open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ישראל – כתב הגנה

**ישראל - [[כתב הגנה]]** (באנגלית: **The Case for Israel**) הוא ספר משנת 2003 מאת המשפטן ועורך הדין היהודי-אמריקאי אלן דרשוביץ המשיב על ביקורות הנפוצות בארצות הברית וברחבי העולם כנגד מדינת ישראל. הספר יצא לאור בעברית בהוצאת מטר ב-2004 בתרגומו של ירון בן עמי.

הספר זכה להצלחה רבה ונכלל ברשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס.

דרשוביץ, פרופסור למשפטים באוניברסיטת הרווארד, מגן בספרו על מדינת ישראל מפני טענות ביקורתיות המושמעות נגדה, ותוקף מיתוסים רבים המציגים אותה באור שלילי. כך לדוגמה משיב דרשוביץ לטענה כי "ישראל היא אחת המדינות המובילות בהפרת זכויות אדם ברחבי העולם" ומראה כי אין הדבר כך, וכן הוא סותר בספרו את הטענה כי "מדינת ישראל היא הגורם לסכסוך הערבי-ישראלי". 

בתחילת כל אחד מפרקי הספר מופיעה טענה כנגד ישראל, ובהמשך הפרק מפורטים מקורות שונים ואסמכתאות מאת מומחים, אישי ציבור ממדינות ערב ואישים שאינם מזוהים עם מדינת ישראל, המהווים מקורות אובייקטיביים הסותרים את הטענה. בין האישים המצוטטים על ידי דרשוביץ כאסמכתאות לטענותיו נמנים אדוארד סעיד ונועם חומסקי הידועים בהתנגדותם למדינת ישראל.

בשנת 2005 פורסם ספר המשך - "The Case for Peace", המציע פתרונות לסכסוך הישראלי-ערבי.

מבקרי הספר טענו כי דרשוביץ הפר זכויות יוצרים בכך שהעתיק פרקים מספרים אחרים שנבדקו, וכן כי נפלו אי דיוקים בספר. טענות הפרת זכויות היוצרים נבדקו על ידי נשיא אוניברסיטת הרווארד, שבה מכהן דרשוביץ כמרצה, ונמצאו לא נכונות.

## קישורים חיצוניים
* 
*אתר רשמי של אלן דרשוביץ
*סרטו של אלן דרשוביץ המבוסס על הספר
* 

קטגוריה:ספרי עיון אמריקאיים
קטגוריה:ספרי 2003
קטגוריה:ספרי עיון על הסכסוך הישראלי-פלסטיני
קטגוריה:הסכסוך הישראלי-ערבי: ספרים
ריצ'רד סנדרסון

**ריצ'רד סנדרסון** (אנגלית: **Richard Sanderson**; נולד ב-5 במרץ 1953) הוא זמר בריטי.

## ביוגרפיה
סנדרסון נולד בטאפלו שבאנגליה לאב סקוטי ולאם צרפתייה. הוא החל לנגן בפסנתר בגיל 5 ובגיטרה בגיל 15.

ידוע במיוחד כמבצע השיר Reality, שהיה שיר הנושא של פסקול הסרט "שיגעון של מסיבה" בשנת 1980 וזכה להצלחה ניכרת באירופה במהלך 1982. הסינגל הגיע למקום הראשון במצעדים בחמש-עשרה מדינות, לרבות גרמניה, אוסטריה, שווייץ, ואיטליה, ונמכר ביותר משמונה מיליון עותקים ברחבי העולם. חרף הצלחתו העצומה באירופה הקונטיננטלית, סנדרסון כמעט בלתי ידוע בממלכה המאוחדת.

הוא הוציא מספר אלבומים, לרבות אלבום המאגד שירים יהודיים מסורתיים (Visiting the Testament), והלחין את הפסקול של ארבעה סרטים צרפתיים.

נשוי ואב לשלוש בנות, ומתגורר בפריז.

## דיסקוגרפיה
* (1979):No Stickers Please
* (1980): Reality - פסקול הסרט שיגעון של מסיבה (סנדרסון תרם שיר אחד בעל אותו שם)
* (1982):I’m in Love
* (1984): Surprise
* (1985):Fairy Tale
* (1991): Anytime you Want
* (1999): Visiting the Testament

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:זמרים בריטים
קטגוריה:משתתפי פסטיבל סן רמו 1983
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1953
חולצת טי

[שמאל|ממוזער|250px|חולצת טי ועליה מוטבע [סמליל ויקיפדיה]]
ממוזער|250px|ילדות לבושות בחולצת טי
שמאל|ממוזער|250px|חולצה הצבועה בשיטת TieDye
**חולצת טי** (באנגלית: **T-shirt**), או **חולצת קמץ** היא חולצה קצרה הנלבשת על מחצית הגוף העליונה, הן על ידי גברים והן על ידי נשים. החולצה נקראת על שם דמיונה לצורת האות T בשפה האנגלית. זוהי חולצה חסרת כפתורים וללא צווארון, כאשר פתח הצוואר של החולצה עגול (ולא בצורת V), ושרווליה קצרים ומגיעים למחצית הזרוע בין הכתף לבין המרפק. חולצות להן שרוולים קצרים או ארוכים יותר אינן חולצות טי.

החולצות מיוצרות לרוב מכותנה, פוליאסטר או שילוב של השניים, ולעיתים מעוטרות בציורים או סמלים.

## היסטוריה
מקורן של חולצות הטי בשלהי המאה ה-19. החולצות נוצרו מחציית הפיג'מה (ה-union suit) שהייתה מקובלת אז לשני חלקי לבוש - חלק עליון וחלק תחתון. בשלהי המאה ה-19 החלו פועלים, בעיקר כורים ואנשים העובדים במפעלים חמים, ללבוש חולצות T בשל נוחותן בסביבות עבודה חמות.

החולצות הפכו פופולריות בארצות הברית לאחר שהן נופקו על ידי צי ארצות הברית למלחי הצי במהלך מלחמת ארצות הברית–ספרד. המלחים לבשו את החולצות כגופיות מתחת למדיהם, אולם בשל האקלים החם באזורים בהם התרחשה המלחמה נהגו המלחים להוריד את חולצות המדים ולהישאר עם גופיות הטי בלבד.

בשל העובדה שמדובר בחולצות נוחות, זולות וקלות בניקוי הפכו חולצות הטי במהרה לבגד מקובל בקרב הפועלים באירופה ובארצות הברית, וזמן קצר לאחר מכן הפכו לבגד מקובל בקרב בני המעמדות הנמוכים, ובני נוער מכל המעמדות. תקופת השפל הכלכלי הגדול הגבירה את הפופולריות של החולצה הזולה.

לאחר מלחמת העולם השנייה נהגו לוחמים רבים אשר לבשו את החולצות כחלק ממדיהם, להמשיך וללבוש את החולצות בלא המדים, ותוך זמן קצר הפכה החולצה ללבוש אופנתי. מעמדן של חולצות הטי כלבוש אופנתי התקבע בעקבות לבושו של מרלון ברנדו בסרט חשמלית ושמה תשוקה משנת 1951.

### עיטורי החולצה
במשך עשרות השנים הראשונות לשימוש בחולצה היו חולצות הטי חולצות לבנות בלא עיטורים. בראשית שנות ה-50 של המאה ה-20, החלו מספר חברות ממיאמי שבפלורידה לעטר חולצות טי בסמלי אתרי נופש מקומיים, ובין היתר קיבלו זיכיון מחברת וולט דיסני להציג את דמויות דיסני על החולצות. חולצות אלה זכו להצלחה רבה, אולם הציורים שעליהם דהו במהרה.

בשנת 1955 החל שימוש בפלסטיסול - דיו עמיד יותר שאינו יורד בכביסה.

בשנות ה-60 של המאה ה-20 הפכו חולצות טי המעוטרות בכתמי צבע "Tie-Dye" לחולצות המזוהות עם דור הפרחים בארצות הברית ובאירופה.

בשנות ה-80 של המאה ה-20 הומצאו סוגי דיו המשנים את צבעם בטמפרטורות שונות, ואפשרו שיווק של חולצות המשנות צבען. פיתוח מדפסות הלייזר אפשר הדפסה מהירה ופשוטה של תצלומים על גבי החולצות, ופיתוח האינטרנט אפשר עיצוב אישי של חולצות שונות.

חיילי יחידות בצה"ל (ובפרט יחידות קרביות), הנמצאים בקורס צבאי, נוהגים להפיק בסיום הקורס חולצות סוף מסלול, כשהן מעוטרות בכתוביות ואיורים.

## קישורים חיצוניים

*

טי
בני נכטיילר

הרב **בנימין (בני) נכטיילר** (נולד ב-1963) הוא איש חינוך, שימש מנכ"ל מרכז ישיבות בני עקיבא בשנים 2013–2015, ומזכ"ל תנועת הנוער בני עקיבא בשנים 2006–2011. כיום משמש כמפקח ומרכז על הפנימיות הדתיות במשרד החינוך וחבר בהנהלת המינהל לחינוך ההתיישבותי במשרד החינוך ועמד בראשות עמותת בת עמי. עד מאי 2022

## קורות חייו
בנימין נכטיילר נולד בשנת 1963 וגדל בפתח תקווה. הרב נכטיילר נשוי להילה ואב לעשרה. ומתגורר בפדואל. למד בישיבת בני עקיבא נחלים, ולאחר מכן בישיבת ההסדר בחיספין. את שירותו הצבאי עשה במסגרת ההסדר בחטיבת גולני. את דרכו התחיל כר"מ בישיבה התיכונית בחיספין ולאחר מכן כיהן כראש ישיבת בני עקיבא פרחי אהרון בקריית שמואל. בשנת 2000 (שנת הלימודים תשס"א) מונה לראש ישיבת בני עקיבא רעננה ובשנת 2006 מונה להיות מזכ"ל תנועת בני עקיבא וכעבור 5 שנים עם סיום תפקידו מונה כמנהל מחוז מרכז וסגן ראש מינהל החינוך במרכז ישיבות ואולפנות בני עקיבא. ביולי 2013 מונה למנכ"ל הרשת, במקומו של אלחנן גלט שמונה למנכ"ל משרד הדתות, תפקיד שביצע עד לסוף קיץ 2015. בינואר 2018 מונה לעמוד בראש עמותת בת עמי.

