open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ניצל (ציור)

**ניצל** (באנגלית: **Saved**) הוא ציור שמן משנת 1856 מאת הצייר הבריטי סר אדווין לנדסייר (1802–1873). היצירה מתארת כלב גדול העומד מעל ילד קטן השרוע בין כפותיו לאחר חילוץ מן הים. הציור נמנה עם יצירותיו הסנטימנטליות של לנדסייר ומשלב תפיסות ויקטוריאניות של אצילות, תבונה ונאמנות של בעלי חיים עם ייצוג רגשי של ילדות.

## תיאור היצירה
במרכז הקומפוזיציה מתואר כלב גדול, המזוהה לרוב ככלב ניופאונדלנד, העומד מעל ילד קטן השוכב לפניו, בין כפותיו הקדמיות. אף שהסצנה מתייחסת לאירוע חילוץ מן הים, הילד נראה יבש ולבוש, והכלב עצמו אינו נראה רטוב במיוחד. הבעת הכלב מתוחה והוא נראה מתנשף, דבר המרמז כי פעולת ההצלה התרחשה זמן קצר לפני הרגע המתואר.

## דיוק אנטומי וזהות הכלב
כפות הכלב תוארו כחורגות מרמת הדיוק האנטומי המאפיינת בדרך כלל את עבודותיו של לנדסייר. הועלתה גם אפשרות כי הכלב המתואר אינו כלב ניופאונדלנד גזעי, אלא הכלאה בין סן ברנרד לניופאונדלנד.

## ביקורת
ביקורת שפורסמה בכתב העת The Atheneum בינואר 1874, במסגרת סקירה רטרוספקטיבית של יצירת לנדסייר, תיארה את היצירה ככזו שנראית מעוצבת ולא כתיאור טבעי של אירוע. הביקורת שיבחה את ציור הכלב אך מתחה ביקורת על דמות הילד, שנראית ישנה בנוחות לאחר חילוץ מן הים. עוד נמתחה ביקורת על הנוף, שתואר כגס מן הרגיל, ועל כפות הכלב, שנחשבו גדולות מדי, בולטות יתר על המידה קדימה וממוקמות בזווית שאינה תואמת את גוף הכלב.

## קבלה
[250px|ממוזער|שמאל|[מסטיפים אלפיניים מחיים מטייל במצוקה]]
על אף הביקורת, הציור זכה לפופולריות רבה במחצית השנייה של המאה ה־19, בעיקר בשל הצגת דמות של יצור אצילי הפועל בשירות האנושות, רעיון שהיה בעל משמעות תרבותית עמוקה בעידן הוויקטוריאני. היצירה הופצה בצורות שונות, ובהן ליתוגרפיה של חברת ההדפסים האמריקאית Currier & Ives.

## מקור השראה
הציור נקשר לסיפורו של כלב ניופאונדלנד בשם מילו, שחי עם שומר מגדלור בשם ג’ורג’ ב’ טיילור באי אג רוק  שבנהאנט, מסצ'וסטס. מילו נודע בהצלת ילדים מטביעה, וסיפורו זכה לפרסום נרחב. היצירה נתפסת כהשראה רופפת מאירועים אלו, אף שהכלב בציור מתואר בצבעי שחור־לבן, בעוד שמילו היה שחור לחלוטין, בחירה שנקשרה לשיקולים חזותיים ואמנותיים.

## השוואה ל"מסטיפים אלפיניים מחיים מטייל במצוקה"
בדומה ל־מסטיפים אלפיניים מחיים מטייל במצוקה (1820), גם בציור „ניצל” מוצג כלב כדמות מרכזית הפועלת להצלת אדם פגיע. בשתי היצירות מודגשת נאמנותו של הכלב ותפקידו הפעיל בשירות האנושות. עם זאת, בעוד מסטיפים אלפיניים מחיים מטייל במצוקה מתאר סצנת חילוץ דרמטית בנוף אלפיני קיצוני, הכוללת פעולה משותפת של שני כלבים והזעקת עזרה אנושית מן ההוספיס במעבר סן ברנאר הגדול, „ניצל” מתמקד ברגע שלאחר החילוץ, בסצנה מצומצמת ואינטימית יותר, שבה הכלב שומר בגופו על הילד לאחר שנמשה מן הים.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:כלבים באמנות
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:ציורי ז'אנר
קטגוריה:ילדים בציור
קטגוריה:מים באמנות
קטגוריה:ציורים ימיים
קטגוריה:ציורים באוסף וולאס
קטגוריה:אדווין לנדסייר: ציורים
בלשי צמרת

**בלשי צמרת** (באנגלית: **The Sheep Detectives**) הוא סרט קומדיית-מסתורין אמריקאי, בבימויו של קייל בלדה, שזהו סרטו הראשון כבמאי לייב אקשן, ובכתיבתו של קרייג מאזין. הסרט מבוסס על הרומן הבלשי-קומי "גלנקיל: מותחן כבשים" משנת 2005 מאת הסופרת לאוני סוואן.

בסרט משתתף אנסמבל שחקנים רחב, הכולל את יו ג'קמן, ניקולס בראון, ניקולס גאליצין, מולי גורדון, הונג צ'או, אמה תומפסון, ג'וליה לואי-דרייפוס, בריאן קראנסטון, כריס או'דאוד, רג'ינה הול, פטריק סטיוארט, בלה רמזי, ברט גולדשטיין וריס דארבי.

הסרט עתיד לעלות לאקרנים בארצות הברית וב ב-8 במאי 2026.

## צוות שחקנים
### לייב-אקשן
* יו ג'קמן – **ג'ורג' הארדי**, רועה צאן שנמצא מת בנסיבות מסתוריות.
* אמה תומפסון
* ניקולס בראון – **טים דרי**, שוטר מקומי.
* ניקולס גאליצין – **אליוט מתיוז**
* מולי גורדון – **רבקה המפסטד**
* הונג צ'או – **בת' פנוק**
* טוסין קול
* קובנה הולברוק-סמית
* קונלת' היל
* מנדיפ דילון
### מדבבים
* בריאן קראנסטון
* ג'וליה לואי-דרייפוס
* כריס או'דאוד
* רג'ינה הול
* פטריק סטיוארט
* בלה רמזי
* ברט גולדשטיין
* ריס דארבי

## הפקה
### פיתוח
במרץ 2024 נחשף כי עיבוד קולנועי לרומן הבלשי "גלנקיל: מותחן כבשים" משנת 2005 מאת לאוני סוואן, נמצא בפיתוח, וכי לתפקידים הראשיים לוהקו יו ג'קמן ואמה תומפסון. ביוני 2024, הושלם צוות השחקנים עם הצטרפותם של ניקולס בראון, ניקולס גאליצין, מולי גורדון, הונג צ'או, טוסין קול, קובנה הולברוק-סמית, קונלת' היל ומנדיפ דילון. את הסרט ביים קייל בלדה, ואת התסריט כתב קרייג מאזין.

באפריל 2025 הוכרז על ליהוקם של בריאן קראנסטון, ג'וליה לואי-דרייפוס, כריס או'דאוד, רג'ינה הול ופטריק סטיוארט לצוות השחקנים.
### צילומים
צילומי הסרט התקיימו בין החודשים יוני–יולי 2024 במספר לוקיישנים ברחבי מחוזות בקינגהאמשייר, הרטפורדשייר, אוקספורדשייר וסארי, ובפרט בחוות וייט פונד ובאולפני שפרטון.

## הפצה
באוקטובר 2025 דווח על שינוי שמו של הסרט באופן רשמי, וכי הוא עתיד לעלות לאקרנים בארצות הברית ב-8 במאי 2026. קודם לכן יועד הסרט להפצה ב-20 בפברואר 2026 וב-13 בנובמבר 2026.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 2026
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קומדיה בריטיים
קטגוריה:סרטי מסתורין אמריקאיים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטים בריטיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטים מצוירים למחצה
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 2026
היקשרות (ציור)

**היקשרות** (באנגלית: **Attachment**) הוא ציור שמן על בד משנת 1829 מאת הצייר האנגלי סר אדווין לנדסייר. היצירה צוירה כאשר לנדסייר היה בן 27 וממחישה פואמה מאת הסופר הסקוטי סר וולטר סקוט, המתארת כלב השומר בנאמנות על גופתו של בעליו לאחר שנפל מצוק בעת טיפוס הרים. הציור שמור במוזיאון סנט לואיס לאמנות, סנט לואיס, מיזורי.

### תיאור היצירה ופרשנות
הציור מתאר כלב הנותר לצד גופתו של אדונו במשך שלושה חודשים, עד לגילוי הגופה, ומרחיק עורבים ושועלים המתקרבים אליה. דמות האיש מונחת בחלקו התחתון של הציור, כשגופו נתון בין סלעים בתנוחה בלתי נוחה, אך נראה כמעט מכוסה. הכלב יושב על זרועו של האיש ונצמד אליו בגופו, באופן המדגיש את קרבתו הפיזית והרגשית אל המת.

לנדסייר מעצים את הדרמה שבסצנה באמצעות האדרת ממדי הנפילה, הנרמזים על ידי מיקומה הנמוך של גופת האיש בקומפוזיציה ועל ידי נקיק ערפילי הנראה ברקע. השמיים הכהים תורמים לאווירה הקודרת ולמתח הרגשי. אף שהאדם מוצג בתנוחה המעידה על פגיעתו, הכלב מוצג כדמות פעילה ודומיננטית יותר במרחב הציורי.

הכלב מתואר באופן אנושי ומלא רגש, כשהוא נראה כמרעיד או מלטף את גופת בעליו בכפתו. באמצעות פעולה זו משמש הכלב כדמות הזדהות עבור הצופה, ומאפשר חוויה ישירה של האבל והצער. הצגת רגשותיו של הכלב באופן גלוי יוצרת זיקה רגשית בין הצופה לסצנה ומדגישה את ממד ההיקשרות שבין האדם לבעל החיים.


