open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אברהרד פון הופקר

**אברהרד אלפרד קונרד קרל פון הופקר** (בגרמנית: **Eberhard Alfred Konrad Karl von Hofacker**; 25 ביוני 1861 - 19 בינואר 1928) היה קצין צבא וירטמברגי שהיה גנרל-לויטננט במלחמת מלחמת העולם הראשונה והוענק לו עיטור פור לה מריט עם עלי אלון.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
הופקר נולד ב-25 ביוני 1861, בהמינגן, שהשתייכה לממלכת וירטמברג. ב-29 בספטמבר 1879 התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית, ושירת כצוער ברגימנט הדרגונים ה-25 (וירטמברג ה-1 – "המלכה אולגה") בלודוויגסבורג. ב-10 במאי 1880 הוא מונה לסמל, וב-6 בפברואר 1881 הועלה לדרגת לויטננט. החל מ־28 במרץ 1886 שירת כשליש הגדוד, ותפקידו זה נמשך עד ל־18 בדצמבר 1888, כאשר קודם לדרגת אובר-לויטננט. מ-21 ביולי 1891 עד 11 בספטמבר 1894, הוא הוצב באקדמיה הצבאית הפרוסית. ולאחר מכן מונה למפקד פלוגה ברגימנט הדרגונים ה-25 והועלה לדרגת ריטמייסטר ב-12 בספטמבר 1894. בשנת 1898, הופקר מונה לשליש הדיוויזיה ה-26 (וירטמברג ה-1). מ-16 בדצמבר 1899 עד 17 באוקטובר 1901 שירת במטה הכללי בברלין עם קידום במאי 1901 לדרגת מיור. הוא שירת כקצין אג"ם של הדיוויזיה ה-21, ומ-27 בינואר 1903 שירת באותו תפקיד בדיוויזיה ה-26, ומ-27 באפריל 1904 מילא תפקיד זה בקורפוס ה-13 (וירטמברג). ב-21 ביוני 1906 הועלה לדרגת אוברסט לויטננט כעוזר של הקייזר וילהלם השני ומפקד פלוגת משמר הארמון. שנתיים לאחר מכן הוא מונה למפקד רגימנט האולנים ה-20 (וירטמברג ה-2 – "המלך וילהלם הראשון"), וב-7 בספטמבר 1909 הועלה הופקר לדרגת אוברסט. ב-24 ביולי 1910 הועלה לדרגת גנרל-מיור ומונה לראש מטה הקורפוס ה-18 . מינויו האחרון בזמן שלום מ-1 באוקטובר 1912 היה כמפקד חטיבת הפרשים ה-45 בסארלואי.

### מלחמת העולם הראשונה
עם פרוץ המלחמה הוא פיקד על חטיבת הפרשים ה-45 אשר עם הגיוס הוצבה תחת פיקוד דיוויזיית הפרשים ה-6 בחזית המערבית. לאחר מכן, הוא קיבל את הפיקוד על דיוויזיית הלנדווהר ה-4 ומ-15 בדצמבר 1915 פיקד על דיוויזיית הפרשים ה-5 בחזית המזרחית בביצות פריפיאט. מ-13 באוגוסט 1916 פיקד על דיוויזיית המילואים ה-82 ובמהלך תקופה זו הועלה לדרגת גנרל-לויטננט (1 בנובמבר). ב-22 בדצמבר 1916 קיבל לזמן קצר את הפיקוד על דיוויזיית המילואים ה-22 לפני שעבר לפקד על הדיוויזיה ה-26 ב-6 בינואר 1917. הוא הוביל דיוויזיה זו בקרב אראס ועל פעולותיו הוענק לו עיטור פור לה מריט ב-26 באפריל 1917.

הוא הועבר עם הדיוויזיה שלו לחזית האיטלקית בספטמבר 1917 כדי לסייע בחיזוק הצבא האוסטרו-הונגרי (כחלק מהקורפוס ה-51, הארמייה ה-14). במהלך קרב קפורטו הוא קיבל את הפיקוד על הקורפוס ה-51 מ-3 בנובמבר כאשר מפקדו הקודם, גנרל-לויטננט אלברט פון ברר, נהרג בפעולה. ב-24 בנובמבר 1917 הוענק לו תוספת עלי אלון לעיטור פור לה מריט.

ב-23 בינואר 1918 הוחזר פיקוד הארמייה ה-14 (כדי להקים ארמייה 17 חדשה בחזית המערבית). הכוחות הגרמנים שנותרו בחזית האיטלקית היו תחת פיקוד הקורפוס ה-51 עד שגם הוא הוחזר בפברואר 1918. הוא פיקד על הקורפוס בחזית המערבית, ולחם עימו בקרב אמיין באוגוסט 1918.

### אחרית חייו
ב-23 באוגוסט 1918 פרש הופקר מהצבא. לאחר המלחמה היה הופקר סגן מנהל האקדמיה הצבאית בווירטמברג. הוא פרש משירות פעיל ב-8 במאי 1919, וב-19 בינואר 1928 מת בביתו בטיבינגן.

## משפחתו
אברהרד פון הופקר היה נשוי לאלברטינה, רוזנת איקסקל-גילנבאנד. בנם צזאר פון הופקר היה מעורב במזימה ב-20 ביולי להרוג את אדולף היטלר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:גנרלים בצבא הקיסרות הגרמנית
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מעוטרי פור לה מריט
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1861
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1928
לאוניד לש

**לאוניד וילגלמוביץ' לש** (ברוסית: **Леонид Вильгельмович Леш**; 9 בינואר 1862 – 28 באוגוסט 1934) היה גנרל בצבא האימפריה הרוסית. הוא שירת במרד הבוקסרים, מלחמת רוסיה–יפן ומלחמת העולם הראשונה.

## ביוגרפיה
לש נולד ב-9 בינואר 1862 בפלך סמולנסק של האימפריה הרוסית. הוא התחנך במוסד חינוכי פרטי. בשנת 1883 סיים את לימודיו במכללת חיל הפרשים של הצאר ניקולאי. לאחר מכן למד בבית הספר לקציני חיל תותחנים מיכאילובסקי. בתום לימודיו הוצב בחטיבת הארטילריה ה-39. מאוחר יותר הוא הועבר לחיל הרגלים. בשנים 1900–1901 הוא שירת בחיל המשלוח הרוסי שהשתתף בדיכוי מרד הבוקסרים בסין.

בשנת 1903 הוא הועלה לדרגת קולונל, ובשנת 1904, עם תחילת מלחמת רוסיה–יפן, לבקשתו שלו, הוא והצב ברגימנט הרובאים המזרח-סיבירי ה-1. ב-4 ביוני 1904 הוא קיבל את הפיקוד על הרגימנט לאחר מותו של קולונל חוסטונוב בקרב טליסו. ב-7 בספטמבר 1905 הוא מונה למפקד חטיבה 2 של דיוויזיית הרובאים המזרח סיבירית ה-9, וב-27 ביוני 1906 מונה למפקד חטיבה 2, דיוויזיית הרגלים ה-23. ב-30 באפריל 1907 מונה למפקד חטיבת הרובאים הפינית השנייה. ב-19 ביוני 1908 מונה למפקד חטיבת הרובאים של המשמר, ובשנת 1910 מונה למפקד דיוויזיית המשמר השנייה והועלה לדרגת גנרל לייטננט.

ב-30 ביולי 1912 הוא מונה למפקד הקורפוס הטורקסטני הראשון, וב-15 בינואר 1913 מונה למפקד הקורפוס הטורקסטני השני.

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 הוא עמד בראש הקורפוס ה-12 (שהורכב מדיוויזיות הרגלים ה-12, ה-19 וה-65) של הארמייה השמינית בפיקודו של אלכסיי ברוסילוב.

לש קיבל לידיו את הפיקוד על הארמייה השלישית ב-7 במאי 1915, במהלך מתקפת גורליצה-טרנוב. עיקר כובד המתקפה נפל על הארמייה השלישית, שאיבדה למעלה מ-200,000 איש ו-140 תותחים. ב-10 במאי קיבלה הארמייה אישור לסגת משטחי פולין וגליציה אל נהר סן. הוא פיקד על הארמייה גם במהלך מתקפת ברוסילוב, וב-3 באוגוסט 1917 הודח מתפקידו.

לאחר מהפכת אוקטובר, הוא צידד בתנועה הלבנה במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה. עם תבוסת התנועה הלבנה, הוא התפנה מאודסה ב-25 בינואר 1920 והיגר ליוגוסלביה. הוא מת ב-28 באוגוסט 1934 בדוברובניק, יוגוסלביה.
מת בעיר קוטור ב-28 באוגוסט 1934.

## הערות שוליים

קטגוריה:גנרלים בצבא האימפריה הרוסית
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא הרוסי במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי ארמיות בצבא האימפריה הרוסית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:אנשי הצבא הלבן
קטגוריה:אישים במלחמת רוסיה–יפן
קטגוריה:אנשי צבא במרד הבוקסרים
קטגוריה:מעוטרי עיטור גיאורגי הקדוש
קטגוריה:מעוטרי עיטור ולדימיר הקדוש
קטגוריה:בוגרי האקדמיה הצבאית של המטה הכללי
קטגוריה:מהגרים מרוסיה ליוגוסלביה
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1862
קטגוריה:נפטרים ב-1934
מייקל קמפיון (שחקן)

**מייקל קמפיון** (באנגלית: **Michael Campion,** נולד ב-26 ביולי 2002) הוא שחקן וקוסם אמריקאי, הידוע בעיקר בזכות הופעתו כג'קסון פולר בסדרת הטלוויזיה צער גידול בנות - הדור הבא.

