ישראל כ"ץ (הליכוד)

[ממוזער|ישראל כ"ץ בפגישה עם שר החוץ היווני [ניקוס דנדיאס, אוקטובר 2019]]
[ממוזער|ישראל כ"ץ בפגישה עם [ריק פרי בשגרירות ארצות הברית בישראל בירושלים, יולי 2019]]
[ממוזער|ישראל כ"ץ בפגישה עם אנדרו ר' ווילר , מנהל [הסוכנות להגנת הסביבה של ארצות הברית, נובמבר 2019]]
[ממוזער|ישראל כ"ץ עם [ג'ייסון דב גרינבלט. מאחור יואב מרדכי, אוגוסט 2017]]
**ישראל כ"ץ** (נכתב גם **כץ**; נולד ב-21 בספטמבר 1955, ה' בתשרי ה'תשט"ז) הוא פוליטיקאי ישראלי המכהן כשר הביטחון מטעם מפלגת הליכוד. כיהן כשר החוץ, שר האנרגיה, שר האוצר, שר התחבורה, שר החקלאות והשר לענייני מודיעין. הוא חבר הכנסת מטעם מפלגת הליכוד החל מ-1998.

## ביוגרפיה
### שירות צבאי ולימודים
נולד ב-21 בספטמבר 1955 באשקלון למאיר כ"ץ ומלכה (נירה) לבית דויטש, ניצולי השואה שעלו מחבל מרמורש שברומניה. האם נולדה בצפון מרמורש שהיה חלק מצ'כוסלובקיה והאב היה יליד מרמורש ולמד בישיבה של חסידות סאטמר. שני ההורים איבדו את רוב משפחותיהם במחנות ההשמדה בשואה. כץ גדל במושב כפר אחים, שם הכיר את בני גנץ. בנעוריו למד בישיבה התיכונית "אור עציון" בראשות הרב חיים דרוקמן, וכיום שומר על אורח חיים מסורתי. בנובמבר 1973 התגייס לצה"ל, התנדב לצנחנים ושובץ בגדוד 890. עבר מסלול הכשרה כלוחם ובהמשך עבר קורס מ"כים חי"ר. לאחר קורס קציני חי"ר שב לחטיבה ושירת כמפקד מחלקה, והגיע לדרגת סרן. שירת כקצין במילואים במלחמת לבנון הראשונה.

בעל תואר ראשון במדע המדינה וביחסים בין-לאומיים מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים. במהלך לימודיו, ביוני 1980 נבחר ליו"ר אגודת הסטודנטים באוניברסיטה העברית במסגרת תא הסטודנטים "קסט"ל" ("קבוצת סטודנטים לאומיים"); מסגרת פוליטית, שאיגדה פעילים ממפלגות הימין "תנועת החרות" ו"התחיה", בהם צחי הנגבי ואביגדור ליברמן. הוא שימש בתפקיד עד דצמבר 1981. ב-1982 שימש למשך שנה כיושב ראש התאחדות הסטודנטים הארצית.

יחד עם צחי הנגבי נאבק במה שהם כינו "אלימות והסתה נגד מדינת ישראל על ידי הסטודנטים הערבים בקמפוסים". בין השאר במהלך דיון באוניברסיטה כ"ץ חטף את המיקרופון מידי הדיקן, דבר שהביא לעימות עם רקטור האוניברסיטה גדעון שפסקי. כן פיזר הפגנה של סטודנטים ערבים באמצעות שרשראות ברזל. בעקבות תקרית זו הוגש נגדו כתב אישום, והוא נידון לחמישה וחצי חודשי מאסר על תנאי. בנוסף הועמד כ"ץ לדין משמעתי, וזוכה על ידי ועדת המשמעת של האוניברסיטה בראשות הפרופסור גבריאלה שלו. בהמשך כלא את רקטור האוניברסיטה רפאל משולם בחדרו, במחאה על החלטתו להאריך את הלימודים גם בתקופת חופשת הסמסטר במרץ 1981. בעקבות זאת הורחק מהלימודים למשך שנה. במאי 1982 הורחק לשנה נוספת, עקב הרשעתו בפלילים על תקרית שרשראות הברזל; עקב כך סיים את לימודיו רק בשנת 1984 וקיבל את התואר רק ב-1987, לאחר שהגיש את עבודת הגמר שלו באיחור רב.

עם סיום תפקידו כיו"ר התאחדות הסטודנטים הארצית, הקים את התנועה החוץ פרלמנטרית צלי"ל - צעירים למען ישראל, שפעלה נגד סרבנות השירות במלחמת לבנון הראשונה, במשותף עם הרמטכ״ל לשעבר רפאל איתן. באותה תקופה הפך מקורב לאריאל שרון וסייע לו ב על הנהגת התנועה, לקראת הבחירות לכנסת האחת עשרה ביולי 1984, בהן הגיע שרון במפתיע למקום השני בהפרש קטן בלבד מיצחק שמיר.

### שנים ראשונות בליכוד
בשנת 1985 התחרה על תפקיד יושב ראש צעירי חרות בתמיכת אריאל שרון אך הפסיד, בהפרש של 26 קולות, למיכאל רצון שנתמך על ידי יצחק שמיר, משה ארנס ודוד לוי.

