open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
יחיעם שורק

**יחיעם שורק** (נולד ב-1948) הוא היסטוריון ישראלי.

עבודת המוסמך שלו, שהוגשה בשנת 1972 לחוג להיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטת תל אביב, נושאת את השם "נהרדעא, עיר ואם בבבל בתקופת המשנה והתלמוד" והוא עשה אותה בהדרכת פרופסור שמואל ספראי. קיבל תואר ד"ר בשנת 1977.

כהיסטוריון, שורק מבקש להציג גישה היסטוריוסופית-מחקרית, אותה הוא מכנה בשם "הספקנות".

הוא כתב ספרים אחדים בתחומי מחקר וספרי לימוד בהיסטוריה. תחום דיסציפלינרי מיוחד בו עוסק ד"ר שורק הוא ההיסטוריה של הספורט.

שורק מלמד בבית ברל. בנוסף הוא לימד היסטוריה בתיכון "רוטברג" ברמת השרון עד יציאתו לגמלאות בשנת 2010.

## חיים אישיים
נשוי לרותי ומתגורר בהרצליה.

## פרסומים
* תולדות החינוך הגופני, תרבות הגוף והספורט בעמים ובישראל, בהוצאת סמינר הקיבוצים, תשנ"ט.
* העולם עשה היסטוריה, א-ג, הוצאת רכגולד, תל אביב
* תולדות עם ישראל בימי בית שני, הוצאת עמיחי, תל אביב
* פרקי קריאה בתולדות החינוך הגופני, קובץ שני, מכון וינגייט
* תרבות הגוף בארץ ישראל בתקופת המשנה והתלמוד, מכון וינגייט
* תרבות הגוף והספורט בקרב יהדות ימי הביניים והרנסאנס, מכון וינגייט
* מי החריב את נהרדעא? ציון ל"ז
* מנהגי אריסות הלניסטיים-רומיים המשתקפים בספרות חז"ל, ציון ל"ט
* שידוד מערכות חברתי בזיקה לתרבות הגוף בקרב היהדות בתקופה הקדומה, אסיף שלישי, מכון וינגייט
* האם השתיקה ספרות חז"ל את אירועי המרד הגדול? החינוך וסביבו, סמינר הקיבוצים
* תרבות הגוף במשנתם של אבות התנועה הציונית, הוצאת יד בן צבי, ירושלים
* מאמרים ב"הארץ" וב"מעריב".

* social elements in ancient Jewish particupation in sport activities, wingate institute
* Rabbinic aspects of physical culture and sport among medieval and renaissance Jewry, Wingate institute
* Diasporal Jewish participation in gymnastic life during Hellenistic and Roman eras, University of Oregon
* Hellenistic and Roman land tenancy system as reflected in Talmudic literatue, **Jewish Quaterly Review**
* Rabbinic evidence about the Pagi Vicinales in Israel, **Jewish Quaterly Review**
* A Rabbinic evudence of the Tricomia in Palestine, **Jewish Quaterly Review**
*An economic aspect of a vague term in the Talmud, **Jewish Quaterly Review**


## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

קטגוריה:היסטוריונים ישראלים
קטגוריה:בוגרי בית הספר בלפור (תל אביב)
קטגוריה:חוקרי תולדות עם ישראל
קטגוריה:חוקרי תולדות עם ישראל בארץ ישראל
קטגוריה:סגל המכללה האקדמית בית ברל
קטגוריה:חוקרי חינוך ישראלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:חוקרי תקופת המשנה והתלמוד
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
מונטיצ'ליט

שמאל|ממוזער|250px|איור 1: המבנה של תא היחידה של האוליבין במבט לאורך ציר ''a''. אטומי החמצן באדום, הצורן בוורוד, המגנזיום והסידן בכחול. היטל של תא היחידה משורטט כמלבן שחור
**מונטיצ'ליט** הוא מינרל נזוסיליקטי (סיליקט במבנה דמוי איים) השייך לקבוצת האוליבין.

## תכונות
נוסחת המבנה הכימי של מונטיצ'ליט טהור היא CaMgSiO4. המונטיצ'ליט יוצר תמיסה מוצקה (שורה איזומורפית, כלומר תרכובות דומות בהרכבן) עם המינרל קירששטייניט העשיר בברזל (CaFeSiO4), אף הוא חבר בקבוצת האוליבין.

כמו שאר המינרלים בקבוצת האוליבין, המונטיצ'ליט מתגבש במערכת האורתורומבית (חבורת סימטריות מרחבית *Pbnm*) כפי שמוצג באיור 1. היונים של המגנזיום מצויים באתר M1 והיונים של הסידן באתר M2. תא היחידה גדול יותר מתא היחידה של האוליבין נטול הסידן, הפורסטריט, והפרמטרים שלו הם: Åa=4.815, b=11.155Å, c=6.438Å.

המונטיצ'ליט מופיע בטבע בדרך כלל במקבצים גרגריים או חסרי צורה. אך גם כגבישים מפותחים שצורתם מנסרות דקות עד 5 ס"מ. הקשיות של המינרל בינונית, 5.5-5 בסולם מוס, והמשקל הסגולי הוא בממוצע 3.05.

אופטית המינרל הוא דו-צירי שלילי. מקדם השבירה של המונטיצ'ליט נע בין 1.63 ל-1.68. צבעם של גבישי המונטיצ'ליט הוא בדרך כלל לבן, אפור ירקרק עד אפור. פיסה דקה מנוסרת של מונטיצ'ליט היא חסרת צבע.

המינרל נתגלה לראשונה ב-1831 בהר סומה (Monte Somma) במחוז קמפניה, שבאיטליה. המינרל קרוי על שם תאודורו מונטיצ'לי (Teodoro Monticelli; 1845-1759), מינרלוג איטלקי הידוע בשל מחקריו על הגאולוגיה והוולקנולוגיה של הר הווזוב, ובשל אוסף המינרלים הגדול שהיה במוזיאון שהקים על שמו בנאפולי. הדגימה המקורית שנתנה את השם למינרל מצויה באוניברסיטת נאפולי.

## מקור ותפוצה
המונטיצ'ליט נוצר בהתמרה של דולומיט צורני, בהתמרת מגע בין אבני גיר לגברו עשיר באוליבין, בסלעי סקארן בהתמרת מגע בין גרניט לדולומיט, ובסלע היסוד קרבונאטיט שהוא תוצר של מאגמה ענייה בסיליקה ועשירה בפחמן דו-חמצני. במקרים נדירים בסלעי היסוד פרידוטיט ונפליניט.

מקומות לדוגמה בהם ניתן למצוא מונטיצ'ליט כוללים את הר סומה, סמוך להר הגעש וזוב שבמחוז קמפניה שבאיטליה (המקום שבו נתגלה המינרל לראשונה); בגבעת סקאוט (Scawt Hill), ליד העיר הנמל לרן במחוז אנטרים שבצפון אירלנד; באי מאק (Muck) שבסקוטלנד; בקרסטמור (Crestmore) מחוז ריברסייד שבקליפורניה, ובמגנט קוב (Magnet Cove) במחוז הוט ספרינג (Hot Spring) שבארקנסו שבארצות הברית, ובמסיב קובדור בחצי האי קולה שברוסיה.

בישראל ניתן למצוא מונטיצ'ליט בתצורת חתרורים שבאזור מדבר יהודה.

## לקריאה נוספת

* Deer, W. A., Howie, R. A., and Zussman, J. (1992). *An introduction to the rock-forming minerals (2nd ed.)*. Harlow: Longman 


## קישורים חיצוניים

* אתר WebMineral
* מונטיצ'ליט באתר Mindat
* פרויקט rruf
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אוליבין
קטגוריה:נזוסיליקטים
קטגוריה:מינרלים סיליקטיים
קטגוריה:מינרלים
ג'ובה (גאולוגיה)

[שמאל|ממוזער|250px|הג'ובה הגדולה ב[יער אודם]]
**ג'ובה** היא תופעה גאולוגית שבאה לידי ביטוי בשקע טופוגרפי בעל מתאר מעגלי בקוטר של עד מאות מטרים בודדות. מקור השם הוא ערבי ומשמעותו **בור**. הג'ובה היא שם מקומי, כאשר במבט גלובלי היא נכנסת לרוב לקטגורית לועות געשיים.

צורתה הכללית של ג'ובה היא כשל חרוט כאשר מוכרת ג'ובה אחת בעלת צורה כשל פעמון, צורה נבדלת זאת יכולה להעיד על אופן היווצרותה של הג'ובה. דבר נוסף שיכול להעיד על אופי היווצרות הג'ובה הוא אופי הסלע המארח. מרבית הג'ובות נמצאות ברמה הגעשית שבגולן אך חלקן נמצא בסלע הגירני הנחשף באזור וזכה לשם "חלונות שמיר".

## אופן היווצרות הג'ובה
* **מקור קרסטי** - מים שחלחלו בתת-הקרקע המסו את הסלע המארח לכדי יצירת חללים. עם הזמן התקרה שמעל חללים אלו קרסה פנימה ונוצר שקע טופוגרפי. מקור זה מסביר למה הג'ובות הן בעלות קוטר קטן משל קלדרה, ועונה על דרך היווצרות הג'ובות במסלע הגירני. אף על פי שתופעה זו אופיינית למסלע גירני, היא יכולה להתרחש גם בסלע געשי, על ידי התמוססות אחד הצינורות, או על ידי המסת סלע גיר שנמצא מתחתיו ולכן היא תראה בסלע הגעשי.
* **מקור געשי** - לבה אשר זרמה מעלה באה במגע עם מים ויצרה לחץ והתפרצות פריאטית בתת-הקרקע ולכן אין לה עדויות בפני השטח. גורם נוסף היכול להביא להתפוצצות כזאת הוא השתחררות של בועות תוך כדי זרימה הלבה שעולות למעלה ויוצרות לחץ שמביא להתפוצצות. ניתן לראות הסבר זה כתהליך הראשונית ביצירת הר געש שלא התמשך ביציאת לבה וחומרים פירוקלסטים. זרם הלבה יכול אף לחמם מים שאגורים בסלע ולאדות אותם, האידוי ישאיר חלל שיביא לקריסה עם הזמן.
* **מקור געשי** - גז געשי שהשתחרר בעומק גרם לפיצוץ רב עוצמה עם עלייתו, ללא פליטת לבה או פרוקלסטים. הפיצוץ יצר בור בפני השטח החוצה כמה קילוחי בזלת ישנים, הנחשפים בקירות הג'ובה.
*לפי תאוריה נוספת הג'ובות הן מכתשי שקיעה. לפי סברה זו, מחדרים מגמתיים חדרו בסדקים אולם המאגמה לא הגיעה לפני השטח. בחלל שנוצר לאחר ירידת מפלס המאגמה התרחשו קריסות של התקרה על ליצירת מכתש שקיעה. סחיפה והצטברות משקע בתחתית המכתש הפכו את המכתשים לרדודים ומיתנו את מדרונותיהם, יוצרים את הג'ובות כפי שהן בימינו.

