open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אפרים ברכה

**אפרים ברכה** (27 בספטמבר 1960 - 5 ביולי 2015) היה קצין משטרה ישראלי, בדרגת תת ניצב, ראש היחידה הארצית לחקירות הונאה (יאח"ה).

## ביוגרפיה
נולד לפורטונה וחיים ברכה בשכונת עין יעקב באבן יהודה. כבוגר התגורר בשכונת רמת עמידר שברמת גן. ב-1987 הצטרף ליחידה המרכזית של מחוז תל אביב, שבה שירת כמפקד מחלק תפקידים מיוחדים ומפקד מחלק תשאול. במהלך שירותו ביחידה עמד בראש צוות החקירה של רצח יצחק רבין ובראש צוות החקירה שעסק במאבק בין כנופיית רמת עמידר, בראשות העבריינים רוני ויוסי הררי, לכנופיית פרדס כץ בראשות יצחק (חישי) חדיף וברצח יחזקאל אסלן. הוא התמחה בגיוס חשודים לעדי מדינה. בתפקידיו הבאים שירת כסגן ראש היחידה הארצית לחקירות הונאה, מפקד זרוע חקירות ביחידה לחקירות בינלאומיות וראש חטיבת חקירות באגף חקירות ומודיעין. היה ממונה בין היתר על חקירות השרים גונן שגב ואברהם הירשזון ושל הרב מרדכי אלון.

ב-2012 דיווח ברכה למפקדיו, לאחר תשעה ימים, כי הרב יאשיהו פינטו הציע לו שוחד בתמורה להעברת מידע על חקירה שבה היה מעורב. ברכה ורעייתו צוידו במכשירי הקלטה ותיעדו העברת כ-100,000 דולר אמריקני מרעייתו של פינטו לרעייתו של ברכה. לטענת אנשי הרב פינטו, מדובר היה בסיוע חירום אישי לברכה ולמשפחתו. ב-14 באפריל 2015 הורשע פינטו במתן שוחד לברכה. על פי הודעות פרקליטות המדינה והמשטרה, לא נמצא בסיס לחשד לעבירות פליליות מצידו של ברכה. לקראת מינויו לתפקיד ראש יאח"ה הוגשה עתירה לבג"ץ נגד המינוי, בטענה שבפרשה אחרת מסר ברכה עדות שקר בהליך משפטי שהתנהל בעקבות רשלנות שלו שהביאה לחשיפת מידע חסוי. העתירה נדחתה.

ב-5 ביולי 2015 התאבד בירייה בלבו בתוך מכוניתו, בעיר מגוריו מודיעין. הטלפון הסלולרי שלו נעלם.

כמה ימים קודם לכן, כתב יואב יצחק באתרו, חדשות מחלקה ראשונה, כי בקרוב ייאלץ היועץ המשפטי לממשלה יהודה ויינשטיין להעביר את ברכה מתפקידו, ולפתוח בחקירה גלויה נגדו בגין "שיבוש מהלכי חקירה ומשפט ועבירות שוחד ומרמה" בכמה פרשות. לאחר התאבדותו של ברכה הכחיש משרד המשפטים כי התקבלה החלטה לפתוח בחקירה, ושיבח את הגינותו ומסירותו של ברכה לשלטון החוק.

ברכה היה בעל תואר ראשון בקרימינולוגיה ומדעי המדינה מאוניברסיטת בר-אילן ובעל תואר ראשון נוסף במשפטים ממכללת רמת-גן.

ברכה הותיר אחריו אישה, שלושה בנים ובת. בנו התמודד בתוכנית המוזיקה "The Voice ישראל" עונה 5, ושר בה שיר לזכרו של אביו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* עא 4244/12 הוצאת עיתון הארץ בע"מ נ' תת-ניצב אפרים ברכה (עליון, ח' מלצר, נ' הנדל, נ' סולברג) 19/02/2014
* 
* 
* 

### בעקבות מותו
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מתאבדים ישראלים
קטגוריה:ראשי היחידה הארצית לחקירות הונאה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:מודיעין-מכבים-רעות: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין מודיעין
קטגוריה:תתי-ניצבים במשטרת ישראל
קטגוריה:אבן יהודה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2015
ברונו קסדורף

**ברונו קסדורף** (בגרמנית: **Bruno Kasdorf**; נולד ב-25 באוקטובר 1952) הוא איש צבא גרמני בדרגת גנרל בבונדסוור. בתפקידו האחרון שימש  המפקד הכללי של צבא היבשה הגרמני.
## ביוגרפיה
התחיל את דרכו כצוער בשירות הכוחות המזוינים, ועד 1975 כבר היה קצין מומחה. עד 1978 למד כלכלה באוניברסיטה של הכוחות המזוינים. עד 1985 שימש כמפקד מחלקה, ומאוחר יותר כמפקד פלוגה בגדודי חיל הרגלים. נשלח לאולם, ושימש שם עד 1989 כקצין מטה באגף המבצעים.

מ-1992 עד 1994 שימש כסגן-אלוף בגדוד 323 של חיל הרגלים. מ-1997 שרת בבון בצוות תכנון המדיניות של הממשלה הפדרלית. וכיהן שם עד 1999 תחת פיקוד הנס פטר פון קירשבאך.

ב-2001 קיבל פיקוד על חטיבת השריון 12 שלקחה חלק במלחמת בוסניה. הוצב בבוסניה עוד זמן מה ואז חזר לבון. לאחר מכן נשלח לאפגניסטן יחד עם ריינהרד קמרר. פיקד על הכוחות הגרמניים שם עד שהוחלף על ידי ורנר פרירס. בשנים 2001–2003 הוא שירת בכוח רב-לאומי בבוסניה והרצגובינה. עם חזרתו לגרמניה וכיהן במספר תפקידי מטה בצבא הגרמני.

בשנת 2007 הוא חזר לאפגניסטן לתקופת שרות נוספת שנמשכה שנה. לאחר שפולקר ויקר מונה לרמטכ"ל צבא גרמניה, הועלה קסדורף לדרגת לוטננט גנרל ונשלח להחליף את ויקר בקאבול בתור ראש המטה במפקדת כוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי באפגניסטן. הוא שירת החל מפברואר 2010 תחת סטנלי מק'קריסטל ולאחר מכן תחת דייוויד פטראוס. ביוני 2010 החל לשמש סגן מפקד פיקוד כוחות הצבא (Heeresführungskommando), אחת משלוש זרועות צבא גרמניה. בהמשך השנה החליף את גינטר ויילר  בתור סגן המפקד הכללי של צבא היבשה הגרמני. ב-2012 מונה למפקד צבא היבשה, וכשפרש ב-2015 החליפו יורד פולמר .

נשוי ואב לארבעה ילדים, מדבר אנגלית וספרדית.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:גנרלים בבונדסוור
קטגוריה:גרמנים מעוטרי אות לגיון ההצטיינות
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1952
ייז'י רוסנוק

**יִיזִ'י רוּסנוֹק** (בצ'כית: **Jiří Rusnok**; נולד ב-16 באוקטובר 1960 באוסטרבה) הוא פוליטיקאי וכלכלן צ'כי, איש המפלגה הסוציאל-דמוקרטית לשעבר, כעת בלתי מפלגתי, שכיהן באופן זמני כראש ממשלת צ'כיה מ-25 ביוני 2013 עד 29 בינואר 2014. שימש כשר האוצר בשנים 2001–2002 וכשר התעשייה והמסחר בשנים 2002–2003. היה בעבר גם היועץ לענייני כלכלה של נשיא צ'כיה, מילוש זמאן, ומכהן גם כחבר במועצה הכלכלית-לאומית שליד ממשלת צ'כיה.

## ביוגרפיה
ייז'י רוסנוק נולד בשנת 1960 בוויטקוביצה, בעיר אוסטרבה. הוא למד כלכלה באוניברסיטה לכלכלה בפראג עד שנת 1984. בהמשך, בשנות המשטר הקומוניסטי בארצו, עבד בוועדה הממלכתית לתכנון ובמשרד הפדרלי לתכנון אסטרטגי של צ'כוסלובקיה. לפני מהפכת הקטיפה עמד להתקבל לשורות מפלגת השלטון הקומוניסטית.

אחרי החזרת המשטר הדמוקרטי, בשנות ה-90, עבד רוסנוק כמנהל מחלקה בקונפדרציה של האיגודים המקצועיים (1998-1992). בשנת 1998 נכנס לחיים הפוליטיים כחבר במפלגה הסוציאל-דמוקרטית הצ'כית. הוא כיהן כשר האוצר בממשלת מילוש זמאן בשנים 2001–2002 ומאוחר יותר כשר התעשייה והמסחר בממשלת ולדימיר שפידלה. בעקבות מחלוקת עם שפידלה, בשנת 2003 הוא התפטר מן הממשלה ומן הפרלמנט ובמרץ עזב את החיים הפוליטיים. בשנת 2010 עזב את המפלגה הסוציאל-דמוקרטית. עבד לאחר מכן במגזר הפרטי.

בשנים 2005–2012 היה יושב ראש האיגוד של קרנות הפנסיה. בשנים 2006–2013 שימש כיושב ראש מועצת המנהלים ומנכ"ל קרן הפנסיה ING. החל משנת 2009 שימש כיושב ראש המועצה לפיקוח הציבורי על המדיה האודיו-וויזואלית.

## ראש ממשלה
רוסנוק התמנה ביוני 2013 לראש ממשלה זמנית בעקבות שערורייה שבה היה מעורב ראש שממשלה הקודם, פטר נצ'אס, שמנהלת משרדו ולכאורה מועמדת להיות אשתו השנייה, יאנה נאגיובה, ובכירים אחרים בממשלו נחשדו בפרשת ריגול ושחיתות. 

