open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
קרל היינריך אולריכס

[שמאל|ממוזער|160px|[עמוד שער|עמוד השער של המהדורה היחידה של "אוראנוס", 1870]]
**קרל היינריך אולריכס** (בגרמנית: **Karl Heinrich Ulrichs**; 28 באוגוסט 1825 – 14 ביולי 1895) היה הוגה דעות ולוחם זכויות אדם גרמני, מראשוני הלוחמים להכרה בזכויות להט"ב. 
## חייו
קרל היינריך אולריכס נולד בעיר אאוריך (Aurich) שבממלכת הנובר הגרמנית (כיום בסקסוניה התחתונה). לפי הדברים שכתב בבגרותו, עוד בילדותו רצה להיות ילדה, לבש בגדי ילדות והעדיף את חברת הבנות. החוויה המינית ההומוסקסואלית הראשונה שלו הייתה לפי דבריו בגיל 14. הוא סיים לימודי משפטים באוניברסיטת גטינגן בשנת 1843, ועד שנת 1848 רכש תואר דוקטור גם בהיסטוריה, באוניברסיטת הומבולדט. באותו זמן עבד כפרקליט בשירות הציבורי של ממלכת הנובר, ועבודת הגמר שלו לקבלת הדוקטורט, שנכתבה בלטינית, הייתה ניתוח משפטי מקיף של שלום וסטפאליה (1648). בשנת 1859 עזב את עבודתו כפרקליט מטעם המדינה, לאחר שההומוסקסואליות שלו נחשפה ברבים.

בשנת 1862 פרסם את חמש החוברות שפרסמו אותו, העוסקות בהומוסקסואליות כמין השלישי, אותו כינה "המין האוראני" (ראו להלן). בתחילה פרסם את תורתו תחת שם עט, ובהמשך תחת שמו האמיתי. בשנת 1865 הקים את "הברית האוראנית" - שהייתה למעשה ההתארגנות הלהט"בית הראשונה מסוגה בעולם המודרני. הוא נכלא וישב בכלא עד שנת 1867, ולאחר שחרורו עבר למינכן, אז בירת ממלכת בוואריה.

עם איחוד גרמניה בשנת 1871 הפך החוק הפרוסי, לחוק הקיסרות הגרמנית כולה, ובו סעיף 143 בחוק העונשין מ-1851, שכלל התייחסות מחמירה להומוסקסואליות ואסר על יחסים חד מיניים בין גברים. סעיף זה אושר מחדש כסעיף 152 בהצעת חוק העונשין של הקונפדרציה הצפון-גרמנית (והפך לסעיף 175). סעיף 175 בוטל במזרח גרמניה ב-1989, ובמערבה ב-1994.  

בכנסים משפטיים שונים המשיך אולריכס לדרוש למען זכויות ההומוסקסואלים, דבר שעורר כלפיו עוינות רבה. בשנת 1880 גלה מרצונו לאיטליה, שם נפטר בל'אקווילה ב-1895. 

## הגותו
הגותו של אולריכס לגבי ההומוסקסואליות הייתה יוצאת דופן באותו זמן, הן בעצם הכתיבה על התופעה והן באופן החיובי שבה תיאר אותה. לפי גישתו, יש לשייך גברים הנמשכים לגברים למין שלישי, שאינו "גברי" או "נשי", מין שאותו כינה "המין האוראני". מין זה, לפי אולריכס, הוא שילוב של גוף וכוחות פיזיים גבריים עם נפש וכוחות נפש נשיים, ובכך, לטענת אולריכס, איכותו. תורה זו של אולריכס פותחה על ידי חוקרים רבים בתחילת המאה ה-20 באירופה, בעיקר ריכרד פון קראפט-אבינג, מגנוס הירשפלד והאוולוק אליס.

## ראו גם
*קרל מריה קרטבני

## קישורים חיצוניים

* כתבים של יוברט קנדי על אולריכס, להורדה 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:להט"בים גרמנים
קטגוריה:פובליציסטים גרמנים
קטגוריה:פעילים למען זכויות להט"ב
קטגוריה:פעילים חברתיים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1895
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1825
קטגוריה:קרוסדרסרים
אורי ברגמן

**אורי ברגמן** (נולד ב-14 במרץ 1953) הוא שחיין פאראלימפי בעבר ומאמן שחייה וכדורמים. דוקטור בפסיכולוגיה שיקומית ועבודה סוציאלית.

ברגמן הוא הספורטאי הפאראלימפי השני המעוטר ביותר מישראל בכל הזמנים (אחרי ציפי רובין). הוא השתתף ב-4 אולימפיאדות בהן זכה ב-15 מדליות אולימפיות, 12 זהב, 1 כסף ו-2 ארד. הוא מדורג במקום 28 בעולם בכל הזמנים, בצבירת מדליות הזהב.

## ביוגרפיה
ברגמן נולד וגדל בקיבוץ גבעת ברנר, בנם השלישי של יעקב ואיטקה ברגמן, ובשנת לידתו חלה בשיתוק ילדים. על אף מגבלותיו הוא החל לעסוק בספורט בגיל צעיר והיה חבר נבחרת הכדור מים של הקיבוץ, אשר שיחקה באותן שנים בליגל העל של נבחרות הנוער. מאוחר יותר הוא הצטרף למרכז הספורט לנכים והגיע להישגים בשחייה.

לצד עיסוקו המעשי בספורט למד ברגמן בסמינר הקיבוצים, במכון וינגייט ובאוניברסיטת תל אביב, בהם הוסמך כמאמן שחייה, עובד סוציאלי שיקומי ופסיכותרפיסט והשלים דוקטורט בפסיכולוגיה שיקומית ובעבודה סוציאלית. במכון וינגייט הוא מונה למרכז תחומי השחייה השיקומית והידרותרפיה. בשנת 1989 החלו להתפרסם מאמריו בנושא ספורט שיקומי. כמו כן הוא התנדב לשירות מילואים כקצין בריאות הנפש.

ברגמן מרצה לאורך השנים בסמינר הקיבוצים ובמכון וינגייט ומשמש מאמן שחייה במרכז הספורט לנכים ובבית הלוחם. כמו כן, בכינוס הפועל ה-11 שנערך בשנת 1979, הוא שימש מאמן נבחרת הכדורמים של ישראל, אשר זכתה במקום הראשון ומאמן נבחרת הכדורמים במכביה ה-14 שנערכה בשנת 1993 ומאמן נבחרת ישראל בשחייה למשחקים הפאראלימפיים ולתחרויות בינלאומיות אחרות. בשנת 1999 שימש ברגמן כשופט בתחרויות השחייה של משחקי הקיץ האולימפיים.

ברגמן פעיל במסגרת הוועד הפאראלימפי הישראלי, העמותה הישראלית למשחקים אולימפיים מיוחדים והעמותה הישראלית לפעילות גופנית מותאמת.

## תארים והישגים
* בשנת 2000 נכלל ברגמן בהיכל התהילה הבינלאומי לשחייה.

## קישורים חיצוניים

* פירוט השתתפותו בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים באתר הרשמי של IPC 
*אורי ברגמן באתר קיבוץ גבעת ברנר
* הקיבוצניק שראה עולם, הפראתון, גיליון 64, פברואר 2021, עמ' 7-6.
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אלופים פאראלימפיים ישראלים
קטגוריה:זוכי מדליית כסף פאראלימפית מישראל
קטגוריה:זוכי מדליית ארד פאראלימפית מישראל
קטגוריה:שחיינים פאראלימפיים ישראלים
קטגוריה:שחיינים נכים ישראלים
קטגוריה:מאמני שחייה ישראלים
קטגוריה:עובדים סוציאליים ישראלים
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976)
קטגוריה:שחיינים במשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976)
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים ארנהם (1980)
קטגוריה:שחיינים במשחקים הפאראלימפיים ארנהם (1980)
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984)
קטגוריה:שחיינים במשחקים הפאראלימפיים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984)
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988)
קטגוריה:שחיינים במשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988)
קטגוריה:ישראל: כדורמים
קטגוריה:ספורטאי איל"ן
קטגוריה:נפגעי פוליו ישראלים
קטגוריה:גבעת ברנר: אישים
קטגוריה:בוגרי סמינר הקיבוצים
קטגוריה:בוגרי המכללה האקדמית בווינגייט
קטגוריה:בוגרי תיכון אזורי ע"ש ברנר בגבעת ברנר
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:סגל סמינר הקיבוצים
קטגוריה:סגל המכללה האקדמית בווינגייט
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1953
קוטנר

**קוטנר** הוא שם משפחה אשכנזי ממקור גרמני (Kuttner).

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
קטגוריה:שמות משפחה גרמניים
חוסר משקל

[שמאל|ממוזער|290px|ה[טייס חלל|אסטרונאוטים של הצוות ה-16 בתחנת החלל הבין-לאומית וצוות משימה STS-120 מרחפים בעקבות המצב של חוסר משקל בו הם נמצאים, עקב מסלולה של תחנת החלל הבינלאומית סביב כדור הארץ, מה שיוצר נפילה חופשית תמידית.]]
**חוסר משקל** (באנגלית: **Weightlessness** או **Zero gravity**) הוא מצב שבו משקלו של גוף הוא אפס או קרוב מאוד לאפס . מצב כזה יכול להיווצר באחד מהתנאים הבאים:
*בתוך חללית רחוקה מכל כוכב, כוכב לכת, ירח או עצם גדול אחר
*בתוך עצם שנמצא בנפילה חופשית כלפי מרכז המסה של עצם גדול, למשל במעלית שנופלת מטה ללא חיכוך וללא כוח מאט, או במגדל הפלה  (לדוגמה המגדל ההפלה של ברמן)
*בתוך לוויין שנמצא במסלול סביב גוף גדול, למשל בתחנת החלל הבין-לאומית או במעבורת החלל כשהיא נמצאת במסלול
*בתוך מטוס שנע במסלול פרבולי מיוחד. כיוון שזו הדרך המעשית היחידה להשיג מצב חוסר משקל על פני כדור הארץ, או בקרבתו, נעזרים בה לצורך אימון אסטרונאוטים לקראת שיגורם לחלל.

