open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מנזר סן ונסן דה פול

ממוזער|מנזר סן ונסן דה פול בשנת 2006, בזמן העבודות על פרויקט "שדרת אלרוב ממילא"
**מנזר סן ונסן דה פול** (בצרפתית: **Hospice Saint Vincent de Paul**) הוא מוסד צדקה קתולי ברחוב ממילא בירושלים ובו בית יתומים, בית ספר ומחלקה לעיוורים ולנפגעי נפש.

הקומפלקס מורכב משלושה מבנים עיקריים: הבניין המרכזי, מבנה כנסייה נפרד ומבנה של שש עשרה חנויות בחזית הראשית ברחוב ממילא. שכר הדירה שגבה המוסד מבתי העסק סייע במימון פעולות המוסד, אך החנויות נמכרו לעיריית ירושלים במסגרת תוכנית הפיתוח של האזור שהפך ל"שדרת אלרוב ממילא", בעסקה שנויה במחלוקת. חזית המנזר לא פונה לעיר העתיקה אלא פונה דרומית אל עמק ממילא.

## היסטוריה
ממוזער|מבנה החנויות בחזית המנזר, שהיו בבעלותו, הופקעו ושולבו אחר כך במתחם "שדרת אלרוב ממילא"
המנזר נוסד ונבנה בין השנים 1886–1911 על ידי מסדר "בנות הצדקה של סן ונסן דה פול" "Filles de la charité de saint Vincent de Paul" , שאותו ייסד בצרפת האב ונסן דה פול ב-1629.

דה-פול גייס נשים לעבודה בבתי חולים. הן לא היו חייבות להיות נזירות ולקבל עליהן שבועת נזירות וגם לא להתחייב מראש לתקופת שרות קצובה אולם היה עליהן להתלבש בפשטות ובצניעות ולהקדיש עצמן לטיפול בחולים. ארגון זה קיים עד היום כ"בנות החסד" או כ-"האחיות הרחמניות של סן ונסן דה פול", (Sœurs de Saint Vincent de Paul). ב-2007 הארגון מנה כ-21 אלף נזירות.

המנזר היה המבנה הראשון שנבנה לאורך רחוב ממילא ההיסטורי בסוף המאה ה-19. הוא כלל מבנה של שש עשרה חנויות בחזית הראשית שלו ברחוב ממילא. שהכנסותיו סייעו במימון פעולות המוסד, לחנויות היה חלק משמעותי בהפיכת רחוב ממילא לאזור מסחרי חשוב בירושלים של תחילת המאה ה-20. בעקבות חלוקת ירושלים במהלך מלחמת העצמאות, האזור הפך לשטח הפקר על גבול הקו העירוני.

אחרי איחוד ירושלים ב-1967 יזמה העירייה וממשלת ישראל תוכנית לשיקום ופיתוח של שכונות הגבול ממילא ומוסררה שהיו שכונות עולים דלות. ממילא הוגדרה כאזור שיקום בעדיפות ראשונה. בראשית שנת 1971 הוקמה "חברת קרתא" - חברה לפיתוח מרכז ירושלים בע"מ, כדי לחדש את האזור על ידי שיקום ופיתוח אזור ממילא והסביבה. התכנון הופקד בידי האדריכלים ז'ילבר וייל ומשה ספדיה. התוכנית שהציע כללה פינוי והריסת רוב המבנים באזור עובר בנייה חדשה, בנוסף הייתה צריכה להיבנות, מתחת לרחוב הנוכחי, מנהרה למכוניות. לשם בניית המנהרה היה צורך להרוס את שורת החנויות שבחזית המנזר. ב־13 בספטמבר 1973 כתב ראש עיריית ירושלים טדי קולק לאם המנזר דופונט־פרייר: "לפי תוכניות, הנמצאות כעת בבדיקה, יהיה הכרח להנמיך את מיפלס רחוב ממילא, והנכסים שבשטחים המונמכים ייוותרו חסרי־גישה. כתוצאה מכך יפחת ערכם בצורה משמעותית"; בעקבות המכתבת הסכימה, ביוני 1974, אם המנזר למכירת מבנה החנויות לעיריית ירושלים, תמורת 1.5 מיליון לירות.

בעקבות התנגדויות רבות לתוכנית משה ספדיה למתחם, בין השאר ההריסה של רוב המבנים ההיסטוריים במתחם, פיתוח המתחם התעכב ובוצע שינוי בתוכנית. לבסוף הוסכם שינוי לתוכנית הדרכים של המתחם, שעיקרו הסבת הרחוב המרכזי של המתחם המסחרי (רחוב ממילא) למדרחוב, תוך שימור חזיתות המבנים הקיימים בצדו הצפוני ושילוב מבנה החנויות במתחם. בדצמבר 1985, בעקבות שינוי התוכנית, ביקש המנזר צו-מניעה וביטול המכירה בטענה שהמנזר הוא הוטעה בעת המכירה. עתירת המנזר נדחתה מאחר שמבנה החנויות, לאחר שנמכר, הופקעה על ידי "חברת קרתא" ולא היה בסיס משפטי לביטול העסקה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ירושלים: כנסיות ומנזרים
קטגוריה:ממילא
קטגוריה:ירושלים בתקופת השלטון העות'מאני
ונסן דה פול
קטגוריה:ירושלים: בתי יתומים
קטגוריה:ירושלים: מבנים צרפתיים
תנחום אבגר

**תנחום אבגר** (23 ביוני 1946 – 26 בספטמבר 2015) היה משורר, עורך, מגיה ונקדן ישראלי.

## ביוגרפיה ויצירה
אבגר נולד בקרלובי וארי שבצ'כוסלובקיה, עלה לישראל בגיל שלוש וגדל ברמת גן.

החל לכתוב בשנות השישים, פרסם שלושה קובצי שירים בסוף שנות השבעים ותחילת שנות השמונים, ולאחר הפסקה ארוכה, פרסם בשנת 2014 קובץ ובו שירים חדשים לצד שירים מחודשים. כמו כן פרסם לאורך השנים כמה סיפורים קצרים שראו אור בכתבי העת "כרמל" ו"קשת החדשה".

ספרו הראשון, "ירוק מעצלותי" ראה אור בשנת 1979. יצירתו שזורה הומור דק ומודעותו הלשונית מפותחת, מפתיעה ופרובוקטיבית. מאחורי סתמיותו המדומה של הביטוי מסתתרת מעין תוקפנות. שיריו בנויים על תחכום, ולא מסתמכים רק על הבעה רגשית.

שני קווים מקבילים עוברים לסירוגין בשיריו. קו אחד הוא של האני השר - הגבר, והקו השני הוא מצבה של האישה. האופטימיות והעוצמה שייכים לאישה, שהיא האקטיבית והחושנית, ואילו רוחו של הגבר מאוימת וחסרת מנוחה, פסיבית ומסתייגת. שני הקווים כאילו משלימים זה את זה.

אבגר נפטר בכפר סבא בספטמבר 2015 לאחר מאבק במחלה קשה, בגיל 69. הותיר אחריו אישה, בת מנישואים קודמים, ושלושה נכדים. לבקשתו נקבר בבית העלמין האזרחי מנוחה נכונה כפר סבא.

במאי 2022 נערך ערב שירה לכבודו של אבגר ונדונה בו שירתו. מבקרים ואוהבי שירתו התכנסו בערב זה, וביניהם המשוררים מרדכי גלדמן, ישראל בר כוכב, אלי הירש ודוד (ניאו) בוחבוט, שהעלו דברים לזכרו ודנו בפשטות המתוחכמת והמעודנת של שירתו ובדיוק בלשון וברגש. זוהי שירה שכתובה במעין טון דיבורי, אך הדיבור הוא בעצם סוג של שירה צרופה. מנחם בן כתב על אבגר, שהוא "משורר מבריק, בעל הומור נדיר ועברית יפהפייה ונדירה".

## ספריו
***ירוק מעצלותי: שירים**, תל אביב: אורלית תשל"ט 1979
***רחב: שירים**, תל אביב: ספרית פועלים תשמ"ד 1983
***החום המיוחס**, רמת גן: סדרת חלומות 1985
***הימים היו יפים מאיתנו**, רעננה: אבן חושן 2014

## קישורים חיצוניים
* פרסומיו של תנחום אבגר בספרייה הלאומית (כולל עריכות)
* תנחום אבגר, **[[לקסיקון הספרות העברית החדשה]]**
* תנחום אבגר, **[[לקסיקון הקשרים לספרות ישראלית]]**
* אלי הירש, תנחום אבגר, הימים היו יפים מאיתנו, ידיעות אחרונות, "7 לילות", 7 בנובמבר 2014, באתר של הירש
* 
* 
*חגית בת-אליעזר, רשימה על ספר השירים "הימים היו יפים מאתנו", במגזין ספרות "קורא בספרים", 24 במאי 2015

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי צ'כוסלובקיה
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:עורכים ספרותיים ישראלים
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:רמת גן: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2015
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות מנוחה נכונה כפר סבא
הסליק ביגור

**הסליק בקיבוץ יגור** הוא סליק ארצי שנבנה בשנים 1937–1938 בקיבוץ יגור והיה הסליק המרכזי בצפון הארץ.

## היסטוריה
ממוזער|השלל שנתפס בסליק של יגור בשבת השחורה

בתקופת טרום הקמת המדינה, בעת שלטון המנדט הבריטי, בנה ארגון "ההגנה" סליקים בכל רחבי הארץ כדי לספק נשק להגנת נקודות היישוב השונות. בימים אלו קיבוץ יגור היה מרכז חשוב של "ההגנה" ולכן הכיל את אחד הסליקים הגדולים.
ב"שבת השחורה" (29 ביוני - 1946) ערך הצבא הבריטי חיפוש במקום (בעקבות הלשנה) וגילה מחבוא גדול של נשק שנועד להגנה על היישוב היהודי וחשיבותו הייתה גדולה מאוד.

