open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
פיקוד המבצעים המיוחדים (דנמרק)

**פיקוד המבצעים המיוחדים** (בדנית: **Specialoperationskommandoen** או בראשי תיבות: **SOKOM**) הוא פיקוד מיוחד בכוחות ההגנה של דנמרק המאגד תחתיו את שני הקורפוסים למבצעים מיוחדים של הצבא: קורפוס היגר וקורפוס האמודאים.

## היסטוריה
יחידות הכוחות המיוחדים של הצבא המלכותי הדני מרוכזות במסגרת קורפוס היגר, בזמן שהיחידות המקבילות של הצי המלכותי הדני מרוכזות בקורפוס האמודאים. ב-2014 החליט משרד ההגנה הדני על הקמת פיקוד אחד שירכז תחתיו את שני הקורפוסים. לשם כך הוקם פיקוד המבצעים המיוחדים אשר כפוף בתורו לפיקוד ההגנה. פרט לשני הקורפוסים, לפיקוד המבצעים המיוחדים כפופה גם יחידה עצמאית מובחרת של הצי הנקראת סיירת מזחלות הכלבים סיריוס, אשר אחראית על הפעילות באזור גרינלנד.

מטה פיקוד המבצעים המיוחדים נמצא בבסיס האווירי שבעיר אולבורג.

## קישורים חיצוניים
* מידע על הפיקוד באתר צבא דנמרק

קטגוריה:כוחות ההגנה של דנמרק
תומאס ראתסאק

**תומאס ראתסאק** (בדנית: **Thomas Rathsack**; נולד ב-4 במרץ 1967) הוא חייל לשעבר בקורפוס היגר של הצבא המלכותי הדני, סופר ופרשן צבאי.

## ביוגרפיה
ראתסאק נולד בקופנהגן ב-4 במרץ 1967. הוא סיים את לימודיו בגימנסיה ב-1985, ושנה לאחר מכן התגייס לצבא המלכותי הדני והוצב במשמר המלכותי. ב-1990 התקבל לקורפוס היגר - יחידת הכוחות המיוחדים של הצבא המלכותי. ב-1994 הוא עזב את הצבא. בין השנים 1995–1997 עבד כצלם בדרום אמריקה. בשנת 2000 הוא חזר לצבא והשתתף במשימות סודיות בקווקז, אפגניסטן ועיראק. ב-2008 הוא עזב את הכוחות המיוחדים והצטרף כקצין הדרכה במשמר המולדת הדני.

ב-2009 עזב ראתסאק את הצבא וכתב ספר אוטוביוגרפי על חייו בשם "Jæger – i krig med eliten" (צייד - במלחמה עם הכוחות המיוחדים). הצנזורה הצבאית ניסתה למנוע את פרסום הספר בטענה שהוא כולל מידע מסווג אודות הכוחות המיוחדים של דנמרק, אולם העיתון פוליטיקן (Politiken) פרסם אותו בספטמבר 2009. פרסום הספר גרר סערה במערכת הצבאית בדנמרק. הסערה התגברה כאשר התגלה כי באינטרנט התפרסם תרגום מחתרתי של הספר לערבית, מה שהגדיל את החשש שגורמי טרור יחשפו למידע המסווג שבספר. בעקבות הסערה נאלץ ראש ההגנה טים ירנסן להתפטר.

מאז 2011 ראתסאק כתב מספר רומנים בדיוניים, והוא מוכר בדנמרק כפרשן צבאי שמופיע רבות בכלי התקשורת.

## קישורים חיצוניים
* Politikens gratis upload af Thomas Rathsacks ''Jæger – i krig med eliten''  (PDF)
* Jæger – i krig med eliten som *plain text* hos Wikileaks.

קטגוריה:אנשי צבא דנים
קטגוריה:סופרים דנים
קטגוריה:דנים שנולדו ב-1967
מישל הופמן

**מישל הופמן** (**Michel Hofman**; נולד ב-1961) הוא אדמירל בלגי, שכיהן כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של הכוחות המזוינים של בלגיה בשנים 2020–2024.

## ביוגרפיה
הופמן נולד באוסטנד ב-1961 ולמד בבית ספר לצוערים. ב-1978 הוא נרשם ללימודים באקדמיה הצבאית המלכותית ולאחר מכן התגייס לצי הבלגי. הוא שרת בתפקידים שונים על גבי מגוון כלי שיט, ובין 1991–1997 שימש כמדריך בבית הספר של הצי הבלגי בברוז'. הוא השתתף במלחמת המפרץ ובשנת 2000 קיבל את הפיקוד על הפריגטה Westdiep עמה השתתף במבצע חירות מתמשכת. ב-2006 מונה לראש אגף המבצעים של הצי. ב-2010 הוא פיקד על כלי השיט הבלגיים שהשתתפו במבצע אטלנטה כנגד הפיראטים בסומליה. בהמשך אותה שנה מונה למפקד הצי הבלגי. ביולי 2017 הוא מונה לסגן ראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל). ב-10 ביולי 2020 הוא החליף את הגנרל מארק קומפרנול בתפקיד ראש ההגנה.

## קישורים חיצוניים

* מישל הופמן באתר נאט"ו

קטגוריה:אנשי צבא בלגים
קטגוריה:מפקדי צבאות סדירים בעת החדשה: אישים
קטגוריה:אדמירלים
קטגוריה:מלחמת המפרץ: אישים
קטגוריה:אנשי צבא במלחמת אפגניסטן
קטגוריה:בלגים שנולדו ב-1961
נערות! נערות! נערות!

**נערות! נערות! נערות!** (באנגלית: **!Girls! Girls! Girls**) הוא סרט מוזיקלי אמריקאי משנת 1962 בכיכובו של אלביס פרסלי.

העלילה מתרחשת בהוואי, צעיר עובד על סירת דיג וטיולים וחולם על רכישת הסירה כששתי צעירות מתחרות על אהבתו.

פרסלי שר בסרט 14 שירים שהידוע בהם הוא "Return to Sender" (החזר לשולח) שהגיע למקום הראשון במצעד הבריטי, ולמקום השני במצעד האמריקני והפך לאחד משיריו הידועים ביותר.

הסרט היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי.

## תקציר העלילה
רוס קרפנטר (אלביס פרסלי), הוא צעיר שמפעיל סירת דיג ותיירות עבור פאפא סטברוס (פרנק פוליה), וחולם לרכוש את הסירה שהוא ואביו המנוח בנו.
בלילות הוא מופיע במועדון הלילה של סאם אנדרסון (רוברט סטראוס) שבו מופיעה גם חברתו הזמרת רובין גנטנר (סטלה סטיבנס).

סטברוס מציע את הסירה למכירה כאשר הוא נאלץ לעבור לאריזונה בגלל מחלתה של אשתו, ורוס נחוש להרוויח מספיק כסף כדי לקנות אותה. הוא פוגש במועדון את לורל דודג' ונמשך אליה למורת רוחה של רובין.

הסירה נמכרת לווסלי ג'ונסון (ג'רמי סלייט) שמוכן למכור אותה לרוס תמורת 10,000 דולר. רוס מתחיל לעבור אצלו כשכיר בדייג טונה ומתחיל להופיע במועדון בשכר כדי לאסוף כסף לקניית הסירה. יחסיו עם לורל מתהדקים. הוא אינו יודע שהיא עשירה. לורל, ששמרה על עושרה בסוד, לומדת שרוס מקווה לקנות את המפרשית מג'ונסון. היא רוכשת את הסירה בעצמה ומציעה אותה לרוס, אבל הוא כועס מהמחווה ונעלם. לורל מגלה שרוס נסע לאי כדי לבקר כמה חברים סינים ושוכרת את ג'ונסון לקחת אותה לשם. בדרך, ג'ונסון מתקדם לעברה ומתחיל להטריד אותה מינית. רוס שהוזהר על ידי חבר שהיה עד לכך, ממהר להציל אותה והשניים מתאחדים בשמחה. רוס אינו רוצה לקבל נדבה מלורל והם מחליטים למכור את הסירה בחזרה לג'ונסון בתנאי שרוס יוכל לרכוש אותה כאשר יאסוף בעצמו את הכסף הדרוש.

לבסוף חוגגים כולם ורוס שר - "נערות! נערות! נערות!".

## צוות השחקנים

## קישורים חיצוניים

*קדימון ל"נערות! נערות! נערות!", באתר יוטיוב
*אלביס שר "Return to Sender", באתר יוטיוב
*הסצנה האחרונה של "נערות! נערות! נערות!", באתר יוטיוב
*"נערות! נערות! נערות!", באתר TCM

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1962
קטגוריה:סרטי אלביס פרסלי
קטגוריה:סרטי פרמאונט
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים מוזיקליים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים על זמרים
קטגוריה:סרטים רומנטיים
יחסי סין–קולומביה

**יחסי סין–קולומביה** הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה העממית של סין לרפובליקה של קולומביה. יחסים דיפלומטיים כוננו ב-1980. שתי המדינות חברות בקבוצת ה-77 ובאו"ם.

## היסטוריה
מגעים מוקדמים בין סין לקולומביה מתוארכים לימיה הראשונים של האימפריה הספרדית ביבשת אמריקה ובפיליפינים. במאות ה-16 וה-17, אנשים וסחורות שנסעו בין סין לספרד עשו זאת בדרך כלל דרך הפיליפינים, שם היה יישוב סיני גדול, ומשם דרך סחר הגליאון של מנילה למקסיקו. משם, סחורות ושירותים רבים המשיכו הלאה ללימה (בפרו המודרנית) ועשו עצירת ביניים בשטחי קולומביה.

לאחר מלחמת העולם השנייה, כוננה קולומביה יחסים דיפלומטיים עם הרפובליקה של סין (טאיוואן) בשנת 1949. במהלך מלחמת קוריאה קולומביה והרפובליקה העממית של סין נלחמו בצדדים מנוגדים בסכסוך.

