open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
יומו של הארבה

**יומו של הארבה** (באנגלית: **The Day of the Locust**) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1975 בבימויו של ג'ון שלזינגר, עם דונלד סאת'רלנד, קארן בלק, ויליאם את'רטון וברג'ס מרדית' בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על הרומן "יומו של הארבה" מאת נתנאל וסט (1939) המתאר את החיים בתעשיית הסרטים בהוליווד בעת השפל הגדול בשנות ה-30.

ברג'ס מרדית' היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר, לפרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה ולפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר - סרט קולנוע.

קארן בלק הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה.

אן רות' זכתה בפרס באפט"א לעיצוב התלבושות הטוב ביותר.

קונרד האל היה מועמד לפרס אוסקר לצילום הטוב ביותר.

ריצ'רד מקדונלד היה מועמד לפרס באפט"א לעיצוב ההפקה הטוב ביותר.

## תקציר העלילה
טוד הקט (ויליאם את'רטון) מגיע להוליווד ומתמקם במלון דירות בדירה שקירותיה סדוקים לאחר רעש אדמה. הוא בוגר אוניברסיטת יל ומקווה למצוא עבודה בהוליווד בתור צייר. שכניו הם פיי גרינר (קארן בלק), יפהפייה צעירה ששואפת להיות כוכב קולנוע ובינתיים גרה במלון העלוב עם אביה הארי (ברג'ס מרדית') שהיה פעם שחקן וודביל מפורסם וכעת הוא מתפרס ממכירת שיקויים בבתי העשירים תוך ביצוע להטוטים.

במקום נמצא הגמד אייד קוסיץ' (בילי בארטי) שגם הוא היה שחקן וודביל וכן הנער אדורה לומיס (ג'קי ארל היילי) שאמו חושבת ששיש לו כשרון למשחק.

טוד מחזר אחרי פיי אך לה יש כבר חבר: הקאובוי ארל שופ (בוב הופקינס). פיי מחבבת את טוד אבל היא מבהירה לו כי תתחתן רק עם אדם עשיר שיוכל לתמוך בה ובאביה. טוד פוגש במנהל האמנותי קלוד (ריצ'רד דיסרט) שגם הוא בוגר יל ומסכים לקבלו כצייר תפאורות לסרטים.

פיי מכירה את הומר סימפסון (דונלד סאת'רלנד), אדם אמיד ומדוכא. הוא תומך בה ומביא את אביה לכנסייה של "ביג סיסטר" (ג'רלדין פייג') שמרפאת אנשים בעזרת תפילות אבל זה לא עוזר והוא מת אחר כך. כדי לממן את הוצאות הקבורה עוסקת פיי זמן קצר בזנות.

טוד מכין ציורים לסרט קרב ווטרלו. כללי הזהירות לא נשמרים והתפאורה קורסת באמצע הצילומים ורבים נפצעים. למפיקים לא אכפת מגורלם.

פיי אומרת לטוד שאין יחסי מין בינה להומר. הוא מארגן מסיבה בביתו של הומר, אליה מוזמנים גם קלוד, אייב, ארל וחברו מיגואל (פפה סרנה) שעיסוקו קרבות תרנגולים ועורך שם קרב תרנגולים (קשה לצפייה).

פיי המאוכזבת שוכבת עם מיגואל וזה מתגלה להומר ולאייב שזורק אותו מהדירה.

לבסוף יש סצנה גרוטסקית של בכורת הסרט של ססיל דה מיל - הבוקניר. קהל רב מתאסף ובהם הומר סימפסון, טוד הקט ואדורה לומיס. לומיס מתגרה בהומר, זורק עליו אבן ופוצע אותו. בתגובה מתנפל עליו הומר והורג אותו במכות. מתפתחת מהומה ענקית עם שריפת מכוניות כאילו מכת ארבה נחתה על הוליווד. הומר וטוד נפצעים קשה.

לבסוף רואים את פיי מסתובבת בפנים דומעות, במלון הריק מדיירים.

## צוות השחקנים

## קישורים חיצוניים

*קדימון ליומו של הארבה, באתר יוטיוב
*קרב התרנגולים, באתר יוטיוב
*סצנת הסיום, באתר יוטיוב
*יומו של הארבה, באתר TCM

קטגוריה:סרטי 1975
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטי פרמאונט

קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:לוס אנג'לס בקולנוע
קטגוריה:זנות בקולנוע
קטגוריה:סרטים המבוססים על רומנים אמריקאים
מסדר פהלווי

**מסדר פהלווי** (בפרסית: **نشان پهلوی**) היה המסדר הגבוה ביותר של האימפריה האיראנית בתקופת שושלת פהלווי בין 1926 ל-1979.

המסדר נוסד על ידי השאה ומייסד שושלת פהלווי רזא שאה פהלווי ב-1926, שעל שמו הוא נקרא. חברות במסדר הוענקה בעיקר לראשי מדינות, מלכים ואצילים סביב העולם.

חברות במסדר, שהוענקה על ידי השאה האיראני, ניתנה בצירוף עיטור באחת משתי דרגות:
*דרגה I אשר כללה שרשרת בצבעי זהב וכחול, או שניתנה לענידה בתצורת סיכה על דש הבגד.
*דרגה II בה העיטור היה מעט קטן יותר, בעיצוב פשוט יותר ונתלה על סרט בצבע כחול בעל פאות זהובות. 
250px|ממוזער|שלוש תצורות של עיטור המסדר: העליון דרגה II, והשניים האחרים דרגה I, עם ובלי שרשרת.

## חברים במסדר
* עבדול חלים
* עבדאללה הראשון, מלך ירדן
* הנסיך איימונה, דוכס אאוסטה
* בודואן, מלך הבלגים
* ג'ורג' השישי, מלך הממלכה המאוחדת
* פרדריק התשיעי, מלך דנמרק
* חוסיין, מלך ירדן
* היילה סלאסי, קיסר אתיופיה
* פייסל השני, מלך עיראק
* עיסא בן סלמאן אאל ח'ליפה
* פארוק, מלך מצרים
* מהנדרה, מלך נפאל
* קאבוס בן סעיד אאל סעיד
* סוהארטו
* אולף החמישי, מלך נורווגיה
* סעוד, מלך ערב הסעודית
* יוסיפ ברוז טיטו
* אורהו קקונן
* היינריך ליבקה

## קישורים חיצוניים

* אודות עיטור המסדר באתר המכירה הפומבית Bonhams.

קטגוריה:איראן: היסטוריה
קטגוריה:מסדרים
קטגוריה:שושלת פהלווי
קטגוריה:איראן בימי שלטון שושלת פהלווי
יחסי טג'יקיסטן–מלזיה

**יחסי מלזיה-טג'יקיסטן** הם היחסים הבין-לאומיים בין מלזיה וטג'יקיסטן. למלזיה יש שגרירות בטשקנט שבאוזבקיסטן, המשמשת גם כשגרירות מלזיה בטג'יקיסטן, בעוד לטג'יקיסטן יש שגרירות באמפנג, סלנגור. שתי המדינות נהנות מיחסים דיפלומטיים חמים ומתכננות לבצע פעולות למען הידוק היחסים.

## היסטוריה
היחסים בין שתי המדינות כוננו בתאריך 11 במרץ 1992. בשנת 2014, נשיא טג'יקיסטן אמומאלי רחמון, יחד עם אשתו, ביקר ביקור רשמי במלזיה, בהזמנתו של יאנג די-פרטואן אגונג וטואנקו עבדול חלים מואדזאם שאה.

## יחסים כלכליים
בשנת 2013, יחסי הסחר בין שתי המדינות הסתכמו ב-5.5 מיליארד דולר ומספר חברות מלאיות מעוניינות לבחון הזדמנויות עסקיות בטג'יקיסטן. שתי המדינות הסכימו להרחיב את שיתוף הפעולה ביניהם, בעיקר בהרחבת שיתופי הפעולה הפוליטיים, הכלכליים, ההשקעות, הסחר, המדעיים, הטכניים והתרבותיים, כפי שהצהיר ראש ממשלת מלזיה נג'יב רזאק במהלך פגישתו עם אמומאלי. מלזיה צפויה להקים תחנת כוח בהספק של 300 מגה וואט בצפון טג'יקיסטן.

## יחסי חינוך
ישנם יותר מ-200 טג'יקים שממשיכים את לימודיהם ועוברים הכשרה באוניברסיטאות ומוסדות חינוך במלזיה. משרד החינוך והמדע של טג'יקיסטן חתם גם הוא על מזכר הבנות עם אוניברסיטת Limkokwing המלזית לטכנולוגיה יצירתית להקמת סניף LUCT בטג'יקיסטן.

## לקריאה נוספת
* הצהרה משותפת בין הרפובליקה של טג'יקיסטן ומלזיה לרגל ביקורו הממלכתי של הוד מעלתו אמומאלי רחמון, נשיא הרפובליקה של טג'יקיסטן במלזיה, 22 - 25 ביוני 2014 שגרירות טג'יקיסטן בארצות הברית של אמריקה

## הערות שוליים

קטגוריה:טג'יקיסטן: יחסי חוץ לפי מדינה
קטגוריה:מלזיה: יחסי חוץ לפי מדינה
מרק סרפד

**מרק סרפד** הוא מרק ירוק העשוי מסרפד דו-ביתי ונפוץ במדינות מזרח אירופה, המזרח התיכון וצפון אירופה.

נהוג להגיש את המרק בתקופת האביב ובתחילת הקיץ לאחר שאוספים את ניצני הסרפד.

לסרפד ערך תזונתי הכולל סידן, מגנזיום, ברזל, ויטמין A וויטמין B. לאחר ההרתחה מאבד הסרפד את תכונת הצריבה שלו.

