open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
פובליוס ליקיניוס קראסוס (בן הטריומוויר)

**פובליוס ליקיניוס קראסוס** (בלטינית: **Publius Licinius Crassus**; 86?/82? לפנה"ס – 53 לפנה"ס) היה אחד משני בניו של הטריומוויר מרקוס ליקיניוס קראסוס ורעייתו טרטולה  (Tertulla). הוא השתייך לדור האחרון של הנוֹבִּילֶס הרומיים שהחל את הקריירה הפוליטית שלו לפני התמוטטות הרפובליקה. עם עמיתיו באותה עִלִית של האצולה הרומית נמנו מרקוס אנטוניוס, מרקוס יוניוס ברוטוס, דקימוס יוניוס ברוטוס אלבינוס, המשורר גאיוס ואלריוס קאטולוס וההיסטוריון גאיוס סאלוסטיוס קריספוס.

פובליוס קראסוס שירת תחת פיקודו של יוליוס קיסר בגאליה בשנים 58-56 לפנה"ס. הוא היה צעיר מכדי לקבל מידי הסנאט תפקיד פיקודי רשמי, והצטיין במלחמה שניהל קיסר נגד שבטי הגאלים בארמוריקה (ברטאן) וגאליה אקוויטניה, שאותה כבש בשנת 56. קיסר רחש לו הערכה רבה וכמותו גם קיקרו, אשר משבח במכתביו את כושר הנאום שלו ואת אופיו הטוב. עם שובו לרומא נשא פובליוס לאישה את קוֹרנליה מֶטֶלָה , בתו המשכילה והכשרונית של האופטימאט מטלוס סקיפיו. את הקריירה הפוליטית שלו החל ב-55 לפנה"ס, כאשר נבחר לטריוּמוויר מוֹנֶטאלִיס, אחד מחבר של שלושה אנשים האחראים על טביעת המטבעות ברומא.

הקריירה המבטיחה של פובליוס נקטעה ב-53 לפנה"ס, כשנהרג יחד עם אביו בקרב חרן, במלחמה נגד הפרתים. קורנליה, אשר ככל הנראה לא נולדו לו עמה ילדים, נישאה לפומפיוס מגנוס המבוגר ממנה בשנים רבות.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:רומאים בתקופת הרפובליקה
קטגוריה:מצביאים רומאים
קטגוריה:מלחמת גאליה
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-1 לפנה"ס
בדר שאכר א-סיאב

**בדר שאכר א-סיאב** (בערבית: **بدر شاكر السياب** ; 25 בדצמבר 1926 – 24 בדצמבר 1964) היה משורר עיראקי, אחד המשוררים המפורסמים ביותר בעולם הערבי במאה העשרים, ונחשב לאחד ממייסדיה של השירה החופשית בספרות ערבית.

## חייו
בדר שאכר א-סיאב נולד בכפר ג'יקור ליד העיר בצרה בסוף שנת 1926, שם איבד את אמו כשהיה בן שש שנים. לאחר שהשלים את לימודיו בבית ספר היסודי, עבר לבצרה והמשיך בלימודיו עד התיכון. לאחר מכן עבר לבגדאד, שם הצטרף למכללה להכשרת המורים, ובחר ללמוד את הספרות של השפה הערבית למשך שנתיים. ב-1945 עבר ללמוד אנגלית וסיים את לימודיו בשנת 1948.

באותה תקופה כבר היה פעיל פוליטי שמאלני שנאבק לשחרור מדינתו עיראק מההשפעה האנגלית. הוא התחיל לעבוד כמורה לשפה האנגלית בעיר רמאדי, ולאחר כמה חודשים פוטר מעבודתו בגלל נטיותיו הפוליטיות ונכנס לכלא. לאחר היציאה מהכלא עבד בעבודות עצמאיות בבצרה ובגדאד, ובשנת 1952 הוא נאלץ לעזוב את ארצו וללכת לאיראן ואחר כך לכווית, בעקבות הפגנות שהשתתף בהם.

ב-1954, חזר המשורר לבגדאד ועבד בעיתונות ובאגף של יבוא ויצוא באחת מהחברות הממשלתיות הגדולות. הוא היה אחד מתומכי המהפכה שהוביל עבד אל-כרים קאסם נגד המשטר של המלך פיסל, שבעקבותיה הוקם ב-14 ביולי 1958 המשטר הרפובליקני. בשנת 1959 עבד בשגרירות הפקיסטנית. לאחר שהודיע על התפטרותו מהמפלגה הקומוניסטית חזר לעבודתו ובאגף של יבוא ויצוא באחת מהחברות הממשלתיות הגדולות. ולאחר מכן עבר לבצרה שם עבד בנמל אלבצרה. בשנת 1962 נכנס לבית החולים של האוניברסיטה האמריקנית בביירות לטיפול בכאב בגב, ולאחר מכן חזר לבצרה בה נאבק עם הכאב עד שהוא מת בשנת 1964.

במהלך שנות ה-40 וה-50 א-סיאב הוביל את תנועת השירה החופשית בערבית. הוא נחשב למשורר דגול ששילב בשירתו נושאים פטריוטים-לאומיים וחברתיים, ושירתו מקפלת לתוכה את הזהות העיראקית. המשורר מחמוד דרוויש חיבר לכבודו בשנות ה-90 שיר ידוע בשם "אני זוכר את א-סיאב" (اتذكر السياب).

## יצירותיו הספרותיות

* אזהאר ד'אבלה (1947)
* אסאטיר (1950)
* אלמומס אלעמיאא (1954)
* אלאסלחה ואלאטפאל (1955)
* אנשודת אלמטר (1960)
* אלמעבד אלע'ריק (1962)
* מנזל אלאקנאן (1963)
* שנאשיל אבנת אלג'לבי (1964)
* אקבאל (1965)

## לקריאה נוספת

*Terri DeYoung, **Placing the Poet: Badr Shakir al-Sayyab and Postcolonial Iraq**, SUNY Press, 1998.

* אליהו מנצור (מתרגם), יצירות מופת של שירה ערבית מודרנית ותרגומן לעברית, גבעתיים, 2007, עמ' 322-292.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:משוררים ערבים
קטגוריה:עיראקים
קטגוריה:עיראקים שנולדו ב-1926
קטגוריה:נפטרים ב-1964
Rihanna: Live in Concert

**Rihanna: Live in Concert** (בעברית: **ריהאנה: שידור חי בקונצרט**) הוא סיבוב ההופעות הראשון של זמרת הפופ ריהאנה. סיבוב הופעות זה נועד לקדם את שני אלבומיה הראשונים של הזמרת, *[[A Girl like Me]]* ו-*[[Music of the Sun]]*. סיבוב ההופעות התחיל ב-30 ביוני 2006 והסתיים לאחר 3 חודשים ב-30 בספטמבר 2006.

סיבוב ההופעות התקיים בצפון אמריקה ובמרכז אמריקה וכלל 39 הופעות. המופע היה במתכונת מצומצמת שכללה 3 רקדניות ותלבושת אחת בלבד. המופע גרף סך הכל 3 מיליון דולר.

## זמרי חימום
* Field Mob (תאריכים נבחרים)
* Jeannie Ortega (תאריכים נבחרים)
* ג'יי-סטטוס (תאריכים נבחרים)

## רשימת השירים
# "Pon de Replay"
# "If It's Lovin' that You Want"
# ""
# מחרוזת: "Crazy Little Thing Called Love" / "Here I Go Again"
# "We Ride"
# "Break It Off"
# "Unfaithful"
# "Let Me"
# "Kisses Don't Lie"
# "That La, La, La"
# ""
# "Redemption Song" (במקור של בוב מארלי)
# "A Girl Like Me"
# "SOS"

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:סיבובי הופעות מ-2006
קטגוריה:סיבובי הופעות של ריהאנה
ריצ'רד וייזמן

פרופסור **ריצ'רד וייזמן** (בחלק מהמקורות בעברית גם: ריצ'רד וייסמן, באנגלית: **Richard Wiseman**; נולד ב-17 בספטמבר 1966, לונדון, הממלכה המאוחדת) הוא פסיכולוג וסופר בריטי העומד בראש יחידת המחקר של אוניברסיטת הרטפורדשייר בבריטניה. וייזמן החל את הקריירה כקוסם ובהמשך למד פסיכולוגיה בקולג' האוניברסיטאי של לונדון ורכש תואר שלישי בפסיכולוגיה באוניברסיטת אדינבורו.

