ברנדי מלוויל

**בְּרֶנְדִי מֶלְווִיל** (באנגלית: **Brandy Melville**) הוא מותג בגדים המשווק אופנה מהירה ואביזרים לנערות וצעירות. החברה, שהוקמה באיטליה על ידי סילביו מרסן, צברה פופולריות בינלאומית לאחר שעברה לסגנון המזוהה עם קליפורניה והגיעה לצרכנים אמריקאים. מוצרי החברה נמכרים בחנויות פיזיות ברחבי העולם, כולל אירופה, ארצות הברית, אסיה, קנדה ואוסטרליה, וכן באתר האינטרנט שלהם. החנויות מעוצבות בסגנון של עץ מולבן ופלטת צבעים עדינה. 

הקמעונאית התמודדה עם ביקורות עקב ייצור בגדים במידה אחת בלבד, תוך אימוץ הסיסמה 'מידה אחת מתאימה לכולן' (One size fits all). החברה עמדה גם בפני האשמות רבות בנוגע להנהלה מתבודדת, כמו גם גזענות ואפליה מתמשכות.ממוזער|חנות ברנדי מלוויל.
## היסטוריה
סילביו מרסן ובנו סטפן ייסדו את ברנדי מלוויל באיטליה בתחילת שנות ה-80, ופתחו את החנות הראשונה שלהם בארצות הברית בשנת 2009, באזור ווסטווד (Westwood) שבלוס אנג'לס, הגובל בקמפוס של אוניברסיטת UCLA. כיום מכהן סטפן כמנכ"ל החברה.

שם המותג והלוגו שלו נוצרו בהשראת סיפורם הבדיוני של שני אנשים - ברנדי, נערה אמריקאית, ומלוויל, נער אנגלי, שנפגשו והתאהבו ברומא. העסק צבר פופולריות בקרב נערות צעירות, בין היתר בזכות אסתטיקת הנעורים בסגנון מאליבו המזוהה איתו.  

שלושים ושש חנויות של ברנדי מלוויל נפתחו ברחבי העולם במהלך 15 השנים שחלפו מאז החל המותג לפעול קמעונאית בארצות הברית. לדף האינסטגרם של ברנדי מלוויל יש למעלה מ-3.1 מיליון עוקבים נכון לאפריל 2024.  

## ג'ון גאלט
ברנדי מלוויל מציגה את תת-המותג שלהם, ג'ון גאלט, או ג'יי גאלט בחנויות שלהם. התווית נובעת מדמות ברומן של איין ראנד "מרד הנפילים", המתייחס לעניין של המנכ"ל סטפן מרסן בליברטריאניזם.

## שוק ויעד דמוגרפי
ברנדי מלוויל תוארה כאופנתית מגמתית, רלוונטית, מגניבה ואופנה מהירה, והקונים הבולטים שלה הן נערות צעירות שמחפשות אופנה טרנדית של מותגים פופולריים. בנות מוצאות שמותגים כמו ברנדי מלוויל נכנסים לקטגוריית "קוקט". לברנדי מלוויל יש נוכחות חזקה בפלטפורמות המדיה החברתית, במיוחד באינסטגרם, שם הם מציגים את העיצובים האחרונים שלהם ומתחברים לקהל שלהם. בשנת 2014, לפי הדו"ח הדו-שנתי של פייפר ג'פרי על הוצאות בני נוער, ברנדי מלוויל תפסה את המקום הראשון של מותגים מובילים באותה שנה. צוות מחקר המוצר של ברנדי מלוויל מורכב מעובדים מתבגרים, החל מגיל 14, שמנסים לשמור על סגנונות החברה עכשוויים ובטרנדים. קרסטין סקורג', עובדת ברנדי מלוויל במיקום של החברה בסנטה מוניקה, דנה במעורבות העובדים לגבי סגנונות טרנדיים. סקורג' ממשיכה ואומרת את הדברים הבאים, "יש כל מיני דברים ששואלים אותנו, ואנחנו נותנים את דעתנו הכנה." ברנדי מלוויל מסתמכת על הדעות והעצות של העובדים שלהם מכיוון שהם חלק מקהל היעד שלהם.

