אל

[שמאל|ממוזער|150px|[קצלקואטל, אל בתרבות מסו-אמריקה]]
**אל** על פי אמונות או דתות רבות, הוא ישות בעלת כוחות על-טבעיים (כלומר מסוגלת לפעול כנגד חוקי הטבע ולשלוט בטבע), בת אלמוות ושאליה מתייחסים כקדושה, עליונה או נשגבת. לפי חלק מהמיתולוגיות, חלק מהאלים אף השתתפו בבריאת העולם. עד עצם היום הזה, רוב האנושות מקיימת כלפי האלים מנהגי פולחן שונים.

ניתן לחלק את קבוצת האנשים המאמינים באל למאמינים באל אחד (מונותאיזם), למאמינים בצמד אלים הנמצאים ביניהם ביחסי גומלין (דואליזם, גנוסיס) ולמאמינים בריבוי אלים (פוליתאיזם). בדרך כלל מייחסים לאל שליטה, חלקית או מוחלטת, ביקום, כוח עצום עד בלתי מוגבל, ולפעמים ידיעה של כל המתרחש ביקום.

למרות מסורות רבות אלו, טרם הוצגה ראיה אמפירית או הוכחה תקפה לוגית לקיומו של אל כלשהו.

## אטימולוגיה
[ממוזער|150px|[בעל (אל)|בעל, אל הרוח והגשם בכנען הקדומה]]
המילה **אל** בעברית מגיעה מהשפות הפרוטו-שמיות כשם גנרי לישות עליונה, מקור המילה היא שמו של אבי האלים במיתולוגיה הכנענית - **[[אל (אל כנעני)|אל]]**. המונח **אלוהים,** נובע מצורה שמית תיכונית **אלה**. ביהדות ובאסלאם השם "אלוהים" קיבל משמעות של אל יחיד, השימוש בלשון רבים הוא לאות כבוד וייתכן שהוא שריד לשוני לתקופה שבהּ האמינו בריבוי אלים. במחקר מקובל שהמילה אלוה נוצר מהמילה אלוהים לייצר צורת יחיד ולא הפוך. פרופ' משה דוד קאסוטו טען כי השם "אל" נשאל משמו של האל הכנעני "אל" (EL), או בשמו המלא "אל ועלין", כפי שנזכר בכתובת סוג'ין. לטענתו, אל כנעני זה הוא האל שנכתב במקרא ב, המתאר את מלכי-צדק מלך שלם ככהן ל"אל עליון". טענה זו נדחתה על ידי פרופ' יהודה אליצור, שגרס כי "אל ועלין" הם שני אלים נפרדים (כפי שמלמדת וי"ו החיבור), וכי מלכיצדק לא היה כהנם, אלא מונותאיסט כאברהם.

בקבלה מסמל השם "אל" את מידת החסד והטוב שבאלוהות.
הוגי דעות קבליים אחרים כמהר"ל מפראג טענו כי השם "אל" בא לבטא את עוצמת הבורא, בדומה לשמו של בעל החיים "אַיִל" המסמל עוצמה, וכפי שעולה מביטויים מקראיים כגון "אֱיָלוּתִי" ('כוחי') ו"אֵילֵי הָאָרֶץ" ('שליטי הארץ') ומן השימוש המקראי בביטוי 'אלהים' בהתייחס לדיינים בשר ודם.

## מושגים ותפיסות
רעיון האלוהות מלווה את התרבות האנושית במשך אלפי שנים. בתקופות שונות קיבל האלים מובנים שונים, הנבדלים אלו מאלו במידה רבה, עד שנראה כי יהא זה קשה לכלול את כולם בהגדרה אחת. נראה שמושגי האלוהות השונים נקשרים אלה לאלה בשם, אך לא בהגדרה.

לא ידוע היכן ומתי התפתחה לראשונה האמונה בישויות השולטות בגורל העולם. ככל הנראה, מדובר ברעיון שהתפתח במקביל במקומות שונים. אחד המקדשים היותר מוקדמים שהתגלו עד כה הוא מהאלף העשירי לפנה"ס ראשית האמונה באנימיזם, תפישה לפיה לכל דבר קיים יש נפש חיה. לחלק מהנפשות נקשרו, ככל הנראה, כוחות גדולים יותר מאחרות, ואלו נעבדו כאלים. עם התפתחות המחשבה, עברו גם מושגים מופשטים יותר תהליך של האנשה. מרבית אלי המיתולוגיה היוונית, למשל, משלבים פרסוניפיקציה של תופעות טבע (זאוס והברק, פוסידון והים), ואף מייצגי ערכים ורעיונות (אתנה והחוכמה, אפרודיטה או ארוס והאהבה). דמויות אלו שולבו במיתוסים של חברות קדומות, ובמנהגי פולחן. האופן שבו התייחסו לדמויות אלו השתנה מחברה לחברה ומתקופה לתקופה. כך, בתקופה הקלאסית ביוון העתיקה, היו שסברו שיש להתייחס אליהן כאלגוריות בלבד, ואין לקבלן כפשוטן. מכל מקום, רעיונות אלו לא בהכרח חתרו תחת הפולחן הנהוג.

