open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
דאגרוטיפ של שדרות דו-טמפל

[שמאל|ממוזער|250px|פרט מתוך הדאגרוטיפ '''שדרות דו-טמפל''', המראה את דמות האדם שאת [צחצוח נעליים|נעליו מצחצחים]]

**דאגרוטיפ של שדרות דו טמפל** הוא תצלום של שדרות דו-טמפל  (Boulevard du Temple) שצילם לואי ז'אק מנדה דאגר, אחד מממציאי הצילום וממציא שיטת הדאגרוטיפ, מחלון הסטודיו שלו שבבניין הדיורמה בפריז בסביבות שנת 1838 (בניין הדיורמה נשרף זמן קצר לאחר מכן, ולאחר הבנייה מחדש של העיר על ידי הברון אוסמן, ניצבת שם כיום כיכר הרפובליקה). תצלום זה הוא הראשון בהיסטוריה שבו מופיעה דמות אדם - מצחצח נעליים והאדם שנעליו מצוחצחות.

## צילום התמונה
דאגר, שבשלהי שנות ה-30 של המאה ה-19 עדיין שמר בסוד את שיטת הצילום שפיתח, עסק בניסויים במדיום החדש ונהג לצלם סדרות של תמונות מאותו מקום בשעות שונות של היום, כנראה כדי לבחון את האופנים דרכם מוסר הצילום את שינויי הזמן. דאגרוטיפ זה צולם בצהרי-היום, כשלפניו צולמה קומפוזיציה זהה בשעות הבוקר, ועוד אחת בשעות אחר-הצהריים.

לשם השגת חשיפה נכונה של דאגרוטיפ נדרשו לפחות מספר דקות, משום שהחומר הצילומי לא היה רגיש דיו לאור. כתוצאה מכך, כל אובייקט שזז בעת החשיפה נעלם מהתצלום, משום שלא הותיר את רישומו על לוח הצילום. כפי שהעיר על דימוי זה המדען והאמן סמואל מורס, שהתוודע לדאגר ולהמצאתו בעת ביקורו בפריז:

שני אנשים אנונימיים אלו - אדם שבמקרה עצר לצחצח את נעליו מול חלון חדרו של דאגר באחד מימי 1838, ולא נע בעת שהממציא חשף את לוח הצילום שלו, ומצחצח הנעליים - הם שני האנשים הראשונים שצולמו בהיסטוריה.

תמונה זו, יחד עם מקבילתה שצולמה בבוקר, נשלחו מאוחר יותר למלך לודוויג מבוואריה, בתוספת כיתוב שנתן להם דאגר: "ניסוי ששימש כאישוש לגילוי הדאגרוטיפ, מוענק להוד מלכותו מלך בוואריה מעבדו העניו מאוד והצייתן מאוד, דאגר".

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:היסטוריה של הצילום
קטגוריה:תצלומים
קטגוריה:טיים מגזין: 100 התמונות המשפיעות ביותר בכל הזמנים
כרכום חורפי

**[[כרכום|כַּרְכֹּם]] חורפי** (שם מדעי: *Crocus hyemalis*) הוא גאופיט בעל פקעת ממשפחת האירוסיים. עלי הכותרת לבנים ובמרכז צהובים, עם פסים דקים סגולים מצדם החיצוני. האבקנים בצבע ארגמן עד שחור. אונות הצלקת מפוצלות לזרועות דקיקות. עלי הצמח ירוקים וישנו פס בהיר במרכז העלה. לכרכום פקעת המתחדשת מדי שנה. ההאבקה נעשית על ידי חרקים. הפרי מתבקע מעצמו והוא בעל זרעים רבים. הצמח נפוץ באזור הים-תיכוני של ישראל ופורח בחודשים אוקטובר עד פברואר.

## מקור השם
המילה "כרכום" מקורה בפרסית ופירושה "צהוב". שם זה ניתן לסוג כי ממנו מופק תבלין הזעפרן שצבעו צהוב. שם המין מתאר את עונת הפריחה שהיא תחילת החורף אחרי הגשמים הראשונים. בשפות שמיות אחרות, השורש קיים גם כן: באכדית: kurkanu; בארמית: כֻּרְכְּמָא ובערבית: כֻּרְכֻּמ.

שם הסוג המדעי הוא הצורה הלטינית של השם הפרסי העתיק של הצמח המתאר צבע צהוב. שם המין פירושו "חורפי".

## הכרכום
הכרכום נזכר בתנ"ך כצמח בושם. מופיע במשנה ובתלמוד כצמח תבלין ורפואה. הכרכום שימש להפקת חומר צבע למזון, אריגים ולצביעת גוף האישה. המלה כרכום הפכה סמל לצבע צהוב. הביטוי נתכרכמו פניו משמעותו שפניו צהובות ומביעות כעס. הרמב"ם מציין את קרן (צלקות) הכרכום כאחד מגווני הצבע האדום שמטמא טומאת נידה:  הכרכום הוא צמח מוגן שאסור לקטוף אותו. ערביי ישראל מוציאים את הפקעות הקטנות של הכרכום החורפי מהאדמה וקולים אותן ברמץ של מדורה. הפקעות נאכלות צלויות באש או מבושלות. התבלין המופק מצלקות פרחים של סוג אחר של כרכום נקרא בשם זעפרן.

## גלריה

קובץ:Karkom02.jpg|כרכום חורפי בפארק קנדה
קובץ:Karkomhorpy01.jpg|כרכום חורפי בהר הגלבוע
קובץ:כרכום חורפי.jpg
קובץ:PikiWiki Israel 18869 Crocus (cropped).JPG|כרכום חורפי ביער ירושלים
קובץ:Crocus hyemalis flowers from kdumim winter 2014 givat rashi.jpg|פריחת כרכומים חורפיים בקדומים
קובץ:Hurvat-Dur-K-871.jpg|כרכום חורפי בחורבת דור


## לקריאה נוספת
* נסים קריספיל, **המדריך השלם לצמחי מרפא בארץ ובעולם**, הוצאת מעריב - הד ארצי
* עזריה אלון, **החי והצומח של ארץ ישראל**, כרך 11, עמוד 250, הוצאת החברה להגנת הטבע ומשרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1990

## קישורים חיצוניים

* 
* כרכום חורפי, מרכז הרופאים המומחים
* פרופ' אבי שמידע, כרכום חורפי, באתר המשרד להגנת הסביבה
* כרכום חורפי, באתר "לומדע"

## הערות שוליים

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1859
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פייר אדמון בואסייה
קטגוריה:אירוסיים
קטגוריה:ארץ ישראל: אירוסיים
קטגוריה:ערכי טבע מוגנים בישראל: צמחים
קטגוריה:פרחים לבנים בארץ ישראל
קטגוריה:פרחים לבנים-צהובים בארץ ישראל
מקלע RPD

שמאל|ממוזער|250px|מקלע RPD
**מקלע RPD** (מרוסית: **Ручной пулемёт Дегтярева**, מבוטא כ"**Ruchnoy Pulemyot Degtyaryova**", בתרגום חופשי לעברית: מקלע קל של דגטיאריוב) הוא מקלע קל שפותח בברית המועצות.

## פיתוח ושימוש
המקלע פותח בשנת 1944 על ידי וסילי דגטיאריוב. המקלע נועד להחליף את מקלע DP (שגם אותו תכנן וסילי), אשר היה עד אז מקלע כיתתי תקני ביחידות חיל הרגלים של הצבא האדום. המקלע עבר סדרת ניסויים בשדה הקרב בשלהי מלחמת העולם השנייה והחל משנת 1949 הוכנס לשירות בצבא ברית המועצות. המקלע סופק גם למדינות ברית ורשה ולסין (שם גם יוצר תחת השם "דגם 56"). במשך שנות ה-60 הוצא מקלע RPD מהשירות בצבא הסובייטי והוחלף במקלע RPK.

מקלעי RPD סופקו לווייטנאם, למדינות ערב (מצרים, סוריה, עיראק), למדינות אפריקה, בהן שלטו משטרים קומוניסטיים ולארגוני מחבלים, דוגמת אש"ף. במקלעי RPD (תוצרת סין) השתמשו המורדים במלחמת אפגניסטן. במדינות רבות באפריקה ובאסיה מקלע זה נמצא בשימוש עד היום.
שמאל|ממוזער|250px|חייל מצרי עם מקלע RPD במהלך תמרון רב לאומי Bright Star '85 בשנת 1985

מקלעי RPD רבים נתפסו על ידי צה"ל במהלך מלחמת ששת הימים, מלחמת יום הכיפורים ומלחמת לבנון הראשונה. המקלע היה בשימוש של יחידות מיוחדות בצה"ל עד השנים האחרונות - כך למשל יחידת אגוז השתמשה במקלעים אלו בכל תקופת פעילות ברצועת הביטחון בדרום לבנון.

## הנדסה ומבנה
ה-RPD הוא מקלע אוטומטי הניזון בשרשיר תחמושת ממתכת שלא ניזוק גם בתנאים קשים. שרשיר התחמושת למקלע מכיל 50 כדורים. ניתן לחבר מספר שרשירים זה לזה בעזרת כדור, שמוכנס לתוך הקצוות של השרשירים. השרשירים מוכנסים לתוך תוף מתכת, אשר יכול להכיל עד שני שרשירים (100 כדורים). תוף התחמושת מולבש על המקלע ומזין את הכדורים מצידו השמאלי של המקלע. קת המקלע עשויה עץ, ישנה ידית אחיזה בדומה לזו של אקדח והדק מכני אשר מתפעל את המקלע. חצובה מתקפלת בעלת 2 רגליים מורכבת קרוב לקצה הקנה. כוונות מובנות מורכבות על המקלע, אחת מלפנים ואחת מאחור.