הבריטים חפשו במשך מספר ימים בעזרת כלבים ומגלי מתכות ולבסוף גילו את הסליק המרכזי ועוד 25 סליקים קטנים.
זה היה אחד הסליקים הגדולים שבו נתפסו כ־80 מרגמות 52 מ"מ, עשרות רובים תת-מקלעים ותחמושת רבה.
הנשק שהיה בסליקים הוחרם וחלק מחברי הקיבוץ נאסרו. בעקבות זאת, נקראה אוניית מעפילים בשם "יגור".

הסליק המרכזי שנותר ריק לחלוטין מאז השבת השחורה, שוחזר ושופץ בשנת 1983 במסגרת חגיגות ה-60 לקיבוץ.

## המבנה והכניסה הסודית
ממוזער|מנגנון הכניסה הסודית לסליק של יגור

הכניסה לסליק הייתה דרך חור ברצפה של צריף בקיבוץ, כאשר הצריף שימש כמסווה לסליק. החור מוקם תחת מכונה, אך היה מוסתר מהעין אם לא פתחו את הכניסה דרך מנגנון מיוחד. כדי לפתוח את הדלת של הסליק היה צורך להסיר את אחד מחלקי המכונה שדרכו היה אפשר להעביר מוט שפותח את דלת הכניסה. בזכות מנגנון מתוחכם זה הסליק ניצל מגילוי פעמים רבות.

## קישורים חיצוניים

* הסליק הגדול תיאור מתוך אתר מרכז המבקרים של קיבוץ יגור
* הסליק והמשטרה בקיבוץ יגור - סרטון הסבר וסיור במקום 
* 
* 

יגור
קטגוריה:עמק זבולון
קטגוריה:יגור
ויאליקאיה בראסטאביצה

**ויאליקאיה בראסטאביצה** (ברסטביצה הגדולה, בבלארוסית: **Вялікая Бераставіца**; ברוסית: **Большая Берестовица**; בפולנית: **Brzostowica Wielka**; ביידיש: **וויאַליקייַאַ ביעראַסטאַוויצאַ**) היא עיירה במחוז גרודנו שבמערב בלארוס, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.

## תולדות היישוב
העיירה נזכרת לראשונה בשנת 1506, ובמהלך המאות ה-17 וה-18 הייתה בבעלות משפחת פוטוצקי. בשנת 1754 קיבל היישוב זכויות עיר.

בחלוקת פולין השלישית בשנת 1795 נכללה העיירה בפלך גרודנו שבאימפריה הרוסית, ובשנת 1863 נטלו תושבי העיירה חלק פעיל במרד ינואר. לאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה העיירה בשטחי הרפובליקה הפולנית השנייה.

## יהודי ויאליקאיה בראסטאביצה
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-700 יהודים, קרוב למחצית מתושביה, ובעיירה פעלו מוסדות תרבות וחינוך יהודיים, ובהם בית ספר מרשת תרבות.

בשנת 1926 הוקם בעיירה סניף של טא"ז, הסניף החזיק מרפאת ילדים ומטבח עבור ילדי עניים. כן התקיימו במסגרתו קייטנות קיץ ונשלחו ילדים מן העיירה למקומות מרפא.

עם כניסת הצבא האדום לעיירה בספטמבר 1939, הולאמו בה העסקים הפרטיים. בסוף יוני 1941 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו גירשו את רוב יהודיה לקרינקי, ואת היתר ריכזו בגטו קטן שהוקם בעיירה, בו הועסקו בעבודות כפייה. בקיץ 1942 גורשו גם הם לקרינקי, ושולחו עם יתר יהודי המקום למחנה ההשמדה טרבלינקה ולמחנה קלבסין.

## לקריאה נוספת
* רחל גרוסבאום-פסטרנק, "בְּז'וֹסְטוֹבִיצָה וִייֶלְקָה", בתוך: שמואל ספקטור וברכה פרוינדליך (עורכים), **[[פנקס הקהילות]]: (4) פולין**, כרך ח: מחוזות וילנה–ביאליסטוק–נובוגרודק, ירושלים: יד ושם, תשס"ו 2005, עמ' 138–139.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:מחוז גרודנו: עיירות יהודיות
קטגוריה:גטאות בבלארוס
קורט האזה

גנרל אוברסט **קורט האזה** (בגרמנית: **Curt Haase**; 15 בדצמבר 1881 – 9 בפברואר 1943), היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על קורפוס ועל ארמייה במלחמת העולם השנייה.

## ביוגרפיה
### קריירה מוקדמת
האזה נולד ב-15 בדצמבר 1881 בבאד הונף שהשתייכה לקיסרות הגרמנית. בשנת 1901 התגייס האזה לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-65 (וירטמברג ה-4). האזה לחם כמפקד סוללה במלחמת העולם הראשונה, וב-8 באוקטובר 1914 הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה נשאר האזה ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באפריל 1923 מונה האזה למפקד סוללה 9 בגדוד ה-3 של רגימנט הארטילריה ה-5 (וירטמברג), וב-1 בפברואר 1925 הועלה לדרגת מיור. ב-1 בנובמבר 1925 מונה לקצין מטה במחלקת חיל התותחנים במשרד המלחמה, וב-1 באוקטובר 1929 הועלה לדרגת אוברסט לויטננט. ב-1 בפברואר 1930 מונה למפקד הגדוד ה-2 של רגימנט הארטילריה ה-5 (וירטמברג), וב-1 באוקטובר 1932 הועלה לדרגת אוברסט, והועבר למפקד באגף ההדרכה של חיל התותחנים. במרץ 1935 מונה האזה למפקד הדיוויזיה ה-3, וב-1 ביוני 1935 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-1 במרץ 1936 מונה למפקד הדיוויזיה ה-17, וב-1 באוגוסט 1937 הועלה לדרגת גנרל לויטננט. ב-1 באוקטובר 1937 מונה למפקד הראשי של חיל התותחנים, וב-1 בנובמבר 1938 הועלה לדרגת גנרל חיל התותחנים. ב-16 בנובמבר 1938 מונה למפקד הקורפוס ה-3, ובמקביל כיהן גם כמפקד המחוז הצבאי ה-3.

### מלחמת העולם השנייה ואחריתו
בפרוץ המלחמה היה האזה מפקד הקורפוס ה-3 ופיקד עליו בפלישה לפולין, כחלק מהארמייה הרביעית במסגרת קבוצת ארמיות צפון. במהלך המערכה על צרפת לחם האזה עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה ה-12 במסגרת קבוצת ארמיות A, ועל הצלחתו בקרבות קיבל האזה ב-8 ביוני 1940 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל.

ב-19 ביוני 1940 הועלה האזה לדרגת גנרל אוברסט, וב-14 בנובמבר 1940 פרש מתפקידו. ב-15 בפברואר 1941 מונה למפקד הארמייה ה-15, ופיקד עליה עד ה-1 בדצמבר 1942. ב-9 בפברואר 1943 מת האזה בברלין כתוצאה מהתקף לב או סרטן בגיל 61.

## קישורים חיצוניים

* קורט האזה באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים
קטגוריה:מפקדי ארמיות גרמניות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מפקדי גייסות גרמניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:מעוטרי עיטור בית הוהנצולרן
קטגוריה:מעוטרי עיטור פרידריך
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1881
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1943
מילונגה

[ממוזער|225px|קבוצת מילונגה ב[בואנוס איירס]]
**מילונגה** היא סוגה מוזיקלית, שמקורה באזורי הריו דה לה פלאטה של ארגנטינה ואורוגוואי. היא הייתה פופולרית מאוד בשנות ה-70 של המאה ה-19. המילונגה היא פיתוח של סגנון שירה מוקדם יותר, שנודע בשם "פאיאדה דה קונטרפונקטו". מקצב השיר, ברוב המילונגות, הוא 2/4, ומתאפיין בקצב מהיר ומלא חיים.

מילונגה היא "הבנרה נלהבת". ההבנרה המקורית התחלקה לארבע פעמות, במקצב שתיים-ארבע סטנדרטי, עם הטעמת סטקאטו על כל צליל. במעבר למילונגה, לעומת זאת, כל ארבעת הצלילים מתחזקים כיוון שהקצב מוכפל. חוזק הפעמה הראשונה מחליש את הפעמה הרביעית ומשווה למילונגה כמעט תחושה של ואלס: אחת-שתיים-שלוש (ארבע), אחת-שתיים-שלוש (ארבע).

מקצב ההבנרה איטי יותר, מפורש יותר, של **אחת**, שתיים, **שלוש**-ארבע. לפחות פסנתרן טנגו מודרני אחד גורס, שהפולקה השפיעה על האצת המילונגה.

המילונגה בנויה על מקצב סינקופטי, המורכב משמונה פעמות עם דגש על הראשונה (לפעמים גם השנייה), הרביעית, החמישית והשביעית.

