open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
פקודת שטח השיפוט והסמכויות

[שמאל|300px|ממוזער|מפת השטחים המוחזקים בארץ ישראל בשלטון צבא ההגנה לישראל ב-2 בספטמבר 1948. בחתימת שר הביטחון בן-גוריון על גבי מפת הכפרים והישובים של המנדט הבריטי ששימשה את [סקר הכפרים (1945)]]
**פקודת שטח השיפוט והסמכויות, תש"ח-1948** נחקקה ב-16 בספטמבר 1948 על ידי מועצת המדינה הזמנית, ופורסמה ב-22 בספטמבר 1948 במהלך מלחמת העצמאות והחילה את המשפט הישראלי גם על שטחי ארץ ישראל שבשליטת מדינת ישראל ונמצאים מעבר לגבולות תוכנית החלוקה. לפקודה ניתן תוקף למפרע, החל מיום ו' באייר תש"ח (15 במאי 1948), יומה הראשון של מדינת ישראל.

## הפקודה
 קובע: "כל חוק החל על מדינת ישראל כולה ייראה כחל על כל השטח הכולל גם את שטח מדינת ישראל וגם כל חלק מארץ-ישראל אשר שר הביטחון הגדיר אותו במינשר כמוחזק על ידי צבא-הגנה לישראל."

לפקודה קדם  שפורסם שבועיים טרם חקיקתה, הדן ב"שלטון צבא-הגנה לישראל בארץ ישראל" ומפה שבה שורטט השטח שבשליטת צה"ל עד אותו היום. מטרתם של המנשר, ושל הפקודה שביססה אותו, הייתה מניעת אנרכיה, הנובעת מחוסר חוקים תקפים כל שהם, בשטח שנכבש על ידי צה"ל או כוח מגן עברי קודם לו מעבר לגבולות שיועדו למדינה העברית על פי תוכנית החלוקה. מפות נוספות שורטטו ככל שצה"ל המשיך וכבש שטחים שמעבר לגבולות החלטת החלוקה והחילו את הפקודה על השטח עליו השתלטה ישראל עד אותו המועד.

בשנת 1956 תוקנה הפקודה, ונוסף לה , החורג ממטרתה המקורית וקובע: "כל כלי שיט או כלי טיס, באשר הם שם, הרשומים בישראל, יראו אותם, לעניין השיפוט של בתי המשפט, כאילו היו חלק משטח מדינת ישראל".

### שלטון צבא־הגנה לישראל בירושלים (מנשר מס׳ 1)
אשר לירושלים, אשר הצריכה מאז ומתמיד טיפול מיוחד, פורסם מִנשר נפרד שהתפרסם חודש קודם לכן, ב-2 באוגוסט 1948, ושנקרא . למִנשר זה צורפה גם מפת הסבר. כמו במקרה של המִנשר על ארץ ישראל, המִנשר על ירושלים החיל את המשפט של המדינה על שטחי ירושלים וסביבותיה שהוחזקו בידי צה״ל ב-1948, ובעקבותיו בא מִנשר מס׳ 2, שמינה מושל צבאי לעיר, דב יוסף.
שמאל|300px|ממוזער|מפת שטח מוחזק ירושלים, מתוך "שלטון צבא-הגנה לישראל בירושלים, מִנשר מס׳ 1"

## הליכי החקיקה
### במהלך מלחמת העצמאות
מאז הקמתה נמנעה הכנסת מלקבוע את גבולות מדינת ישראל. תחת הגדרת גבולות המדינה, העדיף המחוקק לקבוע את השטח עליו יחולו דיני המדינה.

בן-גוריון הסביר: 

נדבך ראשון בחקיקה ברוח זו, הייתה פקודת שטח נטוש, מ-17 במאי 1948. ב נקבע: "רשאית הממשלה להכריז בצו על כל שטח או מקום שנכבש, נכנע או נעזב כמפורש בסעיף 1(א) כשטח נטוש, ומשהכריזה על כך, ייחשב אותו שטח כשטח נטוש לצורכי פקודה זו וכל תקנה שתתוקן לפיה". בסעיף 2(ב) שלה נקבע: "לצורכי פקודה זו רשאית הממשלה להטיל בצו על כל שטח נטוש את החוק הקיים או כל חלק הימנו...".

נדבך שני בחקיקה ברוח זו היה פקודת שטח השיפוט והסמכויות והמנשרים שנלוו לה.

### לאחר מלחמת ששת הימים
לאחר כיבוש שטחי יהודה ושומרון במלחמת ששת הימים ממשלת ישראל תחמה את השטח עליו יחול המשפט השיפוט והמינהל הישראלי בצו שתקבע הממשלה על מנת לשמר לעצמה מרחב תמרון מדיני לעת משא ומתן לשלום.
וכך נחקק הנדבך השלישי באותה הרוח - תיקון מס' 11 לפקודת סדרי השלטון והמשפט, שבו נוסף לה , האומר: "המשפט, השיפוט והמינהל של המדינה יחולו בכל שטח של ארץ-ישראל שהממשלה קבעה בצו". תיקון זה ששימש ככלי המשפטי לאיחוד ירושלים תחת ריבונות ישראלית.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* פ (בית שמש) 1193/04 מדינת ישראל נגד איתן קרמר, ניתן ב-13 במרץ 2005
* 

## הערות שוליים

שטח השיפוט והסמכויות
קטגוריה:ישראל: חקיקת משפטים
שטח השיפוט והסמכויות
אורית לביא-נשיאל

**אורית לביא-נשיאל** (נולדה ב-11 בינואר 1968) היא עיתונאית ואשת טלוויזיה ישראלית שעבדה כמגישת חדשות בערוץ הראשון ובערוץ הכנסת.

## ביוגרפיה

אורית היא בתם של יוכבד פרנץ ויעקב לביא (לוי במקור), צאצאית של הרב ישראל דב לוי שעלה במחצית הראשונה של המאה ה-19 לטבריה.

את דרכה הטלוויזיונית החלה כמגישת חדשות בערוץ הראשון. בין השנים 1997–2001 הגישה את מגזין החדשות "יומן" בימי שישי. בשנת 2003 החלה להגיש את התוכנית "מבט שני".

בשנת 2003 פורסם כי אורית לביא-נשיאל נבחרה לתפקיד המגישה הראשית של ערוץ החדשות שאמור היה לקום באותם ימים, אולם לבסוף בעקבות מאבקים משפטיים הערוץ לא עלה לאוויר.

בשנת 2004 עם עלייתו של ערוץ הכנסת הצטרפה לסגל הערוץ והחלה להגיש את מהדורת החדשות המרכזית בערוץ ובהמשך הוחלפה בדפנה ליאל ועברה להגיש את מגזין הצהריים "אולפן פתוח". במשך השנים הנחתה גם את התוכניות "קו פתוח", "לקראת מליאה", "ועדת האורחים", ו"זה ראיון!" בערוץ.

נשואה לעיתונאי רון נשיאל, עורך חדשות בקול ישראל.

## קישורים חיצוניים

* 
*

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונאיות כותבות עברית
קטגוריה:מגישים בערוץ כנסת
קטגוריה:הערוץ הראשון: שדרניות ומנחות
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:משפחת לוי מטבריה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1968
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1968
דויד ילינק

**דויד ילינק** (נולד ב-7 בספטמבר 1990) הוא כדורסלן צ'כי המשחק בעמדת הרכז. משחק כיום בקבוצת הכדורסל מורבנק אנדורה מליגת העל הספרדית בכדורסל. גובהו 1.96 מטרים.
## קריירה
דויד ילינק נולד למשפחת כדורסלן צ'כי יוזף ילינק. ילינק החל את דרכו ככדורסלן בקבוצת BBK Ives Brno מהרפובליקה הצ'כית. במהלך עונת 2006–2007 עבר לקבוצה הספרדית חובנטוד בדאלונה. בקיץ 2012 עבר לקבוצה הטורקית אולין אדירנה, אך בינואר 2013 עזב אותה וחזר לספרד, שם החל לשחק בקבוצה קאחה לבורל ויטוריה מליגת העל הספרדית והיורוליג. בקיץ 2014 עבר לשחק בקבוצה הרוסית קרסניה קריליה סמרה, ולאחר חצי שנה עזב לקבוצה הטורקית אושק ספורטיף. בקיץ 2015 עבר לקבוצה הפולנית ק.ק. וולוצ'לווק (KK Włocławek), ולאחר שנה חזר לספרד והחל לשחק במורנבק אנדורה.

דויד ילינק היה חבר הנבחרת צ'כיה לנוער בגילאים שונים. במסגרת הנבחרת הבוגרת הוא שיחק ביורובסקט 2013 ויורובסקט 2015.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:צ'כים שנולדו ב-1990
קטגוריה:כדורסלנים צ'כים
קטגוריה:כדורסלני סאסקי בסקוניה
קטגוריה:כדורסלני אנדורה
קטגוריה:כדורסלנים צ'כים באולימפיאדת טוקיו (2020)
פארק תעשיות משגב

**פארק תעשיות משגב**, המוכר גם בשם "**תְּרַדְּיוֹן**", הוא אזור תעשייה השוכן בשטח מועצה אזורית משגב בגליל המערבי, בין היישובים יובלים, רקפת וסכנין.
[250px|ממוזער|שמאל|בית [הלן דורון פארק]]
250px|ממוזער|שמאל|פסול  בפארק תעשיות משגב
## פעילות
בפארק כ-110 חברות וכ-2,700 מועסקים. מרבית העסקים הם מפעלי תעשייה קלאסית וחברות לשירותים עסקיים. בפארק חברות מובילות מתחומי עיסוק שונים ובהם ביונד ביולוג'יקס, "חממת טרנדליינס", "תדביק", "תפרון", "הלן דורון" ו"באבקום" ומועסקים בו עובדים מהמגזר היהודי והערבי.

