open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
זכייה

במשפט העברי, **קניין זכייה** הוא כלל האומר כי אדם יכול להעשות שליח לחבירו ללא ידיעתו, כאשר מדובר בדבר המהווה זכות למי שמזכים לו.

## דיני הכלל
בתלמוד מוחלט כי אין זכייה לגוי ולקטן, אך התוספות מסייגים זאת, ופוסקים כי ישנה זכייה גם לקטן כאשר מדובר בדבר המהווה אך זכות, ורק בדבר שאינו זכות גמורה וברורה, כמו למשל הפרשת תרומה שנחשבת לזכות בעיקרה, אך ייתכן שבעל הפירות יתנגד להפרשה מסיבותיו שלו, דווקא שם תקף הכלל שאין זכייה לקטן.

סוגיה ידועה במסכת כתובות מבוססת על דיני הזכייה, לפיהם ניתן להטביל גר קטן הבא להתגייר יחד עם הוריו, על אף שאין לו דעת להתגייר, שכן הדבר זכות לו להתגייר, וכנראה שגם הוא היה חפץ בכך, בצירוף העובדה שגם הוריו עושים כך. גם לפי רבי מאיר הסבור שאסור לשחרר עבד שלא מדעתו, שכן עדיף לו להיות עבד ולהתנהג בפריצות, כאשר מדובר בקטן שעדיין לא טעם טעם של חטא, גם הוא מודה שזכות הוא לו להיות גר. התוספות מסבירים כאמור, כי ישנה זכייה לקטן כאשר המעשה הוא זכות גמור בשבילו. אף על פי שאין זכות לגוי, במקרה כזה ניתן לזכות לו את הגירות, שכן במעשה זה עצמו הוא נהיה יהודי, ולכן לעניין מעשה זה ניתן להחשיב אותו לכזה.

## מהות הכלל
הראשונים נחלקו האם כלל הזכייה מהווה סניף של כללי השליחות, וההבדל היחיד ביניהם הוא ששליחות יכולה להעשות מאדם אחד לאדם אחר דווקא בידיעתו המליאה בניגוד לזכייה שיכולה להעשות גם שלא מידיעתו (כך גם מכריע הקצות החושן), או שמא מדובר בפרשייה נפרדת שאין ביניהם כל קשר (כהכרעת רבי עקיבא איגר).

רבי חיים סולובייצ'יק מסייג את המחלוקת, ומסביר שבין כה וכה מדובר בפרשייה שבעיקרה שווה לשליחות במהותה, שכן בשניהם נעשה העושה כיד ארוכה וכגופו של המשלח, אלא השאלה היא האם מדובר במעשה שנעשה מכוח המשלח ועל פי ציוויו, ועל אף שאינו יודע מכך, יש בכוח האנן סהדי לומר כי הוא היה ממנה את האדם שליח לו היה יודע מכך, והדבר נחשב כמינוי, או שמדובר בפרשייה נפרדת, שכאשר מדובר בזכייה אין נצרכת הפעולה לאישורו של מי שהפעולה נעשית עבורו.
## התופס לבעל חוב במקום שחב לאחרים

קיים כלל האומר, כי אדם אינו יכול לזכות ולהקנות חפץ לאדם אחד, כאשר הדבר מהווה חובה והפסד ממוני לאדם אחר. לפי שיטת רש"י, כלל זה תקף רק בדיני זכייה, הנעשים ללא מינוי מפורש, אך בשליחות הנעשית בציווי המשלח, יכול אדם לזכות חפץ לבעל חוב, גם כאשר הדבר מהווה הפסד לאדם אחר. כך למשל, אם אדם פשט את הרגל, ונשאר ברשותו חפץ יחיד לגבייה בין שני מלווים, אין אדם שלישי יכול מדעתו לתפוס את החפץ לאחד מהמלווים.

התוספות לעומת זאת, מביא ראיות כי גם באופן שהיה מינוי מפורש, קיים הכלל כי אין אדם יכול לתפוס לאחד מבעלי החובות במקום שהוא חב ומפסיד אנשים אחרים. אך הפני יהושע מיישב את הראיות ומוכיח כי אין בהן כי להפריך את שיטת רש"י.

## ראו גם
* עדיו בחתומיו זכין לו
*זכין לאדם שלא בפניו

## קישורים חיצוניים
*הרב איסר אפשטיין, שיטת התוספות בזכייה מטעם שליחות באתר "מאמרים" של ישיבת ההסדר בקריית שמונה
*הרב אורי גנץ, זכין לאדם שלא בפניו באתר ישיבה
*תופס לבעל חוב באתר מרכז הרב
*גיור קטין באתר ישיבת עתניאל
*"חוק לישראל" עריכת כללי המשפט העברי לפי סדר חוקי מדינת ישראל, זכין לאדם שלא בפניו בעריכת נחום רקובר

## הערות שוליים

קטגוריה:הלכה
קטגוריה:משפט עברי
קטגוריה:הלכות שליחות
בוקה (צילום)

[שמאל|ממוזער|250px|תמונה שצולמה ב[צמצם f/1.2. הבוקה כאן הוא כל האזור שמאחורי הילדה.]]
שמאל|ממוזער|250px|דוגמה למצולעים שנוצרים בעקבות צמצם פתוח. ניתן להבחין כאן בשמונה צלעות בכל עיגול, כלומר, לצמצם יש שמונה להבים.
בצילום, **בּוֹקֵה** (מיפנית: **bokeh**) הוא הטשטוש, או מידת איכות הטשטוש, של האזורים בתמונה שאינם בפוקוס, או הדרך שבה העדשה מטפלת בנקודות האור בתמונה. לפי הצורה בה העדשה והצמצם בנויים איכות הבוקה נקבעת. בוקה "טובה" נחשבת בוקה שהטשטוש בה הוא עדין ונעים לעין, בעוד בוקה "רעה" היא בוקה בה הטשטוש הוא גס ומסיח את העין מהנושא המרכזי בתמונה. 
מושג הבוקה מתייחס אל החלקים בתמונה שהם מחוץ לעומק שדה. ככל שעומק השדה יהיה רדוד יותר, כך יהיה יותר בוקה בתמונה. לפיכך, בצילומי פורטרטים ניתן לראות הרבה פעמים בוקה גדול יחסית, שכן לרוב הם מצולמים בצמצם פתוח, שגורם לעומק שדה רדוד.

## מקור המושג
המונח בוקה מגיע מן המילה היפנית 暈け או ボケ שמשמעותה "טשטוש" או "ערפול". ביפנית המילה משמשת גם לתיאור אדם סנילי או עם בעיות שכליות.

## תיאור
אומנם קשה לקבוע איכות בוקה, מכיוון שזה גם עניין סובייקטיבי וטעם אישי, בוקה טובה נחשבת בוקה "רכה" שמורחת את הפרטים ומאפשרת לעין להתרכז בנושא המרכזי של התמונה. 
בוקה טובה חשובה במיוחד בעדשות בעלות צמצם פתוח, עדשות מאקרו ועדשות טלפוטו, שכן אלו עדשות שבהן עומק השדה הוא רדוד מאוד, ולכן חלק גדול בתמונה הוא בוקה.
לעיצוב הצמצם יש השפעה מכרעת באיכות הבוקה. במרבית העדשות הצמצמים עשויים מלהבים. כאשר הצמצם הוא סגור יחסית (כלומר, בעל חור צר) נקודות אור שבשטח שמחוץ לעומק שדה יקבלו את הצורה של הצמצם, שהיא לרוב מצולעת, ומספר צלעותיה תלויה במספר הלהבים בצמצם. לכן, צמצמים איכותיים יותר יחשבו אלו שהם בעלי מספר להבים גבוה יותר, ולכן גם בוקה נעימה יותר לעין.

## ראו גם
* צמצם
* עומק שדה

## קישורים חיצוניים

* בוקה באתר "קליקי"

קטגוריה:אמצעים אומנותיים בצילום
תסמונת שארל בונה

**תסמונת שארל בונה** (**Charles Bonnet syndrom** או בקיצור **CBS**) היא תסמונת נוירולוגית בה אנשים בעלי לקות ראייה או עיוורון מלא או חלקי, עשויים לחוות הזיות של מראות מגוונים ומורכבים, המחליפות את הקלט הראייתי. 

התסמונת נקראת על שם המדען השווייצרי שארל בונה (1720–1793), אשר גילה אותה בשנת 1760, כאשר תיעד הזיות אלו אצל סבו, שהיה בריא בנפשו וכמעט עיוור; הוא דיווח על הזיות מלאות חיים כמו אנשים, בניינים, בעלי חיים ואובייקטים שהופיעו ונעלמו ללא התראה, התרחבו והתכווצו.

## מאפיינים
הלוקים בתסמונת, שהם לרוב אנשים בריאים בנפשם בעלי לקות ראייה מלאה או חלקית, חווים הזיות של מראות שונים; בעיקר מדווחים מראות כגון דפוסי צבעים מורכבים, פנים של אנשים, חיות, צמחים וחפצים, לעיתים קרובות ייצוגים של מראות המאפיינים את סביבתו הטבעית של הפרט. עם זאת, אנשים שחווים הזיות אלו מודעים לכך שהן אינן אמיתיות אלא מתרחשות רק בשדה הראייה, מכיוון שהן לא באות לידי ביטוי גם בשאר החושים של הפרט שחווה אותן. 

קיימת מחלוקת בקרב החוקרים לגבי שכיחות התופעה. מחקרים שונים שבדקו לאורך השנים קשישים (מעל גיל 65) בעלי לקות ראייה, העלו ממצאים של בין 1-40% מהם החווים הזיות אלו; במחקר אוסטרלי עדכני מ-2008 מצא כי 17.5% מקשישים בעלי לקות ראייה חווים הזיות ראייה. יש קושי בקביעת אפידמיולוגיה ברורה יותר של התסמונת, מכיוון שקשישים רבים בעלי לקות ראייה נמנעים מלדווח על הזיות גם אם הן מופיעות, לעיתים מתוך חשש שייתפסו בעיני קרוביהם כלוקים בנפשם.