* 2/4 רגיל
**[1]** 2 3 4 **[5]** 6 7 8

* מילונגה
**[1]** 2 3 **[4]** **[5]** 6 **[7]** 8, לפעמים גם **[1]** **[2]** 3 **[4]** **[5]** 6 **[7]** 8

* טרסייו (ריתמוס) 332
**[1]** 2 3 **[4]** 5 6 **[7]** [8];

במשך הזמן, נוספו צעדי מחול ושאר השפעות מוזיקליות, מהן התפתח בסופו של דבר הטנגו.

בשנות ה-1890 כבר כתבו מלחינים בצורה מובנית, שניכר בה עדיין דמיון מסוים למילונגה או לטנגו אנדלוסי, ותהיה בהמשך לטנגו מפותח במלואו.

## אמנים
המוזיקאים האורוגוואים והארגנטינאים, הנודעים במילונגה שהלחינו ועיבדו, הם רוברטו פירפו, אנחל ד'אגוסטינו, פדרו לאורנס, אנחל ויולדו, פרנסיסקו קאנארו, רודולפו ביאג'י, חואן ד'אריינסו, אדגרדו דונאטו, גאבינו אסייאסה, אניבל טרואילו, לוצ'ו דמארה, דומינגו פדריקו, אנחל וארגאס, מריאנו מורס, אלפרדו סיטארוזה, פרנסיסקו לומוטו, אסטור פיאצולה וקרלוס די סארלי. אמנים אלה פעלו בשנים הראשונות של עידן הטנגו, תור הזהב שלו. להקת לוס מונלייטס הוציאה שיר בשם "מילונגה דה פלו לארגו" ("מילונגה לשיער הארוך") בתקליט הבכורה שלהם, "מונלייטס".

המלחין והפסנתרן הארגנטינאי פרננדו אוטרו ביסס רבות מיצירות התזמורתיות והקאמריות על מקצב זה בכתיבה לתזמורת סימפונית, רביעיית מיתרים והרכבי ג'אז. 

קווין ג'והאנסן הוא אמן רוק ארגנטינאי בן זמננו, שהרפרטואר שלו כולל מספר רב של שירים, המשלבים מוזיקה עממית ומוזיקה פופולרית עם מקצבי מילונגה.

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיקה לטינו-אמריקאית
קטגוריה:מוזיקה ארגנטינאית
קטגוריה:מוזיקה אורוגוואית
מרדכי ברתנא

**מרדכי ברתנא** (**ברטינסקי**; 12 בנובמבר 1909 – 10 באפריל 1986) היה משורר ישראלי שכתב בעברית וביידיש, והיה מוכר יותר בשם העט שלו **ב. מרדכי**.

## קורות חיים
ברתנא נולד בעיירה פודברודז', בקרבת וילנה, התחנך בחדר, בישיבה, ובגימנסיה עברית בווילנה. בבגרותו עבר לוורשה, שם למד בבית המדרש "תחכמוני" ובסמינר היהודי למורים.

ברתנא עלה ארצה בשנת 1935 ולמד מספר שנים באוניברסיטה העברית בירושלים. לאחר מכן עסק בהוראה ועם קום המדינה שימש מפקח על בתי הספר מטעם משרד החינוך.

ברתנא נפטר ב-1986 ונקבר בבית העלמין הדרום.

בנו הוא המשורר וחוקר הספרות אורציון ברתנא.

### יצירתו
בראשית דרכו כתב ברתנא שירים ביידיש, אולם עם עלייתו ארצה עבר לכתוב עברית. בסך הכל פרסם 14 ספרי שירה וארבעה ספרי לימוד, וכן ערך ותרגם מספר ספרים.

בשנת 2009 פורסם מבחר משיריו תחת הכותרת "**שואל כאדם ועונה כיהודי: מבחר שירים 1931-1974**" בהוצאות כרמל ועמדה.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:משוררי יידיש פולנים
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1909
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1986
טסמה מוגס

**טסמה מוגס** (נולד ב-2 בפברואר 1988) הוא אתלט ישראלי המתמחה בריצות ארוכות, אלוף ישראל 3 פעמים בריצת 5000 מטר (2012, 2010, 2009), פעמיים בריצת חצי מרתון (2012, 2010) 3 פעמים בריצת 10000 מטר (2012, 2010, 2009) ושיאן ישראל בעבר במקצוע זה.

## ביוגרפיה
מוגס נולד באתיופיה. התחרה בריצות 5000 מטר ו-10,000 מטר. ב-2008 עלה לישראל, התגורר תחילה בבאר שבע ולאחר מכן עבר לרעננה והתאמן במסגרת אגודת הפועל אתלטי אורן השרון.

בתחרויות האתלטיקה של המכביה השמונה-עשרה שנערכו ביולי 2009 זכה מוגס במדליית כסף, בריצת 10000 מטר בתוצאה של 30:01.18 דקות, אחרי בריהון וובה מישראל (29:56.91 דקות) ולפני ג'פרי ויינשטיין מארצות הברית (33:18.96 דקות).

בפברואר 2010 זכה באליפות ישראל במרוצי שדה ה-49. בדצמבר 2010 זכה באליפות ישראל בחצי מרתון בזמן של 1:03:20 שעות; הזמן לא הוכר כרשמי וכשיא ישראל לאחר שנמצא כי אורך המסלול היה קצר ב-133 מטר מהאורך הרשמי. בדצמבר 2012 זכה באליפות ישראל בחצי מרתון בזמן של 1:04.40 שעות. במאי 2013 זכה באליפות ישראל בריצת 10,000 מטר, וקבע שיא ישראל חדש של 28:12.58 דקות.

בינואר 2015 התחרה לראשונה בריצת מרתון במסגרת אליפות ישראל ומרתון טבריה. הוא סיים שני בין הישראלים לאחר זוהר זימרו, בתוצאה של 2:18:27 שעות. בספטמבר 2015 סיים במקום ה-25 במרתון ברלין בתוצאה של 2:15:29 שעות וקבע את הקריטריון לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016). במשחקים האולימפיים סיים במקום ה-121 בתוצאה של 2:30.30 שעות. בנובמבר 2019 סיים במקום הרביעי במרתון פירנצה, בתוצאה של 2:13:40 שעות.

## קישורים חיצוניים

* מוגס טסמה באתר איגוד האתלטיקה הישראלי
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רצי מרתון ישראלים
קטגוריה:אלופי ישראל באתלטיקה
קטגוריה:רצים ישראלים למרחקים ארוכים
קטגוריה:אתלטים אולימפיים ישראלים
קטגוריה:עולים בשנות ה-2000
קטגוריה:שיאני ישראל בריצה
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:משתתפים ישראלים באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:ישראלים ילידי אתיופיה
קטגוריה:יהודים אתיופים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1988
1955 בספורט

## [[מרוץ אופני כביש|אופניים]]
* טור דה פראנס - לואיזו בובה ()
* ג'ירו ד'איטליה -פיורנצו מאני ()
* וואלטה אספניה - ז'אן דוטו (), היה לרוכב האופניים הצרפתי הראשון שניצח בטור זה.

## טניס

### הטניסאיות שזכו בטורנירי ה[[גראנד סלאם (טניס)|גראנד סלאם]]
* אליפות אוסטרליה הפתוחה - בריל קוליה ()
* אליפות צרפת הפתוחה -אנג'לה ברט ()
* ווימבלדון - לואיז ברוף ()
* אליפות ארצות הברית הפתוחה - דוריס הארט ()

מורין קונולי הייתה האישה הראשונה שזכתה בגראנד סלאם.

### הטניסאים שזכו בטורנירי ה[[גראנד סלאם (טניס)|גראנד סלאם]]
* אליפות אוסטרליה הפתוחה - קן רוזוול () 
* אליפות צרפת הפתוחה -טוני טרברט ()
* ווימבלדון - טוני טרברט ()
* אליפות ארצות הברית הפתוחה - טוני טרברט ()

### [[גביע דייוויס]]

* נבחרת אוסטרליה () זכתה בגביע דייוויס לאחר ניצחון 0-5 על נבחרת ארצות הברית ().

## [[כדורגל]]
[ממוזער|הכדורגלנים השוודים [הנרי טילברג (מימין) והשוער בנגט ניהולם. 1955]]

### [[קופה אמריקה]]
* **[[נבחרת ארגנטינה בכדורגל|נבחרת ארגנטינה]]** () ניצחה את נבחרת צ'ילה () בגמר קופה אמריקה.

### כדורגל לפי מדינות
#### [[כדורגל באיטליה|איטליה]]
* מילאן זוכה בסקודטו.
* גביע האיטלקי -תחרות לא נערכה.

#### [[כדורגל באנגליה|אנגליה]]
* אליפות אנגליה - צ'לסי זוכה באליפות.
* גביע ה-FA - ניוקאסל יונייטד זוכה בגביע.

#### [[כדורגל בארגנטינה|ארגנטינה]]
* ריבר פלייט זוכה באליפות.

#### [[כדורגל בברזיל|ברזיל]]
בשל גודלה של ברזיל, אליפויות נערכו על בסיס אזורי.
* אליפות סאו פאולו בכדורגל - סנטוס זוכה בתחרות
* אליפות ריו דה ז'ניירו בכדורגל -פלמנגו זוכה באליפות

#### [[כדורגל בגרמניה|גרמניה]]
* רוט-וייס אסן זוכה באליפות גרמניה.
* קרלסרוהה זוכה בגביע הגרמני

#### [[כדורגל בישראל|ישראל]]

* הפועל פתח תקווה זוכה בליגת העל בכדורגל.
* מכבי תל אביב זוכה בגביע המדינה.