שטח הפארק הכולל הוא 884 דונם. מתוכם 420 דונם ברוטו לתעשייה ו-216 דונם של שצ"פ (שטח ציבורי פתוח). שטח כולל של מגרשי התעשייה ששווקו ונבנו עד היום הוא כ-200 דונם, ובתוכם כ-124,000 מ"ר של מבנים. בתחום הפארק ישנן גם חלקות פרטיות, שיעודן חקלאי (כ-60 דונם).

הפארק מנוהל על ידי מנהלה אשר נותנת שירותים לחברות הפועלות בפארק, כמו גם עוסקת בשיווק מגרשים פנויים. לפארק תקנון ייחודי, השם דגש על דרישות מחמירות לאיכות הסביבה. הפארק מטופח מאוד וזכה בחמשת כוכבי היופי של המועצה לישראל יפה. 

הפארק קרוי על שמו של חנינא בן תרדיון מעשרת הרוגי מלכות.

## קישורים חיצוניים

* 
* אודות המקום

קטגוריה:ישראל: אזורי תעשייה
קטגוריה:מועצה אזורית משגב
טימי סימונס

**טימי סימונס** (בהולנדית: **Timmy Simons**; נולד ב-11 בדצמבר 1976) הוא כדורגלן עבר בלגי ששיחק כקשר אחורי וכיום מאמן.

סימונס היה ידוע בבעיטות הפנדלים שלו כאשר כבש 48 שערים בפנדלים בקריירה והחטיא רק 5.
## קריירה
סימונס התחיל את הקריירה שלו במדי קבוצת עיר נעוריו דיסט, ובשנת  עזב לקבוצת הבוגרים של לומל יונייטד. בקיץ  עזב לקלאב ברוז' איתה זכה ב-2 אליפויות בעונות  וב-. בקיץ , עזב את קלאב ברוז' לפ.ס.וו. אינדהובן. ולאחר עונה אחת קיבל את סרט הקפטן. בקיץ  עזב לנירנברג במדיה שיחק בכל משחקי הליגה מאז שהגיע למועדון. בשנת  היה סימונס שחקן השדה שקיבל הכי הרבה דקות בבונדסליגה והיה גם השחקן שרץ הכי הרבה קילמוטרים. בקיץ , סימונס חזר לקלאב ברוז'.

סימונס השתתף עם נבחרת בלגיה במונדיאל 2002 ועם 93 הופעות הוא ממוקם במקום השלישי בטבלת מלכי ההופעות בנבחרת הבלגית אחרי יאן קולמנס ויאן ורטורנגן.

בשנת 2023, השתתף בתוכנית המציאות הפלמית של ערוץ VTM "הזמר במסכה" בתור "אור גדול" והודח שלישי (מקום 12).

## סטטיסטיקה בקריירה

## תארים
**[[קלאב ברוז']]**:
*אליפות בלגיה: , , 
*הגביע הבלגי: , , 
*הסופר קאפ הבלגי: 

**[[פ.ס.וו. איינדהובן]]**:
*אליפות הולנד: , , 

***אישיים**
* כדורגלן השנה בבלגיה: 
* נעל הזהב הבלגית: 

## קישורים חיצוניים

* טימי סימונס, באתר התאחדות הכדורגל הבלגית המלכותית

קטגוריה:כדורגלנים בלגים
קטגוריה:קשרי כדורגל בלגים
קטגוריה:כדורגלני קלאב ברוז'
קטגוריה:כדורגלני פ.ס.וו. איינדהובן
קטגוריה:כדורגלני נירנברג
קטגוריה:כדורגלני נבחרת בלגיה
קטגוריה:זוכי נעל הזהב הבלגית
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2002
קטגוריה:מאמני כדורגל בלגים
קטגוריה:בלגים שנולדו ב-1976
אוגוסט 1914

200px|ממוזער|שמאל|כריכת הספר בהוצאת דביר
**אוגוסט 1914** (באנגלית: **August 1914** וגם **The Guns of August**) הוא ספר היסטוריה זוכה פרס פוליצר אודות החודש הראשון של מלחמת העולם הראשונה והאירועים שהובילו למלחמה מאת ברברה טוכמן. הספר ראה אור בשנת 1962 בהוצאת מקמילן (Macmillan).

## מבנה הספר ואופיו
הפרקים הראשונים בספר מספקים רקע על המצב ששרר באירופה ערב המלחמה, תוך התייחסות למצב המדיני והצבאי של האימפריה הגרמנית, בריטניה, צרפת והאימפריה הרוסית. בהמשך מתוארים המהלכים העיקריים של המלחמה בחודש הראשון, השלב הדינאמי של המלחמה, לפני שהייתה למלחמת חפירות סטטית.

טוכמן מספרת את "הסיפור הגדול", מנקודת מבטם של גנרלים, שרי צבא וראשי המדינות, תוך הסתייעות רבה ביומניהם האישיים. חלק מהתיאורים בספר הם תיאורים רבי פרטים של רגעי הכרעה ומשבר אישיים בצד פירוט של תוכניות המטות השונים וביצועם (ולרוב אי-ביצועם) בשטח.

טוכמן שבה ומדגימה בספר את התפיסות השגויות של ההנהגה האירופית המדינית והצבאית (היא שבה לנושא זה גם בספרה המגדל הגאה) ביחס למלחמה. היא מדגישה את הקונספציה של כל ההנהגות לפיה לא תיתכן מלחמה ארוכה מדי, כיוון שעלותה ונזקה הכלכלי יהיו בלתי-נסבלות; את צרות-האופק הפוליטי של הגרמנים שלא תיארו לעצמם שפלישה לבלגיה וחילול הנייטרליות שלה תגרום לזעזוע עולמי כה עמוק; את ההשענות היתרה של הפיקוד הצרפתי על רוח-קרב והתקפיות והזנחתו את ההגנה על גבולה של צרפת עם בלגיה; את הפיצול הפוליטי המשתק של בריטניה ואת הסיאוב של המשטר ברוסיה ואת השימוש בכללים ושיטות לוחמה של המאה ה-19 כגון קרב פרשים בחרבות וכידונים, מדי הקרב הססגוניים של הצרפתים ואמונת ראשי הצבא שהמשק הכלכלי בעורף יספק את כל צורכיהם ללא תמורה.

כדברי סוקר הספר מטעם הוצאת מערכות: "מתוך יריעתו הרחבה של הספר נשקפת שרשרת המצבים, הגורמים והמאורעות - סתירות של שאיפות ממשלות, ניגודים של רצונות עמים, ועוד יותר מזה אי-ידיעה ושטחיות תהומית, תערובת של שאננות ומזימות ועיוורון לגבי משמעות הדברים הנעשים והבלתי-נעשים, אותה שרשרת גורלית אשר הוליכה את אירופה אל שדה-קטל שטרם היה עד כמותו בהיסטוריה להיקף ולזוועת-השמד".

## התקבלות והערכה
הספר היה לרב-מכר מיד עם צאתו לאור ושהה 42 שבועות בראש רשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס. נשיא ארצות הברית ג'ון פיצג'רלד קנדי התרשם עמוקות מהספר והעניק עותקים ממנו למזכירי הקבינט ובכירי הצבא. הנשיא אף ביקש שכל קצין בצבא יקרא את הספר ועותקים ממנו נשלחו לבסיסי הצבא האמריקאי ברחבי העולם. קנדי ציין שתובנותיו מהספר סייעו לו בשעת משבר הטילים בקובה.

## עדות אישית
בפרק הדן בכניסתן של הספינות הגרמניות גייבן וברסלאו בפיקודו של האדמירל וילהלם סושון מן הים התיכון לים השחור מספרת טוכמן על נוסעי ספינת קיטור איטלקית קטנה שעשתה דרכה לקונסטנטינופול שהיו עדים לקרב הימי של הספינות הגרמניות עם ספינות בריטיות ולכניסת הספינות הגרמניות למצרי הדרדנלים. היא מספרת שעל הספינה האיטלקית היו חתנו ונכדותיו של שגריר ארצות הברית בקונסטנטינופול, הנרי מורגנטאו. למרות שהדבר אינו מוזכר במפורש בספר, אחת הנכדות הייתה טוכמן עצמה, שנסעה עם אביה, מוריס ורטהיים (חתנו של מורגנטאו) בשליחות הקהילה היהודית לירושלים.

## מהדורות בעברית
הספר תורגם על ידי שולמית הראבן וראה אור בשתי הוצאות ובמספר מהדורות:
* הוצאת מערכות, 397 עמודים, 1964, 1982, 1996
* הוצאת דביר, 544 עמודים, 1999

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ספרי היסטוריה
קטגוריה:ספרי מלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:ספרי 1962
קטגוריה:ספרי ברברה טוכמן
קטגוריה:ספרי הוצאת דביר
קטגוריה:יצירות זוכות פרס פוליצר: ספרות עיונית
שערי פלומבו

שמאל|ממוזער|250px|שערי פלומבו
שמאל|ממוזער|250px|שערי הזכוכית שהחליפו את שערי פלומבו
**שערי פָּלוֹמְבּוֹ** או **שערי החצר** היו שערי הכניסה לרחבת משכן הכנסת במשך כארבעים שנה.

## היסטוריה
השערים פוסלו בשנת 1966 על ידי הפסל דוד פלומבו והוזמנו על ידי דורה גד, מעצבת הפנים של הכנסת, לקראת סוף העבודה על המבנה. בשנת 2007 בוצע שיפוץ מקיף ברחבת הכנסת ושערי פלומבו הוחלפו בשערים חדשים מזכוכית. השערים המקוריים הוצבו לצד השערים החדשים אולם הם כבר לא בשימוש כלל. מסוף הכניסה למשכן הכנסת נקרא **ביתן פלומבו** על שם הפסל והשערים.

