הס (באפי ציידת הערפדים)

**הס** (באנגלית: **Hush**) הוא הפרק העשירי בעונתה הרביעית של סדרת הדרמה העל-טבעית "באפי ציידת הערפדים" (1997–2003). הפרק נכתב ובוים בידי יוצר הסדרה, ג'וס וידון, ושודר לראשונה בארצות הברית ב-14 בדצמבר 1999 ברשת "The WB". לאחר שקרא ביקורות ששיבחו את הדיאלוגים כאחד המרכיבים המוצלחים ביותר של הסדרה, החליט וידון ליצור פרק שכמעט ואינו כולל דיבור. בסך הכול נשמעים בפרק כ-17 דקות של דיאלוג מתוך 44 דקות אורכו.

במסגרת עלילת הפרק, מגיעה לעיירה קבוצה של יצורים גותיים-אגדתיים המכונים "הג'נטלמנים", אשר גונבים את קולותיהם של התושבים. ללא יכולת לדבר או לצרוח, הופכים הקורבנות לפגיעים במיוחד כאשר הג'נטלמנים עוקרים את לבבותיהם. באפי וחבריה נאלצים לתקשר זה עם זה בדממה מוחלטת, תוך שהם מנסים לגלות מדוע איש אינו יכול לדבר ומי עומד מאחורי רצח תושבי העיירה. במקביל, הם נדרשים למצוא דרכים לבטא את רגשותיהם האישיים, לשמר שליטה עצמית ולמנוע קריסה מוחלטת של הסדר החברתי לנוכח הכאוס המתפשט.

עם שידורו זכה הפרק לשבחים יוצאי דופן מצד מבקרים. זהו הפרק היחיד בכל הסדרה שהיה מועמד לפרס אמי בקטגוריית "התסריט הטוב ביותר לסדרת דרמה", וכן היה מועמד לפרס "הצילום הטוב ביותר בסדרה מצולמת במצלמה בודדת" (מייקל גרשמן). הפרק עוסק בגבולותיה וביתרונותיה של השפה, ובוחן את הפגיעה החברתית והנפשית הנגרמת כאשר התקשורת האנושית מתמוטטת. קבוצת הג'נטלמנים נחשבת לאחת האנטגוניסטים המפחידים ביותר בתולדות הסדרה, והפרק נכלל לעיתים קרובות ברשימות פרקי הטלוויזיה הטובים ביותר של הסדרה.

## עלילה
במהלך הרצאה בקולג', שבה פרופסור וולש דנה בהבדל שבין שפה לתקשורת, באפי חולמת חלום שבו ריילי מנשק אותה. החלום נקטע בידי ילדה צעירה האוחזת בקופסה ייחודית ושרה חרוז מסתורי אודות "הג'נטלמנים". לאחר השיעור באפי וריילי משוחחים וכמעט מתנשקים, אך אינם מצליחים להפסיק לדבר, והסיטואציה נעשית מביכה. באפי מתקשרת לג'יילס ומספרת לו על החלום ועל החרוז המסתורי. במקביל, בעיצומו של ויכוח בין זאנדר לאניה על משמעות הקשר ביניהם, ג'יילס מבקש מזאנדר לאפשר לספייק ללון בביתו, משום שבת-זוגו של ג'יילס, אוליביה, עומדת לבקרו מלונדון למספר ימים.

בינתיים וילו משתתפת במפגש של קבוצת הוויקה בקמפוס, בתקווה לפגוש אחרים המתעניינים בלימוד כישוף, אך מתאכזבת כשהשיחה מתמקדת במכירות אפייה. כשהיא מעלה את נושא הלחשים, היא ננזפת בטענה שהיא מחזקת סטריאוטיפים על מכשפות. אישה ביישנית בקבוצה, טארה מקליי, מנסה לתמוך בהצעתה של וילו אך משתתקת כשהזרקור מופנה אליה.

