open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
נמרוד עציון-קורן

**נמרוד עציון קורן** (נולד ב-21 במרץ 1976) הוא תסריטאי ובמאי ישראלי.

## ביוגרפיה
עציון-קורן נולד בירושלים, הוא בוגר תואר ראשון ותואר שני בהיסטוריה (בהצטיינות יתרה) מטעם האוניברסיטה הפתוחה. כמו כן, למד קולנוע וספרות באוניברסיטת תל אביב בין השנים 1999–2002, אך לא השלים לימודיו.
באותה העת, כתב ביקורות קולנוע במגזין "תזה" של אונ' ת"א, וביים סרט קצר בשם "יומן בחירות" (1999), אשר עסק בהשפעת תעמולת הבחירות על חיי היומיום של צעירים, ושילב בין ז'אנר עלילתי לדוקומנטרי. הסרט השתתף ב"פסטיבל ירושלים" והוקרן בסינמטקים בזמן בחירות 1999. ב-1997 ביים יחד עם סער לחמי שני קליפים ללהקת "סדרני הדשא" לשירים "מריר" ו"קדרים באים", מתוך אלבומה היחיד "רקוב". ב-1999 (כשנתיים לאחר התפרקות הלהקה), הם זכו לציון לשבח במסגרת התחרות ע"ש אורי סונין בסינמטק תל אביב.
בשנת 2001, ביים יחד עם סער לחמי עבור "MTV" סרטון בשם
"Mtv Prime Cuts" בהשתתפות יובל סגל, אורי הוכמן ומורן אייזנשטיין, במסגרת משבצת "Made In", שהיה הסרטון הראשון שייצג את ישראל בקטגוריה זו, ולווה במוזיקה שנכתבה על ידי "אינפקטד מאשרום".

שנה אחר כך ביים עבור "MTV" סרטון נוסף בשם "Mtv Positive", בהשתתפות אפרת אברמוב, עירית קפלן, וענת קלאוזנר שנפסל לשידור בעקבות תכניו הפרובוקטיביים, אך נבחר על ידי המגזין הבריטי "Campaign Screen" כאחת הפרסומות הטובות לשנת 2002.
בשנת 2003, יצר יחד עם רועי פלורנטין, שירי בן ארי, ואופיר קדמי, מופע וידאו ארט, בשיתוף עם "הליקון" ו"גרוויטי פוסט פרודקשן", עבור הופעה מיוחדת של עברי לידר ל"יום הגאווה". המופע נקנה על ידי חברה הולנדית והוקרן בליין האמסטרדמי "White Party".

בשנת 2004, ביים וכתב [יחד עם סער לחמי] את הסרט "דמיונות". סרט באורך מלא בסגנון גל חדש, העוסק במוסכמות ובמבנה השפה הקולנועית, בהשתתפות אסנת חכים, ריקי בליך, אוהד קנולר, עינת ויצמן, איתי ברנע, דליה שימקו וליאון רוזנברג.
הסרט הופק באופן עצמאי על ידי נמרוד עציון-קורן וליאת שחם בסיועו של רפי בוקאי, אשר לו גם הוקדש הסרט, כאשר מודל ההפקה היה דומה ל"אוונטי פופולו". לאחר סיום הצילומים נרכש הסרט על ידי HOT במסגרת פרויקט "סרטים מכאן", הפקתו הושלמה על ידי דנה עדן והוא יצא לאקרנים בשנת 2005.
באותה שנה הצטרף קורן לצוות הכותבים של הטלנובלה "טלנובלה בע"מ".

בשנת 2006, ביים וכתב את הסדרה "האבודה". סדרת ווב, שהיא ספין אוף של "האלופה", מעין טייק-אוף קומי על הסדרה "אבודים". הסדרה שודרה ב-ynet, ובכל חברות הסלולר.
באותה שנה ביים עבור "גלובס" תשדיר חברתי בשם "מעבר למגבלות" העוסק בסטודנטים בעלי מוגבלות פיזית שזכה בקקטוס הזהב לשנת 2007 בקטגוריית סרטי המדיה המודפסת,

וקמפיין איכות סביבה עבור ערוץ הופ!" בשם "העולם הוא כדור" אשר זכה ב"פרס פראט" 2006.

ב-2007, היה יוצר ותסריטאי ראשי של העונה השנייה של "האלופה", לצד רוני ידור וסער לחמי.

ב-2009, החל ללמד קולנוע בבית ספר "תיאודור הרצל" בברזיל. באותה שנה סרט קצר אשר ביים וכתב, בשם "Jogo de Criança" ["משחק ילדים"] זכה בתחרות UN-Doc, של האו"ם, במסגרת GCU. ב-2013, סרט קצר בבימויו, בשם "Mourning" ["אבלות"] שהופק בברזיל על ידי Big Fish Productions, הוקרן בפסטיבל ProFire באדינבורו.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* Screen selection, MTV Promo"
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:תסריטאי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה הפתוחה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1976
ידידיה רפאל אבולעפיה

ממוזער|קבר הרב ידידיה רפאל אבולעפיה בהר הזיתים
רבי **ידידיה רפאל חי אבולעפיה** (**היר"א** תקס"ז, 1806/7 – ט"ו בסיוון תרכ"ט, מאי 1869) היה מקובל נודע, שכיהן כראש ישיבת המקובלים בית אל.

## קורותיו
נולד בירושלים, בן למשפחת אבולעפיה, והיה תלמידו של הרב רפאל אברהם שלום מזרחי שרעבי, ראש "ישיבת המקובלים בית אל" ונכדו של הרב שלום מזרחי שרעבי, שהיה גם הוא ראש הישיבה עד פטירתו בתקפ"ז. לאחר פטירתו של הרב חיים אברהם גאגין, חתן ר' רפאל אברהם שלום, בשנת תר"ח (1848), הוא התמנה לראשות הישיבה.

בספר "חכמי ירושלים" מתאר ישראל דב פרומקין את הרב אבולעפיה כ"צדיק המדוכא בייסורים ומתפרנס מיגיעו, חסידא קדישא, פרוש מבטן ומהריון". בספר "יהודי המזרח" שכתב משה דוד גאון נכתב עליו שהיה גדול הן בחכמת הנסתר והן בתורת הנגלה ודרכי הלמוד של האשכנזים לא היו זרות לו. עוד נאמר עליו שעמד בקשר אמיץ עם רבניהם, בהם הגאונים מקוטנא וקאליש וכי התרועע עם ר' יהוסף שווארץ. את גדולתו בחכמת הנסתר ניתן לראות מהקדמותיו, חדושיו והערותיו שנדפסו בראש ספרי תלמיד האר"י ר' חיים ויטאל. עם חיבוריו נמנים הספרים "דרך ושלום", והספר "קניין פירות" על כוונות הרש"ש, הרבה הערות חשובות שנכתבו על ידו הדפסו בסידור הרש"ש המכונה "הסידור הנדפס" שכן עד אז היו הסידורים צילום של כתבי יד. בהערות חשובות אלה שמו חתום בראשי תיבות: "היר"א" וכך נחקק שמו בין חכמי המקובלים.

בהיותו חרד לשמירת הדת התנגד ליסוד בתי ספר כלליים בירושלים, ובבוא הד"ר לודוויג אוגוסט פרנקל לעיר כדי ליסד בה את בית הספר למל, היה הרב הספרדי היחיד שהצטרף לרבני האשכנזים וחתם עמהם על החרם הגדול, נגד בית הספר. אולם כבר נכדו נסים בכר, אשר ייסד מספר בתי ספר יהודיים בטורקיה, יסד בירושלים את בית הספר אליאנס. ואף נכדו שלמה אבולעפיה היה בין מורי בתי הספר ביישוב העברי.

בשנת תרכ"ט (1869) נפגע מרסיס של כדור תותח ברגלו כתוצאה מהפגזות המצרים שצרו על ירושלים. הרופאים לא הצליחו להוציא את הרסיס מרגלו, דבר שגרם לו כל חייו ייסורים ולבסוף הביא למותו. הוא נקבר בבית הקברות בהר הזיתים.

## קישורים חיצוניים

* משה דוד גאון, "ידידיה רפאל חי אבולעפיה", יהודי המזרח בארץ ישראל חלק שני, ירושלים תרצ"ח, עמ' 8–10
* , מתוך: **[[שנה בשנה]]** 1966
* 
* 

קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל
קטגוריה:התקופה העות'מאנית בארץ ישראל
קטגוריה:מקובלים
קטגוריה:רבנים ארץ-ישראלים
קטגוריה:משפחת אבולעפיה
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הספרדים
קטגוריה:ראשי ישיבת המקובלים בית אל
קטגוריה:בוגרי ישיבת המקובלים בית אל
קטגוריה:רבנים ספרדיים
קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל במאה ה-19
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1806
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1869
בוטרוס אבו מנה

**בוטרוס אבו מנה** (1932 - דצמבר 2018) היה היסטוריון, פרופסור בחוג להיסטוריה של המזרח התיכון באוניברסיטת חיפה, חוקר האימפריה העות'מאנית בשנותיה האחרונות, וחוקר החברה הערבית במזרח התיכון.

## ביוגרפיה
אבו מנה היה נוצרי יווני-אורתודוקסי ונולד ברמלה ב-1932; במלחמת השחרור נמלטה משפחתו ללוד. עם סיום לימודי תואר ראשון באוניברסיטה העברית הוא עבר לאוניברסיטת אוקספורד, שם סיים דוקטורט ב-1971 בהנחיית אלברט חוראני, על מחקרו בנושא "אספקטים של השליטה העות'מאנית על סוריה במחצית השנייה של המאה ה-19". באוקטובר 1971 הצטרף כמרצה למחלקת המזרח התיכון באוניברסיטת חיפה, ממנה פרש ב-2002 כפרופסור חבר במשך יותר משלושים שנה. ב-2009 הוזמן לאוניברסיטת הרווארד כחוקר אורח במכון ללימודי המזרח התיכון. הוענק לו תואר יקיר העיר חיפה, וב-2005 יצא לאור לכבודו הספר "Ottoman reform and Muslim regeneration". תחומי מחקרו התמקדו בנושאים: תקופת התנט'ימאת באימפריה העות'מאנית, סוריה הגדולה במאה ה-19, הנהצ'ה (התחיה) הספרותית והלשונית הערבית, הטריקה של הנקשבנדיה, ומחוז ירושלים במאה ה-19.