לצד השערים במקומם החדש הוצב פסלו של פלומבו הסנה הבוער, שניצב עד שיפוץ הרחבה בכניסה למבנה הכנסת עצמו.

## השערים
שערי פלומבו מורכבים משישה שערים באורך כולל של כשבעה עשר מטרים ובגובה של כשלושה מטרים. כל שער מורכב מצורות מופשטות של ברזל מרותך. פלומבו הקדיש את השערים לזכר השואה. אשתו, אמנית הברזל יונה פלומבו, שעבדה איתו על השערים, הסבירה:  יונה הוסיפה גם שגם הקוצניות שבשערים היא חלק מאופיו המיוחד של העם הזה. פלומבו עצמו הסביר שהכניסה למשכן הכנסת לא צריכה להיות כמו כניסה לסופרמרקט או לאולם נשפים .

## ביקורת
אדריכל בניין הכנסת יוסף קלרווין לא אהב את השערים וטען:.

לעומת קלרווין, מבקרת האמנות מרים טל כתבה:

## קישורים חיצוניים

* יצירות אמנות במשכן הכנסת
* שערי פלומבו באתר הכנסת
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משכן הכנסת: יצירות אמנות
קטגוריה:ירושלים: פסלים
מגתריום

**מגתריום** (שם מדעי: *Megatherium*) הוא סוג שנכחד של עצלן קרקע בגודל של פיל קטן. הוא היה נפוץ במרכז ודרום אמריקה בין תחילת הפליוקן, דרך הפליסטוקן וייתכן שגם בתחילת ההולוקן.

## מאפיינים
שמו של המגתריום (meg-AH-theer-EE-um) נגזר מהמילה היוונית מגה (μέγας) שפירושה ענק, ותריום (θηρίον) - בהמה. בצירוף: בהמה ענקית.

מעריכים כי המגתריום התקיים בתקופה שבין חמישה מיליון שנה לכ-10,000 שנה מזמננו, אך הזמן המדויק בו נכחד נתון לוויכוח. יש עדויות משכנעות לנוכחות המגתריום באמריקה הדרומית לפני כ-10,500 שנים, ותאריכי פחמן-14 מאתר אחד בארגנטינה הנעים בין 10,600–7,800 שנים לפני זמננו. בשל כך ניתן להעריך שחי גם בהולוקן הקדום.

המגתריום היה יונק יבשה ענק, שהשתייך למגה-פאונה של אמריקה הדרומית. הוא הגיע למשקל של עד ארבע טונות, וגובהו היה עד שישה מטרים (מהראש לזנב). הוא העצלן הגדול ביותר הידוע כיום, גדול כפיל אסייתי וגדול אף מכמה מיני ממותות. היה לו שלד חזק, עם חגורת אגן ירכיים גדולה וזנב שרירי ורחב. הגודל העצום שלו אפשר לו לאכול מגבהים לעומת אוכלי עשב אחרים בני זמננו. כדי לאכול הוא היה נעמד על רגליו האחוריות החזקות והשתמש בזנבו כחצובה וכך היה יכול לתמוך במשקלו המאסיבי.

המגתריום היה ככל הנראה אומניבור (אוכל כל) והיה מסוגל לאכול לטאות קטנות וחרקים, אך עיקר תזונתו מתבססת על עלים וקליפות עצים אותן הוא תולש בעזרת ציפורניו. כדי להשיג מזון נעזר בטפרים מעוקלים על הרגליים הקדמיות הארוכות שלו כדי להשיג את הענף עם העלים הבשרניים יותר.

בדומה לדוב הנמלים המודרני, היה המגתריום הולך על צידי רגליו כי טפריו מנעו ממנו להניח את כפות רגליו על הקרקע בצורה שטוחה. אף על פי שהחל את דרכו כהולך על ארבע רגליים מעידים צורת שלדו והניתוח הביוכימי שלו כי הוא היה יכול ללכת על שתי רגליים.

חלק מהמומחים מאמינים שבלסת של המגתריום שכנה לשון עצומה שהוא השתמש בה כדי לאסוף את העליים הבשרניים, בדומה לעצלן המודרני. מומחים אחרים מציעים שחלק ממאפייניו של המגתריום התמזגו ביחד - מה שאומר שקיבולת הלשון שלו מוגבלת ולא ארוכה.

## בתרבות
עצלן קדום זה הופיע בסדרות "פלאווורלד" ו"ללכת עם חיות" ובמשחק המחשב "עולם היורה: המשחק".

## גלריה

קובץ:Megatherium americanum Skeleton NHM.JPG|
קובץ:Megatherium americanum complete.JPG|מגתריום מול אדם
קובץ:Megatherium.jpg|
קובץ:Megatherium NT small.jpg
קובץ:Pleistocene SA.jpg|


## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1796
קטגוריה:מגתריים
קטגוריה:מגה-פאונה של הפלייסטוקן באמריקה הדרומית
קטגוריה:יונקים שחיו בפלייסטוקן באמריקה הדרומית
קטגוריה:יונקים שנכחדו בהולוקן
קטגוריה:צ'ילה: מאובנים
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ז'ורז' קיווייה
מיטל מיכאלי

**מיטל מיכאלי** (נולדה ב-19 בנובמבר 1985) היא שחקנית, זמרת ומדבבת ישראלית.

## ביוגרפיה
מיכאלי למדה בבית הספר התיכון ע"ש עמוס דה-שליט ברחובות, במגמת תיאטרון. בשנים 2006-2004 עשתה את שירותה בצה"ל בלהקה הצבאית של חיל החינוך.

מיכאלי היא בוגרת אוניברסיטת תל אביב בקולנוע ותקשורת.

## קריירה

### שירה
בשנת 1998 שרה מיטל מיכאלי שירים שונים בסרט "נסיך מצרים". באותה השנה, מיכאלי התמודדה בתוכנית "בראבו" ולא זכתה. שנה לאחר מכן, ב-1999, היא ביצעה את שיר הפתיחה של הסדרה "בילבי". בשנת 2012 השתתפה בעונה הראשונה של התוכנית "דה וויס ישראל" והודחה בשלב ההופעות החיות. במהלך הצילומים פגשה את עציון מאיר, והשניים החלו לנגן ולהופיע יחד, בישראל ומחוצה לה, וכתבו אלבום משותף בשם "מילים כמו מים".

מיכאלי כותבת גם שירים בעברית ובאנגלית ומלמדת מוזיקה ונגינה.

### דיבוב
בשנת 1998 דיבבה מיכאלי את אניקה בסרט "בילבי: הסרט". שנה לאחר מכן, ב-1998, דיבבה את קיילי בסרט "החרב הקסומה - המסע לקמלוט". בנוסף, מיכאלי דיבבה את ויטני בסרט "מלך האריות 2: מלכות סימבה". באותה השנה היא דיבבה גם את פולי בסדרת הטלוויזיה "פופאי ובנו", ואת בייב החזיר בסרט "בייב בעיר הגדולה". בשנת 1999, מיכאלי דיבבה את הדמות הראשית בילבי בסדרה "בילבי". בשנת 2001 דיבבה מיכאלי את פרידה, ויולט ופאטי בסדרה "סנופי וחברים" ששודרה בערוץ הילדים. בשנת 2003 דיבבה את לין בסרט האנימה "המסע המופלא".

### משחק
את קריירת המשחק שלה התחילה מיכאלי בשנת 1995 במחזמר "צלילי המוזיקה" בבימויו של מנחם גולן. בשנת 1996 כשחקנית מחליפה של באנה במחזמר "ספר הג'ונגל". ב-1997 שיחקה במחזמר "הלב" בתפקיד ג'ולייטה. ב-1998 הנחתה את הפסטיגל בהשתתפות מיכל ינאי, טל מוסרי, ליאת אחירון, אפרת רייטן, היי פייב, שרית חדד, ארז בן הרוש, יעל בר זוהר, נמרוד רשף, ואיתם 100 רקדנים מהסטודיו של סיגי ניסן, בתפקיד דינגדינג, בבימויו של משה קפטן. בשנת 1999 השתתפה מיכאלי בסדרה "כל העולם במה" בתור המספרת. בשנת 2007 שיחקה את הדס בסדרת הטלוויזיה "הנפילים". בשנת 2009 שיחקה את קשת ענר בסדרה "ראש גדול". בשנת 2010 שיחקה מיכאלי את עלמה בסדרה "גירושים נפלאים", את עמי מוצ'ניק בסדרה "הקרמבויז" ואת כנרת בסדרה "השועלים". ב-2014 מיכאלי שיחקה את ענבל בסדרה "פלפלים צהובים", ואת גילי בעונות הרביעית והחמישית של הסדרה "גאליס" בערוץ הילדים.

## חיים אישיים
מיטל מיכאלי היא לסבית מוצהרת. נשואה לבת זוגה מיכל ואם לבן ובת.

## קישורים חיצוניים
* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מדבבות ישראליות
קטגוריה:מדבבים ישראלים
קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:משתתפי בראבו
קטגוריה:משתתפות הפסטיגל
קטגוריה:מתמודדות The Voice ישראל
קטגוריה:גאליס
קטגוריה:זמרים להט"בים ישראלים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרות תיכון דה שליט
קטגוריה:בוגרי תיכון דה שליט
קטגוריה:חברות להקת חיל החינוך
קטגוריה:חברי להקת חיל החינוך
קטגוריה:שחקניות לסביות ישראליות
קטגוריה:שחקניות ישראליות
קטגוריה:שחקנים להט"בים ישראלים
קטגוריה:להט"ביות ישראליות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1985
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1985
Girl (אלבום של פארל ויליאמס)

***Girl*** (מעוצב כ-***G I R L***) הוא אלבום האולפן השני של הזמר והמפיק האמריקאי פארל ויליאמס. האלבום יצא לאור ב-3 במרץ 2014. הסינגל הראשון מתוך האלבום הוא השיר "Happy", ששימש גם בפסקול הסרט "גנוב על המיניונים". זהו אלבומו הראשון של ויליאמס מזה 8 שנים מאז אלבום הבכורה שלו, "In My Mind" מ-2006.

