open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
סוראמין

שמאל|ממוזער|300px|המבנה הכימי של סוראמין

**סוראמין** (**Suramin**) היא תרופה המשמשת לטיפול במחלת השינה ובמחלות נוספות הנגרמות על ידי פרוטיסטים מהסוג טריפאנוזומה (*Trypanosoma*), וכן בעיוורון הנהרות (אונכוצריאזיס), מחלה הנגרמת על ידי התולעת *Onchocerca volvulus*.

סוראמין, אשר פותחה ב-1916 על ידי הכימאי הגרמני אוסקר דרסל (Oskar Dressel) מחברת באייר (Bayer), מפתחת האספירין, היא מולקולה סימטרית שבמרכזה קבוצת שתנן (**NH-CO-NH**). סוראמין, שנוסחתה **C<sub>51</sub>H<sub>34</sub>N<sub>6</sub>O<sub>23</sub>S<sub>6</sub>**, מכילה בנוסף שש קבוצות סולפונט (**HSO<sub>2</sub>OH**), שתי קבוצות מתיל (**CH<sub>3</sub>**), ארבע קבוצות אמיד (בנוסף לזו של קבוצת השתנן) ושמונה טבעות בנזן, מהן ארבע מאוחות בשני זוגות (נפתלן). כשהמולקולה ניתנת כתרופה היא מכילה בדרך כלל שישה אטומי נתרן הקשורים לקבוצות הסולפונט.

את התרופה נוטלים באמצעות זריקה שבועית בת גרם אחד במשך שישה שבועות. בין תופעות הלוואי ניתן למנות בחילה, הקאות, פריחה בעור ולעיתים נדירות נזק לכליות ודלקות עור.

לאחרונה התגלה השפעה מרפאת של סוראמין על חולים בסוגים מסוימים של סרטן.
המינונים לא ידועים ולכן יכולים לגרום תופעות לוואי.
אין לקחת ולצרוך על דעת עצמכם

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:תרופות לפי א'-ב'
אנאקראון

**אנאקראון**, (ביוונית: **Ἀνακρέων**) היה משורר לירי יווני בן המאה השישית לפנה"ס.
אנאקראון נולד בתיאוס שבאסיה הקטנה, ובעת מצור המלך הפרסי כורש על האזור עקר לאבדרה. הוא הוזמן על ידי השליט פוליקרטס להורות לבנו את מקצוע המוזיקה ושם, בארמונו, חיבר שירי אהבה רבים.

אף היפארכוס, המושל האתונאי, הזמין את אנאקריאון לחצרו כדי שיקדם שם את השירה הלירית. כביטוי לשמו הטוב, לאופיו הנעים ולכישוריו, גמלו לו האתונאים בהצבת פסלו בעיר ואף הנציחו את דמותו על גבי כלים קראמיים.
רק מעט מאוד מיצירותיו שרדו, ואף הגיעו אלינו דרך ציטטות מחיבורי אחרים.

## יצירותיו
יצירתו הלירית של אנאקריאון כללה המנונים (שירי דת) לאלים, שירי משתה ושירי אהבה. הללו נכתבו בפשטות ובחן וכן בריסון רגשות. התפרצויות רגשיות נתפסו כברבריות ועל כן נמנעו משוררים מכובדים, דוגמת אנאקריאון, להיסחף לסגנון זה.
אנאקריאון חיבר גם ימבים ואלגיות, כשהאחרונות כללו גם הקדשות על גבי מצבות.

שירתו של אנאקריאון השפיעה על יצירתו של הסטיריקון אריסטופאנס.
בתקופה ההלניסטית התפתח ז'אנר של חיקוי אנאקריאוני בשם "אנאקריאונטיאה", שבה מונצחת דמותו של אנאקריאון כאיש מזדקן מאוהב ומבוסם דרך קבע.

## לקריאה נוספת
* אמיר אור, שירים פדרסטיים של אנקריאון, תיאוגניס, מלאגרוס ועוד, ב"תשוקה מתירת איברים", אנתולוגיה לשירה ארוטית יוונית, הוצאת 'ביתן' 1993
* **שותה אהבה: שירי אנקראון ומבחר מתוך ה'אנקראונטיאה**', בחר ותירגם מיוונית עתיקה שמעון בוזגלו, אבן חושן, 2015

## קישורים חיצוניים

* 
* , באתר של שמעון בוזגלו
* , באתר של שמעון בוזגלו
* 
* 
* 

קטגוריה:משוררי יוון העתיקה
קטגוריה:להט"בים בעת העתיקה
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-5 לפנה"ס
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-6 לפנה"ס
המנון הולנד

**שירו של וילהלמוס** (בהולנדית: **Het Wilhelmus**, "הוִילהלמוס") הוא ה**[[המנון לאומי|המנון הלאומי]] של [[הולנד]]**. השיר, שנכתב בין השנים 1569 ל-1572 לכבוד וילם מאורנז' (וילם מנסאו או וילם השתקן), כנראה על ידי פיליפס ואן מרניקס , או על ידי דירק וולקרטסון קורנהרט, הוא שיר הלל לווילם ונחשב כהמנון הלאומי העתיק בעולם. הוא הולחן בשנת 1626 על ידי אדריאן ולריוס והוכרז כהמנון הלאומי של הולנד ב-10 במאי 1932.

השיר מורכב מחמישה עשר בתים בני שמונה שורות בחריזה מסורגת. האותיות הראשונות בכל בית הן אקרוסטיכון שמרכיב את שמו של מושא השיר, וילם מנסאו (Willem van Nazzov).

באירועים רשמיים מקובל להשמיע רק את הבית הראשון. בזמן מלחמת העולם השנייה זכה גם הבית השישי לפופולריות רבה, בשל המילים "ושאביס את העריצות, הפוצעת את לבי" (במקור הייתה הכוונה לממלכת ספרד).

## מילות השיר

## מדיה
* 

## ראו גם
* 

## קישורים חיצוניים

* המנון הולנד באתר בית המלוכה ההולנדי 

## הערות שוליים

קטגוריה:הולנד: סמלים לאומיים
הולנד
קטגוריה:שירים על קצינים צבאיים
קטגוריה:יצירות עם אקרוסטיכון
קטגוריה:שירים על פוליטיקאים
תרופות נוגדות דיכאון

ממוזער | שמאל | תרופה נוגדת דיכאון (SNRI) מעכבי ספיגה חוזרת של סרוטונין-נוראפינפרין. משמש לטיפול בהפרעת דיכאון מג'ורי, הפרעות חרדה, כאב נוירופטי וקטפלקסיה.
**תרופות נוגדות דיכאון** (באנגלית: **Antidepressants**) הן תרופות המשמשות לטיפול בדיכאון קליני ומצבים נוספים, כולל דיסתימיה, הפרעות חרדה, הפרעה טורדנית-כפייתית, הפרעות אכילה, כאב כרוני, כאב נוירופטי, ועוד. במקרים מסוימים התרופות נועדו לסייע במצבים של דיסמנוריאה, נחירות, מיגרנה, הפרעת קשב, ריכוז והיפראקטיביות, שימוש בסמים והפרעות שינה.

תרופות נוגדות דיכאון עשויות לשמש כטיפול תרופתי בלעדי, או בשילוב עם תרופות נוספות, אך על פי מרשם רופא בלבד.

מאז שנות החמישים, נקודת המבט המסורתית בטיפול בדיכאון התמקדה בתפקיד המונואמינים (סרוטונין, נוראפינפרין ודופמין) כמטרה העיקרית לפיתוח התרופות. קשיים בהבנת הסיבות הגורמות לדיכאון מקשים על פיתוח התרופות נוגדות הדיכאון. לגבי חקר הסרוטונין למשל, דווח ב-2023 כי התחומים העיקריים במחקר המדעי אינם מספקים עדות עקבית לקיום קשר בין סרוטונין ודיכאון, ולא נמצאה תמיכה להשערה שדיכאון נגרם כתוצאה מירידה בפעילות או בריכוזי הסרוטונין. נמצאו גם ראיות להפחתת ריכוז הסרוטונין בשימוש ארוך טווח בתרופות נוגדות דיכאון.

ישנן מספר משפחות עיקריות של תרופות נוגדות דיכאון:
* SSRI – מעכבים סלקטיביים של ניצול חוזר של סרוטונין.
* טריציקליים (TCA) – פועלות על סרוטונין ונוראדרנלין (ידוע גם כנוראפינפרין)
* SNRI – מעכבי ניצול חוזר של סרוטונין ונוראדרנלין
* NRI – מעכבי ניצול חוזר של נוראדרנלין
* MAOI – פועלות על סרוטונין, נוראדרנלין ודופמין

שינויים פתאומיים במינון נוגדי דיכאון (הפחתה דרסטית או הפסקה מלאה) עלולים ליצור חוסר איזון ברמות הסרוטונין במוח ולהוביל לתסמיני גמילה. נוגדי דיכאון אינם ממכרים – הם אינם גורמים לכמיהה לסם ("קרייבינג") ואינם דורשים מינונים הולכים וגדלים להשגת אותה השפעה (סבילות), אך נוגדי הדיכאון משפיעים על האיזון הכימי במוח, ובכלל זה על המוליך העצבי סרוטונין. לרוב, נטילת נוגדי דיכאון במשך כמה שבועות גורמת לרמות הסרוטונין לעלות ושינוי פתאומי במינון התרופה יכול לגרום להן לצנוח ולייצר תסמיני גמילה.

### תרופות נוגדות דיכאון ואובדנות
ניסויים מבוקרים בקרב בני פחות מ-25 הראו כי השימוש בתרופות נוגדות דיכאון הביא לסיכון מוגבר לחשיבה אובדנית ולהתאבדות. ממצאים אלו הביאו להתערבות ממשלתית של מנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA) ורישום אזהרה מפני הסיכון המוגבר לאובדנות במהלך טיפול נוגד דיכאון.