## חיים אישיים
אבו מנה התגורר בחיפה. היה נשוי לנאאילה לבית נקארה ולזוג נולדו שני בנים: ראאד - עורך דין הגר בבריטניה, ובאשיר - פרופ' לספרות אנגלית באוניברסיטת קנט בבריטניה. נפטר בדצמבר 2018.

## ספרו

* "Studies on Islam and the Ottoman Empire in the 19th Century, 1826-1876. (Istanbul, Isis, 2001)"


## קישורים חיצוניים
* דף אישי באתר האוניברסיטה
* 
* 
*
* 

קטגוריה:סגל אוניברסיטת חיפה: לימודי המזרח התיכון והאסלאם
קטגוריה:היסטוריונים ישראלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת אוקספורד
קטגוריה:אנשי אקדמיה ערבים ישראלים
קטגוריה:ערבים נוצרים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1932
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2018
קטגוריה:חיפה: אישים
קטגוריה:רמלה: אישים
קריסטינה וייבורן

**קריסטינה וייבורן** (**Kristina Wayborn**; נולדה ב-24 בספטמבר 1950) היא שחקנית ילידת שוודיה שעבדה בעיקר בבריטניה ובארצות הברית.

## ביוגרפיה
וייבורן נולדה בשם **בריט אינייר יוהנסון** (Britt-Inger Johansson) בעיירה ניברו (Nybro) שבסמולנד. היא זכתה בתחרות מלכת היופי של שוודיה לשנת 1970 והגיעה לחצי הגמר בתחרות מיס תבל באותה שנה. היא אף נבחרה כ"מיס סקנדינביה".

וייבורן גילמה את דמותה של גרטה גרבו בסרט הטלוויזיה The Silent Lovers (1980), הופעה שעוררה את תשומת לבם של מפיקי סרטי ג'יימס בונד.

היא לוהקה לתפקידה הידוע ביותר כנערת בונד מאגְדה בסרט אוקטופוסי (1983). במהלך סצנת קרב בסרט, משהו השתבש וייבורן שברה מספר אצבעות מכפות רגליה. הסצנה הזכורה ביותר מהסרט היא הקרב בו מאגדה גוברת על רבים מלוחמיו של קאמל קאן ומפגינה יכולות לחימה מרשימות, זאת בעידן שקדם לגיבורות סרטי הפעולה של ימינו.

היא הופיעה במספר סדרות טלוויזיה אמריקניות ובהן ספינת האהבה, זאב מעופף, מקגייוור, דאלאס, General Hospital, Designing Women, משמר המפרץ וכן מופע שנות ה-70, בו היא הופיעה מחדש לצד עמיתתה מאוקטופוסי, מוד אדמס.

## פילמוגרפיה
* 1976 - ניצחון באנטבה - כקלודין
* 1980 - The Silent Lovers - כגרטה גרבו
* 1982 ו-1986 - ספינת האהבה - שני פרקים, כאנה פטרובסקה וכמוניק אליס
* 1983 - אוקטופוסי - כמאגדה
* 1985 - Hostage Flight - כאילזה בק
* 1986 - מקגייוור - פרק אחד, כשרה אשפורד
* 1986 - זאב מעופף - פרק אחד, כדון הריסון
* 1987 - בית חולים כללי - מספר פרקים, כד"ר גרטה אינגסטרם
* 1991 - Designing Women - פרק אחד, כגייל
* 1992 - Dangerous Curves - פרק אחד, כנורמה דזמונד
* 1993 ו-1999 - משמר המפרץ - שני פרקים, כלנה וכליילה פרנקס
* 1997 - Little Ghost - ככריסטין
* 2000 - מופע שנות ה-70 - פרק אחד
* 2004 - Forbidden Warrior - כמכשפה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:דוגמניות שוודיות
קטגוריה:נערות בונד
קטגוריה:זוכות מיס שוודיה
קטגוריה:משתתפות בתחרות מיס תבל 1970
קטגוריה:זוכות מיס סקנדינביה
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה שוודיות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1950
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1950
איוואן אטאל

**איוואן אטאל** (בצרפתית: **Yvan Attal**; נולד ב-4 בינואר 1965) הוא שחקן ובמאי קולנוע צרפתי-יהודי, יליד ישראל.

## ביוגרפיה
איוואן אטאל נולד בתל אביב,
הוריו היגרו מאלג'יריה לאחר שזו קיבלה עצמאות, התגוררו בישראל כחמש שנים, אך עזבו שהיה בן כמה חודשים, לאחר שאביו סבל לטענתו מגזענות ואפליה עדתית.

אטאל גדל בפרבר של פריז. לאחר שנכשל בבחינות הבגרות שלו (בשנת 1983), הוא חזר על שנתו האחרונה בתיכון ועזב את התיכון במהלך השנה. הוא החל לעובד כאיש מכירות, תחילה בחנותו של אביו במרכז הקניות קרטיי סוליי, ולאחר מכן בחנות ג'ינסים בפריז. בשנת 1985, בגיל עשרים, הוא החל ללמוד בבית הספר למשחק "קור פלורנט" בהדרכתו של פרנסיס הוסטר. אם כי סיפר שתמיד חלם להיות מוזיקאי.

הופעת הבכורה שלו הייתה בסרטו של אריק רושאן (Un monde sans pitié" (1989", שזכתה אותו בפרס סזאר לשחקן המבטיח ביותר. ב-1991 שיחק בסרט נוסף של רושאן "עיניי העולם" וב-1994 כיכב בסרטו "הפטריוטים", כסוכן מוסד הפועל בפריז לסיכול מכירת כור גרעיני למדינה ערבית.

בשנת 2001 ביים את סרטו הראשון "אישתי השחקנית"(" Ma femme est une "actrice) , בו ליהק את שארלוט גינסבורג לתפקיד אשתו של הגיבור.

הוא גם הופיע בסרטים "מזימות זרות," (2005) ו"אנתוני זימר" (2005). ב"שעת שיא 3" (2007) הוא שיחק נהג מונית צרפתי ששמו ג'ורג'. בסרטים "עיניים עצומות לרווחה", (1999), "משימה בלתי אפשרית 2", (2000) וונילה סקיי (2001) הוא דיבב את טום קרוז בגרסה הצרפתית שלהם.

הסרט אנתוני זימר הופק מחדש בשנת 2010 כסרט אמריקאי בשם "התייר" בו מככב ג'וני דפ בתפקיד המקביל לזה שגילם איוואן אטאל בסרט המקורי.

החל משנת 2010 שימש במשך מספר שנים כיושב ראש הכבוד של פסטיבל הקולנוע הישראלי בפריז.

בשנת 2016 ביים וכיכב בסרט "היהודים: הם בכל מקום", לצד בת זוגו שארלוט גינסבורג. בשנת 2017 ביים את הקומדיה "המילים הפשוטות", וכשחקן השתתף בסרט "רוקנרול", לצדם של מריון קוטיאר ובן פוסטר.

בשנת 2018 כיכב בסדרת הטלוויזיה של רשת Arte "לחיות לנצח" בתפקיד השוטר דריוס אסראם.

בשנת 2019 גילם את הסופר היהודי רומן גארי בסרט האמריקאי "סיברג"  לצדה של קריסטן סטיוארט. באותה שנה ביים וכתב אטאל את הסרט "הכלב שלי טיפש" ואף כיכב בו לצד גינסבורג.

בשנת 2021 שיחק בסרטו של דני בון "תקועים בפריז". בשנת 2022 שיחק בסרט המותחן הצרפתי "מטרה קלה" (אנ') של הבמאי ז'אן פול סלומה (אנ'). באותה שנה גם שיחק בסרט "מאסטרו", שהוא בעיבוד צרפתי לסרט הישראלי של יוסף סידר "הערת שוליים". אם כי הגרסה הצרפתית החליפה את עולם האקדמיה באולם הקונצרטים וכוכב הסרט אינו פרופסור אלא מנצח.

בשנת 2023 שיחק בדרמת הפשע הצרפתית "דם וכסף" (אנ') בדמותו של אנטון זגורי והשתתף גם בסרטו של אוליבייה מרשל, "יחידה 36".

בשנת 2024 שיחק בסרט הדרמה הביוגרפי "להיות מריה" (אנ') בתור השחקן הצרפתי דניאל ז'לן. 

## חיים אישיים
מאז 1991 הוא בזוגיות עם השחקנית שארלוט גינסבורג, בתם של סרז' גינסבורג וג'יין בירקין, אותה פגש על ב-1991 על סט הצילומים של הסרט "עיני העולם". להם שלושה ילדים. בנם בן אטאל הוא גם שחקן.

בריאיון אמר כי הוא ציוני שמרגיש קרוב לישראל, אך תומך בעצמאותה של מדינה פלסטינית. "אתה יכול להיות ציוני ולתמוך בזה שלצדך תהיה מדינה פלסטינית עם זהות משלה וכבוד משלה ועצמאות משלה, אלה לא דברים שסותרים".

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים צרפתים
קטגוריה:במאי קולנוע יהודים צרפתים
קטגוריה:מדבבים יהודים
קטגוריה:מדבבים צרפתים
קטגוריה:זוכי פרס סזאר
קטגוריה:ישראלים שהיגרו לצרפת
קטגוריה:צרפתים ממוצא יהודי-אלג'יראי
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1965
ברברה ברוקולי

**ברברה דנה ברוקולי** (באנגלית: **Barbara Dana Broccoli**; נולדה ב-18 ביוני 1960) היא מפיקת סרטים ותיאטרון אמריקאית, הנודעת במיוחד בשל היותה מפיקת סרטי ג'יימס בונד. היא אבירת מסדר האימפריה הבריטית.

