ליגת העל הצרפתית בכדורגל

[ממוזער|סמליל "ליג 1" בשנים [2008–2020.]]
ממוזער|סמליל הליגה בשנים 2020–2024.
**ליג 1** (בצרפתית: **Ligue 1**, כלומר **ליגה 1**, או בשמה המלא **Championnat de France de football**, **אליפות צרפת בכדורגל**), המוצגת בשם **ליג 1 מקדונלד'ס** (בצרפתית: **Ligue 1 McDonald's**) עקב חסות מסחרית עם McDonald's, היא ליגת כדורגל מקצוענית, העומדת בראש מבנה ליגות הכדורגל בצרפת, וזוהי תחרות הכדורגל הבכירה במדינה. ליג 1 מנוהלת על ידי מנהלת הליגות הצרפתית (בצרפתית: **Ligue de Football Professionnel**, ובקיצור **LFP**), מורכבת מ-18 מועדונים ופועלת במערכת עלייה וירידה לליג 2 וממנה.

עונת המשחקים נמשכת מאוגוסט עד מאי. המועדונים משחקים שני משחקים נגד כל שאר המועדונים האחרים בליגה – פעם אחת בבית ופעם בחוץ – סך כולל של 34 משחקים בעונה. רוב המשחקים משוחקים בשבתות וימי ראשון, עם כמה משחקים המתקיימים בערבי יום חול. הליגה בפגרה באופן קבוע בסוף השבוע האחרון שלפני חג המולד למשך שבועיים, והיא חוזרת בשבוע השני של חודש ינואר. ליג 1 היא אחת מליגות הכדורגל הלאומיות הבכירות, והיא מדורגת כיום במקום החמישי באירופה, אחרי הפרמייר ליג (אנגליה), הלה ליגה (ספרד), הסרייה א' (איטליה) והבונדסליגה (גרמניה).

ליג 1 נחנכה ב-11 בספטמבר 1932 בשם **הליגה הלאומית** (בצרפתית: **Division Nationale**), ובשנת 1972 שינתה את שמה ל**חטיבה 1** (בצרפתית: **Division 1**), שנשאר עד שנת 2002, בה שונה השם ל**ליג 1**. פריז סן זרמן היא המועדון בעל מספר הזכיות הרב ביותר עם 13 זכיות, ואילו אולימפיק ליון הוא המועדון שזכה במספר האליפויות הרצופות הגדול ביותר (שבע אליפויות רצופות בין השנים 2002 ל-2008). עם השתתפות ב-70 עונות ליג 1, אולימפיק מרסיי מחזיקה בשיא מספר העונות בליגה, ואילו פריז סן-ז'רמן מחזיקה בשיא ההשתתפות הרצופה ביותר עם 49 עונות בליגה ברציפות (משנת 1974 ועד לפחות 2025). האלופה הנוכחית היא פריז סן ז'רמן, שזכתה באליפות ה-13 שלה בעונת 2024/2025. כמו כן, מועדון מונקו הזר (מהנסיכות מונקו) אשר משתתף בליגה, זכה 8 פעמים באליפות, מה שהופך את הליגה לתחרות חוצה גבולות.

## מבנה
ישנם 18 מועדונים בליג 1. במהלך העונה, שנמשכת בדרך כלל מאוגוסט עד מאי, כל מועדון משחק נגד המועדונים האחרים פעמיים, פעם באצטדיון הביתי שלו ופעם בזה של יריבו, בסך הכל 34 משחקים, אם כי נסיבות מיוחדות עשויות לאפשר למועדון לארח משחקים במקומות אחרים, למשל כשליל אירחה את אולימפיק ליון בסטאד דה פראנס בשנים 2007 ו-2008. הקבוצות מקבלות שלוש נקודות על ניצחון ונקודה אחת על תיקו. לא מוענקות נקודות על הפסד. הקבוצות מדורגות על פי סכום הנקודות, ואז הפרש שערים ואז שערים זכות. בסוף כל עונה המועדון עם מרב הנקודות מוכתר לאלוף הליגה. אם עדיין יש שוויון, הקבוצות נחשבות באותו מקום בטבלה. אם יש שוויון להכרעת האליפות, הירידה או ההעפלה לתחרויות אחרות, קובעים משחק באצטדיון נטרלי שבו יקבע הדירוג.

