open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
נחש צפע (סדרת טלוויזיה)

[שמאל|ממוזער|250px|[דודג' וייפר מדגם GTS ששומשה בעונה רביעית]]
**נחש צפע** (באנגלית: **Viper**) הייתה סדרת טלוויזיה אמריקנית שנוצרה בידי דני בילסון ופול דימאו, עונה אחת שודרה ברשת NBC ושאר הסדרה המשיכה בסינדיקציה בין השנים 1994–1999.

הסדרה שודרה בישראל במסגרת שידורי ערוץ AXN בכבלים.

## שחקנים
*ג'יימס מקאפרי - ג'ו אסטור (עונות 1, 4)
*ג'ו ניפוטה - פרנקלין "פרנקי" ווטרס (עונות 1–4)
*הת'ר מדוויי - הבלשית קמרון ווסטלייק (עונות 2–4)
*ג'יי דאונינג - סוכן מיוחד שרמן קאטלט (עונות 2–4)
*ג'ף קייק - תומאס קול (עונות 2–3)
*דון שטרן - מומחית המערכות אלי פארו (עונה 2)
*דוריאן היירווד - ג'וליאן ווילקס (עונה 1, תפקיד אורח בעונה 4)

## תקציר עלילה
הסדרה הציגה את "פרויקט נחש צפע", ארגון ללוחמה בפשע באמצעות מכונית דודג' וייפר אדומה מדגם "RT/10", שבהינף מתג מסוגלת לשנות צורתה לכלי רכב מתקדם הקרוי "המגן" (The Defender), שמצויד בשלל מערכות מתוחכמות. הארגון נוצר בידי משטרת "מטרופול" כמענה לגל פשיעה ברחובות העיר. בראש הצוות עומד נהג הווייפר ג'ו אסטור, פושע לשעבר שמחקו את זכרונו, כאשר מצטרפים אליו ג'וליאן ווילקס, ממציאו של "המגן", והמכונאי פרנקלין "פרנקי" ווטרס.

לאחר שבסוף העונה הראשונה ג'ו אסטור נשלח למשימה בחו"ל, בעונה שנייה מצטרפים לצוות תומאס קול כנהג הווייפר, בלשית משטרת "מטרופול" קמרון ווסטלייק ואלי פארו, מומחית למערכות "המגן". במקביל, הצוות נתקל בהתערבותו המתמשכת של סוכן ה-FBI שרמן קאטלט שמפריע בחקירותיהם. בסוף העונה השלישית ארגון פשע מצליח לגנוב את מכונית הווייפר בעזרת כפיל של קול (באמצעות ניתוח פלסטי), מה שאילץ אותם לפוצץ את המכונית.

בעונה הרביעית ג'ו אסטור וג'וליאן ווילקס חוזרים, וקול מועבר לתפקיד אחר בעקבות אירועי סוף העונה הקודמת. ווילקס מציג בפני הצוות את מכונית הווייפר החדשה, דודג' וייפר מדגם GTS כחולה. בפרק סיום הסדרה, זכרונותיו של אסטור (שלמעשה היה הפושע מייקל פייטון) חזרו אליו, והדבר איים על המשך פעולתו של "פרויקט וייפר".

## ראו גם
*אביר על גלגלים
*זאב מעופף
*רעם כחול

## קישורים חיצוניים

* פרויקט נחש צפע

קטגוריה:סדרות מדע בדיוני אמריקאיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 1994
גרטרוד עליון

**גרטרוד בל עֶליוֹן** (באנגלית: **Gertrude Belle Elion**; 23 בינואר 1918 – 21 בפברואר 1999) הייתה ביוכימאית יהודייה אמריקאית, כלת פרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה לשנת 1988, יחד עם ג'ורג' היצ'ינגס וסר ג'יימס וו. בלאק.

## ביוגרפיה
נולדה בניו יורק למשפחת מהגרים יהודית. אביה, רוברט עליון, מהגר יהודי מליטא, עבד כרופא שיניים בעיר. אמה, ברטה (לבית כהן) הייתה מהגרת יהודייה מפולין. בשנות המשבר הכלכלי הגדול (1929 ואילך) איבדה המשפחה את כל רכושה.

עליון סיימה בהצטיינות בית ספר תיכון בגיל 15, ובזכות ציוניה קיבלה מלגה ויכלה ללמוד בקולג'. בשנת 1937 סיימה, שוב בהצטיינות, לימודי תואר ראשון בכימיה במכללה לבנות מכללת האנטר. כל בקשותיה למלגה להמשך לימודים סורבו בשל מינה והיא החלה לעבוד לפרנסתה במשרות פשוטות שונות.

רק בשנת 1941, לאחר כארבע שנות עבודה, אגרה סכום כסף מספיק לתשלום שכר הלימוד לתואר שני, התקבלה ואכן סיימה עם MSc במדעים, באוניברסיטת ניו יורק, תוך כדי שפרנסה עצמה מעבודה כמורה בבית ספר תיכון.

עליון ניסתה להתקבל לתוכנית מחקר ללימודי דוקטורט, אולם לא הצליחה בשל אפליה מינית. 

החלה לעבוד כעוזרת מעבדה ובמקביל המשיכה גם כמורה, בטרם התמנתה ב-1944 לעוזרתו של ג'ורג' ה' היצ'ינגס בחברת התרופות בורוז-ולקם (Burroughs-Wellcome; כיום חלק מחברת גלקסו-סמית'-קליין). מאוחר יותר, כאשר הוצע לה להמשיך בלימודי דוקטורט בשעות הבוקר, דבר שהצריך ויתור על משרתה, החליטה להמשיך ולעבוד ולא לשוב ללימודים. עליון מעולם לא השלימה לימודי דוקטורט, אולם קיבלה תואר דוקטור לשם כבוד משלוש אוניברסיטאות בארצות הברית.

## קריירה
בשנות עבודתה לצידו של היצ'ינגס היא פיתחה מספר רב של תרופות חדשות, תוך שימוש בשיטות מחקר חדשניות, בהן תרופת האציקלוביר למחלת ההרפס סימפלקס. גולת הכותרת של עבודתה הייתה בסיוע לפיתוח תרופת ה-AZT לאיידס. עליון העדיפה שלא להשתמש בשיטות ניסוי וטעייה, אלא לנצל את ההבדלים הביוכימיים בין תאי אדם בריאים לבין גורמי מחלות כדי לפתח תרופות הפוגעות בגורם המחלה ללא נזק לתא הבריא.

## פרסים
נוסף לזכייתה בפרס נובל, ב-1968 זכתה במדליית גרוון-אולין ולאחר מכן גם בפרסים רבים נוספים. בשנת 1990 הייתה לחברה ב ושנה לאחר מכן קיבלה את המדליה הלאומית למדעים. ב-1991 היא הפכה לחברה גם ב. באותה שנה גם הייתה לאישה הראשונה שהוכנסה להיכל התהילה הלאומי לממציאים של ארצות הברית.

עליון לא נישאה מעולם ולא היו לה ילדים. ארוסה נפטר ממחלת לב לפני נישואיהם ולדבריה מצאה את מלוא סיפוקה במעבדת המחקר.

## קישורים חיצוניים

* 

* גרטרוד עליון, אנשי סגולה - יהודים זוכי פרס נובל, באתר בית התפוצות.
* קריסטין לארסן, 
* 
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:זוכי פרס נובל יהודים אמריקאים
קטגוריה:זוכות פרס נובל יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:זוכות פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה
קטגוריה:ביוכימאיות יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:פרמקולוגים יהודים
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת דיוק
קטגוריה:יהודיות זוכות המדליה הלאומית למדעים
קטגוריה:זוכות מדליית גרוון-אולין
קטגוריה:חברות היכל התהילה הלאומי לנשים
קטגוריה:חברות היכל התהילה של הארגון הבין-לאומי של נשים בטכנולוגיה
קטגוריה:בוגרות מכללת האנטר
קטגוריה:בוגרי מכללת האנטר
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1918
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1918
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1999
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1999
ג'ון קבוט

**ג'ון קבוט** (ונטית: **Zuan Chabotto**, זוּאַן קאַבוֹטּוֹ; איטלקית: **Giovanni Caboto**, ג'וֹבאַנּיִ קאַבוֹטוֹ; 1450–1499) היה נווט וחוקר ונציאני, אשר בעת הפלגותיו בשירות מלך אנגליה היה אחד האירופאים הראשונים שנחתו על אדמת אמריקה.

ג'ון קבוט נולד באיטליה ב-1450. מקום הולדתו המדויק אינו ידוע, אך מכיוון שמגיל צעיר התגורר בוונציה, וב-28 במרץ 1476 קיבל אזרחות ונציאנית, הוא נודע כוונציאני. בוונציה רכש ניסיון בנווטות במסעות מסחריים לחצי האי ערב, בוונציה אף העלה את הרעיון לשוט מערבה כדי למצוא נתיבים שונים לאיי התבלינים דרך המעבר הצפוני, כפי שדמיין.

ב-1490 עבר עם שלושת בניו, לודוביקו, סבסטיאן וסנצ'ו, לבריסטול שבאנגליה, ונשאר שם לשארית חייו. לא ידוע אם סייע למשלחת שנכשלה ב-1491, אך ברור שלאחר הצלחתו של קולומבוס בשנה שלאחר מכן, החליט להציע להנרי השביעי, מלך אנגליה הצעה דומה. לבסוף, ב-6 במרץ 1496, הוציא הנרי השביעי מכתב המאשר לקבוט ולשלושת בניו לצאת ולחפש איים בצפון, במזרח ובמערב, עם חמש ספינות תחת הדגל האנגלי.

## תגליות
בעקבות אישורו של המלך הנרי השביעי, יצא קבוט מבריסטול על הספינה מתיו במאי 1497. המסע היה מסע שגרתי, בחודש שלאחר מכן אותרה יבשה, ייתכן שלברדור, ניופאונדלנד או שהאי קייפ ברטון (קנדה ובריטניה הגדולה הכריזו על קייפ בונביסטה, ניו פאונדלנד כאתר הנחיתה). כשראה סימני מגורים, הוא חקר את חופו הדרומי של האזור. הוא מיפה את קו החוף של צפון אמריקה מנובה סקוטיה לניופאונדלנד.

