open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מרדכי ורטהיימר

**מרדכי ורטהיימר** (1930 – 11 בפברואר 2016) היה נציב בתי הסוהר בשנים 1981–1985.

## ביוגרפיה
[ממוזער|מרדכי ורטהיימר (בחליפה בהירה) צופה בהופעת הזמרת [ירדנה ארזי בכלא שאטה, 1 ביולי 1984.]]
ורטהיימר מוסמך למשפטים מהאוניברסיטה העברית בה למד בתחילת שנות ה-50. במהלך לימודי המשפטים, כאיש סיעת למפנה במפד"ל, עבד במשרד הדואר כמזכיר השר יוסף בורג. הוא המשיך לעבוד במשרד גם לאחר פרישת בורג מהממשלה בשנת 1958, אך בשנת 1961, עבר לכהן כעוזר למנכ"ל משרד הסעד, שבורג כיהן בו כשר, תפקיד בו החזיק עד סוף שנות ה-60. בשנים 1965-1967 היה בלימודים בארצות הברית וקיבל תואר דוקטור לעבודה סוציאלית מטעם אוניברסיטת ברנדייס. בשנות ה-70 כיהן כיועץ לנציב שירות המדינה. בתפקידו בנציבות שירות המדינה היה, בין השאר, יו"ר ועדה שהחליטה על ביזור סמכויות הנציבות ליחידות משנה של אשכולות משרדים, חבר ועדה לבחינת תהליך הכנת בחינות הבגרות ויו"ר הוועדה לאישור נסיעת פקידי מדינה לחו"ל. בסוף שנות ה-70 היה יועץ בכיר במשרד הפנים, בה כיהן יוסף בורג כשר. במקביל לעבודתו בשירות המדינה היה פעיל במפד"ל.

באפריל 1981 מונה לנציב בתי הסוהר. כהונתו החלה על רקע פרסום מסקנות ועדת קנת, ועדת חקירה ממלכתית לחקירת התנאים השוררים בבתי הכלא שמצאה ליקויים רבים במצב בתי הכלא ושירות בתי הסוהר. בתחילת שירותו הודיע שלא ילבש מדים, כמסר על כוונתו לחזק את הצד הטיפולי בשירות בתי הסוהר. ורטהימר האמין בצורך של תוכנית שיקום ייחודית לכל אסיר (למתאימים לכך). טענתו הייתה כי הבטלה אם כל חטאת וגישתו הבלתי מתפשרת הייתה כי אסיר צריך לעבוד ו/או ללמוד ו/או להיות מועסק לפחות שמונה שעות ביום. לצורך כך הקים מרכזי חינוך יש מאיין ודאג להקים מפעלים על בסיס ריווחי שישלמו לפחות שכר מינימום לאסירים. למרות העדפתו את השיקום, סירב לכל מצב של 'קניית שקט' מאסירים על ידי הסכמה לדרישותיהם. ורטהיימר שקד על שיפור תנאי הכליאה וביצע רפורמה בשירות, ב-1984 הוקם לראשונה מרכז חינוך לאסירים בכלא רמלה וכן ישיבה ראשונה, בכלא תל מונד. כמו כן, בשיתוף עם משרד החינוך, נפתחו כיתות לימוד להשלמת השכלה לסוהרים, הוקם מינהל ארגון ומטה, הוקם אגף הנוער בשירות ובתי שיקום קהילתיים לאסירים. במהלך כהונתו נמלט האסיר הרצל אביטן, שבתקופת מנוסתו רצח את רוני ניצן, מפקד בית המעצר רמלה וכן שומר במפעל תכשיטים במהלך שוד. ורטהיימר שינה את שמו של בית המעצר רמלה לבית מעצר ניצן על שמו של רוני ניצן. בתקופת כהונתו לא לבש מדים מתוך ראייתו את התפקיד כטיפולי-שיקומי. באפריל 1985 החליף אותו רפאל סוויסה.

מרדכי ורטהיימר נפטר ב-11 בפברואר 2016, והובא לקבורה בהר המנוחות בירושלים.

## קישורים חיצוניים
* דר' מרדכי ורטהיימר ז"ל באתר שירות בתי הסוהר
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נציבי בתי הסוהר
קטגוריה:עובדי משרד הפנים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת ברנדייס
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1930
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2016
יוסי וייס

**יוסי וייס** (נולד ב-11 באוגוסט 1951) הוא מהנדס מכונות ומנהל ישראלי, אלוף-משנה (במיל') בצה"ל, שהיה מנכ"ל התעשייה האווירית לישראל.

## ביוגרפיה
[250px|ממוזער|שמאל|יוסי וייס (מימין) בעת ביקור [שגריר ארצות הברית בישראל דן שפירו בתעשייה האווירית.]]וייס נולד בחיפה, בנם של טובה (גיטל) למשפחת ריזל ויצחק (אולי) וייס, ניצולי שואה מטרנסילבניה. אמו שרדה את מחנה הריכוז ברגן-בלזן ואת אושוויץ לפני העפלתה לארץ ישראל, אביו שרד את מחנה הריכוז מאוטהאוזן ושירת בישראל כאיש קבע בחיל הים. וייס למד שנתיים בבית הספר היסודי "אורים" בשכונת קריית אליעזר ולאחר מכן עבר לבית הספר היסודי הממלכתי-דתי "יבנה". אחר כך למד במגמת פיזיקה בתיכון "יבנה" בעיר, לימודים אותם סיים ב-1969. היה חבר בתנועת הנוער "בני עקיבא" בסניף הדר הכרמל ונמנה עם שבט "להגשמה". ב-1969 הצטרף לעתודה האקדמית והחל ללמוד הנדסת מכונות בטכניון. הוא סיים את התואר בהצטיינות ב-1973.

בצה"ל שירת בחיל הים, תחילה כקצין בפלגה הטכנית של בסיס חיפה, ב-1976 מונה למפקד מגמת נשק על מימי בבה"ד חיל הים וב-1977 עבר למטה החיל כקצין מדור נשק על מימי. ב-1979 מונה לקצין מדור טילים בענף מערכות נשק של מספן הציוד במסגרת זו היה אחראי לאפיון ורכש מערכות הפלנקס מג'נרל דיינמיקס, יצא לשנתיים לארצות הברית ולאחר מכן ליווה את קליטת המערכת בחיל. בהמשך שירותו מונה לראש פרויקט אפיון מערכות לספינות סער 5. ב-1988 מונה לקצין אלקטרוניקה של פרויקט סער 5. ב-1991 עבר למפא"ת ועמד בראש ענף ים ונ"מ עד 1995. ב-1995 חזר לחיל הים, קודם לדרגת אלוף-משנה ומונה לראש מנהלת פרויקט צוללות מסדרת דולפין, שירת בתפקיד עד 1998.

מיד לאחר שחרורו, בספטמבר 1998, מונה לראש מינהל מערכות תקיפה במפעל מבת של התעשייה האווירית ולאחר מכן עמד בראש מינהל ים ונ"מ במפעל מבת. ב-2002 מונה למנהל מפעל חלל בחברה ובאפריל 2006 מונה למנהל חטיבת טילים וחלל ולסמנכ"ל החברה. ביולי 2012 מונה למנכ"ל התעשייה האווירית.

בדצמבר 2017 הודיע יוסי וייס על פרישתו מתפקידו כמנכ"ל התעשייה האווירית.

וייס בוגר תואר ראשון ושני בהנדסת מכונות מהטכניון, בעל תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב ב-1990. רעייתו הראשונה של וייס, אסתר נפטרה ולזוג ארבעה ילדים, הוא נישא בשנית, לפרומה, אלמנה שלה שלושה ילדים.

## קישורים חיצוניים

* 
* יוסי וייס: ממעמקי הים אל החלל, באתר הטכניון, יולי 2013
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מנכ"לי התעשייה האווירית לישראל
קטגוריה:מהנדסי מכונות ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון יבנה (חיפה)
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל: הנדסת מכונות
קטגוריה:בוגרי העתודה האקדמית
קטגוריה:חיילי מפא"ת
קטגוריה:אלופי-משנה בחיל הים
קטגוריה:התעשייה האווירית לישראל: מנהלי מפעלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
רפי מאור

**רפי מאור** (נולד ב-10 בפברואר 1950) הוא מהנדס ומנהל ישראלי, כיהן כיו"ר התעשייה האווירית לישראל עד ספטמבר 2016. קודם לכן כיהן כיו"ר, נשיא ומנכ"ל חברת ECI Telecom, כנשיא ומנכ"ל חברת אינדיגו, וסגן נשיא בכיר ב-HP.

## ביוגרפיה
מאור בעל תואר ראשון בהנדסת מכונות ותעבורה מאוניברסיטת תל אביב, הוא בוגר מסלול הניהול המתקדם של בית הספר לעסקים INSEAD.

הוא החל לעבוד כמהנדס בתעשייה האווירית לישראל ב-1975 ובמשך כ-20 שנים מילא שורה של תפקידי הנדסה וניהול. בשנות ה-80 היה חבר בצוות הבכיר לפיתוח מטוס הלביא. ב-1987 מונה למנהל תוכנית פיתוח מיוחדת, סודית. בין השנים 1993 ל-1995 ניהל את מפעל מלט, חטיבת המל"טים של החברה. כמו כן כיהן כנשיא המיזם המשותף בין התעשייה האווירית לתאגיד AAI האמריקאי לייצור כלי טיס בלתי מאוישים.

