ארתור פון ויינברג

**ארתור ברנהרד פון ויינברג** (בגרמנית:**Arthur von Weinberg**,  11 באוגוסט 1860 – 20 במרץ 1943) היה כימאי, תעשיין ונדבן יהודי גרמני.
הוא היה, בין היתר, שותף בחברת Cassella Farbwerke Mainkur, שותף וחבר במועצות המנהלים והפיקוח בI.G. Farbenindustrie ונדבן שתרם תרומות משמעותיות למוסדות מדעיים ותרבותיים.
ב-1909 הקים קרן על שמו. נודע גם כמנהל האגודה לחקר הטבע בזנקנברג וב-1914 אחד ממייסדי אוניברסיטת פרנקפורט, לימים אוניברסיטת גתה בפרנקפורט. היה חבר האקדמיה לאופולדינה למדעים בהאלה

## קורות חייו
ויינברג היה בן למשפחת תעשיינים יהודים מפרנקפורט.
הוא נולד ב-1860 בפרנקפורט כאחד מארבעת הילדים של ברנהרד ויינברג, יזם, וואשתו, פאולינה לבית גאנס. הוא היה נכדו של היזם לודוויג אהרון גאנס, שהקים יחד עם לאופולד קאסלה, חברה לשיווק צבעים בשם "קאסלה".
משפחת גנס הייתה משפחה ידועה של סוחרים יהודים שחיו למשך מאה שנה בעיר צלה בסקסוניה התחתונה, לפני שיחד עם משפחת גולדשמידט עברו לגור בפרנקפורט בשנת 1814.

לאחר שסיים את לימודיו בגימנסית "מוסטרשולה" בפרנקפורט, הוא למד בשנים 1880-1877 פיזיקה, כימיה, מתמטיקה ופילוסופיה קלאסית באוניברסיטת קייזר וילהלם בשטרסבורג בה הוא היה תלמידו אל רודולף פיטיך וב1882-1880 באוניברסיטת לודוויג מקסימיליאן במינכן, במכון של אדולף פון באייר. ב-1880 הוא התקבל לאיגוד הסטודנטים "טרנסרנאניה" וזכה ארבע פעמים במעמד בכיר באחוות סטודנטים. בשנת 1880, יחד עם אחיו קרל (1943-1861) הוטבל בדת הנוצרית לותרנית. ב-1882 סיים ויינברג את הדוקטורט שלו בתחום הכימיה עם העבודה "על הקבוסטיריל" בהדרכת פאול פרידלנדר
החל מ-1883 היה ויינברג שותף ומנהל טכני ב"מפעל לצבעי אנילין גנס ושו'" בפרנקפורט, שנודע לימים כ"מפעל לאופולד קאסלה ושו'". שם שיתף שיתוף פעולה הדוק עם דודו, לאו גנס ועם הכימאי מיינהרד הופמן (1936-1853).
במעבדתו פיתח ויינברג צבעים סינתטיים רבים, תחילה נפתול שחור (1885), תחילתה של סדרת צבעי צמר כהים - מבוקשים מאוד באותה תקופה - ששחררו את התעשייה מיבוא יקר של צבעים טבעיים (כגון העץ של ג'מייקה). בשנת 1900 ייסד ויינברג את חטיבת התרופות של החברה, אותה בנה בשיתוף פעולה הדוק וידידות עם פאול ארליך. ויינברג תמך בארליך במחקר פורץ הדרך שלו על כימותרפיה, שהתבסס במידה רבה על הפיכת חיידקים לגלויים במיקרוסקופ והריגתם באמצעות צבעים חדשים. הוא לא רק סיפק לארליך כימיקלים מהמפעל קאסלה, אלא גם שלח לארליך את הכימאי הצבעים לואי בנדה (1873-1945) ממעבדתו כדי לסייע לו.
ב-1882 הוא התגייס כמתנדב לשנה אחת בחיל הפרשים הקלים ושירת ברגימנט השלישי על שם הדוכס קרל תאודור של צבא בוואריה. בשנת 1903 הוא תרם 5,000 מארק לאגודת הווטרנים של פרנקפורט, בה היה חבר. קרן ויינברג זו נועדה לתמוך ב"חברים שנקלעו לקשיים שלא באשמתם". שנה לאחר מכן, הוא תרם 1,000 מארק נוספים לקרן

בשנת 1908 ארתור ויינברג ואחיו קרל קיבלו תואר אצולה מהקיסר וילהלם השני, ובהמשך זכה לאותות כבוד רבים אחרים בגרמניה. בשנת 1909 הוא נשא לאישה אלמנה ילידת הולנד בשם וילמינה פשל לבית הויגנס, אם לשתי בנות. היא נפטרה ב-1935.

### פעילותו בתעשייה הכימית
ב-1883 הצטרף ויינברג למפעל לצבעי קאסלה בפרנקפורט-פכנהיים בשותף וכמנהל טכני.באותה תקופה נוהל המפעל על ידי דודו, לאו גנס. בסביבות שנת 1900 יחד עם אחיו קרל, הפך ויינברג את מפעל קאסלה למייצר הצבעים הסינתטיים הגדול בעולם. ב-1907 ארתור וקרל ויינברג היול מנהלים הכלליים של המפעל. ויינברג היה לידיד של פאול ארליך, שזכה ב-1908 בפרס נובל לרפואה ולפיזיולוגיה, ותמך במחקריו הרפואיים.