## גורמים ואבחנה
הלוקים בתסמונת הם לרוב אנשים בריאים אשר ראייתם לקויה כתוצאה מזקנה, ברקית (גלאוקומה), ירוד (קטרקט), ניוון מקולרי או מחלת רשתית סוכרתית. תאורה פגומה ושעת דמדומים תורמים ליצירת ההזיות. 

ככל הנראה, הלוקים ממלאים את החלל החסר בשדה הראייה שלהם באמצעות שימוש בזכרונות המאוחסנים ברמה גבוהה. כתוצאה מכך ההזיות מבוססות על מעין "השלמה מושגית" יותר מאשר על השלמה תפיסתית של שדה הראייה. התמונות המשלימות מגיעות מהזיכרון ("מלמעלה למטה") ולא מן החוץ ("מלמטה למעלה"). ההזיות הן שמאכלסות את האזור העיוור ולאו דווקא מידע הנמצא בסביבה המיידית של הסקוטומה (מעין "כתם עיוור"), כמו קווים ואיקסים קטנים. 

## טיפול
כיום לא ידוע על טיפול יעיל לתסמונת. נקודתית, ההזיות יכולות להיעלם כאשר החולים ממצמצים בעיניהם, מדליקים אור, מנידים בראשם או כאשר אדם אחר מעיר להם. לאורך זמן, הן עשויות להימשך כשנה עד שנה וחצי, אך הדבר משתנה בין אדם לאדם. 

לרוב הלוקים בתסמונת מגיבים באדישות ואף בשעשוע להזיות, אך לעיתים הן עלולות להפריע לתפקוד היומיומי. מכיוון שאין טיפול תרופתי לתסמונת, עצם הידיעה של הפרט כי אינו לוקה בנפשו עשויה להקל עליו במידה רבה. 

במידה ומאובחן דיכאון קליני אצל הלוקה בתסמונת, עשויות תרופות אנטי-דיכאוניות מסוג SSRI להקל גם על ההזיות.

## לקריאה נוספת
* ו"ס ראמאצ'נדראן וסנדרה בלייקסלי, (מבוא מאת אוליבר סאקס), **תעתועי המוח מסע אל מסתרי המוח האנושי**, ספרית מעריב, 2004

## קישורים חיצוניים
*

## הערות שוליים

שארל בונה
קטגוריה:מחלות עיניים
מרדכי לבנון (עיתונאי)

**מרדכי** (**מוטק'ה**) **לבנון** (1936 – מרץ 2011) היה עיתונאי, עורך, מחזאי ופזמונאי ישראלי. במשך שנים היה אחד ממובילי העיתונות המקומית בחיפה.

## ביוגרפיה
לבנון נולד ברומניה בבית ציוני. למד עברית בילדותו, אז החל בכתיבה בעיתונות. במלחמת העולם השנייה ברח עם משפחתו למסירט לדורורוי ברומניה בגיל 14 עלה לישראל והתגורר בשער העלייה. בשירותו הצבאי שימש כמפקד להקת פיקוד צפון. עם שחרורו מונה לבנון לדובר מועצת פועלי חיפה ולכתב ביטאון המועצה. באמצע שנות השבעים החל לשמש כעורך המקומון החיפאי, כלבו ואחר כך עבר ל"קול חיפה" (לימים "כותרת"), המקומון של ידיעות אחרונות, ועזר בהקמת עיתון ידיעות חיפה וערך אותו בתחילת שנות התשעים.

תקופה קצרה הוציא עיתון יומי בחיפה בשם "כל בוקר" יחד עם עמוס כרמלי, אולם העיתון נסגר כמה חודשים לאחר מכן בעקבות מלחמת יום הכיפורים. לבנון כתב שירים ומחזות, בהם שיר כרמלית והמחזות "חיפה חיפה", "שער העלייה" ו"קרקס עירוני" לתיאטרון חיפה, וכן הצגת הילדים "מרתף המסכות", עם סלים דאו. שירו המפורסם ביותר הוא "שיר הליצן", ששר בני ברמן. שיר נוסף שלו שהלחין ושר בני ברמן הוא "אוצר הירדן".

לבנון היה נשוי פעמיים. מאשתו הראשונה כרמלה, שממנה התגרש בשנת 1981 היה אב לשני ילדים: אורלי סיוון וארז לבנון, שנרצח בפעולת איבה. בשנת 1989 נישא בשנית, לחנה קמין. שנה לאחר מכן לקה באירוע מוחי.

בשנת 2005 קיבל לבנון את אות "יקיר העיר חיפה", כפועל לתרומתו רבת השנים ופעילותו הענפה למען העיר חיפה ותושביה.

בשנת 2011, לאחר מותו קיבל פרס מפעל חיים לתקשורת מקומית על שם מארק ביאנו.

## קישורים חיצוניים
* 
* שלום זמירין, דחילק מוטק'ה, ידיעות חיפה, 18 במרץ 2011
* 
* מוטק'ה לבנון, ממציאו של "המקומון" בחיפה, 15 במרץ 2011

## הערות שוליים

קטגוריה:פזמונאים ישראלים
קטגוריה:עיתונאים כותבי עברית
קטגוריה:מחזאים ישראלים
קטגוריה:עורכי עיתונים ישראלים
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:פובליציסטים ישראלים
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:יקירי חיפה
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:חברי להקת פיקוד הצפון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1936
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2011
קמניץ (בלארוס)

**קמניץ** (בבלארוסית: **Камянец**; בפולנית: **Kamieniec Litewski**; ברוסית: **Ка́менец**; ביידיש: **קאמעניץ**) היא עיירה במחוז ברסט שבמערב בלארוס, בסמוך לגבול פולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

קמניץ מצויה כ-40 ק"מ צפונית לעיר ברסט-ליטובסק, והיא מהווה את מרכזו של מחוז קמניץ. בשנת 2009 מנתה אוכלוסייתה כ-8,400 איש. את העיירה חוצה נהר לזנה-פראווה (Leśna Prawa).

העיירה נוסדה במהלך המאה ה-13 כמבצר גבול רוסי, אך במהלך המאה ה-14 עברה לליטא. לאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.

## יהודי קמניץ
יהודים נזכרים בעיירה מראשית המאה ה-16. במהלך המאה ה-18 הופצו נגד יהודי היישוב מספר עלילות דם. מהעיירה יצאו מספר יהודים נודעים, ובהם מנחם מנדל מקאמיניץ, המלונאי הראשון בארץ ישראל שעלה ארצה בשנת 1833, ואשר פתח בירושלים את מלון "קמניץ", ישראל אשכנזי, ממייסדי יסוד המעלה, והרב חיים זונדיל, שכונה "המגיד מקמניץ". בשנת 1897 נמנו בעיירה 2,722 יהודים. חיי היהודים בקמניץ באמצע המאה ה-19 מתואר על ידי יחזקאל קוטיק, יליד קמניץ, בספר הזכרונות שלו. 

במהלך מלחמת העולם הראשונה סבלו יהודי העיירה ממעשי התעללות ושוד מצד החיילים הרוסים, ומהתעמרות מצד החיילים הגרמנים שכבשו אותה. כמו כן, סבלו יהודי העיירה מרעב וממגפות. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-1,900 יהודים, כ-80% מתושביה, והתקיימה בה פעילות של המפלגות היהודיות השונות. פעילות זו נאסרה עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939.

### ישיבת כנסת בית יצחק
ישיבת כנסת בית יצחק שנוסדה בסלובודקה בשנת 1897, עברה לקמניץ ב-1926 ונודעה בשם **ישיבת קמניץ**. הישיבה התקיימה בעיר עד 1939 שאז העיר נכבשה בידי הסובייטים. תקופת קמניץ הייתה הפורייה ביותר בתולדות הישיבה, ובראשה עמד הרב ברוך דב ליבוביץ. בשנות הארבעים הוקמה בירושלים ישיבת קמניץ על ידי הרב משה ברנשטיין והרב יעקב משה ליבוביץ בראשותה עמדו הרב יצחק שיינר וגיסו הרב אשר ליכטשטיין ובן דודו של הרב שיינר הרב חיים שלמה ליבוביץ.

### בשואה
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, נכבשה העיר בידי הגרמנים בפעם הראשונה ב-16 בספטמבר 1939 (ערב ראש השנה). הם הפחידו ורצחו יהודים, ובזזו רכוש רב, בטרם עזבו ב-25 בספטמבר (ערב יום כיפור), ופינו את העיר לכניסת הצבא האדום במסגרת הסכם ריבנטרופ–מולוטוב.

ב-22 ביוני 1941, היום הראשון למבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בשנית בידי הגרמנים, ואלו החלו בחטיפת יהודיה לעבודות כפייה ובמעשי שוד שלהם. תוך ימים אחדים רצחו הגרמנים כ-100 מיהודי העיירה, ובהמשך, חייבו את יהודי העיירה בענידת טלאי צהוב. בסוף 1941 הועברו כשליש מיהודי העיירה לגטו שהוקם בפרוז'ני הסמוכה.

ב-1 בינואר 1942 רוכזו היהודים שנותרו בעיירה בגטו קמניץ שהוקם בעיר אשר באפריל ננעלו שעריו. עם הבאת יהודים נוספים לגטו מיישובי הסביבה, הגיע מספר יושביו לכ-450 משפחות. ב-9 בנובמבר 1942 שולחו כל יושבי הגטו שבעיירה בקרונות משא למחנה ההשמדה טרבלינקה. מכ-1,900 יהודי העיירה שרדו את השואה 3 אנשים.