בעבר היו טענות לדרך נוספת ליצירת הג'ובות על ידי פגיעה של מטאורים, בדומה למכתשים בירח, אולם חוסר בעדויות למטמורפוזה בקרקעית הג'ובה ואלמנטים אחרים פוסלים את האופציה הזאת.

הג'ובות ברמת הגולן מצויות בשורות המקבילות לתלים הגעשיים. ביער אודם לבדו מצויות 23 ג'ובות, כאשר הגדולה והמרשימה מכולן היא הג'ובה הגדולה שקוטרה ועומקה מגיעים ל-250 ו-60 מטרים בהתאמה.

## גלריה

ממוזער|550px|מרכז|פנורמה של הג'ובה ממערב לצומת גוב געש

## לקריאה נוספת
* דורון מור, **הגולן - ארץ הרי הגעש**, אקדמון, 2014, עמ' 137–138.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שקעים
קטגוריה:ישראל: גאולוגיה
סויוז TMA-13

**סויוז TMA-13** (ברוסית: **Союз ТМА-13**) היא חללית סויוז ששוגרה ב-12 באוקטובר 2008 בשעה 07:01 UTC מקוסמודרום בייקונור והיא המשימה ה-100 במספר של תוכנית סויוז. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה 3 אנשי צוות: הקוסמונאוט יורי לונצ'קוב ושני האסטרונאוטים ריצ'רד גאריוט ומייקל פינק. שני אנשי צוות נותרו בתחנת החלל והצטרפו למשלחת מס' 18, והשלישי חזר עם משלחת מס' 17 של תחנת החלל. "סויוז TMA-13" נשארה בתחנת החלל עד 8 באפריל 2009 בשעה 07:16 UTC.

## הצוות
**צוות ששוגר:**
*  יורי לונצ'קוב - מפקד
*  מייקל פינק - מהנדס טיסה
*  ריצ'רד גאריוט - משתתף בטיסה (שוגר בסויוז TMA-13 וחזר בסויוז TMA-12)

**צוות שחזר:**
*  יורי לונצ'קוב - מפקד
*  מייקל פינק - מהנדס טיסה
*   צ'ארלס סימוני - תייר חלל (שוגר בסויוז TMA-14 וחזר בסויוז TMA-13)

### צוות גיבוי
*  גנאדי פדאלקה - מפקד
*  מייקל באראט - מהנדס טיסה
*  ניק הליק  - משתתף בטיסה

## תיאור המשימה
ב-13 בפברואר 2007 הוכרז על צוות חללית "סויוז TMA-13". ב-7 במאי 2008 סליז'אן שריפוב עזב את הצוות מסיבות בריאותיות ובמקומו נכלל יורי לונצ'קוב.

חללית "סויוז TMA-13" שוגרה ב-12 באוקטובר 2008 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה. השיגור בוצע באחריות רוסקוסמוס בעזרת משגר מדגם "סויוז FG". החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה.

ב-14 באוקטובר בוצע עגינה במודול "זאריה" של תחנת החלל. באותה עת בתחנה שהה צוות משלחת מס' 17 בפיקוד סרגיי וולקוב (בנוסף לו באותה עת צוות כלל גם אולג קונוננקו ו-גרג שמיטוף). החללית הביאה איתה ציוד ומצרכים. אנשי משלחת מס' 17 ביחד עם צוות החללית החלו בהעברת הציוד לתחנת החלל. במקביל החל תהליך העברת שליטה על תחנת החלל למשלחת מס' 18. על הטיסה היה ריצ'רד גאריוט, אזרח ארצות הברית. ב-11 באפריל משלחת מס' 17 וריצ'רד גאריוט עזבו את תחנת החלל בחללית "סויוז TMA-12" ונחתו בכדור הארץ לאחר כ-6 חודשי עבודה בתחנת החלל. שליטה על תחנת החלל עברה לצוות משלחת מס' 18 בפיקוד מייקל פינק.

חללית "סויוז TMA-13" נותרה מחוברת לתחנת החלל הבין-לאומית כ"חללית חילוץ" במצב חירום.

משלחת מס' 18 בפיקוד מייקל פינק החלה בביצוע תוכנית שכללה מספר ניסויים ותחזוקת תחנת החלל. הם ערכו מספר ניסויים מדעיים וביצעו פעילות חוץ רכבית. 

ב-26 במרץ 2009 לתחנת החלל הגיע חללית סויוז TMA-14 עם צוות משלחת מס' 19 בפיקוד גנאדי פדאלקה. לאחר העברת שליטה על תחנת החלל לצוות החדש, צוות מס' 18 המקורי שהגיע עם "סויוז TMA-13" וצ'ארלס סימוני שהגיע ב-"סויוז TMA-14" נכנסו לחללית "סויוז TMA-13" ונחתו בכדור הארץ אחרי כ-6 חודשי עבודה. הנחיתה עברה ללא בעיות באזור המתוכנן בשטח קזחסטן.

בתחנת החלל הבין לאומית נותר צוות משלחת מס' 19 שהגיע מספר ימים לפני זה בחללית סויוז TMA-14.

## קישורים חיצוניים

* 
* מידע על הטיסה
* תיאור המשימה

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תוכנית סויוז
קטגוריה:2008 ברוסיה
קטגוריה:2009 ברוסיה
ריאו

שמאל|ממוזער|250px|משאית ריאו M35
שמאל|ממוזער|250px|משאית ריאו M809
**ריאו** הוא שם הנהוג בצהל לסדרה של משאיות צבאיות על שם אחת היצרניות – **REO Motor Car Company**, חברה אמריקנית ליצור כלי רכב.

משאיות "ריאו" יוצרו לאורך השנים על ידי כמה יצרנים (ריאו, וייט, קייזר, AM General) בכמה דגמים: M35/34 (משאית 2.5 טון), M44 (משאית 2.5 טון משופרת) ומשאיות 5 טון – M39 ,M809 ו-M939.

כל המשאיות דומות אלה לאלה במראן החיצוני, וכולן בעלות הנעה 6x6. נתוני המשקל שלעיל מתייחסים למטען שהמשאית יכולה לשאת בסיפון האחורי, ולא למשקל הכלי או ליכולת הגרירה שלו.

הדגמים הראשונים של משאיות ריאו יוצרו מאמצע המאה ה-20 וחלקם מיוצרים עד היום. הם שווקו במפרטים וכוחות הנעה מגוונים: מנועי בנזין מתוצרת ריאו, מנועים של קונטיננטל AG, ומנועי דיזל מתוצרת קאמינס בנפח 8.3 ליטר, עם תיבות הילוכים ידניים או אוטומטיים, אורכי בסיסי גלגלים קצרים, רגילים וארוכים, אורכי סיפון מטען רגילים וארוכים, ומספר צמיגים בודד או כפול על הסרנים האחוריים.

המשאיות הגיעו בדגמים של תאי נהג פתוחים סגורים וכפולים, מגוון סוגי דיגום ומתקון (ארגזי כלים, מטפים, גלגלים רזרביים וכו') ואיבזורים שונים (מנופים, ווי גרירה, כננות וכו').

משאיות ה-2.5 טון יוצרו בין 1955 ואמצע שנות ה-70, ה-M39 יוצרה עד לאמצע שנות השבעים, ה-M809 עד לאמצע שנות ה-80, וה-M939 מיוצרת עד היום (נכון ל-2023).
בשנת 2017 הודיע מנהל הרכש במשרד הביטחון על הוצאת משאיות הריאו משירות בצהל והחלפתן במשאיות האושקוש.

ממוזער|250x250 פיקסלים|משאית ריאו בצה"ל, 2024

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כלי רכב צבאיים
אלבום אושוויץ

[שמאל|ממוזער|250px|נשים וילדים מ[הונגריה ניצבים על הרמפה של תחנת הרכבת במחנה אושוויץ-בירקנאו, זמן קצר בטרם יישלחו אל תאי הגזים, 27 במאי 1944.]]
[שמאל|ממוזער|250px|נשים וילדים מ[הרי הקרפטים|הקרפטים בפתח מחנה אושוויץ-בירקנאו, רגעים לאחר ירידתם מקרונות הרכבת, ובטרם נשלחו אל תאי הגזים, 27 במאי 1944. מופיעים בצילום: יולן וולשטיין (Wollstein) מסומבטהיי, בת 36. ילדיה: ארווין, בן 8; יהודית, בת 5 או 6; דורי, בן 11; נעמי, בת שנתיים. אדית, המטפלת של הילדים של יולן, בת 22, לא-יהודייה מצ'כיה, שלא הייתה לה תעודת זהות ושגורשה יחד עם המשפחה. הנשו פאלקוביץ (Henchu Falkovitch) לבית מולר, בתם של אברהם ונסיה מילר ואשתו של שמשון פלקוביץ. האחיות פוגל: קריינדל וסשה מטיאצ'יב, שהיו מעצבות ידועות בעירן. סשה פוגל הייתה אלמנתו של משה פוגל, ששירת בצבא האוסטרו-הונגרי ונהרג במלחמת העולם הראשונה. ריטה גרונגלאס (Grunglass). (מתוך אלבום אושוויץ) (לחצו להגדלה ולזיהוי הדמויות בתמונה)]]
**אלבום אושוויץ** הוא העדות המצולמת העיקרית לתהליך הרצח ההמוני שהתחולל במחנה ההשמדה אושוויץ-בירקנאו.

