open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
יאקוב ואן אייק

**יאקוב ואן אייק** (בהולנדית: **Jacob van Eyck**; סביבות 1590 – 1657) היה מוזיקאי הולנדי, אחד הידועים ביותר בארצות השפלה במאה ה-17 כנגן פעמוני כנסייה, מומחה בבניית פעמונים וכוונונם, נגן עוגב, וירטואוז בחלילית ומלחין.

## ביוגרפיה
ואן אייק נולד עיוור והיה בן למשפחת אצולה שהתגוררה בעיר הקטנה הסדן (Heusden). בשנת 1625 עזב את עירו ונתמנה לנגן קאריון במגדל הפעמונים של קתדרלת אוטרכט. רנה דקארט, איזק בקמן ומדענים אחרים שבחו את הידע שלו באקוסטיקה, בניית וכוון פעמונים. במהרה החלו נגני פעמונים להגיע לאוטרכט כדי ללמוד אצלו.

ואן אייק הלחין את הספר Der Fluyten Lust-hof (גן התענוגות של החליל). מהדורות לספר זה הופיעו בדפוס בשנים 1644, 1646, 1649, 1654 ו-1656, אוסף מקיף ביותר של קטעי סולו לחלילית סופרן. היצירות מגוונות וכוללות יצירות חופשיות, שירי עם, נעימות ריקודים, יצירות כנסייתיות, פרקי תהילים ושירים מתקופתו. ברוב המקרים מופיעות המנגינות עם ואריציות שהולכות ונעשות מהירות ווירטואוזיות. היצירות החופשיות כוללות פנטסיות ופרלודים בעלי אופי אלתורי בדומה לטוקטות לכלי מקלדת מהתקופה. שירי העם הנכללים בספר הם ממקורות שונים: הולנדיים, אנגליים, צרפתיים ואיטלקיים. בספר נכללות גם וריאציות על שירים אמנותיים ידועים מתקופתו, כמו למשל מאת ג'ון דאולנד האנגלי, ג'וליו קצ'יני וג'ובאני ג'אקומו גסטולדי האיטלקים, וכן יצירות תאוריות-תוכניתיות כמו "הזמיר האנגלי" (Engels Nachiegaeltje), יצירה המחקה את ציוצי הזמיר. היצירות הכנסייתיות כוללות וריאציות על מזמורים גרגוריאניים, כוראלים פרוטסטנטיים ושירים כנסייתיים צרפתיים. בספר ריקודים מהתקופה, כגון פאוואן, גליארד, וולטה, פאסאמצו, אלמנד וקוראנט, לעיתים קרובות בלוויית וריאציות. היצירות שבספר חביבות על חליליתנים רבים בשל החן והווירטואוזיות שלהן, והן מבוצעות בימינו לעיתים מזומנות, בקונצרטים ובהקלטות.

## קישורים חיצוניים

* 

* אוספי יצירות לחלילית פרי עטו

קטגוריה:מלחינים הולנדים
קטגוריה:נגני חלילית
קטגוריה:מלחינים מתקופת הרנסאנס
קטגוריה:מלחינים מתקופת הבארוק
קטגוריה:מוזיקאים עיוורים
קטגוריה:נכים הולנדים
קטגוריה:ילידי 1590
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-1657
מרדכי אגייב

**מרדכי (מקס) אגייב** (31 במרץ 1928 - 22 באוגוסט 2013) היה מהנדס ישראלי, חתן פרס ביטחון ישראל.

## ביוגרפיה

אגייב נולד בתל אביב, ילדם השישי של רודיון וקטיה אגייב. הוא סיים את לימודיו בגמנסיה הרצליה בשנת 1946 ובאותה שנה התגייס לפלמ"ח ושירת בקבוצת "גרעין הזיתונים", אשר פעלה עד 1947 במסגרת פלוגה א' של הגדוד הראשון והוכשרה ביישובי עמק יזרעאל. בנובמבר 1947 הצטרף אגייב למחלקה ח' ששהתה במעלה החמישה והשתתף בפריצת הדרך לירושלים. בפברואר 1948 הוא השתתף במבצע נחשון במסגרת הגדוד הרביעי של חטיבת הראל.

בתום מלחמת העצמאות למד אגייב הנדסת חשמל בטכניון ולאחר מספר שנים במגזר הפרטי הצטרף למפעל "אלתא" של התעשייה האווירית. במסגרת עבודתו, בה עסק עד פרישתו לגמלאות, קיבל בשנת 1982 את פרס ביטחון ישראל כחבר בצוות פיתוח של חברת "אלתא" שפיתח מערכת עבור משרד הביטחון.

אגייב נפטר ב-22 באוגוסט 2013 אחרי מחלה קשה, ונקבר בבית הקברות נחלת יצחק.

## קישורים חיצוניים

* 
* מרדכי אגייב באתר משפחת אגייב

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי גימנסיה הרצליה
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל: הנדסת חשמל
קטגוריה:לוחמי הפלמ"ח
קטגוריה:מהנדסי חשמל ישראלים
קטגוריה:עובדי אלתא
קטגוריה:זוכי פרס ביטחון ישראל: עובדי אלתא
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות נחלת יצחק
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1928
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2013
תלאסי

**תֶלאסי** (בגאורגית: **თელასი**) היא החברה המספקת חשמל לטביליסי בירת גאורגיה. בשנת 1998 הפרטה החברה, וחברת AES קורפוריישן האמריקאית קנתה את מניותיה. לאחר ההפרטה החלה החברה בתהליך של מודרניזציה של רשת החשמל בטביליסי. התהליך המודרניזציה תועד בסרט דוקומנטרי, "מסע החשמל"  Trip) . בשנת 2003 מכרה AES את תלאסי לחברה הרוסית "אינטר RAO UES", חברת-בת משותפת של יונייטד אנרג'י סיסטם (RAO UES) ורוסאנרגואטום (РосЭнергоАтом). החברה הרוסית שילמה 26 מיליון דולר עבור תלאסי ומצד שני שילמה AES 60 מיליון דולר לכיסוי חובותיה של תלאסי, כך שלמעשה שילמה AES 34 מיליון דולר כדי ל"הפטר" ממניות תלאסי. המכירה התרחשה פחות משנה לאחר שמנהל הכספים הראשי של החברה, ניקו לומינדזה, נרצח ונמצא מת בדירתו, ולאחר איומים רבים אחרים שקיבלה הנהלת AES-תלאסי. בסופו של דבר איבדה AES מעל ל-300 מיליות דולר בגין האפיזודה של תלאסי. 

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:גאורגיה: כלכלה
קטגוריה:טביליסי
בן-עמי גוב

**בן-עמי גוב** (נולד ב-28 בדצמבר 1927) הוא מנהל ישראלי ששימש ראש פרויקט המטוס "כפיר" בחיל האוויר הישראלי ומנכ"ל משרד התקשורת.

## ביוגרפיה
גוב נולד בירושלים למשפחת גודוביץ' ובילדותו עברה משפחתו לחיפה ולתל אביב, למד בתיכון חדש וסיים את לימודיו בשנת 1946, היה חבר בתנועת השומר הצעיר. במהלך לימודיו התיכוניים הצטרף לימיה של הפועל תל אביב ובסיום לימודיו הצטרף לארגון "ההגנה" ושירת בנוטרות בנמל תל אביב. לאחר מכן הצטרף להכשרה בקיבוץ עין המפרץ ובמלחמת העצמאות השתתף כנהג במבצע נחשון ובמבצע מכבי. בתקופת המצור על ירושלים לקח חלק בפעילות הגדוד הרביעי של חטיבת הראל ובמהלך ההפוגה הראשונה חזר לקיבוץ.

גוב נמנה עם מקימי קיבוץ סער ובספטמבר 1949 נישא לזהבה לבית הולצמן. בשנת 1950 הוא התגייס לשורות חיל האוויר והוכשר כטכנאי מטוסים בקורס בן שנתיים בארצות הברית. בשנת 1952 סיים קורס קצינים ובשנת 1959 הוסמך בטכניון בהנדסת מכונות בפקולטה להנדסת מכונות. באוגוסט 1960 מונה למפקד טייסת תחזוקה בדרגת רב-סרן. בסוף 1963 עבר למפקדת חיל האוויר כראש ענף מבצעי תחזוקה, ושירת בתפקיד זה גם במלחמת ששת הימים. לאחר המלחמה מונה לראש פרויקט מטוס הכפיר ובשנת 1971 הוענק לו על כך פרס ביטחון ישראל. בשנת 1971, לאחר מסירת מטוס הכפיר הראשון לחיל האוויר, פרש מצה"ל בדרגת אלוף-משנה.

לאחר סיום שירותו הצבאי הקים את הסניף הישראלי של חברת "טלדיין" ומונה למנכ"לו, ובהמשך לסגן נשיא החברה לשיווק בינלאומי (1982–1987). בשנת 1987 מונה למנכ"ל משרד התקשורת. גוב ביקש להגביל את המונופול של בזק לתחומי הפעילות הנוכחיים של החברה, אך עמדתו לא נתקבלה על ידי השר הממונה, גד יעקבי, ובעקבות זאת הוא התפטר מתפקיד המנכ"ל במאי 1988.

לאחר מכן היה יו"ר חברת "מנועי בית שמש", יו"ר חברת "טכנולוגיית לייזרים", יו"ר מפעל "פלדות עין חרוד", וכן דירקטור באינטל ישראל וחברות אחרות וחבר נשיאות התאחדות התעשיינים כיו"ר הוועדה לחדשנות.

ב-1994 נדון לחמישה חודשי עבודות שירות על העלמות מס בזמן תפקידו כמנהל טלדיין ישראל. ב-1 באוקטובר 1998 החליט נשיא המדינה, עזר ויצמן, על קיצור תקופת המחיקה של ההרשעה, ואישר מחיקה מידית.

בשנים האחרונות הוא מרכז בהתנדבות פרויקט למחשוב פנימיות לילדים בסיכון.

