open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
כנסיית יאן מנפומוק

שמאל|250px
**כנסיית העלייה לרגל של יאן מנפומוק** (צ'כית **Kostel svatého Jana Nepomuckého**) בגבעת זלנה הורה (Zelená Hora) שבעיר הצ'כית ז'דאר נאד סאזבו (Žďár nad Sázavou), באזור הגבול שבין בוהמיה למוראביה, היא יצירת המופת האחרונה של יאן סנטיני אייכל, שהיה אדריכל צ'כי ששילב בין הבארוק הבורומינסקי לבין אלמנטים גותיים בבנייה ובקישוטים.

## היסטוריה
ימין|ממוזער|200px|המזבח המרכזי
ב-1719 הורה הארכיבישוף של פראג לחקור את שרידיו של הקדוש הנוצרי יאן מנפומוק לאחר שהתברר כי לשונו של יאן שרדה בשלמותה, דבר המעיד על היותו אדם קדוש. כתוצאה מכך יאן מנפומוק זכה לפרסום רב, ובעיקר במנזר הציסטרציאני שבז'דור נאד סוז'בו. מנזר זה מילא את מקומו של המנזר בזלנה הורה שנהרס במהלך המלחמות ההוסיטיות, היכן שיאן קיבל את חינוכו המוקדם. נזירים מזלנה הורה הקימו את המנזר החדש. וצ'לב ויימלובה, שהיה אחד ממעריציו של יאן מנפומוק ושימש בתפקיד אב המנזר בין 1705 ל-1738, החליט לבנות כנסייה לכבודו של יאן מנפומוק.

מטרתה של הכנסייה הייתה לשמש כאתר עלייה לרגל. העבודות החלו בשנת 1719, שלוש שנים לפני שמעמדו של יאן כקדוש נוצרי זכה לאישור הסופי. האדריכל שהופקד על הבנייה היה יאן סנטיני אייכל, שעבד עבור אב המנזר על מגוון פרויקטים מאז 1706. שני האנשים שיתפו פעולה בעיצוב הכנסייה, והתבססו בין השאר על המשמעות הסמלית של לשונו של יאן מנפומוק, ועל המשמעות הנומרולוגית של הספרות 5 ו-3 (יאן מנפומוק מת בגיל 53).

הכנסייה קודשה ב-16 במאי 1720 למרות שבנייתה לא הסתיימה, כיוון שתאריך זה היה יום המרטירדום של יאן מנפומוק. בנייתו של החלק העיקרי הסתיימה ב-1721, ושנה אחת לאחר מכן קודשו הרהיטים והקישוטים בטקס נוסף. אולם, בניית הקלויסטרים והמבנים המשניים הסתיימה רק ב-1727. בשנים שלאחר מכן הוספו אלמנטים שונים כגון המזבח הראשי והמזבח המשני, דוכן דרשה, ומספר פסלים.

הכנסייה שימשה כאתר עלייה לרגל חשוב עד לביטול המנזרים ב-1784. השימוש בה נמשך מאז, ובמהלך המאה ה-19 החלו להשתמש בקלויסטר כבית קברות.

## תיאור
שמאל|ממוזער|250px|שביל הכניסה
הכנסייה, ביחד עם הריהוט שעוצב על ידי סנטיני עצמו, ידועה בשל מאפייניה הגותיים והסימבוליות המורכבת שלה, שהיו חריגים ביחס למקובל באותה תקופה. בנימוקי ההכרזה של אונסק"ו נאמר כי מטרתם של היחסים בתוכניתו של סנטיני הייתה "יצירת מציאות מרחבית עצמאית", כאשר "המספר 5 דומיננטי במתאר ובפרופורציות" של הכנסייה. לדוגמה, בקלויסטר יש 10 קווים מעגליים הנפגשים במרכז הכנסייה, ולפיהם נקבע המיקום של הקפלות והשערים. לצד החיצוני של הכנסייה יש מראה של גוף אנכי מרכזי המעוצב בצורת כוכב מחומש. המורפולוגיה של הצד החיצוני איננה מורכבת, והאלמנטים הגותיים עשויים מסטוקו, כך שהרושם הראשוני של גאומטריית המבנה הבסיסי מתחזק. לפתחי הפורטיקו והחלונות יש קמרונות מחודדים ומסגרות פסים פשוטות, המפשטים את האלמנטים הגותיים.

הרושם העיקרי של פנים הכנסייה הוא של פאר רב וכיווניות כלפי מעלה. חלל הכנסייה מחולק לשני חלקים על ידי הגלריה שבסיס הקמרון. החלל המרכזי מתחלק לחמש גומחות, ארבע מתוכן מופרדות זו מזו על ידי מחיצות אופקיות, כאשר המזבח הראשי נמצא בגומחה החמישית והמזרחית ביותר.

רוב הריהוט המקורי של הכנסייה השתמר מאז בנייתה, והוא כולל בין השאר את המזבח הראשי שתוכנן על ידי סנטיני ומייצג את הגעתו של יאן מנפומוק לגן עדן, וכן את ארבעת המזבחות הצדדיים שתוכננו גם כן על ידי סנטיני ומייצגים את ארבעת האוונגליסטים.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מבני בארוק
קטגוריה:צ'כיה: כנסיות
נס ניו זילנד הלבן

**נס ניו זילנד הלבן** הוא הדגל הימי הצבאי של ניו זילנד המונף על ספינות הצי המלכותי של ניו זילנד. זהו נס לבן עם דגל הממלכה המאוחדת בקנטון מושחת עם הצלב הדרומי בצבע אדום על פי עיצובו של דגל ניו זילנד. 

עד שנות השישים של המאה העשרים הניפו ספינות הצי המלכותי הניו זילנדי את הנס הלבן של הצי המלכותי הבריטי, אך בגלל שינויים במדיניות החוץ של הממלכות השונות של חבר העמים אומץ דגל חדש אשר יבדיל בין הספינות של הציים המלכותיים השונים. הדגל הנוכחי אומץ בשנת 1968. 

ימין|ממוזער|150px|נס ניו זילנד הלבן

## ראו גם
* נס לבן

## קישורים חיצוניים
* 
* אתר משרד התרבות והמסורת של ניו זילנד - דגלים ניו זילנדיים אחרים
* האנציקלופדיה של ניו זילנד 1966 - דגלים, נס ניו זילנד ודגלי הממשל

קטגוריה:ניו זילנד: דגלים

ניו זילנד
ניו זילנד
ניו זילנד
קטגוריה:דגלים בצבע אדום-כחול-לבן
קירילוס ומתודיוס

**קירילוס** (826 – 869) ו**מתודיוס** (815 – 885) (ביוונית: **Κύριλλος και Μεθόδιος**; בסלאבית כנסייתית עתיקה: **Кѷриллъ и Меѳодїи**; ברוסית מודרנית: **Кирилл и Мефодий**) היו זוג אחים יוונים ביזנטיים ילידי סלוניקי של המאה ה-9 שפעלו כשליחי הנצרות אל הסלאבים של מוראביה הגדולה ופאנוניה.

על עבודתם, אשר השפיעה רבות על התפתחותם התרבותית של הסלאבים, זכו לתואר **השליחים אל הסלאבים**. מיוחסת להם יצירתו של האלפבית הגלגוליטי – האלפבית הראשון ששימש ככתב עבור השפה הסלאבית הכנסייתית העתיקה. האלפבית הקירילי, המבוסס על זה הגלגוליטי, משמש עד ימינו במספר שפות סלאביות.

ההיסטוריון והבלשן שלמה אברהם רוזאניס טען כי האחים שאלו אותיות מהכתב העברי כשפיתחו את הכתב הקירילי, כגון האותיות ש (Ш בכתב קירילי) ו-צ (Ц בכתב קירילי).

לאחר מותם של האחים המשיכו תלמידיהם את עבודת המיסיון בקרב עמים סלאביים נוספים. שני האחים נחשבים בנצרות האורתודוקסית לקדושים, ומשתייכים לקבוצה המצומצמת של הקדושים "שווי הערך לשליחים". בשנת 1880 הכניס האפיפיור לאו השנים עשר את יום חגם ללוח השנה של הכנסייה הקתולית. ב-1980 הכריז עליהם האפיפיור יוחנן פאולוס השני כעל קדושים מגינים שותפים של אירופה, יחד עם בנדיקטוס מנורסיה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:אנשי דת יוונים
קטגוריה:מיסיונרים
קטגוריה:סלאבים
קטגוריה:אלפבית קירילי
קטגוריה:קדושים נוצרים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:תאולוגים ביזנטים
קטגוריה:אישים שהונצחו בשטרות כסף בולגריים
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי צ'כוסלובקיה
קירילוס

**קיריל** או **קירילוס** (Cyrillus)** **הם שמות שמקורם ביוונית ומשמעותם אציל.
יוהנס גירסינג

**יוהנס גירסינג**  (בדנית: **Johannes Hjalmar Giersing **; 18 בנובמבר 1872 - 11 בנובמבר 1954), שחמטאי דני שהיה פעמיים  אלוף דנמרק בשחמט בשנים (1915 ו-1918) ואלוף ארצות הצפון בשנת 1903. http://dsu9604.dsu.dk/nmny/100gb/gb-nm100.htm

בתחילת הקריירה השחמטאית שלו חלק מקום 4-5 בתחרות קופנהגן 1895 (ניצח: אנדראס רוזנדל ). גירסינג השתתף מספר פעמים באליפות השחמט של ארצות הצפון וניצח בתחרות הרביעית שהתקיימה באוסלו בשנת 1903. כמו כן הגיע למקום השישי בתחרות השנייה שהתקיימה בקופנהגן בשנת 1899 (ניצח: יורגן מולר), חלק מקום 5-6 בתחרות השלישית שהתקיימה בגטבורג בשנת 1901 (ניצח: יורגן מולר), הגיע עשירי בתחרות סטוקהולם 1906 (ניצחו: אוסיפ ברנשטיין  וקרל שלכטר), הגיע עשירי בתחרות סטוקהולם 1912 (האליפות השמינית של ארצות הצפון, ניצח: אלכסנדר אלכין), חלק מקום 6-7 בתחרות קופנהגן 1916  (האליפות התשיעית של ארצות הצפון, ניצח: פאול יונר), הגיע למקום החמישי בתחרות אוסלו 1917 (האליפות העשירית של ארצות הצפון, ניצח: גוסטף ניהולם) והגיע למקום ה-11 בתחרות קופנהגן 1924  (האליפות ה-12 של ארצות הצפון, ניצח: אהרון נימצוביץ' ).