## בני עקיבא
בנערותו היה חבר בסניף "מלאבס" של בני עקיבא בפתח תקווה, בוגר שבט אריאל. הצטרף למליאה של בני עקיבא. בשנת 2006 מונה להיות מזכ"ל התנועה, ובשנת 2011 סיים כהונה של 5 שנים.

## קישורים חיצוניים
* נשאר בתנועה, אפרת רוט הלוי, כיפה
* 
* 
* 
* 
* כל הכתבות על הרב נכטיילר, באתר ערוץ 7

קטגוריה:ציונות דתית: אנשי חינוך
קטגוריה:מזכ"לי בני עקיבא
קטגוריה:חברי ההנהלה הארצית של בני עקיבא
קטגוריה:מרכז ישיבות ואולפנות בני עקיבא: אישים
קטגוריה:בוגרי ישיבת נחלים
קטגוריה:בוגרי ישיבת הגולן
קטגוריה:פדואל: אישים
קטגוריה:ראשי ישיבת בני עקיבא רעננה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1963
ניקולאי קרמזין

שמאל|ממוזער|200px|ניקולאי קרמזין
ממוזער|קברו של ניקולאי קרמזין, ואשתו יקטרינה
**ניקולאי מיכאילוביץ קרמזין** (ברוסית: **Николай Михайлович Карамзин**; 12 בדצמבר 1766 – 3 ביוני 1826) הוא סופר והיסטוריון רוסי, מחברה של יצירה בת 12 כרכים על ההיסטוריה הרוסית.

## חייו
קרמזין נולד ב-1766 באחוזה משפחתית בקרבת סימבירסק. את ילדותו העביר במשפחת אביו, סרן בגמלאות בעל שורשים טטריים. בגיל 14 נשלח למוסקבה להשלמת לימודיו. בשנת 1783 החל לשרת בצבא, אך עזב לאחר מספר שנים. עם עזיבת השרות הצבאי, התגורר בסימבירסק ולאחר מכך במוסקבה. באותה תקופה נכנס לאגודת הבונים החופשיים. בהיותו במוסקבה התקרב, לניקולאי נוביקוב והשתתף בעריכת ירחון לילדים.

בשנים 1789–1790 טייל באירופה. במהלך הטיול ביקר את עמנואל קנט והיה עד למהפכה הצרפתית. עם סיום הנסיעה פרסם את רשמיו "מכתבים של המטייל הרוסי" (Письма русского путешественника) שזכו להצלחה גדולה והוא הפך לסופר ידוע.

בשנת 1791 התחיל בקריירה ספרותית ועיתונאית. הוא פרסם מספר יצירות ספרותיות שזכו להצלחה.

בהתאם לצו קיסרי מ-31 באוקטובר 1803 התמנה להיסטוריון המלכותי. עם פטירתו מינוי זה לא הועבר לאדם אחר. עם קבלת המינוי הוא עזב בהדרגה את הפעילות הספרותית וטיפל בנושאים הקשורים עם היסטוריה רוסית בלבד. בשנת 1811 פרסם מאמר "רשומים על רוסיה הוותיקה והנוכחית מהיבט האזרחי והפוליטי" (Записку о древней и новой России в ее политическом и гражданском отношениях). במאמר זה הוא תיאר את השקפת העולם שלו על העדר צורך ברפורמות בממשל. למאמר זה היה תפקיד חשוב בהדחת מיכאיל ספרנסקי, יוזם הרפורמות הראשי.

בשנת 1816 קרמזין פרסם את שמונת הכרכים של ספרו "היסטוריה של רוסיה" (История государства российского) ובהמשך פרסם עוד 3 כרכים. הכרך האחרון של הסדרה פורסם לאחר מותו. הספר תורגם למספר שפות אירופאיות. תיאור ההיסטוריה הרוסית בספר זה קירב מאוד את קרמזין לקיסר ולחצר. ספר היסטורי זה זכה לפופולריות גדולה מאוד בחברה הרוסית. בהכנת הספר הוא השתמש במספר כתבי עת ישנים שלא שרדו עד היום.

קרמזין יזם הקמת אנדרטאות לאנשים ידועים בהיסטוריה רוסית, כולל הקמת אנדרטת מינין ופוז'ארסקי בכיכר האדומה.

בין גילויו ניתן למצוא את כתב העת של אפנסי ניקיטין על המסע שלו להודו במהלך המאה ה-15.

בשנת 1818 נבחר לחבר האקדמיה הרוסית למדעים.

נפטר ב-3 ביוני 1826 בסנקט פטרבורג כתוצאה מהצטננות שהחלה ב-14 בדצמבר 1825 כאשר היה עד לאירועים של מרד הדקבריסטים.

## קרמזין ורפורמה של השפה הרוסית
הספרים והשירים של קרמזין השפיעו בצורה חזקה מאוד על השפה הרוסית הספרותית. באופן שיטתי הוא הפסיק להשתמש במילים שמקורם בספרי הכנסייה הרוסית והכניס לשימוש מילים חדשות תוך ניצול דקדוק צרפתי. במהלך תחילת המאה ה-19 היה ויכוח גדול בחברה רוסית בהקשר לשינויים של קרמזין בשפה. בשנת 1811 הוקם ארגון מיוחד בתמיכת גברייל דרז'אבין שמטרתו היה ביקורת על קרמזין ותומכיו. בתגובה, בשנת 1815 הוקמה החבורה הספרותית ארזמס (Арзамас) בהשתתפות סופרים ידועים כולל אלכסנדר פושקין. ניצחון של החבורה זו חיזק את השינויים שקרמזין הכניס לשפה הרוסית.

## תרגומים לעברית
* **ליזה המסכנה וכתבים אחרים**, הוצאת "קדימה", 2017.

## קישורים חיצוניים

*  היסטוריה רוסית - ספר של קרמזין
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:אמנים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:סופרים רוסים
קטגוריה:היסטוריונים רוסים
קטגוריה:רוסים חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ברית המועצות
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין טיחווין
קטגוריה:ילידי 1766
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1826
אותי - עמותה ישראלית לאוטיזם

**אותי - עמותה ישראלית לאוטיזם** הוקמה בשנת 1990 בשם העמותה לילדים בסיכון. שמטרתה לטפל ולסייע לילדים בסיכון ומשפחותיהם בקהילתם. העמותה שינתה את שמה כחלק ממיתוג מחדש ב-2022 ועוסקת בטיפול באוטיזם בגיל הרך ובטיפול בילדים ובני נוער על הרצף האוטיסטי עד לגיל 18.

העמותה היא כתובת מקצועית מקדמת לצעירים ובוגרים עם אוטיזם ולמשפחותיהם, דואגת לזכויותיהם, פועלת למיצוין, מעניקה להם שירותי טיפול מקצועיים באופן מותאם ונגיש, מכשירה מטפלים, לומדת ומטמיעה שיטות טיפוליות ומנגישה את הידע התאורטי והקליני העדכני לטובת הילדים והמשפחות. ב־2018 מנכ"ל העמותה היא עו"ד ציפי נגל-אדלשטיין והיו"ר היא אלונה בר און.

בעמותה 10 חברים ו-2225 עובדים מהמקצועות הטיפולים קלינאות תקשורת, ריפוי בעיסוק, פיזיותרפיה, הבעה ויצירה, פסיכולוגיה, עבודה סוציאלית, ניתוח התנהגות, רופאים, מטפלים בשיטות ייעודיות (כגון: DIR ,ESDM ומיומנות חברתיות).

## פעילות
העמותה הוקמה בעקבות חוסר המענה לילדים עם אוטיזם בישראל.

העמותה גיבשה "סל טיפולים בריאותי מקדם" (טב"מ) שהמדינה מעניקה לילדים על הרצף האוטיסטי מהגיל הרך ועד גיל 7.

העמותה מפעילה טיפולי בריאות בהיקף של עד 3 שעות שבועיות לילדים בני 7–18 בשעות הצהריים בתוך כיתת הלימוד בבית-הספר. נכון לשנת 2023, במסגרת העמותה משולבים טיפולים בריאותיים לכ-1000 ילדים ברחבי הארץ.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אוטיזם: ארגונים
קטגוריה:ישראל: ארגונים חברתיים
קטגוריה:ישראל: ארגוני חינוך
קטגוריה:פסיכיאטריה
קטגוריה:נוער בסיכון בישראל
קטגוריה:ישראל: בריאות הנפש
אינס דה לה פרסאנז'

**אינס מארי לטיסיה אגלאנטין דה סנייאר דה לה פרסאנז**' (בצרפתית: **Inès Marie Lætitia Églantine Isabelle de Seignard de la Fressange**; נולדה ב-11 באוגוסט 1957), היא דוגמנית, 

מעצבת אופנה ובשמים צרפתיה.

## ביוגרפיה
דה לה פרסאנז' נולדה בגאסן, ואר, צרפת, בתם של אנדרה דה סנייאר דה לה פרסאנז' (נולד ב-1932) (מרקיז), סוכן מניות צרפתי, וססיליה סאנצ'ס סירס, דוגמנית ארגנטינאית. היא גדלה בסמוך לטחנת קמח מהמאה ה-18 מחוץ לפריז עם שלושת אחיה. סבתה הייתה מאדאם סימון ז'קינו, יורשת משפחת הבנקאות לאזאר.