קבוט האמין שהגיע לחופה הצפוני של אסיה, ושט חזרה ב-6 באוגוסט 1497. כשחזר, תכנן לשוב ולהמשיך ליפן, וקיבל אישור חדש מהמלך ב-3 בפברואר 1498.

חמש ספינות יצאו לדרכן לניופאונדלנד באותה השנה, אך ספינה אחת נאלצה לחזור לאחר שנפגעה מסופה. משאר הספינות לא שמעו עוד, אם כי יש עדויות שמהן מסיקים שקבוט אולי הגיע בפעם השנייה לאמריקה. מסעו של קבוט היה הבסיס לתביעתה של בריטניה על השטח שבהמשך הפך למדינת קנדה.

על שמו נקראה העיר סנט ג'ונס בפרובינציית ניופאונדלנד ולברדור שבקנדה.

ימין|ממוזער|250px|שחזור של הספינה מתיו

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:מגלי ארצות איטלקים
קטגוריה:נווטים
קטגוריה:הרפובליקה של ונציה: אישים
קטגוריה:אנגלים ממוצא איטלקי
קטגוריה:עידן התגליות
קטגוריה:ילידי 1450
קטגוריה:נפטרים ב-1498
סאמי שידיאק

רב-סרן **סאמי שידיאק** (בערבית: **سامي الشدياق**; 1938–2005) היה איש צבא לבנוני מרוני. שידיאק היה מפקד בכוחות הלבנוניים ובתקופה שבה ישראל שלטה ברצועת הביטחון בדרום לבנון שימש כסגנו של סעד חדאד, מייסד המיליציה צבא לבנון החופשית אשר ברבות ימים הפכה לצבא דרום לבנון.

## ביוגרפיה
שידיאק נולד בשנת 1938 בצפון לבנון והוא קרוב משפחה של כמיל שמעון. בשנת 1963 סיים את האקדמיה הצבאית של צבא לבנון ומרץ 1977, במלחמת האזרחים הלבנונית, מונה למפקד אזור בדרום לבנון. יחידתו, המורכבת מחיילים נוצרים, התפרסה במובלעת הנוצרית באזור העיירה השיעית בינת ג'בייל, בין הכפרים המרוניים רמיש ודבל. היא פעלה במקביל ליחידת "אל-קליעה" של סעד חדאד אשר התפרסה באזור מרג' עיון והכפר קליעה. מטרת שתי היחידות הייתה להגן על הכפרים הנוצריים מפני התקפות של גורמי טרור מוסלמים ופלסטינים ולמנוע מעשי טבח כפי שאירעו בכפרים נוצריים בלבנון, דוגמת טבח דאמור וטבח עישייה. שידיאק וחדאד ניצלו את אפיק התקשורת שנוצר בין תושביה הנוצרים של הדרום למדינת ישראל שכלל סיוע אזרחי לנוצרים ופתיחתה של הגדר הטובה לתנועת הנוצרים בין הגבולות. שניהם גם קיבלו סיוע צבאי ותחמושת מצה"ל ולוחמיהם אף אומנו במדינת ישראל. במהלך מבצע ליטני עלו טענות על טבח שביצעו חייליו במארון א-ראס במספר שיעים. עניין זה הביא קרע בין שידיאק לחדאד, שפעל ביחד עם השיעים ודרש להעניש את שידיאק על הטבח.

עם פינוי צה"ל מדרום לבנון לאחר מבצע ליטני נמסרו השטחים לכוחות של חדד ושידיאק. כוחותיו של שידיאק פעלו לאחר הנסיגה של צה"ל, למנוע התפרסות של כוחות או"ם וכן כוחות של צבא לבנון בקרבת המובלעת הנוצרית שבשליטתו בגזרה המרכזית. אולם בסוף אוגוסט 1978, בלחץ ישראל, הושג הסכם על הצבת כוחות או"ם באזור.

לאחר שחדאד הכריז על "מדינת לבנון החופשית" באזור שבשליטתו, הודיעה ממשלת לבנון בתחילת ספטמבר 1978 שלחדאד ושידיאק אין זכות לשאת ולתת עם האו"ם. בהמשך פיטר ראש ממשלת לבנון סלים אל-חוס את חדאד ושידיאק מצבא לבנון, והפסיק את תשלום משכורותיהם של חייליו. באוקטובר 1978 הכריזה ממשלת לבנון על העמדתם לדין של חדאד ושידיאק בעוון בגידה.

שידיאק האמין שיכולתו לעמוד תלויה בתפקוד בני בריתו הנוצרים בביירות, ולא ראה טעם בהמשך הלחימה במנותק מהנוצרים בביירות. במסיבת עיתונאים בסוף אוקטובר 1978 הביע שידיאק פסימיות מסיכויי הנוצרים לשרוד ללא סיוע חיצוני, דבר שהרגיז מאוד את חדאד. שידיאק התחתן עם יהודייה, החל משנת 1977 התגורר בפועל בנהריה והגיש בקשה לקבלת אזרחות ישראלית. בסוף 1978 עזב שידיאק את גזרתו בדרום לבנון ולאחר מספר חודשים היגר לקנדה.

שידיאק נודע כתומך של הכוחות הלבנוניים והפלנגות הנוצריות בפרט. בשנת 1981 מונה למפקד הדיוויזיה השנייה של הכוחות הלבנוניים. לאחר רציחתו של בשיר ג'ומאייל ב-14 בספטמבר 1982 התפטר שידיאק מהצבא אך המשיך לפקד בכוחות הלבנוניים, ובשנת 1983 קיבל את הפיקוד על החטיבה החמישית של המיליציה.

בשנת 1990 יצא לטייל בצרפת והשתקע בפריז, שם התגורר עד למותו באפריל 2005 מאי ספיקת לב. גופתו הועברה ללבנון והוא נקבר בביירות.

## קישורים חיצוניים
*ביוגרפיה ודיון על שידיאק באתר הכוחות הלבנוניים (ערבית)
*מידע והודעה על פטירתו של שידיאק (ערבית)

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי צבא לבנונים
קטגוריה:מרונים
Jajah

**ג'אג'ה** (באנגלית: **Jajah**) הייתה ספקית שירותי טלפון מבוסס אינטרנט שפעלה עד ינואר 2014 ומאז חדלה לתת שירותים כלשהם. החברה נוסדה על ידי רומן שרף ודניאל מאטס מאוסטריה בשנת 2005. המשרדים הראשיים של החברה היו ממוקמים בקליפורניה ובלוקסמבורג. לג'אג'ה היה גם מרכז פיתוח בישראל.

היתרונות של ג'אג'ה היו בכך שלא היה צורך בהורדה והתקנה של תוכנה כלשהי על המחשב ושהשיחות התבצעו בעלות נמוכה בהרבה מעלות השיחות של חברות הטלפוניה המסורתיות. הפחתת העלויות הושגה על ידי העברת אות הדיבור על גבי האינטרנט בטכנולוגיות VoIP.
## היסטוריה
החברה נוסדה על ידי רומן שרף ודניאל מאטס בשנת 2005 והשיקה את השירות שלה בקיץ 2006.

בסוף שנת 2009 רכש תאגיד התקשורת הספרדי "טלפוניקה" את החברה, תמורת 207 מיליון דולר, ועל בסיסה הקים מרכז מחקר ופיתוח בישראל. במאי 2013
מתגה מחדש את הפעילות כ"טלפוניקה דיגיטל ישראל", שהפך לאחד ממרכזי הפיתוח העיקריים של חטיבת "טלפוניקה דיגיטל" של הקבוצה (שהייתה אחראית על חדשנות, פיתוח שירותים דיגיטליים ושותפויות גלובליות). כחלק מהמהלך הודיעה טלפוניקה גם על הרחבת הפעילותה בתחום השותפויות בישראל שהחל עוד קודם, כשקרן הון הסיכון של החברה - "Telefonica Ventures", הקימה פעילות מקומית, לאיתור הזדמנויות השקעה ושיתופית פעולה בישראל. בדצמבר 2013 הודיעה החברה כי היא סוגרת את השירות של "Jajah".

בשנת 2017 פוטרו מרבית העובדים ממרכז הפיתוח, כחלק ממהלך למיזוג מרכז הפיתוח הישראלי עם זה הספרדי, ובהמשך נסגר.

## Jajah Web

שירות **Jajah Web** קישר בין מכשירי טלפון קוויים וטלפון סלולריים באמצעות האתר הראשי של ג'אג'ה. המשתמשים הקלידו את המספר שלהם ואת מספר היעד הרצוי באתר. השירות של ג'אג'ה חייג קודם לטלפון של המשתמש. לאחר שהמשתמש ענה לטלפון - השירות חיבר את השיחה למספר היעד והחיבור נוצר.

ג'אג'ה טענה כי השירות שלהם עובד על כל דפדפני הרשת למיניהם. השירות לא דרש אינטרנט מהיר, וכמו כן לא היה צורך להיות מחובר אונליין לאחר שנוצר החיבור, לעומת זאת על מנת להשתמש בשירות זה גישה לאינטרנט הייתה הכרחית על מנת ליצור את החיבור.

משתמשי אינטרנט בעלי חיבור Dial-up להם אין קו טלפון נוסף, היו חייבים להגדיר באתר שהשיחה שלהם תתבצע כעבור כמה דקות כדי שיהיה להם מספיק זמן להתנתק מן האינטרנט על מנת שקו הטלפון שלהם יהיה פנוי.

## שיחות בינלאומיות חינמיות בג'אג'ה
ב-28 ביוני 2006 ג'אג'ה החלו לאפשר קיום שיחות בינלאומיות בחינם בין משתמשים רשומים בג'אג'ה. השירות היה מוגבל למדינות מסוימות וכמו כן הייתה הגבלה על כמות שיחות החינם אותה היה ניתן לבצע. בספטמבר 2006 הורחב השירות לטלפונים סלולריים.

