open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
נמל התעופה הבין-לאומי קטוביץ

**נמל התעופה הבין־לאומי קטוביץ** (בפולנית: **Międzynarodowy Port Lotniczy Katowice**) הוא נמל התעופה הבין־לאומי הרביעי בגודלו בפולין מבחינת מעבר נוסעים. נמל התעופה נמצא בכפר פיז'וביצה, כ-30 ק"מ מצפון לעיר קטוביץ. נמל התעופה משרת מספר חברות תעופה המבצעות ממנו טיסות שכר, טיסות סדירות וטיסות מטען.

## טרמינלים
ממוזער|טרמינל A בנמל התעופה
ממוזער|טרמינלים B ו-C כפי שנראים מבמת הצילום ליד מסלול ההמראה
בנמל התעופה ארבעה טרמינלים: שלושה טרמינלי נוסעים (A, B ו-C) וטרמינל מטען. הטרמינלים מתוכננים להכיל כ-3.6 מיליוני נוסעים מדי שנה.

הטרמינלים A ו-B משמשים להמראות, בעוד שטרמינל C משמש לנחיתות.

מתוכננים להיבנות בנמל התעופה גם טרמינל D וטרמינל מטען נוסף.

## מסלול הטיסה
בנמל התעופה מסלול טיסה אחד באורך 3200 מטר וברוחב 45 מטר, והוא המסלול השני באורכו בפולין. המסלול יכול לשרת מטוסים גדולים כמו בואינג 777 ובואינג 747, אך לא במשקל המראה מרבי.

במסלול מותקנת מערכת נחיתת מכשירים.

בצידי המסלול ישנן שתי מרפסות תצפיתנות לחובבי תעופה בגובה 2.5 מטרים מהקרקע, והן פתוחות בחינם לקהל הרחב.

## סטטיסטיקות
### תנועות נוסעים ומטען

### קווים עמוסים

## תחבורה אל הנמל וממנו
### באמצעות מכונית
ניתן להגיע אל נמל התעופה מהערים שבאזור דרך מספר דרכים, ובראשן דרך הכביש המהיר S1.

בשדה התעופה שירותי מוניות.

בנמל התעופה יש 3922 מקומות חניה המסודרים בשלושה חניונים: P1, P2 ו-P3. ישנה גם אפשרות של חניית פרימיום.

כמו כן, מחוץ לנמל התעופה יש הרבה מקומות חנייה.

### באמצעות אוטובוס
ישנו שירות אוטובוסים שעתי בין מרכז קטוביץ לנמל התעופה. האוטובוס יוצא מתחנת הרכבת של קטוביץ כל שעה עגולה, והנסיעה עד לנמל התעופה אורכת כחמישים דקות. ישנם שירותי אוטובוס גם מערים נוספות בסביבה, כמו אופולה, ורוצלב, קרקוב וצ'נסטוחובה. תחנת האוטובוס נמצאת ליד טרמינל B וטרמינל C.

### באמצעות רכבת
כרגע אין שירות רכבות אל נמל התעופה אך מתוכננת בניית רכבת בין קטוביץ אל הנמל.

## תאונות ותקריות
*ב-27 באוקטובר 2007, מטוס בואינג 737–800 שנשכר על ידי האו"ם הרס עשרות נורות גישה ונחיתה בזמן שטס בגישה נמוכה לנחיתה. אף נוסע לא נפגע, אך הנורות יצאו משימוש לשלושה שבועות.
*ב-12 במרץ 2013, טיסה 7137 של חברת Travel Service Airlines שהתבצעה במטוס בואינג 737 החליקה מסוף המסלול בזמן נחיתה במזג אוויר מושלג. אף נוסע לא נפגע, אך נמל התעופה נסגר עד ליום למחרת לאחר שהמטוס פונה מהאזור.
*ב-5 ביולי 2014 טיסה 1360 של חברת לופטהנזה נחתה על מסלול חדש שהיה בבנייה. אף נוסע לא נפגע.

## קישורים חיצוניים

* 

* האתר הרשמי של נמל התעופה

## הערות שוליים

קטוביץ
קטגוריה:קטוביץ: מבנים
קטגוריה:שלזיה (פרובינציה)
אליעזר ליפמן גרעץ

הרב **אליעזר ליפמן גרעץ** (ה'שפ"ה 1625 - ז' בסיוון ה'תנ"ד 1694 בערך) היה רב וראש ישיבה אשכנזי בבוהמיה במאה השבע עשרה. היה חותנו של הרב אברהם ברודא.

## ביוגרפיה
נולד לרב בנימין וואלף שי"ק נישא לשָׂרְל בת הקצין ר' זיסקינד בומסלא, שהיה פרימוס בפראג ודרשן בבית הכנסת 'קלויז אחרונה'.

כיהן כאב בית דין טעפליץ וקעלין  בשנת תל"ח או תל"ט, הגיע לכהן כאב"ד ור"מ בומסלא (כיום Mladá Boleslav והגליל). לאחר מכן מונה לדיין בבית הדין הגבוה בפראג.

אחרי השריפה הגדולה בפראג, בשנת ה'ת"ן (1690), סגרו השלטונות את בית הכנסת הישן בפראג (המכונה אלטשול), אשר נותר לפליטה מהשריפה כמעט ללא היזק. יהודי פראג לא היו מוכנים להשלים עם גזירה זו, ובחורף תנ"ג פתחו שוב את ביהכ"נ בלי רשות השלטונות, ומינו רב חדש. לפי השערה, היה זה רבי אליעזר ליפמן, אב"ד בומסלא. צעד זה הרגיז את מושל העיר העתיקה של פראג, האנטישמי הרוזן פון גוטנשטיין (Graf Heinrich Friedrich von Guttenstein
) והוא השליך לכלא את הרב ליפמן, שנפטר שם כשנה לאחר מכן בז' בסיוון ה'תנ"ד (1694) ונקבר בבומסלא.

אחרי פטירתו, מונה הרב אורי שרגא פייביש חלפן ליכטנשטאט, כממלא מקומו בבומסלא.

אשתו בסוף ימיה התגוררה בפראג, שם גרו חלק מילדיה, נפטרה ונקברה בי"ח באייר ה'תס"ח.

## בספרות הרבנית
ר' ליפמן מוזכר בספרו של רבי דוד גרינהוט "מגדול דוד". גם ידועות ארבע הסכמות ממנו.

## ילדיו
לרבי ליפמן ושָׂרְל גרעץ נולדו לפחות שלשה בנים ושלש בנות.
* וואלף. נפטר בפראג הושענא רבה תע"ד.
* עזריאל זיסקינד.
* שמחה, נפטר בחיי הוריו בבומסלא.
* רייק  אשת רבי אברהם ברודא, נפטרה בעיר ליכטנשטאדט כיום הרוזנצין  שבצ'כיה, י"ב באייר ה'תנ"א.
* חוה אשת רבי ישעיה פאפרש סג"ל הורוויץ, נפטרה כסלו תע"ה.
* מרים אשת ר' בנימן ואלף ב"ר יאקב פולאק יאקרלס מק"ק סאברטן שהיה אחר כך אב"ד פרעסבורג.

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים אשכנזים
קטגוריה:רבנים בוהמים
קטגוריה:פראג: רבנים
קטגוריה:רבני ערים באירופה
קטגוריה:רבנים: אחרונים
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:ילידי 1625
קטגוריה:נפטרים ב-1694
אחדות למען הצדק

**אחדות למען הצדק** (**All Star – Unity for Justice**) הוא קליפ מוזיקה חסידית שיצא בשנת 2010 בהשתתפות כ-30 מוזיקאים יהודיים, במסגרת פרויקט מוזיקלי בשם **THE UNITY PROJECT** כחלק מקמפיין לקידום משפט הוגן ומימון הגנתו של שלום רובשקין, שיצא לחופשי בשנת 2018.

השיר הופץ על ידי Mostly Music ואדרת רקורדס, כאשר ההכנסות מרכישתו הוקדשו לקרן הקמפיין.

הפרויקט מנה 2 שירים, "אחדות" ו"ידיד נפש". בינואר 2018 החלו צילומי הקליפ השלישי והאחרון של שיר האחדות בהשתתפותו של רובשקין ומוזיקאים שונים, אך הוא לא יצא לאור.

בין האמנים אשר השתתפו בפרויקט נמנים גדולי הזמר הבולטים ביותר בעולם הדתי והחרדי: אברהם פריד, מרדכי בן-דוד, יעקב שוואקי, גד אלבז, ליפא שמלצר, יוסי גרין, בני פרידמן, אוהד מושקוביץ, בערי וועבער ועוד.

## שירים
### שיר האחדות

שיר האחדות הפך ללהיט בתחנות הרדיו ובאתרים בקרב הציבור. הקליפ לשיר זכה ללמעלה מ-1 מיליון צפיות באתר יוטיוב.

#### משתתפים, ע"פ סדר הופעתם

### ידיד נפש

ידיד נפש הוא השיר השני בפרויקט שמבוצע על ידי בנצי מרכוס ודוד דקס, השיר לא זכה להצלחה משמעותית ביחס לקודמו.

## קליפים
הקליפים הופקו על ידי חברת "SparksNext" של הבמאי והמפיק דניאל פינקלמן (Daniel Finkelman). הקליפ לשיר האחדות צולם במספר אולפנים ברחבי העולם.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי צדקה
קטגוריה:שירים חסידיים
קטגוריה:שירים מרובי אמנים
בן מלרוני

**בנדיקט מרטין פול מלרוני** (באנגלית: **Benedict Martin Paul "Ben" Mulroney**; נולד ב-9 במרץ 1976) הוא מנחה טלוויזיה קנדי.