אחרי הדחת שרון ממשרת שר הביטחון בעקבות המלצות ועדת כהן הקים את מחנה שרון בליכוד, והוביל את החזרת שרון למרכז הפעילות הפוליטית בליכוד. בהמשך שימש כעוזרו של שרון במשרד התעשייה והמסחר עד לשנת 1988, ובמסגרת זו סייע בקידום אזורי תעשייה ומסחר ברחבי המדינה, ובמבצע לפיקוח מחירים, במסגרת המדיניות לבלימת האינפלציה, והיה חבר בדירקטוריון החברה הממשלתית כימיקלים לישראל. בהמשך מונה לסמנכ"ל המשרד. בשנת 1988 הוגש נגדו כתב אישום על נהיגה בעת שלילה ושידול נהג של משרד התעשייה והמסחר להעיד במשטרה עדות שקר על נסיבות תאונה שגרמה נזק לרכב של המשרד, כדי להסתיר את העובדה שהוא נהג ברכב. ביולי 1990 הורשע במסגרת הסדר טיעון שכלל הודאה בנהיגה בפסילה ומחיקת סעיפי המרמה והפרת אמונים מכתב האישום.

לקראת הבחירות לכנסת השתים עשרה ב-1988 שימש כראש מטה המבצעים המיוחדים בליכוד והוביל מאות אלפי ישראלים לסיורי הדרכה ביהודה ושומרון, במסגרת ״מבצע חיים״, ובכך תרם, לטענתו, לניצחון הליכוד בבחירות. הוא התמודד על מקום ברשימת הליכוד לכנסת מטעם תנועת החרות. הוא נבחר להכלל ברשימת ה-35, אולם לא נבחר בשביעיות ונכלל בעשיריה החמישית של רשימת הליכוד לכנסת. לקראת הבחירות התפטר מתפקידו במשרד התעשייה, אולם מכיוון שהליכוד קיבלה רק 40 מנדטים הוא לא נכנס לכנסת. כ"ץ נותר מחוץ למעגל העשייה הציבורי וחיפש תפקיד בקרב שרי הליכוד. הוא פנה לתחום העסקי והקים חברה בתחומי כח אדם והשמת עובדים, אשר בין יתר פעולותיה, ייבאה עובדים זרים לישראל.

### בכנסת ובממשלה
בבחירות לכנסת ה-14 הוצב במקום ה-34 ברשימה המשותפת של הליכוד, גשר וצומת. בנובמבר 1998 נכנס לכנסת במקום אהוד אולמרט, כשזה נבחר לראשות עיריית ירושלים. היה חבר בוועדת הכנסת, ועדת הכספים, ועדת החוץ והביטחון וועדת חוקה, חוק ומשפט. שימש כנשיא ועידת הליכוד. לאחר הבחירות לכנסת ה-16 מונה ב-28 בפברואר 2003 לשר החקלאות.

ב-19 בדצמבר 2005, לאחר שאריאל שרון פרש מהליכוד ועבר לקדימה, התמודד על תפקיד יו"ר הליכוד ומועמדה לראשות הממשלה, אך זכה לאחוזי תמיכה בודדים בלבד. ב-14 בינואר 2006 פרש מהממשלה יחד עם שאר חברי סיעתו. בבחירות לכנסת ה-17 נבחר במקום ה-12 ברשימת הליכוד, וכיהן כחבר בוועדת הכספים, ובוועדת הפנים והגנת הסביבה. בבחירות לכנסת ה-18 הוצב במקום ה-11 ברשימת הליכוד ונבחר לכהונה נוספת. עם הקמת הממשלה ה-32 מונה לשר התחבורה. בבחירות לכנסת ה-19 נבחר למקום ה-4 ברשימת הליכוד, הוצב במקום ה-8 ברשימת הליכוד - ישראל ביתנו ונבחר שוב. לקראת הבחירות לכנסת ה-20 זכה כ"ץ במקום השלישי ברשימת הליכוד לכנסת ולפיכך למקום הרביעי ברשימה הארצית.

נבחר פעמיים לנשיא ועידת הליכוד ופעמיים כיו״ר מזכירות הליכוד: בפעם הראשונה ב-2004, כאשר גבר על אברהם הירשזון ומיכאל רצון, ובפעם השנייה ב-2013, כאשר גבר על מירי רגב ברוב מכריע, למרות התייצבות רבים משרי הליכוד לצידה, תפקיד בו הוא משמש עד היום.

במסגרת תפקידיו אלה, הוביל להחלטה על קיום משאל בקרב מתפקדי הליכוד בנושא ההתנתקות, בו הושג רוב נגד התוכנית (כ"ץ עצמו הצביע בעד ההתנתקות), ולשינוים ורפורמות במפלגה, בחיזוק הדמוקרטיה הפנימית (ועידת הליכוד 1997), בהגדלת הייצוג לנציגי הפריפריה והשכונות, הנשים והצעירים ברשימה לכנסת, ובהסדרת כללי מינהל תקין לניהול המפלגה.

