open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
צ'צ'פויאס

[250px|ממוזער|שמאל|מבנים באתר הארכאולוגי של [קואלאפ  עיר בתרבות צ'צ'פויאס, מהמאה ה-6 לספירה]]
**צ'צ'פויאס** (תעתיק ללטינית: **Chachapoyas**) הקרויים גם **אנשי הענן** או "שוכני יער העננים" היו אנשי תרבות פרה-קולומביאנית שחיו בהרי האנדים בשטח פרו של ימינו. צ'צ'פויאס הוא הכינוי שהעניקו בני האינקה לאנשי הענן ולא ידוע כיום כיצד הם כינו את עצמם.

האינקה כבשו את תרבותם בתקופתם של טופא אינקה (Túpac Inca Yupanqui) ובנו ואינה קפאק, (Wayna Qhapaq) במאה ה-15, זמן קצר לפני הכיבוש הספרדי. ישנן תאוריות הגורסות שהישגיהם עלו על אלו של האינקה: הם הצטיינו בבניית ערים, דרכים, טראסות, השקיה ומטלורגיה. כאשר הגיעו הספרדים לדרום אמריקה היו הצ'צ'פויאס אחד מתוך מספר עמים שנשלטו על ידי האינקה, אם כי לא היו משולבים לחלוטין בתוך תרבות האינקה ושמרו על תרבותם.

מאחר שרוב המידע הקיים עליהם הגיע מהקונקיסטאדורים, לרוב, כידע שצברו אצל בני האינקה, אין מידע מבוסס על תרבותם. על פי התיאור היו הם הבהירים והגבוהים מבין העמים ששכנו באזור, נשותיהם נודעו ביופיין ועדינותן.

קיימות אגדות רבות על עושרם ואגדות על כך שהסתירו חלק מאוצרותיהם מפני הספרדים הכובשים.

הצ'צ'פויינים קברו את מתיהם יחד עם אוצרות שישמשו אותם בעולם הבא, חלק ניכר מהקברים נשדדו במהלך השנים, החל בספרדים שכבשו את המקום.

הארכאולוג ג'ין סבוי Douglas Eugene "Gene" Savoy על דמותו כנראה מבוססים סרטי אינדיאנה ג'ונס גילה עשרות שרידים של ערי אבנים עתיקות השייכים לתרבות הצ'צ'פויאס.

## קישורים חיצוניים

*מאמר מאת גילי חסקין
*מאמר נוסף מאת גילי חסקין

## הערות שוליים

קטגוריה:הרי האנדים
קטגוריה:אינדיאנים
קטגוריה:פרו: היסטוריה
קטגוריה:אמריקה הדרומית: תרבויות ארכאולוגיות
אנטי-דויטשה

[ממוזער|הפגנה ב[פרנקפורט בשנת 2006|250x250 פיקסלים]]
**אנטי-דויטשה** (בגרמנית: **Antideutsche**, "אנטי-גרמנים") היא תנועה פוליטית בגרמניה, שמקורה בשמאל הרדיקלי.

התנועה החלה להתגבש במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 בעקבות מחלוקות אידאולוגיות בתוך השמאל הרדיקלי בשאלת היחס לישראל ולארצות הברית. האנטי-דויטשה מתנגדים לגילוי מסוים של לאומיות גרמנית, שהתגבר בעיקר לאחר איחוד גרמניה מחדש ב-1990. בניגוד לרוב רובו של השמאל הרדיקלי מביעים האנטי-דויטשה תמיכה במדיניותן של ממשלות ישראל, ארצות הברית ובריטניה, ומתנגדים לאנטי-ציונות, אנטי אמריקניזם, ולצורות מסוימות של אנטי-קפיטליזם ואנטי-אימפריאליזם. הם טוענים שההתנגדות למדינות הללו, והתמיכה באידאולוגיות הללו מצד רובו של השמאל הרדיקלי בגרמניה נובעת מעמדות אנטישמיות ואנטי-דמוקרטיות.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:גרמניה: פוליטיקה
קטגוריה:אנטי-לאומיות
דלי

שמאל|ממוזער|250px|דלי מודרני סטנדרטי
**דלי** הוא כלי קיבול (דמוי קערה) בצורת גליל אנכי, שחלקו העליון פתוח וחלקו התחתון סגור ושטוח.
כיום, היקף בסיסו התחתון של הדלי המודרני קטן במעט מבסיסו העליון ולרוב מחוברת לדלי ידית אחיזה אשר מקלה על נשיאתו.

הדלי היה בשימוש עוד בתקופת העת העתיקה, ושימש בעיקר כאמצעי להעברת מים מנהרות, נחלים ובארות מים, לאזור ההתיישבות. בעבר, על מנת לייעל את תהליך העברת המים לאזור ההתיישבות על ידי נשיאת דלי אחד, בנו אסל - מוט ארוך, כאשר בכל אחד מקצהו מחובר דלי, כך שהאדם המשתמש באסל מסוגל להחזיק שני דליים בו זמנית. את מרכז מוט האסל, משעין האדם על עורפו, כאשר מרכז הכובד נמצא באמצע, וכך נוצר איזון המאפשר ללכת בנוחיות. 
מלבד מים, נעשה בעבר שימוש בדלי גם לשם העברת חול, סלעים ודגים.

## סוגים
הדליים מתחלקים לשני סוגים עיקריים:
***דליים לתחום הביתי** - רובם דליים קטנים העשויים מחומר פלסטיק גמיש. הם משמשים הן בבניית ארמונות חול בחופים ובארגזי חול והן בניקיון הבית (יחד עם היעה, המטאטא) וטיפוח הגינה.
***דליים לתחום התעשייתי** - רובם דליים גדולים ורחבים יותר. בעיקר מסוג מתכת קשיחה, העומדת בעומס רב. הדלי התעשייתי לוקח תפקיד חשוב בעבודות שונות כגון: כריית כורים, עבודות בנייה וחציבה. בנוסף, הוא משמש ככלי עבודה אצל הפועלים להעברת חומרי הגלם מהשטח (חומרים כמו: פחם, אבנים, חול, חצץ וכו').

## יחידת משקל
לפני שהומצאה השיטה המטרית, שהיא כיום התקן המחייב במדע ומערכת יחידות המידה המקובלת ברוב העולם, היו לכל מקום מידות ומשקלות משלו.
על פי **השיטה הרוסית** היה ה"דלי" אחד מאמות המידה לנפח של חומר נוזל. דלי 1 = 12.3 ליטר של ימינו.

Bucket well.jpg|דלי מעץ
Sand bucket.jpg|דלי מפלסטיק בארגז חול
Janitor's bucket with mop.jpg|דלי לצורך ניקיון
Yoke china.jpg|אסל


## ראו גם
* מזל דלי

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כלי ניקוי
קטגוריה:כלי קיבול
קטגוריה:בנייה
קבוע אבוליוסקופ

**קבוע אבוליוסקופ**, Kb הוא קבוע פיזיקלי המקשר בתרמודינמיקה בין המולליות לנקודת הרתיחה לפי הנוסחה: \triangle T = K_b * m.

בתהליך אבוליוסקופיה, על ידי קבוע ידוע ניתן לחשב את המסה המולרית.

## מספר קבועי אבוליוסקופ

קטגוריה:כימיה
כדורגל בוויילס

ה**[[כדורגל]] ב[[ויילס|וויילס]]** מנוהל על ידי התאחדות הכדורגל של ויילס (FAW), שהוקמה בשנת 1876. ההתאחדות מנהלת את הנבחרת הלאומית של ויילס ואת מבנה ליגות הכדורגל בוויילס. הכדורגל נחשב לספורט השני בגודלו בוויילס אחרי הרוגבי.

## קבוצות ותחרויות
כיום מספר קטן של קבוצות ולשיות משחקות בליגות האנגליות, מביניהם קארדיף סיטי וסוונסי סיטי משחקות בצ'מפיונשיפ. קבוצות אחרות שמשחקות בליגות האנגליות הן וורקסהאם, ניוספורט קאונטי, מרת'ייר טיידפיל וקולוויין ביי. שש קבוצות אלה משחקות כולן בפירמידת ליגת הכדורגל האנגלית מאז הקמתן ודחו הצעה לעבור לליגה של ויילס כאשר זו נוסדה בשנת 1992 - אף על פי שקבוצות בנגור סיטי, בארי טאון, קארנרפון טאון, ניוטאון ורהייל הסכימו לעבור לפירמידת הליגה הוולשית.

מאז 1996, התאחדות הכדורגל של ויילס מרשה רק לקבוצות מהליגה הוולשית לקחת חלק בגביע הוולשי.

## יוקרה
מערכת הליגות הוולשיות מדורגת על ידי אופ"א במקום ה-47 (מבין 52 החברות הנוכחיות), לצד חברתה לממלכה המאוחדת צפון אירלנד, וקרוב למדינות כאזרבייג'ן ומלטה. לפיכך, קבוצות המסיימות במקומות הגבוהים בליגת העל הוולשית מוכרחות להתחיל משלבים מוקדמים מאוד בתחרויות של אופ"א, כדוגמת גביע אופ"א.

המשחק פופולרי בכל רחבי ויילס, במיוחד בצפון ובקריות או בערים עם מועדונים המשחקים בליגות האנגליות או בליגת העל הוולשית. המשחק פופולרי ביותר במעמד העובדים בוויילס.

## משמעות הכדורגל לזהות הלאומית בוויילס
קארדיף סיטי, לדוגמה, נחשבת למועדון שיצר וקידם זהות לאומית ולשית בצורה משמעותית. על פי מחקר שנעשה בשנת 2000, המועדון שימש ככלי חשוב לביטוי ולהגברת הזהות הלאומית והתרבותית של הקהילה הוולשית בדרום ויילס.

