open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
סוזופול

**סוֹזוֹפּוֹל** (בבולגרית: **Созопол**) היא עיירת קיט בדרום-מזרח בולגריה, בשטח מחוז בורגס, השוכנת על גדות הים השחור ומרוחקת כ-35 קילומטרים מבירת המחוז בורגס. העיר מפורסמת בפסטיבל התרבות השנתי, "פסטיבל סוזופול הבינלאומי" המתקיים בחודש ספטמבר.

## היסטוריה
סוזופול היא אחד ממקומות היישוב העתיקים בכל בולגריה וראשית ההתיישבות האנושית מתוארכת לתקופת האבן החדשה ובהמשך בתקופת הברונזה המאוחרת, עידן הממלכה התראקית הוקם במקום ישוב מבוצר. בתקופה ההלניסטית נקרא היישוב **אפולוניה פוניטקה**, דהיינו עירו של אפולו שעל שפת הים השחור, ועם כיבושו על ידי צבאות האימפריה הרומית שונה שמו ל**סוזופוליס**. עם חלוקת האימפריה עבר היישוב לשליטת האימפריה הביזנטית ונשארה בחזקתה, ( להוציא תקופות קצרות בהן נשלט על ידי האימפריה הבולגרית השנייה), עד לכבושה על ידי האימפריה העות'מאנית, עת נודע שמה כ-**סיזבואולו**. לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) נכלל היישוב בשטח המחוז העות'מאני האוטונומי רומליה המזרחית וב-1885 סופח לשטח נסיכות בולגריה. לאחר מלחמת הבלקן השנייה בוצע טרנספר של אוכלוסייה ממוצא יווני שהתגוררה בעיר, והיא הוחלפה בתושבים ממוצא בולגרי שעברו טרנספר דומה על ידי היוונים במזרח תראקיה.

## אקלים
בעיר שורר אקלים ממוזג עם השפעה ממתנת מכיוון הים השחור, כך שמאפייניו דומים לאקלים ים תיכוני. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 16.4oc, כאשר ערכי הקיצון הממוצעים נעים מ-6oc בחודש ינואר ועד 27oc בחודש יולי.

## כלכלה ודמוגרפיה
העיר העתיקה ממוקמת על חצי אי וכוללת מתחם בילויים, אזורי קניות ומרינה ומעריכים שכ-100,000 תיירים מבקרים מדי יום במקום בעונת השיא. חב' המחקר Colliers ציינה את העיירה כיעד התיירות המועדף בבולגריה ובעלת ערך הנדל"ן הגבוה ביותר במדינה. מבחינת תשתית תחבורתית קיים קו מעבורות לעיר בורגס וכן מספר קווי אוטובוס. הנמל הקטן אשר בעיירה משמש גם להעברת סחורות בהיקף קטן-בינוני. ליד העיר עובר הכביש המהיר מרוסה לבורגס. בשטח הרשות המקומית, קיימים מכרות נחושת וכן מספר מפעלים קטנים לעיבוד מזון, בעיקר דגים. עיקר התוצר המקומי הגולמי מגיע מענף התיירות.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בולגריה: ערי חוף
קטגוריה:ערי מחוז בורגס
קומפוזיציה (מגזין)

**מגזין קומפוזיציה** היה ירחון ישראלי בנושא צילום, שיצא לאור מדי חודש כמגזין אלקטרוני בפורמט PDF, וקהל היעד שלו הם צלמים וחובבי צילום. העיתון יצא לאור לראשונה במאי 2009 והגיליון האחרון, מספר 27, יצא לאור באוגוסט 2013. קבוצת הפייסבוק של המגזין פעילה גם ב־2022, צלמים משתפים בה יצירות, וקבוצת רועי גליץ מפרסמת בה מפעם לפעם.

## מבנה המגזין

המגזין יצא פעם בחודש וכלל כ-160 עמודי צבע (בגיליונות האחרונים). למגזין היו כ-12,000 מנויים.

המגזין הקיף את עולם הצילום ממספר זוויות: ראיונות עם צלמים מפורסמים, הצגת פורטפוליו של צלמים נודעים, טכניקות צילום שונות מתחומים שונים, סקירות ציוד, סקירות לוקיישן, סיפורי מסעות מצולמים ועוד. מבין רשימת הראיונות במגזין בולטות כתבות עם צלמים מוכרים. בכל גיליון ניתן למצוא מסע מצולם ליעד אחר בעולם בו הצלם מספר על החוויות ועל הצילומים באותו מקום. בין היעדים עליהם נכתב ניתן למצוא את הודו, אנטארקטיקה, סין, קנדה, דרום אפריקה, מונגוליה, טורקיה. במגזין מוצגות טכניקות צילום בתחומים מגוונים כגון תאורה מעשית, ארכיטקטורה, צילומי רחוב, צילומי מאקרו, צילומי בעלי חיים, צילום מזון ותחומים נוספים.

ממוזער|שמאל|180px|שער מגזין קומפוזיציה 006<br />בשער: סטלה ואסילשקוצלם: אורן היימן

## כתבות בעבר
בין כתבות הפורטפוליו, המגזין סקר עד כה את עבודתם של צלמים נודעים, ולצידם את עבודתם של צלמים צעירים ומבטיחים. המגזין מציג תמונות ממסעות מצולמים, מבצע בחינות וסקירות ציוד צילום, וממליץ על אתרי צילום מיוחדים.

## מערכת המגזין
המגזין יצא לאור בהוצאה של קבוצת רועי גליץ בע"מ המחזיקה, בין היתר, בבית הספר לצילום גליץ, פוטוטבע מסעות צילום בעולם ובמגזין קומפוזיציה.
צוות המגזין:
* העורך הראשי של המגזין היה רועי גליץ
* העורך בפועל של המגזין היה תומר יעקבסון – צלם ומרצה לצילום עם התמחות בתחום תאורה מעשית
* כתבו במגזין פליקס לופה, נתן סבן, עודד וגנשטיין ואחרים.

## קישורים חיצוניים
* אתר מגזין קומפוזיציה

קטגוריה:ישראל: כתבי עת
קטגוריה:צילום
קטגוריה:ישראל: כתבי עת לאמנות
רז דגן

**רז דגן** (נולד ב-25 באוגוסט 1968) הוא שחקן קולנוע ודוגמן ישראלי שחי ופועל באיטליה.

## ביוגרפיה
רז דגן נולד בקיבוץ שדה נחמיה שבישראל, בן לעדינה ואליה דגן, יש לו שני אחים המתגוררים בחו"ל. הוא מחזיק באזרחויות אמריקאית וישראלית.

את דרכו המקצועית החל בתחילת שנות ה-90 באיטליה כדוגמן, ובמשך שנים נבחר מספר פעמים ברציפות לרשימת הדוגמנים המובילים בעולם. הוא השתתף כפרזנטור במסעות פרסום בינלאומיים של קוקה-קולה, ליוויס, IBM, סאן פאלגרינו, לוריאל, ייגרמייסטר ועוד.

בשיא הקריירה שלו ערכה לכבודו שגרירות ישראל באיטליה ערב מיוחד שבו הכריזה עליו כשגריר הבלתי רשמי של ישראל, הודות לפופולריות שלו בקרב הציבור האיטלקי.

לקראת סוף שנות ה-90 עבר מקריירת דוגמנות למשחק. ב-1997 יצא לשהות ממושכת בניו יורק, שם למד משחק בבית הספר למשחק של לי שטרסברג.

דגן השתתף ב-11 סרטי קולנוע, שמונה מהם בתפקיד ראשי. סרטו הראשון היה "Prêt-à-Porter" ב-1992, בבימויו של רוברט אלטמן.

השתתף גם בתפקידי אורח בסרטים הוליוודים כמו "אלכסנדר" בבימויו של אוליבר סטון ו"טיטוס" בבימויה של ג'ולי טיימור. בשני הסרטים לוהק לתפקיד לאחר מבחן בד אישי אצל הבמאי.

בהמשך לוהק לתפקיד ראשי בסרט "100 מסמרים" של הבמאי האיטלקי הנודע ארמנו אולמי; אולמי אמר על הבחירה בו:

הסרט הוצג ב-2008 בפסטיבל הקולנוע ירושלים; דגן הגיע לפסטיבל כנציגו של אולמי.

בין הסרטים בהם שיחק, "סיפורי רומא", סרטה הראשון של דרינה דה נירו, בתו החורגת של רוברט דה נירו שגם שיחקה בתפקיד הראשי וכתבה את התסריט ובסרט "אלבקיארה" עם אנדראה להוטסקה. בשנת 2011 שיחק בסרט המלחמה הצרפתי "כוחות מיוחדים" בתור זאיף לצדם של דיאן קרוגר ודג'ימון הונסו.

בשנת 2023 גילם את עומאר בסרט האיטלקי "הגיע הזמן". 

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
* 

קטגוריה:דוגמנים ישראלים
[[קטגוריה:ישראלים שהיגרו לאיטליה]]
קטגוריה:שדה נחמיה: אישים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1968
קובץ CIF

**קובץ מידע קריסטלוגרפי** (באנגלית: **Crystallographic Information File** או בראשי תיבות CIF) הוא פורמט תקני של קובץ טקסט המייצג מידע קריסטלוגרפי, שנוסח על ידי האיגוד הבינלאומי לקריסטלוגרפיה (IUCr). פורמט CIF פותח על ידי קבוצת עבודה על מידע קריסטלוגרפי ב-IUCr בתמיכת ועדת IUCr למידע קריסטלוגרפי וועדת IUCr לכתבי עת.

הפורמט של הקובץ פורסם לראשונה על ידי הול, אלן ובראון ב-1991 ועבר מאז עדכונים. הגרסה העדכנית כיום היא גרסה 1.1. המפרט המלא של הפורמט מצוי באתר IUCr. תוכנות מחשב רבות להצגת מבנה מולקולרי תומכות בפורמט זה, כולל Jmol.

