open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אתיאל עמיחי

**אִתיאל עמיחי** (2 בדצמבר 1925 – כ"ב בשבט תשכ"ג, 16 בפברואר 1963) היה ממלא מקום ראש מחלקת ההדרכה באגף המטה הכללי, מפקד מחוז ירושלים, ראש הג"א והנספח הצבאי באפריקה.

## ביוגרפיה
[250px|ממוזער|שמאל|קברם של אתיאל עמיחי, אשתו אילת ובתו רוית, ב[בית קברות נחלת יצחק]]
עמיחי נולד בסוף שנת 1925 במושב תל עדשים, בנם של יחיאל והניה עמיחי, מראשוני המתיישבים ביישוב. היה פעיל במחנות העולים.
בשנת 1942, לאחר שסיים את לימודיו בתיכון, התגייס לפלמ"ח ובליל הגשרים פיקד על כוח מהגדוד השני שפוצץ גשר מסילת ברזל על נחל הבשור שחיבר בין עזה לרפיח. במלחמת העצמאות נטל חלק בקרבות חטיבת יפתח בצפון. בתחילת אפריל היה נציג הפלמ"ח במפקדת מבצע נחשון ולאחר מכן היה קצין המבצעים של חטיבת הראל, תחת פיקודו של יצחק רבין בקרבות בגזרת ירושלים מאמצע אפריל ועד סוף מאי 1948. השתתף במבצע דני והיה מפקד הגדוד הראשון בקרב חירבת כוריכור. במבצע גי"ס, בליל 27-28 ביולי 1948, כבש הגדוד שלו את אל-פאלוג'ה, אולם לאחר שנורתה עליהם אש מהמצרים ונודע לו שמשטרת עיראק אל-מנשייה לא נכבשה הוא החליט לסגת. שני מ"פים שלו ניסו לערער על הפקודה, אך ניסיון ליצור קשר עם מפקד חטיבת יפתח נכשל והגדוד נסוג. בעקבות הנסיגה הדיח המח"ט מולה כהן את עמיחי מפיקוד על הגדוד. אסף שמחוני מונה במקומו וישעיהו גביש נתמנה לסגנו בהמשך המלחמה שימש עוזר קצין מבצעים בחזית הדרום, ובהמשך, כקצין מבצעים בחטיבת אלכסנדרוני. אחיו הצעיר  נהרג במלחמה, ב-14 בינואר 1948.

לאחר המלחמה היה מדריך בבית הספר הגבוה לטקטיקה ובשנת 1950 שימש כממלא מקום ראש מחלקת ההדרכה באגף המטה הכללי. בשנים 1952–1954 כיהן כמפקד מחוז ירושלים, ולאחר מכן היה ראש מחלקה במטכ"ל. ב-1 בפברואר 1956 נכנס לתפקיד ראש הג"א ועסק בריכוז סמכויות על הגורמים השונים והגברת התיאום בין גורמים צבאיים ואזרחיים שיש להם תפקיד בהגנת העורף. בהמשך היה שליח באלג'יריה, אחראי על קבוצה של 28 קצינים מישראל שהגיעו כשליחים אל יהודי המקום.

נישא לאילת, בתו של המחנך יעקב ניב (המפקח הראשי של זרם העובדים, מנהל המרכז לחינוך של ההסתדרות ומפקח החינוך במחוז תל אביב), והיה אב לשלוש.

בשנת 1961 החל לכהן כנספח צה"ל ונציג משרד הביטחון באקרה, בירת גאנה. לאחר כשנה עבר לאביג'אן, בירת חוף השנהב. ב-16 בפברואר 1963 נהרג בתאונת דרכים עם אשתו ובתם בת החמש רוית. ארונותיהם הוטסו לישראל והובאו לקבורה בהלוויה צבאית בבית קברות נחלת יצחק בהשתתפות בכירי משרד החוץ וצה"ל.

על שמו רחוב ברמלה ומדור אפריקה ואסיה בספריית המטכ"ל.

## לקריאה נוספת
* ראובן אבינועם (עורך), **בית עמיחי**, ירושלים: דפוס סיון ("הוצאת ידידים"), תשכ"ד. ("לזכר אל"ם איתיאל עמיחי ומשפחתו שנספו בתאונה בעת היותם בחוף השנהב")

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* , 
* 
* 
* גנזך המדינה - יצחק רבין: מבחר תעודות מפרקי חייו, ציונים ביוגרפיים, עמוד 579

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:מפקדי חטיבת ירושלים
קטגוריה:ראשי הג"א
קטגוריה:תל עדשים: אישים
קטגוריה:הרוגי תאונות דרכים בישראל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הצבאי נחלת יצחק
קטגוריה:בוגרי המחנות העולים
קטגוריה:נספחים צבאיים ישראלים בגאנה
קטגוריה:מפקדי גדודים במלחמת העצמאות
קטגוריה:חיילי חטיבת הראל במלחמת העצמאות
קטגוריה:חיילי חטיבת אלכסנדרוני במלחמת העצמאות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1925
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1963
גבורי סידיבי

**גבורי סידיבי** (באנגלית: **Gabourey Sidibe**; נולדה ב-6 במאי 1983) היא שחקנית אמריקאית, אשר התפרסמה בסרט הבכורה שלה "פרשס" (2009), עליו קיבלה מועמדויות לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר, לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר ולפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר. לאחר מכן התפרסמה בתפקידיה כאנדריאה ג'קסון בסדרה "מזל סרטן" ברשת שואוטיים וכבקי ויליאמס בסדרה "אימפריה" ברשת פוקס.

## ביוגרפיה
סידיבי נולדה בשכונה בדפורד-סטייבסנט הנמצאת בגזרה הצפונית של ברוקלין שבניו יורק, לזמרת הרית'ם אנד בלוז וגוספל אליס טאן רידלי ולאיבנו סידיבי, נהג מונית ממוצא סנגלי. סידיבי גדלה אצל דודתה, הפעילה הפמיניסטית דורותי פיטמן יוז.

סידיבי למדה במכללה הקהילתית של מנהטן, ולאחר מכן נרשמה למכללת העיר ניו יורק אך פרשה טרם סיימה את לימודיה.

## קריירה
בשנת 2009 שיחקה סידיבי בתפקיד הקולנועי הראשון שלה, התפקיד הראשי בסרט הדרמה "פרשס" המבוסס על הרומן "פוש". היא הועמדה לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר, לפרס גלובוס הזהב ולפרס באפט"א לקולנוע.

בשנים 2010-2013 שיחקה בסדרה "מזל סרטן" בתור אנדריאה ג'קסון, אחת מהתלמידות של הגיבורה חולת הסרטן קתי ג'יימיסון, ביניהן נוצר קשר מיוחד. על תפקידה בסדרה הייתה סידיבי מועמדת לפרס NAACP Image בקטגוריית שחקנית המשנה הטובה ביותר ב-2012 וב-2013.

בשנת 2011 הופיעה בקומדיית הפשע "מיליארד סיבות לשוד" בתפקיד עוזרת הבית הג'מייקנית אודסה מונטרו.

באוקטובר 2013 הצטרפה לעונה השלישית של הסדרה "אימה אמריקאית: הכישוף" שם היא שיחקה את דמותה של מכשפה צעירה בשם קוויני, בובת וודו אנושית. במרץ 2014, אישרה את המשך השתתפותה גם בעונה הרביעית של הסדרה, "אימה אמריקאית: פריק שואו", אשר עלתה לשידור באוקטובר 2014, בה סידיבי מגלמת את דמותה של רג'ינה רוס. 

החל משנת 2015 עד 2020, היא גילמה את בקי ויליאמס, העוזרת של לושיוס ליון(טרנס הווארד), הדמות הראשית בסדרה, באופרת הסבון המוזיקלית "אימפריה" ברשת FOX.

## חיים אישיים
בנובמבר 2020, סידיבי הודיעה על אירוסיה לברנדון פרנקל.בני הזוג נישאו במרץ 2021.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:ברוקלין: אישים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אפרו-אמריקאיות
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מרסי
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1983
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1983
תאודור תאודורוב

**תאודור איוואנוב תאודורוב** (בבולגרית: **Теодор Иванов Теодоров**; 8 באפריל 1859, אלנה, האימפריה העות'מאנית – 5 באוגוסט 1924, בורובץ, ממלכת בולגריה) היה פוליטיקאי, מנהיג מפלגת העם של בולגריה ופובליציסט בולגרי, אשר כיהן כראש ממשלת בולגריה לתקופה קצרה לאחר מלחמת העולם הראשונה, ונודע בשל התפטרותו ההפגנתית מראשות הממשלה עקב סירובו לחתום על חוזה ניי. תאודורוב היה פוליטיקאי רב ניסיון, כיהן כיושב ראש הפרלמנט בשנים 1894–1896, שר המשפטים בשנים 1896–1897, שר האוצר בשנים 1897–1899 ו-1911–1913 ובמקביל לכהונתו כראש הממשלה כיהן גם כשר החוץ והשר לענייני דתות.

