open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
פולגאר (עיר)

**פולגאר** (בהונגרית: **Polgár**) היא עיר בהונגריה, במחוז היידו-ביהר, בנפת היידוננש; מקום מושבו של תת-אזור פולגאר.

## מיקום
העיר ממוקמת בקצה הצפון מערבי של מחוז היידו-ביהר. גובלים בה:
* ממערב ומצפון מערב היישובים השייכים למחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן השכן הם טיספלקוניה, טיסאויווארוש, והייקירט.
* הגבול הטבעי שלה הוא נהר הטיסה.
* מצפון - מזרח ומדרום גובלת ב טיסדיולהאזה, אויהאסה ואוגיהאסה, שהייתה שייכת פעם לעיר עצמה.
* במזרח, פאתיה נמצאים במגע עם היידוננש.

מושב המחוז דברצן נמצא 57 ק"מ משם, נירג'האזה במרחק של 51 ק"מ, ומישקולץ במרחק של 49 ק"מ. היישוב נמצא במרחק של 10 ק"מ בלבד מהעיר הקרובה ביותר, טיסאויווארוש.

### נגישות
מיקומה הגאוגרפי טוב, שכן כביש 35 הסואן (שעבר בעבר בחלקו הפנימי של היישוב) עובר בסביבה הקרובה של העיר מצפון (ונמנע מכניסה למרכז) וממנו מסתעף כביש 36 המספק חיבור לפולגאר עם נירג'האזה.

## היסטוריה
פולגאר הוא יישוב ותיק מאוד, שהיה מיושב ברציפות מאז התקופה הפרהיסטורית, על פי עדות הממצאים הארכאולוגיים העשירים שהתגלו וניתן לראותם במוזיאונים.

שמו של פולגאר מופיע לראשונה בכתב בשנת 1229 ב-Váradi regestruum (ספר רישום מהעיר ווארד). בתקופה זו ישבו בו צמיתים. בתקופת פלישת המונגולים לאירופה, אזור פולגאר נחרב כליל והתרוקן מאוכלוסייה. בשנות ה-1440–1450 הוא אוכלס מחדש על ידי הקלאן של הוניאדי. בשנת 1501 תרם הארכיבישוף טמאש באקוץ את פולגאר וסנטמרגיטה, שהיו בבעלותו, יחד עם ארוקטה לבישוף של אגר, ולאחר מכן סופחו שני היישובים למחוז בורשוד באישור מלכותי. בתחילת המאה ה-15 היישוב נכנס לנתיב של פיתוח עיר שוק. מהמאה ה-16 עד אמצע המאה ה-19, יש מידע אותנטי על פולגאר וסנטמרגיטה בתור "אופידום". שני היישובים (פולגאר וסנטמרגיטה) התרוקנו כמעט לחלוטין כתוצאה מהכיבוש הטורקית עות'מאני. מצב זה נמשך מ-1559 עד 1608, כאשר עם התיישבותם של ההיידו הצבאיים. ב-1614 הצטרף גם פולגאר לשורות הערים של ההיידו.

## אתרים בעלי חשיבות
* גבעת קלוואריה
* חוות תרנגולות
* פארק ארכאולוגי
* מרחצאות ספא חוף (מי מרפא)

קישור=Fájl:Archeo-park.jpg|טקסט=Archeo-park légi fotó|צילום אוויר של ארכיאו-פארק

## גלריה

קובץ:Csirketelep1.jpg|טקסט=Csirketelep a magasból|חוות תרנגולות מלמעלה
קובץ:Csirketelep2.jpg|טקסט=Csirketelep Ikarus 55 újjáépítése|אוטובוס איקארוס 55
קובץ:Csirketelep7.jpg|טקסט=Ikarus 250 MALÉV Air Tours újjáépítése|שחזור של אוטובוס Ikarus 250
קובץ:Csirketelep4.jpg|טקסט=A híres BABA|BABA המפורסם
קובץ:Csirketelep3.jpg|טקסט=A világ legerősebb Ikarus 260-asa.|Ikarus 260 האוטובוס החזק בעולם בזמנו.


## ילידי המקום
* **[[יאנוש שוגאר]]** (במקור עד 1936 **שטרן**, 1922 – 2010) היה פתולוג, פרופסור באוניברסיטה, דוקטור למדעי הרפואה (1969 - .DSc).

## קישורים חיצוניים
* 

* http://www.polgar.hu/
* אזרח באתר utazom.com
* חנות הטבק של פולגאר

קטגוריה:הונגריה: ערים
קטגוריה:קהילות יהודיות בהונגריה
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
יואב רפאל

**יואב רפאל** (נולד ב־27 בספטמבר 1952) הוא פוליטיקאי ישראלי שכיהן כראש המועצה המקומית באר יעקב בין השנים 1989–2003.

## ביוגרפיה
רפאל נולד במעברת חוטר (באר יעקב) למשפחה שעלתה ארצה מלוב בשנת 1949. הוא בן שלישי מ-11 אחים. את בית הספר היסודי למד בבית הספר רשב"י בבאר יעקב והחל את לימודיו התיכוניים בישיבת "פורת יוסף" ברחובות, אך נאלץ לפרוש מלימודיו כדי לסייע בכלכלת המשפחה. עד שירותו הצבאי עבד כשוליית נגרים. את שירותו הצבאי עשה בבסיס צאלים בנגב.

במלחמת יום הכיפורים, אחיו הגדול , נהרג בקרב בפרברי סואץ. תחילה הוגדר נעדר ורק כ-4 חודשים לאחר מכן נודע כי נהרג בקרב. בשנות ה-70 החל רפאל לעבוד כנהג שכיר בחברת אגד, ונבחר ליו"ר שכירי אגד בסניף רמלה.

## קריירה פוליטית
במרוצת השנים הצטרף רפאל למפלגת הליכוד והפך לפעיל בולט בסניף באר יעקב ובמישור הארצי. בבחירות 1989 נבחר למועמד הליכוד לראשות המועצה בבאר יעקב וניצח את ראש המועצה המכהן, נחום איצקוביץ' מהמערך. רשימת הליכוד בראשותו זכתה ל-4 מנדטים מול 3 של המערך. רפאל עצמו זכה ל-52% מקולות הבוחרים. בבחירות 1993 רפאל והליכוד הגדילו את הישגם ל-5 מנדטים ו-57% מקולות הבוחרים לרפאל בראשות המועצה. בבחירות אלה, ניסים גוזלן, מחליפו לעתיד של רפאל, היה יו"ר מטה הצעירים שתמך במועמדותו של רפאל. בבחירות 1998 רפאל ורשימת הליכוד בראשותו ירדו בכוחם. רשימת הליכוד ירדה ל-3 מנדטים במועצה, אבל שמרה על כוחה כסיעה הגדולה ביותר במועצה. רפאל זכה ב-49% מקולות הבוחרים, מול 29% של ניסים גוזלן שהתמודד ברשימה עצמאית ו-22% של מועמד העבודה, יעיש גורין. רפאל לא התמודד בבחירות 2003 ובמקומו נבחר ניסים גוזלן.

במהלך כהונתו כראש המועצה הוקמה שכונת נווה גנים, מועדון נוער, הושקעו מאמצים בקידום החינוך וגובשה תוכנית המתאר של העיר, הכוללת את הכבישים 4313 ו-431.

בבחירות 2013 הכריז על התמודדותו לקדנציה נוספת בראשות המועצה. רפאל ורשימתו החדשה, "חוזר לעשות סדר", נרשמו להתמודדות ופרשו זמן קצר לפני יום הבחירות.

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי מועצת באר יעקב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
טום פשקובסקי

**טום פשקובסקי** (נולד ב-5 במרץ 2003) הוא לוחם טאקוונדו ישראלי. אלוף ישראל (2023) בקטגוריית המשקל של עד 54 ק"ג.

## קריירה
### 2021
באליפות אירופה שנערכה בסופיה שבבולגריה באפריל סיים במקום חמישי בקטגוריית המשקל של עד 54 ק"ג, לאחר שבסיבוב הראשון ניצח את מוחמד אל-עשראווי מבלגיה, בשלב שמינית הגמר ניצח את לוקה טורקאלי מקרואטיה, ובשלב רבע הגמר הפסיד לאיגור קאזלו מבלארוס.

### 2022
באליפות אירופה שנערכה במנצ'סטר שבממלכה המאוחדת במאי הפסיד בקרב הראשון שלו להוגו ואסקס מספרד.

באליפות העולם שנערכה בגוודלחרה שבמקסיקו בנובמבר הפסיד בסיבוב השני, אליו העפיל אוטומטית, לצ'ן פו-ין מטאיוואן.

באליפות ישראל זכה במדליית ארד בקטגוריית המשקל של עד 58 ק"ג.

### 2023
באליפות העולם שנערכה בבאקו שבאזרבייג'ן ביוני הפסיד בשלב שמינית הגמר לסיראוויט מהאמאד מתאילנד, לאחר שבסיבוב השני, אליו העפיל אוטומטית, ניצח את איברהימה דיאלו מחוף השנהב.

באליפות ישראל זכה במדליית זהב בקטגוריית המשקל של עד 54 ק"ג.

## קישורים חיצוניים

* טום פשקובסקי, באתר Taekwando Data

## הערות שוליים

קטגוריה:לוחמי טאקוונדו ישראלים
קטגוריה:אלופי ישראל בספורט
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-2003
אלכסנדר וינוגרדוב (קאנואיסט)

**אלכסנדר יורייביץ' וינוגרדוב** (ברוסית: **Александр Юрьевич Виноградов**; נולד ב-10 בנובמבר 1951) הוא קאנואיסט יהודי-סובייטי בעבר. אלוף אולימפי (מונטריאול 1976) בזוגית ל-500 מטר ול-1000 מטר. נוסף לכך, הוא 3 פעמים אלוף עולם (1971, 1974 ו-1975) בקאנו זוגית למרחקים שונים.