פורמט זה קשור לפורמט **mmCIF** קיצור של CIF מקרומולקולרי, שנועד לשמש כאלטרנטיבה לפורמט PDB המשמש את בנק מידע החלבונים (Protein Data Bank). כמו כן קשורה לפורמט "מסגרת המידע הקריסטלוגרפי" (**Crystallographic Information Framework**), מערכת נרחבת של פרוטוקלי תקשורת המבוססים על מילוני נתונים וכללים יחסיים המבוטאים ביישומים ממחושבים שונים, כולל גם, אך לא רק, קובץ מידע קריסטלוגרפי ו-XML.

## ראו גם
* מאגר המידע המבני של קיימברידג'

## קישורים חיצוניים
*האיגוד הבינלאומי לקריסטלוגרפיה

## הערות שוליים

CIF
קטגוריה:קריסטלוגרפיה
ריקי גיא-קירשנבאום

**ריקי גיא-קירשנבאום** (נולדה ב-1975) היא זמרת אופרה (סופרן) ישראלית.
## קריירה
גיא-קירשנבאום נולדה בישראל. למדה בתיכון של האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים והחלה את הכשרתה המוזיקלית במסגרת מקהלת אנקור שם.
בגיל 12 הוזמנה לשיר עם הלהקה השייקספירית המלכותית.
שירתה בצה"ל כמדריכת שריון.
סיימה בהצטיינות את הכשרתה המוזיקלית ב ב-1997.
הופיעה במספר בתי אופרה, בהם בית האופרה של ציריך בתפקיד ג'ולייטה, גראץ (בתפקיד **אנטוניה** בסיפורי הופמן) (2005-06), בית האופרה "סאו קרלוס" בליסבון (**ג'ולייטה**, ב"סיפורי הופמן") (2007-08), תיאטרון "אלטו" באסן (**מיכאלה** בכרמן) (2002-03), ב-28 בפברואר 2004 הופיעה באופרה של לייפציג בתפקיד ג'ולייטה), בבית האופרה הגרמני על הריין בדיסלדורף, (בתפקיד מיכאלה) (2002-03) והתיאטרון העממי של רוסטוק (**מימי** בלה בוהם) (2002-03).

גיא-קירשנבאום הופיעה באופרה הישראלית החדשה, בין השאר בתפקידי **פאמינה** בחליל הקסם (2001), מלאך ואחות באלפא ואומגה, **מיכאלה** ב"כרמן" (2002), סופרן במתאוס פסיון של יוהאן סבסטיאן באך (2002), ו**פאלאדה ונוס** בהכתרת פופאה (2002). שרה עם תזמורות שונות בישראל, בהן התזמורת הפילהרמונית הישראלית (1996,1995), התזמורת הסימפונית ראשון לציון, התזמורת הסימפונית ירושלים, הסימפונית חיפה, הסינפונייטה הישראלית באר שבע (1991) ואחרות. באירופה הופיעה כסולנית עם התזמורת הסימפונית של בוכום ("מיסת ההכתרה", 2003-04) ועם התזמורת של בית האופרה קאסל (2003-04).

נוסף לכך השתתפה בפסטיבלים רבים, בהם פסטיבל פסחא בפולין ("אה פרפידו", בטהובן, 2006) פסטיבל מאג'ו מוזיקלה פיורנטינו בפירנצה (2001), פסטיבל ישראל, פסטיבל כפר בלום, פסטיבל אבו גוש, פסטיבל צלילים במדבר, פסטיבל הגליל העליון, פסטיבל פליציה בלומנטל ועוד.

## מלגות ופרסים
* 1993 - 2002 - מלגות קרן התרבות אמריקה-ישראל (קרן שרת)
* 1996 - 2006 - המכון הבינלאומי לאמנות הזמרה.
* 1999 - פרס בסר מטעם האופרה הישראלית החדשה
* 2000 - ברוך גרבוב, מטעם האופרה הישראלית החדשה.
* 2000 - פרס ראשון בתחרות "ליונס" הארצית בישראל
* 2000 - פרס ראשטוו בתחרות הזמרה על שם ורה רוז'ה, ישראל
* 2001 - פרס ראשון בקטגוריית אופרה בתחרות הזמרה הבינלאומית במארמנד, צרפת
* 2001 - פרס מיוחד מטעם האופרה של לייפציג בתחרות "בלבדר" בווינה
* 2002 - פרס התקשורת הבינלאומית
* 2002 - פרס Chambre Professionnelle des Directeurs d’Opera*

## קישורים חיצוניים

* Riki Guy, OIA-POILVE Artist Management
* פרטים באתר "הבמה"
* פרטים באתר האופרה הישראלית

קטגוריה:זמרות סופרן ישראליות
קטגוריה:זמרות השרות בעברית
קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:זמרות אופרה ישראליות
קטגוריה:מורים למוזיקה
קטגוריה:זמרות ישראליות במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:זמרי אופרה יהודים
קטגוריה:בוגרות האקדמיה למוסיקה ומחול בירושלים
קטגוריה:בוגרי האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
קטגוריה:זמרות סופרן
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1975
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1975
לאו פון קלנצה

**פרנץ קארל לאופולד פון קְלֶנְצֶה** (גרמנית: **Franz Karl Leopold von Klenze**; 29 בפברואר 1784, ליד שלאדן – 27 בינואר 1864, מינכן) היה אדריכל, צייר, וסופר גרמני שפעל במאה ה-19, אשר נחשב למייצג הבולט ביותר של סגנון "התחייה היוונית" באדריכלות.

## חייו
פון קלנצה למד אדריכלות באוניברסיטאות של ברלין ופריז. בין השנים 1808–1813 שימש כאדריכל החצר של מלך וסטפאליה. בשנים שלאחר מכן עבר לבוואריה, ובשנת 1816 מונה כאדריכל החצר של לודוויג הראשון, מלך בוואריה. הוא תכנן עבור לודוויג הראשון מבנים רבים במינכן בסגנון הניאו קלאסי.

פון קלנצה הושפע מהערצתו של פטרונו להלניזם, והשפעה זו באה לידי ביטוי מוחצן ביצירתו האדריכלית.

עם הכרזת עצמאותה של יוון המודרנית זימן בנו של לודוויג הראשון, אותון, מלך יוון, את פון קלנצה לאתונה במטרה לתכנן אותה מחדש בסגנון הבנייה של יוון העתיקה. שמו של פון קלנצה וסגנונו המשיכו להתפרסם, והוא הוסיף וקיבל על עצמו עבודות תכנון אדריכלי משליטים באירופה. כך למשל מונה בידי ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה לתכנן את מוזיאון ארמיטאז' החדש שיציג את עתיקות יוון, רומא ומצרים.

פון קלנצה השתמש בכישוריו כצייר אומן בשירטוטי המבנים שלו. הוא הרבה לצייר מבנים עתיקים כמודל מוקדם לתכנון האדריכלי שביצע. במשך כל השנים הקפיד להשתלם באדריכלות העת העתיקה של יוון ורומא, והשתתף בחשיפות ושחזורים של מבנים מן התקופה שריתקה אותו.

## יצירתו
[ימין|ממוזער|250px|הפרופילאה (שער מפואר) בכיכר המלכים, [מינכן]]
בין יצירותיו המפורסמות ביותר ניתן למנות את:
*במינכן:
** הגליפטותק (Glyptothek; מוזיאון)
** הפינקוטק הישן (Alte Pinakothek; מוזיאון)
** הרזידנץ של מינכן (Münchner Residenz; ארמון)
** הפרופילאה של מינכן (שער מפואר)
*מקדש ולהאלה (היכל זיכרון ברגנסבורג)
* הארמיטאז' החדש (מוזיאון בסנט פטרסבורג, רוסיה)
ומבנים נוספים, אנדרטאות, פסלים ורחובות רבים.

## לקריאה נוספת
* Adrian von Buttlar: Leo von Klenze. Leben – Werk – Vision. C. H. Beck, München 1999, . / 2. Auflage, C. H. Beck, München 2014, .
* Adrian von Buttlar: Leo von Klenze. Führer zu seinen Bauten. Deutscher Kunstverlag, Berlin 2016, .
* Florian Hufnagl: Leo von Klenze und die „Sammlung architectonischer Entwürfe“. (als Nachdruck der in der Cotta’schen Verlagsbuchhandlung 1830–1850 erschienenen Ausgabe) Wernersche Verlagsgesellschaft, Worms 1983,  / .
Ursula Muscheler: Leo von Klenze – der Fürstendiener. In: Ursula Muscheler: Die Nutzlosigkeit des Eiffelturms. Eine etwas andere Architekturgeschichte. C. H. Beck, *   München 2005, , S. 148–157.
* Winfried Nerdinger, S. Hildebrandt, T. Weidner, U. Steiner: Leo von Klenze. Architekt zwischen Kunst und Hof 1784–1864. Prestel, München 2002, .
* Marina Schneede: Leo von Klenzes „Anweisung zur Architectur des christlichen Cultus“. München 1974.
* Rudolf Wiegmann: Der Ritter Leo von Klenze und unsere Kunst. Schreiner, Düsseldorf 1836.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קצרמר ציירים
קטגוריה:אדריכלים גרמנים
קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:סופרים גרמנים
קטגוריה:אדריכלים נאו-קלאסיציסטים
קטגוריה:אמנים נאו-קלאסיים
קטגוריה:מינכן: אישים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1784
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1864
טלגוניה

ה**טלגוניה** (ביוונית: **Τηλεγόνεια**) היא יצירת שירה אפית מתקופת יוון העתיקה, שנכתבה על ידי אוגמון מקירני  ומהווה המשך לאודיסאה. היצירה המקורית הקיפה שני ספרים ונכתבה באמצע המאה השישית לפנה"ס, כיום לא נותר דבר מן היצירה אלא תקציר בלבד.