#### [[כדורגל בספרד|ספרד]]
* ריאל מדריד זוכה באליפות ספרד
* אתלטיק בילבאו זוכה בקופה דל גנרליסימו

## [[כדורסל]]
[ממוזער|הכדורסלן האמריקאי [דולף שייס]]

### תחרויות בינלאומיות
#### [[אליפות אירופה בכדורסל 1955|אליפות אירופה]]
נבחרת הונגריה () זוכה באליפות.

#### [[אליפות דרום אמריקה בכדורסל|אליפות דרום אמריקה]]
אורוגוואי () זכתה באליפות ופרגוואי () זכתה במקום השני.

### כדורסל לפי מדינות
#### איטליה
* ליגת העל האיטלקית בכדורסל - וירטוס בולוניה זוכה באליפות.

#### ארצות הברית
* סירקיוז נשיונלס ניצחה ב-NBA (ראה עונת 1954/1955 ב-NBA).

#### ברית המועצות
* אליפות ברית המועצות בכדורסל גברים – א.ס.ק. ריגה זוכה באליפות.

#### יוגוסלביה
* הליגה היוגוסלבית בכדורסל - הכוכב האדום בלגרד זוכה באליפות.

#### [[כדורסל בישראל|ישראל]]
* אליפות ישראל בכדורסל - מכבי תל אביב זכתה באליפות.

## [[מרוץ מכוניות]]
* פורמולה 1 - הסתיימה העונה שכללה 7 מרוצים. חואן מנואל פנג'יו () עם מכונית מתוצרת מרצדס-בנץ זכה באליפות.
* אסון הלה מאן - במהלך מרוץ 24 השעות של לה מאן, שהתקיים ב-11 ביוני, נהרגו 83 צופים וכ-120 נוספים נפצעו. התאונה החמורה ביותר בתולדות הספורט המוטורי.

## [[פוטבול]]
### [[NFL]]
קליבלנד בראונס מנצחת את לוס אנג'לס ראמס 14-38 באליפות ה-NFL במשחק שנערך בלוס אנג'לס.

## [[שחייה]]
### שיאי עולם
#### שחייניות

#### שחיינים

## אירועים עם ענפי ספורט מרובים
* המשחקים הפאן-אמריקאיים השניים נערכו במקסיקו סיטי, מקסיקו.

## קישורים חיצוניים

*
ספורט
חרשה (אתר מקראי)

**חֹרְשָׁה** (גם: **הַחֹרְשָׁה**) הוא אתר מקראי הנזכר בספר שמואל, בסיפור הסתתרותו של דוד מפני שאול במדבר זיף.

האתר נזכר בסיפור המקראי, כך: .

הצעת הזיהוי המקובלת למקום היא באתר הארכאולוגי **ח'רבת ח'ריסה**, הממוקם כשלושה ק"מ דרומית לתל זיף.

יש הסבורים כי "חורשה" זו המשיכה להתקיים גם בתקופה הרומית, כאשר עדות לכך היא כתובת שנמצאה בטבריה בה נזכר אדם שמוצאו מ"חורשה", וכן אזכור שם יישוב דומה באזור זה בכתביהם של יוסף בן מתתיהו ושל קלאודיוס פטולמאוס.

## הערות שוליים

קטגוריה:אתרי המקרא
קטגוריה:נחלת שבט יהודה
קטגוריה:קצרמר ארכאולוגיה
קטגוריה:הר חברון
חוטמן הרים

**חוטמן הרים** (שם מדעי: *Nasuella*) הוא סוג של טורפים ממשפחת הראקוניים שקרובים לסוג חוטמן הנפוץ והמוכר יותר. זהו סוג בעל שני מינים שדומים לחוטמן אך קטנים ממנו ונפוצים בעיקר בקצה הצפוני של אמריקה הדרומית ביערות הרריים ומכאן שמם. 
## מאפיינים
חוטמנים אלה הם קטנים ובלתי מוכרים כמעט למדע, אך מזכירים מאוד את החוטמנים המוכרים. המין המערבי התגלה ב ונחשב עד היום לדעת הרבה מיונים לתת-מין של חוטמן הררי מזרחי - המין המוכר יותר. לא ידוע כמה פרטים כאלה יש והאם הם בסכנת הכחדה.

## מיון
*חוטמן הרים מזרחי (*Nasuella meridensis*)
*חוטמן הרים מערבי (*Nasuella olivacea*)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1915
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי נד הוליסטר
קטגוריה:ראקוניים
בירז'

**בירז**' (בליטאית: , בירז'אי; ביידיש: **בירזש**) היא עיר קטנה במחוז פוניבז' שבצפון ליטא המשמשת כמרכז המנהלי של מחוז המשנה בירז'. בבירז' התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

## תולדות היישוב
האזכור הראשון של בירז' הוא משנת 1455. בשנת 1586 החלה בנייתה של טירה ביישוב, ובשנת 1589 הוענקו לו זכויות עיר. בשנים אלה נבנה בעיר סכר על שני הנהרות לצדם היא יושבת, תוך יצירת אגם מלאכותי, הראשון מסוגו בליטא.

מהמאה ה-16 ישבו בעיר מספר מבני משפחת רדזיוויל, והעיר נעשתה לאחד ממרכזי הרפורמציה הפרוטסטנטית. במהלך פשיטות האימפריה השוודית במחצית השנייה של המאה ה-17 ובתחילת המאה ה-18 הוחרבה הטירה שבעיר מספר פעמים.

## יהודי בירז'
[ממוזער|[בית קברות|בית העלמין היהודי בבירז']]
יהודים ישבו בבירז' מסוף המאה ה-16, ונטלו חלק פעיל בפיתוח היישוב. בין מלחמות העולם חיו בעיר כ-3,000 יהודים, כשליש מתושביה, ופעלו בה מוסדות תרבות ודת יהודיים. בתקופה הסובייטית נסגרו מוסדות אלו, ועסקי היהודים בעיר הולאמו בחלקם.

ב-26 ביוני 1941 נכנסו לבירז' הגרמנים, ועד מהרה החלו ליטאים מקומיים לפרוע ביהודי המקום. ב-26 ביולי רוכזו כל יהודי העיר בגטו שהוקם בה, תוך רצח יהודים בעת ההעברה.

ב-8 באוקטובר 1941 נלקחו כ-2,400 יושבי הגטו, ובהם כ-900 ילדים, ליער אסרטבה (Astrava), כ-3 ק"מ מהעיר, ושם נרצחו כולם בבורות ירי.
### רבני בירז'
בשנת תר"ב מינתה קהילת בירז' את הרב אשר ניסן לוינזון לכהן כרבה, לאחר פטירתו בשנת תרל"ט מונה הרב יוסף זונדל לרב הקהילה.

בשנת תרמ"ח מונה הרב פינחס הכהן לינטופ לרב הקהילה החסידית בבירז', לאחר פטירתו בתרפ"ד מילא את מקומו חתנו רבי בנימין צבי מובסס.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:ליטא: ערים
קטגוריה:קהילות יהודיות בליטא
קטגוריה:שואת יהודי ליטא
קטגוריה:מחוז פוניבז'
קטגוריה:בורות ירי בשואה
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
מרים צנגן

שמאל|ממוזער|250px|מרים צנגן
**מרים צנגן** (6 באוגוסט 1929 – 15 בספטמבר 2015) הייתה רופאה ישראלית, יושבת ראש ההסתדרות הרפואית בישראל ויושבת ראש ארגון רופאי קופת-חולים של ההסתדרות הכללית (כיום שירותי בריאות כללית).

## ביוגרפיה
מרים גרינה צנגן נולדה בהאג, הולנד, לאברהם ורבקה-ברכה סטריקובסקי.

בזמן מלחמת העולם השנייה הוסתרה אצל זוג נוצרים בכפר ביקברכן שבמזרח הולנד.

בשנת 1955 קיבלה תואר דוקטור לרפואה מאוניברסיטת ליידן שבהולנד. באותה שנה נישאה ועלתה למדינת ישראל, ובהמשך התמחתה ועבדה כרופאת משפחה במחוז דן.

בשנת 1980 נבחרה לתפקיד יו"ר ארגון רופאי קופת-חולים, ושימשה בתפקיד עד 1991.
בשנת 1983 התקיימה שביתת הרופאים הגדולה, במהלכה חתמה ד"ר צנגן על הסכם עם הנהלת קופת-חולים בעניין רופאי המרפאות של קופת-חולים. הסכם זה קבע לרופאי המרפאות ימי עבודה רצופים במקום ימי עבודה מפוצלים.

בשנת 1989 מונתה לתפקיד יו"ר ההסתדרות הרפואית ה-11 ושימשה בתפקיד זה עד 1995.
בתקופת כהונתה כיו"ר הר"י חל גל העלייה הגדול מברית המועצות,
במסגרתו עלו לארץ רופאים רבים. עקב כך, מספר הרופאים המורשים בארץ עלה מ-14,400 בשנת 1989 ל-21,723 בשנת 1995, אז כ-30% מהרופאים המורשים בארץ היו עולים חדשים מגל עלייה זה. תקופה זו לוותה במאבקים בין הר"י והממשלה בנוגע לתקנים לקליטת הרופאים החדשים ולהעלאות שכר, ובמהלכה נחתמו הסכמים קיבוציים בנושאים אלו. בשנת 1995 25% מהרופאים המועסקים בישראל היו עולים מגל עלייה זה.