### מספר האלים

#### פוליתאיזם

בתקופה שאחרי זה האמונה בריבוי אלים השולטים בעולם הייתה נפוצה. בדרך כלל כל אחד מהם אחראי על כוח או תחום מסוים בעולם. לעיתים האלים שוכנים כולם במשכן אחד, למשל הפנתאון.
חלק מקבוצות האלים אף נגזרות האחת מן השנייה, בעקבות השפעות תרבותיות בין העמים. (למשל התרבות היוונית השפיעה על התרבות הרומית במובן זה).

#### אל עיקרי

בתרבויות מסוימות, אל אחד מכל האלים תופס מקום מרכזי ועילאי והפך לדמות מופשטת ופרסונלית כאחד, ואילו שאר האלים נחשבים משרתים ומלאכים הכפופים לאל העליון.

כך קרה ביהדות המוקדמת על פי פרשנות קאסוטו, שבה האל הכנעני מוֹת, אל השאול, שעוצמתו אדירה – שווה לזו של אלים אחרים ואף חזקה יותר – הופך להיות מלאך המוות שלוקח את נפשות האנשים, אבל הפעם כשליחו ומלאכו של אלוהים, ברשותו וברצונו. אמונה כזאת לפעמים מובילה לאמונה שלמרות שיש הרבה אלים, אך רק אל אחד ראוי לסגידה, זאת נקראת מונולטריזם.

#### אמונה באל אחד

הרעיון של עבודת אל אחד הוצג במצרים העתיקה על ידי המלך אמנחותפ ה-4 (1380–1362 לפנה"ס), הידוע בשם שאימץ לעצמו – אחנתון (עבד אתון). המלך הנהיג רפורמה דתית בממלכה כך שהפולחן הדתי הופנה לאל השמש אתון בלבד – אתוניזם. ככל הנראה, היו כרוכים ברפורמה זו מניעים פוליטיים להורדת כוחה של הכהונה ולהעצמת מעמדו של המלך.

מאוחר יותר, ביהדות התפתח רעיון של עבודת אלהים עליון אחד. בעקבות היהדות, גם הנצרות החזיקה ברעיון מונותאיסטי זה. בשנת 324 הכריז קיסר רומא קונסטנטינוס הגדול (280–337) על הדת הנוצרית כדת האימפריה, ככל הנראה, בניסיון לאחד את האימפריה הרומית המתפוררת תחת פולחן אחיד המכוון לאלוהות אחת (אך במקרה זה, משולשת – האב, הבן ורוח הקודש). במהלך האלף הראשון לספירה הופץ הרעיון על ידי מיסיונרים לרחבי אירופה והמזרח התיכון, ובאלף השני לספירה הופץ ליבשות נוספות בדחיפת הקולוניאליזם.

גם דת האסלאם עשתה שימוש דומה ברעיון האל על מנת לאחד את השבטים של חצי האי ערב.

במהפכה הצרפתית היה ניסיון נפל להנהיג דת דאיסטית שסגדה לתבונה, שוב בניסיון ליצירת זהות מאוחדת לרפובליקה החדשה.

### תפיסת האל או האלים

#### בדתות המונותיאסטיות
אלוהי הדתות המונותיאסטיות מאופיין בדרך כלל כמשולל גשמיות. עם זאת, ניתן למצוא בתנ"ך תיאורים של האל כדמות גשמית המתהלכת בגן העדן, או נלחמת במפלצות הימיות. לרוב פורשו מקומות אלו באורח אלגורי. לעומת זאת חוקרים מודרניים טוענים כי מדובר, ככל הנראה, בתפישה אחרת של האל, שייתכן וקדמה לתפישה המופשטת. גם בנצרות ניתן למצוא גישה הסוטה מעט מעקרון אי גשמיותו של האל – שכן האל הנוצרי התגשם באדם. לנצרות גם תפישה משולשת של האלוהים (השילוש הקדוש), בבחינת אחד שהוא ריבוי, המבחינה בין אלוהים האב, אלוהים הבן ורוח הקודש.