## ביוגרפיה
קמפיון נולד באטלנטה, ג'ורג'יה ב-26 ביולי 2002. הוא גדל באורלנדו, פלורידה, שם למד משחק והופיע בתיאטרון קהילתי. משפחתו עברה לוס אנג'לס, שם המשיך בקריירת המשחק.

## קריירה
תפקיד הפריצה של קמפיון היה בסדרת הטלוויזיה בהפקת נטפליקס, צער גידול בנות - הדור הבא. במהלך חמש העונות של הסדרה, הוא גילם את ג'קסון פולר בן העשרה השובב של המשפחה. קמפיון גם קוסם מקצועי. הוא החל לבצע קסמים בגיל שמונה.

## פילמוגרפיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקנים ילדים אמריקאים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:קוסמים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-2002
דן אמבויר

**דן אמבויר** (באנגלית: **Dan Amboyer** נולד ב-28 בדצמבר 1985) הוא שחקן אמריקאי.

## ביוגרפיה
אמבויאר נולד בדטרויט לקלאודיה וד"ר דונלד אמבויר. הוא למד בבית הספר היסודי "רופר" ובמרכז אינטרלוכן לאמנויות לאחר מכן המשיך אמבויר את לימודיו בבית הספר לדרמה אוניברסיטת קרנגי מלון. לאחר סיום הלימודים, הוא עבר לניו יורק.

אמבויר הופיע בסדרות טלוויזיה וסרטים רבים ושיחק בתיאטרון בין היתר במחזמר קברט, ובמחזה רומיאו ויוליה. אמבויר הוא חבר מייסד של להקת התיאטרון "אקזיט". בשנת 2019, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בבימוי במהלך הבכורה העולמית של המחזה "Whirlwind" באוף ברודוויי, אותה כינתה אליזבת וינסנטלי מהניו יורקר "80 דקות מענגות".

הוא כיכב בסדרת הלהיט של דארן סטאר "יאנגר" ובסדרת הספין-אוף של NBC, "רשימה שחורה:גאולה". הוא גם גילם את הנסיך וויליאם מוויילס בסרט הטלוויזיה "ויליאם וקתרין: רומן מלכותי".

## חיים אישיים
ב-7 באוקטובר 2017, אמבוייר יצא מהארון והודיע שהוא התחתן עם בן זוגו, אריק פ. ברגר יציאתו של אמבויר מהארון עוררה תשומת לב תקשורתית.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

### משחקי וידאו

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1985
קטגוריה:שחקני תיאטרון אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קרנגי מלון
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקנים להט"בים אמריקאים
הדיוויזיה ה-185 (האימפריה הגרמנית)

**הדיוויזיה ה-185** (בגרמנית: **185. Infanterie Division**) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה לאחר סיומה.

## היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-5 ביוני 1916 על בסיס חטיבת הרגלים ה-185, והיא פעלה אך ורק בחזית המערבית. בתחילה היא השתתפה בקרב על הסום, ובשנת 1917 היא לחמה בקרב אראס, בקרב איפר השלישי ובקרב קמברה. באביב 1918 היא השתתפה במתקפת האביב הגרמנית, ולאחר מכן לחמה נגד מתקפת מאה הימים של מדינות ההסכמה. לאחר תום המלחמה היא חזרה הביתה, שם פורקה בינואר 1919.

## מפקדים
* גנרל-לויטננט פאול פון אותמן (5 ביוני 1916 – 1 בפברואר 1918)
* גנרל-מיור רודולף פון הורן (3 בפברואר 1918 – 9 בינואר 1919)

## לקריאה נוספת
* Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.

## קישורים חיצוניים

185
185
מעיין הנדלר

הרבנית **מעיין הנדלר** (נולדה ב-1985) היא אשת חינוך-ציונית דתית ישראלית, סופרת ומרצה באוניברסיטת בר-אילן ובמדרשת שובה.

## ביוגרפיה
מעיין נולדה בשנת 1985 במעלה לבונה לאביה הרב יהושע שפירא ואשתו נעמי. נישאה לבנו של הרב אריה הנדלר.

בין השנים 2004–2011 למדה לתואר ראשון בלשון עברית וספרות עם ישראל ולתואר שני בלשון עברית עם תזה.

בשנת ה'תשע"ב (2012) עבדה בתיכון הרא"ה ברמת גן לימוד בית מדרש לחטיבת הביניים (כיתות ז'-ח'). בין השנים ה'תשע"ד-ה'תשע"ז עבדה במעיינותיך בריכוז תוכנית הלימודים לב לדעת וכתיבת חוברות וספרי לימוד על ספר התניא ובתורת הרבי מליובאוויטש. במקביל שימשה כמרצה לחסידות במדרשת שובה ובמדרשת בינת. משנת ה'תשע"ז משמשת כמרצה לחסידות, בדגש על תורת חסידות חב"ד, איז'ביצא - לובלין ובתורת הרב קוק.

## חיים אישיים
נשואה ליהודה בנו של הרב אריה הנדלר, ומתגוררת במאחז אש קודש במועצה אזורית מטה בנימין.

## חיבורים
* **לשון ההגות של הראי"ה קוק** - עיונים ותחבירים, עבודת מחקר, ה'תשע"א (2011).
* סדרת חוברות **מועדים לחסידות** ביאור על מועדי ישראל בתורת חסידות חב"ד כחלק מתוכנית הלימודים של לב לדעת, בהוצאת מעיינותיך, ה'תשע"ד (2014).
* סדרת חוברות **פרקים בתניא** – ביאור על פרקים בספר התניא במסגרת תוכנית הלימודים של לב לדעת בהוצאת מעיינותייך, ה'תשע"ה (2015).
* סדרת החוברות **מפת הנשמה** - קורס ללימוד ספר התניא במסגרת חב"ד בקמפוס (מכון JLI), ה'תשע"ו (2015).
* **דרך ארוכה וקצרה** – ביאור ושיטת לימוד בספר התניא בשפה קלילה ופשוטה, הוצאת מעיינותיך, ה'תשע"ז (מהדורה שנייה: ה'תשפ"א).
* **היא שיחתי** - שיחות הרבי מליובאוויטש על פרשת השבוע ומועדי ישראל עם ביאור, ב"כ, הוצאת מעיינותיך, ה'תשע"ז.

## קישורים חיצוניים
* שיעורים להאזנה באתר מדרשת בינת
*, 

## הערות שוליים

קטגוריה:תושבי מאחזים
קטגוריה:מועצה אזורית מטה בנימין: אישים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:מעלה לבונה: אישים
קטגוריה:מבארי ספר התניא
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1985
דיוויזיית הלנדווהר הרביעית (האימפריה הגרמנית)

**דיוויזיית הלנדווהר הרביעית** (בגרמנית: **4. Landwehr-Division**) הייתה דיוויזיה של הצבא הגרמני הקיסרי במלחמת העולם הראשונה.

## היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה עם גיוס הצבא הגרמני באוגוסט 1914 תחת "הפיקוד העליון של הלנדווהר ה-4" (*Höherer Landwehr-Kommandeur 4*). הלנדווהר הייתה הקטגוריה השלישית של הצבא הגרמני, אחרי הצבא הסדיר ויחידות המילואים. דיוויזיות הלנדווהר הורכבו מחיילים מבוגרים שעברו מהמילואים, ונועדו בעיקר לשמש כחיל כיבוש ולמטלות ביטחוניות ולא ללחימה כבדה. הדיוויזיה גויסה בעיקר במחוזות הפרוסים של שלזיה עילית ותחתית. 

דיוויזיית הלנדווהר הרביעית לחמה בחזית המזרחית. היא הייתה בחזית בפולין מהימים הראשונים, והשתתפה במתקפת גורליצה-טרנוב, חצתה את הוויסלה ביולי והתקדמה לעבר הבוג, ובסופו של דבר הגיעה אל קו בין נהרות סרבץ' ושחרה ליד ברנוביץ', שם התייצבה החזית. היא נשארה בקו שם עד שביתת הנשק בחזית המזרחית בדצמבר 1917. לאחר מכן שירתה הדיוויזיה באוקראינה ובכוחות הכיבוש הגרמניים ברוסיה. בנובמבר 1918 הועברו מרכיבי הדיוויזיה לחזית המערבית, אך בקושי הגיעו לקו עד סוף המלחמה. המודיעין של מדינות ההסכמה דירג את הדיוויזיה כבינונית.  
היא פורקה ב-1919 במהלך פירוז הצבא הגרמני לאחר מלחמת העולם הראשונה.

## מפקדים
* גנרל-לויטננט רודולף פון וגנר (2 באוגוסט 1914 – 2 בפברואר 1915)
* גנרל-מיור אברהרד פון הופקר (3 בפברואר 1915 – 13 בדצמבר 1915)
* גנרל-לויטננט ארתור פון בריצקה (14 בדצמבר 1915 – 22 באפריל 1917)
* גנרל-לויטננט יוהנס פון מלאכובקי (22 באפריל 1917 – 16 בספטמבר 1918)
* גנרל-מיור אוטו אמיל ברלט (17 בספטמבר 1918 – 19 בינואר 1919)

## לקריאה נוספת
* Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.

## הערות שוליים

4
4
תאוריית הדחיפות

**תאוריית הדחיפות** (באנגלית: **Nudge Theory**) היא תאוריה בכלכלה התנהגותית, קבלת החלטות, מדיניות התנהגותית, פסיכולוגיה חברתית, התנהגות צרכנים ומדעי ההתנהגות.    התאוריה סוברת כי לדחוף אנשים לבצע פעולה מסוימת על ידי שינוי הסביבה שבה הם מקבלים החלטות, מבלי להפעיל עליהם לחץ או להכריח אותם לבחור באפשרות מסוימת. במקום להכריח או לחייב, הדחיפה מציעה דרכים קלות ועדינות להכווין את האנשים לקבל החלטות שמועילות להם. לדוגמה להציב פירות בגובה העיניים בסופרמרקט כדי לעודד אנשים לקנות יותר פירות וירקות, במקום להציב חטיפים לא בריאים.
ממוזער| תמונת זבוב בתחתית משתנה הוכחה כמשפרת את המטרה של גברים, מה שמוביל להורדת עלויות הניקוי.