בשנת 1990 ניהלה ד"ר צנגן שביתה של כלל רופאי הר"י במחאה על החלטת שר האוצר (דן מרידור) ושר הבריאות (אהוד אולמרט) להגיש תביעה משפטית נגד קופת חולים הכללית כדי לחייב אותה לבטל העלאות שכר לרופאים במתקניה.
בשנת 1994 התקיימה שביתה נוספת בת יממה בנוגע לשכר הבסיס של הרופאים, בסופה נחתם הסכם קיבוצי בנושא.

בראשית שנות ה-90 ליוותה את תהליך החקיקה של חוק ביטוח בריאות ממלכתי שנחקק ב-1994, והייתה נציגה מכוחו במועצת הבריאות.

בשנת 1990, עקב כבילת אסירה ביטחונית במהלך לידה, פנתה ד"ר צנגן אל מפקד כלא השרון ואל ועד רופאי בית החולים  מאיר, וכתבה כי "רופא שביצע לידה בתנאים כאלו, פעל בניגוד לכללי האתיקה של הרופאים, שהם אוניברסליים". עקב כך האסירה שוחררה מכבליה. בעקבות המקרה שירות בתי-הסוהר תיקן את פקודות הנציבות בנושא.
בשנת 1993 נחשף קיומו של טופס רפואי שהורה לרופא מתקן מעצר להעריך בפני החוקרים במתקן האם אסיר כשיר רפואית לכבילה, לכיסוי ראש ועיניים ולעמידה ממושכת במהלך החקירות. עקב כך כתבה ד"ר צנגן לראש הממשלה דאז יצחק רבין שהדבר מהווה השתתפות בעינויים והפרה בוטה של כללי האתיקה הרפואיים, ולכן הר"י תאסור על הרופאים למלא את הטופס. רבין השיב כי הטופס נכנס לשימוש בטעות וכעת מוצא משימוש.

לאחר תום כהונתה כיו"ר הר"י ניהלה מרפאה לרפואת משפחה ברמת גן עד 2003. בנוסף, שימשה כרופאה בפנימיית סמינר אור החיים לבנות בבני ברק עד שנת 2015. ד"ר צנגן הלכה לעולמה ב-15 בספטמבר 2015, בת 86 הייתה במותה. היא הובאה לקבורה בהר המנוחות בירושלים.

מרים צנגן הייתה נשואה למנחם צנגן ז"ל, פרופסור לכימיה, ולהם ארבעה ילדים: שמואל ודוד צנגן הם רופאי ילדים, אברהם צנגן הוא חוקר מוח, והדסה צנגן היא עורכת דין.

## ראו גם
* ההסתדרות הרפואית בישראל

## קישורים חיצוניים

* "זכות אלמנטרית", מעריב, 12 בדצמבר 1986

## הערות שוליים

קטגוריה:רופאות משפחה ישראליות
קטגוריה:רופאי משפחה ישראלים
קטגוריה:ראשי ההסתדרות הרפואית בישראל
קטגוריה:רופאי שירותי בריאות כללית
קטגוריה:עולות בשנות ה-1950
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1929
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1929
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2015
בואשן הגירית (סוג)

**בואשן הגירית** (שם מדעי: *Mydaus*) הוא סוג בעל שני מינים ממשפחת הבואשיים החיים באיים באינדונזיה ובפיליפינים שבדרום-מזרח אסיה. אלו הם הבואשיים היחידים שחיים בעולם הישן.

אלו טורפים קטנים בעלי גוף שחור וקטן ופס לבן לאורך הגב. הראש בעל חוטם מוארך ויש להם סימנים שחורם על העיניים כשהראש לבן. לעומת רוב הבואשים יש להם זנב קטן אבל בלוטות ריחניות באזור פי הטבעת המשמשות אותם לפליטת נוזל מסריח להגנה.

## מינים
*בואשן גירית פלאוואן (*Mydaus marchei*)
*בואשן הגירית (*Mydaus javanensis*)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1821
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פרדריק קיוויה
קטגוריה:בואשיים
בסריסקוס

**בַּסָרִיסְקוּס** (שם מדעי: *Bassariscus*) הוא סוג של ראקוניים החיים בדרומה של אמריקה הצפונית ובאמריקה המרכזית ביערות, אזורים הרריים ומדבריות. הם קרוביהם של הראקון והקואטי, אך קטנים מהם ובעלי זנב מפוספס בטבעות שנתן להם את שמם. כמו כן הם בעלי עיניים גדולות, אוזניים ואף ארוכים ופרווה זהובה.

ישנם 2 מינים של בסריסקוסים:
*דביבון זנב-טבעת (*Bassariscus astutus*) - המין הגדול יותר שנפוץ מדרום ארצות הברית עד מרכז מקסיקו
*קקומיסטו (*Bassariscus sumichrasti*) - המין הקטן יותר שנפוץ בעיקר במרכז אמריקה

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1887
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אליוט קוס
קטגוריה:ראקוניים
גיריות

**גיריות** (שם מדעי: Melinae) היא תת-משפחה של סמוריים. רוב הגיריות הן חיות בינוניות בעלות גוף גדול ומגושם, טפרים ארוכים וראש לבן עם "מסיכה" על העיניים וכן חוטם מוארך העוזר להן להריח.

הגיריות חיות במאורות באדמה ויוצאות בלילות לחפש מזון. הן אוכלי כל הניזונות ממגוון בעלי חיים וצמחים. במיוחד הן אוהבות תולעים כגון ״שלשולים״ (תולעי אדמה).

## מיון הגיריות
* סוג ומין יחיד גירית דובית (*Arctonyx collaris)*
* גירית (*Meles*)
** גירית מצויה (*Meles meles*)
** גירית אסייתית (*Meles leucurus*)
** גירית יפנית (*Meles anakuma)*
* גירית סמורית (*Melogale*)
** גירית סמורית בורנאית (*Melogale everetti*)
** גירית סמורית יאווה (*Melogale orientalis*)
** גירית סמורית סינית (*Melogale moschata*)
** גירית סמורית בורמזית (*Melogale personata*)
** גירית סמורית וייטנאמית (*Melogale cucphuongensis*)

בנוסף קיימים שני מינים נוספים הקרויים גירית אך אינם נכללים בתת-משפחה זו: גירית הדבש (*Mellivora capensis*) וגירית אמריקאית (*Taxidea taxus*). הן דומות לגיריות האחרות, אך מאפיינים מסוימים משייכים אותן לתת-משפחות עצמאיות.

## קישורים חיצוניים

* גיריות באתר wildlifeonline

קטגוריה:סמוריים
קטגוריה:שמות עממיים של יונקים
פארק פלמנגו

[310px|ממוזער|שמאל|ה[אנדרטה לחללי מלחמת העולם השנייה]]
**פארק פלמנגו** (בפורטוגזית: **Aterro do Flamengo**) ידוע גם בשם **פארק אדוארדו גומז** הוא הפארק והמקום הציבורי הגדול ביותר בריו דה ז'ניירו. הפארק משתרע על שטח של 296 דונם ושוכן על מפרץ גואנברה במחוז פלמנגו בריו דה ז'ניירו.

את הפארק יזמה ועיצבה . הגינות המודרניות והנופים עוצבו על ידי המעצב הבינלאומי רוברטו בורלה מרקס. הפארק נחנך בשנת 1965.

## מקומות בפארק
בפארק שוכנים כמה מוזאונים ואנדרטאות:
*
*
*האנדרטה לחללי מלחמת העולם השנייה ולידה פסלי זיכרון

## ספורט
ישנם מתקני ספורט רבים בפארק.

הפארק הוא נקודת התחלה הוא סיום של הרבה מרוצים בעיר. והוא מהווה קטע עיקרי ממירוץ האופניים בריו, שהוא אחד מהגדולים בעולם.

### המשחקים הפאן-אמריקאיים 2007
במשחקים הפאן אמריקאיים בשנת 2007 אירח הפארק חלק מריצת המרתון התחרות להליכה תחרותית והתחרות לרכיבה על אופניים.

### אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו 2016
במהלך אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו אירח פארק פלמנגו חלק מריצת המרתון, חלק מרכיבת אופני הכביש במסלול ארוך ועוד.

פארק פלמנגו אירח את אותם תחרויות גם במשחקים הפאראלימפיים שנערכו חודש לאחר מכן (אופני הכביש יוחלפו באופני יד).

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ריו דה ז'ניירו: גאוגרפיה
פלמנגו
קטגוריה:מתקני אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
פנחס מענית (מוצ'ניק)

**פנחס מוצ'ניק** (11 בדצמבר 1904, אוקראינה - 1 במרץ 1975, נהלל). היה ממקימיה וראש המועצה הראשון של המועצה המקומית ירוחם וכיהן בתפקיד כ-16 שנים עד פרישתו ב-1969, למעט כשנה בה הוחלף על ידי נסים אבודרהם, שנבחר בבחירות.

## ביוגרפיה
פנחס מוצ'ניק נולד באוקראינה ועלה עם הוריו, זהבה וחיים ושתי אחיותיו בשנת 1909 לארץ ישראל. אביו, חיים מוצ'ניק, החל הכשרה חקלאית בחוות אהרנסון בעתלית ואחרי זמן קצר עברה המשפחה לבת שלמה תוך שהיא דבקה בעבודת אדמה ויצור עצמי. בינתיים נוספו עוד שני ילדים למשפחה. כעבור כמה שנים התיישבו בגן שמואל בקבוצת עבודה שעבדה בפרדסי אתרוגים ומטעי זיתים.