## ביוגרפיה
וינוגרדוב נולד וגדל במוסקבה. הוא התאמן בהדרכת אביו יורי וינוגרדוב , אלוף עולם (1958).

### 1971
#### אלוף עולם
באליפות העולם שנערכה בבלגרד, יוגוסלביה (באותה העת) 1971 הוא זכה במדליית זהב בקאנו זוגית ל-10,0000 מטר ביחד עם נאום פרוקופץ היהודי.

### 1974
באליפות העולם שנערכה במקסיקו סיטי, מקסיקו 1974 הוא זכה במדליית זהב בקאנו זוגית ל-500 מטר ביחד עם יורי לובנוב .

### 1975
באליפות העולם שנערכה בבלגרד 1975 הוא זכה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב פעם שנייה ברציפות בקאנו זוגית ל-500 מטר ביחד עם יורי לובנוב ומדליית ארד בקאנו זוגית ל-1000 מטר, ביחד עם רומן ויצ'נקו .

### 1976
#### אלוף אולימפי
באולימפיאדת מונטריאול הוא זכה בשתי מדליות זהב, בקאנו זוגית ל-500 מטר ביחד עם סרגיי פטרנקו  בתוצאה של 1:45.81 דקות, לפני יז'י אופרה ואנדז'יי גרונוביץ' מפולין (1:47.77 דקות) ותמש בודאי ואוסקר פריי מהונגריה (1:48.35 דקות), בפעם הראשונה במשחקים האולימפיים שתחרות זו נערכת וב-1000 מטר ביחד עם סרגיי פטרנקו בתוצאה של 3:52.76 דקות, לפני גיורגה דניאלוב וגיורגה סימיונוב מרומניה (3:54.28 דקות) ותמש בודאי ואוסקר פריי מהונגריה (3:55.66 דקות).

### 1979
באליפות העולם שנערכה בדיסבורג, גרמניה המערבית 1979 הוא זכה במדליית כסף בקאנו זוגית ל-500 מטר ביחד עם סרגיי פטרנקו, אחרי איוואן פצאיקין ופטרה קפוסטה מרומניה ולפני מרק יביק ופיוטר פאוובסקי מפולין.

### 1980
באולימפיאדת מוסקבה הוא סיים במקום שישי בקאנו זוגית ל-500 מטר בתוצאה של 1:46.95 דקות עם סרגיי פטרנקו ולא הצליח להגן על תואריו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ספורטאים יהודים סובייטים
קטגוריה:קאנואיסטים סובייטים
קטגוריה:אלופים אולימפיים: קאנו/קיאק
קטגוריה:אלופים אולימפיים יהודים
קטגוריה:אלופים אולימפיים מברית המועצות
קטגוריה:משתתפי אולימפיאדת מונטריאול (1976)
קטגוריה:משתתפי אולימפיאדת מוסקבה (1980)
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1951
רני הרלין

**רני הרלין** (באנגלית: **Renny Harlin**; נולד ב-15 במרץ 1959) הוא במאי, תסריטאי ומפיק קולנוע אמריקאי יליד פינלנד.

## ביוגרפיה
הרלין נולד בעיירה בדרום פינלנד לאב רופא ואם אחות, הוא החל את עבודתו בתחום הקולנוע שביים פרסומות למספר חברות.

ב-1986 ביים את סרטו הראשון "Born American" בו שיחק בתפקיד הראשי מייק נוריס, בנו של צ'אק נוריס ואחרי כן עבר לעבוד בלוס אנג'לס.

ב-1987 ביים את סרט האימה "Prison" בו שיחק ויגו מורטנסן.

ב-1988 ביים את הסרט הרביעי בסדרת הסרטים של סיוט ברחוב אלם "סיוט ברחוב אלם 4: אדון החלומות", 

ב-1990 ביים את סרט ההרפתאות "The Adventures of Ford Fairlane" ואת הסרט "מת לחיות 2" בכיכובו של ברוס ויליס.

ב-1993 ביים את סרט הפעולה "סחרור מסוכן", ב-1995 ביים את הסרט "אי הפיראטים", ב-1999 סרטו "ים כחול עמוק" זכה להצלחה.

בשנת 2023 ביים את סרט האימה העל-טבעי "רוחות מלחמה".

בשנת 2024 ביים את סרט האימה "הזרים: חלק 1" שהיה להצלחה בקופות וחזר להנחות את שני סרטי ההמשך "הזרים: חלק 2" (אנ') משנת 2025 ואת סרט "הזרים: חלק 3" (אנ') משנת 2026.  

במאי 2025 פורסם כי הרלין יביים סרט מתח הישרדותי בשם "Black Tides". 

בשנת 2026 ביים את מותחן האסונות "Deep Water" בכיכובם של ארון אקהרט ובן קינגסלי.  

הוא היה נשוי לשחקנית ג'ינה דייוויס.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:במאי קולנוע פינים
קטגוריה:מפיקי קולנוע פינים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע פינים
קטגוריה:מהגרים מפינלנד לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1959
נאום פרוקופץ

**נאום לייבוביץ' פרוקופץ** (ברומנית: **Naum Leybovich Prokupets**; נולד ב-20 במרץ 1948) הוא קאנואיסט יהודי-סובייטי בעבר. זוכה מדליית ארד אולימפית (מקסיקו סיטי 1968) בזוגית ל-1000 מטר. נוסף לכך, הוא אלוף עולם (1971) בקאנו זוגית ל-10,000 מטר.

## ביוגרפיה
פרוקופץ נולד וגדל בבסרבאסקה , מולדובה. בנם של קלרה חיה, אחות מוסמכת (1924–1999) ולייב פרוקופץ, קונדיטור (1917–1991). ב-1957 עברה המשפחה לקישינב. בגיל 17 זיהה אותו מאמן קיאקים שעודד אותו לעבור למוסקבה כדי להתאמן עם נבחרת ברית המועצות הלאומית בקאנו. הוא התאמן בהדרכתו של אנטולי גרישין . בין השנים 1967–1972 זכה 7 פעמים באליפות ברית המועצות.

### 1968
#### מדליית ארד אולימפית
באולימפיאדת מקסיקו סיטי הוא זכה במדליית ארד בזוגית ב-1000 מטר ביחד עם מיכאיל זמוטין בתוצאה של 4:11.30 דקות, אחרי איוואן פצאיקין וסרגיי קובליוב מרומניה (4:07.18 דקות) ותמש ויצ'מן ויולה פטריקוביץ' מהונגריה (4:08.77 דקות).

### 1971
#### אלוף עולם
באליפות העולם שנערכה בבלגרד, יוגוסלביה (באותה העת) 1971 הוא זכה במדליית זהב בקאנו זוגית ל-10,000 מטר ביחד עם אלכסנדר וינוגרדוב היהודי.

## חיים אישיים
בשנת 1991, לאחר שעבד מספר שנים בתפקידים בכירים במינהל הספורט ולאחר התפרקות ברית המועצות, עלה לישראל. בתחילה עבד כמאבטח ומציל בבריכה. מתגורר עם משפחתו בנוף הגליל ועובד ייצור במפעל האלקטרוניקה פלקסטרוניקס במגדל העמק.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קאנואיסטים סובייטים
קטגוריה:ספורטאים יהודים סובייטים
קטגוריה:משתתפי אולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968)
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1948
נוביצקי

**נוביצקי** (בפולנית: **Nowicki**; באנגלית או בגרמנית: **Nowitzki**) הוא שם משפחה פולני שמקורו במילה חדש. מקור המשפחה יכול להיות ממקומות בשם נוביצה  או מקומות עם שם דומה בפולין. נכון לשנת 2014, השם נוביצקי מדורג במקום ה-21 בשכיחותו בפולין.

## הערות שוליים

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה פולניים
יבלונסקי

**יבלונסקי** (בפולנית: **Jabłoński**) הוא שם משפחה פולני שמשמעותו ממקום עץ התפוח. נכון לשנת 2014 השם יבלונסקי מדורג במקום ה-26 בשכיחותו בפולין.

## הערות שוליים

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה פולניים
ז'ילינסקי

**ז'ילינסקי** (בפולנית: **Zieliński**) הוא שם המשפחה השישי בשכיחותו בפולין נכון לשנת 2014.

## הערות שוליים

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה פולניים
תיכון דרכא ע"ש מנחם בגין בגדרה

**תיכון דרכא ע"ש מנחם בגין - בית ספר לאמנויות ולחדשנות טכנולוגית** (לשעבר: **תיכון גדרה** ו**תיכון אזורי גדרה**) הוא בית הספר התיכון הוותיק ביישוב גדרה, שהוקם בשנת 1961. בית הספר הוא תיכון ממלכתי שש-שנתי, המונה כ-1,300 תלמידים בכ-40 כיתות. מנהלת בית הספר היא אסתר חדד.

בבית הספר מגמות מדעיות (פיזיקה, כימיה, ביולוגיה, מדעי המחשב ורובוטיקה), לצד מגמות נוספות, כגון דיפלומטיה ותקשורת בינלאומית, מדעי החברה, מדעי הסביבה, משפטים ומגדר, תיירות ופנאי, ערבית, אומנויות העיצוב ותיאטרון. בבית הספר פועלות גם כיתות מופ"ת ושחר.

## היסטוריה
ההחלטה על הקמת בית הספר התיכון הראשון ביישוב נתקבלה במועצת גדרה בינואר 1961. בעבר קלט בית הספר גם תלמידים מיישובים סמוכים, כגון יישובי גדרות, בני עי"ש ומזכרת בתיה.

לאור השנים פיתח בית הספר תוכניות לימודיות ומודלים לקליטת תלמידים עולים חדשים מחבר המדינות ומאתיופיה. בשנת 1998 קיבל בית הספר את פרס החינוך.

בית הספר נבחר לשמש כפיילוט למשך שלוש שנים החל משנת 2000 למודל רפורמת "עוז לתמורה", אותו פיתח בין היתר מנהל בית הספר בעבר, רפי מיארה.