בניגוד לתפישות המונותאיסטיות ישנן תפישות דואליסטיות, המציבות כנגד האל הטוב יריב שווה כוח, הנלחם על גורל העולם. רעיון זה הוצג לראשונה בדת הזורואסטרית, ששלטה בפרס מהמאה ה-6 לפנה"ס עד המאה ה-7, עם כיבושי האסלאם. במקביל לעליית הנצרות התפתחו באגן הים התיכון תפישות גנוסטיות, אשר ראו באל הבורא של המקרא את האל הרע, יוצר הגשמיות, ושאפו לאיחוד עם האל הטוב, הרוחני, אותו ייצג דווקא הנחש. לתפישות הדואליסטיות הייתה השפעה מסוימת על הדתות המונותאיסטיות, שבאה לידי ביטוי בדמויותיהם של שטן, סטרא אחרא, אשמדאי, לווייתן, ועושי דבריהם – המכשפות. עם זאת, ברוב הזרמים המונותאיסטים כוחות הרוע כפופים לכוחות הטוב ונחותים מהם.

#### אלים פיזיקליים
היו אמונות שמאמים שאחרי טקסים מסוימים פסל נהפך לאל. לדוגמה במסופוטמיה הקדומה האמינו ששטיפת פיו של הפסל וטקסים מסוימים מעירים את הכוח העל-טבעי שלו ויהיה לו יכולת לשמוע ולראות, לאכול ולהריח. יש אמונה שונה שהפסל הוא רק סמל לאל והפולחן לפסל מראה שמכבדים האל שהפסל מציג. חיות אימתניות כתנינים ונחשים נעבדו במצרים העתיקה. באירופה ראו בדוב ישות אלוהית. עד היום הזה מקיימים עמים פולחנים לבעלי חיים, כמו פולחן הקוברה בהודו. ברוב הממלכות הקדומות נתפש המלך כדמות אלוהית או לפחות כנציגו של האל, שיש לשרתה ולעבדה.

אמונות אלו היו נפוצות בכל העולם בימי קדם. בהשפעת רפורמת יאשיהו והופצת הנצרות והאסלאם בעולם אמונות כאלו נכחדו מרוב התרבויות והיום נמצאים בעיקר במזרח אסיה ואפריקה.

#### שכינה במקום או דבר פיזי
בתרבויות רבות האמינו שאלים יכולים לשכון בתוך פסל. ביהדות מאמינים שאלוהים שוכן בקודש הקדשים בהר הבית. לפי הזרמים האורתודוקסים וקתולית של נצרות אחרי טקס אוכריסטיה הלחם והיין נהפכים לגופו של האל. לפי זרמים פרוטסטנטים הוא נוכח אבל לא בצורה גשמית בלחם.

#### אלות נקביות
[ממוזער|351x351 פיקסלים|[קרס (מיתולוגיה)|'''קרס''', אלת התבואה, מאֵלות המיתולוגיה רומית]]
בתרבויות רבות (בעיקר פוליתאיסטיות) קיימות אלוֹת – ישויות אלוהויות ממין נקבה. בין אלות שונות ניתן למנות: במיתולוגיה המצרית את איסיס, אמונת, בסתת, נות, ואצת וחתחור; במיתולוגיה המסופוטמית את איננה היא אשתר, נינגל  היא נִכַּל, נינחורסג היא בלת־אילי, נינליל, נינקאסי ונינתינוגה ; במיתולוגיה הכנענית את אשרה אם האלים, עשתרת וענת, בעלת גבל, שמש, ותנת – האלה הראשית של קרתחדשת; במיתולוגיה היוונית את הרה, דמטר, אתנה, ארטמיס, אפרודיטה, הסטיה, נמסיס, הקטה, גאיה, איריס, פרספונה, אירנה, אמפיטריטה, טיכה, והבה; במיתולוגיה הרומית את יונו, וסטה, מינרווה, ונוס, דיאנה, קרס, ויקטוריה, פורטונה, ובלונה; במיתולוגיה הנורדית את פריג, פריה, אידון, סקאד'י, הל, סול ומאני; ובפנתיאון הסלאבי את מוקוש וז'יווה.

