open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
חשדנות

[ממוזער|[הבעת פנים המבטאת חשדנות. פוטרט של ג'וזף צ'מברלין]]
**חַשְׁדָנוּת** היא קוגניציה של חוסר אמון, מצב בו אדם מטיל ספק ביושרתו של אדם אחר, או מאמין שאדם אחר אשם בסוג כלשהו של עוולה או פשע, אך ללא הוכחה בטוחה לכך. חשד יכול להתעורר גם בתגובה לאובייקטים השונים באופן שלילי מרעיון צפוי.

## אטימולוגיה
המילה **"חשדנות"** היא שם עצם שנוצרה מהשורש **ח-ש-ד**, המציין חוסר אמון. הסיומת **"-נוּת"** משמשת ליצירת שם עצם המייצג מצב או תכונה.

המילה האנגלית "Suspicion" מגיעה מאנגלית תיכונה דרך הצרפתית העתיקה, שבעצמה נולדה כווריאציה של המילה האיטלקית "suspectio", נגזרת של המונח הלטיני "חשוד", שפירושו "לִצפּות".

## היסטוריה
ממוזער|"ביקור המגפה במילאנו" (F. Jenewein, 1899), ציור של אדם נסקל בחשד להפצת המגפה
הפילוסוף, המדינאי והסופר האנגלי פרנסיס בייקון (1561–1626) כתב מאמר בשם "על החשדנות" ("Of Suspicion"), שבו טען כי להדחיק ולשמור היטב את החשדות, כי אחרת הם יטשטשו את המחשבה ויגרמו לשליט לפנות לכיוון של עריצות, מתוך פחד שנתיניו קושרים נגדו, כמו כן יגרמו לבעל להפוך לקנאי ופחדן בנוגע לקשריה של אשתו עם גברים אחרים. בייקון טוען כי שורש החשדנות הוא חוסר ידע; לכן, התרופה לחשדנות היא ללמוד יותר על הבעיה שמטרידה אותך. אם בעל מודאג מחבריה הגברים של אשתו, עליו לשאול אותה על טיב הקשרים הללו ולהביע את חששותיו, במקום לבנות את חשדותיו. בייקון דוחף אנשים העולים בהם חשדות, להתוודות עליהם בפני האנשים בהם הם חושדים, כדי לפתור את העניין.

המחזאי האנגלי וויליאם שייקספיר ציין כי "חשד תמיד רודף את מחשבותיו של האשם". המחזאי, המשורר והשחקן האנגלי בן ג'ונסון (1572–1637), בן זמנו של שייקספיר, תיאר את החשד כ"רעל שחור" ש"מדביק את המוח האנושי כמו מגפה". סמואל ג'ונסון (1709–1784), סופר ומסאי אנגלי, כינה את החשד "כאב חסר תועלת" שבו לאדם יש אמונה כי רוע אדיר טמון בכל רעיו. המשורר הסקוטי רוברט ברנס (1759–1796) כינה את החשד "שריון כבד" שמפריע לבני אדם יותר מאשר מגן עליהם. מהאטמה גנדי, מנהיגה הפוליטי והרוחני של תנועת העצמאות ההודית הבלתי אלימה, הזהיר שאם יתעוררו חשדות לגבי אחד מהמניעים של אדם, אז כל מעשיו עלולים להיות נגועים בחוסר האמון ובחוסר הוודאות הללו.

בארצות הברית, בתי המשפט משתמשים במונח "חשד סביר" בהקשר לזכותה של המשטרה לעצור אנשים ברחוב.

## ראו גם
* קנוניה
* ספק
* חשוד
* חשד (הלכה)
* הפרעת אישיות פרנואידית

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:רגשות
שימי אליאל

**שימי (שמשון) אליאל** (נולד ב-21 בנובמבר 1964) הוא פוליטיקאי ישראלי שכיהן כראש המועצה המקומית כוכב יאיר צור יגאל בין השנים 2013 ל-2018.

## ביוגרפיה
למד בבית ספר להנדסאי תעופה טכני חיפה. שירת בקבע בחיל אוויר בדרגת קצין. למד מדע המדינה באוניברסיטה העברית ירושלים.

## קריירה פוליטית
בבחירות המקומיות ב-2013 נבחר שימי אליאל לראשות המועצה המקומית כוכב יאיר צור יגאל, לאחר שגבר על יעקב ממן ראש המועצה המכהן. הוא כיהן בתפקיד עד 2018, אז הוחלף על ידי יובל ארד.

במהלך כהונתו, המשיך היישוב להתפתח כקהילה איכותית בשרון המזרחי. אליאל התנגד לאיחוד כוכב יאיר עם צור יצחק, ואכן מהלך כזה נמנע. בשנת 2015 הוזמנה מועצת היישוב בראשותו של אליאל לוועדת החינוך התרבות והספורט בכנסת עקב מצוקת מקומות לימוד לילדי כוכב יאיר-צור יגאל.

## קישורים חיצוניים
* אתר המועצה המקומית כוכב יאיר צור יגאל
* משאירים את היישוב בידיים טובות
* 
* 
* 
* 
* 
* משרד הפנים משהה כוונתו לאיחוד כוכב יאיר-צור יגאל עם צור יצחק, ערוץ השרון פוסט, 24 בינואר 2018
* חדשות כוכב יאיר - צור יגאל והסביבה 2013
* חדשות כוכב יאיר - צור יגאל והסביבה 2014
* מזל הראל, ברכת ראש המועצה - שימי אליאל, ערוץ יוטיוב, 3 בדצמ׳ 2013
* בני סלע, דיוני ועדת החינוך בנושא התיכונים כוכב יאיר צור יגאל - שימי אליאל, ערוץ יוטיוב, 13 באוקטובר 2015
* אירוע לזכרו של אברהם שטרן – “יאיר” בכוכב יאיר צור יגאל

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי מועצת כוכב יאיר צור יגאל
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1964
ג'ורדן קלארק

**ג'ורדן קלארק** (באנגלית: **Jordan Clark**; נולדה ב-29 בדצמבר 1991) היא שחקנית ורקדנית קנדית.

## ראשית חייה
קלארק נולדה ב-29 בדצמבר 1991 באוקוטוקס, אלברטה שבקנדה להורים גלן קלארק וקוני טיינש. היא גדלה בטוטנהאם, אונטריו עם אח ואחות צעירים, ואחות גדולה מאומצת.

### מחול כילדה
קלארק במקור לא התכוונה לרקוד, ודווקא רצתה להיות מתעמלת מכשירים. לאחר שלא הצליחה למצוא מועדון התעמלות באזור שבו גרה, אימה רשמה אותה לבית ספר לריקוד שבו יכלה ללמוד אקרובטיקה. קלארק מצאה את אהבתה לבלט הקלאסי, מה שהוביל אותה לסגנונות ריקוד נוספים, והיא למדה מגוון סגנונות מגיל צעיר, כולל אקרובטיקה, ג'אז, לירי, סטפס ובלט קלאסי. כילדה צעירה, היא התקבלה לתוכנית הקיץ של הבלט הלאומי של קנדה. מאוחר יותר היא הלכה לרקוד באקדמיה למחול של ולאד, והתאמנה שם 35-40 שעות בשבוע.

## קריירה
### התחלת הקריירה
בגיל שמונה עשרה, קלארק נבחנה לעונה הרביעית של "אתה חושב שאתה יכול לרקוד – קנדה". היא זכתה בתואר הזוכה של העונה הרביעית עם דואט ג'אז לשיר "Skin", של ריהאנה, באותו דואט הודח בן זוגה לתוכנית, כריסטיאן מילט. לפני הזכייה בסדרה, קלארק הופיעה כסטודנטית בסרט משנת 2010, "הרייט המרגלת: מלחמות הבלוג", בסרט היא גילמה רקדנית. היא גם שיחקה באותה שנה כחניכה ורקדנית בסרט הטלוויזיה של ערוץ דיסני "קאמפ רוק 2: הג'אם האחרון". בשנת 2012, היא גילמה חברה ורקדנית במסיבת יום הולדת בסרט הטלוויזיה "חברים-אויבים" של ערוץ דיסני.

### נולדו לרקוד
בקיץ 2012, בגיל עשרים, קלארק נבחנה לתפקיד בסדרת הדרמה הקנדית לנוער, "נולדו לרקוד". בסדרה, קלארק מגלמת את ג'יזל, רקדנית צעירה. היא הייתה בצוות הראשי בסדרה מהעונה הראשונה עד השלישית, עם הופעות אורח בעונות הרביעית, השישית והשמינית, ובספיישל חג המולד של הסדרה. לקלארק היה גם תפקיד חוזר בסדרת הספין-אוף של "נולדו לרקוד", "אולפני אבדות ומציאות" באותו התפקיד של ג'יזל.

### פרויקטים נוספים
בשנת 2015, קלארק גילמה את שוטסי בסרט "Dancin': It's On!" ב-2016 היא התארחה בתור רקדנית בסדרת הטלוויזיה הקנדית, "עיניים פרטיות". בשנת 2020, היא כיכבה כמיס אליסטר, מורה ומאמנת התעמלות בסדרת הטלוויזיה "הנחיתה המושלמת שלי". הסדרה היא סדרת טלוויזיה קנדית על התעמלות שיצר פרנק ואן קיקן, היוצר של "נולדו לרקוד". קלארק עובדת גם במשרה חלקית כמורה למחול ב-"The Audience Dance Rivalry" בקונקורד, אונטריו וב-"On The Floor Dance" לצד הכוכבת לשעבר ג'ניפר פאפאס בריצ'מונד היל, אונטריו.

## חיים אישיים
בינואר 2022, קלארק פרסמה בעמוד האינסטגרם שלה שהיא התארסה לשחקן טרבור טורדג'מן, אשר משחק איתה בסדרה "נולדו לרקוד". הם נישאו ב-16 בספטמבר 2023.

