open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
איי CpG

בגנומיקה, **איי CpG** (באנגלית: CpG islands) אלו אזורים גנומיים בעלי שכיחות גבוהה של אתרי CpG. ה"p" ב-CpG מייצג את הקשר הפוספודיאסטרי שבין ציטוזין (C) לגואנין (G), הנוצר בעת פילמור חומצת הגרעין. ה-C וה-G מצויים זה לצד זה ברצף ה-DNA או ה-RNA עקב קישורם הכימי בקשר הפוספודיאסטרי שהוא קשר קוולנטי, להבדיל מקשרי המימן הנוצרים בעת זיווג בסיסים בין ציטוזין וגואנין המצויים זה מול זה בחומצת גרעין בעלת מבנה דו-גדילי, כדוגמת DNA המצוי בתאים.
ממוזער|שמאל|160px|גואנין
ממוזער|שמאל|120px|ציטוזין
אין הגדרה אובייקטיבית לאיי CpG וההגדרה הפורמלית הרווחת של אי CpG היא - אזור בעל לפחות 200 זוגות בסיסים, בעל שכיחות C ו-G הגבוהה מ-50% ובעל יחס observed-to-expected של CpG (המחושב על ידי הנוסחה -
((Num of CpG/(Num of C × Num of G)) × Total number of nucleotides in the sequence)) הגבוה מ-60%.

## איי CpG ביונקים
בגנומים של יונקים, איי CpG הם לרוב באורך של 300-3,000 זוגות בסיסים, ונמצאים בתוך או בסמיכות ל-40% מהפרומוטורים של הגנים. אצל בני אדם - כ-70% מהפרומוטורים מכילים ריכוז CpG גבוה ועקב כך איי CpG הם דרך נוחה לזיהוי מיקומם של גנים.
מחקר שנערך ב-2002, המבוסס על סקירה נרחבת של רצף הכרומוזומים ההומניים 21 ו-22 מצא כי בניגוד לאזורים גנומיים העשירים ב-GC כגון חזרות מסוג Alu, איי CpG "אמיתיים", המקושרים לאזורי ה5' של גנים, הם אזורים באורך של יותר מ-500 זוגות בסיסים, בעלי לפחות 55% של GC ובעלי יחס observed-to-expected של CpG הגבוה מ-65%.

## מאפיינים
איי CpG מאופיינים בשכיחות CpG של לפחות 60% מהשכיחות המצופה, שהיא בערך 4-5% (בגנום האנושי כ-42% מהנוקליאוטידים הם G או C ולכן ההסתברות לקבל אתר CpG צריכה להיות 0.21*0.21=4.41%), כלומר שכיחות של לפחות 2.6% (0.6*0.0441=0.02646), בעוד שבשאר הגנום שכיחות ה-CpG נמוכה יותר - פחות מ-1%. בניגוד לאתרי CpG באזורים המקודדים בתוך גנים, ברוב המקרים אתרי CpG באיי CpG שבתוך פרומוטורים אינם ממותלים במידה והגן מתבטא. ההבחנה בתופעה זו הובילה להבנה כי מתילציה של אתרי CpG בפרומוטורים יכולה להוביל להשתקה של ביטוי הגן. בגנים שמתבטאים - רוב המתילציות מתבצעות במרחק קצר מאיי ה-CpG (באזורים הנקראים "חופי CpG") ולא באיים עצמם.

הרצף CpG הוא רצף פלינדרום ולכן לאחר ההכפלה האנזימים שיוצרים את המתילצייה מזהים את ה-C הממותל מה-CpG בגדיל המקורי וממתלים את ה-C החדש, המשלים ל-G המקורי. הסיבה לנדירות היחסית של אתרי CpG בDNA של חולייתנים היא שציטוזין בסידור כזה נוטה לעבור מתילציה וציטוזין ממותל נוטה לעבור דה-אמינציה (הסרת קבוצת אמין) ספונטנית ולהפוך כתוצאה מכך לתימין. בבני אדם אמנם קיים אנזים בשם Thymine-DNA glycosylase היודע לתקן תימינים ממוטציות T/G אך הוא אינו יעיל מספיק כדי למנוע את קצב המוטציות הגבוה יחסית בדינוקלאוטיד CpG. כתוצאה מכך הדינוקלאוטיד CpG הולך ונעלם במהלך האבולוציה וקיומם של צברי CpG הוא לא דבר מובן מאליו. איי CpG לרוב נמצאים באזורי תחילת השעתוק של גנים (במיוחד ליד housekeeping genes, בחולייתנים). קיומם של איי CpG מוסבר לרוב על ידי כוחות סלקטיביים המובילים לרמות מתילציה נמוכות באזורים גנומיים אלו. היות שמתילציות באזור זה מעלות את ההסתברות לדה-אמינציות ספונטניות של הציטוזינים, שיכולות להוביל להרס הפונקציה או הבקרה של הגן קיימת סלקציה אבולוציונית חזקה נגד אותן מתילציות.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:גנטיקה מולקולרית
קטגוריה:גנומיקה
קטגוריה:DNA
רנה ויויאני

**ז'אן רפאל אדריאן רנה ויויאני** (בצרפתית: **Jean Raphaël Adrien René Viviani**; 8 בנובמבר 1863 – 7 בספטמבר 1925) היה ראש ממשלת צרפת בשנה הראשונה של מלחמת העולם הראשונה.

## תולדות חייו
ויויאני נולד ב-8 בנובמבר 1862 בסידי בל-עבאס באלג'יריה הצרפתית. את הקריירה הפוליטית החל ב-1893 כשנבחר כנציג הרובע החמישי של פריז לפרלמנט מטעם פלג שיתאחד ב-1905 למפלגה הסוציאליסטית הצרפתית, הוא לא הצליח להיבחר שנית ב-1902. בשעת איחוד המפלגות הסוציאליסטיות ב-1905 סירב לאיחוד ונותר יחד עם אריסטיד בריאן מחוץ לאיחוד כ"סוציאליסט עצמאי". ב-1906 נבחר לפרלמנט וכיהן בממשלתו של ז'ורז' קלמנסו כשר החינוך והתרבות.

ב-13 ביולי 1914, לאחר בחירות שהותירו בית מפולג, הוסכם ויויאני כמועמד של פשרה למשרת ראש הממשלה והוכתר על ידי נשיא הרפובליקה, רמון פואנקרה, עד ה-26 באוגוסט כיהן גם כשר חוץ. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הנהיג ממשלת חירום, שתפקודה נחשב ככושל עקב התבוסה הצבאית והמורלית של צרפת. ב-27 באוקטובר 1915 התפטר, העביר את התפקיד לאריסטיד בריאן וכיהן בממשלתו כשר המשפטים.

ב-1920 נבחר כנציג ארצו לחבר הלאומים. באוקטובר 1922 נבחר כסנאטור, אולם ביוני 1923 לקה באירוע מוחי שהותיר אותו משותק עד למותו כשנתיים מאוחר יותר.

כיכר הסמוכה לכנסיית נוטרדאם דה פריז קרויה על שמו.

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה באנציקלופדיית מלחמת העולם הראשונה
* ביוגרפיה באתר ספרטקוס
* 
* 

קטגוריה:ראשי ממשלת צרפת בתקופת הרפובליקה השלישית
קטגוריה:שרי החוץ של צרפת
קטגוריה:שרי המשפטים של צרפת
קטגוריה:פוליטיקאים צרפתים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:צרפתים ילידי אלג'יריה הצרפתית
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1862
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1925
משהו מתוק

**משהו מתוק** הוא סרט קולנוע ישראלי שיצא לאקרנים בשנת 2004 בהפקתו של יורם גלובוס ובבימויו של דן תורג'מן, המשחק גם בתפקיד הראשי לצידה של איילת זורר.

## עלילה
אלון (דן תורג'מן) ומאיה (אביטל אברג'יל) מגיעים למושב של מאיה מלונדון, למסיבת החתונה של אחותה מיטל (תמר קינן). סופר בשם יואל סלע (אולי שטמברג), נקלע במקרה למקום לאחר שהמכונית שלו מתקלקלת. ספרו הראשון לא זכה להצלחה, ומאיה מספרת שהספר שיעמם אותה, מבלי לדעת שהוא הכותב. אך סלע מתחיל לכתוב את סיפור הספר החדש, הפעם בכתב ידו. מכוניתו התקלקלה והדבר מאפשר לו לשהות בביתו של בן המושב ועקנין (אלברט אילוז). ועקנין וידידו שיטרית מטפלים בתיקון הרכב. מפגשים רגעיים בין הסופר ומאיה יוצרים קשר, שגורם לו להתאהב בה. במקביל לסיפור המתרחש בין תמר (איילת זורר) ואלון. תמר שבה מפריז, על מנת לעזור לשני הוריה במושב. היא מוותרת על קריירה משלה. ועובדת במאפיה שלהם. המאפיה נקראת "משהו מתוק". מערכת היחסים בין אלון ומאיה מסתבכת בעקבות הקשר שנוצר בינו לבין תמר. במקביל הקשר בין מאיה והסופר מתהדק. אך תמר שוב עומדת להקריב את עצמה לידידה הטוב אזולאי, שאוהב אותה אהבה גדולה ומוכן ללכת עימה לנישואין, עד לתפנית העלילה שבו מבין אלון שהוא לא מוכן לוותר על תמר, ומגיע לחתונתה. מאיה רואה שאחותה תמר אינה שלמה אם נישואיה לאזולאי, ואומרת לה שהיא כבר בזוגיות עם יואל ומבחינתה לא מפריע לה שהיא ואלון יהיו יחד, וכאשר אלון מגיע אל תמר בערב החתונה היא אומרת לאזולאי את האמת על כך שלא מרגישה שהיא יכולה להיות טובה עבורו, והם מחליטים לוותר, ולהיפרד. אלון פוגש את תמר, ולאחר שמתוודים זה אל זו, השניים מחליטים לצאת אל כולם, ולהינשא.