בשנת 2010 זכה בית הספר בפרס מטעם שר החינוך גדעון סער והשר להגנת הסביבה גלעד ארדן, בגין יוזמות בנושאי איכות הסביבה.

בשנת 2012 החליטה המועצה המקומית על העברת מערכת החינוך העירונית לאחריות רשת בתי הספר דרכא ובית הספר שינה את שמו מהתיכון האזורי גדרה לבית הספר דרכא על שם מנחם בגין. שיעור הזכאים לתעודת בגרות בתיכון עלה מ-69% ב-2012 ל-90% ב-2016.

בשנת 2014 בית הספר פתח את כיתות המופת הדיפלומטיות והמדעיות. ב-2015 היו תכנונים לפתיחת כיתת מופת שלישית של כימיה, אבל בגלל חוסר בתקציב הפרויקט ננטש.

## גלריה

קובץ:הנחת אבן הפינה לתיכון גדרה 01.jpg|הנחת אבן הפינה לבניית התיכון, 20 במאי 1961
קובץ:חנוכת הבית לבי"ס תיכון בגדרה 02.jpg|חנוכת שתי הכיתות הראשונות בתיכון, ספטמבר 1961
קובץ:תיכון גדרה בבנייתו.jpg|אחד ממבני התיכון בבנייתו, 1964
קובץ:סיום מחזור א' תיכון גדרה.jpg|סיום המחזור הראשון בתיכון, 1965
קובץ:פתיחת הספרייה בתיכון גדרה.jpg|פתיחת הספרייה בתיכון, פברואר 1964
קובץ:פתיחת חדר הטבע בתיכון 1964.jpg|פתיחת חדר הטבע בתיכון' 1964


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בתי ספר תיכוניים בישראל
קטגוריה:הנצחת מנחם בגין
קטגוריה:גדרה: מבנים
קטגוריה:בתי ספר על יסודיים רשת דרכא
קטגוריה:גדרה: חינוך
*
טומשבסקי

**טומשבסקי** (בפולנית: **Tomaszewski**) הוא שם משפחה פולני. נכון לשנת 2014 השם טומשבסקי מדורג במקום ה-40 בשכיחותו בפולין.

## הערות שוליים

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה פולניים
קטגוריה:שמות משפחה המבוססים על השם תומאס
סדובסקי

**סדובסקי** (בפולנית: **Sadowski**; באנגלית: **Sadowski**, **Sadovski**, **Sadovsky**, **Sadowsky**) הוא שם משפחה בעל סיומת פולנית אופיינית, הנפוץ בפולין ובמדינות מזרח אירופה אחרות. המילה "סד" (Sad) בפולנית משמעותה פרדס או גן. מקור המשפחה יכול להיות ממקומות בשם שדובה  או שמות דומים בפולין. משפחות יהודיות רבות הנושאות שם זה מוצאן משדובה שבליטא. השם נפוץ גם בגרמניה. נכון לשנת 2014 השם סדובסקי מדורג במקום ה-47 בשכיחותו בפולין.

משפחות סדובסקי מפולין היו חלק ממשפחות פולניות רבות שהורשו להשתמש בסמל הנלנץ', המעיד על מעמד חברתי גבוה של בני אצולה.

## הערות שוליים

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה פולניים
קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
סביצקי

**סביצקי** או **סוויצקי** (בפולנית: **Sawicki**; באנגלית: **Savitsky**) הוא שם משפחה פולני. מקור המשפחה יכול להיות ממקומות בשם סאוויצה . נכון לשנת 2014 השם סביצקי מדורג במקום ה-51 בשכיחותו בפולין.

## הערות שוליים

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה פולניים
יעקובובסקי

**יעקובובסקי** (באנגלית:**Jakubowski** או **Yakubovsky** או **Yakubovskiy** או **Yakubovskii** או **Iakubovskii**) הוא שם משפחה סלאבי ממוצא פולני שמשמעותו בנו של יעקב. מקור המשפחה יכול להיות ממקומות הקרויים על שם יעקב בפולין. נכון לשנת 2014 השם יעקובובסקי מדורג במקום ה-44 בשכיחותו בפולין.

## הערות שוליים

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה פולניים
I Blame the World

***I Blame the World*** (בעברית: **אני מאשימה את העולם**) הוא אלבום אולפן השני של הזמרת-יוצרת האמריקאית סשה אלכס סלואן. האלבום יצא לאור ב-13 במאי 2022, על ידי חברת התקליטים RCA רקורדס.

## רקע והכרזה
סלואן מייחסת את היחס הציני וחסר התקווה של השירים שלה באלבומה האחרון לתוצר של המגפה. היא מודה ש"לא יכלה לכתוב על שום דבר אחר", בעיצומו של משבר עולמי. סלואן נזכרת שהייתה מאושרת במערכת היחסים שלה באותה תקופה אבל עדיין חשה מדוכא. רגשות הדיכאון שלה היוו השראה ליצירת "I Blame the World", אבל היא מודה שהיא פחדה לכתוב על הדיכאון שלה. היא נימקה את מילות השיר הקיומיות שלה בכך ש"אנשים כותבים אלבומים שלמים על פרידות, אני יכולה לכתוב אלבום שלם על להיות בדיכאון." היא מקטלגת את האלבום שלה כ"כנה" ו"לא מלאת תקווה". בזמן הכתיבה, היא מספרת שלא נהנתה ממוזיקה והרגישה שהאלבום לא מספיק טוב. היא מרגישה הכי השראה כשהיא חוותה חוויות אותנטיות ופוגשת אנשים חדשים, מה שבקושי היה המקרה במהלך מגפת הקורונה. כמו כן, "I Blame the World" נוצר בהשראת התעניינותו של סלואן בסרטו של נטפליקס "אל תסתכלו למעלה" ו"ניתוק" של אפל TV פלוס. שניהם מציגים נושאים של ריאליזם אכזרי, אובדן שליטה וחוסר תקווה.

על מנת לקדם את האלבום, סלואן ביצעה את "I Blame the World" בתוכנית ג'ימי קימל לייב! ב-26 באפריל 2022.במאי 2022, סלואן שימשה כמופע חימום של ההרכב האמריקאי LANY בסיבוב ההופעות שלהם באוסטרליה וניו זילנד. סלואן יצאה גם לסיבוב הופעות בכורה, התקיים ב-21 ביולי 2022 בשדרה הראשונה במיניאפוליס, והסתיים ב-10 בספטמבר 2022 בנאשוויל, טנסי.

## רשימת רצועות

## היסטוריית יציאות לאור

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי 2022
קטגוריה:אלבומי סשה אלכס סלואן
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי סטיוארט פרייס
קטגוריה:אלבומים שהושפעו בעקבות מגפת הקורונה
קטגוריה:אלבומי חברת RCA רקורדס
תמיד יחכו לך

"**תמיד יחכו לך**" הוא שיר שכתבה, הלחינה וביצעה הזמרת־יוצרת הישראלית לאה שבת. השיר יצא לאור בדצמבר 1996 כסינגל מתוך אלבומה השלישי של שבת, "צל הלב תקין" (1997).

## רקע
לאחר שאלבומה השני של שבת, "גל געגוע", לא זכה להצלחה מסחרית, שבת סיפרה שחברת התקליטים שלה, "NMC", עיכבה אותה כמה שנים בהוצאת תקליט חדש, ועל כן היא ביקשה להשתחרר מהם ונענתה בחיוב. שבת פנתה ל"הד ארצי", אך לאחר שתנאי החוזה שהציעו לה נראו לה קשים מאוד, היא הוציאה לאור את אלבומה השלישי "צל הלב תקין" בהוצאה עצמית (תוך שהמאסטר שייך לה) ו"הד ארצי" היו המפיצים. שבת חברה ליוסי עזר, שהתעקש ששבת תנגן את כל תפקידי הגיטרות באלבום. היא אף כתבה את רוב תפקידי הכלים.

## על השיר
"תמיד יחכו לך" יוּעד במקור לאריק איינשטיין. איינשטיין, שאסף חומרים לאלבום שרצה להקליט, התקשר לשבת וביקש ממנה שיר. "אמרתי לעצמי שאני לא מכירה את אריק, אז מה אכתוב לו?" סיפרה שבת. היא חשבה על השיר "עוף גוזל" וכתבה את "תמיד יחכו לך" בהשראתו, תוך שחשבה על צעירים ישראלים שנוסעים אחרי הצבא לטיול גדול בחו"ל, "וההורים יושבים בבית ודואגים". איינשטיין לא הקליט את השיר בסופו של דבר, והשיר חזר אל שבת, שהקליטה אותו וכללה אותו באלבומהּ "צל הלב תקין".

## תמיד יחכו לך 2023
לאחר פרוץ מלחמת חרבות ברזל, ובמסגרת המאמצים להגברת המוּדעות והפעלת לחץ לשחרור החטופים בהקדם, חברו לאה שבת והמפיק המוזיקלי תומר בירן, בשיתוף עם מטה המשפחות, וחידשו את השיר, שיצא לאור ב־16 בנובמבר 2023. שבת כתבה בית נוסף שמתייחס למצב הקשה שבו שרויים החטופים והמשפחות: "הו ילד, הו ילדה, הסיפור שלנו השתנה, נסדקו השמיים" (שבת ציינה שאלה המילים היחידות שכתבה בהקשר למלחמת חרבות ברזל, והיא העדיפה להלחין מילים של אחרים). את החידוש לשיר ליווה קליפ חדש (במאי:ארז דן), שהורכב כולו מחומרי וידאו ביתיים של החטופים והחטופות.

