open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
לגרדר

**לגרדר** (בצרפתית: **Lagardère S.A**), הוא תאגיד רב-לאומי צרפתי העוסק בעיקר בתקשורת ופועל ב-40 מדינות. המטה ממוקם בהרובע השישה-עשר של פריז. החברה הוקמה בשנת 1992 ועסקה במגוון תחומים אך בהדרגה התמקדה בתחום התקשורת. בראש החברה עומד ארנו לגרדר, בנו של מייסד הקבוצה.

## היסטוריה
ביסוד החברה עמד לאוי אשט שקנה חנות למכירת ספרים בפריז בשנת 1826. בהמשך הוא הקים הוצאה לאור "אשט". בשנת 1855 הוא החל להוציא לאור Le Journal pour Tous "עיתון לכולם". בשנים 1863–1872 הוא הוציא לאור מילון Dictionnaire de la langue française ב-4 כרכים. בשנת 1946 הוא הוציא לאור ספר דקדוק של אודט ואדואר בלד שעד היום נחבש לספר הטוב בתחום.

בשנת 1945 הוקמה חברת Matra שהתמחה בפיתוחים בתחום תעופה. בשנת 1963 למנכ"ל החברה מונה ז'אן-לוק לגרדר, באותה תקופה החברה כללה כ-1500 עובדים. בשנת 1981 הוא רכש את הוצאת האור "אשט". בשנת 1988 הקבוצה רכשה Grolier, חברה אמריקאית שהתמחה בתחום אנציקלופדיות. בשנת 1992 לאחר רה-ארגון משמעותי שנמשך כשנה הוקמה חברה Lagardère group. ז'אן-לוק לגרדר החליט להתמקד בתחום טלוויזיה ורכש מסילביו ברלוסקוני זכויות לערוץ La Cinq.

החל משנת 1994 הקבוצה החליטה להתמקד בתחום התקשורת. בשנת 1998] הוקמה Hachette Multimedia. בשנת 2000 נחתם הסכם שיתוף פעולה עם דויטשה טלקום לאספקת שרותי אינטרנט. בשנת 1997 נרכשה תחנת רדיו Europe 1.

בשנת 2003 בעקבות פטירת מייסד החברה השליטה עברה לבנו ארנו לגרדר. בשנת 2011 החברה החלטה למכור את 102 ירחונים שהיו בבעלותה לחברת Hearst Corporation תמורת 651 יורו. העסקה כללה זכויות לירחון Elle תמורת תשלומים שנתיים.

בשנים אחרונות התאגיד רכש מספר הוצאות לאור באירופה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:חברות צרפתיות
קטגוריה:חברות הנסחרות ביורונקסט
קטגוריה:חברות תקשורת אירופאיות
סניה (אי)

ממוזער|הר סגלה באי סניה
**סניה** (בנורווגית: **Senja**) הוא האי השני בגודלו בנורווגיה באזור הטרומס, צפונית לחוג הארקטי.

האי מחובר ליבשת באמצעות גשר גיסונד (Gisundbrua) המגיע לעיירה פינסנס.

## גאוגרפיה
שטחו של האי הוא 1,586.3 קמ"ר. האי מאופיין בהרים הנישאים לגובה של 600 מטרים ויותר, וחלקם נישאים אף לגובה 900 מטרים מעל פני הים. אחד ההרים המפורסמים באי הוא הר סגלה המתנשא לגובה 639 מטרים, ולו תצורה ייחודית. ההרים ממוקמים בסמיכות לחוף האוקיינוס האטלנטי. בשל מיקומו הגאוגרפי באזור הטרומס, קיימת בו תופעת שמש חצות וזוהר הקוטב.

באי מצוי פארק פולאר, שהוא הפארק הצפוני ביותר בעולם. בפארק מצויים שועל, שועל שלג, דובים שונר, אייל הצפון, מוס ועוד.

## קישורים חיצוניים
* 

* 
* האי סניה, באתר למטייל
* 

קטגוריה:נורווגיה: איים
יחסי איי פארו – ישראל

**יחסי [[איי פארו]] – [[ישראל]]** הם יחסים אשר עד 2021 התנהלו דרך דנמרק היות שאיי פארו תחת חסות של דנמרק עם אוטונומיה רחבה, איי פארו מיוצגת דרך דנמרק באופן זהה לגרינלנד.

למרות היותה תחת אוטונומיה של דנמרק, מחזיקה איי פארו משרד חוץ ומספר מצומצם של נציגויות דיפלומטיות.

איי פארו הודיע ב-2019 שהיא מכירה בירושלים כבירת ישראל למרות מעמדה האוטונמי.

איי פארו הייתה עד 2021 מיוצגת על ידי דנמרק, אך בחרה לפתוח נציגות עצמאית בישראל.

ישראל מיוצגת באיי פארו דרך שגרירות ישראל בקופנהגן.

איי פארו תחילה שקלה לפתוח את הנציגות שלה בירושלים אך בסוף פתחה את הנציגות בתל אביב צמוד לשגרירות דנמרק בישראל.

יחס האהדה של הפארואים לישראל הוסיפה בפתיחת נציגות דיפלומטית ועל הצורך בהעמקת היחסים.

אזרחי איי פארו וישראל נהנים מפטור מאשרה (ויזה) עבור כניסה לישראל או איי פארו מתוקף פטור מויזה בין מדינת ישראל ודנמרק.

לאחר טבח השביעי באוקטובר התארגנה הפגנה גדולה למען ישראל והחטופים בנמל טורשאבן.

## הערות שוליים

קטגוריה:איי פארו
קטגוריה:יחסי דנמרק–ישראל
לקלר

**לקלר** (בצרפתית: **Leclerc**) הוא שם משפחה צרפתי.

קטגוריה:שמות משפחה
ורסטאפן

**ורסטאפן** (בהולנדית: **Verstappen**) הוא שם משפחה הולנדי.

קטגוריה:שמות משפחה
הלגה וייס

**הלגה וייס** (בצ'כית: **Helga Hošková-Weissová**, וגם **Helga Weiss**; נולדה ב-10 בנובמבר 1929, פראג) היא אמנית יהודייה-צ'כית וניצולת שואה. היא ידועה בציוריה המתארים את החיים בטרזין וביומנה, שראה אור ב-2013.

## קורות חיים
הלגה וייס נולדה ברובע ליבן בפראג למשפחה יהודית מתבוללת. אמה אירנה פוקסובה הייתה תופרת, ואביה, אוטו וייס, עבד בבנק הממלכתי בפראג. ב-10 בדצמבר 1941 גורשו הלגה והוריה לגטו טרזין. הם היו מופרדים במגוריהם, אך הצליחו להתראות ולהחליף פתקים בחשאי. ההערכה היא ש-15,000 ילדים מתחת גיל 16 גורשו לטרזין. פחות מ-100 מילדי טרזין שגורשו לאושוויץ שרדו.

### החיים בטרזין
בטרזין השתמשה הלגה ביכולות הציור והרישום שלה. היא כתבה יומן שכלל תמונות מחייה בגטו, יומן ששרד את המלחמה. אביה אמר לה בדצמבר 1941, "ציירי מה שאת רואה", וכך עשתה. היא הוחזקה ב"בית הנערה" בחדר עשרים וארבע. רישומיה הם עדות לחיי היומיום של היהודים בטרזין.

### גירוש לאושוויץ
באוקטובר 1944, בגיל 15, גורשו הלגה ואמה לאושוויץ. בסלקציה שכנעה הלגה את יוזף מנגלה שהיא מבוגרת מספיק כדי לעבוד, בטענה שהיא בת 18, ושרדה את הסלקציה. היא אף טענה שאמה צעירה מכפי שהייתה באמת, מה שהציל את חיי אמה. לאחר עשרה ימים הועברה מאושוויץ לפרייברג ליד דרזדן, מחנה עזר של מחנה העבודה פלוסנבירג. לאחר מכן הוצאה לצעדת מוות בת 16 יום למחנה מאוטהאוזן. שם שוחררה ב-5 במאי 1945 על ידי צבא ארצות הברית.

### לאחר המלחמה
לאחר סיום מלחמת העולם השנייה שבה הלגה לפראג ולמדה באקדמיה לאמנויות יפות. מ-1950 למדה אצל האמן הצ'כי אמיל פילה. היא עבדה כאמנית והקימה משפחה. לאחר מהפכת הקטיפה בנובמבר 1989, הציגה את יצירתה בפראג ובמקומות אחרים באירופה.

בשנת 2009 התראיינה לעמותה בשם Post Bellum (לאחר המלחמה) עבור פרויקט סיפורי המאה ה-20 של עמותה זו. היא שבה להתגורר בדירה בה נולדה וממנה גורשה ב-1944.

## פרסים וכבוד
בשנת 1993 הוענק לה תואר דוקטור לשם כבוד על ידי מכללת מסצ'וסטס לאמנות ועיצוב בבוסטון על הישגי חייה. בשנת 2009 הוענקה לה מדליית יוזף לבקה (Josef Hlávka). באוקטובר 2009 העניק לה ואצלב קלאוס את מדליית ההצטיינות.

## פרסומים
* יומנה של הלגה: סיפור חייה של נערה צעירה במחנה ריכוז - תיאור חוויותיה לפני השואה ובמהלכה, פורסם על ידי WW Norton & Company ב-22 באפריל 2013.
* וירא אלהים כי רע - ספר בהוצאת יד ושם מאת אוטו וייס, אביה של הלגה, וציורים של הלגה שאותם ציירה בעודה ילדה בגטו. לתרגום העברי נוספה הקדמה מאת רות בונדי.