על אף שהיהדות והנצרות הן דתות מונותאיסטיות, ובהן מקום לאל אחד (שבמגדרו אינו נקבי), גם בדתות אלה רמזים לצורה נקבית של האל: ביהדות קיים מושג ה"שכינה". השכינה היא ביטוי פסיבי להתגלות האל, וככזו נמשלת לדמות נשית. בנצרות קיים מושג "רוח הקודש" שהיא חלק מהשילוש הקדוש של "האב, הבן ורוח הקודש".

## בפילוסופיה ובאמנות המערבית
[250px|ממוזער|אלוהים בדמות אדם זקן יוצר את [אדם וחוה|אדם, כפי שצייר מיכלאנג'לו, פרט מתוך תקרת הקאפלה הסיסטינית.]]

### בעת העתיקה
רעיון האלוהות תרם רבות באופן מהותי להתפתחות המחשבה המערבית. לעומת המיתולוגיה היוונית מרובת האלים, הפילוסופים היוונים ניסו למצוא גורם אחד העומד מאחורי כלל התופעות ומאחדן. קסנופנס (475 לפנה"ס–570 לפנה"ס) היה, ככל הנראה, הראשון מביניהם להציע זאת. בניגוד לאלי יוון החומריים, אל זה לא לבש צורת אדם, אלא היה חסר איברים ובצורת כדור הומוגני. למעשה, קסנופנס זיהה את האל עם העולם. אפלטון הציע אל בורא, דמיאורגוס (בדיאלוג תימאיוס), המתבונן בצורות הנִצחיות ומטביע אותן בחומר. אריסטו הציע את האל כהשערה בדבר סיבת התנועה בעולם. מכיוון שלכל תנועה, לפי אריסטו, יש סיבה שגרמה לה, על מנת שלא להסתבך בנסיגה אינסופית יש צורך בתנועה שגרמה לתנועה אחרת, אך לא נגרמה על ידי אחרת. סיבה ראשונה זו (ראשונה מבחינה לוגית, אך לא מבחינה זמנית – שכן העולם על פי אריסטו היה קיים מאז ומעולם) כונתה בפילוסופיה האריסטוטלית "המניע הבלתי מונע", וכן "שׂכל משׂכיל ומושׂכל" – בהיותו שכל ולא חומר, שכן הוא נצחי ואינו כלה) המכיר את עצמו. רעיון האל פותח בפילוסופיה הניאופלטונית, וזוהה עם "האידיאה העליונה" של אפלטון, כאיחוד שעומד בבסיס הריבוי התופעתי. הפעם היה זה גם אל בורא (שוב – לא מבחינה זמנית), אשר ממנו שופעות הצורות על העולם. אצל פילון האל מזוהה כמהות שקיימת אפילו מעבר ל"עולם האידאות" האפלטוני.

רעיונות אלו העסיקו רבות את הוגי ימי הביניים, ולא רק בשל השפעתם על ההגות הדתית.

### בעת החדשה
האל בתור שם מופשט לחוקי הטבע, ללא מודעות, יכולות או פעולות של השגחה וללא שכר ועונש בעולם, אומץ על ידי ההוגים הרציונליסטיים של המהפכה המדעית. תפיסתו זו אפשרה לדעת הוגים ומדענים רבים את המדע המודרני. בין ההוגים בראשית העת החדשה נמנה ברוך שפינוזה, שזיהה את האל ככוח טבע חסר מודעות. ה"אלוהים של שפינוזה" קסם לאנשי מדע בתקופות מאוחרות יותר, בהיותו אל לא אישי, ממנו נובע העולם נביעה לוגית.

היינריך היינה, בספרו על המחשבה והדת בגרמניה, זיהה את עמנואל קאנט כמי שהרג את אלוהים במחשבה המערבית. קאנט טען כי האל אינו אלא ספקולציה שאין ביכולתנו להוכיחה, אלא לקוות בלבד לאמיתותה. עם זאת, קאנט העמיד את האל בבסיס תורת האתיקה שלו, וטען כי ללא האמונה באל ובחופש הרצון לא ייתכן מוסר. אולם טענות אלו הביאו, בתהליך מתמשך, לנידויו של האל מתפישת העולם החילונית של המאות ה-19 וה-20. בתחום הפילוסופיה החברתית היה זה קרל מרקס שהנחית מכת מוות על רעיון האל, כשטען כי מדובר בהחצנת תכונות אנושיות, אשר בדומה לממון, גרמו לשעבודם של אנשים בידי אנשים. אך יותר מכולם, הרי זה פרידריך ניטשה הידוע באמירותיו שלו "אלוהים מת", בעיקר בהקשר של הנצרות והאדרתו של ישו. בכתביו ניסה ניטשה להצביע על הטלטלה הגדולה אשר עוברת על התרבות המערבית עם זניחת רעיון האלוהות, וכן על תקווה ש"תחליף" ראוי יותר ימצא.