## פילמוגרפיה

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רקדניות קנדיות
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה קנדיות
קטגוריה:קנדיות שנולדו ב-1991
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1991
ג'רמאנה

**ג'ראמנה** (בערבית: **جرمانا**, בתעתיק מדויק: **גַ'רַמַ֫אנַא**) היא עיר במחוז ריף דמשק בע'וטה שבדרום סוריה. העיר ממוקמת שלושה קילומטרים דרומית-מזרחית לבירת סוריה, דמשק, והיא בעלת אוכלוסייה נוצרית ודרוזית ברובה.

## היסטוריה
יאקות אל-חמאווי ביקר בעיר בתחילת המאה ה-13.

בסוף 2012 הביא המכון לחקר המלחמה דיווחים על מיליציות מקומיות ועל שביחה שפועלים בעיר בשיתוף פעולה הדוק עם כוחות הממשלה. ב-28 באוגוסט, ב-29 באוקטובר וב-28 בנובמבר 2012, התפוצצו בעיר מכוניות תופת והרגו למעלה מ-50 תושבים, בהם פליטים עיראקים ופלסטינים. ב-20 במרץ 2018, נורו רקטות לעבר העיר שהביאו למותם של לפחות 44 בני אדם ופציעת 23 נוספים.

לאחר נפילת משטר אל-אסד והקמת הממשלה החלופית בסוריה, עמדה העיר במוקד תשומת הלב עקב האוכלוסייה הדרוזית הגדולה המתגוררת בה ומיקומה בסמוך לאזור הכיבוש הישראלי בשטח סוריה.

בסוף פברואר 2025 פרצו קרבות בג'ראמנה, שכללו עימותים בין כוחות המשטר הסורי למיליציות דרוזיות מקומיות. בקרבות נהרגו לפחות דרוזי אחד וחייל אחד של הממשל. מקורות דרוזים דיווחו על מל"טים ישראלים מעל העיר הצופים במתרחש. ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו ושר הביטחון ישראל כ"ץ הנחו את צה"ל להיערך להגנה על העיר, ובהמשך איימו על משטר סוריה שאם כוחותיה ייכנסו לעיר, צבא הגנה לישראל יתערב בסוריה לטובת הדרוזים ונגד השלטון.

בסוף אפריל אותה שנה פרצו שוב קרבות בין הדרוזים לכוחות השלטון, כחלק מעימות הדרוזים-סונים בדרום סוריה. ישראל לא התערבה לטובת הדרוזים בעיר זו אלא רק בריכוזים הדרוזיים בחרמון ובהר החורן, והעיירה נפלה לידי המשטר החדש יחד עם שאר העיירות הדרוזיות שבפרוורי דמשק –  ו. כוחות המשטר ביצעו בשְלוש העיירות טבח בדרוזים, והרגו בהן לפחות 11 תושבים.

## דמוגרפיה
מאז תחילת מלחמת עיראק, מספר גדול של עיראקים היגרו לעיר, והגדילו את אוכלוסייתה מכ-100,000 ליותר מ-250,000. לפי המפקד הרשמי שבוצע ב-2004, אוכלוסיית העיר מנתה 114,363 תושבים.

ליד העיירה קיים גם מחנה פליטים פלסטיני הנושא את שמה. לג'ראמנה היגרו גם פליטים נוצרים אשורים רבים שנמלטו מעיראק. באוקטובר 2006 הגיע לקהילה האשורית בג'ראמנה כומר ממוסול. הכומר טען שיש 2,000 פליטים עיראקים אשורים בעיר ג'ראמנה לבדה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סוריה: ערים
קטגוריה:דרוזים בסוריה
רחצת בת שבע

**רחצת בת שבע** הוא ציור שמן על בד מאת האמן ההולנדי קורנליס ואן הארלם , שנוצר בשנת 1594. הציור מוצג במוזיאון רייקסמוזיאום.

## תיאור הציור ופרשנות
הציור מתאר את בת שבע רוחצת באוויר הפתוח בליווי שתי משרתות. כאשר המלך דוד מבחין בה ממרומי ארמונו, הוא מתאהב בה עמוקות. דמותו של דוד אינה מופיעה בציור, שכן ואן הארלם בחר להציג את הסיפור המקראי מנקודת מבטו של המלך עצמו. כך, הצופה תופס את מקומו של דוד כמתבונן בשלוש הנשים העירומות.

בת שבע  רחצה באוויר הפתוח. המלך דוד הבחין בה מגג ארמונו. באופן מעניין, הצייר לא תיאר את דוד עצמו, אלא רק רמז לנוכחותו באמצעות הארמון המופיע ברקע. בשל העובדה שמשרתתה של בת שבע היא שחורה, הציור, בעל האופי הארוטי העדין, מקבל גוון אקזוטי.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי התנ"ך
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורי עירום
קטגוריה:בת שבע בציורים
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-16
קטגוריה:אוספי רייקסמוזיאום
קטגוריה:מים באמנות
פרינץ אוד וראניה

**סטפן זדראבקוביץ**' (בסרבית: **Стефан Здравковић**; נולד ב-29 בספטמבר 1993), הידוע בשם הבמה שלו **פרינץ אוֹד וְרַאניֶה** (בסרבית: **Принц од Врање**, מילולית: "נסיך וראניה") או **פרינץ**, הוא זמר סרבי. הוא ייצג את סרביה באירוויזיון 2025 שהתקיים בבזל שבשווייץ עם השיר "Mila".

## שנותיו הראשונות
זדרבקוביץ' נולד בעיר וראניה, ומאז 2002 מתגורר בבלגרד. הוא היה אלוף סרביה בקראטה, והתחרה גם כחבר בנבחרת הלאומית. בגיל 15, במהלך לימודיו בתיכון, החל לעסוק במוזיקה והקים יחד עם חבריו את הלהקה שסטה ז'יצה. זדרבקוביץ' הוא פילולוג בהכשרתו, בוגר החוג לשפות, ספרות ותרבות סקנדינביות בהתמחות בשפה הנורווגית בפקולטה לפילולוגיה של אוניברסיטת בלגרד.

## קריירה
זדרבקוביץ' הוא זמר, גיטריסט ומתופף. מאז 2016 הוא היה הסולן של להקת סיסיפוס. בשנת 2020 לוהק לתפקיד הראשי באופרת הרוק "ישו כוכב עליון" מאת אנדרו לויד ובר וטים רייס, בהפקת המרכז התרבותי של עיר הסטודנטים בבלגרד.

לאורך הקריירה שלו השתתף בפסטיבלים רבים, בהם "סלביאנסקי באזאר" בבלארוס. הוא זכה בתחרות הבינלאומית למוזיקה "ריבר נוטס" בבולגריה, וכן באחד הפסטיבלים המוזיקליים הגדולים במלטה. בנוסף, הופיע באירועים בקזחסטן, ליטא, איטליה וספרד.

ב-14 בינואר 2022 הוכרז כי זדרבקוביץ', תחת שם הבמה פרינץ, נמנה עם 36 המשתתפים בתחרות *Pesma za Evroviziju '22*, הקדם הסרבי לאירוויזיון. עם זאת, ב-19 בינואר הודיע על פרישתו מהתחרות בשל מחלוקות עם כותב השיר "Ljubi svog čoveka". השיר בוצע לבסוף על ידי הזמרת טיאנה דאפצ'ביץ', אשר ייצגה את  באירוויזיון 2014, תחת גרסה ערוכה בשם "Ljubi, ljubi doveka".
[ממוזער|281x281 פיקסלים|פרינץ ב-[2023]]
בשנת 2023 שב פרינץ להשתתף בתחרות *Pesma za Evroviziju '23* עם השיר "Cvet sa istoka", שנכתב על ידי דושאן באצ'יץ' והופק על ידי דיאן ניקוליץ'. תוצאות ההצבעה שפורסמו הראו כי הוא זכה במספר הקולות הגבוה ביותר מהקהל הן בחצי הגמר הראשון והן בגמר, אך לאחר שקלול קולות השופטים הגיע למקום השני, מיד אחרי לוק בלאק עם השיר "Samo mi se spava".

בדצמבר 2024 הוכרז כי Princ יתחרה בתחרות Pesma za Evroviziju '25 עם השיר "Mila". אירוע הגמר נערך ב-28 בפברואר 2025. בסופו, דורג פרינץ במקום הראשון עם 18 נקודות. באירוויזיון השתתף בחצי הגמר השני שהתקיים ב-15 במאי ולא הצליח להעפיל לשלב הגמר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרים סרבים
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 2025
קטגוריה:נציגי סרביה באירוויזיון
קטגוריה:סרבים שנולדו ב-1993
נידאל אבו דוח'אן

**נידאל עלי מחמוד אבו דוח'אן** (בערבית: **نضال علي محمود أبو دخان**; נולד ב-16 בספטמבר 1968) הוא איש מנגנוני הביטחון של הרשות הפלסטינית בדרגת מייג'ור גנרל, כיהן כמפקד מנגנון הביטחון הלאומי הפלסטיני מ-27 בדצמבר 2011 עד 1 במרץ 2025. אז הוחלף באל-עבד אבראהים ח'ליל .

## ביוגרפיה
נולד באלג'יריה בשנת 1968, נשוי ואב לשני ילדים, בעל תואר ראשון במדעי הצבא מהאקדמיה הצבאית  בשרשל  באלג'יריה. בעבר שימש כמפקד המבצעים המיוחדים ב.

ב-13 בספטמבר 2009 מינה אותו נשיא הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס למנהל הכללי של המודיעין הצבאי הפלסטיני, ובתפקיד זה כיהן עד 27 בדצמבר 2011, כאשר מונה לתפקיד מפקד כוחות הביטחון הלאומי הפלסטיני במקומו של האלוף ד'יאב אל-עלי.

