open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
שקנאי

[ממוזער|[שקנאי אמריקני]]
[ממוזער|[שקנאי אוסטרלי]]
[ממוזער|[שקנאי פרואני מתרחץ]]
ממוזער|''שקנאי מצוי Pelecanus onocrotalus''
ממוזער|שקנאי מסולסל Dalmatian Pelican
**שקנאי** (שם מדעי: *Pelecanus*) הוא סוג יחיד במשפחת ה**שקנאיים** (Pelecanidae) שבסדרת השקנאים של עופות מים גדולים החיים הן במים מתוקים והן במי הים.
## מאפיינים
השקנאים מצויים בכל היבשות, פרט לאנטארקטיקה והם מבין הגדולים שבעופות המעופפים והגדולים שבבני סדרתם. הם יכולים לדאות לזמן רב ללא מאמץ הודות למבנה כנפיהם הרחבות. כמו ברווזים ועופות מים אחרים, גופם ובעיקר נוצות הכנפיים מצופים בשכבת שומן דקה, שמונעת מהנוצות להירטב ומאפשרת להם לעוף בלי צורך לייבש את הכנפיים.

השקנאים ניזונים בעיקר מדגים ויצורי מים דומים שהם תופסים בעזרת שק שנמצא בתחתית מקורם הארוך, ונתן להם את שמם. לעיתים נדירות נצפו שקנאים ניזונים מעופות קטנים או מגוזלים שנמצאים ללא השגחה, כנראה מהתמעטות מזון אחר.

השקנאים ניזונים, בדומה לברווזים מסוימים, באמצעות טבילת הראש במים ומילויים בדגים קטנים, לעיתים תוך שיתוף פעולה הדדי. השקנאי החום ולעיתים גם השקנאי הפרואני יוצאי דופן בכך שהם צוללים מגבוה לעבר דגים קטנים ויכולים להגיע לדגים המצויים עד לעומק של מטר, מה שמאפשר להם לאכול הרחק יותר מהחוף.

## טקסונומיה
ישנם שמונה מינים בסוג שקנאי. המינים שקנאי מצוי, שקנאי מסולסל ושקנאי קטן מגיעים לישראל:

### מינים נכחדים מהסוג
* *Pelecanus cadimurka*
* *Pelecanus cautleyi*
* *Pelecanus fraasi*
* *Pelecanus gracilis*
* *Pelecanus halieus*
* *Pelecanus intermedius*
* שקנאי אודסאי (*Pelecanus odessanus*)
* שקנאי שרייברי (*Pelecanus schreiberi*)
* *Pelecanus sivalensis*
* *Pelecanus tirarensis*

## השקנאי בנצרות
באמנות הליטורגית-נוצרית מסמל השקנאי את ישו, שהקריב את עצמו למען מאמיניו. סמל זה התקבל כנראה בעקבות התבוננות בשקנאית-האם, המאכילה את גוזליה, על ידי מילוי השק שבתחתית מקורה. הגוזלים מכניסים את ראשם הזעיר אל פיה הפעור ואוכלים ממנה. נראה כי בעת העתיקה נראה הדבר כאילו הגוזלים אוכלים את גוף האם עצמו, ומכאן קצרה הדרך לדימוי הנוצרי. דוגמאות לכך ניתן למצוא בפסיפסים, ציורים וכותרות עמודים, דוגמת זו המצויה בחדר הסעודה האחרונה בירושלים.

## השקנאי במקרא
בספר ויקרא מפורטים העופות הטמאים שאסור לאוכלם: 

כמה תרגומים חשובים כמו תרגום השבעים והוולגטה תרגמו את "קאת" לשקנאי. מנגד, הרבה פרשנים וחוקרים (ביניהם הנרי בייקר טריסטראם) חולקים על דעה זאת ומתרגמים את הקאת ללילית או לדורס לילה אחר.

## גלריית תמונות

תמונה:Pelican zoo Pont-Scorff.jpg|שקנאי מסולסל
תמונה:Brown Pelican (Pelecanus occidentalis) RWD3.jpg|שני שקנאים חומים
תמונה:Brown Pelican (30066960906).jpg|שקנאי חום
תמונה:Pelecanus philippensis.jpg|שקנאי פיליפיני
תמונה:Americanwhitepelican75.jpg|שקנאים אמריקנים
תמונה:Рожевий пелікан - символ дельти Дунаю.jpg|שקנאים מצויים באפריקה
תמונה:PelicansHula.jpg|שקנאים מצויים באגמון חולה
תמונה:PikiWiki_Israel_3938_mosaic_in_ceasarea.jpg|שקנאי בפסיפס הציפורים בקיסריה


## לקריאה נוספת
*משה גלעד - תיק שקנאי מורעב - כתבה במוסף "גלריה" של עיתון "הארץ",יום א 9 באוקטובר, ע' 1–2, 2016

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
יהויקים הקדוש

**יהויקים אבי מרים** (יוונית: Ιωακείμ) הוא קדוש נוצרי, בעלה של חנה הקדושה ואביה של מרים, אם ישו. דמותו אינה מוזכרת כלל ב אלא מופיעה במיעוט של ספרים חיצוניים.

## הבשורה על פי יעקב
ימין|ממוזער|200px|המלאך מופיע בפני יהויקים

רוב הפרטים הידועים על יהויקים מגיעים מן הספר החיצוני הבשורה על-פי יעקב, שכן ארבע הבשורות הקנוניות אינן מספקות פרטים של ממש אודות הוריה של מרים, ואף אינן מציינות את שמותיהם.

לפי הבשורה על-פי יעקב, יהויקים היה איש אמיד וירא אלוהים, אשר הרבה לחלק צדקה לעניים ולתרום כספים לבית הכנסת בציפורי. עם זאת, תרומותיו נדחו בהיותו חשוך ילדים, שכן הדבר פורש כאות רע. יהויקים פרש אל המדבר למשך ארבעים ימים, אותם העביר בתפילה ובצום. מלאכים נגלו לו ולחנה הקדושה בו-זמנית והבטיחו להם צאצא. יהויקים שב לירושלים וחיבק את חנה בשער העיר.

## בתרבות
חזרתו של יהויקים לירושלים וחיבוקו את חנה בשער העיר הייתה נושא פופולרי מאוד באמנות הדתית בימי הביניים, שכן הסיפור נכלל במקראת הזהב. ועידת טרנטו, שהתכנסה באמצע המאה ה-16, שמה קץ לכך כאשר אסרה על תיאור אירועים מהבשורות החיצוניות.

רק בשנת 1584 הונהג במערב חג לכבודו של יהויקים הקדוש, אך מועדו שונה מספר פעמים במשך 400 השנים שלאחר מכן, ומאז 1969, יום חגו נחוג ביחד עם זה של חנה הקדושה ב-26 ביולי. בנצרות האורתודוקסית נחוג חגו של יהויקים הקדוש ב-9 בספטמבר.

קיימת מסורת המצביעה על קבריהם של יהויקים וחנה בכנסיית קבר מרים בירושלים.

## ראו גם
* חג הולדת מרים
* קפלת סקרובני

## קישורים חיצוניים

* L'apocrifo diGiacomo. Tra fede e tradizione

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:יהודי המאה הראשונה לפנה"ס
ג'ון סקופילד

[שמאל|ממוזער|250px|סקופילד ב-[2006]]
**ג'ון סקופילד** (באנגלית: **John Scofield**;  נולד באוהיו ב-26 בדצמבר 1951) הוא גיטריסט ומלחין ג'אז המנגן בסגנונות בי בופ, ג'אז חופשי, פיוז'ן, פאנק (Funk), בלוז מוזיקת נשמה, רית'ם אנד בלוז ועוד.

## ביוגרפיה
סקופילד נולד באוהיו אך גדל בעיירה כפרית בקונטיקט. הוא למד במכללת ברקלי למוזיקה בבוסטון, אותה עזב לפני סיום לימודיו על מנת להלוות לצ'ט בייקר וג'רי מאליגן. לאחר מכן ניגן בביג בנד של בילי קובהם ועם צ'ארלס מינגוס (1976) והחליף את פט מתיני ברביעייה של גארי ברטון. ב-1977 הוציא את תקליט הסולו הראשון שלו *John Scofield*. ב-1979 יצר שלישייה עם מורו סטיב סוולו בפסנתר והמתופף אדם נוסבאום (שהוחלף מאוחר יותר על ידי ביל סטיוארט). בין השנים 1982–1985 ניגן עם מיילס דייוויס והשתתף בהקלטת אלבומי הפיוז'ן שלו, *Star People*, *You're under Arrest* ו-*Decoy*.

בתחילת שנות התשעים יצר רביעייה יחד עם ג'ו לובאנו, צ'ארלי היידן וג'ק דז'ונט. יחד עמם הקליט בחברת התקליטים בלו נוט אלבומים שהכילו יצירות פרי עטו, המושפעות מלחניו של מינגוס. בין תקליטיו מתקופה זו, *Time on My Hands*  (1990), *Meant To Be*  (1991) ו-*What We Do*  (1993). בהמשך הקליט בהרכבים שונים, בהם הרכבים שכללו גם גיטריסט נוסף מבין עמיתיו ביל פריזל, ופט מתיני, יחד עמם הוא מצוין על ידי סקוט יאנאו כחבר ב"שלישייה הגדולה של הגיטריסטים של הג'אז".

נגינתו בשנות ה-90 התאפיינה בהשפעות מוזיקת רוק וג'אז חופשי. לקראת סוף העשור יצר מספר עבודות שנטו יותר לכיוון ה-Funk ומוזיקת הנשמה. ב-2003 הקליט את התקליט *That's What I Say - JS plays the music of Ray Charles* בו הוא מנגן מוזיקה של ריי צ'ארלס. שהוביל גם למסע הופעות מוצלח. 

