אלימות בין בני זוג

המונח **אלימות בין בני זוג** או **אלימות בין-זוגית** (באנגלית: **Intimate Partner Violence**; בראשי תיבות**: IPV**) מתאר אלימות פיזית, אלימות מינית, מעקב אחרי בן/בת זוג ופגיעה פסיכולוגית על ידי בן זוג או בת זוג בהווה או לשעבר. המונח אף מתייחס לבני זוג בזמן היכרות (dating partners). אלימות בין בני זוג יכולה להשתנות בתדירותה ובמידת חומרתה. היא עלולה לנוע בין אפיזודה אחת של אלימות המשפיעה לאורך זמן ועד אפיזודות ממושכות וחמורות לאורך השנים.

כאשר "אלימות בין בני זוג" מתחילה בגיל ההתבגרות, היא נקראת "דייטינג אלים" (TDV – Teen Dating Violence). הצורה הקיצונית ביותר של IPV נקראת "טרור אינטימי", או "שליטה בכפייה". במצבים אלה, אחד מבני הזוג הוא אלים ושולט באופן שיטתי. מבין כל הטיפולוגיות שהוצעו לאלימות בין בני זוג, נפגעים מסוג זה הם הסבירים ביותר להזדקק לשירותים רפואיים ושימוש במקלטים לנשים.

זוגיות אלימה היא סוגיה חברתית בעלת עלויות רבות ברמת הפרט ורמת החברה כולה. ישנן גם תוצאות הרות אסון ובריאותיות שליליות הקשורות לאלימות בין בני זוג. אלה כוללים מגוון מצבים שרבים מהם בעלי אופי כרוני. הקורבנות יכולים לחוות בעיות נפשיות כמו דיכאון, הפרעת דחק פוסט-טראומטית, אובדנות, וסיכון גבוה יותר למעורבות בהתהנגויות המסכנות את בריאותם כמו עישון, שתייה מופרזת (binge drinking), והתנהגויות מיניות מסוכנות. מחקר שהעריך את העלות הכלכלית במשך כל החיים הקשורה להשלכות של אלימות בין בני זוג בקרב אוכלוסיית ארצות הברית, מצא כי העלות הכוללת של השלכותיה הוא 3.6 טריליון דולר.

## תאוריות
### קונפליקטים
מארי ארנולד שטראוס (1990) שחקר את גורמי הסיכון לאלימות במשפחה והזוגיות, טוען שהמשפחה עצמה היא מוסד אלים, אולי אפילו המוסד האלים ביותר, שרוב בני האדם עלולים להיתקל בו במהלך חייהם. לדעת שטראוס, מתח וקונפליקט הם חלק אינטגרלי מחיי המשפחה והזוגיות ואין הם תופעות חריגות כלל. לדידו, ניתן לחלק קונפליקטים אלה לשלושה גורמים: גורמים תרבותיים, חברותיים ומצביים. בהקשר התרבותי, על מנת שאלימות תתרחש במסגרת הזוגית, יש צורך בקיומם של ערכים, נורמות, עמדות ואמונות הנותנות לגיטימציה לשימוש באלימות ובכוח כפתרון למצוקה רגשית או כפתרון למתחים לחריגה של אחד מבני הזוג מההתנהגות המקובלת לכאורה.

אשר לגורמי חיברות, מחקרים רבים מורים כי חשיפה בגיל צעיר לאלימות במשפחת המקור מעלה את ההסתברות לאלימות ביחסים הזוגיים בעתיד. אולם, לפי שטראוס, נחוצים תנאים נוספים על מנת להוציא את האלימות התוך-זוגית אל הפועל. שטראוס מציע מקור נוסף לאלימות התוך-זוגית, שגם אינו מנותק לחלוטין ממערכת הנורמות של המעורבים בה, קשור לגורמים מצביים. הכוונה לשינויים חדים כגון לידות, המרחיבות את מעגל הצרכים במשפחה, או לתפקוד לקוי של הילדים בבית הספר, העשוי להוביל למתחים וקשיים במקום העבודה ובעקבותיהם לפיטורים, לחובות כספיים ולמצבים אחרים העשויים לגרום לתחושת מצוקה.

במחקרו מצא שטראוס כי ככל שמספר גורמי הדחק גדול יותר, ההסתברות לאלימות במערכת המשפחתית והזוגית גבוהה יותר. גורמים תרבותיים והיסטוריה משפחתית התגלו כגורמים כבדי משקל בהתנהגות אלימה.