## שחקנים

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 2004

קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:סרטי דרמה קומית ישראליים
קטגוריה:סרטים בעברית
קטגוריה:סרטי דן תורג'מן
קטגוריה:המושב בתרבות ובאמנות: סרטים
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2004
עדי לב

**עדי לב** (20 באוגוסט 1953 – 12 במרץ 2006) הייתה שחקנית קולנוע ותיאטרון ומדבבת ישראלית.

## ביוגרפיה
נולדה בטרנסילבניה ועלתה עם משפחתה לישראל בשנת 1969, בגיל 16. למדה בחוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב ובבית צבי בית הספר הגבוה לאמנויות הבמה והשתלמה בסדנת משחק בניו יורק, בשנות ה-70 של המאה ה-20. החלה את דרכה כשחקנית בתיאטרון הבימה.

בשנת 1984 העלתה את הצגת היחיד "לואיזה בוכה לואיזה צוחקת", במרכז התרבות "צוותא".

כתבה מחזה יחיד, "תפקידים שלא שיחקתי", בשיתוף עם הבמאית והמורה למשחק, סופי מוסקוביץ'. 

השתתפה בסרטי הקולנוע במקום חלום (1978), "תלווה לי את אשתך" (בבימוי זאב רווח, 1989), "מי האבא?", (בבימוי אלי קנר, 1996), "כנפיים שבורות" (תסריט ובימוי ניר ברגמן, 2002), ו"סוחרי גומי", (על פי מחזהו של חנוך לוין, בבימוי זאב רווח) (2002). 

הופיעה באחד מפרקי הסדרה של "תמונות יפואיות", הסדרה שודרה בערוץ 3 בכבלים בשנים 1995–1996.

ב-1996 הופיעה בסדרת הטלוויזיה של ערוץ 1 "מר מאני", בתפקיד מיילדת. 

ב-1999 הופיעה במחזמר "עלובי החיים" בתיאטרון הקאמרי, בתפקיד גברת תנרדייה. 

בשנת 2003 הופיעה בתפקיד אורח במספר פרקים בודדים בסדרת הטלוויזיה "טיפול נמרץ" ששודרה בערוץ 2, גילמה את ציונה, אשתו של שימי (שלמה תרשיש).

בשנת 2005 התארחה בסדרת הדרמה של ערוץ 2 "אמא'לה" בתפקיד פקידה בבית חולים.

נישאה ב-1981 לפטר ורטהיימר, נגן כלי נשיפה, שחקן קולנוע ותיאטרון. לזוג נולדו בן ובת. הבת, שירלי ורטהיימר, היא מדבבת.

בסוף חודש ספטמבר 2005 אובחנה לב כחולת סרטן. נפטרה במרץ 2006, בגיל 52.

## קריירת דיבוב
* טרזן 2 (קאלה), 2005
* נאדי בארץ הצעצועים, 2002
* בבי הקוסמת הצעירה, 2002
* לילו וסטיץ', 2002
* מפלצות בע"מ (רוז), 2001
* מרד התרנגולים (הגברת מליסה טווידי), 2000
* ברטוק המשגע, 1999

## קישורים חיצוניים

* דף שחקנית, באתר תיאטרון "גשר"

קטגוריה:ישראליות ילידות רומניה
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:עולות בשנות ה-1960
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:מדבבות ישראליות
קטגוריה:מדבבים ישראלים
קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב: תיאטרון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: תיאטרון
קטגוריה:בוגרות בית צבי
קטגוריה:בוגרי בית צבי
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הישן בהרצליה
קטגוריה:ישראליות שנפטרו מסרטן
קטגוריה:ישראלים שנפטרו מסרטן
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1953
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1953
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2006
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2006
פעולת 15 באוגוסט 1915

**פעולת 15 באוגוסט 1915** הייתה קרב ימי קטן, בין מפרשית בריטית חמושה לבין צוללת גרמנית, אשר התרחש בעת מלחמת העולם הראשונה, מול חופי גרייט ירמות' (Great Yarmouth) שבחוף המזרחי של אנגליה. הקרב נסתיים, בניגוד גמור ליחסי הכוחות שבין כלי השיט, בהטבעת הצוללת על כל אנשי צוותה.

## רקע
ממוזער|ספינת דיג דומה לספינת ה-Q "אינברליון"

במלחמת העולם הראשונה ערכו הגרמנים מתקפת צוללות במטרה להחניק את הספנות של מדינות ההסכמה. הגרמנים ניסו לפגוע במיוחד בספנות הבריטית, כיוון שבהיות בריטניה אי, הייתה תלויה במיוחד בנתיבי הים לכלכלתה. 

בשנת 1915, השנה השנייה למלחמת העולם הראשונה, עמד הצי הבריטי מול מתקפת הצוללות הגרמנית כמעט חסר אונים. אבדות אוניות הסוחר הבריטיות עלו מאוד, ולצי לא היה שום אמצעי נגד הצוללות. האמצעי היעיל ביותר היה הגנת אוניות הסוחר בשיירות, ואולם אמצעי זה היה נתון בוויכוח עז והוכנס לשימוש רק ב-1917; בשלב זה פעל הצי הבריטי על פי תפיסה התקפית, שמשמעותה - ניסיון לתקוף את הצוללות. ואולם, אמצעי גילוי לא היו קיימים, ולא היה נשק שיכול היה לפגוע בצוללת מתחת לפני המים - פצצות העומק טרם הומצאו. ניתן היה לפגוע בצוללת באמצעות תותח כאשר הייתה מעל למים, או לנגוח בה, ואולם לשם כך היה צורך לגרום לצוללת לעלות אל פני המים או להפתיע אותה שם. מכאן בא הצורך לפתות את הצוללת לעלות אל פני המים. מובן שהצוללת לא תעלה כאשר תגלה כלי שיט מלחמתי, אך תתפתה לעלות כאשר תגלה אוניית סוחר תמימה למראה המפליגה לבדה.

אחד הרעיונות שהועלו, בהמשך לקו מחשבה זה, היה אוניות פתיון: אוניות סוחר שנראו תמימות, אך למעשה נשאו חימוש. המטרה הייתה לאפשר לצוללת להתקרב אל האונייה ואז לפתוח עליה באש ולהטביע אותה. כדי לפתות את הצוללת להתקרב, היה על אוניית הפתיון להיות מטרה קטנה, כזו שהצוללת לא תרצה להשקיע בה טורפדו יקר אלא תעדיף לצוף לידה ולנסות להטביע אותה באש תותחים, או להעלות עליה צוות השתלטות. כך נולדה אוניית ה-Q, אחד מן הסודות השמורים ביותר של המלחמה. אחת מאותן ספינות פיתיון הייתה ה"אינברליון" (Inverlyon), ספינת דיג המונעת בכוח מפרשים. הספינה גויסה לצורכי הצי המלכותי הבריטי בתחילת אוגוסט 1915, וחומשה בתותח שלוש ליטראות. על הספינה פיקד ארנסט מרטין ג'האן (Jehan).

## הקרב
ממוזער|הצוללת הגרמנית UB-4
ב-14 באוגוסט תקפה הצוללת הגרמנית **UB-4** את אוניית הסוחר הבריטית הקטנה **בונה פידה** (Bona Fide, בתרגום חופשי מלטינית: "באמונה שלמה"). הצוללת עצרה את האונייה והטביעה אותה באמצעות חומר נפץ שהונח על ידי צוות השתלטות. ג'האן, אשר שייט על ה"אינברליון" מול גרייט ירמות' (בחופה המזרחי של אנגליה), קיבל את הידיעה על ההטבעה והפנה את ספינתו למקום הידוע האחרון של ה"בונה פידה". 

ואכן, בשעה 20:20 הצוללת צפה ועלתה מול ה"אינברליון" והתריעה שצוות השתלטות עומד לעלות עליה. ג'האן המתין עד שהצוללת קרבה למרחק של כ-25-30 מ', ואז פקד להניף את דגל הצי הבריטי וירה שלושה פגזים, ואחריהם עוד שישה. לאלה הצטרפו יריות של נשק קל. הצוללת נפגעה והחלה להתמלא במים, ולבסוף טבעה בהיותה במצב אנכי כמעט. כל אנשי צוותה, 14 במספר, נהרגו. עם טביעתה, נלכדה הצוללת ברשת הדיג של "אינברליון", שהייתה קרובה אליה. כיוון שכך, ג'האן הציע בשדר לאדמירליות שהצוללת תובא עמו לנמל. האדמירליות סירבה לכך, והרשת נחתכה.

## אחרית דבר
על פעולה זו ג'האן זכה בצלב השירות המצוין, והועלה לדרגת סגן.

## לקריאה נוספת

* 
* 
* 

15 באוגוסט
15 באוגוסט
15 באוגוסט
קטגוריה:הים הצפוני: מלחמת העולם הראשונה
ויקטור מוזס

**ויקטור מוזס** (אנגלית: **Victor Moses**; נולד ב-12 בדצמבר 1990 בלאגוס) הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת הקיצוני. מוזס ייצג את בנבחרת ניגריה במונדיאל 2014 ו-2018.

## ביוגרפיה
מוזס נולד בניגריה לאב שהיה כומר נוצרי. בגיל 11 ברח כמבקש מקלט אל אנגליה, לאחר שהוריו היו בין האלפים שנטבחו שם בשל מהומות על רקע דת.
## קריירה
### אנגליה
באוגוסט 2012 חתם בשורות הקבוצה צ'לסי. ב-15 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה בקבוצה נגד קווינס פארק ריינג'רס.