## תפקידי שר
### שר החקלאות (2003–2006)
לאחר הבחירות לכנסת ה-16 מונה ב-28 בפברואר 2003 לשר החקלאות.
בזמן כהונתו נערכו רפורמות בכל מועצות הייצור, בהן איחוד מועצת הירקות, מועצת הפירות, מועצת הפרחים ומועצת ההדרים למועצה אחת בשם מועצת הצמחים. מטרת האיחוד הייתה לחסוך כספים ולשפר את השירות לחקלאי. צעדים אלו, שנערכו חרף התנגדות ארגוני החקלאים הובילו בין היתר להוזלת היטלים, וצמצום מדיניות "פינוי העודפים" תוך הפנייתם לייצוא, דבר אשר תרם להגדלת הייצוא החקלאי מישראל ולהגדלת מתח הרווחים של החקלאים בשל האטרקטיביות של האירו והדולר. בנוסף, הביא לאישור הממשלה את התוכנית לפיתוח רמת הגולן, לחיזוק ההתיישבות הכפרית בגולן והביא, ביחד עם שר האוצר, בנימין נתניהו, את תוכנית הסיוע המיוחד לבקעת הירדן.

במאי 2007 פרסם מבקר המדינה ביקורת על שבשנת 2003, שר האוצר בנימין נתניהו ושר החקלאות ישראל כ"ץ מינו את איש העסקים רן קרול ליו"ר הוועדה הציבורית לבחינת הפיקוח על מחירי החלב, בניגוד להחלטת הממשלה שליו"ר ימונה נציג מהאקדמיה. בנוסף, המבקר כתב שבניגוד להחלטת הממשלה נציג ציבור בעל רקע בתחום החלב לא מונה כחבר בוועדה. כן נאמר בדו"ח המבקר שהוועדה העסיקה חברת ייעוץ פרטית בבעלות קרול, שמינתה את קרול עצמו כיועץ בשכר שלה.

במרץ 2007, לאחר חקירה שנמשכה שנתיים, המליצה המשטרה להגיש כתב אישום נגד כ"ץ בחשד למרמה והפרת אמונים, בעניין מינוי מקורבים וחברי מרכז הליכוד והתקשרויות לא חוקיות עם ספקים במועצת הצמחים, מועצת הלול, מועצת החלב, בגן הבוטני וברשות לפיקוח חקלאי. בספטמבר 2009 היועץ המשפטי לממשלה, מני מזוז סגר את התיק בשל קושי בביסוס ראייתי של השיקולים שהנחו את כ"ץ בפעולותיו והשאלה אם הם יכולים לבסס עבירה פלילית. מזוז קבע גם שהתנהלותו של כץ במסגרת הפרשות שנחקרו בתיק כללה גם פעולות לא ראויות ולא תקינות.

### שר התחבורה והבטיחות בדרכים (2009–2019)
בממשלת ישראל ה-32 החל כ"ץ לכהן כשר התחבורה, התשתיות הלאומיות והבטיחות בדרכים, והמשיך בתפקיד זה גם בממשלה ה-33. בממשלה ה-34 המשיך בתפקידו כשר התחבורה, ובנוסף מונה לשר לענייני מודיעין ולחבר הקבינט המדיני-ביטחוני.

ב-17 בפברואר 2019 נבחר לממלא מקום שר החוץ וב-29 במאי 2019 מונה לשר החוץ במינוי קבוע במסגרת ממשלת המעבר. ב-23 ביוני 2019, יו"ר האיחוד הלאומי בצלאל סמוטריץ' החליף אותו בתפקיד שר התחבורה והבטיחות בדרכים.

#### [[תחבורה יבשתית]]
בהתמודדות עם גודש בכבישים משרד התחבורה בראשות כ"ץ הצהיר על הובלת "קו מדיניות ברור המעדיף את התחבורה הציבורית על פני הרכב הפרטי", במטרה לעודד מעבר של הנוסעים ברכב פרטי לתחבורה ציבורית. בהתאם, הוגדל הסבסוד לתחבורה ציבורית וניתנה העדפה תקציבית לתשתיות תחבורה ציבורית ובמיוחד לרכבת ישראל על פני הרחבה מהירה יותר של תשתיות כבישים לרכבים פרטיים.

כ"ץ התנגד לאגרות גודש בטענה שמדובר במס לא הוגן על הנהגים.

ב-2012 מינה כ"ץ את ירון זליכה לראשות ועדה ציבורית לבדיקת כשלי שוק הרכב. הוועדה פרסמה דו"ח ובו הצביעה על כ-52 הגבלים שונים שיש לפרק, אולם כ"ץ יישם חלק קטן מאוד מההמלצותיה, על פי הערכת הוועדה, יישומן המלא היה חוסך למשק כשלושה מיליארד ש"ח בשנה.

בהנחייתו הביע משרד התחבורה התנגדות למתן אישור להרחבת שירותי הסעה בתשלום ואפשרות לחברת אובר להיכנס לשוק הישראלי, אולם הגמיש את הכללים לקבלת תשלום מנוסעים עבור החזר הוצאות, כך שיאפשרו תחבורה שיתופית.

