open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
חוק השמירה על המקומות הקדושים

[שמאל|ממוזער|250px|מראה הכותל המערבי מכיוון [הרובע היהודי, 2007]]
[שמאל|ממוזער|הכניסה למתחם [קבר רשב"י|250px]]
[ממוזער|שמאל|250px|קבר זכריה (מימין) ו[קבר בני חזיר (משמאל)]]
[ממוזער|שמאל|250px|מבט נוסף על יד אבשלום, מאחוריו מצד שמאל נראית [מערת יהושפט]]

**חוק השמירה על המקומות הקדושים, תשכ"ז-1967** קובע עונש מאסר למי שמחלל מקום קדוש או פוגע בו, ולמי שעושה דבר העלול לפגוע בחופש הגישה של בני הדתות אל המקומות המקודשים להם או ברגשותיהם כלפי אותם מקומות.

אף שלשון החוק מאפשרת הכרזה על מקומות קדושים לבני כל הדתות, עד כה הוכרזו רק מקומות הקדושים ליהודים (עם זאת, במקרה הצתת מסגד אל-אקצא נשפט המצית על עבירה על חוק זה).

## היסטוריה
חוק השמירה על המקומות הקדושים אושר בכנסת ב-27 ביוני 1967, על פי הצעת חוק שפורסמה ב"רשומות" באותו יום. חקיקת בזק זו, כשבועיים לאחר תום מלחמת ששת הימים, נדרשה משום שבמלחמה זו עברו לשליטת ישראל מקומות קדושים רבים שהיו קודם לכן בשליטת ירדן, ונדרש חוק שיבטיח את שמירתם ואת חופש הגישה אליהם.
מטרה זו נקבעה בסעיף 1 לחוק, האומר: 

בשנת 1970 דן בג"ץ בעתירה שנגעה לתפילת יהודים על הר הבית, ובמסגרת הטיעונים המשפטיים הועלו טענות הנוגעות לסתירה לכאורה בין דבר המלך במועצה על המקומות הקדושים משנת 1924 הקובע כי למערכת בתי המשפט לא תהיה סמכות שיפוט בעניינים הקשורים במקומות הקדושים, ובין חוק השמירה על המקומות הקדושים המקנה סמכות שיפוט זו. השופט שמעון אגרנט קבע כי דבר המלך בתוקף, אך במקרה של סתירה בינו ובין חוק המקומות הקדושים, גובר חוק המקומות הקדושים.

### תקנות לחוק
שר הדתות הוסמך להתקין תקנות לשם ביצוע החוק. שר הדתות מימש סמכותו זו פעמים אחדות, והתקנות התקפות מאז יוני 1981 הן תקנות שמירה על מקומות קדושים ליהודים, תשמ"א-1981. מכוח תקנות אלה ממונה רב הכותל המערבי והמקומות הקדושים.

## רשימת המקומות הקדושים
בתוקף  נקבעו המקומות הקדושים ליהודים:
* ירושלים – הכותל המערבי ורחבתו, מערת שמעון הצדיק, מערת הסנהדרין הקטנה; קבר עובדיה מברטנורא; קבר זכריה; יד אבשלום.
* קבר יוסף - שכם
* חיפה – מערת אליהו הנביא.
* טבריה – קבר הרמב"ם, קבר רבי עקיבא, קבר רבי חייא ובניו.
* מירון – קבר רבי שמעון בר יוחאי.
* פקיעין – המערה והמעיין של רבי שמעון בר-יוחאי; בתי העלמין היהודיים; קברי רבי יוסי ורבי יהושע בן חנניה. בית הכנסת העתיק; בית הכנסת החדש.

## הצעת תיקון לחוק
קבוצה של חברי כנסת חרדים הגישה בשנת 2001 הצעת חוק לתיקון חוק זה, שבה הוצע שרחבת התפילה של הכותל המערבי תחולק באמצעות מחיצה לעזרת גברים ועזרת נשים, ו"לא יקוים טקס דתי בעזרת הנשים שליד הכותל המערבי, הכולל הוצאת ספר תורה וקריאה בו, תקיעה בשופרות, לבישת טליתות ותפילין". הצעת החוק לא אושרה.

בשנת 2018, הוגשה הצעת חוק לתיקון חוק זה, אשר נוסחה על ידי תנועת נאמני תורה ועבודה, שמטרתה לשנות את מתווה ניהול מתחם רחבת הכותל המערבי, כך שיינתן ייצוג לכלל העם היהודי. זאת על ידי הקמת מועצה ציבורית אשר תקבע את סדרי התפילה, הביקורים, הטקסים והאירועים בכותל המערבי, ובראשה יעמוד יושב ראש הסוכנות היהודית לארץ ישראל. הצעת החוק לא אושרה.

## ראו גם
* התפתחות תפקיד רב הכותל בתקופת המנדט
* מקומות קדושים ליהודים בארץ ישראל

## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* , 
* 

## הערות שוליים

שמירה על המקומות הקדושים
שמירה על המקומות הקדושים
קטגוריה:הכנסת השישית: חקיקה
קטגוריה:מקומות קדושים
ניצה ירום

**ניצה ירום** (נולדה ב-1943) היא פסיכולוגית קלינית מדריכה ופסיכואנליטיקאית ישראלית.

## ביוגרפיה
בין השנים 1990–2007 שימשה כעורכת מדעית לספרות פסיכולוגית ופסיכואנליטית בהוצאת הספרים כנרת זמורה-ביתן דביר.

לימדה באוניברסיטת תל אביב בחוג ללימודים כלליים ושימשה כמדריכה בתוכנית לפסיכותרפיה באוניברסיטה. מלמדת באוניברסיטת בר-אילן בתוכנית לפסיכותרפיה פסיכואנליטית.

במקביל עוסקת ירום בטיפול פסיכולוגי ופסיכואנליטי ובהדרכות לפסיכולוגים, בקליניקה פרטית.

ירום מתמחה בתחומי המיניות, המגדר והגוף בפסיכולוגיה. בנושאים אלו פרסמה מספר ספרים. הראשון, "הגוף מדבר" (2001), שפורסם תחילה באנגלית ב-1992 בשם "Body, Blood and Sexuality", עוסק בתסמינים היסטריים של הגוף, דרך בחינת דמותו ההיסטורית של פרנציסקוס הקדוש, מהמאה ה-13. בספרה "ההיסטרי שבי, ההיסטרי שבינינו" (2003) עוסקת ירום בהיסטריה מנקודות מבט תאורטיות פסיכואנליטיות שונות לאורך ההיסטוריה, וכן בהיסטריה כמבטאת את המאבק המודע והלא-מודע בין המינים בתוך גוף האדם. כן פרסמה את ספרה "סיפורי גוף" (2010), בו היא מתארת חוויות גופניות ואיתותים של הגוף שחוו אנשים, דרכם התוודעו אל עולמם הפנימי הנפשי; הספר מרחיב את ההתבוננות בטיפול הפסיכולוגי גם בהקשר של הקשר גוף-נפש.

ירום מתגוררת בתל אביב עם בן זוגה.

## ספריה
* "Body, Blood and Sexuality", (1992, Peter Lang, New York)
** מהדורה עברית יצאה בשם "הגוף מדבר", 2001, הוצאת דביר
* "ההיסטרי שבי, ההיסטרי שבינינו", 2003, הוצאת דביר (קישור לחלקים מהספר, באתר Google Books)
** מהדורה אנגלית יצאה בשם "Matrix of Hysteria"  (2005, Brunner-Routledge, London & New York; קישור לחלקים מהספר באנגלית, באתר Google Books)
* "פסיכואנליזה בנפשנו" (קישור לספר המלא, באתר פסיכולוגיה עברית)
* "סיפורי גוף: על חוויות נפש אילמות המתפרצות בגוף", 2010, הוצאת מודן
* "מצפן להורות ראויה: מדריך לשיח הבין-דורי", 2016, (מידע על הספר וקישור לפרק השני מתוכו, באתר פסיכולוגיה עברית ; קישור לפרק השלישי, באתר בטיפולנט)

## קישורים חיצוניים

* הבלוג של ניצה ירום באתר פסיכולוגיה עברית
* מאמרים מאת ניצה ירום, באתר פסיכולוגיה עברית
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פסיכואנליטיקאיות ישראליות
קטגוריה:פסיכואנליטיקאים ישראלים
קטגוריה:פסיכולוגיות קליניות ישראליות
קטגוריה:פסיכולוגים קליניים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1943
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1943
גולדבלום

**גּוֹלְדְבְּלוּם** (יידיש: גאָלדבלום, גרמנית: Goldblum) הוא שם משפחה יהודי אשכנזי שמקורו מגרמנית ומיידיש, תרגומו לעברית הוא פרח הזהב או פריחה זהובה.

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
גולדווסר

**גוֹלְדְוַוסֶר** (**Goldwasser**)  הוא שם משפחה שמקורו בגרמנית, ופירושו "מי זהב".
משמעות נוספת בגרמנית היא ליקר תבלינים.

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
צ'ירפאן

ממוזער|שמאל|250px|הלווייתם של האחים אלבלח שנורו למוות על ידי המשטרה הבולגרית ב-18 באוקטובר 1943, בחשד סיוע לפרטיזנים
**צ'ירפאן** (בבולגרית: **Чирпан**) היא עיר בדרום מרכז בולגריה, השלישית בגודלה במחוז סטארה זאגורה וממוקמת כ-174 ק"מ מהבירה סופיה, 48 ק"מ מפלובדיב ו-36 ק"מ מבירת המחוז סטארה זאגורה. צ'ירפאן ממוקמת צפונית לנהר המריצה ושורר בה אקלים ממוזג מתון.