החל מעונת 2002/2003 היו 20 קבוצות בליגה הבכירה כאשר כל עונה היו 3 יורדות ו־3 עולות. בעונת 2016/17 זה השתנה כך ש־2 קבוצות ירדות אוטומטית והקבוצה שבמקום ה־18 משחקת נגד קבוצה ליג 2 על השארותה בליגה. הוחלט להקטין את כמות הקבוצות בליגה ל־18 לקראת עונת 2023/24 ולכן בעונת 2022/23 היו 4 יורדות ורק שתי קבוצות עולו. אך מעונת 2023/24 השיטה חוזרת להיות ששתי האחרונות יורדות והקבוצה שבמקום ה־16 תתמודד על השארותה בליגה נגד קבוצה מהליג 2

שיטת הניקוד הבינלאומית של משחקי ליגה, לפיה מנצחת המשחק זוכה בשלוש נקודות, המפסידה לא זוכה באף נקודה והקבוצות המסיימות בתיקו זוכות בנקודה אחת כל אחת הונהגה בליגה הצרפתית בעונת 1994, לאחר שנוסתה פעם אחת בעונת 1988/1989. בעבר, הליגה השתמשה במתכונת עליית וירידת ליגה אחרת. לפני שנת 1995 פורמט הליגה היה כך ששתי הקבוצות התחתונות ירדו ישירות לליג 2, והתקיים פלייאוף בין הקבוצה התחתונה השלישית מליג 1 לבין הקבוצה שניצחה את הפלייאוף בליג 2 בין קבוצות הצמרת שלא קיבלו העפלה אוטומטית (מקומות 2–3 מכל בית, אז ליג 2 הייתה מחולקת ל-2 בתים), בדומה לארדיוויזיה ההולנדית ולבונדסליגה הגרמנית. הליגה ניסתה גם את חוק ה"בונוס" משנת 1973 עד 1976, שעל פיו קבוצה שמבקיעה שלושה שערים או יותר במשחק זוכה בנקודה אחת נוספת למאזנה, ללא קשר לתוצאת המשחק, במטרה לעודד משחק התקפי. החוק בוטל לבסוף מכיוון שלא הוכח שהקבוצות משחקות באופן יותר התקפי בעקבות החוק. בפתיחת עונת 2006/2007, הציגה הליגה את "טבלת המשחק ההתקפי "כדי לעודד הבקעה של שערים נוספים בליג 1 ובליג 2. מנהלת הליגות, בעזרת המאמן לשעבר מישל הידלגו, הציגה את הרעיון כדי לתגמל את הקבוצות שכובשות הכי הרבה שערים. הטבלה הייתה דומה לרעיון הקודם, אך הייתה עצמאית מטבלת הליגה הרשמית, והמועדונים תוגמלו רק בבונוסים כספיים.

### העפלה למפעלים אירופיים
נכון לעונת 2023/24, כפי שנקבע על ידי שיטת הדירוג של אופ"א, שלוש הקבוצות הראשונות בליג 1 מעפילות לליגת האלופות, כאשר השתיים הראשונות מעפילות ישירות לשלב הבתים. הקבוצה במקום השלישי מעפילה לסיבוב המוקדמות השלישי. הקבוצה שבמקום הרביעי מעפילה לליגה האירופית. והקבוצה שמסיימת במקום החמישי מעפילה לקונפרנס ליג. מקום נוסף בליגה האירופית מוענק לזוכה בגביע הצרפתי אם הזוכה בגביע מסיימת באחד מ-5 המקומות הראשונים הקבוצה שבמקום ה-6 מעפילה לקונפרנס ליג.

## היסטוריה
### הקמה
כדורגל מקצועני בצרפת לא היה קיים עד יולי 1930, אז "המועצה הלאומית" של התאחדות הכדורגל הצרפתית הצביעה 128–20 בעד הפיכת הכדורגל למקצועני (כלומר להתחיל לשלם לשחקנים עבור ביצועיהם). האבות המייסדים של הכדורגל המקצועני הצרפתי הם ז'ורז' באיירו, עמנואל גמבארדלה וגבריאל אנו. הליגה המקצוענית הוקמה בשנת 1932.

