open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מרדכי לינדמן

פרופסור **מרדכי לינדמן** (1907 – 20 בנובמבר 1974) היה פיזיקאי ישראלי ממוצא הולנדי, ומחבר חלוצי של ספרי לימוד בפיזיקה תיכונית וקדם-אוניברסיטה.

## ביוגרפיה
לינדמן נולד בהולנד ב-1907, ולמד שם פיזיקה ומתמטיקה באוניברסיטת אוטרכט. תחומי התעניינותו מתחילת דרכו, היו ספקטרוסקופיה ורדיואקטיביות, ואלה התבטאו גם בפעילותו המחקרית. סיים את לימודיו לתואר שלישי ב-1933, כאשר נושא עבודת הדוקטוראט שלו היה **'התנגשויות של אלקטרונים באטומי מימן**'. לאחר תום לימודיו, המשיך כחוקר באוניברסיטה זו, עד לשנת 1940, עם הגיע הכיבוש הגרמני להולנד, במאי אותה שנה, במלחמת העולם ה-2. הוא שרד את השואה אשר פקדה את יהודי הולנד יחד עם אשתו ושתי בנותיו, הודות לחבר מתקופת הלימודים, לאו גינטן (Leo Ginten), אשר הסכים להסתירם בדירתו בליידן, עד לשחרורה של הולנד, ב-1945. לאחר המלחמה, חזר ללמד באוניברסיטה אותה נאלץ לעזוב עם הכיבוש הנאצי.

עלה לארץ ב-1947, יחד עם בני משפחתו, ובה גם נולדה בתו השלישית, עליזה, אחות לרבקה ושושנה. החל את דרכו בארץ בהוראת פיזיקה בגימנסיה הרצליה בתל אביב, בבתי ספר שונים נוספים ובמסגרת אוניברסיטת ערב שנקראה גם אוניברסיטת הפועלים, ואשר הייתה נהוגה אז בארץ. בגימנסיה 'הרצליה' הכיר את ישראל ליפשיץ, שותפו למפעל כתיבת ספרי הלימוד בפיזיקה, יותר מאוחר. בשנת 1950 הצטרף לסגל הטכניון בחיפה, והפך בה לפרופסור חבר ב-1956, במקביל לעבודת ההוראה שלו בבית-ספר תיכון. מחקריו בתקופת עבודתו בטכניון התמקדו בעיקר בפיזיקה גרעינית, ואחד מהם, אשר גם זכה לפרסום, עסק ברדיואקטיביות של המעיינות החמים בטבריה. במקביל, שמר על קשר עם מקום הורתו האקדמי, אוניברסיטת אוטרכט, ואף שב אליה למשך שנתיים, בסוף שנות ה-60, בהן עסק במחקר ובהוראה.

הוראת הפיזיקה הייתה יקרה מאוד לליבו. בתחילה הוא קיים, במסגרת הפקולטה בה לימד בטכניון, סדרה של הדגמות בפיזיקה שיועדה לתלמידי תיכון. הוא כתב ספרי לימוד רבים, שלושה מהם בהולנדית אשר גם תורגמו לאינדונזית. מפעלו הפדגוגי החשוב ביותר היה הוצאתה של סדרת ספרי הוראה ולימוד בתחומי פיזיקה רבים. לספרים אלו היו שתי רמות לימוד: בסיסית, שיועדה, בדרך כלל, לתלמידי הכיתות הנמוכות בבתי-ספר תיכוניים (חוג ראשון), ומתקדמת, שיועדה לתלמידי המגמה לפיזיקה בבתי-ספר אלה (חוג שני). מפעל זה היה חלוצי בתחומו בארץ, ועליו שקד במשך עשרים שנה, עד לפטירתו.

מרדכי לינדמן היה גם חבר בוועדה להוראת המדעים במשרד החינוך והתרבות.

## לקריאה נוספת
* פיזיקה, חוג שני, חלק ג', מרדכי לינדמן וישראל ליפשיץ, אחיאסף (תש"מ), עמ' 'הקדמה למהדורה השנייה'

## קישורים חיצוניים
* דף זיכרון, באתר הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל הטכניון: פיזיקה
קטגוריה:פיזיקאים ישראלים
קטגוריה:פיזיקאים הולנדים
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:מחברי ספרי לימוד ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי הולנד
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות שדה יהושע
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1907
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1974
גאורג קווינקה

**גאורג הרמן קווינקה** (בגרמנית: **Georg Hermann Quincke**; 19 בנובמבר 1834 – 13 בינואר 1924) היה פיזיקאי גרמני.

## ביוגרפיה
קווינקה נולד בפרנקפורט על האודר. אביו, הרמן קווינקה, היה רופא ידוע, ואחיו הצעיר, היינריך קווינקה, היה רופא פנימי. למד בקניגסברג ובהיידלברג, ועבר לאחר מכן לברלין, שם סיים את לימודיו לתואר שלישי ב-1858. עבודת הדוקטורט שלו עסקה בקביעת הקבוע הנימי של כספית, ומחקריו בתחום של תופעות נימיוּת נחשבות לעבודות קלאסיות. ב-1865 נתמנה לפרופסור בברלין. ב-1872 עבר, לאוניברסיטת וירצבורג, שם שימש פרופסור, וב-1875 חזר להיידלברג, שם שימש פרופסור לפיזיקה, עד לפרישתו ב-1907.

קווינקה עשה גם עבודה חשובה במחקר ניסויי של תופעת החזרת אור, בייחוד ממשטחים מתכתיים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:פיזיקאים גרמנים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ברלין
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1834
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1924
עמיאל

קטגוריה:שמות משפחה עבריים
קטגוריה:שמות פרטיים עבריים לגברים
אוגוסט קונדט

**אוגוסט אדולף אדוארד אבֶּרהארד קונדט** (בגרמנית: **August Adolf Eduard Eberhard Kundt **; 18 בנובמבר 1839 - 21 במאי 1894) היה פיזיקאי גרמני בן המאה ה-19, אשר התפרסם במחקריו בתנאי היווצרותם של גלים עומדים בגזים, ובחקר התוצא המגנטו-אופטי והנפיצה האנומלית.

## ביוגרפיה
אוגוסט קונדט נולד בשווֶרין שבמקלנבורג-שוורין, גרמניה. את פרק לימודיו המדעיים החל בלייפציג, אך עבר מאוחר יותר, לאוניברסיטת ברלין. שם, הקדיש את עצמו תחילה, ללימודי אסטרונומיה, אבל פנה ללימודי פיזיקה בהשפעת היינריך מגנוס, ואת לימודיו לתואר שלישי סיים ב-1864, כאשר תיזת המחקר שלו הייתה הדפולריזציה של אור.

ב-1867 התמנה קונדט באוניברסיטת ברלין, ושנה לאחר מכן, קיבל משרת פרופסור לפיזיקה במכון הפוליטכני הפדרלי בציריך, שם היה גם מורו של וילהלם קונראד רנטגן. כעבור כשנתיים בווירצבורג, הוא נקרא ב-1872 לשטראסבורג, שם נטל חלק רב בארגונה של אוניברסיטה חדשה, ועסק בהקמתו של המכון לפיזיקה שם. ב-1888 הוא שב לברלין כיורשו של הרמן פון הלמהולץ כמנהל המכון לפיזיקה של ברלין וכמחזיק הקתדרא של פיזיקה ניסויית שם. הוא נפטר לאחר מחלה, בישראלדורף, ליד ליבק, ב-21 במאי 1894.

כאיש מחקר מקורי, קונדט הצליח במיוחד בחקר טיבם של גלי קול וגלי אור. ב-1866 הוא פיתח שיטה חשובה ביותר לחקר גלי הקול המופקים באוויר הכלוא בצינורות חלולים. שיטה זו התבססה על העובדה שאבקה דקה, כמו ליקופודיום, המפוזרת בחללה הפנימי של שפופרת, בו יוצר רטט בעמוד אוויר, נוטה להצטבר בתלוליות באזורי צמתים, כאשר את המרחקים ביניהם ניתן, לפיכך, למדוד ישירות.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:פיזיקאים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1839
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1894
סטפה סטפנוביץ'

**סְטֶפָּה סְטֶפָּנוֹבִיץ**' (בסרבית קירילית: **Степа Степановић**; 11 במרץ 1856, קומודראז', נסיכות סרביה, האימפריה העות'מאנית – 29 באפריל 1929, צ'אצ'אק ממלכת יוגוסלביה), היה מרשל סרבי, מפקד הארמייה הסרבית השנייה במערכה על סרביה ובחזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה ואחד מהמפקדים הבולטים שהובילו להכרעת החזית לטובת מדינות ההסכמה.

## תחילת הקריירה
ב-1874 הצטרף סטפנוביץ' כצוער לבית הספר לארטילריה. הוא הצטיין במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) ולאחריה עוטר על ידי מפקד הצבא הסרבי הגנרל קוסטה פרוטיץ' באות מסדר צלב טאקובו. סטפנוביץ' לחם גם במלחמת בולגריה–סרביה (1885) כמפקד חטיבה. במהלך מלחמת הבלקן הראשונה פיקד על הכוחות הסרבים במצור הממושך על העיר אדירנה, שהוביל לכיבושה בידי כוחות הליגה הבלקנית. במלחמת הבלקן השנייה הוצבו כוחותיו בגזרת הערים ניש ופירוט.