דו"ח מבקר המדינה מצא שבעשור ששימש כשר התחבורה - כץ נכשל בקידום התחבורה הציבורית.

#### [[רכבת]]
[ממוזער|כ"ץ בפתיחת תחנת הרכבת ב[שדרות. 2013]]
כשר תחבורה, תמך כ"ץ בהשקעות תקציביות גדולת בקווי רכבת לפריפריה, על פי תוכנית "נתיבי ישראל", שבמשרד האוצר ראו אותם כחסרי הצדקה כלכלית, אף על חשבון דחייה בפיתוח רשת הכבישים. לטענתו, קווי רכבת אלו הם חובה של המדינה לתושבי הפריפריה. השר כ"ץ הביא את הגידול במספר הנוסעים ברכבת ישראל, ובמיוחד את הנסועה של רכבת הנגב שעמדה בסוף הרבעון השלישי של 2017 על ממוצע נסיעות יומי של 420,650, כהוכחה לצדקתו בהכרעה למען סלילת קווי הרכבת לפריפריה, בניגוד למבקרים שטענו שאין במסילות צורך.

במהלך כהונתו הוקם קו הרכבת מאשקלון לבאר שבע, שתוכנן עוד לפני כהונתו, אך סלילתו החלה ב-2009. הקו החל לפעול חלקית עם פתיחת תחנת הרכבת שדרות בדצמבר 2013 והוא הושלם עם פתיחת תחנת הרכבת אופקים בדצמבר 2015. כן הוקמו מסילת העמק מחיפה לבית שאן, מסילת עכו-כרמיאל, נתיבות ורכבת השרון, שחיברה את רעננה ויישובי השרון שלאורך כביש 531 לתל אביב. בנוסף הוחל בהקמת מערכת חשמול לאורך 420 ק״מ מסילות קיימות, והקווים החדשים לירושלים וכרמיאל. כ"ץ תמך בקידום קו הרכבת לאילת.

ב-25 בספטמבר 2018 חנך את מסילת ירושלים - גנות, אף שבמועד זה הגיע הקו רק מירושלים לנתב"ג. הפעלת הקו הייתה רצופה תקלות ויצרה עומס כבד בקווים אחרים עקב מחסור בקרונות. מנכ"ל הרכבת, שחר איילון, אמר לתקשורת כי הוא היה מאריך את הרצת הקו בחצי שנה, לו היה הדבר תלוי בו.

באפריל 2011 הכריז כ"ץ על שינוי מנהלי ברכבת ישראל, מהלך שאושר לאחר כשנה, בעקבות מאבק של ועד עובדי הרכבת בראשות גילה אדרעי. בשנת 2012 הוציא לדרך את השינויים, לאחר מאבקים מול ועד העובדים וההסתדרות. השינויים כוללים הסכם בטיחות חדש, שינויי בהתנהלות החברה בכל הקשור לתחומי השרות והתחזוקה, ושילוב חברות בין לאומיות במיקור חוץ בתחום התחזוקה, בהיקף עתידי של 30% מהיקף התחזוקה בציוד החשמלי שיוכנס לרכבת. חלק מרכזי בשינויים הייתה ההחלטה על הוצאת העבודות על הקמת מסילות חדשות מחברת הרכבת לידי חברת נתיבי ישראל, שנמסרו לאחר הביצוע להפעלה של חברת רכבת ישראל.

כשר התחבורה קידם את הקמת הקו האדום של הרכבת הקלה בתל אביב.

#### כבישים
[ממוזער|כ"ץ מפעיל את ה[פצץ לשם הריסת גשר מעריב]]
הממשלה אישרה בשנת 2013 את השינויים שהציע להוזלת ענף הרכב.

כ"ץ התגאה בפיתוח כבישים חדשים, במיוחד בתשתית שחיברה את הפריפריה למרכז. במהלך כהונתו, כביש 6 הוארך דרומה עד צומת שוקת ובצפון התקדמו העבודות בקטע מיקנעם עד צומת סומך-קריית אתא, והזרוע הצפון-מזרחית לכיוון קריית שמונה. בנוסף, כביש 1 לירושלים הורחב וחודש, והתקיימו עבודות להרחבת כביש 2, שחובר גם לנתיבי איילון. באזור המרכז הוקמה רשת כבישי הרוחב, כמו כביש 9 דרומית לחדרה, כביש 531 באזור השרון, כביש 431 באזור השפלה וכביש 7 מאשדוד מזרחה עד לכביש 6. אולם, במהלך כהונתו העומס בכבישים עלה וקצב סלילת הכבישים פיגר אחר קצב רכישת כלי רכב, אף על פי ששיעור הבעלות על כלי רכב בישראל הוא נמוך יחסית לעולם המערבי.

#### תחבורה ציבורית
בגוש דן רבתי תוכננה רשת נתיבי תחבורה ציבורית עירונית ובין-עירונית, שהייתה אמורה לשפר את מהירות ותדירות הנסיעה באוטובוסים, אך נכון לשנת 2024 היא בוצעה באופן חלקי ביותר, ועל כן לא השיגה את יעדיה, כמו שיפור התחבורה הציבורית וצמצום הנסועה ברכב פרטי. ב-28 במרץ 2018 יצאו לפועל שינויים בתעריפי הנסיעה בערים וביניהן, המאפשרים לנסוע בכרטיס אחד, בתעריף אחיד ובמחירים אחידים בכל אמצעי התחבורה. מאז תחילת 2009 נרשמה עלייה של 40% בנסיעות בתחבורה ציבורית.

