open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אנטולי סובצ'ק

**אנטולי סוֹבְּצַ'ק** (רוסית **Анатолий Александрович Собчак**) 
10 באוגוסט 1937, צ'יטה - 20 בפברואר 2000, סבטלוגורסק) היה מדינאי רוסי בתקופת הפרסטרויקה וראש עיריית סנקט פטרבורג הראשון שנבחר באופן דמוקרטי. הוא כיהן בתפקיד ראש העיר מ-1991 עד 1996. היה ממנסחי חוקת הפדרציה הרוסית ומרצה בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת סנקט פטרבורג. ולדימיר פוטין ודמיטרי מדבדב היו מתלמידיו ועבדו עמו בעירייה בשנות ה-90. סובצ'ק נחשב במערב ל"מנטור של פוטין".

## ביוגרפיה
סובצ'אק נולד למהנדס רכבות בשם אלכסנדר אנטונוביץ'. אמו, נאדז'דה אנדרייבנה ליטווינובה, הייתה רואה חשבון. אנאטולי היה אחד מארבעה אחים. ב-1939 המשפחה עברה לאוזבקיסטן, שם חי אנטולי עד 1953, עת עבר ללמוד במכללה למשפט של סטברופול.לאחר שנת לימודים עבר ללמוד באוניברסיטת לנינגרד בפקולטה למשפטים. ב-1958 נישא לנוֹנה גאנדזיוּק במכללה להוראה על שם הרצן. לימים, ביתו, קסניה סובצ'ק הפכה לאשת ציבור, עיתונאית ומנחת טלוויזיה.

לאחר שסיים את לימודיו בלנינגרד, עבד שלוש שנים כעורך דין בסטברופול. הוא שב לאוניברסיטה ולמד בה בין השנים 1962–1965, עד שסיים תואר שלישי במשפטים. הוא היה יועץ למשפטים עבור בית הספר לשוטרים של לנינגרד והמכון לטכנולוגיית תעשיית הנייר (1965–1973).

בשנים 1991–1996 היה ראש עיריית סנקט פטרבורג וממייסדי התנועה הרוסית לרפורמות דמוקרטיות. בתקופה זו ולדימיר פוטין היה בין עוזריו. בסיום הקדנציה הפסיד בבחירות לסגנו. בשנת 1997 נפתחה נגדו חקירה פלילית בהאשמות בשחיתות שלטונית, ממנה נמלט לפריז. בשנת 1999 חזר לרוסיה וחקירה פלילית נסגרה מחוסר הוכחות. מונה על ידי הנשיא בפועל ולדימיר פוטין לתפקיד יועץ.

נפטר ממחלת לב בשנת 2000.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פוליטיקאים רוסים
קטגוריה:מושלי סנקט פטרבורג
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סנקט פטרבורג
קטגוריה:רוסים ממוצא פולני
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1937
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2000
פאלאייר מקדוניאן איירליינס

[ממוזער|מטוס [טופולב Tu-154 של פאלאייר]]
**פאלאייר מקדוניאן איירליינס** (במקדונית: **“Авиокомпанија „Палер Македонија**) הייתה חברת הדגל של מקדוניה שהפעילה קווי טיסה בין מקדוניה לאירופה.

## היסטוריה
החברה נוסדה בשנות ה-90, במהלך התפרקותה של יוגוסלביה והקמתה של רפובליקת מקדוניה העצמאית. המטוס הראשון שהיה ברשות החברה היה טופולב Tu-154 שבעקבותיו התווספו שני מטוסים שכורים:F-28 Fokker ו-F-100. כשהתחילה הפעלתם, המטוסים היו צבועים בלבן ואדום, ומאוחר יותר שונה צבעם לאדום עם כיתוב בצבע צהוב. כאשר האו"ם ביטל את הסנקציות נגד יוגוסלביה ב-1996, חידשה JAT איירווייז (חברת התעופה הלאומית של יוגוסלביה) את הפעלת קווי הטיסה שלה, כיוון שמספר הלקוחות של פאלאייר ירד בצורה חדה, והחברה לא יכלה לשאת יותר בעלות אחזקת קווי הטיסה. בספטמבר 1996 פאלאייר הפסיקה את טיסותיה.

## תאונות
ב-5 בדצמבר 1993 התרסק על מסלול מספר 34 בנמל התעופה סקופיה מסוג Fokker 100 (מספר שלדה: PH-KXL), השייך לחברה, שהיה בדרכו לציריך. חקירה שנערכה לאחר התאונה העלתה שהגורם לתאונה היה כשל אנוש של צוות המטוס שלא וידא לפני ההמראה שהמסלול נקי מקרח. מתוך 97 אנשים שהיו על סיפון המטוס נהרגו 81.

## צי המטוסים
* טופולב Tu-154
* Fokker F-28
* Fokker F-100
* BAC 111-528FL One-Eleven (בהשכרה מחברת ג'ארו אינטרנשיונל)

## יעדי טיסה
*מקדוניה
:*אוחריד (נמל התעופה אוחריד)
:*סקופיה (נמל התעופה סקופיה)

*אירופה
:*אוסטריה: וינה (נמל התעופה הבינלאומי וינה-שווכאט)
:*גרמניה: דיסלדורף (נמל התעופה הבינלאומי דיסלדורף), המבורג (נמל התעופה המבורג), ברלין (נמל התעופה הבינלאומי ברלין-שנפלד)
:*איטליה: רומא (נמל התעופה לאונרדו דה וינצ'י)
:*הולנד: אמסטרדם (נמל התעופה סכיפהול אמסטרדם)
:*שווייץ: ציריך (נמל התעופה הבינלאומי ציריך קלוטן)

## קישורים חיצוניים

* פאלאייר באתר Airliners.net

קטגוריה:מקדוניה הצפונית: תעופה
קטגוריה:חברות תעופה שנסגרו
קטגוריה:חברות מקדוניות
רוסודן (גיאורגי)

**רוסודן** (בגאורגית: **რუსუდანი**, רוּסוּדַני; ביוונית: Ρουςουδάν) הייתה בתו הצעירה של גיאורגי השלישי, מלך ממלכת גאורגיה, ואשתו בורדוחן (גוראנדוחט). אחותה הבכורה, תמר, ירשה את כס המלוכה כשליטה של הממלכה הגאורגית.

## חייה
רוסודן נולדה בסביבות השנים 1158/1160, ונישאה, כנראה בשנת 1180, למנואל קומננס , בנו הבכור של אנדרוניקוס הראשון קומננס, קיסר האימפריה הביזנטית משנת 1183 ועד 1185. למנואל ורוסודן היו שני בנים, אלכסיוס, שנולד כנראה בשנת 1182, ודוד , שנולד בסביבות שנת 1184.

כאשר אנדרוניקוס הודח והומת, עוור מנואל, וייתכן שנהרג כתוצאה מכך. בכל אופן הוא נעלם מהרשומות ההיסטוריות. על פי ההערכה, נמלטה רוסודן מקונסטנטינופול עם בניה ומצאה מחסה בגאורגיה או בפונטוס.

בשנת 1204, כאשר האימפריה הלטינית, כבשה את קונסטנטינופול, שלחה תמר, מלכת גאורגיה חיילים גאורגים כדי לעזור לאלכסיוס ודוד להשתלט על פונטס, המחוז של האימפריה הביזנטית לשעבר. יחד עם הכיבושים שבאו לאחר מכן, הפך המחוז לאימפריה של טרפזונטס החדשה.

## אילן יוחסין

## מקורות
* סיריל טואומנוף, **על מערכת היחסים בין מייסד האימפריה של טרפזונטס והמלכה הגאורגית תמר**, ספקולום (1940), כרך 15, עמ' 299-312
* ק. ורזוס, (1984), Ē genealogia tōn Komnēnōn, Thessaloniki, במיוחד כרך 2, עמ' 515, הערה 24

קטגוריה:שושלת קומננוס
קטגוריה:ממלכת גאורגיה
קטגוריה:שושלת בגרטיוני
קטגוריה:גאורגיה: אצולה
קטגוריה:האימפריה הביזנטית
קטגוריה:גאורגיה: היסטוריה
קטגוריה:נשות אצולה במאה ה-12
קטגוריה:ילידי 1158
צורות מיוחדות של התמשכות בחלל

"**צורות מיוחדות של התמשכות בחלל**" (באיטלקית: Forme uniche della continuità nello spazio) הוא שמו של פסל משנת 1913 של הפסל האיטלקי אומברטו בוצ'וני. הפסל, בגובה של 126.4 ס"מ, באורך של 89 ס"מ וברוחב של 40.6 ס"מ, נוצק לאחר מותו של הפסל בארבעה עותקים מברונזה מוזהבת. שתי היציקות הראשונות לוטשו, בעוד שתי האחרונות נותרו במרקם הקרוב יותר למודל הגבס המקורי של העבודה. העותקים מוצגים במוזיאונים שונים בעולם כדוגמת המוזיאון לאמנות מודרנית והמוזיאון לאמנות מודרנית במילאנו, מוזיאון ישראל ועוד. 

הפסל נעשה כחלק מסדרה של פסלים העוסקים בתיאור גוף בתנועה. פסלי גבס אלו אשר נהרסו ואבדו תיארו את הדמויות ביחס לחלל. הפסל מציג דמות אדם הצועדת קדימה. גופה של הדמות מפורק לצורות גאומטריות, בהשפעת סגנון הקוביזם. אולם, בשונה מן הקוביזם, מנסה הפסל להדגיש את התנועה של הדמות בחלל. חלקי הגוף השונים מתפרקים אל תוך החלל שסובב את הדמות. בכך, מבוטא הרעיון הפוטוריסטי של התשוקה לעוצמה, למהירות ולתנועה כאמצעי לשינוי העולם הבורגני. 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:פיסול פוטוריסטי
קטגוריה:אומברטו בוצ'וני: פסלים
קטגוריה:מוזיאון ישראל: פסלים
לספז

ממוזער|תחנת הרכבת הישנה של לספז
**לספז** (ברומנית: **Lespezi**) הוא כפר בן 5,137 נפשות (2011), השוכן במחוז יאשי שברומניה. בעבר שכן במחוזות באיה, סוצ'אבה ופלטיצ'ן. הכפר שוכן לצד נהר הסירט וממולו לצד הגדה השנייה של הנהר שוכן הכפר הץ'. הכפר ממוקם בין העיירות חרלאו ממזרח ופשקאן במרחק של כ-25 קילומטר מדרום.