### ביקורת
מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי העניק לחידוש ציון של 5 כוכבים מתוך 5. הוא כתב: "בכאוס העכשווי, החזרה לשיר הזה נשמעת בין תמימות לאוטופיה, אבל כמה אנחנו זקוקים לשיר הזה, לביצוע החזק של לאה שבת. אלו לא רק המילים. אלו הן הפשטות, האמת הטהורה והעוצמה הפנימית. אצל לאה זה בא נטו מהבטן. [...] יודעת להפוך את הניכור לחום, את המר למתוק, את העצב לחום אנושי בלי רבע מניירה. [...] העיבוד החדש מעצים את שיר הגעגועים המצוין. הסיטואציה – החטופים בעזה, עושה את ההתרגשות גדולה יותר מכל ביצוע אחר שלה. לאה פשוט מצמררת".

## מצעדי פזמונים
השיר הוצג למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' ב־22 בדצמבר 1996 וצעד שלושה שבועות, עד 26 בינואר 1997, אז יצא מהמצעד. בשיאו הגיע למקום ה־16 ב־12 בינואר 1997.

### מיקומי שיא

## משתתפים
* לאה שבת – זמרה, גיטרות, קולות רקע
* משה לוי – קלידים
* אמיתי פריינטא – בס
* מאיר ישראל – תופים
* אורן בלבן – כלי הקשה

### הפקה
* מפיק מוזיקלי – לאה שבת, יוסי עזר
* מעבד – לאה שבת
* טכנאי הקלטה, מיקס – יוסי עזר
* עריכה דיגיטלית – חיים גוזלי

## קישורים חיצוניים

* תמיד יחכו לך 2023, באתר יוטיוב

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:סינגלים מ-2023
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירי מלחמת חרבות ברזל
שזיף הודי

**שזיף הודי** (שם מדעי: *Flacourtia jangomas*, ידוע גם בשם **שזיף הקפה ההודי**או **סקרמבריס**) הוא עץ יער גשם בשפלה ובהר במשפחת הערבתיים. בעבר נכלל במשפחת ה־Flacourtiaceae. הוא גדל באופן נרחב בדרום־מזרח ומזרח אסיה, ובמספר מקומות הוא הגיע כמין פולש. מקורו הפראי אינו ידוע אך משערים כי הוא אסיה הטרופית, על פי רוב כנראה בהודו.

העץ נפוץ מאוד בדרום הודו והוא בעל חשיבות קולינרית ורפואית, במיוחד בקרלה.

## תיאור
### גזע
השזיף ההודי הוא שיח או עץ קטן ונשיר שגדל לגובה של 6–10 מטר. הגזע והענפים הם בדרך כלל חסרי קוצים בעצים ותיקים, אך מוקפים בצפיפות בקוצים עצים פשוטים או מסועפים קהים כשהם צעירים יותר. הקליפה חומה בהירה עד אדומה נחושת עם מרקם מתקלף והעלים ירוקים בהירים וצורתם סגלגלה צרה. העלים והשורשים מכילים טאנין.

### פרחים ופירות
הוא מייצר פרחים ריחניים קטנים לבנים עד ירוקים לבנבן. הפירות העסיסיים יחסית מעוגלים וורודים עד אדום כהה ובערך  רוחב. בשר הפרי צהוב ירקרק.
קובץ:Flacourtia_jangomas_in_a_cup_2.jpeg|טקסט=Close up of F. jangomas fruit|תקריב של F. Jangomas פרי
קובץ:Lubika.jpg|טקסט=Lubika fruit cross section|חתך פרי לוביקה


## אקולוגיה
הצמח נחשב לאחד מהצמחים המארחים העיקריים של זבוב הפירות של קווינסלנד (Bactrocera tryoni).

## שמות נפוצים
* בנגלית: , লুকলুকি
* אסאמי:  (পনিয়ল)
* אנגלית: שזיף קפה הודי, דובדבן חמוץ הודי, רוקאם, שזיף רונאלה, שרמבריס
* הינדי:  (तालिसपत्री), פאני אמלה (पानी आमला)
* מניפורי:  (হৈত্ৰোঈ)
* קונקאני: ג'גומה
* תאילנדית: 
* רוהינגה, צ'יטגונית: 
* סנסקריט: ,  (स्रुववृक्ष)
* Sylheti:  (ꠟꠥꠇꠟꠥꠇꠤ), kulkuli (ꠇꠥꠟꠇꠥꠟꠤ)
* מלאיאלאם:  (ലൂബിക്ക),  (ലൗലോലിക്ക), , 
* טמילית: 
* מיזו: 
* מלאית: 
* Castellano Panama: uva de monte, uvita, guinda.

## שימושים
### במזון
פירות השזיף ההודי נאכלים באופן נרחב ברחבי דרום אסיה, הן טריות והן מבושלות. הם ידועים בטעם החמצמץ והמתון שלהם. הפירות כבושים, מיובשים במלח או מבושלים בקארי הודי. ניתן גם לערבב אותם למיצים או להכין מהם ריבות ומרמלדות שהן פופולריות מאוד בדרום הודו. ריבות שזיפים וחמוצים קפה המיוצרים באופן מסחרי מיוצאות ברחבי העולם על ידי חברות שונות, בעיקר מקראלה.

### כתרופה
ברפואה הפולקלורית של דרום אסיה משתמשים בפירות ובעלים של שזיף הקפה ההודי נגד שלשולים. לפי הדיווחים, עלים יבשים יעילים עבור ברונכיטיס ושורשים אמורים לדכא כאב שיניים. לקליפת ה-Flacourtia jangomas יש מרכיבים אנטי-פטרייתיים ואנטי-בקטריאליים שונים, מה שהופך אותה למרכיב חשוב לכמה תרופות איורוודיות. משחת קליפות טחון משמשת גם לריפוי מחלות נפוצות רבות ביישובי השבטים של מערב גאט.

### העץ
העץ נקצר לפעמים לתעשיית העץ במדינות ההודיות טמיל נאדו, קראלה וקרנטקה. הוא משמש לעיתים קרובות כחלופה זולה יותר לטיק ולעצים יקרים אחרים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו
קטגוריה:ערבתיים
ביג סקוב

**סטיוארט דוויין אשבי ג'וניור** (באנגלית: **.Stewart Duane Ashby Jr**; נולד ב-9 במאי 1973), הידוע גם בשם הבמה שלו **ביג סקוב** (**Big Scoob**), הוא ראפר אמריקאי מקנזס סיטי, מיזורי, שחתום תחת חברת התקליטים סטריינג' מיוזיק.

## קריירה מוזיקלית
### קריירה מוקדמת
יחד עם ילידי קנזס סיטי עמיתיהם טק ניין, Bakarii, Short Nitty ו-Txx Will, הוא הקים את ההרכב 57th Street Rogue Dog Villains, ההרכב הוציא קומץ אלבומים בסוף שנות ה-90 ותחילת שנות ה-2000. עקב אי ההצלחה, עזב סקוב את המוזיקה והתמקד בגידול בנותיו.

### חזרה למוזיקה וחתימה בסטריינג' מיוזיק
לאחר כמה שנים של הפסקה, ביג סקוב שוכנע על ידי טק ניין לחזור לתעשיית המוזיקה. ב-7 בפברואר 2009, הוכרז באתר הרשמי של טק ניין שביג סקוב חתם בחברת התקליטים העצמאית שלו, סטריינג' מיוזיק.

ב-15 בספטמבר 2009, ביג סקוב הוציא לאור את אלבום האולפן הראשון שלו, "Monsterifik", דרך סטריינג' מיוזיק. האלבום שוחרר תחת הסלוגן "Tech N9ne Presents", מה שהופך אותו לאלבום השני שיש לו סלוגן היכרות זה, בעקבות אלבום הבכורה של קריז קליקו. האלבום הגיע למקום ה-67 במצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ.

ב-3 במאי 2011 ביג סקוב הוציא לאור את אלבומו השני, "Damn Fool", באלבום התארחו טק ניין, קריז קליקו, פרדי פוקס, ג'יי רוק ואומנים נוספים. האלבום הגיע למקום ה-49 במצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ של בילבורד ובמקום ה-24 במצעד אלבומי הראפ של בילבורד.

ב-20 בספטמבר 2011, ביג סקוב הוציא את המיני אלבום "No Filter".

בראיון במגזין דה סורס טק ניין ציין כי ביג סקוב כבר לא רצה לעשות עוד פרויקטים כי "הילדים האלה לא מבינים על מה הוא מדבר". עם זאת, הוא עדיין מופיע באלבומים של ראפרים אחרים, כולל האלבומים של טק ניין.

ב-25 במאי 2018 סקוב הוציא לאור את אלבומו הרביעי, "Duality".

## דיסקוגרפיה
### אלבומים

#### עם 57th Street Rogue Dog Villians

### מיני אלבום

### מיקסטייפים

## קישורים חיצוניים
* 
* Myspace של ביג סקוב

## הערות שוליים

קטגוריה:ראפרים אמריקאים
קטגוריה:אמנים אמריקאים הידועים בשם במה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1973
דאהי פורי

**דאהי פורי** (בהינדי: **दही पूरी**) הוא חטיף, אוכל רחוב, הודי הפופולרי במיוחד במדינת מהאראשטרה. המנה היא סוג של צ'אט ומקורה מהעיר מומבאי. המאכל מוגש בקונכיות מיני פורי (פאני פורי), המשמשות גם למנת הפאני פורי עצמה. דאהי פורי ופאני פורי נמכרים לרוב על ידי אותו רוכל רחוב.

## שמות חלופיים
דאהי פורי נקרא גם "דאהי בטטה פורי" או "דאהי סוו פורי". דאהי פירושו יוגורט בהינדי בעוד ש-sev (דבאייל) הוא כמו ורמיצ'לי איטלקי, אך מקמח גראם (קמח חומוס) מטוגן. בטטה היא מילה מראטהית לתפוח אדמה.

## הכנה
שוברים מלמעלה קונכית פורי עגולה, ממלאים אותה במחית תפוחי אדמה או בחימצה מתובלת, הכל מכוסה ביוגורט מוקצף, ומעוטר בזיזים של דבאייל כתוש, מש דאל, רימון ועלי כוסברה קצוצים דק.