## ביוגרפיה
ברברה ברוקולי נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית. היא בתו של מפיק סרטי ג'יימס בונד המפורסם אלברט ר. "קַאבִּי" ברוקולי. יש לה תואר ראשון בקולנוע וטלוויזיה מאוניברסיטת לויולה מרימונט. אחרי קבלת התואר היא החלה לעבוד על הסט של חברת ההפקות של אביה, EON Productions, החברה האחראית לסדרת סרטי ג'יימס בונד הרשמית החל מ-1962. כיום היא מפיקה שותפה של סרטי בונד ביחד עם אחיה החורג מייקל וילסון. היא נשואה למפיק פרדריק זולו ובבעלותם חברת הפקה עצמאית המכונה אסטוריה הפקות. היא הצעירה מבין ארבעת ילדיהם של אלברט ודנה ברוקולי, אחותו למחצה של מייקל וילסון (מאמם דנה, נולד ב-1943), וטינה ברוקולי (מאמם נדרה-קלרק ברוקולי, נולדה ב-1958) וטוני ברוקולי (אותו אימצו אלברט ברוקולי ונדרה קלרק-ברוקולי, נולד בשנת 1956 או 1957).

היא קיבלה את התואר OBE במסדר האימפריה הבריטית אותו העניקה לה מלכת בריטניה בשנת 2008.

באוקטובר 2024, פורסם כי ברוקולי מעבירה את המחזמר "Sing Street" מבמות אוף ברודוויי בניו יורק ללונדון בקיץ 2025. המחזמר מבוסס על הסרט משנת 2016 של ג'ון קרני בעל אותו השם על ילדים עניים בדבלין בשנת 1982 שמקימים להקת רוק כדי למצוא אהבה ולברוח מצרותיהם. ההצגה תתחיל בהצגות מוקדמות בתיאטרון ליריק בהאמרסמית' מ-8 ביולי ועד 23 באוגוסט 2025.

## סדרת ג'יימס בונד
ברוקולי החלה לעבוד בסדרת ג'יימס בונד בהיותה בת 22 כעוזרת במאי (assistant director) בסרט אוקטופוסי ב-1983. זמן קצר אחרי כן היא פילסה את דרכה למעלה ונהייתה מפיקת משנה (associate producer) בסרט "באזור המסוכן" ב-1987. תפקידה המשמעותי ביותר הוא מפיקת הסדרה, היא הפיקה את כל סרטי פירס ברוסנן ודניאל קרייג.

## צ'יטי צ'יטי בנג בנג
אחרי מותו של אביה ב-1996, יצרה ברוקולי גרסה מוזיקלית בימתית של "צ'יטי צ'יטי בנג בנג", המבוססת על המחזמר מ-1968 בכיכובם של דיק ואן דייק וסאלי-אן האוז. ברוקולי שכרה מחדש את כותבי השירים המקוריים של הסרט על מנת שיכתבו חומר חדש עבור הגרסה הבימתית. האחים שרמן כתבו שישה שירים חדשים עבור המופע שהועלה לראשונה ב-16 באפריל 2002. המופע רץ באולם הפתוח הגדול ביותר בלונדון, הלונדון פלדיום והיה המופע המוצלח ביותר כספית שרץ שם ושבר שיאים מרשימים אחרים גם כן. צ'יטי צ'יטי בנג בנג שיחק גם בארצות הברית וברחבי בריטניה ונחל הצלחה בשני המקומות.

## פילמוגרפיה חלקית
### כעוזרת במאי
* אוקטופוסי (1983)
* רצח בעיניים (1985)

### כמפיקת משנה
* 007 באזור המסוכן (1987)
* רישיון להרוג (1989)

### כמפיקה
* גולדן איי (1995)
* מחר לנצח (1997)
* העולם אינו מספיק (1999)
* למות ביום אחר (2002)
* קזינו רויאל (2006)
* קוונטום של נחמה (2008)
* סקייפול (2012)
* ספקטר (2015)
*מסלול נקמה (2020)
*לא זמן למות (2021)
**Till* (2022)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מפיקי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:ג'יימס בונד
קטגוריה:מפיקות קולנוע אמריקאיות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת לויולה מרימאונט
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת לויולה מרימאונט
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1960
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1960
טליסה סוטו

**טליסה סוטו** (באנגלית: **Talisa Soto**; נולדה ב-27 במרץ 1967) היא דוגמנית ושחקנית אמריקאית.

## שנותיה הראשונות
נולדה כמרים סוטו (Miriam Soto) בברוקלין, ניו יורק,
סוטו היא הצעירה בארבעת ילדיהם של הורים ילידי פוארטו ריקו.
הוריה עברו מאוחר יותר לנורת'האמפטון, מסצ'וסטס, שם גדלו ולמדו סוטו ואחיה. משפחתה של סוטו הייתה אחת מהמשפחות הפורטוריקניות המעטות שהתיישבו בשכונה. כתוצאה מכך היא חשה שלאנשים יש כלפיה דעה קדומה והיא נהייתה בודדה.

## קריירה
### דוגמנות
בהיותה בת 15 חתמה סוטו על חוזה דוגמנות עם סוכנות קליק ועסקה בדוגמנות בחופשות הקיץ שלה מהלימודים. שבועות אחרי שחתמה על החוזה, היא נסעה לטייל בפריז שם צילם אותה ברוס וובר לווג. היא שבה לנורתהמפטון בתום הקיץ על מנת לסיים את לימודיה בבית הספר והמשיכה לדגמן לפרקים עד שהיא סיימה את בית הספר התיכון.
מאוחר יותר היא הופיעה בעמודי השער של ווג האמריקאי והבריטי והמגזינים Elle, Mademoiselle, Glamour and Self.

היא גם הופיעה בקליפ המוזיקה הראשון שלה "Each Time You Break My Heart" אותו שרו חברה לשעבר ניק קיימן ביחד עם מדונה בבימויו של טוני וירומונטה.
סוטו וקיימן הופיעו לעיתים כדוגמניו של ריי פטרי (Ray Petri), מעצב האופנה המנוח והיוצר של מראה "בופאלו בוי" של לונדון של שנות השמונים.

### משחק
סוטו שבה לארצות הברית ב-1988, היא ערכה מבחן במה והתקבלה לתפקיד "אינדיה" בהופעת הבכורה שלה בסרט הקולנוע Spike of Bensonhurst, קומדיה בה כיכבו סשה מישל וארנסט בורגניין. ב-1989 היא לוהקה כלופה לאמורה בסרט ג'יימס בונד "רישיון להרוג" בכיכובו של טימותי דלטון וכמאריה ריברה בסרט The Mambo Kings.

סוטו השתתפה ביותר מעשרים סרטים, ביניהם "מורטל קומבט" (1995) כקיטאנה, "מרדף השמש" של מייקל צ'ימינו כאישה אינדיאנית, "Island of the Dead" כמליסה אוקיף, Piñero (2001) כסוגר, בכיכובו של בנג'מין בראט ו-Ballistic: Ecks vs. Sever (2002) וריין לצד לוסי לו ואנטוניו בנדרס. סוטו גם הופיעה בשתי הופעות אורח בסדרות הטלוויזיה C-16: FBI. ב-1995. היא שיחקה את דונה ג'וליה, אחת ממושאי האהבה הרבים של ג'וני דפ בקומדיה הרומנטית דון חואן דה-מרקו, דפ שיחק את דון ג'ואן. היא גם הופיעה בקליפ המוזיקלי "I Need to Know". של מארק אנתוני. ב-1996 שיחקה סוטו בסרט Vampirella, את הגיבורה עליה קרוי הסרט, המבוססת על ספר קומי. ב-1997 השתתפה בסרט הפשע "מלכודת זבובים" לצדו של רוברט לוג'יה. בשנת 2001 שיחקה בסרט "פיניירו". ב-2009 שיחקה בסרט "המשימה" לצד בנג'מין בראט. ב-2013 שיחקה בתפקיד קטן בסרט "אליסיום" בכיכובו של מאט דיימון.

### עמודי שער
ב-1990 בחר המגזין פיפל בסוטו כאחת מחמישים הנשים היפות בתבל.
היא הופיעה גם בגיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד,
היא דורגה במקום ה-58 בין 100 הנשים החמות ביותר לשנת 2002, לפי המגזין מקסים.

## חייה האישיים
במהלך שנות השמונים יצאה סוטו עם הזמר ניק קיימן.
ב-1997 סוטו נישאה לשחקן קוסטאס מנדילור והם התגרשו ב-2000.

היא פגשה את השחקן בנג'מין בראט על הסט של הסרט Piñero והם נישאו ב-13 באפריל 2002.
לזוג שני ילדים

## פילמוגרפיה

## קישורים חיצוניים

* טליסה סוטו ב-Fashion Model Directory

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:ברוקלין: אישים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:דוגמניות אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאיות ממוצא פוארטו ריקני
קטגוריה:אמריקאים ממוצא פוארטו ריקני
קטגוריה:נערות בונד
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1967
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1967
קארי לוול

**קארי לוול** (באנגלית: **Carey Lowell**; נולדה ב-11 בפברואר 1961) היא שחקנית אמריקאית, שבעברה הייתה גם דוגמנית.

## שנותיה הראשונות
לוול נולדה בהנטינגטון, ניו יורק ובילתה חלק גדול מילדותה בטיולים עם אביה, ג'יימס לוול, שהיה גאולוג. מיד אחרי התיכון היא חתמה על חוזה דוגמנות בסוכנות פורד. היא דגמנה עבור חברות כמו ראלף לורן וקלווין קליין, לפני שפנתה למשחק. לוול למדה באוניברסיטת קולורדו. היא למדה לתואר בספרות באוניברסיטת ניו יורק, אבל לא השלימה את התואר שלה בגלל קריירת המשחק התובענית שלה.

