רש"י

רבי **שלמה יצחקי**, הנודע בכינויו **רש"י** (ד'ת"ת, 1040 בערך – כ"ט בתמוז ד'תתס"ה, 13 ביולי 1105) היה תלמיד חכם צרפתי נודע, וממכונני יהדות צרפת בימי הביניים. נחשב לגדול מפרשי התנ"ך והתלמוד, וכונה בשם "פרשנדתא" (פרשן דתא - פרשן הדת). פועלו ופירושיו השפיעו השפעה רבה על עיצוב דמותה של היהדות. פירוש רש"י מתמקד בפשט, שהוא הביאור המילולי של מקראות. וכפי שרש"י העיד על עצמו "ואני לא באתי אלא לפשוטו של מקרא". הפירוש מסתמך כמעט תמיד על המקורות כגון תלמוד, תנ"ך ומדרשי חז"ל.
רש"י מיועד למגוון רחב של לומדים: לתלמיד חכם וגם ללומדים מתחילים. רש"י חידש מאות מילים בעברית.

## מקור הכינוי 'רש"י'
בכתבי היד מימי הביניים, מכונה רש"י בשם **רבינו שלמה** או **רבנו שלמה הצרפתי**.

בכתבי בעלי התוספות (שהיו בחלקם נכדיו של רש"י) הוא מכונה בכינוי "רש"י", וכשהם מביאים מפירושו הם מקדימים לכתוב "פרש"י" (ראשי תיבות של 'פירש רבי שלמה בן יצחק').

הכינוי **רש"י** הוא מאוחר יותר, ומשמעותו שנויה במחלוקת: הפירוש הנפוץ הוא שמשמעותו **ר**בי **ש**למה **י**צחקי, על שמו של אביו של רש"י - יצחק הצרפתי. החיד"א, שציטט כתבים מאוחרים בהם חתום רש"י כ"שלמה בן יצחק", הוסיף הסבר לתוספת שם האב שבכינוי "רש"י": . שינויים דומים נעשו בשמותיהם של רבי שמשון משאנץ ורבי שמשון מקוצי, שנקראו "**הש"ר**" ולא ר"ש.

הטענה לפיה אבי רש"י נקרא יצחק נתמכת בכתבי יד של תשובות רש"י בהם מצויה חתימתו "**שלמה ב"ר יצחק**", אולם חקירת מקורותיהם בימינו העלתה שאלו השלמות של מעתיקים מאוחרים ולא הכיתוב המקורי. בנוסף, בתחילת פירושו לתורה כתב רש"י אמרה בשם "רבינו יצחק", וכתב על כך רבי חיים פלטיאל בספרו "פירושי תורה": 

אלא ששלמה בובר מצא את כתב היד של מדרש תנחומא, ובו ציטוט מפי רבי יצחק, שהיה אם כן תנא או אמורא; הציטוט, בתוספת השלמה ממדרש רבה למקום, זהה באופן מדויק לדברים שכתב רש"י בשם רבינו יצחק, ואם כן אין המדובר באביו של רש"י אלא במימרה קדומה שרש"י העתיקה. למרות זאת, ייתכן שרש"י פתח את פירושו לתורה באזכור השם יצחק, על מנת להזכיר את שם אביו.

אם אכן האות י' שבכינוי "רש"י" אינה מתייחסת לאביו רבי יצחק, היו שהציעו שהיא מהווה קיצור למילה **ירחי**, כשם משפחתו של רש"י, המרמז (לדעה זו) על מוצאה הקדום של המשפחה - מהעיר לוניל שבצרפת, המכונה "עיר הירח" (lune הוא ירח בצרפתית).

אברהם גרוסמן משער שאפשר שהמשמעות המקורית של הכינוי הייתה **ר**בינו **שי**חיה, כפי שכינוהו תלמידיו בסתם, ושבתקופה מאוחרת יותר פענחו את ראשי התיבות "ר' שלמה יצחקי", על שם אביו. אחרים הציעו שראשי התיבות הן **ר**בינו **ש**למה **י**חי, והיו גם שפירשו את הכינוי בדרך של ראשי תיבות בדיעבד כ**ר**בם **ש**ל **י**שראל.

## קורות חייו
[שמאל|ממוזער|250px|תמונת [בית הכנסת בוורמס|בית מדרש על שם רש"י בוורמיזא, המאה ה-19]]
[שמאל|ממוזער|250px|העתק בית המדרש על שם רש"י, ב[מוזיאון העם היהודי - בית התפוצות|בית התפוצות]]
שמאל|ממוזער|250px|בול שהונפק בישראל במלאת 950 שנה להולדתו של רש"י
### משפחתו
רש"י נולד בעיר טרואה (Troyes, 'טרוי"שׂ' בתעתיק לעברית) שבצפון צרפת – בירת רוזנות טרואה וחבל שמפאן – בשנת ד'ת"ת (1039–1040) או ד'תת"א (1040–1041).
התאריך המקובל הוא שנת ד'ת"ת, אולם שנת לידתו אינה ידועה בוודאות. בכמה כתבי יד נכתב שהוא נולד בשנת ד'ת"ת ובאחרים נכתב כי נולד בשנת ד'תת"א.
ההערצה הכבירה של כל הדורות לרש"י יצרה סביבו אגדות רבות, אולם פרטים ביוגרפיים מעטים מאוד ידועים על תקופת נעוריו.

על הוריו אין מידע מהימן. את אביו הוא מזכיר פעם אחת בלבד, בפירושו ל: "לשון אבא מורי מנוחתו כבוד". הוא דוחה לפי לשון אביו את דעת מורו ורבו, ומכך עולה שאביו היה חכם וגדול בתורה שכתב פירוש על התלמוד או על חלק ממנו, ואותו מצטט רש"י, וכן שרש"י ייחס לאביו משקל מספיק כדי לדחות מפני דעתו את דברי רבו הגדול. על פי משפט זה, נראה שמפי אביו למד רש"י תורה בימי ילדותו.
מאידך, לו היה אביו של רש"י תלמיד חכם גדול ומפורסם, ניתן להניח שהיה נזכר על ידי רש"י פעמים נוספות בפירושיו ובתשובותיו, כפי שנהגו חכמים בתקופה זו. לפיכך, ישנו ספק אם דברים אלה נכתבו על ידי רש"י עצמו, או שכתב אותם נכדו, הרשב"ם, שהתייחס לאביו שלו, ר' מאיר בן שמואל. בפירוש רש"י לתורה שבכתב יד פרמה, שהועתק בשנת 1305, נזכר רש"י כ"בן הקדוש ר' יצחק ז"ל צרפתי". ייתכן שהתואר "הקדוש" ניתן לו משום שהיה לו בן דגול. הכותבים היו ככל הנראה תלמידיו של רש"י, שכן רש"י מכונה שם "המורה הגדול" ולא "הפרשן הגדול" – כינויו בתקופה מאוחרת יותר. אך ייתכן גם שהתלמידים הכירו את האב ותיארו אותו כ"קדוש" בשל מידותיו. באקרוסטיכון של אחד מפיוטיו, מכנה רש"י את אביו "ריבי יצחק", ויש בכך סיוע להנחה שאביו היה תלמיד חכם. מן המקורות עולה כי רש"י לא היה בן למשפחה מיוחסת באשכנז באותה עת. ניתן אף להניח כי אביו היה אדם עני, אחרת סביר כי רש"י היה מקבל ממנו תמיכה כלכלית בעת לימודיו בגרמניה, שבמהלכם נאבק, לדבריו, על מזון ועל לבוש עבורו ועבור בני משפחתו.
טענות אודות אי-ייחוסו של רש"י למשפחת רבנים ידועה או שאביו לא היה מלומד כלל, נכתבו לראשונה בספר בני המכירי, כמאה שנים אחרי רש"י, ונאמרו שוב כהשערה כחמש מאות שנה אחרי רש"י, בהקדמה לספר טורי זהב של ר' דוד הלוי סגל.
החיד"א דוחה טענות אלה.