כיום היישוב מורכב מששת הכפרים הבאים: בודה, בורסוק-דיאל, דומברווה, הץ' ולספז.

## היסטוריה
לספז נוסד בשנת 1821 על ידי סוחרים יהודים אשר קיבלו אישור להתיישב במקום משליט רומניה יוניטה סאנדו סטרוזה. מקור שם המקום בלוחות האבן בנהר הסירט.

## היהודים בלספז
מקורם של יהודי לספז כנראה מחרלאו הסמוכה, בה התקיים יישוב יהודי בן מאות שנים.
במפקד שנערך ב-1831 נמנו בלספז 26 משפחות יהודיות. בשנת 1930 חיו בכפר 1,028 יהודים. במהלך מלחמת העולם השנייה, בשנת 1940, גורשו היהודים מכל הכפרים בסביבה לאולטניה ולדורוחוי, ובהם גם יהודי לספז. הגברים היהודים נשלחו למחנות עבודה.

כיום אין בלספז יהודים.

### בית העלמין היהודי
בית העלמין היהודי בלספז נוסד במאה ה-19, והקבורה האחרונה הידועה בו נערכה בשנת 1937. בית העלמין ממוקם במרחק של 3 ק"מ מהכפר. בית העלמין נמצא באדמה חקלאית, והגישה פתוחה לכל. האתר מוקף גדר ובה שער שאינו נעול. גודלו של בית העלמין כ-200 מטר על 250 מטר.
בערך 200 מצבות נמצאות בבית העלמין. כ-20 מהן אינן במיקומן המקורי. כ- 50% עד 75% מהמצבות מופלות או שבורות. מיקום המצבות שסולקו מבית העלמין אינו ידוע. המצבות מהמאה ה-19 ומאה ה-20 עשויות מאבן גיר, אבן חול ושיש ובעלות כתובות חרותות בעברית ורומנית. על חלק ממשטחי המצבות קישוטי ברזל או נותנים, העשויים ארד, ואלמנטים מתכתיים אחרים. בית הקברות מכיל גם מצבת זיכרון לקורבנות פוגרום. 

בית העלמין איננו מתוחזק, אך מעולם לא הושחת. בעיה עונתית שקיימת בו היא גידול עשב רב אשר מונע גישה אליו.

## קישורים חיצוניים

* 
* בית העלמין היהודי בלספז (ג'וישגן)

קטגוריה:רומניה: עיירות
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
שבת ריחני

שמאל|ממוזער|250px|דוכן שמיר בשוק
**שֶׁבֶת רֵיחָנִי** (שם מדעי: *Anethum graveolens*), הידוע יותר בשמו העממי "**שמיר**", הוא צמח חד-שנתי הצומח בדרום מערב ומרכז אסיה, וגם בישראל. שמיר הוא מין יחיד בסוגו, אם כי חלק מן הבוטניקאים קושרים אותו לאחישבת. אין לבלבל בינו לבין השומר, אף על פי שגם הוא משמש למאכל.

השמיר גדל לגובה של 40–60 ס"מ. גבעולו דק ועליו עדינים ודקים, באורך 10–20 ס"מ. חלוקת העלה הסופית היא בעובי של 1–2 מילימטרים, מעט עבים יותר מעלי השומר, הדומים לחוטים, בעובי של פחות מ-1 מילימטר, אך פחות עדינים. פרחי השמיר לבנים-צהבהבים, בתפרחות קטנות שקוטרן 2–9 סנטימטר. אורכם של זרעי השמיר 4–5 מילימטר ועוביים 1 מילימטר; והם ישרים או מעוקלים קמעה, עם קווים לאורכם.

השמיר נפוץ במגוון סלטים כגון סלט תירס, סלט מלפפונים, סלט סלק ועוד. מלבד שימושו כירק וכתבלין טרי, עלי שמיר מיובשים משמשים אף הם תבלין.

בימי-הביניים היה השבת הריחני מקובל כאחד הצמחים ששימשו קמיע לגירוש שדים ורוחות, והוא נכלל בציוד המכשפות.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:סוככיים
קטגוריה:עשבי תיבול
קטגוריה:צמחי מרפא
קטגוריה:תבלינים
קטגוריה:צמחים יחידים בסוגם
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
הסכם לונדון (1913)

שמאל|ממוזער|200px|תוצאות מלחמת הבלקן הראשונה (למעלה) והשנייה (למטה)
**הסכם לונדון משנת 1913** היה הסכם בינלאומי שנחתם בלונדון ב-30 במאי 1913, והסדיר את הדרישות הטריטוריאליות בעקבות מלחמת הבלקן הראשונה. הצדדים להסכם היו מדינות הליגה הבלקנית המנצחות - סרביה, יוון, בולגריה ומונטנגרו מצד אחד, והאימפריה העות'מאנית המובסת מצד שני. המעצמות העיקריות בריטניה, גרמניה, רוסיה, איטליה ואוסטרו-הונגריה היו גם הן צד להסכם. עם תום המלחמה עמדו שלוש נקודות עיקריות במחלוקת:
* מעמדה של אלבניה שהכריזה על עצמאותה ב-28 בנובמבר 1912.
* מעמדו של סנג'ק נובי פאזאר שהיה באופן רשמי שטח חסות של אוסטרו-הונגריה מאז קונגרס ברלין ב-1878. 
* מעמדן של קוסובו, מקדוניה ותראקיה.
בהסכם נוסחו הקביעות הבאות:
* אלבניה הוכרזה עצמאית, וסרביה, מונטנגרו ויוון חויבו להסיג את כוחותיהן משטחה, אותו כבשו במהלך המלחמה. 
* סנג'ק נובי פזאר חולק בין מונטנגרו וסרביה.
* בולגריה זכתה ברוב שטחה של תראקיה.
* לא הושגה הכרעה בעניין גורלה של מקדוניה.
ההסכם שנכפה על ידי המעצמות כמו גם העובדה שלא הסדיר את כל הנקודות השנויות במחלוקת הביא לפרוץ מלחמת הבלקן השנייה. זו הסתיימה זמן קצר לאחר מכן עם חתימת הסכם בוקרשט אשר שינה את קביעותיו של הסכם לונדון.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמנות והסכמים במאה ה-20
קטגוריה:ממלכת בולגריה
קטגוריה:יוון: אמנות והסכמים
קטגוריה:מלחמת הבלקן הראשונה
קטגוריה:יחסי טורקיה–יוון
קטגוריה:סרביה: אמנות והסכמים
קטגוריה:מונטנגרו: היסטוריה
קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: אמנות והסכמים
קטגוריה:מקדוניה הצפונית: היסטוריה
קטגוריה:תראקיה
קטגוריה:בלקן: היסטוריה
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: אמנות והסכמים (1801–1922)
קטגוריה:האימפריה הרוסית: אמנות והסכמים
קטגוריה:האימפריה האוסטרו-הונגרית: אמנות והסכמים
קטגוריה:האימפריה הגרמנית: אמנות והסכמים
קטגוריה:ממלכת איטליה: אמנות והסכמים
הרכבת התחתית של אנקרה

שמאל|ממוזער|250px|תחנת קזלאיי
שמאל|ממוזער|250px|פסי רכבת עיליים
[שמאל|ממוזער|250px|[כרטיס נסיעה]]
**הרכבת התחתית של אנקרה** (בטורקית: **Ankara Metrosu**) היא מערכת להסעת המונים באנקרה, בירת טורקיה. נכון לשנת 2007 כוללת המערכת שני קווים - קו רכבת תחתית המכונה "מטרו" (Metro) וקו רכבת קלה המכונה "אנקראי" (Ankaray). בנוסף מקושרת הרשת לקו רכבת הפרברים במרחק הליכה קצר. אורכה הכולל של הרשת הוא 23.16 ק"מ. שלושה קווי רכבת תחתית נוספים נמצאים בשלבי הקמה וקווים נוספים נמצאים בשלב התכנון. לפי התוכניות, תשתרע הרשת לאורך של 66.4 ק"מ עד שנת 2015.

## קו אנקראי
ימין|100px
קו אנקראי נבנה בין 1992 ל-1996, והוא מוביל מתחנת האוטובוסים המרכזית של אנקרה (AŞTİ, Ankara Şehirlerarası Terminal İşletmesi) שם נמצא גם הדפו, ועד לתחנת דיקימווי (Dikimevi) ממזרח למרכז העיר. אורכו של הקו הוא 8.7 ק"מ. 8 ק"מ ממנו עוברים מתחת לפני האדמה והיתר במפלס הקרקע או בתעלה פתוחה. לאורך הקו 11 תחנות ומופעלות בו 11 רכבות כשבכל אחת מהן שלושה קרונות. בכל רכבת 180 מקומות ישיבה והיא מסוגלת להוביל 600 איש. 175,000 איש עושים שימוש בקו מדי יום והוא מסוגל להוביל 16,000 איש בשעה במרווחים של 3 דקות בין רכבת לרכבת. לפי התוכניות יוארך הקו עד לאורך כולל של 22 ק"מ עד שנת 2015.

## קו מטרו
ימין|100px
הקו פועל מאז 29 בדצמבר 1997 בין תחנת קיזילאיי (Kızılay) במרכז העיר, שם הוא נפגש עם קו אנקראי, ועד תחנת בטיקנט (Batıkent - "העיר המערבית") במערבה של אנקרה. אורכו הכולל של הקו 14.66 ק"מ, ולאורכו 12 תחנות. 7.1 ק"מ מהקו עוברים מתחת לאדמה, 4.1 ק"מ במפלס הקרקע והיתרה באורך של 3.4 ק"מ עוברת על גשרים. בקו מופעלים 108 קרונות תוצרת קנדה, ואלה ערוכים בקבוצות של 3 או 5 קרונות ברכבת. בשנת 2006 הוביל הקו 49,515,573 נוסעים.