דוגמה נוספת בתחום החיסכון הפיננסי במקום לדרוש מהעובדים להירשם לתוכנית פנסיה בעצמם, ניתן להגדיר את ברירת המחדל כך שכל עובד חדש מצורף אוטומטית לתוכנית הפנסיה של החברה. העובדים יכולים לבחור להפסיק את ההשתתפות אם ירצו, אך רובם לא יעשו זאת מכיוון שזה דורש פעולה אקטיבית מצידם.

מחקרים מראים כי שינוי ברירת המחדל הזו יכול להגדיל משמעותית את שיעורי החיסכון לפנסיה. במקרה זה, הדחיפה היא בכך שהאפשרות המיטיבה עם העובדים היא ברירת המחדל, מה שמגדיל את הסיכוי שהם יישארו בתוכנית הפנסיה ויחסכו יותר לעתידם.

מושג הדחיפה פורסם בשנת 2008 בספר "Nudge: Improving Decisions About Health, Wealth, and Happiness" מאת הכלכלן ההתנהגותי ריצ'רד ת'יילר והמשפטן קאס סאנסטיין, שני חוקרים אמריקאים מאוניברסיטת שיקגו. הוא השפיע על פוליטיקאים בבריטניה ובארצות הברית.

## הגדרה
ניסוח הראשון של המונח "דחיפה" והעקרונות הנלווים אליו פותחו בתחום הקיברנטיקה על ידי ג'יימס וילק לפני שנת 1995, ותוארו על ידי האקדמאי ד. ג'יי. סטיוארט מאוניברסיטת ברונל כ"אמנות הדחיפה". המושג גם שאב השפעות מתודולוגיות מפסיכותרפיה קלינית המתקשרת לגרגורי בייטסון, כולל תרומות ממילטון אריקסון, וואצלוויק, ויקלאנד ופיש, וביל א'הלון. בגרסה זו, הדחיפה היא עיצוב ממוקד-מיקרו המיועד לקבוצת אנשים מסוימת, ללא קשר להיקף ההתערבות המיועדת.

בשנת 2008, הספר "Nudge: Improving Decisions About Health, Wealth, and Happiness" מאת ריצ'רד ת'יילר וקאס סאנסטיין הביא את תאוריית הדחיפה לתודעה הציבורית. המחברים מתייחסים להשפעה על התנהגות ללא כפייה כפטרנליזם ליברטריאני ומתייחסים למי שמבצע את ההשפעה כ"אדריכלי בחירה".

תאלר וסנסטין הגדירו את המושג שלהם כך:

בצורה זו, בהסתמך על כלכלה התנהגותית, הדחיפה מיושמת באופן כללי יותר על מנת להשפיע על ההתנהגות.

אחת הדוגמאות הנפוצות ביותר של דחיפה היא תחריט תמונת זבוב בית במשתנות של חדרי הגברים בנמל התעופה סכיפהול באמסטרדם, שנועדה "לשפר את המטרה".

הספר גם זכה לתהילה בקרב פוליטיקאים בארצות הברית ובבריטניה, במגזר הפרטי ובבריאות הציבור. 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:תאוריות פסיכולוגיות
קטגוריה:הטיות קוגניטיביות
קטגוריה:מדעי ההתנהגות
קטגוריה:כלכלה התנהגותית
קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו
מגדלים (שיר של נס וסטילה)

"**מגדלים**" הוא שיר של הצמד המוזיקלי הישראלי נס וסטילה, אשר יצא לאור ב-14 ביולי 2024. הוא נכתב על ידי הצמד יחד עם צמד היוצרים דולי ופן, שהפיקו את השיר יחד עם סטילה, ומתן חובי.

## רקע וכתיבה
השיר הוא בלדת היפ הופ העוסקת במערכת יחסים המלווה בקשיים וסיבוכים. בהודעה משותפת של הצמד, נאמר על השיר כי הוא נוצר בפגישה עם צמד היוצרים דולי ופן מספר ימים לאחר ששודר מערכון בתוכנית הסאטירה "ארץ נהדרת" הכולל את דמויותם של נס וסטילה, בה הם החלו "לנגן ולמלמל שטויות", ללא מטרה ליצור שיר, ולדברם "איכשהו הדבר הראשון שנזרק למיקרופון היה הפזמון" והם הבינו כי הם הולכים ליצור שיר העוסק במערכת יחסים רעילה. הצמד הוסיף כי השיר "כולל גם קצת מהסיפור שלנו בעבר".

## הערכה ביקורתית
בסוף שנת 2024, גוגל פרסמו את סיכום החיפושים הכי הטרנדיים בשנה החולפת, והכלילו את השיר "מגדלים" במקום השישי ברשימת "השירים הטרנדיים", ונהפך לשירם השני של נס וסטילה ברשימת החיפושים לשנת 2024, כאשר הסינגל "חרבו דרבו" נהפך לשיר השני עם מספר הרב ביותר של חיפושים.

## מיקומי שיא

### מצעדי סוף שנה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי נס וסטילה
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי דולב רם
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי פן חזות
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי דולב רם
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי פן חזות
דיוויזיית הלנדווהר ה-15 (האימפריה הגרמנית)

**דיוויזיית הלנדווהר ה-15** (בגרמנית: **15. Landwehr-Division**) הייתה דיוויזיה של הצבא הגרמני הקיסרי במלחמת העולם הראשונה.

## היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה במקור כדיוויזיית בוריס ב-9 בינואר 1915 בחזית המערבית והפכה לדיוויזיית הלנדווהר ה-15 ב-13 ביולי 1915. היא לחמה בחזית המערבית עד אמצע מרץ 1917 ולאחר מכן הועברה לחזית המזרחית. לאחר שביתת הנשק שם הייתה הדיוויזיה מעורבת בלחימה לתמיכה באוקראינה ולא חזרה הביתה עד אמצע מרץ 1919 לאחר תום המלחמה.

## מפקדים
* גנרל-לויטננט קרל פון בוריס (9 בינואר 1915 – 12 ביולי 1915)
* גנרל-לויטננט ארנסט לואיס וילהלם זאק (13 ביולי 1915 – מרץ 1919)

## לקריאה נוספת
* Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.

15
15
סמואל אופנהיים

**סָמוּאֵל אוֹפֶּנְהַיְם** (בגרמנית: **Samuel Oppenheim**; 19 בנובמבר 1857 – 15 באוגוסט 1928) היה אסטרונום אוסטרי–יהודי.

אופנהיים נולד בבראונסברג. בשנת 1875 החל ללמוד מתמטיקה, פיזיקה ואסטרונומיה בווינה, ובשנת 1880 נבחן במבחן הממשלתי. בין השנים 1881–1887 עבד במצפה הכוכבים של וינה ובין השנים 1888–1896 במצפה הכוכבים קופנר בווינה. את הדוקטורט באסטרונומיה תיאורית השלים ב-1884 ואת ההביליטציה ב-1910. לאחר שעבד כמורה בפראג, מונה לפרופסור מן המניין לאסטרונומיה באוניברסיטת וינה. שימש נשיא החברה האסטרונומית בעיר. נפטר בווינה.

תחום המחקר של אופנהיים היה בעיקר בתחום מכניקת גופי השמים וההיבט המתמטי של האסטרונומיה. הוא כתב מאמרים על שביטים, כבידה, נקיפה, קינמטיקה וסטטיסטיקה של כוכבים. כמו כן, הוא היה עורך שותף בפרק האסטרונומיה של האנציקלופדיה למדעי המתמטיקה של פליקס קליין.

## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אסטרונומים
קטגוריה:אסטרונומים יהודים
קטגוריה:ילידי 1857
קטגוריה:נפטרים ב-1928
מנזר הילריון הקדוש

**מנזר הילריון הקדוש** (בערבית: **دير القديس هيلاريون**) הוא אתר ארכאולוגי ברצועת עזה, השוכן בתל אום-עאמר בנוסייראת שבנפת דיר אל-בלח, כ-10 ק"מ דרומית-מערבית לעיר עזה. המקום קרוי על שם הנזיר הנוצרי הילריון, אשר לפי המסורת נולד בקרבת מקום בשנת 291 והמנזר שהקים שכן באתר. בהיותו המנזר הראשון שהוקם בארץ ישראל, המקום הוצע כאתר מורשת עולמית על ידי הרשות הפלסטינית, ומועמדותו התקבלה בוועדת המורשת העולמית שהתקיימה בחודש יולי 2024 בניו דלהי שבהודו, בהליך חירום על רקע השלכות מלחמת חרבות ברזל, ובנוסף הוא הוכרז כאתר מורשת עולמית בסיכון.

## היסטוריה
היישוב הראשון באתר קם בתקופה הרומית סמוך לנחל הבשור ולחוף הים התיכון, והוא מופיע במפת מידבא בשם תבאתא (ΘΑΥΑΘΑ). המנזר הוקם בשנת 340 לערך, 500 מטרים מחוף הים. לפי המסורת פקדו את האתר מבקרים כה רבים, ובמיוחד נשים, עד שהילריון ביכר לברוח מן המקום. המקום שימש כתחנה עבור סוחרים ועולי רגל החוצים את ארץ ישראל לאורכה של דרך הים, כפי שמעידים המבנים שבו. האתר חרב בפלישת הסאסאנים לארץ ישראל בשנת 614. החפירות במקום נערכו בשנים 1995–2005 על ידי הארכאולוג הצרפתי . המנזר עצמו התגלה ב-1999.