### רבני העיר
* רבי יהושע הכהן בלומנטל. נפטר בי"א שבט תר"מ ונקבר בבריסק 
* רבי ראובן דוד בורשטיין, בעל חידושי הרד"ך, נספה בשואה

בנו האחר של רבי יהושע הכהן בלומנטל הוא רבי אברהם אהרן בורשטין.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* קמניץ דליטא ב אתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:גטאות בבלארוס
קטגוריה:מחוז ברסט: עיירות יהודיות
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-13
קלאו עקוד

**קלאו עקוד** (שם מדעי: *Anthracoceros coronatus*) הוא מין במשפחת הקלאוניים. הוא נפוץ בהודו, סרי לנקה ובורנאו. אזורי המחיה שלו הם יערות, לעיתים ליד מגורי אדם.

## מאפיינים
הקלאו העקוד גדול יחסית, ואורכו כ-65 סנטימטר. גופו וצווארו שחורים. על הצוואר יש כתם לבן. המקור צהוב, והקסדה בצבעים צהוב ושחור. הבטן לבנה.

הקלאו ניזון בעיקר מפירות, דגים ויונקים, ובמיוחד מתאנים. בחודשים מאי-פברואר התאנים מהוות כ-60% מהתזונה שלהם ובעונת הקינון הם מהוות אף 75% בתזונה של הקלאו. הקלאויים העקודים אוכלים אף פירות הנחשבים רעילים לאדם.

הנקבה מטילה 2-3 ביצים בקן. הנקבה חוסמת את עצמה בעזרת הלשלשת שלה ושאריות אוכל. יש רק פתח קטן המאפשר העברת אוכל ומנוסה לגוזלים במקרה של התקפה. כשהגוזלים גדולים מכדי לעבור בפתח הנקבה פורצת את המחסום ובונה אותו מחדש על פי הדרישות.

גולגולתו של הקלאו העקוד היא סמל של עושר אצל השבטים במרכז הודו, ולכן שימשו מקור לציד.

## גלריה

קובץ:Malabar Pied Hornbill (14).jpg
קובץ:Malabar pied hornbill.jpg


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1783
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פיטר בודארט
מלבר מנומר

קטגוריה:הודו: עופות
קטגוריה:עופות יערות הגשם של תת-היבשת ההודית
ז'אומה קולייט-סרה

**ז'אומה קולייט-סרה** (בקטלאנית: **Jaume Collet-Serra**; נולד ב-23 במרץ 1974) הוא במאי קולנוע ספרדי בינלאומי. בתחילת דרכו התפרסם בזכות הרימייק לסרט האימה "בית השעווה" משנת 2005, הסרט "היתומה" ב-2009 ובזכות המותחן "זהות לא ידועה" משנת 2011.

## ביוגרפיה
נולד במחוז ברצלונה שבקטלוניה. כילד היה חובב סרטי קולנוע, ובגיל 18 עבר ללוס אנג'לס, שם למד בבית הספר לקולנוע "קולומביה קולג' הוליווד". במקביל עבד כעורך סרטים. עבודת הגמר שלו בבית הספר זיכתה אותו בעבודה כבמאי קליפים.

בתחילת הקריירה ביסס את עצמו כבמאי פרסומות עבור חברות גדולות ומותגים מפורסמים, ועבד עם שחקנים וזמרים כמו בראד פיט, בריטני ספירס ואנריקה איגלסיאס. האופי הסוריאליסטי והאפל ביצירותיו משכה את תשומת לבו של מפיק הסרטים ג'ואל סילבר מהאחים וורנר, אשר שכר אותו בתור במאי לסרט האימה בית השעווה. כיוצרי קולנוע שהשפיעו עליו, הבמאי מציין במאים כמו דייוויד פינצ'ר, ספייק ג'ונז ומארק רומאנק.

## פילמוגרפיה

### סרטים בבימויו
* 2005: בית השעווה
* 2007: גול! 2 (לחיות את החלום)
* 2009: היתומה
* 2011: זהות לא ידועה
* 2014: נון סטופ
* 2015: מרדף לילי - גם מפיק
* 2016: מים לא שקטים - גם מפיק
* 2018: הנוסע - גם מפיק
*2021: קרוז בג'ונגל
*2022: אדם השחור
*2024: בידוּק (אנ')
*2025: *The Woman in the Yard*
### סרטים שהפיק

* 2015: עדן
* 2015: פנייה מסוכנת (אנ')
* TBA: *Retribution*

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:במאי קולנוע ספרדים
קטגוריה:ברצלונה: אישים
קטגוריה:מפיקי קולנוע ספרדים
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1974
עיר המלח

שמאל|ממוזער|150px|נחלות שבטי ישראל
**עִיר הַמֶּלַח** היא עיר שנזכרת במקרא כאחת משש ערי המדבר של שבט יהודה.

## במקורות
העיר מוזכרת בספר יהושע:

בתרגום השבעים עיר המלח מתורגמת ל־Πόλεις Σαδωμ (פולֶאיס סַדוֹם – ערי סדום) או ל־Πόλεις αλων (פולֶאיס אלוֹן – ערי הכיכר, שהפכו למלח).

## זיהוי
זכריה קלאי כותב שעל פי שמה יש לזהות אותה בקרבת ים המלח. מרטין נות זיהה את העיר בחירבת קומראן, שבסביבותיה נמצאו מגילות קומראן. אולם היו חוקרים שהציעו זיהויים אחרים, זאת על פי פסוק במגילת הנחושת ממנו ניתן לזהות את קומראן עם העיר סככה.

בהתבסס על הסמיכות בפסוק של עיר המלח לעין גדי, היו שזיהו את עיר המלח במיצד גוזל הנמצא למרגלות הר סדום הצפוני, שהיה כנראה חלק מדרך אדום שעברה בנחל זהר. אחרים זיהו את עיר המלח בעינות סמר, צפונית לעין גדי. אחרים דחו זיהויים אלו משום שמקומות אלו קטנים מכדי להקרא עיר.

פסח בר אדון הציע לזהות את עיר המלח עם עינות סמר, על סמך מצד תורבה הישראלית הנמצא לצידן.

זיהוי אחר מציב את עיר המלח בבאב א-דרה ונומיירה בירדן, מזרחית לעין גדי. זיהוי זה מתבסס בעיקר על זיהויה של צוער בכפר הבדואי א-סאפי בשפך ואדי חסה. חנזיר ופייפה נחשבות לשתי ערי הכיכר הנוספות. אולם ערים אלה חרבו בסוף תקופת הברונזה הקדומה ואינן מתאימות לתיארוך המקובל לתקופת אברהם אבינו בברונזה התיכונה.

## קישורים חיצוניים
* מפה של ערי הכיכר באתר משלחת כיכר ים המלח

## הערות שוליים

קטגוריה:מדבר יהודה
קטגוריה:נחלת שבט יהודה
קטגוריה:יישובי המקרא
שבת בשבתו (ספר)

**שבת בשבתו** הוא ספר פופולרי בן שני כרכים על סדר פרשיות השבוע, שליקט וערך אברהם שטאל.

הספר הוא ריכוז של חוברות על פרשת השבוע שיצאו מדי שבוע, בין השנים ה'תשי"ט – ה'תשכ"ב, על ידי אברהם שטאל, שעבד באותה תקופה במחלקה לתרבות תורנית של משרד החינוך. החוברות יצאו על ידי המחלקה לתרבות תורנית ונועדו לשמש את מדריכי הנוער שפעלו ביישובי עולים ובעיירות פיתוח. חלק מן השיחות נכתב בידי כותבים נוספים, ובראשם בן ציון גרשוני.

בין השנים ה'תשכ"ג - ה'תשכ"ד רוכז החומר בסדרה בת עשרים ושתיים חוברות שיצאה בשם "לשבתות ולחודשים". בשנת ה'תשכ"ו יצא לראשונה כל החומר במתכונת של ספר, אולם לא בדפוס רגיל אלא במהדורה משוכפלת. הספר הכיל שני כרכים והוא יצא בשם המקורי – "שבת בשבתו".

הספר זכה לאהדה רבה בחוגים רחבים בציבור הדתי והכללי. בעקבות זאת עלתה היוזמה להוציאו מחדש במהדורת דפוס רגילה. הוא נערך מחדש ונוסף לו מפתח עניינים, ובשנת ה'תש"ל - ה'תשל"א יצא לאור בשני כרכים בהוצאת "תרבות וחינוך".

בשנת ה'תשל"ט יצא הספר במהדורה חדשה על ידי הוצאת "מורשת".
קטגוריה:ארון הספרים היהודי
טופאק: תחיית המתים

**טופאק: תחיית המתים** (באנגלית: **Tupac: Resurrection**) הוא סרט דוקומנטרי על חייו ומותו של הראפר האמריקאי טופאק שאקור. הסרט בוים על ידי לאורן לאזין ומדובב בידי שאקור בעצמו. הסרט יצא לבתי הקולנוע ב-16 בנובמבר 2003 והרוויח למעלה מ-7.9 מיליון דולרים, מה שהפך אותו לאחד הסרטים התיעודים הרווחיים ביותר בארצות הברית (במקום ה-23, נכון ל-2014) הסרט קיבל מספר מועמדויות לפרס אוסקר.

## פסקול

פסקול הסרט כולל שירים שהוציא טופאק שאקור בעבר, לצד קטעים חדשים שהורכבו מהקלטות שונות שלא יצאו לאור, בהם השירים "Ghost", "One Day at a Time" ו-"The Realest Killaz".

האלבום הופק בחלקו על ידי אמינם. בשבוע הראשון ליציאתו נמכרו למעלה מ-420,000 עותקים מהאלבום, ועל פי Nielsen Soundscan מכר האלבום בסך הכול 1,587,000 עותקים. האלבום דורג במקום ה-2 במצעד הבילבורד 200.