## מלחמת העולם הראשונה ואחריתו
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התמנה סטפנוביץ' למפקד הארמייה השנייה וב-16 באוגוסט 1914 השתתף בקרב צר בו הוכה הצבא האוסטרו-הונגרי. ב-1915 עם הצטרפות הבולגרים והגרמנים למערכה לא הצליחו הסרבים המותשים לעמוד מול היקף ועוצמת הכוחות שעמדו מולם והצבא הסרבי נסוג באופן מסודר יחסית דרך אלבניה לאי קורפו ומשם הועבר לגזרת סלוניקי להתארגנות מחודשת. בזירה שכונתה בהמשך החזית המקדונית, אורגנו מחדש חיילי הארמייה ה-2 וסטפנוביץ מונה למפקדה.

ב-14 בספטמבר 1918 פתחו כוחות מדינות ההסכמה בפיקודו של לואי פראנשה ד'אספרה במתקפה לאורך עמק הווארדאר על כוחות מעצמות המרכז בפיקודו של פרידריך פון שולץ. המתקפה החלה בהפגזה ארטילרית כבדה מ-580 תותחים מגזרת ביטולה ועד נהר הוארדאר. הגנרל פון שולץ סבר שהמתקפה תתנהל באזור ביטולה וריכז את מרבית כוחותיו שם. הארמייה הסרבית ה-2 בגיבוי 2 אוגדות צרפתיות שהיו תחת פיקודו של סטפנוביץ', תקפו חזיתית את "קבוצת שולץ" שהורכבה מהארמייה ה-11 הגרמנית בפיקודו של קונו פון שטויבן והארמייה הראשונה של צבא בולגריה בפיקודו של סטפן נרזוב. כפועל יוצא מהנחת העבודה השגויה הופתעו כוחות "קבוצת שולץ" והחלו בנסיגה רחבה לאורך כל החזית המקדונית במטרה לייצב קו חדש, אך הכוחות הבולגרים קרסו, עניין שהוביל לקריסת החזית כולה ולבסוף לכניעת ממלכת בולגריה.

ב-1919 מונה למפקד צבא ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים ובשלהי אותה שנה, פרש משירות פעיל. סטפנוביץ' הלך לעולמו ב-1929 והוא בן 73 שנים.

## ראו גם
* החזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מעוטרי אות השירות המצוין
קטגוריה:מרשלים סרבים
קטגוריה:החזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:סרביה במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:אנשי צבא סרבים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מסדר האמבט: אבירים וגבירות מפקדים
קטגוריה:מפקדי ארמיות במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מלחמת הבלקן הראשונה: אישים
קטגוריה:המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878): אישים
קטגוריה:מעוטרי עיטור גיאורגי הקדוש
קטגוריה:קצינים בלגיון הכבוד
קטגוריה:ילידי 1856
קטגוריה:נפטרים ב-1929
נשיא טג'יקיסטן

**נשיא רפובליקת טג'יקיסטן** (בטג'יקית: **Президентҳои Тоҷикистон**) הוא ראש המדינה והמשרה העליונה ביותר בטג'יקיסטן, על פי חוקת 1994.

ב-6 בנובמבר 1999 נערכו לראשונה בחירות במדינה, לאחר שעד אז כל הנשיאים מונו על ידי הפרלמנט. בבחירות זכה הנשיא המכהן אמומאלי רחמונוב, ברוב של 96.0%. האופוזיציה טענה לזיופים קשים בתוצאות הבחירות, בבחירות השתתף מועמד נוסף מלבד הנשיא, דַבלאט אוּסמוֹן, שר הכלכלה לשעבר ויו"ר מפלגת התחייה האיסלאמית של טג'יקיסטן, הוא הפסיד אז בבחירות וגרף 2% מקולות הבוחרים.

ב-6 בנובמבר 2006 התקיימו במדינה בחירות נשיאותיות בפעם השנייה, הפעם היו 5 מועמדים לתפקיד הנשיא:
* הנשיא המכהן, **[[אמומאלי רחמונוב]]**, יו"ר המפלגה הדמוקרטית העממית של טג'יקיסטן, שזכה לבסוף ב-79.3% מקולות הבוחרים
* **אולימז'ון בּוֹבּוֹייב**, מועמד מטעם מפלגת הרפורמות הכלכליות, גרף 7.6%
* **עמיר קוראקולוב**, יו"ר המפלגה החקלאית הטג'יקית. השיג 6.2% מהקולות
* **איסמועיל טלבאקוב**, יו"ר המפלגה הקומוניסטית של רפובליקת טג'יקיסטן שסיים לפני אחרון, עם 5.3%
* **עבדוחלים גאפורוב**, מנהיג המפלגה הסוציאליסטית של טג'יקיסטן, שסיים אחרון עם 2% בלבד
בחירות נוספות התקיימו ב-16 בנובמבר 2013, ובהם זכה הנשיא המכהן רחמונוב ב-86.9 אחוזים מקולות הבוחרים. גם בבחירות אלו הושמעו טענות על זיופים חמורים.

## נשיאי טג'יקיסטן

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:טג'יקיסטן: פוליטיקה
ליל (כדורגל)

150px|ממוזער|סמל המועדון הישן.
**ליל – מועדון לספורט אולימפי** (בצרפתית: **Lille Olympique Sporting Club**) הוא מועדון כדורגל צרפתי שהוקם בשנת 1944 מאיחודם של אולימפיק ליאוליס ופיבאס ומייצג את העיר ליל. המועדון משחק בליגת העל הצרפתית בכדורגל. המועדון זכה בארבעה תוארי אליפות צרפת (1946, 1954, 2011, 2021) ושישה גביעים לאומיים.

## היסטוריה
הקבוצה נוסדה ב-1944 וזכתה בארבע אליפויות, שישה גביעים והגיעה לגמר הגביע הצרפתי פעמיים נוספות. במסגרת המפעלים האירופאיים השתתפה הקבוצה שלוש פעמים בליגת האלופות, שלוש פעמים בגביע אופ"א ופעמיים בגביע האינטרטוטו. הישג השיא של המועדון באירופה הוא זכייה בגביע האינטרטוטו ב-2004.

בשנת 2012 הקבוצה עברה לשחק באצטדיון החדש, אצטדיון פייר מורואה, המכיל כ-50,000 מקומות ישיבה, בקומונה וילנב-ד'אסק הסמוכה לליל.

בדצמבר 2020 עברה הבעלות על המועדון לידי קרן ההשקעות הלוקסמבורגית Merlyn Partners SCSp.

בעונת 2020/2021 זכתה ליל באליפות צרפת הרביעית בתולדותיה והראשונה מזה עשור.

בעונת 2022/2023 סיימה הקבוצה במקום ה-4 והשתתפה בעונת 2024/2025 בליגת האלופות. בליגת האלופות סיימה במקום ה-7 לאחר שגברה בין היתר על ריאל מדריד, אתלטיקו מדריד והביסה את פיינורד 1-6. בשלב שמינית הגמר הודחה ליל על ידי בורוסיה דורטמונד. בליגה סיימה הקבוצה במקום ה-5.

## סגל הקבוצה
נכון ל-20 בפברואר 2026

## שחקנים מפורסמים בעבר ובהווה

## תארים
**[[ליגה 1|אליפות צרפת]] (4)**
*(1946, 1954, 2011, 2021)
**[[הגביע הצרפתי]] (6)**
*(1946, 1947, 1948, 1953, 1955, 2011)
**[[גביע האלופות (צרפת)|הסופר קאפ הצרפתי]]**
* (2021)
**[[גביע האינטרטוטו]] (1)**
*(2004)

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל צרפתיות
קטגוריה:נור-פה דה קאלה: ספורט
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1944
קטגוריה:ליל: ספורט
נשיא אזרבייג'ן

**נשיא הרפובליקה של אזרבייג'ן** (באזרית: **Azərbaycan Prezidenti**) הוא ראש המדינה אזרבייג'ן, המפקד העליון של צבא אזרבייג'ן ומגן הריבונות האזרית ושלמותה הטריטוריאלית. הארמון הנשיאותי שוכן בבירה באקו. על פי החוקה, הנשיא נבחר לכהונה בת 5 שנים ואחראי, בין השאר, על מינוי השרים בממשלה.

## נשיאי אזרבייג'ן

## קישורים חיצוניים

* 
* האתר הרשמי של נשיא הרפובליקה של אזרבייג'ן

*
קטגוריה:אזרבייג'ן: פוליטיקה
שעבוד צף

**שעבוד צף** (באנגלית: **Floating charge**) הוא שעבוד על נכסים בלתי מוגדרים של חברה בע"מ או אגודה שיתופית. שעבוד זה "צף" עד שאירוע מסוים (לרוב פירוק החברה, אך גם מגוון אירועים אחרים, הנקבעים בתנאי השעבוד וקשורים בדרך כלל לחדלות פירעון של החברה) מביא להתגבשותו ולהתייחסותו לנכסים מסוימים העומדים לרשות החברה בעת קרות האירוע. מטרת השעבוד הצף היא מתן בטוחה ראויה לנושי החברה, תוך שלחברה יש חופש פעולה בנכסיה. בכך יתרונו של השעבוד הצף, מבחינת החברה, על השעבוד הקבוע.

## שעבוד צף בדין הישראלי
בישראל, שעבוד צף מוגדר בסעיף 1, הוא סעיף ההגדרות, בפקודת החברות [נוסח חדש], התשמ"ג-1983. סעיף 1 לחוק החברות, התשנ"ט-1999 מייבא את אותה הגדרה לתוכו.