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי מנגנוני הביטחון הפלסטיניים
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1968
דוח'אן

**דוח'אן** (בערבית: **دخان**) הוא שם יישוב ושם משפחה.

קטגוריה:שמות משפחה ערביים
אלפס מריטימה

**אלפס מריטימה** (בלטינית: **Alpes Maritimae**; בתרגום מילולי לעברית: **האלפים הימיים**) הייתה פרובינקיה רומית קטנה שנוסדה בשנת 63 לספירה על ידי הקיסר נירון. הפרובינקיה הייתה אחת משלוש הפרובינקיות שהשתרעו על שטחי האלפים שבין צרפת ואיטליה המודרניות, לצד אלפס קוטיאה ואלפס פנינה. הפרובינקיה כללה חלקים ממחוזות באלפים הימיים של ימינו, ביניהם האלפים של פרובנס עילית והאלפים העליונים.

בירת הפרובינקיה הייתה קמנלום (צ'יימיז המודרנית, שהיא כיום שכונה בניס), עד שהוחלפה באבורדונום (אמברון המדורנית) במהלך שלטונו של דיוקלטיאנוס.

## היסטוריה
שמאל|ממוזער|האמפיתיאטרון הרומי של קמנלום
הפרפקטוס סיביטיום הכניעו את השבטים הליגוריים בקיץ של שנת 14 לפנה"ס. לאחר מכן, בשנת 63 לספירה ניתנו להם זכויות לטיניות והם החלו להתנהל תחת נציב רומי. באותה השנה הפכה קמנלום לבירת הפרובינקיה.

תחת שלטונו של דיוקלטיאנוס (284–305), הפרובינקיה הוגדלה תחת שילוב של חלקים מגאליה נארבוננסיס ואלפס קוטיאה, והעתיקה את מקומה לפרפקטורה גלאריום. עיר הבירה הפכה להיות אבורדונום, שהייתה חלק מאלפס קוטיאה עד אז.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:פרובינקיות רומיות
אינאמי

**אינאמי – הבלקאיבוס של היער** (בצרפתית: **Inami, le Bellacaïbos de la forêt**) היא סדרת הרפתקאות, קומדיה ופנטזיה מונפשת צרפתית לילדים.

הסדרה כוללת עונה אחת בעלת 26 פרקים שהופקו ב-2007, ושודרו לראשונה בערוץ TF1 ב-27 באוגוסט 2008. הסדרה שודרה בישראל ב-2009 בערוץ לוגי בדיבוב עברי.

## עלילה
הסדרה סובבת סביב הרפתקאותיו של אינאמי, ילד אינדיאני בן 11 משבט הבלאקאיבוס השוכן ביער האמזונס, שעובר משימות התבגרות רבות יחד עם חבריו וחיות המחמד שלהם. בתהליך למידה ארוך, הוא מתכונן לטקס שיהפוך אותו מילד לגבר ותוך כדי גם מכיר חברים חדשים ומסייע לכפרים ביער.

## דמויות וצוות דיבוב עברי
בסדרה מופיעות הדמויות הבאות עם הסבר קצר ושם המדבב העברי:
* **אינאמי**: ילד מתבגר משבט "הבלאקאיבוס" שנדרש לעבור תקופה הכשרה עם חברו 'שימיווי' לפני שיוכרו כבוגרים. "החיה התאומה" של אינאמי היא ארמדילה בשם טטוני המשמש כחיית מחמד ועוזרת לו במשימותיו בין היתר על ידי מתן כוח על טבעי, בנוסף לאינאמי אחות קטנה בשם וחברה בשם האיימה מהשבט היריב. – תומר פרי
* **שימיווי**: חברו הטוב וחבר ילדות של אינאמי העובר איתו את משימות ההכשרה שלהם, לשימיווי אב יחידני המתנהג בקשיחו עם איתו לאחר שאימו נפטרה כשהיה קטן ועל כן נעזר בחברות במשימות בהן הוא מתקשה ובין היתר בשחייה ממנה הוא מפחד. בדומה לאינאמי "החיה התאומה" של שימיווי היא ינשופה אותה הוא יגלה במהלך הסדרה והיא תסייע לו במשימותיו.– איתי ג'רופי
* **אמינאטה**: אחותו הקטנה של אינאמי. אוהבת להיות בחברת אחיה הגדול ורוצה לצאת איתו למשימות. – נועה פלדמן
* **האיימה**: החברה של אינאמי ובהמשך בת זוגו, מהשבט היריב. השניים הכירו כאשר אינאמי הציל את האיימה מתנין בזמן שהיה באמצע משימה לגנוב מהשבט שלה פריט מקודש. – משי קלינשטיין
* **קאראס**: השאמאן (צ'יף דת) של "שבט הבלאקאיבוס", מדריכם של אינאמי ושימיווי בתקופת ההכשרה. – רוברט הניג
* **זיומארו**: אביהם של אינאמי ואמינאטה ובעלה של מינוסקה, הצ'יף הגדול של "שבט הבלאקאיבוס" – שמחה ברבירו
* **מינוסקה**: אימם של אינאמי ואמינאטה, ואשתו של זיומארו. – רונה בקרמן
* **פינטוס**: אביו של שימיווי ואחד מנכבדי "שבט הבלאקאיבוס" שמעוניין להתקדם יחד עם בנו בהיררכיה של השבט. אשתו נפטרה בזמן שבנם היה קטן מה שהשפיעה עליו לא מעט. – יורם יוספסברג
* **הורונאמי** – חגית דסברג
* **זימינו** – גלעד ויטל
* **שאמה** – ספיר דרמון
* **מוריקאס**: השאמאן (צ'יף דת) של "שבט הפאטאמי" – היריב, שפעם אחרי פעם טועה בהחלטות שלו ומעמדו כשאמאן מעורער והוא מועמד להחלפה. – אלון שר
* **רויקסם** – מיכאל עינב
* **דמויות שונות** – אורלי קטן, אמנון וולף, יואב בר לב, מיכה אוזין סליאן, נורית בנאי קורן, עומר סלוניקן, רועי ניב.
* **מפיק דיבוב** – ענבר שטגר עזרא
* **במאי דיבוב** – עמי איילי

## קישורים חיצוניים
* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות הנפשה צרפתיות
קטגוריה:סדרות הנפשה
קטגוריה:סדרות טלוויזיה צרפתיות שעלו לשידור בשנות ה-2000
קאובויז (סרט)

**קאובויז** (באנגלית: **Cowboys**) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 2020, שנכתב ובוים על ידי אנה קריגן. הסרט עוסק בסיפורו של גבר הנאבק בבעיותיו האישיות בעודו מנסה לתמוך בבנו הטרנסג'נדר, שחווה קשיים בקבלת זהותו בתוך משפחתו השמרנית.

## עלילה
במרכז העלילה עומד ג'ו (בגילומו של סשה נייט), ילד טרנסג'נדר החי עם אמו הקשוחה שלא מקבלת את בחירותיו, סאלי (ג'יליאן בל). אביו, טרוי (סטיב זאן), אדם הנאבק במאניה-דפרסיה, חוטף את ג'ו ויוצא עמו למסע הרפתקני בהרים של מונטנה, מתוך אמונה שהוא מציל את בנו מחיים שלא מאפשרים לו להיות מי שהוא באמת. בעקבות הבריחה, האם מדווחת על חטיפה, והבלשית פיית' (אן דאוד) יוצאת למרדף אחריהם, תוך כדי שהיא מגלה רבדים עמוקים יותר במערכת היחסים של המשפחה.

הסרט מציג את הדינמיקה המשפחתית המורכבת, הקונפליקט בין קבלה ודחייה, והקשרים הבלתי ניתנים לניתוק בין הורים לילדיהם.

## הפצה
הסרט הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל הקולנוע Outfest, ב-22 באוגוסט 2020, וזכה לשבחי המבקרים על המשחק והטיפול המורכב בנושאים הרגישים. הוא יצא להפצה רשמית בארצות הברית ב-12 בפברואר 2021, באמצעות חברת Samuel Goldwyn Films.

## ביקורת
"קאובויז" זכה להערכה על האופן שבו הוא מציג דמויות פגומות אך אוהבות, תוך שילוב נופים עוצמתיים ותחושת מסע אינטימי. הסרט מציף שאלות על זהות, הורות וקבלה, ומותיר חותם רגשי עמוק על הצופים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 2020
פייטרו לומברדו

[ממוזער|אנדרטת ה[דוג'ה פייטרו מוצ'ניגו]]
**פייטרו לומברדו** (באיטלקית: **Pietro Lombardo**; 1435 – יוני 1515) היה פסל ואדריכל איטלקי מתקופת הרנסאנס האיטלקי.

## ביוגרפיה
לומברדו נולד ב (טיצ'ינו) לאב שעבד בסיתות בשם מרטינו, הוא היה אביהם של טוליו לומברדו ואנטוניו לומברדו.
ממוזער|מלאכים לוחמים. מוצג במוזיאון ויקטוריה ואלברט בלונדון
בסוף המאה ה-15 פיסל פייטרו לומברדו קברים ונציאניים רבים בעזרת בניו. קברים אלה כללו את אלה של דנטה אליגיירי, הדוג'ה  ופייטרו מוצ'ניגו.

בתחילה עבד בערים שונות באיטליה, כולל פדובה, שם השלים בין השאר אנדרטה בבזיליקת סנט'אנטוניו. בפדובה התגורר רוב הזמן וגם נרשם לגילדת חוטבי האבנים הפדואנית. בערך ב-1467 עבר לוונציה ובה התגורר עד סוף ימיו.

הוא היה האדריכל והפסל הראשי של כנסיית סנטה מריה דיי מיראקולי (ונציה) (1481–1489) ושל  בוונציה. הוא גם עסק בעיטורים של קדושים נוצרים ושל מרים הבתולה על קירותיהן של כמה כנסיות קתוליות, וכמו כן היה מעורב בשיפוצים ובבניית ארמון הדוג'ה.

לומברדו מת בוונציה ביוני 1515, ומקום קבורתו לא ידוע.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:פסלים איטלקים במאה ה-15
קטגוריה:אדריכלים איטלקים במאה ה-15
קטגוריה:איטלקים שנולדו במאה ה-15
קטגוריה:נפטרים במאה ה-16
ג'ון לסלי (פיזיקאי)

סר **ג'ון לסלי** (באנגלית: **John Leslie**; 10 באפריל 1766 – 3 בנובמבר 1832) היה מתמטיקאי ופיזיקאי סקוטי הזכור בעיקר בזכות מחקריו בתחום החום.