## היסטוריה
מרק הסרפד הופיע לראשונה בתקופת הברונזה באזור בריטניה, לאחר שצריכתו שימשה לרפואה וטיפול בדלקות מפרקים, סוכרת, אקנה, אנמיה, קדחת השחת ולטיהור מים.

שבטים אינדיאנים השתמשו בסרפד דו-ביתי לטיפול בכאבי בטן, הורדת חום, בעיות עור, טיפול בדיזנטריה ולהפחתת תסמיני אלרגיה.

## גרסאות
למרק גרסאות שונות ומלבד הגרסה הרגילה קיימות גם גרסאות על בסיס בשר כבש או דגים.
* **פינלנד:** מרק סרפד ודגים המוגשת בעיירה פורבו.
* **שוודיה:** מרק הנקרא נסלסופה (Nässelsoppa) - מרק ירוק המכיל סרפד, עירית, שום, שומר, חמאה, קמח וביצים עלומות.
* **איראן**: מרק הנקרא מאזנדראני (Mazandarani), המכיל סרפד, שום, בצל, חומוס, תרד, כרישה, כוסברה, כורכום, אורז, עדשים, ירקות, שמן וממרח רימונים.
* **אירלנד:** מרק ירוק המוגש בסוף האביב ומכיל תפוח אדמה, שמנת, כרישה, בצל וחמאה.
* **מדינות מזרח אירופה:** מרק ירוק המוגש בסוף האביב, מוגש בגרסה צמחונית, בשרית או עם ביצה מבושלת.

## קישורים חיצוניים

* מתכון להכנת מרק סרפד, באתר Bbcgoodfood

## הערות שוליים

סרפד
קטגוריה:המטבח הבולגרי
קטגוריה:המטבח האוקראיני
קטגוריה:המטבח הפיני
קטגוריה:המטבח השוודי
קטגוריה:המטבח האירי
קטגוריה:המטבח הפרסי
עכבר מקדוני

**עכבר מקדוני** (שם מדעי: *Mus macedonicus*) הוא מין מכרסם בסוג עכבר.

## מאפיינים
העכבר המקדוני הוא מכרסם בגודל בינוני, אורכו הוא 65–98 מילימטרים, אורך זנבו 56–82 מילימטרים ומשקלו נע בין 11 ל-30 גרם. הנקבות גדולות וכבדות מעט יותר מן הזכרים. צבע פרוותו באזור הגב הוא חום-אפור בהיר עד כהה ולפעמים עם גוון צהבהב, בעוד שהבטן בצבע לבן עד אפור בהיר.

## תפוצה ובית גידול
מין זה מתפרס על שטח נרחב בעולם מגאורגיה במזרח ובולגריה במערב ועד לישראל בדרום. ניתן למצוא אותו במספר רב של מדינות בניהן: אלבניה, קוסובו, בולגריה, יוון, טורקיה, ארמניה, אזרבייג'ן, איראן, סוריה, לבנון, ירדן ואולי אף בעיראק.

בית הגידול של מין זה מגוון, בחבל הים תיכוני בתי הגידול הטבעיים שלו הם, שדות פתוחים, שולי שדות, דיונות חול, כרמי זיתים ולאורך נחלים. עכבר זה נמנע משהייה בבניינים ומאזורים המיוערים בצפיפות, אך שוהה באזורים מעובדים כגון, פרדסים, שדות וגנים.

## תזונה ורבייה
עיקר התזונה של עכברים אלו מורכבת מזרעים, פירות, שורשים וחלקי צמחים אחרים. אך הם גם צורכים מזון מן החי כגון חרקים וזחלים.

עונות הרבייה הן בחודשים מרץ-אפריל וספטמבר-אוקטובר. ההריון נמשך כ-3 שבועות, ובכל שגר ישנם 4–6 ולדות.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עכברים
קטגוריה:ארץ ישראל: עכבריים
מי ימלל גבורות ישראל

"**מי ימלל גבורות ישראל**" (1982) היא כרזה מאת דוד טרטקובר.

## תיאור
הכרזה "מי ימלל גבורות ישראל" נוצרה בשנת 1982 כתגובה למלחמת לבנון הראשונה. טרטקובר, מעצב הכרזה, עשה שימוש בתצלום עיתונאי מאת צלם סוכנות מגנום דוד סימור (שִׁים). תצלום זה צולם בישראל בשנת 1948 בתקופת מלחמת העצמאות, ומופיעה בו דמות נשית בוכה היושבת בתוך סימון של קבר בבית קברות. טרטקובר הוסיף על התצלום את הטקסט "מי ימלל גבורות ישראל", הלקוח משירו של מנשה רבינא "מי ימלל" משנות ה-30 של המאה ה-20. בתחתית הכרזה מופיעה הכתובת "תשמ"ג שנת הגבורה", אשר משייכת אותה אל מסורת הכרזות הלאומיות של ישראל.

הכרזה הוצגה בשנת 1982 בתערוכה הקבוצתית "תגובה גלויה על המלחמה האחרונה", שהוצגה בגלריה רדיוס בתל אביב-יפו. בשנת 1994 הוצגה בגלריה בוגרשוב, בתל אביב-יפו התערוכה הקבוצתית "מי ימלל גבורות ישראל", שטרטקובר היה אחד ממשתתפיה. הכרזה נמצאת באוספי מוזיאונים שונים ואף הוצגה בתערוכת הקבע של האמנות הישראלית במוזיאון ישראל.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כרזות
קטגוריה:מלחמת לבנון הראשונה בתרבות הישראלית
קטגוריה:יצירות משנת 1982
אנטולי בליי

**אנטולי אלכסנדרוביץ' בליי** (במקור: וייסמן; ברוסית: **Анато́лий Алекса́ндрович Бе́лый**; נולד ב-1 באוגוסט 1972) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון ישראלי-רוסי יהודי. הוא דובר רוסית ועברית.

## ביוגרפיה

### חייו ברוסיה
אנטולי אלכסנדרוביץ' וייסמן נולד ב-1 באוגוסט 1972
למשפחה יהודית בעיירה ברסלב שבמחוז ויניצה, באוקראינה הסובייטית. הוא גדל בעיר טוליאטי שבמחוז סמרה, רוסיה. אביו ואמו עבדו במפעל הרכב בעיר, ובהמשך עברה אמו ללמד גרמנית. מאז ילדותו היה חובב ספורט והוא אמן באקרובטיקה ובעל כישורים בסיף.

לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר בשנת 1989, נכנס למכון התעופה של קויבישב, שם למד תואר באלקטרוניקה ומערכות מחשוב. במקביל ללימודיו במכון, אהב לנגן בגיטרה, השתתף ב-KVN ושיחק בתיאטרון הנוער החובבני. שם הבין שרצה להפוך לשחקן ונסע למוסקבה כדי להתקבל ללימודים בבית הספר לתיאטרון על שם שצ'פקין, שאותו סיים בשנת 1995. עבר שירות צבאי בתיאטרון הצבא הרוסי.

משנת 1998 היה לשחקן בתיאטרון סטניסלבסקי. מ-2003 עד 2022 שיחק ב על שם צ'כוב. הוא שיחק במספר הפקות תיאטרון ברוסיה, אצל במאים כמו אולג מנשיקוב, קיריל סרברניקוב, סרגיי ז'נובץ וולדימיר אגייב. גילם את דמותו של ליר בהצגה "המלך ליר" ואת דמות האמן בהצגה "האמן ומרגריטה" המבוססת על הרומן באותו שם מאת מיכאיל בולגקוב.

שם הבמה שלו "בליי", נובע מתרגום של שם המשפחה שלו מיידיש לרוסית, כשלעיתים קרובות בקרדיטים מצוין תחת השם וייסמן.

### חייו בישראל
הוא התבטא נגד הפלישה הרוסית לאוקראינה וביולי 2022 התפטר מהתיאטרון האמנותי של מוסקבה, עזב את רוסיה ועלה לישראל. הוא מתגורר בנתניה.

הוא הצטרף לתיאטרון גשר, שבו השתתף בהצגה "אנה קארנינה" מינואר 2023. ב-2024 הופיע בסרט "חליסה", שעליו היה מועמד לפרס אופיר לשחקן המשנה הטוב ביותר, והחל לשחק בתיאטרון גשר את דמותו של מרמלדוב בהצגה "החטא ועונשו", המבוססת על הספר "החטא ועונשו" מאת פיודור דוסטויבסקי. ב-2025 כיכב בסדרת המתח ״מגרש הרוסים״ מבית כאן 11.

## משפחתו
אשתו הראשונה הייתה מריה גולוב. בשנת 2013 נישא לאינסה מוסקביצ'יובה, מעצבת פנים, איתה היה בקשר מאז 2006. לה יש מנישואיה הקודמים בת בשם יקטרינה. ממנה נולדו לו בן בשם מקסים (יליד 2007) ובת בשם ויקטוריה (ילידת 2010).

## פילמוגרפיה נבחרת
### טלוויזיה וקולנוע

### תיאטרון

## קישורים חיצוניים

* 

* אנטולי בליי באתר תיאטרון גשר
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה רוסים
קטגוריה:שחקני תיאטרון רוסים
קטגוריה:מדבבים רוסים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:עולים בשנות ה-2020
קטגוריה:ישראלים ילידי אוקראינה
קטגוריה:יהודים רוסים
קטגוריה:אנשים שהוכרזו ברוסיה כ"סוכנים זרים"
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1972
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1972
פרידריך קרל, נסיך שוורצבורג-רודולשטאדט

**פרידריך קרל, נסיך שוורצבורג-רודולשטאדט** (בגרמנית: **Friedrich Karl von Schwarzburg-Rudolstadt**; 7 ביוני 1736 – 13 באפריל 1793) היה אספן תולדות הטבע הגרמני, ומ-1790 ועד מותו הנסיך השולט של שוורצבורג-רודולשטאדט.

