open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
קתדרלת לינץ

[ממוזער|320px|ה[עוגב הגדול ופנים הקתדרלה]]
**קתדרלת לינץ** הנקראת באופן רשמי **קתדרלת מריה הקדושה** (Mariendom) וידועה בשם **הקתדרלה החדשה** (Neuer Dom) היא קתדרלה נאו-גותית קתולית בלינץ, אוסטריה.

בניית הקתדרלה החלה ב-1855 בידי הבישוף פרנץ יוזף רודיגייר (Franz Joseph Rudigier). אבן הפינה הונחה ב-1862 והקתדרלה נחנכה ב-1924 בידי הבישוף יוהנס מריה גפלנר (Johannes Maria Gföllner). הקתדרלה תוכננה בידי וינסנץ שטאץ (Vincenz Statz), רב-הבנאים של הארכידיוקסיה של קלן, בסגנון גותי צרפתי למעט החריגה מחזית בעלת שני מגדלים לטובת חזית בעלת מגדל אחד, כמו בקתדרלת פרייבורג.

ב-2017 נערך שיפוץ יסודי בפנים הקתדרלה, ובו בין השאר הועבר המזבח הראשי למקום המצלב ושופר החימום הפנימי. ב-21 ביוני 2018 ניזוק המגדל הראשי של הקתדרלה בעקבות תאונת עגורן.

## אדריכלות ומבנה

הקתדרלה בנויה בסגנון נאו-גותי בהשראת אדריכלות גותית מאוחרת והיא הגדולה ביותר באוסטריה, אך לא הגבוהה ביותר. בחזית המערבית ישנו מגדל בודד, המאפיין כנסיות גרמניות (דוגמת קתדרלת פרייבורג והמינסטר של אולם). בראש המגדל מתנוסס צריח מחודד בגובה של כ-, הנמוך ב-2 מטר מגובה הצריח של המגדל הדרומי של קתדרלת סטפנוס הקדוש (שטפנסדום, 136.7 מטר) בווינה. במקור, תוכנן צריח יותר גבוה אך תכנון זה בוטל בעקבות חוק שאסר על בניית מבנים גבוהים יותר מהמגדל הדרומי של השטפנסדום. על המגדל הותקנו מספר שעונים גדולים לרווחת הציבור.

הקתדרלה בנויה על בסיס אולם תווך בן 3 אגפים (ספינה ראשית ברוחב 27.5 מטר ושתי ספינות משניות ברוחב 13.5 מטר) שאורכו 130 מטר. הוא נחצה בידי טרנספט (בית הרוחב) שאורכו 60 מטר. שטח הקרקע של הקתדרלה הוא 5,170 מטר רבוע. בקתדרלה יש 20,000 מושבים לאורך הספינה הראשית, 142 חלונות ויטראז', 54 עמודים בקומת הארקדה ו-17 מזבחים.

בחזית המערבית נמצא השער הראשי, שמעליו טימפנון ועליו פיסול גותי רב. בכל אחת מחזיתות בית הרוחב יש שער גם כן. מעל כל שער ישנו חלון רוזטה בסגנון גותי לוהב. מבנה הקיר הוא בעל שתי קומות: קומות הקשתות (הארקדה) וקומת התאורה. מבחוץ נתמכת הקתדרלה על ידי תמיכות דואות חינניות. מעל מקום המצלב ישנו צריח פלש קטן.

בקתדרלה יש 142 חלונות ויטראז' מזכוכית צבעונית. הידוע מכולם הוא "חלון לינץ" שמתאר את ההיסטוריה של העיר. החלון מכיל גם דיוקנאות של פטרונים ומממנים. בזמן מלחמת העולם השנייה מספר חלונות, בעיקר באגף הדרומי, ניזוקו. במקום לשחזרם הם הוחלפו בחלונות ויטראז' שהכילו אמנות מודרנית. בקמרון הקבורה של הקתדרלה אפשר למצוא פסלים מאת S. Osterrieder המציגים את סצנת הלידה של ישו והצגה של בגדי הכמורה המהודרים של הבישוף רודיגייר.


קובץ:Linz-Dom.jpg|קתדרלת לינץ, החזית המערבית בת המגדל הבודד
File:Linz Neuer Dom 18.JPG|שער הכניסה הראשי
קובץ:NeuerDomLinz1.JPG|המגדל המערבי של קתדרלת לינץ
File:Linz Neuer Dom Innenraum 01.jpg|הספינה הראשית
File:Neuer Dom Maria Empfängnis Linz.jpg|קומת התאורה (ובה חלונות ויטראז') והקמרונות
File:Linz Neuer Dom Innen Obergaden.JPG|קומת התאורה במקום המצלב
Linz-cathedrale.jpg|האפסיס (בתצורת שווה)
Neuer Dom Linz.jpg|פנורמה של החזית הצפונית


## קישורים חיצוניים

* 
* מידע ותמונות, באתר Structurae.de

## הערות שוליים

לינץ
קטגוריה:אוסטריה: מבני דת
קטגוריה:לינץ
הליוטרופ

**הֶלְיוֹטרוֹפּ** (**Heliotrope**), **אמטיל** (**Ematille**) או **אבן־דם הודית** (באנגלית: **Indian Bloodstone**) הוא וריאציה של המינרל כלקדון (סוג של קוורץ). ההליוטרופ שייך לקבוצת המינרלים הטקטוסיליקטיים - (סיליקטים במבנה מרחבי), ונוסחתו הכימית SiO2. ההליוטרופ הוא סוג של קוורץ המכונה **פלזמה** בגוון ירוק כהה עם כתמים אדומים כהים של ג'ספר (ישפה), סוג נוסף של קוורץ, שצבעו אדום בשל נוכחות של תחמוצת ברזל.

גודל הכתמים, הדומים לכתמי דם (ומכאן השם העממי, אבן־דם), משתנה בין כתמים קטנים הנבלעים ברקע הירוק לבין כתמים גדולים בולטים. הגבישים של המינרל, כמו בכל צורות הכלקדון, קטנים עד כדי כך שניתן לראותם במיקרוסקופ בלבד (קריפטוקריסטלים - גבישים סמויים). תכונה זו מבדלת את ההליוטרופ מקוורץ שקוף, אמטיסט, ציטרין וסוגים נוספים של קוורץ גבישי שהם בדרך כלל שקופים ויוצרים גבישים בעלי שש פאות הניתנים לזיהוי בקלות. סוגים נוספים של קוורץ בעל גבישים זעירים כוללים את האגט, הקרנליאן והאוניקס.

מקור השם הליוטרופ מיוונית, "מסובב השמש", רמז לאגדה המוזכרת גם אצל פליניוס הזקן על פיה הכנסת הליוטרופ למים תהפוך את דמות השמש המשתקפת במים לצבע אדום כדם. אגדה נוספת על ההליוטרופ מספרת כי האבן נוצרה כשישו נצלב וחייל רומי דקר אותו בצדו בחנית ודמו טפטף על אבן הקוורץ הירוקה.

המצרים הקדמונים והבבלים השתמשו בהליוטרופ ליצירת חותמות. השימוש העיקרי בהליוטרופ הוא ביצירת תכשיטים, אבל גם בהכנת פסלונים, כוסות וכדים קטנים.

בארצות הברית, באוסטרליה ובתאילנד ההליוטרופ הוא אבן ההולדת התחליפית של חודש מרץ.

המקור העיקרי להליוטרופ הוא הודו. מקורות נוספים של הליוטרופ הם אוסטרליה, גרמניה, איטליה סקוטלנד, קנדה, מקומות שונים בארצות הברית (מיין, קונטיקט וקליפורניה) וברזיל.

## קישורים חיצוניים

* Properties and Historical Importance of Bloodstones or Heliotrope.
* 

קטגוריה:קוורץ
קטגוריה:טקטוסיליקטים
קטגוריה:מינרלים סיליקטיים
קטגוריה:מינרלים
קטגוריה:אבני חן
ליקיה

ממוזער|250px|מפת הממלכות הקדומות באסיה הקטנה
**ליקיה** (בליקית: **Trmmisa**; ביוונית: **Λυκία**; בפיניקית: **𐤋𐤅𐤊**, לוכּ) הייתה ברית ערים לחופי הים התיכון בדרום-מערבה של אסיה הקטנה, בין אנטליה ממזרח לפטהייה ממערב בטורקיה של ימינו. 

## היסטוריה
אזור ליקיה היה מיושב מאז הפרהיסטוריה. ברית הערים העצמאית שקמה במקום התפתחה מממלכות חתיות חדשות לאחר התמוטטות האימפריה החתית במאה ה-12 לפנה"ס. לפי הרודוטוס נקראה ליקיה על שם המלך ליקוס, בנו של מלך אתונה פנדיון השני. באיליאדה הזכיר הומרוס את ליקיה כבת בריתה של טרויה, ולפי המיתולוגיה היוונית נשלטה על ידי סרפדון, אחיו של המלך מינוס מכרתים ובנה של אירופה.

ליקיה גבלה בקאריה ממערב, בפמפיליה ממזרח ובפיסידיה מצפון, ותושביה דיברו שפה הודו-אירופית. לפי סטראבון הייתה קסנתוס (Ξάνθος, ליקית Arinna) העיר הגדולה בליקיה. הרודוטוס ציין כי כאשר קרבו הפרסים לקסנטוס, הרגו תושביה את נשותיהם, ילדיהם ועבדיהם, והרסו את האקרופוליס בעיר. לאחר מכן, יצאו תושבי קסנתוס בהתקפה חסרת סיכויים כנגד הצבא הפרסי, ולמעט 80 משפחות שנעדרו אותה עת מהעיר, כל אוכלוסייתה אבדה. 