ב-2 בספטמבר 2013 הושאל מוזס לליברפול האנגלית. ב-16 בספטמבר הבקיע את שערו הראשון בקבוצה נגד סוונסי סיטי בתיקו 2-2. ב-16 באוגוסט 2014 הושאל שוב והפעם לסטוק סיטי עד לסוף העונה. ב-1 באוגוסט 2015 הושאל לווסטהאם יונייטד עד לסוף העונה. ב-25 בינואר 2019 הושאל לפנרבחצ'ה עד לסוף העונה. ב-23 בינואר 2020 הושאל לאינטר מילאנו עד לסוף העונה.
### רוסיה
באוקטובר 2020, הושאל עד סוף העונה לספרטק מוסקבה הרוסית. את הופעת הבכורה ערך במשחק ב-17 באוקטובר מול חימקי, במחזור 11, שבו קבוצתו ניצחה 3:2. לאחר אותה עונה, הועבר מוזס באופן קבוע לספרטק, עם חוזה לשנתיים. ב-2022 האריך מוזס את החוזה עד 2024, ועם סיום החוזה, עזב את הקבוצה.

ב-10 בספטמבר 2024 חזר לאנגליה וחתם בלוטון טאון.

### נבחרות לאומיות
מוזס ייצג את אנגליה בנבחרות הנוער השונות, מגיל 16 ועד גיל 21, אולם לבסוף החליט לשחק עבור הנבחרת הניגרית הבוגרת. נכלל בסגל מונדיאל 2014 עם נבחרת ניגריה, ובטורניר העפיל עם הקבוצה לשמינית הגמר. נכלל בסגל המוקדם בנבחרת ניגריה למונדיאל 2018, שם הבקיע שער פנדל עבור ניגריה בדקה ה51 שהפסידה לארגנטינה 1–2.
## תארים
;צ'לסי
* הליגה האירופית: 
* אליפות אנגליה: 
* הגביע האנגלי: 

**ספרטק מוסקבה**
* גביע רוסי: 2021/2022
;ניגריה
* גביע אפריקה לאומות: 2013

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים ניגרים
קטגוריה:חלוצי כדורגל ניגרים
קטגוריה:לאגוס: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני קריסטל פאלאס
קטגוריה:כדורגלני ויגאן את'לטיק
קטגוריה:כדורגלני ספרטק מוסקבה
קטגוריה:כדורגלני צ'לסי
קטגוריה:כדורגלני ליברפול
קטגוריה:כדורגלני סטוק סיטי
קטגוריה:כדורגלני וסטהאם יונייטד
קטגוריה:כדורגלני פנרבחצ'ה
קטגוריה:כדורגלני אינטר מילאנו
קטגוריה:כדורגלני לוטון טאון
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ניגריה
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2013
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2014
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2018
קטגוריה:אנגלים ממוצא ניגרי
קטגוריה:ניגרים שנולדו ב-1990
גרא סנדלר

**גרא סנדלר** (ברוסית: **Гера Сандлер**; נולד ב-1 ביולי 1973 בברית המועצות) הוא שחקן טלוויזיה, קולנוע ותיאטרון ישראלי.

## ביוגרפיה
סנדלר נולד בברית המועצות, ובשנת 1990 עלה לישראל. בין השנים 1994–1997 למד בבית הספר לאומנויות הבמה "בית צבי". במהלך השנים השתתף סנדלר במספר סרטים וסדרות טלוויזיה. בשנת 2002 דיבב בסרט האנימציה "עידן הקרח". בשנת 2004 דיבב את דמותו של מר פופו באנימה "דרגון בול Z" וכן גילם את דמותו של יוני בסרט הקולנוע "אבנים".

בשנת 2006 שיחק בסרט הקולנוע "ילדי CCCP". בשנת 2007 שיחק בסרט הקולנוע "מדוזות". באותה שנה שיחק בסדרת הטלוויזיה "משמורת" ששודרה בערוץ 2. באותה השנה התארח בעונה הראשונה של "מסודרים" ששודרה בערוץ 2, גילם את יבגני.

בשנת 2010 גילם את דמותו של "סמיון בלנקיי" בסדרת הטלוויזיה "בין השורות" ב-yes. במהלך השנים 2009–2011 שיחק בשתי עונות בסדרה "תמרות עשן" ששודרה ב-HOT3. ב-2011 שיחק בעונה הראשונה של הסדרה "אליפים", בה גילם את דמותו של שמעון כהן, אביו של דוידי (גיא סלניק).

בשנת 2012 שיחק בדרמה היומית "נויורק" בשלושה תפקידים שונים לצדם של אורי פפר, אושרי כהן, יובל שרף, איתי תורג'מן, מגי אזרזר ועוד. באותה שנה שיחק בסרט הקולנוע "מכתב מהעבר", בסדרת הנעורים "החממה", וכן בסרט הקולנוע "חיותה וברל", פרי עטו של עמיר מנור.

בשנת 2013 שיחק בסרט הקולנוע "איגור ומסע העגורים". באותה שנה החל לשחק בתפקיד ממוקה בסדרה הקומית "שנות ה-80" שיצרו האחים שלום ומני אסייג.

סנדלר השתתף במספר מחזות, בהם: "דון ז'ואן", שהוצג בתיאטרון גשר. הוא שיחק בתיאטרון מלנקי במחזה "השד האחרון", וכן שיחק בתיאטרון יידישפיל במחזות, "סיפור פשוט", "יושקה מוזיקאנט", "הקוסם מלובלין", מי הוא מי?, "שני קונילמל" ו"ילדה יפה".

בשנת 2014 שיחק בסדרת המתח של הוט 3, "בתולות". ב-2015 שיחק בסרט "סוף עידן התמימות".

בשנת 2017 שיחק בעונה השנייה של הסדרת הדרמה קומית של כאן 11 "איפה אתה חי?" שיצרו האחים חי, ורונן דוידוב. שיחק את יהודה דמטוב אבא של אסתי. בתפקיד זה החליף את רומן שמחייב, שנרצח לפני תחילת הצילומים.

בשנת 2020 שיחק בסדרת הטלוויזיה "המורדת" בנטפליקס, על צעירה חרדית שבורחת לברלין עקב השידוך שבחרו לה דודתה וסבתה. בסדרה השתתפה גם אשתו של סנדלר, השחקנית רונית אשרי, וגם בנם נועם.

שיחק בתפקיד סטאס בסרט "אסיה", אשר זכה בפרס אופיר 2020 כסרט הטוב ביותר. החל משנת 2022 סנדלר חזר לגלם את דמותו של ממוקה בסדרה "שנות ה-90", סדרת ההמשך לקומדיה "שנות ה-80". כמו כן, גילם באותה שנה את קפוסטין בסדרה "גדול עלינו" בכיכובם של "מה קשור".

בנוסף לכל בשנת 2022 הוא שיחק בסדרה רוסית "האברומיביצ'ים המסכנים" (Бедные Абрамовичи) בתפקיד בוריה אברמוביץ'.

בשנת 2023 גילם את דמותו של מארק שאגאל במיני-סדרה של נטפליקס "אל מעבר האוקיינוס". בהמשך השנה שיחק פעם נוספת את ממוקה בסרט "ההילולה", וכן שיחק בתפקיד סמיון גולדנברג, אביה של ענת, בסדרת הטלוויזיה ״סובייצקה״ של ערוץ כאן 11.

בשנת 2025 שב לגלם את דמותו של ממוקה חונדיאשווילי בסרט "ההילולה 2 – החתונה".

## חיים אישיים
נשוי לרונית אשרי ואב לשלושה. מתגורר בניו יורק.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי בית צבי
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון יידישפיל
קטגוריה:עולים בשנות ה-1990
קטגוריה:ישראלים ילידי ברית המועצות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1973
השיבה למדבר

**השיבה למדבר** (בצרפתית: ** Le retour au desert**) הוא מחזה סאטירי פרי עטו של המחזאי הצרפתי ברנאר-מארי קולטס. הצגת הבכורה של המחזה הייתה בתיאטרון די רון-פואן (Rond-Point) בבימויו של פטריק שרו בשנת 1988. בהצגה שיחקו ז'קלין מאיאן ומישל פיקולי.

## תקציר העלילה
העלילה מתרחשת בעיר פרובינציאלית, במזרח צרפת, בראשית שנות ה-60 של המאה ה-20. מאתילד סרפנואז, אחותו של אדריאן, בעל בית חרושת, שבה מאלג'יר לאחר חמש עשרה שנה. היא מגיעה עם ילדיה שנולדו שם: פאטמה ואדואר. בזמן היעדרה אדריאן נשא לאישה את מארת, אחותה של אשתו המנוחה מארי רוזריול. מאתילד אינה שבעת רצון ממארת, אשתו החדשה של אדריאן.

מאתיו אומר לאביו שהוא רוצה להתגייס לצבא ולהיות צנחן במלחמת אלג'יריה, כי אדואר בן דודו לועג לו על שאינו מכיר את העולם. אדריאן, ששמר על בנו שבקושי יוצא מהבית ומעולם לא עזב את גבולות העיר, נחרד מכך שהוא עלול לאבד אותו. בלילה בסתר בלי ידיעת איש מתיו ועזיז לוקחים את אדואר לבית זונות לראשונה בחייו. בסוף המחזה מאתיו מקבל זימון לשירות צבאי באלג'יר, אחרי תקופה ארוכה שאדריאן הצליח לעצור את גיוסו בעזרת קשריו. בשלב זה מאתיו מאוד חרד מגיוסו הממשמש ובא.