## ביוגרפיה
מלרוני נולד במונטריאול וגדל באוטווה כשני מארבעת ילדיהם של ראש ממשלת קנדה לשעבר בריאן מלרוני ומילה שהיגרה מסרביה, הוא למד לתואר בהיסטוריה באוניברסיטת דיוק וסיים גם תואר במשפטים מאוניברסיטת לאוול.

הוא נודע בעקבות הנחיית תוכנית הבידור "etalk" בה מסוקרים חדשות מעסקי השעשועים ואירועי מדיה שונים. מ-2001 ו עד 2002 שימש ככתב תרבות ובידור בתוכנית הבוקר "Canada AM", מ-2003 ועד 2008 הנחה את התוכנית "קנדיין איידול" שהיא המקבילה בקנדה לאמריקן איידול.

הופיע כמראיין בסרט ארבעת המופלאים, ב-2006 מונה לשגריר הלאומי בקנדה של ארגון קרן החירום הבינלאומית של האומות המאוחדות לילדים, ב-2010 ביצע סיקור במסגרת תוכניתו לאולימפיידת החורף בוונקובר. ב-2008 נישא לג'סיקה בראונשטיין, מעצבת אופנה וסטייליסטית.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מנחי טלוויזיה קנדים
קטגוריה:ילדי ראשי ממשלת קנדה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת לאוול
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1976
חמש דקות של שקט (סדרת טלוויזיה)

ממוזער|כרזת העונה השנייה
**חמש דקות של שקט** (ברוסית: **Пять минут тишины**) היא שמה של סדרת טלוויזיה רוסית על חיי היומיום של אנשי יחידת חילוץ מספר 21–42 של המשרד למצבי חירום של רוסיה ברפובליקת קרליה, שבצפון רוסיה בסמוך לפינלנד.

שם הסדרה נובע מהדרישה של מפקד יחידת החילוץ בפרק הבכורה ל"חמש דקות של שקט" בניסיונו לאתר לכוד מתחת להריסות בניין שקרס, על ידי הקשבה ובכך זיהוי רעש שיעיד על סימן חיים מתחת להריסות. דרישה זו היא בפועל אחת משיטות הפעולה האמיתיים של צוותי החילוץ הרוסיים באיתור לכודים. הסדרה קיבלה את תמיכת המשרד למצבי חירום של רוסיה וחלק קטן מהצילומים בוצעו במשרדי הארגון.

פרק הבכורה של העונה הראשונה שודר בערוץ NTV ב-20 בפברואר 2017. החלק הראשון של עונה שנייה (שנקראה בשם "חמש דקות של שקט: השיבה") עלתה לשידור באפריל 2018. החלק השני של העונה השנייה עלה שידור ב-25 בפברואר 2019. צילומי העונה שלישית החלו ביולי 2019. העונה השלישית (שנקראת "חמש דקות של שקט: אופקים חדשים") עלתה לשידור ב-4 במאי 2021. עונה רביעית (בשם "חמש דקות של שקט: קפאון סימבריסק") עלתה בדצמבר 2021. צילומי העונה החמישית ("חמש דקות של שקט: ימים ונהרות") החלו ב-2022.

באוקטובר 2019 חברת Lagardere Distribution רכשה את זכויות ההפצה של הסדרה והודיעה על כוונתה להפיק גרסה צרפתית בת 2 עונות.

## תקציר עלילת הסדרה
לוחמי יחידת החילוץ 21–42 ידועים בקרב עמיתיהם, לא רק כמקצוענים ברמה הגבוהה ביותר אלא בשל העובדה שכל מבצע חילוץ והצלה הוא סוג של פעילות ייחודית בפני עצמה. מבצעי החילוץ הופכים לסיפורים, שהם אוהבים לספר מסביב למדורה. כל פעולת חילוץ הם מצליחים לפתור בדרך יצירתית, לפעמים על גבול הטירוף או כחלק מהלצה משותפת. את שגרת מעלליהם של יחידת 21–42 מפרה הגעתו של המתמחה הצעיר, אלכסנדר גרק, שנשלח הישר ממוסקבה כדי לצבור ניסיון שטח לפני שיתקבל לתפקיד משרדי.

## שחקנים ודמויות
* רומן קורצין – אלכסנדר גרק, מתמחה שנשלח בעל כורחו לשרת ביחידת החילוץ
* איגור ליפאנוב – סרגיי סעידוביץ' (סעיד) גירייב, מפקד יחידת החילוץ ובהמשך מועמד לראשות העיר סברוגורסק
* ירוסלאב ז'לנין – בוריס, בנו של ראש עיריית סברוגורסק, המאוהב בלינה
* אנה פסקובה – טטיאנה בחובה, חברה ביחידת החילוץ. בהמשך רופאה בבית חולים העירוני
* יבגניה דמיטרייבה – מריה שימקו, מפקדת יחידת החילוץ אחרי גירייב, איתו מנהלת יחסים רומנטיים.
* קונסטנטין וורוביוב – ולדימיר (סטאריק) ביקוב, רופא היחידה ומאמנו של כלב היחידה, הרטריבר "בועה" (פוזיר ברוסית) המגולם על ידי רטריבר בשם אינדי.
* ארתור ואחה – פיודור פוליאקוב, מפקד המטה המבצעי של המשרד למצבי חירום ודודו של אלכסנדר
* אולג אנדרייב – ניקולאי פטרוב, חבר ביחידת החילוץ
* אנסטסיה סטז'קו – לינה, כלתו של אלכסנדר
* ויטלי טאסק – מקסים שארול, חבר ביחידה ובהמשך עובד בעירייה
* איגור גולובין – סרגייב, רופא בבית החולים העירוני
* קיריל ז'נדארוב – גאורגי, ראש עיריית סברוגורסק, אויבו הפוליטי של גירייב

## קישורים חיצוניים

* פרופיל הסדרה באתר ערוץ הטלוויזיה ''"NTV"''
* הסדרה בערוץ היוטיוב של "NTV"

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות דרמה רוסיות
קטגוריה:NTV: תוכניות וסדרות
כדוריד באולימפיאדת מוסקבה (1980)

**[[אולימפיאדת מוסקבה (1980)|אולימפיאדת 1980]]** נערכה במוסקבה, ברית המועצות. תחרויות הכדוריד נערכו בין ה-20 ביולי ל-30 ביולי. זו הייתה תחרות כדוריד הרביעית במשחקים האולימפיים. בתחרות השתתפו 248 ספורטאים (166 גברים ו-82 נשים).  משחקי הבתים נערכו במספר אתרים, משחקי הגמר נערכו ב"סוקולניקי ארנה".

נבחרת גרמניה המזרחית () זכתה במדליית זהב בתחרות הגברים ונבחרת ברית המועצות () זכתה בתחרות הנשים.

## מתכונת התחרות
בגלל החרם מספר נבחרות חזקות לא השתתפו בתחרות. בתחרות הגברים 6 נבחרות העפילו בהתאם לתוצאות אלופת העולם בכדורדי 1978. אומנם בגלל החרם, האלופה המכהנת נבחרת גרמניה המערבית ואלופי אפריקה (תוניסיה ואסיה (יפן) לא השתתפו. יתר שש נבחרות העפילו דרך המוקדמות.

12 נבחרות חולקו ל-2 בתים בהם נערכו משחקים בשיטת ליגה. שתי הנבחרות שסיימו במקום הראשון בכל בית נפגשו במשחק על מדליית הזהב ושתי הנבחרות שדורגו במקום השני בכל בית נפגשו במשחק על מדליית הארד.

בתחרות הנשים 4 נבחרות העפילו בהתאם לתוצאות אליפות העולם בכדוריד נשים 1978. מכיוון שהנבחרת המארחת כבר העפילה גם יוגוסלביה שהייתה החמישית באליפות העולם העפילה ישירות. זהות הנבחרת הנוספות הובררה בתחרות בין אלופי אסיה דרום קוריאה, אלופי אפריקה קונגו ואלופי אמריקה ארצות הברית. נבחרת דרום קוריאה ניצחה אך ויתרה על השתתפותה בגלל החרם. לכן לתחרות הגיעה אלופת אפריקה.

התחרות נערכה בשיטת ליגה.

## תחרות הגברים
### שלב הבתים
#### בית א'

#### בית ב'

### משחקי הכרעה
* משחק על מדליית זהב
: ** [[נבחרת גרמניה המזרחית בכדוריד|גרמניה המזרחית]] 23** - 22  ברית המועצות (בתוספת זמן)
* משחק על מדליית ארד
: ** [[נבחרת רומניה בכדוריד|רומניה]] 20** - 18  הונגריה
* משחק על מקום 5
: ** [[נבחרת ספרד בכדוריד|ספרד]] 24** - 23  יוגוסלביה
* משחק על מקום 7
: ** [[נבחרת פולין בכדוריד|פולין]] 23** - 22  שווייץ

### הדירוג הסופי

## תחרות הנשים

## קישורים חיצוניים

* כדוריד באולימפיאדת מוסקבה - גברים, באתר Sports-Reference 
* כדוריד באולימפיאדת מוסקבה - נשים, באתר Sports-Reference 

1980
קטגוריה:ענפי ספורט באולימפיאדת מוסקבה (1980)
נבחרת פולין בכדוריד

**נבחרת פולין בכדוריד** היא הנבחרת לאומית של פולין. הנבחרת השתתפה ב-15 אליפויות העולם בכדוריד ובשנת 2007 הגיע למקום השני. במשחקים האולימפיים היא הצליחה להגיע למקום השלישי בשנת 1976. בהתאם לדירוג של האיגוד הכדוריד העולמי, נכון לדצמבר 2022 הפדרציה מדורגת במקום ה-14

## הישגי הנבחרת

## קישורים חיצוניים

* 
* דף באתר איגוד הכדוריד האירופי
* דף באתר איגוד הכדוריד העולמי

## הערות שוליים

פולין
כדוריד
יוחאי בן אב"י

**יוחאי בן אב"י** (נולד בט"ו בתשרי ה'תשל"ח, 27 בספטמבר 1977 בכפר פינס), הוא מוזיקאי ישראלי, זמר ומנגן, כותב ומלחין, מעבד ומפיק מוזיקלי.