בשנת 2003 יצר עם דז'ונט ועם נגן האורגן לארי גולדינגס את Trio Beyond, שמקליט בחברת התקליטים ECM.

שנת 2006 סימנה את חזרתו לכיוון האוונגארד עם הוצאת *Out Louder* בשיתוף ההרכב Medeski Martin & Wood.

## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים

* 

* ראיון משנת 2003 
* ראיון משנת 2000 
* טאבים לנגינת גיטרה מאתר jazzguitar

## הערות שוליים

קטגוריה:נגני ג'אז: גיטריסטים
קטגוריה:גיטריסטים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי מכללת ברקלי למוזיקה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1951
הוברלה

**הוברלה** (באוקראינית: **Говерла**; בהונגרית: **Hóvár**; ברומנית: **Hovârla**; בצ'כית ובסלובקית: **Hoverla**; בפולנית: **Howerla**; ברוסית: **Говерла**) הוא ההר הגבוה ביותר באוקראינה, בגובה 2,061 מטרים מעל פני הים. ההר ממוקם ברכס הבסקידים המזרחיים שבאזור צ'ורנוהורה, ומהווה חלק מהרי הקרפטים. 

מדרונותיו מיוערים בעצי אשור ואשוחית, ובמעלה ההר קיימים אזורים סוב-אלפיניים (המכונים "פולוניה" באוקראינה). המעיין העיקרי ממנו נובעים מימי נהר הפרוט נמצא במורדותיו המזרחיים.

מועד ההעפלה הראשונה להר אינו ידוע. ההר נהיה למוקד תיירות עיקרי החל מסוף המאה ה-19, במיוחד בקרב תיירים מערי גליציה הסמוכות אליו. השביל התיירותי המוביל לפסגתו סומן לראשונה בשנת 1880 על ידי לאופולד וייגל מ"אגודת הטאטרה הגליציאנית". בקתה עבור תיירים הוקמה שנה לאחר מכן.

הפופולריות של ההר, בין השאר כאתר ספורט אתגרי, גברה במהלך המאה ה-20, ובמיוחד לאחר 1991, כתוצאה מהתפרקות ברית המועצות והקמת אוקראינה העצמאית, דבר שהגביל את הגישה לאזורי ההרים בשאר חלקי ברית המועצות לשעבר. 

כיום, בשל הפופולריות שלו, מנסים מטפסים חסרי ניסיון רבים להעפיל אל פסגת ההר גם בתקופת החורף. ניסיונות אלו עלולים להיות מסוכנים, ולעיתים מסתיימים בכוויות קור ואף במוות.

באוקטובר 2007, הושחתו שלטים עם סמלי אוקראינה שהיו מוצבים על פסגת ההר על ידי קבוצת ימין פרו-רוסית בשם "איגוד הנוער האירואסייתי" (Eurasian Youth Union), הקשורה למפלגת אירואסיה. חברי הקבוצה הודיעו כי הם העניקו להר את השם החדש "הר סטלין". ראש שירות הביטחון האוקראיני, ולנטין נליבאייצ'נקו, הודיע כי זוהו שלושה חשודים בהשחתה - שני אזרחים רוסים ואזרח אוקראיני ממוצא רוסי. האזרח האוקראיני נעצר במוסקבה ביולי 2008, ונמצא בתהליכי הסגרה לאוקראינה.

נשיא אוקראינה לשעבר, ויקטור יושצ'נקו, נוהג להעפיל אל פסגת ההר מדי שנה. בשנת 2005 טיפס יושצ'נקו אל ההר באישור רופאיו, זאת לאחר שהורעל שנה קודם לכן במסגרת מערכת הבחירות לנשיאות אוקראינה. בשנת 2008, בעת טיפוסו אל ההר, חנך מחדש את סמלי אוקראינה שהוצבו על פסגת ההר לאחר שהושחתו.

## קישורים חיצוניים

*מדריך טיולים לאזור הוברלה, באנגלית
*תמונות ומידע, בצ'כית

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:הרי הקרפטים
קטגוריה:אוקראינה: גאוגרפיה
סטיב סוולו

**סטיב סוולו** (באנגלית: **Steve Swallow**;  נולד בניו ג'רזי ב-4 באוקטובר 1940) הוא מוזיקאי ג'אז, נגן גיטרה בס ומלחין. סוולו זוכה תדיר במשאלי "נגן הגיטרה בס הטוב ביותר בג'אז" של קוראי ומבקרי המגזין דאון ביט. מנגן בסגנונות פוסט-בופ וג'אז חופשי.

## ביוגרפיה
סוולו החל לנגן מילדות וניגן בחצוצרה ובפסנתר לפני שעבר לקונטרבס בגיל 14. הוא למד הלחנה באוניברסיטת ייל אותה עזב ב-1960 על מנת להתחיל לעבוד בניו יורק בשלישייה של נגן כלי הנשיפה מעץ ג'ימי ג'ופרה יחד עם הפסנתרן פול בליי. הם חקרו את הג'אז החופשי לא בסגנון הרעשני של אורנט קולמן או ארצ'י שפ אלא בסגנון שקט וממוקד המזכיר מוזיקה קאמרית. בשנים 1962–1965 ניגן בשלישיית ארט פארמר והחל לכתוב, בשנים 1965 - 1967 ניגן בלהקתו של סטן גץ ובשנים 1967 - 1970 התחילה שותפותו ארוכת השנים עם גארי ברטון.

בראשית שנות השבעים החליף את הקונטרבס בגיטרה בס בת חמישה מיתרים. הוא התקין מיתר דו גבוה בבס שלו ואימץ נגינה במפרט, כאשר אלתוריו מתמקדים ברגיסטרים הגבוהים של הבס.

בין השנים 1974–1976 שימש כמורה במכללת ברקלי למוזיקה בבוסטון ובין תלמידיו היה גם הגיטריסט ג'ון סקופילד. שמועה עקשנית טוענת שבאותה עת ערך (ללא קרדיט) את המהדורה הראשונה של ה-Real Book (ספר המכיל תווים לסטנדרטים ולקטעי סולו נודעים, מבלי להקפיד הקפדה יתרה על זכויות יוצרים), וזאת כיוון שמספר גדול יחסית של לחנים שלו נכללים במהדורה הראשונה של הספר. ב-1976 הוציא תקליט בשם *Real Book*.

משנת 1978 הוא שותף של קרלה בליי, שהפכה לבת זוגו, במספר פרויקטים שלה, בהם הביג בנד של קרלה בליי והרכבים קטנים. כמו כן שותפים השניים בחברת התקליטים שהקימו, wattxtrawatt. סוולו מרבה לשתף פעולה עם ג'ון סקופילד, ג'ים הול, צ'יק קוריאה ואחרים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נגני ג'אז: בסיסטים
קטגוריה:בסיסטים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1940
נאדיה תווייני

**נאדיה תווייני** (בצרפתית: **Nadia Tueni**, בערבית: **نادية تويني**; תעתיק מדויק: נאדיה תויני; 1935–1983) הייתה משוררת לבנונית אשר כתבה בשפה הצרפתית.

## ביוגרפיה
נאדיה תווייני נולדה בכפר בעקלין שבהרי השוף, לבנון, בשם **נאדיה חמאדה** לאב לבנוני דרוזי, מוחמד עלי חמאדה, ולאם צרפתייה נוצרייה. אביה היה דיפלומט וכיהן כשגריר לבנון ביוון. אחיה, מרואן חמאדה, הוא פוליטיקאי וחבר פרלמנט ואחיה השני עלי חמאדה הוא עיתונאי מוכר אשר כותב ביומון "א-נהאר". תווייני התחנכה בבתי ספר צרפתיים בביירות ובאתונה, שם התגוררה בתקופת עבודתו של אביה כשגריר לבנון ביוון. עם תום לימודיה התיכוניים החלה ללמוד משפטים באוניברסיטת סנט ג'וזף.

בשנת 1954 נישאה לע'סאן תווייני, עורך "א-נהאר" ולעתיד חבר פרלמנט. לשם נישואיה המירה את דתה לנצרות אורתודוקסית ועזבה את לימודי המשפטים. לזוג תווייני נולדו שלושה ילדים – שלושתם מתו בנסיבות טרגיות: בתה הבכורה נאילה (ילידת 1955) נפטרה ממחלת הסרטן בהיותה בת שבע; בנה הצעיר, מכרם, נהרג בתאונת דרכים בפריז ב-1986; ובנה השני, ג'בראן, שהיה עורך "א-נהאר" וחבר פרלמנט אנטי-סורי, נרצח בהתנקשות על רקע דעותיו הפוליטיות ב-12 בדצמבר 2005. נכדתה של תווייני, הנושאת את שם דודתה המנוחה, נאילה תווייני, היא עיתונאית ידועה וחברת פרלמנט.

תווייני זכתה ב"פרס האקדמיה הצרפתית" (בצרפתית: Prix de l'Académie Française), והיא נחשבת לאחת מגדולי המשוררים הלבנוניים במאה העשרים. עם זאת, יחסית למשוררים לבנונים אחרים מתקופתה, יצירות מעטות שלה הודפסו. הראשונה שבהן, "טקסט בלונדיני" (בצרפתית: Les Texts Blonds), יצאה לאור שנה לאחר מות בתה נאילה, בשנת 1963, ונכתבה על תחושות האובדן של המשוררת. מרבית שיריה עוסקים ברגשות ואהבה אך היא כתבה גם על הטבע, נופי העולם ועל לבנון (שיריה על לבנון אוגדו והודפסו בספר בשם "לבנון"). כמו כן, עבדה החל משנת 1967 כעורכת העיתון הלבנוני "Le Jour" אשר יצא לאור בצרפתית.

תווייני התגוררה בביירות, שם גם נפטרה בשנת 1983 ממחלת הסרטן.

