הטבעת האונייה סיטי אוף בנארס

[250px|ממוזער|שמאל|ה[משחתת אנתוני מחלצת ניצולים מהאונייה סיטי אוף בנארס, ששהו בים בסירת ההצלה מס' 12 במשך שמונה ימים]]
**הטבעת האונייה סיטי אוף בנארס** (באנגלית: **City Of Benares**) התרחשה ב-17 בספטמבר 1940, במהלך מלחמת העולם השנייה. אוניית הנוסעים ובה 406 נפשות, לרבות 100 ילדים שפונו מבריטניה הנצורה, הוטבעה על ידי צוללת גרמנית בלב האוקיינוס האטלנטי. רק 148 מיושביה ניצלו, ובהם 19 ילדים בלבד.

ההטבעה ואובדן חיי הילדים חוללו זעזוע עמוק בדעת הקהל בבריטניה ומחוץ לה, נחרתו בזיכרון הציבורי, וסבורים כי הייתה להם השפעה על החלטת ארצות הברית להצטרף למלחמה באירופה.

## רקע

על רקע כיבוש צרפת ב-1940 ואיומי ההפצצות והפלישה הגרמניים לבריטניה שבאו בעקבותיה החלה ממשלת בריטניה בפעולה לפינוי ילדים מלונדון לערי השדה וכן פינוים על חשבון הממשלה אל בתים מארחים בארצות בטוחות יותר, כמו קנדה, אוסטרליה, ניו זילנד ודרום אפריקה. לשם כך הוקמה לשכת קליטת הילדים בחוץ לארץ (Children’s Overseas Reception Board, בראשי תיבות CORB). בתוך זמן קצר הוצפה הלשכה בבקשות של משפחות לפנות את ילדיהן לחוץ לארץ. נקבע כי הילדים ילוו במסעם על ידי מבוגרים, אך הוריהם לא יורשו לנסוע עמם. הילדים כונו Sea Evacuees, או ‘Seavacs’.

הדגמה לסכנות הפינוי הגיעה ב-29 באוגוסט, כאשר הוטבעה האונייה וולנדאם (Volendam) כ-110 קילומטר ממערב לחופי אירלנד. על סיפונה היו 320 ילדים מפונים, אך כולם נטשו את האונייה לסירות הצלה, נאספו וניצלו.

האונייה סיטי אוף בנארס הייתה מאלו השתתפו במבצע השטת הילדים. היא הייתה בת שתי ארובות ותפוסה של כ-11,200 טון. היא נבנתה במספנה על נהר הקלייד שבעיר גלאזגו עבור חברת הספנות אלרמן ליין (Ellerman Line) והושקה ב-1936. היא הייתה הגדולה והמפוארת באוניות החברה. היא שירתה בקו הספנות שלה להודו ונקראה על שם העיר ההודית בנארס (ורנאסי).

האונייה הפליגה מנמל ליברפול ב-13 בספטמבר 1940, אחת מ-19 כלי שיט שהרכיבו את השיירה OB-213, ששטה מערבה לצפון אמריקה. השיירה נעה במהירות איטית של כשמונה קשר, אף שהסיטי אוף בנארס הייתה מסוגלת למהירות כפולה. היא שימשה כספינת הפיקוד (ספינת הקומודור) של השיירה. על סיפון האונייה עלו 100 ילדים, כולל 90 ילדים מפונים בתוכנית CORB, וביניהם שניים שהפליגו קודם לכן על סיפון הוולנדאם; עשרה ילדים נוספים הפליגו לאחר שהוריהם שילמו עבורם באופן פרטי. באונייה נמצאו בנוסף 11 מלווים לילדים, 91 נוסעים נוספים, כ-203 אנשי צוות, מהם 166 ממוצא אסיאתי, ועוד אנשי סגל פיקוד. בסך הכל נמצאו על האונייה 406 נפשות. 90 ילדי CORB שוכנו באחורי האונייה, בנפרד מן הנוסעים האחרים, שחלקם לא ידעו כלל על הימצאותם בה.