סעיף 1 לפקודה קובע:

על פי המשפט האנגלי, היה שעבוד קבוע על נכס מסוים של חברה, לרוב נכס מקרקעין, גובר על שעבוד צף אף אם השעבוד הצף נרשם לפניו. סעיף 169 לפקודה, החל גם לאחר חקיקת חוק החברות, מסדיר מצבים של התנגשות בין שעבוד צף ושעבוד קבוע במספר מקרים. הוא קובע כי שעבוד צף המכיל הגבלה על זכות החברה ליצור שעבודים, שנרשם כדין, יגבר על שעבוד קבוע שנוצר בניגוד לאותה הגבלה לאחר הרישום. כן קובע הסעיף קדימה של שעבוד נכס שנעשה להבטחת אשראי שאפשר רכישתו, על גבי שעבוד צף קודם.

עיקר פועלו של השעבוד הצף הוא ביצירת קדימות לבעליו בעת פירוק. כאמור, שעבוד צף עם הגבלה על יצירת שעבודים גובר, על פי סעיף 169 לפקודה, על שעבוד קבוע, לרבות משכנתא. אולם, שעבוד קבוע על נכס שנעשה להבטחת אשראי גובר על שעבוד צף קודם. בנוסף, שעבוד צף נמצא בסדר החלוקה מתחת לחובות בדין קדימה (לדוגמה, שכר עובדים).

חוק החברות כולל מספר התייחסויות למצב של שעבוד צף במיזוג חברות. על פי סעיף 325 לחוק, שעבוד צף בחברה אחת המתמזגת עם האחרת אינו גובר על שעבוד על נכסי החברה האחרת שנוצר קודם למיזוג.

בעת הבראת חברה, בית המשפט רשאי, לפי סעיף 350(ו) לחוק החברות, לגבש שעבוד צף לבקשת נושה. כמו כן, ניתן לאפשר לנושה לממש נכס מהנכסים שעליהם חל השעבוד הצף, בתנאים הנקובים בסעיף. סעדים אלו עשויים להינתן לנושה בתור הגנה הולמת על בטוחתו, אותה בדרך כלל לא ניתן לממש בעת הליך הבראת חברה, עקב הקפאת ההליכים.

ב-1968 קבע בית המשפט העליון כי לא ניתן לגבש שעבוד צף על נכסי יחיד. פסק דין זה עסק בהתחייבות שניתנה קודם לחקיקת חוק המשכון בשנת 1967. מאז, נשמעה הדעה כי על פי חוק המשכון ניתן לגבש שעבוד צף על נכסי יחיד. בשנת 2005 פסק בית המשפט המחוזי בירושלים כי בדומה למוסד אחריות נכסים במשפט העברי, ניתן לרשום שעבוד צף על נכסי יחיד. בערעור על פסק דין זה קבע בית המשפט העליון (ברוב קולות של השופטים אליעזר ריבלין ויוסף אלון ובניגוד לדעתו של השופט סלים ג'ובראן) כי לא ניתן לרשום שעבוד צף על נכסי יחיד. על פסק דין זה הוגשה בקשה לקיום דיון נוסף, שנדחתה על ידי הנשיאה דורית ביניש, בנימוק שפסק הדין של הרוב ממשיך את ההלכה הנוהגת במשך שנים רבות.

## ראו גם
*אחריות נכסים (שעבוד במשפט העברי)

## קישורים חיצוניים
* חוק החברות, התשנ"ט-1999

## הערות שוליים

קטגוריה:דיני תאגידים
קטגוריה:מונחים משפטיים
קטגוריה:אשראי
נשיא טורקמניסטן

**נשיא רפובליקת טורקמניסטן** (בטורקמנית: **Türkmenistanyň prezidenti**) או **טורקמנבאשי** - אבי הטורקמנים (Türkmenbaşy) הוא ראש המדינה והעם בטורקמניסטן.

מעונו הרשמי של נשיא טורקמניסטן הוא הארמון הנשיאותי אוע'וזחאן שבאשגבאט. מאז 1992 נשיא טורקמניסטן הוא גם ראש הממשלה (בשנים 1991–1992 כיהן חאן אחמדוב כראש ממשלה ולאחר מינויו של ספרמורט ניאזוב לתפקיד הנשיא אוחד תפקיד הנשיא עם ראש הממשלה ונשיא המדינה הוא גם יושב ראש מועצת השרים וראש הממשלה).

## דרישות התפקיד
מועמד לתפקיד הנשיא חייב להיות יליד טורקמניסטן, אינו צעיר מגיל 40 ומי שחי בטורקמניסטן 15 שנה קודם להגשת מועמדותו לתפקיד הנשיא.

בנוסף סעיף 51 בחוקת המדינה קובע שעל המועמד להיות בעל רקע עבודה בגופי המדינה, בארגונים חברתיים או בתחום המשק. סעיף 52 קובע שהמועמד נבחר לתקופת כהונה בת 5 שנים ללא הגבלת מספר הקדנציות שביכולתו לכהן.

## סמכויות
על פי סעיף 53 בחוקת טורקמניסטן, נשיא טורקמניסטן:
* מנהל את מדיניות החוץ ומייצג את המדינה ביחסיו עם מדינות זרות, ממנה ומפטר שגרירים ונציגים דיפלומטים טורקמנים במדינות זרות, ארגונים בינלאומיים. מקבל את כתבי האמנה של שגרירים זרים בטורקמניסטן;
* הוא המפקד העליון של הכוחות המזוינים של טורקמניסטן, בסמכותו להכריז על גיוס חלקי או מלא ומשתמש בצבא לשינוי מיקום פריסתם, העברתם למצב מוכנות קרבית, ממנה את הפיקוד העלון ומנהל את המועצה לביטחון המדינה של טורקמניסטן;
* מייסד ועומד בראש מועצת המדינה;
* מכריז על תוכניות בתחום הפוליטי, הכלכלי והחברתי;
* בוחן את תקציב המדינה לפני העברתו לאשרור הפרלמ נט
* חותם על חוקים וביכולתו להטיל וטו על חוק לא יאוחר משבועיים מהגשת החוק לידיו. נאסר עליו להטיל וטו על חוקים הנוגעים לשינויים בחוקה;
* מייסד את הוועדה המרכזית לבחירות ומשאלי עם ומגיש שינויים בהרכבהּ;
* ממנה תאריך לקיום משאל עם וביכולתו לפזר את הפרלמנט;
* מחליט בנושאים הקשורים להענקת אזרחות או מעמד פליט;
* מעניק פרסים ועיטורי מדינה;
* בכפוף לאישור הפרלמנט ממנה ומפטר את יושב ראש הבנק המרכזי, התובע הכללי, שר הפנים ושר המשפטים;
* מעניק חנינה לאסירים;
* מטיל מצב חירום על אזורים במדינה או על המדינה כולה, בכפוף להתפתחות אירוע חרום;
* מחליט על חקיקה וחוקים הנוגעים לשינויים בחוקה.

## הבחירות הנשיאותיות בטורקמניסטן
ב-21 ביוני 1992 נערכו בחירות ראשונות בטורקמניסטן לתפקיד נשיא המדינה. והמנהיג המכהן, ספרמורט ניאזוב שהיה מזכ"ל המפלגה הקומוניסטית הטורקמנית, נבחר לתפקיד הנשיא. בינואר 1994, משאל עם תמך בהארכת כהונתו לשמונה שנים נוספות וב-1999, הפרלמנט החליט כי הוא הנשיא לכל חייו. הוא מת לבסוף בדצמבר 2006.

### בחירות 2007
ב-11 בפברואר 2007 נערכו הבחירות הנשיאותיות החשובות ביותר במדינה, כשלראשונה השתתפו בהן שישה מועמדים.
* גורבנגולי ברדימוחמדוב, ממלא מקום הנשיא שזכה בבחירות ברוב של 89.23%
* אמאניאז אטאייקוב, חבר הפרלמנט וסגן מושל מחוז דאשוגוז, סיים שני עם 3.23% מקולות הבוחרים
* אישאנגולי נורייב, סגן השר למשאבי טבע ותעשיית הגז, סיים שלישי: 2.38%
* מוחמטנאזאר גורבאנוב, ראש מחוז גראבקובול - סיים רביעי בהפרש זעום מהמועמד שבמקום השלישי 2.37%
* אוראזמיראט גראייאייב, ראש עיריית אבאדן - 1.55% מהקולות
* אשירנייאז פומאנוב, ראש עיריית טורקמנבאשי - 1.31%0

### בחירות 2017
ב-12 בפברואר 2017 נערכו הבחירות הנשיאותיות וגורבנגולי ברדימוחמדוב, זכה בבחירות ברוב של 97.69%.

## נשיאי טורקמניסטן
;מקרא
נטוי = תחילת קדנציה ראשונה

## קישורים חיצוניים

* 
* האתר הרשמי של הטורקמנבאשי ספרמורט ניאזוב

## הערות שוליים

*
קטגוריה:טורקמניסטן: פוליטיקה
פקודת הרופאים

**פקודת הרופאים [נוסח חדש], תשל"ז-1976** היא החוק המסדיר בישראל את מעמדם של העוסקים ברפואת בני אדם. פקודה זו החליפה את **פקודת המתעסקים ברפואה, 1947**. בנוסף אליה יש חקיקה נפרדת המתייחסת לרופאים וטרינריים - חוק הרופאים הווטרינרים, התשנ"א-1991. הפקודה מגדירה את מקצוע הרופא המורשה בישראל ואת סמכויותיו להעסיק תחת פיקוחו אחים ואחיות ובעלי מקצועות פרא-רפואיים.