בספטמבר 1977, קבוצה של קולומביאנים מכל הקשת הפוליטית והאידאולוגית ומכל המקורות החברתיים התארגנו באגודת הידידות של קולומביה–סין, שהחלה לפעול לצד ארגון מקביל שהוקם בסין ומטרתם הייתה בכינון יחסים בין סין לקולומביה על בסיס מדיניות סין האחת, ולהרחיב מרחב ההכרה התרבותית וההיסטורית ללא קשר לשיוך פוליטי או אידאולוגי.

ב-7 בפברואר 1980 כוננה קולומביה יחסים דיפלומטיים עם סין וניתקה את היחסים הדיפלומטיים עם טאיוואן לפי מדיניות סין האחת. מאז כינון היחסים הדיפלומטיים, נערכו פגישות בדרגים גבוהים והתחזקו קשרי ידידות בתחומים שונים כמו שיתוף פעולה רב-צדדי, טכני, חינוכי, תרבותי, צבאי, כלכלי ומסחרי ועוד.

בשנת 1985, ראש ממשלת סין ג'או דזה-יאנג, ביקר בקולומביה, והפך לראש הממשלה הסיני הראשון שביקר במדינה. במהלך ביקורו, ג'או נפגש עם נשיא קולומביה בליסריו בטנקור. בשנת 1996, נשיא קולומביה ארנסטו סמפר ביקר בסין, והפך לנשיא קולומביה הראשון שביקר בסין. בשנים שלאחר מכן היו מספר ביקורים רמי דרג נוספים בין מנהיגי שתי המדינות.

סין היא שותפת הסחר השנייה בגודלה של קולומביה בעולם (אחרי ארצות הברית). בשנת 2020, שתי המדינות חגגו 40 שנות יחסים דיפלומטיים.

## ביקורים רמי דרג
**ביקורים רמי דרג מסין לקולומביה**
* ראש הממשלה ג'או דזה-יאנג (1985)
* סגן הנשיא שי ג'ינפינג (2009)

**ביקורים רמי דרג מקולומביה לסין**
* הנשיא ארנסטו סמפר (1996)
* הנשיא אנדרס פאסטראנה אראנגו (1999)
* הנשיא אלווארו אוריבה (2005)
* סגן הנשיא פרנסיסקו סנטוס קלדרון (2006)
* הנשיא חואן מנואל סנטוס (2012)
* הנשיא איוואן דוקה (2019)

## הסכמים דו-צדדיים
שתי המדינות חתמו על מספר הסכמים דו-צדדיים כגון הסכם סחר (1981); הסכם על שיתוף פעולה מדעי וטכני (1981); הסכם על "תוכנית הפרויקט למניעה והגנה מפני שריפות יער בקולומביה" (1997); מזכר ההבנה של שיתוף פעולה במאבק בסחר לא חוקי בסמים וחומרים פסיכואקטיביים ופשעים קשורים (1998); אמנה בדבר סיוע שיפוטי בעניינים פליליים (1999); הסכם על שיתוף פעולה כלכלי וטכני (2007); הסכם לקידום והגנה על השקעות (2008); הסכם למניעת גניבה, חפירות חשאיות וייבוא וייצוא לא חוקיים של מוצרי תרבות (2012); ואמנה בדבר העברת אישים שנידונו בבית משפט (2019).

## נציגויות דיפלומטיות
* סין מחזיקה בקולומביה שגרירות בבוגוטה.
* קולומביה מחזיקה בסין שגרירות בבייג'ינג וקונסוליות כלליות בגואנגג'ואו, הונג קונג ושאנגחאי.

קובץ:Embajada RP China Bogotá mrz 2019.jpg|שגרירות סין בבוגוטה
קובץ:Colombian Embassy Beijing 9060.JPG|שגרירות קולומביה בבייג'ינג


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
הרברט שמאלץ

**הרברט שמאלץ** (באנגלית: **Herbert Schmalz**: 1 ביוני 1856 – 24 בנובמבר 1935) היה צייר אנגלי.

## ביוגרפיה
שמאלץ נולד באנגליה לקונסול הגרמני גוסטב שמאלץ ולאשתו האנגליה מרגרט קרמייקל, בתו הבכורה של הצייר, ג'יימס וילסון קרמייקל. הוא קיבל השכלה בסיסית בציור בלונדון, תחילה בבית הספר לאמנות סאות' קנזינגטון (בשנת 1896 שינה את שמו לקולג' המלכותי לאמנות (RCA)) ואחר כך באקדמיה המלכותית לאמנויות (RA), שם למד אצל פרנק דיקסי, סטנהופ פורבס וארתור האקר. הוא המשיך את לימודיו באקדמיה המלכותית לאמנויות היפות של אנטוורפן.

לאחר שובו ללונדון עשה לעצמו שם כצייר היסטוריה, עם סגנון המושפע מהפרה-רפאליטים והאוריינטליסטים. ב-1884 הציג בהצלחה את ציורו באקדמיה המלכותית לאמנויות. לאחר מסע לירושלים בשנת 1890 הוא יצר סדרה של ציורים עם נושאי הברית החדשה, כאשר "השיבה מגולגולתא" (1891) הוא אחד הידועים ביותר.

לאחר 1895 שמאלץ צייר יותר פורטרטים. בשנת 1900 הוא ערך תערוכת יחיד גדולה באגודה לאמנות יפה ברחוב בונד.

שמאלץ היה מיודד עם ויליאם הולמן האנט, ואל פרינספ ופרדריק לייטון.

ב-1918, לאחר שגרמניה הובסה במלחמת העולם הראשונה, הוא אימץ את שם הנעורים של אמו. 

## גלריה

File:Schmalz 21.jpg|השיבה מגולגולתה, 1890

File:Herbert Schmalz-Zenobia.jpg|מבטה האחרון של מלכת זנוביה על תדמור, 1888

File:Imogen - Herbert Gustave Schmalz.jpg|אימוגן (מסימבלין של ויליאם שייקספיר), 1888

File:Herbert schmalz22.jpg|נידיה, הילדה העיוורת של פומפיי, 1890

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1856
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1935
טיבדאר פקטה

**טיבדאר פֶקֶטֶה** (בהונגרית: **Fekete Tivadar**; פץ', 2 בנובמבר 1894 – סיגישוארה, 4 בנובמבר 1940) היה סופר, עיתונאי, מתרגם יהודי-הונגרי.

## ביוגרפיה
טיבדאר פקטה נולד במשפחה יהודית, השלים את לימודיו בעיר הולדתו לרבות בחינות הבגרות והמשיך בלימודי משפטים בבודפשט. הוא קטע את לימודי המשפטים והפך לעיתונאי. תחילה עבד ב"פצ'י נפלו" (יומן פץ' - Pécsi Napló) בשנים 1912–1916 וב"סגדי היראדו" (חדשות סגד - Szegedi Híradó) בשנת 1914, ולאחר מכן התיישב בארד, שם הפך לכתב של כמה עיתונים טרנסילבניים בשפה ההונגרית בין שתי מלחמות העולם, כולל כתב העת "טול" (עט - Toll), ז'ידו יבה. הוא ערך ופרסם את כתב העת "פקטה מאצ'קה" (חתול שחור - Fekete Macska) בשנים 1922–1923, בעיתון זה זה הגרפיקה הכותרות ועמוד השער אויירו על ידי שאנדור לוראנט-לאסנר.

## יצירתו
פקטה כתב שירה, סיפורים קצרים, לבריות של אופרטות ולהיטים, אבל הוא היה עסוק ביותר כמתרגם. הוא הציג שירה רומנית של אותה עת בהונגרית באנתולוגיה שלו בשם "גן האהבה" (ארד, 1924) ובכרך נוסף בתוספת יצירות מפורסמות של ליריקה רומנית קלאסית בשם "גן קלאסי" (קלוז', 1930). בכך הוא התקדם מהמשוררים בני משפחת ואקרסקו (Văcărescu) עד אנגֶל (Anghel), ומהמודרניים הוא העדיף את שירתם של בלגה (Blaga), קראיניק (Crainic), אפטימיו (Eftimiu), מינולסקו (Minulescu).

לאחר תרגום גולמי, הוא תרגם את השירה מרומנית להונגרית תוך ידיעה דלה של השפה הרומנית, על פי דבריו, והשתדל יותר לבטא ל"נשמת השיר". בתרגומיו, רגישותו למודרניות מעורבת במיוחד עם ספרות סלון קלה. השפעת הפיתוי של הספרות מורגשתה במיוחד בכרך המכיל את תיק העבודות שלו (עורה של הנסיכה ג'נובווה, טימישוארה, 1923), שבו הביא לחיים את דמויות העולם התחתון היוקרתי של ערי העולם, תוך שהוא שואב מחוויות הטיולים שלו בשווייץ, איטליה וצרפת. הוא בנה את הסיפורים שלו שנכתבו בעיקר על תחושה מינית קלה, מעין השבחה של הסדרה שבה הופיעה (פאן-ספרייה). כרך השירה שלו: שיר על שתי מסכות מוות (ארד, 1925).

## מאמרים קשורים
* קשרי ספרות רומנית-הונגרית

## ראו גם
* דניאל נאג' : גן מאוהב. הוצאת גניוס, 1924
* טיבדאר פקטה: גן האהבה ב-Moly
* אופרטה של טיבדאר פקטה (לברית) מיס מונטה קרלו
* טיבדאר פקטה ספר שירה: שתי מסיכות מוות

## לקריאה נוספת
* לקסיקון ספרותי הונגרי ברומניה : סיפורת, כתיבה ציבורית, ספרות מדעית, תרבות 1981
* לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. טיבדאר פקטה

קטגוריה:עיתונאים יהודים הונגרים
קטגוריה:משוררים יהודים הונגרים
קטגוריה:סופרים יהודים הונגרים
קטגוריה:מתרגמים יהודים הונגרים
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1894
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1940
ג'יימס וילסון קרמייקל

**ג'יימס וילסון קרמייקל** (באנגלית:** James Wilson Carmichael**; 9 ביוני 1800 – 1868) היה צייר ימי בריטי.

## ביוגרפיה
קרמייקל נולד בניוקאסל על הטיין, נורת'מברלנד, ב-9 ביוני 1800, בנו של ויליאם קרמייקל, נגר בספינה. הוא יצא לים בגיל צעיר, ובילה שלוש שנים על סיפונה של ספינה ששטה בין נמלים בספרד ופורטוגל. בשובו, למד בחברת בניית ספינות. לאחר שסיים את לימודיו, הוא הקדיש את כל זמנו הפנוי לאמנות, ובסופו של דבר ויתר על עסקי הנגרות, ופירנס את עצמו כאמן רישום וצייר מיניאטורות.