## יצירותיה

*Les Texts Blonds
*Dreamers of the Earth 
*Poems of Love and War
*La Terre Arretee 
*Archives Sentimentales D'une Guerre Au Liban 
*Jenseits des Blickes


## קישורים חיצוניים

* כתבת פרופיל על נאדיה תווייני 
* כתבת פרופיל על נאדיה תווייני 
* יצירות של נאדיה תווייני באתר "ג'הת אלעשר" 
* ספריה של נאדיה תווייני באתר BookFinder 

קטגוריה:נוצריות מזרח תיכוניות
קטגוריה:נשים לבנוניות
נאדיה
קטגוריה:משוררות לבנוניות
קטגוריה:ילידות 1935
קטגוריה:לבנונים שנולדו ב-1935
קטגוריה:לבנונים שנפטרו ב-1983
You're Going to Lose That Girl

**You're Going to Lose That Girl** (**אתה הולך להפסיד את הבחורה הזאת**) הוא שיר רוק של להקת הביטלס מהאלבום Help!, שנכתב בעיקר על ידי ג'ון לנון, אך הקרדיט ניתן ללנון-מקרטני. השיר יצא ב-1965 כדי להוות חלק מפסקול הסרט Help!. בארצות הברית שם השיר נכתב בתחילה: "You're Gonna Lose That Girl".

בנובמבר 1977 תוכנן השיר לצאת עם השיר "Girl" כסינגל וללוות את יציאת האלבום Love Songs, אלבום שהכיל מלכתחילה את שני השירים, אך לבסוף הסינגל בוטל לפני יציאת האלבום.

להקת הראמונס הוציאו שיר ששמו "You're Gonna Kill That Girl", וכנראה מיועד להיות פארודיה על שירם של הביטלס.

## השתתפות
* ג'ון לנון - שירה וגיטרה אקוסטית.
* פול מקרטני - קולות רקע, פסנתר וגיטרה בס.
* ג'ורג' האריסון - קולות רקע וגיטרה מובילה.
* רינגו סטאר - תופים ותופי בונגו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שירי הביטלס
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אפל רקורדס
קרלה בליי

[שמאל|ממוזער|250px|קרלה בליי ב-[1978]]
**קרלה בליי** (באנגלית: **Carla Bley**; ) הייתה מוזיקאית ג'אז חופשי, מלחינה, פסנתרנית, מעבדת מוזיקלית ומובילת הרכבי ביג בנד אמריקאית. אחת מהדמויות הבולטות והמוערכות בעולם הג'אז החופשי. מוגדרת על ידי מבקרים כפוסט מודרנית ו"היפר מודרנית".

## ביוגרפיה
קרלה בליי נולדה כקרלה בורג באוקלנד שבקליפורניה. אביה היה פסנתרן ומנצח על מקהלת הכנסייה ועודד אותה ללמוד לשיר ולנגן. בגיל 14 נטשה את עולם המוזיקה כדי להתמחות בגלגיליות ובגיל 17 עזבה את ביתה לניו יורק ועבדה למחייתה כמוכרת סיגריות במועדון בירדלנד. שם הכירה את הפסנתרן פול בליי, עמו התחתנה ב-1957. בליי שכנע אותה להלחין ועד מהרה החלו לחנים שלה להופיע בהקלטות אמני ג'אז כמו למשל "Bent Eagle" בתקליטו של ג'ורג' ראסל מ-1960 "Stratusphunk", הקטע "Ictus" בתקליטו של ג'ימי ג'ופרה "Thesis" ותקליטו של פול בליי "Barrage".

ב-1964 ארגנה בליי את גילדת מלחיני הג'אז בה היו חברים מיטב מוזיקאי הג'אז האוונגארדי של ניו יורק באותה עת ובהם ססיל טיילור, דון צ'רי, פרעה סנדרס, לארי קוריאל ועוד. באותה עת התגרשה מפול בליי והפכה לבת זוגו של מייקל מנטלר. לשניים נולדה בת, קרן, שגם היא מוזיקאית. השניים הובילו את "תזמורת מלחיני הג'אז" (Jazz Composers' Orchestra), בהשתתפותם של חברי ה"גילדה". בליי ומנטלר הקימו את חברת התקליטים WATT, שהייתה חלוצת חברות התקליטים העצמאיות שהקימו אמנים למען אמנים. בחברה זו הקליטה בליי עם התזמורת את היצירה המונמנטלית "Escalator over the Hill", המוגדרת כ"אופרת ג'אז".

בשנות ה-80 שיתפה פעולה עם אמנים שאינם מתחום הג'אז כג'ק ברוס, רוברט וויאט, ומתופף פינק פלויד ניק מייסון, שבתקליט הסולו שלו, "Nick Mason's Fictitious Sports", כתבה את כל השירים, עיבדה מוזיקלית, הפיקה וכינסה את המבצעים מבין ידידיה הקבועים רוברט וויאט, מייקל מנטלר, סטיב סוולו ועוד. היא עיבדה ל-"Liberation Music Orchestra" של צ'ארלי היידן והפיקה מחוות לת'לוניוס מונק ולקורט וייל.

אולם שיתוף הפעולה הארוך והמשמעותי ביותר של קרלה בליי הוא עם בן זוגה, סטיב סוולו. השניים משתפים פעולה בהנהגת ביג בנד ענק ("הביג בנד של קרלה בליי"), חברת תקליטים, wattxtrawatt ומיזמים שונים כמו העלאת האופרה "Escalator over the Hill" בביצוע חי בקלן, גרמניה ב-1997.

על עצמה אמרה:

## קישורים חיצוניים

* 

* "הפרח בגנם", על קרלה בליי והביג בנד הגדול שלה
* 
* על תקליטה Social studies, באתר המוזיקה של אלון מרקוס

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קליפורניה
קטגוריה:מנצחים אמריקאים
קטגוריה:נגני ג'אז: פסנתרנים
קטגוריה:מובילי ביג בנד
קטגוריה:מלחיני ג'אז
קטגוריה:מלחינות אמריקאיות במאה ה-20
קטגוריה:מלחינות אמריקאיות במאה ה-21
קטגוריה:אוקלנד (קליפורניה): אישים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1936
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1936
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2023
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2023
גוף סיבוב

ממוזער|ההנפשה מתארת יצירת טורוס על ידי סיבוב עיגול (מסומן באדום) סביב ציר סיבוב העובר מחוצה לו (הציר עצמו אינו מתואר בהנפשה).
בגאומטריה של המרחב, **גוף סיבוב** הוא גוף הנוצר על ידי סיבוב של צורה גאומטרית מישורית סביב ישר (הנקרא ציר הסיבוב) המונח במישור הצורה. לדוגמה, אם נסובב עיגול סביב ישר העובר דרך מרכזו, נקבל כדור, ואם נסובב את העיגול סביב ישר הנמצא מחוצה לו, נקבל טורוס.
לפעמים מתייחס המונח "גוף סיבוב" גם למשטח הנוצר מסיבוב עקומה סביב ישר, אך חשוב להבדיל בין השניים; בעוד שגוף סיבוב הוא צורה גאומטרית תלת-ממדית, **משטח סיבוב** הוא יריעה דו-ממדית, העוטפת את גוף הסיבוב. גוף הסיבוב יהיה חסום אם העקומה חסומה, אבל המונח מתייחס גם לגופים שאינם חסומים, כמו, גוף לא חסום, המוגבל על ידי פרבולואיד, המתקבל מסיבוב של פרבולה סביב ציר הסימטריה שלה.

## גופי סיבוב מוכרים

## נפח גוף סיבוב סביב ציר x
נפח גוף הסיבוב המתקבל על ידי סיבוב השטח הכלוא בין הפונקציה f(x) לציר ה-x ולישרים x=a ו-x=b מסביב לציר ה-x הוא:

V = \pi \int_a^b f^2(x) \,dx 

ההסבר לנוסחא הוא שכדי לחשב את הנפח של גוף הסיבוב, נבנה צורה הדומה לו על ידי ערימת אוסף של דיסקות. מכך שנפחה של דיסקית נתון על ידי הנוסחא \pi r^2 h (כאשר r הוא רדיוס הדיסקה, ו-h הוא גובהה) ושרדיוס כל דיסקה שווה בקירוב לערך הפונקציה בסביבתו, נקבל את הנוסחא המבוקשת.

מקרה מיוחד הוא נפח גוף הסיבוב המתקבל על ידי סיבוב השטח הכלוא בין הישרים x=a, x=b ו**שתי** פונקציות - f ו-g מסביב לציר ה-x. נוכל לעשות זאת על ידי חיסור נפח גוף הסיבוב של הצורה הפנימית מהחיצונית ונקבל שהנוסחה היא:

V = \pi \int_a^b \vert f^2(x) - g^2(x)\vert\,dx

## נפח גוף סיבוב סביב ציר y
נפח גוף סיבוב המתקבל על ידי סיבוב שטח מישורי של פונקציה (הכלוא על ידי הישרים  x=a \, \ x=b ) סביב ציר ה־y נתון על ידי:

 V = 2\pi \int_a^b x \cdot f(x) dx 

שיטה זו לחישוב נפח של גוף סיבוב נקראת גם "שיטת קליפות גליליות".

## נפח גוף סיבוב סביב ישר כלשהו

ראה ערך משפט פאפוס.

## שטח גוף סיבוב
שטחו החיצוני של גוף הסיבוב הנוצר על ידי סיבוב השטח הכלוא בין הפונקציה f(x) לציר ה-x ולישרים x=a ו- x=b מסביב לציר ה-x הוא:

A = 2\pi\int_a^b|f(x)|\sqrt{1+\left(f'(x)\right)^2} \, dx

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חשבון אינפיניטסימלי
קטגוריה:צורות גאומטריות
*
עבד אל-ואחד מוחמד נור

**עבד אל-ואחד מֻחמד נור** (בערבית: **عبد الواحد محمد نور**; נולד ב-1968) הוא מייסד ומנהיג התנועה לשחרור סודאן (Sudan Liberation Movement/Army, SLM/A).