לסלי כתב את התיאור המודרני הראשון של תופעת הנימיות ב-1802 והקפיא מים באמצעות משאבת אוויר ב-1810, היה זה הייצור המלאכותי הראשון של קרח.

בשנת 1804 ערך ניסוי בקרינה תרמית באמצעות קובייה מלאה במים רותחים כשצדדיה מצופים בציפויים שונים, והוכיח שיש פער בין הקרינה המגיעה מכל צד. המנגנון ידוע בתור .

## ביוגרפיה
לסלי נולד לרוברט לסלי, יצרן ארונות, ולאשתו אן, ב ב. בילדותו למד בעיירת מגוריו ובעיירה הסמוכה . בהיותו בן שלוש עשרה, בעידוד ידידים שגילו את כישרונו למתמטיקה ופיזיקה, עבר ללמוד באוניברסיטת סנט אנדרוז. עם סיום לימודיו ב-1784, למד גם תאולוגיה באוניברסיטת אדינבורו.

מ-1788 עד 1789 הוא בילה יותר משנה כמורה פרטי, ומ-1791 ועד סוף 1792 עבד בתפקיד דומה עם משפחתו של ג'וזאיה ודג'ווד. בזמנו הפנוי עסק במחקר ניסיוני ובתרגום ספרים לפרנסתו. במשך שתים עשרה השנים הבאות המשיך את לימודי הפיזיקה שלו, שהניבו מאמרים רבים אותם פרסם בבמות שונות.
ממוזער|קברו של לסלי בעיירת מגוריו לרגו
בשנת 1805, לאחר שנדחה בניסיונותיו להשיג קתדרה באוניברסיטה סקוטית, לסלי נבחר לרשת את  בקתדרה למתמטיקה באדינבורו, למרות התנגדות אלימה והאשמות שהועלו נגדו בעוון כפירה. בתקופת כהונתו בתפקיד זה, פרסם שני כרכים על מתמטיקה והתחיל את כתיבתו של כרך שלישי. כמו כן, המשיך לפרסם מאמרים בנושאי פיזיקה.

בשנת 1807 הפך לחבר ב.

עם מותו של פלייפייר ב-1819, לסלי התקדם לקתדרה לפילוסופיה של הטבע, בה החזיק עד מותו. שנה לאחר מכן פרסם ספר על לוח הכפל, ובשנת 1823 פרסם כרך ראשון של ספרו על פיזיקה, שלא הושלם. ב-1832 קיבל תואר אבירות.

תרומתו העיקרית של לסלי לפיזיקה נעשתה בעזרת מד החום הדיפרנציאלי, מכשיר שיריבו בנג'מין תומפסון טען כי הוא שהמציא אותו. על ידי התאמת המכשיר הזה בהקשרים שונים, לסלי הצליח להפעיל אותו במגוון גדול של מחקרים, בעיקר בנושאים של פוטומטריה, היגרוסקופיה וטמפרטורת החלל.

לסלי מת ממחלת הטיפוס בנובמבר 1832 (במהלך המגפה שהתחוללה באותה שנה), בגיל 66. הוא קבור בעיירת מולדתו.

לסלי היה אתאיסט. הוא לא התחתן, ולא היו לו ילדים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פיזיקאים סקוטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1766
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1832
רוברט סגוסו

**רוברט סגוסו** (באנגלית: **Robert Arthur Seguso**;  נולב ב-1 במאי 1963) הוא טניסאי עבר אמריקי. הוא זכה במקום ראשון בתחרות זוגות גברים בתחרויות גרנאד סלאם ומדליית זהב באולימפיאדת סיאול.
## ביוגרפיה
רוברט סגוסו נולד במינאפוליס בשנת 1963. בתקופת הלימודים בקולג' הוא התחיל לשחק בתחרויות טניס לזוגות לצד קן פלאק, הם זכו להצלחות בתחרויות סטודנטים ועברו לטניס מקצועי.

זוג סגוסו/פלאק ניצח באליפות ארצות הברית הפתוחה 1985 וסגוסו דורג מס' 1 בתחרויות זוגות גברים. בהמשך הם ניצחו באליפות וימבלדון 1987 ואליפות וימבלדון 1988. בנוסף סגוסו ניצח באליפות צרפת הפתוחה 1987 לצד אנדרס יאריד. ביחד עם פלאק הם היו בעוד 2 משחקי גמר אך הפסידו.

בשנת 1988 טניס נכלל במשחקים האולימפיים וזוג סגוסו/פלאק זכו במדליית זהב באולימפיאדת סיאול בתחרות זוגות גברים.

בשנת 1990 סגוסו נפצע. בהמשך הוא חזר להתחרות אך לא הצליח להגיע להישגי העבר. הוא פרש בשנת 1996.

סגוסו היה חבר בנבחרת גביע דייוויס של ארצות הברית.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מינסוטה
קטגוריה:מיניאפוליס: אישים
קטגוריה:טניסאים אמריקאים
קטגוריה:טניסאים זוכי אליפות צרפת הפתוחה
קטגוריה:טניסאים זוכי אליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס
קטגוריה:טניסאים זוכי אליפות וימבלדון
קטגוריה:טניסאים באולימפיאדת סיאול (1988)
קטגוריה:אמריקאים ממוצא איטלקי
קטגוריה:מינסוטה: ספורטאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1963
תמונה שבורה

"**תמונה שבורה**" הוא שיר שכתבה אסתר שמיר והלחין יוצא להקת "האחים והאחיות", מוני ארנון. השיר בעיבודו של אילן וירצברג, נכלל באלבומו של ארנון "תמונה שבורה" משנת 1988.
הזמר אייל גולן הוציא בשנת 2011 גרסה מחודשת לשיר, והיא נכללה באלבומו "חלק מחיי". נכון לאוגוסט 2025, לשיר יש למעלה מ-5.8 מיליון צפיות ביוטיוב.

## השיר במצעדים
השיר בביצועו של מוני ארנון, הוצג כמועמד למצעדי הפזמונים השבועיים של רשת ג' ב־17 במאי 1988, שהה במצעד 19 שבועות עד 11 באוקטובר 1988. שבועיים מהם שהה בראש המצעד, החל מ־26.7.1988. במצעד השנתי תשמ"ח (1988) של התחנה דורג במקום ה־19.
ב-27 במרץ 2011, הוציא הזמר אייל גולן חידוש ל"תמונה שבורה", כחלק מהפרויקט "שני צדדים למטבע" ונכלל באלבומו ה־14, "חלק מחיי". השיר שהה במקומות הראשונים במצעדים השבועיים ברדיו ובסלולר.

## קישורים חיצוניים
* '''תמונה שבורה''', באתר הספרייה הלאומית
* 
* אקורדים לשיר, באתר Tab4u
* 20px תמונה שבורה, במסד הנתונים המוזיקלי Discogs
* 20px תמונה שבורה, באתר המוזיקה Spotify
* 44px תמונה שבורה, באתר המוזיקה אפל מיוזיק

#### ביצועים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי אסתר שמיר
קטגוריה:שירי רוק בעברית
קטגוריה:שירי אהבה בעברית
קטגוריה:שירי אייל גולן
אמיליו סאנצ'ס

**אמיליו סאנצ'ס** (בספרדית: **Emilio Ángel Sánchez Vicario**;  נולד ב-29 במאי 1965) הוא טניסאי עבר ספרדי. הוא זכה במקום ראשון בתחרויות גראנד סלאם ובמדליית כסף באולימפיאדת סיאול. הוא אח של טניסאית ארנצ'ה סאנצ'ס ויקאריו.
## ביוגרפיה
אמיליו סאנצ'ס נולד במדריד בשנת 1965. אמו שלחה את ילדיה לאימוני טניס ו-4 היו טניסאים מקצוענים.

בשנת 1983 סאנצ'ס ניצח באליפות ספרד ובשנת 1984 החל לשחק כטניסאי מקצועי. הוא לא זכה להישגים גדולים בתחרויות הגברים אך היה מוצלח בתחרויות זוגות.

בתחרויות זוגות גברים סאנצ'ס ניצח באליפות צרפת הפתוחה 1988, אליפות ארצות הברית הפתוחה 1988 ואליפות צרפת הפתוחה 1990. בנוסף לכך הוא הפסיד גמר של אליפות וימבלדון 1987.

בתחרויות זוגות מעורבים סאנצ'ס ניצח באליפות צרפת הפתוחה 1987 (עם פאם שרייבר) ובאליפות ארצות הברית הפתוחה 1988 (עם מרטינה נברטילובה). בנוסף לכך הוא הפסיד בגמר אליפות ארצות הברית הפתוחה 1991 כאשר שיחק לצד אחותו ארנצ'ה סאנצ'ס ויקאריו.

אמיליו סאנצ'ס שיחק באולימפיאדת סיאול בה זכה במדליית כסף ובאולימפיאדת ברצלונה.

אמיליו סאנצ'ס היה חבר בנבחרת גביע דייוויס של ספרד.

בשנת 1998 סאנצ'ס פרש מהשתתפות בתחרויות ופתח בברצלונה אקדמיה לטניס.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:טניסאים ספרדים
קטגוריה:מאמני טניס
קטגוריה:טניסאים זוכי אליפות צרפת הפתוחה
קטגוריה:טניסאים זוכי אליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס
קטגוריה:טניסאים באולימפיאדת סיאול (1988)
קטגוריה:טניסאים באולימפיאדת ברצלונה (1992)
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1965
שפיטל אן דר דראו (מחוז)

**שפיטל אן דר דראו** (בגרמנית: **Spittal an der Drau**) הוא מחוז בצפון-מערב מדינת קרינתיה שבאוסטריה.

במחוז 33 ערים ועיירות:

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קרינתיה: מחוזות
האב (מארק שאגאל, 1911)

**האב** (בצרפתית: **Le Père**) הוא ציור שמן על בד מאת האמן היהודי-רוסי מארק שאגאל, שנוצר בשנת 1911. הציור מציג דיוקן של גבר מבוגר, ככל הנראה אביו של האמן, בצבעים חמים ובמשיכות מכחול אקספרסיביות. היצירה נחשבת לאחת העבודות המוקדמות של שאגאל מתקופת שהותו בפריז, והיא משקפת את סגנונו הייחודי המשלב מסורת יהודית עם השפעות מודרניות.