קובץ:Landseer Saved.jpg|**[[ניצל (ציור)|ניצל]]** (1856), סר אדווין לנדסייר
קובץ:Edwin Landseer - Alpine Mastiffs Reanimating a Distressed Traveler.jpg|**[[מסטיפים אלפיניים מחיים מטייל במצוקה]]** (1820), סר אדווין לנדסייר


## השוואות ליצירות אחרות

הציור "היקשרות" מציג כלב כדמות מרכזית הפועלת מתוך נאמנות מוחלטת לאדם במצב קיצוני, בדומה לציור "ניצל" (1856) וליצירה מסטיפים אלפיניים מחיים מטייל במצוקה (1820). בשלוש היצירות מתוארת תפיסה רומנטית־ויקטוריאנית של הכלב כיצור אצילי, תבוני ובעל רגש, הפועל בשירות האדם גם לנוכח סכנה, פציעה או מוות. עם זאת, היצירות נבדלות באופי הסיטואציה המתוארת: בעוד מסטיפים אלפיניים מחיים מטייל במצוקה מתאר סצנת חילוץ פעילה בנוף אלפיני קיצוני, הכוללת פעולה משותפת של כלבים והזעקת עזרה אנושית, ו־ניצל מתמקד ברגע שלאחר חילוץ מן הים, שבו הכלב שומר בגופו על ילד שנמשה מטביעה, היקשרות מציג מצב שבו פעולת ההצלה כבר אינה אפשרית. כאן מתוארת שמירה ממושכת על גופת האדון לאחר מותו, והדגש עובר מפעולה מצילת חיים להבעה רגשית של אבל, נאמנות והיקשרות מתמשכת.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורי ז'אנר
קטגוריה:כלבים באמנות
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:אדווין לנדסייר: ציורים
קטגוריה:שלג באמנות
שוק צפון

ממוזער|הכניסה לשוק, מרץ 2016
**שוק צפון** היה שוק שפעל באזור התעסוקה רמת החייל בתל אביב שפעל בין 2016–2026.

שוק צפון נפתח ב-2016 בהשקעה של 25 מיליון שקלים על ידי מיכל אנסקי ופעלו בו בהתחלה כ-30 חנויות ודוכני הסעדה. במבנה בצורת ח'.

כבר מתחילת הפעלתו נטען שהשוק לא רווחי, כאשר נקבעו דמי שכירות גבוהים משמעותית לדוכנים מחנות רגילה ברחוב, שהגיעו למצב ש-40% מהמחזור הלכו לדמי שכירות, מה שגרם לכך שכבר שנתיים לאחר הפעלתו נסגרו דוכנים שלא החליפו אותם אחרים. היזמים חשבו שהמקום ישמש כמתחם בו אנשים יעשו קניות בהתבסס על האזור המבוסס בו הוא נמצא, אבל מהר מאוד הוא הפך למתחם הזנה לעובדים הרבים באזור. עם ההבנה לכך, הוחלט לאחר כשנתיים להפעילו בימי חול בלבד. בניגוד להתחלה בהם פעלו העסקים גם בשישי ושבת.

כבר לפני מגפת הקורונה, השוק סבל מקשיים ונסגרה כבר צלע אחת מה-ח. עזיבת משרדים רבים את רמת החייל, הקשתה על השוק, בשילוב מגפת הקורונה, הורידה את נפח התנועה והקשתה על העסקים. במהלך 2023 השוק חווה את הקריסה הגדולה שלו. מ-21 דוכנים בתחילת השנה, נשארו בסופה 8 בלבד. והשוק הועבר בתחילת 2024, לבעלות חברת סמלת הבעלים של הקרקע עליה שוכן המתחם עוד מהימים שעל שטח השוק היה מוסך מרכזי של פיאט. לטענת תמיר בן שחר מחברת הייעוץ העסקי צ'מנסקי בן שחר, הדעיכה היא משום שלא מדובר במקום גדול שאפשר לבלות בו שעות, ולכן אנשים לא הגיעו למקום ממרחקים, מה שהקטין משמעותית את פוטנציאל הקונים. וגם אנשים שגרים ועובדים בסמוך לא באו לקנות שם בהיקפים גדולים. אך את הדעיכה אמיתית הוא הסביר בכך שחברות הייטק שהיוו את הבסיס הכלכלי של המתחם נטשו אותו החליפו אותו משרדים עם תרבות צרכנית נמוכה יותר. בתחילת 2024, נסגר הדוכן האחרון שאינו בתחום ההסעדה, של נוי השדה.

המקום המשיך להתרוקן, עד שנשארו בו 4 דוכנים בלבד בקיץ 2025, ודוכנים אלו עזבו לשטחי מסחר אחרים באזור ברבעון האחרון של 2025, עד שבינואר 2026 הפעילות בו נסגרה לחלוטין.

## גלריה
תמונות מהשוק חודשיים לאחר פתיחתו במרץ 2016
קובץ:PikiWiki Israel 47448 Tzafon (north) market in Tel Aviv.JPG
קובץ:PikiWiki Israel 47449 Tzafon (north) market in Tel Aviv.JPG
קובץ:PikiWiki Israel 47450 Tzafon (north) market in Tel Aviv.JPG
קובץ:PikiWiki Israel 47451 Tzafon (north) market in Tel Aviv.JPG
קובץ:PikiWiki Israel 47452 Tzafon (north) market in Tel Aviv.JPG


## הערות שוליים

קטגוריה:תל אביב-יפו: שווקים
צ'ארלי אדלארד

**צ'ארלס "צ'ארלי" אדלארד** (באנגלית: **Charles "Charlie" Adlard**) הוא מאייר קומיקסים בריטי.

## ביוגרפיה
צ'ארלי אדלארד בעיר שרוסברי שבאנגליה.

אדלארד  קרא קומיקס מגיל צעיר, דבר שבסופו של דבר גרם לו להיכנס לעולם האיור. כשהיה נער, אדלארד גם התקבל למכללה לאמנות ושם למד קולנוע ווידאו ולאחר שסיים את לימודיו, חזר לעיר הולדתו שרוסברי והמשיך לאייר.

העבודה הראשונה של אדלארד כמאייר רשמי הייתה עבור המגזין הבריטי "2000 AD", שם אייר את הדמות השופט דרד והיה בין המאיירים של סדרת הקומיקס Armitage.

לאורך שנות ה-90 ושנות ה-2000, אדלארד אייר מספר סדרות קומיקס, ביניהם: "מוות לבן" יחד עם רובי מוריסון, "אסטונאוטים בצרה" (1999-2000), "ת'נדרבולטס" (2001) ומיני-סדרת קומיקס בת ארבע גליונות בכיכובו של אדם וורלוק (2004).

עוד בשנת 2004, אדלארד מונה למאייר הראשי של סדרת הקומיקס "המתים המהלכים" מאת רוברט קירקמן, לאחר שהמאייר המקורי, טוני מור, עזב. הוא המשיך לאייר את הסדרה במשך 15 שנים, עד 2019, ובמהלכן אייר 187 גיליונות מתוך 193. בנוסף, אדלארד גם שיחק זומבי בפרק הראשון של סדרת הטלוויזיה "המתים המהלכים".

בשנת 2012 היה אדלארד אחד ממספר אמנים שאיירו גרסה חלופית לעטיפת "המתים המהלכים #100", שהושקה ב-11 ביולי במסגרת קומיק-קון, סן דייגו.

## קישורים חיצוניים

* צ'ארלד אדלארד, באתר Grand Comics Database

## הערות שוליים

קטגוריה:קומיקסאים בריטים
קטגוריה:המתים המהלכים
קטגוריה:ילידי 1966
פולאד

**מועדון הכדורגל פולאד ח'וזסטן** (בפרסית: **باشگاه فوتبال فولاد خوزستان**) הוא מועדון כדורגל מקצועני איראני שבסיסו באהוואז, ח'וזסטן, המשחק בליגת המקצוענים של המפרץ הפרסי. המועדון נוסד בשנת 1971 והוא בבעלות חברת פולאד ח'וזסטן.

המועדון זכה פעמיים בליגת המקצוענים של איראן, כולל אליפות בליגה הנמוכה יותר, ליגת אזדגן. בעונת 2004–2005, פולאד הפכה לאלופה של ליגת המקצוענים של איראן (IPL) הרביעית שהוקמה לאחרונה, וצברה 64 נקודות בסך הכל ב-30 משחקי ליגה. לאחר מספר עונות, פולאד איבדה רבים משחקניה המרכזיים עקב העברות ובעיות פנימיות, וגם הציגה ביצועים גרועים בליגת האלופות של ה-AFC ב-2006. לאחר מכן ירד המועדון לליגת אזדגן, הליגה השנייה בגובהה באיראן בסוף עונת 2006–2007. עם זאת, פולאד הצליחה לחזור ל-IPL החל מהעונה הבאה, ליגת המקצוענים של איראן 2008–2009. פולאד זכתה באליפות השנייה שלה בעונת 2013–14. המועדון גם זכה בתואר גביע חזפי הראשון שלו בעונת 2020–21.

מדי הבית של פולאד מורכבים מחולצות אדומות וצהובות, מכנסיים קצרים באותו צבע, בליווי גרביים אדומות. צבעי הבגדים נגזרים מסמל המועדון.

