open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
תקני MARC

**MARC** ראשי תיבות של **MA**chine - **R**eadable **C**ataloging, ובתרגום חופשי לעברית - קָטָלוֹג קָרִיא למכונה (קק"מ). מבני MARC הם תקן לייצוג ולהעברת מידע ביבליוגרפי (ומידע נוסף) על הפריטים המקוטלגים, בתבנית המותאמת במיוחד למחשב: כלומר המטרה היא שהמחשב יהיה מסוגל 'לקרוא' ולשלוף את המידע הנחוץ לפי הצורך.

המידע מקטלוג ספרייה אינו יכול לעבור אוטומטית לתוך המחשב. המחשב צריך מפרש (interpreter) של המידע שנמצא ברשומת קטלוג. רשומת MARC מכילה מעין מדריך מקודד (מעצב הרשומה) של המידע שלו. 

MARC פותח על ידי הנרייט אברם מספריית הקונגרס של ארצות הברית (LOC) בשנות ה-60 של המאה ה-20. הוא מגדיר תבנית מידע ביבליוגרפי ומספק פרוטוקול מחשבים להחלפה, שימוש ופירוש של מידע ביבליוגרפי. פריטי המידע בשיטת MARC משמשים בסיס לרוב קטלוגי הספריות בעולם.

שיטת MARC מאפשרת 'לתרגם' את קטגוריות התוכן האנושי לקטגוריות טכניות לגמרי (למשל: מספרים שונים זה מזה), שמחשב מסוגל להבחין ביניהן. השיטה היא להפריד כל קטגוריית תוכן אנושי שונה (למשל: הפרדה בין מידע על כותר הפריט, מידע על מחבר הפריט, מידע על ההוצאה לאור וכו' וכו') ל'שדות' טכניים נפרדים, כך שהמחשב יהיה מסוגל לבודד ולשלוף את הקטגוריה הרלוונטית לחיפוש בקטלוג, כי שאילתת החיפוש תכוון את המחשב לחפש אך ורק בשדה המתאים לחיפוש.

כל פריט מידע מכונה שדה, למשל: מחבר, כותר, מו"ל, סדרה, עמודים, גובה ועוד מאפיינים שונים. לכל שדה יש זיהוי מספרי חד-חד-ערכי, למשל: מחבר-100, כותר-245. לכל שדה יש מספר מאפיינים, למשל למחבר ישנם: שם, שנים בהם הוא חי, מקום לידה ועוד. כל מאפיין של שדה מזוהה על ידי אות או מספר בשדה. בנוסף לכל זה, שדה ומאפייני שדה אינם  אמורים להיות מוגבלים במקום. לכן, מעצב הרשומה מתפקד בתור תוכן שמגדיר היכן נמצא כל דבר ברשומת ה-MARC.

רשומות MARC בנויות משלושה אלמנטים בסיסיים: מבנה הרשומה (manifest), מעצב הרשומה - מעין תוכן עניינים של מיקומי המידע או תמרורים (תרגום של הכינוי באנגלית - signposts), והמידע עצמו.  'מעצב הרשומה' מכיל קודים ואוספים, המאפשרים לזהות באופן מדויק ולאפיין פריטי המידע בתוך הרשומה. 

תקן ה-MARC נועד להעברת רשומות (על שלל סוגיהן: ספרים, כתבי-עת, מאמרים וכיוצא בזה) בין מחשבים. ייצוג במבנה תקני של MARC דואג לכך ששימוש באותה רשומה גם בעוד 10 או 20 שנה יצלח מכיוון שמדובר בתקן בינלאומי שתמיד ישאיר תאימות  לאחור  (backward compatible). חשיבותו של התקן היא באפשור שפה אחידה בין כלל הקטלוגים בעולם וכך לאפשר שיתוף מידע בין הספריות.

## מידע טכני על MARC
קטלוג MARC נשמר בקובצי .mrc או .marc 

התוכן של פריטי המידע ברשומות MARC מוגדר על ידי תקנים חיצוניים, כמו AACR2, L.C. Subject Headings, ו-MeSH. לרשומה של MARC מבנה יישום של תקן בינלאומי ISO-2709, שידוע כ-ANSI/NISO Z39.2.

## ראו גם

* מידענות
* ספרייה 2.0
* קטלוג ציבורי מקוון

## לקריאה נוספת
* מקור המאמר והשילוב בספריות
* אתר הקונגרס של ארצות הברית (LOC) בנושא MARC

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שיטות ותקנים בספרנות
קטגוריה:קיטלוג (ספרנות)
קטגוריה:פורמטי קבצים
סירופ סוכר

[שמאל|ממוזער|150px|טורט סירופ סוכר ולצידו [שמנת עשירה]]
**סירופ סוכר** (בלועזית: Treacle - **טרקל**) הוא סירופ מתוק המיוצר במהלך זיקוק קנה סוכר. הסירופ משמש בבישול ואפייה כממתיק.