## חייו
תאודורוב נולד למשפחת אצולת ממון בולגרית. בין השנים 1874 ועד 1883 למד בבולגריה, באודסה ובפריז והוסמך כעורך דין. בשנת 1884 נבחר לראשונה לפרלמנט הבולגרי, והיה חבר בו עד שנת 1923. תאודורוב התמנה לתפקיד יושב ראש האספה הלאומית השמינית הבולגרית וכיהן בתפקיד זה עד שנת 1886. משנה זו ועד 1887 כיהן כשר המשפטים בממשלתו של קונסטנטין סטואילוב, ואחר כך היה שר האוצר עד שנת 1899. משנת 1889 ועד 1911 כיהן כתובע בבית המשפט המחוזי ובית המשפט לערעורים במחוז וליקו טרנובו. בשנת 1911 התמנה שוב לתפקיד שר האוצר וכיהן בתפקיד עד שנת 1913, תחת ראשי הממשלה איוון גשוב וסטויאן דאנב.

החל מאמצע שנת 1918, עם נטיית החזית לרעת הבולגרים, גברו מאוד אי השקט הפנימי והלחץ מצד חוגי הצבא על ראש הממשלה להתפטר, והוא נאלץ לעשות כן. לאחר התפטרות ראש הממשלה וסיל רדוסלאבוב אשר הוביל את הקו הרדיקלי של בולגריה במרבית תקופת המלחמה, נקלעה הממלכה למשבר פוליטי חריף. לתפקיד ראש הממשלה התמנה ביוני 1918 אלכסנדר מלינוב, אשר התפטר כעבור ארבעה חודשים, ותאודורוב התמנה לתפקיד ראש הממשלה ועמד בראש המשלחת הבולגרית לוועידת השלום בפריז (1919). כאשר התגבשו תכתיבי חוזה ניי, סירב תאודורוב לחתום עליו בטענה שמדובר בבגידה במולדת והתפטר בהפגנתיות. אלכסנדר סטמבוליסקי החליפו בתפקיד.
תאודורוב פרש מהחיים הפוליטיים, אך נעצר בשנת 1922 בהנחיית ממשל סטמבוליסקי, כחלק מהמסע שניהל ל"טיהור" בולגריה מכל הגורמים הפוליטיים, הכלכליים והצבאיים שהובילה לתבוסה במלחמה ותכתיב ניי. לאחר ההפיכה הצבאית הפרו-פשיסטית, אשר במהלכה נרצח סטמבוליסקי, שוחרר מכלאו. תאודורוב נישא לראדה תאודורובה ולזוג נולדו שני ילדים, איוון ואנה מרייה. תאודורוב נפטר מהתקף לב ב-5 באוגוסט 1924 בעת חופשה בעיירה בורובץ ונקבר בעיר הולדתו אלנה.

## ראו גם
* בולגריה במלחמת העולם הראשונה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי ממשלת בולגריה
קטגוריה:פוליטיקאים בולגרים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:שרי המשפטים של בולגריה
קטגוריה:שרי החוץ של בולגריה
קטגוריה:יושבי ראש האספה הלאומית (בולגריה)
קטגוריה:פובליציסטים בולגרים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אודסה
קטגוריה:ילידי 1869
קטגוריה:בולגרים שנפטרו ב-1924
רותם דנון

**רותם דנון** (נולד ב-18 ביולי 1978 בחולון) הוא עיתונאי ואיש תקשורת ישראלי.

בשנים 2013–2021 שימש כעורך הראשי ומייסד המגזין הפוליטי "ליברל". קודם לכן ערך את התוכניות "אולפן שישי", "תוכנית חיסכון" ו"חדשות הלילה" בערוץ 2. כיהן בין השנים 2021–2023 כסמנכ"ל התוכן של חדשות 13.

## ביוגרפיה
דנון היה בנעוריו פעיל פוליטי במפלגת העבודה, וניהל מטות צעירים במערכות בחירות בשנות ה-90'. ב-1995 עבר לתל אביב והחל לעבוד בהפקות טלוויזיה שונות, בערוץ הילדים, ערוץ 2 וערוץ 3. בגיל 19 זכה במכרז להפקת אירועי הגאווה והפיק את אירועי הענק הראשונים בישראל שכללו את המצעד הראשון בישראל, ב-1998. נוסף לכך, ייסד אירועים קהילתיים נוספים כמו "שבוע המודעות לאיידס".

לאחר מכן, עבד דנון כיועץ בחברת הלובינג "שיזף תקשורת", כעורך ומגיש בתחנת הרדיו רדיוס, וככותב במעריב. לאחר תקופה בה שימש כמפיק מסחרי ואיש שיווק, הצטרף למערכת וואלה! בה שימש בתפקידו האחרון כמשנה לעורך ראשי וראש מערכת החדשות. בוואלה! ערך וניהל דנון את אתר הצעירים וואלה! zone, הקים וערך את וואלה! ברנז'ה, וואלה! סלבס, את חדשות התרבות ואת מערכת החדשות העצמאית. בנוסף, כתב מאמרי דעה ושימש כמבקר הקולנוע לאורך מספר שנים.

באוגוסט 2007 הצטרף לנענע 10, עם הקמתו המחודשת כגוף המשותף לנטוויז'ן וערוץ 10. באתר שימש כעורך ראשי ולאחר מכן כעורך וסמנכ"ל התוכן במקביל.

החל משנת 2009 שימש דנון כעורך המגזין "פירמה" (מבית "גלובס"), העוסק בנושאי עיתונות, תקשורת, אינטרנט ושיווק. בנוסף, הוא מפרסם מדור ביקורת תקשורת בשם "חתוך תוכן" ומאמרים מעת לעת וכן משמש כמרצה לענייני תקשורת ועיתונות.

בשנת 2011 הצטרף דנון למערכת חדשות 2 ושימש כעורך התוכנית "אולפן לילה" ובהמשך גם כעורך "תוכנית חיסכון". והחל מנובמבר 2013 עם עליית התוכנית "החדשות הלילה" שימש כעורך ראשי גם של תוכנית זו.

בדצמבר 2013 פורסם כי דנון פורש מחברת החדשות ועריכת התוכניות "תוכנית חיסכון" ו"החדשות הלילה", ועובר להיות עורך ראשי בירחון חדש בשם "ליברל". הוא סיים את תפקידו בליברל ביוני 2021, כשימש במקביל כעורך התוכנית "אולפן שישי". בין ספטמבר 2021 לבין אפריל 2023 הוא כיהן כסמנכ"ל התוכן של חדשות 13.

החל מאוקטובר 2023 עד ינואר 2024 שימש כעורך בעונה הראשונה של התוכנית "יהיה טוב" שמשודרת בכאן 11.

דנון הוא גם מגיש הפודקאסט הפוליטי-היסטורי "הפוליטיקאים".

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* דפנה ליאל, מדוע נלחם נתניהו בעיתונות החופשית  - ריאיון עם דנון במסגרת הפודקאסט "עושים פוליטיקה", 9 באפריל 2017
* עמוד הפודקאסט "הפוליטיקאים"

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:עיתונאים להט"בים ישראלים
קטגוריה:פעילים למען זכויות להט"ב בישראל
קטגוריה:סגל חברת החדשות
קטגוריה:מגישי פודקאסטים ישראלים
קטגוריה:פעילי מפלגת העבודה
קטגוריה:סגל עושים היסטוריה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1978
ריינהרד בנדיקס

**ריינהרד בנדיקס** (באנגלית: **Reinhard Bendix**; 25 בפברואר 1916 - 28 בפברואר 1991) היה סוציולוג אמריקאי-יהודי שנולד בברלין, לימד במשך רוב הקריירה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי.

## קורות חיים
בנדיקס נולד ב-25 בפברואר 1916 בברלין. אביו, לודוויג בנדיקס היה אינטלקטואל, עורך דין בכיר שעסק בדיני עבודה ושופט לתקופה מסוימת. בנעוריו היה חבר בשומר הצעיר, שם היה המדריך של ישראל גצלר. בין 1933-1927 למד בגימנסיה בברלין. אחרי שסיים את לימודיו בילה שנה באנגליה שם עבד ולמד. בשנת 1938, עם התחזקות הנאציזם, נאלצה המשפחה לברוח, הוריו ברחו לארץ ישראל, למרות שלא היו ציוניים במיוחד וריינהרד לארצות הברית. הוא למד באוניברסיטת שיקגו ושם סיים לימודים לתואר ראשון, שני ודוקטורט, שאותו קיבל בינואר 1947. הוא לימד שנה באוניברסיטת קולורדו ומשם עבר לאוניברסיטת ברקלי, בקליפורניה. 

בשנת 1956 פרסם את ספרו Work and Authurity in Industry, ספר שקנה את עולמו כסוציולוג, וניסח את האג'נדה הסוציולוגית שלו שליוותה אותו במהלך הקריירה שלו. הספר עוסק בניתוח ובחינה השוואתית והיסטורית של התפתחות הביורוקרטיה ואידאולוגיות הניהול, מהתקופה הקדם-תעשייתית עד לחברות מתועשות במאה ה-20. הספר זכה בפרס מקייר של האגודה האמריקאית לסוציולוגיה בשנת 1958 (MacIver award), ותורגם לאיטלקית, לגרמנית, לספרדית וליפנית.

בספרו "Nation Building and Citizenship" משנת 1964 חקר את הקשרים בין זכויות פוליטיות לבין האינטגרציה של מעמד הפועלים לתוך הקהילה הלאומית. בשנת 1970 עמד בראש האגודה האמריקאית לסוציולוגיה. בספרו "Kings or People" משנת 1980 ערך מחקר השוואתי לגבי התפתחות המדינה המודרנית. הוא היה חסיד של גישתו של מקס ובר בסוציולוגיה, נחשב למי שקידם אותה מאוד בעולם האקדמי.

בשנת 1990 פרסם את הספר האוטוביוגרפי "From Berlin to Berkeley: German-Jewish Identities" שבו סיפר את סיפור חייו ואת סיפור אביו ומשפחתו.

