open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Man or Muppet

**Man or Muppet** (בתרגום חופשי לעברית: **אדם או חבובה**) הוא שיר מתוך הסרט המוזיקלי "החבובות" של חברת וולט דיסני שהולחן ונכתב על ידי ברט מקנזי.

השיר מבוצע כאשר גארי (ג'ייסון סיגל) ואחיו וולטר מתמודדים עם משבר זהות: האם הם בני אדם עם עדיפויות יומיומיות או חבובות עם נאמנויות אחרות.

## הצלחת השיר
השיר זכה בפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-84, כאשר הביס את יריבו היחיד לפרס "Real on Rio", מהסרט ריו.

## תוכן
השיר מאופיין בסגנון סאטירי שמזכיר את עבודתו של מקנזי ב"Flight of the Conchords", ומשלב מחווה לשירי דואט דרמטיים עם תחכום וקצב קליט.

## דירוגים ברשימות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי דיסני
קטגוריה:דואטים
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים מסרטי קולנוע
קטגוריה:שירים על דמויות גבריות בדיוניות
קטגוריה:זוכי אוסקר: השיר המקורי הטוב
קטגוריה:סינגלים בהוצאת וולט דיסני רקורדס
סן לואיס אוביספו

**סן לואיס אוביספו** (באנגלית: **San Luis Obispo**) היא עיר במרכז מדינת קליפורניה שבארצות הברית. היא עיר הבירה של מחוז סן לואיס אוביספו ונמצאת במרחק של 18 קילומטרים מהאוקיינוס השקט. אוכלוסייתה ב-2010 מנתה 45,119 איש.

## היסטוריה
לפני הגעתם של הקולוניסטים הספרדים, שטח סן לואיס אוביספו היה מיושב על ידי שבט הצ'ומאש של אינדיאנים. הכפר הוקם ב-1772 כמיסיון סן לואיס אוביספו דה טולוסה על ידי חוניפרו סרה, נזיר ספרדי. אחרי מלחמת העצמאות של מקסיקו, המיסיון הפך חילוני. ב-1847, במהלך מלחמת ארצות הברית–מקסיקו, העיר, כמו יתר קליפורניה, סופחה לארצות הברית ממקסיקו.

## גאוגרפיה
סן לואיס אוביספו נמצאת בערך באמצע הדרך בין לוס אנג'לס וסן פרנסיסקו, 18 קילומטרים מחוף האוקיינוס השקט. בגבול המזרחי נמצאים , שהם המקור של נחל סן לואיס אוביספו שזורם דרך העיר. העיר מוקפת על ידי מספר פקקים געשיים, שרבים מהם מקומות פופולריים לטיולים רגליים.

## חינוך
האוניברסיטה הפוליטכנית של מדינת קליפורניה  נמצאת בגבול סן לואיס אוביספו, ולומדים בה כמעט 20,000 סטודנטים. היא ידועה בתוכניות בהנדסה ובחקלאות.

## תחבורה
נמל התעופה האזורי סן לואיס אוביספו משרת את העיר, כמו גם תחנת רכבת אמטרק ואוטובוסים של קווי גרייהאונד. הכבישים הראשיים העוברים דרך סן לואיס אוביספו הם דרך מדינת קליפורניה מספר 1 ו-US-101.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:קליפורניה: ערים
קטגוריה:קליפורניה: מושבי מחוזות
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1856
מדרש כונן

**מדרש כּוֹנֵן** ידוע גם בשם **ברייתא דמעשה בראשית** הוא מדרש השייך לספרות ההיכלות והמרכבה. אין ודאות לגבי מחברו, אך יש הטוענים כי חיברו האמורא שמואל. 

המדרש מחולק לשלושה חלקים:
* הראשון עוסק במה שקדם לבריאת העולם, ובששת ימי בראשית
* השני עוסק במידת העולם ופינותיו, ובגמול (גן עדן וגיהנום)
* השלישי עוסק בחלקי השנה, ובעם ישראל

המדרש קרוי על שם  הפסוק במשלי בו הוא מתחיל:  
  ( ).

## לקריאה נוספת
* ע' דשא הלוי, **מדרש כּוֹנֵן**, בתוך: **ילקוט מדרשים** חלק חמישי, צפת, תשע"ה (עמ' לט - ע).

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מדרשי אגדה
אוניברסיאדת דאיגו (2003)

**[[אוניברסיאדה|אוניברסיאדת הקיץ ה-22]]** נערכה בדאיגו, קוריאה הדרומית ב-2003; טקס הפתיחה, טקס הנעילה ותחרויות האתלטיקה והכדורגל נערכו באצטדיון דאיגו. במשחקים השתתפו כ-4,200 ספורטאים.

באוניברסיאדה זו נערכו תחרויות ב-13 ענפי ספורט: אתלטיקה (45 תחרויות), ג'ודו (18 תחרויות), התעמלות (כולל התעמלות אמנותית (8 תחרויות) והתעמלות מכשירים (14 תחרויות)), טאקוונדו (16 תחרויות), טניס (5 תחרויות), כדורמים, כדורסל (2 תחרויות), כדורעף (2 תחרויות), כדורגל (2 תחרויות), סיף (12 תחרויות), קפיצה למים (12 תחרויות), קשתות (8 תחרויות) ושחייה (40 תחרויות).

סך הכול הוענקו 604 מדליות, מתוכן 81 לסין.

## אירועים מיוחדים
* אירינה צ'שצינה מרוסיה, זכתה ב-5 מדליות, מהן 4 מדליות זהב בתחרות התעמלות אמנותית.
* סין זכתה בכול 12 מדליות זהב בתחרויות קפיצה למים.

## טבלת המדליות (חלקית)

## ישראל באוניברסיאדה
הספורטאים הישראלים זכו ב-2 מדליות:
* 20px - מיקי חליקה זכה במקום השלישי בתחרות שחייה
* 20px - ניר דוד מוריה זכה במקום השלישי בטאקוונדו

## קישורים חיצוניים

* האתר הרשמי (מאורכב)

2003
קטגוריה:2003 בספורט
קטגוריה:תחרויות ספורט בקוריאה הדרומית
קטגוריה:2003 באסיה
מרכז חינוך בנושא השואה (יפן)

**מרכז חינוך בנושא השואה** (ביפנית: ホロコースト記念館; באנגלית: Holocaust Education Center), הוא מוזיאון לזכרם של 1.5 מיליון הילדים היהודים בשואה.

המרכז נמצא בעיר פוקויאמה  שבמחוז הירושימה ביפן.
הוא הוקם בשנת 1995, על ידי כנסיית ישו הקדושה של אגודת הנוצרים היפנים ידידי ישראל (הידועה גם בשם "בית שלום יפן").
בשנת 2007 עבר לביתן חדש שנבנה לזכרו של האב טקג'י אוצוקי, מייסד הקהילה.

זהו המרכז החינוכי הראשון ביפן עבור ילדים בנושא השואה. הוא נועד להעלות את המודעות לחשיבות של קידום השלום העולמי בקרב אנשים צעירים.

## חדרים במרכז
בכניסה למרכז ישנה ספריה המכילה ספרים ומדיה אודות השואה ביפנית ובשפות אחרות. 
במרכז ישנו חדר ילדים, המשמש לפעילות וליצירה. בחדר נמצאים ספרי ילדים אודות השואה, לשימושם החופשי של הילדים. 
כמו כן, ישנו אולם הרצאות המכיל במה קטנה ופסנתר. הוא משמש גם כגלריה לציורים בנושא השואה. 

במרכז התצוגה ישנו חדר זיכרון המכיל נעל של ילד שנספה בתאי הגזים, כסמל ל 1.5 מיליון הילדים שנספו בשואה. החדר משמש להתייחדות ולקיום טקסי זיכרון.

## תצוגה
ממוזער|כחלק מהתצוגה במרכז חינוך בנושא השואה נמצאים 6 עמודים שקופים - לזכר 6 מיליון היהודים שנספו בשואה. עמודים אלו מלאים ב-1.5 מיליון חרוזים המסמלים כל אחד מהילדים שנספו בשואה.
במרכז החינוך לשואה מוצגים פריטים שנתרמות על ידי קהילות יהודיות באירופה וישראל, כמו גם פריטים שנתרמו על ידי משפחתה של אנה פרנק.

התצוגה ממוקמת בקומה השנייה של הבניין. היא מכילה מוצגים ותמונות מימי השואה.

לקראת סיום התצוגה במרכז מוצבים שישה עמודים שקופים על רקע מגן דוד עשוי עץ, לזכר שישה מיליון היהודים שנספו בשואה. עמודים אלו מלאים ב-1.5 מיליון חרוזים המסמלים את כל אחד מהילדים שנספו בשואה.

בחצר האחורית של המרכז מוצג פסל של אנה פרנק.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:יפן: חינוך
קטגוריה:יפן: מוזיאונים
קטגוריה:אסיה: מוזיאונים להנצחת השואה
קטגוריה:ילדים בשואה: אנדרטאות
קטגוריה:מוסדות להוראת תולדות השואה
קטגוריה:צ'וגוקו
איריס יוטבת

**איריס יוטבת** (נולדה ב-26 באוגוסט 1949) היא יועצת לענייני זוגיות, מיניות, לידה ואמהות. הייתה אמנית. הופיעה בסרט הקולנוע הישראלי "הוא הלך בשדות" כבת זוגו של גיבור הסרט, שאותו גילם אסי דיין, הייתה בלהקה צבאית וכתבה והלחינה פזמונים.