## גלריה

קובץ:Savoury_baskets_of_Fun_1.JPG|טקסט=Home made dahi puri|דאהי פורי תוצרת בית
קובץ:Dahi_puri,_Doi_phuchka.jpg|טקסט=A typical serving of dahi puri|מנה טיפוסית של דאהי פורי
קובץ:S._P._D._P.jpg|טקסט=Another style of serving|סגנון הגשה נוסף של המנה


## ראו גם
* פאני פורי
* רגדה פאטיס

## קישורים חיצוניים

* בלפורי 
* פאפרי צ'אט 
* סוו פורי 

## הערות שוליים

קטגוריה:אוכל רחוב
קטגוריה:המטבח ההודי
קטגוריה:המטבח הפקיסטני
Kermit (פרוטוקול)

**קרמיט (Kermit)** הוא פרוטוקול העברת וניהול קבצים ומערכת כלי תקשורת. עיקר השימוש בפרוטוקול היה בעיקר בשנים הראשונות של המחשוב האישי בשנות ה-80. הפרוטוקול מספק יכולות להעברת קבצים, הדמיית מסוף, תכנות סקריפטים והמרת סט תווים על פני חומרות ומערכות הפעלה מגוונות.

## פרטים טכניים
פרוטוקול Kermit תומך בהעברת טקסט וקבצים בינאריים בעזרת חיבור סיריאלי של 8 ביטים או 7 ביטים בתקשורת דו-כיוונית (דופלקס), בצורה בלתי תלויה במערכת ההפעלה או החומרה ולפיכך יכול להיות מיושם במאות פלטפורמות מחשב ומערכות הפעלה שונות. בתקשורת דו כיוונית מלאה (FDX) הפרוטוקל מאפשר שידור חוזר במידת הצורך, מה שמספק יכולת התמודדות עם איבוד מידע. גם בחיבורים של 7 ביטים בלבד הפרוטקול תומך בהעברה יעילה של נתונים המקודדים בתצורה של 8 ביטים. בנוסף, הפרוטוקול כולל תמיכה גם בחיבורים שלא מאפשרים העברת תווי בקרה, בניגוד לפרוטקולים אחרים שצריכים שהחיבור יתמוך בכל התווים האפשריים.

## היסטוריה
בסוף שנות ה-70, למשתמשים במחשבים המרכזיים של אוניברסיטת קולומביה היה מקום אחסון של 35 קילובייט בלבד לאדם. קרמיט פותחה באוניברסיטה במטרה שסטודנטים יכלו להעביר קבצים בין המחשבים המרכזיים של (בעיקר של חברות IBM או DEC) לבין תקליטונים במיקרו-מחשבים שונים ברחבי הקמפוס (למשל Intertec Superbrains שהריץ את מערכת ההפעלה CP/M). בעוד מחשבי IBM השתמשו בעיקר בקוד EBCDIC, מחשבי DEC ומחשבים שהריצו CP/M השתמשו בקוד ASCII, ולפיכך המרה בין שיטות הקידוד הייתה אחד הפיצ'רים המוקדמים ב-Kermit.

אוניברסיטת קולומביה ריכזה פיתוח של מספר גרסאות של Kermit עבור מגוון מחשבים באוניברסיטאות ובמקומות אחרים, והפיצה את התוכנה בחינם. בפרט הגרסה עבור המחשב האישי של IBM הפכה להיות פופולרית במיוחד. ב-1986 הקימה האוניברסיטה את פרויקט Kermit, שהשתלט על הפיתוח והחל לגבות עמלות על שימוש מסחרי, אך שימוש פרטי היה פתוח לכולם.

הפרוטוקול הפך לתקן תקשורת נתונים דה פקטו להעברת קבצים בין מערכות מחשב לא דומות, ובתחילת שנות ה-90 הוא יכול היה להמיר קידודי תווים של מגוון שפות (ובפרט עברית). תוכנת Kermit שימשה במדינות רבות, למשימות שונות - החל ממשימות פשוטות של סטודנטים ועד לפתרון בעיות תאימות בין מערכות שונות בתחנת החלל הבינלאומית. הוא הותאם למגוון רחב של מערכות מחשוב מרכזיות, מיני-מחשבים ומיקרו-מחשבים. גרסאות מאוחרות יותר של כמה מיישומי Kermit תומכים גם בחיבורים רשתיים ולא רק חיבורים סיריאליים.

## שמות זכויות יוצרים
Kermit נקרא על שם קרמיט הצפרדע מהחבובות, באישורה של חברת ג'ים הנסון. עם זאת, נוצרו ראשי תיבות בדיעבד - "*[[PDP|*'K**L10]]'' **E**rror-Free **R**eciprocal **M**icroprocessor **I**nterchange over **T'''TY lines"

Kermit הוא פרוטוקול פתוח - כל אחד יכול לכתוב תוכנה שמתבססת על הפרוטוקול, אבל חלק מהתוכנות וקוד המקור של Kermit הם תחת זכויות יוצרים של אוניברסיטת קולומביה.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:תוכנות תקשורת
קטגוריה:תוכנות שהושקו ב-1981
חוסה ארפה

**חוסה ארפה** (בספרדית: **José Arpa**; 1858–1952) היה צייר אימפרסיוניסטי ממוצא ספרדי שעבד בספרד, מקסיקו וטקסס ונודע בזכות ציורי הנופים שלו. 

## חיים וקריירה
ארפה נולד בקרמונה, ספרד ב-19 בפברואר 1858, למשפחה צנועה. אביו היה סנדלר. הוא גילה כישרון לציור בגיל צעיר ולמד אצל צייר מקומי. בשנת 1868, הוא נשלח לסביליה ללמוד באקדמיה המלכותית לאמנויות יפות. שם עבד כצייר בתים במהלך היום, והשתתף בשיעורי אמנות בערב. מאוחר יותר, הוא למד אצל אדוארדו קאנו במוזיאון לאמנויות יפות של סביליה, שם זכה בפרס רומא שלוש פעמים, מה שאפשר לו ללמוד באקדמיה לאמנויות יפות של רומא.
ממוזער|433x433 פיקסלים|"לאורך הדרך"
בשובו לסביליה, הוא גילה שהצייר הספרדי, מריה פורטוני, עבד גם הוא בסביליה באותו זמן. אף שהם כנראה מעולם לא נפגשו, לפורטוני היה השפעה גדולה על עבודתו של ארפה. בגלל ההשפעה הזו, הוא פיתח העדפה לנושאים ספרדיים טיפוסיים, שבאותו זמן נודעו בספרד כ'קוסטומבריסמו'. הוא נשאר בסביליה במשך תשע שנים, שם יצר ציורים רבים, סקיצות וגם השלים סדרה של עיטורי תקרה בסירקולו מרכנתיל סביליה. 

בסוף 1895 או בתחילת 1896, אז הפך לאמן מבוסס והפליג מספרד לוורה קרוז, מקסיקו ומשם נסע לטקסס. במהלך שנותיו בסן אנטוניו, טקסס, הוא ארגן מחנות ציור בקיץ  והשפיע על ציירים רבים, ובראשם חאבייר גונזלס, אוקטביו מדלין ופורפיריו סלינס.  הוא היה חבר מייסד של "מועדון ספלי הפליז", קבוצת אמנים שכללה גם את ג'וליאן אונדרדונק, רולה טיילור וארנסט רבא. בשנת 1923, ארפה פתח סטודיו ובית ספר לאמנות בסן אנטוניו, טקסס לימד ציור נוף ופורטרט. לעיתים קרובות הוא לקח קבוצות של סטודנטים לאזור הגבעות מסביב לעיר כדי לצייר. ארפה הציג ומכר ציורים בכל אחד מהמקומות שבהם התגורר.

ב-1932 חזר לסביליה שם שהה עד מותו ב-1952, בגיל תשעים וארבע. ציורי קיר של ארפה נתלו בלובי של בניין סן אנטוניו אקספרס-ניוז במרכז העיר סן אנטוניו. ניתן למצוא חלק מציוריו של ארפה באוספים קבועים במוזיאון סן אנטוניו לאמנות, במוזיאון לאמנות מק'ניי ובמוזיאון ההיסטורי של פאנהנדל-פלינס בקניון, טקסס.

הוא צייר בסגנון ריאליסטי, ונודע במיוחד בזכות השימוש שלו בצבעים מבריקים ומומחיותו בלכידת ההשפעות החזותיות של אור השמש. עבודותיו הוצגו רבות;  עשרה מציוריו נמצאים באוסף של מוזיאון סן אנטוניו לאמנות. הוא תואר הן כמזרחן והן כאימפרסיוניסט ספרדי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים ספרדים
קטגוריה:ציירים אימפרסיוניסטים
קטגוריה:ילידי 1858
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-1952
חאבייר גונזלס

**חאבייר גונזלס** (בספרדית: **Xavier Gonzalez**; 1898 – 1993) היה אמן אמריקאי. הוא נולד באלמריה, ספרד. הוא חי בארגנטינה ובמקסיקו במשך זמן מה, ותכנן להיות מהנדס במכרה זהב. ב-1925 היגר לארצות הברית.

## חינוך
ממוזער|343x343 פיקסלים|טיוטה לציור קיר בבית דואר בטקסס,1939
גונזלס החל את לימודיו במכון לאמנות של שיקגו מ-1921 עד 1923, ודודו, חוסה ארפה, למד איתו שם. הוא למד גם באקדמיית סן קרלוס במקסיקו סיטי, וכן בפריז ובמזרח הרחוק. בשנת 1931, גונזלס הפך לאזרח ארצות הברית, וב-1935 הוא התחתן עם האמנית אתל אדוארדס (1914–1999), שהייתה צעירה ממנו בשבע-עשרה שנים וגם סטודנטית שלו ב-Newcomb College. הוא עבד ולמד לעיתים קרובות עם עמית האמן יוליוס וולץ, שהיה השושבין בחתונתו. גונזלס הקדיש את קיר הקנטינה בניוקומב לשימושם של תלמידי האמנות שלו.