## קישורים חיצוניים

* יומנה של הלגה: נערה צעירה על החיים במחנה ריכוז - מידע על הספר
* "הגעה לאושוויץ, 4 באוקטובר 1944" - קטע מיומנה של הלגה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים יהודים צ'כים
קטגוריה:סופרות צ'כיות
קטגוריה:ציירים יהודים צ'כים
קטגוריה:אמנים יהודים צ'כים
קטגוריה:השואה באמנות
קטגוריה:ניצולות השואה: צ'כיה
קטגוריה:אסירים בגטו טרזיינשטט
קטגוריה:צ'כים שנולדו ב-1929
קטגוריה:ילידות 1929
עכסן שחור-זנב

**עכסן שחור־זנב** (שם מדעי: *Crotalus molossus*) הוא מין של נחש ארסי מהסוג עכסן החי בדרום מערב ארצות הברית ומקסיקו.

## מאפיינים
אורכו של העכסן 75 עד 107 סנטימטרים (ואף נמצאו פרטים שאורכם 129 סנטימטרים), והוא בעל גוף בצבע צהוב וחום עד ירוק זית וזנב בצבע שחור (זה מקור שמו של העכסן). הנקבה גדולה יותר מהזכר. הוא משיל את עורו כמה פעמים בשנה.

הנחש חי בדרום מערב ארצות הברית באריזונה, ניו מקסיקו, טקסס, מפרץ קליפורניה ובמקסיקו עד מדינת אואחאקה, במגוון בתי גידול כמו מדבריות, ערבות ואזורים הרריים.

הנחש ניזון בעיקר ממכרסמים ויונקים קטנים אחרים אך גם מעופות וזוחלים קטנים כמו לטאות ונחשים אחרים. הארס שלו כולל בעיקר המטוקסין, אך הוא פחות ארסי מעכסן גב-יהלום מזרחי ועכסנים אחרים. למרות זאת הוא בעל שיני ארס גדולות יותר משאר העכסנים וכדי שהארס יהיה יעיל הוא צריך להזריק כמויות גדולות מהארס לטרפו.

באביב ובסתיו הנחש פעיל בעיקר ביום ואילו בקיץ הוא פעיל לילה. בחורף הוא ישן תרדמת חורף במחילות של בעלי חיים אחרים. הנקבה משריצה 4 עד 12 נחשים קטנים בקיץ, והצאצאים נשארים עם האם עד שהם עצמאיים.

תוחלת החיים של נחש זה היא 15 עד 20 שנה. מצב השימור של נחש זה על פי הרשימה האדומה של IUCN הוא ללא חשש עקב תפוצה גדולה ונוכחות באזורים מוגנים רבים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1853
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי שארל פרדריק ז'ראר
קטגוריה:צפעוני גומה
קטגוריה:ארצות הברית: זוחלים
קטגוריה:בעלי חיים מדבריים באמריקה הצפונית
ג'ואל ליטל

**ג'ואל ליטל** (באנגלית: **Joel Little**; נולד ב-13 בפברואר 1983) הוא מפיק מוזיקלי, מוזיקאי וכותב שירים ניו זילנדי, זוכה פרס גראמי. הוא ידוע בעיקר בזכות עבודתו בכתיבתו ובהפקתו לאמנים רבים, בין היתר ללורד, טיילור סוויפט, לנון סטלה, Foster the People, סם סמית', נואה קאהן, Imagine Dragons, ג'יימס ביי, 6lack, אלי גולדינג, חאליד, דאייה, רות ב., קשה, טייט מקריי, שון מנדס, ואנס ג'וי, גרייסי אברמס, אליסיה קארה, בישופ בריגס, מרינה דיאמנדיס, אוליביה רודריגו והאחים ג'ונאס.

## קריירה
ג'ואל ליטל למד במכון למוזיקה ואודיו של ניו זילנד , והחל את הקריירה שלו כזמר וגיטריסט של להקת הפופ פאנק Goodnight Nurse. הלהקה הוציאה שני אלבומי אולפן, *Always and Never* ו-*Keep Me on Your Side*.

הוא אחד מהכותבים והמפיקים של אלבום הבכורה של Kids of 88 , *Sugarpills*.

בשנת 2011 הקים ליטל אולפן הפקה משלו, Golden Age, באוקלנד, ניו זילנד.

ב-2012, ליטל היה שותף לכתיבה ולהפקה של המיני-אלבום הראשון של לורד, *[[The Love Club EP]]*. ליטל גם היה שותף לכתיבה ולהפקה של אלבום האולפן הראשון של לורד, *[[Pure Heroine]]*, שיצא ברחבי העולם ב-30 בספטמבר 2013.

בתחילת ספטמבר 2013, ליטל, לצד לורד, הועמדו בפרסי APRA , בזכותם כתיבתם של השיר "Royals". בטקס שנארך ב-16 באוקטובר, הוכרז כי הם זכו בפרס. ב-26 בינואר 2014, הוא זכה, לצד לורד, בפרס גראמי בקטגוריית שיר השנה עבור "Royals".

ליטל כתב והפיק לצמד הפופ ברודס  את הסינגל "Bridges", את המיני-אלבום הראשון של הצמד, *Broods*, ואלבום האולפן הראשון של הצמד, *Evergreen*.

בשנת 2019, ליטל כתב והפיק, יחד עם הזמרת-יוצרת האמריקאית, טיילור סוויפט, 4 שירים עבור אלבום האולפן השביעי שלה, *[[Lover]]*: "", "You Need to Calm Down", "The Man", ו-"Miss Americana & the Heartbreak Prince". ליטל וסוויפט גם כתבו והפיקו יחד שיר חמישי, "Only the Young", שנשאר מחוץ לאלבום ויצא רק ב-2020 יחד עם יציאתו של הסרט התיעודי, *[[Miss Americana]]*.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:מפיקים מוזיקליים ניו זילנדים
קטגוריה:פזמונאים
קטגוריה:מוזיקאים ניו זילנדים
קטגוריה:ניו זילנדים שנולדו ב-1983
BTR-3

ה-**BTR-3** (מרוסית: **БТР-3** קיצור של: **Бронетранспортер** המתורגם **[[נושא גייסות משוריין]]**) הוא נגמ"ש אמפיבי בעל 8 גלגלים תוצרת אוקראינה, אשר פותח בשנים 2000–2001 על ידי מספר חברות מרחבי העולם. חברות שותפות בפרויקט: הלשכה לתכנון מבני מכונות של חרקוב מורוזוב של אוקראינה, חברת ADCOM MANUFACTURING של אבו דאבי, איחוד האמירויות הערביות, והמרכז המדעי הטכני של ארטילריה ונשק רובים של אוקראינה. אף על פי שהמראה דומה במקצת ל-BTR-80 הרוסי, ה-BTR-3U הוא נגמ"ש חדש לגמרי ולא שדרוג של נגמ"ש ישן.

## עיצוב
האבזור הסטנדרטי של ה-BTR-3U כולל גם היגוי מוגבר הידראולי על ארבעת גלגלי הכביש הקדמיים ומערכת מרכזית לוויסות לחץ אוויר בצמיגים המאפשרת לנהג להתאים את לחץ הצמיגים כך שיתאים לשטח הנסיעה. ה-BTR-3U מצויד בצמיגי מישלן צרפתיים.

המנוע של BTR-3U הוא מנוע דיזל 326 כ"ס יחד עם תיבת הילוכים אוטומטית מלאה של אליסון. ערכת הכוח וההילוכים מותקנות על ידי לשכת תכנון בניין מכונות חרקוב מורוזוב בסיוע טכני של Deutz AG וחברת אליסון. תא המנוע מצויד במערכת כיבוי אש אוטומטית כפולה.

הנגמ"ש הוא אמפיבי לחלוטין, מונע כשהוא צף על ידי סילון מים יחיד המותקן בחלק האחורי של הגוף. כדי להכין את הנגמ"ש למים, הנהג מפעיל את המערכת מתוך הנגמ"ש.

תא הלוחמים מכיל שישה חיילים שנכנסים ויוצאים מהנגמ"ש בדלת משני צידי הנגמ"ש. החלק התחתון של הדלת מתקפל כלפי מטה ליצירת מדרגה, כאשר החלק העליון נפתח קדימה. ישנם גם פתחים בגג ופתחי ירי עם אמצעי ראייה נלווים המסופקים בצדי הנגמ"ש ובחזיתו. מערכת מיזוג אוויר מותקנת כסטנדרט על מנת להבטיח נוחות לצוות בתנאי חום.

## גרסאות
* **BTR-3U "Hunter"** : הדגם הבסיסי (נגמ"ש לחימה)
** **BTR-3U Guardian** : גרסה לנחתים של איחוד האמירויות עם צריח.
* **BTR-3E** : בעל מנוע חדש.
** **BTR-3E1** : הגרסה עם צריח BM-3 "שטרם" ועם מנוע חדש.
** **BTR-3E ARV** : טנק חילוץ עם כננת, מנוף ולהב דוזר.
** **BTR-3E 90** : נגמ"ש לחימה כבד עם צריח 'קוקריל' ותותח 90 מ"מ CSE 90LP.
* **BTR-3DA** : גרסה משודרגת שנרכשה על ידי הכוחות המזוינים של אוקראינה בשנת 2017.
* **BTR-3KSH** : גרסת נגמ"ש שליטה ובקרה.

## מפעילים
ממוזער|בכחול מדינות מפעילות BTR-3
*  - 6 נגמ"שי לחימה
*  - 12 נגמ"שי לחימה
*  - 3 הוזמנו
*  - 2 נגמ"שי לחימה
*  - 500+ בשירות. קייב חתמה על חוזה של 500 מיליון דולר בשנת 2004 לאספקת 1000 נגמ"שים (APC). נרכש כערכות להרכבה מקומית. ההרכבה הייתה אמורה להסתיים בשנת 2013. 
*  - 30 מדגמים שונים
*  - מספר לא ידוע של כלים משרתים במשמר אזרחי
* סודאן - 2 כלים
*  - 96 משרתים ו-120 נוספים בהזמנה מאוקראינה. הצבא המלכותי התאילנדי מתכנן להשתמש ב-BTR-3 בתור עמוד השדרה ליצירת גדוד חי"ר ממוכן הדורש 288 כלים. הזמנה הראשונה כללה שבעה דגמים 64 נגמ"שים, ארבעה נגמ"שי שליטה ובקרה למפקדים, שלושה נגמ"שי אמבולנס ו-19 נגמ"שי לחימה. יתרה מזאת, ממשלת אוקראינה נתנה חמישה נגמ"שים בחינם, כולל ארבעה רגילים ואחד למשימות הצלה בנוסף לקבוצה הראשונה של 96. בנוסף להזמנה של 12 BTR-3 עבור חיל הנחתים המלכותי התאילנדי, נגמ"שי BTR-3 אלה אמורים להחליף את ה-V-150 המיושן.
*  - 90 נגמ"שי לחימה בשרות חיל הנחתים
*  - 77 כלים: 22 מדגמים הראשנים בשירות הכוחות המזוינים של אוקראינה והמשמר הלאומי של אוקראינה מ-2014, ועוד 55 נגמשים מדגמים החדשים בשירות מ-2017.