בלילה, בעוד תושבי סאנידייל ישנים, ערפילים לבנים צפים מפיות האנשים אל מגדל פעמונים, שם הם נאספים בקופסה מחלומה של באפי, לכדי דמויות גותיות-שלדיות עם שיניים מתכתיות וחליפות שחורות ללא רבב. בבוקר מגלות באפי ווילו שאינן מסוגלות לדבר ונבהלות; במהרה מתברר שאיש בעיירה אינו יכול לדבר. החבורה מתכנסת בביתו של ג'יילס, ושם מתברר מן החדשות שסאנידייל "סובלת ממגפת דלקת גרון". באפי וריילי, כל אחד בנפרד, מנסים לשמור על הסדר ברחובות מחשש להתפרצות כאוס. באפי אינה יודעת שריילי הוא סוכן ב"יוזמה" – יחידה ממשלתית למחקר וללכידת שדים – והוא אינו יודע שהיא הקוטלת. הם מחליפים מבט ומתנשקים לראשונה, ואז נפרדים כדי להמשיך במאמציהם.

בלילה הבא עוזבים הג'נטלמנים את מגדל הפעמונים ונסחפים אל העיירה בליווי משרתיהם המעוותים, עטויי כותנות כפייה. הם דופקים על דלתו של סטודנט; כשהוא פותח, הם משתיקים אותו ועוקרים את לבו בעודו מנסה לצרוח. בדירתו של ג'יילס, אוליביה נבהלת כשהיא רואה אחד מן הג'נטלמנים מחוץ לחלון. למחרת, בכיתה בקמפוס, ג'יילס משתמש בשקפים כדי להסביר שהג'נטלמנים גונבים את קולות התושבים כדי שלא יוכלו לצרוח בזמן שהם אוספים לבבות, וכי לפי הפולקלור הם הובסו בעבר באמצעות צעקה של נסיכה – הדרך היחידה להרוג אותם היא קול אנושי חי.

טארה, לבדה, מוצאת לחש שיכול להשיב לעיירה את קולותיה ויוצאת להראותו לווילו. בדרכה לחדרה של וילו היא מועדת, מסתובבת ורואה את הג'נטלמנים מתקרבים אליה. במסדרון המעונות היא דופקת בפאניקה על דלתות שאינן נפתחות, והם מתקרבים בהתמדה. וילו שומעת את הדפיקות, יוצאת מחדרה, וטארה מתנגשת בה; שתיהן ננעלות בחדר כביסה ומנסות לחסום את הדלת במכונת שתייה, אך זו כבדה מדי. וילו, פצועה, מנסה להזיז את המכונה באמצעות טלקינזיס ונכשלת – אך טארה מבינה מה היא עושה. הן אוחזות ידיים, והמכונה נעה במהירות וחוסמת את הדלת.

בסיור, ריילי מבחין בצללים במגדל הפעמונים ויוצא לחקור. באפי נתקלת בשני משרתים, הורגת אחד ורודפת אחר השני. ריילי פורץ אל המגדל ובמהלך הקרב באפי מתנפצת דרך חלון ונלחמת בג'נטלמנים. הוא פונה לתקוף ופוגש את באפי פנים-אל-פנים; היא רואה בו לראשונה סוכן חמוש של "היוזמה". כשמשרת אוחז בה מאחור, באפי מזהה את הקופסה מן החלום ומסמנת בפראות לריילי להשמיד אותה. כשזה קורה, הקולות הגנובים משתחררים. עם השבת קולה, באפי צורחת – וראשי הג'נטלמנים ומשרתיהם מתפוצצים.

למחרת, טארה אומרת לווילו שהיא מיוחדת ובעלת כוח רב. אוליביה אומרת לג'יילס שכעת היא מאמינה לכל מה שסיפר לה על כישוף ועל החושך, אך החוויה הפחידה אותה. ריילי מגיע לחדרה של באפי; השניים מסכימים שהם “חייבים לדבר” – ואז יושבים בדממה.

## הפקה וכתיבה
[190px|ממוזער|ימין|הפרק נכתב ובוים על ידי [ג'וס וידון, יוצר הסדרה, כתגובה לטענות המבקרים כי מקור הצלחת הסדרה בדיאלוגים המהירים והשנונים שלה.]]