### רשימת השמעה
# Intro
# Ghost
# One Day at a Time (הגרסה של אמינם)
# Death Around the Corner
# Secretz of War
# 
# Holla If Ya' Hear Me
# Starin' Through My Rear View
# Bury Me a G
# Same Song
# Panther Power
# Str8 Ballin'
# Rebel of the Underground
# The Realist Killaz

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פסקולים באנגלית
קטגוריה:סרטי 2003
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:טופאק שאקור
קטגוריה:אלבומי טופאק שאקור
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי אמינם
קטגוריה:סרטים תיעודיים אמריקאיים
ביגי & טופאק

**ביגי & טופאק** (באנגלית: **Biggie & Tupac**) הוא סרט תיעודי המספר על סמלי ההיפ הופ והראפ, כריסטופר ואלאס, המוכר יותר בכינויו **הנוטוריוס בי. איי. ג'י.** או **ביגי סמולס**, וטופאק שאקור. הסרט, שאותו ביים והפיק ניק ברומפילד, חוקר את מקרי המוות של שני הראפרים, אשר יש אנשים שטענו כי המקרים היו בניצוחו של שוג נייט, שעמד בראש חברת התקליטים Death Row Records.

## תוכן
הסרט התיעודי של ברומפילד התבסס על התאוריה ועל ראיונותיו של הבלש לשעבר ראסל פול. פול טען כי ה-L.A.P.D סייעו כדי לכסות את המזימה של שוג נייט להרוג את טופאק שאקור ואת כריסטופר ואלאס הידוע בכינוי הנוטוריוס בי. איי. ג'י. הסרט התיעודי מציג את פול, שנאלץ לעזוב את תפקידו בתור בלש עבור רדיפה אחר תיאורית הרצח. ראסל פול חשד בשוטר לשעבר דייוויד מק ואמיר מוחמד (סוכן משכנתאות ללא קשר סביר למקרה), שעבדו יחד עם שוג נייט כדי להרוג את ביגי.

מקור מפתח לתאוריה של פול היה קווין האקי. האקי היה קשור לשוג נייט ודייוויד מאק יחד עם שוטרים שחשודים כביכול ברצח. האקי הסכים כי הארי בילאפס, הידוע גם בשם אמיר מוחמד, היה מעורב ברצח, למרות שהאקי אמר למצלמה, "אל תשאל אותי למה" ולא רצה להרחיב עוד בנושא. האקי, ששימש לשעבר כשומר בחברת התקליטים Death Row Records, כתב בהצהרה שהוגשה ב -6 ביוני 2004, כי הוא "יודע באופן אישי וקרוב" על הרצח של כריסטופר ואלאס, בטענה כי "אנשים בתוך Death Row Records הציעו 25,000 $ לקצין משטרתי כדי להרוג את כריסטופר ואלאס" .

בראיון, סיפר האקי ללוס אנג'לס טיימס כי הוא סובל מפגעיה בזיכרון עקב תרופות פסיכיאטריות. האקי טען גם שיש בידיו ידע על מעורבות בין שוג נייט לבין דייוויד מאק ולבין שוטרים מושחתים נוספים שסייעו לרצח והיו מעורבים בו. משפחתו של כריסטופר ואלאס ניצלה את טענתו של האקי כבסיס לתביעה בסך 500 מיליון דולר נגד העיר לוס אנג'לס על מותו של כריסטופר ואלאס. אבל מאוחר יותר אמר האקי ללוס אנג'לס טיימס כי עורכי הדין של כריסטופר ואלאס שינו את דבריו. (התביעה של משפחתו של כריסטופר ואלאס על סך 500 מיליון דולר נדחתה בשנת 2010.)

## ביקורת

אמנם הסרט נותר לא חד משמעי, אך כאשר נשאלה השאלה הגדולה "מי רצח את טופאק?" בריאיון לרדיו של BBC ב-7 במרץ 2005, ציין ברומפילד (כשהוא מצטט את סנופ דוג) שזה "הבחור הגדול לידו במכונית... שוג' נייט" (The big guy next to him in the car... Suge Knight). לזכותו של הסרט יאמר כי מאז יצא, חקירת מותו של הנוטוריוס נפתחה.
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:טופאק שאקור
קטגוריה:סרטי 2002
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים תיעודיים
דידייה ואן קאווליר

**דידייה ואן קאווליר** (צרפתית: **Didier Van Cauwelaert**; נולד ב-29 ביולי 1960 בניס למשפחה ממוצא בלגי) הוא סופר צרפתי. הרומן שלו Un Aller simple ("כרטיס לכיוון אחד") משנת 1994 זכה בפרס גונקור.
## ביוגרפיה
מאז הבכורה הספרותית שלו בשנת 1982, הציג המחבר עבודה מקיפה מאוד ורבת פנים. כבר בהיותו בן תשע שנים, הוא שלח להוצאת גלימר כתב יד של רומן מסתורין, והיה בטוח שספרו ירד לדפוס ויהפוך אותו לסופר הצעיר בהיסטוריה הספרותית, אולם הרומן הראשון שלו "עשרים שנים ועוד היד נטויה" יצא לאור רק 13 שנה לאחר מכן.

בינתיים הקדיש קאווליר כמה שנים לתיאטרון. הוא הופיע כשחקן במחזה של ז'אן-פול סארטר, והצטיין כבמאי של כמה הפקות של בקט, ז'אן אנוי ויונסקו. לתקופת מה עבד גם כמבקר ספרות ילדים. בנוסף כתב קאווליר מחזות ותסריטים לקולנוע ולטלוויזיה, וספרי קומיקס. ספריו תורגמו ליותר מעשרים שפות, וזכו בפרסים ספרותיים שונים.

הרומן Hors de moi שכתב עובד לקולנוע תחת הכותרת זהות לא ידועה שיצא בשנת 2010.

## ביבליוגרפיה חלקית

* *Vingt ans et des poussières* (1982) 
* *Poisson d'amour* (1984) 
* *Les vacances du fantôme* (1986) 
* *L'orange amère* (1988) 
* *Un objet en souffrance* (1991) 
* *Cheyenne* (1993) 
* *Un aller simple* (1994) 
* *La vie interdite* (1997) 
* *L'éducation d'une fée* (2000) 
* *L'Apparition* (2001) 
* *Hors de moi* (2003)
* *L'évangile de Jimmy* (2004)
* *La nuit dernière au XVe siècle* (2008)
* *Les témoins de la mariée* (2010)


## קישורים חיצוניים
 
* 

קטגוריה:סופרים צרפתים
קטגוריה:זוכי פרס גונקור
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1960
מחמוד ג'יבריל

**מחמוד ג'יבריל** (בערבית: **محمود جبريل**; תעתיק מדויק: מחמוד ג'בריל; 28 במאי 1952 – 5 באפריל 2020) היה פוליטיקאי לובי, שעמד בראש "הצוות הביצועי" של מועצת המעבר הלאומית, גוף שיוסד בידי המורדים בלוב במהלך ההתקוממות בלוב ב-2011, המצהיר כי הוא "הנציגות הבלעדית של העם הלובי". מועצת המעבר הלאומית הקימה ממשלה זמנית ב-23 במרץ 2011, ובחרה רשמית במחמוד ג'יבריל לשמש כראש ממשלה זמני. באוקטובר 2011 הוא הוחלף בעבד א-רחים אל-כיב.

ג'יבריל ניהל משא ומתן עם נשיא צרפת ניקולא סרקוזי, פגישה שלאחריה צרפת הכירה רשמית במועצת המעבר הלאומית כנציגיה הבלעדיים והלגיטימיים של העם הלובי.

ג'יבריל למד באוניברסיטת פיטסבורג והוביל את הצוות שניסח את "המדריך הערבי המאוחד להדרכה". כמו כן היה אחראי על ארגון וניהול שני כנסי הדרכה למנהיגות ראשונים מסוגם בעולם הערבי, בין השנים 88–1987. בשלב מאוחר יותר, נטל את הניהול על אימון והדרכה של תוכניות רבות לניהול בכיר למנהיגים בארצות ערביות, כולל, מצרים, סעודיה, לוב, איחוד האמירויות, כווית, ירדן, בחריין ומרוקו.

נפטר ב-5 באפריל 2020 מנגיף הקורונה.

## ראו גם
*מועצת המעבר הלאומית
*מלחמת האזרחים בלוב (2011)
*מוסטפא עבד אל-ג'ליל

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שרי החוץ של לוב
קטגוריה:ראשי ממשלת לוב
קטגוריה:מלחמת האזרחים הראשונה בלוב: אישים
קטגוריה:נפטרים במגפת הקורונה
קטגוריה:לובים שנולדו ב-1952
קטגוריה:לובים שנפטרו ב-2020
ג'ורג' פרידמן

**ג'ורג' פרידמן** (באנגלית: **George Friedman**, נולד ב-1 בפברואר 1949) הוא חוקר ודוקטור למדעי המדינה, יחסים בינלאומיים, גאופוליטיקה ועתידנות יהודי אמריקאי.

## קורות חייו
ג'ורג' פרידמן נולד בהונגריה להורים יהודים, ניצולי שואה. בהימלטו מההתפשטות של המשטר הקומוניסטי, ברחה משפחתו לאוסטריה, ושם היא שוכנה במחנה עקורים. לאחר מכן, משפחתו היגרה לארצות הברית, ושם היא מתגוררת עד היום. פרידמן מתאר את סיפור משפחתו כ"סיפור קלאסי של פליטים אשר מגיעים לפתוח דף חדש באמריקה."

לפני כניסתו למגזר הפרטי, פרידמן עסק בהוראה כמעט כעשרים שנה באוניברסיטת דיקינסון (Dickinson) בכך שלימד סטודנטים מדעי המדינה. בכל אותה עת, פרידמן שימש כמתדרך של המפקדים הבכירים של הכוחות המזוינים של ארצות הברית. לאחר עיסוקו בהוראה, פרידמן עסק רבות בפילוסופיה פוליטית. עבודות המחקר שלו התמקדו בעיקר במרקסיזם וביחסים בינלאומיים, עם התייחסות והרחבה רבה על המלחמה הקרה בין ארצות הברית לברית המועצות.