על אמו של רש"י עצמה אין מידע. אולם אחיה היה תלמיד חכם מפורסם, שרש"י כינה אותו "רבי שמעון הזקן". הוא למד תורה מפי רבנו גרשום מאור הגולה במגנצא שבאשכנז, ורש"י מביא מספר פירושים בשמו.
הוא הסתמך על חיבור הלכתי שלו ונראה כי למד אצלו, וייתכן מאוד שגם בהשפעתו החליט לנסוע למגנצא וללמוד בישיבתה. לא ידוע בוודאות במי מדובר, אך לפי סדר הזמנים, אין מדובר בר' שמעון בן יצחק בן אבון.
הרב נפתלי יעקב הכהן משער כי זהו אותו ר' שמעון הידוע לנו שהיה נכדו של ר' שמעון הגדול (שמעון בן יצחק), שהיה גם כן גדול בתורה בדורו.

### שהותו בגרמניה
סביב שנת העשרים לחייו יצא רש"י מצרפת אל הישיבות הגדולות שבגרמניה, בעמק הריין, שם עוצב ונבנה עולמו הרוחני. תחילה בא רש"י אל ישיבת מגנצא, שבה לימד רבנו גרשום שני דורות לפני כן, ושמה יצא למרחקים, במגנצא למד רש"י אצל רבי יעקב בן יקר, מתלמידי רבנו גרשום מאור הגולה, שנעשה לרבו המובהק ולימדו תורה במשך שש שנים. רש"י מכנה אותו בפירושיו "רבי הזקן", ומזכיר את פירושיו במקומות שונים. אצלו למד רש"י מקרא ותלמוד גם יחד, ודרך הלימוד של רבי יעקב בר יקר נותרה אצל רש"י כל ימיו, כפי שהעיד רש"י: .

רבינו יעקב בן יקר נפטר בשנת ד'תתכ"ד (1064), ואחרי פטירתו עבר רש"י ללמוד תלמוד לפני רבי יצחק בן יהודה, אף הוא מגדולי חכמי מגנצא ומתלמידי רבנו גרשום. כעבור תקופה עבר רש"י אל הישיבה שבעיר וורמייזא הסמוכה למגנצא, ושם קיבל תורה מפי רבי יצחק הלוי המכונה ר"י הלוי סג"ל כלומר סגן גדול לכהונה). רש"י שהה בוורמייזא בין שלוש לחמש שנים.

גם לאחר חזרתו לצרפת המשיך רש"י לעמוד בקשרי מכתבים עם רבותיו שבאשכנז, ואולי גם עם חבריו מישיבות וורמייזא ומגנצא. בנוסף לשלושת רבותיו המובהקים, למד רש"י באשכנז גם מפי רבינו דוד הלוי ממגנצא, ואף עמו הוסיף לעמוד בקשר מכתבים לאחר שיבתו לצרפת.

בשנות לימודיו של רש"י באשכנז היה עליו לדאוג לפרנסתו ולפרנסת אשתו ובנותיו, ולעת זקנותו תיאר שנים אלו בכתבו .

### בצרפת
לאחר כעשר שנים בהן שהה בגרמניה שב רש"י אל צרפת (טרוייש), בסביבות שנת ד'תתכ"ט (1069), כשהוא כבן שלושים, והשתלב מיד בחיי החברה היהודית שם. הוא הצטרף לבית הדין בעיר והחל לפסוק הלכות לכל יהודי הסביבה, אך סירב לקבל שכר על תפקיד זה. לאחר כחמש שנים שב רש"י אל וורמייזא, ולאחר פרק זמן בו למד בישיבת וורמייזא נסע בחזרה אל טרוייש, בה נותר לגור עד פטירתו.

ככל הנראה התפרנס רש"י בטרוייש ממסחר, וקיימת השערה, על פי הידע הרב המובא בפירושי רש"י בעניין גידול גפנים וההרחבה היתרה שהוא נוקט בעניינים אלו, שהתפרנס מגידול כרמים או ממסחר ביין, אולם לטענת ההיסטוריון הרב פרופ' חיים סולובייצ'יק האקלים באזורו של רש"י לא התאים לגידול יין.

זמן קצר לאחר בואו לטרוייש ייסד רש"י בעיר ישיבה, שהתפרסמה בצרפת ומחוצה לה ומשכה אליה תלמידי חכמים מופלגים; רבנים בולטים מאשכנז באו ללמוד בישיבתו, כמו הריב"א משפיירא, תלמידו של ר' יצחק בר יהודה רבו של רש"י, וכן תלמידים מהארצות הסלאביות. כראש ישיבה לא נטל רש"י שכר, כמנהג אותם הזמנים, ואף היה עליו לדאוג לכלכלת תלמידיו.

גדלותו העצומה של רש"י הוכרה מיד בעולם היהודי, ושאלות רבות הופנו אל בית מדרשו בתחומים רבים ושונים. ישנם שאלות שנשלחו אל רש"י מקהילות רבות בצרפת ומעמק הריין, ואף מגדולי רבני אשכנז, כמו רבי נתן ורבי מנחם בני מכיר ממגנצא, פונים אל רש"י בשאלות. שמו הלך לפניו, והפירושים שכתב ב'קונטרסים' שלו התקבלו בין הלומדים. שני חתניו היו מתלמידי החכמים הראשונים במעלה בצרפת, וסביבו התפתחה יצירה תורנית שהזניקה את יהדות צרפת אל תור הזהב שלה.

רש"י אף עמד בקשרים עם חכמי ארצות רחוקות יותר, ובכתבי הראשונים מוזכרת שאלה ששיגר אל רבינו נתן מרומי בעל הערוך ואל שני אחיו, שהיו ראשי ישיבה בעיר רומא שבאיטליה.

רש"י תיקן כמה תקנות חשובות בקהילות יהודי צפון צרפת. אברהם גרוסמן כתב כי .