אדריאן חבר בלשכת הפעולה למען הציבור ביחד עם מפקח המשטרה ארשיבאל פלאנטייר, עורך הדין בורני והממונה על המחוז סאבלון ואנשים נוספים. הם מקיימים פגישות חשאיות בביתו של אדריאן ויוזמים פעולות טרור נגד ערבים. בסיום המחזה הם מפוצצים את קפה סאיפי, ששייך לסאיפי, האלג'יראי.

באחת הפעמים שפלאנטייר בא לבקר את אדריאן הוא פוגש את מאתילד ובנה אדואר. מאתילד גוזרת את שערות ראשו של פלאנטייר, כאות נקמה על כך שהלשין עליה ששיתפה פעולה עם הנאצים (מה שעשה לבקשת אדריאן, שהעליל על אחותו עלילת שווא שמטרתה לנשל אותה מהירושה). פלאנטייר מאשים את אדריאן שהוא הלשין עליו, ואדריאן מכחיש.

אדריאן ואחותו מאתילד רבים ביניהם במהלך היום על נושאים שונים והדברים מגיעים עד לכדי אלימות פיזית. כתוצאה מכך הוא מזניח את בית חרושת שלו, שרווחיו יורדים ומגיע לידי סכסוך עם חבריו. המשרתת מא'אם קולו מנסה לפייס בין האחים, אבל ללא הצלחה.

כשפאטמה משוטטת בגן נגלית אליה רוחה של דודתה מארי, שהלכה לעולמה 15 שנה קודם לכן. בסיום המחזה לפאטמה נולדים תאומים שחורים.

## הנפשות הפועלות
* מאתילד סרפנואז
* אדריאן - אחיה, בעל בית חרושת
* מאתיו - הבן של אדריאן
* פאטמה - הבת של מאתילד
* אדואר - הבן של מאתילד
* מארי רוזריול - אשתו הראשונה של אדריאן שהלכה לעולמה
* מארת - אחותה, אשתו השנייה של אדריאן
* מא'אם קולו - משרתת בלילה
* עזיז - משרת במשך שעות היום
* הצנחן השחור הגדול
* סאייפי - בעל הבית של הקפה
* פלאנטייר - מפקח המשטרה
* בורני - עורך דין
* סאבלון - הממונה על המחוז

## השיבה אל המדבר בתיאטרון הישראלי

**[[תיאטרון החאן]] – [[הצגת בכורה]]: 23 בדצמבר 2000**
* יוצרים: תרגום – דורון תבורי, בימוי - אופירה הניג, ייעוץ מוזיקלי - אריק בורכמן, תפאורה ותלבושות - פרידה קלפהולץ-אברהמי, תאורה – רוני כהן.
* שחקנים: אדריאן - דורון תבורי, מאתילד - לאורה ריבלין, מארי – עירית פשטן / שרון שטרק, מאתיו – יואב היימן, אדואר – ניר לוי, מא`אם קולו - עליזה רוזן, פלאנטייר - ניר רון, סאבלון - אבינעם מור-חיים, עזיז -יגאל שדה, סאיפי - אריה צ'רנר, תמרה דיין, ליאת גורן, גילי בן-אוזיליו, יורם יוספסברג, אורי רביץ, ליאור רז.
* ההצגה זכתה בארבעה פרסי התיאטרון לשנת 2000:
** הצגת השנה
** במאית השנה – אופירה הניג
** מתרגם השנה – דורון תבורי
** שחקנית בתפקיד ראשי – לאורה ריבלין

## קישורים חיצוניים
* השיבה למדבר באתר הבמה

קטגוריה:מחזות ברנאר-מארי קולטס
קטגוריה:מחזות משנות ה-1980
קטגוריה:הצגות שזכו בפרס התיאטרון הישראלי
פיטר הילמן

**פיטר הילמן** (4 בדצמבר 1928 - 20 ביוני 2013) היה פרופסור במכון למדעי החיים באוניברסיטה העברית ומייסד מוזיאון המדע בירושלים.

## ביוגרפיה
הילמן נולד בדרום אפריקה. הוא קיבל תואר דוקטור לפיזיקה גרעינית באוניברסיטת הרווארד בשנת 1953. כשסיים את לימודי החל לעבוד במכון המחקר לאנרגיה באנגליה (AERE). משם עבר בשנת 1956 למחלקה לאסטרונמיה ופיזיקה ב-אוניברסיטת אופסלה. בשנת 1958 ועד עלייתו לארץ עבד הילמן במכון לחקר חלקיקים CERN. הוא עלה לישראל בשנת 1960. בשנת 1964 נתמנה לעמוד בראש המחלקה לפיזיקה גרעינית במכון ויצמן למדע. בשנת 1967 החל לעסוק בנוירוביולוגיה ומדעי המוח. בשנת 1969 התמנה להיות פרופסור מן המניין במכון למדעי החיים באוניברסיטה העברית.

## הנגשת המדע לציבור הרחב
בשנת 1980 הגה הילמן את רעיון הקמתו של מוזיאון למדע בירושלים, בעקבות ביקור במוזיאון המדע בסן פרנסיסקו, וכצעד ראשון במימוש חזונו הקים באוניברסיטה העברית את "עין רואה – סדנא למדע" אשר פעלה באוניברסיטה במשך כעשר שנים.

פעילות הסדנה נעשתה במקביל לקידום הרעיון של הקמת מוזיאון מדע גדול ומבוסס, רעיון אשר זכה לתמיכה של האוניברסיטה העברית והקרן לירושלים וזכה לידי מימוש בשנת 1992 עם חנוכתו של מוזיאון המדע ע"ש בלומפילד ירושלים.

הילמן שימש בהתנדבות כמנהלו הראשון של המוזיאון במשך כשלוש שנים ועם צאתו לגמלאות בשנת 1995, המשיך עד ימיו האחרונים לשמש כמנהל מדעי בהתנדבות.

## ראו גם
* מוזיאון המדע בירושלים

## קישורים חיצוניים

* אתר מוזיאון המדע ע"ש בלומפילד ירושלים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: מדעי החיים
קטגוריה:סגל מכון ויצמן למדע: פיזיקה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:ישראלים ילידי דרום אפריקה
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1928
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2013
הפלישה לפי הטבעת של קרטמן

**"הפלישה לפי הטבעת של קרטמן"** (באנגלית: **"Cartman Gets an Anal Probe"**; ובתרגום חופשי **"קרטמן מקבל גשוש אנאלי"**) הוא הפרק הראשון בעונה הראשונה של קומדיית המצבים המונפשת "סאות' פארק". זהו הפרק הראשון - לא כולל הפיילוט שלא שודר - בכל הסדרה, והוא שודר ב-13 באוגוסט 1997. הפרק הציג לראשונה את הדמויות הראשיות בסדרה, הילדים אריק קרטמן, סטן מארש, קייל ברופלובסקי וקני מקורמיק, שמנסים לחלץ את אחיו הקטן של קייל, אייק, מחטיפה חוצנית.

בעת כתיבת הפרק, יוצרי *סאות' פארק*, טריי פארקר ומאט סטון, טרם חתמו על חוזה שידור עם ערוץ קומדי סנטרל. בעקבות עלויות תקציב נמוכות מאוד, היוצרים צילמו את הפרק בעזרת טכניקה של סטופ מושן בעזרת מגזרי נייר, בדומה לסרט הקצר שהקדים את הסדרה, "רוח חג המולד". עד היום, "הפלישה לפי הטבעת של קרטמן" הוא הפרק היחיד של "סאות' פארק" שלא צולם בעזרת טכנולוגיית מחשב.

## עלילה
בזמן שקרטמן, סטן, קייל וקני מחכים להסעתם בתחנת האוטובוס, אחיו הקטן של קייל, אייק, עוקב אחריהם עד לבית הספר. קייל אומר לאייק שהוא לא יכול לבוא איתם לבית הספר. קרטמן מספר לבנים על חלום שהוא חלם בלילה, בו הוא נחטף על ידי חוצנים. האחרים מנסים לשכנע אותו שהאירועים אכן התרחשו ושלחוצנים קוראים "מבקרים", אבל קרטמן מסרב להאמין להם. שף עוצר עם מכוניתו ליד הילדים ושואל אותם אם ראו חללית חייזרים בלילה הקודם, ובלא ידיעתו "מאשר" את חלומו של קרטמן, ומספר לילדים סיפורים על חייזרים שמבצעים בדיקות אנאליות בבני אדם (שקרטמן מכחיש שהוא עבר). לאחר ששף עוזב, אוטובוס בית הספר אוסף את הילדים והם צופים באימה בחטיפתו של אייק על ידי החוצנים. קייל מבלה את שאר הפרק בניסיונות לחלץ אותו.

בבית הספר, קרטמן מתחיל לנפוח אש וקייל מנסה, בלי הצלחה, לשכנע את המורה מר גריסון, להרשות לו לצאת מהשיעור כדי לחפש את אחיו. כששף מגלה שאחיו של קייל נחטף ורואה מכונה שיוצאת מישבנו של קרטמן, הוא עוזר לבנים לצאת מבית הספר על ידי הפעלת מתג העשן. ברגע שהם בחוץ, קרטמן מציין שוב שחטיפתו הייתה רק חלום, כאשר הוא נפגע לפתע מקורה ומתחיל לשיר ולרקוד. זמן קצר לאחר מכן, חללית מופיעה. קייל זורק עליה אבן והחללית יורה חזרה, ומפילה את קני לכביש. ברגע שהוא מנסה לקום, הוא נרמס על ידי עדר פרות, אבל שורד. לאחר מכן, ניידת משטרה דורסת אותו והוא נהרג.