### יצירה
עבודותיו של גונזלס הוצגו ברחבי ארצות הברית, בגלריה לאמנות קורקורן, במוזיאון וויטני לאמנות אמריקאית, במוזיאון המטרופוליטן לאמנות. הוא היה ידוע גם בפריז, ונציה, בריסל וטוקיו. הוא לימד אמנות באוניברסיטת טולאן, מוזיאון ברוקלין, אוניברסיטת קייס ווסטרן רזרב ובית הספר לאמנות ניוקומב ממוריאל, והיה מנהל בית הספר לאמנות במכללת סול רוס סטייט למורים באלפין, טקסס. בשנת 1953, הוא נבחר לאקדמיה הלאומית לעיצוב כחבר שותף, ולאחר מכן הפך לאקדמאי מן המניין בשנת 1955. הוא אייר ספר ילדים בשם "מי שראה הכל, האפוס של גילגמש" מאת אניטה פיגלס (1966).

גונזלס מת מלוקמיה ב-1993, בגיל 94, בבית החולים קלווארי בברונקס, ניו יורק.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמנים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי המכון לאמנות של שיקגו
קטגוריה:מהגרים מספרד לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1898
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1993
אתל אדוארדס

**אתל אדוארדס** (באנגלית: **Ethel Edwards**; 1914–1999) הייתה ציירת, אמנית קולאז', מאיירת וציירת קיר אמריקאית. היא ידועה בזכות ציורי הקיר שלה.

### השכלה
בשנת 1933 היא החלה ללמוד בניוקומב קולג' בניו אורלינס, שם למדה אצל חאבייר גונזלס. היא נישאה לגונזלס ב-1936 באלפיין, טקסס, שם ניהל במשך כמה שנים כפר אמנים שפעל בקיצים.

### קריירה
ממוזער|418x418 פיקסלים|טיוטה של ציור הקיר אחר הצהריים בחווה בטקסס

אדוארדס וגונזלס המשיכו את בית הספר לאמנות עד 1936, אז לקח גונזלס חופשה כדי לחיות בצרפת. כשחזרה לאלפיין עם בעלה בסוף 1937, אדוארדס זכתה בתחרות ארצית ליצירת ציור קיר עבור סניף הדואר בלמפסס  שבטקסס. ציור הקיר שיצרה נקרא ״אחר הצהריים בחווה בטקסס״. ב-1942 השלימה ציור קיר, "חיים על האגם", עבור משרד הדואר בלייק פרובידנס, לואיזיאנה.

במהלך שנות מלחמת העולם השנייה אדוארדס וגונזלס עברו לניו יורק, שם לימדו שניהם בליגת הסטודנטים לאמנות, והיא עשתה איורי אופנה עבור המגזינים Town & Country ופורצ'ן. מ-1942 עד 1949, בני הזוג חיו בניו יורק ובילו בקיץ בעיירה וולפליט שבחצי האי קייפ קוד במסצ'וסטס. מאוחר יותר המשיכה אדוארדס לחמד בליגת הסטודנטים לאמנות של ניו יורק ובמרכז לאמנות בשנת 1957 קיבלה אדוארדס מלגת מקדוול.

אדוארדס מתה ב-24 בינואר 1999 בעיר ניו יורק.

מאז 2002 מעניקה ליגת הסטודנטים לאמנות בניו יורק מענק נסיעות על שם חאבייר גונזלס ואתל אדוארדס, שמאפשר לאמנים לנסוע לספרד.

מסמכיה של אדוארדס נשמרים בארכיון לאמנות אמריקאית במכון סמית'סוניאן בוושינגטון די.סי. ציוריה נמצאים באוספים של מוזיאון האמנות האמריקאית של סמית'סוניאן.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי לואיזיאנה
קטגוריה:ניו אורלינס: אישים
קטגוריה:אמניות אמריקאיות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת טוליין
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טוליין
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1914
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1914
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1999
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1999
גלמורגן

**גלמורגן** (באנגלית: **Glamorgan**; בוולשית: **Sir Forgannwg**), או **גלומרגנשייר** (באנגלית: Glamorganshire), הוא אזור בדרום ויילס ומחוז מנהלי לשעבר, אשר כיום מוגדר כאחד משלושה עשר המחוזות ההיסטוריים של ויילס.

לאחר פירוק המחוז בשנת 1974, הוא התפצל לשלושת המחוזות השמורים סאות' גלמורגן, ווסט גלמורגן ומיד גלמורגן (דרום, מערב ומרכז גלמורגן בהתאמה). אלו אורגנו מחדש ב-1996 וכיום אזור גלמורגן מכיל את המחוזות: קארדיף, סוונסי, עמק גלמורגן, ברידג'אנד, ניית' פורט טאלבות, רונד' קינון טף, מרת'ר טידוויל וקרפילי.

## היסטוריה
במקור גלומרגן הייתה ממלכה קטנה מימי הביניים המוקדמת בשם מורגנוּג (Morgannwg), היא נכבשה על ידי הנורמנים במאה ה-11 והפכה לאדונות הנורמנית של גלמורגן. בתקופה זו, האזור הפך לקו עימות בין האדונים הנורמנים לנסיכים הוולשים ומאופיין בריכוז גדול של טירות.

לאחר שנפל תחת השלטון האנגלי באופן רשמי במאה ה-16, גלמורגן הפך למחוז יציב יותר, והחל ניצול של משאבי הטבע באופן הולך וגדל כחלק מהמהפכה התעשייתית. בתחילת המאה ה-19 הפך גלמורגן למחוז המאוכלס והמתועש בוויילס, ואף כונה "כור ההיתוך של המהפכה התעשייתית", שכן הוא הכיל את המרכזים העולמיים של שלוש תעשיות מתכות (ברזל, פלדה ונחושת) בנוסף לתעשיית כריית פחם ענפה.

על פי חוק השלטון המקומי משנת 1972, בוטל המחוז המנהלי של גלמורגן ב-1 באפריל 1974, והמחוז ההיסטורי התפצל לשלושה מחוזות חדשים: מערב גלמורגן, מרכז גלמורגן, ודרום גלמורגן.

## גאוגרפיה
גלמורגן כולל אזורים נפרדים: העמקים התעשייתיים, העמק החקלאי וחצי האי גאוור. המחוזות ההיסטוריים שגבלו בגלומרגן כוללים את ברקנוקשייר (צפון), מונמות'שייר (מזרח), קרמרת'נשייר (מערב), ומדרום הוא גובל בתעלת בריסטול. שטח המחוז ההיסטורי הוא 2,100 ק"מר, והוא הכיל היסטורית את הערים קרדיף (בירת המחוז ומשנת 1955 עיר הבירה של ויילס) ווסוונסי. הנקודה הגבוהה ביותר במחוז היא קרייג אי ל'ין (600 מטרים מעל פני הים), פסגה הממוקמת ליד הכפר ריגוס בעמק קנון.

הנהרות העיקריים העוברים בגלמורגן כוללים את הטף, האלי, האוגמור, הניאת', דולאיס, הטאווה, הרימני (המהווה את הגבול ההיסטורי עם מונמות'שייר), והלוגור (המהווה את הגבול ההיסטורי עם קרמרטנשייר).

## ראו גם
* ממלכת מורגנוג
* הספר הוולשי

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:ויילס: מחוזות
יוליוס וולץ

**יוליוס וולץ** (באנגלית: **Julius ֿWoeltz**; 1911–1956) היה אמן אמריקאי הידוע בציורי הקיר והנופים שלו.

## ביוגרפיה
וולץ נולד בסן אנטוניו, טקסס, שם החל לראשונה את לימודי האמנות שלו אצל חוסה ארפה ולצדו של חאבייר גונזלס. הוא המשיך ללמוד באקדמיה ז'וליאן בצרפת ולאחר מכן במכון לאמנות של שיקגו. בנוסף לציור, הוא עבד כפרופסור לאמנות במכללות ובאוניברסיטאות שונות, כולל אוניברסיטת טקסס באוסטין וסול רוס סטייטצ'רס קולג', שם שימש כמנהל האמנות ב-1932 והחל את תוכנית המושבה לאמנות הקיץ.

במהלך הקריירה שלו, הוא צייר כמה ציורי קיר אזוריים, בעיקר סדרה של ציורי קיר גדולים באלפין, טקסס וכן שישה ציורי קיר עבור משרד הדואר האמריקאי באמרילו, טקסס. ציורי קיר אלה נטו לתאר נופים ופעילויות של האזור שמסביב המתוארים בסגנון האזורי שזכה לפופולריות של תומאס הארט בנטון. הוא בילה בקביעות במקסיקו בלימוד ציורי הקיר שם, ונראה שהוא הושפע מדייגו ריברה וחוסה קלמנטה אורוזקו.

כמה מיצירותיו הוזמנו ומומנו על ידי ה-WPA וה-The Section.  בימי חייו, עבודתו הוצגה בתערוכות רבות, כולל מוזיאון לגיון הכבוד, מוזיאון דאלאס לאמנויות יפות ומ. קנודלר אנד קומפני.

הוא מת בסן אנטוניו, טקסס בשנת 1956 ונקבר בבית הקברות הלאומי פורט סם יוסטון.

## גלריה

 File:Elgin tx post office mural.jpg|חווה בטקסס, ציור קיר
File:Lobby mural- "Cattle loading," by Julius Woeltz at the J. Marvin Jones Federal Building & U.S. Courthouse, Amarillo, Texas LCCN2016648278.tif|חוות בקר, ציור קיר
File:Lobby mural- "Oil," by Julius Woeltz at the J. Marvin Jones Federal Building & U.S. Courthouse, Amarillo, Texas LCCN2016648277.tif|שדה נפט, ציור קיר


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי טקסס
קטגוריה:אמנים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי המכון לאמנות של שיקגו
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1911
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1956
חוקת החירות

**חוקת החירות** (באנגלית: **The Constitution of Liberty**) הוא ספר שנכתב על ידי פרידריך האייק, שפורסם לראשונה ב-1960 בהוצאת אוניברסיטת שיקגו. חוקרים רבים ראו בספר את היצירה החשובה ביותר של האייק. בישראל הספר פורסם ב-2013 על ידי הוצאת המרכז האקדמי שלם בתרגומו של אהרן אמיר.