בשנת 1996, פרידמן ייסד את חברת המודיעין הפרטית הגדולה בעולם - חברת סטרטפור (STRATFOR), ומכהן כמנכ"ל החברה וכקצין המודיעין הראשי שלה מאז היווסדה. ג'ורג' פרידמן הוא בעל תואר דוקטור במדעי המדינה מאוניברסיטת קורנל.

### חייו האישיים
ג'ורג' פרידמן, אב לארבעה, נשוי למרדית פרידמן ומתגורר באוסטין שבטקסס. שניים מילדיו משרתים בצבא ארצות הברית, אחד מהם לוחם בעיראק.

## ראו גם
*מדעי המדינה
*יחסים בינלאומיים
*גאופוליטיקה

## קישורים חיצוניים

* דף הבית של חברת סטרטפור (stratfor)
* דף הבית של ג'ורג' פרידמן באתר החברה

קטגוריה:מהגרים מהונגריה לארצות הברית
קטגוריה:יזמים יהודים אמריקאים
קטגוריה:חוקרי יחסים בין-לאומיים יהודים
קטגוריה:חוקרי יחסים בין-לאומיים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי הסיטי קולג' של ניו יורק
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קורנל
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1949
ויקטור איוואנוב

**ויקטור פטרוביץ' איוואנוב** (רוסית: **Ви́ктор Петро́вич Ивано́в**; נולד ב-12 במאי 1950) הוא מדינאי רוסי, היה מנהל הסוכנות הפדרלית הרוסית למלחמה בסמים מ-15 במאי 2008 עד אפריל 2016.

## השכלה וקריירה
בשנת 1974 ויקטור איוואנוב סיים את המכון לתקשורת ע"ש הפרופסור בונץ'-ברוצ'ייביץ' בלנינגרד. לאחר מכן שירת בצבא הסובייטי, כמהנדס בחברת "וקטור" של משרד ההגנה הסובייטי בלנינגרד.

החל משנת 1977 הוא שירת בארגוני ביטחון המדינה, תחילה הקג"ב ואחר כך שירות הביטחון הפדרלי הרוסי. הוא שירת במחלקת המבצעים של הקג"ב בלנינגרד וטיפס עד לתפקיד סגן מנהל הפס"ב. בשנים 1987–1988, היה חלק מכוחות סיוע בעת הפלישה לרפובליקה הדמוקרטית של אפגניסטן.

בשנים 1994–1996 כיהן כמנהל מחלקת מינהל של עיריית סנקט פטרבורג (באותה תקופה ולדימיר פוטין היה סגן ראש העיר). בשנתיים שלאחר מכן (1996–1998) היה מנכ"ל חברת טֵלֶ-פלוס. בשנת 1998 חזר לשרת בשירותי הביטחון ומונה לראש המחלקה לביטחון פנים של פס"ב. בשנים 1999–2000 כיהן איוואנוב כראש המחלקה לביטחון כלכלי של פס"ב ולסגן מנהל השירות הביטחון הפדרלי.

בשנת 2000, כאשר ולדימיר פוטין נבחר לנשיא, ויקטור איוואנוב התמנה לאחד מסגני ראש סגל הקרמלין, בין מרץ 2004 למאי 2008 היה עוזרו של נשיא רוסיה.

בנוסף לתפקידיו בשרותי הביטחון, הוא מילא מספר תפקידים בתחום הכלכלי. בתקופת 2002–2005 הוא היה יושב ראש תשלובת "אנטיי-אלמז" שעוסקת בייצור ציוד ביטחוני מתקדם. משנת 2004 הוא יושב ראש של אארופלוט.

ב-15 במאי 2008, הנשיא דמיטרי מדבדב ערך סבב מינויים בגופי הביטחון והאכיפה והחליט למנות את ויקטור איוואנוב לראש פסק"ן, השירות הפדרלי ללוחמה בסמים. באפריל 2016 הארגון פורק כחלק משינויים בגופי אכיפת החוק שיזם הנשיא ולדימיר פוטין והוא פוטר.

במהלך השירות הוענקו לו עיטור ההצטיינות למען המולדת (מדרגה השנייה והרביעית) ועיטור הכבוד.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אנשי שירות הביטחון הפדרלי הרוסי
קטגוריה:אנשי ק.ג.ב.
קטגוריה:עובדי אירופלוט
קטגוריה:מעוטרי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:מלחמת אפגניסטן (ברית המועצות): אישים
קטגוריה:רוסים שמחלקת האוצר של ארצות הברית הטילה עליהם סנקציות
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1950
תאוריית אינטגרציית התכוניות

**אינטגרציית התכוניות** היא תאוריה בפסיכולוגיה קוגניטיבית העוסקת בשילוב של קשב ותפיסה, אשר פותחה על ידי אן טריזמן מאוניברסיטת פרינסטון וגרי ג'לאדה מאוניברסיטת קיימברידג' בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20. על פי התאוריה, קיימים סוגים נפרדים של תכונות ויזואליות אשר נתפסים בצורות שונות בקשב ומגיעים לתודעה בסדר ותהליכים נפרדים. חלקי עצמים, תכוניות בודדות ופשוטות יותר (כגון: עקמומיות, שיפוע, תנועה, צבע, בהירות וכיוון התאורה) יובחנו בשלב הקדם-קשבי, השלב הראשון של עיבוד המידע, ואילו אובייקטים שלמים המורכבים ממיזוג תכוניות מצריכים הפניית קשב חזותי על מנת לקלוט אותם בתודעה, והם יעובדו רק בשלב השני, השלב הקשבי. התאוריה נחשבת כאחד מהמודלים הפסיכולוגיים המשפיעים ביותר בתחום הקשב חזותי של האדם.

## הבסיס לתאוריה
הרעיון המרכזי של התאוריה הוא שקשב חזותי משמש למטרת איתור גירויים ואיחוד גירויים דומים יחדיו. תפיסת העצמים כמכלול מצריכה בדרך כלל אינטגרציה של תכונותיו של העצם הנתון, והדבר מצריך קשב ממוקד וכרוך בעיבוד סדרתי. התאוריה מניחה כי סוגים שונים של קשב אחראים על חיבור וקישור של תכונות שונות לתוך המודעות, ובכך האדם חווה אותם כשלם המוכר.

אן טריזמן שיערה, שתכונות שונות מקודדות ב"מפות תכוניות" (feature maps) שונות באזורי מוח שונים. בשלב הראשוני לעיבוד חזותי, מספר מאפיינים חזותיים ראשוניים מעובדים ומוצגים על ידי "מפות תכוניות", מופרדים, ולאחר מכן ממוזגים לתוך "מפת בולטות" (saliency map), שאליה יש גישה, כדי להפנות תשומת לב ישירה (קשב) לאזורים הבולטים ומגרים ביותר.

## ניסוי והוכחות
במחקרה הבחינה טריזמן בין שני סוגים של מטלות חיפוש חזותי (visual search task):
* חיפוש לפי תכוניות (feature search)
* חיפוש לפי צירוף תכוניות (conjunction search)
חיפוש לפי תכוניות יכול להתבצע בזריזות ובטרום קשב ביחס למטרות המוגדרות על ידי תכונות פרימיטיביות. חיפוש לפי צירוף תכוניות הוא חיפוש באופן סדרתי למטרות המוגדרות על ידי צירוף של תכונות פרימיטיביות; מדובר בהליך הרבה יותר איטי הדורש קשב חזותי ממוקד. על סמך ניסויים רבים, טריזמן הגיעה למסקנה כי צבע, התמצאות ועוצמה הן תכונות פרימיטיביות, אשר חיפוש לפי תכוניות חלה עליהם.

הוכחה לתאוריה מגיעה מתופעת ה"אשליות של צירופי תכוניות" (illusory conjunctions). התבלטות תכונות פרימיטיביות בחיפוש חזותי (הגורמת להם לזיהוי בקלות, ללא תלות במספר המסיחים) והעובדה שמשתתפים בניסויים של טריזמן מרבים לזכור את נוכחותו של אובייקט, אך לא את מיקומו, בעת חיפוש ויזואלי מהיר. משתתפים נטו להרבות בבלבול באיחוד שני אובייקטים לאחד, לדוגמה: לאחר תצוגה ויזואלית של האות B בצבע אדום, האות S בצבע כחול והאות T בצבע ירוק, משתתפים דיווחו כי צפו באות B בצבע כחול, האות S בצבע אדום והאות T בצבע ירוק.

## פיזיולוגיה
הדעה הרווחת היא שמפת הבולטות יכולה להימצא באזורים בקליפת המוח הראייתית, כגון קליפת הראייה העיקרית (v1), אך דעה זו עדיין שנויה במחלוקת.

## לקריאה נוספת
* דן זכאי, **יסודות הפסיכולוגיה הקוגניטיבית**, האוניברסיטה הפתוחה, כרך 3, עמ' 223–224

*Anne Treisman and Garry Gelade (1980). "A feature-integration theory of attention." Cognitive Psychology, Vol. 12, No. 1, pp. 97-13
* Atkinson & Hilgard’s Introduction to Psychology -14th Edition- chapter 5
*richard b. ivry and william prinzmetal(1991) "Effect of feature similarity on illusory conjunctions"


## קישורים חיצוניים

* מפת הבולטות באתר סקולרפדיה

## הערות שוליים

קטגוריה:פסיכולוגיה קוגניטיבית
יצחק בר-יצחק

**יצחק בר-יצחק** (2007-1937) היה פרופסור לאווירונאוטיקה בפקולטה להנדסת אווירונאוטיקה וחלל בטכניון ומומחה בין-לאומי לתחום הניווט.

## חייו
בר-יצחק נולד במטולה, גדל בהרצליה והתגורר בחיפה. בשנת 1955 התגייס לצנחנים ובמהלך שירותו השתתף בפעולות התגמול ובמלחמת סיני.