## קריירה
תפקידיה הידועים ביותר של לוול כוללים את גילומה של נערת בונד, פאם בובייה, בסרט ג'יימס בונד "רישיון להרוג" (1989). ועוזרת התובע המחוזי ג'יימי רוס בדרמת הטלוויזיה "חוק וסדר", דמות שנכנסה מחדש לנעליה בסדרת ההמשך חוק וסדר: משפט וצדק.

## חייה האישיים
לוול התחתנה שלוש פעמים. נישואיה הראשונים היו לצלם האופנה ג'ון סטמבר, לו הייתה נשואה בשנים 1988-1984.

היא הייתה נשואה לשחקן גריפין דאן. בשנים 1995-1989, ממנו יש לה בת, חנה דון, שנולדה באפריל 1990.

לוול נישאה לשחקן ריצ'רד גיר ב-9 בנובמבר 2002 אחרי שיצאו מספר שנים. לזוג בן, הומר ג'יימס ג'ים גיר שנולד בפברואר 2000, וקרוי על שם אביו של גיר. המשפחה התגוררה בניו יורק. ב-2013 הזוג התגרש. לוול, בדומה לגיר, תומכת בשימור התרבות של טיבט ומתרגלת בודהיזם טיבטי.

## פילמוגרפיה
* Dangerously Close  (1986)
* Club Paradise  (1986)
* Down Twisted  (1987)
* Me and Him  (1989)
* רישיון להרוג (1989)
* The Guardian  (1990)
* Road to Ruin  (1991)
* נדודי שינה בסיאטל (1993)
* סיפור של אהבה (1994)
* לעזוב את לאס וגאס (1995)
* Duke of Groove  (1996) סרט טלוויזיה
* חיות רעות (1997)
* Big Apple  (2001)
* More Than Meets the Eye: The Joan Brock Story  (2003) סרט טלוויזיה
* חוק וסדר (2001-1996)  49 פרקים
* חוק וסדר: משפט וצדק (2005)
* Empire Falls  (2005)
* Six Degrees  (2007-2006)

## קישורים חיצוניים

* 

* Jill Gerston, SIGNOFF; A Cupcake Grows Into One Tough Cookie, New York Times, December 21, 1997
* קארי לוול, באתר Yahoo! Movies

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:דוגמניות אמריקאיות
קטגוריה:נערות בונד
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1961
סיאטל סטורם

**סיאטל סטורם** (באנגלית: **Seattle Storm**, בתרגום לעברית: "סופת סיאטל") היא קבוצת כדורסל אמריקאית המשחקת בליגת כדורסל הנשים WNBA. הקבוצה נוסדה בשנת 2000, משחקת בבית המערבי של הליגה וזכתה ארבע פעמים באליפות הליגה. הקבוצה מארחת את משחקיה הביתיים באצטדיון קי ארנה אשר בסיאטל שבמדינת וושינגטון. האצטדיון שימש בעבר גם את קבוצת הכדורסל סיאטל סופרסוניקס אשר הייתה קבוצת האחות של הסטורם בליגת ה-NBA עד תחילת עונת 2009, בה החליט בעלי הסופרסוניקס להעבירם לאוקלהומה סיטי ולמכור את הסטורם.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קבוצות כדורסל נשים
קטגוריה:קבוצות WNBA
קטגוריה:סיאטל: מועדוני ספורט
חיים נסים אבולעפיה

רבי **חיים ניסים אבולעפיה** (נכתב במקור: **אבואלעפיא**) המכונה בשם **חנ"א** (תקל"ה, 1775, - כ"ח בשבט תרכ"א פברואר 1861) היה רבה של טבריה והראשון לציון בירושלים. חיים ניסים אבולעפיה נולד בטבריה והיה מבני בניו של חיים אבולעפיה השני. תקופה מסוימת שימש כרב בדמשק, אך רוב הזמן שימש כרבה של טבריה.

ברעידת האדמה הגדולה שהייתה בארץ ישראל בשנת ה'תקצ"ז (1837) נשברה רגלו ומאז סבל מייסורים כל חייו. נודע בענוותנותו היתרה.

היה חותנו של הרב שמ"ח גאגין בנו של הרב חיים אברהם גאגין. בין נכדיו נמנה שלמה אבולעפיה ממייסדי העיר תל אביב.

כרבה של טבריה יצא אל מפקד הצבא הטורקי בצידון בדרישה להגנת התושבים היהודים בטבריה ובגליל מפני הפורעים המקומיים שהשתלטו על בתים של היהודים וגנבו רכושם לאחר שאבראהים פאשא איבד שלוטתו באזור לטובת הסולטן, ובעקבות כך נשלחו חיילים להגן עליהם. לאחר שמלאו לו 50 עבר לירושלים, ולאחר מותו של הראשון לציון הרב יצחק קובו נתמנה לתפקיד זה ושימש בו משך כשש וחצי שנים. הוא היה בין המעודדים והתומכים בהקמת בתי ספר כלליים למרות החרם שהכריזו רבני ירושלים האשכנזים נגד אלה. הוא חיבר מספר ספרים אך הם לא ראו אור, שמות שלושה מהם הוזכרו על מצבתו - קרא חנ"א, ארש צבי ותוצאות חיים. חלק מפסקיו נדפסו בספר תשובות של הרב בנימין מרדכי נבון.

נפטר בכ"ח בשבט ה'תרכ"א ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים. רבי חיים פלאג'י הספידו באיזמיר (הספדו נדפס בספר "ארצות החיים" דרוש ו).

## קישורים חיצוניים
* נתנאל קצבורג - פולמוס החינוך ביישוב הישן באתר דעת.
* 
* כרטיס הקבר של הרב אבואלעפיא באתר הר הזיתים.
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל
קטגוריה:התקופה העות'מאנית בארץ ישראל
קטגוריה:טבריה: רבנים ראשיים
קטגוריה:רבנים ארץ-ישראלים
קטגוריה:משפחת אבולעפיה
קטגוריה:ראשונים לציון
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הספרדים
קטגוריה:דמשק: רבנים
קטגוריה:רבנים סורים
קטגוריה:נושאי משרת חכם באשי
קטגוריה:רבנים ספרדיים
קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל במאה ה-18
קטגוריה:יהודים בארץ ישראל במאה ה-19
קטגוריה:ילידי 1795
קטגוריה:נפטרים ב-1861
אצטדיון פיטר מוקבה

**אצטדיון פיטר מוקבה** (אנגלית **Peter Mokaba Stadium**; אפריקנס **Peter Mokaba Stadion**) הוא אצטדיון כדורגל בעיר פולוקוואנה שבדרום אפריקה, אשר נבנה במטרה לקחת חלק באירוח משחקי מונדיאל 2010. האצטדיון, אשר מכיל 46,000 מקומות ישיבה, הוקם בעלות של 1.24 מיליארד ראנד דרום-אפריקאי, על ידי חברת האדריכלות AFL ונחנך בשנת 2010. הוא נבנה בסמוך לאצטדיון פיטר מוקאבה הישן ומשמש במיוחד לאימונים כמו גם למספר משחקי גביע העולם. עיצוב האצטדיון נוצר בהשראת עץ הבאובב, שלעיתים קרובות אומרים שהוא נראה כשהוא הפוך, כששורשיו מגיחים מהאדמה ומושיטים את ידו לשמיים. מבנה הפלדה של האצטדיון מאחד את כל פינות האצטדיון ונתמך על ידי מבנים הדומים לגזעי עצים מסיביים. הוא קרוי על-שם הפוליטיקאי הדרום אפריקאי פיטר מוקבה שנולד בעיר פולוקוואנה (לשעבר פיטרסבורג). האצטדיון ממוקם כ-5 ק"מ ממרכז העיר.

## מונדיאל 2010
אצטדיון פיטר מוקבה הוא אחד מתוך 10 האצטדיונים אשר לקחו חלק באירוח משחקי מונדיאל 2010 ואחד מהחמישה שנבנו במיוחד לקראת האירוע. האצטדיון אירח ארבעה משחקים במסגרת המונדיאל.

## קישורים חיצוניים

*האצטדיון, באתר סופרספורט
## הערות שוליים

פיטר מוקבה
קטגוריה:לימפופו (פרובינציה)
פיטר מוקבה
סקרה

**סקרה** (ביוונית: **Σκρα**) הוא כפר בצפון-מערב יוון בשטח מרכז מקדוניה, השוכן 81 ק"מ צפונית-מערבית מסלוניקי, 115 ק"מ דרומית-מערבית מסקופיה, 138 ק"מ מערבית מאוחריד וכ-4 ק"מ מגבול מקדוניה. בכפר מתגוררים בו 287 נפשות נכון לשנת 2001.

הכפר הציורי סקרה מצוי 24 ק"מ מעיירת המחוז אקסיופולי בגובה 520 מטרים מעל פני הים, על מדרון הר מיוער בעצי אלון, סמוך מאוד לפסגת ההר המכונה **סקרה די לגקן** וגובהו 560 מטרים. בקרבת הכפר מספר אגמים נחלים ומפלים.

מבחינת אתנית, 99% מהאוכלוסייה הם ממוצא יווני, ומבחינת דתית 98% הם נוצרים אורתודוקסים, 1.3% הם מוסלמים סונים ו-0.7% קתולים.

הכפר נוסד בתקופה בה נשלט אזור מרכז מקדוניה על ידי האימפריה העות'מאנית. לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית, נותר הכפר בשטח העות'מאני ונקרא לוּמְנִיצָה, כאשר לחלק מאוכלוסיית המקום הייתה זיקה אתנית לנסיכות הבולגרית החדשה.

במלחמת הבלקן הראשונה נכבש האזור על ידי צבאות הליגה הבלקנית והכפר שוחרר מעול העות'מאנים ב-22 באוקטובר 1912. במלחמת הבלקן השנייה, ניסו הבולגרים לכבוש את האזור, אך הובסו, והכפר הועבר לחזקת ממלכת יוון מתוקף הסכם בוקרשט.