## עלילה
טלגונוס הוא בנו של אודיסאוס וקירקה שנולד לאחר שאביו עזב את אמו (משמעות שמו הוא "הנולד מרחוק"), הוא נשלח על ידי אמו לחפש את אביו. בעודו שט בימים, נטרפה ספינתו על ידי סערה והוא הגיע לאי איתקה - מקום ממלכתו של אודיסאוס אביו, אולם טלגונוס לא מודע לעובדה זאת.

בגלל מצוקתו מחליט טלגונוס לפשוט על שדות איתקה, אודיסאוס וטלמאכוס מגנים על ממלכתם ובזמן הקרב טלגונוס הורג את אביו. לאחר שטלגונוס מגלה את זהותו של אודיסאוס הוא עושה את דרכו, יחד עם טלמאכוס, פנלופה וגופת אודיסאוס, לבית אמו באי איאיה בעזרת הנחיית האלה אתנה.

לאחר שהם מגיעים לאיאיה, שם הם קוברים את גופת אודיסאוס. טלמאכוס נושא לאישה בעצת אתנה את קירקה, וטלגונוס נושא לאישה את פנלופה.

## קישורים חיצוניים
* היגינוס, משלים, 127

קטגוריה:יוון העתיקה: ספרות והיסטוריוגרפיה
קטגוריה:ספרות העולם הקלאסי
קטגוריה:מיתולוגיה יוונית
קטגוריה:ספרי הרפתקאות ומסעות
קטגוריה:ספרות בשפה היוונית
קטגוריה:ספרי המאה ה-6 לפנה"ס
גאצ'יאני

**גאצ'יאני** (גאורגית: **გაჩიანი**) הייתה עיר היסטורית ומחוז היסטורי באיבריה תחתית/כארתלי תחתית בדרום-מזרח גאורגיה. מיקומה המדויק של העיר וגבולותיו המדויקים של המחוז, נותרו לא ברורים.רשומותיו של לאונטי מרובלי מייחסים את ייסודה לאפונים של האל המיתי, גאצ'יס, בנו של כרתלוס. ההיסטוריון הארמני בן המאה האחת עשרה, אוחטאנס מסבסטיה (ՈՒխտանես Սեբաստացի), מיקם את גאצ'יאני  באזור שנקרא על פי כינויו "ערבת הגאורגים" (Vrac' Dašt) והחשיב אותה כשם מאוחר יותר של העיר צוּרטאווי. מאידך, ההיסטוריון הגאורגי, וחושטי, מיקם את גאצ'יאני על הגדה הימנית של נהר קציה.

אדמת גאצ'יאני הייתה אחד מאזורי החיץ בין איבריה העתיקה וארמניה, והשליטים בה התחלפו יותר מפעם אחת במהלך קיומה. היא ייסדה, במאות השלישית והרביעית לפנה"ס, חלק מדוכסות סאמשווילדה  אולם חלק הדרום-מערבי סופח, במאה הרביעית לפנה"ס, לנסיכות האמנית-גאורגית, נסיכות גוגארנה. מאוחר יותר, בשנת 888 וב-914/8 , היו בשליטת הבגרטידים הארמנים. בעיקרו של דבר, ההיסטוריה של גאצ'יאני לאחר מכן, הייתה כמו ההיסטוריה של סאמשווילדה והמחוז בדרום-מערב טביליסי. כיום, גאצ'יאני הוא שמו של כפר בנפת גרדבני המאוכלס ברובו באזרים.

## הערות שוליים

קטגוריה:גאורגיה: מחוזות היסטוריים
קטגוריה:כארתלי
דמיונות

**דמיונות** הוא סרט קולנוע ישראלי שכתבו וביימו נמרוד עציון-קורן וסער לחמי שיצא לאקרנים בשנת 2005, עם אסנת חכים, ריקי בליך וליאון רוזנברג בתפקידים הראשיים.

## עלילה
דמיונות הוא סרט בתוך סרט אשר במרכזו תמי גל, בחורה תל אביבית צעירה וחולמנית החולקות דירה עם בת-דודתה איילה. השתיים גם חולקות אהבה משותפת לזמר הרוק ג'וני רוקר, שלרוע מזלה של תמי מעדיף את בת דודתה על פניה. לשתיים שכנה בשם מיקה טבת, כתבת רכילות במגזין מוכר, ותמי רוקמת תוכנית זדונית, כיצד להשתמש במיקה על מנת להפריד בין בת דודתה לג'וני מושא תשוקתה. אלא שתוכניתה לא נושאת פרי. במקביל הדמויות משתתפות בסרט בכיכובן, שבו בניגוד למה שמתרחש במציאות, כל תוכניותיה של תמי מתגשמות במלואן. אט אט מתבהר כי הסרט בו משחקות הדמויות איננו מתקיים במציאות, והוא פרי דמיונה של תמי שהיא גם מטופלת פסיכיאטרית המאובחנת ב"סכיזופרניה פואטית".

## הפקה
הסרט הופק באופן עצמאי על ידי נמרוד עציון-קורן בהפקה רבת תלאות, בהתגייסות וולנטרית של כל הצוות והשחקנים ובסיועו של רפי בוקאי, אשר לו גם מוקדש הסרט. מודל ההפקה היה דומה לזה של "אוונטי פופולו". לאחר סיום הצילומים נרכש הסרט על ידי HOT במסגרת פרויקט "סרטים מכאן", והפקתו הושלמה על ידי "דנה הפקות".

## שחקנים

## קישורים חיצוניים

* ביקורת על הסרט מאת שרון גליק
* טריילר - "דמיונות"
* "דמיונות" באתר סינמטק ת"א
* "דמיונות" בפסטיבל ריו דה-ז'ניירו 2006
* 
* קישור לסרט, באתר וואלה

קטגוריה:סרטי 2005
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2005
שקד זרוצקי

**שקד זרוצקי** (נולד ב-20 בינואר 1989) הוא אלוף ושיאן ישראל בשחייה. מתמחה בסגנון הפרפר.

## ביוגרפיה
זרוצקי נולד וגדל בבאר שבע. החל ללמוד לשחות בגיל 5 בגלל בעיה בריאותית בריאות. שנה לאחר מכן, הצטרף לקבוצת השחייה של הפועל באר שבע. לאחר מכן, עבר להתאמן תחת הדרכתו של עדי ולפמן בקבוצת השחייה של הפועל שחייני הנגב, אחר כך בקבוצת השחייה של הפועל ירושלים ולבסוף בקבוצת השחייה של הפועל דולפין נתניה.

### 2007
באליפות אירופה בשחייה לנוער שנערכה באנטוורפן, בלגיה יולי 2007 סיים זרוצקי במקום ה-23 במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 25.69 שניות ובמקום ה-25 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 56.88 שניות.

שבועיים לאחר מכן, באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט קבע זרוצקי במשחה ל-50 מטר פרפר שיא אישי של 25.35 שניות.

### 2008
באליפות ישראל בשחייה (בריכה של 25 מטר) שנערכה בבית איל, אשדות יעקב מאוחד בפברואר 2008 זכה זרוצקי במדליית ארד במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 25.29 שניות ובמקום החמישי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 56.89 שניות.

לאחר מכן, הוא התגייס לשירות בצה"ל במרץ 2008 והוכר כספורטאי מצטיין.

### 2009
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט 2009 סיים זרוצקי פעמיים במקום החמישי, במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 25.23 שניות ובמשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 55.54 שניות.

### 2010
באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה באשדות יעקב בפברואר 2010 זכה זרוצקי ב-6 מדליות. 3 מדליות זהב, במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 25.01 שניות, במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בשיא ישראלי חדש לאגודות ביחד עם דוד גמבורג, אמרי גניאל וניר ברנע בתוצאה של 3:42.80 דקות ובמשחה שליחים 4x50 מטר מעורב בתוצאה של 1:42.47 דקות. שתי מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 55.08 שניות ובמשחה שליחים 4x50 מטר חופשי בתוצאה של 1:34.36 דקות ומדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:29.29 דקות.

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט ביולי אותה שנה זכה זרוצקי בשתי מדליות כסף במשחה ל-50 מטר פרפר בשיא אישי של 25.18 שניות, אחרי אלון מנדל (24.67 שניות) ולפני השיאן הישראלי גיא ברנע (25.33 שניות) ובמשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 55.32 שניות, אחרי מנדל (54.49 שניות) ולפני בן דודו של מנדל, תום קרמר ממכבי קריית ביאליק (55.40 שניות).

שמאל|ממוזער|255px|שקד זרוצקי, מאי 2010

## חיים אישיים
לאחר שפרש משחיה, למד משפטים במכללה האקדמית נתניה, ולאחר שסיים את ההתמחות במשרדו של עו"ד חיים קליר, בחר לחזור לדרום ופתח משרד פרטי בבאר שבע. זרוצקי נשוי ואב לבת ובן, מתגורר עם משפחתו בקיבוץ טללים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלופי ישראל בשחיית פרפר
קטגוריה:שחייני גב ישראלים
קטגוריה:שחייני חופשי ישראלים
קטגוריה:עורכי דין ישראלים
קטגוריה:בוגרי המכללה האקדמית נתניה: משפטים
קטגוריה:אנשי הקיבוץ
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1989
קטגוריה:הנגב: אישים
קטגוריה:מועצה אזורית רמת הנגב: אישים
NDMP

**NDMP** (ראשי תיבות של: "Network Data Management Protocol" או בעברית "פרוטוקול ניהול נתוני רשת") הוא פרוטוקול תקשורת שפותח על ידי החברות NetApp ו-Legato. מטרת הפרוטוקול היא העברת מידע מרכיבי NAS לרכיבי גיבוי, זאת כדי לחסוך את הצורך בהעברת כל הנתונים דרך שרת קבצים ובכך להגביר את המהירות ולחסוך עומס משרת הגיבויים כמו כן להפחית את עומס התעבורה ברשת.