[ממוזער|ה[אקוודוקט בפייסליס ]]
עיר אחרת בליקיה הייתה פאטרה אשר שכנה לחופו של הים התיכון. העיר יושבה על ידי דורים מכרתים ורווח בה פולחן אפולו. האורקל של פאטרה היה שני רק לזה של דלפי. פייסליס  בצידה המזרחי של ליקיה הוקמה על ידי מהגרים מרודוס בסביבות שנת 700 לפנה"ס והייתה לעיר הנמל החשובה בחלק זה של האזור.

כאשר לידיה השתלטה על מערב אסיה הקטנה במאה ה-6 לפנה"ס הייתה ליקיה היחידה ששמרה על עצמאותה, אולם היא נכבשה על ידי הפרסים בשנת 546 לפנה"ס, והייתה לחלק מהממלכה האחמנית יחד עם כל שכנותיה.

## ראו גם
* הדרך הליקית

## קישורים חיצוניים

* אתר אודות ליקיה
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פרובינקיות רומיות
קטגוריה:טורקיה: היסטוריה
לוקיוס קיסר

**לוקיוס יוליוס קיסר ויפסניוס** (17 לפנה"ס - 2), היה אציל רומאי מהשושלת היוליו-קלאודית.

## תולדות חייו
לוקיוס היה בנו של המצביא הבכיר ביותר של אוגוסטוס, מרקוס ויפסניוס אגריפה ובתו של אוגוסטוס יוליה.

עוד לפני שמלאו לו שנה, אומץ לוקיוס על ידי סבו, הקיסר אוגוסטוס, יחד עם אחיו הבכור גאיוס מתוך מטרה לטפח את שני הילדים כיורשיו. לוקיוס גדל בבית סבו שהיה מופקד באופן אישי על חינוכו.

למרות אהבתו הגדולה אל נכדיו לא תמיד היה אוגוסטוס מרוצה מהתנהגותם, שנטתה להיות מפונקת, שחצנית וחוצפנית אולם למרות זאת לא סר חינם והם המשיכו להיות מטופחים כיורשיו.

למרות גילו הצעיר מונה לוקיוס לקונסול בשנת 2 לפנה"ס, בעיקר הודות לסבו. באותה שנה קיבל לוקיוס את התואר "נסיך הנעורים" (לטינית: principes iuventutis) ויצא לסיור אצל הלגיונות שהיו מוצבים בהיספניה (כיום ספרד).

לוקיוס נפטר כתוצאה ממחלה פתאומית בשנת 2 בעת ששהה במסליה שבגאליה (כיום מרסיי בצרפת).

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:רומאים בתקופת הקיסרות
קטגוריה:השושלת היוליו-קלאודית
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-1 לפנה"ס
קטגוריה:נפטרים ב-2
DVI

[שמאל|ממוזער|250px|צורת מחבר DVI (בשרטוט מוצגים כל הפינים, שמאפשרים תמיכה גם ב[אות אנלוגי וגם באות דיגיטלי. הצלב (C5) הוא משטח הארקה לאותות אנלוגיים המועברים בפינים C1 עד C4. שאר הפינים משמשים לאות וידאו דיגיטלי בלבד]]
שמאל|ממוזער|250px|הפינים השונים הנמצאים במגוון מחברי DVI
**DVI** (ראשי תיבות של **Digital Visual Interface**) הוא תקן להעברת וידאו באיכות גבוהה וללא דחיסה לצגים בהפרדה גבוהה, כגון LCD או טלוויזיות פלזמה. 

תקן זה בא להחליף תקנים אנלוגיים ישנים יותר, כגון VGA. יש לו שלוש גרסאות עיקריות:

* DVI-A: העברת אות וידאו אנלוגי במחבר. אות זה ניתן לחיבור לצג VGA על ידי מתאם פשוט.

* DVI-D: העברת אות וידאו דיגיטלי.

* DVI-I: תמיכה הן באות אנלוגי והן באות דיגיטלי, דרך אותו המחבר.

לצגים ברזולוציה גבוהה במיוחד נדרשים אותות Dual link, שדורשים שימוש בכל הפינים במחבר.

DVI-I כולל תמיכה ברזולוציה של Full HD ו-HD (1080P ו-720P).

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלקטרוניקה בידורית
קטגוריה:תקני וידאו
קרב האליס

שמאל|ממוזער|250px|הנהר כקו הגבול בין מדי ללידיה במאה ה-6 לפנה"ס
**קרב האליס** או **קרב ליקוי החמה** היה קרב שהתקיים ביום 28 במאי 585 לפנה"ס סמוך לנהר האליס, הוא הקיזילאירמאק בטורקיה של ימינו, בין צבא מדי לחיילי ממלכת לידיה. הקרב סיים 5 שנות לחימה בין הצדדים היריבים והסתיים בפתאומיות בעקבות ליקוי חמה שפורש על ידיהם כסימן מהאלים להפסקת הלוחמה. 

הסכם לסיום הקרב נוסח בחופזה וקבע קשרי נישואין בין משפחות המלוכה של שני הצדדים וכן כי הנהר ישמש כקו הגבול בין שתי הממלכות. מצב זה השתמר משך 40 שנה עד שהופר על ידי קרויסוס מלך לידיה, והביא בכך לפלישת כורש ולכיבוש כל אסיה הקטנה על ידי הפרסים.

בשל היכולת לחשב את מועדו המדויק של ליקוי החמה, קרב האליס הוא הקרב המוקדם ביותר בהיסטוריה שניתן לתארכו בדיוק ובאמינות.

קטגוריה:טורקיה: היסטוריה
האליס, קרב
קטגוריה:המאה ה-6 לפנה"ס
ורה לין

[שמאל|ממוזער|250px|לין ב-[1973]]
**ורה לין** (באנגלית: **Vera Lynn**; 20 במרץ 1917 – 18 ביוני 2020) הייתה זמרת בריטית.

## ביוגרפיה
לין נולדה בלונדון, אנגליה בשם ורה מרגרט וולש, ומאוחר יותר אימצה את שם המשפחה הקודם של אמה - לין, כשם הבמה שלה. בתחילת הקריירה המוזיקלית שלה עבדה ברדיו והופיעה כחלק מלהקה בתוכניות שונות.

היא נישאה בשנת 1941 לנגן הקלרינט והסקסופון הארי לואיס.

בזמן מלחמת העולם השנייה הנחתה תוכנית רדיו שהעבירה מסרים מהמשפחות לחיילים בחזית ולהפך. בשנת 1939 הקליטה את שירה We'll Meet Again (אנו עוד נפגש), שהפך לשיר תקווה לחיילים בחזית שחלמו לחזור בחיים הביתה. שיר תקווה מאותה תקופה הוא "הצוקים הלבנים של דובר" (The white cliffs of Dover). במהלך המלחמה הצטרפה להתאחדות שירות לאומי לבידור (ENSA) והופיעה בפני חיילים בריטיים במצרים, בהודו ובבורמה.

אחרי המלחמה הוציאה לין אלבום שהיה לאלבום הבריטי הראשון שתפס את צמרת המצעד בארצות הברית. בשנות החמישים עוד הייתה לין זמרת מובילה בבריטניה. נודעה כשומרת אדוקה על גבולות הדמוקרטיה.

בשנת 1976 חלתה בסרטן אך המשיכה בקריירה מוזיקלית שכללה הופעות באירועים מיוחדים, כולל שירה מחאתית מחוץ לארמון בקינגהאם בחגיגות "יום הניצחון באירופה" (VE day) בשנת 1995. מאותה שנה היא מנהלת את ארגון הצדקה SOS. בשנת 2005 הופיעה בחגיגות "יום הניצחון" כשחברה למקהלה ששרה את להיטה "We will meet again". לאחר המופע נאמה בפני הקהל וקראה לשמר את הזיכרון על מנת למנוע מלחמות בעתיד.

ב-13 בספטמבר 2009 הגיע אלבום האוסף של ורה לין We'll Meet Again: The Very Best of Vera Lynn למקום הראשון במצעד הפזמונים הבריטי ובכך הייתה לזמרת המבוגרת ביותר אשר הובילה במהלך חייה את המצעד הבריטי.

לין נפטרה ב-18 ביוני 2020.

## אזכורים בתרבות הפופולרית
באלבום "החומה" של להקת פינק פלויד, הוזכרה לין בשיר Vera, שמילותיו "האם מישהו כאן זוכר את ורה לין? זוכרים איך היא אמרה שנפגש שנית ביום שטוף שמש אחד? ורה – מה עלה בגורלך? האם מישהו אחר כאן מרגיש כמוני?" (תרגום חופשי). בפתיחת הסרט נשמע חלק משירה "The Little Boy that Santa Claus Forgot".

בסרטו האנטי-מלחמתי של סטנלי קובריק "דוקטור סטריינג'לאב – איך הפסקתי לפחד ולמדתי לאהוב את הפצצה" מסתיים במונטאז' של פיצוצים גרעיניים על רקע השיר "We'll Meet Again".

במשחק המחשב "Call of Duty 3" נקראים שני ג'יפּים "ורה" ו"לין".

היא מוזכרת גם בשיר של גארי ניומן, "War songs", ובשיר של להקת טרוויס, "U16 girls".