בעת מלחמת העולם הראשונה היוו העמדות המבוצרות והאסטרטגיות בסמוך לכפר ולפסגה הקרובה את זירתו של קרב סקרה בחזית המקדונית, אשר התחולל בסוף חודש מאי 1918. כוחות צבא ממלכת יוון, בפיקודו של הגנרל אמנואיל זימברקקיס ובסיוע כוחות צרפתיים, כבשו את השטח לאחר קרב קשה, ולמעשה הסירו סופית את סכנת ההתקדמות הבולגרית אל עבר סלוניקי. למרות התקפות נגד של הצבא הבולגרי, הצליחו הכוחות להמשיך ולאחוז בעמדותיהם החולשות על הסביבה.

בשטח הכפר קיים מוזיאון הנצחה לחללי הקרב אשר נחרט בנרטיב היווני כקרב גבורה, ובכל שנה במועד התרחשותו עולים לרגל למקום אזרחים וחיילים רבים על מנת לחלוק כבוד לנופלים.

בעת מלחמת העולם השנייה, באפריל 1941 נכבש האזור על ידי הוורמכט ושוחרר בסוף אוקטובר 1944.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:החזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:יוון: כפרים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-15
זעקת הקרב

**זעקת הקרב** (באנגלית: **Battle Cry**) הוא רומן מאת ליאון יוריס שראה אור ב-1953, העוסק בכיתה בחיל הנחתים האמריקני במלחמת העולם השנייה. בספר התבסס יוריס על ניסיונו שלו כאלחוטן קרבי בחיל הנחתים.  בשנת 1955 ביים ראול וולש את העיבוד קולנועי של הספר על פי תסריט של יוריס עצמו, ועיבוד זה היה מועמד לפרס אוסקר בקטגוריית הפסקול המקורי, שאותו הלחין מקס שטיינר. בסרט שיחק ואן הפלין בתפקיד הראשי. 

הספר תורגם לעברית בידי דניאל שר בשנת 1957, ושנית בידי מרדכי ברקאי בשנת 1987.
## עלילה
הרומן מספר את סיפורם של אנשי הגדוד השני ברגימנט הנחתים השישי, בדגש על אנשי כיתת האלחוט בפלוגת המפקדה
. גיבורי הסיפור באים מרקע מגוון: נער "כל-אמריקאי", אינדיאני הבא משמורה, והיספאני עני מסן אנטוניו. הסמל הקשוח שלהם מתאר את תהליך הפיכתם מטירונים ללוחמים באמצעות מסלול אימונים תחת פיקודו התובעני של סם האקסלי. כך גם מתוארים בספר הקרבות בהם השתתפו, ביניהם קרב גוודלקנל, קרב טאראווה והקרב על סאיפאן.

## השפעה
הספר שימש השראה למפקדים שונים בצה"ל, ומרדכי גור, לימים הרמטכ"ל העשירי, כותב באוטוביוגרפיה שלו על כך, ועל ההשפעה של הספר עליו עצמו, במסגרת חוויותיו כמ"פ בחטיבת הצנחנים.

## קישורים חיצוניים
* .
* דף הספר, באתר הוצאת זמורה ביתן.

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ספרות מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:סרטי מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ספרים אמריקאיים
קטגוריה:רומנים (סוגה ספרותית)
קטגוריה:ספרי 1953
קטגוריה:ספרי משרד הביטחון – ההוצאה לאור
קטגוריה:ספרי זמורה ביתן
דניס פונביזין

**דניס פונביזין** (ברוסית: **Денис Иванович Фонвизин**; (14 באפריל 1745 - 12 בדצמבר 1792) היה סופר רוסי מתקופת יקטרינה הגדולה, בין ראשוני המחזאים הרוסים.

פונביזין נולד במשפחה של אבירי המסדר הליבוני שעברו לרוסיה הצארית בתקופת איוואן הרביעי. בתקופתו, נהוג היה לכתוב את שם משפחתו בצורה "פון ביזין", אך מאז המאה ה-19 מקובל לכתוב את השם במילה אחת.
הוא למד בבית הספר ליד אוניברסיטת מוסקבה והשלים את השכלתו באוניברסיטה עצמה. בשנת 1760 נסע עם חבריו לסנקט פטרבורג. בעיר זו הכיר את מיכאיל לומונוסוב ולראשונה ראה הצגת תיאטרון. בשנים 1761–1769 בהתאם להזמנת סוחר ספרים מוסקבאי הוא תרגם ספרים מגרמנית ומצרפתית. במקביל לעבודות התרגום הוא החל לכתוב בעצמו. התרגומים והכתיבה עזרו לו גם בקידום בשרות המדינה עד שהתמנה לעוזרו של אחד השרים. בשנת 1769 הוא הוזמן להקראת מחזה שלו "בריגדיר" לפני יקטרינה הגדולה. במהלך הקראות נוספות הוא הכיר את ניקיטה פנין והתקרב אליו. בשנת 1769 הוא התמנה לעוזר של פנין ונמנה עם מקורביו. קצת לפני מותו של פנין ובהנחיתו, כתב פונביזין מאמר על תקופת שלטונה של הקיסרית. המאמר כולל ביקורת נוקבת על הנעשה במדינה, שיטת המקורבים-מאהבים וממליץ על שינויים שלטוניים, כולל הנהגת החוקה למדינה.

בשנת 1777 נסע לצרפת והתגורר בה תקופה ארוכה יחסית. במכתביו משם תיאר את החברה הצרפתית ועשה השוואות בינה לבין החברה הרוסית. בשנת 1782 פרסם מאמר בשם "מחשבות על החוקים הנדרשים" (Рассуждение о непременных государственных законах) שהיה מיועד לפאבל הראשון. הוא ציין שללא הקלות ייתכן מרד איכרים חדש.

החל משנת 1782 פרסם סדרת מאמרים בירחון של האקדמיה הרוסית למדעים שעל חבריה נמנה משנת 1783. פונביזין ביקר בחריפות את השלטון, את חוסר השקיפות במערכת המשפטית, את חוסר היושר בין האצילים ואת שיטת המקורבים. המאמר האחרון בסדרה נאסר לפרסום.

לאחר מותו הוטמן בבית הקברות לזרב שבמנזר אלכסנדר נבסקי בסנקט פטרבורג.

פונביזין נחשב אחד המייסדים של הספרות הרוסית. הוא תרם בתחום המחזות ובתחום הפובליציסטיקה.

אלכסנדר פושקין העריך מאוד את יצירותיו.

המחזות העיקריים:
* קוריון, 1764
* בריגדיר, 1766-1769
* נער מתבגר, 1781
* המורה הטוב
* בחירת העוזר האישי

## קישורים חיצוניים

* יצירות (ברוסית)
* אתר על חייו ויצירותיו
* 
* 

קטגוריה:מחזאים רוסים
קטגוריה:פובליציסטים רוסים
קטגוריה:מתרגמים רוסים
קטגוריה:מתרגמים מגרמנית
קטגוריה:מתרגמים מצרפתית
קטגוריה:מתרגמים לרוסית
קטגוריה:דיפלומטים רוסים
קטגוריה:עידן הנאורות
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-18
קטגוריה:גרמנים מרוסיה
קטגוריה:ילידי 1745
קטגוריה:נפטרים ב-1792
קוני-קוני

**קוּנִי-קוּנִי** (באנגלית: **Kunekune**) הוא גזע קטן ושעיר במין חזיר בר שבסוג חזיר, שמוצאו בניו זילנד. 

צבעיו של הקוני-קוני נעים בטווח רחב משחור-לבן, לבן, זהבהב, חום בהיר ועד חום. מבנה גופו גוצי עגלגל, ורגליו קצרות, ומכאן שמו במאורית (שפירושו "שמן ועגלגל"). למרבית חזירי הקוני-קוני צומחים תחת הלסת התחתונה שני גדילים. לקוני-קוני מזג שלו וידידותי, ובעקבות כך מרבים לגדל אותו כחיית מחמד.

המדענים נוטים להאמין כי במקור מוצאו מאסיה, וכי הוא הגיע לניו זילנד בתחילת המאה ה-19 על ידי סוחרים או ציידי לווייתנים. הקוני-קוני אומץ על ידי המאורים, שגידלו אותו ואף נתנו לו את שמו. בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20, עמד חזיר זה בפני סכנת הכחדה, וההערכה היא שנותרו כ-50 פרטים בלבד.

המין ניצל בזכות מייקל ויליס וג'ון סימיסטר, בעלי פארק ספארי, שהצליחו לאסוף 18 פרטים, אשר היוו בסיס לתוכנית הצלה למין. בשנת 2015 הקוני-קוני מסווג במצב שימור "פגיע". 

כיום מגדלים את הקוני-קוני בניו זילנד, באנגליה ובארצות הברית, והמגדלים מאורגנים באגודות רשומות.

## קישורים חיצוניים

* Kunekune, באתר אוניברסיטת המדינה של אוקלהומה 
* The New Zealand Kunekune Association, באתר הבית של האגודה בניו זילנד 
* The British Kunekune Pig Society, באתר הבית של האגודה באנגליה 

קטגוריה:חזיר
דוקוז חאתון

[שמאל|ממוזער|180px|דוקוז והולאגו, איור מתוך [כתב יד (העתק)|כתב יד אשורי בן התקופה; מחזיקים ברצועות לורוס  כשל הקיסרים הביזנטים, וראשיהם מוקפים בהילות]]
**דוֹקוּז חָאתוּן** (בטורקית: **Dokuz Hatun** - "דוקוס הטון") הייתה אשתו הנסטוריאנית של האילח'אן המונגולי הולאגו. היא הייתה נסיכה טורקית מאיחוד השבטים החריידים. היא תמכה בבנהּ החורג אבקא  שירש את אביו בתפקיד השליט המונגולי של איראן האילח'אנית. דוקוז נודעה בכך שנלוותה לבעלה במסעות המלחמה שלו. בכיבוש בגדאד העבאסית ב-1258 שכנעה אותו דוקוז לחוס על חייהם של רבבות תושבי העיר הנוצרים ולפטור אותם ממסע הטבח והביזה שניהלו המונגולים בעיר.