## קורות חייו
יוחאי בן אב"י נולד וגדל בכפר פינס בשם יוחאי רוזנבאום. למד בבית הספר תחכמוני בחדרה, בקריית יעקב הרצוג בכפר סבא ובמדרשית נעם בפרדס חנה. למד כשבע שנים בישיבת הגולן, שם שילב שירות בצה"ל בחטיבת גבעתי במסגרת ישיבת הסדר. בן אב"י בעל תעודת הוראה בתנ"ך ותושב"ע ממכללת אורות ישראל, ותואר ראשון בחינוך ממכללת אוהלו. לומד לתואר שני בתנ"ך במכללת הרצוג.

בין השנים תשס"ב - תשס"ג שימש מורה ומגיש לבגרות בגמרא ותנ"ך בישיבה תיכונית חיספין. מתשס"ד משמש מורה לגמרא ותנ"ך בישיבת אורות הזורעים.

### מוזיקה
200px|ממוזער|שמאל|יוחאי בן אב"י
בן אב"י החל את דרכו המוזיקלית החל בנעוריו בתור מתופף, גיטריסט וזמר בלהקה של המחזור במדרשית נעם, וכבר אז החל לכתוב ולהלחין שירים. במקביל לעבודתו החינוכית החל לכתוב שירים ולפרסמם. כשהחל להופיע בחר בשם הבמה **יוחאי בן אב"י** - על שם אביו אברהם יצחק שנפטר כאשר היה בן שנתיים.

בשנת תשע"ב הוציא את הסינגל הראשון שלו, "סתיו של תקווה", שהופיע לאחר מכן באלבומו הראשון "שעה ברחוב הגליל". מאלבום זה בלטו השירים: "סתיו של תקווה", "דתי מלידה" - שיר המאיר את נושא התשובה באור מקורי, והשיר "מוריס השען" המספר את הסיפור של שען טברייני ועוסק במשמעות הזמן בחיינו.

בשנת תשע"ד החל לנהל בית ספר למוזיקה לילדים ונוער במועצה אזורית גליל תחתון.

בתשע"ז הוציא את אלבומו השני "בוא ונצא", ממנו בלטו השירים: "בוא ונצא" – שיר הנושא של האלבום העוסק בגעגוע לילדות, "חיטה משגעת" - שיר המתכתב עם סיפור של רבי נחמן מברסלב ומדבר על שפיות ושיגעון, ו"חשק נטיעת אילנות", בהשתתפות אילן נוב – היוצא מתוך משפט של הרב אברהם יצחק הכהן קוק ועוסק בנטיעה וביחסים בין דוריים.

בן אב"י עובד על פרויקט לחנים חדשים לפיוטים, בשיתוף פעולה עם אמנים נוספים. עד כה הוציא את הסינגלים: "מעוז צור" – לחן מקורי ובית נוסף לפיוט המוכר, "שובי אלי (יעלה)" – דואט עם דניאל זמיר המתכתב עם פיוטו של רבי ישראל נג'ארה, "סוכה ולולב" - דואט עם רפאל ממן, ו"חד גדיא" - לצד שחקני ערוץ מאיר. כמו כן הוציא את הסינגל "הנקודה" למילותיו של רבי נחמן מברסלב.

לכבוד חגיגות שנת ה-70 למדינת ישראל הוציא את השיר "יסוד כיסא ה'" – שיר המבוסס על משפט של הרב אברהם יצחק הכהן קוק ומבוצע יחד עם המקהלה של ישיבת ירושלים לצעירים.

באלול ה'תשע"ח הוציא את השיר "צפייה" למילותיו של הרב אברהם יצחק הכהן קוק. לשיר צולם קליפ בבית הרב קוק.

בכסלו ה'תשפ"א ראה אור אלבום הילדים שלו "ירח פרח וחליל". באלבום 13 שירים פרי עטו של צור ארליך סביב מעגל השנה.

באב ה'תש"פ הוציא את השיר "מסתבר" העוסק ברשתות חברתיות ובטכנולוגיה.

נשוי ואב לשישה, מתגורר בהזורעים.

## קישורים חיצוניים
* 

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* דוד קליגר, תפסיקו לשיר לא נכון את "מעוז צור", מבקשים יוחאי בן אב"י ואיציק ווייס, באתר רדיו קול חי, 21 בדצמבר 2016
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיקאים ישראלים
קטגוריה:פזמונאים ישראלים
קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:גיטריסטים ישראלים
קטגוריה:מעבדים מוזיקליים ישראלים
קטגוריה:בוגרי ישיבת הגולן
קטגוריה:בוגרי מדרשית נעם
קטגוריה:בוגרי מכללת אורות ישראל/מורשת יעקב
קטגוריה:כפר פינס: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1977
וילהלם פרידריך, נסיך נסאו-דיאץ

**וילהלם פרידריך, נסיך נסאו-דיאץ** (בגרמנית: **Wilhelm Friedrich von Nassau-Diez**; 7 באוגוסט 1613 – 31 באוקטובר 1664), היה רוזן (ומשנת 1654 נסיך) נסאו-דיאץ, סטאדהאודר של פריסלנד, חרונינגן ודרנתה.

## ביוגרפיה
וילהלם פרידריך נולד ב-7 באוגוסט 1613 בארנהם, לארנסט קזימיר הראשון, רוזן נסאו-דיאץ ולסופיה הדוויג מבראונשווייג-לינבורג, בתם של היינריך יוליוס, דוכס בראונשווייג-לינבורג ואליזבת מדנמרק, דוכסית בראונשווייג. וילהלם פרידריך היה נכדו של יוהאן השישי, רוזן נסאו-דילנבורג, אחיו הצעיר של וילם הראשון, נסיך אורנז'. כאשר יוהאן נפטר בשנת 1606, נחלותיו חולקו בין חמשת בניו, ואביו ירש את נסאו-דיאץ.

ממוזער|דיאץ, קאסל, גרמניה
בשל היותו הבן השני, וילהלם פרידריך יועד לקריירה צבאית, ובשל כך הוא למד באוניברסיטת ליידן ובאוניברסיטת חרונינגן, ולאחר מכן קיבל תפקיד פיקודי בצבא הרפובליקה ההולנדית, שם שיתף פעולה עם ויליאם השני, הנסיך של אורנג'. עם זאת, אחיו הבכור נהרג בקרב ליד הולסט בשנת 1640 ללא ילדים, ווילהלם פרידריך ירש את נחלותיו.

על אף שמשרת הסטאדהאודר לא הייתה תורשתית, הצליח וילהלם פרידריך לרשת את משרת הסטאדהאודר בפריסלנד, אולם בחרונינגן ודרנתה תפס את המשרה פרדריק הנדריק, נסיך אורנז'. הלך פרדריק הנרי, לא בלי מאבק עם ויליאם פרדריק, עם זאת. לאחר מותו של פרדריק הנדריק בשנת 1647, ירש את התפקיד בנו וילם השני, נסיך אורנז', ורק לאחר מותו בשנת 1650, הצליח וילהלם פרידריך לתפוס את המשרה.

שמאל|ממוזער|368x368 פיקסלים|ויליאם פרידריך, נסיך נסאו-דיאץ
בשנת 1650 הסתכסך וילם השני, נסיך אורנז' עם ה"רחנטים" - עוצרים של מחוז הולנד, אנדריס ביקר ובן דודו קורנליוס דה גרייף; בעקבות שלום מינסטר רצו הרחנטים לצמצם את הצבא ולחסוך בהוצאות, ועל ידי כך להפחית מסמכותו של וילם. וילם כלא שמונה מחברי מועצת הולנד (כולל יאקוב דה ויט) בטירת לוונשטיין. בנוסף, הוא שלח את בן דודו וילהלם פרידריך עם צבא של 10,000 חיילים, על מנת לתפוס את אמסטרדם בכוח. אולם, מזג אוויר גרוע סיכל את המערכה, ואמסטרדם לא נכנעה.

ב-2 במאי 1652 התחתן וילהלם פרידריך בקלווה עם אלברטינה אגנס, רוזנת נסאו, בתם של פרדריק הנדריק, נסיך אורנז' ואמליה מזולמס-בראונפלס, ממנה נולדו לו 3 ילדים. בשנת 1654 שודרג מעמדו של וילהלם פרידריך, והוא קיבל את התואר נסיך האימפריה הרומית הקדושה.

לזמן מה, בסוף שנות ה-50 של המאה ה-17, היה נראה שיש לווילהלם פרידריך הזדמנות של להיות מפקד הצבא, כחלק מפשרה פוליטית שהוצעה על ידי דה-וויט, אבל שום דבר לא יצא מזה. רק במהלך פלישתו של ברנהרד פון גאלן במהלך המלחמה האנגלו-הולנדית השנייה, אשר איימה על מחוזות חרונינגן ופריסלנד (דרנתה הייתה מוצפת באותה העת), הוא קיבל את הפיקוד בשטחאולם זמן קצר לאחר מכן הוא מת ב-31 באוקטובר 1664 בתאונה עם אקדח שירה באופן בלתי צפוי.

לאחר מותו ירש אותו בנו היינריך קזימיר השני, נסיך נסאו-דיאץ, תוך שאשתו שלטה כעוצרת עד לבגרותו.