## ראו גם
* שירי מלחמת העולם השנייה

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמנים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:מעוטרי מסדר עמיתי הכבוד
קטגוריה:זמרות בריטיות
קטגוריה:זמרים בריטים
קטגוריה:לונדון: אישים
קטגוריה:גבירות מפקדות במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:מסדר ג'ון הקדוש
קטגוריה:אמנים בריטים הידועים בשם במה
קטגוריה:בריטיות שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1917
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1917
קטגוריה:בריטיות שנפטרו ב-2020
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2020
טרי פרנקונה

**טרי ג'ון "טיטו" פרנקונה** (באנגלית: **Terry Jon Francona**; נולד ב-22 באפריל 1959 בדקוטה הדרומית) הוא שחקן בייסבול ומנג'ר במייג'ור ליג בייסבול. פרנקונה שימש כמנג'ר של הבוסטון רד סוקס, בשנים 2004 עד 2011 וזכה עימה פעמיים בוורלד סיריס. לאחר שחוזהו לא הוארך נהיה לפרשן ברשת ESPN. ב-2013 מונה למנג'ר של קליבלנד אינדיאנס.

## קריירה
בשנת 1980 נבחר פרנקונה בדראפט המכללות על ידי אוניברסיטת אריזונה. פרנקונה התחיל את הקריירה שלו במייג'ור ליג בייסבול במונטריאול אקספוז (כיום וושינגטון נשיונאלס) כאשר נבחר על ידה 22 בדראפט של 1981. פרנקונה שיחק שם עד שנת 1985. בשנת 1986 עבר פרנקונה לשיקגו קאבס שם שיחק עונה אחת ואז עבר לסינסינטי רדס. בשנת 1988 פרנקונה עבר לקליבלנד אינדיאנס שם שיחק עונה אחת ואז עבר למילווקי ברוארס שם הוא שיחק עד שנת 1990 וסיים את הקריירה שלו בתור שחקן.

## קריירת מנג'ר
בשנת 1997 טרי פרנקונה הפך למנג'ר של פילדלפיה פיליז עד שנת 2000. בשנת 2004 מונה למנג'ר של בוסטון רד סוקס וזכה איתה בוורלד סיריס באותה שנה, הראשונה של הקבוצה מזה 86 שנים. בשנת 2007 זכה עימה באליפות נוספת. בסוף עונת 2011 לא הוארכה ההתקשרות עמו בעקבות מפלה שנחלה הקבוצה לאחר שלא העפילה לפלייאוף למרות פער של 9 ניצחונות חודש לפני תום העונה.

ב-2013 מונה למנג'ר של קליבלנד אינדיאנס, בעונתו הראשונה זכה בתואר מנג'ר השנה באמריקן ליג לאחר מאזן של 92–70 והעפלה לפלייאוף. ב-2016 נבחר פרנקונה בפעם השנייה למנג'ר העונה, לאחר שקבוצתו זכתה באליפות הבית המרכזי, העפילה לוורלד סיריס בו הפסידה לשיקגו קאבס 3–4. בעונת 2017 השיגה הקבוצה תחת ניהולו רצף של 22 ניצחונות רצופים, שיא ליגה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמריקאים ילידי דקוטה הדרומית
קטגוריה:אברדין (דקוטה הדרומית): אישים
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שחקני בייסבול אמריקאים
קטגוריה:מאמני בייסבול
קטגוריה:שחקני בסיס ראשון
קטגוריה:שחקני השדה החיצון
קטגוריה:שחקני מילווקי ברוארס
קטגוריה:שחקני סינסינטי רדס
קטגוריה:שחקני קליבלנד גארדיאנס
קטגוריה:שחקני שיקגו קאבס
קטגוריה:אוקלנד אתלטיקס
קטגוריה:בוסטון רד סוקס
קטגוריה:דטרויט טייגרס
קטגוריה:טקסס ריינג'רס
קטגוריה:פילדלפיה פיליז
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אריזונה
קטגוריה:דקוטה הדרומית: ספורטאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1959
אניתה

**אָנִיתָה** או **אַנִיתַש** היה מלך החתים ובנו של פיתחנה באמצע המאה ה-17 לפנה"ס, אשר מלך מהעיר קוּשַרַה/קושרש (עיר בדרום-מזרח אנטוליה שטרם נחשפה). אניתה היה השליט החתי הראשון שהותיר אחריו מסמכים רבים בשפה החתית אודות תקופתו, ואלה נודעו כ"כתבי אַנִיתַה". המסמכים נחשבים יקרי ערך מכיוון שזהו גם האזכור הראשון בהיסטוריה של שפות הודו-אירופיות. המסמכים מספרים בעיקר על כיבושי פיתחנה של העיר כנש (נשש), שהפכה בהדרגה לעיר הבירה החתית. בתקופת שלטונו של אניתה פרצה מלחמה בינו לבין המלך החתי פיוסתי. אניתה הביס אותו וכבש את עיר בירתו חתושה שעתידה להפוך לבירת החתים בבוא הימים. לאחר כיבוש העיר, הרס אותה אניתה וקילל את המקום.

שמו של אניתה התגלה חרוט על פגיון יחד עם שם אביו באתר קילטפה סמוך לכנש.

## לקריאה נוספת

*Micheal Roaf, **Cultural Atlas Of Mesopotamia and the Ancient Near East**, 1991. .


## קישורים חיצוניים

* החתים, באתר היסטוריית העולם.
* החתים, באתר "הכול על־אודות טורקיה"
* אניתה, באתר על מלכי החתים
* כתבי אניתה, באתר של אוניברסיטת טקסס

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מלכי החתים
צ'רניהיב

**צ'רניהיב** (באוקראינית: **Чернігів**) או **צ'רניגוב** (ביידיש: **טשערניגאָב**, ברוסית: **Чернигов**) היא עיר בצפון אוקראינה, בירת מחוז צ'רניהיב. אוכלוסיית העיר מנתה בשנת 2025 272,000 תושבים.

לעיר יש חשיבות רבה בהיסטוריה של רוס של קייב והעמים הסלאביים. היא הייתה העיר האוקראינית השנייה בחשיבותה ברוס של קייב ומושל העיר דאנילו כתב על מסעותיו לארץ ישראל ועליית הרגל לירושלים.

## היסטוריה
העיר הוזכרה לראשונה בשם צ'רניגוב (Черниговъ) בחוזה בין רוס לבין ביזנטיון משנת 907. ממצאים ארכאולוגיים, בהם גם פריטים שמשויכים למאה התשיעית, מראים שבאזור הייתה התיישבות כבר במאה התשיעית. באותו אזור נמצא גם הקבר השחור, תל קבורה מהמאה העשירית.

העיר הייתה השנייה בחשיבותה ברוס של קייב, אחרי קייב עצמה. שליטיה נלחמו לעיתים קרובות עם שליטי קייב, ולעיתים אף הצליחו להשתלט על העיר הגדולה. תקופת הזהר של צ'רניגוב העתיקה, שבשיאה חיו בה 25,000 תושבים, נמשכה עד שנת 1239, שבה העיר נחרבה על ידי המונגולים בהנהגת באטו חאן.

העיר נכנסה לאזור שליטתה של הדוכסות הגדולה של ליטא ב־1353. במשך תקופה ארוכה השליטה בעיר עברה בין נסיכות ולדימיר, נסיכות מוסקבה, טטרים של קרים, והאיחוד הפולני-ליטאי שבשנת 1623 העניק לה את זכויות מגדבורג. ב־1635 העיר הייתה לבירת מחוז צ'רניהוב (Czernihów) הפולני. בתקופת פרעות חמלניצקי העיר הייתה מרכז הקוזקים שבהנהגתו.

כחלק מהסכם אנדרוסובו אשר נחתם בשנת 1667 בין רוסיה הצארית לבין האיחוד הפולני-ליטאי, הריבונות בעיר עברה לרוסיה, אך הקוזאקים קיבלו שלטון עצמי. עם הזמן השלטון העצמי נשחק והאזור הפך למחוז רגיל של האימפריה הרוסית, שמושלו מונה על ידי השלטון המרכזי.

בשנת 1919 התבסס בעיר השלטון הסובייטי ומשנת 1932 היא הוגדרה כבירת מחוז צ'רניהיב של אוקראינה.

## יהדות

משנת 1883 עד שנת 1925 כיהן הרב דוד צבי חן כרב העיר במקום אביו.
תחת שלטון הקומוניסטים המשיכה קהילת צ'רניהיב לפעול במהלך שנות ה-20 תוך שקבלה סיוע מיהדות ארצות הברית לצורך אחזקת המקווה ובית הקברות היהודי.

## ערים תאומות
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
*  

## הערות שוליים

קטגוריה:מחוז צ'רניהיב: ערים
קטגוריה:קהילות יהודיות באוקראינה
קטגוריה:שואת יהודי אוקראינה
קטגוריה:מחוזות אוקראינה: ערי בירה
מיכאיל יאנגל

**מיכאיל קוזמיץ' יאנגל** (ברוסית: Михаил Кузьмич Янгель; 7 בנובמבר 1911 - 25 באוקטובר 1971), היה מחשובי מתכנני הטילים בברית המועצות.

## ביוגרפיה
יאנגל נולד במשפחת חקלאים בת 12 ילדים בכפר סיבירי. בשנות ה-20 עבר להתגורר עם אחיו במוסקבה, ובשנת 1931 החל ללמוד הנדסה. החל את עבודתו כמהנדס אווירונאוטי לאחר סיום לימודיו במכון האווירונאוטי במוסקבה בשנת 1937. בצעירותו עבד יאנגל עם מתכנני המטוסים הסובייטיים פוליקרפוב וארטיום מיקויאן. יאנגל החל לעסוק בתחום של טילים בליסטיים לאחר מלחמת העולם השנייה, ובתחילה הופקד על תכנון של מערכות הנחיה לטילים.