## ביוגרפיה
פרידריך קרל נולד ב-7 ביוני 1736 ברודולשטאדט, והיה בנם של לודוויג גינתר השני, נסיך שוורצבורג-רודולשטאדט ואשתו סופיה הנרייטה, רוזנת רויס-אונטרגרייץ. כילד, הוא החל את אוסף הטבע שלו, שהועבר מאוחר יותר למוזיאון הטבע של רודולשטאדט. בשנת 1757, הוא יצר את "אוסף תולדות הטבע הנסיכותי" בטירת לודוויגסבורג ברודולשטאדט. מאוחר יותר האוסף הורחב, ובמאה ה-19 הוא תפס שבעה חדרים בטירה. אחד המפקחים הראשונים של האוסף היה כריסטוף לודוויג קאמרר. בשנת 1919, האוסף הועבר לטירת היידקסבורג.

פרידריך קרל התכתב עם יוהאן היינריך מרק, בין היתר, ונתן לו לקבל כמה עצמות קרנף וחלקים אחרים מהאוסף שלו למחקר.  פרידריך קרל התכתב גם עם יוהאן אוגוסט אפרים גצה (1731–1793), עם הרופא פרידריך מרטיני, עם הכומר יוהאן סמואל שרוטר (1735–1808) ועם יוהאן ארנסט עמנואל וולך (1725–1778). היו לו קשרים אישיים ומדעיים עם כתביו ושמר את כתביהם בספריית הקבינט שלו. חלק מהכתבים הללו הוקדשו לו, למשל הכרך השלישי של הטקסט הקונצ'ולוגי של מרטיני, שפורסם ב-1777, הוקדש *לכבודו הנסיך, נסיך הכתר פרידריך קרל משוורצבורג-רודולשטאדט*. המהדורה השנייה של *Naturalis Dispositio* של יעקב תיאודור קליין ; *Echinodermatum* נערך ותוקן על ידי נתנאל גוטפריד לסקה והוקדש גם לפרידריך קרל. 

בשנת 1792 בנה פרידריך קרל תיאטרון ברודולשטאדט. הוא נחנך כמה שבועות לאחר מותו. יוהאן וולפגנג פון גתה היה מנהלו מ-1793 עד 1803. מאוחר יותר הוא התפתח להקמת התיאטרון הממלכתי של תורינגיה ברודולשטאדט. ב-13 באפריל 1793 מת פרידריך קרל, ובנו לודוויג פרידריך השני, נסיך שוורצבורג-רודולשטאדט עלה לשלטון במקומו.

## משפחתו
ממוזער| פרדריקה סופיה אוגוסטה משוורצבורג-רודולשטאדט; דיוקן מאת יוהאן ארנסט היינסיוס
פרידריך קרל נישא לאשתו הראשונה, הנסיכה פרדריקה סופיה אוגוסטה משוורצבורג-רודולשטאדט (1745–1778), בשנת 1763.  נולדו להם שישה ילדים:
* פרדריקה (1765–1767)
* לודוויג פרידריך השני (1767–1807), נסיך שוורצבורג-רודולשטאדט
* הנרייטה (1770–1783)
* קרל גינתר (1771–1825), התחתן עם לואיזה אולריקה מהסן-הומבורג, בתו של פרידריך החמישי, רוזן הסן-הומבורג; בתם קרולינה התחתנה עם הנסיך גאורג ברנהרד מאנהלט-דסאו
* קרולינה (1774–1854),  התחתנה עם גינתר פרידריך קרל הראשון, נסיך שוורצבורג-זונדרסהאוזן
* לואיזה (1775–1808), התחתנה עם ארנסט קונסטנטין, רוזן הסן-פיליפסטאל

בשנת 1780 נישא פרידריך קרל לאשתו השנייה, הנסיכה לואיזה פרדריקה אוגוסטה (1752–1805), בתו של הנסיך יוהאן אוגוסט, נסיך סקסוניה-גותה-אלטנבורג. נישואים אלה היו ללא ילדים.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:נסיכים גרמנים
קטגוריה:גרמנים במאה ה-18
קטגוריה:אספנים
קטגוריה:ילידי 1736
קטגוריה:נפטרים ב-1793
מרטין סובימנדי

**מרטין סוּבִּימֶנְדִי איבנייס** (בספרדית: **Martín Zubimendi Ibáñez**; נולד ב-2 בפברואר 1999 בסן סבסטיאן שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקשר האחורי בארסנל מהפרמייר ליג ובנבחרת ספרד.

## קריירת מועדונים

### ריאל סוסיאדד
סובימנדי גדל במחלקת הנוער של ריאל סוסיאדד. בשנת 2016 החל לשחק בקבוצות המילואים של המועדון בליגה הספרדית השלישית. ב-28 באפריל 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, ובלה ליגה בניצחון 2–1 על חטאפה במסגרת המחזור ה-35 בליגה לעונת 2018/2019. בעונת  זכה עם המועדון בגביע המלך הספרדי. בעונת 2020/2021 הפך סובימנדי לחלק משמעותי בקבוצה הבוגרת של המועדון כשהופיע ב-41 משחקים במדי הקבוצה בכל המסגרות. ב-24 בפברואר 2022 כבש סובימנדי את שערו הראשון במדי הקבוצה הבוגרת של סוסיאדד בהפסד 1–3 לר.ב. לייפציג במסגרת שלב הנוקאאוט הראשוני בליגה האירופית. ב-13 במרץ 2022 כבש סובימנדי את שערו הראשון בלה ליגה, בניצחון 1–0 על אלאבס. ואת העונה סיים עם 3 שערים ב-47 הופעות בכל המסגרות. באוקטובר 2022 האריך סובימנדי את חוזהו במועדון עד 2027. ואת עונת 2022/2023 הוא סיים עם שער אחד ב-44 הופעות בכל המסגרות. גם בשתי העונות הבאות היה סובימנדי שחקן הרכב קבוע בקבוצה כשסיים אותן עם 4 שערים ב-45 הופעות בעונת 2023/2024 ועם שני שערים ב-48 הופעות בעונת 2024/2025.

### ארסנל
ב-6 ביולי 2025 חתם בארסנל, ששילמה לסוסיאדד את סעיף השחרור שלו, כ-60 מיליון אירו.לאחר שערך מספר הופעות במסגרת משחקי קדם העונה, ב-17 באוגוסט 2025 ערך סובימנדי הופעת בכורה במשחק רשמי במדי ארסנל, בניצחון 1–0 על מנצ'סטר יונייטד במסגרת מחזור הפתיחה של עונת 2025/2026 בפרמייר ליג. ב-13 בספטמבר כבש סובימנדי שער בכורה במדי ארסנל ואף השלים צמד בניצחון 3–0 על נוטינגהאם פורסט בליגה. שערו הראשון באותו משחק נבחר מאוחר יותר לשער החודש בפרמייר ליג.

## קריירה בינלאומית
ב-8 ביוני 2021 ערך סובימנדי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ספרד, בניצחון 4–0 על נבחרת ליטא במשחק ידידות. נכלל בסגל נבחרת ספרד לטורניר יורו 2024. במהלך הטורניר שותף סובימנדי ב-5 משחקים כולל משחק הגמר בו ניצחה ספרד 2–1 את אנגליה וזכתה בטורניר. ב-12 באוקטובר 2024 כבש סובימנדי את שער הבכורה שלו בנבחרת כשכבש את השער היחיד במשחק בניצחון של ספרד 1–0 על דנמרק במסגרת ליגת האומות.

## סטטיסטיקות קריירה

### מועדונים
מעודכן ל-22 במרץ 2026

### נבחרת
מעודכן ל-27 במרץ 2026

## תארים
;ריאל סוסיאדד
* גביע המלך הספרדי: 2019/2020

;נבחרת ספרד:
* אליפות אירופה: 2024

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:קשרי כדורגל ספרדים
קטגוריה:סן סבסטיאן: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני ריאל סוסיאדד
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ספרד
קטגוריה:כדורגלנים ספרדים באולימפיאדת טוקיו (2020)
קטגוריה:כדורגלני יורו 2024
קטגוריה:זוכי מדליית כסף אולימפית ספרדים: כדורגל
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1999
לא בשם האל

**לא בשם האל - אל מול האלימות הדתית** (באנגלית: **Not In God's Name**) הוא ספר העוסק באלימות הפועלת בשם הדת, שחיבר הרב יונתן זקס, הרב הראשי של הממלכה המאוחדת. הרב זקס מציע מספר פרשנויות, ולמסקנה לאחר הבאת מקורות מכל רוחבי הספרות היהודית הוא מציע מניע חדשני לאלימות הדתית.

## הספר
הספר נכתב במשך 12 שנה והרב זקס כתב 4 גרסאות שלו. הספר יצא לאור בלונדון ב-2015 בהוצאת מגיד. הספר תורגם לעברית על ידי צור ארליך ויצא לאור בהוצאת מגיד באותה שנה. למהדורה העברית נכתב מבוא מאת נשיא מדינת ישראל, רובי ריבלין. 

הספר הוא רב מכר של הניו יורק טיימס. 

הרב זקס ייעד את הספר לקהל הקוראים הנוצריים בכדי שיעמדו לצד היהודים בהתנגדות לאנטישימיות המוסלמית.

## תוכן הספר
לספר שלושה שערים.

השער הראשון מנתח את שורשי האלימות בדורנו, הרב זקס מגדיר אותה כרוע אלטרואיסטי – רוע הנעשה בשם מטרה נעלה, זקס מזהה את רוע זה בדואליזם הקיצוני, לדבריו המונותאיזם חולק על גישה זו.