בשנות השמונים היא הייתה הדוגמנית הראשונה שחתמה על חוזה דוגמנות בלעדי עם בית האופנה העילית, שאנל, לה עיצב קרל לגרפלד, והיא נהפכה למוזה שלו.
אולם, ב-1989, לגרפלד ודה פרסאנז' נקלעו לריב ועזבו את החברה. ייתכן שהוויכוח היה, לפחות בחלקו, בשל החלטתה להשאיל את דמותה למריאן, סמלה של הרפובליקה הצרפתית. נמסר שלגרפלד גינה את החלטתה, באומרו שמריאן היא התגלמות של "כל מה שמשעמם, בורגני, ופרובינציאלי" ושהוא לא ילביש מונומנטים היסטוריים.

בשנות התשעים היא נישאה ללואיג'י ד'אורזו.

(נפטר ב-23 במרץ 2006), מנהל רכבת איטלקי, שממנו יש לה שתי בנות. 

נכון לשנת 2009, דה לה פרסאנז' אינה מדגמנת עוד לעיתים קרובות. כיום היא אשת עסקים שבבעלותה רשת של בוטיקים לבגדים, מעצבת אופנה ויועצת לז'אן-פול גוטייה. היא הציגה בגד של גוטייה עבור קולקציית אביב/קיץ 2009 בשבוע האופנה העילית בפריז והלכה על המסלול במהלך האירוע בגיל 51.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* אינס דה לה פרסאנז' ב-Fashion Model Directory
* 

## הערות שוליים



קטגוריה:דוגמניות צרפתיות
קטגוריה:מעצבות אופנה צרפתיות
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1957
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1957
הלמה של גרנוול

במתמטיקה, **הלמה של גרנוול** היא אי-שוויון, המשמש בין היתר להוכחת היחידות במשפט הקיום והיחידות עבור הפתרונות של משוואה דיפרנציאלית רגילה. הלמה קרויה על שם המתמטיקאי השוודי תומאס הוקון גרנוול .

## ניסוח הלמה
תהי f(x) \ge 0 פונקציה רציפה ואי-שלילית, המקיימת עבור קבוע A ועבור x > x_0 את האי-שוויון הבא:
f(x) \le A \int_{x_0}^x f(t)dt 
אזי פונקציה זו היא בהכרח פונקציית האפס, כלומר f(x)\equiv 0 .

## הוכחה
ניתן לראות שמתקיים A \ge 0 כי אם לא, יתקבל ביטוי שלילי באגף ימין. כעת על ידי העברת אגף ימין ניתן לראות כי:
:: f(x) - A \int_{x_0}^x f(t)dt \le 0
: זוהי משוואה דיפרנציאלית עבור:
:* g(x) = \int_{x_0}^x f(t)dt
:* g'(x) = f(x) (לפי המשפט היסודי של החשבון הדיפרנציאלי והאינטגרלי)

: על ידי כפל בגורם אינטגרציה e^{-Ax} תתקבל המשוואה הדיפרנציאלית הרגילה הבאה:
:: e^{-Ax}g'(x) - A \cdot g(x)e^{-Ax} = (e^{-Ax}g(x))' \le 0 
: על ידי ביצוע אינטגרציה \int_{x_0}^x dt על שני צידי האי שוויון נקבל:
:: e^{-Ax}g(x) = e^{-Ax} \int_{x_0}^x f(t)dt \le 0
: פונקציית האקספוננט היא אי-שלילית (e^{h(x)} \ge 0  לכל h(x)) ולכן המסקנה היא:
:: \int_{x_0}^x f(t) dt \le 0
: ולפי ההנחה מתקיים:
::f(x) \le A \int_{x_0}^x f(t)dt \le 0
: אבל ההנחה היא גם כי f(x) \ge 0 ולכן בהכרח f(x) = 0. מ.ש.ל.

קטגוריה:אי-שוויונות
גרנוול
קטגוריה:הוכחות
רמון קלמנטה

## ביוגרפיה

**רמון קלמנטה** (באנגלית: **Ramon Clemente**; נולד ב-11 בדצמבר 1985) הוא כדורסלן אמריקאי-פורטוריקני.

קלמנטה נולד בניו יורק ושיחק במכללות  Paris JR collage וויצ'יטה סטייט, שם שיחק יחד עם הכדורסלן הישראלי גל מקל. קלמנטה מחזיק באזרחות פורטו-ריקנית.

קלמנטה, המתנשא לגובה 1.99 מטר, שיחק במכבי אשדוד בעונת 2009/10 ורשם ממוצע של: 20.5 נקודות, 11.8 ריבאונדים, 1.3 אסיסטים ו-1.6 חטיפות.

בחודש ספטמבר 2010 חתם בקבוצת הפועל יקנעם/מגידו. ובחודש אוגוסט 2011 עבר להפועל קריית טבעון. בחודש יולי 2012 חתם בקבוצת עירוני נהריה.

## נבחרת לאומית
קלמנטה משתייך לנבחרת פוארטו ריקו, שם הוא משתף פעולה עם קרלוס ארויו, חוסה חואן בראה ודניאל סנטיאגו. בחודש ספטמבר 2013 הגיע עם נבחרתו למקום השני באליפות אמריקה בכדורסל, לאחר שהפסידו בגמר לנבחרת מקסיקו 91-89.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:כדורסלנים פוארטו ריקנים
קטגוריה:כדורסלני מכבי אשדוד
קטגוריה:כדורסלני הפועל מגידו
קטגוריה:כדורסלני עירוני נהריה
קטגוריה:כדורסלני הפועל מרנין-קריית טבעון
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת המדינה של ויצ'יטה
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:ניו יורק: כדורסלנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1985
אברהם וילקומירסקי

ממוזער|שמאל|200px|אברהם וילקומירסקי ראשון מימין בהצגה "מנון" באופרה הישראלית 1948
**אברהם וילקומירסקי** (17 באוגוסט 1917 – 7 במאי 1998) היה זמר טנור ישראלי ב וחזן.

## קורות חיים
אברהם וילקומירסקי נולד לחזן נחום וילקומירסקי ולססיליה לבית ריזנברג כילד שני בביאליסטוק שבפולין, אז חלק מן האימפריה הרוסית.
בילדותו עברה משפחתו ללייפציג שבגרמניה, שם שימש האב כחזן בבית הכנסת הגדול ביותר בעיר. בילדותו למד פסנתר אצל המלחין והפסנתרן הרמן ברלינסקי.

וילקומירסקי עזב את לייפציג ועלה לארץ ישראל ב־1935.
לאחר עלייתו הרבה להקליט עבור קול ירושלים וקול ישראל וקטע שלו אומר את מה טובו פתח את השידורים בבוקר.

הוא הצטרף כסולן לאופרה הישראלית עם הקמתה בסתיו 1947 והיה מעמודי התווך שלה. ב־1948 היה מהגבורים הראשיים של "הספר מסביליה" ו"מנון לסקו". בשנת 1949 הופיע בריגולטו. הוא המשיך להופיע באופרה במבחר תפקידים עד תחילת שנות ה־60.
במקביל הופיע כחזן. בליל הסדר נהג להופיע במלון מגידו בחיפה.

שירתו הייתה חביבה על ד"ר חיים ויצמן, שהזמינו לרחובות לשיר בפניו. הזמר השתתף פעמים רבות בעצרת לזכר הנשיא לאחר מותו.

ב־1963 היגר לסן פרנסיסקו בארצות הברית והצטרף לאחותו הבכורה, ג'ניה, שהשתקעה שם עם בעלה, גאורג אורי (Ury), יהודי-גרמני ממשפחה עשירה. בני הזוג נמלטו מאימת הנאצים עם פלישתם לצרפת ב־1940.
וילקומירסקי שימש כחזן בבית הכנסת "חברה תהילים" של הקהילה היהודית-אורתודוקסית כאביו, לפניו. הוא המשיך בתפקיד זה עד צאתו לגמלאות ב־1991.

אברהם וילקומירסקי נפטר בגיל 71 בבית האבות של הקהילה היהודית בסן פרנסיסקו. הוא לא הותיר אחריו ילדים.

## הערכה
בנובמבר 1946 תואר בדבר:
:"גדל בארץ זמר ממדרגה גבוהה מאוד. קול הטנור של וילקומירסקי גדול בדיאפוזון, יפה גון, רך ומתכתי. הזמר שולט בטכניקה ווקאלית בצורה האיטלקית הקלאסית. נוסף לסגולותיו אלו מחונן הוא במוזיקליות טבעית, העוזרת לו להשתלט על סגנונים שונים – זמרה עממית, אמנותית, אופראית וליטורגית. מבטאו ברור וזמרתו נקיה וצלולה."

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:זמרי אופרה ישראלים
קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:זמרים ישראלים במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:חזנים אמריקאים
קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:זמרי אופרה יהודים
קטגוריה:ביאליסטוק: אישים
קטגוריה:חזנים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1917
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1998
חגי פלג

**חגי פלג** (נולד ב-5 במאי 1964) כיהן כמנכ"ל המשרד לביטחון הפנים בשנים 2009–2010, כמנכ"ל המשרד לנושאים אסטרטגיים וכמפקד הימ"מ.

## ביוגרפיה
נולד במושב דבורה בשם חגי פדידה, למד בכפר הנוער בית ספר ויצו ניר העמק ועשה שנת שירות. באוגוסט 1983 התגייס לקורס טיס ולאחר מספר חודשים נשר ממנו והתנדב לסיירת מטכ"ל. פלג עבר ביחידה מסלול הכשרה כלוחם, וכן הכשרה כמפקד כיתה. עם תום המסלול יצא לקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לסיירת מטכ"ל כמפקד צוות לוחמים. פלג לקח חלק בפעולות מבצעיות רבות במהלך שירותו ביחידה כלוחם ומפקד. על תפקידו בפעולת חיסול אבו ג'יהאד הוענק לו צל"ש אלוף. ב-1996 מונה למפקד גדוד 12 (ברק) של חטיבת גולני לאחר שהמפקד הקודם, חוסיין עאמר, נהרג בקרב בדרום לבנון. פלג שירת כמפקד יחידת אגוז, כסגן מפקד גולני וכמפקד חטיבת עודד, חטיבת חי"ר במילואים. סיים את שירותו בצה"ל בדרגת אלוף-משנה.