## קישורים חיצוניים
* 

* הגדרות

קטגוריה:פרוטוקולי תקשורת
קרב קינבורן (1787)

**קרב קינבורן** היה קרב שהתרחש ב-12 באוקטובר 1787 בין הכוחות של האימפריה הרוסית לבין כוח של האימפריה העות'מאנית. הקרב הסתיים בניצחון רוסי. 

הקרב התרחש במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1787–1792). 

מבצר קינבורן היה בין היעדים הראשונים של הטורקים במלחמה. כיבושו היה חשוב לצורך התקדמות ביבשה ומיקומו היה חשוב כמבצר שמגן על הבסיס ימי החשוב של הרוסים בחרסון. אם היה נכבש המבצר, ככל הנראה היה צורך לפנות את כל הצי מבסיסו והטורקים היו יכולים להתקדם בחופשיות יחסית לכיוון חצי האי קרים.

הצי הטורקי כלל מעל 20 ספינות. בספטמבר 1787 ספינות הצי החלו בירי תותחים על המבצר. ב-12 באוקטובר בבוקר נחתו הכוחות הטורקיים. מיד לאחר הנחיתה, המפקד הטורקי נתן פקודה לנסיגת הספינות לכיוון הים והספינות המשיכו בהפגזה על המבצר.

במהלך נחיתת הכוחות של הטורקים, אלכסנדר סובורוב היה בכנסייה. הוא נתן פקודה לא להפריע לנחיתת הכוחות ולתת להם להתקדם לכיוון המצודה. קור רוחו תרם רבות לביטחון יתר הקצינים. 

לקראת הצהריים הכוחות הטורקים התקרבו למצודה. באותה עת כ-1,500 חיילים היו בתוך המצודה וכ-2,500 חיילים היו מחוץ למבצר – כ-30 ק"מ ממנה. בהתקרבות הטורקים לחומות המצודה הרוסים החלו לירות מכל התותחים ופתחו במתקפת נגד. שתי יחידות עברו את הטורקים ותקפו אותם מהאגפים, היחידה בפיקוד אלכסנדר סובורוב עצמו יצאה מהמצודה ותקפה את הטורקים בחזית. במהלך הקרב נפצע סובורוב. במתקפה השנייה ותוך ניצול כוחות עתודה הרוסים הצליחו להזיז את הטורקים והם החלו בנסיגה תוך אבדות כבדות. לקראת שעה 10 בערב כל הכוחות הטורקים עזבו את החוף. רק כ־600 חיילים טורקים חזרו לספינות.

במקביל, ספינה רוסית שהייתה באזור הצליחה להטביע שתי ספינות טורקיות. יחד עם זאת, הצי הרוסי לא השתתף באופן פעיל בהגנת המבצר והמתין בבסיס האם שלו בחרסון.

קרב זה למעשה סיים את המערכה של שנת 1787 ובאותה שנה לא היו יותר קרבות משמעותיים.

יקטרינה הגדולה העניקה לאלכסנדר סובורוב עיטור אנדריי הקדוש בעקבות הניצחון בקרב זה.

## קישורים חיצוניים

* תיאור הקרב 

קינבורן (1787)
קינבורן (1787)
מרחב אוריסון אוניברסלי

בטופולוגיה, **מרחב אוריסון אוניברסלי** הוא מרחב מטרי ספרבילי שלם, המכיל עותק איזומטרי של כל מרחב מטרי ספרבילי, באופן מסוים המתאים לבניות באינדוקציה. מרחבים כאלה נקראים על שם אוריסון, שהוכיח שהם קיימים ואיזומטריים זה לזה.

## הגדרה

מרחב מטרי ספרבילי שלם U הוא מרחב אוריסון אוניברסלי, אם לכל מרחב מטרי סופי X ונקודה \ x\in X, לכל איזומטריה \ f : X-\{x\} \rightarrow U יש המשכה לאיזומטריה \ \hat{f} : X \rightarrow U. 

## תכונות
מרחב אוריסון אוניברסלי מכיל עותק של כל מרחב מטרי ספרבילי. יש מרחבים סטנדרטיים המקיימים תכונה זו: מרחב הסדרות החסומות \ \ell^{\infty}, לפי תוצאה של פרשה, ומרחב הפונקציות הרציפות \ C[0,1] לפי תוצאה של בנך, 1932.

כל איזומטריה בין תת-קבוצות סופיות של U אפשר להמשיך לאיזומטריה של U על עצמו. תכונת ההומוגניות הזו מאפיינת מרחבי אוריסון אוניברסליים: מרחב מטרי ספרבילי שלם המכיל עותק של כל מרחב מטרי ספרבילי הוא אוריסון אוניברסלי, אם ורק אם הוא הומוגני.

## הערות שוליים

קטגוריה:מרחבים מטריים
אוריסון אוניברסלי
משה ויינברג (מתאבק)

250px|שמאל|ממוזער|לוח לזכר הספורטאים שנרצחו ובהם משה ויינברג
**משה (מוני) ויינברג** (19 בספטמבר 1939 – 5 בספטמבר 1972) היה מתאבק ישראלי ומאמן נבחרת ההיאבקות של ישראל, היה חבר המשלחת הישראלית לאולימפיאדת מינכן (1972), ונרצח על ידי מחבלים פלסטינים בטבח מינכן.

## ביוגרפיה
משה ויינברג, יליד חיפה, היה בן יחיד להוריו אליעזר והניה. בילדותו נפטר אביו, אמו היגרה לגרמניה והוא גדל אצל סבתו. השכן של בית סבתו, ארווין בקר (1908–2000), שהיה מתאבק לשעבר מגרמניה, הציג בפניו את ספורט ההיאבקות והפך למאמן שלו. ויינברג החל את קריירת ההיאבקות המקצועית שלו באגודת הפועל חיפה. במשך שמונה שנים היה אלוף נוער ובוגרים בהיאבקות בסגנון חופשי ובסגנון יווני-רומי. הוא ייצג את ישראל בתחרויות בינלאומיות וזכה במדליית ארד במכביה השישית (1961) ובמדליית זהב במכביה השביעית (1965). לאחר שירותו בצה"ל למד במדרשה לחינוך גופני במכון וינגייט, ולאחר מכן הצטרף לסגל החינוכי והמינהלי של המכון.
אימן את קבוצת ההיאבקות של הפועל תל אביב ואת הנבחרת הלאומית. בין חניכיו היו אליעזר חלפין ומרק סלבין, שנרצחו עמו במינכן.

## נסיבות מותו
בסביבות 4.30 בבוקר 5 בספטמבר 1972 נכנסה חוליית מחבלים פלסטינים מארגון ספטמבר השחור לכפר האולימפי במינכן ופרצה לבניין בו שכנה המשלחת הישראלית. הישראלי הראשון בו נתקלו היה ויינברג, שגר בדירה מס' 1 יחד עם שישה מאמנים ושופטים ישראליים נוספים (ויינברג כנראה נמצא מחוץ לדירה כאשר המחבלים נכנסו לבניין). כשהבין שמדובר בפיגוע טרור, ניסה ויינברג להכות את המחבלים, ואחד מהם ירה בו ופצע אותו בלחיו. לאחר שהמחבלים השתלטו על יתר הדיירים בדירה 1, חוץ מאחד שהצליח לברוח (טוביה סוקולסקי), נלקח ויינברג הפצוע על ידי המחבלים כדי לעזור להם למצוא את שאר הספורטאים הישראלים. ויינברג שמר על ראש צלול למרות פציעתו, ודילג על דירה 2 הסמוכה, בה שכנו חמישה ספורטאים בענפי הסיוף, קליעה ואתלטיקה. בזכותו של ויינברג לא התגלו החמישה על ידי המחבלים והצליחו לצאת מהבניין ולהינצל. ויינברג הוביל את המחבלים לדירה 3, שבה שכנו המתאבקים ומרימי המשקולות. כנראה שהוא קיווה שלספורטאים החזקים יהיה סיכוי טוב יותר להילחם במחבלים. אבל ששת הספורטאים ששכנו בדירה 3 הופתעו בשנתם ונתפסו על ידי המחבלים. כאשר הם הובילו את הספורטאים מדירה 3 אל דירה 1, ויינברג שוב ניסה לתקוף את המחבלים, והצליח להכות עד עילפון אחד מהם. אחד המתאבקים, גד צברי, ניצל את המהומה ונמלט בריצה מהירה דרך חניון תת-קרקעי כאשר הוא מתחמק מיריות המחבלים. הם הרגו את ויינברג בצרור יריות, והשליכו מחוץ לבניין את גופתו העירומה והמגואלת בדם, למען יראו וייראו. ויינברג היה בכך לקורבן הראשון מתוך אחד-עשר של הטבח.

ויינברג נקבר בפתח תקווה. ספד לו חיים בר-לב: 

היה נשוי לדליה ויינברג אלופת ישראל בהתעמלות. לאחר גירושיהם הוא נישא למרים (מימי) שאף היא הייתה מתעמלת מצטיינת ונולד להם בן, שהיה בן ארבעה שבועות בעת האסון. בנו, גורי ויינברג, הוא שחקן ישראלי שגילם את דמות אביו בסרט מינכן בשנת 2005.

## קישורים חיצוניים

* 
* דף לזכרו, באתר הוועד האולימפי בישראל
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי המכללה האקדמית בווינגייט
קטגוריה:מתאבקים ישראלים
קטגוריה:מתאבקים בסגנון חופשי
קטגוריה:מתאבקים בסגנון יווני-רומי
קטגוריה:סגל המכללה האקדמית בווינגייט
קטגוריה:חללי אולימפיאדת מינכן
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות סגולה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1939
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1972
קורי היים

**קורי איאן היים** (באנגלית: **Corey Ian Haim**; 23 בדצמבר 1971 – 10 במרץ 2010) היה שחקן קנדי-יהודי, שנודע בעיקר בשל מספר סרטים וסדרות טלוויזיה בהן כיכב כנער בשנות ה-80.