## קישורים חיצוניים

* מפרט הדגמים השונים באתר היצרן.

קטגוריה:נגמ"שים גלגליים
קטגוריה:כלי רכב אמפיביים
קטגוריה:אוקראינה: צבא וביטחון
סקונדיליאנו

שמאל|250px
**סקונדיליאנו** היא שכונה גדולה הנמצאת בצפון העיר נאפולי, איטליה.

שמה של סקונדיליאנו מורכב מהלחם של המילים "מייל" (miglio) ו-"שני" (secondo) כדי לציין שהאזור הוא ציון הדרך השני בדרך לקפואה, עיר חשובה במחוז קמפניה. הסבר חלופי למקור השם, הוא שהוא נובע משם המשפחה הרומאי סקונדילי (Secondili). האזור היה אחוזה פיאודלית בתקופת ימי הביניים, ולא התווסף לנאפולי עד לתקופה הפשיסטית.

סקונדיליאנו היא מודרנית באופן יחסי, הודות לבנייה נרחבת שנעשתה בעיר בשנות ה-70 וה-80. עם זאת, האזור מוכה בעיות חברתיות רבות, כגון אבטלה רבה, שיעורים גבוהים של היעדרות ונשירה של תלמידים ממערכת החינוך, סמים ונוכחות גבוהה של פשע מאורגן מצד ארגון הקאמורה.

## ברית סקונדיליאנו
ברית סקונדיליאנו היא ברית אסטרטגית של ארגונים המשתייכים למאפיית הקאמורה בנאפולי ומחוז קמפניה, השולטת בנתיבי המסחר בסמים, ומבצעת גביית דמי חסות באזורים שונים בנאפולי וסביבתה. לברית סניפים נוספים גם בספרד והולנד, עם אינטרסים וקשרים הנוגעים לסחר בינלאומי בסמים והלבנת כספים.

## בתרבות
סקונדיליאנו היא מקום ההתרחשות העיקרי של הסדרה האיטלקית גומורה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:נאפולי
טנק חילוץ

**טנק חילוץ** או **רכב חילוץ** **משוריין** (**ARV**) הוא רכב קרבי משוריין המבוסס בדרך כלל על תובת טנק חזקה או שלדה משוריינת ששונתה לצורך גרירה או תיקון של כלי לחימה משוריינים שניזוקו, נתקעו או הושבתו. נעשה שימוש גם במונח "רכב תיקון וחילוץ משוריין" (ARRV).

## ציוד
[ממוזער|טנקי חילוץ על בסיס [T-72 של צבא עיראק]]
[ממוזער|[נגמ"שים כבדים בצה"ל#פר"ג|נגמ"ש פר"ג (טנק חילוץ מבוסס טנק מרכבה סימן 3) מחליף מנוע לטנק מרכבה סימן 4מ]]
לטנק חילוץ יש בדרך כלל כננות, מנופים ולהבי דחפור כדי לסייע לטנקים. יש לו ציוד הרמה מיוחד כדי לחליף את הצריח והתותח שנמצאים על טנק מערכה. רכבי חילוץ עשויים במקרים מסוימים לכלול גנרטורים חשמליים, מסורים, ומשאבות דלק כדי לסייע בפעולות תחזוקה, או חלקי חילוף כדי להקל על תיקונים בשטח. לחלק מרכבי החילוץ יש כף דחפור כדי לעגן את הכלי כשהוא בגרירה או הרמה. מכיוון שרוב טנקי חילוץ מבוססים על שלדות טנק או נגמ"ש, יש להם תא צוות ומנוע משוריינים, מה שאומר שניתן להפעיל רכבי חילוץ בתנאי לחימה.
[ממוזער|נגמ"ש חילוץ על בסיס [BTR-3]]
חלק מרכבי חילוץ מופעלים במקביל לדחפורים משוריינים. רכבי חילוץ בדרך כלל יכולים לגרור רק רכב ברמה מקבילה או כזה שהוא קל יותר במשקל. כלומר רכב חילוץ המבוסס שלדת נגמ"ש יכול רק לגרור ולחלץ נגמ"ש, אבל לא כלי כבד בהרבה. בעוד שרוב רכבי חילוץ מיוצרים או מבוססים על שלדת טנק, לעיתים רחוקות יותר, רכב חילוץ עשוי להיות מבוסס על שלדת רכב הנדסי. לחלק מרכבי החילוץ יש ציוד מיוחד המאפשר להם לפעול בחופים או במים רדודים.

## חימוש
לעיתים רחוקות, רכב חילוץ עשוי להיות חמוש, כגון כמה רכבי M32, בעלי מרגמה 81 מ"מ למטרות מיסוך, ו-M88, בעל מקלע כבד 0.5. חלק מ-M4 שרמנים ממלחמת העולם השנייה עברו הסבה לרכבי חילוץ יש תותח דמה שהותקן במקום שבו הצריח שיש בדרך כלל.

## היסטוריה
ממוזער|טנק חילוץ M-32
רכבי חילוץ מוקדמים פותחו במלחמת העולם השנייה והיו לעיתים קרובות טנקים שהוסבו, כאשר הצריח והחימוש הוסרו והוחלפו בסוג כלשהו של כננת. כיום רכבי חילוץ נבנים בדרך כלל מראש כרכבי חילוץ. למרות זאת, רכבי חילוץ משתמשים לעיתים קרובות בשלדה משותפת המשמשת על כלי קרב אחרים של הצבא, שכן הדבר מקל על תיקון ותחזוקה של רכב חילוץ (מאחר שניתן להשתמש באותם חלקים על רכב חילוץ ועל כלי הרכב שהוא תומך בו).

## טנקי חילוץ
[ממוזער|[טנק חילוץ M-88|טנק החילוץ M-88 מחליף מנוע לטנק M-1 אברמס]]
* M-32
* M-88
* BTR-3
* נמ"ר אחזקה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:טנקים
מגפי צ'לסי

[ממוזער|מגפי צ'לסי מ[עור (חומר גלם)|עור בצבע שחור]]
**מגפי צ'לסי** הם מגפיים צמודים וגבוהים שצידיהם אלסטיים. לעיתים קרובות מחוברת אליהם בצידם האחורי טבעת בד בה ניתן להיעזר במטרה למשוך את המגף בזמן הנעילה. ניתן להתחקות אחר מקורותיו של הדגם עד לתקופה הוויקטוריאנית, אז נעלו אותו נשים וגברים כאחד.

מגפי צ'לסי וכמה מדגמיהם הייחודיים נחשבו אלמנטים אייקוניים בשנות ה-60 בבריטניה, בעיקר בתרבות המוד.

## היסטוריה
[ממוזער|מגפי צ'לסי מ[זמש חום]]
את המגפיים עיצב ג'וזף ספארקס הול, סנדלרה של המלכה ויקטוריה. לטענתו, . בפרסומים מאותה תקופה הוא מתייחס למגפיים כאל "מגפי הפטנט בעלי העקב האלסטי של ג' ספארקס הול". המגפיים הפכו פופולריים עבור פעילויות כמו רכיבה והליכה.

כשצ'ארלס גודייר המציא את הגומי המגופר התאפשרה המצאת המגף שכלל את הצדדים האלסטיים, שיתרונם היה בקלות נעילתם וחליצתם. לקראת סוף שנות הארבעים של המאה ה-19, החל גם עולם האופנה לאמץ את המגפיים, והן הפכו פופולריות בארצות המערב, עד לפרוץ מלחמת העולם הראשונה.

בשנות ה-50 וה-60 חזרו המגפיים להיות פופולריות בבריטניה, לאחר שדמויות מפתח בלונדון החוגגת, כמו האבנים המתגלגלות וג'ין שרימפטון נעלו אותן. השם "מגפי צ'לסי" מגיע כנראה מאותה תקופה, שכן דמויות המפתח בתרבות התרכזו באותה תקופה ברחוב קינגס רואד שבשכונת צ'לסי.
[ממוזער|[הביטלס (כאן בתמונה מ-1963) עזרו להפוך את המגפיים לפופולריות.]]

## דגמים
### מגפי ביטל
בשנת 1961 יצרו מעצבי הנעליים "Anello & Davide" שהתמחו בעיצוב נעלי במה ובלט גרסה של המגפיים שלהן עקב גבוה יותר מבגרסה המקורית ("עקב קובני") ובגזרה מחודדת יותר, עבור להקת הביטלס, בהזמנה מיוחדת עבור ג'ון לנון ופול מקרטני שראו את המגפיים בחלון ראווה. סגנון זה של המגפיים נודע מאז כ"מגפי ביטל".

גם מגפי הביטל אומצו על ידי תרבות המוד, ואנשיה נהגו לנעול אותן עם חליפות מחויטות.

### מגפי עבודה
ממוזער|מגפי עבודה אוסטרליות.
הסוגים השונים של מגפי העבודה כוללים מגפי רכיבה כמו מגפי ג'ודפור ההודים, מגפי עבודה אוסטרליים, כמו אלה שמייצרת חברת בלנדסטון וחברות אחרות. לעיתים כוללות מגפי העבודה הללו חרטום גפה מפלדה על מנת להגן על כפות רגליהם של הפועלים מפגיעה. בברזיל מכונות המגפיים הללו "בוטינה", הידועות במראן הגס, המחוספס והמעשי, גם כן בדומה למגפיים האוסטרליות. הן מזוהות עם ה"קאיפירה", תושבי האזורים הכפריים בברזיל.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מגפיים
1337x

**1337x** הוא אתר אינטרנט המשמש כמנוע חיפוש לקובצי טורנט ממגוון סוגים. על פי בלוג החדשות "טורנטפריק", 1337x הוא אתר הטורנטים השלישי הפופולרי ביותר בעולם נכון לשנת 2021.