בערוב ימיו של רש"י התרחשו גזירות תתנ"ו, כאשר יצא מסע הצלב הראשון לדרכו בשנת ד'תתנ"ו (1096). יהדות צרפת כמעט ולא ניזוקה מידי הפורעים, אולם יהדות אשכנז המפוארת ספגה מכה אנושה. בפרט הרע גורלן של קהילות שו"ם (שפיירא, וורמייזא ומגנצא), אלפי יהודים נהרגו בהן, ומרכזי התורה בהם למד רש"י נחרבו. בפיוטיו מתייחס רש"י כנראה לגזירות תתנ"ו; בפיוטו 'תורה התמימה', למשל, הוא פונה בקריאה אל התורה:

בסוף ימיו היה רש"י חולה במחלה קשה שלא אפשרה לו אפילו לכתוב. על השאלות הרבות ששוגרו אליו השיב בקושי רב תוך הכתבת התשובה לתלמידיו או בני ביתו ששהו במחיצתו באותה העת.

ישנה אגדה, כי הייתה תקופה שבה גלה רש"י מצרפת לאחת מערי ספרד, והתאכסן בביתו של פרנס העיר, לימים הפציר בו שיתעכב בביתו וילמד והוא יפרנסו, ורש"י הסכים לזה, וכשישב שם חיבר ספר, ולאות תודה קראהו על שמו 'ספר הפרנס'.

רש"י הוא מקור של מאות מילים בצרפתית עתיקה שללא רש"י היו אובדים.

### פטירתו וקבורתו
רש"י נפטר ביום חמישי, כ"ט בתמוז ד'תתס"ה (1105). התאריך הזה מוזכר בכמה כתבי יד, ובהם פירוש רש"י לתורה שבכתב יד פרמה, שהועתק בשנת 1305: "הארון הקודש, קודש הקדשים, המורה הגדול רבינו שלמה זכר צדיק לברכה... נלקח מאתנו ביום ה' כ"ט תמוז תתס"ה ליצירה, והי' בן ס"ה כשנתבקש לישיבה של מעלה". מאחר שבשנת תתס"ה אכן חל כ"ט בתמוז ביום חמישי בשבוע, פרט זה תומך בכך שהתאריך הזה מהימן, ולפיכך חי רש"י 65 שנים.

רש"י נפטר ככל הנראה בעיר הולדתו טרויש ובה נקבר. נכדו, רבנו יעקב תם, כינה את העיר "מקום רבנו שלמה ועיר קברות אבותינו" ("ספר הישר", חלק השו"ת, סימן טז), וציטוט זה תומך בהנחה שרש"י, וכנראה גם אבותיו, נקברו בעיר זו.
לפי אחת מן המסורות העתיקות בקרב יהודי טרואה, הוא נטמן בבית קברות יהודי בטרואה, שבתחילת המאה ה-15 חרשו אותו המקומיים ומאז נקרא "שדה היהודים". בשנת 1992 נחנך במקום על ידי הממשל אנדרטה שיצר ריימונד מורטי לזכרו של רש"י. סביב שנת 2012, חוקר קברי הצדיקים ישראל מאיר גבאי פעל לסמן ולהנציח את אזור בית הקברות כקבריהם של רש"י וכמה מבעלי התוספות וראשונים נוספים ב'שדה היהודים'.

ב-2016 החוקר דייוויד שפירו פרסם מאמר בנושא קבורת רש"י וציטט עדות מאוחרת אותה מביא רבי גדליה אבן יחיא (1526 – 1587), בספרו שלשלת הקבלה, לפיה העידו לו תלמידי המהר"ם מפאדובה (1473 – 1565) שראו את קברו של רש"י בפראג: . אולם ציין, כי אין כל מקור מהימן לכך שרש"י הגיע לסביבה מרוחקת זו.

## תלמידיו
בין תלמידיו של רש"י היו:
* חתנו, רבי מאיר בן שמואל מרמרו, המכונה "אבי הגאונים" - אבי רשב"ם, רבנו תם, ריב"ם, ורבי שלמה 'אבי הדייקנים'
* חתנו השני, רבי יהודה בן נתן, שחלק מפירושו נדפס כהשלמה לפירוש רש"י למסכת מכות
* רבי יוסף קרא, פרשן המקרא
* רבנו שמעיה, 'מזכירו' של רש"י ותלמידו המובהק
* הרשב"ם בכור נכדיו של רש"י ומחשובי בעלי התוספות, שאף השלים את פירושו של רש"י למסכת בבא בתרא ולמסכת פסחים
* רבי יעקב בר שמשון מפלייזא, פרשן תלמוד ופוסק. היה קרוב לרש"י ואף רשם מפיו תשובות לשאלות שנשלחו אל רש"י בשעת מחלתו, בה לא יכול היה לכתוב
* רבי יצחק בן אשר הלוי, הריב"א משפיירא
* האחים רבי נתן ורבי מנחם בני מכיר
* רבי שמחה בן שמואל מוויטרי
* רבי אליקים בן יוסף ממגנצא

## ייחוסו
עוד בימי חייו זכה רש"י להכרה בגדולתו, וזו הלכה והתעצמה לאחר מותו. רש"י לא נולד למשפחה מיוחסת, אך בעקבות תהילתו רבו המבקשים להתייחס אליו.

לייחוסו של רש"י ערך מיוחד בתחום הייחוס היהודי. רבים הם המחפשים את ייחוסם לדוד המלך, והמסורת מייחסת את המוצא מדוד לכמה אנשים ובהם רש"י. המסורת מייחסת את ההשתלשלות מדוד לרש"י באופן הבא: רש"י הוא נכדו של ר' אליקים, שהוא קשור לרבי יוחנן הסנדלר, שהיה דור רביעי מרבן גמליאל הזקן, בן שמעון הנשיא, בן הלל הזקן, מבני שפטיה בן דוד מלך ישראל.
המקור הידוע לייחוס זה הוא מגילת יוחסין עתיקה שנותרה בידי בני משפחת לוריא, ויש חוקרים המראים כי רב בהּ הזיוף על האמת (וזאת ככל שמדובר בדורות שלאחר רש"י). רבים הם רבני אשכנז בכל התקופות המונים את ייחוסם מרש"י, ויש להניח כי כיום מונים צאצאיו מאות אלפי אנשים ויותר.

שם המשפחה "טרייויש" ונגזרותיו כגון "טרויש", "דרייפוס" ועוד נחשב בטעות כסימן למוצא משפחתי הקרוב לרש"י, שכן חושבים שמקורו בעיירת מוצאו של רש"י, טרואה שבצרפת. אולם השם טרייויש נגזר משם העיר הגרמנית טריר בצרפתית (*Trèves*).

## אגדות
מעשי אגדה רבים סופרו על חייו ופטירתו של גדול הפרשנים, וכולן מאוחרות בשנים וחסרות בסיס איתן.

על פי האגדה, היו הוריו של רש"י חשוכי פרי בטן שנים רבות. אביו של רש"י רבי יצחק ירחי, היה סוחר באבנים טובות, וברשותו הייתה אבן טובה אשר הייתה חסרה למלך עבור איקונין, שנחשב ביהדות לעבודה זרה. אביו של רש"י הסתכן במוות והשליך את האבן הטובה - בה היה גלום כל רכושו, כמו גם הבטחה לעושר רב - מעבר לסיפון האניה, והראה עצמו בוכה על אובדנה. המלך פטר אותו, ועל המעשה הזה, על פי האגדה, נגלה לו אליהו הנביא והבטיח לו פרי בטן "שיאיר את עיניהם של ישראל". ואכן רש"י נולד לעת זקנותם של הוריו. מסופר גם שאמו ההרה של רש"י הלכה ברחוב בוורמייזא, ופרש נוצרי שדהר על סוסו למולה, ניסה לדרוס אותה ולהורגה. אך האם נצמדה לקיר בשולי הרחוב, והקב"ה עשה לה נס ובקיר נוצר שקע, שבו הסתתרה (ועל הסיפור כתב שאול טשרניחובסקי את הבלדה "קיר הפלא אשר בוורמייזה"), אך ככל הנראה אין לכך בסיס היסטורי, אמנם יש המצביעים עד היום על שקע בקיר שמיוחס לסיפור הזה.

