open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ביל סמית'

**ויליאם "ביל" מלווין סמית' ג'וניור** (באנגלית: **William "Bill" Melvin Smith, Jr.**; 16 במאי 1924 – 8 בפברואר 2013) היה שחיין אמריקאי, אלוף אולימפי בעל 2 מדליות זהב ושיאן עולם.

## ביוגרפיה
סמית' נולד וגדל בהונולולו, הוואי. הוא למד לשחות בתעלת השקיה במטע סוכר בהוואי. הוא שימש כקפטן של המצילים בחוף ואיקיקי. אימוניו הופרעו על ידי מלחמת העולם השנייה. הוא למד באוניברסיטת המדינה של אוהיו.

### שיאן עולם
בתחרות שחייה שנערכה בהונולולו ב-13 במאי 1941 קבע סמית' במשחה ל-400 מטר חופשי שיא עולם חדש של 4:38.5 דקות, שיפור לשיא העולם בן ה-7 שנים של בן ארצו ג'ק מדיקה (4:38.7 דקות). שיא זה החזיק מעמד 6 שנים ונשבר על ידי אלכסנדר ג'אני מצרפת (4:35.2 דקות). ב-24 ביולי אותה שנה הוא קבע במשחה ל-800 מטר שיא עולם חדש נוסף של 9:50.9 דקות, שיפור לשיא העולם בן ה-7 שנים של שוזו מקינו מיפן (9:55.8 דקות). שיא זה החזיק מעמד 8 שנים ונשבר על ידי הירונושין פורוהאשי מיפן (9:45.6 דקות). בתחרות שחייה שנערכה בקולומבוס, אוהיו ב-14 בפברואר 1944 קבע סמית' במשחה ל-200 מטר חופשי שיא עולם חדש של 2:06.2 דקות, שיפור לשיא העולם בן ה-9 שנים של ג'ק מדיקה (2:07.2 דקות). שיא זה החזיק מעמד שנתיים ונשבר על ידי אלכסנדר ג'אני 
(2:05.4 דקות).

### אלוף אולימפי
באולימפיאדת לונדון (1948) זכה סמית' בשתי מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אולימפי חדש של 4:41.0 דקות, לפני בן ארצו ג'יימס מקליין (4:43.4 דקות) וג'ון מרשל מאוסטרליה (4:47.7 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 8:46.0 דקות, לפני הונגריה (8:48.4 דקות) וצרפת (9:08.0 דקות).

## תארים והישגים
* סמית' קבע 7 שיאי עולם חדשים במשחים ל-200 מטר, ל-400 מטר ול-800 מטר חופשי ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי.
* סמית' זכה ב-15 תוארי אליפות ארצות הברית וב-7 תוארי אליפות המכללות (NCAA)
* בשנת 1966 זכה סמית' להיכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה. https://web.archive.org/web/20101124031948/http://ishof.org/honorees/66/66bsmith.html

## ראו גם

* התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר חופשי

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי הוואי
קטגוריה:הונולולו: אישים
קטגוריה:שחייני חופשי
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת לונדון (1948)
קטגוריה:אלופים אולימפיים אמריקאים: שחייה
קטגוריה:שיאני עולם אמריקאים: שחייה
קטגוריה:מצילים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של אוהיו
קטגוריה:הוואי: שחיינים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1924
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2013
כיכר הדגל הלאומי

[שמאל|ממוזער|250px|[אולם הקריסטל של באקו משמאל וכיכר הדגל הלאומי מימין]]
**כיכר הדגל הלאומי** (באזרית: **Dövlət Bayrağı Meydanı**) היא כיכר השוכנת ברובע "באייל" בדרומה של באקו, בירת אזרבייג'ן וממוקמת בבסיסו של חצי אי קטן, הבולט מן היבשה אל הים הכספי. על חצי האי, סמוך ממזרח לכיכר, שוכן אולם הקריסטל של באקו.

צורתה של הכיכר היא כשל מלבן והיא משתרעת על פני שטח של 600 דונם. היא בנויה משלושה מפלסים שביניהם מקשרים ארבעה גרמי מדרגות, אחד בכל צד, ורמפה היקפית. על המפלס העליון ששטחו 30 דונם שוכן בסיסו של תורן הנושא את דגל אזרבייג'ן. הבסיס המתומן משתרע על פני שטח של שלושה דונם וקבועים בו לוחות הנושאים את המנון אזרבייג'ן, את סמלה ואת מפתה. תורן הדגל מתנשא לגובה 192 מטרים, והוא תורן הדגל הגבוה בעולם. שטחו של הדגל עצמו הוא 2,450 מ"ר, אורכו 70 מטרים, רוחבו 35 מטרים והוא שוקל 350 ק"ג.

אבן הפינה לכיכר, הונחה בידי נשיא אזרבייג'ן, אילהם אלייב, ב-30 בדצמבר 2007; והיא נחנכה מקץ שלוש שנים, ב-1 בספטמבר 2010. עוד הוקם באתר מוזיאון המוקדש לדגל הלאומי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אזרבייג'ן: אנדרטאות
קטגוריה:אזרבייג'ן: כיכרות
קטגוריה:באקו
גואייבסזאורוס

**גואייבסזאורוס** (שם מדעי: *Guaibasaurus*) הוא סוג של דינוזאור מהקבוצה דמויי זאורופודים. הוא שייך למשפחת הגואייבסזאוריים, משפחה קדומה של פרוזאורופודים, שנראים כמו תרופודים שהתפתחו לענקים, כמו הדיפלודוקוס והממנצ'יזאורוס. הגואייבסזאורוס התגלה בברזיל בשנת 1999 בידי החוקר חוסה בונפרטה. הדינוזאור קרוי על שם האזור בו התגלה, "Rio Guaíba Hydrographic Basin".

בניגוד לקרוביו המאוחרים יותר, הוא יכל לנוע על 2 רגליים, אולי כדי לנוע במהירות. הוא הגיע לאורך 2 מטרים ועצם הירך שלו הגיעה לאורך 27 ס"מ. כנראה שהוא היה אוכל-כול.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:גואייבסזאוריים
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי חוסה בונפרטה
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-1999
Warrior

***Warrior*** (בעברית: "**לוֹחֶם**") הוא אלבום האולפן השני של הזמרת האמריקאית קשה. האלבום יצא לאור ב-30 בנובמבר 2012. הסינגל הראשון מהאלבום, "Die Young", יצא לאור ב-25 בספטמבר 2012 והגיע למקום השני במצעד הסינגלים האמריקאי בילבורד הוט 100.

## סינגלים
* "Die Young" – הסינגל יצא לאור ב-25 בספטמבר 2012 כסינגל הראשון מהאלבום. הסינגל הגיע למקום השני במצעד הסינגלים האמריקאי בילבורד הוט 100, והפך לשיר השלישי המצליח ביותר של קאשה במצעד זה. הסינגל ירד מהאוויר בתחנות הרדיו בארצות הברית מיד לאחר הטבח שאירע בניוטאון, קונטיקט, עקב שמו ותוכנו.
* "C'Mon" – הסינגל השני מהאלבום, יצא לאור ב-17 בינואר 2013.
* "Crazy Kids" – הסינגל השלישי מהאלבום, יצא לאור ב-30 באפריל 2013.

## רשימת רצועות

## נתוני מכירות

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי קשה
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי אלקטרופופ
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי בני בלנקו
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי גרג קורסטין
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי ד"ר לוק
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי מקס מרטין
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי סירקט
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי שלבאק
קטגוריה:אלבומי פלטינה בארצות הברית
קטגוריה:אלבומי חברת RCA רקורדס
ז'וזה דה אנשייטה

thumb|שמאל|ז'וזה דה אנשייטה
**ז'וזה דה אנשייטה** (בספרדית: **José de Anchieta** - חוסה דה אנצ'ייטה; 19 במרץ 1534–1597) היה מיסיונר ישועי ספרדי שנולד בעיר סן קריסטובל דה לה לגונה באי טנריפה שבאיים הקנריים.

סבו היה יהודי שהמיר את דתו לנצרות. בגיל 14 עבר לפורטוגל, שם הצטרף למסדר הישועים ולמד פורטוגזית ולטינית. בגיל 19 הצטרף למשלחת הישועית אל המושבה החדשה ברזיל.

אנשייטה היה אחד ממייסדיהן של הערים סאו פאולו וריו דה ז'ניירו. הוא היה סופר, משורר, בלשן, חוקר טבע ורופא, וחקר את מנהגי הילידים בברזיל ושפתם. בשל השפעתו הרבה על התרבות והמורשת של ברזיל, הוא ידוע בתור "השליח של ברזיל".

הוכרז כמבורך על ידי האפיפיור יוחנן פאולוס השני בשנת 1980 וכקדוש על ידי האפיפיור פרנציסקוס בשנת 2014. הוא הקדוש היליד השני של האיים הקנריים, לאחר הקדוש פדרו דה סן חוסה בטאנקור, גם הוא מסיונר שפעל באמריקה הלטינית והוכרז כקדוש.