לאחר מכן עבר למשטרת ישראל והיה מפקד הימ"מ, היחידה המיוחדת ללוחמה בטרור של משמר הגבול, בדרגת ניצב משנה. בתחילת תפקידו ביחידה נדרש פלג להתמודד עם מרד ובעיות משמעת מצד לוחמים ותיקים ביחידה אשר התנגדו לרפורמות שהנהיג. פלג זכה לגיבוי מלא מצד המפכ"ל באותה עת, יהודה וילק. בסיום תפקידו פנה לתחום העסקי וקידם פיתוח מערכות ביטחוניות בתחומי מודיעין ואבטחה. במלחמת לבנון השנייה שירת במילואים כסגנו של מפקד עוצבת נתיב האש, תא"ל ארז צוקרמן. בשנים 2006–2008 שימש כמנכ"ל הראשון של המשרד לנושאים אסטרטגיים.

במאי 2009 מונה למנכ"ל המשרד לביטחון הפנים. בנובמבר 2010 הודיע על התפטרותו מהתפקיד, לאחר שנפתחה נגדו חקירה בנציבות שירות המדינה בחשד להטרדה מינית והתנכלות לד"ר אורלי אינס. ביוני 2011 הודיע היועץ המשפטי לממשלה כי התיק יישאר בנציבות שירות המדינה ולא יועבר למשטרה. באוקטובר 2011 נחתם הסדר טיעון לפיו פלג יינזף בחומרה, ולא יוכל לעבוד בשירות המדינה במשך חמש שנים. אורלי אינס התנגדה להסדר זה, והתלוננה במשטרה על עבירות מין שלטענתה ביצע פלג, תיק החקירה נסגר בשל העדר ראיות מספיקות.

במסגרת שירות המלואים ממלא תפקיד במפקדת העומק.

## קישורים חיצוניים
*
*חגי פלג באתר משרד ביטחון הפנים.
* .
*
* אביחי בקר, ח' ועונשם, הארץ,  15 באוקטובר 1999, כפי שהועלה באתר פרש.
* .

## הערות שוליים

קטגוריה:לוחמי סיירת מטכ"ל
קטגוריה:מפקדי חטיבת עודד
קטגוריה:מפקדי הימ"מ
קטגוריה:מעוטרי צל"ש אלוף
קטגוריה:מפקדי יחידת אגוז
קטגוריה:מפקדי גדוד 12
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:ניצבי-משנה במשטרת ישראל
קטגוריה:מנכ"לי המשרד לעניינים אסטרטגיים
קטגוריה:מנכ"לי המשרד לביטחון הפנים
קטגוריה:דבורה (מושב): אישים
קטגוריה:בוגרי כפר הנוער ויצו ניר העמק
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1964
אלי אמיתי

**אלי אמיתי** (נולד ב-26 באפריל 1957) הוא תת-אלוף במילואים בצה"ל. בצבא כיהן בין היתר כמפקד יק"ל, כמפקד חטיבת הנח"ל, כמפקד אוגדה 370 וכראש חטיבת המבצעים במטכ"ל. בשנים 2002–2011 כיהן כמנכ"ל רשות הטבע והגנים.

## קורות חייו
אמיתי נולד וגדל במושב מגדים בשם אליהו אמסלם, כבן למשפחה מסורתית יוצאת מרוקו. בשנת 1976 עם גיוסו לצה"ל התנדב לחטיבת הצנחנים ושובץ בגדוד 890. בצנחנים עבר אמיתי מסלול הכשרה כלוחם ובהמשך עבר קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. לאחר קורס קצינים שירת במגוון תפקידי פיקוד בחטיבת הצנחנים ובהם כמפקד מחלקה, כקצין מבצעים גדודי וכמפקד פלוגה. אמיתי היה גם סגן מפקד גדוד 890, ולחם במבצע שלום הגליל למן הנחיתה מן הים בשפך אל-אוואלי ועד מבואות ביירות.

בעת ששימש כסגנו של המג"ד, משה יעלון, נפצע בהיתקלות בלבנון. לבקשת נחמיה תמרי, שמונה למח"ט הנח"ל, אמיתי הצטרף לחטיבה בתפקיד מפקד גדוד 932 ושירת בין השנים 1984–1985. תפקידו הבא היה למפקד גדוד 50 של חטיבת הצנחנים, עליו פיקד בשנים 1985–1986. כאלוף-משנה פיקד על חטיבת החרמון, על החטיבה המזרחית ביחידת הקישור ללבנון ועל חטיבה 55, חטיבת מילואים של הצנחנים. בשנת 1994 מונה למפקד חטיבת הנח"ל, תפקיד בו כיהן עד תחילת 1996.

ביוני אותה שנה קודם לדרגת תת-אלוף ומונה למפקד יחידת הקישור ללבנון. אמיתי פיקד על היק"ל עד פברואר 1998, תקופה שהתאפיינה בלחימה קשה מול ארגון החזבאללה ושני אסונות שפקדו את כוחות צה"ל בגזרה, אסון המסוקים ואסון השייטת, כמו גם ניסיון של חזבאללה להתנקש בחייו. לאחר מכן מונה למפקד אוגדה 370. ביולי 1998 נפצע קשה בתאונת דרכים. בפברואר 1999 נהרג מחליפו בתפקיד, ארז גרשטיין, ממטען צד שהתפוצץ ליד השיירה שבה נסע. אמיתי, שהתאושש בינתיים מפציעתו, נקרא על ידי הרמטכ"ל, שאול מופז, לשוב לפקד על היק"ל כממלא מקומו. בתפקידו האחרון בצה"ל עמד אמיתי בראש חטיבת המבצעים במטכ"ל.

לאחר שחרורו מצה"ל ב-2002 מונה למנכ"ל רשות הטבע והגנים וב-2007 הוארכה כהונתו לקדנציה נוספת של חמש שנים. בחודש פברואר 2011 ביקש השר להגנת הסביבה גלעד ארדן להדיחו מתפקידו בטענות על ניהול כושל בנושאי תכנון ובנייה ואי שיתוף פעולה עם גורמים מקצועיים. בפשרה שהושגה סוכם כי יתפטר כעבור חמישה חודשים, ובחודש יולי 2011 סיים את תפקידו.
ביוני 2015 התמנה למנהל כפר הנוער גלים ובשנת 2017 פרש מתפקידו.

אמיתי בוגר תואר ראשון במזרחנות ותואר שני בלימודי ביטחון, שניהם מאוניברסיטת תל אביב.

## קישורים חיצוניים
* 16 ביוני 2011: נחנך מצפור ע"ש רא"ל דן שומרון ז"ל בגן הלאומי כוכב הירדן, מתוך האתר יד לשריון.
* 
* אביחי בקר, תא"ל אמיתי נער מוסדות, הארץ,  20 במאי 1999, כפי שהועלה באתר פרש.
* .

### מכּתביו
* הכיוון: מארב, במחנה,  21 במאי 2010, עמוד 38, כפי שהועלה באתר פרש.

## הערות שוליים

קטגוריה:מפקדי חטיבת הנח"ל
קטגוריה:מפקדי אוגדות
קטגוריה:מפקדי יק"ל
קטגוריה:ראשי חטיבת המבצעים
קטגוריה:מנכ"לים יוצאי שירות קבע בצה"ל
קטגוריה:מפקדי חטיבה 55
קטגוריה:מנהלי רשות הטבע והגנים
קטגוריה:מפקדי חטיבת החרמון
קטגוריה:מפקדי גדוד 932
קטגוריה:מפקדי גדוד 101
קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:מפקדי החטיבה המזרחית ביחידת הקישור ללבנון
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת לבנון הראשונה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1957
פרייזר

**פרייזר** או **פרייז'ר** הוא שם משפחה ממקור סקוטי שמשמעותו אינה ברורה והוא מזוהה עם שבט פרייזר. אחד הפירושים האפשריים לשם הוא "אנשי היער", ופירושים אחרים וסבירים פחות הם "שיער מתולתל" (בהתבסס על מילה פרנקית-נורמנית) או "תותי שדה" (בהתבסס על השפה הצרפתית). הכתיב בשימוש בקרב תושבי בריטניה וצאצאיהם הוא לרוב Fraser או Frazer. הצורה הסקוטית נכתבת לעיתים Frasier, והיגויה הוא פרייז'ר או פרייזייר.

קטגוריה:שמות משפחה סקוטיים
נחום וילקומירסקי

**נחום וילקומירסקי** (**Nahum Wilkomirski**; 1 בינואר 1884 – כ"ז בכסלו ה'תשי"ד, 4 בדצמבר 1953) היה חזן בולט בגרמניה בשנות ה-20, זמר בריטון ומלחין. אביו של הזמר אברהם וילקומירסקי.

## ביוגרפיה
נחום וילקומירסקי נולד בליטא, אז חלק מן האימפריה הרוסית. לאביו, אריה ליב. התחנך בישיבת מיר, ובגיל 18 נודע כבר כגדול בתלמוד. נישא את ציליה. הוא למד חזנות אצל החזן המפורסם פנחס מינקובסקי באודסה, ומהמורה לפיתוח קול פנחס בוריסוב. וכיהן לראשונה כחזן בבית הכנסת החדש בביאליסטוק בשנים תרע"ט–תרס"ו (1918–1921). בהמשך שימש כחזן בבית הכנסת בפוזנן. בשנת 1923 הוזמן ללייפציג על ידי הנדבן חיים אייטינגון, שתרם להקמת בית הכנסת "עץ חיים" שם, לשמש כחזן. בית הכנסת נחנך שנה קודם לכן והיה הגדול ביותר בכל סקסוניה. וילקומירסקי כיהן שם כחזן ראשי (Oberkantor) עד לגירושו מגרמניה. הוא שר גם בבתי כנסת נוספים כחזן אורח.