סטן וקייל פוגשים את ונדי באגם סטארקס, והיא מציעה להשתמש במכונה שתקועה בתוך ישבנו של קרטמן כדי ליצור קשר עם המבקרים. כדי לפתות אותם לחזור, הילדים קושרים את קרטמן לעץ כדי שבפעם הבאה שהוא ינפח, צלחת לווין ענקית תצא מפי הטבעת שלו. חללית החוצנים נוחתת ואייק קופץ ממנה אל קייל. בינתיים, החייזרים מתקשרים עם הפרות באזור, מאחר שהם רואים אותם כגזע האינטליגנטי ביותר על הכוכב. קרטמן נחטף שוב על ידי החייזרים וחוזר לתחנת האוטובוס למחרת עם דלקת הלחמית.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:פרקי טלוויזיה: סאות' פארק
קטגוריה:יצירות משנת 1997
ג'פרי גולדברג

**ג'פרי מארק גולדברג** (; נולד ב-22 בספטמבר 1965) הוא עיתונאי, פרשן וסופר יהודי-אמריקאי. עורך העיתון "אטלנטיק". כותב בעיתון בענייני חוץ, ומתמחה בעיקר בענייני המזרח התיכון ואפריקה.

## ביוגרפיה
גולדברג נולד בברוקלין, ניו יורק, כבנם של אלן ודניאל גולדברג. הוא גדל במלברן, עיירה קטנה במחוז נסאו שבניו יורק. הוא למד באוניברסיטת פנסילבניה ולאחר מכן קטע את לימודיו כדי לעבור לישראל, בה שירת בצה"ל כמדריך כלואים במשטרה הצבאית. בזמן שהותו בישראל החל לכתוב מאמרים עבור ה"ג'רוזלם פוסט". מאוחר יותר שב לארצות הברית והחל את הקריירה העיתונאית בעיתון ה"וושינגטון פוסט" ככתב לענייני משטרה ובכתיבה במגזין של "הניו יורק טיימס".
[ממוזער|250x250 פיקסלים|גולדברג מראיין את [מזכיר המדינה של ארצות הברית|מזכיר המדינה האמריקאי, ג'ון קרי במסגרת "פורום סבן", 2016.]]
בשנת 2000 הצטרף לצוות העיתון "ניו יורקר". שניים ממאמריו שפרסם בעיתון, "הטרור הגדול" בשנת 2002 ו"במפלגתו של האל" בשנת 2003, זכו לפרסי עיתונות מובילים בארצות הברית. ב-2010 כתב את המאמר "הניצודים", על הזוג מארק ודליה אוונס, שנטו לקחת את החוק לידיהם במאמץ לעצור ציידים פילים בפארק הלאומי צפון לואנגווה בזמביה. המאמר זכה לשבחים.

בשנת 2007 הצטרף לעיתון "אטלנטיק". הוא כותב גם לסירוגין במגזין "סלייט". באוקטובר 2014 פרסם מאמר באתר של ה"אטלנטיק" שעורר סערה, בו הוא תיאר שפל חסר תקדים ביחסים בין וושינגטון לירושלים. לטענתו אמר לו בכיר בממשל כי "העניין עם ביבי הוא, שהוא צ'יקן-שיט". בינואר 2015, כתב מאמר בו טען כי "נתניהו אסון, מזיק לישראל, מקומם את הממשל, הדמוקרטים והיהודים בארצות הברית".

באוקטובר 2016 מונה לעורך ה"אטלנטיק", לאחר מעברו של העורך הקודם, ג'יימס בנט, לעריכה ב"ניו יורק טיימס". בינואר 2019, קרא המגזין בשערו להדיח את הנשיא דונלד טראמפ, מאחר ש"טראמפ יצא בהתקפה מכוונת נגד הפרדת הרשויות, נגד שלטון החוק ונגד זכויות האדם שמונצחות בחוקה שעליה הוקמה ארצות הברית. הוא פעל במכוון להחמיר את המחלוקת בארצות הברית".

גולדברג מתגורר בוושינגטון. הוא נשוי לפמלה ריבס, ואב לשלושה ילדים.

## כתביו

***Prisoners**: A Muslim and a Jew Across the Middle East Divide (2006)


## קישורים חיצוניים

* אתרו האישי 
* הבלוג של ג'פרי גולדברג באטלנטיק 
* 
* ג'פרי גולדברג, האם היו דינוזאורים בתיבת נוח?, מאמר בעברית בכתב העת "אלכסון".
* 
* 
* Special guest: Jeffrey Goldberg, ראיון בהסכת של יונית לוי וn12, פברואר 2021

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:ברוקלין: אישים
קטגוריה:עיתונאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:סופרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:סגל הג'רוזלם פוסט
קטגוריה:סגל ניו יורק טיימס
קטגוריה:סגל ניו יורקר
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פנסילבניה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1965
בורובסקי

**בורובְסְקִי** הוא שם משפחה.

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה טופונימיים
פורט הרקורט

**פורט הרקורט** (באנגלית: **Port Harcourt**; בפידג'ין ניגרי: **Po-ta-kot**) היא בירת מדינת ריברס בדרום-מזרח ניגריה והעיר החמישית בגודל אוכלוסייתה בפדרציה. העיר שוכנת בדלתת הניז'ר ולפי חישוב המבוסס על תחזית רשמית לתאריך 21 במרץ 2022 אוכלוסייתה מונה כ-2.12 מיליון תושבים. העיר נוסדה ב-1913 ונקראה על שם לואיס הרקורט  שהיה השר הממונה על הקולוניות באימפריה הבריטית בשנים 1910–1915.

מכיוון ששימשה בעיקר כשער לייצוא, משמש ניב ניגרי-אנגלי (פידג'ין ניגרי) ולא אידגו (Idgo), שהיא השפה הנפוצה בדרום ניגריה, כשפה הדומיננטית בעיר.

## היסטוריה
העיר הוקמה ב-1913 על ידי הבריטים ששלטו בניגריה על מנת להעביר פחם, אותו גילו באנוגו שנמצא כ-200 ק"מ צפונית לעיר. בפורט הרקורט, ששוכנת על גדת דלתת נהר הניז'ר הוקמה כל התשתית הדרושה על מנת להעביר את הפחם באוניות לאירופה. במהלך מלחמת העולם הראשונה שמשה העיר כבסיס של מדינות ההסכמה כנגד מעצמות המרכז ששלטו בקמרון הגרמנית. העיר נותרה קטנה יחסית והיא התפתחה רק החל מ-1958 כאשר נתגלו בקרבתה שדות נפט. מאז הפכה העיר למרכז כלכלת הנפט הניגרית. בעקבות רווחיות הנפט והכלכלה שהתפתחה סביבה, הגיעו פיתוחים שונים לעיר לפני כניסתם לניגריה כולה.

ב-1995 נתלה בעיר הסופר ולוחם זכויות האדם קן סארו-ויווה בעקבות מחאתו בנוגע לנזקים שגורמת תעשיית הנפט.

## כלכלה

כלכלת העיר מבוססת בעיקר על תעשיית הנפט: החל מהוצאת הנפט מהאדמה ועד להפקת הנפט וייצואו לרחבי העולם. בנוסף, בעיר קיימת תעשיית דייג שמקורה בדגים הנמצאים בדלתת הניז'ר.

## חינוך

## תחבורה
בעיר קיימת מסילת ברזל שמגיעה עד לעיר מיידוגורי שבצפון ניגריה וכן נמל תעופה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ניגריה: ערים
קטגוריה:ערי בירה של יחידות מנהליות
קטגוריה:ערי מיליונים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1913
קטגוריה:מפרץ גינאה: ערי נמל
נמל התעופה הבין-לאומי של פורט הרקורט

**נמל התעופה הבין-לאומי של פורט הרקורט** (באנגלית: **Port Harcourt International Airport**) הוא נמל התעופה בינלאומי שממוקם ליד אומגוואה (Omagwa), פרבר של פורט הרקורט, ניגריה. בנמל התעופה מסלול אחד שמשרת טיסות פנים בניגריה וכן טיסות לאירופה. היעדים העיקריים הם לאגוס ואבוג'ה בניגריה ופרנקפורט ופריס באירופה.

בשנת 2012 עברו בנמל התעופה 1,256,854, זהו נמל התעופה השלישי בכמות נוסעים בניגריה לאחר נמלי התעופה בבירה אבוג'ה ובלאגוס.

## תאונות טיסה
* ב-26 בספטמבר 1968, מטוס דאגלס DC-4 של Pan African Airlines התרסק לפני הנחיתה כאשר הטייס ניסה לנחות בחושך. 57 מנוסעי הטיסה ואדם נוסף שהיה על הקרקע נהרגו.
* ב-17 בדצמבר 1996, טיסת מטען של MK Airlines מלוקסמבורג, נחת והתחיל לבעור. כל ארבעת הנוסעים ניצלו.
* ב-27 בנובמבר 2001, טיסת מטען של MK Airlines התרסקה, בגלל תנאי מזג אוויר קשים, ממש לפני הנחיתה, איש צוות אחד נהרג.
* ב-10 בדצמבר 2005, טיסה 1145 של חברת Sosoliso Airlines התרסקה. מתוך 110 נוסעים ואנשי צוות רק 2 ניצלו.

## קישורים חיצוניים

פורט הרקורט
קטגוריה:ניגריה
דייגו אלבס

**דייגו אלבס קריירה** (בפורטוגזית: **Diego Alves Carreira**; נולד ב-24 ביוני 1985 בריו דה ז'ניירו שבברזיל), הידוע כדייגו אלבס, הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת השוער.