## ביוגרפיה
איריס יוטבת נולדה בהרצליה בשנת 1949, בת למשה יוטבת, ממפקדי צה"ל במלחמת העצמאות ובמלחמת ששת הימים. דודתה, אחות אביה, היא השחקנית לשעבר של התיאטרון הקאמרי, בתיה לנצט. כילדה השתתפה בתפקיד קטן בסרט "איי לייק מייק".

בשנת 1967, כשהייתה בת 18, הופיעה בתפקיד הנשי הראשי בסרט "הוא הלך בשדות". במאי הסרט, יוסף מילוא, בחר בה כשהשתתפה במבחנים ללהקות צבאיות. הסרט, המתרחש בשנת 1946 על רקע מאבק היישוב בערבים מצד אחד ובבריטים מצד שני, מספר על אהבתו של אורי הצבר יליד קיבוץ, הפלמ"חניק, למיקה, נערה עולה חדשה מפולין, פליטה חסרת כל, שבאה "משם" (השואה, שאינה נזכרת בסרט במפורש), עד למותו של אורי בשדה הקרב.

הסרט זכה להצלחה קופתית רבה והיה נקודת זינוק בקריירה הקולנועית של אסי דיין. יוטבת לא שבה יותר לשחק בסרטי קולנוע ישראלים, למעט תפקיד קטן במחזמר אמריקאי, שהייתה שותפה לחיבורו.

שירתה בצה"ל בלהקת פיקוד המרכז. בלהקה הכירה את המוזיקאי קובי רכט שהפך לבעלה. בסוף שנת 1972 נסעה עם בעלה לאירופה וביחד עם קובי אשרת הקימו הרכב מוזיקלי בשם "וירגו". כששבו לארץ כתבו בני הזוג ב-1977 מחזמר דיסקו עתידני. ביוזמת מנחם גולן תורגם המחזמר לאנגלית, עובד לקולנוע, והופק בשנת 1980 כסרט אמריקאי בשם "התפוח". באותן השנים כתבה מילים לשירים שהלחינו והקליטו קובי רכט וקובי אשרת, וגם לזמרים אחרים בהם אילנה רובינא וששי קשת.  
 
לאחר לידת בנה הבכור התגרשה ועבדה כעיתונאית בירחונים שונים וכתבה שירים ותסריטים לתוכניות טלוויזיה. באמצע שנות השמונים נישאה בשנית, לפסיכולוג ד"ר יעקב טלמון, נסעה עם בעלה ללוס אנג'לס, שם למדה כתיבת תסריטים. לאחר כשנתיים עבר הזוג להתגורר בעיר ברקלי באזור מפרץ סן פרנסיסקו, ושם עזבה את עיסוקיה האמנותיים ועברה הכשרה בייעוץ בנושאי זוגיות, נשיות ולידה, המתבססים על שיטת הטנטרה. בתקופה זו ילדה בן ובת. 

בשנת 1991 שבה לישראל והקימה בתל אביב את "דרך אם", מרכז לייעוץ בענייני הריון והכנה ללידה. היא הדריכה נשים ללידה טבעית, שהיא לידה ללא התערבות רפואית. לאחר שהתגרשה מבעלה השני העבירה את המרכז לפרדס חנה. 

בשנת 2003 הפכה "דרך אם" לרשת סניפים שנקראה "דיאדה", מונח שמשמעותו שני פריטים שונים אשר קיימת אינטראקציה ביניהם, כגון הורה וילד. במרוצת הזמן התנתקה מרשת דיאדה ועברה לעסוק בייעוץ פרטי בביתה בקיסריה. 

בשנת 2005 הוציא לאור אלבום מוזיקה, "שמעו קולה - שירי מעגל נשים". הכולל שירים שכתבה והלחינה או עיבדה לעברית בביצוע קבוצת נשים, "מעגל הזמרות", הכולל את אפרת שר-שלום, יובל רוז, יעל אולשר, טלי עמנואל, אילנה אילן-דגני, שרון רות הנדל, יעל עמנואל ונונה לילה מגד. 
 
איריס יוטבת פרסמה שני ספרים. בשנת 2008 את הספר "סוד אישה – חשיבה חיובית נשית להצלחה" ובשנת 2012 את הספר "איש השוקולד, אשת הוונילה – תענוגות האהבה והמין למען אריכות ימים". בראשית 2023 רכשה יטבת בית קטן בקפריסין ועברה לדור שם.

## קישורים חיצוניים
* 

* 
* שער הספר "סוד אשה" באתר .iwomen
* שער הספר " איש השוקולד, אשת הוונילה" באתר סימניה.
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:חברות להקת פיקוד המרכז
קטגוריה:חברי להקת פיקוד המרכז
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:קיסריה: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1949
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949
שמואל לורנץ

הרב **שמואל לורנץ** (נולד ב-1964) הוא רב ישראלי המשמש כראש ישיבת בני עקיבא נחלים.

## ביוגרפיה
בגיל צעיר התייתם מאמו. למד בישיבת נתיב מאיר ולאחר מכן בישיבת שבות ישראל. שירת בצה"ל כמפקד מחלקה ובמהלך המילואים קודם לתפקיד סמג"ד. לאחר השירות הצבאי למד בישיבת הר עציון.

בשנת ה'תשמ"ז (1987) גילה הרב לורנץ ספר תנ"ך של הרב שלום שכנא ילין, שעליו סימונים שהועתקו מכתר ארם צובא. הספר שהה שנים רבות בעליית גג ביתו של יצחק יעקב ילין בשכונת קריית משה בירושלים, וניצל ברגע האחרון על ידי לורנץ, שהיה באותה עת תלמיד ישיבת הר עציון. הוא העבירו לידי החוקר יוסף עופר. הרב מרדכי ברויאר הוציא מהדורה נוספת של התנ"ך, לאור ההערות האמורות, בהוצאת חורב, בשנת תשנ"ח (1998).

בשנת 1991 הקים את ארגון "ידידים" העוסק בטיפול בנוער במצוקה, הארגון זכה בפרס יו"ר הכנסת לאיכות חיים. הרב לורנץ משמש כיו"ר הארגון.

בשנת תשנ"ה מונה לתפקיד ר"מ בישיבת ההסדר בעתניאל ושימש בתפקיד זה במשך כעשור. במקביל, שימש מספר שנים כיו"ר ועד היישוב עתניאל.

בשנת תשס"ד מונה לראש ישיבת בני עקיבא נחלים. בתשפ"ב קיבל את פרס החינוך למנהלים פורצי דרך מטעם המינהל לחינוך התיישבותי, פנימייתי ועליית הנוער במשרד החינוך.

אב לשבעה ילדים.

## קישורים חיצוניים

* 
* כל הכתבות על הרב שמואל לורנץ, באתר ערוץ 7

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי ישיבות תיכוניות
קטגוריה:בוגרי ישיבת נתיב מאיר
קטגוריה:בוגרי ישיבת הר עציון
קטגוריה:נחלים: אישים
קטגוריה:יושבי ראש ונשיאי עמותות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1964
לה סייבה

**לה סייבה** (בספרדית: **La Ceiba**), היא עיר נמל על חוף הים הקאריבי בצפון הונדורס ובירת מחוז אטלנטידה. בעיר מתגוררים כ-197,000 תושבים (הערכה מ-2010). נהר ה"ריו קנגרחל" עובר דרך העיר ונשפך לים. מדרום לעיר משתרע "פארק לאומי פיקו בוניטו" על שטח של 546.30 קמ"ר.

העיר הוכרזה באופן רשמי כ"בירת התיירות האקולוגית של הונדורס", כמו גם "בירת הבידור של הונדורס".

## היסטוריה
העיר הוקמה ב-1872 והוכרזה כעיר בתאריך 23 באוגוסט 1877. העיר נקראת על שם עץ סייבה ענק שגדל בסמוך למזח הישן, שהחזיק מעמד עד לסוף שנת 2007 ונפל לים. במהלך הזמן העיר משכה מהגרים מהונדורס ומהעולם ותעשיית הבננות באזור צמחה.

## כלכלה
העיר היא עיר הנמל השנייה בחשיבותה בהונדורס אחרי פוארטו קורטס. בנוסף כלכלת העיר מסתמכת על חקלאות וייצוא אננס הוא ענף כלכלי מרכזי של העיר.

### תיירות
לה סייבה ידועה כבירת התיירות של הונדורס, הודות לקרבתה לחוף, חיי הלילה הפעילים בה ומגוון פארקים ואטרקציות אחרות בעיר ובסביבתה.

בכל שנה, בשבת השלישית או רביעית של חודש מאי, מתקיים בעיר "הקרנבל הגדול הבינלאומי של לה סייבה", לכבודו של איזידור החקלאי, הקדוש המגן של לה סייבה. בתקופה זו גודשים את העיר כ-500,000 תיירים.

## חינוך
בעיר פועלות מספר אוניברסיטאות, בהן האוניברסיטה הטכנולוגית של הונדורס וקמפוסים של האוניברסיטה הלאומית האוטונומית של הונדורס והאוניברסיטה הקתולית של הונדורס.

## תחבורה
ימין|ממוזער|250px|נמל התעופה "גולוסון"
התחבורה העירונית היא בעיקר אוטובוסים ומוניות. הכביש המחבר את העיר לשאר המדינה הוא בעיקר כביש החוף. בעבר פעלה בעיר רכבת משא מקיטור לשינוע של מטעני הבננות מהמטעים.

בנוסף, מנמל לה סייבה פועל שירות מעבורת לאיי איסלס דה לה באיה.

את העיר משרת נמל התעופה הבינלאומי גולוסון הנמצא ממערב לעיר ומציע טיסות לערים מרכזיות בהונדורס, מקסיקו, איי קיימן, קנדה, בליז ואל סלוודור.