בדצמבר 1995 הצטרף לחברת אינדיגו ושימש נשיא אינדיגו ישראל, ומנהל הפעילויות הבינלאומית. ב-1998 מונה לנשיא ומנהל התפעול של אינדיגו, בתקופתו נמכרה החברה לחברת HP, ומ-2002 כיהן כמנהל חטיבת אינדיגו וכסגן נשיא בכיר ב-HP. ביולי 2004 הצטרף לחברת ECI Telecom כמנהל התפעול וב-2005 מונה לנשיא ומנכ"ל החברה, הוא הוביל את מכירתה ב-2007 תמורת 1.25 מיליארד דולר, המשיך לכהן כמנהלה, וב-2011 מונה ליו"ר החברה. כשנה אחר כך חזר לשמש ממלא מקום מנכ"ל החברה.

בנובמבר 2013 מונה ליו"ר התעשייה האווירית והחליף את דב בהרב. בנובמבר 2015 נמתחה ביקורת על ריבוי נסיעותיו לחו"ל בדוח ביקורת, ובינואר 2016 נשלח לרפי מאור מכתב על כוונה לפטרו מאורי יוגב בגלל ביצועים חלשים. בספטמבר 2016 סיים את כהונתו לאחר שלוש שנים.

אחיו הוא הפיזיקאי אורי מאור.

## קישורים חיצוניים

*
*

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: הנדסה
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:יושבי ראש התעשייה האווירית לישראל
קטגוריה:מהנדסי מכונות ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
אתנאיוס

[250px|ממוזער|שמאל|[סאפפו ואלקאיוס, ציור מעשה ידי לורנס אלמה-טדמה על פי חרוז משירו של הרמסיאנקס שנשתמר ביצירתו של אתנאיוס]]
**אתנאיוס מנאוקרטיס** (ביוונית: **Ἀθήναιος Nαυκρατίτης**, בלטינית: **Athenaeus**) היה רטוריקן ופילולוג יווני יליד נאוקרטיס שבמצרים, שפעל בסביבות 200 לספירה. יצירתו הגדולה היחידה, "החכמים במשתה", נכתבה קרוב לוודאי אחרי מות הקיסר קומודוס (192 לספירה). היא כללה כ-30 ספרים, מהם נשתמרו לימינו 15 בלבד. לקסיקון סודא מציין כי אתנאיוס חי בימיו של הקיסר מרקוס אורליוס (מת בשנת 180).

## "החכמים במשתה"
ממוזער|''Deipnosophistae'', 1535
היצירה "החכמים במשתה" או "משתה החכמים" או "משתה המלומדים" (ביוונית: Δειπνοσοφισταί, דֵּיִפְּנוֹסוֹפִיסְטַי; בלטינית: *Deipnosophistae*)  שייכת לסוגת הסימפוזיון בספרות היוונית העתיקה (symposium literature). זוהי מעין אנציקלופדיה שערכיה מסודרים כשיחה מלומדת המתנהלת במהלך משתה (סימפוזיון). משתאות שכאלה אכן התקיימו בחצר שליטי מצרים התלמיית, והם ששימשו דגם לסוגה הספרותית. החיבור שכתב אתנאיוס הקיף במקורו כשלושים ספרים, מהם שרדו לימינו חמישה-עשר בלבד, וכן תקציר (אפיטומה ) של כמה מהחלקים החסרים (שני הספרים הראשונים וחלקים מן השלישי, האחד-עשר והחמישה-עשר).

המשתה בספרו של אתנאיוס נמשך כמה ימים, וחלק מן המשתתפים בו נושאים שמות היסטוריים, כמו המארח הרומי לארנטיוס, שם פטרונו הספרותי של אתנאיוס, והפילוסוף גאלנוס. האורחים משוחחים ביניהם בענייני ספרות, היסטוריה, פילוסופיה, משפטים, רפואה, מוזיקה ועוד, ומבחינה זו חיבורו של אתנאיוס הוא אוצר בלום של ידע. נזכרים בו שמותיהם של כ-1250 סופרים וכ-1000 מחזות, והאורחים מצטטים לכאורה מזכרונם למעלה מ-10,000 שורות מיצירות ספרותיות שונות, אשר על חלק נכבד מהן איננו יודעים משום מקור אחר. אשר למקורותיו של אתנאיוס, הוא השתמש כפי הנראה בלקסיקונים שהיו בהשג ידו, אך את רוב החומר ליקט בעצמו ממספר רב של יצירות ספרותיות. 

הגרסה השלמה של החיבור, למעט החלקים החסרים, נשתמרה בכתב יד אחד בלבד, הנקרא כתב יד A. היא נערכה על ידי גאורג קייבל (Kaibel) ויצאה לאור בהוצאת טויבנר ב-1886-1890. תמצית החיבור (אפיטומה) נשתמרה בשני כתבי יד, הנקראים C ו-E, וראתה אור ב-1936 בעריכת ס"פ פפינק (S.P. Peppink).

## לקריאה נוספת

* Athenaeus, *The Deipnosophists*. Translated by Charles Burton Gulick. Loeb Classical Library. Cambridge (MA), Harvard University Press, and London, William Heinemann, 1927-1941. 7 vols. Digitized copy in LacusCurtius.
* *s.v.* "Athenaeus" in: Hornblower, S. and A. Spawforth (editors). *The Oxford Classical Dictionary*. Oxford University Press, 2003. (rev. 3rd edition.)


## קישורים חיצוניים

* The Deipnosophists, translated by C. D. Yonge 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יוון העתיקה: ספרות והיסטוריוגרפיה
קטגוריה:מחברים כותבי יוונית
קטגוריה:ילידי 170
קטגוריה:נפטרים ב-223
זבולון תוחמן

**זבולון תוחמן** (**טוּכמַן**) (1913 – 13 באוגוסט 1971) היה מנהל הגימנסיה העברית בירושלים בשנים 1956–1971 ומחברם של ספרי לימוד רבים במתמטיקה.

## ביוגרפיה
זבולון בן יצחק טוכמן נולד ב-1913 בביאליסטוק, ועלה לארץ ישראל ב-1933. למד באוניברסיטה העברית בירושלים מתמטיקה ופיזיקה, וב-1942 סיים לימודי תואר מוסמך. ב-1945 התקבל לעבודה כמורה למתמטיקה בגימנסיה העברית בירושלים, וב-1956 התמנה לתפקיד המנהל החמישי של הגימנסיה. כיהן בתפקידו עד מותו, ב-1971. לאחר מותו, התמנה סגן המנהל, שמואל מיכאלי, למחליפו.

תוחמן חיבר, לבדו וביחד עם חברו לסגל הגימנסיה, שרגא פייבל קלעי, כמה ספרי לימוד נודעים במתמטיקה. ספריהם, שנודעו בשם הקיבוצי "קלעי–תוחמן" – בנושאי אלגברה, אריתמטיקה, טריגונומטריה, גאומטריה אנליטית וחדו"א – זכו לפופולריות רבה בשנות ה-50 וה-60, יצאו במהדורות אחדות ושימשו כספרי הלימוד למקצועות הריאליים ברוב בתי הספר בארץ.

היה חבר במספר רב של ועדות ממלכתיות בנושאי חינוך, בהן הוועדה הראשונה שבדקה את תוכניות הלימודים והנהיגה רפורמות בחינוך.

תוחמן התגורר עם משפחתו בשכונת קריית משה בירושלים. היה אב לבן ובת. נפטר ב-1971 מסרטן, בגיל 58. נקבר בהר המנוחות.

בנו יצחק תוחמן הוא חוקר אסטרופיזיקה תאורטית, פרופסור חבר לפיזיקה תאורטית באוניברסיטה העברית בירושלים.

## לקריאה נוספת
* שלומי רוזנפלד, **מאה שנות – סיפורה של הגימנסיה העברית בירושלים**, הוצאת הגימנסיה העברית בירושלים, 2009.

## קישורים חיצוניים
* רשימת ספרי הלימוד של קלעי-תוחמן באתר מפעל הביבליוגרפיה העברי
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מנהלי בתי ספר ישראלים
קטגוריה:מנהלי גימנסיה רחביה
קטגוריה:מחברי ספרי לימוד ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ביאליסטוק: אישים
קטגוריה:קריית משה: אישים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנפטרו מסרטן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1913
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1971
פרעה מונץ'

**טרוי דונלד ג'ימרסון** (באנגלית: **Troy Donald Jamerson**; נולד ב-31 באוקטובר 1972), ידוע גם בשם הבמה **פרעה מונץ**' (**Pharoahe Monch**), הוא ראפר אמריקאי. ידוע בעיקר בשל הליריקה וההגשה המורכבת שלו.

## ביוגרפיה
מקור כינויו של ג'ימרסון הוא בובת הקוף מונצ'יצ'י. אחרי שעשה תספורת מוזרה שדומה ל"שימפנזה", בנות מהכיתה של מונץ' בתיכון לעיצוב ולאומנות שבניו יורק, התחילו לקרוא לו "מונצ'יצ'י", שיותר מאוחר זה קוצר ל"מונץ'". הוא אימץ את ה"פרעה" לאחר שפגש את Prince Po, עמיתו לצמד הראפ אורגניזד קונפיוז'ן.

### 1997 – 2003
מונץ' הוציא שלושה אלבומים עם אורגניזד קונפיוז'ן. הם זכו לביקורות חיוביות מצד המבקרים, אך לא זכו לאותה הצלחה במכירות. בשל ההצלחה המועטה במכירות הצמד החליט להתפרק לאחר שהוציאו את אלבומם האחרון, The Equinox, בשנת 1997.