## הרחבת המערכת
שלושה קווים נמצאים כעת בהקמה:
* קו קיזילאיי-צ'איולו (Kızılay–Çayyolu) לכיוון דרום-מערב. 18 ק"מ ו-16 תחנות.
* קו בטיקנט-סינג'ן (Batıkent–Sincan) לכיוון מערב. 18 ק"מ ו-11 תחנות.
* קו אולוס-קצ'יארן (Ulus–Keçiören) לכיוון צפון. 7.9 ק"מ ו-6 תחנות.

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר אנקראי
* ברכבת התחתית של אנקרה באתר Urbanrail
* אודות הרכבת התחתית של אנקרה
* הרשת באתר EGO (מנהל התשתית של אנקרה)
* תצלום אוויר באתר Google maps - תחנת האוטובוסים המרכזית של אנקרה, מימין לה קטע מקו אנקראי שעובר במפלס הקרקע ותחנה מקורה בכחול. מתחת לתחנה האוטובוסים המרכזית נראה הדיפו של קו אנקראי

קטגוריה:אנקרה
אנקרה
ויקיגניה

**ויקיגניה** היה מיזם שיתופי לקידום הגנאלוגיה היהודית.

## היסטוריה
ויקיגניה היה מיזם אינטרנטי שיתופי, שפעל בשיטת ויקי תוך שיתוף הגולשים בכתיבתו. ויקיגניה אינו קשור לקרן ויקימדיה.

המאגר השיתופי באתר כלל מסגרת מקיפה למחקר הגנאלוגי בהיבט יהודי. התשתית למיזם הונחה על ידי קבוצה מחברי פורום שורשים משפחתיים באתר תפוז. האתר פתוח לשימוש – כולל האפשרות להוסיף ולעדכן ערכים – עבור כל גולש.

חשיבותו של המיזם נבעה משתי סיבות עיקריות, הקשורות לשתי אבני-בניין בסיסיות הנוגעות לאופיו של העיסוק במחקר משפחתי:
* מצד אחד, העוסקים במחקר משפחתי נדרשים להיחשף באופן מתמיד לחומרי הדרכה ולחומרי עזר רבים, אך הרוב המוחלט של אתרי האינטרנט העוסקים בגנאלוגיה (כולל בגנאלוגיה יהודית) הוא באנגלית (או בשפות זרות אחרות);
* מצד שני, העוסקים במחקר משפחתי – ראוי כי יפרסמו את תוצרי מחקרם בפומבי (תוך שמירה על צנעת הפרט הן של החיים והן של המתים), על מנת לשתף חוקרים אחרים של אותם משפחות ו/או מקומות במידע ועל מנת לאפשר לאתר אותם; אבל, הקמה של אתר אינטרנט, ובפרט כזה הכולל רכיב של עץ משפחה, אינה דבר של מה בכך. תוצרי המחקר הם, במקרים רבים, מאגרי מידע שמטרתם להנגיש לכלל החוקרים ולציבור הרחב מידע ממקורות שונים (ספרים, ארכיונים, רשימות שונות וכו').

שני הקשיים הללו נענו במלואם במיזם ויקיגניה:
* המיזם כולו בעברית, ומספק חומרי הדרכה וחומרי עזר למחקר המשפחתי;
* המיזם מאפשר שיתוף של תוצרי המחקר, וזאת באופן פשוט (יחסית).

המיזם הכיל דפים מסוגים שונים, הקשורים לאופיו של המחקר המשפחתי:
* **ערכים**, על מנת ליצור אנציקלופדיה מקיפה בעברית בתחום הגנאלוגיה (ערכים לדוגמה: "המדור לחיפוש קרובים", "בוצ'אץ'","לשנו","בן דוד מדרגה כלשהי מוזח");
* **אנשים**, דפים בהם מתועד מידע על אנשים ומשפחות;
* **מאמרים**, אשר הם הרחבות של ערכים לידי דף מידע מקיף בנושא מסוים (מאמרים לדוגמה: "אלבום המשפחות של מייסדי זכרון יעקב", "סיבות לחריגה מהנוהג של מתן שם משפחה פטריארכלי");
* **מדריכים**, אשר מסבירים, לרוב בשיטת צעד-אחר-צעד, כיצד להיעזר בכלי מחקר שונים (מדריכים לדוגמה: "ארגון מפגש משפחה", "פענוח רשימות עלייה מתקופת המנדט הבריטי").

נכון לאפריל 2023 היו בוויקיגניה 6,277 ערכים.

האתר ירד מהרשת בסוף שנת 2023, מסיבה לא ידועה.

## קישורים חיצוניים
* 
* פורום שורשים משפחתיים

קטגוריה:גנאלוגיה
קטגוריה:אתרי ויקי
קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-2006
קונסטנטין מטוסביץ'

**קונסטנטין מטוסביץ**' (ברוסית: **Константин Матусевич**; נולד ב-25 בפברואר 1971) הוא אתלט עבר ישראלי המחזיק בשיא ישראל בקפיצה לגובה (2.36 מטר). ייצג את ישראל בשתי אולימפיאדות, בארבע אליפויות עולם ובשלוש אליפויות אירופה. בשנת 2000 דורג ראשון בעולם לתקופה של מספר חודשים. סיים במקום חמישי באולימפיאדה (סידני 2000) ובמקום שביעי באליפות עולם (אתונה 1997).

הוא מתנשא לגובה של 2.04 מטר.

## קורות חיים
מטוסביץ' נולד בקייב, אוקראינה ועלה לישראל בשנת 1995, כנוצרי הנשוי ליהודיה.

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באתונה, יוון בשנת 1997 סיים מטוסביץ' במקום שביעי בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.29 מטר.

### 1999
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בסביליה, ספרד בשנת 1999 סיים מטוסביץ' במקום 20 בתוצאה של 2.20 מטר.

### 2000
מטוסביץ' קבע את שיאו האישי והלאומי בשנת 2000 כשקפץ לגובה של 2.36 מטר בפרת', אוסטרליה. באותו הזמן היה זה הישג השנה בעולם במקצוע. באליפות ישראל באתלטיקה זכה מטוסביץ' במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.32 מטר. באולימפיאדת סידני סיים במקום החמישי בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.32 מטר, בשלב המוקדמות קבע תוצאה של 2.27 מטר. מטסוביץ' פרש בשנת 2004.

ב-2015 ירד מטוסביץ' מהארץ לקנדה והוא מתגורר בטורונטו.

## תארים והישגים
* מטוסביץ' נבחר פעמיים לאתלט השנה של ישראל, ב-1996 וב-2000.
* בשנת 2008 נבחר מטוסביץ' לעמית כבוד של איגוד האתלטיקה בישראל.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* מנחם בנטוב, מאמן אתלטיקה לכדורסלני MVP, מקומון מודיעין, 12 במרץ 2009.

## הערות שוליים

קטגוריה:קופצים לגובה ישראלים
קטגוריה:שיאני ישראל בקפיצה לגובה
קטגוריה:אתלטים אולימפיים ישראלים
קטגוריה:משתתפים ישראלים באולימפיאדת אטלנטה (1996)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת אטלנטה (1996)
קטגוריה:משתתפים ישראלים באולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:ספורטאי מכבי תל אביב
קטגוריה:עולים לא-יהודים
קטגוריה:ישראלים שהיגרו לקנדה
קטגוריה:ישראלים ילידי אוקראינה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1971
הסכם לשימור אלבטרוסים ויסעורים

[250px|ממוזער|שמאל|[אלבטרוס שחור-גבה אשר נלכד בחוט דיג ארוך]]
ה**הסכם לשימור אלבטרוסים ויסעורים** (באנגלית: **Agreement on the Consevation of Albatrosses and Petrels**) הוא אמנה בינלאומית שנחתמה בשנת 2001. האמנה נוצרה כדי לעצור את הירידה באוכלוסיית עופות הים בחצי הכדור הדרומי, במיוחד אוכלוסיות האלבטרוסים והיסעורים (procellariidae) הנמצאות בסכנת הכחדה מצד מינים פולשים לאיים עליהם הן מקננות, זיהום סביבתי ודיג בשיטת מערך חכות (במהלכו מתים על פי הערכות כ-300,000 עופות ים מדי שנה). ההסכם מחייב את המדינות החותמות לישם אמצעים כדי להפחית את מספר עופות הים המתים כתוצאה מדיג, הגנה על מושבות הקינון של העופות וכן הפחתה והרחקה של מינים פולשים מאיי הקינון. עוד התחייבו המדינות החותמות לממן מחקרים בנושא שימור אוכלוסיות האלבטרוסים והיסעורים, לפתח תוכניות חינוכיות לצורך העלאת המודעות בנושא השימור של עופות הים ולהחליף ביניהן מידע בנוגע לאוכלוסיות עופות הים בשטחן.

ההסכם נחתם בקנברה בחודש יוני 2001 על ידי 11 מדינות ואושרר על ידי המדינות: אוסטרליה (2001), אקוודור (2003), ניו זילנד (2001), ספרד (2003), דרום אפריקה (2003), צרפת (2005), פרו (2005), בריטניה (2004), צ'ילה (2005), ארגנטינה (2006) ונורווגיה (2007). ברזיל חתמה על ההסכם אולם הוא לא אושרר על ידה. ההסכם נכנס לתוקפו ב-1 בפברואר 2004.

## קישורים חיצוניים
* 
* נוסח ההסכם באנגלית

קטגוריה:אמנות והסכמים במאה ה-21
קטגוריה:שמירת הסביבה
קטגוריה:אלבטרוסיים
קטגוריה:יסעוראים
חברת החזקות

ממוזער |בניין המשרדים של חברת ההחזקות Interbank**חברת החזקות** או **חברת גג** (באנגלית: **Holding company**) היא חברה העוסקת בבעלות על חברות אחרות, שהן החברות המוחזקות שלה. בשל החזקתה בחברות רבות, בדרך כלל, מהווה חברת החזקות גוף כלכלי הנשלט בידי בעלי הון. במילים אחרות, חברת החזקות (או חברת גג) היא חברה שנוצרה על מנת לרכוש ולהיות בעלת המניות של חברות אחרות, ובעקבות כך לשלוט בהן.