### סימטריה מגדרית
בשונה ממרבית הנתונים האפידמיולוגיים, שטראוס הציג בשנת 2010 נתונים משישה סקרים שבוצעו בקרב האוכלוסייה הכללית בארצות הברית במשך שלושה עשורים, ומצא דפוסי אלימות הדדים במרבית מקרי האלימות שנבחנו. גישה זאת שנקראת גישת הסימטריה המגדרית, מתמקדת בסיבות לאלימות ובשיעורי השימוש באלימות, ולא בתוצאות האלימות. אף מנתוניו של שטראוס עולה כי אלימות של גברים גרמה לפציעות רבות יותר (פיזיות ופסיכולוגיות), יותר מקרי מוות, וזורעות יותר פחד. מאמר סקירה של פיברט משנת 2014 טען כי נשים נוקטות אלימות כלפי בני זוגן ביחס הדומה לזה של גברים.

עם פרסומם של הממצאים הללו מתחו חוקרים רבים, במיוחד מהפרדיגמה הפמיניסטית, ביקורת על תקפותם ואף הציגו ממצאי מחקרים הסותרים את הטענה. חלק מהביקורת שנמתחה על תקפות הממצאים המראים שלא רק גברים אלא גם נשים עשויות לנהוג באלימות פיזית בין בני-זוג, הייתה תאורטית במהותה; לדוגמה נטען שמחקרים אלו התמקדו בהתנהגות האלימה גופא, תוך התעלמות מההקשר המצבי-חברתי שבו הופעלה (כגון הסיבות לאלימות ותוצאותיה). חלק מהביקורת הייתה מתודולוגית במהותה; לדוגמה נטען כי השימוש בכלי המדידה שאלון טקטיקות התנהגות בקונפליקט (CTS) אינה מדידה מהימנה או תקפה, או כי המדגמים שעליהם התבססו המחקרים אשר זיהו אלימות פיזית שנקטו נשים מוטים ואינם מייצגים את התופעה כפי שהיא מתקיימת בחברה.

אלימות בין בני-זוג יכולה להיות חד-כיוונית או דו-כיוונית. במקרה של אלימות הדדית לשני הצדדים, גם לגבר וגם לאישה, יש חלק פעיל בהסלמת קונפליקטים, שניהם תוקפים ושניהם קורבנות.

### פיקוח חברתי
גלס (1983) סקר את ההסברים השונים לאלימות במשפחה וגיבש הסבר המבוסס על תאוריית החליפין החברתי. מאוחר יותר הרחיב גלס (1985) הסבר זה ושילב גם יסודות מתאוריית הפיקוח החברתי של הירשי המבוססת על שני עקרונות עיקריים. על פי העיקרון הראשון, בני האדם בוחרים דפוס פעולה מסוים כאשר התועלת הטמונה בשימוש בדפוס זה צפויה להיות גבוהה יותר מההשקעה או מההפסד המצופה, ועל פי העיקרון השני ככל שמנגנוני הפיקוח החברתיים נחלשים או מתמעטים, עולה ההסתברות לכך שהפרט יפנה לדפוסי התנהגות שאינם מקובלים, כולל אלימות. מתוך כך, העדר מנגנוני פיקוח חברתיים יעילים על המתרחש במשפחה מפחית את המחיר שהפרט האלים עשוי לשלם, וערכים חברתיים או תנאים חברתיים מסוימים המצמצמים את הפיקוח החברתי מצמצמים את המחיר הכרוך באלימות ומגדילים את התועלת הכרוכה לכאורה בשימוש באלימות בתוך המשפחה.

### גורמים מבניים
למרות הטענה שאלימות תוך-זוגית מתרחשת בכל שכבות האוכלוסייה, גוף מחקר גדול מצביע על קשר בין מצב חברתי-כלכלי נמוך לבין אלימות ביחסים אינטימיים. בקרב מדינות עניות יותר, שכיחות האלימות הבין-זוגית כלפי נשים אף גבוהה יותר. מחקר מטא-אנליזה משנת 1986 שסקר 52 מחקרים שעסקו בנושא מצא, ששלושת המדדים של מצב חברתי-כלכלי, יוקרה תעסוקתית, הכנסה והשכלה, היו קשורים ביחס הפוך לסיכוי להתנהגות אלימה במשפחה ואלימות תוך-זוגית. גורם חשוב באלימות בכלל הוא גיל המעורבים בה. בסקר ארצי של המרכז לבקרת ומניעת מחלות על אלימות במשפחה ואלימות תוך-זוגית שנערך בארצות הברית, נמצא יחס הפוך בין גיל בני הזוג לבין הסיכוי לאלימות התוך-זוגית. כלומר, ככל שגיל בני הזוג גבוה יותר, סיכויי האלימות קטנים יותר.