זהות המועדון של קארדיף נפגעת מכך שהוא משחק בליגות האנגליות, מה שמונע ממנו להשתתף בתחרויות האירופיות באופן מלא עקב הגבלות של אופ"א. יש הטוענים שהדרך היחידה להשיג את הפוטנציאל המלא של המועדון היא על ידי העפלה לתחרויות אירופיות, אך ההחלטה להישאר במערכת הליגות האנגליות, שמעצבת את זהות המועדון ומעניקה לו במה, מגבילה את האפשרויות לביטוי זהות זו ברמה הבינלאומית.

## אלימות קהל הכדורגל בוויילס
בעקבות מחקר שבדק את טיבה והיקפה של אלימות קהל בכדורגל באנגליה ובוויילס, הנתונים הזמינים מראים כי אלימות קהל מתרחשת בכ-5% מהמשחקים, כאשר רק 0.011% מהצופים נעצרים בגין התנהגות קשורה לכדורגל. יותר ממחצית מהאירועים מתרחשים מחוץ לאצטדיון, וכמעט חצי מהם לאחר סיום המשחק. אחד מכל חמישה אירועים מערב אוהדים של קבוצות שלא שיחקו זו נגד זו באותו יום. תופעת אלימות הקהל בכדורגל אינה מאופיינת כאלימה במיוחד, ולרוב אינה מביאה לפציעות, אך כוללת הפרות סדר ציבוריות ולעיתים שימוש בחפצים כגרם נזק.

## מערכת ההכשרה לכדורגלנים צעירים בוויילס
מאז שנת 1983, מערכת הכשרת הנוער (YTS) ולאחר מכן תוכנית הכשרת הנוער (YT) שהחלה לפעול ב-1990, שינתה את פני ההכשרה המקצועית לכדורגלנים בוויילס ובאנגליה. תוכניות אלו החליפו את המערכת הלא מסודרת שהייתה קיימת בעבר, בתוכנית מסודרת יותר שכללה הכשרה "ספציפית" ו"כללית". התכנית התבצעה תחת אגף חברת ההשכלה הנוספת וההכשרה המקצועית של כדורגלנים. השינויים במערכת הביאו לגידול במספר הכדורגלנים המקצועיים הרשומים ולשינוי בהתפלגות המתמחים בין הליגות, כאשר יותר מתמחים מאי פעם נרשמו במועדונים בליגות הנמוכות יותר.

## ראו גם

* כדורגל בממלכה המאוחדת
* כדורגל באנגליה
* כדורגל בצפון אירלנד

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
הפרדה גבוהה

**הפרדה גבוהה** (נקרא גם **הבחנה גבוהה**, באנגלית: **High Definition** או בקיצור: **HD**), הוא תקן תצוגת וידאו ברזולוציה הגבוהה מרזולוזציית ההפרדה הסטנדרטית (SD). ההגדרה מתייחסת באופן כללי לאיכות תצוגה הגבוהה מ־480 קווים אופקיים (לפי תקן אמריקאי) הנהוגה במקלטי הטלוויזיה האנלוגיים. טלוויזיה בתקן HDTV בעלת 720 קווים נחשבת למינימום העונה להגדרה זו. כמו כן ניתן להתייחס לווידאו שהוקלט באמצעות עדשה מהירה (מעל 60 תמוניות לשנייה) כסוג של הפרדה גבוהה. בשל סיבות היסטוריות מקובל למדוד את איכות התצוגה על ידי מספר הקווים האופקיים המרכיבים את מסך התצוגה. ישנו הבדל קל בין התקן האירופאי לאמריקאי.

היות שתמונות בהפרדה גבוהה משודרות באופן דיגיטלי, מסכי התצוגה בהפרדה גבוהה כוללים ממיר דיגיטלי שתפקידו להמיר את האות הדיגיטלי לתמונה. התמונה במסכים אלו חדה וברורה הרבה יותר בשל היכולת להציג כמות גדולה יותר של פרטים. כמו כן קצב הרענון מהיר יותר.

## HDTV

בהפרדה גבוהה התמונה המתקבלת היא יכולה בגודל 1080×1920 פיקסל והיא ביחס רוחב-גובה של 16:9. HDTV יכול להגיע בשתי רמות:
* **1080i** שבה האות i מציינת intrelace – שיטת שילוב דו שלבית שבה המסך מרענן תחילה את כל הקווים האי־זוגיים ולאחר מכן את הזוגיים
* **1080p** שבה האות p מציינת progressive

קיימים מספר סוגים של מקרני הפרדה גבוהה:
* שק"ק (CRT) – התקן התצוגה המקורי של טלוויזיה אנלוגית, מותאם כיום לשידור תמונה דיגיטלית או בהפרדה גבוהה.
* צג פלזמה – מורכב מתאי גז (פלזמה) המכילים ארגון וכספית שכאשר מוטענים בזרם חשמלי משחררים פוטונים בדומה לאור הנוצר מקרינה פלואורסצנטית. מסכים אילו מצטיינים בשטח תצוגה גדול (עד 50 אינץ') ובדרך כלל יקרים.
* תצוגת גביש נוזלי (LCD) – צג דק העשוי מקטעים (תת־פיקסלים) המורכבים מגביש נוזלי הנתון בין אלקטרודות שקופות, שמאחוריהם תאורה. הפעלת מתח חשמלי בין האלקטרודות גורמת לשינוי בקיטוב האור ובכך משפיעה על עוצמת האור המועבר. צג LCD פופולרי במיוחד במחשבים ניידים ותצוגה בממדים קטנים.
* מקרן אחורי – שיטת הצגה הפועלת על קרן אור העוברת דרך מסנני LCD ומרוכז על ידי עדשות. בטכנולוגיות החדשות מסוגל להגיע להפרדה גבוהה ומתאפיין בגודל תצוגה ענקי במיוחד וזווית ראייה חדה. מתאים להצגה בפני קהל או לקולנוע ביתי.
* מקרן קדמי – בדומה למקרן אחורי, רק שהאור מוקרן על גבי המסך עצמו. פועל היטב בהיעדר אור חיצוני.

## Ultra HDTV

הפרדה גבוהה בתקן Ultra HDTV קיצור של טלוויזיית אולטרה הפרדה גבוהה הוא תקן יפני חדש המציע שני פורמטים, 4K UHD ביחס תמונה של 16:9 בהפרדה של 2160×3840 פיקסלים (8 מגה־פיקסל), ופורמט 8K UHD ביחס תמונה של 16:9 בהפרדה של 4320×7680 פיקסלים (33 מגה־פיקסל). התקן אושר על ידי איגוד הטלקומוניקציה הבינלאומי ובאוקטובר 2012 התקבל על ידי ארגון התקינה CEA האמריקאי. התקן יתמוך בטווח צבעים רחב לפי תקן חדש ומהירות רענון של 120 תמוניות בשנייה.

בצליל: מערכת שמע התומכת ב־HD אמורה להוציא צליל נקי מאוד וחד ביותר עם רמת ערוצים גבוהה ופיצול הקול השואף למציאות. איכות צליל HD (באנגלית HD Audio) הוגדרה על ידי חברת אינטל בשנת 2004 באמצעות אחד מהמפרטים הטכניים הבאים:
* 2 ערוצים ברוחב סרט של 192 קילו־הרץ (KHz) ועומק של 32 סיביות.
* שמונה ערוצים ברוחב של 96 קילו־הרץ (KHz) ועומק של 32 סיביות.

## סוגי HD
250px|שמאל|ממוזער|גודל מקורי של כל רזולוציה בהפרדה גבוהה
### מצבים נפוצים של וידאו בהפרדה גבוהה

### מצבים קיצוניים של וידאו בהפרדה גבוהה

### מצבי וידאו שטרם פותחו

## ראו גם
* HDTV
* טלוויזיה בהפרדה תקנית (SDTV)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלקטרוניקה בידורית
נעם שפנצר

**נועם שפנצר** (באנגלית **Noam Shpancer**; נולד ב-1959) הוא פרופסור לפסיכולוגיה בארצות הברית וסופר עברי.

## ביוגרפיה
שפנצר נולד בקיבוץ נחשון ושירת בצה"ל בסיירת גולני. לאחר השירות הצבאי חזר לקיבוץ ועבד עם ילדים בגיל הגן. כתב טור קבוע בשבועון "על המשמר" עד שנת 1992. בשנת 1985 יצא לארצות-הברית כדי ללמוד שם פסיכולוגיה קלינית. את התואר הראשון קיבל באוניברסיטת יוסטון, את התואר השני והדוקטורט בתחום הפסיכולוגיה הקלינית קיבל באוניברסיטת פרדו (Purdue).

מתגורר בקולומבוס, אוהיו והוא פרופסור חבר ב-Otterbein University, כותב מאמרים מקצועיים בתחום עיסוקו בכתבי עת ידועים כמו ה-American Psychologist, משנת 2004 כותב בעיתונים יהודיים בארצות הברית כמו ה-The New Standard וזכה בפרס על מאמרי הפרשנות פרי עטו. כתב שני רומנים בעברית שראו אור בישראל. ספרו "הפסיכולוג הטוב" תורגם לאנגלית.

כתב את התסריט לסרט "סיפור אחר", יחד עם אבי נשר ובבימויו. עלילת הסרט, שהקרנתו החלה בשנת 2018, מזכירה את בתו של שפנצר שחזרה בתשובה.

## ספריו
* **הלילה אצל יותם**, הוצאת גוונים, 2005.
* **הפסיכולוג הטוב**, ידיעות ספרים, 2009. תרגום לאנגלית: The Good Psychologist, Henry Holt and Co. 2010
* **מידת הרחמים**, ידיעות ספרים, 2011.

## קישורים חיצוניים

* Noam Shpancer, Ph.D., Otterbein University 
* 
* 
* Noam Shpancer Ph.D., Psychology Today
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:פסיכולוגים ישראלים
קטגוריה:תסריטאים ישראלים
קטגוריה:נחשון (קיבוץ): אישים
קטגוריה:לוחמי סיירת גולני
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת יוסטון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פרדו
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1959
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1959
פירמידיון

שמאל|ממוזער|250px|פירמידיון משוחזר מול הפירמידה האדומה בדחשור
**פירמידיון** (**Pyramidion**. ברבים: פירמידֽיָה) היא אבן הקצה בפירמידות במצרים. 