ב-1 בינואר 2016 השיק כ"ץ את השינוי בתעריפי התחבורה הציבורית, המאפשר לשלב בין כלל אמצעי התחבורה במטרופולין בתעריף אחיד, ומציעה הוזלות של עשרות אחוזים במחירי המינויים. ב-1 באפריל 2016 הרחיב כ"ץ את השינוי גם לאזור הגליל והגולן, כך שייושם בכל חלקי ישראל.

#### נמלי הים
ביולי 2013 הודיעו ראש הממשלה, בנימין נתניהו ושר האוצר, יאיר לפיד, כי החליטו לאמץ את תוכניתו של שר התחבורה לרפורמה בנמלי הים, שתגביר את התחרות באמצעות הקמת נמלי מים עמוקים מתחרים, בחיפה ובאשדוד. חברת נמלי ישראל פרסמה שני מכרזים להקמה והפעלה של נמלים אלו, בניגוד לעמדת ועדי העובדים וההסתדרות. ביוני 2014 זכתה ענקית התשתיות הסינית, צ'יינה הארבור, במכרז להקמת הנמל החדש באשדוד. בינואר 2015 זכתה חברת שפיר הנדסה במכרז להקמת הנמל החדש בחיפה. במאי 2015 חתם כ"ץ על החוזים להפעלת הנמלים החדשים בין חברת נמלי ישראל לחברות הבינלאומיות שזכו במכרזי ההפעלה - חברת TIL מהולנד שתפעיל את נמל הדרום באשדוד וחברת SIPG מסין שתפעיל את נמל המפרץ, בחיפה.

ב-22 במאי 2018 הונפקה חברת נמלי ישראל (חנ"י) בבורסה. החברה השלימה גיוס בהיקף של כ-2.5 מיליארד שקל בהנפקת האג"ח הראשונה שלה לצורך מימון שני הנמלים החדשים בחיפה ובאשדוד. בתחילת הדרך הבטיח כ"ץ כי הקמת הנמלים לא תהיה על חשבון תקציב המדינה.

#### תעופה
ביוני 2013 חתם כ"ץ על הסכם שמיים פתוחים עם האיחוד האירופי. לפי ההסכם ייפתחו שמי ישראל בהדרגה, על פני חמש שנים, בפני כל חברת תעופה אירופית וחברות ישראליות תוכלנה להפעיל טיסות לשדות תעופה בכל אירופה. ההסכם הביא לתחרות במחירי כרטיסי הטיסה לישראל וממנה, להגדלת מספר יעדי הטיסה לרחבי העולם ולגידול של למעלה מ-60% במספר הנוסעים בנמל התעופה בן-גוריון.

במאי 2013 אישרה הממשלה את הצעתו של כ"ץ להקים נמל תעופה בינלאומי נוסף, נמל התעופה רמון.

#### שונות
באוגוסט 2016, לקראת ביצוע עבודות תשתית בתחנת הרכבת תל אביב – השלום, דרשו ראשי הסיעות החרדיות, שר הפנים אריה דרעי, שר הבריאות יעקב ליצמן ויו"ר ועדת הכספים ח"כ משה גפני, כי העבודות לא יתבצעו בשבת. השר כ"ץ הודיע כי הוא תומך בכך שהעבודות יתבצעו במועדן וכי לא ניתן לבצע חסימה מלאה של ציר מרכזי בתל אביב באמצע השבוע.

במרץ 2019 פרסם מבקר המדינה דו"ח אודות התחבורה הציבורית בישראל והציג כשלים בתחום זה. בדו"ח ציין המבקר כי על אף שקודמו נושאים בתחום התחבורה, ישנם כשלים רבים בתחום התחבורה הציבורית, שעל ממשלת ישראל ושר התחבורה כ"ץ, הנושא בתפקיד מזה עשר שנים, לתת את הדעת על כך.

### שר המודיעין (2015–2020)
החל משנת 2015 כיהן כ"ץ כשר לענייני מודיעין. במסגרת תפקידו היה שותף עם ראש הממשלה במידע על פעילות גופי המודיעין, "המוסד" והשב"כ. הוא גם היה חבר בקבינט הביטחוני-מדיני.

כ״ץ ניסה לקדם תוכנית ״האיפרדות״ מעזה, שנועדה לאפשר היפרדות מהאחריות על חייהם האזרחיים של תושבי רצועת עזה, תוך הקמת אי מלאכותי בינלאומי ובו נמל ימי ומתקני התפלת מים וייצור חשמל, שיחוברו לעזה בגשר, שאמור לתת לעזה מוצא לעולם, לספק לתושביה שירותים אזרחיים במקום מישראל, תוך שמירה של הביטחון בים והבידוק בנמל בידי ישראל. התוכנית לא יצאה לפועל והסטטוס קוו, שהתקיים בין רצועת עזה לישראל, נותר ללא שינוי.