לאחר התפרקות השותפות חתם מונץ' בחברת התקלטים העצמאית Rawkus Records. לאחר שהתארח באלבומים רבים, מונץ' הוציא את אלבום הסולו הראשון שלו, Internal Affairs, בשנת 1999. הסינגל הראשון באלבום, "Simon Says", הגיע למקום ה-97 במצעד בילבורד הוט 100. הסינגל הופיע בפסקול הסרטים "המלאכיות של צ'ארלי" ו"חדר לחץ", שהוקרנו בשנת 2000. למרות ההצלחה של הסינגל, הסינגל עורר מחלוקת כשמונץ' סימפל את ההוק של השיר Gojira Tai Mosura של המלחין Akira Ifukube. השימוש הלא ברור בסימפול גרם להפסקה בהפצת האלבום.

ב-2000 התארח יחד עם נייט דוג בשיר "Oh No" של הראפר מוס דף, מאלבום קומפלציה הרביעי של הלייבל Lyricist Lounge 2 ,Rawkus Records. ב-2001 הוא שחרר את השיר "Fuck You" לפסקול של הסרט "יום אימונים מסוכן" ועשה את שיר הנושא של המשחק Madden NFL 2002. ב-2003 פרעה שחרר את הסינגל האחרון בחברת ההקלטות Agent Orange" ,Rawkus Records".

### 2004 – היום
מונץ' חתם בחברת ההקלטות Street Records Corporation, שבה חתומים וו טאנג קלאן, דוד באנר ו-Terror Squad. ביוני 2007 מונץ' שחרר את אלבומו השני, Desire. הסינגל "Push" ששוחרר יחד עם הבי סייד שלו "Let's Go", הופק על ידי פרעה מונץ'. הקליפ של הסינגל והסינגל שוחררו בסוף ספטמבר 2006. בפברואר 2007 מונץ' שחרר את הקליפ השני מהאלבום "When the Gun Draws" בפסטיבל המוזיקה שבברוקלין. הקליפ האחרון מהאלבום נעשה לשיר "Desire", שצולם בניו זילנד.

ב-9 ביולי 2010, פרעה מונץ' שחרר את הסינגל הראשון מהאלבום (W.A.R. (We Are Renegades, שנקרא "Shine". הסינגל הופק על ידי דיאמונד די וכלל קולות רקע של מלה מצ'ינקו. במרץ ב-2011 מונץ' שחרר את אלבומו השלישי, (W.A.R. (We Are Renegades, שבו התארחו האומנים: רויס דה "9'5, אימורטל טכניק, מיסטר פורטר ואומנים נוספים.

ב-2011, פרעה מונץ' שפט בתוכנית Ultimate MC, יחד עם רויס דה "9'5, שון פריס, Planet Asia ו-Organik.

## דיסקוגרפיה
### אלבומי סולו

### יחד עם Organized Konfusion

### מיני אלבום
* 2013 - (P.T.S.D. (Post Traumatic Stress Disorder

### מיקסטייפ
*2006 - The Awakening

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:קווינס: אישים
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:ראפרים אמריקאים
קטגוריה:אמנים אמריקאים הידועים בשם במה
קטגוריה:מפיקי היפ הופ אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1967
אמרי נועם

"אמרי נועם" (או "אמרי נעם") הוא שמם של ספרים אחדים של ספרות תורנית.

## קישורים חיצוניים
*אמרי נועם ב"בית עקד ספרים".

קטגוריה:פירושון ספרים
נעה רוטמן

[250px|ממוזער|רוטמן סופדת לסבהּ [יצחק רבין בהלווייתו, 1995.]]
**נֹעה רוטמן** (לשעבר: **נעה בן־ארצי־פילוסוף**; נולדה ב־20 במרץ 1977) היא פעילה פוליטית ותסריטאית ישראלית. נשאה הספד בהלווייתו של סבהּ, ראש הממשלה יצחק רבין, שזכה לתהודה רבה. בשנת 2019 התמודדה ברשימת המחנה הדמוקרטי בבחירות לכנסת העשרים ושתיים.

## ביוגרפיה
נולדה כבת שנייה לדליה רבין, בתו של ראש ממשלת ישראל יצחק רבין, ואברהם בן־ארצי, איש צבא. חודשים אחדים לפני לידתה נפצע אביה קשה בתאונת אימונים והפך נכה. כשהייתה בת שלוש, התגרשו הוריה והקימו משפחות חדשות. לאביה נולדו ארבעה ילדים, שהם אחיה למחצה של נעה. למדה בתיכון הראשונים בהרצליה.

בגיל 18, לאחר שנרצח סבהּ, ראש הממשלה, יצחק רבין, נשאה דברים בטקס האשכבה שבהלווייתו:

היא הייתה בת המשפחה היחידה שספדה בהלוויה. דבריה זכו לתהודה. בהמשך, כתבה את הממואר "In the Name of Sorrow and Hope" ("בשם הצער והתקווה") על חייה כנכדתו של רבין. הספר תורגם למספר שפות. תמורת הזכויות לפרסום הספר קיבלה סכום גבוה יחסית למחברת צעירה.

שירתה בצה"ל ב"במחנה" וכקצינה בחיל האוויר. עורכת דין בהכשרתה.

## קריירה
השתתפה כחברת פאנל בתוכנית הטלוויזיה "בנות".

יצרה וכתבה יחד עם שחר מגן את סדרת הטלוויזיה "ילדי ראש הממשלה", ששודרה בהוט בשנים 2011–2012.

כתבה יחד עם אסתר נמדר את הסדרה "פמת"א", שעוסקת בפרקליטות מחוז תל אביב, שבה עבדה בעבר רוטמן. סדרת הדרמה, בכיכובם של שלמה בראבא וחן אמסלם, שודרה בשנת 2019 בכאן 11.

במאי 2023 השתתפה בתוכנית הטלוויזיה התיעודית "מדורות השבטים" של כאן 11.

## פעילות פוליטית
ב-1 ביולי 2019 הצטרפה רוטמן למפלגתו של אהוד ברק, ישראל דמוקרטית. לקראת הבחירות לכנסת ה-22, עם הקמת "המחנה הדמוקרטי", הוצבה במקום ה-9 ברשימה ולא נבחרה לכנסת. במהלך מערכת הבחירות נפגשה רוטמן, יחד עם חבר הכנסת ממפלגתה עיסאווי פריג', עם יושב ראש הרשות הפלסטינית אבו מאזן, פגישה שספגה ביקורת מצד גורמים בימין.

## משפחתה
[שמאל|ממוזער|250px|נעה (מימין) יחד עם בני משפחתה בביתם של לאה ויצחק רבין, [1992. מימין: נעה, דליה רבין־פילוסוף, לאה רבין, יצחק רבין, יונתן בן־ארצי, קארין פילוסוף ואבי פילוסוף.]]
נשואה לאלדד רוטמן, מייסד חברת "אופטימקס" (Optimax). לזוג שלושה ילדים.

## קישורים חיצוניים

* 
* ההספד של נועה בן־ארצי בהלוויית רבין, אתר מרכז יצחק רבין לחקר ישראל
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

נעה
קטגוריה:משפחת הלל כגן-הכהן
קטגוריה:בוגרות תיכון הראשונים (הרצליה)
קטגוריה:בוגרי תיכון הראשונים (הרצליה)
קטגוריה:תסריטאיות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:תסריטאי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:סגל במחנה
קטגוריה:תסריטאיות ישראליות
קטגוריה:תסריטאים ישראלים
קטגוריה:פעילי ישראל דמוקרטית
קטגוריה:פעילות פוליטיות ישראליות
קטגוריה:פעילות מפלגת העצמאות
קטגוריה:כותבות זיכרונות ישראליות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1977
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1977
ג'וליאן דה-פרייטס

**ג'וליאן דה-פרייטס** (באנגלית: **Julian Mignon de Freitas**; 26 ביולי 1889–1952) היה שופט בריטי שכיהן בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי. ישב בדין בבית המשפט העליון המנדטורי, כאחד מהרכב שלושת השופטים שדנו בערעורו של אברהם סטבסקי, מנאשמי משפט רצח ארלוזורוב, על הרשעתו בבית המשפט לפשעים חמורים, שבגינה נגזר עליו עונש מוות.
## קורות חייו
ג'וליאן דה פרייטס נולד בשנת 1889 בעיר ברנטפורד  בחבל מידלסקס  באנגליה. בשנים 1904–1909 למד באוניברסיטת קיימברידג'. במלחמת העולם הראשונה שירת כסרן ברגימנט של גלוסטר. ראשית הקריירה שלו בשירות הקולוניאלי הבריטי הייתה במשטרת גמביה. לארץ ישראל הגיע בשנת 1928 ונתמנה לנשיא מחוזי מחליף. בתפקידו כיהן בין השאר כשופט בבית המשפט המחוזי בירושלים, ואף היה לתקופה קצרה במינוי כשופט בריטי שלישי בבית המשפט לערעורים. במרץ 1930 מונה לנשיא בית המשפט המחוזי בחיפה. באוקטובר 1931 הוא שב לכהן כנשיא המחוזי בירושלים.

בסוף 1933 הוא שב לארץ ישראל מחופשה כדי לכהן כנשיא המחוזי בשכם. באוגוסט 1934 סיים השופט דה פרייטס את תפקידו בארץ ישראל ויצא למצרים על מנת לכהן כשופט בבתי המשפט המעורבים במצרים , טריבונלים מיוחדים ששפטו בהם שופטים מצרים וזרים, בעיקר בריטים. על שירותו בשירות הקולוניאלי הבריטי זכה השופט דה פרייטס לתואר אביר במסדר האימפריה הבריטית, ה-OBE.

