open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מודר בדראן

**מודר בדראן** (בערבית: **مضر بدران**; 18 בינואר 1934 – 22 באפריל 2023) היה פוליטיקאי ירדני שכיהן כראש ממשלת ירדן במהלך שלוש כהונות לא רצופות.

## ביוגרפיה
מודר בדראן נולד בשנת 1934 בג'רש שבעבר הירדן. למד משפטים בדמשק, והחל לאחר מכן קריירה בשירותי הביטחון הירדניים. בשנת 1970 הוא התמנה למנהל השירות החשאי בעיצומו של המאבק בין המלך חוסיין נגד הכוחות המזוינים הפלסטיניים בספטמבר השחור.

בתום שירותו הביטחוני פנה למישור הפוליטי. הוא שימש שר החינוך, ולאחר מכן מונה לראש ממשלת ירדן ב-13 ביולי 1976, עת החליף את קודמו זיד א-ריפאעי שסיים לכהן לאחר שלוש שנים בתפקיד. בהתאם להחלטות הליגה הערבית בוועידת רבאט, שקבעו כי אש"ף הוא המייצג הבלעדי של הפלסטינים, ממשלתו הראשונה של בדראן מנתה מספר מועט של שרים ממוצא פלסטיני בהשוואה לממשלות קודמות (3 שרים פלסטינים מתוך 18 בלבד). בממשלתו הראשונה שימש בדראן גם בתפקיד שר החוץ. עם זאת, עיקר פעילותו של בדראן בכהונתו הראשונה לא נגעה במישור המדיני כי אם בעניינים כלכליים. לאחר הפיתוח הכלכלי המואץ של ירדן בראשית שנות ה-70 החלה האינפלציה לגאות, ולצד זאת תהליכי העיור המוצאים הביאו לקיטוב חברתי בתוך החברה הירדנית. ממשלתו של בדראן פעלה להפחית תופעות אלו באמצעות סובסידיות מוגברות ומדיניות כלכלה סוציאלית. אולם, בדראן לא הצליח לחסל תופעות אלו ועל רקע זה סיים את כהונתו הראשונה והוחלף ב-19 בדצמבר 1979 בידי עבד אלחמיד שרף.

בדראן חזר לתפקיד ראש הממשלה לאחר פחות משנה, בעקבות מותו המפתיע של שרף כתוצאה מהתקף לב. הוא החליף את ד"ר קאסם א-רימאווי שמונה באופן זמני, והחל לכהן בשנית ב-28 באוגוסט 1980. ממשלה זו כללה מספר רב יותר של פלסטינים, איתות פוליטי ליאסר ערפאת שכוחו נחלש לאחר גירושו מלבנון. בפברואר 1981 נלכדו סוכנים סוריים שזממו להתנקש בחייו של בדראן, לטענתם כיוון שתמך בארגון האחים המוסלמים שפעל כנגד המשטר בסוריה. כהונתו השנייה של בדראן התאפיינה בעיסוק במישור הכלכלי גם היא, בייחוד לאור המצב המחריף של הממלכה בעקבות ירידת מחירי הנפט ופרוץ מלחמת איראן–עיראק. חוסר השיפור במצב הכלכלי הביא לביקורת ציבורית כלפי בדראן, שבאה לידי ביטוי גם דרך "המועצה הלאומית המייעצת" (הגוף ששימש כפורום פוליטי ציבורי למן 1978 בעקבות פיזורו של הפרלמנט הירדני ארבע שנים קודם לכן). ביקורת זו הביאה להתפטרותו מראשית הממשלה ב-10 בינואר 1984. החליפו בתפקיד אחמד עוביידאת, שגם הוא היה בעל רקע ביטחוני.

ב-4 בדצמבר 1989, בעקבות הבחירות בממלכה (הראשונות לאחר הכרזתו של חוסיין על ניתוק הקשר ההיסטורי של ירדן עם הגדה המערבית) בדראן מונה בשלישית לראש הממשלה. הוא כיהן בתפקיד במשך שנתיים, עד ל-19 ביוני 1991. כהונותיו ארוכות השנים של בדראן בתפקיד ראש הממשלה, דבר חריג בנוף הפוליטי של ירדן, מעידות על יציבות המשטר ועל יכולתו הפוליטית לאורך תקופת כהונותיו. מלבד כהונתו כראש ממשלה, בדראן שימש גם שר החוץ ושר הביטחון של ירדן.

אחיו של מודר, עדנאן בדראן, כיהן גם הוא כראש ממשלת ירדן בשנת 2005. בדראן נחשב היה לידידו הקרוב של המלך חוסיין.

## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי ממשלת ירדן
קטגוריה:שרי החינוך של ירדן
קטגוריה:שרי ההגנה של ירדן
קטגוריה:שרי החוץ של ירדן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת דמשק
קטגוריה:מעוטרי מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של איטליה
קטגוריה:ירדנים שנולדו ב-1934
קטגוריה:ירדנים שנפטרו ב-2023
אחמד עוביידאת

**אחמד עוביידאת** (בערבית: **احمد عبيدات**; 18 בנובמבר 1938 - 2 בפברואר 2026) היה פוליטיקאי ירדני, שימש כראש ממשלת ירדן מינואר 1984 עד אפריל 1985.

## ביוגרפיה

אחמד עוביידאת נולד ב-18 בנובמבר 1938 באירביד שבצפון עבר הירדן. למד באוניברסיטת בגדאד בעיראק. שימש כמפקד המודיעין הכללי מ-1974 עד 1982 וכשר הפנים מ-1982 עד 1984, תחת שתי ממשלותיו האחרונות של מודר בדראן.

בעקבות התעצמות הבעיות הכלכליות בממלכה, לאור העלייה באינפלציה והירידה במחיר הנפט, גברו הקריאות האופוזיציוניות כנגד בדראן הן מן הרחוב הירדני והן מצד "המועצה הלאומית המייעצת", גוף פוליטי שהוקם כתחליף לפרלמנט שפוזר ב-1974. בעקבות זאת התפטר בדראן מראשות הממשלה, לאחר ארבע שנים בתפקיד, ועוביידאת מונה ליורשו ב-10 בינואר 1984. ממשלתו כללה מספר מצומצם יחסית של שרים פלסטינים, לאור היחסים המתוחים בין המלך חוסיין לבין אש"ף של יאסר ערפאת. בנוסף, בממשלת עוביידאת כיהנה לילא שרף, אלמנתו של ראש הממשלה לשעבר עבד אלחמיד שרף והשרה השנייה בהיסטוריה של ירדן. היא כיהנה כשרת ההסברה עד ינואר 1985.

ממשלתו של עוביידאת פעלה, כקודמותיה, בעיקר בניסיון לייצב את המצב הכלכלי במדינה. לשם כך מונו כלכלנים רבים לשרים בממשלה, וננקטו צעדי צנע כלכליים כמו צמצום סובסידיות. פעולות אלו לא עזרו במידה רבה לשיפור המצב הכלכלי. תחום פעילות נוסף של עוביידאת בזמן כהונתו כראש ממשלה היה המאבק בשחיתות, שהייתה לאבן נגף בממשל הירדני. גם מאבק זה הצליח בצורה חלקית בלבד. לאחר כינוסו המחודש של הפרלמנט ב-1974, החלו להישמע קולות פוליטיים שקראו לביטול מעמדם החוקי המיוחד של השבטים בממלכה. עיתונים ליברליים קראו בהזדמנות זו להפסקת התרבות השבטית בכללה, שאותה ראו כפרימיטיבית. בעקבות זאת ראשי השבטים פנו בחמת זעם אל המלך חוסיין בדרישה שייפסק מסע ההשמצות. חוסיין שלח מכתב לעוביידאת ודרש ממנו פיקוח רב יותר על העיתונים. בעקבות המעשה, ובעקבות חילוקי דעות נוספים, התפטרה לילא שרף מממשלתו של עוביידאת בראשית 1985.

ממשלת עוביידאת המשיכה לכהן עד אפריל 1985, אז הוחלף עוביידאת על ידי מקורבו של המלך וראש הממשלה לשעבר זיד א-ריפאעי. הסיבה למינוי א-ריפאעי הייתה יכולתו הדיפלומטית המוכחת וקרבתו למלך, דברים שהמלך נזקק להם לאור ההסכם עם אש"ף בפברואר 1985 והניסיון לפריצת דרך במשא ומתן עם ישראל.

לאחר תום כהונתו כראש ממשלה, עוביידאת שימש כציר בפרלמנט ונמנה עם חברי האופוזיציה הבכירה בממלכה, שהתנגדה לכוונותיו של המלך חוסיין לכונן הסכם שלום עם ישראל ולנתק את הקשר ההיסטורי בין ירדן לבין הגדה המערבית. באפריל 1990, בעקבות המהומות שפרצו בממלכה, מונה עוביידאת לראש "הוועדה הלאומית" שתפקידה היה לכונן תהליכי דמוקרטיזציה בממלכה. ביוני 1991 פרסמה הוועדה את "האמנה הלאומית של ירדן", שעיקר תוכנה עיגון המשטר בירדן כמונרכיה פרלמנטרית והדגשת זכות הפלורליזם הפוליטי בממלכה. בעקבות פרסום האמנה נסללה הדרך לחזרת הפעילות המפלגתית בירדן ב-1992, לאחר שהופסקה בשנת 1957. עוביידאת התנגד לרגולציה של היחסים בין ישראל לבין ירדן לאחר הסכם השלום בין ישראל לירדן.

עוביידאת כיהן כיושב ראש מועצות המנהלים של המרכז הירדני לזכויות אדם.

נפטר ב-2 בפברואר 2026.