### ברפואה האלטרנטיבית
לפחות עד 2023 המחקרים על השפעת צמחים היו ירודים וברמה נמוכה. נמצאו עדויוות ליעילות מסוימת של לוונדר, כשות, פסיפלורה, ולריאן ומליסה לטיפול בסטרס, חרדה ודיכאון קלים, ו**יש להתייעץ** בכלל ובמיוחד אם לוקחים במקביל תרופות.

## לקריאה נוספת

* Stahl, Stephen M. (1997). Psychopharmacology of Antidepressants. Informa Healthcare


## קישורים חיצוניים

* 
*  
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תרופות נוגדות דיכאון
קמרון קרואו

**קמרון קרואו** (באנגלית: **Cameron Crowe**; נולד ב-13 ביולי 1957) הוא במאי, מפיק ותסריטאי אמריקאי.

## חייו
קמרון קרואו נולד בפאלם ספריגס קליפורניה. הוא החל את הקריירה בעולם הבידור בגיל 15 ככתב של מגזין המוזיקה 'רולינג סטון'. במקביל כתב קרואו תסריטים וב-1982 יצא הסרט הראשון פרי עטו fast times at ridgemonthigh, בו הכיר את אשתו לעתיד ננסי וילסון אם שני ילדיו.

## קריירת בימוי
הסרט שפרסם את קרואו לציבור הרחב היה 'ג'רי מגווייר', בכיכובו של טום קרוז, אשר היה מועמד לחמישה פרסי אוסקר. קרואו אף זכה באוסקר ב-2000 על תסריטו לסרט "כמעט מפורסמים" המבוסס על זכרונות ילדותו ככתב ה'רולינג סטון'.

בשנת 2015 ביים, כתב והפיק את הסרט "אלוהה", קומדיה רומנטית בכיכובם של בראדלי קופר, אמה סטון ורייצ'ל מקאדמס.

קרואו הוא במאי סנטימנטלי, המשלב בסרטיו סממנים אוטוביוגרפיים. הוא נחשב למעריץ מושבע של הבמאי בילי ויילדר (חמים וטעים, הדירה) ופרסם ב-1999 ספר המבוסס על שיחות שערך עם הבמאי.

## מסרטיו
*החיים הפרועים (1984) - מפיק ותסריטאי
*אמרי לי כן (1989)
*סינגלס (1992)
*ג'רי מגווייר (1996)
*כמעט מפורסמים (2000)
*ונילה סקיי (2001)
*אליזבטאון (2005)
* מקום לחלום עליו (2011)
*אלוהה (2015)

## קישורים חיצוניים

* 

* איתן גפני, זה ממש גן חיות בחוץ, באתר רוזבאד, 8 במרץ 2013

קטגוריה:במאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:מפיקי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:בלוגרים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:זוכי אוסקר: התסריט המקורי הטוב
קטגוריה:זוכי פרס באפט"א לתסריט המקורי הטוב ביותר
קטגוריה:במאי וידאו קליפים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1957
מארס אקספרס

**מארס אקספרס** היא גשושית של סוכנות החלל האירופית וסוכנות החלל האיטלקית. הגשושית שוגרה ב-2 ביוני 2003 מהקוסמודרום בבייקונור שבקזחסטן באמצעות משגר סויוז-פרגאט, והחלה במסעה לעבר מאדים. השימוש במילה "אקספרס" במשימה זו מתייחס במקור לפרק הזמן הקצר יחסית של מסעה, שבוצע בעת שכדור הארץ ומאדים היו להערכת אסטרונומים במרחק הקצר ביותר ב-60 אלף השנים האחרונות, אולם הוא גם מתאר היטב את המהירות והיעילות שבה תוכננה ונבנתה הגשושית.

הגשושית נשאה בתוכה גם רכב נחיתה, "ביגל 2", שתוכנן לחפש סימני ביולוגיה ולמחקרי גאוכימיה. המדענים ששיגרו אותה קיוו שיוכלו לשפוך אור על השאלה האם היו אי פעם תנאים לחיים על מאדים ואולי ישנם כאלה גם היום. רבים מהמכשירים על המקפת, לרבות מצלמה וכמה ספקטרומטרים הם העתקים של אלו שאבדו בשיגור הכושל של משימת "מארס 96" הרוסית (כאשר מדינות אירופה פיתחו ומימנו את השיגור הכושל). התכנון הבסיסי של "מארס אקספרס" מבוסס על הגשושית רוזטה שעל פיתוחה הוצא סכום כסף רב. בתכנון נעשה שימוש חוזר נוסף בגשושית ונוס אקספרס. הדבר נעשה בעיקר כדי לקצר את זמן הפיתוח ואת העלויות ולהגביר את האמינות.

הגשושית הגיעה למאדים ונכנסה למסלול סביבו ב-25 בדצמבר 2003, ו"ביגל 2" נכנסה לאטמוספירה של מאדים באותו היום. לאחר ניסיונות חוזרים ונשנים ליצור קשר עם הנחתת היא הוכרזה כאבודה ב-6 בפברואר 2004. כ-11 שנים אחר כך, בינואר 2015, אותרה הנחתת כשהיא שלמה ופרוסה בצילום של המקפת MRO. בינתיים החלה המקפת מארס אקספרס בשלב המדעי שלה שכלל שנתיים של מחקר מקיף של מאדים. בשנת 2005 דיווחה סוכנות החלל האירופית כי מכשיר בשם אומגה (ספקטרומטר מיפוי בתחום האור הנראה והאינפרה-אדום) גילה נוכחות של זרחנים הידרטיים, סיליקטים ומבחר מינרלים יוצרי סלעים. ספקטרומטר אחר - מדגם ספקטרומטר פוריה גילה מתאן באטמוספירה המגיע מאזור ליד קו המשווה המכיל קרח תת-קרקעי, גילוי חשוב במיוחד המעיד על פעילות געשית או אולי אף על קיומם של מיקרו-אורגניזמים מתחת לפני השטח.

ב-4 במאי 2005 פרשה מארס אקספרס את הראשונה מבין שתי אנטנות המכ"ם שלה, באורך 20 מטרים, עבור ניסוי בשם מארסיס (Mars Advanced Radar for Subsurface and Ionosphere Sounding). האנטנה הראשונה לא הצליחה להתייצב במקום המיועד לה ואולם חשיפה לשמש במשך כמה דקות ב-10 במאי אפשרה תיקון התקלה. האנטנה השנייה הותקנה בהצלחה ב-14 ביוני. שתי האנטנות נדרשו כדי ליצור אנטנה דו-קוטבית באורך 40 מטרים. המכ"ם היה אמור להיפרש עוד באפריל 2004, אולם המהנדסים חששו כי הפרישה הזו תפגע בגשושית. המכ"ם החל לפעול מעשית במהלך יולי 2005.

בסוף אוקטובר 2005 הודיעה סוכנות החלל האירופית כי מארס אקספרס גילתה באמצעות המכ"ם החדש מאגרי מים תת-קרקעיים.

לפי התכנון המקורי, הייתה מארס אקספרס אמורה להפסיק את פעילותה בסוף דצמבר 2005, אולם הוחלט להמשיך בהפעלתה כל עוד מכשיריה עובדים. ב-2018 היו לה מספר תגליות חשובות. מארס אקספרס פעלה לפחות עד 31 בדצמבר 2022.

ב-2010 עברה מארס אקספרס סמוך מאוד לירח פובוס וגילתה כי מבנהו ספוגי, עובדה המסבירה את משקלו הסגולי הנמוך.

## ראו גם
*תוכנית דיסקברי

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:תוכנית החלל האירופית
קטגוריה:משימות לחקר מאדים
קטגוריה:גשושיות אירופאיות
רן יבנאי

**רן יבנאי** (נולד ב-18 באוקטובר 1965) הוא קריין ושדרן רדיו ישראלי.

## ביוגרפיה
יבנאי נולד בכפר ויתקין, נכד לריבה ויוסף יבנאי ממקימי המושב. הוא שירת כלוחם בחיל הים. במהלך שרותו השתתף במבצעים מיוחדים שביצע החיל בזירות שונות. לאחר שחרורו החל לעבוד כעורך ומגיש בקול ישראל ורשות השידור בין השנים 1991 ל-1993.

בסוף שנת 1993 הצטרף לגלי צה"ל והחל לשדר בגלגלצ שנוסדה בשנה זו. הוא שידר בתחנה כעשור מגוון רחב של תוכניות, ביניהן מדינה בדרך, "סופשבוע רגוע" והתוכנית "להיטון" שנתנה ביטוי מיוחד לשירי שנות ה-70', ה-80' וה-90'.
בפברואר 1997 במהלך שידור ממסוק גלגלצ, ארעה תקלה בכלי הטיס והמסוק התרסק לתוך חצר בית במושב רשפון. יבנאי נפגע בינוני בעמוד השדרה, ועבר תהליך שיקום ארוך.

יבנאי הוא עיתונאי ומגיש בכיר בתחנת גלי צה"ל. כיום הוא מנהל את אולפני גלי צה"ל בירושלים, מגיש החדשות הראשי של גלצ וגלגלצ ואת התוכנית והפודקאסט 360 ביום. בעבר ערך והגיש יומנים, תוכניות דוקומנטריות צבאיות. בנוסף השתתף במגוון תוכניות ושידורי חוץ ממוצבי צהל מפסגת החרמון, יהודה ושומרון ועד גבולות הדרום.

יבנאי הגיש את התוכנית "שטח שש" - יומן שבועי לסיכום חדשות צה"ל. כמו כן כחובב אתגרים שידוריים, שידר יבנאי ממטוסים, כדור פורח ומספינה שהפליגה בים האגאי בזמן סערה.
בשנות ה-2000 פיתח, ערך והגיש תוכניות מיוחדות ששימשו תעודות זהות רדיופוניות למלש"בים.