בזכות קולו המיוחד התפרסם בית הכנסת ואורחים רבים הגיעו ממרחקים לשמעו. הוא הוזכר אפילו במדריך התיירים של לייפציג בסוף שנות ה-20.
העיתון הגרמני *Allgemeine Deutsche Musik-Zeitung* ("אלגמיינה דויטשה מוזיק-צייטונג") כינה אותו "קארוזו בין חזני גרמניה".
בנו אברהם עזב את לייפציג ועלה לארץ ישראל בשנת 1935.
בסוף אוקטובר 1938 גורש וילקומירסקי על ידי המשטר הנאצי, כיהודים רבים אחרים ממוצא פולני, לפולין. בית הכנסת עץ חיים נהרס בליל הבדולח, בנובמבר אותה שנה.
אשתו, ססיליה לבית ריזנברג, ובתו ז'ניה עזבו גם הם את לייפציג בפברואר 1939.

במהלך מלחמת העולם השנייה שהה בלונדון, ובשנת 1945 עבר לסן פרנסיסקו, שם שימש כחזן בקהילה האורתודוקסית "חברה תהילים".
וילקומירסקי נפטר בערב שבת בבית הכנסת לפני התפילה.

לאחר מותו, נקראו מרכז תרבות ובית כנסת על שמו.

## קישורים חיצוניים

*  (כתבה לציון מותו)
* 
* 

## להאזנה
*
*

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרים יהודים
קטגוריה:חזנים גרמנים
קטגוריה:מלחיני קטעי חזנות
קטגוריה:מלחינים יהודים גרמנים
קטגוריה:זמרים חסידיים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1884
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1954
קטגוריה:בוגרי ישיבת מיר (בלארוס)
פרדריק העשירי, מלך דנמרק

**פרדריק העשירי, [[המלוכה הדנית|מלך דנמרק]]** (שמו המלא: **פרדריק אנדרה הנריק כריסטיאן**; בדנית: **Frederik André Henrik Christian**; נולד ב-26 במאי 1968), הוא מלך דנמרק מ-14 בינואר 2024.

## ביוגרפיה
פרדריק נולד ב-26 במאי 1968 בקופנהגן, להנריק, נסיך דנמרק ולנסיכת הכתר מרגרטה (לימים מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק), בתם של פרדריק התשיעי, מלך דנמרק ואינגריד, נסיכת שוודיה. בעת לידתו היו בחיים סבו פרדריק התשיעי, מלך דנמרק, ואבי סבתו גוסטב השישי אדולף, מלך שוודיה.

בצעירותו התחנך פרדריק בבית ספר יסודי בקופנהגן, ובשנים 1982–1983 למד בבית ספר תיכון בנורמנדי שבצרפת. לאחר מכן למד באוניברסיטת ארהוס ובאוניברסיטת הרווארד, והוציא בהם תואר בתחום מדעי המדינה. כמו כן מילא פרדריק תפקידים בכל שלוש הזרועות של כוחות ההגנה של דנמרק, ורכש בנוסף השכלה צבאית. כמו כן, פרדריק הוא חבר הוועד האולימפי הבינלאומי.

ב-14 במאי 2004 התחתן פרדריק בקתדרלת קופנהגן עם מארי דונלדסון, אותה פגש במשחקים האולימפיים בסידני בשנת 2000. בנם הבכור, כריסטיאן (כמקובל במסורת בית המלוכה הדני, השמות של היורשים לכתר הם כריסטיאן או פרדריק), נולד ב-15 באוקטובר 2005. לאחריו נולדה איזבלה ב-1 ביולי 2007. ב-8 בינואר 2011 נולדו לבני הזוג תאומים, וינסנט ויוספינה.

באוקטובר 2016 נפצע פרדריק בעת קפיצה על טרמפולינה באירוע פרטי. בעקבות סדק בעמוד השדרה, טופל נסיך הכתר בקיבוע הצוואר ונאלץ לבטל את השתתפותו במספר אירועים.

### הכתרתו למלך
ב-31 בדצמבר 2023, בשידור חי של נאומה השנתי לרגל השנה החדשה, הודיעה מרגרטה השנייה על כך שהיא מוותרת על הכס. מהלך זה התרחש ב-14 בינואר 2024, יום השנה ה-52 לעלייתה לכס המלכות. במהלך ישיבת מועצת המדינה בארמון קריסטיאנסבורג חתמה המלכה על הצהרת התפטרות, שבעקבותיה הפך הנסיך פרדריק באופן אוטומטי למלך החדש. ראש הממשלה, מדה פרדריקסן, יצאה אל מרפסת הארמון, והכריזה על המלך החדש. טקס ההכתרה עצמו נערך בשעה 17:00 במתחם ארמון אמיליאנבורג. סמלי המלכות, הנמצאים בארמון כריסטיאן העשירי, הועברו אל ארמון פרדריק השמיני, שם הוכתר הנסיך פרדריק כמלך פרדריק העשירי. רעייתו של פרדריק, הנסיכה מארי, הוכתרה כ"מלכת דנמרק".

## משפחתו
ב-14 במאי 2004 התחתן פרדריק עם מארי דונלדסון, ונולדו להם ארבעה ילדים:
* כריסטיאן, נסיך דנמרק (נולד ב-2005)
* איזבלה, נסיכת דנמרק (נולדה ב-2007)
* וינסנט, נסיך דנמרק (נולד ב-2011)
* יוספינה, נסיכת דנמרק (נולדה ב-2011)

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי הוועד האולימפי הבין-לאומי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:מלכי דנמרק
קטגוריה:נסיכים דנים
קטגוריה:אצולה דנית
קטגוריה:בית שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג
קטגוריה:אבירי מסדר הפיל
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:מסדר כוכב רומניה
קטגוריה:מעוטרי נרסורנאט
קטגוריה:מעוטרי מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של איטליה
קטגוריה:מעוטרי מסדר הוורד הלבן של פינלנד
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:דנמרק: אישים בספורט
קטגוריה:קופנהגן: אישים
קטגוריה:דנים שנולדו ב-1968
האגודה הישראלית למדע העשבים הרעים

** האגודה הישראלית למדע העשבים הרעים** (באנגלית: Weed Science Society of Israel) היא ארגון המאגד בתוכו את העוסקים במדע העשבים הרעים בישראל. האגודה הוקמה בשנת 1964 במטרה להגביר את המודעות אצל החקלאים, המוסדות וקובעי המדיניות לצורך בחיפוש אמצעים יעילים להדברת עשבים רעים, בעלות נמוכה, תוך פגיעה אקולוגית מינימלית והקטנת הנוכחות של שאריות קוטלי עשבים בתוצרת החקלאית. בוועד המנהל של האגודה חברים, נציגי חברות לייצור ושיווק חומרי הדברה, נציגי הקק"ל, נציגי החקלאים ונציגי המחקר. נשיא האגודה הראשון היה ד"ר גדעון כהן. משנת 2007 ועד 2010 מכהן בתפקיד ד"ר חנן איזנברג.

## רקע
עשבים רעים היוו מאז ומתמיד מטרד לאדם ולחקלאות, והחקלאים חיפשו ומחפשים, דרכים שונות כיצד להיפטר מהם. העשבים הרעים  עלולים לצמצם יבולים חקלאים, לחסום נתיבי מים, ליצור חומר דליק ולגרום להתפשטות שרפות, לשבש בתי גידול טבעיים של צמחים ובעלי חיים, ולפגוע בנוף.

הפתרון של ניכוש העשבים באמצעים ידניים או מכניים הוא יקר, לא יעיל וגוזל זמן רב. באפריקה, למשל, "מבזבזים" החקלאים 80% מזמנם על עקירת העשבים השוטים מהשדות. השימוש בקוטלי עשבים, לעומת זאת, יוצר בעיות אקולוגיות קשות, כגון: פיתוח עמידות של עשבים כנגד חומרי ההדברה, פגיעה קשה בדגה ובעלי חיים עד הבאתם לכדי סכנת הכחדה וכן סיכונם של הניזונים מהתוצרת החקלאית הנושאת שאריות של רעלים.

למחקר העוסק בהדברת העשבייה חסרים משאבים, והרשויות השונות המטפלות בנושאים אלו לא מעבירות תקציבים לקידום הנושא. לכן, בשנת 1964 התארגנה קבוצת אנשים מעובדי **השירותים להגנת הצומח ולביקורת** במשרד החקלאות ופיתוח הכפר, בראשותו של ד"ר גדעון כהן, והקימה את "האגודה הישראלית למדע העשבים הרעים", במטרה להגביר את המודעות לנושא בקרב החקלאים, הרשויות וכלל האוכלוסייה.

## פעולות האגודה
האגודה מקיימת מעת לעת כנסים, סיורים ופגישות מדעיות, קושרת קשרים עם איגודים מדעיים אחרים בישראל, ומשתתפת בכנסים של אגודות דומות בארצות אחרות, וכן של האגודה הבינלאומית למדע העשבים הרעים שהוקמה בשנת 1976.

האגודה עורכת תערוכות בנושאים בה היא עוסקת, מוציאה לאור ומפרסמת פרסומים מדעיים. 

האגודה מפרסמת כתב עת בשם **עלי עשב**, היוצא לאור מפעם לפעם, בעריכת ד"ר ישעיהו קליפלד.