## קישורים חיצוניים

* Arte de grammatica da lingua mais usada na costa do Brasil. La gramática del Tupí.
* Esbozo de la Vida y Obra del Beato por José María Fornell Lombardo titulada EL PORTENTOSO PADRE JOSÉ DE ANCHIETA, web https://web.archive.org/web/20140407083142/http://www.jeronimosunol.net/otros/anchieta.html
* 
* 

קטגוריה:נזירים (נצרות)
קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:ישועים
קטגוריה:טנריפה: אישים
קטגוריה:ילידי 1534
קטגוריה:נפטרים ב-1597
נמל התעופה הבין-לאומי באקו-היידר אלייב

ממוזער|נחיתה בשדה התעופה הבינלאומי של באקו.
**נמל התעופה הבין-לאומי באקו-היידר אלייב** (באזרית: **Heydər Əliyev adına beynəlxalq hava limanı**) הוא נמל תעופה בין-לאומי השוכן במרחק של 20 ק"מ צפונית-מזרחית למרכזה של העיר באקו, בירת אזרבייג'ן. נמל התעופה הוא העמוס שבחמשת נמלי התעופה במדינה, והוא משמש כבסיס הפעולה המרכזי של חברת הדגל אזרבייג'ן איירליינס. ב-10 במרץ 2004 שונה שמו של נמל התעופה מבינה (Bina), על-שם יישוב סמוך, והוא קרוי מאז על-שמו של נשיא אזרבייג'ן היידר אלייב.

## טרמינלים
עד 2011 כלל הנמל שני מבני טרמינל מחוברים זה לזה, ובכל אחד מהם שני גשרי עלייה למטוס. אחד מהם שימש לטיסות פנים ולטיסות אל מדינות חבר העמים, והאחר שרת את קווי הטיסה הבינלאומיים. בתחילת 2011 החלה הקמתו של מבנה טרמינל חדש צפונית-מזרחית לטרמינלים הקודמים, ובנייתו הסתיימה באפריל 2014. המבנה החדש מעוצב כמשולש, והוא משתרע על פני שטח בנוי של 53,000 מ"ר. מותקנים בו 12 גשרי עלייה למטוס, ועם השלמתו עלתה קיבולתו השנתית של הנמל ממיליון לארבעה מיליון נוסעים בשנה. במקביל עוצבה חזיתו של הטרמינל הישן בסגנון דומה לזה של המבנה החדש, והוא משמש לטיסות פנים בלבד. מהנמל פועלות טיסות ליעדים באסיה ובאירופה.

## טיסות לישראל וממנה
אזרבייג'ן איירליינס מפעילה 3 טיסות שבועיות בין הנמל לנמל התעופה בן-גוריון.

ישראייר מפעילה 2 טיסות שבועיות בין הנמל לנמל התעופה בן-גוריון.

## סטטיסטיקות

250px

## קישורים חיצוניים

* 
* נתוני הנמל

## הערות שוליים

קטגוריה:אזרבייג'ן: שדות תעופה
באקו
באקו
אלייב
קטגוריה:באקו
ג'ק מדיקה

**ג'ק צ'פמן מדיקה** (באנגלית: **Jack Chapman Medica**; 5 באוקטובר 1914 – 15 באפריל 1985) היה שחיין אמריקאי, אלוף אולימפי בעל 3 מדליות, מהן אחת זהב ושיאן עולם במשחים ל-200 מטר ול-400 מטר חופשי.

## ביוגרפיה
מדיקה נולד וגדל בסיאטל, וושינגטון.

### שיאן עולם
בתחרות שחייה שנערכה בהונולולו, הוואי ב-30 באוגוסט 1934 קבע מדיקה במשחה ל-400 מטר חופשי שיא עולם חדש של 4:38.7 דקות, שיפור לשיא העולם בן השנה של שוזו מקינו מיפן (4:46.4 דקות). שיא זה החזיק מעמד 7 שנים ונשבר על ידי בן ארצו ביל סמית' 
(4:38.5 דקות). בתחרות שחייה שנערכה בשיקגו, אילינוי ב-12 באפריל 1935 הוא קבע במשחה ל-200 מטר חופשי שיא עולם חדש של 2:07.2 דקות, שיפור לשיא העולם בן ה-8 שנים של בן ארצו ג'וני וייסמילר (2:08.0 דקות). שיא זה החזיק מעמד 9 שנים ונשבר על ידי ביל סמית' (2:06.2 דקות).

### אלוף אולימפי
באולימפיאדת ברלין (1936) זכה מדיקה ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 כסף. מדליית זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אולימפי חדש של 4:44.5 דקות, לפני שונפיי אוטו (4:45.6 דקות) ושוזו מקינו (4:48.1 דקות) שניהם מיפן. מדליות כסף במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 19:34.0 דקות, אחרי נובורו טראדה מיפן (19:13.7 דקות) ולפני שונפיי אוטו (19:34.5 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 9:03.0 דקות, אחרי יפן שקבעה שיא עולם חדש של 8:51.5 דקות ולפני הונגריה (9:12.3 דקות).

לאחר שפרש משחייה תחרותית בתקופת מלחמת העולם השנייה, לימד מדיקה הישרדות במים בצי האמריקני. עקב מגבלת הראייה שלו, הוא לא גויס לצבא. 

מדיקה עבד כמאמן שחייה באוניברסיטת פנסילבניה.

בשנת 1985 נפטר מדיקה בקרסון סיטי בירת מדינת נבדה.

## תארים והישגים
* מדיקה קבע 11 שיאי עולם חדשים במשחים ל-200 מטר ול-400 מטר חופשי.
* מדיקה זכה ב-10 תוארי אליפות ארצות הברית וב-9 תוארי אליפות המכללות (NCAA)
* בשנת 1966 זכה מדיקה להיכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה. https://web.archive.org/web/20101124045546/http://ishof.org/honorees/66/66jmedica.html

## ראו גם

* התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר חופשי

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת וושינגטון
קטגוריה:סיאטל: אישים
קטגוריה:שחייני חופשי
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת ברלין (1936)
קטגוריה:אלופים אולימפיים אמריקאים: שחייה
קטגוריה:זוכי מדליית כסף אולימפית אמריקאים: שחייה
קטגוריה:שיאני עולם אמריקאים: שחייה
קטגוריה:מדינת וושינגטון: שחיינים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1914
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1985
שבתאי אלדג'ם

**שבתאי אלדג'ם** (נולד ב-14 בינואר 1928) הוא צייר יהודי-צרפתי ממוצא בולגרי.

## קורות חייו
שבתאי אלדג'ם נולד בסופיה שבבולגריה. הגיע לארץ ישראל בשנת 1944 והצטרף לקבוצת שילר בגפו, והוא אז נער בן 16. בקיבוץ עסק בעבודות שונות, אבל בזכות כישרונו לציור נשלח על ידי חברי הקיבוץ ללמוד ציור, וגם התאפשר לו לבקר פעמיים בחודש במוזיאונים לאמנות בתל אביב וירושלים.

בהגיעו לגיל 18, בסוף שנת 1946, עבר שבתאי אלדג'ם לתל אביב, ושם החל לשיר במסגרת "מקהלת רון", עליה ניצח אז קונרד מן, שהיה גם מנצחה של מקהלת שילר. מקהלת רון הייתה מקהלה מאוד ידועה של המפלגה הקומוניסטית בארץ וזכתה להישגים מוזיקליים ניכרים. הזמר שמעון ישראלי למשל, החל בה את דרכו המוזיקלית.

תקופת שהותו בארץ ובקיבוץ ובמקהלת רון השפיעה עליו ועיצבה את חייו בהמשך. מאז לא חדל לשיר ולצייר. בשנת 1950 הצטרפו אל שבתאי הוריו ואחותו שהגיעו מבולגריה, ובשנת 1957 החליט לעבור לפריז בירת צרפת, בה הוא חי מאז עד היום. אלדג'ם למד ציור ועיצוב פנים והוסמך כדקוראטור. הוא אב לשני בנים, אחד מהם כנר והשני מוזיקולוג.

בשנת 1992, לאחר שנות עבודה רבות במקצועו, פתח גלריה לאמנות ובית ספר קטן לציור, בו שימש כמורה לעשרות אמנים, מקצועיים וחובבים. באמצע העשור הראשון של המאה ה-21 סגר את הגלריה, אך לא חדל לצייר ולזכור את קבוצת-שילר.
הציור של שבתאי אלדג'ם הוא ציור נאיבי-ריאליסטי, אך הוא מפליא לצייר בצבעים. בארץ אינו מוכר ואינו ידוע כמעט, אבל בפריז רכש לו שם בתחומו.

## קישורים חיצוניים
* שבתאי אלדג'ם באתר קבוצת שילר
* קרני עם-עד, הצייר שחזר, ידיעות הקיבוץ, 2 במאי 2008 (על שבתאי אלדג'ם בלווית תמונת מקהלת רון)
*  (על המקהלה ועל המנצח קונרד מן)

קטגוריה:ציירים יהודים צרפתים
קטגוריה:ציירים ביישוב
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1928
ראיין הרסט

**ראיין דאגלס הרסט** (באנגלית: **Ryan Douglas Hurst**; נולד ב-13 בפברואר 1976) הוא שחקן אמריקאי. הוא ידוע בעיקר מתפקידו בתור ג'רי ברטייר (אנ') בסרט הדרמה של בועז יכין, "לזכור את הטיטאנים" (2000) ובשל הופעתו בתור הארי "אופי" וינסטון (אנ') בדרמת הפשע של FX, "ילדי האנרכיה" (2008–2012).

## ביוגרפיה
הרסט נולד בסנטה מוניקה, קליפורניה ב-13 בפברואר 1976, בנם של קנדיס קנייצקי, מורה למשחק, המנהלת כיום את בית הספר למשחק קנדיס קנייצקי (הרמן), ושל ריק הרסט (אנ'), שחקן הידוע בעיקר בזכות משחקו של קליטוס הוג בסדרה "הרפתקאות בהזארד". הוא למד בתיכון סנטה מוניקה (אנ').

## קריירה
החל את דרכו כשחקן אורח בסדרות טלוויזיה והתגלה בסוף שנות ה-90 בסרטים "הדוור" של קווין קוסטנר", "להציל את טוראי ראיין" בתור החייל החירש אשר מכווין את סרן מילר (טום הנקס) אל טוראי ראיין ובדרמה הקומית "פאץ' אדמס".