יבנאי נחשב לחזאי חובב ומתראיין מדי פעם באולפני הטלוויזיה בנושאי מטארולוגיה.
יבנאי מדגיש בשידוריו את חיבורו וזיקתו לצה"ל בכלל לחיל הים הישראלי בפרט וגם מפליג מדי פעם בכלי שיט שונים. יבנאי חובב אספנות רכבי קלאסיים וספורטיביים.
בשנת 2022 הוענקה ליבנאי תעודת הצטיינות מטעם ראש אכ"א.

## חיים אישיים
רן יבנאי נשוי לרותי ואב לבן ובת.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סגל גלי צה"ל
קטגוריה:סגל קול ישראל
קטגוריה:עיתונאים כותבי עברית
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:קרייני חדשות ישראלים
קטגוריה:כפר ויתקין: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1965
קוסקוס

ממוזער|250px|קוסקוס להכנה מהירה
**קוסקוס** (בערבית: **كسكس**, תעתיק מדויק: כֻסְכֻס) הוא מאכל צפון אפריקאי העשוי מגרגרי סולת העוברים התפחה על ידי מים בתהליך של אידוי. הקוסקוס מוגש עם מרק כלשהו שבסיסו ירקות שונים, לרוב בתוספת בשר או דגים (בשר כבש, בשר בקר, בשר עוף או דגים שונים).

[ממוזער|250px|קוסקוסייר מ[תוניסיה]]

סוגי קוסקוס שונים נבדלים בגודל גרגרי הסולת (דק, בינוני ועבה) אותו קובעים בעזרת מסננות מתאימות ובסוג התיבול של גרגרי הסולת בתהליך האידוי עצמו, או בסופו. שיטת ההכנה המסורתית מבוססת על שימוש בסיר אידוי המכונה "קוסקוסייר". זהו סיר קומתיים שבתחתיתו מתבשל מרק, לרוב מרק ירקות בתוספת חומוס ולעיתים בתוספת בשר עוף, בשר בקר, בשר כבש, ובחלקו העליון גרגירי הסולת, מונחים מעל תחתית מחוררת. גרגרי הסולת סופחים את אדי המים שבמרק, ותופחים. נהוג להגיש את הקוסקוס בתוספת מרק בשר וירקות, יחד, באותה צלחת, או בנפרד.

בגרסתו הצמחונית ניתן למצוא אותו עם תוספות של סלט טרי פיקנטי (טבולה) או תוספות כמו צימוקים, סוכר, שקדים וכדומה (שלחלקן תפקיד בספיחת נוזלים מיותרים בקוסקוס). גרסתו החלבית  מכונה בירקוקש. היא מקובלת בעיקר במרוקו, ובה תוספת חלב, חמאה ושמנת.

בלוב, בדרום-תוניסיה ובמרוקו מגישים את הקוסקוס לעיתים עם תבשיל הנקרא טביחה או דְבִּיך, המבושל בנפרד, ולו גרסאות שונות. בצלחת אישית עורמים את הקוסקוס בצורת "גבעה" קטנה ומעליה שמים את כל מרכיבי ה"טביחה"; בצידי הצלחת ישנן שתי תוספות קבועות: צ'ירשי- סלט תפו"א ודלעת פיקנטי, ומסייר - מגוון ירקות שורש מוחמצים ביתיים. בדרום איטליה מוגש הקוסקוס בגרסה מקומית, הכוללת בין השאר דגים ופירות ים. ככל הנראה הגיע הקוסקוס לדרום איטליה בימי הביניים עם הכובשים הערבים.

ארוחות קוסקוס נחשבות לארוחות חגיגיות בקרב יהודי צפון אפריקה מלוב ועד תוניס, ולכן הן מוגשות בדרך כלל בערבי שבת וחגים, ולעיתים גם בארוחת צהריים בימי שישי, ובקהילות מסוימות כמו קהילת יהודי לוב, מקובל, לפי מסורת, להגישו בימי שישי בצהריים ובארוחת הערב של ימי שלישי. מסורת זו הגיעה לישראל עם עולי תפוצות אלו, וישנן מסעדות וחדרי אוכל מוסדיים שתפריטם כולל קוסקוס, המגישים מנה זו בימי שלישי ושישי. בקהילות לוב ובחלק מקהילות תוניס נהגו להוסיף לקוסקוס גרגירי רימון בחודש תשרי.

הסיבה שבגללה אוכלים בתוניס את הקוסקוס דווקא בימי שלישי היא משום שזהו היום החופשי של המאפיות במדינה, והקוסקוס, בהיותו עשיר בפחמימות, משמש כתחליף ללחם.

ארגון אונסק"ו הכריז על הקוסקוס כמורשת תרבותית בלתי מוחשית.

## מנות

קובץ:Libyan Cuscous.jpg|קוסקוס לובי
קובץ:Couscous-7.JPG|קוסקוס עם ירקות
קובץ:Couscousgg.JPG|קוסקוס לובי עם עסבנה
קובץ:Koskose with Fish.jpg|קוסקוס תוניסאי
קובץ:Couscous-1.jpg|קוסקוס


## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:המטבח הצפון-אפריקאי
קטגוריה:המטבח הלובי
קטגוריה:המטבח התוניסאי
קטגוריה:המטבח המרוקאי
קטגוריה:המטבח הערבי
קטגוריה:המטבח הישראלי
קטגוריה:מאכלי שבת
קטגוריה:מורשת תרבותית בלתי מוחשית
קטגוריה:מאכלים לאומיים
פרד זינמן

**אלפרד "פרד" זינמן** (באנגלית: **Alfred "Fred" Zinnemann**; 29 באפריל 1907 – 14 במרץ 1997) היה במאי קולנוע יהודי-אמריקאי. נודע בזכות  מספר סרטים שיצר ביניהם "בצהרי היום" ו"מעתה ועד עולם".

## ביוגרפיה
זינמן נולד למשפחה יהודית בווינה. למד משפטים. הוא נמשך לעולם הקולנוע בעת שלמד באוניברסיטת וינה, ולבסוף הפך לצלם קולנוע. הוא היגר לארצות הברית בשנת 1929, ובתחילת דרכו עבד בעיסוקים קולנועיים רבים מאחורי הקלעים בטרם החל לביים. הוא ביים סוגים שונים של סרטים - מערבונים, פילם נואר, ואפילו מחזמר. 

זינמן זכה בפרס האוסקר על בימוי "מעתה ועד עולם" (1953) ו"אדם לכל עת" (1967), וכן על הפקת "אדם לכל עת". שחקנים רבים ששיחקו בסרטיו של זינמן היו מועמדים לפרס האוסקר, וחלקם אף זכו בו בשל הופעתם תחת בימויו.

סרטו הידוע ביותר של זינמן, הנחשב גם כיום לקלאסיקה קולנועית, הוא "בצהרי היום" (1953). זינמן ביים מערבון זה, על אף שהאולפן הטיל ספק ביכולתו של היהודי האוסטרי לטפל בז'אנר האמריקני הקלאסי. זינמן הרגיע את החששות בספרו כי הוא קורא נלהב של ספרי קרל מאי. התוצאה היא מערבון קלאסי, המצולם בסגנון הדוק ומותח. עלילתו כולה מתרחשת "בזמן אמת" (הזמן שעובר על המסך זהה לזמן העובר באולם הקולנוע) בין השעה 10.30 לשעה 12.00, והשילוב בין סגנון הבימוי היעיל של זינמן, בין תסריטו המשובח של קארל פורמן הנוגע גם בבעיות פילוסופיות, מוסריות ופוליטיות, ובין משחקו של גרי קופר יצרו סרט המופיע ברוב הרשימות מסוג "מאה הסרטים הטובים ביותר".

על אף שנחשב לבמאי הוליוודי "מן השורה" ולא חרג מן הנושאים או הסגנון המקובל על האולפנים הגדולים, חידש זינמן מספר חידושים. "צילום העגורן" המופיע בסרט בצהרי היום, בו נסוגה המצלמה לאחור ולמעלה, במהלך קרב האקדחים ברחובה הראשי של העיירה, הפך כמעט לקלישאה בסרטי מערבונים.

זינמן היה מחלוצי הצילום ב-70 מ"מ בפורמט TODD-AO, בו צילם את הסרט "אוקלהומה!" בשנת 1955. פורמט זה יוצר סרט המוקרן על מסך רחב, בתמונה חדה, ואיכות קול מעולה. הסרט צולם במקביל בפורמט רגיל של 35 מ"מ. זינמן, אשר צילם את אוקלהומה! לאחר הצלחותיו ב"בצהרי היום" (אותו צילם בתקציב כולל של 750,000$) ו"מעתה ועד עולם", יכול היה לדרוש תנאים טכניים משופרים לצילומי "אוקלהומה!". חלק מן הסרט מצולם מחוץ לאולפן, ומביא תמונות של מרחבים פתוחים, ועדרי בקר ענקיים אל מול שמיים צבעוניים ברקע. הסרט צולם ברובו בטקסס (ולא באוקלהומה). הצלחת הסרט הביאה לשימוש נוסף בפורמט, שהתחבב על במאים כסטנלי קובריק, וצולמו בו סרטים כ"לורנס איש ערב" או "סיפור הפרברים".

זינמן נפטר בלונדון מהתקף לב בשנת 1997. בנו טים זינמן המשיך בדרכו והפך למפיק קולנוע בהוליווד. בתו-החורגת היא השחקנית מג טילי.

