיטת עיקור המונית בעזרת קרני רנטגן מבלי שהקורבן מודע למעשה, אלא לאחר שכבר עוקר.

ב-23 ביוני 1942 כתב בראק להימלר את המכתב הבא:

בעקבות מכתב זה הורה הימלר לבצע ניסוי בהליך העיקור על אסירים באושוויץ. כיוון שבראק התנדב לשירות בוואפן אס אס, סגנו בלנקנבורג הוא שנטל את המשימה וניגש לבצעה.

בראק אף היה זה אשר ככל הנראה הגה את הרעיון להסוות את תאי הגזים במחנות ההשמדה כמקלחות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ניסויים בבני אדם על ידי הנאצים: פושעים
קטגוריה:פושעי מלחמה נאצים שהוצאו להורג
קטגוריה:אנשי ואפן אס אס
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1904
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1948
אפופלסט

**אַפּוֹפְּלַסְט** היא מערכת דפנות התאים הרצופה, העוברת דרך הצמח כולו ומשמשת כמרחב דיפוזי מחוץ לממברנה. בקרה על המעבר הדיפוזי של מים ומומסים מתבצעת על ידי פסים כספרים בשורשי הצמח, מרווחי אוויר והקוטיקולה של הצמח. 
מים הנקלטים על ידי השורשים יעברו במסלול האפופלסטי עד הגיעם לפסים הכספרים, הנמצאים בשכבת האנדודרם המקיפה את צרורות ההובלה. הפסים הכספרים שאינם חדירים למעבר מים מתעלים את המים למסלול הסימפלסטי, מסלול המאפשר הולכה מבוקרת של מים.

האפופלסט בנוי כדופן חיצונית מקשרת של תאים סמוכים, תוך יצירת רקמת מעבר דיפוזי, הדומה באופייה לסימפלסט (SYMPLAST). ההובלה האפופלסטית מאפשרת מעבר של מים ומומסים על פני רקמה או איבר.
במעבר חומרים מהאפופלסט אל המערכת הסימפלסטית, עוברים החומרים דרך מערכת בקרה פנימית של הצמח.

חשיבות האפופלסט באה לידי ביטוי במספר אופנים:
- באינטראקציית הצמח עם סביבתו- 
לדוגמה: פחמן דו-חמצני מוכרח לעבור תהליך התמוססות באפופלסט לפני המעבר לכלורופלסט לצורך ביצוע פוטוסינתזה. באופן דומה, כל מולקולות במצב צבירה גזי הנחוצות לקיום הצמח חייבות לעבור דרך האפופלסט.
- בתקשורת בין תאית- 
דוגמה לכך היא במצב של חוסר חמצן מקומי בצמח, יכול התא להעביר אות אזהרה לתאים סמוכים. בנוסף, תוך דקות יכול לעבור המסר ליתר גוף הצמח ולעורר את ההגנה הנחוצה.

## מקורות

Molecular Biology of the Cell- fifth edition
Bruce Alberts
Alexander Johnson
Julian Lewis
Martin Raff
Keith Roberts
Peter Walter
2008

ביולוגיה של התא- מולקולה אברן ותא
אליזמסקי 2002.

Encyclopedia of Applied Plant Sciencs
Volume 2 and 3
Edited by:
Brian Thomas
Dennis J murphey
Brian C. Murray
2003

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:פיזיולוגיה של הצמח
מיקרופיברילות

**מיקרופיברילות** - מיקרופיברילות צלולוז, מהוות את האלמנט המבני הבסיסי של דופן התא הצמחי.

צלולוז הוא המרכיב השכיח ביותר (מהווה בין 15-30% ממסת החומר היבש בדופן הראשונית של הצמח). הצלולוז הוא פולימר של D-glucose (בטא- 1,4). קשר בטא יוצר זווית של 180 מעלות בין טבעות הגלוקוז, וכתוצאה מכך, נוצרות שרשראות ישרות, המתאימות ליצירת מבנים חוטיים ארוכים- מיקרופיברילות.