## ביוגרפיה
היים נולד בטורונטו, קנדה. הוא בנם של ג'ודי, ישראלית לשעבר, וברני, איש מכירות קנדי ממוצא יהודי. בילדותו למד בקורס למשחק, ובשנים 1982–1986 כיכב בסדרת הטלוויזיה הקנדית "The Edison Twins". תפקידו הקולנועי הראשון היה בסרט "בן בכור" לצד שרה ג'סיקה פרקר. 

ב-1985 הופיע בתפקיד ראשי בסרט "קליע הכסף", המבוסס על ספרו של סטיבן קינג, וגילם את מרטי, ילד נכה שהורג כומר שהפך לאיש-זאב. באותה שנה הופיע בסרט "הרומן של מרפי", לצידה של סאלי פילד. פריצתו הגדולה הייתה בסרט "לוקאס" ב-1986, בו כיכב בתפקיד הראשי וזכה לביקורות חיוביות. ב-1987 כיכב בסרט הערפדים הנודע "נשיכות קטנות", בסרט הופיע גם קורי פלדמן, עמו שיתף פעולה במספר תפקידים בהמשך. כן הופיע היים בסרטים: "מעריץ אלמוני" לצידה של קלי פרסטון, "נהיגה במבחן" (1988), "מעקב גורלי" (1988) ו"חלום שהתגשם" (1989). בתקופה זו גם הוציא סרט וידאו תיעודי על חייו, בשם "Corey Haim: Me, Myself, and I".

בשנות ה-90 הופיע היים במספר סרטים, בהם "חבורת הרולר בליידס" (1991), "חלום שהתגשם 2" (1995), ו"תואר בחבלה" (1996), אותו גם הפיק. בנוסף הופיע במספר סרטים שיצאו ישירות לווידאו, וכן במשחק הווידאו "Double Switch". ב-1997 הכריז על פשיטת רגל. בשנות ה-2000 ניסה לחזור לשחק בתפקידים משניים בסרטים, ובמקביל החל תהליך גמילה מסמים. ב-2006 הקים עם ידידו קורי פלדמן את הצמד "The Two Coreys", ויחד העלו ב-2007 תוכנית ריאליטי-אימפרוביזציה בשם זה, שליוותה את חייהם של השניים. ב-2008 החליטה רשת הטלוויזיה האמריקאית A&E, בה שודרה התוכנית, על הפסקת שידורה באמצע העונה השנייה; בתקופה זו סירב פלדמן להמשיך להופיע עם היים עד שלא יעבור גמילה מהתמכרותו החוזרת לסמים. 

היים המשיך להופיע במספר סרטים, בהם תפקיד אורח בסרט "קראנק: מתח גבוה" (2009).

### פטירתו
ב-10 במרץ 2010 אושפז עקב לקיחת מנת יתר של תרופות מרשם, שהתגלתה מאוחר יותר כדלקת ריאות שהחמירה עקב חוסר טיפול. בבית החולים ברבנק, קליפורניה היים נפטר באותו יום, בגיל 38.

## קישורים חיצוניים

*  

* 
## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים קנדים
קטגוריה:שחקנים ילדים קנדים
קטגוריה:קנדים ממוצא ישראלי
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1971
קטגוריה:קנדים שנפטרו ב-2010
אמנמחת השלישי

**אמנמחת השלישי** היה מלך מצרים מהשושלת השתים עשרה, ששלט בשנים 1798-1843 לפנה"ס. ירש את אביו סנוסרת השלישי. 

ישנם חוקרים שסבורים שהוא מלך יחד עם אביו במשך 20 שנה. שם הכתר שלו היה 'ני-מאעת-רע', שפירושו 'שייך לצדק של רע'. הוא בנה פירמידה בדחשור שנקראת הפירמידה השחורה, אך מכיוון שנוצרו בעיות הנדסיות בבנייה היא ננטשה. לקראת השנה ה-15 למלכותו הוא החל בבניית פירמידה חדשה בחווארה. הפירמידה השחורה שימשה לקבורת מספר נשים מלכותיות. 

מקדש הקבורה שלו בחווארה ידוע מהכתובים של הרודוטוס ודיודורוס סיקולוס כמבוך. ההיסטוריון סטרבו מהלל מבנה זה כפלא עולמי. הפירמידה שלו בחווארה כוללת אמצעי אבטחה נגד בוזזים ושודדים, אך למרות זאת היא נשדדה בעבר. בתו נפרפתח נקברה בפירמידה נפרדת שהתגלתה בשנת 1956 במרחק 2 קילומטרים דרומית-מערבית מהפירמידה שלו. לקראת סוף ימיו מלך במשותף עם בנו אמנמחת הרביעי, כפי שעולה מכתובת סלע בקונוסו שבנוביה.

ישנן מספר כתובות מתקופתו ומתקופת בנו אמנמחת הרביעי שהתגלו בסיני, בעיקר בסרביט אל-ח'אדם, המתארות את כריית הטורקיז ושאר המכרות באזור. ניתן לחלק את הכתובות לשלוש קטגוריות עיקריות:
* כתובות שמוקדשות לאלה חתחור
* אסטלות אוטוביוגרפיות שמתארות פקידים שנשלחו לפקח על הכריה
* כתובות שמהללות את המלכים מהשושלת ה-12

חלק מהכתובות עוסקות בקשרים בין מצרים לשמיים. הכתובות מתארות את השמיים כשותפים במשלחות כרייה מצריות לסיני. ישנן כתובות וציור שמתארים את ביקורו או השתתפותו של 'אחיו של נסיך רצנו,חבדד' במכרות המצריים. חבדד מגיע לסרביט אל-ח'אדם רכוב על חמור שמובל על ידי אדם. לחבדד, חוץ משמו השמי, ישנם מאפיינים שמיים בציור, כגון צבע עור צהוב, חצאית קצרה והוא נראה חמוש. ישנן כתובות שמצינות שמות של פקידים שאחראים על השמיים. ישנו ציון של מספר השמיים ששותפים למשלחות, הנע בין 10 ל-20 שמיים. בהשוואה לשאר האנשים ששותפים למשלחת זהו מספר קטן יחסית, ויכול להיות שהם שימשו כמדריכי שטח ומתווכים עם האוכלוסייה המקומית. ניתן ללמוד מהכתובות ומציורי הקיר כי בתקופתו של אמנמחת השלישי ובנו אמנמחת הרביעי היה שיתוף פעולה שמי-מצרי בכריה בסיני, שיתוף שהפיק רווחים לשני הצדדים.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אישים שחיו באלף ה-2 לפנה"ס
קטגוריה:פרעוני השושלת ה-12
מקרל

ממוזער|240px|Rastrelliger kanagurta
ממוזער|240px|Scomberomorus regalis
ממוזער|240px|Rastrelliger brachysoma
ממוזער|240px|מנה של מקרלים
**מקרל** הוא שם קיבוצי למספר סוגי דגים ממשפחת הקולייסיים. ישנו שבט בשם מקרלים אמיתיים (Scombrini) ובו 2 סוגים: מַגּוֹבָן (Rastrelliger) וקוֹלְיָס (Scomber).

אלו דגי מאכל חשובים עם בשר בעל אחוז גבוה של שומן ולפיכך הם מבין דגי המאכל העיקריים ברחבי העולם. פילה מקרל נמכר בקופסאות שימורים בדומה לטונה וסרדינים, וגם נהוג להכין מבשרם סשימי. בשר הדגים הטרי מתקלקל בקלות על ידי זיהום חיידקי ויכול לגרום להרעלת Scombroid (הנקראת על שם משפחת הקוליסיים בלועזית).

דגי המקרל מצויים בכל הימים באזורים הטרופי והסובטרופי. רוב המקרלים הם דגי ים עמוק אך יש גם מינים החיים במים רדודים ונדוגים לצד מזחים.

לדגי המקרל סנפירים בחלקי הגוף העליון והתחתון ולרוב הם מכוסה קשקשים קטנים מאוד המאופיינים בקשקשת קטנואידית - קשקשים שהשפה החופשית שלהם מחוספסת כמסרק, עם זאת לחלק מהמקרלים אין קשקשת כלל.

גדלם מגיע בין 20 ס"מ וקילוגרם אחד עד לטונית מוארכת שאורכה 250 ס"מ ומשקלה עד 83 ק"ג.

## מיני המקרל
דגים נוספים המכונים בשם מקרל כוללים מיני צניניתיים (בעיקר דגי הטרכון), גמפיליים והקסגרמיים. כמו כן בני סדרת דמויי עמלץ מכונים "כרישי מקרל", עקב תזונת כרישים אלה על דגי מקרל.

## ראו גם
*טונה

## קישורים חיצוניים

* 
* מאמר מפורט על המקרל 
* הערך מקרל ב"אנציקלופדיית העולם החדש" 
* עובדות תזונתיות 
* דיג מקרל 

## הערות שוליים

קטגוריה:דגי מאכל
קטגוריה:קולייסיים
קטגוריה:שמות עממיים של דגים
קלציום אסקורבט

**קלציום אסקורבט** היא תרכובת שנוסחתה CaC12H14O12. היא מלח הסידן של חומצה אסקורבית.

כתוספת מזון, הוא מסומן במספר E כ־E302. אחד השימושים שלו הוא שמירת הטריות של תפוחים, כך שלא יהפכו לכהים במהירות. הוא מיועד גם כתוספת מזון לוויטמין C לאנשים הסובלים מרגישות לחומציות במערכת העיכול.

קטגוריה:שימור מזון
קטגוריה:תוספי מזון
קטגוריה:תרכובות אורגניות
קטגוריה:סידן: תרכובות
ג'ייסון ריטר

**ג'ייסון מורגן ריטר** (באנגלית: **Jason Morgan Ritter**; נולד ב-17 בפברואר 1980) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי, אשר היה מועמד לשני פרסי אמי. ריטר הוא בנם של השחקנים ג'ון ריטר וננסי מורגן. ידוע בעיקר בשל תפקידו הראשי בסדרה "האירוע" ובשל הופעתו בסדרה "ג'ואן מארקדיה".