המניע של ג'וס וידון ליצירת הפרק היה תגובתו לטענה שלפיה הסיבה המרכזית להצלחת "באפי ציידת הערפדים" היא הדיאלוג. הוא חש כי כבמאי הוא דורך במקום והופך ל"בעל מלאכה שבלוני", המפיק פרקים נוסחתיים. וידון נטה להתמקד יתר על המידה בהיבטים החזותיים של הפקת הסדרה, ואף ננזף בשל כך בידי מנהלי רשת "פוקס" בעונות מוקדמות יותר. לפיכך, כתיבת והפקת הפרק נשענו כמעט לחלוטין על סיפור חזותי ולא על דיבור – אפשרות שווידון מצא מאיימת, מחשש שהצופים ימצאו את הפרק משעמם. בדומה לפרק סיום העונה הרביעית, "Restless", שהתבסס כמעט כולו על רצפי חלום, ולפרק המוזיקלי של העונה השישית "Once More, with Feeling", היה וידון משוכנע כי ייכשל בניסיון להציג את הסדרה באופן כה חריג. בתחילה יועד הפרק להיות זה שבו באפי וריילי מקיימים יחסי מין, ותוכנית זו הרגיעה את וידון משום שסבר שהקהל לא יתנגד לשתיקה בנסיבות כאלה; לבסוף החליט כי מוקדם מדי לכך בעלילה וויתר על הרעיון.

הג'נטלמנים, שכונו בידי תסריטאי הסדרה דאג פטרי "הנבלים הכי מצמררים שעשינו אי-פעם", הושפעו מסיוט ילדות של וידון, שבו שכב במיטה ואליו התקרב יצור מרחף. וידון עיצב אותם כיצורים הלקוחים ממעשיות האחים גרים, מתוך כוונה להפחיד ילדים – מפלצות שעוקרות לבבות של אנשים תוך כדי חיוך. דמויות נוספות כמו נוספרטו, פינהד מ"מעורר השאול" ומונטגומרי ברנז מ"משפחת סימפסון" שימשו מודלים פיזיים לג’נטלמנים. בעיצוב לבושם ונימוסיהם הוויקטוריאניים המהוקצעים, מצא וידון את נימוסם ואצילותם מטרידים במיוחד. שיני המתכת שלהם הושפעו מהמפגש בין התרבות הוויקטוריאנית לשיא העידן התעשייתי, תקופה אותה תפס וידון כ"מצמררת באופן קלאסי". עבור חוקרת "Buffy Studies", רונדה וילקוקס, הג'נטלמנים ומשרתיהם עטויי כותנות הכפייה, המקרטעים, מתנדנדים ומתכופפים בתנועתם, מייצגים את פערי המעמדות והפטריארכיה: הג'נטלמנים, בחליפותיהם הוויקטוריאניות, נעים בקלות ומגשימים את מטרותיהם, בעוד משרתיהם – שאותם כינה וידון "משרתים" – מבצעים את "העבודה המלוכלכת".
[190px|ממוזער|שמאל|צוות השחקנים וההפקה תיארו את מפגישהם עם "הג'נטלמנים" באור-יום באיפור ותלבושת מלאה כ"מפחידים" ו"מצמררים".בתמונה מופיע [דאג ג'ונס, שגילם את הגבוה והראשי שבג'נטלמנים.]]
דאג ג'ונס, קמדן טוי, דון ו. לואיס וצ'ארלי ברמבלי – השחקנים שגילמו את הג'נטלמנים – היו בעלי ניסיון קודם בגילום מפלצות ואף פנטומימאים מקצועיים. הדבר הקנה להם חן אלגנטי, במיוחד בתנועות הידיים. אפקט הריחוף הושג באמצעות תלייתם במנופים עם כבלים (שהוסרו דיגיטלית בשלב הפוסט-פרודקשן) או באמצעות גרירתם על עגלות. חברי הצוות מצאו את השחקנים, באיפור ובתלבושות, למפחידים גם באור יום מלא, ווידון התרשם כל כך מתנועותיהם הפיזיות של הג'נטלמנים עד שהודה בפרשנות ה-DVD שלו כי יחסו הלגלגני כלפי פנטומימאים בכלל "ירד בכ-40%" לאחר צילומי הפרק.