גירסינג היה פעמיים  אלוף דנמרק בשחמט בשנים 1915 ו-1918 והגיע למקום השלישי באליפות דנמרק לשנת 1925 (ניצח: אריק אנדרסן).

## קישורים חיצוניים

* מידע כללי

קטגוריה:אלופי דנמרק בשחמט
קטגוריה:שחמטאים דנים
קטגוריה:ילידי 1872
קטגוריה:דנים שנפטרו ב-1954
סטפנו רוסלי די טורקו

**סטפנו רוסלי די טורקו** (באיטלקית: **Stefano Rosselli, marquis del Turco**; 27 ביולי 1877 - 18 באוגוסט 1947), שחמטאי איטלקי שהיה אלוף איטליה בשחמט פעמיים בשנים 1923 ו-1931.

רוסלי די טורקו השתתף בעשר אליפויות השחמט הראשונות של איטליה, והיה אלוף איטליה בשחמט פעמיים. בשנת 1921 חלק מקום 7-8 בתחרות ויארג'ו (אליפות איטליה הראשונה, ניצח: דוד מרוטי), ניצח בדו-קרב על תואר האלוף את דוד מרוטי 8.5-4.5 בנאפולי, בשנת 1923, הפסיד בדו-קרב למריו מונטיצ'לי 6-8 בפירנצה בשנת 1929, ניצח באליפות הרביעית שהתקיימה במילנו בשנת 1931, הגיע למקום השישי בתחרות מילנו 1934 (ניצח: מריו מונטיצ'לי), חלק מקום 2-3 בתחרות פירנצה 1935 (ניצח: אנטוניו סאקוני), חלק מקום 7-9 בתחרות פירנצה 1936 (ניצח: וינצנזו קסטלדי), הגיע למקום ה-12 בתחרות נאפולי 1937 (ניצח: וינצנזו קסטלדי), חלק מקום 7-8 בתחרות רומא 1939 (ניצח: מריו מונטיצ'לי) וחלק מקום 7-8 בתחרות פירנצה 1943 (האליפות העשירית של איטליה, ניצח: וינצנזו נסטלר).

רוסלי די טורקו חלק מקום 8-9 בתחרות סן רמו בשנת 1911 (ניצח: הנס פארני), סיים במקום החמישי בתחרות טרייסט בשנת 1923 (ניצח: פאול יונר), חלק מקום 12-13 בתחרות מרן 1924 (ניצח: ארנסט גרינפלד), סיים במקום התשיעי בתחרות מרן 1926 (ניצח: אדגר קול). רוסלי די טורקו ניצח בתחרות ליבורנו בשנת 1926, סיים שישי בתחרות ונציה 1929 (ניצח: פיטשק) וחלק מקום 2-3 עם אברהם באראץ אחרי המנצח בריין פטריק ריילי בתחרות ניצה 1931.

## השתתפות באולימפיאדות

רוסלי די טורקו השתתף באולימפיאדת השחמט 1924, אולימפיאדת השח הבלתי רשמית בפריז בשנת 1924, שם חלק מקום 14-15 בתחרות הניחומים עם 4.5/8 (ניצח: קארל הרומאדקה), לאחר שבמוקדמות חלק מקום שני-שלישי בבית בו שיחק.

* באולימפיאדת השחמט 1927, האולימפיאדה הראשונה שהתקיימה בלונדון, בלוח הראשון השיג תוצאה של +2 -3 =10 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו), איטליה הגיעה למקום העשירי
* באולימפיאדת השחמט 1931, האולימפיאדה הרביעית שהתקיימה בפראג, בלוח הראשון השיג תוצאה של +2 -8 =8 איטליה הגיעה למקום ה-16
* באולימפיאדת השחמט 1933, האולימפיאדה החמישית שהתקיימה בפולקסטון, בלוח הראשון השיג תוצאה של +1 -6 =5. ניצחונו הבודד של רוסלי די טורקו הושג מול ארנסט גרינפלד.
* באולימפיאדת השחמט 1935, האולימפיאדה השישית שהתקיימה בורשה, בלוח השלישי השיג תוצאה של +1 -11 =3. 
* באולימפיאדת השחמט 1936, באולימפיאדה השלישית הבלתי רשמית שהתקיימה במינכן, בלוח השני השיג תוצאה של +2 -10 =5
* באולימפיאדת השחמט 1937 האולימפיאדה השביעית שהתקיימה בסטוקהולם, בלוח המילואים הראשון השיג תוצאה של +2 -7 =0.

בין השנים 1911-1916 ו-1923-1943 היה עורך הביטאון השחמטאי L’Italia Scacchistica.

## קישורים חיצוניים

* אומדן מד כושר של רוסלי די טורקו
* אוסף ממשחקי של רוסלי די טורקו

## הערות שוליים

קטגוריה:שחמטאים שהשתתפו באולימפיאדת השחמט
קטגוריה:אלופי איטליה בשחמט
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1877
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1947
רחוב בליקר

[ממוזער|שמאל|250px|מבט דרומה מכיוון [פארק כיכר אבינגדון]]
[ממוזער|שמאל|250px|מבט מערבה לעבר בליקר סטריט מכיוון ה[באורי.]]
**רחוב בליקר** (באנגלית: **Bleecker Street**) הוא רחוב בשכונת גריניץ' וילג' של רובע מנהטן בעיר ניו יורק. הרחוב מהווה כיום את מרכז חיי הלילה של שכונת גריניץ' וילג' ונחשב לאחד מאתרי הבילוי העיקריים באי מנהטן.

הרחוב מקשר את פארק כיכר אבינגדון (במפגש השדרה השמינית) ורחוב הדסון שבשכונת הווסט וילג', לאזור הבאורי שבשכונת האיסט וילג'.

הרחוב נקרא על שם אנתוני בליקר (1770–1827), עורך דין ומשורר שהיה חבר של וושינגטון אירווינג ושל ויליאם קאלן בריינט. חוותו של בליקר הייתה ממוקמת במקום בו עובר כיום הרחוב. בשנת 1808 העניקו בליקר ורעייתו את אדמות החווה במתנה לעיר ניו יורק, ובאזור שהוענק לעיר נבנה הרחוב. 

לאחר סלילתו הגיע הרחוב רק עד השדרה השישית, בשנת 1829 הוארך הרחוב מערבה עד השדרה השמינית.

ברחוב ממוקם בניין באיארד-קונדיקט המהווה אתר היסטורי לאומי של ארצות הברית.

## אזכורים תרבותיים
הרחוב מוזכר בשירים רבים ובהם:
* באלבום "Wednesday Morning, 3 A.M." של הצמד סימון וגרפונקל ישנו שיר המכונה "בליקר סטריט" והמתאר את הרחוב.
* באלבום "The Wild, the Innocent & the E Street Shuffle" של ברוס ספרינגסטין, בשיר "Kitty's Back", מוזכר הרחוב ונאמר "Cat somehow lost his baby down on Bleecker Street".
* הרחוב מוזכר בשיר "Punkrocker" של איגי פופ.
כמו כן הרחוב מוזכר בספרים, סרטים וסדרות טלוויזיה ובהם:
* "הקדוש מרחוב בליקר" היא אופרה שנכתבה על ידי המלחין האמריקאי ג'יאן קארלו מנוטי, ואשר זכתה בפרס פוליצר למוזיקה בשנת 1955.
* מספר סצנות בסדרת הטלוויזיה "חברים" מתרחשות ברחוב בליקר.
* הרחוב מוזכר בספרו של סטיבן קינג "המגדל האפל".
* הרחוב מוזכר בסרטו של וודי אלן "ישנוני", ומספר סצנות מהסרט "כנופיות ניו יורק" מתרחשות ברחוב.

## קישורים חיצוניים

*רחובות גריניץ' וילג' באתר Forgotten New York

קטגוריה:גריניץ' וילג'
בליקר
נוליטה

**נוליטה** (באנגלית: **Nolita** או **NoLIta** - הלחם בסיסים של "North of Little Italy" - "צפונית לאיטליה הקטנה") היא שכונה במנהטן תחתית בעיר ניו יורק.
## גאוגרפיה
השכונה גובלת בצפונה ברחוב האוסטון, במזרחה בשכונה באורי, בדרומה ברחוב ברום (Broome Street) ובמערבה ברחוב לאפייט. השכונה נמצאת מזרחית לשכונת הסוהו, דרומית לשכונת נוהו, מערבית ללואר איסט סייד (הצד המזרחי התחתון של האי מנהטן) וצפונית לשכונת איטליה הקטנה (ומכאן שם השכונה) ולשכונת צ'יינה טאון.

בעבר נחשבה השכונה לחלק משכונת איטליה הקטנה אולם עם השנים עזבו המהגרים האיטלקיים שהתגוררו בה את השכונה, והשכונה איבדה את צביונה האיטלקי. בשנות ה-90 של המאה ה-20, החלה השכונה להתאפיין באוכלוסייה צעירה מהמעמד הבינוני העליון ("יאפים"), והפכה להיות אזור מגורים ובילויים. על מנת להבדיל את השכונה משכונת איטליה הקטנה הדרומית לה, החלו להשתמש בקיצור "נוליטה" (השימוש הראשון בקיצור זה היה בעיתון הניו יורק טיימס ב-5 במאי 1996) - בדומה להלחמי הבסיסים "סוהו", "נוהו" ו"טרייבקה", שמות השכונות הסמוכות.