"מות האלוהים" הצריך שינוי בדוגמות רבות העומדות בבסיס המחשבה במערב. ללא אלוהים לא ניתן, לכאורה, לבנות מטאפיזיקה שתבסס באופן משביע רצון את אפשרות הידיעה הוודאית ותאחד את כלל המדעים לכדי גוף ידע אחד. התמוטטות הפונקציות החברתיות שנבנו סביב האל, אשר שימש להן הצדקה, חייבו עיצוב מבנים חברתיים חדשים והצדקות חדשות לארגון מוסדות הידע בחברה. בין השפעות זניחת רעיון האל ניתן כנראה למנות את הרלטיביזם המוסרי, התגברותה של הספקנות המטאפיזית, רעיון הלאומיות, התנועה הפוסט-מודרנית בביקורת התרבות ולאחרונה הפוסט-הומניזם. נראה שטלטלה זו טרם נסתיימה, וכי עדיין לא נמצאה חלופה מספקת שתוכל למלא את התפקודים הרבים שמילא רעיון האלוהות בתרבות המערבית (וייתכן שלעולם לא יימצא).

במקביל לתנועות חברתיות, השואפות להשיב את הסדר הישן על כנו, ומתבטאות בחזרה למוסדות דתיים שמרניים וחזרה בתשובה, ניתן למצוא כמה ניסיונות מעניינים לחיות את הרעיון בתחומי המוסר והמטאפיזיקה, עליהם נמנים, בין השאר, הפילוסוף היהודי עמנואל לווינס ופילוסוף המדע אלפרד נורת' וויטהד.

על אף השגשוג לו זוכות תפישות דתיות בחברה (וקשה לומר שאלו איבדו אי פעם את הפופולריות שלהן בקרב ההמונים), אין שימוש ברעיון האלוהים בתאוריות מדעיות. הדיון בשאלת קיומו של האל מביא לוויכוחים לוהטים בין אתאיסטים לבין המאמינים בקיומו של אלוהים.

:"אבל מר לפלס, מה בדבר אלוהים?". "אין לי צורך בהיפותזה הזו", אמר האסטרונום פייר-סימון לפלס כאשר הסביר לנפוליאון את התאוריה שלו על היווצרות מערכת השמש.
רעיון זה חוזר בדבריו של איש מדע בן זמננו, חתן פרס נובל לפיזיקה, סטיבן ויינברג:
:"פעם היה מובן מאליו שהעולם תוכנן על ידי ישות אינטליגנטית כלשהי. מה עוד היה עשוי להסביר את קיומם של אש ושל גשם, של ברקים ורעידות אדמה? ומעל לכל, יכולותיהם המופלאות של בעלי החיים הצביעו, כמדומה, על בורא שהיה לו עניין מיוחד בחיים. היום אנו מבינים את רוב הדברים הללו במונחים של כוחות פיזיקליים הפועלים מתוקף חוקים בלתי אישיים".

## התגלות של אל אחד
האמונה כי יש בנמצא ריבוי אלים, אך שאלים שונים הם התגלות שונה של אל אחד, נקרא הנותאיזם.
דוגמה לכך היא האמונה של דת ההינדו, לפיה האל הבורא ברהמה, האל המחריב שיווה והאל המשמר וישנו הם כולם צדדים שונים (אווטארים) של האל הראשון, הפראברהמן.

## אמונה בשתי רשויות

אמונה לפיה יש שני כוחות שמימיים, או יסודות טבע, המנהלים את העולם. לעיתים אלו כוחות מנוגדים, כך שהאחד מייצג את הטוב והשני מייצג את הרע, ונאבקים ביניהם על השלטון בעולם. הדוגמה הבולטת ביותר היא דת זרתוסטרה הפרסית המאמינה באל טוב (אהורה-מאזדה) ובאל רע (אהרימן), אך עיקר אמונה זה מצוי גם אצל הכתות הגנוסטיות ובמידה מסוימת גם בנצרות (אלוהים לעומת השטן, שמרד בו).