## עבודתו
במחקריו משלב וייזמן בין עיסוקו הקודם כקוסם והשכלתו האקדמית והם כוללים בין השאר סוגיות העוסקות באינטואיציה, אשליות אופטיות ובעל-טבעי. וייזמן חקר את נושא המזל "הטוב" ו"הרע" ופרסם את מחקרו בספר "גורם המזל" (תורגם לעברית בשם "מזלך בידך"). בספר נכתב כי לאנשים בעלי גישה חיובית ואמונה בהצלחתם סיכוי טוב יותר להצליח (אפקט פיגמליון). בנוסף, מציין המחקר שהמצליחנים מקשיבים לאינטואיציה שלהם, נמנעים מסיכונים מיותרים מחד ומשכללים את מיומנות האינטואיציה שלהם מאידך, וכך לומדים להיעזר בה כחלק ממערכת השיקולים שלהם. וייזמן נמנה עם האסכולה הספקנית ובחן את תקפותן של טענות ומחקרים מדעיים. לדוגמה, הוכיח וייזמן שהשיטה המבוססת ניתוב לשוני פיזיולוגי (NLP) לגילוי האם אדם משקר לפי תנועות עיניו אינה יעילה. הוא העלה סדרת הרצאות קצרות ל-YouTube אשר זכו לכ-90 מיליון צפיות.
וייזמן פרסם 11 ספרים אשר חלקם הפכו לרבי מכר ו-3 מהם תורגמו לעברית.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* מייקל שרמר, קולו של הספקן - כדי שהמזל יתממש, באתר סיינטיפיק אמריקן ישראל, אוחזר ב-7 בדצמבר 2013
* ריצ'רד וייזמן – ספרים שתורגמו לעברית, באתר סימניה, אוחזר ב-7 בדצמבר 2013
* איך הופכים פרופסור לסופרסטאר, באתר mindcet.org, אוחזר ב-7 בדצמבר 2013

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אדינבורו
קטגוריה:פסיכולוגים אנגלים
קטגוריה:ספקנים
קטגוריה:אתאיסטים בריטים
קטגוריה:קוסמים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1966
לה ריוחה (ארגנטינה)

[ממוזער|180px|אנדרטה לזכר [חוסה דה סן מרטין בכיכר ה-25 במאי בעיר.]]
**לה ריוחה** (בספרדית: **La Rioja**) היא עיר הבירה של פרובינציית לה ריוחה בארגנטינה. העיר ממוקמת למרגלות רכס סיירה דה ולסקו, 1,167 ק"מ מהבירה בואנוס איירס. בעיר מתגוררים כ-211,097 איש (לפי מפקד ב-2022).

הנשיאה לשעבר, איסבל פרון, נולדה בעיר.

## היסטוריה
העיר נוסדה ב-20 במאי 1591 על ידי חואן רמריס דה ולסקו, מושל טוקומן, תחת השם טודוס לוס סנטוס דה לה נואבה ריוחה (כל הקדושים של ריוחה החדשה).

למעט תקופה מאמצע המאה ה-19 לתחילת המאה ה-20, כאשר ההתיישבות צ'ילסיטו עקפה אותה הייתה לה ריוחה העיר הגדולה בפרובינציה. העיר ניזוקה באופן חמור עקב רעידת אדמה ב-1899.

## כלכלה
כלכלת הפרובינציה כולה התבססה בעבר על גידול בקר וחקלאות, כמו גם גידול יין. אך בשנות ה-70 החל הליך תיעוש שהפך את לה ריוחה למרכז חשוב כיום בתעשיית הפרמקולוגיה של ארגנטינה.

## תחבורה
נמל התעופה קאפיטן ויסנטה אלמנדוס אלמונסיד משרת את העיר.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פרובינציית לה ריוחה: ערים
קטגוריה:פרובינציות ארגנטינה: ערי בירה
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
צוללן צפוני

220px|ממוזער|שמאל|אפרוחים נאחזים בגב הורה בעת שחייה
ממוזער| ''Gavia immer''
**צוללן צפוני** (שם מדעי: *Gavia immer*) הוא מין עוף ימי בסדרת צוללנאים.

## תיאור
אורך גופו של פרט בוגר נע בין 61 ל-100 ס"מ, מוטת כנפיו בין 122 ל-152 ס"מ ומשקלו נע בין 1.6 ל-8 ק"ג. המידה הממוצעת היא 81 ס"מ אורך, מוטת כנפיים של 136 ס"מ ומשקלו 4.1 ק"ג, קטן במעט מהמין הדומה לו צוללן לבן-מקור. בגיל הרבייה הראש הוא שחור, החלק התחתון לבן והצוואר מפוספס בשחור ולבן ובחורף הצבע משתנה לאפור. צבע הנוצות של הצעירים הוא חום והצוואר והסנטר לבנים. המקור הוא כחול-שחור והוא מאוזן, בשונה מצוללן לבן־מקור. העין אדומה. העצמות כבדות מעט ולא חלולות, דבר שמאפשר לו לצלול בקלות. רגליו קצרות ואינן מתאימות להליכה.

## תפוצה והתנהגות
הוא מתרבה בצפון אמריקה, גרינלנד, איסלנד ובריטניה. הקן נבנה כתלולית של עפר וצמחים סמוך למים והתטולה היא אחת עד שלוש ביצים. גם הזכר וגם הנקבה שותפים בבניית הקן, בדגירה על הביצים ובתזונת האפרוחים. בחורף הוא נודד דרומה ועושה את העונה לחופי ימים ואגמים בדרום אירופה, דרום ארצות הברית ובמערב אפריקה. הקינון מצוי הרבה גם באיים, שם הוא מוגן מטורפים יבשתיים גדולים. הסכנה העיקרית לביצים ולאפרוחים מגיעה משחפיים, עורביים, דביבונים, בואשיים, חורפנים, שועלים וצבים נשכניים. בוגרים עלולים להיטרף על ידי לוטרות או עיטמים. בעת איום עליו או על הקן, הוא עשוי לתקוף בחזרה תוך תעופה מהירה לעבר הטורף וכיוון המקור לבטנו, ראשו או צווארו.

כמו כל בני סדרת צוללנאים, הוא ניזון בעיקר מדגי מים מתוקים ומלוחים, אותם הוא תופס בצלילה עמוקה לתוך המים. עומק הצלילה יכול להגיע ל-60 מטרים והיא נועדה גם למחסה בשעת סכנה. מהירות התעופה שלו עשויה להגיע ל-120 קמ"ש.

העובדה שרגליו קצרות ונמצאות באחורי גופו מועילה בצלילה, אך מאלצת אותו לצבור תנופה על פני מרחק גדול כדי להמריא והוא מגושם בעת הליכה על הקרקע. בזמן נחיתה על המים, הוא מרחף מעליהם ומאט כשבטנו נוגעת במים ולא רגליו.

## נזקי האדם
הצוללן הצפוני נעלם מאגמים באזורים מסוימים במזרח ארצות הברית לאחר שנפגע מגשם חומצי, זיהום הסביבה, הרעלות עופרת ממשקולות דיג והרעלות כספית משפכי תעשייה. בכמה אגמים נבנים אתרי קינון צפים כדי לצמצם את הפגיעה באתרי הקינון כתוצאה משינויים בגובה פני המים שנגרמים מסכרים וכדומה.

## בתרבות
הצוללן הצפוני הוא אחד מסמלי קנדה והוא מופיע על מטבע דולר קנדי אחד ועל שטר 20 דולרים מהסדרה הקודמת. כמו כן, הוא הציפור הלאומית של פרובינציית אונטריו שבקנדה. הדואר הקנדי הוציא כמה בולי דואר עם דמותו של העוף. בנוסף, בסרט "מוצאים את דורי", הציפור בקי שעוזרת למרלין ונמו להגיע מהים למכון לשיקום בעלי חיים היא צוללן צפוני.

## קישורים חיצוניים

* 
* Common Loon Identification, *All About Birds*

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי מורטן תראן בריניך
קטגוריה:צוללנאים
קטגוריה:פארק לאומי ילוסטון: בעלי חיים
קטגוריה:גרינלנד: עופות
קטגוריה:דנמרק: עופות
קטגוריה:ארצות הברית: עופות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1764
איזבל דינואר

**איזבל דינואר** (בצרפתית: **Isabelle Dinoire**; 1967 - 22 באפריל 2016) הייתה מושתלת הפנים הראשונה בעולם, לאחר שכלב מסוג לברדור רטריבר השחית את פניה במאי 2005.

## חיים אישיים
דינואר גרה בואלנסיין שבדרום צרפת, והייתה אם לשני ילדים.

## תקרית הפציעה
איזבל נפגעה מכלבה של דינואר "שלעס את פניה לאחר שהיא התעלפה ממנת יתר של כדורי שינה." בדיווחים שקדמו לניתוח נכתב כי בתה של דינואר אמרה כי הלברדור ניסה להעיר את דינואר לאחר שזו ביצעה ניסיון התאבדות. בהצהרה שנתנה דינואר ב-6 בפברואר 2006 נאמר: 
"...לאחר שבוע קשה במיוחד, רווי בעיות אישיות רבות, לקחתי כמה גלולות כדי לשכוח ... התעלפתי ונפלתי לרצפה ונחבטתי ברהיט." בתה של דינואר הוסיפה כי הכלב היה להוט להעיר את אימה, אך זו לא התעוררה והכלב נשך ושרט את פניה.

## השתלת פנים חלקית
השתלת הפנים החלקית הראשונה בעולם התרחשה ב-27 בנובמבר 2005 על ידי פרופסור ברנרד דאוואושל בעזרת פרופסור ז'אן מישל דוברנרד באמיין, צרפת. שתל העור הכולל אף ופה נלקח מתורמת שהייתה שרויה במוות מוחי. מומחים אומרים כי אף על פי שהשתלת קרקפת ואוזן בוצעו כבר בעבר, השתלות פה ואף הן הקשות ביותר. בדינואר הושתל גם מח עצם כדי למנוע את דחיית השתל.

בדיוק שנה לאחר הניתוח דינואר הצהירה שהיא יכולה לחייך שוב.

דינואר נפטרה ב-22 באפריל 2016 עקב סיבוכים שנגרמו לה על ידי התרופות שקיבלה למניעת דחיית הרקמות המושתלות.

## ראו גם
* עימות חזיתי

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:השתלת איברים
קטגוריה:נכים צרפתים
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1967
קטגוריה:צרפתיות שנפטרו ב-2016
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2016
BTR-50

[ממוזער|שמאל|נגמ"ש BTR-50, מיחידה 88 - דב לבן, הייתה בבוקר מלחמת יום הכיפורים תחת פיקוד [חטיבה 274. בפרוץ המלחמה נשלחה ביחד עם גדוד 225 מחטיבה 274 לאזור שארם א-שייח' ומשם עברה לא-טור עד 15 באוקטובר, לאחר מכן הצטרפה לחטיבה 14 ושירתה ב-2 צידי התעלה.]]
ה-**BTR-50** (מרוסית: **Бронетранспортер-50**, 'ברונטרנספורטר': מתורגם כ**רכב ממוגן 50**) הוא נגמ"ש אמפיבי שיוצר בברית המועצות בין השנים 1952-1970. ה-BTR-50 מבוסס על הטנק הקל PT-76 ובשונה משאר נגמ"שי ה-BTR בסדרה הוא מבוסס על זחלים ולא על גלגלים.

