האוטוביוגרפיה של מלקולם אקס

**האוטוביוגרפיה של מלקולם אקס** (באנגלית: **The Autobiography of Malcolm X**) היא אוטוביוגרפיה שכתב מלקולם אקס, מנהיג מוסלמי ופעיל זכויות אדם אמריקאי שחור, בשיתוף עם העיתונאי האמריקאי אלכס היילי. היא פורסמה ב־29 באוקטובר 1965, תשעה חודשים אחרי הירצחו של מלקולם אקס, ומבוססת על סדרת ראיונות עומק שערך עמו היילי בשנים 1963–1965. האוטוביוגרפיה בנויה כסיפור של צמיחה רוחנית, המשרטט את משנתו של מלקולם שדגל בגאווה שחורה, לאומיות שחורה ופאן־אפריקניות. אחרי הרצח הוסיף היילי אחרית דבר המתארת את שיתוף הפעולה בין השניים ואת האירועים בסוף ימיו של מלקולם אקס.

בעוד שמלקולם אקס עצמו וחוקרים בני זמנו ראו בהיילי סופר צללים, חוקרים מודרניים נוטים לראות בו שותף מרכזי לכתיבה, שהשתיק במכוון את קולו כמספר, כדי להעניק תחושה שמלקולם מדבר ישירות לקוראים. חלקם טענו שהבחירה לכתוב בגוף ראשון עודדה חקירה עצמית והאיצה שינויים בחייו של מלקולם, ואחרים הסבירו את הניסיון לצייר את היילי כסופר צללים כחלק מנרטיב שחור שביקש לראות בספר יצירה בלעדית של אדם שהיה מנהיג דינמי ו"קדוש מעונה". היילי אמנם התחייב לכתוב את הביוגרפיה "כפי שנמסרה", אבל חוקרים רבים סבורים שהשפיע על התכנים ועל הבחירות הספרותיות של מלקולם, ומתארים שיתוף פעולה שכלל גם מאבק כוחות בין מספר הסיפור לבין מעצבו. דוגמה בולטת לכך: אחרי שעזב את אומת האסלאם, ביקש מלקולם לכתוב מחדש את הפרקים המוקדמים שעסקו בארגון, ככתב תוכחה. היילי שכנע אותו להשאיר אותם כפי שהם, לצורך בניית מתח ודרמה. היילי אף שִכתב חלקים בספר כדי להעלים ממנו את מה שהחשיב כאנטישמיות של מלקולם.

עם פרסומה, תוארה האוטוביוגרפיה בניו־יורק טיימס כ"ספר מבריק, כואב וחשוב״. ב־1998 מגזין טיים הכתיר אותה לאחד מ"עשרת ספרי העיון שחובה לקוראם".

הסופר גיימס בולדווין והמחזאי ארנולד פרל עיבדו את הספר לסרט. התסריט שכתבו היה המקור לסרטו של ספייק לי ״מלקולם אקס״ (1992).

## תקציר
[ממוזער|200x200 פיקסלים|[מלקולם אקס]]
"האוטוביוגרפיה של מלקולם אקס" מתארת את חייו של מלקולם אקס (1925–1965), שנולד בשם מלקולם ליטל והפך לפעיל זכויות אדם.

הספר מתאר את ילדותו (בנברסקה ואז במישיגן), את מותו של אביו בנסיבות לא ברורות, ואת אשפוזה של אמו בבית חולים פסיכיאטרי. בהמשך מתוארות שנות בגרותו המוקדמת בבוסטון ובניו־יורק, ומעורבותו בפשע מאורגן, שהובילה לשש וחצי שנות מאסר (1946–1952). בהמשך מתארת האוטוביוגרפיה כיצד עם שחרורו הצטרף מלקולם אל אלייז'ה מוחמד ואומת האסלאם (1952–1963), וצמח בארגון עד שהגיע למעמד של דובר ארצי. בהמשך מתוארות התפכחותו ביחס לארגון, שאותו עזב ב־1964, עלייתו לרגל למכה, שהניעה את תהליך המרתו לדת האסלאם הסוני, ונסיעותיו לאפריקה.

מלקולם אקס נרצח ב־1965 בעיר ניו־יורק, לפני שהושלמה כתיבת הספר. באחרית הדבר מסכם היילי את ימיו האחרונים של מלקולם אקס, ומתאר בהרחבה את חוזה העבודה בין השניים ואת השקפותיו האישיות על מושא הכתיבה.