## היסטוריה
1337x הוקם בשנת 2007 וצבר פופולריות בשנת 2016 לאחר שהאתר KickassTorrent נסגר. באוקטובר 2016, האתר עוצב מחדש והתווספו אליו פונקציות חדשות. בעקבות עתירה של שירות ההפצה היווני Feelgood Entertainment בשנת 2015, האתר נאסר ממנוע החיפוש של גוגל ואינו מופיע כשמחפשים אותו.. באותה שנה, סיומת האינטרנט של האתר השתנה, מ-pl ל-to, בין השאר על מנת להתחמק מהחסימה של גוגל.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-2007
קטגוריה:אתרי אינטרנט שצונזרו
קטגוריה:שיתוף קבצים
כביש 562

**כביש 562** הוא כביש אורך ארצי באזור השרון. הוא מתחיל בצומת עם כביש 553 בתחומי המועצה המקומית תל מונד ומסתיים בצומת עם כביש 57 בתחומי העיר כפר יונה. אורכו הוא 7.6 קילומטרים. הוא מקשר בין כביש 57 (בעיקר מכיוון נתניה) והעיר כפר יונה למועצות המקומיות תל מונד וקדימה-צורן, אך גם בין יישובי המועצה האזורית לב השרון.

## היסטוריה
בעבר, אורך הכביש היה 4.8 קילומטרים, והוא נמשך מתל מונד בדרום ועד לצומת גאולים בצפון – מעגל תנועה עם כביש 5613, ליד המושב גאולים. בעקבות התפחתותה של העיר כפר יונה לכיוון מזרח, הוחלט על הארכת הכביש, כך שיעקוף את העיר ממזרח. כמו כן, הוחלט להוסיף לעיר שתי כניסות ממעגלי תנועה בתוואי הכביש החדש. העבודות להארכת תוואי הכביש החלו במרץ 2017 והסתיימו בשנת 2018. בשנים 2016–2017 שופר תוואי הכביש מקדימה-צורן בדרום ועד צומת גאולים בצפון.

בחודש מרץ 2024 החל לפעול צומת מרומזר הכולל תאורה בכניסה מכביש 562 ליישוב קדימה. הצומת החליף מעגל תנועה באותה נקודה, אשר לפי הבקשה לשינוי נועד להפחית עומסי תנועה.

## צמתים לאורך הכביש

## ראו גם
* כבישי ישראל
## הערות שוליים
שינוי מעגל התנועה בכניסה לקדימה לצומת מרומזר (כתבה בוואלה)
קטגוריה:ישראל: כבישים
קטגוריה:תל מונד
קטגוריה:כפר יונה: תחבורה
ליגת העל הגואטמלית

**ליגת העל הגואטמלית** המכונה גם **ליגה נסיונל דה פוטבול דה גואטמלה** (בספרדית: **Liga Nacional de Fútbol de Guatemala**) היא הליגה העליונה בכדורגל בגואטמלה, שמאורגנת על ידי התאחדות הכדורגל הגואטמלית, והיא נוסדה בשנת 1919, והפכה למקצוענית ורשמית בשנת 1942.

הליגה משוחקת בשני חלקים, אפרטורה מיולי עד דצמבר וקלאוסורה מינואר עד מאי. אחרי כל אחת מהעונות הסדירות נערך פלייאוף של שש הקבוצות במקומות הראשונים, כאשר המקום הראשון והשני מתקדמות ישירות לשלב חצי הגמר, והשאר משחקות שלב נוקאאוט לפני כן. בשלב חצי הגמר ובגמר מוכרעת האלופה העונתית.

הקבוצה הבולטת ביותר בליגה היא קבוצת מוניסיפל (שמקורה בעיר הבירה, גואטמלה סיטי) ולה 31 אליפויות מתחילת העידן המקצועני. שנייה בדירוג היא קבוצת קומוניקסיונאס שגם היא מעיר הבירה ולה 30 זכיות.

## היסטוריה

### התקופה המוקדמת - החובבנית
הטורניר הליגה הראשון של הליגה הבכירה בגואטמלה נערך בעונת 1942, והוא בעצם היה ההמשך של הליגה המקומית הקדומה של עיר הבירה גואטמלה סיטי, שנערכה החל מ-1919 ועד 1941. ליגה זו נקראה "ליגה קפיטלינה" (ליגת הבירה), והוא היה טורניר חובבני של קבוצות מהאזור.

#### "ליגת הבירה" (ליגה קפיטולינה) - 1919-1941

#### טבלת הזוכות ב"ליגה קפיטולינה" (1919-1941)

### התקופה המקצוענית
החל מעונת 1942/1943 החלה להתקיים ליגה מקצוענית. בעונתה הראשונה של הליגה שיחקו בה 7 קבוצות ב-2 סיבובים. שלוש קבוצות: טיפוגרפיה נסיונל, גואטמלה ומוניסיפל- סיימו בצוותא במקום הראשון לאחר שני הסיבובים. פלייאוף בין שלוש הקבוצות נערך כדי לקבוע את המנצח, כאשר מוניסיפל זוכה בתואר הלאומי הראשון שלה, כאשר בהמשך העשור ולאורך שנות ה-50 ושנות ה-60 שולטת הקבוצה ביחד עם טיפוגרפיה נסיונל וקומוניקסיונאס בליגה. בשנות ה-70 ועד לשנות ה-90 השתלטו הקבוצות קומוניקסיונאס ומוניסיפל על הליגה כשב-30 עונות הן זוכות ב-21 תארים בסה"כ. בתחילת שנות ה-2000 שינתה הליגה את מתכונתה והחלה לשחק בפורמט אפרטורה וקלאוסורה כאשר יש שתי אליפויות בעונה - אליפות חורף ואליפות קיץ.

## אלופות הליגה לפי עונות

### תחילת עונות האפרטורה/קלאוסורה

## טבלת אלופות

## קישורים חיצוניים

* 

* נתונים מאתר globalsport
* נתונים מאתר transfermarkt

קטגוריה:ליגות כדורגל מרכז-אמריקניות
קטגוריה:גואטמלה: כדורגל
סטיקספיי

**סטיקספיי** (באנגלית: **SatixFy**) היא קבוצת חברות ישראלית-בריטית העוסקת בפיתוח שבבים ומכשירים לתקשורת לוויינית.

**סַטִיקְסְפַיי ישראל בע"מ**, השלוחה הישראלית של הקבוצה, הוקמה ביולי 2012 על ידי יואל גת, שקודם לכן נמנה עם מייסדי החברות גילת רשתות לווין ורייסאט ישראל. גת היה גם מנכ"ל החברה עד לפטירתו באפריל 2022. מטה החברה שוכן ברחובות, ולה מרכז פיתוח במנוף. חברת SatixFy UK שוכנת בפארנבורו שבאנגליה, וחברת SatixFy Space Systems UK שוכנת ב שבאנגליה. לחברה משרדים גם בבולגריה ובארצות הברית.

החברה מפתחת שבבים לתקשורת לוויינית בתדרי Ka-band ולתקשורת במטוסים, בטכנולוגיות ASIC ו-. לדברי החברה, השבבים שלה מפחיתים במידה ניכרתת את העלות, הגודל, המשקל וצריכת החשמל של מסופי המשתמש () ואת עלויות זמן האוויר של הלוויינים. קו מוצרים נוסף של החברה הוא אנטנות.

בנובמבר 2016 גייסה החברה 25 מיליון דולר. בגיוס נוסף גייסה החברה 20 מיליון דולר.

בפברואר 2021 החלה החברה בתהליך של הנפקה בבורסה לניירות ערך בתל אביב, אך הנפקה זו לא יצאה אל הפועל עקב חוסר עניין מצד המשקיעים המוסדיים.

במרץ 2022 הודיעה החברה על הסכם למיזוגה עם חברת ספאק בשם  הנסחרת בנאסד"ק. החברה המאוחדת תקבל כ-201 מיליון דולר מחשבון הנאמנות של Endurance ו-29 מיליון דולר ממשקיעי PIPE, שיביאו את החברה המאוחדת לשווי שוק של 813 מיליון דולר. המיזוג הושלם באוקטובר 2022, ומניות החברה נסחרות בבורסה לניירות ערך בניו יורק.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תעשיית אלקטרוניקה בישראל
קטגוריה:רחובות: חברות
אגודת דוגוניץ'

[שמאל|ממוזער|350x350 פיקסלים|[פסל (יצירה)|פסל של אנדראש דוגוניץ' בעיר סגד, על גלויה ישנה; נוצר על ידי הפסל מיקלוש אישו בשנת 1876.]]

**אגודת דוגוניץ**' (בהונגרית: **Dugonics Társaság**) הייתה אגודה אזרחית של אנשי ספרות ומדע, שפעלה בעיר סגד בהונגריה משנת 1892 ועד פיזורה על ידי המשטר הקומוניסטי בשנת 1952. היא נקראה על שם הנזיר הפיאריסטי אנדראש דוגוניץ', שהיה גם סופר ופרופסור ואיגדה אינטלקטואלים בולטים מהעיר. האגודה חזרה לפעול בשנת 1991, לאחר חילופי המשטר.

## פעילות
האגודה קיימה מפגשי קריאה ספרותיים, פרסמה קולות קוראים לכתיבת יצירות והוציאה לאור פרסומים ספרותיים. פעילות זו הייתה משמעותיים בחיים האינטלקטואלים בעיר. במפגשי האגודה התקיימו הרצאות גם בנושאי מדעי הטבע, רפואה ואתנוגרפיה, אך קריאת יצירות סיפורת הייתה מרכז הפעילות.