## היסטוריית שירות
ה-BTR-50 הוכנס לשירות צבא ברית המועצות בשנת 1954 כאשר הוא שימש את הרגימנטים הממוכנים של הדיוויזיות המשוריינות בנוסף לחטיבות הממוכנות של ברית המועצות וגרמניה המזרחית. חטיבה ממוכנת טיפוסית הורכבה משלושה גדודים, כאשר בכל גדוד 30 נגמ"שים ונגמ"ש פיקוד. ה-BTR-50 הוחלף במהלך שנות ה-60 בנגמ"שי הלחימה BMP-1 ונותר בשירות רק ביחידות עורפיות. הכלי שירת במספר צבאות של ברית ורשה ושימש במשך השנים בסיס לפיתוחים וכלים המבוססים עליו.

במזרח התיכון נגמ"שי ה-BTR-50 לקחו חלק במספר קרבות ומערכות אזוריות, כאשר הם הופעלו בעיקר על ידי צבאות מצרים וסוריה במלחמת ששת הימים, מלחמת ההתשה ומלחמת יום הכיפורים. במהלך מערכות אלו נפלו מספר כלים בידי צה"ל שעשה אף הוא שימוש מצומצם בהם במסגרת יחידה 88 - דב לבן, מחטיבה 274. בהמשך צבא דרום לבנון צויד בכמה עשרות נגמ"שי BTR-50 ממאגרי השלל אשר שימשו ללחימה בדרום לבנון.

הנגמ"ש שיחק תפקיד משמעותי במלחמות יוגוסלביה.

## דגמים
* **BTR-50P**: דגם הבסיס בעל גג פתוח, ומקלע 7.62 מ"מ בקדמת הכלי מעל תא הלוחמים. (1952)
** **BTR-50PA**: דגם בעל עמדת מקלע 14.5 מ"מ המוצבת מול תא הלוחמים. (1954)
** **BTR-50PK**: דגם בעל גג משוריין מעל תא הלוחמים (ה-*K* מסמלת *krisha*; גג). (1958)
*** **UR-67**: נגמ"ש לפינוי מוקשים שעשה שימוש במשגרי מטעני נפץ לפיצוץ נתיב דרך שדות מוקשים. 
*** **BTR-50PN**: דגם ששימש כנגמ"ש קשר ופיקוד, לכלי נוסף ציוד קשר ואנטנות. (1958)
*** **BTR-50PU**: נגמ"ש קשר ופיקוד מתקדם יותר וללא חימוש. (1959)

* **OT-62 TOPAS**: נגמ"ש המבוסס על ה-BTR-50 אשר פותח בשיתוף צ'כוסלובקיה ופולין. הנגמ"ש דומה בצורתו ל-BTR-50PK, אך בקדמתו ישנם שני צריחונים במקום אחד והוא עושה שימוש במנוע 300 כ"ס וכך מגיע למהירות מרבית של 60 קמ"ש (16 קמ"ש יותר מה-BTR-50). (1962)

## קישורים חיצוניים

* אודות הנגמ"ש באתר 'גלובל סקיוריטי'.
* אודות הנגמ"ש באתר 'FAS'.

## הערות שוליים

קטגוריה:נגמ"שים סובייטיים
קטגוריה:אמצעי לחימה במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:כלי רכב שהושקו ב-1954
דרגות כוחות ההגנה של ניו זילנד

**דרגות כוחות ההגנה של ניו זילנד** מבוססות בעיקרן על דרגות הכוחות המזוינים הבריטיים. בכל אחת משלוש הזרועות קיים סולם דרגות משלה, עם הקבלה שמאפשרת שיתוף פעולה בין הזרועות שמהווים ביחד את כוחות ההגנה של ניו זילנד.

קובץ:AK 10-0178-001.jpg - Flickr - NZ Defence Force.jpg|קצין בדרגת מפקד טייסת (Squadron Leader) בחיל האוויר המלכותי של ניו זילנד
קובץ:Jerry Mateparae 090529-N-8623G-003.jpg|סר ג'רי מטפארה בדרגת לוטננט גנרל (Lieutenant General)
קובץ:MC 08-0137-48 - Flickr - NZ Defence Force.jpg|חייל של הצי המלכותי של ניו זילנד בדרגת רב-טוראי (Leading Hand).

## דרגות הקצינים

## דרגות אחרות

## ראו גם
* כוחות ההגנה של ניו זילנד
* דרגות הכוחות המזוינים הבריטיים

## קישורים חיצוניים

* דרגות כוחות ההגנה של ניו זילנד
* אתר הצי המלכותי של ניו זילנד - מידע על הדרגות
* אתר צבא אוסטרליה - מידע על  הדרגות
* אתר חיל האוויר המלכותי של אוסטרליה - מידע על הדרגות

קטגוריה:ניו זילנד: צבא וביטחון
ניו זילנד
דה-פריס

**דה-פריס** (הולנדית: **De Vries**) הוא שם משפחה הולנדי נפוץ, שפירושו "בן פריזיה".

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה הולנדיים
הקבינט של ארצות הברית בממשל ג'ורג' ווקר בוש

**הקבינט של ארצות הברית בממשל ג'ורג' ווקר בוש** כיהן במשך שתי תקופות כהונה נשיאותיות, ממועד השבעת הנשיא בוש ב-20 בינואר 2001, ועד לסיום כהונתו השנייה ב-20 בינואר 2009.

## הרכב הקבינט
מזכיר המחלקה לביטחון המולדת הצטרף לקבינט לאחר הקמת המחלקה, בשנת 2003.

מספר בעלי תפקידים שכיהנו כחברי הקבינט בימי ממשלו של הנשיא הקודם קלינטון (1993–2001) לא נכללו בו בתקופתו של יורשו בוש:
*שגריר ארצות הברית באומות המאוחדות
*מנהל הסוכנות הפדרלית לניהול מצבי חירום
*מנהל סוכנות הביון המרכזית
*מנהל הרשות לעסקים קטנים.

בסך הכל כלל הקבינט 21 בעלי תפקידים (20 עד 2003) וכיהנו בו 37 גברים ושמונה נשים. שלושה מהם כיהנו בו במשך כל תקופת נשיאותו של בוש - סגן הנשיא דיק צ'ייני, מזכירת מחלקת העבודה איליין צ'או ומנהל התוכנית הלאומית לפיקוח על סמים ג'ון וולטרס.

לאחר תום כהונת ממשל בוש נענה מזכיר ההגנה רוברט גייטס לבקשת הנשיא ברק אובמה להישאר בתפקידו במסגרת הקבינט החדש ופרש ממנו רק בשנת 2011. בכך היה הוא למזכיר ההגנה הראשון בתולדות ארצות הברית ששימש בתפקידו בשני קבינטים של נשיאים ממפלגות שונות.

## חברי הקבינט
### מזכירי מחלקות הממשל
*מזכיר המדינה: קולין פאוול (2001–2005), קונדוליזה רייס (2005–2009)
*מזכיר האוצר: פול אוניל (2001–2002), ג'ון ויליאם סנו (2003–2006), הנרי פולסון (2006–2009)
*מזכיר ההגנה: דונלד רמספלד (2001–2006), רוברט גייטס (2006–2009)
*התובע הכללי: ג'ון אשקרופט (2001–2005), אלברטו גונזאלס (2005–2007), מייקל מוקייסי (2007–2009)
*מזכיר הפנים: גייל נורטון (2001–2006), דירק קמפת'ורן (2006–2009)
*מזכיר החקלאות: אן ונמן (2001–2005), מייק ג'והנס (2005–2007), אד שייפר (2008–2009)
*מזכיר המסחר: דונלד אוונס (2001–2005), קרלוס גוטיירז (2005–2009)
*מזכירת העבודה: איליין צ'או (2001–2009)
*מזכיר הבריאות ושירותי האנוש: טומי תומפסון (2001–2005), מייק לוויט (2005–2009)
*מזכיר השיכון והפיתוח העירוני: מל מרטינז (2001–2003), אלפונסו ג'קסון (2003–2008), סטיב פרסטון (2008–2009)
*מזכיר התחבורה: נורמן מינטה (2001–2006), מרי פיטרס (2006–2009)
*מזכיר האנרגיה: ספנסר אברהם (2001–2005), סמואל בודמן (2005–2009)
*מזכיר החינוך: רוד פייג' (2001–2005), מרגרט ספלינגס (2005–2009)
*המזכיר לענייני חיילים משוחררים: אנתוני פרינסיפי (2001–2005), ג'ים ניקולסון (2005–2007), ג'יימס פיק (2007–2009)
*מזכיר ביטחון המולדת: טום רידג' (2003–2005), מייקל צ'רטוף (2005–2009)

### בעלי תפקידים ברמת הקבינט
*סגן הנשיא: דיק צ'ייני (2001–2009)
*ראש מטה הבית הלבן: אנדרו קארד (2001–2006), ג'וש בולטן (2006–2009)
*מנהל הסוכנות להגנת הסביבה: כריסטין טוד וייטמן (2001–2003), מייק לוויט (2003–2005), סטפן ג'ונסון (2005–2009)
*מנהל משרד הניהול והתקציב: מיץ' דניאלס (2001–2003), ג'וש בולטן (2003–2006), רוב פורטמן (2006–2007), ג'ים נוסל (2007–2009)
*מנהל התוכנית הלאומית לפיקוח על סמים: ג'ון וולטרס (2001–2009)
*נציג הסחר: רוברט זוליק (2001–2005), רוב פורטמן (2005–2006), סוזן שוואב (2006–2009)

## הערות שוליים

*
בוש
בנגקוק פוסט

**בנגקוק פוסט** (באנגלית: **Bangkok Post**) הוא עיתון יומי בשפה האנגלית, היוצא בבנגקוק בירת תאילנד. העיתון יצא לראשונה ב-1 באוגוסט 1946, היו בו ארבעה עמודים, והוא עלה באט אחד, סכום ניכר בימים ההם.