אחת מחברת האחזקות הגדולה והידועה בעולם היא ברקשייר האת׳ווי, חברת האחזקות של וורן באפט. ישנן חברות החזקות המתמחות בענף מסוים, כגון חברת אלפאבית בתחום הטכנולוגיה (חברת הבת העיקרית שלה היא גוגל), ובישראל, חברת אלרון בתחום הטכנולוגיה העילית.

## קישורים חיצוניים

* אחזקות או החזקות באתר "שאלה של כתיב"
* החזקה, תחזוקה, אחזקה באתר האקדמיה ללשון העברית
* 
* 

## הערות שוליים

החזקות
*
פורט לוונוורת'

**פֿוֹרְט לֶוֶונְווֹרְת**' (אנגלית: **Fort Leavenworth**) הוא בסיס של הצבא האמריקני הממוקם במרכז ארצות הברית בחלקה הצפון מזרחי של מדינת קנזס. זהו הבסיס הפעיל (מעל 170 שנה) הוותיק ביותר של צבא ארצות הברית ממערב לנהר המיסיסיפי.

במהלך ההתפשטות מערבה של ארצות הברית פורט לוונורת' הייתה יעד ביניים מרכזי עבור עשרות אלפי חיילים, מהגרים, אינדיאנים, מטיפים ומתנחלים שנעו מערבה. חיל המצב שמוצב במקום תומך בניהול הכשרות הצבא האמריקני ובבית הספר למנהיגות של הצבא האמריקני. שני הארגונים האלה סמוכים על פיתוח דוקטרינת האימון והמנהיגות של הצבא האמריקני בהווה ובעתיד.

בפורט לוונורת' גם ממוקם בית הכלא הצבאי בעל רמת האבטחה הגבוה ביותר. בנוסף ממוקמות בבסיס יחידות שפעילותן קשורה בצורה ישירה ובלתי ישירה לבית הספר למנהיגות המוזכר לעיל. יחידות אלה כוללות את המכללה לפיקוד (גוף האמון על לימודי תואר שני למפקדים בצבא) ואת המרכז למחקר צבאות זרים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בסיסי צבא בארצות הברית: צבא ארצות הברית
קטגוריה:קנזס
בסיס חיל האוויר אינג'ירליק

**בסיס חיל האוויר אינג'ירליק** (בטורקית: **İncirlik Hava Üssü**) שוכן באינג'ירליק (İncirlik), כ-11 ק"מ מזרחית למרכז העיר אדנה ו-33 ק"מ מצפון-מערב לחוף הים התיכון בדרום טורקיה. הבסיס מופעל על ידי נאט"ו, הצבא הטורקי וחיל האוויר האמריקני. בשדה מסלול אחד מבטון באורך של 3,048 מטר ובקרבתו 57 דירים תת-קרקעים.

בבסיס מאוחסנות כ-90 פצצות אטום מדגם B61.

## היסטוריה
[שמאל|ממוזער|250px|מטוס [בואינג E-3 Sentry|בואינג E-3 סנטרי  בנחיתה באינג'רליק]]
ב-1951 החל חיל ההנדסה של צבא ארצות הברית בהקמת הבסיס שנועד במקור לשמש לצורכי אימונים וכבסיס להתערבות מהירה בשעת חירום. ב-6 בדצמבר 1954 נחתם הסכם בין צבא טורקיה לבין חיל האוויר האמריקני להפעלתו המשותפת, וב-21 בפברואר 1955 נחנך הבסיס ונקרא בסיס חיל האוויר באדנה. יעודו של המתקן שונה לבסיס למפציצים ארוכי טווח המסוגל לתמוך בכל פעילות אווירית צבאית. באוקטובר 1955 חובר הבסיס לצינור דלק המגיע מיומרטלק (Yumurtalık) שלחוף הים התיכון, וב-28 בפברואר 1958 שונה שמו לבסיס חיל האוויר אינג'ירליק.

הבסיס שימש במחצית השנייה של שנות החמישים כמוקד הניסויים בבלון לחיזוי מטאורולוגי שנערכו על ידי חיל האוויר האמריקאי (פרויקט L119) וכבסיס העיקרי לטיסות הסיור של מטוס הריגול לוקהיד U-2 שפעלו מאפגניסטן במזרח ועד למרחב האווירי שמעל לים השחור במערב. ב-1 במאי 1960 הופסקה הפעלת הטיסות לאחר משבר מטוס הריגול U-2. בעקבות מלחמת האזרחים הראשונה בלבנון ב-1958, הופעלו מהבסיס טיסות סיור והפגנת נוכחות של חיל האוויר האמריקני גם בשמי לבנון. כתוצאה מכך הבסיס גדל באופן משמעותי וקלט גם מטוסי קרב ויחידות תומכות.

[שמאל|ממוזער|250px|[מטוס תדלוק בואינג KC-135 סטרטוטנקר  של חיל האוויר האמריקאי בהמראה מאינג'ירליק]]
בשנות השבעים הסכים חיל האוויר הטורקי לאפשר לאמריקאים לעשות שימוש במטווח טילי אוויר-קרקע הנמצא במערב אנטוליה כמו גם מעל הים, ופעילות האימונים האווירית בבסיס התרחבה. ב-1975 ולאחר האמברגו שהטילה ארצות הברית על טורקיה בעקבות פלישת טורקיה לקפריסין ב-1974, הכריזה ממשלת טורקיה כי כל הבסיסים האמריקנים ברחבי המדינה ייסגרו ויועברו לידי צבא טורקיה. רק בסיס אינג'ירליק ובסיס חיל האוויר באיזמיר נותרו פעילים בשל כך שבוצעו בהם גם משימות של נאט"ו. בספטמבר 1978 הוסר האמברגו ופעילות חיל האוויר האמריקני הושבה לאחר חתימת הסכם לשיתוף פעולה צבאי וכלכלי בין ארצות הברית וטורקיה ב-29 במרץ 1980.

במלחמת המפרץ ב-1990 נוהלה המערכה האווירית בצפון עיראק מבסיס אינג'ירליק באמצעות 140 מטוסים, ולאחריה ועד 1996 נערכו ממנו פעולות פינוי וסיוע לאוכלוסייה הכורדית בצפון עיראק. מ-1997 ועד 2003 עסקו מטוסי חיל האוויר האמריקני בבסיס באכיפת החלטת האומות המאוחדות בדבר איסור טיסה בצפונה של עיראק (Operation Northern Watch).

התנועה האווירית בבסיס גדלה פי שישה לאחר פיגועי 11 בספטמבר והבסיס שימש כמוקד העיקרי לפעילות האווירית האמריקאית במלחמת אפגניסטן. פעילות זו קטנה לאחר הקמת בסיסים קרובים יותר באפגניסטן ובאוזבקיסטן.

## קישורים חיצוניים

* 
* האתר הרשמי של בסיס חיל האוויר האמריקני באינג'ירליק

## הערות שוליים

קטגוריה:טורקיה: שדות תעופה
קטגוריה:חיל האוויר הטורקי
קטגוריה:נאט"ו
קטגוריה:בסיסי הכוחות המזוינים של טורקיה
קטגוריה:מישור צ'וקורובה
קטגוריה:אסיה: שדות תעופה צבאיים
קטגוריה:אדנה
כרפס (סוג)

**כרפס** (שם מדעי: *Apium*; קרוי גם **סלרי**) הוא סוג של צמח דו-שנתי או רב-שנתי הגדל על קרקע לחה (ביצות ומלחות).
## מאפיינים
הכרפס שייך למשפחת הסוככיים ובו בערך 20 מינים. תפוצת הסוג היא קוסמופוליטית, והוא מצוי באירופה, אסיה, אפריקה ודרום אמריקה. הצמחים בינוניים עד גבוהים - הם גדלים עד לגובה של מטר אחד. אופן סידור העלים יכול להיות או כאופן סידור הפלומה בנוצה, כך שהעלים מסודרים על גבעול אחד, או כך שהעלים מסודרים על ענפים צדדיים. יש להם גם פרחים לבנים קטנים שמסודרים במספר סוככים.

הסוג *Apium* הוא מקור שמם המדעי של משפחת הסוככיים (Apiaceae) ושל סדרת הסוככאים (Apiales).

המין המוכר ביותר הוא הכרפס הריחני, או בשמו המוכר סלרי, שנחשב לירק חשוב במסחר. לכרפס הריחני ישנם כ-4 זנים.
המין Apium נאכל גם על ידי זחלים של כמה מיני פרפראים.

הכרפס הוא אחד השלבים בליל הסדר בסדר המונה 15 שלבים, בשיטת 'קדש ורחץ'.

## מינים בולטים נוספים
* כרפס עדין (*Apium leptophyllum* שם נרדף *Ciclospermum leptophyllum*) - נקרא גם כרפסית עדינה.
* כרפס הביצות - (*Apium nodiflorum* שם נרדף *Helosciadium nodiflorum*) נקרא גם כרפסת הביצות
* *Apium inundatum* - צומח באזורי ביצות
## גלריה

Knolselderij (Apium graveolens var. rapaceum) 'Dolvi'.jpg|כרפס ריחני
Helosciadium nodiflorum1.jpg|כרפס הביצות
Starr_010520-0107_Ciclospermum_leptophyllum.jpg|כרפס עדין
ApiumInundatum.jpg|Apium inundatum


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:סוככיים
מישור צ'וקורובה

**צ'וקורובה** (בטורקית: **Çukurova**) או **מישור [[קיליקיה]]** (בלטינית:  **Cilicia Pedias**) הוא מישור בדרום טורקיה השוכן בין הים התיכון ומפרץ איסכנדרון מדרום, הרי הטאורוס ממערב ומצפון והרי נור (Nur Dağları, המוכרים גם כהרי אמנוס, Amanos Dağları) ממזרח. 