## פסיקותיו
השופט דה פרייטס ישב בדין במשפטים חשובים שהסעירו את הציבור בארץ ישראל. ב-23 באוגוסט 1929, במהלך מאורעות תרפ"ט, התנפלו פורעים על בית משפחת מקלף במוצא, ורצחו חמישה מבני המשפחה. הילד מרדכי מקלף, מי שיהיה לימים רמטכ"ל צה"ל הוא אחד הניצולים היחידים. הוריו ושלושה משמונת אחיו נרצחו. הרצח זעזע את היישוב העברי. החשודים הרצח הובאו לדין בדצמבר 1929 לדין. הרכב השופטים כלל את נשיא בית המשפט העליון המנדטורי (כתוארו אז "זקן השופטים") ואת השופט דה פרייטס. ב-26 בינואר 1930 החליט בית המשפט לזכות את הנאשמים בנימוק כי אשמתם לא הוכחה מעבר לספק סביר. כאשר קהל הערבים שהתקהל מחוץ לבית המשפט, שבו היו גם בני משפחות הנאשמים, שמע את גזר הדין, פרצו מפיהם קריאות "תחי ממשלת פלסטין". הציבור היהודי זעם על גזר הדין המזכה וראה בו משום עיוות הדין.

השופט דה פרייטס דן גם במשפטם של הפורעים שרצחו בעת הטבח בחברון ב-24 באוגוסט 1929 בני שתי משפחות של יהודים, משפחת אבושדיד ומשפחת גוזלן. בפברואר 1930 הובאו שמונה מהמשתתפים בטבח לדין בפני השופטים אוון קורי ודה פרייטס. ב-20 במרץ 1930 הוציאו השופטים את פסק דינם. שלושה מן הנאשמים זוכו על ידם מחוסר ראיות ואילו את חמשת הנותרים הרשיעו וגזרו עליהם עונש מוות.

דה-פרייטס ישב בדין בבית המשפט לעניינים פליליים בשכם במשפטו של אבו ג'ילדה, שודד דרכים ערבי ששמו הפך למושג, שנדון עם שותפו למוות. דה-פרייטס גם ישב בהרכב השופטים בערעור של אברהם סטבסקי על הרשעתו ברצח ארלוזורוב, בו זוכה סטבסקי ב-20 ביולי 1934.

## הערות שוליים

קטגוריה:שופטים בתקופת המנדט הבריטי
קטגוריה:רצח חיים ארלוזורוב
פרס דקסטר

**פרס דקסטר** (באנגלית: **Dexter Award**) הוא פרס שהוענק בעבר על ידי החטיבה להיסטוריה של הכימיה של האגודה האמריקנית לכימיה עבור "תרומה בולטת לחקר ההיסטוריה של הכימיה".

הפרס נוסד על ידי סידני אדלשטיין מקים תאגיד "דקסטר כימיקלים". הפרס מומן רוב השנים על ידי התאגיד, ובשנותיו האחרונות על ידי "קרן מילדרד וסידני אדלשטיין".

הפרס הוענק לזוכה יחיד מדי שנה, משנת 1956 עד שנת 2001.

הפרס כלל מענק כספי ולוחית ציון.

## בין מקבלי הפרס
* 1967 - מרי אלוירה ויקס
* 1979 - ג'וזף נידהם

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר פרס דקסטר הכולל את רשימת מקבלי הפרס 

דקסטר
דקסטר
קטגוריה:היסטוריה של הכימיה
שרבור-אוקטוויל

**שֶׁרְבּוּ֫ר-אוֹקְטְוִוי֫ל** (בצרפתית: **Cherbourg-Octeville**) הייתה עיר נמל וקומונה צרפתית במחוז מאנש שבחבל נורמנדי, צרפת. היא נוצרה ב-28 בפברואר 2000 מאיחוד הערים שרבור ואוקטוויל, ובעקבותיו הפכה לעיר המאוכלסת ביותר במחוז והשנייה בגודלה בחבל כולו אחרי קן. ב-1 בינואר 2016 אוחדה עם רשויות מקומיות נוספות ליצירת העיר  (מילולית "שרבור בקוטנטן", על שם שרבור שהייתה העיר המרכזית בחבל, ושם חצי האי קוטנטן בו הערים הללו שוכנות).

## היסטוריה
בשנת 56 לספירה כבש צבא רומי בהנהגת קווינטוס טיטוריוס סבינוס את כל חצי האי. העיר הייתה כנראה התיישבות קלטית, אך אין עליה מידע רב. במאה ה-5 עבר האזור לרשות כלוביס הראשון מלך הפרנקים. במאה ה-8 פלשו הוויקינגים לאזור, התיישבו באתר שבו העיר והקימו נמל. במאה ה-9 קיבלו השליטים הוויקינגים הכרה ממלך צרפת שארל התם, במה שנודע לאחר מכן כדוכסות נורמנדיה. לאחר שוויליאם הכובש, דוכס נורמנדי הוכתר למלך אנגליה, נחשבה נורמנדי לחלק מממלכתו. ב-1204 כבש פיליפ השני, מלך צרפת את נורמנדי ואף שבמלחמת מאה השנים החזירו האנגלים לרשותם את העיר, הוא נשאר לבסוף בידי צרפת. ב-1758, במסגרת במלחמת שבע השנים כבשו האנגלים את העיר שוב והרסו חלקים ממנה. במלחמות הנפוליאוניות בוצר הנמל מחשש לתקיפה אנגלית, כולל בניית מכשולים תת-ימיים.

במלחמת העולם השנייה הייתה העיר תחת שלטון הגרמנים בצרפת של וישי והם ביצרו את החוף כחלק ממערך הביצורים שכונה החומה האטלנטית, ונועד למניעת פלישה מכיוון אנגליה. לאחר הפלישה לנורמנדי ב-6 ביוני 1944, עשו בעלות הברית מאמצים לכבוש את העיר במהירות במטרה להשתמש בנמל שלה להזרמת כוחות ואספקה נוספים. כיבוש העיר הסתיים ב-30 ביוני 1944.

## גאוגרפיה ותשתיות
העיר שכנה לחופו הצפוני של חצי האי קוטנטן שבולט מהיבשת לתוך תעלת למאנש ובין שני כפים שמהווים הגנה טבעית לנמל. מרחקה מפריז היה 331 ק"מ, והכביש המהיר N13 חיבר ביניהן. מרחקה מבירת החבל, קן, היה 123 ק"מ והגישה אליה הייתה דרך אותו כביש.

מנמל העיר יצאו קווי מעבורת לפורטסמות' שבאנגליה ולאי ג'רזי. כמו כן, שכן בעיר בסיס גדול ונמל של הצי הצרפתי.

האקלים בעיר ממוזג והקרבה לאוקיינוס האטלנטי גורמת ללחות גבוהה ולבריזה חזקה. הטמפרטורה הממוצעת היא: בפברואר (החודש הקר) 6.8 °C ובאוגוסט (החודש החם) 16.7 °C. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 692.3 מ"מ.

## ערים תאומות
לשרבור-אוקטוויל היו ארבע ערים תאומות:
* 
* 
* 
* 

## ראו גם
* ספינות שרבורג
* מטריות שרבורג

## קישורים חיצוניים

* 
## הערות שוליים

קטגוריה:נורמנדי תחתית: ערים
קטגוריה:צרפת: ערי נמל
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-2000
קטגוריה:תעלת למאנש: ערי נמל
אברהם קדרון

[250px|ממוזער|אברהם קדרון כשגריר בהולנד עם [שמעון פרס, 2 בדצמבר 1976]]
**אברהם קִדרוֹן** (כ"ו בחשוון ה'תר"ף, 19 בנובמבר 1919 – כ"ב בכסלו ה'תשמ"ג, 8 בדצמבר 1982) היה איש מודיעין ודיפלומט ישראלי שכיהן כשגריר ישראל ב (1965–1967), בהולנד (1976–1977), בבריטניה (1977–1979) ובאוסטרליה (1979–1982) וכמנכ"ל משרד החוץ (1973–1976).

## ביוגרפיה
קדרון נולד בשם אברהם קרֶמֶר ב-1919 בפולין. בשנת 1934 עלה לארץ ישראל. למד לתואר ראשון בהיסטוריה של עם ישראל ובמדעי המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים. הצטרף לארגון "ההגנה", שירת בש"י והפעיל סוכנים בקרב אנשי המנדט הבריטי והיה ראש הש"י בחיפה. קדרון היה מחוטפי אנשי האצ"ל יחיאל שרון, דניאל אטיאס וידידיה סגל.

בצה"ל שירת כמפקד ש״מ/3 – היחידה לביטחון שדה ולריגול נגדי במודיעין הצבאי, בדרגת סרן, והיה מהחוקרים והשופטים שהוציאו להורג במשפט שדה את מאיר טוביאנסקי, על לא עוול בכפו. עם הקמת שירות החוץ ב-1949 הצטרף קדרון למשרד החוץ כעובד המחלקה המדינית. משנה זו ועד 1951 כיהן כראש שלוחת רומא במחלקה המדינית של משרד החוץ, וב-1952 מונה לראש רשות הביון, הגופים שקדמו למוסד.

ב-1953 מונה לעוזר ראשי ליועץ לענייני המזרח התיכון, ב-1954 מונה לקונסול בקפריסין, ב-1956 היה סגן היועץ לענייני ערבים, ב-1957 מונה לנספח לעיתונות בשגרירות ישראל בלונדון, ומ-1959 עד 1963 שימש ראש מחלקת המחקר במשרד החוץ וחבר ועדת ראשי השירותים. בתפקידו הבא כיהן כציר ישראל ביוגוסלביה, וב-1965 מונה לשגריר ישראל ב וכיהן בתפקיד עד סוף 1967. 