העיתון מתאר את עצמו כחופשי יחסית לעיתונים במדינה בה הצנזורה על התקשורת נפוצה. אולם העיתון הואשם פעמים רבות בצנזורה פנימית, וטיוח ידיעות העשויות לפגוע בבעלי כוח. דוגמאות לכך הם: הימנעות מביקורת על בית המלוכה התאילנדי, ואי דיווח על גיחות ההפצצה של חיל האוויר האמריקאי במלחמת וייטנאם על מטרות בווייטנאם וקמבודיה, שיצאו מבסיס החיל במדינה.

טור ידוע בעיתון היה *Nite Owl* של ברנרד טרינק, הטור סיקר את חיי הלילה של בנגקוק, והוא פורסם בין השנים 1966–2004, תחילה בעיתון בנגקוק וורלד שנסגר. בעיתון עמוד דעות הנותן במה לתושבי תאילנד ותאילנדים גולים, בנושאים מקומיים ובינלאומיים.

## תולדות העיתון
העיתון נוסד על ידי אלכסנדר מקדונלד, קצין לשעבר במשרד לשירותים אסטרטגיים (OSS), יחד עם עמיתו התאילנדי; פראסיט לוליטאנונד (Prasit Lulitanond). באותה התקופה חששה תאילנד מהמהפכות הקומוניסטיות שהתרחשו במדינות השכנות, והיא ראתה בארצות הברית כמגינה מפניהן. על מנת לשלוט בדעת הקהל במדינה, רצתה השגרירות האמריקאית בתאילנד בעיתון עצמאי פרו-אמריקאי, כדי להתמודד עם העמדות הסובייטיות. יש הטוענים שהמימון להקמת העיתון הגיע ישירות ממשרד החוץ האמריקאי או מה-OSS עצמו, אך אין הוכחות לכך.

תחת ניהולו של מקדונלד, היה בנגקוק פוסט עיתון עצמאי יחסית, והועסקו בו עיתונאים צעירים רבים, בהם פיטר ארנט ו-TD אולמן, שהפכו לבעלי שם עולמי. אלכסנדר מקדונלד עזב את תאילנד בהפיכה הצבאית של תחילת שנות החמישים, ואת מקומו תפס העיתונאי הקנדי רוי הרברט תומסון.

באוגוסט 2005 פרסם העיתון כתבה ובה נטען כי ליקויי הבנייה בנמל התעופה סוברנבהומי, נגרמו עקב רשלנות, וכי היה ניתן לתקנן. בעקבות הסיפור פוטרו שני עורכים, וכ-100 מעובדי העיתון הפגינו בטענה שהפיטורים היו בלחץ ממשלתו של תאקסין צ'ינוואט.

באפריל 2007 פרסמה סוכנות הידיעות האיראנית אירנ"א כתבה, בה נטען כי בנגקוק פוסט משמש כשופר של מדינת ישראל, וכי סקירת האירועים במזרח התיכון על ידי העיתון, מוטה כלפי ממשלת ישראל.

## מתחרים
העיתון המתחרה באנגלית; בנגקוק וורלד (Bangkok World), החל לצאת בתחילת שנות השישים. בנגקוק וורלד נרכש על ידי בנגקוק פוסט בשנת 1971, והוא נסגר באמצע שנות השמונים, עקב ירידה במכירות.

כיום המתחרה העיקרי לבנגקוק פוסט הוא העיתון **[[The Nation (תאילנד)|The Nation]]** ("האומה"), עיתון בעל קשרים במפלגה הדמוקרטית המקומית, ובעל מקורות רבים בהתקוממות בדרום המדינה. בנגקוק פוסט לעומת זאת; מציג את החדשות מנקודת המבט של המעמד הבינוני העירוני, וממתג את עצמו כעיתון לכל המשפחה.

## קישורים חיצוניים
* 

* השוואה בין בנגקוק פוסט ל-The Nation 

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונים באנגלית
קטגוריה:חברות תאילנדיות
גלית אשכול

**גלית אשכול** (נולדה ב-24 ביוני 1964) היא מלהקת ישראלית.

## ביוגרפיה
גלית אשכול נולדה וגדלה בחיפה. הוריה, שמואל ורבקה כהנא, הם מנצח תזמורת וכימאית. אחותה שירי כהנא היא מנצחת תזמורת ואחיה יובי כהנא הוא ד"ר לאקוסטיקה.

בתום שירותה הצבאי למדה ניהול, שיווק ומנהל עסקים בטכניון. למדה קולנוע בקאמרה אובסקורה (1988-1992). ב-1996 כתבה, ביימה והפיקה ביחד עם בעלה דאז אייל שיראי את סרט הקולנוע הקומי "ציפורים בניוטרל". היא גם ליהקה את הסרט, זו הייתה עבודת הליהוק הראשונה שלה. בסרט שיחקו דנה ברגר, דנה מודן ומאור כהן. הסרט מספר על בחור שפוגש בחורה ועל חייהם בשכונת פלורנטין. מאז ועד היום עובדת אשכול כמלהקת בלבד.

אשכול הייתה מועמדת לפרס אופיר בקטגוריית ליהוק: ב-2012 על סרטו של גור בנטביץ' "לרדת מהעץ" וב-2013 על סרטו של יונתן גורפינקל "שש פעמים".ב 2018 זכתה בפרס אופיר לליהוק הסדרה ' על הספקטרום'.

ליהקה סרטים כמו "בורג" (בבימוי שירה גפן), "ההסדר" (בבימוי יוסף סידר), "הקפות" (בבימוי לי גילת), "הרמוניה" (בבימוי אורי סיון). 'מפריח היונים' 'הפילגש' 'כולם מחכים רק לי' קצפת ודובדבנים'.  

ליהקה סדרות כמו "רמזור", "מסודרים", "אמא'לה", "אהבה זה כואב", "תעשה לי ילד", "נבלות", "יחפים", "אבודים באפריקה", "אבודים באסיה", "מקימי", 'איש חשוב מאוד' 'נבלות' 'הצורף' 'הטבח' ' אבירם כץ' 'ככה זה' 'בלאדי מורי' 'מלכת ירושלים' ' מותק בול באמצע' ועוד.

ליהקה סרטי פרומו, סרטי תדמית ופרסומות. בין הפרסומות שעשתה היו לקוקה-קולה, סלקום, אורנג', פלאפון, בזק, שופרסל, AIG, 9 מיליון, אל על, לשכת הפרסום הממשלתית, בנק הפועלים, שנדי, עלית, ויסוניק, לבנת פורן. עשתה את הספיישלים של תוכנית המציאות "לרדת בגדול".

מלמדת משחק מול מצלמה ב' גלית אשכול - ביה'ס מזה כ10 שנים לימדה כבר אלפי שחקנים בשיטה ייחודית שלה.

## חיים אישיים
אשכול הייתה נשואה לבמאי ולמפיק הסרטים אייל שיראי ולהם שני ילדים: בת שנולדה ב-1984 ובן שנולד ב-1996.

## ליהוק
### סרטי קולנוע

### סדרות ותוכניות טלוויזיה

### מיני-סדרות לטלוויזיה

### דרמות טלוויזיה

### סדרות לילדים ונוער

### סרטים תיעודיים

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מלהקים ישראלים
קטגוריה:בוגרות בית הספר הריאלי
קטגוריה:בוגרי בית הספר הריאלי
קטגוריה:בוגרות קמרה אובסקורה - בית הספר לאמנות
קטגוריה:בוגרי קמרה אובסקורה - בית הספר לאמנות
קטגוריה:במאיות קולנוע ישראליות
קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:מפיקות קולנוע ישראליות
קטגוריה:מפיקי קולנוע ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1964
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1964
פין (אי)

[שמאל|ממוזער|250px|[טירת אגסקוב]]
**פין** (בדנית: **Fyn**) הוא אי בגודל 3,099 קמ"ר השייך לדנמרק, והשלישי בגודלו מבין איי דנמרק (לא כולל את גרינלנד) אחרי שלן וצפון יוטלנד. זהו האי ה-163 בגודלו בעולם. האי נמצא במרכז המדינה ואוכלוסייתו מונה 469,724 תושבים (נכון ל-2019). העיר הראשית באי היא אודנסה.

פין שייכת מבחינה מנהלתית לאזור הדרומי של דנמרק. מ-1970 עד לשנת 2006 האי היווה את החלק הגדול ביותר במחוז פין שכולל מספר איים נוספים.

פין מחובר לאי שלן, האי הגדול ביותר בדנמרק, באמצעות גשר הטבעת הגדולה, הנושא מכוניות ורכבות. הגשר הוא מערכת של שלושה גשרים; גשר נמוך עד לאי ספרוגו, הנמצא באמצע הטבעת הגדולה, וגשר תלוי ארוך (השני באורכו בעולם בזמן פתיחתו) מחבר את פין לשלן בשאר הדרך.