### תיאור היצירה
בציור נראה גבר חובש כובע, הלבוש בבגדים פשוטים ונראה שקוע בהרהורים. הצבעים העיקריים ביצירה הם גוני חום, אדום וכתום, היוצרים אווירה אינטימית ומחממת. הדיוקן מתאפיין במשיכות מכחול חופשיות, האופייניות לסגנונו של שאגאל, המשלבות אקספרסיוניזם עם השפעות פוביסטיות. הציור מבטא רגש עמוק של כבוד וחיבור למסורת היהודית, נושא מרכזי ביצירתו של האמן.

### היסטוריה והשבה
הציור נרכש בשנת 1928 על ידי דוד צנדר, מוזיקאי יהודי-פולני, מידי סוחר האמנות אייב גוטנייר בוורשה. במהלך מלחמת העולם השנייה נבזז הציור כאשר צנדר ומשפחתו נשלחו לגטו לודז', ולאחר מכן נשלחו לאושוויץ, שם נספו אשתו ובתו. לאחר המלחמה, הצליח שאגאל להשיב את הציור לידיו בנסיבות לא ידועות, והוא נכלל באוסף האישי שלו. בשנת 1988, לאחר מותו של שאגאל, נכנס הציור לאוסף מוזיאון פומפידו בפריז כחלק מתשלום מס ירושה על עיזבונו. מחקרי פרובננס (השבת יצירות שנבזזו) שנערכו על ידי מוזיאון פומפידו ומשרד התרבות הצרפתי הביאו לזיהוי הציור כיצירה שנבזזה בתקופת השואה, ובשנת 2022 הוחזר הציור לצאצאיו של דוד צנדר.

### תצוגה ומכירה
לאחר שהוחזר לצאצאי דוד צנדר, נמכר הציור בשנת 2022 דרך בית המכירות הפומביות פיליפס. בשנת 2023 הוצג לראשונה לקהל הרחב במוזיאון היהודי בניו יורק, כחלק מהמאמץ להאיר את סיפורן של יצירות אמנות שנבזזו בתקופת השואה והוחזרו לבעליהן החוקיים. התערוכה הדגישה את חשיבות השבת יצירות גנובות ואת ההכרה באובדן התרבותי שנגרם ליהודים בתקופת מלחמת העולם השנייה.

### מיקום היצירה
לאחר מכירת הציור בשנת 2022, מיקומו הנוכחי אינו ידוע לציבור שכן שייך לאוסף פרטי, אך הוא הוצג באופן זמני במוזיאון היהודי בניו יורק בשנת 2023.

### מפה - מסלול היצירה
המפה הבאה מציגה את המסלול שעבר הציור, ממקום יצירתו ועד למכירתו והצגתו במוזיאון היהודי בניו יורק:

📍 **1911 - פריז, צרפת**: שאגאל מצייר את היצירה.

📍 **1928 - ורשה, פולין**: הציור נמכר לדוד צנדר.

📍 **1940 - גטו לודז', פולין**: הציור נבזז על ידי הנאצים.

📍 **לאחר 1945 - צרפת**: הציור נמצא בידי שאגאל בנסיבות לא ברורות.

📍 **1988 - מוזיאון פומפידו, פריז**: הציור עובר למוזיאון כחלק ממס ירושה.

📍 **2022 - הוחזר לצאצאי דוד צנדר**.

📍 **2022 - נמכר בבית המכירות פיליפס**.

📍 **2023 - הוצג במוזיאון היהודי בניו יורק**.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים בעלי מוטיב יהודי
קטגוריה:מארק שאגאל
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-20
יוסף במצרים

**יוסף במצרים** (באיטלקית: **Giuseppe in Egitto**) הוא ציור מעשה ידי האמן האיטלקי פונטורמו, שנוצר בין השנים 1518–1519. היצירה היא חלק מסדרה של ציורים המתארים את סיפורו של יוסף המקראי, והיא נחשבת לאחת הדוגמאות הבולטות לסגנון המנייריזם המוקדם. הציור מוצג כיום בגלריה הלאומית בלונדון.

### תיאור היצירה
במרכז הציור מתואר מפגש בין יעקב, המגיע למצרים, לבין יוסף בנו. הסצנה כוללת דמויות רבות המסודרות בקומפוזיציה מורכבת, עם שימוש בצבעים בהירים ובגוני פסטל. ניתן להבחין בתנוחות אלגנטיות של הדמויות ובסגנון מאנייריסטי מובהק.

### רקע והקשר אמנותי
הציור נוצר כחלק מסדרה שעסקה בסיפורו של יוסף המקראי והוזמנה עבור וילה מדיצ'י בקרג'י. ביצירה זו, פונטורמו משתמש בטכניקות של תנועה דינמית ופרספקטיבה לא מסורתית, המשקפות את המעבר מסגנון הרנסאנס הקלאסי אל סגנון המנייריזם.

## מיקום ושימור
הציור מוצג כיום בגלריה הלאומית בלונדון. עם השנים עבר תהליכי שימור על מנת להגן על צבעיו ולשמר את הפרטים המקוריים של היצירה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי התנ"ך
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-16
קטגוריה:יוסף בציורים
קטגוריה:יעקב בציורים
שוואבינג

[ממוזער| חזית השער ברחוב ליאופולדשטראסה בין [מקספורשטאדט|מקסבורשטאדט לשוואבינג]]
ממוזער| איש מהלך בלאופולדשטראסה
**שוואבינג** הוא רובע בחלק הצפוני של מינכן, בירת מדינת בוואריה, גרמניה. שוואבינג מורכב מהרובע העירוני מס' 4 (**שוואבינג-מערב**) והרובע העירוני מס' 12 (**שוואבינג-פריימן**). אוכלוסיית הרובע מונה כ-100,000 נפש, מה שהופך את שוואבינג לאחד הרבעים הגדולים של מינכן. השדרה הראשית היא ליאופולדשטראסה (Leopoldstraß).

## סקירה כללית
ממוזער| 2011, לפני הריסת הבר Schwabinger 7
שוואבינג היה כפר עם כנסייה, שתועדה במאה ה-14.

בסוף המאה התשע עשרה ובמאה העשרים היה שוואבינג ידוע כרובע הבוהמה של מינכן, והתגוררו בו אמנים מפורסמים כמו פאול קלה, וסילי קנדינסקי, תומאס מאן וריינר מריה רילקה. בתחילת המאה העשרים, היה שוואבינג מקלט למהפכנים רוסים מחוגו של לנין, שתכננו את נפילת הצאר. תמורות דמוגרפיות וכלכליות שהתלוו לתהליך הג'נטריפיקציה בעשורים האחרונים פגעו במוניטין המקורי של המקום, ושוואבינג הפך לרובע המגורים יקר, תוך שהוא מושך אליו אזרחים אמידים בעלי עניין מועט בחיי לילה.

בין האתרים הפופולריים בשוואבינג ניתן למצוא את *[[הגן האנגלי במינכן|הגן האנגלי של מינכן]]*, אחד מהפארקים הציבוריים הגדולים בעולם.

### אקדמיה
הבניינים הראשיים של האוניברסיטאות הגדולות במינכן, אוניברסיטת מינכן והאוניברסיטה הטכנית של מינכן והאקדמיה לאמנויות יפות, ממוקמים ברובע מקסבורשטאדט הנמצא מדרום לשוואבינג. אזור מגורי סטודנטים נמצא בצפון שוואבינג.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מינכן
קטגוריה:גרמניה: רבעים
אבור וטינה

**אבור וטינה** (בגרמנית: **Abor & Tynna**) הוא צמד מוזיקלי אוסטרי, המורכב מהאחים אטילה (נולד ב-1998) וטינדה (נולדה ב-22 בדצמבר 2000) בורנמיסה (Attila und Tünde Bornemisza). הצמד מתמחה בעיקר ביצירות פופ, היפ הופ ומוזיקה אלקטרונית. הצמד ייצג את  באירוויזיון 2025, שהתקיים בבזל שבשווייץ, עם השיר "Baller".

## היסטוריה
האחים גדלו במשפחה של אמנים ממוצא הונגרי-רומני. אביהם, צ'אבה בורנמיסה ההונגרי, הוא הצ'לן בתזמורת הפילהרמונית של וינה מאז 1993.

בשנת 2016 הקליטו אבור וטינה את שירם הראשון במשותף. בשנת 2024 הופיעו כמופע חימום בסיבוב ההופעות של נינה צ'ובה. בשנת 2025 נבחן הצמד לתחרות **, הקדם הגרמני לאירוויזיון 2025, עם השיר "Baller" מתוך אלבום הבכורה *Bittersüß*. בערב הגמר, שנערך ב-1 במרץ, זכה הצמד בתחרות עם 34.9 אחוז הצבעה. הצמד הופיעו עם השיר "Baller" בחצי הגמר השני של האירוויזיון למרות שכבר העפילו לגמר מכיוון שגרמניה היא אחת מ"חמש הגדולות" - חמש מדינות שעולות לגמר באופן אוטומטי בכל שנה. בחצי הגמר הם הופיעו אחרי ישראל ולפני סרביה. בגמר, גרמניה שובצה להופיע במחצית השנייה על פי ההגרלה. גרמניה שובצה להופיע בגמר כהופעה ה-16 אחרי  ולפני . הצמד הגיע בגמר למקום ה-15 עם 151 נקודות, כאשר 77 נקודות הגיעו מהשופטים ו-74 נקודות הגיעו מהקהל.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 2016
קטגוריה:צמד אחים זמרים
קטגוריה:נציגי גרמניה באירוויזיון
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 2025
קטגוריה:להקות פופ
קטגוריה:צמד אחאים זמרים
המוזיאון לאמנות של ברן

**המוזיאון לאמנויות יפות ברן**, שהוקם בשנת 1879 בברן, הוא המוזיאון לאמנויות יפות של בירת שווייץ.

## אוספים
אוספי המוזיאון כוללים אמנות מימי הביניים ועד ימינו, וכוללים יצירות של אמנים בולטים כגון פאול קלה, פבלו פיקאסו, אדמונד ז'אן דה פורי, פרדיננד הודלר, מרט אופנהיים, ריקו ווסמר ואדולף וולפלי. האוסף כולל למעלה מ-3,000 ציורים ופסלים, לצד 48,000 רישומים, הדפסים, צילומים, סרטוני וידאו וסרטי קולנוע.