## תארים
* **תארים בינלאומיים**
****[[ליגת האלופות האסייתית עילית]]:
* **תארים ארציים**
****ליגת העל האיראנית 2**:
*** 2013/14, 2004/05,
***סגנות (1): 2020/21,
****גביע חאזפי 1**:
*** 2020/21,
*** סגנות (1): 2008/09,
*****סופר קאפ בכדורגל האיראנ'''
*** 2021

## שיאי שחקנים
### שיאני השערים
ממוזער|210px|מֵיטָב המבקיעים מועדון הכדורגל פולאד (בכתיאר רחמני, ארש אפשין, לוצ'יאנו פריירה)

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* אינסטגרם
* טלגרם
* האתר של רוביק

## הערות שוליים

קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1971
קטגוריה:קבוצות כדורגל איראניות
שרלוק הצעיר (סדרת טלוויזיה בריטית)

**שרלוק הצעיר** (באנגלית: **Young Sherlock**) היא סדרת מסתורין ופעולה אמריקאית, המבוססת על סדרת ספרי "שרלוק הצעיר" מאת אנדרו ליין, המהווה פסטיש ליצירותיו המקוריות של ארתור קונאן דויל אודות דמותו של שרלוק הולמס. את הסדרה ביים גאי ריצ'י, ואת דמותו של שרלוק הולמס מגלם הירו פיינס טיפין.

הסדרה עלתה לשידור בשירות הזרמת המדיה "פריים וידאו" ב-4 במרץ 2026. 

## תקציר העלילה
בהיותו בן 19 ובהיותו סטודנט באוניברסיטת אוקספורד, שרלוק הולמס טרם הפך לבלש המבריק והמנוסה שעתיד להיוודע בשנים הבאות. הוא גולמי, חסר מעצורים ולעיתים נטול-משמעת. כשרצח המתרחש באוקספורד מסכן את חירותו האישית, הדבר מוביל אותו לחקור את תעלומת הרצח הראשונה בחייו – חקירה החושפת קונספירציה רחבת-היקף בעלת השלכות עולמיות.

## צוות השחקנים והדמויות
* הירו פיינס טיפין – **[[שרלוק הולמס]]**, בלש חובב בן 19. נער פרוע המסרב להיכנע למוסכמות החברתיות.
* זין טסנְג – הנסיכה **גולון שוואן**, נסיכה סינית צעירה, חוקרת ואמנית לחימה.
* ג'וזף פיינס – **סיילס הולמס**, אביהם ההרפתקן של שרלוק ומייקרופט.
* נטשה מקאלהון – **קורדליה הולמס**, אמם האמנותית של שרלוק ומייקרופט.
* קולין פירת' – **סר בוקפאלוס הודג**'
* דונאל פין – **[[פרופסור מוריארטי|ג'יימס מוריארטי]]**, אויבו המושבע העתידי של שרלוק.
* מקס איירונס – **[[מייקרופט הולמס]]**, אחיו הבכור של שרלוק.
* נומאן אקאר – **אסעד**
* ראווי אוג'לה – **קישמור מאליק**
* הולי קאטל – **אדי**
* סיימון דילייני – **הבלש פידג'ט**
* אדם ג'יימס – ד"ר **צ'ארלס מלטבי**
* רייצ'ל שלי – גברת **אנה טילקוט**
* איאן מידליין

## הפקה
### פיתוח
פיתוחה של סדרת טלוויזיה המבוססת על ספרי "הולמס הצעיר" מאת אנדי ליין דווח לראשונה באפריל 2024. במסגרת הדיווח נמסר כי הירו פיינס טיפין לוהק לגילום דמותו של שרלוק הולמס הצעיר, וכי גאי ריצ'י צורף לפרויקט כבמאי וכמפיק בפועל.

בחודש מאי 2024 הזמינה "פריים וידאו" עונה ראשונה בת שמונה פרקים, בהפקת החברות "Inspirational Entertainment" ו-"Motive Pictures". יוצר הסדרה והשואו ראנר הוא מתיו פארקהיל, המשמש גם כמפיק בפועל. ריצ'י מביים ומשמש כמפיק בפועל לצד אנדי ליין, סיימון קלטון, איוון אטקינסון, סיימון מקסוול, דהאנה גילברט, קולין וילסון ומארק רסטגיני.

ריצ'י ביים בעבר שתי עיבודים קולנועיים נפרדים לדמותו של שרלוק הולמס: "שרלוק הולמס" (2009) ו"שרלוק הולמס: משחק הצללים" (2011). את דמותו של שרלוק הולמס בן ה-19 מגלם פיינס טיפין, שהיה בן 26 בעת הצילומים, לאחר ששיתף פעולה בעבר עם ריצ'י בסרט "היחידה ללוחמה לא ג'נטלמנית".
### ליהוק
ביוני 2024 לוהקו ג'וזף פיינס, דודו של הירו פיינס טיפין, לגילום דמות אביו של שרלוק הולמס, ונטשה מקאלהון לגילום דמות אמו.

בחודש יולי 2024 נמסר על ליהוקם של זין טסנג, קולין פירת' ודונאל פין לצוות השחקנים. בשלהי אוגוסט 2024 נצפה מקס איירונס במהלך הצילומים, ולאחר מכן נחשף כי הוא מגלם את מייקרופט הולמס, אחיו הבכור של שרלוק.
### צילומים
צילומי הסדרה החלו בבריטניה ביולי 2024. חלק מהסצנות צולמו בעיר בריסטול. בשנת 2025 התקיימו צילומים גם בספרד – בערים חֶרֶס, קאדיס וסביליה – וכן בקרדיף שבוויילס. צילומי הסדרה הסתיימו בשלהי פברואר 2025.

## שידור
כל שמונת פרקי הסדרה עלו לשידור ב-4 במרץ 2026 בשירות הזרמת המדיה "פריים וידאו".

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות דרמה בריטיות
קטגוריה:סדרות פעולה
קטגוריה:סדרות מתח בריטיות
קטגוריה:סדרות משטרה ופשע
קטגוריה:שרלוק הולמס
קטגוריה:סדרות טלוויזיה מקוריות של אמזון
1754 בצרפת

שנת **[[1754]] ב[[צרפת]]** הייתה השנה בה ציינה צרפת 767 שנות לאום.

## מנהיגים
* לואי החמישה עשר, מלך צרפת

## נולדו
[200px|ממוזער|שמאל|[לואי השישה עשר, מלך צרפת]]
**([[:קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1754|קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1754]])**
* 2 בפברואר – שארל-מוריס דה טליראן, דיפלומט (נפטר ב-1838)
* 17 במרץ – מאדאם רולאן, מהפכנית וסופרת (הוצאה להורג ב-1793)
* 12 ביוני – איזק רנה גי לה-שפלייה, משפטן ופוליטיקאי (הוצא להורג ב-1794)
* 23 באוגוסט – לואי השישה עשר, מלך צרפת (הוצא להורג ב-1793)
* 26 בספטמבר – ז'וזף לואי פרוסט, כימאי (נפטר ב-1826)

## נפטרו
* 27 בנובמבר – אברהם דה מואבר, מתמטיקאי (נולד ב-1667)

## קישורים חיצוניים

*
מריה אובנוב

**מריה אובנוב** (נולדה ב-12 במאי 1969) היא שחקנית, מדבבת, ומורה ישראלית לשפה הגאורגית.

## קריירה
ב-1996 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט "מי האבא?" גילמה את אולגה.

ב-1997 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט "עם חוקים" שביים דובר קוסאשווילי גילמה את אמא של זאזא.

ב-1998 הופיעה באופרת הסבון של ערוץ 2 "כסף קטלני" גילמה את ג'ורג'ט.

ב-2000 שיחקה את ריטה בסדרת הדרמה של ערוץ 2 "זינזאנה".

ב-2001 שיחקה בסרט "חתונה מאוחרת", גילמה את ללי, ושימשה בו גם מורה לשפה הגרוזינית. באותה השנה גם גילמה מרינה גושן את בסרט "שרמן בחורף".

ב-2002 הופיעה בסדרת הטלוויזיה של ערוץ 10 "תיק סגור" גילמה את מרינה.

ב-2003 הייתה אחראית על הייעוץ הלשוני לשפה הגרוזינית בסרט "מתנה משמיים". באותה השנה הופיעה בסדרה הקומית של ערוץ 2 "ג'וני" בתפקיד רופאה.

ב-2004 הופיעה בסדרה "שלווה" בתפקיד פסיכיאטרית.

ב-2007 שיחקה בסדרת הטלוויזיה הגיאורגית "Qagaldis Tkvia" גילמה את זויה.

ב-2009 התארחה בסדרה "רמזור" ששודרה ערוץ 2 גילמה את מיכל.

ב-2012 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט "ניקה" גילמה את נטשה. באותה השנה שיחקה את מלינה בסרט "הירושה".

ב-2014 הייתה אחראית על האימון הלשוני לשפה הרוסית בסרט "כיפה אדומה".

ב-2015 הופיעה בסדרה "רון" ששודרה בערוץ Yes Comedy שיחקה את פייגה.

ב-2019 הופיעה בסדרת הטלוויזיה של קשת 12 "יצאת צדיק" גילמה את מרינה.

ב-2022 דיבבה את זויה איבנובה בסדרת הטלוויזיה "ג'ק רייאן מאת טום קלנסי".

ב-2023 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט "הענקים של אי הפסחא" גילמה את לילי.

ב-2025 הופיעה בסרט "Vital Signs" שיחקה את פרויה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1969
אנדראס פוגר

**אַנְדְרֵאָס פוּגֶר** (בגרמנית: **Andreas Fugger**; ), המכונה "העשיר", היה בנו הבכור של האנס פוגר (נפטר ב-1408/09) ואליזבת גפטרמן (נפטרה ב-1436). הוא נחשב לאבי ענף .

## ביוגרפיה וקריירה
אנדראס פוגר נולד ונפטר באאוגסבורג. יחד עם אחיו, יאקוב ומיכאל, קיבל לידיו את עסקי האריגה של אביו לאחר מותו. הוא הצליח ליצור קשרים עם ונציה ולמד שם את שיטת הנהלת החשבונות הכפולה. בזכות ההשפעה והידע שצבר בדרך זו, הצליח להרחיב את עסקי האריגה של האחים לכדי מסחר סיטונאי. הוא היה חבר בגילדת האורגים ובנוסף עסק בצורפות. בשנת 1454 עזב את העסק המשפחתי והותיר לאחיו יאקוב את הניהול הבלעדי.

