פגיעה מוחית בעקבות טראומה

**פגיעה מוחית בעקבות טראומה** (באנגלית: **Traumatic Brain Injury**; בראשי תיבות: **TBI**) היא פגיעה מוחית שמקורה בחבלה או בזעזוע לראש, שעלולה להיות בעלת השלכות תפקודיות. קיימות דרגות חומרה שונות לחבלת ראש החל מפגיעה מוחית קלה [mTBI / זעזוע מוח], לפגיעה בינונית, ופגיעה מוחית טראומטית קשה (פגיעת ראש סגורה או חבלה חודרנית). פגיעה מוחית יכולה לגרום לסימפטומים גופניים, קוגניטיביים, חברתיים, רגשיים והתנהגותיים, והפרוגנוזה שלה יכולה לנוע בין החלמה מלאה לנכות קבועה או מוות.

הסיבות יכולות לכלול נפילות, תאונת דרכים, ספורט, מקרי אלימות קשים, ועוד. טראומה מוחית עלולה להיגרם כתוצאה מתנועה פתאומית של המוח בתוך חלל הגולגולת, הנובעת מהאצה או האטה חדה (כוחות אינרציאליים), או משילוב של תנועה זו עם חבלה ישירה (Impact) בראש. גורם מרכזי נוסף לטראומה מוחית הוא פגיעת הדף (Blast Injury), הנובעת משינויי לחץ פתאומיים בעקבות פיצוץ. בנוסף לנזק שנגרם בעת הפציעה, מגוון תהליכים שנוצרים בעקבות הפציעה עלולים לגרום לפציעה נוספת. תהליכים אלה עשויים לכלול שינויים בזרימת הדם והחמצן למוח (היפוקסיה) ולחץ תוך-גולגולתי. חלק מטכניקות ההדמיה המשמשות לאבחון כוללות טומוגרפיה ממוחשבת של הראש (CT) ודימות תהודה מגנטית (MRI).

## תסמינים
הסימפטומים תלויים בסוג הפגיעה (פגיעה מוחית אקסונלית דיפוזית או פגיעה מוקדית שמשמעותה פגיעה במקום מסוים במוח), ובחלק המוח המושפע מהפגיעה. למשל, חוסר הכרה נוטה להימשך זמן רב יותר עבור אנשים עם פגיעה מוחית בצד שמאל של המוח, מאשר עבור אלה עם פגיעה בצד ימין. הסימפטומים תלויים גם בחומרת הפגיעה. אדם עם פגיעה מוחית טראומטית קלה עשוי לסבול מכאבי ראש, הקאות, בחילות, חוסר קואורדינציה מוטורית, סחרחורת, קושי בשיווי משקל, ראייה מטושטשת או עייפות בעיניים, טנטון, טעם רע בפה, פרכוסים, לתרגיה או שינויים בדפוסי השינה. הסימפטומים גם עשויים לחול על אנשים עם פגיעה בינונית וקשה.

תסמינים ארוכי טווח נפוצים של פגיעה בינונית עד קשה הם שינויים בהתנהגות חברתית הולמת, ליקויים בשיפוט החברתי, ושינויים קוגניטיביים, במיוחד בעיות עם קשב מתמשך, מהירות עיבוד מידע, וליקוי בתפקודים הניהוליים. אלקסיתימיה מתרחשת ב-60.9% מהמקרים. בנוסף, פגיעה ביכולת לאמפתיה מתרחשת ב-64.4% מהמקרים. לליקויים קוגניטיביים השלכות ארוכות טווח על חיי היום-יום של אנשים עם TBI בינונית עד חמורה, אך לרוב ניתן לשקם אותם עם תוכניות מתאימות.

במצבים בהם פגיעה מוחית טראומטית מוגדרת כפגיעה קשה, היא עלולה להוביל ללחץ תוך-גולגולתי הולך ומתגבר ואף להסתיים במוות. במצבים אלו התסמינים המקדימים כוללים: דופק איטי, דיכוי נשימתי, לחץ דם גבוה ושיתוק או חולשה בצד אחד של הגוף וכן פגיעות קוגניטיביות המשנות לחלוטין את היכולת התפקודית של האדם הפעיל (לדוגמה, אפאזיה). אניסוקוריה היא סממן אופייני של פגיעת TBI חמורה.

## מניעה
ממוזער
מניעת פגיעות מוחיות מתמקדת בדרכי מזעור של הפגיעות האלה בחיי היומיום. ישנן רמות שונות של מניעה: ראשונית (או ראשונה), שניונית (או שנייה) ושלישונית (או שלישית).

