גבי הופמן

**גבריאל מרי אנטוניה הופמן** (באנגלית: **Gabrielle Mary Antonia Hoffmann**; נולדה ב-8 בינואר 1982) היא שחקנית אמריקאית. היא החלה להופיע בקולנוע כשחקנית ילדה ב"שדה החלומות" (1989), "הדוד באק" (1989), "אלה הם חיי"  (1992), "נדודי שינה בסיאטל" (1993), ולאחר מכן כצעירה ב "אז ועכשיו"  (1995), "כולם אומרים אני אוהב אותך" (1996), "וולקנו"  (1997), "כל מה שאני רוצה לעשות"  (1998) ו"200 סיגריות"  (1999).

לאחר הפסקה מהתעשייה, הופמן חזרה ב-2007 והופיעה בפרויקטים עצמאיים שונים שזכו לשבחי המבקרים. בטלוויזיה, היא שיחקה בסדרות: "לואי" (2012), "בנות" (2014–2017) ו"טרנספרנט" (2014–2019) וזכתה בשלוש מועמדויות לפרס אמי לבידור בפריים טיים.

## ראשית חייה
הופמן נולדה בעיר ניו יורק להורים שחקנים. אמה, ויוה, היא שחקנית בדימוס, סופרת וכוכבת-על לשעבר של וורהול. אביה, אנתוני הררה, היה שחקן אופרת סבון הידוע בעיקר בזכות תפקידו כג'יימס סטנבק בסדרה "כשהעולם מסתובב". הופמן סיפרה בראיון ב-2017 שסבה וסבתה היו יהודים, והיא נהגה ללכת איתם לבית הכנסת ביום הכיפורים. הוריה נפרדו זמן קצר לאחר לידתה. היא גדלה עם אמה במלון צ'לסי בניו יורק. לאביה לא הייתה נוכחות משמעותית בחייה. אביה נפטר בשנת 2011 מסרטן.

הופמן למדה בבית ספר יסודי במנהטן ברחוב הדסון בווסט וילג', ואז בית ספר נוסף בהלס קיצ'ן. לאחר שעברה ללוס אנג'לס ב-1994, היא למדה בבית הספר באקלי, וסיימה לבסוף את לימודיה בתיכון קלבסאס ב-1999.

### החיים במלון צ'לסי
עד יולי 1993 התגוררה הופמן במלון צ'לסי במנהטן, שמאוחר יותר סיפרה הופמן שנהנתה ממנו. לדברי הופמן, היא וחברתה הטובה טליה שומרון החליקו על גלגיליות במסדרונות, ריגלו אחר סוחר הסמים מעבר למסדרון, ושכנעו את העובדים ללכת למעדנייה השכונתית בלילה להביא להן גלידה.

הופמן נזכרה "גדלתי במרכז העיר ניו יורק בשנות ה-80. יש לי חברה שגדלה איתי, והיא מנסחת את זה היטב. היא אומרת, 'אם גדלת איפה שגדלנו, אם לא היית אמן, דראג קווין, קוויר או נרקומן, אז היית הפריק". גדלתי בעולם שבו אני מניחה שמה שנחשב חריג או לא נורמלי עבור שאר אמריקה נחשב מאוד לנורמה". היא גם סיפרה בראיון שהיו ירי ואונס במלון זמן קצר לפני שהם עזבו.

### גיל ההתבגרות בחוף המערבי
לאחר שעזבה את צ'לסי בגיל 12, היא ואמה עברו לחוף המערבי לבית שכור בן שני חדרי שינה בוודלנד הילס, לוס אנג'לס, קליפורניה, שניזוק קשות ברעידת האדמה בנורת'רידג' ב-17 בינואר 1994. בזמן ארגון מחדש של המגורים שלהם, הופמן ואמה התגוררו זמנית במלון Oceana Suites בסנטה מוניקה, קליפורניה.

### מכללה ועבודות שונות
לאחר שסיימה את לימודיה בבית הספר התיכון קלבסאס ב-1999, הופמן הלכה בעקבות אחותה למחצה אלכס ונכנסה למכללת בארד בניו יורק כדי להמשיך לתואר בספרות ובכתיבה. בסביבות 2001, היא עזבה זמנית את קריירת המשחק שלה כדי להשלים את לימודיה וסיימה את לימודיה ב-2004; התזה שלה הייתה סרט תיעודי.

לאחר הקולג', היא בילתה חלק גדול משנות ה-20 לחייה בתנועה. היא התמחתה אצל שף באיטליה ולאחר מכן הוכשרה להיות דולה לאחר שעזרה ליילד את ילדיה של אלכס אחותה. במשך זמן מה, הופמן וחבר גרו בקרוואן ישן בהרי קטסקיל.