בשנת 1921 הצטרפה המשפחה לראשוני מקימי נהלל ופנחס בן ה-16 לקח חלק מרכזי בהקמת המשק החקלאי ותרומה ליישוב בכלל. הוא נישא לרוזה מענית (ארטרכט) והתיישב במשקו בנהלל ב-1929. במלחמת העולם השנייה התגייס לצבא הבריטי ושרת בבנגזי, לוב עד סיום המלחמה.

למרות שהיה בעל משפחה צעירה שהתמודדה עם קשיי הקיום הבסיסיים, נרתם פנחס מייד עם הקמת המדינה להכשרה והדרכה במושבי עולים בגבול הצפון.

## ראש מועצה
מענית הגיע לירוחם באוגוסט 1953 שבה התגוררו 32 משפחות בלבד.

בשנים הראשונות נאבק מענית לספק פרנסה וקיום לאלפי עולים שהגיעו מרומניה, הודו, פרס, מרוקו ועוד בירוחם. אל המשימה הקשה ממילא באותה תקופה של ראשית המדינה, נוספו גם בעיות שפה, תרבות ומיקומו המרוחק של היישוב ממרכז הארץ.

עם זאת, מאבקו של מענית נשא פרי ומפעלים נפתחו ביישוב וסיפקו פרנסה לכ-5000 תושבים. באמצע שנות ה-60 נפתח מפעל "טמפו" ליצור משקאות קלים, "פניציה" ליצור בקבוקים, חברות ליצור תמרוקים וקרמיקה ועוד.

התפטר מתפקידו בשנת 1969.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי מועצת ירוחם
קטגוריה:ישראלים ילידי אוקראינה
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם העבודה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות בנהלל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1904
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1975
מפלגת השמאל (שוודיה)

**מפלגת השמאל** (בשוודית: **Vänsterpartiet**, V) היא מפלגה סוציאליסטית ופמיניסטית בשוודיה. המפלגה נוסדה ב-1917 לאחר פיצול ממפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית של שוודיה. לאורך השנים השתמשה המפלגה במספר שמות שונים: ב-1917 נקראה "מפלגת השמאל הסוציאל-דמוקרטית" (בשוודית: Sveriges socialdemokratiska), ב-1921 החליפה את שמה ל"מפלגה הקומוניסטית של שוודיה", בשנת 1967 הייתה ל"מפלגת השמאל-קומוניסטים" ובשנת 1990 הוחלף שמה לשם הנוכחי.

בשנת 1939 המפלגה תמכה בהסכם מולוטוב-ריבנטרופ ובכיבוש המדינות הבלטיות. כאשר גרמניה פלשה לנורווגיה, המפלגה הכריזה על מדיניות נייטרלית. רק לאחר פלישת גרמניה לברית המועצות המפלגה שינתה את מדיניותה והחלה לתמוך בפעילות אנטי-נאצית. בשנת 1946 היא זכתה בכ-11% מקולות הבוחרים בבחירות מקומיות. באותה תקופה היו במפלגה 51 אלף חברים. בשנת 1956 המפלגה תמכה בפלישה סובייטית להונגריה בעקבות המרד ההונגרי. בשנת 1964 לאחר בחירת יושב ראש חדש המפלגה שינתה כיוון. בשנת 1968 היא התנגדה לפלישת ברית המועצות לצ'כוסלובקיה. באותה שנה היא קיבלה בבחירות מקומיות 3.8% בלבד. בשנת 1977 חלק מהחברים שתמכו בברית המועצות עזבו את המפלגה. בשנת 1985 בעיר וקשה במהלך תקרית עם פעילים נאצים צולם צילום "אישה מכה נאו-נאצי עם תיק יד". הצילום זכה לתעודה רבה.

בבחירות לפרלמנט של שנת 1994 המפלגה זכתה ב-6.2 מקולות הבוחרים ובשנת 1998 ב-12%. בהמשך התמיכה במפלגה פחתה ובשנת 2010 היא זכתה ב-5.6 בלבד. בבחירות 2018 היא זכתה ב-8% וקיבלה 28 מושבים. בבחירות לפרלמנט האירופי שנערכו בשנת 2019 היא לא זכתה באף מושב.

המפלגה מתנגדת להפרטות. בעבר התנגדה להצטרפותה של שוודיה לאיחוד האירופי ובימינו היא תומכת בהיפרדות מהאיחוד, כיוון שלטענתה החברות באיחוד מגדילה את ההוצאה הציבורית. ב-1980 ניסתה המפלגה לפעול להצטרפותה של שוודיה למדינות הבלתי-מזדהות, אך נכשלה.

באוקטובר 2023 דיווח עיתון דגנס ניהטר כי במשך שנים העבירה המפלגה כספי סיוע לארגון החזית העממית לשחרור פלסטין.

## מנהיגי המפלגה
* קרל וינברג, 1917
* סת' הגלונד, 1917, 1919–1924
* ארנסט אוסטרם, 1918
* קרל שלבום, 1918, 1921–1923
* נילס פליי, 1924–1929
* סוון לינדרוט, 1929–1951
* הילדין האגברג, 1951–1964
* כ. ה. הרמנסון, 1964–1975
* לארס וורנר, 1975–1993
* גודרון שימן, 1993–2003
* אולה הופמן, 2003–2004
* לארס אולי, 2004–2012
* יונאס חוסטד, 2012–הווה

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
שמאל
קטגוריה:שוודיה: מפלגות סוציאליסטיות
שוודיה
קטגוריה:מפלגות פמיניסטיות
קטגוריה:נשים בשוודיה
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-1917
שרגא פייש פישמן

ממוזער|250px|שמאל|הרב פייש פישמן
הרב **שרגא פייש פישמן** (כ"ח בניסן ה'תקפ"ה, 5 במאי 1826 – כ"ט באייר ה'תרמ"א, 28 במאי 1881) היה רב ודרשן הונגרי יליד בוהמיה. רב אב"ד סיקסו וקלויזנבורג, ובאחרית ימיו מגיד מישרים (פרעדיגר) בקהילת פרשבורג.

## ביוגרפיה
נולד במיסקביץ שבבוהמיה לחנה ולרב יחזקאל משה פישמן שכיהן אז כרבה של העיירה. התחנך אצל אביו ואצל סבו הרב אברהם ליפשיץ שהתגורר באותה תקופה בבית בנו. עם מינויו של אביו, בסוף שנת ה'תקצ"ה (1835) לכהן כרבה של העיר מישקולץ, משרה שחלשה גם על הקהילות היהודיות ברוזנות בורשוד כולה, עברה משפחתו להתגורר בהונגריה. בגיל 12 נסע ללמוד בטרביץ' בישיבתו של הרב חיים יוסף פולק מחבר "מקור חיים", ובה חגג את בר המצווה שלו. בשנת ה'תר"א (1841) נסע ללמוד בוואגניישטטל ושהה בה שש שנים. עם שובו לעיר מגורי הוריו, נישא באלול ה'תר"ח (1848) למרים אלמנה צעירה ומבוססת שניהלה יחד עם אביה (בן למשפחת נטר, עלה בסוף ימיו לארץ ישראל) בית מסחר לעורות, אביה התחייב לפרנס את בני הזוג בביתו שבעיר דיונדיוש, והחתן היה נוסע מעת לעת לרכוש סחורה עבור בית העסק המשפחתי בבירה בודפשט. במשך תשע שנות חייו בדיונדיוש סירב להצעות רבנות מזדמנות, אך לבסוף הכריע אותו מצבו הכלכלי שהורע והוא קיבל את משרת רבנות העיר סיקסו (Szikszó) בצפון-מזרח הונגריה, ממנה התפרסם כדרשן בשל דרשותיו שנישאו בימי השוק שהתקיימו בסיקסו ומשכו אליה סוחרים יהודים מכל האזור. בתרכ"א (1861) עזב את סיקסו ותחתיו התמנה הרב הלל ליכטנשטיין, הוא עבר לכהן בקלויזנבורג בה כיהן כמה שנים קודם לכן, מחליפו הרב ליכטנשטיין.

כבר בתקופת כהונתו בסיקסו קיבל הזמנה מאב"ד פרשבורג, הכתב סופר, לעבור אליה על מנת לשמש בה במשרת ה"מגיד מישרים" (מטיף, או Prediger). משרה זו תאמה לאופיו ולרצונו, ובשנת ה'תרכ"ד 1864 השתקע בעיר. תפקידו היה לשאת דרשות סדירות בגרמנית תקנית, במקום הפלפול המקובל ביידיש. התביעה לכך עלתה מהקהל הנאור והמשכיל בפרשבורג, שקץ בסדרים הישנים. דור קודם לכן היה סגנון זה בגדר רפורמה מרחיקת לכת, והחת"ם סופר ניסה לבלום זאת בכל מקום שהדבר עדיין היה חידוש; הוא שמר על יחסים תקינים עם יצחק נח מנהיימר שהנהיג זאת בווינה, שקהילתה הייתה רחוקה ממסורת, אך נלחם ברבנים כליב שוואב שחידשו דרשה כזו לראשונה במעהרין האדוקה. הוא כתב ש"הלועז כמעמיד אשרה" ובצוואתו אסר על כך במפורש בפרשבורג:  חריגת בנו מהציווי הרתיחה את הקנאים בראשות ליכטנשטיין. הם שטמו את פישמן, כמו את עזריאל הילדסהיימר, דווקא משום שנחשב לקפדן מהסוג הישן והקשה על הוקעת הרפורמות המתפשטות. ב-1865 היה איסור על הדרשה בלשון נכרי הסעיף הראשון בתקנות מיכאלוביץ, עליהן סמכו ידם, שנועדו לבלום כל שינוי בארחות בית-הכנסת והיו התייחסות ברורה למתרחש בפרשבורג.