האלבום כולל שיתופי פעולה עם קלי אוסבורן, ג'סטין טימברלייק, טימבלנד, מיילי סיירוס, דאפט פאנק, ג'וג'ו, אלישה קיז, טורי קלי ולאה לאבל. הביקורות על האלבום ממבקרי המוזיקה היו ברובן חיוביות.

## סינגלים
"Happy" יצא כסינגל הראשון מהאלבום ב-21 בנובמבר 2013. השיר כלול בפסקול הסרט "גנוב על המיניונים". ב-24 בנובמבר 2013, הוציא ויליאמס וידאו קליפ לשיר, שנחשב לקליפ הראשון שארך 24 שעות. בקליפ השתתפו מספר ידוענים כגון מג'יק ג'ונסון, סטיב קארל, ג'ימי קימל, ג'יימי פוקס, סטיב מרטין, ג'אנל מונה, מירנדה קוסגרוב, טיילר, דה קריאייטור ועוד. הסינגל הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100, וגם הגיע לראש המצעדים באוסטרליה, צרפת, גרמניה, אירלנד, ניו זילנד ובריטניה. 

השיר "Marilyn Monroe" יצא ב-10 במרץ 2014 כסינגל השני בבריטניה. "Come Get It Bae" יצא כסינגל השלישי בעולם, והשני בארצות הברית.

## דירוג במצעדים
האלבום דורג במקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי ב-9 במרץ 2014. האלבום נמכר בשבוע הראשון לאחר צאתו ב-70,000 עותקים, ובכך הפך לאלבום הנמכר ביותר בבריטניה בשבוע הראשון לצאתו, לשנת 2014. בארצות הברית, האלבום הגיע למקום השני במצעד האלבומים של בילבורד, עם 113,000 עותקים שנמכרו. נכון ל-4 ביוני 2014, האלבום נמכר ב-412,000 עותקים בארצות הברית.

## רשימת השמעה
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי פארל ויליאמס.

## קישורים חיצוניים
* 

* 
* דור בביוף, ביקורת מוזיקה: G I R L, אלבומו השני של פארל ויליאמס הבלתי נמנע, באתר אנשי הספר, 19 במרץ 2014

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי פארל ויליאמס
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים האוסטרלי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הדני
קטגוריה:זוכי פרס גראמי לאלבום האורבני העכשווי הטוב ביותר
קטגוריה:זוכי פרס המוזיקה של בילבורד: אלבומים
קטגוריה:אלבומי חברת קולומביה רקורדס
טרקלין שאגאל

**טרקלין שאגאל** הוא הטרקלין במשכן הכנסת בו מתקיימים אירועים ממלכתיים וקבלות פנים. הטרקלין נמצא בצדו המערבי של בניין משכן הכנסת, סמוך לאולם המליאה. הגישה אל הטרקלין נעשית דרך מבואת הכנסת בקומת הכניסה, ומחלונותיו נשקף נופה של ירושלים לכיוון דרום ומערב. הטרקלין זכה לשמו שכן עוצב בידי האמן מארק שאגאל, שיצר גם את יצירות האמנות שבו.

## היסטוריה
יושב ראש הכנסת קדיש לוז פנה בשנת 1960 אל האמן מארק שאגאל, ושאלו אם יהיה מעוניין לעטר את טרקלין משכן הכנסת המתוכנן בגבעת רם. התוכנית המקורית עסקה בחלונות ויטראז', בדומה לחלונות שאגאל שעיצב האמן בבית הכנסת של בית החולים הדסה עין כרם, או בציורי קיר. לבסוף התקבלה הצעתו של שאגאל לעטר את הטרקלין בגובלנים. שאגאל הציע את נושאי הגובלנים ובחר את ציפוי תקרת הטרקלין, העשויה בדמות 100,000 קוביות עץ, והובטח לו שעיצוב הטרקלין ייעשה בהסכמתו המלאה. שאגאל אף קבע ב-1964 שרצפת הטרקלין תרוצף באבן ולא בשטיח מקיר לקיר, כפי שנעשה באולם המליאה ובמבואות, והוא זה שהציע לשלב בה את שנים עשר הפסיפסים המייצגים את שבטי ישראל, ואשר בהם שולבו מוטיבים מבתי כנסת בארץ ישראל מהתקופה הביזנטית. לבסוף, בשנת 1965, החליט שאגאל על הוספת פסיפס הקיר בטרקלין.

בשנת 2006 נשלחו הגובלנים לניקוי ושימור בבית מלאכה בפריז שבו יוצרו, בעלות של כ-100,000 ש"ח. לאחר חזרת השטיחים לארץ ותלייתם על הקיר, נראה בבירור שהם מקומטים. לאחר בדיקה התברר שפעולת הניקוי לא גרמה לקמטים אלא חשפה את תהליך הקימוט הטבעי של הבד, שנגרם, בין היתר, משיטת התלייה בשנת 2012. לאחר התלבטות והתייעצות עם מומחים, החליטו בכנסת לשנות את שיטת התלייה של הגובלנים, והדבר פתר את בעיית הקימוט. ערכם של הגובלנים הוערך בשנת 2006 בסכום של 24 מיליון ש"ח.

חתונתם של מרים ושלדון אדלסון נערכה ב–1991, באולם שאגאל בכנסת. את החתונה סייע לארגן סגן שר החוץ דאז, בנימין נתניהו, שהיה חבר קרוב של בני הזוג. האירוע עורר ביקורת בשל השימוש במשכן הכנסת לצורך חגיגת נישואים, דבר שלא נעשה לפני או אחרי חתונה זו.

## הטרקלין
ממוזער|250px|פסיפס רצפה בטרקלין
ממוזער|250px|פסיפס מעשה ידי מארק שאגאל
בטרקלין שנים עשר פסיפסי רצפה, מעשה ידיו של מארק שאגאל, שנעשו בהשראת ביקור שערך בצפת, ואין בהם סמלים דתיים, שכן הם נועדו לרצפת האולם. עוד מוצג בכניסה לאולם עותק מדויק של מגילת העצמאות.

עיקר תשומת הלב מופנית לשלושה גובלנים גדולים, מעשה ידיו של שאגאל, אשר הוכנו מחוטי צמר ב-144 גוונים, והמתארים את עברו של העם היהודי (בתווך, על הגובלן הגדול ביותר), את ההווה (משמאל), ואת עתידו (מימין). הגובלן המוקדש לעבר מדגיש את דמויותיהם של דוד המלך ושל משה במעמד הר סיני, ובתווך נראה המון בני ישראל. גובלן ההווה מתאר את ירושלים בשנות ה-60 של המאה ה-20, והעיר עצמה נראית בתוך בועה, שכן הייתה נתונה לשליטה ירדנית. הגובלן המוקדש לעתיד הוא מעורפל יותר, ובמרכזו מתוארת נבואת ישעיהו.

בטרקלין שוכן גם פסיפס קיר, אף הוא מעשה ידיו של שאגאל, המראה את המנורה לצד מלאך המושיט יד לעבר דמויות שנים עשר שבטי ישראל, ומזמינם לעלות לארץ. בתחתית הפסיפס נראה הכותל המערבי.

בנוסף, מוצגת בטרקלין גם אמנת ירושלים.


קובץ:Chagall's Tapestry I.jpg|צידו הימני של הגובלן, המציג את עתידו של עם ישראל וחזון אחרית הימים
קובץ:Chagall's Tapestry II.jpg|המקטע המרכזי של הגובלן בטרקלין, המציג את משה במעמד הר סיני
קובץ:Chagall's Tapestry III.jpg|צידו השמאלי של הגובלן, המציג את עברו של עם ישראל


## קישורים חיצוניים

* הטרקלין בדף יצירות האמנות במשכן הכנסת בתוך אתר הכנסת.
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משכן הכנסת
קטגוריה:מארק שאגאל
אנדריי פילאבסקי

**אנדריי בוריסוביץ' פילאבסקי** (באוקראינית: **Андрій Борисович Пилявський**; נולד ב-4 בדצמבר 1988 בקייב) הוא כדורגלן עבר אוקראיני ששיחק בעמדת הבלם והקשר האחורי.
## קריירה
פילאבסקי התחיל את הקריירה שלו במועדון שכונתי בקייב. בשנת  עבר למחלקת הנוער של שחטאר דונצק, אך לא זכה להגיע לקבוצה הבוגרת, ובגיל 17 עבר לארסנל קייב. עם הגעתו, הוא נשלח לשחק בקבוצת המילואים שממנה הגיע לקבוצה הראשונה, אבל אחרי כמה שבועות נפצע והושבת לחצי שנה. בסוף תקופת ההחלמה שוחרר מהמועדון. לאחר שלא זכה לדקות משחק גם בנאפקום ברובארי, עבר בשנת  לניווה ויניצה איתה העפיל לליגה השנייה.

בדצמבר  הגיע פילאבסקי לישראל וחתם במכבי חיפה. עד מהרה השתלב במועדון ובעונתו הראשונה זכה עם המועדון באליפות והגיע לגמר גביע המדינה. ב-27 ביולי 2011 נפצע פילאבסקי במשחק נגד מריבור במסגרת מוקדמות ליגת האלופות, ולאחר מכן הושאל לבית"ר ירושלים. כאשר חזר מהפציעה מצא את מקומו בהרכב ועזר לקבוצה להישאר בליגה. בעונת  חזר למכבי חיפה, וב-17 במרץ 2013 כבש את שערו הראשון בליגת העל, שער הניצחון (0-1) בדקה ה-95 מול בני יהודה תל אביב. ב-17 במאי 2014 שוחרר ממכבי חיפה, וחתם בזוריה לוהנסק מליגת העל האוקראינית. ב-10 בפברואר 2016 עבר למועדון הרוסי רובין. ב-28 ביולי 2016 הושאל לוורסקלה פולטבה. בפברואר 2017 הושאל לזוריה לוהנסק. 