## ספורט
בענף הכדורגל מייצגות את העיר שתי קבוצות בליגה הלאומית הבכירה. קבוצת סוציאל וידה (שתי אליפויות) וקבוצת דפורטיבו ויטוריה (אליפות אחת ושני גביעים). שתיהן מארחות ב"אסטדיו סייבניו" המכיל 20,000 מקומות ישיבה.

## ערים תאומות
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:הונדורס: ערים
קטגוריה:אמריקה המרכזית: ערי נמל
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1877
קטגוריה:הקריביים: ערי נמל
רפי רוזנפלד

**רפי רוזנפלד** (נולד ב-2 במרץ 1963) הוא עיתונאי, שדרן ומוציא לאור - ומבעליה של קבוצת התקשורת R&B Media המחזיקה בישראל את הזיכיון למגזין העסקים האמריקני פורבס (Forbes).

## ביוגרפיה
רוזנפלד החל בכתיבה בגיל 16 ככתב נוער במעריב לנוער, ומייד לאחר שהשתחרר מצה"ל – באמצע שנות ה-80 - הצטרף לידיעות אחרונות והשתלב בדסק החדשות של העיתון. בתחילת שנות ה-90 שימש ככתב קול ישראל בלונדון וסיקר את פרישתה מהחיים הפוליטיים של ראש ממשלת בריטניה מרגרט תאצ'ר, מלחמת המפרץ הראשונה, מותו המסתורי של איל ההון היהודי רוברט מקסוול וקריסתה של אימפריית התקשורת שלו.

### רדיו
עם שובו ארצה חזר רוזנפלד לידיעות אחרונות, אך השתלב גם ברשת ב' כמגיש-עורך של יומני חוץ, יומני חדשות ובתוכנית האקטואליה הכל דיבורים. ב-1995 הצטרף לצוות ההקמה של הרדיו האזורי כמנהל התוכניות של הרדיו התל אביבי רדיו ללא הפסקה – ושנה אחר-כך מונה למנכ"ל התחנה. במהלך השנים הללו גובש קו הכוכבים של הרדיו שרבים מהם כמו נסים משעל, דידי הררי, נתן זהבי, איריס קול ואחרים משדרים בו עד היום.

### מעריב
בשלהי שנות ה-90 פרש רוזנפלד מהרדיו והצטרף למעריב כעורך כלכלי בכיר. הוא ערך את מגזין עסקים, הקים את שבועון הטכנולוגיה עסקים אונליין. במהלך שנות ה-2000 יסד שני מותגים חדשים במעריב. בראש השנה 2001 פרסם לראשונה בארץ (יחד עם הפרשן הכלכלי, אמיר אייזנברג), את מגזין "100 העשירים של ישראל". חצי שנה אחר-כך – ביוזמתו של עורך מעריב, אמנון דנקנר – ערך רוזנפלד את המגזין "הכי טובים". המוסף המיוחד בחר לראשונה, בין השאר, את הרופאים הטובים בישראל. הרשימה עוררה ביקורת רבה בחוגים מקצועיים ופרסומה היה שנוי במחלוקת, אך הציבור גילה בה עניין רב.

ביולי 2006 מונה רוזנפלד לעורך הכלכלי של מעריב ושימש בתפקיד כחמש שנים. הוא סיקר ופרסם מאמרים רבים סביב המשבר הפיננסי של 2008 ובתחומי החינוך הפיננסי והחיסכון הפנסיוני.

### פורבס ישראל
בתחילת 2011, חודשים אחדים לפני רכישת מעריב בידי קבוצת IDB, פרש רוזנפלד מהעיתון יחד עם ניר ברזילי, עורך עסקים. השניים הקימו את חברת R&B Media וניהלו את המהדורה הישראלית של המגזין פורבס שהייתה בבעלות הג'רוזלם פוסט. הם פיתחו את המותג לפורמטים דיגיטליים - הקימו אתר אינטרנט, ואפליקציות לסלולר. 

ב-2013 התרחבה החברה, הקימה את החברה-הבת FI Media ורכשה מידי הג'רוזלם פוסט את הזיכיון למגזין ולאתר האינטרנט של פורבס ישראל.

צוות האנליסטים של החברה שותף להערכות השווי של עשירי העולם במהדורה הבינלאומית. במקביל פרסם המגזין הישראלי סדרה של דירוגים חדשים, ביניהם דירוג היהודים העשירים בעולם, דירוג הפוליטיקאים העשירים בישראל ודירוג ארגוני הטרור העשירים בעולם. החל מ-2015 מסקר המגזין בהרחבה את ענף הטכנולוגיה הגלובלי והמקומי ומפרסם בתחום זה מספר דירוגים.

רוזנפלד נשוי לנאוה ואב לשי, אסף ונגה.

## קישורים חיצוניים

* רופרט מרדוק בראיון בלעדי: "כך אציל את העיתונות", מעריב, רפי רוזנפלד, ניו-יורק, יולי 2010
* לכל הטורים של רפי רוזנפלד, nrg-מעריב
* אתר פורבס ישראל

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:מו"לים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1963
אנטון טומאן

**אנטון טומאן** (**Anton Thumann**; 31 באוקטובר 1912 – 8 באוקטובר 1946) היה קצין נאצי בדרגת אובר-שטורמפיהרר ומפקח (בגרמנית Schutzhaftlagerführer) במספר מחנות ריכוז במהלך מלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה נעצר על ידי הצבא הבריטי והואשם בפשעים נגד האנושות. במשפט נוינגמה ב-1946 הוא נמצא אשם והוצא להורג בתלייה בכלא בהמלין.

## ביוגרפיה
### שנותיו הראשונות

טומאן נולד בחבל בוואריה בקיסרות הגרמנית בשנת 1912. בשנות השלושים הוא הצטרף לשורות המפלגה הנאצית (חבר מספר 1,726,633) ולשורות האס אס (חבר מספר 24,444). הוא שירת כשומר במחנה הריכוז דכאו החל משנת 1933. בשנת 1940 הועלה לדרגת מפקח-מחנה ("שוצהפטלגרפיהרר"). בתחילת אוגוסט 1940 הועבר למחנה גרוס-רוזן, שהיה באותה התקופה תת-מחנה של מחנה הריכוז זקסנהאוזן. בתחילת מאי 1941, טומאן נהיה למפקח מחנה גרוס-רוזן העצמאי, תחת פיקודו של ארתור רודל, והיה אחראי לרצח יהודים ושבויים רוסיים.

### מיידנק

מאמצע פברואר 1943 עד למרץ 1944 שימש כמפקח מחנה ההשמדה מיידנק. בשל נטיותיו הסדיסטיות, השתתפותו בסלקציות, המתות בגז והוצאות להורג בירי - אסירי המחנה כינו אותו "התליין ממיידנק". לפי עדותו של יז'י קווייטקובסקי, שהיה כלוא במיידנק ממרץ 1943 עד יולי 1944, טומאן לבדו הוציא להורג אסירים ושבויי מלחמה סובייטים. טומאן היה מנהל מחלקת הענשה במחנה. בבעלותו היה רועה גרמני ששיסה באסירי המחנה.

במשך מספר שבועות, בין מרץ לאפריל 1944, טומאן נכח במחנה אושוויץ בירקנאו. כמו כן, הופיע במספר תמונות ממחנה המנוחה של אנשי האס אס, מחנה סולאהוט בקרבת אושוויץ, שהתגלה בשנת 2007. באחת מן התמונות טומאן ניצב ליד ריכרד בר, יוזף מנגלה, יוזף קרמר ורודולף הס.

### נוינגמה

לאחר מכן שירת כמפקח במחנה הריכוז נוינגמה מאמצע אפריל 1944 עד לסוף אפריל 1945. לעיתים קרובות היה מלווה בכלב הציד שלו, והאסירים במחנה רעדו ממנו מפחד בשל השמועות על ההתעללות באסירים במחנות גרוס-רוזן ומיידנק. כאשר הבריטים התקרבו למחנה, האס אס החל בפינוי אסירי המחנה לספינות מאסר. במהלך פינוי המחנה, 58 גברים ו-13 נשים שהתמרדו במחנה הריכוז פוהלבוטל הובאו למחנה נוינגמה על מנת להוציאם להורג. טומאן לקח חלק ברציחתם; הם נתלו למוות בתא מעצר בין התאריכים 21 – 23 באפריל 1945. לאחר שחלק מהנידונים למוות המשיכו להתנגד, הוא זרק רימון יד לחלון התא. תחת פיקודו של טומאן ושל וילהלם דריימאן, 700 האסירים שנותרו במחנה נוינגמה אולצו להיפטר מגופות הנרצחים ולטשטש את עקבות המחנה. ב-30 באפריל 1945 האסירים נשלחו בצעדת מוות למקום מושבה של ממשלת פלנסבורג.

במהלך שירותו כקצין אס-אס זכה בשלוש מדליות, בהן "עיטור הזהב של המפלגה הנאצית" ו"מדליית האנשלוס".