על מנת ליצור בהצלחה ליגת כדורגל מקצוענית במדינה, ההתאחדות הגבילה את הליגה לעשרים מועדונים. על מנת להשתתף בליגה הוטלו על המועדונים שלושה קריטריונים חשובים:
*למועדון הנכנס חייבות להיות תוצאות טובות והישגים בעבר.
*למועדון הנכנס חייבת להיות היכולת לספק מספיק הכנסות כדי לאזן את מאזן הכספים שלו.
*על המועדון הנכנס להיות מסוגל לגייס בהצלחה לפחות שמונה שחקנים מקצועניים.

מועדונים רבים לא הסכימו עם הקריטריונים האלו, הבולטים שבהם היו שטרסבורג, רובה, אמיין וסטאד פראנסה, בעוד שאחרים כמו סטאד רן, עקב חשש מפני פשיטת רגל, ואולימפיק ליל, בגלל ניגוד עניינים, סירבו להתמקצע. נשיא אולימפיק ליל, אנרי ז'וריס, שהיה גם יו"ר "ליגת הצפון" (Ligue du Nord, ליגה שכללה מועדונים מהמחוזות: נור, פה-דה-קאלה וסום), חשש שהליגה שלו תתפרק והציע שהליגה שלו תהפוך לליגה השנייה מתחת לליגה החדשה. בסופו של דבר מועדונים רבים קיבלו מעמד מקצועני, אם כי היה קשה יותר לשכנע מועדונים בצפון המדינה; שטרסבורג, רובה ואמיין סירבו לקבל את הליגה החדשה, ואילו לעומת זאת, מילוז, אקסלסיור רובה, מץ, ופיב קיבלו עליהם את המקצועניות. בדרום צרפת מועדונים כמו אולימפיק מרסיי, יר, מונפלייה, נים, קאן, אנטיב וניס תמכו מאוד בליגה החדשה וקיבלו את מעמדם המקצועני ללא ויכוח.

### לאחר ההקמה
עונת הפתיחה של ליגת הכדורגל המקצוענית, שנקראה "הליגה הלאומית", נערכה בשנים 1932–1933. 20 מועדוני עונת הפתיחה של "הליגה הלאומית" היו: אולימפיק אלס, אולימפיק ליל, אולימפיק מרסיי, אנטיב, אקסלסיור רובה, אתלטיק פריז, הכוכב האדום אולימפיק, יר, מונפלייה, מילוז, מץ, נים, ניס, סושו, סט, סטאד רן, פיב, קאן, קלוב פראנסה, וראסינג פריז. 20 המועדונים חולקו לשני בתים בני 10 קבוצות, כאשר שלוש הקבוצות התחתונות מכל בית ירדו לליגה 2. שתי המנצחות של כל בית התמודדו זו מול זו בגמר שנערך באצטדיון נייטרלי, שבאותה השנה היה האצטדיון האולימפי איב-דו-מנואר. הגמר הראשון נערך ב-14 במאי 1933 בו נפגשו זוכת בית א', אולימפיק ליל, נגד סגנית בית ב', קאן. אנטיב, זוכת בית ב', הייתה אמורה להשתתף בגמר אך היא הואשמה בשחיתות על ידי התאחדות הכדורגל הצרפתית שפסלה אותה. בגמר הראשון זכתה אולימפיק ליל באליפות הליגה הראשונה, לאחר ניצחון 4–3 במשחק. לאחר העונה החליטה הליגה לשמור על 14 המועדונים בליגה ולא להעלות אף קבוצה מהליגה השנייה. הליגה גם החליטה לשנות את מ"הליגה הלאומית" לפשוט "ליגה 1". בעונת 1934/1935 ארגנה הליגה מערכת עלייה וירידה חוקית, שהביאה את סך כל המועדונים בליגה הראשונה ל-16. המספר נשאר זהה עד עונת 1938/1939.