כדמויות חדשות בחבורת הסקובי, טארה מקליי ואוליביה – בת-זוגו של ג'יילס (פינה אורושה) – חסרות ניסיון בהתמודדות עם מפלצות, ונועדו לבטא "פחד ילדותי אמיתי". וילו, לאחר שלוש עונות, קיבלה ביטחון עצמי רב יותר, לאחר שמצאה את מקומה האינטלקטואלי והרגשי בקולג', ולכן כבר לא הפגינה את האימה שאפיינה אותה בעבר; טארה, הביישנית, חסרת הביטחון והבלתי-מורגלת בחוויות מסוג זה, מילאה את החלל שנוצר עם התבגרותה של וילו. לפי מסאי "באפי", פטריק שייד, הפחד של טארה ואוליביה "מגביר את תחושת הפגיעוּת שלנו ובכך הופך את הסצנות הללו למפחידות יותר". וידון ציין שאחת הסצנות האהובות עליו בפרק היא תגובתה המבועתת של אוליביה כאשר ג'נטלמן מרחף ליד חלון הבית ומביט פנימה.

טארה הפכה לדמות חוזרת-קבועה בעונות הרביעית, החמישית והשישית, ולבסוף לבת-זוגה של וילו, במה שנחשב אז ליחסים הלסביים ארוכי-הטווח הראשונים בטלוויזיה האמריקאית. הכותבים החליטו להחליף את סת' גרין, שגילם את אוז – בן-זוגה הליקנתרופי של וילו – לאחר שהודיע כי יעזוב מוקדם בעונה הרביעית. בשלב זה הם לא תכננו שמערכת היחסים בין וילו לטארה תהיה רומנטית, אך לדבריו של וידון, הופעתה והאופי שהביאה אמבר בנסון "הכריעו עבורנו". הכותבים ביקשו לעצב את הסצנה שבה טארה ווילו מזיזות יחד את מכונת השתייה כ"חושנית ורבת-עוצמה", וכ"הצהרה מעצימה מאוד על אהבה – ששני אנשים יחד יכולים להשיג יותר מאשר כל אחד לבדו". ווידון רואה בסצנה זו את אחת "התמונות הרומנטיות ביותר שצילמנו" במהלך הסדרה. הכימיה בין בנסון לאליסון הניגן הייתה כה בולטת, שכבר שני פרקים לאחר תחילת הידידות בין טארה לווילו, לקח וידון את השחקניות לשיחה והודיע להן שהקשר יהפוך לרומנטי בהמשך.

הפרק מהווה מחווה לסרטים האילמים שהוקרנו בבתי קולנוע בליווי מוזיקלי, ו-27 דקות ממנו נטולות דיאלוג לחלוטין. סוגים שונים של מוזיקה משמשים כדי לבטא את מה שאינו נאמר; המוזיקה מתפקדת כמספר. במהלך המצגת של ג'יילס באמצעות שקפים, מושמע קטע מוקלט של "" מאת קאמי סן-סנס. נושא אהבתם של באפי וריילי מוצגת לראשונה כאשר הם מתנשקים בפרק זה. היצירה, מאת כריסטוף בק – מלחין קבוע של הסדרה – מצאה חן בעיני וידון אף יותר מנושא האהבה של באפי ואנג'ל. הוא ראה בה בוגרת יותר, אך גם מוזרה ונוגה יותר – רמז לכיוון שאליו תתפתח מערכת היחסים בין באפי לריילי.