## פילמוגרפיה חלקית
* "הצלב השביעי - 1944
* "החיפוש" נקרא בישראל גם בשם איה בני - 1948
* "הגברים" נקרא בישראל "הנידונים לחיים", סרט הבכורה של מרלון ברנדו - 1950
* "בצהרי היום" - 1952.
* "מעתה ועד עולם" - 1953.
* "אוקלהומה!" - 1955.
* "כובע מלא גשם" - 1957
* "סיפורה של נזירה" - 1959.
* "אנשי השקיעה" - 1960
* "אדם לכל עת" - 1966.
* "נשיא על הכוונת" (ידוע גם כ"יומו של התן") - 1973.
* "ג'וליה" - 1977.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:מהגרים מאוסטריה לארצות הברית
קטגוריה:במאי קולנוע יהודים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: במאים
קטגוריה:זוכי אוסקר: הבימוי הטוב
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: קולנוע
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1907
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1997
פרנק

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה יהודיים
קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
קטגוריה:שמות משפחה גרמניים
מוחמד א-דעיע

**מוחמד עבד אל-עזיז א-דעיע** (בערבית: **محمد الدعيع**) (נולד ב-2 באוגוסט 1972 בחאיל) הוא שוער כדורגל סעודי לשעבר.

א-דעיע מחזיק בשיא ההופעות השני של שחקן בנבחרת לאומית (אחרי אחמד חסן), בזכות 176 הופעות במדי נבחרת ערב הסעודית. הוא שיחק עם הנבחרת במונדיאל 1994, במונדיאל 1998, במונדיאל 2002. הוא נכלל בסגל הנבחרת למונדיאל 2006, אך לא שותף באף משחק. לאחר הטורניר פרש מהנבחרת.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים סעודים
קטגוריה:שוערי כדורגל
קטגוריה:כדורגלני אל-הילאל
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ערב הסעודית
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1994
קטגוריה:כדורגלני גביע פהד 1995
קטגוריה:כדורגלני גביע אסיה 1996
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 1997
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1998
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 1999
קטגוריה:כדורגלני גביע אסיה 2000
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2002
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2006
קטגוריה:סעודים שנולדו ב-1972
מועצה אזורית ברנר

** מוֹעָצָה אֲזוֹרִית בְּרֶנֶר** היא מועצה אזורית במחוז המרכז השוכנת בגבול מערבי של השפלה, בסמוך לרחובות ויבנה. שמה בא לה מן היישוב שבו היא ממוקמת, קיבוץ גבעת ברנר, הקרוי על שמו של הסופר יוסף חיים ברנר. למועצה מעמד מוניציפלי משנת 1950.

## גאוגרפיה
המועצה משתרעת על שטח של 36,000 דונם. גבולותיה בין העיר רחובות בצפון לגדרה בדרום, בין מזכרת בתיה במזרח ויבנה במערב. תחום שיפוטה של המועצה כולל 7 יישובים וממוצע המרחקים ביניהם שמונה ק"מ: קיבוץ גבעת ברנר, קיבוץ קבוצת שילר, מושב קדרון, מושב בית אלעזרי, מושב בניה, כפר גיבתון ושיכון המשפחות בבסיס תל נוף. לישובי המועצה אופי כפרי-חקלאי. 

מערכת החינוך במועצה כוללת עשרה גני ילדים, פעוטון, 8 צהרונים, 2 בתי ספר יסודיים, "בית אור" במושב קדרון, ו"בראשית" במושב בית אלעזרי ובית ספר "תיכון אזורי מקיף ע"ש י.ח. ברנר", בקיבוץ גבעת ברנר. בבתי הספר היסודיים מתקיימות מספר תוכניות ייחודיות כגון: תוכנית מצוינות ובית ספר מנגן. 

גבולות שטח השיפוט של המועצה הם:
* בצפון: רחובות ומועצה אזורית גן רווה. 
* במזרח: קריית עקרון ומועצה אזורית גזר.
* בדרום: גדרה ומועצה אזורית גדרות.
* במערב: מועצה אזורית חבל יבנה.

## יישובי המועצה

## ראשי המועצה
* שלום דברת (1950 - 1965)
* בת שבע איילון (1965 - 1984)
* מיכאל גלס (1984 - 1987)
* חגי רודנר (1987 - 1998)
* שאול שילה (1999)
* מיקי עופר (1999 - 2012)
* דורון שידלוב (משנת 2012)

## ראו גם
* חוות החרקים והפרפרים הישראלית
* יוסף חיים ברנר

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1950
*
קטגוריה:יוסף חיים ברנר
קטגוריה:הנצחת חללי הטרור בישראל
ברנר
יוסוף א-ת'וניאן

**יוסוף א-ת'וניאן** (בערבית: **يوسف الثنيان**) (נולד ב-18 בנובמבר 1963) הוא כדורגלן עבר סעודי.

א-ת'וניאן כבש 33 שערים ב-95 משחקים בנבחרת ערב הסעודית. בגיל 34 שיחק לראשונה בגביע העולם בכדורגל, במונדיאל 1998. ברוב הקריירה שלו, א-ת'וניאן שיחק בקבוצת אל-הילאל.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים סעודים
קטגוריה:קשרי כדורגל סעודים
קטגוריה:כדורגלני אל-הילאל
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ערב הסעודית
קטגוריה:כדורגלני גביע פהד 1992
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1998
קטגוריה:ריאד: כדורגלנים
קטגוריה:ילידי 1963
עבדאללה זוברומאווי

**עבדאללה סולימאן זוברומאווי** (בערבית: **عبد الله سليمان زبرماوي**; נולד ב-15 בנובמבר 1973 בג'דה, ערב הסעודית) הוא כדורגלן עבר סעודי.

בין השנים 1993 ל-2002, שיחק זוברומאווי 122 משחקים וכבש 4 שערים בנבחרת ערב הסעודית. זוברומאווי שיחק עם הנבחרת במונדיאל 1994, מונדיאל 1998 ומונדיאל 2002. ברוב הקריירה שלו שיחק זוברומאווי באל-אהלי ג'דה ובאל-הילאל.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים סעודים
קטגוריה:בלמי כדורגל סעודים
קטגוריה:ג'דה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני אל-הילאל
קטגוריה:כדורגלני אל-אהלי ג'דה
קטגוריה:כדורגלני דמאכ
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ערב הסעודית
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1994
קטגוריה:כדורגלני גביע פהד 1995
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 1997
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1998
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 1999
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2002
קטגוריה:סעודים שנולדו ב-1973
אל-אהלי (ג'דה)

**מועדון ספורט אל-אהלי גִ'דַה** (בערבית: **النادي الرياضي الأهلي جدة**) הוא מועדון כדורגל סעודי, מהעיר ג'דה. בעונת 2022/2023 הקבוצה סיימה במקום הראשון בליגת המשנה  הסעודית ונכון לעונת 2024/2025, היא משחקת בליגת העל הסעודית.

המועדון הוא אחד הגדולים בערב הסעודית ורבים משחקני נבחרת ערב הסעודית משחקים בו. מדי הקבוצה הם בצבעים ירוק ולבן, בדיוק כמו הנבחרת הסעודית. המועדון הגיע שלוש פעמים לגמר ליגת האלופות האסיאתית ב-1986, 2009 ו-2012, והפסיד בכולם.

## שחקנים מפורסמים
*  רוברטו פירמינו
*  גברי וייגה
*  אדואר מנדי
*  פרנק קסי
*  ריאד מחרז
*  אלן סיינט-מקסימין
*  מריך דמיראל

## תארים
* **[[ליגת העל הסעודית]] (9)**: 
1963, 1966, 1969, 1970, 1971, 1973, 1978, 1984, 2016

***[[גביע כתר הנסיך]] (6)**:
1957, 1970, 1998, 2002, 2007, 2015 

***[[גביע המלך הסעודי]] (8)**: 
1969, 1977, 1978, 1979,1983 ,2011, 2012 ,2016.

***[[גביע המלך של אלופים]] (2)**: 
2011, 2012, 2016 

***[[גביע סעודית פדרציה]] (5)**: 
2001, 2002, 2007, 2012, 2013.

***[[ליגת האלופות הערבית]] (1)**: 
2003.

***[[גביע אלופות מפרץ מועדון]] (3)**: 
1985, 2002, 2008.

***[[גביע חומת ערב]] (1)**: 
1969.

***[[טורניר ידידות כדורגל נטרנטיאונל]] (2)**:
2002, 2003.

***[[גביעים עונה מסיף]] (4)**:
1966, 1974, 1982, 2016.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל סעודיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1937
*
קטגוריה:ג'דה: מועדוני כדורגל
נימפאה

**נימפאה** או **שושנת מים** (שם מדעי: *Nymphaea*) הוא סוג במשפחת הנופריים. הצמחים בסוג זה רב שנתיים ותפוצתם באזורים ממוזגים וטרופיים - מסיביר ועד אוסטרליה.
## מאפיינים
מקור השם נימפאה הוא ביוונית ובמצרית הקדמונית על שם האלילות (הנימפות). הפרח משמש סמל בבודהיזם ועל פי אמונתם הפרח צמח בכל מקום אשר בו נגעה כף רגלו של בודהה בעת היוולדו.

את הסוג נימפאה ניתן לחלק לשניים:
* נימפאות מהסוג הרדי הצומחות באקלים קר יחסית ופירחיהן פתוחים במשך היום.
* נימפאות מטיפוס טרופי או סובטרופי, הצומחות באקלים טרופי או סובטרופי ופירחיהן פתוחים במשך הלילה או במשך היום.