רבי גדליה אבן יחיא מוסר אגדה נוספת בספרו "שלשלת הקבלה", לפיה קודם צאתו של גוטפריד מבויון למסע הצלב הראשון שהנהיג בשנת 1096, ערך ביקור אצל רש"י, גדול יהודי צרפת ששמו כבר הלך לפניו, על מנת לקבל את ברכתו למסע הצלב שלו ולהתייעץ עמו. אולם רש"י חזה שהמסע ייגמר בכישלון, והזהיר את גוטפריד כי הוא ישוב לבדו לעירו, מלווה בשלושה פרשים בלבד שיזכו לשוב עמו לביתם. חמתו של גוטפריד בערה בו, והוא נשבע כי אם לא יתקיימו דברי רש"י, והוא ישוב מהמסע עם יותר משלושה אבירים - ינקום נקמה נוראה ברש"י ובכל היהודים. ואכן, גוטפריד נכשל בקרבותיו, ושב לצרפת עם ארבעה מלווים בלבד. מייד בבואו שם את פעמיו להינקם ברש"י, כיוון שכעת היו עמו ארבעה פרשים, ולא שלושה; אולם בהיכנסם בשער העיר התנתקה אחת מאבני השער, ומחצה את ראשו של הפרש הרביעי. יש מן הסיפורים הממשיכים ומספרים כי כאשר התקיימו דברי רש"י מיהר גוטפריד אל רש"י לבקש ממנו סליחה ולהכיר בגדלותו, אולם משהגיע למקום גילה כי נערכת שם לווייתו של רש"י.

למעשה, גוטפריד מבויון מעולם לא שב לצרפת אחרי מסע הצלב הראשון, ומצא את מותו בנסיבות בלתי ברורות בארץ ישראל, וזאת עוד לפני פטירת רש"י; אולם כל ייחוס האגדה לגוטפריד מבויון מקורו ב"סדר הדורות" המאוחר, ואילו ב"שלשלת הקבלה" לא נזכר מקומו של האביר גוטפריד. מקורות קדומים אחרים כרכו את האגדה בשמו של גוטפריד הראשון דוכס לוריין , המכונה "האמיץ" או "הגדול"; תולדות חייו היו סוערות, ותקופת חייו (1060–1139) אכן חופפת לזמנו של רש"י.

בעיר וורמס שבגרמניה מצוי עד היום בית המדרש על שם רש"י שבו לפי המסורת למד וכתב את פירושו לתורה, אך המקום נבנה מאות שנים לאחר מותו. במקום נמצאים גם בית הכנסת (משוחזר בחלקו) שבו התפלל, המקווה שבו טבל, וגם החומה שעל פי האגדה ממנה התנתקה הלבנה שקטלה את הפרש הרביעי של גוטפריד מבויון.

האגדה מוסיפה ומספרת שכאשר עסק רש"י בכתיבת פירושו למסכת מכות, הגיע לדף י"ט, והספיק לכתוב את המילה "טהור" - ושם נפטר, ו"יצאה נשמתו בטהרה". ובשעת פטירתו, מספרת האגדה, יצאה בת קול ואמרה: "עתידים כל ישראל להיות בניך".

## אישיותו
אישיותו של רש"י ניחנה בשילוב של גדלות מופלגת בתורה ומידות טובות, שילוב שעליו מעידים פירושיו ותלמידיו של רש"י גם יחד.

### גדלותו בתורה
גדלותו בתורה הייתה יוצאת דופן. ההיסטוריון שמעון שוורצפוקס כתב עליו:

שמעו של רש"י יצא כבר בחייו באירופה כולה, ובפירושיו ניכרת בקיאותו הרבה בכל חלקי התורה.

### מידותיו והליכותיו
אברהם גרוסמן ציין: 

מעיון בפירושיו של רש"י בולטת ענוותנותו הגדולה. הוא כמעט ואינו סותר את דברי קודמיו, וכאשר הוא עושה זאת הוא חולק להם כבוד ואינו מבטל את דבריהם בשפה קשה. בעשרות מקומות בפירושו הוא כותב על פרטים מסוימים: "לא ידעתי", ובתשובותיו מצוי במקומות רבים שכותב רש"י כי טעות הייתה בידו בעניין זה או אחר, והוא חוזר בו מדבריו.

ביחסיו עם תלמידיו ניכרים יחסי קרבה עמוקים. רש"י קירב וחיבב את תלמידיו ביותר, ועודדם תדיר ליצור וללמוד עוד ועוד.

מאידך, בשעת הצורך לא נאחז רש"י בענווה יתירה אלא נכנס לעובי הקורה ופסק את פסקו. כך, לדברי גרוסמן, לא חשש לצאת חוצץ כנגד מסורות מקובלות ואף מנהגים ודינים מדברי הגאונים שעליהם חלק.

### כבוד האישה
גרוסמן כתב בספרו "אמונות ודעות בעולמו של רש"י": "האמונות והדעות – זה החידוש של הספר. כי כמעט לא עסקו בו. עם ישראל, ארץ ישראל, מעמד האישה, אהבת החיים. לדעתי לא היה חכם שדאג לכבוד האישה כמו רש"י. בתשובה אחת שלו יש משפט כזה: 'אשריו אילו היה זוכה לקנות בה ולזכות בה לחיי העולם הבא'. בפירוש שלו למעשה בריאת האישה הוא מביא מדרשי חז"ל, אבל לא מביא אף אחד מהמוני המדרשים בגנות האישה".

## חיבוריו
אברהם גרוסמן כותב כי רש"י החל בכתיבת פירושיו כדי למלא את המטרות הבאות:
# להפיץ תורה ברבים: היהודים היו סוחרים עסוקים, עשירים, שלא היה להם זמן ללמוד, ולא היו להם פירושים כתובים שיכלו להקל על הלימוד עבור מי שאינו משקיע בו את כל זמנו.
# לאחד את המחנה היהודי ולהשכין שלום: היו בימיו מחלוקות עצומות ויריבויות על רקע חברתי כלכלי, עד שאפילו קהילת טרואה נחלקה לשניים.
# הפולמוס עם הנוצרים: בפירושים למשלי ולדניאל יש פולמוס חריף עם הנצרות. "רש"י היה מגדולי המתפלמסים עמה. רש"י ראה בחייו הרבה משומדים, הרבה רדיפות, הרבה תעמולה אנטי-יהודית ארסית".