השער השני עוסק בסיפורי ספר בראשית, בסיפורים העוסקים במחלוקות – ישמעאל עשיו ועוד. הרב זקס מציע פרשנויות מגוונות לפרשיות אלו, לדבריו על אף שלכאורה המקרא דוחה את דמויות אלו, לאמיתו של דבר המקרא קורא לאמפתיה ולסובלנות כלפיהם.

בשער השלישי הרב זקס קורא לשלוש הדתות המונותאיסטיות לפעול נגד האלימות בשם האל.

מסקנת הספר היא שהאלימות הדתית לא נובעת מהדת עצמה, אלא מהשבטיות שבדת. הדת מאגדת אנשים לקבוצה אחת, מה שמוביל לחיכוך עם קבוצות אחרות.

אם כן השאלה המתבקשת היא שאם הדת גורמת בעקיפין לאלימות, אולי כדאי לוותר עליה. בהמשך דבריו עונה על כך הרב זקס ומסביר את חיוניות הדת לאורך ההיסטוריה עד המאה העשרים ואחת.

הרב זקס בספר מבדיל בין תפישת "העם הנבחר" לבין התפישה "גזע אדונים". "עם נבחר הוא היפוכו של גזע אדונים, ראשית מפני שאין כאן גזע אלא ברית; שנית, כי הוא קיים כדי לעבוד את האלוקים, לא כדי לשעבד אחרים. גזע אדונים סוגד לעצמו; עם נבחר סוגד להוויה שמעבר לו. גזע אדונים מעריץ את החוזק; עם נבחר דואג לחלש. גזע אדונים מאמין בזכויותיו, עם נבחר יודע רק שיש לו אחריות..."

בראיון בנושאי הספר הרב זקס טען שהיהדות יכולה להיחשב דת אלימה מפני שיש בה טקסטים כאלו, אך כמו שהיהדות התמודדה עם הטקסטים ופירשנה אותה בהתאם לתקופה כך גם האסלאם צריך לעשות.

## ביקורת
על נספר נכתבו כמה ביקורות. ניר מנוסי טען שהשאלה שעמדה לפני מחבר הספר היא האלימות המוסלמית, אך בפועל הספר מדבר על האלימות בשם הדתות האברהמיות וכך למשל הביא מקרים של אלימות יהודית - טבח מערת המכפלה, ופרשת רצח מוחמד אבו ח'דיר, אף שמקרים כאלו היו מעטים מאד, עוד טען מנוסי שהספר מציג את התנ"ך באור מודרני, על אף שבתנ"ך ללא פרשנות העכשווית מובאים מקרים רבים הרואים את האלימות בשם האל באור חיובי.

הוול סטריט ג'ורנל כתב כי "זקס מאמין שאלימות אסאלמית כמו אלימות יהודית ונוצרית, נובעת מאי הבנה בסיסית של כתבי הקודש. ב'לא בשם האל' מציג זקס אמונה דתית חכמה יותר, אלהים עדין יותר, ספר חד עמוק ויפהפה".

## קישורים חיצוניים
* חגי הופר, לא בשם האל / הרב יונתן זקס – ביקורת ספרים, 25 ביוני 2016.
* [לא בשם האל - טקסט](https://www.sefaria.org.il/Not_in_God's_Name;_Confronting_Religious_Violence_(Hebrew)?tab=contents) באתר ספריא
* 
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי עיון
קטגוריה:אלימות בתרבות
קטגוריה:ספרי הרב יונתן זקס
כאילו אין מחר

**כאילו אין מחר** הוא סרט קולנוע ישראלי להט"בי משנת 2022, שנכתב ובוים על ידי ניצן גלעדי. עלילת הסרט מביאה את קורותיהם של שלושה צעירים, בכיכובם של ישראל אוגלבו, דין מירושניקוב ומורן רוזנבלט, בעקבות פיגוע ירי במצעד הגאווה.

הסרט הוקרן לראשונה ב-27 באוקטובר 2022, כסרט הפתיחה של הפסטיבל הבינלאומי לקולנוע גאה, ועלה לאקרנים ב-29 בדצמבר 2022.

## תקציר העלילה
לאחר שפיגוע ירי משבש את תוכניותיהם של גיא, אמן קעקועים, וג'וי, חברתו הטובה וסוחרת סמים, לחגוג במצעד הגאווה, השניים נתקלים בדן, צעיר כריזמטי ומבוהל המחפש בעצמו מקלט. בעוד המצוד אחר היורה נמצא בעיצומו, השלושה שוהים בדירתו של גיא ונשאבים ללילה חסר מעצורים מלא בסקס, סמים ופרנויה – המשיכה בין שני הגברים היא מיידית ופראית, ומעמידה למבחן את יחסיהם של ג'וי וגיא.

## שחקנים ודמויות

## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 2022
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:סרטי להט"ב משנות ה-2020
קטגוריה:סרטי להט"ב ישראליים
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2022
רוני ברדגג'י

**רוֹנִי בָּרְדַגְגִ'י** (בלועזית: **Roony Bardghji**, בערבית: **روني بردغجي**, בתעתיק: **רוני ברדע'ג'י**; נולד ב-15 בנובמבר 2005 בכווית שבכווית) הוא כדורגלן כוויתי-שוודי המשחק בעמדת הקיצוני בברצלונה מהלה ליגה ובנבחרת שוודיה.

## קריירת מועדונים
בדרגג'י גדל במחלקות הנוער של קלינגה SK, רדבי AIF, ופ.צ. קופנהגן. ב-21 בנובמבר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של פ.צ. קופנהגן, בתיקו 1-1 נגד אורהוס גימנסטיקפוינין במסגרת המחזור ה-16 בליגת העל הדנית לעונת . ב-28 בנובמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3-1 על אולבורג בולדספילקלוב במסגרת המחזור ה-17 בליגה. הוא ערך 13 הופעות ליגה בעונה זו, בהן הבקיע שני שערים. ב-25 באוקטובר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בהפסד 0–3 לסביליה במסגרת שלב הבתים לעונת 2022/2023.

בשנת 2025 עבר תמורת 2.5 מיליון אירו לברצלונה.

## חיים אישיים
ברדגג'י נולד בכווית למשפחה סורית, ובגיל צעיר עבר לשוודיה.

## תארים
;פ.צ. קופנהגן
* אליפות דנמרק (1): 2021/2022

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים שוודים
קטגוריה:כדורגלנים סורים
קטגוריה:קשרי כדורגל שוודים
קטגוריה:קשרי כדורגל סורים
קטגוריה:כדורגלני פ.צ. קופנהגן
קטגוריה:ספורטאים זרים בדנמרק
קטגוריה:שוודים שנולדו ב-2005
ספר סיפורי הענקים

**סֵפֶר סִפּוּרֵי הָעֲנָקִים** (באנגלית: **The Book of Giant Stories**) הוא אסופת סיפורים קצרים לילדים בנושא ענקים מאת סופר הילדים והמשורר האמריקני דייוויד ל. הריסון. הספר יצא לאור בשנת 1972 על ידי חברת ההוצאה לאור American Heritage Press ומהדורה מחודשת יצאה ב-2001 על ידי Boyds Mills Press. הספר זכה להצלחה גדולה ונמכר במעל ל-780,000 עותקים ותורגם לעשרות שפות רבות ביניהן עברית, יפנית ואפריקאנס.

זהו הספר השלישי של הריסון והראשון שלו שזכה בפרס, פרס כריסטופר (Christopher Award, ) בשנת 1973. על כך הגיב הריסון שבזמנו לא היה לו מושג שזהו פרס כל כך יוקרתי, אם כי עכשיו זהו אחד מהעיטורים היקרים ביותר לו.

## התרגום בעברית
ממוזער|כריכת הספר בעברית
הספר תורגם לעברית על ידי אמציה פורת ויצא לאור בשנת 1975 בהוצאת עם עובד. בתרגומו שינה פורת במעט את נוסח הספר. השינויים ניכרים בעיקר במתן שמות תנכיים לדמויות שבמקור האנגלי היו חסרות שם וכן בהוספת משלב לשוני גבוה לתרגום הטקסט המקורי שהיה כתוב בשפה סטנדרטית. משחקי מילים והלשון המליצית בה השתמש זכו להערכה מצד ציבור הקוראים.

עבור שמות הענקים השתמש פורת בשמות של ענקים מהתנך עבור דמויות ענקים, לדוגמה אחימן, ששי, עוג מלך הבשן, סף, ישבי וגוליית. עבור הילדים בסיפור השתמש גם בשמות התנכיים דוד, יהונתן ויוחנן.

על הסיפור "סוֹדוֹ שֶׁל דָּוִד הַקָּטָן" נערך מופע תיאטרון בובות בישראל.

## תרגום באפריקאנס
ב-13 במאי 2022 חתם הריסון עם המוציאה לאור של הספר באפריקאנס, Pearson South Africa, על הדפסת 50,000 עותקים על מנת לכלול אותו בתוכנית לימוד באפריקאנס לתלמידי כיתות ד'.

## קישורים חיצוניים
* ספר סיפורי הענקים - באתר הוצאת עם עובד
* The Book of Giant Stories ספר סיפורי הענקים באתר פבלישרס ויקלי
## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי פנטזיה
קטגוריה:ספרי 1972
קטגוריה:הוצאת עם עובד: ספרי ילדים
קטגוריה:ספרים אמריקאיים
מריאנו אונדו

**מריאנו אונדו מונסוי אנגונג** (בספרדית: **Mariano Ondo Monsuy Angong**; 29 ביוני 1999 – 14 בספטמבר 2022) היה כדורגלן מגינאה המשוונית ששיחק בעמדת המגן הימני.