בתקופת הממלכה הקדומה, היה הפירמידיון עשוי מדיוריט, מגרניט או מאבן גיר, והיה מצופה בזהב או באלקטרום. לאחר מכן, בממלכה התיכונה, הם נעשו מגרניט בלבד, היו מצופים בזהב, והיו מוטבעים עליהם תוארי מלוכה וסמלים דתיים.

פירמידיה מעטים שרדו עד לתקופה המודרנית, בעיקר אלו העשויים גרניט שחור. האוסף הגדול ביותר המצוי כיום כולל ארבעה פירמידיה, ומוצג במוזיאון המצרי בקהיר.

## קישורים חיצוניים
* פירמידיון מפירמידת אמנמחת השלישי, באתר מוזיאון קהיר (**באנגלית**)
* פירמידיון, באתר המוזיאון הבריטי (**באנגלית**)

קטגוריה:מצרים העתיקה
קטגוריה:מצרים: מבנים
קטגוריה:פירמידות
קטגוריה:מצרים: פירמידות
קטגוריה:אבן
מנהג הים

**מנהג הים** היה מנהג נדיר אצל ימאים, שבו ניצולים מטביעת ספינה שלא הצליחו להגיע למקום יישוב, פנו לקניבליזם ולהטלת גורל ביניהם מי יאכל את מי, כדי להציל את שאר הקבוצה.

## דוגמאות היסטוריות
ב-20 בנובמבר 1820 בהפלגתה של ספינת דיג-הלווייתנים אסקס, ניגח לויתן את הספינה בזמן שהצוות ניסה לצוד חברים מלהקתו. הספינה שקעה כשהיא במרחק של כמעט 4,000 ק"מ מהחוף. עשרים ואחד אנשי הצוות נטשו לשלוש סירות הצלה, ובסופו של דבר הגיעו לאי הנטוש הנדרסון (כיום חלק מאיי פיטקרן הבריטים). משאבי האי הקיימים נוצלו במהרה ואנשי הצוות סבלו מרעב חמור, והחלו למות בזה אחר זה. הם הגרילו ביניהם מי יאכל, ואחר כך נעשתה הגרלה נוספת להחליט מי יהרוג את הקורבן. עד להצלתם באפריל, 1821, נאכלו שבעה מלחים על ידי חברי הקבוצה. סיפורה של הספינה היה בין מקורות ההשראה של הרמן מלוויל לסיפור מובי דיק.

מקרה נוסף התרחש בשנת 1884 והתפרסם לאחר מכן בעקבות משפט רצח שנערך באנגליה. ארבעה אנשי צוות ביאכטה בשם ה"מיניונט", נקלעו לסערה ונאלצו לנטוש את היאכטה לספינת הצלה במרחק של יותר מ-2,000 ק"מ מכף התקווה הטובה. הם ניזונו בעיקר מדגים שהצליחו לתפוס, וכעבור כמה שבועות החליטו שיש להטיל גורל לגבי מי יאכל, אולם בעקבות התעלפותו של אחד מהחברים הוחלט לבסוף שהוא יהיה הקורבן (החלטה לה היו שותפים שניים ומתנגד אחד). כעבור ארבעה ימים מהאירוע, אספה אותם אונייה גרמנית. שניים מאנשי הצוות נשפטו בעוון רצח ונמצאו אשמים, עונש המוות שלהם הומר בשישה חודשי מאסר.

## ראו גם
*נשים וילדים תחילה

קטגוריה:ימאות
קטגוריה:קניבליזם
טגו

**טֶגוּ** (בהנגול: **대구광역시**, בהנג'ה: **大邱廣域市**) היא עיר מטרופוליטנית בדרום-מזרח קוריאה הדרומית. היא גובלת במחוזות צפון קיאנגסאנג ודרום קיאנגסאנג מצפון ומדרום בהתאמה ומרוחקת כ-240 ק"מ מדרום-מזרח לבירה סיאול. על פי מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2020, אוכלוסיית העיר מנתה כ-2.41 מיליון תושבים והיא העיר הרביעית בגודלה בקוריאה הדרומית, אחרי סיאול פוסאן ואינצ'ון.

בעיר ישנן חמש אוניברסיטאות, בהן "האוניברסיטה הלאומית קיאנגבוק" והאוניברסיטה הלאומית של קוריאה הדרומית. בעיר יש הרבה מפעלי טקסטיל, פלדה ומכונות.

באוגוסט 2003 אירחה העיר את האונירבסיאדה, ובאוגוסט 2011 היא אירחה את אליפות העולם באתלטיקה. היא אירחה גם מספר משחקים במונדיאל 2002.

האמנית קימסוג'ה היא ילידת העיר. היא ייצגה את קוריאה הדרומית בביאנלה של ונציה בשנת 2013.

## היסטוריה
בעיר נמצאו עדויות ארכאולוגיות רבות להתיישבות אנושית עוד מהאלף ה-1 לפנה"ס. החל מסוף שנות ה-90 של המאה ה-19 העיר נחשבת למרכז תחבורתי ומסחרי בקנה מידה ארצי. בתקופה זו החלה תסיסה לאומית רבה בעיר ובשנים שלאחר מכן חלו הפגנות למען עצמאות. במהלך מלחמת קוריאה התרחשו קרבות רבים בסביבת העיר.

## ערים תאומות
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קוריאה הדרומית: ערים
אטפומארוס

**אטפומארוס** (בלטינית: **Atepomarus**) הוא אל רפואה מהמיתולוגיה הקלטית. פולחנו היה נפוץ באזור מובייר שבגאליה (צרפת של ימינו).

עם המפגש בין התרבות הקלטית והתרבות רומית, זוהה אטפומארוס עם האל אפולו מהמיתולוגיה הרומית.

מקדש לאל היה ממוקם בסן-סבין שבבוגון. באתר התגלו פסלי סוסים שהועלו לו כמנחות.

מקור שם האל במילה הקלטית "אפו" שמשמעה "סוס". משמעות שמו - "רוכב הסוסים הגדול" או "בעל הסוס הגדול".

## לקריאה נוספת

* Miranda Green, **Dictionary of Celtic Myth and Legend**, Thames and Hudson Ltd., London, 1997
* Miranda Green, **Animals in Celtic Life and Myth**, Routledge, 1997


## קישורים חיצוניים
* אטפומארוס באתר celtnet

קטגוריה:אלים בריטיים וגאליים קדומים
קטגוריה:אלי בריאות
פדריקו קסטלוצ'יו

**פדריקו קסטלוצ'יו** (באנגלית: **Federico Castelluccio**, נולד ב-29 באפריל 1964) הוא שחקן איטלקי-אמריקאי אשר התפרסם בעיקר בזכות תפקידו כפוריו גיונטה בסדרת הטלוויזיה של HBO "הסופרנוס".

## ביוגרפיה
קסטלוצ'יו נולד בנאפולי, איטליה. בשנת 1968 עברה משפחתו לפטרסון, ניו ג'רזי ושם הוא גדל. בנוסף להיותו שחקן קסטלוצ'יו הוא גם צייר מומחה. בשנת 1982, קיבל קסטלוצ'יו מלגה מלאה לבית הספר לאמנות חזותית בניו יורק שם קיבל תואר BFA (Bachelor of Fine Arts) בציור ובאמנות וירטואלית (media art).

קסטלוצ'יו החל את הקריירה שלו כשחקן בשנת 1986. הוא שיחק הן בסרטים (זולת "אש" (Fire), "יומנו של היטמן" (Diary of a Hitman) וכיוצא בזה) והן בטלוויזיה (לדוגמה בסדרה "NYPD Blue"), עם זאת התפרסם הוא בעיקר בזכות משחקו בדרמה הטלוויזיונית "הסופרנוס". סרט הבכורה שלו בפסטיבל סאנדנס, קיבלה 2 פרסים, האחת עבור ביום הדרמה הטוב ביותר, והשנייה על ההרכב המוזיקלי הטוב ביותר. 

בשנת 2006 שיחק בסרט הפשע "מדריך להכרת קדושיך" לצד רוברט דאוני ג'וניור, בסרט "הזמר" בכיכובם של ג'ניפר לופז ומארק אנתוני, ובסרט הטלוויזיה "שושלת הדרקון".

בשנת 2024 שיחק בסרט הדרמה הביוגרפי "קבריני" את דמותו של הסנאטור בודיו.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:מהגרים מאיטליה לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1964
Acta Diurna

**Acta Diurna** (**אקטה דיאורנה**; לטינית: "רשומות יומיות") היו הודעות יומיומיות רשמיות מטעם המשטר הרומי, מעין עיתון שהיה חקוק על אבן או על מתכת ונתלה במקומות ציבוריים כדוגמת הפורום ברומא.

ההודעות הראשונות פורסמו ברפובליקה הרומית בסביבות שנת 131 לפנה"ס, וכללו תוצאות של תהליכי משפט ופעולות הקשורות לחוק. מאוחר יותר הורחב תוכן ההודעות לעניינים שוליים וציבוריים יותר, כגון תאריכי לידה, פטירה ונישואין. בתום כמה ימים הורדו ההודעות ממקומן והוכנסו לארכיון.

לעיתים, כאשר היה צורך ליידע את מושלי הפרובינציות, פקידים העתיקו את ה-Acta ושלחו אותן למושלים. בתקופה מאוחרת יותר הקיסרים השתמשו בהודעות הללו ככלי להעברת צווי הסנאט או הקיסרות.

Acta נוספות נשאו תוכן צבאי ועירוני. Acta Senatus ("החלטות הסנאט") הוסתרו לרוב מעיני הציבור והוטלה עליהן צנזורה עד אשר החליט יוליוס קיסר בשנת 59 לפנה"ס (בתפקיד הקונסול) לפרסם אותן.