בחורף תרל"ב לאחר הכתב סופר, היה מועמד מוביל להחליפו ברבנות, אך הוא סירב. במעמד הקהילה פתח את ארון הקודש והצהיר, לגרסה אחת בשבועה, כי לא יעלה על דעתו לחרוג ממנהגי הירושה המקובלים ביהדות, וכי אין למנות רב אחר מבנו של הרב המנוח, הרב שמחה בונם סופר. לאחר פטירת אביו בשנת ה'תרל"ד (1874) סירב להצעת רבנות העיר מישקולץ. הוא כיהן במשרת הדרשן במשך שבע עשרה שנים. מת בחצות ליל שבת כ"ט באייר ה'תרמ"א, 28 במאי 1881, בגיל חמישים וחמש בלבד.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים הונגרים
קטגוריה:פרשבורג: רבנים
קטגוריה:קלוז'-נאפוקה: רבנים
ביאליניצ'י

**ביאליניצ'י** (בבלארוסית: **Бялынічы**; בפולנית: **Białynicze**) היא עיר במחוז מוהילב שבמזרח בלארוס, כ-44 ק"מ מערבית למוהילב, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.

## תולדות היישוב
ביאליניצ'י נזכרת לראשונה במאה ה-16 ככפר במחוז ויטבסק. בשנת 1634 הוענקו ליישוב זכויות עיר. בהמשך המאה ה-17 נחרבה העיירה כתוצאה מקרבות בין הרוסים והליטאים.

## יהודי ביאליניצ'י
טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמנו בעיירה כ-800 יהודים, כרבע מתושביה, ובעיירה פעל בית ספר יידי.

ב-6 ביולי 1941 נכנסו לעיירה הגרמנים, והטילו על יהודיה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סימן מזהה וחובת ביצוע עבודות כפייה. בספטמבר 1941 רצחו הגרמנים כ-150 גברים יהודים מהעיירה.

כ-600 היהודים שנותרו בעיירה רוכזו בגטו שהוקם בה, אשר נשמר בידי המשטרה הבלארוסית. ב-12 בדצמבר 1941 רצחו הגרמנים את כל יושבי הגטו בתעלת מכי (Mkhi).

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:מחוז מוהילב: ערים
קטגוריה:קהילות יהודיות בבלארוס
קטגוריה:גטאות בבלארוס
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
הגנה קתודית

**הגנה קתודית** (באנגלית: **Cathodic protection**), היא שיטה לעצירת הליך החלודה של מבנים מתכתיים, למשל ובעיקר צינורות תת-קרקעיים. בשיטה זו יוצרים מעגל חשמלי ההופך את המבנה המתכתי המוגן לקתודי ביחס לאזור אנודי מלאכותי.

למעשה יוצרים מעגל חשמלי המזרים דרך גוף אנודי מלאכותי זרם אל הקרקע, הנקלט על ידי הצינור המוגן. זרם זה צריך להיות מספיק גדול כדי לנטרל את כל הזרמים האנודיים הנפלטים מפני הצינור. הצעות ראשונות להפעלת הגנה קתודית בוצעו על ידי האמפרי דייווי בשנת 1824.

## שיטות הגנה קתודית
ניתן להגן קתודית על מבנה מתכתי בקרקע בשיטות הבאות:
* אנודת הקרבה (באנגלית: sacrificial anode או Galvanic anode), מקובל למשל במנועי ספינות קטנים
* מתקן בזרם מאולץ

### אנודות הקרבה
ממוזער|אנודת הקרבה סטנדרטית

יצירת מעגל חשמלי על ידי  של אנודה או מספר אנודות אל הצינור המוגן.

האנודה מיוצרת במיוחד למטרה זו, עשויה מסגסוגת של מתכת הממוקמת גבוה יותר בשורה הגלוונית מברזל ++Fe (צינור פלדה), בדרך כלל מגנזיום ++Mg או אבץ ++Zn.

האנודה ארוזה בתוך שק עם חומר מילוי היגרוסקופי המונחת בקרקע בסמוך לצינור עליו היא מגינה.

**יתרונות השיטה:**
# קלה להתקנה
# זולה
# אין צורך בתחזוקה שוטפת
# אין צורך במקור זרם חיצוני

**חסרונות השיטה:**
# מתאימה רק לצינורות בעלי עטיפה חיצונית טובה
# מתאימה להתקנה רק בקרקעות בעלות מוליכות חשמלית גבוהה
# אורך חיים קצר יחסית: 5-15 שנים
# תפוקת זרם נמוכה: לכן מתאימה לקטעי צנרת קצרים יחסית

### מתקן בזרם מאולץ
יצירת מעגל חשמלי בעזרת מיישר זרם הניזון ממקור מתח חיצוני. הקוטב השלילי של המיישב מחובר באמצעות כבל אל המבנה המתכתי המוגן. הקוטב החיובי מחובר באמצעות כבל אל גוף היוצר את האזור האנודי - שדה האנודות.

לשדה האנודות מספר צורות בהתאם לזרם המתוכנן, מקדם התנגדות של שכבות הקרקע והקרבה למבנה המוגן.

השיטה מאוד מקובלת בחברות בעלות תשתית אורכית גדולה של מאות ואלפי קילומטרים.

## לקריאה נוספת

* W.Von Baeckmann, **Hand book of cathodic corrosion protection**, GPP, 1997
* **API RP 1632 Cathodic protection of underground petroleum storage tanks and piping systems**, API, 1996

* מצגות לגבי שימוש בהגנה קתודית

## קישורים חיצוניים

* cathodic protection 101 , באתר (stoprust)
* תרגם ש.מ. 	[קטודית'''](https://2020-uploaded.fresh.co.il/2020/11/25/26339760.pdf	'''הגנה),	'מערכות ים' מ"ג, אוקטובר 1959, עמ' 91.

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אלקטרוכימיה
ברזינו

**ברזינו** (בבלארוסית: **Беразіно** או **Бярэзань** (ביארזאן); ברוסית: **Березино́**; בפולנית: **Berezyna**) היא עיירה במחוז מינסק שבמערב בלארוס, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

## תולדות היישוב
התיעוד הראשון לברזינו הוא משנת 1501, עת הייתה בשליטת הדוכסות הגדולה של ליטא. בשנת 1641 הוקמה ביישוב כנסייה מעץ, ובשנת 1668 הוענקה ליישוב זכות לקיים ירידים שנתיים.

במהלך המלחמה הצפונית הגדולה עבר במקום קרל השנים עשר, מלך שוודיה. לאחר חלוקת פולין השנייה בשנת 1793 נכללה העיירה בשטח האימפריה הרוסית.

## יהודי ברזינו
בתחילת המאה ה-20 חיו בברזינו כ-3,400 יהודים, כ-70% מתושביה, אך לאחר מלחמת העולם הראשונה פחת מספר היהודים במקום לכדי כ-1,500. בשנים אלה פעל בעיירה בית ספר יידי.

ב-31 ביולי 1941 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ותוך מספר ימים רצחו הגרמנים כ-250 גברים יהודים מהעיירה בסמוך אליה. בהמשך רוכזו יהודי העיירה וכפרי הסביבה בגטו שהוקם בעיירה.

גטו ברזינו חוסל ב-31 בינואר וב-1 בפברואר 1942, כאשר שוטרים ליטאים ובלארוסים רצחו את 962 יושביו.

## קישורים חיצוניים

* 
* ברזינו, ביברייסקיה אנציקלופדיה 
* 
* 

קטגוריה:גטאות בבלארוס
קטגוריה:מחוז מינסק: עיירות יהודיות
Food, Glorious Food

**Food, Glorious Food** הוא שיר הפתיחה של המחזמר "אוליבר!" משנת 1960 מאת ליונל בארט, שהועלה הן בווסט אנד והן בברודוויי, ואף זכה לעיבוד קולנועי באותו השם.

את השיר שרים הילדים היתומים שבבית-המחסה שמנהל מר באמבל, כשהם חולמים ומפנטזים על ארוחות מלכים, בזמן שהם עומדים בתור לקבל את הדייסה היומית שלהם מצוות בית המחסה.

## בתרבות פופולרית
גרסאות שונות של השיר ניתן למצוא ב:
* טריילר לתוכנית בישול אוסטרלית.
* טריילר לסרט הקולנוע גשם של פלאפל, בו השיר נשמע כאשר מתחיל להופיע אוכל מן השמיים.
* תוכנית בישול בריטית.
* סדרת משחקי הווידאו *Borderlands*, בהם אחת הדמויות שרה את השיר.
* סדרת הטלוויזיה אבא אמריקאי.
* סדרת הטלוויזיה דילברט, בה וואלי שר את השיר בדרכו לישיבה.
* סרט הקולנוע חוות הקסמים (1973).
* סרט הקולנוע עידן הקרח 2: נמסים מצחוק (2006).
* פרסומות שונות.

פרודיות על השיר ניתן למצוא ב:
* פרסומת בריטית לחטיף תפוחי אדמה (2006–2010), בה מבוצע השיר "Chips, Glorious Chips".
* פרסומת אמריקאית לגבינה, בה מבוצע השיר "Cheese, Glorious Cheese".
* באחד מפרקי הסדרה בובספוג מכנסמרובע, בו מבוצע בקצרה השיר "Toys, Glorious Toys".

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אוליבר טוויסט
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים ממחזות זמר
קטגוריה:שירים על מזון ושתייה
ברניבקה

**ברניבקה** (באוקראינית: **Баранíвка**; בפולנית: **Baranówka**; ביידיש: **באראניווקע**) היא עיר במחוז ז'יטומיר שבאוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.