## לקריאה נוספת
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי ממשלת ירדן
קטגוריה:שרי ממשלת ירדן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בגדאד
קטגוריה:ילידי 1938
קטגוריה:ירדנים שנפטרו ב-2026
חאמד חדאדי

**חאמד חדאדי** (בפרסית: **حامد حدادی**; נולד ב-19 במאי 1985) הוא כדורסלן איראני המשחק בעמדת הסנטר. חדאדי, המיתמר לגובה של 2.18 מטרים היה לכדורסלן האיראני הראשון ששיחק ב-NBA.

## קריירה
חדאדי החל את הקריירה כשנדד בין מספר קבוצות בליגת העל האיראנית. בשנת 2004 הוא העמיד את עצמו לבחירה דראפט ה-NBA אך לא נבחר ושב לשחק באיראן. בשנת 2007 קיבל חדאדי הצעה לשחק בפרטיזן בלגרד אולם דחה אותה ובחר להישאר במולדתו.

לפני משחקי אולימפיאדת בייג'ינג (2008) הביעו מספר קבוצות בליגת ה-NBA עניין בחדאדי ובהחתמתו לאחר המשחקים, אולם בשל הגבלות של ממשלת ארצות הברית על קשרים עסקיים עם אזרחים איראנים, אסרה הנהלת הליגה על הקבוצות לדון עמו או להציע לו חוזה. לאחר ביטולו של האיסור, חתם חדאדי על חוזה עם קבוצת ממפיס גריזליס כשחקן חופשי.

בתחילת העונה, לא שותף חדאדי במשחקיה של ממפיס, וכחודש לאחר תחילת המשחקים נשלח לקבוצת דקוטה ויזארדס מליגת הפיתוח של ה-NBA, אולם נקרא חזרה בחודש דצמבר. הוא ערך את משחק הבכורה שלו במדי הגריזליס ב-30 בדצמבר 2008, בהפסד החוץ 89–101 מול פיניקס סאנס. הוא שותף במשחק במשך ארבע דקות בהן תרם שתי נקודות ו אחד.

חדאדי שימש בעונותיו בגריזליס כשחקן משלים הממעט לקבל דקות משחק. את משחק השיא שלו רשם בעונת  כשקלע 11 נקודות מול דנוור נאגטס.

בינואר 2013 עבר חדאדי ב לטורונטו ראפטורס לצידו של רודי גיי. לאחר כחודש בו לא שותף במדי הקבוצה, הועבר בטרייד נוסף לפיניקס סאנס, בתמורה לסבאסטיאן טלפייר. בפיניקס הוא שותף ב-17 משחקים, בהם תרם שיאי קריירה אישיים בכל הקטגוריות, בהם 4.1 נקודות, 5.1 ריבאונדים ו-1.2 חסימות ב-13.8 דקות למשחק, אך בסיום העונה נופה מסגל הקבוצה.

## בנבחרת איראן

חדאדי משחק במדי נבחרת איראן, וזכה עימה במדליית הארד במשחקי אסיה בשנת 2006, ושתי מדליות זהב באליפות אסיה בשנים 2007 ו-2009.

במשחקי אליפות אסיה בכדורסל שנערכו בטוקושימה, יפן בשנת 2007, הוביל חדאדי את נבחרתו למדליית הזהב, כשרשם  של 13.4 נקודות ו-9.6 ריבאונדים למשחק, כולל משחק שיא של 31 נקודות ועשרה ריבאונדים בניצחון על נבחרת לבנון במשחק הגמר. ונבחר לשחקן המצטיין בטורניר.

בטורניר הכדורסל של אולימפיאדת בייג'ינג (2008) רשם חדאדי 16.6 נקודות למשחק, והוסיף 10.6 ריבאונדים בממוצע. במשחק מול  הוא רשם 21 נקודות ו-16 ריבאונדים, ומול  קבע 17 נקודות ו-15 ריבאונדים, אולם לא הצליח למנוע מנבחרתו להפסיד את כל חמשת משחקיה בטורניר.

באליפות אסיה שנערכה בטיינג'ין בשנת 2009, רשם חדאדי ממוצעים של 15.8 נקודות ו-13.1 ריבאונדים, עליהם הוסיף 2.2 אסיסטים, הוביל את נבחרתו למדליית זהב שנייה ברציפות במפעל, ונבחר פעם נוספת לשחקן המצטיין בטורניר.

גם בטורניר אליפות העולם בכדורסל 2010 נטל חדאדי חלק עם נבחרתו, ואף הוביל אותה עם 20 נקודות ו-8.6 ריבאונדים למשחק, אולם לא הצליח למנוע את הדחתה בסיבוב הראשון עם ארבעה הפסדים מול ניצחון בודד. בטורניר אליפות אסיה בכדורסל 2011 רשם 15.4 נקודות, 11.4 ריבאונדים ו-3.6 אסיסטים אך לא הצליח לסייע לנבחרתו לזכות במדליה נוספת.

## סטטיסטיקות קריירה ב-NBA
נכון ל-18 באפריל 2013

### בעונה הסדירה

### בפלייאוף

## קישורים חיצוניים

* פרופיל באתר NBA.com 

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורסלני דקוטה ויזארדס
קטגוריה:כדורסלני ממפיס גריזליס
קטגוריה:כדורסלני סצ'ואן בלו ויילס
קטגוריה:כדורסלני פיניקס סאנס
קטגוריה:כדורסלני צ'ינגדאו איגלס
קטגוריה:כדורסלנים איראנים
קטגוריה:כדורסלנים באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:מהגרים מאיראן לארצות הברית
קטגוריה:שחקני NBA שלא נבחרו בדראפט
קטגוריה:כדורסלנים איראנים באולימפיאדת טוקיו (2020)
קטגוריה:איראנים שנולדו ב-1985
וולפגנג לייבניינר

**וולפגנג לייבניינר** (28 באוקטובר 1905  – נובמבר 1987) היה שחקן גרמני, במאי ומנהל תיאטרון.

## תחילת חייו

לייבניינר נולד בעיר לובווקה שבפולין של היום, ובשנת 1928 למד בתיאטרון השפות של מינכן תחת ניהולו של אוטו פאלקנברג, משחק ובימוי.

## קריירת הבימוי

בשנת 1936, לייבניינר הפך להיות חבר בתיאטרון הממלכתי הפרוסי בברלין, ובשנת 1938 הוא מונה למנהל האמנותי של "אקדמיית הקולנוע הגרמני אקדמית באבלסברג".

בשנת 1941 הוא ביים את סרט התעמולה הנאצי "אני מאשים" (Ich klage an), בשיתוף פעולה עם משרד הרייך לתעמולה ולהשכלת העם. 

עלילת הסרט הייתה על המתת החסד מרצון של אישה הסובלת מטרשת נפוצה, סרט זה נועד לתמוך בתוכנית המתת החסד אשר הייתה כחלק מהאידאולוגיה הנאצית באותה תקופה. 

במהלך השנים 1942–1945 קבל לייבניינר דוקטורט בעת שעבד עבור סרטי אוניברסום AG, אולפן הסרטים הגרמנים הגדול ביותר באותו זמן.

בשנת 1947, ביים לייבניינר בבימוי את מופע הבכורה של המחזה "האיש שבחוץ" של וולפגנג בורכרט בהמבורג, ובשנת 1956 זכה לייבניינר להצלחה עם הסרט משפחת טראפ.

הוא מת ב -28 בנובמבר 1987 בווינה לאחר מחלה ממושכת.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:במאי קולנוע גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1905
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1987
הגיבורים הלאומיים של ברבדוס

[שמאל|ממוזער|250px|כיכר הגיבורים הלאומיים ב[ברידג'טאון, בירת המדינה]]
**הגיבורים הלאומיים של ברבדוס** (באנגלית: **Barbadian National Heroes**) הם תושבי ברבדוס ששמם ננקב בחוק מסדר הגיבורים הלאומיים, שעבר בפרלמנט של ברבדוס ב-1998. החוק העניק גושפנקא רשמית למעמדם של עשרה אנשים בהיסטוריה של ברבדוס. יום הגיבורים הלאומיים הראשון נחוג ב-28 באפריל 1998, שהיה יובל המאה להולדתו של סר גרנטלי אדמס.

11 הגיבורים הלאומיים הם:
* בוסה: נולד באפריקה ונהרג במהלך התקוממות העבדים של 1816 כאשר לחם למען שחרורו בברבדוס.
* שרה אן ג'יל (1795–1866)
* סמואל ג'קמן פרסקוד (1806–1871)
* דוקטור צ'ארלס דאנקן אוניל (1879–1936)
* קלמנט אוסבורן פיין (1904–1941)
* סר גרנטלי הרברט אדמס (1898–1987)
* ארול וולטון בארו (1920–1987)
* סר יו וורל ספרינגר (1913–1994)
* סר גארפילד סנט אובורן סוברס (1936)
* סר פרנק לזלי וולקוט (1916–1998)
* רובין ריהאנה פנטי (1988)
כל אחד מ-11 הגיבורים זכאי שיפנו אליו בתואר The Right Excellent.

## קישורים חיצוניים
* עשרת הגיבורים הלאומיים של ברבדוס באתר barbados.org

קטגוריה:ברבדוס: היסטוריה
קטגוריה:אזרחי ברבדוס
אולפנת צפירה

**אולפנת בני עקיבא צפירה** היא אולפנא אזורית שש-שנתית השוכנת במושב צפריה ומסונפת למרכז ישיבות ואולפנות בני עקיבא.

## היסטוריה
האולפנה הוקמה בשנת ה'תשכ"ה (1965), והייתה האולפנה השלישית של בני עקיבא
, על ידי מרכז ישיבות ואולפנות בני עקיבא ובתמיכת הרב חיים דרוקמן. האולפנה היא מוסד תורני ואינטגרטיבי המיועד לכל גוש דן. התלמידות מגיעות ללימודים במערך הסעות האוסף אותן מהיישובים השונים. חטיבת הביניים מונה כ-12 כיתות והחטיבה העליונה מונה כ-11 כיתות.