יאנגל עבד בצמוד לסרגיי קורוליוב, וביצע עבורו עבודות תכנון שונות, לפני שקיבל לידיו משרד תכנון משלו - משרד התכנון 586 (לימים - "משרד התכנון יאנגל", חלק של מפעל יוז'ני לבניית מכונות) שהיה ממקום בעיר דנייפרופטרובסק (אוקראינה של היום).

הוא נפטר במוסקבה בגיל 60 לאחר התקף לב חמישי.

## טילים בליסטיים מתכנונו של יאנגל
יאנגל היה חלוץ בתחום פיתוח מנועים המונעים על ידי דלק היפרגולי - הניצת במגע. משרד התכנון שלו היה אחראי לפיתוח מספר דגמים של טילים בליסטיים, ובהם:
*R-12
*R-16
*R-36

מטילים בליסטיים אלה פותחו עם השנים משגרי הלוויינים ציקלון, קוסמוס וDS. יאנגל ניצל ממוות בעת אסון נדלין בשנת 1960, כשטיל בליסטי בניסוי התפוצץ על כן השיגור והרג כ-200 איש.

## פרסים
יאנגל עוטר בעיטורים סובייטיים רבים, ובהם:
*כוכב הזהב של גיבור העמל הסוציאליסטי (פעמיים)
*פרס לנין
*פרס ברית המועצות
*עיטור לנין (ארבע פעמים)
*עיטור מהפכת אוקטובר

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה של יאנגל באנציקלופדיה אסטרונאוטיקה
* 

קטגוריה:מדענים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:תוכנית החלל הסובייטית
קטגוריה:מדענים סובייטים
קטגוריה:מהנדסים סובייטים
קטגוריה:זוכי פרס לנין
קטגוריה:מעוטרי גיבור העמל הסוציאליסטי
קטגוריה:מעוטרי עיטור לנין
קטגוריה:מעוטרי עיטור מהפכת אוקטובר
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין נובודוויצ'יה
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1911
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1971
היינריך ברינינג

**היינריך ברינינג** (בגרמנית: **Heinrich Brüning**; 26 בנובמבר 1885 – 30 במרץ 1970) היה קנצלר גרמניה בשנים 1930–1932.

## שנותיו הראשונות
ברינינג נולד במינסטר שבווסטפאליה בשנת 1885. הוריו היו קתולים אדוקים. בגיל 29 התגייס בפעם השנייה לצבא הקיסרי כדי ללחום במלחמת העולם הראשונה. הוא מונה למפקד פלוגת-מקלעים וקיבל את עיטור צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה.

## כהונה בממשלת ויימאר
לאחר כניעת גרמניה והקמת רפובליקת ויימאר הצטרף למפלגת המרכז הגרמנית ונבחר מטעמה לרייכסטאג. במרץ 1930 התפטר הרמן מילר, הקאנצלר הסוציאל-דמוקרטי האחרון של רפובליקת ויימאר, עקב סכסוך בין הסוציאל-דמוקרטים לליברלים. ברינינג מונה במקומו לקנצלר גרמניה על ידי הנשיא פאול פון הינדנבורג. ברינינג, אף שלא ידע זאת, היה מועמד מטעם הצבא.

הוא קיווה להחזיר לגרמניה שלטון פרלמנטרי יציב ולהציל את המדינה מהשפל הכלכלי הגדול אליו נקלעה. ברינינג ניסה להקים קואליציה רחבה, לרבות עם אדולף היטלר והמפלגה הנאצית, אך היטלר סירב להיות סגן-הקאנצלר ואף מיאן לתמוך בהמשך כהונתו של הנשיא הינדנבורג והמגעים כשלו. בעקבות ניצחון הנאצים בברלין ב-29 במאי 1932, נחתם הסכם בין היטלר לבין גנרל קורט פון שלייכר, יועצו של הנשיא, לפיו יבוטל האיסור על קיום פלוגות האס-אה, הרייכסטאג יפוזר ותוקם ממשלה נשיאותית בראשות פרנץ פון פאפן היושב ראש של השורות האחרונות ממפלגתו של ברינינג.

## גורלו
לאחר עליית היטלר לשלטון ב-30 בינואר 1933 ניסה קורט פון שלייכר, האדם שסילק את ברינינג, ליצור עמו קשר ואף הציע לו להקים ממשלה חדשה שבה ישמש ארנסט רהם כשר המלחמה, גרגור שטרסר יהיה שר הכלכלה וברינינג שר החוץ. בסוף מאי 1934 קיבל ברינינג אזהרה כי הוא עומד להירצח. הוא נמלט מגרמניה כשהוא מחופש. לאחר מלחמת העולם השנייה (1951) חזר למערב גרמניה, לעיר קלן, שם עבד כפרופסור מרצה למדעי המדינה באוניברסיטת קלן, אך לאחר זמן קצר (1953) החליט לפרוש. בעקבות כך, ובין השאר בעקבות חוסר הסכמתו עם דעותיו הפוליטיות של קנצלר גרמניה, קונראד אדנאואר, חזר בשנת 1955 לארצות הברית, לעיר נורוויץ' שבמדינת וורמונט. שם הוא נפטר ב-30 במרץ 1970. גופתו הוחזרה לעיר הולדתו, מינסטר.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:קנצלרי גרמניה
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:שרי החוץ של רפובליקת ויימאר
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קלן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בון
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:בוגרי בית הספר לכלכלה של לונדון
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1885
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1970
לברנה הראשון

**לַבְרַנַה** או **לַבַרְנַש הראשון** היה מלך החתים בין השנים 1680–1650 לפנה"ס בקירוב. עצם קיומו מוטל בספק גם כן על ידי חלק מההיסטוריונים של ימינו. לברנה לא היה יורש העצר הטבעי של קודמו פו-שרומה, אלא חותנו. פו-שרומה מינה אותו ליורשו לאחר שבניו התמרדו נגדו. לאחר מות פו-שרומה התחרו לברנה ובנו של פו-שרומה פַּפַּחַדִלְימַה על כס המלכות, אך לבסוף ניצח לברנה.

רוב המידע אודותיו מגיע מרשימות תלפינו, בהן נכתב על ניצחונותיו על אויביו ועל כיבושיו שהגיעו עד הים התיכון בדרום, ויש הטוענים כי גם עד לים השחור בצפון.

## לקריאה נוספת

*.Michael Roaf, **Cultural Atlas Of Mesopotamia and the near east**, 1991


## קישורים חיצוניים
* החתים, באתר היסטוריית העולם
* החתים, באתר "הכל  על-אודות טורקיה"
* לברנה הראשון, באתר על מלכי החתים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מלכי החתים
קטגוריה:נפטרים ב-1650
ארמון דנפרמליין

שמאל|ממוזער|250px|שרידי הארמון
**ארמון דנפרמליין** (באנגלית: **Dunfermline Palace**) שימש בעבר את בית המלוכה של סקוטלנד. הארמון ממוקם בדנפרמליין שבמחוז פייף.

הארמון נבנה בסמוך למנזר דנפרמליין על ידי מלך סקוטלנד ג'יימס הרביעי בשנת 1500, ושימש מקום המגורים המועדף על ידי מלכי סקוטלנד עד איחוד המלוכה עם בית המלוכה האנגלי. 

המלכים ג'יימס הרביעי, ג'יימס החמישי, מרי מלכת הסקוטים וג'יימס השישי התגוררו בארמון זה. לאחר נישואיה של אן מדנמרק למלך ג'יימס השישי בשנת 1589 הוענק לה הארמון כמתנה, ובו נולדו ילדיה: אליזבת, רוברט וצ'ארלס הראשון, לימים מלך בריטניה, בשנת 1600. 

המלך האחרון שהתגורר בארמון היה המלך צ'ארלס השני, זמן קצר לפני קרב פיטרבי (בשנת 1650). הארמון נעזב זמן קצר לאחר מכן וגגו הוסר בשנת 1708. 

כיום נותרו שרידי חומתו הדרומית של הארמון והמטבח.

## קישורים חיצוניים

* 

דנפרמליין, ארמון
קטגוריה:סקוטלנד: מבנים רשומים דרגה A
קטגוריה:מונומנטים רשומים
ארמון וייטהול

ממוזער|250px|ארמון ויטהול בשנת 1680
**ארמון וייטהול** (באנגלית: **Palace of Whitehall**) היה מקום המגורים העיקרי של מלכי אנגליה בין השנים 1530–1692. כל הארמון, למעט בית הסעודות (שנבנה על ידי איניגו ג'ונס בשנת 1622), נהרס בשרפה.

בשיאו היו בארמון 1,500 חדרים והוא היה המבנה הגדול בעולם. הארמון היה בלונדון, במיקום  51°30′16″ צפון, 0°7′32″ מערב, בשטח שבין הרחובות דאונינג, שדרות נורת'מברלנד, דרך משמר הסוסים, ונהר התמזה - על פני שטח כולל של 93,000 מ"ר.

כיום, בשטחים בהם עמד הארמון, נמצאים מבני ממשלת בריטניה, ושם הארמון מהווה כינוי לממשלה הבריטית.

## היסטוריה
במהלך המאה ה-13 הפך ארמון וסטמינסטר למרכז השלטון באנגליה. ארמון זה שימש בית המגורים העיקרי של משפחת המלוכה מאז שנת 1049. האדמות הסמוכות לארמון וסטמינסטר הפכו פופולריות (בשל הקרבה לארמון המלך) ונרכשו על ידי וולטר דה גריי, הארכיבישוף מיורק אשר בנה במקום ארמון בשנת 1240 וקרא לו "ארמון יורק" (**York Place**). הארמון הורחב מספר פעמים, והמבנה הפך למבנה הגדול בבריטניה (שני לו היה ארמון למבת, ורק אחרי שני ארמונות אלה היו מבני בית המלוכה). 
לאחר ביטול המנזרים בתקופת הנרי השמיני השתלט המלך על ארמון יורק (בשנת 1530) במטרה להפכו לארמון המלכותי העיקרי במקום ארמון וסטמינסטר.