בפעילות האגודה השתתפו סופרים מקומיים, והם ערכו ערבי קריאה. בין המשתתפים הבולטים היו אישטוואן טמרקן, פרנץ מורָה, דיולה יוהאס ומיהאי צ'רזי. גם מדענים, כמו חתן פרס נובל (בשל בידוד והפקה של הוויטמין C) אלברט סנט-גיירגי, ומשוררים וסופרים מפורסמים מאזורים אחרים בהונגריה, כגון גזה גארדוני, בלה ויקאר (Béla Vikár), אוטו הרמן, אנדרה אדי, ארון טמאשי ומיקלוש רדנוטי, הוזמנו לערבי הקריאה. 

האספה האחרונה של האגודה התקיימה ב-6 ביוני 1948. בפגישה זו, הונצח יום השנה המאה למהפכת 1848 בהונגריה על ידי דיולה אורטוטאי. האגודה הוקמה מחדש בשנת 1991, לאחר נפילת המשטר הקומוניסטי, ובשנת 1992 ציינו חבריה שנים להקמתה.

## חברים מייסדים ונשיאים

### חברים מייסדים
* אנטל בקפי
* לאיוש קאלמאן
* הרב עמנואל לעף
* איזידור מילקו
* פאוסטין פלוטאש
* לאיוש פושה
* יאנוש רייזנר
* ז'יגמונד שבק (מודם שטרנפלד)
* שאמואך סרמלאי

### נשיאי האגודה
* ג'רג' לאזאר, ראש העיר של סגד (1892-1915)
* הפסקה בנשיאות (1915–1917)
* יוז'ף סלאי (1917–1937)
*אימרה ואראדי (1938–1940)
* יאנוש באנר (1940–1944)
* שנדור שיק (1945–1948)

## חברים בולטים באגודה

## לקריאה נוספת

קטגוריה:ספרות הונגרית
קטגוריה:הונגריה: תרבות
קטגוריה:הונגריה: היסטוריה
קטגוריה:חברי אגודת דוגוניץ'
קטגוריה:ארגוני ספרות
נסים יצחק אלגראנאטי

הרב **נסים יצחק אלגראנאטי** (נפטר ב-30 בספטמבר 1877) היה רב ודרשן באזמיר, ומתלמידיו הוותיקים של הרב חיים פאלאג'י.
## תולדותיו
נולד באזמיר לרבי מאיר ולמד בנערותו בישיבת בית יעקב רבי שבעיר. כשגדל, חמיו, הרב שם טוב קאלומיטי, פירנס אותו והביאו ללמוד בבית מדרש "בתי כהונה", שם למד אצל הרב הפרד"ס. למד אצל הרב חיים פאלאג'י, שמביא אותו בספריו מכנה אותו. היה עמיתו בתורה של הרב אברהם פאלאג'י שמביא מתורתו רבות בספריו.

היה רגיל תמיד לפרש את פסוקים "תורת ה' תמימה משיבת נפש, עדות ה' נאמנה מחכימת פתי, יראת ה' טהורה עומדת לעד"; ע"פ אמרת חז"ל כי מי שאחזו בולמוס, ניתן להאכילו גם דברים טמאים, ורבי יוחנן שמעיד על עצמו פעם אחת אחזו בולמוס, ורץ למזרחה של תאנה, וקיים בעצמו "החכמה תחיה בעליה", וכך מתפרשים הפסוקים לעיל, שאין צורך לאכול דברים טמאים כדי להשיב את הנפש, אלא די בתורה.

סבל ממחלת מעיים, ממנה נפטר בליל שמחת תורה תרל"ח, ב-30 בספטמבר 1877. פטירתו הייתה סמוכה לאחר פטירת שני רבנים נוספים באזמיר, הרב בכור יוסף אלבעלי והרב אברהם ואלאנסי. היה גיסו של רבי אברהם ישושום וחתנו היה הרב משה זיביל שגם טרח בהוצאת ספרו של הרב נסים אחרי פטירתו.

## חיבורו
ספר '''חכמה מאין''' (אזמיר תרמ"ב) ובו כ-חמשים דרשות בנושאים: נישואין, הספדים (ביניהם הספד על רבו, הרב פנחס רפאל יהושע די שיגורה), פסח, ברית מילה, מעלת הייסורים, מעלת הענוה, תורה, עבודת המידות, גמילות חסדים ושבת הלבשה. הרב אברהם פאלאג'י נתן הסכמה לספרו ושיבח אותו מאד. קרא לספרו בשם זה מכיוון שהוא מכיל ר"ת של שמו: חכמה מ**א**לגראנטי **י**צחק **נ**סים. בסוף הספר נדפסה דרשת הספד על המחבר מאת הרב משה אלגראנאטי. 

## לקריאה נוספת
* שמעון וואנונו, **אנציקלופדיה לחכמי טורקיה**, עמוד 474
* **חכמה מאין**, הסכמת הרב הכולל, **שם**, דרשה על הרב המחבר.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישיבת בית יעקב רבי (איזמיר)
קטגוריה:רבנים: אחרונים
קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: רבנים
קטגוריה:מחברי ספרי דרוש
ג'יימס גריימס

**ג'יימס וילסון גריימס** (באנגלית: **James Wilson Grimes**; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מאיווה, איש המפלגה הוויגית ולאחר מכן המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל איווה השלישי בשנים 1854–1858, וכסנאטור מטעם מדינתו בשנים 1859–1869.

## ראשית חייו
ג'יימס גריימס נולד בעיר דירינג שבניו המפשייר. הוא סיים את לימודיו באקדמיית המפטון ולמד בדארטמות' קולג'. הוא למד משפטים, עבר מערבה והחל לעסוק במקצועו ביישוב בטריטוריית ויסקונסין שלימים הפך להיות לעיר ברלינגטון שבאיווה. הוא גם עסק בחוואות. גריימס שימש כחבר בית הנבחרים של טריטוריית איווה בשנים 1838–1839 ובשנים 1843–1844. ב-1854 הוא נבחר כמושל איווה וכיהן בתפקיד עד 1858. בשנים 1855 ו-1856 הוא היה אחת הדמויות המובילות של המפלגה הרפובליקנית באיווה.

## סנאטור
ב-1859 נבחר גריימס לסנאט של ארצות הברית כנציג איווה מטעם הרפובליקנים. הוא נבחר לכהונה שנייה ב-1865, ובסך הכול כיהן בסנאט מ-4 במרץ 1859 ועד 6 בדצמבר 1869, כאשר הוא התפטר מסיבות בריאות.

בסנאט כיהן גריימס כיושב ראש ועדת הסנאט למחוז קולומביה בשנים 1861–1865, וכיושב ראש ועדת הצי בשנים 1865–1869. הוא גם שימש כחבר בוועדה המשותפת של הקונגרס שניסחה את התיקון ה-14 לחוקת ארצות הברית.

ב-1861 היה גריימס נציג בוועידת השלום שהתקיימה בוושינגטון הבירה במאמץ למצוא דרכים למנוע את פרוץ מלחמת האזרחים האמריקאית. בדצמבר אותה שנה הוא הגיש לסנאט הצעת חוק שהובילה להנהגתה של מדליית הכבוד, שבתחילה הוענקה רק לאנשי הצי וחיל הנחתים.

במהלך משפט ההדחה של אנדרו ג'ונסון, הפר גריימס את המשמעת המפלגתית, ויחד עם שישה סנאטורים רפובליקנים נוספים, הוא הצביע בעד זיכויו של הנשיא. שבעת הסנאטורים: ויליאם פיט פסנדן, ג'וזף ס. פאולר, גרימס, ג'ון ב. הנדרסון, ליימן טרמבול, פיטר ג. ואן וינקל, ואדמונד רוס, שהיו לשון המאזניים בהצבעה, קראו תיגר על מפלגתם ועל דעת הקהל, והצביעו נגד ההדחה. הם היו מוטרדים מהאופן בהם ההליכים תומרנו כדי לאפשר מצג חד-צדדי של העדויות. לאחר המשפט ניהל בנג'מין בטלר שימוע על הדיווחים הרווחים שסנאטורים רפובליקנים קיבלו שוחד כדי להצביע בעד זיכויו של ג'ונסון. בשימוע של בטלר, ובחקירות שהתקיימו אחריו, עלתה עדות שכמה מהקולות בעד הזיכוי הושגו תמורת הבטחות למשרות פטרונות ותמורת תשלום כספים.

## מותו והנצחתו
ג'יימס גריימס נפטר בברלינגטון ב-7 בפברואר 1872, בגיל 55. הוא נטמן בבית הקברות אספן גרוב שבעיר.

על חלקת האדמה שעליה ניצב בעבר ביתו, שוכן כיום בית ספר יסודי הקרוי על שמו. העיירה גריימס  שבאיווה נקראת על שמו.

## קישורים חיצוניים

* ג'יימס וילסון גריימס באתר אגודת המושלים הלאומית 
* 
* ג'יימס וילסון גריימס במילון הביוגרפי של איווה 
* ג'יימס וילסון גריימס באתר The Political Graveyard 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי ניו המפשייר
קטגוריה:מושלי איווה
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הוויגית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מאיווה
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:חברי האספה הכללית של איווה
קטגוריה:פוליטיקאים צפוניים במלחמת האזרחים האמריקנית
קטגוריה:בוגרי דארטמות' קולג'
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1816
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1872
לואיג'י מאנזוטי

**לואיג'י מאנזוטי** (באיטלקית: **Luigi Manzotti**  2 בפברואר 1835 - 15 במרץ 1905) היה רקדן מימיקה וכוריאוגרף.

מאנזוטי נולד במילאנו. את הבלט הראשון שלו יצר בשנת 1858 והפקותיו הבאות בוצעו ברחבי העולם. כיום הוא זכור בעיקר בכוריאוגרפיה שלו לבלט "אקסלסיור" (1881), למוזיקה מאת רומואלדו מארנקו

## אופרות
* "פייטרו מיקה", 1871
* "גליליאו גליליי", 1873
* "זיאבה", 1878
* "אקסלסיור" בלט, 1881
* "אמור", 1886
* "ספורט", 1897

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה קצרה של לואיג'י מאנזוטי באוקספורד רפרנס

קטגוריה:כוריאוגרפים איטלקים
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1835
קטגוריה:נפטרים ב-1905
אנפה לבנת-פנים

**אנפה לבנת-פנים** (שם מדעי: *Egretta novaehollandiae*) היא מין של עוף מים בסוג לבנית ממשפחת האנפתיים החיה לאורך דרום-מזרח אסיה באינדונזיה, גינאה החדשה, מרבית אוסטרליה וניו זילנד. האנפה מצויה הן לאורך מים מתוקים והן במים מלוחים סמוך לחופים, כשלרוב היא לא נודדת הרחק.