## האתר
המנזר המשתרע על פני שטח של 7.2 דונם, כמחצית משטח האתר כולו, נתגלו שרידים של כנסייה, קפלה, אתר קבורה, אולם טבילה, בית קברות ציבורי, אולם שימוע, בית מרחץ שבו פריג'ידריום, טפידריום (חדר הביניים, בריכה פושרת) וקלדריום, בית הארחה וחדרי אוכל ששימשו את עולי הרגל. עוד מצויים במקום בורות מים, תנורים ותעלות ניקוז. רצפת המבנה עשויה אבן גיר, שיש ופסיפסים המתארים מוטיבים מעולם הצומח והחי. עוד נראית בפסיפס כתובת ביוונית מעוטרת במוטיבים מעגליים. תאי הנזירים היו עשויים מחומרים מתכלים כגון לבנות בוץ וכפות תמרים ולא השתמרו.

## קישורים חיצוניים
* תל אום-עאמר, באתר אונסק"ו 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רצועת עזה: מבני דת
קטגוריה:רצועת עזה: היסטוריה
קטגוריה:אסיה: מנזרים נוצריים
קטגוריה:אתרי מורשת עולמית בסיכון
SiegedSec

**SiegedSec**, קיצור של **Sieged Security** ובדרך כלל מכונה "האקרים פרוותיים הומוסקסואלים", הייתה קבוצת האקרים אקטיביסטים. הקבוצה ביצעה מספר מתקפות רשת בולטות בין תחילת 2022 ליולי 2024.

## תיאור
SiegedSec הובלה על ידי אדם תחת הכינוי "vio". ערוץ הטלגרם של SiegedSec נוצר באפריל 2022, והם בדרך כלל התייחסו לעצמם כ"האקרים פרוותיים הומוסקסואלים". בהזדמנויות מרובות, הקבוצה כיוונה לתנועות ימין באמצעות פרצת נתונים, כולל הריטג' פאונדיישן, Real America's Voice, וכן מדינות שונות בארצות הברית אשר נקטו החלטות חקיקה נגד טיפולי התאמה מגדרית. בנוסף לזאת הקבוצה שמה לעצמה מטרה להתקיף מספר של אתרים ישראליים וביניהם האתרים של סלקום ובזק.

## התקפות בולטות
* **אוניברסיטת קונטיקט**: ביולי 2023, SiegedSec שלחה סדרה של הודעות דוא"ל מזויפות לסטודנטים של אוניברסיטת קונטיקט באמצעות LISTSERV, בהם הכריזה על פטירתה של נשיאת האוניברסיטה רדנקה מריק.
* **המעבדה הלאומית של איידהו**: בנובמבר 2023 נפגעה מערכת ה-Oracle HR של המעבדה הלאומית של איידהו והובילה להדלפת נתונים אישיים של עובדים, כאשר הקבוצה דרשה מהמעבדה לבצע מחקר ב"יצירת קאטגירלז בחיים האמיתיים" בתמורה לנתונים שיש להסיר. ב-7 בפברואר 2024 קיבלו מספר עובדים בקשות תשלום כופר בדואר עם הנתונים שלהם.
* **נאט"ו**: בשנת 2023, פורטלי נאט"ו נפגעו פעמיים על ידי SiegedSec. ההדלפה הסתכמה בלמעלה מ-3000 מסמכים פנימיים ולטענתם צברו עד"9GB". הפורטלים שנפגעו היו למידה מבוזרת מתקדמת משותפת, פורטל לקחים של נאט"ו, פורטל רשת לוגיסטיקה, פורטל שיתוף פעולה של קהילות אינטרס, פורטל חטיבת ההשקעות של נאט"ו ומשרד התקנון של נאט"ו. זמן קצר לאחר התקרית, נאט"ו הודיעו כי הם יחקרו את התקיפה.
* **בזק**: ב-30 באוקטובר 2023 פרסמה הקבוצה כי תקפה את בזק, ופרסמה מידע על כמעט 50,000 לקוחות.
* **Atlassian**: ב-14 בפברואר 2023 ספקית התוכנה האוסטרלית הגדולה Atlassian דלפה לאינטרנט על ידי SiegedSec באמצעות אישורי עובדים גנובים. 13,000 רישומי עובדים הושפעו בפריצה זו, ו־SiegedSec הצליחה גם להשיג את רישום מבנה משרדי החברה.
* **הריטג' פאונדיישן**: ביולי 2024 SiegedSec הודיעה שהם פרצו והדליפו נתונים מצוות החשיבה השמרני הריטג' פאונדיישן, שהוביל את ההצעות של פרויקט 2025. הם פרסמו הצהרה בטלגרם, וכינו את ההצעות "תוכנית לאומנית נוצרית סמכותנית לרפורמה בממשלת ארצות הברית". הקבוצה פרסמה צ'טלוגים של שיחה בסיגנל בין "vio" למנהל קרן Heritage, מייק האוול, שבה האוול הצהיר שהוא, בשיתוף עם ה-FBI, "בתהליך זיהוי של חברי הקבוצה שלך." לאחר פרסום הצ'אטלוגים, SiegedSec הודיעה שהם יתפרקו "למען הבריאות הנפשית שלנו, הלחץ של הפרסום ההמוני, וכדי להימנע מעינו של ה-FBI."

### #OpTransRights
ביוני 2023 SiegedSec התמקדה בכמה ישויות ממשלתיות בארצות הברית כדי למחות על הצעות חוק נגד טיפול מגדר. ההאקרים פרסמו מגוון נתונים, כולל נתונים מממשלת פורט וורת' בטקסס, בית המשפט העליון של נברסקה וקובצי משטרת דרום קרוליינה.

באפריל ומאי 2024 ביצעה SiegedSec במבצע השני שלהם לזכויות טרנס, #OpTransRights2. ההאקרים הצליחו להדליף נתונים מ-Real America's Voice ומכנסיית-River Valley.

## חקירה
בעקבות מתקפת המעבדה הלאומית של איידהו, הוכרז כי ה־FBI וכן הסוכנות לאבטחת סייבר ותשתיות יצרו קשר כדי לסייע בחקירת האירוע.

## הערות שוליים

קטגוריה:מחלוקות הקשורות ללהט"ב
קטגוריה:קבוצות האקרים
יוסף שמואל מודיאנו

רבי **יוסף** בן **שמואל** **מודיאנו** (ה'תס"ד – כ"ו באב תקמ"א, 17 באוגוסט 1781) היה רב סלוניקאי מחבר ספר ראש משביר.
## ביוגרפיה
נולד לשמואל, למד אצל רבי משה אמארילייו. לפני תק"ד שימש כמרביץ תורה בקהילת "איטלייא ישן".

הרב מודיאנו ההדיר את כתבי דודו רבי שמואל יצחק מודיליאנו "שעשוע התלמידים" וארוחת תמיד".

החיד"א שלח לו אגרת ובה ביקש שינצל את השפעתו כדי לפשר בין הפקידים בקושטא ליהודי ירושלים. משליחת המכתב נראה שהיה בעל ההשפעה על הפקידים, ייתכן ששלט על העברות הכספים מסלוניקי לירושלים ומכאן השפעתו.

נפטר בכ"ו באב תקמ"א. נקבר בבית העלמין בסלוניקי. רבי יוסף יקואל הספידו בסופיה, ורבי יוסף נחמולי בלאריסו.

השאיר אחריו מספר בנים ביניהם: יעקב (תשובותיו נדפסו בספר אביו, נפטר בתקע"ח), אברהם ויוסף. גיסו היה הרב אלעזר רפאל נחמיאס מחבר ספר הון רב (סלוניקי תקל"ז), ההקדמה נכתבה על ידי מודיאנו.

## חיבוריו
* , 
* **ראש מעריב**, סלוניקי תק"צ.
* **אוריין תליתאי** סלוניקי תקי"ז, ההדרה של חידושי ר"י מיגאש לשבועות, חידושי הרמב"ן לקידושין, וחידושי הריטב"א לעבודה זרה, לספר הוסיף מחידושי דודו למסכת שבועות. לספר הוסיף הערות רבות, החל מדפוס פראג תקפ"ו נשמטו ההערות, נדפסו בכתב העת מוריה. רוב המהדורה נשרפה בשריפה הגדולה של סלוניקי (תקי"ט) ובתקכ"ג הוציא מהדורה חדשה.
## קישורים חיצוניים
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים יוונים
קטגוריה:סלוניקי: רבנים
קטגוריה:נפטרים ב-1781
כרזת המשחקים האולימפיים

**כרזות המשחקים האולימפיים** מהוות חלק ממערך הקידום שמגבשת כל מדינה המארחת את המשחקים האולימפיים, כחלק מהשיווק של אירוע ספורטיבי זה. כרזות המשחקים האולימפיים קשורות באופן הדוק למקום ולזמן של המשחקים ומשקפות את ההקשר החברתי, התרבותי ולעיתים גם הפוליטי של המדינה המארחת. הוועדה המארגנת של המדינה המארחת מכריזה בדרך כלל על תחרות אמנותית ליצירת הכרזות. לאחר מכן, ועדה מיוחדת מחליטה איזו יצירה תהיה כרזת המשחקים הרשמית. תהליך העיצוב נתון לרוב להנחיות מחמירות לגבי התוכן, שכן הוועדה בדרך כלל מחליטה מראש על האלמנטים שהיא מבקשת לכלול בעיצוב ועל המסרים הספציפיים שיש להעביר.

על אף שכיום יצירת כרזה נחשבת לצורך הכרחי, במשחקים האולימפיים המודרניים הראשונים לא היו כרזות שתוכננו במיוחד עבור המשחקים. הכרזה הרשמית הראשונה שתוכננה במיוחד עבור המשחקים האולימפיים, בעקבות אישור הוועדה המוסמכת, הייתה הכְּרזה של משחקי 1912 שנערכו בסטוקהולם. הכְּרזה הציגה את מצעד האומות, כאשר ספורטאים נושאים את דגלי המדינות שלהם. כל הכְּרזות הן רכוש הוועד האולימפי הבין-לאומי (IOC).