בנדיקס נישא לג'יין לבית ולשטרום בשנת 1940, והיה אב לשלושה. נפטר בשנת 1991 בקליפורניה, מהתקף לב.

## קישורים חיצוניים

* ארכיון המסמכים של ריינהרד
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מהגרים מגרמניה לארצות הברית
קטגוריה:סוציולוגים יהודים אמריקאים
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:נשיאי האגודה האמריקאית לסוציולוגיה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1916
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1991
ג'וני גאלקי

**ג'ון מארק "ג'וני" גאלקי** (באנגלית: **John Mark "Johnny" Galecki**; נולד ב-30 באפריל 1975) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. ידוע בין השאר בעקבות דמותו כדייוויד הילי בקומדיית המצבים של רשת ABC; "רוזאן" (1997-1992; 2018) וכלאונרד הופסטטר בסיטקום "המפץ הגדול ברשת CBS; אשר הקנה לו מועמדות לפרס אמי ולפרס גלובוס הזהב.

## ביוגרפיה
גאלקי נולד בברי, שבפלנדריה, בלגיה, להורים אמריקאים-נוצרים ממוצא פולני, אירי, ואיטלקי. אמו, מארי לואיז נון, היא יועצת השקעות. אביו ריצ'רד גאלקי שירת בחיל האוויר האמריקאי והוצב בבלגיה במסגרת תפקידו, הוא עובד כיום כמדריך שיקום. גאלקי הוא הבכור מתוך שלושה אחים. יש לו אחות בשם אליסון, ואחיו ניק הוא יצרן רכבים. כשהיה בן 3, חזרה משפחתו לארצות הברית ומתגוררת כיום באוק פארק, פרבר של שיקגו, אילינוי. גאלקי פרש מבית הספר לאחר שסיים את כיתה ח'.

## קריירה
ב-1990 שיחק במיני-סדרה של NBC "אמונה עיוורת" בתפקיד ג'ון מרשל, אשר מבוסס על ספר באותו שם. 

בשנים 1997-1992, שיחק בסיטקום "רוזאן" בתור דייוויד הילי.    

בשנים 2019-2007 גילם את אחת הדמויות הראשיות במשך 12 עונות בסיטקום של רשת CBS; "המפץ הגדול" בתור לאונרד הופסטטר, תפקידו שהקנה לו מועמדות לפרס אמי לשחקן הטוב ביותר בסדרה קומית לשנת 2011 ובמועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרה קומית לשנת 2012. 

בשנת 2018 השתתף בעונה המחודשת של רוזאן. בשנים 2018-2019 שיחק גם בסדרת-ההמשך "משפחת קונר".

## חיים אישיים
בנעוריו יצא עם השחקנית שרה גילברט אשר שיחקה יחד איתו בתוכנית רוזאן, אך בהמשך היא הבינה שהיא לסבית והשניים נשארו ידידים ואף שיחקו זוג במפץ הגדול. 

גאלקי יצא בעבר עם קיילי קווקו, שותפתו ל"המפץ הגדול" למשך שנתיים עד נובמבר 2009, בעוד הם שיחקו זוג בסדרה.

באוגוסט 2018 החל לצאת עם אלאינה מאייר. בנם הראשון, אייברי, נולד בנובמבר 2019, אולם בנובמבר 2020 פורסם שהזוג נפרד.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

* ג'וני גאלקי באתר TV.com
## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקנים ילדים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1975
סיימון הלברג

**סיימון מקסוול הֶלְברג** (באנגלית: **Simon Maxwell Helberg**; נולד ב-9 בדצמבר 1980) הוא שחקן, קומיקאי ומוזיקאי יהודי-אמריקאי מועמד פרס גלובוס הזהב על משחקו בסרט "פלורנס פוסטר ג'נקינס", והמוכר מתפקידו כהווארד ווֹלוֹוִיץ בסיטקום "המפץ הגדול".

## ביוגרפיה
הלברג נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה למשפחה יהודית-רפורמית. בנם של השחקן סנדי הלברג והמלהקת האריט (לבית בירנבאום). סבו וסבתו מצד אביו, שניהם ניצולי שואה מגרמניה שנפגשו במחנה ריכוז. 

בתיכון הוא למד בסנטה מוניקה עם השחקן ג'ייסון ריטר שגם לאחר מכן הפך לשותף בחדר שלו בבית הספר טיש באוניברסיטת ניו יורק, שם למד וסיים תואר ראשון בתיאטרון.

## קריירה
מאז תחילת שנות האלפיים הופיע הלברג עם הקומיקאי דרק ווטרס בצמד הקומי "דרק & סימון". הם יצרו וכיכבו בשני סרטים קצרים בשנת 2006 "*Derek & Simon: A Bee and a Cigarette"* (בכיכובן של קייסי וילסון ואמילי רתרפורד) *ו"The Pity Card"* (בכיכובם של זאק גאליפנאקיס וביל היידר)*.* בשנת 2007 כיכבו השניים יחד בסדרת הרשת "דרק & סימון: התכנית", אותם הם יצרו עם הקומיקאי בוב אודנקירק לאתר האינטרנט הקומי Super Deluxe. אחד התפקידים הראשונים של הלברג בטלוויזיה היה בסדרת המערכונים של רשת הטלוויזיה FOX, "MADtv" במשך עונה אחת בשנת 2002.

הלברג הופיע בסרט העלילתי "יחצ"ן המסיבות" משנת 2002 כאחד התלמידים החנונים שעבורם ואן ווילדר עורך מסיבה. היה לו תפקיד משני בסרט "מועדון החברים" משנת 2003. בשנת 2004, הוא הופיע בשני פרקים של הסדרה "רינו 911". היה לו תפקיד קטן בפרק השישי של הסדרה "Quintuplets", כאדם בשם ניל שעבד מאחורי הדלפק בחנות נעליים בה עבדו פייג' ופאטון. באותה שנה גילם את סת' טובין בסדרה "ג'ואי". 

בשנת 2004 הוא הופיע בסרט "סיפור סינדרלה" בכיכובם של הילרי דאף וצ'אד מייקל מאריי. הלברג שיחק תפקיד קטן בסרטו של ג'ורג' קלוני משנת 2005 "לילה טוב ובהצלחה" שם הייתה לו שורה אחת בלבד. בשנת 2005 היה לו תפקיד אורח בסדרה "משפחה בהפרעה" בתפקיד ג'ף, עובד באולפן הסרטים בו עבדה מייבי. בין השנים 2007-2006 היה לו תפקיד משני בתור אלכס דווייר בסדרת הדרמה "סטודיו 60". בשנת 2006 הוא הופיע בסדרת פרסומות קומיות לטלוויזיה עבור חברת השירותים הפיננסיים הבריטית של ריצ'רד ברנסון "Virgin Money". בשנת 2007, הוא שיחק תפקיד קטן בסרט "הולך חזק: סיפורו של דיואי קוקס" כמפיק תקליטים יהודי.

בשנת 2007 לוהק הלברג לתפקידו של הווארד וולוביץ', בסדרה הקומית של רשת CBS "המפץ הגדול", תפקיד אותו ביצע במשך 12 העונות של הסדרה הפופולרית שהסתיימה בשנת 2019.  

בשנת 2016 כיכב הלברג לצד מריל סטריפ ויו גרנט בסרט "פלורנס פוסטר ג'נקינס" בבימויו של סטיבן פרירס. בסרט הוא גילם את הפסנתרן קוסמיי מק'מון, ועל הופעתו בסרט הוא זכה לשבחים ואף היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר - סרט קולנוע.

## חיים אישיים
ב-15 ביולי 2007 נישא הלברג לשחקנית ג'וסלין טאון, ולהם שני ילדים, בת ובן. הראשונה מביניהם, אדליין, נולדה ב-8 במאי 2012, ובנם, ויילדר טאון הלברג, נולד ב-23 באפריל 2014. 

## פילמוגרפיה

### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:קומיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי בית הספר לאמנויות על שם טיש באוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:אמריקאים ממוצא גרמני-יהודי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1980
רויטל וילנאי

[ממוזער|שמאל|נבחרת ישראל בשחייה ליד [הגדר הטובה, חורף 1989.
מימין למעלה - אירית אפרתי, רוית אלון, המאמן חנן גלעד. באמצע מימין - המנהל דוד סיבור, סהר אלוני, איריס קומן, מיכל אמין, רויטל וילנאי, תמי לוין, הדס פדה, עינת גבאי, אורת בש. למטה מימין - גלעד רפאלי, יואב ברוק, רזיאל רימר, אליאב טל, שגיא שטיגמן, שגב פורת, ערן הירש, ברק עטר וכרמל לויתן|250px]]
**רויטל וילנאי כלפון** (נולדה ב-22 בדצמבר 1973) היא שחיינית עבר, שיאנית ישראל במשחה ל-100 מטר חופשי. בעלת ארבע מדליות כסף מהמכביה השלוש עשרה (1989).

## ביוגרפיה
וילנאי נולדה במלאווי וגדלה בעשרת, התאמנה בקבוצת השחייה של מרכז וייסגל בהדרכתה של שושי בילדרמן ואחר כך בקבוצת השחייה של מכבי תל אביב בהדרכתו של הלמוט לוי.

### 1987
באליפות ישראל שנערכה בווינגייט בסוף אוגוסט 1987 זכתה וילנאי במדליית זהב, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:32.08 דקות, לפני יעל קוסוביצקי מהפועל ימק"א ירושלים (2:32.48 דקות) ונעמה מישר (2:32.70 דקות).