המינוי משך בקורת חריפה מצד מפלגות הקואליציה השלטת הקודמת, המפלגה הדמוקרטית האזרחית ומפלגת TOP 09 שטענו כי הנשיא נקט בהחלטה בלתי אחראית. המפלגה הסוציאל-דמוקרטית שבאופוזיציה דרשה את הקדמת הבחירות הפרלמנטריות. כבקשתו הנשיא זמן הרכיב רוסנוק "ממשלת מומחים".
ב-7 באוגוסט 2013 ממשלתו נתקלה באי אמון של הפרלמנט עם 100 קולות (בעיקר -מפלגות הימין והמרכז) נגד ו 93 בעד (בעיקר מקרב מפלגות השמאל והמרכז).
רוסנוק נדרש על ידי הנשיא להישאר בתפקיד וכיהן כראש ממשלה זמנית עד לבחירות הפרלמנטריות, בהתחלת שנת 2014.

רוסנוק סיים את כהונתו כראש ממשלה ב-29 בינואר 2014.

רוסנוק נשוי לאיווטה, ולזוג שלושה ילדים.

## קישורים חיצוניים

* מינויו של רוסונוק לראשות הממשלה ביולי 2013 באתר BBC
* הצבעת אי אמון ב 7 באוגוסט 2013 - באתר BBC

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סוציאל-דמוקרטים
קטגוריה:ראשי ממשלת צ'כיה
קטגוריה:שרי ממשלת צ'כיה
קטגוריה:כלכלנים צ'כים
קטגוריה:ילידי 1960
מיוזיק הול

שמאל|ממוזער|240px|אוקספורד מיוזיק הול, 1875
**מיוזיק הול** (באנגלית: **Music hall**) הוא סוג של בידור תיאטרלי בריטי פופולרי שהתקיים בשנים 1850–1960, וכלל תערובת של שירים פופולריים, קומדיה, מיצגים מיוחדים ובידור מגוון. המונח נגזר מסוג התיאטרון או המקום שבו בידור כזה התקיים. מיוזיק-הול הבריטי היה דומה לוודביל האמריקאי, הכולל שירים מלהיבים ומערכונים קומיים, ואילו בבריטניה המונח "וודביל" יוחס לסוג הבידור המיועד למעמד הפועלים, מה שכונה באמריקה "בורלסקה".

המיוזיק-הול צמח בבתי מרזח במהלך שנות השלושים של המאה ה-19, והפך לפופולרי יותר ויותר בקרב הקהל עד כדי כך, שבמהלך שנות ה-50 של המאה ה-19, נהרסו בתי מרזח לטובת אולמות המיוזיק-הול שנפתחו במקומם. תיאטראות אלו נועדו בעיקר כדי שאנשים יוכלו לצרוך מזון ואלכוהול ולעשן טבק בתוך האולם בו המופעים התקיימו. סוג בידור זה היה שונה במידה מסוימת מהתיאטרון הקונבנציונלי, שהושיב את הקהל בתוך תאים, כשהבר היה בנפרד.

באמצע המאה התשע-עשרה יצר בידור זה ביקוש לשירים פופולריים חדשים וקליטים. כתוצאה מכך, כותבי שירים מקצועיים גויסו על מנת לספק את המוזיקה לשפע של מבצעים כוכבים, שכללו בין היתר את מארי לויד, דן לנו וג'ורג' ליבורן. המיוזיק-הול לא אימץ סגנון ייחודי משלו, אלא הכיל ביצועים של כל צורות הבידור. חקיינים (הן גברים והן נשים), "בידור אריות", אמני פנטומימה ואימפרסיוניסטים, פעלולני טרמפולינה ופסנתרנים קומיים היו רק כמה מסוגי הבידור הרבים שהקהל יכול היה למצוא במופעי המיוזיק-הול בארבעים השנים הבאות.

המיוזיק-הול בלונדון הפך בשנת 1907 לזירה של מאבק תעשייתי חשוב בין האמנים ועובדי הבמה לבין מנהלי התיאטראות, שהסתיים בשביתה. האולמות התאוששו עד תחילת מלחמת העולם הראשונה, ושימשו לבימוי אירועי צדקה על מנת לסייע למאמץ המלחמתי. מופעי המיוזיק הול המשיכו גם לאחר המלחמה, אך איבדו את הפופולריות שלהם לג'אז, לסווינג ולמוזיקת הביג בנד לריקודים. גם מגבלות הרישוי השתנו ונאסרה השתייה באולמות. סוג חדש של בידור הגיע, רחב ומגוון, ורבים מאמני המיוזיק-הול לא הצליחו לעשות את המעבר. עם דימוי של בידור מיושן ועם סגירת אולמות רבים, המיוזיק-הול פסק מלהתקיים ופינה את מקומו למגוון סוגי בידור אחרים.

## קישורים חיצוניים

* מרכז המורשת של המיוזיק הול
* בידור ותיאטרון בלונדון הוויקטוריאנית

קטגוריה:תיאטרון בריטי
קטגוריה:סוגות בימתיות
קטגוריה:בידור
טקס נבחרי הילדים

ממוזער|שמאל|285px|סמליל טקס נבחרי הילדים האחרון, שהתקיים ב-2017

**טקס נבחרי הילדים** היה אירוע המתקיים מדי שנה בערוץ הילדים. באירוע מוכרזת "בחירות הילדים", כמי שבלטו בתחומים שונים במהלך השנה החולפת. חלק מהקטגוריות משתנות מדי שנה.

הענקת הפרס החלה ב-2003, והופסקה בשנת 2017.

## טבלת מועמדים וזוכים
בכל פרס רשומים המועמדים לו, כאשר הזוכה נמצא ראשון ובכתב מודגש:

### 2003–2009

### 2010–2017

## שיאי זכיות
* מקום ראשון: ארתור (סדרת האנימציה) - 2003, 2004, 2005 ,2007, 2008, 2010, 2011
* מקום שני: אליאנה תדהר (שחקנית השנה) - 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017
* מקום שלישי: רוני דלומי (זמרת השנה) - 2010, 2011, 2013, 2014, 2015; זכתה גם ב"שיר השנה" עם "תן" ב-2010
* תובל שפיר (שחקן השנה) - 2012, 2013, 2014, 2015, 2016
* גאליס (סדרת השנה) - 2012, 2013, 2014, 2015, 2016
* מקום רביעי: יון תומרקין (שחקן השנה) - 2008, 2009, 2010, 2011

## קישורים חיצוניים

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערוץ הילדים
נבחרי הילדים
*
קטגוריה:פרסים טלוויזיוניים
קליגולה (מחזה)

**קליגולה** הוא מחזה מאת אלבר קאמי. העלילה עוסקת בדמותו ההיסטורית של הקיסר הרומאי קליגולה, שהיה ידוע לשימצה באכזריותו ובמה שנראה היה כהתנהגות בלתי שפויה.

## היסטוריה
קאמי החל בכתיבתו של "קליגולה" בשנת 1938 (תאריך כתב היד הראשון הוא 1939) ופורסם בפעם הראשונה במאי 1944 בידי הוצאת גלימר. המחזה פורסם לאחר מכן במהדורות מתוקנות רבות. הגרסה הסופית היא מחזה בארבע מערכות משנת 1944, שראתה אור לראשונה בצוותא עם The Misunderstanding ואחרי-כן פורסמה לבדה באותה שנה. 

קיימת גרסה בת שלוש מערכות משנת 1941, שפורסמה מחדש בשנת 1984 באסופה Cahiers Albert Camus. השינויים בין הגרסאות מגלות את השפעתה של מלחמת העולם השנייה על קאמי.

הצגת הבכורה של "קליגולה" התקיימה ב-26 במרץ 1955, בכיכובו של ז'ראר פיליפ. קאמי עצמו הקריא את המחזה בתיאטרון Noctambules. גרסת המחזה משנת 1941 הוצגה אף היא, למשל בידי המחבר בפסטיבל d'Angers ביוני 1984.

## אודות המחזה
המחזה מציג את קליגולה המוכה יגון כתוצאה ממותה של דרוסילה, אחותו ומאהבתו. בגרסתו של קאמי לאירועים קליגולה גורם לבסוף לרציחתו שלו (מבחינה היסטורית, המאורע התרחש ב-24 בינואר, בשנת 41 לספירה).

הנה נושא המחזה כפי שהוצג בידי הסופר עצמו (כפי שפורסם במהדורת שנת 1957 של כתב העת האמריקאי Theater).

## הנפשות הפועלות
*קליגולה – קיסר רומי
*קאסוניה – פילגשו
*הליקון – יד ימינו 
*סקיפיון – ידידו הצעיר
*חיריאס – סופר, ממקורביו בשלטון
*סנקטוס – האציל הזקן, ממקורביו בשלטון
*מטלוס – אציל, ממקורביו בשלטון
*לאפידוס - אציל, ממקורביו בשלטון
*מוציוס - אציל, ממקורביו בשלטון
*פטריציו – הממונה
*אשתו של מוציוס
*שלושה משרתים 
*שלושה שומרים
*שישה משוררים

## המחזה בעברית בדפוס
*אלבר קאמי, **קליגולה**, תרגום: דוד מעיין; רמת גן: בית צבי, 1991.

## המחזה בתיאטרון המקצועי הישראלי
**[[קופרודוקציה]] של [[תיאטרון החאן]] ו[[המרכז התיאטרוני בנווה צדק]], יולי 1984**
*יוצרים: בימוי – עודד קוטלר, תלבושות –יוסי בן ארי, מוזיקה – אורי וידיסלבסקי, תאורה – יעקב מרזל.
*שחקנים: קליגולה – שבתאי קונורטי, אשתו של מוציוס – יעל אופיר, סקיפיון – יהודה אלמגור, מטלוס – עפרון אטקין, סנקטוס – שמואל אייזר, פטריוציוס – איציק בר יוסף, לפידוס – פטר גדיש, קאסוניה – אורה מאירסון, חיריאס – אבינעם מור-חיים, מוציוס – ויקטור עטר, שומר/משרת – דוד גולדברג, שומר/משרת – דוד מעיין, הליקון – אריה אליאס.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מחזות צרפתיים
קטגוריה:מחזות משנות ה-1930
שבח אנטנה

250px|ממוזער|עקום קרינה של אנטנה (בכחול) המציג את שבח האנטנה בכיוונים שונים ועקום קרינה של אנטנה איזוטרופית (המעגל החיצוני ביותר – המסומן 0dBi). הכיוון של האנטנה נחשב לכיוון שבו שבח האנטנה אינו נמוך ביותר מ-3dB מהשבח המרבי של האנטנה (מסומך באדום)
באלקטרומגנטיות, **שבח אנטנה** הוא אחד המדדים המאפיינים את ביצועי האנטנה בקליטה או בשידור (לרוב בכיוון מסוים). ביצועי האנטנה נמדדים לפי יכולתה להתמיר הספק חשמלי לקרינה אלקטרומגנטית (גלי רדיו), או להפך, בתנאים שונים. השבח של אנטנה מסוימת הוא היחס בין הביצועים של האנטנה בכיוון מסוים לבין ביצועיה של אנטנה דמיונית הפועלת בכל הכיוונים באופן שווה ואחיד – אנטנה איזוטרופית.