## קישורים חיצוניים
* 
## הערות שוליים

עשבים
קטגוריה:ישראל: ארגונים חקלאיים
ג'יימס רנסון

**ג'יימס פינלי רנסון השלישי** (באנגלית: **James Finley Ransone III**; 2 ביוני 1979 – 19 בדצמבר 2025) היה שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.

## ביוגרפיה
בשנים 1993–1997 למד רנסון בבית הספר שניצר לאמנות וטכנולוגיה במרילנד. את קריירת המשחק שלו החל רנסון בשנת 2001 בסרט הקומי "האסטרונאוט האמריקני".

תפקידיו הבולטים של רנסון היו זיגי סאבאטקה בעונה השנייה של סדרת הדרמה "הסמויה", קורפורל ג'וש ריי במיני-סדרה "דור מזוין" וטייט בסרטו של לארי קלארק "קן פארק".

בשנת 2011 שיחק במותחן האקשן "בן של אף אחד" לצד אל פצ'ינו וצ'נינג טייטום.

בספטמבר 2019 גילם את אדי קספברק בסרט האימה "זה: חלק 2".

## חיים אישיים
במאי 2021 כתב רנסון בחשבון האינסטגרם שלו כי בשנת 1992 עבר תקיפה מינית מצד המורה שלו למתמטיקה. הוא דיווח על ההאשמות למשטרת מחוז בלטימור במרץ 2020, אך לאחר חקירה הוחלט שלא להגיש כתב אישום. לפי המשטרה, מערכת בתי הספר של מחוז בלטימור עודכנה בדבר ההאשמות; גורמים במערכת החינוך אישרו שקיבלו דיווח על "בעיה", אך סירבו לפרט אילו צעדים ננקטו.

ב-19 בדצמבר 2025 התאבד רנסון בתלייה.

## פילמוגרפיה נבחרת

## קישורים חיצוניים

* ג׳יימס רנסון באתר "סרטים"

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מרילנד
קטגוריה:בולטימור: אישים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1979
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2025
מספר E

ממוזער|רשימת רכיבים של סוכריות ג'לי, מתוכם 11 רכיבי E, חלקם מסוכנים, וחלקם אף נאסרו לשימוש

**מספר E** (באנגלית: **E number**) הוא פרמטר בו נעשה שימוש בקידוד של תוספי מזון. בקידוד זה נעשה שימוש בעיקר באיחוד האירופי (הקידומת "**[[E]]**" מקורה במילה "**E**urope" אירופה), אולם השיטה בשימוש בכל רחבי העולם. באוסטרליה ובניו זילנד נעשה שימוש באות "**[[A]]**" (האות הראשונה של המילה "**A**ustralia" [אוסטרליה]).

מספור חומרי המזון נקבע לפי שיטת המספור הבינלאומית לתוספי מזון, שנקבעה על ידי ועדת קודקס אלימנטאריוס, כאשר הקידומת "INS" המופיעה ברשימה זו הוחלפה באות "E".

## ציון תוספי המזון בישראל
שיטת מספור זו היא השיטה המקובלת למספור תוספי מזון גם בישראל. בתחילה, כל חומר כימי שניתן לו מספר E היה מותר לשימוש במוצרי מזון, אך כיום יש על חלקם הגבלות על הכמות המותרת או המומלצת בשימוש; חלקם אף אסורים לשימוש. קיומו של מספר E אינו אומר כי החומר מסוכן בהכרח – גם לוויטמין C, חומר חשוב לגוף האדם, יש מספר (E300).
החומרים שאין הגבלה על כמותם מכונים "GRAS - Generally Recognized As Safe" (בתרגום חופשי: "מזוהים באופן כללי כבטוחים"), והם מעטים יחסית. לשאר החומרים יש מינון מומלץ, לרוב ביחידות של מיליגרם עבור כל ק"ג של משקל הגוף ליום.
תחום תוספי המזון הוא אחד התחומים המפוקחים ביותר בתעשיית המזון. ישנם מספרי E רבים אשר קיימים רק ברשימה, אולם בפועל לא מתבצע בהם שימוש בשום מקום בעולם.
בחקיקה הישראלית לא קיימת חובה לסמן את מספר ה-E של תוספי מזון, וניתן להסתפק בשמם המדויק, מכיוון שמספר E הוא שם סטנדרטי ומקוצר. באופן הפוך, ישנם תוספים (כגון טרטרזין או מונוסודיום גלוטמט), שגם אם הם מסומנים במספר E, יש חובה לרשום את שמם המלא ברשימת הרכיבים.

## תחומי המספרים
תחומי המספרים מחולקים לפי סוגי התוספים:

## רשימת מספרי E
### E100–E199 (צבעים)

### E200–E299 (חומרים משמרים)

### E300–E399 (חומרים מונעי חימצון וחומרים מווסתי חומציות)

### E400–E499 (חומרים מעבים, חומרים מייצבים, חומרים מתחלבים)

### E500–E599 (חומרים מווסתי חומציות, חומרים מונעי התגיישות)

### E600–E699 (מחזקי טעם)

### E700–E799 (חומרים אנטיביוטיים)

### E900–E999 (שונות)

### E1000–E1999 (חומרים כימיים נוספים)

## קישורים חיצוניים
* תוספי מזון המותרים בשימוש באיחוד האירופי
* אתר ממשלת בריטניה - תוספי מזון המותרים בשימוש

## הערות שוליים

*
קטגוריה:מאכלים
קטגוריה:מגדנאות
קטגוריה:תזונה
חיפה 87'

"**חיפה 87**'" הוא שם אלבומו השלישי של היוצר והפסנתרן דניאל סלומון. האלבום יצא בשנת 2007 וכולל 11 שירים. אלבום זה לא הצליח מבחינה מסחרית. את כל המילים והלחנים כתב סלומון, למעט "ארצות החום" שכתבה והלחינה שילה פרבר. באלבום זה חוזר סלומון אל ילדותו בעיר חיפה של לפני עשרים שנה. השיר "חיפה 87'" הוא מעין ביוגרפיה על ילדותו.

## סינגלים
לקראת צאת האלבום ב-2007 שוחרר הסינגל "הייתכן" שזכה להצלחה גדולה יחסית בתחנות הרדיו ושהה מספר שבועות במקומות הראשונים במצעדי תחנות הרדיו (ברשת ג' השיר שהה 4 שבועות בראש) במקביל לצאת השיר יצא קליפ לערוץ המוזיקה. סינגלים נוספים שיצאו מהאלבום היו "איתך" (לו צולם קליפ שזכה להצלחה סבירה בערוץ המוזיקה) "היי", ו"הכל נרגע".

## רשימת שירים
# הייתכן
# איתך
# הכל נרגע
# היי
# חיפה 87'
# מסובכת
# ארצות החום (מילים ולחן: שילה פרבר)
# ארץ יפה
# ראשים לזנבות
# אהובתי
# חללית האם

## קישורים חיצוניים

* אסף נבו, דניאל, לבד, מחזיק מעמד, באתר MOOMA, 23 באוגוסט 2007
* ביקורת על "חיפה 87' באתר חרסונסקי מיוזיק
* איתן גפני, מתוק לו, באתר את, 10 באוקטובר 2007

קטגוריה:אלבומי דניאל סלומון
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי דניאל סולומון
קטגוריה:אלבומי חברת הד ארצי
שובו

[ממוזער|טקסט=צילום חוץ של בית ספר של רשת שובו בעיר ערד|בית ספר שובו ב[ערד]]
**שובו** היא רשת חינוך פרטית חרדית בישראל הפונה לקהל חילוני, בעיקר לילדי עולים מברית המועצות לשעבר.

## היסטוריה
הרשת הוקמה בשנת 1991 בעקבות גל העלייה מרוסיה. על הקמתה הכריז הרב אברהם יעקב פאם, ראש ישיבת תורה ודעת בניו יורק, באספה השנתית של אגודת ישראל בארצות הברית, כיום עומדת הרשת תחת הנהגת הרב חיים וואלקין. ליו"ר הארגון נבחר אייב בידרמן. נשיא הכבוד היה הסנטור היהודי-אמריקני ג'ו ליברמן.

"שובו" מתמקדת בהוראת מדעים, מתמטיקה ומחשבים, המשולבים בלימודי יהדות ורוסית כשפה שנייה. במוסדות הרשת מתקיימים יום חינוך ארוך, מפעל הזנה, מערך הסעות ועזרה סוציאלית.

מנכ"ל "שובו" כיום הוא חיים מיכאל גוטרמן.

בעשור השני של המאה ה-21, נקלטים ברשת בעיקר ילדים אשר אינם ממשפחות עולים. לרשת כשבעים מוסדות, מגיל הגן ועד התיכון עם כאלף אנשי צוות, ולומדים בה כ-6,000 תלמידים. בחלק ממוסדות "שובו", בהם קולטים תלמידים חרדים, נקראים "שובו חזון אברהם".

"שובו" מסונפת בעקיפין למוסדות החינוך העצמאי. בפעילותה, הרשת נסמכת על תקצוב משרד החינוך, על תרומות ועל השתתפות משפחות התלמידים.

במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 התקשתה הרשת בתשלום משכורות המורות, אמנם בשנים האחרונות התייצבה הרשת ואף הקימה בתי ספר חדשים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רשתות בתי ספר בישראל
קטגוריה:העלייה לישראל מברית המועצות ומברית המועצות לשעבר
קטגוריה:מוסדות לימוד חרדיים בישראל
חיים הכט

**חיים הכט** (נולד ב-20 בדצמבר 1950) הוא מנחה טלוויזיה, שדרן רדיו ומייסד ומנהל תחנת "רדיו קול רגע".

## ביוגרפיה
חיים הכט, בנם של ניצולי שואה, נולד בפתח תקווה וגדל בשיכון בחולון. אביו היה פועל בניין ממוצא פולני. הכט היה חבר קיבוץ גלעד, שם עבד כרפתן במסגרת גרעין נח"ל.

