אליזבת דומיטיין

**אליזבת דומיטיין** (1925 – 26 באפריל 2005) כיהנה כראשת ממשלת הרפובליקה המרכז-אפריקאית בין השנים 1975 ל-1976. היא הייתה האישה הראשונה (ובינתיים היחידה) שכיהנה בתפקיד, כנו גם האישה הראשונה שכיהנה כראשת ממשלה של מדינה באפריקה.

## רקע משפחתי
דומיטיין נולדה בלובייה, אובאנגי-שארי. למשפחה היה מטע, ואביה עבד בשירות הדואר ואמה הייתה חקלאית.

## ראשית חייה וקריירה
דומיטיין הייתה הילדה הבכורה והבת היחידה. היא קיבלה רק הדרכה בסיסית בקריאה וכתיבה בבית ספר קתולי ולמדה בישול ותפירה. היא בילתה חלק ניכר מזמנה בעבודה בשדה ועזרה במכירת תוצרת חקלאית. עם זאת, היא למדה להתמודד עם מספרים וביססה את מעמדה כחקלאית ואשת עסקים. הייתה לה אישיות חזקה ויזמת, מה שהפך אותה לפופולרית בקרב נשות הכפר ולמנהיגה בלתי פורמלית בקהילה. בגיל 20 היא התערבה במאבק לשחרור.

## החיים הפוליטיים
דומיטיין גייסה את האוכלוסייה באמצעות נאומיה בסנגו, סייעה לאחד קבוצות שונות ויצרה תחושת זהות לאומית. היא הפכה למנהיגת קבוצת הנשים בתנועת העצמאות, התנועה להתפתחות חברתית של אפריקה השחורה (MESAN). היא שיתפה פעולה באופן הדוק עם ברתלמי בוגנדה, מייסד התנועה, והפכה לנשיאת המפלגה בשנת 1953. המדינה קיבלה עצמאות בשנת 1960 ודומיטיין שיתפנ פעולה עם הנשיא הראשון של הרפובליקה המרכז-אפריקאית, דויד דאקו, והמפקד העליון, ז'אן-בדל בוקאסה. היא שימשה כיועצת פוליטית הן למנהיגים והן לאנשים מן השורה, בניסיון ליישב אינטרסים שונים ולשפר את רמת החיים של האוכלוסייה. דאקו שלט באופן סמכותני והמדינה הפכה במהרה למדינה חד-מפלגתית עם MESAN כמפלגה החוקית היחידה. בשנת 1965 תפס בוקאסה את השלטון בהפיכה, ביטל את החוקה, פיזר את הפרלמנט ומינה את עצמו לראש המפלגה, המדינה והממשלה עם סמכות חקיקה ומבצעת.

בשנת 1972 הכריז בוקאסה על עצמו כנשיא לכל החיים ומינה את דומיטיין לסגנית נשיא המפלגה. בשנת 1973 היא הובילה את הקונגרס הלאומי הראשון של חקלאי מרכז אפריקה. דומיטיין פנתה לאוכלוסייה ושימשה ככוח מאחד שבוקאסה נזקק לו. בשנת 1974 הוא הכריז על עצמו כמרשל. היה לו קבינט שבו השרים התחלפו ללא הרף וב-2 בינואר 1975 הוא הקים ממשלה חדשה. כאן הציג בוקאסה את תפקיד ראש הממשלה ואליזבת דומיטיין מונתה לתפקיד. זו הייתה שנת הנשים הבינלאומית ובוקאסה רצה למשוך לעצמו תשומת לב חיובית בינלאומית על ידי מינוי אישה לתפקיד מוביל. היא הייתה האישה הראשונה שכיהנה כראשת ממשלה של מדינה אפריקאית.

דומיטיין פעלה לחיזוק ההכנסה והמעמד של נשים. היא ספגה ביקורת מצד אנשים מסוימים על התמיכה שנתנה לבוקאסה מכיוון שלדעתה האוכלוסייה צריכה ללכת בעקבות מנהיגה. במקביל, היא דרשה מהנשיא לכבד את העם ולהגן על האינטרסים שלו. היא לא חששה להביע את דעתה, אפילו בפני הנשיא, ושחררה אנשים רבים מהכלא לאחר שנאסרו ללא משפט. יחסיה עם בוקאסה התערערו כאשר רצה להכריז על עצמו כקיסר, ודומיטיין התנגדה לתוכנית. היא פוטרה מיד והקבינט שלה פוזר (7 באפריל 1976).

עם הפלת בוקאסה מהשלטון בספטמבר 1979, דומיטיין נעצרה והועמדה למשפט באשמת טיוח סחיטה שביצעה בוקאסה במהלך כהונתה כראש ממשלה. היא ריצתה עונש מאסר קצר והועמדה למשפט בשנת 1980, ולאחר מכן נאסר עליה לחזור לפוליטיקה. בשנת 1981, הצבא השתלט שוב על המדינה ושלט במשך 12 שנים. בשנת 1993, הוא הוחלף בממשלה אזרחית ואנז'-פליקס פאטאסה נבחר לנשיאות. דומיטיין קיבלה פיצוי על היחס הלא צודק שנחשפה אליו. היא נותרה דמות בולטת, הן כפוליטיקאית לשעבר והן כאשת עסקים, ונקברה בכבוד רשמי עם מותה בשנת 2005.

## חיים אישיים
דומיטיין נישאה פעמיים; בעלה הראשון היה ז'אן באקה, שהיה רואה חשבון ונסע הלוך ושוב בין בנגי לברזוויל. נולדה להם בת, ביאטריס, בשנת 1941, אך לבסוף התגרשו. מאוחר יותר, דומיטיין נישא לנגוקה-לנגאדיג'י, שהיה ראש העיר וניהל מטע קפה באזור מוביי, מזרחית לבירה. היו לו כמה נשים והוא לא עבר דירה כשנישא לאליזבת. היא התגוררה לבדה בבנגי, ובעלה בא לבקר אותה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי ממשלת הרפובליקה המרכז-אפריקאית
קטגוריה:ילידי 1925
קטגוריה:נפטרים ב-2005