השיחות בין המשתמשים הרשומים בג'אג'ה ניתנו חינם בחיבור בין מספרי טלפון קוויים ומספרי טלפון סלולריים בארצות הברית, קנדה, סין, סינגפור, הונג קונג, תאילנד וכמו כן גם מספרי טלפון קווים ברוב המדינות האירופאיות וגם ארגנטינה, אוסטרליה, ישראל, יפן, מלזיה, מקסיקו סיטי, ניו זילנד, ונצואלה וזמביה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:תוכנות VoIP
שרשרת (מתמטיקה)

בתורת הקבוצות, **שרשרת** היא תת-קבוצה של קבוצה סדורה חלקית \left( A, \le \right)  שעבורה היחס \le  הוא יחס סדר מלא. שרשרת B  תקרא **שרשרת מקסימלית** אם לא קיימת שרשרת נוספת C  ב-\left( A, \le \right)  שעבורה B \sub C .

לפי עקרון המקסימום של האוסדורף, בכל קבוצה סדורה חלקית קיימת שרשרת מקסימלית.

## אנטי-שרשרת
אנטי-שרשרת היא מושג הפוך לשרשרת. בניגוד לשרשרת, שבה כל זוג איברים ניתנים להשוואה זה לזה, באנטי-שרשרת כל זוג איברים אינו ניתן להשוואה. כל קבוצה סדורה אינסופית מכילה שרשרת אינסופית או אנטי-שרשרת אינסופית.

## ראו גם
*הלמה של צורן

קטגוריה:תורת הסדר
קטגוריה:קבוצות סדורות
אלכס שניידר

**אלכסנדר (אלכס) שניידר** (באנגלית: **Alex Shnaider**; נולד ב-3 באוגוסט 1968) הוא איש עסקים ומיליארדר קנדי-ישראלי. עיקר החזקותיו טמון בשותפות קבוצת מידלנד בתעשיית הפלדה האוקראינית.

## קורות חיים
שניידר נולד בצ'רנוביץ שבברית המועצות (באוקראינה של ימינו), ועלה לישראל עם משפחתו בגיל 4 בשנת 1972. כעבור פחות מעשור, כשהיה בן 13, היגרה המשפחה לקנדה. שניידר למד באוניברסיטת יורק שבטורונטו והיה לצעיר המיליארדרים הקנדים.

במאי 2006 נבחר לכהן כיושב ראש "Royal Laser Corporation".

שניידר הוא הבעלים של סוויטת פנטהאוז אקסקלוסיבית השוכנת במרומי "מלון ומגדל-הדירות טראמפ" בטורונטו, אותו בנה בשיתוף פעולה עם איל-הנדל"ן האמריקאי דונלד טראמפ. זוהי הדירה היקרה ביותר שנמכרה בטורונטו בשנת 2007, ושוויה מוערך בכ-20 מיליון דולר.

שניידר נשוי ואב לשלושה ילדים.

### מכבי תל אביב
ב-18 בדצמבר 2007 נודע כי שניידר רכש 80% ממניות ממועדון הכדורגל מכבי תל אביב, בסכום המוערך בכ-65 מיליון ש"ח, כאשר יתרת המניות אמורה להיות מוחזקת על ידי אגודת מכבי תל אביב. עסקה זו יצאה לפועל לאחר הסכמה שהושגה בעניין סכסוך בין בעלי הקבוצה לוני הרציקוביץ' לרוני מאנה, לו הייתה חייבת הקבוצה לטענתו 19.4 מיליון ש"ח.

באוגוסט 2009 מכר שניידר את הקבוצה לאיש העסקים מיטשל גולדהאר.

### פורמולה 1
שניידר רכש את קבוצת "Jordan Grand Prix" מאדי ג'ורדן בתמורה ל-50 מיליון דולר, ושינה את שמה ל-"Midland F1" והקבוצה התחרתה במרוצים בשנים 2005–2006.

במקור, התכוון שניידר להקים קבוצה ולבנותה מן המסד, ברם הוא ביכר לרכוש את Jordan Grand Prix על מנת להבטיח את חדירתו לעולם הפורמולה 1 מבלי להזדקק להוצאות הגדולות שאחרת היו כרוכות בדבר. כמעט מיד לאחר שרכש את הקבוצה, פרחו שמועות כי הוא מתחרט עליה. בשנת 2005 מעט מאוד עבודות פיתוח נעשו בדבר המכוניות, בעוד שהשותפות הטכנית לשנת 2006 עם דאלארה כשלה, כמו-גם תוכנית להקמת קבוצת פורמולה 3 של מידלנד על-מנת להכשיר נהגים צעירים ברוסיה.

ב-9 בספטמבר 2006 נודע כי הקבוצה נמכרה לחברת ספייקר ששילמה תמורתה 106.6 מיליון דולר. ב-10 בספטמבר נאמר ברשת הטלוויזיה ITV כי שניידר כבר איננו מעורב בענייני הקבוצה למן ההודעה על מכירתה.

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי עסקים יהודים אוקראינים
קטגוריה:עסקני כדורגל יהודים
קטגוריה:עסקני ספורט קנדים
קטגוריה:מיליארדרים יהודים
קטגוריה:מיליארדרים יהודים קנדים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:ישראלים שהיגרו לקנדה
קטגוריה:מכבי תל אביב (כדורגל)
קטגוריה:ישראל: אישים בספורט
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת יורק
קטגוריה:קנדים ממוצא אוקראיני
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1968
קטגוריה:אוקראינים שנולדו ב-1968
ג'ון הוקינס (אדמירל)

אדמירל סר **ג'ון הוקינס** (באנגלית: **John Hawkins**; 
1535, פלימות' – 12 בנובמבר 1595) היה בונה ספינות אנגלי, קברניט וקצין מינהלה ימי, סוחר, נווט, וסוחר עבדים. כגזבר (1577) ומפקח (1589) הצי, הוא חידש ספינות ישנות ועזר לעצב ספינות מהירות וחדשות שלחמו בארמדה הספרדית ב-1588. לאחר מכן הורה לצי לחסום ולירט את ספינות האוצר הספרדיות. הוקינס היה אחד מאנשי הצי החשובים ביותר באנגליה של המאה ה-16, ואחד מהאדריכלים החשובים של הספינות בצי האליזבתני. בקרב הגדול של 1588 בו הארמדה הספרדית הפסידה, הוקינס שירת כסגן אדמירל. הוענק לו תואר אבירות על גבורתו בקרב.

ויליאם, אביו של ג'ון, היה איש סודו של הנרי השמיני, מלך אנגליה וקפטן חשוב בצי האנגלי.

הוקינס נחשב לחלוץ סחר העבדים האנגלי (למרות ששני סוחרים לונדוניים קדמו לו בהבאת עבדים אפריקאים לאנגליה) בשל היותו הראשון שעשה מסע סחר משולש (מסע מאירופה לאפריקה, רכישת עבדים שם, הבאתם לאמריקה, מכירתם ורכישת סחורות מקומיות וייבואן לאירופה).

ב-1563 הוביל הוקינס משלחת שאליה הצטרף לראשונה בן דודו מדרגה שנייה, פרנסיס דרייק. מטרת המשלחת הייתה להשתלט על נתח מסחר העבדים האטלנטי, שהיה עד אז בשליטתן המוחלטת של המעצמות הימיות הגדולות - ספרד ופורטוגל. פעמיים הצליחו האנגלים להשלים את המסע ולחזור עם זהב וכסף שקיבלו מהמושבות הספרדיות בעולם החדש תמורת עבדים שחטפו או קנו באפריקה, כשהם גורפים רווחי עתק.

ב-1595 התאחד שוב הוקינס עם דרייק להובלת צי בן 27 ספינות ו-2,500 איש, במטרה לתקוף בפוארטו ריקו ופנמה וללכוד אוצרות ספרדיים. ההתקפה כשלה כישלון חרוץ מאחר שהספרדים ידעו את תוכניות האנגלים והתכוננו בהתאם.

במהלך המסע חלה הוקינס, מת וגופתו הושלכה לים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:ימאים אנגליים
קטגוריה:אדמירלים אנגלים
קטגוריה:ילידי 1532
קטגוריה:נפטרים ב-1595
ריצ'רד האקלוט

**ריצ'רד האקלוט** או **האקליט** (באנגלית: **Richard Hakluyt**; 1552 או 1553 – 23 בנובמבר 1616) היה סופר וגאוגרף אנגלי. האקלוט ידוע בעיקר בשל מאמציו לקדם את ההתיישבות האנגלית בצפון אמריקה.

האקלוט למד בבית הספר וסטמינסטר  ובקולג' כרייסטצ'רץ' שבאוניברסיטת אוקספורד בשנים 1583–1588. האקלוט היה הכומר והמזכיר האישי של אדוארד סטפורד , איש חצרהּ של אליזבת' הראשונה ושגריר אנגליה בצרפת. האקלוט כיהן בתפקידים נכבדים בקתדרלת בריסטול ובמנזר וסטמינסטר, היה הכומר האישי של רוברט ססיל, הרוזן הראשון מסולסברי, ומזכיר המדינה בתקופתם של המלכים אליזבת' הראשונה וג'יימס הראשון. האקלוט קידם עצומה לאישור את הקמתה של וירג'יניה, שניתן בשנת 1606. בעקבות הוראה של מזכיר המדינה פרנסיס וולסינגהם. בשהותו בשגרירות אנגליה בפריז הקדיש האקלוט את זמנו לאיסוף מידע על מסעי המחקר של הספרדים והצרפתים בעולם החדש והחל בפרסום כתבי מסעות ותגליות. כתביו שלא ראו אור בחייו נערכו והובאו לדפוס על ידי הגאוגרף בן דורו סמיואל פרצ'ס.