בעת עבודתו של האייק באוניברסיטת שיקגו בשנות ה-50, הוא התעניין בקשר בין טרנספורמציה חברתית לאופן הצגת הידע המדעי. ב-7 במרץ 1954 ביקש האייק מימון מקרן גוגנהיים עבור מסעותיו לאיטליה וליוון. הוא עשה זאת לא רק למען מחקרו על ג'ון סטיוארט מיל, אלא גם משום שהאמין שביקור באזורים הלא-מתועשים הללו יעזור לו להבין טוב יותר כיצד מסורת ותרבות מתפתחות בחברות חקלאיות. מסעות אלו היה הבסיס לספר "חוקת החירות". האייק סיים לכתוב את הספר במאי 1959, והספר פורסם בפברואר 1960.

בספר זה האייק דן במושגי החירות והחופש, ומדגיש את משמעותם המקורית כהיעדר כפייה על ידי אחרים. בנוסף על כך, האייק דן בהתפתחות המטרות והערכים האנושיים, ומדגיש את חשיבותן של חברות פתוחות שבהן רעיונות חדשים יכולים להיווצר ולהתחרות זה בזה. האייק מסיים באזהרה מפני שליטה מוגזמת ומחנק פוטנציאלי של כוחות ספונטניים החיוניים לקידום חברתי.

"חוקת החירות" הוצב במקום ה-9 ברשימת "100 ספרי העיון הטובים ביותר של המאה העשרים" של המגזין השמרני National Review.
## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי הוצאת שלם
קטגוריה:ספרות פוליטית
גרגורי קריס

**גרגורי יעקוביץ' קריס** (באוקראינית: **Григорій Якович Крісс**; 24 בדצמבר 1940) הוא סייף עבר יהודי-סובייטי יליד אוקראינה. אלוף אולימפי (טוקיו 1964), סגן אלוף אולימפי (מקסיקו סיטי 1968), אלוף עולם (1971), סגן אלוף עולם (1967) ו-5 פעמים אלוף ברית המועצות בדקר אישי. בסך הכל זכה ב-4 מדליות אולימפיות, מהן 1 זהב, 2 כסף ו-1 ארד ב-3 אולימפיאדות וב-7 מדליות מאליפוות עולם, מהן 3 זהב, 3 כסף ו-1 ארד.

## ביוגרפיה
קריס נולד וגדל בקייב, אוקראינה. שרת כקצין ב. בשנים 1963–1973 חבר בנבחרת ברית המועצות בסיף.

### 1964
#### אלוף אולימפי
באולימפיאדת טוקיו זכה במדליית זהב בדקר אישי, לפני ביל הוסקינס מהממלכה המאוחדת וחברו לנבחרת גורם קוסטבה. שלושת הזוכים מהאולימפיאדה הקודמת השתתפו במשחקים אלה.

### 1965
באליפות עולם שנערכה בפריז, צרפת בשנת 1965 זכה במדליית ארד בדקר קבוצתי

### 1966
באליפות עולם שנערכה במוסקבה בשנת 1966 זכה במדליית כסף בדקר קבוצתי

### 1967
#### אלוף עולם
באליפות עולם שנערכה במונטריאול, קנדה בשנת 1967 הוא זכה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בדקר קבוצתי ומדליית כסף בדקר אישי אחרי בן ארצו אלכסיי ניקנצ'יקוב ולפני רודולף טרוסט מאוסטריה.

### 1968
#### סגן אלוף אולימפי
באולימפיאדת מקסיקו סיטי זכה בשתי מדליות כסף בדקר אישי, אחרי יוזו קולצ'ר מהונגריה ולפני ג'אנלואיג'י סאקר מאיטליה ולא הצליח להגן על תוארו ובדקר קבוצתי. לצידו בקבוצה השתתף היהודי יוסף ויטבסקי.

### 1969
באליפות עולם שנערכה בהוואנה, קובה בשנת 1969 הוא זכה במדליית זהב בדקר קבוצתי.

### 1971
#### אלוף עולם אישי
באליפות עולם שנערכה בווינה, אוסטריה בשנת 1971 הוא זכה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בדקר אישי לפני ניקולה גרניירי מאיטליה ורולף אדלינג משוודיה ומדליית כסף בדקר קבוצתי.

### 1972
באולימפיאדת מינכן זכה במדליית ארד בדקר קבוצתי וסיים במקום 11 בדקר אישי.

## הנצחה
ב-1989 ניכנס ליד לאיש הספורט היהודי.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סייפים יהודים סובייטים
קטגוריה:מאמני סיף
קטגוריה:מאמני ספורט סובייטים
קטגוריה:אלופים אולימפיים סובייטים: סיף
קטגוריה:אלופים אולימפיים יהודים
קטגוריה:סייפים באולימפיאדת טוקיו (1964)
קטגוריה:סייפים באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968)
קטגוריה:סייפים באולימפיאדת מינכן (1972)
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת טוקיו (1964)
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968)
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת מינכן (1972)
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1940
דלות ההיסטוריציזם

**דלות ה[[היסטוריציזם]]** (באנגלית: **The Poverty of Historicism**) הוא ספר משנת 1957 מאת הפילוסוף קארל פופר. עיקר הספר עוסק בטענה כי רעיון ההיסטוריציזם מסוכן ופושט רגל.

"דלות ההיסטוריציזם" נכתב לראשונה כמאמר ב-1936, שהומר מאוחר יותר לספר. המאמר נדחה בידי כתב העת שאליו הוגש, והודפס לראשונה בשלושה חלקים בכתב העת אקונומיקה בין השנים 1944-1945. הוא אוגד לספר באיטלקית בשנת 1954, ובצרפתית בשנת 1956, ובשנת 1957 הוצא לאור גרסה מעודכנת ומורחבת באנגלית.

הספר הוקדש "לזכרם של האנשים, הנשים והילדים הרבים מספור, בני כל האמונות, העמים והגזעים שנפלו קרבן לאמונה הפשיסטית והקומוניסטית בחוקים הנחרצים של הייעוד ההיסטורי". שם הספר מתייחס לספר "דלות הפילוסופיה" של קרל מרקס.

הספר זכה לשבחים על ידי הסופר האנטי-קומוניסטי ארתור קסטלר שתיאר כי "ככל הנראה הספר היחיד שיצא לאור השנה שיאריך ימים את המאה".

בישראל הספר פורסם בשנת 2009 על ידי הוצאת שלם. את הספר תרגמה פנינה זייץ, ערך ברק בן נתן ואת המבוא כתב זאב לוי.

## ראו גם
* מהותנות
* גאורג וילהלם פרידריך הגל
* פילוסופיה של ההיסטוריה

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קרל פופר
קטגוריה:חיבורים פילוסופיים
קטגוריה:ספרות פוליטית
קטגוריה:ספרי הוצאת שלם
קטגוריה:ספרי 1944
מריה מזינה

**מריה ולרייבנה מזינה** (ברוסית: **Мария Валерьевна Мазина**; נולדה ב-18 באפריל 1964) היא סייפת יהודייה-רוסייה. אלופה אולימפית (סידני 2000), זוכת מדליית ארד אולימפית (אטלנטה 1996) ואלופת עולם (נים 2001) בדקר קבוצתי ופעמיים זוכת מדליית ארד באליפות עולם (1990 ו-1992) בדקר אישי.

## ביוגרפיה
מזינה נולדה וגדלה במוסקבה. היא החלה להתאמן בסייף מגיל 12. היא חברה בקבוצת מכבי מוסקבה מיום הקמתה בשנת 1995 ועובדת שם כמאמנת סייף.

### 1990
#### מדליית ארד אישית באליפות עולם
באליפות העולם שנערכה בליון, צרפת בשנת 1990 היא זכתה במדליית ארד בדקר אישי.

### 1991
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה בשנת 1991 היא זכתה במדליית ארד בדקר קבוצתי.

### 1992
באליפות העולם שנערכה בהוואנה, קובה בשנת 1992 היא זכתה בפעם השנייה במדליית ארד בדקר אישי.

### 1996
#### מדליית ארד אולימפית
באולימפיאדת אטלנטה היא זכתה במדליית ארד בדקר קבוצתית ביחד עם קרינה אזנוריאן ויוליה גרייבה לאחר ניצחון על הונגריה בתחרות על מדליית הארד, בתוצאה של 45–44. בשלב חצי הגמר נבחרת רוסיה הפסידה לצרפת 39–45 שזכתה במדליית זהב. במדליית כסף זכתה נבחרת איטליה. נוסף לכך, היא סיימה במקום 19 בתחרות דקר אישי, ראשונה מבין הסייפות רוסיות.

### 2000
#### אלופה אולימפית
באולימפיאדת סידני היא זכתה במדליית זהב בדקר קבוצתית ביחד עם טטיאנה לוגנובה ואוקסנה ירמקובה לאחר ניצחון על שווייץ במשחק הגמר, בתוצאה של 45–35. בשלב חצי הגמר נבחרת רוסיה ניצחה את הונגריה בתוצאה של 45–44 (קרינה אזנוריאן השתתפה במקום אוקסנה ירמקובה). נוסף לכך, היא סיימה במקום 11 בתחרות דקר אישי, לאחר הפסד בסיבוב השלישי למרגריטה זלפי מאיטליה (סיימה שביעית) 13–15 וסיימה שנייה מבין הסייפות הרוסיות.

### 2001
בתחרויות המכביה השש-עשרה שנערכו ביולי 2001 היא זכתה במדליית זהב בדקר אישי.
#### אלופת עולם
שלושה חודשים לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה בנים, צרפת בסוף אוקטובר אותה שנה היא זכתה במדליית זהב בדקר קבוצתי.