בסוף כל הודעה נכתב “Publicare et Propagare” ("לפרסם ולהפיץ"), כלומר, שהמידע הכתוב בהודעות ייוודע לכל אנשי רומא.

הוצאת ה-Acta פסקה לאחר שמושב הקיסרות עבר לקונסטנטינופול. כיום לא קיימים עותקים של ה-Acta במצב שלם.

## קישורים חיצוניים
* Acta Diurna באנציקלופדיה בריטניקה (אנגלית)

קטגוריה:רומא העתיקה
קטגוריה:עיתונות
קטגוריה:מילים וביטויים בלטינית
המנון אירלנד

**שיר החיילים** (באירית: **Amhrán na bhFiann**) הוא **[[המנון לאומי|ההמנון הלאומי]] של [[אירלנד]]**. השיר מושר כהמנון באירית וגרסה זו מתורגמת מגרסה קדומה יותר בשפה האנגלית. את השיר הלחינו פיאדר קירני ופטריק היני. קירני היה גם זה שכתב את מילות השיר באנגלית. ליאם או רין תרגם את השיר, מאוחר יותר, כאמור, לגאלית אירית.

ההמנון הלאומי של אירלנד מורכב משני בתים בלבד מתוך השיר המקורי המורכב ממספר בתים. "ההצדעה לנשיא", שאותה מנגנים (ללא מילים) באירועים רשמיים בהשתתפות נשיא או נשיאת אירלנד, מורכבת מארבע התיבות המוזיקליות הראשונות של השיר ולאחריהן חמש האחרונות (מתוך ההמנון).

## אימוץ ההמנון
השיר נכתב בשנת 1907 עם מילותיו של פיאדר קירני. הוא הלחין את השיר יחד עם פאטריק היני. את מילות השיר פרסם לראשונה בולמר הובסון בשנת 1912. התרגום לשפה האירית היה פרי עטו של ליאם או. רין, שניסח גם את הטיוטות בשפה האירית לחוקת מדינת אירלנד החופשית ב-1922 ולחוקה האירית ב-1937. המילים באירית התפרסמו לראשונה במגזין "טוגלאך" (של צבא ההגנה האירי) ב-3 בנובמבר 1923.

שיר החיילים היה פופולרי בקרב רפובליקנים איריים, והמורדים משירות הדואר האירי במרידת חג הפסחא שהתרחשה בשנת 1916 נהגו לשיר אותו גם כן. מאוחר יותר הוא היה פופולרי בקרב האסירים במחנות המעצר הבריטיים. השיר אומץ לבסוף כהמנון לאומי בחודש יולי שנת 1926.

**[[אלוהים, נצור את המלך]]** היה ההמנון הרשמי של הממלכה המאוחדת, ובכללה אירלנד, עד להקמת מדינת אירלנד החופשית בשנת 1922. חלק מהאירים המשיכו להשתמש בהמנון הישן, דבר שהטריד את הנהגת אירלנד החופשית וגרם למבוכה ואי נוחות. במקרה מסוים סירב המושל הכללי ג'יימס מק'ניל להשתתף באספה ציבורית בטריניטי קולג' כשגילה שהמכללה מתכננת להשמיע את ההמנון הישן במהלך ביקורו. גם אחרי אימוץ ההמנון החדש, מיעוט של אירים המשיך לשיר את ההמנון של הממלכה המאוחדת.

בשנת 1934 רכשה הממשלה האירית את זכויות היוצרים על השיר במחיר של 1,200 פאונד.

## מילות השיר
### ההמנון

ההמנון המושר הוא למעשה הפזמון של השיר המלא.

### השיר המלא

## ראו גם
* קריאתה של אירלנד
* דגל אירלנד
* סמל אירלנד
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 1910
אירלנד
קטגוריה:אירלנד: סמלים לאומיים
פארק בואן רטירו

**פארק בואן רטירו** (בספרדית: **Parque del Buen Retiro - פארק 'מנוחה נעימה**') הוא הפארק המרכזי והחשוב של מדריד, בירת ספרד.

הפארק משתרע על שטח של 1.4 קילומטר רבוע ונמצא בסמיכות לשער אלקלה ולמוזיאון הפראדו. הפארק מכיל בין היתר פסלים רבים, אנדרטות ואגם, ונחשב לאחד המקומות הפופולריים בעיר.

## היסטוריה
מקורו של הפארק בתחילת המאה ה-16, אז נבנה באזור ארמון קיט לשימוש משפחת המלוכה. בשנת 1561 העביר המלך פליפה השני את חצר המלוכה למדריד, והרחיב את הפארק סביב לארמון הקיט המלכותי. הארמון שימש את המלך בתקופת התענית ובזכות קרבתו לארמון המלכותי יכול היה המלך לעבור אליו יחד עם חצר המלוכה.

גני בואן רטירו הורחבו בשנת 1620, כאשר גספר דה אוליבארס, מקורבו של המלך פליפה הרביעי, העניק לו שטחי אדמה בקרבת הארמון לצורכי הפנאי של חצר המלוכה. בשנות השלושים של המאה ה-17 נבנו בפארק מספר מבני שירות, בהם ה'קאזון דל בואן רטירו' (Casón del Buen Retiro) ששימש כאולם נשפים ומשמש כיום את מוזיאון הפראדו.

הפארק המשיך להתפתח במאתיים השנים הבאות ונוספו לו האגם וגרמי מים נוספים, גנים חדשים, גידור מהודר ומצפה כוכבים. ארמון הרטירו היה בשימוש עד ימיו של המלך קרלוס השלישי, ומרבית שטחי הארמון נהרסו במהלך המלחמות הנפוליאוניות. בתקופת שלטונה של המלכה איזבלה השנייה זכה הפארק לעדנה מחודשת ונשתלו בו עצים וגנים חדשים. לאחר מהפכת 1868 בספרד וירידתה של איזבלה השנייה מכס השלטון, נפתח הפארק לציבור הרחב והפך בהדרגה לריאה הירוקה של מדריד.

עם הפיכתו לפארק ציבורי, שימש הפארק למספר תערוכות בינלאומיות. לצורך התערוכות נבנו בפארק מבנים חדשים, בהם ארמון ולאסקז (1884) וארמון הזכוכית (1887), שנבנה בהשראת ארמון הזכוכית בלונדון. כיום משמשים המבנים לגלריות אמנות. בתחילת המאה ה-20 הוקמה בפארק האנדרטה לזכרו של אלפונסו השנים עשר, מלך ספרד. בשנים הבאות הוקמו בפארק עשרות פסלים, אנדרטות ומזרקות והוא הפך למעשה לגן פסלים פתוח. בשנות השלושים והארבעים של המאה ה-20 נוספו לפארק הגנים האחרונים.

ב-2021 הוכרזו פארק בואן רטירו ושדרת פראדו הסמוכה כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו.

## גלריית תמונות

Retiro Park Crystal Palace.JPG|ארמון הזכוכית
תמונה:Retiro Park Velazquez Palace.JPG|ארמון ולאסקס
תמונה:Retiro Park Sculpture Avenue.JPG|שדרת פסלים
תמונה:Retiro Park Fountain I.JPG|מזרקה
תמונה:Retiro Park Fountain II.JPG|מזרקה
תמונה:Retiro Park Fountain III.JPG|מזרקה
תמונה:Retiro Park Jacinto Benavente Monument.JPG|אנדרטה לזכרו של המחזאי חסינטו בנאבנטה, זוכה פרס נובל לספרות
תמונה:Park Retiro Cuba Monument.JPG|אנדרטת קובה
תמונה:Park Retiro Arsenio Martínez Campos Monument.JPG|אנדרטה לזכרו של הגנרל ארסניו מרטינס קמפוס, שליט קובה


## קישורים חיצוניים

* 
* היסטוריה מפורטת של הפארק (אנגלית)
* למידע על פארק בואן רטירו
* אתר המורשת העולמית 
* 

קטגוריה:מדריד
בואן רטירו
דוד פריזנהויזן

ר' **דוד פריזִנהוֹיזֶן** (בעברית על דרך היידיש; בגרמנית: **David Friesenhausen**, **פריזנהַאוּזן**; 1756 – 23 במרץ 1828, קרלסבורג), מתמטיקאי, דיין ואיש תנועת ההשכלה, הראשון שהציע הקמת בית מדרש לרבנים באימפריה האוסטרית.

## ביוגרפיה
דוד בן מאיר הכהן נולד בכפר פריזנהאוזן שבבוואריה בשנת 1756. למד תורה בעיר פירת (פיורדא) שבקרבת נירנברג עד גיל 30, אז החל ללמוד מדעים במשך כ-10 שנים נוספות. בשנת 1788 עבר לברלין, ובהּ פרסם את הספר "כליל החשבון" – ספר חשבון וגאומטריה ומבוא לאלגברה בעברית. בשנת 1796 הוא יצא למסע ברחבי אירופה כדי למכור את ספרו ולאסוף פרענומעראנטן לספר נוסף שלו, "מוסדות תבל", המתאר את מבנה היקום על פי קופרניקוס.

בעקבות אכזבתו מהרדיקליות של תנועת ההשכלה בברלין, עבר פריזנהאוזן לעיירה אונסדורף שבהונגריה בסביבות שנת 1800, ונתמנה בה לדיין. במקביל עסק במסחר. בשנת 1806 עבר לתקופה קצרה לפשט, אך בהיעדר מקור פרנסה שם, שב במהרה לאונסדרף. באותה תקופה הגיש לקיסר האימפריה האוסטרו הונגרית הצעה להקמת שלושה בתי מדרש לרבנים, בהונגריה, בגליציה ובמוראביה. תוכנית הלימודים המוצעת כללה בנוסף ללימודי תלמוד גם תנ"ך ולימודים כלליים. ההצעה נדחתה על ידי השלטונות, אך עוררה עליו רוגז רב מצד רבני הונגריה.