בשכונה נמצאת קתדרלת פטריק הקדוש הישנה (במפגש הרחובות מוט ופרינס), אשר שימשה כקתדרלה המרכזית של הנוצרים הקתוליים בניו יורק, מאז פתיחתה בשנת 1815 ועד לבניית קתדרלת פטריק הקדוש בשנת 1879.

## קישורים חיצוניים

* מפה של השכונה
* השכונה באתר גוגל מפות

קטגוריה:מנהטן: שכונות
קטגוריה:מנהטן תחתית
גאומטריה חישובית

[150px|שמאל|ממוזער|ה[קמור|קְמוֹר של אוסף של נקודות במישור הדו-ממדי (בכחול). ניתן לחשוב על הקמור כעל גומייה שנמתחה כך שתקיף את כל הנקודות, ולאחר מכן שוחררה.]]

**גאומטריה חישובית** היא תחום במתמטיקה ובמדעי המחשב העוסק במבני נתונים ובאלגוריתמים לפתרון בעיות גאומטריות באמצעות מחשב. 
הבעיות הנדונות בתחום זה נוגעות לעצמים גאומטריים כמו נקודות, קטעים ומצולעים במישור, או לנקודות, לקטעים, למשטחים וכדומה במרחב מממד גבוה יותר.
המחקר העיוני בגאומטריה חישובית מיושם בתחומים אחרים במדעי המחשב, כגון: ראייה ממוחשבת, גרפיקה ממוחשבת, רובוטיקה ומערכות תיב"ם וכן בתחומים שאינם נמנים עם מדעי המחשב, כגון: הנדסה, סטטיסטיקה, מערכת מידע גאוגרפי וביולוגיה מולקולרית. 
## נושאים נוספים
* בעיית הגלריה לאמנות העוסקת במספר הקטן ביותר של שומרים בגלריה כך שיוכלו מבלי לעזוב את משמרתם להשגיח על כל נקודה בגלריה שקירותיה ישרים.
* הסריקה של גראהם שהוא אלגוריתם למציאת הקמור של קבוצת נקודות במישור.
* שילוש דלוני של קבוצת נקודות במישור הוא שילוש של קבוצת הנקודות כך שאף נקודה אינה נמצאת בתור המעגל החוסם אחד מהמשולשים. התכונה אחרונה גורמת לשילוש להיות אופטימלי, מבחינות מסוימות, משום שהיא מבטיחה שהמשולשים שירכיבו את השילוש יהיו עבים ושמנים, ולא ארוכים ודקים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

*
נוהו

**נוהו** (באנגלית: **NoHo**) היא שכונה ברובע מנהטן של העיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית.
שמה של השכונה הם ראשי תיבות של המשפט באנגלית "**No**rth of **Ho**uston Street" - "צפונית לרחוב האוסטון" - במעין משחק מילים עם שם השכונה הדרומית לרחוב האוסטון - ה"סוהו" שהוא ראשי תיבות של המשפט "**So**uth of **Ho**uston" - "דרומית לרחוב היוסטון").
השכונה גובלת בדרומה ברחוב האוסטן, במערבה בשכונת הבאורי, בצפונה בכיכר אסטור ובמערבה בשדרת ברודוויי. השכונה ממוקמת בין השכונות גריניץ' וילג' והאיסט וילג'.

השכונה הוקמה בשנות ה-20 של המאה ה-19 עת שהוקם רחוב לאפייט. רחוב זה היה רחוב אופנתי ויוקרתי. קודם להקמת הרחוב היה האזור בו ממוקמת השכונה אזור חקלאי בו חוות רבות. לאחר הקמת השכונה הפכה השכונה למרכז תרבות. שרידים לתקופה זו הם מבני הקולונייד רו שנבנה בשנת 1833 ומבנה התיאטרון הציבורי בו פועל גם כיום התיאטרון הציבורי של ניו יורק.

ב-29 ביוני 1999 הוכרזו מבנים רבים בשכונה כמבנים היסטוריים לשימור בשל אופיים הייחודי.

## קישורים חיצוניים

* ההיסטוריה של השכונה

קטגוריה:מנהטן תחתית
קטגוריה:מנהטן: שכונות
גמריהו בן שפן

**גְּמַרְיָהוּ בֶן שָׁפָן** הוא דמות מקראית מספר ירמיהו, סופר ושר בחצר יהויקים מלך יהודה. על פי התארוך המקובל, חי סביב שנת 600 לפנה"ס.

גמריהו היה ממשפחה של סופרי המלך; אביו שפן היה סופר למלך יאשיהו, ובן אחיו, גדליהו בן אחיקם, היה מושל יהודה האחרון. המקרא מזכיר גם את בנו של גמריהו, מיכיהו. לשכתו של גמריהו הייתה ממוקמת ב"חצר העליון פתח שערי בית ה' החדש", שם קרא ברוך בן נריה את איגרת ירמיהו אודות החורבן העתידי.

## בית הבולות
בשנת 1982 חשף הארכאולוג יגאל שילה בשטח G של עיר דוד שכבת חורבן ועל גביה 51 בולות עם טביעות חותם מסוף תקופת בית ראשון. בין הבולות הייתה אחת עם השם **גמריהו בן שפן** אותו זיהה שילה עם גמריהו המקראי. הגילוי של ארכיון הבולות בתוך שכבת החורבן מתאים לכרונולגיה המקראית, המספרת על חורבן ירושלים 18 שנים בלבד לאחר תקופת חייו של גמריהו.

## ראו גם
;אישים נוספים מסוף תקופת בית ראשון שזוהו על גבי בולות
*יהוכל בן שלמיהו וגדליהו בן פשחור, מאויבי ירמיהו
*ברוך בן נריה סופר המלך יהויקם, חברם של גמריהו וירמיהו

## קישורים חיצוניים
* , שבו מוזכר גמריהו בן שפן ארבע פעמים (בפסוקים י', י"א, י"ב וכ"ה).
*יגאל שילה, אוצר של טביעות-חותם ישראליות על בולות מעיר דוד, מתוך כתב העת **[[קדמוניות]]**
*דליה שחורי, גמריהו בן שפן הסופר היה בשטח G, סנונית 
*עודד ליפשיץ, משפחת שפן ויחסה לירמיהו, אוניברסיטת תל אביב 
*תמונת הבולה עם שמו של גמריהו בן שפן באתר רשות העתיקות

## הערות שוליים

קטגוריה:אישים בספר ירמיהו
קטגוריה:אישים בתנ"ך המוזכרים במקורות חיצוניים
קטגוריה:אישי תנ"ך שממצאים ארכאולוגיים פורשו כשייכים להם

קטגוריה:יהויקים
טרייבקה

**טרייבקה** (באנגלית: **TriBeCa** - ראשי תיבות של "**Tri**angle **Be**low **Ca**nal Street" - "משולש הרחובות דרומית לרחוב קאנאל") היא שכונה ברובע מנהטן של העיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית.

השכונה נמצאת דרומית לרחוב קאנאל בין נהר ההדסון במערב לשדרת ברודוויי במזרח. בעבר התאפיינה במחסנים רבים שהיו ממוקמים בה, אולם בשנות ה-90 של המאה ה-20 הפכו מחסנים רבים לדירות מגורים (דירות לופט) והשכונה הפכה לאתר מגורים ובילויים.

השכונה נפגעה בפיגועי הטרור של ה-11 בספטמבר 2001 בשל קרבתה למגדלי התאומים, ועסקים רבים בה נסגרו. על מנת לשקם את השכונה, החל לפעול בה בשנת 2002 ביוזמת השחקן רוברט דה נירו פסטיבל הסרטים טרייבקה - פסטיבל סרטים בינלאומי, ובתוך זמן קצר שבה השכונה לפרוח, ומחירי הדירות והעסקים בה עלו.

## אוכלוסין

נכון לשנת 2000 התגוררו בשכונה 10,395 תושבים, כאשר צפיפות האוכלוסין הייתה 12,149 נפשות לקמ"ר. מרבית תושבי השכונה (82.34%) לבנים, ומתגוררים בה גם מיעוטים אסייתים (7.96%) ושחורים (4.89%). 6.34% מתושבי השכונה ממוצא היספני, 18.2% מהתושבים מהגרים שנולדו מחוץ לארצות הברית מהם 41.3% נולדו באירופה, 30.1% באסיה ו-11.1% מאמריקה הלטינית.

## אתרים בעלי חשיבות
עד שנות ה-70 הייתה שכונה טרייבקה שכונת מסחר ותעשייה, ומרבית מבניה היו מבני תעשייה (לופטים). בשלהי המאה ה-19 וראשית המאה ה-20 הייתה השכונה מרכז של ייצור טקסטיל, ובהתאם לכך מבני השכונה נבנו במקור עבור תעשייה זו. בשכונה מספר מבנים בעלי חשיבות ארכיטקטונית, ובהם בניין פאוול, שתוכנן על ידי קאררה והייסטינגס ונבנה בשנת 1892; בניין חברת הטלפון של ניו יורק, בניין רחוב וסט 140 הבנוי בסגנון אר דקו והבניין ששימש בעבר את בורסת הסחורות של ניו יורק ברחוב האריסון.

בשכונה ממוקם פתחה המזרחי של מנהרת הולנד, המקשרת בין העיר ניו יורק לניו ג'רזי.

בשכונה נמצא פארק שוק וושינגטון, בו גן משחקים גדול, ובו נערכים אירועים רבים לתושבי השכונה.
ממוזער|שמאל|פארק שוק וושינגטון
כמו כן ממוקמים בשכונה המכללה הקהילתית של רובע מנהטן (המהווה חלק מאוניברסיטת העיר ניו יורק), וכן בית ספר תיכון סטויווסאנט, הידוע בהתמחותו בתחום המדעים.