### אוסף גורליט

במאי 2014, המוזיאון מונה ליורש היחיד בצוואתו של קורנליוס גורליט, האספן הגרמני הקשור לתגלית יצירות האמנות של מינכן ב-2012. השלטונות מצאו בבתים של גורליט במינכן ובזלצבורג יותר מ-1,400 יצירות אמנות, רבות מהן על פי החשד נגנבו מיהודי אירופה על ידי הנאצים. למוזיאון ניתנו שישה חודשים להחליט אם יקבל את הצוואה ותנאיה. ההוראה החשובה ביותר חייבה שהמוזיאון יערוך מחקר של מקור הציורים ויחזיר אותם במידת הצורך ליורשי הבעלים המקוריים. מנהל המוזיאון, מתיאס פרהנר, התחייב כי יעשה זאת אם יקבל את העיזבון. ממשלת גרמניה דחקה במוזיאון לקבל את האוסף כדי לספק מקום נייטרלי, שבו יוכל להמשיך המחקר על ההיסטוריה של האוסף. ההחלטה אם לקבל את האוסף הציבה אתגר משמעותי בפני מוזיאון ברן, כולל עבודה משפטית מקיפה, וגיוס כספים נרחב מתורמים שווייצרים כדי להימנע מהסתמכות על מימון גרמני. בנובמבר 2014, לאחר התדיינות ממושכת הצביע הוועד המנהל של המוזיאון בעד קבלת האוסף.

### אוסף קורנפלד
בשנת 2024 הוריש אברהרד וו. קורנפלד  למוזיאון חמישה ציורים, ביניהם "Junkerboden" (1919) של ארנסט לודוויג קירכנר ו-"Caroline" (1965) של אלברטו ג'קומטי.

## ראו גם
* אוסף גורליט

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ברן: מבנים
קטגוריה:שווייץ: מוזיאונים לאמנות
אנחנו צעירים. אנחנו חזקים

**אנחנו צעירים. אנחנו חזקים.** (בגרמנית: ****) הוא סרט קולנוע גרמני משנת 2014, בבימויו של בורהאן קורבאני. הסרט מתאר, מנקודת מבטם של קבוצת צעירים, את המהומות ברוסטוק-ליכטנהאגן שהתרחשו ב-24 באוגוסט 1992. הסרט הוא בכיכובם של דויד שטריזוב, יונאס נאי וטראנג לה הונג, והוא קופרודוקציה של UFA Fiction, ZDF ו-Arte.

## עלילה
ממוזער|250px|בית החמניות בשנת 2006
בבוקר ה-24 באוגוסט 1992, בשכונת רוסטוק-ליכטנהאגן, המרכז לקליטת מבקשי מקלט ברוסטוק מלא עד אפס מקום, וכתוצאה מכך קבוצה של צוענים חונה מחוץ למבנה. לאחר ימים של עימותים בין גורמים נאו-נאציים לבין הפליטים, הופכת השכונה לשדה קרב. קבוצה של צעירים גרמנים משוטטת באזור, בהם סנדרו – מנהיגם, רובי האגרסיבי, ושטפן, בנו של מרטין, פוליטיקאי מקומי מהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית. כשהמשטרה חולפת במקום, המתחים בין הצעירים לבין השוטרים מתגברים.

מרטין מכריז בטלוויזיה כי החליט שלא לפנות את מבקשי המקלט, למרות איומי המקומיים. אולם בהמשך, הוא רואה כיצד הממונה עליו בכל זאת מורה על פינוי הסינטי והרומה. בערב צפויים להתרחש מחאות נוספות, משום שעדיין נותרו במקום פליטים וייטנאמים. מרטין חושש לגורלו של שטפן, מאחר שהוא לא מצליח להשיג אותו.

החבורה של סנדרו, רובי ושטפן נוסעת ברכב. רובי מכבה את המוזיקה הנאו-נאצית שמנגן סנדרו, מה שמוביל את האחרון לגרור את רובי ליער ולחנוק אותו כמעט עד אובדן הכרה. מאוחר יותר, בטיול לחוף הים, טאבור משתעשע ומצייר צלב קרס על מצחו של חברם גולדאן באמצעות קרם שיזוף. רובי לועג לו לפני כן, משום ששמו מזכיר שמות יהודים. בינתיים, שטפן וג'ני מתקרבים, והאחרונה מנשקת אותו.

בערב מגיעה החבורה אל ההפגנה ליד "בית החמניות", בו שוהים עדיין הפליטים הווייטנאמים. המשטרה חוצצת בין המפגינים לבין הבניין. מרטין, שנותר בבית, מתחיל לדאוג ומחפש רמזים לחיפוש בנו. לבסוף, הוא מחליט לצאת ולהגיע בעצמו לזירה.

בשלב מסוים, המשטרה נסוגה, וההמון הזועם מבעיר את הבניין. שטפן משליך את בקבוק התבערה הראשון דרך החלון, והמפגינים מתחילים להסתער פנימה כדי לynch את הפליטים. ליין הווייטנאמית מנסה למצוא מחסה יחד עם בני משפחתה באחת הקומות העליונות. ברגע האחרון, היא מצליחה לחלץ גם את אחיה, שנותר למטה.

בינתיים, רובי ושטפן משחיתים דירה נטושה במבנה ומציתים אותה. בחוץ, ההמון צועק: "גרמניה לגרמנים, זרים החוצה!". מרטין, שנמצא במקום, מנסה לקרוא להפסקת האלימות, אך לשווא. לפתע, הוא מבחין בבנו שטפן עומד על מעקה מרפסת ומסמן למפגינים להמשיך בהתפרעות. השוטרים שבים לזירה ולוקחים מחדש את השליטה במצב.

למחרת בבוקר, ליין ושאר הווייטנאמים מתעוררים במרכז חירום מאולתר. כשיוצאת החוצה, ילד מקומי משליך עליה אבן.

## הפקה
הסרט צולם בהַאלֶה, בבניין נטוש, משום ש"בית החמניות" המקורי עדיין היה מאוכלס. כמו כן, הכיכר מול המבנה נהרסה ונבנתה מחדש. בהפקה השתתפו 500 ניצבים.

## יציאה לאקרנים
הקרנת הבכורה של הסרט בגרמניה התקיימה ב-22 בינואר 2015. מאז ה-24 ביולי 2015, הסרט זמין גם ב-DVD וב-Blu-ray.

## ביקורות
הסרט זכה לביקורות מעורבות. כתב העת epd Film שיבח אותו כ"תרומה חשובה לדיון על שילוב מהגרים בגרמניה". לעומתו, מבקרי הקולנוע של פרנקפורטר אלגמיינה צייטונג טענו כי הסרט "מנסה להראות הכול, אך אינו מעמיק מספיק".

## פרסים
בפסטיבל הסרטים של הוף זכו ג'יל שווארצר ויוליאנה מאייר בפרס לעיצוב תפאורה ותלבושות. הסרט היה מועמד לשלושה פרסים בפרסי הקולנוע הגרמני 2015, בהם בקטגוריות הסרט העלילתי הטוב ביותר והצילום הטוב ביותר. השחקן ג'ואל באסמן זכה בפרס שחקן המשנה הטוב ביותר.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי דרמה גרמניים
קטגוריה:סרטים העוסקים בגזענות
טלה (משקה)

200px|ממוזער|שמאל|כוס טלה
**טֶלָה** (באמהרית **ጠላ**; באורומו: **farsoo**, בתיגרינית: **siwa**) היא בירה מסורתית מאתיופיה. הבירה מבושלת מתערובת של דגנים שונים, המשתנים בהתאם לאזור, אך לרוב אלו כוללים שעורה וטף. דגנים נוספים המשמשים בייצור הטלה הם חיטה, דורה או תירס. מקובל גם להוסיף למשקה תבלינים. להתססת הבירה נעשה שימוש בעלי אשחר (Rhamnus prinoides) מיובשים וטחונים. המשקה מותסס בסיר חרס, הנשטף בצמח המכונה גראווה (Vernonia amygdalina). לאחר השטיפה הכלי עובר עישון של ענפי זית או ורד חבשי (Otostegia integrifolia). תכולת האלכוהול בטלה היא בדרך כלל בסביבות 2–4 אחוזי כוהל בנפח.

הטלה מבושלת לרוב בבישול ביתי. הבירה המוכנה מוגשת בבתי טלה ("טלה-בית") או בבית. באזורים עירוניים, משמש המשקה באירועים מיוחדים כמו חגים או חתונות.

טלה שימשה בדרך כלל לקידוש על ידי ביתא ישראל (יהודי אתיופיה), אשר השתמשו בטלה מכיוון שלעיתים קרובות לא היה יין זמין. בישראל, בה היין זמין, התמעט השימוש בקרב יוצאי אתיופיה בטלה לקידוש.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:המטבח האתיופי
קטגוריה:סוגי בירה
אשמתי: לונדון

**אשמתי: לונדון** (באנגלית: **My Fault: London)** הוא סרט דרמה רומנטית בריטי משנת 2025 בבימויו של דני גירדווד ושרלוט פאסלר אשר נכתב על ידי מליסה אוסבורן. מככבים בו אשה בנקס, מת'יו ברום, איב מקלין, ריי פיירון, סם ביוקנן וג'ייסון פלמינג. הוא משמש כגרסה מחודשת לסרט הספרדי מ-2023, "אשמתי". 