## משפחתו
ב-2 במאי 1652 התחתן וילהלם פרידריך בקלווה עם אלברטינה אגנס, רוזנת נסאו, בתם של פרדריק הנדריק, נסיך אורנז' ואמליה מזולמס-בראונפלס, ממנה נולדו לו 3 ילדים:
* אמליה מנסאו-דיאץ (1655–1695), התחתנה עם יוהאן וילהלם, דוכס סקסוניה-אייזנך
* היינריך קזימיר השני, נסיך נסאו-דיאץ (1657–1696), התחתן עם הנרייטה אמליה, נסיכת אנהלט-דסאו
* וילהלמינה סופיה הדוויג מנסאו-דיאץ (1664–1667)

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* וילהלם פרידריך, נסיך נסאו-דיאץ 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בית נסאו
קטגוריה:ילידי 1613
קטגוריה:נפטרים ב-1664
היינריך קזימיר הראשון, רוזן נסאו-דיאץ

**היינריך קזימיר הראשון, רוזן נסאו-דיאץ** (בגרמנית: **Heinrich Casimir I. von Nassau-Diez**; 21 בינואר 1612 – 13 ביולי 1640), היה רוזן נסאו-דיאץ וסטאדהאודר של פריסלנד, חרונינגן ודרנתה.

## ביוגרפיה
היינריך קזימיר נולד ב-21 בינואר 1612 בארנהם, לארנסט קזימיר הראשון, רוזן נסאו-דיאץ וסופיה הדוויג מבראונשווייג-לינבורג, בתם של היינריך יוליוס, דוכס בראונשווייג-לינבורג ואליזבת מדנמרק, דוכסית בראונשווייג. בשנת 1632 נהרג אביו במהלך המצור על רורמונד, והיינריך קזימיר ירש את נחלותיו ותאריו. ב-12 ביולי 1640 נפצע היינריך קזימיר בקרב הולסט ומת למחרת. מאחר שלא היו לו ילדים, אחיו וילהלם פרידריך ירש את נחלותיו ותאריו.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בית נסאו
קטגוריה:ילידי 1612
קטגוריה:נפטרים ב-1640
כדוריד באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984)

**[[אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984)|אולימפיאדת 1984]]** נערכה בלוס אנג'לס, ארצות הברית. תחרויות הכדוריד נערכו בין 31 ביולי ל-11 באוגוסט. זו הייתה תחרות כדוריד החמישית במשחקים האולימפיים. בתחרות השתתפו 259 ספורטאים (177 גברים ו-82 נשים) מנבחרות גברים ונשים.  כל המשחקים נערכו בפולרטון, בקרבת לוס אנג'לס.

נבחרת יוגוסלביה () זכתה במדליית זהב בתחרות הגברים ונבחרת יוגוסלביה () זכתה בתחרות הנשים.

## מתכונת התחרות
בגלל החרם מספר נבחרות חזקות לא השתתפו בתחרות. בתחרות הגברים 6 נבחרות העפילו בהתאם לתוצאות אלופת העולם בכדורדי 1982. אומנם בגלל החרם, האלופה המכהנת נבחרת ברית המועצות ונבחרות נוספות מהגוש הסובייטי לא השתתפו. יתר שש נבחרות העפילו דרך המוקדמות.

12 נבחרות חולקו ל-2 בתים בהם נערכו משחקים בשיטת ליגה. שתי הנבחרות שסיימו במקום הראשון בכל בית נפגשו במשחק על מדליית הזהב ושתי הנבחרות שדורגו במקום השני בכל בית נפגשו במשחק על מדליית הארד.

בתחרות הנשים 3 נבחרות העפילו בהתאם לתוצאות אליפות העולם בכדוריד נשים 1982. גם הנבחרת המארחת העפילה ישירות. בגלל החרם נבחרות ברית המועצות, גרמניה המזרחית והונגריה הוחלפו באחרות. זהות הנבחרת הנוספות הוברר בתחרות בין אלופי אסיה, אלופי אפריקה ואלופי אמריקה. נבחרת סין ניצחה בתחרות זו.

התחרות נערכה בשיטת ליגה.

## תחרות הגברים
### שלב הבתים
#### בית א'

#### בית ב'

### משחקי הכרעה
* משחק על מדליית זהב
: ** [[נבחרת יוגוסלביה בכדוריד|יוגוסלביה]] 18** - 22  גרמניה המערבית
* משחק על מדליית ארד
: ** [[נבחרת רומניה בכדוריד|רומניה]] 23** - 19  דנמרק
* משחק על מקום 5
: ** [[נבחרת שוודיה בכדוריד|שוודיה]] 26** - 24  איסלנד
* משחק על מקום 7
: ** [[נבחרת שווייץ בכדוריד|שווייץ]] 18** - 22  ספרד

### הדירוג הסופי

## תחרות הנשים

## קישורים חיצוניים

* כדוריד באולימפיאדת לוס אנג'לס - גברים, באתר Sports-Reference 
* כדוריד באולימפיאדת לוס אנג'לס - נשים, באתר Sports-Reference 

1984
קטגוריה:ענפי ספורט באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984)
פרידריך הראשון, מרקיז ברנדנבורג-אנסבך

**פרידריך הראשון, מרקיז ברנדנבורג-אנסבך** (הידוע גם בשם **פרידריך החמישי**; בגרמנית: **Friedrich II. von Brandenburg-Ansbach-Kulmbach** או **Friedrich der Ältere**; 8 במאי 1460 – 4 באפריל 1536), היה מרקיז אנסבך בין השנים 1486–1536, ואביו של אלברכט, דוכס פרוסיה.

## ביוגרפיה
פרידריך נולד ב-8 במאי 1460 באנסבך, לאלברכט השלישי, הנסיך הבוחר מברנדנבורג ולאשתו השנייה אנה מסקסוניה, נסיכת הבוחר מברנדנבורג, בתו של פרידריך השני, הנסיך הבוחר מסקסוניה, והיה אחיו למחצה של יוהאן השני, הנסיך הבוחר מברנדנבורג. בשנת 1486 מת אביו, ופרידריך ירש את נסיכות אנסבך, ובשנת 1495 מת אחיו הצעיר זיגיסמונד, מרקיז ביירוית, ופרידריך ירש אף את מרקיזות ביירוית.

בשל אורח החיים הבזבזני שלו, פרידריך הודח על ידי שני בניו הבוגרים, קזימיר וגאורג בשנת 1515, ונכלא על ידי בנו קזימיר בטירת פלסנבורג, למשך 12 שנים. מיד לאחר כליאתו, בנו קזימיר תפס את מרקיזות ברנדנבורג-קולומבאך, ובנו גאורג תפס את מרקיזות ברנדנבורג-אנסבך. עם זאת, הדחתו של פרידריך התקבלה בתרעומת גלויה על ידי בניו הצעירים. בעת ביקורו של יואכים הראשון, הנסיך הבוחר מברנדנבורג בקולומבאך בעת מסעו לאאוגסבורג, הוא ביקש את שחרורו של פרידריך, אולם בקשתו לא התקבלה, ורק בשנת 1522 הוא שוחרר על פי דרישותיהם של בניו הצעירים.

לאחר שחרורו התגורר פרידריך באנסבך, עד מותו ב-4 באפריל 1536.

## משפחתו
ב-14 בפברואר 1479 התחתן פרידריך בפרנקפורט על האודר עם סופיה יגלו, מרקיזת ברנדנבורג-אנסבך, בתם של קז'ימייז' הרביעי, מלך פולין ואליזבת מאוסטריה, אחותו של זיגמונט הראשון, מלך פולין, ממנה נולדו לו 17 ילדים:
* אליזבת מברנדנבורג-אנסבך-קולומבאך (1480).
* קזימיר, מרקיז ביירוית (1481–1527).
* מרגרטה מברנדנבורג-אנסבך-קולומבאך (1483–1532).
* גאורג, מרקיז ברנדנבורג-אנסבך (1484–1543).
* סופיה מברנדנבורג-אנסבך-קולומבאך (1485–1537), התחתנה עם פרדריק השני, דוכס לגניצה.
* אנה מברנדנבורג-אנסבך-קולומבאך (1487–1539), התחתנה עם ונצלאוס השני, דוכס צ'שין.
* ברברה מברנדנבורג-אנסבך-קולומבאך (1488–1490).
* אלברכט, דוכס פרוסיה (1490–1568).
* פרידריך מברנדנבורג-אנסבך-קולומבאך (1491–1497).
* יוהאן מברנדנבורג-אנסבך (1493–1525)
* אליזבת מברנדנבורג-אנסבך-קולומבאך (1494–1518), התחתנה עם ארנסט, מרקיז באדן-דורלאך.
* ברברה מברנדנבורג-אנסבך-קולומבאך (1495–1552), התחתנה עם גאורג השלישי, רוזן לוכטנברג.
* פרידריך מברנדנבורג-אנסבך-קולומבאך (1497–1536).
* וילהלם מברנדנבורג (1498–1563)
* יוהאן אלברכט מברנדנבורג (1499–1550)
* פרידריך אלברכט מברנדנבורג-אנסבך-קולומבאך (1501–1504).
* גומפרכט מברנדנבורג-אנסבך-קולומבאך (1503–1528).

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:בית הוהנצולרן
קטגוריה:ילידי 1460
קטגוריה:נפטרים ב-1536
ישועה ללום

הרב **ישועה ללום** (18 בפברואר 1901, כ"ט בשבט ה'תרס"א–27 באפריל 1950, י' בניסן ה'תש"י) היה רב בקונסטנטין, ורבן של הערים קיראטה, גלמה  ובטנה  שבאלג'יריה.

## ביוגרפיה
נולד בקונסטנטין שבאלג'יריה לאסתר אטאלי ולמכלוף ביבי כנכד לרב ישועה ללום-אלחסיד. לאחר שהתייתם בצעירותו מאביו, נאלצה אמו לגדלו לבדה. כשבגר למד אצל הרב שמעון דוכן, הרב יוסף גנאסיא, הרב סידי פרג' חלימי והרב דוד הכהן.