## ספרים
* **מהרעם נסק הכפיר - כך פותח מטוס הקרב הישראלי הראשון**, הוצאת טפר, 2023

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:בוגרי השומר הצעיר
קטגוריה:בוגרי תיכון חדש
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל: הנדסת מכונות
קטגוריה:זוכי פרס ביטחון ישראל: חיילי צה"ל
קטגוריה:אלופי-משנה בחיל האוויר
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:לוחמי הפלמ"ח
קטגוריה:חיילי חטיבת הראל במלחמת העצמאות
קטגוריה:מנכ"לים יוצאי שירות קבע בצה"ל
קטגוריה:מנכ"לי משרד התקשורת
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:מורשעים בעבירות מס בישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1927
האנם

**האנם** או **האנום** (בטורקית: **Hanım**; בפרסית:** خانم**) הוא שם תואר לנשים בטורקית ובשפות איראניות והודיות.

כמו שאר התארים בטורקית מקומו הוא לאחר  השם הפרטי. מקורו של התואר בכינוי הטורקי-מונגולי לגבר חאן, ובמקור הוא שימש ככינוי למלכה או לאשת אצולה. במקביל להיררכיית התארים לגברים בטורקית עות'מאנית: פאשה, ביי, אע'א ואפנדי, הייתה באימפריה העות'מאנית היררכיה לתוארי נשים האנמאפנדי לנשים אצילות ומכובדות והאנם לשאר הנשים. בטורקיה המודרנית משמש התואר האנם כמקבילה למילה העברית גברת, וזאת למרות ניסיונות להחליפו בתואר בָּייאן (Bayan), שבא לפני שם המשפחה. באיראן, אפגניסטן ובמדינות אחרות משמש  האנם ככינוי לאישה לא נשואה. בקזחסטן הוא משמש ככינוי כבוד לנשים, ובפקיסטן כתואר כללי לנשים. 

## ראו גם
* פאשה
* ביי
* אע'א
* אפנדי

קטגוריה:טורקיה: תרבות
קטגוריה:תארים עות'מאניים
קטגוריה:מונחים לנשים
עמק המכמתת

[שמאל|ממוזער|250px|עמק המכמתת מ[הר גריזים. מצפון נמצא הר כביר, עדיין ללא היישוב אלון מורה (1970)]]
**עמק הַמִּכְמְתָת** (; תעתיק מדויק: סַהְל מַחְ'נֶה) הוא עמק פורה מדרום לעיר שכם. זהו עמק מישורי צר וארוך, שגובהו כ-500 מטרים מעל פני הים.

ביישוב המקראי מכמתת, שזיהוי מיקומו המדויק שנוי במחלוקת, עבר הגבול בין נחלת שבט מנשה לבין נחלת שבט אפרים. בין האתרים המצויים בעמק: קבר יוסף ו"בקעת עין סוכר", לימים מחנה הפליטים עסכר. בזכות פוריותה, נזכרה בקעת עין סוכר כמקום שממנו הביאו את התבואה למנחת העומר בבית המקדש כאשר לא נמצאו שעורים במקום קרוב יותר לירושלים.

## תולדות האתר
[שמאל|ממוזער|250px|תצלום לכיוון מזרח של צפון עמק המכמתת והשיפוע הדרומי של [הר כביר. היום נמצא היישוב אלון מורה על פסגת ההר]]

המכמתת נזכר בספר יהושע בתור גבול שבטי ישראל מנשה ואפרים. כך כתוב:

בברכות יעקב ליוסף נאמר: . במדרש רבה דרשו חז"ל את המילה "מעל": 

בצפון המכמתת מצויה "בקעת עין סוכר" (בערבית "סַהְל עַסְכָּר"). עליה נכתב במשנה מסכת מנחות:

אף על פי שהאזור היה בשליטת השומרונים שהיו עוינים לישראל, לא נמנעו מלהביא את התבואה לקציר העומר מבקעת עין סוכר.

בתלמוד בבלי מובא כי כאשר האחים החשמונאים הורקנוס ואריסטובולוס נלחמו ביניהם:

הסיבה הייתה שתבואת הארץ בסביבתה של ירושלים נחרבה:

בתרגום לעברית: פעם הייתה בצורת בכל העולם ולא ידעו מאין להביא שעורים למנחת העומר. היה שם אילם אחד ששם את אחת מידיו על עיניו ואת ידו השנייה על בריח דלת (סוכרא, בארמית). הביאו אותו לפני פתחיה, והוא אמר להם: האם יש מקום שנקרא עין סוכר או סוכר עין? הלכו לשם ומצאו שם שעורים.

פוריותה של הבקעה נובעת מנתוניה הגאוגרפיים: קרקע סחף פוריה (גרומוסול), טמפרטורה נוחה – 16–18 מעלות בממוצע שנתי ומשקעים – 500 מ"מ לשנה. מיקומה של בקעת עין סוכר במדרון הדרומי של הר כביר הגדיל את חשיפת השדות שבה לקרינת השמש. כיום סהל עסכר הוא אזור תעשייה ופרבר מגורים של העיר שכם, ואין בו כמעט שטחים חקלאיים. בצפונו נמצא מחנה הפליטים עסכר. שטחי עמק המכמתת מעובדים על ידי חקלאים מהכפרים הפלסטינים הסמוכים, חווארה, עוורתא, אודלה וביתא.

## אתרי העמק
בעמק עברה בעבר דרך האבות משכם לירושלים. כביש 60 החוצה את גב ההר עבר בו לכל אורכו, דרך שכם וסהל עסכר. לאחר חתימת הסכמי אוסלו הוסט קטע הכביש שחצה את שכם לתוואי העוקף את העיר ממערב, וכיום הוא מתחבר לכביש 57 בעמק המכמתת מצפון לחווארה, וממשיך דרומה דרך העמק. מעט צפונה משם נמצא מחסום חווארה, המחסום הראשי בכניסה הדרומית לשכם.

במעבר שבין עמק המכמתת לעמק סוכר, למרגלות הר גריזים והר עיבל, מצוי תל בלטה, בו נמצאו שרידי העיר הקדומה של שכם. מדרום לתל העתיק נמצא מחנה הפליטים בלאטה.

מזרחית לשער העיר שכם נמצא קבר יוסף – מיקום המתאים לאמור בספר בראשית ובספר יהושע:

מדרום לקבר יוסף נמצא אתר הקדוש לנצרות "באר יעקב".

## לקריאה נוספת
* אריה ברונשטיין, אברהם שבות ומנדל ברודי, **ארץ שכם**, עיצוב שלם – אלון מורה, 1987.

## קישורים חיצוניים
* אברהם ששון וזהר עמר, מנחת העומר ולחם הפנים שהובאו ממישור החוף, אוניברסיטת בר-אילן – על זיהוי אלטרנטיבי לבקעת עין סוכר
* בן ציון סגל, הגאוגרפיה שבמשנה - בקעת עין סוכר – בשערי שכם

## הערות שוליים

קטגוריה:שכם
קטגוריה:אתרי המקרא
מכמתת
קטגוריה:השומרון
הנרי ארנסט אטקינס

**הנרי ארנסט אטקינס** (באנגלית: **Henry Ernest Atkins**; 20 באוגוסט  1872, לסטר – 31 בינואר 1955) היה שחמטאי בריטי. אומדן מד הכושר מציב אותו עם 2702 בינואר 1903, במקום השישי בעולם.
## קריירה
אטקינס למד מתמטיקה באוניברסיטת קיימברידג'. לאחר מספר תפקידי הוראה שמילא בבתי ספר שונים מונה בשנת 1909 למנהל הקולג' החדש בהודרספילד באזור יורקשייר והאמבר, תפקיד אותו מילא עד לפרישתו.

בשנת 1895 הגיע למקום השני בתחרות המשנה של הייסטינגס, אחרי גזה מארוצי, תוצאה שהקנתה לו תואר של אלוף אנגליה לחובבים. בשנת 1899 ניצח בתחרות אמסטרדם, בהפרש של ארבע נקודות מהמקום השני, אדולף אולנד.
 
אטקינס זכה באליפות בריטניה בשחמט תשע פעמים, בשנים 1905-1911, בשנת 1924 ובשנת 1925. בגיל 65, בשנת 1937 השתתף פעם נוספת באליפות והגיע למקום השלישי. הוא הופיע רק לעיתים נדירות בתחרויות בינלאומיות. בהנובר בשנת 1902 זכה במקום השלישי לאחר דוד ינובסקי והרי נלסון פילסבורי ובשנת 1922 בתחרות לונדון, אותה ניצח חוסה ראול קפבלנקה. 
 
בין השנים 1896-1911 השתתף ב-12 אירועי שחמט באמצעות הטלקס בין נבחרת ארצות הברית לנבחרת אנגליה. הישגו הטוב ביותר היה בשנת 1902 עת ניצח את פרנק מרשל.

אטקינס כתב את ההקדמה למהדורה הראשונה של הספר Modern Chess Openings שיצא בשנת 1911.
 
בשנת 1950 הוענקה לאטיקנס דרגת אמן בינלאומי על ידי פיד"ה על סמך השגי העבר שלו.

## הופעות באולימפיאדות
אטקינס ייצג את אנגליה בשתי אולימפיאדות שחמט:

## לקריאה נוספת

* Coles, R. N. (1952). H.E. Atkins, doyen of British chess champions: A biography, with fifty of his best and most characteristic games. Pitman.  


## קישורים חיצוניים

* אומדן מד כושר של אטקינס
* הערכת לאסקר למשחק מושלם של אטקינס
* משחק בו אטקינס הקריב את כל כליו למעט פרש שנתן את המט
* מדברי אטקינס על התכוננות לשלב הפתיחה
* מידע כללי

## הערות שוליים

קטגוריה:שחמטאים אנגלים
קטגוריה:אמנים בין-לאומיים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1872
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1955
עבדקן הרעמה

**עבדקן (כבש) הרעמה** (שם מדעי: *Ammotragus lervia*; בברברית: **Aoudad** וכן **Arui**) הוא מין של יעלים, המצוי בהרים סלעיים בצפון אפריקה. עד כה תועדו שישה תת-מינים. מבחינה גנטית הסוג הקרוב אליו ביותר הוא טאר ערבי. בישראל משתמשים בעבדקן הרעמה לסילוק צמחייה מאזורים ביטחוניים רגישים מסביב לבסיסים צבאיים ובגבול עם לבנון.

