open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
פני המלחמה

**פני המלחמה** או **מראה המלחמה** (בספרדית: **La Cara de la Guerra**) הוא ציור שמן על בד של הצייר הסוריאליסטי הספרדי סלבדור דאלי. היצירה צוירה בשנת 1940 בצבעי שמן על בד. היצירה מוצגת במוזיאון בוימנס ואן בונינגן ברוטרדם שבהולנד.

היצירה צוירה בתקופה בה האמן שהה במדינת קליפורניה שבארצות הברית.

היצירה מנסה לתאר את מוראות פני מלחמת האזרחים בספרד אשר הסתיימה זמן קצר קודם לכן ואת מלחמת העולם השנייה אשר התחילה שנה קודם לכן, ואת אימתו של הצייר ממלחמות אלה.

במרכז הציור נראה ראש כרות המרחף באמצע מדבר צחיח. לא ניתן לראות מבנים בתמונה, למעט שרידי קיר בפינה הימנית העליונה, וזאת במטרה להדגיש את תוצאתה ההרסנית של המלחמה - הרס המותיר רגשות אימה ואומללות. בתוך חללי העיניים והפה בפני הדמות האומללה ניתן להבחין בראשים כרותים, זהים לראש המופיע במרכז התמונה, כאשר בעיני ובפיות ראשים אלה ניבטים ראשים כרותים נוספים, מתוך כוונה ליצור אשליה של תהליך רקורסיבי.
סביב הראש הכרות כרוכים נחשים המנסים לנשוך אותו.

בפינה הימנית התחתונה של התמונה הטביע דאלי את חתימת ידו.

## קישורים חיצוניים
*תיאור היצירה

קטגוריה:סלבדור דאלי
קטגוריה:ציורים סוריאליסטים
קטגוריה:ציורים משנות ה-1940
חוליקאת

שמאל|ממוזער|250px|הכפר חוליקאת לפני מלחמת העצמאות
**חוליקאת** (בערבית: **حليقات**) היה כפר ערבי ששכן במישור החוף הדרומי, בצד כביש 232 (היום בין צומת גבעתי לשדרות), צפונית לחלץ של היום.

הכפר קם במאה ה-19 על חורבות יישוב צלבני בשם הליקאת. רוב התושבים חיו בעוני בחושות של בוץ ותבן. בתקופת המנדט הבריטי השתייך הכפר לנפת עזה ועל פי סקר הכפרים 1945 בארץ ישראל מנה 420 נפשות.

באזור חוליקאת שכנו שלושה כפרים עוינים לאוכלוסייה היהודית, כאוכבה (כיום כוכב מיכאל), ברייר (ליד ברור חיל), וחוליקאת. בזמן המאורעות שקדמו למלחמת העצמאות הטרידו הכפרים את התנועה היהודית על הכביש לנגב, וחסמו אותו בעזרת תעלות ומחסומים. מתנדבים מצריים חמושים השתכנו במבנה האבן היחיד באזור, בניין בית-הספר ששירת את הכפרים, שהיה ממוקם כחצי ק"מ צפונית מזרחית לברייר במקום בו ניצבת כיום אנדרטה לגדוד 54 של גבעתי.

במהלך מבצע ברק שנערך לפני הכרזת מדינת ישראל בציפייה לפלישת צבאות ערב, כבשו חטיבת גבעתי וחטיבת הנגב יישובים ערביים בדרום הארץ והניסו את תושביהם. ב-13 במאי 1948 כבש הגדוד השני של חטיבת הנגב את שלושת הכפרים. ראשית נכבש מבנה בית-הספר. המתנדבים המצריים שהשתכנו בבניין הופתעו ונפגעו ברובם, תושבי הכפר נמלטו צפונה לכיוון מג'דל (אשקלון של היום) והכפר הועלה באש ונבזז. אחרי כיבוש ברייר נוצלה ההצלחה ונתפסו הכפרים חוליקאת וכאוכבה.

בגבעות ליד חוליקאת שכן עד תום המנדט הבריטי בארץ ישראל מתחם צבאי בריטי. במהלך מלחמת העצמאות ניטשו במשלטי חוליקאת הסמוכים לכפר קרבות עזים בין כוחות צה"ל לכוחות הצבא המצרי, שהסתיימו בכיבוש המשלטים על ידי צה"ל במבצע יואב.

בתום מלחמת העצמאות נהרסו מבני הכפר על ידי צה"ל, וסמוך לו הוקם מושב חלץ.

## נפט

בשנת 1947 נערך באזור הכפר קידוח נפט, על ידי החברה לפיתוח נפט בארץ ישראל. בשדות המושב החלה בשנת 1955 הפקת נפט משדה נפט שעורר תקוות רבות, אך התברר כקטן.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קהילות ויישובים ערביים שנחרבו במלחמת העצמאות
קטגוריה:מישור החוף הדרומי
וילה ואלמראנה (בולצאנו ויצ'נטינו)

**וילה ואלמראנה**  (איטלקית: **Villa Valmarana**) היא אחת הווילות הכפריות שבנה האדריכל האיטלקי אנדראה פלאדיו באזור ונטו שבצפון איטליה, בליזיארה (Lisiera) סמוך לוויצ'נצה. הווילה ידועה גם בשם **וילה סקאניולארי זֵן** (Scagnolari Zen). 

למרות שהווילה באתר איננה הווילה המקורית,  וילה ואלמראנה  הוכרזה על ידי ארגון אונסק"ו כאתר מורשת עולמית.

## אדריכלות

תוכנית המבנה פורסמה על ידי פלאדיו בספרו "ארבעת הספרים על אודות האדריכלות". הווילה המקורית  שנבנתה בשנת 1560 נהרסה בשלמותה במלחמת העולם השנייה, ובמקומה נבנתה באתר וילה אחרת השונה למדי מן התוכנית של פלאדיו. 

לפי התוכנית היה זה בניין רבוע בן שתי קומות, עם מבואה מרשימה מאוד. המבואה כללה שני טורי עמודים, זה מעל זה, כל אחד בן שישה עמודים בסדר היוני. הטור העליון נשא גמלון ובמרכזו סמל המשפחה. בכל אחת מארבע פינות המבנה מצוי מגדל הבנוי מעל קמרון גדול. במרכז המבנה מצוי אולם גדול, מקורה בקמרון חביתי, ומשני צדדיו פזורים חדרי המגורים. לפני הבית הייתה חצר מוקפת עמודים לשימוש אדון הבית, ומאחור מצויה חצר ששימשה לדייש התבואה.

## ראו גם
*הווילות הפלדיאניות בוונטו

## לקריאה נוספת
*אנדראה פלאדיו, ארבעת הספרים על אודות האדריכלות, תרגם לעברית רוני רייך בצירוף מבוא, הערות ומפתחות, הוצאת זמורה-ביתן-דביר, 1999, עמ' 153.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:הווילות הפלדיאניות בוונטו
באזרביטר

**באזרביטר** (באנגלית: **Buzzerbeater**) הוא משחק דפדפן שמטרתו ניהול קבוצת כדורסל.
באזרביטר נוצר על ידי שחקני משחק הכדורגל און-ליין האטריק אשר רצו משחק ניהול דומה בנושא כדורסל.
משרדי האתר נמצאים במדינת בוסטון שבארצות הברית.

## מבנה המשחק
אל המשחק צריך להירשם כמו בכל משחק דפדפן. לאחר ההרשמה צריך להמתין 4 שעות עד ליצירת הקבוצה. את המשחק מתחילים עם 300000 כסף וירטואלי לביזבוזים ולקניית שחקנים. קבוצה חדשה מתחילה לרוב בליגה הרביעית, היא מחליפה קבוצה שכבר לא פעילה, זאת אומרת, מנוהלת על ידי שחקן ממוחשב, קבוצה הופכת ללא פעילה כאשר המנהל שלה לא נכנס לאתר 60 יום, קבוצה חדשה מתחילה רק עם שחקנים שמוצאם מהארץ שלה, השחקנים הם שחקנים ברמה נמוכה, והקבוצה תצטרך למכור חלק מהשחקנים, לפטר את חלקם, ולשפר את השחקנים הצעירים. ניתן לקנות שחקנים מרשימת ההעברות, ברשימת ההעברות ניתן להגביל ארבע תכונות משחק של שחקן, וכמו כן תכונות כמו גובה, גיל ופוטנציאל, וגם ניתן להגביל את מחיר השחקן והמשכורת שהוא דורש בכל שבוע.

לכל מדינה יש מספר ליגות (בהתאם למספר המשתמשים) ברמות שונות. הליגה מחולקת לשני בתים בני 8 קבוצות. לכל קבוצה 22 משחקים לא כולל הפלייאוף ומשחקי האול-סטאר.
4 הקבוצות מכל בית שמסיימות עם מספר הנקודות הגבוה ביותר עולות לפלייאוף,  מקומות 6 ו 7 מתחרות על פלייאוף הירידה, מקומות 5 עורכים משחקי ידידות ומקומות 8 יורדות אוטומטית ליגה אך גם הן עורכות ביניהן משחקי ידידות, באמצע כל עונה 10 השחקנים הטובים מכל בית נבחרים להתמודד זה נגד זה במשחק האול-סטאר. בסוף כל עונה מתקיים הדראפט במתכונת דומה לזו של הדראפט של ה NBA.
במשחק עליך לנהל את הקבוצה הן מצד הפיננסי והן מהצד התחרותי. בנוסף לליגה מתקיימים הגביע הלאומי שבו משתתפות כל הקבוצות מהמדינה, הגביע העולמי לנבחרות ולנבחרות צעירות וגביע האלופות.

בכל סוף עונה נערכות הבחירות לנבחרות הלאומיות. הבחירות דמוקרטיות ולכל שחקן מותר לבחור את המאמן שייצג את מדינתו. 
בכל שנה נערכת אליפות העולם במדינה כל שהיא (שנה אחת לנבחרות עד גיל 21 ובשנה שאחריה לנבחרות הלאומיות).
בנוסף לכך באמצע העונה נערכות האליפויות היבשתיות.