בשנת 1431 נישא לברברה שטמלר פון אסט (Barbara Stammler vom Ast, 1415–1476), בת למשפחת פטריצים (אביה היה הסוחר אולריך שטמלר פון אסט, ואמה מרגרטה), וייסד את ענף "פוגר של האייל". בסך הכול היו לאנדראס פוגר ארבעה בנים וחמש בנות. הוא היה סוחר ואיש עסקים מצליח ביותר, שהתקדם במהירות בחברה של אותה תקופה והגיע למשרות ולמעמד מכובד. הוא ישב במועצת העיר אאוגסבורג והיה בעל השפעה רבה.

בניו יאקוב (נולד ב-1430),  (נולד ב-1439), מתאוס (נולד ב-1442) והאנס (נולד ב-1443) קיבלו בשנת 1462 מהקיסר פרידריך – בזכות המיומנות העסקית של אביהם וקשרי המסחר הטובים עם בית הבסבורג – את סמל פוגר הראשון: אייל זהוב מזנק על רקע כחול. מכאן נובע הכינוי "פוגר של האייל".

## מורשת
עם אנדראס פוגר הפכו בני משפחת פוגר מבעלי מלאכה לסוחרים. ההצלחה העסקית הגיעה במהירות, וכוחו והשפעתו של אנדראס גדלו בהתמדה. עד מהרה הוא כונה "אנדראס העשיר", תואר שניתן אחריו רק ליאקוב פוגר מהענף האחר של המשפחה. אף על פי שאנדראס, שנפטר ממחלת הדבר (מחלה) ב-1457, היה עדיין איש עסקים מצליח מאוד ובעל מוניטין רב באאוגסבורג ומחוצה לה, שקיעתה של שושלת פוגר של האייל החלה כבר בדור הבא.

## לקריאה נוספת

* Martha Schad: *Die Frauen des Hauses Fugger*. 5. Auflage. Piper, München 2012, 
* Bayerische Staatsbibliothek München: *Die Fugger im Bild. Selbstdarstellung einer Familiendynastie der Renaissance*, Ausstellungskatalog; Quaternio Verlag, Luzern 2010, 
* Johannes Burkhardt: *Das Ehrenbuch der Fugger, Faksimile, Transkription und Kommentar*, 2 Bände, Wißner Verlag, Augsburg 2004, 
* Marianne Fugger u. Markus Fugger: *Genealogie des Hauses Fugger vom Reh – Stammtafeln und biographische Erläuterungen*, Wißner Verlag, Augsburg 2007, 
* Martin Kluger: *Die Fugger. Die deutschen Medici in und um Augsburg*, Context Verlag, Augsburg 2009, 


## קישורים חיצוניים

אנדראס
קטגוריה:נוצרים רומים-קתולים גרמנים
קטגוריה:ילידי 1394
קטגוריה:נפטרים ב-1457
אליפות האמריקות בכדורסל נשים 2003

**[[פיב"א אמריקאפ נשים|אליפות האמריקות בכדורסל נשים]] 2003** היא האליפות השביעית שנערכה על ידי פיב"א אמריקה.

באליפות השתתפו 7 נבחרות. מטרת התחרות הייתה גם לקבוע את הנבחרות שיקבלו זכות להשתתף באולימפיאדת 2004. נבחרת ארצות הברית העפילה לאולימפיאדה כאלופה המכהנת והחליטה לא להשתתף בתחרות.

המשחקים נערכו בקוליאקאן, ברזיל באולם Polideportivo UAS שמכיל 2,900 צופים.

נבחרת ברזיל זכתה באליפות בפעם השלישית בתולדותיה.

## מתכונת התחרות
בתחרות השתתפו נבחרות שניצחו בתחרויות העפלה אזוריות:
* צפון אמריקה –  
* מרכז אמריקה וקריביים – , , 
* דרום אמריקה – , , 

תחילה המשחקים נערכו בשני בתים. בהמשך, שתי נבחרות מכל בית העפילו לשלב הנוקאאוט.

## שלבי התחרות
### בית א'

### בית ב'

## שלב הנוקאאוט

### משחק הגמר

## דירוג סופי

## קישורים חיצוניים
* נתונים מאתר todor66
* נתונים מאתר פיב"א

קטגוריה:תחרויות כדורסל ב-2003
קטגוריה:תחרויות ספורט במקסיקו
2003
קטגוריה:2003 באמריקה הצפונית
קטגוריה:2003 באמריקה הדרומית
נסיכות בלטון

**נסיכות בלטון** או **נסיכות או רוזנות פאנוניה התחתונה** , **נסיכות** **עבר-הדנובה** או **הנסיכות של פריבינה וקוצל**
הייתה בשנים 839/840- 876 ישות מדינית סלאבית מערבית שהתמקמה בפאנוניה העתיקה, במערב הונגריה של ימינו, בהתחלה בין הנהרות ראבה ובלטון ובודפשט של ימינו, והתרחבה אחר כך בין הדנובה במזרח , הנהר דראווה וסאווה בדרום, אזור העיר גראץ במערב וקלוסטרנויבורג (בהונגרית: קסג - Kőszeg) בצפון.   

השם "נסיכות בלטון" (בסלובקית:**Blatenské kniežatstvo**) הוא שם מודרני בשימוש אצל ההיסטוריונים הסלובקים, סלובנים, קרואטים וסרבים. ההיסטוריוגרפיה הגרמנית משתמשת במונח "הנסיכות של פריבינה וקוצל" לפי כתבים מן התקופה. 
בלטון הוא אגם במרכז הונגריה של ימינו, ששמו נגזר מהמילה הסלאבית "בלאטנו", כלומר "ביצה".בירת הנסיכות הייתה בלאטנוגראד או מוסבורג.

קטגוריה:מדינות לשעבר
אליפות האמריקות בכדורסל נשים 2001

**[[פיב"א אמריקאפ נשים|אליפות האמריקות בכדורסל נשים]] 2001** היא האליפות החמישית שנערכה על ידי פיב"א אמריקה.

באליפות השתתפו 6 נבחרות. מטרת התחרות הייתה גם לקבוע את הנבחרות שיקבלו זכות להשתתף באליפות העולם בכדורסל נשים 2002. נבחרת ארצות הברית העפילה לאליפות כאלופה אולימפיתצהמכנהת והחליטה לא להשתתף בתחרות.

המשחקים נערכו בסאו לואיס באולם Ginásio Georgiana Pflueger שמכיל 4,700 צופים.

נבחרת קובה זכתה באליפות בפעם השנייה בתולדותיה.

## מתכונת התחרות
בתחרות השתתפו נבחרות שניצחו בתחרויות העפלה אזוריות:
* צפון אמריקה –  
* מרכז אמריקה וקריביים – , 
* דרום אמריקה – , , 

תחילה המשחקים נערכו בשני בתים. בהמשך, שתי נבחרות מכל בית העפילו לבית הגמר בו נפגשו עם הנבחרות שטרם שיחקו נגדם.

## שלבי התחרות
### בית א'

### בית ב'

### בית הגמר

## דירוג סופי

## קישורים חיצוניים
* נתונים מאתר todor66
* נתונים מאתר פיב"א

קטגוריה:תחרויות כדורסל ב-2001
קטגוריה:תחרויות ספורט בברזיל
2001
קטגוריה:2001 באמריקה הדרומית
קטגוריה:2001 באמריקה הצפונית
אליפות האמריקות בכדורסל נשים 2005

**[[פיב"א אמריקאפ נשים|אליפות האמריקות בכדורסל נשים]] 2005** היא האליפות השמינית שנערכה על ידי פיב"א אמריקה.

באליפות השתתפו 6 נבחרות. מטרת התחרות הייתה גם לקבוע את הנבחרות שיקבלו זכות להשתתף באליפות העולם בכדורסל נשים 2006. נבחרת ארצות הברית העפילה לאליפות כאלופה המכהנת והחליטה לא להשתתף בתחרות.

המשחקים נערכו באטו מאיור של ריי שברפובליקה הדומיניקנית.

נבחרת קובה זכתה באליפות בפעם השלישית בתולדותיה.

## מתכונת התחרות
בתחרות השתתפו נבחרות שניצחו בתחרויות העפלה אזוריות:
* צפון אמריקה –  
* מרכז אמריקה וקריביים – , , 
* דרום אמריקה – , 

המשחקים נערכו בבית בודד כאשר כול הנבחרות נםפגשו למשחק בודד.

## סיכום התוצאות

## דירוג סופי

## קישורים חיצוניים
* נתונים מאתר todor66
* נתונים מאתר פיב"א

קטגוריה:תחרויות כדורסל ב-2005
קטגוריה:הרפובליקה הדומיניקנית: כדורסל
2005
קטגוריה:2005 באמריקה הצפונית
קטגוריה:2005 באמריקה הדרומית
אולריך פוגר

**אוּלְרִיךְ פוּגֶר** "של השושן", המכונה "הזקן" (בגרמנית: **Ulrich Fugger der Ältere**; ), היה אחיו ושותפו העסקי של יאקוב פוגר, המכונה "יאקוב פוגר העשיר", ושל גאורג פוגר.

## ביוגרפיה
אולריך פוגר נולד ונפטר באאוגסבורג. הוא היה בנו הבכור של יאקוב פוגר "הזקן", ואימו . מלבד יאקוב "העשיר" וגאורג, היו לו ארבעה אחים נוספים, אך הם מתו בגיל צעיר: אנדראס (אין לטעות בינו לבין אנדראס פוגר "של האייל"), יוהאן (שכונה האנס; אין לטעות בינו לבין אחיינו של אולריך, האנס פוגר) שנפטר במהלך נסיעת עסקים בוונציה, מרקוס שנפטר ברומא ופטר שנפטר בנירנברג.