### 1989
בתחרות שמונה האומות שנערכה בקיאסו, שווייץ בתחילת יולי 1989 סיימה וילנאי במקום שמיני בכל ששת המשחים בהם השתתפה. במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:02.08 דקות, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:17.03 דקות, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:51.91 דקות, במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 4:20.26 דקות, במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:48.21 דקות ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 9:45.39 דקות. הייתה זו תחרות מקדימה לתחרות החשובה של השנה, המכביה, שנערכה שבוע לאחר מכן.

#### שיא ישראלי במשחה ל-100 מטר חופשי
בתחרות השחייה של המכביה ה-13 שנערכה ביולי 1989 בבריכת השחייה באוניברסיטת תל אביב זכתה וילנאי בארבעת המשחים בהם השתתפה, ב-4 מדליות כסף ו-4 שיאים ישראלים. במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 1:00.74 דקות, שיפור לשיאה של הדר רובינשטיין שעמד על 1:00.76 דקות, במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי, ביחד עם תמי לוין, איריס קומן ומיכל אמין בשיא ישראלי חדש של 4:07.36 דקות, במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב, ביחד עם הדס פדה, אירית אפרתי וקומן בשיא ישראלי חדש נוסף של 4:30.12 דקות (השיא הקודם עמד על 4:37.64 דקות) ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי, ביחד עם אמין, קומן ועינת גבאי בשיא ישראלי חדש נוסף של 8:50.58 דקות (השיא הקודם עמד על 8:53.92 דקות).

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט אותה שנה זכתה וילנאי במדליית כסף במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 28.72 שניות, אחרי השיאנית הישראלית ענת לויט שקבעה תוצאה של 28.34 שניות ולפני גליה אקר מהפועל ימק"א ירושלים (29.13 שניות). במשחה ל-100 מטר חופשי, בו החזיקה בשיא הישראלי, היא שחתה לא טוב בשלב המוקדמות והחליטה לוותר על משחה הגמר.

תשעה חודשים לאחר מכן, נשבר השיא הישראלי שקבעה וילנאי על ידי טימאה טוט בתחרות שמונה האומות שנערכה באוסלו, נורווגיה ונקבע על 1:00.72 דקות.

## חיים אישיים
וילנאי מתגוררת בבנימינה-גבעת עדה, נשואה לשחקן ליאור כלפון ולהם ארבעה ילדים. עבדה כמפיקת תיאטרון. מאמנת בשיטת NLP.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחייניות חופשי ישראליות
קטגוריה:שחייניות פרפר ישראליות
קטגוריה:אלופות ישראל בשחייה
קטגוריה:שיאניות ישראל ב-100 מטר חופשי
קטגוריה:מפיקות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:מפיקי תיאטרון ישראלים
קטגוריה:עשרת: אישים
קטגוריה:בנימינה-גבעת עדה: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1973
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1973
צפון מזרח אפריקה

ממוזער|שמאל|220px|צפון מזרח אפריקה
**צפון מזרח אפריקה** כוללת את מדינות אפריקה הממוקמות ב ובסביבתו. האזור נמצא בין צפון אפריקה ומזרח אפריקה, ומכיל בתוכו את קרן אפריקה (ג'יבוטי, אריתריאה, אתיופיה וסומליה), וכן את מצרים וסודאן. בנוסף, אם כי לעיתים רחוקות, את דרום סודן. לאזור יש היסטוריה ארוכה מאוד של מגורים עם ממצאי מאובנים מההומינידיים המוקדמים ועד לבני האדם המודרניים והוא אחד האזורים המגוונים ביותר מבחינה תרבותית ולשונית בעולם, בהיותו ביתם של תרבויות רבות וממוקם על נתיב סחר חשוב  המחבר בין יבשות מרובות. גמאל עבד אל נאצר הנשיא השני של מצרים (המדינה הצפון-מזרחית ביותר באפריקה) תיאר זאת כ"צומת הדרכים של העולם, ציר הרחובות של סוחריו ומעבר צבאותיו."

## ראו גם
* מזרח אפריקה
* קרן אפריקה
* צפון אפריקה
* מצרים העתיקה
* לוב העתיקה
* נוביה
* אתיופיה (מיתולוגיה)
* פונת
* ממלכת כוש
* קיסרות אקסום
* השיוט בים האריתריאי

## הערות שוליים

קטגוריה:אפריקה: אזורים
קטגוריה:קצרמר גאוגרפיה של אפריקה
אטלנטה דרים

**אטלנטה דרים** (באנגלית: **Atlanta Dream** ובתרגום חופשי: "חלום אטלנטה") היא קבוצת כדורסל אמריקאית המשחקת בליגת כדורסל הנשים WNBA. הקבוצה נוסדה בשנת 2007 ומשחקת בבית המזרחי של הליגה. הקבוצה מארחת את משחקיה הביתיים באצטדיון פיליפס ארנה אשר בעיר אטלנטה, ג'ורג'יה, בו משחקת גם קבוצת הכדורסל אטלנטה הוקס.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קבוצות כדורסל נשים
קטגוריה:קבוצות WNBA
דרים
אוניברסיטת קיוטו

**אוניברסיטת קיוטו** (ביפנית: **京都大u**, וכן **京大**) היא אוניברסיטת מחקר לאומית בולטת ברשת האוניברסיטאות הלאומיות היפניות, הנמצאת בעיר קיוטו ביפן. זוהי האוניברסיטה השנייה שנוסדה ביפן, ואשר הייתה בעבר אחת מן האוניברסיטאות הקיסריות. באוניברסיטה לומדים כ־22,000 סטודנטים בתוכניות לתואר ראשון ולתארים מתקדמים. האוניברסיטה חברה בקונסורציום RU11 ובאיגוד אוניברסיטאות המחקר במזרח אסיה (AEARU).

## היסטוריה
האוניברסיטה הקיסרית של קיוטו (京都帝國大學, Kyōto teikoku daigaku), אשר הייתה חלק ממערכת האוניברסיטאות הקיסריות, נוסדה ב־18 ביוני 1897. יחד עם יסוד האוניברסיטה נפתח בה בית ספר למדע וטכנולוגיה. בשנת 1899 נפתחו באוניברסיטה בתי ספר לרפואה ולמשפטים, ובשנת 1906 בית ספר למדעי הרוח. כל זאת לצד עיסוקה העיקרי של האוניברסיטה במחקר והוראת מדעי הטבע.

לאחר מלחמת העולם השנייה נוסדה אוניברסיטת קיוטו, אשר מיזגה לתוכה את האוניברסיטה הקיסרית ואת בית הספר הגבוה השלישי (第三髙等學校, Daisan kōtō gakkō), אשר הוקדש למחקר ולהוראת המדעים עוד משנת 1886. בשנת 2004 התאגדה אוניברסיטת קיוטו, על פי חוק, כאוניברסיטה לאומית, בדומה לאוניברסיטאות לאומיות אחרות ביפן. על אף התאגדותה, צעד שהוביל לעצמאות כלכלית רבה יותר, אוניברסיטת קיוטו עדיין נשלטת באופן חלקי על ידי משרד החינוך היפני.

## אקדמיה
נכון לשנת 2023, בין חברי הסגל, הבוגרים והחוקרים באוניברסיטה נמנו 11 זוכי פרס נובל (מתוך 28 זוכים מיפן), 9 זוכי פרס קיוטו, 3 זוכי פרס יפן, 5 זוכי פרס לסקר, 2  זוכי מדליית פילדס, זוכה 1 בפרס קרל פרידריך גאוס וזוכה 1 במדליית צ'רן.
חבר אחד באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים (AAA&S). ו־6 חברים באקדמיה הלאומית למדעים (NAS)

באוניברסיטה למדו סך הכול 22,600 סטודנטים, מתוכם 13,000 בתוכניות לתואר ראשון, 9,000 לתארים מתקדמים ו־3,000 סטודנטים בין־לאומיים.
נכון לשנת 2020, לאוניברסיטה יש מעל ל־347,985 בוגרים (211,401 בוגרי תואר ראשון, 83,555 בוגרי תואר שני, 45,628 דוקטורט ו־4,401 מקצועיים).

הפעילות האקדמית של האוניברסיטה מתקיימת בשלושה קמפוסים ברחבי העיר קיוטו: הקמפוס הראשי יושידה, קמפוס אוג' וקמפוס קאצורה. האוניברסיטה מורכבת מ־10 פקולטות, 18 בתי ספר למוסמכים, 12 מכוני מחקר, 27 מרכזים וארגונים ומעל 44 מתקנים שונים ברחבי יפן. במאה ה־21 מדורגת האוניברסיטה באופן קבוע בין האוניברסיטאות הטובות בעולם. האוניברסיטה אף ידועה כערש הולדתה של "אסכולת קיוטו" בתחום הפילוסופיה. נכון לשנת 2020, ספריות האוניברסיטה כוללות כ־7.2 מיליון כרכים (כולל דפוס ואלקטרוני). לאגודת הסטודנטים של האוניברסיטה יש 86 מועדוני סטודנטים בתחום האתלטיקה ו־97 בתחום התרבות.

## ארגון אקדמי

האוניברסיטה מורכבת מ־10 פקולטות, 19 בתי ספר לתארים מתקדמים, המציעים תוכניות לתואר שני, דוקטורט ותארים מקצועיים, 12 מכוני מחקר, 27 מרכזים וארגונים ומעל 44 מתקנים שונים ברחבי יפן. 