הציור ההיסטורי הראשון שלו שמשך תשומת לב ציבורית היה "הקרב בין השנון לצ'ספיק", שנמכר תמורת 13.65 פאונד. לאחר מכן הוא צייר את ה"הפצצה של אלג'יר" עבור בית טריניטי, ניוקאסל, עבורו קיבל 40 גינאה  הציור עדיין נמצא בבית טריניטי, יחד עם ציור הניצולים ההרואיים מהאוניה "Excellent" בקרב על קייפ סנט. וינסנט, צייר בשיתוף עם ג'ורג' באלמר. 

עבודה מוקדמת חשובה נוספת הייתה "נוף ניוקאסל" שעבורו שילם לו התאגיד העירוני 100 גינאה. במהלך הפיתוח מחדש של מרכז ניוקאסל, קרמייקל עבד עם האדריכל ג'ון דובסון כדי לייצר כמה עבודות משותפות, כולל ציורים עם עיצובים לתחנה המרכזית ולשוק גריינג'ר.  הוא גם שיתף פעולה עם ג'ון בלקמור להפקת ספר מאויר על ניו-קאסל ומסילת הברזל ב-1836. 

שמו מופיע לראשונה כמציג ב-1838, כאשר תרם ציור שמן, של מפרץ נאפולי, לחברה המלכותית של אמנים בריטים (RBA). הוא הציג גם ציורי שמן וגם צבעי מים באקדמיה המלכותית לאמנויות (RA).

הוא חי בניוקאסל עד 1845 בערך, אז עבר ללונדון, שם כבר היה ידוע כצייר ימי מיומן. בשנת 1855, במהלך מלחמת קרים הוא נשלח לאזור הבלטי לצייר רישומים עבור העיתון אילוסטרייט לונדון ניוז. הציור שלו על "הפצצת סואומנלינה", שהוא היה עד לה במהלך משימה זו, הוצג באקדמיה המלכותית לאמנויות ונמצא באוסף המוזיאון הימי הלאומי (NMM).

מאוחר יותר הוא עבר לסקרבורו, שם נפטר ב-1868.

בתו אנני נישאה לוויליאם לוסון תומאס בנו של מתווך ספינות ואמן מצליח, אשר, נסער מהיחס לאמנים בעיתונות, הקים ב-1869 את העיתון "גראפיק" שהייתה לו השפעה עצומה בעולם האמנות.

## גלריה

File:Cullercoats from the South by John Wilson Carmichael.jpg|קולרקואסט מהדרום, 1845

File:HMS Erebus and Terror in the Antarctic by John Wilson Carmichael.jpg|אה"מ ארבוס ואה"מ טרור באנטארקטיקה, 1847

File:The Bombardment of Sveaborg, 9 August 1855 by John Wilson Carmichael.jpg|הפצצת סואומנלינה, 1885

File:Off the Dutch Coast by John Wilson Carmichael.jpg|מול החוף ההולנדי, 1858

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמנים בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1800
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1868
מיגל דה לה בסטיד

**מיגל דה לה בסטיד** (בספרדית:**Miguel de la Bastide**  נולד בנובמבר 1962, סן פרננדו הוא גיטריסט, ומלחין שנולד בטרינידד ופועל בארצות הברית וקנדה.

## ביוגרפיה
מיגל דה לה בסטיד נולד בסן פרננדו שבטרינידד. כבר בגיל צעיר הוא התחיל לנגן גיטרה, בגיל 18 הוא עבר לקנדה והתיישב בטורונטו.
בהיותו בקנדה הוא למד נגינה והלחנה והמשיך בספרד בה למד ב-Amor de Dios – Centro de Flamenco y Danza Española במדריד

בשנת 1992 הוא מונה למנהל מוזיקלי של Compañia Carmen Romero הקנדית ואיתה עשה מסדרת הופעות. בשנת 1998 הוא הוציא את אלבומו הראשון El Cambio. בשנת 2000 הוא ביצע כל הקטעים של פלמנקו עבור סדרת טלוויזיה Queen of Swords. בשנת 2003 הוא הוציא את האלבום השני Siento.

בשנת 2007 מיגל דה לה בסטיד היה חלק מצוות International Guitar Night בסדרת הופעות ברחבי אמריקה הצפונית. בעקבות ההופעות הוקלט אלבום נוסף בה השתתף ד'גארי, קליב קרול ובריאן גור. בשנת 2008 הם המשיכו בהופעות בבריטניה.

בשנים 2003–2005 מיגל דה לה בסטיד היה חלק מסגל בקונסרבטוריון המלכותי למוזיקה בטורונטו. בהמשך הוא פתח בית ספר לגיטרה ופלמנקו בטורונטו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:גיטריסטים
קטגוריה:מוזיקאים קנדים
קטגוריה:פלמנקו
קטגוריה:ילידי 1962
סוגר לובסטר

[250px|ממוזער|שמאל|סוגר לובסטר מ[כסף (יסוד)|כסף]]
**סוגר לובסטר**, הוא אביזר חיבור קטן המוחזק סגור על ידי קפיץ. את סוגר הלובסטר פותחים או סוגרים על ידי החזקת ידית קטנה, בדרך כלל באמצעות ציפורן היד. החיבור הקבוע של הסוגר (לחלקים אותם הוא מחבר) יכול להיות באמצעות חוליית שרשרת או על ידי תבריג. מנגנון הסגירה של האביזר משמש כאבטחה מפני ניתוקו מהנקודה שבה הוא אוחז.

לסוגרי לובסטר שימוש נרחב בתכשיטנות כאמצעי לסגירה ופתיחה מהירה של שרשראות וצמידים. סוגרי לובסטר נפוצים מאוד גם כחלק ממחזיקי מפתחות.

סוגרי לובסטר נקראים כך בגלל מנגנון ה"צביטה" שלהם, ולעיתים הם אף מעוצבים כמו טופר של לובסטר.
## ראו גם
* טבעת (טיפוס)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אביזרי חיבור
קטגוריה:רכיבי תכשיטים
גוסטבו סימוני

**גוסטבו סימוני** (באיטלקית: **Gustavo Simoni**; 5 בנובמבר 1845 – 10 במאי 1926) היה צייר, אקוורל ומורה לאמנות איטלקי. הוא ידוע בעיקר בסצנות האוריינטליסטיות שלו.

## ביוגרפיה
אביו, אנטוניו, היה ספר. היה לו אח צעיר יותר אשר בעידודו הפך גם לצייר.

החל משנת 1877, הוא נסע רבות, ביקר בצרפת, ספרד ובמיוחד בצפון אפריקה, שם התגורר מספר תקופות ממושכות באלג'יריה, תוניסיה ומרוקו. שנים רבות הוא התגורר בבית מבודד ליד תלמסאן, שם ביקרו אותו חבריו ומקורביו מרומא ופיתח מערכת יחסים טובים עם הרשויות המקומיות. ב-1889 הוא זכה במדליית זהב בסלון על התיאור המונומנטלי שלו של שריפת פרספוליס. המלך אומברטו הראשון היה בין לקוחותיו הקבועים. הוא גם היה חבר באקדמיה של סן לוקא.

בשנות ה-90 הוא פתח סטודיו בפריז והקים ברומא בית ספר לציור אוריינטלי. כשחזר לשם, הוא התגורר בבית חווה ששופץ על ידי חתנו, האדריכל פרנצ'סקו לה גראסה. היו לו חמישה ילדים בסך הכל, שלושה מהם הפכו לציירים: פאולו (1882–1960), גם הוא מזרחן, שמת במהלך מלחמת העצמאות של אלג'יריה, מריו (1885–1953), שהתמחה בטבע דומם, ואטורה (1895–?), שהיגר לאריזונה וצייר נופים מדבריים.

בנוסף לסצנות האוריינטליסטיות שלו, הוא יצר סצנות ז'אנר, בתוספת סצנות היסטוריות מלאות דמיון מרומא העתיקה ומהמאות ה-17–18. יצירותיו מוכרות בדרך כלל יותר בקרב ציירי צבעי מים באנגליה מאשר באיטליה.

מחוץ לאיטליה ניתן לראות את עבודותיו בגלאזגו, לייפציג, מלבורן וניו יורק.

מריה מרטנטי ופיליברטו סברדלה היו, תלמידיו הידועים ביותר.

## גלריה


File:The Halt of the Caravan by Gustavo Simoni, 1885.jpg|עצירת שיירת הסוחרים, שמן על קנבס, 1885

File:Thais calls upon Alexander the Great to put the palace of Persepolis to the torch by G. Simoni.jpg|הטאירות קוראות לאלכסנדר הגדול לשרוף את ארמון פרספוליס, תחריט


## קישורים חיצוניים

* תמונות נוספות באתר ArtNet

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים איטלקים
קטגוריה:ילידי 1845
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1926
אשמן כיס פלי

**אשמן כיס פלי** (שם מדעי:  *Saccolaimus peli*) הוא מין של עטלף מהסוג אשמן הכיס, החי ביערות הגשם של מרכז אפריקה ומערב אפריקה, במדינות הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, הרפובליקה של קונגו, אוגנדה, גבון, גינאה המשוונית, קמרון, ניגריה, גאנה, ליבריה וחוף השנהב.