## היסטוריה
בסמוך לעיר המודרנית מצויים שרידיה של העיר **שרמפול** מתקופת האימפריה הרומית. עדויות לחידוש ההתיישבות במקום מצויות בתעודות עות'מאניות מהמאה ה-15 המציינות שבמקום שכן כפר בשם צ'אפאנלי שהוקם סביב חאן אשר נבנה עם סורגי עץ המכונים בטורקית עות'מאנית **צָ'רָפְּיָה** ומניחים שממינוח זה נגזר שם העיר. במהלך שלטון האימפריה העות'מאנית נודע היישוב כמרכז חקלאי אזורי. לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) נכלל האזור בשטח המחוז העות'מאני האוטונומי רומליה המזרחית ולא צורף לשטח נסיכות בולגריה. ב-6 בספטמבר 1885 הכריז הנסיך אלכסנדר בטנברג על צירופו של מחוז רומליה המזרחית ובכללו העיר צ'ירפאן לשטח הנסיכות. ב-18 באפריל 1928 אירעה רעידת אדמה אשר גרמה נזקים כבדים בעיר. בצ'ירפאן נולד אבדילקרים נאדיר פאשה מושל פלך רומליה של האימפריה העות'מאנית שנודע בדיכויו של מרד אפריל הבולגרי ב-1876 ובהמשך בכישלון הפיקודי של העות'מאנים במלחמה עם צבא האימפריה הרוסית.

## כלכלה ודמוגרפיה
עיקר התוצר המקומי הגולמי מגיע מחקלאות ולמעלה ממחצית שטחה של הרשות המקומית מעובד. בעיקר מגדלים חיטה, חמניות, ענבים, כותנה ופירות. בראשית שנות ה-90 הוקם בפאתי העיר מפעל טקסטיל. באזור העיר פועלים מספר יקבים. בצ'ירפאן תחנת רכבת המצויה על קו הרכבות סופיה – בורגס.

## הקהילה היהודית

קהילת צ'ירפאן נוסדה במהלך המאה ה-19 ובניה היו ברובם סוחרים זעירים. ב-1880 הוקם בית הכנסת המרכזי. ב-1900 נכללה הקהילה ברשימת 34 הקהילות המאורגנות בנסיכות הבולגרית ומנתה כ-150 נפשות. בפרוץ מלחמת העולם הראשונה גדלה הקהילה לכדי 300 נפשות ולאחר תבוסת בולגריה והמשבר הכלכלי החמור שבא בעקבותיה, החלה ירידה הדרגתית במספר הנפשות.

ב-29 באוגוסט 1920 יוצגה קהילת צ'ירפאן בכנס הקהילות היהודיות המאורגנות בממלכת בולגריה שהתקיים בסופיה, על ידי יצחק אברהם סידי ראש הקהילה.
בשנות ה-20 פעלה בעיר אגודה ציונית עצמאית בשם "סיני" אשר עודדה את בני הקהילה לעלות לארץ ישראל. באפריל 1926 התקיימו בחירות לוועדי הקהילות בבולגריה ובצ'ירפאן ניגשה לבחירות רק רשימה אחת, ציונית מאוחדת ללא מתנגדים. בעיר פעל בית ספר יסודי יהודי בן 4 כיתות וב-1925 למדו בו 15 תלמידים, כאשר הממשלה הבולגרית מימנה שליש מתקציבו ועוד גן ילדים בו למדו ב-1926 15 תלמידים. במהלך שנות ה-20 וה-30 עלו לישראל כ-50 מבני הקהילה, חלקם גורשו ב-ספטמבר 1939 במסגרת המסע לגירוש נתינים זרים שערכה הממשלה הפרו-פשיסטית.

במהלך מלחמת העולם השנייה מנו בני הקהילה 150 נפשות, מקצתם שנחשדו בסיוע לפרטיזנים נעצרו ושוחררו בסיומה. 2 יהודים מהעיר, האחים אלבלח נורו למוות בידי המשטרה הבולגרית לאחר שנחשדו בסיוע לפרטיזנים, והפרטיזנית קלרה אשכנזי ילידת העיר נפלה בקרבות. מרבית יהודי צ'ירפאן עלו למדינת ישראל במהלך גל העלייה בין 1947 – 1949. ב-28 במאי 1949 בשלהי גל העלייה, ערך הקונסיסטוריון של יהודי בולגריה מפקד ובצ'ירפאן נמנו 32 יהודים. בראשית המאה ה-21 לא התגוררו יהודים בעיר.

## לקריאה נוספת
* חיים חיימוף, **צ'ירפאן בחלומות**, כנרת זמורה-ביתן דביר, אור יהודה, 2006.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערי מחוז סטארה זאגורה
צ'ירפאן
האדמה (כתב עת)

**האדמה** היה כתב עת ספרותי שצורף כמוסף חודשי לביטאון אחדות העבודה "קונטרס" בשנים 1919–1920. עורכו היחיד, לפי עצת ברל כצנלסון – עורך "קונטרס" ומראשי אחדות העבודה – היה יוסף חיים ברנר, והירצחו הביא לסופו של כתב העת. ברנר לא היה חבר מפלגה, ובניגוד ל"קונטרס" המפלגתי, שיווה ל"אדמה" צביון כללי ועממי יותר. ברנר הסביר את השם שבחר במילים: 

ברנר ביקש לייחד את כתב העת, שיועד לפועל העברי, כבמה לספרות המשקפת את חיי העובדים בארץ ישראל ושלפחות חלקה נכתב מפרי עטם, ומאמרים רלוונטיים לפועלים אלה, בלשון ברורה.

בכתב העת פורסמו סיפורים מאת סופרים ידועים שנמנו עם ידידיו של ברנר, בהם אהרן אברהם קבק, גרשון שופמן, יהודה בורלא, יעקב פיכמן ואחרים, ומאת פועלים שלא היו סופרים מקצועיים, ששלחו כתבי יד לברנר (בהם שמואל יבנאלי וחיים שורר). בנוסף התפרסמו מאמרים תאורטיים ופילוסופיים בהגות הסוציאליזם, ומספר קטן של מאמרי מדע פופולרי מעולמו של "האדם העמל" בנושאי חקלאות והיגיינה.

## לקריאה נוספת
* אניטה שפירא, **ברנר – סיפור חיים**, עם עובד, ספריית אופקים, 2009, עמ' 311–317.

## קישורים חיצוניים
* י"ח ברנר, **[http://benyehuda.org/brenner/brenner179.html בִּדְבַר "הָאֲדָמָה"]**, המאמר הפרוגרמטי שפורסם ב"קונטרס" ערב הוצאת החוברת הראשונה, באתר פרויקט בן-יהודה
* 

קטגוריה:עיתונות בעברית
קטגוריה:ציונות סוציאליסטית
קטגוריה:ישראל: כתבי עת ספרותיים
קטגוריה:עיתונות מפלגתית סוציאליסטית בישראל
קטגוריה:יוסף חיים ברנר
המשרד (סדרת טלוויזיה ישראלית)

**המשרד** היא סדרת טלוויזיה ישראלית מוקומנטרית המבוססת על סדרה בריטית באותו השם. הסדרה הישראלית עלתה לשידור בערוץ yes Comedy החל מ-10 באוגוסט 2010, והיא בת 15 פרקים בעונתה הראשונה. העונה השנייה עלתה ב-13 בדצמבר 2012.

## עלילה
200px|ממוזער|שמאל|סמליל חברת "פייפר אופיס" הפיקטיבית
הסדרה מתמקדת במשרד אפור ומשמים, השוכן באזור התעשייה של יהוד. המשרד הוא סניף כושל של חברה לאספקת ציוד משרדי הנושאת את השם "פייפר אופיס".

את הסניף מנהל גיבור הסדרה, אבי משולם - לוזר בן 40, בעל עודף משקל ובעיות דימוי עצמי, שגורמות לו להיות שקרן, חנפן, ובאופן כללי אדם בלתי נסבל. הוא בטוח שהוא סטנדאפיסט נפלא (ומביך לעיתים קרובות את הסובבים אותו בהומור שחור ובדיחות גזעניות וסקסיסטיות), שרק במקרה נקלע למשרד עלוב ולמשרה שאין לאן להתקדם ממנה. ההנהלה שמעליו כל הזמן רוצה לפטר אותו, העובדים שלו מתעבים אותו, אך הוא ממשיך להיות אופטימי ולדבר בסיסמאות שנלקחו מספרי הניהול השבלוניים ביותר.

במהלך הפרקים עוקבים אחרי גיבורי הסדרה, אהבותיהם ושנאותיהם, הרגעים המשפילים והרגעים היפים שלהם, ובמיוחד אחרי מרדפו המתמיד של אבי אחר קצת כבוד והערכה וכישלונו המתמיד להשיג אותם.

## דמויות
* **אבי משולם** (דביר בנדק) - המנהל הגזען, הסקסיטסט והשמרן, חסר הטקט והמודעות של סניף "פייפר אופיס" ביהוד. מבוסס על דמותו של דייוויד בסדרה המקורית.
* **יריב שאולי** (מעיין בלום) - סגנו ויד ימינו של אבי משולם, נודניק משרדי ועוף מוזר. מבוסס על דמותו של גארת׳ בסדרה המקורית.
* **יוסי** (אלדד פריבס) - הבחור הטוב של המשרד ובין השפויים היחידים בסביבה. מבוסס על דמותו של טים בסדרה המקורית.
* **דנה** (מלי לוי) - מזכירת הקבלה הנעימה וחסרת הביטחון של המשרד. מבוססת על דמותה של דון בסדרה המקורית.
***ילנה** (הלנה ירלובה) - הבוסית הרוסייה של אבי, אשר חברה בהנהלה הארצית של "פייפר אופיס".
* **לאה** (איילת רובינסון) - עובדת חוזרת בתשובה, דעתנית ועומדת על שלה בכל הנוגע לאמונתה. בכל פרקי הסדרה היא תמיד באותו שלב מתקדם של הריון.
* **קרול** (רוברטו פולק) - רואה חשבון רומני וציני. המבוגר ביותר מבין עובדי המשרד.
* **עבד** (ג'מיל ח'ורי) - הומוסקסואל ועובד ערבי ישראלי, שבגלל מוצאו ונטיתו המינית מושם ללעג בקרב חלק מעובדי המשרד החשוכים.
* **יבגני** (דימה רוס) - עובד ממוצא רוסי, נמוך ושתקן בעל מבטא כבד, שחי בתוך עולם פנימי עשיר ומביע לפעמים תאוריות תימהוניות על החיים.
* **רגב** (אמיר וולף) - אדם שקט ונעים הליכות שמגיע למשרד כעובד זמני.
* **שירי** (נועה וולמן) - עובדת תמימה בת 18 הבולטת ביופיה.
* **אבבה (אבי)** (יוסי ואסה) - אחראי כוח אדם, בן העדה האתיופית, שאבי אולץ לקבל למשרד על ידי ההנהלה.
* **ריקי** (הילה סורג'ון פישר) - העובדת השנייה שאבי נאלץ לקבל מהסניף שנסגר. אישה נכה, אופטימית שמחפשת אהבה.
***לביא** (אלון חמאווי) - עובד במחסן המשרד והחבר הערס של דנה.
***סמי** (יניב סוויסה) - עובד במחסן המשרד.
***שימי גואטה** (שי אביבי) - חבר גס רוח ובוטה של אבי.
***מוטי** (עודד מנסטר) (עונה 2) - עובד חדש ואינטרסנט שהגיע מהסניף החיפאי.