בפברואר 2014 זומן פילאבסקי לראשונה לסגל נבחרת אוקראינה וב-18 בנובמבר 2014 השתתף במשחק ידידות נגד נבחרת ליטא.

## תארים
*אליפות ישראל: 

## קישורים חיצוניים

* עמוד השחקן באתר כדורגל אוקראיני (אוקראינית \ רוסית)

קטגוריה:כדורגלנים אוקראינים
קטגוריה:בלמי כדורגל אוקראינים
קטגוריה:קייב: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני ארסנל קייב
קטגוריה:כדורגלני מכבי חיפה
קטגוריה:כדורגלני בית"ר ירושלים
קטגוריה:כדורגלני זוריה לוהנסק
קטגוריה:כדורגלני רובין קאזאן
קטגוריה:כדורגלני וורסקלה פולטבה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אוקראינה
קטגוריה:ספורטאים אוקראינים ברוסיה
קטגוריה:ספורטאים אוקראינים בישראל
קטגוריה:אוקראינים שנולדו ב-1988
חומט רפואי

**חומט רפואי** (שם מדעי: *Scincus scincus*) הוא מין חומט מדרום-מערב אסיה וצפון אפריקה. בעבר נחשב בשרו המיובש של החומט כתרופה למחלות שונות ומאז נותר שמו **חומט רפואי** או "**חומט הרוקחים**".
## מאפיינים
מעצם היותו חומט הוא מוכשר בהתחפרות, ובדומה למינים מדבריים אחדים הוא נוהג "לשחות" דרך החול. אורכו מגיע לכ-20 ס"מ, וצבעו צהבהב או בגוון החול עם פסי רוחב כהים על הגב. הראש קטן, החרטום שטוח ומזכיר בצורתו יתד רחבה. הלסת העליונה ארוכה מן התחתונה וחופה עליה. הצוואר עבה כרוחב הגוף. הזנב קצר, אורכו כשליש מן האורך הכללי הוא פחוס בצדדים. הרגליים מפותחות היטב ולהן 5 אצבעות בעלות טפרים חדים ובצידיהן קשקשים משוננים.

הוא ניזון מחרקים ופרוקי רגליים אחרים כגון עקרבים, ולעיתים גם מן הצומח. הנקבה משריצה ולדות חיים.

## קריאה נוספת
* אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, **[[זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה]]**, מהדורה שלישית 2022. , עמודים: 123-125

## מקורות
* מדריך הזוחלים בישראל לילדים ונוער: יונה זילברמן, אבי ארבל.

220px|ממוזער|מרכז|וידאו המציג חומט רפואי מתחפר בחול.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:חומטיים
קטגוריה:ארץ ישראל: חומטיים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
מנחם מנדל שרשבסקי

הרב **מנחם מנדל שרשבסקי** (תר"ז, 1847 – ח' באדר א' תרפ"ט, פברואר 1929) היה רבה של העיירה קוסובה (אז באימפריה הרוסית, כיום בבלארוס) במשך ארבעים ושלוש שנה.

## קורותיו
נולד בסלונים, שם התגורר אביו הרב קלמן קלונימוס שרשבסקי. נישא למרים, בתו הבכורה של רב העיירה קוסובה הרב שמואל סלונימסקי. לאחר פטירת רעייתו בדמי ימיה נישא לאחותה ביילא רבקה.

אחיו של הרב שרשבסקי, רבי אהרון זליג (שהיה מכונה ר' זליג רייצה'ס) היה גם הוא תלמיד חכם מפורסם.

בשנת תרמ"ג (1882) בערך נפטר הרב סלונימסקי. הרב שרשבסקי התמנה לרשת את מקומו בערך בשנת תרמ"ד.

בתו חיה אסתר נשאה לרב יעקב וולנסקי. תקופה קצרה לאחר שנשאו עלה הזוג לירושלים.

בשנת תרפ"ז, לאחר פטירת רעייתו, עלה הרב שרשבסקי לירושלים והתגורר בשכונת מאה שערים בבית אחיו האמור, שכבר הלך לעולמו. תחתיו התמנה ברבנות בקוסובה חתנו האחר, הרב מאיר לייקין, שנספה בשואה עם יתר בני העיירה בי"א באב תש"ב.

כדרכו בחו"ל נמנע גם בירושלים מלעסוק בענייני ציבור והעדיף לשקוד על התורה כשהוא עטור בטלית ותפילין. הקפיד שלא יצלמוהו ולכן כמעט לא השתמרו ממנו תמונות.

הרב שרשבסקי נפטר בח' באדר א' תרפ"ט, ונקבר על פי צוואתו בטליתו המצויצת שבה למד את הש"ס עשרים ושש פעמים כפי שהזכיר בהספדו הרב קוק. בלוויה השתתף קהל גדול והספידוהו גם הרב שמואל רפפורט, הרב יוסף חיים זוננפלד והרב יצחק יעקב וכטפויגל. נטמן בהר הזיתים בסמוך לקברו של הרב שלמה אלישיב.

חצי שנה לאחר מכן, נרצח נכדו, הרב ישראל שלמה זלמן בן גרשון ולנסקי, ששימש כמזכיר ישיבת חברון, במאורעות תרפ"ט בחברון.

הרב נתן פריד מבאי ביתו של החזון איש והרב עודד וולנסקי הם ניניו.

## הערות שוליים

קטגוריה:קוסובה: רבנים
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:מאה שערים: אישים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הנביאים
קטגוריה:ילידי 1847
קטגוריה:נפטרים ב-1929
סויוז 35

**סויוז 35** (ברוסית: **Союз-35**) היא חללית מסדרת סויוז שהמריאה ב-9 באפריל 1980 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן המטרה לבצע עגינה בתחנת החלל סאליוט 6.

## צוות
### המראה
* לאוניד פופוב - מפקד
* ואלרי ריומין - מהנדס טיסה

### נחיתה
* ואלרי קובסוב - מפקד
*  ברטלן פרקש - קוסמונטוא חוקר

### צוות גיבוי
* ויאצ'סלב זודוב - מפקד
* בוריס אנדרייב - מהנדס טיסה
## תיאור המשימה
"סויוז 35" שוגרה ב-9 באפריל 1980 מקוסמודרום בייקונור. החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. זו הייתה חללית סויוז מדגם סויוז 7K-T. השיגור בוצע מכן שיגור מס' 31 בעזרת משגר סויוז U.

החללית הייתה צריכה לעגון בתחנת חלל סאליוט 6 ולהביא משלחת קבועה הרביעית. העגינה בוצעה ב-10 באפריל לתא העגינה הקדמי. עגינה מוצלחת סימנה חידוש פעליות סדירה של תחנת החלל וחידוש טיסות עליה לאחר תקלה שהתרחשה בשנת 1979 במדחף חללית סויוז 33. 

לאחר העגינה הצוות עבר לתחנת החלל ולאחר התארגנות החל בביצוע תוכנית מדעית. בימים הראשונים הקוסמונאוטים תיקנו ציוד פגום בעזרת חלקים שהגיע ביחד איתם בחללית.  

במהלך שהיית הקוסמונאוטים בתחנת החלל סאליוט 6 הם קלטו מספר חלליות מאוישות. צוות הקוסמונאוטים שהגיעו לתחנת החלל בחללית סויוז 36 (ואלרי קובסוב (ברית המועצות) וברטלן פרקש (הונגריה)). לאחר שהות בתחנת החלל הם חזרו לכדור הארץ בחללית "סויוז 35" שהתנתקה מתחנת החלל וחזרה עם קוסמונאוטים וחומר מדעי שנאסף מאז עגינתה בתחנת החלל.

ב-11 באוקטובר הקוסמונאוטים ריומין ופופוב חזרו לכדור הארץ בחללית סויוז 37.

## קישורים חיצוניים

* נתונים מאנציקלופדיית החלל
* נתוני המשימה

קטגוריה:תוכנית סויוז
קטגוריה:1980 בברית המועצות
גליינור פלט

**גליינור פלט** (בהולנדית: **Glynor Plet**; נולד ב-30 בינואר 1987 באמסטרדם) הוא כדורגלן עבר הולנדי ששיחק בעמדת החלוץ

## קריירה
פלט החל את הקריירה שלו ככדורגלן בקבוצות דן בוס (2005–2007) וליסה (2007–2008) מהליגות הנמוכות בהולנד. בעונת  עבר לטלסטאר ספורטקלאב מליגת המשנה. בעונתו השנייה סיים עם 20 שערים ומשך את עיניהן של הקבוצות הבכירות. ב-27 במאי 2010 חתם על חוזה לשלוש שנים עם אופציה לשנה נוספת בקבוצת הראקלס אלמלו מליגת העל ההולנדית. ב-7 באוגוסט 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו ואף הבקיע שני שערים בניצחון 0:3 נגד וילם II.

בינואר  עבר פלט לטוונטה ואחרי חצי שנה הושאל לראסינג גנק מליגת העל הבלגית. ב-20 בספטמבר 2013 הגיע לישראל וחתם בקבוצת הפועל באר שבע. כעבור עשרה ימים ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, במשחק נגד בני יהודה תל אביב, והבקיע את שער הבכורה שלו בדרך לניצחון 1:2. בסך הכל כבש בעונה זו 11 שערי ליגה, וסייע לקבוצה לסיים במקום השני בליגת העל.