האולפנה מורכבת מאוכלוסייה מגוונת והטרוגנית. באולפנה לומדות בנות יוצאות אתיופיה רבות ממרכזי קליטה מרחבי הארץ ובנות נוספות שנשלחות במסגרת עליית הנוער מכל רחבי הארץ.

בראש האולפנה עמד במשך כ-19 שנה הרב משה קליין. כל התלמידות ניגשות לבחינות בגרות ומעל 95% עומדות בהן בהצלחה.

לאחר 15 שנה שבהם ניהל את בית הספר הרב אמיר אדרעי החליט לעזוב את בית הספר ולעבור לבית ספר צור ישראל

## ראו גם
* רשימת בוגרות האולפנה

## קישורים חיצוניים
* 

* אודות אולפנת צפירה, מתוך אתר האולפנה

## הערות שוליים

צפירה
צפירה
קטגוריה:צפריה
ג'ון סילבר

**ג'ונתן (ג'ון) סילבר** (באנגלית: **Jonathan (John) Silver**; נולד ב-1950) היה המתופף השני של להקת ג'נסיס. הוא החליף את המתופף המקורי, כריס סטיוארט בקיץ 1968. סילבר ניגן באלבום הבכורה של ג'נסיס, From Genesis to Revelation ובמארז של הלהקה, Genesis Archive 1967-75. סילבר עזב את הלהקה באוגוסט 1969, והוחלף על ידי ג'ון מיהאו.

נכון לשנת 2012 הוא חי בלונדון עם אשתו, לוסי וילדיו ליאו, מקס וליבי.

במאי 1973, מייק ראת'רפורד, אנתוני פיליפס ופיל קולינס הקליטו לסילבר שיר מחווה בשם, "Silver Song". הקלטה זו וגרסאות אחרות של השיר נמצאים באלבומיו של פיליפס. סילבר גם מנגן בהקלטה של פיליפס, "Fantomas Opening Theme" מ-1973 הקלטה זו מופיעה באלבומו של פיליפס, Archive Collection Volume II.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מתופפים בריטים
קטגוריה:יהודים בריטים
קטגוריה:חברי להקת ג'נסיס
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1950
דייוויד ג'ינטולי

ממוזער|שמאל|250px|דייוויד ג'ינטולי
**דייוויד ג'ינטולי** (באנגלית: **David Giuntoli**; נולד ב-18 ביוני 1980) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי, אשר ידוע בעיקר מתפקידו בתור הבלש ניק ברקהארט בסדרת הטלוויזיה המשטרתית "גרים" ברשת NBC ובתור אדי סאוויל בסדרת הדרמה "מיליון דברים קטנים" ברשת ABC.

## ביוגרפיה
ג'ינטולי נולד במילווקי שבויסקונסין, למרי ודייוויד ג'ינטולי. אביו ממוצא איטלקי ואילו אמו ממוצא פולני וגרמני. הוא גדל בהאנטלי, פרבר של סנט לואיס, מיזורי. לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר התיכון של אוניברסיטת סנט לואיס ב-1998, הוא למד באוניברסיטת אינדיאנה בלומינגטון, וקיבל תואר ראשון במנהל עסקים בינלאומי ובכלכלה בשנת 2002.

## קריירה
הפריצה שלו הגיעה בשנת 2003, כאשר הוא התגלה על ידי צייד כישרונות של רשת MTV ולוהק לתוכנית הריאליטי של הרשת "Road Rules" בעונתה ה-12 שצולמה בדרום האוקיינוס השקט במשך שלושה חודשים. לאחר מכן באותה שנה השתתף גם בעונה השביעית של תוכנית מציאות אחרת "The Challenge"; *ה*שתתפותו בתוכניות אלו, סיפקו את חובותיו מימי הקולג' וביססו עוד יותר את החלטתו להמשיך בקריירת משחק כמשרה מלאה.

בשנת 2007 עבר ג'ינטולי ללוס אנג'לס שבקליפורניה על מנת להמשיך בקריירת המשחק, מאז הופיע במספר סדרות כגון "ניפ/טאק", "ורוניקה מארס", "ילדות שמנת", "האנטומיה של גריי", "הלוחשת לרוחות" ו"ללא עקבות".

בשנת 2009 שיחק בתפקיד קטן בסרט הקומי "נערת מזג האוויר" בכיכובה טרישה אוקלי.

באוקטובר 2011 החל לככב בסדרת הטלוויזיה "גרים" ברשת NBC, שרצה במשך שש עונות ו-123 פרקים עד ה-31 במרץ 2017. הוא שיחק בתפקיד הראשי של הבלש ניק ברקהארט. בנוסף לעבודתו בסדרה "גרים", ג'ינטולי שיחק בשנת 2012 בסרט הקולנוע "קרוליין וג'קי" בתפקיד משנה. בשנת 2016 הוא שיחק את התפקיד של הסוכן סקוט וויקלנד בסרט המלחמה "13 שעות: החיילים הסודיים של בנגאזי" בבימויו של מייקל ביי, ובתפקיד הראשי של דייוויד בסרט הקומדיה "Buddymoon".

בשנת 2018 החל לשחק בתפקיד ראשי בסדרת הדרמה "מיליון דברים קטנים" ברשת ABC.

## חיים אישיים
ב-2014 החל לצאת עם השחקנית ביטסי טולוק, אשר כיכבה לצדו בסדרה "גרים". באפריל 2016 הם התארסו, וביוני 2017 הם נישאו. בפברואר 2019 נולדה בתם, ויואן. בינואר 2020, עברה המשפחה להתגורר במדינת וושינגטון, כדי להיות קרובה יותר למשפחתם ולעבודתם בוונקובר.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:משתתפים בתוכניות מציאות אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאים ממוצא איטלקי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אינדיאנה בלומינגטון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1980
פתיחת פירץ

**פתיחת פירץ** הנקראת גם **פתיחה יוגוסלבית** היא אחד ממהלכי הפתיחה האפשריים במשחק השחמט. מהלכי הפתיחה הם כך:

# ה4 ד6 
# ד4 פו6
# פג3 ז6

הפתיחה קרויה על שם רב-האמן הסלובני .

פתיחה זו נחשבת לחדשה באופן יחסי, הגם שנצפתה לעיתים בשלהי המאה ה-19. היא נחשבה לחריגה, וצדדית. רק לאחר מלחמת העולם השנייה החלה לצבור פופולריות, ובשנות ה-60 רב-האמן הקנדי  שיחק משחקים רבים בשיטה זו. השחור לא מנסה להשתלט על המרכז בעזרת הרגלים, כמקובל במרבית הפתיחות אלא פועל לפרק את מרכז הלבן מאגפי הלוח. בפעם הראשונה נעשה שימוש בפתיחה זו באליפות העולם על ידי בובי פישר במשחק ה-17 בינו לבין בוריס ספסקי. משחק זה הסתיים בתיקו.

ישנן הסתעפויות בהן מעכב השחור את פיתוח הפרש ל-ו6, וזו עשויה לעבור להגנת רוֹבַּטש. המשחק הראשון המתועד בפתיחה זו שוחק בשנת 1887 בין יוסף נועה לבין עמוס ברן..

## משחקים של גדולי השחמטאים בעולם בפתיחת פירץ

 
## הערות שוליים

פירץ, פתיחה
מילאן קוצ'אן

ממוזער|שמאל|מילאן קוצ'אן
**מילאן קוצ'אן** (בסלובנית: **Milan Kučan**) הוא מדינאי ופוליטיקאי שהיה נשיאה הראשון של סלובניה.
## ביוגרפיה
מילאן קוצ'אן למד משפטים באוניברסיטת ליובליאנה. הוא הפך למעורב בארגונים פוליטיים קומוניסטים. בשנת 1968 הפך לנשיא הסלובני של אגודת הנוער. בשנת 1978 הוא היה דובר האספה הלאומית ובשנת 1982 הוא היה נציג הקומוניסטים הסלובנים בליגה הקומוניסטית של הוועד המרכזי של יוגוסלביה בבלגרד.
בשנת 1986 הוא הפך למנהיג ליגת הקומוניסטים של סלובניה. באותן שנים התחוללה בסלובניה שאיפה לליברליזם ודמוקרטיה בניגוד לשאר מדינות יוגוסלביה שבהן השלטון הקומוניסטי היה יציב וחזק. בעקבות רצון העם הסלובני לשינוי, עזה קוצ'אן את מפלגת הקונגרס וכתוצאה מכך הביא לקריסתה של ליגת הקומוניסטים של יוגוסלביה.
בשנת 1991 כאשר סלובניה הכריזה על עצמאותה, הוא נבחר לנשיאה הראשון. הוא נבחר לכהונה נוספת ב-1997 וסיים את תפקידו בשנת 2002. החליף אותו יאנז דרנובשק.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אבירי מסדר הפיל
קטגוריה:נשיאי סלובניה
קטגוריה:אבירי מסדר העיט הלבן
קטגוריה:ילידי 1941
יאנז דרנובשק

ממוזער|שמאל|יאנז דרנובשק
**יאנז דרנובשק** (**Janez Drnovšek**; 17 במאי 1950 - 23 בפברואר 2008) היה פוליטיקאי סלובני ליברלי, ראש ממשלת סלובניה.

## ביוגרפיה
יאנז דרנובשק נולד בצליה וגדל בעיירה קיסובץ בסלובניה (שהייתה אז חלק מיוגוסלביה). הוא כיהן במספר תפקידים בולטים, בשנים 1989–1990 הוא היה נשיא הנשיאות של יוגוסלביה. לאחר קבלת עצמאותה של סלובניה שימש כראש ממשלתה בשנים 1992–2002. לאחר שסיים את כהונתו כראש הממשלה נבחר לנשיאות סלובניה ושימש בתפקיד בשנים 2002–2007. הוא סיים את כהונתו ב-2007 ובחר שלא לרוץ לכהונה נוספת בשל מחלת הסרטן שבה חלה.