בשנת 2000 התפרסם לראשונה כשחקן ראשי בדרמת הפוטבול "לזכור את הטיטאנים" בה שיחק בתפקיד גארי ברטייר קפטן קבוצת הפוטבול של תיכון טי. סי. ויליאמס.

בשנת 2002 הופיע הרסט בדרמת המלחמה "חיילים היינו" בתפקיד סמל ארני סבאג'. באותה שנה, זכה הרסט להערכה רבה על הופעותיו במיני-סדרה "מפגשים" של סטיבן ספילברג, בה גילם את טום קלארק.

שנתיים מאוחר יותר, בשנת 2004, שיחק בקומדיית הפשע של האחים כהן, "לחסל את הליידי" בתפקיד לאמפ האדסון, החסון והטיפש שבחבורת הגנבים של פרופסור דור (טום הנקס).

בשנת 2008 החל לשחק בסדרת הדרמה "ילדי האנרכיה" בתפקיד הארי "אופי" וינסטון (אנ'), בנו של אחד ממקימי המועדון המקורי וחבר במועדון האופנועים "ילדי האנרכיה". הוא שיחק בסדרה עד לעונתה החמישית ב-2012.

## חיים אישיים
הרסט והשחקנית מולי קוקסון הכירו ב-1994 ונישאו במאי 2005. יחד, הם הקימו את חברת ההפקות Fast Shoes באפריל 2013.God of War Ragnarök הרסט רכש בית בשטח של 3,400 רגל בשכונת וודלנד הילס (אנ') בלוס אנג'לס ב-1.71 מיליון דולר.

הוא המיר את דתו לסיקיזם ושמו הסיקי הוא גובינד סווה סינג.

## פילמוגרפיה

### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אישים סיקים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1976
מלכילון אורנים

**מלכילון אורנים** (שם מדעי: *Regulus regulus*) הוא מין זעיר של ציפור שיר מהסוג מלכילון במשפחת הסבכיים. ציציתו הזהובה נתנה לו את שמו האנגלי (Goldcrest = זהוב ציצית) והוא נחשב למלך העופות בפולקלור האירופאי. הוגדרו לו מספר רב של תת-מינים לאורך תחום תפוצה רחב ביותר, הכולל את אירואסיה, האיים הקנריים ואיי מיקרונסיה. באיים הקנריים ישנם שני תת-מינים, אך אחד מהם הוגדר לאחרונה כתת-מין של מלכילון אחר, ששמו המדעי *Regulus teneriffae*. מלכילונים נודדים מאזורי הרבייה שלהם בצפון ובמזרח לאזורי חורף שנמצאים באזורים דרומיים יותר.

ניזון מחרקים וחי ביערות אורנים, גינות וחורשות. בארץ הוא חורף נדיר יחסית, ונצפה בדרך כלל בהר הרצל בירושלים ויער ביריה ליד צפת. תחום תפוצתו התרחב לארץ ישראל רק לאחרונה.

ניזון מפרוקי-רגליים, קפזנביים, כנימות עלה ועכבישים.

תחום תפוצתו נרחב ביותר כפי שהוזכר להלן, ומתמשך אזורים רבים ושונים באירואסיה, הכוללים את יפן, סחלין, סיביר, מרוקו, ירדן, ישראל, איסלנד, סין ונורווגיה.

Regulus regulus regulus MHNT.ZOO.2010.11.207.jpg|* Regulus regulus regulus *
Regulus regulus azoricus MHNT.ZOO.2010.11.207.jpg|* Regulus regulus azoricus *
Regulus regulus inermis MHNT.ZOO.2010.11.207.jpg|* Regulus regulus inermis *
Regulus regulus teneriffae MHNT.ZOO.2010.11.jpg|* Regulus regulus teneriffae *


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:סבכיים
קטגוריה:ארץ ישראל: סבכיים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
קטגוריה:פורטוגל: עופות
קטגוריה:טורקיה: עופות
קטגוריה:סלובקיה: עופות
קטגוריה:קרואטיה: עופות
קטגוריה:אלבניה: עופות
מקהלת רון

[שמאל|ממוזער|200px|ציור של מקהלת רון מאת הצייר [שבתאי אלדג'ם]]
**מקהלת רון** הייתה מקהלת פועלים בניצוחו של קונראד מאן שפעלה בישראל במשך קרוב ל-15 שנה, בשנות ה-40 וה-50.

המקהלה הוקמה ביוזמת המפלגה הקומוניסטית הישראלית, על בסיס מקהלת פועלים שפעלה בשנת 1945 במסגרת המועדון "תרבות לעם" בתל אביב.
מבקר המוזיקה מנשה רבינא כתב על המקהלה בתחילת דרכה: "זמרה טובה בהדרכתו של מנצח טוב בפי מקהלה טובה."

בשנות פעילותה הופיעה המקהלה ברחבי הארץ וכן בפסטיבלים ברחבי העולם. ב-1947, לאחר פסטיבל הנוער והסטודנטים בפראג, ערכה המקהלה סיור הופעות בצ'כוסלובקיה ובצרפת.
בהשפעת מלחמת העולם השנייה והניצחון על הנאצים, הרפרטואר של המקהלה כלל שירים סובייטיים מתורגמים לעברית, שירי פרטיזנים, ובמקביל - שירי פועלים, שירים עבריים ושירים בשפות שונות. המקהלה שרה גם קנטטות ושירים שאת לחניהם כתב המנצח עצמו. נשמרו שישה שירונים של המקהלה. 
## תוכן השירונים
שירון א'

שיר הפרטיזנים היהודים מווילנא / מלים מאת הירש גליק ; לחן דמיטרי פוקראס ; תרגום לעברית אברהם שלונסקי -- שיר פועלים / לחן קלאוס פרינגסהיים ; מלים ארנסט טולר ; תרגום לעברית אהרן אשמן.

שירון ב'

עלם צח / מלים מאת מיכאיל וסילייביץ' איסקובסקי ; תרגום לעברית אהרן פולק ; לחן ולדימיר זכרוב -- ערפלי הוד שאננים / מלים מאת מיכאיל וסילייביץ' איסקובסקי ; תרגום לעברית אהרן פולק ; לחן ולדימיר זכרוב -- חולו חולו / המנגינה עממית ; תרגום לעברית אברהם בן נחמן לוינסון ; מלים אברהם רייזין.

שירון ג'

מרש הארטילריה / מלים ס. וסילייב ; תרגום לעברית אפרים דרור ; לחן אנטולי גריגורייביץ' נוביקוב -- כלנו אח / מלים אפרים תלמי ; לחן נסים נסימוב.

שירון ד'

פרי העמל / מלים ארנסט יונס ; תרגום לעברית אפרים דרור ; לחן הרמן שרכן -- עלם מפולניה / לחן מנגינה יהודית עממית ; תרגום לעברית: אפרים דרור.

שירון ה'

מתוך הפואמה מול הישימון קטע "ה" / מלים אברהם שלונסקי ; לחן נסים נסימוב -- שיר הדייגים / התווים התקבלו ממקהלת הפועלים היהודיים של ה"אוניון" מצרפת ; תרגום לעברית אפרים דרור ; לחן זינובי קומפניץ -- פיש געפאנג / א בירא-בידזשאנער ליד ; מלים יחזקאל דוברושין ; לחן זינובי קומפניץ.

שירון ו'

שיר הספנים / לחן וסילי סולוביוב-סדוי ; מלים אלכסנדר גיטוביץ' ; תרגום לעברית אפרים דרור -- שיחת בודיוני עם גדוד קוזקים / לחן וסילי סולוביוב-סדוי ; מלים אלכסנדר צ'ורקין ; תרגום לעברית: אפרים דרור.

בין זמרי המקהלה הידועים היו אסתר חצרוני, שמעון ישראלי, ראובן שפר, ודוד חנין, שהיה מהזמרים הבולטים בה.

## קישורים חיצוניים

* קרני עם-עד, הצייר שחזר, "ידיעות הקיבוץ", 2 במאי 2008, כולל ציור של שבתאי אלדג'ם המתאר את מקהלת רון

## הערות שוליים

קטגוריה:מקהלות בישראל
קטגוריה:חיפה: מוזיקה
קטגוריה:קומוניזם בישראל
קטגוריה:הקומוניזם בתרבות ובאמנות
בית הספר חורב רמת גן

**בית הספר חורב** ברמת גן הוא בית הספר של החינוך העצמאי בעיר.

## היסטוריה
בית הספר נוסד בשנת 1961 על ידי ראשי הציבור החרדי ברמת גן. בעבר שירת את האוכלוסייה החרדית והדתית ברמת גן. מאז שנות ה-80, עם הידלדלות האוכלוסייה החרדית ברמת גן, בית הספר משרת גם חלק מהאוכלוסייה החרדית המודרנית בבני ברק.

במשך כשלושים ושתיים שנה כיהן כמנהל בית הספר שמעון זלצמן. בשנת תשס"ב פרש זלצמן מתפקידו ואת מקומו ממלא הרב יהודה שיש.

לבית הספר ארבעה סניפים: סניף סירקין ברמת גן-גבעתיים, הכולל כיתות א-ג לבנים ; סניף ארלוזורוב, הכולל כיתות ד-ח בנים; סניף אבישי, הכולל כיתות ד-ח בנות. וסניף חנה סנש בבני ברק לבנות כיתות א-ג כמו כן מפעיל בית הספר גני תת-חובה וחובה ברמת גן ובבני ברק

חלק ניכר מבוגרי בית הספר ממשיכים את לימודם בישיבות תיכוניות חרדיות, ובהן נהרדעא, נהורא, מערבא והיישוב החדש (ישיבת הרב עמיאל). חלק אחר ממשיך לישיבות קטנות חרדיות ומיעוטם לישיבות תיכוניות של הציונות הדתית. חלק ניכר מבוגרות חורב ממשיכות ללמוד בתיכון לוסטיג, תיכון בית הילד ה"חדש" שאר הבנות הולכות לתיכונים בית יעקב או לתיכונים של המגזר הדתי לאומי. בין הבוגרים, הרבנים ארלה הראל, נעם פרל ואופיר שירה.