## קישורים חיצוניים

* המשרד - הגרסה הישראלית, באתר yes וואלה
* 
* 
* 
* 
* 
* אביעד פוהורילס, , nrg, 17 בנובמבר 2010
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:סדרות קומדיה ישראליות
קטגוריה:סדרות מוקומנטריה ישראליות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2010
קטגוריה:yes הטלוויזיה בלוויין: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות מבוססות על פורמט בריטי
זיטו

**ז'וזה אלי דה מירנדה** (בפורטוגזית: **José Ely de Miranda**;; 8 באוגוסט 1932 ברוזיירה שבמדינת סאו פאולו, ברזיל – 14 ביוני 2015 בסנטוס, סאו פאולו, ברזיל), הידוע בכינוי **זיטו**, היה כדורגלן ברזילאי ששיחק בעמדת הקשר האחורי. זיטו שיחק במדי סנטוס לצד פלה וז'ילמר, בתקופה שסנטוס הייתה אחת הקבוצות הטובות בעולם. הוא ייצג את נבחרת ברזיל במשך 11 שנים, ועזר לה לזכות פעמים בגביע העולם בכדורגל (בשנות 1958 ו-1962).

## תארים
**נבחרת ברזיל**
* גביע העולם 1958
* גביע העולם 1962

**[[סנטוס (כדורגל)|סנטוס]]**
* אליפות סאו פאולו: 1955, 1956, 1958, 1960, 1961, 1962, 1964, 1965 ו-1967
* טאסה ברזיל: 1961, 1962, 1963, 1964
* גביע ליברטדורס: 1962, 1963
* טורניר ריו-סאו פאולו: 1959, 1963, 1964, 1966
* הגביע הביניבשתי: 1962, 1963

## קישורים חיצוניים

* מידע בסיסי על השחקן
* כתבה על קלודואלדו שמתייחסת לזיטו 
* דף השחקן באתר סנטוס 
* ריאיון עם קלודואלדו המזכיר את זיטו, בעיתון מעיר סאו ויסנטה שבסאו פאולו, 13 בנובמבר 2006. 

קטגוריה:קשרי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:כדורגלני סנטוס
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ברזיל
קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1958
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1962
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1966
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1932
קטגוריה:ברזילאים שנפטרו ב-2015
מרכז לבריאות הנפש שלוותה

**המרכז לבריאות הנפש שלוותה** הוא בית חולים פסיכיאטרי בהוד השרון. המרכז משתייך לשירותי בריאות כללית ומסונף לפקולטה לרפואה ע"ש גריי באוניברסיטת תל אביב.
במרכז יש חמש מחלקות: א', ב', ג', ד' ו-ה', כאשר מחלקה ב' היא מחלקה פתוחה, מחלקה ד' היא מחלקת נוער וכל השאר הן מחלקות סגורות למבוגרים. בנוסף, קיימים במרכז מרפאות חוץ, מערך לטיפול בנזעי חשמל ומערך לאשפוז יום.

## היסטוריה
המרכז לבריאות הנפש שלוותה נוסד בשנת 1956 במגדיאל על ידי קופת חולים כללית והיווה אחד משלושה מרכזים פסיכיאטרים של הקופה. מאז ייסודו, פועל המרכז לבריאות הנפש שלוותה ברציפות ועד היום טופלו בו עשרות אלפי מטופלים. מנהלו הראשון של בית החולים היה היינריך צבי ויניק. רות יפה ניהלה את בית החולים בין השנים 1956–1973. חשיבות רבה ניתנה לעיצוב הסביבה הטיפולית ולהשריית אווירה המקדמת ריפוי, החלמה ושיקום. יפה הרחיבה את פעילותו של בית החולים והקימה בו מרפאת ילדים ונוער ומחלקה לחולי יום. בשנת 1963 הפך בית החולים למחלקה הפסיכיאטרית של בית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב.

בין השנים 1986–1997 ניהל את בית החולים מיכה נוימן. לאחר מכן, ועד שנת 2017 ניהל את בית החולים שמואל קרון. החל משנת 2018 מנהל את בית החולים שלמה מנדלוביץ'.

## פעילות ושירותים
תחומי הפעילות העיקריים של בית החולים הם אשפוז פסיכיאטרי וטיפול אמבולטורי. בבית החולים פועל גם מערך מחקר.

מחלקות האשפוז כוללות:
#**יחידת מיון והשהיה** - ביחידת המיון וההשהייה מתבצע טיפול אינטנסיבי קצר מועד.
#**מחלקות סגורות למבוגרים** - במחלקות הסגורות מאושפזים חולים במצבים קשים במיוחד. נוסף על חולים המופנים מיחידת המיון, מתקבלים למחלקה הסגורה חולים מהמחלקה הפתוחה שמצבם מחייב מעבר לתנאים סגורים לתקופה קצרה.
#**מחלקה פתוחה** - המחלקה הפתוחה עוסקת בטיפול בדיכאון ובמשברי חיים. במחלקה טיפולים פסיכיאטריים, פסיכותרפיה פרטנית וקבוצתית, ריפוי בעיסוק, טיפול באמנות, פסיכודרמה ועוד.
#**טיפול יום** - טיפול יום הוא חלופה לאשפוז במחלקה פתוחה, ומאפשר רצף טיפולי מהשלב החריף של המחלה ועד לתהליך השיקום ולשחרור.
#**מחלקת נוער** - מחלקת הנוער מיועדת לנערים ולנערות בני 18-12. במחלקה פועל בית ספר, המיועד לצמצם את פערי הלימוד שנוצרים בעקבות האשפוז.

השירותים האמבולטוריים (מרפאות) כוללים:
#**מרפאות חוץ** - בבית החולים פועלת מרפאת חוץ למבוגרים ומרפאת חוץ לילדים ונוער. נוסף על כך ישנן יחידות מרפאתיות ייחודיות - מרפאת הגיל השלישי, המספקת אבחון וטיפול אמבולטורי וכן השמה של קשישים הזקוקים לסידור מוסדי, מרפאת צעירים, מערך דיכאון ומרכז לטיפול יום אינטנסיבי - מסייע לחולי סכיזופרניה והפרעות אישיות לשפר את התפקוד היומיומי ולחזור ולהשתלב בקהילה.
#**מרפאות בקהילה** - שלוותה מפעילה מרפאות גם מחוץ לתחום בית החולים, כדי לאפשר נגישות, נוחות ואפשרות לקבלת טיפול במוסד שאינו פסיכיאטרי. קיימות מסגרות למבוגרים ולילדים במצבים נפשיים שאינם דורשים אשפוז.

## קישורים חיצוניים
* 
* מרכז בריאות הנפש שלוותה, בפורטל "פסיכיאטר"

## הערות שוליים

*
קטגוריה:הוד השרון: מבנים
שלוותה
שלוותה
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן יעקב גיל
WorldCat

**WorldCat** הוא קטלוג בין-לאומי מאוחד, בו רשומים אוספים של 71,000 ספריות הפזורות ב-112 ארצות ברחבי העולם, השותפות לפרויקט הבין-לאומי הנקרא מרכז הספריות הממוחשב און-ליין: Online Computer Library Center - OCLC.

הקטלוג הבין-לאומי המאוחד מתוחזק ומתעדכן במשותף על ידי הספריות השותפות בפרויקט.

בשנת 2006 הועלה הקטלוג לרשת האינטרנט. הרישום לאתר הוא בחינם אף על פי שהאתר הוא מסחרי.

מלבד הכותרים הישירים עצמם, ניתן לחפש בו זהויות, בדרך כלל שמות של מחברים ואישים, וכך לקבל את רשימת כל הפריטים הספרייתיים המקוטלגים תחת שמותיהם בספריות בעולם.

## קישורים חיצוניים

* 
* דף העובדות והסטטיסטיקה של Worldcat
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מאגרי מידע
קטגוריה:מאגרי מידע ביבליוגרפיים
קטגוריה:מערכות מידע ספרייתיות
בית הכנסת המרכזי במגדיאל

שמאל|ממוזער|250px|בית הכנסת מדרום (לפני השיפוץ)
שמאל|ממוזער|250px|שלט ההנצחה לשמאלה של דלת הכניסה של בית הכנסת
**בית הכנסת המרכזי במגדיאל** (ידוע גם כ**בית הכנסת הגדול** ו**בית הכנסת משכן יעקב**) הוא בית כנסת אשר שוכן במרכזה של כיכר אוסישקין, הכיכר המרכזית במגדיאל שבהוד השרון.