## מאפיינים
קרניו דומים לאלה של היעל הנובי. אצל הזכר הרעמה יורדת לחזה ולרגליים הקדמיות. למרות שמו, הוא שייך לסוג בין כבש לעז.

הוא אוהב לעשות "אמבטיות חול" ולשפשף את עורו במטרה להיפטר מחרקים.

ההריון נמשך כחמישה חודשים, ותקופת ההנקה 3–4 חודשים.

מקורם של כבשי הרעמה הוא במרוקו בהרי האטלס. שם הם מצויים בסכנת הכחדה, בשל הרס שטחי מחיה וציד בלתי מבוקר, הידלדלות מקורות מזון ועוד. כבש הרעמה הוא בעל חיים המשמש חוליה מקשרת בין הכבש לעז. יש לו סממנים שישנם בעיזים וכאלו שקיימים בכבשים. לזכרים רעמה מפוארת המתנשאת לכל אורך הצוואר. הם גם גדולים משמעותית מהנקבות. זכר בוגר עשוי להגיע למשקל של מעל 100 קילוגרמים והם בעלי כוח אדיר.

כבש הרעמה הוא בעל חיים תוקפני וטריטוריאלי ולא יהסס להרוג כל פולש המאיים על אזור המחיה שלו.

באזורים הצחיחים בהם חי כבש הרעמה, הוא נאלץ לגמוע קילומטרים רבים בכל יום בתורו אחר מזון.

## קישורים חיצוניים

* 
* עבדקן (כבש) הרעמה באתר חוות האנטילופות בערבה
* Aoudad, Barbary sheep באתר Cetartiodactyla 
* Arrui באתר Enciclopedia Virtual de Los Vertebrados Españoles (ספרדית)
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1777
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פטר סימון פאלאס
קטגוריה:יעלים
קטגוריה:הסהרה: בעלי חיים
קטגוריה:מרוקו: יונקים
קטגוריה:יונקים יחידים בסוגם
קטגוריה:מגה-פאונה של אפריקה
יופמיה דה רוס

**יופמיה דה רוס** (באנגלית: **Euphemia de Ross**; נפטרה בשנת 1386) הייתה רעייתו השנייה, והמלכה הרעיה הראשונה של מלך סקוטלנד רוברט השני.

## קורות חיים
יופמיה הייתה בתו של אאוד, רוזן רוס ושל מטילדה ברוס, אחותו של רוברט דה ברוס מלך סקוטלנד. 

בצעירותה נישאה יופמיה לג'ון רנדולף, רוזן מוריי, אולם לא נולדו להם ילדים. עם מותו של בעלה בשנת 1346 נותרה יופמיה אלמנה במשך תשע שנים.

ב-2 במאי 1355 נישאה יופמיה לרוברט סטיוארט, בנם של וולטר סטיוארט, הנאמן העליון של סקוטלנד ושל מרג'ורי ברוס, בתם של רוברט דה ברוס ורעייתו הראשונה איזבלה ממאר. 

אף שאין מדובר בקרבת משפחה ישירה (בשל העובדה שמדובר בנישואים שניים של רוברט), נדרש אישור האפיפיור אינוקנטיוס השישי לנישואים.

ליופמיה ורוברט היו חמישה ילדים:
* דייוויד סטיוארט, רוזן קיית'נס (נפטר קודם ל-1389)
* מרגרט סטיוארט
* אליזבת סטיוארט, שנישאה בשנת 1380 לדייוויד לינדסיי, רוזן קרופורד
* אגילדה סטיוארט, שנישאה בשנת 1387 לסר ויליאם דאגלס מנית'סדייל

לאחר הכתרתו של רוברט השני כמלך סקוטלנד בשנת 1371 (מאחר שלדודו, דייוויד השני לא היו ילדים), הוכתרה יופמיה לצידו כמלכה רעיה, והייתה בתפקיד זה כ-15 שנים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מלכות רעיות סקוטיות
קטגוריה:בית סטיוארט
קטגוריה:ילידי 1333
קטגוריה:נפטרים ב-1386
מיין (נהר)

ה**מַיין** (בגרמנית: ) הוא נהר בגרמניה, אחד מיובליו העיקריים של הריין. הוא זורם דרך בוואריה, באדן-וירטמברג (שיוצר את הגבול עם בוואריה למרחק מסוים) והסן. המיין נוצר במפגש שני יובליו העיקריים, המיין האדום (Roter Main), הנובע ליד פרנקישה אלב (Fränkische Alb) בגובה של 580 מטר; והמיין הלבן (Weißer Main), הנובע ברכס הרי פיכטלגבירגה (Fichtelgebirge), בגובה של 805 מטר. המיין נשפך אל הריין בגובה 82 מטר ליד מיינץ ממערב לפרנקפורט.

המיין עביר לכלי שיט מהשפך לריין ליד מיינץ ועד מרחק 396 ק"מ משם, קרוב לבמברג. מאז 1992 המיין מחובר לנהר הדנובה דרך תעלת מיין-דנובה. לאורך המיין שוכנים נמלי יבשה רבים. היות שבמקומות רבים המיין צר, שיט בספינות גדולות דורש מיומנות רבה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:גרמניה: נהרות
קטגוריה:בוואריה: נהרות
קטגוריה:הסן: נהרות
קטגוריה:יובלי הריין
אאורל ולאיקו

שמאל|ממוזער|250px|אאורל ולאייקו מטיס אחד ממטוסיו
שמאל|ממוזער|250px|אאורל ולאייקו על שטר כסף מרומניה
**אָאוּרֵל וְלַאיְקוּ** (; 19 בנובמבר 1882–13 בספטמבר 1913) היה מהנדס רומני, יליד טרנסילבניה, ממציא, בונה מטוסים וטייס מחלוצי התעופה בעולם.

## חייו
ולאייקו נולד ב-1882 בבינצינץ (Binţinţi, בהונגרית "בנצנץ" Bencenc) שבטרנסילבניה, אשר באותה העת היה חלק מממלכת הונגריה שבמסגרת האימפריה האוסטרו-הונגרית. לימים ב-1925  הוסב שם היישוב על שמו והוא כיום חלק מעיירת הנופש ג'ואג'ו. הוא למד בבית ספר תיכון הקלוויניסטי "קון קוצ'ארד" בעיר אורשטייה (סאסווארוש). אתמבחני הבגרות סיים בעיר סיביו בשנת 1902. בתיכון באושטייה  היה חבר ללימודים עם פטרו גרוזה ובסיביו התיידד עם המשורר אוקטביאן גוגה. המשיך במסלול הלימודים באוניברסיטה הטכנית של בודפשט ובאוניברסיטת לודוויג מקסימיליאן במינכן. בשנת 1907 קיבל תעודת המהנדס.
בשנים 1908-1907 שירת בצבא האוסטרו-הונגרי. 
אחר כך עבד זמן מה במפעל המכוניות אופל בעיר ריסלסהיים (Rüsselsheim) בגרמניה. ולאייקו חזר לכפר הולדתו בינצינץ כדי לבנות דאון, שאותו הטיס בקיץ שנת 1909. באותה שנה עבר לבוקרשט, בה החל לבנות את המטוס שסימנו Vlaicu I. ב-17 ביוני 1910 הטיס ולאייקו את המטוס שלו לראשונה. המטוס השני בסדרה, שסימונו היה Vlaicu II, נבנה והוטס בשנת 1911. מטוס זה זיכה את בעליו בפרסים כספיים בערך של 7,500 קרונה אוסטרו-הונגרית, הודות להצלחותיו בטיסה ובנחיתה, בתחרות שהייתה בשנת 1912 בתצוגה האווירית באספרן (Aspern) ליד וינה, ובה התחרה ב-42 טייסים אחרים.

המטוסים שבנה ולאייקו היו בצורת חץ, כאשר בקרת הטיסה וההיגוי הייתה שונה מהמקובל היום, ונעשתה בקדמת המטוס. למטוסים היו שני מדחפים משותפי ציר, טבעת מיוחדת סביב המנוע ומערכת מתלים עצמאית לשלושת הגלגלים עם תמסורות ומעצורים.

ולאייקו מצא את מותו בשנת 1913 ליד קמפינה ברומניה, כאשר מטוסו מדגם Vlaicu II התרסק, עת ניסה לחצות את הרי הקרפטים. הוא נטמן בבית הקברות בלו (Bellu) בבוקרשט. באותה עת החל לבנות דגם של מטוס דו-מושבי עבור חברת מרקוני לניסיונות בתחום הרדיו האלחוטי. המטוס, שנבנה רק בחלקו לפני מותו של ולאייקו, הושלם על ידי חברים והוטס בשנת 1914. בהפעלת המטוס ובבקרה שלו היו קשיים שטייסים ומתכננים בני התקופה לא ידעו לפתור. בשנת 1916 במלחמת העולם הראשונה, כאשר הגרמנים החזיקו בבוקרשט, הם תפסו מטוס מדגם Vlaicu III, שאותו הביאו לגרמניה. מטוס זה טס בתצוגה האווירית בברלין בשנת 1942.

## הנצחה
*נמל התעופה בניאסה בבוקרשט קיבל את שמו
*הבנק הלאומי של רומניה הנפיק בשנת 2000 שטר של 500,000 ליי (ROL) שנשא את דיוקנו. בשנת 2005 הסב אותו לשטר של 50 ליי חדשים (RON)
*ב-25 באוקטובר 2005 הטביע הבנק הלאומי של רומניה מטבע פליז של 50 באן לרגל מלאת 100 שנה לטיסתו הראשונה של ולאיקו

## לקריאה נוספת
*  Gheorghiu, Constantin C. - *Aurel Vlaicu, un precursor al aviaţiei româneşti*, Editura Tehnică București, 1960.