### בימי מלחמת העולם והרפובליקה של ויימאר
כקצין מילואים, שירת ויינברג במלחמת העולם הראשונה כמפקד הפלוגה הראשונה ברגימנט הפרשים השישי של כוחות המילואים של בוואריה, ובסופו של דבר הגיע לדרגת מייג'ור. על שירותו הוענקו לו שתי דרגות של צלב הברזל ועיטור ההצטיינות הצבאי הבווארי, דרגה רביעית עם כתר וחרבות. בשנת 1916 הוא קיבל על עצמו את ניהול מחלקת הכימיה במשרד המלחמה הפרוסי. לאחר המלחמה הוא חזר לתעשייה ובשנת 1926 הפך לחבר במועצה המפקחת של חברת I.G. Farben, שהייתה אז חברת הכימיקלים הגדולה ביותר ברייך הגרמני.
250px|ממוזער|שמאל|ארתור פון ויינברג (משמאל) ואחיו קרל רוכבים בחוות הסוסים ולדפריד בפרנקפורט. צילום מ-1911

### פעילות ציבורית ותחביבים
באופן פרטי, התחביב העיקרי של ארתור פון ויינברג היה רכיבה על סוסים. בנעוריו, הוא היה רוכב מצליח. בשנת 1891, הוא ייסד את מגרש המרוצים שלו, שלימים הפך ל"חוות הסוסים וולדפריד" המפורסם, שסוסי ההרבעה שלה עדיין ממלאים תפקיד משמעותי בענף גידול הסוסים הגזעיים הגרמנים. שבעה זוכי מירוץ ה"דרבי" הגרמנים לבשו את צבעי הכחול לבן של חוות ולדפריד.

בימי הקיסרות הגרמנית נמנה פון ויינברג עם משלמי המסים הגדולים ביותר בפרנקפורט.
הוא תמך בבניית כנסיית "ההודיה "הלותרנית, שנבנתה בגאלן-האוזן-הייץ בשנת 1909-08, כפי שמעיד לוח התורמים בכניסה. בשנת 1909 הוא ייסד את "קרן ארתור פון ויינברג" ותרם לה בנדיבות רבה. הוא מימן קתדרה לכימיה פיזיקלית עבור האגודה לפיזיקה. הוא תמך באגודת זנקנברג לחקר הטבע ונבחר לישוב ראש שלה משנת 1909. בשנת 1914, ויינברג ואחיו קרל היו בין מייסדי אוניברסיטת "יוהאן וולפגנג גתה" בפרנקפורט אם מיין.

בין המוסדות העירוניים שתמך בהם בפרנקפורט היו האוניברסיטה, מכון האמנות שטדל, בריכת השחייה המקורה העירונית וכפר הילדים ווגשייד. ויינברג ניהל משא ומתן על הסכמים הקיבוציים הארציים הראשונים עבור התעשייה הכימית והקים מתקנים חברתיים רבים לעובדי החברה ולמשפחותיהם, כגון דיור של החברה, קרן ביטוח בריאות של החברה, תוכניות פנסיה של החברה, מלגות וקצבאות. הוא ואשתו תרמו שוב ושוב לבית ההבראה לילדים בבאד אורב, שנוסד ונוהל על ידי הרופא והנדיב וילהלם הופנאגל. תמיכה זו אפשרה את בניית "וילמיננהאוס", הקרוי על שם אשתו של ויינברג.

### ימי המשטר הנציונל-סוציאליסטי
ממוזער|טירת פהל שבה מצא מקלט ויינברג אצל בתו החורגת, הרוזנת מרי פון שפרטי, עד מעצרו ביוני 1942
אחרי תפיסת השלטון על ידי הנאצים בינואר 1933 נאלץ ויינברג לוותר על תפקידי הכבוד שלו ולהתפטר ממועצות ה-IG Farben. בהתאם לחוקות הגזע הארי, הוא הוסר ב-1935 מרשימת הבכירים של אחוות הסטודנטים לשעבר