## היסטוריה
מגדיאל הוקמה ב-12 באוגוסט 1924, ובשנת 1929 החליטו התושבים על הקמת בית כנסת ביישוב, אשר יוכל להכיל 250 מתפללים, נוסף לעזרת הנשים. לשם כך ייסדו את "ועד בנין בית הכנסת במגדיאל" אשר החל בגיוס כספים למשימה. הכספים להקמת המבנה, אשר עמדו על סך של 1,500 לירות ארץ ישראליות, הגיעו מתרומות, מהלוואה שניתנה לוועד על ידי הסוכנות היהודית וממכירת צריף הוועד והמגרש עליו ניצב. המתיישבים דחו תוכנית להקמת מבנה מפואר בן שתי קומות, הן בשל עלותה והן בשל כך שזו לא הביאה בחשבון את ייעודו הביטחוני של המבנה.

אבן הפינה למבנה הונחה ב-12 בפברואר 1930 בכיכר המרכזית של היישוב, ממנה יצאו חמשת רחובותיו הראשונים. המבנה בן שתי הקומות הוקם כמבצר - קירותיו העבים עשויים מלבני בטון כהגנה מפני קליעים, במעקה הגג הוכשרו חרכי ירי, והכניסה אליו נקבעה בצידו הצפוני הפונה אל כפר סבא, ממנה לא נשקפה ליישוב סכנה. בית הכנסת נחנך בשנת 1931 בטרם נשלמה בנייתו אשר נמשכה שנים נוספות. ב-1933 הוטל מס מיוחד לשם גיוס כספים נוספים, שנה לאחר מכן הוקמו לידו שירותים, ב-1936 הוא חובר למערכת החשמל ורק ב-1944 הושלמה בניית המבנה.

בית הכנסת שימש לא רק כמרכז חיי הדת במגדיאל, אלא גם שיכן את הוועד המקומי, ולאחריו את המועצה המקומית. במבנה פעלה תחנה של משטרת היישובים העבריים והגג שימש כעמדת קשר ואיתות.

## בית הכנסת כיום
המבנה ניצב כיום בלב הגן המשתרע בלב הכיכר האליפטית והסואנת. מדרום לו שוכן "גן מגדיאל" שבו מזרקה גדולה, וחזיתו הצפונית צופה אל רחוב סוקולוב הנמתח כציר ישר ומוביל אל כביש 531 ואל כפר סבא. אף כי חרכי הירי שעל הגג נסתמו, גם כיום שומר המבנה על חזות של מבצר. הוא רבוע ללא עיטורים, וחלונותיו גבוהים וצרים. הכניסה בצידו הצפוני מוליכה אל מבואה קטנה הנפתחת אל אולם התפילה. מעל הדלת חמישה חלונות "מדחום" צרים וגבוהים, האופייניים ל, ומעליהם גמלון קטן חסר עיטורים שבראשו חנוכייה. האלמנט הקישוטי היחיד במבנה הוא קרניז כפול המקיף את רובו של הגג.

## קישורים חיצוניים

* אודות בית הכנסת באתר עיריית הוד השרון

## הערות שוליים

קטגוריה:הוד השרון: מבנים
קטגוריה:ארץ ישראל: בתי כנסת
קטגוריה:מבנים ביישוב - בתי כנסת
אסף אגמון (שחיין)

**אסף אגמון** (נולד ב-4 בספטמבר 1945, כ"ו באלול ה'תש"ה) הוא שחיין פאראלימפי ישראלי.

## ביוגרפיה
אגמון נולד בקיבוץ בית הערבה בצפון ים המלח. במלחמת העצמאות ננטש הקיבוץ, ובעקבות זאת עבר אגמון עם משפחתו לקיבוץ גשר הזיו. הוא שירת בצה"ל בהנדסה קרבית בתקופת מלחמת ששת הימים ומלחמת ההתשה, ובשנת 1970 נפצע בחזית תעלת סואץ ונותר משותק בפלג גופו התחתון.

בשנת 1978 השתתף במשחקי סטוק מנדוויל וזכה עם שמואל כרמלי ועמית דרור במדליית כסף במשחה שליחים 3X50 בסגנון מעורב אישי.

במסגרת עיסוקו בספורט נכים התחרה אגמון כשחיין חמש פעמים ב. לאחר שהשתתף ב והמשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976), אגמון התחרה ב ולקח חלק בחמישה משחים אישיים, מהם בארבעה זכה במדליות (2 כסף ו-2 ארד), ובשני משחי שליחים בהם זכה במדליית זהב ובמדליית כסף. ב זכה במשחי שליחים בזהב ובכסף. לאחר מכן השתתף ב.

נכון לשנת 2010 פעיל אגמון בעמותת אתגרים ועוסק בשיט מפרשיות, טייס ונהיגת רכב שטח. כמו כן הוא שחקן בתיאטרון הפתוח ומשמש דובר התיאטרון, ומשתתף בחבורת הזמר של בית הלוחם תל אביב.

## קישורים חיצוניים

* פירוט השתתפותו בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים באתר הרשמי של IPC 
* סרטון: אסף אגמון שובר שיאים, למרות כל הקשיים!

## הערות שוליים

קטגוריה:ספורטאים נכי צה"ל
קטגוריה:שחיינים נכים ישראלים
קטגוריה:שחיינים פאראלימפיים ישראלים
קטגוריה:אלופים פאראלימפיים ישראלים
קטגוריה:זוכי מדליית כסף פאראלימפית מישראל
קטגוריה:זוכי מדליית ארד פאראלימפית מישראל
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים היידלברג (1972)
קטגוריה:שחיינים במשחקים הפאראלימפיים היידלברג (1972)
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976)
קטגוריה:שחיינים במשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976)
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים ארנהם (1980)
קטגוריה:שחיינים במשחקים הפאראלימפיים ארנהם (1980)
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984)
קטגוריה:שחיינים במשחקים הפאראלימפיים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984)
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988)
קטגוריה:שחיינים במשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988)
קטגוריה:גשר הזיו: אישים
קטגוריה:בית הערבה: אישים
קטגוריה:חיילי חיל ההנדסה הקרבית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1945
מבפנים

**מבפנים** הוא ביטאון תנועת הקיבוץ המאוחד משנת 1927 עד 1982, אשר יצא לאור במתכונת של רבעון. לפני כן, משנת 1923, היה זה ביטאון משק עין חרוד ובהמשך ביטאון תנועת הקיבוצים קיבוץ עין חרוד. לאחר מכן, משנת 1982 ועד 1993 היה "מבפנים" לביטאון התק"ם, בשנה זו התמזג עם יעד והמשיך לצאת תחת השם "מפנה".

## תולדותיו
"מבפנים" החל את דרכו באוקטובר 1923 כדף משוכפל שהופץ באופן בלתי סדיר בין חברי משק עין חרוד. בין החודשים אוגוסט לאוקטובר 1927 הופץ במסגרת קיבוצי התנועה שנקראה "קיבוץ עין חרוד", שקדמה לתנועת הקיבוץ המאוחד. עם הקמת תנועת הקיבוץ המאוחד באוקטובר 1927 הפך לביטאונה של התנועה ולשופרו של מנהיגה, יצחק טבנקין.
עד 1931 המשיך הביטאון לצאת במתכונת דפים משוכפלים ומאז יצא בדפוס. מנובמבר אותה שנה החל לצאת באופן סדיר כרבעון. בשל דרישות פקודת העיתונות המנדטורית והצנזורה יצא גם לעיתים בשמות משתנים כגון "דבר מבפנים", "עלים מבפנים", "איגרת מבפנים", "קונטרס מבפנים" ועוד.
עם עורכי "מבפנים" נמנו משה ברסלבסקי, נחום בנארי, מנחם דורמן, זאב יוסיפון, משה בסוק, שלמה אבן-שושן, אביטל דפנא, זרובבל גלעד, אליעזר ליבנה, אברהם תרשיש ואחרים.

בשנת 1971 הוציאה לאור הוצאת הביבליוגרפיה הקיבוצית מפתח מוער לכל הגיליונות שפורסמו בין השנים 1923–1967 בעריכת מאיר בוכסווילר ודניאל קארפי.

## קישורים חיצוניים
*  

קטגוריה:עיתונות בעברית
קטגוריה:ישראל: כתבי עת
קטגוריה:ציונות סוציאליסטית
קטגוריה:הקיבוץ
קטגוריה:עיתונות סוציאליסטית בישראל
מבצר מרגט

**מבצר מרגט**, הידוע גם בשם הערבי **קלעת מרקב** (**قلعة المرقب**), הוא מבצר צלבני גדול שנבנה על ידי מסדר ההוספיטלרים והשתמר במצב טוב יחסית. כיום נמצא המבצר בתחומי סוריה ומצבו הלך והידרדר עד לשנת 2007 שבה החלו עבודות שימור מוגבלות.
## מבנה
המבצר שוכן על גבעה געשית המתנשאת לגובה של 360 מטרים וצופה ממרחק של שני קילומטרים על הים התיכון ועל העיר הסורית בניאס, על הדרך בין טריפולי שבלבנון ועיר הנמל הסורית לטקיה. ההיסטוריה המוקדמת של האתר איננה ידועה, ועל הגבעה עצמה זוהו מבנים שמקורם בביצורים מוסלמיים שנבנו בסמוך למסע הצלב הראשון על ידי אמירים מוסלמיים. המוסלמים כנראה המשיכו להחזיק במבצר גם לאחר הקמת רוזנות טריפולי. במהלך שנות השבעים של המאה ה-12 נתפס המבצר על ידי השליט של רוזנות טריפולי, ובשנת 1186 נמכר לאבירי המסדר הצבאי ההוספיטלרי. ההוספיטלרים בנו את המבצר מחדש והפכו אותו למפקדת המסדר בסוריה. מבחנו הראשון של המבצר הגיע בשנת 1188 - לאחר קרב קרני חיטין צרו עליו צבאות מוסלמיים אך לא הצליחו לכבשו. לאחר מסע הצלב השלישי נכלא בו השליט הביזנטי המורד של קפריסין איסאק קומננוס  שהעז לעמוד בדרכו של ריצ'רד לב הארי. המבצר הורחב וחוזק עד שהפך לשני בגודלו ובתפארתו רק לקראק דה שבלייה.