## קישורים חיצוניים

חורב
קטגוריה:חינוך חרדי
פיליפו פיליפי

[250px|ממוזער|שמאל|קברו של פיליפי ב[בית הקברות הגדול במילאנו]]
**פיליפּוֹ פיליפּי** (באיטלקית: **Filippo Filippi**; 13 בינואר 1830 - 24 ביוני 1887) היה מבקר מוזיקה איטלקי. הוא כתב לכתב-העת המוזיקלי במילאנו La perseveranza, היה ממעריצי ג'וזפה ורדי והרבה להתכתב עמו.

## היסטוריה
פיליפי נולד בוויצ'נצה שם החל את הכשרתו המוזיקלית בלימודי פסנתר ועוגב. אחרי שקיבל תואר במשפטים בפדובה, החליט על שינוי כיוון ובחר בקריירה של ביקורת מוזיקה, החלטה שאליה הגיע בשל אהבתו למוזיקה של ורדי והצורך להגן עליה מפני הביקורת, שניתכה עליה מכיוונים מסוימים. בשנת 1859 עבד ב-Gazzetta musicale di Milano כעוזר לעורך, אך תוך זמן קצר היה לעורך, משרה שבה כיהן עד 1862, אז התמנה למבקר המוזיקה של "לה פרסבראנצה", משרה בה נשאר עד סוף חייו. הוא נסע לקהיר להצגת הבכורה של אאידה, ב-24 בדצמבר 1871, בניגוד לדעתו של ורדי, שראה בכך פרסומת בלתי מוצדקת.

יחסו של ורדי אל פיליפי היה חמים, אך הוא דחה כמה מהצעותיו של פיליפי לאמץ חלק מחידושי הסגנון של הגרמנים, בעיקר ריכרד וגנר, שעליו כתב פיליפי שתי סדרות מאמרים, ב-1870 וב-1876.

פיליפי כתב גם אוטוביוגרפיה וכמה עבודות מחקר מוזיקליות, בהן מחקרים ביצירות אלסנדרו סטראדלה ואדולפו פומיגאלי. בשנת 1876 הוציא לאור קובץ של כל המאמרים שכתב ל"לה פרסבראנצה", שהוכתר בשם Musica e musicisti: critiche, biografie ed escursioni.

פיליפו פיליפי עשה לו שם כמבקר מוזיקה בתקופתו, בעיקר משום שאצל סמכות אינטלקטואלית לביקורת המוזיקה, שהייתה עד אז במעמד של רפורטאז'ה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מבקרי מוזיקה
קטגוריה:ילידי 1830
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1887
סטיגימולוק

ממוזער|שיחזור של סטיגימולוק לעומת אדם
**סטיגימולוק** (שם מדעי: *Stygimoloch*) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת פכיצפלוזאוריים שחי בתקופת הקרטיקון המאוחר באמריקה הצפונית כ-66 מיליון שנה לפני זמננו.

## מאפיינים
הסטיגימולוק היה דינוזאור צמחוני בעל אגן דמוי עוף שמאופיין בגולגולת עבה במיוחד. פירוש שמו הוא "מולך מהסטיקס" בגלל גולגולתו המפחידה העטורה זיזים ודוקרנים. אורכו היה  ומשקלו פחות מ-100 ק"ג.

כמו שאר הפכיצפלוזאורים הוא היה דינוזאור צמחוני. כיפת העצם העבה שעל גולגולתו הייתה קטנה יחסית, דבר המרמז, ככל הנראה, שגולגולתו העבה נועדה יותר לקרבות נגיחות. הקרניים, הזיזים והדוקרנים הארוכים שמקיפים את גולגולתו, המגיעים בחלקם לאורך של , מחזק טענה זו. גם על אפו היו קרניים ובליטות קטנות.

מאובניו נתגלו בתצורת הל קריק, תצורת פריס ותצורת לאנס בצפון מערב ארצות הברית. הוא חי ביחד עם דינוזאורים אחרים כגון הטריצרטופס והטירנוזאורוס רקס. הוא נתגלה על ידי פטר גלטון והנס דיטר זוס ב-1983.

כמה חוקרים (למשל היועץ המדעי של סרטי פארק היורה, ג'ק הורנר) מניחים שמאובני הסטיגימולוק שנמצאו היו מאובני פרטים צעירים של פכיצפלוזאורוס.

## בתרבות
*למרות עמדתו של ג'ק הורנר, היועץ של סרטי פארק היורה הופיע סטיגמולוק בעולם היורה: נפילת הממלכה. בסרט מופיע נקבה בשם "סטיגי" שאוון וקלייר מגייסים כדי להימלט מכלאם (באמצעות הרגזתה בידי שריקות) ובהמשך לפוצץ את כנס מכירת הדינוזאורים. בעולם היורה: עולם חדש הופיע פרט שבוי בשוק המלטזי. הסטיגימולוק נראה גם בסדרה עולם היורה: תאוריית הכאוס ובאיורים בעולם היורה: מחנה הקרטיקון.
*הוא מוצג גם במשחקי מחשב של הסדרה כמו בעולם היורה: המשחק, פארק היורה 3: בניית פארק, Jurassic World Evolution, Jurassic World: Alive וב-"Warpath: Jurassic Park".
*הסטיגימולוק מופיע בסרט דינוזאור של דיסני.
*כמו כן הוא מופיע בסרט "Dinosaurs Decoded".
*הוא מוזכר בפרק האחרון של הכוכב דינוזאור לצד דינוזאורים אחרים מאמריקה הצפונית.
*הוא נראה גם בסדרות הילדים רכבת הדינוזאורים ודינו דן.
*הוא נראה במשחקי מחשב רבים, ביניהם ב-"DinoRex" ו-"Saurian".
*בנוסף הוא מופיע בסדרה פלאווורלד.

## קישורים חיצוניים

*

קטגוריה:פכיצפלוזאוריים
קטגוריה:דינוזאורים שחיו בקרטיקון עליון באמריקה הצפונית
קטגוריה:טקסונים שנויים במחלוקת
קרלוס תומפסון

**קרלוס תומפסון** (בספרדית: **Juan Carlos Mundin-Schaffter**; ידוע בשם הבמה **Carlos Thompson**; 7 ביוני 1923 – 10 באוקטובר 1990) היה שחקן קולנוע ארגנטינאי, ופעיל שלום, שהגדיר עצמו כ**הומניסט פעיל**.

## קריירה
### שחקן ומפיק
תומפסון, בן להורים גרמנים-שווייצריים, מילא תפקידים חשובים בתיאטרון ובקולנוע בארגנטינה. בשנות החמישים נסע להוליווד והשתתף בסרטים אמריקאים, ובדרך כלל גילם דמויות של חובבי נשים אירופאיים. בשנת 1957 עבר לאירופה, ושיחק בעיקר בסרטים בגרמניה. שם התפרסם בעיקר בתפקיד *קרלוס ולרה*, בסדרת הבידור **הסוכן הרגשני**. בסוף שנות השישים פרש ממשחק, והחל בקריירה של סופר, עיתונאי ומפיק טלוויזיה.
שמאל|ממוזער|200px|תומפסון (שני משמאל) בחברת כוכבות וכוכבים בסרט ''Magic Fire'' משנת 1955

### סופר ועיתונאי
הספר שסימן את תחילת הצלחתו ככותב היה **ההתנקשות של וינסטון צ'רצ'יל**, שהיה ניסיון להתמודד עם האשמותיהם של דייוויד אירווינג והמחזאי הגרמני רולף הוכהוט, כנגד וינסטון צ'רצ'יל; אירווינג והוכהוט היו בין הטוענים לקשר סודי שנרקם על ידי צ'רצ'יל, להתנקש בחייו של הגנרל הפולני ולדיסלב שיקורסקי, כדי להקל על יצירת קואליציה בין מעצמות המערב לבין ברית המועצות (יריבתה של פולין), כנגד הנאצים. שיקורסקי נהרג בהתרסקות מטוסו ליד גיברלטר ב-1943, ומותו עזר למעשה לקדם את הקואליציה. ספרו של תומפסון היה ניסיון להפריך את תאוריית הקשר, ולנקות את צ'רצ'יל מאשמה.

### תומפסון בישראל
תומפסון כתב במגזין הגרמני **Die Glocke** ("הפעמון") ובכתבי עת אחרים. בכתיבתו כיסה בין היתר את הסכסוך הציוני-פלסטיני. הוא ביקר בישראל פעמים רבות, והרבה לסייר לאורך הגבולות. הוא אף כתב ספר על ישראל, בשם **מכתב לחייל ישראלי**, שעבודת התרגום שלו לעברית בידי אריה חשביה לא נשלמה. בספר טען המחבר, שישראל היא מדינה מופלאה וברוכת כישרונות עם פוטנציאל לשגשוג ולצמיחה, שלא ממומש בגלל ניהול חלמאי ושחיתות. הוא האמין שיש בידו תוכנית להביא לסיום הסכסוך עם הערבים, שתצליח להביא שלום לאזור. כדי לקדם את תוכניתו, סייר בישראל, נפגש עם קציני צבא, הירצה בפני תלמידים ומבוגרים, ואף נהג לאסוף חיילים במכוניתו ולהסיע אותם במיוחד למחוז חפצם, רק כדי לשוחח עמם בדרך.