כמו כן פין מחובר ליוטלנד בשני גשרים: גשר הטבעת הקטנה הישן, שנבנה ב-1930 לפני מלחמת העולם השנייה למעבר מכוניות ורכבות, וגשר החגורה הקטנה, שנבנה בשנת 1970 למכוניות בלבד.

## ראו גם

* אירו (אי)

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:איים בים הבלטי
קטגוריה:דנמרק: איים
מעדכן התוכנה

ממוזער
**מעדכן התוכנה** (בגרסאות הקודמות יותר נקרא **מנהל העדכונים**) היא תוכנה המעדכנת תוכניות מותקנות, ואת החבילות המקושרות אליהן, בטלאי תוכנה חשובים, וכן בטלאים הנוגעים לענייני אבטחה. 

בנוסף היא מודיעה למשתמש כשיש עדכונים זמינים, ומציגה אותם בסדר אלפביתי, כך שהמשתמש יכול לבחור איזה עדכון ברצונו להתקין. נכתבה במקור למערכת ההפעלה אובונטו, אך כיום היא גם חלק מהפצת הלינוקס דביאן, ומערכות נוספות מבוססות APT.

עד גרסת אובונטו 12.04 LTS, נקראה "מנהל העדכונים", אך במאי 2012 הוכרז כי התוכנה תיקרא מגרסה 12.10 של אובונטו בשם "מעדכן התוכנה", כדי לתאר טוב יותר את פעולתה.

מעדכן התוכנה אינו יכול להסיר עדכונים, אך דבר זה יכול להתבצע על ידי מנהלי חבילות אחרים, כדוגמת מרכז התוכנה של אובונטו, או כאלו המתקדמים יותר מבחינה טכנית כדוגמת סינפטיק.

באובונטו מעדכן התוכנה משמש גם לעדכן את מערכת ההפעלה לגרסתה החדשה יותר, היוצאת לאור מדי 6 חודשים באופן רגיל, וגרסה בעלת תמיכה לטווח ארוך כל שנתיים. אפשרות זו נמצאת כברירת מחדל בגרסה למשתמש הרגיל של אובונטו, אך צריכה להיות מוספת ידנית בגרסת השרתים.

## הפצות המשתמשות במעדכן התוכנה
*אובונטו
*דביאן

## ראו גם
*APT
*מערכת ניהול חבילות
*סינפטיק
*מרכז התוכנה של אובונטו

## קישורים חיצוניים

* 
* המיזם בלנצ'פד
* המיזם בוויקי של אובונטו

## הערות שוליים

קטגוריה:אובונטו לינוקס
קטגוריה:Dpkg
פארקר (סרט)

**פארקר** (באנגלית: **Parker**) הוא סרט מותחן פשע אמריקאי משנת 2013, שבויים על ידי טיילור הקפורד. בסרט מככבים ג'ייסון סטיית'האם וג'ניפר לופז, והוא מבוסס על הספר *Flashfire*, הרומן ה-19 של הדמות פארקר, מאת הסופר דונלד אי. ווסטלייק, שכתב בשם העט ריצ'רד סטארק.

## צוות השחקנים
* ג'ייסון סטיית'האם - פארקר
* ג'ניפר לופז - לסלי רוג'רס
* מייקל צ'יקליס - מלנדר
* וונדל פירס - קרלסון
* קליפטון קולינס - רוס
* בובי קנאבלי - ג'ייק פרננדז
* פאטי לופון - אסנסיון
* קרלוס קרסקו - נורטה
* מישה הופטמן - אוגוסט הארדוויק
* אמה בות' - קלייר
* ניק נולטי - הארלי
* דניאל ברנהרד - קרול
* דאקס ריגס - בתפקיד עצמו

## הפקה
לפני הסרט, פארקר הופיע לראשונה עשורים מוקדם יותר ברומן משנת 1962, "הצייד", שנכתב על ידי דונלד א. ווסטלייק, והביא לסדרת ספרים שכללה מעל 20 רומנים נוספים. הוא גם הוצג במספר סרטים, כולל "פגיעה בול" (1967), ו"פייבאק" (1999), ואחרים.

ב-18 באפריל 2011, ג'סטין קרול מ"וראייטי" דיווח כי סטיית'ם יגלם את התפקיד של פארקר.

על פי המפיק הבכיר ניק מייר, "פארקר" הופק בתקציב בטווח ה-30 מיליון דולר, והוא תיאר אותו כ"די טוב", "בהתחשב באיכות הגבוהה של הסרט".

## הקרנת בכורה
ב-18 בינואר 2013, פארקר הוקרן לראשונה במוביקו פאריזיאן 20 בוסט פאלם ביץ'. כפועל יוצא מההקרנה המיוחדת הזו, אליה הגיעו סטיית'ם והקפורד, הרוויח מכון הסרטים של פאלם ביץ'.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 2013
קטגוריה:סרטי מתח אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי העוסקים במעשי שוד
קטגוריה:סרטים המבוססים על רומנים אמריקאים
בית הספר לריקודים סמי ובנו

**בית הספר לריקודים סמי ובנו** הוקם בישראל בשנת 1934 על ידי המורה לריקוד סמי פרי. זה היה בית הספר הפופולרי ביותר לריקודים סלוניים בישראל בין השנים 1934–1999.

## היסטוריה
בית הספר נפתח בתל אביב ברחוב החלוצים ולאחר זמן קצר עבר לאולם בקומה השנייה מעל גלידריית ויטמן ברחוב אלנבי. בשנת 1944 עבר בית הספר לרחוב שדרות קרן קיימת 26 בתל אביב (כיום שדרות בן-גוריון). כמו כן נפתח סניף בחיפה. שמו של בית הספר הפך מטבע לשון לבתי ספר לריקודים. 

בשנת 1952 תרבות הריקודים פרחה בתל אביב. המוני עולים חדשים הצטרפו, בעיקר לשיעורים פרטיים וקבוצות קטנות. עם השנים, "סמי ובנו" היווה מוסד תל אביבי תרבותי מפורסם שעמד בניגוד לתרבות הקיבוצים של שנות השישים בישראל. הבוהמה התל אביבית (למשל השחקנים עודד תאומי, יוסף שילוח, שמוליק סגל, שלמה בר-שביט, מרים זוהר), פוליטיקאים ואנשי צבא נהגו לבקר בו על בסיס קבוע. על כן היו לבית הספר התייחסויות שונות בסרטים ישראליים ("גבעת חלפון אינה עונה" של אסי דיין), בתוכניות טלוויזיה ("שמיניות באוויר", "מטרונום") ובעיתונות. בנוסף, צולמו שני סרטים אודותיו, "אין רגליים שמאליות" ("שירות הסרטים הישראלי") ו"אין דה מוד" (מעלה, בית ספר לקולנוע). 

שמי פרי, בנו של סמי, החל במתן שיעורים לריקודי סטפס מגיל 13, ומשנת 1961 ניהל את בית הספר. הוא הקים את העמותה לקידום הריקודים הסלוניים בישראל בשנת 1965 והיה יושב הראש העמותה מתחילתה ועד שנת 1996. כמו כן, הכין את התחרות לריקודים סלוניים המקצועיים הראשונה בישראל בשנת 1995. התחרות התקיימה בבית דני בתל אביב בהצלחה מרובה ובהכרה של המוסדות הבינלאומיים באירופה.

בתי הספר פרסם שני ספרים ללימוד ריקודים: "למד לרקוד בביתך : רקודים חברתיים" (שלושה כרכים) ו"כל ריקודי הדיסקוטק והריקודים הישנים" ומספר חוברות.

בשנת 1995, פסטיבל מחול כרמיאל היווה נקודת זינוק נוספת לפופולריות של הז'אנר הסלוני בישראל, משום שקבוצת רקדנים ממועדון הריקודים הסלוניים המפורסם ROT WEIS מדיסלדורף שבגרמניה הופיעו בו והיוו השראה ל-30,000 צופים ישראליים. העלייה מברית המועצות לשעבר בשנות ה-90 הביאה עמה מורים לריקודים סלוניים מברית המועצות לשעבר אשר השתלבו בעמותה.

בית הספר נסגר בשנת 1999.

## קישורים חיצוניים
* ["אין רגליים שמאליות". סרט קצר על סמי פרי ובית הספר לריקודים, באתר ארכיון [סינמטק ירושלים]]
* 
* 
* בית הספר לריקודים "סמי ובנו" באתר ישראליאנה
* בית ספר לריקודים סמי ובנו, בספרם של אמנון דנקנר ודוד טרטקובר, **איפה היינו ומה עשינו**, הוצאת כתר, עמ' 31
* סטודיו לריקוד, באתר "נוסטלגיה אונליין"
* ארכיון בית הספר לריקודים "סמי ובנו" בארכיון הישראלי למחול של "בית אריאלה"

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: מחול
קטגוריה:שדרות בן-גוריון (תל אביב)
ארץ גרהאם

[ממוזער|שמאל|250px|ארץ גרהאם הצפונית והאיים המקיפים אותה. 1. [חצי האי האנטארקטי; 2. אי ג'יימס רוס; 3. אי ד'אורוויל; 4. אי ג'וינוויל; 5. אי דאנדי; 6. אי סנואו היל; 7. האי וגה; 8. אי סימור; 9. אי אנדרסון; 10. אי פולט; 11. אי לוקייר; 12. אי איגל; 13. אי יונאסן; 14. אי בראנספילד; 15. אי אסטרולב; 16. אי טאוור]]
שמאל|ממוזער|בול משנת 1944 של איי פוקלנד, עם הדפסה על פניו לשימוש בארץ גרהאם
**ארץ גרהאם** (באנגלית: **Graham Land**) היא החלק של אנטארקטיקה הקרוב ביותר לדרום אמריקה. עד לתגליות של המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם בשנים 1934–1937, היה מקובל לראות בה ארכיפלג ולא חצי אי.

