דוד מזרחי צורף

חכם ** דוד מזרחי צורף** (1838, ה'תקצ"ח לערך – 23 בינואר 1891, י"ד שבט ה'תרנ"א) היה חכם בן היישוב הישן הספרדי בירושלים שעסק בצורפות, מייסד בית 'הכנסת אורחים' לעדת הספרדים בעיר, ממעוררי עליית יהודי פרס, שד"ר לקהילות היהודיות בקווקז וראש חברת ה'רוחצים' של חברה קדישא בעיר.

## ביוגרפיה
נולד לאמו מרים ולאביו חכם אליהו צורף, שהיה יליד כרמאנשאה שבמערב איראן ומראשוני עולי פרס לירושלים במאה ה-19.
ממוזער|הטבעת חותם חכם דוד בן אליהו מזרחי, גבאי קופת הכנסת אורחים, ירושלים, סיוון ה'תרמ"ו|186x186 פיקסלים
בן לשושלת צורפים, שעסקה במלאכתה ברצף במשך כשלוש מאות שנה. מקצוע הצורפות העניק למשפחתו את שמה. בפרס נקראו אבותיו בכינוי 'זרגר' (زرگر), שמשמעותו צורף זהב. לאחר עלייתם ארצה נקראו בפי בני הקהילה הספרדית בירושלים, דוברי הלדינו, 'מזרחי לוס פְּלָאטֵירוֹס' ו'מזרחי לוס קוּייוּמְגִ'יס', צורפי הכסף, או בעברית 'מזרחי צורף'.

חכם דוד מזרחי צורף התגורר ברחוב 'דרג' אל טאבונה' (כיום 'פלוגות הכותל') ברובע היהודי בירושלים, בסמיכות לבית הכנסת של העדה המערבית על שם הרב דוד בן שמעון (צוף דב"ש).

לדברי ההיסטוריון פנחס גראייבסקי, חכם דוד מזרחי צורף היה האמן העממי הראשון שייצר בירושלים, במהלך המאה ה-19, תכשיטי נשים ונרתיקים ממתכת למגילות אסתר. המגילות המהודרות שימשו בקהילות הספרדים ברחבי האימפריה העות'מאנית כמתנת אירוסין, שהעניקה משפחת הכלה לחתן כמשלוח מנות בפורים (ashugar בלדינו) והן מזוהות בזיכרונות בני התקופה עם יצירתו של הצורף מזרחי:

חכם דוד מזרחי צורף היה גם פעיל ציבור. עמד במשך שנים רבות בראש חברת ה'רוחצים', מטהרי הנפטרים, של חברה קדישא בירושלים וגם בניו, אליהו ומשה, עסקו במלאכת חסד זו אחריו. כמו-כן, היה פעיל גם בתחום פדיון שבויים.

במהלך שנות השמונים של המאה ה-19 יזם את הקמת מוסד 'הכנסת אורחים' לעדת הספרדים בירושלים והגדיר את תפקידה:

באייר תרמ"ו (1886) מינה חכם דוד מזרחי צורף את הרב אהרן בכ"ר משה הכהן כשד"ר לקהילות היהודיות בפרס, קווקז ומרכז אסיה, לצורך איסוף תרומות לבניית מוסד 'הכנסת אורחים'. שליח זה, יליד שיראז, ביקר באותה העת בירושלים וסמוך להגעתו נשלח על ידי מזרחי צורף לאסוף תרומות. בהגיע השד"ר לאודסה שליחותו הסתבכה והוא הואשם בזיוף. בהתערבות רבני ירושלים, הרב רפאל מאיר פאניז'ל והרב יעקב שאול אלישר, ורב הקהילה הקרמיצ'קאית בעיר קרסו-בזאר (כיום בילוהירסק) שבחצי האי קרים, הרב חיים חזקיה מדיני, נאלץ השד"ר לסיים את מסעו ולשוב לביתו.