## קריירת מועדונים
אונדו גדל במחלקת הנוער של קאנו ספורט. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל של גינאה המשוונית. ב-13 בפברואר 2018 חתם בק.פ. שקופי מליגת העל הצפון מקדונית, במדיה ערך שלוש הופעות ליגה. ב-17 באוגוסט 2018 חזר לקאנו ספורט, ושיחק במועדון עד למותו.

## קריירה בינלאומית
ב-9 באוקטובר 2017 ערך אונדו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גינאה המשוונית, בניצחון 3-1 על נבחרת מאוריציוס במשחק ידידות. בסך הכל ערך שש הופעות במדי הנבחרת.

## מותו
ב-14 בספטמבר 2022, בגיל 23, מת אונדו במהלך אימון של נבחרת גינאה המשוונית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:גינאה המשוונית: כדורגלנים
קטגוריה:גינאה המשוונית: מגני כדורגל
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גינאה המשוונית
קטגוריה:כדורגלנים שמתו במהלך הקריירה
קטגוריה:אישים מגינאה המשוונית שנולדו ב-1998
קטגוריה:אישים מגינאה המשוונית שנפטרו ב-2022
ריאן אייזלר

**ריאן טננהאוס אייזלר** (באנגלית: **Riane Tennenhaus Eisler**; נולדה ב-22 ביולי 1931) היא מדענית מערכות חברתיות, היסטוריונית, עתידנית, עורכת דין וסופרת אמריקאית. אייזלר ידועה בעיקר בזכות ספרה "הגביע והלהב", שיצא בשנת 1987.

בשנת 1987 הקימה את המרכז לחקר שותפות יחד עם בן זוגה דייוויד אליוט לואי.

## ביוגרפיה
### חיים אישיים
אייזלר נולדה בשנת 1931 בווינה להוריה אליסה ודייוויד טננהאוס. ב-1953 נישאה לגורג אייזלר, לזוג נולדו שתי בנות (אנדריאה סוזן ולורן קלייר) ולאחר מכן נישאה לדייוויד אליוט לואי עד שנפטר מקורונה ב-24 בינואר 2022.

בתור ילדה, אייזלר צפתה באביה נלקח על ידי כנופיית נאצים בליל הבדולח, אך לבסוף אימה הצליחה לשחרר אותו וברחו מוינה עד שהגיעו לקובה – אייזלר טוענת שמן החוויות הקשות הללו נבע בה העניין לעסוק גם בחינוך טרנספורמטיבי בהמשך בחייה.

### קריירה
אייזלר בעלת תארים מאוניברסיטת קליפורניה (UCLAׁׂׂׂ) בסוציולוגיה ומשפטים, שותפה - מייסדת של הקבוצה לחקר אבולוציה כללית (GERG), עמיתה של האקדמיה העולמית לאמנות ומדע והאקדמיה העולמית לעסקים, יועצת במועצה העתידית העולמית, חברת הוועדה העולמית לתודעה גלובלית ורוחנית ונשיאת המרכז לחקר שותפות (אותו ייסדה יחד עם בן זוגה דייוויד אליוט לואי).

## פרויקטים ועבודות
אייזלר כתבה מעל 500 מאמרים שפורסמו בתחומים שונים כגון פסיכולוגיה פוליטית, מדעים התנהגותיים, זכויות האדם ועוד תחומים נוספים רבים.

רוב עבודותיה מתמחות בשוויון מגדרי אך הן נוגעות גם בנושאים כגון חינוך, היסטוריה, פילוסופיה ועוד.

אייזלר עדיין מתראיינת למקורות תקשורת אמריקאיים ובינלאומיים, מעבירה שיעורים באינטרנט דרך המרכז למערכות שותפות ועוד ארגונים רבים אחרים.

### הגביע והלהב
ספרה רב המכר של אייזלר "הגביע והלהב: ההיסטוריה שלנו, העתיד שלנו" אשר תורגם לכ-26 שפות שונות מראה כי "מלחמת המינים" ואי שוויון מגדרי אינם נובעים מן כוונות ביולוגיות או אלוהיות כלשהן. הוא מראה את העבר, ההווה ומה ניתן לעשות בעתיד בכדי שיוכל להיות שוויון.

### המרכז לחקר שותפות
אייזלר ייסדה את המרכז לחקר שותפות בשנת 1987, מטרת המרכז היא שימוש במחקר, חינוך, העצמה ויוזמות שונות בכדי להוביל לתנועה אל עבר מערכות שותפות בכל צדדי החברה, ותוכניות המרכז תורמות ומתרכזות בקידום זכויות אדם, שוויון מגדרי וגזעי, אי-אלימות והתפתחות ילדים. לדוגמה, הברית הרוחנית למניעת אלימות אינטימית (SAIVׂ) - פרויקט של המרכז לחקר שותפות, המתמקד במניעת סוגי אלימות אינטימיות שונות כגון אלימות במשפחה, אונס, התעללות בילדים, רצח תינוקות ועוד. הפרויקט הזה ׂ(SAIV) הוא אחד מבין פרויקטים רבים של המרכז.

### פרסים והוקרה
ב-7 בנובמבר 2009, זכתה בפרס מנהיגות השלום בעידן הגרעיני.

ב-10 באוקטובר 2017, זכתה בפרס החלוצה הפמיניסטית.

אייזלר גם נכללה בספר "Great Peacemakers" יחד עם מהטמה גנדי, אמא תרזה, מרטין לותר קינג ואישים נוספים.

## קישורים חיצוניים
* 

* אודות, באתר ריאן אייזלר
* אנציקלופדיה: ריאן אייזלר
* Partnership Education: Nurturing Children’s Humanity Riane Eisler, באתר Ianeeisler
* Dr Riane Eisler באתר World Future Couoncil
* people pill - riane eisler - ACTIVITIES באתר Peoplepill
* הגביע והלהב, באתר Center for Partnership Systems
* Center For Partnership Systems: About באתר Center for Partnership Systems
* SAIV: Home, באתר Saiv

## הערות שוליים

קטגוריה:סוציולוגים אוסטרים
שלמה ניניו

שמאל|ממוזער|200px|מוני ניניו ב-1969
**שלמה (מוני) ניניו** (נולד ב-14 בפברואר 1951 תל אביב-יפו, ישראל) הוא כדורגלן עבר ישראלי. שיחק לרוב בעמדת הבלם ולעיתים הקשר, ומזוהה בעיקר עם קבוצת מכבי יפו.

## קורות חייו
### בליגה הראשונה
מוני ניניו נולד ביפו לראובן ופאולינה בני יהדות בולגריה אשר עלו מסופיה ב-1949 במהלך העלייה ההמונית. ראובן ניניו שיחק בבולגריה בקבוצת הכח סופיה ובישראל עבד כנגר. אחיו של מוני, סמי ניניו שיחק לתקופה קצרה בשורות מכבי יפו. ב-1960 הצטרף מוני ניניו לקבוצת הילדים של מכבי יפו בתפקיד קשר, ובהמשך כאשר עבר לקבוצת הנוער הציב אותו המאמן בוחוס ג'וג'וסיאן לתפקיד הבלם. ב-1968 במהלך עונת 1966/1968 בליגה הלאומית העלה אותו המאמן איינשטיין קליש לקבוצה הבוגרת לדרישתו של מאמן נבחרת הנוער בכדורגל עמנואל שפר. משחקו הראשון בליגה בשורות יפו היה ב-15 ביוני 1968, הוא שיחק 182 משחקים בשורות מכבי יפו ובהם הבקיע ארבעה שערים. בעונת 1978/1979 סיים את דרכו בקבוצה ומשחקו האחרון היה ב-26 במאי 1979. בהמשך, עבר לעונה אחת לקבוצת הפועל רמת גן ובה שיחק ב-22 משחקי ליגה.

### נבחרות
ב-1968 זומן על ידי המאמן שמואל פרלמן לנבחרת הנערים של ישראל. ב-1969 נמנה ניניו עם סגל נבחרת הנוער של ישראל אשר ניצחה 0–1 את נבחרת הנוער של ברית המועצות בטורניר קאן שבצרפת, משער של משה שלומוביץ'. היה זה הניצחון הראשון של קבוצה ישראלית על קבוצה מברית המועצות. ב-1971 זכה עם נבחרת הנוער בגביע אסיה לנוער בכדורגל לאחר שגברה בגמר על נבחרת קוריאה הדרומית 1–0. בטורניר שנערך בטוקיו הצטיין ניניו, ובמשחק במסגרת שלב הבתים בו גברה ישראל על דרום וייטנאם 5–0, כבש שני שערים. בהמשך, הוכלל על ידי העיתונות המקומית ב-"11 של הטורניר". ב-1971 הועלה על ידי המאמן אדמונד שמילוביץ' לשורות הנבחרת הבוגרת. ניניו רשם 6 הופעות בשורות הנבחרת, משחקו הראשון היה ב-14 בנובמבר 1971 מול אוסטרליה ומשחקו האחרון היה ב-28 במרץ 1972 מול הודו. עם מינויו של דוד שווייצר למאמן הנבחרת, נופה ניניו מהסגל.

לאחר שירות קצר בחטיבת גולני, הועבר ניניו על ידי מפקדו דוד כהן לפיקוד הצפון. הוא צורף לסגל נבחרת הכדורגל של הפיקוד אשר זכתה ב-1971 בגמר גביע הרמטכ"ל בכדורגל, לאחר שניצחה את נבחרת גייסות השריון 2-3 משער ניצחון של ניניו בדקה ה-89 לרשתו של בומה ויינברג. את המשחק שפט משה אשכנזי והגביע הוענק על ידי חיים בר-לב.

