אנגלים (שבט)

[ממוזער|המיקומים המשוערים של כמה [שבטים גרמאניים שדווחו על ידי סופרים יוונים-רומיים במאה ה-1. עמים סואבים באדום, ועמים אירמינונים אחרים בסגול]]
ה**אנגלים** (באנגלית: **Angles**) היו אחד העמים הגרמניים המרכזיים שהתיישבו בבריטניה הגדולה בתקופה שלאחר שלטון רומא. הם הקימו כמה ממלכות בתוך הפטרכיה שבאנגליה האנגלו-סקסונית . שמם, שמקורו ככל הנראה בחצי האי אנגלן , הוא מקורו של המונח **[[אנגליה]]** ("Engla land"), וכך גם שמו של העם וההכינוי **אנגלי** לשפה ולתרבותם. לפי טקיטוס, שכתב בסביבות שנת 100 לספירה, העם הנקרא אנגלים (Anglii) התגורר מעבר (כנראה מצפון-מזרח) ללומברדים וסמנונים, שהתיישבו ליד הנהר אלבה.

## אטימולוגיה
השם "אנגלים" תועד לראשונה בלטינית, בתור "Anglii", ב"גרמאניה" של טקיטוס. בחלק מהתיאורים ההיסטוריים מצוין שהשם כנראה נגזר משם האזור שבו התגוררו במקור, חצי האי אנגלן, הנמצא לאורך חופי הים הבלטי שבשלזוויג-הולשטיין.

הוצגו שתי תאוריות קשורות שמנסות להסביר את האטימולוגיה הגרמנית של השם:
# מקורו בשורש הגרמני של "צר" (השווה גרמנית והולנדית eng = "צר"), כלומר "צר ה[מים]", כלומר, שפך השלי ; השורש יהיה *h₂enǵʰ, "הדוק".
# השם נגזר מהמילה "קרס" (כמו בדיג), בהתייחס לצורת חצי האי שבו חיו; הבלשן ההודו-אירופי יוליוס פוקורני גזר את השם מהפרוטו-הודו-אירופאי *"h₂enk-", "מתכופף". החלופה לכך היא שהאנגלים קיבלו את שמם משום שהיו דייגים או משום שהיו צאצאים לדייגים.
באנגלית עתיקה, אותו מונח  מתייחס לאנגלים לפני ואחרי ההגירה לבריטניה. מאחר שרוב המתיישבים הגרמאניים בבריטניה בתקופה זו היו אנגלים, האזור המתיישב הפך להיקרא אנגליה ("Engla land", בתרגום מילולי: "ארץ האנגלים" או "מדינת האנגלים"). בעוד אוכלוסיות דוברות לטינית וקלטית התייחסו לדוברי הגרמאנית בבריטניה באופן כללי במונחים הקשורים ל"סקסונים", הם החלו להתייחס לעצמם בתור  ("אנגלים", "העם האנגלי"). לכן, ל"אנגל" ולמונחים קשורים יש אי-בהירות מסוימת בהיקפם. מהמילה  נגזרת גם "אנגלית" (באנגלית עתיקה: Englisc).

לפי גסטה דנורום, דן ואנגול מונו למושלים על ידי הסכמת עמם בשל גבורתיהם. הדנים והאנגלים נקראים על שמם.

## היסטוריוגרפיה יוונית-רומית
### טקיטוס
[שמאל|ממוזער|אנגלן בצפון [שלזוויג-הולשטיין]]
שמאל|ממוזער|מיקומים אפשריים של היוטים (בסגול), הורנים (בצהוב) והאנגלים (בכחול) לפני הגירתם לבריטניה
האזכור הראשון ששרד של האנגלים נמצא בפרק 40 של ספרו של טקיטוס "גרמאניה" שנכתב בסביבות שנת 98 לספירה. טקיטוס מתאר את ה"אנגלים" כאחד משבטים סואבים מרוחקים יותר בהשוואה לשבטים הסמנונים והלאנוגברדים, שחיו ליד נהר האלבה והיו מוכרים יותר לרומאים. הוא מקבץ את האנגלים עם מספר שבטים אחרים באזור זה, כולל את רוידיגני, אביאנים, ורנים, יוטים, סוארינים ונויטונים. לפי טקיטוס, כל השבטים האלה חיו מאחורי חומות של נהרות ויערות, ולכן היו בלתי נגישים להתקפות.

הוא לא מציין במדויק את מיקומם הגאוגרפי, אך מציין כי, יחד עם יתר השבטים, הם סגדו לנרטוס, או לאמא אדמה, שבית המקדש שלה היה ממוקם "באי באוקיינוס". לרוב סבורים כי היוטים הם אכן היו היוטים, ושמות אלו נקשרו לאתרים ביוטלנד או על חוף הים הבלטי. החוף מכיל שפע של שפכים, מפרצים, נהרות, איים, ביצות מיוערות וביצות עשב שהיו בלתי נגישים לאנשים שאינם מכירים את השטח, כמו הרומאים, שלדבריהם היה מקום לא נודע ובלתי נגיש.