## כרזות המשחקים האולימפיים
### כרזות משחקי הקיץ

### כרזות משחקי החורף

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אולימפיאדה
קטגוריה:כרזות
וולף אופנהיימר

**שמעון וולף אופנהיימר** (או: **אופנהיים**; וינה סביבות ה'ת"י, 1650 – ט"ז בחשוון ה'תפ"ז, 10 בנובמבר 1726) היה איש עסקים ובנקאי יהודי גרמני ויהודי חצר מטעם הבוחר של ברונסוויק-לונבורג בהאנובר.

## ביוגרפיה
נולד בווינה סביבות ה'ת"י 1650 והיה בנו הגדול של שמואל אופנהיימר שעבד עבור הקיסר לאופולד הראשון.

נישא בפעם הראשונה לפריידא ברנדס, בתו של משה יעקב כ"ץ מהנובר, נכדתו של ליפמן כ"ץ . ולאחר מותה, נישא לרבקה שפרה בתו של הפרנס מאיר רהיינגאנום.

במחצית השנייה של המאה ה-17, הציע הבוחר ארנסט אוגוסט "כמה אנשי כספים וספקים יהודים לחצרו כיהודים מגנים" וגם קרא לשמעון וולף אופנהיימר להנובר. עם זאת, בשל התנגדותם של האזרחים הנוצרים של העיר העתיקה, אופנהיימר הצליח להתיישב רק בקלנברגר נוישטאדט , שם נבנה "בית כנסת קטן בחצר נסתרת" רק ב-1703.

לאחר שייסד את הבנק ובית המסחר שלו בקלנברגר נוישטאדט, ששימש גם כ"סניף" של הבנק הווינאי של אביו, אופנהיימר - האופנהיימרים ההנוברים - הייתה אחת ממשפחות החצר היהודיות המובילות באימפריה הרומית הקדושה של הגרמנים. "שייצגה רשת הקשורה קשר הדוק על ידי קשרים משפחתיים ועסקיים." אופנהיימר פעל כחלק מרשת יהודית בולטת שנראתה כמעט כאריסטוקרטיה, לעיתים קרובות באמצעות נישואים של יהודים חצר קרובים בווינה, ברלין, הנובר, קרלסרוהה ובתי מגורים אחרים של האימפריה.

לאחר שנת 1700, הגיע להאנובר המתמטיקאי והאסטרונום רפאל לוי הנובר תפס תפקיד כרואה חשבון של אופנהיימר, ולאחר מכן, בהסכמתו, הפך לתלמידו של גוטפריד וילהלם לייבניץ.

נפטר בהנובר ביום ראשון בט"ז בחשוון ה'תפ"ז. אופנהיים נקבר, יחד עם אשתו, בנו יעקב ואשתו ושניים מילדיהם, בבית הקברות היהודי הישן באוברשטראסה . לקברו ניתן המספר 186.

בנו יעקב וולף אופנהיימר השתלט על עסקי הבנקאות שלו לאחר מותו ב-1726, ולאחר מכן העסיק את מאיר אנשל רוטשילד כשוליה בין השנים 1757 ו-1763.

## משפחתו
* בנו - יעקב וולף אופנהיים (נפטר ב-6 ביולי 1760), בית הקברות אוברנשטראסה, מספר קבר 189
**אשתו הראשונה שרה מרים יעקב אופנהיים לבית דנקוורת, בתו של משה דנקוורת (נפטרה ב-6 באוקטובר 1728), בית הקברות אוברנשטראסה, מספר קבר 188
**אשתו השנייה אדל יעקב אופנהיים (נפטרה ב-14 באפריל 1783), לבית איציג אופנהיים, בתו של יצחק אופנהיים; בית הקברות אוברנשטראסה, מספר קבר 213

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודי החצר
קטגוריה:בנקאים גרמנים
קטגוריה:ילידי המאה ה-17
קטגוריה:נפטרים ב-1726
תל אום-עאמר

**תל אום אל-עמר**, הידוע גם בשם **תל אום עאמר**, הוא אתר ארכאולוגי הממוקם במחנה הפליטים הפלסטיני נוסייראת, בנפת דיר אל-בלח, ברצועת עזה.

תל אום אל-עמר ממוקם בין הדיונות מדרום לשפך נחל הבשור באזור מחנה הפליטים אל נוסייראת, כ-10 קילומטרים דרומית לעיר עזה. המרחק לחוף הים התיכון הוא כ-500 מטרים. במזרח ובדרום-מזרח האתר, מטעי תמרים היוצרים גבול עם העיר דיר אל-בלח השכנה. האתר הארכאולוגי משתרע על שטח של כ-4,273 מטר מרובע.

## היסטוריה
אתר תל אום אל-עמר, שנחשף על ידי ארכאולוגים מקומיים ב-1999, היה פעיל מהמאה ה-4 עד המאה ה-8. באתר שוכן מנזר הילריון הקדוש, שבו נמצאו מבני דת נוצריים (ובהם כנסייה ומנזר) ומבני מגורים ששימשו את הנזירים במקום. בנוסף, הארכאולוגים מצאו מתחם בתי מלון ומרחצאות ששימשו כנראה את עולי הרגל שביקרו באתר.

### פעולות לשימור והגנה
בשנת 2013 החל גיוס כספים על מנת שניתן יהיה לבצע חפירות ארכאולוגיות במקום.

ביולי 2024, כחלק מהליך מזורז בעקבות מלחמת חרבות ברזל, תל אום אל-עאמר וגם מנזר הילריון הקדוש קיבלו מעמד של אתר מורשת עולמית ונכללו ברשימת אתרי המורשת העולמית בסיכון על ידי אונסק"ו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אתרי מורשת עולמית בסיכון
ולדימיר גריבוב

**ולדימיר גריבוב**  (ברוסית: **Владимир Наумович Грибов**; 25 במרץ 1930 - 13 באוגוסט 1997) היה פיזיקאי סובייטי-רוסי ממוצא יהודי. הוא היה מומחה בפיזיקה גרעינית.
## קורות חיים
ולדימיר גריבוב נולד בשנת 1932 בלנינגרד למשפחה יהודית. בשנת 1938 אביו נפטר ממחלה וולדימיר גדל עם אמה שגידלה שני ילדים לבדה. בשנת 1941 עם התקרבות הנאצים לעיר הם הצליחו להימלט לחלקים הפנימיים של ברית המועצות. הם חזרו ללנינגרד בשנת 1945 ובשנת 1946 הוא סיים לימודי בית ספר.

גריבוב גדל בסביבת חובבי תיאטרון ורצה להיות שחקן. אמנם בניסיון להשתתף בצילומי סרט קולנוע התברר שהוא לא מרגיש בנוח מול המצלמה ובעקבות כך החל לימודי פיזיקה באוניברסיטת לנינגרד. גריבוב סיים את הלימודים בהצטיינות בשנת 1952. זו הייתה תקופה של המאבק נגד קוסמופוליטיות ומשפט הרופאים. למרות הציונים הגבוהים ובגלל מוצאו היהודי גריבוב הצליח להתקבל לעבודה רק בבית ספר ערב בה היה מורה לפיזיקה.

בשנת 1954 גריבוב החל לעבוד במכון לפיזיקה וטכנולוגיה על שם יופה. בשנת 1955 הוא סיים לימודי תואר שלישי, בשנת 1962 עבודת פוסט-דוקטורט ומונה למנהל מחלקה של פיזיקה תאורטית. בשנת 1971 גריבוב עבר לסניף של המכון בעיר גטצ'ינה. סניף זה עסק במחקרים בתחום פיזיקה גרעינית.

החל מסוף שנות ה-50 של המאה ה-20 גריבוב היה משתתף קבוע בסמינרים שאורגנו על ידי לב לנדאו ואיסאק פומרנצ'וק.

בשנת 1980 גריבוב עבר למוסקבה והתמנה לתפקיד ניהולי במכון לפיזיקה תאורטית על שם לנדאו.

גריבוב עסק בפיזיקת חלקיקים ותורת השדות הקוונטית. על הישגיו בתחום בשנת 1971 הוא קיבל "מדליית זהב על שם לנדאו" של אקדמיה למדעים של ברית המועצות. בשנת 1972 הוא התקבל כחבר בהתכתבות של אקדמיה למדעים של ברית המועצות ובשנת 1973 לשורות האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים. כמו כן הוא היה חבר כבוד באקדמיה ההונגרית למדעים. לגריבוב הוענקו פרסים נוספים.

לאחר התפרקות ברית המועצות גריבוד עבר לבודפשט (אשתו הייתה ממוצא הונגרי) והחל לעבוד במכון מחקר בעיר.

גריבוב נפטר בשנת 1997 בבודפשט.

החל משנת 2001 האיגוד האירופי לפיזיקה מעניק "מדליית גריבוב" למדענים צעירים. בשנת 2013 מדליה הוענקה לזוהר קומרגודסקי ובשנת 2023 לנטע אנגלגרדט.

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה 
* ביוגרפיה מפורטת 
* תיאור חייו והישגיו

קטגוריה:פיזיקאים יהודים
קטגוריה:פיזיקאים רוסים
קטגוריה:מדענים יהודים סובייטים
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה למדעים של ברית המועצות
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה הרוסית למדעים
קטגוריה:חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:מעוטרי עיטור אות הכבוד
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1932
קטגוריה:נפטרים ב-1997
הדיוויזיה העשירית (בוואריה)

**הדיוויזיה המלכותית הבווארית ה-10** (בגרמנית: **10. Königlich Bayerische Division**) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה באוגוסט 1918.

## היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-3 במרץ 1915, ואורגנה במהלך השבועות הבאים. היא הייתה חלק מגל של דיוויזיות חי"ר חדשות שהוקמו באביב 1915.

הדיוויזיה הוקמה בעיקר מהרגימנטים העודפים של דיוויזיות קיימות אשר עברו שילוש. חטיבת הרגלים הבווארית ה-20 של הדיוויזיה הייתה בעבר חטיבת הרגלים הבווארית ה-1 של דיוויזיית הרגלים הבווארית ה—. רגימנט הרגלים הבווארי ה-16 הגיע גם הוא מדיוויזיית הרגלים הבווארית ה-1; רגימנט הרגלים הבווארי ה-6 הגיע מדיוויזיית המילואים הבווארית ה-5; ורגימנט הרגלים הבווארי ה-8 הגיע מדיוויזיית הרגלים הבווארית ה-4.
[ממוזער| [קרל הראשון, קיסר אוסטריה|הארכידוכס קרל מבקר בדיוויזיה הבווארית ה-10, 19 באוגוסט 1916]]
דיוויזיית הרגלים הבווארית ה-10 שירתה תחילה בחזית המערבית, ונכנסה לקו על הסום במרץ 1915. היא נשארה על הסום בשנת 1916 ונלחמה בקרב על הסום ביוני וביולי 1916. לאחר מכן הועברה לחזית המזרחית, והגיעה לגליציה באוגוסט. לאחר מכן היא נלחמה במערכה הרומנית, ונלחמה בבוקובינה ובטרנסילבניה. מפברואר עד מאי 1917 שירתה הדיוויזיה בחזית גליציה תחת הארמייה האוסטרו-הונגרית השנייה נגד הצבא הרוסי, שם ביצעה כמה פעולות של חיילי סער (*Stoßtrupp*). לאחר מכן היא חזרה לחזית המערבית, הגיעה לאלזס בסוף מאי ונשארה בקו שם במשך מספר שבועות. לאחר מכן היא נלחמה בקרבות בפלנדריה הידועים בדרך כלל כקרב קרב פשנדל. באוקטובר 1917, הדיוויזיה עזבה את הקו וחזרה לחזית המזרחית, התפרסה לאורך הנהרות סטיר העליון וסטוקהוד, אך לפי הדיווחים לא השתתפה בשום פעולה. בסוף נובמבר, היא חזרה לחזית המערבית, ונכנסה לקו בלורן עד מאי 1918. לאחר מכן היא נלחמה ליד סואסון במשך החודשים הבאים ובקרב השני על המארן. ב-6 באוגוסט 1918 פורקה הדיוויזיה, ויחידותיה חולקו ליחידות אחרות. המודיעין של מדינות ההסכמה דירג את הדיוויזיה כדיוויזיה מדרג שני. 

## מפקדים
* גנרל-לויטננט רודולף רש (14 במרץ 1915 – 22 באפריל 1916)
* גנרל-לויטננט הרמן ריטר פון בורקארדט (23 באפריל 1916 – 11 באפריל 1917)
* גנרל-לויטננט כריסטוף ריטר פון קיפהאבר (12 באפריל 1917 – 6 ביולי 1918)
* גנרל-לויטננט הרמן ביג (6 ביולי 1918 – 2 באוגוסט 1918)

## לקריאה נוספת
* Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

14
14
איסאי גורביץ'

**איסאי גורביץ**'  (ברוסית: **Исай Израилевич Гуревич**; 13 ביולי 1912 - 6 בדצמבר 1992) היה פיזיקאי סובייטי ממוצא יהודי. הוא היה מומחה בפיזיקה גרעינית.
## קורות חיים
איסאי גורביץ' נולד בשנת 1912 בריגה (אז בתחומי האימפריה הרוסית כיום בלטביה) למשפחה יהודית. הוריו ישראל גורביץ' ובסיה גאוכמן היו ילידי לפל. בעקבות מלחמת האזרחים ברוסיה המשפחה עברה לתחומי ברית המועצות.

גורביץ' החל לימודי פיזיקה באוניברסיטת לנינגרד וסיים אותה בשנת 1934. לאחר הלימודים הוא התחיל לעבוד במכון לחקר רדיואקטיביות של אקדמיה למדעים של ברית המועצות בלנינגרד. אחת העבודות הראשונות שלו הועברה לנילס בור שהתרשם והמליץ על פרסומה.

בשנת 1941 ביחד עם יעקב זלדוביץ', איסאק פומרנצ'וק ויולי חריטון הוא היה שותף לפיתוח תאוריה של כור גרעיני. על בסיס עבודה זו בשנת 1944 הוא סיים עבודת תואר שלישי. גורביץ' היה חלק של פרויקט הקמת כור גרעיני ראשון של ברית המועצות והיה חלק של בניית פצצה גרעינית סובייטית.

בהמשך גורביץ' עבד במכון קורצ'טוב בו כיהן בתפקיד מנהל מעבדה.

בשנת 1946 גורביץ' החל ללמד באוניברסיטה הלאומית למחקר גרעיני וכיהן בדרגת פרופסור. בהדרכתו הוכנו מספר רב של עבודות תואר שלישי ו-4 עבודות פוסט דוקטורט. בשנת 1965 הוא פרסם ספר בתחום התמחותו שתורגמה לאנגלית.

בשנת 1968 גורביץ' התקבל כחבר בהתכתבות לאקדמיה למדעים של ברית המועצות.

על פעילותו לקידום המדע לגורביץ' הוענקו עיטורים ופרסים לרבות פרס ברית המועצות בשנת 1949.

גורביץ' נפטר בשנת 1992 במוסקבה ונטמן בבית העלמין דונסקויה החדש.

## קישורים חיצוניים
* ביוגרפיה 

קטגוריה:פיזיקאים יהודים
קטגוריה:פיזיקאים רוסים
קטגוריה:מדענים יהודים סובייטים
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה למדעים של ברית המועצות
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה הרוסית למדעים
קטגוריה:מעוטרי עיטור אות הכבוד
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מעוטרי עיטור מהפכת אוקטובר
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1912
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1992
ראש זאב

**ראש זאב** (בלטינית: **Caput lupinum** או **caput gerat lupinum**, "שיהיה ראש זאב") הם מונחים שהיו בשימוש במערכת המשפט האנגלית והנגזרות שלה. המונחים שימשו באנגליה של ימי הביניים כדי לציין אדם שהוכרז על ידי הרשויות כפושע מסוכן, שניתן להרוג אותו ללא עונש.

## משמעות
המונח הלטיני **caput lupinum** משמעותו המילולית היא "ראש זאב" ומתייחס לאדם הנחשב לעבריין נמלט, כמו, למשל, בביטוי **caput gerat lupinum** ("שיהיה ראש זאב" / "שיהיה ראשו ראש זאב"). מילון החוק של בלאק מגדיר זאת כ"עבריין נמלט שנחשב לנעדר – זאב בודד – פתוח להתקפה על ידי כל אחד" .

## שימוש
"ראש זאב" או "יהיה ראש זאב" היו בשימוש במערכת המשפט האנגלית. המונחים שימשו באנגליה של ימי הביניים כדי לציין אדם שהוכרז על ידי הרשויות כפושע מסוכן שזכויותיו נשללו, שניתן לפגוע בו או להרוג אותו באופן חוקי ללא עונש על ידי כל אזרח.

המונח ראש זאב תועד לראשונה בטקסט חוקי אדוארד המודה כחוק המיוחס לשליט מהמאה ה-11 אדוארד המודה. חוק זה קבע שאדם שמסרב לענות לזימון מצד הצדק המלכותי למשפט פלילי ייגזר עליו "ראש זאב" .

במאה ה-13 כתב על החוק, הנרי דה ברקטון, בספרו "החוקים והמנהגים של אנגליה" שהנמלטים "נושאים ראש זאב". ברקטון הוסיף הסבר למשפט וכתב שזה אומר שהנמלטים יכולים להיהרג ללא חקירה משפטית .

ספר הלימוד המשפטי האנגלי מהמאה ה-14 "מראת השופטים" קבע שכל נאשם שסירב שלוש פעמים להגיע לבתי המשפט המחוזיים, יוכרז כ"ראש זאב". עוד נכתב "ראש זאב! ייקרא נגדו, כי הזאב היא חיה שנואה על כל האנשים; ומאותו זמן ואילך זה חוקי לכל אחד להורגו כמו זאב".

## הערות שוליים

קטגוריה:המשפט המקובל
משחקי אסיה 2022

**[[משחקי אסיה]] ** (בסינית: **2022年亚洲运动会**) היו משחקי אסיה ה-19, שנערכו מ-23 בספטמבר עד ל-8 באוקטובר 2023 בהאנגג'ואו, סין. המשחקים היו אמורים להתקיים בשנת 2022, אך נדחו בשנה בשל התפרצות נגיף הקורונה. המשחקים הללו הם אירוע ספורטיבי רב-ענפי המאורגן על ידי המועצה האולימפית של אסיה (OCA), והם כוללים ספורטאים ממדינות רבות באסיה המתחרים במגוון רחב של ענפי ספורט.

## אירוח
העיר האנגג'ואו נבחרה לארח את המשחקים במהלך מפגש המועצה האולימפית של אסיה בשנת 2015. זו הפעם השלישית שסין מארחת את משחקי אסיה, לאחר שנערכו בבייג'ינג בשנת 1990 ובגואנגג'ואו בשנת 2010. האנגג'ואו נבחרה בשל התשתיות המתקדמות שלה, הנגישות התחבורתית והניסיון באירוח אירועים בינלאומיים גדולים.