על שמו נקראת אגודת האקלוט, שנוסדה בלונדון ב-1846 ופועלת להפקת מהדורות מדעיות של ספרות מסעות ממקורות ראשוניים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

[ממוזער|ימין|280px|"ריצ'רד האקלוט מתעד את מסעותיהם של [ספן|יורדי ים אליזבתנים"; ציור מעשה ידי הצייר הבריטי קֶנֶת שׁוּסמית (Shoesmith); נוצר ב-1933 עבור טרקלין הספרייה באונייה "קווין מרי"]]

קטגוריה:סופרים בריטים
קטגוריה:אישים הקבורים במנזר וסטמינסטר
קטגוריה:סגל אוניברסיטת אוקספורד
קטגוריה:סופרי מסע בריטים
קטגוריה:ילידי 1552
קטגוריה:נפטרים ב-1616
1083

## אירועים
* אלמורבידים כבשו את סאוטה, המאוז האחרון של זנאטה.
* צבא של אלפונסו השישי, מלך לאון וקסטיליה הגיע לאזור מצרי גיברלטר.
* מדריד עברה לשליטה של קסטיליה.

## נולדו

## נפטרו

* רבי אליהו הכהן גאון, מחכמי ארץ ישראל בתקופת הגאונים, ראש ישיבת גאון יעקב.

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
1080

## אירועים
* רובן הראשון מארמניה מקים את ממלכת קיליקיה הארמנית
* בחיי אבן פקודה כותב את חובות הלבבות
* קתדרלת יורק נבנית מחדש בסגנון נורמני

## נולדו
* עבדאללה אבן תומארת, מנהיג דתי ברברי, מייסדה הרוחני של שושלת האל-מוואחידון (נפטר ב-1128)

## נפטרו

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
1079

## אירועים
* קרב כברה - אל סיד הביס את אמיר גרנדה למרות העזרה שהוא קיבל מאנשי קסטיליה בראשות גרסיה אורדונייס.
* אלפונסו השישי, מלך לאון וקסטיליה הביס את אמיר בדחוס. חיל מצב של ממלכת לאון הוצב במבצר מזרחית לעיר טולדו.

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
1078

## אירועים
* מריה מאלניה נישאת לקיסר הביזנטי ניקפורוס השלישי בוטניאטס

## נולדו

## נפטרו
* רבי יהודה בן סעדיה, נגיד מצרים ורופא בחצר השלטון הפאטימי.

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
1074

## אירועים
* ליפריט החמישי מבית בר'וואשי מוכתר כדוכס קלדקארי תחת יואנה

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
אדוארד פרלונג

**אדוארד וולטר פרלונג** (באנגלית: **Edward Walter Furlong**; נולד ב-2 באוגוסט 1977) הוא שחקן אמריקאי, ידוע בעיקר בשל תפקידו הראשי בסרט "שליחות קטלנית 2" כג'ון קונור, וכן בתפקיד דניאל ויניארד בסרט "אמריקה איקס".

## ביוגרפיה
### שנותיו המוקדמות
פרלונג נולד בגלנדייל שבקליפורניה לאם ממוצא מקסיקני ולאב בלתי ידוע. הוא עבר אל דודתו ודודו, ננסי טאפויה וסין פרלונג, בקיץ 1990; השניים הפכו לאפוטרופסים שלו בספטמבר 1991, אך באוגוסט 1993 חזר לאמו.

### קריירה
פרלונג החל את קריירת המשחק שלו בסרט "שליחות קטלנית 2" בתפקיד ג'ון קונור, תפקיד שהקנה לו פרסום ופרסים שונים. לאחר מכן כיכב לצד שחקנים מפורסמים כגון מריל סטריפ וליאם ניסן בסרט "לפני ואחרי", ולצד טים רות' בסרט "אודסה הקטנה". בשיא הקריירה שלו הוציא גרסת כיסוי לשיר "אנשים הם מוזרים" של להקת "הדלתות" ביפן. קריירת השירה שלו ביפן לא הצליחה במיוחד. בשנת 1998, כיכב בסרט "אמריקה איקס" לצד אדוארד נורטון. 

בשנת 2006, הופיע ככוכב אורח בשלושה של סדרת הטלוויזיה "", בעוד שבשנת 2010 חזר לשחק בסדרה לעוד שני פרקים. 

בשנת 2019 חזר לגלם את ג'ון קונור בסרט "שליחות קטלנית: גורל אפל", שזהו החלק השישי בזיכיון באותו שם ומשמש המשך ישיר לסרטים "שליחות קטלנית" ו"שליחות קטלנית 2: יום הדין".

## חיים אישיים
החל משנת 1992, פרלונג בן ה-15 ומורתו, ז'קלין דומאק בת ה-28, החלו במערכת יחסים שנמשכה כמה שנים. כאשר חוק האונס סטטוטורי בקליפורניה השתנה ב-1994 ומאפשר העמדה לדין של נשים מבוגרות המקיימות יחסי מין עם קטינים, אז, דודו של פרלונג, שון, הגיש תלונה נגד דומאק, אך תלונה זה נדחתה. במאי 1999 תבעה דומאק את פרלונג בגין אלימות במשפחה. 

אדוארד פרלונג ניהל מערכת יחסים עם פריס הילטון בתחילת שנת 2000. הוא התחתן עם השחקנית רייצ'ל בלה ב-19 באפריל 2006, ונולד להם בן, איתן פייג' פרלונג ב-21 בספטמבר 2006. ב-8 ביולי 2009 הגישה בלה תביעה לגירושין. בלה טענה בבית המשפט כי בנם התינוק נבדק בחיוב לקוקאין, מה שהוביל את השופט לפסוק שביקוריו של פרלונג יחייבו אותו להיות פיכח. 

הוא ידוע כתומך בזכויות בעלי חיים, והופיע בתשדירים של הארגון "אנשים למען יחס מוסרי לבעלי חיים" (PETA). בשנת 2004 נעצר מפני שניסה להסיר סרטנים מחנות מכולת בקנטקי, שם צילם את סרטו העצמאי "ג'ימי וג'ודי".

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקנים ילדים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא מקסיקני
קטגוריה:אמריקאים ממוצא רוסי
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1977
קטגוריה:זוכי פרס סאטורן לשחקן צעיר בקולנוע
1082

## אירועים
* אל סיד שנמצא בשרות אמיר סרגוסה הביס את הצבא המשותף של אמיר ולנסיה, אמיר ליידה, ארגון ורוזנות ברצלונה. 
* בעקבות תשלום כופר מוקטן, אלפונסו השישי, מלך לאון וקסטיליה תקף שטחים בשליטה מוסלמית.

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
1073

## אירועים
* גרגוריוס השביעי מונה לאפיפיור.

## נולדו
* דוד הבנאי, מלך גאורגיה (נפטר ב-1125)

## נפטרו

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
1067

## אירועים
* צבא קסטיליה בפיקוד מלך סנצ'ו השני ואל סיד התחילו במצור על סרגוסה. המצור הוסר לאחר תשלום כופר גדול.
* מלחמה בין הממלכות הנוצריות קסטיליה נגד ברית ארגון ונווארה. הלחימה הסתיימה ללא שינוי סטטוס קוו. 

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
1065

## אירועים
* כוח צבאי בראשות אמיר סרגוסה הביס את הכוח שנשלח על ידי אפיפיור אלכסנדר השני. אמיר סרגוסה הפר ברית עם קסטיליה ובעקבות כך הקסטיליאנים ארגנו פלישה לשטח בשליטתו והגיעו עד ולנסיה. לאחר עזיבתם, אמיר טולדו צירף את ולנסיה לממלכתו.
* פטירת פרדיננד הראשון, מלך לאון וקסטיליה. הממלכה חולקה ל-3 בנים שהחלו למלוך בקסטיליה, לאון וגליסיה. 
* הקמת מנזר וסטמינסטר.

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
1064

## אירועים

## נולדו
* פרדיננד הראשון, מלך לאון וקסטיליה הטיל מצור על קוימברה המוסלמית. לאחר מצור ממושך העיר נכבשה וכל האוכלוסייה המוסלמית גורשה מהעיר. מפקד נוצרי של הכוח שכבש את העיר מונה לרוזן קוימברה.

## נפטרו

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
1061

## אירועים

* באימפריית המוראביטון (אנדלוסיה וצפון אפריקה) עלה לשלטון יוסוף בן תאשפין, בונה העיר מרקש

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
1060

## אירועים
* ממלכה ברברית עצמאית הוקמה בסאוטה, אך נכבשת על ידי האלמורבידים.
* הקמת סולטנות רום על ידי הסלג'וקים.
* פרדיננד הראשון, מלך לאון וקסטיליה הטיל תשלומים שנתיים על סרגוסה המוסלמית. 

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
1059

## אירועים
* יואנה מבית בר'וואשי מוכתר כדוכס קלדקארי תחת ליפריט הרביעי
* סינוד קרדינלים בלטראנו קובע את כללי הקונקלווה לבחירת אפיפיור ומגנה את השמעונות

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
1058

## אירועים
* אר'סרתן הראשון מוכתר כמלך ממלכת קאחתי-הרתי עם פטירת אביו גאגיק

## נולדו

## נפטרו
* גאגיק מלך ממלכת קאחתי-הרתי

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
1063

## אירועים
* רמירו הראשון, מלך ארגון פלש לממכת המוסלמית סרגוסה. אמיר סרגוסה בתמיכת צבא קסטיליה הדף את המתקפה.
* האפיפיור אלכסנדר השני שלח צבא הכולל כוחות הצרפתים, נורמנים וספרדים ללחימה נגד המוסלמים בחצי האי האיברי. המשלחת הצליחה לכבוש לאחר מצור ממושך מבצר ליד ליידה. 50 אלף תושבים נהרגו או נמכרו לעבדות. תשלום כופר הוטל על סביליה.

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
1062

## אירועים
*אליהו הכהן בן שלמה מתמנה לגאון ישיבת גאון יעקב שבירושלים לאחר מות דניאל בן עזריה.
* פרדיננד הראשון, מלך לאון וקסטיליה בראש צבא גדול פלש לטולדו והטיל תשלום כופר על אמיר סביליה. 
* מסדר בנדיקטוס הקדוש נוסד בבלגיה.

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
1055

## אירועים
הקמת כנסייה ומנזר בטיהאן שבהונגריה. קטע ממסמך ההקמה של הכנסייה הוא העדות הכתובה המוקדמת ביותר לשפה ההונגרית.

## נולדו

* משה אבן עזרא - משורר, פייטן ופילוסוף בתור הזהב של יהדות ספרד. מגדולי המשוררים היהודים.