מתמטית, שבח אנטנה הוא גודל חסר ממד השווה למכפלת נצילות הקרינה \eta וכיווניות האנטנה D:
:G=\eta D=\frac{P_r}{P_{\text{in}}}\frac{\left. U(\theta,\phi)\right|_\mathrm{max}}{P_r/4\pi}=\frac{\left. U(\theta,\phi)\right|_\mathrm{max}}{P_{\text{in}}/4\pi}
כאשר P_{\text{in}} היא ההספק החשמלי לאנטנה, P_r היא הספק הקרינה הנפלט מהאנטנה ו־U(\theta,\phi) היא עוצמת הקרינה כפונקציה של הזווית המרחבית.

ניתן להראות שהמִפתח של אנטנה איזוטרופית חסרת הפסדים, אשר לפי ההגדרה יש לה שבח 1, הוא:

:A_{eff} = \frac {\lambda^2}{4 \pi} \,

כאשר *λ* היא אורך הגל של גלי הרדיו. השבח של כל אנטנה יחסי למִפתח שלה:
:G = \frac {4 \pi A_{eff} } { \lambda^2 } = \frac {4 \pi A_{phys} e_a } { \lambda^2 } \,

כך שאנטנות עם מִפתח אפקטיבי גדול הן אנטנות בעלות שבח גבוה, אשר יש להן רוחב אלומות זוויתי קטן. מרבית ההספק שלהם מוקרן באלומה צרה בכיוון אחד, ומעט בכיוונים אחרים.

## ראו גם
*בורסייט (אנטנה)

## הערות שוליים

קטגוריה:אנטנות
סומאק

300px|ממוזער|שמאל|תבלין הסומאק
**סומאק** הוא תבלין מוכר במטבח המזרח-תיכוני, הניתן להכנה מפירותיו של כל אחד מ-250 הזנים של צמח האוג. הזן המזוהה ביותר ממין זה בארץ הוא אוג הבורסקאים.

השימוש בתבלין נפוץ במיוחד באזור המזרח התיכון, שם הוא גדל באופן טבעי באזורי החורש הים-תיכוני, מאזור הלבנט ועד איטליה, אך מינים מסוימים של צמח האוג גדלים גם בצפון אמריקה, שם נרתעים לעיתים מלהשתמש בו, עקב דמיונו לצמח אחר ממשפחת האלתיים, הקיסוס הרעיל .

## מקור השם
מקור השם סומאק הוא בשפה הסורית, ממנה התגלגל לערבית ואף לצרפתית של ימי הביניים, ומשמעותו "אדום", בעקבות הצבע האדום העז של פירותיו.

## שימושי התבלין
על מנת להפיק את התבלין מצמח האוג, נכתשים פירותיו הבשלים של הצמח לאבקה דקה בעלת גוון אדום-סגלגל. בנוסף, ניתן להשרות את הפירות במים חמים, עד שישחררו את טעמם, ולהשתמש במיץ כפי שמשתמשים במיץ לימון. במקומות מסוימים אף משתמשים במיץ שנוצר במקום חומץ או תמרינדי.

האבקה בעלת הטעם הלימוני משמשת לרוב במנות בשר ועוף ובסלטים, בעיקר עם בצל. כמו כן מוסיפים אותה לתערובת התבלינים ממנה מורכב הזעתר.

בצפון אמריקה נוהגים להכין סומאק ממספר זנים של צמח האוג הנפוצים שם, וכן מכינים מפירותיו משקה אדמדם חמוץ הדומה בטעמו ללימונדה. במטבח הערבי, נהוג להוסיף את תבלין הסומאק לחומוס ולמנות סלטים המוגשות לצד המנה העיקרית, בעיקר בשילוב עם בצל, משום שהסומאק מרכך את חריפותו ומאזן את טעמו של הבצל.

במטבח הפרסי והכורדי, מוסיפים אותו לאורז או לקבב. כמו כן בקרב יהודי כורדיסטן האיראנית נוהגים להכין מרקים ונזידים עשירים בסומאק בעלי חמיצות גבוהה הנחשבים לבריאים מאד, ובמטבח הטורקי והירדני הוא מוגש על גבי מנות קטנות של קבב או על לחמעג'ון.

## שימושים רפואיים
ברפואה של ימי הביניים שימש הסומאק לריפוי של מספר מחלות, בעיקר כאלו הקשורות לעיכול. לאחדים מזניו יש ריכוז גבוה במיוחד של נוגדי חמצון, שלהם השפעה חיובית על הגוף, ובתרבויות שונות השתמשו בפירותיו של אוג הבורסקאים או באבקה המופקת מהם גם לטיפול בכאבי אוזניים ובהפרעות במתן שתן.

## עיבוד עורות
עליו של צמח האוג מפיקים כמות גדולה של טאנין, חומר המסייע בעיבוד עורות. לכן זכה הצמח לשם העברי "אוג הבורסקאים". בימי קדם השתמשו בכל חלקי הצמח לעיבוד ולצביעת עורות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:תבלינים
קטגוריה:צמחי מרפא
קטגוריה:אבקות מזון
שלמה שושן

הרב **שלמה שושן** (נולד ב-1959) הוא אב בית הדין בבית הדין הרבני טבריה-צפת. הקים את ישיבת ההסדר בבית שאן, ושימש כאב בית דין לגיור במחוז צפון.
## ביוגרפיה
נולד בישראל בשנת 1959 להורים יוצאי מרוקו. למד בישיבת כפר הרואה. לאחר מכן למד שבע שנים בישיבת ההסדר כרם ביבנה ובישיבת מרכז הרב והוסמך לרבנות עיר. בין השנים 1985–1993 למד בכולל לדיינות בפסגות והוסמך לדיינות על ידי הרבנים הראשיים לישראל דאז, הרב מרדכי אליהו והרב אברהם שפירא. שימש כר"מ בישיבת "אורות הנגב", ר"מ בישיבת בית אל וראש הכולל לדיינות בישיבה, הקים את הגרעין התורני בגבעת זאב ועמד בראש הכולל.

בשנים 1995–2001 כיהן כדיין בבית הדין המיוחד לגיור בירושלים.

בשנים 2001–2003 הרצה באוניברסיטת בר-אילן במחזורים הראשונים של הקורס להכשרת טוענות רבניות היה מיוזמי ודוחפי הרעיון.

בין השנים 2000–2004 היה דיין בבית דין לענייני ממונות בירושלים.

בשנת 2006 עבר עם משפחתו מפסגות לבית שאן והקים בה את ישיבת ההסדר ואת הכולל לרבנות, דיינות ולהכשרת רבני קהילות שמשמשים כמובילי קהילות שונות בעיר.

עם השנים התפתחה הישיבה והקימה מוסדות וענפי פעילות נוספים ומגוונים בעיר בהם מרכז לזוגיות ומשפחה, פרויקט התנדבות בחקלאות בכל רחבי הארץ, פעילות לחיזוק הזהות היהודית והעצמתה בבית שאן, בעמק המעיינות, בבקעת הירדן ובכל האזור כולו – כלל הפעילות מעוגנת תחת עמותת חיבורים בית שאן והעמק.

בערב ראש השנה תשע"ו התמנה הרב שלמה שושן לדיין בבית הדין הרבני, ועתה מכהן כדיין בבית הדין הרבני טבריה-צפת.

נשוי לאורה, מטפלת זוגית. בנם הרב שובאל, הוא ר"מ בישיבת ההסדר בבית שאן.

## קישורים חיצוניים
* איטה גליקסברג, שלום בית: הזוגיות הלא שגרתית של דיין הגירושין ומטפלת הזוגיות, כאן חדשות
*אתר ערוץ 7, כל הכתבות על הרב שלמה שושן
* 
* ערוץ היוטיוב של ישיבת בית שאן, יותר מ-100 שיעורים של הרב שלמה שושן, ראש ישיבת ההסדר בית שאן
* שיעורי הרב שושן באתר ישיבה
* מאמר תורני של הרב שושן, באתר רמבי"ש
* שו"ת הרב שלמה שושן - אתר כיפה
* מאמר בתחומין של הרב שלמה שושן בהלכות גיור, באתר צומת
* אתר ישיבת ההסדר בבית שאן

קטגוריה:ראשי ישיבות הסדר
קטגוריה:ראשי ישיבה ספרדיים
קטגוריה:דייני בתי הדין הרבניים
קטגוריה:בוגרי ישיבת כפר הרא"ה
קטגוריה:בוגרי ישיבת מרכז הרב
קטגוריה:בוגרי ישיבת כרם ביבנה
קטגוריה:בוגרי מכון בני דוד פסגות
קטגוריה:ראשי כולל אברכים ישראלים
קטגוריה:רבנים מרוקאים ישראלים
קטגוריה:בית שאן: רבנים
קטגוריה:אבות בית הדין הרבני בצפת
קטגוריה:אבות בתי דין לגיור
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1959
פבלו ברנדאן

**פבלו דניאל ברנדאן** (בספרדית: **Pablo Daniel Brandán**, נולד ב-5 במרץ 1983 במרלו שבבואנוס איירס) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת הקשר, וכיום מאמן כדורגל.