בין השנים 1808–1816 כיהן פריזהאוזן כדיין בקהילת יהודי אוהעל בעיירה שאטוראליאויהיי, ונודע כמתנגד לחסידות. בשנת 1816 יצא למסע שני באירופה, לשם גיוס מנויים לספרו "מוסדות תבל"; בעקבות הצלחתו לגייס מספיק מנויים, ובהם הרב משה סופר ואהרן חורין, יצא הספר לאור בווינה בשנת 1820. בנוסף לחלק האסטרונומי, כולל הספר הוכחה לפתרון הבעיה ה-11 של אוקלידס, וכן צוואה רוחנית, שבה מספר פריזנהאוזן על תוכניתו לייסוד בית מדרש לרבנים. סוגיית מידת תמיכתו בשינויים דתיים הייתה לסלע מחלוקת בין היסטוריונים שחקרו את כתביו.

## ספריו
* **ספר כליל החשבון: מבואר בו ראשי יסודות חשבון הכללי ... המהולל בשם אלגעברא; גם ... חכמת המדידה ... עם שלשה לֻחֹת נחֹשת ... צורות למודי המדידה**, ברלין: דפוס חנוך נערים, תקנ"ז 1796.
* **ספר מוסדות תבל: מבואר בו שלשה עניינים ...: בנין העולם לפי דעת קופערניקוס ..., מופת חותך על יסוד האחד עשר מספר האיקלידוס ... ; צוואה אשר אני מודה ליוצאי חלצי ... מופתים על מציאת השם ...**, וינה: אַנטאָן שטרויס, 1820.

## לקריאה נוספת
* מאיר גילון, 'ר' דוד פריזנהויזן בין קוטבי ההשכלה והחסידות', בתוך: משה כרמלי-וינברגר (עורך), **בית המדרש לרבנים בבודפשט תרל"ז–תשל"ז: מחקרים בתולדותיו והישגיו במדעי היהדות**, ניו יורק: איגוד חניכי ביה"מ לרבנים בבודפשט, תשמ"ו, עמ' יט–נד.


* Levi Cooper, 'The last will and testament of Rabbi David Friesenhausen,' *Jewish Educational Leadership* 8,3 (2010), 55-62.


## קישורים חיצוניים
* 
* מיכאל סילבר, 
* 
* 

ספריו:
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משכילים
קטגוריה:מתמטיקאים יהודים
קטגוריה:יהודים גרמנים
קטגוריה:רבנים הונגרים
קטגוריה:שאטוראליאויהיי: רבנים
קטגוריה:מחברי ספרי לימוד
קטגוריה:מתמטיקאים גרמנים במאה ה-18
קטגוריה:מתמטיקאים גרמנים במאה ה-19
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1750
קטגוריה:נפטרים ב-1828
24: גאולה

**24: גאולה** (באנגלית: **24: Redemption**) הוא סרט טלוויזיה אמריקאי שמשלים את הפער העלילתי בין העונה השישית לעונה השביעית של סדרת הטלוויזיה "24". בדומה לסדרה, העלילה בסרט מוצגת בזמן אמת עם הפסקות קצרות. עלילת הסרט, שאורכו כשעה וחצי, מתרחשת בין השעות שלוש עד חמש אחר הצהריים. הסרט מתרחש במקביל בארצות הברית, בעת השבעתה של הנשיאה הנבחרת אליסון טיילור, ובסנגלה, מדינה בדיונית באפריקה, שבה הסוכן ג'ק באואר מנסה למצוא שלווה.

הסרט שודר לראשונה ב-23 בנובמבר 2008 והופץ ב-DVD יומיים מאוחר יותר. קיפר סאת'רלנד, המגלם את ג'ק באואר, היה מועמד לפרס גלובוס הזהב על השתתפותו בסרט.

## עלילה
בסנגלה, ג'ק באואר (קיפר סאת'רלנד) עוזר לחברו בפעילות הומניטרית למען יתומי המדינה. נציג של שגרירות ארצות הברית במדינה מגיש לג'ק זימון לחקירה על פעולות שביצע בעבר. באותו זמן, מרחשת הפיכה צבאית במדינה, וג'ק יוצא להגן על יתומים.

בארצות הברית, הנשיאה הנבחרת, אליסון טיילור (שרי ג'ונס), שומעת על ההפיכה, אך ידיה כבולות כיוון שהנשיא היוצא, נוח דניאלס, לא מאפשר לה לפעול.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 2008
קטגוריה:24 (סדרת טלוויזיה)
קטגוריה:סרטים מבוססי סדרות טלוויזיה
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים על טרור
ג'ון ונטימיליה

**ג'ון ונטימיליה** (באנגלית: **John Ventimiglia**; נולד ב-17 ביולי 1963) הוא שחקן אמריקאי אשר התפרסם בעיקר בזכות תפקידו כארטי באקו בסדרת הטלוויזיה של HBO "הסופרנוס".

## חיים אישיים
ונטימיליה נולד בקווינס, ניו יורק, וגדל בטינק, ניו ג'רזי.

## קריירת משחק
בנוסף למשחקו בסופרנוס שיחק ונטימיליה במספר סרטי קולנוע בתפקידים משניים, ובמספר הופעות אורח בסדרות טלוויזיה כולל חוק וסדר ו-NYPD Blue.

ב-1997 שיחק בסרט "ניאגרה, ניאגרה" ובסרט "מתחת לגשר" לצדה של מליסה לאו. ב-1998 שיחק בסרט הטלוויזיה "מלך העולם" של רשת ABC על פי ספרו של דייוויד רמניק אותו המתאגרף מוחמד עלי. 

בשנת 1999 שיחק בתפקיד קטן בסרט הדרמה "הבן של ישו" על פי ספרו של דניס ג'ונסון. בשנת 2012 שיחק במותחן הפשע של הישראלי אריאל ורומן, "אייסמן" לצד מייקל שאנון.

בשנת 2022 שיחק בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה גזלייט.

בשנת 2023 השתתף בסרט הקומדיה "הבעלים לשעבר" (אנ') בתור סייפל. 

## קישורים חיצוניים

* ג'ון ונטימיליה, באתר HBO

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:קווינס: אישים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1963
איקוולאונה

**איקוולאונה** או **איקובלאונה** (בלטינית: **Icovellauna**, מקלטית: "מים") היא אלה שפולחנה היה נפוץ בגאליה (צרפת של ימינו) ובמערבה של גרמניה. מקדשים לאלה זו הוקמו במץ ובננסי (שניהם בצרפת), ומקדש נוסף התגלה בטריר (בגרמניה).

המקדש שהתגלה במץ (בשנת 1879, על ידי האב מולר) היה מקדש מתומן ובמרכזו בריכה. גרם מדרגות שהקיף את מבנה המקדש ואת הבריכה, הוביל לתוך הבריכה ואפשר למאמינים להניח בה מנחות ולשאוב ממימיה המקודשים. צורת המקדש, וכן פסלונים של האל מרקוריוס מהמיתולוגיה הרומית, מעידים כי מדובר במקדש מרפא, וכי איקוולאונה הייתה אלת מרפא.

## לקריאה נוספת

* Miranda Green, **Symbol and Image in Celtic Religious Art**,Routledge, 1992
* Roy A. Adkins, **Handbook to life in ancient Rome**,
Oxford University Press US, 1998


## קישורים חיצוניים
* איקוולאונה באתר celtnet

קטגוריה:אלים בריטיים וגאליים קדומים
קטגוריה:אלות ים ונהר
קטגוריה:אלות בריאות
מימי רץ-ויזנברג

**מימי רץ-ויזנברג** (נולדה ב-1952) היא מנהלת אמנותית וכוריאוגרפית של קבוצת מחול הנושאת את שמה.

רץ-ויזנברג היא בוגרת המרכז לאומנויות ”Davis Center For Performing Art” שבניו יורק, והיא השתלמה ב-"Nikolais/LouisDance Theatre Lab".

יצירותיה הוצגו בפסטיבלים בעולם, למשל יצירתה "קולות" שהוצגה בפריז במופע מיוחד לרגל יום העצמאות ה-60 למדינת ישראל. היא קיבלה מענקים שונים לעסוק בכוריאוגרפיה ממשרד החינוך, קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב ועוד. בנוסף, יצרה כוריאוגרפיה לתיאטרון - למשל להצגת "סיפורי הרכבת" של שלום עליכם בבימויו של רמי דנון, ולהצגת "חמור ליל קיץ" בבימויו של שמואל וילוז'ני. בנוסף עיבדה את "השחף" מאת צ'כוב לתיאטרון תנועה.

רץ-ויזנברג מלמדת כוריאוגרפיה ואלתור לרקדנים ושחקנים בבית הספר לאומנויות הבמה במכללת סמינר הקיבוצים בתל אביב.

נשואה למלחין מנחם ויזנברג.

## יצירותיה
* קולות
* רגעים גנובים
* משא אשה
* ביצים
* איזון עדין
* כחומר ביד היוצר
* אשה אודות עצמה

## קישורים חיצוניים
* האתר של קבוצת המחול

קטגוריה:כוריאוגרפיות ישראליות
קטגוריה:כוריאוגרפים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1952
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
ברנהרד שלינק

**ברנהרד שלינק** (בגרמנית: **Bernhard Schlink**; נולד בבילפלד שבגרמניה ב-6 ביולי 1944) הוא סופר, היסטוריון, משפטן ושופט גרמני, המתגורר בברלין.

## קריירה
שלינק למד משפטים באוניברסיטת היידלברג ובאוניברסיטה החופשית של ברלין.
הוא מכהן משנת 1988 כשופט בבית המשפט החוקתי של נורדריין-וסטפאליה ומשנת 2006 כפרופסור למשפט ציבורי ופילוסופיה של המשפט באוניברסיטת הומבולדט בברלין. הוא מחלק את זמנו בין ברלין לניו יורק.
ספרו המפורסם ביותר, **"[[נער קריאה]]"**, תורגם ליותר מ-50 שפות ועובד בשנת 2008 לסרט קולנוע בכיכובה של קייט וינסלט, שזכתה בפרס אוסקר על משחקה בו.