## באזרביטר בישראל
בישראל פועל המשחק מהעונה השנייה לקיומו.
בישראל 1004 קבוצות פעילות (נכון ל-31 במרץ 2012) שמתחלקות ל-5 רמות של ליגות.
לישראל גם נבחרת לאומית ונבחרת צעירה, הנבחרת הצעירה מצליחה מאוד, כמה פעמים דורגה במקום הראשון בעולם ונכון לעכשיו מדורגת במקום ה-9 בעולם. הנבחרת הבוגרת במקום ה-36 מתוך 98 מדינות.

## ראו גם
*האטריק

## קישורים חיצוניים
* 
* אתר המשחק

קטגוריה:משחקי מחשב
שוק עבדים עם ראשו הנעלם של וולטר

**שוק עבדים עם ראשו הנעלם של וולטר** הוא ציור שמן על בד של הצייר הסוריאליסטי הספרדי סלבדור דאלי. היצירה צוירה בשנת 1940 בצבעי שמן על בד. היצירה מוצגת במוזיאון סלבדור דאלי בסיינט פיטרסברג שבמדינת פלורידה שבארצות הברית.

היצירה מתארת שוק עבדים, במרכז היצירה, כאשר בקדמת היצירה, אישה עירומה למחצה, ככל הנראה דמותה של גאלה, אשתו של דאלי, הנשענת על שולחן שעליו מפת קטיפה אדומה, וצופה בעבדים בשוק.

דמויות העבדים בשוק יוצרות אשליה אופטית, כאשר ברווחים ביניהם ניתן לראות את ראשו של וולטר (שתיים מדמויות הסוחרים ההולנדים נראות כעיניו ופיו, והקשת שמעליהן, כמצחו), הניצב לכאורה על מעמד הנמצא על מפת הקטיפה. אשליה אופטית זו נוצרת על ידי השלמת מידע אוטומטית של המוח, ההופך את הרווחים שבין הדמויות בתמונה לאובייקט אשר אינו מצויר בה בפועל. אשליה נוספת המופיעה בתמונה נוצרת באמצעות הפירות בסלסלת הפירות שעל השולחן - פירות אלה נראים כחלקים מגופם של הסוחרים העומדים במרכז התמונה.

בשמאל התמונה ניתן לראות נוף הררי האופייני לקטלוניה.

דאלי התייחס ליצירה זו וציין כי מטרתה "להציג את הלא-נורמלי כנורמלי ואת הנורמלי כלא-נורמלי".

## קישורים חיצוניים
* תיאור היצירה

קטגוריה:סלבדור דאלי
קטגוריה:ציורים סוריאליסטים
קטגוריה:ציורים משנות ה-1940
קטגוריה:עבדות באמנות
גילוי אמריקה על ידי כריסטופר קולומבוס

**גילוי אמריקה על ידי כריסטופר קולומבוס** הוא ציור שמן על בד של הצייר הסוריאליסטי הספרדי סלבדור דאלי. היצירה המונומנטלית, שגובהה עולה על 4 מטרים, ורוחבה קרוב ל-3 מטרים, צוירה בשנים 1958–1959 בצבעי שמן על בד. היצירה מוצגת במוזיאון סלבדור דאלי בסיינט פיטרסברג שבמדינת פלורידה בארצות הברית.

בעת ציור היצירה, שהוזמנה על ידי גלריית הנינגטון הרטפורד לאמנות מודרנית שבעיר ניו יורק, סבר דאלי, בהתבסס על מספר היסטוריונים קטלונים, כי כריסטופר קולומבוס, היה קטלוני ולא איטלקי.

היצירה היא יצירה סימבולית ולא יצירה המתארת אמת היסטורית. בעוד שקולומבוס היה אדם מבוגר בעת גילוי אמריקה, ביצירה הוא מתואר כנער צעיר. בעת ציור היצירה היה דאלי אדם דתי, שהתעמק במיסטיקה של הנצרות הקתולית. בציורו הוא מציג את כריסטופר קולומבוס כמביא את הנצרות - "הדת האמיתית" אל העולם החדש הריק מדתות. הים ביצירה, ורגליו של קולומבוס מוארות, בעוד שאדמת אמריקה חשוכה. קולומבוס אוחז בידו נס ועליו דמותה של גאלה, אשתו של דאלי, המדמה את מרים, אם ישו. גאלה מוצגת כקדושה נוצרית, ובכך היא גם מציגה את הקשר בין דאלי לבינה - גאלה היא המוזה שלאורה מצייר דאלי.

דאלי צייר ביצירה דיוקן עצמי שלו, בדמות הנזיר הכורע ברך, האוחז צלב. ברקע מתנופפים צלבים, וכן דגל קטלוניה (בכך מציג דאלי את אמונתו בדבר לאומיותו של קולומבוס).

בתחתית התמונה מצויר קיפוד ים. דאלי נשאל על משמעות הקיפוד אולם סירב להסבירה.

## קישורים חיצוניים
* 
* תיאור היצירה

קטגוריה:סלבדור דאלי
קטגוריה:ציורים סוריאליסטים
קטגוריה:ציורים משנות ה-1950
תרמיסטור

[150px|ממוזער|סימול תרמיסטור ב[מעגל חשמלי|מעגלים חשמליים]]
**תרמיסטור** (באנגלית: **Thermistor**) הוא נגד שהתנגדותו תלויה בטמפרטורה. תרמיסטורים משמשים למדידת טמפרטורה ולכיול תלות בטמפרטורה.

תרמיסטור שונה ממד חום התנגדותי בכך שהחומר המשמש לבנייתו הוא בדרך כלל קרמי או פולימר, בעוד שמד חום התנגדותי מבוסס על מתכות טהורות. תחום הטמפרטורות שונה גם כן: במדי חום התנגדותיים, טווח העבודה הוא רחב ביותר, בעוד שבתרמיסטורים הטווח בדרך כלל מוגבל יותר (בתחום בין 90- ועד 130 מעלות צלזיוס).

אם מניחים בקירוב ראשון שבתחום טמפרטורות מסוים היחס בין ההתנגדות והטמפרטורה הוא ליניארי, אז: \Delta R=k\Delta T \,. כאן \ \Delta R הוא השינוי בהתנגדות, \ \Delta T הוא השינוי בטמפרטורה ו-\ k הוא מקדם ההתנגדות כתלות בטמפרטורה.

תרמיסטורים מסווגים לשני סוגים, לפי הסימן של \ k. כאשר פרמטר זה הוא חיובי, ההתנגדות עולה עם עליית הטמפרטורה, והרכיב נקרא תלוי חיובית בטמפרטורה (positive-temperature-coefficient (PTC)), או פוזיסטור. כאשר \ k שלילי, ההתנגדות יורדת עם עליית הטמפרטורה, והרכיב נקרא תלוי שלילית בטמפרטורה (negative-temperature-coefficient (NTC)). 

## שימושים

* תרמיסטורים משמשים כחיישני טמפרטורה במגוון רחב של יישומים, החל ממכשירים אלקטרוניים ביתיים ועד לציוד רפואי תעשייתי.
* משתמשים בתרמיסטורים במערכות חימום וקירור, במדגרים, בתנורים ובמגוון מערכות אחרות הדורשות בקרת טמפרטורה מדויקת.
* תרמיסטורים NTC משמשים להגנה מפני זרם יתר במגוון רחב של יישומים, כגון ספקי כוח, מעגלים אלקטרוניים, מנועים חשמליים וסוללות.

## ראו גם
* צמד תרמי
* מד חום התנגדותי

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:גלאים וחיישנים
קטגוריה:רכיבים חשמליים
קטגוריה:מדי חום
אצטדיון נלסון מנדלה ביי

**אצטדיון נלסון מנדלה ביי** (באנגלית: Nelson Mandela Bay Stadium) הוא אצטדיון כדורגל בפורט אליזבת שבדרום אפריקה. האצטדיון נבנה לרגל מונדיאל 2010 בו אירח מספר משחקים, לרבות המשחק על המקום ה-3. תפוסת האצטדיון היא 48,000 אנשים והוא מיועד, בנוסף לכדורגל, גם למשחקי רוגבי ולמופעי תרבות וקונצרטים.

על אף הדבר המשתמע אולי משמו, האצטדיון איננו קרוי ישירות על שם נלסון מנדלה, מנהיג דרום אפריקה שהוביל המאבק כנגד האפרטהייד, אלא על שם המחוז בו הוא נמצא - נלסון מנדלה ביי.

## הקמת האצטדיון
קודם להקמת האצטדיון רמת התשתית הספורטיבית בפורט אליזבת, ובמחוז כולו, הייתה נמוכה בהרבה. עם היוודע דבר בחירתה של העיר לארח משחקים בטורניר המונדיאל נפלה ההכרעה שלא לשדרג את אצטדיון הרוגבי הקיים, בן הכ-34,000 מקומות, אלא לבנות אצטדיון חדש אשר יעמוד בתקנים הבינלאומיים.

האצטדיון החדש תוכנן להדמות מבחוץ לפרח ומיקומו, אשר שימש קודם לכן כפארק ציבורי ומגרש רוגבי, נבחר בשל הנוף לאגם נורת' אנד.

הבנייה החלה ב-2007 והסתיימה ב-2009. ב-4 ביולי אותה שנה נחנך האצטדיון ונערך בו משחק הכדורגל הראשון.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:פורט אליזבת
נלסון מנדלה ביי, אצטדיון
נלסון מנדלה ביי, אצטדיון
נלסון מנדלה ביי, אצטדיון
אצטדיון פרי סטייט

**אצטדיון פרי סטייט** (באנגלית: **Free State Stadium**), הידוע גם כ"**[[וודאקום]] פארק**", על שם נותנת החסות, הוא אצטדיון בבלומפונטיין שבפרובינציית פרי סטייט שבדרום אפריקה. האצטדיון משמש למשחקי רוגבי יוניון וכדורגל ובעל תפוסה של 48,000 צופים.