אלבום אושוויץ ותמונות הזונדרקומנדו הם שתי העדויות המצולמות היחידות לפעולות ההשמדה באושוויץ.

האלבום מתעד את כל תהליך הסלקציה וההכנות להשמדה, פרט למוות עצמו. התיעוד ייחודי בכך שבניגוד לעדויות שנאספו וצולמו עם שחרור המחנות, הוא מתעד את שגרת התהליך תוך כדי פעולתו. התמונות צולמו בחודשים מאי ויוני 1944 בידי שני חיילי אס אס, ברנרד ולטר וארנסט הופמן. האלבום נרכש על ידי מוזיאון יד ושם ומוצג בו.

## תוכן האלבום
אלבום אושוויץ כולל כ-200 צילומים המתעדים את הגעתו של טרנספורט לרציף מחנה ההשמדה, את היערכות סגל המחנה אליו ואת תהליך ההשמדה. התהליך המתועד כולל את רישום הטרנספורט הנכנס, "סלקציה", שהפרידה בין בעלי יכולת עבודה פיזית (בדרך כלל צעירים) לבין השאר, הפרדה בין גברים לנשים, החרמת הרכוש של הנוסעים, מיון הרכוש ושליחתו לגרמניה וההכנות לקראת השמדתם הפיזית של רוב היהודים שגורשו למחנה.

## הטרנספורט המתועד
הטרנספורט המתועד הגיע לרציף הרכבת של המחנה במאי 1944 כחלק משואת יהודי הונגריה. הוא כלל מאות יהודים שהביאו הנאצים מאזור בצ'כוסלובקיה שסופח להונגריה בשנת 1939. הצילומים מתעדים את היהודים, גברים נשים וילדים, בעוד הם מורדים מהרכבת הצפופה. הבעות פניהם מעידות על הפחד וההלם מהנסיעה הטראומטית שעברו בקרונות הרכבת. ניכר מהצילומים שהנוסעים, בהגיעם, לא היו מודעים לכך שהגיעו למחנה מוות, ועל כך גם מעידות התמונות של הממתינים לכניסה לתאי הגזים.

שמאל|ממוזער|250px|יהודים מהונגריה, רגעים לאחר שירדו מקרון הרכבת, ניצבים על הרמפה ברציף הרכבת של מחנה אושוויץ-בירקנאו, 27 במאי 1944 (מתוך אלבום אושוויץ)
שמאל|ממוזער|250px|"סלקציה" ברציף תחנת הרכבת בבירקנאו, 27 במאי 1944 (מתוך אלבום אושוויץ)

## איתור האלבום ותרומתו
האלבום נמצא לאחר שחרור מחנה ההשמדה על ידי לילי יעקב (לימים זלמנוביץ'), ניצולת שואה שהגיעה בטרנספורט המצולם באלבום.
יעקב מסרה את האלבום ליד ושם בשנת 1980. כאשר נודע לאנשי העיירה של לילי שברשותה תמונות מאושוויץ, הם ביקשו ממנה חלק מן התמונות, ועד היום טרם נמצאו התמונות שהיא חילקה.

האלבום יצא לאור כספר בהוצאת יד ושם ומוצג במוזיאון באופן קבוע. כן הועלה האלבום לאתר יד ושם בעברית ובפרסית.

## לקריאה נוספת
* **אלבום אושוויץ - סיפורו של טרנספורט**, ירושלים: הוצאת יד ושם

## קישורים חיצוניים

* אלבום אושוויץ, באתר יד ושם
* יד ושם, סרט על אלבום אושוויץ, באתר יו טיוב

## הערות שוליים

קטגוריה:אושוויץ: תיעוד
קטגוריה:השואה: תצלומים
סויוז TMA-14

**סויוז TMA-14** (ברוסית: **Союз ТМА-14**) היא חללית סויוז ששוגרה ב-26 במרץ 2009 מקוסמודרום בייקונור. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה 3 אנשי צוות - הקוסמונאוט גנאדי פדאלקה, האסטרונאוט מייקל באראט ותייר החלל החוזר צ'ארלס סימוני העושה את מסעו השני לתחנת החלל הבינלאומית. שני אנשי צוות נותרו בתחנת החלל והצטרפו לצוות ה-19 שלה, ותייר החלל חזר עם הצוות ה-18 של תחנת החלל על גבי סויוז TMA-13. סויוז TMA-14 נשארה בתחנת החלל עד 11 באוקטובר 2009.

## הצוות

**צוות ששוגר:**
*  גנאדי פדאלקה - מפקד
*  מייקל באראט - מהנדס טיסה
*   צ'ארלס סימוני - תייר חלל (שוגר בסויוז TMA-14 וחזר בסויוז TMA-13)

**צוות שחזר:**
*  גנאדי פדאלקה - מפקד
*  מייקל באראט - מהנדס טיסה
*  גי לליברטה - תייר חלל (שוגר בסויוז TMA-16 וחזור בסויוז TMA-14)

### צוות גיבוי

*  מקסים סוראייב - מפקד
*  שאנון ווקר - מהנדסת טיסה
*  אסתר דייסון - תיירת חלל

## תיאור המשימה
חללית "סויוז TMA-14" שוגרה ב-26 במרץ 2009 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה. השיגור בוצע באחריות רוסקוסמוס בעזרת משגר מדגם "סויוז FG". החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה.

ב-28 במרץ בוצע עגינה במודול "זבזדה" של תחנת החלל. באותה עת בתחנה שהה צוות משלחת מס' 18 בפיקוד מייקל פינק (בנוסף לו באותה עת צוות כלל גם יורי לונצ'קוב ו-קואיצ'י וקאטה). החללית הביאה איתה ציוד ומצרכים. אנשי משלחת מס' 18 ביחד עם צוות החללית החלו בהעברת הציוד לתחנת החלל. במקביל החל תהליך העברת שליטה על תחנת החלל לצוות משלחת מס' 19. על הטיסה היה צ'ארלס סימוני, אזרח ארצות הברית והונגריה. ב-11 באפריל צוות מס' 18 יורי לונצ'קוב ומייקל פינק ובנוסף צ'ארלס סימוני עזבו את תחנת החלל בחללית "סויוז TMA-13" ונחתו בכדור הארץ לאחר כ-6 חודשי עבודה בתחנת החלל. שליטה על תחנת החלל עברה לצוות קובע מס' 19 בפיקוד גנאדי פדאלקה.

חללית "סויוז TMA-14" נותרה מחוברת לתחנת החלל הבין-לאומית כ"חללית חילוץ" במצב חירום.

משלחת מס' 19 בפיקוד גנאדי פדאלקה החלה בביצוע תוכנית שכללה מספר ניסויים ותחזוקת תחנת החלל. הם ערכו מספר ניסויים מדעיים וביצעו פעילות חוץ רכבית. 

ב-2 באוקטובר 2009 לתחנת החלל הגיע חללית סויוז TMA-16 עם צוות משלחת מס' 21. לאחר העברת שליטה על תחנת החלל לצוות החדש, צוות קבוע מס' 19/20 המקורי שהגיע עם "סויוז TMA-14" וגי לליברטה שהיגע ב"-סויוז TMA-16" נכנסו לחללית "סויוז TMA-14" ונחתו בכדור הארץ אחרי כ-6 חודשי עבודה. הנחיתה עברה ללא בעיות באזור המתוכנן בשטח קזחסטן.

בתחנת החלל הבין לאומית נותר צוות משלחת מס' 21 שהגיע מספר ימים לפני זה בחללית סויוז TMA-16.

## קישורים חיצוניים

* 
* מידע על הטיסה
* תיאור המשימה
## הערות שוליים

קטגוריה:תוכנית סויוז
קטגוריה:2009 ברוסיה
אינפיניה מיחזור

220px|ממוזער|שמאל|סמליל החברה בעת שנקראה "אמניר מיחזור"
ממוזער|מתקן לאיסוף נייר של חברת אינפיניה
**אינפיניה מיחזור בע"מ**, שעד פברואר 2022 נקראה **אמניר תעשיות מיחזור בע"מ**, היא חברה ישראלית העוסקת באיסוף נייר, קרטון, פלסטיק (בעיקר מסוג פוליאתילן) וחומרים אחרים לצורך מיחזור, ונמצאת בבעלות מלאה של חברת אינפיניה (שנקראה בעבר "נייר חדרה"), הנשלטת על ידי קבוצת קרן פימי. לחברה שני מפעלים, הראשון באזור התעשייה של מודיעין-מכבים-רעות, והשני באזור התעשייה הצפוני של חדרה. החברה מעסיקה כ-400 עובדים.

בארץ פרוסות יותר מ-15,000 נקודות איסוף של החברה. בכל נקודה ישנם כלי אצירה ייעודיים (כגון כלובים, דחסנים ומכבשים) לסוג החומר הנאסף. בתהליך האיסוף של הנייר, הוא נאסף מנקודות האיסוף השונות באמצעות משאיות דחס אל המפעל של החברה שבו הוא ממויין לסוגיו, מנוקה מחומרים זרים, ונדחס באמצעות מכבש ענק לקוביות (באלות) במשקל של כ-700 קילוגרם. הקוביות הדחוסות מועברות למפעל של נייר חדרה בחדרה שבו מייצרים מהן נייר וקרטון. את הפלסטיק שהחברה אוספת היא מעבירה לחברה נוספת בשם "אמניר פלסטיק", הנמצאת במתחם מפעל אינפיניה, לצורך מיחזורו.