נולד בעיירה זאלינג'יי שבמערב דארפור. למד משפטים באוניברסיטת ח'רטום, ובשנת 1995 סיים את לימודיו והחל לעבוד כעורך דין.

ביוני 1992, בעת לימודיו, ייסד נור את התנועה לשחרור סודאן, במטרה "לעצור את ההרג הבלתי-פוסק" במדינה.

## ראו גם
*רצח העם בדארפור

## קישורים חיצוניים
* מנהיג התנועה לשחרור סודאן תומך ביחסים עם ישראל: שגרירות ישראלית בחארטום תשרת את האינטרסים של העם הסודאני, ריאיון עם אל-נור, 10 באוקטובר 2008 

* Abdulwahid Mohamed Ahmed Alnour, SLM statement on the secular state, January 2, 2006
* Abdel Wahid Al-nur, Why We Won't Talk to Sudan's Islamo-Fascists, Wall Street Journal, June 18, 2008
* Steve Paterno, Sudan rebel leader on limelight while President in panic, Sudan Tribune, 18 July 2008
* Who are Sudan's Darfur rebels?, BBC News, 24 February 2009


קטגוריה:פוליטיקאים סודאנים
קטגוריה:ילידי 1968
טל רז (איש עסקים)

**טל רז** (נולד ב-15 בנובמבר 1961) הוא רואה חשבון ישראלי שימש כמנהל הכספים ומנכ"ל במספר חברות במהלך השנים.

## ביוגרפיה
טל רז נולד בבת ים לעזריאל וברוריה פרץ. כשהיה בן 12 עברה המשפחה להתגורר ברעננה. את לימודי התיכון עשה בתיכון אוסטרובסקי בעיר. בשנת 1979 התגייס לצה"ל ושירת בנח"ל ובחיל הרפואה.

רז שהה כ-10 שנים בארצות הברית, במהלכן למד וקיבל תואר ראשון בחשבונאות ותואר שני במנהל עסקים, שניהם מאוניברסיטת העיר ניו יורק. טל רז הוא רו"ח ובעל רישיון CPA מוסמך. עם חזרתו לישראל, עבד בפירמת רואי החשבון "דלויט".

בשנים 1997–2001 שימש סמנכ"ל כספים של חברת ההחזקות " אלביט". עם המיזוג של "אלביט" לתוך חברת האם "אלרון", מונה רז לסמנכ"ל הכספים של אלרון (2002–2005).

עם רכישת "סלקום" על ידי IDB, מונה רז לסמנכ"ל הכספים של "סלקום" (2005–2009). לאחר מכן, מונה רז למנכ"ל בית ההשקעות "כלל פיננסים" של קבוצת "כלל החזקות עסקי ביטוח" (2009–2011). שם התפרסם שעלות שכרו, יחד עם ארבע עובדים בכירים נוספים, הייתה גבוהה מהרווח השנתי של החברה, ובהמשך הוביל את החברה להפסדים כבדים.

בנובמבר 2011 מונה למנכ"ל עיתון "מעריב ", אך התפטר לאחר שנה, בעקבות רכישת העיתון בידי שלמה בן-צבי.

במרץ 2013 מונה רז למנהל הכספים הראשי של קבוצת הנדל"ן והבנייה "שיכון ובינוי". בדצמבר 2018 הודיע על התפטרותו, לאחר שבתוצאותיה של החברה נרשמה הרעה משמעותית במהלך כהונתו. באותה שנה עלות העסקתו הסתכמה ב-3.4 מיליון שקל וכללה שכר בעלות שהתקרבה ל-1.6 מיליון שקל, מענקים ואפציות.

באפריל 2020 החל רז לכהן בתפקיד מנהל כספים ראשי של חברת "אפקון החזקות", שבבעלות "קבוצת שלמה".

החל מינואר 2022 כהן כמנכ"ל "אפקון אנרגיות מתחדשות". בפברואר 2025 הודיע על התפטרותו מתפקיד זה. ביוני 2025 מונה למנכ"ל חברת "אוגווינד"|.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון אוסטרובסקי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת העיר ניו יורק
קטגוריה:סמנכ"לי כספים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1961
סנפיר (כלי)

[שמאל|ממוזער|250px|סנפירים בקצהו של [חץ]]
**סנפיר** הוא משטח המשמש לייצור תנופה ודחיפה או לניווט התנועה באוויר, במים או בתווך זורם אחר. השימוש המקורי למילה "סנפיר" מתייחס לגפיי הדג, ובעקבותיו הוא ניתן למתקנים מעשה ידי אדם. השימוש החשוב ביותר לסנפיר הוא לוודא שהחפץ הנע בתוך החומר יכוון באופן יציב. השימוש בסנפירים כולל גם חפצים כמו: חצים, טילים, רקטות וטורפדו בעל מדחף עצמאי (בחפצים הללו הסנפירים מעוצבים כמו כנפיים קטנות).

קיימת אפשרות לנוע באמצעות הנעת הסנפירים מצד לצד.

דוגמאות לשימוש בסנפירים:
* מדחפים (פרופלורים) משתמשים לרוב במספר סנפירים המתרגמים את כוחו של מומנט הפיתול לדחיפה קדימה, כך גם בספינה. נקראים לעיתים להבים. 
* גלישת גלים – בתחתית הגלשן ממוקם סנפיר שעוזר לגולש לשלוט בתנועת הגלשן, לייצבו ולהניעו קדימה.
* על גבי זנבם של טילים, רקטות ופגזים ממוקמים סנפירים על מנת להגדיל את יציבות התעופה של הרקטה.

קטגוריה:חלקי כלי שיט
I Will

**I Will** הוא שיר פופ אקוסטי של להקת הביטלס מהאלבום The Beatles ("האלבום הלבן"), שנכתב בעיקר על ידי פול מקרטני, אך הקרדיט ניתן ללנון-מקרטני.

הקלטת השיר הייתה ארוכה וקשה, וכדי לסיים אותה נדרשו 67 טייקים. ג'ורג' האריסון לא השתתף בהקלטת השיר.

## אנתולוגיה

בתוכנית הטלוויזיה הדוקומנטרית "*The Beatles Anthology*", פול מקרטני, ג'ורג' האריסון ורינגו סטאר נראים כאשר הם נרגעים על גבי שמיכה בחוץ. סטאר שואל את מקרטני מה הוא כתב כשהם היו בהודו, ומקרטני עונה, "I Will". אז האריסון מתחיל את השיר על יוקולילי, בזמן שהוא ומקרטני יוצרים את ההרמוניה.

גרסה אלטרנטיבית של השיר יצאה באוקטובר 1996 באלבום Anthology 3. הגרסה האלטרנטיבית הייתה הגרסה בטייק הראשון של השיר.

## השתתפות
* פול מקרטני - שירה, גיטרה אקוסטית ובס ווקאלי.
* ג'ון לנון - כלי הקשה (נקישות ברקע).
* רינגו סטאר - מצילות, תופים ומאראקס.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שירי הביטלס
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אפל רקורדס
ליכטנברג (רובע)

**ליכטנברג** (**Lichtenberg**) הוא אחד מ-12 הרבעים המרכיבים את העיר ברלין, בירת גרמניה.

רובע ליכטנברג נוצר כתוצאה מרפורמת השכונות של ברלין ב-1 בינואר 2001. הרובע נוצר מחיבור של הרבעים לשעבר ליכטנברג והוהנשנהאוזן. כל השכונות המרכיבות את הרובע שכנו לפני נפילת חומת ברלין ב-1989 במזרח ברלין. הרובע שוכן בצפון-מזרח העיר והוא גובל ברבעים פרידריכסהיין-קרויצברג מדרום-מערב, מרצאן-הלרסדורף ממזרח, טרפטו-קפניק מדרום, פנקו ממערב ובמדינת ברנדנבורג מצפון.

רובע ליכטנברג מורכב מ-10 שכונות:
* פרידריכספלדה (Friedrichsfelde)
* קרלסהורסט (Karlshorst)
* ליכטנברג (Lichtenberg)
* פאלקנברג (Falkenberg)
* מאלכו (Malchow)
* וארטנברג (Wartenberg)
* אלט-הוהנשנהאוזן (Alt-Höhenschönhausen; הוהנשנהאוזן הישנה)
* נוי-הוהנשנהאוזן (Neu-Höhenschönhausen; הוהנשנהאוזן החדשה)
* פנפפול (Fennpfuhl)
* רומלסבורג (Rummelsburg)

כחמישית מתושבי הרובע מתגוררים בנוי-הוהנשנהאוזן, וכשישית מתגוררים באלט-הוהנשנהאוזן, שתי השכונות הגדולות ברובע. פנפפול, אחת השכונות הקטנות בשטחן בברלין (פחות מ-2 קמ"ר), היא הצפופה ביותר מבין 95 שכונות ברלין, עם צפיפות אוכלוסייה של 17,675 תושבים לקמ"ר.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ברלין: רבעים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1920
ATB

**ATB** הוא שם הבמה של **אנדרה טאנברגר** (בגרמנית: **André Tanneberger**), תקליטן ומפיק מוזיקת טראנס גרמני. בשנת 2008 דורג ATB במקום ה-25 במצעד התקליטנים השנתי שנערך על ידי מגזין די.ג'יי. העולמי, ובמקום הרביעי במצעד של "די.ג'יי. ליסט".