## נתונים טכניים
* קליבר: 7.62x39 מ"מ
* משקל: 7.4 ק"ג (ריק), עם תוף מלא - 8.9 ק"ג
* אורך כללי: 1037 מ"מ
* אורך קנה: 520 מ"מ
* הזנה: חגורת תחמושת 100 כדורים
* קצב אש: כ-650 כדורים לדקה
* מהירות לוע: 735 מטר לשנייה
* טווח יעיל: 800 מטר

## קישורים חיצוניים

* - מקלע RPD באתר world.guns

RPD, מקלע
ג'ו פייגן

**ג'ו פייגן** (באנגלית: **Joe Fagan**; 12 במרץ 1921 – 30 ביוני 2001) היה מאמן כדורגל אנגלי הידוע בעיקר בשל תפקידו כמאמן ליברפול מ-1983 עד 1985. בתקופת כהונתו זכה המועדון בגביע האלופות הרביעי שלו. פייגן נפטר בשנת 2001 לאחר מחלה ארוכה, בגיל 80.

## קריירת אימון
פייגן החל את קריירת האימון שלו במועדון הכדורגל נלסון בליגת מחוז לנקשייר בתפקיד שחקן-מאמן, שם הוליך את המועדון לשתי אליפויות בשנים 1950 ו-1952. פייגן המשיך לתפקיד עוזר המאמן ברוצ'דייל ב-1954 ולאחר מכן הצטרף לצוות האימון בליברפול בשנת 1958. כאשר פרש ביל שאנקלי מאימון המועדון ב-1974, מונה עוזרו בוב פייזלי להחליפו ופייגן קודם לתפקיד עוזר המאמן. באופן דומה הפך פייגן למאמן הראשי לאחר פרישתו של פייזלי ב-1983.

פייגן זכור במיוחד בשל החתמתו של הקשר הדני יאן מולבי שהפך לשחקן מפתח בליברפול, וכן בהיותו למאמן הראשון שזכה בטרבל עם מועדון אנגלי. המאמנים היחידים שעשו זאת אחריו הם אלכס פרגוסון, ז'ראר הוייה ופפ גוארדיולה. חוזהו הראשוני של פייגן היה למשך שנתיים, עד תום עונת 1984/1985, ונראה בלתי סביר שיאריך את חוזהו, בשל היותו בן 64 בתום החוזה. לאחר גמר גביע אירופה לאלופות 1985 ואירועי אסון הייזל פורסמה החלטתו של פייגן לפרוש מתפקידו, החלטה שעליה הודיע למועצת המנהלים של המועדון עוד בטרם האסון. במקומו מונה לתפקיד המאמן חלוץ הקבוצה קני דלגליש.

## תארים והישגים
;כשחקן
* 1946/1947 – זכייה באליפות הליגה השנייה עם מנצ'סטר סיטי.

;כמאמן
* 1983/1984 – זכייה באליפות הליגה האנגלית הבכירה, גביע האלופות האירופי ו-גביע הליגה וכן סגנות מגן הצדקה.
* 1984/1985 – סגנות הליגה האנגלית הבכירה, גביע האלופות האירופאי, הסופרקאפ האירופי, הגביע הבין יבשתי ומגן הצדקה.

## קישורים חיצוניים

* אתר המוקדש לג'ו פייגן.
* פרופיל באתר אוהדים.
* 

קטגוריה:מגני כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:כדורגלני מנצ'סטר סיטי
קטגוריה:מאמני כדורגל אנגלים
קטגוריה:מאמני ליברפול
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1921
קטגוריה:אנגלים שנפטרו ב-2001
Circa

**Circa**, או בקיצור **.Ca** או **.Cca** או **.C**, היא מילה בלטינית שמשמעותה **בקירוב**. השימוש העיקרי במילה זו הוא במתן תאריכים. שימוש ב-Circa נפוץ בגנאלוגיה וכתיבה היסטורית כאשר התאריכים המדויקים אינם ידועים.

כאשר משתמשים בטווח תאריכים, המונח Circa יבוא לפני כל תאריך מקורב ותאריך הבא אחריו ללא Circa יחשב תאריך ידוע.

**דוגמאות:**
* 1701–1758: שני התאריכים ידועים במדויק
* 1701 – 1758 .c: רק שנת 1758 ידועה במדויק. שנת 1701 היא בקירוב
* 1701 .c –  1758: רק שנת 1701 ידועה במדויק. שנת 1758 היא בקירוב
* 1701 .c –  1758 .c: שני התאריכים אינם ידועים במדויק

יום לא מדויק בשנה:
* c. 13 Sep 2014 – באזור ה-13 לחודש ספטמבר בשנת 2014

## קישורים חיצוניים

* Circa, dictionary.com


קטגוריה:גנאלוגיה
קטגוריה:היסטוריוגרפיה
קטגוריה:מילים וביטויים בלטינית
סמל לאוס

[ממוזער|200px|סמל [ממלכת לאוס בשנים 1949–1975]]
**[[סמל]] [[לאוס]]** הנוכחי החליף את סמל לאוס שקדם לו בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20. הסמל הנוכחי כולל את המקדש הלאומי פא תאט לואנג, משמאלו סכר המסמל את יכולת ייצור האנרגיה של המדינה ואת הסכר בנאם נגון. במרכז הסמל כביש אספלט המוביל אל המקדש, ובימין הסמל שדה אורז המסמל את החקלאות במדינה. בתחתית הסמל גלגל שיניים המסמל את התעשייה. בתחתית הסמל שתי כתובות: השמאלית "שלום, עצמאות, דמוקרטיה" והימנית: "אחדות ורווחה".

סמל זה החליף את הסמל של המדינה שכלל סמלים קומוניסטיים: הכוכב האדום והפטיש והמגל. במקום סמלים אלה הוסף לסמל המקדש המסמל את הדת במדינה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:לאוס: סמלים לאומיים
לאוס
לאוס
קטגוריה:פילים בתרבות
סמל נפאל

**[[סמל]] [[נפאל]]** הנוכחי הפך לסמלה הרשמי של המדינה ב-15 בדצמבר 2006. במרכז הסמל מופיע הר האוורסט ומעליו דגלי המדינה. את ההרים והגבעות מחזיקים שנים מתושבי המדינה. הסמל עוצב על ידי נרנדרה ראג' ראג'בהאנדארי (Narendra Raj Rajbhandari).

סמל נפאל הקודם כלל במרכזו פרה לבנה, שליו (מסוג מונאל הימלאי) ירוק. בשני צידי הסמלים חילי גורקה, האחד מחזיק בידו חוקרי וקשת והשני רובה. 
ברקע הסמל ניתן לראות את הרי ההימליה, מעליהם שני דגלי נפאל מצולבים, שתי כפות רגלים של גוראקנאת' - האל השומר על הגורקה וכתר בית המלוכה של נפאל המסמל את בית המלוכה.

בתחתית הסמל הקודם היה קלף אדום ועליו מוטו המדינה בסנסקריט: जननी जन्मभूिमश्च स्वर्गादिप गरीयसी ("העם והמולדת יקרים יותר מהשמיים").

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:נפאל: סמלים לאומיים
נפאל

נפאל
אדמון דה גונקור

[ממוזער|שמאל|250px|אדמונד עם אחיו ז'ול, 1854. צילום של אדריאן טורנשון ו[נדאר]]
**אדמון לואי אנטואן דה גונקור** (בצרפתית: **Edmond de Goncourt**; 26 במאי 1822 – 16 ביולי 1896) היה סופר צרפתי, מבקר ספרות, מבקר אמנות, מוציא לאור ומייסד אקדמיית גונקור, המעניקה את פרס גונקור הצרפתי.

## ביוגרפיה
נולד בעיר נאנסי שבחבל לורן בצרפת. למד בבית הספר התיכון קונדרסה בפריז. הוא ואחיו, ז'ול דה גונקור, החליטו לחיות מן הירושה שאימם השאירה להם. הם היו ציירים חובבים וערכו סיור באלג'ריה ובשווייץ שבו התנסו בציור בצבעי שמן. ב- 1850 שבו לפריז והחליטו להיכנס לעולם הספרות.

בשנת 1854 אדמון דה גונקור כתב בשיתוף עם אחיו, את "תולדות החברה הצרפתית בתקופת המהפכה". לאחר זאת המשיכו בכתיבה משותפת ויצרו רומנים ריאליסטיים, המכילים חומר תיעודי רב. בין ספריהם הידועים יותר "ז'רמיני לסרטה" משנת 1864 ו"מנט סלומון" משנת 1867. גיבורת הספר הזה היא יהודיה, המשפיעה על אמן לוותר על שאיפותיו.

האחים גונקור היו מחלוצי הנטורליזם הצרפתי, וריכזו סביבם רבים מסופרי צרפת של אותה תקופה, ביניהם אמיל זולא, גי דה מופסן ואחרים.

### יומני האחים גונקור
האחים גונקור התחילו לכתוב את "יומני האחים גונקור" בשנת 1850. בשנת 1870 מת ז'ול, ואחיו המשיך לכתוב את היומן לבדו עד שבועות ספורים לפני מותו ב-1896. ביומנים מופיע תיאור מלא חיים וכנה של עולמם, עולם האמנות והספרות בפריז, "עולם של יריבויות מרות וחברויות מרות, שבו כל ישיבה סביב שולחן קפה באחד הבולוורים הגדולים של פריז הייתה הזדמנות לשיפור המעמד בהיררכיה הספרותית הביזנטינית".

לאחר מותו של אדמון דה גונקור נוסדה מעזבונו אקדמיית גונקור, המעניקה בכל שנה את פרס גונקור לסופרים צעירים.

אדמון דה גונקור מת בפריז ב-1896 ונקבר בבית הקברות מונמארטר שבעיר.

## מקורות
* האנציקלופדיה הישראלית הכללית, הוצאת כתר
**מיומני האחים גונקור*, מבחר בתרגום אברהם שלונסקי, הוצאת דורון 1945

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סופרים צרפתים
קטגוריה:מבקרי ספרות צרפתים
קטגוריה:אישים שעל שמם פרס ספרותי
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1822
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1896
רוטב אלף האיים

שמאל|ממוזער|200px|רוטב אלף האיים בסלט
**רוטב אלף האיים** הוא רוטב שבסיסו תערובת של מיונז, רסק עגבניות (או קטשופ), חומץ או מיץ לימון, ולרוב גם שמן זית וחרדל; בנוסף מכיל מגוון של ירקות חתוכים כגון בצלים, מלפפונים חמוצים, פלפלים, זיתים ירוקים, כמו כן לעיתים מכיל הרוטב ביצה קשה. השימושים ברוטב מגוונים: ניתן להשתמש בו כרוטב לסלט ובכריכים. הרוטב פופולרי במטבח של רשתות המזון המהיר.

