בואינג C-40 קליפר

**בואינג C-40 קליפר** (באנגלית: **Boeing C-40 Clipper**) הוא גרסה צבאית של בואינג 737 הדור הבא המשמשת להובלת מטען ונוסעים. הוא משמש את צי ארצות הברית, חיל האוויר וחיל הנחתים של ארצות הברית.

## עיצוב ופיתוח
ה-C-40 מבוסס על גוף בואינג 737-700 עם כנפיים ומכשיר נחיתה מחוזקים מה-737-800. יש לו גם מכלי דלק נוספים המאפשרים טווח טיסה ללא תדלוק של עד  לעומת  עבור מטוס 700-737 סטנדרטי.

### C-40A
[ממוזער|מטוס C-40A של חיל הים האמריקאי טעון במטען בבסיס חיל הים ב[ג'קסונוויל]]
הטיסה הראשונה התקיימה באפריל 2000 והמטוס הראשון מדגם C-40A נכנס לשירות באפריל 2001.

צי ארצות הברית היה הלקוח הראשון למטוס "קומבי" מבוסס 737 Next Generation (המסוגל להובלת מטען ונוסעים). הקליפר הוזמן על ידי חיל הים האמריקאי להחליף את צי מטוסי ה-C-9B Skytrain II המיושנים שלו. ה-C-40A הוא מטוס הלוגיסטיקה החדש הראשון מזה 17 שנים שהצטרף לרזרבה של חיל הים האמריקאי. חיל הים המילואים מספק את כל יכולות ההובלה האווירית הבינונית והכבדה של חיל הים.

הקליפר עומד בדרישות הרעש והסביבה הבינלאומיות או אף עולה עליהן, אותן לא עמדו בדרישות של צי מטוסי ה-C-9 של חיל הים. הוא גם חסכוני יותר בדלק ומציע טווח נסיעה ויכולות מטען גדולות יותר. הקליפר מוסמך לשלוש תצורות: 121 נוסעים, מטען מלא, או מעורב (3 משטחי מטען + 70 נוסעים).

הצי רכש את המטוסים תוך שימוש בשיטות מסחריות מקובלות, והזמין שישה מדגמי 737-700C. שני מטוסים ראשונים סופקו באפריל 2001 לטייסת VR-59 בפורט וורת', טקסס. שני מטוסים נוספים הגיעו עד סוף השנה. המטוסים החמישי והשישי סופקו באוגוסט 2002 ל-VR-58 בבסיס חיל הים בג'קסונוויל, פלורידה. מטוסים נוספים סופקו ל-VR-57 בבסיס חיל האוויר הימי באי הצפוני, קליפורניה. ה-C-40A מספק יעילות דלק, טווח טיס ומטען מעולים בהשוואה למטוס ה-C-9B אותו החליף.

בתוכנית התעופה הימית לשנת 2018, חיל הנחתים האמריקאי ציין כי בכוונתו לרכוש שני מטוסי C-40A למשימות הטסה אווירית, שיחליפו את צי מטוסי ה-Skytrain שלו. ב-4 בדצמבר 2018 פורסמה הודעה מקוונת על ידי חיל הנחתים המחפש ספק של מטוסי C-40 שיסופקו בשנת 2020. מטוסי הסקייטריין של USMC הוצאו משימוש בשנת 2017 וכדי להתכונן למעבר למטוסים חדשים, אנשי טייסת התובלה הימית הראשונה הוצבו להפעיל את מטוסי הקליפר של הצי עד להגעתם של מטוסים משלהם.

### C-40B
[שמאל|ממוזער|C-40B של [כנף תובלה 89 של חיל האוויר של ארצות הברית|כנף הרכבת האווירית ה-89]]
חיל האוויר של ארצות הברית בחר במטוס ה-**C-40B**, גרסה צבאית של מטוס הבואינג 737-700, כדי להחליף את צי מטוסי ה-C-137 המיושן המשמש להובלת מפקדים לוחמים אמריקאים. חיל האוויר העניק את החוזה למטוס ההרמה הבינונית באוגוסט 2000. כנף הרכבת האווירית ה-89 רכשה את מטוס ה-C-40B הראשון שלה בדצמבר 2002. שתי היחידות ממוקמות בבסיס חיל האוויר אנדרוז, מרילנד. כנף הרכבת האווירית ה-15, בבסיס היקאם, הוואי, רכשה את מטוס ה-C-40B שלה עבור פיקוד האוקיינוס השקט של ארצות הברית בפברואר 2003. כנף הטיסה האווירית ה-86, רמשטיין AB, גרמניה, רכשה את ה-C-40B שלה עבור חיל האוויר האמריקאי באירופה בדצמבר 2004.