ארץ גרהאם היא אותו חלק של חצי האי האנטארקטי שנמצא צפונית לקו המחבר את כף ג'רמי וכף אגאסי. תיאור זה של ארץ גרהאם עולה בקנה אחד עם ההסכם משנת 1964 בין הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה לבין הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של ארצות הברית, שבו אושר השם "חצי האי האנטארקטי" ברוב של 28 מול 17, ב-11 בנובמבר 2013, והשמות "ארץ גרהאם" ו"ארץ פאלמר" לחלקיו הצפוני והדרומי של חצי האי, בהתאמה.

ארץ גרהאם קרויה על שם סר ג'יימס ר. ג. גרהאם (James Robert George Graham 1792–1861), ראש האדמירליות הבריטית בתקופת המשלחת של ג'ון ביסקו אל חלקה המערבי של ארץ גרהאם בשנת 1832. החזקה על ארץ גרהאם מבוקשת על ידי בריטניה (כחלק מן הטריטוריה הבריטית באנטארקטיקה), ארגנטינה (כחלק מאנטארקטיקה הארגנטינאית) וצ'ילה (כחלק מאנטארקטיקה צ'ילנה).

## ראו גם

* חוף גרהאם

## קישורים חיצוניים

*
הדר עוזרי

**הדר עוזרי** (נולדה ב-17 בדצמבר 1987) היא זמרת, שחקנית ומנחת טלוויזיה ישראלית.

## ביוגרפיה
עוזרי נולדה וגדלה בפתח תקווה כבת זקונים ולה שלושה אחים. למדה בתיכון ע"ש "גולדה מאיר".

בשנת 2005 השתתפה בעונה השלישית של תוכנית המציאות "כוכב נולד", והגיעה למקום הרביעי. 

זמן קצר לאחר תום התוכנית השתתפה במחזמר "שיר נולד". 

עוזרי התגייסה לצה"ל בקיץ 2006 ושירתה בלהקת חיל החינוך.

בשנת 2006 הגישה לצידם של אביב אלוש ודנה פרידר את התוכניות "שיחה צפופה", "מהסיפורש'ך" ו"בוגי" בערוץ ניקלודיאון.

בסוף 2006 חתמה עוזרי על חוזה בסוכנות "טאלנט הפקות". בקיץ 2008 עבדה על אלבום סולו בהפקת תמיר קליסקי ויעקב למאי שמתוכו יצאו הסינגלים "בשבילי" ו"גלים גבוהים", אולם האלבום לא יצא לאור.

באמצע 2012 שימשה במשך כמה חודשים מגישת רצף בתוכנית "צינור לילה" בערוץ 10. באותה שנה המועמדות הסופיות לתחרות "מלכת היופי" צילמו קליפ לשיר שלה, Gilrls Lie.

בשנת 2013 השתתפה בתחרות ה"קדם-אירוויזיון 2013" שנערך בערוץ הראשון עם השיר "תן מעוואל", אך לא העפילה לשלב הגמר. באותה שנה השתתפה בסדרת הטלוויזיה "שנות ה-80" ובסרט הקולנוע "רימון הזהב".

## קישורים חיצוניים

* 
* טל פרי, כן אני עוד חי, באתר MOOMA, 22 באוקטובר 2007
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון ע"ש גולדה מאיר
קטגוריה:זמרות השרות בעברית
קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:חברות להקת חיל החינוך
קטגוריה:חברי להקת חיל החינוך
קטגוריה:מתחרות כוכב נולד
קטגוריה:מנחות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:מתמודדות קדם-האירוויזיון
קטגוריה:פתח תקווה: אישים
קטגוריה:פתח תקווה: מוזיקאים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1987
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1987
Plymouth

**Plymouth** היא תוכנת מסך splash ללינוקס, התומכת באנימציות בזמן עליית מערכת ההפעלה, ומאפשרת אינטראקציה עם המשתמש בזמן האתחול. התוכנה משתמשת ב-DRM, וב-KMS. התוכנה מותקנת לתוך initrd.

## שימוש בהפצות
*פדורה - נכלל לראשונה בגרסה 10 של הפצה זו (ששוחררה ב-25 בנובמבר 2008), והחליף את אנימציית העלייה של Red Hat Red Hat Graphical Boot).
*אובונטו - החל מגרסה 10.04, ששוחררה ב-29 באפריל 2010, במקום XSplash.
*מנדריבה - החליפה את splashy בגרסת 2010.0.

## ראו גם
*XSplash

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר התוכנה הרשמי
* דף המיזם בלנצ'פד

## הערות שוליים

קטגוריה:מערכות הפעלה
The Nation (תאילנד)

**The Nation** (**האומה**) הוא עיתון יומי בשפה האנגלית, היוצא לאור בבנגקוק בירת תאילנד. העיתון יצא לראשונה ב-1 ביולי 1971, והוא בבעלות קבוצת ההשקעות ניישן מולטימדיה גרופ (*Nation Multimedia Group*).

העיתון חבר ברשת חדשות אסיה (*Asia News Network*); קבוצת עיתונים אשר חולקים ביניהם מידע. The Nation הוא אחד משני היומונים באנגלית היוצאים בבנגקוק, האחר הוא בנגקוק פוסט.

## תולדות העיתון
העיתון נוסד בשנת 1971 תחת השם *The Voice of the Nation* (קולו של העם), והוא נועד להתחרות בבנגקוק פוסט, שהיה בבעלות זרה.

בשנת 1991 עבר העיתון שינויים נרחבים, לאחר שמספר עיתונאים מבנגקוק פוסט עברו ל-The Nation.

העיתון נקט בעמדה המנוגדת לאיש העסקים תאקסין צ'ינוואט. במערכת הבחירות לראשות הממשלה בשנת 2001, הפסיד העיתון כ-20 מיליון באט, לאחר שצ'ינוואט לא פרסם בו. לאחר שנבחר צ'ינוואט, חברות ומפעלים בבעלות המדינה כתאי אירווייז אינטרנשיונל, לא פרסמו בעיתון. בהפיכה של שנת 2006, גיבה העיתון את עמדות האופוזיציה והחולצות הצהובות נגד תאקסין.

בשנת 2008 פוטרו מהעיתון עובדים רבים, העורך הוחלף בטהנונג קהנטונג (Thanong Khanthong) עורך מוסף העסקים לשעבר.

## קישורים חיצוניים
* 

* השוואה בין בנגקוק פוסט ל-The Nation 

קטגוריה:עיתונים באנגלית
קטגוריה:חברות תאילנדיות
יואב ורדי

**יואב ורדי** (נולד ב-4 באפריל 1944) הוא משורר, חוקר ומרצה בהתנהגות ארגונית וניהול משאבי אנוש. פרופסור בדימוס בחוג ללימוד עבודה באוניברסיטת תל אביב. 

## ביוגרפיה
יואב ורדי נולד בקריית ביאליק, גדל והתחנך בקריית טבעון. את שירותו הצבאי עשה בגדוד הנח"ל המוצנח. ורדי הוא בוגר החוגים לסוציולוגיה ולימודי עבודה (1969) ומוסמך החוג ללימודי עבודה באוניברסיטת תל אביב (1976). ב-1978 סיים דוקטורט בהתנהגות ארגונית באוניברסיטת קורנל.

בשנים 1980–2006 שימש כחבר סגל בחוג ללימודי עבודה בפקולטה למדעי החברה באוניברסיטת תל אביב. כן שימש גם כפרופסור אורח באוניברסיטת קורנל, בבתי הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת ניו יורק ואוניברסיטת המדינה של קליבלנד וכן בפקולטה לכלכלה של אוניברסיטת ליובליאנה שבסלובניה. בשנת 2008 מונה לעמוד בראש החוג למדעי ההתנהגות במרכז האקדמי פרס, ובשנים האחרונות פרופ' ורדי הוא גם חבר סגל במכללה האקדמית לישראל ברמת גן.

כבר כילד החל ורדי לכתוב שירה, אך רק בשנות השמונים חזר ברצינות אל הכתיבה. בראיונות סיפר כי הושפע מאביו, שאף הוא עסק בשירה, ובעיקר מדודו, שמואל שתל, ששילב כתיבת שירה עם עבודתו כמהנדס. מאז 2002 עוסק ורדי גם בתרגום מן השירה הצפון-אמריקאית, בשיתוף עם המשוררת מכבית מלכין.

ספרו הראשון של ורדי, "אולי לאהוב: שירים מפה ושם", התפרסם בשנת 1993.