עקב מלחמת העולם השנייה, הכדורגל הושעה על ידי הממשלה הצרפתית ומנהלת הליגות הצרפתית, אם כי המועדונים החברים בה המשיכו לשחק בתחרויות אזוריות. במהלך "אליפויות המלחמה", כפי שהן מכונות, בוטל הכדורגל המקצועני על ידי משטר וישי והמועדונים נאלצו להשתתף בליגות אזוריות, אשר נקראו "אזור דרום" (Zone Sud) ו"אזור צפון" (Zone Nord). מכיוון ששתי הליגות לא היו תחת ניהולן, מנהלת הליגות והתאחדות הכדורגל אינן מכירות במנצחות התחרויות האלו כאלופות של אותן השנים, ולכן אין אלופות צרפת בין השנים 1939 ו־1945. לאחר סיום המלחמה ושחרור צרפת, הכדורגל המקצועני שב לפעילות בצרפת. הליגה הראשונה הגדילה את מספר המועדונים ל-18. מספר זה נותר עד לעונת 1965/1966 שבה הוגדל המספר ל-20. בשנת 2002, הליגה שינתה את שמה מ"ליגה 1" ל"ליג 1".

## קבוצות הליגה
ממוזער|סמל מנהלת הליגות בשנים 2009–2019
ממוזער|סמל מנהלת הליגות משנת 2019

בעונת 2025/2026 משתתפות בליגה 18 הקבוצות הבאות:

## אלופות הליגה לפי עונות
* קבוצה המסומנת ב**כתב מודגש** זכתה בגביע הצרפתי באותה העונה והשלימה דאבל מקומי.

## דירוג אלופות הליגה
טבלה זו מונה את האליפויות לפי קבוצות מיום קום ליג 1 בשנת 1932 בלבד. אליפויות שהושגו לפני הקמת הליגה אינן מופיעות בטבלה.

## מלכי השערים
להלן רשימת מלכי השערים של ליג 1 לפי עונות, מאז הקמתה של הליגה הראשונה בצרפת בשנת 1932 ועד ימינו. יוסיף סקובלאר מחזיק בשיא כיבוש השערים בעונה בודדת עם 44 שערים שכבש בעונת 1970/71. קיליאן אמבפה זכה בתואר 6 פעמים והוא מחזיק בשיא הזכיות.

## שיאי שחקנים
### הופעות

### שערים

## פרסים
### הגביע
ממוזער|שמאל|גביע ליג 1: "L'Hexagoal".
גביע ליג 1 הנוכחי, ה-"L'Hexagoal", פותח על ידי מנהלת הליגות הצרפתית ועוצב ונוצר על ידי האמן הצרפתי-ארגנטינאי פאבלו ריינוסו. הגביעים הוענק לאלופת צרפת מאז סיום עונת 2006/2007, והחליף את גביע ליג 1 הקודם שהיה בשימוש רק חמש שנים. השם "Hexagoal" נקבע על ידי תחרות הצעת שמות רשמית שנוצרה על ידי מנהלת הליגות וערוץ הטלוויזיה הצרפתי TF1 כדי לקבוע שם לגביע החדש. למעלה מ-9,000 הצעות נשלחו, וב-20 במאי 2007 הודיע חבר התאחדות הכדורגל הצרפתית פרדריק תירייז שלאחר הצבעה מקוונת, השם "Hexagoal" קיבל מחצית מהקולות. המועדון הראשון שהניף את הגביע החדש היה אולימפיק ליון, לאחר שזכה באליפות עונת 2007/08.

### פרסים חודשיים ושנתיים
בנוסף לגביע המוענק לקבוצה האלופה והמדליות האישיות הניתנות לשחקני האלופה, ליג 1 מעניקה גם את פרס "שחקן החודש" החודשי. לאחר העונה מתקיים טקס "פרסי איגוד שחקני הכדורגל הלאומי" ומוענקים פרסים כמו שחקן השנה, מאמן השנה, והשחקן הצעיר של השנה בשתי הליגות המקצועניות (שתחת אחריות מנהלת הליגות), ליג 1 וליג 2.

## שמות עקב הסכמי חסות
* ליג 1 אורנג' (2002–2008)
* ליג 1 קונפוראמה (2017–2020)
* ליג 1 אובר איטס (2020–2024)
* ליג 1 מקדונלד'ס (2024–הווה)

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

צרפת
קטגוריה:תחרויות כדורגל בצרפת