לאחר אבחונו במחלת הסרטן בשנת 1999, אימץ דרנובשק אורח חיים טבעוני.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ראשי ממשלת סלובניה
קטגוריה:נשיאי סלובניה
קטגוריה:טבעונים
קטגוריה:נפטרים מסרטן הכליה
קטגוריה:ילידי 1950
קטגוריה:נפטרים ב-2008
מיכל קובאץ'

**מיכל קובאץ**' (בסלובקית: **Michal Kováč**; 5 באוגוסט 1930 - 5 באוקטובר 2016) היה הנשיא הראשון של סלובקיה, כיהן בין השנים 1993–1998.
## ביוגרפיה
מיכל קובאץ' נבחר לנשיא הראשון של סלובקיה מטעם המפלגה הפרלמנטרית על ידי המועצה הלאומית של המדינה לאחר התפרקותה של צ'כוסלובקיה בשנת 1993.

בתקופת נשיאותו היה מתנגד חריף לראש הממשלה ולדימיר מצ'יאר, והסכסוך ביניהם אף הביא לחשדות השירותים החשאיים SIS בהוראת מצ'יאר הביאו לחטיפת בנו של קובאץ' באוסטריה.

כהונתו של קובאץ' הסתיימה בשנת 1998.

ב-2008 התפרסם כי קובאץ' סובל ממחלת פרקינסון, דבר שלא אושר על ידי קובאץ' עצמו, אם כי הודה כי הוא סובל מבעיות בריאותיות. הוא נפטר ב-5 באוקטובר 2016 בברטיסלבה מסיבוכים של מחלת פרקינסון.

אשתו אמיליה קובאצ'ובה הייתה פרופסור לכלכלה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נשיאי סלובקיה
קטגוריה:יושבי ראש הפרלמנט הסלובקי
קטגוריה:אבירי מסדר העיט הלבן
קטגוריה:מקבלי עיטור מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של פולין
קטגוריה:ילידי 1930
קטגוריה:סלובקים שנפטרו ב-2016
ניקולא גרימל

**ניקולא גרימל** (בצרפתית **Nicolas Grimal**; נולד ב-13 בנובמבר 1948) הוא אגיפטולוג צרפתי.

ניקולא נולד לפייר גרימל, היסטוריון קלאסי בשנת 1948. השלים תואר בלימודים קלאסיים בשנת 1971, ותואר דוקטור בשנת 1984. כהן כפרופסור בסורבון מ-1988 - 2000.

משנת 1989 עד 1999, הוא עמד בראש המכון הצרפתי לארכאולוגיה מזרחית  בקהיר. מ-1990, הוא היה המנהל המדעי של המרכז הצרפתי-מצרי לחקר המקדשים של כרנך. הוא החזיק בקתדרה לאגיפטולוגיה בקולז' דה פראנס משנת 2000.

## עיטורי כבוד
* 1987 - פרס על שם גסטון מספרו מטעם ה-Académie des inscriptions et belles-lettres
* 1989 - פרס דיאן פוטייר-בואה הניתן לסופר על חיזוק קשרי צרפת-מצרים מטעם האקדמיה הצרפתית
* אביר בלגיון הכבוד

* Officer of the Palmes académiques
* Knight of the ordre national du Mérite
* 2006 - Member of the Académie des inscriptions et belles-lettres


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אגיפטולוגים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1948
ספר עשבים

[שמאל|ממוזער|265px|דפים מתוך ספר עשבים, מהדורה לחיבורו של [פדניוס דיוסקורידס, 'De Materia Medica']]
**ספר עשבים** (בלטינית: **Herbarius**) הוא מונח היסטורי המתייחס ל"אוסף של תיאורי צמחים שנאספו יחד למטרות שימוש לצורכי רפואה". בהרחבה, זהו ספר שכולל שמות ותיאורי צמחים, לרוב עם תיאור הסגולות הרפואיות שלהם, בייחוד תכונות ושימושם לצורכי רוקחות, מאכל, רעל, הזיה, ארומה וכישוף, זאת לצד תיאור אגדות המתקשרות לצמח.

חלק מספרי העשבים כוללים מיון של הצמחים המוזכרים באוסף, זיהוים, וכן מתכונים של תמציות צמחים, תמיסות ושיקויים להכנה. בחלקם אף ישנם כאלה הכוללים בשימוש בבעלי חיים לצרכים המוזכרים.

חשיבותם של ספרי העשבים היא בתיעוד הידע שהצטבר בעת פרסומו בתחום הבוטניקה והרפואה, וגם התפתחות הספרות וייצור הנייר שהיו דרוש לכתיבתו. במספר תרבויות, כגון מצרים העתיקה, סין, הודו ואירופה, ספרי העשבים נמנים עם הספרים הראשונים שהוכנו. בהתאמה, היו ספרים אלו גם בין הראשונים להיות מודפסים עם התפתחות טכנולוגית הדפוס. העיסוק בספרות העשבים פרח במשך מאתיים השנים הראשונות להמצאת הדפוס במערב אירופה (1470–1670).

בסוף המאה ה-17, עם עליית ענפי מדע הכימיה, טוקסיקולוגיה ורפואה המודרניים, ירדה חשיבותם של ספרי העשבים. סוגה מדעית זו, שהייתה המקור העיקרי לעיון בצמחים בזמנה, הלכה ופינתה את מקומה לפלורות, שמתארות את מצאי מיני הצומח באזור גאוגרפי מסוים. ספרי העשבים זכו לעדנה מחודשת בעשורים האחרונים של המאה ה-20 כאשר ההרבליזם ודיסציפלינות קשורות, כגון הומיאופתיה וארומתרפיה, הפכו לצורות מקובלות בקרב הציבור כרפואה משלימה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:פרמקולוגיה
קטגוריה:בוטניקה
קטגוריה:רפואה עתיקה
קטגוריה:צמחי מרפא
קטגוריה:סוגות ספרותיות
קטגוריה:היסטוריה של המדע
Downtown (שיר)

**Downtown** (בעברית: **מֶרְכָּז הָעִיר**) הוא שיר פופ שהלחין טוני האץ' ובוצע במקור על ידי הזמרת הבריטית פטולה קלארק – גרסה שהפכה ללהיט בינלאומי והגיעה בהמשך למקום הראשון במצעד האמריקני ולמקום השני במצעד הבריטי.

## היסטוריה
במהלך 1964 האץ' טס במיוחד לביתה של פטולה קלארק שבפריז עם שירים חדשים שהוא קיווה שיעניינו אותה, אך היא לא התעניינה בשירים שהוא הציע עבורה. האץ' אשר הפך נואש, ניגן בפניה מספר אקורדים מהשיר שכתב בהשראת הביקור הראשון שלו בניו יורק, אותו הוא חשב במקור להציע ללהקת הדו-וופ האמריקנית The Drifters. כאשר קלארק שמעה את המנגינה היא ציינה בפניו כי אם הוא יצליח לכתוב לשיר מילים שיהיו טובות כמו המנגינה, היא בהחלט תהיה מעוניינת להקליט את השיר כסינגל הבא שלה.

השיר בביצועה של קלארק, פורסם בארבע שפות שונות במהלך סוף שנת 1964, וזכה להצלחה רבה בבריטניה, בצרפת (הן בגרסה האנגלית והן בגרסה הצרפתית), בהולנד, בגרמניה, באוסטרליה, באיטליה ביפן ובהודו. בעקבות ההצלחה הבינלאומית לה זכה השיר קלארק הפכה לכוכבת בינלאומית. בינואר 1965 השיר הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד האמריקני ובהמשך מכר מעל לשלושה מיליון עותקים בארצות הברית בלבד.

השיר זכה בפרס גראמי בשנת 1965 בקטגוריית שיר הרוק אנד רול הטוב ביותר.

בעקבות פיגועי 11 בספטמבר העיר ניו יורק אימצה את השיר בתור שיר הנושא של סדרת פרסומות המעודדות את תיירים לבקר שוב במנהטן.

### רשימות כל הזמנים

## גרסאות כיסוי
לאורך השנים הוקלטו גרסאות כיסוי רבות לשיר, כאשר בין המבצעים הבולטים ביותר היו איירין קארה, האוסמונדים, גרין דיי, דוראן דוראן, ניל יאנג, פרנק סינטרה, אמה בנטון, דולי פרטון, והלהקה The B-52's.

## אזכורים בתרבות
לאורך השנים השיר נכלל בסרטים שונים, בהם "Twin Town", "נערה בהפרעה" ו"מלתעות 2".

כמו כן, לאורך השנים השיר נכלל בסדרות טלוויזיה שונות, בהן פרק של "סיינפלד" בו ג'ורג' קוסטנזה חשב בטעות כי הבוס שלו שולח לו הודעה מוצפנת על דרך מילות השיר, ובפרק הבכורה של העונה השלישית של "אבודים" כאשר השיר נוגן בסצנת הפתיחה.

## קישורים חיצוניים

* עמוד השיר באתר songfacts.com 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון באיטליה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בגרמניה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האוסטרלי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים של RPM
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד 100 סינגלי הפופ של קאש בוקס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת וורנר רקורדס
The Good, the Bad and the Ugly (נעימת נושא)

**"The Good, the Bad and the Ugly"** הוא קטע אינסטרומנטלי אשר היה שיר הנושא של סרט הקולנוע "הטוב, הרע והמכוער" משנת 1966 בבימויו של סרג'יו לאונה. השיר נכלל בפסקול הסרט תחת השם . הקטע האינסטרומנטלי הולחן על ידי המלחין האיטלקי אניו מוריקונה.

גרסת כיסוי של הוגו מונטנגרו משנת 1968 הפכה ללהיט גדול בארצות הברית ובבריטניה כאשר השיר הגיע למקום הראשון במצעד הבריטי במהלך נובמבר 1968.