## קישורים חיצוניים

* פסטיבל הסרטים טרייבקה
* The TriBeCa Trib - עיתון שכונתי
* תמונות של השכונה בשנות ה-70 של המאה ה-20

## הערות שוליים

קטגוריה:מנהטן: שכונות
אליעזר גולדמן

**אליעזר גולדמן** (4 בדצמבר 1918 – 27 בנובמבר 2002) היה הוגה דעות ופילוסוף. פרופסור במחלקה לפילוסופיה של אוניברסיטת בר-אילן. מראשוני קבוצת שדה אליהו בעמק בית שאן.

## קורות חיים

אליעזר גולדמן נולד בניו יורק, למד בבית הספר התיכוני של "ישיבה קולג'" ולאחר אישורה כאוניברסיטה בישיבה אוניברסיטה. במקביל למד בבית המדרש הרבני ע"ש ר' יצחק אלחנן.

בשנת 1938 עלה לארץ ישראל ולמד באוניברסיטה העברית.

בשנת 1941 הצטרף לקיבוץ הדתי שדה אליהו, אחד מיישובי "חומה ומגדל", שם התגורר עד לפטירתו. גולדמן עבד שנים בגן הירק ואף היה מרכז המשק. הוא לימד בבית הספר המשותף של משקי הקיבוץ הדתי בעמק בית שאן. היה מן האידאולוגים הבולטים של תנועת הקיבוץ הדתי.
למד ולימד במחלקה לפילוסופיה של אוניברסיטת בר-אילן. עבודת הדוקטורט שלו עוסקת בתורת הפרגמטיזם.

עסק במחקר ובפרשנות על הרמב"ם, רב סעדיה גאון, הרב אברהם יצחק הכהן קוק והרב יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק.

גולדמן הושפע מהגותו של ישעיהו ליבוביץ, ופיתח הגות דתית פלורליסטית המכירה במורכבות זהותו של האדם מכל המדורים השונים שבהם הוא חי (הלכתי, מודרני, פוליטי, חברתי וכו') והדוחה תביעה לבלעדיות של אחד מהם. בין חידושיו הבולטים הוא המושג מטא-הלכה. מושג המדגיש את המטען הערכי והאידיאולגי של הפוסק בבואו לפסוק הלכה.

ב-1988 זכה בפרס ביאליק לחכמת ישראל.

## מספריו

* **Pragmatist ethics : a comparative study of the ethical theories of C.S. Peirce, William James, John Dewey and C.I. Lewis**, 1980

* **מחקרים ועיונים: הגות יהודית בעבר ובהווה**, עורכים: דני סטטמן ואבי שגיא, הוצאת מאגנס, תש"ס 2000.
* **יהדות ללא אשליה**, עורכים: דני סטטמן ואבי שגיא, מכון הרטמן והוצאת כתר, 2009.

## לקריאה נוספת
* **דעת - כתב עת לפילוסופיה יהודית וקבלה, חוברת 41** - החוברת כולה הוקדשה להגותו של גולדמן ולתחומי מחקרו.
* אבי שגיא, **מחויבות דתית בעולם מחולן: פרקי מבוא להגותו של אליעזר גולדמן**, דעת 36, תשנ"ו, עמ' 69–87.
* אבי שגיא, "אליעזר גולדמן: בין מחקר להגות", בתוך: דב שוורץ (עורך), **אוניברסיטת בר-אילן - מרעיון למעש**, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, תשס"ו, כרך ב, עמ' 137–155.
* אבי שגיא ודב שוורץ, **מחויבות יהודית רב-תרבותית - הגותו של אליעזר גולדמן**, הוצאת כרמל, 2020.

## קישורים חיצוניים
* מאמרו: הציונות הדתית במדינה – שרשרת כשלים
* מאמרו: הממד ההיסטורי וההלכה
* 
* גילי זיוון, דת ומדינה בהגותם של ישעיהו ליבוביץ, אליעזר גולדמן ודוד הרטמן
* אליעזר גולדמן ויעקב לוינגר משוחחים עם ישעיהו ליבוביץ
* 
* 

קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
קטגוריה:חוקרי יהדות ישראלים
קטגוריה:פילוסופים ישראלים
קטגוריה:פילוסופים ביישוב
קטגוריה:פילוסופים של היהדות
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:זוכי פרס ביאליק לחכמת ישראל
קטגוריה:שדה אליהו: אישים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בר-אילן: פילוסופיה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1918
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2002
קטגוריה:אישים הקבורים בקיבוצים
סינדית

**סינדית** (כתב ערבי: سنڌي; דוונגארי: सिन्धी; אנגלית: Sindhi) היא השפה הרשמית הראשונה במחוז סינד בפקיסטן והשפה הרשמית השנייה במחוז בלוצ'יסטן בפקיסטן. כמו כן היא מדוברת במחוז פנג'אב ובאזור הצפון־מערבי של פקיסטן ובאזורים שונים בהודו, בעיקר במדינת מהאראשטרה אך גם במדינות גוג'ראט, ראג'אסטאן ומאדהיה פרדש.

השפה משתייכת לענף השפות ההודו-אריות מקבוצת השפות ההודו-איראניות במשפחת השפות ההודו-אירופיות ומדוברת בקרב כ-41 מיליון איש בפקיסטן וכ-12 מיליון איש בהודו וכמו כן בקרב כ-1.3 מיליון איש בפזורה הסינדית בעולם בעיקר באזורי המפרץ הפרסי, מזרח אסיה, בריטניה וארצות הברית.

סינדית נכתבה במקור בכתב דוונגארי, אולם ברבות השנים, כשרוב הסינדים  כבר היו מוסלמים, הפך הכתב הערבי לרווח יותר בפקיסטן. בהודו הכתב המקובל לשפה זו הוא דוונגארי, אך כתב זה לא הוטמע באופן מוחלט, ולכן גם הכתב הערבי מקובל שם. האותיות המשמשות לכתיבה ערבית בסינדית הן האותיות של האלפבית הערבי־פרסי, בתוספת של עשרות אותיות מיוחדות, שמייצגות את העיצורים החרחגים שקיימים בשפה.

## הגיית השפה וכתיבתה

שמאל|ממוזער|250px|תנועות בסינדית

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קצרמר הודו
קטגוריה:פקיסטן: שפות
קטגוריה:הודו: שפות
קטגוריה:שפות הודו-איראניות
קטגוריה:פנג'אב
נבחרת ישראל בכדורגל (פירושונים)

## קישורים חיצוניים
* אילו נבחרות פועלות במסגרת ההתאחדות? – רשימה שמית של נבחרות וגילאים, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל

## הערות שוליים
פסטיבל הסרטים טרייבקה

**פסטיבל הסרטים טרייבקה** (באנגלית: **TriBeCa Film Festival**) הוא פסטיבל סרטים אמריקאי שנוסד בשנת 2002 על ידי ג'יין רוזנטל , קרייג האטקוף  ורוברט דה נירו בעקבות פיגועי הטרור שהתרחשו ב-11 בספטמבר 2001 והביאו לנפילת מגדלי התאומים ולפגיעה בשכונת טרייבקה הסמוכה למגדלים.

מטרת הפסטיבל להציג את העיר ניו יורק כמרכז קולנוע בין-לאומי, ולתרום לשיקומו של אזור מנהטן תחתית. מדי שנה מוקרנים כ-250 סרטים בלמעלה מ-1,000 הקרנות, והפסטיבל נחשב לאחד מפסטיבלי הסרטים הבין-לאומיים החשובים בעולם.

## היסטוריה
במאי 2002, ביוזמת רוזנטל, האטקוף ודה נירו, ולאחר 120 ימי הכנות בלבד, הושק הפסטיבל הראשון בעזרת 1,300 מתנדבים. הפסטיבל תוכנן כאירוע צנוע, אבל נהפך לאירוע ובו מאות הקרנות וכמה בכורות חשובות, לרבות בכורת הסרט "רווק פלוס ילד" בכיכובו של יו גרנט, "אינסומניה" בכיכובם של אל פאצ'ינו והילרי סוונק, ו"הסודות של יה-יה" בכיכובם  של סנדרה בולוק ואשלי ג'אד. נשיא דרום אפריקה, נלסון מנדלה, כיבד בנוכחותו את טקס הפתיחה.

בפסטיבל הראשון נכחו למעלה מ-150,000 צופים מה שהביא להכנסות של למעלה מ-10.4 מיליון דולר לעסקים בשכונה ולמשתתפי הפסטיבל. בפסטיבל השני שנערך נכחו למעלה מ-300,000 צופים אשר יצרו הכנסות לשכונה בשווי של כ-50 מיליון דולר. הכנסות הפסטיבלים הצליחו לשקם את השכונה שנפגעה ולייצבה מחדש כשכונה פופולרית. 

הפסטיבל השני כלל תחרויות בשלוש קטגוריות: סרט עלילתי ארוך, סרט דרמה וסרט תיעודי. בפסטיבל השלישי נוספו עוד שתי קטגוריות, סרטים שנוצרו על ידי במאים שזהו להם סרטם הראשון או השני, וסרטי סטודנטים.

במרץ 2014 נמכרו 50% ממניות חברת "" המארגנת את הפסטיבל לחברת "", בעלת אולם מדיסון סקוור גארדן ואולמות נוספים ברחבי ניו-יורק.

בשנת 2022, בפסטיבל שהתקיים ב-8–19 ביוני, הוענק לראשונה פרס אדם/סביבה (באנגלית: Human/Nature Prize), ליצירה שהיטיבה לשפוך אור על סוגיות סביבתיות בוערות אקטואליות.