## גאוגרפיה ואקלים
המישור הנמשך לאורך חופי הים התיכון בדרומה של אסיה הקטנה צר בדרך כלל, ומתרחב רק בשני מקומות - במישור צ'וקורובה ובמישור פמפיליה הקטן ממנו והמשתרע סביב לעיר אנטליה במערב. צורתו של המישור כצורת מלבן שאורכו כ-130 ק"מ מדרום-מערב לצפון-מזרח ורוחבו כ-70 ק"מ. מישור צ'וקורובה הוא המישור האלוביאלי הגדול ביותר בטורקיה, והוא נחצה על ידי מספר נהרות הזורמים מהרי הטאורוס דרומה אל הים התיכון. החשובים שבנהרות אלה הם הג'ייהאן (פירמוס) והסייהאן (סארוס) שעליו הוקם בשנת 1955 סכר שיצר אגם באורך של 50 ק"מ מצפון לעיר אדנה. במישור צ'וקורובה שורר אקלים ים-תיכוני והמישור מוגן מוקף בהרים מכל צדדיו למעט מדרום. הרים אלה חוצצים בינו לבין רמת אנטוליה ואינם מאפשרים לאקלים היבשתי הקיצוני השורר ברמה להשפיע על המישור. 

## היסטוריה

## אוכלוסייה וכלכלה
שמאל|ממוזער|250px|צ'וקורובה בין ארבעת אזורי גידול הכותנה בטורקיה
המישור משתרע בתחום האזור שנודע בעבר כקיליקיה או "קיליקיה המישורית" (Cilicia Pedia), וכיום הוא שוכן בשטחן של נפות מרסין, אדנה ואוסמניה. מישור צ'וקורובה מאוכלס בצפיפות יחסית, והערים החשובות בו הן אדנה, העיר החמישית בגודלה במדינה ומרכז המסחר והעסקים החשוב באזור, מרסין (איצ'ל) המשמשת כנמל החשוב ביותר בחופי הים התיכון בטורקיה, אוסמניה, טרסוס וג'ייהאן - נמל הקצה של צינור הנפט באקו-טביליסי-ג'ייהאן. 

האזור מעובד באופן אינטנסיבי והוא אחד מארבעת אזורי גידול הכותנה החשובים במדינה. בנוסף מגדלים בו סויה, אגוז אדמה, תירס, חיטה, שעורה, ענבים והדרים. עיבוד טקסטיל הוא התחום התעשייתי החשוב באזור, אך מייצרים בו גם מזון ומעבדים עור וצמר.

## תחבורה
מישור צוקורובה מחובר אל רמת אנטוליה דרך שערי קיליקיה, מעבר הרים היסטורי הנקרא כיום "מעבר גילק" (Gülek Boğazı) ודרכו עוברים מסילת רכבת והכביש המהיר E-90 או O-21. המישור נחצה ממזרח למערב על ידי כביש מהיר המקשר בין עריו העיקריות (O-51) ומוביל בצדו האחד מזרחה אל גזיאנטפ (O-52) ודרומה לאנטקיה (O-53), ובצדו האחר הוא מוליך מערבה לכיוון אנטליה. הכביש המהיר נבנה במקביל לכביש בין-עירוני דו-מסלולי ותיק (D-400). במרכזו של המישור שוכן נמל התעופה הבינלאומי צ'וקורובה (Çukurova Uluslararası Havalimanı) שנחנך ב-2024 והחליף את נמל התעופה שקירפאשה (Şakirpaşa Havalimanı) ששכן במרכזה של אדנה ונסגר. ממזרח לאדנה נמצא בסיס חיל האוויר אינג'ירליק.

## גלריה

תמונה:126 Mersin.07.2006 resize.JPG|רב קומות במרכז מרסין
תמונה:Sabanci Merkez Camii.jpg|מסגד סבנג'י באדנה
תמונה:Camardi-Pozanti Landroute.jpg|כביש צדדי המוליך ממישור צ'וקורובה לרמת אנטוליה
תמונה:Fortressarmenians5.jpg|"טירת הבנות" (Kızkalesi) סמוך למרסין


## ראו גם
*קיליקיה
*ממלכת קיליקיה הארמנית
*מלחמת טורקיה–צרפת

## קישורים חיצוניים

* מפה משולבת בצילום אוויר מאתר Google maps

## הערות שוליים

קטגוריה:טורקיה: גאוגרפיה
*
קטגוריה:קיליקיה
גאסטון, דוכס אורליאן

שמאל|ממוזער|250px|גאסטון דוכס אורליאן
**גאסטון, דוכס אורליאן** (25 באפריל 1608 - 2 בפברואר 1660), היה בנם של אנרי הרביעי, מלך צרפת ושל מארי דה מדיצ'י, ואחיו של לואי השלושה עשר, מלך צרפת.

## ביוגרפיה
גאסטון נולד ב-25 באפריל 1608, לאנרי הרביעי, מלך צרפת ולמארי דה מדיצ'י. ב-14 במאי 1610 נרצח אביו, המלך אנרי הרביעי, ואחיו לואי שהיה בן תשע שנים בלבד, ירש את הכתר בשם לואי השלושה עשר. אמו, מארי דה מדיצ'י שימשה כעוצרת בשם המלך, בנה הקטין. בשנה שלאחריה נפטר אחיו ניקולה בן הארבע, וגאסטון שהיה בן שלוש שנים בלבד הפך ליורש העצר, וזכה בתואר דוכס אנז'ו.

ב-1617 החליט לואי בן השש עשרה לקחת לידיו את ניהול ענייני המדינה והורה בסתר לרצוח את קונצ'יני, יועצה האיטלקי של אמו. כאשר מחתה נגד הרצח גירש אותה המלך הצעיר לארמון בלואה שעל גדות הנהר לואר. ב-1619 נמלטה משם ועודדה את בנה גאסטון, דוכס אנז'ו שהיה בן 11 שנה בלבד למרוד במלך, מרידה שדוכאה עד מהרה. ב-1621, בתיווכו של החשמן רישלייה, נעשתה פשרה בין המלך לבין אמו והיא הורשתה לתפוס את מקומה במועצת הממלכה. ב-1622 מינה המלך את רישלייה לקרדינל, וב-1624 לשר הראשי שלו.

ב-1626, גאסטון, דוכס אנז'ו זכה בתואר דוכס אורליאן, וב-6 באוגוסט של אותה שנה נשא לאישה את מארי, בתו של אנרי דה בורבון, דוכס מונפסייה, שנפטרה בשנה שלאחריה. ב-1628 השתתף במצור שהטיל הצבא המלכותי על עיר הנמל לה רושל, מעוזם של ההוגנוטים שנכנעה ב-30  באוקטובר של אותה שנה.

ב-31 בינואר 1632 נשא לאישה את מרגריט, אחותו של שארל הרביעי, דוכס לורן. באותה שנה הקים צבא והובילו למרד נגד אחיו המלך לואי השלושה עשר. הצטרפו אליו אצילים רבים ובהם אנרי השני דה מונמורנסי, מושל חבל לנגדוק. בקרב שהתחולל ליד קסטלנודרי (1 בספטמבר 1632) ניגפו המורדים בפני הצבא המלכותי שנשלח על ידי הקרדינל רישלייה. דה מונמורנסי הוצא להורג (30 באוקטובר 1632) וגאסטון, בתמורה למחילה, גילה את שמות הקושרים.

ביולי ובאוגוסט 1636 הספרדים ששלטו בפלנדריה, פלשו לצפון צרפת וכבשו את העיר קורבי, מה שהיווה איום על פריז. רישלייה גייס כוחות צבא והטיל מצור על העיר. גאסטון, דוכס אורליאן שפיקד על הכוחות שהשתתפו במצור, היסס לצאת למתקפה נגד הפולשים. רישלייה הגיע, ציווה לתקוף והספרדים נסוגו (14 בנובמבר 1636).

ב-5 בספטמבר 1638 נולד בן למלך לואי השלושה עשר, (לואי הארבעה עשר מלך צרפת לעתיד), מה שגרם לגאסטון לאבד את מעמדו כיורש עצר. ב-1642 השתתף במזימה למסור את העיר סדאן (שבצפון צרפת) לידי הספרדים, שבאמצעותם קיווה להיכנס לפריז, להדיח את אחיו מכתרו ולרצוח את רישלייה. המזימה התגלתה, גאסטון התוודה ובגד בשותפיו, שכתוצאה הוצאו להורג.

ב-14 במאי 1643 נפטר המלך לואי השלושה עשר, וגאסטון, דוכס אורליאן הפך לממלא מקום מפקד הצבא המלכותי. הוא לחם נגד ספרד בגבולותיה הצפוניים של צרפת וב-1646 זכה בתואר דוכס ד'אלנסון. במשך מרידות הפרונד (1648–1653) שינה את תמיכתו לסירוגין מצד לצד. ב-1652 הוגלה על ידי הקרדינל מזראן לארמון בלואה, שם נשאר עד מותו ב-1660.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בית בורבון
קטגוריה:דוכסי אורליאן
קטגוריה:ילדי אנרי הרביעי, מלך צרפת
קטגוריה:לואי השלושה עשר, מלך צרפת
קטגוריה:ילידי 1608
קטגוריה:נפטרים ב-1660
סלע קאשל

שמאל|ממוזער|250px|סלע קאשל
שמאל|ממוזער|250px|סלע קאשל מרחוק
**סלע קאשל** (אנגלית: **Rock of Cashel**; אירית: **Carraig Phadraig**) הוא אתר היסטורי במחוז טיפררי באירלנד.
## היסטוריה
על הסלע נמצא מתחם עתיק מוקף בחומה, הכולל כנסייה, קתדרלה, בית קברות ומגדלים, שהגבוה שבהם מגיע לגובה של 28 מטר. המקום מכונה גם "האקרופוליס של אירלנד", והסלע מכונה "סלע השטן" כי על פי האגדה השליך אותו השטן כשברח צפונה. פירוש השם קאשל הוא מבצר בקלטית. המתחם מתנשא מעל עיירה בשם זה. רוב המבנים במקום הם מהמאה ה-12 וה-13.

חשיבותו ההיסטורית של האתר היא בכך שבמקום זה הצליח פטריק הקדוש במאה ה-5 לשכנע את המלך הקלטי הפגני לקבל עליו את הנצרות.

בבית הקברות נמצאים צלבים ענקיים מעוטרים. המקום משמש כיום מוזיאון פתוח.