;ספריו
*אולי לאהוב: שירים מפה ושם (תל אביב : מרתף 29 ליד עקד, תשנ"ד 1993)
*זמנים (תל אביב: חלונות, תשנ"ט 1999)
*שירים של תום (תל אביב: חלונות, תשס"א 2001)
*בעין סערה: שירים (תל אביב: עקד, תשס"ג 2003)
* אומרים שירה (ירושלים: כרמל, תשס"ה 2005)
* אלמוגי הזמן (ירושלים: כרמל, תשס"ח 2007)
* אפשר גם לכתוב על פריס (ירושלים: כרמל, תשע"ב 2012)
* בחגווי הלב (תל אביב: הוצאת עיתון 77, 2016)
* שפת הים: מבחר שירי חופים (תל אביב: הוצאת עיתון 77, תשפ"ב 2022)

;עריכה ותרגום (מאנגלית, תרגום משותף עם מכבית מלכין)
* העולם מצטמצם לתמונה מוכרת: מבחר שירים / ויליאם קרלוס ויליאמס (ירושלים: כרמל, תשס"ה 2005)
* כשמשיות קיץ בסופת הוריקן: מבחר שירים / מאיה אנג'לו (ירושלים: כרמל, תשס"ה 2005)
* חוצה ברגל את האטלנטי: מבחר שירים / בילי קולינס (ירושלים: כרמל, תשס"ח 2008)
* תמיד על סף דמעות: מבחר שירים / אירווינג לייטון (ירושלים: כרמל, תש"ע 2010)
* איריס הבר / לואיז גליק (ירושלים: כרמל, תשע"ב 2012)
* אגב אכילת אגס / בילי קולינס (ירושלים: כרמל, תשע"ה 2015)
* אני מבקש מאמא שלי לשיר / לי-יאנג לי (ירושלים: כרמל, תשע"ו 2016)
*עת הגן / וו.ס. מרווין (תל אביב: ספרי עיתון77 תשע"ט 2018)
*ברבור / מרי אוליבר (תל אביב: ספרי עיתון77 ה'תשפ"ב 2024)

## קישורים חיצוניים
* 

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:חוקרי ניהול
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:קריית טבעון: אישים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: לימודי עבודה
קטגוריה:סגל המרכז האקדמי פרס
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קורנל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
נוק אייר

[ממוזער|שמאל|250px|[ATR 72|ATR 72-200, נמל התעופה הבינלאומי של צ'יאנג מאי]]
[ממוזער|שמאל|250px|[בואינג 737-800 בנמל התעופה הבינלאומי דון מואנג]]
**נוק אייר** (בתאית: **นกแอร์**; באנגלית: **Nok Air**) היא חברת תעופה זולה תאילנדית. בסיס הפעולה המרכזי שלה נמצא בנמל התעופה הבינלאומי דון מואנג, ומטה ההנהלה שלה שוכן ברג'נאקרן טאוור שבמחוז סתורן, שבבירה בנגקוק.

החברה היא הספונסרית הרשמית של מועדוני הכדורגל TTM לופ בורי, צ'יאנג מאי, והאד-יאי.

בשנת 2007 הועסקו בחברה כ-130 עובדים, ובשנת 2011 כ-600.

## תולדות החברה
החברה נוסדה בפברואר 2004, והיא החלה את פעילותה ב-23 ביולי אותה השנה. החברה ביצעה את הטיסה הבינלאומית הראשונה שלה ב-31 במאי 2007, לבנגלורו בירת קרנאטקה, הודו. באותה השנה קיבלה את אישור הרשויות להפעיל טיסות ליעדים נוספים במדינה: היידראבאד, ניו דלהי, וצ'נאי.

בחודש נובמבר 2007 השעתה נוק אייר את טיסותיה לבנגלור, לאחר שהמתחרה ג'טסטאר אסיה איירווייז החלה להפעיל טיסות בקו.

לאחר שנכשלה בהפעלת טיסות בקווים בינלאומיים, החליטו בנוק אייר להתמקד בשוק המקומי, כך הפכה החברה לבעלת מספר הקווים הפנימיים הגדול בתאילנד. אסטרטגיה זו הוכיחה את עצמה כנכונה, בשנת 2010 הרוויחה החברה 618 מיליון באט, והיא הזמינה שבעה מטוסי בואינג 737-800 וארבעה מטוסי ATR 72.

בעלי המניות בחברה הם: תאי איירווייז אינטרנשיונל (49%), Nok Air Management Company Limited (25%), CPB (6%) בנק סיאם המסחרי (5%) King Power International Company Limited (5%), והיתר (10%) ביידי משקיעים פרטיים.

## צי המטוסים
צי המטוסים של החברה נכון ליוני 2020:

## קישורים חיצוניים

* 

*  מדיה וקבצים בנושא נוק אייר באתר Airliners.net

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות תעופה תאילנדיות
קטגוריה:חברות לטיסות חסך
סנטה רוסה (ארגנטינה)

**סנטה רוסה** (בספרדית: **Santa Rosa**) היא עיר הבירה של פרובינציית לה פמפה בארגנטינה. בעיר יש 103,860 אזרחים (לפי מפקד 2010) וביחד עם המטרופולין שלה היא מהווה כשליש מאוכלוסיית הפרובינציה. העיר ממוקמת במזרח הפרובינציה, במרחק של 610 ק"מ מהבירה בואנוס איירס.

העיר נוסדה על ידי תומאס מאסון ב-1892. ב-1900, במהלך שלטון המושל ד"ר חוסה לורו, הועברה בירת הטריטוריה לה פמפה מחנרל אצ'ה אל סנטה רוסה. ב-1952 הפכה הטריטוריה לפרובינציה כשסנטה רוסה נותרה בירתה.

בעיר נמצאת האוניברסיטה הלאומית של לה פמפה, שהוקמה ב-1958 והולאמה ב-1973.

נמל התעופה של סנטה רוסה משרת את העיר. הנמל ממוקם במרחק של 4.5 ק"מ מצפון למרכז העיר.

## קישורים חיצוניים

* עיריית סנטה רוסה 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:לה פמפה: ערים
קטגוריה:פרובינציות ארגנטינה: ערי בירה
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1892
לינה שביב

**לינה שְבִּיבּ** (בערבית: **لينا شبيب**; נולדה ב-1962) היא מהנדסת ופוליטיקאית ירדנית שכיהנה כשרת התחבורה של ממלכת ירדן בממשלתו של עבדאללה אנסור.

## ביוגרפיה
לינה שביב נולדה בירדן. היא בעלת תואר ראשון בהנדסה אזרחית מאוניברסיטת ירדן בין השנים 1980 ל-1985, ולאחר מכן תואר שני בהנדסת תחבורה ותנועה מאותה אוניברסיטה בין השנים 1989 ל-1992, ולאחר מכן סיימה לימודי דוקטורט מאוניברסיטת לונד בשוודיה בין השנים 1995 ל-2000, עם התמחות בהנדסת תנועה ותכנון.

היא שימשה כיועצת במספר חברות בינלאומיות לתחבורה ותכנון תחבורתי. בהמשך נכנסה לשירות הציבורי ועבדה במשרד לדיור, ובתפקידים בעיריית עמאן. 

ב-21 באוגוסט 2013, לאחר חילופי תפקידים בקבינט, מונתה שביב בידי ראש הממשלה עבדאללה אנסור לתפקיד שרת התחבורה של ירדן. היא הייתה אחת משתי השרות היחידות בממשלת הנוכחית  ירדן. 

בהיותה שרת התחבורה התנגדה לשדה תעופה חדש באילת.

בשנים 2017–2018 היא שימשה כמרצה באוניברסיטת אל-אהליה  בעמאן בירת ירדן, בנושאי הנדסה תחבורתית ותכנון תחבורה עירונית..

מאז 2018, היא מכהנת כמרצה באוניברסיטה הטכנית ע"ש אל חוסיין שבעמאן.

## קישורים חיצוניים
* לינה שביב באתר המדריך לפוליטיקה בירדן 
* אתר משרד התחבורה הירדני 

## הערות שוליים

קטגוריה:פוליטיקאיות ירדניות
קטגוריה:שרי התחבורה של ירדן
קטגוריה:מהנדסות
קטגוריה:נשות עסקים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת ירדן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת לונד
קטגוריה:סגל אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:ילידות 1962
קטגוריה:ירדנים שנולדו ב-1962
הצילו! עכבר בבית!

**הצילו! עכבר בבית!** (באנגלית: **Mouse Hunt**) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1997.

## תקציר העלילה
הסרט מתחיל במשפט 'בלי חוטים היו החיים תוהו ובוהו'. הסרט מספר על שני האחים שמונץ, שאביהם נפטר והוריש להם מפעל לייצור חוטים, שהיה כל חייו, ובית עתיק. האח האחד הוא צעיר ותמים, המנוצל על ידי אשתו והמקורב לאביהם, ואילו האח השני הוא טבח ציני, המרוחק מאביהם. לאחר שהם מגיעים לבית, מתברר שהוא יצירתו האחרונה של אדריכל מפורסם ומאותו רגע הם מחוזרים על ידי אספן עשיר של בתיו של האדריכל. במקביל, הם מגלים שבבית יש עכבר, ומנסים להרוג אותו – אולם הלה מהתל בכל מאמציהם. את מלכודת העכברים הוא לא פותח, אך מכרסם את השיירים מסביב. לאחר מכן הוא מהתל במלכודותיהם בצורות שונות ומשונות וגורם להם לפעול עליהם במקום עליו. לבסוף, הוא מצליח לפוצץ את הבית במהלך מכירה פומבית בו הגיעו להצעה של עשרים וחמישה מיליון דולר על הבית, אך ברגע האחרון הבית, כאמור, מתפוצץ. אשתו של האחד עוזבת אותו ושניהם משחזרים את מפעל החוטים והופכים אותו למפעל לייצור חוטי גבינה, כשהעכבר עומד בראש.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:דרימוורקס: סרטים
קטגוריה:סרטים על עכברים
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים משנת 1997
קטגוריה:סרטים על מוות
קטגוריה:סרטי גור ורבינסקי
קטגוריה:סרטים עם מוזיקה מאת אלן סילבסטרי
יואנה מגורה ברנרד

**יואנה מגורה ברנרד** (ברומנית: **Ioana Măgură Bernard**; נולדה ב- 25 במאי 1940 בבוקרשט) היא קריינית ידועה ברדיו בוקרשט ובטלוויזיה הרומנית ובתחנה רדיו אירופה החופשית בשפה הרומנית.