בעקבות פרעות הליל הבדולח בנובמבר 1938, הוא נאלץ למכור את הווילה שלו, "Haus Buchenrode", שנבנתה בשנת 1908 בפרנקפורט-נידראד, לעיר תמורת חלק קטן מערכה ולהעביר את התמורה לקופת העיר כ"מס רכוש יהודי " שרירותי. עדי ראייה סיפרו שראש העיר דאז, פרידריך קרבס, ופקידים נאציים נוספים פרצו לבית בכוח ושלחו את ארתור פון ויינברג, כמעט בן שמונים, לפארק עם המילים "היהודי חייב ללכת" כדי לקדם את המכירה בכפייה של הבית החל משנת 1939 שכנה שם גימנסיה למוזיקה.
ויינברג עבר לגור אצל בנותיו החורגות, קודם אצל פרדריקה קרולינה פון לובקוביץ ואחר כך אצל הרוזנת מרי אליזבת פון שפררטי בטירת פהל על יד אגם אמרזה בבוואריה.
בבוואריה.ב-1937 הוא העביר להן את חוות הסוסים ולדפריד.
בפקודת הגאולייטר פאול גיסלר נעצר פון ויינברג בבית ב-2 ביוני 1942.
ונשלח למחנה הריכוז - הגטו טרזינשטאט.
עמיתו לשעבר ב-AG Farben והאחראי על "סוגיות מיוחדות" בתעשייה הכימית הנאצית, קרל קראוך פנה בעניינו של פון ויינברג לראש המטה של היינריך הימלר, האובר-גרופנפיהרר אס.אס. קרל וולף אבל ויינברג נשלח בסופו של דבר למחנה טרזינשטט.. הוא מת בגיל 82 ב-1943 לאחר ניתוח כריתת כיס המרה בגטו טרזינשטט. אפרו פוזר בנהר אגר (אוהז'ה), כמו אפרם של אלפי האסירים בטרזינשטאט.

## חייו האישיים
ויינברג היה נשוי החל מ-1909 לווילהלמינה מריה פשל, בת לבית הויגנס, ילידת הולנד, שנפטרה ב-1935. אימץ את שתי בנותיה.
250px|ממוזער|שמאל|לוחית זיכרון לזכרו של ארתור פון ויינברג בבוכנרודה שטראסה בפרנקפורט, סמוך לביתו לשעבר
250px|ממוזער|שמאל|"אבן נגף" לזכרו של ארתור פון ויינברג על יד ביתו בבוכנרודה-שטראסה בפרנקפורט

## הוקרה
*צלב הברזל של גרמניה, דרגה א ו-ב
*צלב הכבוד של מלחמת העולם הראשונה - בגרמניה
*1908 - קיבל תואר אצולה מהקיסר וילהלם השני
*1913 - קיבל את התואר"יועץ סודי"
*חבר באקדמיה לאופולדינה למדעים בהאלה
*יקיר הרובע פכנהיים בפרנקפורט
*1930 - יקיר העיר פרנקפורט
*לוחית כבוד של כסף של העיר פרנקפורט
*מדליית גתה לאמנות ולמדעים
*דוקטור לשם כבוד בתחום הרפואה וסנטור לשם כבוד של אוניברסיטת פרנקפורט, של האוניברסיטה הטכנית של דרמשטאט ושל האוניברסיטת הגרמנית קרל פרדיננד בפראג
*יושב ראש לשם כבוד של אגוד לחקר הטבע בזנקנבורג
*הצלב הגדול של עיטור מסדר הכתר של איטליה
*מדלייה להצטיינות בבריאות הציבור של איטליה
*עיטור מסדר ההצטיינות של צבא בוואריה - דרגה ד עם כתר וחרבות
*עיטור הנשר האדום דרגה ד
*עיטור מסדר מיכאל הקדוש של בוואריה - דרגה ד
*חבר לשם כבוד של קיפהויזרבונד, איגוד הווטרנים של המלחמה בגרמניה
*מדליית הנסיך-העוצר לוטיפולד

## הנצחה
בגרמניה נקראו על שם ארתור פון ויינברג:
*הגשר בין פכנהיים לאופנבך-בירגל
*רחוב בפרנקפורט-קלבאך-רידברג
*פרק פרנקפורט-נידראד
* 2009 - האסטרואיד 274928 נקרא על שמו

## לקריאה נוספת
*Raul Hilberg
1945 Executeurs, victimes, temoins, la catastrophe juive 1933 - Gallimard Paris 1994 (תליינים, קרבנות, עדים - שואת היהודים 1933-1945 תרגום מאנגלית לצרפתית) עמ' 213

## קישורים חיצוניים

* באתר הגניאלוגי geni
* לקסיקון האישים של פרנקפורט

## הערות שוליים


Ludwig Aaron and Rosette Gans.jpg|לודוויג אהרן גנס ורוזטה גנס לבית גולשמידט, סביו של ארתור פון ויינברג מצד האם
Leo_Gans_1895_CA_Weinberg.jpg|ארתור פון ויינברג (מימין) יחד עם דודו לאו גנס (במרכז) ועם מיינהרד הופמן, מנהל טכני בחברת קאסלה, ב-1895
IGFarbenGoetterrat.jpg|תמונה מ-1926 של מועצת הפיקוח של חברת IG Farben:ארתור פון ויינברג יושב בשורה האחרונה משמאל, אחיו קרל פון ויינברג בשורה השנייה מימין, מאחורי קרל דויסברג


קטגוריה:יהודים מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:יהודים בצבא הגרמני במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:כימאים יהודים גרמנים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת שטרסבורג
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מינכן
קטגוריה:תעשיינים יהודים גרמנים
קטגוריה:תעשיינים שנספו בשואה
קטגוריה:נדבנים יהודים גרמנים
קטגוריה:נספים בגטו טרזיינשטט
קטגוריה:יהודים שהתנצרו
קטגוריה:לותרנים
קטגוריה:פרנקפורט: אישים