## חייו האישיים
ביומניו של השחקן, המחזאי, המלחין והמרגל הבריטי ההומוסקסואל נואל קאוורד יש רמיזות, שתומפסון היה ביסקסואל. 

עם זאת, תומפסון נשא לאישה את שחקנית הקולנוע ממוצא יהודי לילי פלמר, זמן קצר לאחר גירושיה מהשחקן רקס הריסון. נישואים אלה נמשכו 29 שנים, עד למותה של פאלמר מסרטן בגיל 71.

### מותו
ב-10 באוקטובר 1990, ארבע שנים אחרי מותה של אשתו, נהג שנשלח להביאו לתיאטרון כדי להופיע בהצגה **מכתבי אהבה**, מצא את גופתו ירויה בראש. ככל הנראה, התאבד בירייה מרובהו. 
הוא מת ונקבר בבואנוס איירס, עיר הולדתו.

## סרטיו העיקריים
**להבה ובשר* (1954), עם לנה טרנר ופייר אנג'לי
**עמק המלכים* (1954), עם רוברט טיילור ואלינור פארקר
**אש קסומה* (1955), בתפקיד פרנץ ליסט, עם: איבון דה קרלו, ריטה גאם, ולנטינה קורטז

## קישורים חיצוניים

* פילמוגרפיה באתר seret.me

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ארגנטינאים
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1923
קטגוריה:ארגנטינאים שנפטרו ב-1990
אוגוסט פון וסרמן

**אוגוסט פאול פון וסרמן** (בגרמנית: **August Paul von Wassermann**, 21 בפברואר 1866 בבמברג - 16 במרץ 1925) היה רופא ומיקרוביולוג יהודי גרמני, ידוע, בין השאר, בתרומתו לאבחון הסרולוגי של מחלת העגבת.

## חייו
### ילדות וצעירות
אוגוסט פון וסרמן נולד ב-1866 בבמברג בממלכת בוואריה, כבן השני מבין שלושת בניו של בנקאי החצר הבווארית, אנג'לו פון וסרמן (1914-1835), ושל אשתו, דורה לבית באואר (1912-1841)
האב והמשפחה זכו לתואר אצולה בשנת 1910 . הוא היה נודע גם כאספן אמנות וזיכה את ילדיו בהשכלה רחבה. אוגוסט וסרמן למד בגימנסיה "קייזר היינריך" בעיר הולדתו ואחר כך החל מ-1884 למד רפואה באוניברסיטאות ארלנגן, וינה ומינכן. הוא סיים את תואר הדוקטור לרפואה באוניברסיטת שטרסבורג בשנת 1888 עם עבודה על השפעת התרופה ההיפנוטית "סולפונל".

### פעילותו המדעית
ב-1 בספטמבר 1891 התקבל וסרמן לעבודה ללא שכר במכון החדש למחלות זיהומיות שהוקם בברלין על ידי רוברט קוך. הוא עבד כעוזר במחלקות המדעית והקלינית תחת ניהולו של ברנהרד פרוסקאואר (1915-1851). בפברואר 1893 הוא התמנה כעוזר מחקר לענייני כולרה ובין פברואר 1895 ליוני 1896 כרופא מפקח מטעם המכון בתחנת הפיקוח על הטיפולים באנטיטוקסין לדיפתריה. תחנה זאת הועתקה ב-1896 למכון לטיפול ניסיוני ולחקר הנסיוב בשכונת שטגליץ של ברלין. שם חזר לעבוד כעוזר מחקר ללא שכר. לבסוף התמנה כרופא בכיר במחלקה הקלינית וב-1 באפריל 1902 היה ליורשו של לודוויג בריגר (1919-1849) בתפקיד מנהל המחלקה. ב-1906 הוא התמנה למנהל המכון לטיפול ניסיוני ולחקר הנסיוב.

וסרמן פיתח יחד עם אלברט נייסר וקארל ברוק מבחן פיקסציה של ה"משלים" ששימש לאבחון סרולוגי של העגבת, שנה בלבד אחרי שזוהה גורם המחלה. מבחן זה אפשר אבחונה המוקדם של העגבת, למרות התמונה הקלינית הבלתי ספציפית שלה, ובאופן זה סייע במניעת הפצתה.
המבחן וסרמן גילה שמחלת "השיתוק הכללי המתקדם" הוא הפרעה מוחית שנגרמת על ידי העגבת שלא טופלה.
מבחן וסרמן או בורדה-וסרמן נשאר זמן רב כלי יסודי לאבחון העגבת ומניעתו אך הוחלף עם הזמן בחלופות מודרניות יותר.

החל משנת 1913 ועד יום מותו וסרמן היה מנהל מכון הקייזר וילהלם לטיפול נסיוני בברלין-דאהלם.

## חייו הפרטיים
וסרמן היה נשוי לאליס פון טאוסיג (ילידת 1874, בתו של תאודור פון טאוסיג
בדומה לאחיותיה, קלרה והציירת הלן פון טאוסיג, היא נרצחה באושוויץ ב-1943. לזוג וסרמן נולדו שני ילדים, רוברט (1943-1897) ונספה במחנה הריכוז מכלן בבלגיה ופרנץ.
פרנץ פון וסרמן עלה לישראל ונפטר בתל אביב ב-1956.

## פרסים ואותות הוקרה
*1921 - וסרמן היה הזוכה הראשון לפרס אהרונסון .

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה באתר Who named it
* 
* 
*באתר ביוגרפיות של אישים מבוואריה

## הערות שוליים

קטגוריה:רופאים יהודים גרמנים
קטגוריה:מיקרוביולוגים גרמנים
קטגוריה:מיקרוביולוגים יהודים
קטגוריה:בקטריולוגים גרמנים
קטגוריה:בקטריולוגים יהודים
קטגוריה:בוואריה: אישים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1866
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1925
עידן 2000

ממוזער|שמאל|250px|הסמליל הקודם של הרשת, בשימוש עד 2019
**עידן אלפיים דברים יפים בע"מ**, המוכרת בשם המסחרי "**עידן 2000**", היא רשת צעצועים ומשחקים ישראלית, ולה 42 חנויות. 

הסלוגן של הרשת הוא "גם המחיר צעצוע".

## פעילות
[200px|ממוזער|סניף עידן 2000, [יקנעם עילית]]
החנות הראשונה של עידן 2000, נוסדה ב-1997 בדימונה על ידי ציון חזן, ובהמשך הצטרף אליו שי סבג.

רוב סניפי הרשת ממוקמים במרכזי קניות גדולים. הרשת מוכרת צעצועים, ציוד לבית הספר ולגן הילדים, כלי כתיבה, משחקי יצירה והרכבה, ציוד משרדי, מתנות ועוד. הפעילות מתבצעת באמצעות זכיינים.

לרשת 42 סניפים בישראל. מחזור המכירות של הרשת בשוק מוצרי החזרה ללימודים עומד על כ-20 מיליון שקלים בחודשי הקיץ.

נכון לשנת 2011, הוערך היקף הכנסות הרשת בכ-6% מסך ההכנסות של ענף הצעצועים, והיא הייתה הרשת החמישית בנתח השוק בענף זה (המובילות באותה שנה היו טויס אר אס, כפר השעשועים, הפיראט האדום והפנינג). 

ב-2020, הרשת רכשה את רשת הצעצועים המתחרה "כפר השעשועים", שבבעלותה 51 סניפים המופעלים באמצעות זכיינים.

## פרזנטור
החל משנת 2013 משמש טל מוסרי כפרזנטור של הרשת.

## שם ולוגו
בשנת 2016 הרשת בחרה לשם הקנגורו המאויר המשמש כחלק מהלוגו שלה את השם "ג'וי".

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רשתות שיווק בישראל
קטגוריה:צעצועים
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1997
בית הקברות הצבאי סן קרלוס

300px|ממוזער|שמאל
**בית הקברות הצבאי סן קרלוס** הוא בית קברות צבאי בריטי באיי פוקלנד שבדרום האוקיינוס האטלנטי. נקברו בו 14 חיילים בריטים, שנפלו במלחמת פוקלנד בשנת 1982.

## רקע

ב-2 באפריל 1982 כבשו כוחות ארגנטינה שבשליטת החונטה הצבאית את איי פוקלנד שבריבונות בריטית, על רקע טענה רבת שנים של ארגנטינה לריבונות באיים אלו. בריטניה הגיבה במשלוח כוח משימה לדרום האוקיינוס האטלנטי, אשר כלל מאה כלי שיט צבאיים וכ-9,000 חיילי רגלים. לאחר קרבות אוויר עם הארגנטינים פלשו הבריטים ב-21 במאי לאי המזרחי באיי פוקלנד ובתום קרבות כבדים השלימו עד ה-14 ביוני את הכנעת הכוחות הארגנטינים באיים כולם.

המלחמה עלתה בחייהם של 257 אנשי הכוחות המזוינים של בריטניה ו-649 חיילים ארגנטינים. 174 מן ההרוגים הבריטים הם חללים שמקום קבורתם לא נודע, או שנקברו בים. 67 מן החללים הוחזרו לקבורה במולדתם. קברי יתר 16 החללים נותרו באיי פוקלנד, לבקשת בני משפחותיהם. כולם למעט שניים נקברו בבית הקברות הצבאי סן קרלוס.

## בית הקברות
בית הקברות שוכן ליד היישוב סן קרלוס שלחופו הצפון-מערבי של האי המזרחי. הוא שוכן בקרבת החוף הכחול – אחד משבעת חופי הנחיתה שבהם נחתו הכוחות הבריטים ב-21 במאי 1982. 

בית הקברות מוקף חומת אבן מעגלית בגובה של מטר, בסגנון הדומה לחומות מכלאות הצאן הנוהגות באיים. הוא כולל שתי חלקות קבורה, שבכל אחת מהן נקברו שבעה מן החללים. על קבריהם הוצבו מצבות מאבן גיר.