### שר החוץ: כהונה ראשונה (2019–2020)
[ממוזער|ישראל כ"ץ בחתימת הסכם שיתוף הפעולה של [המרכז לשיתוף פעולה בינלאומי עם הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי. בתמונה עם מארק גרין, אוגוסט 2019]]כץ נכנס לתפקיד שר החוץ ב-17 בפברואר 2019, בתחילה כממלא מקום ולאחר מכן במינוי קבוע, לצד כהונתו כשר המודיעין. כבר ביום הראשון בתפקיד יצר משבר ביחסים עם פולין בעקבות התבטאות חריפה לפיה "הפולנים יונקים את האנטישמיות עם חלב אמם". תקופתו התאפיינה במשבר עמוק במשרד החוץ עקב קיצוצים תקציביים שפגעו קשות בפעילות הדיפלומטית, בכלכלה המדינית ובתחזוקת הנכסים הישראליים בחו״ל. בספטמבר 2019 ייצג את ישראל בעצרת האו״ם במקום ראש הממשלה, והתמקד בנאומו בצעדי ארה״ב כלפי ישראל, במאבק באיראן, בחטופים בעזה וביוזמות אזוריות.

### שר האוצר (2020–2021)
ממוזער|מדף ביצים ריק בסופרמרקט בירושלים בזמן מגפת נגיף קורונה
כץ התמנה לשר האוצר במאי 2020 במסגרת הממשלה ה־35, ומינה מיד את קרן טרנר אייל למנכ״לית משרדו במקום שי באב"ד. בתחילת כהונתו בעקבות ניהול משבר הקורונה מוצרי בסיס מסוימים הוגבלו בקנייה.
במהלך תקופה זו, אישר כ"ץ שלושה סגרים על המשק, עם פיצויים מעטים, דבר שהיה אחד הגורמים המשמעותיים לסגירתם של כ־70 אלף עסקים קטנים. מאפריל 2020, אישר הוצאה לחל"ת, במקביל להארכה של תקופת הזכאות במענק אבטלה; מענק האבטלה בוטל ביוני 2021. בתחילת 2021 ניסה כ"ץ להמריץ צעירים לחזור לעבוד באמצעות מענק חזרה לעבודה. בנוסף, גם ביטל מיסי קנייה בהיקף 1.45 מיליארד ש"ח בשנה.

בתחילת מרץ 2021 איפשר להגדיל את תקציב המדינה בסך של 52.3 מיליארדי ש"ח עבור מענק לכל אזרח, צעד שגרר ביקורת הטוענת כי הדבר נעשה סמוך לבחירות ונועד להשפיע על ציבור הבוחרים. כתוצאה מהמשבר עלה הגירעון התקציבי בשנת 2020 ל-11.7 אחוזי תוצר והגיע ל-166.4 מיליארדי ש"ח, הגירעון הגבוה ביותר מאז משבר ההיפר אינפלציה של אמצע שנות ה-80, והתוצר של המשק התכווץ ב-3.3%. במהלך קיץ 2020 התפטר ראש אגף התקציבים שאול מרידור, וביקר את כ"ץ. בהמשך התפטרו גם החשב הכללי, רוני חזקיהו, ומנכ"לית המשרד, קרן טרנר אייל, שמתחה ביקורת על תפקודו של כ"ץ. עד לסוף שנת 2020 לא הגישה הממשלה את תקציב המדינה לשנת 2021 לאישור הכנסת, והדבר הביא לפיזור הכנסת ה-23.

### חבר הכנסת באופוזיציה
כ"ץ נבחר לכנסת ה-24 והיה בה חבר האופוזיציה. במרץ 2022 דורג בפַּרלמטר של "שקוף" כאחד מבין חמשת חברי הכנסת העצלים ביותר. בספטמבר 2022 יצא לאור ספרו האוטוביוגרפי "הכוח לעשות".

### שר האנרגיה והתשתיות (2022–2024)
עם הקמת ממשלת ישראל השלושים ושבע מונה כ"ץ לשר האנרגיה והתשתיות. סוכם כי כ"ץ יכהן בתפקיד עד דצמבר 2023, תאריך בו ימונה לשר החוץ במקום אלי כהן (שימונה לשר האנרגיה והתשתיות) עד דצמבר 2025, תאריך בו יתחלפו כ"ץ וכהן שוב בתפקידים.

ב-7 במאי 2023 הממשלה אישרה את תוכניתו של כ"ץ להקים מתקן אגירת "חשמל כשר" בבני ברק (מתקן שמספק אנרגיה שמצטברת במתקן לאורך ימות חול ובימי שבת הוא מספק אותו לבתים ולמבנים שמחוברים אליו). הדבר יסייע בייצור חשמל באמצעות אנרגיה נקייה ויאפשר לספק "חשמל כשר" בשבת לציבור החרדי. חברת החשמל תקים את מתקן אגירת החשמל ותפעיל אותו במסגרת פיילוט במשך שלוש שנים, ואז היא תמכור אותו לשוק הפרטי על מנת להבטיח שמירה על התחרות במשק.

