אה"מ רויאל אוק (1862)

**אה"מ "רויאל אוק**" (באנגלית: **HMS ''Royal Oak***) הייתה [[פריגטה#עידן הקיטור|פריגטה משוריינת]] מדגם "פרינס קונסורט"  של [[הצי המלכותי הבריטי]] שהושקה ב-[[1862]]. היא הייתה הראשונה ב[[סדרה (אונייה)|סדרת האוניות]] מדגם זה, ולעיתים נחשבת [[אונייה אחות|אוניה-אחות]] למחצה  לשלוש האחרות בשל הסידור השונה של המנוע ודוד הקיטור. כמו אחיותיה לסדרה גם היא הייתה במקורה אוניית מערכה עשויה עץ, שהוסבה ל[[אונייה מחופת שריון]] לאחר הנחת השדרית, תוך כדי בנייתה.

את רוב שנות שירותה עשתה האונייה ב[[צי הים התיכון]] , ותקופה קצרה בלבד שרתה ב[[צי התעלה]]. ב-[[1871]] שבה לאנגליה לצורך שיפוץ, אך בסופו של דבר הושבתה והושמה בעתודה  כדי לחסוך בהוצאות הצי. ב-[[1885]], בעודה בעתודה, הוצאה "רויאל אוק" משורות הצי, נמכרה ונגרטה.

האונייה נקראה על שם עץ האלון  שבצמרתו הסתתר המלך לעתיד [[צ'ארלס השני, מלך אנגליה|צ'ארלס השני]] כאשר נמלט מפני "עגולי הראש" , תומכי הפרלמנט ב[[מלחמת האזרחים האנגלית]], לאחר קרב ווסטר (3 בספטמבר 1651). היא הייתה אוניית המלחמה השביעית בצי המלכותי שנשאה שם זה.

== מבנה האונייה ותיאורה ==
"רויאל אוק" תוכננה להיות אוניית-מערכה עשויה עץ נושאת 90 תותחים מדגם "באלווֹרְק" , המונעת על ידי קיטור ומפרשים. בניית האונייה החלה ב-[[1 במאי]] [[1860]] ב[[מספנת צ'טם|מספנת הצי בצ'טהם]], וכשנה אחר כך, ב-[[14 במאי]] [[1861]], תוך כדי הבנייה, הוחלט להסב אותה ל[[אונייה מחופת שריון]]. "רויאל אוק" הושקה ב-[[10 בספטמבר]] [[1862]], והוכנסה לשירות פעיל באפריל [[1863]]. הפלגות המבחן שלה הסתיימו ב-[[28 במאי]] אותה שנה. עלות הבנייה הייתה 245,537 ליש"ט.

מידותיה של "רויאל אוק" היו כדלקמן: אורך בין הניצבים  , רוחב  , [[שוקע]] קדמי  ושוקע אחורי , ה[[הדחק]] – 6468 טון, וה[[תפוסה]] – 4,056 טון לפי [[מידת התפוסה הבריטית הישנה|המידה הבריטית הישנה]].

[[מרכז מסה|מרכז הכובד]] של "רויאל אוק" היה נמוך, היא היטלטלה לצדדים ועל כן יציבותה בעת ירי תותחים הייתה פגומה. עם זאת היא הייתה קלת-תמרון ועמדה היטב בכל מזג אוויר הן במפרשים הן במנועים. צוותה מנה 585 קצינים ומלחים.

===מכונות ההנעה והמפרשים===
"רויאל אוק" צוידה ב[[מנוע קיטור ימי|מנוע קיטור]] 2 צילינדרים מסוג "[[מנוע קיטור ימי#טלטל מהופך (return connecting rod)|טלטל מהופך"]] (return connecting rod) מתוצרת מוּדְסְלִי  שסובב [[מדחף]] יחיד. הקיטור למנוע סופק על ידי שישה [[דוד קיטור|דודי קיטור]] מלבניים. [[הספק|ההספק האינדיקטורי]] של המנוע, כפי שנמדד ב[[הפלגת מבחן|הפלגת המבחן]]  ב-15 ביוני 1863, היה 3,704 [[כוח סוס|כוחות סוס]] (2,762 [[קילוואט]]) והמהירות המרבית של האונייה בכוח הקיטור בלבד 12.5 [[קשר (יחידת מידה)|קשרים]] (23.2 קמ"ש). מגורות הפחם של האונייה הכילו 560 טון, שהספיקו לשיט למרחק 2,200 מיילים ימיים (4,100 ק"מ) במהירות 5 קשרים (9.3 קמ"ש).

מעטה המפרשים המקורי של האונייה היה [[ברקה (כלי שיט)|מעטה בארק]]: מפרשים רוחביים על התרנים הקדמי והראשי ומפרשי גף אורכיים תחתי ועילי על התורן האחורי. שטח המפרשים היה 2,300 מ"ר. ביוני 1866 נוספו לתורן האחורי שתי סקריות, וכך הפכה "רויאל אוק" לאונייה בעלת [[אונייה מלאת מעטה|מעטה רוחבי שלם]] .

את המדחף ניתן היה לנתק ולהרים בשרשרת לתוך פיר בגוף האונייה, כדי שלא ייצור התנגדות חיכוך במים ויאט את מהירותה כשהיא שטה במפרשים. אלא שהַפִּיר לתוכו הורם המדחף לא היה סגור מכל צדדיו בקירות אטומים למים, כמקובל באוניות אחרות; במקום זאת, סגרו במכסים את הפתחים בסיפון התחתון ובסיפון הראשי דרכם הועלה המדחף, וכל עוד המכסה התחתון נשאר פתוח הייתה סכנה שהסיפון התחתון יוצף כולו במים, אפילו בים גלי מתון. מסיבה זו העלו את המדחף רק לצורך תחזוקה או תיקונים כשהאונייה הייתה בנמל ומעולם לא בלב ים. כדי להקטין את התנגדות החיכוך של הארובה בעת שיט במפרשים, התקינו באונייה ארובה טלסקופית.