## קישורים חיצוניים

* איפה נמצא רוק אוף קאשל?, באתר אנציקלופדית אאוריקה

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אירלנד: מבנים
קטגוריה:אירלנד: מבני דת
שיישאר בינינו

**שיישאר בינינו** היא תוכנית טלוויזיה לילדים ולנוער ששודרה בטלוויזיה הישראלית בשנים 1984–1987.
## הפקה
את התוכנית הנחה דורון נשר והשתתפו בה השחקנים והזמרים דורין כספי, שמואל וילוז'ני, מאיר סוויסה, ז'ילבר שבא, דני בסן, איריס בן דוד ומאיר בנאי שהלחינו וביצעו שירים שילדים היו שולחים לתוכנית. בנוסף היו בתוכנית קטעי מערכונים ופינות שונות:
* "קרובים זה לא פיקניק" - במסגרת פינה זו הובא מדי שבוע זוג של הורה וילד, לעיתים אמן מפורסם והבן או הבת שלו, ונשאלו שאלות הבודקות עד כמה הם מכירים האחד את השני. כל זוג היה זוכה בספל עם לוגו התוכנית, ללא קשר למידת הידע שהפגין, כי, כמו שהיה מכריז נשר, "אצלנו בתוכנית אין מנצחים ומנוצחים".
* פינה בה שלושה ילדים קיימו דו-שיח ביניהם בעקבות שידור התוכנית. הילדים היו צליל שלח (בתו של השופט חמן שלח ונכדתו של המשורר יונתן רטוש, שנרצחה יחד עם הוריה בפיגוע בראס בורקה בשנת 1985); ינקי גלנטי (לימים יועץ התקשורת של ראש הממשלה אהוד אולמרט); עידו דרורי ועטר בירמן.
* פינת מדע שימושי בהגשת יקיר אביב, הזכורה בעיקר בזכות האִמרה: "לא מאמינים? נסו בעצמכם!"
* פינת בישול ומתכונים טעימים בהגשת דורון פנקס, שמפורסמת בעיקר בזכות הסיסמה: "טעים פה, מתוק לי!"
* פינה שבה היו מגשימים חלומות לילדים, כמו הטסת מטוס, ביקור במשטרה וכדומה.

זכורה במיוחד הכתובת למכתבים , אשר הולחנה ללחן קליט והושרה בכל תוכנית.

## קישורים חיצוניים

*  

## הערות שוליים

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות לילדים
קטגוריה:הערוץ הראשון: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 1984
ג'ון סטריינג' ספנסר-צ'רצ'יל

**ג'ון סטריינג' ספנסר-צ'רצ'יל** (באנגלית: **John Strange Spencer-Churchill**; 4 בפברואר 1880 - 23 בפברואר 1947), איש צבא בריטי; אחיו של וינסטון צ'רצ'יל.

## ילדותו ונעוריו
ג'ון סטריינג' ספנסר צ'רצ'יל (שנודע גם בשם ג'ק צ'רצ'יל) נולד בעיר דבלין שבאירלנד בשנת 1880. אביו הלורד רנדולף צ'רצ'יל היה איש אצולה, בנו של הדוכס השביעי ממרלבורו, ואמו ג'ני לבית ג'רום הייתה בתו של מיליונר אמריקאי.

כל ימי חייו התהלכו שמועות שלא אומתו כי ג'ון צ'רצ'יל אינו בנו הביולוגי של הלורד רנדולף צ'רצ'יל, אלא נולד לאמו מחוץ לנישואים כבנו של אחד ממאהביה.

ג'ון צ'רצ'יל היה צעיר ב-6 שנים מאחיו המפורסם וינסטון צ'רצ'יל. מלבד שניהם לא נולדו להוריהם ילדים נוספים. ג'ון היה קרוב מאוד לאחיו הגדול וינסטון שהשגיח עליו כאב.
[250px|ממוזער|שמאל|ג'ון (משמאל) אמו ג'ני ואחיו וינסטון לימים [ראש ממשלת בריטניה. תמונה משנת 1889]]
כאחיו לפניו, גם ג'ון צ'רצ'יל התחנך בבית הספר הארו (Harrow), בית ספר של בני המעמד הגבוה.

## איש צבא
בצעירותו בחר ג'ון צ'רצ'יל בקריירה של איש צבא. ובמרוצת השנים הגיע לדרגת רב-סרן. ג'ון צ'רצ'יל לחם במלחמת הבורים השנייה  בשנים 1899–1900. במלחמה זו זכה לציונים לשבח וגם נפצע בה.

בהלחמו במלחמת העולם הראשונה, בין היתר בקרב גליפולי ובחזית צרפת, זכה ג'ון צ'רצ'יל שוב לציונים לשבח. הוא שירת כקצין מטה במפקדותיהם של קצינים בכירים, גנרל ושני מרשלים. על חלקו במערכה בצרפת זכה מידי הצרפתים בשני אותות הצטיינות, "צלב המלחמה" ו"אות לגיון הכבוד". כן זכה לאות ההצטיינות הבריטי "אות השירות המצוין" (DSO).

## בחיים האזרחיים
לאחר תום מלחמת העולם הראשונה לא המשיך ג'ון צ'רצ'יל בחיי הצבא ופנה לחיים האזרחיים כברוקר בבורסה. בשנת 1929 נלווה ג'ון צ'רצ'יל  לאחיו וינסטון צרצ'יל במסע הרצאות שנתן האח בארצות הברית. בשנים שלאחר מכן המשיך ג'ון צ'רצ'יל בחייו הפרטיים, ללא כל פעילות ציבורית או צבאית. וינסטון צ'רצ'יל שמר על קשר קרוב עם אחיו הצעיר עד לפטירת האח 16 שנים לפני פטירתו של וינסטון צ'רצ'יל.

## משפחתו
ב-8 באוגוסט 1908 נשא ג'ון צ'רצ'יל לאישה את גוונדולין תרזה מרי ברטי, בתו של איש אצולה בריטי. נולדו להם שלושה בנים ובת. אשתו נפטרה בשנת 1941, שש שנים לפני פטירתו.

שנים אחדות לאחר פטירתו של ג'ון צ'רצ'יל, בשנת 1952, נישאה בתו אן קלריסה צ'רצ'יל (ילידת 1920) לאנתוני אידן, שכיהן באותה עת כשר החוץ בממשלתו השנייה של וינסטון צ'רצ'יל. בכך הפך אנתוני אידן שהיה נאמנו של וינסטון צ'רצ'יל, כיהן כשר החוץ שלו בקבינט המלחמה בימי מלחמת העולם השנייה והחליפו בתפקיד ראש הממשלה כאשר פרש בשנת 1955, גם לקרוב משפחתו.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קצינים בריטים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:משפחת ספנסר-צ'רצ'יל
קטגוריה:מעוטרי אות השירות המצוין
קטגוריה:בוגרי בית הספר הארו
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1880
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1947
פארום

**פארום** (ברוסית: **Паром**, בתרגום לעברית: "מעבורת") היא הצעה של תאגיד החלל הרוסי "אנרגיה" לחללית רב-שימושית שתחליף את חללית האספקה הבלתי מאוישת מסוג פרוגרס.

החללית המוצעת היא גלילית בצורתה, ולה שני פתחי עגינה, המתוכננים להתחבר אל תחנת החלל הבינלאומית, לחלליות מסוג סויוז ולחללית העתידית של רוסיה, ה"קליפר". שיגור ניסוי ראשון היה צפוי בשנת 2009 אך משנת 2006 אין שום ידיעות על התקדמות המיזם.

את החללית מפתח תאגיד החלל והטילים "אנרגיה" כמיזם עצמי, ללא הזמנה בטוחה מטעם סוכנות החלל הפדרלית של רוסיה. ידיעות ראשונות על החללית פורסמו בשנת 2005, ובשנת 2006 הציגו בכירים מתאגיד "אנרגיה" שרטוטים של החללית ונתונים טכניים, בכנס השנתי של הפדרציה הבינלאומית לאסטרונאוטיקה.

## נתונים טכניים
*מידות - אורך: 6.55 מטר; קוטר: 3.22 מטר; נפח מדוחס: 26 ממ"ק.
*יכולת העלאת מטען לחלל: 4 - 13 טון, תלוי בדגם המשגר.
*משגר: סויוז או פרוטון
*מסלול: LEO
*יכולת שהייה במסלול (ללא חיבור לתחנת החלל): 10 ימים

## שילוב עם החללית [[קליפר (חללית)|קליפר]]
החללית קליפר, חללית מאוישת שהייתה צריכה להחליף את החללית הוותיקה "סויוז", הייתה צפויה לנצל את החללית "פארום" למגוון שימושים חלליים, ובהם:

*התחברות בחלל ותפקוד כתחנת חלל זוטא לתקופות ממושכות
*תוספת מהירות לשם טיסה אל הירח
*הגעה למסלולים גבוהים סביב כדור הארץ - תוך חיסכון בעלויות השיגור

פרויקט קליפר בוטל בשלבי תכנון ראשוניים.

## ראו גם
* ATV
* HTV
* פרוגרס
* דרגון (חללית)

קטגוריה:חלליות סובייטיות ורוסיות
קטגוריה:תוכנית החלל הרוסית
קטגוריה:מיזמים שהוקפאו
עוצבה

**עֻצְבָּה** (באנגלית: **Formation**) היא יחידה צבאית המכילה את כל מרכיבי הכוח הצבאי שנדרש כדי לאפשר לה לפעול באופן עצמאי ולנהל מערכה. כלומר, בעוצבה יהיו כוחות שריון, חיל רגלים, הנדסה קרבית, תותחנים, מודיעין צבאי, לוגיסטיקה ותקשוב.

בצה"ל קיימות עוצבות בדרג אוגדה, כגון עוצבת סיני, וכן מספר מועט של עוצבות בדרג חטיבה, כגון עוצבת בני-אור או עוצבת קלע דוד.