### פירושו לתנ"ך

[שמאל|ממוזער|250px|ספר חמישה [חומשי התורה|חומשי תורה עם פירוש רש"י למקרא שנדפס באמסטרדם בשנת 1749. ניתן להבחין במחיקות בדיו כהה המסתירים חלק מפירושו מטעמי צנזורה נוצרית.]]
רש"י פירש כמעט את כל התנ"ך כולו:
פירושו על התורה הוא הפירוש הפשטני ביותר מביניהם. עם זאת, כשני שלישים מפירוש רש"י למקרא מבוסס על מדרשי חז"ל, ועיקר מלאכתו הייתה בסינון הדברים המתאימים לפשוטו של מקרא או המוסיפים תוספות נחוצות, ובניסוחם בדרך קצרה.

שילוב המדרש בפירוש המקרא, במקום ובמידה הנחוצה ללומד, מאפשר גם הבנת המקור המקראי ליסודות הלכתיים ולמדרשים (פעמים תוך ניתוח דיוק לשון המקרא). לפי האגדה המובאת על ידי רבי חיים יוסף דוד אזולאי ("החיד"א"), רש"י ישב 613 תעניות, כנגד 613 מצוות, לפני שכתב את חיבורו על המקרא.

פירושיו על הנביאים והכתובים הם פשטניים, אך נוטים למדרש יותר מפירושיו לתורה.

#### דרכו של רש"י בפירושו לתורה
בניגוד לרמב"ן ולרבי אברהם אבן עזרא, לא כתב רש"י הקדמה לפירושו, שבה יפרש את דרכו הפרשנית. אך הערה המבהירה את הקו שהנחה אותו בפירושיו מופיעה בדרך אגב בתחילת ספר בראשית:  כלומר, אין עניינו של רש"י להביא בפירושו אגדות ומדרשים, אלא ליישב קשיים המתעוררים בפסוקים. כאשר מצטט רש"י את דברי המדרש, לפי עדותו, חזקה עליו שקושי בפסוק הביא אותו לסטות מדרך הפשט והקיצור. ועל דרך זו בנויה שיטת הלימוד של פרשני רש"י, לנסות לחקור ולהבין לעומק את פירושו של רש"י תוך כדי ירידה לעומקה של כל מילה ומילה בפירושו. לפי שיטה אחרת, רש"י דווקא מדגיש בדבריו אלה (ובמקומות נוספים) שדרכו כוללת הבאת מדרשי אגדה (אף אם אין קושי בפסוק), אבל מגביל עצמו לדברי אגדה שיכולים להתיישב על לשון הפסוק ועל הקשר הדברים.

##### דוגמאות

*: מים אין בו, אך נחשים ועקרבים יש בו.
*: בתולה – ממקום בתולים, ואיש לא ידעה – שלא כדרכה.

בשני הפסוקים האלה, כמו ברבים אחרים, נזקק רש"י למדרש כדי ליישב את הכפילות.

לעיתים מזכיר רש"י את קיומו של מדרש המתייחס לפסוק, אך לא מצטט אותו. מעיון במדרש ניתן להבין מדוע לא הביאו רש"י, אך לא יכול היה להתעלם כליל מקיומו:
* – נכנס עמו בדברי ריב ומצה להתעולל עליו להורגו, ויש בזה מדרש אגדה, אך זה ישובו של מקרא.

לא נאמר בפסוק מה בדיוק אמר קין להבל. דבריו של רש"י מכוונים לדברי המדרש בבראשית רבה, המביא שלוש דעות בדבר הוויכוח של האחים, האם הִדיינו בסוגיית חלוקת הרכוש, בתחומו של מי ייבנה המקדש, או מי יזכה בתאומתו הנוספת של הבל. לפי מדרש זה משתמע שהתנהל ויכוח ענייני ושקול בין האחים, ולא רצח חסר סיבה. המדרש נוגד את המגמה הכללית של הפרק, ולכן נמנע רש"י לצטט אותו.

דרך פירושו של רש"י פונה, במתכוון, הן לקהל "עממי" והן לקהל תלמידי חכמים. ייתכן שפנייה רחבה זו היא, בין היתר, הסיבה לפופולריות הרבה של פירושו למקרא עד ימינו.

כאשר נתקל רש"י במאורע שלפי הסדר הכרונולוגי אמור היה להופיע לפני מאורע שכבר סופר לנו עליו, הוא נוטה לפרש שאין מוקדם ומאוחר בתורה.

##### פירושים לשאר ספרי המקרא

בנוסף לפירושו על התורה, רש"י חיבר פירוש על רוב ספרי המקרא האחרים. פירוש זה קצר יותר מפירושו על התורה, והוא מרבה להביא בו מדרשים.

##### פירושי מקרא שיוחסו בעבר לרש"י
פירושים מסוימים לספרים עזרא, נחמיה ודברי הימים יוחסו בעבר לרש"י אך על פי המקובל במחקר כיום לא חוברו על ידו. פירושים אלו מכונים לעיתים 'הפירושים המיוחסים לרש"י'. פירושו לספר איוב חסר מאמצע פרק מ (פסוק כ), ובכתבי היד הובאו פירושים אחרים להשלמת פירושו, כגון פירוש רשב"ם או ר"י קרא. גם על שאר הפירוש קיימת מחלוקת בדבר זהות המחבר.

### פירושו לתלמוד

פירוש רש"י לתלמוד הוא הפירוש הידוע ביותר על התלמוד בבלי ומשמש כנדבך חשוב ובעל משקל נכבד בקרב פוסקי ההלכה.

רש"י הוא המפרש העיקרי של מסכתות התלמוד הבבלי, אך ישנן מעט מסכתות שלא פירש או שפירושיו לא הגיעו אלינו, ומעט מסכתות שפירש רק את מקצתן.

פירוש רש"י על התלמוד (בדומה לפירושו על התנ"ך) מתאפיין בלשון קצרה, ברורה ומדויקת, הטומנת בחובה דרך מיוחדת בהבנת הגמרא. אופי הפירוש הוא הסבר התלמוד על ידי התלמוד עצמו. רש"י מביא לעיתים נדירות מקבילות לדבריו מחיבורים אחרים כגון התלמוד הירושלמי, מדרשים ותרגומי התנ"ך. פירושו של רש"י לתלמוד הוא מקומי, ועל פי רוב הוא איננו מרחיב בביאור ובהשוואה בין הסוגיה שהוא מפרש אותה לבין סוגיות קשורות ממסכתות אחרות; זאת בניגוד לשיטת בעלי התוספות, שמזכירים במפורש ובאריכות את הסוגיות הקשורות, ומפרשים את היחס ביניהן.

### כתבים נוספים
#### פיוטים
רש"י שלח ידו גם במלאכת הפיוט, וחיבר כמה סליחות על מצב עם ישראל הקשה. ייתכן שפיוט אחד שכתב נתחבר על רקע גזירות תתנ"ו, ואולם אין בכך ודאות. שניים מהפיוטים שכתב נוהגים האשכנזים לומר בימי הסליחות. בין היתר חיבר את הפיוט "אז טרם נמתחו נבלי שכבים" שעוסק בדברים שבריאתם קדמה לבריאת העולם, ואת הפיוט "יי אלהי הצבאות נורא בעליונים". המהרש"ל מייחס לו את שמתא תתנם לחרפה אך חוקרים מפקפקים בייחוס זה.