בכתבים נוצריים מוצגת דמותה של דוקוז כמיטיבה גדולה עם הנצרות והנוצרים. כאשר שליחים נוצרים נשלחו לאירופה, הם ניסו לנצל את נצרותה של דוקוז לטובתם בטוענם שהיא בתו של הכומר יוחנן האגדי. דוקוז ובעלה נפטרו שניהם בשנת 1265.

[מרכז|ממוזער|280px|דוקוז והולגו, איור מתוך [כתב יד (מקור)|כתב היד "דברי ימי תבל" מאת רשיד א-דין המדאני; פרסית, המאה ה-14]]

קטגוריה:נסיכות המאה ה-13
קטגוריה:נשים מונגוליות

קטגוריה:נפטרים ב-1265
ביג'ו

**בַיְג'וּ** (טורקית **Baycu Noyan** - **באיג'ו נויאן**) היה מצביא מונגולי בפרס. הוא נולד קודם לשנת 1230 ונפטר בשנת 1260. הוא מונה בשנת 1241 בידי אוגדיי חאן כמחליפו של המצביא צ'ורמגן אשר החל להרחיב את הכוח המונגולי מערבה לתוך המזרח התיכון.

בשנת 1242 הוא אסף צבא גדול ויצא למלחמה כנגד סולטנות רום. הוא הנחית עליה תבוסה נחרצת בקרב קסדה. הסולטנות הסלג'וקית של רום הפכה למדינה וסאלית ונאלצה לשחרר את המלך הגאורגי השבוי דוד נארין השישי כצעד לבלום את כוחה של המלכה רוסודן. למונגולים היו רק כוחות מעטים באזור ולפיכך הם הסתפקו בשמירת מעמדן של הממלכות הוסאליות באזור ובעריכת מסעות עונשין כנגד אלו שסררו. ביג'ו הוביל את צבאו לפשיטה גדולה על אזור סוריה בשנת 1246. למרות הצלחותיו החלקיות בסוריה, נכשלו מספר ניסיונות שערך לפלוש לח'ליפות העבאסית בין השנים 1238 - 1246.

לאחר מותו של אוגדיי חאן, עלה לכס הח'אן הגדול גויוק ח'אן. ביג'ו הוחלף על ידי אלג'יגידיי (Eljigidei) כמפקד החזית ב-1246. עם זאת, כעבור שש שנים סר חינם של אלג'יגידיי ומשפחתו והם חוסלו עם עלייתו לשלטון של מונגקה חאן ב-1252. תחת ביג'ו הצליחו המונגולים לשמר כוחם באזור ואת כפיפותן של ממלכת גאורגיה, הסלג'וקים והנסיכויות הרבות שברמת איראן. המונגולים התערבו בסכסוכים שושלתיים וגבו מהן מס חסות. רק הח'ליפות העבאסית והחשישיון הצליחו לשמר את עצמאותם עד להגעת אחיו של מונגה, הולאגו ח'אן, בשנת 1255 לאזור.

הולאגו ח'אן נזף בביג'ו בשל אי-הצלחתו להרחיב את השפעת המונגולים מערבה. הולאגו תפס את הפיקוד וביג'ו המשיך לשרת תחתיו במסעו נגד הסולטנות הסלג'וקית של רום בשנת 1256, במהלכו הודח הסולטאן ונגבה מס רב. הוא שימש כמפקד אחד הגייסות במהלך המסע לכיבוש הח'ליפות העבאסית ששיאו היה בנפילת בגדאד והבאת הקץ על השושלת העבאסית בת 500 השנים. בשנה העוקבת (1259) הוא ערך מסע נוסף שהרחיב את תחומי השליטה המונגולית מערבה לתוך סוריה ולגבולה של הסולטנות הממלוכית במצרים.

משלב זה והלאה לא ברור מה עלה בגורלו של ביג'ו. לאחר עזיבתו של הולאגו ח'אן בשנת 1260 דוללו הכוחות המונגולים ששהו במרחב בצורה משמעותית. הכוח הנותר נשאר תחת פיקודו של כתבוגא. לפי ההיסטוריון בן התקופה רשיד א-דין המדאני, ביג'ו הוצא להורג בידי הולאגו ח'אן לאחר שאגד מאורדת הזהב ערק מפרס לרוסיה ולמצרים בעקבות קרב עין ג'אלות (עין חרוד). מִשרתו כמפקד בצבא נמסרה בידי שירמון (Shiremun), בנו של צ'ורמגן.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אנשי צבא מונגולים
קטגוריה:ממלוכים
קטגוריה:נפטרים ב-1260
אוויר דחוס

**אוויר דחוס** הוא אוויר שנדחס ללחץ הגבוה מלחץ אטמוספירי, ומשמש בדרך כלל ככוח מניע – כאמצעי הנעה למכשירים מכניים בתעשייה ובתחבורה, או כאמצעי לפיזור חלקיקים בכוח רב. היתרונות בשימוש באוויר לצרכים אלה הם זמינותו הבלתי מוגבלת, חוסר הצורך לשלם בעבור השימוש בו, הוא אינו רעיל, אינו מזהם ואינו דליק כחלופות אחרות. החיסרון העיקרי בשימוש באוויר דחוס הוא שבלחצים הנמוכים יחסית בהם משתמשים בו (כעשרה בר) הוא אינו נוזלי ונפח האחסון שלו גדול. לכן, ביישומים בהם נדרש נפח גדול של אוויר דחוס מותקנת לרוב משאבה בצד מכל האחסון, שדוחסת את האוויר למכל כשהלחץ בו יורד. 

במדינות אירופה, 10% מכל המכשור הנמצא בשימוש בתעשייה מונע על ידי אוויר דחוס.

## שימושים
אוויר דחוס משמש למטרות רבות ומגוונות כגון: 
*פנאומטיקה (השימוש בגז דחוס לצורך ביצוע עבודה)
* הנעת מנוע דיזל (כתחליף להנעה חשמלית)
* התזת חול
* קירור
* בלמי אוויר
* צלילת סקובה
* שפופרות אוויר
* ירי ברובי אוויר
* ניקוי באמצעות אקדחי אוויר
* ניפוח צמיגים, מזרנים, חסימת עורקים במד לחץ דם, ועוד
* צופרי משאיות ורכבות

## סכנות
*בשימוש באוויר דחוס, בעיקר באגירתו, קיים סיכון להתבקעות המכל אם לא מקפידים על התקנים הנדרשים.
*אוויר דחוס בלחץ גבוה המופנה כלפי ראש אדם עלול לגרום לקריעת עור התוף, ואף לנזק מוחי.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טכנולוגיה
קטגוריה:הנדסת מכונות
קטגוריה:גזים
כל השלום

**כל השלום** היא תחנת רדיו ישראלית-פלסטינית המשדרת
בעברית, בערבית ובאנגלית ומקדמת על פי הצהרתה "רעיונות של שלום, כבוד הדדי, דו-קיום, פלורליזם, צדק וסולידריות חברתית". כמו כן, הרדיו "מסקר את פעילותם של ארגוני שלום ישראלים ופלסטינים ומשמש במה לקולות אלטרנטיביים, שאינם מקבלים ביטוי באמצעי התקשורת הקיימים". התחנה משדרת 24 שעות, ושידוריה כוללים ראיונות, תוכניות אקטואליה, תרבות, לימוד שפה, תוכניות נוער, ספורט ומוזיקה.
## היסטוריה
היוזמה להקמת התחנה החלה ב-2003 כהמשך לתחנת קול השלום של אייבי נתן. הפרויקט הוא יוזמה משותפת של הארגון הפלסטיני "בילאדי" ו"המרכז היהודי-ערבי לשלום" בגבעת חביבה. מנהלי הערוץ הם מייסה בראנסי-סניורה (נכדתו של חנא סניורה) ומוסי רז. הרדיו בבעלות משותפת של "קרן חבצלת" של השומר הצעיר ותנועת בילאדי בראשות חנא סניורה. מנהל התוכן הישראלי ברדיו הוא העיתונאי רן אדליסט.

התחנה משדרת 24 שעות ביממה בשלוש שפות: עברית, ערבית ואנגלית באינטרנט מוזיקה, חדשות ואקטואליה מאולפנים ברמאללה ומשכונת שייח' ג'ראח שבמזרח ירושלים אל מדינות המזרח התיכון. עד שנת 2011 שידרה בתדר 107.2 FM, שידורים שנקלטו בישראל וברשות הפלסטינית זאת על מנת להניע דו-שיח דו-צדדי, ישראל-פלסטיני. אך משטרת ישראל ומשרד התקשורת הפסיקו את שידוריה בטענה שם משודרים באופן פיראטי. מנהלי הרדיו טוענו שהמשדרים שלהם, המצויים בשטחי הרשות הפלסטינית, אינם כפופים לחוק הישראלי כי אם לזה הפלסטיני, ולכן אין למשרד התקשורת סמכות לסגור אותו.

עתירה לבג"ץ נגד סגירת התחנה נדחתה ומאז היא משדרת רק באינטרנט.

## קישורים חיצוניים
* אתר הרדיו
* ריאיון עם מנהלת התחנה
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: תחנות רדיו
קטגוריה:רדיו פיראטי
סעודת יתרו

**סעודת יתרו** היא סעודה מיוחדת שנערכת על פי מסורת יהודי תוניסיה ביום חמישי שלפני השבת בה קוראים את פרשת יתרו (בין ט"ו בשבט לכ"ב בשבט).

## מקור המנהג
הסבר ראשון והמקובל ביותר הוא, שהייתה מגפה שפגעה והפילה חללים רבים, בעיקר בקרב הילדים הבנים הזכרים, והמגפה פסקה בשבוע שבו קראו את פרשת יתרו. 