## קריירה
אלבס החל את הקריירה המקצוענית שלו בשנת 2004, כשוער שני במועדון אתלטיקו מיניירו. ב-24 ביולי 2007, עבר אלבס לאלמריה וזכה להעפיל בפעם הראשונה בתולדות המועדון לליגה הבכירה, הלה ליגה. לאחר שהשוער הראשון של הקבוצה נמכר, הפך אלבס במהירות לשוער הראשון ועזר לה לסיים את עונת  במקום השמיני. בעונת  שיחק בכל המשחקים של הקבוצה. באותה עונה ספג את הכרטיס האדום הראשון בקריירה שלו, לאחר 30 דקות נגד ולנסיה. ב-20 בנובמבר 2010 היה שותף אלבס לתבוסה הגדולה בתולדות אלמריה, לאחר שספג 8 שערים במשחק נגד ברצלונה.

ב-1 ביולי 2011 הצטרף אלבס לוולנסיה. הוא ערך את הופעת הבכורה ב-13 בספטמבר 2011, במשחק ליגת האלופות נגדגנק. בתחילת דרכו בוולנסיה היווה אלבס שוער משנה לןוינסנט גואיטה, אך בעקבות פציעתו הפך לשוער הראשון של הקבוצה.

ב-16 ביולי 2017 חזר לברזיל וחתם בפלמנגו.

ב-8 בפברואר 2023 חתם בסלטה ויגו הספרדית. לאחר חודשיים שוחרר מהקבוצה.

בינואר 2025 הודיע על פרישה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:שוערי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:ריו דה ז'ניירו: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני אתלטיקו מיניירו
קטגוריה:כדורגלני אלמריה
קטגוריה:כדורגלני ולנסיה
קטגוריה:כדורגלני פלמנגו
קטגוריה:כדורגלני סלטה ויגו
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ברזיל
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 2016
קטגוריה:מדליסטים אולימפיים ברזילאים
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1985
מנו ספנות

ממוזער|שמאל|250px|אוניית המטען Cape Mor, 196,000 טון, 300 מטר
טקסט=|ממוזער|250x250 פיקסלים|ה"קראון איריס" - אוניית הדגל של החברה

**מנו ספנות בע"מ** היא חברת ספנות פרטית ישראלית, בעלת ומפעילת אוניות מטען, מכולות וגל-נוע, אוניות צובר ואוניות נוסעים. החברה היא חברה בת של קבוצת "מנו הולדינגס".

החברה נכללת במדד BDI code ברשימת 100 החברות המובילות בישראל ובמדד שירותים ותחבורה של BDI
ובמדד Dun's 100, בקטגוריה החברות המובילות בקטגוריה שירותי תחבורה ותובלה ובקטגוריה שירותים.

דרך חברות אחיות של מנו ספנות (במבוק נכסים, מנו סיטי, פלמנגו יוניברס, רודקס ועוד), קבוצת "מנו הולדינגס" היא בעלת בתי מלון בישראל ובאירופה, שטחי נדל"ן ומשרדים, השקעות הייטק.

## מנו ספנות - אוניות מטען וצי
"מנו ספנות" היא חברה ישראלית פרטית בבעלות חברת ההחזקות "מנו מ. הולדינגס" (Mano M. Holdings) שבבעלות מלאה של משה מנו. "מנו ספנות" עוסקת בתחומי ספנות מגוונים כבעלי אוניות מטען, מפעילה ומנהלת אוניות. החברה מציעה מגוון שירותים בתחום ההובלה הימית הבינלאומית: הובלת כל סוגי המכולות, המטענים והצובר. עוד משמשת החברה כנציגה והסוכנת הכללית בישראל של חברת K-Line מקבוצת Kawasaki, מהגדולות שבכלכלת יפן, ובנוסף מייצגת בישראל את חברת Neptune Line. החברה היא הנציגה הבלעדית של קווי ספנות נוספים מספרד, אוקראינה, יוון, גרמניה ורוסיה. החברה מובילה פחם לתחנות הכוח של חברת החשמל לישראל.

חברת "מנו ספנות" מחזיקה 50% מהון המניות בחברת הספנות Crown Shipping, כשייתרת ה-50% מחזיקה משפחת בורכרד מאנגליה.
לחברת Crown Shipping הזיכיון לנציגות והסוכנות בישראל של התאגיד היפני Ocean Network Express (ONE), שמאחד את שלושת ענקי הספנות היפנים בפעילותם בספנות הובלת המכולות ברחבי תבל NYK – KLINE – MOL.
תאגיד ONE דורג ב-2019 כשישי בגודלו בעולם בתחום אוניות להובלת מכולות, עם צי של 1.4 מיליון מכולות TEU.

## מנו ספנות - אוניות נוסעים
מאז שנות ה-90 של המאה ה-20 חברת "מנו ספנות" מפעילה אוניות נופש לקהל הישראלי. האונייה הראשונה הייתה ה"סילבר סטאר" שנבנתה ב-1964 ונרכשה ב-1998. החברה מחליפה מדי מספר שנים את אוניות הנופש שלה לאוניות חדישות יותר וגדולות יותר. כל אונייה שמנוהלת על ידי החברה עוברת שיפוץ נרחב ושדרוגים. החברה מציעה חבילות קרוז למגוון יעדים בים התיכון. הקרוזים נעים בין הפלגות סופשבוע ועד 14 לילות. כיום החברה מפעילה את האוניה "קראון איריס" בעלת כ-750 חדרים לכ-2,000 נוסעים. אוניות הנוסעים של החברה נקראות על שם איריס מנו, רעייתו של משה מנו: Royal Iris, Crown Iris, Golden Iris, The Iris.

בין השנים 1991 עד אמצע העשור הראשון של המאה ה-21, תקופת העלייה מברית המועצות לשעבר, פעלה החברה יחד עם ארגון EEF באמצעות אוניות הנוסעים של "מנו ספנות", להביא לישראל למעלה מ-120,000 עולים.

### אוניית הנופש של מנו ספנות

### אוניות עבר

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* מנו ספנות בדירוג 100 חברות השירותים הגדולות בישראל של חברת דן אנד ברדסטריט
* מנו ספנות, באתר דן אנד ברדסטריט

## הערות שוליים

*
קטגוריה:חברות ספנות ישראליות
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1993
קטגוריה:חיפה: חברות
The Ronettes

**The Ronettes** הייתה להקת בנות אמריקאית מניו יורק. הלהקה כללה את האחיות ורוניקה בנט ואסטל בנט, ובת דודתן נדרה טלי.

הלהקה זכתה להצלחה כבירה בתחילת שנות ה-60, עם להיטים כמו: "Be My Baby" ו"Baby, I Love You" אשר הצליחו מאוד במצעדי הבילבורד. את אלבומן היחיד "Presenting the Fabulous Ronettes Featuring Veronica" הרולינג סטון דירג במקום ה-422 ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים. בשנת 2004 הן נבחרו להיכלל בהיכל התהילה של קבוצות ווקאליות. בשנת 2007 הן נבחרו להיכלל בהיכל התהילה של הרוק אנד רול.

## היסטוריה
שלוש הבנות גדלו במשפחה אפרו-אמריקאית במנהטן, ובעודן צעירות נהגו לשיר ביחד בבית סבתן. ורוניקה הקימה את הקבוצה, אשר עשתה בעיקר גרסאות כיסוי לשירים אמריקאים קלסיים. בשנים הראשונות, הלהקה זכתה להצלחה מינורית, כאשר הופיעה בעיקר באירועים ובמועדונים מקומיים.

בשנת 1963, כאשר הלהקה מאסה בחוסר ההצלחה ובחברת ההקלטות שלהן, הן יצרו קשר עם המפיק פיל ספקטור אשר הסכים לבחון אותן. לאחר שהתרשם מביצועיהן והבחין בפוטנציאל, חתם איתן על חוזה הקלטות ושנה לאחר מכן יצא לאור האלבום "Presenting the Fabulous Ronettes Featuring Veronica" אשר זכה להצלחה והתאפיין בסגנון קצבי יותר.

בשנת 1965, יצא הסינגל "I Can Hear Music" אשר כוסה על ידי הביץ' בויז בשנת 1969 וזכה להצלחה מרובה. בשנת 1966 הצטרפו הרונטס לסיבוב הופעות של הביטלס ברחבי אמריקה, ובכך הפכו ללהקת הבנות היחידה אשר הופיעה ביחד עם הביטלס.

לאחר סיבוב ההופעות, אשר לא השפיע רבות על הצלחתן, חברות הלהקה החליטו על פירוק ההרכב. בשנת 1968, נישאו פיל ספקטור וורוניקה בנט.

## לקריאה נוספת

## קישורים חיצוניים

* 
* The Ronettes, באתר היכל התהילה של קבוצות ווקאליות
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ניו יורק: להקות
קטגוריה:להקות פופ אמריקניות
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הרוק אנד רול
קטגוריה:שלישיות מוזיקליות
קטגוריה:להקות בנות אמריקאיות
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1959
קטגוריה:להקות שהתפרקו בשנת 1966
קטגוריה:להקת אחאים
יאן טיכי

**יאן טיכי** (בצ'כית: **Jan Tichý**; נולד ב-1974) הוא אמן ישראלי יליד צ'כוסלובקיה הפועל בישראל ובארצות הברית. על יצירתו זכה בשנת 2010 בפרס גוטסדינר.