## קישורים חיצוניים

* אאורל ולאייקו באתר חלוצי התעופה
* פטנט שהוציא אאורל ולאייקו על פיתוח מטוסו
* גלוית מרב מרומניה המראה את אאורל ולאז'קו נוחת באחד ממטוסיו
* גלוית מרב מרומניה המראה את אאורל ולאייקו מטיס את הדאון שבנה

200px|ממוזער|שמאל

קטגוריה:חלוצי התעופה
קטגוריה:ממציאים רומנים
קטגוריה:רומנים שנהרגו בתאונות אוויריות
קטגוריה:טייסים רומנים
קטגוריה:רומנים מטרנסילבניה
קטגוריה:אישים שהונצחו בשטרות כסף רומנים
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1882
קטגוריה:נפטרים ב-1913
ג'ואן מהמצודה

**ג'ואן מאנגליה** (באנגלית: **Joan of England**; 5 ביולי 1321 - 7 בספטמבר 1362), הידועה בכינוי **ג'ואן מהמצודה** (**Joan of the Tower**), הייתה רעייתו הראשונה והמלכה הרעיה של מלך סקוטלנד דייוויד השני.

## קורות חיים
ג'ואן נולדה במצודת לונדון (ומכאן כינוייה), בתם הצעירה של אדוארד השני מלך אנגליה ושל איזבלה מצרפת.

בהתאם לתנאי חוזה נורת'האמפטון נישאה ג'ואן ב-17 ביולי 1328 (בהיותה בת שבע) לדייוויד השני, לימים מלך סקוטלנד (שהיה אז בן חמש). הנישואים נערכו בבריק שעל הנהר הטוויד. ב-7 ביולי 1329 נפטר אביו של דייוויד השני, רוברט הראשון, ובנובמבר 1331 הוכתר דייוויד על אבן הגורל במנזר סקון כמלך סקוטלנד. ג'ואן הוכתרה לצידו כמלכה רעיה.

בשל ניצחונו של אדוארד השלישי על הצבא הסקוטי בגבעת הלידון ביולי 1333 הומלך על סקוטלנד אדוארד באליול ודייוויד ורעייתו נאלצו להימלט לצרפת. דייוויד וג'ואן הגיעו לבולון-סור-מר במאי 1334 שם פגשו את מלך צרפת פיליפ השישי.

פיליפ העניק לדייוויד ולג'ואן את טירת גיילאר (Château-Gaillard) למגוריהם.

ג'ואן ודייוויד שבו לסקוטלנד ביוני 1341, אולם ב-17 באוקטובר 1346 נשבה דייוויד בקרב צלב נוויל, ונלקח לאנגליה לאחת עשרה השנים הבאות. בשל הפרידה, לא נולדו לג'ואן ולדייוויד צאצאים.

ג'ואן נפטרה בשנת 1362 בגיל 41 בטירת הרטפורד שבהרטפורדשייר, ונקברה בכנסיית גריי פריירז שבלונדון.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בית פלנטג'נט
קטגוריה:בית ברוס
קטגוריה:מלכות רעיות סקוטיות
קטגוריה:ילידי 1321
קטגוריה:נפטרים ב-1362
ג'ון, מלך סקוטלנד

**ג'ון דה באליול** (באנגלית: **John de Balliol**; נולד ב-1249 לערך - 25 בנובמבר 1314) היה מלך סקוטלנד בין השנים 1292–1296.

## ביוגרפיה
פרטים מעטים ידועים על ילדותו של ג'ון. ג'ון נולד ככל הנראה בשנת 1248 או בשנת 1250. מקום הולדתו אינו ידוע, וייתכן שנולד בגאלווי, בפיקרדי או בטירת ברנארד.
ג'ון היה בנם של ג'ון, בארון באליול ושל דרוורגווילה מגאלווי, בתה של מרגרט מהאנטיגנדון, בתו של דייוויד, רוזן האנטיגנדון, נכדו של דייוויד הראשון.

### המלכתו על סקוטלנד
בעקבות מותה של מרגרט, העלמה מנורווגיה בשנת 1290 היה ג'ון אחד המועמדים לרשת את כתר סקוטלנד בשל היותו צאצא של דייוויד הראשון. מולו התמודד רוברט ברוס, לורד אנאדייל, נינו של דייוויד הראשון.

ג'ון הגיש את תביעתו לכתר למועצה הגדולה של סקוטלנד, בה נכח גם אדוארד הראשון, מלך אנגליה כבורר, בבריק על הטוויד ב-6 ביוני 1291.

המועצה הגדולה של סקוטלנד החליטה לטובתו של באליול בטירת בריק ב-17 בנובמבר 1292, והוא הוכתר על אבן הגורל שבמנזר סקון ב-30 בנובמבר 1292 - יום אנדרו הקדוש.

אדוארד הראשון, אשר לחץ על המועצה להכיר בו כלורד העליון של סקוטלנד (ולמעשה במלך סקוטלנד כוואסל שלו), לחץ על ג'ון וגזל ממנו סמכויות. אצילי סקוטלנד מאסו בלחץ האנגלי נפגשו בסטרלינג ביולי 1295 והחליטו לכרות ברית עם צרפת.

### הוויתור על הכתר
ממוזער|250px|ג'ון ורעייתו.
כאשר המלך אדוארד הראשון גילה על הברית עם צרפת, פלש לסקוטלנד. פלישה זו החלה את מלחמות העצמאות של סקוטלנד. הסקוטים הובסו בקרב דנבר והצבא האנגלי השתלט על טירת דאנבאר ב-27 באפריל 1296. ג'ון נאלץ לוותר על כיסאו, וכתב הוויתור נחתם ב-10 ביולי 1296. ג'ון נלקח למצודת לונדון ונכלא בה לזמן קצר, אולם שוחרר ביולי 1299 והורשה לצאת לגלות בצרפת. בהגיעו לדובר ערך הצבא האנגלי חיפוש בכליו ומצא בו את כתר סקוטלנד וכלי זהב וכסף רבים, ואלה הוחרמו. ג'ון הועבר להגנתו של האפיפיור בוניפקיוס השמיני כאשר האפיפיור התחייב שג'ון יישאר בארמונו. בקיץ 1301 עברו ג'ון ומשפחתו להתגורר בבית המשפחה בהליקור שבפיקרדי.

בשל הלחץ שהופעל עליו על ידי מלך אנגליה, אצילי סקוטלנד והעם הסקוטי המשיכו לראות בו כמלך החוקי של סקוטלנד. ב-1297 פרץ מרד בסקוטלנד בראשות ויליאם וולאס ואנדרו דה מוריי, והם טענו שהם פועלים להביא להשבת המלך ג'ון לכס הסקוטי. ג'ון עצמו נותר בצרפת ולא תמך במאבק העצמאות הסקוטי, וסקוטלנד נותרה בלא מונרך עד המלכתו של רוברט דה ברוס (נכדו של רוברט ברוס, לורד אנאדייל, שהתמודד מול ג'ון על הכס ב-1290) בשנת 1306.

ג'ון נפטר ב-25 בנובמבר 1314 בטירת האליקור שבפיקרדי, ונקבר בכנסיית וואסט הקדוש שבבאליול-סור-אאון.

## צאצאיו
ג'ון נשא לאישה את איזבלה דה וארן, בתו של ג'ון דה וארן ושל אליס דה לוסינאן ב-7 בפברואר 1281.
לג'ון היו שני בנים ובת:
* אדוארד באליול - לימים הטוען לכתר סקוטלנד. לא היו לו ילדים.
* הנרי דה באליול - נפטר בקרב אנאן ב-16 בדצמבר 1332. לא היו לו ילדים.
* אגנס או מוד באליול, נישאה לבראיין פיצאלאן, לורד פיצאלן.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:בית באליול
קטגוריה:מלכי סקוטלנד
קטגוריה:מונרכים שוויתרו על כסאם
קטגוריה:ילידי 1249
קטגוריה:נפטרים ב-1314
קארל אהוס

**קארל אוסקר אהוס** (בגרמנית: **Carl Oscar Ahues**; 26 בדצמבר 1883, ברמן - 31 בדצמבר 1968, המבורג) היה שחמטאי גרמני בדרגת אמן בינלאומי.

## ביוגרפיה

קארל אהוס עבר לברלין בשנת 1907 והצטרף למועדון המקומי. בשנת 1910 ניצח באליפות השחמט של ברלין.

במלחמת העולם הראשונה שרת אהוס כחייל, נשבה על ידי צבא רומניה ושהה בשבי עד שנת 1919. בשנת 1920 שיחק בתחרות אמנים בגרמניה וזכה בתואר אמן. בין השנים 1921 ו-1953 השתתף תשע פעמים באליפויות גרמניה, מתוכן זכה אהוס באליפות גרמניה בשנת 1929 שהתקיימה בדויסבורג. בשנת 1930 הגיע למקום השישי בתחרות סן-רמו (ניצח: אלכסנדר אלכין), חלק מקום 4–5 בתחרות סקרבורו באנגליה (ניצח: אדגר קול) וחלק מקום 3–5 בתחרות לוטיש (ניצח: סבלי גריגורייביץ' טרטקובר). בשנת 1931 חלק מקום 2–4 בתחרות ברלין (ניצח: הרמן שטיינר) וחלק מקום 4–6 בתחרות שווינמונדה (ניצחו: יפים בוגוליובוב ו).

בשנת 1933 הגיע אהוס למקום העשירי בתחרות באד-פירמונט (ניצח: יפים בוגוליובוב). בשנת 1934 הגיע למקום השלישי בתחרות באד ניידורף (ניצח: גדעון סטולברג). בשנת 1935 הגיע למקום הרביעי בתחרות באד אאכן (אליפות גרמניה השלישית, ניצח: ), אהוס ניצח בתחרות המבורג וחלק מקום 5–6 בתחרות באד נויהם (ניצח: יפים בוגוליובוב). בשנת 1936 הגיע אהוס למקום השלישי בתחרות באד נויהם, אחרי אלכסנדר אלכין ופאול קרס. בשנת 1939 הגיע למקום הרביעי בתחרות באד הרצבורג (ניצח: אריך אליסקסיס).

בשנת 1940 חלק אהוס מקום 6–9 בתחרות באד אוינהאוסן (אליפות גרמניה השביעית, ניצח: ), חלק מקום 5–8 בתחרות קרקוב/ורשה (ניצחו:  ויפים בוגוליובוב). בשנת 1941 חלק אהוס מקום 9–11 בתחרות טרנטשין טפליץ (ניצח: יאן פולטיס). בשנת 1942 הגיע אהוס למקום העשירי בתחרות מינכן (ניצח: )
וניצח בתחרות ברלין. בשנת 1944 חלק מקום 2–3 בתחרות לוקסמבורג, אחרי אלזס.