## ענפי ספורט
במשחקים השתתפו תחרויות ב-40 ענפי ספורט שונים, כולל:
* **אתלטיקה**
* **שחייה**
* **כדורסל**
* **כדורגל**
* **טניס**
* **בדמינטון**
* **התעמלות**
* **אמנויות לחימה** כגון ג'ודו, טאקוונדו וקרטה
* **ספורט אלקטרוני (Esports)**, שהתווסף לראשונה כענף רשמי במשחקי אסיה
* **ספורט מים** כמו קיאקים, חתירה ושיט

## השתתפות
במשחקים השתתפו כ-12,000 ספורטאים מכ-45 מדינות ברחבי אסיה. המדינות המשתתפות כוללות את יפן, דרום קוריאה, הודו, אינדונזיה, וייטנאם, ערב הסעודית, ישראל ועוד. מספר המשתתפים הכולל עמד על מעל ל-10,000 ספורטאים, בנוסף לאלפי מאמנים, צוותים רפואיים ומנהלים.

## מתקנים
המשחקים התקיימו במתקנים חדשים ומשופצים בעיר האנגג'ואו וסביבתה. המרכז האולימפי של האנגג'ואו היווה את הלב הפועם של המשחקים, והוא כלל אצטדיון מרכזי, בריכות שחייה, היכל התעמלות ועוד מתקנים רבים. המתקנים נבנו בהתאם לסטנדרטים הבינלאומיים הגבוהים ביותר, והם כוללים:
* **האצטדיון המרכזי**: מיועד לאירועי אתלטיקה וכדורגל
* **בריכות שחייה אולימפיות**: לתחרויות שחייה וצלילה
* **היכל התעמלות**: לתחרויות התעמלות קרקעית ואמנותית
* **אולמות ספורט**: לענפי כדורסל, בדמינטון וכדורעף
* **מרכז ספורט מים**: לקיאקים, חתירה ושיט

## מדליות
המשחקים ראו הפגנות מרשימות של יכולות ספורטיביות, כאשר ספורטאים ממדינות שונות זכו במדליות זהב, כסף וארד. טבלת המדליות הובלה על ידי סין, יפן ודרום קוריאה, אך מדינות רבות אחרות גם הצליחו לזכות במדליות ולהפגין ביצועים מרשימים. הספורטאים התחרו בתחרויות אישיות וקבוצתיות, והציגו רמה גבוהה של מקצועיות ומיומנות.

## אירועים מיוחדים
המשחקים כללו גם טקסי פתיחה וסגירה מרהיבים, שכללו מופעים תרבותיים, הופעות מוזיקליות ותצוגות אמנות מסורתיות ומודרניות של סין ומדינות נוספות. טקס הפתיחה התקיים באצטדיון המרכזי של האנגג'ואו והציג את התרבות הסינית העשירה, עם מופעי מחול, זיקוקים והופעות מוזיקליות. טקס הסגירה כלל העברת הדגל האולימפי לעיר המארחת הבאה של משחקי אסיה.

## קישורים חיצוניים

* 
* האתר הרשמי של משחקי אסיה 2022
* עמוד משחקי אסיה באתר המועצה האולימפית של אסיה
* המועצה האולימפית של אסיה (OCA)

## הערות שוליים

2022
קטגוריה:2023 בספורט
קטגוריה:האנגג'ואו: ספורט
קטגוריה:תחרויות ספורט ברפובליקה העממית של סין
קטגוריה:2023 ברפובליקה העממית של סין
קטגוריה:2023 באסיה
מחוץ לחוק (משפט)

[שמאל|ממוזער| ניוטון נייט (1837–1922) היה חייל מורד אשר התנגד ל[קונפדרציית המדינות של אמריקה|קונפדרציה בשיא מלחמת האזרחים האמריקאית.]]
**מחוץ לחוק** במשמעותו המקורית והמשפטית הוא אדם שהוכרז כמי שנמצא מחוץ להגנת החוק. בחברות קדם-מודרניות, כל ההגנה המשפטית נשללה מהעבריין, כך שכל אחד היה רשאי מבחינה משפטית לרדוף או להרוג אותו. הכנסה למעמד מחוץ לחוק הייתה אפוא אחד העונשים החמורים ביותר במערכת המשפט. בחוק הגרמני הקדום, עונש המוות נעדר בצורה בולטת, וההכרזה על אדם כמחוץ לחוק הייתה העונש הקיצוני ביותר, שבפועל ככל הנראה שקול לעונש מוות. המושג ידוע גם מהחוק הרומי, במעמד המכונה "homo sacer", והתקיים לאורך ימי הביניים.

משמעות משנית של המונח "מחוץ לחוק" היא אדם המתחמק באופן שיטתי מלכידה באמצעות התחמקות ואלימות. משמעויות אלה קשורות וחופפות אך אינן בהכרח זהות. נרדף שהוכרז כמי שנמצא מחוץ להגנת החוק באזור אחד אך קיבל מקלט וחי בגלוי ומציית לחוקי המקום באזור אחר הוא מחוץ לחוק במשמעות הראשונה אך לא במשמעות השנייה.

בפולקלור הבריטי רובין הוד הוכרז כמחוץ לחוק באנגליה אך קיבל תמיכה מהאוכלוסייה המקומית ומצא מקלט ביערות.

במשפט המקובל של אנגליה, "כתב הכרזה על אדם כמחוץ לחוק" כלל את ההכרזה "Caput lupinum" ("[שיהיה] ראש זאב"), שמשמעותה שהאדם נחשב לזאב בעיני החוק. לא רק שנשללו מהאדם כל הזכויות המשפטיות, אלא שאחרים יכלו להרוג אותו במקום כאילו היה זאב או חיית בר אחרת. נשים הוכרזו כ"מנודות" במקום כמחוץ לחוק, אך מדובר היה למעשה באותו עונש.

## היסטוריה משפטית
### רומא העתיקה
בין צורות הגלות השונות, החוק הרומי כלל את העונש של **aquae et ignis interdictio** ("איסור מים ואש"). אנשים שנענשו בעונש זה נדרשו לעזוב את שטח רומא ולהפקיר את רכושם. אם הם חזרו, הם נחשבו למעשה לפורעי חוק; מתן שימוש במים או באש להם היה בלתי חוקי, והיה ניתן להורגם ללא עונש משפטי.

איסור מים ואש הוטל באופן מסורתי על ידי טריבון הפלבאים ויש עדויות לשימוש בו במהלך המלחמה הפונית הראשונה במאה השלישית לפנה"ס על ידי קאטו הזקן. מאוחר יותר העונש הוטל גם על ידי פקידים רבים אחרים, כגון הסנאט, מגיסטראטים ויוליוס קיסר כמצביא ומושל פרובינציה במהלך מלחמת גאליה. העונש יצא משימוש במהלך הפרינקיפט.

### אנגליה
[קישור=https://en.wikipedia.org/wiki/File:Robin_Hood_Memorial.jpg|שמאל|ממוזער|פסל של [רובין הוד, פורע חוק הירואי בפולקלור האנגלי]]
המונח מחוץ לחוק מתייחס להליך הרשמי של הכרזת אדם כפורע חוק, כלומר הצבתו מחוץ להגנה המשפטית. במשפט המקובל של אנגליה פסק דין זה היה אחד מהעונשים הקשים ביותר במערכת המשפטית, מכיוון שהפורע לא יכול היה להשתמש במערכת המשפטית להגנה (למשל מפני דרישת צדק ההמון). הכרזה על אדם כפורע חוק הייתה לגרום לו לסבול צורה של מוות אזרחי או חברתי. הפורע הודר מכל חברה מתורבתת. 

## לקריאה נוספת

* 


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:היסטוריה של המשפט
קטגוריה:משפט פלילי
After You've Gone

ממוזער|טרנר לייטון (משמאל) ושתופו קלרנס ג'ונסטון בלונדון 1933
"**After You've Gone**" (בתרגום חופשי: "**אחרי שנעלמת**") הוא שיר אמריקאי פופולרי משנת 1918 שהולחן על ידי טרנר לייטון ועם מילים שנכתבו על ידי הרני קרימר. השיר בוצע לראשונה על ידי הנרי בר ואלברט קמפבל ב-1918, ואחרי כמה חודשים הזמרת מריון האריס גרסה משלה לשיר שזכתה לפופולריות רבה והפכה את השיר למפורסם באותה תקופה.

## הרכב
השיר בנוי בדפוס ABAC ואורכו רק 20 תיבות במקום 32.

## היסטוריה
לייטון נולד ב־1894 בוושינגטון, אביו לחם במלחמת האזרחים ועבד כמורה למוזיקה בכמה בתי ספר באזור. טרנר נולד 15 שנים לפניו ב־1879 ברי'צמונד (וירג'יניה) הוא החל ללמוד רפואת שיניים בהווארד, אבל הלך ללמוד מוזיקה במקום. הם נפגשו באזור 1916. לייטון הלחין את השיר למחזה שלא עלה ב־1913. קרימר חיבר את המילים לשיר והנרי בר ואלברט קמפבל ביצעו את הגרסה הראשונית ב־22 יולי 1918 תחת חברת התקליטים "ויקטור טוקינג משין", והגרסה של מריון האריס הפכה את השיר לפופולרי. השיר נהיה כל כך פופולרי שחוברות התווים של השיר עוטרו בתמונתיהם של 45 זמרים שהוציאו גרסאות כיסוי לשיר ביניהם פול וויטמן, גאי לומברדו ולואי אמסטרונג. במהלך השנים יצאו גרסות כיסוי רבות לשיר, והוא דעך. ב־2021 הפנסתרן היהודי-אמריקאי אמת כהן הוציא גרסה שזכה לפופולריות רבה.
ממוזער|צ'ארלי פארקר 1947
[ממוזער|ג'ודי גרלנד ב[שנות ה-40 של המאה ה-20|שנות הארבעים]]
ממוזער|פרנק סינטרה 1957

## גרסאות כיסוי
ממוזער|בירלי לאגרן 2006
ממוזער|יו לורי ב-2012
ממוזער|אמת כהן ב־2022

## ראו גם
* סטנדרט ג'אז
* שיר לפידים
* 1918
## קישורים חיצוניים

* After You've Gone בביצוע מריון האריס בארכיון האינטרנט
*  בביצוע ג'לי רול מורטון בארכיון האינטרנט
* After You've Gone בביצוע רוי אלדרידג' בארכיון האינטרנט
* After You've Gone אקורדים לגיטרה
* free-scores.com

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי לפידים
קטגוריה:שירי ג'אז
קטגוריה:סטנדרטים בג'אז
קטגוריה:שירים באנגלית
סוכנות דירוג אשראי

**סוכנות דירוג אשראי** (באנגלית: **credit rating agency** (**CRA)**) היא חברה שמעניקה דירוגי אשראי, אשר מעריכים את יכולתו של החייב להחזיר את חובו על ידי ביצוע תשלומי קרן וריבית בזמן, ואת הסבירות להיכשלות בתשלומים. סוכנות עשויה לדרג את כושר האשראי של מנפיקי חובות, של מכשירי חוב, ובמקרים מסוימים, של נותני שירותי החוב, אך לא של צרכנים פרטיים.