## ביוגרפיה

טאנברגר נולד ב-26 בפברואר 1973 בעיר פרייברג, גרמניה. את הקריירה המוזיקלית שלו החל ב־1993 כחבר בהרכב , בו היה חבר עד שנת 2002. בשנת 1998 החליט טאנברגר להכין פרויקט סולו, לו הוא קרא ATB. הסינגל הראשון שלו, "" יצא בשנת 1998 והפך ללהיט שנה לאחר מכן. אלבום הבכורה שלו, "Movin Melodies" יצא בשנת 1999, והיה אלבום הטראנס הראשון שהגיע לראש מצעד הפזמונים הבריטי. ATB משך תשומת לב בזכות טונים גבוהים של גיטרות שהוא הכניס לשירים שלו, דבר שלא היה נהוג לפני כן.

הסינגל השני מתוך האלבום, "Don't Stop" הפך גם הוא ללהיט גדול. בראיון בשנת 2007, אמר ATB ש"Don't Stop" היא ההפקה הגרועה שלו אי פעם, אולם השיר הגיע למקום השלישי במצעד הבריטי, ונמכר בכ-3 מיליון עותקים.

הסינגל הבא, "Killer" מכר כ־4 מיליון עותקים.

האלבום השני שלו, "Two Worlds" יצא בשנת 2000 וכלל שלושה סינגלים: "The Summer","The Fields Of Love" ו־"Let U Go".

בשנת 2002 יצא לאור האלבום השלישי שלו, "Dedicated" שהוקדש לקורבנות פיגועי 11 בספטמבר.
שנה לאחר מכן יצא האלבום "Addicted to Music" באותה שנה יצא גם אלבום האוסף שלו, "The DJ in the Mix" בו כלל יצירות שלו מאלבומים קודמים בגרסאות שונות ויצירות של אומנים אחרים.

בשנת 2004 יצא האלבום הרביעי, "No Silence" שזכה להצלחה הגדולה ביותר מבין כל האלבומים שלו. הוא כולל, בין השאר, את הסינגלים "Ecstasy" שהוא הסינגל המצליח ביותר של ATB עד היום, "Marrakech" ו"Here With Me". זמן קצר לאחר מכן יצא אלבום האוסף "The DJ 2 in the Mix".

בשנת 2005 יצא אלבום אוסף נוסף בשם "Seven Years: 1998-2005", אשר כלל 20 שירים ויצירות, מתוכם 6 חדשים.

בשנת 2007 יצא האלבום השישי שלו, "Trilogy", שהיו לו שתי גרסאות: גרסה רגילה, וגרסה מיוחדת, שכללה מספר רמיקסים מיוחדים, קטעי DVD מהופעות שלו וקליפים.

ב-9 במאי 2009 יצא לאור האלבום השביעי שלו, "Future Memories".

ב-15 בינואר 2021, הוציא, בשיתוף פעולה עם התקליטן הגרמני, טופיק , והזמר השוודי, A7S, את הסינגל "Your Love (9PM)", שמהווה גרסה מחודשת לסינגל הראשון שלו, "".

## דיסקוגרפיה
### אלבומי אולפן
* 1999: Movin' Melodies
* 2000: Two Worlds
* 2002: Dedicated
* 2003: Addicted to Music
* 2004: No Silence
* 2005: Seven Years
* 2007: Trilogy
* 2009: Future Memories
* 2011: Distant Earth
* 2014: Contact

### אוספים
* 2003: The DJ in the Mix
* 2004: The DJ 2 in the Mix
* 2006: The DJ 3 in the Mix
* 2007: The DJ 4 in the Mix
* 2010: The DJ 5 in the Mix

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:תקליטנים גרמנים
קטגוריה:אמנים גרמנים הידועים בשם במה
קטגוריה:אמני מוזיקה אלקטרונית
קטגוריה:יוצרי מוזיקת טראנס
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1973
רומנס הפעמונים

**רומנס הפעמונים** (באנגלית: **The Miracle of the Bells**, 'נס הפעמונים') הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1948, שהופק באולפני RKO. הסרט בוים בידי ארווין פיצ'ל ונכתב בידי דוויט בודין ובן הכט. זהו אחד הסרטים האחרונים של סינטרה באולפני RKO לפני שעבר סופית לאולפני MGM.

הסרט מבוסס על ספרו רב המכר של ראסל ג'אני.

## עלילה
הסיפור נסב סביב אולגה טרסקובנה (אלידה ואלי), שחקנית מתחילה ממוצא פולני, ילידת העיר גלן ליון אשר בפנסילבניה. העיר קיבלה את הכינוי "עיר הפחם", הודות לתעשיית הפחם המפותחת השוכנת סביבה. אולגה מצליחה לעזוב את העיר המפויחת ועוברת להוליווד. לאחר ניסיונות כושלים מביאות אותה נסיבות יוצאות דופן לקבל את התפקיד הראשי בסרט העוסק בחייה של ז'אן ד'ארק. בחלק האחרון של הצילומים מתחילה אולגה להראות סימני מחלה קשה, ידידה סוכן התקשורת ביל דוניגן (פרד מקמורי) לוקח אותה לבדיקת רופא המודיע לו כי אולגה לקתה בשחפת וכי אין לה כל סיכוי להחלמה, מחלה זו נגרמה ככל הנראה מהאוויר המזוהם בעיר הולדתה. זמן קצר לאחר סיום העריכה נפטרת אולגה ממחלתה בבית החולים כאשר דוניגן לצידה. המפיק מרקוס האריס (לי קוב), רוצה לצלם את מחדש את הסרט עם שחקנית מפורסמת יותר, זאת מכיוון שאינו רוצה לקחת סיכון עם שחקנית שאינה ידועה ואינה יכולה לקדם את הסרט.

דוניגן מוכה הצער מחזיר את גופתה של אולגה לעיר הולדתה, לפי בקשתה האחרונה. בתחילה מסרבים אנשי העיירה למלא את בקשתה, עקב המוניטין המפוקפק של אביה שנחשב לנבל. אך דוניגן משכנע כנסיות בכל העיר "עיר הפחם", לצלצל בפעמוני הכנסייה שלהם לאורך שלושה ימים, כמחווה לשחקנית המתה. כמו כן הוא מבטיח לשלם להם על מעשיהם בהמחאות אותן אין לו כל סיכוי לכסות. כדי למלא את מבוקשה של אולגה נעזר דוניגן בכומר פול (פרנק סינטרה), שמנצל את הכרותו עם אנשי העיר ומצליח לשכנעם לסלוח לה על עברו של אביה ולמלא את בקשתה האחרונה. בעקבות צלצולי הפעמונים הבלתי פוסקים מתחיל להתעורר עניין ציבורי בשחקנית המתה ולאחר זמן קצר מבטיח האריס לדוניגן כי הוא יכסה את הבטחותיו הכספיות.

ביום ההלוויה מגיע קהל רב לחלוק כבוד אחרון לאולגה והכנסייה מתמלאת עד אפס מקום. הקהל הרב מתפלל ולפתע נשמע קול חריקה עז ושני הפסלים מסתובבים אט, אט על צירם ופונים אל ארונה של אולגה. קהל המאמינים מחשיב זאת כנס משמיים וזאת על אף שההסבר ההגיוני לכך הוא שעקב המשקל של הקהל הרב בכנסייה, האדמה נעה והזיזה את הפסלים עימה. האב פול רוצה להודות בכך בפני קהל המאמינים, אך דוניגן דוחק בו לבל יעשה כך וזאת כדי שהקהל לא יאבד את אמונתו המתחדשת. לאחר מקרה זה מחליט האריס, בחוסר רצון, לשחרר את הסרט לאקרנים והסרט הופך להצלחה עצומה.

## ביקורות

עם יציאתו זכה הסרט לביקורות רבות בידי מבקרי הקולנוע, לשיא הגיע השבועון "טיים", שבטור ביקורת חריף הכריז כי "הקדוש מייקל (אחד הפסלים) הולך לתבוע".

## שחקנים

* פרד מקמורי - ביל דוניגן
* אלידה ואלי - אולגה טרסקובנה
* פרנק סינטרה - האב פול

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1948
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי RKO
קטגוריה:סרטי פרנק סינטרה
קטגוריה:סרטים המבוססים על רומנים אמריקאים
ז'אן קזימיר-פרייה

**ז'אן-פול-פייר קזימיר פרייה** (בצרפתית: **Jean Paul Pierre Casimir-Perier**; 8 בנובמבר 1847 -11 במרץ 1907) היה מדינאי צרפתי ונשיאה החמישי (27 ביוני 1894 - 16 בינואר 1895) של הרפובליקה הצרפתית השלישית.

## ביוגרפיה
פרייה נולד ב-8 בנובמבר 1847 בפריז לאוגוסט קזימיר-פרייה ששימש כשר הפנים בממשלתו של נשיא הרפובליקה אדולף טייר. ב-1873 נישא להלן ויטה שילדה בן ובת: קלוד קזימיר פרייה שנפל ב-1915 במלחמת העולם הראשונה וז'רמן (מאדאם סומייה). הוא נכנס לחיים הפוליטיים כמזכיר של אביו, וב-1874 התמנה לחבר מועצת מחוז אוב שבחבל שמפן-ארדן. ב-1876 נבחר על ידי אנשי מחוז זה לחבר בית הנבחרים הצרפתי, תפקיד שאליו נבחר שוב ושוב במשך 18 שנה עד שהפך לנשיא הרפובליקה.

למרות מסורתה השמרנית של משפחתו, הצטרף לרפובליקנים של השמאל הפוליטי. הוא היה אחד מ-363 צירי בית הנבחרים שהצביעו בעד הצעת אי אמון בממשלתו המלוכנית של נשיא הרפובליקה, פטריס דה מק-מהון (בעת המשבר ב-16 במאי 1877). ב- 1883 הפך לתת מזכיר המדינה לענייני מלחמה, תפקיד שבו שימש עד 1885. בין 1890 ו-1892 שימש כסגן נשיא בית הנבחרים וכיושב ראש ועדת הכספים של גוף זה. ב- 10 בינואר 1893 הפך ליושב ראש בית הנבחרים, תפקיד בו שימש עד 3 בדצמבר של אותה שנה, כאשר הפך לראש הממשלה ושר החוץ.