## ביוגרפיה
ריטר נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה, שבארצות הברית, למשפחה מרקע נוצרי. הוריו היו השחקנים ננסי מורגן וג'ון ריטר. סבו וסבתו מצד אביו, היו זמר הקאנטרי מקס ריטר והשחקנית דורותי פיי. לאחר הגירושין של הוריו, נישא אביו לשחקנית איימי יסבק. לריטר יש שלושה אחים, ביניהם השחקן טיילר ריטר. בתיכון הוא למד עם השחקן סיימון הלברג שגם לאחר מכן הפך לשותף בחדר שלו בבית הספר טיש לאומנויות מאוניברסיטת ניו יורק, שם למד וסיים תואר ראשון בתיאטרון. לאחר מכן למד ריטר באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה שבלונדון, אנגליה.

אחיו הוא השחקן טיילר ריטר.

## קריירה
בשנת 1990 שיחק לראשונה בסרט הטלוויזיה "החולם של עוץ: הסיפור של ל. פרנק באום", אודות חיו של ליימן פרנק באום, סופר הקוסם מארץ עוץ. בסרט גילם הארי ניל באום, בנו של ליימן שאותו גילם אביו של ריטר, ג'ון ריטר.

בשנת 2004 השתתף בסרט "בקול גדול" לצד הילרי דאף בתור פול, אחיה של טרי. ב-2005 הופיע בסרט "סיפורים קצרים על אהבה" בתפקיד אוטיס מק'קי. ב-2006 שיחק בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה "הכיתה" (מאת דייוויד קריין ובן זוגו ג'פרי קלאריק). הסדרה ירדה מהמסך ב-2007 לאחר עונה אחת בלבד.
בשנת 2008 יצא הסרט "Good Dick" אותו ריטר הפיק ובו כיכב יחד עם חברתו, מריאנה פלקה, אשר גם ביימה וכתבה את התסריט. בספטמבר אותה שנה, הגיע ריטר לישראל יחד עם חברתו מריאנה פלקה להקרנת הסרט "Good Dick" במסגרת הפסטיבל הבינלאומי לסרטי נשים שהתקיים ברחובות.
בנוסף באותה שנה, שיחק בסרט "W." את ג'ב בוש, המושל ה-43 של פלורידה ואחיו של ג'ורג' ווקר בוש.
בשנת 2009, שיחק בסרט "העסקה".

ב-2010, ג'ייסון ריטר שיחק בסדרת המדע הבדיוני "האירוע" ("The Event") בתפקיד שון ווקר. בשנים 2012–2016 דיבב ריטר בסדרת האנימציה "גרוויטי פולס" של ערוץ דיסני, את דמותו של דיפר. בין השנים 2015-2016 שיחק את דמותו של פרדריק בסדרה הקומית "פרק זמן אחר".ב-2017, כיכב בסדרה "Kevin Probably Saves the World".

בשנת 2018 השתתף בסרט "הסיפור", המבוסס על סיפורה האמיתי של ג'ניפר פוקס, אשר בגיל 13 עברה אונס והתעללות מינית מצד מאמן הריצה שלה. ג'ייסון ריטר שיחק בתפקידו של ביל המאמן. ב-2019, דיבב את דמותו של רידר בסרט "לשבור את הקרח 2".

במרץ 2025 ריטר לוהק לתפקיד חוזר בסדרה "לנטרנים" ויגלם את בילי מייקון, המתואר כ"גבר נאה וכריזמטי הפועל לפי רצון אביו, מנצל את המוניטין המשפחתי ומשמר את מעמדו בעיר הקטנה, כשיש לו הרבה מה להפסיד".

## חיים אישיים
בין השנים 1999–2013, היה ריטר במערכת יחסים עם השחקנית הסקוטית מריאנה פלקה. השניים הכירו כאשר למדו יחד בבית הספר למשחק.

בשנת 2017, התארס ריטר לשחקנית מלאני לינסקי לאחר ארבע שנות זוגיות. בדצמבר 2018, נולדה לזוג בת.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקנים ילדים אמריקאים
קטגוריה:מדבבים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס קלרנס דרוונט
קטגוריה:בוגרי בית הספר לאמנויות על שם טיש באוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:בוגרי האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1980
לארי סנגר

**לורנס מארק "לארי" סנגר** (באנגלית: **Lawrence Mark "Larry" Sanger**; נולד ב-16 ביולי 1968) הוא פילוסוף אמריקאי, ממייסדי ויקיפדיה, ממייסדי נופדיה ועורכה הראשון וכן מייסדה של אנציקלופדיית סיטיזנדיום. משמש מנכ"ל קרן תקני הידע.

## חייו
סנגר נולד בבלוויו, וושינגטון, לאביו, ביולוג ימי שחקר עופות ימיים ולאמו שהייתה עקרת בית. גדל באנקורג', אלסקה. עוד בצעירותו התעניין בפילוסופיה. הוא בעל תואר ראשון בפילוסופיה מאוניברסיטת ריד קולג' אותו קיבל בשנת 1991 וכן תואר דוקטור בפילוסופיה מאוניברסיטת המדינה של אוהיו אותו קיבל בשנת 2000.

## עבודתו
סנגר היה מעורב בעבודה על אנציקלופדיות מקוונת מאז החל האינטרנט. בין היתר שימש עורך ראשי של אנציקלופדיית נופדיה, בין השנים 2001 עד 2002 שימש כמארגן התוכן הראשי של ויקיפדיה וכעורך פעיל ראשי של אנציקלופדיית סיטיזנדיום.

סנגר הגה את הרעיון שמאחורי ויקיפדיה. הצעתו של סנגר ליישם אנציקלופדיה מבוססת ויקי הוביל להקמתה של ויקיפדיה, בתחילה כפרויקט משלים לנופדיה. סנגר היה עורך ראשי בתחילת דרכה של ויקיפדיה וכתב חלק ניכר מדפי המדיניות המקוריים של ויקיפדיה.

לאחר שעזב את הפרויקט, לימד סנגר פילוסופיה באוניברסיטת אוהיו וכן עבד עבור Encyclopedia of Earth. ב-15 בספטמבר 2006 הכריז סנגר על הקמת סיטיזנדיום אותו השיק ב-25 במרץ 2007. סיטיזנדיום מייצג מאמץ להקים אנציקלופדיה אמינה. סנגר שואף לגרום לכך שמודל האנציקלופדיה המקוונת יהיה אמין יותר.

סנגר מעביר הרצאות ברחבי העולם על האינטרנט וכתיבה ברשתות חברתיות. בנוסף כותב ספרים, יועץ בנושאי קהילות מקוונות שיתופיות וכותב בלוג.

## ביקורתו על ויקיפדיה
סנגר עזב את ויקיפדיה בשנת 2002 ומאז ועד היום נוהג לבקר במידה רבה את מיזם ויקיפדיה. לטענתו המקור לחוסר האמינות של ויקיפדיה הוא, בין היתר, בכך שלא ניתנת עדיפות למומחים בתחומים השונים. סנגר האשים את ויקיפדיה בנטייה לצד השמאלי של המפה הפוליטית. במאמר שפרסם בבלוג שלו בחודש יוני 2021 ושזכה לתפוצה נרחבת ולהדים רבים, כתב סנגר על הנטייה השמאלית המובהקת בחלק מהערכים בוויקיפדיה באנגלית. הוא הביא מספר דוגמאות כיצד ערכים על נבחרי ציבור דמוקרטים או על הפריצה לקפיטול מוצגים באופן חד-צדדי ומהווים ההפך ממדיניות הנייטרליות של ויקיפדיה (NPOV) כפי שמופיעה בדפי המדיניות שלה.

## קישורים חיצוניים

* 

* דף המשתמש של סנגר בוויקיפדיה האנגלית

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בוגרי מכללת ריד
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת המדינה של אוהיו
קטגוריה:פילוסופים של תורת ההכרה
קטגוריה:פילוסופים אמריקאים
קטגוריה:חלוצי האינטרנט
קטגוריה:פעילי אינטרנט אמריקאים
קטגוריה:ויקיפדים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1968
קרב אסיאגו

**קרב אסיאגו**, או **מתקפת טרנטינו**, היה מתקפה גדולה של צבא האימפריה האוסטרו-הונגרית נגד הצבא האיטלקי במלחמת העולם הראשונה בין התאריכים 15 במאי–10 ביוני 1916. המתקפה הצליחה בהתחלה אבל הצבא האיטלקי הצליח להדוף את האוסטרים ולהחזירם לנקודת ההתחלה.

## רקע היסטורי
ב-23 במאי 1915 הכריזה איטליה מלחמה על האימפריה האוסטרו-הונגרית, והצבא האיטלקי החל מיד במתקפות נגד האוסטרו-הונגרים, בעיקר בחזית נהר האיזונצו. מפקד הצבא האוסטרו-הונגרי, קונרד פון הצנדורף, החל לתכנן מתקפה גדולה נגד האיטלקים אותה כינה בשם "משלחת עונשין" (Strafexpedition), כדי להעניש את איטליה, בעלת הברית לשעבר, על בגידתה בברית המשולשת בין איטליה, גרמניה ואוסטרו-הונגריה.