בסיכון לאלימות בין-זוגית גבוה יותר בחברות בעלות חוסר שוויון מגדרי שבהן אלימות כנגד נשים היא נורמה מקובלת.

### מאפיינים אישיותיים
בשנים האחרונות בחנו מחקרים קרימינולוגים את אישיותי של התוקף האלים, ועמדו על הדמיון והשוני בין גברים המתנהגים באלימות עם בנות זוגן לבין בעלי רקע אלים מחוץ למסגרת הזוגיות. במחקרים אלה נמצא דמיון בין מאפייני האישיות של אלה האלימים כלפי בנות זוגם לבין אחרים שאלימים מחוץ למסגרת המשפחה. גברים אלימים משני הסוגים נוטים לדווח על שכיחות גבוהה של מצבי כעס, חרדה, חשדנות ורגזנות. מרוול ומודי (1999) טוענים כי לדמיון הרב שבין הטיפוסים האלימים יש ביטוי גם ברמת מעורבותם הפלילית. כך, למשל, נמצא כי אין הבדל בממוצע התיקים הפליליים לעבריין בקרב עבריינים שתקפו את בנות זוגם לבין עברייני אלימות אחרים. מכאן נובע כי אין באלימות נגד בת זוג משום התמחות עבריינית, אלא חלק מדפוס כללי של התנהגות אלימה.

גברים אלימים נמצאו מובחנים מגברים לא-אלימים גם בהיעדר מיומנויות יעילות תקשורת בין-אישית בקרבם, שלא אפשרו להם להשיג כוח ושליטה אלא באמצעים כוחניים. מאפיין רגשי נוסף נמצא קשור לדימוי עצמי נמוך בקרבם, כאשר לשם העלאת דימויים העצמי, נקטו הגברים באלימות שהציגה אותם בעיני בנות-זוגם כחזקים ושולטים. ממצאים אלה מוסברים בכך, שהגבר האלים זקוק לבת-זוגו לצורך הגדרתו העצמית עד כדי טשטוש זהויות בינו לבינה.

## שכיחות
### בעולם
אלימות בין-זוגית היא דפוס האלימות השכיח ביותר בעולם המשפיעה על כמעט 7% מהנשים ו־4% מהגברים במהלך חייהם.

סקר של ארגון הבריאות העולמי משנת 2021 דיווח כי 31% מהנשים בגיל 15-49 חוו אלימות פיזית או מינית מצד בן זוגן במהלך חייהן. שיעור הנפגעות היה גבוה יותר במדינות המתפתחות. מאמר סקירה של 366 מחקרים מ-161 מדינות מצא ש-27% מהנשים בנות 15-49 שהיה להם בן-זוג בהווה או בעבר, חוו אלימות בין-זוגית.

בארצות הברית 1 מכל ארבע נשים דיווחו על אלימות מינית פיזית ו/או מעקב מצד בני זוגם במהלך חייהם וכן דיווחו על השפעות של האלימות הזו.

### בישראל
במחקר של משרד הרווחה והביטחון החברתי משנת 2024, נמצא כי 5.3% מהנשים, ו-3.8% מהגברים דיווחו כי נפגעו מאלימות פיזית בשנה החולפת. 3.6% מהנשים ו-1.9% מהגברים דיווחו כי נפגעו מאלימות חמורה. 9.8% מהגברים ו-9% מהנשים דיווחו כי נפגעו מאלימות רגשית. 8% מהנשים ו-6% מהגברים דיווחו כי נפגעו מאלימות מינית, ו-4% אחוז מהנשים ו-3 אחוז מהגברים דיווחו כי נפגעו מאלימות כלכלית.

סקר של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה בשנת 2018 מצא ש־13,600 איש הותקפו בישראל על־ידי בן משפחה, בן זוג או בן זוג לשעבר. מספר זה מהווה ב־7% מנפגעי האלימות או האיום באלימות. שיעור הנשים שנפגעו מאלימות במשפחה היה גבוה פי שניים מזה של גברים (66% לעומת 34%).

מדו"ח שפרסם מרכז המחקר והמידע של הכנסת עולה, כי 69% מהתיקים בגין עבירות אלימות גופנית ואיומים בין בני זוג שנפתחו בשנת 2018 היו עקב תלונת אישה, כעשירית מהתיקים נפתחו עקב תלונת גבר, ובחמישית מהתיקים נרשמו תלונות הדדיות.