כשר האנרגיה פעל כ"ץ להגדלת ייצוא הגז מישראל חרף חשש למחסור בגז בעתיד.

באוקטובר 2023 מינה לדירקטורית ציבורית ברשות החשמל את אפרת מינוחין, אשת שיווק המקושרת ל"קבלה לעם", ללא רקע, הכשרה או ניסיון רלוונטי קודם בתחום האנרגיה.

### שר החוץ: כהונה שנייה (2024)
ב-31 בדצמבר 2023 הממשלה אישרה את מימוש הסכם הרוטציה בין כ"ץ ואלי כהן. על פי ההסכמים שנכתבו עם הקמת הממשלה, כ"ץ ימונה לשר החוץ במקומו של כהן. ולאחר מכן יחזור כ"ץ לכהן שנה נוספת כשר האנרגיה וכהן יחזור למשרד החוץ. ב-1 בינואר 2024 החל לכהן כשר החוץ. בתקופת כהונתו חלה התדרדרות במעמדה הבין-לאומי של ישראל, על רקע מלחמת חרבות ברזל. התדרדרות זו כללה הכרה של ספרד, נורווגיה ואירלנד במדינה פלסטינית, החלטה של אוניברסיטאות בעולם לנתק את קשריהן עם אוניברסיטאות בישראל, החלטה של ממשלת צרפת לאסור השתתפות של חברות ישראליות בתערוכת יורוסאטורי של תעשיית הנשק, החלטה של רשת הקפה והכריכים הבריטית  לבטל הסכם לפתיחת סניפים בישראל, חרם על יצוא מטורקיה לישראל, והחלטה של קולומביה לנתק את היחסים הדיפלומטיים עם ישראל ולהפסיק את יצוא הפחם אליה. כ"ץ סיים לכהן כשר החוץ ב־7 בנובמבר 2024 עם מינויו של גדעון סער לתפקיד.

### שר הביטחון (2024–)
ממוזער|כ"ץ בפגישה עם קודמו בתפקיד יואב גלנט בעת תחילת כהונתו כשר הביטחון
בנובמבר 2024 נתניהו פיטר את יואב גלנט מהממשלה והכריז על ישראל כ"ץ כשר הביטחון. זמן קצר אחרי כניסתו לתפקיד נכנסה לתוקפה הפסקת האש בין ישראל ללבנון. בינואר 2025 נכנס לתוקף הסכם חמאס–ישראל (ינואר 2025). הפסקת האש בשתי החזיתות לוותה בהפרות מסוימות ובתקיפות מעטות של צה"ל. עם תחילת כהונתו החליט להפסיק את השימוש בצווי מעצר מנהליים נגד מתנחלים, ובהמשך ביטל את צווי המעצר המנהליים שהוצאו נגד יהודים.

בעקבות ביקורת שמתח דובר צה"ל, דניאל הגרי, על הצעת החוק המכונה "חוק פלדשטיין" אמר כ"ץ כי "ביקורת דובר צה"ל נגד הדרג המדיני ונגד הליך חקיקה בכנסת היא תופעה חמורה וחריגה מוחלטת מסמכותו וממה שמותר ומצופה מלובש מדים במשטר דמוקרטי." לאחר שפורסם שראש אמ"ן, שלומי בינדר, הביע חשש שתוכנית טראמפ לפינוי רצועת עזה תבעיר את השטח ביהודה ושומרון, הורה כ"ץ לרמטכ"ל הרצי הלוי לנזוף בבינדר. בינואר 2025 הנחה את הייעוץ המשפטי של משרד הביטחון להשמיט מתגובת מערכת הביטחון לבג"ץ את עמדת צה"ל בנוגע לגיוס חרדים, לפיה ניתן לגייס את כלל הצעירים החרדים במחזור הגיוס בתוך שלוש שנים, עד 2026.

בינואר 2025 פרש הרצי הלוי וכ"ץ מינה את אייל זמיר לרמטכ"ל ואת תמיר ידעי לסגן הרמטכ"ל. כ"ץ כיהן כשר הביטחון במבצע עם כלביא.

מחלוקת בין השר כ"ץ לשר דודי אמסלם, הממונה על רשות החברות הממשלתיות, גרמה לכך שמאז דצמבר 2024 פועל דירקטוריון התעשייה האווירית לישראל ללא יושב ראש, ובהמשך הסתיימה כהונתן של שתי דח"ציות ולא מונה להן מחליף. כתוצאה מכך נפגעה עבודת הדירקטוריון, החברה לא הייתה מסוגלת להגיש דו"חות כספיים שהיא מחויבת להגישם, ובין השאר הוטל עליה עקב כך קנס בסך 825 אלף ש"ח.