## היסטוריה
לפי The Oxford Companion to American Food and Drink, שם הרוטב מגיע מאזור אלף האיים, הממוקם לאורך נהר סנט לורנס העליון בין ארצות הברית לקנדה. באזור זה, גרסה נפוצה אחת למקור הרוטב אומרת שאשתו של מדריך דיג, סופיה לונד, הכינה את התבלין כחלק מארוחת הערב של בעלה ג'ורג'. לעיתים קרובות בגרסה זו, השחקנית מאי ארווין ביקשה את המתכון לאחר שנהנתה ממנו. ארווין, נתנה את המתכון לאחרים. בגרסה שנייה נוספת של הסיפור, תושב עונת הקיץ של אלף האיים, ג'ורג' בולדט, שבנה את טירת בולדט בין השנים 1900 ו-1904 ומי שהיה הבעלים של "מלון וולדורף-אסטוריה", הורה למנהל הטבחים, אוסקר צ'ירקי, לשים את הרוטב בתפריט בשנת 1894 לאחר ששכח לשים רטבים על סלטים ואילתר עם אילו מרכיבים שהיו בהישג ידו באותה תקופה. מאמר של נשיונל ג'יאוגרפיק משנת 1959 קובע, "לפי הדיווחים, רוטב אלף האיים פותח על ידי השף של בולדט." למרות הטענות שהוא היה מעורב בהכנסת הרוטב לסלט בוולדורף, השף צ'ירקי לא הזכיר את הרוטב לסלט בספר הבישול שלו. שפורסם במהלך פרק הזמן הזה.

כאשר הסוציולוג של אוניברסיטת ויסקונסין מייקל בל ותלמידיו לתואר שני ניסו לקבוע את מקור רוטב אלף האיים ב-2010, הם גילו שהסיפור שונה בין כפרים ואיים באזור אלף האיים. הם גילו את קיומו של סיפור מקור שלישי שבו המתכון המקורי התבסס על רוטב צרפתי, אשר נתמך על ידי מתכון שפורסם במהדורה ה-11 של ספר הבישול של פאני פארמר שיצא לאור בשנת 1965. נראה כי כל הטענות מבוססות על מסורות בעל פה ללא מסמכים כתובים תומכים.

## שימושים
הוא נמצא בשימוש נרחב במסעדות מזון מהיר ובסועדים בארצות הברית, שם הוא מכונה לעיתים קרובות "רוטב מיוחד" או "רוטב סודי". דוגמה לכך היא ה"ממרח" של In-N-Out Burger, המוגש על המבורגרים וכמה פריטי "תפריט סודי"; למרות שמו, הוא וריאציה של רוטב אלף האיים. רוטב אלף האיים משמש לעיתים קרובות ב"כריך רובן" במקום "רוטב רוסי". רוטב ה"ביג מק" של מקדונלד'ס הוא וריאציה על רוטב אלף האיים.

## קישורים חיצוניים

* אלף האיים, ברי פופיק

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
אלף האיים
קטגוריה:המטבח הקנדי
קטגוריה:המטבח האמריקאי
פא תאט לואנג

ממוזער|190px|שמאל|פא תהאד לואנג
**פא תהאד לואנג** (בלאית: **ທາດຫຼວງ**, "הסטופה הגדולה") הוא מקדש בודהיסטי ב שבלאוס.

המקדש נבנה במאה ה-16 על שרידים של מקדש קמר שהיה במקום מהמאה ה-13. מקדש הקמר נבנה על שרידים של מקדש הודי מהמאה השלישית שנבנה על ידי מיסיונרים בודהיסטים שהגיעו מהאימפריה המאורית, וככל הנראה נשלחו על ידי הקיסר אשוקה.

המקדש ניזוק במהלך הפלישה התאילנדית במאה ה-19, אולם שוקם מאוחר יותר. המקדש הפך לסמל הלאומנית הלאית, ומופיע על סמל לאוס.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:לאוס: מבנים
קטגוריה:מקדשים בודהיסטיים
נמרוד הראל

**נמרוד הראל** (נולד ב-9 בפברואר 1976) הוא אמן חושים וסופר פנטזיה ישראלי, המתמחה במנטליזם.

## ביוגרפיה
הראל שירת בצה"ל כקצין נ"מ. הוא בעל תואר ראשון בהנדסת תוכנה מאוניברסיטת בן-גוריון וב, למד לתואר שני בחוג לספרות באוניברסיטת תל אביב.

ב-2009 החל הראל להעביר סדנאות בשם "כוח ההשפעה" למגזר העסקי ובהן הוא מלמד טכניקות של השפעה בסביבה עסקית.

הראל מדגיש כי אינו עושה שימוש בכוחות על-טבעיים, ובהתבטאויות שונות טוען כי מי שמצהיר על כוחות כאלה, בפרט אורי גלר, מוליך את הציבור שולל. לדבריו, תופעות כאלו לא קיימות. הראל מגדיר עצמו "מנטליסט" וככזה, הוא עוסק בתחום בקסמים המדמה תופעות על-חושיות, טלפתיות ופאראפסיכולוגיות. לרוב הוא משתמש בהופעותיו בסוגסטיה ובדמיון מודרך.

### טלוויזיה
הראל הגיש בערוץ 10 ובערוץ 2 מספר סדרות קסמים ומנטליזם, בהן "מחשבות נסתרות", "בלתי נתפס", "בלתי נראה" בשיתוף אמיר לוסטיג, ו"המופע הבלתי נתפס" בשיתוף שימי אטיאס. ב-2008 הנחה את "העוקץ" – גרסה ישראלית לסדרה הבריטית "The Real Hustle", ובה מבוצעים תרגילי עוקץ על אזרחים תמימים, ומוצגות דרכי התגוננות מפניהן.במהלך השנים זומן לחקירות ונגדו הוגשו תלונות על שימוש בהיפנוזה ללא רישיון, וב-2018 אף סייע לח"כ אורן חזן בקידום הצעת חוק לביטול האיסור. ב-2012 הנחה בערוץ 2 את "פסיכו" העוסקת בטלפתיה, וב-2016 עלתה סדרה נוספת שלו, "בלתי נראה", שצולמה מנקודת מבטו במשקפיים עם מצלמה. לסדרה זו היו שלוש עונות, ובפרק מיוחד אירח שישה מנטליסטים. ב-2018 השתתף בסדרה ד"ר קראז'   

הראל מתגורר ברמת השרון. הוא נשוי למעצבת שמלות הכלות דנה הראל, ולזוג שלושה ילדים.

## ספריו
הראל חיבר ספר פנטזיה בשם "כפירה" (אסטרולוג הוצאה לאור, 2012) ושני ספרים העוסקים במנטליזם: "שלוש" ו"שלוש – עבודת במה".

ב-2023 יצא לאור בהוצאת "כתר" ספר נוסף שכתב, רומן מתח ששמו "המאמין".

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קוסמים ישראלים
קטגוריה:מנטליסטים ישראלים
קטגוריה:מנחי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:ערוץ עשר: שדרנים, שחקנים ומנחים
קטגוריה:סגל רשת
קטגוריה:סופרי פנטזיה ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1976
ארנסט וולוובר

**ארנסט וולוובר** (בגרמנית: **Ernst Wollweber**; 29 באוקטובר 1898 – 3 במאי 1967), מדינאי מזרח גרמני ויו"ר השטאזי בין השנים 1953–1957.

## חייו
ארנסט וולוובר נולד בהאן-מינדן בשם פריץ קארל וולוובר. הוא התגייס לחיל הים ובמלחמת העולם הראשונה שירת ביחידת הצוללות. ב-1918 השתתף במרד מלחים בקיל בזמן המהפכה הגרמנית.

בשנת 1919 הוא הצטרף למפלגה הקומוניסטית של גרמניה. הוא התקדם במהירות בשורותיה של המפלגה וב-1921 כבר היה חבר בוועד המרכזי של המפלגה והמזכיר הפוליטי שלה בהסה-ולדק. שנתיים לאחר מכן התמנה למפקד הזרוע הצבאית של המפלגה בהסה-ולדק, תורינגיה ושלזיה. פעילותיו הובילו למעצרו ב-1924 ולהאשמתו בבגידה. הוא שוחרר בשנת 1926 וב-1928 נבחר כציר בפרלמנט של מדינת פרוסיה, תפקיד בו החזיק עד 1932; ב-1929 הוא גם נבחר כציר בפרלמנט של שלזיה התחתונה. בשנת 1931 נבחר למנהיגות האיחוד הבינלאומי של אנשי הים ועובדי הנמלים (ISH) ובין 1932–1933 היה חבר ברייכסטאג, הפרלמנט הגרמני.

לאחר שריפת הרייכסטאג בפברואר 1933, והתגברות התנכלות השלטונות הנאציים למפלגה הקומוניסטית של גרמניה נאלץ וולוובר לברוח לקופנהגן ולאחר מכן ללנינגרד. בשנת 1936 התמנה לעמוד בראש "הארגון נגד הפשיזם ובעד ברית המועצות", שנודע בשם "ליגת וולוובר". ארגון קומוניסטי זה ביצע חבלות בספינות של מדינות פשיסטיות. ככל הידוע ביצעה "ליגת וולוובר" לפחות 21 פעולות חבלה בספינות פשיסטיות (בעיקר בנמלים בצפון אירופה). וולובר שימש גם כספק נשק לצד הרפובליקאי במלחמת האזרחים הספרדית. וולוובר, שברח ממקומות שונים בעולם, נתפס לבסוף בשוודיה ב-1940 שם הוא כמעט גורש לגרמניה הנאצית. במקום זאת הוא נשלח למאסר בכלא למשך שלוש שנים. היות שהחזיק באזרחות סובייטית נכנעו השלטונות השוודיים ללחץ הסובייטי ושחררוהו לברית המועצות בשנת 1944.