הסבר שני הוא שהסעודה מקורה בפרשת השבוע (פרשת יתרו) בה כתוב: " ... ויבוא אהרון וכל זקני ישראל לאכול לחם עם חותן משה  לפני האלוקים ... " (שמות י"ח יב'). לזכר הארוחה שסעדו אהרון וזקני ישראל אצל יתרו, חותן משה, עורכים יהודי תוניסיה "סעודת יתרו" בשבוע שבו קוראים את הפרשה. 

הסבר שלישי קשור בפרשת יתרו בה קוראים את עשרת הדיברות (שמות כ' א'-יג'). זאת הייתה הזדמנות לילדים הקטנים שלמדו קריאת התורה ב"כותאב" (=חדר), לקרוא בתורה בפעם הראשונה את עשרת הדיברות. לציון האירוע היו ההורים עורכים חגיגה וסעודת מצווה.

המנהג הובא מתוניס גם לאי ג'רבה, על ידי רבי אבא יהודה חדאד (נפטר תרנ"ח 1888). במקורות שונים מצוין שהמנהג התקיים גם בקרב יהודי אלג'יריה וכן במרוקו באזור הספרדי (כעיר טיטואן ועוד).

## מאפייני המנהג
סעודת יתרו היא אחד המנהגים הפופולריים במורשת היהודית התוניסאית. בסעודת יתרו ניתן למצוא כלים קטנים המכילים את המאכלים הרבים שממלאים את השולחן.  "סעודת יתרו" נקראת גם "חג הבנים", לכן, היות שמדובר בחג לילדים הסעודה מוגשת כסעודת ילדים בכלים קטנים.
 
המנה העיקרית כוללת יונה או פרגית היונה לזכר מרק העוף שהכינו לילדים החולים בזמן המגפה שהשתוללה בתוניסיה ובעזרתו הם נרפאו, לקינוח נוהגים לחלק טארטים על מנת להיזכר בנס הגדול שנעשה להם. הסבר נוסף לאכילת היונה הוא שעם ישראל נמשלו ליונה, מה יונה אינה ניצולת אלא בכנפיה אף ישראל אינן ניצולין אלא במצוות. בסעודת יתרו יש פולים קטנים ולרוב ירוקים. הסלטים התוניסאים המתובלים והמגוונים מוגשים בצלוחיות קטנות. על השולחן פמוטים קטנים עם נרות צבעוניים קטנים.
בנוסף מחלקים בסוף הסעודה ממתקים לילדים כדי להגביר אצל הילדים את האהבה לתורה.

בדומה לסעודת מצווה, הסועדים שרים פיוטים, לומדים מכתבי הקודש ואומרים דברי תורה כדי לזכות את בעל הסעודה ובני ביתו בברכות. קטעי הקריאה והפיוט וכן עשרת הדיברות שבפרשת השבוע, מופיעים על גבי "וארקת יתרו" שהוא דף המכיל את כל הברכות, הפיוטים, ברכת הנהנין, ברכת המזון לנערים, קריאת שמע לקטנים (לפני השינה) וכן ברכות התורה ועוד.

יש מיהודי תוניסיה (כולל קהילות בדרום תוניסיה וג'רבה) הנוהגים שלא לומר תחנון ביום שישי שלמחרת הסעודה.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יהדות תוניסיה
קטגוריה:מנהגים יהודיים
קטגוריה:פרשת יתרו
קבוצת אסקום

**קבוצת אסקום** היא חברת נפט וגז טבעי במולדובה.

החברה הוקמה ב-25 במרץ 1994, נשיא החברה הוא אנטול סטאטי ולו ארבעה סגנים: סבטלנה סובין, גבריאל סטאטי, ולריו סברדלוב ואנדריי באסטובוי.  

התחומים בהם עוסקת החברה הם:
* מחקר ופיתוח שדות נפט וגז
* מסחר בנפט, גז, מוצרי נפט וגז נוזלי
* אספקת שירותי קבלן לחברות נפט וגז אחרות
* עבודות ציבוריות כולל הקמת מתקני ייצור נפט וגז, צינורות, מכלים ועוד.

באוקטובר 2005 הקימה החברה חברת בת (אסקום גרופ בלקן) לטיפול בשני שדות נפט וגז בטורקמניסטן (Depe Gotur ו-Barsa Gelmez). במרץ 2006 החלה החברה ביצור נפט בשדה Depe Gotur. 

ביולי 2000 מקבלת אסקום רישיונות לארבעה אזורים באגן הים הכספי בחבל מנגיסטו שבקזחסטן. ב-2003 מתגלה מצבור משמעותי של נפט בשדה הנפט מזרח בוראנקול, באותה שנה מוקם צינור נפט באורך 50 ק"מ בין השדות בוראנקול וטולקין (שניהם בקזחסטן).

ב-2005 נחתם חוזה גדול לחיפוש ויצור נפט בסודאן . ב-2006 השקיעה אסקום 150 מיליון דולר בפיתוח דרכי גישה ובבדיקות ססמיות ברישיונות בסודן.

החברה מייצרת כ-500 אלף טון נפט לשנה וכ-1.3 מיליארד מטר מעוקב של גז טבעי בשנה. הנהלת החברה יושבת בעיר קישינב, לחברה כ-500 עובדים. אסקום מחזיקה בקזחסטן עתודות של כ-10 מיליון טון נפט וכ-13 מיליארד מטר מעוקב גז טבעי.

## קישורים חיצוניים
* 
## הערות שוליים

אסקום
אסקום
קטגוריה:חברות מולדוביות
פרנסיס האצ'סון

**פרנסיס האצ'סון** (באנגלית: **Francis Hutcheson**; 8 באוגוסט 1694 – 8 באוגוסט 1746) היה פילוסוף יליד אירלנד ממוצא סקוטי, ואחד האבות המייסדים של הנאורות הסקוטית. הוא היה פילוסוף של המוסר, שדגל בגישה התועלתנית הנובעת לדעתו לא מאגואיזם אלא מ"החוש המוסרי הטבעי" של האדם.

## ביוגרפיה
האצ'סון נולד בכפר דרומאליג באירלנד ובצעירותו למד פילוסופיה, קלאסיקה וספרות כללית באוניברסיטת גלאזגו בסקוטלנד. בהמשך סיים תואר בתאולוגיה והוסמך לכומר ומטיף נוצרי-פרסביטריאני. באותן שנים הוא לימד בגלאזגו פילוסופיה של המוסר, והשפיע מאוד על תלמידו אדם סמית'. האצ'סון גם תמך בפילוסוף דייוויד יום בראשית דרכו.

בהמשך, עבר האצ'סון ללמד בדבלין, וכתב בין השנים 1725–1728 ארבע מסות חשובות, שהיוו תמצית של הגותו. בכתביו, הביע האצ'סון התנגדות לתפיסות אגואיסטיות ומטריאליסטיות של טבע האדם שהובעו בכתביהם של תומאס הובס, ברנרד מנדוויל והוגים נוספים, וטען כי "החוש המוסרי" הטבעי והמצפון משחקים תפקיד חשוב בהתנהגות האדם. לדבריו, מצפייה פשוטה בבני אדם ניתן לראות כי מעשיהם מכוונים פעמים רבות לעשיית המעשה הטוב בעיניהם מבחינה מוסרית וסלידה מעוול, גם כאשר לכך אין כל תגמול חומרי. בשל כך יש לדעתו לטפח חוש זה, הקשור גם לרגש האמפתיה, וזאת על מנת להביא לחברה מוסרית יותר. הוא היה מראשוני ההוגים שהדגישו את חשיבות האסתטיקה, המתבטאת בדבריו בשאיפה ליופי, פרופורציה והרמוניה.

פרופ' אלעזר וינריב בספרו "רציונליזם ואמפיריציזם" מציג את האצ'סון כפילוסוף אשר העמיד את עולם המוסר והאסתטיקה על הרגש תוך שלילת התבונה כגורם בתחומים אלה.

האצ'סון גם היה אמפיריציסט אדוק ופיתח חשד לגבי טענות מטאפיזיות שלא התבססו על צפייה או על ניסיון.

## ראו גם

* נאורות סקוטית
* מידות טובות

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת גלאזגו
קטגוריה:פילוסופים אירים
קטגוריה:פילוסופים של עידן הנאורות
קטגוריה:פילוסופים של המוסר
קטגוריה:אסתטיקנים
קטגוריה:תאולוגים בריטים
קטגוריה:תאולוגים נוצרים
קטגוריה:כמרים בריטים
קטגוריה:ליברליזם: הוגים
קטגוריה:הנאורות הסקוטית
קטגוריה:ילידי 1694
קטגוריה:נפטרים ב-1746
אנסמבל וירטואוזים של תל אביב

**אנסמבל "וירטואוזים של [[תל אביב-יפו|תל אביב]]"** הוא הרכב קאמרי ישראלי, הכולל שלושה כינורות, ויולה, צ'לו וקונטרבס, מורכב מנגני כלי קשת מן התזמורת הפילהרמונית הישראלית, פרט לכנר יוג'ין פובולוצקי, שאיננו חבר בתזמורת. את האנסמבל הקים בשנת 1996 הכנר והמלחין אלכסנדר פובולוצקי. בנו יוג'ין ובתו מריאנה, שניהם כנרים ותלמידיו בעבר, מנגנים גם הם באנסמבל.

האנסמבל משתתף בפסטיבלי מוזיקה בישראל וברחבי העולם ויוצא לסיורי הופעות בארצות הברית, בקנדה, באירופה ובדרום אמריקה. כמו כן הוציא האנסמבל כמה תקליטורים מיצירותיו ועיבודיו של אלכסנדר פובולוצקי. רפרטואר האנסמבל מקיף מוזיקה קלאסית, מוזיקה יהודית וג'אז.