ניתן לחלק את הצמח לחמישה מקטעים עיקריים - טרפים, פטוטרות, קנה שורש, שורשים ופרחים.
* ה**טרפים**, אשר משתנים בגודלם ובצורתם מזן לזן.
* ה**פטוטרות** בנויות בעיקר מצינורות אוויר חלולים שתפקידם לספק אוויר לחלקי הצמח התת-מימיים. אורכן של הפטוטרות תלוי בעומק המים והן מאפשרות לטרפים לצוף על פני המים.
* **קנה השורש** (ריזומה) יכול להגיע לאורך של מטרים ומשקל של עשרות קילוגרמים. ישנם קני שורש הגדלים בניצב לקרקע, וישנם כאלו שגדלים במקביל אליה.
* ה**שורשים** בנוים ברובם מצינורות אוויר שמובילים אוויר מהנצר לחלקים השורשיים. הצמח יוצר רשת סבוכה ביותר של שורשים אדוונטיבים אשר יוצאים מקנה השורש.
* ה**פרחים** מורכבים מארבעה עלי גביע ירוקים ונשירים, עלי כותרת, אבקנים ועלי שחלה מרובים. אופי הפריחה שונה בין הסוגים; בשושנות הטרופיות הפרח מזדקר מעל פני המים בעוד פרחיו של ההרדי צפים על פני המים. משך הפריחה משתנה בין המינים השונים ונע בין שעתיים ליום שלם. צבעי הפרחים מגוונים.

הסוג נימפיאה מיוצג בישראל על ידי שני מינים, נימפאה תכולה ונימפאה לבנה, שניהם בסכנת הכחדה והם ערכי טבע מוגנים בישראל.

## גלריה

נימפאה.jpg|נימפאה לבנה
Water Lily floaers.JPG|נימפאה בפארק סיגורטה שבאיטליה
Flickr - JennyHuang - Flower in Bali-1.jpg|נימפאה סגולה מבאלי
Kiryat Seffer 1549.jpg|נימפאות בגן קריית ספר


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:נופריים
קטגוריה:צמחי מים מתוקים
חיים לבנון

[שמאל|ממוזער|250px|ה[סביל לזכר חיים לבנון בחזית מוזיאון ארץ ישראל ברחוב חיים לבנון הקרוי על שמו]]
שמאל|ממוזער|250px|קברו של חיים לבנון ואשתו
**חיים יוסף לבנון** (לוינשטיין; 25 במרץ 1899 – 21 באוגוסט 1986) היה איש ציבור ישראלי, חבר מפלגת הציונים הכלליים, ראש עיריית תל אביב-יפו בשנים 1953–1959.

## קורות חיים
לבנון נולד בשנת 1899 בעיר קרקוב שבגליציה בשם **חיים יוסף לוינשטיין**. כילד קיבל חינוך מסורתי, למד בחדר ובישיבה. לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים למד הנדסה חקלאית והוסמך כמהנדס באוניברסיטת קרקוב. היה פעיל בהקמת סניף "צעירי מזרחי" בעירו, אך אחר כך יצא בשאלה ועבר לתמוך בציונים הכלליים. בשנת 1927 עלה לארץ ישראל, במסגרת העלייה הרביעית, ולימד בגימנסיה "אחד העם" שבפתח תקווה, היה פעיל פוליטי, והיה אחד ממייסדי תנועת הנוער הציוני הכללי, ולאחר מכן כיהן כאחד מראשי התנועה. כמו כן היה פעיל במוסדות תנועת הציונים הכלליים בארץ ישראל.

לבנון ייסד את חברת "שיכון אזרחי" והיה אחד ממנהליה. ממייסדי העיתון "הבקר" ומנהלו. בשנת 1934 כיהן כיושב ראש ועדת הבחירות של עיריית תל אביב, וכן כמזכיר הכללי של הסתדרות הציונים הכלליים בארץ ישראל. בנוסף היה ממייסדי המושב "חבצלת השרון". בשנים 1937–1938 שימש שליח הציונים הכלליים בליטא ואחר כך עבד בפולין בשליחות הקרן הקיימת וקרן הייסוד. הוא נמנה עם חברי מסדר הבונים החופשיים. בשנת 1950 נבחר לכהן כחבר מועצת עיריית תל אביב וכסגן ראש העיר מטעם סיעת הציונים הכלליים, ולאחר שבשנת 1953 מונה ראש העירייה ישראל רוקח לשר הפנים, נבחר לבנון לכהן כראש עיריית תל אביב. לבנון נבחר לאחר שהוקמה קואליציה במועצת העירייה של הציונים הכלליים ו"סיעת ההסתדרות", שהייתה מזוהה עם מפא"י.

בבחירות לרשויות המקומיות ב-1959 גברה מפא"י על הציונים הכלליים והיייתה לסיעה הגדולה ביותר במועצת העירייה. מרדכי נמיר נבחר לתפקיד ראש העירייה במקום לבנון אך הוא המשיך לכהן כחבר מועצה. בשנת 1961 פרש מתפקידו כחבר מועצת עיריית תל אביב, לאחר שהתמנה להנהלת הסוכנות היהודית.

לבנון יזם והקים את אוניברסיטת תל אביב, והרחוב שבו היא שוכנת נקרא על שמו. הוא נפטר בשנת 1986 ונקבר בבית הקברות טרומפלדור שבתל אביב.

## לקריאה נוספת
* פנחס בן שחר, **בתי תל אביב יפו מספרים, תולדותיה של העיר העברית הראשונה**, תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תש"ן 1990.
* ערן אלדר, **בכוחותיה העצמיים - ההתפתחות האורבנית של תל אביב בשלהי תקופת המנדט ובעשורי המדינה הראשונים**, הוצאת רסלינג, 2013

## קישורים חיצוניים

* קורות חיים באתר עיריית תל אביב
* 
* 
*  - תחזית של חיים לבנון כיצד תיראה תל אביב בשנת ה-100 שלה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:ראשי עיריית תל אביב-יפו
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קרקוב
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות טרומפלדור
קטגוריה:חברי הציונים הכלליים
קטגוריה:חברי הבונים החופשיים בישראל
קטגוריה:סגל גימנסיה אחד העם (פתח תקווה)
קטגוריה:סגני ראש עיריית תל אביב-יפו
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם הציונים הכלליים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1899
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1986
קדרון

**קִדְרוֹן** הוא מושב במישור החוף הדרומי צפונית ומזרחית לגדרה, על הגדה הדרומית של נחל שורק. המושב משתייך לתנועת המושבים ומשויך מוניציפלית למועצה האזורית ברנר. מקור השם קדרון מגיע מהיישוב הקדום "קדרון" המוזכר בספר חשמונאים א', המזוהה עם היישוב המקראי "גדרה" (תל קטרה של היום). כינויים נוספים למקום בעבר היו "בית אור" ו"ארגון בית אור".

## היסטוריה

המושב הוקם בשנת 1949 בשטחים החקלאיים של הכפר הערבי הנטוש קטרה על ידי קבוצת עולים מיוגוסלביה, שאליהם נוספו גם עולים מהונגריה ורומניה. רובם הגיעו למושב עד שנת 1955. מייסדי המושב שוכנו בתחילה בבתים הנטושים של הכפר הערבי בשוליה הצפוניים של המושבה גדרה. הקבוצה החלה בבניית בתי המושב ולאחר כחצי שנה עברו למקום הקבע הנוכחי. בתחילה ניתן למושב השם "בית-אור", בנובמבר 1949 הוחלף שמו ל"קדרון" על ידי ועדת השמות של הקרן הקיימת לישראל.

סמל המושב עוצב על ידי בתיה קדם, הנשואה לבן המושב לשעבר, במסגרת חגיגות 40 שנה לקדרון (בשנת 1989). ההשראה לסמל היא תל קטרה שבכניסה למושב. לימים פרסום הסמל יצר סערה ואהדה בקרב קהילות המושבים בארץ, בעקבות כך מושבים רבים עיצבו סמלים למושביהם ואף מושב גמזו הביעה הערכה והשתמש בסמל של מושב קדרון כסמלו הרשמי.

החל משנות ה-70 הצטרפו לקדרון חברים שאינם מהמייסדים בני מושבים, קיבוצים וערים מרחבי הארץ.

המושב משויך מוניציפלית למועצה אזורית ברנר.

ענפי הגידול הראשונים בקדרון, היו לול ורפת קטנים (כחמש פרות) ומשק ירקות, בהתאמה לתפיסת המשק המושבי המעורב (בהתאמה לחמשת עקרונות המושב של א. יפה וי. אלעזרי וולקני). במהלך השנים ניתן משקל לענף הפרדסים שהגיע לשיאו בשנות ה-70 וה-80, וכן מיני נשירים (אפרסקים, תפוחי עץ, אגסים ושזיפים).

במאה ה-21 רוב תושבי קדרון מתפרנסים מעבודות חוץ, ומספר העוסקים בחקלאות קטן. החקלאות כוללת מטעים, כרמים, רפת אחת, לולים וגידולי שדה. כל אדמות המושב מעובדות.

החל משנת 1996 הוקמו בתחומי המושב שלושה גושי הרחבה קהילתית בהדרגה, ומספר תושביו כמעט הוכפל. ההרחבות מזוהות באותיות א׳, ב' ו–ג׳. 

בניגוד למקובל בישראל מספור הבתים במושב רציף, ולא לכל רחוב. בשל כך ברחוב שיש בו רק כמה בתים, קיימים בתים עם מספור 500 ויותר.              

במושב פועלים גנים המשרתים את תושבי האזור ובית ספר יסודי בשם "בית אור" המשרת את יישובי המועצה האזורית ברנר. כ-720 ילדים לומדים בבית הספר בכיתות א׳–ח׳ (נכון לשנת 2022).

מרבית בני הנוער במושב לומדים את לימודיהם התיכוניים ב"תיכון אזורי ע"ש י.ח ברנר" בקיבוץ גבעת ברנר. 

בבחירות הארציות לכנסת בשנת 2022 היו במושב קדרון 1,179 בעלי זכות בחירה. 