האצטדיון נבנה לקראת גביע העולם ברוגבי של שנת 1995. הוא היה שותף באירוח משחקי מונדיאל 2010, ולקראתם הורחב ונוספה לו קומת יציעים נוספת. כמו-כן, שודרגו התשתיות ואמצעי האבטחה והתקשורת. בימי שגרה האצטדיון משמש כביתן של קבוצות הרוגבי יוניון פרי סטייט צ'יטס וסנטרל צ'יטס, וכן של קבוצת הכדורגל בלומפונטיין סלטיק.

## קישורים חיצוניים

* 
* האצטדיון, באתר פרי סטייט צ'יטס

פרי סטייט, אצטדיון
פרי סטייט, אצטדיון
קטגוריה:המדינה החופשית
פרי סטייט, אצטדיון
המדינה החופשית

**המדינה החופשית** (באנגלית: **Free State**) היא אחת מתשע פרובינציות דרום אפריקה. בירת הפרובינציה והעיר הגדולה ביותר בה היא בלומפונטיין.

הפרובינציה שוכנת במרכזה של דרום אפריקה, וגובלת מצפון בחאוטנג ובפרובינציה הצפון-מערבית, ממזרח במפומלנגה בקוואזולו-נטאל, מדרום בכף המזרחי ובמדינת לסוטו וממערב בכף הצפוני.

## גאוגרפיה

## היסטוריה

## דמוגרפיה
### התפלגות גזעית

### התפלגות לשונית

### פריסת אוכלוסין

## חלוקה מנהלית

## ראו גם
* מדינת אורנג' החופשית (פרובינציה)

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר רשות התיירות של המדינה החופשית 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:דרום אפריקה: פרובינציות
מחוז וסטמית'

**מחוז וסטמית**' (באנגלית: **County Westmeath**, אירית: **Contae na hIarmhí**) הוא אחד ממחוזות אירלנד. המחוז נמנה עם מחוזות פרובינציית לנסטר.
## היסטוריה
המחוז נוצר ב-1543 לאחר פירוק הפרובינציה החמישית של אירלנד - מיד או מית' (Mide, Meath) וחלוקתה בין יתר הפרובינציות. ב-1840, טרום רעב תפוחי האדמה הגדול באירלנד, הגיעה אוכלוסיית המחוז לשיא - מעל 140,000 תושבים. לאחר האירועים פחתה האוכלוסייה דרמטית, ובשנות השישים של המאה העשרים הגיעה לשפל חסר תקדים של כ-53,000. משנות השבעים החלה האוכלוסייה לגדול שוב.

וסטמית' הוא אחד מהקטנים שבמחוזות אירלנד, הוא ממוקם במקום ה-23 בשטחו, 1,764 קמ"ר, ובמקום ה-22 באוכלוסייתו (כ-79,000 תושבים ב-2006). המחוז גובל בארבעה מחוזות: בדרומו במחוז אופאלי, במערב במחוז רוסקומון, בצפון מערב במחוז לונגפורד, ובמזרח במחוז מית'.

בירת המחוז היא מלינגר (Mullingar). במחוז נמצאת עיירה חשובה נוספת ושמה אתלון.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:לנסטר
וסטמית'
שרשרת הערך

מודל **שרשרת הערך** (באנגלית: **Value Chain**) הוא כלי ניתוח עסקי שהוצג לראשונה על ידי פרופ' מייקל פורטר בשנת 1985. המודל הפך במהירות לכלי מוביל בתהליך תכנון אסטרטגי. בבסיס המודל עומדות הטענות שמוצרים עוברים דרך שרשרת פעילויות בארגון ובכל תחנה מתווסף להם ערך עבור הארגון כיוון שערכם ללקוחות גדל או שהסיכוי שהם יהיו בעלי ערך ללקוחות גדל (הדבר נכון גם בארגוני שירותים, בהתאמת מינוחים בלבד). טענת המודל היא ששרשרת הפעילויות מוסיפה למוצר ערך העולה על סכום הערכים שהוספו בכל תחנה. 

אין לבלבל בין רעיון שרשרת הערך ובין העלויות הנצברות לאורך שרשרת הפעילויות. דוגמה להבחנה בין השניים הוא ליטוש יהלומים. פעולת הליטוש עשויה להיות בעלת עלות נמוכה, אך הפעולה עצמה מוסיפה ערך רב למוצר הסופי מכיוון שיהלום גולמי שווה הרבה פחות מיהלום מלוטש.

המודל מחלק את הפעילויות בארגון לפעילויות ראשוניות, אלו הפעילויות יוצרות הערך, בהן כלולות הפעילויות הגנריות הבאות: לוגיסטיקה נכנסת (חומרי גלם), תפעול (ייצור), לוגיסטיקה יוצאת (תוצר מוגמר), שיווק, מכירות ושירות. שאר הפעילויות הן פעילויות תמך כגון ניהול משאבי אנוש וכספים. לכל פעילות ממפים את העלויות ואת מניעי הערך. למרות שפעולות שרשרת הערך נפרדות ומהוות את אבני הבניין של היתרון התחרותי, הן אינן בלתי תלויות. הן קשורות ביחסי זיקה בתוך השרשרת, המשקפים את היחסים בין הדרך שבה פעולת ערך אחת מבוצעת והעלות (או רמת הביצוע) של פעולה אחרת. יחסי הזיקה בתוך שרשרת הערך הם קריטיים ליצירת היתרון התחרותי, וניצול נכון של הקשרים זקוק לרוב לזרימה של מידע ומאפשר אופטימיזציה.

יצירת ערך לפי מודל שרשרת הערך מצריכה תיאום ושיתוף פעולה, השקעה במערכות מידע, שינויים בתהליכים ארגוניים, מחויבות ההנהלה, משרות גמישות ומסתגלות לשינויים, עובדים בעלי יכולות וכן גישה ותרבות ארגונית תומכת.

יצירת הערך מחייבת שיתוף פעולה של ספקים, יצרנים, מפיצים ולקוחות.

היצרנים צריכים להבין ולהכיר את צורכי הלקוח, ולתת מענה לצרכים אלו באופן יצירתי, חדשני ויעיל, תוך התאמה לסביבה העסקית התחרותית והדינמית.

שיפורים מתמידים והקטנת עלויות תורמים ליצירת ערך גבוה יותר.

תפיסת שרשרת הערך הורחבה מעבר לארגון הבודד והשרשרת יכולה לכלול גם את שרשרת האספקה ואת ערוצי ההפצה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אסטרטגיה עסקית
קטגוריה:שיווק
יואל פלדשו

**יואל פלדשו** (נולד ב-30 במאי 1949) הוא טייס קרב לשעבר בחיל האוויר הישראלי, פיקד על להק המודיעין ולהק כוח האדם והשתחרר בדרגת תת-אלוף. ניהל את רשות התעופה האזרחית עד סוף אוקטובר 2022.

## ביוגרפיה
פלדשו נולד בקריית טבעון, בנם של מנחם ורות, למד בבסמ"ת והתגייס לצה"ל ב-1967. הוא סיים קורס טיס ושירת כ-26 שנים בחיל האוויר, בו נחשב לאחד מהטייסים המצטיינים ששירתו בחיל ולזכותו נרשמו 4 הפלות של מטוסי אויב. במלחמת יום הכיפורים לחם עם טייסת 69, טייסת F-4 פנטום, והשתתף בגיחות הפצצה רבות, ביום השני של המלחמה רשם הפלה של מיג 21 מצרי. ביולי 1976 היה אחד מחמשת הטייסים שנשלחו להביא את מטוסי ה-F-15 איגל הראשונים לחיל האוויר, יחד עם איתן בן-אליהו, בני צינקר, משה מלניק ושאול סיימון, והיה שותף להקמת טייסת 133. ב-27 ביוני 1979 השתתף בקרב האוויר הראשון של מטוסי F-15 ורשם את הפלתו השנייה כשיירט מיג 21 סורי באמצעות טיל פיתון 3. פיקד על טייסת תעופה ונבחר לעמוד בראש טייסת ה-F-15 השנייה, טייסת 106, עליה פיקד מיוני 1982 ועד יוני 1985. במלחמת לבנון הראשונה רשם שתי הפלות נוספות במהלך קרב אוויר נגד מטוסי מיג 23 סורים, שנערך ב-24 ביוני 1982. באוקטובר 1985 השתתף כטייס מן המניין, בתקיפת מפקדות אש"ף בתוניס במסגרת מבצע רגל עץ.
בשנים 1987 עד 1989 פיקד על בסיס חצור ואחר כך יצא ללימודי תואר שני במנהל עסקים ב-MIT. במהלך מלחמת המפרץ פיקד על להק המודיעין ואחר כך עמד בראש להק כוח האדם. את שירותו הצבאי סיים ב-1993.

לאחר פרישתו מצה"ל שימש כמנכ"ל חברת אדיונטיק, העוסקת בפיתוח לומדות מחשב, וב-1994, התמנה למנכ"ל יבואנית הרכבים צ'מפיון מוטורס.

בספטמבר 1996 מונה למנכ"ל חברת אל על ועמד בראשה עד להתפטרותו בשנת 2000. בתקופתו באל על ניצח על תוכנית התייעלות מקיפה והחברה עברה מהפסד של 82 מיליון דולר ב-1996 לרווח של כ-16 מיליון דולר ב-1999.

בפברואר 2001 הצטרף לקבוצת גנדן של נוחי דנקנר, מונה למנכ"ל גנדן טכנולוגיות והקים את חברת GS-3 שעסקה בתחום האבטחה התעופתית. במקביל שימש כדירקטור בחברות הקבוצה כגון נתור, יוניטל והשטיח המעופף. במאי 2003 מונה למנכ"ל שופרסל אך עזב את תפקידו לאחר חודשיים בלבד בעקבות חילוקי דעות עם יו"ר דירקטוריון החברה. בפברואר 2004 מונה למנכ"ל חברת נשר מפעלי מלט ישראליים. בספטמבר 2014 מונה על ידי שר התחבורה, ישראל כץ למנהל רשות התעופה האזרחית.