שלושת המצבים האחרונים אינם נובעים מכבידה חלשה שפועלת על העצם, אלא מכך שהוא נמצא במצב של נפילה חופשית. לפי עקרון השקילות, עצם שנמצא בנפילה חופשית יהיה במצב של חוסר משקל. כך למשל, עוצמת הכבידה שפועלת על לוויין שנע במסלול מעגלי במרחק של 400 ק"מ מכדור הארץ, בערך מרחקה של תחנת החלל הבינלאומית, קטנה רק ב-10% מעוצמת הכבידה על פני כדור הארץ. מה שמונע מתחנת החלל ליפול ארצה הוא המהירות המשיקית שהוקנתה לה בעת ששוגרה, אלמלא הכבידה היא הייתה נעה בקו ישר וממשיכה להתרחק מכדור הארץ, הכבידה מעקמת את מסלולה וכתוצאה מכך היא חגה סביב כדור הארץ.


קובץ:Space Fire.jpg|להבה במצב של העדר משקל (מימין) למול להבה על פני כדור הארץ (משמאל)
קובץ:Foale ZeroG.jpg|אסטרונאוטים בחלל בהיעדר משקל


## לקריאה נוספת
לטוס לירח ולמקומות אחרים / מייקל קולינס ; תרגום: שושנה שוורץ, תל אביב : ספרית פועלים (תשל"ט 1979)

## קישורים חיצוניים

* הסבר באתר מט"ח
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:האדם בחלל
קטגוריה:מכניקה
קטגוריה:כבידה
סם מקברטני

**סם מקברטני** (באנגלית: **Sam McBratney**; 1 במרץ 1943 – 18 בספטמבר 2020) היה סופר ילדים צפון אירי. ספריו, שהידוע מהם הוא "תנחש כמה אני אוהב אותך" (1995), עסקו ביחסים בין בני משפחה, לרוב תוך שימוש בדמויותיהם של בעלי חיים.

## ביוגרפיה
מקברטני נולד בבלפסט. בתקופת מלחמת העולם השנייה נאלצו מקברטני ובני משפחתו לעזוב את העיר עקב הפצצות, ולבסוף התיישבו בליסבורן. מקברטני, שפרסם את ספרו הראשון בשנת 1976 עבד כמורה עד שזכו ספריו להצלחה ספרותית, בתחילת שנות ה-90. הצלחתו של הספר "תנחש כמה אני אוהב אותך" אפשרה לו להקדיש את זמנו לכתיבה. כתיבתו זכתה במספר פרסים לספרות ילדים, בבריטניה, אירלנד, ובעולם.

מקברטני פרסם ספרים המיועדים למגוון של גילאים. עם זאת ספריו המצליחים, שתורגמו לשפות רבות, בהן עברית, ומלווים באיוריה של אניטה ג'ראם, עוסקים בעולמו של הפעוט, ומתארים את היחסים בין בני משפחה דרך עיניהן של חיות. כך, למשל, הארנבים אגוזי הגדול ואגוזיני הקטן, בספר "נחש כמה אני אוהב אותך", מתחרים זה בזה בגילויי אהבתם, עד שאגוזיני הקטן נרדם. בריאיון לכתבת נורית קנטי מסר מקברטני כי העברת סיפוריו לילדים דרך דמוית החיות "מונעת את העיסוק בשאלות מגדריות, תרבותיות, דתיות ואחרות." וכי "הילדים מסוגלים בקלות רבה להקיש מסיפוריהן של חיות לבני אדם. החיות פשוט עושות את העבודה בספרות הילדים".

מקברטני נפטר ב-18 בספטמבר 2020. הותיר אחריו אישה ושלושה ילדים.

## ספריו שתורגמו לעברית
* **תנחש כמה אני אוהב אותך**, תרגם איתן בר-נתן, הוצאת שבא, 1995
* **ספר התינוק שלי**, תרגמה נועה סמלסון, הוצאת הד ארצי, 1998.
* **רק אתה ואני**, תרגם איתן בר-נתן, הוצאת הד ארצי, 1998.
* **קריסטל דימונד בלשית בחלל**, תרגמה אירית ארב הוצאת מעריב, 2002.
* **החדשות הנפלאות של ברט**, תרגמה אירית ארב, הוצאת מעריב, 2002.
* **נהדר שאתה מאושר**, תרגמה אירית ארב, הוצאת מעריב, 2006.
* **את כולכם אנחנו הכי אוהבים**, תרגמה אירית ארב, הוצאת מעריב, 2008.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים בריטים
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער אירים
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1943
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2020
לאופולד קרפלס

**לאופולד קרפלס** (באנגלית: **Leopold Karpeles**; 9 בספטמבר 1838 – 2 בפברואר 1909) היה דגלן יהודי בצבא האיחוד שעוטר במדליית הכבוד על פעולותיו במלחמת האזרחים האמריקנית.

לאופולד קרפלס נולד בפראג. בגיל 11 היגר ביחד עם אחיו הגדול אמיל לארצות הברית. האחים התיישבו בעיר גלבסטון, טקסס.
כשפרצה מלחמת האזרחים וטקסס התפלגה, החליט קרפלס לעזוב את המדינה ועבר לספרינגפילד, מסצ'וסטס. לאופולד היה ידוע בהתנגדותו לקונפדרציית המדינות של אמריקה ובמיוחד בהתנגדותו לעבדות.

## שרותו הצבאי

לאחר שהגיע לספרינגפילד התגייס קרפלס לרגימנט ה-57 של מסצ'וסטס ושירת כדגלן. הוא תיאר במילותיו שלו את מעשיו בקרב על השממה שנערך ב-6 במאי 1864 "צעדתי באופן מעורר השראה כשדגלי מתנופף בגאון... הענקתי עוז רוח לחבריי לנשק. אני מטרה בעלת חשיבות לאויב. מחויבותי לדגלה של ארצי נעוץ באמונתי הנלהבת באצילה שבמטרות, שוויון לכל". בקרב הזה החיילים באגף החלו לסגת וחיילי צבא הקונפדרציה החלו להתקדם, סמל קרפלס עזר לעצור את הנסיגה, לייצב חזרה את השורות באגף ולהדוף לאחור את חיילי הקונפדרציה.

ב 20 במאי בקרב על צפון אנה הוביל סמל קרפלס מתקפה על מוצב של הקונפדרציה במהלך הקרב הוא נפצע מכדור בברכו אך סירב להתפנות והמשיך בקרב עד שהתשישות כתוצאה מאובדן הדם הכריעה אותו.

## לאחר השחרור מהצבא

לאחר פציעתו בקרב על צפון אנה נשלח סמל קרפלס להתאוששות בבית חולים בוושינגטון הבירה שם פגש את שרה מונדהיים עימה התחתן שנה לאחר מכן. לזוג קרפלס נולדו שלושה ילדים אך שרה נפטרה במהלך הלידה השלישית.
מ-1875 עד למותו ב-1909 עבד קרפלס במשרד הדואר. הוא נקבר בבית הקברות של הקהילה היהודית בוושינגטון.

## מדליית הכבוד
על פעולותיו בקרבות על השממה ועל צפון אנה קיבל סמל קרפלס את מדליית הכבוד. הענקת המדליה נומקה כך:
 "בעודו נושא את צבעי הדגל, הוא קיבץ את החיילים הנסוגים ועודד אותם לפקח על התקדמות האויב."

## קישורים חיצוניים

* לאופולד קרפלס באתר "הספרייה היהודית הווירטואלית" 
* הביוגרפיה של לאופולד קרפלס באתר "היכל התהילה היהודי" 
* אתר www.homeofheroes.com
* 

קטגוריה:יהודים שעוטרו במדליית הכבוד
קרפלס
קטגוריה:קצינים וחוגרים יהודים בצבא ארצות הברית
קטגוריה:מהגרים מצ'כוסלובקיה לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים ממוצא צ'כי-יהודי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1838
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1909
איילון (להקה)

[ממוזער|להקת איילון בחזרות, דצמבר [1949]]
**איילון** הייתה להקה ישראלית מצליחה שפעלה במסגרת הפלמ"ח (מעין להקה צבאית) עוד לפני הקמת המדינה.

חברי הלהקה היו  יהודית קניגסברג, חיים פולני, מאיר הוברמן, מאיר ינאי, מרדכי ירון, יוסף גת (ויינשטיין), נגן מפוחית הפה שמואל גוגול והאקורדיוניסטים יעקב סגל וגד מן.
הלהקה העלתה שתי תוכניות והתפרקה במרץ 1950, עם שחרור חבריה מצה"ל.
בשנת 1953 התגבשה מחדש כרביעייה. חברי ההרכב האזרחי היו מרדכי ירון, גד מן, ברוך נדב וחיים פולני (שלאחר מכן הוחלף באיתן לב).

הלהקה קיימה הופעות רבות בישראל והייתה פופולרית מאד בשנות ה-50 בעיקר. רבים משיריה היו סאטיריים. עד פירוקה בשנת 1980 הוציאה הלהקה שני אלבומים וכן שני אלבומים בארצות הברית.  

האלבום הראשון שלה, אשר יצא בשנת 1957, נקרא "בקיצור ולעניין", מתוכו התפרסם השיר "רומיה ויואל" שכתב דן אלמגור והלחין חיים אלכסנדר.  

האלבום השני, "ניו יורק - תל אביב" שיצא בשנת 1959, כלל בין היתר את השירים "שיר הפלאפל", "טרנטה דה-לוקס" ו"דוגמניות". 

ב-1959 עזב פולני את הלהקה ובמקומו נכנס המוזיקאי והזמר איתן לב, עימו יצאה הלהקה לסיבוב הופעות חובק עולם עד שהתבססה בארצות הברית, הקליטה שם שני תקליטים והופיעה במקומות היוקרתיים ביותר, כולל בלאס וגאס.