## נפטרו

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
טבעת הזהב של רוסיה

שמאל|ממוזער|200px|המחוז הפדרלי המרכזי: מחוז איוואנובו - 3; מחוז קוסטרומה - 5; מחוז מוסקבה - 9; מחוז ולדימיר - 16; מחוז ירוסלבל - 18
**טבעת הזהב של רוסיה** (ברוסית: **Золотое кольцо России**) הוא הכינוי לשמונה ערים הערוכות כטבעת צפונית-מזרחית למוסקבה, בירת רוסיה. הטבעת כוללת ערים עתיקות להן היה תפקיד חשוב בהתפתחות הכנסייה הרוסית ובהיסטוריה של רוסיה בכלל. הערים משמשות כעת כמעין מוזיאונים פתוחים ובהן מבנים מהמאה ה-12 עד המאה ה-18 הכוללים קרמלינים, מנזרים, קתדרלות וכנסיות. הערים שוכנות בחמישה מחוזות – מחוז מוסקבה, מחוז ולדימיר, מחוז איוואנובו, מחוז קוסטרומה ומחוז ירוסלבל.

שמונה ערי טבעת הזהב הן:
* ולדימיר במחוז ולדימיר (אתר מורשת עולמית)
* סוזדל במחוז ולדימיר (אתר מורשת עולמית).
* איוואנובו במחוז איוואנובו.
* קוסטרומה במחוז קוסטרומה.
* ירוסלבל במחוז ירוסלבל (אתר מורשת עולמית).
* רוסטוב במחוז ירוסלבל.
* פריאסלאבל-זלסקי במחוז ירוסלב.
* סרגייב פוסאד במחוז מוסקבה (אתר מורשת עולמית - ראו לאוורת השילוש-סרגייב).

לפי גרסאות אחרות כוללת הטבעת 23 ערים.

## קישורים חיצוניים

* האתר הרשמי (רוסית)
* אודות טבעת הזהב
*  אתר אודות טבעת הזהב
* 
* 

*
קטגוריה:רוסיה: ערים
קטגוריה:רוסיה: תיירות
1053

## אירועים
* אמיר סביליה גירש את הברברים ממספר ערים בממלכתו.

## נולדו

* איג דה ורמנדואה, ממנהיגי מסע הצלב הראשון (נפטר ב-1101)

## נפטרו

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
1051

## אירועים
* גיאורגי השני מומלך כמלך הממלכה הגאורגית בזמן היעדרותו של בגרט הרביעי על ידי ליפריט הרביעי דוכס קלדקארי וממנה את עצמו כעוצר

## נולדו

* מי פו, קליגרף, משורר וצייר סיני (נפטר ב-1107)

## נפטרו

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
עיר עמים

**עיר עמים** היא עמותה ישראלית המזוהה עם השמאל הפוליטי הפועלת בירושלים. העמותה עוסקת בפעילות לתמיכה באוכלוסייה הערבית במזרח ירושלים ובמאבקים נגד ייהוד ירושלים.

העמותה נוסדה בשנת 2000 על ידי עו"ד דניאל זיידמן ובראשיתה שימשה אשתו דורית כיו"ר העמותה.

## פעילות
העמותה חוקרת את הפעילות הישראלית בירושלים ופועלת נגד צעדים הפוגעים לתפיסתה במרקם החיים ובאפשרות להגיע להסדר מוסכם לגבי עתיד ירושלים. בעבר העבירה העמותה גם סיורים והדרכות לחיילי צה"ל, אך אלו נפסקו בהוראת שר הביטחון לאחר שהתפרסם שהחיילים התבקשו לפשוט את מדיהם בסיורים כיוון ש"מדי צה"ל הם התגרות בתושבים הפלסטיניים" לטענת דוברת העמותה אורלי נוי.

בין היתר, העמותה נאבקה נגד תוואי גדר ההפרדה ובפרט נגד הכללת גוש מעלה אדומים בתוך הגדר והבנייה באזור E1 הסמוך לה. העמותה מספקת שירות משפטי לפלסטינים שנפגעו מהקמת הגדר. כמו כן היא נאבקת בפרויקטים של עמותות אלע"ד ועטרת כהנים ליישוב יהודי בעיר העתיקה ובמזרח העיר, כגון סילוואן, ראס אל עמוד ושייח' ג'ראח. העמותה גם נאבקת נגד כמה פרויקטים של עיריית ירושלים באזור זה, בהם הקמת גנים לאומיים בגן המלך ובגן לאומי מורדות הר הצופים. העמותה הביעה התנגדות בעבר למספר חפירות ארכאולוגיות במזרח ירושלים המתבצעות מטעם רשות העתיקות ואוניברסיטאות ישראליות.

קיימים פערים בין האופן שהעמותה מציגה את עצמה בעברית וכלפי ישראלים, לבין דבריה בפניה לקהל הבינלאומי. כך לדוגמה באתר בעברית נטען שהעמותה מתייחסת כהתנחלויות רק ל"בניה יהודית בלב מרחב פלסטיני" ושכונות דוגמת גילה מוצגות כלגיטימיות בעיניה, ולעומת זאת בפנייתה לקהל בינלאומי כמו בבלוג שלה ב"האפינגטון פוסט" היא מציבה גם שכונות כאלו כהתנחלויות ובלתי לגיטימיות. בתגובה לכתבה שחשפה פערים אלו אמרה העמותה "עמדתה היא שעתידה (של גילה) צריך להיקבע סביב שולחן המשא ומתן, ולא על ידי מהלכים חד-צדדיים והכתבת עובדות בשטח. את זאת אומרת 'עיר עמים' בכל השפות ובכל הפלטפורמות שהיא מתבטאת בהן".

## צוות העמותה
בראש הנהלת העמותה עומד (זמנית) ארי פלטיאל וקדמו לו ד"ר יהודית אלקנה. ופרופ' אלינער ברזקי, לשעבר מהנדסת העיר ירושלים. מנכ"לית העמותה היא יהודית אופנהיימר, לשעבר מנכ"לית הארגון הפמיניסטי "קול האישה". קדם לה בתפקיד עמוס גיל, לשעבר מנכ"ל האגודה לזכויות האזרח. העובדים בעמותה הם בדרך כלל עובדים בשכר. עם חבריה נמנים פרופ' אלחנן ריינר וד"ר אלון ליאל.

## תקציב
מחזור הפעילות של עמותת "עיר עמים" עמד בשנת 2021 על כ-5 מיליון שקלים ובשנת 2020 על כ-4.3 מיליון שקלים. מימונה של העמותה מגיע מישויות ומדינות זרות, בהן קרנות, ממשלות זרות ותורמים פרטיים. בין השנים 2006–2010 התקבלו תרומות לעמותה מהאיחוד האירופי (כ-3,147,000 שקלים), מבריטניה (כ-2,966,000 שקלים), מנורווגיה (899,000 שקלים), משוודיה (511,000 שקלים). עם הקרנות התומכות בפעילות העמותה נמנות קרן פורד, הקרן החדשה לישראל ואחרות.

ב-2017 עמד מחזור הפעילות על כ-3.4 מיליון ש"ח והיקף התרומות מיישות מדינית זרה על כ-2 מיליון ש"ח.

## קישורים חיצוניים
* 
*
* 
* אריאל הורוביץ, התנגשות בין זמן למרחב, באתר בית אבי חי, 2 בדצמבר 2013

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ארגוני שמאל בישראל
קטגוריה:ירושלים: עמותות
קטגוריה:הסכסוך הישראלי-פלסטיני: ארגוני שמאל ישראליים
קטגוריה:מזרח ירושלים
קטגוריה:ישראל: ארגוני זכויות האדם
קטגוריה:שותפות יהודית-ערבית בישראל
ג'ון די

**ג'ון די** (אנגלית: **John Dee**; 13 ביולי 1527–1608) היה מתמטיקאי, אסטרונום, אסטרולוג, גאוגרף ואוקוטוליסט אנגלי וולשי ידוע, וכמו כן היה היועץ של המלכה אליזבת הראשונה, וקיים קשרים עם שני השרים החזקים שלה, סר פרנסיס וולסינגהם והברון ברלי. די הקדיש את רוב חייו ללימודי אלכימיה, גילוי עתידות, ופילוסופיה הרמטית. מעט מאוד ידוע על משפחתו של די. ג'ון די היה גם המרגל של המלכה, והראשון בשירות החשאי הבריטי שנטל את הקוד "007", כאשר המספר 7 ייצג את עצמו ושני האפסים את עיני המלכה, וכשלוש מאות שנה לאחר מכן בחר הסופר הבריטי איאן פלמינג לכנות כך את ג'יימס בונד.
די עסק גם בעולם המדע וגם בעולם הקסם בדיוק בתקופה שבה הובחנו כשונים.

## השכלתו
די למד בבית הספר של קתדרלת צ'למספורד, ומשם הצטרף לסגל האקדמי בקולג' סנט ג'ון באוניברסיטת קיימברידג'. הוא נכנס לעולם המדע והקסם בימיהם הראשונים. כאחד האנשים הידועים בזמנו, הוא הרצה באולמות התצוגה באוניברסיטת פריז כשעוד היה בשנות העשרים לחייו. ג'ון היה מקדם נלהב של המתמטיקה, ואסטרונום מכובד, מומחה בניווט, ומדריך לקפטנים לעתיד של מסעות התגלית של אנגליה (די יצר את האמרה "האימפריה הבריטית"). בביתו הייתה לו ספרייה בת 2000 ספרים, שהייתה בזמנו הספרייה הגדולה ביותר באנגליה. בנוסף, די התעניין מאוד ברוג'ר בייקון, שהיה פילוסוף אנגלי.
כשמת לאונרד דיגס (ממציא הטלסקופ) נהפך ג'ון לאפוטרופוס של בנו תומאס דיגס, שערך והפיץ את ספריו של אביו.