פלדשו בוגר תואר ראשון בכלכלה מאוניברסיטת חיפה ו-MBA מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. הוא נשוי לסמדר, נכדתם של שושנה ואברהם האפט שהיו ממיסדי דגניה ב'. מרכז מירב לבריאות השד במרכז רפואי שיבא, נקרא על שם בתם שנפטרה בדמי ימיה מסרטן השד. פלדשו כיהן כחבר ועדת השופטים לבחירת זוכי פרס ישראל ב-2014.

## לקריאה נוספת
* שמעון גולן, **טילים על ישראל**, הוצאת צה"ל/ המחלקה להיסטוריה, משרד הביטחון ומודן, 2020.
## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* . כנס התעופה האזרחית הבינלאומי השמיני של מכון פישר ורת"א, 2015.

## הערות שוליים

קטגוריה:תתי-אלופים בחיל האוויר
קטגוריה:טייסי חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:מפקדי בסיס חצור
קטגוריה:ראשי להק המודיעין
קטגוריה:ראשי להק כוח אדם
קטגוריה:מנכ"לים יוצאי שירות קבע בצה"ל
קטגוריה:מנכ"לי אל על
קטגוריה:בוגרי בסמ"ת
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:בוגרי המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
קטגוריה:קריית טבעון: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949
The Fat of the Land

**The Fat of the Land** ("משמני הארץ") הוא אלבום האולפן השלישי של להקת הפרודיג'י. האלבום יצא לאור ב-30 ביוני 1997, והפך לאלבומם המצליח ביותר עם מכירות של יותר משני מיליון אלבומים בארצות הברית.

האלבום נכנס בשנת 1999 לספר השיאים של גינס בתור האלבום הבריטי שנמכר במהירות הרבה ביותר, כמו כן בשנת 1999 היה מועמד גם לפרס גראמי.

האלבום היה מועמד בשנת 1997 לפרס מרקורי.

האלבום נכלל בספר רב המכר "1001 אלבומים שאתה חייב לשמוע לפני שאתה מת" אשר מכיל סקירה של 1001 אלבומי אולפן נבחרים מהשנים 1955–2008.

האלבום עורר מחלוקת מסוימת כאשר יצא. הארגון הפמיניסטי האמריקאי "National Organization for Women" הביע את התנגדות לשנאת הנשים אשר לכאורה מוצגת בשיר "Smack My Bitch Up" (בתרגום חופשי: "הכה את הכלבה שלי"), על אף שהלהקה טוענת בתוקף כי הפירוש האמיתי של שם השיר הוא "doing anything intensely" (לבצע דבר מה באופן אינטנסיבי).

## רשימת שירים

# "Smack My Bitch Up"
# "Breathe"
# "Diesel Power"
# "Funky Shit"
# "Serial Thrilla"
# "Mindfields"
# "Narayan"
# "Firestarter"
# "Climbatize"
# "Fuel My Fire"

## משתתפים באלבום
* ליאם האולט- קלידים, סינטיסייזר, הפקה, מיקס
* קית' פלינט - קולות ("Breathe", "Serial Thrilla", "Firestarter", "Fuel my fire")
* מקסים ריאליטי - קולות
* שיין באדר- קולות ("Smack my bitch up")
* קול קית' - קולות ("Smack my bitch up", "Diesel Power")
* קריספין מילס - קולות ("Narayan")
* גיז באט - גיטרות ("Feul my fire")
* ג'ים דייוויס - גיטרות ("Firestarter")
* מאט קמרון - תופים

## פרסים והישגים
### מכירות

## פסקולים
### סרטים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי הפרודיג'י
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים האוסטרלי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הקנדי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד 200
קטגוריה:אלבומי פלטינה כפולה ומעלה בארצות הברית
קטגוריה:אלבומי חברת מאבריק רקורדס
קטגוריה:אלבומי חברת אקס-אל רקורדינגס
עמוס עמיר

**עמוס עמיר** (9 בינואר 1935 – 18 ביוני 2016) היה טייס קרב ואלוף הפלות בחיל האוויר הישראלי, סיים את שירותו בדרגת תת-אלוף לאחר שכיהן כסגן מפקד חיל האוויר.
ממוזער|250px|שמאל|עמוס בצעירותו עם אמו, אנדה, 1950

## ביוגרפיה
עמיר נולד וגדל בתל אביב. הוא בנם של המשוררת אנדה עמיר-פינקרפלד, כלת פרס ישראל, ואריה עמיר, פעיל בארגון "ההגנה". בגיל 16 עבר ללמוד בבית הספר החקלאי כדורי. התגייס לצה"ל ב-1954 וסיים קורס טיס ב-1958 כחניך מצטיין. במהלך שירותו כסגן מפקד טייסת 101, ב-14 בנובמבר 1964, השתתף בקרב האוויר הראשון בתולדות חיל האוויר בו השתתף מטוס "שחק" (מיראז' 3) נגד מטוס מיג 21. במהלך הקרב פגע במכל הדלק של המיג אך לא הפילו. במלחמת ששת הימים הפיל מטוס אחד. באוגוסט 1968 הוא התמנה למפקד טייסת העטלף ופיקד עליה במלחמת ההתשה, במהלכה הפיל שישה מטוסים. במהלך פיקודו של עמיר עברה הטייסת הסבה לטייסת F-4 פנטום.

במהלך מלחמת יום הכיפורים מונה לראש מחלקת המבצעים של חיל האוויר, במקומו של גיורא רם-פורמן ולאחר המלחמה מונה למפקד בסיס חצור. בשנים 1977 עד 1979 פיקד על בסיס תל נוף ואחר כך פיקד על להק אוויר תפקיד אותו סיים ב-1982. עמיר שימש כיועץ האווירי לרמטכ"ל ולשר הביטחון ודחף למימושו המלא של מבצע ערצב 19 להשמדת מערך טילי הקרקע-אוויר הסורי בבקעת הלבנון. הוא סיים את שירותו בצה"ל לאחר שלא התמנה למפקד חיל האוויר. במהלך שירותו בחיל האוויר רשם לזכותו שבע הפלות של מטוסי אויב: חמישה מטוסי מיג 21, מטוס מיג 19 ומפציץ איליושין 28.

לאחר פרישתו הצטרף לחברת אל על בה שימש כמשנה למנכ"ל וכסמנכ"ל למבצעים. עמיר עמד בראש ועדת החקירה לבדיקת נסיבות התרסקות מטוס המטען באמסטרדם. ביוני 2002 מונה לראש מנהל התעופה האזרחית במשרד התחבורה והתפטר לאחר כשנה. לקראת הבחירות לכנסת השמונה עשרה ב-2009 הצטרף למפלגת ישראל חזקה בראשות אפרים סנה והיה אחד ממועמדיה לכנסת.

עמיר היה בעל תואר ראשון בפילוסופיה ולימודים כלליים באוניברסיטת תל אביב ותואר מוסמך לניהול באוניברסיטת הצי האמריקאי בקליפורניה.

מחבר הספרים "אש בשמיים", רומן אוטוביוגרפי שיצא אור בהוצאת משרד הביטחון בשנת 2000, ו"נמו החולד, סיפורים מן החורש", ספר ילדים שפורסם ב-2010.

ביולי 2014, במהלך מבצע צוק איתן, יצא עמיר כנגד העמדה הרווחת בשיח הישראלי והגן על זכותו של גדעון לוי להביע את עמדותיו כלפי טייסי חיל האוויר.

עמיר היה נשוי פעמיים ואב לשלושה מנישואיו הראשונים. אחד מבניו היה טייס קרב וחתנו היה טייס מסוק. אחת מנכדותיו סיימה גם היא קורס טיס בחיל האוויר.

עמוס עמיר נפטר מסיבוך רפואי והלווייתו התקיימה בבית העלמין האזרחי מנוחה נכונה כפר סבא. הותיר אחריו את רעייתו, ריקי, בניו ונכדים.

## הפלותיו

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תתי-אלופים בחיל האוויר
קטגוריה:אלופי הפלות ישראלים
קטגוריה:טייסי חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:מפקדי בסיס חצור
קטגוריה:מפקדי בסיס תל נוף
קטגוריה:ראשי להק האוויר
קטגוריה:בוגרי בית הספר כדורי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:עובדי אל על
קטגוריה:עובדי משרד התחבורה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות מנוחה נכונה כפר סבא
קטגוריה:ראשי מחלקת מבצעים בחיל האוויר
קטגוריה:חיילי חיל האוויר במלחמת ששת הימים
קטגוריה:חיילי חיל האוויר במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1935
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2016
מלון ארמון האמירויות

**ארמון האמירויות** (באנגלית: **Emirates Palace**; בערבית: **قصر الإمارات**; תעתיק מדויק: קַצְרֶ אלְאִמַארַאת) הוא מלון פאר הממוקם באיחוד האמירויות הערביות בעיר אבו דאבי.

## הבנייה
הבניין תוכנן בידי וימברלי, ויזננד, אליסון, טונג אנד גו (Wimberly, Whisenand, Allison, Tong and Goo). הוא נפתח בנובמבר 2005 אבל מסעדות וספא מסוימים לא החלו לפעול עד 2006. המלון נבנה בידי ממשלת אבו דאבי והוא בבעלותה. החל משנת 2020 הוא מנוהל על ידי קבוצת המלונות מנדרין אוריינטל, ולפני כן נוהל על ידי קבוצת קמפינסקי.