## קישורים חיצוניים

* דודי פטימר (חוקר מוזיקה), פודקסט: סיפורה של להקת איילון
* להקת אילון, באתר זמרשת

קטגוריה:להקות צבאיות בישראל
סיר לבישול איטי

שמאל|ממוזער|250px|סיר לבישול איטי
**סיר לבישול אִיטי** (מכונה גם סלואו-קוקר, או **קרוקפוט**, כשם מותג אמריקאי) הוא סיר חשמלי המשמש לטובת טכניקת הבישול האיטי. הסיר בנוי משני חלקים: חלק חיצוני, העשוי לרוב נירוסטה וכולל את מערכת החשמל, וחלק פנימי ,שהוא בעצם סיר קרמיקה, וניתן לשליפה בתום הבישול, להגשה ולניקוי לסיר שלוש דרגות חום – חום נמוך, חום גבוה ודרגה הנקראת AUTO. הסיר מבשל את המזון בבעבוע, כל בישול מתחיל בחום גבוה. פרק הזמן בו יש להמשיך במצב זה תלוי בסוג התבשיל. בשלב הבא עוברים למצב AUTO, לפרק הזמן הדרוש לסיום הבישול. מצב החום הנמוך משמש רק לשמירה על החום. סיר הבישול האיטי משמש לבישול נזידים ותבשילים נוספים אשר מכילים מים, בטמפרטורות נמוכות יחסית. הכנת התבשיל בסיר זה יכולה להימשך זמן רב יחסית (מספר שעות). הכנת תבשילים בקרוקפוט פשוטה יחסית, מצריכה הכנות מועטות, ולרוב כוללת רק הנחה של המרכיבים הנחוצים בסיר והפעלתו. לאחר הפעלתו, ניתן להשאירו פועל ללא פיקוח עד שהתבשיל מוכן. יש לקחת בחשבון שזמני הבישול יהיו שונים מאלה המומלצים במתכון סטנדרטי.

השימוש בסיר לבישול איטי נפוץ בהכנת חומרי גלם הדורשים זמן רב לריכוכם, דוגמת שעועית או גריסים, ובתבשילים דוגמת חמין, חומוס או ג'חנון.

סיר הבישול האיטי נפוץ במיוחד בבישולים של המטבח האמריקני, וכן במטבח היהודי בשל התאמתו להכנת חמין ותבשילים דומים.

## בטיחות
בניגוד לסיר לחץ אשר אטום באופן הרמטי והתבשילים בו מבושלים בטמפרטורות אשר לרוב גבוהות מ-100 מעלות צלזיוס בעזרת שימוש באדים בטמפרטורה ולחץ גבוהים, הקרוקפוט לא יכול להתפוצץ למרות שאין שסתום בטיחות, משום שתוכן הסיר נמצא בלחץ אטמוספירי.

## בהלכה
שימוש בכלי לבישול המתחיל בערב שבת ומסתיים בשבת עצמה שנוי במחלוקת הלכתית סביב השאלה האם מדובר בהשהיה המותרת או בהטמנה שנאסרה. הרבנים משה פיינשטיין, שמואל הלוי ואזנר ועובדיה יוסף התירו את השימוש בסיר זה, ואילו הרבנים שלמה זלמן אויערבאך ויוסף שלום אלישיב אסרו את השימוש בו.

## ראו גם

* בעבוע

## קישורים חיצוניים
* הבנת זמני בישול בסיר לבישול איטי-עצות מאתר foodiez

## הערות שוליים

קטגוריה:מכשירי חשמל ביתיים
בישול איטי
הבשורה למרים

[שמאל|ממוזער|250px|הבשורה, בפרט מחזית [קתדרלת אמיין]]
[שמאל|ממוזער|250px|הבשורה (1313 - 1342), מאת [סימונה מרטיני]]
[שמאל|ממוזער|250px|הבשורה (1430–1432), מאת [פרה אנג'ליקו]]
[שמאל|ממוזער|250px|[הבשורה (דה וינצ'י)|הבשורה מאת לאונרדו דה וינצ'י]]
[שמאל|ממוזער|200px|הבשורה למרים מאת [ג'ובאני ד'אמברוג'ו במוזיאון הדואומו]]
שמאל|ממוזער|250px|מערת הבשורה בקריפטה שבבזיליקת הבשורה בנצרת
שמאל|ממוזער|250px|באר מרים
"**הבשורה**" היא, על פי הנצרות, ההודעה שהביא המלאך גבריאל למרים, אם ישו מאת האל, ובה נמסר לה כי היא הרה, וכי בעוד תשעה חודשים היא תלד בן, שאביו הוא האל. חלק מן הכנסיות הנוצרים חוגג אירוע זה ב-25 במרץ, הנקרא "חג הבשורה". התאריך מציין גם את תשעה החודשים שלפני לידת ישו, המצוינת על ידי חג המולד. במקומות שונים נתפש האירוע כמציין תחילת שנה חדשה, כמו באנגליה עד שנת 1752, שם נקרא החג "חג הבשורה".

"הבשורה" היא המועד בו מתחילה ספירת השנים בלוח השנה האתיופי.

## הברית החדשה
הבשורה מתוארת בברית החדשה בבשורה על-פי לוקס, פרק א'. על פי המתואר הופיע המלאך גבריאל בפני מרים בעיר נצרת, אשר הייתה מאורסת באותו זמן ליוסף הקדוש. גבריאל מבשר לה על הולדת ישו וכן על העובדה כי אלישבע, אמו של יוחנן המטביל, אף היא בהיריון:

הבשורה על-פי מתי מציינת מלאך אשר מופיע בפני יוסף ומניא אותו מגירושה של מרים ההרה. המלאך מצטט נבואה הלקוחה מספר ישעיהו (): .

## המקום
המסורת הנוצרית ממקמת את הבשורה בנצרת, עיר מגוריהם של מרים ויוסף הקדוש. הקתולים ממקמים את האירוע בביתם של מרים ויוסף, שלפי המסורת שכן במקום בו ניצבת בזיליקת הבשורה במרכז העיר; ואילו האורתודוקסים מעדיפים הגרסה לפיה התרחשה הבשורה במעיין מרים שבצפון העיר במקום בו הוקמה לימים כנסיית גבריאל הקדוש.

## גוף ואלוהות בבשורה ובעיבור
רגע הבשורה נתפש לעיתים גם כרגע העיבור או ההתעברות. ייתכן כי התפיסה הזו הושפעה מן המסורת האריסטוטלית, אשר תארה את היחס שבין הגבר, המעניק את הרוח, לבין האישה, המעניקה את המימוש הגופני והחומרי בתהליך הרבייה. תפיסה פוסט-מודרנית של רעיון זה משתקפת גם בסרט "שלום עליך מרים" (Je vous salue, Marie, 1984), שבו מרמז במאי הקולנוע ז'אן-לוק גודאר על תפיסה על פיה גופה של מריה, באפשרו את הלידה, גם הופך באמצעותה לנראה.

הבשורה היא תחילת המימוש של ישו בגוף אנושי. בנצרות הקדומה נתפשת מרים כ"אם האלוהים או "יולדת האל" (ביוונית: Θεοτόκος; בתעתיק לטיני: Theotokos). תפיסה זו כוננה על רקע של דיונים על מעמדו של ישו אל מול האלוהים האב. נושא זה הוכרע בוועידת ניקיאה אשר קבעה את ה"קְרֶדוֹ", היא הצהרת האמונה הנוצרית, ובוועידת כלקדון, אשר דנה במחצית המאה ה-5 בסוגיית אלוהותו של ישו ובשאלה אם היה בעל טבע אלוהי בלבד, או שהיה בעל טבע כפול - אלוהי ואנושי. ועידת כלקדון קבעה בהחלטתה כי: 

## ראו גם
*בזיליקת הבשורה
*מעיין מרים
*כנסיית גבריאל הקדוש
*הביקור
*מגניפיקט

## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:מרים, אם ישו
קטגוריה:ישו
הרמן פון גוטשאל

**הרמן פון גוטשאל**  (בגרמנית: **Hermann von Gottschall**; 16 באוקטובר 1862, פוזן – 8 במרץ 1933, גרליץ) היה שחמטאי גרמני ומחבר אטיודים שחמטאיים.

פון גוטשאל הגיע למקום השלישי בתחרות נירנברג 1883, ניצח בתחרות ברלין 1883, חלק מקום 13-14 בתחרות המבורג 1885 (ניצח: איזידור גונסברג), חלק מקום 17-18 בתחרות פרנקפורט 1887 (ניצח: ג'ורג' הנרי מקנזי), חלק מקום שני עם ז'ק מיזס אחרי זיגברט טאראש בתחרות נירנברג 1888 וחלק מקום 5-8 בתחרות ברלין 1890 (ניצחו: עמנואל לסקר ואחיו ברטולד לסקר).

פון גוטשאל קיים שני דו-קרבות מול קורט פון ברדלבן. בשנת 1890 הפסיד 1-5 ובשנת 1895 הפסיד 1-4.

דר' פון גוטשאל ניצח בתחרות האלה 1892,  חלק מקום 8-9 בתחרות דרזדן 1892 (ניצח: זיגברט טאראש), חלק מקום 4-6 בתחרות קיל 1893 (ניצחו: קורט פון ברדלבן  וקארל אוגוסט ואלברודט), הגיע למקום ה-12 בתחרות קלן 1898 (ניצח: עמוס ברן), חלק מקום 11-12 בתחרות מינכן 1900 (ניצחו: גזה מארוצי, הרי נלסון פילסבורי וקרל שלכטר), חלק מקום 11-12 בתחרות הנובר 1902 (ניצח: דוד ינובסקי), הגיע למקום ה-13 בתחרות קובורג 1904 (ניצחו: קורט פון ברדלבן, קרל שלכטר ורודולף סוידרסקי), חלק מקום 15-16 בתחרות ברמן 1905 (ניצחו:  דוד ינובסקי וגזה מארוצי) וחלק מקום 14-15 בתחרות דיסלדורף 1908 (ניצח: פרנק מרשל).

פון גוטשאל הגיע למקום השלישי בתחרות ברסלב 1918, הגיע למקום התשיעי בתחרות ברסלב 1925 (ניצח: יפים בוגוליובוב), חלק מקום 7-8 בתחרות הנובר 1926 (ניצח: אהרון נימצוביץ') וחלק מקום 14-16 בתחרות באוטצן 1925.