## חלקי הפקודה
###### 
בפרק זה הוגדרו בין השאר:
*"בית חולים" - על פי הגדרתו ב;
*"דיפלומה" - תואר, תעודה, מעמד, הסמכה או כתב שניתנו מאת אוניברסיטה או גוף אחר, או מאת הממשל של ארץ או מקום או מאת אנשים הפועלים מכוחו;
*"המועצה המדעית" - המועצה המדעית של ההסתדרות הרפואית בישראל, ובהיעדרה - מי שלדעת השר ממלא את תפקידיה;
*"מחלה מסכנת" - היא אחת מהמחלות: מחלת נפש, מחלה העשויה לסכן בריאות החולים שבטיפולו של רופא, מחלה או כושר לקוי העשויים לשלול מרופא את היכולת לעסוק ברפואה לחלוטין, זמנית או חלקית;
*"עיסוק ברפואה" - פעולות הכוללות בדיקת חולים ופצועים, אבחונם, ריפוים, מתן מרשם להם, פיקוח על נשים בזיקה להיריון וללידה, או שירותים אחרים הניתנים בדרך כלל מידי רופא, לרבות ריפוי באקופונקטורה;

###### 
רופא מורשה, הזכאי לעסוק ברפואה, לפי הגדרת החוק הוא מי שיש לו רישיון העונה על תנאי הפקודה.

רישיון לעסוק ברפואה יינתן לאזרח ישראלי או תושב קבע, או מי שהגיע לישראל לצורך התמחות או הוזמן לעבוד בבית חולים, אדם הגון, בעל השכלה רפואית, שעמד בבחינות שקבע המנהל, בהתייעצות עם המועצה המדעית או שהיה פטור מבחינות אלו.

אסור למי שאינו רופא כזה לעסוק ברפואה או להתחזות כאחד העוסק ברפואה או לכנות עצמו בשם רופא או מנתח או עוסק ברפואה. חריגים לכלל זה הם רוקח, רופא שיניים או מיילדת העוסקים במקצועם לפי החוקים המתאימים להם, רופא שיניים העוסק בהרדמה וקיבל היתר לכך או לרופא מותר להגדיר עצמו רק באותם תחומים שיש לו הכשרה מתאימה וקיבל אישור מתאים לכך.

אסור לרופא לעסוק בעיסוק שיש בו ניגוד אינטרסים עם עיסוקו כרופא. אסור לו לפרסם עצמו בדרך שיש בה פגיעה במקצוע או שהיא מטעה את הציבור.

רופאים רשאים להחזיק בתרופות וסמים לצורך עבודתם אולם ניפוק תרופות אלו כפוף לאמור בחוק הרוקחים.

החוק מסמיך את שר הבריאות, בתיאום עם ההסתדרות הרפואית, להסדיר את תואר הרופא המומחה ולקבוע מי זכאי לשאת תואר זה.

החוק קובע כי סטז'ר חייב לעמוד בבחינות שייקבעו בהתייעצות עם המועצה המדעית ובאישור ועדת העבודה והרווחה של הכנסת.

###### 
החוק מסמיך את שר הבריאות, בתיאום עם ההסתדרות הרפואית, למנות ועדה מייעצת לעניין רישיונות לרופאים. חלק מהסעיפים דנים בדרך מינויה של הוועדה ובסמכויותיה.

החוק מסמיך את הוועדה ואת מנכ"ל משרד הבריאות לשלול את רישיונו של רופא בהתקיים תנאים המוגדרים בחוק.

###### 
פרק זה דן באמצעי המשמעת שיש לשר הבריאות כלפי רופאים. הפרק מגדיר מהם המקרים בהם מותר לשר להפעיל את סמכותו ומהם אפשרויות הערעור העומדות בפני הרופא.

###### 
טבלת עבירות ועונשן.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: בריאות ורפואה
רופאים
רופאים
יהודה לייב אייזנברג

הרב **יהודה לייב אייזנברג** (תר"ן, 1890-אלול תש"ב, אוגוסט 1942) היה מגדולי הפוסקים בפולין שהתפרסם כראב"ד לאסק הסמוכה לפיוטרקוב-טריבונלסקי שבה נולד. נספה בשואה.

## עד [[השואה]]
נולד לר' יוסף, מנכבדי קהילת פיוטרקוב ובן לשלשלת רבנים מצאצאי הרב יעקב לורברבוים. הוא התחתן עם מרים, בתו של הרב צבי אריה יעקב מייזלש, רבה של לאסק ומחבר שו"ת "חדוות יעקב". לאחר חתונתו הוא למד תורה במשך 20 שנים בהיותו סמוך על שולחן של חותנו. לאחר פטירת חותנו הוא התמנה לרב של לאסק במקומו.

## בשואה
הרב אייזנברג סבל רבות מהצקות והשפלות שהנחיתו עליו הנאצים אך סירב לשתף איתם פעולה והטיף להתנגדות על פי הכלל הבא להורגך השכם להורגו. כמה מצעירי קהילת לאסק שמעו בקול הרב אייזנברג והרגו את אחד הנאצים. כשנדרש הרב אייזנברג להשתחוות לצלב הוא סטר לנאצי על לחיו ואמר לו שהוא יכול להורגו. במקום להורגו מיד תלו אותו הנאצים מספר פעמים מבלי להורגו כדי להתעלל בו. לאחר מכן הוא הובל ללודז' להתרפא, אך הרב אייזנברג דרש לשוב ללאסק אל בני קהילתו. הוא דאג לקיום חיים יהודיים ואף ארגן בביתו תפילות במניין מדי יום למרות הסכנה. בי"א באלול תש"ב (24 באוגוסט 1942) חוסל הגטו וכל היהודים קובצו בכנסייה. כשעמד להתחיל הגירוש הוא נשא בפני בפני קהילתו דרשה מרגשת לקראת מותם על קידוש השם. נספה עם רעייתו במחנה ההשמדה חלמנו.

## לקריאה נוספת
***אלה אזכרה : אוסף תולדות קדושי ת"ש-תש"ה** ז' (בעריכת יצחק לוין), "המכון לחקר בעיות היהדות החרדית", ניו יורק תשל"ב (1972)
***[[פנקס הקהילות]] : פולין : כרך ראשון - [[לודז']] והגליל**, יד ושם, ירושלים תשל"ו (1976), ערך לאסק.

## קישורים חיצוניים
*על הרב אייזנברג באתר "זכור"

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים פולנים
קטגוריה:יהודים בשואה: פולין
קטגוריה:רבנים שנספו בשואה
קטגוריה:רבנים חרדים
קטגוריה:רבנים אורתודוקסים
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:אסירים במחנה חלמנו
נשיא ליטא

**נשיא הרפובליקה של ליטא** (בליטאית: **Lietuvos Respublikos Prezidentas**) הוא ראש מדינת ליטא, והמפקד העליון של צבא ליטא. גיטנאס נאוסדה הוא נשיא ליטא הנוכחי.

הנשיא מחליט על הנושאים העיקריים של מדיניות החוץ יחד עם ממשלת הרפובליקה של ליטא, מיישם מדיניות חוץ, חותם על הסכמים בינלאומיים ומגיש אותם לידי הפרלמנט לאישור. הנשיא הוא המפקד הכללי של צבא המדינה, הוא מכנס את המועצה להגנת המדינה, ממנה ומפטר את מפקד כוחות הצבא ואת ראש שירות הביטחון; מעניק את הדרגות הצבאיות הגבוהות ביותר, עוסק בנושאי הגנה מזוינת, מלחמה, הטלת מצב חירום, התגייסות. קורא את הדו"ח השנתי על המצב בליטא, מדיניות פנים וחוץ ליטא בסיימה. כנס מושב יוצא דופן של הסימאס (הפרלמנט), מכריז על בחירות רגילות לסימאס, ובמקרים שנקבעו על ידי החוקה - בחירות מוקדמות לסימאס. על פי הנוהל הקבוע בחוק, הוא מעניק אזרחות של הרפובליקה של ליטא, חנינה למורשעים, מעניק פרסי מדינה, וחותם ומפרסם חוקים שאומצו על ידי הסימאס.

הנשיא נבחר כל 5 שנים (לא יותר מ-2 קדנציות רצופות) על ידי אזרחי ליטא על פי זכות בחירה אוניברסלית, שווה וישירה, בהצבעה חשאית. על מנת להתמודד לנשיאות על המועמד לאסוף לפחות 20,000 חתימות מצביעים.  בחירות רגילות נערכות ביום ראשון האחרון חודשיים לפני סיום כהונתו של הנשיא. ההליך לבחירות לנשיאות מוסדר בחוק הבחירות לנשיאות (1993, נוסח חדש 2013).

המעון הנשיאותי שוכן בעיר העתיקה של וילנה, ממול לאוניברסיטת וילנה.

## רשימת נשיאי ליטא

* אלגירדס ברזאוסקאס (25 בנובמבר 1992 – 25 בפברואר 1998)
* ולדאס אדמקוס (26 בפברואר 1998 – 26 בפברואר 2003)
* רולנדס פקסס (26 בפברואר 2003 – 6 באפריל 2004)
* ארטוראס פאולאוסקאס (6 באפריל 2004 – 12 ביולי 2004)
* ולדאס אדמקוס (12 ביולי 2004 – 12 ביולי 2009)
* דליה גריבאוסקאיטה (12 ביולי 2009 – 12 ביולי 2019)
* גיטנאס נאוסדה (12 ביולי 2019 – מכהן)

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ליטא: פוליטיקה
נשיא ארמניה

**נשיא הרפובליקה של ארמניה** (בארמנית: **Հայաստանի Հանրապետության Նախագահ**) הוא ראש מדינת ארמניה.

הכוח של הרשות המבצעת נתון בידי ראש ממשלת ארמניה, כאשר הנשיא נושא בתפקיד ייצוגי בלבד. על-פי התיקונים לחוקת ארמניה, שהתקבלו ב-2015, הנשיא נבחר בבחירות חשאיות על ידי הפרלמנט לתקופת כהונה של שבע שנים. משרת הנשיא מוגבלת לשתי קדנציות רצופות לכל היותר.