המיקרופיברילות מהוות חוטים יציבים מאוד. צבר מיקרופיברילות יוצר מאקרופיברילה, שכאשר שזורה כאריג, מהווה את ה"שלד" של דופן התא הצמחי. בתא צמחי צעיר, סידור המיקרופיברילות גמיש ומאפשר לתא לגדול ולהתפתח. לעומת זאת, בתא בוגר אשר לא צריך לעבור עוד שינויים מסודרות המיקרופיברילות כמבנה מאורגן, אחיד וקשיח.

המיקרופיברילות תופחות במגע עם מים. כיוון התפיחה ניצב לציר האורך של המיקרופיברילה.
במיקרופיברילה אזורים גבישיים צפופים המכונים מיצלות, ואזורים בלתי גבישיים.

## מקורות
* ביולוגיה של התא: מולקולה, אברון ותא - אלי זמסקי, 2002.
* Encyclopedia of Applied Plant Sciencs כרכים 2 ו-3 בעריכת: Brian Thomas, Dennis J murphey, Brian C. Murray 2003.

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סיבים
אברהם ליפשיץ

**אברהם ליפשיץ** (1871 – 21 ביולי 1938) היה מוותיקי המתיישבים בעיר תל אביב, ומחלוצי הספנות העברית.

## ביוגרפיה
אברהם ליפשיץ נולד בעיר חרסון (רוסיה, כיום אוקראינה), בשנת 1871 לאביו דוד ליפשיץ. קבל חנוך מסורתי וכללי. היה פעיל בתנועת "חובבי ציון" ובענייני צבור בעיר חרסון. ליפשיץ נשא לאישה את שרה רבקה בת שלמה חיינקו (נולדה בקחובקה, רוסיה, בשנת 1876. נפטרה בתל אביב, א' בחשוון תרצ"ו - 28 באוקטובר 1935). הוא עלה לארץ ישראל עם בני משפחתו בסוף שנת 1911 והיה מראשוני המתיישבים בעיר תל אביב. עסק במסחר ובנה את הבית הראשון בעל שלוש קומות בתל אביב (בפינת הרחובות ליליינבלום והרצל).

כשפרצה מלחמת העולם הראשונה תרם אברהם ליפשיץ דירה לייסוד "מטבח עם", שבו חולק אוכל חם לנצרכים תמורת סכום פעוט. אשתו והוא הקדישו למפעל זה זמן ומאמץ ועבדו ב"מטבח העם" עם מתנדבים אחרים. השתתף בכל הפעולות הצבוריות בעיר. בביתו מצאו מחסה רבים שנרדפו על ידי הטורקים במלחמה העולמית הראשונה. בתור נתין רוסי, סירב בימי הגירוש לעזוב את הארץ, התעתמן, והשפיע גם על אחרים לעשות כמוהו.

בשנת 1919 רכש ליפשיץ, ביחד עם שני שותפים אחרים, את הספינה העברית הראשונה, החלוץ שעליה למדו בימים ההם את תורת הספנות. ראשי המוסדות של היישוב התעניינו ברכישת הספינה על מנת לפתח קו ספנות מסחרי, אבל העניין לא צלח, רכישת הספינה מבעליה המקוריים לא התממשה, ובשנת 1922 עלתה הספינה על שרטון ליד חוף תל אביב ומטען תפוחי הזהב שהיה בה התפזר על החוף.

אברהם ליפשיץ נפטר בתל אביב, בכ"ב בתמוז תרצ"ח (21 ביולי 1938).

צאצאיו: יהושע (שהיה מהנדס בצרפת ומפעילי המחתרת הצרפתית במלחמת העולם השנייה), צבי לי, חיים, מלכה-מרוסיה (אשת יצחק הוז), בנימין, ורחל (אשת ישעיהו בן-דוד). נכדו הוא איש התיאטרון פרופ' אברהם עוז. בן נינו הוא השחקן תום אבני.