בשנת 2020 נפתחו 20,326 תיקים במשטרה בשל אלימות ואיומים בין בני זוג. ב־83% מהמקרים האישה נרשמה כקורבן, וב־19% הגבר. בשנת 2022 חלה עלייה במספר הפניות בשל אלימות במשפחה. 3,432 פניות היו בנוגע לאלימות כלפי אישה במערכת זוגית, 1,266 בנוגע לאלימות כלפי ילדים ו־184 בנוגע לאלימות כלפי גבר במערכת זוגית.

בעקבות מלחמת חרבות ברזל חלה עלייה במקרי האלימות במשפחה, כאשר ברוב המקרים האלימות הופנתה כלפי נשים.
## התמודדות
### בישראל
משרד העבודה והרווחה מפעיל קווי חירום לטובת נפגעי אלימות במשפחה בקו 118. המשרד מפעיל גם מקלטים לנשים נפגשות אלימות וכן דירות מעבר לנשים נפגעות אלימות וילדיהן. המשרד מבצע גם אבחון וטיפול בנפגעי האלימות וכן בפוגעים. קיימות גם יוזמות בין משרדיות לטיפול בתופעה. תוכנית "גשרים" לטיפול בסכסוכים בין בני זוג ואלימות במשפחה מיועדת לעולים חדשים. התוכניות "חברות וזוגיות ללא אלימות" ו"מיניות במרחב בטוח" מחנכות נוער לקשרים בריאים.

הרשות לביטחון קהילתי מקדמת תוכניות קהילתיות שמטרתן הגברת המודעות, איתור ומניעה. בשל החשיבות הרבה של הקשר הראשוני בין הקורבן לבין המשטרה, עובדים סוציאליים משולבים בפעילות המשטרה בנושא זה.

דו"ח מבקר המדינה משנת 2021 מצא שהתקצוב שניתן לטיפול בתופעה נמוך בכמחצית מהנדרש. מתוך כלל התקציב, התקציב המושקע במניעה הוא רק 1.4% מהתקציב המוקצה לכליאה ולמקלטים לנשים מוכות. מבקר המדינה התריע על כך שלמשרד הרווחה אין מדיניות סדורה לאיתור משפחות במעגל האלימות. רוב המרכזים לטיפול ומניעת אלימות במשפחה נמצאים ברשויות מקומיות במעמד כחברתי כלכלי בינוני-גבוה, ובכך פוגעות בטיפול באוכלוסיות פגיעות יותר.

דו"ח מבקר המדינה משנת 2025 מצביע על שורה של כשלים מתמשכים בטיפול באלימות בין בני זוג: שבע שנים אחרי אימוץ המלצות ועדת המנכ"לים המערך הלאומי עדיין לא הוקם במלואו. ישראל עדיין לא חתמה ואשררה את אמנת איסטנבול ואין הגדרה רשמית בחוק לאלימות בין בני זוג. התקציב השנתי מהווה רק 60% מהנדרש, ההשקעה במניעה מקדימה נותרת מזערית, ושיעור הגברים המטופלים במרכזים לטיפול נמצא בירידה מתמדת. בתי המשפט ממעטים להפנות גברים פוגעים לטיפול, פחות מ-10% מהאסירים שריצו מאסר משתלבים בתוכניות שיקום, וכמעט ואין מנגנון שיקום למורשעים ששוחררו ממאסר. אין מנגנון מסודר להעברת מידע על בני זוג מסוכנים בין גורמי טיפול לאכיפה, ולא קיימת מערכת ממוחשבת מרכזית לריכוז מידע בתחום. על רקע הממצאים קרא המבקר לממשלת ישראל לפעול ביתר שאת לתיקון הליקויים שזוהו.

## השלכות
לתופעת האלימות במשפחה ובמערכות יחסית השלכות חמורות רבות. לתופעת האלימות השפעות מגוונות – נפשיות, התנהגותיות ופיזיות, הן על הקורבנות החשופים לה והן על הילדים במשפחה הגרעינית. השלכות אלו עשויות לבוא לידי ביטוי גם בקרב ילדים הסובלים מאלימות ישירה או צופים באלימות. ילדים אלו נוטים לסבול מהפרעות התנהגותיות ונפשיות: נשירה מהלימודים, שימוש לרעה בסמים, מופקרות, דיכאון קליני, הפרעות אכילה, אובדנות, אגרסיביות היריון מוקדם והידרדרות להתנהגות אנטי-חברתית ופשיעה.מחקרים רבים מלמדים כי ילדים שגדלו בבתים אלימים נוטים בבגרותם לחקות את הוריהם ולנקוט אלימות כלפי בני משפחותיהם, וכך מעגל האלימות עובר מדור לדור.