## דרישות התפקיד
על פי החוקה הארמנית, מתמודד לנשיאות חייב להיות אזרח המדינה, בן 35 לפחות, אשר גר בארמניה בקביעות ב-10 שנים שלפני קיום הבחירות לנשיאות.

## כוח וסמכות

החוקה הארמנית מעניקה לנשיא סמכויות עצומות, אף על פי שהיא גם מרסנת את כוחו. על פי החוקה, הנשיא:
*מתווה את קווי מדיניות הפנים והחוץ, ומושל במדיניות החוץ. כלומר הנשיא מתערב באופן אישי וישיר יותר במדיניות החוץ, ביטחון והגנה בעוד שיישום מדיניות בנושאים כמו תרבות, בריאות וחינוך מעסיקים יותר את ראש הממשלה.
*הוא המפקד העליון של הכוחות המזוינים של ארמניה.
*חותם על כל חוק שהתקבל בפרלמנט על מנת שייכנס לתוקפו. מגבלה זו מאפשרת לעקוף אם יש רוב בפרלמנט של למעלה משני שלישים.
*מוציא צווים נשיאותיים, שלהם תוקף של חוק לכל דבר. על הצווים אסור להיות מנוגדים לחוקים, חוקים חוקתיים או סעיפים של החוקה, ובסמכות בית המשפט החוקתי לבטל צווים אלה אם הם נוגדים את החוקה.
*ממנה את ראש הממשלה שצריך לזכות באישור הפרלמנט .
*מעורב במינוי השרים בהיוועצות עם ראש הממשלה.
*הוא ראש הזרוע המבצעת של הממשלה.
*הוא גם בעל זכות הענקת חנינה על עבירות שונות.
*מחויב למסור בפני הפרלמנט דיווח על מצב האומה
*יכול לפזר את הפרלמנט.
*יכול להכריז על בחירות חדשות, ועל קיום משאל עם.
*מפזר את האספה הלאומית (הפרלמנט הארמני) ולהכריז על בחירות כלליות בכל עת.
*יכול למנות או לפטר את ראש הממשלה.
*מכנס את המועצה לביטחון לאומי.
*יכול למנות ולפטר את נציגיה הדיפלומטיים של ארמניה; השגרירים והקונסולים של ארמניה בחו"ל.
*מציג בפני האספה הלאומית מועמד אפשרי לתפקיד התובע הכללי של ארמניה, יו"ר הבנק המרכזי, ויו"ר משרד מבקר המדינה הארמני.
*יכול למנות ארבעה שופטים מהרכב בית הדין לחוקה.
*מכריז על מצב חירום וגיוס כללי לצבא.

## השתייכות פוליטית
אף על פי שטכנית הנשיא יכול להיות חבר במפלגה פוליטית, באופן מסורתי נמנעו נשיאי ארמניה מלהיות חברים במפלגה. באופן מסורתי הנשיא תומך במפלגה כלשהי או יותר במהלך הבחירות לפרלמנט ולאחר מכן, אך זה על מנת לשרת את האינטרסים שלו ולסייע לו בקידום המדיניות ולשמש לו כבסיס כוח בפרלמנט. הנשיא נוטה להיות מעל לספקטרום הפוליטי, ולשמש כמדינאי המגשר ומאזן בין הקבוצות הפוליטיות השונות בזמן שהוא לא משתייך לאף אחת מהן באופן ממשי.
ממוזער|הכניסה לארמון הנשיאות בירוואן

## נשיאי ארמניה

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:ארמניה: פוליטיקה
נשיא אוזבקיסטן

**נשיא הרפובליקה של אוזבקיסטן** (באוזבקית: **O‘zbekiston Respublikasining Prezidenti**, או **Ўзбекистон Республикасининг Президенти**) הוא ראש מדינת אוזבקיסטן והמפקד העליון של צבא אוזבקיסטן. עד לפטירתו ב-2 בספטמבר 2016 היה אסלאם קרימוב נשיא אוזבקיסטן, לאחר שנבחר לתפקיד בפעם השלישית.

הנשיא נבחר בבחירות ישירות לתקופה של 7 שנים.

## הבחירות הנשיאותיות
ב-29 בדצמבר 1991 נערכו הבחירות הנשיאותיות הראשונות בתולדות המדינה. לנשיא האוזבקי הראשון נבחר אסלאם קרימוב ברוב מוחץ של 86%. המועמד שנגדו קרימוב התמודד היה מנהיג הארק - המפלגה הליברל-דמוקרטית של אוזבקיסטן, מוחמד סאליח, שמיד לאחר הבחירות אולץ לצאת לגלות.

ב-9 בינואר 2000 נערכו שוב בחירות לתפקיד נשיא המדינה, קרימוב זכה שוב הפעם ברוב של 91.9%. המתמודד היחיד שהיווה אתגר היה עבדולחפיז ג'לולוב, מנהיג מפלגת העם הדמוקרטית.

ב-23 בדצמבר 2007 אסלאם קרימוב התמודד שוב, לקראת קדנציה שלישית רצופה. הוא זכה שוב הפעם ברוב של 90.77%. מולו התמודדו שלושה נוספים:
ממוזער|אסלאם קרימוב, נשיא אוזבקיסטן בשנים 1991–2016.
*אסלידין רוסטאמוב, ממפלגת העם הדמוקרטית
*דילוֹרוּם טוֹשמוּחמדוֹבה, האישה הראשונה המועמדת בתולדות אוזבקיסטן, מועמדת מטעם מפלגת הצדק הסוציאל-דמוקרטית.
*אקמל סעידוב, היה מועמד עצמאי שלא נתמך על ידי אף מפלגה

## השבועה הנשיאותית
חוקת אוזבקיסטן מצהירה כי מועמד לתפקיד הנשיא חייב להיות לפחות בן 35, שולט ומדבר בשפת המדינה (אוזבקית), חי והתגורר באוזבקיסטן עשור לפחות. בעת היכנסו לתפקיד, על הנשיא לשאת את השבועה הנשיאותית, שמצוטטת בסעיף 92 בחוקה האוזבקית ושהתקבל על ידי הפרלמנט האוזבקי.

ולהלן מילות השבועה:

## נשיאי אוזבקיסטן



## ראו גם

* ראש ממשלת אוזבקיסטן

## קישורים חיצוניים

*
מחוז ורמיליון

**מחוז ורמיליון** (באנגלית: **Vermilion County**) הוא מחוז במדינת אילינוי שבארצות הברית. שמו של המחוז נובע משמו של נהר ורמיליון הזורם בשטחו. לפי מרשם התושבים של שנת 2000, גרים במחוז 83,919 תושבים. בירת המחוז היא דנוויל. 

המחוז נוצר באופן רשמי בינואר 1826. 

המרקם הגזעי של המחוז מורכב ברובו מלבנים (82.5%) ומאפרו אמריקאים (13%).

## ערים במחוז
* דנוויל
* הופסטון
* ג'ורג'טאון

## כפרים במחוז
* אלרטון
* אלווין
* בלגיום
* ביסמרק
* קטלין
* פיירמונט
* פית'יאן
* הנינג
* אינדיאנולה
* מונסי
* אוקווד
* פוטומאק
* רנקין
* רידג' פארם
* רוסוויל
* סיידל
* תילתון
* ווסטוויל

## פארקים
* פארק קיקפו
* שמורת יער גלן
* שמורת הארי בייב וודיארד
* פארק הרון
* פארק דאלאווה
* פארק קנקוק
* שמורת מידל פורק

## קישורים חיצוניים

* 
* [[המרשם הלאומי של מקומות היסטוריים] - אתרי מחוז ורמיליון]

ורמיליון
נקודת התלקחות

שמאל|ממוזער|250px|נקודת ההתלקחות של ראש גפרור היא 80°C
**נקודת התלקחות** או **נקודת הצתה עצמית** (באנגלית: **Autoignition temperature**) היא הטמפרטורה הנמוכה ביותר שבה חומר מתלקח מעצמו בסביבה אטמוספירית רגילה (לחץ של אטמוספירה אחת וריכוז חמצן של כ-21%), ללא הפעלה של מקור הצתה חיצוני. בטמפרטורה זו קיימת רמה מספקת של אנרגיית שפעול, לצורך יצירת בעירה.

טמפרטורת ההתלקחות של חומר כימי תלויה בלחץ המופעל עליו ובריכוז החמצן בסביבה שבה הוא נמצא. ככל שהלחץ הסביבתי וריכוז החמצן עולים, כך יורדת טמפרטורת ההתלקחות העצמית. גם כמות החומר היא בעלת השפעה על נקודת ההתלקחות והיא יורדת ככל שנפח החומר גדל.

נקודת התלקחות של חומר אינה תואמת בהכרח את נקודת הרתיחה או את נקודת ההבזק שלו, אלא קשורה יותר לכושר החימצון שלו.