פון גוטשאל היה העורך הראשי של העיתון *[[:en:Deutsche Schachzeitung|Deutsche Schachzeitung]]* והמחבר של הספרים:

Kleine Problem-Schule (Leipzig 1885), Der sechste Kongress des Deutschen Schachbundes. Breslau 1889 (Leipzig 1890)
Sammlung von Schachaufgaben (Leipzig 1898–1908)
Adolf Anderssen, Altmeister deutscher Schachspielkunst (Leipzig 1912) 
Streifzüge durch das Gebiet des Schachproblems (Berlin/Leipzig 1926)]


כמחבר סיומים ערך את הכרכים 4-5 בסדרת ספרי הסיומים, פרויקט אותו התחיל ז'אן דיפרן.

## ממשחקיו
### לבן: [[זיגברט טאראש]], [[קורט פון ברדלבן]], [[ארנולד שוטלנדר]], [[תיאודור פון שבה]]  שחור: [[ז'אק מיזס]], [[פריץ רימן]], [[וילפריד פאולסן]],  הרמן פון גוטשאל  לייפציג 1888
משחק זה היה משחק בהתייעצות, כאשר השחקנים שוחחו ביניהם מהו המסע המועדף בכל פעם. 

במשחק זה נעשה שימוש יפה בטורים הפתוחים, ב' ו-ג' ושתילת הצריח ב-ב-7. משחק שעיקרו באגף המלכה הניב רגלי מסוכן בצידו השני של הלוח ולבסוף הפרש השחור שמצא עצמו כלוא ב-ב8 והמלך השחור שאיננו מצליח להתמודד עם כל האיומים.

משחק בהתייעצות משנת 1888, יוטיוב

## אטיוד שחמטאי

## קישורים חיצוניים

* אטיודים שחמטאיים של פון גוטשאל
* תחבולות של פון גוטשאל
* מידע כללי

## הערות שוליים

קטגוריה:שחמטאים גרמנים
קטגוריה:מחברי ספרי שחמט גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1862
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1933
מעצור אוויר

250px|ממוזער|שמאל|מעצורי אוויר פתוחים בחלקו האחורי של גוף המטוס BAe 146
[250px|ממוזער|שמאל|מעצור האוויר המורם מאחורי [חופה (תעופה)|חופת מטוס F-15I ״רעם״ מהווה אלמנט גדול ביחס ליתר המטוס]]
[250px|ממוזער|שמאל|[מעבורת החלל דיסקברי מיד עם הנגיעה בקרקע בסיום משימת STS-116]]
**מעצורי אוויר** (באנגלית: **Air brakes**) בתעופה הם סוג של משטחי היגוי המשמשים מטוסים לצורך הפחתת מהירות בעת נחיתה, על ידי שינוי צורת הכנף שמביאים להגדלת העילוי והגרר.

מעצורי אוויר שונים מספוילרים בכך שמעצורי אוויר מיועדים להגדיל את כוח הגרר תוך יצירת שינוי מועט בכוח העילוי בעוד שספוילרים מפחיתים את כוח העילוי של הכנף בצורה משמעותית על ידי יצירת הזדקרות בצורה מבוקרת. היתרון של מעצורי האוויר על פני הספויילרים הוא בכך שבמקרים רבים מעצורי האוויר מאפשרים את הקטנת מהירות הטיסה (לאור הגדלת העילוי) ללא שינוי משמעותי בקצב ההנמכה.

לרוב, המאפיינים של מעצורי האוויר והספוילרים דומים ופעילותם משולבת. רוב מטוסי הנוסעים המודרניים מצוידים במעצורי אוויר וספוילרים משולבים. השימוש בספוילרים מיד לאחר הנחיתה, בשלב הבלימה, מפחית את כוח העילוי של המטוס בצורה דרמטית ובכך מעביר את משקל המטוס מהכנפיים לכני הנחיתה מה שמאפשר לבלמים המכניים בגלגלים לבלום בצורה יעילה יותר עם סיכוי נמוך יותר להחליק על המסלול. בנוסף, צורתם של הספוילרים בעת פתיחתם יוצרת כוח גרר ומסייעת לאפקט הבלימה. היפוך דחף המנועים מסייע גם הוא להפחתת מהירות המטוס לאחר הנחיתה.

מטוס התקיפה הימי הבריטי, בלקבורן בוקניר , שתוכנן בשנות ה־50 מצויד במעצור אוויר בצורת חרוט בחלקו האחורי של גוף המטוס אשר מתפצל בעת פתיחתו לשני חלקים הנפתחים לצדדים בצורה הידראולית. בנוסף זה עוזר לקצר את אורכו של המטוס בעת חניה על נושאת מטוסים.
למטוס הקרב הרוסי סוחוי־30 יש מעצור אוויר ממש מאחורי תא הטייס.

## משטחי היגוי מתפצלים
משטחי היגוי מתפצלים (deceleron) הם מאזנות אשר מתפקדות בצורה רגילה בזמן טיסה אך יכולות להתפצל לשני חלקים כך שהחלק העליון עולה למעלה והחלק התחתון יורד למטה לצורך בלימה. טכניקה זו יושמה לראשונה ב־F-89 סקורפיון ושימשה מאז במספר מטוסים כמו ה־B-2 ספיריט.

מעבורת החלל משתמשת במערכת דומה. הגה הכיוון המתפצל בעת נחיתה משמש כמעצור אוויר, כפי שניתן לראות בתמונה המצורפת. המכונית בוגאטי ויירון משתמשת במעצור אוויר בצורת ספוילר נפתח בחלקה האחורי.

## ראו גם
* כנף (תעופה)
* ספוילר (תעופה)
* היפוך דחף
* מאזנות
* מצנח עצירה

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:רכיבי כלי טיס
קטגוריה:אווירודינמיקה
American Beauty

**American Beauty** הוא האלבום החמישי של הלהקה גרייטפול דד. האלבום הוקלט בין אוגוסט לספטמבר 1970 ולבסוף יצא בנובמבר 1970.

בשנת 1991 עטיפת האלבום, שעוצבה על ידי אלטון קליי וסטנלי מאוס, דורגה על ידי הרולינג סטון במקום ה-57 ברשימת העטיפות הטובות ביותר בכל הזמנים. בשנת 2003 האלבום דורג במקום 258 ברשימת "500 האלבומים הטובים ביותר של כל הזמנים" של הרולינג סטון.

זהו אלבומה האחרון של הלהקה עם המתופף מיקי הרט.

## היסטוריה
הלהקה החלה להקליט את האלבום חודשים ספורים לאחר יציאת האלבום הקודם, "Workingman's Dead". הלהקה הקליטה את האלבום ללא צוות הסאונד שלה, שיצא לדרכים כחלק מה- Medicine Ball Caravan tour. משום כך, סטיוון ברנקרד החליף את המפיק בוב מת'יוז, שהיה שותף בהפקת שני האלבומים הקודמים של גרייטפול דד.
האלבומים "Workingman's Dead" ו"American Beauty" היו חדשניים ביותר בזמנם, בשל השילוב בין בלוגראס, רוק אנד רול, פולק ובמיוחד קאנטרי.

באלבום זה החל שיתוף הפעולה של הלהקה עם נגן המנדולינה דייוויד גריסמן. גריסמן סיפר שהוא נפגש במקרה עם סולן הלהקה ג'רי גרסיה במשחק בייסבול, וגרסיה שאל אותו אם הוא רוצה לנגן באלבום שהלהקה מקליטה.

השיר "'Truckin" יצא כסינגל, והשיר "Ripple" שימש כ"בי סייד" שלו. השירים Truckin, Sugar Magnolia ו- Friend of the Devil זכו לפופולריות. 'Truckin הגיע למקום ה-64 במצעד. האלבום הגיע למקום ה-30 במצעד הבילבורד.

## גרסאות כיסוי
מספר אמנים הוציאו גרסאות כיסוי (קאברים) לשירים מהאלבום.
את השיר "Operator" הקליטו האחיות אנדרוז, להקת Asleep at the Wheel, צ'אק ברי, להקת Commander Cody and His Lost Planet Airmen, להקת The Flaming Groovies, ג'ון לי הוקר, "ג'ורג' ת'ורוגוד והדיסטרויירז" ו"מיץ' וודס והרוקט אייטי אייטס".

את השיר "Ripple" הקליטו כריס הילמן, ג'יינז אדיקשן, פרי פארל, להקת New Riders of the Purple Sage (שהייתה בשלבים שונים מורכבת רובה ככולה מנגני גרייטפול דד, או כאלה שעבדו עמם), ג'ימי דייל גילמור, ריק דאנקו ודר וויליאמס.

את השיר "Box of Rain" הקליטו ניקי הולנד, וטוני בראון.

## רשימת השירים
# Box of Rain (האנטר, לש) - 5:16
# Friend of the Devil (גרסיה, דוסון, האנטר) - 3:20
# Sugar Magnolia (ויר, האנטר) - 3:15
# Operator (מקרנן) - 2:21
# Candyman (גרסיה, האנטר) - 6:12
# Ripple (גרסיה, האנטר) - 4:10
# Brokedown Palace (גרסיה, האנטר) - 4:18
# Till the Morning Comes (גרסיה, האנטר) - 3:13
# Attics of My Life (גרסיה, האנטר) - 5:09
# 'Truckin (גרסיה, לש, ויר, האנטר) - 5:09

## צוות

**גרייטפול דד**

* ג'רי גרסיה - גיטרה, גיטרת פדל סטיל, פסנתר, שירה
* בוב ויר - גיטרה, שירה
* רון "פיגפן" מקרנן - מפוחית, שירה
* פיל לש - גיטרה בס, גיטרה אקוסטית, פסנתר, שירה
* ביל קרוצמן - תופים
* מיקי הרט - תופים

**משתתפים נוספים**

* דייב טורברט - גיטרה בס
* דייוויד נלסון - גיטרה חשמלית
* דייוויד גריסמן - מנדולינה
* הווארד ויילס - אורגן
* נד לאגין - פסנתר
* רוברט האנטר - כתיבת מילים

**הפקה**

* טום פליי - טכנאי, מיקס, אחראי מאסטרינג
* דייב קולינס, ג'ו גסטווירט - עוזרי טרום-מאסטרינג
* דניאל גולמארק - עורך
* רובין הארלי - מפיק
* דייוויד מקליס - מפיק בפועל
* סטנלי מאוס - צילום, עיצוב
* ג'פרי נורמן, פרד אורדוור, רדסון שארטליף - טכנאים
* הנרי דילץ, רוברט אלטמן, הרברט גרין, פרד אורדוור, אמאלי רוטשילד - צילום
* ג'ינג'ר דטמן, סטיב פוקורני, סטיב וולרד - אסיסטנטים

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי פולק רוק
קטגוריה:אלבומי קאנטרי
שוש (צמח)

**שוּש** (שם מדעי: *Glycyrrhiza*) הוא סוג של צמחים עשבוניים רב-שנתיים בתת-משפחת הפרפרניים, ממשפחת הקטניות. ישנם כ-20 מיני שוש הנפוצים באגן הים התיכון, אסיה, אמריקה ואוסטרליה.
מקורו של המין שוש קירח הוא באגן הים התיכון, מתמצית שורשיו מכינים את ממתק השוש.
השוש האמריקאי גדל בר ביבשת אמריקה. השוש הסיני מתורבת וממלא תפקיד ברפואה הסינית.

