שרקרק גמדי

**שְׁרַקְרַק גַּמָּדִי** (שם מדעי: *Merops cyanophrys*) הוא מין של עוף ממשפחת השרקרקיים. 

## טקסונומיה
על-אף שבתחילה הם תוארו כמינים נפרדים, השרקרק הגמדי והשרקרק הגמדי האפריקאי ( *M. viridissimus*) אוחדו ביחד עם השרקרק הגמדי האסייתי ( *M. orientalis*) למין יחיד על-ידי צ'ארלס סיבלי וברט מונרו ב-1990. בשנת 2014, הרשימה האדומה של IUCN ו-BirdLife International פיצלו אותם שוב למינים נפרדים. מחקר משנת 2020 מצא הבדלים משמעותיים במורפולוגיה ובקולות בין שלושת המינים, כך שהם גם פוצלו זה מזה על ידי איגוד האורניתולוגים הבין-לאומי ב-2021.

ישנם כיום שני תת-מינים מוכרים:

* *M. c. cyanophrys <small>(ז'אן-לואי קבאניס ופרדיננד היינה, 1860)</small>* - מצוי במערב ודרום חצי האי ערב ודרום ישראל
* *M. c. muscatensis* *(ריצ'רד באולדר שרפ, 1886)* - מצוי במרכז ומזרח חצי האי ערב

## מבנה גוף והתנהגות

ככל מיני השרקרקים, השרקרק הגמדי מאוד צבעוני, וכפי שמשתמע משמו, קטן יחסית לרוב מיני השרקרק - אורכו הממוצע הוא בין 16 ל-18 ס"מ. רוב נוצות גופו ירוקות, אך הנוצות בגרונו, מצחו ולחייו הן כחולות בהירות, ובנוסף יש לו פס עין שחור ופס שחור נוסף בבסיס הצוואר. חלקים נוספים שאינם ירוקים הם אברות הזנב, שהן בצבע אפרפר-ירקרק, רגליו שהן שחורות וקשתית עינו שהיא אדומה. לשרקרק הגמדי יש חד-צורתיות זוויגית.

השרקרק ניזון מחרקים, במיוחד דבורים, צרעות ונמלים. את עוקצן של הדבורים והצרעות הוא מסיר בחבטת פגר החרק על ענף לפני שהוא אוכל אותו. על פי רוב הוא צד מנקודת תצפית: כאשר הוא מבחין בטרף, הוא ממריא אליו ולרוב שב לאותה הנקודה. עם זאת, הוא עשוי לצוד חרקים גם על האדמה.

השרקרקים מקננים בחודשים מאי-יוני, במצוקי אבן גיר, במחילות בעומק 1–2 מטרים. הם בעלי 4–8 ביצים שצבען לבן, ושני הזוויגים מתחלקים בדגירה. לעיתים מקננים מספר זוגות שרקרקים, ולעיתים יש קינון של זוג אחד בלבד. לפעמים מצטרפים אל הזוג שרקרקים צעירים אשר עוזרים להם. גם מחוץ לעונת הקינון, השרקרק הגמדי ישן בקן עם צאצאיו וכך מגן עליהם.

קריאות השרקרק במעופו נשמעות כ-"*טרי-טרי-טרי*" או "*קרי קרי קרוּ-קרוּ קרי קר-קרו*". קריאת האזהרה היא קריאת "*קיט*" קצרה וגסה.

## תפוצה
הוא מצוי באזורים צחיחים ופתוחים עם עצים פזורים ברחבי המזרח התיכון, כמו גם בואדיות, גנים ואדמות חקלאיות. תפוצתו משתרעת ממערב ומרכז ערב הסעודית דרומה לתימן, ומגיעה עד לתימן, צפון עומאן, ומזרח איחוד האמירויות הערביות, וכן באיים מפוזרים בחופים במערב איחוד האמירויות. התפשטות חקלאית ואזורים מושקים יצרו בתי גידול חדשים למין זה, וכך התרחבה אוכלוסייתו, מה שאפשר לו להתיישב בחלקים מהלבנט (מזרח ישראל, מערב ירדן וחלק קטן מאוד מחצי האי סיני) לפני 2001. בשל התרחבות האוכלוסייה והסימנים כי המין מרוויח משינויים מידי אדם בבית הגידול, הוא לא נחשב לתחת איום.

בישראל הוא מצוי בדרום ובמזרח הארץ. תפוצתו בארץ התרחבה עם השנים, ככל הנראה עקב הגדלת שטחי החקלאות וריבוי החרקים בהם.

מצב השימור של השרקרק הגמדי הוא ללא חשש. יותר מכך, מעקב אחר אוכלוסייתו מראה כי היא נמצאת במגמת גידול.

## גלריית תמונות

Green bee-eater with a bee.jpg|שרקרק גמדי מתת-המין cyanophrys עם דבורה
Arabian Green Bee-eater (Merops cyanophrys), Sde Boker, Israel 0.jpg|שרקרק גמדי תופס פרפר
File:Little green bee eater (cropped).jpg|שרקרק גמדי, בישראל


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שרקרקיים
קטגוריה:ארץ ישראל: שרקרקיים
קטגוריה:ערב הסעודית: עופות
קטגוריה:איחוד האמירויות הערביות: עופות
קטגוריה:ירדן: עופות
קטגוריה:תימן: עופות
קטגוריה:עומאן: עופות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1860
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ז'אן-לואי קבאניס