ב-24 ביוני 1894 נרצח נשיא הרפובליקה מארי פרנסואה סדי קארנו בליון. כעבור שלושה ימים בחר בית הנבחרים את ז'אן קזימיר פרייה לנשיא הרפובליקה. אולם, הוא שימש בתפקיד זה כשישה חודשים בלבד. ב-16 בינואר 1895 התפטר לאחר התפטרותו של סגנו יומיים לפני כן. הוא הסביר את התפטרותו בכך שהשרים לא התייעצו עמו לפני שקיבלו החלטות חשובות, והותירו אותו ללא שליטה ממשית על המאורעות הפוליטיים, במיוחד בתחום מדיניות החוץ.

הוא זנח את הפוליטיקה לגמרי והקדיש את זמנו לעסקים, ובייחוד לעסקי מכרות. במשפטו החוזר של אלפרד דרייפוס שהתקיים בעיר רן (8 באוגוסט 1899) עדותו של ז'אן קזימיר פרייה הייתה מנוגדת לזו של הגנרל אוגוסט מרסייה שלא חדל מלהאשים את דרייפוס בבגידה. באותה שנה הציע לו נשיא הרפובליקה אמיל לובה לשמש כראש ממשלתו, אך הוא סירב.

ז'אן קזימיר פרייה מת ב-1907 בגיל שישים אחרי שלקה בתעוקת לב.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:נשיאי צרפת בתקופת הרפובליקה השלישית
קטגוריה:שרי החוץ של צרפת
קטגוריה:פרשת דרייפוס: אישים
קטגוריה:יושבי ראש האספה הלאומית (צרפת)
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1847
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1907
מוריס אלה

**מוריס אלה** (בצרפתית: **Maurice Félix Charles Allais**; 31 במאי 1911 – 9 באוקטובר 2010) היה פרופסור לכלכלה ב-École Nationale Supérieure des Mines בפריס, חתן פרס נובל לכלכלה לשנת 1988 על תרומותיו החלוציות לתאורית השווקים וניצול יעיל של משאבים.

ככלכלן תרם לתאורית קבלת החלטות, מדיניות מוניטרית ותחומים נוספים. עקב רתיעתו מכתיבה באנגלית או תרגום עבודתו לאנגלית, רבות מהתרומות המשמעותיות שלו התפרסמו בעולם הכלכלה רק לאחר שהתגלו באופן בלתי תלוי על ידי כלכלנים דוברי אנגלית. לדוגמה, באחת מעבודותיו המרכזיות "כלכלה וריבית" משנת 1947 ביסס מודל של דורות חופפים חלקית שפול סמואלסון פרסם בשנת 1958, הוא הציג את כלל הזהב של גידול אופטימלי (שלאחר מכן פרסם אדמונד פלפס ותיאר את מודל הביקוש לנכסים פיננסיים שלימים פותח על ידי ויליאם בומול.

אלה התפרסם מאוד בזכות סדרת מאמרים בה תיאר את פרדוקס אלה, בעיית החלטה שהציג לראשונה בשנת 1953 שסותרת את ההיפותזה של תוחלת התועלת.

בשנת 1992 ביקר אלה את אמנת מאסטריכט בגין הדגש המוגזם ששמה על הסחר החופשי. הוא הסתייג גם מהמטבע האירופאי האחיד. בשנת 2005 הביע הסתייגויות דומות לגבי החוקה האירופאית.

## תרומתו לפיזיקה
בנוסף לקריירה בתחום הכלכלה, ביצע אלה ניסויים פיזיקליים בין השנים 1952 ו-1960 בנושאי כבידה, תורת היחסות הפרטית ואלקטרומגנטיות, במטרה לחקור קשרים הדדיים בין תחומים אלו. אלה דיווח על שלושה אפקטים כתוצאה מניסויים אלו:
# אפקט אנומלי בלתי צפוי במהירות הזוויתית של מישור התנודה של מטוטלת פרא-קונית, שהתגלה במהלך שני ליקויי חמה חלקיים, ב-1954 וב-1959. אפקט זה מכונה כיום "אפקט אלה".
# סדירות אנומלית בתנודת המטוטלת הפרא-קונית, עם מחזוריות של 24 שעות ו-50 דקות, המתאימה לגאות שגורמת הקפת הירח.
# סדירויות אנומליות במדידות אופטיות בעזרת תאודוליט, באותה מחזוריות גאות.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זוכי מדליית הזהב של CNRS
קטגוריה:זוכי פרס נובל לכלכלה
קטגוריה:חברי האקדמיה הרוסית למדעים
קטגוריה:כלכלנים צרפתים
קטגוריה:צרפתים חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1911
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2010
אלכסנדרי זוסלין הכהן

הרב **אלכסנדרי זוסלין הכהן** (Süsskind; נודע בראשי תיבות **מהרז"ך**, **רז"ך** או **מהרא"ך**; נהרג בשנת ה'ק"ט, 1349), מחבר ספר "האגודה", היה מחשובי הרבנים באשכנז במחצית הראשונה של המאה ה־14.

## ביוגרפיה

### מקומו
היו שהציעו שנולד בארפורט, אך הדבר לא הוכח. חי בוורמס ובפרנקפורט ואולי גם במיינץ, ושימש כרב בקלן. לבסוף הגיע לארפורט, ושם נהרג בפרעות.

### רבותיו
ר' אלכסנדר מזכיר את מוריו בכינוי "רבותיי" במקומות רבים בספרו. כשהיה בקלוני"א (ושימש בה כרב) הפנה שאלה לרבותיו "בגליל העליון" (דרום הריין), ויש מקום לשער שמדובר ברבותיו שבפרנקופרט, במיינץ או בוורמס (קלן נחשבה כחלק מ"גליל התחתון"). 

פעם אחת בספרו מוזכר שראה מעשה שעשה "מוהר"ר יצחק הלוי ז"ל". ייתכן שהוא ר' יצחק בן יהודה הלוי, בעל ספר "פענח רזא", וייתכן שמדובר בר' יצחק מדורא, ממנו הוא מביא עוד שמועה ששמע (בלא ברכת המתים). ר' יצחק זה נשא את ביתו של ר' יקר ב"ר שמואל בקלן, ומכאן ששהה בה, וייתכן ששם למד אצלו ר' אלכסנדר.

באגודה לעירובין, סימן צ, מוזכר פסק ששלח הרב בונפ"ט שמוזכר בברכת המתים. נראה שהיה רבו או חברו.

### תלמידיו
גדול תלמידיו הוא מהר"ם הלוי מוינה שלמד אצלו ומביא ממנו פסקים ומנהגים. גדול הדור בין מותו לבין עלייתו של תלמידו זה, היה ר' יצחק הלוי "אסיר תקווה". בנוסף, ר' אברהם מזונשיין, מחבר ספר "תיקון תפילין" כותב בהקדמתו שאחד ממוריו הוא "ר' זוסלן", שייתכן כי הוא ר' אלכסנדר. מצד שני, מוריו האחרים של ר' אברהם מזונשיין היו מהר"ם מרוטנבורג (שנפטר ב-1293) ורבנו פרץ מקורביל (שנפטר באזור 1299), כך שסדר הזמנים לא מתאים.

בספרו מוזכר בן אחד שלו (אגודה על יומא, פרק ח).

## כתביו

### ספר אגודה

ר' אלכסנדר התפרסם בעקבות חיבורו 'ספר אגודה' שבו הוא מסכם את המסקנה ההלכתית של כל סוגיה בתלמוד, כולל סוגיות העוסקות בדיני טומאה וטהרה, קדשים והלכות זרעים – סיכום הלכתי שנחשב כנדיר לחכמי ישראל בזמן ההוא.

ר' אלכסנדר כתב את ספרו אחרי מות מהר"ם מרוטנבורג, אבל קודם גזירות ק"ט

ספר האגודה נועד להיות ספר הלכתי פרקטי, בדומה לספרו של הרא"ש, אבל הספר תמציתי יותר והמחבר מקצר ומשמיט את המשא ומתן התלמודי. הספר הוא בין הספרים הבודדים שנכתבו בזמנו שכללו הלכות שאינן נוגעות לזמן הגלות, כגון הלכות קרבנות ומצוות התלויות בארץ.

מנהגו הוא להביא קטעים מרכזיים מהגמרא בסוגיה, להוסיף עליה את פירוש רש"י הנוגע לפסיקת ההלכה, וכן קטעים מהרי"ף ומהמרדכי. רוב החכמים המוזכרים במפורש בשמם הם מבעלי התוספות, ובמיוחד נזכרים ר"ת, ר"י ומהר"ם מרוטנבורג, המכונה "הר"מ ז"ל".

ראשון המצטטים את ספרו הוא ר' ישראל מקרימז, בספרו הגהות אשרי, לפני 1353.

### תשובות ומנהגים
נראה שתשובה שלו הובאה בשו"ת ר' ישראל ברונא, סימן רנג. גם תלמידו מהר"ם מוינה מביא כמה ממנהגיו.

## מותו
ר' אלכסנדר נהרג בפרעות שהתחוללו בימי המוות השחור, ונספה יחד עם עוד כ־3,000 יהודים בשריפה בטבח ארפורט בשנת 1349 בפרעות שהתרחשו בזמן מגפת המוות השחור. ר' ישראל ברבי יואל מארפורט, שניצל מן ההריגה, כתב קינה על האירוע, בשם: "ציון אֲרַיַוֵךְ בכי" ובה מוזכר ר' אלכסנדר זוסלין:

לעומת זאת, יש חולקים וסוברים כי לא נהרג על קידוש השם, וטענתם שרבנים בדורות שאחריו (כמו המהרי"ל וחבריו) אינם מזכירים אותו בתיאור "הקדוש" כפי מנהגם להזכיר אנשים שמתו על קידוש השם.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשוני אשכנז
קטגוריה:מחברי ספרי הלכה: ראשונים
קטגוריה:פרנקפורט: רבנים
קטגוריה:הרוגי שרפות
קטגוריה:נספים בפרעות
קטגוריה:יהודי אשכנז במאה ה-14
קטגוריה:נפטרים ב-1349
עריכת רדיו

**עריכת רדיו** (באנגלית: **Radio edit**) היא גרסה חדשה של שירים אשר מיועדים להשמעה ברדיו. בהשוואה לגרסת המקור של שיר מסוים, עריכת הרדיו בדרך כלל קצרה יותר ומצונזרת.