באופן רשמי, עמד אולריך בראש החברה מאז מות אביו ב-1469 ועד למותו שלו. בפועל, אימו ניהלה תחילה את העסק המשפחתי, אך העבירה לבניה סכומים גדלים והולכים עם הגיעם לבגרות, אותם הם הגדילו עוד יותר. כמו כן, ניהול המשא ומתן והנסיעות היו באחריות הבנים. רק עם מותה של ברברה ב-1497 קיבלו הבנים גישה מלאה לכל ההון.

עם זאת, אולריך לא הגיע לרמת הכישורים הכלכליים של אחיו הצעיר ביותר, והוא חסה בצילו. בשנת 1510 מת אולריך פוגר כתוצאה מניתוח להסרת אבנים בכליות. הוא נקבר בקריפטה שמתחת לרצפת . שני אחיו, יאקוב פוגר (1459–1525) וגאורג פוגר (1453–1506), כמו גם בנו הירונימוס ואחיינו  (1489–1535), קבורים אף הם במקום זה.

## משפחה
[ימין|ממוזער|250px|קפלת הקבורה של משפחת פוגר משנת 1509 ב ב[אאוגסבורג]]
אולריך פוגר נישא בשנת 1479 לוורוניקה לאוגינגר (Lauginger). נולדו להם הילדים הבאים:
* אנה (נולדה ב-1484)
* אורסולה (נולדה ב-1485)
* ורוניקה (1488–1521)
* אולריך פוגר הצעיר (נולד ב-1490)
* זיבילה (נולדה ב-1493)
* הירונימוס (1499–1538)

## לקריאה נוספת

* Bayerische Staatsbibliothek München: *Die Fugger im Bild. Selbstdarstellung einer Familiendynastie in der Renaissance*, Ausstellungskatalog, Quaternio Verlag, Luzern 2010, 
* Johannes Burkhardt: *Das Ehrenbuch der Fugger, Faksimile, Transkription und Kommentar*, 2 Bände, Wißner Verlag, Augsburg 2004, 
* Martin Kluger: Die Fugger. *Die deutschen Medici in und um Augsburg*, Context Verlag, Augsburg 2009, 


## קישורים חיצוניים

אולריך
קטגוריה:נוצרים רומים-קתולים גרמנים
קטגוריה:ילידי 1441
קטגוריה:נפטרים ב-1510
הקוף שראה את העולם

**הקוף שראה את העולם** (באנגלית: **The Monkey Who Had Seen the World**) הוא ציור משנת 1827 מאת הצייר הבריטי אדווין לנדסייר. היצירה משתייכת למסורת אמנותית ותיקה המכונה סינרגי, ז'אנר חזותי שבו דמויות אנושיות מוחלפות בקופים, הלבושים בבגדי אדם או מוצגים כשהם מבצעים פעולות אנושיות. הציור עושה שימוש בדימוי הקוף כדי לבחון התנהגויות אנושיות ותפיסות של תרבות, ציוויליזציה והבחנה בין טבע לחברה.

### ז'אנר הסינרגי
המונח סינרגי  מקורו בצרפתית ומשמעותו המילולית היא תעלול קופים. הז'אנר מתייחס ליצירות אמנות חזותית שבהן קופים מחליפים בני אדם, לעיתים כשהם לבושים בלבוש אנושי ולעיתים כשהם מתוארים בפעולות המזוהות עם חיי חברה אנושיים. שורשיו של הזאנר נטועים באלגוריות ובמשלים מן העת העתיקה ומימי הביניים. הוא התגבש בראשית המאה השבע עשרה והגיע לשיאו בתקופת הרוקוקו, כאשר האמנות האירופית ובייחוד הצרפתית עסקה בנושאים של משחקיות, עונג ואקזוטיקה.

דימויי סינרגי הופיעו לא רק בציור אלא גם בטקסטיל ובפורצלן. הם היו פופולריים במיוחד בקרב בני המעמד הגבוה, שראו בהם פרודיה מתונה ולעיתים משועשעת על חולשות אנושיות ועל אורחות חיים דקדנטיים.

### תיאור היצירה
הציור מתאר קוף הלבוש במעיל אדום, פאה מאובקת וכובע תלת קרן, העומד ביער לצד קבוצת קופים עירומים המצוירים באופן טבעי יותר. הניגוד בין הקוף הלבוש לבין הקופים העירומים מדגיש הבחנה ברורה בין הופעה תרבותית מלאכותית לבין טבעיות גולמית. הקוף הלבוש מוצג כמי שרואה עצמו מתורבת ומעודן יותר מבני מינו, ועמידתו לצד הקופים האחרים מדגישה את תחושת העליונות שהוא מייחס לעצמו.

### משמעות אלגורית
במסורת הסינרגי קופים משמשים לעיתים כסמל לשפלות, פרימיטיביות וחוסר מוסריות. בהקשר זה הם מייצגים את כישלונו של האדם לרסן נטיות טבעיות כגון תאווה, גרגרנות וחמדנות באמצעות התבונה. הציור מציג לעג לתפיסה שלפיה לבוש, תרבות או מעמד חברתי מבדילים מהותית בין האדם לבין בעלי החיים.

הדימוי החזותי ממחיש את הפתגם שלפיו קוף הלבוש במשי נותר קוף, ובכך מדגיש את הפער בין מראית עין תרבותית לבין מהות שאינה משתנה.

### הקשר אמנותי ותרבותי רחב
היצירה משתלבת במסורת רחבה של שימוש בקופים כראי ביקורתי להתנהגות אנושית. במסגרת זו, קופים מוצגים כמי שמחקים את האדם ובכך חושפים את חולשותיו, יומרותיו והפער שבין אידיאלים תרבותיים לבין דחפים טבעיים. לצד מסורת זו מתקיימת גם תפיסה אמנותית המכונה ars simia naturae, שפירושה אמנות היא קוף הטבע, ולפיה חיקוי הטבע נתפס כעיקרון יסודי של היצירה האמנותית.

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים באמנות
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורי ז'אנר
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו
קטגוריה:אדווין לנדסייר: ציורים
המלכה ויקטוריה באוסבורן

**המלכה ויקטוריה באוסבורן** הוא ציור שמן על בד מאת הצייר הבריטי סר אדווין לנדסייר, שנוצר בשנים 1865 עד 1867. היצירה צוירה עבור המלכה ויקטוריה ונמצאת כיום באוסף המלכותי. הציור מתאר את המלכה ויקטוריה בתקופת אבל לאחר מותו של הנסיך אלברט בשנת 1861.

### הרקע להזמנת היצירה
לאחר מותו של הנסיך אלברט בשנת 1861 נתפסה המלכה ויקטוריה ברצון עז כי לנדסייר יחבר זוג ציורים בשם "אור שמש" ו-"צל", שנועדו להמחיש את הניגוד בין התקופות המאושרות שחוותה במהלך חייו של אלברט לבין האבל והבדידות שפקדו אותה מאז מותו. המלכה ביקשה להיות מתוארת כפי שהייתה באותה עת, עצובה ובודדה, יושבת על הפוני שלה, מלווה בדמותו של ג’ון בראון, ובצירוף ייצוג של אוסבורן.

### תיאור היצירה
בציור נראית המלכה ויקטוריה לבושה בבגדי אבל עמוקים, יושבת על הפוני שלה בשם פלורה. היא קוראת מכתב, ומנח גופה מדגיש את מצבה הנפשי. הפוני מוחזק בידי ג'ון בראון. ברקע נראית הטרסה של בית אוסבורן, ושעון המוצב במקום מצביע על השעה שלוש אחר הצהריים.

על הקרקע מונחים כפפותיה של המלכה, מכתבים ותיבה ששימשה לאחסון המכתבים. המלכה מלווה בשני כלבים, כלב מגזע בורדר קולי, ככל הנראה בשם שארפ, וכלב מגזע סקיי טרייר בשם פרינס. ברקע הרחוק יותר יושבות הנסיכות לואיז והלנה, בלוויית כלב טרייר.

### ג’ון בראון
ג’ון בראון היה משרת בטירת בלמורל שבסקוטלנד, אשר נרכשה על ידי המלכה ויקטוריה והנסיך אלברט בשנת 1853. לאחר מותו של אלברט התפתחה בין המלכה לבראון מערכת יחסים קרובה במיוחד, והוא נודע בהיותו מגונן עליה מאוד. זמן קצר לאחר מותו של בראון בשנת 1883 כתבה המלכה מכתב שבו תיארה את הקשר ביניהם כקשר חזק ואמיתי במיוחד, והדגישה את כוח אישיותו, אומץ לבו, יושרו, תחושת הצדק שלו, עצמאותו, נדיבותו ולבו החם והעדין.

### תהליך העבודה
לנדסייר קיים מספר ישיבות רישום מן החיים כהכנה לציור, וכן סופקו לו תצלומים של המלכה רכובה על סוס, של שתי הנסיכות, של הכלב פרינס ושל ג’ון בראון. הוא החל בהרכבת הקומפוזיציה בשנת 1865, אך עד סוף ינואר 1867 טרם החל בעבודת הציור עצמה. לדבריו, התקדמות העבודה התעכבה בשל ערפילי לונדון, תנאי מזג אוויר קשים ומאמץ על ראייתו.

### הצגה
הציור הוצג בתערוכה של האקדמיה המלכותית בשנת 1867. לנדסייר כתב כי אם קיימת מעלה בטיפולו בקומפוזיציה, הרי היא בייצוג נאמן ובלתי מושפע של אבלה המתמשך של המלכה, וכי הסיפור אמור להיות מסופר באמצעות הציור עצמו.

### היסטוריית בעלות ומיקום
הציור צויר עבור המלכה ויקטוריה ונשאר בבעלות המלוכה. הוא מוצג בבית אוסבורן בחדר Horn Room כחלק מן האוסף המלכותי.