## קריירה
ברנדאן החל את הקריירה המקצוענית בארגנטינה בקבוצה המקומית הורקאן אליה הצטרף בשנת 2000, ובעונת הבכורה שלו ערך 25 הופעות בהן כבש 3 שערים. בשנים הבאות נדד בין קבוצות בארגנטינה ובספרד בה שיחק בעונת 2007/2008 בדפורטיבו אלאבס ששיחקה בליגה השנייה בספרד.

בשנת 2007 עבר לרומניה ובעונת 2008/2009 זכה באליפות ליגת העל הרומנית עם קבוצתו אוניריה אורזיצ'ן, תחת הדרכתו של המאמן דן פטרסקו. בעונה שלאחר מכן הוא זכה בתואר המגן השמאלי של השנה בליגה הרומנית. בספטמבר 2010 חתם ברנדאן בסטיאווה בוקרשט. בעונתו הראשונה בקבוצה זכה עמה בגביע הרומני, ובעונת 2011/2012 החל לשחק בעמדות הקשר, למרות שהחל את הקריירה כמגן שמאלי. באותה עונה ברנדאן בישל שלושה שערים בליגה הרומנית וארבעה שערים בליגה האירופית. בפברואר 2012 עבר ברנדאן לקבוצה הסינית ליאונינג, שם כבש שער אחד ו-48 הופעות במדי הקבוצה.

ב-16 בינואר 2014 הגיע ברנדאן לישראל וחתם בבית"ר ירושלים. בהופעת הבכורה שלו בקבוצה, ב-29 בינואר 2014, כבש ברנדאן את שער הבכורה שלו, בניצחון 0-2 על עירוני בת ים במסגרת גביע המדינה. לאחר התקופה בישראל חזר לשנתיים ברומניה בהם שיחק בשלוש קבוצות שונות; בעונת 2014/2015 שיחק בקבוצת CSU קראיובה וכבש 4 שערים ב-22 הופעות, בעונת 2015/2016 שיחק בקבוצת טרגו מורש וכבש 3 שערים ב-34 הופעות, וסיים את 2016 בקבוצה ויטורול קונסטנצה איתה זכה באליפות בתום העונה.

בשנת 2017 חזר למולדתו ארגנטינה וחתם בקבוצת קלאב אתלטיקו פניקס מהליגה השלישית בארגנטינה שם סיים את עונתו הראשונה עם שלוש הופעות בלבד. בשנת 2018 עבר לקבוצה הארגנטינאית החובבנית נורדלטה.

## תארים
;אוניריה אורזיצ'ן
*אליפות רומניה: 2008/2009

;סטיאווה בוקרשט
* הגביע הרומני: 2010/2011

;טרגו מורש
* הסופרקאפ הרומני: 2015

;ויטורול קונסטנצה
*אליפות רומניה: 2016/2017

;תארים אישיים
* הכדורגלן הזר של השנה בליגה הרומנית: 2009
* המגן השמאלי של השנה בליגה הרומנית: 2009/2010

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים ארגנטינאים
קטגוריה:קשרי כדורגל ארגנטינאים
קטגוריה:כדורגלני הורקאן
קטגוריה:כדורגלני דפורטיבו אלאבס
קטגוריה:כדורגלני בורגוס
קטגוריה:כדורגלני אינדפנדיינטה
קטגוריה:כדורגלני ארחנטינוס ג'וניורס
קטגוריה:כדורגלני אינסטיטוטו דה קורדובה
קטגוריה:כדורגלני אוניריה אורזיצ'ן
קטגוריה:כדורגלני סטיאווה בוקרשט
קטגוריה:כדורגלני ליאונינג ווהווין
קטגוריה:כדורגלני בית"ר ירושלים
קטגוריה:כדורגלני CSU קראיובה
קטגוריה:כדורגלני טרגו מורש
קטגוריה:כדורגלני פארול קונסטנצה
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:מאמני כדורגל ארגנטינאים
קטגוריה:ספורטאים ארגנטינאים בספרד
קטגוריה:ספורטאים זרים ברומניה
קטגוריה:ספורטאים זרים בסין
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1983
ג'ורג' אבוט

**ג'ורג' פרנסיס אבוט** (באנגלית: **George Francis Abbott**; 25 ביוני 1887 – 31 בינואר 1995) היה מפיק תיאטרון אמריקאי, במאי תיאטרון וקולנוע, מחזאי ותסריטאי, שהקריירה שלו השתרעה על פני תשעה עשורים.

## ביוגרפיה
אבוט נולד בפורסטוויל שבניו יורק ולאחר מכן עבר לעיירה סלמנקה, שאביו נבחר לעמוד בראשה. ב-1898 עברה משפחתו לשאיין שבוויומינג, שם למד באקדמיה הצבאית קירני. כעבור מספר שנים משפחתו חזרה לניו יורק, והוא סיים את לימודי התיכון בהמבורג ב-1907. ארבע שנים מאוחר יותר הוא קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת רוצ'סטר שם כתב את מחזהו הראשון, "בהחלט לא מזיק", עבור המועדון הדרמטי של האוניברסיטה.
אבוט נסע לאוניברסיטת הרווארד ולקחת קורס בכתיבת מחזות מג'ורג' פירס בייקר. תחת הדרכתו של בייקר כתב את המחזה "ראש המשפחה", אשר בוצע ב-1912 במועדון הדרמטי של הרווארד. לאחר מכן הוא עבד במשך שנה כמנהל במה בתיאטרון קומפקטי בבוסטון, ומחזהו "האדם בביוב" זכה בתחרות מחזאות.

אבוט החל לפעול בברודוויי בשנת 1913. לאחר ששיחק בכמה מחזות בניו יורק, הוא החל לכתוב. המחזה הראשון שלו שזכה להצלחה היה "גיא הסתיו" ב-1925. אבוט רכש מוניטין כ"שועל במה" פיקח, ולעיתים קרובות נקרא לפקח על השינויים בבימוי כאשר מופע היה נתקל בקשיים בחזרות ובהצגות ההרצה לפני מופע הפתיחה בברודוויי. הלהיט הגדול הראשון שלו היה המופע "ברודוויי", שכתב וביים בשיתוף עם פיליפ דאנינג, עלה בתיאטרון ברודהרסט בספטמבר 1926, ורץ 603 הופעות. הפקות אחרות הצליחו גם הן, וזו הייתה ההתחלה של יצירת מופעים רבים בברודוויי. הוא עבד גם בהוליווד כתסריטאי ובמאי, תוך המשך העבודה עם התיאטרון שלו.

ב-1957 ביים והפיק ביחד עם סטנלי דונן את הסרט המוזיקלי "משחקי הפיג'מה".

בין אלה שחייבים את תחילת הקריירה שלהם לאבוט היו ליאונרד ברנשטיין, סטיבן סונדהיים, בוב פוסי, איליין סטריץ', ג'ון קנדר, פרד אב ולייזה מינלי.

ב-1963, הוא פרסם את האוטוביוגרפיה שלו, "מר אבוט"

אבוט היה נשוי לעדנה לואיס מ-1914 עד מותה בשנת 1930 והיה להם ילד אחד. השחקנית מרי סינקלייר הייתה אשתו השנייה בין השנים 1946-1951. היה לו רומן ארוך עם השחקנית מורין סטייפלטון בשנים 1968–1978, כשהיא הייתה בת 43 והוא בן 81, ולאחר עשור אבוט עזב אותה למען אישה צעירה. לאחר מכן נישא בשלישית.

אבוט היה אדם נמרץ שנשאר פעיל עד יום הולדתו ה-100, שיחק גולף ורקד. הוא מת מאירוע מוחי ב-1995, במיאמי ביץ', פלורידה, בגיל 107. הניו יורק טיימס כתב בהספד עליו: "גברת אבוט סיפרה ששבוע וחצי לפני מותו הוא עוד הכתיב תיקונים למערכה השנייה של "משחק הפיג'מות" במוח צלול, בנוסף לעבודה על תחייתו של "דאם יאנקיז". לפני שנה, בגיל 106, הוא הלך במורד המעבר במופע הפתיחה של "דאם יאנקיז" וקיבל מחיאות כפיים סוערות. הוא נשמע אומר לעמיתיו, "חייב להיות כאן מישהו חשוב".

## עבודותיו בתיאטרון

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת רוצ'סטר
קטגוריה:במאי תיאטרון אמריקאים
קטגוריה:מחזאים אמריקאים
קטגוריה:מפיקי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:במאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:זוכי פרס דונלדסון
קטגוריה:אישים זוכי פרס דרמה דסק
קטגוריה:זוכי פרס טוני: במאים
קטגוריה:זוכי פרס טוני לשם כבוד
קטגוריה:זוכי פרס מרכז קנדי
קטגוריה:זוכי פרס פוליצר: דרמה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1887
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1995
קטגוריה:זוכי המדליה הלאומית לאמנויות
אילת יוטבת

**אילת יוטבת ליקבר** היא שחיינית עבר ישראלית, אלופת ישראל בשחייה. בעלת מדליית כסף מהמכביה התשיעית (1973).

## ביוגרפיה

יוטבת התאמנה בקבוצת השחייה של הפועל הקישון ואחר כך בקבוצת הפועל העמקים, תחת הדרכתם של המאמנים אהרון בונה ונח רם.