החברה אוספת את החומרים למיחזור מרשויות מקומיות והתעשייה (מפעלים, משרדים, בתי עסק שונים). מרשויות מקומיות החברה אוספת פסולת נייר וקרטון ומהתעשייה היא אוספת נייר משרדי לבן, קרטון ופלסטיק.

כמו כן, מאז שנת 2013 החברה אוספת פסולת אריזות זכוכית ממתקני איסוף בצבע סגול שפרסה ברשויות מקומיות ברחבי הארץ בעבור תאגיד תמיר.

בחודש פברואר 2022 הודיעה נייר חדרה כי היא משנה את שמה ל"אינפיניה" ושמה של "אמניר מיחזור" שונה ל"אינפיניה מיחזור".

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: תעשייה
קטגוריה:מיחזור בישראל
קטגוריה:מודיעין-מכבים-רעות: חברות
אל רסטרו

**אל רסטרו** (בספרדית **El Rastro**) הוא שוק פשפשים מפורסם במדריד, בירת ספרד.
## פעילות
אל רסטרו הוא שוק הפשפשים הפופולרי ביותר במדריד, המתפרש על פני מספר רחובות וכיכרות בשכונת לה לטינה ברובע סנטרו. השוק פועל בכל יום ראשון ובימי חג, בין השעות תשע בבוקר לשלוש אחר הצהריים. בשוק מגוון רחב של מוצרים חדשים ומשומשים כאחד, ובסמוך אליו ממוקמות מספר חנויות המתמחות בעתיקות, הנפתחות בימי השוק גם הן. בין המוצרים המוצעים בשוק ניתן למצוא ציורים ועבודות יד, ביגוד ואביזרי אופנה, ספרים, פריטי אספנות, מזכרות ועוד.

## קישורים חיצוניים

* גלריית תמונות של השוק
* מדריך תיירים לשוק (אנגלית)
* אתר הכולל תצלומים, היסטוריה, מפות ומידע כללי אודות השוק (ספרדית)

קטגוריה:מדריד
קטגוריה:ספרד: כלכלה
קטגוריה:אירופה: שווקים
לס ונטאס

שמאל|ממוזער|250px|זירת לס ונטאס
**לס ונטאס** (בספרדית: **Las Ventas**) היא זירת מלחמות שוורים מפורסמת ברובע סלמנקה שבמדריד, בירת ספרד.

## סקירה
שמאל|ממוזער|250px|אחת הכניסות לזירה
זירת לס ונטאס נפתחה ב-17 ביוני 1931, והיא נחשבת בעיני רבים לזירת מלחמות השוורים החשובה בספרד ואף בעולם כולו. הזירה תוכננה על ידי האדריכל חוסה אספליו (José Espeliú) בסגנון נאו-מורי. תכולת הזירה היא כ-24,000 צופים, קוטרה כ-65 מטרים והיא אחת מהזירות הרחבות בעולם. הזירה ממוקמת ברובע סלמנקה במזרח מדריד והיא מקושרת היטב באמצעות הרכבת התחתית ואוטובוסים עירוניים.
עונת מלחמות השוורים במדריד נפתחת בחודש מרץ ומסתיימת בדצמבר. במהלך העונה, נערכים קרבות שוורים בזירה בימי ראשון, חגים ובמהלך חגיגות איזידור הקדוש המתקיים במהלך חודשי מאי ויוני, במהלך תקופה זאת לרוב כל יום נערכים מלחמות שוורים בלס ונטאס, הקרבות מתחילים בשעה שש או שבע בערב, ונמשכים בין שעתיים לשלוש שעות. המושבים בזירה מחולקים ל-10 יציעים, ומחירי הכרטיסים משתנים בהתאם לקרבתם לזירה עצמה ומיקומם באור או בצל.

## היסטוריה
בין השנים 1913 ו-1920, גאתה הפופולריות של מלחמות השוורים במדריד והזירה הישנה בעיר, שנבנתה בשנת 1874, לא עמדה בביקוש הקהל. חוסה גומז אורטגה (José Gómez Ortega), מגדולי לוחמי השוורים של התקופה, הכריז על הצורך בהקמת זירה "מונומנטלית" שתאפשר לכל תושבי העיר ליהנות ממלחמות השוורים, ומסר את עבודת התכנון לידידו, האדריכל חוסה אספליו.
האדמה עליה נבנתה הזירה נתרמה לעיריית מדריד על ידי משפחת חרדון (Jardón), בתמורה לכך שהמשפחה תנהל את הזירה למשך חמישים שנים. ההסכם אושר על ידי העירייה ב-12 בנובמבר 1920, ואבן הפינה לזירה הונחה ב-19 במרץ 1922. בניית הזירה הושלמה בשנת 1929, וקרב החניכה התקיים ב-17 ביוני 1931. מלחמות השוורים הופסקו במהלך מלחמת האזרחים הספרדית וחודשו רק בחודש מאי 1939.

## שימושים אחרים
* בשנת 1996 להקת ההארד רוק האוסטרלית AC/DC הופיעה בזירה כחלק מסיבוב הופעות. ההופעה הוקלטה ויצאה על גבי DVD שנקרא "AC/DC: No Bull" (מאנגלית "AC/DC: אין שור"), בהתייחס לכך שהופיעו בזירת שוורים אך ללא שור.
* בשנת 2008 הותקן מעל הזירה גג ארעי לצורך אירוח משחקי טניס של נבחרת ספרד במסגרת גביע דייוויס מול נבחרת ארצות הברית.

## קישורים חיצוניים
 
* 
ימין|ממוזער|250px|פנים הזירה
* הזירה במדריך לתיירים (אנגלית)

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מדריד: אצטדיונים ומתקני ספורט
אובליסק קאחה

**אובליסק קאחה** (בספרדית: **Obelisco de la Caja**) הוא אנדרטה הממוקמת בפלאסה דה קסטייה במדריד, בירת ספרד.

## היסטוריה
בשנת 2002 מלאו 300 שנים להיווסדו של בנק קאחה מדריד, שהציע לתרום לעיר מדריד אנדרטה לציון המאורע. לשם תכנון האנדרטה, פנה הבנק לאדריכל הספרדי סנטיאגו קלטרווה. התכנון המקורי של קלטרווה כלל אובליסק בגובה 120 מטרים, אך בשל תשתיות הרכבת התחתית הנרחבות העוברות תחת פלאסה דה קסטייה, נוצרו מגבלות עומס וגובהו המיועד של האובליסק הונמך משמעותית. עבודות בניית האובליסק החלו בחודש יולי 2008 והאובליסק נחנך רשמית בדצמבר 2009 על ידי חואן קרלוס, מלך ספרד.

## תיאור האובליסק
בנק קאחה מדריד החליט לקרוא לאנדרטה "אובליסק קאחה", אף על פי שהיא אינה עונה להגדרתו של אובליסק, האמור לכלול אלמנט בצורת פירמידה בקצהו, אלא דומה יותר לעמוד הנצחה. גוף האובליסק הוא פיר מתכת בקוטר 2 מטרים, הנח על שלוש רגלי מתכת במשקל 50 טונות האחת. כל אחת מהרגליים נתמכת על יסודות בטון בקוטר של כ-2 מטרים ובגובה 26 מטרים. פרישת התמיכה באופן רוחבי נבחרה כדי להקל על העומס הפועל על מנהרות הרכבת התחתית העוברות מתחת לכיכר.

על גוף האובליסק מותקנות 462 צלעות ארד באורך 7.7 מטרים האחת. האובליסק כולל מנגנון המעוות את צורתו באופן מחזורי על הציר הרדיאלי באמצעות עיוות הצלעות, ובכך נוצרת אשליה של סיבוב האובליסק כולו. האובליסק מתנשא לגובה של 92 מטרים.

## ראו גם
* אובליסק הטכניון

## קישורים חיצוניים

*  

קטגוריה:מדריד: אנדרטאות
קטגוריה:עמודי הנצחה
קטגוריה:מבנים שתכנן סנטיאגו קלטרווה
טרוויס ווטסון

**טרוויס ג'רמיין ווטסון** (אנגלית: **Travis Germaine Watson**; נולד ב-20 במרץ 1981 בסן אנטוניו, טקסס) הוא כדורסלן עבר אמריקאי המשחק בעמדת הסנטר ומתנשא לגובה של 2.03 מטרים.

## קריירה
ווטסון שנולד וגדל בסן אנטוניו, טקסס, החל לשחק מילדותו כדורסל בקבוצת הכדורסל של בית ספרו התיכון, אקדמית הוק היל. לאחר סיום לימודיו התיכוניים, ווטסון החל לשחק בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת מערב וירג'יניה במשך שלוש עונות.

לאחר מכן, ווטסון בחר שלא להירשם לדראפט ה-NBA והחל את הקריירה המקצועית שלו באירופה. במועדון הכדורסל היווני, פאניוניוס אתונה. כבר בעונתו הראשונה בקבוצה היווה גורם משמעותי בעלייתה של הקבוצה למשחקי ההצלבה של הליגה היוונית. בסיום העונה סיים עם ממוצעים של 13.6 נקודות שהעניקו לו את סגן מלך הסלים בליגה היוונית, בנוסף, ל-12.2 כדורים חוזרים. בעונתו השנייה בקבוצה סיים עם ממוצעים של כ-13 נקודות ו-10 כדורים חוזרים, ללא הישג קבוצתי משמעותי.

לאחר סיום עונת  חתם ווטסון במדיה של אלופת איטליה ומחזיקת הגביע האיטלקי, פורטיטודו בולוניה לעונה אחת. כבר לאחר משחקים בודדים, ווטסון נהפך לשחקן היעיל ביותר אצל אלופת איטליה, ורשם ממוצעים גבוהים: 9.7 נקודות וכ-7.5 כדורים חוזרים בכל המסגרות. בעקבות יכולת זאת, קבוצתו העפילה לשלב ה"טופ 16" של היורוליג.