## זכיות של סרטים ישראלים
* בשנת 2003 זכה אוהד קנולר בפרס השחקן הטוב ביותר, על תפקידו בדרמה "יוסי וג'אגר".
* בשנת 2004 זכה בפרס הסרט התיעודי "הילדים של ארנה" שיצר ג'וליאנו מר-חמיס.
* בשנת 2007 זכה הסרט הישראלי "חופשת קיץ" של דוד וולך בפרס הסרט העלילתי הטוב ביותר.
* בשנת 2009 זכה סרט התעודה של הבמאי יואב שמיר, "השמצה", בפרס מיוחד מטעם חבר השופטים.
* בשנת 2010 זכה סרט התעודה "בודרוס" בציון לשבח. הסרט מתעד את מאבקם של תושבי הכפר הפלסטיני בודרוס ששוכן מצפון לעיר מודיעין נגד הקמת גדר ההפרדה בשטחו. 
* בשנת 2011  "חוף בומביי", סרטה של הבמאית עלמה הראל, זכה בפרס הראשון בתחרות סרטי התעודה. באותה שנה גם זכה הסרט "אווה - שם זמני" של דור פדלון, בציון לשבח מחבר השופטים.
* בשנת 2014 זכה הסרט הישראלי "אפס ביחסי אנוש" בפרס הסרט העלילתי הטוב ביותר.
* בשנת 2016 זכה הסרט הישראלי "ג'נקשן 48" בפרס הסרט העלילתי הטוב ביותר.
* בשנת 2018 זכתה ג'וי ריגר בפרס השחקנית הבין-לאומית על הופעתה בסרט "אין בתולות בקריות".
* בשנת 2020 זכה הסרט "אסיה" בתחרות הבין-לאומית בשלושה פרסים: פרס לבמאית רותי פרי-בר, פרס לשחקנית שירה האס ופרס לצלמת דניאלה נוביץ.
* בשנת 2024 זכה הסרט הישראלי "קרוב אלי" של תום נשר בפרס בקטגוריית ה-Viewpoints, המיועדת לסרטים שמציגים "חזון ייחודי ואמיץ".

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

טרייבקה
טרייבקה
קטגוריה:השפעת פיגועי 11 בספטמבר
קטגוריה:מנהטן תחתית
קטגוריה:מנהטן
יהושע צ'צ'יק

**יהושע צַ'צִ'יק** (Chachik; 9 באוקטובר 1895 – 23 בינואר 1973) היה מו"ל עברי.

## תולדות חייו
נולד בסטולין שברוסיה הלבנה (אז חלק מהאימפריה הרוסית) ל**רפאל מרדכי אלתר** (תלמיד חכם, סוחר עצים) ולאמו **רבקה** (לבית ויניק, בת משה לייב ויניק). גדל בפינסק, ולמד שם בחדר. בצעירותו ארגן אגודה ציונית לנוער בסטולין.

בשנת 1913 עלה לארץ ישראל, עבד ברחובות כפועל שכיר בחקלאות והתנדב כעסקן ציבור.

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה גורש למצרים על ידי השלטונות העות'מאנים. משם עבר לארצות הברית והיה פעיל שם בתנועת פועלי ציון. עם הקמת הגדודים העבריים, התנדב לגדוד נהגי הפרדות, וחזר עִמם לארץ ישראל.

לאחר שחרורו מהצבא, ייסד בירושלים חנות לספרים עבריים בשם "תרבות". לאחר מכן הצטרפו אליו, כשותפים בחנות, מרדכי ניומן ויוסף שְׂרֶבֶּרְק, והחנות התפתחה למרכז לתרבות והשכלה בירושלים, לימים הוצאת מצפה.

צ'צ'יק נודע בפעלו להגנת הרובע היהודי מכנופיות ערביות בפרעות תר"פ והוא המשיך בפעילותו הצבאית בתפקידי פיקוד ב"הגנה".

## חיים אישיים ומשפחה
בשנת 1922 נשא לאשה את **שרה** (בת אברהם וחיה גורוכוב). בנותיו: **רות** (אשת יעקב אורן, ממנהלי ההוצאה), **תמר**, **רפאל** (ממנהלי ועורכי ההוצאה).

## פעילותו המו"לית
בשנת 1925 ייסד צ'צ'יק יחד עם מרדכי ניומן ויוסף שרברק את הוצאת הספרים העברית "מצפה", שהייתה הוצאת-הספרים הפרטית הראשונה בארץ ישראל, וגם בשנות ה-20 וה-30 הייתה אחת משלוש ההוצאות העבריות הפרטיות בארץ ישראל. ההוצאה התמקדה בספרות ובשירה.

בשנת 1933 שיתף פעולה עם הוצאת שטיבל ויצר את הוצאת "שם" (ראשי תיבות: 'שטיבל–מצפה') להוצאת ספרי ילדים; השותפות התפרקה ב-1935. 

בשנת 1941 מוּזגה פעילותה של "מצפה" עם הוצאת י' שרברק תחת ניהולו של יוסף שרברק.

ב-1944 פתח צ'צ'יק את הוצאת יהושע צ'צ'יק, אשר התמקדה בהוצאת ספרי מוזיקה, תיאטרון, היסטוריה ואנציקלופדיות. 

במשך שנים רבות היה יושב ראש התאחדות הוצאות הספרים בישראל.

צ'צ'יק נפטר ב-1973 ונקבר בבית העלמין הדרום.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי פועלי ציון
קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:לוחמי הגדודים העבריים
קטגוריה:לוחמי גדוד נהגי הפרדות
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:מו"לים ישראלים
קטגוריה:מוכרי ספרים ישראלים
קטגוריה:מו"לים ביישוב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1895
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1973
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
הוצאת מצפה

200px|שמאל
**הוצאת מצפה** הייתה הוצאת ספרים עברית, אחת משלוש הוצאות הספרים הפרטיות שפעלו בארץ ישראל בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20.

בשנת 1921 ייסדו יהושע צ'צ'יק, מרדכי ניומן ויוסף שרברק בירושלים חנות ספרים והוצאת ספרים בשם "תרבות", שבהמשך הפכה ל"מצפה". ההוצאה התמקדה בהוצאת ספרות ושירה. הספר הראשון שיצא במסגרתה היה הרומן "ימים ולילות" לנתן ביסטריצקי.

אשר ברש ערך ספרי פרוזה בהוצאה זו, ובמסגרתה הוציא לאור את ספרו של דוד פוגל "חיי נישואים".

בשנת 1933 הוקמה, בשותפות עם הוצאת שטיבל, "הוצאת שם" (ראשי תיבות של שטיבל ומצפה) להוצאת ספרות ילדים. השותפות התפרקה ב-1935. בשנת 1934 התארגנו מתרגמים שעבדו עבור ההוצאה וקבלו על תנאי שכרם. הוויכוח התנהל בחלקו מעל דפי העיתונות. אגודת הסופרים מינתה ועדת תיווך אשר כללה את פישל לחובר, נחום טברסקי, מנחם זלמן וולפובסקי ואחרים.

בשנת 1941 התמזגה לתוך הוצאת י. שרברק.

## הערות שוליים

מצפה
קטגוריה:תרבות ביישוב
קו אודר-נייסה

ממוזער|הקו
שמאל|ממוזער|250px|גרמניה: אבדן שטחים בין 1919–1945. קו אודר-נייסה תוחם את גבולה המזרחי הנוכחי של גרמניה המאוחדת
**קו אודר-נייסה** (בפולנית: **Granica na Odrze i Nysie Łużyckiej**, בגרמנית: **Oder-Neiße-Grenze**) נקבע בעקבות מלחמת העולם השנייה כגבולה המזרחי של גרמניה וגבולה המערבי של פולין. הקו נוצר בעיקר בתוואי הנהרות אודר ונייסה, עד לים הבלטי.

כל השטח מזרחית לקו, שהיה גרמני לפני המלחמה, טוהר אתנית מגרמנים אחרי המלחמה (שגורשו מערבה) והוענק לפולין, שקיבלה את חבל פומרניה, ולברית המועצות, שקיבלה את החלק הצפוני של פרוסיה המזרחית. הקו ציין את הגבול בין הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית (גרמניה המזרחית) לפולין בין 1950 ו-1990. מאז שנת 1990 ואיחוד גרמניה, הקו מציין את הגבול בין גרמניה המאוחדת לפולין.

## ראו גם
* קו קרזון

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:שלטון הכיבוש של בעלות הברית בגרמניה
קטגוריה:פולין: היסטוריה
קטגוריה:גרמניה: היסטוריה
קטגוריה:יחסי גרמניה–פולין
קטגוריה:פולין: גבולות
רחוב לאפייט

ממוזער|שמאל|250px|רחוב לאפייט, מבט דרומה
ממוזער|שמאל|250px|מבנה ברחוב לאפייט
[ממוזער|שמאל|250px|מבנה בסגנון התחייה הרומנטית: בניין שרמרהורן, שנבנה בשנת [1888.]]
**רחוב לאפייט** (באנגלית: **Lafayette Street**) הוא רחוב באזור מנהטן תחתית של רובע מנהטן בעיר ניו יורק, במדינת ניו יורק שבארצות הברית.

מוצאו של הרחוב מפגש הרחובות ריד (Reade Street) וסנטר (Centre Street), צפונית לבניית עיריית ניו יורק, והוא חוצה את השכונות צ'יינה טאון, סוהו וגריניץ' וילג' ומסתיים במפגש הרחובות 9 ו-10 עם שדרת פארק.

מתחת לרחוב עובר קו שדרת לקסינגטון של הרכבת התחתית של ניו יורק, ולאורכו של הרחוב שלוש תחנות: תחנת רחוב ספרינג (Spring Street), תחנת רחוב בליקר (Bleecker Street) ותחנת כיכר אסטור (Astor Place).

## היסטוריה
הרחוב נבנה על ידי יזם הנדל"ן ג'ון ג'ייקוב אסטור אשר קנה את השטח בשנת 1804 בעבור 45,000 דולרים. אסטר החכיר את השטח ליזם צרפתי בשל דלקרוה אשר הקים במקום אתר נופש וקרא לו "גני ווקסהול של ניו יורק" על שם אתר נופש דומה שנמצא בסמוך ללונדון. עם תום החכירה, בשנת 1825, הקים אסטור רחוב לאורכו של השטח וקרא לו "כיכר לאפייט" על שם גילבר דו מוטייה, מרקיז דה לה פאייט, גיבור מלחמת העצמאות של ארצות הברית. הרחוב היה פופולרי ביותר, והשטחים מצדדיו נמכרו במהירות לאמידי העיר ניו יורק אשר בנו לאורכו של הרחוב בתי טרסה (כגון בתי הקולונייד רו שנבנו בסגנון ניאו קלאסי).