חכם מזרחי צורף המשיך במאמציו למען העולים החדשים דלי האמצעים. באלול תרמ"ז (1887) כתב מכתב גלוי ליהודי פרס ובו ביקש מהם: "שלחו נא מה שיתקבץ מנדבות עמי אל הרה"ג [הרב הגאון] שבבבל [הרב יוסף חיים], והוא ישלחם במשלוח עם הפא"סט [Post, דואר]". בנספח למודעה כתב "שיש לי שדה ריקם בעבור בנין בתים ובית הכנסת לעניים מערי פרס". חלקת הקרקע אותה ייעד לעולי פרס העניים הייתה בקרבת שער שכם, היא גבלה בשכונת היהודים החלבים, בשכונת בתי ניסן ב"ק ובסמוך למסגד סעד וסעיד. על חלקה זו אכן התיישבה לימים משפחת העולים הראשונה משיראז בשלהי התקופה העות'מאנית.
ממוזער|אזכור של חכם דוד מזרחי צורף, שהיה שד"ר לערי גיאורגיה ודגסטן, משנת תרנ"א. באדיבות ר' אפרים לוי, ארכיון ועד העדה הספרדית.
בשנת תר"ן (1890) נשלח מזרחי צורף כשד"ר לערי הקווקז על ידי כוללות הספרדים בירושלים. בהגיעו לבאקו שבאזרבייג'ן חלה, וביום י"ד שבט תרנ"א (1891) נפטר ושם נקבר.

## משפחתו
נישא לשרה ובשנית למרים בת חכם אליהו הלוי עג'אמי וריקה לבית שאקו, ביום ט"ז באדר א' תרכ"ז (1867). נולדו לו שמונה בנים ושתי בנות. מרבית בניו ואחדים מנכדיו עסקו בצורפות ב"שוק הצורפים" שבירושלים העתיקה.

אחיו, בכור פנחס מזרחי, היה שד"ר מטעם הקהילה היהודית ביפו בשנת תרמ"ד (1884).

בנו, הצורף משה, תושב שכונת ימין משה, הוא גיבור הסיפור הקצר "הזהב" מאת יהודה בורלא. מהסיפור עולה כי משה מזרחי צורף ייצר כתובת מאותיות כסף מעל לארון הקודש בבית הכנסת "איסטנבולים" בעיר העתיקה בירושלים.

בנו, הצורף שלמה, תושב שכונת ימין משה, ייצר את 'מנורת בליליוס', מנורת זיכרון שהוצבה בבית הכנסת הספרדי ע"ש רבן יוחנן בן זכאי, לזכרה של הנדבנית סימה בליליוס, שעיזבונה עמד במרכז מחלוקת כספית שהסעירה את ירושלים בשנות העשרים של המאה ה-20.

נכדו, דוד בן ציון מזרחי, היה מראשוני עורכי הדין הספרדים בירושלים בראשית המאה ה-20.

סימון ומואיז הקטן, הנזכרים בפזמון בביצוע יוסי בנאי, הם ניניו.

הרמטכ"ל היוצא, רא"ל הרצי הלוי ואחיו, אמיר הלוי, מנכ"ל משרד התיירות לשעבר, הם נכדי נכדו.

## ראו גם
* מולא אהרון הכהן
* אני וסימון ומואיז הקטן
* הרצי הלוי

## לקריאה נוספת
* רפאל חיים הכהן, **אבנים בחומה**, דפוס רפאל חיים הכהן, תש"ל
* יהודה (אודי) מזרחי-צורף, "ליישב הכנסת אורחים בעיר הקודש", **[[עת-מול|עת־מול]]** 229 (תשע"ג), עמ' 3–5
* שלום צבר, "האומנות העממית והאמנות", בתוך: ירון בן נאה ומיכל הלד דילהרוזה (עורכים), **קהילות ישראל במזרח במאות התשע-עשרה והעשרים: היישוב הישן הספרדי בארץ ישראל**, ירושלים תשפ"ג, עמ' 308–310

## קישורים חיצוניים
* יהודה (אודי) מזרחי-צורף, "בית הכנסת אורחים כוננו בעיר ירושלים", כסלו תשע"ב, דצמבר 2011, עמ' 4–10, באתר שרשרת הדורות

## הערות שוליים

2025 06
קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:שד"רים
קטגוריה:צורפים יהודים
קטגוריה:יהודים איראנים ופרסים