ווטסון עזב את הקבוצה לאחר עונה אחת, וחתם אצל ארמאני ג'ינס מילאנו. בעונתו הראשונה בקבוצה רשם ממוצעים של 7.5 נקודות וכ-5 כדורים חוזרים ועזר לקבוצתו להעפיל לחצי גמר משחקי ההצלבה בליגה האיטלקית. בעונתו השנייה בקבוצה רשם ממוצעים של 7.8 נקודות ו-5.4 כדורים חוזרים והעפיל שוב עם קבוצתו לחצי גמר משחקי ההצלבה של הליגה האיטלקית.

בעונת  עבר ווטסון לשורותיה של קבוצת הכדורסל הישראלית הפועל ירושלים, עימה הגיע למקום הרביעי בליגה. ממוצעיו בירושלים היו 10.7 נקודות ו-8.7 כדורים חוזרים. ווטסון עזב את הקבוצה בסיום העונה וחתם במדי הקבוצה הליטאית, ז'לגיריס קובנה.

## קישורים חיצוניים

* דף השחקן באתר היורוליג

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי טקסס
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:כדורסלני פאניוניוס
קטגוריה:כדורסלני פורטיטודו בולוניה
קטגוריה:כדורסלני אולימפיה מילאנו
קטגוריה:כדורסלני הפועל ירושלים
קטגוריה:כדורסלני ז'לגיריס קובנה
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת וירג'יניה
קטגוריה:טקסס: כדורסלנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1981
אוהד

**אֹהַד** הוא מושב בחבל אשכול, במערב הנגב הצפוני, כ-18 קילומטרים דרומית-מערבית לאופקים. המושב משתייך לתנועת המושבים, וגרות בו כ-100 משפחות. הוא נקרא על שם אֹהַד, בנו של שמעון, שבתחום נחלתו הקדומה מצוי היישוב.

## היסטוריה
המושב הוקם ב-1966, אך לאחר מלחמת ששת הימים הוחלט להקפיא את אכלוסו. האכלוס חודש ב-15 בספטמבר 1969. המושב נקרא בתחילה "בשור ב'". תוך כדי העלייה לקרקע התקיימו עבודות פיתוח כבישים והצבת תאורת רחוב ונבנו מוסדות ציבור. 15 משפחות ראשונות מבני מושבי הדרום התיישבו דרך סוכנות תנועת המושבים, ועד שנת 1974 הצטרפו למושב כ-30 משפחות.

מושב אוהד הוא מושב עובדים חקלאי חילוני. במושב 50 משקים המבוססים בעיקר על גידולי מטעים, ירקות ופרחים. 

במרכז המושב מצויים מוסדות ציבור כגון בית עם, מזכירות, חדרי ישיבות, מועדון נוער, גן ילדים, בית כנסת, מקווה טהרה, גן שעשועים ומתקני ספורט ומשחקים.

ילדי המושב לומדים בגני ילדים הממוקמים ביישוב, בית הספר היסודי הוא בית הספר האזורי יובלי הבשור, והתיכון הוא נופי הבשור.

ב-18 במאי 2021, במהלך מבצע שומר החומות, נהרגו בבית האריזה של המושב שני עובדים זרים מתאילנד כתוצאה מפגיעת רקטה.

thumb|אנדרטה לזכר נפטרים מהמושב

## קישורים חיצוניים

*
* מושב אוהד באתר המועצה האזורית אשכול

## הערות שוליים

קטגוריה:מושבים
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:עוטף עזה
קטגוריה:מישור החוף הדרומי: מושבים
קטגוריה:עוטף עזה: יישובים
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1969
קטגוריה:יישובים במחוז הדרום
קטגוריה:מועצה אזורית אשכול
קטגוריה:הנגב: יישובים
קטגוריה:חבל צוחר
קטגוריה:מושבים במחוז הדרום
יהושע ויסמן

**יהושע וַיסמן** (1931 - 18 ביולי 2019) היה משפטן ישראלי, שכיהן כפרופסור למשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים, באוניברסיטת בר-אילן ובמרכז האקדמי למשפט ולעסקים. חתן פרס ישראל לחקר המשפט.

## קורות חייו
ויסמן נולד בירושלים בשנת 1931 למשפחה דתית, ולמד בבתי הספר הדתיים "גאולה" ו"מזרחי". עם פרוץ מלחמת העצמאות גויס לצה"ל ושימש קשר במבצע עובדה. בתום הלחימה השלים את לימודיו התיכוניים, וחזר להמשך שירות צבאי בחיל הקשר.

לאחר שחרורו מצה"ל החל ויסמן בלימודי משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים, אותם סיים בהצטיינות בשנת 1954. עבודת הגמר שלו עסקה בנושא "הקיבוץ מבחינה משפטית", ובסיום לימודיו הוא שימש עוזר הוראה לפרופסור לדיני קניין אביגדור לבונטין. במקביל התמחה ויסמן במשרד עורכי דין, ונותר לעבוד בו כשלוש שנים. באותה עת הציעה לו הפקולטה למשפטים מלגה ללימודי דוקטורט באוניברסיטת לונדון (1958 – 1959). בתום שנת לימודים אחת התבקש לשוב לישראל וללמד את תחום דיני הקניין בשלוחת הפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית בתל אביב (1961 – 1966). במהלך השנים הוא עסק בתחום זה, ומאוחר יותר גם בדיני זכויות יוצרים, גם באוניברסיטת בר-אילן (1971 – 2000) ובמרכז האקדמי למשפט ולעסקים ברמת גן (1998 – 2006).

את התואר השלישי סיים בשנת 1963, ועד פרישתו לגמלאות בשנת 1998 שימש פרופסור בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית. בשנים 1981 – 1984 היה דיקן הפקולטה, וכן שימש ויסמן יושב ראש ועדת המינויים באוניברסיטה לסגל הבכיר (1979 – 1981), ויושב ראש ועדת המשמעת לעובדים אקדמיים (1989 – 1991).

ויסמן היה מראשוני המרצים לדיני קניין במדינת ישראל, לאחר שדינים אלו שונו בשנת 1969 מהמשפט העות'מאני ומהמשפט האנגלי עליו הסתמכו. חוק המקרקעין (1969) היווה ציון דרך במגמת שינוי זו, ובהליך חקיקתו היה מעורב ויסמן. על בסיס שינויים אלו בדיני הקניין פורסמו שני ספריו: "דיני קניין: חלק כללי" (1993) ו"דיני קניין: בעלות ושיתוף" (1997). בתחום דיני הקניין הרוחני – זכויות יוצרים – עדכן ויסמן את פרק זכויות היוצרים בישראל במשך מספר שנים, בספר המפרט דינים אלו במדינות העולם "International Copyright: Law and Practice". כמו כן הוא נמנה בין יוזמי הקמת האגודה הישראלית לזכויות יוצרים ובשנים 1991 – 1996 היה חבר מועצת הארגון הבינלאומי לזכויות יוצרים.

לאורך השנים עמד ויסמן בראשות ועדות מקצועיות במשרד המשפטים, מהן לרפורמה בדיני המשכון ולניסוח הצעת חוק זכויות יוצרים, והיה חבר בוועדה לעריכת קודיפיקציה של המשפט הפרטי. ויסמן היה מרצה במכון להשתלמות שופטים ובמכון להשתלמות עורכי דין ושימש חבר מערכת בכתב העת "Israel Law Review".

בשנת 2001 הוענק לוויסמן פרס ישראל לחקר המשפט.

ב-2007 הוענק לו תואר יקיר ירושלים.

ויסמן נפטר ב-18 ביולי 2019, והובא לקבורה בהר המנוחות . הותיר אחריו אישה - גלוריה, שהייתה ראש תחום החקיקה של המשפט הפלילי במשרד המשפטים, ושלושה ילדים.

## קישורים חיצוניים
* 
* יהושע ויסמן באתר הפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית
* 

קטגוריה:זוכי פרס ישראל למשפטים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בר-אילן: משפטים
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:יקירי ירושלים
קטגוריה:סגל המרכז האקדמי למשפט ולעסקים: משפטים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת לונדון
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1931
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2019
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
רוברט וברטרם

**רוברט וברטרם** (גרמנית: Robert und Bertram) הוא סרט תעמולה נאצי אנטישמי שהופק כקומדיה קלילה בשנת 1939.

הסרט מבוסס על מחזה שנכתב על ידי גוסטב רדלר והוצג בתיאטראות גרמניה משנת 1865. הייתה זו קומדיה וולגארית שהייתה מאוד פופולרית בארצות גרמניה במאות ה-18 וה-19, ובה הוצגו יהודים בצורה מעוותת, אך מצחיקה. לבימוי הסרט בחר גבלס את הבמאי היינץ צרלט, במאי מחזות מוזיקליים וסרטי פעולה. בסרט זה כיכבו רודי גורן (רוברט), קורט זייפרט (ברטאם), הרברט הוכנר (היהודי איפלמאייר) ואיגנה ו. ד. סטראטן (אשתו של היהודי איפלמאייר).

## עלילת הסרט
הסיפור מתרחש בשנת 1893. רוברט וברטם הם צמד נוודים שנמלטו מן הכלא ומצליחים להסתדר ללא פרוטה בכיסם. יום אחד הם נתקלים בבתו של פונדקאי מקומי, המספרת להם בדמעות שהיא חייבת להתחתן עם היהודי בידרמאייר זה, ידידו של יהודי אחר, איפלמאייר, שאביה חייב לו סכום כסף גבוה. כאשר הנוודים שומעים את הסיפור הם מחליטים לגנוב את כספו של איפלמאייר, ובעת מסיבת האירוסין הם מגיעים אל הפונדק ומציעים את עצמם כשוטפי-כלים. הפונדק משמש להם נקודת תצפית מצוינת  אל ביתו של איפלמאייר, המצוי בקרבת מקום. יום אחד בעת שאיפלמאייר עורך נשף מסיכות, משעשע ברטרם את האורחים בשיר ורוברט גונב את תכשיטיהם של האורחים ואף מחזר אחרי גברת איפלמאייר עבת הבשר והגרוטסקית. השניים מביאים את התכשיטים לבת הפונדקאי כחולת העיניים. אביה משלם את חובו והבת מתחתנת עם בחיר ליבה, חייל נאמן בצבאו של נסיך מקומי. בסופו הסרט זוכים רוברטו וברטם להגיע לגן עדן ושם הם יכולים להמשיך ולהתעלל בבידרמאיירים עגולי הפנים. השנה הייתה 1939 וליתר ביטחון צולם סוף נוסף בו השניים מתגייסים לצבא הנסיך המקומי ומפקדם הוא אותו בחיר ליבה של בת הפונדקאי. הסרט הוצג משנת 1942 ואילך, בשעה שהבורגנות הגרמנית כבר החלה להראות סימני עייפות מהמלחמה. 