לאחר תאונת דרכים קשה שעבר בדצמבר 1972, שינה את מקצועו והפך לכתב ספורט בערוץ הראשון. הכט למד עיתונות באוניברסיטת לונדון, ולאחר מכן חזר ארצה ועבד כמנהל פרויקט רווחה ושיקום שכונות בעיר טבריה.

בשנים 1980–1992 היה הכט כתב קול ישראל בצפון. באמצע שנות השמונים שימש כשליח הסוכנות היהודית בפילדלפיה. ב-1992 עבר לירושלים, שם הנחה את תוכנית הרדיו "כתבנו בכנסת". בשידוריו נוטה הכט לעסוק בתכנים חברתיים ופוליטיים.

ב-1996 זכה הכט במכרז על הקמת תחנת רדיו בגליל ובעמקים (רדיו קול רגע), ומאז הוא מחזיק במניות ברדיו ומשמש כמנהל התחנה.

בשנת 2003 זכתה "רישיון להרוג", תוכניתו של הכט, בפרס מסך הזהב בקטגוריית "תוכנית תעודה ותחקיר".

בשנת 2010 נפגע באורח קל-בינוני בתאונת דרכים. באותה שנה שודר בערוץ 2 סרטו "יש לנו עבודה בשבילכם", שעסק בתופעת החיילים המשוחררים שנוסעים לעבוד בחוץ לארץ.

בין תוכניות הטלוויזיה שהנחה הכט: "הכיסאות", "יצאת צדיק", "בין כרכור לסינגפור", "מה אתם הייתם עושים", "הקרב על הבית", "התקף לב", "רישיון להרוג", ששודרו כולן בערוץ 2, ו"בין אריזונה לנס ציונה" ששודרה בערוץ קשת 12. כנגד הכט נטען שסדרות הטלוויזיה שלו – ובעיקר "רישיון להרוג", "בין כרכור לסינגפור" ו-"מה אתם הייתם עושים" – נגועות בפופוליזם ודמגוגיה.

לקראת יום השואה 2012 שודר סרטו "הכינור שחזר", שהציג את סיפורו של "ילד הפלא" ברוניסלב הוברמן, מייסד התזמורת הפילהרמונית הישראלית.

בשנת 2014 יצא סרט טלוויזיה דוקומנטרי משותף לו ולרועי מנדל בשם "שני אסמים". המספר את סיפור טבח קהילת ידוובנה, פולין ביולי שנת 1941. הכט גם יצר את הסרטים טיסה אחת בשבילנו והניצחון הסופי של פליקס זנדמן.

בשנת 2018 הודיע הכט כי הוא פורש מהגשת הסדרה "יצאת צדיק" וכן מהסדרה "מה אתם הייתם עושים".

### חיים אישיים
הכט נשוי ויש לו שלושה ילדים וכן נכדים.

מתגורר במושבה מגדל.

## קישורים חיצוניים

* אתר רדיו קול רגע - אודות חייו של הכט
* 
* 
* 
* גבי בר חיים, מותח את הגבול: ריאיון עם חיים הכט, nrg, 18 במאי 2010
* 
* חיים הכט, הניצחון הסופי - סיפורו של פליקס זנדמן, באתר mako 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:אנשי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:מנחי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:עיתונאי ספורט ישראלים
קטגוריה:סגל קול ישראל
קטגוריה:סגל קשת
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת לונדון
קטגוריה:פתח תקווה: אישים
קטגוריה:גלעד (קיבוץ): אישים
קטגוריה:מגדל: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
עיט הרייך

שמאל|ממוזער|200px|סמל גרמניה של ימינו
[שמאל|ממוזער|200px|עיט הרייך של [גרמניה הנאצית]]
[שמאל|ממוזער|220px|פסל העיט בבסיס [דיוויזיית האס אס הראשונה בברלין, 1940]]
[ממוזער|220px|סמל העיט הפדרלי בעיצובו של [לודוויג גיס באולם המליאה של הבונדסטאג בבון, ינואר 1990]]
**עיט הרייך** (בגרמנית: **Reichsadler**) הוא סמל לאומי גרמני אשר היה בשימוש בתקופות שונות בהיסטוריה של גרמניה, ובכלל זה בקיסרות הגרמנית, רפובליקת ויימאר, וגרמניה הנאצית. העיט משמש גם היום כסמלה הלאומי של גרמניה, וכציפור הלאומית של גרמניה, אך שמו הוחלף לעיט הפדרלי (Bundesadler). גם באוסטריה משמש גם כסמל הלאומי וכציפור הלאומית.

הסמל כולל עיט שמקורו באקווילה הרומאית, הסמל הרומי אשר הופיע בראש נסיהם של הלגיונות והגדודים הרומאיים.

## היסטוריה
תחילתו של השימוש בסמל בתקופת האימפריה הרומית הקדושה, שם שימש כתבנית בסיס לסמל האימפריה הרומית הקדושה והיה סמל לעוצמה הקיסרית הנבדלת מהנסיכויות שבתוכה. כמו כן גילם התייחסות למסורות רומאיות, בדומה לסמל העיט הדו-ראשי של רוסיה הקיסרית. עיט הרייך הופיע לראשונה בשלט האצולה של קארל הגדול ויורשיו במאה ה-9. סמל של עיט דו-ראשי יוחס גם לפרידריך השני לבית הוהנשטאופן על ידי ה"כרוניקה מאיורה"  של מתיו פריז בסביבות 1250. זיגמונד לבית לוקסמבורג השתמש בעיט דו-ראשי שחור לאחר שהוכתר לקיסר ב-1433, בעוד שעיט בעל ראש אחד שימש כסמל "מלך הרומאים" הנבחר בלבד, הקיסר לעתיד.

למסדר הטווטוני בהנהגת הרמן מזלצה  ניתנה הזכות להציג עיט קיסרי על שלט האצולה שלהם. זכות זו הוענקה לו על ידי הקיסר פרידריך השני. סמל זה אומץ גם על ידי דוכסות פרוסיה, יורשתה של מדינת המסדר הטווטוני. עיטים אימפריאליים נוספים היו בשימושן של ערים שונות שקיבלו מעמד של ערים אימפריאליות.

לאחר פירוק "האימפריה הרומית הקדושה בעלת הלאום הגרמני" ב-1806, שושלת הבסבורג אימצה את סמל העיט הדו-ראשי כסמלה של האימפריה האוסטרית ובהמשך, משנת 1867 – של האימפריה האוסטרו-הונגרית. מאז 1919 עיט בעל ראש אחד הוא סמלה של אוסטריה.

בזמן מהפכות 1848 במדינות הגרמניות נעשו ניסיונות למצב את סמל העיט כסמל לאחדות לאומית. רעיונות אלה אומצו כאשר העיט יחד עם סמל בית הוהנצולרן הפרוסי הפך לסמל "הפתרון הגרמני המצומצם" של ביסמרק שהתפתח לאימפריה הגרמנית בשנת 1871 – "הרייך השני". לאחר מלחמת העולם הראשונה, רפובליקת ויימאר בראשות הנשיא פרידריך אברט אימצה גרסה פשוטה של העיט, שנותרה בשימוש עד שנת 1935.

במהלך השלטון הנאצי, בפקודת אדולף היטלר בשנת 1935, הפך עיט מסוגנן, בתוספת זר עלי אלון וצלב הקרס, לסמל הלאומי. למרות מקורותיו העתיקים, מקושר המונח "עיט הרייך" עם הגרסה הנאצית של הסמל. המפלגה הנאצית השתמשה בעצמה בסמל דומה, הקרוי "עיט המפלגה". ניתן להבדיל ביניהם על ידי כך שעיט הרייך מסתכל לכיוון ימין שלו, ועיט המפלגה – לשמאלו.

לאחר מלחמת העולם השנייה החזירה הרפובליקה הפדרלית של גרמניה לשימוש את הסמל הקודם, העיט שהיה בשימושה של רפובליקת ויימאר. סמלה הלאומי של גרמניה כיום קרוי "העיט הפדרלי" (Bundesadler).

## ראו גם

* עיט (הרלדיקה)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:גרמניה הנאצית: סמלים לאומיים
קטגוריה:גרמניה: סמלים לאומיים
קטגוריה:מטענים הרלדיים
קטגוריה:עיט בתרבות
מייק גרסון

**מייק גרסון** (באנגלית: **Mike Garson**; נולד ב-29 ביולי 1945) הוא פסנתרן ומלחין יהודי אמריקאי. בנוסף לקריירת סולו כפסנתרן ומלחין ג'אז, שיתף פעולה כנגן עם דייוויד בואי ולהקות הרוק Nine Inch Nails, הסמאשינג פאמפקינס, נו דאוט ועוד. גרסון מתאפיין בנגינת קטעי סולו סוחפים, בגוון ג'אזי, בתוך מסגרת של שיר רוק, כמו למשל ב-Aladdin Sane של בואי.

## שנים ראשונות
גרסון, בן למשפחה יהודית מניו יורק, החל לנגן פסנתר בגיל שבע ובמשך עשר שנים קיבל חינוך קלאסי. הוא בוגר קולג' ברוקלין, גויס לצבא ארצות הברית ולאחר שחרורו מהשירות הצבאי הצטרף ללהקת רוק בשם Brethren. בהמשך התנסה גם בג'אז, ניגן עם מל טורמה ואחרים וקיבל שיעורי פסנתר מביל אוונס.