מינים בולטים נוספים בסוג שוש הם:
* שוש קוצני - *Glycyrrhiza echinata*
* שוש אמריקאי - *Glycyrrhiza lepidota*
* שוש סיני - *Glycyrrhiza uralensis*

## קישורים חיצוניים

ימין|ממוזער|250px|תפרחת השוש האמריקאי

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:פרפרניים
גום

**גוּם** (ברוסית: **ГУМ**, ראשי תיבות: **Главный Универсальный Магазин** - "חנות הכל-בו הראשית") הוא מבנה בצידה הצפון-מזרחי של הכיכר האדומה במוסקבה. לפני שנת 1920 נודע המקום כ"שורות מסחר עליונות". החל מסוף שנות ה-50 של המאה ה-20 התקבע השם הנוכחי, למעט החלפת המילה הראשונה "Главный" (ראשי) ב-"Государственный" (ממשלתי, של המדינה), דבר שלא השפיע על ראשי התיבות "גום". מאחר שהשם התקבע, הוא לא שונה גם לאחר הפרטת החנות.

המקום היה ידוע כאזור מסחרי כבר במאה ה-15, ובתקופת הצאר איוואן האיום היו במקום מספר רב של חנויות קטנות. בתחילת המאה ה-19 נבנתה חזית הבניין, שנועדה להסתיר את הדוכנים שמאחוריה.

## תיאור המבנה
הבניין הנוכחי באורך של 242 מטר נבנה בין השנים 1890–1893 בצידה הצפון-מזרחי של הכיכר האדומה, בהתאם לתוכניות של האדריכל אלכסנדר פומרנצב והמהנדס ולדימיר שוחוב. הבניין משלב אדריכלות רוסית מימי הביניים, עם עבודות פלדה וגג זכוכית, והוא מזכיר את תחנת הרכבת ויקטוריה שבלונדון. בתוך המבנה ישנן גלריות של חנויות המחוברות זו לזו על ידי גשרי מתכת. קוטרו של הגג 14 מטר, ומשקלו ל-743 טון. תאורת פנים מובטחת על ידי אשנבים ממתכת שבהם כ-20,000 פיסות זכוכית. חזית המבנה מחולקת למספר נדבכים ומעוטרת בגרניט, בשיש ובגבס.

## תיאור החנויות
לפני התקופה הסובייטית היו במבנה כ-1,200 חנויות שונות. עד לשנת 1928 תפקדו החנויות כחנויות ממשלתיות, ובאותה שנה הפך יוסיף סטלין את המבנה לבית משרדים. לאחר מותו של סטלין בשנת 1953, נפתחה החנות מחדש והייתה לאחת החנויות המפורסמות בברית המועצות. למעשה זו הייתה חנות הדגל של השלטון הסובייטי, ובאותה עת ניתן היה להשיג בה מוצרים שלא היו בנמצא ברחבי המדינה. החנות הייתה לסמלה של העיר ביחד עם הקרמלין, המאוזוליאום של לנין והכיכר האדומה כולה.

עם סיום התקופה הסובייטית הופרטו החנויות, ובמאי 2005 נרכשו יותר ממחצית מניותיהן על ידי חברת "בוסקו די צ'ילייג'י" (Bosco di Ciliegi - "יער הדובדבנים"). נכון לסוף שנת 2005 פעלו במבנה מעל 200 חנויות. במתחם התפתח סוג של קניון שכולל, בנוסף לחנויות, גם בתי מרקחת, בנקים, סניף דואר ועוד. במקום גם אזור הסעדה, גלריית ציורים ואולם מופעים. הכל-בו מהווה כיום מרכז משיכה לתיירים ובו מספר חנויות ידועות שם.

## גלריה

Moskova-he.jpg|תרשים הכיכר האדומה
Upper Trade Rows, Moscú, Rusia, 2016-10-03, DD 03-04 HDR.jpg|המבנה מואר בלילה
2014 Moscow GUM inside 4.JPG|פנים המבנה והתקרה


## קישורים חיצוניים

* 

* גום, באתר Structurae
* 

קטגוריה:מוסקבה: מרכזי קניות
קטגוריה:הכיכר האדומה
קטגוריה:רוסיה: כלכלה
קטגוריה:ברית המועצות: כלכלה
קטגוריה:מוסקבה: אטרקציות תיירותיות
רוקישקיס

**רוֹקישקיס** (בליטאית: **Rokiškis**, ביידיש: **ראקישוק**) היא עיר במחוז פוניבז' בצפון מזרח ליטא בקרבת הגבול עם לטביה. נכון ל-2023 עמד מספר התושבים בעיר על 11,606 נפש.

## היסטוריה
אחוזת רוקישקיס מוזכרת לראשונה בשנת 1499 במכתב של אלכסנדר הדוכס הגדול של ליטא. יורשו זיגיסמונד הראשון הזקן נתן את האחוזה ב-1523 למשפחת נסיכי קרוסינסקי (Krošinskiai) ששלטה באזור כ-200 שנה. לאחר מכן עברה, בעקבות נישואין, למשפחת הרוזנים טיזנהאוז (Tyzenhauzai). בתקופתם נבנו רבים ממבני הציבור הקיימים עד היום. ביניהם כנסיית מַתֵיאוּס (Matthäus) הנחשבת למבנה הנאו-גותי החשוב בליטא, והטירה המשמשת כיום כמוזיאון אזורי. התפתחותה של רוקישקיס הואצה בשנת 1873 כשמסילת הרכבת הגיעה אליה.

## הקהילה היהודית
ברוקישקיס התקיימה קהילה יהודית במשך מאות בשנים. בשנת 1847 היו בעיירה 593 יהודים וב-1897 היו 2067 יהודים, שהיוו 75% מהאוכלוסייה. במהלך מלחמת העולם הראשונה רוב יהודי רוקישקיס ברחו מזרחה אל תוך רוסיה. 

עם תום המלחמה והקמת ליטא העצמאית הורשו היהודים לחזור. לפי מפקד אוכלוסין משנת 1923 היוו יהודי העיירה, 2013 במספר, למעלה מ-46 אחוז מן האוכלוסייה. בשנות ה-20 חלו שינויים בכלכלת ליטא ורוקישקיס שפגעו קשה בקהילה היהודית. עסקים רבים פשטו את הרגל ורבים מיהודי רוקישקיס היגרו לדרום אפריקה, לארצות הברית וגם לארץ ישראל. למרות זאת הקהילה המשיכה להתפתח וב-1939 הגיע מספרם ל-3500 (40% מהאוכלוסייה). הייתה שם קהילה גדולה של חסידי חב"ד, שבראשה עמד הרב בצלאל כץ - סבא רבא של אהרן ברק, וגם תנועה ציונית חזקה שקיימה שני בתי ספר עבריים. 

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, על פי הסכם ריבנטרופ מולוטוב נכבשה ליטא על ידי ברית המועצות. ביוני 1941, נכבשה ליטא על ידי גרמניה הנאצית והחלה השמדת יהודי ליטא. רוב יהודי רוקישקיס נרצחו בבורות ירי בסמוך לעיר. דו"ח רשמי של הצבא הגרמני (דו"ח יגר) קבע שבימים 15–16 באוגוסט 1941 נרצחו 3,201 יהודים. יתר היהודים הועברו לגטו ינישוק ונרצחו שם. בפרוגרום זה נרצח רב הקהיל היהודית, אברהם מאירוביץ, סבו של נשיא בית המשפט העליון, אהרן ברק.

## ערים תאומות

* 

## אישים ידועים
* אלגירדס ברזאוסקאס
* יעקב סמושקביץ'

## קישורים חיצוניים

* 
* מקורות וצילומים על יהדות רוקישקיס 
* מאגר צילומים של יהדות רוקישקיס 
* 
* "דוח יגר", מסמך על השמדת יהודי רוקישקיס 
* 
*  
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ליטא: ערים
קטגוריה:קהילות יהודיות בליטא
קטגוריה:מחוז פוניבז'
קטגוריה:שואת יהודי ליטא
קטגוריה:בורות ירי בשואה
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
קטגוריה:קהילות יהודיות שמונצחות בבית העלמין הדרום
המרכז הלאומי לכתבי-יד של גאורגיה

**המרכז הלאומי לכתבי-יד** של גאורגיה (בגאורגית: **ხელნაწერთა ეროვნული ცენტრი**) או **המכון לכתבי-יד על שם קורנלי קקלידזה** לשעבר הוא מכון מחקר והשכלה המיועד ללימוד של כתבי-יד עתיקים ומסמכים היסטוריים. המכון ממוקם בטביליסי גאורגיה, ונוסד כמכון לכתבי יד בתקופת גאורגיה הסובייטית, 30 ביוני 1958. המכון נקרא על שמו של ההיסטוריון והפילולוג גאורגי המפורסם, קורנלי קקלידזה. מייסד המכון והמנהל הראשון שלו היה הבלשן וההיסטוריון הגאורגי, אקדמאי החבר באקדמיה הגאורגית למדעים, איליה אבולדזה. המרכז מפעיל מוזיאון משל עצמו המכיל אוסף מיוחד במינו של כתבי-יד עתיקים לרבות בדיה גולאני.