### פקולטות

### בתי ספר לתארים מתקדמים
#### אקדמי

### מוסדות מחקר בולטים
* מכון יוקוואה לפיזיקה תאורטית
* מכון המחקר למדעי המתמטיקה
* מכון המחקר ביונקים
* הגן הבוטני קוסבה

## דירוגים
#### דירוג בין־לאומי
* דירוג שאנגחאי: מקום 39 (2023)
* דירוג Times Higher Education: מקום 55 (2024)
* דירוג QS לאוניברסיטאות: מקום 46 (2024)

#### דירוג אזורי - אסיה
* דירוג Times Higher Education: מקום 28 (2024)
* דירוג QS לאוניברסיטאות: מקום 9 (2024)

#### דירוג אזורי - יפן
* דירוג שאנגחאי: מקום 2 (2023)
* דירוג Times Higher Education: מקום 4 (2024)
* דירוג QS לאוניברסיטאות: מקום 2 (2024)

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קיוטו
קיוטו
קטגוריה:קיוטו: מבנים
קיוטו
Geo Eye 2

**Geo Eye 2** (ידוע גם בשם **WorldView-4**) הוא שמו של לוויין תצפית מסחרי בעל רזולוציה גבוהה ביותר, שתוכנן לשיגור בתחילת שנת 2013. שיגורו בוטל והוא אוחסן עד שיגורו בשנת 2016. על פי התוכנית המקורית, הלוויין אמור היה להצטרף ללוויין Geo Eye 1, הנמצאת בבעלות של חברת GeoEye שמספקת צילומי לוויין למגוון יישומים על בסיס מסחרי, ומפעילה בין השאר את לוויין הצילום המסחרי הראשון שצילם ברזולוציה של מטר אחד, איקונוס. ב-11 במרס 2010 הודיעה חברת Geo Eye על בחירתה בחברת לוקהיד מרטין כקבלנית הראשית של הלוויין.

רזולוציית הצילום של Geo Eye 2 היא 31 ס"מ. רזולוציה זו נחשבת טובה דיה לחלק ניכר משימושי הריגול.

הלווין שוגר ב-11 בנובמבר 2016, ובינואר 2019 חברת Maxar Technologies הכריזה כי מערכת בקרת ההכוון שלו נכשלה, וכי הוא אינו מתפקד יותר.

## יישומים
תצלומי הלוויין ישמשו למגוון יישומים, ובהם:
* ביטחון (יישומים צבאיים, ביטחון פנים, ניטור גבולות)
* ניטור תעבורה ימית ואווירית
* מיפוי
* מעקב אחר שדות נפט וגז
* חקלאות
* ניטור הסביבה

## הערות שוליים

קטגוריה:לוויינים אזרחיים
קטגוריה:צילום על ידי לוויין
קטגוריה:2016 במדע
ואנצ'ו טרייאנוב

**ואנצ'ו טרייאנוב** (במקדונית: **Ванчо Трајанов**; נולד ב-9 באוגוסט 1978) הוא כדורגלן עבר מקדוני, ששיחק בתפקיד הקשר האחורי. שיחק בנבחרת הלאומית 35 משחקים.

## קריירה
טרייאנוב החל את הקריירה שלו במקדוניה הצפונית, שם שיחק בפליסטר ובנאפרדוק, ובשנת 2000 עבר לקבוצת ולבזיד קיוסטנדיל הבולגרית. בחודש יוני 2002 חתם בקבוצה בולגרית נוספת - לוקומוטיב פלובדיב, עימה זכה באליפות בולגריה ב-2004. בסיום אותה עונה הוא חתם במועדון הגרמני ארמיניה בילפלד.

בשנת 2006 חתם בצ'רנומורץ בורגס הבולגרית, ואחרי שלוש עונות עבר לישראל וחתם על חוזה לשתי עונות עם מכבי פתח תקווה. בתום עונה אחת חזר לבולגריה וחתם במיניור פרניק. בנובמבר 2012 שוחרר מהקבוצה, ובינואר 2013 חזר לצ'רנומורץ בורגס. בשנת 2014 חזר לקבוצת לוקומוטיב פלובדיב.

טרייאנוב הוא שחקנה לשעבר של נבחרת מקדוניה הצפונית, במדיה רשם 35 הופעות וכבש שני שערים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים מקדונים
קטגוריה:קשרי כדורגל מקדונים
קטגוריה:כדורגלני לוקומוטיב פלובדיב
קטגוריה:כדורגלני צ'רנומורץ בורגס
קטגוריה:כדורגלני ארמיניה בילפלד
קטגוריה:כדורגלני מכבי פתח תקווה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת מקדוניה הצפונית
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים מקדונים בבולגריה
קטגוריה:ספורטאים מקדונים בישראל
קטגוריה:מקדונים שנולדו ב-1978
סונאטה לפסנתר מס' 11 של מוצרט

**סונאטה לפסנתר מספר 11** בלה מז'ור, קכל 331, נכתבה על ידי וולפגנג אמדאוס מוצרט בין השנים 1781–1783, במינכן או וינה.

לסונאטה שלושה פרקים:
# Andante grazioso - נושא ראשי עם שש וריאציות.
# Menuetto - מינואט וטריו
# Rondo Alla Turca - רונדו בלה מינור

הפרקים הראשון והשני הם בלה מז'ור, ואילו הפרק האחרון מתחיל בסולם לה מינור, אך סיומו של הפרק כתוב בלה מז'ור.

## מבנה
**הפרק הראשון** מורכב מנושא ראשי שאחריו שש וריאציות, והוא נכתב במשקל של שש-שמיניות. הנושא הראשי הוא שקט ורגוע ומוכר יחסית, ואף משמש כנושא ביצירה של מקס רגר, של וריאציות לתזמורת על הנושא הזה של מוצרט. הוא בנוי בצורה דו-חלקית של: א-ב-א, צורה שחוזרת כמעט בכל וריאציה בפרק הראשון. הווריאציה הראשונה רגועה בחלקה הראשון, אך חגיגית בחלקה השני, ומלאה צלילים כרומטיים. הווריאציה השנייה מהירה יותר ומשרה תחושה קלילה וקופצנית. הווריאציה השלישית היא וריאציה מינורית, בסולם לה מינור. היא שקטה ועצובה, ומשרה תחושה שמיימית. הווריאציה הרביעית כוללת קטעי מעבר בשיכול ידיים והיא רגועה ושקטה. הווריאציה החמישית מעט איטית יותר (Adagio), אף שיש בה קטעים מהירים וחגיגיים, והיא מזכירה במקצת את הווריאציה הראשונה. היא גם ארוכה יותר מהווריאציות האחרות, בשל הוולטות (חזרות) הרבות שיש בה. הווריאציה השישית והאחרונה היא המהירה ביותר (Allegro), והיא קופצנית וקלילה, אך גם סוערת ומהירה. החלק השני שלה מהיר ביותר, וכולל סדרות אקורדים חזקים, ולאחר הוולטה מגיע הפרק הראשון אל סיומו החגיגי.

**הפרק השני** הוא מינואט בסולם לה מז'ור. המינואט חגיגי ומהיר. חלקו השני של המינואט מינורי, וכולל קטע מעבר, שמחזיר אותנו אל החלק הראשון של המינואט. לאחר המינואט ישנו טריו בסולם רה מז'ור. הטריו רגוע ושקט ואיטי יותר מהמינואט. חלקו השני של הטריו מינורי וקצת יותר דרמטי, אך לאחר מכן הוא חוזר להיות רגוע ושקט כמקודם. לאחר שהטריו חוזר על עצמו פעמיים, הפרק חוזר אל המינואט, ושם הוא מסתיים.

**הפרק האחרון** של הסונאטה הוא הרונדו בלה מינור, הידוע בכינויו רונדו טורקי (Alla Turca), בשל הליווי ביד שמאל בנושא שחוזר על עצמו ומזכיר את תופי היניצ'רים הטורקים. המוטיב הזה של התופים הטורקים חוזר גם באופרה של מוצרט: החטיפה מן ההרמון, שעלילתה מתרחשת בטורקיה, ולכן גם שם יש את מוטיב התופים הטורקים. הרונדו מאוד מפורסם וידוע. הרונדו שימש את בני גודמן לווריאציה מפורסמת על הרונדו, שמהווה קושי טכני רב לביצוע. הרונדו איננו מתחיל למעשה בנושא הראשי, אלא באפיזודה השנייה (או שמא הראשונה). הנושא של הרונדו מוכר מאוד, והפרק הוא אחת היצירות המוכרות ביותר של מוצרט לפסנתר. הפרק הוא הקצר ביותר ביצירה, אך מהווה קושי טכני בשל קצבו המהיר, והאוקטבות המהירות ביד ימין. לאחר שהנושא חוזר שלוש פעמים (בפעם השלישית עם שינוי קל) מופיעה קודה ארוכה וחגיגית, שחוזרת על מוטיב התופים הטורקיים, ומביאה את הפרק, ועמו את הסונאטה כולה, לסיום.

נגינת היצירה אורכת כ-24 דקות.