## מאגיה
בזמן לימודיו, הוא החל להתעמק בתורות הקסם ובפילוסופיה ההרמטית, והקדיש את השליש האחרון של חייו למטרות אלו בלבד. אדוארד קלי, אנגלי ממעמד נמוך שכנע אותו שהוא מסוגל לדבר עם מלאכים בשפה שנקראה "השפה החנוכית" לפי ג'ון די, ובשנת 1584 הם הגיעו לפראג, שנחשבה בזמנם לבירת הכישוף של אירופה, ושם שוכנע, על ידי אדוארד קלי ו"המלאכים שלו", שעליו לשרוף את אוסף ספריו, וכך עשה. לפי דעה, הוא קיבל את כתב יד וויניץ' ממנזר בפראג, ומשם להנרי השמיני. הוא המציא את גביש הפחם שלאחר מכן כונה גם המראה המאגית, כפי שנכתב עליו בספר "המלאך בחלון המערבי" מאת גוסטב מירינק.

## בתרבות הפופולרית
די מככב בסדרה הסודות של ניקולס פלמל בן האלמוות בתור אנטגוניסט לצד ניקולו מקיאוולי ורבים אחרים.

שירה של להקת ההבי מטאל הבריטית איירון מיידן "האלכימאי" מתוך אלבומה הגבול הסופי עוסק בדמותו של די.

די מופיע בספר "השוטה מחצר המלוכה" של הסופרת פיליפה גרגורי, שיצא בשנת 2003.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:מתמטיקאים בריטים
קטגוריה:אסטרונומים בריטים
קטגוריה:מיסטיקה הרמטית
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קיימברידג'
קטגוריה:אספני ספרים
קטגוריה:ילידי 1527
קטגוריה:נפטרים ב-1608
תחנת הרכבת התחתית קינגס קרוס סיינט פנקראס

[שמאל|ממוזער|250px|מנהרה המובילה ל[קו ויקטוריה]]
**קינגס קרוס סיינט פנקראס** היא תחנת רכבת תחתית ברובע קאמדן של לונדון, באנגליה. תחנה זו היא העמוסה ביותר מבין תחנות הרכבת התחתית של לונדון ומשרתת הן את נוסעי תחנת הרכבת קינגס קרוס והן את נוסעי סיינט פנקראס.
התחנה נמצאת באזור מספר 1 בחלוקת האזורים של הרכבת התחתית של לונדון.

## תחנת מעבר
קינגס קרוס סיינט פנקראס היא תחנת המעבר הגדולה ביותר ברשת הרכבת התחתית של לונדון ומשרתת 6 קווים שונים על-גבי 4 רציפי מסילות רכבת נפרדים:
*הרציף הראשון משרת את קווי האמרסמית' וסיטי, סירקל ומטרופוליטן ומקשר בין התחנות יוסטון סקוור במערב ופארינגדון במזרח.
*הרציף השני משרת את הקו הצפוני בענף בנק, בין התחנות יוסטון מצפון ואיינג'ל מדרום.
*הרציף השלישי משרת את קו פיקדילי ומקשר בין תחנת ראסל סקוור מדרום-מערב וקאלדוניאן רואד מצפון-מזרח.
*הרציף הרביעי משרת את קו ויקטוריה ומקשר בין תחנת יוסטון מדרום והייבורי ואיזלינגטון מצפון.

## היסטוריה
התחנה התחתית הראשונה אשר נפתחה בקינגס קרוס שירתה את קו מטרופוליטן ונפתחה לשימוש הציבור בשנת 1863. בשנים 1868, 1926 ו-1941 שונתה התחנה כדי ליצור גישה מתאימה יותר עבור הנוסעים וכן כדי להתאים את התחנה, אשר נהפכת גדולה יותר ויותר, לשירות קווים נוספים. הפלטפורמות הנוספות בתחנה הוקמו בתחילת המאה ה-20 ונפתחו בשנים 1906 ו-1907.

ב-18 בנובמבר 1987 הכתה בתחנה שרפה קטלנית אשר ידועה בשם "השרפה בקינגס קרוס". סיבת השרפה נמצאה כגפרור אשר נפל לתוך המנגנון המניע את אחד מגרמי המדרגות הנעות וגרם להצתת שרפה פתאומית ואלימה לתוך התחנה והריגת 31 בני-אדם. כלקחים מהשרפה שונו חוקי הבטיחות ברחבי רשת הרכבת התחתית. כתוצאה מנזקי השרפה התחנה נשארה סגורה במשך כשנה וחצי ונפתחה מחדש בצורה שלמה לחלוטין רק ב-5 במרץ 1989.

ב-7 ביולי 2005, כחלק משרשרת פיגועים מתואמת, פיצוץ ברכבת בקו פיקדילי אשר נסעה מכיוון קינגס קרוס סיינט פנקראס לתחנת ראסל סקוור גרם להרג של 26 בני-אדם. ההתקפה המתואמת ידועה באנגליה בשם "**7/7**" (Seven-Seven).

בעשור הראשון של המאה ה-21 עבר המתחם מתיחת פנים אשר נועדה להקל על זרימת הנוסעים לתחנה ושדרוג זריזות השירות.

## קישורים חיצוניים

* ה"טיוב" - האתר הרשמי של הרכבת התחתית בלונדון
*מוזיאון התחבורה של לונדון - אוסף צילומים משנת 1906 ועד היום באתר מוזיאון התחבורה של לונדון

## הערות שוליים

[ימין|ממוזער|150px|[לוחית זיכרון לזכר הנספים בשרפה בקינגס קרוס]]

קינגס קרוס סיינט פנקראס
פפ"ד

שמאל|ממוזער|250px|כל שלושת הדגמים של תת-מקלע: מלמעלה למטה- פפ"ד-34, פפ"ד-38, פפ"ד-40
**פפ"ד** (מבטאים: פֶּפֶּדֶ) (ברוסית: **ППД**) הוא תת מקלע תוצרת ברית המועצות, אשר היה בשימוש של הצבא האדום במלחמת החורף ובשלבים הראשוניים של מלחמת העולם השנייה. השם הוא ראשי תיבות של "פיסטולט פולמיוט דגטריובה" ("Пистолет-пулемёт Дегтярёва") – בתרגום מרוסית "תת מקלע של דגטריוב". הנשק קרוי על שם מתכננו ואסילי דגטריוב.

## פיתוח ושימוש
שמאל|ממוזער|250px|לוחם הצבא האדום חמוש בפפ"ד-40. ינואר 1943
תת מקלע פפ"ד פותח בשנת 1934 על ידי ואסילי דגטיאריוב. הדגם הראשון נקרא פפ"ד-34 (המספר מציין את שנת פיתוח של הדגם). בשנת 1935 הוא הוכנס לשירות בצבא האדום. בשנת 1938 פותח דגם חדש של תת-מקלע זה (פפ"ד-38), אשר ההבדל בינו לבין הדגם הקודם הסתכם בכמה שיפורים קטנים (כמו למשל צורת חיבור בית המחסנית לגוף הנשק).

בדומה לעמיתיהם במערב, גם מפקדים בכירים של הצבא האדום התייחסו בזלזול לתת מקלע. היחס הזה הביא לכך, שבתחילת 1939 הוחלט להוציאו משימוש. תת-מקלעים שכבר היו ביחידות סדירות הועברו לאחסון במחסני חירום. חלק מתת המקלעים הועברו לשימוש ביחידות משמר הגבול של הנ.ק.ו.ד..

התפנית בנושא שימוש בתת-מקלע בצבא האדום באה במהלך המלחמה עם פינלנד בשנים 1940-1939. במלחמה זו יחידות ניידות של הצבא הפיני, חמושות בתת-מקלע "Suomi", הצליחו להסב נזק רב לצבא האדום. בעקבות כך הורה הפיקוד העליון הסובייטי להחזיר מיד את תת-מקלע פפ"ד לשימוש בצבא האדום. בעקבות ההוראה הזו נאספו כל תתי המקלעים מיחידות משמר הגבול וממחסני החירום והועברו במטוסי תובלה אל החזית.

בסיום המלחמה בהוראתו האישית של סטלין הסב המתכנן דגטריוב את הפפ"ד לשימוש במחסנית תופית בת 70 כדורים בדומה למחסנית של תת-מקלע "Suomi". דגם זה נקרא פפ"ד-40.

בתחילת 1941 הופסק הייצור של פפ"ד לטובת ייצור תת-מקלע פפ"ש.. תת-מקלע פפ"ש היה אמין ופשוט יותר מהפפ"ד ובנוסף לכך גם עלות הייצור שלו הייתה נמוכה יותר. יחד עם זאת תת-מקלע פפ"ד לא הוצא מהשימוש בצבא האדום. 

בסך הכל במהלך שנים 1941-1935 יוצרו כ-90 אלף יחידות פפ"ד מכל הדגמים.

## נתונים טכניים
*תחמושת – 7.62x25 מילימטר 
*משקל (ריק) – 3.2 ק"ג
*אורך כולל – 788 מילימטר
*אורך הקנה – 273 מילימטר
*קצב אש – 800 כדור בדקה
*הזנה – מחסנית תופית של 71 כדור (בדגם פפ"ד 40) או רגילה של 25 כדורים (בדגם פפ"ד-34). 
*טווח מעשי מקסימלי – 200 מטר
*מהירות לוע – 489 מטר לשנייה

## קישורים חיצוניים

* תיאור של תת-מקלע פפ"ד 
* [כתבה אודות תת-מקלע פפ"ד ב[מגזין] "קלשניקוב"] 
## הערות שוליים

קטגוריה:נשק קל סובייטי במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:תת-מקלעים רוסיים וסובייטיים
יעקב אלבז

**יעקב אלבז** (נולד ב-1935) היה בין מנהיגי תנועת "הפנתרים השחורים" ויו"ר הארגון שלה.

## ביוגרפיה
אלבז נולד בירושלים. בנעוריו פעל בשרות האצ"ל בעיר, נתפס על ידי המשטרה הבריטית ונשלח למאסר בשל פעילותו במחתרת. בשהותו בכלא הבריטי, קשר את קשריו הראשונים עם מי שלימים היוו את הגרעין המוביל בהנהגת הליכוד (חיים קורפו, מנחם בגין, יצחק שמיר ואחרים) והפך לחברם הקרוב.