## עם דייוויד בואי
הזמר דייוויד בואי שמע את גרסון מנגן במסגרת להקה בה היה גרסון שותף בראשית שנות ה-70 וביקש ממנו להצטרף אליו למסע ההופעות שערך בעקבות אלבומו The Rise and Fall of Ziggy Stardust and the Spiders from Mars בשנת 1973. גרסון השתתף גם בהקלטות האלבום הבא של בואי, Aladdin Sane באותה שנה ונגינתו מקנה לאלבום צליל מיוחד שהוגדר כג'אז-אוונגארד, בפרט בסולו בשיר הנושא. שנה לאחר מכן השתתף גרסון באלבומו של בואי Diamond Dogs וליווה את שותפו ליצירה עם בואי, מיק רונסון, בסיבוב ההופעות שלו.

הוא השתתף גם באלבומו של בואי Young Americans (1975) ושב לשתף עמו פעולה בשנות ה-90 בפסקול סדרת הטלוויזיה "הבודהה מהפרברים" (The Buddha of Suburbia) ב-1993, בפרויקט Outside (1995), באלבום Earthling (1997), בסדרת הופעותיו בשנת 2000, באלבום Heathen מ-2002 שזכה לשבחי הקהל והביקורת ונחשב לשובו של בואי לקדמת הבמה, באלבומו Reality מ-2003 ובמסע ההופעות האינטנסיבי שליווה אותו (A Reality Tour).

## שיתופי פעולה נוספים
ב-1974 עבר גרסון ללוס אנג'לס והיה לנגן אולפן מבוקש ועסוק. ב-1978 ניגן עם נגני הג'אז פרדי האבארד וסטנלי קלארק. ב-1982 הצטרף ללהקת " Free Flight", אשר ניגנה מוזיקה מגוונת ששילבה מוזיקה קלאסית, ג'אז ו-פאנק (Funk).

ב-1999 ליווה גרסון את להקת הסמאשינג פאמפקינס במסע הופעותיהם בעקבות תקליטם Adore. לאחר סיום מסע ההופעות הצטרף לסולן הלהקה, בילי קורגן בהקלטת הפסקול לסרט הקולנוע סטיגמטה. באותה שנה השתתף באלבומם של Nine Inch Nails, "The Fragile".

ב-1981 השתתף גרסון בסיבוב הופעות של צ'יק קוריאה. באוקטובר 2007 הופיע גרסון בישראל עם אביב גפן. במרץ 2016 הופיע פעם נוספת עם גפן בישראל, וביצעו בין השאר את "Space Odity" כמחווה לדייוויד בואי.

## קריירת סולו
במקביל לפעילותו כפסנתרן ליווי של כוכבי רוק, פיתח גרסון קריירה של פסנתרן ג'אז והוציא מספר אלבומים, בהם אלבום הסולו הראשון שלו, Avant Garson (מ-1979), Serendipity (מ-1986) ו-Oxnard Sessions, Vol.1 (מ-1992), שזכו לשבחי הביקורת, ועוד. ב-2011 הוציא את האלבום The Bowie Variations, המציג גרסאות אישיות לשירים של בואי.

מבקר המוזיקה אלכס הנדרסון מציין אותו כאחד מפסנתרני הג'אז הבודדים המסוגלים לנגן ג'אז טוב ועם זאת להרגיש בבית ולשלב לחנים וביצוע מהעולמות המוזיקליים של הרוק, ה-funk, ההיפ הופ והקאנטרי.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:בוגרי ברוקלין קולג'
קטגוריה:פסנתרנים יהודים אמריקאים
קטגוריה:נגני ג'אז: פסנתרנים
קטגוריה:מוזיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1945
ויקטור קוצ'וביי

**ויקטור קוצ'וביי** (ברוסית: **Виктор Павлович Кочубей**; 22 בנובמבר 1768 - 15 ביוני 1834) - דיפלומט ומדינאי רוסי.
## ביוגרפיה
קוצ'וביי החל את הקריירה הדיפלומטית שלו בשנת 1784 בשוודיה. לאחר מספר שנים הועבר ללונדון ולאחר מכך לקונסטנטינופול. בהתאם להשקפת עולמו, על רוסיה היה להימנע מהתרחבות יתרה. בשנת 1792 התקרב לנסיך אלכסנדר הקיסר העתידי. היה ידוע כתומך ברית עם אנגליה וביצוע רפורמות שלטוניות בהתאם לדוגמה אנגלית.

עם תחילת שלטון של פאבל הראשון הוענק לו תואר רוזן. אולם מהר מאוד הוא הורחק מהחצר. בתחילת שלטונו של אלכסנדר הראשון הוא הפך להיות בין היועצים המקורבים לקיסר. בשנת 1802 עם הקמת משרד הפנים, התמנה לשר הראשון. היה בתפקיד זה עד לשנת 1812. בשנים 1819–1825 התמנה שנית לתפקיד זה. בשנים 1803–1807 מיכאיל ספרנסקי היה בין עוזריו הקרובים במשרד הפנים. קוצ'וביי תמך בקידום הרפורמות והקים לצורך כך מחלקה מיוחדת במשרד הפנים שמיכאיל ספרנסקי הועמד בראשה.

בשנת 1810, לאחר הסכם טילזיט, ולאור התקרבותו של הקיסר לצרפת הועבר מרוב תפקידיו. בשנת 1812, לאחר תחילת המלחמה עם נפולאון היה בין היועצים של הקיסר. תמך במינוי של מיכאיל קוטוזוב למפקד העליון של הצבא.

בשנת 1827, עם עליית ניקולאי הראשון לשלטון התמנה ליו"ר המועצה המדינית ולראש הממשלה. בשנת 1831 הוענק לו תואר נסיך.

נפטר בשנת 1834 ממחלת לב ונטמן במנזר אלכסנדר נבסקי בסנקט פטרבורג.

## קישורים חיצוניים

* קורות חיים 
* 

קטגוריה:שרי החוץ של האימפריה הרוסית
קטגוריה:אצולה רוסית
קטגוריה:ראשי ממשלת רוסיה
קטגוריה:האימפריה הרוסית: פוליטיקאים
קטגוריה:מעוטרי עיטור אלכסנדר נבסקי (האימפריה הרוסית)
קטגוריה:מעוטרי עיטור אנדריי הקדוש
קטגוריה:מעוטרי עיטור ולדימיר הקדוש
ק
קטגוריה:קנצלרי האימפריה הרוסית
קטגוריה:ילידי 1768
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1834
המכללה החרדית ירושלים

**המכללה החרדית ירושלים** הייתה מכללה אקדמית המיועדת לציבור החרדי, ושכנה בגן הטכנולוגי מלחה בירושלים.

## היסטוריה
המכללה הוקמה בשנת תשס"א (2000) על ידי עדינה בר שלום. לדבריה, היא פתחה את המוסד משום שראתה צורך בעובדות סוציאליות בציבור החרדי וכן בכך שנשים חרדיות יפרנסו את משפחתן בכבוד. עם הקמתה יועדה המכללה לנשים בלבד. נפתחו בה קורסים לעיצוב אופנה וכן לימודי תואר ראשון ושני. בהמשך נפתחו המסלולים גם לגברים, הלימודים לנשים ולגברים התקיימו בהפרדה.

המכללה הוקמה בתחילתה כשלוחה של אוניברסיטת בר-אילן. בשנותיה הראשונות ניהלה אותה ד"ר ניצה קאליש. בהמשך הורחבה המכללה לחוגים ממוסדות אקדמיים נוספים. הקמת המכללה עוררה פולמוס ברחוב החרדי ויצאו נגדה מודעות ופשקווילים. הרב עובדיה יוסף, אביה של עדינה בר שלום, תמך במכללה.

המכללה העניקה לבוגריה תארים מוכרים מטעם משרד החינוך ומטעמם של מספר מוסדות אקדמיים ובהם האוניברסיטה הפתוחה, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, אוניברסיטת בר-אילן ומכללת הדסה. בשנת 2012 למדו במכללה, בנפרד, 1,200 נשים וגברים, במקצועות מדעי המחשב, לוגיסטיקה וכלכלה, עבודה סוציאלית, משפטים, מעבדה רפואית, מדעי החברה, ייעוץ חינוכי, קלינאות תקשורת ועוד.

בשנים 2009–2012 שימש כמנכ"ל המכללה עו"ד אריאל דרעי. המנהלת הרוחנית של המכללה מאז הקמתה הייתה מזל עמאר, אשתו של הרב הראשי לישראל לשעבר הרב שלמה משה עמאר. בתפקיד רב המכללה שימש הרב ד"ר דניאל נשיא. משנת 2013 שימש כמנכ"ל המכללה מר אמיר שושן. סמנכ"ל המכללה היה הרב יוסף ויטמן.

בסוף 2016 החליטה המועצה להשכלה גבוהה לסיים את פעילות המכללה החל מ-1 באוקטובר 2017, ולהפסיק את תקצובה על ידי ות"ת, עקב ירידה חדה במספר הסטודנטים במכללה (500 בלבד בשנת הלימודים תשע"ו).

## מסלולי לימוד
*מכינה אקדמית, שבה לומדים עברית, אנגלית ומתמטיקה וכן מתקיימת בה הכשרה למבחן הפסיכומטרי.
***גברים**: B.A. בעבודה סוציאלית, B.A. בלוגיסטיקה וכלכלה, B.Sc במדעי המחשב M.A בייעוץ חינוכי, B.A. בפסיכולוגיה,ו B.A. בתקשורת.
***נשים**: B.A במנהל חינוכי, בפסיכולוגיה, M.A. C עבודה סוציאלית, B.A מעבדה רפואית, מדעי החברה, ייעוץ חינוכי B. A. ו-M.A., קלינאות תקשורת מנהל עסקים ועוד.

## קישורים חיצוניים
* אתר המכללה
* 
* מתוך טקס חלוקת תעודות במכללה 
* נשים חרדיות קיבלו תואר ב"ניהול וישוב סכסוכים"

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
ירושלים
קטגוריה:מוסדות לימוד חרדיים בישראל
קטגוריה:חרדים באקדמיה בישראל
קטגוריה:הגן הטכנולוגי מלחה