אחת הסיבות לעריכה היא למנוע השמעה של תכנים גסים ומיניים בשיר ובתחנות הרדיו. תכנים כאלה עלולים לפגוע במאזינים ואף באמן המבצע ובתדמיתו הציבורית, וגם בתדמית של תחנת הרדיו.

לעיתים השיר ארוך מאוד ולתחנות הרדיו "לא נוח" להשמיע אותו במלואו. כדי לקצר את השיר, לרוב מוסרים קטעים אינסטרומנטליים ארוכים ואף מיותרים, טקסטים חוזרים וכדומה.https://financialpost.com/technology/quickhitz-calgary-amp

קטגוריה:רדיו: תוכן
קטגוריה:צנזורה במוזיקה
שופה

**שופה** (בערבית: **شوفة**) הוא כפר פלסטיני הנמצא כ-6 ק"מ דרום-מזרחית לטולכרם. זהו כפר חקלאי, הנסמך כלכלית על קרבתו לטול-כרם. בגובה של כ-360 מטר מעל פני הים. הכפר סמוך לכביש 557 (עוקף טול-כרם). 

בשנת 1990 נבנו בצמוד לכפר היישוב אבני חפץ וכן בסיס צבאי קטן.

הכפר בנוי על גבעה שמשקיפה על סביבתה וניתן לראות משם את הים התיכון.

## מקור השם
ברשומי המס של 1596, היישוב נקרא סופה.

משמעות השם בערבית היא: משקיפה, צופה, וייתכן שמקור השם ניתן לה בשל מיקומה הגאוגרפי.

יש המזהים אותו עם מקומות הנזכרים במקורות קדומים בשמות: "שפתן", "שבתן" או "שפכן".

לכפר יש שני חלקים: החלק הראשי הוא "הכפר" (البلد) שבו גרים רוב התושבים והחלק השני הוא ה"עזבה" (عزبة) שנמצאת כ-3 ק"מ מערבית מהכפר. בין שני חלקי הכפר מפריד היישוב אבני חפץ

כביש הגישה לכפר מכיוון טול-כרם פתוח לתנועת כלי רכב פלסטינים, ומשמש ישראלים ופלסטינים גם ככביש גישה לאבני חפץ וגם ככביש גישה לכפר שופה.

## אוכלוסייה

## אדמה, חקלאות ומים
הגידול העיקרי באדמות החקלאיות שבסביבות הכפר הוא זיתים, אך יש גם גידולי שדה וחממות לגידול ירקות.

## עתיקות

במרכז הכפר נמצאת "מצודת ברקאווי" - **קָלְעָת בָּרְקָוִוי** (قلعة البرقاوي), ששוחזרה בשנת 2004 על ידי משרד התיירות הפלסטיני. המבנה הוא בן שתי קומות שבהן כ-25 חדרים, הוא מקורה בכיפות ויש בו מסגד. מסביבו ניתן לראות את שרידי החומה שהקיפה את הטירה. הכפר שופה היה אחד המרכזים של חמולת "אל-ברקאווי" בשומרון (המרכזים האחרים היו בכפר דנאבה, והסניף האחרון התיישבו בכפר אל-לבד, הסמוכים. בני המשפחה נלחמו נגד מוחמד עלי ובנו איברהים פאשה שפלשו ממצרים, בשנת 1831 לספירה וראש המשפחה, שעל שמו קרוי המבצר הוא ח'ליל אל-ברקאווי שהפסיד במערכה והוצא להורג.

**ח'רבת סמרה** (خربة سمارة)נמצאת כשני ק"מ מהכפר שופה. שטח החורבה הוא כ-30 דונם והשתמרו שרידי מבנים עתיקים שמקורם, ככל הנראה, בתקופה הרומית ובהמשך היה זה ישוב שומרוני, מהתקופה הביזנטית. אחד המבנים החשובים בחורבה הוא מבנה בית הכנסת ומצפון לו מבנה מרשים, ששימש ככל הנראה כמבנה ציבורי. יש בחורבה, שרידי מבנים, מספר מקוואות, בורות מים, מערות קבורה ועוד.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נפת טולכרם
קטגוריה:הרשות הפלסטינית: יישובים
ג'ימי ג'ופרה

שמאל|ממוזער|250px|ג'ימי ג'ופרה, על עטיפת אלבום הקלטותיו בחברות אטלנטיק וקפיטול
**ג'יימס פטר (ג'ימי) ג'ופרה** (באנגלית: **James Peter (Jimmy) Giuffre**; 26 באפריל 1921 – 24 באפריל 2008) היה מוזיקאי ג'אז, מלחין ומעבד מוזיקלי ונגן קלרינט וסקסופון. הוא התפרסם לראשונה ב-1947 כאשר שימש כמלחין ומעבד בתזמורתו של וודי הרמן וכתב בין היתר את הסטנדרט "ארבעה אחים", עבור רביעיית הססקסופונים של הלהקה. ג'ופרה היה דמות מרכזית ביצירת ה"ג'אז של החוף המערבי", ה-Cool Jazz וביצירה המוקדמת של הג'אז החופשי הקאמרי.

## ביוגרפיה
ג'ופרה נולד בדאלאס, טקסס וניגן בסקסופון טנור, בריטון ובקלרינט, שהיה לכלי המועדף עליו. בתחילת שנות ה-40 של המאה ה-20 הוא ניגן ביחד עם הארי באבאסין. בין השנים 1942–1946 שירת בחיל האוויר האמריקאי. לאחר שהשתחרר חבר כנגן סקסופון בריטון לנגני סקסופוני הטנור זוט סימס, סטן גץ והרבי סטיוארט בתזמורתו של ג'ן רולנד. וודי הרמן הבחין בפוטנציאל של הרביעייה וצירף אותם לתזמורתו, את כולם פרט לג'ופרה, כיוון שכבר היה לו נגן בריטון - סרג' צ'אלוף. עם זאת העניק הרמן לג'ופרה את האפשרות לכתוב עבור התזמורת. כך נולד הסטנדרט "ארבעה אחים" שנכתב כקונצ'רטו גרוסו לרביעיית סקסופונים ולתזמורת ושזכה בהצלחה עצומה. ג'ופרה המשיך לכתוב ולעבד עבור תזמורתו של הרמן, אליה הצטרף לבסוף ב-1949 עת סילק הרמן את צ'אלוף בבושת פנים, כאשר הוא מאשימו בכך שגרם לנגני התזמורת להתמכר להרואין.

בשנות החמישים יצר ג'ופרה עם הגיטריסט ג'ים הול ונגני קונטרבס מתחלפים את השלישייה שלו, שהרכבה נחשב ללא שגרתי בג'אז כיוון שלא כלל תופים או פסנתר. ההרכב ניגן מה שג'ופרה כינה "ג'אז-פולק מבוסס-בלוז" (blues-based folk jazz) ולמעשה היה לאחד מהרכבי ה-Cool Jazz הראשונים.

ב-1956 עבר ג'ופרה לניו יורק ושינה את סגנונו. ההרכב הבא שלו, עם פול בליי בפסנתר וסטיב סוולו בגיטרה בס, חקר אלתור חופשי לא בסגנון הרועש של אורנט קולמן וארצ'י שפ אלא בסגנון מופנם יותר המזכיר מוזיקה קאמרית. באותה שנה הקליט עם מיילס דייוויס, גונתר שולר וג'יי ג'יי ג'ונסון את התקליט *The Birth of the Third Stream*, מאבני היסוד של הזרם השלישי, הסינתזה שניסה גונתר שולר ליצור בין ג'אז לבין מוזיקה קלאסית. מבקרים טוענים כי התקליט האחרון של השלישייה עם בליי וסוולו, *Free Fall*, היה כה חדשני לזמנו (1962) עד שאיש לא הבין אותו, וההרכב התפרק. ב-1958 היה שותף בשלישייה בהרכב נטול חטיבת קצב עם ג'ים הול בגיטרה ובוב ברוקמאייר בטרומבון. המבקר ארז אשרוב כינה את הצליל של הרכב זה "המקבילה הג'זית ליצירות הנאו-קלאסיות של סטרווינסקי".

ב-1961 נישא לחואניטה, והשניים נשארו נשואים עד מותו. לזוג לא היו ילדים.

בשנות השבעים הוסיף ג'ופרה לכלי הנגינה עליהם ניגן גם חליל-בס וסקסופון סופרן. הוא יצר הרכב עם נגן הבס היפני קיושי טוקונגה ואחרים והוסיף להרכב גם סינטיסייזר.

בשנות השמונים עסק בעיקר בהוראה. ב-1989 הוציא יחד עם סטיב סוולו ופול בליי את תקליט האיחוד של השלישייה שלהם, *The Life Of A Trio*. מאמצע שנות התשעים סבל ממחלת פרקינסון, המשיך ללמד אך הפסיק להופיע. הוא נפטר מדלקת ריאות יומיים לפני יום הולדתו ה-87.