אלבז נמנה עם ראשי הפנתרים השחורים, ובשלב מסוים אף נבחר ליו"ר הארגון. כאחד מחמשת מנהיגי התנועה הוא אף השתתף בישיבה עם ראש ממשלת ישראל, גולדה מאיר.
בפברואר 1971 נטען כי גויס אלבז כסוכן ומודיע משטרתי בשורות ה"פנתרים השחורים". הוא קיבל תשלום על שירותיו, כפי שנחשף ב-2008 בפתיחת ארכיון המדינה.. לדברי רפ"ק אברהם תורג'מן, קרוב משפחתו של אלבז, היה חשש שתנועת "הפנתרים השחורים" תפעל באלימות כמו התנועה האמריקאית בעלת השם הזהה, ולכן רצה לגרום לפירוקה. גיוסו נבע מצורך משטרתי לפירור ופגיעה באחדות הנהגת הפנתרים.

שנים לאחר מכן ריכז בהצלחה את התנועה הפוליטית לבחירת שמואל פלאטו-שרון לכנסת.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:לוחמי האצ"ל
קטגוריה:הפנתרים השחורים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1935
מדוע לא תתעטשי רוז סלאווי?

"**מדוע לא תתעטשי, רוז סלאווי?**" (באנגלית: ****) הוא פסל מאת האמן האמריקאי יליד צרפת מרסל דושאן, אשר נוצר בשנת 1921. 

העבודה מורכבת מכלוב ציפורים, בתוכו הניח דושאן 152 קוביות שיש המעוצבות בצורת קוביות סוכר, מדחום רפואי ושלד גירני של דיונון (הניתן לעיתים קרובות לציפורים כדי שישחיזו בו את מקורן). הכותרת החידתית של העבודה, המנוסחת כשאלה, מאזכר את דמותה של רוז סלאווי (Rose Sélavy), דמות המופיעה בכמה עבודות של דושאן. 

הפסל נוצר עבור דורותיאה דרייר, אחותה של קתרין דרייר, אשר הייתה פעילה בתנועת הדאדא הניו-יורקית לצידו של דושאן. דושאן קיבל בעבור היצירה 300 דולר. דורותיאה שלא הייתה מרוצה מן האובייקט, העבירה אותו לאוסף האמנות של אחותה. בשנת 1937 נמכר הפסל לאוסף של וולטר ארמסטרונג, אשר נתרם למוזיאון פילדלפיה לאמנות. 

דושאן יצר מספר העתקים ליצירה. בשנת 1963 נוצר העתק ראשון של העבודה ובשנת 1964 נוצרה סדרה של 8 העתיקים חתומים ו-3 שאינם חתומים לעבודה. אולם רק בעותק המקורי, הנמצא במוזיאון פילדלפיה לאמנות, מוטבע על קוביות השיש הכיתוב "Made in France" ("תוצרת צרפת").  

דושאן הגדיר את העבודה כ"רדי מייד". בראיון שהעניק בשנת 1956 הסביר את הקשר בין האובייקט לרעיון הרדי מייד (מוכן מראש):

## קישורים חיצוניים
* מדוע לא תתעטשי רוז סלאווי?, מאמר על היצירה (באנגלית)

קטגוריה:מרסל דושאן
קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:יצירות משנת 1921
1047

## אירועים
* ליפריט הרביעי דוכס קלדקארי ממנה את עצמו כמלך הממלכה הגאורגית

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
הר התקווה

250px|ממוזער|שמאל|השקמה העתיקה בחצר בית הספר שבח מופת. שריד אחרון להתיישבות ב"הר התקווה"
**הר התקווה** (Mount Hope) הוא שמה של חווה חקלאית שהוקמה באמצע המאה ה-19 על ידי שתי קבוצות של נוצרים פרוטסטנטים מילניאליסטים, מפרוסיה ומארצות הברית, באזור שבו שכן בית הספר "שבח מופת" בדרום תל אביב.

הקבוצה הפרוסית של מייסדי החווה, מרביתם בני משפחת גרוסשטיינבק (Großsteinbeck), היגרה לארץ ישראל מוופרטל בנובמבר 1849, ולאחר שהתגוררה בירושלים עברה בשנת 1851 ליפו. הקבוצה האמריקאית, נוצרים פרוטסטנטים מילניאליסטים מפילדלפיה, הגיעה למקום בתחילת 1853 והונהגה על ידי , שהגיעה לארץ עם בנה צ'ארלס. בני שתי הקבוצות האמינו שהתיישבותם בארץ ישראל תקרב את הגאולה. 

קלורינדה מיינור חכרה שטח אדמה בן 30 דונם מידי פטר קלאסן (דוד בן אברהם), שעליו הוקמה חוות "הר התקווה". היא גם חכרה את פרדס מונטיפיורי מידי יהודה הלוי מרגוזה. את האדמות עיבדה הקבוצה יחד עם פועלים יהודים מיפו.
מיינור פנתה במכתב לקוראי ה"אוקסידנט", כתב עת יהודי-אמריקאי, בבקשה לסיוע כספי.
בשנת 1854 הגיעה לחווה מהכפר גרוטון שבמסצ'וסטס משפחה נוספת - וולטר דיקסון עם אשתו שרה, בנו הנרי ובנותיו אלמירה, אן, מארי וקרוליין.
ביוני 1854 נישאו בחתונה כפולה בחווה יוהאן גרוסטיינבק לאלמירה דיקסון ואחותה מארי לפרידריך גרוסטיינבק.

ב-1855 הגיע משה מונטיפיורי לביקורו הרביעי בארץ. הוא רכש את אדמותיו של מרגוזה והפך את מיינור למנהלת השטח. 
דרי החווה סבלו ממחלת המלריה ומהתנכלויות של שכניהם הערבים מהכפר סלמה.
עם מות קלורינדה מיינור מסרטן ב-6 בנובמבר 1855, המשיך צ'ארלס, בנה של קלורינדה, לנהל את פרדס מונטיפיורי כשנתיים נוספות ולאחר מכן שב לארצות הברית.
חלק מאנשי קבוצתה של קלורינדה חזרו לארצות הברית, ובחווה נותרו כנראה רק שלוש משפחות: האחים יוהאן ופרידריך גרוסשטיינבק עם נשותיהם, האחיות לבית דיקסון, ובני משפחת דיקסון: ההורים וולטר ושרה וילדיהם הנרי וקרוליין. 
בינואר 1857 ביקר הסופר האמריקאי הרמן מלוויל, מחברו של "מובי דיק", בחווה וכתב על כך ברשימותיו: "בית הספר החקלאי שבנו האמריקאים ליהודים נכשל. היהודים אמנם הגיעו לשם, אך השימו עצמם נרגשים, קיבלו בגדים ונעלמו".

ב-11 בינואר 1858 התנפלו חמישה ערבים על החווה, רצחו את פרידריך גרוסשטיינבק ואנסו את שרה דיקסון ואת בתה מרי. בלחץ הקונסוליות של ארצות הברית ופרוסיה עצרו השלטונות העותמאנים ארבעה מהתוקפים ודנו אותם למאסר עולם. ביוני 1858 עזבו דיירי החווה את ארץ ישראל והיגרו לארצות הברית, ובזה הקיץ הקץ על החווה.
בעקבות הידיעות על ההתקפה החליטה קהילת הטמפלרים הגרמנים לדחות את בואה לארץ-ישראל.
נכדה של אלמירה ויוהאן גרוסטיינבק הוא הסופר ג'ון סטיינבק (סבו, יוהאן אדולף גרוסשטיינבק קיצר את שם המשפחה והתאים אותו להגייה האמריקאית בעת הגירתו לארצות הברית).

בשטחה של "הר התקווה" הוקם בשנת 1948 בית הספר "שבח" (כיום "שבח מופת"). בחצר בית הספר ניצב עץ שקמה שנטעו המתיישבים בחווה. 

ב-30 בינואר 1966 הגיע ג'ון סטיינבק לביקור בישראל, במהלכו ביקר באתר.

## קישורים חיצוניים
* הר התקווה, באתר של עיריית תל אביב
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ארץ ישראל: היסטוריה
קטגוריה:תל אביב: היסטוריה
קטגוריה:ארץ ישראל: חוות
קטגוריה:ארץ ישראל: נצרות
קטגוריה:יישובים בארץ ישראל טרם קום המדינה
1044

## אירועים
* הסלג'וקים משתלטים על שטח של איראן של היום.

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
1043

## אירועים
* ממלכת מורית של סרגוסה בעזרת ממלכות נוצריות של ממלכת לאון וקסטיליה נלחמת נגד ממלכת מורית של טולדו שנעזרת בממלכת נווארה הנוצרית.

## נולדו
* אל סיד - אביר וגיבור קסטיליאני.

## נפטרו

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
צפון הקווקז

שמאל|ממוזער|250px|המחוזות הצפון קווקזיים של הפדרציה הרוסית
**צפון הקווקז** הוא חבל ארץ המשתרע על החלק הצפוני של הרי הקווקז, שנמצא בין אסיה לאירופה. מבחינה פוליטית, כולל רכס הרי הקווקז את המחוזות והרפובליקות הרוסיות של המחוז של צפון הקווקז, וחלקים מגאורגיה.

ברוסיה כולל צפון הקווקז את:
* רפובליקת אדיגיה
* רפובליקת צ'צ'ניה
* רפובליקת דאגסטן
* הרפובליקה של אינגושטיה
* רפובליקת קברדינו-בלקריה
* רפובליקת קאראצ'אי-צ'רקסיה
* רפובליקת צפון אוסטיה - אלניה
* חלק ממחוז קרסנודר
* חלק ממחוז סטברופול
* חלק ממחוז רוסטוב

בגאורגיה:
* תושתי
* חבסורתי
* חבי

## היסטוריה
[שמאל|ממוזער|250px|מנהיגי הרפובליקה ההררית של צפון הקווקז, סוף [שנות ה-20 של המאה ה-20]]
כיום בשליטה רוסית מלאה משנת 1861, וצפון הקווקז מורכב משבע רפובליקות קטנות ממוצא קווקזי והן: אדיגיה, קאראצ'אי-צ'רקסיה, קברדינו-בלקריה, צפון אוסטיה, אינגושטיה, צ'צ'ניה, ודאגסטן.