## השפעת הסרט
לסרט לא הייתה השפעה של ממש בחברה הגרמנית. היטלר לא ראה בעין יפה את הגרמנים מוצגים כצמד נוכלים. יותר מכך היטלר חפץ בהצגת היהודים כמסוכנים ולא כגרוטסקים. גם הסרט הבא לבנים מאירלנד לא זכה להצלחה, אך שני סרטים כושלים אלה הכשירו את הקרקע לסרטים: היהודי הנצחי, היהודי זיס והרוטשילדים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטים גרמניים
קטגוריה:סרטי תעמולה נאצית
קטגוריה:סרטי 1939
עיר לבנה (שיר)

[שמאל|ממוזער|250px|הלוח עם מילות השיר בגן ב[שדרות רוטשילד]]
**"עיר לבנה"** (ידוע גם כ"**העיר הלבנה**") הוא שיר אודות העיר תל אביב, שאותו כתבה והלחינה נעמי שמר.

שמר כתבה את מילות השיר והלחינה אותן ב-1958. לוליק הקליט את השיר ב-1959, לסרט התיעודי של אדם גרינברג על יובל לעיר תל אביב. לדברי שמר, השיר נכתב כ'אמנות שימושית': "שיר רקע לסרט אודות תל אביב, המתאר יום ולילה, וכתבתי מה שעיני ראו בסרטון הזה". בהמשך הקליטו את השיר אמנים רבים נוספים, ובהם שלומית אהרון, אריק איינשטיין ושלמה ארצי. בלקט השירים של נעמי שמר שכותרו "כל השירים", וראה אור ב-1967, נקרא השיר "העיר הלבנה".

שמו של השיר בא מתיאורה המקובל של העיר תל אביב כ"עיר לבנה" כבר בראשיתה. בשיר מתוארת העיר כנוצרת מ"קצף גל ועננה". אולם, עם שחר, תל אביב שטופת האור הופכת לעיר גדולה העוסקת במסחר ובמשא ובמתן. לסיום מתאר השיר את רדת הערב על תל אביב, שעודנה מוארת וסואנת. לבסוף, עם ליל הופכת תל אביב ל"ארמון ענק אפל".

שמו של השיר ותכניו היו השראה לשמן של חגיגות אשר ציינו שנה להכרזת העיר הלבנה בתל אביב כאתר מורשת עולמית. החגיגות החלו בגילויו של לוח ועליו מילות השיר. הלוח קבוע מאז שנת 2005 בגן בשדרות רוטשילד 98.

בהתאם למופיע באתר אקו"ם קיימות נכון ליולי 2023, 49 גרסאות. בין היתר של שמעון בר, אריק איינשטיין, שלמה ארצי ונחמה הנדל.

## בתרבות
* בסדרה "משפחת חופש יוצאת לנופש" ששודרה בערוץ הילדים, בן המשפחה  (תום אבני) מדמיין שהוא כותב את מילות השיר על מכונת כתיבה, לאחר שהוא מגיע לחנות עתיקות בתל אביב.

## קישורים חיצוניים

* אודות השיר באתר מט"ח, כולל מילותיו
* על אודות השיר, מילים וביצועים באתר הספרייה הלאומית
* כתב היד של השיר, סריקה באתר הספרייה הלאומית, ארכיון נעמי שמר

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 1958
קטגוריה:סינגלים מ-1959
קטגוריה:שירי נחמה הנדל
קטגוריה:שירי שמעון בר
קטגוריה:שירי אריק איינשטיין
קטגוריה:שירי שלמה ארצי
קטגוריה:שירי שלומית אהרון
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי נעמי שמר
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי נעמי שמר
קטגוריה:שירים על תל אביב-יפו
קאפור

קאפור (בפנג'בי: **ਕਪੂਰ‌**, בהינדי: **कपूर‌**) הוא שמה של קאסטה ממעמד קשטרייה. בין חברי הקאסטה יש סיקהים והינדים. בבוליווד יש חמישה דורות של שחקנים ושאר מקצועות הקולנוע ממשפחת קאפור ומשתייכים לקאסטה.

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה הודיים
האיגוד הישראלי לפסיכותרפיה

**האיגוד הישראלי לפסיכותרפיה** הוא עמותה העוסקת בפעילות מקצועית בתחום הפסיכותרפיה בישראל.

האיגוד נוסד בשנת 1973. חברים בו מאות מטפלים מקצועיים בתחומי בריאות הנפש, המורשים בישראל לעסוק בפסיכותרפיה - פסיכולוגים, פסיכיאטרים, ועובדים סוציאליים קליניים. לארגון קוד אתי משלו, והוא מקבל גם את הקודים האתיים של שלושת המקצועות העוסקים בפסיכותרפיה.

האיגוד מארגן כנסים וימי עיון, מקדם מחקר ופרסומים מקצועיים בנושא, ומעורב בחקיקה ובפעילות ציבורית לקידום הפסיכותרפיה.

ועד הארגון מבצע את פעילות האיגוד בהתנדבות, באמצעות תת-ועדות העוסקות בנושאים כגון: השתלמות, אתיקה, קבלה ועוד. הוועד נבחר מדי 3 שנים.

יו"ר האיגוד היא פרופ' רבקה יהב. קדמה לה בתפקיד ציפורה רולניק.

## קישורים חיצוניים
* 
* הקוד האתי של האיגוד הישראלי לפסיכותרפיה
* 

קטגוריה:פסיכותרפיה
פסיכותרפיה
קטגוריה:ישראל: עמותות
גרה בשינקין

**גרה בשינקין** הוא פזמון שכתב יאיר לפיד והלחין רמי קלינשטיין, בביצוע להקת מנגו, שיצא לאור בספטמבר 1988.

לפיד כתב את השיר ב-1988, בעת שהתגורר ברחוב שינקין בתל אביב, והוא מתאר דמות סטריאוטיפית של תושבת הרחוב: "לובשת תמיד שחור", "שותה בקפה תמר", "רוצה לעשות סרט קצר" ויותר מכל, "מסובכת". לימים ציין לפיד כי נשים רבות באזור חשבו שהשיר נכתב עליהן, אך למעשה .

[ימין|ממוזער|250px|[קפה תמר]]
המשפט , שנועדה ללעוג לדמות בשיר, הוא התייחסות ל"שיר ערב", שירו של נתן זך.

השיר היה הסינגל הראשון מתוך האלבום היחיד של שלישיית מנגו, וזכה להצלחה רבה. במצעד הפזמונים השנתי של שנת תשמ"ט דורג השיר במקום השישי.

בנובמבר 2010 התאחד ההרכב של מנגו פעם נוספת בערב הצדעה לצדי צרפתי, המנהל האמנותי של הלהקה, והבנות שרו בו את השיר בעיבוד מחודש. מהופעה זו הופק סינגל.

## קישורים חיצוניים

*  השיר בגרסה מחודשת משנת 2010, בערוץ של "הליקון" באתר YouTube
*  מאיה קוסובר, גרה בשינקין | מנגו, בפודקאסט "שיר אחד"

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 1989
קטגוריה:מנגו (להקה)
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי יאיר לפיד
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי רמי קלינשטיין
קטגוריה:שירים על רחובות
קטגוריה:שירים על תל אביב-יפו
קטגוריה:רחוב שינקין
בריגדפיהרר

[ממוזער|297x297 פיקסלים|[הרמן פרייס עם דרגות בריגדפיהרר]]
**בריגדפיהרר** (בגרמנית: **Brigadeführer**, מילולית: "מנהיג חטיבה") הייתה דרגה של המפלגה הנאצית (NSDAP), שהייתה בשימוש בין השנים 1932–1945. היא ידועה גם בשל השימוש בה בדרגות האס אס והאס אה. היא נכנסה לשימוש לאחר ביטול דרגת האונטרגרופנפיהרר.

## היסטוריה
הדרגה הייתה הראשונה שנוצרה בעקבות הרחבת האס אס, והוקצתה לאותם קצינים שפיקדו על **חטיבות האס אס**. על אף שינוי שמן ל"יחידות האס אס" בשנת 1933, לא שונה שמה של הדרגה.

בתחילה נחשבה דרגת בריגדפיהרר לדרגת גנרל שני כוכבים בדרגות האס אס, ודורגה בין אוברפיהרר לגרופנפיהרר. הדבר השתנה עם צמיחת הוואפן אס אס ומשטרת הסדר. בשני הארגונים האלו, בריגדפיהרר הייתה שוות ערך לגנרל מיור, ודורגה מעל אוברסט בצבא הגרמני או במשטרה. דרגת גנרל מיור הייתה המקבילה של בריגדיר גנרל בצבא ארצות הברית.

## סימני הדרגה
טלאי הצווארון של בריגדפיהרר כלל שני עלי אלונים וכוכב כסף, אולם באפריל 1942 הוא שונה לשלושה עלי אלון, לאחר הקמת דרגת אוברסט-גרופנפיהרר.