לאחר מלחמת העולם השנייה חי אהוס במערב גרמניה. בשנת 1946 ניצח בתחרות באד הרצבורג. בשנת 1947 חלק מקום 2–3 בתחרות שטוטגרט אחרי . בשנת 1953 חלק מקום 5–7 באליפות גרמניה שהתקיימה בלייפציג (ניצח: ).

בשנת 1950 הוענקה לאהוס דרגת אמן בינלאומי על ידי פיד"ה.

בגיל 81 ניצח אהוס באליפות המבורג בבליץ ובחודש ספטמבר 1968, שלושה חודשים לפני מותו בגיל 85, ניצח באליפות המועדון.

## השתתפות באולימפיאדות
אהוס ייצג את גרמניה ב-2 אולימפיאדות:

* בשנת 1936, באולימפיאדה השלישית הבלתי רשמית שהתקיימה במינכן, בלוח השני השיג תוצאה של +4 -1 =12

אהוס זכה בשתי מדליות ארד קבוצתיות באולימפיאדה השלישית שהתקיימה בשנת 1930 בהמבורג ובאולימפיאדה הבלתי רשמית שהתקיימה במינכן בשנת 1936.

## ממשחקיו

בלבן: אהרון נימצוביץ' בשחור: קארל אהוס

השחור נכנע כי הלבן נותן מט בשישה מסעים לכל היותר.

## קישורים חיצוניים

* עשרה מאמרים על אהוס (בגרמנית)

## הערות שוליים


קטגוריה:שחמטאים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנשבו במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:שחמטאים שהשתתפו באולימפיאדת השחמט
קטגוריה:אלופי גרמניה בשחמט
קטגוריה:אמנים בין-לאומיים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1883
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1968
תאו הפיליפינים

ממוזער|שמאל|250px|קבוצת תאואים פיליפיניים
**תאו הפיליפינים** (שם מדעי: *Bubalus mindorensis*) הנקרא גם "**תאו מינדורו**" הוא מין בסוג תאו האנדמי לאי מינדורו שבפיליפינים, אך מאמינים שבעבר שגשג גם באי לוזון.

## מאפיינים
תאו הפיליפינים הוא היונק הגדול ביותר בפיליפינים, ואחד היונקים הגדולים הנדירים ביותר בעולם – נותרו ממנו פחות מ-500 פרטים. תאו הפיליפינים הוא אחד המינים הקטנים ביותר בתת-משפחת הפרים. אורך הגוף הוא 220 סנטימטרים ללא הזנב, אורך הזנב הוא 60 סנטימטרים. משקלן של הנקבות, לפי הערכה, הוא בין 200 ל-300 ק"ג. אורך הקרניים מגיע עד 51 ס"מ. תאו הפיליפינים תועד לראשונה בשנת 1888 באי מינדורו. לפני שנת 1900 האי לא היה מאוכלס בשל מלריה. בעבר הוא היה מצוי בכל מינדורו, מגובה פני הים עד להרים, אבל התיישבות בני-אדם, ציד לא מבוקר וכריתת עצים, צמצמה את תפוצתו לכמה ערבות עשב נידחות באי.

בניגוד לאמונה הרווחת וסיווג קודם, תאו הפיליפינים אינו תת-מין של הקראבאו המקומי, שהוא גדול ממנו רק במקצת, או של התאו האסייתי המצוי. ישנם כמה מאפיינים המבדילים בין השניים: תאו הפיליפינים שעיר יותר ולו סימנים בהירים על הפנים, הוא אינו חי בעדרים ולקרניו צורת V, בניגוד לקרבאו שקרניו מעוקלות כלפי מעלה. תאו הפיליפינים הוא החיה היבשתית הגדולה הגדולה ביותר בפיליפינים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פייר מרי הוד
קטגוריה:בקר
קטגוריה:הפיליפינים: יונקים
קטגוריה:הפיליפינים: מינים אנדמיים
קטגוריה:מגה-פאונה של אירואסיה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1888
מרגרט דראמונד

**מרגרט דראמונד** (באנגלית: **Margaret Drummond**; שנת 1340 לערך - 31 בינואר 1375) הייתה המלכה הרעיה השנייה של מלך סקוטלנד דייוויד השני. מרגרט הייתה בתו של האביר סר מלקום דראמונד ורעייתו מרגרט.

## קורות חיים
מרגרט נישאה לסר ג'ון לוגי, אולם לא נולדו להם ילדים. לאחר שהתאלמנה הפכה לפילגשו של המלך דייוויד השני, לאחר שהתאלמן מרעייתו הראשונה, ג'ואן מהמצודה ב-14 באוגוסט 1362.

המלך דייוויד השני נשא את מרגרט לאישה ב-20 בפברואר 1364 בפיף. מאחר שלא נולדו להם ילדים התגרש המלך ממרגרט ב-20 במרץ 1369. מרגרט התנגדה לגירושים, ונסעה אל האפיפיור לאביניון בבקשה שיבטל את הגירושים. המלך דייוויד השני נפטר בטרם האפיפיור הכריע בבקשה.

מרגרט נפטרה ב-31 בינואר 1375 או זמן קצר לאחר תאריך זה.

קטגוריה:בית ברוס
קטגוריה:מלכות רעיות סקוטיות
קטגוריה:ילידי 1340
קטגוריה:נפטרים ב-1375
מנואל גולמאיו טוריאנטה

** מנואל גולמאיו טוריאנטה** (בספרדית: **Manuel Golmayo de la Torriente**; 12 ביוני 1883, הוואנה – 7 במרץ 1973, מדריד) היה שחמטאי ספרדי-קובני.

מנואל גולמאיו טוריאנטה היה בנו של סלסו גולמאיו ואחיו של סלסו גולמאיו טוריאנטה. היה אלוף ספרד בשחמט פעמים רבות (1902, 1912, 1919, 1921, 1927, 1928) והגיע למקום השני באליפות 1929/30 (הפסיד בדו-קרב על האליפות בתוצאה +1 -4 =2 לרמון ריי ארדיד). (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו).

בשנת 1922 הפסיד טוריאנטה מיני-דו-קרב לאלכסנדר אלכין בתוצאה +0-1 =1 במדריד.

במסגרת אולימפיאדת השחמט 1924 האולימפיאדה הבלתי הרשמית הראשונה שנערכה בפריז, הגיע טוריאנטה למקום השמיני. (ניצח: הרמניס מטיסונס).

בשנת 1928 הגיע טוריאנטה למקום הרביעי באליפות העולם לחובבים שהתקיימה בהאג. ניצח: מקס אויבה.

## השתתפות באולימפיאדות
טוריאנטה ייצג את ספרד בשלוש אולימפיאדות:
* באולימפיאדת השחמט 1927, האולימפיאדה הראשונה שהתקיימה בלונדון, בלוח הראשון השיג תוצאה של +2 -4 =9. בין היתר ניצח את זיגברט טאראש וסיים בתיקו עם בוריסלב קוסטיץ', ג'ורג' קולטנובסקי, ארנסט גרינפלד, פרדריק ייטס ו.
* באולימפיאדת השחמט 1930, האולימפיאדה השלישית שהתקיימה בהמבורג, בלוח השני השיג תוצאה של +3 -4 =3.
* באולימפיאדת השחמט 1931, האולימפיאדה הרביעית שהתקיימה בפראג, בלוח הראשון השיג תוצאה של +3 -5 =7. בין היתר ניצח את הנס יונר וסיים בתיקו עם עקיבא רובינשטיין, ארנסט גרינפלד, גדעון סטולברג, ולדאס מיקאנס,  ועם אלוף העולם אלכסנדר אלכין.

בשנת 1929 הגיע טוריאנטה למקום השישי בתחרות ברצלונה (ניצח: חוסה ראול קפבלנקה), הגיע שביעי בתחרות סיטגס בשנת 1934 (ניצח: אנדור לילינטל), הגיע שלישי בתחרות מדריד 1934, הגיע רביעי בתחרות פריז 1938 (ניצח: ), חלק מקום 9–10 בתחרות ברצלונה 1946 (ניצח: מיגל ניידורף), הגיע שישי בתחרות חיחון בשנת 1948 (ניצח: ), חלק מקום 8–9 בתחרות אלמריה 1948, וניצח הן בתחרות מדריד 1947 והן בלינארס 1951.

בשנת 1951 העניקה פיד"ה לטוריאנטה תואר שופט בינלאומי.

## קישורים חיצוניים

* מידע כללי

## הערות שוליים

קטגוריה:שחמטאים קובנים
קטגוריה:שחמטאים ספרדים
קטגוריה:שחמטאים שהשתתפו באולימפיאדת השחמט
קטגוריה:אלופי ספרד בשחמט
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1883
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-1973
קטגוריה:קובנים שנפטרו ב-1973
בנטנג

**בנטנג** או **בנטינג** (שם מדעי: *Bos javanicus*) מין מסוג פר המצוי במיאנמר, תאילנד, קמבודיה, לאוס, וייטנאם, בורנאו, ג'אווה ובאלי. אוכלוסייה פליטת תרבות קיימת בטריטוריה הצפונית באוסטרליה. הבנטנג בוית במקומות ספורים בדרום-מזרח אסיה, ויש בערך 1.5 מיליון בנטנגים מבויתים, הנקראים בקר באלי. חיות אלה משמשות בתור בהמות עבודה, ומגודלות גם לצורכי בשר. בנטנג פראי ובנטנג מבוית יכולים להזדווג וברוב המקרים, הצאצא יהיה פורה. בנטנגים מבויתים הובאו ב-1849 לטריטוריה הצפונית באוסטרליה, וכיום מצויה שם אוכלוסייה פראית.