### לאחר הפרישה וחיים אישיים
לאחר פרישתו עבר ניניו קורס מאמנים במכון וינגייט. הוא אימן מספר שנים קבוצות ילדים ונוער: מכבי יפו, הפועל צפרירים חולון והפועל בת ים. מוני ניניו הוא אופטומטריסט, ולאחר פרישתו מאימון פתח חנות אופטיקה בבת ים. הוא נשוי לוורד, והם הורים לשתי בנות וסבים לנכדים. נכדו המתגורר בבריטניה שיחק כדורגל בקבוצת "White Star Football Academy", ונכדתו זהר הדדי הייתה אלופת ישראל בג'ודו (ילדים, 2019).

## הישגים
;נבחרת הנוער של ישראל
* גביע אסיה לנוער בכדורגל: 1971

;מכבי יפו
* סגנית אלופת ישראל: 1976/1977

## לקריאה נוספת
* ברוך פורמן, **היידה בי-היידה בו** - עלייתה, ירידתה והקמתה מחדש של מכבי יפו, הוצאת תירוש, תל אביב-יפו, 2020.

## קישורים חיצוניים

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל
* 
* 
* 
## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:קשרי כדורגל ישראלים
קטגוריה:בלמי כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ישראל
קטגוריה:כדורגלני מכבי יפו
קטגוריה:כדורגלני הפועל רמת גן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
מנצור קרדוש

**מנצור קרדוש** (**אבו תואפיק**; נולד ב-1921) היה פעיל ערבי ישראלי של לאומיות ערבית בשנות ה-50 וה-60.
## ביוגרפיה
קרדוש הוא בן למשפחה נוצרית אורתודוקסית אמידה. הוא למד בית הספר של הקווייקרים ברמאללה.

בהיותו בן 16 התייתם מאביו והוא ירש ממנו טחנת קמח גדולה ובית חרושת לקרח וגזוז. לאחר הקמת מדינת ישראל נפגעו עסקי המשפחה, המפעל הוסב לייצור גלידה וקרדוש הקים בית קפה בנצרת.

בשנות ה-50 קרדוש היה פעיל בהמפלגה הקומוניסטית הישראלית ונגד הממשל הצבאי על ערביי ישראל.

ביולי 1958 היה ממקימי החזית העממית לשחרור פלסטין והיה לחבר מזכירות החזית ומזכיר הסניף בנצרת.

ב-29 באוקטובר 1958 נעצר קרדוש. לטענת קול העם המעצר נבע מרצון למנוע אספת זיכרון להרוגי טבח כפר קאסם בביתו. בסוף יוני 1959 נעצר קרדוש כדי למנוע קיום אספה הקוראת לדון בבעיית הפליטים ואדמותיהם.

קרדוש היה מיוזמי ומעורכי השבועון אל-ארד והיה בין העורכים שהועמדו לדין על הוצאתו ללא רישיון. ההרשעה והקנסות לא שברו את רוחו של קרדוש והוא הודיע ביוני 1960 שיוציא מחדש את עיתון אל-ארד. בנובמבר 1961 היה ממארגני כנס שקרא לביטול הממשל הצבאי.

ב-13 בנובמבר 1964 נעצר לאחר שמסתנן מעזה סיפר בחקירתו שנשלח על ידי המודיעין המצרי להביא לקרדוש זהב למימון פעילות קבוצת אל-ארד.

בראשית דצמבר 1964 שוחרר בתנאים מגבילים בצו מנהלי שלא לצאת מנצרת ולשהות בביתו במהלך הלילה. הצו הוארך ביוני 1965 לשישה חודשים נוספים. באוגוסט 1965 הוא נכלל ברשימת הסוציאליסטים, של חברי אל-ארד לשעבר, להתמודדות לכנסת.

באפריל 1967 נפגש עם ז'אן-פול סארטר ולשאלתו על תמיכה בפעילות בלתי חוקית של אחרים ענה: "למרות החוקים הקשים שבהם נתונים הערבים בישראל, היינו מעודנו שומרי־חוק, ואף עמלנו קשות כדי לעצור את ערביי ישראל מלבצע פעולות בלתי־חוקיות. הצלחנו בכך וזאת משתי סיבות: "אנחנו יודעים שממשלת ישראל היא שלטון דיקטטורי, ופעולות כאלו עלולות לעלות בחיי אנשים רבים, ואנו יודעים, שפעולות כאלה ימנעו כמאליהן את התחזקות היסודות היהודיים המתקדמים, המנסים להתקרב לערבים".

בשנת 1976 היה ממארגני ההפגנות של יום האדמה ובהמשך היה מראשי ועדת התיאום הלאומית שהוצאה אל מחוץ לחוק באפריל 1981. בפברואר 1979 נעצר בחשד למגע עם סוכן זר. הוא שוחרר לאחר מספר שבועות ותיאר את חקירתו כשיח פוליטי שחבל שהתנהל במעצר. בשנת 1980 פעל להקמת אוניברסיטה ערבית בגליל. בתחילת שנות ה-90 היה חבר בחזית הסוציאליסטית הערבית והתנגד להצבעה לכנסת.

## קישורים חיצוניים
*

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1921
קטגוריה:פעילים פוליטיים ערבים ישראלים
קטגוריה:נצרת: אישים
על מלחמה תרמו-גרעינית

**על מלחמה תרמו-גרעינית** (באנגלית: ***On Thermonuclear War***) הוא ספר משנת 1960 מאת היהודי אמריקאי , אסטרטג צבאי במכון ראנד ולימים מייסד מכון הדסון. בספר מתאר קהאן את תאוריית המלחמה בעידן הנשק התרמו-גרעיני והשפעתה על מאזן הכוחות הבינלאומי.

## שם הספר
שם הספר נוצר בהשראת הכרך הקלאסי "על המלחמה", מאת קרל פון קלאוזביץ.

## יציאה לאור
כאשר יצא לאור הספר היה פופולרי משני צידי מסך הברזל. הספר נמכר אז ב-30,000 עותקים.

## תוכן הספר
מטרתו המוצהרת של קאהן בכתיבת הספר הייתה "להימנע מאסון ולהגיש עוד זמן, מבלי לציין מה יש לעשות בזמן הזה".

הספר בין היתר עוסק בחוסר האמינות של השימוש בהרתעה תרמו-גרעינית בלבד ומסבר כיצד מדינה יכולה "לנצח" במלחמה גרעינית.

הספר בין היתר מפרט את אסטרטגיית הלוחמה הגרעינית לגבי נשק יום הדין. קהאן מראה בספר כיצד נשק יום הדין מגביל את עקרון השמדה הדדית מובטחת באסטרטגיה הגרעינית שפיתח המדען האמריקאי-אוסטרי-יהודי ג'ון פון נוימן.

## דעות על הספר
הוברט ה. האמפרי אמר על הספר "רעיונות חדשים, במיוחד אלו הסותרים הנחות נוכחיות, תמיד כואבים למוח האנושי לשאת. הספר 'על המלחמה התרמו-גרעינית' מלא ברעיונות כאלה".

## ראו גם
* השמדה הדדית מובטחת
* נשק יום הדין
* פצצה מומלחת

## לקריאה נוספת
* }

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי עיון אמריקאיים
קטגוריה:נשק גרעיני
השביתה במפעל אתא

**השביתה במפעל אתא** (נקראת לעיתים **השביתה הגדולה**) הייתה שביתה של 1,680 עובדי מפעל הטקסטיל "אתא" שבכפר אתא (כיום קריית אתא), שהחלה ב-10 במאי 1957 ונמשכה 107 ימים, עד 24 באוגוסט.

## השביתה
בשנת 1956 מפעל "אתא" ספג הפסדים. מנכ"ל המפעל, הנס מולר, רצה להתייעל והחליט לפטר לראשונה עובדים רבים ולהקפיא את השכר במפעל. בשל כך, באפריל 1956 החלו סכסוכי עבודה. עובדי המפעל דרשו תוספת שכר. הסכסוך בין עובדי המפעל להנהלת המפעל נמשך למשך שנה, והיו שותפים לו אף פעילי מפלגות כגון מפא"י ומפ"ם, עד שב-10 במאי 1957 פרצה שביתה מהגדולות והארוכות שידעה ישראל בהיסטוריה שלה, בה פועלים עזבו את בית החרושת והתאספו לאספה כללית. בשביתה זאת, מספר אנשים נאמו בפני הקהל ופועל תלה שלט על שערי המפעל אשר הכריז על שביתה.

החלו גם סכסוכי עבודה בין הנהלת המפעל, בראשות מולר, לבין העובדים, שיוצגו על ידי מועצת הפועלים החזקה של חיפה.

את השביתה הנהיג יוסף אלמוגי, ראש מועצת פועלי חיפה, ובהמשך עבר הטיפול בה לראשי ההסתדרות. קרן השביתה של ההסתדרות העניקה סיוע כספי לשובתים, ובנוסף התקבלו תרומות מוועדי עובדים ומאזרחים. השביתה עוררה הדים רבים בארץ ואף נידונה בממשלת ישראל. אחד המשפטים שאלמוגי אמר בעת המחאה היה: "זרקו לנו כפפה מורעלת ואנו נחזירה". ראש ממשלת ישראל, דוד בן-גוריון, ואחדים משרי הממשלה, בהם שר העבודה מרדכי נמיר ושר המסחר והתעשייה פנחס ספיר פעלו ליישוב הסכסוך.

ב-23 ביולי הסכימו השובתים לבוררות שיקיים בן-גוריון, אך למחרת חזר בו בן-גוריון מיוזמה זו. ב-18 באוגוסט הסכימו הצדדים לסכסוך העבודה על סיומו, בהסכם קיבוצי לשנתיים, שכלל צמצום הפיטורים והעלאת שכר קטנה, אך החזרה לעבודה סדירה התעכבה עקב התנגדות העובדים להחלטת מנכ"ל המפעל לפטר שני עובדים שנהגו באלימות במהלך השביתה. עיכוב זה הסתיים בהתפטרות שני העובדים, וב-26 באוגוסט התחדשה העבודה במפעל, שלושה וחצי חודשים לאחר שהחלה השביתה.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שביתות בישראל
קטגוריה:הפגנות בישראל
קטגוריה:קריית אתא: כלכלה
קטגוריה:1956 בישראל
קטגוריה:1957 בישראל
שאגן רעמה

**שאגן רעמה** (שם מדעי: *Alouatta palliata*) הוא מין של קוף רחב-אף מהסוג שאגן, החי בטבע ביערות הגשם של אמריקה המרכזית וצפון אמריקה הדרומית בטווח שבין מקסיקו לאקוודור ופרו.