עם השנים ירד מעמדו של הרחוב וחלק מבתי הרחוב נהרסו על מנת להקים במקום מחסנים ומבני תעשייה.

## אתרים בעלי חשיבות
ברחוב ממוקם בניין שרמרהורן, ספריית אסטור (מבנה משנת 1864 בו ממוקם כיום "התיאטרון הציבורי" של ניו יורק), וכן בניין שרמרהורן שנבנה בשנת 1888 במקום בו עמדה אחוזת שרמרהורן.

## קישורים חיצוניים

לאפייט
קטגוריה:מנהטן תחתית
טיק טק

שמאל|ממוזער|200px|חפיסת טיק טק בטעם קינמון, הנמכרת בארצות הברית.
[שמאל|ממוזער|200px|טיק טק בטעם [מנטה, עם כיתוב בעברית]]
**טיק טק** (באנגלית: **Tic Tac**) הוא שמן של סוכריות מנטה קטנות וקשות המיוצרות על ידי חברת המזון האיטלקית פררו מאז שנת 1969. הסוכריות נמכרות בדרך כלל בקופסאות פלסטיק קטנות עם מכסה בצורת ידית מתקפלת מפלסטיק הייחודית לקופסת המוצר.

במקור, קופסאות טיק טק נמכרו בצבעים קבועים. כיום, במדינות רבות בעולם קופסאות הפלסטיק נמכרות במגוון צבעים כשכל קופסה מתאימה את צבעה לצבע הסוכריות בתוכה.

קופסאות הטיק טק שמיובאות לישראל מיוצרות במפעל חוץ של חברת פררו השוכן בהודו.

חברת פררו מוכרת בשנה יותר מ-40 מיליארד סוכריות טיק טק.

## היסטוריה
בשנות ה-90, הוצגו חפיסות טיק טק "כפולות" ברחבי העולם, כשהסוכריות מורכבות משני טעמים: בסיס לבן, תמיד בטעם מנטה, ושני ציפויים בטעמים משתנים (בניגוד לציפוי אחד כמקובל עד אז). דוגמאות לשילובי טעמים: תפוז וליים, תפוז וענבים, תות ודובדבן ועוד.

ייצור טעם הענבים הופסק בשנת 1976 בגלל חשד כי צבע המאכל מכיל חומר מסרטן. ייצור טעם התפוז נמשך, בלי שילוב טעם הענבים איתו.

במשך השנים הופקו עוד מגוון טעמים, כמו קינמון, מנדרינה ועוד. בשנים 2005 ו-2020 יצאו לשוק גרסאות מוגבלות של סוכריות טיק טק בטעמים לימון וקוקה קולה בהתאמה.

## מהדורות מוגבלות
היו כמה מקרים בהם חברת פררו הוציאה סוגים שונים של טיק טק במהדורה מוגבלת במספר מדינות בעולם:
* חבילות טיק טק מיוחדות שיצאו כמתנות לחג המולד, חג הפסחא ויום האהבה בהולנד.
* חבילות כסף – סוכריות מנטה שנעטפו בצורה מיוחדת.
* סוכריות מנטה גדולות יותר ב-30%.

כל סוכרייה שוקלת קצת פחות מחצי גרם.
ברחבי העולם, וגם בישראל, חברת פררו הוציאה סוכריות חדשות וקלות בטענה כי כל סוכרייה, ערכה כ-2 קלוריות.

## קישורים חיצוניים

* 

* האתר הרשמי של טיק טק בארצות הברית

קטגוריה:סוכריות
קטגוריה:מותגי פררו
נס אוסטרליה האדום

**נס אוסטרליה האדום** מקורו בתחרות העיצוב עבור דגל האיחוד הפדרלי של מושבות אוסטרליה משנת 1901. עיצובו הוא עיצוב נס בריטי אדום המושחת בכוכב חבר העמים ברביע התחתון הקרוב לניצב, ומהצלב הדרומי על הארכית ומעמדו הוא דגל ימי אזרחי.

## התקנים
בשנת 1903 עיצובם של כוכבי קבוצת הכוכבים מחמישה כוכבים בעלי מספר שונה של קודקודים (תשעה, שמונה, שבעה, שישה וחמישה) לארבעה כוכבים בעלי שבעה קודקודים ואחד בעל חמישה. הכוונה המקורית הייתה הצגתם של הכוכבים על פי רמת הבהירות שלהם בשמי הלילה.

בשנת 1908 הוחלף כוכב חבר העמים בעל שישה קודקודים בכוכב מסוגנן בעל שבעה קודקודים לייצוגן של שש המושבות אשר באיחוד וטריטורית פפואה וכל טריטוריה אחרת עתידית.

## מעמד חוקי
ימין|ממוזער|200px|'''חוק הדגלים (1953)''' הממתג את הנס הכחול כדגלה הלאומי של אוסטרליה ואת הנס האדום כדגל צי הסוחר
שמאל|ממוזער|150px|נס אוסטרליה האדום

משנת 1901 עד 1954 נס אוסטרליה האדום הונף כדגל אזרחי בידי המדינות, הממשלות האזוריות ארגונים פרטיים ואזרחים בודדים בעוד השימוש בנס הכחול נשמר לשימושה של ממשלת חבר העמים הפדרלית. לצבא האוסטרלי כמו גם לנבחרת האולימפית היו דגלים מיוחדים שעיקר שימושם היה במצעדים. בשנת 1941, ראש הממשלה רוברט מנזיס ציין כי אין כל מניעה כי אזרחים יניפו את הנס האוסטרלי הכחול על היבשה. הכרזה זו חוזקה בידי ראש הממשלה בן צ'יפלי שנת 1947 אך רק לאחר חקיקת חוק הדגלים 1953 ההגבלה על אזרחים להנפת הנס הכחול הוסרה והנפת הנס האדום נעשתה נדירה יותר ויותר.

## דגל ימי
בעבר, ספינות פרטיות לא מסחריות היו חשופות לקנס כבד אם לא הונף עליהם הנס האדום הבריטי. אך לאחר פרסום צו מטעם האדמירליות הבריטית מה-5 בדצמבר 1938 אישר לאותן ספינות להניף את נס אוסטרליה האדום. חוק הגבלות הספנות (1981) חיזק את הקביעה כי הנס האוסטרלי האדום הוא "הצבעים הנכונים" להנפה על ספינות סוחר הרשומות באוסטרליה, וכי ספינות תענוגות פרטיות רשאיות להניף את הדגל האדום או את הכחול.

## ראו גם
* נס אדום
* דגל אוסטרליה

## קישורים חיצוניים
* נס אוסטרליה האדום באתר דגלי העולם 
* חוק הדגלים (1953) 
* הנס האדום באתר Ausflag 

קטגוריה:אוסטרליה: דגלים
קטגוריה:אוסטרליה: סמלים לאומיים
אוסטרליה
אוסטרליה
אוסטרליה
קטגוריה:דגלים בצבע אדום-כחול-לבן
נס אוסטרליה הלבן

**נס הצי המלכותי האוסטרלי** הוא הדגל הצבאי הימי של אוסטרליה אשר מונף על ספינות הצי המלכותי האוסטרלי וידוע בשם **נס אוסטרליה הלבן**. עיצובו של הדגל מבוסס על דגל אוסטרליה אשר מונף על ספינות וצוללות הצי המלכותי כדגלון חרטום עם שדה לבן מושחת בכוכב חבר העמים והצלב הדרומי בכחול. הדגל בשימוש מ-1 במרץ 1967 ומוכר כדגל אוסטרלי רשמי על פי סעיף 5 לחוק הדגלים 1953.

בתחילת ימיו של הצי המלכותי האוסטרלי, הניפו ספינותיו את הנס הלבן הבריטי תחת צו האדמירליות הבריטית. בשנת 1909, שרי הממשלה האוסטרלית, יחד עם מקבילהם מדומיניונים אחרים כגון קנדה, כי הנס הלבן, המושחת בסמל המקומי יהיה מתאים יותר לשימוש אך האדמירליות התעקשה כי הדגל הלאומי המונף על מוט החרטום הוא מספק לשם זיהוי לאומיות הספינה.

## היסטוריה
[ימין|ממוזער|150px|נס אוסטרליה הלבן ו[דגל אוסטרליה המונף כדגלון חרטום על סיפון ספינות הצי המלכותי האוסטרלי]]
בשנת 1965, לחמו כוחות אוסטרליים לצד ארצות הברית במלחמת וייטנאם, מלחמה שבה הממלכה המאוחדת לא לקחה כל חלק. חבר פרלמנט אוסטרליים העלו את הסוגיה האם מתאים הדבר שספינותיהם יפליגו תחת דגל ימי של מדינה זרה. באותו זמן דווח בפרלמנט כי הצי תר אחר דגל ימי אוסטרלי חדש. בהתחשב במצב ב-1 בינואר 1966, ועדת הצי המליצה לממשלת אוסטרליה "כי לצי המלכותי האוסטרלי ראוי שיהיה נס לבן מיוחד משלו... נס לבן, עם דגל האיחוד בקנטון ושישה כוכבים כחולים על פי עיצובו של הדגל האוסטרלי". לנס החדש ניתנה הסכמה מלכותית ב-7 בנובמבר 1966 והוכרז על ידי ראש הממשלה ב-23 בדצמבר 1966. כניסתו לשימוש הוקדמה מה-1 במאי 1967 ל-1 במרץ 1967 כאשר הספינה אאה"מ בונרו הפכה לספינה הראשונה עליה הונף הנס החדש.
שמאל|ממוזער|150px|מלח אוסטרלי על רקע נס אוסטרליה הלבן

## ראו גם
* נס לבן
* דגל אוסטרליה
* נס אוסטרליה האדום

## קישורים חיצוניים

* 
* נס אוסטרליה הלבן - מרכז כח הים - אוסטרליה. 
* נס הצי האוסטרלי באתר Ausflag 

קטגוריה:אוסטרליה: דגלים

קטגוריה:אוסטרליה: סמלים לאומיים
אוסטרליה
אוסטרליה
אוסטרליה
קטגוריה:דגלים בצבע אדום-כחול-לבן
ריק סטיין

250px|ממוזער|שמאל|ריק סטיין בעת הדגמת בישול
**ריק סטיין** (**Christopher Richard (Rick) Stein**) (נולד ב-4 בינואר 1947) OBE הוא שף אנגלי, מחבר ספרי בישול, בעל מסעדות ומגיש תוכניות טלוויזיה.