רוב החוקרים מאמינים כי האנגלים חיו על חופי הים הבלטי, ככל הנראה בחלק הדרומי של חצי האי יוטלנד. דעה זו נשענת חלקית על מסורות אנגלית ודניות לגבי אנשים ואירועים מהמאה ה-4, וחלקית משום שיש זיקה בולטת לפולחן נרתוס כפי שתואר על ידי טקיטוס בדת הסקנדינבית הקדם-נוצרית.

### תלמי
גרסאות ששרדו מעבודתו של תלמי, שכתב בסביבות שנת 150 לספירה, מתארות את האנגלים בספרו גאוגרפיה גאוגרפיה  בצורה מבלבלת. בקטע אחד, ה-Sueboi Angeilloi (או Suevi Angili), מתוארים כחיים בפנים הארץ בין צפון הריין ומרכז נהר אלבה, אך ככל הנראה אינם חיים בסמיכות לאף אחד מהנהרות, כאשר הלנוגברדים והסואבים על הריין ממערב להם, והסמנונים והסואבים על האלבה משתרעים ממזרח להם, יוצרים רצועה של עמים סואביים. מיקום זה של הלנוגברדים והאנגלים הוא בלתי צפוי, וכך גם מיקומם של רבים מהעמים בקטע זה. הטקסט נחשב לתוצאה של שילוב סוגים שונים של טקסטים עתיקים יותר. כפי שציין גודמונד שוטה , הלנוגברדים השכנים מופיעים בשני מקומות, ואלו שליד הריין נראים שם בטעות. שוטה, בניתוחו, סבור שהאנגלים ממוקמים נכון ביחס ללנוגברדים שממערב להם, אך שאלו מוקמו במקום הלא נכון. הלנוגברדים מופיעים גם במיקום הצפוי בחלק התחתון של הנהר אלבה, והאנגלים היו צפויים להיות מצפון-מזרח להם, בהתבסס על טקיטוס.

תאוריה נוספת היא שכל או חלק מהאנגלים ישבו או נדדו בקרב עמי חוף אחרים, אולי התאגדו עד לאגן הזאלה (בסביבת הקנטון העתיק אנגילין) בעמקי האונשטרוט מתחת לקיפהאוזרקרייס, האזור שממנו רבים מאמינים שהגיע ה-Lex Anglorum et Werinorum hoc est Thuringorum. השמות האתניים של פריזים וורנים מתועדים גם במחוזות הסקסוניים האלה.

### פרוקופיוס
אזכור מוקדם במיוחד ל"אנגלים" (Angli) בבריטניה מופיע אצל ההיסטוריון הביזנטי מהמאה ה-6 פרוקופיוס (שאף על פי כן הביע ספקות לגבי הסיפורים ששמע, ככל הנראה מדיפלומטים פרנקים, על אירועים במערב). הוא אינו מזכיר את הסקסונים, אך הוא מציין שאי בשם **בריטיה** (שלדבריו נפרד ושונה מבריטניה עצמה) יושב על ידי שלושה עמים, שכל אחד מהם נשלט על ידי מלך משלו: האנגלים, הפריזים והבריטונים. כל עם היה כה פורה עד ששלח מספרים גדולים של פרטים מדי שנה אל הפרנקים, אשר:
מאפשרים להם להתיישב בחלק מארצם הנראה שומם יותר, ובאמצעות כך הם טוענים [הפרנקים] שהם משתלטים על האי. כך קרה למעשה שלפני זמן לא רב מלך הפרנקים, כששלח כמה ממקורביו במשלחת לקיסר יוסטיניאנוס בביזנטיון, שלח עמם כמה מהאנגלים, ובכך ביקש לבסס את טענתו שאי זה נשלט על ידו.
פרוקופיוס מספר שהאנגלים השיטו לאחרונה צבא גדול של 400 ספינות מבריטיה לאירופה, אל הריין, כדי לכפות הסכם נישואין עם הווארינים שלדבריו חיו מצפון לפרנקים באותה עת.

## היסטוריוגרפיה של ימי הביניים
ממוזער|ה"סיינט פטרסבורג בדה" , המאה ה-8
בדה ונרביליס (נפטר ב-735) הצהיר כי האנגלים, לפני שהגיעו לבריטניה הגדולה, ישבו בארץ בשם אנגולוס, "הנמצאת בין מחוזות היוטים והסקסונים, ושעד היום היא נותרה לא מיושבת". עדות דומה ניתנה ב"היסטוריה בריטונום" מהמאה ה-9. המלך אלפרד הגדול וההיסטוריון את'לוורד  זיהו את המקום הזה עם אנגלן, במחוז שלזוויג (אף על פי שייתכן כי אז היה זה אזור רחב יותר), וזיהוי זה תואם את האינדיקציות שניתנו על ידי בדה.

בסיפורו של הימאי הנורווגי אוכתרה של הולוגלנד  על מסע בן יומיים מאוסלופיורד לדוכסות שלזוויג, הוא דיווח על הארצות שמימין לספינתו, ואלפרד הוסיף את ההערה "על איים אלו ישבו ה"אנגלים" לפני שהגיעו לכאן". אישור לכך ניתן על ידי מסורות אנגליות ודניות הנוגעות לשני מלכים בשם ורמונד  ואופה מאנגל , מהם משפחת המלוכה של מרסיה טענה שהם צאצאיהם ואשר מעלליה קשורים באנגלן, שלזוויג ורנדסבורג .