## בית גידול
הבנטנג מצוי במגוון רחב של בתי גידול בהם יערות נשירים פתוחים, יערות ירוקי עד למחצה, חוות נטושות ואזורי מרעה, אך לא ביערות גשם. בעבר הבנטנג היה נפוץ בכל דרום-מזרח אסיה ממחוז יונאן שבסין דרך חצי האי המלאי וצפון-מזרח הודו עד לאיים ג'אווה, באלי ובורנאו אך הוא נכחד מאזורים רבים בשל ציד ובירוא יערות.

## שימור
הבנטנג נמצא בסכנת הכחדה עקב ירידה של 50 אחוז באוכלוסייה שלו בנוסף לציד ובירוא יערות. בשנת 2008 הרשימה האדומה של IUCN העריכה שנותרו 5000–8000 פרטים בלבד. הבנטנג הוא היונק השני בסכנת הכחדה ששובט בהצלחה.

## ביות
הבנטנג בוית לראשונה בסביבות 3500 לפני הספירה בג'אווה או בחלק היבשתי של דרום-מזרח אסיה.

## גלריה

Zoo de Lunaret - Banteng - P1600316.jpg
Bos javanicus javanicus.jpg
Bos javanicus, Diergaarde Blijdorp.jpg
Banteng at Alas Purwo.jpg


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בקר
קטגוריה:קמבודיה: יונקים
קטגוריה:ג'אווה: יונקים
קטגוריה:מיאנמר: יונקים
קטגוריה:מגה-פאונה של אירואסיה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1823
קטגוריה:בורנאו: יונקים
גאור

**גאור** (שם מדעי: *Bos gaurus* בעבר **Bibos** **gauris**), נקרא גם **סלנדנג** או **ביזון הודי**, הוא סוג של פר החי בדרום אסיה ודרום-מזרח אסיה. האוכלוסיות הגדולות ביותר שלו מצויות כיום בהודו. 

## מאפיינים
הגאור הוא אחד המינים הגדולים ביותר מבין מיני הבקר, כשפרט בוגר יכול להגיע למשקל של יותר מ-1.2 טון, והוא הגדול ביותר מבין מיני בקר הבר. גדול יותר מהתאו האפריקני, התאו האסייתי והביזונים. רק זנים של בקר הבית גדולים ממנו.

הגאורים הם הכבדים והחזקים ביותר מכל מיני בקר הבר. לזכרים גוף שרירי ביותר עם רכס גבי אופייני ועור מדולדל ורחב, המקנים לו חזות חזקה במיוחד. הנקבות קטנות יותר, והרכס הגבי והעור המדולדל פחות מפותחים  אצלן. גאורים הם בעלי חיים גדולים מאד, והם הפרים היחידים שגובה הכתפיים מגיע לשני מטרים. משקלו של הגאור יכול להגיע לכ-1,250 ק"ג.

אויבו הטבעי של הגאור הוא הטיגריס הבנגלי, המנסה לעיתים לתקוף עגלים צעירים. תועדו אף מקרים של טיגריסים שטרפו פרטים בוגרים. אויב טבעי נוסף של הגאור הוא תנין הים, האורב לגאור ליד מקווי מים. תניני ים גדולים מסוגלים להרוג ולטרוף גם פרטי גאור בוגרים.

## תת-מינים
לגאור ארבעה תת-מינים:
**Bos gaurus laosiensis* תפוצתו ממיאנמר עד סין.
*גאור דרום מזרח אסיאתי - *Bos gaurus readi* תת-המין הנדיר ביותר. כיום, הוא מצוי בעיקר בהודו-סין ותאילנד. האוכלוסייה במיאנמר הושמדה כמעט כליל. גאורים דרום-מזרח אסיאתיים מצויים באוכלוסיות קטנות ביערות המפוזרים במחוז.
**Bos gaurus gaurus* (הודו, נפאל). גאור הודי. הקרוי גם "ביזון הודי" הוא תת-המין הנפוץ ביותר. אוכלוסייתו כוללת יותר מ-90% מכול אוכלוסיית הגאור בעולם. ריכוז גדול מאוד מצוי באזור עיירת הנופש קודאי קנאל שבדרום הודו
**Bos gaurus hubbacki* (תאילנד, מלזיה). מצוי בדרום תאילנד ובחצי-האי מלזיה. הקטן מבין ארבעת תת-המינים. 
**Bos gaurus frontalis* או גָּאיָאל, גאור מבוית. כנראה הכלאה של גאור ופרה.

## גלריה

קובץ:Alert Bison.jpg
קובץ:Bos gaurus in Mysore zoo (3).jpg
קובץ:Indian Bison (Gaur) 1 by N. A. Naseer.jpg
קובץ:White bison by N.A. Naseer.jpg
קובץ:Gaur at the Bronx Zoo.jpg
קובץ:Beast bison.jpg
קובץ:Gaur-berlin.jpg
קובץ:Angry wild bulff.jpg
קובץ:Gaur bandipur.jpg


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי צ'ארלס המילטון סמית
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1827
קטגוריה:בקר
קטגוריה:לאוס: יונקים
קטגוריה:הודו: יונקים
קטגוריה:מגה-פאונה של אירואסיה
אלן-פורנייה

**אלן-פורנייה** הוא שם עט של **אנרי-אלבאן פורנייה** (בצרפתית: Alain-Fournier; 3 באוקטובר 1886 - 22 בספטמבר 1914), סופר צרפתי.

אלן פורנייה נולד בעיירה לה שאפל-ד'אנז'יון (במחוז שר שבחבל סאנטר-עמק הלואר בצרפת) להורים שהיו מורים. בילה את ימי ילדותו בכפר אפיניי לה פלוריאל באזור מיוער מדרום לנהר הלואר - מקום שאווירתו שימשה כרקע ("הכפר סנט אגאת") לרומן היחיד שלו "מון הגדול". מגיל 12 נרשם לתיכון וולטר בפריז, בו קטף את כל הפרסים האפשריים, ומאוחר יותר למד בבית הספר התיכון לאקאנאל בעיירה סקו שמדרום לפריז ובתיכון "לואי לה גראן" .באותה תקופה התכונן ללא הצלחה לבחינות כניסה לאקול נורמל סופרייר והתיידד עם ז'אק ריבייר, הסופר לעתיד, שמאוחר יותר נשא לאישה את אחותו הצעירה של אלן-פורנייה. אחר כך למד בבית הספר הימי בעיר הנמל ברסט שבחבל ברטאן.

ב-1905, כאשר טייל על רציפי הנהר סן בפריז, הכיר את איבון דה קייוורקור שהפכה לאהבתו הגדולה הראשונה, ואשר בהשראתה יצר את דמותה של איבון דה גאלה ברומן "מון הגדול". הייתה זו אהבה נכזבת, וכאשר פגש בה שוב שמונה שנים מאוחר יותר, הייתה נשואה והיו לה שני ילדים.

בין 1908 ו-1909 עשה את שירותו הצבאי, וב-1910 שב לפריז, הפך לכתב לענייני ספרות של העיתון "ז'ורנאל", ופגש באנדרה ז'יד ובפול קלודל. בין 1910 ו-1912, כאשר שימש כעוזרו של קלוד קזימיר-פרייה כתב את הרומן "מון הגדול" שיצא לאור ב-1913. בשל רומן זה שבו תיאר מאורעות שונים המבוססים על התנסותו האישית, היה מועמד לפרס גונקור אך לא זכה בו.

ב-1914 החל לכתוב רומן בשם "קולומב בלאנשה", אך באוגוסט של אותה שנה התגייס לצבא הצרפתי שלחם נגד הגרמנים. הוא מילא תפקיד של קצין מילואים בחיל הרגלים, ונשלח לחזית בכפר אפארז' שליד העיר ורדן (במחוז מז שבחבל לורן), שם נעלם ב-22 בספטמבר ולאחר מכן הוכרז כנעדר. רק ב-1991 זוהו עצמותיו בקבר משותף בגרמניה, ונקברו בבית הקברות הצבאי בכפר סן-רמי-לה-קולון שליד ורדן. על קירות הפנתאון בפריז חרות שמו בין הסופרים שהקריבו את חייהם למען צרפת במלחמת העולם הראשונה.

רוב כתביו של אלן-פורנייה יצאו לאור אחרי מותו:
* 1924 - "הניסים" (קובץ מסות ושירים).
* 1926 - התכתבותו עם הסופר ז'אק ריבייר.
* 1930 - מכתביו למשפחתו.
* 1990 - 133 דפים, הערות, רשימות וטיוטות שעשה כהכנה לכתיבת הרומן "קולומב בלאנשה".

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

* 

קטגוריה:סופרים צרפתים
קטגוריה:כותבי מכתבים
קטגוריה:צרפתים שנהרגו במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1886
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1914
יצחק אלמוג

**יצחק אלמוג** (במקור, "יצחק ורצמן"; 5 באוקטובר 1922 - 21 בדצמבר 2012) היה איש צבא ישראלי. שימש קצין הקשר הראשי השני בצה"ל וסיים את שירותו הצבאי בדרגת אל"ם.

## ביוגרפיה
אלמוג נולד ב-1922 בבלץ שבבסרביה בנם של רות וחנוך ורצמן, עלה עם משפחתו לארץ ישראל ב-1933, בוגר הגימנסיה העברית "הרצליה". בשנת 1937 הוא הצטרף לארגון "ההגנה" ושירת בשירות הקשר. ב-1942 הצטרף לצבא הבריטי ושירת כקצין קשר בבריגדה היהודית.

במלחמת העצמאות הדריך את קשרי חטיבות גבעתי וקרייתי ושימש קצין הקשר במבצע נחשון. בנובמבר 1949 מונה לקצין הקשר הראשי השני (אחרי אל"ם יעקב ינאי (יאן)), תפקיד בו כיהן עד אוגוסט 1954, אז פינה את מקומו לאריאל עמיעד.

לאחר שחרורו מצה"ל, עמד בראש משלחת משרד הביטחון בבריטניה ובהמשך במזרח הרחוק. בשנת 1957 הוא מונה לראש אמ"ת, ובשנת 1958 לראש אגף הבינוי והמשק במשרד הביטחון. בשנת 1960 הוא מונה לעמוד במקביל גם בראש אגף האספקה במשרד הביטחון, ושימש בתפקידים אלו עד 1961.

היה פעיל במפלגת העבודה וחבר מרכז-המפלגה.