## משוואת ההתלקחות
הזמן שבו לוקח לחומר להגיע לנקודת ההתלקחות שלו מתקבל מן הנוסחה הבאה:

t_{ig} = \left ( \frac{\pi}{4} \right ) \left (k \rho c \right )\left [ \frac{T_{ig}-T_{o}}{q''} \right]^2 

כאשר:
* k  = מוליכות תרמית של החומר (W/(m \cdot K))
* \rho  = צפיפות החומר (kg/m^3)
* c  = החום הסגולי של החומר (J/(kg \cdot K))
* T_{o}  = הטמפרטורה במעלות קלווין שבה מצוי החומר.
* q  = שטף החום המופעל על החומר (W/m^2)

## דוגמאות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:תרמודינמיקה
ראסאד 1

**ראסאד 1** (בפרסית: **رصد 1**; תרגום לעברית: "תצפית") הוא שמו של לוויין מפיתוח איראני עצמאי. קיומו של הלוויין נחשף לכלי התקשורת באיראן ביולי 2010. על פי דוברים איראנים רשמיים, זהו לוויין תצפית שמטרותיו הן חישה מרחוק של כדור הארץ.

הלוויין אמור היה להיות משוגר לחלל בין 24 ל-30 באוגוסט 2010, שבוע שהוכרז באיראן כשבוע הישגי הממשלה, באמצעות משגר לוויינים מפיתוח איראני. ב-16 באוגוסט 2010 הודיע שר איראני רשמית כי השיגור נדחה, וחלון הזמן הוא עד סוף מרץ 2011. גם מועד זה חלף ללא ששוגר.

הלוויין הוצג לראשונה ב-7 בפברואר 2011, במסגרת אירועי המהפכה האסלאמית באיראן. הלוויין שוגר בהצלחה לחלל באמצעות המשגר סאפיר ב-15 ביוני 2011. הלוויין הזעיר מיוצב על ידי מוט, וצידו המצויד במצלמה מופנה כלפי כדור הארץ. ב-6 ביולי 2011 חדר הלוויין לאטמוספירה של כדור הארץ, נשרף ובכך הסתיימה פעולתו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:לוויינים איראניים
קטגוריה:2011 באיראן
פארק קיקפו (אילינוי)

**פארק השעשועים קיקפו** (באנגלית: **Kickapoo State Recreational Park**) הוא שמורת טבע ופארק במחוז ורמיליון שבמדינת אילינוי בארצות הברית. הפארק משתרע על  11.5 קמ"ר ונהר ורמיליון עובר בליבו. כביש I74 המחבר בין שמפיין לדנוויל חותך את הפארק לשני חלקים.

## היסטוריה
חפירות ארכאולוגיות באזור העלו עדויות לקיומו של כפר בתקופה הפרה-היסטורית במזלג האמצעי של נהר ורמיליון. כמו כן, קיימות עדויות לקיומו של כפר של עמים ילידיים מהמאה ה-4 עד המאה ה-14.

כפר נוסף, של שבט הקיקפו נמצא בנקודת המפגש של נהרות מידל פורק וסולט פורק. מוצאו של קנקוק, "נביא הקיקפו", מכפר זה, שעל שמו נקרא הפארק.

המתיישבים האירופאים הגיעו למקום בעקבות גילויים של מעיינות מלוחים באזור בשנת 1819. כורי מלח היו פעילים באזור מאז ועד שנת 1848. אחד המתיישבים הראשונים היה ג'ון קוקס, מלוחמי מלחמת בלק הוק. הוא קבור עם אשתו ומתיישבים אחרים בבית קברות בשטח הפארק.

בתחילת המאה העשרים בוצעה באזור כריית פחם רבה. בשנת 1939 קנתה מדינת אילינוי את השטח מחברת החשמל הפחמית המאוחדת. במהלך חמישים השנים האחרונות הטבע באזור הצליח לכסות מחדש את האזור שהופשט לגמרי מצמחייה ומחיי בר.

## מקורות
* "Kickapoo State Recreation Area" משרד משאבי הטבע במדינת אילינוי.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אילינוי: גאוגרפיה
נעמי שיהאב נאי

**נעמי שיהאב נאי** (**Naomi Shihab Nye**; נולדה ב-12 במרץ 1952) היא משוררת אמריקאית ממוצא פלסטיני.

## ביוגרפיה
שיהאב נאי נולדה בשנת 1952 בסנט לואיס שבמדינת מיזורי בארצות הברית. אביה, עזיז, הוא פלסטיני מוסלמי יליד ירושלים שהיגר לארצות הברית שם עסק בכתיבה ועיתונות, אמה היא אמריקאית נוצרית ממוצא גרמני שווייצרי. היא למדה בנעוריה בבית הספר של הקווייקרים ברמאללה ובבית הספר הארמני בעיר העתיקה בירושלים. בארצות הברית למדה אנגלית ודתות ב-Trinity University בטקסס.

בשנת 2010 יצא ספר משיריה, "אמנות ההיעלמות", בתרגום מאנגלית של משה דור בהוצאת "מבע".

היא נשואה לצלם מייקל נאי ואם לבן.

## קישורים חיצוניים

* 

* נעמי שיהאב נאי, אמנות ההיעלמות, אלי הירש
* נעמי שיאהב נאי, באתר poets.org
* שירים של נעמי שיהאב נאי 
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מיזורי
קטגוריה:סנט לואיס: אישים
קטגוריה:משוררות אמריקאיות
קטגוריה:משוררים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא פלסטיני
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טריניטי (טקסס)
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1952
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1952
יוסי בן נון

**יוסי בן נון** (נולד ב-5 במאי 1958) הוא פסנתרן ומלחין תיאטרון.

## ביוגרפיה
בן נון הוא בוגר תואר ראשון באקול נורמל סופרייר בפריז, בוגר תואר שני בבית הספר מנהטן למוזיקה.

הופיע כסולן עם כל התזמורות הסימפוניות בארץ.

הלחין וניהל מוזיקלית הצגות בתיאטראות רבים בארץ. בין עבודותיו:

***[[התיאטרון הקאמרי]]** – "אשכבה", "נורה", "הבכיינים", "כטוב בעיניכם", "קברט חנוך לוין", "מעיין הכבשים" בשיתוף תיאטרון חיפה, "אמא קוראז'", "המלט", "היה או לא היה", "שמו הולך לפניו", "גפן בלאדי", "ג'וני הלך", "ינטל", "גטו", "איחש פישר", "האריסטוקרטים" ו"רומן משפחתי". מנצח ומנהל מוזיקלי של "המפיקים", "כנר על הגג", "קברט", "קזבלן" ו"כימים אחדים".
***[[תיאטרון הבימה]]** – "ירמה", "ההולכים בחושך" בשיתוף תיאטרון חיפה, "בית ברנרדה אלבה", "קופסה שחורה", "הנאהבים והנעימים", "חודש בכפר", "העז או מי זאת סילביה", "מלחמה", "אנה קארנינה", "החגיגה", "כל החיים לפניו", "איולף הקטן", "כמעט נורמלי", "גברתי הנאווה", "אדיפוס- תיאור מקרה", "אוויטה", "פליישר", "עלובי החיים", "סימני דרך" (מחזמר המבוסס על הביוגרפיה והשירים של נעמי שמר), "מיקה שלי" (מחזמר המבוסס על שירי יאיר רוזנבלום), "מאחורי הגדר", "בעלה של אשתי", "ורסצ'ה", "הרובוטית", "מקווה", "בית בובות".
***[[קופרודוקציה|הפקות משותפות]] של [[הקאמרי]] ו[[הבימה]]** - "אנטיגונה", "המורדים" ו"שלוש אחיות".
***[[תיאטרון בית ליסין]]** – "מתנקשים", "עשו עליך פעם סרט", "אלטלנה", "חשמלית ושמה תשוקה", "יומנים", "אוליבר טוויסט", "הדוד וניה", "פרינסס מרי 7", "מלאכת החיים", "סוסים על כביש גהה", "אז בפראג", "בית מרקחת שטרנבלום".
***[[התיאטרון העברי]]** - "כנר על הגג", "צלילי המוזיקה", "רוחה'לה מתחתנת".
***[[האופרה הישראלית]]** - הלחין את שירי הילדים של חנוך לוין למופע פתיחת העונה באופרה הישראלית.
***[[תיאטרון באר שבע]]** – "כשאת אומרת לא", "בלדה ספרדית", "קומדיה של טעויות", "השחף", "דרך השלום".
***[[תיאטרון חיפה]]** – "מחיר הכבוד".
***[[תיאטרון הסמטה]]** - "השמשים".
***[[פסטיבל עכו]]** - "פרומות".
***[[תיאטרון המדיטק]]** – "אוזו ומוזו", "ציפור הנפש", "לרקוד עם אבא", "עלילות פרדיננד פדהצור בקיצור", "נחמן".
***[[תיאטרון אורנה פורת]]** – "הברווזון המכוער".
***מועדון [[צוותא]]** – "איש'ל ורומנצקה"
***[[פסטיבל פליציה בלומנטל למוזיקה]]** – ערבי שירי לורקה
* ב-2007 הלחין את פסקול המוזיקה של סרט הטלוויזיה "וסרמן איש הגשם".

## פרסים והוקרה
* זוכה קרן שרת במשך 12 שנים ברציפות.
* פרס אקו"ם להלחנה לתיאטרון.
* פרס מאיר מרגלית להלחנה לתיאטרון.
* פרס התיאטרון הישראלי 2004, על הלחנת המוזיקה למחזה "הנאהבים והנעימים" של הבימה.
* פרס מלחין השנה לילדים 2008.
* פרס לנדאו של מפעל הפיס על הלחנה לבמה 2023.

## קישורים חיצוניים

* 
## הערות שוליים

קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:פסנתרנים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תלמה ילין
קטגוריה:תלמידי אריה ורדי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1958
דרור ורמן

**דרור ורמן** (נולד ב-22 בינואר 1960) הוא היסטוריון ישראלי ופרופסור מן המניין באוניברסיטה העברית בירושלים, שם הוא שימש כדקאן של הפקולטה למדעי הרוח. בשנים 2020-2024 כיהן ורמן כנשיא המכללה האקדמית תל אביב-יפו.