## בדתות שונות
[שמאל|ממוזער|250px|שלט בתחנת רכבת ב[הימאצ'ל פרדש, הודו. בתרגום חופשי: אללה של האסלאם הוא אותו האל של הנוצרים ואישווארה  של ההינדוהיסטים.]]

### אל ביהדות

[ממוזער|אל יושב על גלגל מכונף, ב[יהוד מדינתא (מטבע)|מטבעות יהוד מהתקופה הפרסית. הדמות מזוהה עם יהוה לפי חלק מהחוקרים]]
לפי האמונה היהודית, האל ברא העולם, אשר בחר בעם ישראל לקיים את מצוותיו לאחר שהוציאם ממצרים. אלוהים משגיח על הבריות ומשלם בשכר ועונש על מעשיהם. אחדות מהמצוות עוסקות ישירות בקשר שבין האדם לאלוהים וחלקן בין האדם לאדם.

ההגות היהודית, הקבלה והפילוסופיה, עוסקות הרבה ברעיון האלוהות, משמעותו, כוחותיו והנהגתו את העולם, במטרת הבריאה ובטעמי מצוות התורה, ומנסות למצוא את הקשר שלו לעולמנו. השווה בין כולם היא האקסיומה הברורה והמוחלטת של מציאותו, אחדותו ואינסופיותו.

### אלוהים בנצרות

על פי רוב הדוקטרינות הנוצריות, האלוהים הוא **השילוש הקדוש**. אמונה באלוהים כשילוש היא עיקרון בסיסי בכנסיות האורתודוקסיות האוריינטליות, כנסייה האורתודוקסית, הקתולית והפרוטסטנטית. על פי דוקטרינה זו, אף שקיים רק אלוהים אחד, הוא מופיע בשלוש ישויות נפרדות, לרוב – **[[האל האב (נצרות)|האב]]**, **[[ישו|הבן]]** (או **בן האלוהים**) ו**[[רוח הקודש (נצרות)|רוח הקודש]]**.

על אף שביטוי זה אינו מופיע בברית החדשה, המאמינים בדוקטרינה זו טוענים כי רעיון זה מופיע בבירור במספר מקומות בה, בייחוד ברישומי ההטבלה של ישו (ראו ). עקרונות אלה אושררו ונוסחו על ידי הכנסייה במאה ה-3 ובמאה ה-4 בתגובה לרעיונות כפירה.

### אלוהים באסלאם

**אללה** (בערבית: **الله**) הוא שמו של אלוהים בדת האסלאם. בקוראן ובמסורת המוסלמית הוא מזוהה עם אלוהי ישראל ועם האל בנצרות (אם כי תפיסת השילוש הקדוש אינה מקובלת באסלאם). בקוראן כל דבר המובא מפיו של אללה מובא בלשון רבים ("אנחנו"), אף כי המילה "אללה" עצמה היא לשון יחיד.

תפיסת האל באסלאם מופיעה בסורה בקוראן המכונה סורת אל-אח'לאץ (سورة الإخلاص – "הייחוד"):
:"אמור: האל אחד, האל נצחי, לא ילד ולא נולד, ואין דומה לו אף אחד".
:("قل: الله احد, الله صمد, لم يلد ولم يلد, ولم يكن له كفوا احد".)
תפיסת הקשר בין האל לבני האדם, מופיעה בסורת אל-פאתחה (سورة الفاتحة) שמשמשת גם כתפילה המרכזית:
:"השבח לאל ריבון העולמים, הרחמן הרחום, מלך יום הדין, אותך נעבוד ובך ניעזר, הנחה אותנו בדרך הישר, הדרך של אלה שנטית להם חסד, אשר אין עליהם כעס, ואינם מן התועים".

## אמונה בבורא שאינו מתערב

האמונה כי היה או ישנו אל שברא את היקום, אך אינו משמר אותו, אינו מתערב בו ואינו דורש פולחן או סגידה, נקראת דאיזם.

## אמונה כי האל זהה ליקום הטבעי
ממוזער|חלק מהגלקסיות ביקום כפי שצולמו על ידי טלסקופ החלל האבל. הפנתאיזם גורס כי האל מתגלם ומצוי ביקום הטבעי.

האמונה לפיה האל והטבע הם ישויות זהות, נקראת פנתאיזם. הפנתאיזם שולל אלוהות על-טבעית או חיצונית ליקום (טרנסצנדנטית). דוגמה לאמונה פנתאיסטית ניתן למצוא בפילוסופיה של ברוך שפינוזה.