נפטר ב-21 בדצמבר 2012 בגיל 90. הובא למנוחות בבית העלמין קריית שאול.

אחיו הבכור היה מרדכי אלמוג, מייסד יחידת האיסוף 8200.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:לוחמי הבריגדה היהודית
קטגוריה:קציני קשר ראשיים
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:ראשי אגף אספקה במשרד הביטחון
קטגוריה:פעילי מפלגת העבודה
קטגוריה:בוגרי גימנסיה הרצליה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1922
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2012
אייל אלפרד

**אייל אלפרד** (שם מדעי: *Rusa alfredi*) הוא מין בסוג אייל רוסה המצוי בפיליפינים ביערות של האי פנאי וחלק מוויסאיאן (קבוצת איים) במרכז הפיליפינים. אייל אלפרד הוא אחד מתוך שלושה מיני האייליים המצויים בפיליפינים. אורך גופם הוא בין 125–130 ס"מ, גובהם בין 70–80 ס"מ ומשקלם בין 25–80 ק"ג. עונת הרבייה של האייל היא מנובמבר עד דצמבר כשהנקבה ממליטה לאחר היריון של 240 יום צאצא יחיד. המין נמצא בסכנת הכחדה ובערך 70 פרטים מוחזקים בשבי ועוד 300 פרטים נמצאים בטבע.
המין מוגן בחוק על ידי ממשלת הפיליפינים. הגורמים לירידה במספר הפרטים הם בירוא יערות וציד עבור מסעדות ושווקים. בשנת 2009 המין התגלה מחדש בטבע בידי חוקרים בריטיים ופיליפינים שגילו עקבות וגללים המיוחסים לאייל באי נגרוס. בנוסף לאיילים התגלו באזור גם צמחים רבים כמו כדנית, עופות וצפרדעים.
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פיליפ סקלטר
קטגוריה:אייליים
קטגוריה:הפיליפינים: יונקים
קטגוריה:הפיליפינים: מינים אנדמיים
קטגוריה:מגה-פאונה של אירואסיה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1870
דיי

**דיי** (בטורקית: **Dayı**; בערבית: **داي**, מילולית: דוד מצד האם) הוא תואר מטעם האימפריה העות'מאנית שניתן לשליטי תוניסיה ואלג'יריה. בפועל, האנשים בעלי התואר "דיי" כיהנו כשליטים כמעט עצמאיים. הדיי נבחר בידי אנשי צבא, דת ומנהל וזכה לאוטונומיה מרובה מהאימפריה העות'מאנית. עמד בראש מועצה שנקראה "דיואן". בה היו חברים מפקדי הצבא והצי, שר האוצר והאחראי על המיסים.
* **באלג'יריה** - מאז החלת השלטון העות'מאני על אלג'יריה בשנת 1535 נשאו מושליה את התואר פאשה. החל משנת 1671 נוסף גם ההתפקיד של דיי שעלה בחשיבותו לעומת הפאשה . ב-1711 שני התפקידים מוזגו. אלג'יריה הפכה לעצמאית בפועל וקשורה לעות'מאנים באופן סמלי בלבד. אחרי כיבוש אלג'יריה בידי צרפת גלה הדיי האחרון, חוסיין דיי.
* **בתוניסיה** - בשנת 1591 התמרדו היאניצ'רים בתוניסיה ומינו שליט מטעמם שנקרא דיי. הדיי שלט באזורי החוף של תוניסיה ובפנים הארץ שלט ביי, שניהם כמיופי כוח של האימפריה אך שליטים עצמאיים בפועל. בין השניים היו מאבקי שלטון. בשנת 1705 השתלט הביי חוסין אבן עלי על השלטון ומאז עד התקופה הצרפתית שליט תוניסיה היה הביי בלבד.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תארים עות'מאניים
קטגוריה:אלג'יריה: היסטוריה
קטגוריה:תוניסיה: היסטוריה
אליקים וגה

**אליקים (אליה) וגה (אלורס-וגה)** (7 במאי 1913 – 19 ביולי 2004) היה דוקטור לאגרונומיה, כיהן כראש מחלקת פרחים במכון וולקני, ונחשב ליוזם הקמת ענף הפרחים בישראל. היה גם פעיל ציוני ויוזם פעילות הסברה לטובת מדיניותה של ישראל.

## קורות חיים
אלוורס-וגה נולד בדורדרכט שבהולנד למשפחה משכילה ובעלת ערכים ציוניים, ממוצא ספרדי.

עוד כנער שימש כמנהיג מקומי בתנועת "בני עמנו" הציונית שבדורדרכט.
את הכשרתו המקצועית לקראת עלייה לארץ ישראל בחר לעשות משנת 1938 בבית הספר הגבוה לחקלאות של אוניברסיטת וגנינגן.

בשנת 1940 פגש את מרתה ויילר מרוטרדם, לה נישא באוגוסט 1942.
במהלך מלחמת העולם השנייה לקח חלק בתנועת המחתרת ההולנדית שפעלה נגד השלטון הנאצי.

לאחר המלחמה ניהלו בני הזוג וגה את רשת החלוצים של ארגון "הכשרה ועלייה".
בשנת 1947 עלה ד"ר וגה לארץ-ישראל במסגרת ההעפלה והתגורר תחילה בעפולה ובהמשך בירושלים.

## תרומה לענף הפרחים
בשנת 1955 נקרא וגה לנהל את יחידת המחקר לפרחים בבית דגן, והוא החל לנהל תחנות ניסויים בכמה מוקדים בארץ.

הוא פיתח זן חדש של סייפן (גלדיולה) לו קרא על שם אחותו "חנה", ובהמשך פנה להרכבת זנים חזקים יותר של ורדים, ציפורנים וגרברות.

בשנת 1960 השלים וגה את תואר הדוקטור שלו באוניברסיטת וגנינגן בהולנד בנושא "סיכונים וסיכויים בגידול בצלי פרחים בישראל".

בד בבד המשיך ד"ר וגה להשקיע בתחום המחקר הגנטי שנחשב לחדש, יחסית, בזמנו.
לאחר מלחמת ששת הימים ניהל ד"ר וגה ניסויים בגידול צבעונים בגולן. ניסויים אלו הוכתרו בהצלחה והיו בסיס לשיתוף פעולה כלכלי עם חברה הולנדית.
בשנת 1978 יצא ד"ר וגה לגמלאות והתנדב בסיוע להתיישבות החדשה בהרי יהודה, בה תמך רעיונית.

## תרומה להסברה הישראלית
במהלך מלחמת שלום הגליל, מעמדה של המדיניות הישראלית במדינות המערב הגיע לשפל. ד"ר וגה, כמי שניהל קשר שוטף עם אישים רבים בהולנד, פעל להקים את ארגון "מידע" MEDA, שישמש כגוף הסברתי למדיניות ישראל בתקשורת ההולנדית. על ועדת ההיגוי של הארגון, אותו ניהל בעצמו, נמנו חברי פרלמנט הולנדיים ושגרירים לשעבר. ד"ר וגה ניהל קשרים שוטפים עם גופי התקשורת ההולנדים בהם התראיין, ואף שלח חומר המצדד במדיניות הישראלית. בהמשך אף הוציא הארגון לאור עיתון הסברתי שנשלח למעצבי המדיניות ההולנדיים.

## פרסים
בשנת 1999 הוענק לד"ר וגה פרס ממועצת הפרחים כהוקרה על תרומתו לענף הפרחים בישראל.

## לקריאה נוספת
אליקים וגה, **חלום שהתגשם-שיבה לארץ ישראל אחרי 1900 שנות גלות**, יומן זיכרונותיו האישיים והמקצועיים.

## קישורים חיצוניים

* אליקים אלורס וגה, באתר מכון ווֹלקני
* אליקים וגה, במוזיאון הלוחם היהודי

קטגוריה:ישראלים ילידי הולנד
קטגוריה:פעילים ציונים בהולנד
קטגוריה:אגרונומים ישראלים
קטגוריה:עולים לאחר מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:פעילי הסברה ישראלית
קטגוריה:חברי המחתרת ההולנדית
קטגוריה:פרטיזנים יהודים מהולנד
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטאות ומכללות בהולנד
קטגוריה:סגל מכון וולקני
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1913
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2004
פאפאדיזי

**פאפאדיזי** היא סדרת טלוויזיה קומית ישראלית ששודרה ב-yes stars ישראלי. הסדרה, בה מדוברת אנגלית עילגת, צולמה בישראל באתרים המדמים כפר יווני, כגון פקיעין והר הרוח.
## רקע
הרעיון לסדרה מבוסס על מקבץ סרטונים של התסריטאי והבמאי אורי ששון שהופקו במיוחד ל-YouTube וזכו שם להצלחה. על בסיס סדרת האינטרנט שכללה כ-25 סרטונים באורך כולל של כ-120 דקות, פיתח אורי ששון כתסריטאי ראשי את סדרת הטלוויזיה "פאפאדיזי". גרעין העלילה נוצר לראשונה באינטרנט. אורי ששון יצר את הדמות, פאפאדיזי, רועה עיזים יווני שמחפש אישה אמריקאית באינטרנט. חלק גדול מהסרטונים הקצרים שהועלו לראשונה ב-YouTube, שימשו כבסיס וכהשראה לפרקי הטלוויזיה. לדוגמה, הסרטונים בפרק הפתיחה של סדרת הטלוויזיה: עיזים סלבריטאיות והודעה דרמטית וסרטונים נוספים שהופקו מחדש לסדרת הטלוויזיה: מיסטר גוגל, מיסטר בוש, הכריזמה שלי, הזמנה לדייט ועוד. בגרסת האינטרנט, מנשה נוי השתתף כשחקן בלבד. הוא לא היה מעורב בקידום הסדרה ב-YouTube ובאתרי שיתוף קבצים נוספים. בתמורה למשחק בסדרת האינטרנט קיבל מנשה נוי אחוזי שותפות בסדרה "פאפאדיזי". חברת yes החליטה להפיק סדרת טלוויזיה המתבססת על סדרת האינטרנט. הסדרה "פאפאדיזי" מהווה תקדים. לראשונה, נמכרה סדרה ויראלית שפותחה כגרסת אינטרנט והופקה גם בגרסת טלוויזיה.