HH-SS-Brigadefuhrer-Collar.png|סמל הדרגה - תג צווארון
SS-Brigadeführer.svg|סמל הדרגה - תג כתף
GenMaj Brif OF6 cam slv02 1942-1945.png|סמל הדרגה - תג שרוול
SS-Brigadefuehrer collar pre 1942.jpg|תג הצווארון עד לשנת 1942


## לקריאה נוספת

* 
* 


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:דרגות האס אס
קטגוריה:דרגות גנרל
דני לויתן

**דני לויתן** (נולד ב-21 בפברואר 1942) הוא פרופסור אמריטוס למתמטיקה, רקטור אוניברסיטת תל אביב בשנים 2005–2010.

## ביוגרפיה
לויתן, יליד ירושלים, סיים לימודיו לתואר ראשון במתמטיקה ובפיזיקה (בהצטיינות), לתואר שני במתמטיקה (בהצטיינות יתרה) ולתואר שלישי, באוניברסיטה העברית בירושלים. את לימודיו לתואר ראשון ושני עשה במסגרת העתודה האקדמית, ואת לימודיו לתואר שלישי עשה במקביל לשירותו כמתמטיקאי בחיל האוויר. את עבודת הדוקטורט שלו הגיש בשנת 1966, בהנחייתו של פרופ' אמנון יקימובסקי.

בשנים 1964-1962 שימש כעוזר הוראה וכאסיסטנט באוניברסיטה העברית. החל ללמד באוניברסיטת תל אביב בשנת 1965. בשנים 1967–1970 שהה כמרצה אורח באוניברסיטת אילינוי, תחילה במלגת פולברייט. חזר ללמד באוניברסיטת תל אביב, בשנת 1972 מונה לפרופסור חבר, וב-1976 מונה לפרופסור מן המניין. בשנים 1974-1972 כיהן כראש החוג למתמטיקה, בשנים 1980-1976 כיהן כדיקן הפקולטה למדעים מדויקים, ובשנים 1985-1982 כיהן כראש בית הספר למדעי המתמטיקה. במהלך השנים שימש כפרופסור אורח במספר אוניברסיטאות, בהן המכון הטכנולוגי של קליפורניה, אוניברסיטת קליפורניה בריוורסייד ואוניברסיטת טקסס באוסטין.

לויתן עוסק בתורת הקירובים, בקירובים שומרי צורה, בקירובים ליניאריים ולא ליניאריים ושימושיהם. ערך שני ספרים ופרסם כ-130 מאמרים שהופיעו בכתבי עת מדעיים.

החל מ-16 באוגוסט 2005 כיהן לויתן כרקטור אוניברסיטת תל אביב. ביולי 2009, בעקבות פרישתו של נשיא האוניברסיטה, צבי גליל, החל לויתן לכהן גם כממלא מקום נשיא האוניברסיטה, עד למינויו של נשיא חדש. באוגוסט 2010 הוחלף בתפקיד הרקטור על ידי פרופסור אהרן שי. לויתן שימש כיושב העמותה הישראלית לקידום החינוך המתמטי לכל. משמש במועצה להשכלה גבוהה כיו"ר הוועדה העליונה למינוי פרופסורים במדעי הטבע, ההנדסה והבריאות.

לויתן מתגורר בתל אביב, נשוי לפרופ' תלמה לויתן ואב לשלושה ילדים: עדי לויתן, מנהלת בכירה בחברת 3M, ולשעבר שותפה בחברת הייעוץ מקינזי ושות' וד"ר איל לויתן וד"ר סיגל פלד-לויתן, שסיימו את לימודי הדוקטורט שלהם במכון ויצמן.

## ספריו

* **Approximation Interpolation and Summability**, S. Baron and D. Leviatan Eds, Israel Mathematical Conference Proceedings 4 (1991).
* **Multivariate Approximation and Applications**, N. Dyn, D. Leviatan, D. Levin and A. Pinkus Eds, Cambridge University Press, 2001.


## קישורים חיצוניים

* הדף של פרופ' לויתן באתר של אוניברסיטת תל אביב 
* About Dany Leviatan, II Jaen Conference on Approximation Theory 

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: מתמטיקה ומדעי המחשב
קטגוריה:מתמטיקאים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תוכנית פולברייט ישראלים
קטגוריה:יושבי ראש ונשיאי עמותות
קטגוריה:רקטורי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי העתודה האקדמית
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1942
בית החולים ליס לנשים וליולדות

שמאל|ממוזער|200px|הסמליל הישן של בית החולים
**בית החולים ליס לנשים וליולדות** הוא בית יולדות ובית חולים לנשים, הפועל כבית חולים עצמאי במסגרת המרכז הרפואי ע"ש סוראסקי בתל אביב.

## פעילות
בית החולים ליס פועל מאז שנת 1997, והוא יורשו של בית היולדות הקריה שנסגר ונהרס. בית החולים משתרע על שתי הקומות העליונות בצד הצפוני של בנין סוראסקי בעוד חדרי המיון נמצאים בקומת הקרקע בצידו המזרחי של הבניין והגישה אליהם היא דרך מבואה נפרדת. כיום, מנהל את בית החולים פרופ' יריב יוגב. 

בבית החולים פועלים חדר מיון, שתי מחלקות יולדות, חדרי לידה וניתוח, מחלקת ילודים ופגייה. עוד פועלות בבית החולים מחלקה גינקולוגית, מחלקה לאשפוז טרום-לידתי, יחידה להפריה חוץ-גופית, מכון לחקר הפוריות של הגבר ובנק זרע, יחידת אולטרה סאונד, יחידה להריון בסיכון גבוה, יחידה למחלות צוואר הרחם, יחידה לאורוגינקולוגיה ורצפת האגן, מרכז לרפואת גיל המעבר ומספר מרפאות נשים נוספות. 

בבית החולים מתרחשות כ-10,000 לידות מדי שנה. בית החולים מפעיל את מועדון היולדות "מאמי ליס", והמעניק קורסי הכנה ללידה, פגישה עם מילדות והכנת תוכנית הנקה, ייעוץ הנקה, סיור בחדרי לידה ועוד.

## מנהלי "בית החולים ליס לנשים וליולדות"
* פרופ' יוסף בנימין לסינג
* פרופ' יריב יוגב

## ראו גם
* בית היולדות הקריה

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:המרכז הרפואי תל אביב ע"ש סוראסקי
קטגוריה:הצפון החדש
ליס
רחוב בני אפרים

**רחוב [[שבט אפרים|בני אפרים]]** הוא רחוב וכביש ראשי בצפון תל אביב ואורכו כשני קילומטרים. 

הרחוב הוא המשכן של שדרות רוקח (החל בצומת הרחובות בכור שטרית ורפידים) והוא מוביל לכיוון צפון-מזרח עד מפגשו עם דרך משה סנה (כביש 482) ב"צומת הפיל". 

הרחוב הוא גבולן המזרחי של שכונות מעוז אביב ותל ברוך על שני חלקיה, והוא חוצץ בינן לבין שכונות הדר יוסף ונאות אפקה א' ו-ב'. לאורכו של הרחוב בעיקר בתי מגורים אולם שוכנים בו גם מספר מבני ציבור, בהם אפקה - המכללה האקדמית להנדסה בתל אביב, תיכון עמל ליידי דייוויס תל אביב ובית יהודי בסרביה, וכן מקביל לאקספו תל אביב (מרכז הירידים).

ברחוב שישה נתיבים - שלושה לכל כיוון, ומתווסף לו עוד נתיב לפניות ימינה בצמתים המרומזרים. המהירות המקסימלית לנסיעה ברחוב היא 50 קילומטר לשעה.

בני אפרים, רחוב
מגדל האשפוז על שם תד אריסון

**מגדל האשפוז ע"ש תד אריסון** הוא מגדל המאכלס בעיקר מחלקות אשפוז במרכז הרפואי ת"א ע"ש סוראסקי, ומכאן שמו. המגדל הוקם בתרומתם של תד אריסון ושרי אריסון, ונקרא על שמו של תד.

מגדל האשפוז הוקם מעל מבנה נמוך ממנו, המשרת את חדר המיון ואת מחלקות החוץ של בית החולים. בעת ההקמה המשיך המבנה הקיים לתפקד ללא הפרעה. המגדל מתנשא לגובה של 60 מטר בסך הכל, אך הקומות הנמוכות בבניין הן למעשה חלק מהמבנה שקדם לו. במגדל עצמו עשר קומות - תשע קומות אשפוז וקומה טכנית בראשו אשר שוכן בה אחד ממכוני בית החולים. עוד שוכנת במגדל הספרייה המדעית ע"ש סמי עופר שנחנכה בשנת 1957 והועברה אליו ב-2007. על גג המגדל מנחת מסוקים עגול בקוטר של 48 מטר, המופעל רק בעיתות חירום.

צורתו של המבנה היא כשל מקבילית שזוויותיה החדות מצביעות לכיוון דרום-מערב ולכיוון צפון-מזרח. בכל קומה מבואה ושתי מחלקות, וכל אחת מהשלוש בנויה בצורת משולש. חדרי האשפוז נמצאים לאורך צלעותיו של ה"משולש", ושטחי העבודה במרכזו. במגדל מחלקות המתמחות באורולוגיה, אורתופדיה, רפואת אף אוזן גרון, כירורגיה, נוירוכירורגיה, נוירולוגיה ועיניים.

בשנת 2018 עברו המחלקות האונקולוגיות אשר שכנו במגדל האשפוז אל בניין סמי עופר פרט למחלקת האורתופדיה האונקולוגית אשר עדיין שוכנת במגדל.

## קישורים חיצוניים

* טקס הנחת אבן פינה למגדל האשפוז ע"ש אריסון
* המגדל באתר אמפוריס
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:המרכז הרפואי תל אביב ע"ש סוראסקי
קטגוריה:הצפון החדש
סבכי אפור

**סבכי אפור** (שם מדעי:* Sylvia borin*) הוא סבכי טיפוסי נפוץ המתרבה בצפון ובאזורי האקלים ממוזג של אירופה ועד מערב אסיה. ציפור שיר קטנה זו נודדת, וחורפת במרכז ודרום אפריקה. בישראל מצוי באביב בכל חלקי הארץ, ולעיתים גם בסתיו.