עלות בנייתו של המלון הייתה 1.9 מיליארד לירות שטרלינג או 11.02 AED דירהם האמירות הערבית. סך השטח הבנוי הוא 850,000 מטר רבוע. החניה התת-קרקעית יכולה להכיל 2,500 כלי רכב. יש שתי בריכות שחייה וספא. למלון יש מעגן סירות ומנחת מסוקים משלו. לפי הניו יורק טיימס, ארמון האמירויות הוא המלון היקר ביותר שנבנה אי-פעם בעולם.

## מאפייני המלון
### חזית המבנה
על המלון נבנו 114 כיפות שכל אחת מהן בגובה 60 מטרים.

### פנים המלון
רבות מהסוויטות מרוהטות בזהב ושיש. המבנה הפנימי מרוצף ברצפת ומרפסת משיש, ומקושט בדוגמאות של כיפות מעליו בצבע זהב. הקומה העליונה מכילה שש סוויטות שליטים (rulers' suites) שמוצעות רק לפקידי ממשל רמי דרג המבקרים באיחוד האמירויות הערביות. המלון גם מכיל אולם ועידות גדול.

### חדרים ומחירים
בסך הכול מכיל המלון 302 חדרים ו-92 סוויטות. אבל, במלון יש רק 16 סוויטות ארמון (Palace Suites) בקומה השישית והשביעית. 22 סוויטות בנות שלושה חדרי שינה שמורות לאירוחם של ראשי מדינה ואורחיהם. מחירו של החדר הפשוט ביותר במלון הוא $400 ללילה עבור Coral Room (שטח רצפה של 592 רגל מרובע), ו- The Palace Grand Suite (7319  (7319 רגל מרובע) הוא היקר ביותר ומחירו $11,500 ללילה.

## גלריית תמונות

## קישורים חיצוניים

* 
* מלון ארמון האמירויות באתר hotelmanagement-network
* ארמון האמירויות, אבו דאבי: מידע ותמונות
* אוטו פול, מהי השקעה של 3 מיליארד דולר, פחות או יותר: מלון המתאים למלכים, הניו יורק טיימס, 17 במרץ 2005

## הערות שוליים

קטגוריה:אבו דאבי: מבנים
קטגוריה:איחוד האמירויות הערביות: בתי מלון
צו הריסה

**צו הריסה** היא הוראה של השלטון להרוס מבנה.

ישנם מספר גופים המוציאים צווי הריסה בישראל. צווי הריסה שמוצאים על ידי ועדה מקומית לתכנון ובנייה נקראים צווי הריסה מנהליים. בית המשפט רשאי להוציא צו הריסה במסגרת הליך פלילי.

## צו הריסה מנהלי בישראל
צו הריסה מנהלי הוא צו המוצא על ידי ועדה מקומית לתכנון ובנייה. הצו מוצא כנגד בנייה ללא היתר בנייה של מבנה שחורג מתוכנית בניין עיר או תוכנית מתאר מקומית או תוכנית מתאר ארצית או כנגד שימוש חורג ללא היתר או תוך סטייה מהיתר. יושב ראש הוועדה מקומית לתכנון ובנייה רשאי להוציא צו הריסה בתנאי שהוגש לו תצהיר חתום ממהנדס הוועדה המקומית או מהנדס הרשות המקומית. את צו ההריסה המנהלי יש להדביק על הקיר החיצוני של המבנה המיועד להריסה וניתן לבצע את ההריסה בתום 24 שעות משעת הדבקתו, או בכל מקרה אחר בתום 72 שעות משעת הדבקתו. למי שהוצא נגדו צו הריסה מנהלי יכול לפנות לבית משפט ולבקש למנוע את צו ההריסה.

ביהודה ושומרון כל בנייה צריכה אישור של צה"ל ושר הביטחון. כל מבנה ללא אישור שלהם מועמד להריסה. לטענת המתנחלים אי מתן האישורים נובעים מסיבות פוליטיות. על הריסות אלה יש פעמים רבות עימותים בין משטרת ישראל והמתנחלים. בהריסת המבנים בעמונה עימותים אלה יצאו מכלל שליטה.

## התמשכות ההליכים
במקרים רבים עוברות שנים רבות מעת שהוצא צו הריסה עד שהוא מבוצע בפועל. למשל, צו הריסה שהוצא על ידי בית משפט לעניינים מקומיים בתל אביב-יפו בשנת 1994 לא בוצע עד אמצע שנת 2010.

על תופעה זאת של התעלמות מצווי הריסה במשך שנים רבות כתב השופט אליעזר ריבלין:

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: תכנון ובנייה
ברונטי

**ברונטי** (באנגלית: **Bronte**) הוא פרוור בסידני, אוסטרליה. השייך מנהלית לרשות העירונית מועצת וייברלי.

## גאוגרפיה
ברונטי ממוקם כ-8 ק"מ דרום מזרחית למרכז העסקים הראשי של סידני, לאורך חופה הדרום מזרחי של סידני רבתי. לפרוור חוף מפורסם באורך 250 מטר הקרוי באותו שם, כ-2.5 ק"מ דרומית לחוף בונדיי ביץ', ובין שני החופים מחברת טיילת ציורית. ברונטי גובל מצפונו בבונדיי וטמרמה, ממזרח בווייברלי ומדרום בקלובלי.

## היסטוריה
בשנות השלושים של המאה ה-19, רכש רוברט לאו (לימים ויקונט שרברוק) אחוזה בת 170,000 מ"ר באזור ברונטי. בשנת 1845 סיים לבנות את בית האחוזה, לו קרא בית ברונטי. שם הבית נקרא לכבודו של לורד הוריישו נלסון, דוכס ברונטה (נחלה בנפת קטניה שבסיציליה, כיום איטליה). הבית היה בונגלו בן קומה אחת, על דרך ברונטי, ושרד עד המאה ה-21. כיום הבית הוא נכס של מועצת וייברלי, ונפתח לקהל הרחב מספר פעמים בשנה. הבית רשום כנכס לאומי לשימור של ניו סאות' ויילס.

אחד מקווי החשמליות שהתפצלו מבונדיי ג'נקשן הגיע לברונטי כתחנה אחרונה, והוביל את תושבי העיר עד קו החוף. קו זה יצא משימוש בשנת 1960 והוחלף באוטובוסים. כמו מרבית הפרוורים המזרחיים, אין כיום תחנות רכבת או חשמלית בברונטי.

## תרבות
ברונטי הוכרז כפרוור בעל איכות החיים הטובה ביותר מבין 641 פרוורי סידני רבתי על ידי היומון סידני מורנינג הראלד, בשקלול של עליית ערכי הנכסים, איכות החיים, השקעות בחינוך ועוד.

בברונטי תרבות גלישה ענפה, והפרוור כולל את מועדון הצלת הגולשים (surf lifesaving club) של ברונטי, שיוסד בשנת 1903. לטענת המועדון, הוא הוותיק מסוגו בעולם. מדי דצמבר מתקיימת תחרות שחייה באוקיינוס בין חוף בונדיי לחוף ברונטי.

לאורך טיילת החוף הוקמו מספר רב של מסעדות, המתמחות במטבחים שונים. בניגוד לאזורים מסחריים בחופים סמוכים, האזור המסחרי של חוף ברונטי אינו כולל חנויות כלל.

## קישורים חיצוניים

* ברונטי באתר "Dictionary of Sydney"
* ברונטי באתר "Sydney Suburbs" 

## הערות שוליים

קטגוריה:פרוורי סידני
כביש עכו–צפת

**כביש עכו-צפת** היה כביש ראשי בגליל שחיבר את עכו וצפת. תוואי הכביש בחלקו המערבי עבר בערך על תוואי כביש 85 עד צומת חנניה. מצומת חנניה עבר כביש עכו-צפת על תוואי כביש 866 עד למירון וממירון לצפת עבר הכביש על תוואי כביש 89. 

## תולדות הכביש
הכביש נסלל בשנים 1927–1928 על ידי אסירים, על תוואי הדרך ששימש עוד במאה ה-19 למעבר מעכו לצפת.  

במרץ 1938 נרצחו שישה יהודים שנסעו במונית בכביש סמוך לכפרים ראמה וסאג'ור. 

על פי תוכנית החלוקה יועד חלקו המרכזי של הכביש לעבור בשטח המדינה הערבית, כאשר אזור עכו ומרכז הגליל יועדו למדינה הערבית, בעוד אזור צפת יועד למדינה היהודית. במהלך מלחמת העצמאות פסקה התנועה היהודית בכביש, שעבר באזור ערבי צפוף, והכביש חובל ליד מירון ובמקומות נוספים בידי ההגנה והפלמ"ח, בין השאר כדי למנוע הגעת תגבורת אויב לצפת. שטחו המרכזי של הכביש נכבש במהלך מבצע חירם בסתיו 1948, והכביש נפתח מחדש לתנועה אזרחית בראשית 1949.

## בתרבות
הכביש מוזכר בשירו המפורסם של אהוד בנאי "עיר מקלט" בתור הכביש המתפתל בין עכו לצפת.

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: כבישים
קטגוריה:הגליל
קטגוריה:עכו: תחבורה
קטגוריה:צפת: גאוגרפיה
קטגוריה:כביש 85
וילה קלדוניו

**וילה קלדוניו** (איטלקית: **Villa Caldogno**) היא אחת הווילות הכפריות שבנייתה מיוחסת לאדריכל האיטלקי אנדראה פלאדיו באזור ונטו שבצפון איטליה, בסמוך לעיר ויצ'נצה. וילה קלדוניו הוכרזה על ידי ארגון אונסק"ו כאתר מורשת עולמית במסגרת הווילות הפלדיאניות בוונטו.

## אדריכלות
תוכנית המבנה לא פורסמה על ידי פלאדיו בספרו "ארבעת הספרים על אודות האדריכלות", וייחוסה לפלאדיו מושתת על הדמיון לווילות אחרות שבנה ובעיקר וילה סרצ'נו. 