למד בטכניון לתואר ראשון ושני בפקולטה להנדסת חשמל ועשה את עבודת הדוקטורט בהנדסת חשמל באוניברסיטת פנסילבניה (1971). בר-יצחק היה מחזיק הקתדרה על שם Sophie and William Shamban בפקולטה להנדסת אווירונאוטיקה וחלל בטכניון בין השנים 1971–2006.

הוא היה מחלוצי "תורת הניווט האינרציאלי הרתום" (Strapdown inertial navigation), ופרסומיו בנושא כוללים פריצות דרך ידועות ומצוטטות. מיד לאחר סיום הדוקטורט הוא עבד בתוכנית אפולו של סוכנות החלל האמריקאית נאס"א (NASA). שם השתתף בפיתוח "אלגוריתם הניווט" של רכב הנחיתה על הירח. כמו כן היה בר-יצחק בין החוקרים המובילים בעולם בתחום קביעת מצב זוויתי של חלליות, שהיא בעיה קריטית בתחום של בקרת רכבי חלל. בתחום זה שיתף פעולה באופן הדוק עם חוקרי מרכז החלל Goddard של NASA, ושיתוף פעולה זה הניב פרסומים רבים וקידם באופן משמעותי את מצב הידע בתחום. על המצאותיו, רעיונותיו המקוריים ותרומותיו למדע ולטכנולוגיה זכה בר-יצחק בהכרה בינלאומית רחבה ובפרסים חשובים רבים.

הוא היה Fellow של American Institute of Aeronautics and Astronautics ,AIAA, ושל Institute of Electrical and Electronics Engineers ,IEEE. הוא זכה בפרסים מ-NASA, המשתמשת בשיטות שפיתח מזה שנים רבות, וכן קיבל מאגודת IEEE את פרס Kershner היוקרתי על תרומותיו החלוציות בתחום ניווט האינרציאלי, ואת ה-Third Millennium Award.

בטכניון קיבל דרגת פרופסור בשנת 1984 ושימש כראש המעבדה האווירונאוטית ואחר כך היה דיקן הפקולטה. שימש כנשיא האיגוד הישראלי לבקרה אוטומטית.
בשנת 2004 הוענק לו פרס קרשנר (Kershner Award) של האגודה הבינלאומית של מהנדסי חשמל ואלקטרוניקה (IEEE).

לדעת מארגני כנס לזכרו:
היה יו"ר הכינוס הישראלי השנתי ה-40 למדעי התעופה וחלל.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל הטכניון: הנדסת אווירונאוטיקה וחלל
קטגוריה:חיפה: אישים
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת סיני
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל: הנדסת חשמל
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת פנסילבניה
קטגוריה:חיילי חטיבת הצנחנים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות שדה יהושע
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1937
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2007
יעקב בן נתנאל הכהן

**יעקב בן נתנאל ה[[כהן]]** היה נוסע יהודי בן המאה ה-12 שביקר בארץ ישראל ופרסם את קורות מסעו.

מלבד פרטים העולים מתוך תיאור מסעו לא ידוע עליו מידע נוסף. על פי אברהם יערי לשונו מעידה שלא היה איטלקי או ספרדי וכן שידע את השפה הגרמנית. ייתכן ומוצאו בדרום צרפת שכן פרובאנס מוזכרת פעמיים בתיאור המסע שלו. לארץ ישראל הגיע כנראה ממצרים, דרך מדבר סיני. עיקר מסעו הוקדש לביקור במקומות הקדושים ובקברי צדיקים בארץ ישראל ובהם מתמקדים תיאוריו.

ביקורו נערך ככל הנראה לאחר שנת 1153, שנת כיבוש אשקלון בידי הצלבנים, ולפני 1187, שנת כיבוש ארץ ישראל על ידי צלאח א-דין, שלאחריה לא התאפשרו ביקורים בתוך מערת המכפלה. תיאורים נוספים תומכים בהשערה שביקורו נערך בעת שלטון הצלבנים בארץ ישראל.

את חיבורו כתב לאחר שחזר לחו"ל, במטרה לשתף את יהודי הגולה "מכל הראיות שראיתי בארץ ישראל". התיאור שבידינו הוא העתק שעבר עיבוד מסוים על ידי המעתיק. ההיסטוריון יהושע פראוור טען כי ייתכן שחלקים מהחיבור נכתבו בזמן מאוחר יותר, והראה כי הנוסח שבידינו מכיל טעויות רבות ושיבושים. למרות זאת, הוא סבור כי ניתן ללמוד מחיבור זה על המראות והרגשות אותן ראה וחווה עולה רגל בתקופת השלטון הצלבני בארץ ישראל.

## קישורים חיצוניים
* מסעות יעקב בן נתנאל הכהן, בתוך **[[מסעות ארץ ישראל]]**, תל אביב: אברהם יערי, תש"ו-1946, עמ' 61-55, באתר Hebrew Books
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים ויהדות בימי הביניים
קטגוריה:ארץ ישראל: נוסעים יהודים
קטגוריה:כותבי ספרי מסע בארץ ישראל
קטגוריה:ספרות יהודית על מקומות קדושים
קטגוריה:יהודים בארץ ישראל במאה ה-12
סולם רוסי-פורל

[שמאל|ממוזער|250px|סדקים במדרכה בעקבות [רעידת האדמה והצונאמי באוקיינוס ההודי (2004)|רעידת האדמה באוקיינוס ההודי, 2004]]
**סולם רוסי-פורל** הוא סולם סייסמי המעריך את העוצמ הסיימית של רעידת אדמה באמצעות השפעתה על תחושתם של בני אדם ועל מבנים.

## פיתוח
הסולם פותח בשנת 1873 על ידי הסייסמולוג האיטלקי מיקלה דה רוסי (Michele Stefano Conte de Rossi, 1834–1889), ופיתוח מקביל נעשה בעזרתו של הלימנולוג השווייצרי פרנסואה-אלפונס פורל (François-Alphonse Forel, 1841–1912). הסולם – שנקרא על שם שני מפתחיו – הוצג בשנת 1886.

בסולם זה – שהניח את היסוד לסולמות העצימות שפותחו אחריו – נעשה שימוש עד לפיתוחו של סולם מרקאלי.

## הסולם
סולם רוסי-פורל מורכב מ-10 דרגות עצימות:

## ראו גם
*עוצמה סייסמית
*גאולוגיה - מונחים
*סייסמולוגיה
*אזור בניוף
*אסון טבע

## קישורים חיצוניים
*History of Early Isoseismal Maps

## הערות שוליים

רוסי-פורל, סולם
מרחב המצב

**מרחב המצב** הוא מושג מתחום הבקרה. להבדיל מבקרה קלאסית אשר ממדלת מערכות פיזיקליות על ידי התמרת לפלס או פורייה, בבקרה המודרנית מקובל למדל מערכות במישור הזמן על ידי מרחב המצב. בשיטה זו שפותחה על ידי רודולף קלמן מציגים את המשוואות הדיפרנציאליות המייצגות את המערכת בצורה מטריציונית כאשר וקטור המצב מייצג את המשתנים (המצבים) תלויי הזמן שבמערכת.

כאשר מדובר על מערכת ליניארית ניתן להציג את המערכת בהצגה הבאה:

: \dot{\mathbf{x}}(t) = A(t) \mathbf{x}(t) + B(t) \mathbf{u}(t)
: \mathbf{y}(t) = C(t) \mathbf{x}(t) + D(t) \mathbf{u}(t)

כאשר:
:\mathbf{x}(t) הוא "וקטור המצב". \mathbf{x}(t) \in \mathbb{R}^n.
:\dot{\mathbf{x}}(t) הוא וקטור הנגזרות לפי הזמן של משתני המצב.
:\mathbf{y}(t) הוא "וקטור היציאות". \mathbf{y}(t) \in \mathbb{R}^m.
:\mathbf{u}(t) הוא "וקטור הכניסות" (או "אות הבקרה"). \mathbf{u}(t) \in \mathbb{R}^p.
:A(t) היא "מטריצת המצב". מטריצה מלווה שערכיה העצמיים הם קוטבי המערכת. \operatorname{dim}[A(t)] = n \times n.
:B(t) היא "מטריצת הכניסות". \operatorname{dim}[B(t)] = n \times p.
:C(t) היא "מטריצת היציאות". \operatorname{dim}[C(t)] = m \times n.
:D(t) היא "מטריצת ההזנה" (כאשר אין הזנה ישירה, D(t) היא מטריצת האפס). \operatorname{dim}[D(t)] = m \times p.

## יתרונות השיטה
* על ידי שיטה זו ניתן להגיע לבקרה אופטימלית ומדויקת יותר.
* שיטה זו לוקחת בחשבון את תנאי ההתחלה בניגוד לפונקציית תמסורת במישור לפלס שמזניחה אותם.
* שיטה זו מאפשרת בקרה על מערכות עם מספר כניסות ומספר יציאות (MIMO) להבדיל ממערכות של כניסה אחת ויציאה אחת (SISO).
* כמו כן שיטה זו מאפשרת בנייתם של משערכים ומסננים שהבולט שבהם הוא מסנן קלמן.

קטגוריה:מערכות בקרה
קטגוריה:תורת הבקרה
בן סנוף

**בנימין סנוף** (נולד ב-26 בינואר 1986, ט"ז בשבט ה'תשמ"ה) הוא זמר ישראלי.

## קורות חייו
סנוף נולד בצפת לנתן והילה. את הקריירה המוזיקלית שלו החל בגיל 7 בלהקת "פרחי צפת". בגיל 14 הוציא סנוף את אלבומו הראשון, "בוקר של זריחה". באלבום בלט השיר "גן הכוכבים", שנכתב על ידי יואב גינאי והולחן על ידי צביקה פיק. 