## מאפיינים
אורכו של עטלף זה הוא 13 עד 16 סנטימטרים והוא בעל פרווה בצבע שחור. לאשמן הכיס גוף גוצי וכבד, ראש משולש גדול ופחוס וכנפיים ארוכות וצרות. החרטום קצר ושטוח, הלוע מוארך במעט והשפתיים שסועות. האוזניים קצרות, עגולות ומחודדות בקצה, והצפירים שלהן קצרים ועגולים. העיניים גדולות ובולטות והנחיריים רחבים וצינוריים. הזנב מכוסה בקרום התעופה, להוציא את הקצה החשוף דמוי הנדן.

אשמני הכיס פעילים לאחר רדת החשכה במשך כמה שעות. הם מבלים את שעות היום בשינה בסבך, במחילות, בקברים, במערות, במבנים נטושים, ובעצים וסלעים. הם חיים בדרך כלל בבדידות או במושבות קטנות (29-2 פרטים), אך מינים אחרים מהסוג נראים לעיתים במושבות של מאות בודדות. במקומות מסוימים יש נדידות עונתיות מאזורים חמים לאזורים קרירים יותר.

אשמני הכיס צדים עשים, פשפשאים, חגבאים, טרמיטים וחיפושיות. בשל מבנה גופם הכבד הם אינם יכולים לתמרן ביעילות ומחפשים מזון באזורים פתוחים יחסית, כמו חופת היער הגבוהה, בקצה היער או בקרחות יער. מאידך, מהירות התעופה שלהם גבוהה יחסית. האשמנים מאתרים את טרפם באמצעות איכון-הד, וחלק מהפולסים שהם מפיקים נשמעים לאוזן אנושית. הנקבה ממליטה גור יחיד מדי שנה. האשמן נמצא על פי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש, בזכות טווח תפוצה גדול ונוכחות במספר רב של אזורים מוגנים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1853
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קונרד יאקוב טמינק
קטגוריה:אשמניים
קטגוריה:הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו: יונקים
קטגוריה:יונקים ביערות הגשם האפריקאים
קטגוריה:ליבריה: יונקים
בילו בליך

**בילו בליך** (נולד ב-28 באפריל 1950) הוא אמן ישראלי.

## ביוגרפיה
בילו בליך נולד בארצות-הברית. אמו הייתה האמנית מינה זיסלמן. ב-1953 חזרה משפחתו להתגורר בישראל. בתחילה התיישבו בקיבוץ עינת ולאחר מכן השתקעה בתל אביב-יפו. בין השנים 1969–1972 שירת בצה"ל. במחצית שנות ה-70 של המאה ה-20 למד אדריכלות בניו יורק. בין השנים 1982–1985 היה פעיל במסגרת גלריה "אחד העם" בתל אביב-יפו.

במקביל לעיסוקו במחקר אקדמי, עיקר יצירתו האמנותית של בליך עוסקת בהגדרת המודל האדריכלי ובקשר שלו אל המציאות החברתית. עבודותיו, העשויות במדיה הפיסול והמיצב, בוחנות את החלל, תוך שימוש בחומרים מצויים (רדי מייד).

## תערוכות יחיד

## לימודים
*1978-1974 תואר ראשון באדריכלות, מכון פראט לאמנות, ניו יורק, ארצות-הברית
*1978-1977 המכון לאדריכלות ולימודים עירוניים, ניו יורק, ארצות-הברית
*1986-1983 תולדות האמנות, אוניברסיטת תל אביב, תל אביב-יפו
*1995-1991 תואר שני באדריכלות, הפקולטה לארכיטקטורה ובינוי ערים, הטכניון, חיפה

## הוראה
*1989-1979 המחלקה לתיאטרון, אוניברסיטת תל אביב, תל אביב-יפו
*1986-1980 הסדנה לאמנות, יבנה
*1989-1988 הסדנה לאמנות, יבנה
*1989-1984 בית הספר לאמנות הציור בתל אביב ע"ש מרגושילסקי, תל אביב-יפו
*2005-1984 מכון אקדמי טכנולוגי חולון, חולון
*1990 - בית הספר לאדריכלות, הטכניון, חיפה
*1995-1994 בית הספר לאדריכלות, אוניברסיטת תל אביב, תל אביב-יפו

## פרסים
*1988 פרס ביאטריס קולינר לאמן ישראלי צעיר, מוזיאון ישראל, ירושלים
*1989 פרס בתחומי האמנות הפלסטית, משרד החינוך והתרבות
*1999 פרס עידוד היצירה, משרד החינוך והתרבות
*2021 פרס מפעל חיים, משרד התרבות והספורט

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:פסלים ישראלים
קטגוריה:אדריכלים ישראלים
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:זוכי פרס מפעל חיים בתחום האמנות הפלסטית
קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
מנהל המרחב הקיברנטי של סין

**מנהל המרחב הקיברנטי של סין** (בקיצור: CAC) היא סוכנות רגולטורית מרכזית לצנזורה, פיקוח ובקרה על האינטרנט של הרפובליקה העממית של סין. המנהל מורכב **ממשרד המידע הממשלתי לאינטרנט** (SIIO) ומשרד המפלגה **של הוועדה המרכזית לענייני המרחב הקיברנטי**.

## רקע
המנהל הוא בעל השליטה בקרן השקעות האינטרנט של סין, שלה אחזקות בעלות בחברות טכנולוגיה כמו ByteDance, Weibo Corporation, SenseTime ו-Kuaishou .

המנהל מעורב בגיבוש ויישום מדיניות במגוון נושאים הקשורים לאינטרנט הסיני. הוא נמצא תחת בסמכותה של הוועדה המרכזית לענייני מרחב הסייבר, מוסד מפלגתי הכפוף לוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית הסינית.

## פעילות מנהל המרחב הקיברנטי
במהלך השנים פעל מנהל המרחב הקיברנטי של סין לסכל פעילויות אשר מנוגדות לתפיסת המשטר. כך לדוגמה בשנת 2021 פתח המנהל בחקירה כנגד חברת דידי יומיים לאחר הנפקתה בבורסה לניירות ערך בניו יורק. המנהל טען כי החקירה נפתחה מכיוון שעלה חשש שהחברה הפרה את החוק בנוגע לאבטחת מידע אישי של המשתמשים. הרשות הורתה להסיר את אפליקציית החברה ועוד 25 אפליקציות נוספות המקושרות אליה מחנות האפליקציות הסינית. בהמשך לכך נפתחו חקירות נוספות על ידי המנהל לחברות סיניות נוספות שהונפקו בארצות הברית. בעקבות כך, הודיעה חברת דידי כי היא מפסיקה להיסחר בניו יורק וכי תנפיק ב-2022 את מניותיה בבורסה בהונג קונג.

באותה שנה חייב המנהל את הרשתות החברתיות למחוק בוטים בקרב קהילות מעריצים, כתוצאה מכך הושעה מועדון מעריצים של הלהקה הדרום קוריאנית BTS ברשת החברתית וויבו שלו 1.1 מיליון מעריצים. וויבו דיווחה כי תפעל נגד התנהגות לא הגיונית של הערצת מפורסמים.
## ראו גם
*רוסקומנדזור

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: אינטרנט
קטגוריה:צנזורה באינטרנט
ניאון גולד רקורדס

**ניאון גולד רקורדס** (באנגלית: **Neon Gold Records**) היא חברת תקליטים בוטיק שבסיסה ניו יורק. החברה נוסדה בשנת 2008 על ידי דרק דייוויס וליזי פלפינגר. בתחילה, עסקה חברת התקליטים בהפצת תקליטי ויניל בלבד. החברה השיקה את אלבומי הבכורה הבינלאומיים של אמנים רבים, בהם פאשן פיט, אלי גולדינג, מרינה, גוטייה, קריסטין והמלכות, צ'ארלי XCX, מאט מייזון וטובה לו.
## היסטוריה
ב-8 בדצמבר 2010, חתמה ניאון גולד על מיזם משותף עם קולומביה רקורדס, מה שאפשר לה להוציא מהדורות אלבומים באורך מלא דרך קולומביה ו-RED Distribution. באמצעות המיזם עם קולומביה, החברה חתמה והוציאה את אלבומי הבכורה של סנט לוסיה, להקת חיים, ומג'יק מן.

בינואר 2014, חתמה החברה על מיזם חדש עם אטלנטיק רקורדס, ובמסגרתו הוציאו את האלבום השני של צ'ארלי XCX. העסקה הפכה את ניאון גולד לחברת תקליטים החתומה תחת אטלנטיק - בניהול משותף של ג'ולי גרינוולד וקרייג קלמן, שניהל גם את Fueled by Ramen ו-Canvasback, הפעולות גם הן תחת אטלנטיק.

## אמנים
### אמנים נוכחיים

### אמנים לשעבר

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות תקליטים
אברהם מאיר איזראעל

**הרב אברהם מאיר איזראעל** (ה'תרע"ג, 5 במאי 1913 – ג' באייר ה'תשנ"ה, 3 במאי 1995) היה אב בית דין בהוניאד שבחבל טרנסילבניה (אז באימפריה האוסטרו הונגרית, כיום ברומניה), בווינה ובברוקלין. כתב מספר ספרים ובהם שו"ת **ויען אברהם**.

## ביוגרפיה
נולד לרב יהודה ולאמו פעסיל, בשנת ה'תרע"ג (1913) בהידלמש  שבטרנסילבניה. גדל בקרולה, למד בישיבת הרב שאול בראך בעיר. לאחר נישואיו התיישב בהוניאד (חואדין), ופתח שם ישיבה בשנת ה'תש"א (1941). בעקבות כיבושי הנאצים בהונגריה גורש עם משפחתו לאושוויץ, שם קיבץ סביבו מספר תלמידים איתן למד בקביעות בספרים שהשיגו.

בסיום מלחמת העולם השנייה, שימש לזמן מה כרב מחוז בטרנסילבניה, לאחר מכן שימש כמזכיר הראשי של הלשכה המרכזית האורתודוקסית בעיר קלויזנבורג, ואחר כך כרב קהילה של פליטי מזרח אירופה בווינה. בשבתו שם התמודד עם תופעת 'גיורי וינה' שבה נשים רבות שהיו נשואות ליהודים ניצולי שואה, גוירו על ידי הקהילה היהודית ללא נוכחות רבנים, בכדי לאפשר להם לעלות לארץ ישראל. באזור שנת ה'תש"י (1950) היגר לארצות הברית ושימש כרב קהילה בברוקלין שבניו יורק, שם נפטר באייר תשנ"ה (1995).