ב-1968 שב קדרון לישראל ומונה לסמנכ"ל משרד החוץ לענייני מינהל, וב-1972 מונה למשנה למנכ"ל המשרד. בעקבות מעברו של מנכ"ל המשרד מרדכי גזית לכהונה כמנכ"ל משרד ראש הממשלה מונה קדרון במרץ 1973 למנכ"ל המשרד בפועל, ובמאי אותה שנה קיבל מינוי קבע. הוא כיהן בתפקיד במהלך מלחמת יום הכיפורים והיה מהחותמים על הסכם הביניים בין ישראל למצרים 1975. בשנים 1976–1977 כיהן כשגריר ישראל בהולנד, ב-1977–1979 כשגריר בבריטניה. ב-1979 מונה לשגריר ישראל באוסטרליה (כמו גם לשגריר לא-תושב בפיג'י, טונגה, סמואה ובפפואה גינאה החדשה), ונפטר ב-1982, במהלך כהונתו, באופן פתאומי.

קדרון נקבר בהר המנוחות.
הותיר את אשתו שושנה קדרון ואת שתי בנותיו.

## לקריאה נוספת

* 'Kidron, Abraham,' in: *International Who's Who, 1983-84*, 1983, p. 713.


## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי המוסד
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אנשי הש"י
קטגוריה:חיילי אגף המודיעין
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:מנכ"לי משרד החוץ
קטגוריה:שגרירי ישראל באוסטרליה
קטגוריה:שגרירי ישראל בממלכה המאוחדת
קטגוריה:שגרירי ישראל בהולנד
קטגוריה:שגרירי ישראל בפיליפינים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1919
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1982
נפרדק קרושבאץ

שמאל|ממוזער|250px|האצטדיון הביתי של נפרדק קרושבאץ
**מועדון הכדורגל נַפְּרֶדָק קְרוּשֵׁבָאץ** (בסרבית קירילית: **Фудбалски клуб Haпpeдaк Крушевац**, *Fudbalski klub Napredak Kruševac*) הוא מועדון כדורגל סרבי, מהעיר קרושבאץ שבסרביה. המועדון נוסד לאחר הקמת הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה.

## היסטוריה
המועדון נוסד בדצמבר 1946 לאחר איחוד של 3 מועדוני כדורגל באזור. בשנת 1951 הצטרף לליגת העל היוגוסלבית וסיים את העונה במקום האחרון וירד לליגה השנייה ביוגוסלביה. בשנת 1955 הגיע לשמינית גמר הגביע היוגוסלבי והפסיד לקבוצת דינמו זאגרב. בעונות 1966/1967, 1968/1969 הגיע לרבע גמר הגביע היוגוסלבי והפסיד לקבוצות סרייבו והכוכב האדום בלגרד בהתאמה. בעונת 1970/1971 הגיע לשמינית גמר הגביע היוגוסלבי והפסיד לקבוצת FK בור. המועדון שיחק בליגה השנייה ביוגוסלביה עד עונת 1975/1976. 

מעונת 1976/1977 ועד עונת 1978/1979 המועדון שיחק לסירוגין עונה אחת בליגת העל ועונה אחת בליגה השנייה. בסוף עונת 1979/1980 סיים במקום הרביעי בליגת העל והעפיל לגביע אופ"א בעונת 1980/1981. המועדון הפסיד בסיבוב הראשון בגביע אופ"א לקבוצת דינמו דרזדן והודח מהטורניר. בעונה זו הגיע לשמינית גמר הגביע היוגוסלבי והפסיד לקבוצת הכוכב האדום בלגרד ובסוף העונה הגיע למקום האחרון בליגת העל היוגוסלבית וירד לליגה השנייה.

בעונה הראשונה בליגה השנייה הגיע שוב לשמינית גמר הגביע היוגוסלבי והפסיד לקבוצת היידוק ספליט. המועדון שיחק בליגה השנייה עד עונת 1987/1988 שבסיומה עלה לליגת העל, שיחק עונה אחת בליגת העל וירד שוב לליגה השנייה. המועדון שיחק בליגה השנייה ביוגוסלביה מעונת 1989/1990 ועד עונת 1991/1992, העונה האחרונה בליגות של יוגוסלביה, בגלל התפרקות יוגוסלביה. בעונה זו הגיע לחצי גמר הגביע היוגוסלבי והפסיד לקבוצת הכוכב האדום בלגרד.

בעונת 1992/1993 המועדון עבר לשחק בליגת העל של סרביה ומונטנגרו. המועדון שיחק בליגת העל של סרביה ומונטנגרו עד עונת 1995/1996 שבסיומה ירד לליגה השנייה של סרביה ומונטנגרו. המועדון שיחק בליגה השנייה 4 עונות. בעונה האחרונה בליגה השנייה הגיע לגמר הגביע של סרביה ומונטנגרו והפסיד לקבוצת הכוכב האדום בלגרד והעפיל לגביע אופ"א בעונת 2000/2001. המועדון ניצח בסיבוב המוקדמות בגביע אופ"א את קבוצת ויליאנדי טולביק מאסטוניה והפסיד בסיבוב הראשון לקבוצת או.אף.אי. כרתים מיוון והודח מהטורניר. 

בעונת 2000/2001 עלה לליגת העל, שיחק עונה אחת בליגת העל וירד שוב לליגה השנייה. המועדון שיחק בליגה השנייה של סרביה ומונטנגרו עד עונת 2005/2006, העונה האחרונה של הליגה. הקבוצות של מונטנגרו פרשו והוקמו ליגות חדשות של קבוצות מסרביה. המועדון שיחק בליגה השנייה של סרביה בעונת 2006/2007 והגיע לשמינית גמר הגביע הסרבי והפסיד לקבוצת בנט זרניאנין. בסוף העונה עלה לליגת העל הסרבית.

המועדון שיחק 3 עונות בליגת העל הסרבית. בעונת 2007/2008 הגיע לשמינית גמר הגביע הסרבי והפסיד לקבוצת הכוכב האדום בלגרד. בעונת 2008/2009 הגיע לרבע גמר הגביע הסרבי והפסיד לקבוצת סבוינו. בסוף עונת 2009/2010 ירד מליגת העל הסרבית לליגה השנייה בסרביה. המועדון שיחק בליגה השנייה 3 עונת ובסוף עונת 2012/2013 עלה לליגת העל הסרבית. בעונת 2013/2014 הגיע לשמינית גמר הגביע הסרבי והפסיד לקבוצת ספרטק סובוטיצה. בעונת 2014/2015 ירד המועדון לליגה השנייה בסרביה וחזר לליגה הבכירה בעונה שלאחר מכן.

## שחקנים בולטים
*  אוגניין וראנייש
*  איוואן בביץ'
*  מרקו דורדביץ'
*  ניקולה מיטרוביץ'
*  פרדרג פבלוביץ'

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל סרביות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1946
קטגוריה:קרושבאץ: ספורט
אסבסט (עיר)

250px|ממוזער|שמאל|מכרה האסבסט
**אסבסט** (ברוסית: **Асбест**; מילולית: "אזבסט") היא עיר באובלסט סברדלובסק שברוסיה. העיר שוכנת במורדותיו המזרחיים של רכס הרי אורל, כ-70 ק"מ צפונית-מזרחית ליקטרינבורג. בשנת 2010 התגוררו בה כ-69 אלף תושבים.

העיר נוסדה ב-1889. במהלך המאה ה-20 התפתחה כמרכז לכריית כריזוטיל, הסוג הנפוץ ביותר של אזבסט - והוא שנתן לה את שמה. תעשיית האזבסט היא הענף הכלכלי החשוב בעיר, וכ-17% מתושביה מועסקים על ידי חברות האזבסט. המכרה המרכזי, בבעלות חברת אורלאסבסט, הוא מכרה פתוח השוכן בפאתיה של העיר. זהו המכרה הגדול מסוגו בעולם: אורכו כ-11 ק"מ, רוחבו כ-2.5 ק"מ ועומקו כ-300 מטרים.

העולם המערבי מצמצם ומגביל את השימוש באזבסט מאז שנות ה-70 של המאה ה-20, בשל הנזקים הבריאותיים שעלולה לגרום החשיפה לחומר. מגבלות אלה אינן קיימות ברוסיה, ותעשיית האזבסט ממשיכה לשגשג. עם זאת, הנזקים הבריאותיים והחשש מהם נותנים את אותותיהם בעיר. רבים מהתושבים לקו במחלות שונות, ובפרט אזבסטוזיס. תושבים רבים עזבו את העיר, ואוכלוסייתה הצטמצמה מאוד מאז סוף המאה ה-20. ב-1989 התגוררו בה כ-84 אלף תושבים, בשנת 2002 ירד מספרם לכ-76 אלף, בשנת 2010 התגוררו בה כ-69 אלף תושבים, ובשנת 2025 התגוררו בעיר כ-55 אלף תושבים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:מחוז סברדלובסק: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1889
המחזה על דניאל

**המחזה על [[דניאל]]** (בלטינית: **Ludus Danielis**) הוא אחת משתי הדרמות הליטורגיות מימי הביניים המבוססות על הסיפור התנ"כי של דניאל בגוב האריות, שאחד מהם מלווה במוזיקה מונופונית.