### 1971
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבריכת בת גלים בחיפה באוקטובר 1971 זכתה יוטבת ב-4 מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:07.8 דקות, אחרי דורית זלץ מברית מכבים עתיד (1:04.4 דקות) ולפני חברתה לקבוצה רות ניצן (1:07.9 דקות), במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:30.3 דקות, אחרי דורית זלץ (2:21.7 דקות) ולפני תמר ריפקינד מהפועל כפר הנשיא (2:32.9 דקות), במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:09.3 דקות, אחרי זלץ (5:01.4 דקות) ולפני תמר ריפקינד (5:09.6 דקות) ובמשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 10:55.3 דקות, אחרי זלץ (10:37.3 דקות) ולפני איריס נאבל מהפועל אפיקים (11:30.1 דקות).

### 1972
#### אלופת ישראל
באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט בסוף ספטמבר 1972 זכתה יוטבת ב-4 מדליות, מהן 3 מדליות זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:04.9 דקות, לפני ענת וייס (1:06.2 דקות) וגלינה ויינר (1:09.4 דקות) שתיהן מברית מכבים עתיד, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:21.9 דקות, לפני ענת וייס (2:31.1 דקות) ואיריס נאבל (2:34.3 דקות) ובמשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:03.5 דקות, לפני וייס (5:27.5 דקות) ואיריס גילון מברית מכבים עתיד (5:28.4 דקות). מדליית כסף, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:49.4 דקות, אחרי וייס (2:46.9 דקות) ולפני גלינה ויינר (2:51.7 דקות). שבוע לאחר מכן, באליפות ישראל במשחים ארוכים שנערכה בכפר בלום היא זכתה במדליית זהב במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 10:42.6 דקות, לפני איריס נאבל (11:33.2 דקות) וחברתה לקבוצה רעיה צורף (12:21.4 דקות).

### 1973
#### מדליית כסף מהמכביה
בתחרויות השחייה של המכביה התשיעית שנערכו בבריכת השחייה "גלי גיל" ברמת גן ביולי 1973 זכתה יוטבת במדליית כסף, במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי, ביחד עם גלינה ויינר, איריס גילון וענת וייס בתוצאה של 4:28.5 דקות, אחרי הרביעייה האמריקאית (4:24.5 דקות) ולפני הרביעייה ממקסיקו (4:44.2 דקות).

### השתתפות בתחרויות טריאתלון לוותיקים
בשנת 2010 החלה להשתתף בתחרויות טריאטלון ואף זכתה במקום ראשון לקבוצת הגיל שלה. בשנת 2014 זכתה במדליית זהב בתחרות חצי איירונמן לקבוצת גיל 55–59 בתוצאה של 7:22 שעות. בשנת 2016 זכתה במדליית כסף בתחרות צ'אלנג דנמרק, שהיא תחרות איירונמן מלאה לקבוצת גיל 60–64 בתוצאה של 14:05 שעות.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחייניות חופשי ישראליות
קטגוריה:שחייניות מעורב אישי ישראליות
קטגוריה:אלופות ישראל בשחייה
קטגוריה:ישראליות שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
דוקטרינת דראגו

**דוקטרינת דראגו** (בספרדית: Doctrina Drago) היא דוקטרינה ביחסים בינלאומיים הגורסת כי שום כוח חיצוני, כולל ארצות הברית של אמריקה, לא יורשו להפעיל כוח נגד אומה אמריקאית על מנת לגבות חוב. 

הדוקטרינה הוכרזה בשנת 1902 בידי שר החוץ הארגנטינאי לואיס מריה דראגו (Luis María Drago). הדוקטרינה, המהווה הרחבה של דוקטרינת מונרו ברוח דוקטרינת קלבו, נכתבה בתגובה לפעולותיהן של בריטניה, גרמניה ואיטליה שהטילו סגר על ונצואלה והפציצו את נמליה בניסיון לגבות חוב לאומי עצום. תיקון רוזוולט משנת 1904 ייתר למעשה את דוקטרינת דראגו.

הקונגרס הפאן-אמריקאי של שנת 1906 דן בדוקטרינה והיא הוצעה באמנת האג של שנת 1907, אולם במקומה התקבלה גרסה אחרת של הדוקטרינה שהוצעה בידי האמריקאי הוראס פורטר שגרסה שיעשה שימוש בבוררות ובחוק קודם לגבייה בכוח.

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:משפט בין-לאומי
קטגוריה:יחסים בין-לאומיים
קטגוריה:ארגנטינה: יחסי חוץ
קטגוריה:אמריקה הלטינית: פוליטיקה
קטגוריה:אמריקה
טטיאנה דורונינה

[שמאל|ממוזער|180px|טטיאנה דורונינה בשנת [2008]]
**טטיאנה ואסילייבנה דורונינה** (ברוסית: **Татьяна Васильевна Доронина**; 12 בספטמבר 1933) היא שחקנית תיאטרון וקולנוע סובייטית ורוסיה. היא זכתה במספר פרסים ובשנת 1981 הוענק לה תואר האמן העממי של ברית המועצות. החל משנת 1987 היא מכהנת כמנהלת האומנותית של התיאטרון האמנותי על שם גורקי במוסקבה. בעלת כל ארבע דרגות של עיטור ההצטיינות למען המולדת.

## חייה
טטיאנה דורונינה נולדה בלנינגרד. לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה אביה גויס לצבא ומשפחתה נמלטה לעיירה באזור ירוסלבל. עוד לפני סיום בית הספר דורונינה ניסתה להתקבל ללימודי משחק, אך בהיעדר תעודת בגרות לא התקבלה. בשנת 1956 היא סיימה את קורס לימודי משחק בבית הספר ליד התיאטרון האמנותי של מוסקבה. ביחד עם בעלה אולג בסילשווילי הם התקבלו להרכב של תיאטרון בעיר וולגוגרד. כבר לאחר שנה הם הצליחו לעבור ללנינגרד והחלו לשחק באחד מתיאטראות של העיר. 

בשנת 1959 גאורגי טובסטונוגוב הזמין את דורונינה ובעלה לתיאטרון הדרמה הגדול ודורוניה הייתה בין השחקניות הבולטות של התיאטרון. בשנת 1966 בעקבות בעלה החדש דורונינה עברה למוסקבה והתקבלה להתיאטרון האמנותי של מוסקבה. על במת תיאטרון זה דורונינה שיחקה עד לשנת 1971. בשנת 1971 השחקנית עברה לתיאטרון מאיאקובסקי. 

בשנת 1983, לפי הזמנת אולג יפרמוב דורונינה חזרה לתיאטרון האמנותי. בעקבות משבר חריף בתיאטרון זה בשנת 1987 התיאטרון התפצל ודורונינה מונתה למנהל אמנותי של התיאטרון החדש - התיאטרון האמנותי על שם גורקי. בתפקיד זה היא מכהנת עד היום.

במקביל להשתתפות בהצגות תיאטרון דורונינה הצטלמה בסרטים רבים. סרטו הראשון בהשתתפותה צולם עוד בשנת 1955. מספר פעמים (1967, 1968, 1973) דורונינה נבחרה לשחקנית השנה בברית המועצות. בסרטים המפורסמים שלה "שלוש צפצפות על פליושצ'יכה" ו"עוד פעם על אהבה" של גאורגי נתנסון היא גילמה את התפקיד הראשי לצד אולג יפרמוב.

בשנת 1998 דורונינה פרסמה ספר אוטוביוגרפי, מהדורה שנייה יצאה לאור בשנת 2005.

דורונינה הייתה נשואה חמש פעמים והתגרשה מבעלה האחרון בשנת 1993.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה סובייטיות
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה רוסיות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון רוסיות
קטגוריה:מעוטרי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:מעוטרי עיטור הידידות בין העמים
קטגוריה:אמני העם של ברית המועצות
קטגוריה:סובייטיות שנולדו ב-1933
רוז פוסטאנס

**רוז אוסנג פוסטאנס** (באנגלית: **Rose Osang Fostanes**; נולדה ב-2 בינואר 1967) היא זמרת פיליפינית. זוכת המקום הראשון בעונתה הראשונה של תוכנית המציאות "אקס פקטור ישראל".

## ביוגרפיה
פוסטאנס נולדה בעיר טאגיג  שבפיליפינים. בשנת 1990 החלה לעבוד כמטפלת באירופה. בין השנים 2008 –2013, עבדה כמטפלת בישראל. לפני השתתפותה בתוכנית "אקס פקטור ישראל" הייתה סולנית בלהקה שהופיעה בבר קטן בנווה שאנן שבתל אביב.

פוסטאנס השתתפה בעונה הראשונה של "אקס פקטור ישראל", וזכתה בה במקום הראשון. במסגרת התוכנית ביצעה את "The Best" של בוני טיילר. הזמרת שירי מימון שימשה כמנטורית שלה בתוכנית.

בינואר 2014, נעתר שר הפנים, גדעון סער, לבקשתה של פוסטאנס, והעניק לה ויזה מיוחדת לעבוד כזמרת בישראל, זאת על אף שאינה בעלת אזרחות או מעמד של תושבת ישראלית. במרץ 2014 התארחה בהופעה של שירי מימון. באוקטובר 2015 החליט שר הפנים סילבן שלום להעניק לה ויזת אמן לשנה.

פוסטאנס היא לסבית מוצהרת, חיה עם בת זוג והתגוררה בתל אביב עד 2013.

פוסטאנס חזרה לפיליפינים, ומתפרנסת כמטפלת ומהופעות קטנות.