לאחר שהוסמך לרבנות בשנת 1919 (ה'תרע"ט) מונה לכהן כרבה של קיראטה, שם גם הכיר את אשתו לעתיד, מונה אטלן, ונישא לה. לאחר שש שנים בקיראטה, מונה בשנת 1925 (ה'תרפ"ה) לכהן כרבה של גלמה. בין יתר תפקידיו שם שימש כחזן, כשוחט וכדרשן, ופעל לקיים פעילות חינוכית לנוער ולמבוגרים.

לאחר שהרב יעקב שושנה, מרבני קונסטנטין, מונה לרבה של בון, חזר הרב ללום בהוראת הרב סידי פרג' חלימי בשנת 1935 (ה'תרצ"ה) לקונסטנטין כדי למלא את מקומו של הרב שושנה כחזן, כשוחט וכדרשן. בעיר זו העמיד תחתיו תלמידים בתחומי התמחותו - שוחטים, חזנים ודרשנים.

לאחר פטירת הרב יהודה זרביב, בשנת 1941 מונה לכהן כרבה הראשי של בטנה, ולצידו כיהנו כרבנים הרב רחמים גדג', הרב שלום ברמי, והרב חי דזירה אלבז. בבטנה פעל למיסוד הכשרות, ולהרחבת החינוך היהודי, לאחר שבהשפעת הנאצים גורשו התלמידים היהודים ממוסדות החינוך המקומיים. כן פעל לסייע ולטפל בפליטים יהודים מגאבס שבתוניסיה.

בקהילות שבהן פעל, נלחם נגד ההתבוללות, ונהג לקיים שיחות על פילוסופיה עם תלמידיו, כדי להרחיקם מהתרבות הלא-יהודית.

הלך לעולמו בבטנה ב-27 באפריל 1950 (י' בניסן ה'תש"י), והשאיר אחריו אלמנה ותשעה יתומים. בהלווייתו השתתפו אלפים, יהודים, מוסלמים ונוצרים. בחנוכה של שנת ה'תשנ"א הועלה ארונו מאלג'יריה ארצה ונקבר בבאר שבע.

בשנת 1986 (ה'תשמ"ו) הוקם על שמו בית כנסת בבאר שבע.

## חיבורו
* **ליקוטי אהרון** – דרשות ודרושים בערבית לכל עת, בנושאי אמונה, חסד, אחדות, גלגול נשמות, אבל, הספד, תפילה ועוד, יצא לאור לאחר פטירתו בתרגום לעברית

כתב מספר חיבורים נוספים, פירוש על התורה ופירוש לספר תהילים במספר חלקים, אולם החיבורים אבדו

## קישורים חיצוניים
* הספר ליקוטי אהרון, ובו תולדות חייו, באתר אוצר החכמה
* אורי הייטנר, תרגיל בחמש אצבעות, בבלוג של אורי הייטנר
* יובל לעליית משפחת ללום מאלג'יריה לישראל, סרטון באתר יוטיוב
* 

קטגוריה:מחברי ספרי דרוש
קטגוריה:קונסטנטין: רבנים
קטגוריה:שוחטים
קטגוריה:חזנים
קטגוריה:רבנים אלג'יראים
קטגוריה:אישים שהועלו לקבורה בשנית בארץ ישראל
קטגוריה:ילידי 1901
קטגוריה:נפטרים ב-1950
קטגוריה:אישים הקבורים בבאר שבע
נבחרת דנמרק בכדוריד

**נבחרת דנמרק בכדוריד** היא הנבחרת לאומית של דנמרק.ואלופת העולם המכהנת (2023). הנבחרת השתתפה ב-26 אליפויות עולם וזכתה 4 פעמים רצופות בתואר (2019, 2021, 2023 ו-2025) ו-3 פעמים בסגנות (1967, 2011 ו-2013). במשחקים האולימפיים היא זכתה בשנת 2016 וב-2024. בהתאם לדירוג של איגוד הכדוריד העולמי, נכון לדצמבר 2022 הנבחרת מדורגת במקום השלישי.

## הישגי הנבחרת

## קישורים חיצוניים

* 
* דף באתר איגוד הכדוריד האירופי
* דף באתר איגוד הכדוריד העולמי
## הערות שוליים

דנמרק
כדוריד
נציגויות דיפלומטיות של טוגו בעולם

ממוזער|350x350 פיקסלים|בסגול, המדינות בהם פועלות נציגויות דיפלומטיות של טוגו. באדום, טוגו.|טקסט=
ממוזער|שגרירות טוגו בבייג'ינג
ממוזער|שגרירות טוגו בברלין
**טוגו** היא מדינה במערב אפריקה, הגובלת בגאנה במערב, בבנין במזרח ובבורקינה פאסו בצפון. טוגו מחזיקה מספר קטן של נציגויות דיפלומטיות בעולם, שרובם שוכנים במעצמות הגדולות כגון ארצות הברית, גרמניה והרפובליקה העממית של סין. יתר על כך, כחלק מהקולוניאליזם הצרפתי בעבר, טוגו דואגת להחזיק שגרירות בצרפת.

## אפריקה
* , קינשאסה (שגרירות)
* , אדיס אבבה (שגרירות)
* , ליברוויל (שגרירות)
* , אקרה (שגרירות)
* , פרטוריה (שגרירות)
* , טריפולי (שגרירות)
* , אבוג'ה (שגרירות)

## אמריקה
ממוזער|שגרירות טוגו באוטווה
ממוזער|שגרירות טוגו בוושינגטון די. סי.
* , ברזיליה (שגרירות)
* , אוטווה (שגרירות)
* , וושינגטון די. סי. (שגרירות)

## אסיה
* , בייג'ינג (שגרירות)
* , ניו דלהי (שגרירות)
* , טוקיו (שגרירות)

## אירופה
ממוזער|שגרירות טוגו בפריז
ממוזער|שגרירות טוגו בבריסל
* , בריסל (שגרירות)
* , פריז (שגרירות)
* , ברלין (שגרירות)
* , לונדון (שגרירות)

## ארגונים בינלאומיים
* , משלחת קבועה באדיס אבבה
* , משלחת קבועה בבריסל
* , משלחת קבועה בניו יורק

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:טוגו: יחסי חוץ
טוגו
רמירו דה מאסטו

**רמירו דה מַאֶסטוּ** (בספרדית: **Ramiro de Maeztu**; 4 במאי 1874, ויטוריה – 29 באוקטובר 1936, אראבקה ) היה עיתונאי, מסאי, סופר ודיפלומט ספרדי.

עד העשור הראשון של המאה ה-20 שיקף בכתביו מסרים ליברליים וגם סוציאליסטיים, התחבר עם פיו ברוחה  ואסוֹרין , ופעל בעד התקרבותה של ספרד לשאר מדינות אירופה. אך אז פנה להשקפת עולם לאומנית והיה אחד מראשי קבוצת הימין "Acción Española" (הפעולה הספרדית ), וליריב מושבע של הרפובליקה הספרדית השנייה. בתחילת מלחמת האזרחים בספרד נעצר בידי כוחות רפובליקניים, וכעבור מספר חודשים הוצא להורג ללא משפט.

## ביוגרפיה
רמירו דה מאסטו נולד ב-4 במאי 1874 בויטוריה, בירת מחוז אלאבה. הוא היה בנו של מנואל דה מאטו רודריגז, מהנדס ובעל קרקעות קובני שנולד בסיינפואגוס. בזמן שהותו בפריז, פגש את אמו של רמירו, חואנה ויטני, ילידת ניס ובתו של דיפלומט בריטי, כשהייתה בת 16.
ימין|ממוזער|דיוקן של מאסטו צעיר, מאת וייטלי.
הוא היה בין האינטלקטואלים הספרדים הצעירים שנפגעו קשות מתבוסתה המשפילה של ארצם במלחמת ספרד-אמריקה בשנת 1898, יחד עם חוסה מרטינס רואיס, פיו בארוחה ואחרים שיצרו את דור הספרות המכונה "דור 98". אוסף המאמרים הראשון שלו פורסם בשנת 1898 תחת השם *Hacia otra España* ("אל עבר ספרד אחרת").

כתומך בסוציאליזם, הוא התפכח במהלך מלחמת העולם הראשונה, בזמן ששימש ככתב בלונדון עבור כמה עיתונים ספרדיים ונסע בצרפת ובגרמניה.
## לקריאה נוספת
* David Jiménez Torres, Ramiro De Maeztu and England, Boydell & Brewer, 2016

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה של רמירו דה מאסטו באתר Modernist Journals Project  של אוניברסיטת בראון
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קצרמר פוליטיקאים
קטגוריה:קצרמר דיפלומטים
קטגוריה:דיפלומטים ספרדים
קטגוריה:שגרירים בארגנטינה
קטגוריה:סופרים ספרדים
קטגוריה:עיתונאים ספרדים
קטגוריה:אישים שהוצאו להורג במלחמת האזרחים בספרד
קטגוריה:ילידי 1874
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-1936
מגדל ספיר

**מגדל ספיר** הוא מגדל משרדים במשולש הרחובות תובל, היצירה והרקון במתחם בורסת היהלומים ברמת גן. המבנה כולל 42 קומות - קומת קרקע גבוהה, קומת גלריה, 38 קומות משרדים ו- 2 קומות טכניות ומתנשא לגובה 163.63 מטר ועם השלמתו בשנת 2018 היה השני בגובהו במתחם הבורסה.

## מאפיינים
המגדל תוכנן על ידי משרד אמאב אדריכלים ומשרד פלג אדריכלים, ונבנה על מגרש בן כ-7 דונם. סך השטח הבנוי במגדל עומד על 60,000 מטר רבוע המיועדים למשרדים ולמסחר והוא כולל חמש קומות מרתף, עבור חניון בעומק של כ-30 מטר הכולל כ-800 מקומות חנייה.
מיתוגו של הבניין תחת השם ספיר נובע מצורת תכסית הבניה הדומה לאבן ספיר.