הצנדורף תכנן מתקפה גדולה באזור טרנטינו, משם עתיד היה הצבא האוסטרו-הונגרי להתקדם לעבר עמק הפו ולסגור על הצבא האיטלקי הערוך בעמק האיזונצו. בצורה כזאת הוא תכנן להוציא את איטליה מהמלחמה במתקפה אחת. הצנדורף ביקש מעמיתו הגרמני, גנרל אריך פון פאלקנהיין, שיאפשר לו להעביר כוחות אוסטרו-הונגריים מחזית גליציה לטירול ולהחליפם בכוחות גרמניים, אבל פלקנהיין סירב היות שבאותה תקופה לא הייתה גרמניה עדיין במלחמה עם איטליה. אי לכך, הצנדורף החליט לבצע את המתקפה בעצמו – הוא ריכז כוח גדול של 300 גדודים ו-2,000 תותחים.

מנגד, קיבל הרמטכ"ל האיטלקי, לואיג'י קאדורנה, דו"חות מודיעין על ההתקפה האוסטרו-הונגרית ופקד על מפקד הארמייה הראשונה, רוברטו ברוזטי, לנקוט מיד קו הגנה, אך האחרון התעלם מכך ובחר לפתוח בהתקפות מקומיות.

## מהלך הקרב
ב-15 במאי 1916 פתחו האוסטרו-הונגרים בהפגזה ארטילרית גדולה של 2,000 תותחים, ומיד לאחריה החלה הסתערות של חיל הרגלים לאורך חזית של 50 ק"מ. האיטלקים הופתעו מהסתערות זו, ובימים הראשונים האוסטרו-הונגרים התקדמו יפה, בהתחשב במבנה ההררי של החזית. ב-29 במאי 1916 האוסטרו-הונגרים כבשו את אסיאגו והתקרבו לעיירת המחוז ויצ'נצה, עת כל הצבא האיטלקי עמד לפני כיתור.

המצב היה קריטי, אך קאדורנה התעשת, והודות למערכת מסילות ברזל טובה, הצליח לשנע כוחות מחזית איזונצו לחזית טרנטינו ולעצור את התקדמות האוסטרו-הונגרים. ב-4 ביוני 1916 פתחה האימפריה הרוסית בהתקפה בגליציה, והצנדורף הפסיק את המתקפה באיטליה כדי להעביר כוחות להגנה נגד הרוסים. ב-10 ביוני 1916 נסתיים קרב אסיאגו והאיטלקים הצליחו להחזיר את החזית לגבולות שלפני הקרב.

לאוסטרו-הונגרים היו בקרב 15,000 הרוגים, 75,000 פצועים ו-15,000 שבויים ונעדרים. לאיטלקים היו 12,000 הרוגים, 80,000 פצועים ו-50,000 שבויים.

## תוצאות הקרב
ימין|ממוזער|250px|אנדרטת מלחמת העולם הראשונה באסיאגו
קאדורנה זכה לתהילה על תפקודו בקרב אסיאגו. תהילתו אף גדלה לאחר שהצליח לכבוש מספר חודשים אחר כך את העיר גוריציה בקרב השישי על האיזונצו. הוא הודח לאחר התבוסה בקרב קפורטו. הצבא האיטלקי ניסה לשפר עמדות ואת קו החזית בקרב הר אורטיגרה ביוני 1917 נהדף באבדות כבדות. 

ראש הממשלה אנטוניו סלנדרה אולץ להתפטר ובמקומו מונה פאולו בוזלי, שהודח אף הוא לאחר המפלה בקרב קפורטו.

האוסטרו-הונגרים לא יזמו התקפות נוספות עד להתקפתם המשותפת עם הגרמנים בקרב קפורטו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קרבות המערכה האיטלקית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:קרבות איטליה במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:קרבות האימפריה האוסטרו-הונגרית במלחמת העולם הראשונה
חואן דייגו פלורס

**חואן דייגו פלורס** (ספרדית: **Juan Diego Flórez**; נולד ב-13 בינואר 1973, לימה פרו), הוא טנור אופראי פרואני.

## ביוגרפיה
### שנים מוקדמות
פלורס נולד בלימה בירת פרו לרוּבֶּן פלורס, גיטריסט וזמר ידוע בתחום המוזיקה הפרואנית הפופולרית ומוזיקת קריולה. בריאיון עיתונאי תיאר פלורס כי כשהיה צעיר אימו ניהלה פאב בו הופיעו הרכבים של מוזיקה חיה, ובמקרים בהם בוטלו ההופעות ברגע האחרון, הופיע פלורס כזמר מחליף.

במטרה לבנות קריירה בתחום המוזיקה הפופולרית, נכנס פלורס בגיל 17 לקונסרבטוריון בלימה. שם, במהלך לימודיו אצל אנדראס סנטה מריה, התגלו יכולותיו בתחום המוזיקה קלאסית. במהלך תקופה זו החל לשיר במקהלה הלאומית של פרו (Coro Nacional of Peru), שם הופיע כסולן במיסת ההכתרה מאת מוצרט, וב- *Petite Messe Solennelle* של רוסיני.

פלורס זכה במלגת לימודים במכון קרטיס למוזיקה בפילדלפיה שם למד מ-1993 עד 1996, והחל להופיע במסגרת הפקות סטודנטים ברפרטואר בו הוא מתמחה עד היום, אופרות של רוסיני ואופרות בל קנטו של דוניצטי ובליני. כמו כן באותה תקופה למד פלורס אצל מרילין הורן באקדמיה למוזיקה של המערב בסנטה ברברה. בשנת 1994 הזמין הטנור הפרואני ארנסטו פלאסיו את פלורס לאיטליה, במטרה לעבוד על האופרה Il Tutore Burlato מאת המלחין הספרדי ויסנטה מרטין אי סולר. בין השניים התפתח קשר מקצועי, ופלאסיו הפך למורה, מדריך, ואמרגן של פלורס.

### 1996 - היום
הפריצה הראשונה של פלורס, והופעתו המקצועית הראשונה, הייתה ב-1996 בפסטיבל רוסיני, המתקיים בעיר הולדתו של רוסיני באיטליה - פזארו, כאשר בגיל 23 נכנס פלורס לתפקיד הראשי באופרה "מתילדה משאבראן" במקום הטנור ברוס פורד שחלה. את הופעתו הראשונה בלה סקאלה עשה באותה שנה בתפקיד האביר הדֶני באופרה "ארמידה" של גלוק. את הופעתו הראשונה בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בלונדון, עשה פלורס בשנת 1997, בתפקיד הרוזן פוטוסקי בהופעת הבכורה העולמית של האופרה "אליזבטה" מאת דוניצטי (גרסה מאוחרת של "Otto mesi in due ore" שמעולם לא בוצעה). הופעות בכורה אחרות, באופרה של וינה (1999), ובמטרופוליטן אופרה (2002) בהן הופיע בתפקיד הרוזן אלמוויוה, באופרה "הספר מסיביליה". ב-20 בפברואר 2007 ערב הפתיחה של האופרה "נערת הגדוד" מאת דוניצטי, שבר פלורס מסורת בת 74 שנים בתיאטרון לה סקאלה, לפיה לא נהוג לשיר הדרן בסיום אופרה, כאשר שר שוב את האריה "Ah! mes amis", וזכה לתשואות סוערות מהקהל. פלורס חזר על כך במטרופוליטן אופרה ב-2008.

פלורס מופיע ברחבי העולם על במות הקונצרטים ובתי האופרה. הוא אף הקליט מספר תקליטי סולו בחברת דקה, ומשתתף בעשרות הקלטות וידאו ואודיו של אופרות. זכה בכמה פרסים על הקלטותיו, בין היתר בפרס גראמי בקטגוריית המוזיקה הקלאסית על תקליטו Bel Canto Spectacular. כמו כן זכה לכבוד גדול בארצו, פרו, שם זכה לכמה עיטורים מכובדים ואף תמונתו התנוססה על בול כחלק מסדרה של חמישה בולים של מוזיקאים פרואנים.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרי טנור
קטגוריה:זמרי אופרה
קטגוריה:זמרים פרואנים
קטגוריה:מעוטרי מסדר השמש של פרו
קטגוריה:ילידי 1973
קטגוריה:אמני דקה רקורדס
שאטר איילנד

**שאטר איילנד** (באנגלית: **Shutter Island**) הוא סרט מתח אמריקאי משנת 2010, שביים מרטין סקורסזה, בכיכובם של לאונרדו דיקפריו ובן קינגסלי. הסרט מבוסס על ספר בעל אותו שם מאת דניס ליהיין. הפקת הסרט החלה במרץ 2008. הקרנת הבכורה העולמית של הסרט נערכה בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי בברלין.

## עלילה
בשנת 1954 מגיעים שני המרשלים הפדרליים טדי דניאלס (לאונרדו דיקפריו), גיבור מלחמה עטור צל"שים שהשתתף בשחרור מחנה הריכוז דכאו ובהוצאה להורג של 50 מהשומרים שם (דבר אשר השפיע קשות על מצבו הנפשי), ושותפו צ'אק (מארק רופאלו) לבית החולים הפסיכיאטרי "אשקליף", שבתוך בית כלא אשר נמצא על אי בשם שאטר איילנד. הם מגיעים על מנת לחקור את היעלמותה של המטופלת רייצ'ל סולנדו, אשר נעלמה מתאה הנעול. דוקטור ג'ון קולי (בן קינגסלי), הפסיכיאטר הראשי, מספר להם כי רייצ'ל אושפזה לאחר שהטביעה את שלושת ילדיה, וכעת היא איננה שפויה ומאמינה כי היא עדיין בביתה וילדיה עדיין בחיים.