## דיסקוגרפיה
### אלבומי אולפן
* 2014: *(Rose Fostanes (My Way*

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 
*  
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ילידות 1967
קטגוריה:זמרים להט"בים ישראלים
קטגוריה:מוזיקאים פיליפינים
קטגוריה:זוכי אקס פקטור ישראל
קטגוריה:לסביות (נשים)
קטגוריה:נשים פיליפיניות
קטגוריה:לסביות בישראל
קרל-הוברטוס פון באטלר

**קרל-הוברטוס פון באטלר** (בגרמנית: **Carl-Hubertus von Butler**; נולד ב-31 בדצמבר 1950) הוא איש צבא גרמני לשעבר ששירת בדרגת גנרל בבונדסוור.

## ביוגרפיה
מוצאו של באטלר ממשפחת אצולה, והן אביו, רופרכט פון באטלר, והן דודו, פטר פון באטלר, שירתו בדרגת גנרל בוורמאכט.

לאחר שירות חובה צבאי הוכשר באטלר ב-1971 כקצין מילואים, ופיקד על גדוד הרגלים ה-101. ב-1975 קיבל תואר בסוציולוגיה ובהיסטוריה מאוניברסיטת לודוויג מקסימיליאן שבמינכן, וב-1983 קודם לדרגת קפטן ומונה למפקד פלוגה בגדוד הרגלים ה-303.

ב-1999 קודם לדרגת קולונל ומונה למפקד החטיבה המוטסת ה-31. בין היתר ביצע משימת חוץ בקרואטיה.

לאחר פיגועי 11 בספטמבר נשלח לאפגניסטן, ופיקד על גדוד רב-לאומי שהיה מורכב מדנים, גרמנים, אוסטרים והולנדים.

באטלר פעל רבות לשיפור היחסים בין גרמניה לצרפת וזכה במספר אותות כבוד על כך. פרש משירות צבאי ב-8 במרץ 2012.

## קישורים חיצוניים
* ביוגרפיה של קרל-הוברטוס פון באטלר באתר הכנסייה האוונגליסטית הגרמנית (EKD) .

קטגוריה:גנרלים בבונדסוור
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1950
טקס פרסי גלובוס הזהב ה-71

**טקס פרס גלובוס הזהב ה-71** (באנגלית: **71st Golden Globe Awards**) נערך ב-12 בינואר 2014, ובמסגרתו הוענק פרס גלובוס הזהב למיטב סרטי הקולנוע והטלוויזיה של השנה החולפת. הטקס נערך במלון בוורלי הילטון שבבוורלי הילס, קליפורניה ושודר על ידי ערוץ NBC האמריקאי. מנחות הטקס היו טינה פיי ואיימי פולר.

המועמדים לפרס הוכרזו כבר ב-12 בדצמבר 2013, על ידי עזיז אנסרי, זואי סלדנה ואוליביה ויילד. הטקס הופק על ידי חברת ההפקות של דיק קלארק בשיתוף פעולה עם איגוד הכתבים הזרים בהוליווד. בטקס נכחו מיטב שחקני הקולנוע של ארצות הברית.

## רשימת המועמדים והזוכים
### קולנוע

#### סרטים עם מרב פרסים ומועמדויות

### טלוויזיה

#### סדרות טלוויזיה עם מרב פרסים ומועמדויות

### פרס ססיל ב. דה-מיל

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:טקסי פרסי גלובוס הזהב
קטגוריה:2014 בארצות הברית
רודרי הגדול

**רודרי אפ מרווין** (בוולשית: **Rhodri ap Merfyn**; ) המוכר יותר בכינויו **רודרי הגדול** (בוולשית: **Rhodri Mawr**) היה מלך וולשי אשר מלך על ממלכת גוויניד' בשנים 878–844 ובמהלך שלטונו ירש את כס השלטון של ממלכת פוויס וסיסלווג.

בספר דברי ימי אלסטר, כונה רודרי "מלך הבריטונים", על שאיחד את רוב ויילס (מלבד החלקים הדרומיים) בתקופה בה האזורים שנחשבו בריטונים היו רק סקוטלנד, ויילס וחלק מדרום-מערב אנגליה. בתקופות מאוחרות יותר כונה לעיתים "מלך הוולשים", למרות שכאמור לא שלט בפועל בכל ויילס ורק כארבע מאות שנים מאוחר יותר תתאחד ויילס באופן מלא.

## שלטון
200px|ממוזער|שמאל|ממלכות ויילס תחת שלטונו של רורדי (בירוק) כולל השנים בהם הוא החל למלוך שם.
רורדי נולד ככל הנראה בשנת 820, בנו של מלך גוויניד' 'מרווין "המנומש" אפ גוריאד'. מרווין לקח לעצמו את שלטון הממלכה לאחר שהמלך האחרון של בית קונד'ה; הוול, נפטר ללא בן יורש. כך הקים מרווין את שושלת אברפראו (על שם מרכז השלטון באנגלסי), שבתקופתו נקראה שושלת מנאו ממנה הוא בא. אימו של רורדי, נסט וורך קאדל, הייתה ביתו של מלך פוויס קאד'ל (מלך: 808–773) ואחותו של המלך סינגאן אפ קאד'ל (מלך: 854–808).

כאשר נפטר אביו מרווין, ירש רורדי את כס ממלכת גוויניד' בשנת 844. מספר שנים לאחר מכן ב-855, נפטר מלך פוויס ללא בן יורש ורודרי ניצל את ההזדמנות ומשום שאימו הייתה שייכת לבית המלוכה בפוויס, לקח לעצמו את השלטון בממלכה. רורדי נשא לאשה את אנגהארד וורך מוריג מממלכת סייסל'וג, כך שכאשר אחיה גוואגון מלך סייסל'ו נפטר אף הוא ללא בן יורש, ניצל רורדי גם הזדמנות זו ולקח לעצמו את הכתר של סייסל'ו בשנת 872.

בתקופת שלטונו, התמודד רורדי הן בלחץ שהופעל מכיוון מזרח באנגליה והן מחופי ויילס במערב אם התגברות התקפות הוויקינגים. בשנת 854 ישנו אף תיעוד לכך שהוויקינגים תקפו ובזזו התיישבויות ברחבי האי אנגלסי, שנתיים לאחר מכן רורדי ניהל מערכה מוצלחת נגד הפולשים הוויקינגים ואף הרג את מנהיגם 'גורם'. בשנת 878 נהרג רורדי במהלך מערכה כנגד פלישה של ממלכת מרסיה לפוויס, במותו השאיר רורדי לפחות ארבעה בנים לחלק ביניהם את הממלכה המאוחדת שיצר אביהם.

מבין בניו של רורדי, אנרוואד הבכור ירש את ממלכת גוויניד', מרווין ירש את ממלכת פוויס וקאד'ל ירש את ממלכת סייסל'וג. הבן הרביעי תוד'וואל "העלוב", היה ככל הנראה צעיר מכדי לרשת תואר כל שהוא, לקח חלק במערכה כנגד מרסיה בשנת 881 שם הוא נפצע וקיבל את כינויו. משום שבניו עמדו כעת בראש שלוש ממלכות כשהם מקימים בהם שושלות חדשות, נוצר בסיס לחיזוק קשר השלטון בין ממלכות ויילס והטענה לקרבת דם בין מלכיה, מה שיהווה בסיס בהמשך לשיח האחדות של ממלכות ויילס ולבסוף ליצירת נסיכות ויילס במאה ה-13.

## ראו גם
* הוול ד'ה - נכדו של רודרי, שהצליח אף הוא לאחד את רוב ממלכות ויילס.

## קישורים חיצוניים

* רורדי הגדול באתר 'טירות ויילס'.
* אודות רורדי באתר 'בריטיין אקספרס'.

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מלכי ויילס
קטגוריה:בית אברפראו
קטגוריה:ילידי 820
קטגוריה:נפטרים ב-878
רבי שמעון בן יוסי

רבי **שמעון בן יוסי בן לקוניא** (או רבי **שמעון בן איסי**) הכהן, היה תנא בדור החמישי. מאמריו מובאים בשני התלמודים. נראה שהיה גיסו של רבי אלעזר ברבי שמעון, אף על פי שישנם מקורות שעולה מהם שהיה חמיו של רבי אלעזר.

## חייו

## זקן ומורה הוראה
בתלמוד מובא דבריו בעניין בכור בהמה (הנאכל לכהן מחוץ למקדש אם יש בו מום) שיש בו מום שנקרא **חלזון** ושם פירש רש"י שהוא בעצמו היה כהן;

מקרה דומה מסופר במסכת פסחים: 

## תלמידיו

#### רבי יוסי ברבי אלעזר
בתלמוד בבלי מובא הסיפור אודות רבי יוסי ברבי אלעזר (בנו של רבי אלעזר ברשב"י) שלא הלך בדרכי אבותיו, ואילו סבו (מצד האם) רבי שמעון ברבי יוסי החזירו למוטב; איקלע רבי לאתריה דר' אלעזר בר' שמעון א"ל יש לו בן לאותו צדיק אמרו לו יש לו בן וכל זונה שנשכרת בשנים שוכרתו בשמנה אתייה אסמכיה ברבי ואשלמיה לרבי שמעון בן איסי בן לקוניא אחות דאמיה כל יומא הוה אמר לקרייתי אנא איזיל אמר ליה חכים עבדו יתך וגולתא דדהבא פרסו עלך ורבי קרו לך ואת אמרת לקרייתי אנא איזיל אמר ליה מומי עזובה דא כי גדל אתא יתיב במתיבתא דרבי שמעיה לקליה אמר הא קלא דמי לקליה דר' אלעזר בר' שמעון אמרו ליה בריה הוא קרי עליה (משלי יא, ל) פרי צדיק עץ חיים ולוקח נפשות חכם פרי צדיק עץ חיים זה ר' יוסי בר' אלעזר בר' שמעון ולוקח נפשות חכם זה ר' שמעון בן איסי בן לקוניא.