במהלך אפריל 1285 הטיל הסולטאן הממלוכי קלאוון מצור על מבצר מרגט ולאחר חודש הצליחו חפריו למוטט את החומה החיצונית הצפונית, וחיל המצב נכנע בתמורה לרשות לצאת מהמבצר עם רכושו. המבצר לא נהרס אלא שוקם והוצב בו חיל מצב ממלוכי.

מרגט הוא מבצר ענק השייך למבצרי ההרים הצלבניים ונבנה כ"מצודה קונצנטרית", כלומר מבצר פנימי עצמאי בעל מערכת חומות ומגדלים החולשים על מערכת ביצורים חיצונית המקיפה אותו. האלמנט המרשים ביותר במבצר מרגט הוא מגדל עגול גדול מידות ששימש כמגדל העוז של הטירה. בשיפולי המבצר התפתחה עיר שנהנתה מההגנה והביטחון שהעניקו הביצורים.

## ראו גם
*מבצר צלבני
*מבצרים צלבניים במזרח התיכון

## לקריאה נוספת

*  Hugh Kennedy, *Crusader Castles*, Cambridge University Press, 1994, pp. 163-179
*  Adrian J. Boas, *Archaeology of the Military Orders*, Routledge, 2006, pp.136-139, 246-247


## קישורים חיצוניים

*  תצלומים של מבצר מרגט, 2009 

## גלריה

Marqab2.jpg|מבט על המצודה הפנימית של מרגט
Margat1.jpg|חומת הטבעת החיצונית של מרגט
Forteresse de Margat 2.jpg|בתוך אחת החצרות של מבצר מרגט
Marqab front of chapel 3744.jpg|שער לקפלה הצלבנית


קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סוריה: היסטוריה
קטגוריה:מבצרי צלבנים
קטגוריה:סוריה: מבצרים
קטגוריה:מבנים שניזוקו ברעידת האדמה בטורקיה-סוריה ב-2023
ראדנבו

**רַאדְנֶבוֹ** (בבולגרית: **Раднево**) היא עיר בדרום-מרכז בולגריה, בשטח מחוז סטארה זאגורה וממוקמת כ-219 ק"מ מהבירה סופיה, 99 ק"מ מפלובדיב ו-29 ק"מ מבירת המחוז סטארה זאגורה. העיר ממוקמת במזרחו של מישור תראקיה העילי.

## היסטוריה
באזור העיר נתגלו ממצאים ארכאולוגיים המתארכים את ראשית ההתיישבות האנושית במקום לאלף ה-4 לפנה"ס, תקופת האבן החדשה. התיישבות מאורגנת באזור העיר מתוארכת למאה ה-5 לפנה"ס עידן הממלכה התראקית. ב-1700 נוסד במקום כפר קטן בשם ראדני על שמו של אחד המתיישבים הראשונים. ב-1873 נבנתה במקום כנסייה. עד 1906 נודע היישוב בשם העות'מאני רדנה מחלה. ב-1964 הוא זכה למעמד של עיירה. ב-1 ביוני 2009 נפטר מדום לב ראש העיר נונצ'ו וודניצ'ארוב, במהלך צילומי פרק של תוכנית המציאות הבולגרית "הישרדות" בפיליפינים.

## כלכלה ודמוגרפיה
מרבית תושבי העיר הם בני המעמד הבינוני ותעסוקת העיר מתבססת על קומפלקס תחנות הכוח **מריצה איצטוק** המייצרות חשמל מפחם בהספק כולל של 3,390 מגה ואט ועל חברת הפחם "מזרח המריצה". בשטח הרשות המקומית מגדלים חיטה, שזיפים ודובדבנים. ראדנבו מהווה צומת תחבורתית בין מזרח למערב בולגריה והיא מחוברת דרך הכביש המהיר I-85 לעורק מספר 4 של נתיבי התעבורה הפאן-אירופיים. אוכלוסיית העיר נמצאת במגמת גידול מתונה (תמותה לעומת ילודה) ובמאזן הגירה חיובי מתון. כ-90% מהתושבים הם ממוצא בולגרי וכ-6% הם צוענים.

## אקלים
בראדנבו שורר אקלים ממוזג, הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 12.5oc וערכי הקיצון הממוצעים הם מינוס 2oc בדצמבר ו-24oc ביולי.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערי מחוז סטארה זאגורה
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1700
רבני קשת

**רבני קשת** (באנגלית: **Keshet Rabbis**) הוא ארגון חברתי של רבנים קונסרבטיבים המגדירים עצמם "גיי פרנדלי", ומחזיקים בדעה לפיה להט"ב יהודים דתיים צריכים להתקבל בפתיחות ובצורה מלאה בכל הקהילות הדתיות המסורתית והקונסרבטיביות, וכן במוסדות השונים של קהילות אלה. נכון לשנת 2010, בארגון חברים כ-200 רבנים מארצות הברית, 20 מישראל ואחדים נוספים ממדינות אחרות בעולם.

## הקמה ומטרות
בשנת 1992 קיבל ועד הרבנים הקונסרבטיבי העולמי החלטה שקבעה כי להט"בים גלויים יתקבלו בברכה כחברי התנועה הקונסרבטיבית, אך לא יוכלו לשמש בתפקידים ציבוריים או להיות מוסמכים לרבנות במוסדות התנועה. הארגון "רבני קשת" הוקם בעקבות ההחלטה, והוא כולל רבנים קונסרבטיביים מכל העולם התומכים בשוויון זכויות מלא ללהט"בים קונסרבטיבים ועורכים טקסי נישואים חד-מיניים.

הצהרת הארגון היא: "אנו מצהירים שהומואים, לסביות ביסקסואלים וטרנסג'נדרים יהודים ישתלבו באופן מלא בחיי הקהילה ויגיעו לעמדות מקצועיות ומנהיגותיות". לפי הארגון, מטרתו היא להפגיש וליצור קשר בין רבנים גיי פרנדלי, להוות בסיס לקול משותף של רבים קונסרבטיבים התומכים בשוויון זכויות ללהט"ב, ולהיות כתובת לפניות שונות של יהודים קונסרבטיביים או מסורתיים הומואים או לסביות. הארגון מפנה להט"ב יהודים דתיים ובני משפחות שלהם לרבנים שהם גיי פרנדלי לצורך עזרה ומתן סיוע בנושאים שונים, ייעוץ אישי, שאלות בנושא הלכה וקיום טקסים יהודיים. בנוסף לרבנים, חברים בארגון גם חזנים המסייעים בטקסים אלו.

## ראו גם

* קשת (ארגון)
* הו"ד
* חברותא
* בת קול - ארגון לסביות דתיות
* כמוך - הומואים דתיים אורתודוקסים

## קישורים חיצוניים
*רבני קשת - דף הבית
* 
* 
*צ'אק קולבר, "מעבר לקשת היהודית", אתר In Newsweekly, 14 ביולי 2005 

## הערות שוליים

קטגוריה:ארגונים יהודיים
קטגוריה:ארצות הברית: ארגוני להט"ב
קטגוריה:יהדות קונסרבטיבית
מילים פשוטות

**מילים פשוטות** הוא אלבומו השלישי של הזמר דודו אהרון, אשר יצא לאור ב-15 באוגוסט 2010. אהרון כתב והלחין את רוב שירי האלבום, הכולל את השירים: "לא מוותר" "כסף ואלכוהול" "תגידו לה" "מילים פשוטות". האלבום כולל את הדואטים עם זהבה בן "פעם בחיים" ו"הלב יודע". זכה בתואר זמר השנה לשנת 2010 מערוץ 24 במצעד השנתי המשותף עם רשת ג'- גם בעוד מספר תחנות רדיו נבחר לתואר זמר השנה, השיר "תגידו לה" זכה בשיר השנה במצעד השנתי של ערוץ 24 ורשת ג'. האלבום הגיע למעמד אלבום פלטינה כפולה.

## שירי האלבום
#מילים פשוטות
#אהבה ללא גבולות
#בגללך
#מאז ידעתי את
#בחור רגיש
#תגידו לה
#את לא לבד
#כסף ואלכוהול
#איתך זה לעולם
#קר לי בלעדייך
#אל תברחי לי
#לא מוותר
#פעם בחיים (דואט עם זהבה בן)
#הלב יודע (דואט עם זהבה בן)

## קליפים
*מילים פשוטות
*כסף ואלכוהול
*לא מוותר
*פעם בחיים (עם זהבה בן)

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי דודו אהרון
קטגוריה:אלבומים בעברית
מכתש שקיעה

[שמאל|ממוזער|250px|[קילוואה עם האלמאומאו]]
שמאל|ממוזער|250px|מכתש האלמאומאו
[שמאל|ממוזער|250px|מכתש שקיעה עמוק בהואלאילאי ב[הוואי (אי)|הוואי]]
בגאולוגיה, **מכתש שקיעה** הוא שקע סגלגל הנמצא על מדרונותיו של הר געש. קוטרו של מכתש שקיעה נע בין 8 מטרים ל-1,200 מטרים ועומקו נע בין 6 מטרים ל-200 מטרים. אף שהוא נוצר עקב פעילות געשית, אין מקורו בהתפרצות של הר הגעש או בלוע הפולט לבה. בניגוד ללוע געשי או למכתשי פגיעה אין למכתשי שקיעה שוליים מוגבהים ואין בהם משקעים של חומרים פירוקלסטיים. מכתשי שקיעה מסודרים לעיתים קרובות לאורך ציר אחד והם יכולים להתמזג וליצור מחפורת ארוכה. תופעת מכתשי שקיעה אופיינית להרי הגעש הפעילים של האי הוואי – קילוואה ומאונה לואה – אבל היא קיימת גם במקומות נוספים דוגמת הר גארט (Gharat) באי גאואה (Gaua) שבוונואטו, בהר הגעש ארטה אלה באתיופיה ובהר הגעש מאסאיה (Masaya) שבניקרגוואה.. לפי אחת הסברות, הג'ובות ברמת הגולן גם הן מכתשי שקיעה. מכתשי שקיעה נתגלו גם מחוץ לכדור הארץ, למשל במאדים.