## הערות שוליים

קטגוריה:המלכה ויקטוריה בציורים
קטגוריה:סוסים באמנות
קטגוריה:ציורים באוסף המלכותי של הממלכה המאוחדת
קטגוריה:אדווין לנדסייר: ציורים
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו
קטגוריה:דיוקנאות של משפחת המלוכה הבריטית
ג'יימס סמית' הבן

**ג'יימס סמית' הבן** (באנגלית: ****; 12 ביוני 1851 – 1 באפריל 1927) היה מוציא לאור של עיתונים וחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת ניו ג'רזי. הוא היה מנהיג בולט של הקהילה האירית-קתולית, ושימש כ"בוס" של המפלגה הדמוקרטית במדינה. בשנת 1910 קידם את וודרו וילסון ומימן את דרכו למועמדות למשרת מושל ניו ג'רזי.

## ביוגרפיה
סמית' נולד ב-12 ביוני 1851 בעיר ניוארק שבניו ג'רזי. הוא למד בבתי ספר פרטיים ובמכללת סנט מרי שבווילמינגטון, דלאוור. בתחילת דרכו עסק במסחר בטקסטיל וביבוא, ובהמשך הפך ליצרן מוצרי עור בניוארק. בין השנים 1895–1915 היה בעליהם של שני עיתונים בעיר, Northern Star ו-Evening Star (שקדמו לעיתון The Star-Ledger).

בשנים 1883–1887 היה חבר במועצת העיר ניוארק. בשנת 1884 סירב לקבל מועמדות לראשות העיר. כמו כן כיהן כנשיא מועצת העבודות הראשונה של ניוארק.

סמית' נבחר מטעם המפלגה הדמוקרטית לסנאט של ארצות הברית וכיהן בו מ-4 במרץ 1893 ועד 3 במרץ 1899. עם תום כהונתו לא ביקש להיבחר מחדש. במהלך כהונתו היה יושב ראש הוועדה לארגון, להתנהלות ולהוצאות של מחלקות הרשות המבצעת (בקונגרס ה-53). לאחר פרישתו מהפוליטיקה חזר לנהל את עסקיו, ובהם גם פעילות בנקאית, וגידל את בנו. בנוסף שימש ככונס נכסים של חברת United States Shipbuilding Company, שפעלה זמן קצר בלבד והתמוטטה.

לסמית' מיוחסת תרומה מכרעת לראשית דרכו הפוליטית של וודרו וילסון. בשנת 1910 ארגן את מועמדותו של וילסון, אז נשיא אוניברסיטת פרינסטון, למשרת מושל ניו ג'רזי – תפקיד שבו כיהן וילסון לפני שנבחר לנשיא ארצות הברית בשנת 1912. עם זאת, בסוף 1910 פרץ קרע בין סמית' לווילסון, לאחר שווילסון לא תמך בניסיונו של סמית' לחזור לסנאט, אלא תמך בג'יימס מרטיין. אף שמרטיין ניצח בפריימריז הדמוקרטיים, סירבו סמית' ותומכיו לקבל את התוצאה, בטענה שמספר המצביעים היה נמוך. לאחר שלא הצליח לשכנע את סמית' לפרוש, העביר וילסון את תמיכתו למרטין, שנבחר לסנאט ב-1911 בידי בית המחוקקים של ניו ג'רזי. מאז ואילך מאמרי המערכת של עיתוניו של סמית' היו ביקורתיים כלפי וילסון.

בשנת 1915 קרסו עסקיו הכלכליים של סמית', והוא הפך לחדל פירעון; נושיו קיבלו רק שישה סנטים על כל דולר חוב. באותה שנה מכר את עיתוניו, ופול בלוק מונה לנשיאם.

סמית' נפטר בניוארק ב-1 באפריל 1927 בגיל 75, ונקבר בבית העלמין הולִי ספולקר שבעיר איסט אורנג'. הותיר אחריו ארבעה בנים ושתי בנות.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי ניו ג'רזי
קטגוריה:ניוארק (ניו ג'רזי): אישים
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מניו ג'רזי
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1851
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1927
גוסטיני דבור הישן

**גוסטיני דבור הישן** (ברוסית: **Старый Гостиный двор**) הוא מבנה היסטורי, הנמצא בקיטאי-גורוד במרכז מוסקבה. זהו הגוסטיני דבור  הוותיק ביותר במוסקבה. בשנות ה-90 הוא שופץ והפך למתחם מסחר ותערוכות.

מאז שנת 2000, גוסטיני דבור הישן מנוהל על ידי חברות פרטיות. נכון לשנת 2018, גוסטיני דבור נמצאת בבעלות העיר ומנוהלת על ידי איגוד המוזיאונים והתערוכות של מנז'.

בשנות ה-2000, למרות מעמדו כאתר מורשת תרבותית, עבר בניין גוסטיני דבור שיפוץ. החלק הפונה לרחוב ורווארקה הוגבה בכמה קומות, והחצר כוסתה בגג שקוף. צלליתו של גוסטיני דבור הישן קיבלה מאפיינים של אדריכלות מודרנית והפכה לגבוהה ומסורבלת שלא לצורך עבור רובע קיטאי-גורוד הסמוך לקרמלין.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מוסקבה: מבנים
קטגוריה:רוסיה: מרכזי תערוכות, ירידים וכנסים
רופוס בלודג'ט

**רופוס בלודג'ט** (באנגלית: **Rufus Blodgett**; 9 באוקטובר 1834 – 3 באוקטובר 1910) היה פוליטיקאי אמריקאי מטעם המפלגה הדמוקרטית, אשר ייצג את מדינת ניו ג'רזי בסנאט של ארצות הברית.

## ביוגרפיה
רופוס בלודג'ט נולד ב-9 באוקטובר 1834 בדורצ'סטר שבניו המפשייר, למד בבתי הספר הציבוריים של ניו המפשייר וכן באקדמיית ונטוורת', בית ספר פרטי. לאחר מכן הוכשר כמכונאי. בשנת 1866 עבר לניו ג'רזי והשתקע בעיר לונג ברנץ'. שם החל תחילה בקריירה מקצועית בתחום ייצור ציוד למסילות ברזל. בנוסף, שימש כנשיא בנק העיר לונג ברנץ'.

את תפקידו הפוליטי הראשון מילא בלודג'ט בשנים 1878–1879 כחבר האספה הכללית של ניו ג'רזי. בשנים 1884–1910 כיהן כמפקח של חברת הרכבות ניו יורק ולונג ברנץ'. בשנת 1886 נבחר מטעם המפלגה הדמוקרטית לסנאט של ארצות הברית, וכיהן בו מ-4 במרץ 1887 ועד 3 במרץ 1893. הוא לא התמודד לכהונה נוספת. במקום זאת, בשנים 1893–1898 כיהן כראש עיריית לונג ברנץ'. בנוסף לפעילותו הפוליטית עסק גם בענפי הרכבות והבנקאות.

רופוס בלודג'ט נפטר ב-3 באוקטובר 1910 בלונג ברנץ' שבניו ג'רזי, כתוצאה מטרשת עורקים, ונקבר בבית העלמין הכפרי של ונטוורת' שבניו המפשייר.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי ניו המפשייר
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מניו ג'רזי
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1834
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1910
פרנק עובדיה בריגס

**פרנק עובדיה בריגס** (באנגלית: **Frank Obadiah Briggs**; 12 באוגוסט 1851 – 8 במאי 1913) היה פוליטיקאי אמריקאי, אשר כיהן כראש עיריית טרנטון בשנים 1899–1902, וכחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת ניו ג'רזי בשנים 1907–1913.

## ביוגרפיה
בריגס נולד ב-12 באוגוסט 1851 בעיר קונקורד שבניו המפשייר, והיה בנם של  ורוקסנה (סמית') בריגס. הוא למד בבתי הספר הציבוריים, באקדמיית פרנססטאון ובאקדמיית פיליפס אקסטר. בשנת 1872 סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית של ארצות הברית (וסט פוינט), ושירת בדרגת לוטננט משנה ברגימנט הרגלים השני עד שנת 1877, אז פרש מן הצבא.

בשנת 1877 עבר לטרנטון, ניו ג'רזי, ועסק בייצור חוטי מתכת ומוצרי תיל. בשנים 1884–1892 כיהן כחבר במועצת החינוך של טרנטון. בין השנים 1899–1902 כיהן כראש עיריית טרנטון. בשנים 1901–1902 היה חבר במועצת החינוך של מדינת ניו ג'רזי, ובין השנים 1902–1907 כיהן כגזבר מדינת ניו ג'רזי.

בשנים 1904–1907 כיהן בריגס כיו"ר הוועדה הרפובליקנית המדינתית של ניו ג'רזי, ושוב משנת 1910 ועד מותו בשנת 1913. הוא נבחר מטעם המפלגה הרפובליקנית לסנאט של ארצות הברית וכיהן בו מ-4 במרץ 1907 ועד 3 במרץ 1913, אך נכשל בניסיונו להיבחר מחדש.

במהלך כהונתו בסנאט שימש כיו"ר ועדת הסקר הגאולוגי (הקונגרס ה-61) וכחבר בוועדה לביקורת ולפיקוח על ההוצאות הנלוות (הקונגרס ה-62). לאחר תום כהונתו שב לעיסוקיו העסקיים בטרנטון, שם נפטר ב-8 במאי 1913 בגיל 61. הוא נקבר בבית העלמין ריברוויו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי ניו המפשייר
קטגוריה:קונקורד (ניו המפשייר): אישים
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מניו ג'רזי
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1851
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1913
ג'ון פיירפילד דריידן

**ג'ון פיירפילד דריידן** (באנגלית: **John Fairfield Dryden**; 7 באוגוסט 1839 – 24 בנובמבר 1911) היה מנהל ביטוח אמריקאי ופוליטיקאי רפובליקני, שייצג את מדינת ניו ג'רזי בסנאט של ארצות הברית בשנים 1902–1907. לפני בחירתו לסנאט ייסד את חברת Fidelity Trust ואת חברת הביטוח Prudential. הוא כיהן כנשיא Prudential משנת 1881 ועד מותו, ולאחר מכן ירש אותו בנו, פורסט פ. דריידן. דריידן נודע בכינוי "אבי הביטוח התעשייתי".