הסרט הוא עיבוד לספר הראשון בטרילוגיית "האשמים" של הסופרת הארגנטינאית מרסדס רון . הוא מבוסס על הרומן Culpa mía. 

הסרט שוחרר באמזון פריים וידאו ב-13 בפברואר 2025.

אמזון אישרה כי הסרטים הבאים בטרילוגיה "אשמתך: לונדון" (Your Fault: London) ו"אשמתנו: לונדון" ( Our Fault: London) ישודרו גם הם בפריים וידאו.

## עלילה
נואה (אשה בנקס) היא נערה מתבגרת שעוברת עם אמה אלה מפלורידה ללונדון כדי לגור עם אביה החורג הטרי ויליאם. עם הגעתה נואה פוגשת את אחיה החורג ניק (מת'יו ברום) ויש ביניהם משיכה מיידית. נואה מבלה את הקיץ בהסתגלות לחייה החדשים, ברכישת חברים חדשים מהחוגים השונים של ניק, ובניווט מערכת יחסים מסובכת עם ניק תוך שמירה על סודיות. נואה תיאלץ בסופו של דבר להתמודד עם עברה ההרסני תוך כדי התאהבות בפעם הראשונה.

## דמויות
* אשה בנקס – נואה מקיי- בתה של אלה ובתו החורגת של ויליאם שיחסיה עם ניק הם של שנאה בהתחלה והתאהבות בהמשך. 
* מת'יו ברום  – ניק לייסטר- בנו של ויליאם ובנה החורג של אלה שאוהב להיכנס לצרות. בתחילה מתעב את נואה ולאחר מכן מתאהב בה.
* איב מקלין – אלה- אשתו החדשה של ויליאם ואמה של נואה.
* ריי פירון  – ויליאם לייסטר - בעלה החדש של אלה ואביו של ניק.
* כרים חסן – ליאון
* סם ביוקנן  – רוני
* אמליה קנוורת'י – אנה
* כריסטינה קול – בת' אן
* ג'ייסון פלמינג – טרוויס מקיי
* הארי גילבי – דן
* ג'ורג' רובינסון  – JP

## הפקה
צילומי הסרט הסתיימו במאי 2024. ביוני 2025 החלו בלונדון צילומי הסרט השני בסדרת הסרטים. 
## שחרור
הסרט שוחרר על ידי אולפני אמזון דרך שירות הפריים וידאו שלהם ב-13 בפברואר 2025.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי אמזון
קטגוריה:סרטים שצולמו באנגליה
קטגוריה:לונדון בקולנוע
קטגוריה:סרטי 2025
הארי אנדרסון (שחקן אמריקאי)

שמאל|ממוזער|200px|אנדרסון עם אשתו הראשונה, לסלי פולק, בטקס פרסי האמי ה-39, ספטמבר 1987
**הארי לאברן אנדרסון** (14 באוקטובר 1952 - 16 באפריל 2018) היה שחקן, קומיקאי וקוסם אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בזכות תפקידו כשופט הארי סטון בקומדיי המצבים בית דין לילי (1984–1992) ודייב בארי בקומדיית המצבים "עולמו של דייב" (1993–1997).

## ביוגרפיה
הארי לאברן אנדרסון נולד ב-14 באוקטובר 1952 בניופורט שברוד איילנד. בילדותו פיתח עניין רב בקוסמות. חלק ניכר משנות נעוריו אנדרסון התגורר יחד עם משפחתו בערים שונות בארצות הברית לפני שמשפחתו השתקעה בקליפורניה כאשר הוא היה בן 16. במהלך שנות העשרה שלו אנדרסון החל לבצע מופעי קוסמות בהזדמנויות רבות ברחובות של שיקגו, ניו יורק, סנט לואיס וניו אורלינס ובמהלך תקופה זו הפך לקוסם מיומן.

אנדרסון למד לזמן קצר בתיכון בואנה פארק ומאוחר יותר למד בתיכון נורת' הוליווד. בשנת 1970 הוא סיים את לימודיו בהצטיינות בתיכון נורת' הוליווד. מאוחר יותר הוא למד במכללת פולרטון.

אנדרסון החל את הקריירה המקצועית שלו כקוסם, והוא נהג תמיד לשלב קומדיה בהופעותיו. הוא זכה להכרה בסגנונו הייחודי ובהמשך החל להופיע במועדון הדנטה מג'יק בלוס אנג'לס.

בזכות הופעותיו הייחודיות אנדרסון הוזמן להופיע פעמים רבות בתוכנית המערכונים הפופולרית סאטרדיי נייט לייב במהלך העונה השביעית, השמינית והתשיעית של התוכנית, וכמו כן שימש גם כמנחה בפרק אחד בעונה העשירית של התוכנית. הופעותיו בתוכנית סאטרדיי נייט לייב הובילו לכך שהוא קיבל בהמשך תפקיד משנה במספר עונות של קומדיית המצבים "חופשי על הבר".

פריצת הדרך שלו הגיעה ב-1984 כאשר הוא לוהק בקומדיית המצבים "בית דין לילי" של רשת NBC בה הוא גילם את השופט הארי סטון. התוכנית זכתה להצלחה רבה והיא שודרה במשך תשע עונות והייתה מועמד למספר פרסי אמי. לאורך השנים הוא הופיע גם בתוכניות טלוויזיה נוספות, כולל 12 הופעות בטונייט שואו בהנחייתו של ג'וני קרסון.

במהלך שנות התשעים אנדרסון גילם בשנת 1990 את ריצ'י טוזייר במיני-סדרה "זה חוזר" המבוססת על הרומן של סטיבן קינג באותו השם ובשנת 1993 החל לככב בתפקיד הראשי בקומדיית המצבים של CBS "עולמו של דייב" אשר שודרה במשך ארבע עונות.

לאחר פרישתו מהטלוויזיה אנדרסון עבר בשנת 2002 מקליפורניה לניו אורלינס, שם הייתה בבעלותו חנות קסמים ומועדון לילה בשם "Spade & Archer" והוא נהג להופיע שם בקביעות.

ב-2008 אנדרסון גילם את עצמו בהופעת קמע בסדרה רוק 30, יחד עם השחקנים מארקי פוסט וצ'ארלס רובינסון אשר גם שיחקו עימו בעבר בקומדיית המצבים בית דין לילי.

לאחר הוריקן קתרינה ב-2005 אנדרסון עבר לעיר אשוויל אשר בקרוליינה הצפונית, ושם הוא גם נהג להופיע מדי פעם.

## חיים אישיים
אנדרסון היה נשוי פעמיים. הוא התחתן עם לסלי פולק ב-1977. לבני הזוג נולדו שני ילדים. הם התגרשו לבסוף ב-1999. בשנת 2000 התחתן עם אליזבת מורגן, איתה הוא נשאר עד מותו.

## מותו
אנדרסון נפטר ב-16 באפריל 2018, בגיל 65 באשוויל אשר בקרוליינה הצפונית. אנדרסון נפטר משבץ מוחי אשר נגרם כתוצאה מסיבוכים של שפעת ומחלות לב.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קוסמים אמריקאים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:קומיקאים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1952
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2018
אפוינט (מגדר)

**אפוינט** (בבורמזית: **အပွင့်**) הוא מונח תרבותי ייחודי למיאנמר המתאר אנשים שהוגדרו כזכר בלידתם המזדהים בגלוי כנשים ונמשכים לגברים. מחוץ להקשר המקומי, "אפוינט" נחשבות לרוב כאישה טרנסית. עם זאת, לפי ורונזה, "בניגוד לאפיונים מערביים טיפוסיים (כגון בקהילת הלהט"ב) המשתמשים בקטגוריות נפרדות כדי להגדיר זהויות מיניות ומגדריות, קבוצת תוויות אחת משמשת לעיתים קרובות ברחבי אסיה כדי לאפיין זהויות מיניות ומגדריות כאחד. מונח נוסף בבורמזית הוא אפונה (အပုန်း) ומשמש לתיאור גברים "שהם בעלי אוריינטציה מינית כלפי גברים אחרים אך מסתירים את העדפותיהם המיניות ברוב התחומים או הנסיבות החברתיות ולעיתים קרובות מכונים כ'נסתרים' או 'נחבאים' בשל הצגתם כ'גברים' בסביבות ציבוריות ובסביבות חברתיות מסוימות". שני המונחים חולקים את ה"נשי" הפנימי, אך נבדלים זה מזה בביטוי המגדר החיצוני שלהם.

סעיף 377 של חוק העונשין הקולוניאלי הבריטי, שהגדיר פעילות מינית אנושית שהיא "בניגוד לסדר הטבע" כפלילי, נאכף במהלך השלטון הבריטי בבורמה ושימש לרדיפת *אפוינט*. עם תום השלטון הבריטי ב-1948, מיאנמר עדיין שמרה על החוק כמורשת קולוניאליסטית. משטרת מיאנמר ממשיכה להשתמש בסעיף 377 כדי לרדוף *את האפוינט*, אשר "נחשב לגבר בעיני החוק", גם אם הם אינם עוסקים בפעילות מינית כלשהי, שכן הדבר נקבע כהוראה בסעיף 377. "אפוינט" מוגדרים כ"סוטים ופושעים" ומאוימים על ידי המשטרה במעצר. המשטרה תועדה כשהיא משתמשת באיומים כדי לאלץ את "אפוינט" "לבקש שוחד או טובה מינית" בתמורה לאי-מעצר. כתוצאה ממעמדם בחברה, הקריירה והסיכוי להתפתח כלכלית של *אפוינט* מוגבלים מאוד.