## קריירה
### קריירת משחק בצעירותה: 1988–2001
הופמן החלה לשחק בפרסומות בגיל ארבע על מנת לסייע בתשלום חשבונות המשפחה. ב-1989 היא שיחקה בסרט הראשון שלה, "שדה החלומות", עם קווין קוסטנר, שגילמה את דמותה של בתו קארין. "הדוד באק" מ-1989 הגיע בעקבותיו, שם שיחקה לצד ג'ון קנדי ומקולי קאלקין. אחרי "הדוד באק" הופמן התעייפה מהקפדנות של ביצועי המסך ופרשה זמנית. לאחר ששמעה על הכנסותיו של קאלקין מהסרטים הבאים, היא חזרה למקצוע. היא שיחקה בסרטים "אלה הם חיי"  (1992), "נדודי שינה בסיאטל" (1993) עם טום הנקס ו"איש ללא פנים" עם מל גיבסון. לדברי הופמן, קבלת הפנים לה זכתה בסרט "אלה הם חיי" נתנה לה ביטחון וחיזקה את רצונה לחזור לשחק במשרה מלאה.

בשנת 1994 הופמן כיכבה בסיטקום משלה "מישהי כמוני"  (ב- NBC ) על נערה צעירה, גבי, ומשפחתה הלא מתפקדת. למרות שהתקבלה יפה על ידי המבקרים, הסדרה נמשכה שישה פרקים בלבד. הופמן כיכבה לצידה של שלי לונג בסרט הטלוויזיה "אמא ליום אחד"  משנת 1995, גרסה מחודשת לסרט בעל אותו השם משנת 1976 בכיכובן של ג'ודי פוסטר וברברה האריס. באותה שנה הופמן כיכבה בתפקיד סמנתה, דמותה הצעירה של דמי מור, בסרט העלילתי "אז ועכשיו".  ב-1996 שיחקה בסרט "כולם אומרים אני אוהב אותך".

בין 2003 ל-2007 התרכזה הופמן בתיאטרון בניו יורק. בסוף 2005, היא שיחקה בפרק של "חוק וסדר: כוונה פלילית".

### חזרה לעבודה בקולנוע: 2007–הווה
[שמאל|ממוזער|238x238 פיקסלים| הופמן (למטה משמאל) עם השחקנים של "[טרנספרנט" ב-2015]]
מאז 2007 הופמן חזרה בהדרגה למשחק קולנועי. בשנת 2009, היה לה תפקיד משנה בסרטו של טוד סולונדז "החיים בזמן מלחמה", ב-2010 הופיעה במותחן "13"  עם מיקי רורק.

מספר שנים מאוחר יותר, הופמן כיכבה לצד מייקל סרה בסרט ההרפתקאות "פיית הקריסטל והקקטוס הקסום"  בבימויו של סבסטיאן סילבה. על תפקידה בסרט הייתה מועמדת לפרס אינדפנדנט ספיריט להובלה הנשית הטובה ביותר.

בשנת 2012 היא גילמה את אפריל, אקסית נוירוטית של דמותו של לואי סי. קיי בסדרה "לואי*"*. בין 2014 ל-2017 הופמן שיחקה את דמותה של קרוליין סאקלר, אחותו של אדם סאקלר (אדם דרייבר) בסדרה של לנה דנהאם "בנות". הופעתה הקנתה לה מועמדות לפרס הפריים טיים אמי לשחקנית אורחת מצטיינת בסדרה קומית בשנת 2015.

בשנת 2016, היא הופיעה בסרטון על הבמה במהלך סיבוב ההופעות של סיה עבור השיר "Unstoppable. הסרטון מופיע כקליפ הרשמי של השיר, שיצא ב-2021. בשנת 2021, היא שיחקה בדרמה של מייק מילס "C'mon C'mon". היא שיחקה מול חואקין פיניקס שגילמה את אחותו המנוכרת, ויו, שבעלה סובל מבעיות נפשיות. היא הייתה מועמדת לפרס הסרט העצמאי של ג'ותהם עבור הופעת תמיכה יוצאת דופן. מ-2022 עד 2023, היא הופיעה בסדרה "לייקרס: קבוצה מנצחת".  ב-2024 היא הייתה בתפקיד ראשי במיני-סדרה של נטפליקס "אריק"  לצד בנדיקט קמברבאץ'. ב-2025 הופיעה בסדרה של נטפליקס, "יום אפס" בתפקיד מוניקה קידר.

## חיים אישיים
להופמן יש בת, שנולדה ב־2014, עם בן זוגה, צלם הקולנוע כריס דפקינס.

היא גרה בשכונת פורט גרין בברוקלין.

## פילמוגרפיה
### בקולנוע

### בטלוויזיה

### וידאו קליפים

## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ממוצא ספרדי
קטגוריה:אמריקאים ממוצא צרפתי
קטגוריה:שחקניות תיאטרון אמריקאיות
קטגוריה:שחקניות ילדות אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1982
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1982