אנפה זו דומה למין אנפה כחולה קטנה, אף שבעבר בלבלו בינה לבין המין אנפה לבנת-צוואר והכלילו אותה בסוג אנפה. היא תוארה ב-1770 בידי החוקר ג'ון לת'אם .

## תיאור
אורכה של האנפה 60 עד 70 ס"מ, קטן יחסית לסוגה ומשקלה הממוצע הוא 550 גרם. האנפה בעלת נוצות גב, בטן, חזה וכנפיים אפורים-כחולים עם רגליים צהובות עד אפורות. החלק האחורי של הראש כחול, למעט כמה ציצות לבנות, אך רובו לבן בסמוך לסנטר, למקור, ללחיים ולעיניים. האזור סביב העיניים לעיתים צהוב. בעונת הרבייה הזכרים מצמיחים מספר נוצות בצבע ורוד-ברונזה על הגרון והחזה הכחולים יחסית. מקורה של האנפה ארוך ודק בצבע אפור עם קצה שחור.

האנפה מצויה בסמוך לביצות, שדות, שפכי נהרות וחופים לאורך אוסטרליה, חלק מאיי אוקיאניה, גינאה החדשה ובכמה מאיי אינדונזיה. היא נמצאת גם בטסמניה (המין היחיד בסוגה המתרבה באי), קלדוניה החדשה, ניו זילנד ובכמה איים כמו אי חג המולד, איי קוקוס ואיי שלמה. אנפה זו היא דייגת מוצלחת הניזונה בעיקר מדגים ומסרטנים שהיא חוטפת.

## גלריה

קובץ:White Faced Heron (2).jpg
קובץ:Heron on the dam wall-1+ (2301495338).jpg
קובץ:White-faced heron, Brisbane (126171257).jpg
קובץ:White faced heron03.jpg
קובץ:White-faced Heron (Egretta novaehollandiae) - Flickr - Lip Kee (2).jpg


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1790
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון לאת'אם
קטגוריה:אנפתיים
קטגוריה:פפואה גינאה החדשה: עופות
קטגוריה:אוסטרליה: עופות
אנפה כחולה קטנה

**אנפה כחולה קטנה** (שם מדעי: *Egretta caerulea*) היא מין של עוף מים בסוג לבנית ממשפחת האנפתיים החיה באמריקה הדרומית ואמריקה המרכזית ומצפינה גם לדרום אמריקה הצפונית שסביב חוף המפרץ והקריביים, ולעיתים אף מצפינה עד הגבול הדרומי של קנדה, אך נודדת דרומה בחורף. אנפה זו היא קרובתה של לבנית אדמדמה, הגדולה ממנה והיא בעלת תפוצה רחבה ואינה נמצאת בסכנת הכחדה.
## מאפיינים
אנפה זו מגיעה לאורך ממוצע של 64–76 ס"מ ובעלת מוטת כנפיים של 102 סנטימטרים ומשקלו של 325 גרם. נוצותיה כחולות-אפורות עם צוואר וראש סגולים-כהים ומקור אפור וצהוב בתחילתו. הראש והצוואר בעלי נוצות פרועות מעט המאדימות בעונת הרבייה. לעומת הבוגרים, הצעירים בשנים הראשונות לעומתם לבנים בהרבה, דומים מעט ללבנית השלג.

האנפה חיה במושבות סמוך לצמחייה, לרוב סביב מים מתוקים כמו ביצות ונהרות איטיים וכן בין מנגרובים וביצות מלחה, כשהאנפות הצפוניות נפוצות יותר גם לאורך החופים. האנפה צדה ממארב בעזרת מקורה הארוך טרף קטן של דגים, צפרדעים, תולעים, סרטנים וחרקים.

לעיתים קרובות אנפה זו מתרבה לצד אנפית השלג בקבוצות גדולות. עם זאת בשאר הזמן האנפות נעות ביחידות. בקן הנקבות מטילות 3 עד 7 ביצים בצבע תכלת.

## גלריה

Little Blue Heron (50226708062).jpg
Egretta caerulea -Cananeia, Sao Paulo, Brasil-8.jpg
Little blue heron on wing (22967854365).jpg
Jan 29 201736392 (31778770933).png
Little Blue Heron - Egretta caerulea, Anhinga Trail, Everglades National Park, Homestead, Florida.jpg
Little blue heron with sandworm (16753807979).jpg


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אנפתיים
קטגוריה:קוסטה ריקה: עופות
קטגוריה:פרגוואי: עופות
לבנית שונית פסיפית

**לבנית שונית פסיפית** (שם מדעי: *Egretta sacra*) היא מין של עוף מים בסוג לבנית ממשפחת האנפתיים החיה לאורך דרום ודרום-מזרח אסיה ובאוסטרליה וכמה מאיי אוקיאניה שסביבה. היא דומה מעט ללבנית ים-סוף (המכונה גם כדי להבדיל "לבנית שונית מערבית").

אנפה זו בעלת תפוצה רחבה ואינה בסכנה, אך האוכלוסייה בניו זילנד רגישה להפרעות וכיום האנפה מוגנת בה.

## תיאור
אנפה זו בינונית בגודלה ומגיעה לאורך 57 עד 66 ס"מ בממוצע ובעלת מוטת כנפיים של 90 עד 110 ס"מ ומשקל ממוצע של 400 גרם, ללא הבדלים גדולים בין הזוויגים. עם זאת, יש בעיה מסוימת בזיהוי מין זה: רוב האוכלוסייה מציגה מופע כהה בכחול-פחם, אך חלק מהאוכלוסייה מציג מופע לבן לגמרי. תופעה הנקראת מלניזם. הדבר גורם לצפרים וחוקרים להתקשות באבחנה בין האנפות הלבנות לבין מינים אחרים. 

האנפה בעלת המופע הכהה בעלת מקור חום, פס לבן מתחת המקור עד לאמצע הסנטר ורגליים ועיניים צהובות. המקור ארוך ודק בצבע אפור.

האנפה שוכנת לרוב סביב לגונות ושוניות לאורך החופים הטרופיים והסובטרופיים של דרומה של אסיה והחלק המזרחי של אוקיאניה סביב האוקיינוס השקט (ומכאן שמה). בין השאר היא מצויה בפיג'י, איי מרשל, טונגה, גואם, פולינזיה הצרפתית, איי מריאנה הצפוניים ופלאו. היא נפוצה גם בחלק הצפוני של ניו זילנד אך האוכלוסייה נדירה יחסית. האנפות נודדות דרך קבע מעל האוקיינוס ולעיתים מתיישבות באיים חדשים.

זוהי אנפה החיה בחבורות קטנות ומחפשת באזורים פתוחים לאורך החופים דגים, רכיכות, תולעים וסרטנים שהיא חוטפת במהירות. האנפה מקננת לאורך כל השנה על עצים גבוהים, על דקליים או אף במבנים גבוהים. בקן העשוי מענפים הנקבה מטילה 2 עד 3 ביצים הבוקעות כעבור 28 יום.

מצב השימור של מין זה הוא ללא חשש.

## גלריה

Eastern Reef Egret - dark and light morphs-trim.jpg|שני המופעים של הלבנית בכחול כהה ובלבן
Egretta sacra -Karratha, Pilbara, Western Australia, Australia-8 (2).jpg|לבנית שונית פסיפית שצדה דג באוסטרליה
Egretta sacra -Karratha, Pilbara, Western Australia, Australia-8.jpg
Reef Heron (31935941915).jpg
Eastern Reef Egret in Humpbybong Creek-05 (6108076422).jpg
Eastern Reef Egret.jpg
Asiatic heron.jpg
Eastern Reef Egret (41156494045).jpg
Eastern Reef Egret (Egretta sacra) white morph (27337149757).jpg


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1789
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן פרידריך גמלין
קטגוריה:אנפתיים
קטגוריה:אוסטרליה: עופות
קטגוריה:פיג'י: עופות
לבנית לואיזיאנה

**לבנית לואיזיאנה** או **לבנית [[טריקולור]]** (שם מדעי: *Egretta tricolor*) היא מין של עוף מים בסוג לבנית ממשפחת האנפתיים החי בביצות בדרום אמריקה הצפונית, אמריקה המרכזית, הקריביים ובחלק הצפוני של אמריקה הדרומית. לרוב היא חיה באזור הטרופי שמדרום לארצות הברית, אך לעיתים מגיעה גם לטקסס וקליפורניה ודרומה עד ברזיל ופרו.
## מאפיינים
אנפה זו תוארה ב-1776 בידי החוקר הגרמני פיליפ לודוויג סטטיוס מולר , אשר נתן לה את שמה המדעי עקב שלושת הצבעים העיקריים של נוצותיה: כחול, ורוד ולבן.

אורכה של האנפה 56 עד 76 ס"מ, מוטת כנפיה הממוצעת 86 סנטימטרים. משקל הזכרים גדול במעט ממשקל הנקבות ומגיע ל-415 גרם לעומת 334 גרם בממוצע אצל הנקבות. האנפה בעלת נוצות כחולות-אפורות לאורך גופה כשהבטן לבנה והחזה כחול אך בעל פס לבן-ורדרד לאורכו היורד מקצה המקור האפור. בסיס המקור ותחתית העיניים צהובים ומוקפים בעור ורוד ומאחורי הראש ציצה לבנה והרגליים ארוכות ואפורות.