## ביוגרפיה
יאן טיכי נולד בפראג, צ'כוסלובקיה בשנת 1974. בשנת 1995 עלה לישראל. במהלך העשור הראשון של שנות ה-2000 יצר טיכי עבודות העוסקות במרחב האורבני. בסדרה "בטון", שהוצגה בשנת 2004, לדוגמה, הופיעו בתצלומיו מבנים ירושלמים שנבנו בבטון חשוף, בניגוד להוראה המנדטורית המחייבת חיפוי בנייה באבן. עניין זה התבטא גם בשורה של מיצבי וידאו אשר עסקו בדימויים של מבני שלטון, כגון מבנה הכור האטומי בדימונה (2007). בעבודות אלו יצר טיכי דגמים עשויים נייר, כשהוא משתמש בהקרנת וידאו כאמצעי לפירוק והרכבה של הדימוי החזותי.

## לימודים
*1999-1995 מדע המדינה ולימודים כללים, האוניברסיטה העברית, ירושלים
*2002-1999 המחלקה לצילום, מוסררה בית הספר לצילום וניו מדיה, ירושלים
*2007-2005 לימודי מתקדמים באמנות, בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, תל אביב-יפו
*2009-2007 תואר שני, המחלקה לפיסול, בית הספר לאמנות של המכון לאמנות, שיקגו, ארצות הברית

## פרסים
*2007 פרס האמן הצעיר, משרד המדע התרבות והספורט
*2010 פרס קרן גוטסדינר לאמן ישראלי צעיר, הפרס לאמנות ישראלית, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב-יפו

## תערוכות יחיד
*2004 בטון, הגלריה ע"ש מורל דפלר, ירושלים
*2007 1391, מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית, הרצליה
*2008 12*12, המוזיאון לאמנות עכשווית, שיקגו, ארצות הברית
*2009 מיצבים, גלריית ריצ'רד גריי, שיקגו, ארצות הברית
*2009 עבודות אחרונות, מוזיאון בת ים לאמנות, בת ים
*2010 01:37:24:05, המרכז לאמנות עכשווית, תל אביב-יפו
*2010 מיצב מס' 10, מוזיאון ספרטוס, שיקגו
*2011 מיצב מס' 11, מוזיאון תל אביב לאמנות (במסגרת תחרות קרן גוטסדינר)
*2012 1979:1-2012:21, המוזיאון לצילום בן זמננו, שיקגו, ארצות הברית
*2012 פרויקט קבריני גרין, גלריה גורדון 2, תל אביב-יפו
*2012 MATRIX 164, מוזיאון וודסוורת' אתניום לאמנות (Wadsworth Atheneum Museum of Art), הרטפרד, קונטיקט, ארצות הברית
*2013 יאן טיכי, מרכז הלן דיי לאמנות (Helen Day Art Center), סטו (Stowe), ויומינג, ארצות הברית
*2013 Overlap, גלריה חזי כהן, תל אביב-יפו

## קישורים חיצוניים

* 
* יאן טיכי באתר גלריה חזי כהן (באנגלית)

קטגוריה:אמני וידאו ארט ישראלים
קטגוריה:פסלים ישראלים
קטגוריה:צלמים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי צ'כוסלובקיה
קטגוריה:עולים בשנות ה-1990
קטגוריה:זוכי פרס גוטסדינר
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי מוסררה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1974
נפת צ'יאתורה

**נפת צִ'יאַתוּרָה** (בגאורגית: **ჭიათურის მუნიციპალიტეტი**, צִ'יאַתוּרִיס מוניציפליטי) היא נפה בצפון-מזרח מחוז אימרתי שבגאורגיה. הנפה גובלת מצפון וצפון-מזרח בנפת אמברולאורי, במערב בנפת טקיבולי, נפת תרג'ולה ונפת זסטפוני, מדרום בנפת חרגאולי וממזרח בנפת סצ'חרה.

העיר צ'יאתורה משמשת כמרכז המינהלתי של הנפה. בנפה ישנן 13 תמי (מועצות מקומיות): גֶזרוּלִי, וָאצֶ'ווִי, זוֹדִי, אִיתְחווִיסִי, קָאצְחִי, מָנדַאֵתִי, נִיגוֹזֶתִי, פֶּרֶווִיסָה, סָארכְּווֶלתוּבָּאנִי, סְווֶרִי, כּווַאצחֶה, צִירכְּווָאלִי וחווַאשִיתִי.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

צ'יאתורה
קטגוריה:אימרתי
אליהו הכהן גאון

רב **אליהו הכהן גאון** (נפטר ב-1083, כסליו ד'תתמ"ד), נמנה בין גאוני ארץ ישראל בסוף תקופת הגאונים, כראש "ישיבת גאון יעקב".

## ביוגרפיה

נולד לרבי שלמה הכהן גאון. היה אחיו של יוסף הכהן גאון (השלישי) וככל הנראה היה מבוגר ממנו. בגניזת קהיר נמצא שמו של רבי אליהו בשנת ד'תרצ"ז חתום שישי בין חברי ישיבת גאון יעקב, ואילו בשנת ד'תת"ה היה חתום רביעי.

לאחר פטירת רבי דניאל בן עזריה בשנת ד'תתכ"ב התמנה תחתיו לגאון (ראש ישיבת גאון יעקב) ולאב בית דין. שנתיים קודם פטירתו, מינה תחתיו את בנו רב אביתר גאון. בן נוסף שלו, רב שלמה הכהן גאון, כיהן בגאונות לאחר אחיו רב אביתר.

### פטירתו והלווייתו
רבי אליהו נפטר בשנת ד'תתמ"ד בצור. הוא נקבר בדלתון בראש ההר, סמוך לקבר רבי יוסי הגלילי. כך נזכרת פטירתו במגילת אביתר:

בידינו קובץ מתשובותיו, שנשלחו אל רבי משולם בן משה ממגנצא, הנמצא בספריית אוקספורד, מדף כתבי יד עבריים, c.23/42.

## קישורים חיצוניים
* רבי אליהו גאון, באתר אהלי צדיקים
* [דיון בירושלים בבית דינו של אליהו הכהן גאון משנת [ד'תתל"ב] בתביעת כספים לאלמנה] - גניזת קהיר באתר אוניברסיטת פרינסטון
* [דיון ברמלה בשנת [ד'תתכ"ה] בעניין אפוטרופוס הבעל להביא אשתו אליו ממצרים] - גניזת קהיר באתר אוניברסיטת פרינסטון מס' T-S 10J26.1
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:גאוני ארץ ישראל
קטגוריה:משפחת אהרן הכהן בן מאיר
קטגוריה:נפטרים ב-1084
קטגוריה:רמלה: רבנים
קטגוריה:יהודים בארץ ישראל במאה ה-11
סידי בל-עבאס

**סידי בל-עבאס** (בערבית: **سيدي بلعباس**, בצרפתית: **Sidi Bel Abbès**) היא עיר באלג'יריה, בירת המחוז (ולאיה) בשם זה. העיר, המונה כ-200,000 תושבים, הייתה מרכז שלטוני בתקופת אלג'יריה הצרפתית והבסיס המרכזי של לגיון הזרים הצרפתי.

## גאוגרפיה
העיר שוכנת כ-75 ק"מ מדרום לחוף הים התיכון על ואדי מקררה ומקושרת היטב לאוראן (השוכנת 70 ק"מ לצפונה) ולתלמסאן (השוכנת 90 ק"מ למערבה).

העיר היא בירת מחוז חקלאי. בתקופה הצרפתית התבססה כלכלתה על כרמי ענבים וכיום היא מתבססת על גידולי שדה ("פלחה") ותעשייה.

## היסטוריה
העיירה ההיסטורית קרויה על שם שייח' הקבור במקום והייתה מוקפת בחומה ובה ארבעה שערים. העיר התגבשה סביב מחנה צבאי צרפתי ב-1843 ותוכננה כעיר מחוז צרפתית ב-1849. באותה עת הוקמו בה מפקדת לגיון הזרים ובסיס האימונים שלו. הבסיס המשיך להתקיים ברציפות עד מלחמת העצמאות של אלג'יריה ב-1962 וכיום הוא בסיס משמר הגרנדירים הלאומי של אלג'יריה.

בשנות השלושים נהרסה רוב חומת העיר וסמטאותיה ונסללו בה שדרות רחבות וכיכרות בסגנון פריזאי.

## תולדות היהודים בעיר
יהודים מאוראן תלמסאן ומסקרה החלו להתיישב שם ב-1851, ועד שנת 1868 אוכלוסיית היהודים הייתה כ-800 נפשות. הקהילה המשיכה לגדול, עד ל-2941 יהודים בשנת 1921, ובערך 3200 בשנת 1954. בשנותיה הראשונות של העיר היה פיצול בין יהודי דוברי ערבית לבין דוברי ספרדית (בעיקר מתטואן), הם החזיקו שני בתי כנסת שונים, ובבית הספר היו להם כיתות נפרדות. עם התגברות השימוש בשפה הצרפתית והתרבות הצרפתית, הפערים צומצמו והקהילה התאחדה. רב העיר היה הרב סעדיה סבעון, עד לשנת תרנ"ו, אז מונה הרב משה הלוי אשכנזי.

## אישים ילידי העיר
* רנה ויויאני - ראש ממשלת צרפת, 1914
* גסטון ג'וליה - מתמטיקאי
* מרסל סרדן - אלוף עולם באיגרוף
* מוחמד בדג'ואני - שר החוץ של אלג'יריה (1964–1970), שגרירהּ לצרפת (1970–1979) ונציגה באו"ם (1979-1982)
* לילי לעבאסי (אלי מויאל) - זמר יהודי אלג'יראי שחי ופעל בצרפת.
* דניס שרביט - פרופסור ישראלי למדע המדינה.