טדי מתשאל את כל צוות העובדים במקום, למעט את דוקטור שיאן, הפסיכיאטר האחראי על רייצ'ל, אשר יצא לחופשה ביום שבו נעלמה. חיפושיו של טדי ברחבי האי אחר רייצ'ל, ואחר תאוריית קשר שהגה בנוגע למתרחש על האי, מובילים אותו אל מגדלור, בו הוא מגלה להפתעתו את ד"ר קולי. הרופא מספר לטדי כי רייצ'ל איננה קיימת כלל, וכי הוא (טדי) המציא אותה, מאחר שהוא עצמו כלוא ומטופל במתקן שבאי. שמו האמיתי הוא אנדרו ליידיס, אדם אשר שנתיים קודם לכן רצח את אשתו לאחר שזו הטביעה את שלושת ילדיהם, ומאז הוא מאושפז בשאטר איילנד. מאז איבד את שפיותו הוא יצר לעצמו עולם דמיוני בו הוא מגלם את הגיבור, על מנת להתמודד עם הטראומה הנפשית באמצעות הדחקתה. טדי מגלה עוד כי מי שהוא חשב שהיה שותפו, צ'אק, הוא למעשה ד"ר שיאן, רופאו המטפל.

קולי ושיאן מסבירים לאנדרו כי אם לא יחלים, מנהל בית הכלא יורה כי יעבור לובוטומיה. זכרונו של אנדרו חוזר אליו ובכך מתאפשר לו להתמודד עם העבר, אולם מאוחר יותר הוא חוזר להתנהג כטדי. קולי נאלץ לשלוח את אנדרו לטיפול, אך רגע לפני כן אנדרו שואל את שיאן האם היה מעדיף לחיות כמפלצת או למות כאדם טוב. בכך הוא משאיר את הסוף פתוח, ולא ניתן לדעת האם אנדרו הוא טדי (או מאמין בכך), או מעמיד פנים.

## שחקנים

## דכאו – בסרט ובמציאות

על פי העלילה, גיבור הסרט (טדי דניאלס / אנדרו ליידס) השתתף בשחרור מחנה הריכוז דכאו.
בסרט כמו גם במציאות מוצגים במחנה הריכוז קרונות מלאים בגופות, ומסופר שהשומרים נכנעו ללא קרב, ו-50 מהם הוצאו להורג.
בסרט מוצג שמפקד המחנה ניסה להתאבד, מה שלא קרה במציאות.
בנוסף, בדכאו היה שלט "העבודה משחררת" כמו באושוויץ, אך בניגוד למוצג בסרט, השלט היה על השער של המחנה בכתובת קטנה ולא מעל לשער בכתובת גדולה (בדיוק כמו באושוויץ).

## קישורים חיצוניים

* 

**ביקורות**
* 
* 
* 
* 
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי מתח אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פשע אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מרטין סקורסזה
קטגוריה:סרטי 2010
קטגוריה:סרטי מותחן פסיכולוגיים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטים המבוססים על רומנים אמריקאים
קטגוריה:סרטים המתרחשים בבתי חולים פסיכיאטריים
סטניסלאב פוניאטובסקי

**סטניסלאב אוגוסט פוניאטובסקי** (בפולנית: **Stanisław August Poniatowski**; 17 בינואר 1732 - 12 בפברואר 1798) היה מלך פולין ודוכס של הדוכסות הגדולה של ליטא האחרון בין השנים 1764–1795.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
סטניסלאב פוניאטובסקי נולד לסטניסלאב פוניאטובסקי שהיה מושל קרקוב ולקונסטנציה צ'ארטורייסקה ממשפחת צ'ארטורייסקי הידועה בפולין, באחוזה משפחתית בוולצ'ין (כיום מחוז ברסט של בלארוס). בשנת 1752 נבחר לסיים ובלט שם כנואם מוצלח. בבסיס קידום הקריירה שלו היו קשרים משפחתיים. בשנת 1755 הוא נשלח לסנקט פטרבורג כעוזר של שגריר אנגליה. כבר באותה שנה, בתמיכת יליזבטה, קיסרית רוסיה ושר החוץ שלה אלכסיי בסטוז'ב-ריומין הוא קיבל תפקיד של שגריר סקסוניה. בחצר הקיסרית הוא פגש את הנסיכה יקטרינה והם התאהבו, ומקשר זה נולדה להם ילדה.

באוקטובר 1763 מת אוגוסט השלישי, מלך פולין, ובתמיכת הכוחות הרוסים, ב-7 בספטמבר 1764 הוא נבחר למלך של האיחוד הפולני-ליטאי.

### תקופת השלטון
ההכתרה הרשמית התקיימה בוורשה ב-25 בנובמבר 1764. כבר בתחילת שלטונו הוא נתמך על ידי מפלגה שהתבססה על חברי משפחתו, ובתמיכתם הוא הצליח להעביר בסיים מספר רפורמות שלטוניות. התלות ברוסים הייתה חזקה מאוד. בלחץ השגריר הרוסי ניקולאי רפנין הוא נאלץ להעביר מספר חוקים. כתוצאה מכך החל מאבק מזוין בין תומכיו למתנגדיו. פוניאטובסקי נתמך על ידי צבא של האימפריה הרוסית. בשנת 1770 מתנגדיו כבשו את ורשה וסטניסלאב פוניאטובסקי נעצר על ידם. הרוסים סכמו על ברית סודית עם פרוסיה ואוסטריה והמשיכו במלחמה. בסופו של דבר, מדינות שלחמו בפולין הצליחו להכריע את המערכה שהסתיימה בשנת 1772 בחלוקת פולין הראשונה. מחוסר ברירה פוניאטובסקי נאלץ לאסוף את הסיים ולאשר את ההסכם.

בשנת 1783 הוא התחתן. היו לו 8 ילדים מ-3 נשים שונות. צאצאיהם טוענים כיום לכתר של האיחוד הפולני-ליטאי.

בשנת 1788 נבחר סיים חדש עם רוב ברור למפלגה הפטריוטית שדגלה בשחרור התלות מהאימפריה הרוסית. בשנת 1791 אושרה חוקה חדשה שפוניאטובסקי תמך בה. מיד לאחר אישור החוקה החלה מלחמה פנימית חדשה באיחוד. מתנגדיו נקשרו ליקטרינה הגדולה וכוחותיה פלשו לתחום הממלכה. לאחר מספר קרבות והצטרפות פרוסיה ללחימה תומכי החוקה הובסו וסוכם על החלוקה השנייה של פולין.

בשנת 1794 פרץ מרד קושצ'ושקו. בשנת 1795 המרד הסתיים בקריסה מוחלטת של המדינה. היא חולקה בפעם השלישית, וב-25 בנובמבר 1795 פוניאטובסקי נאלץ להתפטר. הוא נלקח לסנקט פטרבורג והתגורר שם על חשבון מלגה שקיבל מיקטרינה הגדולה.

עם פטירתו הוא נטמן בכנסייה הקתולית בעיר סנקט פטרבורג. בשנת 1938 גופתו הועברה למקום הולדתו. בהמשך שטח זה הועבר לברית המועצות וקברו נשדד. בשנת 1988 השרידים המעטים שנותרו הועברו לפולין, ובשנת 1995 הוא הוטמנו מחדש בקתדרלת יוחנן הקדוש בוורשה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:מלכי פולין
קטגוריה:הדוכסים הגדולים של ליטא
קטגוריה:מעוטרי עיטור אנדריי הקדוש
קטגוריה:אבירי מסדר העיט השחור
קטגוריה:אבירי מסדר העיט הלבן
קטגוריה:מונרכים שהיו חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:ילידי 1732
קטגוריה:נפטרים ב-1798
תיאטרון זווית

**תיאטרון זווית** נוסד ב-1959 על ידי פנינה גרי, שמואל עצמון ושמואל עומר (מנהל כללי).

בסוף שנת 1958 הפיקה גרי את המחזה "בדלתיים סגורות", בו גם שיחקה. לאחר שהצליח והפתיע גם בתוכנו וגם בביצועו (יוסף קריסטוף ביים, זהרירה חריפאי בתפקיד "אינז"), החליטו שחקניו למסד את הקבוצה כתיאטרון קטן ונייד. שמו נבחר בהשראת שירו של נתן אלתרמן "זווית של פרור" (1936).

תיאטרון זווית פעל 9 שנים כתיאטרון נייד, אינטימי, בסגנון אוף ברודוויי שהצטיין ברפרטואר ערכי וחדשני.
ב-1968, ביוזמת משרד החינוך, צורפו מנהלי תיאטרון זווית לתיאטרון "הבימה".

## מבין הצגותיו
*"בדלתיים סגורות" מאת ז'אן-פול סארטר, ביים יוסף קריסטוף (1959, 1964)
*"אי העזים" מאת אוגו בטי (1960)
*"אהבה שכזאת" מאת פבל קוהוט, ביים גיורא מנור (19601965)
*"בית במצב טוב" מאת משה שמיר (1962)
*שטח של הפקר, יהודה עמיחי
*"איש פשוט ורעשן" מאת צ'רלי דייאר (1963)
*"ביבר הזכוכית" מאת טנסי ויליאמס, ביים אלן שניידר (1963)
*"ארץ רחוקה" (1964)
*"אפריון הכלולות" מאת יאן דה-הרטוג (1964)
*"יצור מוזר האדם" (1965)
*"ברכט על ברכט" (1965)
*"הכרטסת" מאת טדיאוש רוז'ביץ' (1965)
*"נידוני אלטונה" מאת ז'אן-פול סארטר, ביים לאונרד שך (1966)
* "אח, הימים היפים" מאת סמואל בקט, בתרגומו של מתי מגד, בבימוי ראובן מורגן (1966)
*"הנושים" מאת סטרינדברג (1967)
*"מותו של סוכן" מאת ארתור מילר (1967)
*"הסטריפטיז" (מחרוזת מערכונים) (1967)
*"משחקים בקארין" (1968), מחזה של אריה חן
*"פרח הקקטוס" (1968)
*"הבה נתגרש" מאת פליסיאן סארדו, ביים תיאודור תומא (1968)

## קישורים חיצוניים
* תיאטרון 'זווית' באתר הספרייה הלאומית
* תיאטרון זווית, 1959–1968, באתר התיאטרון הישראלי, החוג לאמנות התיאטרון אוניברסיטת תל אביב
*
*
*
*
*
*
*. 
*
*
*, על מותו של תיאטרון "זווית"
*

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: תיאטראות