הכניסה לבית הקברות פונה אל הים. מולה נקבעה בחומת האתר אנדרטה הנושאת שבעה לוחות לווחה. על גבי הלוח המרכזי נחרתו סמלי החילות שנטלו חלק בלחימה וכתובת זו:

**1982**

**אפריל-יוני**

**לכבודו של כוח המשימה הדרום-אטלנטי**

**ולזכרם המתמיד של המלחים, החיילים והאוויראים**

**שנתנו את חייהם ושלהם אין קבר זולת הים**

**כאן בצד קברי חבריהם לנשק נושא גלעד זה את שמותיהם**

**יָשִׂימוּ לַיהוָה כָּבוֹד וּתְהִלָּתוֹ בָּאִיִּים יַגִּידוּ**

על גבי הלוחות שמשני צידי הלוח המרכזי נחרתו שמות החללים הנעדרים הבריטים במלחמה.

בבית הקברות נקבר סגן-אלוף הרברט ג'ונס, מפקד הגדוד השני של הרגימנט המוצנח. הוא עוטר בעיטור צלב ויקטוריה – העיטור הצבאי הבריטי הרם ביותר - על פעולתו בקרב גוז גרין ב-28 במאי 1982, שבו נהרג.

בית הקברות תוכנן על ידי ועדת חבר העמים לקברי מלחמה על פי בקשת משרד ההגנה הבריטי. הקמתו הייתה כרוכה בקשיים בהובלת חומרי הבנייה אליו, והושלמה בסיוע חיילי חיל ההנדסה הבריטי. בית הקברות והאנדרטה נחנכו ב-10 באפריל 1983.

ב-21 במאי 2002, במלאת 20 שנה לנחיתה הבריטית באיים נערך בבית הקברות טקס זיכרון לנופלים במעמד מושל האיים וכ-300 מתושבי האיים ואנשי חיל המצב המוצבים בהם.

בבית הקברות האזרחי של העיר סטנלי, בירת האיים, קבורים 33 חיילים בריטים שנפלו בשתי מלחמות העולם. מקצתם נפלו בקרב איי פוקלנד בשנת 1914.

## ראו גם
* אנדרטת השחרור 1982
* בית הקברות הצבאי הארגנטיני באיי פוקלנד

## קישורים חיצוניים

*עמוד בית הקברות בארכיון אתר Veterans UK
*תמונות בית הקברות באתר fostlong-photography

## הערות שוליים

קטגוריה:בתי קברות צבאיים
קטגוריה:אנדרטאות לחיילי בריטניה
קטגוריה:איי פוקלנד
קטגוריה:ועדת חבר העמים לקברי מלחמה
קטגוריה:בעקבות מלחמת פוקלנד
סן קרלוס
מישל בן ברוך

**מישל בן ברוך** (נולד ב-20 בנובמבר 1963) הוא תת-אלוף במילואים בצה"ל, שירת כקצין תותחנים ראשי וכמזכיר צבאי לשר הביטחון.

## חייו
בן ברוך נולד במרוקו. בנם של ברוריה וארמנד. בגיל שנה עלה עם משפחתו לישראל וגדל בקריית מלאכי. למד בבית ספר יסודי אחים בקריית מלאכי ובפנימייה הצבאית לפיקוד בתל אביב.

באוקטובר 1981 התגייס לצה"ל, לאחר שנשר מקורס טיס הצטרף לחיל התותחנים. שירת בגדוד 402, פיקד על סוללה ועל גדוד 402, שימש ראש זירת צפון באגף המבצעים ושימש סגן מפקד עוצבת גולן. פיקד על עוצבת אדירים, אגד ארטילרי במילואים של עוצבת הגליל. בשנים 1999 עד 2001 פיקד על עוצבת גולן, האגד הארטילרי של עוצבת געש. בהמשך שירותו שימש קצין התותחנים הפיקודי של פיקוד הצפון וסגן מפקד אוגדה 162. ב-2005 קודם לדרגת תת-אלוף ושירת כראש חטיבת היבשה בזרוע היבשה. ב-2008 מונה לקצין תותחנים ראשי, תחילה כמינוי זמני לשלושה חודשים שהוארך לשנה עד ינואר 2009 ופיקד על החיל במהלך מבצע עופרת יצוקה. הוא פרש משירות הקבע, אך בדצמבר אותה שנה חזר כשמונה למזכיר צבאי לשר הביטחון אהוד ברק. בינואר 2012 סיים את כהונתו.

לאחר שחרורו מונה לראש תחום מערכות רקטיות מתקדמות בתעשייה הצבאית, ב-2014 מונה לראש סיב"ט, אגף היצוא הביטחוני במשרד הביטחון. ביוני 2019 מונה לראש מחלקת הרכש בארצות הברית.

בן ברוך בוגר תואר ראשון באוניברסיטת בר-אילן, בוגר המכללה לביטחון לאומי, בעל תואר שני במדעי המדינה מאוניברסיטת חיפה.

## קישורים חיצוניים

* [ממוזער|255x255 פיקסלים|טקס חילופי [קצין תותחנים ראשי. בתמונה (מימין): קצין התותחנים הנכנס, תא"ל דוד סויסה וקצין התותחנים היוצא, תא"ל מישל בן ברוך, ינואר 2009]].
* שחר הלוינג, מסיבת סיום אתר זרוע היבשה,  05.03.2009.

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי הפנימייה הצבאית לפיקוד תל אביב
קטגוריה:תתי אלופים בצה"ל בוגרי הפנימיות הצבאיות לפיקוד
קטגוריה:קציני תותחנים ראשיים
קטגוריה:סגל התעשייה הצבאית
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבה 215
קטגוריה:מפקדי עוצבת אדירים
קטגוריה:מפקדי אגד ארטילרי 282
קטגוריה:ראשי חטיבת היבשה
קטגוריה:מזכירים צבאיים של שר הביטחון
קטגוריה:ראשי סיב"ט
קטגוריה:עובדי משרד הביטחון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:ישראלים ילידי מרוקו
קטגוריה:בוגרי המכללה לביטחון לאומי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1963
Earth Angel (Will You Be Mine)

"****" הוא שיר דו-וופ שבוצע במקור בשנת 1954 על ידי להקת הדו-וופ האמריקאית The Penguins . גרסת הכיסוי של להקת The Crew-Cuts שפורסמה בשנת 1955 הפכה ללהיט גדול ואף הגיעה למצעד הבילבורד האמריקני ב-29 בינואר 1955 – בשיאו הגיע השיר למקום ה-3 במצעד הדיסק ג'וקי של בילבורד, למקום ה-8 במצעד הסינגלים הנמכרים ביותר ולמקום ה-8 במצעד הג'וק בוקס.

בשנת 2003 דורג השיר במקום ה-152 ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים של המגזין רולינג סטון.

## רקע
השיר נכתב על ידי ג'סי בלוויין וקרטיס ויליאמס בשנת 1954.

השיר הוקלט לראשונה על ידי להקת הדו-וופ האמריקנית The Penguins, בביתו של אחד מחברי הלהקה שגר בחלקה הדרומי של לוס אנג'לס.

## גרסאות כיסוי בולטות
* בובי וינטון
* אלביס פרסלי
*ארון נוויל 
* הפלאטרס
* Death Cab for Cutie
* בלינק-182
* גרין דיי

## אזכורים בולטים
* השיר מבוצע בסרט הראשון בטרילוגיית סרטי בחזרה לעתיד (1985), אשר במהלכו הגיבור של הסרט, הנוסע בזמן מרטי מק'פליי (בגילומו של השחקן מייקל ג'יי פוקס), מנגן את השיר בנשף ריקודים בשנת 1955, לאחר שהוא מתנדב להחליף את הגיטריסט מרווין ברי אשר נפצע בידו, וזאת על מנת לוודא כי הוריו יפגשו ויתאהבו בנשף. סצנה זו מתרחשת בשנית גם בסרט השני בטרילוגיית סרטי בחזרה לעתיד (1989) לאחר שהגיבור חוזר בזמן שוב וחווה את אותו האירוע בשנית.

## קישורים חיצוניים
* עמוד השיר באתר songfacts.com 

קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים על מלאכים
קטגוריה:בלדות משנות ה-1950
קטגוריה:בלדות R&B
קטגוריה:שירי דו-וופ
אירווין שו

**אירווין שו** (באנגלית: **Irwin Shaw**; 27 בפברואר 1913 – 16 במאי 1984) היה סופר ומחזאי יהודי-אמריקאי, הנחשב לאחד מטובי כותבי הסיפור הקצר בשפה האנגלית.

## ביוגרפיה
שו נולד ברובע הברונקס, להורים יהודים ממוצא אוקראיני, בשם **ארווין גילברט שאמפורוף**. המשפחה, שראתה בתחילה הצלחה ושגשוג באמריקה, התדרדרה לחיי עוני ודחק - דבר שהשפיעה רבות על שו האדם והסופר.