## סוגה וסגנון
האוטוביוגרפיה בנויה כסיפור של צמיחה רוחנית. בדומה ל״וידויים״ של אוגוסטינוס, היא מתייחסת לחיי הנהנתנות המוקדמים של הגיבור, ומתארת שינוי פילוסופי־דתי עמוק. היילי וחוקר האוטוביוגרפיות אלברט א. סטון השוו אותה למיתוס של איקרוס. כוחו הרטורי של הטקסט נובע גם מהתהפוכות המהירות בקריירה של מלקולם, שמנעו כתיבת אוטוביוגרפיה במבנה מסורתי, ניפצו את אשליית קיומה של אישיות אחידה ומוגמרת, וחייבו פתיחות מתמדת לדרכי ביטוי ולרעיונות חדשים. האוטוביוגרפיה שואלת גם מרכיבי יסוד מצורות ספרותיות אמריקאיות אחרות: נרטיב ההמרה הפוריטני של ג'ונתן אדוארדס, ההתבוננות העצמית החילונית של בנג'מין פרנקלין וסיפורי עבדים אפרו־אמריקאים.
[ממוזער|200x200 פיקסלים|[אלכס היילי]]

## מורשת והשפעה
האוטוביוגרפיה, הנושאת מסר כפול של זעם ואהבה, הפכה לגורם השראה מרכזי והשפיעה על דורות של קוראים. היא זכתה לשבחים רבים ותוארה כספר מבריק ויוצא דופן, מרתק ומהפנט, וכאחד מעשרת ספרי העיון שחובה לקרוא. הספר נחשב לאחד הספרים המשפיעים ביותר בתרבות האמריקאית של סוף המאה העשרים, ובפרט לאוטוביוגרפיה האפרו־אמריקאית המשפיעה ביותר.

הביקורת על הספר התייחסה להיעדרם של תובנות וניתוח ביקורתי, ואלה הוסברו על רקע ציפייתו של מלקולם שהיילי יעסוק בתיעוד ולא בפרשנות.

לאוטוביוגרפיה ולעומד במרכזה הייתה השפעה מיוחדת על התפתחות תנועת האומנויות השחורות ועל התודעה הפוליטית של צעירים בשנות השישים המאוחרות של המאה העשרים. הסופרת בל הוקס כתבה שכסטודנטית צעירה, הספר שינה את החשיבה שלה על גזע ופוליטיקה. אריק הולדר, שכיהן כתובע הכללי של ארצות הברית, בחר בו כספר מומלץ לצעירים המגיעים לעבוד בוושינגטון.

#### הוצאה לאור ומכירות
הוצאת דאבלדיי (Doubleday) שהעניקה למלקולם והיילי מקדמה על סך 30,000 דולר לכתיבה, משכה את ידה מהחוזה שלושה שבועות אחרי הרצח, מחשש לביטחון עובדיה. מאוחר יותר באותה השנה (1965) פרסמה את הספר הוצאת גרוב (Grove Press), ומאז נמכרו ממנו מיליוני עותקים. ויליאם מנינג מארבל, היסטוריון שפרסם ביוגרפיה של מלקולם אקס, טען כי החלטת דאבלדיי הייתה ההחלטה הנוראית ביותר בהיסטוריה של תעשיית ההוצאה לאור.

#### תרגומים לשפות לועזיות ולעברית
הספר התפרסם ביותר מ־45 מהדורות שונות ובשפות רבות, אך לא תורגם לעברית. המשורר והסופר מתי שמואלוף, שעבודת התזה שלו עסקה במשמעויות הנרטיביות והמיתיות של הופעת דמותו של מלקולם אקס בסרטו של ספייק לי, תרגם לעברית את ארבעת הדפים הראשונים של האוטוביוגרפיה, שהתפרסמו באתר "רשימות" ב־2007.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

מלקולם אקס
קטגוריה:ספרים שעובדו לסרטים
קטגוריה:ספרות אפרו-אמריקאית
קטגוריה:ספרים אמריקאיים
קטגוריה:ארצות הברית: גזענות
קטגוריה:ספרים המתרחשים בארצות הברית
קטגוריה:ארצות הברית: אפליה
קטגוריה:הקהילה האפרו-אמריקאית
קטגוריה:הקהילה האפרו-אמריקאית: היסטוריה
קטגוריה:ארצות הברית: התנועה לזכויות האזרח
קטגוריה:יצירות שהתפרסמו לאחר מות מחבריהן