## ניתוח נושאים ותמות
### שפה
הפרק עוסק בסוגיות הנוגעות לגבולותיה וליתרונותיה של השפה והתקשורת. במהלך המערכה הראשונה של הפרק מוצגות הדמויות כמי שמוצפות בשפה שנעשה בה שימוש שגוי, המשמשת כרעש רקע, או כאמצעי להתחמקות מן האמת. רבות מן השיחות בין הדמויות – גם כאלה שלכאורה אינן משמעותיות לעלילת הפרק או להיסטוריה הכוללת של הסדרה – עוסקות בדרך זו או אחרת בהיבטים שונים או בצורות מגוונות של תקשורת. וידון ציין כי לא היה מודע עד כמה נושא זה נעשה "קוהרנטי באופן בלתי-נמנע" עד לאחר שהשלים את כתיבת התסריט.

באפי וריילי אינם מסוגלים לפעול בהתאם למשיכתם ההדדית משום שאינם מצליחים להפסיק לפטפט – בעיקר כדי להסתיר זה מזה את זהותם האמיתית, אך גם כדי להימנע מקרבה רגשית עמוקה יותר. זאנדר אינו מסוגל, או אינו מוכן, לבטא מה אניה מייצגת עבורו, ואילו אניה, שעדיין זרה לאינטראקציות עם בני אדם, משתמשת בשפה בוטה ולעיתים גסה, המרחיקה אותה משאר הדמויות. ג'יילס משתוקק נואשות לכך שהאחרים יפסיקו לדבר. וילו רואה בנשים מקבוצת הוויקה קלות-דעת וחסרות-היגיון, ובהמשך מתלוננת בפני באפי:  שיחות-דמה אלו הן מה שמכנות מסאיות "באפי" אליס ג'נקינס וסוזן סטיוארט "פעולות לוקוציונריות": שפה שנבנית כבעלת משמעות, אך אינה יוצרת מעורבות ממשית מצד המאזין.

כאשר הדמויות ניצבות לבסוף מול אובדן הדיבור, הן מצליחות לבטא בקלות את רגשותיהן. באפי וריילי, לאחר סדרה של תנועות גבות ושאלות הנאמרות ללא-קול, מצליחים להתנשק בספונטניות. פעולותיו של זאנדר מכוונות בבירור להגנה על אניה ולהענשת ספייק על שפגע בה, ובה בעת, בתוך רגעים ספורים, נעלמות ספקותיה של אניה באשר לרגשותיו של זאנדר כלפיה והיא שבה להפגין כלפיו חיבה מיידית. טארה, שהייתה משותקת מבושה בעת שדיברה בפגישת הוויקה, מבטאת בקלות אומץ כאשר היא נוגעת בווילו, וילו מבינה כי מצאה סוף-סוף מישהי שמבינה ומשתפת את מה שחיפשה.

בהיעדר יכולת הדיבור, פונים חברי חבורת הסקובי למחוות גוף או לכתיבה. אי-הבנות הומוריסטיות נוצרות כתוצאה ממחוות אלו, למשל כאשר באפי מחקה נעיצת יתד – כמעין הריגת ערפד – קרוב מדי לאזור האגן שלה, דבר שגורם לחבורה לחשוב שהיא מציעה אוננות כדרך להיפטר מן הג'נטלמנים. במגדל הפעמונים, בזמן שבאפי וריילי נלחמים בג'נטלמנים, באפי מסמנת לריילי שעליו לנפץ את הקופסה מן החלום שלה. הוא מפרש זאת שלא כהלכה, שובר צנצנת סמוכה, מביט למעלה ומחייך, בציפייה לאישורה של באפי. גסות התנועות של הדמויות עומדת בניגוד ישיר לאלגנטיות של הג'נטלמנים, המתקשרים בקלות באמצעות מחוות ואותות חזותיים אחרים. תקשורתם פשוטה וישירה: הנהונים, הטיות ראש ותנועות ידיים משיגים במדויק את מטרותיהם. לעומת זאת, חבורת הסקובי מבולבלת ומשיגה את ההפך ממה שהתכוונה. כאשר נשלל מהם הדיבור, נשללת מהם גם היכולת לפעול, והם נותרים חסרי-אונים ואינם יודעים כיצד להילחם בג'נטלמנים. לטענת ג'נקינס וסטיוארט, חלק מן האימה שמעוררת הופעתם של הג'נטלמנים נובע מן הדממה, ההופכת את תושבי סאנידייל לחסרי ישע ולקורבנות קלים.