הווילה רבועה במתארה ולה שלוש קומות. מעל קומה תחתונה ששימשה לחדרי שירות שונים בנויה קומת האדון בעלת חלונות מלבניים גבוהים. חדרי הקומה הזו מעוטרים בציורי קיר (פרסקו). מעליה קומה שלישית שבה חלונות קטנים, והיא נועדה לאחסון תוצרת חקלאית. לבניין שתי מבואות, אחת מכל צד. המבואות ניכרות כל אחת בשלושה פתחים סמוכים המקורים בקשתות, וכל אחת מהן נושאת גג גמלוני.

החדרים מעוטרים בציורי קיר (פרסקו) מעשי ידיו של ג'ובאני אנטוניו פאזולו  – אמן שעיטר גם את התיאטרון האולימפי שבנה פלאדיו בוויצ'נצה - וושל ג'ובאני בטיסטה זלוטי (Giovanni Battista Zelotti), שעיטר גם וילות אחרות שבנה פלאדיו, ובהן וילה אמו ווילה פוסקארי.

## ראו גם
*הווילות הפלדיאניות בוונטו

## לקריאה נוספת

* Bruce Bucher, Andrea Paladio, The Architect in his Time, Abbeville Press, New-York, 1998, pp. 85, 138, 143.
 

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:הווילות הפלדיאניות בוונטו
פולוקוואנה

**פולוקוואנה** (**Polokwane**, בסותו צפונית "מקום מבטחים") היא בירת פרובינציית לימפופו שבדרום אפריקה. העיר הוקמה ב-1886 על ידי מהגרים ממושבת הכף אשר תרו אחר זהב. בעבר נקראה העיר **פיטרסבורג** (**Pietersburg**, באפריקנס **פיטרסבורך**), אך שמה שונה ב-2005 ללשון השבטים המקומיים (סותו צפונית, השייכת למשפחת שפות הבנטו). בשנת 1900 זו הייתה הבירה הזמנית הן של טרנסוואל והן של המדינה החופשית הכתומה במהלך מלחמת דרום אפריקה (1899–1902), והבריטים כבשו אותה בשנת 1901.

פולוקוואנה היא העיר העיקרית בצפונה של דרום אפריקה. קרבתה לגבולות עם זימבבואה, בוטסוואנה ומוזמביק הפכה אותה ליעד תיירות. ב-2010 אירחה העיר חלק ממשחקי מונדיאל 2010.

העיר ממוקמת בגובה של 1,280 מטר, באזור פורה ובמהלך השנים אוכלוסייתה שגשגה בהתבססה על חקלאות. פולוקוואנה מהווה מרכז מסחר עבור האזור החקלאי שמסביב, המייצר תפוחי אדמה, אספסת, שום, תירס, סורגום, בוטנים ופירות וכולל כמה מחוות הבקר המשובחות בדרום אפריקה. בסביבת העיר גם מחצבים עשירים של פלטינה, כרום, עפרת ברזל וטיטניום.

מצפון לעיר נמצא שדה התעופה הבינלאומי פולוקוואנה (PTG), ושדה תעופה קטן יותר נמצא בחלקה הדרום מזרחי של העיר.

מאז הקמתה בעיר קיימת קהילת יהודית.
## לקריאה נוספת
* בריאן כריסטי, **סחר קטלני**, נשיונל ג'יאוגרפיק, גיליון 221, אוקטובר 2016

## קישורים חיצוניים

* 
* פורטל עירוני ובו מידע על העיר ואירועים בה

## הערות שוליים

קטגוריה:דרום אפריקה: ערים
קטגוריה:לימפופו (פרובינציה): גאוגרפיה
קטגוריה:פרובינציות דרום אפריקה: ערי בירה
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1886
גחליליות

ה**גַּחְלִילִיוֹת** (שם מדעי: Lampyridae) הן משפחה של חיפושיות ליליות, אשר ידועות בכך שמינים מסוימים מייצרים הבזקי אור כדי למשוך את בני-זוגם, ומכאן גם נובע שמם, שהוא הלחם של המילים גחלת ולילה. הבזקי האור נוצרים בעזרת איברים מיוחדים בביטנן התחתונה של הגחליליות; החלבון בעזרתו מווסתת פליטת האור הוא הלוציפראז, שהוא בעל ערך מדעי וגנים המייצרים אותו הוחדרו לתוך יצורים רבים ושונים.

## מאפיינים ומזון
ממוזער|תמונה של גחלילית שצולמה בקרית טבעון
הגחלילית היא חיפושית קטנה שאורכה לא יותר מ-2.5 סנטימטרים. מבנה גופה מאורך, צבעה הוא לרוב חום-צהבהב, בלילה נוצרים הבהובי אור מאיברי תאורה מיוחדים הנמצאים בקצה בטנה. בתהליך נדיר על האדמה (אם כי הנפוץ בקרב בעלי חיים ימיים), הביולומינסנציה (אוֹרוּת בִּיּוֹלוֹגִית), נוצר האור על ידי תגובה כימית, שבה האנזים לוציפראז, מסייע לחומר לוציפירין להתחמצן במגע עם האוויר. באמצעות איתותי האור, הגחליליות מתקשרות זו עם זו ומצליחות למצוא בני זוג פוטנציאליים לרבייה, כאשר מינים שונים מאותתים באופן שונה ברצף ההבהוב ובתדירות.

קיימים למעלה מ-2,000 מינים של גחליליות, המצויים באזורים ממוזגים וטרופיים ברחבי העולם. בישראל קיימים 11 מינים, לאחר מחקר ישראלי שנערך בשנים 2020-2022 וגילה שישה מינים חדשים של גחליליות בצפון רמת הגולן, בשפלה, במישור החוף הצפוני, בכרמל וכן בגליל המערבי ובגליל התחתון. איתור המינים החדשים התאפשר בעקבות פנייה לציבור לתצפיות אחר גחליליות ברחבי הארץ, סקר שנערך בשיתוף החברה להגנת הטבע. מזונן חרקים ורכיכות, מה שעשוי לשמש כאמצעי הדברה ביולוגי של מזיקים. בנוסף, יש מינים של גחלילית, שניזונים בבגרותם מצוף ומאבקה.

בשנים האחרונות גילו חוקרים במקומות שונים בעולם כי אוכלוסיית הגחליליות מתמעטת בצורה משמעותית. לפי המחקרים שנערכו, נמצא קשר בין הרס ואובדן בתי הגידול, שינויים בשימושי הקרקע ואזורים שעברו פיתוח מואץ, שימוש בחומרי הדברה והפרעת אור מלאכותי בשטחים עירוניים ובכלל, לבין התדלדלות אוכלוסיית הגחליליות.

מיומנויות השמיעה של העטלפים, אחד הטורפים העיקריים של הגחליליות, נחקרו ביער טרופי בתאילנד, בהובלת פרופ' יוסי יובל, מאוניברסיטת תל אביב. ממצאי המחקר פורסמו ב-פברואר 2021, בכתב העת iScience. מתוכם, עולה סברה, שהגחליליות, מייצרות קליקים קוליים בתנועת כנפיהן במהלך הטיסה, כאות נגד העטלפים. מדובר בצלילים אולטרה-סוניים (שאוזן רגילה אינה שומעת), אך הם בתדרים הדומים לאלה שהעטלפים מפיקים ושומעים.

## מקור השם
חיים נחמן ביאליק חידש את המילה גחלילית מן המילה גַּחֶלֶת, בעקבות מדרש חז"ל, אשר עברה הקטנה בעזרת סיומת -ית ורמז למילה לילה.

בעלי חיים הפולטים אור (גחלילית) מוזכרים בילקוט שמעוני (ישעיהו רמז תעד): "אמר ר' יהודה בר ר"ש, למי שהיה רואה תולעת והיה ירא ממנו, רואה אותה כגחלת ונקראת גומרת לילה. א"ל מזו אתה ירא? בלילה היא גחלת ויוקדת, יבוא הבוקר ואתה רואה שאינה אלא תולעת".

[ימין|ממוזער|250px|גחלילית תחת [מיקרוסקופ אלקטרונים סורק]]

## ראו גם
* אש השועל
* חיפושית ראש-פנס - חיפושית זוהרת הנפוצה בערבות הסראדו בברזיל

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* מיוחד לחג האורות: מה מצב הגחליליות?, אתר החברה להגנת הטבע, דצמבר 2009
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קונסטנטין סמואל רפינסק
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1815
M19

**M19** (מ-**Messier 19**, נקרא גם **NGC 6273**) הוא צביר כדורי בקבוצת הכוכבים נושא הנחש הנמצא במרחק של כ-28,000 שנות אור ממערכת השמש. זהו הצביר הכדורי הפחוס ביותר שהתגלה עד היום. 

## היסטוריה
הצביר התגלה על ידי שארל מסיה בשנת 1764 ותואר על ידיו בקטלוג מסיה כ"ערפילית עגולה חסרת כוכבים". רק בשנת 1784 גילה האסטרונום ויליאם הרשל שזהו צביר.

בהירות נראיתו של הצביר היא מדרגה 6.8, דומה לבהירותם של הצבירים M10 ו-M12 הנמצאים באותה קבוצת כוכבים, וניתן להבחין בו בקלות באמצעות משקפת. על מנת לצפות בכוכבי הצביר, שהבהירים שבהם הם מדרגת בהירות 14 יש צורך בטלסקופ, בו ניתן גם להבחין בקלות באליפטיות של הצביר. הצביר קל לאיתור כ-8 מעלות ממזרח לאנטארס. 

כמעלה וחצי ממזרח-דרום-מזרח ל-M19 נמצא הצביר הכדורי NGC 6293 שבהירותו היא מדרגה 8.4 ובערך באותו המרחק בכיוון צפון-צפון-מזרח נמצא הצביר הכדורי NGC 6284 העמום בהרבה שבהירותו היא מדרגה 9.5 בלבד. כ-3.8 מעלות מדרום לו על הגבול עם קבוצת הכוכבים עקרב נמצא הצביר הכדורי M62.