המסורת הדנית שמרה תיעוד על שני שליטים של שלזוויג, אב ובן, ששירתו תחתיהם, פרווין וויג, מהם משפחת המלוכה של וסקס טענה למוצאם. במהלך המאה החמישית, פלשו האנגלים לבריטניה הגדולה, ומאז שמם לא מופיע ביבשת אלא בכותרת הקוד המשפטי שניתן לתורינגים : "Lex Angliorum et Werinorum hoc est Thuringorum" .

האנגלים הם נושא של אגדה על האפיפיור גרגוריוס הראשון אשר במקרה ראה קבוצה של ילדים אנגליים מממלכת דיירה הנמכרים כעבדים בשוק הרומאי. כפי שהסיפור סופר על ידי בדה, גרגוריוס התפלא מהמראה הבלתי רגיל של העבדים ושאל אודות הרקע שלהם. כאשר נאמר לו שהם נקראים "אנגלי" (אנגלים), הוא השיב עם משחק מילים בלטינית: "Bene, nam et angelicam habent faciem, et tales angelorum in caelis decet esse coheredes" (בתרגום: זה טוב, כי יש להם פנים מלאכיים, ואנשים כאלה צריכים להיות יורשים של המלאכים בשמים). לכאורה, פגישה זו עודדה את האפיפיור לפתוח במשימה של להביא את הנצרות לעמם.

## ארכאולוגיה
המחוז של שלזוויג הוכיח את עצמו כעשיר בממצאים היסטוריים שמוערכים ככל הנראה מהמאה הרביעית והחמישית. נמצא בית קברות גדול שבו היו שרידים של שריפת גופות בבורגשטדט , שבין רנדסבורג ואקרנפרדה , והוא הוציא לאור הרבה אגרטלים ותליונים הדומים מאוד לאלה שנמצאו בקברים פגאניים באנגליה. בעל חשיבות רבה יותר הם המאגרים הגדולים בביצת תורסברג  ובנידאם , אשר כללו כמויות גדולות של נשק, קישוטים, פרטי לבוש, כלים חקלאיים ועוד, ובנידאם אף ספינות. בעזרת ממצאים אלו ניתן לשחזר את תרבות האנגלים בתקופה שלפני הפלישה לבריטניה.

## ממלכות אנגליות באנגליה
שמאל|ממוזער|אנגלים, סקסונים ויוטים ברחבי אנגליה
על פי מקורות כמו ה"היסטוריה" של בדה, לאחר הפלישה לבריטניה, האנגלים התחלקו וייסדו את ממלכות נורת'מבריה, מזרח אנגליה ומרסיה. ה. ר. לוין ציין בהקשר זה כי "הפלגה בים מסוכנת למוסדות שבטיים", והממלכות שהיו מבוססות על שבטים כנראה הוקמו באנגליה. בתקופות הראשונות היו שתי ממלכות בצפון (ברניציה ודיירה) ושתי ממלכות במרכז (אנגליה האמצעית ומרסיה), שלבסוף במאה ה-7 התמזגו לשתי ממלכות אנגליות, כלומר, נורת'מבריה ומרסיה.

נורת'מבריה החזיקה בשליטה העליונה בקרב השבטים הגרמאניים באיים הבריטיים במאה ה-7, אך דעכה עם עליית מרסיה במאה ה-8. שתי הממלכות נפלו תחת התקפות הוויקינגים הדניים במאה ה-9. בתי המלוכה שלהן נהרסו כמעט לחלוטין במהלך הקרב, ואוכלוסיית האנגלים נכנעה לדנלוא . מדרום לכך, מלכי וסקס הסקסוניים עמדו בפני התקפות הדנים. בסוף המאה ה-9 ותחילת המאה ה-10, מלכי וסקס גברו על הדנים ושחררו את האנגלים מהדנלוא.

הם איחדו את ביתם בנישואין עם המלוכה האנגלית ששרדו, והתקבלו על ידי האנגלים כמלכים שלהם. כך חלפה תקופת האנגלו-סקסונים, ותחילתה של תקופת ה"אנגלים" כעם חדש. אזורי מזרח אנגליה ונורת'מבריה עדיין נקראים בשמותיהם המקוריים. נורת'מבריה השתרעה פעם עד לצפון מזרח סקוטלנד של היום, כולל אדינבורו, ועד דרום נהר הממבר ונהר וית'אם. יתר האוכלוסייה נשארה במרכז מולדתם של האנגלים בחלק הצפון-מזרחי של מדינת שלאסוויג-הולשטיין הגרמנית המודרנית, בחצי האי יוטלנד. שם, אזור חצי אי קטן עדיין נקרא אנגלן כיום, ונראה כמשולש שנמשך בערך מפלנסבורג שבפיורד פלנבורג ועד העיר שלאזוויג  ואז למאאשולם, שבמפרץ שלאי .

## לקריאה נוספת

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שבטים גרמאניים