יואנה מגורה נולדה בשנת 1940 בבוקרשט, הבת השנייה של יאקוב (ינקו) מגורה, במקור ליבוביץ', יליד מוינשט ואורורה לבית אלטרזון גרונברג, גם כן ילידת מוינשט ברומניה. אחותה הגדולה פררה נפטרה בילדותה. 
יואנה מגורה למדה משחק במכון לאמנות הבמה על שם יון לוקה קאראג'אלה בבוקרשט. בשנים 1968-1961 שיחקה בתיאטרון הלאומי של קראיובה. במקביל, בשנת 1964 התקבלה על ידי סילביו ברוקאן כקריינית בטלוויזיה הרומנית בבוקרשט. עבדה שם עד אפריל 1969 כשבעת ביקור בישראל החליטה לא לחזור לרומניה ולמשטר הקומוניסטי. מישראל היא היגרה לגרמניה, והחל משנת 1970 עבדה במינכן במחלקה הרומנית של תחנת הרדיו "אירופה חופשית" (אאורופה ליברה Europa Liberă). בשנת 1972 נשאה את נואל ברנרד מנהל המחלקה הרומנית בתחנה.
מנישואיה הראשונים ברומניה הייתה ליואנה מגורה ילדה שהוצאה גם היא יחד עם אמה מרומניה תמורת כופר בשווי 2,500 דולר.
ברדיו "אירופה חופשית" ערכה מגורה תוכנית בשם "אנשים, רעיונות, גישות".
בדצמבר 1981 נפטר בעלה, נואל ברנרד ממחלה ממארת והועלה חשד כי אולי הורעל על ידי מרגלים של מטשר צ'אושסקו. מגורה המשיכה לעבוד ב"אירופה ליברה" עד להעברת התחנה לפראג בשנת 1995.
יואנה מגורה חיה כעת בסן מקרוס, סן דייגו בקליפורניה.

אחות למחצה של אמה הייתה הפעילה הקומוניסטית עדה מרינסקו, שהוצאה להורג בשנת 1941 בבית הסוהר ז'ילאווה. 

## ספרים
* Directorul postului nostru de radio - 2007 (מנהל תחנתנו - ספר זכרונות על בעלה המנוח, נואל ברנרד)

## קישורים חיצוניים
*ראיון מאת סבין צ'רנטסקו, בעיתון "Observatorul", 8 ביולי 2006
*יואנה מגורה ברנרד, הקול הנשי של אירופה החופשית, כתבה באתר *Avantaje*, 19 בפברואר 2010 
*יואנה מגורה ברנרד, באתר הגנאלוגי *geni*

קטגוריה:קרייניות חדשות
קטגוריה:נשים רומניות
יושינובו אויאקאווה

**יושינובו "יושי" אויאקאווה** (באנגלית: **Yoshinobu "Yoshi" Oyakawa**; נולד ב-9 באוגוסט 1933) הוא שחיין עבר אמריקאי, אלוף אולימפי (הלסינקי 1952) ושיאן עולם במשחה ל-100 מטר גב. הוא שחה בסגנון ידיים ישרות בגריפת המים ונחשב לשחיין האחרון שזכה בסגנון זה במשחקים האולימפיים.

## ביוגרפיה
אויאקאווה נולד וגדל במחוז קונה שבאי הגדול של הוואי למשפחה ממוצא יפני. הוא החל להתאמן בגיל יחסים מבוגר, בהיותו בן 15 ובגיל 16 התמקד בסגנון הגב. הוא למד באוניברסיטת המדינה של אוהיו.

### אלוף אולימפי
באולימפיאדת הלסינקי (1952) זכה אויאקאווה במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בשיא אולימפי חדש של 1:05.4 דקות, לפני ג'ילבר בוזו מצרפת (1:06.2 דקות) ובן ארצו ג'ק טיילור (1:06.4 דקות).

### שיאן עולם
בתחרות שנערכה בניו הייבן שבקונטיקט ב-1 באפריל 1954 קבע אויאקאווה במשחה ל-100 מטר גב שיא עולם חדש של 1:02.8 דקות, שיפור לשיא העולם בן השנה וחצי של ג'ילבר בוזו (1:03.3 דקות). שיאו זה החזיק מעמד כשנה ונשבר על ידי יריבו הגדול ג'ילבר בוזו (1:02.1 דקות).

אל אולימפיאדת מלבורן (1956) הגיע אויאקאווה כסגן בחיל האוויר האמריקאי. במשחקים עצמם, הוא סיים במקום שמיני במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:06.9 דקות, לאחר שהחליק בזינוק ולא הצליח להגן על תוארו. בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 1:05.0 דקות.

לאחר שפרש מספורט תחרותי התגורר אויאקאווה בסינסינטי שבאוהיו, התחתן ולזוג נולדו 4 בנות ובן. הוא עבד כמאמן שחייה.

## הישגים
* בסך הכל זכה אויאקאווה ב-7 תוארי אליפות ארצות הברית אישיים.
* בשנת 1973 זכה אויאקאווה להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.

## ראו גם

*התפתחות שיא העולם במשחה ל-100 מטר גב (ויקיפדיה בגרמנית)

## קישורים חיצוניים

* יושינובו אויאקאווה, באתר *United States Masters Swimming* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי הוואי
קטגוריה:שחייני גב אמריקאים
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת הלסינקי (1952)
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת מלבורן (1956)
קטגוריה:אלופים אולימפיים אמריקאים: שחייה
קטגוריה:שיאני עולם אמריקאים: שחייה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של אוהיו
קטגוריה:הוואי: שחיינים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1933
רם רון

**רם רון** (1925 – ינואר 2004) היה קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה, מפקד הגדנ"ע ומפקד פיקוד ההדרכה. לאחר שחרורו היה ממקימי רצ - התנועה לזכויות האזרח ומזכ"ל מפלגת ד"ש. כיהן כמנכ"ל הראשון ויושב ראש החברה הלאומית לאספקת פחם.

## ביוגרפיה
רון (במקור רולניצקי) נולד בתל אביב וגדל בגבעתיים, בה למד בבית הספר בורוכוב. במלחמת העולם השנייה התנדב לשרת בבריגדה היהודית. שירת במנגנון הקבע של ארגון ההגנה, סיים קורס מפקדי מחלקות ב-1947 ובמלחמת העצמאות פיקד על פלוגה א' בגדוד 32 של חטיבת אלכסנדרוני. השתתף במבצע חמץ בכיבוש הכפרים חיריה וסאקיה ובכיבוש כפר סלמה. במבצע בן נון א' פיקד על הפלוגה שיחד עם גדוד 32 צורפה לחטיבה 7. בהמשך שירת כסגן מפקד גדוד 35.

ב-1953 היה חבר בהרכב בית הדין הצבאי במשפט של נאשמי מחתרת צריפין. בשנים 1954 עד 1957 פיקד על פיקוד הגדנ"ע. בפברואר 1956 הועלה לדרגת אלוף-משנה. אחרי מלחמת סיני מונה למפקד שארם א-שייח' ופיקד על בית הספר לחי"ר. בשנים ב-1959 עד 1961 עמד בראש פיקוד ההדרכה. ב-1963 מונה לנספח צה"ל בארצות הברית ובקנדה. ב-1967 השתחרר מצה"ל.

לאחר שחרורו עסק בהפקת סרטי קולנוע כמנהל חברת "רונבי". בין השאר הפיק ב-1969 את הסרט לפני מחר, סרטה של אלידע גרא, הסרט העלילתי הראשון שנוצר על ידי במאית קולנוע בישראל.

לקראת הבחירות לכנסת השמינית ב-1973 היה ממקימי התנועה לזכויות האזרח (מפלגת רצ) יחד עם גיסתו שולמית אלוני, רות רזניק ובועז מואב. הוא הוצב במקום הרביעי ברשימתה, אך לא נכנס לכנסת לאחר שהמפלגה זכתה ל-3 מנדטים. לאחר הקמת סיעת יעד היה רון מפעילי רצ שהתנגדו לאיחוד, הוא פרש מהמפלגה והקים את תנועת המרכז לזכויות האזרח, והתאחד עם התנועה הדמוקרטית לשינוי. הוא הוצב במקום ב-28 ברשימתה לבחירות לכנסת התשיעית ב-1977 וכיהן כמזכיר המפלגה עד אמצע 1979.

ב-1981 מונה למנכ"ל הראשון של החברה הלאומית לאספקת פחם וכיהן בתפקיד עד 1988. לאחר מינויו של אמנון רובינשטיין ב-1992 לשר האנרגיה, מונה רון ליו"ר דירקטוריון החברה וכיהן בתפקיד עד 1999.

שימש כאחראי על הקמת מרכז בק למדע בהר החוצבים וכיהן כמנכ"ל החברה המנהלת של המרכז.

[ממוזער|אל"ם רם רון (משמאל) עם הרב הצבאי הראשי, האלוף [שלמה גורן ומפקד חטיבה 7, אל"ם שמואל גונן (מימין) לפני מלחמת ששת הימים]]רון נטמן בבית העלמין בקיבוץ עינת.

## חיים אישיים
היה נשוי להרצלה לבית כלפון. לשניים נולד הבן אייל.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי בית ספר בורוכוב (גבעתיים)
קטגוריה:לוחמי הבריגדה היהודית
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:פעילים פוליטיים ישראלים
קטגוריה:מנכ"לי חברות ממשלתיות בישראל
קטגוריה:מפיקי קולנוע ישראלים
קטגוריה:נספחים צבאיים ישראלים בארצות הברית
קטגוריה:מפקדי פיקוד ההדרכה
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:אישים הקבורים בעינת
קטגוריה:מפקדי פלוגות במלחמת העצמאות
קטגוריה:חיילי צה"ל במלחמת סיני
קטגוריה:חיילי חטיבת אלכסנדרוני במלחמת העצמאות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1925
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2004