לאחר מלחמת העולם השנייה חזר ארנסט וולוובר לסקטור הסובייטי של גרמניה שהיה לגרמניה המזרחית והצטרף למפלגה הקומוניסטית השלטת, מפלגת האיחוד הסוציאליסטי, בשנת 1946. שנה לאחר מכן מונה למנהיג ההנהלה המרכזית לספנות וב-1950 מונה לסגן שר התחבורה של גרמניה המזרחית. באותה תקופה הייתה שמועה בעולם שהוא הקים ארגון חדש בדומה ל"ליגת וולוובר" שהיה אמור לאמן קומוניסטים באומנות החבלה. ואולם, אין כל ראיה לנכונות השמועות האלה.

## יו"ר השטאזי
ביולי 1953 מונה ארנסט וולוובר ליו"ר השטאזי - שירות הביטחון והמשטרה החשאית של גרמניה המזרחית, לאחר הדחתו של וילהלם צייסר. הוא ניסה לחזק את השטאזי בין השאר בעזרת חיפוש של מה שראה כהסתננות של ארגוני מודיעין מערביים לגרמניה המזרחית. גישה זו הביאה למתיחות בינו לבין בכירים במפלגת האיחוד הסוציאליסטי ובראשם המזכיר הכללי של המפלגה ולטר אולבריכט וסגנו אריך הונקר. ב-1954 נבחר לחבר בפולקסקאמר, הפרלמנט המזרח-גרמני, וקיבל מקום בוועד המרכזי של המפלגה, אך ב-1956 החלה להיחלש השפעתו כאשר הוא התווכח עם אולבריכט והונקר על נושאים כמו מדיניות החוץ של גרמניה המזרחית כלפי פולין והערכות של היקף הפעילות האנטי-קומוניסטית בגרמניה המזרחית.

ב-1957 הוכרח להתפטר מתפקיד רב עוצמה זה, וסגנו אריך מילקה ירש אותו. ב-1958 הואשם וולוובר בפעילות נגד מפלגת האיחוד הסוציאליסטי והודח מהוועד המרכזי ומהפרלמנט. הוא חי באלמוניות עד מותו בברלין המזרחית בשנת 1967.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:פוליטיקאים מזרח גרמנים
קטגוריה:ראשי השטאזי
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פרידריכספלדה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1898
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1967
זיגפריד גומבל

שמאל|ממוזער|200px|זיגפריד גומבל 1900

** זיגפריד גומבל ** (בגרמנית: **Siegfried Gumbel **; 22 בספטמבר 1874 - 27 בינואר 1942) היה עורך דין ונשיאה של המועצה המרכזית של יהודי וירטמברג.

## חייו
גומבל נולד ב-22 בספטמבר 1874 בהיילברון אשר בפרנקוניה, גרמניה, למשפחה של בנקאים. גומבל היה יושב-ראש חברת עורכי הדין ויושב-ראש "האגודה המרכזית של אזרחים גרמנים בני הדת היהודית" ברפובליקת ויימאר, היה חבר מועצת העיר של היילברון. בשנת 1933 בוצעה בעירייה פעולת "אריזציה" (בגרמנית *Arisierung*) שבה סילקו את זיגפריד גומבל ממועצת העיר. ובנוסף לכך עיריית היילברון אסרה עליו גם לעסוק בעריכת דין וכן להיכנס לישיבת מועצת העיר. בתגובה לכך אמר גומבל :" זה קשה - קשה להיות שעיר לעזאזל בשל טעויות של אחרים, בשל רעיונות גזעניים, בשל התנהגות גזענית של אחרים, בשל אנטישמיות וגזענות". 

גומבל היה נשיא של המועצה המרכזית של יהודי וירטמברג בין שנת 1933 ועד להירצחו במחנה הריכוז דכאו בשנת 1942.

## ראו גם
*ראובן הכט
*יהדות גרמניה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:יהודים בשואה: גרמניה
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז דכאו
קטגוריה:נספים במחנה הריכוז דכאו
קטגוריה:פעילים פוליטיים שנספו בשואה
קטגוריה:היילברון
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1874
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1942
אד ביירד

שמאל|ממוזער
**אד ביירד (Ed Baird)** (נולד ב-17 במאי 1958) הוא סקיפר אמריקני מבכירי משיטי היאכטות מאז ומעולם.

נולד בסנט פטרסבורג שבפלורידה. החל את דרכו בשיט תחרותי על אופטימיסטים ועבר ללייזר, 470 ו-J24. ביירד זכה שמונה פעמים בתואר אלוף העולם. הוא ההגאי הבכיר ביותר של קבוצת אלינגהי. ב-1995 זכה כהגאי ביחד עם קבוצת ניו זילנד בגביע אמריקה. הוא יאכטונר השנה של רולקס לשנת 1995. בשנת 2000 היה סקיפר בקבוצת אמריקה הצעירה שזכתה בגביע לואי ויטון. בשנת 2003 זכה עם קבוצת אלינגהי בגביע אמריקה. הוא זכה ב-2007 בתואר איש השנה של ISAF.

ביירד הוא בעל תואר במנהל עסקים ומשמש גם כפרשן טלוויזיה הסוקר את ענף השיט.

## קישורים חיצוניים

* אד ביירד באתר התחרויות
* ריאיון עם אד ביירד
* ביירד עם אלינגהי

קטגוריה:אמריקאים ילידי פלורידה
קטגוריה:משיטי יאכטות
קטגוריה:שייטים אמריקאים
קטגוריה:אלופי עולם בשיט
קטגוריה:פלורידה: ספורטאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת דרום פלורידה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1958
האמת שמתחת לפני השטח

"**האמת שמתחת לפני השטח**" (באנגלית: ***What Lies Beneath***) הוא סרט קולנוע בבימויו של רוברט זמקיס ובכיכובם של האריסון פורד ומישל פייפר. הסרט יצא לאקרנים בשנת 2000.

## תקציר העלילה
קלייר ספנסר (פייפר) נכנסת לשלב חדש בחייה כשבתה עוזבת את הבית לטובת לימודים בקולג'. קלייר נשואה לנורמן ספנסר, מדען העוסק בגנטיקה המכור לעבודתו, ולכן הוא לא נמצא בבית כפי שקלייר הייתה רוצה. היא חיה בביתה בוורמונט, שעבר שיפוצים מאסיבים לאחר שהיה ביתו של אביו של ספנסר. היא מתיידדת עם שכנתה החדשה, מרי, אשר מבחינה במצבה הנפשי המעורער. לאחר מספר תקריות עמה ועם בעלה, מרי נעלמת לפתע וקלייר חושדת כי בעלה רצח אותה. בו בזמן היא מבחינה בדברים מוזרים שקורים בבית: דלתות נפתחות ללא מגע אדם, הפסקות חשמל פתאומיות וחפצים הנופלים ללא סיבה. היא שומעת לחישות ורואה דמות שדומה לה באמבטיה ובחשיכה. קלייר חושדת כי רוחה של מרי נמצאת בבית וגורמת לאותם אירועים, בעוד שספנסר טוען שזו רוחו של אביו, הכועס על כך ששיפצו את ביתו. לאחר מכן קלייר מוצאת את עצמה לבד במערכה, כשגם בעלה משנה לפתע את עורו והופך לאויב.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* הביקורת של רוג'ר איברט - "שיקגו סאן-טיימס

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:סרטי אימה מ-2000
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מתח אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מסתורין אמריקאיים
קטגוריה:סרטי אימה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי רוברט זמקיס
קטגוריה:דרימוורקס: סרטים
קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
קטגוריה:סרטי מישל פייפר
קטגוריה:סרטי האריסון פורד
קטגוריה:סרטי אימה על-טבעיים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי רוחות רפאים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 2000
קטגוריה:סרטים עם מוזיקה מאת אלן סילבסטרי
קבוצת אלינגהי

**קבוצת אלינגהי** (באנגלית: **Alinghi Team**) היא קבוצת שיט יאכטות שווייצרית מן המובילות בעולם. 

הקבוצה מונה מאה אנשי צוות מעשרים ואחת מדינות ביניהן: ישראל, שווייץ, ארצות הברית, הולנד, ספרד, עיראק וקנדה. בין אנשי הצוות ישנם מומחים בנושאי שיט ימי, רופאים, מאמנים ותזונאים.

מנהיג הקבוצה וסגן הנשיא שלה הוא הסקיפר בראד באטרוורת' (Brad Butterworth).

ראש הקבוצה הוא ארנסטו ברטלי (Ernesto Bertaeli), המשמש אף כנווט. 

הקבוצה מונה שלושה הגאים בעלי מדליה אולימפית. הבכיר שבהם אד ביירד, יוכן שומאן (Jochen Schumann), ופיטר הולמברג (Peter Holmberg), הם מקיימים ביניהם סבב רוטציה.

## הישגים בגביע אמריקה

גביע אמריקה הוא גביע השיט היוקרתי ביותר בעולם ובו משתתפות שתי סירות בלבד.

ב-2 במרץ 2003 זכתה קבוצת אלינגהי בגביע אמריקה ה-31, בניצחון 5-0 על מחזיקת הגביע הקודם קבוצת ניו זילנד. זוהי הזכייה האירופית הראשונה מאז 1851 בגביע והקבוצה הראשונה אשר זוכה בו שהגיעה מארץ ללא חוף ים - שווייץ.

ב-3 ביולי  2007 זכתה הקבוצה גם בגביע אמריקה ה-32, שוב כנגד יריבתה הקודמת קבוצת ניו זילנד, בניצחון 5-2.

בשנת 2010 הפסידה הקבוצה בגביע אמריקה ה-33, לאורקל מרוצים בתוצאה 2-0.