ב-2010 הוציא סנוף את אלבומו השני, "הנה הוא בא", בהפקת יוגב סמינה. האלבום מכר כ-20,000 עותקים. לאחר מכן הוא הוציא את אלבומו השלישי, "המסע". 

בספטמבר 2016 הוציא סינגל בשם "חולשות אנושיות" עם גילי ארגוב. סנוף מלווה בשירתו זוגות לחופה. הוא שיתף פעולה עם מושיק עפיה, קובי פרץ, קינדרלך ואחרים.

שיריו של סנוף מאופיינים כשירי מוזיקה יהודית מקורית עם אוריינטציה למקורות ולשירה הישראלית. בחלק גדול מהשירים יש גם נגיעות ים תיכוניות.

בין מעבדי שיריו בולט תמיר צור. כמו כן כותבים ומלחינים עבורו איתי זילברשטיין ויוסי גיספן.

## חיים אישיים
סנוף מתגורר בצפת, נשוי לרעות ואב לשישה ילדים.

## דיסקוגרפיה
* **בוקר של זריחה** (1999)
* **הנה הוא בא** (2009)
* **המסע** (2010)

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:זמרים חסידיים ישראלים
קטגוריה:אמנים ישראלים שחזרו בתשובה
קטגוריה:זמרים חסידיים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1986
הקפיטל

[שמאל|ממוזער|250px|[קרל מרקס]]
**הקָפּיטָל**, או בשמו המלא: **הקפיטל: ביקורת הכלכלה המדינית** (בגרמנית: **Das Kapital: Kritik der politischen Ökonomie**), הוא ספר עיוני שכתב קרל מרקס בגרמנית, המהווה את הבסיס לחשיבה הסוציאליסטית-מרקסיסטית, ואחד הספרים העיוניים בעלי ההשפעה הרחבה ביותר בכל הזמנים.

הכרך הראשון של הספר יצא לאור בשנת 1867 בעריכתו של פרידריך אנגלס. הספר הוא מחקר בכלכלה פוליטית ומהווה ניתוח תאורטי של הקפיטליזם שבא לענות על השאלה באמצעות אילו מנגנונים מבטיחה שיטה כלכלית זו צבירת הון על ידי בעלי ההון. אין בספר קריאה למהפכנות או למלחמת מעמדות אקטיבית. קריאות מסוג זה מופיעות בספר המניפסט הקומוניסטי.

## בתרגום עברי
* **הקאפיטאל: ביקורת הכלכלה המדינית**, מרחביה: ספרית פועלים בסיוע הוועד הפועל של ההסתדרות הכללית של העובדים העברים בארץ-ישראל, 1947. (ביסודו של הנוסח העברי הונח התרגום מאת צבי וויסלבסקי; יצחק מן השלים את הנוסח) (ספר ראשון בלבד)
* מהדורה מלאה: כרך א: תהליך הייצור של ההון; התרגום מאת צבי וויסלבסקי, 1953; כרך ב: תהליך הסיבוב של ההון; תרגם: יצחק מן, 1954.
** מהדורה חדשה: **הקפיטל: ביקורת הכלכלה המדינית**; הנוסח העברי: צבי וויסלבסקי; השלים את הנוסח, ערכו והתקינו: יצחק מן; הקדמה למהדורה העברית החדשה 2011 מאת יפתח גולדמן, בני ברק: ספרית פועלים; הקיבוץ המאוחד, 2011.

## ראו גם
* מטריאליזם היסטורי

## קישורים חיצוניים

* , בהוצאת הקיבוץ הארצי ספריית פועלים, 1947
* הקפיטל, בהוצאת הקיבוץ המאוחד-ספרית פועלים, 2011
* 
* 
* אבשלום בן צבי, הקפיטליזם יכלה את עצמו
* 
* הקפיטל, בארכיון האינטרנט המרקסיסטי (באנגלית)

## הערות שוליים

קטגוריה:מרקסיזם
קטגוריה:כלכלה פוליטית
קטגוריה:כתבי קרל מרקס
קטגוריה:ספרי 1867
ראיה נסיבתית

**ראיה נסיבתית** היא מונח משפטי מתחום דיני הראיות שנדרש בה תהליך היסק כדי לקשור אותה למסקנה עובדתית. ראיה נסיבתית מנוגדת לראיה מכרעת התומכת באופן ישיר באמיתות הטענה העובדתית, ללא צורך בראיות נוספות או בתהליך היסק.

## משקל הראיה בבית משפט
כאשר ראיה נסיבתית עומדת לבדה, מטבעה היא נתונה ליותר מפרשנות אחת, ומשכך, הסקת מסקנה חותכת מראיה נסיבתית בודדת מותירה ספק בדיוק המסקנה. ראיה נסיבתית היא בדרך כלל חלק מאוסף של ראיות נסיבתיות אחרות, אשר יחדיו חוברות לאוסף ראיות מאמתות ועשויות להוות תמיכה חזקה במסקנה אחת על פני מסקנות אחרות. תוקפו של הסבר המושתת על ראיות נסיבתיות למסקנה עובדתית מתחזק ככל שהסברים אחרים נמצאים חסרי תוקף. במשפט הישראלי, אין די בראיות נסיבתיות כדי להרשיע אדם לאלתר.

בהליך משפטי, ראיות נסיבתיות מאפשרות קביעת ממצא (באנגלית: finding of fact) בדרך של היסק. במשפט הפלילי, היסק נעשה בדרך של קביעת ממצא כדי לתמוך באמיתות טענה (אשמה או חוסר אשמה פלילית).

עדות עשויה להוות ראיה ישירה או נסיבתית. אם העד טוען שראה את הפשע מתרחש, זוהי ראיה ישירה, למשל: עד הטוען כי ראה במו עיניו את הנאשם דוקר את קורבנו. לעומת זאת, עדות שיש בה רק דברים שאפשר להסיק מהם שהפשע התרחש היא ראיה נסיבתית, למשל: עד המעיד כי ראה את הנאשם נכנס לבית, שמע צרחות, ולאחריהן ראה את הנאשם נמלט מן הבית ובידו סכין מגואלת בדם. הנחיצות שבעריכת היסק, ולא העובדה שהראיה מצביעה על מסקנה ברורה, היא שקובעת האם ראיה היא נסיבתית או ישירה.

ראיות מתחום הזיהוי הפלילי המובאות לבית המשפט באמצעות עד מומחה הן בדרך כלל ראיות נסיבתיות. מומחה בזיהוי פלילי המעיד כי בדיקה בליסטית מוכיחה כי מן הנשק שנמצא ברשותו של נאשם נורה ירי קטלני, מוסר בכך ראיה נסיבתית שניתן להסיק ממנה את אשמתו של הנאשם. יש לשים לב כי הסיכוי למסקנה שגויה בדבר אשמתו של נאשם עולה ככל שהמסקנה מבוססת על מיעוט ראיות נסיבתיות, ועולה הסיכוי להיתכנות הסברים אחרים, כך למשל, האפשרות שמישהו אחר השתמש בנשקו של הנאשם. ככל שנאספות ראיות נסיבתיות נוספות התומכות במסקנה אחת ופוסלות את אפשרות קיומן של מסקנות נוגדות, כך ניתן לקבוע ממצא עובדתי ברמת ודאות גבוהה יותר. כך למשל, אם בנוסף למציאת הנשק הקטלני ברשות הנאשם, טביעת אצבעו של הנאשם נמצאה על הדק הירי, ובבדיקה כימית של ידיו ובגדיו נמצא כי ירה לאחרונה, מתחזקת האפשרות לקביעת ממצא עובדתי ולפיה הוא היורה.

ראיות נסיבתיות הן בעלות חשיבות עליונה בתביעות בתחום המשפט האזרחי והפלילי שחסרות בהן ראיות ישירות. בחלק מהמדינות שיטת המשפט הפלילי מאפשרות להרשיע אדם אך ורק על יסוד ראיות נסיבתיות.

## לקריאה נוספת
* השופט יעקב קדמי, **על הראיות**, הוצאת דיונון תל אביב תשנ"ט-1999

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

קטגוריה:דיני ראיות
קטגוריה:קרימינולוגיה
פנחס קפרא

[שמאל|ממוזער|250px|קפרא ב[משכן הנשיא|בית הנשיא, 1963]]
**פנחס קפרא** (ט"ו באלול תרנ"א, ספטמבר 1891 – 1983) היה מראשי העדה התימנית בארץ ישראל ונציגם במוסדות הנבחרים ובהסתדרות.

## חייו
קפרא נולד באל-הג'ר שבמחוז חידאן בתימן לרב דוד קפרא, שוחט ובודק, וקיבל חינוך מסורתי בחדר ובבית מדרש. בשנת 1909 עלה לארץ ישראל והיה פועל חקלאי ברחובות, שם היה בין מייסדי שכונת שעריים. זמן קצר אחרי עלייתו קיבל על עצמו את ניהול "בית העם" במועצה תמורת מגורים לו ולמשפחתו. בשנת 1935 נבחר ליושב ראש ועד השכונה.

קפרא היה דמות בולטת בקרב העדה התימנית בארץ ישראל. מלבד כהונתו באספת הנבחרים היה חבר "הוועדה לעזרת יהודי תימן" ומתוקף מעמדו בשכונת שעריים, בה שכנו רבים מיוצאי העדה, היה חבר מזכירות מועצת הפועלים ברחובות והופקד מטעמה על קליטת עולי תימן. בשנת 1934 נבחר להנהגה המשותפת של המועצה הארצית של העובדים התימנים ובשנת 1942 נבחר לוועדה המרכזית לענייני התימנים שליד מזכירות הוועד הפועל של הסתדרות העובדים הכללית.

נבחר לאספת הנבחרים השלישית מטעם "הרשימה המאוחדת לציוני ארץ ישראל" שהורכבה מיוצאי תימן והיה ממלא מקום בוועד הלאומי. כן היה פעיל במפא"י וחבר מזכירות המפלגה וכיהן כציר בשישה קונגרסים ציוניים, היה ציר בוועידות הסתדרות הפועלים החקלאיים והיה ממלא מקום בוועד הפועל הציוני. בשנת 1945 היה חבר נשיאות ועידת ההסתדרות.

