סופר צללים רפואי

**[[סופר צללים|סופרי צללים]] רפואיים** מועסקים על ידי חברות תרופות ויצרני מכשירים רפואיים כדי לייצר מצגות לכנסים, כתבי יד עבור כתבי עת עם ביקורת-עמיתים, ופרסומים אחרים - הנחזים כבלתי תלויים. שמות של מדענים אחרים נרשמים כאילו חיברו את כתבי היד, בעוד שמעורבותם בתהליך המחקר או הכתיבה מועטה או אינה קיימת.

## הגדרות וכללים
איגוד הכותבים הרפואיים האמריקאי דן על הנושא באופן הבא: 

: "עריכת צללים" (Ghost authoring) מתייחסת לתרומה משמעותית מבלי להיות מזוהה כמחבר. "עריכת אורח" (Guest authoring) מתייחסת לייחוס אדם כמחבר מבלי שתרם תרומה משמעותית לכתיבה. "כתיבת צללים" (Ghostwriting) מתייחסת לסיוע בהצגת יצירתו של המחבר מבלי לקבל הכרה. המונח האחרון משמש לעיתים קרובות כדי להקיף את כל שלושת הפרקטיקות הללו.

מידת הציות של כתבי עת רפואיים ומחברי מאמרים יחידים להנחיות ICMJE  היא במידה רבה עניין של משמעת פנימית. מסמך ICMJE בשם "דרישות אחידות לכתבי יד הנשלחים לכתבי עת ביו-רפואיים: פרסום ובעיות עריכה הקשורות לפרסום בכתבי עת ביו-רפואיים: תיקונים, הסרות ו"ביטויי דאגה" הוא החלק בדרישות האחידות של ICMJE המפרט קווים מנחים לטיפול בטעויות מדעיות ובהונאות מדעיות אפשריות או ממשיות. הוא מפנה את הקוראים להנחיות הרלוונטיות מהוועדה לאתיקה בפרסום (COPE)  - ובמיוחד לתרשימי הזרימה של COPE המתארים גישה שיטתית כלפי שגיאות מדעיות והונאה אפשרית.

## ביקורת
כתיבת צללים רפואית זכתה לביקורת על ידי מגוון ארגונים מקצועיים   המייצגים חברות תרופות, מוציאים לאור ואגודות רפואיות, והיא עשויה להפר חוקים האוסרים על קידום 'מחוץ לתווית' על ידי יצרני תרופות, וכן, בארצות הברית הוראות נגד צורות של שוחד במסגרת החוקים המסדירים את Medicare.  לאחרונה, הוא זכה לביקורת מצד העיתונות הכללית   המחוקקים  המכון לרפואה, והמכונים הלאומיים לבריאות .  דווח אף כי יש המאמינים כי המערכת הנוכחית מתקרבת ל'תצורת עלית של זנות מקצועית".

שערוריות שבהן מעורבים חוקרים רופאים בולטים דווחו במעל למתריסר אוניברסיטאות בארצות הברית. עם זאת, לא היו דיווחים על הליכים משמעתיים כנגד אותם פרופסורים. פרופסור טרודו למנס מהפקולטה למשפטים של אוניברסיטת טורונטו טוען שמאמרים שנכתבו בכתיבת צללים אף עוזרים להגן על חברות כשהן נתבעות בבית המשפט.

במאמר ביקורתי בעיתון העוסק בענייני חברה, נטען כי "אחת השיטות הממאירות ביותר בכתיבת צללים כרוכה בהבעת התודה לכותבים על כך שהם מספקים "סיוע בעריכה" במדור התודות של המאמר, במקום בשורת הכותרת של המחברים: שיטה זו משבשת את כללי ייחוס הכותבים, כך שכתיבת צללים נעשית מקובלת. מספר קבוצות ברפואה, כולל איגוד הכותבים הרפואיים האירופי (EMWA) מכשירות נוהג זה. בעוד שסביר להניח שהקורא הממוצע מפרש "סיוע עריכה" כעזרה בדקדוק או שיפורים לקריאות הכללית של המאמר, במציאות, "עוזרים" כאלה תורמים תרומה חשובה לעיתונים, ובאופן רגיל ייחשבו כמחברים שותפים. כותבים רפואיים רבים הם "עוזרי עריכה" בכמה מאמרים מדעיים, אך מחברים שותפים באחרים. זה נראה מובן מאליו שמישהו המועסק כ"כותב רפואי" יהיה מחבר, אבל השיח הנוכחי על כתיבת צללים מתעלם מפרשנות כה מובנת מאליה. רישום מחברי צללים כ'עוזרי עריכה' מאפשר לחברות תרופות לפרסם מאמרים עם ניגודי עניינים שאינם מדווחים בשקיפות. עוזרי עריכה אינם מוזכרים בתקציר, אינם מוזכרים במאגרי פרסומים, אינם מוזכרים בציטוטים הבאים, ולעולם אינם מוזכרים באזכורים החדשותיים של המאמר. במילים אחרות, העובדה שחברת תרופות הייתה שותפה ישירות לכתיבת המאמר נסתרת מהעין. העובדה שזה נתפס כמקובל בעידן של חשיפה מוגברת של ניגודי עניינים היא תמוהה."