הנרי השמיני הרחיב את הארמון, והוסיף לו גנים נרחבים, מגרשי טניס, מגרש לקרבות תרנגולים ואתר לתחרויות ג'אוסט. עלויות השיפוץ באותה עת הגיעו ל-30,000 ליש"ט - עלות העולה ב-50% על עלויות בניית ארמון בריידוול. 

טקסי הנישואים של הנרי השמיני לאן בולין (בשנת 1533) ולג'יין סימור (בשנת 1536) נערכו בארמון וייטהול. בינואר 1547 נפטר הנרי השמיני בארמון זה.

בשנת 1611 נערכה בארמון הצגת הבכורה של המחזה "הסופה" מאת ויליאם שייקספיר.

בשנת 1622 הורה המלך ג'יימס הראשון על הוספת בית סעודות חדש לארמון. המבנה תוכנן על ידי איניגו ג'ונס במקום בו עמדו חדרי הסעודות מתקופת המלכה אליזבת הראשונה. עם סיום הקמת המבנה, בשנת 1634, עוטרה תקרת אולם הסעודות, בהוראת המלך צ'ארלס הראשון בציורים מעשי ידי פטר פאול רובנס. צ'ארלס הראשון הוצא להורג בחזית הארמון בשנת 1649. בשנה זו הארמון היה המבנה הגדול ביותר באנגליה - היו בו 1,500 חדרים. מבני הארמון נבנו בסגנונות שונים ועל ידי אדריכלים שונים ולמעשה היה הארמון עיר קטנה.

המלך צ'ארלס השני ביצע סדרה של עבודות שיפוץ בארמון, ואף נפטר בו. המלך ג'יימס השני הורה על שיפוץ הארמון וביקש את כריסטופר רן לתכנן את המבנים החדשים. רן תכנן קפלה חדשה עבור הארמון (שהושלמה בשנת 1687) וכן מגורים חדשים עבור המלכה (שהושלמו בשנת 1689).

בשנת 1691 הארמון היה המבנה הגדול והמורכב באירופה, אולם שרפה שפרצה ב-4 בינואר 1698 התפשטה והרסה את מרבית מבני הארמון. בשל גודלו, העלות הכספית של שיקום המבנים הייתה כה רבה, שהוחלט שלא לשקם את הארמון והוא נותר בהריסותיו, למעט מספר מבני ממשלה ששוקמו. 

Ingo Jones plan for a new palace at Whitehall 1638.jpg|תוכניתו של איניגו ג'ונס לשיקום הארמון. התוכנית לא הוצאה אל הפועל.
WhitehallWren.jpg|תוכניתו של כריסטופר רן משנת 1698 לשיקום הארמון. התוכנית לא הוצאה אל הפועל.


במהלך המאה ה-18 מרבית שטחי הארמון הוחכרו לצורך בניית מבני מגורים.

השריד היחיד של הארמון שנותר עד ימינו הוא בית הסעודות. במקום בו עמדו מבני השלטון של הארמון נבנה החל משנת 1938 מבני ממשלת בריטניה.

## ראו גם
* וייטהול

## קישורים חיצוניים

* תוכנית הארמון משנת 1680
* הארמון בשנת 1669
* 

וייטהול, ארמון
וייטהול, ארמון
קטגוריה:וסטמינסטר: מבנים
אי-תלות אלגברית

במתמטיקה, ובמיוחד באלגברה קומוטטיבית, תת-קבוצה S של אלגברה A נקראת **בלתי-תלויה אלגברית** מעל שדה הבסיס \Bbb K, אם לא קיים פולינום לא-טריוויאלי עם מקדמים מ-\Bbb K שמתאפס על ידי תת-קבוצה סופית של איברי S.
במילים אחרות, S היא בלתי-תלויה אלגברית אם לכל \alpha_1,\ldots,\alpha_n\in S ולכל פולינום P\in{\Bbb K}[x_1,\ldots,x_n] שאיננו פולינום האפס, מתקיים P(\alpha_1,\ldots,\alpha_n)\ne0.

בפרט, קבוצה בת איבר אחד \{\alpha\} היא בלתי-תלויה אלגברית מעל \Bbb K אם ורק אם \alpha הוא טרנסצנדנטי מעל \Bbb K. באופן כללי יותר, כל איבריה של קבוצה בלתי-תלויה אלגברית הם איברים טרנסצנדנטיים מעל \Bbb K, אך זהו בוודאי לא תנאי מספיק לכך.

לדוגמה, התת-קבוצה \bigl\{\sqrt{\pi},2\pi+1\bigr\} של שדה המספרים הממשיים איננה בלתי-תלויה אלגברית מעל שדה המספרים הרציונליים, מכיוון שעבור הפולינום עם המקדמים הרציונליים
:P(x_1,x_2)=2x_1^2-x_2+1
מתקיים P(\sqrt{\pi},2\pi+1)=0.

המספר הגדול ביותר של איברים בלתי-תלויים אלגברית נקרא **דרגת הטרנסצנדנטיות** של A מעל \Bbb K.

השאלה האם הקבוצה \{\pi,e\} היא תלויה אלגברית מעל \Q היא בעיה פתוחה במתמטיקה. ב-1996 הוכיח יורי נסטרנקו כי הקבוצה \bigl\{\pi,e^{\pi},\Gamma(0.25)\bigr\} היא בלתי תלויה אלגברית מעל \Q.

## משפט לינדמן-ויירשטראס

לעיתים קרובות ניתן להשתמש במשפט לינדמן-ויירשטראס (על שמם של פרדיננד לינדמן וקארל ויירשטראס) כדי להוכיח כי קבוצה מסוימת היא בלתי-תלויה אלגברית מעל \Q.

לינדמן הוכיח ב-1882 כי {\rm e}^{\alpha} הוא מספר טרנסצנדנטי לכל מספר אלגברי \alpha\ne0.

ויירשטראס הוכיח ב-1885 את הגרסה הכללית יותר של המשפט, הטוענת כי אם \alpha_1,\ldots,\alpha_n הם מספרים אלגבריים בלתי-תלויים ליניארית מעל \Q אזי המספרים {\rm e}^{\alpha_1},\ldots,{\rm e}^{\alpha_n} הם בלתי-תלויים אלגברית מעל \Q.

## ראו גם
*משפט הנורמליזציה של נתר

## קישורים חיצוניים
*

קטגוריה:אלגברה
קטגוריה:תורת השדות
קטגוריה:בעיות פתוחות באלגברה
טבעת פלנטרית

[שמאל|ממוזער|250px|מערכת הטבעות שבתאי כפי צולמה על ידי [קאסיני-הויגנס|החללית קאסיני ב-9 בספטמבר 2006.]]
**טבעות פלנטריות** הן טבעות של חומר הנע סביב כוכב לכת, הנראות כדיסקות שטוחות. במערכת השמש לכל ארבעת ענקי הגז (צדק, שבתאי, אורנוס ונפטון) ושני כוכבי לכת ננסיים (האומיה וקוואוואר) מערכת טבעות. המערכת הטבעתית של שבתאי היא המוכרת והבולטת ביותר.
ישנן השערות שגם לכדור הארץ ולריאה (ירחו של שבתאי) הייתה מערכת טבעות, אך השערות אלו מעולם לא אושרו עד היום.

טבעות פלנטריות מורכבות מחלקיקי אבק, חלקיקי קרח ועד ירחים קטנים החגים סביב כוכב הלכת כתוצאה מכוח גרביטציוני. הטבעות של כל כוכב לכת ייחודיות - הטבעות של צדק הן די עמומות ודקות והחלקיקים עשויים מגרגירי אבק, טבעותיו של שבתאי רחבות ובהירות. לאורנוס יש טבעות צרות ואילו הטבעות של נפטון כוללות קשת לא סגורה.

## היסטוריה
גלילאו גליליי היה הראשון שגילה את הטבעות הפלנטריות בשנת 1610 כאשר גילה את הטבעות של שבתאי. בעזרת הטלסקופ שלו הוא הבחין בדבר מה יוצא דופן בצידי הפלנטה, אך לא ידע להסביר זאת. בשנת 1655 היה זה הוגינס שפירש נכונה את התיאורים של גלילאו כמערכת מישורית שטוחה. ב-1675 קאסיני גילה פער במערכת הטבעות. הוא היה הראשון שהציע כי המערכת הטבעות של שבתאי עשויה לא כגוף אחד קשיח אלא כחלקיקים בודדים הסובבים את שבתאי.

בשנת 1859 הוכיח הפיזיקאי הסקוטי ג'יימס מקסוול באופן מתמטי שאכן מדובר באוסף חלקיקים כמו שקאסיני הציע. ב-1895 מקסוול חישב בעזרת מדידות את המהירות הסיבובית של חלקים שונים בטבעות של שבתאי ולמעשה הוכיח תצפיתית שמדובר באוסף גדול של חלקיקים בודדים.

בשנת 1980 החללית וויאג'ר 2 שלחה חזרה לכדור הארץ צילומים מפורטים של שבתאי. וויאג'ר 2 פגשה את שבתאי באוגוסט 1981, את אורנוס ב-1986 ואת נפטון ב-1989.

בשנת 2007 התגלה כוכב לכת חוץ-שמשי J1407b עם טבעות פי-200 גדולות מאלו של שבתאי.