אזור התא מצויד באזור מנוחה לצוות, תא מבקרים מפואר עם מקומות לינה, שני מטבחים ומקומות ישיבה במחלקת עסקים עם שולחנות עבודה.

ה-C-40B נועד לשמש כ"משרד בשמיים" עבור מנהיגים בכירים בצבא ובממשלה. המטוס כולל תקשורת נתונים דו-כיוונית בפס רחב, כולל תקשורת קולית ונתונים מאובטחת; רכיבים אלה כוללים גישה לאינטרנט ולרשת, טלפונים, לוויינים, פקס ומכונות צילום. ל-C-40B יש גם מערכת נתוני נוסעים מבוססת מחשב.

### C-40C
[ממוזער|C-40C ב[בסיס חיל האוויר קדנה]]
הבואינג C-40C קליפר הוא מטוס תובלה VIP המשמש לעיתים קרובות להובלת חברי קבינט וחברי הקונגרס האמריקאי, והוא מיועד להחליף את מטוסי הבואינג C-22. המטוס מצויד באופן דומה ל-C-40B, אך ללא יכולות התקשורת המתקדמות של האחרון, וייחודי לו הוא היכולת לשנות את תצורת המושבים כדי להכיל בין 42 ל-111 נוסעים בהתאם לצורכי המשימה. ה-C-40C החליף שלושה מטוסי C-22 (גרסה צבאית של בואינג 727) שהופעלו קודם לכן על ידי המשמר הלאומי האווירי ולשכת המשמר הלאומי להובלת אנשי צוות, והיה המטוס הצבאי הראשון שנרכש באותה תקופה כמטוס מוכן לשימוש מיידי עבור משרד ההגנה האמריקאי. טייסת ההסעות האוויריות ה-201 של המשמר הלאומי האווירי של מחוז קולומביה רכשה שני מטוסי C-40C באוקטובר 2002, וכנף הטיסה האווירית 932 של חיל האוויר במילואים, הממוקמת בבסיס סקוט באילינוי, רכשה שלושה מטוסי C-40C בשנת 2007.המטוס מצויד באופן דומה לזה של ה-C-40B, אך ללא יכולות התקשורת המתקדמות.

## וריאציות
[ממוזער|מטוס C-40A של [צי ארצות הברית|חיל הים האמריקאי מטייסת תמיכה לוגיסטית של הצי (VR) 57, באי הצפוני של חיל הים האמריקאי]]

### C-40A
* ייעוד: הובלת מטען ונוסעים בעדיפות גבוהה לחיל הים
* קיבולת: 121 נוסעים או 8 משטחים
* יחידות שנבנו: 17

### C-40B
* ייעוד: מטוס משימה מיוחד עבור מפקדים ופקידי ממשל
* קיבולת: 26-32 נוסעים
* יחידות שנבנו: 4

### C-40C
* ייעוד: תמיכה מבצעית ותובלה
* קיבולת: 42-111 נוסעים
* יחידות שנבנו: 7

## מפעילים
* **[[חיל האוויר של ארצות הברית]]**
** כנף הטיסה ה-89 – בסיס אנדרוז, מרילנד
*** טייסת ההסעה האווירית הראשונה
** כנף 113 – בסיס אנדרוז, מרילנד
*** טייסת ההסעה האווירית ה-201
** כנף ניידות אווירית 375 - בסיס סקוט, אילינוי
*** טייסת ההסעה האווירית ה-54
** כנף רכבת אווירית 932d – בסיס סקוט, אילינוי
*** טייסת 73 של הטסת האוויר
* **[[צי ארצות הברית|חיל הים של ארצות הברית]]**
** VR-51 – MCAS Kaneohe Bay, הוואי
** VR-56 – NAS Oceana, וירג'יניה
** VR-57 – NAS האי הצפוני, קליפורניה
** VR-58 – NAS ג'קסונוויל, פלורידה
** VR-59 – בסיס מילואים משותף של חיל הים, פורט וורת', טקסס
** VR-61 – NAS ווידבי איילנד, וושינגטון
* **[[חיל הנחתים של ארצות הברית]]**
** VMR-1 – בסיס מילואים משותף של חיל הים, פורט וורת', טקסס

## ראו גם
* בואינג 737
* בואינג B-17 מבצר מעופף
* בואינג E-7 ודג'טייל
* בואינג P-8 פוסידון

## קישורים חיצוניים

* דפי C-40A ו-C-40B, באתר Boeing.com
* חיל הים האמריקאי - קובץ עובדות: מטוס הלוגיסטיקה C-40A קליפר
*דף ההיסטוריה של חיל הים האמריקאי C-40A קליפר
* דף מידע על C-40B/C של חיל האוויר האמריקאי
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בואינג: כלי טיס צבאיים