## ספריו
כתב מספר ספרים, בהם:
* קונטרס **צמר ופשתים**, שאותו כתב בזמן השואה בשנת ה'תש"ב.
* **אמרי אברהם** על התורה
* **ילקוט המאירי** על הש"ס (תשכ"ג)
* שו"ת **ויען אברהם** (תשמ"ו).
* קונטרס **להג יקודי אש** (תשס"ג).
* **הוי אריאל**, הספד לאדמו"ר מסאטמר - הרב טייטלבוים, יצא לאור בניו יורק בשנת תש"מ.

## חיים אישיים
*נשא בזיווג ראשון לאישה את אסתר ביילא איזרעל (בת רבי עזריאל יהודה מדז') ממנה נולדו ילדיו:
**העניא פעסיל (בשם השני על שם אמו).
**עזריאל יעקב (בשם הראשון על שם חמיו). שניהם נשרפו ביום אחד בכ"ו בסיון תש"ד הי"ד יחד עם רעייתו הנזכרת שהייתה אז בת כ"ו שנה, ויחד עם אביו הרב יהודה ליב ואשתו בזיווג שני פעריל וכן שני אחיו שנהרגו שמואל דב ופנחס.
*הוא מזכיר בספרו את שמות צאצאיו שנולדו לו בזיווג שני בארצות הברית מאשתו חוה איזרעל בת רבי מאיר הלוי פריד:
**בנו, רבי חיים יהודה לייב.
**בנותיו, מלכה פייגא, ושרה מרים.
**חתנו, רבי ישעיה טויב.
**חתנו, רבי אלכסנדר בן ציון הלוי ווערצבערגער.
#### אחיו
*אחיו, זאב וולף יוליו איזריעל ששירת בצה"ל ונהרג במלחמת השחרור בקרב על כיס פאלוג'ה ב-28 בדצמבר 1948 כ"ו בכסלו ה'תש"ט.
*אחיו, משה איזריעל.
*אחיו, יעקב.
*אחיו, אשר.
*אחיו, שמואל דב.
*אחיו, פנחס.

## קישורים חיצוניים
* הרב אברהם מאיר איזראעל, באתר זיכרון בספר
* 
## לקריאה נוספת

*סדרת ספרי הרב אברהם מאיר איזריעל

## הערות שוליים

קטגוריה:מהגרים מרומניה לארצות הברית
קטגוריה:ניו יורק: רבנים
קטגוריה:רבנים הונגרים
קטגוריה:רבנים בשואה
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1913
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1995
בעלת גבל

**בעלת גְבׇּל** (בפיניקית: **𐤁𐤏𐤋𐤕 𐤂𐤁𐤋**) היא אלה פיניקית מקומית לעיר גבל. פרט להיותה האלה המגינה של העיר ושל מלכיה, יוחס לה אחריות על האדמה והפוריות, לסחר הימי ולימאות  זוהתה לעיתים קרובות עם האלה חתחור המצרית, מאוחר יותר עם האלה איזיס המצרית וזכתה להוקרה ופולחן גם במצרים העתיקה. המקדש הראשי שלה פעל לאורך כאלפיים שנה בעיר גבל עד לתקופה הרומית. 

חוקרים רבים רואים בשם "בעלת גבל" שם עצם כללי, ועל כן ניסו לזהותו ככינוי לאלה מוכרת אחרת, אך ניתן לראות את שמה גם כשם עצם פרטי וכך לזהותה כאלה בפני עצמה, והדבר מסביר את זיהוייה השונים בתקופות שונות.

## תקופת הברונזה
[ממוזער|241x241 פיקסלים|[מקדש בעלת גבל מתקופת הברונזה, בגבל]]
מקדש בעלת גבל  מגלה כבר מתקופת הממלכה המצרית הקדומה  או תקופת הברונזה הקדומה קרבה בין גבל ומצרים בעיצוב, הקישוט והפולחן, וחלק מאביזרי הפולחן בו נשלחו לגבל ממצרים.

בתקופת הברונזה האלה חתחור הייתה ידועה במצרים, לראשונה בכתבי ארונת הקבורה,בתואר nbt kbn (גבירת גבל), שם המקביל ל"בעלת גבל". גם בגבל נמצאו כתובות לחתחור, בחלקן היא מכונה בעלת דנדרה  ובחלקן בעלת גבל. ייתכן שהיחסים המסחריים בין מצרים וגבל התחזקו והובטחו בעזרת חסות האלה המשותפת. בתקופת השושלת ה־12  המצרית (1991–1786 לפנה"ס) כאשר גבל הייתה נתונה להשפעה מצרית חזקה, תוארה בעלת גבל לעיתים קרובות בשיער ולבוש מצרי.

במכתבי אחתאתן (אל־עמארנה), מלכי גבל מברכים בשמה את הנמען מלך מצרים. באותם מכתבים שמה תורגם לאכדית, ולא תועתק כשם פיניקי לאלפבית אכדי, דבר המראה על הכרה בערך הסמנטי של השם.

## תקופת הברזל
בעלת גבל מופיעה בחלק מכתובות מלכי גבל משושלת אחירם (סביבות המאות ה־10–9 לפנה"ס).

הדגשה של איזיס על פסל של פרעה אוסרכון השני שנמצא בגבל, שכנראה הוקדש לאיזיס במקדש בעלת גבל, יוצרת זיהוי אפשרי של בעלת גבל עם איזיס; הזיהוי מתחזק לאור קשרי איזיס וגבל לפי כרך 5 ("אודות איזיס ואוסיריס") במוראליה של פלוטרכוס.

בעלת גבל מתוארת רבות כווריאציה מקומית של האלה הכלל־כנענית עשתרת, שהפכה מרכזית בערי חוף כנען במאה ה־7 לפנה"ס והייתה אלת העיר בצור ובצידון. בכתובת דו־לשונית פיניקית־יוונית על פסלון כס (שמוצאו לא ידוע בוודאות) מהמאה ה־4 לפנה"ס נכתב , כלומר "עשתרת האלה האדירה" ביוונית מקבילה לבעלת גבל בפיניקית. שתי כתובות קצרות נוספות ממוצא לא ידוע בוודאות מזכירות את "עשתרת רבת גבל" (צורה אחרת למילה "בעלת", שמשמעה גם כן "גבירה").

לבעלת גבל מוקדשת מצבת יחומלך (אמצע המאה ה־5 לפנה"ס). כתובת ארון בתנועם מתעדת שאביו של עזבעל מלך גבל היה "כהן בעלת".

## הופעות היסטוריוגרפיות בתקופה הרומית
[טקסט=|ממוזער|מטבע [גבל|גבלי מתקופת מקרינוס המציג את מקדש בעלת גבל וכיתוב ΙΕΡΑΣ ΒΥΒΛΟΥ (גבל הקדושה)]]
פילון מגבל כתב שקרונוס (הוא אל) נתן את גבל לאחותה של עשתרת, Βααλτις ("בעלת" עם סיומת ־ִיס יוונית), המזוהה עם דיון .

בספרו "אודות האלה הסורית"  מספר לוקיאנוס משמשתה מספר שראה בגבל (ביוונית "ביבלוס") מקדש ל־Ἀφροδίτη Βυβλίη (אפרודיטה הגבלית), שפולחנה קשור לאדוניס (או לפי חלק מהגבלים, לאוסיר).

## לקריאה נוספת

* מבוא לארכאולוגיה של ארץ ישראל בתקופת המקרא, יחידה 10, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, עמוד 28
*Josette Elayi - *Histoire de Phénicie*, collection tempus, Perrin, Paris, 2018
*Victor Kernbach - *Dicționar  de mitologie generală*, Albatros, București,  1983

## ראו גם
*מקדש בעלת גבל

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מיתולוגיה פיניקית
קטגוריה:אלים
קטגוריה:גבל
אדמון אבו

**אדמון פרנסואה ולנטן אַבּוּ** (בצרפתית: **Edmond François Valentin About**, נהגה ; 14 בפברואר 1828 – 16 בינואר 1885) היה סופר, פובליציסט ועיתונאי צרפתי.

אבו נודע כסופר אנטי דתי, הוא היה פעיל פוליטית בעיקר בכתיבתו. כשנה לפני פטירתו נבחר כחבר האקדמיה הצרפתית אך מת לפני שמונה בפועל לתפקיד. הוא נקבר בבית הקברות פר לשז בפריז.

## קישורים חיצוניים

* אבו, אדמון, באנציקלופדיה החדשה של קולייר , באתר ויקיטקסט באנגלית
* 
* 
* 

קטגוריה:סופרים צרפתים
קטגוריה:עיתונאים צרפתים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פר לשז
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1828
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1885
זונא סנטרל (ריו דה ז'ניירו)

**זונא סנטרל** (בפורטוגזית: **Zona Central**) הוא אזור גאוגרפי בעיר ריו דה ז'ניירו שבברזיל. זונא סנטרל הוא המרכז ההיסטורי, המנהלי, והפיננסי של ריו דה ז'ניירו. הוא הורחב ושופר באופן מהותי מאז שנות ה-90 של המאה ה-20.

אזור זונא סנטרל כולל את השכונות באיירו דה פטימה, קסטלו, סנטרו, קטומבי, סידאד נובה, אסטאקיו, גמבואה, לאפה, סנטה תרזה, סנטו כריסטו, וסאודה.

אזור זונא סנטרל מכיל כמה מהאתרים האייקונים ביותר של ריו דה ז'ניירו כמו אמת המים של קריוקה, הקתדרלה המטרופוליטנית של סן סבסטיאן, כנסיית קנדלריה, הסמבודרומו העירוני, והתיאטרון העירוני. מכיל את מרבית המוזיאונים הבולטים בעיר הכוללים בין היתר את המוזיאון הלאומי לאמנויות יפות, המוזיאון הצבאי קונדה דה לינהרס, המוזיאון הלאומי להיסטוריה, מוזיאון האסטרונומיה, מוזיאון המשטרה האזרחית, והמוזיאון לאמנות של ריו.

