משחק השחמט

**משחק השחמט** (בגרמנית: **Die Schachpartie**; באנגלית: **The Chess Game**) הוא ציור שמן על לוח עץ אלון מאת לוקאס ואן ליידן המתוארך בקירוב לשנת 1508. מידות היצירה 28.1 × 36 ס"מ, והיא שמורה בגמלדה-גאלרי בברלין. היצירה נחשבת לאחת הדוגמאות המוקדמות ביותר לציור ז'אנר בארצות השפלה ולאחת מאבני היסוד של סוגה זו, שזכתה לפופולריות רבה במאה ה־17. 

## רקע
בשנת 1521, בעת שאלברכט דירר שהה באנטוורפן, הוא פגש את לוקאס ואן ליידן, רשם דיוקן שלו והחליף עמו תחריטים. לפי התיעוד, לפגישה זו הייתה משמעות מיוחדת עבור ואן ליידן, שכן יצירתו הגרפית של דירר השפיעה עליו יותר מן הסגנון המנייריסטי המאוחר של מורו קורנליס אנחברכטס. גם קארל ואן מנדר תיאר את ואן ליידן כעילוי מוקדם, שסברו כי כבר בגיל תשע שלט בחרט, וכעבור שנים מעטות צייר את ציורו הראשון. אם מקבלים את תאריך לידתו שמסר ואן מנדר, הרי שאת היצירה צייר האמן כשהיה בן ארבע עשרה בלבד.

## תיאור היצירה

הציור מציג סצנה של חצי־דמויות ובה שנים־עשר אנשים, עשרה גברים ושתי נשים, הדחוסים זה לצד זה ומאחורי זה. הרקע מצומצם לכדי משטח כהה, שממנו בולטים פניהם האינדיבידואליים של המשתתפים, הפונים לכיוונים שונים. במרכז מתנהל משחק שחמט בין אישה צעירה לבין גבר צעיר, בעוד אחדים מן הנוכחים עוקבים אחר מהלכי המשחק בעניין. האישה מקבלת עצה מאדם מבוגר, ככל הנראה לקראת מהלך מכריע, ואילו יריבה מפנה את פניו הצדה, מסיר את כובעו ומגרד את ראשו בתנועה מהורהרת, המבטאת הפתעה ואולי גם מבוכה מאופקת. 

לוח המשחק כולל 12 × 8 משבצות ומתייחס לגרסת "שחמט השליח", שהייתה נהוגה מאז המאה ה־13. בכל צד נוספו ארבעה רגלים וכן כלים מיוחדים כגון שליחים, יועץ וליצן. אף שהסצנה נראית כלקוחה מן המציאות היומיומית, היא בנויה בקפדנות רבה, בדומה לבימוי תיאטרלי מחושב.

## פרשנות

משחק השחמט נתפס לאורך הדורות כמטפורה לסדר החברתי, שבו למלך סמכויות רבות יותר משל האיכר. לצד זאת, שימש גם כדימוי לאהבה וליחסי חיזור. תיאורי זוגות צעירים המשחקים שחמט, לעיתים במסגרת "גן אהבה", הדגישו את הממד הארוטי של הסיטואציה, כאשר תוצאת המשחק עצמה נחשבת משנית, שכן המפסיד עשוי לזכות באהבה. 

בהקשר זה, היצירה נקשרת לנושא "כוח הנשים", שבו עוסקת יצירתו של ואן ליידן גם בתחומים אחרים. האישה המשחקת במרכז, המקבלת עצה ועשויה לבצע מהלך מכריע, מגלמת את רעיון העליונות או התחבולה הנשית במסגרת יחסי הגומלין בין המינים.

## ניתוח ופרשנות המשחק ביצירה
הסידור המתואר של הכלים על הלוח מציג מערך משחק סדור ולא אקראי, הניתן להבנה לאור כללי "שחמט השליח" והצורות ההיסטוריות של הכלים. בחינת מיקומם, צורתם והקשרים ביניהם מצביעה על מהלך משחק אפשרי ועקבי.

הכלים המופיעים בלוח פועלים על פי כללים היסטוריים: הצריח והפרש נעים בדומה לכלים המודרניים; הרץ נע בתנועה מוגבלת של שתי משבצות באלכסון; השליח נע בדומה לרץ המודרני ונחשב לכלי בעל עוצמה רבה; המלכה נעה משבצת אחת בלבד באלכסון; הליצן נע משבצת אחת לכל כיוון; והרגלים מתקדמים צעד אחד בלבד. כמו כן, נהגו מהלכי פתיחה קבועים שנועדו להאיץ את התפתחות הכלים בתחילת המשחק. 

העמדת הכלים מצביעה על רגע מכריע במשחק, שבו השחקנית מפעילה לחץ על יריבה באמצעות מהלך התקפי הכולל צריח המוגן בידי שליח. המלך הלבן עדיין יכול לנוע, אך מצבו מורכב והמשך המהלכים מוביל להכרעה לטובת הצד התוקף. 
דיוק התיאור של הלוח והכלים מאפשר לשחזר את מערך המשחק ואת מהלכיו, ואף לשחזר את צורת הכלים ואת חוקי המשחק כפי שהיו נהוגים בראשית המאה ה־16.
230px|ממוזער|"מגדת העתידות", לוקאס ואן ליידן, מוזיאון הלובר

## השוואות

הציור קשור מבחינה קומפוזיציונית ורעיונית ליצירה מגדת העתידות (סביב 1509, מוזיאון הלובר), שבה מתוארת אישה המנבאת את עתידו של צעיר ומעניקה לו פרח כסימן לחיבתה. מאחוריה מופיעה דמות ליצן, המבהירה כי הצעיר נתון לאשליה ועשוי ליפול קורבן לתחבולות האישה. ייתכן וגם את משמעותו של ציור זה יש להבין באותה רוח.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורים מהמאה ה-16
קטגוריה:גמלדה-גאלרי: ציורים
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורי ז'אנר