הדעה המקובלת היא שמכתש שקיעה נוצר לאחר קריסת תקרתו של תא המאגמה, התמוטטות של צינורות לבה או מקבץ דייקים. זוהי הגדרה דומה לקלדרה וההבדל בינה למכתש שקיעה הוא בממדים: קוטרו של מכתש שקיעה הוא עד 1.5 קילומטרים. ההבדל בין מכתש שקיעה לתופעות דומות של יצירת בור עמוק באדמה הוא בצורת היווצרותו. מכתש שקיעה שונה ממאר בכך שמקורו אינו בהתפרצות געשית. בולענים ומכתשים נוצרים בפעילות של סחיפה, ומכתש פגיעה נוצר מפגיעת מטאוריט בפני כדור הארץ.

סטיבן מרטל (Stephen J. Martel) וכריס אוקובו (Chris H. Okubo) חקרו את מכתשי השקיעה המרובים של הר הגעש קילוואה בהוואי ומצאו שמרבית מכתשי השקיעה שוכנים על העתק ברצועת בקעים (rift zone) או בין שני העתקים ברצועת בקעים, כשעל קירות המכתש ניתן לראות את קווי ההעתק. כשמכתש שקיעה נוצר קירותיו תלולים, כשפה ושם בולט סלע מהמדרון. במשך הזמן, כאשר הקירות מתמוטטים פנימה והמכתש מתחיל להתמלא בשברי סלע, הוא מקבל צורה של חרוט אליפטי הפוך. אף לא אחד מהמכתשים שנחקרו נוצר כתוצאה מהתפרצות געשית, אם כי לחלקם זרמה לבה ויצרה בתחתיתם אגם לבה. צורת מכתשי השקיעה ברצועת הבקעים הדרום-מערבית של הר קילוואה מוארכת בכיוון הבקע ובתחתית הקירות המקבילות לבקע יש מערות גדולות. חלק מהמכתשים בחלק זה של ההר התמזגו ויצרו מחפורות.

לטענת צמד החוקרים עובדות אלו מובילות למסקנה כי, בניגוד לדעה המקובלת, מכתש שקיעה לא נוצר כאשר גג המכתש התמוטט לתוך תא מאגמה שהתרוקן. המנגנון שהם מציעים מתבסס על תהליך ההתמוטטות הטריזית. לדבריהם נוצר מכתש שקיעה כאשר מאגמה זורמת מתחת לפני הקרקע לאורך קווי ההעתק. המאגמה מפעילה לחצים על הסלע מעליה ויוצרת בו סדקים שלתוכם חודרת המאגמה ומרחיבה את הסדקים, ולבסוף מתמוטטת התקרה אל תוך זרם המאגמה. גושי הסלע נסחפים בזרם שגם מבטיח שההעתק לא יתמלא בשברי סלע. בשנות ה-20 של המאה ה-20 נצפה תהליך כזה בקלדרה הראשית של קילוואה.

## קישורים חיצוניים

*הסבר קצר על מכתשי שקיעה אתר USGS

## הערות שוליים

קטגוריה:וולקנולוגיה
קטגוריה:שקעים
קטגוריה:מכתשים
קווינס פארק

**קווינס פארק** (באנגלית: **Queens Park**) הוא פרוור בסידני, המנוהל על ידי מועצת וייברלי (Waverley Council).

## גאוגרפיה
מרבית שטחו של קווינס פארק הוא גן ציבורי בשטח 0.26 קמ"ר, הקרוי אף הוא קווינס פארק. הפרוור כולל את שטח הגן ואת הרחובות הגובלים בו מדרום, מזרח וצפון. הפרוור גובל בסנטניאל פארק ממערב, בונדיי ג'נקשן בצפון, רנדוויק בדרום ווייברלי במזרח. הרחובות הראשיים בפרוור הם דרך קווינס פארק, דרך קרינגטון ודרך דארלי.

## היסטוריה
קווינס פארק היה בעברו חלק מבונדיי ג'נקשן, והופרד ממנו (וגבולו הוגדר לראשונה) בשנת 1992. רבים מדריו הוותיקים עדיין קוראים לכתובתם בשם בונדיי ג'נקשן. על אף שהפרוור חדש יחסית, הגן המוכל בתחומו הוגדר כבר בשנת 1887, כחלק משטח הגנים (Centennial Parklands) המשותף לו ולגני סנטניאל פארק ומור פארק.

## תרבות
מרבית הבתים בצדו המזרחי של הפרוור הן מהתקופה הוויקטוריאנית, וכוללים בניינים בסגנון התקופה. בצדו הצפוני והדרומי של הפרוור הסגנון האדריכלי הבולט הוא פדריישן אוסטרלי. הפארק כולל בתוכו מגרשי משחק רבים, המשמשים לשעות הפנאי ולספורט חובבנים בתחומים כגון פוטבול, ראגבי, קריקט ועוד.

## קישורים חיצוניים

* קווינס פארק באתר "Dictionary of Sydney"
* קווינס פארק באתר "Sydney Suburbs" 

קטגוריה:פרוורי סידני
קליפה

[שמאל|ממוזער|250px|פרי ה[בננה שחלק מקליפתו נקלפה]]
**קליפה** היא שכבת המגן החיצונית של מזון - פרי, ירק, ביצים וגבינות השונה במרקמה (ולעיתים גם בטעמה) אשר ניתן להסירה מהמזון על ידי קילוף או גירוד. לרוב, מרקם הקליפות הופך אותן לקשות יותר מפנים המזון או לקשות לעיבוד.

## סוגי קליפות
במזון, קיימים מספר סוגי קליפות: קליפות שאינן ניתנות למאכל (למשל קליפות בננות, אבוקדו, ביצים ואגוזים), קליפות שניתנות למאכל (עגבניות, ענבים), וקליפות שניתנות למאכל רק לאחר עיבוד (תפוזים). קליפות אכילות נאכלות כמות שהן עם המזון, אך יש המעדיפים להסירן בשל השוני במרקם ובטעם (למשל במלפפונים ובענבים). לעיתים מוסרות הקליפות כחלק מעיבוד המזון על מנת שמרקמן לא יפגע במרקם האחיד של המזון המעובד. כך מקובל בהכנת רטבים רבים. לעיתים המזון המעובד מסונן כך שהקליפות מוצאות מתוכו לאחר העיבוד, למשל בתהליך הכנת מחית עגבניות, מרחיקים את הקליפות מן המיץ הסחוט לפני שמרכזים אותו למחית. קליפות למאכל מעובדות בדרכים שונות. הנפוצות בהן הן בישול ושימור בסוכר (למשל בפירות מסוכרים), ובתהליך החמצה.

## קילוף
ממוזער|קולפן ידני של תפוחי אדמה
פעולת הקילוף נעשית ידנית או באמצעות מכשיר המיועד לכך, כגון קולפן, סכין או מגרדה, בהתאם לאופי הקליפה. בתעשיית המזון משמשות גם מכונות קילוף, למשל בקילוף תפוחי האדמה לפני פריסתם בתהליך הכנת טוגנים. בהכנת מחית של עגבניות או עגבניות מקולפות, הפרדת הקליפה מן הפרי נעשית על ידי טבילת העגבניות במים רותחים למשך זמן קצר, תהליך המבטיח הפרדה בין הקליפה לגוף הפרי. הפרדת הקליפות נעשית על ידי מעיכה וסינון המיץ. במקרה של ייצור עגבניות מקולפות, מפרידים את הקליפות על ידי הצפתן באמצעות כמויות גדולות של מים. לעיתים עיבוד המזון נעשה מבלי לקלף את הקליפות, למשל בסחיטת מיצי פירות הדר.
## צרכנות
עיבוד של סוגי מזון שונים כולל קילוף בהתאם לאופי הקליפה. לעיתים נעשה הקילוף בידי הצרכן, סמוך לאכילה (למשל באכילת בננה), ולעיתים בידי המשווק. גרעיני חמניות ודלעת, אגוזים שונים כגון אגוזי מלך, שקדים ובוטנים, זרעי שומשום, נמכרים בקליפתם או קלופים בידי המשווק. מוצרים מסוימים, כגון שקדים נמכרים בשלוש רמות קילוף:
* בצורתם הטבעית, ללא קילוף.
* קילוף חלקי: הסרת הקליפה החיצונית, הירוקה, והותרת הקליפה הפנימית החומה, עם או ללא קלייה והמלחה.
* קילוף מלא: הגלעין בלבד, מוכן לאכילה, צבעו לבן, עם או ללא פריסה להכנת שבבים של שקדים המתאימים לאפייה.
### בישראל
בישראל, פירות וירקות בלתי מעובדים פטורים ממע"מ. פעולות עיבוד מסוימות, כגון ניקוי או הבחלה, אינן פוגעות בפטור זה, אך קילוף הוא עיבוד המבטל את הפטור . מכירת פרי שקולף חייבת במס.

## בהלכה
בהלכות כשרות, יש המקפידים על איסור לינת לילה לפיו אין לאכול בצלים, שומים וביצים שנקלפו ועבר עליהם לילה, מפאת סכנה.
## גלריה

Chocolate coated citrus peel 01.jpg|קליפות פרי הדר מצופות שוקולד
2007-11-11ExplosiveEgg01.jpg|ביצה שקליפתה נסדקה בבישול
2009-09-25 (25) Juglans regi.jpg|קליפה של אגוז מלך
Cheese market Basel.jpg|גבינות קשות, לקליפות צבע שונה
Citruspers.PNG|קליפות תפוז לאחר סחיטה


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מורפולוגיה של צמחים
קטגוריה:מזון
פול יואנסן

**פול יואנסן** (בפארואזית: **Pál Joensen**; נולד ב-10 בדצמבר 1990) הוא שחיין פארואזי, בעל מדליית ארד מאליפות העולם (בריכת 25 מטר) במשחה ל-1500 מטר חופשי ובעל 3 מדליות כסף מאליפות אירופה בשחייה.