תחנת הרכבת המרכזית של העיר ממוקמת ברובע אסטסיו אשר בזונא סנטרל. באזור זונא סנטרל ממוקמת גם התחנה הסופית של מערכת קווי החשמלית. באזור זונא סנטרל ממוקם נמל התעופה סנטוס דומונט, שהוא אחד משני נמלי התעופה הגדולים באזור ריו דה ז'ניירו.

## גלריית תמונות

Aerial_View_of_Flamengo_1.jpg|גורדי השחקים של שכונת סנטרו
MNBA_visto_da_CMRJ_01.jpg|המוזיאון הלאומי לאמנויות יפות
Estação_Central_do_Brasil.jpg|תחנת הרכבת המרכזית של ריו דה ז'ניירו


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ריו דה ז'ניירו: גאוגרפיה
הדיוקן המשפחתי (וויאג'ר)

[ממוזער|500x500 פיקסלים| ''הדיוקן המשפחתי'' של [מערכת השמש שצולם על ידי וויאג'ר 1]]
**הדיוקן המשפחתי**, (באנגלית: **Family Portrait**) או לפעמים **דיוקן כוכבי הלכת**, הוא תמונת פסיפס הכוללת את רוב כוכבי הלכת במערכת השמש, שצולמה על ידי הגשושית וויאג'ר 1 ב-14 בפברואר 1990 ממרחק של כ-6 מיליארד קילומטרים מכדור הארץ. הפסיפס מורכב מאוסף של צילומים בודדים של שישה כוכבי לכת ורקע חלקי המתעד את מיקומם היחסי. הפסיפס מורכב מ-60 תמונות שונות. התמונות ששימשו לחיבור הפסיפס היו התצלומים האחרונים שצולמו על ידי גשושיות וויאג'ר (שהמשיכו להעביר טלמטריה אחרת לאחר מכן), והיו גם המקור לתמונה המפורסמת של נקודה כחולה חיוורת של כדור הארץ. האסטרונום קרל סייגן, שהיה חלק מצוות המדע והצילום של וויאג'ר, פעל במשך שנים רבות כדי לאפשר הקצאת זמן ומשאבים לצילום התמונות.

## תיאור
[שמאל|ממוזער| תרשים של '''הדיוקן המשפחתי''' המראה את מסלולי כוכבי הלכת ואת מיקומה היחסי של הגשושית [וויאג'ר 1 כאשר צילמה את התמונות.]]
[ממוזער| מיקום הגשושית וויאג'ר 1 מעל [מישור המילקה ב-14 בפברואר 1990]]
בתמונה ניתן לראות שישה כוכבי לכת משמאל לימין: צדק, כדור הארץ, נוגה, שבתאי, אורנוס, נפטון. השמש, גם היא נקודת אור במרחק זה, כלולה בתמונה. שלושה כוכבי לכת לא נכללו: כוכב חמה היה קרוב מדי לשמש מכדי להיראות ולא ניתן היה לזהות את מאדים בגלל הזווית היחסית שלו, וכתוצאה מכך הוא היה נראה כמו סהר דק מנקודת המבט של החללית, ופלוטו (שבשנת 1990 עדיין נחשב לכוכב לכת) לא נכלל בגלל שגודלו הקטן ומרחקו מהשמש השאירה אותו עמום מכדי לראות בצורה ברורה בתמונה. ניתן היה לצלם את מאדים באמצעות מסנן אחר ולא צבעוני, אך עד שהיו מיישמים את התהליך בתוכנה ובפיקוד, רצף הפקודות כדי היה תוך כדי ביצוע.

לפסיפס יש מראה בלתי אחיד. התמונות הבודדות צולמו באמצעות מסננים שונים בחשיפות משתנות כדי להוציא כמה שיותר פרטים בכל אחת. לדוגמה, השמש צולמה עם המסנן הכהה ביותר והחשיפה הקצרה ביותר הקיימת, כדי למנוע פגיעה בתתי המערכות של מערכת ההדמיה. רוב התמונות צולמו בגווני אפור עם מצלמת הזווית הרחבה של הגשושית, בעוד שתצוגות תקריב של כל כוכב לכת צולמו בצבע באמצעות מצלמת הזווית הצרה.

רצף התמונות צולם במרחק של כ-40.11 יחידות אסטרונומיות (6 מיליארד ק"מ) מכדור הארץ ומזווית של כ-32 מעלות מעל מישור המילקה. מבין שתי חלליות וויאג'ר, וויאג'ר 1 נבחרה לצלם את הפסיפס מאחר שמסלולה של הגשושית לקח אותה מחוץ למישור המילקה ובניגוד לוויאג'ר 2, היא הייתה במיקום בו יכלה לצלם את צדק בצורה נקייה מהפרעות הנובעות מבוהק השמש. בשנת 2013 צולמה תמונה הפוכה של וויאג'ר 1, באמצעות טלסקופי רדיו. את וויאג'ר 1 לא ניתן לראות באור נראה, אבל אות הרדיו שלה בהיר מאוד בהשוואה לרוב העצמים הטבעיים שנחקרו על ידי טלסקופי רדיו.

## ראו גם
* הדיוקן המשפחתי (מסנג'ר)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:יצירות משנת 1990
קטגוריה:צילום כדור הארץ מהחלל
יוזפשטאדט

**יוזפשטאדט** (בגרמנית: **Josefstadt**), **[[רובעי וינה|רובע]] מספר 8** (בגרמנית: **VIII Bezirk**), הוא רובע בעיר וינה שבאוסטריה, אשר נוסד במקור ב-1850. יוזפשטאדט הוא אזור עירוני צפוף המכיל אזורי מגורים רבים. הרובע נקרא על שם יוזף הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.

הרובע ממוקם במרכז וינה ומשתרע על פני 1.08 קמ"ר. נכון לשנת 2014 הכיל הרובע 24,279 תושבים. יוזפשטאדט הוא הרובע הקטן ביותר בווינה.

לאורך השנים יוזפשטאדט התפתחה לאזור מגורים של אוכלוסייה מהמעמד הבינוני. רוב ראשי העיר של וינה חיו ברובע יוזפשטאדט בעבר, וכמו גם הנשיא לשעבר של אוסטריה. משום שהרובע נמצא בסמוך לאוניברסיטת וינה, גרים בו גם סטודנטים רבים.

## גלריית תמונות

PalaisSchoenborn070909.jpg|המוזיאון לאומנות ולתרבות העממית
SaalVomBalkon_VET.jpg|התיאטרון האנגלי של וינה


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:וינה: רבעים
סהר-י בהלול

**סהר-י בהלול** (באורדו: **سری بہلول**) היא עיר ואתר ארכאולוגי סמוך לתח'ת-י בהי ליד העיר , כ-70 קילומטרים צפונית-מערבית לפשאוור במחוז ח'ייבר פח'טונח'ווה, בפקיסטן. סהר-י בהלול ואתר תח'ת-י בהי הסמוך נחשבים בין השרידים החשובים ביותר של הבודהיזם בכל מה שהיה פעם גנדהארה, הם "נשמרו בצורה יוצאת דופן". והוכרזו יחדיו ב-1980 כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו.

## תיאור
סהר-י בהלול, שוכנת כ-5 קילומטרים דרומית לאתר תח'ת-י בהי במישור פורה. חורבות סהר-י בהלול הן שרידים של עיירה מבוצרת עתיקה קטנה מתקופת אימפריית קושאן. העיירה ממוקמת על תל מוארך בגובה של עד 9 מטרים ומוקפת בחלקים מחומות ההגנה בסגנון "חיתול" האופייני למאה השנייה או השלישית לספירה. שטח אתר המורשת העולמית הוא 97 דונם.

האתר מכיל שרידים של בודהיזם, שלא נחפרו כראוי. עתיקות כגון פסלים, מטבעות, כלים ותכשיטים נמצאו בשפע. המקומיים ממשיכים בחפירות בלתי חוקיות בבתיהם ובקרקעותיהם, ופוגעים במונומנטים ההיסטוריים. חלק מסוחרי העתיקות המקומיים מטעים את האוכלוסייה המקומית ומסיתים אותה להמשיך בחפירות בלתי חוקיות. מצב זה דורש תשומת לב לאומית ובינלאומית על מנת לשמור את השרידים בסהר-י בהלול.

## יצירות אומנות מהאתר

Sahri-Bahlol excavations 1911-1912.jpg|חפירות בשנים 1911–1912
024 Bodhisattva Meditating, 1c Sahr-i-Bahlol (9218660777).jpg|בודהיסטווה במדיטציה. צפחה, מוזיאון פטנה
39. Ordination of Nanda-2nd century CE-Sahri Bahlol-Gandhara Gallery- Indian Museum- Kolkata.-G11-A23282.jpg|ההכתרה של ננדה (אחיו החורג של בודהה)
8. Preaching Buddha, 4th century CE, Sahri Bahlol, Gandhara Gallery, Indian Museum, Kolkata.-NS3935-A23207.jpg|בודהה מטיף
Head of a bodhisattva, Gandhara, Pakistan, Sahri Bahlol, c. 100 AD, schist - San Diego Museum of Art - DSC06345.JPG|ראש של בודהיסטווה
MET DT235.jpg|בודהיסטווה.
Standing Bodhisattva. Gandharan (undated), from Sahribahlol. Indian Museum, Calcutta ei05-34.jpg|בודהיסטווה עומד
Sahri-Bahlol Buddhas.jpg|פסלוני בודהה
Buddhist Triad Peshawar Museum.jpg|שלישיית בודהה יישובים מסהר-י בהלול
Seated Buddha triad Sahri Bahlol excavations ASI 1911-1912.jpg|שלישיית בודהה יישובים מהחפירות של 1911–1912
Great Buddha of Sahri Bahlol 1909 excavation (upright).jpg|הבודהה הגדול של סהר-י בהלול מהחפירות של 1909
Peshawar Museum Sahri Bahlol Buddha, excavated 1909-1910.jpg|בודהה מהחפירות של 1909–1910, מוזיאון פשאוור
Bronze Buddha image Gandhara Sahr-i Bahlol BM.jpg|פסל בודהה מברונזה, המוזיאון הבריטי


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:פקיסטן: היסטוריה
קטגוריה:העת העתיקה
קטגוריה:ח'ייבר פח'טונח'ווה
קטגוריה:פקיסטן: אתרים ארכאולוגיים
דם חם (פירושונים)

דם חם הוא תכונה המתקיימת אצל מספר מחלקות של בעלי חיים - ראו: בעלי דם חם. בהשאלה, הביטוי "דם חם" מהווה מטאפורה לנטיה להתרגז בקלות.
אנרי מתייה ברטלו

גנרל של ארמייה **אנרי מתייה ברטלו** (בצרפתית: **Henri Mathias Berthelot**; 7 בדצמבר 1861 – 29 בינואר 1931) היה גנרל בצבא צרפת שפיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה.