לאחר שפרשה מתחרויות החלה לאמן סיף. משנת 2015 היא מאמנת את הנבחרת הרוסית.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סייפים רוסים
קטגוריה:סייפות יהודיות
קטגוריה:מאמני סיף
קטגוריה:מאמני ספורט רוסים
קטגוריה:סייפים באולימפיאדת אטלנטה (1996)
קטגוריה:סייפים באולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת אטלנטה (1996)
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1964
יסודות הטוטליטריות

**יסודות ה[[טוטליטריות]]** (באנגלית: **The Origins of Totalitarianism**) שיצא לאור ב-1951, היה היצירה המרכזית הראשונה של חנה ארנדט, שבה היא מתארת ומנתחת את הנאציזם והסטליניזם כתנועות הפוליטיות הטוטליטריות הגדולות של המחצית הראשונה של המאה ה-20.

הספר תורגם לגרמנית ב-1955 ובמהדורה שנייה ב-1958. לאחת המהדורות נוסף פרק שעסק במרד ההונגרי של 1956, אך ב-1958 פורסם כספר נפרד. בישראל הספר פורסם ב-2009 בהוצאת הקיבוץ המאוחד ובתרגומה של עדית זרטל.

הספר "יסודות הטוטליטריות" בנוי משלושה מאמרים: "אנטישמיות", "אימפריאליזם" ו"טוטליטריות". הספר מתאר את התנאים המוקדמים השונים ועלייתה שלאחר מכן של האנטישמיות במרכז, במזרח ובמערב אירופה במחצית הראשונה של המאה ה-19. לאחר מכן הספר בוחן את האימפריאליזם המודרני, מ-1884 ועד תחילת מלחמת העולם הראשונה. הספר עוקב אחר הופעתה של הגזענות כאידאולוגיה, ויישומה המודרני כ"נשק אידאולוגי לאימפריאליזם", על ידי הבורים במהלך הטרק הגדול בתחילת המאה ה-19.

*[[לה מונד]]* מיקם את הספר בין 100 הספרים הטובים ביותר מכל סוג של המאה ה-20, וה-*[[National Review]]* דירג אותו במקום ה-15 ברשימת 100 ספרי העיון הטובים ביותר של המאה. הסופר נורמן פודהורץ טען שהספר השפיע עליו במיוחד.

## לקריאה נוספת

* 
* , (see also The Origins of Totalitarianism and Comparison of Nazism and Stalinism) Full text (1979 edition) on Internet Archive


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי 1951
קטגוריה:ספרות פוליטית
ג'וש בר

**יהושע (ג'וש) בר** הוא קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף וטייס קרב בחיל האוויר הישראלי, מפקד בסיס רמון לשעבר.

## ביוגרפיה
בר התגייס לצה"ל ב-1998 וסיים קורס טיס במגמת קרב. בהמשך, שירת כסמ"ט א' בטייסת 105 ("העקרב"), ולאחר שעבר קורס פיקוד ומטה, מונה לראש מדור עומק א' במחלקת ההתקפה, מחלקה שבהמשך כיהן בה גם כמחליפו של ראש הענף. בשנים 2016–2018 שירת כמפקד טייסת 253. בשנים 2018–2020 שירת כמפקד טייסת 69 ("הפטישים"), ולאחריהם שימש במשך שנתיים ראש מחלקת התקפה בחיל-האוויר.

ב-2022 מונה למפקד בסיס רמון. באפריל 2024 הועלה לדרגת תת-אלוף, לאחר שתקן מפקד בסיס רמון שונה לדרגה זאת. באוגוסט 2024 סיים את תפקידו כמפקד בסיס רמון והוא מיועד להתחיל לימודים במכללה לביטחון לאומי.

ב-12 באוגוסט 2025 מונה לתפקיד ראש להק האוויר.

בר, בוגר מכללת שנקר בהנדסת תעשייה וניהול, נשוי ואב לשלושה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טייסי חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:מפקדי בסיס רמון
קטגוריה:תתי-אלופים בחיל האוויר
קטגוריה:בוגרי מכללת שנקר
קטגוריה:ראשי מחלקת התקפה אווירית
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
ישראל קרויזר

**ישראל קרויזר** (נולד ב-21 בנובמבר 1952) הוא יזם ומהנדס בתחום האנרגיה הסולארית ופעיל חברתי ישראלי.

## ביוגרפיה
קרויזר נולד בשנת 1952 בירושלים, גדל בבית דתי ולמד בישיבת נתיב מאיר. בעל תואר שני בהנדסה מהטכניון.

### קריירה עסקית
בגיל 27, החל לעבוד כמהנדס בחברת לוז הישראלית, שהקימה את תחנת החשמל הסולארית המסחרית הראשונה בעולם, SEGS I, ליד דאגט, קליפורניה, ב-1985. התחנה הוכיחה שהדבר אפשרי טכנית וכלכלית. החברה הובילה את הטכנולוגיה הסולרית המסחרית היחידה בזמנה, פרבולות סולאריות, ובנתה עוד שמונה שדות סולריים בהספק מותקן כולל של 394 מגווט. נכון ל-2021, שתיים מהתחנות עודנה פעילות.

בגיל 31 מונה למהנדס הראשי ובגיל 34 מונה למנכ"ל החברה, שהעסיקה בישראל 500 עובדים, ובשנת 1986 זכה קרויזר לפרס רוטשילד על "יישום של טכנולוגיות חדישות"

ב־1991 לוז פשטה רגל בתקופה בה מחירי הנפט בעולם צנחו וייצור אנרגיה סולארית הפך לא כדאי.

אחרי סגירת לוז קרויזר עבד במשך שנה כמהנדס הראשי של מקורות.
לאחר מכן הקים חברה לייעוץ וניהול פרויקטים של בנה־הפעל־העבר, הקושרים לשפכים, תחנות התפלה ותחנות כוח. במסגרת חברה זו ניהל את הקמת שלב ב' של השפד"ן, מתקני הטיפול בשפכים בלב השרון, נהריה, עכו, רהט ועוד; מתקן הסינון המרכזי של המוביל הארצי במאגר אשכול, מרכז האנרגיה של קריית הממשלה בירושלים ועוד.

ב־2006 הוא הקים עם המשקיע של לוז, ארנולד גולדמן, את ״BrightSource", שפיתחה את תחנות הכוח תרמו־סולאריות בטכנולוגית מגדל שמש. החברה בנתה את תחנת הכוח הסולרית הגדולה בעולם עד כה, באיוונפה שבקליפורניה, בהספק 440 מגווט, וכן את מגדל השמש באשלים, ותחנות כוח נוספות בדובאי ובדרום אפריקה.

ב־2021 פרש מ״BrightSource" עם בנו הבכור גיל ויחד הם הקימו את סולארגיק (SolarGik) העוסקת בפיתוח ושכלול של הטכנולוגיה הסולארית הפוטו־וולטאית. בשנת 2022 נקנתה ע״י סולאראדג' אך שומרת על עצמאות מוחלטת.

## פעילות ציבורית
בשנות השמונים שימש כיו"ר ועד ההורים של בית ספר אופק למחוננים וכ 12 שנה בתור יו"ר ועד ההורים של תיכון הרטמן. לאחר מכן היה חבר בוועד ההורים של תיכון פלך לבנות. 

בשנת 2023 החליט לצאת למאבק עצמאי על חשבונו ברשת החינוך העצמאי החרדית של אגודת ישראל במטרה שהמדינה תפסיק את תקצובה, בניגוד להחלטת הממשלה האוסרת על תקצוב גופים שיש חשש לאיתנותם הפיננסית, שאינם מפוקחים כראוי, שיש בהם אי־סדרים וחשש לביצוע עבירות, וכן שיש חשש שתקציבים שניתנו להם אינם מגיעים ליעדם המקורי. בעקבות המאבק, רשתות החינוך העצמאי ובני יוסף נותקו ממערכות המדינה והחלו לשאת באחריות על ניהולם הכספי. כמו כן, לאחר כ30 שנות תקצוב לפי הוצאה בפועל, בשנת הלימודים תשפ"ו לראשונה מונהג לרשתות (כמו גם לרשת בני יוסף) תקציב נורמטיבי מחייב.

בזמן מלחמת חרבות ברזל, דחף את העיתונאי אבישי בן חיים בהפגנה למען החטופים ליד בית הנשיא.

## חיים אישיים
משתייך לזרם הדתי ליברלי. בגיל 71 חדל לחבוש כיפה בעקבות המחאה נגד הרפורמה המשפטית. נשוי ללני, מתמטיקאית ועורכת לשון, ואב לארבעה. מתגורר בשכונת קטמון בירושלים.

## קישורים חיצוניים
* פרויקט קרויזר - אתר המרכז את הפעילות האקטיביסטית של קרויזר
* 
* 
* 

## הערות שוליים

2024 04
קטגוריה:יזמים ישראלים
קטגוריה:ישראל: אנרגיה סולארית
קטגוריה:מהנדסים ישראלים
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
ג'ודו באולימפיאדת פריז (2024)

**תחרויות ה[[ג'ודו]] ב[[אולימפיאדת פריז (2024)|אולימפיאדת פריז 2024]]** נערכו מ-27 ביולי עד 3 באוגוסט 2024 במוזיאון הגראן פאלה. זו המהדורה ה-15 של תחרויות הג'ודו במשחקים האולימפיים. 386 ג'ודוקא התחרו ב-15 קטגוריות משקל שונות: 7 קטגוריות משקל שונות לגברים, 7 קטגוריות משקל שונות לנשים וקטגוריית נבחרות מעורבות.

## זוכים
### נשים

### גברים

### מעורב

## טבלת המדליות

## ישראל בתחרויות הג'ודו

## ראו גם
* ג'ודו במשחקים האולימפיים

## קישורים חיצוניים
* 
* ענף הג'ודו - אתר הוועד האולימפי הבינלאומי

## הערות שוליים

*
2024
ג'ודו