במגדל שמונה מעליות מהירות, מעלית שירות, לובי כניסה וקומת המסחר בשטח של כ- 1,571 מ"ר. הקומות האמצעיות של המגדל (18–27) מתפקדות כאגף נפרד עבור יהלומנים, עם מעליות, קומת גלריה ולובי בידוק נפרדים כחלק ממתחם בורסת היהלומים.

## היסטוריה
הקרקע שעליה נבנה המגדל שימשה במשך שנים רבות כמגרש חנייה ומתחם מוסכים. המגרש נרכש בשנת 2001 על ידי החברות תדהר ורוגובין במסגרת עסקת קומבינציה שנחתמה עם כ-20 יהלומנים שהחזיקו בחלקות הקרקע. בהמשך הצטרפה לעסקה חברת אביב. היזמים תכננו להתחיל את הבנייה בשנת 2011, אף על פי שתוכנית בניין עיר שחלה על השטח מאפשרת בניית 43 אלף מ"ר משרדים מעל הקרקע ב-27 קומות, הם פנו לעיריית רמת גן בבקשה לשינוי התוכנית ולאישור בנייה של 60 אלף מ"ר משרדים ב-40 קומות. ובשנת 2012 אושרה תוכנית למגדל עם 50 קומות, בגובה 201 מטר.

הקמת הבניין החלה ב-2015, אך הוחלט לבנות רק 27 קומות בשלב הראשון. במהלך הבנייה הוחלט לבנות 40 קומות.

בקיץ 2018 הגיע המגדל לגובהו המרבי והושלם בסוף אותה השנה.

## גלריה

מתחם הבורסה מצפון.jpg|המגדל בתחילת בנייתו, ספטמבר 2015
Sapir_Tower_02.jpg
Ilan_Ilan,_2020.jpg

## קישורים חיצוניים

* 
* המגדל, באתר חברת תדהר

## הערות שוליים

ספיר, מגדל
ספיר
ראובן ינאי

**ראובן ינאי** (יאנואר; 8 במרץ 1922 – 25 באוקטובר 1986) היה עיתונאי ישראלי. היה המייסד והעורך הראשון של עיתון "מעריב לנוער" וחבר מערכת "מעריב".

## ביוגרפיה
נולד וגדל בליפנו, פולין. למד בגימנסיה עברית "תרבות" בפולין עד גיל 13. ב-1935 עלה לארץ עם הוריו והשתקעו בתל אביב. המשיך ללמוד בבית הספר העממי "הכרמל" ובבית הספר התיכון "גאולה", שם ערך את עיתון בית הספר עם חברו הטוב לספסל הלימודים שמעון פרס.

שירת ב"הגנה" ולאחר מכן לחם במלחמת העולם השנייה בבריגדה העברית. עם חזרתו לארץ, התגייס לצה"ל, והקים את העיתון "במחנה גדנ"ע".

לאחר מכן, התבקש על ידי בעלי עיתון מעריב, להקים את עיתון הנוער הראשון בישראל - הוא "מעריב לנוער" במסגרת עבודתו נתן ינאי במה עיתונאית לכישרונות רבים, ביניהם דן אלמגור, הצייר יוסי שטרן, פוצ'ו, ואף לכתבי נוער מבטיחים כאבשלום קור, יוסי ביילין ואחרים. לצד עבודתו ב"מעריב לנוער", ינאי גם כתב מעת לעת בעיתון מעריב, כחבר המערכת. ידועה במיוחד ביקורת התיאטרון שכתב אודות ההצגה "מלכת אמבטיה" של חנוך לוין. הביקורת השנונה אך החריפה ביותר של ינאי, הופיעה גם על עיצוב התקליט של שירי המחזה על ידי האמן דוד טרטקובר.

ינאי נישא לאביגיל לבית ורטהים בשנת 1949. לימים רעייתו אביגיל עבדה כעיתונאית אף היא, וחיברה את תשבצי ההגיון בשבועון ״העולם הזה״. לזוג נולדו בן ובת. בנו איל, הוא המייסד והמנכ"ל המשותף של חברת BDI ישראל. שחקן התיאטרון גלעד קלטר הוא נכדו של ראובן ינאי.

ראובן ינאי נפטר בשנת 1986 בתל אביב ונקבר בבית העלמין קריית שאול.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל מעריב לנוער
קטגוריה:סגל מעריב
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:בוגרי בית הספר הכרמל (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי גימנסיה גאולה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1922
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1986
פאול יוליוס מביוס

**פאול יוליוס מביוס** (בגרמנית: **Paul Julius Möbius** 24 בינואר 1853 – 8 בינואר 1907) היה נוירולוג וסופר מדעי פורה גרמני. נודע בתיאוריו הפסיכופתולוגיים על אישים היסטוריים כמו גתה, רוסו, שופנהאואר וניטשה. ובכמה מונחים רפואיים אותם זיהה וטבע, כמו תסמונת מביוס  וסימן מביוס  הקרויים על שמו.

## קישורים חיצוניים
* 
* ביוגרפיה של מביוס באתר הלקסיקון Whonamedit? 

קטגוריה:נוירולוגים גרמנים
קטגוריה:מחברי ספרי מדע פופולרי
קטגוריה:פסיכיאטרים גרמנים
קטגוריה:לייפציג: אישים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1853
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1907
יאן גוסארט

**יאן גוסארט** (בצרפתית: **Jan Gossaert**; נודע גם בכינויו: **יאן מביז**, Jan Mabuse. ~1478 – 1 באוקטובר 1532) היה צייר דובר צרפתית מארצות השפלה, מראשוני ציירי הרנסאנס ההולנדי והפלמי .

גוסארט היה מגדולי ציירי דורו, בן דורם של אלברכט דירר, ממנו הושפע, ולוקאס ואן ליידן, אך יש המעריכים אותו בדרגה נמוכה מהם.

עבודתו המוקדמת החשובה ביותר היא הערצת המלכים, המצוירת בסגנון מקושט של בית הספר באנטוורפן. יצירות מוקדמות אחרות, כמו ישו, הבתולה והבפטיסט, משקפות את התעניינותו ביצירותיהם של ג'אן ואן אייק ואלברכט דירר. יצירה מוקדמת נוספת, המפורסמת בתחושת מצב הרוח שלה, היא הייסורים בגן. גוסרט היה גם צייר דיוקנאות ידוע. דיוקנאותיו, כמו שארל דה בורז'ון, אלינור מאוסטריה (בערך משנת 1525) וז'אן קרונדלט (1517), חושפים את התפיסה הפסיכולוגית שלו ובולטים בעיקר בתיאורם הבולט של הידיים.

## גלריה

11118-venus-and-cupid-jan-mabuse-gossaert.jpg|ונוס וקופידון במוזיאונים המלכותיים לאמנויות יפות של בלגיה
Jan (Jennin) Gossaert - Avers des volets d'un triptyque. Volet gauche Portrait d'un donateur ; volet droit Portrait d'une donatrice, Inv. 4740, gossaert-4740dig-l.jpg|דיוקנאות התורמים מתוך כנפיים של טריפטיכון במוזיאונים המלכותיים לאמנויות יפות של בלגיה
Mabuse, ritratto d'uomo, 01 (cropped).JPG|דיוקן בבמוזיאונים המלכותיים לאמנויות יפות של בלגיה
Jan Gossaert - Portrait of a man (KMSKA).jpg|דיוקן במוזיאון המטרופוליטן לאמנות
Portrait of a Man MET DP231747.jpg|דיוקן במוזיאונים המלכותיים לאמנויות יפות של בלגיה


## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה של גוסארט באתר הגלריה הלאומית של אנגליה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים פלמים
קטגוריה:ציירים הולנדים
קטגוריה:ילידי 1478
קטגוריה:נפטרים ב-1532
ז'אן מאביון

**ז'אן מאביון** (בצרפתית: **Jean Mabillon**; 23 בנובמבר 1632 – 27 בדצמבר 1707) היה נזיר בנדיקטיני צרפתי. האב המייסד של הפלאוגרפיה והדיפלומטיקה .

## ביוגרפיה

נולד בעיירה סן-פייר-מון  שבמחוז שמפאן. בגיל 12 החל ללמוד בקולז' דה בון אנפאן בריימס. לאחר שנות לימודים, הפך ב-1653 לנזיר במנזר סן-רמי . בשל מחלה שאובחן שנגרמה מעודף לימודים, הועבר ב-1658 למנזר קורבי , שם הוסמך לכמורה ב-1660.

ב-1664 הועבר לכנסיית סן ז'רמן דה פרה בפריז, שם פגש חוקרים בולטים כמו לוק ד'אשרי , שארל דו פרן  אטיין בלוז  ולואי-סבסטיאן לה נן דה טילמון . בפריז ערך את כתבי ברנאר מקלרבו (פורסמו ב-1667) ועבד על אוסף חיי הקדושים הבנדיקטינים "Acta Ordinis S. Benedicti" (תשעה כרכים שראו אור בין השנים 1668–1701).

ב-1681 פרסם מבילון את יצירת המופת שלו "De re diplomatica", בעקבות ספקות שהעלה הישועי דניאל ואן פאפנברוק  לגבי אמיתות מסמכים מרובינגיים. היצירה חקרה סוגים שונים של מסמכים וכתבי יד מימי הביניים, תוך בחינת כתב יד, סגנון, חותמות וחתימות. עבודה זו נחשבת ליסוד הפליאוגרפיה והדיפלומטיקה המודרניות.