סוגים אחרים של סוכנויות דירוג כוללים סוכנויות דירוג סביבתיות, חברתיות וממשל תאגידי (ESG) ומערכת האשראי החברתי הסיני.

מכשירי החוב המדורגים על ידי סוכנויות דירוג אשראי כוללים איגרות חוב ממשלתיות, איגרות חוב תאגידיות, תעודות פיקדון, איגרות חוב עירוניות, מניות בכורה וניירות ערך מובטחים כמו ניירות ערך מגובי משכנתאות וחובות מובנים.

מנפיקי ההתחייבויות או ניירות הערך עשויים להיות חברות, ישויות ייעודיות מיוחדות, ממשלות מדינה או מקומית, ארגונים ללא מטרות רווח או מדינות ריבוניות. דירוג אשראי מקל על המסחר בניירות ערך בשוק המשני. הוא משפיע על שיעור הריבית שנייר ערך משלם, עם דירוגים גבוהים יותר המובילים לריביות נמוכות יותר. צרכנים פרטיים מדורגים לכושר אשראי לא על ידי סוכנויות דירוג אשראי אלא על ידי לשכות אשראי (המכונות גם סוכנויות דיווח צרכנים או סוכנויות ייחוס אשראי), שמנפיקות ציוני אשראי.

הערך של דירוגי אשראי לניירות ערך הוטל בספק נרחב. מאות מיליארדי ניירות ערך שקיבלו את דירוגי השיא של הסוכנויות הורדו לדירוג זבל במשבר הכלכלי העולמי של 2008. פקידי האיחוד האירופי האשימו את הורדת דירוג האשראי במהלך משבר החוב האירופי בהאצת המשבר.

דירוג האשראי הוא ענף מרוכז ביותר, כאשר שלוש סוכנויות דירוג האשראי הגדולות, שולטות בכ־95% מהענף. מודי'ס וS&P שולטות יחד ב-80% מהשוק העולמי, לצידם נמצאת סוכנות הדירוג פיץ' ששולטת ב-15% נוספים.

## הערות שוליים

קטגוריה:דירוג אשראי
העורב והכד

ממוזער|משל העורב והכד, מאת מילו וינטר, 1919
משל **העורב והכד** מאת איזופוס הוא סיפור על עורב צמא שמוצא פתרון יצירתי לבעיית חוסר נגישות המים על ידי הוספת אבנים לכד. המשל ממחיש רעיונות של יצירתיות, סבלנות והתמדה. הגרסאות השונות של המשל מדגישות את הצורך בחשיבה יצירתית, בהתמדה וביכולת ניתוח בעיות. מחקרים מדעיים עדכניים תומכים בנכונות המשל ומעידים על היכולת של עורבים להבין ולפתור בעיות בדרכים יצירתיות.

## המשל
עורב צמא מחפש מים לשתות. הוא מוצא כד זכוכית, אך המים שבתוך הכד נמוכים מדי ולא ניתן להגיע אליהם באמצעות המקור שלו. במקום להתייאש, העורב מתחיל לחשוב על פתרון לבעיה. הוא מבחין בכמה אבנים קטנות שמפוזרות לידו. העורב אוסף את האבנים אחת אחת ומניח אותן בתוך הכד, עד שהמים עולים גבוה מספיק כדי להגיע אליהם ולשתות מהם. באמצעות המאמץ המתמשך והמחשבה היצירתית שלו, העורב מצליח לשתות מהמים ולהרוות את צמאונו.

### גרסאות למוסר ההשכל
לאורך השנים נפוצו מספר גרסאות למוסר ההשכל של המשל:
*תשומת לב לפתרונות יצירתיים: המסר העיקרי של המשל הוא לחשוב באופן יצירתי ולנקוט יוזמה כאשר נתקלים בקושי. במקום להתייאש, עלינו לחפש דרכים חדשות לפתרון בעיות.
*סבלנות והתמדה: המשל מדגיש את חשיבות הסבלנות וההתמדה, שכן העורב המשיך לנסות עד שמצא פתרון לבעיה שלו.
*היכולת לנתח בעיות: המשל מלמד את החשיבות של ניתוח בעיות בצורה מעמיקה, במקום להסתפק בפתרונות שטחיים.

משפטים שהיו נפוצים כמוסר ההשכל של המשל כוללים את "הצורך הוא אם ההמצאה" וכן "כשיש רצון, יש דרך".

## היסטוריה
המשל "העורב והכד" הוא אחד מהמשלים הידועים ביותר של איזופוס, הסופר היווני, שחי במאה השישית לפני הספירה. איזופוס כתב סדרה של משלים שבהם דמויות שונות מייצגות תכנים מוסריים ולקחים לחיים. המשל של העורב והכד נחשב לאחת היצירות המרכזיות בעבודתו של איזופוס ונעשה בו שימוש לאורך ההיסטוריה כדי להעביר מסרים מוסריים לילדים ומבוגרים כאחד.

## במדע
ממוזער|העורב והכד, וצלב הולר
משל העורב והכד מאת איזופוס מציג דוגמה מובהקת לשימוש בכלים בטבע. מדעית, התנהגות זו נצפתה בקרב מיני עורבים, במיוחד העורב הקלדוני (New Caledonian crow) והעורב המערבי (Common raven). ניסויים הוכיחו שעורבים אלו מסוגלים להבין את עקרון הדחיקה של נוזלים ולהשתמש באבנים כדי להעלות את מפלס המים בכלי ולהגיע למזון צף. התנהגות זו מדגימה את האינטליגנציה הגבוהה של העורבים ואת יכולתם לפתור בעיות מורכבות. עם זאת, לא כל מיני העורבים מראים את אותה יכולת.

## קישורים חיצוניים


* 
* 
* 
* 


קטגוריה:משלים
קטגוריה:משלי איזופוס
קטגוריה:עורבים בתרבות
קטגוריה:בעלי חיים במשלים
גאבור דלנקי

**גאבור דלנקי** (בהונגרית: **Delneky Gábor**; בודפשט, 29 במאי 1932 – אורלנדו, 26 באוקטובר 2008) היה סייף הונגרי (חרב) אלוף אולימפי. הוא היה מהנדס במקצועו.

## קורות חיים
בשנת 1952, הוא החל להתחרות באופן תחרותי באיגוד הספורט ואשאש. ב-1956 עבר להונבד בודפשט, ומ-1958 ועד פרישתו התחרה שוב בוואשאש.

בשנת 1959, הוא היה חלק מהנבחרת מדליסטית הכסף של אליפות העולם שהתקיימה בבודפשט. הוא השיג את הצלחתו הגדולה ביותר באולימפיאדת רומא (1960), שם זכה באליפות האולימפית (מדליית זהב) כחבר בנבחרת הסיף ההונגרית בחרב - לצד אלדר גרביץ', זולטאן הורבאט, רודולף קרפאטי, פאל קובאץ' וטמאש מנדלני. ב-1961 לקח את המקום השלישי הקבוצתי באליפות העולם בטורינו. לאחר 1963 כבר לא היה חבר בנבחרת הלאומית בשל גילו. הוא פרש מספורט פעיל ב-1970. דלנקי זכה שמונה פעמים באליפות הונגריה הקבוצתית בחרב ופעם אחת במדליית כסף (בין השנים 1955 ועד 1967).

לאחר פרישתו נסע לחו"ל, התגורר באורלנדו ועבד כמהנדס ראשי של מפעלים ציבוריים.

## תוצאותיו בספורט
* אלוף אולימפי קבוצתי (חרב) (1960)
* אליפות עולם קבוצתי (חרב) מקום שני. (1959)
* אליפות עולם קבוצתי (חרב) מקום שלישי (1961)
* אליפות גביע אירופה מקום שני (קבוצתי, חרב). (1966, 1967, 1968)
* שמונה פעמים אלוף הונגריה קבוצתי (חרב) (1955, 1961–1967)

## לקריאה נוספת
* Ki kicsoda a magyar sportéletben?: I. kötet (A–H). Szekszárd: Babits. 1994. 253. o.  (ני זה מי בחיי הספורט בהונגריה)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלופים אולימפיים: סייפים
קטגוריה:אלופים אולימפיים מהונגריה
קטגוריה:סייפים הונגרים
קטגוריה:משתתפי אולימפיאדת רומא (1960)
קטגוריה:מהגרים מהונגריה לארצות הברית
קטגוריה:מהנדסים הונגרים
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1932
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-2008