על אף שהחזיק בחוזה לעונה נוספת בבאר שבע, ב-8 ביולי 2014 הודיע פלט על ניצול סעיף היציאה מחוזהו, ולמחרת חתם לשלוש שנים בקבוצת זולטה ורכם מליגת העל הבלגית. ב-27 ביולי 2014, ערך פלט את הופעת הבכורה שלו במדי זולטה ורכם בניצחון קבוצתו 2:0 על קורטרייק. ב-10 באוגוסט 2014, כבש פלט את שער הבכורה שלו בקבוצה בתיק 1:1 מול קלאב ברוז'. בינואר 2015 הושאל לגו אהד איגלס עד לסוף העונה.

ב-7 בספטמבר 2015 חזר פלט לישראל וחתם לשנתיים בקבוצת מכבי חיפה. ב-12 בספטמבר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשעלה כמחליף בדקה ה-69, אך הורחק בכרטיס אדום לאחר שפגע ללא כדור באברהם פאס לקראת סיום המשחק. בעקבות הפגיעה הורחק פלט משלושה משחקים על ידי בית הדין של ההתאחדות לכדורגל. ב-24 באוקטובר ערך את הופעתו השנייה בקבוצה, וכבש את שער הבכורה שלו בניצחון 0:4 על הפועל עכו. בתחילת ינואר 2016, במשחק נגד קבוצתו הקודמת בישראל, הפועל באר שבע, ספג פלט בפעם השנייה בעונה זו כרטיס אדום ישיר לאחר שפגע בפניו של השוער דודו גורש בניסיון להגיע לכדור שנמסר אליו. במהלך חצי גמר גביע המדינה כבש פלט צמד שערים בשתי דקות, אך לאחר הצמד נפצע והוחלף, כשקבוצתו מנצחת לבסוף 1–3. מכבי חיפה המשיכה וזכתה בגביע לאחר ניצחון 0:1 על מכבי תל אביב במשחק הגמר.

ב-10 בינואר 2017 חתם פלט באלניהספור הטורקית. פלט ערך את משחקו הרשמי האחרון ב-22 במאי 2017, ומאז נודה בקבוצה ולא שיחק, כשהוא מסרב לוותר על חוזהו ובקבוצה מסרבים להשלים את שכרו ולשחרר אותו.

ב-23 ביולי 2019 עבר בהעברה חופשית לטלסטאר ספורטקלאב מליגת המשנה ההולנדית, במדיה פרץ בצעירותו.

## קישורים חיצוניים

* עמוד השחקן באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים הולנדים
קטגוריה:חלוצי כדורגל הולנדים
קטגוריה:אמסטרדם: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני דן בוס
קטגוריה:כדורגלני טלסטאר ספורטקלאב
קטגוריה:כדורגלני הראקלס אלמלו
קטגוריה:כדורגלני טוונטה
קטגוריה:כדורגלני ראסינג גנק
קטגוריה:כדורגלני הפועל באר שבע
קטגוריה:כדורגלני זולטה ורכם
קטגוריה:כדורגלני גו אהד איגלס
קטגוריה:כדורגלני מכבי חיפה
קטגוריה:כדורגלני אלניהספור
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים הולנדים בבלגיה
קטגוריה:ספורטאים הולנדים בישראל
קטגוריה:ספורטאים הולנדים בטורקיה
קטגוריה:הולנדים ממוצא סורינאמי
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1987
מיכאיל ז'ארוב

**מיכאיל ז'ארוב** (ברוסית: **Михаил Жаров**; 27 באוקטובר 1899 – 15 בדצמבר 1981) היה שחקן תיאטרון וקולנוע סובייטי. הוא זכה שלוש פעמים בפרס ברית המועצות, תואר גיבור העמל הסוציאליסטי ובשנת 1949 הוענק לו תואר האמן העממי של ברית המועצות. על פעילותו בתחום התיאטרון והקולנוע הוא קיבל מספר עיטורים כולל פעמיים עיטור לנין.

## חייו
מיכאיל ז'ארוב נולד במוסקבה למשפחת עובד דפוס. בשנת 1913 גם ז'ארוב התחיל לעבוד בבית דפוס בו עבד אביו. אומנם הילד רצה להיות שחקן תיאטרון. בשנת 1918 הוא התחיל ללמוד משחק וכבר באותה שנה התחיל לשחק על הבמה. לאחר סיום הלימודים ז'ארוב שיחק במספר תיאטראות בעיר מוסקבה. בשנת 1926 הוא עבר לבאקו ואחר כך לקאזאן. בשנת 1931 השחקן הצעיר חזר למוסקבה ונכלל בהרכב תיאטרון שבראשו עמד אלכסנדר טאירוב. בשנת 1938 ז'אורב עבר לתיאטרון מאלי והיה שחקן תיאטרון זה עד סוף ימיו. במשך תקופה ארוכה הוא היה בין השחקנים המובילים של תיאטרון זה.

את התפקיד ראשון הקולנוע ז'ארוב עשה בתפקיד משנה בסרט על איוואן האיום עוד בשנת 1915. את התפקיד הראשי הראשון הוא עשה בשנת 1925. בשנות ה-30 השחקן שיחק תפקידים ראשים במספר רב של סרטים והיה פופולרי מאוד. גם בשנות ה-40 הוא היה בין השחקנים הבולטים של הקולנוע הסובייטי. בתקופה זו הוא השתתף בסרטים בבימוי סרגיי אייזנשטיין וגריגורי קוזינצב. בשנים 1968-1978 הוא שיחק תפקיד ראשי בסדרת סרטים על שוטר כפרי. בשני סרטים מסדרה זו ז'ארוב היה גם במאי. עבור גילום תפקיד השוטר הוא זכה בפופולריות מחודשת. סדרה זו מוקרנת בטלוויזיה הרוסית עד היום. בסך הכול ז'אורב השתתף בכ-60 סרטים.

## חיים אישיים
מיכאיל ז'ארוב היה נשוי מספר פעמים. בפעם האחרונה הוא התחתן בשנת 1950 כאשר היה שחקן ידוע בן חמישים. אשתו הטרייה הייתה בת 18 בלבד, ביתו של רופאים ידועים ממוצא יהודי. תחילה הוריה התנגדות נחרצות לחתונה אך בסוף הסכימו. בשנת 1953 אביו של אשתו נעצר במהלך משפט הרופאים. בתקופה זו ז'ארוב פעל רבות לשחרורו. בת של זא'רוב מנישואים אלו היא שחקנית בתיאטרון מאלי.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה סובייטים
קטגוריה:שחקני תיאטרון רוסים
קטגוריה:מעוטרי עיטור לנין
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מעוטרי גיבור העמל הסוציאליסטי
קטגוריה:מעוטרי עיטור מהפכת אוקטובר
קטגוריה:מעוטרי הכוכב האדום
קטגוריה:אמני העם של ברית המועצות
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין נובודוויצ'יה
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי רוסיה
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1899
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1981
סויוז 36

**סויוז 36** (ברוסית: **Союз-36**) הייתה חללית מסדרת סויוז שהמריאה ב-26 במאי 1980 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן במסגרת תוכנית אינטרקוסמוס.

## צוות
### בהמראה
* ואלרי קובסוב - מפקד
*  ברטלן פרקש - קוסמונאוט חוקר

### בנחיתה
* ויקטור גורבטקו - מפקד
*  פאם טואן - קוסמונאוט חוקר

### צוות גיבוי
* ולדימיר דז'ניבקוב - מפקד
*  בלה מגיארי - קוסמונאוט חוקר
## תיאור המשימה
"סויוז 36" שוגרה ב-26 במאי 1980 מקוסמודרום בייקונור. החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. זו הייתה חללית סויוז מדגם סויוז 7K-T. השיגור בוצע מכן שיגור מס' 31 בעזרת משגר סויוז U.

בהתאם לתוכנית המקורית הטיסה הייתה מתוכננת לשנת 1979 אך היא נדחתה בעקבות תקלה שהתרחשה במהלך טיסה של חללית סויוז 32.

החללית הייתה צריכה לעגון בתחנת חלל סאליוט 6 ולהביא משלחת ביקור החמישית. העגינה בוצעה ב-27 במאי לתא העגינה האחורי. לאחר העגינה עבר הצוות לתחנת החלל בה כבר שהו באותה העת לאוניד פופוב וואלרי ריומין. במשך שבוע ביצע הצוות שמנה ארבעה אנשים מספר ניסויים בתחומי הטכנולוגיה, הביולוגיה והרפואה. 

ב-3 ביוני 1980 הקוסמונאוטים שהגיעו לחלל בחללית "סויוז 36", נכנסו לתא החללית סויוז 35, התנתקו מתחנת החלל וחזרו לכדור הארץ.

החללית נותרה מחוברת לתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ ב-31 ביולי כאשר על סיפונה ויקטור גורבטקו (ברית המועצות) ופאם טואן (וייטנאם)

## קישורים חיצוניים

* נתונים מאנציקלופדיית החלל
* נתוני המשימה

קטגוריה:תוכנית סויוז
קטגוריה:1980 בברית המועצות
אוטו פון גריקה

**אוטו פון גריקה** (בגרמנית: ** Otto von Guericke**; 30 בנובמבר 1602 - 21 במאי 1686) היה מדען, ממציא ופוליטיקאי גרמני. תרומתו העיקרית הייתה בחקר הפיזיקה של הריק.

## קורות חייו
פון גריקה נולד במגדבורג, סקסוניה תחתית, גרמניה. למד באוניברסיטאות של הלמשטדט, לייפציג, ינה וליידן. בתום לימודיו יצא למסע לימודי באנגליה וצרפת. ב-1626 נבחר לחבר מועצת העיר. במועצה היה "שר" הבינוי (Bauherr) ובהמשך, במהלך הקרבות נגד הקתולים בשנים 1629–1631, היה "שר" ההגנה (Schutzherr). הוא ניצל מ"הטבח של מגדבורג", שלאחר ניצחון הקתולים, אולם אלו כלאו אותו. לאחר גירוש הקתולים מהעיר הוא שוחרר תמורת כופר, ובהמשך פעל בשירות השוודים שהנהיגו את המחנה הפרוטסטנטי. בין השאר שימש עבורם כמהנדס ביצורים בארפורט. למגדבורג חזר ב-1632. בשנת 1666 לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה העניק לו את תואר האצולה "פון". ב-1681 עבר להתגורר בהמבורג אצל בנו האנס, שהיה שגריר ברנדנבורג בעיר. 