## מאפייני הצביר
צורתו של M19 היא אליפטית מאוד כך שלאורך הציר הראשי שלו יש כמעט כפול כוכבים מאשר לאורך הציר המשני. קוטרו לאורך הציר הראשי כ-140 שנות אור ומרחקו ממערכת השמש הוא כ-28,000 שנות אור כך שגודלו הזוויתי הוא כ-17 דקות קשת. זהו אחד מהצבירים הקרובים ביותר למרכז הגלקסיה, כ-5,200 שנות אור בלבד ועוצמת כח הכבידה של מרכז הגלקסיה הוא כנראה הגורם לצורתו הפחוסה. מכדור הארץ הוא נראה כ-9 מעלות ממזרח למרכז הגלקסיה.

צפיפותו של M19 גבוהה ועד היום התגלו בו 4 משתני RR בנבל. עוצמת ההארה הכוללת של הצביר היא יותר מפי 120,000 מעוצמת ההארה של השמש והספקטרום הכולל של אור הצביר מתאים לסוג ספקטרלי F5.

## קישורים חיצוניים

* M19 בקטלוג מסיה באתר SEDS.
* 

19
19
קטגוריה:קבוצת הכוכבים נושא הנחש
כרמית

**כרמית** הוא יישוב קהילתי בצפון הנגב הממוקם בתחומי המועצה המקומית מיתר.

## היסטוריה
היישוב הוקם כיוזמה משותפת של המועצה האזורית בני שמעון ושל מינהל מקרקעי ישראל, במטרה להרחיב את אוכלוסיית המועצה בפרט ואת אוכלוסיית הנגב בכלל. החלטת הממשלה על הקמת היישוב התקבלה בשנת 1999, ומיד אחר כך החלו מינהל מקרקעי ישראל ומשרד הבינוי והשיכון בתכנונו. ב-2000, אישרה הוועדה מחוזית לתכנון ולבנייה דרום את התוכנית הראשונית של היישוב שהכינה חברת "גדיש הנדסה וניהול", כחברה מנהלת של מינהל מקרקעי ישראל. בדצמבר 2001, לאחר שאושרה בוועדה המחוזית, התוכנית הועברה לאישור המועצה הארצית לתכנון ולבנייה. באפריל 2003, החליטה המועצה הארצית להקפיא את התוכנית לבניית הישוב, לטובת הקמת יישוב גדול יותר בסמוך בשם "יתיר", על ידי חברת דנקנר השקעות שזכתה במכרז להקמתו.

ביולי 2004, לאחר הליך שנמשך מספר שנים, החליטה הוועדה המחוזית להמליץ בפני שר הפנים, אברהם פורז, על ביצוע שינויים במרחבי התכנון באזור, כך ששטחי היישובים המתוכננים "חירן" ו"יתיר" ו"כרמית" יסופחו ליישוב מיתר. צירוף שלושת היישובים החדשים למיתר נועד ליצור יישוב פרברי גדול, בו למעלה מ-10,000 יחידות דיור. ההחלטה על הקמת היישוב "יתיר" של קבוצת דנקנר לבסוף בוטלה, ותכנונה של כרמית נמשך.

בסוף שנת 2005, אושרה הקמת הקמת שלב א' של כרמית על ידי הוועדה המחוזית דרום. שלב א' של כרמית כלל את החלק הדרום מערבי של היישוב, שבו 117 מגרשים של 450 מ"ר וכן שטחים ציבוריים פתוחים. מתוך תוכנית ליישוב ששטחו 1265 דונם ובו 739 בתים על מגרשים של חצי דונם. התוכנית המפורטת אושרה באפריל 2006.

במהלך שנת 2009 החלו סלילתו של כביש הגישה ליישוב. בפברואר 2011 החל שיווק המגרשים ביישוב. בשנת 2013 נרכשו עוד כ-130 מגרשים על ידי מתיישבים משלב ב' (בנוסף ל-50 מגרשים משלב א' אשר נרכשו בעבר) ובאוגוסט אותה שנה החל שיווק שלב ג' של היישוב.

בתחילת שנת 2014 הונחו בשטח קווי הביוב והוצבו תאי החשמל במגרשים. במסגרת מעבר בסיסי צה"ל לנגב, יצאה באפריל 2014 מנהלת המגורים בצה"ל עם פרויקט מגורים לאנשי הקבע העתידים לעבור לנגב. במסגרת הפרויקט שווקו לאנשי הקבע כ-200 מגרשים. לאור הביקוש הרב לפרויקט, מנהלת המגורים יצאה לשלב ב'.

בניית הבתים הפרטיים החלה במהלך חודש מרץ 2015 כאשר המשפחות הראשונות עברו ליישוב בסוף יולי 2016.

נכון לשנת 2020 מתגוררות ביישוב כ-500 משפחות. ביישוב קיימים גני ילדים ובית ספר יסודי.

## אופי היישוב
היישוב כיום מונה כ-500 משפחות, בשלב הסופי מתוכנן היישוב לכלול 2,500 יחידות דיור על שטח של 4,500 דונם. הקליטה לכרמית מתבצעת על ידי הסוכנות היהודית, המועצה המקומית מיתר ותנועת אור. היישוב מעורב (דתיים וחילוניים).

כרמית ממוקם בצמוד ליער כרמים שבצפון הנגב, במרחק קצר מבסיס קריית המודיעין הצפוי להיבנות באזור בשנים הקרובות. היישוב נמצא על צומת הכבישים 60 ו-31, והוא הקרוב ביותר למחלף כביש 6 המגיע לצומת שוקת, מרחק נסיעה של 15 דקות מבאר שבע.
בתחום היישוב מצויים בית-כנסת ומרכז קהילתי אשר נבנה על ידי תורמים. ביישוב גני ילדים ובית ספר יסודי.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: יישובים
קטגוריה:הנגב: יישובים
קטגוריה:בקעת חטיל
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-2013
קטגוריה:חבל מיתרים
קטגוריה:מיתר (יישוב)
קומפלקס (כימיה)

בכימיה, **קוֹמְפְּלֵקְס** (לפי האקדמיה ללשון העברית: **תַּצְמִיד**) הוא מולקולה המורכבת מאטום או יון מרכזי, בדרך־כלל של מתכת, ומליגנדים (חומרים מקמפלקסים), המקושרים על ידי תרומה של זוג או מספר זוגות אלקטרונים של הליגנד לאטום או ליון המרכזי. תרכובות המכילות קומפלקס מכונות תרכובות קואורדינטיביות. קומפלקסים שבהם ליגנדים אורגניים קשורים לגרעין מתכתי באמצעות אטום פחמן קרויים קומפלקסים אורגנומתכתיים.

דוגמאות לחומרים שהם קומפלקסים: כחול פרוסי, נחושת גופרתית, המוגלובין, כלורופיל איי.

## ראו גם
* הקומפלקס הסינפטונמי

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כימיה
קטגוריה:תרכובות
מטריצה נורמלית

באלגברה ליניארית, **מטריצה נורמלית** היא מטריצה ריבועית A, המתחלפת עם המטריצה הצמודה לה, \ A^*, כלומר: \ AA^* = A^* A . חשיבותה נובעת מן המשפט המרכזי על לכסון אוניטרי: מטריצה היא לכסינה אוניטרית אם ורק אם היא נורמלית. מחלקת המטריצות הנורמליות כוללת מחלקות מרכזיות רבות: מטריצות אוניטריות, מטריצות צמודות לעצמן (הרמיטיות) ואנטי-צמודות לעצמן, מטריצות ממשיות סימטריות ואנטי-סימטריות, ועוד.

אם V מרחב מכפלה פנימית מממד סופי עם בסיס אורתונורמלי B, אז המטריצה המייצגת של העתקה ליניארית \ T : V \rightarrow V היא מטריצה נורמלית, אם ורק אם T היא העתקה נורמלית. במקרה כזה, המטריצה המייצגת של T ביחס לכל בסיס אורתונורמלי אחר היא מטריצה דומה אוניטרית למטריצה המייצגת ביחס ל-B, ולכן התנאי אינו תלוי בבחירת הבסיס.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:מטריצות
אצטדיון מבומבלה

**אצטדיון מבומבלה** (באנגלית: **Mbombela Stadium**) הוא אצטדיון בנלספרייט (בשמה האפריקאי - מבומבלה) שבדרום אפריקה. בניית האצטדיון החלה בשנת 2007, והוא אירח מספר משחקים במסגרת גביע העולם בכדורגל 2010. פרט לכדורגל, מארח האצטדיון משחקי רוגבי.

בניית האצטדיון החלה בחודש פברואר 2007 והושלמה בחודש נובמבר 2009. במהלך הבנייה פתחו העובדים מספר פעמים בשביתות, וכתוצאה מהשביתה החמישית, פוטרו כל עובדי חברת הבנייה. בניית האצטדיון נמשכה והושלמה באמצעות קבלני משנה בלבד. בסך הכל נדרשו כ-5.5 מיליון שעות עבודה להשלמת המבנה. בהקמת האצטדיון נקשרו שערוריות של שחיתות, העלמת מס ואף רצח, בעקבותיהן נאלצה ממשלת הפרובינציה לקחת לידיה את המשך ניהול הבנייה החל מחודש ינואר 2009.

מרבית המושבים באצטדיון מקורים תחת גג זיזי. תכונתו הבולטת של האצטדיון היא 18 תומכי הגג שלו, המזכירים בצורתם ג'ירפים, בין היתר בשל קרבתו של האצטדיון לפארק הלאומי קרוגר. כמו כן, מושבי האצטדיון צבועים בפסים שחורים ולבנים, המזכירים זברות.