## עלילה
הסדרה מתרחשת בכפר מקדוני בדיוני קטן בשם "מגלומאנוס". פאפאדיזי, רועה עזים יווני, רוצה את "הדבר האמיתי". הוא שולח סרטוני וידאו הזויים לאינטרנט, ומחפש אישה אמריקאית. הכתובת: סלבריטאים, כוכבות קולנוע ודמויות מפתח בתרבות האמריקאית. בסרטונים המשודרים באינטרנט, פאפאדיזי מציב אולטימטום דרמטי: אם לא ימצא אישה אמריקאית תוך 30 יום, יתלה את עצמו. במהלך 30 הימים, פאפאדיזי משגר סרטונים נוספים, ומפעיל כל מניפולציה אפשרית: הוא מחזר במרץ אחרי פאריס הילטון, משקר שקיבל מכתב תשובה ממוניקה לווינסקי, מציע עסקה למיסטר גוגל: עז תמורת אישה אמריקאית, ומבקש את עזרתו של הנשיא בוש בחיפוש. סדרת הסרטונים מכניסה את כל הכפר למשבר, וחושפת אי הבנות ומאבקי שליטה בין "סוקרטס" ראש הכפר, "טרויה" אמו של פאפאדיזי, הכומר "זבטס" שפאפאדיזי היה אמור להתחתן עם אחותו "קוקינה" ותושבי הכפר.

## הדמויות
* **פאפדיזי** (מנשה נוי): רועה צאן שחי עם אמו טרויה.
* **מנוליס** (עמי סמולרצ'יק): קצין משוחרר מהצי היווני שמחליט לפתוח קפה אינטרנט, בו הוא עוזר לחברו הטוב פאפאדיזי להעלות סרטוני וידאו לאינטרנט, למורת רוחם של תושבי הכפר.
* **טרויה** (תיקי דיין): אמו בת ה-72 של פאפאדיזי, מוכרת בכפר כטבחית שמכינה את המאכל "מוסקה" שעבר בירושה במשפחתה.
* **סוקרטס** (מוני מושונוב): ראש הכפר "מגלומאנוס", אדם שמרן שמתנגד לפועלו של פאפאדיזי ושואף לפיתוח הכפר.
* **קוקינה** (קרן מור): האקסית של פאפאדיזי, בעלת מספרה. פאפאדיזי עזב אותה ביום חתונתם לפני 21 שנים, ומאז היא מנסה לנקום בו.
* **זבטס** (דביר בנדק): כומר הכפר "מגלומאנוס", אחיה של קוקינה. כמו קוקינה, גם הוא מחפש נקמה בפאפאדיזי שהשפיל אותו בכך שנטש את אחותו ביום חתונתם. זבטס מתנגד להעלאת הסרטונים של פאפאדיזי לאינטרנט וגם ללימוד האנגלית שהממשלה כופה עליו.
* **הלני** (גילי סער): בתו היחידה של סוקרטס ראש הכפר "מגלומאנוס" שקיימה מערכת יחסים קצרה עם פאפאדיזי.

## קישורים חיצוניים

* האתר של פאפאדיזי ב-YouTube
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2008
קטגוריה:yes הטלוויזיה בלוויין: תוכניות וסדרות
גילי מורן

**גלעד (גילי) מורן**, הוא מהנדס ישראלי וחתן פרס ביטחון ישראל.

## קורות חיים
מורן סיים לימודי הנדסת אלקטרוניקה בהצטיינות מאוניברסיטת בן-גוריון ושירת בצה"ל כקצין טכני. במהלך שמונה שנות שירותו הצבאי הוא זכה בפרס ראש אמ"ן לחשיבה יוצרת (1981) ובמשך שנתיים וחצי שירת כחלק מצוות פיתוח בארצות הברית. בשירות המילואים הוא התקדם לדרגת רב-סרן.

במשך 23 שנים היה מורן מנכ"ל מייסד של חברת התוכנה "טיקי מערכות". החברה עסקה במגוון פעילויות פיתוח בתחומי תוכנה, אביזרי בטיחות לרכב ומערכות בקרה ובשנת 2000 נרכשה על ידי חברת "טלדור מערכות". עבור פועלו בשנים אלו הוא זכה בשנת 1992 בפרס ביטחון ישראל.

מורן מונה בשנת 2004 למשנה למנכ"ל טלדור מערכות האחראי על פיתוחה הטכנולוגי והעסקי של החברה. בשנת 2006 עזב את טלדור והחל לעמוד בראש חברת תוכנה אמריקנית-ישראלית בתחום תוכנה רפואית. כמו כן הוא שותף בחברה ציבורית בסינגפור ובחברת ההשמה הישראלית "נישה הייטק".

## קישורים חיצוניים
* קורות חייו באתר "הייטק קואוצ'ינג"

קטגוריה:מהנדסי חשמל ישראלים
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס ביטחון ישראל
נמר ערפילי מצוי

**נמר ערפילי מצוי** או **נמרון** (שם מדעי: *Neofelis nebulosa*) הוא מין בסוג נמר ערפילי. הוא חתול בגודל בינוני החי בדרום סין, מזרח הרי ההימלאיה ורוב דרום-מזרח אסיה.

בשל מראהו ומבנה גופו, היווה הנמר הערפילי המצוי חידה למדענים במשך תקופה עד שסווג בבירור. השם המדעי בא מהשילוב של המילים Neo, משמע "חדש", ו–Felis, "חתול קטן". המשמעות היא "סוג חדש של חתול קטן".

## תיאור
ניביו של הנמר הערפילי ארוכים וכוח נשיכתו ביחס לגודל גופו הוא הגדול ביותר בכל משפחת החתוליים' יחד עם היגואר. אורכו 60–110 ס"מ ומשקלו בין 15 ל-23 קילוגרם. על פרוותו טבועות אליפסות בצבע שזוף עד חום בהיר שצורתן דומה לעננים, ומכאן שמו.

## מיון
לנמר הערפילי המצוי שלושה תת-מינים:
*נמר ערפילי הודו-סין (*N. n. nebulosa*)
*נמר ערפילי נפאלי (*N. n. macrosceloides*)
*נמר ערפילי טאיוואני (*N. n. brachyura*) - נכחד

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1821
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אדוראד גריפית
קטגוריה:חתולים גדולים
קטגוריה:אינדונזיה: יונקים
קטגוריה:נפאל: יונקים
קטגוריה:סין: יונקים
קטגוריה:יונקים: טורפי-על
קטגוריה:הודו: חתולים גדולים
קטגוריה:מיאנמר: יונקים
קטגוריה:מלזיה: יונקים
קטגוריה:יונקים ביערות הגשם של דרום-מזרח אסיה
סוסניציה

**סוסניציה** (אוקראינית: **Сосниця**, רוסית: **Сосница** פולנית: **Sosnycia**) היא עיירה באוקראינה, המרכז המינהלי של אזור סוסניציה שבפלך (אובלסט) צ'רניהיב. נמצאת כ-85 ק"מ מזרחית לצ'רניהיב וכ-185 ק"מ צפונית מזרחית לקייב. הייתה שייכת בעבר לאיחוד הפולני-ליטאי ולאחר מכן לאימפריה הרוסית ולברית המועצות. העיירה משתרעת על כתשעה קמ"ר ומנתה (בשנת 2004) כ-8,000 תושבים. בשנת 1900 הגיע מספר התושבים היהודים בעיר ל-1,842.

## קישורים חיצוניים

* מפת אזור צ'רניגוב (צ'רניהיב) 1910  באימפריה הרוסית
* אזור צרניהיב באתר הגניאולוגיה היהודית
* 

קטגוריה:מחוז צ'רניהיב: יישובים
קטגוריה:קהילות יהודיות באוקראינה
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-13
דז'

alt=בית הכנסת בדעש|ממוזער|בית הכנסת הגדול בדז'
**דז**' (ברומנית: **Dej**, בהונגרית: **Dés**, בגרמנית: **Desch, Burglos**, ביידיש: **דעזש** או **דעש**) היא עיר בצפון-מערב רומניה, 60 קילומטרים צפונית לקלוז'-נאפוקה, במחוז קלוז' שבטרנסילבניה.

דז' שוכנת במקום שבו נהר הסומש הקטן מתחבר אל נהר הסומש הגדול. מיקומה של העיר מרכזי מכיוון שהיא מהווה צומת של מסילות ברזל עיקריות וכבישים רבים והיא מחברת את הנוסעים לערים חשובות באזור: קלוז'-נאפוקה, באיה מארה, סאטו מארה, דדה, ביסטריצה וואטרה דורניי.

## היהודים

בעיר התקיימה חצר חסידית שמייסדה היה ר' מנחם מנדל פנט, בנו של ר' יחזקאל פנט מקרלסבורג, תלמיד ר' מנחם מנדל מרימנוב וראשון מפיצי החסידות בטרנסילבניה, שהיה רבו של החבל.

באפריל 1944 נמנו בעיר כ-3,600 יהודים אורתודוקסיים. בתקופת הכיבוש הגרמני של הונגריה רוכזו יהודי העיר בגטו שהוקם בה, אליו הועברו גם יהודים מהסביבה, ואשר מספר יושביו הגיע לכ-7,800 איש.

במשך 11 יום, מחג השבועות (ו' בסיון) ה'תש"ד ה-28 במאי 1944 ועד 8 ביוני (י"ז בסיון) שולחו כל יהודי הגטו שבעיר למחנה ההשמדה אושוויץ.

## תושבים מפורסמים
*אוסקר בארד, היה רופא, משורר, ומחזאי יהודי-הונגרי שחי ביישובים סביבת דז', ושם נקבר.

## ערים תאומות

* 
* 

## לקריאה נוספת
*

## קישורים חיצוניים

* 
* ספר יזכור לקהילת דז' באתר ספריית ניו-יורק
* [על שושלת חסידות דעש באשכול של [פורום (אינטרנט)|פורום] ביידיש מהפורומים של "אידישע וועלט"]
* 
* 
* בית הכנסת בדז' 
* 

קטגוריה:רומניה: ערים
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה