אבי אנגל

[שמאל|ממוזער|250px|פרוטוקול הישיבה הראשונה שבה הוחלט על הקמת [אגודת הלהט"ב|האגודה]]
**אָבִי (אלאן) אֶנְגֶל** (25 בפברואר 1935 – 19 במרץ 2026) היה יושב הראש הראשון של האגודה לשמירת זכויות הפרט, וההומוסקסואל הישראלי הראשון שהתראיין בגלוי בטלוויזיה בישראל.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
אבי אנגל נולד בניו יורק, שם התגורר עד גיל 17. את לימודיו האקדמיים בהנדסת חשמל השלים במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT).

בשנת 1957 עבר למקסיקו, והחל שם את עבודתו בחברת החשמל המקומית. בגיל 22 השלים עם היותו הומוסקסואל. לאחר שלוש שנים במקסיקו עבד שנה נוספת בחברת החשמל בוונצואלה, ולאחר מכן נסע להוואי. מהוואי יצא בשנת 1962 לטיול סביב העולם, שכלל ביקור בלבנון, במצרים, בירדן ובישראל. לאחר שובו לארצות הברית עבד שנתיים עבור הצבא האמריקני באוקינאווה ושנתיים נוספות בפנמה.

בשנת 1968, לאחר שהסוכנות היהודית סירבה להביאו לישראל כעולה חדש עקב היותו הומוסקסואל, עלה אנגל לישראל והתאזרח מאוחר יותר. בישראל למד הוראת אנגלית באוניברסיטת תל אביב, אך לא עסק במקצוע.

### חייו כפעיל ציבור
אנגל וחבריו, שהיו ברובם עולים חדשים, הושפעו מאוד ממהומות סטונוול שאירעו בניו יורק ביוני 1969 ומהקמת ארגוני המחאה ההומוסקסואליים שהחלו לצוץ ברחבי ארצות הברית. לדידם, היה זה אך טבעי שגם בישראל צריך לקום ארגון שכזה. ביולי 1975 נפגשו קובץ חברים בביתו של אנגל והחליטו על הקמת הארגון. באחת מפגישותיו הראשונות של ועד האגודה, ב-14 בדצמבר 1975 נבחר לכהן כיושב ראש האגודה.

במסגרת פעילותו פעל אנגל כדי לפרסם את הקמת האגודה בעיתונות ולהסביר את הצורך במלחמה באפליה וברדיפה של הומואים ולסביות. בכתבה הראשונה על הקמת האגודה, שנכתבה על-ידי אורלי אזולאי ופורסמה במוסף "7 ימים" של ידיעות אחרונות (6 בספטמבר 1975), אנגל המזוהה רק כ"אבי" ובן זוגו דאז "דודי" הצעיר ממנו ב-18 שנה עמדו במרכז הכתבה כדוגמה לשני גברים החיים בזוגיות אך נאלצים להתמודד כל הזמן עם חוסר הקבלה החברתית. אנגל גם עמד במרכז דיווח בעיתון "הארץ" על-ידי אריקה עוזרמן (4 בדצמבר 1975) בו השתמש בסיפורו האישי כדי להמחיש את המצוקות מהם סבלו הומואים אז. אנגל ואחרים השתתפו בתוכנית הטלוויזיה הראשונה בישראל שעסקה בהומוסקסואליות. התוכנית, "השעה השלישית", בהנחיית פרופ' ירמיהו יובל, שודרה ב-2 בפברואר 1976. אנגל, ששירת באותו זמן במילואים בח'אן יונס, קיבל חופשה לצורך ההשתתפות בתוכנית בעקבות פניית המפיק, צבי דורנר, לדובר צה"ל.

השידור התקיים מחדר שכור באולם "בית ציוני אמריקה", בעוד הנחיית התוכנית התבצעה מהאולפן בירושלים. אבי אנגל ומשתתף נוסף (סטודנט הולנדי שלמד בארץ) היו היחידים שהצטלמו בחשיפה מלאה. שאר המשתתפים חבשו פאות, קולם עוות וצולמה צלליתם בלבד. הראיון סבב באופן כללי על חיי הקהילה ההומוסקסואלית, על מידת השכיחות של התופעה ומקומות המפגש המקובלים. בעקבות שידור התוכנית פנו הומוסקסואלים רבים לאגודה, ובהם יורם חטואל, שהיה לבן-זוגו של אנגל, ולימים נפטר מאיידס.

אנגל האמין כי: "אי אפשר להקים אגודה ולהישאר בארון" ותבע מכל חבריו לוועד, שהיו רובם ככולם בארון, להיחשף. אנגל האמין שהחברה בישראל לא תתייחס ברצינות לקבוצה של אנשים שאינם מוכנים להיחשף, וכי הישארות בארון יוצרת רושם שהומוסקסואליות היא דבר שיש להסתיר או להתבייש בו.

אבי אנגל כיהן כיושב ראש האגודה עד לאספה הכללית הראשונה של הארגון שנערכה ב-29 בפברואר 1976 במועדון "צוותא" בתל אביב, שבה נבחר סיוון מלכיאור. אנגל המשיך לכהן בוועד האגודה עד לפרישתו מהחיים הציבוריים.

בשנת 1979 הוביל אירוע שישנם המחשיבים כמצעד הגאווה הראשון, שהתקיים בכיכר מלכי ישראל (כיום כיכר רבין). לאחר שהחזיק במגפון ושר: 
 פעילות זו הייתה ראשונה מסוגה במדינת ישראל באותם זמנים, לוותה בעוינות, גינוי ציבורי רב ואף חשש מאלימות, ולא חזרה להתקיים במשך זמן רב.

אנגל עבד בחברת בזק משנת 1976 ועד פרישתו לגמלאות. בשנת 1980 הכיר את בן זוגו לחיים ניסים צ'יפרוט. השניים נישאו בסן דייגו בקליפורניה בשנת 2008. אנגל נפטר בסן דייגו ב-19 במרץ 2026.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פוליטיקאים להט"בים ישראלים
קטגוריה:פעילים למען זכויות להט"ב בישראל
קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:בוגרי המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:יו"ר אגודת הלהט"ב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1935
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2026