קיימים שני מחזות מימי הביניים על דניאל בגוב האריות. הראשון הוא אחד המחזות בספר המנגינות של פלרי, כתב יד מהמאה ה-13 המכיל עשר דרמות הליטורגית; הטקסט נכתב על ידי הילריוס המשורר, והוא לא כולל ליווי מוזיקלי. המחזה השני הוא דרמה מהמאה ה-13 עם מוזיקת מונופונית, שנכתבה על ידי תלמידים בבית הספר של קתדרלת בווה הממוקם בצפון צרפת. חלק גדול מהטקסט הוא פואטי ולא ליטורגי. הוא עוקב מקרוב אחר סיפורו של דניאל בחצרו של בלשאצר.

המחזה השני חזר לבמה בשנת 1950 על ידי נח גרינברג, מנהל האנסמבל למוזיקה קדומה "פרו מוזיקה" בניו יורק, עם אינטרפרטציה באנגלית שנכתבה ובוצעה על ידי ויסטן יו אודן. האנסמבל הופיע והקליט במוזיאון מטרופולין לאומנות, יחד עם ילדי מקהלה של כנסיית ההשתנות כמושלים וחיילים. ההקלטה שוחררה על ידי חברת התקליטים "דקה", עם הערות מאת פול הנרי, ששרוול לאנג, ורמברט וייקלנד. מאז ההפקה בניו-יורק, נהנה המחזה מפופולריות רבה ונהיה נפוץ בקרב להקות שמתמחות במוזיקה עתיקה. נקודת ציון חשובה נוספת בהיסטוריה של התעוררות המודרנית של "דניאל" הייתה ההפקה של הקאמרטה של בוסטון ב-1985, שבוימה על ידי אנדריאה פון רם, עם הפקה מוזיקלית של יואל כהן.

## ראו גם
* ספר דניאל

## קישורים חיצוניים
* 
* סקירה של המחזה באתר המוזיאון

קטגוריה:כלכלה, חברה ותרבות בימי הביניים
קטגוריה:מחזות
קירובו

**קירובו** (באנגלית: **KIROBO**) הוא האסטרונאוט הרובוטי הראשון בחלל, שנשלח לתחנת החלל הבינלאומית כדי ללוות את האסטרונאוטים שם כדי להפיג את בדידותם. עם זאת, נכון למועד שיגורו, הוא יודע רק לדבר יפנית.
השם קירובו הוא שילוב בין המילה "קיבו" ((希望) תקווה ביפנית) ו"רובו" ((ロボ) קיצור גנרי לרובוט).

## חזון
החזון של מפתחי הרובוט היה לקדם את הרובוטיקה העולמית בכך שישלחו רובוט לחלל, המסוגל לקיים שיחות ולזהות פנים. באתר הפרויקט נכתב כי "קירובו הוא התקווה של הטכנולוגיה היפנית".

## פיתוח
קירובו פותח על ידי טומוטאקה טקאהאשי (Tomotaka Takahashi) בשיתוף פעולה בין Dentsu, מרכז המחקר לטכנולוגיה באוניברסיטת טוקיו, Robo Garage מאוניברסיטת קיוטו, חברת טויוטה (Toyota) וJAXA סוכנות החלל היפנית. האוניברסיטה של טוקיו וRobo Garage עבדו על החומרה של הרובוט ויצירת התנועה, חברת טויוטה עבדה על הזיהוי הקולי, וDentsu יצרו את יכולת השיחה וניהלו את הפרויקט.

## מאפיינים טכניים
קירובו הוא בערך 34 ס"מ גובה, 18 ס"מ רוחב ו-15 ס"מ עומק. הוא שוקל כמעט 1 ק"ג ומדבר רק יפנית.
יכולותיו כוללות גם זיהוי קול ודיבור, עיבוד שיחה, גם זיהוי פנים והקלטה. קירובו תוכנן במיוחד להתמודד בסביבת כבידה נמוכה ולנווט ולסייע לאסטרונאוט Wakata בניהול ניסויים בתחנת החלל. משימתו העיקרית היא לבדוק איך רובוטים ובני אדם יכולים לעבוד יחדיו. הוא מתמחה בתקשורת ובפעילות בתוך התחנה. הוא מקבל הוראות בעל פה ומסוגל לנהל שיחות, לזהות מילים ולשעשע גם את הרציניים שבאסטרונאוטים.

## שיגור ושהות בחלל
קירובו הגיע לתחנת החלל הבינלאומית ב-10 באוגוסט 2013, ברכב חלל בלתי מאויש שהכיל גם 3.5 טונות של ציוד ואספקה לששת אנשי צוות החלל בתחנה. במרץ 2014 הוא חבר לקואיצ'י ואקאטה (Koichi Wakata), מפקד משלחת מספר 39 לתחנת החלל הבינלאומית והיפני הראשון הממלא תפקיד מפקד משלחת. רובוט תאום לקירובו הוא מיראטה (Mirata), בעל מאפיינים דומים שנשאר על כדור הארץ בתור גיבוי.

קירובו שהה בתחנת החלל 18 חודש ונחת בחזרה במרץ 2015. עם חזרתו אמר: "מלמעלה, כדור הארץ זוהר כמו מנורת LED כחולה".

## שיאי עולם
עם חזרתו ליפן, הכריזו נציגי ספר השיאים של גינס כי קירובו קבע שני שיאי עולם:
* הרובוט אסטרונאוט הראשון
* הגובה הגבוה ביותר שבו רובוט ניהל שיחה, 414 ק"מ מעל פני הים, בשיחה שנערכה ב-7 בדצמבר 2013.

## קישורים חיצוניים
* אתר קירובו
* אודות קירובו, סרטון של חברת טיוטה בYouTube

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:תוכנית החלל היפנית
קטגוריה:רובוטים
קטגוריה:אוניברסיטת טוקיו
קטגוריה:תחנת החלל הבין-לאומית
מילניום פלקון

**מילניום פלקון** (באנגלית: **Millenium Falcon**; בתרגום חופשי: **בז אלף השנים**) היא החללית של האן סולו ביקום הבדיוני המתואר בסדרת סרטי מלחמת הכוכבים. האן סולו זכה בה במשחק קלפים מלאנדו קלריסיאן. למרות יכולת תמרון עילאית ומהירות הטיסה המרשימה, המילניום פלקון סובלת מתקלות חוזרות ונשנות במנוע העל-חלל שלה עקב בלאי גבוה ותחזוקה נמוכה.

## תיאור
מילניום פלקון גדולה יותר מחללית x-wing ואורכה כ-34 מטרים. תא הטייס נמצא בצד הימני של החללית ובו ארבעה מושבים. בתוך החללית יש פינת ישיבה עם שולחן עגול. בנוסף בחללית יש מיטה לפצועים (לוק סקייווקר שוכב במיטה לאחר שדארת' ויידר כרת את ידו בסרט החמישי - האימפריה מכה שנית). ישנם תאים סודיים במילניום פאלקון ששימשו את האן סולו להברחת סחורות ובהם הוא מתחבא כאשר החללית נגררת לתוך כוכב המוות.

### מהירות
המילניום פאלקון נחשבת על פי האן סולו לחללית המהירה ביותר ביקום והוא מעיד כי היא יכולה לטוס במהירות של פי 1.5 ממהירות האור.

### חימוש
מילניום פלקון חמושה בשני תותחי לייזר נשלטים ידנית, ובסרט החמישי נעשה שימוש בתותח לייזר הפועל ללא שליטת בני אדם. החללית כוללת שדה מגן (Deflector Shield).

## תפקיד בסרטים
מילניום פלקון משמשת את האן סולו וברית המורדים. היא עמידה יותר מחללית x-wing (ירייה אחת של חללית אויב מחסלת x-wing אבל לא מחסלת את מילניום פלקון) ולכן היא טובה למשימות מיוחדות. לפני שהאן סולו הצטרף לברית המורדים, הוא השתמש בחללית להברחות לא חוקיות. החללית היא גם מקום מגוריהם של האן סולו וצ'ובאקה (טייס המשנה של המילניום פלקון).

## צעצועים
מילניום פלקון נפוצה ב"לגו מלחמת הכוכבים". ישנם שני דגמים: לגילאי 14 ודגם גדול לגילאי 16. יש גם דגם מיניאטורי שמורכב מחלקים בודדים.

דגם של המילניום פאלקון נכלל בין הצעצועים המצורפים לארוחת ילדים במקדונלד'ס בסמוך ליציאת סרטים בסדרה, לצד בובות של דמויות נוספות.
[ממוזער|המילניום פלקון ב[דיסנילנד]]

## דגמים בצילומים
בסרט "מלחמת הכוכבים - פרק 4: תקווה חדשה", נבנה דגם חלקי בגודל מלא בשביל הסצנה בה המילניום פלקון נמצאת על כוכב המוות. בנוסף, נבנה דגם באורך 5 מטר בשביל הסצנות שבהן המילניום פלקון טסה בחלל. בסרט "מלחמת הכוכבים - פרק 5: האימפריה מכה שנית", נבנה דגם בגודל מלא שלם. בנוסף נבנה עוד דגם באורך 5 מטר בשביל הסצנות שמתרחשות בחלל וגם נבנה דגם קטן שמשמש לסצנה שבה המילניום פלקון עוגנת בפריגטת הרפואה. בסרט "מלחמת הכוכבים - פרק 6: שובו של הג'די", השתמשו בדגמים של הסרט הקודם.