## קישורים חיצוניים

* קול סידי בל-עבאס, אתר מקומי 
* מידע בל-עבאס, אתר חדשות מקומי 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אלג'יריה: ערים
קטגוריה:לגיון הזרים הצרפתי
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1849
נפת סמטרדיה

**נפת סָמְטרֶדִיָה** (בגאורגית: **სამტრედიის მუნიციპალიტეტი**, סָמְטרֶדִיִיס מוניציפליטי) היא הנפה המערבית ביותר במחוז אימרתי שבגאורגיה. הנפה גובלת מצפון-מזרח בנפת אמברולאורי, בצפון-מערב ומערב בנפת חוני, מצפון-מערב וממערב בנפת אבשה, מדרום-מערב בנפת לנצ'חותי, מדרום בנפת צ'וחטאורי, מדום-מזרח בנפת ואני וממזרח בנפת צקאלטובו.

העיר סמטרדיה מהווה המרכז המנהלתי של הנפה. יישוב עירוני (דאבא) נוסף בנפה הוא העיירה קולאשי. כמו כן ישנן 11 תמי: בָּאשִי, גָאמוֹצִ'ינֶבּוּלִי, גוֹמִי, גוֹרמָארַ'אלִי, אֶצֶארִי, מֶלַאוּרִי, נָאבַּאקֶווִי, אוֹפֶּתִי, סָאגַ'אווַאחוֹ, טוֹלֶבִּי ורָ'אנִירִי.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

סמטרדיה
קטגוריה:אימרתי
נפת צקאלטובו

**נפת צקַאלטוּבּוֹ** (בגאורגית: **წყალტუბოს მუნიციპალიტეტი**, צקַאלטוּבּוֹס מוּניציפַּליטֵטי) היא נפה במחוז אימרתי שבגאורגיה. הנפה גובלת מצפון-מזרח בנפת אמברולאורי, מצפון בנפת צאגרי, במערב בנפת חוני בדרום-מערב ומערב בנפת סמטרדיה, מדרום בנפת ואני, מדרום-מזרח בנפת בר'דתי וממזרח בנפת תרג'ולה ונפת טקיבולי.

העיר צקאלטובו מהווה המרכז המנהלתי של הנפה. בנפה ישנן 12 תמי: גווִישטִיבִּי, גוּמבּרָה, דר'נוֹרִיסָה, מָאר'לַאקִי, מֶכּווֶנָה, מוּחִיאָנִי, אוֹפּוּרצ'חֶתִי, פָּאטרִיקֶתִי, רִיוֹנִי, כּווִיטִירִי, צקַאלטוּבּוֹ (על שם כפר באותו שם) וצחוּנקוּרִי.


קובץ:Motsameta klooster.jpg|מנזר מוצאמתה
קובץ:Geguti palace ruins-1 (Photo A. Muhranoff, 2011).jpg|ארמון גֶגוּתִי
קובץ:Kumistavi cave (44).jpg|מערת פרומתיאוס או מערת קומיסתאווי -מערת נטיפים
קובץ:Riv. Tskaltsitela.JPG|נהר צקאלציתלה


## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

צקאלטובו
קטגוריה:אימרתי
נפת חוני

**נפת חוֹנִי** (בגאורגית: **ხონის მუნიციპალიტეტი**,חוֹנִיס מוּניציפַּליטֵטי) היא הנפה הצפון-מערבית של מחוז אימרתי שבגאורגיה. הנפה גובלת מצפון-מזרח בנפת צאגרי, בצפון-מערב ומערב בנפת מרטווילי, מדרום-מזרח בנפת אבשה מדרום נפת סמטרדיה וממזרח בנפת צקאלטובו.

העיירה חוני מהווה המרכז המנהלתי של הנפה. בנפה ישנן 9 תמי: גוּבִּי,
דֶדַאלָאוּרִי, דִידִי קוּחִי, זֶדָה גוֹרדִי, זֶדָה קִינצ'חִי, מָאתחוֹגִ'י, נָאחַאחוּלֶווִי, כּוּטִירִי ודזֶדזִילֶתִי.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

חוני
קטגוריה:אימרתי
אולי שטרנברג

**אולי שטרנברג** הוא שחקן ומורה למשחק מול מצלמה.

## ביוגרפיה
שטרנברג נולד וגדל באילת. למד משחק בבית הספר לאומנויות הבמה בית צבי, ובקורס משחק מול מצלמה אצל רות דייכס. בשנת 2007 הקים ביחד עם השחקן ניב רז את בית הספר למשחק טכניקה.

## קריירה
חשיפתו הטלוויזיונית הראשונה הייתה בשנת 2003 כאשר השתתף בטלנובלה הישראלית "משחק החיים" ששודרה ב-HOT3.

ב-2004 גילם את דמותו של יואל בסרט הקולנוע "משהו מתוק", וגילם את אשר בדרמה של HOT "להשתחרר מסוזי" לצד לאורה ריבלין.

בשנת 2005 הוקרן סרטו של דני לרנר "ימים קפואים" זוכה פרס פסטיבל חיפה, בו הוא השתתף.

בשנת 2006 שיחק בסרט הקולנוע "ידיים קשורות" בבימוי של דן וולמן, בו שיחקו גם גילה אלמגור עידו תדמור.

בשנת 2007 שיחק בסדרה "מרחק נגיעה" ששודרה בערוץ 2 וזכתה בפרס האקדמיה לסדרת הדרמה המקורית הטובה ביותר. באותה שנה שיחק בסדרת הדרמה "המקום" ששודרה בערוץ 10. בתפקיד גיא בכרך, ברמן במסעדה.

ב-2011 שיחק בסרט הקולנוע "גיא אוני" שביים דן וולמן על פי ספרה של שולמית לפיד.

בשנת 2017 הצטרף לעונה השנייה של סדרת הנוער "נעלמים" בערוץ ניקלודיאון, בתפקיד מיקי, מפקד המשטרה.

בשנת 2020 גילם את גילי שטיבל אחיה של איריס בסדרה "חזרות".

בשנת 2021 שיחק בעונה השנייה של הסדרה "מצולמים" של שלישית "מה קשור", בתפקיד שאול, ירקן שחזר בתשובה.

בשנת 2022 שיחק בסדרה "ירושלים" בתפקיד אפי, רב כריזמטי, קצין בכיר לשעבר, ובעונה השנייה של הסדרה "פמת"א" כשופט אלמגור, השופט החוקר בפרשיית רצח.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי בית צבי
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:מורים למשחק
קטגוריה:מורים למשחק בישראל
קטגוריה:מורים לאמנות
קטגוריה:בוגרי תיכון מקיף גולדווטר (אילת)
קטגוריה:בוגרי המרכז הבינתחומי הרצליה: משפטים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1974
יונתן ווגמן

**יונתן ווגמן** (נולד ב-1982) הוא רופא ודוגמן-עבר ישראלי.

## ביוגרפיה
ווגמן נולד שלישי לדב, מהנדס אווירונאוטיקה, ועליזה, רואת חשבון, במשפחה בת ארבעה ילדים, וביניהם שלומית ווגמן-רטנר. גדל בערד. את שירותו הצבאי עשה בסיירת צנחנים, בתפקיד לוחם, ולאחר מכן גם כקצין.

התגלה באופן מקרי על ידי צלם אופנה, ודגמן בתחילה לחברת הטיפוח הישראלית "ללין". התפרסם ב-2008 כשנבחר לדוגמן הבית של חברת הביגוד "קסטרו מודל", לצדה של גל גדות, והופיע בפרסומות ותצוגות אופנה של החברה. כן דגמן למספר מגזיני אופנה בעולם.

בשנת 2012 הופיע בקליפ לשיר "Echo" שייצג את צרפת באירוויזיון שהתקיים באותה שנה.

ווגמן למד לימודי רפואה ב ואת ההתמחותו בכירורגיה פלסטית ואסתטית עשה בבית החולים הדסה עין כרם. לאחריה אף עבד כרופא בכיר באותה מחלקה. הוא משרת במילואים כקצין רפואה גדודי של גדס"ר 6551 בחטיבה 551, בדרגת רב-סרן.

בשנת 2011 לקח חלק פעיל במחאת הרופאים.

ווגמן הוא כירורג פלסטי המתמחה בניתוחים אסתטיים, כגון מתיחת פנים וניתוחי חזה, ביצוע טיפולים לא ניתוחיים ומשמש כראש תחום האסתטיקה ב-TLV מדיקל סנטר.

נשוי לליטל ויליגר ולזוג שלושה ילדים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:דוגמנים ישראלים
קטגוריה:כירורגים פלסטיים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון אורט ערד
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור לרפואה מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ערד: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1982
אוטו שרייר

**אוטו שרייר** (בגרמנית: **Otto Schreier**) היה מתמטיקאי אוסטרי -יהודי, שתרם רבות לתורת החבורות הקומבינטורית ולטופולוגיה של חבורת לי. שרייר התחיל ללמוד מתמטיקה באוניברסיטת וינה בשנת 1920 וקיבל דוקטורט בתאריך 8 בנובמבר 1923 בהנחייתו של פיליפ פורטוואנגלר. בשנת 1925 עבר שרייר לאוניברסיטת המבורג שם לימד קורסים בפקולטה למתמטיקה לפני שסיים את ההבליטציה בתאריך 1 בדצמבר 1941. בשנת 1928 קיבל שרייר דרגת פרופסורה באוניברסיטת רוסטוק. הוא לימד במקביל בשתי האוניברסיטאות. 

בשנת 1926 הוכיח שרייר את משפט נילסן-שרייר במלואו, בהביליטציה שלו, בהנחיית אמיל ארטין.

שרייר נפטר בתאריך 2 ביוני 1929 לאחר שלקה באלח דם, והוא בן 28 בלבד.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מתמטיקאים אוסטרים
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1901
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1929