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
דריידן נולד ב-7 באוגוסט 1839 בעיירה טמפל שבמדינת מיין. בשנת 1846 עבר עם הוריו לעיר ווסטר שבמסצ'וסטס. הוא סיים את לימודיו באקדמיית ווסטר ובהמשך למד בקולג' ייל.

בשנת 1875 ייסד בניוארק, ניו ג'רזי, את אגודת האלמנות והיתומים הידידותית, שלימים הפכה ל-Prudential Financial. הוא כיהן כמזכיר הראשון של הארגון, ובשנת 1881 מונה לנשיאו – תפקיד שבו שימש עד מותו בשנת 1911. לאחר מותו ירש אותו בנו פורסט, שכיהן כנשיא החברה עד שנת 1922.

דריידן היה גם ממייסדי Fidelity Trust Company, והיה מעורב בהקמה ובניהול של חברות רבות בתחום הרכבות העירוניות, הבנקים ומיזמים פיננסיים נוספים בניו ג'רזי, ניו יורק ופנסילבניה.

### קריירה פוליטית
דריידן נבחר מטעם המפלגה הרפובליקנית לסנאט של ארצות הברית כדי למלא את מקומו של ויליאם סיוול שנפטר, וכיהן מ-29 בינואר 1902 ועד 3 במרץ 1907. הוא היה מועמד לבחירה מחדש, אך פרש מהמרוץ בשל מבוי סתום בבית המחוקקים של ניו ג'רזי, אשר באותה תקופה היה הגוף שבחר את הסנאטורים.

במהלך כהונתו בסנאט שימש כיו"ר הוועדה ליחסים עם קנדה (הקונגרס ה-57) וכחבר בוועדת החוקים המאושרים (Enrolled Bills) בקונגרסים ה-58 וה-59.

### חיים אישיים
דריידן היה נשוי לסינתיה ג'נינגס פיירצ'יילד (1842–1916), ולשניים נולדו שני ילדים.

דריידן נפטר בניוארק שבניו ג'רזי, ב-24 בנובמבר 1911 מדלקת ריאות, לאחר ניתוח להסרת אבני כיס מרה שנערך כשבועיים קודם לכן. לאחר טקס אשכבה בכנסייה הפרסביטריאנית השלישית בניוארק, נטמן בבית העלמין מאונט פלזנט בעיר.

### מורשת
בעת מותו הוערך עזבונו בכ-50 מיליון דולר (שווה ערך לכ-1.22 מיליארד דולר בשנת 2025). בנוסף לביתו בברנרדסוויל, ניו ג'רזי, היה בעיצומה של בניית אחוזה בהיי פוינט, ניו ג'רזי, שתוכננה להיות אחת הבתים הגדולים במדינה.

בתו סוזן השתמשה בחלק מהונה של משפחת דריידן כדי לתרום כ-10,500 אקרים (כ-42 קמ"ר) להקמת פארק מדינתי בנקודה הגבוהה ביותר בניו ג'רזי.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מיין
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מניו ג'רזי
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1839
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1911
נמל התעופה האזורי סטייטסוויל

**נמל התעופה האזורי סטייטסוויל** (לשעבר שדה התעופה העירוני של סטייטסוויל) הוא שדה תעופה ציבורי בבעלות עירונית הממוקם 5 ק"מ דרומית-מערבית למרכז העיר סטייטסוויל, עיר במחוז אירדל, קרוליינה הצפונית.

בשנת 2023, היו בשדה התעופה סטייטסוויל 41,200 טיסות, כאשר 76% מהן היו תעופה כללית חולפת, 20% היו תעופה כללית מקומית, 3% היו שירותי מוניות אוויריות, ופחות מ-1% היו פעילות צבאית.

## שירותים
נמל התעופה סטייטסוויל כולל מסלול אספלט יחיד באורך 7,003 רגל ומסלול הסעה מקביל. הוא גם ביתם של שבעה עשר האנגרים למטוסים, כמו גם שני מתקני תחזוקת מטוסים עבור מטוסי ססנה סיטיישן ודורניר 328.

נמל התעופה האזורי סטייטסוויל ידוע כביתם של מספר האנגרים למטוסים בבעלות קבוצות NASCAR. צוותים של נהגי NASCAR בולטים, ביניהם דייל ארנהרדט האב, דייל ארנהרדט הבן, ריאן ניומן, בראד קסלובסקי, גרג ביפל ומרטין טרואקס הבן, היו בעלי האנגרים בשדה התעופה.

חברת Lowe's מחזיקה בהאנגר בשטח של 40,000 רגל מרובע בסטייטסוויל, אותו בנתה בשנת 2004 לאחר שהעבירה את מטה החברה מצפון וילקסבורו למורסוויל. בהאנגר שוכנים חמישה מטוסי דאסו פלקון ומסוק סיקורסקי אחד.

## היסטוריה
נמל התעופה האזורי סטייטסוויל נפתח בסביבות שנות 1936 כמסלול המראה המורכב מדשא בשם נמל התעופה העירוני סטייטסוויל.

המסלול הראשי נסלל בשנות ה-50 ולאחר מכן נסלל מסלול נוסף בשנות ה-60. המסלול השני נסלל מחדש מאוחר יותר בשנת 1999 כדי לשמש כמסלול הסעה. דייל ארנהרדט האב היה נהג ה-NASCAR הראשון שבנה האנגר בנמל התעופה סטייטסוויל, שם הפעיל חברת תעופה פרטית קטנה בשם Champion Air כדי לספק טיסות עבורו ועבור צוותו בצי של שלושה מטוסי Embraer ERJ-145 ER. בתחילת שנות ה-2000, המסלול הראשי הוארך מ-5,000 רגל ל-7,000 רגל.

## הערות שוליים

קטגוריה:קרוליינה הצפונית: שדות תעופה
ג'ון רודריק מקפרסון

**ג'ון רודריק מקפירסון** (באנגלית: **John Rhoderic McPherson**; 9 במאי 1833 – 8 באוקטובר 1897) היה איש עסקים, ממציא ופוליטיקאי אמריקאי מהמפלגה הדמוקרטית, אשר ייצג את מדינת ניו ג'רזי בסנאט של ארצות הברית במשך שלוש כהונות, בין השנים 1877–1895.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
מקפירסון נולד ביורק שבניו יורק, ב־9 במאי 1833. הוא למד בבתי הספר הציבוריים בעיר ולמד גם באקדמיית ג'נסיו. לפני מעברו לניו ג'רזי עסק בחקלאות, בגידול בעלי חיים ובקצבות.

בג'רזי סיטי הפך לסוחר בעלי חיים ובעל בתי מטבחיים בולט. כממציא, תכנן ושיפר מכשירים ותהליכים שנועדו לשפר את היעילות והניקיון בבתי מטבחיים, ורבים מהם אומצו כסטנדרטים בתעשיית הבשר. בנוסף שימש דירקטור או נושא משרה בכמה בנקים, וכן נשיא חברת הגז 'People's Gas Light Company' של ג'רזי סיטי.

בפוליטיקה שירת כחבר מועצת העיר בין השנים 1864–1870, ונשיא המועצה במשך שלוש שנים. בין השנים 1872–1876 כיהן כחבר הסנאט של ניו ג'רזי. בבחירות 1876 שימש אלקטור נשיאותי מטעם המפלגה הדמוקרטית והצביע עבור סמואל טילדן ותומאס הנדריקס.

### כהונה בסנאט של ארצות הברית
מקפירסון כיהן כסנאטור מ־4 במרץ 1877 ועד 3 במרץ 1895. הוא היה יושב ראש ועדת ענייני הצי בקונגרס ה־46 ושוב בקונגרס ה־53. היה ציר בוועידה הדמוקרטית הלאומית של 1884, ובסופו של דבר תמך בגרובר קליבלנד, שנבחר לנשיא. בהמשך הסתייג מקליבלנד בתקופת כהונתו השנייה, בשל מחלוקות על מינויים פדרליים בניו ג'רזי.

### בערוב ימיו
לאחר עזיבת הסנאט ניהל את חברת 'Western Stockyard Company' ממשרד בניו יורק. בשנת 1897 ניסה שותף לשעבר לירות בו בעקבות סכסוך עסקי ישן, אך התוקף זוכה מניסיון רצח.

מקפירסון נפטר ב־8 באוקטובר 1897 בג'רזי סיטי ונקבר בבית הקברות אוק היל בוושינגטון די. סי..

### משפחתו
בשנת 1868 נישא לאדלה ג'יין גרגורי. לאחר מותו ירשה אשתו את הונו, שהוערך בכ־500,000 דולר. בצוואתה שינתה את חלוקת הירושה, והקדישה את רוב ההון לאוניברסיטת ייל, דבר שהוביל למחלוקות משפטיות לאחר מותה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מניו ג'רזי
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1833
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1897
גבול אזרבייג'ן–רוסיה

**גבול אזרבייג'ן–רוסיה** הוא הגבול הבינלאומי בין אזרבייג'ן ורוסיה. אורך הגבול הוא 338 ק"מ והוא משתרע ממפגש גבולות המשולש עם גאורגיה במערב ועד לים הכספי במזרח. לפני 1991 הוא היווה את הגבול בין הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית (כולל דגסטן) לבין הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של אזרבייג'ן בתוך ברית המועצות. הנקודה הדרומית ביותר ברוסיה ממוקמת על גבול זה.

## רקע
הגבול מתחיל במערב במפגש גבולות משולש של שתי המדינות עם גאורגיה ומתקדם בכיוון דרום-מזרח על פני רכסי הרים שונים של הרי הקווקז, לפני שהוא פונה צפון-מזרח וממשיך לאורך עמק נהר סמור  עד לדלתא של סמור בחוף הים הכספי. הר באזארדוזו , הפסגה הגבוהה ביותר בדגסטן ובאזרבייג'ן, שוכן על הגבול. חלקים מהגבול מגודרים ומצוידים במתקנים טכניים, כולל גדר תיל, חיישנים ומצלמות.