## קישורים חיצוניים

*  

## הערות שוליים

קטגוריה:מלחמת הכוכבים
קטגוריה:טכנולוגיות מדע בדיוני
קטגוריה:חלליות בדיוניות
קטגוריה:בזיים בתרבות
דוניי סרם

**מועדון כדורגל דוניי סרם** (בסרבית: **Фудбалски клуб Дoњи Срем Пећинци**) הוא מועדון כדורגל סרבי, מהעיר פצ'ינסי שבסרביה. המועדון נוסד לאחר הקמת ממלכת יוגוסלביה. נכון לעונת 2020/21 המועדון משחק בליגה אזורית (ה-5 בחשיבותה בסרביה).

## היסטוריה
המועדון נוסד בשנת 1927 בשם מועדון כדורגל בוראק פצ'ינסי ובהמשך שינה את שמו למועדון כדורגל דוניי סרם. המועדון שיחק בליגות הנמוכות ביוגוסלביה ומשנת 1992 עם התפרקות יוגוסלביה בליגות הנמוכות של סרביה ומונטנגרו.

בסוף עונת 2005/2006 הקבוצות של מונטנגרו פרשו מהליגות המשותפות עם סרביה והוקמו ליגות חדשות של קבוצות מסרביה. המועדון שיחק בליגות הנמוכות של סרביה. בסוף עונת 2008/2009 עלה לליגה השלישית בסרביה. בסוף עונת 2010/2011 עלה לליגה השנייה בסרביה. בסוף עונת 2011/2012 עלה בפעם הראשונה לליגת העל הסרבית. המועדון משחק בליגת העל הסרבית מעונת 2012/2013. בעונת 2013/2014 הגיע לרבע גמר הגביע הסרבי והפסיד לקבוצת יגודינה. בעונת 2014/2015 ירד לליגת המשנה הסרבית. בהמשך המועדון המשיך לרדת בליגות עד שבעונת 2020/21 הגיע לליגה אזורית שהיא ה-5 במדינה.

## שחקנים בולטים
*  מילוש יוסימוב
*  נמניה לקיץ' פשיץ'

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קבוצות כדורגל סרביות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1927
רוקטנדה

**הר רוקטנדה** (באינדונזית: **Gunung Rokatenda**) או גם **הר פאלווה** (**Gunung Paluweh**) הוא הר געש שכבתי פעיל באי פאלאוה (Palue), חלק מאיי סונדה הקטנים, צפונית לאי פלורס במחוז איי סונדה הקטנים – מזרח (Nusa Tenggara Timur) באינדונזיה. האי פאלאוה הוא אי עגול קטן, קוטרו 8 קילומטרים, שטחו 41 קמ"ר, ומתגוררים בו כ-10,000 תושבים בשמונה כפרים הרריים. אין באי כבישים או כלי רכב והקשר היחיד עם העולם החיצון הוא בשיט מהעיר מאומרה (Maumere) באי פלורס. הר הגעש הוא הנקודה הגבוהה ביותר באי, 875 מטרים מעל פני הים.

מרבית הגעשיות באינדונזיה נובעת מקשת סונדה – קשת איים שנוצרה באזור הפחתה בו חודר הלוח ההודי אל מתחת ללוח האירו-אסיאתי. קשת זו תחומה מצדה הצפון-צפון-מערבי על ידי איי אנדמן – שרשרת של איים געשיים ממקור בזלתי, וממזרח על ידי קשת בנדה – שאף היא נוצרה כתוצאה מהפחתה.

רוקטנדה הוא אחד מ-129 הרי הגעש הפעילים של אינדונזיה, חלק מטבעת האש, אזור המקיף את האוקיינוס השקט וכולל כמה מהרי הגעש הפעילים ביותר על פני כדור הארץ. האי פאלאוה נוצר עקב פעילות הר הגעש. כאמור, גובהו מעל פני הים 875 מטרים, אבל גובהו מבסיסו על קרקעית האוקיינוס הוא 3,000 מטרים. פסגת ההר כוללת סדרה של לועות חופפים שקוטרם מגיע עד 900 מטרים. התפרצויות צדדיות יצרו כמה לועות לאורך סדק שכיוונו צפון מערב.

ההתפרצות ההיסטורית הגדולה ביותר התרחשה בין ה-4 באוגוסט ל-25 בספטמבר 1928 (מדד התפרצות געשית 3) במהלכה התרחשה רעידת אדמה ונוצר צונאמי.

ב-16 בינואר 2005, היו סימנים מקדימים להתפרצות געשית שלא התממשה שגרמו לרשויות להכריז על מצב חירום. בנובמבר 2012 ההר החל להיות פעיל שוב, כשהוא פולט אפר געשי, פעילות שנמשכה לתוך 2013, תושבים שהתגוררו בסמיכות להר פונו לעיר מאומרה באי פלורס.

ב-10 באוגוסט 2013 ההר התפרץ שוב, הוא פלט עמוד התפרצות בגובה 2 קילומטרים, האפר כיסה את החוף הסמוך וגרם למותם של שישה תושבים. עקב כך, פונו מהאי כ-3,000 תושבים.

## קישורים חיצוניים

* Paluweh – מידע על ההר באתר Global Volcanism Program
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אינדונזיה: הרי געש
Cali & El Dandee

**Cali & El Dandee** ("קאלי ואל-דאנדי") הוא צמד זמרי פופ קולומביאני שהוקם על ידי האחים אלחנדרו (קלי) ומאוריסיו (אל דנדי) רנגיפו. מאוריסיו נולד ב-15 באוקטובר 1986 ואלחנדרו ב-3 בספטמבר 1993 בקלי שבקולומביה. הם החלו את הקריירה שלהם בשנת 2009 יחד, ומאז הם מופיעים כצמד. הם מוכרים בקולומביה בזכות השיר "לחזור" ("volver"), אך מחוץ לקולומביה הם מוכרים בעיקר בזכות השירים "לך אני אחכה" ("yo te esperare") ו-"גול" ("gol") שהקליפים שלהם זכו להכי הרבה צפיות ביוטיוב ספרד לשנת 2011 במקום השני והרביעי. "לך אני אחכה" היה השיר עם מספר הרכישות הגבוהה ביותר בחנות הדיגיטלית "iTunes" הספרדית בשנת 2011. בשנת 2012 הוציאו הצמד שיר שנקרא "אין 2 בלי 3" ("no hay 2 sin 3") שהוא גרסה חדשה לשיר "גול" יחד עם הזמר דויד ביסבל, לכבוד השתתפות ספרד ביורו 2012.

הצמד מיוצג על ידי חברת התקליטים יוניברסל מיוזיק גרופ. בשנת 2019, השתתפו בשיר "+" של איתנה.

## דיסקוגרפיה
בשנת 2012 הוציאו הזמרים את הדיסק הראשון שלהם שנקרא 3A.M. הדיסק מונה 12 שירים:
* Te Necesito
* La Playa Ft. Natalia Bautista
* Yo Te Esperaré
* No Hay 2 sin 3 (gol) Ft. David Bisbal
* Te Doy Mi Corazón
* 3 A.M.
* Ya Se Que Te Vas Ft. Lucca Perotti
* Hoy ft. Taqttiana Klauss
* No Digas Nada
* Tus Ojos Ft. Daniel Maldonado
* Besame Ft. caravan
* Gol

## שירים
בנוסף ל-12 השירים באלבום "3AM", הצמד הוציאו עוד מספר שירים. ביניהם:
* Felipe Santos - Olvidarte Ft. Cali Y El Dandee
* Volver
* Por Siempre
* Nicolas Mayorca - Mi Canción Ft. Cali y El Dandee
* Volar

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מוזיקה קולומביאנית
קטגוריה:אמני יוניברסל מיוזיק לטין אנטרטיינמנט
קטגוריה:צמד אחים זמרים
קטגוריה:צמד אחאים זמרים
נובי פאזאר (כדורגל)

**מועדון כדורגל נובי פאזאר** (בסרבית: **ФК Нови Пазар**) הוא מועדון כדורגל סרבי מהעיר נובי פאזאר שבסרביה. המועדון נוסד לאחר הקמת ממלכת יוגוסלביה.

## היסטוריה
המועדון נוסד בשנת 1928 בשם מועדון כדורגל סנדז'ק ובהמשך שינה את שמו למועדון כדורגל דז'בה. משנת 1962 המועדון נקרא נובי פאזאר. המועדון שיחק בליגה השנייה ביוגוסלביה ומשנת 1992 עם התפרקות יוגוסלביה בליגה השנייה של סרביה ומונטנגרו. בסוף עונת 2001/2002 ירד מהליגה השנייה של סרביה ומונטנגרו לליגה השלישית. המועדון שיחק עונה אחת בליגה השלישית וחזר לליגה השנייה.

בסוף עונת 2005/2006 הקבוצות של מונטנגרו פרשו מהליגות המשותפות עם סרביה והוקמו ליגות חדשות של קבוצות מסרביה. המועדון שיחק מעונת 2006/2007 בליגה השנייה בסרביה. בעונת 2009/2010 הגיע לשלב שמינית גמר הגביע הסרבי והפסיד לקבוצת הכוכב האדום בלגרד. בסוף עונת 2010/2011 עלה בפעם הראשונה לליגת העל הסרבית. המועדון משחק ברציפות בליגת העל הסרבית מעונת 2011/2012. בעונת 2012/2013 הגיע בפעם השנייה לשלב שמינית גמר הגביע הסרבי והפסיד לקבוצת ראד בלגרד. בעונת 2013/2014 הגיע בפעם השלישית לשלב שמינית גמר הגביע הסרבי והפסיד בפנדלים לקבוצת וויבודינה נובי סאד .