בשנת 2014 פרסמו חוקרים מאמר בכתב העת המדעי Nature שבו נכתב שמצאו טבעת פלנטרית שמעטרת כוכב שאינו ענק גז, הכוכב הוא "צ'אריקלו 10199" בקבוצת קנטאור. בשנת 2015 גילו אותו צות חוקרים בקבוצת קנטאור את הכוכב "כיירון 2060", שאינו ענק גז, שעוטפת אותו טבעת, וב-2017 גילו שטבעת עוטפת גם את הכוכב הננסי "האומיה" שבחגורת קויפר. מכל התגליות שנמצאו הסיקו החוקרים שההנחה לפיה טבעות פלטריות עוטפות רק ענקי גז אינה נכונה ושככל הנראה טבעות אינן תופעה נדירה במערכת השמש החיצונית, ושהיא אולי נפוצה יותר בחגורת קויפר המרוחקת. החוקרים העלו השערה שהגורם לטבעות אלו בכוכבים קטנים, הוא התנגשות קדומה ורבת עוצמה שגרמה לחומר רב לפרוץ למרחב החלל שבמשך הזמן התגבש לטבעת פלנטרית.
אפשרות נוספת שהועלתה היא שהחומר נזרק לחלל מפני השטח של הכוכבים מחמת סיבובם המהיר.
אפשרות נוספת שהועלתה היא שטבעות אלו נוצרו כאשר ירח קדום נכנס למסלול נמוך, אשר הוביל לפירוק הירח, עקב הכוח הגרביטציוני, לכדי חלקיקים ולהיווצרות הטבעות.

## ראו גם
* גבול רוש

## לקריאה נוספת

* Carl D. Murray and Stanley F. Dermott, **Solar System Dynamics**, Cambridge, 1999. 


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
קטגוריה:כוכבי לכת
קטגוריה:גרמי שמיים
20th Century Masters – The Millennium Collection

[229x229px|שמאל|ממוזער|תמונה זו של עטיפת אלבום האוסף של [צ'אק ברי מדגימה את העיצוב האופייני לעטיפות אלבומי *20th Century Masters - The Millennium Collection*]]
***20th Century Masters – The Millennium Collection*** (בעברית: **המאסטרים של המאה העשרים – אוסף המילניום**) היא סדרת אלבומי אוסף המופצת על ידי יוניברסל מיוזיק גרופ, חברת ענק בתחום ההקלטות. האלבומים הם אוספים של זמרים וזמרות מפורסמים, להקות ידועות, סוגות מוזיקליות שונות וחברות תקליטים.

רוב האלבומים כוללים עשר עד חמש-עשרה רצועות שמע. לחלק מנושאי האוסף מוציאים לאור יותר מאוסף אחד, כאשר האמן הוא אמן פעיל ופורה במיוחד, למשל ג'יימס בראון או קיס.

## קישורים חיצוניים

* האתר הרשמי של מוסד אלבומי האוסף
* האתר הרשמי של Universal Music Group

קטגוריה:סדרות אלבומי אוסף
אסון נדלין

**אסון נדלין** הוא האסון החמור ביותר של תקלת שיגור של טיל בליסטי מאז ומעולם. האסון התרחש בבסיס החלל קוסמודרום בייקונור שבקזחסטן ב-24 באוקטובר 1960. באסון נהרגו קרוב ל-200 בני אדם על פי הערכות, והוא מכונה **אסון נדלין** על שם המרשל מיטרופן נדלין, מפקד חיל הטילים האסטרטגיים של ברית המועצות, שנהרג בו. האסון נגרם מהתפוצצותו של טיל בליסטי R-16, מתכנונו של מיכאיל יאנגל.

## אירועי 23 באוקטובר 1960
אבטיפוס של הטיל הבליסטי R-16 הוצב על כן השיגור בבסיס החלל בייקונור לקראת שיגורו ביום שלמחרת. הטיל תודלק בתערובת היפרגולית - הניצתת במגע - של דלק ומחמצן, שהייתה רעילה ביותר (הדלק היה הידרזין והמחמצן חומצה חנקתית בריכוז גבוה). סוגי דלק אלה היו מקובלים בטילים שתכנן מיכאיל יאנגל, ואילו סרגיי קורוליוב היה ידוע בהתנגדותו לשימוש בהם בטילים בליסטיים בכלל, ובמשגרים נושאי אדם בפרט. ויכוח זה ניטש בתוכנית החלל של ברית המועצות גם בין קורוליוב לוולנטין גלושקו. כימיקלים אלה הם לא רק רעילים לנשימה אלא גם בעלי תכונה של איכול, ובהישרפם יוצרים גזים רעילים.

בגלל תקלה, נפרצו השסתומים על הצינורות שהובילו ממכל המחמצן לתא השרפה, והם התמלאו בחומצה החנקתית. חומצה זו הייתה כה מאכלת, עד שלא ניתן היה להותירה בצינורות הטיל אלא למשך יומיים לכל היותר, או לשאוב אותה מן הטיל ולהכשירו לשיגור מחדש, תהליך שהיה אמור להימשך מספר שבועות. התקבלה החלטה להיערך לשיגור למחרת היום, על אף שהטיל לא היה מוכן לשיגור. כתוצאה מהחלטה זו עבדו הטכנאים והמהנדסים על הטיל ומערכותיו ברציפות, ללא שינה.

## אירועי 24 באוקטובר 1960
בגלל ההכרח לשגר את הטיל במועד, בוצעו הליכי הכנה לשיגור במקביל, בניגוד לנהלים, על מנת לחסוך בזמן. המרשל נדלין נטש את עמדת התצפית שלו, בה נכחו גם גנרלים ופקידים בכירים בממסד החלל והטילים של ברית המועצות, והגיע אל כן השיגור עצמו כדי לזרז את ההכנות לשיגור. קופסת מיתוג חשמלית שתפקידה לתזמן פקודות למערכות הטיל השונות הושארה בטעות במצב שנועד לאחר השיגור. משהבחין בכך אחד הטכנאים, הוא החזיר את מתג ההפעלה למצב של קדם-שיגור. אולם הפעלת המערכת קודם לכן הפעילה את מערכת הסוללות של הטיל עצמו, ובעת החזרת המתג למצב המתנה, ניתנה פקודה לשלב השני של הטיל להזרים את תערובת הדלק והמחמצן לתא השרפה של מנועו הרקטי.

מנועי השלב השני של הטיל הוצתו, ומיד גרמו לפיצוץ מכלי הדלק והמחמצן של השלב הראשון של הטיל. שרפה אדירה פרצה, והחום האדיר שעלה ממנה, בצירוף הרעילות ותכונות האיכול של הדלק והמחמצן, הרגו רבים מהאנשים שעמלו על ההכנות לשיגור, כולל המרשל נדלין. מספר ההרוגים המדויק אינו ידוע, אולם הוא מוערך בכ-200. במשך שנים הוסתר אסון זה מהמערב ומאזרחי ברית המועצות גם יחד. את מותו של נדלין היה קשה להסתיר, ולכן נטען שנהרג בהתרסקות מטוס.

## לקריאה נוספת
שמאל|ממוזער|250px|מדליה רוסית לזכר המרשל נדלין

חומר רב על אירועי הניסוי שכשל הופיע בספרות המקצועית, בפרט לאחר התמוטטות ברית המועצות. ראויים לציון המקורות הבאים:

*Harford, James. **Korolev — How One Man Masterminded the Soviet Drive to Beat America to the Moon**. John Wiley & Sons, Inc., New York, 1997. pp 119–120.
*Khrushchev, Sergei. **Nikita Khrushchev and the Creation of a Superpower**. Pennsylvania State University Press, Pennsylvania, 2000. Translated by Shirley Benson. pp 416–425.


## קישורים חיצוניים

* נתונים על האסון באתר Russian Sapce Web
* נתונים על האסון באתר Aerospace Web

קטגוריה:תוכנית החלל הסובייטית
קטגוריה:1960 בברית המועצות
נדלין
קטגוריה:קזחסטן: היסטוריה
רחוב בן יהודה

כמעט בכל עיר בישראל קיים רחוב על שמו של אליעזר בן-יהודה, מחיה השפה העברית. חלקם הם צירי תנועה מרכזיים או רחובות בעלי ערך היסטורי.
בוקרה פיל מישמיש

[שמאל|ממוזער|250px|עץ [משמש ועליו פירות]]
**בֻּכְּרָה פִי (א)לְמִשְׁמִשׁ** (בערבית **بُكرة في المشمش**) הוא ביטוי עממי הנפוץ בכמה ניבים של ערבית (ערבית מצרית, ערבית פלסטינית ועוד). הביטוי נקלט בסלנג העברי במשמעותו ובהגייתו המקוריות. בעברית התקבל הכתיב: **בוקרה פיל מישמיש** שמשמר פחות-או-יותר את ההגייה המקורית, אך לא את התחביר והמורפולוגיה המקוריים.

תרגומו המילולי לעברית הוא "מחר של (עונת) המשמש" והוא מתייחס לדחייה למועד שלא יחול לעולם. הביטוי קשור להבשלה המהירה של פרי המשמש. ואולי גם לחיי המדף הקצרים שלו, המקצרים את משך הזמן בו הוא נמכר בשווקים. יש המקצרים את הביטוי ל"**בוקרה**" בלבד.

המשמעות היא, כשם שעץ המשמש טעון בפרי היום, אך מחר בבוקר, כל כולו על הארץ, ומועד הקטיף יחלוף. כך גם הבטחתך לדחות את בקשתי למחר לא תתקיים כיוון שהעיתוי המתאים יוחמץ.