העוצבות המרחביות בצה"ל (מכונות על פי רוב לפי תחום פעילותם):
* עוצבת הבשן על אזור הגולן
* עוצבת הגליל על גבול הצפון
* עוצבת אזור יהודה ושומרון על יו"ש
* עוצבת אדום על גבול מצרים
* עוצבת שועלי האש – אוגדת עזה
עוצבות נוספות בצה"ל:
* עוצבת המפץ – אוגדה 146
* עוצבת חיצי האש – חטיבה 551
* עוצבת האש – אוגדה 98
* עוצבת הפלדה – אוגדה 162
* עוצבת הבזק – אוגדה 99
* עוצבת געש – אוגדה 36
* עוצבת עקבות הברזל – חטיבה 401
* עוצבת חירם – חטיבה 769
* עוצבת ראם – חטיבה 179
* עוצבת סיני – אוגדה 252
* עוצבת התבור – חטיבה 454
* עוצבת יפתח – חטיבה 679
* עוצבת כידון – אגד 209
* עוצבת ברעם – חטיבה 300
* עוצבת אדירים – חטיבה 7338
* עוצבת הרעם – אגד 219

קטגוריה:מרכיבי סדר הכוחות
מרווחין

**מַרְוַחִ֫ין** (בערבית: **مروحين**) הוא כפר סוני בדרום לבנון, אשר שייך לנפת צור במחוז דרום לבנון. הכפר שוכן בסמוך לגבול עם ישראל, לא רחוק ממושב זרעית.

## היסטוריה

### האירוע בתחילת מלחמת לבנון השנייה
בתחילת מלחמת לבנון השנייה, הגיע הכפר לכותרות, בשל הפצצה של צה"ל בה נהרגו בין 18 ל-28 אזרחים לבנונים, רובם ילדים משתי משפחות. באמצעות רמקולים גדולים שהוצבו בשטח ישראל, אזרחי הכפר נדרשו לפנות אותו עד שעה שמונה בערב. מאה תושבים ניסו למצוא מקלט בבסיס או"ם שאויש על ידי חיילים מפיג'י וגאנה, אך הללו סירבו לסייע ללבנונים.

מיניוואן ושתי מכוניות קטנות ניסו למצוא מפלט בעיר צור, אך הופצצו בדרך על ידי מסוק אפאצ'י של צה"ל. לטענת הלבנונים, צה"ל הפציץ לפני השעה שבה ביקש להתפנות. התושבים האשימו את כוחות יוניפי"ל באי הגשת עזרה והשליכו אבנים על כמה עמדות של יוניפי"ל.

בלבנון הפך מרווחין לסמל של מה שהם ראו כתוקפנות ישראלית והתעלמות העולם מהכאב הלבנוני, והמקרה כונה שם "טבח מרווחין". אמנסטי התייחס בהרחבה למקרה בדו"ח שהגיש בעקבות המלחמה.

תושבי הכפר הסוני נחשבים כתומכי רפיק אל-חרירי ומתנגדים לתנועת חזבאללה ולהשפעה של סוריה. במהלך המלחמה, הכפר נכבש על ידי גדוד חרב הדרוזי. צה"ל טען כי הוסתרו במקום כלי נשק של חזבאללה.

### מלחמת חרבות ברזל
ב-8 באוקטובר 2024 התחיל בכפר ובסביבתו קרב מרווחין, במסגרת התמרון הקרקעי בלבנון במלחמת חרבות ברזל. עם תחילת התמרון, נחשפה מנהרה קצרה באורך 20 מטרים שחדרה לתוך שטח מדינת ישראל, בסמוך למושב זרעית, וללא פתח יציאה מהצד הישראלי.

הכפר הושמד ברובו במהלך התמרון על ידי כוחות חטיבה 205 וגדחה"ן 7071 מאוגדה 146. לפי ניתוח תצלומי לוויין שנערך בדצמבר 2024, כ-93% מהמבנים בכפר נהרסו לחלוטין (143 מבנים מתוך 154), וכ-6% נהרסו חלקית (10 מבנים).

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מלחמת לבנון השנייה
קטגוריה:מחוז דרום לבנון: יישובים
מפה סינופטית

[שמאל|ממוזער|350px|המפה הסינופטית הפופולרית ביותר בתחום החיזוי, אותה בודקים לפני מתן תחזית. מציגה את גובה מפלס הלחץ 500 מ"ב ואת הלחץ ב[גובה פני הים. לפי מפה זו ישראל מושפעת משקע ברומטרי שמרכזו באזור קפריסין. בנוסף, היא מושפעת מאפיק רום. לוב לעומת זאת, מושפעת מרכס קרקעי. ממערב לספרד ישנו שקע רום ומתחתיו שקע קרקעי]]
**מפה סינופטית** (synchronus- בו-זמני, optic- חזותי) היא מפה המציגה את המצב הסינופטי בזמן נתון באזור גאוגרפי. במפה זו מוצגים מערכות הלחץ להן השפעה מכרעת על מזג האוויר.

**[[שקע ברומטרי|שקע]]** - אזור בו לחץ האוויר הנמדד נמוך מסביבתו. "אי" של לחץ אוויר נמוך.

**[[אפיק (מטאורולוגיה)|אפיק]]** - שלוחה של שקע. "חצי אי" של לחץ אוויר נמוך.

כיוון זרימת האוויר סביב שקע/אפיק - נגד כיוון השעון (בחצי הכדור הצפוני, בחצי הכדור הדרומי הכיוון הפוך). אלה מערכות המאפיינות עליית אוויר ומעודדות התפתחות עננים.

**[[רמה ברומטרית|רמה]]** - אזור בו לחץ האוויר הנמדד גבוה מסביבתו. "אי" של לחץ אוויר גבוה.

**[[רכס]]** - שלוחה של רמה. "חצי אי" של לחץ אוויר גבוה.

כיוון זרימת האוויר סביב רמה/רכס- עם כיוון השעון (בחצי הכדור הצפוני, בחצי הכדור הדרומי הכיוון הפוך). אלה מערכות המאפיינות שקיעת אוויר ומדכאות התפתחות עננים.

מערכות הלחץ שולטות בגבהים שונים. על מנת לקבוע תחזית מזג האוויר בודקים שני דברים:
# מערכות הלחץ בקרקע- אלה מצוינות בעזרת איזוברים - קווים שוי לחץ. לחץ ממוצע בפני הים 1,013 מ"ב.
# מערכות הלחץ ברום- מצוינות בעזרת איזוהיפסות - קווים שווי גובה. המדד המקובל הוא מפלס 500 מ"ב. מודדים את הגובה בו ימדד לחץ אוויר של 500 מ"ב. גובה זה נע בישראל בממוצע בין 5,500–5,800 מ' מעל פני הים. בשקע/אפיק משטח הלחץ יהיה נמוך מסביבתו וברמה/רכס משטח הלחץ יהיה גבוה מסביבתו. הערכים במפה מצוינים בדקה-מטרים, לכן צריך להכפיל ב-10 כדי לקבל את הגובה במטרים.

במפה סינופטית יכולים קווים לבנים לסמן את האיזוברים והשטחים הצבעוניים מפרידים בין האיזוהיפסות.

## ראו גם
* מודלים לחיזוי מזג אוויר
* אקלים ארץ ישראל
* תחזית עונתית

## קישורים חיצוניים

* מפות 500 ברשתמצד שמאל נמצאים מודלי חיזוי מזג אוויר (GFS,UKMO,EC,GEM,GME,JMA,NOGAPS)שלושת המודלים המובילים: **GFS, EC, UKMO**בכל אחד מהם יש תפריט. **מפת 500** היא הראשונה בתפריט ומשמשת כברירת מחדל. ישראל נמצאת על גבול המפה בצד ימין.
* 
* מדריך לקריאת מפות
* סיגלית ברקוביץ', המדריך המקוצר למפה הסינופטית, באתר מכון דוידסון, ינואר 2014

קטגוריה:סינופטיקה
קטגוריה:מטאורולוגיה
פרדיגמת תכנות

**פרדיגמת תכנות** היא סט מוסכמות ועקרונות לכתיבת תוכנה, עם שפת תכנות מסוימת. קיימות מספר פרדיגמות תכנות וכל שפת תכנות יכולה לשמש לכתיבת תוכנה בפרדיגמה אחת לפחות.

פרדיגמת התכנות מתווה את היסודות לאופן שבו התוכנה מפותחת ועל כן יש לה השפעה רבה על כל מהלך הכתיבה, ארגון הקוד, התוצר הסופי ופתרון בעיות.

אין לבלבל פרדיגמת תכנות עם מתודולוגיית פיתוח תוכנה, שהיא סגנון עבודה בו משתמשים למניעה מראש ופתרון נקודתי של בעיות בהנדסת תוכנה.

## הפרדיגמה והמתכנת
פרדיגמת תכנות קובעת איך המתכנת רואה או תופס את אופן הביצוע של תוכנית מחשב. לדוגמה, בתכנות מונחה עצמים, המתכנת יכול לראות את התוכנית כאוסף של עצמים שיש ביניהם פעולות גומלין, ואילו בתכנות פונקציונלי אפשר לתפוס את התוכנית כפונקציה מקלט התוכנית אל הפלט שלה. תכנות מונחה תהליכים  מאפשר למתכנת לחשוב על היישום כעל קבוצות של תהליכים בו-זמניים הפועלים על מבני נתונים המשותפים לוגית.

## הפרדיגמה והשפות
כשם שקבוצות שונות בתחום הנדסת התוכנה מעודדות מתודולוגיות פיתוח שונות, שפות תכנות שונות מעודדות פרדיגמות תכנות שונות. יש שפות המעוצבות לתמוך בפרדיגמה מסוימת אחת, כגון Smalltalk ו-Java התומכות בתכנות מונחה-עצמים, לעומת Haskell התומכת בתכנות פונקציונלי. אחרות, כגון C++&lrm; ופייתון, תומכות בפרדיגמות מרובות, ומאפשרות למתכנת לבחור ביניהן או לשלב מספר פרדיגמות לפי הצורך.

פרדיגמות רבות ידועות בשל הטכניקות האסורות בהן, לא פחות מאשר בטכניקות שהן מאפשרות. לדוגמה, תכנות פונקציונלי 'טהור' אוסר על השימוש בתופעות לוואי; תכנות מובנה מעדיף הימנעות, ולכל היותר שימוש מזערי, בפקודת goto, ותכנות מונחה עצמים 'טהור' אוסר על שימוש במשתנים שלא במסגרת המחלקה (משתנים גלובליים). מסיבה זו, בין השאר, פרדיגמות חדשות רבות נחשבות נוקשות יתר על המידה בעיני מי שהורגלו בסגנונות הוותיקים יותר. עם זאת, ההימנעות מטכניקות מסוימות יכולה להקל על אימות נכונות התוכנה ועל הבנת ההתנהגות שלה, מבלי להגביל את התאמתה של שפת התכנות לשימוש כללי.