## ההטבעה
ההטבעה התרחשה כ-750 קילומטר מצפון מערב לאירלנד ובמרחק דומה מדרום לאיסלנד. הצוללת הגרמנית U-48 עקבה אחרי השיירה במשך זמן מה לאחר צאתה לדרך. היא זיהתה את הסיטי אוף בנארס כאוניית הפיקוד של השיירה - טרף מועדף על הצוללות - לפי מראה וגודלה. בשעה 22:00 ב-17 בספטמבר שיגרה הצוללת טורפדו, שפגע בחלקה האחורי השמאלי של האונייה. מיד לאחר מכן טורפדה אונייה נוספת בשיירה. באותה עת כבר עזבו אוניות הליווי את השיירה, לפי התוכנית, כדי להפליג מערבה ולפגוש שיירה שנמצאה בדרכה מזרחה אל בריטניה. ליתר האוניות בשיירה ניתנה פקודה חמורה שלא לעצור במקרה של הטבעה כדי לאסוף ניצולים אלא להמשיך בדרכן.

הטורפדו פגע קרוב למדור שבו אוכסנו ילדי CORB וחלקם נפצעו מרסיסי עץ שהתעופפו. מלווי הילדים אספו אותם במהירות והעלו אותם אל הסיפון. היו באונייה 12 סירות הצלה וכן 22 רפסודות קטנות. הוחל בהורדת הסירות מלאות הנוסעים אל הים, מגובה של כ-13 מטר. מזג האוויר היה רע - שררה סופה בדרגה 6 שהרימה גלים גבוהים, שרר חושך וחלקה האחורי של האונייה כבר החל לשקוע. הסירות הונמכו אך היטלטלו קשות ונוסעים רבים הושלכו מהן אל הים. סירות אחרות התהפכו עקב הגלים הגבוהים. מלווי הילדים פעלו בגבורה להצלתם ולמשיית אלו מהם שנפלו למים. כעבור 31 דקות מהפגיעה כבו אורות האונייה הפגועה והיא שקעה אל מתחת לפני המים.

## לאחר ההטבעה
הנוסעים ששרדו עד לשקיעת האונייה נותרו בסירות בתנאים קשים. רבים מהם מתו בשעות הבאות מחשיפה לקור.

בעקבות קריאת מצוקה ששיגרה האונייה ונקלטה בבריטניה ניתנה פקודה למשחתת שליוותה שיירה אחרת ממערב לצאת לחפש ניצולים מהאונייה. היא הגיעה אליהם למחרת ההטבעה. אחת מסירות ההצלה, מס' 12, לא אותרה וסופה שנסחפה בים במשך שמונה ימים ועליה 46 נפשות. לבסוף איתר אותה מטוס סיור שכיוון אליה משחתת חילוץ. 44 מיושבי הסירה ניצלו.

בסך הכל ניצלו מן הטביעה 148 מתוך 406 האנשים שנמצאו על סיפון האונייה. רק 13 מתוך 90 ילדי CORB ניצלו, וכן ניצלו ששה מעשרת הילדים הנוספים. 81 ילדים נספו.

מספר שאלות קשות הועלו לאחר האסון: מדוע לא שונתה התכנית לאחר הטבעת האונייה וולנדאם? מדוע לא צורפה האונייה המהירה לשיירה ששייטה במהירות רבה יותר? מדוע הועלו ילדים על סיפון אוניית הפיקוד של השיירה, שהייתה כאמור טרף מועדף עבור הצוללות? מדוע לא ניתנו לאוניות בשיירה פקודות חריגות לסייע במקרה הצורך לנוסעי אוניית הילדים?

האסון זירז את הכנסתו של שינוי שכבר נדון קודם לכן - החלטה להקצות לכל שיירה ספינת ליווי שתישאר עמה ותסייע ליושבי כל אונייה שהוטבעה. עד תום המלחמה הביא השינוי הזה להצלת חייהם של למעלה מ-4,000 איש.

עד האסון פונו לחוץ לארץ במסגרת תוכנית CORB כ-2,700 ילדים. לאחר ההטבעה הופסקה התכנית על ידי הממשלה ולא הופעלה מחדש.

## קישורים חיצוניים
* City of Benares, באתר National Museums Liverpool
* Norman Middlemiss, City Of Benares, באתר Shipping Today and Yesterday, 13 בנובמבר 2018

## הערות שוליים

סיטי אוף בנארס
קטגוריה:זירת האוקיינוס האטלנטי במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:פינוי אוכלוסייה
קטגוריה:הממלכה המאוחדת במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ילדים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מלחמת העולם השנייה: 1940