#### פירוש למסכת אבות
פירוש רש"י על מסכת אבות מצוטט רבות בראשונים, והוא אף נדפס פעמים רבות, כאשר ישנם שינויים רבים בין ההוצאות השונות. יש מי שפקפק בייחוס הפירוש לרש"י. בשנת תשס"ה הפירוש יצא לאור במהדורה חדשה על ידי מוסד הרב קוק, תוך ניפוי התוספות המרובות שנוספו בתוך הפירוש. המהדיר טען שרש"י חיבר שתי מהדורות לפירוש זה, והדפיסן בנפרד.

#### פירוש לבראשית רבה
הדעה הרווחת במחקר היא כי הפירוש שיוחס בעבר לרש"י לבראשית רבה לא נכתב על ידי רש"י, אלא על ידי פרשן שחי כנראה קרוב לזמנו של רש"י בדרום איטליה.

### היחס לפירושיו
רש"י המשיך את דרך קודמיו בתקופת ימי הביניים בפירוש המקרא והתלמוד, אך שכלל אותה במידה רבה והתבסס מאוד על המדרשים ואגדות התלמוד בפירושו.

פירושי רש"י היו פופולריים ביותר עוד בימי חייו. רש"י נהג לכתוב את פרושיו על קונטרסים, ועל כן כונה פירושו "פירוש הקונטרס", בעיקר על ידי בעלי התוספות. לאחר המצאת הדפוס, היה פירושו לתורה בין הספרים הראשונים שהודפסו בעברית.

רוב פרשני ימי הביניים המפורסמים כמו רשב"ם (נכדו של רש"י), דעת זקנים, רמב"ן ואבן עזרא הספרדים, רחשו כבוד גדול לפירושיו. אף על פי שלהבדיל מפרשני ימי הביניים הספרדים, לא היה רש"י איש מדע, פירושו הוא כאבן בוחן לשאר הפרשנים, והוא מתבטא בהשקפה ריאלית על המקרא. בפירושו לתלמוד הוא מאופיין בכך שבניגוד לפירוש התוספות, שמנסה לגבש אחידות בכל התלמוד, רש"י בפירושו בדרך כלל אינו מנסה ליישב סתירות.

### רש"י כפוסק
רש"י נודע כפוסק מפורסם, ונשלחו אליו שאלות הלכתיות מרחבי אירופה. אף בצרפת תיקן רש"י תקנות רבות, רבות מהן בענייני הנהגות כספיות של הקהילות היהודיות. תשובותיו הובאו בספרות ההלכה המיוחסת לבית מדרשו, כגון מחזור ויטרי, ספר האורה, ספר הפרדס, איסור והיתר לרש"י ועוד, וקובצו על ידי ישראל ש' אלפנביין בספר "תשובות רש"י". על ספר זה נמתחה ביקורת רבה, שכן הוא כולל גם תשובות שאינן של רש"י, וייחוסיו של אלפנביין, כמו גם קביעת הנוסח, אינם תמיד מדויקים.

#### היחס לפירושו על התלמוד לענייני הלכה
בפירושו לתלמוד כתב רש"י מדי פעם פסקים, אם כי אין זו דרכו הרגילה. השאלה האם רש"י בפירושו נחשב כפסקן (פוסק הלכה) או כפרשן (מפרש) שנויה במחלוקת בין הפוסקים האחרונים.
כמה פוסקים כתבו שאין ללמוד הלכה מפירוש רש"י - אך דברים אלה מוסבים רק לפירושים סתמיים של רש"י, שלא תמיד באו לפרש על פי ההלכה הפסוקה, ולא לפסקים מפורשים של רש"י, הכלולים בפירושיו. הראשון שהתייחס לנושא הוא רבי יוסף קארו בספרו בית יוסף:  וכן כותב גם הרדב"ז: 
הרב מאיר מאזוז כתב בספרו 'מגדולי ישראל' שרבותינו קבעו שרש"י הוא פרשן ולא פסקן, ומצטט את החיד"א באומרו: 'רש"י לא כיוון בפירושיו לעניין פסק הלכה'.

גדולי חכמי אשכנז, לעומת זאת ראו ברש"י פסקן. כך למשל רבי יום טוב הלוי הלר (בעל ה"תוספות יום טוב") יצא בבקורת חריפה על דברי רבי יוסף קארו שרש"י פרשן ולא פסקן.

## לשון בחיבורי רש"י
### חידושי מילים בפירוש רש"י
רש"י בחר לכתוב את פירושיו בעברית, והוא משתמש בתרגום לשפות אחרות רק בלית בררה. רש"י בפירושו מחדש מילים שלא השתמשו בהם קודם לכן, ולפעמים גם מרחיב את המילה ממשמעותה המקורית. חלק מאותן מילים נמצאות בשימוש עד היום. רבות ממילים אלו מבוססות על שורשים שהיו קיימים אצל חז"ל, למשל המילה "התפשר" והמילה "עייפות", וחלקן מבוססות על שורשים ארמיים, למשל, המילה "בדחן" והמילה "בלבל".

### נוסח פירוש רש"י
בשל הפופולריות הרבה של פירוש רש"י למקרא, עוד בימי חייו נכתבו והועתקו כתבי יד רבים מאוד של פירושיו, וכתבי יד רבים הגיעו לידינו. בחינת כתבי היד מראה הבדלים רבים מאוד בין נוסחי הפירוש המיוחס לרש"י. יש קטעי פירוש המופיעים בחלק ואינם מופיעים באחרים, ועל בעיה זו כבר עמדו פרשני רש"י המסורתיים, ומתחבטים בה גם חוקרי רש"י בני זמננו.

הבעיה קשה להכרעה מפני שרש"י העיד על עצמו שעוד בימי חייו ערך שינויים בפירושו למקרא, והוא יצא מידיו לפחות בשתי גרסאות.

### גרסאות בתלמוד
רש"י בפירושו לתלמוד מביא מדי פעם נוסח שונה של התלמוד מזה שהיה מקובל לפניו, לעיתים בשל קושיות לימודיות שצצו ולעיתים בגלל כתבי יד אחרים שהיו ברשותו. את שינוי הגרסה ציין רש"י באותיות **ה"ג = הכי גרסינן**. רש"י כתב בפירושו שנראה לו שצריך לגרוס כך וכך. תלמידים שבאו אחריו, ראו את פירושו, הלכו ושינו את נוסח התלמוד כדי שיתאים למה שכתב רבם. כך כותב רבנו תם, נכדו של רש"י, על שינויי הגרסה בתלמוד, בהקדמתו לספר הישר: 

כתוצאה מכך, בתלמוד שיש לפנינו כיום, הצעות הנוסח של רש"י וגרסת התלמוד זהות. אולם בכל מקום שבו נכתב בפירוש רש"י 'ה"ג', ישנו סימן לשינוי נוסח, ואפשר באמצעות ראשונים אחרים לדוגמה רבנו חננאל, הרי"ף ורבנו תם לבדוק מה היה הנוסח המקורי בתלמוד לפני שעבר הגהה.