מילון עולמי לעברית מדוברת מגדיר ביטוי זה כך: . המילון החדש לערבית מדוברת של יוחנן אליחי מגדירו כ-.

דוגמה לשימוש בביטוי היא: .

## השפעה תרבותית
כאשר האחים פרנקל, חלוצי האנימציה במצרים ובעולם הערבי, פנו לאיש עסקים מקומי בבקשה להשקיע בסרט, נענו "בוקרה פיל מישמיש". בעקבות זאת קראו לגיבור סרטם "מיש מיש אפנדי".

בתוכנית "סיפורי מישמיש" ששודרה בזכיינית קשת נהג מישמיש הארנב לקסום דברים כאשר היה משפשף את אפו בגזר הקסמים שלו וקורא "בוקרה פיל מישמיש".

## ראו גם
* שה"י פה"י
* פסחא של הסוסים

## הערות שוליים

קטגוריה:סלנג
קטגוריה:מילים וביטויים בערבית
קטגוריה:זמן: היבטים חברתיים ופסיכולוגיים
לאונרדו וינצ'י

**לאונרדו וינצ'י** (באיטלקית: Leonardo Vinci, 1690 - 27 במאי 1730) היה מלחין איטלקי, הנודע ביותר באופרות שלו.

## חייו
וינצ'י נולד בסטרונגולי (או נאפולי) ולמד אצל גטאנו גרקו בקונסרבטוריון של נאפולי. פרסומו הראשון בא לו מן האופרה בופה שכתב בניב נאפוליטני בשנת 1719; כמו כן חיבר מספר רב של אופרה סריה. הוא התקבל ל"קהילת מחרוזת התפילה" בפורמיילו בשנת 1728 ומת בהרעלה בשנת 1730 - לא 1732, כפי שגורסים לעיתים.

האופרות בופה של וינצ'י, ש־Le Zite 'n Galera משנת 1722 נחשבת על פי רוב לטובה ביותר ביניהן, מלאות חיים, התלהבות ומרץ; האופרות סריה, ש"דידו הנטושה" Didone Abbandonata (רומא, 1728) ו"ארתחששתא" Artaserse (רומא, 1730), שתיהן לליברית של פייטרו מטאסטאזיו, הן הנודעות ביותר מביניהן, מצטיינות בעוצמה נוקבת ובביטוי דרמטי, ששארל בורני משבח את ישירותו העזה. האריה Vo solcando מתוך "ארתחששתא" מדגימה היטב את לסגנונו.

המקור האנגלי לערך זה נלקח במקורו מן האנציקלופדיה בריטניקה, מהדורת 1911, כיום נחלת הכלל.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מלחיני אופרה איטלקים
קטגוריה:מלחינים מתקופת הבארוק
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-17
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-18
קטגוריה:מלחינים מהאסכולה הנפוליטנית
קטגוריה:ילידי 1690
קטגוריה:נפטרים ב-1730
לאונרדו לאו

**לאונרדו לאו** (באיטלקית: **Leonardo Leo**; 5 באוגוסט 1694 - 31 באוקטובר 1744), ששמו המלא והמדויק יותר הוא **ליונארדו אורונצו סאלוואטורה דה לאו**, היה מלחין בארוק איטלקי.

## חייו
לאו נולד בסאן ויטו דליי סקיאבוֹני (כיום סאן ויטו דאי נורמני, במחוז ברינדיזי), שהייתה אז חלק מממלכת נאפולי.

בשנת 1703 התקבל ללימודים בקונסרבטוריון דלה פייאטה דאי טורצ'יני בנאפולי, שם למד תחילה אצל **פרנצ'סקו פרובנצאלה** ואחר אצל **ניקולא פאגו**. היו שסברו, כי היה תלמידם של **פיטוני** ואלסנדרו סקרלטי, אבל לא ייתכן שלמד אצל המלחינים הללו, אף כי אין ספק בהשפעה שהייתה ליצירותיהם עליו. יצירתו המוכרת המוקדמת ביותר הייתה דרמה דתית, L'infedeltà abbattuta שביצעו חבריו ללימודים בשנת 1712.
ב-1714 העלה בתיאטרון החצר אופרה בשם Pisistrato, שהתקבלה בתשואות. לאו כיהן במשרות שונות בקאפלה המלכותית והמשיך לכתוב לבימה, לצד הוראה בקונסרבטוריון. אחרי שהוסיף ב-1722 תמונות קומיות ל-Bajazette של פרנצ'סקו גספאריני, לביצוע בנאפולי, חיבר ב-1723 אופרה קומית בשפה הנפוליטנית, La’mpeca scoperta. 

האופרה הקומית המפורסמת ביותר שלו הייתה Amor vuol sofferenze משנת 1739, הידועה יותר בשם La Finta Frascatana, שזכתה לשבח מפיו של **דה ברוס**. לאו התבלט לא פחות כמלחין של אופרות רציניות, Demofoonte 
משנת 1735 ו-L'Olimpiade משנת 1737, שתיהן לליברית של המשורר מטאסטאזיו, יצירותיו הנודעות ביותר בתחום זה. עם זאת, לאו מוכר יותר כמלחין מוזיקת קודש. הוא מת כתוצאה מאירוע מוחי תוך כדי חיבור אריות חדשות לביצוע מחודש של "לה פינטה פראסקטאנה".

## סגנון כתיבתו

לאו היה הראשון באסכולה הנאפוליטנית שהשיג שליטה מלאה בקונטרפונקט הרמוני מודרני. במוזיקת הקודש שלו באות לביטוי מיומנות והדרת כבוד; ההגיון גובר בה על להט הרגשות ואין בה שמץ מן הרגשנות שביצירותיהם של דוראנטה ופרגולזי. האופרות הרצינות שלו סובלות מן הצינה והחומרה שבסגנון כתיבתן, אבל באופרות הקומיות שלו גילה חוש הומור שנון. פרקי האנסמבל שלו נמרצים ומלאי התלהבות, אך אינם מגיעים לשיא חזק.

דוגמה נאה ואופיינית למוזיקת הקודש שלו היא "דיקסיט דומינוס" בדו מז'ור, בעיבוד סטאנפורד ובהוצאת נובלו. מספר שירים מתוך אופרות כלולים בהוצאות מודרניות.

## לקריאה נוספת
* Leonardo Leo באנציקלופדיה בריטניקה, מהדורה אחת-עשרה

## קישורים חיצוניים
* 

* 

קטגוריה:מלחיני אופרה איטלקים
קטגוריה:מלחינים מתקופת הבארוק
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-17
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-18
קטגוריה:מלחינים מהאסכולה הנפוליטנית
קטגוריה:ילידי 1694
קטגוריה:נפטרים ב-1744
Sahara

***Sahara*** הוא אלבומה הראשון של הלהקה הישראלית אורפנד לנד. האלבום יצא לאור בשנת 1994. בשנת 2002 האלבום יצא בהוצאה מחודשת בתוספת שלושה שירי בונוס.

## רשימת שירים

### שירי בונוס

## הפקה
### חברי ההרכב
* קובי פרחי - שירה 
* יוסי סאסי - גיטרה מובילה, עוד 
* מתי סוטיצקי - גיטרת קצב 
* אורי זילכה - בס 
* סמי בכר - תופים 
* איציק לוי - קלידים, סמפלר, פסנתר
 
### נגנים אורחים
* הדס סאסי - שירה נשית
* אלברט דדון - דרבוקה
* אברהם סלמאן - קאנון
* בית הכנסת "נווה ישראל" - קולות רקע
* אמירה סלאח - שירה בערבית
* מוזיקאי בלתי ידוע בשם "Vovin" - גיטרות
 
### מידע נוסף
* הוקלט באולפני "סיגמא", תל אביב, ישראל, יוני 1994.  
* הופק על ידי אורפנד לנד.
* התמונה על עטיפת האלבום היא של המסגד הכחול באיסטנבול, טורקיה.
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-1994
קטגוריה:אלבומי מטאל
קטגוריה:אלבומי אורפנד לנד
El Norra Alila

***El Norra Alila*** הוא אלבומה השני של הלהקה הישראלית אורפנד לנד. שם האלבום הוא תעתיק לאנגלית של המילים "אל נורא עלילה" - פיוט בתפילת נעילה שחובר על ידי ר' משה אבן עזרא. האלבום יצא בשנת 1996.

האלבום מהווה שכלול של אלבומה הקודם של הלהקה Sahara. האלבום יותר מורכב מבחינה מוזיקלית וכולל יותר שירים. הלהקה המשיכה את הקו שנקטה באלבומה הקודם ומגמת ההשפעה של מוזיקה מזרח תיכונית נמשכת גם כאן. באלבום הזה רוב הטקסטים עוסקים בנושאים של דת ואמונה. הטקסטים מושפעים גם ממקורות היהדות, גם ממקורות האסלאם וגם ממקורות הנצרות. לדוגמה: השיר The Evil Urge עוסק במאבק הפנימי שמתחולל אצל כל בני האדם בין היצר הטוב ליצר הרע. באלבום ישנה גרסה למזמור "שיר המעלות" שמבוצעת על ידי אביו של גיטריסט הלהקה יוסי סאסי. השיר Of Temptation Born מספר את סיפורו של ישו הנוצרי ומושפע מן הסרט שנעשה אודותיו "הפיתוי האחרון של ישו". כמו כן במספר שירים משתתפת הזמרת שלומית לוי.

הרצועה המרשימה באלבום היא רצועה מספר שמונה Flawless Belief שכוללת נגינה ווירטואוזית של סאסי לצד מקצב תופים משתנה של סמי בכר, ושילוב של שירה נקייה וגרואלים מצד הסולן קובי פרחי. השיר, כמו יתר האלבום, עוסק ביחסים שבין אדם לבורא.