## ביוגרפיה
דרור הוא בנו של יעקב ורמן, מבכירי הביולוגים בישראל ופרופסור באוניברסיטה העברית. ורמן סיים תואר ראשון באוניברסיטה העברית בשנת 1986, תואר שני מאוניברסיטת תל אביב בשנת 1987 ודוקטורט מאוניברסיטת פרינסטון בשנת 1993.

בשנת 1995 יצא ספרו Imagining the Middle Class: The Political Representation of Class in Britain, בהוצאת אוניברסיטת קיימברידג', העוסק בהתגבשות מעמד הביניים בבריטניה במאות ה-18 וה-19 בעקבות המהפכה התעשייתית.

בשנת 2004 יצא ספרו The Making of the Modern Self, בהוצאת אוניברסיטת ייל, בו הוא בוחן כיצד התגבשה התודעה של הזהות העצמית באירופה במאה ה-18 והשימוש בקטגוריות של מין, גזע ומעמד לתיאור הזהות העצמית.

בשנים 2014–2018 כיהן ורמן כדקאן הפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטה העברית, בשנים 2020-2024 כיהן כנשיא המכללה האקדמית תל אביב-יפו.

ורמן הוא זוכה פרס רוטשילד לשנת 2025, "על חיבור רמת המיקרו למאקרו בהבנת ראשית העת החדשה, ועל רתימת ההיסטוריה התרבותית של אירועים, דמויות, יצירות אמנות, אנקדוטות ופרקטיקות שוליות לכאורה להנהרת השאלות הגדולות של המודרניות".

ורמן מתגורר ביפו עם בת זוגו, האמנית רוני טהרלב.

## מספריו
* דרור ורמן, '''הבוכרים ושכונתם בירושלים''', הוצאת יד יצחק בן-צבי, 1991

* **The Making of the Modern Self**. New Haven, CT: Yale University Press, 2004.
* **The Age of Cultural Revolutions: Britain and France, 1750-1820**, edited with Colin Jones. Berkeley: The University of California Press, 2002.
* **Imagining the Middle Class: The Political Representation of Class in Britain, c. 1780-1840**. Cambridge, UK: Cambridge University Press, 1995.
* **Capturing the Holy Land: Mendel John Diness and the Origins of Photography in Jerusalem**. Cambridge, MA: Harvard Semitic Museum, 1993.


## קישורים חיצוניים

* דף אישי באתר אוניברסיטת אינדיאנה.
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: היסטוריה
קטגוריה:סגל המכללה האקדמית תל אביב-יפו
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:נשיאי המכללה האקדמית תל אביב-יפו
קטגוריה:זוכי פרס רוטשילד
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960
ניז'ני נובגורוד (כדורסל)

[200px|ממוזער|סמל הקבוצה בשנים [2008-2016.]]
שמאל|ממוזער|שחקני הקבוצה לפני משחק ליגה מול יניסיי קרסנויארסק, 2010
**מועדון הכדורסל ניז'ני נובגורוד** (ברוסית **БК Нижний Новгород**) היא קבוצת כדורסל מהעיר ניז'ני נובגורוד שברוסיה המתמודדת בVTB ובליגת האלופות בכדורסל.

ספונסר הקבוצה העיקרי היא חברת האנרגיה TPlus Group בשנת 2020 תקציב הקבוצה היה 7.2 מיליון דולר.

## היסטוריה
המועדון הוקם בשנת 2000 והוא מועדון הכדורסל המקצועני היחיד לגברים בעיר ובמחוז כולו. המועדון הוקם על בסיס מועדון הכדורסל של מכון ההנדסה של העיר ניז'ני נובגורוד.

בשנת 2002 נקרא המועדון "אקדמיית הכדורסל של ניז'ני נובגורוד" (בראשי תיבות: "NBA"). ב-2006 הקבוצה העפילה לליגת המשנה ונקראה בשם "NBA ניז'ני נובגורוד". בשנתיים הראשונות בליגת המשנה, הקבוצה התברגה במקום החמישי, ובעונת 2007/2008 הקבוצה סיימה שביעית ולא הצליחה להעפיל לליגת העל. לקראת עונת 2009/2010 שינה המועדון את שמו למועדון הכדורסל ניז'ני נובגורוד, ובסיום אותה עונה זכתה הקבוצה באליפות ליגת המשנה, והעפילה לליגה הבכירה.

בעונות 2010/11 ו-2011/12, התמודדה נובגורוד ביורוצ'לנג'. ב-2011 העפילה הקבוצה לגמר גביע רוסיה והפסידה לספרטק סנקט פטרבורג.

ב-2014 העפילה לשלב חצי גמר היורוקאפ, לאחר שגברה ברבע הגמר על הפועל ירושלים, והגיעה גם לגמר ליגת ה-VTB בו נוצחה על ידי צסק"א מוסקבה. ההעפלה לגמר ה-VTB הביאה לקבוצה, לראשונה בתולדותיה, מקום ביורוליג לעונת 2014/15.

בעונת 2017/2018 העפילה לגמר הגביע הרוסי בכדורסל. הישג ששחזרה גם עונה לאחר מכן ובעונת 2020/2021 העפילה לשלב רבע גמר ליגת האלופות בכדורסל.

במרץ 2023 זכתה לראשונה בתואר לאומי, עם הזכייה ב.

## הישגים לפי עונה

## תארים והישגים
***[[הגביע הרוסי בכדורסל|הגביע הרוסי]]**:
**זכייה: 2023
**סגנות: 2011, 2018, 2019, 2024, 2025
***[[אליפות רוסיה בכדורסל גברים]] / [[הליגה המאוחדת של VTB]]**
**סגנות: 2014
***[[יורוקאפ]]**
** חצי גמר: 2014
***[[יורופקאפ]]:**
**רבע גמר: 2017/18
***[[ליגת האלופות בכדורסל]]:**
**רבע גמר: 2018/19, 2020/21

## סגל
### מאמנים
*אלכסנדר חיירטדינוב (2000–2008)
*זוראן לוקיץ' (2008–2014)
* איינרס בגאצקיס (2014–2016)
* ארתורס שטלברגס (2016–2017)
*זוראן לוקיץ' (מ-2017)

### שחקני עבר ידועים
*פרימוז ברזץ'
*ואדים פאנין
*סמיון אנטונוב
*גל מקל

## קישורים חיצוניים

* 
* האתר הרשמי של קבוצת הכדורסל ניז'ני נובגורוד

## הערות שוליים

קטגוריה:קבוצות כדורסל רוסיות
קטגוריה:ניז'ני נובגורוד: ספורט
אלון גונן (שף)

**אלון גונן** (נולד ב-1966 בתל אביב) הוא שף ישראלי המתמחה בבישול צרפתי כפרי. ידוע כמקדם את תעשיית היין הישראלי. כותב ומסקר אירועים בנושא זה עבור פורטל היין הישראלי. בנוסף, הוא משמש ככתב ומבקר יין באתר היין "אדום או לבן" וכותב מאמרים קבוע בנושא יין וקולינריה באתר "אקדמיק".

גונן למד קולינריה בבית הספר תדמור במגמת בישול וקונדיטוריה. מקום עבודתו הראשון היה מסעדת "גראנד מונארק" בעיירה שארט בצרפת, שם החל כמתמחה אצל השף מישל מינייה, ולאחר תקופת ההתמחות החל לעבוד במקום במשרה מלאה. הוא השלים לימודי יין בבית הספר "French Sommelier School".

בשנת 2004 פתח את מסעדת "ספידו בר" במתחם נמל תל אביב אשר התבססה על שיתוף פעולה עם חברת "ספידו" והתמקדה באוכל ישראלי בריא.

בשנת 2005 פתח את מסעדת "דון ויטו" באור יהודה, אשר הייתה מסעדת הגורמה הכשרה הראשונה באזור זה.

בשנת 2006 פתח מסעדה בסגנון ספרדי יחד עם בן זוגו, רקדן הפלמנקו אורי כהן. המסעדה, "אל באריו", שילבה אוכל ספרדי עם מוזיקה ספרדית וריקודי פלמנקו..

בשנת 2010 פתח גונן מסעדה כשרה בבית מלון בקורסיקה עבור איש עסקים ישראלי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שפים להט"בים ישראלים
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1966
וילהלמשטראסה

שמאל|ממוזער|250px|וילהלמשטראסה 1934 - לשכת הקאנצלר ומשרד החוץ
[שמאל|ממוזער|250px|וילהלמשטראסה: מבט מכיוון [אונטר דן לינדן; מימין: שגרירות בריטניה]]
**וילהלמשטראסה** (מגרמנית: **Wilhelmstraße**) הוא רחוב במרכז ברלין, בירת גרמניה.

הרחוב שימש כמרכז השלטוני והמנהלתי של פרוסיה ולאחר מכן של גרמניה על שלל גלגוליה, מאז המחצית השנייה של המאה ה-19 ועד לסוף מלחמת העולם השנייה.

הרחוב נמתח לאורך כ-2.5 קילומטרים בכיוונים צפון-דרום מזרח, כאשר בחלקו הצפוני הוא מצטלב עם שדרת אונטר דן לינדן, ובחלקו הדרומי עם רחוב שטרזמן ושער האלה, ברובע קרויצברג.