## הדיון על קיומו
### טענות בעד קיום אלוהים
ישנן טענות רבות המנסות להביא הוכחה, או לכל הפחות ראיה, לקיום אלוהים. יש המחלקים טענות אלה לשלושה סוגים:
* **טענות [[אפריורי]]ות ו[[לוגיקה|לוגיות]]** המבוססות על התבוננות והיגיון – ישנם מספר טיעונים מטאפיזיים, אפריוריים או לוגיים, המבקשים להוכיח כי קיום האל הכרחי מבחינה לוגית:
** הטיעון האונטולוגי, המיוחס לאנסלם הקדוש מקנטרברי, 1078, טוען כי מעצם קיומו של מושג הישות המושלמת מתחייב שיש ישות שממנה נגזר המושג, אלא שישות שאינה קיימת במציאות, אינה מושלמת – ולכן ישנה במציאות ישות מושלמת.
** הטיעון הקוסמולוגי: לפי טיעון זה, **מן הכלל**, לכל סיבה במציאות יש סיבה שקדמה לה, ומכאן – בצירוף העובדה שיש דברים בעולם – נובע שחייבת להתקיים סיבה ראשונית **יוצאת מן-הכלל**, המהווה מקור לכל הסיבות כולן – שהיו, ושיהיו. הסיבה הזאת מכונה לרוב אלוהים. לעיתים, ללא קשר לדת כל שהיא.
* **טענות [[אפוסטריורי]]ות** המבוססות על חוויית החושים וניסיון: ישנם מספר טיעונים אפוסטריוריים, המבקשים להוכיח כי קיומו של האל הכרחי או מסתבר בגלל טענות עובדתיות שונות:
** הטיעון האנתרופי: לפי טיעון זה, המורכבות של היקום והחיים מצריכה "מעצב" – טיעון זה גורס כי לא ניתן להסביר תופעות קוסמולוגיות מסוימות ואת היווצרות החיים רק על פני כדור הארץ אלא בקיום הכוונה מסוימת לכך שהחיים ייווצרו. תנועת התכנון התבוני עשתה שימוש בטיעון כדי לתמוך באבולוציה תאיסטית.
** הטיעון המוסרי: לפי טיעון זה, קיום הטוב והרע מותנה בהכרח בקיום אלוהים.
** הטיעון מן הנס: טיעון זה גורס כי אלוהים קיים משום שאנשים אמינים טוענים כי פגשו בו או כי מצאו עדות חד משמעית לקיומו. דוגמאות לכך הן מעמד הר סיני ביהדות ואירועים שנטען כי הם התגלויות נוספות שאיחרו אותו; ביאתו של ישו והבשורות עליו; או חשיפת הקוראן לנביא מוחמד על ידי המלאך גבריאל באסלאם כאשר נטען שהוא אחרון הנביאים אחרי משה וישו מנצרת. מכונה גם "טיעון העד".
** טיעון הרוב: לפי טיעון זה, עצם האמונה באל, לאורך רוב ההיסטוריה המתועדת ובמקומות שונים, מהווה הוכחה לקיומו.
* **טענות המבוססות על התנסות סובייקטיבית**.

במאה השלוש עשרה, התאולוג הנוצרי תומאס אקווינס ניסח חמישה טיעונים לקיום האל, שלושת הטיעונים הראשונים הם גרסאות של הטיעון הקוסמולוגי, והם מבוססים על אי האפשרות לרגרסיה אינסופית (כלומר שרשרת גרימה/סיבה ותוצאה שממשיכה אחורה לנצח ואין לה התחלה):
# "המניע הלא מונע": דבר אינו יכול להתחיל לנוע מעצמו, ועל כן יש, לפי אקווינס, מניע ראשון.
# "עילת העילות וסיבת הסיבות": לפי טיעון זה, לכל תוצאה יש סיבה שקדמה לה, ועל כן מוכרחה להתקיים סיבה הקודמת לכל.
# "ראשית החומר": החומר סופי, ועל כן גורס אקווינס כי היה בעבר זמן שבו לא התקיים חומר, ומוכרח היה להיות דבר שאינו חומרי שהביא את החומר לידי קיום.
# "הטיעון של אמת-המידה": לפי טיעון זה, יש בעולם דברים שונים זה מזה, ולכן הכרחי שקיימת אמת-מידה מוחלטת שאליה ניתן להשוות. פירושו של דבר, מקורו התכונתי הספציפי של הקיים המוכר לנו, הוא, לפחות במצבו הראשוני, פרי תכנונו של מתכנן בלבד.
# הטיעון הטלאולוגי: גורס כי רמת הדיוק המופלאה של היקום הייתה חייבת להיווצר בעקבות תכנון אלוהי. אקווינס מציג את אלוהים כמחוקק של חוקי טבע או כיוצר בלבדי ליצירה – היא הקיים והמורכבות שבו. אחת מנקודות ההנחה העיקריות שמביא הטיעון היא "סדר חייב במסדר".

