וילברנד מאולדנבורג

[ממוזער|220px|[אגן טבילה עשוי ברונזה בקתדרלת הילדסהיים, 1230; תרומת וילברנד מאולדנבורג, המרוקע כדמות זעירה בלבוש בישוף, כורע לרגלי מרים אם ישו ומזוהה לפי חרותת השם Wilbern]]

**וילברנד מאולדנבורג** (בלטינית: Wilbrandus Oldenburgensis, בגרמנית: Wilbrand von Oldenburg; לפני 1180 – 26 ביולי 1233) היה איש כנסייה רם מעלה ב, ובתפקידו האחרון כיהן כבישוף של אוטרכט. בשנים 2011–2012 ערך מסע במזרח הצלבני, וחיבורו "מסע בארץ הקודש" נחשב לאחד המקורות ההיסטוריים החשובים לחקר המדינות הצלבניות.

## קורות חייו ופועלו
וילברנד מאולדנבורג היה בן למשפחת אצולה גרמנית שבניה מילאו משרות רמות בממשל ובכנסייה. הוא שימש ככומר בדיוקסיה של בישופות הילדסהיים כאשר נשלח ב-1211 למזרח הנוצרי מטעם אוטו הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. השליחות נערכה במסגרת ההכנות למסע צלב לארץ הקודש. אחרי ששב למקומו ב-1212 הואץ קידומו במדרג התפקידים הכנסייתיים. ב-1225 התמנה לבישוף של פּדרבורן (Paderbon), שם פעל להשקטת האצולה שהתמרדה. ב-1226 מונה זמנית לניהול הבישופויות של מינסטר ושל אוסנבריק אחרי הדחת הבישופים שלהם שהיו מעורבים ברצח הארכיבישוף של קלן. בשל ניסיונו הצבאי מונה ב-1227 בידי האפיפיור גרגוריוס התשיעי לבישוף של אוטרכט והוביל, בעזרת לוחמים מקרב הפריזים הנאמנים לקיסרות הגרמנית, את המערכה לדיכוי ההתקוממויות בחבל דרנתה, שאף הוגדרה כמסע צלב (Drentse Kruistocht).
בשנים הבאות שהה לא מעט באיטליה כשליחו של פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
וילברנד מאולדנבורג מת בעיר זוולה ונקבר באוטרכט.

## מסע במזרח הנוצרי
בשנים 1211–1212 נסע למזרח הנוצרי בשליחות האימפריה הרומית הקדושה. למסעו זה היו שתי מטרות שונות: משימה דיפלומטית ועלייה לרגל למקומות הקדושים בארץ ישראל.

חלקו הראשון של המסע התחיל בנחיתתו בעכו ב-25 באוגוסט 1211 והסתיים באביב 1212, ובמהלכו מילא שליחות מדינית מטעם אוטו הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ומלך גרמניה אל מלך קיליקיה הארמנית לבון הראשון . נלוו אליו ראש המסדר הטווטוני הרמן מזלצה  ונציגיו של לאופולד השישי, דוכס אוסטריה  לבית באבנברג.
בדרכו צפונה מעכו עבר וילברנד לאורך חוף הלבנט והתעכב ביישובים צלבניים שעליהם סיפר בחיבורו.
ביקורו של וילברנד בקיליקיה הארמנית, מאז הגעתו לטרסוס, נמשך למעלה מארבעה חודשים.
מטרת המשלחת למלך ארמניה לא צוינה במקורות, ופרטי המגעים שקיים כנציג הקיסר וכן מעשיו שם אינם ידועים לאשורם. מכל מקום, למלך לבון הראשון הארמני היה עניין בהידוק יחסיו עם קיסר גרמניה החדש אוטו הרביעי. בתקופה זו נצרך לתמיכה בתביעותיו על ירושת נסיכות אנטיוכיה וכן להכרה בהורשת כתרו לנכד אחותו רמון-רופן .

בתום שליחותו בארמניה חזר וילברנד לארץ ישראל בהפלגה דרך קפריסין ואחרי נחיתה בעכו, ככל הנראה באביב 2012, החל את מסע העלייה לרגל לירושלים. מסעו עבר בנתיב השגור. מעכו יצא דרומה לאורך החוף עד ליפו, וממנה, דרך רמלה ובית נובא, עלה לירושלים בה התמקד בכנסיית הקבר, ובהר הזיתים ומפסגתו השקיף על העיר וסביבותיה. משם המשיך לביתניה, ליריחו ולנהר הירדן. תיאור המסע נקטם בהר הפיתוי. מהערות קודמות בחיבורו מסתבר שהחלק החסר הכיל תיאורים של רמה (א-ראם) ביהודה וכפר נחום ב, ולא מן הנמנע שחלקים אלה בכתב היד אבדו.

וילברנד דיווח על מה שראה וחווה בחיבורו "מסע בארץ הקודש" (*Itinerarium Terrae Sanctae*). חיבור זה נחשב לאחד המקורות ההיסטוריים החשובים לחקר המדינות הצלבניות במזרח, בהן ממלכת קפריסין וממלכת קיליקיה הארמנית, שכן הוא מכיל מידע על אודות מצבן הפוליטי, הצבאי והכנסייתי. וילברנד שם לב לעמים ולעדות השונות שאכלסו את המזרח הנוצרי, למנהגיהן ולפרטי פולחניהן וכן לנופים שבהם חזה.

## קישורים חיצוניים

* [מאמר על וילברנד מאולדנברג](https://de.wikisource.org/wiki/ADB:Wilbrand_(1._Artikel)) ב, כרך 24, 1897 
* ; על  בעמ' 49 (הערות שוליים), 51, 53, 55, 61

* Denys Pringle, "Wilbrand of Oldenburg: Journey in the Holy Land (1211–12)", In *[https://books.google.co.il/books?id=SxTtCwAAQBAJ&printsec=copyright&redir_esc=y#v=onepage&q&f=false%201 Pilgrimage to Jerusalem and the Holy Land, 1187–1291]* (Crusade Texts in Translaion, Vol. 23), Ashgate, 2012, pp. 3, 24–27, 61–94
* Denys Pringle, "Wilbrand of Oldenburg's Journey to Syria, Lesser Armenia, Cyprus and the Holy Land (1211–1212): A new Edition", *Crusades* 11, 2012, pp. 109–137


## הערות שוליים

קטגוריה:ארץ ישראל: נוסעים נוצרים
קטגוריה:עולים לרגל לירושלים
קטגוריה:כותבי ספרי מסע בארץ ישראל
קטגוריה:כמרים
קטגוריה:מחברים כותבי לטינית
קטגוריה:נפטרים ב-1233