## גרסת אניו מוריקונה
[ממוזער|שמאל|[אניו מוריקונה]]
במהלך שנת 1960 במאי הקולנוע סרג'יו לאונה, חבר ילדות של מוריקונה, שכר את מוריקונה שילחין עבורו את המוזיקה לסרטו הבא "בעבור חופן דולרים". שיתוף פעולה זה הוביל בהמשך למספר שיתופי פעולה בין השניים במספר סרטים אותם יצר לאונה בהמשך (בהם שיתוף פעולה שהוביל ליצירת שיר זה), אשר חלקם נחשבים למערבוני ספגטי.

## גרסת הוגו מונטנגרו

הוגו מונטנגרו היה מלחין ומנצח תזמורת אמריקני אשר החל להכין שירים לסרטים במהלך שנות ה-60. לאחר שהוא שמע את פסקול הסרט "הטוב, הרע והמכוער" מונטנגרו החליט ליצור גרסת כיסוי לנעימת הנושא. ביצירת הקטע אינסטרומנטלי זה השתתפו ארט סמית (אוקרינה), טומי מורגן (מפוחית), אליוט פישר (כינור חשמלי), מאני קליין (חצוצרה), ומוזי מרצליאנו (מבצע את השריקות לאורך השיר).

למרבה ההפתעה של מונטנגרו ויתר המוזיקאים שיצרו את גרסת הכיסוי, הסינגל של גרסה זו הפך ללהיט במהלך שנת 1968 כאשר הוא הגיע למקום השני במצעד הבילבורד האמריקני ביוני של אותה השנה. ב-16 בנובמבר 1968 השיר הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי והוא נותר בהמשך במיקום זה במשך ארבעה שבועות.

גרסה זו מכרה מעל מיליון ורבע עותקים וזיכתה את מונטנגרו בתקליט זהב.

## קישורים חיצוניים

* גרסתו של הוגו מונטנגרו לשיר באתר discogs.com

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 1966
קטגוריה:סינגלים מ-1968
קטגוריה:אניו מוריקונה
קטגוריה:שירי נושא מסרטי קולנוע
קטגוריה:שירים מסרטי קולנוע
קטגוריה:קטעים אינסטרומנטליים
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האירי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי
קטגוריה:סינגלים בהוצאת RCA רקורדס
אליעזר פקטורובסקי

ממוזער|אליעזר פקטורובסקי (שמאל) עם חברו, גיסו ושותפו לדרך אלכסנדר איג
ממוזער|הצמח אהרונסונית פקטורובסקי הנקרא על שם הבוטניקאים אהרון אהרונסון ואליעזר פקטרובסקי
**אליעזר פַקטוֹרוֹבסקי** (**פקטורי**) (6 בינואר 1897 – 14 באפריל 1926, ל' בניסן תרפ"ו) היה בוטנאי ארץ ישראלי, מאבות הבוטניקה בארץ ישראל.

## תולדות חייו
פקטורובסקי נולד בעיר אודסה שבדרום-מערב האימפריה הרוסית (כיום באוקראינה) בבית ציוני, והיה ציוני מנעוריו. עלה לארץ ישראל בעלייה השנייה ב-1911, בגיל 13, על מנת ללמוד בגימנסיה הרצליה בתל אביב. הצטרף לגדוד העברי הארץ ישראלי, שם לקה בשחפת, שליוותה אותו כל חייו.

יחד עם ידיד נפשו, אלכסנדר איג, שאותו הכיר בגימנסיה, חקר את צמחי הארץ, בפרט את צמחיית חולות החוף. יחד פרסמו השניים ב-1925 את הספר "לוחות להגדרת המשפחות של צמחי א"י" (דפוס איתן-שושני), מגדיר הצמחים הראשון בעברית.

אלכסנדר איג נשא לאישה את אחותו של פקטורובסקי, איטה (איטה פקטורית), מחנכת, ביולוגית ומורה לביולוגיה בעצמה.

פקטורוקובסקי פרסם מאמרים בוטניים בכתבי העת "קונטרס" והשדה".

פקטורוקובסקי, שנחשב להבטחה בשדה הבוטניקה, נפטר משחפת לפני גיל 29 בבית בוסל בצפת. נקבר בבית הקברות טרומפלדור שבתל אביב. על קברו נכתב: "בין הראשונים בישוב שהתמסר לחקירת צמחית הארץ".

בהקדמה לספר "מגדיר לצמחי ארץ ישראל" (ירושלים תרצ"א 1931), שחיבר עם מיכאל זהרי ונעמי פיינברון, מספר איג:
:"יחד תכנו את התוכניות הראשיות למגדיר של צמחי הארץ; יחד הנחנו יסוד לעשביה, אשר שִמשה בסיס לעבודת "המגדיר" (כיום עשבית האוניברסיטה העברית); יחד עשינו גם את הצעד הראשון לחבור מגדיר לצמחי הארץ. אם לא זכינו כי ישתתף בפועל בחִבור הספר הזה, הרי לא רק שהשתמשנו במעט בעזבונו הבוטני, אלא גם רוח צוָאתו בדבר המגדיר נוסחה בכִווּן הכללי של ספר זה.

## לאחר מותו
איג קרא לצמח שגילה במדבר יהודה ב-1927 על שם האגרונום והבוטנאי אהרון אהרונסון ועל שם אליעזר פקטורוקובסקי, "אהרונסונית פקטורובסקי" (שם מדעי: *Aaronsohnia factorovskyi*). כן קרויים על שמו (ועל שם פאול אשרסון) מין הצמח פקטורית אשרסון (שם מדעי: *Factorovskya aschersoniana*) בסוג פקטורובסקיה (שם מדעי: *Factorovskya*), עטיינית פקטורובסקי (שם מדעי: *Crypsis factorovskyi*) ועוד.

בתם של בני הזוג איג, זמרת הקונטרלטו והמתרגמת אליעזרה איג-ז'קוב, נקראה על שמו.

רחל המשוררת הקדישה לו ולבנימין קוינט (שנפטר גם הוא משחפת) את שירה "כאלה באביב ימותו" (אביב תרפ"ו; התפרסם ב"דבר", 18 במאי 1926).
הפתיחה לשיר, "כאלה באביב ימותו", הפכה לביטוי מקובל בדברי הספד לאנשים שמתו בדמי ימיהם או באביב.

בני משפחתו עלו לארץ ישראל אף הם.
אביו, שמואל-ברוך פקטורובסקי, פרסם בארץ שני סיפורים עבריים: "המציאות: ספור על מה שהיה הוה ויהיה" (תל אביב: צבי, תרפ"ט) ו"היתומים" (תל אביב [תרצ-?].)

## לקריאה נוספת
* אליעזר שמאלי, **החלוצים: חוקרי הטבע של ארץ-ישראל**; רישומים מאת שירלי הירש, תל אביב: עם עובד, 1972.
*אורי רוזנברג, **[http://www.kalanit.org.il/eig-factorovsky/ אֵיג ופקטורובסקי – ממניחי היסוד למדע הבוטניקה בארץ ישראל],** כלנית, כתב עת לצמחי ישראל.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוטנאים ביישוב
קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:לוחמי הגדודים העבריים
קטגוריה:מחברי ספרי עיון יהודים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות טרומפלדור
קטגוריה:בוגרי גימנסיה הרצליה
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1897
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1926
יואל (פירושונים)

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות פרטיים עבריים לגברים ולנשים
קטגוריה:שמות פרטיים תאופורים
במות ומסך

**במות ומסך** הוא כתב עת לאמנויות הבמה, רבעון אקדמי שיצא לאור על ידי עמותת הארכיון והמוזיאון לתיאטרון ע"ש ישראל גור, האוניברסיטה העברית, הר הצופים, ירושלים. במות ומסך היווה המשך לכתב העת **במה** שנוסד על ידי חוג הבימה ב-1933, פסק מלהופיע בשנת 1948 והושב לתחייה מ-1959 עד 2004 על ידי ישראל גור שגם ערך אותו בין השנים 1959–1982. לאחר שינוי הקריטריונים על ידי מנהל התרבות לא הורשה הארכיון והמוזיאון להיות אכסניה ומו"ל של כתב-עת. לאחר שהחיפוש אחרי אכסניות אחרות לא צלח, פסק כתב העת מלהתקיים ב-2013.

ערכו את כתב העת פרופ' דבורה גילולה, עמוס יובל וליאורה הרציג, עורכת משנה ד"ר לאה גילולה, עיצוב גרפי והפקה: תחיה רוזנטל וליאת כהנא. מועצת המערכת כללה את: דן אלמגור בן-עמי פיינגולד ודורון תבורי. בשנות קיומו (2009 עד 2013) יצאו לאור 11 חוברות של כתב העת. בכל חוברת פורסמו מאמרי מחקר לתולדות התיאטרון הישראלי והתיאטרון בעולם, קטעים ממחזות מקוריים או מתורגמים, ראיונות עם אמני במה, סקירה של הצגות חדשות בכל עונה, לוח של הצגות בכורה נבחרות בכל עונה, תוכן החוברת בלשון האנגלית.

כתב העת **במות ומסך** יצא לאור בסיוע מפעל הפיס, ומשרד התרבות והספורט מנהל התרבות.

בשנת 2016 החל לצאת לאור המשך לכתב העת, בהוצאת עמותת המכון הבינלאומי לקידום תרבות יהודית וישראלית. חוברת 12 יצאה לאור בשם והסמליל המקורי: "במה".