## חברי ההרכב
* אלכסנדר פובולוצקי – כינור, מלחין ומנהל אמנותי 
* מריאנה פובולוצקי, יוג'ין פובולוצקי - כינור 
* ולדיסלב קרסנוב - ויולה 
* דמיטרי גולדרמן - צ'לו 
* שי פקר - קונטרבס

## קישורים חיצוניים

*בראבו.לוקאל, אנסמבל "וירטואוזים של תל אביב"

קטגוריה:הרכבים קאמריים ישראליים
קטגוריה:התזמורת הפילהרמונית הישראלית
קטגוריה:נגנים בתזמורת הפילהרמונית הישראלית
קטגוריה:תל אביב-יפו: מוזיקה
לידה שלאחר המוות

**לידה שלאחר המוות** היא לידה המתרחשת לאחר מותו של אחד מההורים הביולוגים של הילד. מטבע הדברים על פי רוב מדובר בלידה לאחר מותו של האב, אך המונח מתאר גם תינוקות שנולדו מיד לאחר מות אמם, בדרך כלל באמצעות ניתוח קיסרי.

## ההיבט המשפטי

ללידה שלאחר המוות יש השלכות מיוחדות על מצבו המשפטי של הילד, בעיקר סביב סוגיות של זכויות המועברות מההורה הנפטר כגון זכאות לאזרחות, ירושה וכיוצא באלה. מערכות משפטיות בדרך כלל כוללות הוראות מיוחדות לגבי ילדים שלאחר המוות בסוגיות אלו; כך לדוגמה מדינת מסצ'וסטס מחשיבה ילדים שלאחר המוות כאילו נולדו לפני מות ההורה. החוק האמריקאי הפדרלי גורס כי ילדים של אזרחים אמריקאיים שנולדו מחוץ לגבולות ארצות הברית בלידה שלאחר המוות, זכאים לאותן זכויות אזרחיות כהוריהם. ללידה שלאחר המוות של בן או אח האב הנפטר משמעות גם בדיני ייבום וחליצה.

סוגיה משפטית מורכבת יותר היא הולדה לאחר המוות, שבה ההתעברות מתחילה לאחר מותו של אחד ההורים.

## דוגמאות לאנשים שנולדו לאחר מות אביהם
* ז'אן הראשון, מלך צרפת
* ביל קלינטון
* ראול ולנברג
* בלדווין החמישי, מלך ירושלים
* ויליאם השלישי, מלך אנגליה
* הנרי השביעי, מלך אנגליה
* סבשטיאו, מלך פורטוגל
* אלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד
* אגריפה פוסטומוס
* לסלו החמישי, מלך הונגריה
* קלמנס השביעי
* אנדרו ג'קסון
* סטנלי קוניץ
* רתרפורד הייז
* שארל התם
* צ'סטר נימיץ
* אייזק ניוטון
* ג'ונתן סוויפט

## ראו גם

* הולדה לאחר המוות
* קצירת זרע מהמת

## הערות שוליים

קטגוריה:שארות ומוצא
קטגוריה:דיני משפחה
קטגוריה:לידה
סמדר כהן

**סמדר כהן** היא פרופסור לביוכימיה וכיהנה כראש המחלקה להנדסת ביוטכנולוגיה באוניברסיטת בן-גוריון בין השנים 2002–2010, כמו כן היא חברה באגודה האמריקנית לכימיה.

## קורות חיים
כהן רכשה את השכלתה באוניברסיטת תל אביב. היא סיימה תואר ראשון בכימיה וביולוגיה ב-1981, תואר שני בביוכימיה וביופיזיקה ב-1983, ותואר שלישי באותו תחום ב-1988. היא ביצעה את הפוסט-דוקטורט ב-MIT. המחקר שביצעה במסגרת הפוסט-דוקטורט התמקד בפולימר שישמש נשא לחיסונים ויקנה יתרונות משמעותיים: ללא צורך בקירור החיסון וכן שחרור מושהה של המנות, כך שאין צורך במספר מנות חיסון עוקבות. בסיום המחקר, ארגון הבריאות העולמי הקים תוכנית להכנסת חיסונים אלו לשימוש במדינות אפריקה.

## מחקר
כהן עמדה בראש צוות שפיתח מוצר חדשני בתחום הטיפול במחלות לב המאפשר החלמה של רקמת לב פגועה. המוצר מורכב מרב-סוכר בשם אלגינט (Alginate) שמקורו באצות, היוצר מעין פיגום עליו צומחת רקמה חדשה. מטרתו היא לקדם את התאוששות הלב לאחר אירוע כמו התקף לב. המוצר נמצא כיום בבדיקות קליניות.

בנוסף כהן פיתחה תכשיר המורכב משתי שכבות הידרוג'ל גמישות, אשר מטרתו היא לעזור לסחוס להתחדש מהר יותר, במקרים של שחיקת סחוס עקב מחלה או פציעת ספורט.

## פרסים והכרה
ב-2016 זכתה פרופ' סמדר כהן בפרס לנדאו למדעים ולמחקר על סך 150 אלף ש"ח. ב-2010 הייתה הראשונה לזכות בפרס ע"ש ברוך רפפורט בתחום הרפואה על סך 100 אלף דולר. ב-2009 זכתה בפרס מייסדי טבע למצוינות מדעית בתחום מדעי החיים והמקצועות הביורפואיים, על סך 200,000 ש"ח. ב-1993 הוענק לה פרס וולפסון למחקר.

כהן נבחרה לאחת מ-50 הנשים המשפיעות בישראל לשנת 2013 על ידי מגזין ליידי גלובס.

## קישורים חיצוניים
* דף אישי של כהן באתר אוניברסיטת בן-גוריון.
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל אוניברסיטת בן-גוריון בנגב: מדעי ההנדסה
קטגוריה:זוכות פרס רפפורט
קטגוריה:זוכי פרס רפפורט
קטגוריה:זוכי פרס מייסדי טבע
קטגוריה:זוכי פרס לנדאו למדעים ולמחקר
קטגוריה:ביוכימאיות ישראליות
קטגוריה:ביוכימאים ישראלים
קטגוריה:אימונולוגיות ישראליות
קטגוריה:אימונולוגים ישראלים
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראליות שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
הובלה פעילה

[שמאל|ממוזער|250px|מנגנונים פעילים וסבילים להובלת חומרים דרך תאי דופן של [נפרון. משאבות נתרן-אשלגן (6) מבצעות הובלה פעילה ראשונית של יוני נתרן מהתאים, בצד הרחוק מהנפרון, בעזרת אנרגיה וכנגד מפל הריכוזים. נתרן שואף להיכנס לתוך התאים מצד הנפרון ועושה זאת בפעפוע, בין היתר דרך תעלות בקרום התא(1). תנועת הנתרן פנימה לתאים מנוצלת להובלה פעילה שניונית של גלוקוז מהנפרון לתא(3) ושל יוני מימן מהתא לנפרון(2).]]
**הובלה פעילה** מתארת רתימת אנרגיה לשם הובלתם של חומרים דרך קרום התא, בכיוון המנוגד לסך כוחות מפל הריכוזים, לכוח החשמלי וללחצים המשפיעים על מעבר אותם חומרים. הובלה פעילה מתבצעת בעזרת חלבונים טראנסממברנלים המנצלים אנרגיה כימית זמינה באופן ישיר או עקיף, כדי לקשור אליהם חומרים ולהובילם דרך קרום התא. מנגנוני חלבונים המובילים חומרים באופן פעיל דרך קרומים מכונים משאבות.

הובלת חומרים כנגד מפל הריכוזים היא חיונית לתפקודי התא וכל אורגניזם המורכב מתאים. בעזרתה נוצרים התנאים לתפקוד התאים הודות להובלת יונים כגון אשלגן, נתרן וכלור ובניית יחס מסוים בין ריכוזם בתוך התא לריכוזם מחוץ לתא ועל ידי כך מתאפשר מטבוליזם בתאים, עם הובלתם של חומצות אמינו וסוכרים לתוך התאים.

חומרים בריכוז גבוה נמצאים במצב אנרגטי גבוה יותר מחומרים בריכוז נמוך. כדי להוביל חומרים מריכוז נמוך לגבוה יש להוסיף אנרגיה למערכת. האנרגיה מגבירה או מפחיתה את האפיניות של אתרי הקשירה בחלבונים הטראנסממברנלים לחומרים אותם הם מובילים ומאיצה את קצב תנועת אתרי הקשירה מפני החלבון הפונים לחוץ התא אל פני החלבון הפונים לפנים התא ובכיוון ההפוך.

לאנרגיה הנדרשת להובלה פעילה שני מקורות אפשריים. המקור הראשון הוא שימוש ישיר באנרגיה הכימית הגלומה במולקולות אדנוזין תלת-זרחתי (ATP). משאבות העושות שימוש באנרגיה זו כוללות חלק המתפקד כ-ATPase המפרק את האדנוזין. פירוק קבוצת זרחה מאדנוזין תלת-זרחתי משחרר אנרגיה רבה המנוצלת לתהליך ההובלה. הובלה מסוג זה מכונה הובלה פעילה ראשונית.

מקור אנרגיה נוסף להובלה גלום במפל הריכוזים שיוצרת הובלה פעילה ראשונית. יוני נתרן שנשאבו אל מחוץ לתא בעזרת האנרגיה של מולקולות האדנוזין תלת-זרחתי שוהים בריכוז גבוה מחוץ לתא ושואפים להיכנס לתוכו בחזרה כדי לאזן בין ריכוזם מחוץ לתא לבין ריכוזם בתוכו. מספר משאבות מאפשרות ליוני נתרן לחזור לתוך התא אך מצמידות לתהליך או מתנות אותו בהובלה של חומרים נוספים לנתרן אל מחוץ לתא או לתוכו. הובלה מסוג זה מכונה הובלה פעילה שניונית.

## ראו גם
* אנדוציטוזה
* אקסוציטוזה

## לקריאה נוספת

* Guyton AC, Hall JE. **Textbook of Medical Physiology**, 9th Ed., W.B. Saunders Company, 1996, p. 51
* Vander A, Sherman J, Luciano D. **Human physiology**, 7th Ed., McGraw-Hill, 1998, pp. 121-122


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תא
קטגוריה:פיזיולוגיה