עבודתו על ה'דיפלומטיקה' משכה את תשומת לבו של ז'אן-בטיסט קולבר ובעקבותיו את זו של המלך לואי ה-14. ז'אן נסע ברחבי אירופה לחיפוש כתבי יד עתיקים עבור הספרייה המלכותית של צרפת. וב-1701 מונה לחבר מייסד באקדמיה לכתובות ולספרות יפה .

ז'אן מאביון מת ב-1707 ונקבר בכנסיית סן-ז'רמן-דה-פרה. פריץ שטרן כינה אותו "החוקר ההיסטורי הגדול ביותר של המאה שלו". תחנת המטרו מאביון (קרי: מאביו)  במטרו של פריז נקראת על שמו.

## ביקורת
במשך חייו הותקף ז'אן מאביון בידי מבקרים שונים, נזירים אחדים טענו שחיבוריו אקדמיים מדי, אב מנזר אחד תקף אותו שהוא מפר את חוקי המסדר שלו בכך שהקדיש את חייו ללימודים במקום לעבודה פיזית, ושחולל 'בעיות' כשגינה הערצת שרידי קדושים לא ידועים. כן הואשם ביאנסניזם, אך זכה לאורך כל הקריירה לתמיכת הכנסייה והמלך.

## קישורים חיצוניים

* ז'אן מאביון, האנציקלופדיה הקתולית. באתר ויקיטקסט 
* 

קטגוריה:נזירים (נצרות)
קטגוריה:פילולוגים צרפתים
קטגוריה:היסטוריונים של ימי הביניים
קטגוריה:ילידי 1632
קטגוריה:נפטרים ב-1707
שארל, דוכס ברי

**שארל, דוכס ברי** (בצרפתית: **Charles de France, duc de Berry**; 31 ביולי 1686 – 5 במאי 1714), היה נכדו של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת, ויורש העצר של ספרד בין השנים 1700–1707.

## ביוגרפיה
שארל נולד בורסאי ב-31 ביולי 1686 בארמון ורסאי, ללואי, הדופן הגדול, בנו של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת, ולמריה אנה ויקטוריה, דוכסית בוואריה, בתם של פרדיננד מריה, הנסיך הבוחר מבוואריה ואנריקטה אדליידה, נסיכת סבויה, ועם לידתו הוא קיבל לואי את התואר דוכס ברי. שארל גדל יחד עם אחיו לואי, דוכס בורגונדיה ופיליפ, דוכס אנז'ו, והתחנך על ידי לואיז דה פרי.

בשנת 1700 הוכתר אחיו כפליפה החמישי, מלך ספרד, ומכיוון שלא היו לו עדיין ילדים, הפך שארל ליורש העצר הספרדי, עד ללידת לואיס, נסיך אסטוריאס בשנת 1707. ב-6 ביולי 1710 התחתן שארל עם מארי לואיז אליזבת ד'אורליאן, בתם של פיליפ השני, דוכס אורליאן ופרנסואז מארי דה בורבון, ממנה היו לו 3 ילדים. מארי לואיז אליזבת לא שמרה לו אמונים, ואף חשבה לברוח עם המאהב שלה.

בשנת 1712 מת אחיו לואי, דוכס בורגונדיה, ובשל כך היה צפוי ששארל ישמש כעוצר בשם אחיינו לואי, דוכס אנז'ו, אולם הוא מת במפתיע ב-5 במאי 1714 כתוצאה מתאונת ציד, עוד לפני מותו של סבו לואי הארבעה עשר. לאחר מותו, המשיכה רעייתו בניאופיה, ובשנת 1719 היא מתה בעת שהייתה בהריון מאחד ממאהביה.

## משפחתו
ב-6 ביולי 1710 התחתן שארל עם מארי לואיז אליזבת ד'אורליאן, בתם של פיליפ השני, דוכס אורליאן ופרנסואז מארי דה בורבון, ממנה היו לו 3 ילדים:
* בת מתה (1711).
* שארל, דוכס אלנסון (1713–1714).
* מארי לואיז אליזבת דה ברי (1714).

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בית בורבון
קטגוריה:אבירי מסדר גיזת הזהב
קטגוריה:ילידי 1686
קטגוריה:נפטרים ב-1714
דורית קלנר

**דורית קלנר** (נולדה ב-21 ביולי 1959) היא סופרת ישראלית.

## ביוגרפיה
דורית קלנר (לבית וקסלר) נולדה בראשון לציון להורים אנשי חינוך. סבה היה אפרים פישל וקסלר, החזן הראשי בבית הכנסת הגדול בעיר. הציירת ופסלת שולה רוס היא אחותה. דורית למדה בגימנסיה הריאלית בעיר הולדתה והיא בעלת תואר דוקטור בכימיה אורגנית מהטכניון בחיפה. לאחר השתלמות פוסט-דוקטורט באוניברסיטת אלברטה בקנדה שימשה כמנהלת מפעל, כסמנכ"ל מחקר ופיתוח וכסמנכ"ל שיווק בחברות תעשייתיות בתחומי הכימיה, הפלסטיק וההתקנים הרפואיים בישראל.

בשנת 2014 יצא לאור ספרה הראשון, **עמקפלסט,** העוסק בחייהם של עובדים במפעל פלסטיק בעמק יזרעאל. הספר זכה לשבחי הביקורת ובפרס משרד התרבות ליצירה ספרותית ונכלל ברשימה הארוכה של המועמדים לפרס ספיר.

בשנת 2017 יצא לאור ספרה השני, **עונות מעבר**, רומן בלשי שעלילתו ממוקמת באזור כפר ורדיםומעלות-תרשיחא, בגליל המערבי. הספר זכה בציון לשבח בפרס ברנר. השופטים ציינו כי הספר כתוב "בעברית עכשווית עגולה, מלאה, מעובה, עשירה בשכבות של ספרות, שפה שסגנונות יזהריים קנוניים שזורים בתוכה."

בשנת 2019 זכה הספר בפרס שולמית אלוני ליצירה עברית. מנימוקי השופטים: "עונות מעבר הוא רומן ישראלי עכשוי, שלא חושש להעמידבמרכזו את היחסים בין יהודים וערבים בגליל. דורית קלנר מצליחה לגעת בכל הפחדים, החששות והסטראוטיפים ביד רגישה ובדרך אותנטית ומספקת התבוננות מדויקת על יחסי שתי הקהילות – יהודית וערבית".

"מולטיפוקל', שיצא לאור ב-2022, הוא הספר השלישי ב'"טרילוגיית הגליל'. הספר מתמקד בחיי העבודה של דפנה, גיבורה שמאחוריה גם תקוות וגם אכזבות, במפעל רפואי באחד מקיבוצי הגליל, ומתבונן בהם בעין נוקבת, ביקורתית אך גם חומלת.

סיפורים קצרים של דורית קלנר פורסמו בכתבי העת המקוונים "הפתיליה" ו"המוסך", באתר "מעבורת - פרויקט הסיפור הקצר"
 וב"מאזניים", גיליון פברואר 2020.

דורית קלנר היא כלת פרס היצירה לסופרים עבריים על-שם ראש הממשלה לוי אשכול לשנת תשע"ח 2018. מנימוקי השופטים: סופרת שעלתה לא מכבר על במת הספרות העברית וכבר מתבלטת באיכויות שביצירתה. קלנר מיטיבה לצייר את המגזרים השונים המרכיבים את החברה הישראלית. היא נעה בנוחות על פני קווי המתאר של דת, לאום, קבוצה אתנית ומגדר – וגם חוצה את הקווים, כדי להעניק לדמויותיה חיים ואמינות. בחברה הישראלית, כפי שהיא עולה ביצירתה, חיים בני קבוצות שונות מאוד זה לצד זה – סובלים יחד, מתמודדים יחד, שותפים מרצון או מכורח. השכלתה המגוונת ניכרת בפרוזה שלה, שלוקחת את הקוראים אל מחוזות הגליל, אל מפעל תעשייתי, אל הדרמות הסיפוריות שמעידות על כלל פניה של החברה. ברגישות ובכוח סיפורי מובהק מוכיחה קלנר את כוחה ביותר מסוגה סיפורית אחת, ורבה הסקרנות לגלות לאן עוד תגיע בספריה הבאים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* דורית קלנר, באתר המכון לתרגום ספרות עברית 
* 
* 
* 
* אריק גלסנר, "על עמקפלסט של דורית קלנר", פורסם גם במוסף " 7 לילות" בידיעות אחרונות
* מירב גולן, על "עמקפלסט", אימגו מגזין מאמרים, 23 ביולי 2015
* 
* 
* מעבורת - פרויקט הסיפור הקצר - חופשת מולדת

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:מנהלות ישראליות
קטגוריה:כימאיות ישראליות
קטגוריה:זוכות פרס היצירה לסופרים ומשוררים
קטגוריה:זוכי פרס היצירה לסופרים ומשוררים
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מהטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:בוגרות הגימנסיה הריאלית
קטגוריה:בוגרי הגימנסיה הריאלית
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1959
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1959
קטגוריה:זוכי פרס שולמית אלוני
רשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס

**רשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס** (באנגלית: **The New York Times Best Seller List**) נחשבת כיום לרשימת הספרים רבי המכר הבולטת ביותר בארצות הברית. הרשימה מפורסמת מדי יום ראשון במדור "ביקורת ספרים" של השבועון הניו יורק טיימס. הרשימה פורסמה לראשונה ב-12 באוקטובר 1931. במהלך העשורים האחרונים של המאה ה-21 רשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס התפתחה לרשימות מרובות בקטגוריות שונות.

בניגוד לרשימות שבודקות מה הם הפריטים הנמכרים ביותר בקטגוריות שונות, רשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס איננה מבוססת על נתוני מכירות בפועל, אלא על סקרים שונים.