בשנת תשל"ח הוציא את האוטוביוגרפיה "מני תימן ובשעריים".

היה נשוי ואב לחמישה.

בעיר רחובות נקרא על שמו רחוב והוקם בית תרבות על שמו: "בית פנחס".

## ספרו
* **מני תימן ובשעריים**: רחובות, שבעים שנה (תרס"ז-תשל"ז 1907–1977) / בעריכת שמעון גרידי, רחובות: פ' קפרא, תשל"ח.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:ישראלים ילידי תימן
קטגוריה:חברי אספת הנבחרים השלישית
קטגוריה:חברי הוועד הלאומי
קטגוריה:רחובות: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים ברחובות
קטגוריה:אישים שהשתתפו בוועידות הקונגרס הציוני העולמי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1891
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1983
תסמונת קורסקוף

**תסמונת קורסקוף** היא תסמונת אשר נוצרת עקב מחסור ממושך בוויטמין B1 (תיאמין) אשר ממלא תפקיד חיוני במטבוליזם, בתהליך הפירוק של פחמימות, שומנים וחומצות אמיניות. התסמונת כוללת את התסמינים הבאים: אפתיה, חוסר ריכוז, קושי בהתמצאות בזמן ובמקום, פגיעה בזיכרון מיידי ולטווח קצר. התסמינים יכולים להופיע ולהיעלם לסירוגין. התסמונת קרויה על שם הפסיכיאטר הרוסי סרגיי קורסקוב בן המאה ה-19.

## גורמי סיכון
תסמונת קורסקוף איננה תורשתית ולא מידבקת, אלא נגרמת מגורמים סביבתיים שלרוב קשורים לצריכה ממושכת של אלכוהול. שתיינים אשר נוהגים לשתות על בסיס קבוע, לרוב אינם אוכלים בצורה מאוזנת ולכן לא מקבלים מספיק ויטמינים; יתר על כן, האלכוהול משבש את ספיגת התיאמין מן המעי.

קבוצות נוספות של אנשים אשר יכולים לפתח את המחסור בתיאמין ועקב כך ללקות בתסמונת, הם אנשים שנמצאים בתת תזונה, אנשים שסובלים מהקאות מרובות, חולי סרטן וחולי איידס.

## נזקים במקרה של חוסר טיפול
כאשר לא מטפלים בתסמונת, עלולים להיגרם נזקים רציניים, בהם:
* פגיעה בזיכרון הדקלרטיבי
* פגיעה בזיכרון בלימוד מידע חדש 
* בעיות בראייה
* נזק מוחי המתבטא בשיכחון מאוחר 
* מצב של קומה ומוות

התסמונת והשפעותיה מופיעות בקצב מהיר בעיקר בקרב צעירים (בקרב מבוגרים ההתפתחות היא איטית יותר).

## טיפול
מהלך התסמונת הוא כרוני. התסמונת בדרך כלל בלתי הפיכה, אך בצורתה החריפה יש לעיתים שיפור. ניתן להשיג לעיתים שיפור על ידי טיפול בטיאמין הידרוכלוריד.

## קישורים חיצוניים

* תסמונת קורסקוף, אתר infomed
*  

קורסקוף
קטגוריה:מטבוליזם
קטגוריה:אמנזיה
וודרף והשניבל של אזימוט

**וודרף והשניבל של אזימוט** הוא משחק הרפתקה ממוחשב ("קווסט") משנת 1994 שפותח על ידי חברת קוקטל וויז'ן והופץ על ידי חברת Sierra Entertainment.

המשחק מתרחש בעולם שעבר שואה גרעינית, מספר מצומצם של בני אדם ניצלו בזכות העובדה שירדו למעמקי האדמה. כשיצאו לעולם לאחר שהסכנה עברה הם גילו עיר מיושבת על ידי גזע מוטנטים פציפיסטי בשם הבוזוקים. בני האדם כבשו את העיר ושיעבדו את הבוזוקים במין משטר אפרטהייד.

הפרוטגוניסט של המשחק הוא וודרף, בנו של פרופסור אזימוט, ממציא גאוני ודיסידנט כנגד המשטר הנוכחי. יום אחד אזימוט נחטף על ידי סוכני המשטר אולם לפני שהם תופסים אותו הוא מצליח להפעיל מכונה שגורמת לגידול מואץ על בנו הפעוט וודרף עד שהוא מגיע לגיל של נער בשנות העשרה המאוחרות.

מכאן המשחק מתחיל ומשימתו של וודרף הוא למצוא את אביו ואחר כך לעזור לבוזוקים לשחרר את שלשלאות השעבוד שהם נתונים בהם על ידי כך שיכנס מחדש את ההנהגה של עמם.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:משחקי Sierra Entertainment
קטגוריה:משחקי מחשב
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 1994
קטגוריה:משחקי הרפתקאות גרפיים מסוג הצבע והקלק
קטגוריה:משחקי וידאו שפותחו בצרפת
אלכס פז-גולדמן

**אלכס פז-גולדמן** (נולד ב-10 באוקטובר 1955) הוא סופר מבוגרים, ילדים ונוער ישראלי.

## ביוגרפיה
פז-גולדמן נולד בקיבוץ המעפיל להורים ניצולי השואה. גדל בשכונת רמת עמידר ברמת גן ולמד בבית ספר מכל"ל, בוגר הטכניון במדעי המחשב ותואר שני בתוכנית למחקר תרבות הילד והנוער באוניברסיטת תל אביב.

את כתיבתו החל בעיתון הסטודנטים "אפסילון" אותו אף ערך בשנים 1979–1980. בשנים 1983–1984 כתב סיפורי ילדים ב"משמר לילדים ו"הארץ שלנו". היה בין כותבי "דבר אחר" וכן כתב וערך בשיתוף עם בנצי לופו את המדור הסאטירי **העולם הבא** שהתפרסם ב"העולם הזה". בנוסף להיותו סופר עבד בתעשיית ההי-טק והיה סמנכ"ל מחקר ופיתוח בחברת "אראלנט" שפיתחה מוצרי תקשורת ל-VOIP. פז-גולדמן גר בתל אביב ואב ל-3 בנות ובן.

## ספריו
"**שלושה בסירה אחת עם פאני היל**" יצא בשנת 2018 בהוצאת פרדס. קובץ סיפורים אודות נשים המסרבות להיכנע לתכתיבים גבריים וקורעות באומץ את מארג החיים המשותף והאומלל שלהן. לא עוד חיים כנועים של הליכה בתלם אחרי גברים מבולבלים ושתלטנים, אלא חיים עצמאיים של נשים מודרניות. גם על ספרים אסורים על ילדים ועל יכולתם לחבר בין אב לבן שתהום פעורה ביניהם.

"**עמית, דלית ושביט בתעלומת המודעות התלושות**" יצא בשנת 2016 בהוצאת אלוש - הוצאה לאור עצמית. עלילת הספר מתרחשת בישראל של היום ועוסקת בתהליך שעובר על ילדים להורים גרושים זאת תחת סיפור של חיפוש אחרי חתולה שנעלמה באופן מסתורי. הספר נבחר למצעד הספרים של משרד החינוך לשנת תשע"ז (2016/17).

"**תעלומת העיניים השחורות-כחולות**" יצא בשנת 2014 בהוצאת כנרת, זמורה-ביתן. עלילת הספר מתרחשת בישראל של שנת 1967 על רקע פרשת היעלמותם של ילדי תימן בראשית שנות המדינה. ההשראה לספר הייתה כותרת בשבועון "העולם הזה" שהכריזה: "ילדי תימן נמכרו לאמריקה!" ובגוף הידיעה סיפור על רב שעסק במכירת ילדים תימנים ליהודים אמריקאים עשירים תמורת 5,000 $ לילד. **הספר זכה בפרס שרת התרבות והספורט לספר נוער מצטיין לשנת 2017**.

"**[[המרגל האבוד והשמלה הירוקה]]**" יצא בשנת 2011 בהוצאת כנרת, זמורה-ביתן. עלילת הספר מתרחשת בשכונת רמת עמידר בשנת 1964 על רקע פרשיות ריגול שהסעירו את מדינת ישראל הצעירה, כמו פרשת האיש במזוודה והמרגל על הסוס וולפגנג לוץ. הספר בהשראת ספרה של ימימה אבידר-טשרנוביץ שמונה בעקבות אחד, מספר על מוטי וראובן בני ה-12, בלשים מקריאת ספרים, החושפים מרגל אכזר ומסוכן שחדר לשכונה ומאיים על קיומה של המדינה כולה. בשנת תשע"ב הספר נבחר למצעד הספרים של משרד החינוך והומלץ לתלמידי כיתות ד'-ו'.

"**הרפתקה בחולות**", בשיתוף עם איריס ארגמן יצא בשנת 2009 בהוצאת מטר. הספר נכתב בהשראת ספריו של הסופר נחום גוטמן ומספר על ילדה תל אביבית שחוזרת בזמן לתל אביב של מאורעות 1936. הספר עובד למחזה על ידי שלומית ארנון (שגם ביימה) וליאת פישמן-לני מתיאטרון לילדים ונוער של אורנה פורת. בשנת תשע"ד (2013/14) הספר נבחר למצעד הספרים של משרד החינוך והומלץ לתלמידי כיתות ד'-ו'.

## קישורים חיצוניים
* 

* עטרה אופק, "מצדיעה לספר שחושף את פרשת ילדי תימן" , 4 ינואר, 2015
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* הבלוג של קרולין, "ביקורת על עמית, דלית ושביט בתעלומת המודעות התלושות", 4 יוני 2016

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:רמת עמידר: אישים
קטגוריה:המעפיל: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1955