מאחר ששפת תכנות עשויה לתמוך במספר פרדיגמות, היחסים בין פרדיגמות תכנות לבין שפות תכנות עשויים להיות מורכבים. לדוגמה, C++&lrm; תומכת במרכיבים של תכנות פרוצדורלי, תכנות מונחה-עצמים ותכנות גנרי. עם זאת, המתכנתים מחליטים איך לבנות את התוכנית תוך שימוש במרכיבים אלה של הפרדיגמות. אפשר לכתוב תוכנית פרוצדורלית טהורה בשפת C++&lrm;, אפשר לכתוב תוכנית מונחית-עצמים טהורה, או לכתוב תוכנית הכוללת מרכיבים משתי הפרדיגמות.

## פרדיגמות תכנות עיקריות
* **הפרדיגמות ה[[תכנות אימפרטיבי|אימפרטיבית]]**:
** תכנות מובנה
** תכנות פרוצדורלי,
** תכנות מודולרי
** תכנות מונחה עצמים
** תכנות מונחה אירועים
** תכנות מונחה תהליכים
* **הפרדיגמות [[תכנות הצהרתי|הדקלרטיבית]]**:
** תכנות לוגי
** תכנות פונקציונלי

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
קטגוריה:תכנות
זאנג טומב טומב

שמאל|ממוזער|250px|כריכת השיר, 1914
"**זאנג טומב טומב**" (Zang Tumb Tumb) הוא שמו של שיר פונטי שחיבר האמן האיטלקי פיליפו תומאזו מארינטי בשנת 1912. השיר פורסם והודפס בשנת 1914. 

השיר מתאר קרב אשר התרחש באדירנה בשנת 1912 בעת מלחמת הבלקן הראשונה. הוא הודפס בעזרת טיפוגרפיה ייחודית אשר מתעלמת מן המקובל בספרות. בנוסף, השיר מתרגם את הרעשים והקולות של הקרב אל טקסט פונטי. המלחמה מוצגת בשיר כאמצעי לטיהור של החברה ומארינטי מתאר אותה כ"הגיינה היחידה של העולם". בכך משקף השיר את התקווה הפוטוריסטי למהפכה ולשינוי חברתי כולל. 

השיר השפיע על המוזיקאי האיטלקי לואיג'י רוסולו (Luigi Russolo) להתנסות במוזיקה המורכבת מרעשים. 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פוטוריזם
קטגוריה:פיליפו טומאסו מארינטי
קטגוריה:יצירות משנת 1914
קרב שמכור

**קרב שמכור** (בגאורגית: **შამქორის ბრძოლა**, תעתיק: שאמכּוֹריס בּרדזוֹלַה) היה קרב שהסתיים בניצחון גדול של הממלכה הגאורגית המאוחדת בראשות דוד סוסלן על האטבגות של אזרבייג'ן, בראשות אבו בכר. הקרב התקיים ב-1 ביוני 1195, ליד העיר שמכור (შამქორ), כיום שמקיר (Şəmkir) שבאזרבייג'ן.

הקרב היה חלק מסדרת עימותים בין הממלכה האטבגית של אזרבייג'ן, הידועה גם בשם הממלכה האילדניזית, על שם השושלת שהנהיגה אותה, והממלכה הגאורגית המאוחדת. התגבשות הכוח האילדניזי, בשנות השלושים של המאה השתים עשרה, חפף לתחיית מדיניות ההתפשטות הצבאית של מלכים הגאורגיים, ששיטחם גבל במחוזות המוסלמיים של שירוואן ואראן (آران).

## רקע
לקרב קדמה מלחמה שושלתית (1191-1195) על נכסי האילדניזידים. המנצח במאבק הכוחות היה, נוסרת אל-דין אבו בכר איבן פהלאוואן מוחמד, ששלט בשנים 1195–1210. הוא הרג את אחיו הגדול, קותלוגו, בהתנקשות, והכריח את אחיו הצעיר, אמיר מיהרן, למצוא מחסה בחצר הגיס לעתיד, שירוואנשאח (شروان شاه) אר'סרתן מנוצ'הר (בסביבות 1160-1196). הגיס, יחד עם האח הצעיר, פנו לטביליסי, בבקשה לעזרה של תמר, מלכת גאורגיה, וביקשו הגנה רשמית על שירוואן. הם נתקבלו בכבוד גדול בחצר הגאורגית, וקיבלו את התמיכה שביקשו, והצבא הגאורגי בראשות המלך המלווה, דוד סוסלן, צעד לכיוון שירוואן.

## הקרב
אבו באכר, מתוגבר בידי האמירים המוסלמים שלו, המתין לאויביו, ב-1 ביוני 1195, כשהוא מבוצר היטב בשאמכור. דוד סוסלן שלח כוח קטן יחסית, שיפרצו את שערי העיר, כאשר הוא הוביל את עיקר הצבא הגאורגי עמוק לתוך עורף המוסלמי. בתחילה החזיקה הגנת העיר מעמד, וגם הצבא בעיקרי נתקל בדרכו במכשולים כמו דרכים רעועות ותוואי שטח קשה, שהאטו את הגאורגים בדרכם. אולם התמרון של דוד סוסלן הוכח כמוצלח ומכריע, וצבאו של אבו באכר ניגף קשות. בסופו של דבר נכבשה גם שאמקור על ידי הגאורגים, שרדפו אחרי החיילים המוסלמים לגנג'ה, שנפלה אף היא בידי הגאורגים.

הגאורגים תפסו מספר לא ידוע של שבויים וכמות גדולה מאוד של ביזה, כולל את מעמד של הח'ליף, שתמר תרמה אותו לפסל האישה מחאחולי. שאמכור והאזור סביבה ניתנו לשירוואנשאח בתנאים של ואסליות.

## אחרית דבר
לאחר הקרב נמלט אבו באכר נמלט לנחיצ'יבאן ואמיר מיהרן מונה כאטבג בגנג'ה, רק כדי להיות מורעל באותה שנה. כתוצאה מכך יכול היה אבו בכר לחזור לבירה, כשהוא מוביל לעימות חדש כנגד גאורגיה. מספר פלישות של הגאורגים בין השנים 1196–1209 הותירו מספר יישובים חרבים.

## לקריאה נוספת
* ויליאם אדוארד ודוד אלן (1971), "ההיסטוריה של העם הגאורגי: מההתחלה ועד לכיבוש הרוסי במאה התשע עשרה". ניו יורק, עמ' 104, (אנגלית)
* Basil the Treasurer, Life of Queen Tamar, King of Kings. In: *Georgian Chronicles*, vol. 2. Tbilisi, 1959, (גאורגית)

## הערות שוליים

שמכור, קרב
שמכור, קרב
שמכור, קרב
קטגוריה:אזרבייג'ן: ימי הביניים
קטגוריה:המאה ה-12
חומר גלם

**חומר גֶּלֶם** הוא חומר המשמש לייצורם של מוצרים. מקורם של חומרי הגלם העיקריים הוא בטבע:
* היסודות לסוגיהם, בהם מחצבים כגון ברזל, נחושת ומתכות נוספות, יסודות המופקים מהאוויר, כגון חנקן, ויסודות המופקים מהים.
* אוצרות טבע כגון פחם, נפט, גז טבעי ומינרלים למיניהם.
* חומרים מן הצומח כגון עץ וכותנה.
* חומרים מן החי כגון צמר ועור.

קודם לניצולם של חומרי הגלם לייצורם של מוצרים מוגמרים, הם עוברים בדרך כלל תהליך עיבוד, לעיתים כזה המשנה את טיבם אך במעט, ולעיתים כזה היוצר שינוי ניכר. בהתאם לכך ניתן להבחין בין חומר גלם גולמי, כלומר בצורה שבה נלקח מהטבע, באמצעות כרייה, שאיבה, חציבה, קטיף וכדומה, וחומר גלם מעובד, שכבר עובד בידי האדם, אך טרם הפך למוצר מוגמר.

דוגמאות:
* קמח הוא חומר גלם המשמש לייצור לחם, עוגות ומגוון רחב נוסף של מוצרי מזון. הקמח מיוצר בטחנות קמח, באמצעות טחינה של גרגרי חיטה, שיפון וכדומה.
* בד הוא חומר גלם לתעשיית הביגוד, והוא נוצר כתוצאה מעיבוד נרחב של כותנה, צמר או חומרי גלם אחרים מסוג זה.

לעיתים מוצר מוגמר עשוי להוות חומר גלם בתהליך ייצורו של מוצר אחר. ביסקוויט, למשל, הוא מוצר מוגמר, הנאכל כמו שהוא, וכן משמש כחומר גלם בייצור עוגות וכדורי שוקולד. חלב ניתן לשתייה בצורתו הגולמית (לאחר פסטור), ומשמש כחומר גלם לייצור מגוון רחב של מוצרי חלב.

לייצורו של מוצר מסוים ניתן להשתמש לעיתים בחלופות אחדות של חומרי גלם, ולעיתים מוחלף חומר גלם מסוים בחומר גלם אחר, שנמצא עדיף. במוצרים רבים הוחלף העץ, שהוא חומר גלם המשמש את האדם אלפי שנים, בפלסטיק, שהוא חומר גלם מודרני.

## מִחזור

חומרי גלם המבוססים על אוצרות טבע הם משאב מתכלה. מלאי הנפט, למשל, בבטן האדמה הוא סופי, והוא הולך ואוזל בהדרגה. תהליך המִחזור משמש לניצולה של פסולת באמצעות הפיכתה לחומר גלם, כך שתוכל לשמש שנית בתהליך הייצור. המִחזור מאפשר חיסכון בחומרי גלם בתוליים מצד אחד ומצמצם את כמויות הפסולת והזיהום מצד שני, ועל כן נודעת לו חשיבות גם כלכלית וגם אקולוגית.

## ראו גם
* משאב טבע
## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:תעשייה
קטגוריה:כימיה
קטגוריה:מיחזור