## היסטוריה
שמאל|ממוזער|הר באזארדוזו
במהלך המאה ה-19, אזור הקווקז היה נתון במחלוקת בין האימפריה העות'מאנית שהייתה בדעיכה, השושלת הקאג'ארית הפרסית והאימפריה הרוסית, שהתרחבה דרומה. במלחמת רוסיה–פרס בראשית המאה ה־19 ובהסכם גוליסטן שבא בעקבותיו, רוסיה השתלטה על רוב אזרבייג'ן וחלקים מארמניה. רוסיה ארגנה את האזורים המרכיבים כיום את אזרבייג'ן למחוזות באקו  ואליזבטפול  (ומחוז זקטאל  בתוך פלך טביליסי) – הגבול הצפוני של מחוזות אלו קבע את גבול אזרבייג'ן-רוסיה במיקומו הנוכחי.

בעקבות המהפכות הרוסית ב־1917 הקימו עמי הקווקז הדרומי ב־1918 את הרפובליקה הדמוקרטית הפדרלית של עבר הקווקז. חילוקי דעות פנימיים הובילו לעזיבתה של גאורגיה את הפדרציה במאי 1918, ולאחר מכן עזיבתן של ארמניה ואזרבייג'ן. הגבול הצפוני של אזרבייג'ן ניצל את גבולות המחוז לשעבר של מחוזות באקו, אליזבתפול וטיפליס. בשנת 1920 פלש הצבא האדום הקומוניסטי־רוסי לאזרבייג'ן ולארמניה, ולאחר מכן לגאורגיה. שלוש המדינות שולבו ברפובליקה הסובייטית הפדרלית הסוציאליסטית עבר-הקווקז בתוך ברית המועצות, לפני שהופרדו שוב בשנת 1936.ממוזער|מפה של אזרבייג'ן, עם רוסיה בצפון-מזרח|214x214 פיקסליםהגבול הפך לגבול בינלאומי בשנת 1991 בעקבות התפרקות ברית המועצות ועצמאות הרפובליקות המרכיבות אותה. לאחר מכן החלו דיונים על תיחום גבולות, כאשר אלו הושלמו בספטמבר 2010. הגבול נכנס לתוקף בשנת 2011. הסכם הגבול ספג ביקורת מצד כמה מחברי המפלגה הקומוניסטית של הפדרציה הרוסית, אולם ראש דגסטן, מגומדסלאם מגומדוב , אמר כי "דגסטן לא הפסידה דבר, אלא הרוויחה הרבה יותר".

## מעברי גבול
ישנם ארבעה מעברי גבול:
* סמור  (אזרבייג'ן) – ירג-קזמליאר (רוסיה)
* שירוואנובקה  (אזרבייג'ן) – נובו-פיליה (רוסיה)
* יאלמה  (אזרבייג'ן) – טגירקנט-קזמליאר (רוסיה)
* זוקסול  (אזרבייג'ן) – גאראך (רוסיה) (לא פתוח לאזרחי מדינה שלישית)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:רוסיה: גבולות
קטגוריה:אזרבייג'ן: גבולות
סופראגוניסט

[שמאל|ממוזער|320x320 פיקסלים|ספקטרום יעילות של [ליגנדים של קולטנים.]]
בתחום הפרמקולוגיה, **סופראגוניסט** (באנגלית: **superagonist**) הוא סוג של אגוניסט המסוגל לייצר תגובה מקסימלית גדולה יותר מהאגוניסט האנדוגני עבור קולטן המטרה, ולכן יעילותו עולה על 100%. לדוגמה, גוסרלין הוא סופראגוניסט של קולטן ההורמון שמשחרר גונדוטרופין.

## ראו גם
* אגוניסט

## הערות שוליים

קטגוריה:מערכת החיסון
קטגוריה:פרמקולוגיה
קטגוריה:כימיה
פאטאפהי פאקאפאנואה

**פאטאפהי פאקאפאנואה, הלורד השמיני פאקאפאנואה** (בטונגאית: **Fatafehi Fakafānua**; נולד בשם **פאטאפהי קיניקינילאו לולומנאיה פקאפאנואה**, **Fatafehi Kinikinilau Lolomana‘ia Fakafānua**; 20 במרץ 1985), הוא פוליטיקאי ואציל טונגי שמכהן כראש ממשלת טונגה מאז 2025. הוא חבר במשפחת המלוכה הטונגאית המורחבת.

פאקאפאנואה נבחר לראשונה ל כחבר אצולה בשנת 2008. הוא שימש כיושב ראש האספה בין השנים 2012 ל-2014 ומ-2017 עד 2025.

## ביוגרפיה
פאקאפאנואה הוא בנם של הנסיכה סינאיטקלה מטונגה ושל קיניקינילאו טוטואטאסי, שהיה הלורד השביעי של פאקאפאנואה ובעל אחוזת מאופנגה. יש לו אח, פאקאולה מיי לנגי, ואחות, , הנשואה לנסיך הכתר .

באפריל 2006 הוענק לו התואר פאקאפאנואה, אחד משלושים ושלושה התארים העוברים בירושה של האצולה הטונגנית. התואר מאפשר לבעליו להיבחר לאספה המחוקקת כנציג האצולה. בבחירות משלימות ב-2008 נבחר לאספה, מה שהפך אותו לחבר הצעיר ביותר בפרלמנט הטונגאי. הוא נבחר מחדש בבחירות הכלליות בנובמבר 2010.

ב-19 ביולי 2012 נבחר לכהן כיושב ראש האספה המחוקקת של טונגה לאחר הדחת קודמו בתפקיד, והפך ליו"ר הצעיר ביותר אי פעם. הוא איבד את מושבו בבחירות 2014, אך בבחירות 2017 הוא חזר לפרלמנט ונבחר מחדש ליו"ר. לאחר בחירות 2021, נבחר מחדש לכהן כיו"ר לתקופת כהונה שלישית.

לאחר הבחירות ב-2025, נבחר פקאפאנואה לכהן כראש ממשלה ב-15 בדצמבר, וקיבל 16 קולות. הוא ניצח את ראש הממשלה המכהן, , שזכה לתמיכת 10 חברי פרלמנט. פאקאפאנואה הפך לנציג האצילים השני שנבחר לראשות הממשלה מאז הדמוקרטיזציה. טופו השישי, מלך טונגה, מינה רשמית את פאקאפאנואה לראש ממשלה ב-18 בדצמבר. פאקאפאנואה הודיע כי ישאיר את יורש העצר טופואוטואה אולוקאללה כשר החוץ.

ב-15 באוקטובר 2014 נישא לליידי קריסטל פנה קיטה, בתו של סיונה קיטה, ששימש בעבר כנציב העליון של טונגה בבריטניה ולאחר מכן כשגריר בארצות הברית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי ממשלת טונגה
קטגוריה:טונגה: אישים
קטגוריה:ילידי 1985
פיגמליון וגלתיאה (פלקונט)

**פיגמליון וגלתיאה** הוא פסל שיש משנת 1763 מאת הפסל הצרפתי אטיין מוריס פלקונט. הפסל נחשב ליצירה שהציג האמן בסלון פריז של שנת 1763, והוא נמנה עם היצירות המרכזיות שביססו את מעמדו של פלקונט כאחד הפסלים המשפיעים ביותר במחצית השנייה של המאה ה־18.

## נושא היצירה
נושא הפסל לקוח מן הסיפור המיתולוגי על פיגמליון, כפי שסופר בידי המשורר הרומי אובידיוס. הסיפור עוסק בפיגמליון, המאוהב בפסל שיצר, ובוונוס, אלת האהבה, אשר מעניקה חיים לדמות הדוממת. הסצנה שנבחרה מתמקדת ברגע המדויק שבו מתרחש המעבר מן הדומם אל החי.

## תיאור היצירה

בפסל מתואר פיגמליון כורע בהתפעלות נלהבת לרגלי מושא אהבתו, פסל עירום נשי, ברגע שבו הוא מקבל חיים מידי ונוס. האמן מדגיש את תגובתו של פיגמליון לרגע ההתעוררות ואת עוצמת ההתרגשות הנלווית למפגש בין יצירה אמנותית לבין התערבות אלוהית. היצירה בוצעה בשיש ומשתייכת לפיסול של המאה ה־18.

## הקשר אמנותי ויצירתו של פלקונט

הפסל נמנה עם כמה יצירות מפורסמות שהקנו לפלקונט את מעמדו כאחד הפסלים הבולטים של תקופתו. פלקונט זכה לתמיכתה של מאדאם דה פומפדור, פילגשו של לואי החמישה עשר, מלך צרפת, ובאמצעות השפעתה מונה לאחראי על תחום הפיסול במפעל החרסינה המלכותי בסוור. גרסה של פסל זה סופקה על ידי האמן כדגם לייצור העתקים בחרסינה לבנה מסוג ביסקוויט. אף שהפסל חולק רוח משותפת עם יצירותיהם הקלילות ולעיתים הארוטיות של ציירים כדוגמת פרנסואה בושה, פלקונט יצר גם פסלים שאפתניים המאופיינים בקלאסיציזם מאופק, והדוגמה הידועה ביותר לכך היא דיוקן הפרשים ההרואי של פיוטר הגדול בסנקט פטרבורג.

## תולדות הבעלות
הפסל היה בבעלותם של גסטון לה ברטון ושל משפחת אמבטיילוס, כאשר מועד ואופן רכישתו אינם ידועים. בהמשך עבר הפסל לידי חברת הסחר Arnold Seligmann, Rey & Co, גם כאן ללא פרטים מתועדים על מועד ואופן ההעברה. בשנת 1924 נרכש הפסל על ידי הנרי וולטרס בבולטימור, ובשנת 1931 הועבר למוזיאון וולטרס לאמנות בירושה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:פסלים (יצירות)