ג'נקינס וסטיוארט טוענות כי באמצעות אובדן הדיבור, התקשורת במהלך הפרק עוברת טרנספורמציה מן הלוקוציונרי חסר-המשמעות אל הפרלוקוציונרי – פעולות שבאמצעותן רעיונות מתורגמים מיידית למשמעות ולמעשה. הצרחה שמשמיעה באפי כדי להשמיד את הג'נטלמנים נושאת השלכות הרסניות עבורם, אף שאין לה משמעות לשונית ממשית. גם עצם כתיבת מספר החדר של וילו בידי טארה, לפני יציאתה לחדרה, מהווה אקט תקשורתי: היא מבטאת בכך שטארה חושבת על וילו ומבקשת למצוא אותה. פעולה זו מאשרת הן לטארה עצמה והן לקהל הצופים כי היא מגלה עניין רומנטי בווילו.
### קהילה
אף שסאנידייל הייתה מאז ומתמיד מורגלת בשדים ובמפלצות שאכלסו את העיר וניזונו מתושביה, בפרק זה דווקא המוסכמות החברתיות הן שמתערערות באופן קיצוני עקב הדממה הבלתי-מוסברת, עד כדי כאוס משמעותי – שמצדיקה את יציאתם הן של ריילי והן של באפי לסיורים לצורך שמירת הסדר. באפי ווילו צועדות ברחוב מוכר, שלובות זרועות וקלות להיבהל, ורואות בנק סגור ואנשים רצים אל חנות משקאות חריפים שנותרה פתוחה. קריסת הסדר מובילה גם להתלהטות דתית פתאומית: קבוצת אנשים מתכנסת ברחוב לקרוא בתנ"ך (על שלט נכתב "התגלות ט"ו, א'" – רמז לשבעת המלאכים ושבע המכות, כשם שיש שבעה ג'נטלמנים, לפי החוקרת ניקי סטפורד.) במקביל מתעוררת יזמות קפיטליסטית אופורטוניסטית בדמות אדם המוכר לוחות מחיקים במחיר מופרז.

לדברי פטריק שֵייד (בהסתמך על הסוציולוג ג'ורג' הרברט מיד), קהילה מורכבת ממוסדות כגון שפה, דת וכלכלה. כאשר מוסד אחד נעלם, תושבי סאנידייל מתחילים להישען ביתר-שאת על המוסדות האחרים. עם זאת, ברוב המקרים, האינדיבידואלים נותרים מבודדים זה מזה במהלך הדממה. אפילו חבורת הסקובי חווה זעזוע בקשריה, שכן חבריה אינם יכולים עוד להשתמש בהומור השנון ובדיאלוג המהיר שאפיינו אותם כקבוצה. בהיעדר שפה משותפת להישען עליה, נאלצים חברי הסקובי להסתמך על ההיסטוריה המשותפת שלהם כדי להתאושש ולהצליח לפעול נגד הג'נטלמנים.

הפתרון לבדידות ולחוסר היעילות הללו הוא הדיבור עצמו: השבת הקולות לתושבי סאנידייל. שֵייד מציין כי היבט זה מעניק לפרק גוון פוליטי. נואל מארי מ-"The A.V. Club" כתב כי הדממה שמטילים הג'נטלמנים משמשת מטאפורה לאופן שבו הרוע מתפשט:  דמויות סמכות בסדרה, כגון מנהל בית-הספר, לשכת ראש העיר ומשטרת סאנידייל, מסייעות שוב ושוב לרוע האנדמי של העיר או בוחרות שלא לשמוע עליו כלל. במהלך הפרק, בדירתו של ג'יילס, מאזינים חברי הסקובי לשדר חדשות המדווח כי הרשויות מייחסות את הדממה לתקלה בחיסון נגד שפעת שגרמה לדלקת גרון המונית. וילקוקס כתבה על כך: 