משנת 1958 ועד 2006 נוהל המכון על ידי האקדמיה הגאורגית למדעים. משנת 2006 מתפקד המכון כמכון עצמאי תחת אישיות משפטית מהמשפט הציבורי, ומנהל אותה הפרופסור בובה קודאווה.

## קישורים חיצוניים

* 

* המרכז לכתבי-יד של גאורגיה, באתר המוזיאונים של גאורגיה, 
* גלריה של כתבי היד במכון , באתר המוזיאונים של גאורגיה, 

קטגוריה:גאורגיה: חינוך
קטגוריה:גאורגיה: מדע וטכנולוגיה
קטגוריה:טביליסי: חינוך
קטגוריה:טביליסי: מבנים
קטגוריה:טביליסי: מוזיאונים
+
דגל צבא הגנה לישראל

200px|ממוזער|שמאל|דגל נוסף בשימוש משנת 2024
**דגל צבא הגנה לישראל** הוא הדגל הרשמי של צבא הגנה לישראל.
הדגל נמסר לצה"ל בשנת תשי"א, 1951 על ידי הנשיא חיים ויצמן.

## תיאור הדגל
אורך הדגל 220 סנטימטר ורוחבו 160 סנטימטר.
רקע הדגל בצבע תכלת, ובקנטון הדגל נמצא דגל ישראל באורך 110 סנטימטר וברוחב 80 סנטימטר.
בפינה הימנית התחתונה של הדגל נמצא סמל צבא הגנה לישראל באורך 70 סנטימטר וברוחב 68 סנטימטר, וכן בשולי הדגל ישנם גדילים ברוחב 8 סנטימטר.

## מעמד העברת דגל צה"ל
ממוזער|250px|החלפת הדגלים ב-2008
בטקס הדלקת המשואות מועבר דגל צה"ל למשמרת לאחת מיחידות צה"ל, על ידי היחידה ששמרה עליהם בשנה הקודמת. חוליות הדגלנים (פלוגות הדגל) נכנסות בליווי קצבי של מתופפי תזמורת צה"ל, ומסתדרות כאשר דגלני היחידה שמקבלת והיחידה שמוסרת את הדגלים נערכות זו מול זו. הדגלנים הראשיים מתייצבים זה מול זה, הדגלים נפרסים ומועברים תוך תקיעת תרועה של חצוצרה.

ביום העצמאות בשנת ה'תשס"ח 2008 הועברו דגל צה"ל ודגל ישראל מידי פיקוד המרכז לחיל הים.

ביום העצמאות בשנת ה'תשס"ט 2009 הועברו דגל צה"ל ודגל ישראל מידי חיל הים לפיקוד הצפון.

ביום העצמאות בשנת ה'תש"ע 2010 הועברו דגל צה"ל ודגל ישראל מידי פיקוד הצפון לאגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה.

ביום העצמאות בשנת ה'תשע"א 2011 הועברו דגל צה"ל ודגל ישראל מידי אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה למפקדת זרוע היבשה.

ביום העצמאות בשנת ה'תשע"ב 2012 הועברו דגל צה"ל ודגל ישראל מידי מפקדת זרוע היבשה לפיקוד העורף.

ביום העצמאות בשנת ה'תשע"ג 2013 הועברו דגל צה"ל ודגל ישראל מידי פיקוד העורף לחיל האוויר.

ביום העצמאות בשנת ה'תשע"ד 2014 הועברו דגל צה"ל ודגל ישראל מידי חיל האוויר לאגף כח האדם.

ביום העצמאות בשנת ה'תשע"ה 2015 הועברו דגל צה"ל ודגל ישראל מידי אגף כח האדם לאגף המודיעין.

ביום העצמאות בשנת ה'תשע"ו 2016 הועברו דגל צה"ל ודגל ישראל מידי אגף המודיעין לאגף התקשוב.

ביום העצמאות בשנת ה'תשע"ז 2017 הועברו דגל צה"ל ודגל ישראל מידי אגף התקשוב לפיקוד המרכז.

ביום העצמאות בשנת ה'תשע"ח 2018 הועברו דגל צה"ל ודגל ישראל מידי פיקוד המרכז לפיקוד הדרום.

ביום העצמאות בשנת התשע"ט 2019 הועברו דגל צה"ל ודגל ישראל מידי פיקוד הדרום לחיל הים.

ביום העצמאות בשנת ה'תש"ף 2020 הועברו דגל צה"ל ודגל ישראל מידי חיל הים לפיקוד הצפון.

ביום העצמאות בשנת ה'תשפ"א 2021 הועברו דגל צה"ל ודגל ישראל מידי פיקוד הצפון לזרוע היבשה.

ביום העצמאות בשנת ה'תשפ"ב 2022 הועברו דגל צה"ל ודגל ישראל מידי זרוע היבשה לפיקוד העורף.

ביום העצמאות בשנת ה'תשפ"ג 2023 הועברו דגל צה"ל ודגל ישראל מידי פיקוד העורף לחיל האוויר.

ביום העצמאות בשנת ה'תשפ"ד 2024 הועברו דגל צה"ל ודגל ישראל מידי חיל האוויר לאגף כח האדם.

ביום העצמאות בשנת ה'תשפ"ה 2025 הועברו דגל צה"ל ודגל ישראל מידי אגף כח האדם לאגף המודיעין.

#### העברת הדגל בנסיבות מיוחדות
בטקס המשואות שנערך לאחר מלחמת ששת הימים קיבל חיל האוויר, שהצטיין במלחמה את דגל צה"ל ודגל ישראל.

בטקס המשואות שנערך לאחר מלחמת המפרץ קיבל פיקוד העורף את הדגלים.

ביום העצמאות בשנת ה'תשנ"ח 1998, יובל למדינת ישראל, הועברו באופן סמלי דגל צה"ל ודגל ישראל מידי חיל הים לכלל החילות והפיקודים.

## ראו גם
* דגלי יחידות צה"ל

## קישורים חיצוניים
* "דברים שאולי לא ידעתם על טקס הדלקת המשואות.", כתבה בבלוג "הדגלן"
* 
* 

קטגוריה:צה"ל: טקסים
קטגוריה:סמלי צה"ל
צבא הגנה לישראל
ישראל
עשירים ומפורסמים

**עשירים ומפורסמים** (בספרדית: **Ricos y Famosos**) היא טלנובלה מצליחה בת 175 פרקים, ששודרה בין השנים 1997- 1998.

כוכבי הטלנובלה הם נטליה אוריירו ודייגו ראמוס.

## עלילה
דיאגו הוא סטודנט צעיר, אשר זוכה לקבל תפקיד של עו"ד. לוסיאנו סלרנו, אביו של דיאגו, הוא איש רשע ומושחת אשר השיג במרמה את הונו. מרסדס היא אמו של דיאגו אשר מתה בתאונה מסתורית. דיאגו מאורס לסברינה סרוונטה, בתו של דריו סרוונטה, יד ימינו של לוסיאנו. לדיאגו יש אם חורגת בשם אלנה, אשר התחתנה עם אביו בגלל הכסף והעושר. ולריה גרסיה מנדז היא בחורה צעירה רומנטיקנית ויפה. היא בת למשפחת אמידה וטובה, ולומדת בבית הספר פרטי ברמה גבוהה, שם יש לה שתי חברות טובות: טרינידד וסברינה סרוונטה, ארוסתו של דייגו. הוריה הם אלברטו ומרתה מנדז, זוג המתעב שחיתות, אשר מעוניין לחיות חיי פשטות. לולריה יש גם אח ששמו אגוסטין.

יום אחד מחליטה ולריה "לשאול" מאחיה אגוסטין את רכבו ולצאת לסיבוב, ומתנגשת תוך תאונה בלתי צפויה בקורבט של דיאגו. בעוד היא מתעצבנת בגלל התאונה שעשתה עם הרכב של אחיה וכועסת על דיאגו, הוא נשאר המום לנוכח יופייה של הבחורה הצעירה שהרגע פגש. ממבט ראשון כבר היה ברור לו שהוא מצא את אהבת חייו. לאחר המקרה, מקבלים מרתה ואלברטו הזמנה מיוחדת מלוסיאנו סלרנו, חבר ילדותו של אלברטו, אשר חוגג את יום הולדתו של בנו דיאגו. הזוג מנדז מקבל את ההזמנה מהידיד הוותיק, מבלי לדעת שכל זה משמש פתח חדש למערכת יחסים עוינת מחדש של שתי המשפחות הללו. מנגד, מקבלת גם ולריה הזמנה לאותה מסיבה מחברתה סברינה. במסיבה, ולריה ודיאגו נפגשים בשנית. תחילה, גם היא לא יודעת שהוא הארוס של החברה הכי הטובה שלה, וגם הוא לא יודע כי מדובר בחברה של ארוסתו. מאותה נקודה הזוג ימצא את עצמו נתקל בקשיים מצד המשפחה. מתברר שמרסדס, אמו של דיאגו, לא נפטרה ושיש לה סוד משלה. כאשר קרלה לוסרו (קרינה סמפיני) מגיעה וחוטפת את בתה של ולריה ומחליפה אותה עם התינוק של אלנה. הסוד הזה גורם לסיבוכים. גם שובה של ברטה, אחותה התאומה של מרסדס, גורם לבעיות. סברינה נחושה בדעתה להפריד בין דיאגו ו-ולריה בעזרתו האדיבה של אביה.

אל העונה השנייה של הסדרה אנחנו מגיעים כאשר סדרת של אירועים גורמת לכך שדריו סרוונטה משאיל בתום לב לדיאגו וולריה את הרכב שלו מבלי לדעת שהרכב ממולכד. הרכב מתפוצץ וכולם חושבים שדיאגו וולריה נהרגו. אלברטו, אביה של ולריה, נכנס לכלא על פשעים שלא הוא ביצע, אגוסטין, אחיה של ולריה, נהרג לאחר שהתחתן עם אהובת לבו, טרינידד (חברתה של ולריה) על ידי רובן, יד ימינו של לוסיאנו. לוסיאנו עצמו נמלט לסקרמנטו. שם הוא גונב זהות של אדם שנהרג במקרה. אליו מצטרפים רובן ואלנה, אשתו לשעבר. כעת לוסיאנו הוא בעצם מנואל קירוגה ובדעתו להשתלט על סקרמנטו באמצעות פוליטיקה. בנוסף, הסדרה החלה לעסוק בעונה השנייה גם בנושאים קשים כמו סחר בילדים, פדופיליה ואונס.