שו הצטיין יותר כאתלט מאשר כתלמיד ונמשך לעולם התיאטרון האמריקאי - שהיה רדיקלי ותוסס מאוד בשנות ה-30 של המאה העשרים, עם הופעת כוחות מהפכניים ויצירתם כ"קבוצת התיאטרון" של הרולד קלורמאן ואילייה קאזאן.
מחזהו הראשון -"קבור את המתים" - שהועלה ב-1936 היה לסנסציה ומיצב את שו הצעיר כאחת ההבטחות הגדולות של התיאטרון האמריקאי. הייתה זו הבטחה חד-פעמית, ללא מימוש. כל מחזותיו האחרים - "אנשים עדינים", "המתנקש", "השורדים" ועוד, נחלו כישלון חרוץ.
שו עבר לכתיבת סיפורים קצרים (מרביתם הופיעו בכתב-העת היוקרתי "הניו-יורקר") ובהם נתגלה כאחד מרבי-האמן הגדולים של הסוגה. במהרה החל גם לפרסם רומנים - עם הפתיחה המזהירה של "כפירי אריות" שיצא ב-1948, הנחשב עד היום לאחד מספרי המלחמה הטובים ביותר.
גם הרומנים שהתפרסמו לאחר מכן - "משהו רע באוויר", "קולות של יום קיץ", "לוסי קראון" ו-"שבועיים בעיר זרה", ביססו את מעמדו כסופר מוכשר ומבריק, שספריו נוחלים גם הצלחה מסחרית רבה.
במקביל נשמעו קולות על כי שו "מכר עצמו" וכי כתיבתו החלה מאבדת מיופייה וחיוניותה.
שו היה אף פעיל מאוד בכתיבת תסריטים בהוליווד ובכתיבת מאמרים בוטים וחריפים.
עידן המקארתיזם באמריקה, ורדיפת השמאלנים למיניהם, בצד אנטישמיות הביא לבחירתו בחיי גלות בצרפת ובשווייץ. הוא שב לארצות הברית רק בשנים האחרונות לחייו.

באירופה המשיך שו לכתוב, בצד חיי הוללות, ואף שנחל הצלחות מסחריות כבירות - דוגמת "עני ועשיר", שהיה אבן-פינה בשידוך בין ספרות לסדרות טלוויזיה, סר חינו בעיני הביקורת שקרעה לגזרים את יצירותיו. גם ספרים בשלים ומרתקים כ-"אבדות סבירות" או "לחם על פני המים", לא חמקו מיחס זה. בשנת 1967, לאחר הניצחון במלחמת ששת הימים, הגיע שו לישראל, בחברת הבמאי הנודע ז'יל דאסן (יהודי אף הוא), וסייע בצילום הסרט "המלחמה על השלום", שהוקרן בעולם כולו. שו היה נשוי לשחקנית מאריין אדוורדס ואב לבן - אדם. הנישואים היו סוערים, עם בגידות משל שני הצדדים. שו ומאריאן התגרשו (ובמשך קרוב לעשור חי עם בודיל נילסן) ולאחר מכן נישאו מחדש. אחיו הבכור, דייוויד, היה אף הוא סופר ותסריטאי.

הביוגרפיה של מייקל שניירסון חושפת איש תוסס ורב-פעלים ואהבות שהתקשה להתמודד בין שני הקטבים של אמנות רצינית והצלחה מסחרית.

רוב ספריו תורגמו לעברית.

## מספריו שתורגמו לעברית
* כפירי אריות, בתרגומו של אברהם בירמן, ספרי גדיש, 1958, ושוב בתרגומו של מאיר אגסי
* ראש הגבעה, בתירגומם של יואב לביא ושלמה גונן
* לוסי קראון, בתרגומו של זרובבל ברל
* מלאכת לילה, בתרגומו של אריה קרישק
* לחם על פני המים, בתרגומו של חיים גליקשטיין
* אבדות סבירות, בתרגומו של ארז לבנון
* שבועיים בעיר זרה, בהוצאת מ. מזרחי
* רוח זלעפות בתרגומו של בי טל בהוצאת טברסקי

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:הברונקס: אישים
קטגוריה:בוגרי ברוקלין קולג'
קטגוריה:סופרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מחזאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס או. הנרי
קטגוריה:אישים המופיעים ברשימה השחורה של הוליווד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1913
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1984
חיווי

בדקדוק, **חִיוּוּי** (באנגלית: **Indicative**) הוא מודוס בשפה שנועד להציג עובדה שאליה מתייחס הדובר.

## ראו גם
* תילוי

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בלשנות
קטגוריה:מורפולוגיה (בלשנות)
יעקב פאסקאל

**יעקב פאסקאל** (נולד בשם **האגופ מורדיאן**; 1832–1911) היה קונסול אוסטרו-הונגריה בארץ ישראל (ירושלים ויפו), שותף בבנק חיים אהרון ולירו, איש עסקים וקבלן שהקים, בין השאר, את בית הדואר האוסטרי וסייע רבות ליהודי ירושלים ויפו במגעים מול השלטונות, בהסדר להקמתו מחדש של בית כנסת החורבה, רכישת מערת שמעון הצדיק, רכישת מגרשי נוה צדק וניסיון רכישת קברי המלכים. רוב היהודים האשכנזים בירושלים חסו בחסות הקונסוליה האוסטרו-הונגרית.

## תולדות חייו
האגופ (=יעקב) מורדיאן נולד בירושלים למשפחה ארמנית שמוצאה מאיסטריה, פרובינציה אוסטרית על חוף הים האדריאטי. הוא שלט בשפות רבות, אך כמעט כל מכתביו המרובים שבארכיון הקונסוליה כתובים באיטלקית. כבן למשפחה מרובת עסקים, נכנס בשותפות שקטה עם הבנקאי חיים אהרון ולירו לשם הקמת סניף בנק ולירו. כמו כן היה מתורגמן הקונסוליה האוסטרית, וניהל את סניף הדואר האוסטרי בירושלים. ב-1870 הקים את בית הדואר האוסטרי ברובע הארמני, ברחבת שער יפו. בקומה התחתונה פעל סניף הדואר ובקומה העליונה התגוררו הוא ומשפחתו.

ב-1869 העלה אותו פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה, במסגרת ביקורו בירושלים, לדרגת סגן-הקונסול בירושלים וביפו (וויצע קאנזול), וב-1872 התמנה לאחראי על הקונסוליה ביפו. עקב כך שינה את שם משפחתו לצליל אירופי - פאסקאל. ב-1881, במסגרת ביקורו של רודולף, נסיך הכתר האוסטרי בירושלים, הועלה למשרת קונסול.

פאסקאל פרש לגמלאות בשנת 1905 ונפטר בשנת 1911. הוא נקבר בבית הקברות הארמני בירושלים בהר ציון. אחותו המשיכה להתגורר בבית הדואר האוסטרי עד שנות השישים.

## סיוע ליהודים
פאסקאל פעל רבות לטובת יהודי ירושלים ויפו. הדבר עלה בקנה אחד עם מדיניות הקיסר פרנץ יוזף. ב-1872 סייע למאיר אוירבאך, יואל משה סלומון, יהושע ילין ובנימין סלנט לרכוש את אדמות כיכר הירדן, במסגרת החברה לקניית אדמת יריחו.

ב-1874 ניסו יהודי ירושלים לרכוש את מתחם "קברי המלכים" כדי למנוע חילול קברים בעבודות ארכאולוגיה. יהודיה צרפתייה עשירה בשם ברטה אמליה ברטראנד העבירה לפאסקאל 30,000 פרנק, אך לאחר משא ומתן כושל עם הבעלים הערבים החזיר לה פאסאקל את הכסף. לבסוף נרכש השטח באמצעות ממשלת צרפת.

ב-1876 סייע ליהודי ירושלים לרכוש את מערת שמעון הצדיק והשדה שסביבה:

.

ב-1889 סייע לשמעון רוקח ברכישת אדמות נוה צדק, כנאמן אצלו הופקדו כספי הרכישה. ב-1899 רכש רוקח מידי פאסקאל את ביתו שניצב בגבול יפו (כיום - מתחם "בית התעשיינים" סמוך למסגד חסן בק) תמורת 75,000 פרנק, עבור בית חולים שער ציון.

הידידות בין השניים ידעה אמנם עליות ומורדות, אך רוקח מונה באחד מרגעי הקרבה בין השניים, ב-1903, לסגן-קונסול אוסטרו-הונגריה ביפו.

עיתוני התקופה מכילים סיפורים רבים נוספים אודות הרתמותו של פאסקאל להצלת יהודים, הן בני חסות אוסטריה (אשכנזים) והן ספרדים משרירות לבם של השלטונות .

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:דיפלומטים אוסטרו-הונגרים
קטגוריה:קונסולים בארץ ישראל
קטגוריה:ארמנים
כחום הלילה

**כחום הלילה** (באנגלית: **In the Heat of the Night**) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1967 בבימויו של נורמן ג'ואיסון. הסרט מבוסס על נובלה בעלת אותו שם של ג'ון בול משנת 1965. הסרט מגולל את סיפורו של וירג'יל טיבס, שוטר אפרו-אמריקאי, המסתבך בפרשת רצח בעיירה גזענית במיסיסיפי. הסרט זכה בחמישה פרסי אוסקר ובתוכם הסרט הטוב ביותר. בסרט מככבים סידני פואטייה, רוד סטייגר ו-וורן אוטס.

לסרט יצאו שני סרטי המשך; "They Call Me MISTER Tibbs!"  (1970) ו-"The Organization"  (1971). בנוסף, הסרט עובד לסדרת טלוויזיה בעלת אותו שם.

## הפקה
במהלך השנים פורסמו דבריו של פואטיה, שגילם את טיבס, לפיהם בתסריט המקורי וירג'יל טיבס לא היה אמור לסטור לאריק אנדריקוט בחזרה, אך הסצנה שונתה בשל התעקשותו. העיתונאי מארק האריס חשף שהתסריט המקורי כבר כלל את מתן הסטירה בחזרה ושפואטייה לא אחראי לשינוי התסריט.

הסרט יצא בתקופת מתיחות בארצות הברית כאשר האזרחים האפרו-אמריקאים נלחמו על זכויותיהם. הסרט נחשב לפורץ דרך בנוגע לייצוג שחורים בקולנוע האמריקאי.