## שחקנים בולטים
*  אחמד מוג'דרג'יץ'
*  אדין פריזוביץ'
*  אלדין גורדייליאק
*  אמיר לוטינק

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל סרביות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1928
ג'ו מנטל

** ג'ו מנטל** (באנגלית: **Joe Mantell**; 21 בדצמבר 1915 - 29 בספטמבר 2010) היה שחקן קולנוע, טלוויזיה אמריקאי מועמד פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1955 על הופעתו בסרט "מרטי".

## ביוגרפיה

מנטל נולד בברוקלין לזוג הורים שהיגרו מאוסטריה. בשנת 1955 שיחק מנטל בדרמה של דלברט מאן "מרטי" בתפקיד אנג'י חברו הטוב של הדמות הראשית מרטי פילאטי (ארנסט בורגניין). על הופעתו בסרט היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר.

ב-1963 שיחק בסרט "הציפורים" של אלפרד היצ'קוק בתפקיד קטן. ב-1966 שיחק בתפקיד משנה בדרמה "מיסטר באדווינג". ב-1974 השתתף מנטל בדרמת הפשע של רומן פולנסקי "צ'יינהטאון" בתפקיד לורנס וולש שותפו של הבלש גיטס (ג'ק ניקולסון), עליו חזר גם בסרט ההמשך "ג'ק וג'ק".

מנטל נפטר מנסיבות טבעיות ב-29 בספטמבר 2010 בשכונת טרזנה שבלוס אנג'לס כשהוא בן 94. השאיר מאחוריו אישה, מרי ושלושה ילדים.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:ברוקלין: אישים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1915
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2010
בית המערבים

**בית המערבים** (כונה גם **חצר תלמוד-תורה דק"ק המערביים**) הוא בנין ברחוב מעלות אל-ח'אלידיה ברובע המוסלמי בעיר העתיקה, מול ישיבת שובו בנים. הבניין נבנה על ידי קהילת "עדת המערביים" יוצאי מרוקו. בבניין זה התגורר הרב עקיבא יוסף שלזינגר בעלותו לארץ ישראל.

## היסטוריה
בשנת ה'תרכ"ה (1865) תרם אחד מעשירי יהדות מרוקו כ-5,000 פרנק לבניית מרכז רוחני בעיר העתיקה. הרב דוד בן שמעון (המכונה 'צוף דב"ש' על שם ספרו), השתמש בכספים לבניית **בית המערבים** כמרכז ליוצאי מרוקו וצפון אפריקה בירושלים. מבנה "בני עדת המערבים" הבניה הושלם בי"ד אדר ב' ה'תרכ"ז (21 במרץ 1867).

הבניין כלל שלוש קומות ושכנו בו שני בתי כנסת ותלמוד תורה לילדי הקהילה. עשרים חדרים נוספים שמשו עבור למגורי תלמידי חכמים, אלמנות ויתומים. שנים מעשירי רבאט שעלו לאחר מכן לירושלים: מימון עמיאל ושלמה אבושדיד (אביהם של ד"ר אברהם אבושדיד ושל לאה אבושדיד, רעייתו של איתמר בן-אב"י) תרמו סכום גבוה עבור הקמת ישיבה במבנה.

הערבים כינו את המתחם "מקום מגורי הכולל" (דאר אל כולל) לפי שכולל היה שמה של קהילה ביישוב הישן..

באבן זיכרון שהייתה קבועה בבניין נכתב:

בכניסה למתחם נבנתה קשת מפוארת מאבני שיש מקושתות. בכניסה ניצבו שתי דלתות ברזל, עליהם מגן דוד גדול. אברהם משה לונץ מתאר בספרו "מורה דרך" (יצא לאור בשנת ה'תרנ"א):

.

במפקד של תושבי ירושלים בשנת ה'תרל"ה - 1875, (לקראת ביקורו של משה מונטיפיורי). נאמד מספר תושבי **בית המערבים** ב-120 נפש.

ביל"וי שביקר במקום בשנת תרמ"ו (1885) מתאר:

בשנת ה'תרצ"ב (1932) ערך ועד קהילת ירושלים סקר על גורל בתי היהודים בעיר העתיקה. ביחס ל**בית המערבים** נכתב: 

## חידוש ההתיישבות
לאחר איחוד ירושלים בתשכ"ז 1967, נמצא בית המערבים שומם. בכניסה נותרו שתי דלתות הברזל שעליהם מגן דוד גדול. בקיר נותר שקע גדול, ששימש בשעתו למזוזה. בפנים נותר לוח הנצחה גדול עליו נכתב

.

בשנת ה'תשל"ט 1978 פנו קבוצת בוגרי ישיבת הסדר ל"ועד עדת המערבים", בבקשה להשתמש במתחם השומם. הוועד סירב בתחילה, אך לבסוף הסכים שתוקם במקום ישיבה לכהנים. בחנוכה בשנה זו, נחנכה במקום ישיבת "תורת כהנים" ללימוד הלכות הקודש והמקדש. עם חידוש ההתיישבות היהודית ברובע המוסלמי, היה **בית המערבים** הבית הראשון אליו חזרו יהודים להתגורר. הרב שלמה פישר ראש ישיבת איתרי מסר שיעורי תורה במקום..

בשנת 2013 פועלת במקום ישיבת "תורת כהנים". בנוסף מתגוררות במתחם מספר משפחות יהודיות. התושבים מקבלים אבטחה של לוחמים ביחידה אזרחית המופעלת על ידי מדינת ישראל.

## קישורים חיצוניים
* 
* "סיפורו של מקום - בית המערבים"

## הערות שוליים

קטגוריה:הרובע המוסלמי: מתחמים יהודים
קטגוריה:בתי כנסת בעיר העתיקה
קטגוריה:בתי כנסת ספרדיים
קטגוריה:היישוב הישן
קטגוריה:קהילות ויישובים עבריים שנחרבו בתקופת המאורעות
איתן בנצור

**איתן בנצור** (נולד ב-25 בספטמבר 1938) הוא דיפלומט ישראלי. כיהן כמנכ"ל משרד החוץ. עמית מחקר במרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה.

## קורות חיים
בנצור נולד בישראל בנם של שרה ושמואל בנצור, מבכירי משרד החוץ הישראלי. למד בגימנסיה העברית רחביה. לאחר שירותו הצבאי עבד כעיתונאי במעריב עד 1962, כיסה בעיקר את ענייני ירושלים וסטודנטים.

לאחר מכן עבר קורס צוערים של משרד החוץ, שימש מזכיר שני בשגרירות ישראל בהונגריה, ב-1967 מונה לעוזר לשר החוץ וב-1971 למזכיר מדיני של השר. בשנת 1974 מונה ליועץ מדיני בשגרירות ישראל בארצות הברית וב-1981 מונה למנהל מחלקת צפון אמריקה במשרד החוץ. בשנים 1986 עד 1988 שירת כקונסול כללי בלוס אנג'לס. לאחר מכן קיבל דרגת שגריר ומונה לסמנכ"ל משרד החוץ לנושאי צפון אמריקה. הוא היה ממובילי ההכנות לוועידת שלום אזורית והשתתף בוועידת מדריד ב-1991. בעקבות הוועידה מונה לסגן ראש המשלחת הישראלית למשא-ומתן עם המשלחת הירדנית-פלסטינית ושימש נציג בוועדת המולטילטרלית לפירוק נשק וביטחון אזורי.

בינואר 1992 מונה למשנה למנכ"ל משרד החוץ ובאוקטובר 1996 מונה למנכ"ל המשרד, תפקיד בו כיהן עד שנת 2000.

בנצור בעל תואר ראשון בהיסטוריה ומדע המדינה מהאוניברסיטה העברית בירושלים, ובעל תואר שני בלימודים סובייטים בבית הספר לכלכלה של לונדון.

## חיים אישיים
נשוי לנעמי בנצור, קואוצ'רית ומומחית לשפת הגוף.

## ספריו
***הדרך לשלום עוברת במדריד**, הוצאת ידיעות אחרונות/ספרי חמד, 1997
***להבה בלב אירופה - 133 ימי שלטונו של בלה קון : סיפורה של הרפובליקה הסובייטית בהונגריה ב-1919**, הוצאת משכל, 2004

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:מנכ"לי משרד החוץ
קטגוריה:סגל מעריב
קטגוריה:מחברי ספרי עיון ישראלים
קטגוריה:סגל המרכז הירושלמי לענייני חוץ וביטחון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1938
חבורת רננים

[ממוזער|חבורת רננים שרים "[מלאו אסמינו בר|מלאו אסמינו בר ויקבינו יין", 1965]]
**חבורת רננים** הייתה מקהלה ישראלית, שהוקמה בשנת 1962 על ידי המוזיקאי גיל אלדמע, ביוזמת חנוך חסון. המקהלה הוקמה במטרה לשמש חבורת זמר של קול ישראל, אשר תקליט ביצועים לשירים עבריים שטרם הוקלטו בצורה מקצועית.

זמרי המקהלה נבחרו מתוך חברי מקהלת רינת בניצוחו של גארי ברתיני. רוב העיבודים הקוליים נכתבו על ידי אלדמע עצמו.

החבורה שרה והקליטה מאות שירים ממיטב הרפרטואר של הזמר העברי המוקדם, שירים מראשית הציונות, שירי העליות ותנועות הנוער, שירי התיישבות ועוד.

מלבד הקלטות אולפן השתתפה המקהלה במופעים פומביים של קול ישראל ובתוכניות זמר שונות, כגון שרתי לך ארצי.

## שמות זמרי "רננים" (לפי סדר א"ב)

## קישורים חיצוניים

* האזנה לשירי חבורת רננים, באתר שירה עובדת

קטגוריה:מקהלות בישראל
קטגוריה:קול ישראל