## מונדיאל 2010
במהלך מונדיאל 2010, אירח האצטדיון ארבעה משחקים במסגרת שלב הבתים:

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

מבומבלה, אצטדיון
מבומבלה, אצטדיון
קטגוריה:מפומלנגה
מבומבלה, אצטדיון
וייסלב מניאק

**וייסלב יאן מניאק** (בפולנית: **Wiesław Jan Maniak**; 22 ביוני 1938 – 28 ביוני 1982) היה אתלט פולני, אלוף אירופה (בודפשט 1966) בריצת 100 מטר.

## ביוגרפיה
מניאק נולד בלבוב, אך את מרבית תקופת נעוריו העביר בבריטניה ובאירלנד. רק ב-1963 שב לפולין. הוא נכלל בסגל הפולני לאולימפיאדת טוקיו (1964), וזכה במדליית הכסף עם נבחרת השליחים במירוץ ל-100X4 מ'. באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בבודפשט ב-1966 זכה במדליית הזהב בריצת 100 מטר, בזמן של 10.5 שניות. באליפות אירופה באולמות סגורים שנערכה במדריד ב-1968 סיים במקום הרביעי בריצת 50 מטר. באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) העפיל עם נבחרת השליחים לשלב הגמר, בו דורגו במקום השמיני.

מניאק היה אלוף פולין בריצת 100 מטר בשנים 1965, 1966, 1967 ו-1971 ובריצת 200 מטר ב-1965. ב-1965 גם קבע שיא לאומי חדש, 10.1 שניות, שהחזיק מעמד עד 1984.

מניאק מת בברית המועצות ב-1982. אצטדיון האתלטיקה בשצ'צ'ין נקרא על שמו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אצנים פולנים
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת טוקיו (1964)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968)
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1938
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1982
אנדרטת אתונה לשואה

**אנדרטת אתונה לשואה** היא אנדרטה לזכר יהודי יוון שנספו בשואה, הניצבת בעיר אתונה, בירת יוון.

האנדרטה נחנכה בשנת 2010.

## הרקע להקמת האנדרטה
האנדרטה הוקמה באתר שנתרם על ידי עיריית אתונה במרכזה של העיר, סמוך לאקרופוליס ובקרבת בית הכנסת ברחוב מלידוני (Melidoni). מיקום זה נחשב סמלי משתי בחינות: כ-350 יהודים נלכדו בבית הכנסת בתקופת הכיבוש הגרמני של יוון (ב-24 במרץ 1944) לאחר שהגיעו למקום בעקבות שמועה כוזבת כי הגסטאפו מחלק שם מצות. הם גורשו למחנה ההשמדה אושוויץ ורובם המכריע נרצח. כמו כן, אתר האנדרטה משקיף על אתר בית הקברות, שבו נשא פריקלס בשנת 431 לפני הספירה את ההספד המפורסם שלו על הרוגי אתונה במלחמה הפלופונסית.

כ-65,000 מיהודי יוון נרצחו בשואה אתונה הייתה האחרונה בין בירות מדינות האיחוד האירופי שבה הוקמה אנדרטה לזכר השואה.

האנדרטה תוכננה על ידי האמנית היוונית-אמריקנית דאנה מגאניאס (DeAnna Maganias). ועדה מטעם קהילת יהודי יוון בחרה בתוכניתה מתוך 19 הצעות לתכנון האנדרטה, שהוגשו במסגרת תחרות בינלאומית שנערכה לשם כך.

טקס חנוכת האנדרטה נערך ב-10 במאי 2010 במעמד ראש עיריית אתונה ונציגים של ממשלת יוון, הכנסייה האורתודוקסית והכנסייה הקתולית של יוון, נציגי קהילת יהודי יוון, קהילת יהודי אתונה והכנסת, וכן שגרירי גרמניה, איטליה, פולין והולנד.

## מבנה האנדרטה
האנדרטה היא מבנה שיש בצורת מגן דוד, שנשבר וששת משולשיו מנותקים ממרכזו, וניצבים במרחקים בלתי שווים ממנו. קודקוד כל אחד מן המשולשים פונה לכיוונם של ערים וכפרים ביוון שמהם גורשו אל מותם אלפים רבים של יהודים. על גבי חלקיו של המבנה חרותים שמות מקומות היישוב מהם גורשו היהודים. מרכזו של המגן-דוד הוא שלם ומסמל את הישרדותו של גרעין הקהילה ופריחתו מחדש.

המבנה ניצב בליבו של גן צמחים ועשבי מרפא, המסמל החלמה ושלווה.



קובץ:Holocaust Memorial in Athens 01.jpg|הגן בו מוצבת האנדרטה במבט מכיוון דרום
קובץ:Holocaust Memorial in Athens 02.jpg|השלט המותקן בכניסה לגן ועליו נוסח נאומו של אלי ויזל בשלוש שפות: אנגלית, יוונית ולאדינו
קובץ:Holocaust Memorial in Athens 03.jpg|מבט כללי על האנדרטה המורכבת ממשושה מרכזי וסביבו שישה משולשים המרכיבים יחד מגן דוד שבור
קובץ:Holocaust Memorial in Athens 04.jpg|אחד המשולשים ועליו שמות הקהילות היהודיות ברודוס וקוס
קובץ:Holocaust Memorial in Athens 05.jpg|אחד המשולשים ועליו שמות הקהילות היהודיות בדידימוטיכו, אתונה, קומוטיני, , , ואלכסנדרופולי  
קובץ:Holocaust Memorial in Athens 06.jpg|אחד המשולשים ועליו שמות הקהילות היהודיות בסלוניקי, קוואלה, דרמה, סרס, קסנתי, לאריסה, וריה, וולוס וכלקיס
קובץ:Holocaust Memorial in Athens 07.jpg|אחד המשולשים ועליו שמות הקהילות היהודיות בקורפו, יואנינה, קסטוריה, פלורינה, ארטה, טריקלה וקרדיטסה
קובץ:Holocaust Memorial in Athens 08.jpg|אחד המשולשים ועליו שמות הקהילות היהודיות ב, פטרס, זקינתוס ואגריניו
קובץ:Holocaust Memorial in Athens 09.jpg|אחד המשולשים ועליו שמות הקהילות היהודיות בחאניה והרקליון
קובץ:Holocaust Memorial in Athens 10.jpg|הגן בו מוצבת האנדרטה במבט מכיוון צפון



## מקורות
*אתר העיתון Guardian. תאריך כניסה: 14 במאי 2010.
*אתר HRI.org. תאריך כניסה: 14 במאי 2010.
*אתר JTA.org. תאריך כניסה: 15 במאי 2010.

## ראו גם
*יהדות יוון
*קהילת יהודי אתונה

## קישורים חיצוניים

* תמונת האנדרטה וידיעה על חנוכתה באתר Guardian 
* 
* ידיעה על חנוכת האנדרטה באתר JTA.org 
* יוון באתר מרכז המידע אודות השואה, יד ושם

## הערות שוליים

קטגוריה:אירופה: אנדרטאות להנצחת השואה
קטגוריה:אתונה: מבנים
קטגוריה:זיכרון שואת יהודי יוון
שמואל חכם

ממוזער|טקסט=הפגנות תמיכה בשמואל חכם, 1969|הפגנות תמיכה בשמואל חכם, 1969
**שמואל חכם** (1929 – 8 ביוני 1994) היה ראש המועצה המקומית הרביעי של רמת השרון.

## חייו
חכם נולד בבגדאד להוריו כדורי ומסעודה ועלה לישראל ב-1949. הוא הצטרף תחילה לקיבוץ קדמה, וב-1950 הגיע לרמת השרון, ושימש כמזכיר מועצת הפועלים. לאחר מכן התגייס לצה"ל, וב-1959 נבחר למועצת העיר מטעם מפא"י וכיהן כסגנו של ראש המועצה דוד רשף.

עם התפטרותו של רשף מראשות המועצה ב-1962 נבחר חכם לתפקיד במקומו, והוא נבחר לכהונה נוספת לאחר הבחירות ב-1964. חכם המשיך בקו שהוביל קודמו, של שינוי אופייה של המושבה ממושבה חקלאית ליישוב בעל אופי עירוני, אך ביטל את התוכנית להעברת מרכז העסקים הראשי מרחוב סוקולוב לאזור הרחובות אוסישקין-הראשונים. בנוסף, הושלמה במהלך כהונתו הקמת מערכת הביוב המרכזית.

בבחירות שנערכו ב-1969 עמד חכם שוב בראש רשימת מפא"י, אך בבחירות ניצחה רשימה עצמאית בראשות פסח בלקין שהקימה קואליציה עם גח"ל. חכם נשאר חבר המועצה עד 1974.

ב-1994 הלך חכם לעולמו ונקבר בבית העלמין הישן של רמת השרון. על שמו נקראת כיכר בשכונת נווה מגן בעיר.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ישראלים ילידי עיראק
קטגוריה:מזכירי מועצות פועלים
קטגוריה:ראשי מועצת רמת השרון
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם מפא"י
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם העבודה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הנצח (רמת השרון)
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1929
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1994
ביסטריצה (אלבניה)

**ביסטריצה** (באלבנית: **Bistrica** או **Bistricë**) הוא נהר בדרום אלבניה.

ראשיתו של הנהר במעיין הקרסטי סירי אי קלטר ברכס מאלי אי ג'רה, בגובה של כ-180 מ' מעל פני הים. הוא זורם בכיוון כללי דרום-מערב ונשפך לים היוני מדרום העיר סרנדה, מרחק 25 ק"מ ממוצאו. בעבר נשפך הנהר לאגם בוטרינט, אך ב-1958 נחפרה תעלה שהיטתה אותו ישירות לים. ביסטריצה הוא הנהר היחיד באלבניה שנשפך לים היוני ולא לים האדריאטי.

מי הנהר משמשים להשקיית השדות שסביבו, ובסמוך למוצאו יש סכר הידרואלקטרי. הדרך הראשית מסרנדה לג'ירוקסטרה עוברת לאורך תוואי הנהר, והיישובים העיקריים לאורכו הם פיניץ' ומסופוטם.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבניה: נהרות