הבעיה מומחשת היטב במחקר 329, שהוא כנראה מאמר הצללים הידוע ביותר לשמצה בספרות הרפואית. המחקר בדק את השימוש בפאקסיל (פארוקסטין) במתבגרים והגיע למסקנה, כי "פארוקסטין בדרך כלל, נסבל היטב ויעיל עבור דיכאון מג'ורי אצל מתבגרים." מספר שנים לאחר פרסום המאמר, הליכי בית המשפט חשפו מסמכים פנימיים של החברה עם הודאה שהמחקר מצא כי פקסיל לא הייתה טובה יותר מפלסבו במדדי התוצאה שנרשמו מראש, וכי החברה מודאגת לגבי 'אופן ניהול הממצאים השליליים'. על פי הנחיות ICMJE המתוקנות, כותבים רפואיים מקצועיים שכותבים מאמרים אינם פטורים מלהירשם כמחברי המאמר.

## שְׁכִיחוּת
בשל אופייה הסמוי, קשה לקבוע באיזו תדירות מתרחשת כתיבת צללים. מאמר של *[[הניו יורק טיימס|ניו יורק טיימס]]* משנת 2009 העריך ש-11% מהמאמרים ב- *[[New England Journal of Medicine]]*, ש-8% *ממאמרי JAMA*, *[[לאנסט|Lancet]]* ו- *PLoS Medicine*, ש-5% *ממאמרי Annals of Internal Medicine* וש-2% *ממאמרי Nature Medicine* הם מאמרי צללים. בין 1998 ל-2005 פרסמה חברת התרופות וויית' (Wyeth) 26 מאמרים המקדמים טיפול הורמונלי חלופי (HRT) שפורסמו בכתבי עת מדעיים.

מסמכים פנימיים סודיים לשעבר של Wyeth המספקים עדות לכך ניתנים לצפייה בארכיון המסמכים של תעשיית התרופות. נראה שכתיבת צללים התרחשה גם ב-75% מהניסויים במימון התעשייה בין השנים 1994 - 1995 שאושרו על ידי הוועדות האתיות המדעיות של קופנהגן ופדריקסברג. מתוך המאמרים שפורסמו מ-1998 עד 2000 בנוגע לסרטרלין, בין 18% ל-40% היו מאמרי צללים שנכתבו על ידי פייזר. שאלון בשיטות ברות-השוואה בשנים 2005 ו-2008 עם שיעור תגובה של 14-28% מצא ירידה במספר האנשים שדיווחו על כתיבת רפאים בקרב כותבים רפואיים מקצועיים.

רוב חברות התרופות מעסיקות מנהלי פרסומים שעשויים לנהל את כתיבת הפרסומים על מוצריהן באמצעות צוות כותבים רפואיים של החברה, או להתקשר לחברות תקשורת רפואית או לכותבים רפואיים עצמאיים. העתקים של המאמרים מופצים לרופאים על ידי נציגי חברות התרופות *ב*מקום עלוני מוצרים. נוהג זה עשוי להיות בלתי חוקי, אם הוא מהווה למעשה פרסום או תמיכה בשימוש בתרופה עבור התוויות או מינונים שאינם מאושרים. ניתן להגדיל את התשלומים לכותבי רפאים רפואיים באמצעות חוזי ייעוץ, נסיעות בתשלום להוראת קורסי המשך רפואיים או מענקים. חלק מהאקדמאים או הרופאים המגויסים לחברות, ידועים בתור "KOLs" (" מובילי דעות מרכזיים ") או "TLs" ("מובילי מחשבה").

## חקירת הסנאט
ב-24 ביוני 2010, הוציא הסנאטור צ'ארלס אי. גרסלי, חבר בכיר בוועדת הכספים של הסנאט של ארצות הברית, דו"ח על כתיבת רוחות רפאים רפואיות. בדו"ח נכתב: "לוועדה נמסרו מסמכים מתביעות משפטיות אחרונות הקשורות למוצרי הטיפול ההורמונלי של וויית'. המסמכים הראו שוויית' שכרה חברת תקשורת וחינוך רפואית (בשם DesignWrite), לניסוח מאמרי סקירה בנוגע לסיכון לסרטן השד של מוצרי טיפול הורמונלי ולאחר מכן הזמינו חוקרים אקדמיים להירשם שכאילו כביכול הם המחברים הראשיים."

## ראו גם
* מחקר 329 

## הערות שוליים

## לקריאה נוספת
* 
קטגוריה:אתיקה רפואית
קטגוריה:נותני שירות