### לעזי רש"י
רש"י, בפירושו למקרא ולתלמוד, תרגם מונחים רבים מהמקרא, מהמשנה ומהתלמוד הבבלי לשפת "לעז", היינו הצרפתית העתיקה שהייתה מדוברת בזמנו, כאשר התרגום הצרפתי מתועתק באותיות עבריות.

לדוגמה, בפירוש הפסוק "וַיֹּאמְרוּ אֶל מֹשֶׁה: הַמִבְּלִי אֵין קְבָרִים בְּמִצְרַיִם לְקַחְתָּנוּ לָמוּת בַּמִּדְבָּר? מַה זֹּאת עָשִׂיתָ לָּנוּ לְהוֹצִיאָנוּ מִמִּצְרָיִם", מפרש רש"י: 
"**הַמִבְּלִי אֵין קְבָרִים בְּמִצְרַיִם** - וכי מחמת חסרון קברים, שאין קברים במצרים ליקבר שם לקחתנו משם. ש"י פו"ר פיילנצ"א ד"י נו"ן פושי"ש (se por feilance de non foses)."
רש"י תרגם מעל אלף מילים מהעברית המקראית ומהארמית שבתלמוד לצרפתית עתיקה, שהייתה השפה המדוברת בזמנו. שפה זו אינה מדוברת כיום, אופן היגויה המדויק אינו ידוע, והתעתיק שהותיר אחריו רש"י, באותיות עבריות, מאפשר כיום הצצה נדירה וייחודית לבלשנים חוקרי הצרפתית העתיקה, באשר לאוצר המילים ואופן הגייתן.

בימינו ערכו מספר מחברים תרגום מחדש לעברית מודרנית של אותם מונחים צרפתיים, כדי להקל על הקורא בן זמננו שאינו מסוגל להבין את הצרפתית העתיקה. אחת המהדורות מוכרת בשם "אוצר הלעזים" (או "אוצר לעזי רש"י"), והיא יצאה לאור על ידי ד"ר משה קטן.

במקביל ערכו הרבנים אברהם גלאנצר וחנוך טוביאס תרגום ניקוד ואיות מדויק של לעזי רש"י בעברית, אנגלית וצרפתית בת ימינו בתוספת הארות והסברים המרחיבים את הדעת. את מחקריהם פרסמו בספר מעייני אג"ם. עבודתם על לעזי רש"י בתלמוד, נדפסה בתלמוד מהדורת לובלין בהוצאת מכון המאור. בעבודתם גילו כי פעמים רבות רש"י נעזר בשפה הצרפתית ככלי עזר להסברה, במקומות שקוראיו ולומדיו דווקא בהיותם דוברי צרפתית עלולים להיכשל בהבנה מוטעית. לפעמים מילה בודדת בצרפתית חוסכת הסבר ארוך בעברית, ומאידך ישנם פסוקים שדווקא החושבים ומדברים בצרפתית עלולים להיכשל בהבנתם. במקומות אלו נאלץ רש"י להאריך בפירוש שלדוברי עברית נראה אולי כמיותר אך הוא חיוני לדוברי הצרפתית.

### כתב רש"י
שמאל|ממוזער|250px|כתב רש"י

הדפסה ראשונה הידועה לנו של פירוש רש"י לתורה נוצרה בשנת 1475 (ה'רל"ה), ברג'ו די קלבריה שבאיטליה. במהדורה זו הודפס פירוש רש"י בכתב הרהוט היהודי-ספרדי, על מנת להבדילו מגוף הטקסט המקראי שהודפס באותיות עבריות מרובעות. בעקבות כך מכונה כתב זה כיום "כתב רש"י", אך למעשה זהו הכתב הקורסיבי (הרהוט) שהיה נהוג בספרד בימי הביניים.

## מפרשי רש"י
על פירוש רש"י לתורה נכתבו למעלה ממאה פירושים, שמחבריהם מכונים לעיתים "מפרשי רש"י". הידועים שבהם הם המהר"ל מפראג, שכתב את "גור אריה", רבי אליהו מזרחי (הרא"ם), ר' אברהם הלוי בקראט, שכתב את "ספר הזיכרון" ור' דוד פארדו, בעל הספר "משכיל לדוד". פירושיהם סוכמו בספר המפורסם "שפתי חכמים" מאת ר' שבתי משורר בס, שתומצת מאוחר יותר בשם "עיקר שפתי חכמים".

רבי מנחם מנדל שניאורסון יצר שיטה חדשה בהבנת פירושו של רש"י על התורה. יסוד השיטה היא בדברי רש"י שפירושו מיועד ל"בן חמש למקרא", והוא אמור להתאים לרמת הבנתו וידיעותיו של ילד בן חמש. על פי שיטה זו תירץ קושיות רבות של המפרשים הקדומים. חלק מפירושיו לוקטו בספרי "לקוטי שיחות" (39 חלקים) ו"ביאורים לפירוש רש"י על התורה" (5 חלקים). כללי השיטה רוכזו בספר "כללי רש"י" (מאת הרב טוביה בלוי. ירושלים תשנ"א).

## מפות רש"י
[ממוזער|טקסט=מפת [ארץ ישראל לפי רש"י, סריקת כתב היד מן הספרייה הבריטית באתר הספרייה הלאומית|מפת ארץ ישראל לפי רש"י, סריקת כתב היד מן הספרייה הבריטית באתר הספרייה הלאומית]]
במספר מקומות בפירוש רש"י למקרא, ניתן למצוא תרשימים ומפות המשויכים לרש"י: במדבר לד, שופטים כא, יחזקאל מה, יחזקאל מח. היכולת להוכיח שתרשימים אלו הם מקוריים לפירוש רש"י נובעות בעיקר מהשוואת כתבי היד הרבים של פירוש רש"י (אם כי לא של רש"י עצמו), שבהם מופיעים תרשימים אלו. בשנים האחרונות עסקו בתחום המפות של רש"י מספר חוקרים: פרופ' אברהם גרוסמן, פרופ' מאיר גרובר, פרופ' יוסף עופר, פרופ' בנימין זאב קדר וד"ר דוד שניאור. ככל הנראה, הצורך של רש"י לצייר מפות בתוך פירושו למקרא, דבר הנחשב לנדיר בקרב פרשני ימי הביניים, נבע מתוך חיבתו לארץ ישראל ורצונו להמחיש ללומדים את דמותה של ארץ ישראל.
אחת התופעות שטרם נחקרו היא: מדוע מפת רש"י העוסקת בתיאור "המסילה העולה מבית אל שכמה" (שופטים כא, כא), מופיעה בפירוש רש"י במהדורות הדפוס של התלמוד הבבלי (גיטין ז, ע"ב), אולם איננה מודפסת בפירוש רש"י לספר שופטים.

## תפילין של רש"י
ישנן ארבע שיטות מרכזיות לסידור הפרשיות בתוך התפילין. השיטה הנפוצה והמקובלת ביותר מכונה בטרמינולוגיה ההלכתית 'שיטת רש"י' (ראו סדר הפרשיות בתפילין).