במהלך העונה השנייה, חררדו מורואה (ארלנדו אנדרה), איש מסתורי עם סוד משלו, מגיע לעיירה ומתאהב בסנדרה, "בתו" של לוסיאנו סלרנו. "מנואל" מתנגד לכך ונחוש בדעתו להפריד בין "בתו" לבין חררדו. בנוסף, מתברר ללוסיאנו כי רובן ואלנה התאהבו זה בזה, והוא רוצח את אלנה. כאשר רובן רואה את זה, הוא מתאבד. בסוף העונה השנייה, סנדרה וחררדו מתאחדים. לוסיאנו מתאבד וכך הסדרה מסתיימת.

## שיר פתיחה

שיר הנושא נקרא "שתי נשמות" (Dos almas), בביצוע הזמר הארגנטינאי ויקטור הרדיה (Víctor Heredia).

## צוות שחקנים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:טלנובלות ארגנטינאיות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה בשפה הספרדית
קטגוריה:הערוץ הראשון - תוכניות רכש
חושף שחיתות

**חושף שחיתות** (באנגלית: **whistleblower**, מילולית: "שורק במשרוקית") או **מַתְרִיעָן** הוא עובד או חבר בארגון פרטי או ציבורי, המדווח על התנהגות מושחתת בארגון שבו הוא עובד או חבר, לאנשים או לגופים שבכוחם לנקוט צעדים מתקנים. אותה התנהגות שאינה הגונה עשויה להתבטא בהפרה של חוק, תקנון, או הסדר, או לאיים על האינטרס הציבורי, על ידי מעשה מרמה, או מעשה לא חוקי, לא מוסרי, אסור, לא בטוח, שחיתות או הפרת תקנות.  

במדינות רבות נחקקו חוקים על מנת להגן על חושפי שחיתות מפני התנכלויות שונות. ברוב המקרים חל איסור לפטר עובד משום שחשף שחיתות במקום עבודתו. בישראל משמשים לכך חוק הגנה על עובדים (חשיפת עבירות ופגיעה בטוהר המידות או במינהל התקין), התשנ"ז-1997 וסעיף 45א-ג לחוק מבקר המדינה.

על הגורל המר הצפוי לחושף שחיתות בישראל עמד הפרשן המשפטי משה נגבי:

בישראל פועלות עמותות וארגונים הנלחמים בשחיתות ומסייעים לחושפי השחיתויות. בין היתר ניתן למנות את התנועה למען איכות השלטון בישראל, החושפת ומטפלת במקרים של שחיתות ציבורית, ואת עמותת עוגן, הפועלת למתן ייצוג משפטי ללא תשלום לעובדים חושפי שחיתות.

הפרוצדורה להכרה כחושף שחיתויות כרוכה בפנייה למבקר המדינה, כשיש להגיש את התלונה על ה"שחיתות" עוד בעת נשיאת התפקיד ובמצב בו מוכח כי התקיים שביעות רצון מהעובד בתפקיד במטרה לוודא כי התלונה הוגשה בתום לב ואינה טורדנית או קנטרנית. כשאת בקשת ההכרה כ"חושף שחיתויות" יש להגיש ולהפנות למבקר המדינה אך רק לאחר תחילת תהליכי הפיטורים, כהזמנה לשימוע לפני פיטורים. במקרה זה ניתן להפעיל את "חוק הגנה על עובדים (חשיפת עבירות ופגיעה בטוהר המידות או במינהל התקין), תשנ"ז-1997" במידה והגיש הנפגע תביעה בבית הדין לעבודה האזורי ובתקופה של 3 שנים ממועד הפיטורים.

בעקבות פרשת אסף גרטי ערערה התנועה לאיכות השלטון לבית הדין הארצי לעבודה כדי לקבוע "נורמה עקרונית", הערעור התקבל ונקבע שפיצוי כספי צריך לכלול גם החזר מלא בגין כל התקופה בה היה חושף השחיתות מפוטר ונמנע ממנו לעבוד.

## ראו גם
* שחיתות שלטונית
* מיה קוך
* עמותת עוגן
* ויקיליקס
* Distributed Denial of Secrets

## קישורים חיצוניים

* הגדרת "מתריע - חושף שחיתות", על פי אתר עמותת אומ"ץ
* הגנה על עובדים (חשיפת עבירות ופגיעה בטוהר המידות או במינהל התקין), התשנ"ז 1997 - נוסח החוק, באתר משרד הכלכלה
*  הגנת מבקר המדינה ונציב תלונות הציבור על חושפי שחיתות ועל מבקרים פנימיים - מצגת של עו"ד שלומית לוירר מנציבות תלונות הציבור, באתר לשכת המבקרים הפנימיים בישראל
* 
* 
* 
* 
* התיבה הבטוחה, התנועה לחופש המידע

## הערות שוליים

*
קטגוריה:שחיתות
קטגוריה:מאבק בשחיתות
קטגוריה:מחאה אנטי תאגידית
קטגוריה:אקטיביזם
חיים סולובייצ'יק (היסטוריון)

הרב פרופסור **חיים סולובייצ'יק** (נולד ב-19 בספטמבר 1937) הוא היסטוריון של ההלכה. בנם של ד"ר טוניה לוויט סולוביצ'יק והרב יוסף דוב סולובייצ'יק מבוסטון.

## ביוגרפיה

סולובייצ'יק למד בישיבת רמב"ם וקיבל תואר ראשון בהיסטוריה מאוניברסיטת הרווארד בשנת 1958. לאחר שנתיים של לימודים נוספים עבר לישראל ללימודי תואר שני ודוקטורט באוניברסיטה העברית. מנחהו היה ההיסטוריון יעקב כ"ץ ועבודת התזה שלו עסקה בהלכות יין נסך בגרמניה של ימי הביניים. בהמשך חזר לנושא זה והקדיש לו שני ספרים. את עבודת הדוקטורט שלו סיים בשנת 1972 והיא עסקה בנושא משכונות והלוואה בריבית. על בסיס עבודת הדוקטורט כתב את ספרו "הלכה, כלכלה ודימוי עצמי". לימד באוניברסיטה העברית עד שנת 1984, אז מונה לפרופסור מן המניין. לאחר מכן עבר ללמד במשרה מלאה בישיבה יוניברסיטי, שבה שימש גם כראש ישיבה, עד שנת 2006 כשהתמנה כעמית מחקר.

## ספריו
***שו"ת כמקור היסטורי**, מרכז שזר
***הלכה, כלכלה ודימוי עצמי: המשכונאות בימי הביניים**, מאגנס
***יֵינָם**, הוצאת "עלמא" ועם עובד, תל אביב, 2003. מהדורה מורחבת, הוצאת מגיד, 2016.
***היין בימי הביניים, יין נסך: פרק בתולדות ההלכה באשכנז**, מרכז שזר, 2008
* **collected essays** - סדרה בת שלושה כרכים המאגדת רבים ממחקריו ומאמריו. 

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

* 
* 

קטגוריה:משפחת סולובייצ'יק
קטגוריה:חוקרי יהדות יהודים אמריקאים
קטגוריה:חוקרי הלכה
קטגוריה:היסטוריונים של ימי הביניים
קטגוריה:חוקרי יהדות אשכנז
קטגוריה:זוכי פרס שזר
קטגוריה:ראשי ישיבה בישיבה יוניברסיטי
קטגוריה:תלמידי הרי"ד סולובייצ'יק (בוסטון)
קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1937
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1937
חוסטה ורופינה

**חוסטה ורופינה** (ספרדית: Santa Justa y Santa Rufina) הן קדושות בנצרות אשר מתו על אמונתן. על פי ההגיוגרפיה, הן הוצאו להורג בהיפליס (סביליה) במהלך המאה ה-3.

רק חוסטה מוזכרת באוסף המרטירים שב"Martyrologium Hieronymianum"; רופינה מוזכרת בחיבורים היסטוריים מאוחרים יותר.

שתי הקדושות מילאו תפקיד חשוב בפולחנם של המוזערבים.

אף על פי שמקום הפולחן המרכזי שלהן הוא העיר סביליה (בה גם קיימת תחנת רכבת על שמה של סנטה חוסטה), קיימים מקדשים לכבודן במקומות אחרים בספרד: קתדרלת לה-סאו (בסרגוסה) מכילה קפלה לכבודן; באגוסט שבנפת ולנסיה קיים מקום להתבודדות (המיועד בעיקר לנזירים מתבודדים) על שמן (נבנה ב-1821); בטולדו קיימת כנסייה על שמן.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קדושות נוצריות
קטגוריה:קדושים נוצרים
איוואן סאיינקו

**איוואן איוואנוביץ' סיינקו** (ברוסית: **Ива́н Ива́нович Сае́нко**, נולד ב-17 באוקטובר 1983) הוא כדורגלן עבר רוסי ששיחק בעמדת החלוץ בנבחרת רוסיה.

## ביוגרפיה
סיינקו נולד ב-17 באוקטובר 1983 במוסלובקה, ברית המועצות. הוא התחיל את דרכו תחת השגחת אביו, איוואן ווסיליביץ' סיינקו, אשר מתמחה בעיקר באימון קבוצות כדורגל של נשים. אחיו, אדוארד איוואנוביץ' סיינקו גם כן מאמן וידוע בעיקר בהתמדה שלו לשחק טקטי. ב-2005 שימש סיינקו כקפטן הנבחרת הצעירה של רוסיה. ב-11 באוקטובר 2006, בסנקט פטרבורג, ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת כאשר נכנס לשחק כמחליף במשחק מול אסטוניה.

סיינקו הוא נוצרי אורתודוקסי אדוק, בעבר שר במקהלת הכנסייה הרוסית של באדן-באדן.