## ביוגרפיה
יואנסן נולד בעיירה ווגור שבאיי פארו. מאחר שבאיים אין בריכה אולימפית, הוא מתאמן בבריכות קצרות (25 מ'). ב-2008 השתתף באליפות אירופה בשחייה לנוער שנערכה בבלגרד, וזכה ב-3 מדליות זהב - במשחים ל-400, 800 ו-1500 מטר בסגנון חופשי. באליפות העולם בשחייה שנערכה ברומא ב-2009 סיים במקום ה-22 במשחה ל-400 מטר, במקום ה-18 במשחה ל-800 מטר, ובמקום ה-17 במשחה ל-1500 מטר. במהלך סבב הגביע העולמי שנערך באותה שנה זכה במדליית זהב אחת (במוסקבה) ובשתי מדליות כסף (בסטוקהולם ובברלין). כל אחת מהתוצאות שקבע במשחים אלה היוו שיא סקנדינבי חדש. באליפות אירופה בבריכות קצרות שנערכה באיסטנבול בהמשך השנה, סיים במקום השביעי במשחה ל-1500 מטר חופשי. הוא העפיל לגמר גם במשחה ל-400 מטר חופשי, אך ויתר על ההשתתפות בו.

### סגן אלוף אירופה
בשנת 2010 הגיע יואנסן להישג השיא שלו, כשזכה במדליית הכסף במשחה ל-1500 מטר חופשי באליפות אירופה בשחייה שנערכה בבודפשט. יואנסן היה לספורטאי הפארואזי הראשון בהיסטוריה שזוכה במדליה באליפות אירופה בשחייה, והתוצאה שהשיג (14:56.90 דקות) מהווה שיא סקנדינבי חדש. במשחה ל-800 מטר חופשי סיים במקום החמישי.

באליפות העולם בשחייה שנערכה בשאנגחאי, סין בשנת 2011 סיים במקום רביעי במשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 14:46.33 דקות ובמקום חמישי במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 7:45.55 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע שיא אישי חדש של 7:45.55 דקות ועלה מהמקום השני לשלב הגמר.

באולימפיאדת לונדון (2012) ייצג יואנסן את דנמרק וסיים במקום עשירי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:47.36 דקות, במקום 17 במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:18.42 דקות ובמקום 13 במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי (7:15.04 דקות).

### מדליית ארד באליפות עולם (בריכת 25 מטר)
באליפות העולם בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה באיסטנבול שבטורקיה בדצמבר 2012 זכה יואנסן במדליית ארד במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 14:36.93 דקות, אחרי מאס גלסנר מדנמרק (14:30.01 דקות) וגרגוריו פלטריניירי מאיטליה (14:31.13 דקות).

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:פארואזים
קטגוריה:איי פארו: ספורט
קטגוריה:שחייני חופשי
קטגוריה:שחיינים דנים
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:ילידי 1990
צלע-האלף

**צלע-האלף** היה שמה של שכונה קראית אשר שכנה בירושלים במאות ה-10 וה-11. במקורות מסוימים נקראת שכונת הקראים גם: "סמרתקה" (Samareitike), או "חארת אל-משארקה" (בערבית: حارة المشارقة), כלומר שכונת המזרחיים. השכונה הייתה ממוקמת במורדות הדרום-מזרחיים של הר ציון, במקום המכונה "העופל". שמה של השכונה ניתן לה על פי הכתוב בספר יהושע: . החוקרים חלוקים באשר להיותה של השכונה מוקפת חומה. חגי בן-שמאי סובר שהשכונה הייתה מוקפת ממזרח בחומה שבנתה הקיסרית אייליה אאודוקיה ובמערב בחומה שנבנתה מאוחר יותר. לעומתו, משה גיל סבור כי לשכונה לא הייתה חומה נפרדת מעבר לחומת העיר.

קהילת הקראים שהתגוררה בצלע-האלף בירושלים, כונתה בפי חבריה "השושנים" על פי הכתוב בתהילים: . מסביר הקראי הירושלמי, סלמון בן ירוחם כי הישועה תבוא בזכות הצדיקים (אלו הקראים - אבלי ציון ששבו לירושלים מגלות פרס)

השושנים גרו ביחד מצידו המזרחי של הקדרון, ואילו קהילת הרבניים התגוררה בצידו המערבי. מערכת היחסים בין שתי הקהילות הייתה מתוחה, והיא התפתחה כתוצאה מגישתה המשיחית של קהילת צלע-האלף, וכן מהמערכה האידאולוגית שהיא ניהלה בגלוי כנגד הרבניים והתמקדותם בתלמוד. בחיי היום יום באו המחלוקות בין הרבניים לקראים לידי ביטוי, בעיקר בנושאי כשרות ותאריכי המועדים. כתוצאה ממערכת היחסים העכורה פיתחו שני הצדדים האחד כנגד השני כינויי גנאי, בעוד שהרבניים כינו את השושנים: כת הצולעים, וצדוקים, כינו השושנים כתגובה את הרבניים: דורשי חלקות, סרי דרך, ועוד. הקראים הירושלמים, נתמכו על ידי השליטים המוסלמים בני השושלת הפאטמית ובמיוחד על ידי הח'ליפה עלי אלט'אהר באללה. הפאטמים אף התערבו במחלוקות שבין הרבניים לבין הקראים, והכריעו בהן לטובת הקראים.

הקראים לא הסתפקו בגודלה של שכונת צלע האלף, ושאפו להגדילה. הם שלחו אגרות לאחיהם שבבל ובפרס, והפצירו בהם לעלות ולהצטרף אליהם. בגניזה הקהירית נמצאו קטעי אגרות שכתב אחד המנהיגים הירושלמים במאה התשיעית דניאל בן משה אלקומיסי, בהם הוא קורא קריאה נמרצת לבני הגולה לעלות לירושלים. כמאה שנים אחריו פנה באיגרת דומה חכם קראי ירושלמי אחר בשם סהל בן מצליח הכהן.

עם כיבוש ירושלים בידי הצלבנים ב-1099 חרבה קהילת צלע-האלף, וקראים חזרו לגור בירושלים, רק לאחר כ-100 שנה עם כיבוש ארץ ישראל בידי צלאח א-דין.

## הערות שוליים

קטגוריה:ירושלים: שכונות היסטוריות
קטגוריה:יהדות קראית
קטגוריה:הר ציון
קטגוריה:עיר דוד
קטגוריה:קהילות ויישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופה המוסלמית הקדומה
רודי שטפאן

**רוּדי שְׁטֶפאן** (בגרמנית: **Rudi Stephan**; 29 ביולי 1887 – 29 בספטמבר 1915) היה מלחין גרמני מבטיח, שנחשב, זמן קצר לפני מלחמת העולם הראשונה, לאחד הכישרונות הראשונים במעלה בדורו.

## ביוגרפיה
רודי שטפאן נולד בוורמס שבגרמניה. הוא למד הלחנה אצל ברנהרד זקלס בקונסרבטוריון הוך בפרנקפורט, ואחר אצל היינריך שוורץ (Heinrich Schwartz) ורודולף לואיס (Rudolf Louis) במינכן, שם השתקע אחרי סיום לימודיו ב-1908. שטפאן הניח אחריו יצירות מועטות: מחמת חיבתו לכותרות נייטרליות במכוון, בסגנון "מוזיקה ל...", נתפס כמבשר "האובייקטיביות החדשה" של התקופה שלאחר המלחמה, אבל המוזיקה שלו כתובה למעשה בניב על-אקספרסיבי של שלהי הרומנטיקה, שיש המעדיפים לראות בו מעין אקספרסיוניזם קדום. אביו, יועץ סתרים, מימן את ביצוע יצירותיו המוקדמות, שהתקבלו תחילה בחוסר הבנה, אבל ביצוע הבכורה של יצירתו משנת 1912, "מוזיקה לתזמורת", בוורמס היווה פריצת דרך משמעותית מבחינת הביקורת. "מוזיקה ל-7 כלי מיתר" כתובה באווירת מלנכוליה אלגית, המזכירה את ראוול ומשלבת דקירות פסנתר וצ'מבלו עם מרקם משתפך של כלי המיתר. מורשתו הקונצרטית מתמצה ב"מוזיקה לכינור ותזמורת" משנת 1914. הוא סיים את האופרה היחידה שלו, "האנשים הראשונים" (*Die erste Menschen*), זמן קצר אחרי פרוץ המלחמה, והיא הגיעה בסופו של דבר להצגת בכורה בפרנקפורט, חמש שנים אחרי מותו מפגיעת קליע בראשו מרובה של קלע רוסי ליד טרנופול בחזית גליציה.

התזמורת הסימפונית של מלבורן הקליטה את מכלול יצירותיו התזמורתיות בניצוח אולג קטאני.