## משפט ומוות

בסוף המלחמה נעצר טומאן על ידי הכוחות הבריטיים שכבשו את גרמניה. הוא נשפט בפני בית דין צבאי בריטי ב"משפט נוינגמה" בהמבורג. הוא ו-13 נאשמים אחרים, בהם וילהלם דריימאן ומפקד מחנה נוינמגה מקס פאולי, נמצאו אשמים בפשעי מלחמה ובפשעים נגד האנושות. בית הדין פסק את גזר הדין ב-18 במרץ 1946 ודן 11 מבין 14 הנאשמים למוות בתלייה ב-3 במאי 1946, בהם טומאן, דריימאן, ופאולי. ההוצאה להורג בוצעה על ידי התליין הבריטי אלברט פיירפוינט בכלא המלין ב-8 באוקטובר 1946.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:פושעי מלחמה נאצים שהוצאו להורג
קטגוריה:סגל מחנות אושוויץ
קטגוריה:אנשי אס אס
קטגוריה:מחנה הריכוז נוינגמה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1912
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1946
עמוס גרי

**עמוס גרי** (נולד בשנת 1964), הוא רוכב אופניים ישראלי, 4 פעמים ברציפות אלוף ישראל במרוץ אופני כביש (1984 - 1987).

גרי התאמן בקבוצות האופניים של הפועל עפולה ושל הפועל נצרת עילית, לצידם של האחים ירון ויואל גיגי ויהודה גרשוני, אלופי ישראל במרוצי אופני כביש, בהדרכתו של עקיבא רזניק שהקים את הקבוצה מספר שנים קודם כשעלה מברית המועצות. במסגרת הקבוצה ניצח בתחרויות רבות ביניהם ארבעה ניצחונות רצופים באליפות ישראל במרוץ אופני כביש.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רוכבי אופניים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1964
אלרוסה

**אַלרוֹסה** (ברוסית: **АЛРОСА** שהוא ראשי התיבות של **Ал**мазы **Ро**ссии — **Са**ха = "יהלומי רוסיה - סאחה") הוא תאגיד רוסי העוסקת בכרייה ובעיבוד של יהלומים ברפובליקת סאחה-יקוטיה, מחוז ארכנגלסק, ובאפריקה. בבעלות התאגיד כ-97% מעתודות היהלומים הידועות של רוסיה וחלקו בשוק היהלומים העולמי מהווה כ-27%. עתודות היהלומים של החברה הן כשליש מעתודות היהלומים הידועות בעולם, והשליטה בה מאפשרת לשמור על הרמה הנוכחית של הכרייה במשך כ-20 שנה.

שורשיה של החברה במוסד הממלכתי "יקוטאלמז ע"ש לנין" שנוסד ב־1957, וב־1992 הוא הפך לחברה המסחרית "אלרוסה".

## מבנה החברה
בשנת 1992 בהתאם לצו נשיאותי על בסיס המתקנים הקיימים הוקמה חברת "אלרוסה" (אלמז-רוסיה-סאחה). בשנת 2011 החלה מכירת מניות החברה בבורסה. בשנת 2013 בוצעה הנפקה ראשונה, במהלכה נמכרו כ-16% ממניות החברה.

מבנה הבעלות של החברה: 33.3% - הסוכנות הפדרלית לניהול רכוש המדינה של ממשלת רוסיה, 25% - ממשלת רפובליקת סאחה-יקוטיה, 8% - מוסדות שלטון בנפות היקוטיות, 23% - בבעלות משקיעים פרטיים.

לאלרוסה מחלקה מיוחדת הקרויה "חברת הסחר של אלרוסה" (באנגלית: "United Selling Organization" ראשי תיבות: USO). המחלקה מעסיקה כ-800 עובדים, מומחים וממיינים.

## תחומי פעילות
כריית היהלומים בברית המועצות החלה בשנת 1954 כאשר התגלו סלעי קימברליט בשטח יקוטיה. בשנת 1957 החלו בכריית יהלומים באופן תעשייתי והוקמה חברת "יאקוטאלמז" (יהלומי יקוטיה). בשנת 1963 הוחלט על תחילת מכירת יהלומים לשוק העולמי ונחתם הסכם עם תאגיד היהלומים הלונדוני דה בירס.

בעקבות הקמת המכרות, הוקמה וגדלה העיירה מירני. בעיר זו נמצא מטה חברת "אלרוסה", ורוב תושבי העיר מועסקים בחברה או קשורים בה.

אלרוסה היא החברה המסחרית היחידה ברוסיה העוסקת במיון יהלומים, וזאת מכוחו של רישיון שהעניקה לה ממשלת רוסיה. החברה מחזיקה במלאי גדול של דוגמאות גלם המייצגות אבנים שונות שהופקו במכרות שלה ושל חברות אחרות (כגון דה בירס). החברה מחזיקה בנכסים בתחומים נוספים (חברת תעופה, חברת ביטוח, רשת בתי מלון); אך בשנת 2013 הוחלט לפעול למכירת כל הנכסים שלא קשורים עם יהלומים.

## הפקת יהלומים
החברה פועלת בעיקר במערב יקוטיה אך גם במחוז ארכנגלסק (החל משנת 2005) ובאנגולה. מכירת היהלומים מתבצעת בעיקר על בסיס חוזים ארוכי טווח. החברה פועלת ליישום הסכמים הקשורים עם יהלומי דמים ומחויבת לתהליך קימברלי.

בשנים האחרונות החברה כורה יהלומים במשקל קצת מעל 34 מיליון קרט בשנה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות רוסיות
קטגוריה:סאחה
קטגוריה:מסחר ביהלומים
קטגוריה:חברות הנסחרות בבורסה לניירות ערך במוסקבה
קטגוריה:גופים רוסים שהוטלו עליהם סנקציות של מחלקת האוצר של ארצות הברית
מצר מאליגין

**מצר מאליגין** (ברוסית: **Проли́в Малы́гина**; *Proliv Malygina*) הוא מצר ים בים קארה ברוסיה (במחוז האוטונומי של ימלו-ננץ) בין חצי האי ימאל (Яма́л) מדרומו לבין האי בֶּלי (Белый) מצפונו.

רוחבו של המצר נע בין 9 ק"מ בנקודה הצרה ביותר ועד 27 ק"מ. מימיו רדודים – עומקו המרבי הוא 19 מ', ואורכו 63 ק"מ. חופיו מתאפיינים בצמחיית טונדרה.

המצר שמכוסה קרח מרבית ימות השנה קרוי על שם סְטֵפָן מאליגין (Степан Гаврилович Малыгин; נפטר ב-1764), מגלה ארצות רוסי שחקר את האזור הארקטי, היה שותף פעיל במשלחת לחקר סיביר וקמצ'טקה (הידועה גם בשם "המשלחת הצפונית הגדולה", "Великая Северная экспедиция") וחצה את המצר בשנת 1737.

## הערות שוליים

מאליגין
מאליגין
קטגוריה:ימאלו-ננץ
יוסף יהודאי

**יוסף יהודאי** (1 בינואר 1946 – 23 ביוני 1989) היה קצין משטרה ישראלי אשר פיקד על משטרת מרחב ירושלים.

## ביוגרפיה
נולד בשם יוסף יודוביץ ברומניה הקומוניסטית. בשנת 1962, כשהיה כבן 17, עלה לישראל. כעבור שנה התגייס לצה"ל.

בשנים 1979–1981 פיקד יהודאי על יחידות משמר הגבול במרחב יהודה ושומרון. ב-1984 מונה לסגן מפקד מרחב ירושלים במחוז הדרומי של המשטרה, וב-1986 למפקד המרחב. בתפקיד זה הוביל את משטרת העיר בהתמודדות עם כמה מהאירועים האלימים שהתחוללו בה במהלך האינתיפאדה הראשונה.

יהודאי נחשב לשוטר מבריק והיה נערץ על פקודיו.
הוא נפטר באופן פתאומי מהתקף לב במהלך כהונתו כמפקד מרחב ירושלים, בגיל 43. הותיר אישה - אילנה, קצינת משטרה אף היא, ושלוש בנות - אפרת, חן ויעל.
נקבר בחלקת המשטרה בבית הקברות הצבאי בהר הרצל. לאחר מותו הועלה לדרגת ניצב.

על שמו של יהודאי נקראו בסיס משמר הגבול בשכונת שיח' ג'ראח בירושלים ותצפית נוף בהר הצופים.

## קישורים חיצוניים
* 
, , 
* 


* 'Yehudai, Yosef,' in: Michael P. Roth, James S. Olson, *Historical Dictionary of Law Enforcement*, Westport, Conn.: Greenwood, 2001, p. 401, on Google Books
* AP, Yosef Yehudai, Jerusalem Police Chief, 42, *[[The New York Times]]*, June 24, 1989 (Original article on AP News Archive)
* Times Wires Services, Yosef Yehudai; Police Chief in Jerusalem, The Los Angeles Times'', June 25, 1989
* Jerusalem Police Chief Dies at 42, JTA, June 26, 1989

* תצפית יהודאי מהר הצופים

## הערות שוליים

קטגוריה:ניצבי משטרת ישראל
קטגוריה:אישים הקבורים בחלקת המשטרה בהר הרצל
קטגוריה:מחוז ירושלים (משטרה)
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1989
יהודה תובל

**יהודה תובל** (29 במרץ 1945 – 10 בפברואר 1985) היה כדורגלן ישראלי ששיחק בעמדת השוער בקבוצות הפועל לוד והפועל ירושלים. ב-1985, במהלך מלחמת לבנון הראשונה נהרג תובל מפיצוץ מוקש בעמדה הסמוכה למטולה.

## קריירת משחק
יהודה תובל נולד בשם יהודה ליאון טובול באוראן שבאלג'יריה הצרפתית. ב-1948 עלה עם משפחתו לישראל. הוא שיחק בקבוצת הפועל לוד ובעונת 1969/1970 עבר להפועל ירושלים. בעונת 1971/1972 הגיע עם קבוצתו לגמר גביע המדינה, אך הקבוצה הפסידה להפועל תל אביב 1-0 משער של שייע פייגנבוים. עונה מאוחר יותר זכתה הפועל ירושלים בגביע המדינה לשנת 1973 לאחר ניצחון 0–2 על הכח מכבי רמת גן, ותובל אשר שיחק פצוע הצטיין במשחק. בראשית שנות ה-80 חזר תובל לשחק בקבוצת הפועל לוד, ולאחר תקופה קצרה שב להפועל ירושלים.