## קישורים חיצוניים

* 

* ניצחון קבוצת אלינגהי בגביע אירופה
* חדשות המפרץ על קבוצת אלינגהי
* על ההכנות לגביע אמריקה השלושים ושניים

קטגוריה:משיטי יאכטות
דולר ליברטי

ממוסגר|דולר ליברטי
**דולר ליברטי** או **דולר החירות** (Liberty Dollar 1998–2007) היה מטבע פרטי הקיים בצורת מטבעות זהב וכסף, שטרות וקרדיט אלקטרוני.
דולר ליברטי הוטבע על ידי נורפד (NORFED) שהם ראשי תיבות חלקיים של "הארגון הלאומי לביטולה של פקודת הרזרבות הפדרלית וקוד ההכנסה הפנימית" (National Organization for the Repeal of the Federal Reserve Act and the Internal Revenue Code), ארגון ללא מטרות רווח שבסיסו היה באוונסוויל, אינדיאנה. נורפד נוסד בידי ברנרד פון נוטהאוס, ראש המטבעה המלכותית בהוואי לשעבר.

## שער חליפין ושווי ממשי
מאז שהופיע לראשונה ב-1 באוקטובר 1998 ועד ה-23 בנובמבר 2005 היה שער החליפין בין דולר ליברטי לדולר אמריקני ביחס של 1:1. ב-24 בנובמבר נורפד העלה את היחס ל-2:1 כדי לפצות על החלשות הדולר האמריקני. ניתן להחליף מטבעות ישנים יותר תמורת תשלום סמלי. נורפד לא הבטיחה את החלפת דולר הליברטי בחזרה לדולר אמריקני אלא הבטיחה את פדיונו תמורת זהב וכסף פיזיים. באינטרנט היה ניתן למצוא רשימה מצומצמת של סוחרים שקיבלו את דולר הליברטי.

## המטבעות והשטרות
### גדלים
#### שטרות
*1$ כסף (חום)
*5$ כסף (מגנטה-אדום)
*10$ כסף (כחול)
*20$ כסף (אדום)
*1000$ זהב (זהב או כחול)

#### מטבעות
*רבע דולר ליברטי
*חצי דולר ליברטי
*דולר ליברטי

### מאפיינים
מאז חג ההודיה של 2005, שטרות הכסף הישנים אינם בשימוש והם הוחלפו בזהב. ישנם דמי הטבעה מחדש כדי להחליף מטבעות ישנים בחדשים אך אין דמי החלפה על שטרות. כמו האירו, צבע וגודל השטרות משתנה עם הערך, אבל שלא כמו האירו רק האורך גדל ולא הרוחב, בדומה לשטרות הין היפני, ככל שערך השטר גבוה יותר כך הוא ארוך יותר.

בצדדיו של השטר מופיעים: 
*למעלה - ההקדמה למגילת הזכויות.
*בתחתית - מגילת העצמאות האמריקאית.
*בצד ימין - התיקון הראשון לחוקת ארצות הברית.
*בצד שמאל - שבועת האמונים לארצות הברית.
לעין הבלתי מזוינת הם נראים כנקודות אבל הטקסטים ניתנים לקריאה בעזרת זכוכית מגדלת.

למטבעות הזהב והכסף יש עיצוב דומה מלבד פרטים כמו ערך ותאריך הטבעה. מכיוון שזהב דחוס יותר מכסף, קוטר המטבע קטן יותר במטבעות הזהב החדשים. לשני הסוגים היו בקצוותיהם שוליים שמונעים קיצוץ מטבעות למטרת חיתוך חלק מהמטבע ומכירתו בעבור רווח.

כל סוגי השטרות והמטבעות נושאים, בנוסף למשקלם וערכם הנקוב בדולר ליברטי, מספר טלפון חינם וכתובת אתר האינטרנט של נורפד. מטרתם של אלה היא לאפשר לנושאי הכסף לתקשר עם נורפד או עם נציג מקומי של דולר הליברטי.

### אמצעים נגד זיוף
שטרות דולר הליברטי כוללים מאפיינים נגד זיוף כמו הולוגרמות, הדפסת מיקרו, עיטור בדיו אולטרא סגולי פלואורסצנטי, החתמה בזהב חם וחוט אבטחה בלתי נראה שמושחל בתוך השטר.

### סופו של דולר ליברטי
ממשלת ארצות הברית ראתה בדולר ליברטי איום וניסיון זיוף של הדולר האמריקאי שכן כל שטרות הדולר הליברטי הכלילו את סמל הדולר ($) ואת הכיתוב "סמוך על האל" בדומה לכיתוב על הדולר המקורי "באל אנחנו סומכים", ובית המשפט הפדרלי אף הגדיר את הדולר ליברטי כ"צורה ייחודית של טרור פנים מדיני".

ב-14 בנובמבר 2007 פשטו לשכת החקירות הפדרלית והשירות החשאי של ארצות הברית על משרדי דולר ליברטי והחרימו את כל הכסף, הזהב והפלטינה שהיו ברשות משרדי דולר ליברטי, בנוסף הוחרמו גם את כל השרתים ואיתם גם כל חשבונות האלקטרונים של לקוחות דולר ליברטי, ובכך בא סופו של דולר ליברטי.

ב 18 במרץ 2011 הורשע ברנרד פון נוטהאוס, מייסד דולר ליברטי במספר סעיפים ביניהם, הלבנת כספים, זיוף וקשירת קשר נגד ממשלת ארצות הברית, וצפוי לרצות 15 שנה מאסר בכלא ולקנס של כ-$250,000 דולר.

קטגוריה:מטבעות
רוויית יתר

**רוויית יתר** היא מצב פיזיקלי, שבו תמיסה מכילה יותר חומר מומס מאשר כמות החומר הממיס בתמיסה רוויה (saturated). גם המצב הפיזיקלי שבו לחץ אדי המים באוויר גדול מלחץ האדים, המוגדר על ידי הטמפרטורה, קרוי רווית יתר. במצב זה הלחות היחסית גבוהה מ-100%.

## איך נוצרת רוויית יתר
הכמות היחסית של החומר המומס תלויה בגורמים פיזיקליים, כמו טמפרטורת התמיסה. ניתן להגיע למצב של רוויית יתר באמצעות שינוי מבוקר של הגורמים הפיזיקליים. כך למשל, הגדלת הטמפרטורה, תגדיל את מסיסות התמיסה. אם בשלב זה ניצור תמיסה רוויה, ולאחר מכן נקטין את הטמפרטורה, אז ייתכן שנקבל תמיסה במצב של רוויית יתר (supersaturated). קיומם של אתרי התגרענות גורם לחומר המומס להתמצק, ובכך הוא מונע את התופעה של רוויית יתר. 

## דוגמאות
*טיפות המים המרכיבות את העננים נוצרות באוויר שנמצא במצב רוויה או באוויר שנמצא במצב של רוויית יתר. 
*התגבשות של גבישים בתוך תמיסה מושגת על ידי הבאת התמיסה למצב של רוויית יתר והכנסת אתר התגרענות. כך למשל, בתהליך ייצור הסוכר מאפשרים לסוכר להתגבש בתוך סירופ שנמצא במצב רוויית יתר.
*משקאות מוגזים נמצאים במצב רוויית יתר של פחמן דו-חמצני. התפרצות מנטוס היא דוגמה לניסוי ביתי בו גורמים לחלק גדול מהפחמן הדו-חמצני להפוך לגז.  
*תא ערפל הוא גלאי חלקיקים, שמכיל אוויר במצב רוויית יתר של אדי מים. חלקיקים טעונים שעוברים דרכו מייננים את האוויר והיונים שנוצרים משמשים כאתרי התגרענות, כך שלאורך מסלולו של החלקיק הטעון נוצר שובל של טיפות מים. 
*אגם ווסטוק באנטארקטיקה הוא אגם אוליגוטרופי של מים מתוקים שיש בו רוויית יתר של חמצן מומס. 
*ים המלח נמצא במצב רוויית יתר של מלחים מומסים, כתוצאה מתהליך ארוך של התאדות מים.
*דולומיט הוא סלע הנוצר בלגונות שנמצאות במצב של רוויית יתר.
*כמות החנקן המומסת ברקמות גופו של צולל גבוהה יותר כאשר הוא נמצא בעומק רב יותר, בגלל שהמסיסות גדלה עם העלייה בלחץ. כאשר הצולל עולה אז התמיסה ברקמות נמצאת במצב רוויית יתר של חנקן. מצב זה אינו יציב ואם הצולל עולה מהר מדי אז החנקן עלול ליצור בועות גז בגוף. בועות הגז גורמות לפגיעת דקומפרסיה, וצולל שנפגע בצורה זו יש להעביר לתא לחץ.

## ראו גם
*התגרענות
*מסיסות
*קירור יתר
*תרכובת רוויה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מצבי צבירה
קטגוריה:תרמודינמיקה
קטגוריה:המסה
בית הכנסת הישן (היילברון)

**בית הכנסת הישן בהיילברון** היה בית כנסת מרכזי בהיילברון והיה אחד מבתי הכנסת היפים ביותר בגרמניה בשלהי המאה ה-19.

בית הכנסת הוקם בין השנים 1873–1877, שאז נקרא "בית הכנסת החדש". המבנה תוכנן על ידי האדריכל אדולף וולף בסגנון מורי. סגנון הבנייה הזכיר את סגנון הבנייה הממלוכי או את ארמון האלהמברה. בית הכנסת שימש את קהילת יהודי היילברון עד החרבתו באירועי ליל הבדולח ב-1938.

הרב ד"ר מקס בארמן היה רב בצ'רניאחובסק ובהיילברון.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בתי כנסת אשכנזיים
קטגוריה:באדן-וירטמברג: מבני דת
היילברון
קטגוריה:היילברון
CMTS

ממוזער|250px|CMTS
**Cable Modem Termination System** - **CMTS** (בתרגום חופשי: **מערכת מיסוּף מודמי כבלים**), הוא סוג ציוד תקשורת מחשבים המשמש לאספקת שירותי נתונים רחבי-סרט, כגון אינטרנט ו-Voice over IP למנויים של חברת תקשורת כבלים. 
בדומה לרכיבי מיסוּף נוספים בארכיטקטורת רשתות מחשבים, תפקידו של CMTS הוא לגשר, הן פיזית והן לוגית, בין סוגים שונים של מערכות תקשורת. ברשתות כבלים - מהצד האחד, רכיבי מרכז התקשורת של חברת הכבלים (Headend), ומהצד השני - מודמים המותקנים בבית המנוי (Subscriber). מרבית רכיבי ה-CMTS המופעלים על ידי חברות הכבלים עשויים לשרת עשרות-אלפי לקוחות כל אחד.