## שימוש במוטיבים מהיצירה
* בתמה של הפרק הראשון השתמש מקס רגר באחת מיצירותיו הידועות ביותר, "וריאציות ופוגה על נושא של מוצרט" משנת 1914.
* גרסה של הרונדו הטורקי מופיעה באלבום של בני גודמן שבוצעה תוך שימוש בעפרון ובשיניים. האלבום יצא בשנת 1970. 
*  יצירה של פאזיל סאי משנת 1993, פנטזיית ג'אז בעקבות מוצרט - Alla Turca 
* יצירה של ארקדי וולודוס בעקבות היצירה של מוצרט המציבה קשיים טכניים רבים מהמבצע.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:סונאטות מאת מוצרט
קטגוריה:יצירות לפסנתר
אוניברסיטת פייר ומארי קירי

250px|ממוזער|שמאל|בנייני קמפוס אוניברסיטת פריז VI
**אוניברסיטת פייר ומארי קירי** (בצרפתית: **Université Pierre et Marie Curie**, ראשי תיבות: **UPMC**; נקראה בעבר אוניברסיטת פריז VI) הייתה אוניברסיטה צרפתית ציבורית, אשר פעלה בפריז משנת 1971 ועד לשנת 2017, כממשיכת דרכה של הפקולטה למדעים בסורבון. נכון לתחילת המאה ה-21 היא הייתה מכון המחקר המדעי והרפואי הגדול ביותר בצרפת, ופעילותה בתחום המחקר המדעי בלטה אף בקנה מידה עולמי.

## פעילות
באוניברסיטה פעלו למעלה מ-180 מעבדות מחקר, רובן פועלות תחת המכון הלאומי הצרפתי למחקר מדעי (Centre national de la recherche scientifique). קמפוס האוניברסיטה היה ברובע הלטיני של פריז, שבתחומי הרובע החמישי של פריז.

מבין מכוני המחקר הבולטים אשר פעלו במסגרת האוניברסיטה היו: מכון אנרי פואנקרה, המכון לאסטרופיזיקה של פריז, מעבדת המידע של האוניברסיטה, המכון למתמטיקה של ג'וסיאה/שבלרה (בשיתוף עם אוניברסיטת דני דידרו), ומעבדת קסלר-ברוסל (בשיתוף עם אקול נורמל סופרייר).

הפקולטה לרפואה של האוניברסיטה פעלה בשני בתי חולים אוניברסיטאיים: בית החולים פיטייה סלפטרייר, ובית החולים סנט-אנטואן. 

בשיא פעילותה למדו באוניברסיטה כ-30,000 סטודנטים, מהם כ-22,000 סטודנטים בתחומי המדעים ועבדו בה כ-4,000 אנשי סגל אקדמי וחוקרים.

## היסטוריה
קמפוס האוניברסיטה נבנה בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20 באתר ששימש בעבר למחסני יינות. בשנת 1968 חולקה הפקולטה למדעים של אוניברסיטת פריז למספר אוניברסיטאות נפרדות. אוניברסיטת פריז VI, אשר נוסדה בשנת 1971, נועדה לאכלס את עיקר פעילות המחקר המדעי של הסורבון. בקמפוס האוניברסיטה פועלת אף אוניברסיטת דני דידרו (פריז VII) וכן המכון הגאופיזי של פריז (Institut de Physique du Globe). בשנת 1974 אימצה האוניברסיטה שם חדש, ונקראה על שם פייר ומארי קירי.

בשנת 2010 נוצרה אגודת אוניברסיטת סורבון. בשנת 2018 אוניברסיטת פייר ומארי קירי מוזגה יחד עם אוניברסיטת פריז-סורבון ומן האיחוד נוצרה אוניברסיטת סורבון.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

פייר ומארי קירי
קטגוריה:הרובע החמישי של פריז
קטגוריה:אוניברסיטת פריז
רפאל אלקורטה

**רפאל אלקורטה מרטינס** (בבסקית: **Rafael Alkorta Martínez**, נולד ב-16 בספטמבר 1968 בבילבאו שבחבל הבסקים) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעיקר בתפקיד הבלם.

## קריירה במועדונים
אלקורטה שיחק בקבוצת אתלטיק בילבאו מגיל 10, ובגיל 17 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת המילואים. בגיל 19 השתלב בקבוצה הבוגרת, וערך את הבכורה בהפסד לוויאדוליד ב-24 באוקטובר 1987. אלקורטה פתח בהרכבה של אתלטיק בילבאו 172 פעמים, ומיצב את עצמו כבלם בכיר.
בעונת 1993/94 חתם אלקורטה בריאל מדריד, ויחד עם פרננדו היירו יצר חוליית הגנה מהבולטות בכדורגל הספרדי. אלקורטה זכה עם ריאל מדריד בשתי אליפויות, ובשנת 1997 חזר לאתלטיק בילבאו, עמה זכה במקום השני בעונת 1997/98. אלקורטה היה שחקן הרכב קבוע באתלטיק בילבאו, אך בעונת 2001/02 בחר לפרוש אחרי 6 משחקים בלבד ממשחק פעיל.

## קריירה בינלאומית
אלקורטה ערך בכורה בנבחרת ספרד ב-26 במאי 1990, בניצחון חוץ 1-0 על נבחרת יוגוסלביה. אלקורטה ערך 54 הופעות בנבחרת ספרד, עד שנת 1998, שיחק ב-3 גביעי עולם (1990, 1994, 1998) ובאליפות אירופה בשנת 1996. כמו כן, ייצג את ספרד באליפויות אירופה לגילאים צעירים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בלמי כדורגל ספרדים
קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:בלמי כדורגל בסקים
קטגוריה:כדורגלנים בסקים
קטגוריה:כדורגלני אתלטיק בילבאו
קטגוריה:כדורגלני ריאל מדריד
קטגוריה:בילבאו: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ספרד
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1990
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1994
קטגוריה:כדורגלני יורו 1996
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1998
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1968
ניקי רייזר

**ניקי רייזר** (בגרמנית: **Niki Reiser**; נולד ב-12 במאי 1958) הוא מלחין שווייצרי, העוסק בעיקר בהלחנת פסי-קול לסרטים.

## קורות חייו
נולד בארגאו, בן לאב כומר ואם אחות. עוד בילדותו החל לנגן בחליל, ובשנות ה-70 החל ללמוד מוזיקה קלאסית בבזל. בין השנים 1980 ל-1984 למד הלחנת סרטים במכללת ברקלי למוזיקה בבוסטון. הוא חזר לשווייץ שם ניגן בלהקת הכליזמר Kolsimcha – The World Quintet. בעקבות פגישה מקרית עם חברו הבמאי דני לוי, שביקש ממנו להלחין לו את הפסקול לסרטון הראשון, החל להלחין מוזיקה לסרטים.

בין הסרטים להם הלחין פסקול היו אי שם באפריקה, פצפונת ואנטון, לשבור את השתיקה, הכל אודות צוקר, חיי אהבה ובעקבות האהבה.

רייזר נמצא בוועד של האקדמיה הגרמנית לסרטים מאז הקמתה ב-2003. על עבודתו כמלחין זכה בחמישה פרסי הקולנוע הגרמני.

## קישורים חיצוניים

* ריאיון עם רייזר

קטגוריה:מלחיני קולנוע
קטגוריה:מלחינים שווייצרים
קטגוריה:שווייצרים שנולדו ב-1958
מוואפק טריף

**מוואפק טריף** (בערבית: **موفق طريف**; נולד ב-1963) הוא המנהיג הרוחני של העדה הדרוזית בישראל.

## ביוגרפיה
[250px|ממוזער|שמאל|אירוע [חג הקורבן. מימין נשיא מדינת ישראל ראובן ריבלין, משמאלו השייח' טריף, ספטמבר 2015]]
מוואפק טריף נולד בשנת 1963 בכפר ג'וליס ב. מצד אימו, הוא נכדו של אמין טריף, שכיהן כראש העדה הדרוזית בישראל במשך 65 שנה. מוואפק טריף מונה לתפקיד בשנת 1993, לאחר מותו של אמין טריף שלא השאיר אחריו בנים. מוואפק טריף הוגדר כיורשו בתפקיד של אמין טריף בצוואתו משנת 1985.

מוואפק טריף משמש יושב ראש המועצה הדתית הדרוזית במשרד המשפטים וכקאדי מד'הב בבית הדין הדתי הדרוזי לערעורים. בשנת 2004 חתם על קריאה לקיים את שבע מצוות בני נח.
בספטמבר 2016 נבחר לכהן כנשיא בית הדין הדתי הדרוזי לערעורים.

מוואפק טריף הוא בוגר בית הספר הגבוה ללימודי הדת הדרוזית בח'לוואת אל-ביאדה  שבלבנון ובוגר הפקולטה למשפטים של הקריה האקדמית אונו. בשנת 2010 הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת חיפה. הוא מתגורר בבית המשפחה בכפר ג'וליס.

באפריל 2018 נבחר טריף על ידי ועדת השרים לענייני סמלים וטקסים להדליק משואה בטקס הדלקת המשואות לציון 70 שנה להקמת מדינת ישראל.

באוקטובר 2025 הוענק לו עיטור הנשיא.

## קישורים חיצוניים

* אצל השייח טאריף בג'וליס וחמש בנותיו, ביקור בבית השייח'
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי דת דרוזים ישראלים
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת חיפה
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת אריאל בשומרון
קטגוריה:משיאי משואה ביום העצמאות: 2018
קטגוריה:בוגרי הקריה האקדמית אונו: משפטים
קטגוריה:ג'וליס: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1963
קטגוריה:מעוטרי עיטור נשיא מדינת ישראל
אפל מרטיני

**אפל מרטיני** (מאנגלית: **Apple Martini**, **מרטיני תפוחים**), המוכר גם כ**אפלטיני** (**Appletini**), המורכב מ-45 מ"ל וודקה, 15 מ"ל שנאפס תפוחים או קלבדוס ו-15 מ"ל קואנטרו. ניתן להחליף את הקואנטרו ב-30 מ"ל מיץ תפוחים ולהוסיף 30 מ"ל סאוור. את המרכיבים מנערים היטב בשייקר, מוזגים לכוס מרטיני מקוררת, ומקשטים בפלח תפוח ודובדבן.