ב-10 בפברואר 1985, במהלך מלחמת לבנון הראשונה, כאשר היה תובל בשירות מילואים, הוא נהרג מפיצוץ מוקש בעמדה בה הוצב, סמוך למטולה.

תובל היה נשוי ואב לשלושה ילדים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:שוערי כדורגל ישראלים
קטגוריה:לוד: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני הפועל לוד
קטגוריה:כדורגלני הפועל ירושלים
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:חללי צה"ל ברצועת הביטחון
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הצבאי בהר הרצל
קטגוריה:ישראלים ילידי אלג'יריה
קטגוריה:ספורטאים שנפלו במערכות ישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1945
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1985
היינריך שוורץ

**היינריך שוורץ** (בגרמנית: **Heinrich Schwarz**; 14 ביוני 1906 – 20 במרץ 1947) היה קצין אס אס בדרגת האופט-שטורמפיהרר, איש סגל מחנה אושוויץ בפולין ומחנה נאצוויילר-שטרוטהוף בשטח אלזס-לורן.

שוורץ נולד במינכן ועבד כדפס בבית דפוס. הוא הצטרף למפלגה הנאצית ולאס אס בנובמבר 1931. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, שירת בוואפן אס אס עד אוקטובר 1940, אז הוצב כמפקח במחנות ריכוז. הוא שובץ הן במחנה מאוטהאוזן והן בזקסנהאוזן בין השנים 1940–1941.

## מחנה הריכוז אושוויץ

בספטמבר 1941 נשלח שוורץ לפולין, והוצב במשרד המנהלתי במחנה אושוויץ. תפקידו העיקרי במחנה היה לשמש שליש למפקד המחנה, רודולף הס. כמו כן, שימש כמפקח המחנה והאחראי על עבודות הכפייה השונות. בנובמבר 1943 הס קודם וסיים את תפקידו בתור מפקד מחנה אושוויץ. לאחר עזיבתו, הפיקוד העליון של האס אס חילק את המחנה לשלושה אזורים מנהלתיים: אושוויץ I, אושוויץ II בירקנאו, ואושוויץ III מונוביץ, שהיה מחנה העבודה באושוויץ. לאחר חלוקה זאת של המחנה, ניתן לשוורץ הפיקוד על המחנה השלישי של אושוויץ, מחנה אושוויץ-מונוביץ, החל מדצמבר 1943.

שוורץ שלח אסירים ממונוביץ לעבודות כפייה בבונה-ורקה, מפעל לגומי סינתטי שהיה קרוב לאושוויץ ובבעלות של התאגיד אי גה פארבן. תאגידים גרמניים אחרים כגון סימנס או תאגיד קרופ קיבלו גם הם עובדי כפייה ממחנה מונוביץ. תנאי העבודה האכזריים שהגיעו לשיאם תחת פיקודו של שוורץ על מחנה מונוביץ העלו את אחוז התמותה של עובדי הכפייה. מעריכים שבין 10,000 ל-35,000 עובדי כפייה מתו במחנה העבודה עצמו או בתאי הגזים במחנה הסמוך, מחנה אושוויץ בירקנאו.

שוורץ שהיה חובב ספורט, הקים באושוויץ נבחרת מתאגרפים שהתאבקו ביניהם, וכללה 40 אסירים, שכולם יהודים, מלבד שני פולנים וצ'כי. עקב התנאים הקשים, עד לצעדת המוות, נותרו בחיים 26 מהם. בין חברי הקבוצה היו המתאגרף ויקטור פרץ ונח קליגר.

## סיום המלחמה
לאחר פינוי מחנה אושוויץ ב-18 בינואר 1945, שוורץ יועד להיות מפקד מחנה דורה-מיטלבאו והאחראי על עבודות הכפייה במפעל "מיטלוורק" שייצר טילי V-2 וחלקים לתותח הענק V-3, אך התפקיד אויש על ידי ריכרד בר. במקום זאת, ניתן לו הפיקוד על מחנה נאצוויילר-שטרוטהוף באלזס-לורן, והוא היה אחראי על פינוי האסירים בצעדות מוות למחנה דכאו במהלך אפריל ומאי 1945.

לאחר תבוסת גרמניה הנאצית, שוורץ הורשע בפשעי מלחמה על ידי רשויות הכיבוש הצרפתיות בעיירה הגרמנית רשטאט. הוא נשפט למוות, והוצא להורג על ידי כיתת יורים ליד באדן-באדן ב-20 במרץ 1947.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי אס אס
קטגוריה:סגל מחנות אושוויץ
קטגוריה:פושעי מלחמה נאצים
קטגוריה:פושעי מלחמה נאצים שהוצאו להורג
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1906
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1947
אוניברסיאדת איזמיר (2005)

**[[אוניברסיאדה|אוניברסיאדת הקיץ ה-23]]** נערכה באיזמיר, טורקיה ב-2005; טקס הפתיחה, טקס הנעילה ותחרויות האתלטיקה והכדורגל נערכו באצטדיון אטאטורק ששופץ לקראת האירוע. במשחקים השתתפו כ-9,500 ספורטאים.

באוניברסיאדה זו נערכו תחרויות ב-14 ענפי ספורט: אתלטיקה (45 תחרויות), היאבקות (21 תחרויות), התעמלות (כולל התעמלות אמנותית (8 תחרויות) והתעמלות מכשירים (14 תחרויות)), טאקוונדו (16 תחרויות), טניס (5 תחרויות), כדורמים, כדורסל (2 תחרויות), כדורעף (2 תחרויות), כדורגל (2 תחרויות), סיף (12 תחרויות), קפיצה למים (12 תחרויות), קשתות (8 תחרויות), שייט (7 תחרויות) ושחייה (40 תחרויות).

סך הכול הוענקו 637 מדליות, מתוכן 65 לרוסיה.

## אירועים מיוחדים
### אתלטיקה
* וילסון בוסינאי (), זכה ב-3 מדליות זהב.

### התעמלות אמנותית
* אנה בסונובה (), זכתה ב-5 מדליות, מהן 4 מדליות זהב.
### שחייה
* איה טרקאווה (), זכתה ב-4 מדליות, מהן 3 זהב.
* אוטיליה ינדז'ייצ'אק (), זכתה ב-3 מדליות זהב.
* מייגן ג'נדריק (), זכתה ב-3 מדליות זהב.

## טבלת המדליות (חלקית)

## קישורים חיצוניים

* האתר הרשמי (מאורכב)

2005
קטגוריה:2005 בספורט
קטגוריה:תחרויות ספורט בטורקיה
קטגוריה:איזמיר
קטגוריה:2005 בטורקיה
גלן מקווין

**גלן מקווין** (באנגלית: **Glenn McQueen**; 24 בדצמבר 1960 - 29 באוקטובר 2002) היה אנימטור קנדי שעבד בחברת PDI ובסטודיו ההנפשה פיקסאר. במהלך חייו עבד מקווין כאנימטור בסרטי ההנפשה באג לייף, צעצוע של סיפור, מכוניות, מוצאים את נמו ומפלצות בע"מ.

## ביוגרפיה
גלן מקווין נולד ב-24 בדצמבר 1960 בטורונטו, אונטריו, קנדה. ב-1985 סיים מקווין את לימודיו במכללה הקנדית "מכללת שרידן", לאחר שסיים את לימודיו קיבל מהמכללה מלגה וטס למכון למעבדות גרפיקה, מחשבים וטכנולוגיה שבניו יורק, שם עבד כראש מחלקת ההנפשה הממוחשבת.

ב-1991 הצטרף מקווין לחברת "PDI" ושם עבד כאנימטור במספר סרטים וסדרות טלוויזיה. ב-1994 עזב את "PDI" והצטרף לסטודיו ההנפשה "פיקסאר", במהלך עבודתו בפיקסאר פיקח על עבודת ההנפשה של סרטים רבים שהיוו את ההצלחה המוקדמת של פיקסאר כגון צעצוע של סיפור, צעצוע של סיפור 2, באג לייף ועוד.

בנוסף, מקווין שימש עד מותו כחבר באקדמיה האמריקאית לקולנוע.

### מוות והנצחה
מקווין מת ממלנומה באוקטובר 2002 במהלך עבודת ההנפשה על הסרט מוצאים את נמו.

עמיתיו לפיקסאר בחרו להנציח את מקווין במספר דרכים. הסרט מוצאים את נמו שעליו עבד בימיו האחרונים הוקדש לזכרו ובמהלך הקרדיטים הופיעה מחווה למקווין. מקווין זכה לעבוד מעט על הסרט מכוניות לפני מותו וחבריו החליטו לקרוא לדמות הראשית על שמו, לייטינג מקווין. מייסד פיקסאר, ג'ון לאסיטר, אמר על מקווין לאחר מותו כי הוא "הלב והנשמה של מחלקת ההנפשה" וגם כי "גלן לא נעלם מאיתנו, הוא עדיין אצל כל אחד מאיתנו בחיים".