האנפה מצויה סביב אגמים, נהרות רדודים וביצות ולעיתים גם בחופים של אמריקה הטרופית. האנפה חיה לצד אנפות אחרות ודגה יחד אתן במים הרדודים. היא חוטפת את מזונה – סרטנים או דגים קטנים – במכת מקור מהירה.  אנפה זו מקננת על עצים, בזוגות ולא בלהקות. הנקבה מטילה 3 עד 7 ביצים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פיליפ לודוויג סטטיוס מולר
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1776
קטגוריה:אנפתיים
קטגוריה:מקסיקו: עופות
מתה מחמת מלאכה

**מתה מחמת מלאכה** הוא כינוי הלכתי לכלי שהתקלקל מחמת שימושו הרגיל. הביטוי המקורי מתייחס לבהמה שמתה בשעת עבודתה. במצב "מתה מחמת מלאכה", פטור השואל מתשלום דמי החפץ לבעלים, בשונה מחיובו בכל אונס אחר. המשפט הישראלי אימץ את הכלל ופוטר את השומר מנזקים שנזרמו עקב שימוש רגיל בנכס.

## פירוט הדין
מן הדין, אדם ששאל בהמה או חפץ מחבירו והחפץ התקלקל באונס, חייב לשלם את דמיו. זאת מפני ש"כל הנאה שלו", כלומר – שהוא המרוויח היחיד בהסכם, שהרי אינו משלם שכר לבעלים, והלכך גומרים בדעתם שבתמורה יהיה מחויב לשלם על כל נזק, על אף שנעשה שלא באשמתו.

עם זאת, במצב שהחפץ התקלקל מתוך השימוש שלו הוא מיועד, הוא פטור מלשלם על החפץ. בכך הוא קל משומר חינם ושומר שכר, שפטורים מכל אונס אך חייבים במתה מחמת מלאכה, מכיוון שהיות ולא קיבלו רשות שימוש – הם נחשבים כ"שולח יד", כלומר שפשעו בגזל.

הרמב"ם פסק את הדין להלכה, וכתב:
בקצות החושן הסתפק האם שואל שהתנה בעת ההשאלה שיתחייב לשלם לבעלים גם אם הבהמה תמות מחמת מלאכה מתחייב בתשלום או לא, וכתב שהדבר תלוי במחלוקת ראשונים. בנתיבות המשפט כתב שמתחייב גם בלא קניין, ואפילו בעבדים שלא נוהג בהם דיני שומרים יכול להתחייב לשלם אם העבד מת מחמת מלאכה, על ידי שמתנה לשלם.

## טעם הדין
בתלמוד מתוארת סיבת הפטור במשפט: כלומר: לא להעמדתה בכילה שאלתי אותה, אלא לשימוש.

הראשונים ניתנו זוויות שונות למשמעות המדויקת של המשפט:
* הרשב"א כתב כי טעם הדין הוא שבנתינת החפץ לשואל או לשוכר, בעל החפץ הוכיח שאינו מקפיד על הנזקים שיגרמו מחמת המלאכה שלשמה השאיל את החפץ.
* הרמב"ן כתב כי המשאיל פשע בכך שהשאיל חפץ שאיננו ראוי לשימושו, ולכן השואל פטור מלשלם.
* בספר "מחנה אפרים" כתב כי מכיוון שהחפץ אינו היה ראוי לשימוש, שאילתו של השואל הייתה שאילה בטעות, ולכן פטור.

## קישורים חיצוניים
* מתה מלחמת מלאכה, הרב עמיחי גורדין והרב חיים נבון
* מתה מחמת מלאכה - או בשעת מלאכה?, הרב חיים סבתו, מתוך המעין, גיליון תשרי תש"פ

## הערות שוליים

קטגוריה:משפט עברי: דיני שומרים
קטגוריה:בבא מציעא: סוגיות תלמודיות
לבנית סינית

**לבנית סינית** (שם מדעי: *Egretta eulophotes*) היא מין עוף מים בסוג לבנית ממשפחת האנפתיים החיה לאורך מזרח אסיה לרבות בסין. האנפה תוארה ב-1860 בידי החוקר האנגלי רוברט סווינהו .

אנפה זו דומה במראה ללבנית קטנה ומגיעה לרוב לאורך 65 עד 70 ס"מ בממוצע. רוב גופה של האנפה לבן כמעט לגמרי, למעט המקור האפור ולעיתים מעט ורדרד וצהוב בבסיסו, העיניים וסביבתם והרגליים הצהובים. לאנפה זו ציצה אחורית גבוהה ובולטת אותה היא מנפנפת בעונת הרבייה. 

אנפה זו מצויה באזורים יבשתיים סביב המזרח הרחוק שבין סיביר, קוריאה וסין העממית וכן מגיע לעיתים לטאיוואן, הונג קונג, יפן ולדרום-מזרח אסיה במדינות: הפיליפינים, וייטנאם, תאילנד, מלזיה, סינגפור, אינדונזיה וברוניי. לרוב האנפה מצויה בבריכות, שפכי נהרות, מפרצים וביצות מלוחות וגם בשדות אורז ובבריכות דגים. 

אנפה זו ניצודה בעבר בשל השימוש בנוצותיה לייצור כובעים. כיום ציד זה אסור אך אוכלוסייתה מידלדלת ונפגעת מאובדן בתי הגידול שלה כתוצאה מאחזור קרקע וזיהום מים. לפי ההערכות נותרו כיום רק 2,600–3,400 פרטים בוגרים. מצב השימור שלה מוגדר כפגיע.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1860
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי רוברט סווינהו
קטגוריה:אנפתיים
קטגוריה:סין: עופות
הרמן רקנאגל

גנרל **הרמן רקנאגל** (בגרמנית: **Hermann Recknagel**; 18 ביולי 1892 – 23 בינואר 1945) היה מפקד בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה, ונהרג לקראת סוף המלחמה.

## ביוגרפיה
### קריירה מוקדמת
רקנאגל נולד ב-18 ביולי 1892 בהופגייסמאר, שהשתייכה לקיסרות הגרמנית. בשנת 1913 התגייס רקנאגל לצבא הקיסרות הגרמנית והצטרף לרגימנט הרגלים ה-83 (נסיכות הבוחר מהסן ה-3 - פון ויטיך), עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף רקנאגל לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באוקטובר 1926 הועלה לדרגת האופטמן, וב-1 באוגוסט 1934 הועלה לדרגת מיור. ב-1 באוקטובר 1934 מונה למפקד הגדוד ה-2 ברגימנט הרגלים ה-54, וב-1 במרץ 1937 הועלה לדרגת אוברסט לויטננט.

### מלחמת העולם השנייה
ב-26 באוגוסט 1939, זמן קצר לפני תחילת מלחמת העולם השנייה, מונה רקנאגל למפקד הרגימנט ה-54 שעליו פיקד במהלך הפלישה לפולין כחלק מהדיוויזיה ה-18. ב-1 בפברואר 1940 הוא הועלה לדרגת אוברסט, ובמאי 1940 הוביל את הרגימנט שלו במערכה במערב. על כיבוש העיר דנקרק על ידי הרגימנט שלו, הוא קיבל את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל ב-5 באוגוסט 1940.

בקיץ 1941 לחם רקנאגל עם הרגימנט ה-54 במהלך מבצע ברברוסה, וב-15 ביולי 1941 נפצע רקנאגל ליד ויניצה שבאוקראינה. לאחר שהות בבית החולים והתאוששות, רקנאגל מונה למפקד הדיוויזיה ה-111 ב-1 בינואר 1942, וב-1 במאי 1942 הועלה לדרגת גנרל-מיור. ב-1 ביוני 1943 הוא הועלה לדרגת גנרל-לויטננט, ובין ה-15 ל-31 באוגוסט 1943 פיקד, תחת פיקוד הארמייה השישית, על קבוצת הקורפוס רקנאגל, שכותרה על ים אזוב מצפון לטגנרוג, אך לאחר מכן הצליחה להשתחרר מהכיתור; על כך קיבל רקנאגל את תוספת עלי האלון לעיטור צלב האבירים ב-6 בנובמבר 1943. ב-1 בספטמבר 1943 חזר לפקד על הדיוויזיה ה-111, וב-30 באוקטובר 1943 הוא הועבר לזמן קצר לעתודת המילואים. ב-15 בנובמבר 1943 מונה לתפקידי מטה בפיקוד העליון של הצבא (OKH), שבראשו עמד עד ה-25 בפברואר 1944. במרץ 1944 החל רקנאגל לארגן מחדש את הקורפוס ה-42, וב-1 ביולי 1944 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים. ב-23 באוקטובר 1944 הוענק לו תוספת חרבות לעיטור צלב האבירים על מחויבותו לנסיגה בבלקן.

לאחר מכן, הקורפוס שלו - עם דיוויזיות הרגלים ה-72, ה-88, ה-291 וה-342 - היה מעורב בחורף 1944/45 כחלק מהארמייה ה-17 וקבוצת ארמיות A בלחימה הגנתית נגד הצבא האדום. הקורפוס כותר בינואר 1945 בעיקול ויסלה במזרח פולין כאשר קבוצת הארמיות קרסה בקרבות עזים עם חיילי הצבא הסובייטי ופרטיזנים פולנים ונכשלה בניסיון לשקם את הקשר עם החזית הגרמנית, שבינתיים נדחקה רחוק מערבה, כ"כיס נודד". הקורפוס הושמד ברובו עד ה-23 בינואר. רקנאגל עצמו נורה על ידי פרטיזנים ב-23 בינואר 1945 בין פיוטרקוב לטומאשוב מזובייצקי.