## תארים
* זכייה בגביע הגרמני (נירנברג) - 2007

## קישורים חיצוניים

* האתר הרשמי של איוואן סיינקו 

קטגוריה:חלוצי כדורגל רוסים
קטגוריה:כדורגלנים רוסים
קטגוריה:כדורגלני קרלסרוהה
קטגוריה:כדורגלני פאקל וורונז'
קטגוריה:כדורגלני נירנברג
קטגוריה:כדורגלני ספרטק מוסקבה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת רוסיה
קטגוריה:כדורגלני יורו 2008
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1983
תל המתלקט

[שמאל|ממוזער|200px|הכפר [ג'ית בשומרון מוקף משלושת כיווניו במדרונות בשיעור תל המתלקט]]
בהלכה, **תל המתלקט עשרה מתוך ארבע** הוא מקום המוגבה מעל סביבתו בצורה תלולה, כך שיש גובה של עשרה טפחים ברוחב של ארבע אמות מרוחב ההר. תל המתלקט מכל צדדיו נחשב לרשות היחיד בהלכות שבת, (אם הוא עומד בכרמלית או ברשות הרבים) וכן יכול תל המתלקט לשמש כמחיצה לצורך הקפת שטח אחר לרשות היחיד. 

## מידות תל המתלקט
שיעור השיפוע הנדרש כדי שמקום יוגדר כתל המתלקט הוא עלייה בגובה של לפחות 10 טפחים במשך אורך של 4 אמות, היינו עלייה ביחס 5:12 = שיפוע של לפחות 22.62 או 24.624 (תלוי בשיטות שלהלן) מעלות. די בכך שמקום יהיה מוגבה מכל סביבותיו בשיעור זה, כדי שיוגדר כתל המתלקט. בשיפוע נמוך יותר, המקום נשאר כרמלית. 

סיבת דין זה היא, שעד שיפוע בשיעור כזה, רואים את המתלול כמקום שבו מהלכים בני אדם, והוא בטל כלפי השטח שמסביבו, ומשיעור שיפוע כזה אין אנשים עולים במתלול, והוא שטח העומד בפני עצמו.

נחלקו הפוסקים כיצד נמדדים מידות תל המתלקט: בחזון איש נכתב שמודדים את ארבע האמות בקו מאוזן המקביל לקרקע, אך דעת רבי לוי בן חביב שמודדים את ארבע האמות באלכסונו של מדרון התל, כך שהשיפוע הנדרש להגדרת תל המתלקט הוא תלול יותר.

## תל המתלקט כרשות היחיד
תל המתלקט מכל ארבע רוחותיו נחשב לרשות היחיד המוקפת מחיצות, ובתנאי שיש בו בראשו שטח מינימלי של 4 על 4 טפחים. (רואים את המחיצות של התל כעולות למעלה ומהוות מחיצות לתל עצמו מדין 'גוד אסיק מחיצתא'). 

אולם אם שטח תל המתלקט גדול מבית סאתים (כ- 1150 מ"ר), נידון כקרפף יותר מבית סאתיים שלא הוקף לדירה. ואף שמדאורייתא הוא רשות היחיד, נחשב השטח מדרבנן לכרמלית, ואסור לטלטל בו יותר מארבע אמות.

## תל המתלקט כמחיצה
ממוזער|שמאל|250px|תעלה שמדרונה תלול בשיעור תל המתלקט

### מדרון
מדרון בשיפוע של תל המתלקט נחשב למחיצה.

ישנם מקומות בהם מתבססים בעירוב, שהוא הקפת שטח גדול במחיצות כדי שהשטח יחשב לרשות היחיד, על מתלולים בשיפוע של תל המתלקט, כגון תעלות ניקוז או מדרונות תלולים ביישובים היושבים בפסגות הרים. במקומות אלו מחליף המתלול בשיפוע של תל המתלקט את המחיצה הרגילה של העירוב, שהיא צורת הפתח. 

### מדרגות
נחלקו הפוסקים אם מדרגות נחשבות למחיצה, כמו בתל המתלקט או שלא נחשב מחיצה משום שנוח לעלות עליהם נחשב כשביל

.

## הערות שוליים

קטגוריה:הלכות מחיצה
קטגוריה:הלכות עירובין
ظ

האות **טַ'א** (בערבית: **ظاء**) היא האות השבע-עשרה באלפבית הערבי. לפניה באה האות טא ואחריה האות עין.

75px|לא ממוסגר|ימין
בערבית סטנדרטית ט'א מייצגת את העיצור /zˤ/, כלומר גרסה מלועלעת של העיצור /z/ (כעין זי"ן משולבת עם עי"ן מזרחית). ט'א היא אחת מחמשת העיצורים הנחציים (האחרים הם צאד, דֿאד, טא, וקאף), והיא הגרסה הנחצית של זאי. הגייה נוספת של ט'א שנחשבת תקינה בערבית סטנדרטית היא /ðˤ/, כלומר גרסה מלועלעת של העיצור /ð/ (כמו הצירוף th במילה האנגלית brother, משולב עם עי"ן מזרחית), ואז ט'א היא הגרסה הנחצית של ד'אל.

ישנן שלוש דרכים לתעתק לעברית את ט'א: כדל"ת או כזי"ן על-פי השמיעה, או כ-"ט'", שזהו תעתיק קרוב יותר לדרך הכתיבה הערבית. בעברית התמזג עיצור זה עם צד"י. לדוגמה: המילה הערבית לצבי –  ظَبْي, ט'בי.

ט'א היא האות הערבית הנדירה ביותר. מבין 2,967 השורשים המשולשים שמנה הנס ור, רק 42 (1.4%) מכילים ט'א.

ט'א היא אחת משש האותיות הערביות שאין להן מקבילה באלפבית הפיניקי (האחרות הן ת'א, ח'א, ד'אל, צ'אד וע'ין). על אף שבאלפביתים פרוטו-שמיים כמו האלפבית הדרום-ערבי מופיעה אות לייצוג פונמה זו, הרי שבאלפבית הפיניקי, המקור הישיר לאלפבית הערבי, הצליל הזה לא היה קיים. לכן עוצבה ט'א כווריאנט של טא.

בכתיבה, האות מתחברת מצד ימין וגם מצד שמאל, כמו בשאר האותיות למעט דוד'ארז.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אותיות בערבית
Pinball Wizard

"**Pinball Wizard**" (בעברית: "**אשף ה[[פינבול]]**") הוא שיר נושא מאופרת הרוק "טומי" של להקת "המי". השיר נכתב על ידי פיט טאונסנד והוקלט בשנת 1969. באותה שנה הגיע השיר למקום הרביעי במצעד הפזמונים הבריטי.

## סיפור ותוכן
השיר מספר על נער חירש, אילם ועיוור בשם טומי ווקר, גיבור אופרת הרוק, המתגלה כאשף במשחק הפינבול,
יכולתו האגדית מוסברת בכך שדעתו לא מוסחת מהפעמונים והצלילים של המכונה.
השיר נכתב מנקודות מבטו של אלוף פינבול המכונה "הבחור המקומי" הנדהם מיכולותיו של טומי האנונימי.

טאונסנד כינה את השיר "אחת מהעבודות השלומאיליות ביותר שלי", אך למרות זאת השיר זכה להצלחה מסחרית רבה והיה לאחד המזוהים ביותר עם להקת ה"מי" ולחביב הקהל בהופעותיהם.

### מיקום באלבום
השיר הוא השיר השלושה עשר מתוך עשרים וארבעה שירים באלבום.
מיקום השיר ברצף שירי האלבום מבטא את המעבר התמטי מנער חסר כל כישרון, שהוא רק נטל להוריו המחפשים כל דרך לרפא אותו, לשחקן פינבול עשיר ומפורסם.

## גרסאות כיסוי
להקות וזמרים שונים ביצעו את השיר, וביניהן ניתן למנות את:
* אלטון ג'ון, שהכין גרסה מיוחדת עבור הסרט "טומי", ובה רוב קטעי נגינת הגיטרה הומרו לפסנתר, עם תוספת של סולו פסנתר.
* טניישס די הופיעו איתו כשיר סיום להופעותיהם במסגרת סיבוב ההופעות של הלהקה בשנים 2006–2007.
* הזמרת סטורם לארג' שהופיעה עם השיר במסגרת התוכנית Rockstar Supernova.
* בשנות התשעים הסרט "טומי" עובד למחזמר בברודוויי, בידי ג'ורג' מרטין והשיר זכה לגרסת מחזמר.
* רוקפור באלבומם For Fans Only! משנת 2003 מבצעים גרסת כיסוי לשיר.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים על דמויות גבריות בדיוניות
קטגוריה:שירי פולק רוק
קטגוריה:סינגלים בהוצאת פולידור רקורדס
בית על עץ

250px|ממוזער|שמאל|בית על עץ
**בית על עץ** הוא בית אשר נבנה על גבי ענפי עץ בוגרים או על גזע המתנשא מעל הקרקע, ואשר הגישה אליו מתבצעת, בדרך כלל, באמצעות סולם. לרוב משמש בית על עץ כמקום משחק לילדים, אך לעיתים גם למגורי קבע.

בתי העץ, אשר נבנים לרוב בבתים להם חצר אחורית, משמשים ילדים ונערים כמקום מפלט אליו הם יכולים לסגת כאשר הם רוצים לבלות זמן בנפרד מחיק המשפחה ללא הפרעות בשביל לשחק, לחשוב, לקרוא או להתרועע עם חבריהם. לרוב בניית בתי העץ מתבצעת יחד עם אחד ההורים, והיא נותנת הזדמנות לילדים ונערים רבים ללמוד כישורי נגרות בסיסיים.

בעולם קיימות עדיין אוכלוסיות ילידים שונות המתגוררות בבתים על עצים באזורי היערות הטרופיים באמריקה הדרומית, אפריקה, אסיה ובפפואה גינאה החדשה – הן מעדיפות להתגורר בעצים גבוהים על מנת להגן על עצמם מסכנות שונות בעיקר מהצפה ומטורפים. לעיתים הבתים על העצים משמשים גם את הילידים לאחסון מזון במקום בו חיות היער לא יוכלו להגיע אליו.

באירופה ובארצות הברית קיימות חברות אדריכליות המתמחות בבניית בתים על עצים.

## קישורים חיצוניים

* מדריך לבניית בית על עץ

## הערות שוליים

קטגוריה:מבנים ארעיים
קטגוריה:בית מגורים
קטגוריה:העץ בשירות האדם