## אופן הפעולה
רכיב ציוד זה מנהל את כל תעבורת המידע המגיעה ממחשבי קצה המצויים באזור גאוגרפי מסוים, מנתב אותה אל ספקית האינטרנט ומבצע רישום של המודם ברשומות שלו. בנוסף, מתקשר ה-CMTS עם רכיבי CMTS אחרים בתצורת VPN (רשת פנימית) ואף עם רשת האינטרנט (רשת חיצונית).

תפקידיו העיקריים של ה-CMTS הם:

* **אימות מודם הכבלים ורישומו ברשומות מסד הנתונים שלו:**
:בשלב ראשוני, מבצע ה-CMTS אימות נתונים ללקוח מול מסד הנתונים של חברת הכבלים על פי כתובת ה-MAC של המודם. לכל CMTS רשימה משלו ולכן אם יועבר מודם מסוים מאזור גאוגרפי אחד לאזור אחר, המנוהל על ידי CMTS שונה, לא יתאפשר אימות נתוני המודם, כיוון שזה אינו מופיע ברשומות ה-CMTS החדש.

* **קביעת "איכות השירות" ([[QoS]]):**
:על פי הסכם בין הלקוח לחברת הכבלים או בין ספקית האינטרנט לחברת הכבלים (נקרא גם SLA), מוקצה למודם המתחבר ל-CMTS רוחב-פס להורדת נתונים (**Downstream**) ורוחב-פס להעלאת נתונים (**Upstream**), הנקראים גם בהתאמה **ערוץ הלוך** ו**ערוץ חזור**. הגדרות אלו הן פרטניות לכל מודם ומפעילי ה-CMTS יכולים לשנותן על פי צורך, אם כי בדרך כלל הן נקבעות על פי תקן ה-DOCSIS.

* **ניתוב מידע והקצאת [[כתובת IP|כתובות IP]]:**
:ה-CMTS משתמש בשרת או במספר שרתי DHCP על מנת  להקצות כתובות IP למודמי הכבלים המחוברים אליו. בישראל, יהיה סוג כתובת ה-IP שתוקצה למודם תלוי בפרופיל החיבור לאינטרנט של אותו המנוי, המוגדר אצל ספקית האינטרנט ("חייגן"/"ללא חייגן"). בהתאם לתנאים שנקבעים מול הלקוח, שולחת ספקית האינטרנט לחברת הכבלים קובץ עדכון בדבר מצב הפרופיל הנבחר. במידה והוגדר פרופיל "חייגן", תוקצה למודם כתובת IP המשויכת לרשתות LAN (שתחיליתה 172). במידה והוגדר פרופיל "ללא חייגן", תוקצה למודם כתובת ציבורית ("חוקית") לגלישה, מטווח כתובות ה-IP הרלוונטי לספקית האינטרנט דרכה מחובר הלקוח ומשלב זה תתאפשר עבורו גישה ישירה לאינטרנט. יש לציין כי במרבית מדינות העולם אין שיטת החיבור לאינטרנט בכבלים בחייגן נפוצה, ולכן במקרים אלו ינתב תמיד ה-CMTS למודם כתובת ציבורית לגלישה.

:לאחר שהוקצתה כתובת ה-IP, משמש ה-CMTS כנתב לכל דבר והוא הרכיב המרכזי המנתב את תעבורת המידע ממודמי הלקוחות (וממחשבי הקצה שלהם) אל נתבי ספקיות האינטרנט ומנתבי הספקיות חזרה אל המודמים.

## קישורים חיצוניים

* CMTS - הגדרה מתוך אתר SearchNetworking

קטגוריה:ציוד לתקשורת מחשבים
אריה שנקר

ממוזער|אריה שנקר נואם בטקס הנחת אבן הפינה לבית הספר המקצועי על שמו, 1945
ממוזער|שמאל|הנחת אבן הפינה למרכז התעשייה על שמו בבני ברק, 1947
שמאל|ממוזער|200px|קברו של אריה שנקר בבית הקברות טרומפלדור בתל אביב
**אריה שנקר** (1877 – 3 באוקטובר 1959) היה תעשיין, מחלוצי תעשיית הטקסטיל בישראל והנשיא הראשון של התאחדות התעשיינים בישראל.

## ביוגרפיה

### ראשית חייו
שנקר נולד סמוך לפוהרבישצ'ה שבפלך ויניצה באוקראינה, כבן למשפחת חסידים (אביו - בן ציון), שהתייחסה לאדמו"ר רבי שמעון מרוז'ין. בנערותו היה פעיל בארגונים ציוניים בעירו.

### בארץ ישראל
שנקר עלה לארץ ישראל מרוסיה בשנת 1924, והיה ליזם ולתעשיין, מחלוצי תעשיית הטקסטיל בארץ ישראל. בשנת 1925 רכש את בית החרושת לודז'יה, שעמד ברחוב נחמני 43 בתל אביב, והפך אותו למפעל מצליח. בשנת 1935 הועתק המפעל לשכונת "אגרובנק" (לימים אחת משכונות חולון) והיה לאחד מהמפעלים הבולטים בארץ ישראל של תקופת המנדט. תוצרתו נשלחה לאסיה ולאירופה. אחיינו, בן ציון שנקר, עבר לחולון עם משפחתו בעקבות העתקת המפעל והפך לאחד ממקימי העיר חולון.

הקים את ארגון "התאחדות בעלי התעשייה בארץ ישראל" (כיום התאחדות התעשיינים) והיה נשיאו.

אריה שנקר נפטר בתל אביב בב' בתשרי תש"ך (1959) ונטמן בבית הקברות טרומפלדור בתל אביב.

### הנצחה
על שמו נקרא אזור התעשייה קריית אריה במערב פתח תקווה (ורחוב באזור תעשייה זה), שנקר - בית ספר גבוה להנדסה ולעיצוב, שהוקם בשנת 1970 ברמת גן, בניין הפקולטה לפיזיקה ולכימיה באוניברסיטת תל אביב ורחובות במפרץ חיפה, בחולון ובהרצליה פיתוח.
כמו כן, משנת 1980 מעניקה התאחדות התעשיינים את "אות יקיר התעשייה" הנקרא על שמו לתעשיינים ותיקים על תרומתם לפיתוח התעשייה במדינת ישראל.

## קישורים חיצוניים

* 
* על אריה שנקר, באתר התאחדות התעשיינים
*  טקס אבן הפינה לבית ספר מקצועי על שם שנקר, יומני כרמל, נובמבר 1945 (התחלה 0:28)
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי אוקראינה
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:תעשיינים ישראלים
קטגוריה:נשיאי התאחדות התעשיינים
קטגוריה:אישים שעל שמם שכונות בישראל
קטגוריה:אזרחי כבוד של תל אביב-יפו
קטגוריה:אזרחי כבוד של חולון
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות טרומפלדור
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1877
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1959
סוף היום

**סוף היום** הוא אלבום הסולו החמישי של המוזיקאי והזמר הישראלי מתי כספי, שיצא בשנת 1981.

אלבום זה נחשב לאחת מההפקות היקרות והגדולות ביותר שנעשו בישראל בתחום המוזיקה הפופולרית. התארחו בו טובי הזמרים והנגנים הישראלים באותה העת וכן תזמורת כלי נשיפה וקבוצת נגנים חברי התזמורת הפילהרמונית הישראלית.

הפזמונאי אהוד מנור כתב כמחצית משירי האלבום, ואת השאר כתבו שמרית אור, יעקב גלעד ונתן זך. כספי הלחין, עיבד והפיק מוזיקלית את כל שירי האלבום.

## רקע
לאחר כחמש שנים בהן התרכז כספי בהפקתם של אלבומים לאחרים ובהקלטתם של שני אלבומים: "צד א' צד ב'" (1978) ו"צד נוסף" (1980), שעיקרם לא היה חומר חדש, יצא בשנת 1981 אלבום הסולו החמישי של כספי, "סוף היום". כבאלבומיו הראשונים של כספי, גם באלבום זה לא כתב כספי את המילים לשירים. קדמו להקלטת האלבום הקלטתם של מספר שירים בשלהי שנות ה-70, ובהם "תופים השניים" ו"פרלוד (השלום)", שנגנזו על ידי כספי. ("השלום" הוקלט מחדש לאלבום "את האשה שלי" ב-2005.)

להוציא "שיר" ו"מי ששר", כל שירי האלבום מתארים קשיים, כשרבים מהם נוגעים להתפוררותה של הזוגיות במערכת יחסים. דומה כי גם תמונת העטיפה של האלבום מעידה על היות האלבום צומת דרכים בחייו של כספי.

בין היתר מכיל האלבום לחני סמבה ורגיי, שיר בסגנון מחזות הזמר האמריקניים וכמה שירי רוק-פאנקי. לכספי, שניגן כהרגלו בקלידים, גיטרות וכלי הקשה הצטרפו חיים רומנו בגיטרות, ז'אן פול זימבריס בתופים, קובי כהן בבס, וכן צמד הפרברים והזמרות נורית גלרון ומזי כהן בקולות רקע. בחלק גדול מהשירים נעשה שימוש גם בהרכב כלי נשיפה, ובהרכב נגני כלי מיתר מהתזמורת הפילהרמונית הישראלית, ואפילו נבל. ההיכרות של כספי עם המוזיקה הברזילאית מצאה את ביטויה בין היתר ברשימה הארוכה של כלי ההקשה המיוחדים בהם ניגן כספי באלבום זה: סורדו, ויברוסלב, רקו רקו, אפושה, אגוגו ועוד.

האלבום הניב מספר רב של שירים שהפכו לקלאסיקות מייד עם יציאת האלבום. בהם ניתן למנות את "שיר", "עוד תראי את הדרך", "מי ששר", ו"ימי בצורת" במקצב הרגאיי.