## צוות שחקנים

## פרסים ומועמדויות

### הכרה ומעמד הסרט
הסרט דורג בשלוש רשימות של מכון הסרטים האמריקאי; מאה שנים... מאה סרטים - הגרסה המעודכנת במקום ה-75, מאה שנים... מאה גיבורים ונבלים במקום ה-19 עם הגיבור וירג'יל טיבס ומאה שנים... מאה ציטוטים במקום ה-16 עם הציטוט "They call me Mister Tibbs!".

ב-2002, נבחר הסרט לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית על ידי ספריית הקונגרס עקב תרומתו לקולנוע.

נכון לשנת 2012 הסרט זכה לדירוג של 96% באתר "Rotten Tomatoes" בהתבסס על 28 ביקורות.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:זוכי אוסקר: הסרט הטוב
קטגוריה:זוכי אוסקר: העריכה הטובה
קטגוריה:זוכי אוסקר: מיקס הסאונד הטוב
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב לסרט דרמה הטוב ביותר
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי יונייטד ארטיסטס
קטגוריה:סרטי מסתורין אמריקאיים
קטגוריה:סרטי משטרה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פשע אמריקאיים
קטגוריה:סרטים בשימור ספריית הקונגרס
קטגוריה:סרטים זוכי גלובוס הזהב - התסריט הטוב ביותר
קטגוריה:סרטי נורמן ג'ואיסון
קטגוריה:סרטי 1967
קטגוריה:סרטים המבוססים על רומנים אמריקאים
קז'ימייש ברטל

**קז'ימייש ולדיסלב ברטל** (בפולנית: Kazimierz Władysław Bartel; 3 במרץ 1882 - 26 ביולי 1941) היה מתמטיקאי ופוליטיקאי פולני, שכיהן כראש ממשלת פולין שלוש פעמים בשנים 1926-1930.

## חייו
נולד בלבוב (אז למברג באוסטרו-הונגריה, כיום באוקראינה), סיים לימודי הנדסת מכונות במכון הטכנולוגי של לבוב בשנת 1907 ומונה לפרופסור בשנת 1914. במלחמת העולם הראשונה שירת בצבא אוסטרו-הונגריה, בשנת 1919 מונה לשר לענייני תחבורה מסילתית ומשנת 1922 היה חבר הסיים. בעקבות הפיכת מאי שהוביל יוזף פילסודסקי בשנת 1926 מונה לראש הממשלה, ובשנים 1926-1928 היה סגן ראש הממשלה ושר לענייני דתות ול"הארה ציבורית", אך למעשה היה ראש הממשלה בפועל. 

בשנת 1930 פרש מהפוליטיקה וחזר לאקדמיה. הוא מונה לרקטור המכון הטכנולוגי של לבוב, קיבל תואר דוקטור כבוד ונעשה חבר באגודת המתמטיקאים הפולנית. בשנת 1937 מונה לסנאטור. בעקבות פלישת ברית המועצות לפולין במלחמת העולם השנייה, סירב להצעה לכהן בפרלמנט הסובייטי בשנת 1940. בעקבות פלישת גרמניה הנאצית לברית המועצות נעצר בלבוב בידי הגרמנים, סירב לשתף איתם פעולה ונרצח בירי ב-26 ביולי 1941, במקביל לרצח עשרות אנשי אקדמיה אחרים מלבוב - פשע שנידון במהלך משפטי נירנברג. מקום קבורתו לא נודע.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ראשי ממשלת פולין
קטגוריה:חברי הסיים הפולני
קטגוריה:חברי הסנאט של פולין
קטגוריה:פולנים שנהרגו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אנשי צבא אוסטרו-הונגרים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:מעוטרי צלב הגבורה
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:מתמטיקאים פולנים
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1882
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1941
אלי להב

**אליעזר (אלי) להב** (נולד ב-14 במאי 1952) הוא יזם ואיש עסקים ישראלי. בעל השליטה לשעבר בחברה הציבורית "להב אל.אר רילאסטייט בע"מ" העוסקת בנדל"ן, ו"להב הרים ירוקים", העוסקת בפרויקטים בתחום האנרגיה.

## ביוגרפיה
להב נולד בבאר שבע (1942).  

להב יזם את הקמת מרכז הקניות "חוצות להב" הנמצא מדרום מזרח לבאר שבע. הוא יזם את הקמת הקניון "גרנד קניון" במערב באר שבע, יחד עם קבוצת בריטיש ישראל, שבהמשך עברה לשליטת מליסרון ואת הקמת רשת המרכולים מחסני להב. בשנת 2016 מכר את חלקו ב"גרנד קניון" ברווח של כ-150 מיליון ש"ח. 

בשנות ה-90 היה מעורב בניהול קבוצת הכדורגל הפועל באר שבע והיה הבעלים של הקבוצה עד עונת 1996/1997 בה גם זכתה הקבוצה בגביע המדינה. בתום אותה עונה מכר את רוב כוכביה לקבוצות אחרות ומכר את הקבוצה לאיש העסקים הבאר שבעי, אלי ז'ינו. התדרדרותה של הקבוצה בשנה העוקבת הביאה למתיחת ביקורת קשה על להב על ידי אוהדי הקבוצה.

ביולי 2017 קנה להב את אולמות הדר סיטי טאוור ברמת גן ב-39 מיליון ש״ח.

בשנת 2018 הקים את רשת "בום".

מתגורר בהרצליה פיתוח, נשוי לחגית ואב לחמישה.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:באר שבע: אישים
קטגוריה:בעלי קבוצות כדורגל בישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
אסטוניה במשחקים הפאראלימפיים

**[[אסטוניה]]** השתתפה לראשונה ב בברצלונה (1992). עד משחקים אלו, התחרו הספורטאים האוקראינים במסגרת המשלחת הסובייטית, ובמשחקים שנערכו ב-1992 השתתפו, לצד ספורטאים ממדינות נוספות שהרכיבו בעבר את ברית המועצות, במשלחת מאוחדת (Unified Team). גם במשחקי החורף הפאראלימפיים לקחה אסטוניה חלק מאז המשחקים הפאראלימפיים אלברוויל (1992), שלחה משלחות גם למשחקים אלו עד המשחקים הפאראלימפיים סולט לייק סיטי (2002) וחזרה להתחרות ב.

## היסטוריה
הופעת הבכורה של אסטוניה כמדינה עצמאית במשחקי הקיץ הפאראלימפיים נערכה במשחקים שנערכו בברצלונה 1992, כששלחה משלחת של שני גברים וארבע נשים. המשלחת שבה מהמשחקים עם 3 מדליות פאראלימפיות.

הספורטאית האסטונית המצליחה בתולדות המשחקים הפאראלימפיים היא השחיינית מרקה קורקיאס שזכתה בשבע מדליות פאראלימפיות, בהן שתי מדליות זהב, ארבע מדליות כסף ומדליית ארד אחת.

## מדליות לפי אולימפיאדה
### משחקי הקיץ

### משחקי החורף

## ראו גם
* אסטוניה במשחקים האולימפיים
* אסטוניה במשחקים האולימפיים לנוער

## קישורים חיצוניים
* אסטוניה באתר הוועד הפאראלימפי הבינלאומי

## הערות שוליים

קטגוריה:מדינות במשחקים הפאראלימפיים
קטגוריה:אסטוניה: ספורט
גאורגי סקלרוב

**גאורגי סקלרוב** הוא ספורטאי בולגרי שהתחרה במשחקים הפאראלימפיים במסגרת המשלחת הבולגרית. הוא מחזיק בחמש מדליות פאראלימפיות, מהן שלוש מדליות זהב, והיה לספורטאי הבולגרי הראשון שזכה במדליית הזהב במשחקים.

## ביוגרפיה
סקלרוב התחרה לראשונה בהופעת הבכורה של המשלחת הבולגרית ב. הוא התחרה בזריקת דיסקוס ובהדיפת כדור ברזל (קטגוריה B2) וזכה בשתי מדליות זהב. סקלרוב ניצח בתחרות הדיסקוס עם שיא פאראלימפי של 38.74 מטרים, לפני ריימו הייקינן הפיני שזכה בכסף עם 38.08 מטרים, ואנדז'יי גודלבסקי הפולני שסיים במקום השלישי בתוצאה של 33.68 מטרים. בתחרות הדיפת כדור הברזל זכה סקלרוב במדליית זהב נוספת כששבר שיא פאראלימפי נוסף עם תוצאה של 13.36 מטרים, לפני אורפו ואיניו הפיני שהדף למרחק של 12.45 מטרים וגודלבסקי שזכה במדליית ארד נוספת עם תוצאה 12.38 מטרים.

ב התחרה סקלרוב בשני המקצים בהם התחרה בסיאול, ונרשם גם לתחרות בתחרות הטלת הכידון. סקלרוב לבסוף לא לקח חלק בתחרות הכידון, אולם בתחרות הדיפת כדור הברזל הצליח לשמור על תארו עם תוצאה של 13.35 מטרים, לפני סרגיי חודקוב האוקראיני שסיים שני עם 13.30 מטרים וקרל מאייר האוסטרי שזכה במדליית הארד עם תוצאה של 12.53 מטרים. בתחרות זריקת הדיסקוס הוא סיים עם מדליית הכסף עם תוצאה של 40.50 מטרים, שני רק לחודקוב שקבע שיא עולם של 40.82 מטרים.

ב הצליח סקלרוב להוסיף מדליה נוספת כשזכה במדליית הארד בתחרות הדיסקוס עם תוצאה של 38.56 מטרים. הוא שב והתחרה ב אך לא הצליח לזכות במדליה.

## הערות שוליים

קטגוריה:אתלטים בולגרים
קטגוריה:ספורטאי ספורט נכים
קטגוריה:אלופים פאראלימפיים
קטגוריה:זורקי דיסקוס
קטגוריה:הודפי כדור ברזל