## קורות חייו
סטיין נולד באוקספורדשייר באנגליה. הוא בוגר ניו קולג' באוקספורד. לאחר לימודיו הוא התיישב בעיירת החוף פדסטאו שבמחוז קורנוול, בה כ-3,000 תושבים בלבד, שם בילה חופשותיו כילד. 

בשנת 1974 סטיין החל בעסקי המזון. הוא מתמחה בעיקר במאכלי דגים והיום הוא מפעיל במקום שלוש מסעדות, ביסטרו, בית קפה, חנות מעדני דגים, חנות לדברי מאפה ובית ספר לבישול. השפעתו על כלכלתה של פדסטאו כה גדולה, עד שלעיתים הוא מכונה בשם "פדסטיין".

לצד עסקיו סטיין הפך למגיש טלוויזיה פופולרי של תוכניות מזון, ודמותו נראית לרוב לצד כלבו מסוג ג'ק ראסל טרייר. סטיין כתב והגיש מספר סדרות בישול ברשת הטלוויזיה BBC, ביניהן: "טעם הים של ריק סטיין", "פירות הים", "מסע פירות ים", "מזון טרי", "מדריך לאוהבים על פירות ים", "גיבורי אוכל" ובשנת 2005, "מסע צרפתי" שבו יצא למסע גסטרונומי החוצה את צרפת על גבי דוברה מבורדו למרסיי. תוכניתו האחרונה היא סיור גסטרונומי באגן הים התיכון. כל אחת מן הסדרות לוותה בספר בישול. ספרו של סטיין "בישול פירות ים אנגלי" זכה בשנת 1989 בפרס ספר הבישול הטוב של השנה.

## ספריו

**English Seafood Cookery*, 1988 - (Glenfiddich Cook Book of the Year 1989)
**Beach to Belly*, 1994 (foreword)
**Taste of the Sea*, 1995 (André Simon Cook Book of the Year 1996)
**Good Food Award Best Cookery Book*, 1995/1996
**Rick Stein Fish, 10 Recipes* 1996
**Fruits of the Sea*, 1997 ()
**Rick Stein’s Seafood Odyssey*, 1999 ()
**Rick Stein’s Seafood Lovers’ Guide*, 2000 ()
**Rick Stein’s Seafood*, 2001 
**Gourmand World Cookbook Awards*, 2001 - winner of category: Best Seafood and Fish in English & - winner of category: Best in the World Fish and Seafood (German translation – Gold medal - Gastronomische Akademie Deutschland 2003)
**My Favourite Seafood Recipes*, 2002 (Marks and Spencers cookery book)
**Rick Stein’s Food Heroes*, 2002 (Gourmand World Cookbook Awards 2002 - winner of category: Best Local Cookery Book - winner of category: Best Cookery Book of the Year in Great Britain)(Jacob’s Creek World Food Media Awards 2003 - Silver for best hard cover recipe book)
**Rick Stein’s Guide to the Food Heroes of Britain*,() 2003 (Gourmand World Cookbook Awards 2003 - winner of category: Best Guide)
**Rick Stein’s Food Heroes, Another Helping*, 2004 
**Rick Stein's Seafood - Complete Seafood* - James Beard Foundation Award 2005 for Cook Book of the Year
**Rick Stein's Complete Seafood* ()
**Rick Stein's Mediterranean Escapes* (), 2007
**Rick Stein Coast to Coast* (), 2008


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:שפים בריטים
קטגוריה:קצינים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:מחברי ספרי בישול בריטים
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1947
ספרואיד

**ספרואיד** (מכונה לעיתים **אליפסואיד ייחוס**) הוא משטח סיבוב הנוצר מסיבוב אליפסה סביב אחד מציריה. זהו גם אליפסואיד בעל שני צירים שווים.
כאשר ציר הסיבוב הוא הציר הראשי של האליפסה מתקבל **ספרואיד מוארך**, צורה של כדורי פוטבול ורוגבי. אם ציר הסיבוב הוא הציר המשני מתקבל **ספרואיד פחוס**. זוהי, בקירוב, צורתו של כדור הארץ. אם שני הצירים זהים, האליפסה היא מעגל ולכן הצורה שתתקבל היא ספירה.

המשוואה הכללית שמתארת ספרואיד שמרכזו בראשית וציר הסימטריה שלו הוא ציר ה-z במערכת צירים קרטזית היא:
\frac{x^2+y^2}{a^2}+\frac{z^2}{c^2}=1

זוהי משוואת אליפסואיד כאשר a=b.

## פרמטרים
שני הפרמטרים שמתארים ספרואיד הם a ו-c כאשר a הוא חצי-ציר ראשי ו-c הוא חצי-ציר משני.
קיימת צורה אחרת לתיאור ספרואיד שהיא הדרך הרווחת בכל המדעים מלבד המתמטיקה. שני הפרמטרים הם a ו-f כאשר a הוא חצי-ציר ראשי ו-f הוא מקדם הפחיסות:  \ f = \left( \frac{a-c}{a} \right).

ככל שמקדם הפחיסות קרוב יותר ל-0, הספרואיד קרוב יותר לכדור.

## שטח פנים
שטח הפנים של ספרואיד פחוס (c S_{\rm oblate} = 2\pi a^2\left(1+\frac{1-f^2}{f}\tanh^{-1}f\right) כאשר f הוא מקדם הפחיסות.
שטח הפנים של ספרואיד מוארך (c > a):
::S_{\rm prolate} = 2\pi a^2\left(1+\frac{c}{ae}\sin^{-1}e\right) כאשר e^2=1/f^2=1-\frac{a^2}{c^2}

## נפח
נפח של ספרואיד מכל סוג הוא (4\pi/3) a^2c \approx 4.19\, a^2c. אם נשנה את המשתנים כך ש-*A*=2*a* הוא אורך הציר הראשי ו-*C*=2*c* הוא אורך הציר המשני, נקבל שהנפח יהיה (\pi/6) A^2C \approx 0.523\, A^2C.

## גאודזיה
הדאטום הנפוצים היום מניחים כי צורת כדור הארץ מקורבת לספרואיד פחוס (בשל כוח המשיכה והסיבוב סביב עצמו). למשל ב-WGS84 מניחים שמדובר בספרואיד כאשר חצי-ציר ראשי (קו המשווה) הוא באורך 6,378.137 ק"מ וחצי-ציר משני (המרחק בין הקטבים) הוא 6,356.752 ק"מ. ההופכי של מקדם הפחיסות הוא 1/f = 298.257223563.

## קישורים חיצוניים

* מידע על ספרואיד מאתר mathworld
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:צורות גאומטריות
קטגוריה:חתכי חרוט סימטריים
קטגוריה:גופי סיבוב
יערה (פירושונים)

קטגוריה:שמות פרטיים עבריים לנשים
קטגוריה:שמות פרטיים שמקורם בצמחים
מחול הדבורה

שמאל|ממוזער|250px|"ריקוד הדבורה" – הזווית מהשמש מציינת כיוון; משך זמן שאורך החלק המתפתל בריקוד מסמל את המרחק
בדבוראות ובאתולוגיה, **מחול הדבורה** הוא ריקוד בצורת הספרה שמונה של דבורת הדבש. באמצעות המחול יכולות דבורים שהצליחו לאתר מקורות צוף לשתף את חברותיהן לכוורת במידע על הכיוון והמרחק לקבוצות של פרחים המניבים צוף, אבקת פרחים או שניהם, ולמקורות מים. בכך מהווה מחול הדבורה מנגנון שבו סיירות מזון מוצלחות יכולות לגייס דבורים אחרות במושבה שלהן לבקר באתרים טובים לאיסוף מקורות מזון שונים. ישנו גם מחול שהוא שלב ביניים בין השניים, עבור מידע על מקורות מזון במרחק בינוני. 

בעבר נהגו לחשוב שלדבורים יש שני מחולות גיוס נפרדים: ה"ריקוד העגול" (round dance), וה"הריקוד המפותל" (waggle dance), הראשון לציון מטרות קרובות והשני לציון מטרות רחוקות, אך כיום ידוע כי ה"ריקוד העגול" הוא פשוט ריקוד מפותל שבו הקטע הפתלתל קצר מאוד. האתולוג האוסטרי יהודי קרל פון פריש היה הראשון שפיענח את משמעות מחול הדבורה, והדבר זיכה אותו בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה.

## תיאור
שמאל|ממוזער|200px|צורת מחול הדבורה הוא בצורת הספרה 8, בשני מחזורים, פנייה לימין ואחר פנייה לשמאל

מחול הדבורה מורכב מאחד ועד מאה מעגלים או יותר, שבכל אחד מהם יש שני שלבים. השלב הפתלתל ושלב החזרה. על מנת לבחון כיצד דבורים מתקשרות תוך שימוש במחול הדבורה, יש לבחון את התנהגותה של דבורה כאשר היא חוזרת ממקור מזון חדש עשיר. נרגשת בשל תגליתה, היא נדחקת לתוך פתח הכוורת ומיד זוחלת על אחת מחלות הדבש האנכיות, ושם, בין אחיותיה היא מבצעת את המחול. 