## רשימת יצירות
*אופוס 1 לתזמורת
*"קסם האהבה" לבריטון ותזמורת, בעקבות **הבל** (Hebbel)  (1907, עיבוד 1911)
*מוזיקה לתזמורת (מס' 11)  (1910)
*"גרוטסקה" לכינור ופסנתר
*מוזיקה לכינור ותזמורת (1910, עיבוד 1913)
*מוזיקה לשבעה כלי מיתר (שישיית כלי קשת ונבל); עיבוד לא גמור לחמישיית פסנתר, 1914
*מוזיקה לתזמורת (מס' 2) (1912, עיבוד 1913) (הערה: יצירה זו נחשבת במקרים רבים לעיבוד של ה"מוזיקה לתזמורת" מ-1910, אבל למעשה אין ביניהן קשר)
*"האנשים הראשונים" (1909-1914), אופרה על פי מחזה המסתורין הארוטי של **אוטו בורנגרבר** (Otto Borngräber)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מלחינים גרמנים
קטגוריה:מלחינים מן המאה ה-20
קטגוריה:מוזיקה של המאה ה-20
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1887
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1915
ניקולה גרוביישיץ'

**ניקולה גרוביישיץ**' (בסרבית קירילית: **Hикoлa Гpубjeшић**; נולד ב-29 ביוני 1984) הוא כדורגלן עבר סרבי ששיחק בעמדת החלוץ.
## קריירה
התחיל את הקריירה בקבוצת פרטיזן בלגרד ובעת ששיחק שם הושאל לשתי קבוצות סרביות שונות. החל משנת 2006 שיחק שלוש שנים בקבוצת פ.צ. קאמאז מליגת העל הרוסית. לאחר מכן שיחק חצי עונה בצ'וקריצ'קי סטנקום מליגת העל הסרבית.

בקיץ 2010 הגיע לישראל ושיחק עונה אחת בהפועל חיפה. בקיץ 2011 חתם בלאריסה מליגת העל היוונית, ממנה שוחרר לאחר עונה אחת.

במרץ 2013 חתם בקבוצת לאוטר טרבינייה מהליגה הבוסנית, וממנה שוחרר בתום העונה. בשנת 2014 החל לשחק בסורינסקה מליגת העל השוודית.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים סרבים
קטגוריה:חלוצי כדורגל סרבים
קטגוריה:שאבאץ: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני פרטיזן בלגרד
קטגוריה:כדורגלני הפועל חיפה
קטגוריה:כדורגלני לאריסה
קטגוריה:כדורגלני קאמאז נאברז'ניה צ'לני
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים סרבים ברוסיה
קטגוריה:ספורטאים סרבים בישראל
קטגוריה:ספורטאים סרבים ביוון
קטגוריה:ספורטאים זרים בבוסניה והרצגובינה
קטגוריה:ספורטאים זרים בשוודיה
קטגוריה:ספורטאים סרבים בהונגריה
קטגוריה:סרבים שנולדו ב-1984
פדרציית ההוקי הרוסית

ממוזער|הסמל הישן של פדרציית ההוקי הרוסית
**פדרציית ההוקי הרוסית** (ברוסית: **Федерация хоккея России**) היא הארגון המנהל את ההוקי קרח ברוסיה. הפדרציה מייצגת את האינטרסים הרוסיים בתחום ההוקי בפני פדרציית ההוקי קרח הבינלאומית. עקרונית, הפדרציה מנהלת את רוב ליגות ההוקי קרח הרוסיות, כולל ליגת העל הרוסית בהוקי קרח, ליגת ההוקי הצעירה, תחרויות הוקי קרח לנשים וכו'. באחריות הפדרציה לארגן את כל התחרויות הבינלאומיות שנערכות ברוסיה.

לצורך התפקוד הוקם משרד ראשי במוסקבה ו-5 משרדים אזוריים.
## היסטוריה
בשנת 1908, נציגי איגוד ההוקי הכל-רוסי (Всероссийский хоккейный союз) קיבלו הזמנה לדון באפשרויות לאגד את ההוקי החובבני, את ההזמנה קיבלו גם צרפת, בריטניה, שווייץ, בלגיה וגרמניה. בקונגרס המייסד הראשון של שנערך במאי 1908, הנציגים הרוסיים לא הופיעו. ב-1911 רוסיה הייתה חברה בליגת ההוקי קרח הבינלאומית. אולם השתתפותה בליגה לא נמשכה הרבה זמן, לאור תחילת מלחמת העולם הראשונה ואי-השתתפות ספורטאים סובייטים בפעילות בינלאומית עד לתחילת שנות ה-50.

האליפות הלאומית הראשונה התקיימה ב-1946 בתור אליפות ברית המועצות בהוקי קרח. בתחילה את ההוקי הסובייטי ניהלה חטיבת ההוקי (Всесоюзная секция хоккея). החל מ-1952 עשתה זאת פדרציית ההוקי הסובייטית (Федерация хоккея СССР). ב-1967, הפדרציה פוצלה לפדרציית ההוקי קרח עם דיסקית ופדרציית ההוקי קרח עם כדור.

ב-12 בנובמבר 1991 הוקמה פדרציית ההוקי הרוסית שקיבלה הכרה כיורשת הפדרציה הסובייטית.

בשנים 2008–2024 היה הארגון אחראי על הרגולציה בליגת ההוקי הקונטיננטלית, אך מאז 2024 ליגה זו מנוהלת באופן עצמאי בנפרד מהפדרציה.
## נשיאי פדרציית ההוקי הרוסית
*ולדימיר לאונוב (1991–1992)
*ולדימיר פטרוב (1992–1994)
*ולנטין סיץ' (1994–1997)
*אלכסנדר סטבלין (1997–2006)
*ולדיסלב טרטיאק (2006–ואילך)

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:רוסיה: הוקי קרח
קטגוריה:רוסיה: ארגוני ספורט
חסידות טאש

שמאל|ממוזער|150px|רבי אלימלך מטאש
[שמאל|ממוזער|150px|רבי [משולם פייש לאווי (השני)]]
**חסידות טאש (טאהש)** היא חצר חסידית שמקורה בעיירה נירטש בצפון מזרח הונגריה. מאז 1962 נמצא מרכז החסידות בקריית טאש שב, פרבר של העיר מונטריאול בקנדה. האדמו"ר הנוכחי הוא רבי אלימלך לאווי.

## השושלת

מייסד השושלת הוא רבי משולם פייש סג"ל-לאווי (תקפ"א, 1821 – כ"ח בסיון תרל"ג, 1873), בנם של מרדכי וזעלדע. מצד אביו היה מיוחס לבעל התוספות יום טוב. בצעירותו למד אצל רבי מאיר א"ש ורבי מאיר פרלס. לאחר כך התקרב לחסידות ונסע להישמח משה, רבי חיים מצאנז, רבי יצחק אייזיק מקומרנא ורבי יצחק אייזיק מזידיטשוב אך רבו המובהק היה  רבי דוד מדינוב. הוא נודע כבעל מופת. הוא מכונה בקרב חסידיו "השרף" בגלל התלהבותו בעבודת ה'.

אחרי פטירתו מילא את מקומו חתנו, רבי יהוסף רוטנברג מקוסון שכן בנו רבי אלימלך (תרכ"ז, 1867 - כ"ג בכסלו תש"ג, 1942) היה עדיין נער. רבי אלימלך גדל והתחנך בבית גיסו ויחד איתו עבר לעיירה מעזא-קוסוני (קוסון) שעל שמה הוא נקרא הרבי מקוסון. נישא לבתו של הרב יצחק אייזיק וייס אב"ד סבליאבה. לאחר נישואיו עבר רבי אלימלך למקום מגורי חותנו במונקאטש ובתרנ"ח (1898) התמנה לשבת על כיסא אביו בטאש בעידוד רבו, רבי אליעזר צבי מקומרנא. היה גם תלמידו של רבי צבי אלימלך שפירא מבלאז'וב. הוא מכונה בקרב חסידיו "הסבא קדישא".

ארבעה מבניו של רבי אלימלך נרצחו בשואה: רבי מרדכי אבד"ק  (אביו של רבי משולם פייש), ורבי יצחק אייזיק, שהיה אדמו"ר בקליינווארדיין, ר' אשר שהיה דיין בקאליב, ובנו הצעיר ר' אליעזר צבי שמילא את מקום אביו כאדמו"ר מטאהש במשך שנה וחצי עד לרציחתו בשנת 1944. בן אחד של רבי אלימלך, רבי חיים שלמה (נולד בתר"נ), חתנו של רבי ישראל יעקב מחוסט, שימש כאדמו"ר בחוסט ובשנת תרצ"ח היגר לארצות הברית וכיהן כאדמו"ר מחוסט-טאהש. לאחר שאחיינו (בן אחיו הגדול), רבי משולם פייש, התבסס בקנדה, הפסיק לקרוא לעצמו אדמו"ר מטאהש וכינה את עצמו רק בשם חוסט. נפטר בי"ב בשבט תשמ"א. צאצאיו משמשים גם הם כאדמו"רים.

### לאחר מלחמת העולם השנייה
ממוזער|האדמו"ר רבי משולם פייש עם בנו האדמו"ר רבי אלימלך
אחר מלחמת העולם השנייה שימש במשך שנים רבות כאדמו"ר נכדו של רבי אלימלך, רבי משולם פייש לאווי (השני). בתשי"א (1951) עבר להתגורר במונטריאול. בתשכ"ב (1962) יזם את הקמת השיכון החסידי 'קריית טאש' בעיר בּוּאַבְּרִיאַן הסמוכה, שבו התגוררו ב-2016 כ-253 משפחות השייכות לחצר (המהוות רק כמחצית האוכלוסייה, כשהקבוצה השנייה בגודלה היא חסידי סאטמר). בקריה רשת מוסדות של טאש. לחסידות מוסדות גם בבורו פארק, ויליאמסבורג, מונרו, מונסי ולונדון.

דברי תורתו של האדמו"ר יצאו לאור בסט ספרים "עבודת עבודה".

אחרי פטירתו של הרב משולם פייש ב-2015 הוכתר תחתיו בנו רבי אלימלך. קודם לכן היה הרב של קהילות טאש בעולם.

## קישורים חיצוניים
* יעקב מזור, השושלות החסידיות, הטקסטים שבפיהן וזמרתן, באתר הפיוט והתפילה, תמוז תשס"ח, עמ' 25–28.
* קריית טאש 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חצרות חסידיות
קטגוריה:יהדות קנדה
קטגוריה:יהדות הונגריה
קטגוריה:חצרות בית זידיטשוב