האימפריה הרוסית פלשה לאזור הקווקז במאה ה-18 כדי להרחיב את גבולותיה ולקבל שליטה על האזור שמחבר בין אסיה לאירופה, וכתוצאה מכך התקיימה מלחמה אכזרית ועקובה מדם בת 100 שנים בינה לבין עמי הקווקז, ושבסופה הצליחו הרוסים להכניע את כל עמי הקווקז וחלק מהעמים הוגלו ממולדתם (הצ'רקסים בארץ ישראל הם חלק מאותם עמים שהוגלו) ומאז האזור כולו בשליטה רוסית.

במהלך השנים קמו בקרב קבוצות אתניות שונות מהאזור דרישות לאוטונומיה וכך נוצרו הרפובליקות של צפון הקווקז.

## ראו גם
* הסכסוך בצפון הקווקז

## קישורים חיצוניים

*
+
קטגוריה:מקומות ששימשו כמושבת עונשין
Rosoideae

**Rosoideae** היא תת-משפחה גדולה בתוך משפחת הורדיים. היא כוללת מספר רב של שיחים ועשבים, רובם רב-שנתיים. תת-המשפחה כוללת למעלה מ-40 סוגים. 

בין הסוגים הנפוצים נכללים הוורד, תות השדה והפטל. לאור ממצאי מחקר גנטי מספר סוגים הועברו לתת-משפחות אחרות, והמחקר עדיין נמשך. 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ורדיים
קטגוריה:צמחים
סיפורו של הטוחן

**סיפורו של הטוחן** (באנגלית: **The Miller's Prologue and Tale**) הוא השני בסיפורי קנטרברי שחיבר הסופר האנגלי בן המאה ה-14, ג'פרי צ'וסר. הסיפור מובא מפיו של טוחן מבוסם על מנת "להפטר" מסיפורו של האביר. זהו 'פבליאו' (Fabliau - סיפור קצר) גס, המוני וסאטירי העומד בניגוד מוחלט לקורות אהבה הנאצלת הנשקפת מסיפורו של האביר.

## הפרולוג של הטוחן

הפרולוג של הסיפור נכתב בצורת דו-שיח הנערך בין הארי ביילי (בעלי פונדק הטאבארד בו מתארחת החבורה) לטוחן, העונה לשם רובין. בעוד שהפונדקאי מבקש תחילה לשמוע עוד מעללי גבורה נשגבים בעקבות סיפורו של האביר, הוא ניאות לבסוף להתיר לטוחן (ולו כדי לסכור את פיו) לגולל את סיפורו. 

הטוחן מתואר כשתוי וצעקני, וקולו מזכיר את זה של פונטיוס פילטוס במחזות מסתורין (שורה 16). האפסנאי מפציר בטוחן לבל ישים לצחוק את מקצועו; אך האחרון משיב כי אין בכוונתו להעליב נגרים ככלל, או לתארם כבעלים נבגדים, וממשיך בסיפורו. כך, הסיפור הבא אחריו הוא זה של האפסנאי, המנסה לאזן את סיפורו של הטוחן בטווית-עלילה ובה כמה נערים העושים צחוק מטוחן חמדן ונכלולי.

## סיפורו של הטוחן

"סיפורו של הטוחן" עוסק בצעיר בשם ניקולס, המנסה לשדל את אשתו הצעירה (אליסון) של הזקן הקנאי - בעל-הבית בו הוא מתגורר, לבלות עמו את הלילה. לבסוף, מאמציו נושאים פרי והצמד מתכנן כיצד להרחיק את ג'ון, בעל-הבית. ניקולס משכנעו כי הוא גילה, בזכות הכרתו את תורת האצטגנינות, כי שיטפון בממדים תנ"כיים עומד להחריב את המקום. ביטחונם תלוי, כך מתריע בפניו ניקולס, בהעברת לילותיהם בגיגיות אישיות שתתלנה מהתקרה, וכאשר  השיטפון יגיע, יהא צורך לנתקן מהחבלים. הוא מוסיף ומזהיר את בעל-הבית, כי אם יגלה לחבריו את דבר השיטפון הממשמש ובא, הם יחשיבוהו למטורף. למעשה מטרת הדברים היא, להבטיח שאיש לא יגלה את האמת לבעל-הבית. תרמית מבדחת זו פותחת בפני אליסון וניקולס את חלון-ההזדמנויות לו ציפו בדריכות, ולאחר שקיעת-החמה, כשבעל-הבית נרדם בגיגיתו, חומקים השניים אל מחוץ לגיגיותיהם ומתפנים לעיסוקם.

בעת שניקולס ואליסון שוכבים זו לצד זה, לבלר הקהילה הגנדרן אבשלום (אבסולון), הנמשך גם הוא לאליסון, מופיע וכורע ברך תחת פתח השפכים של חדר השינה ("shot-wyndowe") ומבקש את אליסון כי תנשקהו. באפלה, היא מגישה בפניו את ישבנה והוא "kiste hir naked ers ful savorly". הוא חדל רק כאשר חש בשערות. הוא תופש כי נפל קורבן למתיחה אכזרית ונוטש את המקום בזעם רב. הוא שואל מחתה לוהטת מנפח, משכים קום ובשובו לבית אליסון, הוא מבקשה בשנית לנשקו, בכוונתו לגרום לה כוויה. אך בפעם הזו, ניקולס, שבדיוק קם מהמיטה על מנת להטיל את מימיו ומחליט להצטרף אף הוא למהתלה, תוחב את ישבנו לאשנב ומשחרר נפיחה רמה היישר לפניו של אבשלום. המחזר הנזעם משלח את המחתה היישר בישבן וגורם לניקולס לכווייה קשה. בייסוריו, זועק ניקולס למים על מנת לצנן את הכווייה, וזעקותיו אלו מעירות את בעל-הבית ג'ון, הסובר כי הנה הגיע השיטפון. הוא נתפש לפאניקה, חותך את החבל המחזיק את הגיגית באוויר, נשמט לרצפה ושובר את זרועו. כתוצאה מהמהומה, נעורה כל העיירה משנתה, מתגודדת במקום ומוצאת את ג'ון מוטל בגיגית. הוא מנסה להסביר את מעשיו, ועד מהרה, כפי שניקולס חזה מראש, הוא נתפס כמטורף וכבעל מקורנן.

## לקריאה נוספת

* שמעון זנדבנק (תרגם), **סיפורי קנטרברי**, עם עובד הוצאה לאור, התש"ם-1980.

## קישורים חיצוניים

* 

* סיפורו של הטוחן  בתרגום שורה-אחר-שורה באתר אונ' הרווארד
* מדריך ללמידת סיפורו של הטוחן, בתוך אתרו הפרטי של מורה אנגלי

קטגוריה:סיפורי קנטרברי
1041

## אירועים
* (ככל הנראה בשנה זו, ייתכן בין השנים 1042-1046) - קרב סאסירתי מרד בראשות ליפריט הרביעי חלק מהסכסוך הביזנטי-גאורגי

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
מגדל נווה צדק

**מגדל נווה צדק** הוא מגדל מגורים בן 44 קומות השוכן בדרום שכונת נווה צדק שבתל אביב-יפו, בקרבת גשר שלוש ומושבת הטמפלרים ולהאלה ההיסטורית, אך נבדל מהשכונה מאוד באופיו ובממדיו. הבניין נקרא גם **מגדל נחושתן** על שם חברת "נחושתן נכסים" שהייתה בעלת המגרש ויוזמת הבנייה בשיתוף עם חברת "אלמוג ים סוף" של אלי פפושדו. המגדל תוכנן על ידי צבי גבאי, וגובהו 147 מטרים. בנייתו החלה ב-2003 והושלמה בשנת 2007.
## המבנה
המגדל מכיל 300 דירות. שטחה של כל קומה הוא כ-850 מטר רבוע ובה שלוש עד שלוש עשרה יחידות דיור. עשר הקומות הראשונות של המגדל הן כפולות. הדירות בקומות אלו מכילות קומת גלריה, כך שכל קומת גלריה מתפרסת מעל חצי דירה, ומשאירה בדירה שטח בגובה שישה מטרים שלכל רוחבו וגובהו חלון ענק.

במקביל להקמת המגדל, שיקמו היזמים מתחם רחב המשתרע מרחוב אילת בדרום עד לתוואי הרכבת ההיסטורי של קו יפו-ירושלים בצפון. מתחם זה מיועד להולכי רגל, והוא מחובר לשכונת נוה צדק בגשר העובר מעל תוואי הרכבת ההיסטורי, בדומה לגשר שלוש. כן שומרו ושופצו שלושה מבנים עתיקים במתחם ובמסגרת העבודות על הקו האדום של הרכבת הקלה, וללא קשר להקמת המגדל, הוקם פארק המסילה (בהשראת פארק המסילה בירושלים), הבניין בנוי על שישה דונמים.

על אף מאמציהם של היזמים לשפר את תדמיתו של הבניין, בין השאר על ידי תוכניות שמטרתן שיפור סביבתו, נמתחה על הפרויקט לא מעט ביקורת ציבורית. המגדל אינו משתלב עם המרקם העירוני של השכונה ההיסטורית, אשר אמורה להכפיל את מספר תושביה בעקבות בנייתו. מאחר שהבניין הוא גורד שחקים בלב שכונה נמוכה המאופיינת בסמטאות צרות, נטען כי הוא יפגע באופי השכונה. כמו כן, הבניין מטיל צל גדול על חלקים נרחבים של השכונה במשך שעות רבות של היום.

ב-2 במרץ 2006, במהלך בניית המגדל, קרס עגורן אשר גרם למותם של שני בני אדם.

## קישורים חיצוניים

*

## הערות שוליים

[ממוזער|450px|ימין|מגדל נווה צדק כפי שנראה מ[מרכז סוזן דלל]]

נווה צדק, מגדל
קטגוריה:נווה צדק
קטגוריה:רחוב אילת