מבחינה מוזיקלית האלבום היה שינוי לעומת Sahara בכך שהתרחק מעט מהדום דת' המסורתי ובעצם גיבש סגנון מיוחד, מקורי ושונה ללהקה, שילוב בין דת' מטאל, רוק כבד/מתקדם ומוזיקה מזרחית. האלבום הזה בעצם מכין את הקרקע לקראת Mabool שיצא שמונה שנים אחריו.

## רשימת שירים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי מטאל
קטגוריה:אלבומי אורפנד לנד
Mabool

**Mabool** (**מבול**) הוא אלבומה השלישי של להקת Orphaned Land. האלבום יצא שמונה שנים לאחר El Norra Alila. זהו אלבום הקונספט הראשון של הלהקה, ושיריו מהווים סיפור רציף המציג את גרסתה היצירתית של הלהקה לסיפור המבול התנ"כי.
האלבום זכה לביקורות משבחות בעיתוני מטאל בכל העולם ואף בעיתוני מוזיקה כלליים.

## סיפור האלבום
הסיפור מספר על שלושת בניו (מלאכיו) של שבע (במיתולוגיה המספר שבע מיוחס לאלוהים). המלאך השביעי חולק אז לשלושה מלאכים, המייצגים את התפלגות הדת הבראשיתית לשלושה זרמים מרכזיים: היהדות, הנצרות והאסלאם.

לכל אחד מהמלאכים ניתן כוח וכן יצוג מסוים. המלאך הראשון הוא היהדות, הוא מיוצג על ידי מגן דוד וכוחו היה כוח הקסם. המלאך השני הוא האסלאם, הוא מיוצג על ידי חצי הסהר וכוחו היה כוח הזרוע. המלאך השלישי הוא הנצרות, הוא מיוצג על ידי הצלב וכוחו היה חוכמתו.

אלוהים אסר על שלושת המלאכים להתאחד מחדש מכיוון שפחד מכוחם. תוך כדי הפרת צו האלוהים, התאחדו המלאכים למלאך אחד, שגורש מיד מגן-עדן אל האדמה, חולק שוב לשלושת המלאכים (שמאוחר יותר יצרו את שלוש הדתות) ונגזר עליהם להילחם בינם לבין עצמם עד שיעבור כל אחד מהם אלף גלגולי נשמות, רק אז יוכלו המלאכים להוכיח עצמם ולהיכנס שוב לגן-עדן.

המלאכים יוצאים במסע לשכנע את בני-האדם לחזור בהם מהחטאים הנוראים שהם מבצעים, ולהזהיר אותם כי אם לא יעשו כך, יוטל עליהם עונש - מבול גדול שימחה את החיים מעל פני האדמה. עם התקדמות האלבום מתואר מסעם של השלושה, ניסיונות השכנוע, ולקראת סופו של האלבום - כישלונם.

## ניתוח מוזיקלי
מבחינה מוזיקלית, האלבום ממשיך את מסורת ה"אוריינטל מטאל" של אורפנד לנד ומשלב דת' מטאל ופרוגרסיב מטאל עם נעימות מזרחיות ים-תיכוניות וכלי נגינה מסורתיים. השירה כוללת שילוב של שירה נקייה, שירת באס וגרואלינג. האלבום כולל גם קטעי מקהלות (שהושרו על ידי מקהלת מורן), חלקן בסגנון גותי-גרגוריאני, וכן קטעי שירה של שלומית לוי, המזמרת פיוטי תפילה של קהילת יהודי תימן. האלבום כולל ציטוטים רבים מפרשת נח. בנוסף, האלבום משופע בדגימות של אווירה הכוללות רעם, קול גשם עז וקטע אווירה ובו קולות החיות שיוצאות מתיבת נח לאחר תום המבול.

## רשימת שירים

## מבצעים
* קובי פרחי - שירה, שירת ליווי, גרואלינג, מזמורים, קטעי אומר
* יוסי סאסי (סהרון) - גיטרה חשמלית, גיטרה אקוסטית, גיטרה קלאסית, סאז, בוזוקי, עוד
* מטי סבטיצקי - גיטרה חשמלית, גיטרה אקוסטית, סולואים
* אורי זילכה - גיטרה בס, פרטלס באס
* עדן רבין - קלידים, פסנתר
* אבי דיאמונד - תופים
* אבי אגבבה - כלי הקשה
* שלומית לוי - שירה נשית

## קישורים חיצוניים

* מידע על האלבום "מבול"  - באתר הרשמי של אורפנד לנד
* Ocean Land, וידאוקליפ ביוטיוב
* Norra El Norra, וידאוקליפ ביוטיוב
* 	

קטגוריה:אלבומי מטאל
קטגוריה:אלבומי רוק מתקדם
קטגוריה:אלבומי קונספט
קטגוריה:אופרות רוק
קטגוריה:אלבומי אורפנד לנד
הורסט סינדרמן

**הורסט סינדרמן** (בגרמנית: **Horst Sindermann**; 5 בספטמבר 1915, דרזדן – 20 באפריל 1990, ברלין) היה פוליטיקאי גרמני ששימש כראש ממשלת גרמניה המזרחית בין השנים 1973–1976.

## חייו
סינדרמן נולד בדרזדן ובבגרותו הצטרף למפלגה הקומוניסטית של גרמניה ובשל כך נכלא בזמן שלטון הנאצים בגרמניה. שוחרר על ידי האמריקנים ב־7 במאי 1945. מאז קיץ 1945 שימש כסגן העורך הראשי של העיתון הקומוניסטי "Sächsische Volkszeitung", מאפריל 1946 ועד סוף 1947 עמד בראש ארגון SED "Volksstimme". בשנת 1948 נבחר לראשונה למזכיר הראשון של הנהגת מחוז SED בקמניץ, ולאחר מכן בדצמבר 1948 כמזכיר הראשון של הנהגת מחוז SED בלייפציג ואחר כך הפך לסגנו של אולבריכט. לאחר מלחמת העולם השנייה סינדרמן שוחרר ממאסרו והצטרף למפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה. בשנת 1967 הוא הפך לחבר מלא בפוליטביורו. לאחר מותו של אולבריכט לשכת העם בחרה בסטוף כיו"ר מועצת המדינה. בשנת 1973 לאחר פרישתו של וילי שטוף מתפקידו כראש ממשלת גרמניה המזרחית מונה סינדמן כמחליפו. ב-1976 הוא מונה ליושב ראש הפולקסקאמר וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 1989. לאחר נפילת חומת ברלין הוא נעצר לחקירה, אך בשל מצבו הבריאותי שוחרר מהמעצר. הוא מת כ3 חודשים לאחר שחרור מהמעצר, ב-20 באפריל 1990. 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קומוניסטים גרמנים
קטגוריה:ראשי ממשלת גרמניה המזרחית
קטגוריה:מעוטרי גיבור עמל של גרמניה המזרחית
קטגוריה:מעוטרי עיטור מהפכת אוקטובר
קטגוריה:מעוטרי עיטור קרל מרקס
קטגוריה:מעוטרי עיטור הידידות בין העמים
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז זקסנהאוזן
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פרידריכספלדה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1915
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1990
פחיות המרק של קמפבל

**פחיות המרק של קמפבל** (לעיתים מוזכרת כ-**32 פחיות המרק של קמפבל**) היא יצירת אמנות שנוצרה ב-1962 על ידי אנדי וורהול.

היצירה מורכבת משלושים ושניים משטחי קנבס, כל אחד מהם במידות 50.8 ס"מ לגובה × 40.6 ס"מ לרוחב (20 ×16 אינצ'ים) וכל אחד מהם מציג ציור של פחית מרק של  — שלושים ושניים כנגד שלושים ושניים הטעמים שחברת קמפבל שיווקה באותו הזמן. הציורים הייחודיים נוצרו באמצעות תהליך מכני בחלקו, הדפס רשת. פחיות המרק של קמפבל מבוססת על נושאים מהתרבות הפופולרית, היא הובילה את תרבות הפופ ארט ועזרה להפוך אותה לתנועה האמנותית המובילה.
היא הוצגה לראשונה במוזיאון פרוס בלוס אנג'לס שבקליפורניה.

## המניע ליצירה
היצירה ממחישה את נטייתו של וורהול לבחור נושאים הלקוחים מחיי היום יום של ההוויה האמריקנית באותה תקופה. קופסאות המרק ייצגו את תופעת האוכל המהיר, סימבול של הנטייה האמריקנית לאינסטנט וההתייעלות המקסימלית.

היצירה בעצם מעבירה ביקורת על תרבות השפע והצריכה האמריקאית ועל אחידותו של המוצר התעשייתי שהוא תוצר של פס הייצור התעשייתי.

## טכניקה ומשמעות
תהליך הציור היה מכני בחלקו, הדפס משי על בד קנבס. אולם הקומפוזיציה שלה מנסה להמחיש את פס הייצור התעשייתי - פחיות המרק מצוירות זו על זו, כמו בטבלה כשקו המתאר שלהן שחור, ובמבט ראשון אפשר לחשוב שמדובר בהדפס ושכל הפחיות אותו הדבר אולם למעשה כל פחית שונה מחברתה ולכל אחת נושאת תווית של מרק אחר. נושא היצירה -פחיות מרק- נבחר דווקא משום שהן לכאורה נחשבות לאובייקט סתמי וחסר משמעות משל עצמו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:יצירות אמנות מודרניסטיות
קטגוריה:הדפסי רשת
קטגוריה:אנדי וורהול
קטגוריה:פופ ארט
קטגוריה:ציורים משנות ה-1960