## קישורים חיצוניים

* "במות ומסך" - עיון וחיפוש בגיליונות כתב העת באתר עיתונות יהודית היסטורית
* "במה" - כתב עת לאמנות התיאטרון, ארכיון המדינה, 1963-1967
* 
* במות ומסך באתר הארכיון והמוזיאון לתיאטרון ע״ש ישראל גור

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: כתבי עת לאמנות
קטגוריה:תיאטרון בישראל
אני מאשים (סרט תעמולה נאצי)

**אני מאשים** (בגרמנית: **Ich klage an**) היה סרט תעמולה נאצי משנת 1941 בבימויו של וולפגנג לייבניינר, אשר תמך בהמתת חסד. הסרט נאסר להפצה ולהקרנה על ידי כוחות בעלות הברית לאחר מלחמת העולם השנייה.

## עלילת הסרט
 
אישה הסובלת מטרשת נפוצה מתחננת בפני הרופאים שיסיימו את חייה, ובכך יקלו על סבלה. לאחר שבעלה נותן לה מנת יתר קטלנית ובכך עוזר לה לסיים את חייה וסבלה הרב, הוא מועמד למשפט, שבו מוצגות טענות שונות כגון "הארכת חיים היא לפעמים בניגוד לטבע", ו"שהמוות הוא זכות כמו גם חובה". סרט זה מגיע לשיאו בהכרזתו של הבעל שבה הוא מאשים את הרופאים באכזריות, ובחוסר רצון לסיים את חיי החולים ובכך למנוע מהם סבל נוסף.

## מטרת הסרט
 
סרט תעמולה זה הוזמן על ידי שר התעמולה הנאצי יוזף גבלס, במטרה להגביר את התמיכה בגרמניה הנאצית בהמתת חסד. במציאות, קורבנות המתת החסד, שהופעלה בגרמניה הנאצית במסגרת תוכנית T4 - אותנסיה, היו חולים ובעלי מוגבלויות אשר הומתו ללא הבחנה וללא ידיעת בני משפחותיהם על ידי הרופאים בעלי האידאולוגיה הנאצית. המתות אלה היו למעשה רצח לכל דבר, ולא היה להן שום קשר להקלת סבלם של החולים, אלא היו כחלק מכוונות הנאצים ליצור גזע עליון של בני אדם תוך כדי חיסול כל בעלי המום והמוגבלויות.

## תוצאות הסרט
 
בדיווחי האס אס נמסר כי הכנסייה הקתולית והפרוטסטנטים התנגדו לסרט ולהפצתו, דעתם על תוכנו הייתה שלילית ביותר. דעות הרופאים הוצגו כחיוביות, דבר שגרם לתמיכה מסוימת בציבור הגרמני באותה תקופה.
 
## קישורים חיצוניים

* הסרט המלא באתר ארכיון האינטרנט (עם תרגום באנגלית).
 
קטגוריה:סרטי תעמולה נאצית
קטגוריה:סרטי 1941
קטגוריה:המתת חסד
קטגוריה:תעמולה במלחמת העולם השנייה
איגור ומסע העגורים

**איגור ומסע העגורים** הוא סרט קולנוע ישראלי, המבוסס על ספרו של אקי שביט, **איגור ומסע העגורים**, שראה אור בהוצאת ספרית פועלים בשנת 2002 ועליו הוא זכה בפרס זאב לספרות ילדים ונוער.

הסרט הופק ביצירתן המשותפת של ישראל פולין וגרמניה, בבימויו של יבגני רומן, הסרט יצא לאקרנים בישראל ב-14 במרץ 2013. את הסרט כתבו התסריטאים דיתה גרי ואיתן לונדונר.

## עלילה
פטר, הוא צפר במקצועו ומנהל תחנת התצפית בשטח הקינון של אלפי עגורים בסיביר. הוא חי בנפרד מבנו בן ה-10, איגור, וגרושתו טניה (אולה שור-סלקטר). טניה מחליטה לעלות עם איגור (איתי שצ'רבק) לישראל, שם מתגורר אחיה ומצפה לה עבודה. איגור מסרב לעזוב את סביבתו האהובה והמוכרת, אך ללא הועיל. אביו אינו יכול לעזור לו, אך הוא מכניס את איגור לעולם הצפרות ומציע לאיגור לעקוב אחר העגורים במסע נדודיהם מסיביר דרך ישראל לאפריקה.

איגור עולה עם טניה אמו לישראל והם מתגוררים בנהריה. בתחילה הוא אינו מוצא את מקומו בארץ, אך כעבור זמן הוא מתערה בסביבתו ומוצא עניין דרך הצפרות. איגור עוקב אחר מסע הנדודים של העגורים דרך האינטרנט ומאייר אותם. במיוחד הוא קשור לעגור בשם קרל, שהוא היה נוכח בעת לידתו. איגור מתיידד עם ורד (כליל ארבל), בתו של ג'קי (מנשה נוי), מנהל הפנימייה ומתאהב בה.
ואז ורד ואיגור מתנשקים והופכים לזוג.

## אודות הסרט
הסרט צולם בישראל ובפולין, כשצוות ההפקה והשחקנים הם ישראלים ופולנים. צילומי הסרט נערכו במשך 22 ימים בסוף 2010. תיאור העגורים הוכן תוך התייעצות עם הצפרים ד"ר יוסי לשם ודן אלון. דני כהן היה אחראי על האפקטים הוויזואליים.

הסרט זכה בציון לשבח, בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה, 2012, בפרס של חבר השופטים המבוגר בפסטיבל שיקגו לסרטי ילדים, ובפרס הבימוי בפסטיבל מינסק.

## השחקנים

## קישורים חיצוניים

* טריילר
* נחום מוכיח, ריאיון: רומן עם איגור והעגור, באתר הבמה, 2 באפריל 2013
* אודות הסרט באתר פסטיבל חיפה
* אודות הסרט באתר קרן הקולנוע הישראלי
* אודות הסרט באתר האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה
* 
* איתן ווייץ, פרסי אופיר 2012: איגור ומסע העגורים, באתר איתן – קולנוע מזווית אישית, 2 ביולי 2012
* רונית קיטאי, סיקור הסרט והפרימיירה בפסטיבל חיפה, באתר רינונים
* 
* עופר ליברגל, "איגור ומסע העגורים", סקירה, באתר סריטה, 18 במרץ 2013
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 2012
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים

קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2012
קטגוריה:סרטי יבגני רומן
ערך נוכחי נקי

**ערך נוכחי נקי** (ראשי תיבות: ענ"נ; באנגלית: *Net Present Value* או *NPV*) הוא הסך המהוון של סדרה של זרמי מזומנים עתידיים, הוצאות והכנסות.

במילים אחרות, כמה שווה **היום** סך התקבולים העתידיים כאשר מהוונים (מלשון הון) את הסכומים לפי הריבית העתידית של כל תקופה.

במימון, נושא זה בא לידי ביטוי על ידי חישוב ערך נוכחי של תקבולים עתידיים, לדוגמה ממכונה, והשוואתם ביחס לשווי של אותה מכונה היום, דבר המסייע בשיקול האם כדאי למכור את המכונה או להשאירה.

ערך נוכחי נקי של סדרת הכנסות (P_0,P_1,P_2,...,P_n), כאשר ההכנסה P_t תתקבל בעוד t שנים מההווה, מחושב באמצעות הנוסחה:

NPV=\sum_{t=0}^{n}{\frac{P_t}{(1+r)^t}}

כאשר:
* t הוא משתנה המציין את השנה.
* P_t היא ההכנסה (אם P_t חיובי) או ההוצאה (אם P_t שלילי) בשנה t.
* r הוא שיעור הריבית שמבטא את ההעדפה לקבל את ההכנסות מוקדם ולא מאוחר. שיעור זה נקרא שיעור ההיוון.

עבור משקיע המסוגל לגייס כספים בריבית r, ולהשקיע בפרויקט או בנכס המניב בוודאות את זרם ההכנסות הנתון לעיל, ההשקעה תהיה רווחית אם ורק אם הערך הנוכחי הנקי של זרם ההכנסות הוא חיובי.

## יתרונות וחסרונות בשימוש בערך נוכחי נקי
ערך נוכחי נקי הוא אינדיקטור להשקעות בפרויקטים ויש לו מספר יתרונות וחסרונות בקבלת החלטות.

### יתרונות
הענ"נ כולל את כל תזרימי המזומנים הרלוונטיים לפרויקט, תוך התחשבות בערך הזמן של הכסף, מה שמתואם למטרה של מקסום העושר עבור החברה.

נוסחת הענ"נ מתחשבת בזמני זרימת המזומנים ובשוני בגודלם בין הפרויקטים השונים, ומספקת השוואה פשוטה וחד-משמעית של ערך ההשקעה בדולרים או בשקלים.

החישוב של הענ"נ פשוט יחסית בעזרת גיליונות אלקטרוניים, כל עוד שיעור ההיוון וזרימות המזומנים העתידיות ידועים. עבור חברה ששוקלת להשקיע במספר פרויקטים, יתרון נוסף של הענ"נ הוא שניתן לאגד את ערכי הענ"נ של פרויקטים שונים, ובכך לחשב את יצירת העושר המקסימלית בהתבסס על ההון הזמין להשקעה.

### חסרונות
גישת הענ"נ אינה מתחשבת בעלויות נסתרות ובגודל הפרויקט. לכן, החלטות השקעה בפרויקטים עם עלויות נסתרות משמעותיות עשויות לא להיות מדויקות.

הענ"נ תלוי באופן חזק בידע על תזרימי המזומנים העתידיים, תזמונם, אורך הפרויקט, ההשקעה הראשונית הנדרשת ושיעור ההיוון. לכן, הוא יכול להיות מדויק רק אם פרמטרים אלו נכונים; עם זאת, ניתן לבצע ניתוחי רגישות כדי לבחון כיצד הענ"נ משתנה כאשר משתנים משתני הקלט, ובכך להפחית את אי-הוודאות של הענ"נ.

דיוק שיטת הענ"נ תלוי משמעותית בבחירת שיעור ההיוון ולכן גם בגורם ההיוון, המייצג את פרמיית הסיכון האמיתית של ההשקעה. שיעור ההיוון מניח שהוא קבוע לאורך כל חיי ההשקעה, אך שיעורי ההיוון יכולים להשתנות עם הזמן. לדוגמה, שיעורי ההיוון עשויים להשתנות ככל שעלות ההון משתנה.