===החימוש===
"רויאל אוק" חומשה בתחילה ב-24 תותחי 68-ליטראות (30.8 ק"ג)  חלקי-קדח ונטעני-לוע על סיפון התותחים הראשי. תותחים אלה ירו [[כדור תותח|כדורים מלאים]]. קוטר כדור התותח – 7.9 אינץ' (201 מ"מ), משקל התותח 10,640 ליטראות (4,826 ק"ג), מהירות הלוע – 481 מטרים בשנייה, והטווח – 3,200 יארד (2,900 מ') בזווית הגבהה של 12 מעלות. עליהם נוספו 11 תותחי 110-ליטראות (48.5–49.9 ק"ג), 7 אינץ' (178 מ"מ), נטעני-מכנס וחלקי-קדח מתוצרת ארמסטרונג . מהירות הלוע – 350 מטרים בשנייה, והטווח המרבי – 4,000 יארד (3,700 מ') בזווית הגבהה של 11.25 מעלות. שמונה מהם הוצבו על הסיפון התותחים הראשי ושלושה על הסיפון העליון, ושימשו כ[[תותח מרדף|תותחי מרדף]] – שניים בחרטום ואחד בירכתיים. שני סוגי התותחים יכלו לירות כדורים מלאים או [[פגז]]ים.

ב-[[1867]], במהלך שיפוץ האונייה, הוחלפו התותחים המקוריים של "רויאל אוק" ב-20 תותחי 7-אינץ'  וב-9 תותחי 8-אינץ'  נטעני-לוע וחרוקי-קדח; ארבעה מבין תותחי 7-אינץ' שימשו כתותחי מרדף. הכדור של תותח 8-אינץ' שקל 175 ליטראות (79.4 ק"ג), והתותח עצמו שקל 9.1 טונות. מהירות הלוע של תותח זה הייתה 430 מטרים בשנייה, והכדורים שירה יכלו לחדור שריון [[ברזל מחושל]] בעובי 9.6 אינץ' (244 מ"מ). תותח ה-7 אינץ' שקל 6.6 טונות וירה כדורים במשקל 112 ליטראות (50.8 ק"ג), שיכלו לחדור שריון בעובי 7.7 אינץ' (196 מ"מ).

===השריון===
דפנות האוניות מדגם "פרינס קונסורט", מהסיפון העליון ומטה, הוגנו על ידי שריון ברזל מחושל שעוביו גדל בהדרגה מ-3 אינץ' (76 מ"מ) בקצות החרטום והירכתיים עד 4.5 אינץ' (114 מ"מ) באמצע האונייה. השריון הגיע עד למרחק 5 רגל ו-6 אינץ' (1.7 מ') מתחת קו המים, ובצדו הפנימי הותקן גב של לוחות עץ בעובי 27.5 אינץ' (749 מ"מ).

==קורות שירותה==
"רויאל אוק" שירתה תקופה קצרה בצי התעלה ואחר כך הועברה לצי הים התיכון. ב-[[1867]] הוצאה משירות פעיל, שופצה וחומשה מחדש, ואחר כך הוצבה שוב בצי התעלה. ב-[[14 באוגוסט]] [[1868]] בלילה, בסערה עזה, התנגשה "רויאל אוק" ב[[אה"מ ווריור (1860)|אה"מ "ווֹריור"]], האונייה מחופת השריון הראשונה של הצי הבריטי. בתאונה ניזוקו אדני השלשלאות (chain wales) של תרניה האחורי והראשי וכל סירות השירות של האונייה בצדה הימני נפגעו. שלושה חודשים אחר כך שבה האונייה לים התיכון. היא נטלה חלק בפתיחת [[תעלת סואץ]] ב-[[15 בנובמבר]] [[1869]], ובמהלכה עלתה על [[שרטון|שרטון חול]] לא מסומן ליד [[פורט סעיד]], אך לא נגרם לה כל נזק. בסוף [[1871]] אמורה הייתה לעבור שיפוץ נרחב ב[[בסיס הצי המלכותי בפורטסמות'|מספנת הצי בפורטסמות']], אך מטעמי חיסכון הוחלט בסופו של דבר להשבית את האונייה ולהעבירה לעתודה. ב-[[30 בספטמבר]] [[1885]], אחרי 14 שנים בעתודה וכשכבר לא היה כדאי לשפצה, נמכרה האונייה לגריטה.

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
* Ballard, G. A., Admiral (1980). *The Black Battlefleet*. Annapolis, Maryland, Naval Institute Press.
* Chesneau, Roger; Kolesnik, Eugene M., eds. (1979). *Conway's All the World's Fighting Ships 1860–1905*. London, Conway Maritime Press.
* Lambert, Andrew (1987). *Warrior: Restoring the World's First Ironclad.* London, Conway Maritime Press.
* Parkes, Oscar (1990). *British Battleships* (reprint of the 1957 ed.). Annapolis, Maryland, Naval Institute Press.
* Silverstone, Paul H. (1984). *Directory of the World's Capital Ships''. New York, Hippocrene Books.


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אוניות מלחמה בריטיות