בית הכנסת מושב קדרון.JPG|בית הכנסת במושב קדרון 
מושב קדרון שלט בכניסה 2016.jpg|שלט בכניסה לקדרון, 2016


## קישורים חיצוניים

* 
* 
* קדרון באתר המועצה האזורית ברנר

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1949
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:מושבים במחוז המרכז
קטגוריה:מישור החוף הדרומי: מושבים
פול אוקון

**פול אוקון** (אנגלית: **Paul Okon**; נולד ב-5 באפריל 1972 בסידני) הוא כדורגלן עבר אוסטרלי.

אוקון היה קפטן נבחרת אוסטרליה באולימפיאדת ברצלונה (1992). שיחק בהקבוצות אס אס לאציו ופיורנטינה מהסרייה א', מידלסברו ולידס יונייטד מהפרמייר ליג וקלאב ברוז' ואוסטנדה מליגת העל הבלגית. הוא הושאל לקבוצת ווטפורד ושיחק בקבוצת אפואל ניקוסיה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים אוסטרלים
קטגוריה:מגני כדורגל אוסטרלים
קטגוריה:סידני: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני קלאב ברוז'
קטגוריה:כדורגלני לאציו
קטגוריה:כדורגלני פיורנטינה
קטגוריה:כדורגלני מידלסברו
קטגוריה:כדורגלני ווטפורד
קטגוריה:כדורגלני לידס יונייטד
קטגוריה:כדורגלני ויצ'נצה
קטגוריה:כדורגלני אוסטנדה
קטגוריה:כדורגלני אפואל ניקוסיה
קטגוריה:כדורגלני ניוקאסל ג'טס
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אוסטרליה
קטגוריה:זוכי פרס כדורגלן השנה באוקיאניה
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת ברצלונה (1992)
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2001
קטגוריה:זוכי נעל הזהב הבלגית
קטגוריה:מאמני כדורגל אוסטרלים
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1972
ג'ון הקטן

**ג'ון הקטן** (אנגלית: Little John) הוא דמות המוזכרת באגדות רובין הוד. ג'ון מתואר באגדות כסגנו של רובין הוד, ומופיע כחלק מ"האנשים העליזים" כבר בבלדות הראשונות המזכירות את רובין הוד. 

## דמותו
במאה ה־15, בבלדה המכונה "רובין הוד והנזיר" מסופר שלאחר שרובין התייחס בצורה רעה אל ג'ון, עזב אותו ג'ון בכעס, אולם כאשר רובין נתפס על ידי אויביו, ג'ון חילץ אותו, ואז סירב לקבל את הנהגת האנשים העליזים.

בבלדה מהמאה ה־17 מתואר ג'ון כאיש גדל ממדים (שגובהו עולה על שני מטרים), ושמו ניתן לו בלשון סגי נהור. בבלדה מתוארת פגישתם הראשונה של ג'ון ורובין – עת שניסו לחצות גשר צר ואף אחד מהשניים לא הסכים לפנות דרכו בשביל השני, והם נאלצו להילחם במטות העץ שלהם, עד שרובין נפל אל הנהר. לאחר הדו־קרב הסכים ג'ון להצטרף לרובין ואנשיו.

על אף העדר כל עדויות היסטוריות לקיומו, ישנה מסורת לפיה קבור ג'ון הקטן בבית הקברות בכפר האתרסייג שבדרבישייר. מצבה מסמנת את מקום הקבר. הקבר היה בבעלות משפחת ניילור, ואכן בחלק מהאגדות מופיע שמו של ג'ון כ"ג'ון ניילר".

ג'ון הקטן מופיע גם ברומן ההיסטורי של וולטר סקוט, "אייבנהו".

## ראו גם
* רובין הוד

## קישורים חיצוניים

* רובין הוד וג'ון הקטן – בלדה מהמאה ה־17
* רובין הוד והנזיר – מידע על גיבורי הבלדה מהמאה ה־15

קטגוריה:דמויות ספרותיות
קטגוריה:רובין הוד: דמויות
הנזיר טאק

**הנזיר טאק** (באנגלית: **Friar Tuck**) הוא דמות בדיונית המתוארת באגדות רובין הוד כאחד מחבריו של רובין - "האנשים העליזים". 

טאק לא מתואר בגרסאות המוקדמות של האגדות, ומופיע לראשונה בבלדה המאוחרת "רובין הוד והנזיר" ("Robin Hood and the Curtal Friar") מן המאה ה-15, אשר נשתמרה בשתי גרסאות, וכן במחזה מ-1560.

על פי הבלדה היה טאק נזיר ממנזר פונטיינס אשר גורש מהמנזר בשל אי יכולתו לציית לממונים עליו. טאק הפך למנהיג הדתי של בני חבורתו של רובין. הוא מתואר כחובב אכילה ושתייה וכן כקשת ולוחם מקצועי בחרב.
הנזיר מופיע גם ברומן ההיסטורי של וולטר סקוט, "אייבנהו".

בשני צווים מלכותיים משנת 1417 מתואר אדם בשם רוברט סטפורד, כהן דת מסאסקס, אשר כינה עצמו בשם "האח טוק" (Frere Tuk). האח טוק מוזכר בשנית בתעודה משנת 1429.

## קישורים חיצוניים

* רובין הוד והנזיר - בלדה מהמאה ה-17
*  רובין הוד והנזיר - מחזה מ-1560

קטגוריה:דמויות ספרותיות
קטגוריה:רובין הוד: דמויות
אנטון שמאס

**אנטון שמאס** (בערבית: **أنطون شماس**; נולד ב-8 בספטמבר 1950) הוא סופר, משורר, מתרגם ועורך פלסטיני אזרח ישראל.

## ביוגרפיה
אנטון שמאס נולד בכפר הערבי נוצרי פסוטה שבגליל המערבי. המשפחה עברה לחיפה כשהיה בן 12, ושם סיים את בית הספר התיכון. השלים את לימודיו באוניברסיטה העברית בירושלים. השתלם בספרות אנגלית, בתולדות האמנות ובספרות ערבית. בין השנים 1970–1976 ערך שמאס את הירחון הספרותי הערבי "אל-שרק" (الشرق - המזרח). בירחון זה פרסם לראשונה את יצירותיו, מקור ותרגום.

בשנת 1976 החל אנטון שמאס לעבוד כמפיק בחטיבת התוכניות בערבית בטלוויזיה הישראלית. בשנת 1987 יצא לארצות הברית ושם הוא ממשיך להתגורר. הוא מרצה לספרות השוואתית באוניברסיטת מישיגן באן ארבור. אנטון שמאס הוא תלת לשוני, ושולט היטב בשלוש הלשונות עברית, ערבית ואנגלית. שליטתו זו אפשרה לו לתרגם מלשון ללשון ולכתוב בלשונות אלו כלשונות מקור.

ספרו של שמאס, "ערבסקות" (1986), תורגם גם לאנגלית, ספרדית, פורטוגזית, צרפתית גרמנית ואיטלקית. הוא נמנה בזמנו בין העורכים והמתרגמים של הוצאת אנדלוס, ששמה לה למטרה לתרגם ספרות ערבית מודרנית לעברית.

## ספריו של אנטון שמאס בעברית
***כריכה קשה**, שירים, הוצאת ספרית פועלים, 1974
***שטח הפקר**, שירים, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1979
***ערבסקות**, עם עובד, תל אביב, 1986
***השקרן הכי גדול בעולם**, סיפור עם ערבי, ציורים דודו גבע, כתר, ירושלים, 1982, 2011

## תרגומיו לעברית
* אמיל חביבי, **אח'טיה**, עם עובד, 1988
*אמיל חביבי, **סראיא בת השד הרע**, הקיבוץ המאוחד 1993
*אמיל חביבי, **[[האופסימיסט]]**, מפרש 1984, הקיבוץ המאוחד 1995
*טהא מוחמד עלי, **שירים**, הוצאת אנדלוס, 2006

## קישורים חיצוניים
*  

* 
* 

* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:סופרים ערבים ישראלים
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:משוררים ערבים ישראלים
קטגוריה:מתרגמים ישראלים
קטגוריה:עורכי עיתונים ישראלים
קטגוריה:ערבים נוצרים ישראלים
קטגוריה:מתרגמים מערבית לעברית
קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
Impressions Games

**Impressions Games** (**אימפרשנס גיימס**) הייתה חברת משחקי וידאו שהוקמה על ידי דייוויד לסטר בקיימברידג' שבמסצ'וסטס בארצות הברית. הוא מכר את החברה לחברת Sierra, שגם היא נקנתה על ידי "צנדנט" ולבסוף על ידי "ויונדי יוניברסל".

החברה הוציאה מספר משחקי אסטרטגיה מצליחים, והיא ידועה בעיקר בזכות סדרת משחקי "בניית עיר", הכוללת את המשחקים: קיסר, פרעה ואדון האולימפוס זאוס.

## רשימת משחקים

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:חברות משחקי וידאו אמריקאיות
נבחרת אנגליה בכדורגל נשים

**נבחרת כדורגל הנשים של אנגליה** היא נבחרת כדורגל הנשים הלאומית של אנגליה. הנבחרת מנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל האנגלית.

הישג השיא של הנבחרת הוא זכייה באליפות אירופה ב-2022ו2025 בנוסף, זכתה הנבחרת במדליית ארד בגביע העולם בכדורגל נשים בשנת 2015, לאחר ניצחון על  0-1. כמו כן, העפילה הנבחרת פעמיים לגמר אליפות אירופה (1984, ו-2009), וזכתה פעמיים בגביע קפריסין.