## שירי האלבום

## קרדיטים
*מתי כספי - תופים, כלי הקשה, גיטרות, בס, סינטיסייזר, פסנתר פנדר, פסנתר, קלוינט, אורגן, טמבורין, אקורדיון, מחיאות כפיים, קולות
*ז'אן פול זימבריס - תופים, כלי הקשה
*חיים רומנו - גיטרה חשמלית
*קובי כהן - גיטרה בס
*רות מעייני - נבל
*מורטון קם - סקסופונים
*פטר ורטהיימר - סקסופונים
*תזמורת כלי נשיפה - חצוצרות, טרומבונים, סקסופונים
*קבוצת נגנים חברי התזמורת הפילהרמונית הישראלית - כנורות, ויולות, צ'לים
*אריק סיני - מחיאות כפיים
*דני רובס - מחיאות כפיים
*הפרברים: אורי הרפז ויוסי חורי - קולות
*נורית גלרון - קולות
*מזי כהן - קולות
*דורין כספי - קולות
*יוריק בן דוד - קולות, מפיק
*אבי גנור - צילום עטיפה
*מנחם רגב - עיצוב עטיפה

## קרדיטים לפי שיר
***עוד תראי את הדרך**
**תופים, קונגס, בונגוס, גיטרה בס, סינטיסייזר, גיטרה אקוסטית, גיטרה חשמלית, פסנתר פנדר רהודס, פסנתר, קלווינט, אורגן, טמבורין - מתי כספי
**מחיאות כף - אריק סיני, דני רובס, מתי כספי [הקליט - פרנקי]
**קולות רקע - יוריק בן-דוד, מתי כספי.
***רגיי של עברי**
**תופים, קונגס, רוטו-טם, גיטרה אקוסטית, קלרינט, סינטיסייזר, פסנתר פנדר רהודס - מתי כספי
**קולות ב-"אההה....." - יוריק בן-דוד, מתי כספי.
**כלי נשיפה

## קישורים חיצוניים

* דגימות ומילות שירי האלבום באתר הרשמי של מתי כספי

קטגוריה:אלבומי מתי כספי
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי חברת CBS ישראל
קטגוריה:אלבומים שהוקלטו באולפני טריטון
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי מתי כספי
ברוך חייט

שמאל|ממוזער|200px|הרב צ'ייט בטיול של ישיבת מערבא 2010
הרב **חַייִם בָּרוּך חַייָט (צֵ'ייט)** (באנגלית: **Baruch Chait**; נולד בכ"ב באדר ה'תש"ו, 23 בפברואר 1946) הוא מייסד וראש ישיבת מערבא, מוזיקאי ומלחין מוזיקה חסידית, ומחבר ספרים.

## ביוגרפיה
נולד בארצות הברית, לאמו אסתר ואביו הרב משה דוב, לשעבר ראש ישיבת חפץ חיים בירושלים. את לימודיו התורניים השלים בישיבת חפץ חיים בניו יורק. קיבל סמיכה לרבנות מראש הישיבה הרב אלתר חנוך הניך ליבוביץ.

חייט היה המנהל החינוכי של הישיבה התיכונית מתיבתא אור תורה בריברדייל, בראשותו של הרב שלמה ריסקין. בסוף שנות ה-70, בגיל 32, עלה לישראל עם משפחתו. באמצע שנות ה-80 ייסד את ישיבת מערבא שבישוב מתתיהו ומאז הוא עומד בראשה.

### קריירה מוזיקלית
הקריירה המוזיקלית שלו כמבצע וכמלחין החלה בארצות הברית בסוף שנות השישים, כמנהיג להקת The Rabbi's Sons "בני הרבנים". לאחר פירוק הלהקה הקים את ההרכב "קול סלוניקה", ששילב שירים חסידיים עם מוטיבים של מוזיקה יוונית.

ב-6 באוקטובר 2021 (ראש חודש ל' בתשרי תשפ"ב) נערך בבנייני האומה מופע הצדעה מיוחד לחייט לרגל 50 שנות יצירה.

#### לחניו
חייט הוא מלחינם של שירים חסידיים ידועים, בהם "לא אמות כי אחיה", "רחם בחסדך", "ואני בחסדך בטחתי", "ברוגז רחם תזכור" בביצוע מרדכי בן-דוד, "כל העולם כולו", "מי האיש" לפסוקים י"ג–ט"ו בתהילים ל"ד, "אל ההודאות" ו"אברהם יגל" בביצוע אברהם פריד.

ב-17 בדצמבר 2020 יצא הסינגל-קליפ לשיר "ותן שכר טוב", אותו הלחין חייט, ומילותיו מתפילת שמונה עשרה. בקליפ משתתפים מקהלת תלמידי ישיבת מערבא, וכן בנו של חייט אליהו.

חייט כתב מספר ספרים תורנים למבוגרים ולילדים (ראו להלן).

## חיים אישיים
נשוי לפאולה ואב ל-11 ילדים. מתגורר בשכונת הר נוף בירושלים.

## בין ספריו
חלק מהספרים נכתבו במקור באנגלית כמפורט להלן.
* ל"ט מלאכות של שבת (The 39 Avoth Melacha of Shabbat)
* מסע הפלאות למידות הטובות (The Incredible Voyage To Good Middos)
* האוצר הגנוז באי של תיקון המידות (The Lost Treasure Of Tikun HaMiddos Island)
* המלכודת המסוכנת של שודדי הים המושחתים (The Terrifying Trap of the Bad Middos Pirates)
* הגדה של פסח (The Katz' Passover Haggadah)
* פלאי האלף בית (אותיות – My Friends The Alef Beis)
* כפר התורה (Torah Town)
* לכתך אחרי במדבר
*האחדים והאפסים
*משמרי ברוך (נערך על ידי תלמידיו)
* Don't Let Small Problems Ruin Your Happiness
* צללי הפיראטים

הספרים אוירו על ידי גדי פולק, מלבד ספרו הראשון, "ל"ט אבות מלאכה", שאויר על ידי יוני גרשטיין.

## קישורים חיצוניים

* 
* 101 משפיעים לטובה - חינוך ואקדמיה - ברוך חייט, ראש ישיבת מערבא, מגזין דה-מרקר, 16 בספטמבר 2010

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי ישיבת חפץ חיים-ניו יורק
קטגוריה:זמרים חסידיים אמריקאים
קטגוריה:חרדים אמריקאים
קטגוריה:מוזיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
קטגוריה:מלחיני מוזיקה חסידית
קטגוריה:מלחינים יהודים אמריקאים
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:ראשי ישיבות תיכוניות
קטגוריה:רבנים חרדים ישראלים
קטגוריה:זמרים חסידיים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
רפי קוצר

**רפאל (רפי) קוצר** (8 בנובמבר 1924 - 23 במרץ 2005) היה ממקימי ארגון נכי צה"ל.

לחם בהגנה ובצה"ל במלחמת העצמאות ובסוף המלחמה נפצע. לאחר פציעתו הקים את ארגון נכי צה"ל ועמד בראשו. בשנות החמישים והשישים מילא מגוון תפקידים בקיבוץ הארצי ובמפ"ם ואחר כך עסק בתפקידי ניהול שונים.

## קורות חייו
250px|ממוזער|רפאל קוצר בתעודת מפקד הקומנדו, 1948
250px|ממוזער|שמאל|רפי קוצר במבצע חירם
קוצר נולד בניטרה שבסלובקיה. בתחילת מלחמת העולם השנייה עלה לארץ ישראל עם הוריו, והצטרף לחברת נוער בקיבוץ שער הגולן.

## שירותו בהגנה ובצה"ל
קוצר שירת בהגנה ובפרוץ מלחמת העצמאות נמנה עם ראשוני הלוחמים של חטיבת גולני. לחם בקרבות משמר העמק, גשר וצמח. כמו כן הקים את "מחלקת הקומנדו" של גדוד 12 (ברק), שהייתה גלגולה הראשון של סיירת גולני, ופיקד עליה במהלך קרבות סג'רה, הקרב על קיבוץ גשר ומבצע חירם. לקראת תום מלחמת העצמאות נפצע קוצר קשה ברגליו בקרבות באזור פתחת רפיח.

## פעולתו במסגרת ארגון נכי צה"ל
בזמן ששכב בבית החולים הקים יחד עם קבוצת חברים את "ועד הפעולה של הנכים", גוף שניסה לטפל במצוקותיהם של נכי המלחמה. באותה תקופה נעדרה מדינת ישראל הצעירה תשתית ארגונית לטיפול ושיקום נכים, וצה"ל ומשרד הביטחון התקשו להתמודד עם מצוקות הנפגעים. בשנת 1949 נחקק בכנסת "חוק הנכים (תגמולים ושיקום)" וקוצר היה מגיע לישיבות ועדת העבודה והרווחה של הכנסת באלונקה כדי להשתתף בדיונים שליוו את ניסוח החוק. כיהן כיו"ר הראשון של ארגון נכי צה"ל עד שנת 1951.

פרסם את הספר "חזרה לחיים – מארגון נכי מלחמת השחרור לארגון נכי צה"ל".

## לקריאה נוספת
* רפי קוצר, "**חזרה לחיים – מארגון נכי מלחמת השחרור לארגון נכי צה"ל**", תל אביב: הוצאת ארגון נכי צה"ל, 2006.
* בנימין עציוני (עורך), "**אילן ושלח - דרך הקרבות של חטיבת גולני**", הוצאת מערכות, 1950.

## קישורים חיצוניים

* רפי קוצר, באתר גדוד הסיור של חטיבת גולני.
* 
* קרבות גשר ולוביה, באתר חטיבת גולני.