## מאמריו
בתלמוד בבלי מופיע כמה מאמרים חשובים שנאמרו מפיו, אבל בתלמוד ירושלמי מובא מאמרו על ידי אחיו, רבי יונתן ברבי יוסי;
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים
*

## הערות שוליים

קטגוריה:הדור החמישי לתנאים
קטגוריה:כהנים בתקופת המשנה
קטגוריה:משפחת יוחאי
ראדין

**ראַדין** (מיידיש) או **רדון** (בבלארוסית: **Радунь**. בפולנית: **Raduń**) היא עיירה במחוז גרודנו בבלארוס.

## היסטוריה
ראדין מוזכרת במסמכים של הדוכס ולדיסלב השני יגיילו מהמאה ה-14. בתקופה זו הוקם בכפר מבצר. ב-1649 הוענקו לכפר זכויות עיר. עם חלוקת פולין השלישית, ב-1795, הייתה רדון בשטח האימפריה הרוסית.

בשנת 1921 הייתה ראדין בשטח פולין.
ערב מלחמת העולם השנייה הייתה ראדין במחוז נובוגרודק שבפולין.

בספטמבר 1939 כבשה ברית המועצות את ראדין כחלק מהנספח הסודי להסכם ריבנטרופ–מולוטוב.

בסוף יוני 1941 כבשו הגרמנים את ראדין.

לאחר כיבוש האזור על ידי הצבא האדום נכלל האזור בשטח בלארוס, רפובליקה סובייטית בשטחי ברית המועצות.

בשנת 1958 הוקנה לראדין מעמד של עיירה.

## יהודים
בראדין פעל רבי ישראל מאיר הכהן, הידוע בכינויו "החפץ חיים" על שם ספרו, ושם פעלה ישיבת ראדין שבהנהגתו ובראשות הרב נפתלי טרופ. בין רבני העיר היו הרב אליהו מרגליות, הרב יהודה אריה ליב ב"ר עוזר קוואל, הרב זכריה מנדל כ"ץ, הרב מרדכי סנדר קופשטיין והרב אריה ליב פופקא - בנו של החפץ חיים.

ערב השואה חיו בראדין כ-900 יהודים.

באוקטובר 1941 הועברו יהודי ראדין לגטו בו רוכזו גם כמעט אלף יהודים מיישובים אחרים בסביבה. במאי 1942 מרדה בגרמנים קבוצת יהודים שחפרו בורות הריגה. 17 יהודים הצליחו לברוח ויתר החופרים נרצחו. לאחר מכן נרצחו באקציה גם כ-1,000 מתושבי הגטו. מאות הושארו כפועלים ומאות ברחו או הסתתרו. אלה שהושארו בגטו הועברו לאחר כחודש לגטו שצ'וצ'ין.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* סיפורו של אברהם אביאל, תלמיד ישיבה בראדין וניצול שואה מגטו רדון, באתר יד ושם.
* ריאיון עם אברהם אביאל, תלמיד ישיבה בראדין וניצול שואה מגטו רדון, באתר יד ושם.
* 
* 

קטגוריה:מחוז גרודנו: יישובים
קטגוריה:גטאות בבלארוס
קטגוריה:בורות ירי בשואה
קטגוריה:אתרי מרידות יהודים בשואה
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-14
וילם דה סיטר

**וילם דה סיטר** (בהולנדית: **Willem de Sitter**; 6 במאי 1872 – 20 בנובמבר 1934) היה פיזיקאי, מתמטיקאי ואסטרונום הולנדי.

## חייו ועבודתו
דה סיטר למד מתמטיקה באוניברסיטת חרונינגן והצטרף למעבדה האסטרונומית של העיר חרונינגן.
עבד במצפה הכוכבים בקייפטאון שבדרום אפריקה (1897–1899). 

היה נשיא האיגוד האסטרונומי הבינלאומי בשנים 1925–1928. 

ב-1907 מונה לראש החוג לאסטרונומיה באוניברסיטת ליידן. היה מנהל מצפה ליידן מ-1919 ועד מותו.

תרם תרומות חשובות לתחום של קוסמולוגיה פיזיקלית.

כתב מאמר יחד עם אלברט איינשטיין ב-1932 ובו טענו כי יכולות להיות כמויות גדולות של חומר שאינן פולטות אור, מושג המוכר כיום כחומר אפל.

הוא הגה את הרעיון של מרחב דה סיטר ויקום דה סיטר, פתרון של תורת היחסות הכללית של איינשטיין, כאשר אין חומר ויש קבוע קוסמולוגי חיובי. מצב כזה גורר התפשטות אקספוננציאלית של יקום ריק.

דה סיטר נודע גם בשל מחקרו על תנועת ירחי צדק.

וילם דה סיטר מת לאחר מחלה קצרה בנובמבר 1934.

בנו, ארנוט דה סיטר (1905–1944) היה מנהל מצפה בושה בלמבנג, אינדונזיה, שם חקר את הצביר הכדורי M4.

## פרסים והוקרה
פרסים:
*מדליית ג'יימס קרייג ווטסון (1929)
* מדליית ברוס (1931)
* מדליית זהב של החברה המלכותית לאסטרונומיה (1931)

נקראו על שמו:
* מכתש דה סיטר  על הירח
* אסטרואיד 1686 דה סיטר
* נוסחת היקום דה סיטר 
* מרחב דה סיטר 
* מרחב אנטי דה סיטר 
* שמורת דה סיטר ליחסות פרטית 
* מרחב איינשטיין-דה סיטר 
* ניסוי הכוכב הכפול של דה סיטר 
* האפקט הגאודטי נקרא גם אפקט דה סיטר 
* נוסחת דה סיטר שוורצשילד 

## פרסומים

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אסטרונומים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:מתמטיקאים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:אסטרונומים הולנדים
קטגוריה:פיזיקאים הולנדים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חרונינגן
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ליידן
קטגוריה:סגל אוניברסיטת חרונינגן
קטגוריה:זוכי מדליית ברוס
קטגוריה:מתמטיקאים הולנדים
קטגוריה:נשיאי האיגוד האסטרונומי הבין-לאומי
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1872
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-1934
ניר גלילי

**ניר גלילי** (נולד ב-1955) הוא קצין צה"ל בדימוס ומנכ"ל ישראלי. סיים את שירותו בצה"ל בדרגת תת-אלוף. שירת בחיל השריון כמפקד חטיבה 500 וכמפקד המרכז הלאומי לאימונים ביבשה. לאחר מכן היה מנכ"ל שלמה Sixt וסונול.

## ביוגרפיה
לגלילי תואר ראשון (BA) בהיסטוריה כללית מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני במנהל עסקים למנהלים (EXECUTIVE MBA), אותו סיים בהצטיינות בבית הספר לניהול ע"ש רקנאטי. גלילי אב לשלושה ילדים. מתגורר במושב ביצרון.

### שירותו הצבאי
עם גיוסו לצה"ל שובץ בחיל השריון. גלילי עבר הכשרה כלוחם וקורס מפקדי טנקים. ולחם במלחמת יום הכיפורים. בהמשך השלים קורס קצינים ושירת כמפקד מחלקה וכמפקד פלוגה בחיל השריון. במלחמת לבנון הראשונה שימש סגן מפקד גדוד 195 בחטיבה 500. בהמשך שירת כמפקד גדוד 430 כאשר הגדוד היה בלבנון וכמפקד חטיבה 500. בתפקידו הבא שימש מפקד עוצבת עידן, אוגדת מילואים משוריינת, בדרגת תא"ל.

ב-1995 מונה למפקד המרכז הלאומי לאימונים ביבשה. בשנת 1996, בעקבות תלונה של פקידה שלו על אונס, גלילי הודה כי קיים עימה מפגשים בעלי אופי מיני. הפרקליטות הצבאית החליטה שלא להעמידו לדין בעקבות סירוב הפקידה להעיד נגדו. הוא הועמד לדין משמעתי בפני סגן הרמטכ"ל, מתן וילנאי, שנזף בו על התנהגות שאינה הולמת קצין צה"ל וגזר עליו עיכוב דרגה למשך שנתיים. בשנת 1999 ביקש שאול מופז למנותו למפקד גיס בדרגת אלוף. הפקידה עתרה לבג"ץ, שאישר את קידומו בתפקיד, אולם פסל את העלאתו של גלילי לדרגת אלוף, בנימוק שדרגה, שלא כמו תפקיד, היא עניין של סטטוס ואות הוקרה וגלילי אינו ראוי להוקרה בגלל מעשיו.

בהחלטתם כתבו השופטים:

בספרם "יורים ושופטים" משנת 2014 מגדירים פרופסור סטיוארט כהן ופרופסור עמיחי כהן את פסק הדין שניתן בעניינו של גלילי כעדות ל"עליית האקטיביזם השיפוטי של בית המשפט העליון הישראלי בתחומי הביטחון הלאומי".

### לאחר השחרור מצה"ל
גלילי שימש מנכ"ל חברת שלמה Sixt במשך עשר שנים.

במרץ 2016 נחקר בחשד לעברות מס, בעת שהיה מנכ"ל חברת שלמה אחזקות. הפרשה נחשפה על ידי העיתון "גלובס", בעקבות בקשה לתובענה ייצוגית שהוגשה נגד חברת שלמה SIXT בטענה להחזרי ביטוח פיקטיביים. מחקירה של יחידת החקירות של המכס ומע"מ עלה חשד לפיו חברות בקבוצת שלמה, בעת התקשרותן עם חברת הביטוח ש. שלמה ביטוח, שאף היא בבעלות הקבוצה, לצורך אספקת פוליסות ביטוח ללקוחותיהן, העבירו לה סכומים הנמוכים במאות שקלים מהסכום בו הן בעצמן חייבו את הלקוחות בעבור הביטוח. אולם, הפער בין תשלום הלקוחות לבין התשלום שהועבר לחברת הביטוח לא דווח כהכנסה חייבת במע"מ. במאי 2020 רשות המיסים הסכימה לסגור את הפרשה בתשלום כופר על ידי קבוצת שלמה, ללא העמדה לדין פלילי.