## כל [[גביע העולם בכדורגל לנשים|גביעי העולם]]
*1991 – לא העפילה
*1995 – רבע גמר
*1999 – לא העפילה
*2003 – לא העפילה
*2007 – רבע גמר
*2011 – רבע גמר
*2015 – 20x20px מקום שלישי
*2019 – מקום רביעי
*2023 – 20x20px מקום שני

## כל אליפויות אירופה
*1984 – 20x20px מקום שני
*1987 – מקום רביעי
*1989 – לא העפילה
*1991 – לא העפילה
*1993 – לא העפילה
*1995 – חצי גמר
*1997 – לא העפילה
*2001 – שלב הבתים
*2005 – שלב הבתים
*2009 – 20x20px מקום שני
*2013 – שלב הבתים
*2017 – חצי הגמר
*2022 – 20x20px **מקום ראשון**
*2025 – 20x20px **מקום ראשון**

## שחקניות מפורסמות
*קארן קארני
*הופ פאוול
*קלי סמית'
*רייצ'ל יאנקי
*רייצ'ל יוניט

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנגליה: כדורגל
אנגליה
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: כדורגל נשים
אליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס

**אליפות ארצות הברית הפתוחה** היא אחד מארבעת טורנירי הגראנד סלאם, אשר נחשבים כטורנירים החשובים ביותר בענף הטניס. האליפות מתקיימת מאז 1881. מאז 1978 היא מתקיימת במרכז הטניס הלאומי בילי ג'ין קינג בפארק פלאשינג מדוז, הנמצא ברובע קווינס בעיר ניו יורק בארצות הברית, והיא נערכת בכל שנה בסוף חודש אוגוסט ותחילת ספטמבר. בסדר הקלנדרי, זהו טורניר הגראנד סלאם האחרון. האליפות נערכת על מגרשים קשים מסוג משטח DecoTurf, הנחשב לבינוני מבחינת מהירותו ואינו מחייב התמחות מיוחדת כמו משטחי דשא עליהם משחקים באליפות וימבלדון, או חימר עליו משחקים באליפות צרפת הפתוחה.

כנהוג בטורנירי גראנד סלאם, האליפות נמשכת שבועיים (החל מיום שני האחרון בחודש אוגוסט). בתחרויות הראשיות ליחידים/ות משתתפים/ות 128 שחקנים/ות וכדי לזכות בטורניר יש צורך לנצח בשבעה משחקים. בנוסף להן, יש תחרויות לזוגות (גברים, נשים ומעורבים), נוער, ותיקים ונכים. מאפיין ייחודי של אליפות ארצות הברית, המבדיל אותה משלושת טורנירי הגראנד-סלאם האחרים, הוא בכך שנהוג בה שובר שוויון בכל המערכות, כולל האחרונה (שלישית אצל נשים וחמישית אצל גברים).

באליפות ארצות הברית (כמו באליפות אוסטרליה ובניגוד לאליפות צרפת ווימבלדון) מתקיימים משחקים בלילה לאור זרקורים, ולרוב המשחקים האטרקטיביים בכל יום נערכים בתוכנית הלילה באצטדיון המרכזי הנושא את שמו של ארתור אש, טניסאי העבר המצטיין. אצטדיון זה, שנבנה ב-1997, מכיל 22,547 מקומות ישיבה והוא אצטדיון הטניס הגדול בעולם. האצטדיון השני בחשיבותו נושא את שמו של לואי ארמסטרונג ובו 10,000 מקומות (לפני שנבנה אצטדיון ארתור אש, היה הוא האצטדיון המרכזי והכיל 18,000 מקומות).

## היסטוריה
בתחילה נערכו אליפויות נפרדות לגברים ולנשים. האליפות הראשונה לגברים (יחידים בלבד) נערכה בשנת 1881 בניופורט, מדינת רוד איילנד. היא נקראה אז "האליפות הלאומית של ארצות הברית ליחידים" ורק טניסאים ממועדונים שהשתייכו להתאחדות הטניס הלאומית של ארצות הברית היו רשאים להשתתף בה.
האליפות לזוגות גברים נערכה לראשונה ב-1900 והתקיימה בנפרד מתחרות היחידים.

האליפות הלאומית של ארצות הברית לנשים (יחידות) נערכה לראשונה בשנת 1887 בפילדלפיה, בה זכתה אלן הנזל. שנתיים אחר כך, החלו האליפויות לזוגות נשים ולזוגות מעורבים, שנערכו ביחד עם אליפות הנשים.

רק בשנת 1968 אוחדו חמש האליפויות והתקיימו לראשונה במשותף תחת השם "אליפות ארצות הברית הפתוחה". באותה שנה גם השתתפו שחקנים מקצועניים באליפות בפעם הראשונה. סכום הפרסים עמד אז על כ-100,000 דולר, בהשוואה ל-17 מיליון דולר כיום.

האליפויות מ-1968 עד 1978 נערכו על מגרשי דשא במועדון "ווסט סייד" בשכונת פורסט הילס, קווינס, העיר ניו יורק. מאז 1978 האליפות נערכת בשכונת "פלשינג מדוס".

## קישורים חיצוניים

* 

* 

*
קטגוריה:ניו יורק: תחרויות טניס
קטגוריה:תחרויות ספורט בארצות הברית
קטגוריה:תחרויות טניס
אליפות צרפת הפתוחה

**אליפות צרפת הפתוחה** היא אחד מ-4 טורנירי הגראנד סלאם, שהם התחרויות החשובות ביותר בענף הטניס. האליפות מתקיימת אחת לשנה בסוף חודש מאי ותחילת חודש יוני במרכז הטניס הנקרא על-שמו של **[[רולאן גארוס]]** (טייס צרפתי שהצטיין במלחמת העולם הראשונה), סמוך ליער בולון במערב פריז, בירת צרפת.

זהו טורניר הגרנד-סלאם היחיד המתקיים על משטחי חימר, משחקים על משטח חימר מתאפיינים בנקודות ארוכות, מכיוון שהחימר מאט את מהירות הכדור, ומשום כך המשחקים באליפות צרפת בדרך כלל ארוכים יותר מטורנירי גרנד-סלאם האחרים. התחרות נחשבת לתחרות החשובה ביותר עבור שחקנים המצטיינים על סוג משטח זה. לעומת זאת, היא נחשבת קשה בעיני שחקנים המעדיפים סגנון משחק מהיר יותר, המתאים למשטחים מסוגים אחרים. מסיבה זו לא מעט מהטניסאים הגדולים בהיסטוריה לא הצליחו לזכות בטורניר זה, וחלקם אף לא הגיע לשלביו הגבוהים ביותר.

## האליפות
כמו שאר טורנירי הגרנד-סלאם, אליפות צרפת נמשכת כשבועיים (החל מ-2006 הטורניר נמשך 15 ימים ומתחיל ביום ראשון ולא ביום שני, כמקובל). בתחרויות היחידים הראשיות לנשים וגברים משתתפים 128 שחקנים בכל תחרות וכדי לזכות בהן צריך לנצח ב-7 משחקים.

המגרש המרכזי נקרא על שמו של פיליפ שאטרייה שהיה מראשי איגוד הטניס הצרפתי. הוא נבנה ב-1928 ומכיל 15,166 מקומות ישיבה. המגרש השני בחשיבותו נקרא על-שמה של סוזן לנגלן, טניסאית צרפתית מצטיינת בשנות ה-20 של המאה ה-20.

באליפות צרפת, בדומה לטורניר וימבלדון ובניגוד לאליפות אוסטרליה הפתוחה ואליפות ארצות הברית הפתוחה, משחקים רק בשעות האור ואין משחקי לילה עם תאורה מלאכותית (זולת האצטדיון המרכזי).

אליפות צרפת החלה כאליפות לאומית ב-1891. בשנת 1925 היא "נפתחה" לטניסאים מחוץ לצרפת. בתחילה נערכה האליפות על מגרשי דשא עד 1928, כאשר האליפות נערכה לראשונה על חימר במקומה הנוכחי.

בשנת 1968 השתתפו לראשונה מקצוענים ברולאן גארוס והיא הייתה הראשונה מבין 4 טורנירי גראנד-סלאם שנפתחה למקצוענים.

## שיאים
מעידן התחרויות הפתוחות (Open Era), 1968

### שיא זכיות לטניסאיות

### שיא זכיות לטניסאים

## הזוכות והזוכים בתואר
### אליפות צרפת הפתוחה
#### טניסאיות

#### טניסאים

## ישראלים באליפות
### בוגרים
* **[[אנדי רם]]** ביחד עם **[[נטלי דשי]]** () בטורניר הזוגות המעורבים לשנת 2007

### נוער
* **[[אנה סמשנובה]]** זכתה בטורניר הנערות לשנת 1991
* **[[ישי עוליאל]]** זכה בטורניר הזוגות לנערים לשנת 2016

## קישורים חיצוניים

* 

* 

*
קטגוריה:פריז: תחרויות טניס
קטגוריה:תחרויות טניס
ח'דיו

**ח'דיו** (ערבית: **خديوي**, טורקית: **Hıdiv** - משנה לסולטאן) היה תוארם העובר בירושה של שליטי מצרים מתחילת המאה ה-19.

תואר זה החליף את התואר הטורקי ואלי (מושל). עם זאת, רק ב-1867 הכיר הסולטאן העות'מאני אבדילאזיז בתואר זה והעניקו לשליט מצרים דאז אסמאעיל פאשא. מצרים הייתה כפופה לכאורה לאימפריה העות'מאנית אך למעשה הייתה עצמאית לאחר שסבו של אסמאעיל, הוואלי מוחמד עלי, מרד בהצלחה בסולטאן הטורקי.

בנו של אסמאעיל תאופיק פאשא ירש את התואר כמו גם בנו של תאופיק עבאס חלמי השני. עבאס הודח על ידי הבריטים ב-1914 עם כניסת טורקיה למלחמת העולם הראשונה כבת ברית של גרמניה והשימוש בתואר הסתיים עמו. בשנת 1922 לאחר הכרזת העצמאות המצרית נטלו השליטים לעצמם את התואר "מָלִיכּ" (מלך בערבית).