## מאפיינים
הסבכי האפור חסר תווים בולטים ואחיד למדי. אורכו 13-14.5 ס"מ, גופו העליון חום אפור-זית, ולבנבן בצידו התחתון, צידי הגוף בצבע בז וצידי הצוואר אפרפרים, רגליו אפורות. הוא ניזון מחרקים ופירות כמו רוב סוגי הסבכי. זהו מין הנמצא ביערות, מטעים וגנים. הקן נבנה בשיחים נמוכים והנקבה מטילה 3 עד 7 ביצים.

שירת הסבכי האפור נעימה ופטפטנית, וחלקיה ברורים כשל השחרור. שירתו עשויה לבלבל עם שירת הסבכי שחור-כיפה, אולם שירתו של הסבכי האפור מלודית יותר וחסרה את הסיום המסלסל האופייני לסבכי שחור-כיפה. למרות חוסר הדמיון בדפוס הצבעים, שני מינים אלו ככל הנראה בעלי קרבת משפחה יותר מכל יתר הסבכים האחרים.

הסבכי האפור נתן את השם והרבה מן החומר ליצירה *La fauvette des jardins* של המלחין אוליבייה מסייאן.

* 

## קישורים חיצוניים

* המרכז לטיפוח ציפורי הבר בחצר הבית 
* אמצעי זיהוי בין זוויגים צעירים ובוגרים של הסבכי האפור כולל תמונות
* סבכי אפור באתר הרשימה האדומה של IUCN

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1783
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פיטר בודארט
קטגוריה:ארץ ישראל: סבכיים
קטגוריה:סבכיים
שמירת הלשון

**שמירת הלשון** הוא ספר שנכתב על ידי הרב ישראל מאיר הכהן מראדין. ספר "שמירת הלשון" עוסק בדברי מוסר, ודן בדרכי התמודדות עם הקושי להתגבר על דיבור לשון הרע. שם הספר מבוסס על הפסוק ב: "שומר פיו ולשונו שומר מצרות נפשו".

## מבנה הספר
הספר מחולק לשני חלקים.
* **חלק ראשון**: חלק זה מכיל הקדמה, שלושה שערים וחתימת הספר.
** **הקדמה** - בהקדמה מבאר המחבר את החומרה המיוחד שיש בדיבור לשון הרע ומונה את הסיבות הגורמות לאי שמירה על איסור זה.
** **שער הזכירה** - מכיל מקורות מדברי חז"ל לגבי גודל השכר על שמירת הלשון ולגבי העונש למי שנכשל בה.
** **שער התבונה** - מתאר מספר דרכים מעשיות איך להתגבר ולהימנע מדיבור לשון הרע.
** **שער התורה** - מרחיב בחשיבות לימוד התורה בפועל אשר תעזור לאדם הרוצה להימנע מלשון הרע.
** **חתימה**
* **חלק שני**: אוסף את כל הפרשיות בתורה שיש להן קשר כלשהו לאיסור לשון הרע, ומבאר אותן.

## לימוד הספר
ספר זה מהווה השלמה לספרו הראשון של המחבר, "חפץ חיים" שעסק בהלכות לשון הרע ורכילות. בהקדמה מוסבר שאין די בלימוד ספר זה העוסק במוסר ובעידוד לשמירת הלשון ללא ידיעת ההלכות המפורטות בספר הראשון.

נושא שמירת לשון הרע מטרתו ליצור חברה מוסרית יותר ואנושית יותר, אשר מתחשבת בזולת. החפץ חיים סבר כי השמירה על לשון נקייה, הימנעות מדברי רכילות ולשון הרע קשים מאוד לאדם, אך ראה בשמירת הלשון ובאיסורי לשון הרע ורכילות לא רק ציווי מוסרי, אלא בראש ובראשונה הלכה. לכן הוא קרא ללמוד את אותן הלכות ודברי מוסר ולהקפיד עליהן מכל משמר כשם שיש להקפיד על הלכות כשרות ושבת.

## לקריאה נוספת
***שמירת הלשון** ; מבואר על ידי הרב משה בלייכר. חלק א' כולל ההקדמה ושער הזכירה. קריית ארבע: מעמק חברון - מכון מחקר תורני, תשפ"א.

## קישורים חיצוניים
* שמירת הלשון באתר ספריא.
* שמירת הלשון, באתר Hebrewbooks
* הרב דב ביגון, ארכיון שיעורים על שמירת הלשון, באתר ערוץ מאיר
* נצור – אתר ללימוד שתי הלכות יומיות מהספר שמירת הלשון
* אתר המוקדש לביאור ספרי החפץ חיים
* הספר כקובץ טקסט להורדה
* אפליקציית שמירת הלשון לאנדרואיד

קטגוריה:ספרי מוסר
קטגוריה:ספרי 1876
קטגוריה:ספרי החפץ חיים
שדרות קק"ל

**שדרות [[קרן קיימת לישראל|קק"ל]]** הן שדרה וכביש רוחב ראשי בצפון תל אביב, שאורכו 2.3 ק"מ.

## מתווה השדרות
שדרות קק"ל (קרן קיימת לישראל) מתחילות במערב בדרך נמיר כהמשכו של רחוב פרופס. הן חוצצות בין נווה אביבים שמדרום להן לבין רמת אביב ג' מצפון להן, וחוצות את רחוב חיים לבנון. שדרות קק"ל ממשיכות מזרחה בין שני חלקיה של שכונת אפקה ועוברות מעל נתיבי איילון ומסילת החוף במחלף קק"ל. בחלקן המזרחי, חוצות שדרות קק"ל את תל ברוך, ומגיעות לסיומן בצומת עם רחוב בני אפרים. צומת זה עתיד להפוך למחלף עם הפרדה מפלסית. בהמשכו ממזרח לצומת זה מכונה הכביש בשם רחוב שלונסקי ולאחר מכן בשם רחוב טבנקין. אורכו של הציר במלואו, מסמוך לחוף תל ברוך ועד רמת החיל, הוא 4.5 ק"מ. 

עד מותו של דוד בן-גוריון כונה רחוב זה בשם "רחוב רשפון", והרחוב בו ניצב בית בן-גוריון נקרא שדרות קק"ל. לאחר מותו של בן-גוריון הוסב שם הרחוב בו ניצב ביתו לשדרות בן-גוריון, ורחוב רשפון זכה בשמו הנוכחי - שדרות קק"ל. לפני הקמתה של שכונת רמת אביב ג', היה חלקו המערבי של הרחוב ידוע כמוקד של זנות, בדומה לחוף תל ברוך הסמוך.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קק"ל
מריה ממונפראטו

[שמאל|ממוזער|250px|הכתרת מריה ממונפראטו וז'אן דה בריין. כתב יד מ[המאה ה-13]]
**מריה ממונפראטו** (בצרפתית: **Marie de Montferrat**; 1192–1212) הייתה מלכת ממלכת ירושלים.

מריה ממונפראטו הייתה בתו של קונרד ממונפראטו ואיזבל הראשונה, מלכת ירושלים. אביה קונרד נרצח ביום ה-28 באפריל 1192 בצור על ידי מתנקש מכת החשישיים ואימהּ התחתנה בשנית עם אנרי משמפאן ביום ה-5 במאי בהיותה בהריון מתקדם. עם מות האם בשנת 1205 עבר התואר **מלכת ירושלים** למריה והיא בת 13.

אחיה למחצה של איזבל האם, ודודה של מריה, ז'אן מאיבלין, אדון ביירות, שימש כעוצר בשמהּ, בעיית הכתר - או היעדר מלך בראש ממלכת ירושלים, דרשה פתרון ואצילי הממלכה פנו בהתאם למסורת לפיליפ השני, מלך צרפת. הוא הועיד לתפקיד אביר "קטן" שעשה לעצמו שם כלוחם אמיץ. כשבידו מענק כספי נדיב ממלך צרפת ומלווה בגדוד אבירים נחת ז'אן דה בריין בעכו ונתקבל על ידי האוכלוסייה המקומית הצלבנית ובכללם אנשי הקהילה היהודית הקטנה של ממלכת ירושלים, שקיבלו את פניו עם ספר תורה בידם בסמוך לשפך נחל נעמן.

ב-14 בספטמבר 1210 התחתנה מריה עם ז'אן דה בריין בנישואים שהוסדרו מראש ונערכו בעכו. בתם היחידה, איזבל השנייה מירושלים (יולנדה), נולדה בשנת 1212. מריה נפטרה זמן קצר לאחר הלידה ככל הנראה מסיבוכים או רעלת הריון.
בתה איזבל ירשה את תואר מלכת ירושלים ואביה ז'אן מלך בשמהּ כעוצר עד שהושאה לפרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה שנעשה בזכותה למלך ירושלים.

## ראו גם
* היסטוריה של ממלכת ירושלים

## לקריאה נוספת
* יהושע פראוור, **תולדות ממלכת הצלבנים בארץ ישראל**, כרך ב, מוסד ביאליק, מהדורה ראשונה, 1963, מהדורה שלישית מורחבת ומתוקנת, 1973, הדפסה שישית, 2005; הספר זכה בפרס ישראל בתרגומו לצרפתית בפרס האקדמיה הצרפתית.
* יהושע פראוור, **הצלבנים - דיוקנה של חברה פיאודלית**, מוסד ביאליק, מהדורה ראשונה 1975, מהדורה שנייה מורחבת ומתוקנת 1985

* Steven Runciman, **A History of the Crusades**, Cambridge university press, 1952 
* Christopher Tyerman. God's war: a new history of the Crusades Harvard University Press, 2006


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מלכי ממלכת ירושלים
קטגוריה:מלכות המאה ה-13
קטגוריה:מלכות המאה ה-12
קטגוריה:ילידי 1192
קטגוריה:נפטרים ב-1212