### טיעונים נגד קיומו של אלוהים

# טיעון תערו של אוקאם: תערו של אוקאם טוען כי כאשר יש לנו שני הסברים המסבירים את אותה התופעה, עלינו להעדיף את ההסבר הפשוט ביותר. נטען שאלוהים הוא הסבר מורכב ועלינו להעדיף את ההסבר הנטוריאליסטי, בנימוק שהוא מגיע לאותה איכות הסברה כלפי העולם, ומתבסס על הסבר מורכב פחות.
#טיעון התכונות הסותרות, או "פרדוקס הכל-יכול": הטענה גורסת שהתכונות של ישות כל יכולה סותרות אחת את השנייה. למשל, האם אלוהים יכול ליצור אבן כבדה כל כך, עד כי הוא עצמו לא יוכל להרים אותה? אם כן, אזי הוא לא יוכל להרים את האבן, ואם כל אבן שהוא יוצר הוא יכול גם להרים, אז הוא לא יכול ליצור אבן כזו.
#הטיעון הקוסמולוגי: אם לכל דבר יש סיבה, גם לאלוהים חייבת להיות סיבה. אם אלוהים לא צריך סיבה לקיומו, גם דברים אחרים לא זקוקים לסיבה.
#הטיעון המוסרי, או בעיית הרוע: לפיו ישנו בעולם סבל ללא סיבה בסתירה להגדרת אלוהים ככל יכול ואוהב כל. על טיעון **דיסתאיסטי** זה, המטיל ספק במוסריותו של האל, נשענת שנאת האל (מיזותאיזם).
#טיעון ההתגלות: לפיו יהיה זה סביר יותר להניח כי מסירת ההתגלויות מבוססת על חזיונות/פרשנות מוטעית לאירועים שקרו/שקורים, מאשר שהתרחשה באמת.
#נטל ההוכחה: הטענה שאלוהים קיים היא טענה יוצאת דופן ויוצאת מן הכלל, ולכן נטל ההוכחה מוטל על קיום האלוהים, ולא על הפרכתו.
#הצורך באמונה: לפיו מהצורך באמונה נובע שעד היום לא נמצאה הוכחה לקיומו של אל כלשהו.

## ראו גם
*דת
*אלה (מיתולוגיה)
*מונותאיזם
*אמונה
*אתאיזם
*ביקורת האתאיזם
*דאיזם
*מיזותאיזם
*אומניפוטנטיות
*נטורליזם מטפיזי
*אגנוסטיות
*תפיסות של אלוהים

## לקריאה נוספת
* קארן ארמסטרונג, **ההיסטוריה של אלוהים**, ירושלים: כתר הוצאה לאור, 2006.
* יקיר שושני, **בקשר לאלוהים**, תל אביב: הוצאת משרד הביטחון, 2005.
* יובל שטייניץ, **טיל לוגי מדעי לאלוהים ובחזרה**, זמורה ביתן, 1998.
* ג'ק מיילס, **אלוהים: ביוגרפיה**, תל אביב: הוצאת הספריה החדשה, 1998.
* ניל דונלד וולש, **[[שיחות עם אלוהים]]**, הוצאת אופוס.
* מיכאל אברהם, **אלוהים משחק בקוביות**, תל אביב: הוצאת ידיעות אחרונות וספרי חמד, 2011.

## קישורים חיצוניים

* 
* סייברדין, 
* אלוהים באתר "הספרייה הווירטואלית של מטח"
* יאירה אמית, דמות אלהים, מאת באתר מקראנט
* אורן חסון, האבולוציה של האלוהים, גליליאו, 66, פברואר 2004, באתר "הספרייה הווירטואלית של מטח"
* הרב חגי לונדין, "מה זה אלהים?" - סדרת שיעורים בנושא "יסודות האמונה", אתר "ערוץ מאיר"
* 

## הערות שוליים

*
*
קטגוריה:רוחניות ואמונה
קטגוריה:על-טבעי
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:דתות