## ראו גם
* ח'דיוות מצרים

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מצרים: היסטוריה
קטגוריה:תוארי אצולה
קטגוריה:תארים עות'מאניים
קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: חלוקה מנהלית
העקומה הפוטופית

שמאל|ממוזער|250px|העקומה הפוטופית
**העקומה הפוטופית** מתארת את יחס השטף האורי שיזוהה בעין האנושית בראייה פוטופית, כלומר ראייה באור יום, ביחס להספק נתון. העקומה מנורמלת כך ששיא גובהה הוא 1. גובה זה מתקבל באורך גל של 555 ננומטר (צבע ירוק).

כדי לחשב את השטף האורי בהינתן הספק (כלומר התפלגות פליטה של מקור אור) מסוים, יש לסכום את מכפלת ההספק הספקטרלי ורגישותה הספקטרלית של העין:

L=683.002 \int^\infin_0 V(\lambda) J(\lambda) d\lambda

כאן \ J הוא ההספק ביחידות ואט, \ V הוא גובה העקומה הפוטופית עבור אורך הגל הנתון ו-\ L הוא השטף האורי המתקבל, ביחידות לומן. בחישובים מעשיים משתמשים לרוב ב-683 בתור מקדם ומזניחים את ה-0.002.

בראייה בחשיכה (ראייה סקוטופית) עקומת הרגישות היא שונה, והמקסימום שלה מוזז לאורכי גל קצרים יותר. גם המקדם של האינטגרל שונה ושווה ל-1746. כלומר, רגישותם של הקנים (חיישני העין לראיית לילה) גבוהה בערך פי 2.5 מזו של המדוכים (החיישנים לראיית יום).

## ראו גם
*העקומה הסקוטופית
* צבע
*רודופסין

קטגוריה:אופטיקה
אליפות אוסטרליה הפתוחה

[שמאל|ממוזער|250px|האצטדיון המרכזי על שם [רוד לייבר נראה ברקע]]
**אליפות אוסטרליה הפתוחה** היא אחד מארבעת טורנירי הגראנד סלאם, שהם התחרויות החשובות ביותר בענף הטניס. האליפות מתקיימת במקומה הנוכחי, "מלבורן פארק" בעיר מלבורן שבאוסטרליה מאז 1980. עד 2007 נערכה האליפות על מגרשים קשים מסוג Rebound Ace, ב-2008 הוחלף סוג המשטח ל-Plexicusion וב-2020 הוחלף ל-GreenSet. האליפות מתקיימת בחצי השני של חודש ינואר (ולעיתים בתחילת פברואר). קודם לכן היא התקיימה על מגרשי דשא במועדון "קויונג". האליפות הראשונה נערכה בשנת 1905, ומשנת 1968 היא "נפתחה" לשחקנים מקצוענים.

## מועד ומיקום התחרות
עד שנת 1972, מיקום התחרות השתנה מדי שנה ונערך במספר ערים שונות ברחבי אוסטרליה. בין הערים המארחות היו מלבורן, סידני, בריזביין, פרת', אדלייד, קרייסטצ'רץ' (שבניו זילנד) והסטינג. תאריך ההתחלה של הטורניר השתנה אף הוא משנה לשנה והיה תלוי במזג האוויר בעיר המארחת. כך, לדוגמה, בשנת 1923 התקיים הטורניר בחודש אוגוסט מכיוון שנערך בעיר בריזביין, הידועה בחום ובלחות הרבה ששוררת בה בחודשי הקיץ (ינואר הוא חודש קיצי באוסטרליה).
החל משנת 1972 הוחלט שהטורניר יתקיים במקום קבוע, ומלבורן נבחרה לעיר המארחת. מאז ועד שנת 1985 התקיים הטורניר בתאריכים משתנים בחודשים דצמבר וינואר. עד שנת 1977 הטורניר נערך בעיקר בחודש דצמבר, אך בשנה זו הוחלט להזיז את הטורניר כמה ימים קדימה ובשנה זו התקיימו שני טורנירים. המועד החדש לא צלח (ככל הנראה עקב היענות נמוכה של שחקנים מהדרג הגבוה להגיע לאליפות) ובשנים 1982–1985 הטורניר חל באמצע דצמבר. אולם בשנת 1986 הוחלט להזיז את הטורניר שוב, הפעם לאמצע ינואר וכך, כלל לא התקיים טורניר בשנת 1986, שכן במקום הטורניר של סוף 1986, נערך הטורניר בתחילת 1987. מאז ועד היום הטורניר נערך תמיד באמצע ינואר – מתחיל ביום ב' השלישי של חודש ינואר ומסתיים ביום ראשון כעבור כשבועיים (לא כולל טורניר המוקדמות).

האצטדיון המרכזי של הטורניר נקרא על שמו של רוד לייבר, מגדולי הטניסאים בהיסטוריה. עד לשנת 2009 היה זה האצטדיון היחיד בטורנירי הגראנד סלאם המאפשר לשחק כאשר יורד גשם, אך בשנת 2009 נבנה הגג החדש באצטדיון המרכזי בווימבלדון וכעת גם שם ניתן לשחק לאורך שעות הלילה ובמקרה של גשם, הגג נסגר.
האצטדיון שהושלם ב-1988 מכיל 15,000 מקומות. באליפות אוסטרליה, כמו באליפות ארצות הברית הפתוחה (אך בניגוד לטורניר וימבלדון ואליפות צרפת הפתוחה), מתקיימים משחקים בשעות החשכה לאור זרקורים, ובשנת 2005 נקבע תקדים בטורנירי הגרנד סלאם, כאשר משחק הגמר לגברים נערך בשעות הערב.

בתחרויות הראשיות ליחידים וליחידות משתתפים 128 שחקנים ושחקניות, והזוכה בטורניר צריך לנצח ב-7 משחקים: הטוב מ-5 מערכות אצל הגברים, או הטובה מ-3 מערכות אצל הנשים. כמו כן מתקיימות תחרויות לזוגות גברים, זוגות נשים וזוגות מעורבים, וכן תחרויות לנוער, לוותיקים ולנכים.

## טניסאיות וטניסאים ישראלים באליפות אוסטרליה
בשנת 2007 הגיעה שחר פאר לשלב רבע הגמר, שבו הפסידה ב-3 מערכות והייתה רחוקה משחקון אחד מעלייה לחצי גמר, לסרינה ויליאמס מארצות הברית שזכתה באליפות. בשנת 2008 זכו בפעם הראשונה זוג ישראלים, אנדי רם ויוני ארליך, באליפות אוסטרליה הפתוחה בקטגוריית זוגות גברים. אותה שנה, פאר וויקטוריה אזרנקה מבלארוס הגיעו לשלב הגמר בקטגוריית זוגות נשים, שבו הפסידו לאחיות בונדרנקו מאוקראינה.

## זוכים

## שיאני הזכיות ליחידים
(בעידן החדש שלאחר 1969 בלבד):

### טניסאיות

### טניסאים

## קישורים חיצוניים

* 
* 

*
קטגוריה:מלבורן: תחרויות טניס
קטגוריה:תחרויות טניס באוסטרליה
אגתה הקדושה

[ממוזער|המרטיריום של אגתה הקדושה מאת מאסימו סטנציונה  במוזיאון קפודימונטה  ב[נאפולי]]
**אָגָתָה הקדושה** (בלטינית: **Sancta Agatha**), הייתה נערה מקטניה שבסיציליה שעברה מרטיריום במאה ה-3 לספירה, אחת הקדושות הבתולות המוערכות בנצרות.

לפי האגדה, אגתה, נערה ממשפחת אצולה שנודעה ביפי מראֶהָ, הייתה למושא חיזורי הסנטור הרומאי קווינטיאנוס, בתקופת הרדיפות של הקיסר דקיוס (בסביבות 251 לספירה). הבתולה הנוצרייה, הצדקת, דחתה אותו מיד. כנקמה שלח אותה קווינטיאנוס להתגורר חודש בבית הזונה אפרודיסיה, כדי שזאת תשחית את מידותיה. משלא צלחה מזימתו, העמידהּ למשפט בארמונו והורה לכלוא אותה. כדי לשבור את רוחה גזר עליה עינויים שונים, שהידוע שבהם הוא כריתת שדיה. למרות עזרת פטרוס הקדוש, שהתגלה אליה וריפא את חזה הפצוע, נכנעה לבסוף ומתה. לפי אחת הגרסאות, קווינטיאנוס ציווה לפני כן לגלגל את גופה בגחלים בוערות, והאל גאל אותה מייסוריה ברעידת אדמה.

רק עובדת קיומה והמרטיריום שעברה מקובלים על הכנסייה הקתולית. כל יתר הסיפור נחשב לאגדה, אך הפופולריות של אגתה לא נפגעת כלל מהספקות של המחקר הכנסייתי.

במסורת האיקונוגרפית הנוצרית היא מצוירת לרוב מציגה צלחת שעליה מונחים שדיה. לעיתים נוספת לציור גם הצבת ששימשה בעינוייה. עם זאת, לעיתים לא נלווה לדמותה ענף הדקל המסורתי שמייצג את המרטיריום, אולי בגלל החולשה שמבטא מותה בכלאה.

אגתה משמשת כקדושה המגנה של העיר קטאניה, עיר הולדתה של אגתה לפי אחדות מהמסורות, וכן של המיניקות ויוצקי הפעמונים (ככל הנראה בגלל דמיון צורת הפעמונים לאטריבוט שלה). כן נהוג להתפלל אליה כדי למנוע שריפות והתפרצויות וולקניות. בעת המודרנית נוסף לה תפקיד הקדושה שמגוננת על החולות בסרטן השד.

יום חגה הוא 5 בפברואר.

## לקריאה נוספת
* אביעד קליינברג, **רגל החזיר של האח ג'ינפרו: סיפורי הקדושים משנים את העולם**, זמורה-ביתן, 2000.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מרטירים
קטגוריה:קדושות נוצריות
קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-3