תוואי זה של הרחוב קיים למן תחילת המאה ה-18, והוא קיבל את שמו הנוכחי בשנת 1740 (ביחד עם הרחוב המקביל לו, "פרידריכשטראסה") לכבודו של פרידריך וילהלם הראשון מלך פרוסיה, שבתקופת שלטונו זכה האזור לפיתוח מואץ.

## היסטוריה
בתחילת תקופת בנייתו ופיתוחו שימש הרחוב לארמונות המגורים של בני משפחת המלוכה הפרוסית. בשנת 1875 נבנתה ברחוב (במס' 77) לשכת הקנצלר, ובתקופת רפובליקת ויימאר נבנתה ברחוב לשכת הנשיא (במס' 73).

בשנת 1938 נבנתה מדרום ללשכת הקאנצלר ועד פינת רחוב פוס, לשכה חדשה עבור הקאנצלר באותה עת, אדולף היטלר, בתכנונו של האדריכל אלברט שפר. בחזית המבנה נקבעה מרפסת, שממנה נהג היטלר לנאום בפני ההמונים. בתקופת השלטון הנאצי נקבעו ברחוב גם משרד החוץ (בבניין שבו שכנה בעבר לשכת הנשיא) משרד האוצר (במס' 61), משרד התעמולה (במס' 8–9), משרד החקלאות (במס' 72) ומשרדי ממשלה נוספים. בנוסף לכך שכנה ברחוב גם שגרירות בריטניה (במס' 70).

המבנה היחיד מתקופת השלטון הנאצי אשר לא הוחרב בהפצצות מלחמת העולם השנייה ונותר עומד על תלו עד ימינו הוא בניין מיניסטריון האוויר (במס' 81–85) פינת רחוב לייפציגר, אשר לאחר המלחמה שימש את ממשלת גרמניה המזרחית.

## לאחר המלחמה
בשנים שלאחר המלחמה הקפידו השלטונות הסובייטיים ולאחר מכן המזרח-גרמניים להשאיר את הרחוב בהריסותיו כתזכורת למשטרים הקודמים ופעילותם. רק בשנות ה-80 החלה הבניה מחדש של הרחוב בקטע שמדרום לאונטר דן לינדן ועד רחוב לייפציגר.

כיום משמש רחוב וילהלמשטראסה כעורק תנועה חשוב, אך הוא לא חזר למעמדו מן העבר כמרכז השלטוני של גרמניה. מבני הציבור היחידים הממוקמים בו הם משרד האוצר (בבניין מיניסטריון האוויר לשעבר), משרד החקלאות ושגרירות בריטניה. לאורך הרחוב, ליד הבתים, נקבעו שלטי זיכרון, אשר מתארים את המבנים ששכנו בהם לפני המלחמה.

## קישורים חיצוניים

* (בגרמנית) https://web.archive.org/web/20070928160220/http://www.gelnhausen.de/PDFDat/dauerausst_synagoge.pdf
* (בגרמנית) https://www.tagesspiegel.de/berlin/auf-verwischten-spuren-2280031.html
* (בגרמנית) https://www.ghb-online.de/oeffentlichkeitsarbeit/pressestimmen/1128-die-wilhelmstrasse-ist-eine-strasse-mit-geschichte.html

קטגוריה:ברלין: רחובות ושדרות
קטגוריה:המלחמה הקרה
סימפוניות מס' 90–92 של היידן

**ה[[סימפוניה|סימפוניות]] של [[יוזף היידן]] שמוספרו 90-92**, נכתבו בין השנים 1788-1789. לאחר הצלחתן של שתי הסימפוניות הקודמות שהיידן הלחין, ואשר הושמעו בפריז, הזמין ב-1788 הרוזן מאוניי (Comte d'Ogny), שעמד בראש "האגודה של התא האולימפי", מהיידן, שלוש סימפוניות. אותה אגודה פריזאית הזמינה מהיידן גם את סדרת הסימפוניות אשר ידועה כ"סימפוניות פריז" (82-87). היידן למעשה לא היסס למכור את אותן הסימפוניות לשני גופים שונים, והוא מכר את הסימפוניות הללו גם למזמינים מבוואריה.

## הסימפוניות
### סימפוניה מספר 90 בדו מז'ור (1788)

מתוזמרת לחליל, שני אבובים, שני בסונים, שתי קרנות, שתי חצוצרות, טימפני וכלי קשת.

#### פרקיה
#אדג'יו-אלגרו אסאי
#אנדנטה - פרק בצורת וריאציות כפולות
#מנואט וטריו - אלגרטו
#פינאלה: אלגרו אסאי - פרק זה מכיל בין השאר הלצה מוזיקלית של היידן. לפרק קודה ארוכה שבאמצעה הפרק כביכול מסתיים, אך אחרי כמה שניות של הפסקה הנושא מנוגן שוב במודולציה נועזת, ומוביל לקטע וירטואוזי ארוך (באוניסון) שבסופו מגיע הסיום האמיתי של הפרק.

### סימפוניה מספר 91 במי-במול מז'ור (1788)

מתוזמרת לחליל, שני אבובים, שני בסונים, שתי קרנות וכלי קשת. זו הסימפוניה האחרונה של היידן אשר אינה כוללת חצוצרות וטימפני.

#### פרקיה
#לארגו-אלגרו אסאי
#אנדנטה
#מנואט וטריו
#ויואצ'ה

### סימפוניה מספר 92 בסול מז'ור ("אוקספורד" 1789)

מתוזמרת לחליל, שני אבובים, שני בסונים, שתי קרנות, שתי חצוצרות, טימפני וכלי קשת.

הסימפוניה בסול מז'ור היא מן היותר ידועות בסדרה זאתה, וניתן לה הכינוי "אוקספורד" משום שהיידן ניצח על השמעת הבכורה שלה בשנת 1791, בטקס אשר בו הוענק לו תואר דוקטור של כבוד מטעם אוניברסיטת אוקספורד. התואר עצמו הוענק כבר שנה קודם, אך היידן לא יכול היה להיות נוכח באותה העת בבריטניה. מלכתחילה הסימפוניה יועדה לביצוע בפריז לאחר כתיבתה, בשנת 1789.

#### פרקיה
#אדג'יו-אלגרו ספיריטואוזו - מבוא איטי ופרק מהיר בצורת סונטה.
#אדג'יו קנטבילה - הפרק השני כתוב בצורה תלת חלקית, והוא מושתת על נושא מלודי, שלאחריו חלק אמצעי מינורי ודרמטי יותר.
#מנואט וטריו - אלגרטו
#פרסטו

קטגוריה:סימפוניות מאת היידן
שילה בנחביב

**שילה בנחביב** (באנגלית: **Seyla Benhabib**; נולדה ב-9 בספטמבר 1950) היא פילוסופית יהודיה אמריקאית, המשמשת כפרופסור לפילוסופיה ומדעי המדינה באוניברסיטת ייל.

## קורות חיים
בנחביב נולדה באיסטנבול למשפחה מצאצאי יהדות ספרד שברחה בעקבות האינקוויזיציה הספרדית. בילדותה דיברה בלאדינו וטורקית ולמדה צרפתית, איטלקית ואנגלית מאמה.

בתחילת שנות ה-70 קיבלה מענק ללימודי פילוסופיה באוניברסיטת ברנדייס במסצ'וסטס. עבודת התזה שלה " The Unity of Epistemology and Politics in the Thought of Thomas Hobbes" (אחדות האפיסטמולוגיה והפוליטיקה בהגותו של תומאס הובס) נכתבה בהנחיית אלסדייר מקינטאייר. בשנת 1977 היא סיימה דוקטורט בפילוסופיה מאוניברסיטת ייל, עבודת הדוקטורט שלה "Natural Right and Hegel: An Essay in Modern Political Theory" (הזכות הטבעית והגל: מאמר בתיאוריה פוליטית מודרנית) נכתבה בהנחיית ג'ון אדווין סמית' .

בין השנים 1993 ל-2000 היא לימדה באוניברסיטת הרווארד.

בשנת 2009 זכתה בפרס ארנסט בלוך, ובשנת 2024 זכתה בפרס תאודור אדורנו.

## בעברית
* "שימוש בכוח-מאבק בכוח", בתוך זמנים: רבעון להיסטוריה ודמוקרטיה מספר 50–51, 1994
* "רציונליות דיונית ודגמים של לגיטימיות דמוקרטית", **זמנים**, 50–51, (1994), עמ' 67–79.

## ספריה

* *Dignity in Adversity: Human Rights in Troubled Times*, (2011)
* *Politics in Dark Times: Encounters with Hannah Arendt*, (2010)
* *Another Cosmopolitanism* (Oxford University Press, 2006)
* *The Rights of Others* (Cambridge University Press, 2004)
* *The Reluctant Modernism of Hannah Arendt* (Rowman and Littlefield, 2003)
* *The Claims of Culture* (Princeton University Press, 2002)
* *Democracy and Difference* (Princeton University Press, 1996)
* *Situating the Self: Gender, Community and Postmodernism in Contemporary Ethics* (Routledge, 1992)
* *Critique, Norm and Utopia* (1986)

## ראו גם
* דמוקרטיה דיונית
* ג'ודית באטלר
* קוסמופוליטיות

## קישורים חיצוניים
* 

* דף הבית באתר אוניברסיטת ייל
* ריאיון עם בנחביב 

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודיות טורקיות
קטגוריה:מהגרים מטורקיה לארצות הברית
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ייל
קטגוריה:יהודיות חברות האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת ברנדייס
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ברנדייס
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת ייל
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת ייל
קטגוריה:פילוסופים יהודים אמריקאים
קטגוריה:פילוסופיות יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1950
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1950
קטגוריה:זוכי פרס ארנסט בלוך