בשנת 2001 נוצרה קטגוריה נפרדת מרשימת רבי המכר למעקב אחר מכירת ספרי ילדים. מבקרים של ה"ניו יורק טיימס" טענו שרשימת רבי המכר בקטגוריית ספרי הילדים נוצרה במיוחד על מנת שסדרת ספרי הארי פוטר, שהייתה בצמרת הרשימה במשך מעל לשנתיים, תועבר לקטגוריה נפרדת כדי שספרים אחרים אשר מעט פחות פופולריים יופיעו ברשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס. בשנת 2008 נכלל ברשימה ספר של אלק גרייבן שהיה בן תשע בלבד.

## הספרים שנכללו הכי הרבה שבועות בכל שנה ברשימה בקטגוריית [[סיפורת]]
;שנות ה-40 של המאה ה-20

;שנות ה-50 של המאה ה-20

;שנות ה-60 של המאה ה-20

;שנות ה-70 של המאה ה-20

;שנות ה-80 של המאה ה-20

;שנות ה-90 של המאה ה-20

;העשור הראשון של המאה ה-21

;העשור השני של המאה ה-21

; שנות ה-20 של המאה ה-21
* 2020: שירת סרטני הנהר
* 2021: שירת סרטני הנהר
* 2022: שירת סרטני הנהר
* 2023: איתנו זה מתחיל

## קישורים חיצוניים
*  

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרים
קטגוריה:רשימות ביבליוגרפיות
אנז'-פרדי פלומה

**אנז'-פרדי פלומה** (בצרפתית: **Ange-Freddy Plumain**; נולד ב-2 במרץ 1995) הוא כדורגלן צרפתי-גוואדלופי המשחק בעמדת הקיצוני במועדון נאה סלמיס פמגוסטה.

## קריירה
נולד בפריז למשפחה ממוצא גוואדלופי. פלומה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של לאנס אליה הגיע בגיל 13. ב-5 באוקטובר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0–1 נגד ניור.

ב-25 ביולי 2013 חתם בפולהאם לשלוש עונות עם אופציה לעונה אחת. הוא שיחק בקבוצת המילואים של המועדון בעוד בקבוצה הבוגרת רשם רק הופעה אחת במסגרת גביע ה-FA.

ב-31 באוגוסט 2015 הושאל לרד סטאר מהליגה השנייה בצרפת.

ביוני  חתם בסדאן ועונה לאחר מכן חתם בקווילי.

ב-12 ביולי 2018 חתם בהפועל חדרה מליגת העל.

ב-8 בינואר 2019 חתם בבית"ר ירושלים ל-3.5 עונות, תמורת כחצי מיליון דולר.

ב-16 באוגוסט 2020 חתם בסמסונספור מהליגה הטורקית השנייה, תמורת כ-220 אלף יורו. ב-9 בינואר 2021 הושאל לווסטרלו מהליגה הבלגית השנייה.

ב-26 בינואר 2022 חתם ברוך לבוב מליגת העל האוקראינית, אך בעקבות הפלישה הרוסית והפסקת הליגה, במרץ 2022 הושאל להפועל תל אביב עד סוף העונה.

ב-3 ביולי 2022 חתם בסקציה נס ציונה.

ב-26 בינואר 2023 חתם בבני סכנין עד לתום העונה. ב-30 בינואר ערך הופעת בכורה, בניצחון 1–2 על הפועל ירושלים. בהמשך חזר פלומה לרוך לבוב.

## תארים
;בית"ר ירושלים
*גביע הטוטו : 2019/2020

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים צרפתים
קטגוריה:כדורגלנים גוואדלופים
קטגוריה:קשרי כדורגל צרפתים
קטגוריה:קשרי כדורגל גוואדלופים
קטגוריה:פריז: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני לאנס
קטגוריה:כדורגלני פולהאם
קטגוריה:כדורגלני רד סטאר
קטגוריה:כדורגלני סדאן
קטגוריה:כדורגלני קווילי-רואן
קטגוריה:כדורגלני הפועל חדרה
קטגוריה:כדורגלני בית"ר ירושלים
קטגוריה:כדורגלני סמסונספור
קטגוריה:כדורגלני וסטרלו
קטגוריה:כדורגלני רוך לבוב
קטגוריה:כדורגלני הפועל תל אביב
קטגוריה:כדורגלני סקציה נס ציונה
קטגוריה:כדורגלני בני סכנין
קטגוריה:כדורגלני נאה סלמיס פמגוסטה
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גוואדלופ
קטגוריה:צרפתים ממוצא גוואדלופי
קטגוריה:ספורטאים צרפתים באנגליה
קטגוריה:ספורטאים צרפתים בישראל
קטגוריה:ספורטאים צרפתים בטורקיה
קטגוריה:ספורטאים צרפתים בבלגיה
קטגוריה:ספורטאים צרפתים בקפריסין
קטגוריה:ספורטאים זרים באוקראינה
קטגוריה:ספורטאים זרים באנגליה
קטגוריה:ספורטאים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים זרים בטורקיה
קטגוריה:ספורטאים זרים בבלגיה
קטגוריה:ספורטאים זרים בקפריסין
קטגוריה:כדורגלני גביע הזהב 2023
קטגוריה:כדורגלני גביע הזהב 2025
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1995
קטגוריה:גוואדלופים שנולדו ב-1995
נסטור פיטאנה

**נסטור פביאן פיטאנה** (בספרדית: **Néstor Fabián Pitana**; נולד ב-17 ביוני 1975) הוא שופט כדורגל ארגנטינאי. פיטאנה שופט משחקים בליגת העל הארגנטינאית, וכן במסגרות משחקים של פיפ"א. פיטאנה שפט במשחקי מונדיאל 2014, קופה אמריקה 2015, ומונדיאל 2018, שם שפט בין היתר את משחק הגמר.

## קריירה
בנעוריו שיחק פיטאנה כדורגל וכדורסל, בקבוצות מקומיות. פיטאנה אף שימש כשחקן, כאשר מילא תפקיד משני של סוהר, בסרט הארגנטיני 'La furia'. בנוסף, שימש גם כשופט משחקי באולינג.

בין השנים 2001-2004, למד פיטאנה חינוך גופני. בנוסף, עבר קורס שיפוט כדורגל. עד 2006 שימש כמורה לחינוך גופני במוסדות לימודיים בארגנטינה, ושפט משחקי כדורגל בליגות החובבניות. ב-2006 החל לשמש כשופט בטורנירי התאחדות הכדורגל הארגנטינאית. בדצמבר אותה שנה, שפט לראשונה בליגת המשנה הארגנטינאית. ביוני 2007 שפט לראשונה בליגת העל הארגנטינאית, משחק בין אתלטיקו קולון לרוסאריו סנטראל. החל מ-2010 משמש כשופט במפעלי CONMEBOL. ב-2014 שפט במשחק הסופר קלאסיקו, שנערך באצטדיון הבונבוניירה. ב-2015 שפט באחד ממשחקי גביע רקופה סודאמריקנה, בו ניצחה ריבר פלייט את סן לורנסו וזכתה במפעל.

פיטאנה נכלל בסגל השופטים למונדיאל 2014. בטורניר זה שפט 4 משחקים, כאשר האחרון שבהם היה ניצחונה של  על , בשלב רבע הגמר. הוא שפט במשחקי קופה אמריקה 2015 ובמשחקי גביע הקונפדרציות 2017. פיטאנה נכלל בסגל השופטים למונדיאל 2018. הוא שפט במשחק הפתיחה, בו ניצחה  5 - 0 את . במונדיאל זה שפט 5 משחקים. פיטאנה נבחר לשפוט את משחק הגמר. בכך היה לשופט הארגנטינאי השני ששופט המשחק גמר אליפות העולם בכדורגל, לאחר שהוראסיו אליזונדו שפט בגמר מונדיאל 2006.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שופטי כדורגל
קטגוריה:ארגנטינה: אישים בספורט
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1975
את לי לילה (שיר)

"**את לי לילה**" הוא סינגל של בעז שרעבי שיצא לאור במקור בשנת 1978. בשנת 1984 הוציא לאור שרעבי את השיר בעיבוד מחודש.

## רקע
השיר נכתב על ידי בעז שרעבי ויואל גוב ארי והולחן והוקלט על ידי שרעבי טרם עזב את ישראל לארצות הברית בשנת 1978. את השיר בגרסה זו עיבד יגאל חרד. השיר, שהוקלט והופץ לתחנות הרדיו, לא נכלל במסגרת אלבום כלשהו, אך זכה להצלחה במצעדי הפזמונים, ודורג במקום ה־11 במצעד הפזמונים העברי השנתי ה'תשל"ט-1979 של רשת ג'.

ב־1981 הקליט את השיר  זוהר ארגוב לאלבומו השלישי "היו זמנים", בעיבוד של מרסל לידג'י. גם ג'קי מקייטן הקליט באותה שנה את השיר לאלבומו "ג'קי מקייטן – במיטב שירי ה'חפלה'". שרעבי, שחזר לישראל ב־1984, הקליט שוב את השיר בעיבוד מחודש של משה לוי ויזהר אשדות לאלבומו המצליח "אצלי הכל בסדר" מ־1984. ב־1993 הופיעה גרסה מחודשת זו באלבום האוסף "את לי לילה". 
הגרסה המקורית מ־1978 הופיעה באוסף אחר של שרעבי שיצא באותה שנה "בשירים שלא נס ליחם".

ב־2014 הקליטה את השיר דאנה איבגי כשיר הנושא של הסרט "את לי לילה". ב־2016 ביצעה אניה בוקשטיין את השיר בטקס פרסי אופיר, שהוקדש לזכרה של רונית אלקבץ.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי בעז שרעבי
קטגוריה:שירי זוהר ארגוב
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי בעז שרעבי
קטגוריה:שירי אהבה בעברית
קטגוריה:שירים על לילות
קטגוריה:סינגלים בהוצאת האחים ראובני