חישוב הענ"נ הוא פיננסי בלבד ולכן אינו מתחשב בגורמים לא פיננסיים שעשויים להיות רלוונטיים להחלטות השקעה.

## ראו גם
* ערך נוכחי
* שיעור תשואה פנימי
* היוון

## קישורים חיצוניים

* .Damodaran, Aswath (21 April 2023). "Cash Flow and Discount Rates" (PDF). *New York University*
* Javed, Rashid (2016-12-28). "Net present value (NPV) method - explanation, example, assumptions, advantages, disadvantages"  *Accounting For Management*.
* *.Baker, Samuel L. (2000). "[https://sambaker.com/econ/invest/invest.html Perils of the Internal Rate of Return]" .Economics Interactive Tutorial*

## הערות שוליים

קטגוריה:מימון
פטר ברנס

[230px|ממוזער|שמאל|[שגרירות גרמניה בסנקט פטרבורג]]
**פטר ברנס** (בגרמנית: **Peter Behrens**; 14 באפריל 1868 – 27 בפברואר 1940) היה אדריכל ומעצב תעשייתי, מחלוצי התחום. בעבודתו עבור תאגיד AEG מ-1907 ועד מותו גיבש לראשונה זהות תאגידית בקנה מידה רחב (מרמת הלוגו והגופן, דרך עיצוב מוצר ועד אדריכלות מבני החברה). בין תלמידיו ועוזריו נמנים בכירי האדריכלות המודרניסטית מיס ון דר רוהה, ולטר גרופיוס, לה קורבוזיה ואחרים.

## תולדות חייו
נולד בהמבורג ולמד ציור באקדמיות של המבורג, דיסלדורף וקרלסרוהה. בשנת 1890, לאחר  שנשא לאישה את לילי קרמר, עבר למינכן. הוא עסק בציור, איור ספרים ועיצוב פריטים ביתיים. ב-1899 בנה את ביתו במושבת האומנים של דרמשטאדט, בו עיצב את כל הפריטים (ריהוט, טקסטיל, קדרות, שטיחים ועוד) ברוח ערכי תנועת האמנויות והאומנויות ויוגנדסטיל. אולם מאז נטש את סגנון היוגנדסטיל לכיוון מודרניסטי יותר.

החל מראשית המאה ה-20 התמחה בתכנון בתי חרושת ומבני תעשייה מלבנים, זכוכית ופלדה. ב-1907 היה מבין מייסדי האיגוד המקצועי של מעצבים, אדריכלים ותעשיינים בגרמניה, ורקבונד שמטרתו הייתה לקדם את תחום העיצוב התעשייתי באמצעות "מעצבי-בית" שיעבדו בצמוד למפעלים תעשייתיים. באותה שנה התקבל ברנס למשרת "יועץ אמנותי" לתאגיד החשמל AEG, הוא עבד עבור התאגיד עד מותו, אך תמיד נותר במשרת יועץ.

ב-1911 תכנן את בניין שגרירות גרמניה בסנקט פטרבורג, מבנה בעל חזית נאו-קלאסית מונומנטלית שנחנך ב-1913. באותה עת תכנן גם את בית הכנסת הנאולוגי בז'ילינה שבסלובקיה ואת מטה חברת אי גה פארבן בפרנקפורט.

החל מ-1924 כיהן כראש המחלקה לאדריכלות באקדמיה הפרוסית לאמנות בברלין, במקביל לימד באקדמיה לאמנויות יפות בווינה. בשנת 1936 שהה בווינה ונקרא לשוב לברלין בהוראה אישית של אדולף היטלר שאהב מאוד את תכנונו לשגרירות בסנקט פטרבורג. ברנס צורף לצוות התכנון של "ברלין החדשה" בראשות אלברט שפר, שהבטיח לו את תכנון מטה חברת AEG על שדרת הציר המרכזית "שדרות הפאר" של ברלין החדשה. התוכנית לא יצאה לפועל עקב מותו של ברנס במלון בריסטול בברלין.

## קישורים חיצוניים

* אתר המוקדש לו ולעבודתו
* פטר ברנס - מחקר ביוגרפי
* בית הכנסת הנאולוגי בז'ילינה
* על מבנה AEG בברלין
* 
* 


קובץ:AEG by Peter Behrens.jpg|בניין AEG בברלין. תוכנן ב-1908
קובץ:Peter Behrens Der Kuss.jpg|"הנשיקה", ציור מאת ברנס בסגנון יוגנסטיל, 1898
קובץ:Aeg peter-behrens03.jpg|קומקום חשמלי של AEG, 1909


קטגוריה:מעצבים
קטגוריה:מעצבים תעשייתיים
קטגוריה:מעצבי גופנים
קטגוריה:אדריכלים מודרניסטים
קטגוריה:אדריכלים גרמנים
קטגוריה:רפובליקת ויימאר: תרבות: אישים

קטגוריה:ילידי 1868
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1940
גודרון בורוויץ

**גודרון בורוויץ** (בגרמנית: **Gudrun Burwitz**; 8 באוגוסט 1929 - 24 במאי 2018) הייתה בתם היחידה של היינריך הימלר מנהיג האס אס והגסטפו בגרמניה הנאצית ואשתו מרגרטה זיגרוט, אך יש לה אחים למחצה מצד אביה.

## הקשר עם אביה

הימלר מת כשבתו הייתה בת פחות מ-16. הוא העריץ את בתו, והיה טס באופן קבוע למשרדיו בברלין ממינכן, שם היא גרה עם אמה. הימלר נהג לטלפן לבתו כמעט יום יום, וכתב לה כל שבוע. הוא המשיך לקרוא לה בשם החיבה מזמן ילדותה "פופי" (בגרמנית "Püppi") לאורך כל חייו. לעיתים ליוותה בורוויץ את אביה בחלק מתפקידיו הרשמיים, והיא מופיעה לידו בתמונות שונות.

הימלר מת בשבי הבריטי כשהתאבד על ידי כמוסת ציאניד סמויה, אך בורוויץ מעולם לא קיבלה את הגרסה הזו. גרסתה הייתה כי הוא נרצח בזמן מאסרו. לאחר מלחמת העולם השנייה נעצרו היא ואמה על ידי האמריקאים, והוחזקו במחנות שונים באיטליה, צרפת וגרמניה. לאחר שהובאו להעיד במשפטי נירנברג, שוחררו בנובמבר 1946. לאחר שנים היא התייחסה בחריפות לאותם זמנים כקשים ביותר בחייה, וטענה כי היא ואמה קיבלו יחס מחפיר כניסיון לכפר על חטאי אביה.

בורוויץ מעולם לא ויתרה על האידאולוגיה הנאצית, ושוב ושוב ניסתה להצדיק את מעשי אביה, ביחס לקונטקסט של זמנו. מכריה כיום טוענים כי יצרה דימוי של דמות זהב על אביה ומעשיו.

## חייה לאחר מלחמת העולם השנייה ואהדתה לנאצים

בורוויץ נישאה לעיתונאי והסופר וולף דיטר בורוויץ, ונולדו להם שני ילדים. היא נשארה פעילה בקהילה הנאצית החדשה השייכת לזרם הנאו-נאציזם, ומשנת 1951 היא הייתה חברה בארגון ה"שטילה הילפה" (Stille Hilfe – פירוש השם: "עזרה שקטה"), ארגון המעניק תמיכה לאנשים אשר נעצרו בחשד להיותם פושעי מלחמה נאצים, או חברי אס אס לשעבר הנמלטים מהחוק. בשנת 1952 היא סייעה בהקמת ה"וויקינג-יוגנד" (בגרמנית Wiking-Jugend), ארגון אשר הוקם על מודל הנוער ההיטלראי.

במשך שנים רבות הייתה בורוויץ ידידתה של פלורנטין רוסט פון טוניננגן, אשר כונתה "האלמנה השחורה" בקרב חוגי החברה הנאצית של אחרי מלחמת העולם השנייה.

במשך שנים רבות, עקב מוצאה ומעשיה, זכתה בורוויץ למעמד של כוכבת בקרב חוגי החברה הנאו-נאצית, וכונתה "הנסיכה הנאצית הראוותנית".

בורוויץ העצימה את תמיכתה בפושעי המלחמה הנאצים בשנים האחרונות. במיוחד בלט מקרהו של אנטון מלות (Anton Malloth) אשר היה ממונה על הגטו במבצר טרזיינשטט שבו נרצחו כ-90% מהאסירים היהודים על ידי הנאצים. מתוך 160,000 אסירים יהודים שנשלחו לגטו, נותרו בו בסוף המלחמה 19,000 איש בלבד. אנטון מלות הוסגר לגרמניה בשנת 1988 ולאחר משפט פומבי מתמשך נידון ב-2001 למאסר עולם. בשנים בהן נערך המשפט, 1988–2001, ארגנה בורוויץ את שהותו בבית אבות יקר בלפולאך במבואותיה הדרומיים של מינכן.

ביוני 2018 הודה שירות הביון הפדרלי (גרמניה) (BND): "הגברת בורוויץ הייתה חברה בשירות תחת שם בדוי במשך כמה שנים עד 1963".