בשנת 2010 מונה גלילי למנכ"ל סונול. בפברואר 2024 הודיע על כוונתו לפרוש מתפקיד זה.

## קישורים חיצוניים
* ניר גלילי, באתר של המרכז ללימודים אקדמיים
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:מפקדי חטיבה 500
קטגוריה:מפקדי המרכז הלאומי לאימונים ביבשה
קטגוריה:מפקדי עוצבת עידן
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:מנכ"לים יוצאי שירות קבע בצה"ל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבה 500
קטגוריה:ביצרון: אישים
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת לבנון הראשונה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1955
תלמי פילדלפוס (בנה של קלאופטרה)

**תלמי פילדלפוס** (ביוונית: **Πτολεμαῖος ὁ Φιλάδελφος**, שמשמעותו היא "תלמי אוהב האחים"; נולד בסוף בשנת 36 לפנה"ס, מת כנראה בין השנים 29–26 לפנה"ס) היה נסיך מבית תלמי ובנם הצעיר של קלאופטרה השביעית מלכת מצרים והמצביא הרומי מרקוס אנטוניוס. מוצאו היה הלניסטי וגם רומי. הוא נולד באלכסנדריה וחי שם עד לכיבושה של אלכסנדריה בשנת 30 לפנה"ס.

## משפחתו
אימו הייתה קלאופטרה השביעית, השליטה האחרונה של מצרים התלמיית. לאחר מותה הפכה מצרים לפרובינקיה רומית. אביו היה מרקוס אנטוניוס, מצביא ומדינאי רומאי, מתומכיו החשובים של יוליוס קיסר וחבר בטריומווירט השני.
* קיסריון – אחיו למחצה (אביו היה יוליוס קיסר), נולד ב-47 לפנה"ס. בגיל 4 הוכתר למלך תלמי החמישה עשר לצידה של אימו.
* קלאופטרה סלנה השנייה – אחותו, נולדה בשנת 40 לפנה"ס.
* אלכסנדר הליוס – אחיה התאום של קלאופטרה סלנה, נולד בשנת 40 לפנה"ס.

בנוסף, היו לאביו ילדים נוספים מנשותיו הקודמות.

## ביוגרפיה
אלכסנדר נולד מרומן האהבים של הוריו באנטיוכיה שבסוריה. לאחר מספר שנים שבהן הוריו לא היו בקשר, הם חזרו ונפגשו בשנת 37 לפנה"ס באנטיוכיה לאחר שאנטוניוס הזמין את קלאופטרה לשם כדי לקבל ממנה סיוע למלחמתו בפרתים. בעקבות המפגש הם חידשו את הקשר ביניהם ובעקבות כך העביר אנטוניוס לקלאופטרה השביעית נחלות שונות. לקראת סוף החורף הייתה קלאופטרה בהיריון עם תלמי פילדלפוס. אנטוניוס יצא לקרב באימפריה הפרתית ובמסעו השני נגדם הצליח לכבוש את ארמניה. את מצעד הניצחון קיים בשנת 34 לפנה"ס באלכסנדריה, ובמסגרתו, בהיותו בן שנתיים, הוכתר תלמי פילדלפוס לשליט פניקיה, סוריה עד נהר הפרת וקיליקיה.

בשנת 31 לפנה"ס נוצחו אנטוניוס וקלאופטרה בקרב אקטיום, הפסד שהיה תחילת הסוף. בסופו של דבר, בשנת 30 לפנה"ס, כבש אוקטביאנוס את אלכסנדריה ובאוגוסט של שנת 30 לפנה"ס התאבדו הוריו של תלמי. אחיו קיסריון נרצח על ידי אוקטביאנוס ותלמי, אחיו ואחותו נלקחו לרומא, שם השתתפו במצעד הניצחון שהתקיים בשנת 29 לפנה"ס. הם צעדו אזוקים בשרשראות זהב שהקשו עליהם את ההליכה. אוקטביאנוס נתן את שלושת האחים לאוקטביה, אשתו לשעבר של אביהם, והם גדלו במשק ביתה. ייתכן גם שבעת המצעד כבר לא היה בין החיים.

לא ידוע מה עלה בגורלו של תלמי לאחר מכן. המקור היחיד הנוסף המזכיר אותו הוא דיו קסיוס, המציין אותו ואת אחיו אלכסנדר הליוס כשהוא מספר על נישואיה של קלאופטרה סלנה, ובאותה עת הם היו כבר בין המתים. ייתכן שחלה ומת, ייתכן גם שאוקטביאנוס, שחס על חייו בעת כיבוש אלכסנדריה, דאג להורגו מאוחר יותר כדי שלא יהווה איום בעת התבגרותו.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

פילדלפוס
קטגוריה:קלאופטרה השביעית
ארנו (אטול)

**ארנו** (במרשלית: **Arņo**) הוא אטול באוקיינוס השקט הכולל 133 איי אלמוגים. האיים הם חלק מאיי מרשל.

השטח היבשתי של ארנו הוא 13 קמ"ר. שלא כמו רוב האטולים אטול ארנו מקיף שלוש לגונות ולא אחת. שטח הלגונה הגדולה 338.7 קמ"ר ובנוסף יש שתי לגונות קטנות האחת בצפון האטול והשנייה במזרחה.

באטול חיים 2,068 תושבים (נכון ל-2008) המפוזרים במספר כפרים, שהגדול בהם הוא אִין (Ine).

שטחו הכולל של האטול הוא 14.7 קילומטרים רבועים. הוא מקיף לגונה בשטח של 290 קילומטרים מרובעים. ארנו הוא האטול הקרוב ביותר לאטול מג'ורו בו ממוקמת בירת איי מרשל, וממוקמת במרחק של 20 ק"מ.

כלכלת ארנו מבוססת על ייצור קופרה שמשמש לייצור שמן קוקוס. נשות האטול מייצרות תיקי קילי.

## תחבורה
באטול שני מנחתים למטוסים:
* בכפר אין (Ine) מנחת מרובד חצץ, באורך כ-750 מטר.
* בכפר טינק (Tinak) מנחת מרובד חצץ, באורך כ-870 מטר.
את שני המנחתים משרתת חברת התעופה של איי מרשל.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:איי מרשל: אטולים
קטגוריה:איים באוקיינוס השקט
אייל בצר

**אייל בצר** (נולד ב-15 ביולי 1950, א' באב תש"י) הוא פוליטיקאי ישראלי ששימש ראש המועצה האזורית עמק יזרעאל.

## ביוגרפיה
אייל בצר הוא בנם של שרה (לבית הורוביץ) ונחמן בצר ונכדם של שפרה לבית שטורמן (אחותו של חיים שטורמן) וישראל בצר, ממייסדי אום ג'וני, מרחביה ונהלל. הוא אחיו של קצין צה"ל מוקי בצר.

ב-1968 התגייס בצר לצה"ל, לסיירת מטכ"ל. עם סיום המסלול והשירות המבצעי בסיירת, יצא לקורס קציני חי"ר. שימש מפקד צוות בסיירת צנחנים ולאחר מכן סגן מפקד פלוגת סיור זו. במלחמת יום הכיפורים נלחם כקצין מילואים בסיירת 70. במלחמת שלום הגליל שימש מפקד פלוגת "עורב צנחנים" במילואים. הוא בוגר קורס מג"דים ושירת כרס"ן במילואים.

בצר הוא חבר מושב נהלל ובשנים 1993–1998 שימש מזכיר המושב ויו"ר הנהלת המושב ומפעליו. במהלך כהונתו, יזם והוציא לפועל את הסדרת החובות וההתחייבויות של המושב, לאחר קריסת ארגון מושבי הצפון.

בשנים 1999–2006 כיהן כסגן ומ"מ ראש המועצה האזורית עמק יזרעאל. בתקופה זאת, שימש גם דירקטור במנהלת אזור התעשייה "שגיא 2000", במנהלת אזור התעשייה עפולה-יזרעאל ובחברה הכלכלית "עמק יזרעאל". עד אפריל 2013, שימש יו"ר רשות ניקוז ונחלים קישון.

בין 2006 לשנת 2024, כיהן כראש המועצה האזורית.

בצר כיהן גם בתפקידים ציבוריים נוספים, מלבד היותו ראש המועצה:
* יו"ר הוועדה המקומית-מרחבית לתכנון ובנייה יזרעאלים המשותפת לארבע רשויות – עמק יזרעאל, מגידו, זרזיר וכעבייה טבאש-חג'ג'רה, שמונות 60,000 תושבים ושטחן 500,000 דונמים
* יו"ר ועדת הביטחון של מרכז המועצות האזוריות
* יו"ר אזור התעשייה "שגיא 2000", המשותף למועצה האזורית עמק יזרעאל ועיריית מגדל העמק
* יו"ר החברה הכלכלית של המועצה האזורית עמק יזרעאל
* יו"ר חברת יובלי העמק – תשתיות מים וביוב של המועצה
* חבר הנהלת המרכז והמזכירות של המועצות האזוריות
* חבר הוועדה המחוזית צפון לתכנון ובנייה במשך חמש שנים
* חבר הוועד המנהל וחבר הנאמנים של מכללת עמק יזרעאל
* יו"ר מרכז חקלאי העמק.

בצר נשוי לזהר לבית גפן, אחותו של יהונתן גפן, ואב לשלושה.

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי המועצה האזורית עמק יזרעאל
קטגוריה:משפחת שטורמן
קטגוריה:משפחת גפן
קטגוריה:נהלל: אישים
קטגוריה:לוחמי סיירת מטכ"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950