## הערות שוליים

קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:מפקדי סיירת גולני
קטגוריה:פעילי מפ"ם
קטגוריה:שער הגולן: אישים
קטגוריה:חיילי חטיבת גולני במלחמת העצמאות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1924
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2005
חולצה אדומה

[שמאל|ממוזער|250px|רוב הפרקים של [מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית נפתחים בשיגור משלחת לכוכב לא מוכר, שמרבית הקצינים לובשי החולצות האדומות שבה לא שורדים עד סוף הפרק]]
[שמאל|ממוזער|[לוטננט לסלי אשר מצא את מותו בסופו של פרק של מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית]]
**חולצה אדומה** (אנגלית: **Redshirt**) הוא כינוי האופייני לדמות בדיונית בסדרות מדע בדיוני (אך גם לסוגות אחרות) שייעודה היחיד הוא מוות מהיר ואלים זמן קצר לאחר הצגתה. לובשי החולצות הם כלי עלילתי שנועד להמחיש את הסכנות הרבות שבפניהן עומדות הדמויות הראשיות מבלי להורגן. מקור המושג בסדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים": קציני האבטחה לבשו חולצות אדומות ובדרך כלל נהרגו בנסיבות אלה.

ב"מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית" הגדיר צבע בגדי הדמויות את תפקידן או תחום התמחותן. אדומי החולצות השתייכו למחלקת ההנדסה או האבטחה, ו"נטו" באופן יחסי להיהרג יותר משאר הדמויות בסדרה. לרוב, צוות הנחיתה כלל כמה דמויות מרכזיות (כמו קפטן קירק וספוק) וקצין זוטר או שניים שמעולם לא נראו בעבר, לבושים בחולצה אדומה הנהרגים עד סוף המשימה, לרוב תוך דקות. עם זאת, הדמות הראשונה שמתה באופן זה לבשה חולצה כחולה. ההבחנה בין סוגי הדמויות קלה במיוחד כיוון שבין הדמויות הקבועות רק סקוטי ואוהורה לבשו אדום. היעדר דמויות קבועות ממחלקת האבטחה הפך הופעת כל דמות כזו לסימן לבאות.

בסדרות הבת לבשו קציני הביטחון חולצות צהובות, ואנשי רפואה הניתנים להקרבה חולצות כחולות, ובכל זאת נותר "חולצה אדומה" המונח הגנרי לתיאורם. דמויות אלו זכו לכינויים שונים: "הצוער שניתן לוותר עליו", "צוער פלמוני", "צוער בשר תותחים", "חבר המשלחת החמישי (וכן השישי)" ואף "סרן קלינקס", סמל לתפקודם החד-פעמי.

הדמות המנוגדת לחולצה האדומה היא דמות מסוג וודג', על שם וודג' אנטילס, דמות משנית ששרדה בכל שלושת סרטי מלחמת הכוכבים (באנגלית Wedge משמעו יתד).

עשרות פארודיות, ציטוטים והתייחסויות לנושא הופיעו במגוון סדרות, סרטים, ספרים ומשחקים, ובהם "אבודים", "איש משפחה", "פיוצ'רמה" ו"סטארגייט".

## ראו גם
* עקרון קליעת הרעים

## קישורים חיצוניים
* שלמקו, חולצות אדומות/ג'ון סקאלזי, באתר סטארבייס972, 2 באוגוסט 2015
* 
* 

קטגוריה:מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית
קטגוריה:מסע בין כוכבים - דמויות
קטגוריה:דמויות ספרותיות
קטגוריה:מדע בדיוני
קטגוריה:סטריאוטיפים ודעות קדומות
אדומה
יקב מרגלית

**יקב מרגלית** הוא יקב בוטיק ישראלי.

## אודות היקב
היקב הוקם בשנת 1989 על ידי הדוקטור לכימיה פיזיקלית יאיר מרגלית, אז הוציא לשוק לראשונה תשע מאות בקבוקים של יין קברנה סוביניון. אליו הצטרף בנו אסף והיה מיקבי הבוטיק הראשונים שפעלו במדינת ישראל. הוקם לראשונה כיקב זעיר במושב כפר בילו שעל יד רחובות וב-1994 עבר למיקומו הנוכחי בין חדרה לעמק חפר.

יאיר מרגלית עסק שנים רבות במחקר ולאחר הצלחת היקב התרכז ביצור יין, בכתיבה בנושא ובסדנאות לטעימת יין, הוא מרכז הפקולטה לייננות במכללת תל חי ומלמד בפקולטה להנדסת מזון בטכניון וכתב שני ספרים מקצועיים בתחום הכימיה של היין. אסף מרגלית למד חקלאות בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית ברחובות, והתלמד בכרמים בקליפורניה. עובד נוסף ביקב הוא רמי ליבנה שעסק בדפוס ובגרפיקה ממוחשבת ועבר לעשיית יין.

היקב מתמקד ביצור יין מזני בורדו: קברנה סוביניון, מרלו וקברנה פרנק ומשנת 1995 החלו גם לייצר יין מענבי שרדונה, פטיט סירה וסירה. מרגלית ייצרו גם יין מעינב הקריניאן. הוא מייצר יין משלוש סדרות: ספיישל רזרב ומרגלית (יינות זניים) ובורדו אניגמה (ממסך).

יקב מרגלית מוציא לשוק כעשרים אלף בקבוקים בלבד מדי שנה, זאת על מנת להעניק טיפול אישי וקפדני. מענבים שנקטפים בקדיתא שבגליל העליון בגובה 800 מטרים מעל פני הים וענבי קברנה פרנק מכרמי בנימינה. הגפנים גדלות ללא השקיה.

## לקריאה נוספת
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* יקב מרגלית, באתר "איש הענבים", 18 במרץ 2017
* 
* 
* 
* 
* 
* גיתית רוברמן, יקב מרגלית - מהו סודו?, אוקטובר 2004, באתר היין הישראלי
* רננה פרס, אנשי האוכל: יקב מרגלית, "על השולחן" גיליון 189
* ציוניו של רוברט פרקר ליינות ישראל, באתר היין הישראלי
* על יקב מרגלית באתר IsraelWines

מרגלית
שישיות טננט

**שישיות טננט** הוא טורניר כדורגל אולמות שנתי שנערך בחודש ינואר בין השנים 1984 ו-1993 בהשתתפות קבוצות כדורגל סקוטיות, בדרך כלל מליגת העל הסקוטית, לעיתים מליגות נמוכות יותר בסקוטלנד ופעם אחת השתתפה בו גם מנצ'סטר סיטי האנגלית. הטורניר היה ממומן על ידי מבשלות הבירה טננט קלדוניאן ואורגן על ידי התאחדות הכדורגל הסקוטית. כאשר הפסיקו המבשלות במימון התחרות ב-1993, הופסק הטורניר.

מבנה התחרות היה משתנה בהתאם למספר הקבוצות המשתתפות, אך במרבית השנים כלל 2 בתים של 5 קבוצות, כאשר מכל בית היו עולות שתי הראשונות למשחקי נוק אאוט בשלב חצי גמר ומשחק גמר בין המנצחות. בשנתו הראשונה שוחק הטורניר בקואסטרס ארנה (Coasters Arena) בפאלקירק. ב-1985 שוחק הטורניר באינגליסטון שואוגראונד (Ingliston Showground) בסמוך לאדינבורו, והחל משנת 1986 עד לביטולו, שוחק הטורניר במרכז התערוכות והכנסים הסקוטי בגלאזגו.

## חוקי המשחק
חוקי המשחק השתנו מעט במהלך השנים, והחוקים המובאים הם אלו שהיו תקפים בטורניר האחרון ב-1993. רבים מהחוקים אומצו מכדורגל האולמות בארצות הברית, שבתורו אימץ הרבה מחוקיו מענף ההוקי קרח.

:*מגרש בגודל של כ-65 * 28 מטרים הורכב במיוחד לטורניר, כולל לוחות הוקי קרח וזכוכית אקרילית בהיקף המגרש בגובה של כ-2.5 מטרים. השערים הורכבו בתוך הקירות, בניגוד להוקי קרח בו קיים מרווח בין השער לגבול המגרש האחורי.
:*סגלי הקבוצות כללו עד 12 שחקנים, מתוכם לא יותר מ-6 שיחקו על המגרש בכל רגע. מספר החילופים היה בלתי מוגבל וניתן היה לערכם בכל עת.
:*המשחקים בשלב הבתים כללו 2 מחציות 7.5 דקות כל אחת. במשחקי הנוק-אאוט נמשכה כל מחצית 10 דקות. בתום משחק שהסתיים בתוצאת תיקו, הוכרע המשחק בדו-קרב פנדלים, גם בשלב הבתים. עם זאת, עבור ניצחון בפנדלים הוענקו למנצחת 2 נקודות במקום 3 המוענקות על ניצחון בזמן החוקי.
:*שני קווים צהובים חילקו את המגרש ל-3 חלקים. על השחקנים היה להיות בתוך חלק המגרש של היריבה כדי להבקיע וכן היה בתוקף חוק האוסר על מסירות מחלק המגרש הראשון עד לחלקו השלישי.
:*בכל שער הוקצה אזור מיוחד, בו היה מורשה לשחק רק השוער המגן עליו. אם שחקן שדה של אותה הקבוצה היה נכנס לאזור, היה נפסק פנדל לטובת הקבוצה היריבה.
:*שוערי הקבוצות יכלו להחזיק בכדור במשך 6 שניות בלבד. חוק זה אומץ על ידי פיפ"א לכדורגל שדה רגיל מאוחר יותר.
:*על הקבוצות היה להשאיר לפחות 2 שחקנים בחלק המגרש של היריבה (שחקן אחד עד 1991), אחרת היה נפסק פנדל לטובת הקבוצה היריבה.
:*שחקנים שהוצג להם הכרטיס הצהוב היו מורחקים ל-2 דקות מהמגרש. מעבר לעבירות הרגילות, יכלו השחקנים לקבל כרטיס צהוב גם עבור בעיטת הכדור באופן מכוון אל מעל לגבולות המגרש לבזבוז זמן.

## הזוכות
*1984: גלאזגו ריינג'רס
*1985: הארטס
*1986: אברדין
*1987: אברדין
*1988: דנדי
*1989: גלאזגו ריינג'רס
*1990: היברניאן
*1991: הארטס
*1992: סלטיק
*1993: פרטיק ת'יסל

טננט
קטגוריה:תחרויות כדורגל לא פעילות