### אגדות-עם
[230px|ממוזער|שמאל|כתיבת ויצירת דמויות "הג'נטלמנים" הושפעה מה[מעשיות האחים גרים|מעשיות שקובצו על ידי האחים גרים.]]
שני פרקים נוספים בקאנון של "באפי ציידת הערפדים" מבוססים גם הם, או כוללים יסודות, של אגדות-עם: הפרק "Killed by Death", שבו רק ילדים חולים מסוגלים לראות שד השואב את חייהם; והפרק "Gingerbread", שבו שד לובש את דמויותיהם של הנזל וגרטל ויוצר בהלת מוסר בסאנידייל. הפרק מושווה לעיתים קרובות לפרקים אלו, מאחר שהם חולקים מרכיבים דומים. וידון התכוון שהג'נטלמנים יהיו מפלצות בהשפעת האחים גרים, כאשר ג'יילס ממלא את תפקיד "הזקן החכם", באפי היא "הנסיכה", וטארה היא "הילדה הקטנה המשוטטת ביער". עם זאת, בגרסה זו באפי היא נסיכה הרפתקנית, והצרחה שלה היא שמצילה את העיר. ג'וס וידון ציין בפרשנות ה-DVD כי הצרחה עצמה דובבה למעשה על ידי שחקנית אחרת. במקום להיות "", באפי מתפקדת כגיבורה: היא פורצת דרך חלון אטום בלוחות בעזרת מגדל הפעמונים, תופסת חבל ומתנדנדת לרוחב החדר במטרה להרוג אחד ממשרתי הג'נטלמנים באמצעות ניגוח חזהו ברגליה.

בפרקים רבים של "באפי", הבנת הסיבה להופעתו של הרוע היא מרכיב מרכזי בידיעה כיצד להילחם בו; אולם בפרק זה הסיבות לבואם של הג'נטלמנים ולצורך שלהם ליטול שבעה לבבות אנושיים אינן מוסברות במפורש – הם פשוט שם. לפי השקפים שמציג ג'יילס, הם יכולים להופיע בכל עיר. מספר חוקרי "באפי" טוענים כי בפרק ניכר יסוד מיני הדומה לזה המופיע באגדות-עם קלאסיות. באפי נוהגת לחלום חלומות נבואיים, ובחלום כזה היא רואה לראשונה אחד מן הג'נטלמנים; היא מבחינה בהבזק מפניו בדיוק כאשר ריילי נוגע בכתפה. באפי קיימה יחסי מין עד לאותו שלב רק פעמיים: עם הערפד אנג'ל, שאיבד את נשמתו בעקבות המעשה, ועם הפלייבוי פארקר אברמס. ריילי שונה משניהם באופן מובהק, ולפי החוקרים, החרדה של באפי מפני אינטימיות עמו היא שמזמינה את הג'נטלמנים לסאנידייל – או מיוצגת על-ידם. הג'נטלמנים רוצחים באמצעות פתיחת בית החזה והוצאת הלב, מעשים בעלי אופי חודרני. בחלומה של באפי אומר ריילי: “אם אנשק אותך, השמש תשקע”, וכאשר הוא עושה זאת – הלילה יורד מיד, כאילו באפי חצתה סף. נשיקתו של ריילי יוצרת אינטימיות פיזית ורגשית, אך גם פותחת שער לידיעה מנטלית ואינטואיטיבית: בפרק זה באפי מגלה את תפקידו הסודי של ריילי כחבר ב"יוזמה". דימוי הסף שב ומופיע כאשר טארה ווילו חוסמות יחד את הדלת במאמץ משותף, וכך מונעות מן הג'נטלמנים להיכנס.

## ביקורות
בעת שידורו המקורי של הפרק בארצות הברית, ב-14 בדצמבר 1999, הוא זכה למדד נילסן של 4.1 ולנתח צפייה של 7, כלומר כ-4.1% מכלל משקי הבית המחזיקים בטלוויזיה, ו-7% ממשקי הבית שצפו בטלוויזיה באותו זמן, היו מכוונים לפרק. הפרק דורג במקום החמישי במשבצת השידור שלו ובמקום ה-93 מבין תוכניות הטלוויזיה המשודרות באותו שבוע, בין 13 ל-19 בדצמבר 1999. זה היה המשדר הנצפה ביותר של רשת "The WB" באותו ערב, והשני הנצפה ביותר באותו שבוע, אחרי "הרקיע השביעי".