## גרסאות דומות
משקה דומה, "ראמפלטיני", הוא העתק של **אפל מרטיני**, שם במקום הוודקה, מערבבים בו רום.

## מקור הקוקטייל
אפל מרטיני הוכן לראשונה בעיירה גלרנד, על ידי ברמן אירי בשם **ברי לאוורן** בסוף שנות ה-70. 

## אזכורים בתרבות
בסדרת הקומדיה שני גברים וחצי, מרבה אלן להזמין את הקוקטייל הזה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קוקטיילים
קטגוריה:מאכלי תפוחים
התנועה הדרוזית הציונית

[250px|ממוזער|שמאל|[אות הנשיא למתנדב לשנת תשע"ו מוענק על ידי נשיא מדינת ישראל ראובן ריבלין לתנועה הדרוזית ציונית]]
**התנועה הדרוזית הציונית** היא תנועה המקדמת את הרעיון הציוני בקרב הדרוזים בישראל.

התנועה הוקמה ב-1975 על ידי יוסף נסראלדין, שעוד בשנת 1972 ביקש להשתתף בקונגרס הציוני, במטרה לעצור את הסחף של מעבר צעירים דרוזים לתמיכה ברק"ח. הוא עמד בראשה עד מותו בשנת 2021. התנועה באה להביע הזדהות של הדרוזים במדינת ישראל, להדק את הקשרים בין היהודים והדרוזים ולדרוש מהמדינה מענה למצוקות של הדרוזים. התנועה הקימה מועדונים בדלית אל-כרמל ובכפר סמיע, וקיימה מפגשים עם יהודים ברחבי ישראל וכנסים וימי עיון לקידום מטרותיה. התנועה פועלת בשיתוף פעולה עם הסוכנות היהודית וקיימה עימה פעילויות שונות, בהם הזדהות עם יהודי ברית המועצות. אנשי התנועה פעלו לחיזוק ההזדהות עם ישראל בקרב הדרוזים ברמת הגולן אך התריעו על הבעיתיות כאשר ממשלת ישראל אינה מבהירה באופן נחרץ שהרמה תישאר בשליטת ישראל.

בשנת 2009 קיימה את הקונגרס הציוני הדרוזי הראשון בהשתתפות כ-1,700 בני נוער מהמגזר. התנועה מפעילה בשיתוף הסוכנות היהודית את הפרויקט "ברית חיים", פרויקט המפגיש בין בני נוער יהודים ודרוזים. כמו כן עוסקת התנועה בקידום מעמד האשה הדרוזית ומפעילה קרן לחלוקת מלגות לסטודנטים דרוזים.

בשנת 2021, לאחר מותו של יוסף נאסראלדין, נבחר כרמל נסר אלדין לכהן כיושב ראש התנועה.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* "הציונות הדרוזית היא אהבת מדינת ישראל והתרומה למדינת ישראל"
*  משרישים ציונות בנוער הדרוזי

## הערות שוליים

קטגוריה:העדה הדרוזית בישראל
קטגוריה:ציונות
קטגוריה:מעוטרי אות הנשיא להתנדבות
קטגוריה:ציונים לא יהודים
יוסי הרי

**יוסי הרי** (נולד ב-1952), בעל שם הבמה **מיסטר הרי**, הוא זמר־יוצר ישראלי שזכה לתהילה בזכות הלהיט "אל תשכחי אותנו".

## ביוגרפיה
הרי נולד ב-1952 בהרצליה. שירת בצה"ל בחיל ההנדסה. אחרי שחרורו עבד כמדריך נוער. הרי פרץ לתודעה כאשר השיר "אל תשכחי אותנו", שכתב והלחין, יצא לרדיו כתקליטון וזכה להצלחה רבה. השיר יצא בסוף דצמבר 1979, ובתחילת אפריל 1980 הגיע למקום הראשון במצעד השבועי של רשת ג'. בתום השנה העברית הגיע למקום ה־12 במצעד הפזמונים תש"ם של התוכנית "מקום בצמרת" באותה תחנה. באותה שנה נכלל שיר אחר של הרי: "מעולם לא זרחו לי הכוכבים" בביצועו של גיל רן, באלבום "סולו ראשון | פרויקט הכישרונות הצעירים", שהוציא המפיק המוזיקלי סולו יורמן (אולפני טריטון). באותו תקליט קובצו שירים מקוריים של יוצרים שהיו אז אלמוניים (ובהם פבלו רוזנברג).

בעקבות הצלחתו של "אל תשכחי אותנו" הוציא הרי סינגלים נוספים לרדיו שזכו להצלחה, כגון "ראיתי את עינייך", "כל העיר צוחקת עלי", "הלכנו בעקבות השמש" ו"או לה לה". אלה נכללו באלבומו הראשון, "אל תשכחי אותנו!!!", שיצא בדצמבר 1980. אילן וירצברג, שעיבד את "אל תשכחי אותנו" וניגן ב"סולו ראשון", היה המעבד המוזיקלי של מרבית השירים באלבום, ובנוסף אליו השתתפו בהקלטות נגנים אחרים שניגנו באותו פרויקט, כמו אלון הלל, שלמה חממי ומאיר ישראל בתופים, מוטי דיכנה ומיקי שביב בבס, גיל דור וחיים רומנו בגיטרות ועוד.

ב־1983 הוציא הרי את הסינגל "מה קורה לך בייבי", שזכה להצלחה ברדיו. ב־1984 יצא "הייתה לי גברת הייתי אדון", שהצליח ברדיו גם הוא. בקיץ 1987 הוציא לרדיו את "הורה עבודה", שעיבד גרי אקשטיין. השיר לא זכה להצלחה, ובעקבות זאת דעכה הקריירה המוזיקלית של הרי.

בשנות השמונים שימש הרי תקופה קצרה מדריך בכפר הנוער דוד רזיאל.

ב-2021 במלאת 40 שנה לשיר "אל תשכחי אותנו" הפיק מגזין הווידאו "יומן הרצליה" קליפ מחודש לשיר בכיכובו של יוסי הרי. לשיר היו ביצועים נוספים במהלך השנים של זמרים שונים כמו יהודה סעדו בתוכנית המציאות "כוכב נולד 3", שימי רון, נתנאל ונועם דדון, יהודה אליאס וגבי שטרית.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרים-יוצרים ישראלים
קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:אמנים ישראלים הידועים בשם במה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
דודה פרהומה לא הייתה זונה

**דודה פרהומה לא הייתה זונה** הוא שמו של הרומן המלא הראשון של יוסי אבני-לוי, בעריכת נילי מירסקי, שיצא לאור בשנת 2002 במסגרת "ספריה לעם" של הוצאת עם עובד.

הרומן מבוסס על חייו של לוי, ועוסק בפרידה הנפרשת על פני יבשות וזכרונות.

## עלילת הספר
הגיבור הצעיר נמצא לאחר פרידה כואבת מקשר בן 5 שנים. במהלך חיפוש מקום בעולם בו יוכל לשכוח, הוא מגיע לארץ ששמה אינו מוזכר, (בלגרד, סרביה) אך היא מתוארת כארץ פצועת מלחמה וענייה, אשר כמו גיבור הספר, גם היא מייחלת להתחלה חדשה. בתוך העלילה שזורים זכרונות מבית הוריו של הגיבור, מהמטבח ועד לשכונה. לקראת סוף הסיפור, פוגש הגיבור עלם יפהפה ועני. הספר מתאר מסע בין שתי האהבות - הגדולה והקטנה - ושתי ארצות, אחת באירופה והשנייה היא מולדתו, ישראל. ההשוואה בין שתי הארצות למודות המלחמה מעלה מסרים פוליטיים וחברתיים.