החברה אינה משתמשת בטכניקות פרסום מסורתיות ובמקום זאת תלויה במידה רבה בשיווק ובשותפויות ברשתות חברתיות. אריאנה גרנדה, לצד דמויות מפורסמות אחרות, לובשת בגדי ברנדי מלוויל, המסייעת בקידום המותג. חנויות ידועות, כמו PacSun ו-Nordstrom, מוכרות מוצרי ברנדי מלוויל, ומעודדות את הקידום של ברנדי מלוויל. יש מעט מאוד עדויות לנציגי ברנדי מלוויל שדיברו על תיעוד, לעיתים רחוקות כל עיתונות קידום מכירות, והייתה שמועה שאסור לעובדים לדון בהיסטוריה של החברה או בזהות המנכ"ל עם אף אחד.
	
## מחלוקות

ברנדי מלוויל ספגה ביקורת נוקבת על מדיניות "המידה האחת" שלה (שלרוב נחשבת למידה סמול או אקסטרה-סמול), המקדמת באופן צר אסתטיקה רזה, ומגבילה את העסקת העובדות בעיקר לנערות שיכולות להיכנס לבגדי המותג.  

מנהל המדיה החברתית של המותג הדף את הביקורת והצהיר כי קהל היעד "הוא לא רק אותן נערות לבנות ורזות כפי שרבים נוטים לחשוב". הוא הוסיף כי "יש אצלנו משהו לכל אחת", והסביר שייצור מידה אחת בלבד לכל פריט הוא צעד חסכוני יותר מבחינה כלכלית.

בסרט התיעודי משנת 2024, "*Brandy Hellville & the Cult of Fast Fashion*" (ברנדי הלוויל וכת האופנה המהירה) בבימויה של אווה אורנר, צוין כי עובדות לשעבר שיתפו התמודדויות עם הפרעות אכילה, דיסמורפיה של הגוף, וקושי לשמור על דימוי גוף חיובי בזמן עבודתן בחנויות, כאשר הרגישו שאולצו להתאים את גופן למידות הבגדים של המותג. הסרט פירט האשמות נרחבות על קנאות וביוש גוף בברנדי מלוויל; אלה כללו טענות שלפיהן עובדים לבנים נוטים יותר מאחרים לקבל תפקידים בחזית החנות, שמרסן אסף תמונות גוף מלא של עובדותיו הצעירות, תקיפה מינית שאירעה בדירה בניו יורק שבשליטת החברה, וכי החלטות גיוס ופיטורין התקבלו במפורש על סמך מראה העובדים, בין היתר. הסרט דן גם במעמד האופנה המהירה של המותג.

לדברי בעל חנות לשעבר, המנכ"ל סטפן מרסן אמר כי אינו רוצה שאנשים שחורים יקנו בחנויות שלו או יעבדו באזורים הגלויים לעין הציבור, בטענה שדבר זה יפגע במותג. מרסן ובכירים אחרים נהגו לשתף דרך קבע בדיחות על אדולף היטלר והשואה בקבוצת צ'אט בשם "Brandy Melville gags". על פי הדיווחים, היטלר הוזכר 24 פעמים ב-150 צילומי מסך של הודעות שנבחנו על ידי האתר *Insider*, כולל תמונה אחת שהראתה את ראשו של מרסן מודבק בפוטושופ על גופו של היטלר - תמונה שלכאורה יצר בעצמו.  בכתב העת *Vanity Fair*, כתב ג'יימס פוג שלמותג יצא מוניטין של "אופנה לנערות בעלות 'נטיות פשיסטיות'".

## תפעול וזכיינות
נכון לינואר 2021, לברנדי מלוויל יש 97 מיקומים במדינות שונות, עם 40 מיקומים בארצות הברית.

**מיקומים ברחבי העולם:**

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:איטליה: אופנה