## תולדות היישוב
האזכור הראשון לברניבקה הוא משנת 1565. בסוף המאה ה-16 ובתחילת המאה ה-17 נהרס היישוב מפשיטות הטטרים. בשנת 2001 הוענק ליישוב מעמד של עיר.

## יהודי ברניבקה
בין מלחמות העולם נמנו בברניבקה כ-1,500 יהודים, כרבע מתושביה. תחת השלטון הסובייטי פעלה בעיר מועצה יהודית, והתקיים בה בית ספר יידי.

ב-10 ביולי 1941 נכבשה העיר בידי הגרמנים, ואלו ריכזו את יהודיה בגטו, והטילו עליהם גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע עם מגן דוד, איסור יצירת קשר עם לא יהודים וחובת ביצוע עבודות כפייה. בגטו התפתחו תנאי רעב, ורכוש היהודים בו נשדד.

ב-19 ביולי 1941 נרצחו במרכז ברניבקה 74 גברים יהודים, ובתחילת אוגוסט שולחו כמה מאות יהודים מהגטו במשאיות אל מחוץ לעיר, ונרצחו. ב-19 באוגוסט 1941 נרצחו כ-180 יהודים נוספים מהעיר, וב-28 באוגוסט נרצחו גברים יהודים נוספים מהגטו.

באוקטובר 1941 בוצעה בגטו אקציה המונית, ובנובמבר שולחו חלק מיהודי הגטו למחנה עבודה בנובוהרד-וולינסקי. ב-6 בינואר 1942 נרצחו כ-600 היהודים האחרונים מהגטו ומכפרי הסביבה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:מחוז ז'יטומיר: ערים
קטגוריה:קהילות יהודיות באוקראינה
קטגוריה:גטאות באוקראינה
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
סן-ברייה

**סן-ברייה** (בצרפתית: **Saint-Brieuc**, בברטונית: **Sant-Brieg**) היא קומונה בחבל ברטאן שבצפון-מערב צרפת. סן-ברייה היא בירת מחוז קוט-ד'ארמור ונכון לשנת 2012 מתגוררים בקומונה 45,936 תושבים, זוהי הקומונה המאוכלסת ביותר במחוז.

## היסטוריה
סן-ברייה נקראת על שם הנזיר הולשי ברייה אשר נחשב לאיש שהביא את הנצרות לחבל ברטאן במאה השישית לספירה. הנזיר ברייה הוא אחד משבעת המייסדים הקדושים של חבל ברטאן.

בשנת 1790, במהלך המהפכה הצרפתית, לאחר הקמת מחוזות צרפת הפכה סן-ברייה לבירת מחוז קוט-דו-נור (ב-8 במרץ שונה שם המחוז ל"קוט-ד'ארמור") בין הדמויות הפוליטיות באזור מאותה תקופה ניתן לציין את פלאן דה שמפו ופולאן דה קורביון שנבחרו לנציגי המעמד השלישי. בשנת 1793, התחוללה מלחמת האזרחים בין ה'שואנים ל'צבא המהפכה הצרפתי'. בליל ה-25 באוקטובר 1799, קבוצת שואנים שחררה מבית הכלא בעיירה אסירים שנידונו למוות. התובע, פולאן דה קורביון (שגם היה ראש העיר בשנים 1779-1789), נהרג במהלך ליל הקרב בסן-ברייה.

בשנת 1863 נחנך קו הרכבת החדש מפריז לברסט, המסלול עובר גם בסן-ברייה. בשנת 1870, במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה, נהרגו 25 חיילים מסן-ברייה.

במלחמת העולם השנייה נהרגו 247 תושבי סן-ברייה. מבין החיילים תושבי העיירה שנהרגו במהלך המלחמה, ניתן למנות את הקפטן פרדריק אובר ואת רוברט לפבר שנהרג במאי 1940 בהולנד. 

בנוסף, בסן-ברייה הוקם מחנה שבויי המלחמה Frontstalag 134, אחד מבין מערכת גדולה של מחנות שבויים גרמנית. המחנה אוכלס בעיקר בשבויי מלחמה צרפתיים מהקולוניות, בעיקרם שחורים ומגרבים. חלק מהאסירים שברחו חברו לכוחות צרפת החופשיים וחזרו לשחרר את המחנה מאוחר יותר במלחמה. כל מערך המחנות של ה-Frontstalag כלל בשנת 1943 כ-10,500 שבויי מלחמה.

עם שחרור צרפת החופשית בידי הכוחות האמריקאים, שוחררה סן-ברייה ב-6 באוגוסט 1944 בפיקודו של הגנרל ג'ורג' פטון.

## גאוגרפיה ואוכלוסין
שטחה הכולל של הקומונה הוא 21.88 קמ"ר ועל פי מפקד האוכלוסין משנת 2012, מתגוררים בקומונה 45,936 תושבים. העיירה נמצאת על יד תעלת למאנש. בעיירה זורמים שני נחלים, נחל גואט ונחל גואדיץ'.

בשנת 2009, כמויות גדולות של חסת-ים, סוג של אצות, נסחפו אל רבים מחופי ברטאן. כאשר הן נרקבו, פלטו האצות רמות מסוכנות של מימן גופרתי. כתוצאה מכך, סוס ומספר כלבים מתו, עובד מועצה שהסיע משאית מלאה באצות אלו איבד הכרה, נפל על ההגה ומת. חוף הים בסן-ביירו סבל מנזק רב ונסגר.

### אוכלוסייה

## גלריית תמונות

קובץ:Saint-Brieuc-mairie.JPG|בניין העירייה
קובץ:Aéroport Saint-Brieuc.jpg|נמל התעופה בסן-ברייה
קובץ:Gare de St-Brieuc façade.JPG|תחנת הרכבת
קובץ:Hillion - Baie de Saint-Brieuc (vu de la Pointe du Grouin - marrée basse).jpg|מפרץ סן-ברייה
קובץ:Saint-Brieuc sous la neige.jpg|סן-ברייה בחורף


## תושבים נודעים
* אוגוסטה וילייה דה ל'איל-אדם (1838-1889) - סופר
* פטריק דוור (1947-1982) - שחקן קולנוע
* לואי גיליו (1899-1980) - סופר

## יחסים בינלאומיים
לסן-ברייה הסכם ערים תאומות עם:
* 
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* סן-ברייה, תיירות 

קטגוריה:ברטאן: ערים
קטגוריה:צרפת: ערי נמל
קטגוריה:תעלת למאנש: ערי נמל
ברשד

**ברשד** (באוקראינית: **Бершадь**; בפולנית: **Berszad**) היא עיר קטנה במחוז ויניצה שבאוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

## תולדות היישוב
האזכור הראשון לברשד הוא משנת 1459, ובשנת 1795 נכלל היישוב בשטחי האימפריה הרוסית בנפת פודוליה. במהלך מלחמת העולם השנייה סופח אזור העיר לרומניה.

## יהודי ברשד
בראשית המאה ה-20 חיו בברשד כ-7,000 יהודים, רוב תושביה. במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה נערך בעיר פוגרום, בו נרצחו כ-150 יהודים. בתקופה הסובייטית פעלה בעיר מועצה יהודית, והתקיים בה בית ספר יידי. בשנות השלושים נסגרו רוב בתי הכנסת בעיר, ומספר התושבים היהודים בה הצטמצם לכדי כ-4,300 איש.

ב-29 ביולי 1941 נכבשה העיר בידי הגרמנים והרומנים, ואלו הטילו על יהודיה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת טלאי, חובת מסירת דברי ערך וחובת ביצוע עבודות כפייה.

עם סיפוח העיר לטרנסניסטריה הרומנית בספטמבר 1941, הוקם בה גטו, אשר יציאת היהודים ממנו נאסרה. לגטו זה העבירו הרומנים כ-20,000 יהודים שגורשו מבוקובינה, מבסרביה ומאודסה, והוא הפך לגטו הגדול ביותר בטרנסניסטריה. בגטו שררו תנאי מחיה קשים ביותר, בעיקר בחורף, ומתוך כ-25,000 יושביו, נותרו בו עד אוגוסט 1942 כ-10,000 יהודים בלבד. בתקופה זו פעלה בגטו מחתרת קטנה, אשר קיימה קשרים עם יחידות פרטיזנים בסביבת העיר. אחדים מחבריה נתפסו מאוחר יותר, והוצאו להורג.

באביב 1943 הוקם סניף של הגסטפו בעיר, ו-1,203 מיהודי הגטו שולחו לעבודות כפייה במיקולייב, בהן מעטים שרדו. ב-2 פברואר 1944 הוצאו להורג 148 מיהודי העיר, לאחר שהתקבל מידע כי הם או בני משפחותיהם קשורים ליחידות פרטיזנים. 80 יהודים נוספים מהגטו הוצאו להורג כעבור מספר ימים. לפני שחרור העיר בידי הצבא האדום רצחו הרומנים בה עוד כמה עשרות יהודים.

בין יהודי העיר מפורסם רבי רפאל מברשד, תלמידו של רבי פנחס מקוריץ.

## ראו גם
* גטו ברשד

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* ברשד, באתר "השטעטל שלי" עיירות יהודיות באוקראינה

קטגוריה:גטאות באוקראינה
קטגוריה:מחוז ויניצה: ערים
קטגוריה:טרנסניסטריה
קטגוריה:קהילות יהודיות באוקראינה