## תיאור
השאגן הוא מבין הקופים הגדולים ביותר באזור חיותו והוא מגיע לגודל של 481 עד 632 מ"מ בנקבות ו-508 עד 675 מ"מ בזכרים, ללא הזנב המפותל שאורכו כ-545 עד 655 מ"מ. משקלו כ-3.1 עד 7.6 ק"ג בנקבות ו-4.5 עד 9.8 ק"ג בזכרים. הקופים שחורים ומעט אדמדמים ובעלי מבנה שיער שופע היוצר מעין רעמה, מה שנתן להם את שמם.

השאגנים הם אוכלי עלים מתמחים, הניזונים בין 50% ל-75% מעלים בלבד, לעיתים גם מצמחים רעילים, אותם הוא מאחסנים בקיבה גדולה. קופים אלה לרוב נעים לאיטם מאחר שהם עסוקים בעיכול של צמחייה קשה במשך רוב שעות היום. בשל כך הם משמיעים צעקות מחרישות אוזניים כדי לסמן טריטוריות.

הם חיים בקבוצות קטנות של לא יותר מ-40 פרטים ובראשם זכר אלפא ואלו חיים בצמרות יערות הגשם.

השאגנים מצויים כיום בסכנת הכחדה, בעיקר עקב בירוא יערות רחב וכן מסחר בחיות והפצת מחלות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אדוארד גריי
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1849
קטגוריה:קופי עכביש
קטגוריה:קוסטה ריקה: יונקים
קטגוריה:פרו: יונקים
כריסטוף, דוכס וירטמברג

**כריסטוף, דוכס וירטמברג** (בגרמנית: **Christoph von Württemberg**; 12 במאי 1515 – 28 בדצמבר 1568), שלט כדוכס וירטמברג מ-1550 ועד מותו ב-1568.

## ביוגרפיה
כריסטוף נולד ב-12 במאי 1515 לאולריך הראשון, דוכס וירטמברג ולסבינה מבוואריה, בתם של אלברכט הרביעי, דוכס בוואריה וקוניגונדה מאוסטריה. בנובמבר 1515, חודשים בלבד לאחר לידתו, נמלטה אמו, סבינה מבוואריה, לחצר הוריה במינכן. כריסטוף הצעיר נשאר בשטוטגרט עם אחותו הגדולה אנה ואביו, הדוכס אולריך. כאשר הברית השוואבית גייסה חיילים נגד אולריך, הוא הביא אותם לטירת הוהנטיבינגן. בשנת 1519 עברה וירטמברג לשלטון אוסטרי לאחר שהטירה נכנעה והדוכס אולריך גורש.

כריסטוף נשלח לחצרו של הקיסר הרומית הקדושה מקסימיליאן הראשון באינסברוק, שם גדל והצליח לצבור ניסיון פוליטי בהדרכת יורשו של מקסימיליאן קרל החמישי אשר לקח אותו למסעותיו באירופה.

אביו, אולריך, החזיר לעצמו את וירטמברג מהאוסטרים ב-1534 וכריסטוף נשלח לחצר הצרפתית, שם הסתבך במלחמות צרפת נגד ההבסבורגים. בסוף שנות ה-30 של המאה ה-16, כריסטוף המיר את דתו לנצרות פרוטסטנטית. בשנת 1542, הסכם רייכנווייר קבע אותו כמושל המחוז הווירטמברגי מונבליאר.

לאחר שירש את אביו בשנת 1550, כריסטוף נאלץ לשלם תשלומים גבוהים כדי להימנע מאשמות של בגידה על ידי פרדיננד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.

בשנים שלאחר מכן, הוא ארגן מחדש את כל הממשל של הכנסייה והמדינה. הוא גם עשה רפורמה ותמך במערכת החינוך. כריסטוף נתן את טירת אמננהוף ליד אוראך להנס פון אונגנאד שהשתמש בה כמקום מושבו של מכון התנ"ך הדרומי הסלאבי.

כריסטוף עשה מאמצים גדולים כדי לשפר את התדמית של וירטמברג. לדוגמה, הוא שיחזר את ה- Altes Schloss בשטוטגרט ואירח חגיגות רבות.

## משפחתו
ב-1544 התחתן כריסטוף עם אנה מריה מברנדנבורג-אנסבך, בתו של גאורג, מרקיז ברנדנבורג-אנסבך, ממנה נולדו לו שנים-עשר ילדים.
שמאל|ממוזער|200x200 פיקסלים| אנדרטה לכריסטוף בשטוטגרט
שמאל|ממוזער|288x288 פיקסלים| אנה מריה מברנדנבורג-אנסבך
* אברהרד (7 בינואר 1545 - 2 במאי 1568)
* הדוויג (15 במאי 1547 - 4 במרץ 1590), התחתנה עם לודוויג הרביעי, רוזן הסן-מרבורג
* אליזבת (3 במרץ 1548 - 28 בפברואר 1592) - התחתנה עם גאורג ארנסט, רוזן הנברג-שלאוזינגן, ולאחריו התחתנה עם גאורג גוסטב, רוזן פפאלץ-ולדנץ
* סבינה (2 ביולי 1549 - 17 באוגוסט 1582), התחתנה עם וילהלם הרביעי, רוזן הסן-קאסל
* אמיליה (19 באוגוסט 1550 - 4 ביוני 1589), התחתנה עם ריכרד, רוזן פפאלץ-זימרן-שפונהיים
* אלאונורה (22 במרץ 1552 - 12 בינואר 1618), התחתנה עם יואכים ארנסט, נסיך אנהלט, ולאחריו התחתנה עם גאורג הראשון, רוזן הסן-דרמשטאדט
* לודוויג הראשון (1 בינואר 1554 - 8 באוגוסט 1593), ירש את מקומו כדוכס וירטמברג
* מקסימיליאן (27 באוגוסט 1556 - 17 במרץ 1557)
* אולריך (מאי 1558 - 7 ביולי 1558)
* דורותיאה מריה (3 בספטמבר 1559 - 23 במרץ 1639), התחתנה עם אוטו היינריך, רוזן פפאלץ-זולצבאך
* אנה (12 ביוני 1561 - 7 ביולי 1616), התחתנה עם הדוכס יאן יז'י מאולאווה, ולאחריו התחתנה עם פרידריך הרביעי, דוכס לגניצה
* סופיה (20 בנובמבר 1563 - 21 ביולי 1590), התחתנה עם פרידריך וילהלם הראשון, דוכס סקסוניה-ויימאר

## אילן יוחסין

## לקריאה נוספת

* 


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בית וירטמברג
קטגוריה:דוכסים גרמנים
קטגוריה:ילידי 1515
קטגוריה:נפטרים ב-1568
לונומיה אובליקווה

**לונומיה אובליקווה** הידוע גם בשמו העממי: "**הזחל המתנקש**" (שם מדעי: *Lonomia obliqua*) הוא מין של עש ממשפחת השבתאיים, הנחשב על פי מדדי גינס שיאי עולם ל"זחל הקטלני ביותר בעולם", עקב השערות הצורבות הארסיות ביותר שלו, אשר גורמים כל שנה למוות. ואולם העש הבוגר חסר את השערות הארסיות הללו.

## תיאור
עש זה מצוי בכמה מדינות באמריקה הדרומית, ביניהם בדרום ברזיל (במדינות: ריו גראנדה דו סול, סנטה קטרינה ופרנה), פרגוואי ואורוגוואי ובצפון ארגנטינה. הוא תואר למדע בידי החוקר הבריטי פרנסיס ווקר  ב-1855.

זחלים אלו מגיעים לאורך של 4.5 ע 5.5 ס"מ, שצבעם המתאים לצבע הסביבה הוא בין ירוק לחום, דומה לגזעים והעלים שסביבם. הזחלים בעלי מבנה עבה ועטופים בקוצים ובשערות צורבות בתוך פקעות לאורכם, כשאלה ניתנות להסרה בקלות. הזחלים צמחוניים והם מופיעים כתשעים יום כזחלים לפני התגלמותם והפיכתם לבוגרים, החיים 8 עד 10 ימים ועסוקים בעיקר ברבייה.

## רעילות
רעל הזחל נחשב לאחד הקטלניים מבין החרקים והוא יכול לגרום לקרישה תוך-כלית מפושטת קטלנית במהירות מרגע העקיצה, מה שיכול לגרום למוות מדימום. הרעלים מאוחסנים בשקים ונמצאים בקוצים החלולים. ברגע שידרכו או יגעו בהם, הם יכולים להינתק מגוף הזחל אל הקורבן וכך להעביר אליו את הארס דרך פצע הדקירה.

ואולם הרעל משפיע רק בכמויות גדולות למדי; על מנת לחוות את ההשפעות הקיצוניות הנגרמות על ידי הרעלים, כל קורבן צריך להיעקץ כ-20 עד 100 פעמים כדי למות (למעט אם הוא אלרגי). ההשפעה של הרעל גורמת לשינויים דלקתיים באזור שנעקץ ואז תסמינים הכוללים: כאבי ראש, חום, הקאות וחולשה כללית ולעיתים גם תרדמת מקומית או נמק מקומי. לאחר 24 שעות נוצר דימום חמור, אשר גורם לחבורות, המטוריה ולבסוף מוות עקב דימום ריאתי ודימום תוך-גולגולתי או אי-ספיקת כליות חריפה.