פון גריקה נפטר בהמבורג, ב-1686 ונקבר בעיר הולדתו מגדבורג.

## פעילותו המדעית
### חקר הוואקום
שמאל|ממוזער|250px|ניסוי חצאי הכדורים, תחריט של קספר שוט
תרומתו המדעית העיקרית הייתה בחקר הוואקום. בעקבות גלילאו, טוריצ'לי ופסקל עסק בניסויים באוויר: מדד את משקלו, הראה שהוא מתפשט בחימום, הראה שהאוויר משמש מדיה להתפשטות הקול ושנר כבה בריק. ב-1650 המציא את משאבת הוואקום. המשאבה שלו הייתה בנויה מגליל מתכת, בוכנה ושני שסתומים. ב-1654 הציג את המשאבה והניסויים שלו בפני הקיסר פרדיננד השלישי באספת הרייכסטאג ברגנסבורג. באירוע זה ביצע לראשונה את ניסוי חצאי הכדור של מגדבורג המפורסם. שני חצאי כדורים ממתכת הוצמדו ורוקנו מאוויר. לאחר מכן 30 סוסים, 15 מכל צד, לא הצליחו להפריד ביניהם. פון גריקה חזר על הדגמה זו בעירו מגדבורג בשנת 1656, הפעם עם 8 סוסים מכל צד. הדגמה נוספת ערך בברלין בפני פרידריך וילהלם מברנדנבורג, עם 24 סוסים.

### אלקטרוסטטיקה
שמאל|ממוזער|250px|הניסוי עם כדור הגופרית, מתוך ספרו של גריקה משנת 1672
נראה שניתן לייחס לפון גריקה את המצאת המיכשור לייצור חשמל אלקטרוסטטי. הוא בנה ב-1663 מתקן לייצור חשמל אלקטרוסטטי על ידי שפשוף ביד של כדור גפרית מסתובב. באמצעותה גילה את הדחייה האלקטרוסטטית. בנוסף גילה את תופעת התפרקות חשמלית מחודים והולכה בתיל. רוב תגליותיו באלקטרוסטטיקה נשכחו, וחזרו ונתגלו מחדש מאוחר יותר.

### פרסומיו
* Experimenta Nova (ut vocantur) Magdeburgica de Vacuo Spatio. Bd.II/1/1, Waesberge, Amsterdam 1672 בלטינית.

## פעילותו המדינית
ב-1626 נבחר לראשונה לחבר מועצת העיר. במועצה היה "שר" הבינוי (Bauherr) ובהמשך, במהלך הקרבות נגד הקתולים בשנים 1629–1631, היה "שר" ההגנה (Schutzherr). הוא ניצל מ"הטבח של מגדבורג", נכלא, ושב לעיר רק ב-1632. עם שובו חזר לפעילות הציבורית כחבר המועצה ופעל רבות לשיקומה של העיר. ב-1641 התמנה ל"שר" האוצר (kämmerer) של העיר, ומ-1646 עד 1681 שימש כראש העירייה במהלך חייו מילא פון גריקה תפקידים דיפלומטיים רבים, בשליחות העיר. בין השאר השתתף ב-1648 במשא ומתן לקראת שלום וסטפאליה. ב-1666 שליט ברנדנבורג מינה אותו לחבר המועצה (Rat) של נסיכות ברנדנבורג.

## הנצחה
* האוניברסיטה של מגדבורג נקראת על שמו.
* מכתש בירח נקרא על שמו.
* בשנת 2002 הוציא הדואר הגרמני בול לציון 400 שנה להולדתו. בשנת 1969 הוציא הדואר המזרח גרמני בול לזכרו.

## קישורים חיצוניים
 
* אגודת אוטו פון גריקה (בגרמנית)
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מדענים גרמנים
קטגוריה:ראשי עיריות בגרמניה
קטגוריה:ילידי 1602
קטגוריה:נפטרים ב-1686
קוראת' הרודף

**קוראת' הרודף** (באנגלית: **Korath the Pursuer**) הוא דמות בדיונית של נבל-על שהופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת *Quasar #32* ממרץ 1992, והיא נוצרה בידי הכותב מארק גרונוולד והמאייר גרג קאפולו.

קוראת' הרודף הוא האלטר אגו של קוראת'-ת'אק, חבר בגזע הקרי בעל תוספים קיברנטיים אשר היה מעורב במלחמת קרי-שי'אר. אחרי מלחמת קרי-שי'אר, קוראת' התיידד עם אולטימוס, שאטראקס וסופרמור, ונשלח על ידי סופרמור לתקוף את קפטן אמריקה וקבוצת האוונג'רס. קוראת' היה עד להתנקשות בחייהם של אל-דן ודר-בן על ידי דת'בירד, כמו גם לחזרתו של האינטלקט העילאי. לצד כוח הכוכב (Starforce) של הקרי, קוראת' הוחזק בהקפאה קריוגנית על ידי הש'יאר, וכששוחרר, נאבק עם כוח הכוכב בקבוצת האוונג'רס והובס על ידי מכשפת השני ואסטרה. קוראת' נחל תבוסה כשניסה להתנקש בחייה של לילאנדרה נרמאני, ובעקבות כך חזר לאימפריית הקרי, הנשלטת על ידי הש'יאר. לצד כוח הכוכב ודת'בירד, קוראת' נאבק בקוואזר ובמקארי על הפרת המרחב האווירי של הש'יאר.

לאחר מכן, אדמירל גאלן-קור והכוחות הפליליים שלו התעמתו עם קוראת' ודת'בירד, ומאוחר יותר חיל הכוכב הביס את לורד טנטלוס לצד לגיון התחתית. קוראת' התיישב בכדור הארץ, שם התאחד עם רונאן ועזר לו לחפש אחר טנא-נייל. קוראת' נעשה לאחד מנבחרי הפלנקס, ונשלח ללכוד את אדם וורלוק. לאחר קרב עם וורלוק, קוואזר ומונדרגון, קוראת' נהרג על ידי אולטרון בזעם על כך שנכשל במשימתו.

דג'ימון הונסו גילם את דמותו של קוראת' הרודף בסרטי הלייב אקשן "שומרי הגלקסיה" ו"קפטן מארוול".

## קישורים חיצוניים
* דף הדמות באתר הרשמי של חברת מארוול קומיקס
* דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

## הערות שוליים

קטגוריה:נבלי על במארוול קומיקס
קטגוריה:שומרי הגלקסיה
קטגוריה:חוצנים בקומיקס
הרבנות הראשית לרוסיה

**הרבנות הראשית לרוסיה** (ברוסית: **Главный раввинат России**) היא מוסד רבני בשטחי הפדרציה הרוסית, המפעילה מערכת כשרות ומעניקה סיוע לקהילות היהודיות החברים בפדרציית הקהילות היהודיות של רוסיה ברחבי המדינה. בראש הרבנות הראשית עומד הרב ברל לזר. משרדי הרבנות הראשית שוכנים ב.

## מחלקת הכשרות

במסגרת מוסד הרבנות פועלת מחלקת כשרות תחת השם ועד הכשרות. ועד הכשרות של הרבנות הראשית ברוסיה, מעניק כשרות לעשרות מפעלי מזון ברחבי רוסיה, כמו גם למספר מסעדות במוסקבה. סמל הכשרות של הוועד נושא את האותיות KR, "כשרות רוסיה", כשחותמת הכשרות היא "בד"ץ אגודת הרבנים - רוסיא"

## הרב הראשי הצבאי
הרב הראשי הצבאי של רוסיה (ברוסית: **Военный Главный раввин России**) הוא תפקיד שהוקם על ידי מוסד הרבנות הראשית, שמינה לכך את הרב אהרון גורביץ', שהוכר על ידי משרד ההגנה הרוסי והוענקה לו דרגת סגן-אלוף (פולקובניק). הוא מונה בדצמבר 2007 והיה לרב הראשי הצבאי הראשון ברוסיה מאז מהפכת אוקטובר 1917. תוארו הרשמי הוא הרב הראשי של שירות בתי הסוהר הפדרלי והכוחות המזוינים.

## הרב הראשי

בשנת 2000 בעקבות מתחים בין קונגרס הקהילות היהודיות הדתיות והארגונים הדתיים של רוסיה לאיגוד הקהילות היהודיות ברוסיה בחרו האחרונים ברב ברל לזר לתפקיד רבה הראשי של רוסיה מטעמם במקביל לרב אדולף שייביץ'. אך הם אינם מוכרים כרבנים ראשיים רשמיים על ידי הממשל הרוסי.

## ראו גם
*יהדות רוסיה

## קישורים חיצוניים
* 
*
* ועד הכשרות | האתר הרשמי  
* יצחק טסלר, המהפכה היהודית: כך הפך הרב הראשי של רוסיה ל-BFF של פוטין

## הערות שוליים

קטגוריה:יהדות רוסיה
קטגוריה:גופי כשרות
אריה גרוס

**אריה גרוס** (באנגלית: **Arye Gross**; נולד ב-17 במרץ 1960) הוא שחקן ובמאי יהודי-אמריקאי.

## ביוגרפיה
נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה לשרי וג'וזף גרוס, שהיה מהנדס אווירונאוטיקה.

גרוס למד משחק באוניברסיטת קליפורניה באירווין וב"קונסרבטוריום של החוף הדרומי", שם שהה 3 שנים. 