הפרק זכה לשבחים רבים עם שידורו, לא רק בשל האומץ שבהצגת שתיקות ממושכות לצופים, אלא גם בזכות האימה שמעוררים הג'נטלמנים. רוברט ביאנקו מ-"USA Today" כתב:  בעיתונים "Racine Journal Times" ו-"Ottawa Citizen", כתב צ'אק בארני:  אלן ספינוול מ-"The Star-Ledger" כינה את הפרק “נועז להפליא”, והסביר כי 

באופן דומה, דייוויד ביאנקולי מ-"New York Daily News" קבע כי הפרק הוא "הישג אדיר, ועוד ניצחון יצירתי לסדרה מוערכת בחסר במידה קיצונית". בריאן קורטיס מעיתון "Sunday Age" האוסטרלי הסכים וכתב כי הפרק הוא “שנון, כתוב היטב ובוים בברק… באפי במיטבה”. רוברט הנקס מ-"The Independent" בבריטניה כתב כי  בהפקת הפרק. נואל מארי מ-"The A.V. Club" כינה את הפרק  הפרק נכלל גם ברשימת "13 הסרטים או תוכניות הטלוויזיה המפחידים ביותר" של "Salon.com", כאשר סטפני זצ'ארק הסבירה כי הפרק 

"הס" היה הפרק היחיד בכל הסדרה שהיה מועמד לפרס אמי בקטגוריית "התסריט הטוב ביותר לסדרת דרמה". הוא גם היה מועמד לפרס גילדת התסריטאים של אמריקה. גם לאחר סיום הסדרה בשנת 2003 המשיך הפרק לזכות לשבחים. ליסה רוזן מ"לוס אנג'לס טיימס" כתבה כי מדובר ב"אחת השעות המפחידות ביותר שנראו בטלוויזיה". "Smashing Magazine" מנה את "הס" בין עשרת פרקי הטלוויזיה שמעוררים השראה ליצירתיות. קית' מקדאפי מ-"TV Squad" הגדיר אותו כפרק הטוב ביותר בסדרה כולה, וכתב:  אתר "TV.com" דירג אותו כפרק הרביעי המפחיד ביותר בתולדות הטלוויזיה. "Screen Rant" כינה אותו 

ג'ארט ויזלמן מ"ניו יורק פוסט" כלל את הסצנה שבה באפי מחקה דקירת ערפד בג'נטלמנים, ואת אי-ההבנות הקומיות של שאר הדמויות, בין חמשת רגעי "באפי" הטובים ביותר, תוך שבח מיוחד למשחק הקומי של שרה מישל גלר. ניקי סטפורד, מחברת "Bite Me! The Unofficial Guide to Buffy the Vampire Slayer", כתבה כי הפרק הוא "מטלטל" ו"אחת השעות הטובות ביותר שנראו בטלוויזיה אי־פעם". עבור חוקרת "באפי" רוז קאבניי, הסיבה המרכזית להצלחת הפרק הייתה יכולות המשחק של חברי הצוות השחקנים הראשי. פרק זה הוא האהוב ביותר על אליסון הניגן (וילו) מכל פרקי הסדרה, והמפחיד ביותר עבור ניקולס ברנדון (זאנדר). התסריטאית ג'יין אספנסון ציינה כי הפרק "הגדיר מחדש מה פרק טלוויזיה יכול לעשות".

אתר "Vox", שדירג את הפרק במקום השלישי מתוך כל 144 פרקי הסדרה ברשימת “מהגרוע לטוב”, כתב לכבוד חגיגות 20 שנה ל"באפי": 

## לקריאה נוספת

## קישורים חיצוניים

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:פרקי טלוויזיה: באפי ציידת הערפדים
קטגוריה:יצירות משנת 1999