## ספריו
* (עם ולטר פופ), **זלב: חוק(ר) פרטי** (1987), תרגמה קטיה מנור, הקיבוץ המאוחד, 2008 (בסדרת "הבלש זלב" פורסמו שני ספרים נוספים שטרם יצאו לאור בעברית: **ההונאה של זלב** ו**מותו של זלב**).
* **[[נער קריאה]]** (1995), תרגמה רוני לוביאניקר, זמורה ביתן, 1998
* **אהבות מוברחות** (2000), תרגמה רוני לוביאניקר, זמורה ביתן, 2001
* **הדרך הביתה** (2006), תרגמה חנה לבנת, זמורה ביתן, 2009.
* **סוף שבוע אחד** (2008), תרגמה חנה לבנת, הוצאת מחברות לספרות, 2010.
* **שקרים של קיץ** (2010), תרגמה חנה לבנת, הוצאת מחברות לספרות, 2013.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:סופרים גרמנים
קטגוריה:סופרי השואה
קטגוריה:שופטים גרמנים
קטגוריה:זוכי פרס די ולט לספרות
קטגוריה:זוכי פרס הנס פאלאדה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת היידלברג
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה החופשית של ברלין
קטגוריה:נער קריאה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1944
מוזיקת ליווי

**מוזיקת ליווי** (באנגלית: **Incidental music**) היא מוזיקה המלווה מחזה, תוכנית טלוויזיה, תוכנית רדיו, משחק וידאו, או כל אירוע שמרכז העניין בו אינו המוזיקה. המושג בדרך כלל לא מתייחס למוזיקה המלווה סרטים, הנקראת פסקול.

מוזיקת ליווי משמשת להוספת אווירה לאירועים המתרחשים בעלילה. לדוגמה, מוזיקת ליווי יכולה לבוא ברגעים דרמטיים בעלילה, להוסיף נופך, או להצביע על סכנה מתקרבת, או שהיא יכולה לבוא בין או בסוף המערכות במחזה.

ידוע שכבר בימי היוונים נוגנה מוזיקה בעת העלאת מחזות. בין היצירות המפורסמות, אפשר למצוא את אגמונט שכתב לודוויג ואן בטהובן, Rosamunde שכתב פרנץ שוברט, מוזיקה לחלום ליל קיץ של שייקספיר מאת פליקס מנדלסון-ברתולדי    מוזיקה ל-L'Arlésienne של אלפונס דודה מאת ז'ורז' ביזה ופר גינט של הנריק איבסן, (פר גינט (גריג)). יצירות שזכו להצלחה רבה, כמו המצוינת לעיל, מנוגנות היום לרוב מחוץ לקונטקסט של המחזה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מבנים מוזיקליים
אהרון ברנשטיין

**אהרון דוד ברנשטיין** (בכתיב יידיש: **בערנשטיין**; בגרמנית: **Aaron David Bernstein**; 6 באפריל 1812, דנציג – 12 בפברואר 1884, ברלין) היה עיתונאי, פילוסוף אוטודידקט, מחבר ספרי מדע פופולרי, מהפכן יהודי-גרמני, מהוגי הדעות של היהדות הרפורמית.

## ביוגרפיה
ברנשטיין נולד בשנת 1812 בעיר דנציג (כעת גדנסק). התחנך בישיבה ואת השכלתו הכללית רכש בכוחות עצמו. בראשית שנות השלושים של המאה ה-19 עבר לברלין, פרוסיה, שם התפרנס כמוכר ספרים, עיתונאי ומחבר ספרי מדע פופולרי - כתב סדרה בת 21 כרכים על פלאי העולם. הוא השתתף בלחימה במהפכת 1848 בגרמניה ובשנות החמישים, תחת שלטון הריאקציה, נכלא לזמן מה בעוון פרסום השקפותיו הליברליות. בתחילת דרכו כעיתונאי וכסופר נהג ברנשטיין לחתום בשם העט **א' רֶבֶּנשטיין** (A. Rebenstein).

זיגיסמונד שטרן וברנשטיין היו הדמויות הבולטות ביותר בקרב בני הקהילה היהודית של ברלין, שביקשו לבצע רפורמות רדיקליות ביהדות. השניים, יחד עם משה סימיון נסחו את הטיוטה של ה"קול קורא", שפורסם בעיתונות וקרא ליהודים לקחת חלק בהתוויית העקרונות ליהדות חדשה. ברנשטיין האמין כי כתבי הקודש אינם מכילים את פרטי ההתגלות הישירה של רצון האל, אלא רק עדות לה. ב-10 במרץ 1845 היה מבין מייסדיה של הקהילה הרפורמית העצמאית-למחצה של ברלין, שלראשה נבחר לבסוף שמואל הולדהיים. באותו יום, נאם אהרן ברנשטיין:

## משפחתו
בנו הבכור של אהרון היה הפיזיולוג יוליוס ברנשטיין, ובנו הבכור של יוליוס היה המתמטיקאי פליקס ברנשטיין. אדוארד ברנשטיין היה בן אחיו של אהרון.

## כתביו

* מקור האגדות על אברהם יצחק ויעקב. 1871
* כוחות הטבע ופעולת המוח 1874
ספרו היחיד שתורגם לעברית:
* **ידיעות הטבע**; נחקרו ונכתבו בשפת אשכנז על ידי אהרן בערנשטיין; ונעתקו לשפת עבר על ידי פסח רודערמאנן [רודרמן] ודוד פרישמאנן [פרישמן], ורשה: דפוס אלאפין – א. גינס, תרמ"א–תרמ"ו.

## לקריאה נוספת
* מיכאל מאיר, **בין מסורת לקדמה: תולדות תנועת הרפורמה ביהדות**, ירושלים: מרכז זלמן שזר, תש"ן.
* יוסי ורדי, '''"ידיעות הטבע" - תקופון המדע הפופולרי הראשון בעברית''', קשר, גיליון מס' 11, אביב 1992

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* אהרון ברנשטיין בקטלוג הספרייה הלאומית של גרמניה 
* אהרון ברנשטיין בוויקיטקסט בגרמנית.
* אהרון ברנשטיין ב-Openlibrary
* אהרון ברנשטיין ב-Worldcat
* 
* 
* 
* 


Marcel Nicolas: Bernstein, Aaron. In: *[[Neue Deutsche Biographie]]* (NDB). Band 2, Duncker & Humblot, Berlin 1955, S. 133. 


## הערות שוליים

קטגוריה:מחברי ספרי מדע פופולרי
קטגוריה:סופרים גרמנים הידועים בשם עט
קטגוריה:סופרים יהודים גרמנים
קטגוריה:עיתונאים יהודים גרמנים
קטגוריה:פילוסופים יהודים גרמנים
קטגוריה:אוטודידקטים גרמנים
קטגוריה:מהפכנים גרמנים
קטגוריה:יהודים רפורמים
אהרון
קטגוריה:מהפכנים יהודים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1812
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1884
נער קריאה

**נער קריאה** (בגרמנית: **Der Vorleser**) הוא רומן מאת הסופר הגרמני ברנהרד שלינק, שיצא לאור בשנת 1995. הספר זכה בפרסים ספרותיים רבים, תורגם ליותר מ-50 שפות, והיה לספר הגרמני הראשון שהגיע למקום הראשון ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס.

הספר תורגם לעברית על ידי רוני לוביאניקר ויצא לאור בהוצאת זמורה-ביתן ב-1998.

## עלילה
במוקד הספר רומן בין חנה, אישה צעירה שעובדת ככרטיסנית בחשמלית, לבין מיכאל, נער צעיר ממשפחה אינטלקטואלית. האנה מטפלת במיכאל בחוליו, ולאחר שהוא מבריא ממחלתו שולחת אותו אימו להודות לאישה שעזרה לו. רומן מתפתח בין השניים, ובמהלכו מבקשת חנה ממיכאל להקריא לה ספרים שונים בעת המפגשים ביניהם. לאחר זמן מה מתאכזב הנער לגלות, שהאישה עזבה בפתאומיות את הדירה שבה גרה, מבלי לומר לו דבר. 

מאוחר יותר, בהיותו סטודנט למשפטים, הוא מגלה באקראי שהנאהבת שלו הייתה שומרת בשרות האס אס והוצבה במחנה ריכוז לא רחוק מאושוויץ, וכי היא עומדת למשפט על פשעים נגד האנושות. במהלך העדויות בבית המשפט, נחשפים פרטים מפתיעים על התנהגותה של האנה במהלך שירותה המזכירים את התנהגותה כלפי מיכאל, כגון הגנה על אסירות חלשות, הקראת סיפורים על ידי האסירות שהוכנסו לחדרה, ולאחר מכן שילוחן אל מותן, בהליך של סלקציה שביצעה בעצמה. 

במהלך המשפט מבין מיכאל שחנה היא למעשה אנאלפביתית, ומגבלה זו היא המניע למעשים רבים בחייה, וכי בושתה מהיותה אנאלפביתית וניסיונה להסתיר זאת, מובילים אותה לקבל על עצמה במודע אשמה בלעדית על מעשי רצח שביצעו גם השומרות האחרות, וכתוצאה מכך נפסק לה עונש מאסר עולם. כעשר שנים לאחר המשפט מחליט מיכאל לשלוח לה סיפורים מוקלטים. חנה לומדת לראשונה בחייה לקרוא ואף לכתוב באמצעות הסיפורים המוקלטים. היא שואלת ספרים מספריית בית הסוהר ולומדת קריאה תוך האזנה להקראתו של מיכאל. בסופו של דבר היא גם שולחת אליו מכתבים, אך לא זוכה למענה. מיכאל ממשיך לשלוח הקלטות ובזה מתמצה הקשר ביניהם. 