## קריירה
את הקריירה שלו החל גרוס בשנת 1982 כשחקן תיאטרון במשך כשלוש שנים. החל את דרכו בקולנוע  ב-1984 בתפקיד משנה בסרט "המחסל 2".

בשנת 1988 שיחק במותחן הפשע המצליח של רוברט טאון "טאקילה סאנרייז".

בשנת 1989 שיחק בקומדיה "המומחים" של הבמאי דייב תומאס, לצד ג'ון טרבולטה וקלי פרסטון.

על תפקידיו הבולטים ניתן למנות את "אדם גרין", ידידה של אלן דג'נרס בתוכנית "אלן" והפתלוג ד"ר סידני פרלמוטר בתוכנית "קאסל" לצד הופעות אורח רבות בסדרות כמו: "על טעם ועל ריח", "אביר על גלגלים", "עמוק באדמה", "חוק וסדר: מדור מיוחד" ו"חוק וסדר: כוונה פלילית".

ב-1999 ביים גרוס את סרט הביכורים שלו "הנסיך והגולש" שהיה סרט קומדיה ועיבוד מודרני לסיפור "בן המלך והעני" של מארק טוויין.

## פילמוגרפיה
### קולנוע
* Miss Lonelyhearts (1983)
* Exterminator 2 (1984)
* "אחת מהחברה" (1985)
* "אל תקרא לי לבן" (1986)
* House II: The Second Story (1987)
* The Couch Trip (1988)
*  טקילה סאנרייז (1988)
* המומחים (1989)
* Coupe de Ville (1990)
* For the Boys (1991)
* Boris and Natasha: The Movie (1992)
* A Midnight Clear (1992)
* Hexed (1993)
*וידויים: שתי פנים של רוע (1994) - סרט טלוויזיה)
* Two Over Easy (1994)
* Timelock (1996)
* Mother Night (1996)
* Tinseltown (1997)
* Spoiler (1998)
* Arthur's Quest (1999)
* Seven Girlfriends (1999)
* הנסיך והגולש (1999) - במאי
* Big Eden (2000)
* עקיצה ב-60 שניות (2000)
* Minority Report (2002)
* נוסטלגיה (2018)

### טלוויזיה
*הנובוריצ'ים (2009-2008)
*זכרונות מאחוזת הגנים האפורים (אנ') (2009) - סרט טלוויזיה של HBO

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:במאי קולנוע יהודים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה באירוויין
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1960
נביולה (קומיקס)

**נביולה** (באנגלית: **Nebula**; בעברית: ערפילית) היא דמות בדיונית של נבלת-על המופיעה בחוברות הקומיקס שומרי הגלקסיה והאוונג'רס ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת *Avengers #257* מיולי 1985, ונוצרה על ידי הכותב רוג'ר סטרן והמאייר ג'ון בוסימה.

נביולה היא פיראטית חלל אכזרית ושכירת חרב, הטוענת כי סבה הוא לא אחר מאשר הטיטאן המטורף תאנוס. בתחילת דרכה עשתה שימוש בספינת החלל סקנטאורי II, ספינת החלל האישית של תאנוס שנחשב למת באותה תקופה. בניסיון לכיבוש אימפריית הסקרול הציעה נביולה לקפטן מארוול מוניקה רמבו להצטרף לצוותה, והיא הפנתה נגדה את חברי קבוצת האוונג'רס לאחר שנודע כי היא האחראית לחורבן קסאנדר, עולם הבית של חיל נובה. היא נתקלה מאוחר יותר בקבוצת האוונג'רס בניסיון כושל להשגת כוח אומניפוטנטי.

כאשר תאנוס הפציע מחדש וגילה אודות מעשיה של נביולה, הוא פגע בה באופן אנוש ומנע את מותה באמצעות שימוש בכפפת האינסוף כדי להותיר אותה בחיים כגווייה גרוטסקית וחסרת בינה. כאשר תאנוס עשה שימוש בכפפת האינסוף והביס את אטרניטי, הוא התאחד עם אויבו ותודעתו עזבה את גופו. נביולה ניצלה הזדמנות זו כדי לקחת ממנו את הכפפה, ובאמצעותה ריפאה את עצמה והחליטה לנקום בטיטאן המטורף. תאנוס חבר לקבוצת גיבורי-על הנותרים בהנהגתו של אדם וורלוק וסייע במתקפה על נביולה, שדעתה הוסחה וכפפת האינסוף נלקחה ממנה בידי וורלוק והגולש הכסוף. וורלוק השתמש בכפפה לשחזור היקום לקדמותו, ונביולה הובאה למשפט צדק בטיטאן.

נביולה נכלאה והוברחה בידי אחד מחברי הצוות שלה, שהביא אותה לדוקטור שהפך אותה לקיבורגית. בניסיון לשחרור חברי הצוות שלה, נביולה נאלצה להיאבק בגולש הכסוף ובג'ק הלבבות, והרגה את חברי הצוות בבריחתה. באירועי ההשמדה הצטרפה נביולה לקבוצת "החסדים" של גאמורה, ונפצעה קשה עקב מאבק ברונאן המאשים. היא נראתה לאחרונה בעימות נגד קבוצת שומרי הגלקסיה.

את דמותה של נביולה בסרטי היקום הקולנועי של מארוול "שומרי הגלקסיה", "שומרי הגלקסיה: חלק 2", "הנוקמים: מלחמת האינסוף" ו"הנוקמים: סוף המשחק" מגלמת השחקנית קארן גילאן, בגרסה זו, נביולה היא בתו המאומצת של תאנוס ואחותה המאומצת של גאמורה, ושתיהן אומנו על ידו כמתנקשות ולוחמות אישיות.

## קישורים חיצוניים

* דף הדמות באתר הרשמי של חברת מארוול קומיקס.
* דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

 
קטגוריה:נבלי על במארוול קומיקס
קטגוריה:שומרי הגלקסיה
קטגוריה:חוצנים בקומיקס
דודו ירדני

**דודו ירדני** (22 באוגוסט 1946 - 31 בדצמבר 2014) היה מפיק, יוצר ושחקן ישראלי.

## קריירה כשחקן
ירדני שירת בצבא בלהקת פיקוד המרכז. בשנת 1971 שיחק בדמותו של ג'מוס בסרט "חסמבה ונערי ההפקר", שמבוסס על ספר של יגאל מוסינזון הנושא את אותו שם. באותה השנה שיחק בדמות אנס בסרט "מלכת הכביש". בשנת 1998 שיחק ירדני בדמותו של עוזר מאמן ספורט בקומדיית המצבים "שמש". בשנת 2004 השתתף בסרט "מדינת היהודים". בשנת 2012 הפיק את העונות התשיעית והעשירית של תוכנית המציאות השירה "כוכב נולד".

## קריירה כמפיק
בשנת 1995 הפיק דודו ירדני את תוכנית האירוח "שישי שואו", תוכנית שהנחה צביקה הדר וששודרה בערוץ 2, שהייתה התוכנית הראשונה שירדני הפיק. התוכנית ירדה מהמסך לאחר חמישה פרקים, במקום אחרי 45 פרקים שהיו מתוכננים מכיוון שקיבלה אחוזי רייטינג נמוכים. בשנת 1996 הפיק ירדני את תוכנית הקומדיה "הקומדי סטור". באותה השנה, הפיק ירדני את התוכנית "משדרים חשמונאים פלוס", תוכנית פרודיה על חנוכה ששודרה בערוץ הילדים. בשנת 1997 יצר ירדני את התוכנית "איתי ורבותיי" ששודרה בערוץ הילדים. באותה השנה, הפיק ירדני לערוץ הילדים גם תוכנית קומדיה בשם 'פרה פרה'. בשנת 2002 הפיק ירדני את התוכנית "שחר" ל־HOT. שנתיים לאחר מכן, ב-1997 יצר את הסדרה "שמש".

בשנת 2005 הפיק דודו ירדני את התוכנית "חשיפה" לחברת yes הטלוויזיה בלוויין. בשנת 2007 הפיק את סדרת הטלוויזיה "השיר שלנו". שנה לאחר מכן, ב-2008 יצר ירדני את הסדרה "הנפילים", ואת "הפיג'מות בקפה קר-סול" שהיא ספין אוף של קומדיית המצבים הפיג'מות. בשנת 2009 הפיק ירדני את הסדרה דני הוליווד, ואת "המופע של דובל'ה", גם היא סדרת ספין-אוף של "הפיג'מות". בשנת 2010 הפיק ירדני את הסדרות "עושים כבוד" ו"חמש עשרה דקות". בנוסף, הוא הפיק את הסדרה "תיכון השיר שלנו", שהיא ספין-אוף של "השיר שלנו", ואת הסדרה מנדלבאום בלש פרטי, ספין-אוף נוסף של "הפיג'מות".

בשנת 2011 הפיק ירדני את התוכנית "המסע המופלא של אהרוני וגידי", בה השתתפו ישראל אהרוני וגידי גוב. בשנת 2012 הפיק ירדני את 'עניין של זמן' ואת העונות התשיעית והעשירית של התוכנית "כוכב נולד", אותה גם יצר. בשנת 2013 הפיק ירדני את תוכנית הספין-אוף של "כוכב נולד" - בית ספר למוסיקה, שמיועדת לילדים צעירים. באותה השנה הפיק גם את הסדרה אופוריה. משנת 2014 הפיק ירדני את העונה התשיעית של "הפיג'מות", את העונה החמישית של השמיניה, את העונה השנייה של סברי מרנן ואת העונה השנייה של "הכוכב הבא".

חלה באלצהיימר ונפטר בגיל 68. הותיר אחריו אישה, טמירה ירדני, ושני ילדים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:מפיקי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:חברי להקת פיקוד המרכז
קטגוריה:כוכב נולד
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2014