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנימטורים אמריקאים
קטגוריה:אנשי פיקסאר
קטגוריה:בוגרי שרידן קולג'
קטגוריה:מהגרים מקנדה לארצות הברית
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1960
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2002
תנועת הבתים הקטנים

[שמאל|ממוזער| בית זעיר ב[אורגון, ארצות הברית]]
**תנועת הבתים הקטנים** (אנגלית: **Small House Movement**), או **תנועת הבתים הזעירים**, היא תנועה או מגמה אדריכלית וחברתית, אשר מאמצת חיים פשוטים בבתים קטנים. שטחו של בית זעיר טיפוסי הוא בין 10 מ"ר ל-40 מ"ר.

פעילים בתנועה הציגו כמטרה חזרה לבתים ששטחם עד 1,000 רגל רבוע (כ-93 מ"ר), בדומה לשטח הבית הממוצע בארצות הברית בשנת 1950. שטח זה גדול במידה רבה משטח הדירה הממוצע במדינות רבות בעולם, ביניהן בריטניה (85 מ"ר בשנת 2013).

## רקע
גודל הבית הממוצע בארצות הברית גדל מ-983 רגל רבועים (91.3 מטרים רבועים) ב-1950, ל-1,780 רגל רבועים (165 מ"ר) ב-1978, ול-2,479 רגל רבועים (230.3 מ"ר) ב-2007, אף על פי שמספר הנפשות הממוצע במשפחה קטן. ההסברים שהוצעו לתופעה זו הם שפע חומרי הולך וגדל, ויוקרתם של הבתים הגדולים יותר.

## היסטוריה
שרה סוסנקה נחשבת למייסדת התנועה, בעקבות ספרה **The Not So Big House** שפורסם ב-1997.

ג'יי שייפר וגרגורי ג'ונסון יסדו ב-2002 את "התאחדות הבתים הקטנים". שייפר הקים את חברת טמבלוויד (Tumbleweed), אשר מציעה יותר מ-20 דגמים של בתים זעירים על גלגלים, בשטח של 12 מ"ר ומעלה. במקומות רבים בארצות הברית, הצבת הבית על גלגלים מאפשרת לעקוף תקנות בניה אשר קובעות גודל מינימלי לבית. דבי ריצ'מן הצטרפה בשנת 2011 לחברת טמבלוויד כמנהלת שיווק והחברה גם מציעה סדנאות להקמת בתים זעירים בשיטת “עשה זאת בעצמך”.

ב-2005, בעקבות הוריקן קתרינה שפגע בדרום ארצות הברית, פיתחה מריאן קוסטו את "קוטג' קתרינה" בשטח של 28.6 מ"ר, כחלופה נעימה ומכובדת יותר לקרוואנים באותו גודל ש-FEMA (הסוכנות הפדרלית לניהול מצבי חירום) סיפקה לאנשים שבתיהם נהרסו. הבתים עוררו עניין מעבר לייעודם המקורי באזורי אסון, ובארצות הברית נמכרות תוכניות וערכות להרכבה של דגמים מאוחרים יותר, בשטח גדול יותר.

כמענה לאנשים שאיבדו את בתיהם בעקבות המשבר הכלכלי העולמי ב-2008, הציעה תנועת הבתים הקטנים צורת דיור זולה לבנייה ולתחזוקה, וידידותית לסביבה. הבתים הזעירים לא קרצו רק לנפגעי המשבר הכלכלי, אלא גם, ואולי בעיקר, לבעלי אג’נדות סביבתיות המצויים בחיפוש מתמיד אחר צורות חיים המבוססות על עקרונות הקיימוּת. וכשהטרנד הירוק פוגש אופציה פרקטית ובעיקר חסכונית - זה בדרך כלל תופס. עקרונות תנועת הבתים הזעירים מבוססים על מוּדעות סביבתית וחברתית, מעבר לאורח חיים פשוט יותר, הסתפקות במועט ותכנון פיננסי ארוך טווח.

פרויקטים של בתים זעירים קיימים גם במדינות נוספות, בהן:
* חברת האדריכלות FKDA, ממנצ'סטר שבבריטניה, הציעה למכירה בתים מוכנים מראש בשטח של 13 או 24 מ"ר. החברה נסגרה ב-2010.
* הארכיטקט הבריטי ריצ'רד הורדן תכנן בית זעיר מוכן מראש, בצורת קובייה שצלעה באורך 2.65 מטר. השטח הוא כ-7 מ"ר. הבתים מיועדים למגורים לטווח קצר.
* חברת NOMAD הקנדית מציעה בתים זעירים ששטחם 11 מ"ר.

## ראו גם
* דיור בר-השגה
* מבנה יביל
* מעונוע
* סירת מגורים
* קוטג'
* מלון כמוסות

## קישורים חיצוניים

* .
* .
* .
*.
* 
*  What Is The Tiny House Movement באתר האינטרנט thetinylife.com של ריאן מיטשל.
* אתר האינטרנט smallhousebliss.com, הסוקר מאות בתים קטנים ברחבי העולם.
* סרטה של קירסטן דירקסן, We The Tiny House People (2012, 81 דקות), באתר YouTube.

## הערות שוליים

קטגוריה:חיים פשוטים
קטגוריה:תנועות חברתיות
קטגוריה:טיפוסי מבנים
קטגוריה:התיישבות בת קיימא
פרס פטל הזהב - השחקן הגרוע ביותר

**[[פרס פטל הזהב]] לשחקן הגרוע ביותר**, הידוע גם בשם **פרס ראזי** (**Razzie Award**), הוא פרס שנתי הניתן לשחקן הגרוע ביותר של השנה הקודמת במסגרת פרס פטל הזהב.

הראשון שזכה בפרס הוא הזמר ניל דיימונד על משחקו בסרט "זמר הג'אז" ב-1980, למרות שקיבל גם מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי.

האחרון לזכות בפרס (2024) הוא ג'רי סיינפלד על הופעתו בסרט הקרב על הפופ-טארט של נטפליקס.

רק זוכה אחד בפרס "השחקן הגרוע ביותר" הופיע בטקס ואסף את הפרס שלו באופן אישי: טום גרין שקיבל את הפרס על תפקידו בסרט אחי, איך דפקו אותך.

סילבסטר סטאלון מחזיק בשיא הזכיות בקטגוריה זו עם ארבעה פרסים. שחקנים אחרים עם זכיות מרובות הם אדם סנדלר וקווין קוסטנר עם שלוש זכיות, ופולי שור עם שתיים.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

שחקן גרוע ביותר
פטל הזהב, שחקן
קינאז המופעל על ידי AMP

ממוזער|AMPK
**AMP-activated protein kinase** (ובקיצור: **AMPK**) הוא אנזים מסוג קינאז בעל תפקיד בהומיאוסטאזיס האנרגטי של התא.

האנזים הוא חלבון הטרו-טרימר המורכב משלוש תת-יחידות שיחד מהוות את האנזים התפקודי: מיחידה קטליטית α, ומשתי תת-יחידות רגולטריות המסומנות β ו- γ. החלבון שמור מאוד לאורך האבולוציה וחלבונים הומולוגיים לכל 3 תת-היחידות נמצאו בצמחים, שמרים, חרקים ויונקים. החלבון מתבטא במגוון רקמות, כולל הכבד, המוח, ושרירי שלד. 

האנזים המשופעל על ידי עליה ברמות AMP תוך תאיות המעידות על ירידה ברמה האנרגטית. השפעול של AMPK גורם להפעלה של מסלולים קטבוליים המייצרים ATP ובמקביל עוצר מסלולים צורכי ATP, בעיקר מסלולים אנאבוליים. הפעלת האנזים מובילה לחמצון חומצות שומן בכבד וקטוגנזה; עיכוב סינתזת כולסטרול, עיכוב ליפוגנזה ועיכוב סינתזת טריגליצרידים; הגברת חמצון חומצות שומן וצריכת גלוקוז על ידי שרירים; מודולציה של הפרשת אינסולין על ידי תאי בטא בלבלב.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אנזימים
פרס פטל הזהב - השחקנית הגרועה ביותר

**[[פרס פטל הזהב]] לשחקנית הגרועה ביותר**, הידוע גם בשם **פרס ראזי** (**Razzie Award**), הוא פרס שנתי הניתן במסגרת פרס פטל הזהב לשחקנית הגרועה ביותר של השנה הקודמת. הצורה ההומוריסטית של הפרס גורם גם למועמדות לזכייה להופיע בטקס, להלן רשימה של נמענים ומועמדים לפרס זה, בציון שם הסרט שבגינו היו מועמדים.

השחקנית עם שיא הזכיות היא מדונה עם חמש זכיות. שחקניות אחרות עם ניצחונות מרובים הם בו דרק עם שלוש זכיות, פיה זדורה, שרון סטון ודמי מור עם שתי זכיות כל אחת.

נכון לשנת-2024 הזוכה בפרס היא השחקנית דקוטה ג'ונסון על תפקידה בסרט מאדאם וואב.

רק שתי זוכות הופיעו בטקס וקיבלו את הפרס בעצמן, האלי ברי על אשת חתול וסנדרה בולוק על הכל אודות סטיב, שתיהן זכו בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר: האלי ברי זכתה בשנה הקודמת עבור מונסטר בול, וסנדרה בולוק זכתה יום לאחר קבלת פטל הזהב עבור הזדמנות שנייה.

## הזוכות

2020- קייט הדסון והשחקנית המשנה לרקדנית מאדי זיגלר בסרט "מוזיקה"

2021 - ג'נה דה וואל - דיאנה (קומדייה מוזיקלית)

2022 - בוטל.

2023 - מייגן פוקס - ג'וני וקלייד.

2024 - דקוטה ג'ונסון - מאדאם וואב.