במשך שנות ריצוי עונשה של חנה, נישא מיכאל ונולדת לו בת. אך נישואים אלו אינם מחזיקים מעמד ובני הזוג מתגרשים. כעבור 18 שנה, לקראת סיום תקופת מאסרה, מבקר מיכאל את חנה בכלא. לאכזבתו הוא פוגש אישה מבוגרת שנראית לו זקנה. לקראת שחרורה, מבקשת מנהלת בית הכלא ממיכאל לדאוג לחנה, והוא נעתר לכך. אלא שבבוקר יום שחרורה מתאבדת חנה בתלייה. מיכאל, שהגיע כדי לקחתה לדירה שהכין לה, שומע ממנהלת בית הסוהר שהיא עסקה בקריאת ספרים רבים של ניצולי שואה בולטים, כמו אלי ויזל, פרימו לוי, תדיאוש בורובסקי. למיכאל לא נותר אלא לממש את צוואתה, שבה ציוותה את כספה לבתה של ניצולת השואה ששרדה, מה שמוביל למפגש בין מיכאל לבין הבת הניצולה.

## עיבוד קולנועי
בשנת 2008 עובד הספר לסרט ההוליוודי "נער קריאה" בכיכובם של רייף פיינס וקייט וינסלט.

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:ספרים על השואה
קטגוריה:ספרים גרמניים
קטגוריה:ספרים שעובדו לסרטים
קטגוריה:ספרי 1995
קטגוריה:ספרי זמורה ביתן
סבסטיאן ויירה

**דייגו סבסטיאן ויירה גלאין** (בספרדית: **Diego Sebastián Viera Galaín** נולד ב-7 במרץ 1983 בפלורידה שבאורוגוואי) הוא כדורגלן עבר אורוגוואי ששיחק בעמדת השוער ומאמן בהווה.

## ביוגרפיה

ויירה החל את הקריירה שלו בנסיונל האורוגוואית שם שיחק 58 משחקים ולאחר שנתיים במועדון עבר לויאריאל הספרדית ושיחק במדיה 75 משחקים. לאחר שהגיע דייגו לופז לקבוצה הוא הפך לשוער הראשון, וויירה ירד לספסל. בתום עונתו הרביעית בקבוצה עבר ללאריסה מליגת העל היוונית ובסיום העונה עבר לקבוצת ג'וניור הקולומביאנית.

לזכותו של ויירה 15 הופעות בנבחרת אורוגוואי.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אורוגוואים שנולדו ב-1983
קטגוריה:שוערי כדורגל אורוגוואים
קטגוריה:כדורגלני נסיונל
קטגוריה:כדורגלני ויאריאל
קטגוריה:כדורגלני לאריסה
קטגוריה:כדורגלני ג'וניור ברנקייה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אורוגוואי
קטגוריה:כדורגלנים אורוגוואים
קטגוריה:מאמני כדורגל אורוגוואים
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 2004
חטיפה (כדורסל)

[שמאל|ממוזער|240px|[כריס פול, היה החוטף המוביל ב-NBA בשש עונות שונות.]]
בכדורסל מתרחשת **חטיפה** כאשר שחקן הגנה גורם בפעולתו, באופן חוקי, למעבר הכדור לקבוצתו שלו. חטיפה תיזקף לזכות שחקן ההגנה כאשר גרם לאיבוד הכדור באמצעות הדיפת הכדור אל עבר שחקן מקבוצתו, או כאשר לקח את הכדור בעצמו והשתלט עליו. חטיפה יכולה להתבצע בעת מסירה בין שחקני ההתקפה, או בעת כדרור של שחקן התקפה. אם החוטף ביצע עבירה בעת החטיפה, תישרק לחובתו עבירה והחטיפה תיחשב כלא הייתה. בכל התקפה בה נרשמת חטיפה לזכות שחקן הגנה, יירשם במקביל איבוד כדור לחובת שחקן ההתקפה שגרם לאיבוד הכדור. במקרים בהם נחטף הכדור בעת ניסיון זריקה של שחקן ההתקפה, תירשם לזכות השחקן המגן חסימה, ולא חטיפה.

חטיפת כדור בדרך כלל דורשת דריכות גבוהה, זריזות ויכולת תגובה מהירה. היתרון המשמעותי שבחטיפות כדור הוא ההתקפות המתפרצות שהן מייצרות פעמים רבות. עם זאת, ניסיונות חטיפה יכולים גם לפגוע בהגנת הקבוצה, והם סוג של הימור, מאחר שניסיון חטיפה כושל עלול להוציא את שחקן ההגנה מעמדת הגנה יציבה ובכך לפנות את שחקן ההתקפה לזריקה פנויה או חדירה לסל.

ליגת ה-NBA וליגת ה-ABA החלו לתעד חטיפות רק החל מעונת . שיאן החטיפות ב-NBA הוא ג'ון סטוקטון, שרשם לאורך הקריירה 3,265 חטיפות בסך הכול, כולם במדי יוטה ג'אז. ממוצע החטיפות למשחק הגבוה ביותר שייך לקלע אלווין רוברטסון, שחטף 2.71 פעמים בממוצע למשחק לאורך הקריירה. לרוב, שחקנים נמוכים מעמדות הרכז והקלע מצטיינים בחטיפות בזכות זריזותם, אך גם שחקנים בעמדות אחרות עשויים להצטיין כחוטפים. לאורך השנים הובילו את טבלת החוטפים העונתית של ה-NBA מספר שחקנים בעמדות הפורוורד, דוגמת ריק בארי (), סקוטי פיפן (), ג'רלד וולאס () וקוואי לאונרד (). הסנטר האקים אולאג'ואן, שחטף לאורך הקריירה 2,162 פעמים, מדורג במקום השמיני בטבלת החוטפים ב-NBA, והפאוור פורוורד קארל מלון (2,085) מדורג עשירי. שני שחקני NBA בלבד תועדו כשחטפו 11 פעמים במשחק בודד - לארי קינון (26 בדצמבר 1976) וקנדל גיל (3 באפריל 1999).

## שיאי חטיפות ב-NBA
*רישום חטיפות ב-NBA החל בעונת . הנתונים מעודכנים לסוף עונת . השחקנים הפעילים מודגשים.

## הערות שוליים

קטגוריה:מושגים בכדורסל
פרקדו

שמאל|ממוזער|250px|צמד פרקדו על עטיפת תקליטור של יצירותיו
**פרקדו** (בלעז: **PercaDu**) הוא צמד נגני כלי הקשה ישראלי. הצמד נוסד ב-1996 על ידי תומר יריב ועדי מורג, וזכה מאז להצלחה הן בישראל והן ברחבי העולם. הצמד זכה בפרסים רבים בתחרויות מוזיקה בינלאומיות רבות, הופיע בפסטיבלים שונים בארץ ובעולם (בין השאר בפסטיבל ישראל) ואף הלחין ומבצע את המוזיקה במחזה של תיאטרון בית ליסין. הצמד מופיע בקונצרטים רבים בישראל ובעולם, הן באופן עצמאי והן בשיתוף פעולה עם תזמורות נחשבות.

## היסטוריה
הנגנים תומר יריב ועדי מורג נפגשו בשנת 1996 בסדנת המוזיקה של אלון בור, נגן כלי ההקשה הראשון של התזמורת הפילהרמונית הישראלית. בהנחייתו של בור הקימו את צמד פרקדו, ששמו נגזר מהמילים "Percussion" (הקשה) ו-"Duo" (צמד).

כבר בתחילת דרכו זכה הצמד להערכה רבה בארץ ובעולם. זכייה במקום הראשון בתחרות הבינלאומית הנחשבת של Percussive Arts Society בארצות הברית הביאה לפרסום הצמד בעולם ופתחה בפניו דלתות רבות. יריב ומורג התקבלו ללימודים בכיתת הסולנים היוקרתית של האקדמיה המלכותית בקופנהגן, אותם סיימו השניים בשנת 2002. בהמשך הדרך זכה הצמד בפרסים רבים נוספים בישראל ובעולם, כגון פרס השופטים ופרס חביבי הקהל בתחרות הבינ"ל לכלי הקשה בלוקסמבורג, פרס תחרות המוזיקה הקאמרית של האקדמיה למוזיקה של תל אביב ופרס הצטיינות של שר החינוך והתרבות.

בשנת 2001 הצמד אומץ על ידי המרכז למוזיקה ירושלים והופק לראשונה תקליטור של יצירותיו.

הצמד מופיע ברחבי הארץ והעולם, הן בקונצרטים עצמאיים והן באירועים שונים. הצמד השתתף מספר פעמים בפסטיבל ישראל.

בנוסף להופעותיו הרגילות, הצמד מופיע יחד עם תזמורות שונות ברחבי העולם. בשנת 2006 הצמד הוזמן על ידי המנצח זובין מהטה להופיע כסולנים בקונצרט של התזמורת הפילהרמונית הישראלית ביצירה שהוזמנה במיוחד עבורם אצל המלחין אבנר דורמן. בעקבות שיתוף פעולה זה הוזמן הצמד להופיע בשנת 2007 בקונצרט דומה יחד עם תזמורת פסטיבל וורביה ובמרץ 2009 יחד עם התזמורת הפילהרמונית של ניו יורק בקונצרט דומה בניצוחו של זובין מהטה בקרנגי הול.

הצמד הלחין את המוזיקה למחזה "אקווה" של תיאטרון בית ליסין, ומבצע אותה במהלך ההצגה על הבמה. שיתוף פעול זה הקנה לצמד את המועמדות לפרס התיאטרון הישראלי לשנת 2008 בקטגוריית מלחין השנה.

הצמד מעביר כיתת אמן למוזיקה בבית הספר ג'וליארד בניו יורק.