## ביוגרפיה
### תחילת דרכו
ברטלו נולד ב-7 בדצמבר 1861 בעיר פיור, שהשתייכה אז לקיסרות הצרפתית השנייה. בשנת 1883 סיים ברטלו את האקדמיה הצבאית סן-סיר, לאחר מכן הוא נשלח לאלג'יריה ולאחר מכן נשלח להודו-סין הצרפתית.

בשנת 1907 הוא הועבר למטה הכללי. במהלך תקופה זו הוא שיתף פעולה עם הגנרל ז'וזף ז'ופר בתוכנית 17. זו הייתה אסטרטגיית מלחמה התקפית המבוססת על הטעויות שנעשו במלחמת צרפת-פרוסיה של 1870/1871. תוכנית התקפה זו שימשה את הגנרל ז'ופר נגד הצבאות התוקפים הגרמנים בקיץ 1914, אך נכשלה.

בשנת 1913 הוא הועלה לדרגת ג'נרל דה בריגדה ושימש כשלישו של הגנרל נואל דה קסטלנו במינהלת הצבא של משרד המלחמה.

### מלחמת העולם הראשונה

בשנת 1914 שימש ברטלו כרמטכ"ל תחת גנרל ז'וזף ז'ופר במהלך הקרב הראשון על המארן. בנובמבר 1914, קיבל ברטלו את הפיקוד על יחידות המילואים, שנכשלו בהתקפה בקרב סואסון (1915), ומאוחר יותר הוא קיבל את הפיקוד על הדיוויזיה ה-53 והקורפוס ה-32.

במהלך קרב ורדן בשנת 1916, התבלט ברטלו בכך שהסתער בהצלחה על גבעת האיש המת יחד עם כוחותיו.

לאור המצב הקשה בחזית הרומנית החדשה שנפתחה, מונה ברטלו לראש המשלחת הצבאית הצרפתית ברומניה ב-16 באוקטובר 1916. משימתו הראשונה הייתה לתמוך בהגנה על הבירה בוקרשט. הוא היה גורם מרכזי בתוכניות לתקוף את ארמיית הדנובה, שהגיעו לשיא בקרב על הארג'ש. לאחר הקרב האבוד וכיבוש בוקרשט על ידי חיילי מעצמות המרכז, התרכז ברטלו בארגון מחדש והכשרת הצבא הרומני. בקיץ 1917, ניצחו חייליו של הגנרל אלכסנדרו אברסקו בקרב מרשטי ופתחו במתקפת נגד במטרה לכבוש מחדש כמה שיותר שטח רומני. מערכה זו נעצרה על ידי האבדות הכבדות בקרבות Mărăşeşti ואויטוז. לאחר מהפכת אוקטובר הרוסית, חתמו הרוסים על הסכם שביתת נשק. רומניה, שהופרדה כעת מבעלי בריתה, נאלצה לחתום על הסכם שביתת הנשק עם מעצמות המרכז בדצמבר 1917. כתוצאה מכך נאלצה לבטל את המשלחת הצבאית הצרפתית והצרפתים נאלצו לעזוב את הארץ.

לאחר שובו לצרפת, הופקד ברטלו על ארגון משלוחי החיילים האמריקאים לצרפת. ב-5 ביולי 1918 הוא מונה למפקד הארמייה החמישית על ידי הגנרל פרדיננד פוש, עליה פיקד בגזרת ריימס במהלך מתקפת מאה הימים נגד צבאות גרמניה.

לאחר המתקפה המוצלחת בחזית סלוניקי, שאילצה את בולגריה להיכנע, נכנסה רומניה מחדש למלחמה נגד מעצמות המרכז ב-10 בנובמבר 1918. יממה לאחר מכן הסתיימה המלחמה במערב אירופה.

### לאחר המלחמה
ב-11 בנובמבר 1919, במהלך מצעד הניצחון של בעלות הברית בפריז, הגנרל ברתלוט, לאחר שראה את המשלחת הרומנית, אמר לגנרל פוש:

בין השנים 1919–1922 שירת ברטלו כמושל הצבאי של מץ וכמפקד העליון בלורן. מ-1920 עד 1926 היה חבר ב-Conseil supérieur de la guerre (מועצת המלחמה העליונה), והיה מעורב בתכנון בניית קו מז'ינו. מ-1923 עד 1926 כיהן כמושל הצבאי של שטרסבורג. בשנת 1926 פרש ברטלו לגמלאות, וב-29 בינואר 1931 הוא מת בפריז.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:גנרלים צרפתים
קטגוריה:מפקדי ארמיות בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה: אישים
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:מעוטרי צלב המלחמה
קטגוריה:מעוטרי מדליית השירות המצוין (צבא ארצות הברית)
קטגוריה:בוגרי האקדמיה הצבאית סן-סיר
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1861
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1931
היילי קופס

**היילי קופס** (באנגלית: **Hailey Esther Kops**; נולדה ב-1 ביוני 2002) היא מחליקה אמנותית אמריקאית-ישראלית, המתמודדת מטעם ישראל בענף הזוגות, יחד עם יבגני קרסנופולסקי.

## חיים אישיים
קופס נולדה בניו יורק, וגדלה בניו ג'רזי בבית יהודי אורתודוקסי. בתם של ליסה (מחליקה אמנותית בעברה) וסטיבן (שחקן הוקי קרח בעברו). אחיה הגדול, קורי, הוא שחקן הוקי קרח, אשר שיחק ב-2015–2016 ברעננה היטמן בליגת ההוקי קרח הישראלית.

בשנת 2013 קיבלה קופס אזרחות ישראלית. קופס התחנכה בתיכון בחינוך ביתי, ולאחר מכן למדה במדרשת אמי"ת בית הילד בגילה, בשנים 2020–2021.

## קריירה
קופס החלה להחליק בשנת 2004. ב-2016 היא הצטוותה למחליק האמנותי הישראלי ארטיום צוגלין , ויחד הגיעו בספטמבר 2016 למקום ה-9 בתחרות הגרנד פריקס לנוער ברוסיה . במרץ 2017 הזוג הגיעו למקום ה-11 באליפות העולם לנוער בטאיפיי, טאיוואן . בשנה העוקבת צוגלים וקופס הגיעו למקום ה-16 באליפות העולם לנוער בסופיה, בולגריה . בשנת 2019 קופס וצוגלין הגיעו למקום ה-7 באליפות העולם לנוער בקרואטיה. בשנה זו הם זכו באליפות ישראל לנוער בזוגות לשנת 2019. הזוג ייצג את ישראל בשנת 2019 באליפות האירופאית להחלקה אמנותית במינסק, בלארוס .

עם סיום שיתוף הפעולה עם צוגלין, קופס לקחה הפסקה מעולם הספורט. בשנת 2021 הכריזה על שיתוף פעולה עם יבגני קרסנופולסקי, והם מתאמנים אצל גלית חייט. לאחר שלושה חודשים של אימון משותף הזוג השיג את הקריטריון הדרוש לייצג את ישראל באולימפיאדת החורף בבייג'ינג והגיע למקום ה-15 בתחרות. בשנת 2022 הזוג זכה באליפות ישראל לזוגות.

## קישורים חיצוניים

* רשימת ההישגים של קופס וצוגלין, באתר ההתאחדות הבינלאומית להחלקה על קרח
* ביוגרפיות והישגים של קופס וצוגלין, באתר ההתאחדות הבינלאומית להחלקה על קרח
* רשימת ההישגים של קופס וקרסנופולסקי, באתר ההתאחדות הבינלאומית להחלקה על קרח
* ביוגרפיות והישגים של קופס וקרסנופולסקי, באתר ההתאחדות הבינלאומית להחלקה על קרח
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מחליקות אמנותיות על קרח ישראליות
קטגוריה:מחליקות אמנותיות על קרח אולימפיות ישראליות
קטגוריה:יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:עולות בשנות ה-2010
קטגוריה:עולים בשנות ה-2010
קטגוריה:ישראליות ילידות ארצות הברית
קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
קטגוריה:משתתפי אולימפיאדת בייג'ינג (2022)
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-2002
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-2002
חיים צבי טרייביש

**חיים צבי טרייביש** (1861 – 1926) היה ממייסדי תל אביב יפו, בעל חנות הכלבו הראשונה ביפו ומייסד המרכז המסחרי הראשון של תל אביב.

## ביוגרפיה
נולד בקיידאן שבפלך קובנה, האימפריה הרוסית, בנם של יעקב ולאה טרייביש. חניך ישיבת סלבודקה. לאחר נישואיו עסק בהוראה. בשנת 1889 עלה לארץ ישראל והתיישב ביפו, בתחילה בשכונת עג'מי ואחר כך בסוק א-דיר, יחד עם קומץ משפחות יהודיות.