## קישורים חיצוניים
* 
## הערות שוליים

שחקנית גרועה ביותר
פטל הזהב - השחקנית הגרועה ביותר
קטגוריה:נשים בקולנוע
פטל הזהב, שחקנית
יצחק בן דוד (רוכב אופניים)

**יצחק (ז'ק) בן דוד** (1931 - 25 במאי 2007), היה רוכב אופניים ישראלי, אלוף ישראל במרוץ אופני כביש (1960) שהשתתף באולימפיאדת רומא (1960) במדי נבחרת ישראל.

## ביוגרפיה
250px|ממוזער|שמאל|מרוץ האופניים במכביה ה-5 ברמת גן. יצחק בן דוד שלישי משמאל.
בן דוד נולד בשנת 1931 וגדל במרוקו. בשנים 1950, 1951, 1953 ו-1954 השתתף בן דוד בטור דה מרוקו וזכה במקומות הראשונים[1]. לאחר שעלה לישראל הוא התגורר ברחובו והתאמן והתחרה בקבוצות האופניים של הפועל נהריה, הפועל אשקלון ביחד עם הנרי אוחיון, אף הוא אלוף ישראל במרוץ אופני כביש והפועל נהריה.

### אלוף ישראל
בשנת 1960 זכה בן דוד באליפות ישראל ברכיבת אופני כביש.

באולימפיאדת רומא (1960) השתתף בן דוד במרוץ הכביש יחד עם חברו לאגודה, הנרי אוחיון. המרוץ התקיים בחום של 38º צלזיוס למרחק של 175.38 ק"מ (12 הקפות של 14.615 ק"מ). לאחר שמשקפיו נפלו ובניסיון למצוא אותם הוא רכב בכיוון ההפוך ונפסל על ידי שופטי המרוץ.

במהלך הקריירה הענפה שלו השתתף במרוצים רבים והתחרה עד גיל 70.

בשנת 2007 נפטר בן דוד לאחר ניתוח שעבר בברך שאמור היה לאפשר לו לחזור ולרכב על אופניים, אלא שהתקף לב ושבץ לאחר הניתוח הביאו למותו.

## קישורים חיצוניים

* 
* אלון וולף, על ג'ק בן דוד – כוכב רכיבה מקצוען במרוקו ומהרוכבים הגדולים של ישראל, באתר בייקפאנל, 18 בדצמבר 2017

## הערות שוליים

קטגוריה:רוכבי אופניים ישראלים
קטגוריה:רוכבי אופניים אולימפיים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי מרוקו
קטגוריה:משתתפים ישראלים באולימפיאדת רומא (1960)
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1931
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2007
הלדותריום

**הלדותריום** (שם מדעי: *Helladotherium*; מילולית: "בהמה יוונית") הוא סוג נכחד ממשפחת הג'ירפיים שהתקיים בסוף תקופת המיוקן, לפני 5.332 עד 8.7 מיליון שנים באפריקה, אירופה ואסיה. הוא הוגדר לראשונה ב-1860 בידי החוקר הצרפתי ז'ן אלברט גודרי. ממצאיו התגלו לראשונה בקרבת אתונה, יוון והשתייכו למין *Helladotherium grande*. מין נוסף - *Helladotherium grande*, היה גדול יותר והוא ידוע רק מממצאי זרוע מפקיסטן.

ההלדותריום היה יצור גדול-ממדים: גובה כתפיו היה כ-7 מטרים ואורך עצם הירך כ-70 ס"מ. הוא היה קרובו של השיוותריום בעל הקרניים הענקיות, אך קרניו שלו היו קטנות בהרבה והוא נראה כמו אוקפי. ככל הנראה הוא ניזון בעיקר מעלים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

[240px|ממוזער|מרכז|מאובן גולגולת של הלדותריום, במוזיאון תולדות הטבע של [פירנצה, איטליה.]]

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1860
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ז'אן אלבר גודרי
קטגוריה:ג'ירפיים פרהיסטוריים
קטגוריה:יונקים שחיו במיוקן באסיה
קטגוריה:יונקים שחיו במיוקן באפריקה
קטגוריה:מכפילי פרסה שחיו במיוקן
קטגוריה:מגה-פאונה של הנאוגן באירואסיה
קטגוריה:מגה-פאונה של הנאוגן באפריקה
I Will Always Love You

"**I Will Always Love You**" (בעברית: "**תמיד אוהַב אותך**") הוא שיר מאת הזמרת-יוצרת האמריקאית דולי פרטון, שיצא בשנת 1974, וזכה לגרסה מחודשת פופולרית מאת ויטני יוסטון ב-1992.

השיר יצא על ידי דולי פרטון במקור בסגנון קאנטרי. הוא יצא כסינגל שני מתוך אלבום הסולו ה-13 שלה Jolene, ב-6 ביוני 1974. פרטון הקליטה את השיר לראשונה ב-13 ביוני 1973, עבור המנטור והשותף שלה בזמנו, פורטר וואגונר, שדרכיהם נפרדו באותה תקופה.

השיר זכה לביקורות חיוביות ולהצלחה מסחרית. הוא הגיע פעמיים למקום הראשון במצעד הבילבורד של שירי הקאנטרי, ובכך הפך את פרטון לאמנית הראשונה שזכתה פעמיים במקום הראשון במצעד זה כזמרת, ופעם שלישית כיוצרת. בנוסף, הסינגל היה השיר השני אי פעם שהגיע לשלושת המקומות הראשונים במצעד בילבורד הוט 100 בשתי תקופות שונות.

דולי פרטון ביצעה את השיר בסצנת הסיום של הסרט "בית הזונות הקטן הטוב ביותר בטקסס" לצידו של ברט ריינולדס.

הזמרת ויטני יוסטון הקליטה גרסה מחודשת של השיר עבור סרט הקולנוע "שומר הראש" בו כיכבה ב-1992. הגרסה של יוסטון הפכה לאחד מהשירים הנמכרים ביותר בכל הזמנים. השיר גם זכה בשני פרסי גראמי (1994).

## ביקורות
### רשימות כל הזמנים

## קישורים חיצוניים

* I Will Always Love You: The power ballad that changed music - מאתר ה-BBC

## הערות שוליים

[ממוזער|ימין|200 פיקסלים|עטיפת הסינגל של [דולי פארטון בהוצאה מחודשת משנת 1982]]
[ממוזער|ימין|200px|עטיפת הסינגל בגרסה של [ויטני יוסטון, 1992]]

קטגוריה:שירי 1973
קטגוריה:סינגלים מ-1974
קטגוריה:סינגלים מ-1982
קטגוריה:סינגלים מ-1992
קטגוריה:סינגלים מ-1995
קטגוריה:שירי דולי פרטון
קטגוריה:שירי ויטני יוסטון
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי דייוויד פוסטר
קטגוריה:וידאו קליפים שבוימו על ידי אלן סמית'י
קטגוריה:שירי לפידים
קטגוריה:שירים מסרטי קולנוע
קטגוריה:בלדות משנות ה-1970
קטגוריה:בלדות משנות ה-1990
קטגוריה:בלדות פופ
קטגוריה:בלדות קאנטרי
קטגוריה:בלדות R&B עכשוויות
קטגוריה:שירי לארה פביאן
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון באוסטריה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון באיסלנד
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בבלגיה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בגרמניה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בדנמרק
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בנורווגיה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בניו זילנד
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בספרד
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בפורטוגל
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בשוודיה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בשווייץ
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד אירופה הוט 100
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבין-לאומי של אוריקון
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האוסטרלי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האירי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים של RPM
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים של SNEP
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד 40 הסינגלים ההולנדיים
קטגוריה:זוכי פרס גראמי להקלטת השנה
קטגוריה:זוכי פרס גראמי לביצוע הפופ הווקאלי הטוב ביותר של אישה
קטגוריה:שירים זוכי פרס המוזיקה האמריקאית
קטגוריה:שירי יהלום בארצות הברית
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אריסטה רקורדס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת קולומביה רקורדס
אוניברסיאדת בנגקוק (2007)

**[[אוניברסיאדה|אוניברסיאדת הקיץ ה-24]]** נערכה בבנגקוק, תאילנד ב-2007; טקס הפתיחה, טקס הנעילה ותחרויות האתלטיקה נערכו באצטדיון ראג'מנגלה. במשחקים השתתפו כ-10,000 ספורטאים.

באוניברסיאדה זו נערכו תחרויות ב-17 ענפי ספורט: אתלטיקה (45 תחרויות), בדמינטון (6 תחרויות), ג'ודו (18 תחרויות), גולף (4 תחרויות), התעמלות (כולל התעמלות אמנותית (8 תחרויות) והתעמלות מכשירים (14 תחרויות)), טאקוונדו (16 תחרויות), טניס (5 תחרויות), טניס שולחן (7 תחרויות), ירי (37 תחרויות), כדורמים, כדורסל (2 תחרויות), כדורעף (2 תחרויות), כדורגל (2 תחרויות), סופטבול, סיף (12 תחרויות), קפיצה למים (12 תחרויות), ושחייה (40 תחרויות).

סך הכול הוענקו 763 מדליות, מתוכן 95 לרוסיה ו-92 לסין, אך ספורטאי סין זכו במספר מדליות זהב גבוה יותר. 

## אירועים מיוחדים
### התעמלות אמנותית
* **[[אנה בסונובה]]** (), זכתה ב-5 מדליות זהב.
### שחייה
#### נשים
* **[[איה טרקאווה]]** (), זכתה ב-3 מדליות זהב.
* **[[פדריקה פלגריני]]** (), זכתה ב-4 מדליות, מהן 2 זהב.
* **[[בריטה שטפן]]** (), זכתה ב-3 מדליות, מהן 2 זהב.
* **[[פלביה ריגמונטי]]** (), זכתה ב-2 מדליות זהב.
* **[[קייטלין סנדנו]]** (), זכתה ב-2 מדליות זהב.