## מוזיקה

צמד פרקדו מנגן על למעלה מ-50 כלי הקשה שונים, ובפרט במרימבות שנבנו במיוחד בשבילם, מערכות תופים, דרבוקות וכלי הקשה מסורתיים מתרבויות שונות ברחבי העולם. במהלך ההופעות עובר הצמד בין הכלים השונים, לעיתים אף במהלך הנגינה של אותה היצירה.

הרפרטואר של הצמד כולל יצירות קלאסיות שעובדו למרימבה ולכלי הקשה, וכן יצירות עכשוויות שנכתבו במיוחד לכלים אלו. חלק מהיצירות שמבצע הצמד נכתבו במיוחד בשבילו ובשיתוף עמו. יריב ומורג אף כתבו מספר יצירות בעצמם ועיבדו יצירות קלאסיות לנגינה בכלי הקשה.

## קישורים חיצוניים
* פרקדו - אתר הבית
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:צמדים מוזיקליים ישראלים
קטגוריה:נגני כלי הקשה ישראלים
מחוזות פולין

350px|ממוזער|מפת פולין מחולקת למחוזות
**מחוזות פולין** (בפולנית: **Powiat** – **[[פוויאט|פוביאט]]**; צורת הריבוי: **powiaty**) היא החלוקה האדמיניסטרטיבית השנייה בגודלה (אחרי הפרובינציות, ומעל הגמינה) בפולין כיום. ב-16 הפרובינציות של פולין יש כיום (נכון ל-2008) 379 מחוזות, כולל 65 ערים שאינן נכללות במחוז כלשהו, אלא בעלות שלטון עצמאי.

## רקע
החלוקה למחוזות מקורה עוד מימי האיחוד הפולני-ליטאי במאה ה-16 ואף קודם לכן. עם חלוקת פולין בסוף המאה ה-18, בכל אחד מחלקיה של המדינה החילו צורת השלטון הנהוגה במדינה שהוא סופח אליה, כך שבחלקיה הגרמניים של המדינה נהגה שיטת הקרייס, ובחלקיה הרוסיים של המדינה - האוזד. עם כינונה מחדש של הרפובליקה הפולנית השנייה חודשה שיטה זו, עד שנת 1975, אז בוטלו המחוזות, לטובת 49 פרובינציות קטנות. לאחר הקמת הרפובליקה הפולנית השלישית, הוקמו מחדש המחוזות, ב-1 בינואר 1999.

שם המחוז נקבע בדרך כלל על פי שם בירת המחוז (לפעמים למחוז יש יותר מבירה אחת, ואז שם המחוז מורכב משמות שתיהן), או על שם של רכס הרים וכדומה שבשטח המחוז.

סמכויות המחוז מוגבלות יחסית, ומתמקדות בעיקר בניהול בתי הספר העל-יסודיים, תחזוקת חלק מן הכבישים, מערכת הבריאות, היתרי בנייה ורישוי כלי רכב. המחוז מנוהל על ידי מועצה נבחרת, שבראשה עומד מנהל (*starostwo powiatowe*, מילולית: זקן המחוז). בערים ראש העיר ומועצת העיר הם גם ראשי המחוז.

לעיתים, מושב מועצת המחוז נמצא מחוץ לשטח המחוז. למשל, במחוז פוזנן, מושב המחוז הוא בעיר פוזנן, אף שהעיר עצמה היא במחוז נפרד ממחוז פוזנן עצמו, מחוז פולין הגדולה.

## רשימת המחוזות

## סמלים
600px|ממוזער|מפת מחוזות פולין בציון סמליהם
לכל מחוז בפולין יש סמל רשמי ייחודי משלו.


 קובץ:POL powiat pilski COA.svg|עיט חד-ראשי בצבע לבן על רקע אדום עם שימוש בזהב. סמל טיפוסי של מחוזות בפולין קטן ופולין גדול
 קובץ:POL powiat opolski COA.svg|עיט חד-ראשי בצבע צהוב על רקע תכלת. סמל טיפוסי של מחוזות בשלזיה ואופולה
 קובץ:POL powiat wołowski COA.svg|עיט חד-ראשי בצבע שחור על רקע צהוב, לצד מחצית מכוסה במשבצות אדומות-לבנות. סמל טיפוסי של מחוזות בשלזיה תחתית
 קובץ:POL powiat koszaliński COA.svg|דרקון בצבע אדום עומד על גלי הים על רקע לבן. סמל טיפוסי של מחוזות בפומרניה ופומרניה המערבית
 קובץ:POL powiat inowrocławski COA 2008.svg|עיט דו-ראשי בצבע אדום-שחור על רקע צהוב. סמל טיפוסי של מחוזות בקויאוויה-פומרניה
 קובץ:POL Lublin COA 1.svg|חיית בר בצבע לבן על רקע אדום. סמל טיפוסי של מחוזות בלובלין. השימוש בצבע הירוק, המייצג את היערות של מזרח פולין, אופייני גם לפודלסיה
 קובץ:Powiat kielecki herb.svg|צלב פטריארכלי בצבע צהוב על רקע כחול. סמל טיפוסי של מחוזות בשוויינטוקז'יסקיה
 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
פלורה טאלין

**מועדון הכדורגל פלורה** (באנגלית: **MTÜ JK FC Flora**; ידוע בשם **פלורה טאלין**) הוא מועדון כדורגל אסטוני שנוסד בשנת 1990. פלורה היא הקבוצה בעלת מספר הזכיות הגבוה ביותר באליפות ליגת העל האסטונית. לאורך השנים היא תרמה שחקנים רבים לנבחרת הלאומית, ואף גידלה במחלקת הנוער המוצלחת שלה שחקנים רבים בעלי קריירה מוצלחת מחוץ לאסטוניה. שחקנים אלה כוללים את מארט פום, אנדרס אופר, רייו פירוג'ה ורגנר קלאבן. המועדון אף פיתח שחקנים שהמשיכו והביאו הצלחות גם למועדונים אסטונים אחרים.

## היסטוריה
המועדון נוסד בשנת 1990. בעונתו הראשונה הוא שיחק בליגה השנייה של אליפות הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של אסטוניה. במועדון שיחקו אז בעיקר שחקני טלינה לוביד לשעבר.

ב-1994, פלורה זכתה באליפות ליגת העל האסטונית הראשונה שלה תחת נסיבות שנויות במחלוקת, כאשר התאחדות הכדורגל האסטונית החליטה לפסול את המוליכה טבלטה טאלין בשל האשמות על קביעת המשחק, שמעולם לא הוכחו. התואר הוכרע במשחק פליי-אוף על האליפות, לאחר שנורמה טאלין ופלורה סיימו עם אותו מספר נקודות. עם זאת, כמחאה על פסילתה של טבלטה, נורמה החליטה להעלות למגרש את שחקני הנוער שלה, והפסידה את המשחק 2:5. פלורה שמרה על תואר האליפות גם בעונה שלאחר מכן.

בקיץ של 1998, פלורה, שזכתה בעונה שלפניו באליפות השלישית שלה, הפתיעה כאשר ניצחה את מילאן, קבוצה מרובת שחקנים עולים בכדורגל האירופי. בסיום עונת 1999 היא סיימה במקום השלישי בלבד בליגה האסטונית, הנמוך ביותר שלה. בשנת 2001 היא חנכה את אצטדיונה החדש, א. לה קוק ארנה, ולאחר מכן זכתה בשלוש אליפויות רצופות עד עונת 2003. מאז הקבוצה לא זכתה באליפות, וב-2005 סיימה במקום הרביעי, הנמוך שלה אי פעם, אם כי היא המשיכה לגדל שחקנים מוכשרים, שזכו בתואר השחקן המצטיין של הליגה האסטונית.

בעונת 2005/2006 הקבוצה שיחקה בגביע אופ"א. בסיבוב המוקדמות הראשון הקבוצה הפסידה לקבוצת אסביירג מדנמרק והודחה מהטורניר. הקבוצה שיחקה בעונת 2008/2009 בגביע אופ"א. בסיבוב המוקדמות הראשון הקבוצה הפסידה לקבוצת יורגודן משוודיה והודחה מהטורניר. בעונת  הקבוצה שיחקה במוקדמות הליגה האירופית. בסיבוב המוקדמות הראשון הקבוצה הפסידה לקבוצת קוקסי מאלבניה והודחה מהטורניר.

היא זכתה באליפות אסטוניה בעונת 2017 (ה-11 במספר) ובעקבות כך קיבלה את הזכות להשתתף בעונת 2018/19 בליגת האלופות והוגרלה במוקדמות נגד הפועל באר שבע לה הובסה ונוצחה בסיכום שני המשחקים 7:2 והודחה.

## אצטדיון
היריבות העיקריות של פלורה הן לבדיה טאלין ו-TVMK טאלין, כל שלוש הקבוצות מהעיר האסטונית הגדולה טאלין. האצטדיון הביתי של פלורה הוא א. לה קוק ארנה שנפתח ב-2001 עם 9,300 מושבים והורחב בהדרגה כך שב-2018 יש בו כ-15,000 מושבים. מתחם האצטדיון מכיל מגרשי אימונים רבים עם דשא טבעי אך גם דשא סינתטי, כולל מגרש אימונים מקורה.

## שיאי שחקנים
נכון לדצמבר 2008. שחקנים מודגשים עדיין משחקים בפלורה טאלין.

### הכי הרבה הופעות

### מלכי השערים

## תארים
* **[[ליגת העל האסטונית]]**  (16):
** 1993/94, 1994/95, 1997/98, 1998, 2001, 2002, 2003, 2010, 2011, 2015, 2017, 2019, 2020, 2022, 2023, 2025
* **[[הגביע האסטוני]]** (7):
** 1994/95, 1997/98, 2007/08, 2008/09, 2010/11, 2012/13, 2015/16
* **[[הסופר קאפ האסטוני]]** (9):
** 1998, 2002, 2003, 2004, 2009, 2010, 2012, 2014, 2016

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל אסטוניות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1990
קטגוריה:טאלין: מועדוני כדורגל