## ראו גם
* החלוץ, הספינה העברית הראשונה (1920)

## לקריאה נוספת
*

קטגוריה:ימאי היישוב
קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1871
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1938
חצר שועל

שמאל|ממוזער|250px|נחלות שבטי ישראל
**חֲצַר שׁוּעָל** הייתה עיר בנחלת שבט שמעון בנגב יהודה, על פי המסופר בספר דברי הימים, ובספר יהושע:בתקופת שיבת ציון הייתה חצר שועל אחת הערים שהתיישבו בהם שבי ציון, על פי המסופר בספר נחמיה:
.

לגבי אזכור העיר חצר שועל ברשימת ערי בני שמעון, מרטין נות סבור שמדובר בתוספת ברשימת ערי שמעון, והוא מביא ראיה לדעתו זו, שבדברי הימים בא שמו של מקום זה בלא אות היחס ב'; אבל הזכרת המקום ברשימת ערי נגב יהודה מבטלת את סברתו, לפי דעת שמואל ליונשטם.

במאה ה-20 סברו חוקרים שחצר שועל הייתה בסביבות באר שבע, מבלי שהצביעו על אתר מסוים. אין ממצאים ארכאולוגיים שמסייעים לזיהוי.

## לקריאה נוספת
* אברהם נגב, הערך: חצר שועל, **לכסיקון מקראי**, (עורכים: מנחם סוליאלי, משה ברכוז), א-ב, תל אביב: הוצאת דביר, תשכ"ה-1965, עמ' 154.
* יוחנן אהרוני, **אטלס כרטא לתקופת המקרא**, ירושלים: הוצאת כרטא, 1974, עמ' 130.

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובי המקרא
קטגוריה:נחלת שבט שמעון
קטגוריה:הנגב: אתרי המקרא
ארץ טוב

שמאל|ממוזער|200px
**אֶרֶץ טוֹב**, או **טוב**, היה אזור בצפון עבר הירדן המזרחי. 

בתקופת השופטים, ברח יפתח הגלעדי מאחיו, אל "ארץ טוב", על פי המסופר בספר שופטים:

בתקופת דוד המלך, חברו אנשי **ארץ טוב** לעזרתם של העמונים, יחד עם אנשי ארם צובא וארם בית רחוב, כנגד צבאו של דוד:

ארץ טוב נזכרת במקורות חיצוניים ברשימת הכיבושים של תחותמס השלישי (מס' 22) ובמכתבי אל-עמארנה במאה ה-14 לפני הספירה (א"ע 205), שם היא נזכרת כעיר-ממלכה. בסקרים ארכאולוגיים נתגלו בעיר א-טייבה שבירדן ממצאים מברונזה תיכונה וברונזה מאוחרת וכן מתקופת הברזל.

בספר מקבים א' מוזכר המקום באיגרת ששלחו אנשי דיאתמה ליהודה המכבי: . 

התלמוד הירושלמי מזהה את ארץ טוב עם סוסיתא.

במאה ה-20 הציעו חוקרים לזהות את "ארץ טוב" באזור הגלעד הדרומי; בקרבת העיר רחוב, בירת ארם בית רחוב, שזוהתה באתר היישוב הערבי ראחב. זיהוי נוסף של חוקרים, הוערך בסמוך לירמוך בין בוסרה לאדרעי, בסביבות היישוב הערבי .

## לקריאה נוספת
* אברהם נגב, הערך: טוב, ארץ טוב, **לכסיקון מקראי**, (עורכים: מנחם סוליאלי, משה ברכוז), א-ב, תל אביב: הוצאת דביר, תשכ"ה-1965, עמ' 324.

## הערות שוליים

קטגוריה:אתרי המקרא

קטגוריה:כנען
קטגוריה:עבר הירדן המזרחי
קטגוריה:מקומות במכתבי אל-עמארנה