הזחלים הם היחידים הגורמים לסכנות משערותיהם הצורבות, כאשר בברזיל בכל שנה מתים ממנו. מאז 1989, בו התגלה הזחל בברזיל ידועים לפחות שישה הרוגים ולפחות 300 אחרים פצועים בעיר פאסו פונד, עקב פגיעת הזחל. רוב התקרות קרו בדרום ברזיל, כשרוב הקורבנות הם גברים (63%), רבים היו בין 0 ל-19 שנים (45%) ומרבית הפגיעות קרו על הידיים (38%). שיעור התמותה המדווח הוא 2.5%. עם זאת ישנם מספר נוגדנים ותרופות עוצרות דימומים (antihemorrhagics), המסייעים להתמודד נגד העקיצה.

שערותיו של הזחל משמשות למחקר ליצירת תרופות נוגדות קרישה ואפופטוזה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

### זחלים

Lonomia-obliqua-citsc-1.jpg
IMG lonomia obliqua123.jpg
Lonomia-obliqua-citsc-2.jpg


קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1855
קטגוריה:שבתאיים
קטגוריה:חרקים ארסיים
פסגת גרניט (מונטנה)

**פסגת גרניט** או **פסגת גראנייט** (באנגלית: **Granite Peak**) היא הפסגה הגבוהה ביותר במדינת מונטנה שבארצות הברית.

גובהה של פסגת גרניט 3,904 מטרים מעל פני הים, הפסגה היא הגבוהה במונטנה, והעשירית בגובהה בארצות הברית.

פסגת גרניט ממוקמת בשטח אזור הפרא אבסארוקה-ברטות', בסמוך לגבול בין מחוז סטילווטר לבין מחוז קרבון.

הפסגה ממוקמת 16 קילומטרים מצפון לגבול של מדינת מונטנה עם מדינת ויומינג.

פסגת הגרניט נחשבת לעיתים קרובות לנקודת השנייה הקשה ביותר לטפס אחרי פסגת הר דנאלי שבאלסקה, הן מסיבות טכניות, והן בשל מזג אוויר גרוע וכן בשל קשיים במציאת מסלול.

## תיירות
### טיפוס הרים
כיום, למטפסי הרים לוקח יומיים-שלושה בעלייה לפסגה, והם עוצרים בהר קפאון-עד-מוות, אם כי כמה מטפסים בוחרים לעלות לפסגה ביום אחד.

### הטיפוס על הפסגה
ההעפלה הראשונה לפסגת ההר בוצעה ב-29 באוגוסט 1923 על ידי אלרס קוך (Elers Koch), ג'יימס סי ווית'אם (James C. Whitham) ו-אר. טי. פרגוסון (R.T. Ferguson), הם הצליחו להעפיל לפסגה לאחר מספר ניסיונות כושלים של קבוצות מטפסים אחרות. פסגת גרניט הייתה נקודת השיא האחרונה במונטנה שטרם הגיעו לפסגתה.

## קישורים חיצוניים

* 
* נתונים על ההר

גרניט
גביע בילי ג'ין קינג 2022

**[[גביע בילי ג'ין קינג]] 2022** היא התחרות ה-59 לנבחרות טניס נשים. היא אורגנה על ידי פדרציית הטניס הבינלאומית.

עקב פלישת רוסיה לאוקראינה נבחרות רוסיה ובלארוס לא הורשו להשתתף בתחרות.

באפריל 2022 התקיים סבב מקדים (Qualifying Round) בהשתתפות 18 נבחרות (10 נבחרות שזכו במקומות 3-12 במשחקי הגמר של העונה הקודמת, 8 נבחרות שעלו מפלייאוף של העונה הקודמת. 9 מפסידות ו-9 עולות מבתים אזוריים ישתתפו בסבב מקדים של גביע בילי ג'ין קינג 2023. 9 מנצחות עלו למשחקי הגמר.

יתר הנבחרות התחרו בבתים האזוריים.

כל מפגש כלל 2 מפגשי יחידות ומשחק זוגות.
## משחקי הגמר
כל המשחקים נערכו בגלאזגו במהלך נובמבר 2022. במשחקים השתתפו 12 נבחרות:

- משתתפי משחק הגמר של 2020-21

- הנבחרת המערכת

- 9 מנצחות של "סבב הכשרה" (qualifying round) שנערך באפריל 2022.

הנבחרות חולקו ל-4 בתים, מנצחת כל הית העפילה לחצי הגמר:
* בית א' - ***', , 
* בית ב' - ***', , 
* בית ג' - ***', , 
* בית ד' - ***', , 
### שלב הנוקאוט

### משחק הגמר

## ישראל בתחרות
בנבחרת  השתתפו לינה גלושקו, ניקול חירין, מיקה דגן, ניקול נדל, ושביט קימחי. הנבחרת שיחקה בבית ב' של אזור אירופה/אפריקה ב'. כל המשחקים של אזור אירופה/אפריקה ב' נערכו בפינלנד. הנבחרת סיימה את הבית במקום השני. כתוצאה מכך הנבחרת קיבלה זכות לשחק על העלייה לאזור אירופה/אפריקה א'.

## קישורים חיצוניים
* משחקי הגמר
* משחקי סבב הכשרה

קטגוריה:תחרויות טניס ב-2022
קטגוריה:גביע הפדרציה
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: תחרויות טניס
קטגוריה:גלאזגו: תחרויות ספורט
מלכי ממלכת ארצות השפלה

[שמאל|ממוזער|250px|[סמל הולנד|שלט האצולה המלכותי של מלכי ממלכת ארצות השפלה, בגרסה המשמשת מאז 1907.]]
זוהי רשימת **מלכי ממלכת ארצות השפלה** (בהולנדית: **Koningen der Nederlanden**). הרשימה כוללת סטאדהאודרים מבית אוראניה-נסאו מאז 1556, אך הסטאדהאודרים נבחרו למשרה, והיו משרתי ציבור וגנרלים של הרפובליקה ההולנדית, ולכן לא ניתן להתייחס אליהם כאל מלכים. החל מווילם הרביעי, נסיך אורנז', החל קו ישיר של יורשים זכרים שהוביל למי שהפכו ברבות הימים למלכי ממלכת ארצות השפלה כשזו הוקמה ב-1813 (בתחילה כנסיכות ריבונית, ולאחר מכן, ב-1815, כממלכה).

שורשי המלוכה של ארצות השפלה מתחילים ב-1559, עם מינויו של וילם הראשון בידי פליפה השני, מלך ספרד, לתפקיד הסטאדהאודר של מחוזות הולנד, זיילנד ואוטרכט. וילם הודח מתפקידו, והפך למנהיג המרד ההולנדי. כתוצאה מכך, מינה הפרלמנט של הולנד את וילם הראשון ב-1572 לסטאדהאודר של שני המחוזות המורדים, הולנד וזיילנד. ב-26 ביולי 1581, במהלך המרד ההולנדי, הכריזו רוב המחוזות ההולנדיים על עצמאותם, בעזרת חקיקה מתאימה בהאג, שאישרה את החלטת הפרלמנט. תפקידו הייצוגי של הסטאדהאודר כמי שמייצג את השליט התייתר באזורי המרד הצפוניים, מאחר שהתפקיד של שליט פיאודלי לא היה קיים עוד, אך התפקיד עצמו נותר על כנו במחוזות שהתאחדו לישות שנקראה רפובליקת שבע ארצות השפלה המאוחדות. כל הסטאדהאודרים אחרי וילם הראשון היו מצאצאיו, או מצאצאי אחיו, שהיו גם צאצאי נכדתו, אלברטינה אגנס, רוזנת נסאו.

ב-1795 השתלטה הרפובליקה הצרפתית על הרפובליקה ההולנדית, והחליפה אותה ברפובליקה הבטאווית. ב-1806 ביטל הקיסר נפוליאון בונפרטה את הרפובליקה החדשה, ומינה את אחיו כמלך הולנד, אך ב-1810 פלש לארצות השפלה וסיפח אותן לצרפת. ב-1813 הצליחו הכוחות המאוחדים של ארצות השפלה לדחוק את הצרפתים אל מחוץ לארצם. אנשי המדינה קראו לוילם פרדריק, בנו של הסטאדהאודר האחרון, כדי לעמוד בראש הממשלה החדשה, והכתירו אותו בתואר "הנסיך הריבון". ב-1815 הכריז הנסיך על ארצות השפלה כעל ממלכה, והכתיר את עצמו כמלך וילם הראשון. מעט לאחר מכן סופחו לממלכה גם ארצות השפלה הדרומיות (בלגיה ולוקסמבורג של ימינו).

## סטאדהאודרים
### סטאדהאודרים מבית אוראניה-נסאו

עם מותו של וילם השלישי מבלי שהעמיד אחריו יורשים, נכחד קו הירושה הזכרי של בית אוראניה-נסאו. בניגוד למחוזות אחרים ברפובליקה ההולנדית, פריסלנד, חרונינגן ודרנתה מינו סטאדהאודרים מבית נסאו החל מיוהאן השישי, אחיו של וילם הראשון, שהוא גם נצר לבית אוראניה-נסאו, מהצד הנשי.

### סטאדהאודרים מבית נסאו

## [[ממלכת הולנד הנפוליאונית|ממלכת הולנד]] (1806–1810)

## [[הנסיכות הריבונית של ארצות השפלה]] (1813–1815)

## [[ממלכת ארצות השפלה]] (1815 ואילך)

## ראו גם
*סדר הירושה לכתר ממלכת ארצות השפלה
*
קטגוריה:רשימות שליטים
קטגוריה:ממלכת ארצות השפלה