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נאציות
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1929
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1929
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-2018
לנין באוקטובר

**לנין באוקטובר** הוא סרט דרמה קומי בן 50 דקות בבימויו של יבגני רומן.

## עלילה
זוהי קומדיית מצבים שמספרת על גרישא (אלכסנדר סנדרוביץ') שחולם לפתוח מסעדה משלו ולהגיש בה את מטעמיו. הוא מקבל בירושה כסף מדודו שהיה קומוניסט מושבע, שמתנה את הכסף בכך שהמסעדה תפעל לפי ערכים קומוניסטיים, ופסלו של לנין יוצב במרכז המסעדה. גרישא נעזר בולאדלן (ולדימיר פרידמן), פסל קומוניסטי שמאמין שהקומוניזם יכבוש את העולם. מוטי (אבי גרייניק), חברו הישראלי של גרישא, עוזר לו להקים את המסעדה ותוך כדי נדבק בלי משים ברעיון הקומוניסטי. לב, (יצחק פקר), אביו של גרישא הוא משורר דיסידנטי, שסבל מהמשטר הקומוניסטי ומתנגד לרעיון.

## אודות הסרט
הסרט קיבל השראה מסיפור אמיתי מחייו של יעקב רומן, אביו של יבגני רומן. רומן כתב את התסריט ביחד עם ארקדי קרסילשיקוב. הוא מיקם את סיפור העלילה בקהילה הרוסית באשדוד. מלחין המוזיקה הוא אבי בנימין.
הסרט נעשה בתמיכת קרן גשר לקולנוע רב תרבותי, קרן רבינוביץ', והרשות השנייה. בהפקת "UCM אפיקים מאוחדים".

הוא השתתף בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה 2010וזכה בו בציון לשבח בתחרות דרמות, ובציון לשבח לשחקן הראשי, אלכסנדר סנדרוביץ'.

שודר בפריים טיים בערוץ 2, ערוץ 10 ובסינמטקים ברחבי הארץ.

## השחקנים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטי 2010
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:סרטי טלוויזיה ישראליים
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2010
קטגוריה:סרטי יבגני רומן
נימפות היער

**נימפות היער** (בצרפתית: **Nymphes des bois**), ידוע גם בשם "קינה על מות יוהנס אוקכם" (צרפתית: La Déploration de Johannes Ockeghem), היא קינה שנכתבה על ידי המלחין הפרנקו-פלמי ז'וסקן דה פרה בפברואר 1497. הקינה מציינת את מותו של המלחין יוהנס אוקכם שהיה מורו של ז'וסקן, והיא מבוססת על שיר של המשורר ז'אן מולינה. הקינה כתובה בחמישה קולות. בחלק הראשון של היצירה מחקה דה פרה את סגנון הקונטרפונקט של אוקכם. הקינה היא בין יצירותיו המוכרות ביותר של ז'וסקן דה פרה ונחשבת כאחת הקינות המרגשות ביותר שנכתבו אי פעם.

## קישורים חיצוניים

* הטקסט בצרפתית ובאנגלית

קטגוריה:מוזיקה של הרנסאנס
ספריית פרגמון

250px|ממוזער|הריסות מקדש אתנה; ברקע ככל הנראה הריסות הספרייה
**ספריית פֶרגָמון** (ביוונית: **Βιβλιοθήκη της Περγάμου**) הייתה ספרייה גדולה וחשובה בעולם ההלניסטי, אשר נבנתה באקרופוליס של העיר פרגמון, עיר הבירה של ממלכת פרגמון.

הספרייה נבנתה במהלך המאה הראשונה לפנה"ס, תחת שלטון השושלת האטלידית. לפי מקורות שונים, הספרייה הכילה כ-200,000 ספרים, מה שהפך אותה לאחת הספריות הגדולות בתקופתה; היא אף התחרתה בספריה הגדולה של אלכסנדריה על גודלו ואיכותו של מאגר הספרים. לספריה זו הועברה מסקפסיס ספריתו של אריסטו. הספרייה שכנה לצד מקדש אתנה בחלק הצפוני של האקרופוליס.

ספריית פרגמון גם נחשבת למקום תחילת השימוש הסדיר בקלף (ומכאן קלף בלטינית: pegamenum), כאשר מצרים התלמיית הפסיקה את יצוא הפפירוס שלה לממלכת פרגמון, אנשי העיר השתמשו בעור מתוח ומיובש של חיות כדפים למגילות ולספרים שלהם.

## ראו גם
* הספרייה הגדולה של אלכסנדריה
* פרגמון

## קישורים חיצוניים

* על הספרייה באתר Cities of Revelation.

פרגמון
קטגוריה:טורקיה: אתרים ארכאולוגיים
פרגמון
אנטון מלות

**אנטון מלות** (בגרמנית: **Anton Malloth**; 13 בפברואר 1912 — 31 באוקטובר 2002) היה פושע מלחמה נאצי.
מלות שירת במסגרת האס אס כמשגיח בכלא הגסטפו "קליינע פסטונג טרזין" (חלק ממחנה הריכוז טרזיינשטט) מיוני 1940 ועד מאי 1945 וזכה לכינוי "טוני הנאה".
הוא הורשע בהכאה למוות של לא פחות מ-100 אסירים, ונידון למאסר העולם בשנת 2001, לאחר שנמלט מהצדק במשך 55 שנה.

מלות נולד באינסברוק שבאוסטריה וגדל בעיירה סצ'נה שליד מראנו, במחוז האיטלקי של דרום טירול. הוריו המאמצים נהלו עסק חקלאי קטן ובית הארחה. מלות סיים הכשרה מקצועית כקצב ושירת בצבא האיטלקי, ממנו השתחרר בדרגת רב"ט. לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה בחר מלות באזרחות גרמנית (שהוצעה לדוברי הגרמנית בדרום טירול) ובתחילת שנת 1940 סיים הכשרה כשוטר. לאחר מכן התנדב לשרת במשטרת פראג.
ביוני 1940 החל לשרת כמפקח בכלא הגסטפו במחנה הריכוז טרזיינשטט.

## שהותו באוסטריה
לאחר תום מלחמת העולם השנייה נמלט ממשטרת באוסטריה עד תחילת 1948, אז נעצר. בחקירתו מול שופט באינסברוק, המעיט מלות מערך תפקידו בטרזיינשטט כמנהל הגסטפו והכחיש כי היה מעורב בעינויים ורצח.

בקשה להסגרה שהוצאה על ידי ממשלת צ'כוסלובקיה זכתה להתעלמות ממשרד המשפטים האוסטרי, עקב כך נשפט מלות בהיעדרו בספטמבר 1948 בצ'כוסלובקיה על פשעי המלחמה בטרזיינשטט. עקב מחסור בעדים חזר בית המשפט מפסיקתו בשנת 1969. למרות פסיקת בית המשפט, הבקשה להסגרתו המשיכה להיות תלויה ועומדת עוד שנים רבות.

בין השנים 1948–1988 חי מלות ללא הפרעה במראן, בשנת 1952 הוא הפך לאזרח איטלקי, אך ב-1957 נשללה אזרחותו האיטלקית והוא הפך לאזרח גרמני.

למרות מספר בקשות ההסגרה על ידי גרמניה ואוסטריה, הקונסוליה הגרמנית במילאנו הוציאה לו דרכונים חדשים לאחר שפג תוקפם של דרכוניו הישנים. כשגורש לגרמניה בשנת 1988, מחלקת התביעה הציבורית של דורטמונד לא אישרה הסגרה לאוסטריה או לצ'כוסלובקיה, ולכן הוא שוחרר ללא הליכים משפטיים.

## שהותו בגרמניה
מ 1988 עד 2000 חי מלות בבית אבות ליד מינכן, אשר מומן בחלקו על ידי גודרון בורוויץ שהייתה בתו של היינריך הימלר.

מלות נעצר ב-25 במאי 2000 והואשם על ידי מחלקת התביעה הציבורית במינכן. המשפט החל ב-23 באפריל 2001 בבית המשפט המחוזי במינכן, וב-30 במאי 2001 הורשע מלות  בגין רצח וניסיון לרצח ונידון למאסר עולם.

עשרה ימים לפני מותו נמצא מלות בלתי כשיר למאסר, עקב מחלת הסרטן בה חלה, ושוחרר. מת בשטראובינג.

קטגוריה:פושעי מלחמה נאצים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1912
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-2002
קלינטק גרופ

300px|שמאל|סמליל החברה
**קלינטק גרופ** (**Cleantech Group**) היא חברה המשווקת מידע, אירועים ושירותי ייעוץ במטרה להכיר לעסקים חידושי קלינטק, ולהאיץ התפשטות של שימוש בטכנולוגיות נקיות מרחבי העולם בתחומים כגון מים ושפכים, אנרגיה מתחדשת, דלקים, רכבים חשמליים. באוקטובר 2012 התמזגה "קלינטק גרופ" עם חברת "GreenOrder".

קלינטק גרופ מזוהה כזו שהטביעה את הביטוי "קלינטק", והוא גם שייך לה כסמל מסחרי רשום. המונח קלינטק, מתייחס לטכנולוגיה ולמודלים עסקיים מסוימים המציעים תשואות תחרותיות עבור משקיעים ולקוחות, תוך מתן פתרונות לאתגרים גלובליים.

קלינטק גרופ מספקת לתאגידים גדולים, משקיעים ואחרים, מחקרי שוק, מחקרי השקעות, מגמות בשוק, ופרופילי חברות. החברה משתמשת לשם כך ב"פלטפורמת ה-i3", מאגר נתונים של יותר מ-8,000 חברות קלינטק, משקיעים ומנהלים. תוכנת ה-i3 מספקת עדכונים מידיים על השקעות בטכנולוגיה נקייה, הנפקות, מיזוגים, רכישות, קשרים עסקיים ופעולות פיננסיות אחרות. ללקוחות החברה ניתנת גישה מלאה למאגר זה, המציג נתוני השקעות החל משנת 2005.

קלינטק גרופ מפיקה כנסים העוסקים בנושא הקלינטק באירופה ובארצות הברית. החברה ממוקמת בסן פרנסיסקו.

## קישורים חיצוניים
* cleantech.com - אתר האינטרנט של החברה

## הערות שוליים

קטגוריה:עסקים
קטגוריה:טכנולוגיה סביבתית
קטגוריה:אנרגיה מתחדשת
קטגוריה:סביבה