#### גברים
* **[[צ'אד לה טורט]]** (), זכה ב-2 מדליות זהב.
* **[[הלגה מוף]]** (), זכה ב-2 מדליות זהב.

## טבלת המדליות (חלקית)

## ישראל באוניברסיאדה
* 20px - נעם מילס זכתה במדליית כסף בסיף

## קישורים חיצוניים

* האתר הרשמי (מאורכב)

2007
קטגוריה:2007 בספורט
קטגוריה:תחרויות ספורט בתאילנד
קטגוריה:בנגקוק
קטגוריה:2007 באסיה
עין פוריה

250px|ממוזער|שמאל|מתחם המעיין ואזור הפיקניקים
250px|ממוזער|שמאל|הבריכה העליונה בעין פוריה
**עֵין פּוֹרִיָּה** (ידוע גם בשם **עין קדש**) הוא מעיין הנובע במדרון המזרחי של רכס פוריה מתחת וכק"מ מזרחית ליישוב פוריה עילית ומצפון מערב למושבת כנרת. שביל ישראל העולה מהמושבה לכיוון רכס פוריה, עובר ליד המעיין.

## המעיין
המעיין נובע במספר נקודות. שמו הערבי של המעיין הוא "עין אל מאלחה" שניתן לו בגלל המליחות הקלה של מימיו. מימיו זורמים במורד "נחל שלם" הנשפך לכנרת בקטע שבין מושבת כנרת וחוף צינברי. המים מובלים מהניקבות באמצעות אמות מים צרות לשתי בריכות אגירה לא גדולות, אחת מערבית במעלה הרכס, והשנייה מזרחית יותר במורד הרכס. במתחם נטועים מספר עצי דקל.

במשך שנים רבות סבל האתר מהזנחה עד ששוקם על ידי הקרן הקיימת לישראל. במסגרת פעולות השיקום והשחזור שנעשו במימון ידידי קק"ל שווייץ, נוקו הבריכות ואמות המים. נבנו שני גשרונים העוברים מעל אמות המים והותקנו שולחנות וספסלי פיקניק מבטון. האתר משקיף על הכנרת והותקנו בו שתי נקודות תצפית. נקודה אחת מצפון למתחם המעיין, כוללת שולחן פיקניק ומקורה בסככת צל. נקודת התצפית הדרומית נקראת "מצפור נעמי שמר". במקום הונחה אבן בזלת גדולה ובתוכה הוטבע לוח אבן המספר בקיצור את סיפורה של נעמי שמר. בלוח נכתב שהוא הוקדש לכבודה במקום הצופה לנוף האהוב עליה מילדות. בכניסה לדרך הגישה למעיין הונחו שני סלעי בזלת גדולים עליהם נקבעו לוחות שיש. על לוח השיש של גוש הסלע הגדול נכתב: . על לוח השיש השני נכתב .

## אתרים באזור המעיין
אזור מתחם המעיין נמצא באזור המטעים של קבוצת כנרת. מדרום למעיין ובקרבתו, התיישבה בשנות ה-20 של המאה ה-20 קבוצת הר כנרת. התיישבות זאת החלה בשנת 1920 והחזיקה מעמד עד שנת 1930. בעקבות נטישת המקום הועבר השטח לבעלות קבוצת כנרת. אל המעיין עוברת דרך עפר, סלולה בחלקה, המשמשת את חקלאי הקיבוץ. תחילתה מכביש 767 בקטע העולה מצומת מושבת כנרת לצומת אלומות. הדרך עוברת ליד המעיין וממשיכה עד כביש 7677 העולה מכביש 90 דרך יער שווייץ לכיוון פוריה עילית. לאורך הדרך נמצאים קברו הבודד של ישראל לרנר, שהיה ממתיישבי קבוצת הר כנרת ונפטר בל"ג בעומר תרפ"ב, אנדרטה שהונחה בשנת 2007 על ידי קבוצת כנרת לציין את התיישבות הר כנרת במקום ותצפית נוף המשקיפה על נופי עמק הירדן בשם "מצפה התמר", לזכרו של "נח סטולר" בן קבוצת כנרת "אשר נטע בעמק ובהר יובל שנים". בהמשך, כ-500 מטר מצפון לאזור המעיין, נמצאים שרידים של "חרבת קדש".

## גלריית תמונות

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* עין פוריה באתר נלך

קטגוריה:קבוצת כנרת
קטגוריה:רכס פוריה
פוריה
קרגל

שמאל|ממוזער|250px|ארגז מתוצרת קרגל בעת הכנתו לשימוש
שמאל|ממוזער|250px|"קרגלים" בשימוש במשרד משפטי בתל אביב
שמאל|ממוזער|250px|ארגז קרגל במשרד משפטי בתל אביב
טקסט=שריפה במפעל קרגל, 1969|ממוזער|שרפה במפעל קרגל, 1969
**קרגל** היא חברה ישראלית שהחלה את דרכה בייצור קרטון גלי, בשנת 1954.

## תולדות החברה
מפעלה הראשון של קרגל נפתח בבני ברק ביוני 1954, על ידי סם דובינר,זאב  גרודז'נסקי (זאב גדרון), וד"ר אלכסנדר רפאלי, ארבעה חודשים לאחר קבלת אישור משרד המסחר והתעשייה. המפעל ייצא אריזות קרטון לחוץ לארץ ובשנות ה-50 נכלל ברשימת היצואנים הישראלים שייצאו ביותר ממיליון דולר לשנה. בנוסף, מכר קרגל אריזות קרטון לצורך אריזת ייצוא תוצרת חקלאית מישראל.

בשנת 1956 אושר לקרגל להקים מפעל נוסף לייצור קרטון, שהוקם בלוד. בתחילת 1959 החברה נכנסה לקשיים ונדרשה להזרמת כספים של הממשלה ושל משקיעים. ביולי 1959 נמכר המפעל לחברות "יוניון בג" ואינטרנשיונל פייפר האמריקאיות במסגרת הסדר עם הנושים. המפעל בבני ברק נסגר ונפתח מחדש רק לאחר מכירת החברה, עד השלמת העברת המכונות ללוד באוקטובר 1959. דו"ח של משרד המסחר והתעשייה קבע שהקמת המפעל בלוד הסתמך על תחזיות שגויות וכי הממשלה והבנקים לא בדקו כיאות את הבקשה למפעל מאושר. בשנת 1983 רכשו דנות ובנק לאומי שני שלישים ממניות החברה וחלק ממניות החברה הועברו למנכ"ל החברה, אורי מנשה. בנובמבר 1986 רכש לאומי את חלקה של דנות בקרגל ובתחילת 1987 מכר בנק לאומי את החזקותיו בחברה לכלל תעשיות, אורי מנשה ומייקל שטיינהרדט. בשנת 1998 החזיק אורי מנשה בכמחצית ממניות החברה והוא התכוון למכור את מניותיו למיליארדר האוסטרלי ריצ'רד פראט, שנסוג מהעסקה. מנשה תבע את פראט על ביטול העסקה, שלטענתו נסגרה, והתביעה הסתיימה בפשרה. במאי 2004 מכר מנשה את מניותיו בחברה לסי אי קרטון, שרכשה עוד שישית מהחברה בתחילת 2005. 27% מהחברה היו אז בידי כלל תעשיות ו-7.5% בידי הציבור.

החל משנת 2011 פועלת החברה להעברת המפעל בלוד לאזור תעשייה עידן הנגב.

## אריזת פרי הדר
במשך מספר שנים נאבק המפעל לשכנע את המועצה לשיווק פרי הדר לעבור מאריזת פרי ההדר לייצוא מארגזי עץ לקרטון גלי, מאבק שהוכתר בהצלחה והביא בשנת 1958 לשימוש ביותר מ-8 מיליון מכלי קרגל לייצוא פרי הדר מישראל. אולם בתחילת 1959 ביטלה המועצה לשיווק פרי הדר את הזמנת המכלים, לאחר שנטען שהקרטונים אינם מתאימים לשיווק פרי הדר וגורמים להפסדים. החלטה זאת בוטלה לאחר כחודש בלחץ שר החקלאות קדיש לוז, כדי למנוע פיטורי פועלי קרגל בלוד.

## קרטל
בינואר 1966 אישר הממונה על הגבלים עסקיים הקמת קרטל לייצור קרטון בין קרגל לפלארו של זלמן סוזאיב. הסדר זה הורחב בהמשך לכלול גם את מפעל מכלי כרמל בטירת כרמל של כור.

## שריפות
ביולי 1969 נשרף המפעל בלוד. המפעל הוקם מחדש תוך הרחבתו ונפתח בפברואר 1970. סכום הביטוח ששולם למפעל היה הגדול ביותר ששולם עד אז בישראל. בספטמבר 1977 נשרף המפעל שוב ושוקם במשך חצי שנה בידי סולל בונה. בשרפה זאת האשימה המשטרה את כנופיית מע"צ, שברבות השנים זוכו מכל אשמה. שרפה שלישית, קטנה בהיקפה, אירעה במפעל בדצמבר 1978.

## קישורים חיצוניים
 
* 

*  פרץ ברנשטיין, שר המסחר והתעשייה, מבקר במפעל קרגל. יומני כרמל, אפריל 1955 (התחלה 0:50)

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות הנסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב
קטגוריה:חברות ישראליות
קטגוריה:לוד: חברות
קטגוריה:כלל תעשיות