## קישורים חיצוניים

* ארז אשרוב, ביקורת על התקליט "סוויטה מערבונית"
* מאמר באתר skyjazz
* 
* הספד בניו יורק טיימס
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי טקסס
קטגוריה:דאלאס: אישים
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אמני קולומביה רקורדס
קטגוריה:מוזיקאי ג'אז
קטגוריה:מלחינים אמריקאים
קטגוריה:נגני ג'אז: סקסופוניסטים
קטגוריה:קלרניתנים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת צפון טקסס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1921
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2008
בשדות פלנדריה

ממוזער|השיר בכתב יד
**ב[[שדות פלנדריה]]** (באנגלית: **In Flanders Fields**) הוא שיר מלחמה אשר נכתב במהלך מלחמת העולם הראשונה על ידי הרופא הצבאי ג'ון מק'קרי. "בשדות פלנדריה" הפך לשיר הנודע ביותר שנכתב בזמן המלחמה.

## רקע
לוטננט קולונל ג'ון מק'קרי היה רופא צבאי קנדי בן 41 אשר שירת בחיל המשלוח הקנדי במהלך מלחמת העולם הראשונה. ב-2 במאי 1915 היה עד למותו של חברו, לוטננט אלקסיס הלמר, אשר נהרג במהלך קרב איפר השני. ביום המחרת, 3 במאי, כתב מקריי את השיר. השיר פורסם לראשונה ב-8 בדצמבר בכתב עת לונדוני.

בהמשך המלחמה, ב-28 בינואר 1918, נפטר מק'קרי בעקבות דלקת ריאות.

## מעמד
השיר זוכה למעמד קאנוני בקנדה, בשל השתתפות חיילי קנדה במלחמת העולם הראשונה בחזית זו, והוא אחד הסמלים הלאומיים המרכזיים בתרבות הקנדית. הוא נקרא בעצרות ימי הזיכרון, ובבתי הספר הוא נלמד על-פה. הבית השלישי מושמט לעיתים, בעיקר בגרסאות הנלמדות בבתי הספר, עקב הרוח המלחמתית הנושבת ממנו. קטע מהשיר מודפס על גבי שטר בן עשרה דולרים קנדיים. השיר נפוץ גם בבריטניה, כחלק מטקסי יום הזיכרון.

## מילות השיר

## תרגומים אחרים לעברית
* תרגום של עופרה עופר אורן
* תרגום של צור ארליך
*תרגום של איתי נבו בכתבה "זוכרים בפרחים" של ד"ר יונת אשחר, אתר מכון דוידסון לחינוך מדעי, 27 באפריל 2020

## ראו גם
* שירי מלחמת העולם הראשונה
* אודת הזיכרון

## קישורים חיצוניים

* 
* איך הפך דם המכבים לסמל של יום הזיכרון? | כאן סקרנים, באתר יוטיוב

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי מלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מלחמת העולם הראשונה: אבידות והנצחה
קטגוריה:קנדה: תרבות
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: תרבות הנצחה
קטגוריה:שירי הספד
קטגוריה:פלנדריה
פרשת הדיסקונטאים

**פרשת הדיסקונטאים** היא פרשה פלילית של הרצת מניות שנחשפה על ידי מחלקת החקירות של הרשות לניירות ערך במחצית הראשונה של 1994, במסגרתה הורשעו אנשי עסקים ונושאי משרה בבנק דיסקונט ובחברה המרכזית לניירות ערך.

אנשי החבורה הואשמו בהרצת ניירות ערך, בעיקר איגרות חוב ממשלתיות. אנשי העסקים אריה אדלר וטדי שגיא היו רוכשים איגרות חוב במכרזים של בנק ישראל, ונושאי התפקידים בדיסקונט השתמשו בחשבונות ניירות הערך שנוהלו על ידי אילנות דיסקונט ובנק דיסקונט כדי להזרים ביקושים פיקטיביים לגבי איגרות החוב, במטרה להעלות את שווי השוק שלהן באופן מלאכותי. לאחר עליית השערים, מכרו אנשי העסקים את איגרות החוב ברווח וחילקו אותו בין המעורבים.

משפטם של הדיסקונטאים היה קצר, ופסק הדין ניתן על ידי השופט המחוזי אמנון סטרשנוב ב-1 בנובמבר 1996.

* **עופר הלדשטיין**, מנהל מערך הייעוץ של דיסקונט, נידון לשש שנות מאסר בפועל ולקנס של 4 מיליון ש"ח
* **דוד ויינמן**, מבצע בכיר באילנות דיסקונט, נידון לארבע שנות מאסר בפועל ולקנס של מיליון ש"ח
* **אפרים קוצ'ינסקי**, סמנכ"ל אילנות דיסקונט, נידון לשלוש שנות מאסר בפועל ולקנס של 750 אלף ש"ח
* **אהוד יעקב**, סגן האחראי על המבצעים בבנק דיסקונט, נידון לארבע שנים וחצי מאסר בפועל ולקנס של 1.5 מיליון ש"ח
* **מרדכי מרקדו**, האחראי על המבצעים בבורסה מטעם הבנק, נידון לשנתיים מאסר בפועל ולקנס של 300 אלף ש"ח
* איש העסקים **אריה אדלר**, מנהל תיקים בחברה המרכזית לניירות ערך, נידון לשלוש שנים וחצי מאסר בפועל ולקנס של 1.5 מיליון ש"ח
* איש העסקים **[[טדי שגיא]]**, הורשע על פי הודאתו לפני סיום המשפט של חבריו מדיסקונט

שנה מאוחר יותר נדחה ערעורם של ה'דיסקונטאים' לבית המשפט העליון, אם כי זה הקטין את גובה הקנסות. כל המעורבים בפרשה סיימו לרצות את עונשי המאסר שלהם. ראובן קובנט, ראש מחלקת חקירות ברשות לניירות ערך באותה עת, קיבל את אות אביר איכות השלטון מהתנועה למען איכות השלטון בישראל בשנת 1994 על פועלו בקשר לפרשה.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

קטגוריה:מעשי פשע בישראל
קטגוריה:בנקאים ישראלים
קטגוריה:מורשעים בעבירות בשוק ההון בישראל
קטגוריה:שנות ה-1990 בישראל
פייטרו ציאני

**פייטרו ציאני** (באיטלקית: **Pietro Ziani**; נפטר ב-13 במרץ 1230) היה הדוכס ה-42 של ונציה. ציאני כיהן כדוג'ה מה-15 באוגוסט 1205 ועד שנת 1229.
## חיו
פייטרו ציאני, אשר ירש את כס הדוג'ה לאחר פטירתו של אנריקו דאנדולו, היה בנו של הדוג'ה סבאסטיאנו ציאני. משפחת ציאני הייתה משפחת אצולה עשירה ובעלת השפעה רבה בוונציה.

בצעירותו פיקד ציאני על הצי הוונציאני שליווה את הקיסר פרידריך ברברוסה, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בשנת 1177. לאחר מכן פיקד ציאני על צי וונציאני במהלך מסע הצלב הרביעי ובמהלך ביזת קונסטנטינופול בשנת 1204.

לאחר בחירתו לתפקיד הדוג'ה, הציע ציאני להעביר את בירת לה סרניסמה לקונסטנטינופוליס, אולם מועצת הרפובליקה התנגדה להצעה. ציאנו ארגן את שטחי האימפריה שנכבשו על ידי הצי הוונציאני, ובהם האיים כרתים וקורפו, ואף הפך חלק מהעיר קונסטנטינופוליס לעיר ונציאנית בה נדרשו תושבי אותו רובע להישבע אמונים לוונציה.

ציאני פיתח את קשרי המסחר של ונציה עם הערים השונות שהיו חלק מהאימפריה הביזנטית, ובשנת 1210 חתם על הסכם שלום וסחר עם מיכאל קומננוס דוכס, שליט נסיכות אפירוס.

בפברואר 1229 התפטר ציאני מתפקידו, ובמקומו נבחר יאקופו טייפולו. ציאני נפטר שנה לאחר מכן ונקבר בכנסיית סן ג'ורג'ו מג'ורה.

## קישורים חיצוניים

ציאני, פייטרו
קטגוריה:איטלקים במאה ה-13
קטגוריה:נפטרים ב-1230
פוטופון

250px|ממוזער|הפוטופון של בל וטיינר
250px|ממוזער|סכמה של מכשיר הפוטופון כפי ששרטט בל במאמר שפרסם ב-1880.
**פוטופון** (**Photophone**) הוא מכשיר פרי פיתוח של אלכסנדר גרהם בל, שהוגדר על-ידו כהמצאתו הגדולה ביותר. ב-19 בפברואר 1880 התחיל בל בפיתוח טלפון אלחוטי מבוסס אור. הפוטופון מבוסס על עיקרון שינוי ההתנגדות בעקבות הארה חיצונית של החומר. בל לקח פיסת סלניום ששימשה לו כמקלט ושינה את התנגדותו בעזרת אור השמש. כאשר המקלט מואר התנגדותו יורדת וכאשר הוא ללא תאורה ההתנגדות עולה.

איפנון אור השמש נעשה באמצעות מראה רוטטת. תנודות הקול של הדובר משנות את המראה ממראה קעורה למראה קמורה ובכך משנות את האור מאור ממוקד לאור מפוזר ומשנות את עוצמת ההארה המגיעה למקלט הנמצא במוקד המראה.

המכשיר מתפקד בעצם כטלפון לכל דבר רק שבמקום אות חשמלי המידע הוא אופטי. המכשיר נוסה בהצלחה ב-3 ביוני 1880 בוושינגטון למרחק של 213 מטר כאשר התנגדות המקלט שונתה מ-300<math>\Omega</math> ל-100\Omega.

## ראו גם
* תקשורת אופטית

## קישורים חיצוניים

* עושים היסטוריה, פוטופון כטלפון נייד ראשון
* אלכסנדר גרהם בל, ממציא הפוטופון

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טכנולוגיה תקשורתית
קטגוריה:אלקטרואופטיקה