בשולחן ערוך נפסק שחובה להניח תפילין של רש"י, כיוון שכך הוא מנהג העולם. ואכן בימינו נוהגים להניח תפילין של רש"י בכל קהילות ישראל. יש המניחים לאחר מכן עוד זוג תפילין לפי אחת השיטות האחרות. הנפוצה ביניהן, מלבד רש"י, היא שיטת רבינו תם.

## משפחת רש"י
לרש"י נולדו שלוש בנות.

הבכורה שבהן, **יוכבד**, נישאה לרבי מאיר בן שמואל, ולהם נולדו חמישה צאצאים: **שמואל** – הוא הרשב"ם; **יעקב** – הוא רבנו תם; **יצחק** – הוא הריב"ם; '''שלמה''', שנפטר בצעירותו; ובת, מרים, שהייתה נשואה לרבי שמואל מוויטרי בן רבי שמחה בן שמואל מוויטרי, מחבר מחזור ויטרי, והיא אמו של רבי יצחק הזקן מבעלי התוספות.

בתו השנייה של רש"י, **מרים**, נישאה לרבי יהודה בר נתן (ריב"ן), ולהם נולד רבי יום-טוב. היו שגרסו שמרים בת רש"י הייתה נשואה לרבי שמואל מוויטרי והיא אמו של ר"י הזקן, אולם מדובר בטעות שנצרה בעקבות בלבול בין מרים בת רש"י למרים בת יוכבד, נכדת רש"י.

ככל הנראה, הייתה לרש"י בת שלישית, אולם מלבד ששמה היה **רחל**, ושנישאה לתלמיד חכם בשם אליעזר ונתגרשה ממנו - לא ידוע עליה דבר.

## ראו גם
* פירוש רש"י לתורה
* פירוש רש"י לתלמוד
* יצחק הצרפתי, אביו של רש"י
* בנות רש"י
* רבינו תם
* רשב"ם
* תוספות
* רבי שמעיה

## לקריאה נוספת
* 
* 
* הרב טוביה בלוי (עורך), כללי רש"י, הוצאת קה"ת, כפר חב"ד, תש"מ.
* בנימין גלס, **פשט ודרש בפרשנותו של רש"י**.
* אברהם גרוסמן, **רש"י**, מרכז זלמן שזר, 2006. 
* אברהם גרוסמן, **אמונות ודעות בעולמו של רש"י**, הוצאת תבונות, ישיבת הר עציון - אלון שבות.
* אברהם גרוסמן ושרה יפת (עורכים), **רש"י: דמותו ויצירתו**, מרכז זלמן שזר, 2008.
* אברהם גרוסמן, **רש"י והפולמוס היהודי־הנוצרי**, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, 2021.
* רפאל הלפרין, **רש"י חייו ופירושו**, תשנ"ז.
* אליעזר מאיר ליפשיץ, **ספר רש"י**, תשכ"ו (מהדורת צילום).
* ערן ויזל, **הפירוש המיוחס לרש"י לספר דברי הימים,** הוצאת מאגנס, ירושלים, 2010.
* אבינעם כהן (עורך), **רש"י ובית מדרשו**, רמת גן: אוניברסיטת בר-אילן, תשע"ג
* רש"י - תולדותיו ופעלו, הרב בערל וויין.
* אברהם מאיר הברמן, .
* יעקב פרענקעל, תולדות היהודים - חלק ו', ורשה, תושיה, 1897, עמ' 52-55.
* Kearney, J. *Rashi - Linguist Despite HImself,*T&T Clark, 2010

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* מאמרים על רש"י באתר 'מקראנט'
* 
* גליונות מפעל מתיבתא דרש"י ללימוד והעמקה בפירוש רש"י על החומש
* 
;כתבי יד
;* ****
;* 
;* 
;מספריו במרשתת
* פירוש רש"י לתורה, באתר דעת
* תשובות רש"י, בעריכת ישראל ש' אלפנביים
* פרופ' שמא פרידמן, פירושי רש"י למסכתות התלמוד 
* משה קטן, אוצר לעזי רש"י לתנ"ך
* משה קטן, אוצר לעזי רש"י לתלמוד
* משה קטן, החיים בימי רש"י, באתר היברובוקס.
;סרטונים
* 
* רש"י ובעלי התוספות, שעור מפי הרב אורי שרקי, מתוך הסדרה מבוא לתורה שבעל פה, אתר מכון מאיר. 
* מסכת חייו של רש"י, באתר הידברות.
* רש"י, סיפור חייו ופועלו, סרט אנימציה תיעודי בהפקת קרן דסטני.
* רש"י - רבן של ישראל - תערוכה מיצירתו שבאוצרות בית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי.
;מאמרים
* שבח קנביל, תולדות גדולי ההוראה תולדות רש"י, עמ' 1, ניו יורק תשט"ו, (באתר היברובוקס).
* 
* מנחם כהן,נוסח המקרא שהיה לפני רש"י ותלמידיו, פרשני צרפת באתר מקראות גדולות הכתר
* חנוך גמליאל, '''עצמאותו של רש"י בתחום המילון''', לשוננו, כרך עג חוברת ג–ד (תשע"א), עמ' 437–448, באתר האקדמיה ללשון העברית.
* יואב שורק, אוצר חכמת ראשונים  - מקור ראשון, 7 אוקטובר 2008.
* גישת רש"י בפירושיו לריאליה גאוגרפית, באתר מכללת ליפשיץ (ארכיון האינטרנט).
* 
* אברהם גרוסמן, לו משפט הבכורה, **[[עת־מול]]** 181, 2005, באתר הספרייה הווירטואלית של מט"ח
* אברהם (רמי) ריינר, מהלכה לפרשנות - רש"י והלכות גדולות.
* ערן ויזל, 'למי מיען רש"י את פירושיו למקרא?', בית מקרא, 52 (2007), עמ' 139–168
;שונות
*  פרק 69 – דבר היום: לרבע את המעגל – על קשיים כרונולוגיים בספר מלכים בפירוש רש"י בפודקאסט דברי הימים בהגשת אילן אבקסיס
* נעם אשכולי רש"י מתוך הפודקאסט קדמא להיסטוריה יהודית
* אשירה לרש"י - שירו המפורסם של שמשון מלצר על רש"י

## הערות שוליים

*
קטגוריה:משפחת רש"י
קטגוריה:פרשני המקרא
קטגוריה:פרשני התלמוד
קטגוריה:ראשוני צרפת
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת: ראשונים
קטגוריה:בית דוד
קטגוריה:יהדות אשכנז
קטגוריה:יוצרים בשפות וניבים יהודיים
קטגוריה:יהודים הקבורים בצרפת
קטגוריה:פייטני אשכנז וצרפת
קטגוריה:אישים שהונצחו על מדליות ישראל
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ישראל
קטגוריה:יהדות וורמייזא (וורמס)
קטגוריה:טרואה: רבנים
קטגוריה:פרשני הפיוט
קטגוריה:יהודי צרפת במאה ה-11
קטגוריה:יהודי צרפת במאה ה-12
קטגוריה:נפטרים ב-1105