כעבור זמן התמנה כמנהל סוכנות הדואר הרוסי ליפו ואזור. משרדו שימש מרכז ליהודים יוצאי רוסיה תושבי האזור, שבאמצעותו קיימו את הקשר עם קרוביהם שבגולה. ביתו שימש מקום מפגש לראשוני חובבי ציון. ד"ר זאב טיומקין, בעת ששימש כמנהל משרד הוועד הפועל הארצישראלי של חובבי ציון, היה עורך בביתו של טרייביש את מפגשיו עם עסקני המושבות בעת ביקוריהם ביפו. במקביל לפעילותו כמנהל סוכנות הדואר הרוסי, פתח מחלקה למכירת ספרי דת ותשמישי קדושה, וכן את יצירות הספרות העברית החדשה.

לאחר שטרייביש עזב את משרתו כמנהל סוכנות הדואר הרוסי, פתח ביפו חנות כלבו, שהייתה חנות הכלבו הראשונה ביפו ובארץ ישראל כולה. הכלבו שימש את תושבי האזור - יהודים, מוסלמים, נוצרים, ואף את הטמפלרים מיפו ומשרונה. בית הכלבו התפתח ובעקבות זאת התרחב מעגל לקוחותיו שהגיעו מכל רחבי ארץ ישראל.

טרייביש הצטרף למייסדי "אחוזת בית" וביקש להקים בה בית עסק. אולם השכונה נועדה להיות עיר גנים, ועל פי החלטות מייסדיה נאסרה הקמת בתי מסחר או חנויות בתחומה. כדי לעמוד בהחלטות המייסדים, רכש טרייביש בשנת 1910 מגרש ממזרח למסילת הברזל, ברחוב הרצל 22, לצורך הקמת מרכז מסחרי.

בתי אחוזת בית הראשונים היו מתחילת רחוב הרצל ועד למספר 20, ובית מספר 22 היה הבית הראשון שמעבר לקבוצת הבתים הראשונה של אחוזת בית. המגרש נמכר לטרייביש על מנת שיקים עליו בית מסחר, אבל תחת תנאים מגבילים: חל איסור לפתוח פתח לכיוון הבית הסמוך ברחוב הרצל 20; יש להרחיק את הבית לפחות שני מטרים מהבית הסמוך; חל איסור לממכר למשקאות חריפים ועוד.

למראית עין הפעילות במרכז המסחרי שהקים טרייביש התרחשה כביכול "מחוץ לעיר", אך עד מהרה הוא הפך להיות מרכזי מאוד בהשפעתו על העיר שהתרחבה והקיפה אותו. הוא שימש כמרכז המסחרי הראשון של תל אביב, ובמרכזו חנות הכלבו הגדולה בבעלות טרייביש, שהייתה חנות הכלבו הגדולה בארץ ישראל.

במלחמת העולם הראשונה קיבל טרייביש נתינות טורקית, לבל ייאלץ לעזוב את הארץ. הצבא הטורקי רוקן כמעט את כל חנותו והחרים את הסחורה לצרכים צבאיים. בשנת 1917, בעקבות הגירוש הכללי מיפו ותל אביב, עבר לסג'רה. גם שם המשיך לעסוק במסחר בשארית הסחורה שהציל מבית מסחרו שבתל אביב.

לאחר כניסת הבריטים שב לתל אביב, אך בדרכו לתל אביב נאסר על ידי השלטונות כחשוד בריגול, ושוחרר בהתערבותו של יהודה גור.

טרייביש נפטר בתל אביב בכ"ו בשבט תרפ"ו, ונקבר בבית הקברות טרומפלדור. בנו הוא השופט יהודה זאב טרייביש.

## קישורים חיצוניים
* בית המסחר הראשון בתל אביב, פיגמליון-עושים תרבות
* שטר המכירה של טרייביש למגרש ברחוב הרצל, קדם, אתר בידספריט

קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
תהילים ק"ח

**תהילים ק"ח** הוא המזמור ה108 בספר תהילים ומיוחס לדוד המלך.

## תוכן המזמור
מזמור ק"ח מורכב מארבעה עשר פסוקים ומחולק לשלושה חלקים:

### א'-ו'
המזמור נפתח בהודאת המשורר לאלוהים: "נָכוֹן לִבִּי אֱלֹהִים אָשִׁירָה וַאֲזַמְּרָה אַף כְּבוֹדִי" (ב'), "עוּרָה הַנֵּבֶל וְכִנּוֹר אָעִירָה שָּׁחַר" (ג'), "אוֹדְךָ בָעַמִּים ה' וַאֲזַמֶּרְךָ בַּלְאֻמִּים" (ד')

המשורר מסביר את סיבת הודאתו לאלוהים: "כִּי גָדוֹל מֵעַל שָׁמַיִם חַסְדֶּךָ וְעַד שְׁחָקִים אֲמִתֶּךָ" (ה'), "רוּמָה עַל שָׁמַיִם אֱלֹהִים וְעַל כׇּל הָאָרֶץ כְּבוֹדֶךָ" (ו').

### ז'-י"א
בחלקו השני של המזמור מתאר המשורר את הישועות וההצלות הקודמות שאלוהים עשה לעם ישראל: "אֱלֹהִים דִּבֶּר בְּקׇדְשׁוֹ אֶעְלֹזָה אֲחַלְּקָה שְׁכֶם וְעֵמֶק סֻכּוֹת אֲמַדֵּד" (ח'), "לִי גִלְעָד לִי מְנַשֶּׁה וְאֶפְרַיִם מָעוֹז רֹאשִׁי יְהוּדָה מְחֹקְקִי" (ט'), "מוֹאָב סִיר רַחְצִי עַל אֱדוֹם אַשְׁלִיךְ נַעֲלִי עֲלֵי פְלֶשֶׁת אֶתְרוֹעָע" (י'), "מִי יֹבִלֵנִי עִיר מִבְצָר מִי נָחַנִי עַד אֱדוֹם" (י"א).

### י"ב-י"ד
לאחר השבח שמשבח המשורר את אלוהים, והזכרת העבר, מבקש המשורר בקשה מאלוהים: "הֲלֹא אֱלֹהִים זְנַחְתָּנוּ וְלֹא תֵצֵא אֱלֹהִים בְּצִבְאֹתֵינוּ" (י"ב), "הָבָה לָּנוּ עֶזְרָת מִצָּר וְשָׁוְא תְּשׁוּעַת אָדָם" (י"ג).

המזמור נחתם בקריאת המשורר לביטחון בה': "בֵּאלֹהִים נַעֲשֶׂה חָיִל וְהוּא יָבוּס צָרֵינוּ" (י"ד).

## בתפילה היהודית
"לְמַעַן יֵחָלְצוּן יְדִידֶיךָ הוֹשִׁיעָה יְמִינְךָ וַעֲנֵנִי" (ז'), מופיע בסוף תפילת העמידה.

פסוק ה' (כִּי גָדוֹל מֵעַל שָׁמַיִם חַסְדֶּךָ וְעַד שְׁחָקִים אֲמִתֶּךָ), נקרא במהלך הסליחות.

## בתרבות
*"רומה על שמיים אלהים" (ו') באתר הפיוט והתפילה

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

ק"ח
יוז'ף קלאובר

**יוז'ף קלאובר** (בהונגרית: **Klauber József**; סולנוק, 29 באוגוסט 1894 – ספרד, 15 ביולי 1937) היה קומוניסט יהודי-הונגרי, השתתף ונפל במלחמת האזרחים בספרד.

## ביוגרפיה
יוז'ף קלאובר נולד במשפחה יהודית כבנם של רודולף קלאובר ושל בטי גֶלדמן. הוא סיים רק 8 כיתות בבית הספר. הוא התחיל לעבוד כמתלמד לאופה והצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית וגם לאיגוד המקצועי בשנת 1913. הוא נכלא בשל התססה ותעמולה אנטי-מלחמתית במהלך מלחמת העולם הראשונה. הוא הצטרף למפלגת הקומוניסטים של הונגריה ב-1919, בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית היה מפקד גדוד של הצבא האדום ההונגרי. הוא נתפס לאחר נפילת הרפובליקה ונידון ל-13 שנות מאסר. במסגרת חילופי השבויים ההונגרי-סובייטי הוא שוחרר למעבר לברית המועצות בשנת 1924, שם עבד עבור "הסיוע האדום הבינלאומי" עד 1927, כאשר הוא עבר לאודסה. שם שימש כמזכיר המפלגה. במהלך תקופה זו סיים את לימודיו באקדמיה חקלאית ולאחר מכן היה מנהל חווה ממלכתית. הוא יצא בהתנדבות להילחם במלחמת האזרחים בספרד לצד הרפובליקנים נהרג ליד וילפרנקה דל קסטיו (Villafranca del Castillo).

## ראו גם
* Munkásmozgalom-történeti lexikon.
* [HU BFL - VII.102.a - אסיר - 1923 - 3026](http://archives.hungaricana.hu/hu/lear/view/1082689/?query=SZO%3D(Klauber%20József%29&image=0&pg=0&bbox=399%2C-5857%2C4703%2C-3360)

## לקריאה נוספת
* Magyar életrajzi lexikon II. (L – Z) (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש 1969)
* [HU BFL - VII.102.a - אסיר - 1923 - 3026](http://archives.hungaricana.hu/hu/lear/view/1082689/?query=SZO%3D(Klauber%20József%29&image=0&pg=0&bbox=399%2C-5857%2C4703%2C-3360) רישום השבוי של יוז'ף קלאובר)

## קישורים חיצוניים
* יוז'ף קלאובר-ביוגרפיה ב-Arcanum
* יוז'ף קלאובר ב-Uniopedia

קטגוריה:יהודים הונגרים
קטגוריה:מבצע חילופי השבויים ההונגרי-סובייטי
קטגוריה:קומוניסטים יהודים הונגרים
קטגוריה:הונגרים במלחמת האזרחים בספרד
קטגוריה:יהודים במלחמת האזרחים בספרד
קטגוריה:קומוניסטים הונגרים
קטגוריה:מהגרים מהונגריה לברית המועצות
קטגוריה:אישים שנהרגו במלחמת האזרחים בספרד
קטגוריה:סולנוק: אישים
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1894
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1937