המחול כולל ריצה תוך התוויית תבנית הספרה שמונה. ריצה פתלתלה (שלב הריקוד הפתלתל) המלווה בפנייה לימין על מנת לחזור לנקודת ההתחלה (שלב החזרה), שוב ריצה פתלתלה המסתיימת בפנייה במעגל לשמאל, וכך הלאה תוך החלפה קבועה בין פניות לימין לפניות לשמאל לאחר שלב הריקוד הפתלתל. שלב הריקוד הפתלתל במחול הוא החלק המרשים והאינפורמטיבי ביותר במחול הדבורה.

קיים מתאם מקורב בין הכיוון ומשך הזמן של הריקוד הפתלתל לבין הכיוון והמרחק של קבוצת הפרחים אליה מנסה הדבורה לכוון את הדבורים האחרות. פרחים המצויים בקו ישר עם השמש מיוצגים על ידי ריקוד פתלתל בכיוון כלפי מעלה על חלות הדבש האנכיות. המרחק בין הכוורת לבין המטרה מיוצג על ידי משך הזמן של הריקוד הפתלתל. ככל שהמטרה רחוקה יותר, כך נמשך שלב הריקוד הפתלתל יותר זמן, בקצב של כ-75 מילישניות ל-100 מטרים.

באופן מפתיע מסוגלות הדבורים הרוקדות ששהו בכוורת זמן ממושך לשנות את זווית המחול שלהן על מנת להתאימה לשינוי שחל בינתיים בזווית שבין השמש לקבוצת פרחי המטרה.

## ראו גם
* תקשורת בין דבורים
* חיות חברתיות
* אאוסוציאליות
* אינטליגנציה בבעלי חיים
* תודעת בעלי חיים
* אתולוגיה

## לקריאה נוספת

*Gould JL (1975). "Honey bee recruitment: the dance-language controversy". *Science* **189**:685−693.
*Riley JR, Greggers U, Smith AD, Reynolds DR, Menzel R (2005). "The flight paths of honeybees recruited by the waggle dance". *Nature* **435**:205-207.
*Seeley TD (1995). "The Wisdom of the Hive". Cambridge, MA: Harvard University Press.
*von Frisch K (1967). "The Dance Language and Orientation of Bees". Cambridge, MA: Harvard University Press.


## הערות שוליים

## קישורים חיצוניים

*תקשורת וגיוס למקורות מזון על ידי דבורת הדבש משרד החקלאות האמריקני (USDA)
*תקשורת בין דבורות הדבש – דפי הביולוגיה של קימבל

קטגוריה:דבוראות
קטגוריה:אתולוגיה
קטגוריה:נוירואתולוגיה
פינגווין רצועת-הסנטר

**פינגווין רצועת-הסנטר** (שם מדעי: *Pygoscelis antarcticus*) הוא מין של פינגווין שמצוי באיי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים, באנטארקטיקה, באיי דרום אורקני, באיי דרום שטלאנד, באי בובה, באלאני ובאי פיטר. המושבה הגדולה ביותר בעולם של פינגווינים אלו היא על האי זבודובסקי, שם נמצאים מעל למיליון זוגות מקננים. מקור שמו של המין הוא מהרצועה השחורה הצרה הנמצאת מתחת לראשו, ומבחינה אותו בקלות ממינים אחרים. 

אורכו כ-68 ס"מ ומשקלו נע בין 3 ל-6 ק"ג. הזכרים גדולים במקצת מהנקבות, אף כי המשקל עשוי להיות מושפע ממחזור הרבייה. כיום מוערכת אוכלוסייתם של הפינגווינים בכ-7,500,000 זוגות. מזונם מורכב מיצורים שוליים, דגים וחסילונים. 

פינגווין רצועת-הסנטר תואר לראשונה על ידי המדען הגרמני יוהאן פורסטר ב-1781.

## התנהגות

הפינגווינים בונים קנים עגולים מסלעים. קיניהם רחוקים מעט זה מזה על מנת למנוע מריבות. הנקבה מטילה שתי ביצים, והיא והזכר דוגרים עליהן. הגוזלים בוקעים לאחר כ-35 ימים, גבם אפור, ובטנם לבנה. הם נשארים בקן כ-20–30 יום. לאחר כ-50–60 יום מתחלפת הפלומה שלהם לכסות נוצות של בוגרים, והם הולכים לים.

## תזונה
מזונו של פינגווין רצועת-הסנטר מורכב מבעלי חיים קטנים, קריל, דגים, דיונונים וסרטנים, והם עשויים לשחות למרחק של כ-80 ק"מ בחיפושיהם אחר מזון. הפינגווין מסוגל לשחות במים קרים מאוד בגלל צפיפותן הגדולה של נוצותיו, שמשמשות כמעיל חסין-מים. שכבות שומן עבות מספקות גם הן בידוד, וכלי הדם על הסנפירים והרגליים התפתחו למבנים מורכבים על מנת לשמור חום.

## תמונות

תמונה:Antarctic-penguin-2472.JPG
תמונה:Antarctica 2013 Journey to the Crystal Desert (8369540461).jpg
תמונה:Antarctic, antarctic penguin (js) 46.jpg|פינגווין מקנן
תמונה:Chinstrap Penguins tobogganing (6020388906).jpg
תמונה:Chinstrap Penguins at iceberg.jpg|פינגוויני רצועת-הסנטר בקרחון באנטארקטיקה


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן ריינהולד פורסטר
רצועת-הסנטר
קטגוריה:אנטארקטיקה: עופות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1781
נוטלה

[שמאל|ממוזער|250px|צנצנת נוטלה ונוטלה מרוחה על לחם, ברקע ניתן לראות [חלב, אגוזי לוז ווניל.]]
**נוֹטֶלָה** (באיטלקית: **Nutella**) הוא שם מותג של ממרח אגוזי לוז עם קקאו מתוצרת חברת המזון האיטלקית פררו.

הממרח יוצר לראשונה בשנות ה-40 של המאה ה-20. באותו זמן, ייצור שוקולד היה מוגבל עקב מלחמת העולם השנייה, דבר שהביא להכללת קרם אגוזים כמרכיב העיקרי בממרח, מה שמאפיין עד היום את נוטלה.

נוטלה מופצת כיום בכ-160 מדינות ברחבי העולם. ממרח הנוטלה מיוצר בשלוש ארצות: איטליה, קנדה ופולין.

ממרח נוטלה בגרסה הכשרה לפסח מיוצר באיטליה. החברה המייבאת את ממרח הנוטלה לישראל היא "פרימיום - חברה לדברי מתיקה ולמסחר בע"מ". לפני כן הייתה חברת ליימן שליסל היבואנית של נוטלה ושל כל מותגי פררו, אך ב-2016, לאחר כ-45 שנים רצופות, נלקח מליימן שליסל הזיכיון על ידי פררו העולמית.

## היסטוריה
פייטרו פררו, המייסד והבעלים של חברת פררו, קנה אזור לגידול אגוזים באלבה, איטליה. מטרתו הייתה להפיק קרם אגוזים במקום שוקולד, כיוון שמחירו של השוקולד היה גבוה עקב מלחמת העולם השנייה. ב-1946 פיתח את תערובת ממרח השוקולד שלו, ומכר כמות של 300 קילוגרם של "פסטה ג'נדויה", שיוצרה מג'נדויה. החל מ-1951 התערובת נמכרה בשם Supercrema gianduja.

ב-1963, בנו של פייטרו, מיקלה פררו, מיתג מחדש את הממרח "Supercrema" עם כוונה לשווק אותו לשוק האירופי. הוא הציג את המוצר תחת השם "נוטלה" (שם שמקורו במילה האנגלית "nut", שפירושה אגוז), והלוגו עבר שינוי לקראת סוף אותה שנה ונשאר כפי שהוא עד ימינו. הצנצנת הראשונה של ממרח נוטלה עזבה את מפעל פררו שבאלבה ב-20 באפריל 1964. המוצר זכה להצלחה מיידית ונותר פופולרי. למעלה מ-200,000 טונות של ממרח נוטלה מיוצרים בשנה בממוצע.

רשת שיתוף הקבצים גנוטלה קרויה על שם הממרח.

## הגייה
באיטלקית נהגה השם "נוּטֶלָה" עם דגש על ה"ל", שמייחד את ההגייה האיטלקית מההגייה העברית והאנגלית; ההגייה דומה גם ברוב השפות, לרבות האנגלית האמריקאית והעברית. לעומת זאת, בבריטניה נהגה השם "נָאטֶלָה".

## ביקורת על תנאי העבודה בחוות לגידול אגוזי לוז
אגוזי הלוז מהווים מרכיב חשוב בייצור ממרח הנוטלה. מקורם של כ־70% מאגוזי הלוז בעולם בטורקיה המיוצרים בכ-600 אלף חוות זעירות.

בתחקיר שנערך על ידי הניו יורק טיימס פררו היא הקונה הגדולה ביותר של אגוזי הלוז הטורקיים, אבל היא לא מוכנה לחשוף את שמות החוות שמהן היא רוכשת את האגוזים, אף שחישוב פשוט מראה שהיא עובדת עם מרביתן.

בחוות רבות תנאי העבודה מחפירים ונצלניים הכוללים לדוגמה העסקת קטינים, העסקת פליטים סורים בתנאי ניצול ועוד.

בבדיקה של האיגוד העולמי להעסקה הוגנת (Fair Labor Association), שבחן את ענף אגוזי הלוז בטורקיה נאמר :"בשש שנות מעקב, לא מצאנו בכל טורקיה אפילו חווה אחת לגידול אגוזי לוז שהקפידה על כל עקרונות ההעסקה ההוגנת. אף לא אחת".

## ראו גם
* ממרח שוקולד השחר העולה

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר נוטלה בישראל
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ממרחים
קטגוריה:שוקולד
קטגוריה:מותגי פררו