## הערות שוליים

קטגוריה:מיאנמר
קטגוריה:להט"ב
קטגוריה:זהות מינית
קטגוריה:מגדר
קורבנו של נח

**קורבנו של נח** (באיטלקית: ***Il Sacrificio di Noè***) הוא ציור שמן על בד שנעשה בסדנה של יאקופו בסאנו. הציור מתאר את הקרבת הקורבן של נח, לאחר המבול בהתאם לסיפור המקראי בספר בראשית. בעבר היה חלק מאוסף גלריה בורגזה ברומא, וכיום הוא מוצג במוזיאון הפראדו במדריד.

## תיאור היצירה
בציור מתוארת סצנת הקרבת הקורבן לאחר המבול. במרכזו ניצב מזבח שעליו בוער הקורבן, ומעליו עשן סמיך המיתמר אל השמיים. נח מופיע כשהוא כורע ליד המזבח, בעוד בני משפחתו עובדים סביבו: חלקם מביאים עצים להבערת האש, אחרים מטפלים בבעלי חיים, ואחד מהם נראה שוחט כבש. היצירה מאופיינת בקומפוזיציה דינמית, שימוש באור וצל להדגשת הדמויות ותיאור מפורט של החיות והלבוש, בסגנון המזוהה עם יאקופו בסאנו וסדנתו.
## היסטוריה של היצירה
הציור נעשה בסדנה של יאקופו בסאנו, צייר רנסאנס ונציאני מהמאה ה-16, שהתפרסם בשילוב אלמנטים מחיי היומיום בתוך סצנות דתיות. היצירה הייתה חלק מאוסף גלריה בורגזה ברומא, אחד האוספים האמנותיים החשובים באיטליה. מאוחר יותר עברה לאוסף המלכותי הספרדי, וכיום היא מוצגת במוזיאון הפראדו.

## מיקום נוכחי
כיום, "קורבנו של נח" מוצג במוזיאון הפראדו במדריד, כחלק מהאוסף הקבוע של המוזיאון. היצירה נחשבת לדוגמה בולטת לסגנונו של בסאנו, המשלב בין ריאליזם דרמטי לצבעוניות עשירה וטכניקות תאורה מתקדמות.
## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-16
קטגוריה:ציורי התנ"ך
סוסים בנוף

**סוסים בנוף** (בגרמנית: **Pferde in Landschaft**) הוא ציור בצבעי מים ובעיפרון על נייר מאת הצייר הגרמני פרנץ מארק, שנוצר בשנת 1911. ככל הנראה מדובר במחקר מוקדם, שנחשב לאבוד, לקראת יצירת הציור סוסים כחולים משנת 1911. הציור זכה לחשיפה עולמית בעקבות גילוי אוסף גורליט בנובמבר 2013, והיה אחד מ-11 היצירות הראשונות שהוצגו במסיבת עיתונאים מטעם פרקליטות אוגסבורג. גודלו של הציור קטן יחסית, ומדוד 12.1 × 19.6 ס"מ.

## תיאור היצירה
בציור נראים שלושה סוסים חומים-כחולים, המתוארים מן הצד או מאחור. הם עומדים בראשיהם מורכנים שמאלה, על רקע נוף הררי שמעליו שמים עם עננים לבנים. קווי המתאר של הסוסים משקפים את קווי המתאר של ההרים. בולטים בציור שני גזעי עצים לבנים וחלקים, אחד בחזית ואחד ברקע, הניצבים באלכסון. הסוס הקדמי נוגע בגזע העץ הקדמי. הציור נעשה על נייר חום, ושוליו אינם סדירים. בצדו השמאלי של הציור מופיעה חתימתו של מארק, ללא ציון שנת היצירה.

## גרסאות נוספות
הציור סוסים כחולים ("Die großen blauen Pferde"), שנוצר באותה שנה בשמן על בד, מבוסס על מחקר זה. ציור זה, שגודלו 106 × 181 ס"מ, מציג את אותו המוטיב, אך עם שינויי צבעים משמעותיים: גופם של הסוסים צבוע בכחול עז, ואילו הנוף והשמים צבועים בגוונים של אדום וסגול, שאינם מציאותיים. בשנת 1911 יצר מארק גם את הציורים "סוס כחול I" ו-"סוס כחול II". בתקופה זו חיבר מארק בין הצבע הכחול ובין משמעות רוחנית עמוקה, כאשר לדבריו שימש הכחול כצבע המייצג את העיקרון הגברי בתורת הצבעים שלו. הסוסים ביצירותיו, בדומה לפרח הכחול ברומנטיקה הגרמנית, מסמלים שאיפה לשחרור מכבלי החומר. בשנת 1913 צייר את "מגדל הסוסים הכחולים", שבו שוב מופיעים סוסים כחולים, אך מקום הימצאו של ציור זה אינו ידוע מאז שנת 1945.

## היסטוריית בעלות
ב-5 בנובמבר 2013, במהלך מסיבת עיתונאים ששודרה בטלוויזיה ועסקה בגילוי אוסף שוואבינג (אוסף גורליט), הציגה ההיסטוריונית לאמנות מייקה הופמן את הציור לצד יצירות נוספות, בהן שני רוכבים על החוף מאת מקס ליברמן. כמו שאר היצירות שהוצגו, גם ציור זה היה חלק מאוסף האמנות של סוחר האמנות הילדברנד גורליט, אשר עבר בירושה לבנו, קורנליוס גורליט. בפברואר 2012 החרימה פרקליטות אוגסבורג את האוסף במסגרת חקירה פלילית, וב-3 בנובמבר 2013 פורסם הדבר לראשונה בתקשורת.

עד שנת 1937 היה הציור בבעלות מוזיאון מוריצבורג לאמנות ותעשייה בעיר האלה, ונרכש בשנת 1914 על ידי מנהלו, מקס זאוארלנדט. עובד לשעבר במוזיאון זיהה את היצירה בצבע, לאחר שעד אז הייתה מוכרת רק מתיעוד בשחור-לבן. המשטר הנאצי ראה בציור יצירה "מנוונת", ולכן הוא הוחרם מהמוזיאון ונמסר להילדברנד גורליט. מוזיאון מוריצבורג פעל להשבתו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:פרנץ מארק: ציורים
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-20
קטגוריה:סוסים בתרבות
קטגוריה:ציורים בצבעי מים
קטגוריה:סוסים באמנות
קטגוריה:יצירות אמנות שאותרו לאחר גניבה
הרמן ליברמן

**הרמן (הרש) ליברמן** (בפולנית: **Herman Lieberman**; 4 בינואר 1870 – 21 באוקטובר 1941) היה עורך דין ופוליטיקאי סוציאליסט יהודי-פולני, שר המשפטים של הממשלה הפולנית הגולה והיהודי הראשון שכיהן בקבינט הפולני.

## ביוגרפיה
ליברמן נולד למשפחה יהודית בדרוהוביץ', גליציה, אז חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית. את לימודי המשפטים למד בכמה מקומות עד להשגת תואר ד"ר, וכבר בצעירותו נדד לצרפת ולשווייץ בעקבות פעילותו הפוליטית. המחאה הפוליטית הראשונה בה השתתף הייתה ב-1894 בעיר ז'שוב, ובשנה שלאחר מכן הוא החל להוציא בעיר שבועון יהודי-סוציאליסטי, אז גם נעצר ונשפט על הדפסתו, אך זוכה על ידי חבר מושבעים.

ב-1905 נעצר בפריז לבקשת שלטונות רוסיה דאז, בשל מעורבותו במהפכה בפולין. מ-1907 עד 1914 ומ-1917 עד 1918, הוא היה חבר פרלמנט בווינה.

במהלך מלחמת העולם הראשונה הצטרף כטוראי ללגיונות הפולניים של יוזף פילסודסקי. הוא הועלה לדרגת לוטננט והשתתף בקרב קוסטיוכנובקה, על כך הוענק לו צלב הגבורה. במהלך , כאשר חיילים פולנים סירבו להישבע אמונים לקיסר וילהלם השני מגרמניה, שימש ליברמן כעורך הדין של החיילים הפולנים שהואשמו בבגידה על ידי השלטונות הגרמניים.

לאחר מלחמת העולם הראשונה ליברמן הפך למנהיג  (PPS), ואף כיהן בוועד הפועל שלה. בינואר 1919 היה חבר בסיים הפולני. בשנת 1923 הוא הגן בהצלחה על פועלי קרקוב שהואשמו לאחר המהומות בקרקוב ב-1923.

לאחר ההפיכה במאי 1926, ליברמן התנגד לפילסודסקי. הוא נעצר והוכה על ידי המשטרה ולאחר מכן נידון ב בשנים 1931–1932 לשנתיים וחצי מאסר. במקום לרצות את העונש הוא היגר לצרפת, וסירב גם להצעה לחזור לפולין ולרצות בה עונש סמלי של יום אחד במאסר. בהיותו בחו"ל הוא תמך במטרה הרפובליקנית במלחמת האזרחים בספרד ופרסם תגובה ביקורתית למאמר של  שכותרתו מדוע למות עבור דנציג? ותמך בפיוס עם אדולף היטלר.
[ממוזער|אנדרטה לכבוד ליברמן בבית העלמין היהודי ב[פשמישל]]
במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר פלישת גרמניה הנאצית לפולין ב-1939, הצטרף ליברמן לממשלת פולין הגולה של ולדיסלב שיקורסקי בלונדון, אנגליה. בין ה-3 בספטמבר 1941 ל-20 באוקטובר 1941 היה ליברמן שר המשפטים של הממשלה, ובכך היה היהודי הראשון שהחזיק תיק בממשלת פולין.

ליברמן נפטר ב-1941. לאחר מותו הוא קיבל את העיטור הגבוה ביותר של פולין, , על ידי נשיא הממשלה הגולה ולדיסלב רצ'קייביץ', כהוקרה על שירותיו יוצאי הדופן לפולין.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סוציאליסטים
קטגוריה:שרי ממשלת פולין
קטגוריה:עורכי דין יהודים פולנים
קטגוריה:ילידי 1870
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1941