במהלך 2025 התגלע עימות חריף ומתמשך בין שר הביטחון לבין הרמטכ"ל אייל זמיר. המחלוקת התמקדה בסבב מינויים בצה"ל, במיוחד בתפקיד הנספח הצבאי בוושינגטון, כאשר כ"ץ ונתניהו העדיפו את גיא מרקיזנו על טל פוליטיס. כ"ץ טען שהרמטכ"ל מקדם מינויים ללא תיאום, בעוד גורמים בצה"ל טענו כי ניסיונות לתאם פגישה עמו נדחו שוב ושוב. המתח התרחב גם לסוגיות של חקירות ותחקירים, לאחר ביקורת של השר על זימון קצין החשוד בעבירות ביטחון מידע לחקירת מצ"ח. הדבר הוביל להאשמות הדדיות בלחצים פוליטיים ובייעוץ בעייתי. המתח בין הצדדים בא לידי ביטוי אף בנאום של הרמטכ"ל זמיר בטקס לזכרו של דוד בן-גוריון, בו קרא ל"מנהיגות אמיצה, החלטית, המסוגלת לשנות את המציאות. מנהיגות שמכירה גם בכישלון וגם מעזה לחולל שינוי", אשר פורש על ידי פרשנים מסוימים כביקורת מרומזת על הדרג המדיני. ראש הממשלה נתניהו נדרש לסכסוך ונפגש עם שני הצדדים בנפרד, לאחר שכ"ץ סירב להיפגש עם הרמטכ"ל.

בדצמבר 2025 המליץ הרמטכ"ל זמיר לקדם לדרגת תת-אלוף את אלוף-משנה (מיל') גרמן גילטמן, ששירת במילואים במשך 700 ימים במהלך מלחמת חרבות ברזל, אך השר כ"ץ פסל מינוי זה, בנימוק שבמרץ 2023 השתתף גילטמן במחאת "אחים ואחיות לנשק" ואמר "אני לא מוכן לשרת במקום שהוא לא דמוקרטיה".

בשנים 2026-2025 נמנע כ"ץ מאישור תעודת חיסיון עבור העמדה לדין של חברת הכנסת טלי גוטליב, בגין חשיפתה את זהותו של קצין שב"כ, ואף בחן עם ראש השב"כ דוד זיני אפשרות שהארגון יוותר על הבקשה לתעודה.

במהלך כהונתו כשר הביטחון נערכו מבצע עם כלביא ומבצע שאגת הארי.

## הצעות חוק
* "חוק דרומי", הפוטר מאחריות פלילית מי שפועל נגד הפורץ לבית מגורים, משק חקלאי או לבית העסק.
* "חוק הנגב" המעניק הנחות במס לתושבי הנגב בשיעור של בין 10% ל-20% הנחות המס בוטלו כעבור שנים מעטות והחוק רוקן מתוכן.
* בכנסת ה-15 יזם כ"ץ חוק האוסר על תומכי טרור ומדינות אויב להתמודד לכנסת. חוק זה הצריך שינוי בחוק יסוד: הכנסת ועבר ברוב של 77 ח"כים. ועדת הבחירות של הכנסת ה-16 פסלה את רשימת בל"ד בראשות עזמי בשארה מלהתמודד על סמך חוק זה, אולם ההחלטה בוטלה על ידי בית המשפט העליון.
* "חוק שריון שלילת זכות השיבה" אותו יזם כ"ץ בשנת 2001 הקובע ש"פליטים לא יחזרו לשטח מדינת ישראל אלא באישור של רוב חברי הכנסת".
* ביוני 2016 אישרה הכנסת בקריאה שלישית את החוק שיזם השר כ"ץ להסדרת ההתנהלות בענף הרכב ופתיחת השוק לתחרות.

## חיים אישיים
כ"ץ גר במושב כפר אחים, נשוי לעו"ד רונית כ"ץ..

על פי עדותו האישית הוא נוהג להניח תפילין.

## קישורים חיצוניים

* 
* ישראל כץ, באתר ערוץ הכנסת
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם הליכוד-גשר-צומת
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם הליכוד-צומת
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם הליכוד
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם הליכוד-ישראל ביתנו
קטגוריה:שרי ממשלת ישראל
קטגוריה:פוליטיקאים ישראלים שיצאו בשאלה
קטגוריה:חברי הכנסת הארבע עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת החמש עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת השש עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת השבע עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת השמונה עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת התשע עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת העשרים
קטגוריה:חברי הכנסת העשרים ואחת
קטגוריה:חברי הכנסת העשרים ושתיים
קטגוריה:חברי הכנסת העשרים ושלוש
קטגוריה:חברי הכנסת העשרים וארבע
קטגוריה:חברי הכנסת העשרים וחמש
קטגוריה:פעילי תנועת החרות
קטגוריה:בוגרי ישיבת אור עציון
קטגוריה:חיילי חטיבת הצנחנים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:פעילי ארגוני סטודנטים בישראל
קטגוריה:זוכי הגלובוס השחור
קטגוריה:שרי ממשלות ישראל שהורשעו בדין
קטגוריה:שרי ממשלת ישראל השלושים וחמש
קטגוריה:שרי ממשלת ישראל השלושים וארבע
קטגוריה:שרי ממשלת ישראל השלושים ושבע
קטגוריה:חברי הקבינט המדיני-ביטחוני
קטגוריה:כפר אחים: חברי הכנסת
קטגוריה:כותבי אוטוביוגרפיה ישראלים
קטגוריה:מורשעים בעבירות תנועה בישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1955