מטרת המניעה הראשונית היא להפסיק את התרחשות הפגיעה המוחית מלכתחילה על ידי הפחתת סיכון החשיפה לפגיעה. דוגמה למניעה ראשונית היא לימוד אתלטים על טכניקות של תיקול וניגוח כדי למנוע TBI בזמן משחק פוטבול. דוגמאות נוספות למניעה ראשונית הם שימוש בחגורת בטיחות, מושבי בטיחות, או קסדות אופנוע. אם לאדם כבר יש פגיעה מוחית, מניעה שניונית משמשת לשמירה על המצב ללא הידרדרות נוספת. דוגמה למניעה שניונית היא אבחון על-ידי רופא במקרה של זעזוע מוח אחרי פגיעה בראש.

הרמה האחרונה של מניעה היא שלישונית אשר משמשת להפחתת ההשפעות של פגיעה מוחית. למרכזים לבקרת מחלות ומניעתן יש הנחיות שנוגעות לפגיעות מוחיות קלות אצל ילדים, שכוללות 10 המלצות שקשורות לאבחון; פרוגנוזה וניהול/טיפול אצל ילדים. ההנחיות האלה הן דוגמאות למניעה שלישונית. חלק מן ההמלצות כוללות מנוחה, סיוע עם מטלות בית הספר (מתן זמן נוסף), ושיטות שונות לשינה תקינה.

תוכניות למניעת פגיעות מוחיות משתמשות בדר"כ במודל שנקרא 6-E כדי לוודא שכל מה שאפשר לעשות כדי למנוע את הפגיעות האלה אכן מבוצע. ששת ה-E מתייחסים לחינוך, הנדסה, אכיפה, עידוד, הגינות, והערכה. כשכל ששנת החלקים האלה עובדים יחד, אפשר למנוע כמות גדולה יותר של פגיעות מוחיות.

## שכיחות
התופעה מקיפה 50 מיליון איש מדי שנה ברחבי העולם וכ-40 אלף איש בישראל ומהווה גורם ראשוני למוות או נכות קשה בקרב אוכלוסייה צעירה. מבין המאושפזים במחלקות הטראומה כנפגעי ראש ומוח, רובם כתוצאה מתאונות דרכים וחלקם מנפילה מגובה. 24.2% סבלו מפגיעת ראש בכלל ו-7.3% מפגיעה מוחית קשה. **ב**נוסף, נתוני אגף השיקום במשרד הביטחון מצביעים על עלייה בשכיחות הפגיעה בקרב כוחות הביטחון; נכון ליולי 2025, טופלו באגף למעלה מ-150 פצועי מלחמת חרבות ברזל עם פגיעות ראש בדרגת חומרה בינונית עד קשה.

### שכיחות וחומרת הפגיעה בישראל
על פי מכון גרטנר לשנים 2010–2015, קיימת שונות משמעותית בחומרת הפגיעה בהתאם לנסיבות האירוע:

* **פגיעות טרור ולוחמה:** מאופיינות בחומרה גבוהה במיוחד; כ-15.6% מהפצועים בקטגוריה זו הוגדרו במצב קשה או אנוש (מדד ISS 16+).
* **תאונות דרכים ונפילות:** הגורמים הנפוצים ביותר מבחינה מספרית, אך אחוז הפציעות הקשות בהם נמוך יותר ועומד על כ-8.6% בתאונות דרכים וכ-7% בנפילות.
* **נשק חם ואלימות:** פציעות חודרניות (כגון ירי) הן בעלות פוטנציאל הנזק הגבוה ביותר, כאשר כ-23% מהנפגעים מנשק חם מאובחנים עם פציעות בדרגת חומרה קשה או אנושה.

## טיפול
בהתאם לפגיעה, הטיפול הנדרש עשוי להיות מינימלי, או עשוי לכלול התערבויות כגון תרופות או ניתוח חירום. תהליך השיקום עשוי לכלול פיזיותרפיה, ריפוי בדיבור, טיפול בגישה ההוליסטית  (Recreational Therapy), ריפוי בעיסוק, ותרגולי עיניים  (Vision Therapy). תוכניות טיפול תעסוקתיות ושירותי תמיכה בקהילה עשויים גם הם להיות חלק מתהליך השיקום.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מקרי חירום רפואיים
קטגוריה:טיפול נמרץ
קטגוריה:פציעות ראש