הספר עובר במעברים חדים מבית הוריו של לוי ברעננה ולימי ילדותו בשנות ה-60 וה-70, בחזרה להווה בבלגרד (שנת 2001), וחזור לבן זוגו לשעבר (בין השנים 1993-1998), ולזוגיות שלהם שתמה בברלין.
הגיבור התעניין מגיל צעיר בנושא השואה, ומציין כי ידע לנחש לפי מספר על היד מאיזה מחנה הגיע הניצול.
לאחר שירותו הצבאי, למד משפטים, ועבד בין היתר במוקד שיחות למבוגרים, שם הכיר בחור בשם יואב. לאחר פגישה אחת, הגיבור אינו מצליח לאתר את יואב שוב, כנראה מאחר שהאחרון נתן מספר שגוי בכוונה. תוך כדי ניסיון חיוג מטלפון ציבורי ברחוב תל חי בתל אביב, נקרה בדרכו אריק, והם מתאהבים ועוברים לגור יחד ברחוב הורקנוס. הגיבור מתאר כיצד אריק שינה את חייו, דאג לו והשליט סדר בדירה. בהמשך, בעקבות עבודתו של הגיבור בשגרירות ישראל בגרמניה, עובר הזוג לברלין, וגרים בדירה בכיכר לודוויג הקדוש בשכונת וילמרסדורף. לזוג יש מכרים ישראלים (שמוליק וסיגי), ותוך כדי מכיר הגיבור אנשים נוספים, ביניהם יורגן, זבן בחנות הבגדים פיק וקלופנבורג. יורגן הוא בחור בוטה ומיני, המנסה להסית את הגיבור למעשי זימה, ולבגוד באריק. הגיבור הולך ומתפתה, ומציין מספר פעמים כי האהבה בינו לבין אריק הולכת ומתפרקת בין הידיים. הם מרבים להתווכח ולריב, והגיבור מחפש פתרונות בדמות הוספת תינוק למשפחה, אולם אריק מתנגד נחרצות.
בשיאו של הספר, בעקבות ריב מתאר הגיבור נסיעה ספונטנית לאמסטרדם (העיר מתוארת באמצעות התעלות שבה), בה הוא מכיר גבר קנדי, והם שוכבים במלון. למחרת חוזר הגיבור לברלין, ואריק מחכה לו מאושר בתחנת הרכבת. אריק מתקרב לחבקו, אולם הוא מבחין מיד שמשהו אינו כשורה, ולאחר מבט ממושך הוא מבין מה קרה, עוזב את הדירה ונעלם.
הגיבור מבקש משמוליק לברר לו לאן אריק נעלם.
תוך כדי מתוארת התאקלמותו של הגיבור בעירו החדשה, בלגרד (לשם נשלח בעקבות עבודתו), והכרותו עם מילוש, בחור מקומי בן 27 וחבריו. עם מילוש מתחילה להיווצר מערכת יחסים זוגית, אולם ניכרים הבדלים רבים בין שני הגברים, מפאת השוני התרבותי. מצוין מצעד הגאווה הראשון בבלקן, ב-30 ביוני 2001, שהופרע על ידי מתפרעים שהכו חלק מהצועדים, ללא עזרת המשטרה. בהמשך מוזכרת מהפכת האופטור (שחלה למעשה ב-5 באוקטובר 2000, אולם מצוינת לאחר מצעד הגאווה), ובהמשך אותו יום, שמוליק מתקשר ומדווח שאריק נמצא בתל אביב.
לצערו הרב של מילוש, חוזר הגיבור לישראל, ולאחר שיטוט ברחובות תל אביב, הוא רואה (או הוזה שרואה) את אריק, יחד עם בחור שלדעתו אריק לא אוהב. הגיבור מתיישב בבית קפה, מזמין שני אספרסו, אחד לאריק, ומדבר בנימה אופטימית על העתיד.

הספר תורגם לפולנית ויצא לאור בשנת 2013.

## קישורים חיצוניים
* מאמר של דן לחמן באתר אימגו.
* על הספר באתר ההוצאה.

קטגוריה:ספרי 2002
קטגוריה:רומנים בעברית
קטגוריה:ספרות להט"ב
קטגוריה:ספרי ספריה לעם
שיקגו סקיי

**שיקגו סקיי** (באנגלית: **Chicago Sky** ובתרגום חופשי: "שמי שיקגו") היא קבוצת כדורסל אמריקאית המשחקת בליגת כדורסל הנשים WNBA. הקבוצה נוסדה בשנת 2006 ומשחקת בבית המזרחי של הליגה. הקבוצה מארחת את משחקיה הביתיים באצטדיון אולסטייט ארנה אשר בעיירה רוזמונט, אילינוי שהיא פרבר של העיר שיקגו. הקבוצה זכתה באליפות הראשונה בתולדותיה בעונת 2021.

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:קבוצות כדורסל נשים
קטגוריה:קבוצות WNBA
סקיי, שיקגו
אגורא

**אגורא** (בספרדית: **Agora**) הוא סרט קולנוע ספרדי מסוגת דרמה המבוסס על אירוע היסטורי, שבוים על ידי אלחנדרו אמנבר. הסרט דובר אנגלית ומשחקים בו שחקנים בני לאומים שונים ובהם מספר ישראלים (אשרף ברהום, אושרי כהן, יוסף סוויד סמי סמיר ואחרים).

## עלילה

הסרט מתרחש באלכסנדריה ותקופתו היא ראשיתה של הנצרות כדת האימפריה הרומית, לאחר שהייתה דת נרדפת שנים רבות.
הסרט מבוסס על קורותיה של הפילוסופית והמתמטיקאית היפאטיה. היפאטיה (רייצ'ל וייס) מלמדת פילוסופיה בספרייה הגדולה של אלכסנדריה ומשתייכת לזרם הנאופלטוני. היפאטיה אומנם פגנית, אך היא נוהגת בכבוד כלפי אנשים בעלי אמונות שונות משלה. לעומתה אביה, מנהיג בולט בקהילה, רוצה לנהוג בחומרה כלפי אנשים אשר המירו את דתם מעבודת אלילים לנצרות, אך לאחר שהיפאטיה מתערבת, הם מסולקים מהמקום. להיפאטיה מעריץ נלהב מקרב תלמידיה המנסה לשכנעה להינשא לו, אך היא מסרבת ומסבירה שאינה מושלמת. לראיה, היא מעניקה לו פיסה עם דם הווסת שלה. המעריץ הנכלם זורק את פיסת הבד אך העבד של היפאטיה דאבוס, המאוהב בה בסתר, מרים אותה לאחר מכן.

מספר הפגאנים הולך ופוחת בעוד מספר הנוצרים הולך ועולה כתוצאה מהמרות דת מרובות. הנוצרים הופכים יותר ויותר תוקפניים כלפי אנשים בעלי אמונות אחרות כגון היהודים והפגאנים. ראשון המסיתים לפגיעה בפגאנים הוא הנזיר אמוניוס  (אשרף ברהום) כאשר הפגאנים מגיבים על התוקפנות הנוצרית מתפתחת מהומה שבמהלכה הנוצרים מטילים מצור על הפגנים בספרייה הגדולה של אלכסנדריה. נציג הקיסר הנוצרי תאודוסיוס הראשון מצווה לחון את הפגאנים, אולם מסלקם מן הספרייה, וזו מועברת לרשות הנוצרים, שבהתקף ברבריות משמידים אותה על אוסף הספרים המקיף שלה. במהלך ההתקפה על ספריית אלכסנדריה, נפגע אביה של היפאטיה ונפטר. היפאטיה הלומת הצער מנסה להציל כמה שיותר מכתבי היד העתיקים אשר נמצאים בספרייה אולם מצליחה להציל רק קומץ.

חלקו השני של הסרט עוקב אחר חקירותיה של היפאטיה וניסיונה ליצור תאוריה על מסלול כדור הארץ והשמש לאחר שהיא מבינה את הבעיות הקיימות בתאוריה של תלמי. היא יוצרת מודל הליוצנטרי ומגיעה למסקנות דומות לחוקי קפלר. בד בבד היפאטיה נקלעת לעימות בין השלטון החילוני של מעריצה לשעבר וידידה כיום, נציב מצרים פלביוס אורסטס  (אוסקר אייזק) לשאיפתו של פטריארך אלכסנדריה קירילוס (סמי סמיר) להרחיב את שלטונו. אורסטס הפך לנוצרי יחד עם רבים מתלמידיה לשעבר של היפאטיה והוא עדיין רוחש לה חיבה, אולם לאור התערבותו של קירילוס, נאלץ לנהוג בהיפאטיה בנוקשות ולדרוש ממנה להודות כי היא אינה מבינה דבר, בהתחשב בעובדה שהיא אישה, בהתאם לחוקי הנצרות באותה תקופה. אורסטס מפציר בהיפאטיה להמיר את דתה אולם היא מסרבת.

הנזיר אמוניוס מצהיר על היפאטיה כאויבת הנצרות ומצהיר שהיא מכשפה. דאבוס, עבד שלה לשעבר ופגאני אשר המיר את דתו, שומע על העניין ומנסה להזהיר את היפאטיה אולם מאחר. היפאטיה נלכדת על ידי הנזירים ומיועדת להיות מופשטת מבגדיה ולהיסקל למוות. דאבוס מתבקש לשמור עליה עד להבאת אבנים לצורך סקילתה. דאבוס חונק את היפאטיה למוות כדי לחסוך ממנה את כאב הסקילה וכאשר ההמון חוזר, מצהיר שהיא התעלפה ומתרחק כאשר הסקילה מתחילה.

## קישורים חיצוניים
* 

*  - ריאיון עם ריצ'ל וייס
ביקורות:
* 
* 
* 
* 
קטגוריה:רומא העתיקה בתרבות
קטגוריה:סרטי 2009
קטגוריה:סרטי דרמה ספרדיים
קטגוריה:סרטים היסטוריים
קטגוריה:סרטים על מתמטיקה
קטגוריה:מחלוקות בנצרות בתרבות הפופולרית
קונטיקט סאן

**קונטיקט סאן** (באנגלית: **Connecticut Sun** ובתרגום חופשי: "שמש קונטיקט") היא קבוצת כדורסל אמריקאית המשחקת בליגת כדורסל הנשים WNBA. הקבוצה נוסדה בשנת 1999 בתור **אורלנדו מירקל** ובשנת 2003 עברה לקונטיקט ושינתה את שמה. הקבוצה משחקת בבית המזרחי של הליגה וזכתה פעמיים באליפות הבית, בשנים 2004 ו-2005. אולם הקבוצה הוא המוהיקן סאן ארנה אשר בעיירה מונטוויל, קונטיקט. הקבוצה נמצאת בבעלות שבט המוהיקנים אשר בבעלותו נמצא גם קזינו מוהיקן סאן בו נמצא האולם.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קבוצות כדורסל נשים
קטגוריה:קבוצות WNBA
קטגוריה:קונטיקט: ספורט