### השלכות בריאותיות
בארצות הברית כ־16% מקורבנות הרצח נהרגו על-ידי בני זוגם. כמעט מחצית ממקרי הרצח של נשים בארצות הברית בוצעו על-ידי בן הזוג שלהם בהווה או בעבר.

אלימות בין בני זוג קשורה למצבים בריאותיים שליליים במערכות הלב, העיכול, הרבייה והשרירים. היא קשורה גם להתנהגויות המסכנות את הבריאות כמו עישון, שתייה מופרזת והתנהגויות מיניות מסכנות. נשים שסבלו מאלימות בין-זוגית נמצאות בסיכון מוגבר להחמרת סימני מנופוז, צריכת סמים ואלכוהול, הידבקות במחלות מין, כאב ופיתוח מחלות כרוניות.

### השלכות פסיכולוגיות
מבחינה פסיכולוגית, קורבנות של אלימות בין בני זוג עלולים לחוות בעיות נפשיות כמו דיכאון והפרעת דחק פוסט-טראומטית.

### השלכות כלכליות
הפגיעה של אלימות בין בני זוג אינה מוגבלת רק לבני הזוג עצמם. הפגיעה גורמת נזק כלכלי חברתי בשל שירותים רפואיים, פגיעה בפרודוקטיביות בעבודה עלויות משפטיות ועוד.
## מניעה
בשל הקשר בין אלימות בין-זוגית לבין בעיות נפשיות, מומלץ לשאול את הפונים לשירותי בריאות הנפש, ובמיוחד נשים ומיעוטים מיניים, אם הם חוו אלימות שכזו. קיימות מספר אסטרטגיות שקיבלו תמיכה מחקרית טובה לכך שהן יכולות למנוע אלימות בזוגיות.
* הפחתת צריכת אלכוהול
* הקניית מיומנויות לניהול מערכת יחסים בריאה ובטוחה - לדוגמה, תוכניות ללמידה חברתית רגשית לצעירים המעודדות מערכות יחססים הנשענות על כבוד הדדי ואכפתיות
* הגברת מעורבותם של מבוגרים וחברי קבוצת השווים לקידום ציפיות חיוביות וגינוי אלימות והתנהגויות לא בריאות
* עצירת דפוסים בעייתיים בגיל צעיר המעידים על שליטה עצמית לקויה
* יצירת סביבה בטוחה בבית הספר, במקומות העבודה, בשכונה
* חינוך לשוויון מגדרי ויחסים זוגיים מכבדים
* חיזוק התמיכה הכלכלית ככלי להפחתת אלימות
* תמיכה בקורבנות להפחתת פגיעה ולהגברת ביטחון
* מעורבות של מערכות לבריאות הציבור, אנשי חינוך, גורמי ממשל ועוד

## ביהדות

לפי ההלכה אסור לגבר להפעיל אלימות כלפי בת זוגו, כפי שנאמר ברמ"א (אבן העזר סי' קנד סע' ג): "איש המכה אשתו עבירה היא בידו כמכה חברו, ואם רגיל בכך יש ביד בית דין לייסרו ולהחרימו ולהלקותו בכל מיני רידוי וכפייה ולהשביעו שלא יעשה עוד".

וכתב באר הגולה (אבן העזר קנד, י) שעונשו של המכה אשתו חמור ממכה את חברו, והוא מנמק זאת בכמה היבטים שקשורים במחויבות הזוגית לאהבה ולכבוד הדדי, ובחומרה המיוחדת של אלימות במשפחה: . ומכך הסיק הרב אברהם אהרן פרייס, שהמכה את אשתו חייב מלקות, קל וחומר ממכה את חבירו.

## ראו גם
* אלימות במשפחה
* אלימות נגד נשים
* אלימות נגד נשים בישראל

## קישורים חיצוניים
* משרד הרווחה והביטחון החברתי, אנחנו כאן כדי לתת לך יד
* משרד הרווחה והביטחון החברתי, אלימות בזוגיות בישראל, ממצאי מחקר ספטמבר 2024, באתר יוזמת קווים אדומים
* פרופ' מרטין ס. פיברט, הרצאת וידאו על סימטריה מגדרית באלימות זוגית - מתוך כנס בנושא אלימות במשפחה 2014, יוטיוב.
* ג'רי אלמו קפיטל, ריכוז נתונים על אלימות במשפחה בדגש על אלימות כלפי נשים, אתר הכנסת, 21 בנובמבר 2021
* 

## הערות שוליים

## ביאורים

קטגוריה:אלימות במשפחה
קטגוריה:עבודה סוציאלית
קטגוריה:אלימות
קטגוריה:אלימות נגד גברים
קטגוריה:אלימות נגד נשים