## קישורים חיצוניים
* הרמן רקנאגל באתר www.lexikon-der-wehrmacht 

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מפקדי גייסות גרמניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים עם עלי אלון וחרבות
קטגוריה:מעוטרי הצלב הגרמני בזהב
קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1892
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1945
בכור יעקב יעבץ

ממוזער|ספר צור יעקב לרבי בכור יעקב יעבץ

**הרב בכור יעקב יעבץ** (נפטר ב-א' בחשוון ה'תרל"ה; 1874) היה רב, דרשן ומלמד באזמיר ובירושלים. מחבר **ספר צור יעקב**.

## ביוגרפיה

נולד לזינבול ולרבי חיים משה יעבץ, מצאצאי הרב ברזילי יעבץ. למד בישיבת בית יעקב רבי באזמיר אצל הרב חיים פאלאג'י, שמזכיר אותו כאחד מגדולי תלמידיו ומכנה אותו . בישיבה למד יחד ומול הרב אברהם פאלאג'י, והעיד על עצמו כי לא יצא מבית המדרש מיום ראשון ועד שבת. אביו החזיק אותו "בגופו ובממונו" היה עמיתו בתורה של הרב חיים בנימין פונטרימולי, המביא דברי תורה בשמו. החבי"ף מינהו לרב מלמד בישיבה, שם העמיד תלמידים הרבה, והעידו עליו כי אהבם כאהבתו את בניו. גיסו היה ברוך יעבץ. בנו, חיים משה נפטר בצעירותו עוד בחיי אביו, שהספידו. הרב יעקב מעיד כי לא היו לו הרבה ספרים לפניו בעת כתיבת חיבורו.

עלה לארץ ישראל, והשתקע בירושלים. נקבר בבית הקברות היהודי בהר הזיתים בא' חשון ה'תרל"ה. על קברו נכתב "בכו בכה להאי שופרא דבלת בארעא הח' הרב המו' מרביץ תורה בתלמידים בעל ספר צור יעקב המ' בכור יעבץ זצ"ל"

## חיבוריו
* ספר **צור יעקב** (אזמיר תרכ"ו), ובו דרושים על סדר פרשיות התורה, וכן דרוש "בכי אבל משה" להספד על בנו יחידו שנפטר. לווה כסף רב כדי לעמוד בעלויות הדפסת הספר.
* **עדת יעקב** - חידושי הלכות ואגדות על קצת מסכתות. בשער ספרו צור יעקב הוא מביע תפילתו להדפיס את ספרו זה, אך לא זכה לכך והספר נותר בכת"י.

## לקריאה נוספת
* הרב אברהם פלאג'י, אברהם את ידו, דרוש ו' לשמועות.

## קישורים חיצוניים

* .

* יעקב יעבץ, כרטיס נפטר באתר 'מרכז מידע הר הזיתים'.
* .

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:רבנים: אחרונים
קטגוריה:איזמיר: רבנים
קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: רבנים
קטגוריה:רבנים טורקים
קטגוריה:מחברי ספרי דרוש
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הספרדים
קטגוריה:ישיבת בית יעקב רבי (איזמיר)
קטגוריה:עולים לארץ ישראל בשנים 1800–1881
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1874
הדיוויזיה ה-111 (ורמאכט)

**הדיוויזיה ה-111** (בגרמנית: **111. Infanterie-Division**) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.

## היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-5 בנובמבר 1940 בהתרחבות נוספת של הצבא הגרמני. במאי 1941 עברה הדיוויזיה לאזור הכיבוש הגרמני בפולין, מוכנה לפתיחת מבצע ברברוסה ביוני. לאחר חציית נהר הבוג, התקדמה הדיוויזיה אל דובנו, שם היא נלחמה מול יחידות רוסיות שכללו את הקורפוס הממוכן ה-20 ודיוויזיית הטנקים ה-34. במסגרת הארמייה ה-6 המשיכה הדיוויזיה לדחוף את כוחות הארמייה ה-5 הסובייטית לכיוון קייב ועד סוף אוגוסט הדיוויזיה הגיעה לנהר הדנייפר מצפון לבירת אוקראינה, ויצרה ראש גשר עם דיוויזיות הרגלים ה-113 וה-298. ב-1 בספטמבר תקפו כוחות אלו מתוך ראש הגשר ופגעו בחלק האחורי של החזית הרוסית, כחלק ממבצע הכיתור הענק סביב קייב. הדיוויזיה המשיכה ללכוד ולסייע בהשמדת הארמייה הרוסית ה-37. לאחר הקרב הגדול, ההתנגדות הסובייטית בדרום רוסיה נחלשה והכוחות תחת קבוצת ארמיות דרום הצליחו לדחוף מזרחה בחזית רחבה.

לאחר כיבוש רוסטוב על הדון, קבוצת הפאנצר של קלייסט נסוגה לקו ה-Mius-Front, שם בסוף דצמבר 1941 נעצרה הדיוויזיה על קו ניקיטובקה - דבלצ'בו. באמצע ינואר 1942 בלמה הדיוויזיה חדירה עמוקה של האויב באזור ברונקובו-ויין.

לאחר תקופה ארוכה של מנוחה, הצטרפה הדיוויזיה למתקפת הקיץ, והתקדמה עם הארמייה ה-17 לקווקז, עברה דרך רוסטוב-על-דון, מוזדוק, נלצ'יק ואורדז'וניקידזה, עקב איום הכיתור הממשמש ובא לאחר קרב סטלינגרד קבוצת ארמיות A נסוגה במהירות לקו החזית של מיוס ולטגנרוג, שם נשארה הדיוויזיה במגננה עד סוף יולי 1943. לאחר כישלון מתקפת הקיץ הגרמנית בקורסק, הדיוויזיה ה-111 נסוגה בהדרגה למערב, והגנה על הגישות למליטופול עד סוף ספטמבר 1943, ולאחר מכן לניקופול עד פברואר 1944. הדיוויזיה הועברה אז להגנת קרים, שם היא הושמדה. השרידים האחרונים פונו באונייה במאי 1944, והדיוויזיה פורקה רשמית.

## מפקדים
* אוטו שטאף (5 בנובמבר 1940 - 31 בדצמבר 1942)
* הרמן רקנאגל (1 בינואר 1942 - 14 באוגוסט 1943)
* ורנר פון בילוב (15 באוגוסט 1943 - 29 באוגוסט 1943)
* הרמן רקנאגל (30 באוגוסט 1943 - 31 באוקטובר 1943)
* אריך גרונר (1 בנובמבר 1943 - 9 בפברואר 1944)
* קורט אדם (10 בפברואר 1944 - 22 באפריל 1944)

## קישורים חיצוניים
* הדיוויזיה ה-111 באתר lexikon-der-wehrmacht 

111
דיוויזיה 111
יצחק לויטץ

**יצחק אייזיק לְוִיטַץ** (נהגה בהגייה אשכנזית: **יִצְחוֹק**; 3 בספטמבר 1907 – ספטמבר 1985) היה סופר יידיש מחנך והיסטוריון יהודי ליטאי-אמריקאי.

## ביוגרפיה
נולד בזאגר שבמחוז שאוולי בליטא. קיבל חינוך מסורתי דתי ולמד בישיבת רמיילס ב. את השכלתו החילונית השלים בבית ספר תיכון עברי בבירת המחוז, שאוולי. הוא עבר כמורה בבית ספר של רשת "תרבות" בקורשן, אף היא במחוז שאוולי.

ב-1926 היגר לארצות הברית והתיישב בניו יורק. הוא התפרנס מהוראת עברית והחל ללמוד באוניברסיטת קולומביה שבה השלים תואר ראשון ב-1929, ואחר כך תואר שני בספרות עברית ב-1933 בשיתוף עם המכון היהודי לדת .

במימון מלגת מחקר מאוניברסיטת קולומביה, עשה לויטץ חמש שנים בארץ ישראל (1935-1940), בהן התגורר בחיפה ובפתח תקווה. לאחר שובו לארצות הברית כיהן בתפקידי ניהול במוסדות חינוך יהודיים שונים.

לויטץ היה כותב פורה, הוא פרסם מאמרים ב"ייוו"א בלעטער", כתב העת של ייוו"א. ערכים באנציקלופדיה לחינוך (שראתה אור בין השנים 1957–1959 בניו יורק בעריכת היימן בס) ומאמרים רבים ב"הדאר" ובדי צוקונפט .

ארכיונו שמור בספרייה הלאומית במחלקת הארכיונים.

## ספרו
;הקהילה היהודית ברוסיה 1772–1844
ספרו של לויטץ ראה אור בהוצאת אוניברסיטת קולומביה  בשנת 1943 ועוסק באוטונומיה המשפטית והחברתית של יהודי רוסיה במחצית השנייה של המאה ה-18 ובמחצית הראשונה של המאה ה-19.

* Isaac Levitats **The Jewish Community in Russia, 1772–1844**, Columbia University Press, 1943


## לקריאה נוספת

* **Jewish Board of Education in America**, doctoral dissertation, Syracuse University, 1952  (עבודת הדוקטורט שלו)


## קישורים חיצוניים
* ג'ושוע פוגל , YITSKHOK (ISAAC) LEVITATS, בתוך: **Leksikon fun yidish-shraybers / לעקסיקאָן פון יידישע שרײַבער**, לקסיקון ביוגרפי לסופרי יידיש, ניו יורק, 1986) 
* 
*  (במאמר זה טען לויטץ כי 'ספר הקהל' של יאקוב בראפמן מבוסס על תעודות אותנטיות)
* 

קטגוריה:יהודים ליטאים
קטגוריה:מורים יהודים עד אמצע המאה ה-20
קטגוריה:סגל תרבות (רשת חינוך)
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים אמריקאים
קטגוריה:היסטוריונים יהודים אמריקאים
קטגוריה:סופרים כותבי יידיש
קטגוריה:בוגרי ישיבת רמיילס
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:מהגרים מליטא לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1907
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1985
ויה אלפינה

**ויה אלפינה** (**Via Alpina**) היא רשת של חמישה מסלולי הליכה למרחקים ארוכים ברחבי האזורים האלפיניים של סלובניה, אוסטריה, גרמניה, ליכטנשטיין, שווייץ, איטליה, צרפת ומונקו. השביל הארוך ביותר ברשת הוא השביל האדום אשר קצוותיו נמצאים בטריאסטה ובמונקו.

הוויה אלפינה הוקם על ידי קבוצה של ארגונים ציבוריים ופרטיים משמונה מדינות שונות במהלך שנת 2000 אשר קיבלו מימון לשם כך מהאיחוד האירופי בין השנים 2001 עד 2008. הוויה אלפינה נוסד ביוזמת אגודת "Grande Traversée des Alpes" בגרנובל.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:טרקים
קטגוריה:הרי האלפים
קטגוריה:אוסטריה: הרים
קטגוריה:טרקים באיטליה