מקובל לסווג את סירופ הסוכר לשני סוגים:
* סירופ מוזהב - סירופ סוכר שצבעו בהיר. סירופ זה משמש מרכיב עיקרי בטורט סירופ סוכר.
* סירופ שחור או סירופ כהה - שצבעו שחור, וטעמו מר במקצת (אולם צבעו בהיר מהדבשה).

## היסטוריה
באנגלית תיכונה שדוברה באנגליה בימי הביניים, שימש המושג "סירופ סוכר" (Triacle) לתיאור חומר רפואי טבעי שנועד לשמש כטיפול נוגד רעלים, הכשות נחשים ומחלות שונות. המושג עבר גלגולים רבים, והוא נבע מהמילה הצרפתית העתיקה triacle, שנבעה מהמילה הלטינית וולגרית triacula, שנבעה מהמילה הלטינית theriaca, שהגיעה מהמילה היוונית θηριακή (thēriakē), שהיא צורת הנקבה של θηριακός (thēriakos), שמשמעה "לטפל בחיות ארסיות", משמעות שהגיעה מהמילה θηρίον (thērion), שפירושה "חיית פרא".

## בתרבות
בספרו של לואיס קרול "עליזה בארץ הפלאות" מספר העכבר לעליזה על שלוש עלמות הגרות בתחתית הבאר. העכבר מציין כי מדובר בבאר של סירופ סוכר. הכובען המטורף מסביר לעליזה כי כשם שמוציאים מים מבאר מים כך מוציאים סירופ סוכר מבאר סירופ סוכר. עליזה מביעה ספקות בקיום באר מעין זו, ובסיפור זה מבקר קרול את האמונה במעיינות מרפא, מאחר שבאנגלית הביטוי "באר סירופ סוכר" (Treacle Well) הוא ביטוי המציין מעיין מרפא.

## קישורים חיצוניים

* Treacle: Information about treacle plus treacle recipes collection, באתר Recipes4us

## הערות שוליים

קטגוריה:סוכרים
סוכר
פרקין

[ממוזער|250px|שמאל|צבעה של עוגת פרקין משתנה לפי צבע [סירופ סוכר|סירופ הסוכר או הסוכר החום שבה.]]
**פרקין** (באנגלית: **Parkin** או **Perkin**) היא עוגה מסורתית מהמטבח הבריטי העשויה סירופ סוכר או דבשה וקמח שיבולת שועל. עוגה זו אופיינית לאזור יורקשייר בצפונה של אנגליה בממלכה המאוחדת, ובייחוד עם אזור העיר לידס. 

העוגה נאכלת באופן מסורתי בליל גאי פוקס. 

העוגה מורכבת מקמח, קמח שיבולת שועל, סירופ סוכר שחור או דבשה, זנגביל ושומן (באופן מסורתי מדובר בשומן חזיר אולם כיום משתמשים גם במרגרינה או חמאה). ישנן מספר גרסאות של העוגה, אולם בכולן יש קמח שיבולת שועל וסירופ סוכר או דבשה - שני מרכיבים שהיו נפוצים בצפון אנגליה בשלהי המאה ה-18 ולאורך המאה ה-19 ושימשו מזון בסיסי לפשוטי העם שהתגוררו בערי יורקשייר בתקופת המהפכה התעשייתית. 

משמעות שמה של העוגה "פרקין" היא, בעגת יורקשייר, "פטר קטן".

## הערות שוליים

קטגוריה:עוגות
קטגוריה:המטבח הבריטי
קטגוריה:המטבח הבריטי: קינוחים
קטגוריה:יורקשייר
שבבי שיבולת שועל

שמאל|ממוזער|250px|שבבי שיבולת-שועל קודם לבישולם
שמאל|ממוזער|250px|שבבי שיבולת-שועל לאחר בישולם
**שבבי שיבולת-שועל** או **קמח שיבולת-שועל** הם דגנים מסוג שיבולת-שועל שנטחנו או נגרסו על מנת לשמש כמזון.

הדגנים משמשים הן באפיה והן מבושלים ומוגשים כדייסה בארוחת בוקר.

ערכם התזונתי של דגני שיבולת-שועל גבוה, ומחקרים מראים כי הם אחד מחמשת המזונות הטובים ביותר להורדת הכולסטרול בדם, בשל הסיבים התזונתיים הרבים שבהם.

## שימוש במטבחים לאומיים
### סקוטלנד
לאורך ההיסטוריה שימשה שיבולת השועל מזון מרכזי לעניי סקוטלנד. בשל האקלים הסקוטי, והחורף הקר, קשה לגדל חיטה בסקוטלנד, ולכן הדגן העיקרי שגודל בה היה שיבולת השועל. בעוד שאצילי ממלכת סקוטלנד אכלו חיטה שיובאה מאנגליה, עניי הממלכה אכלו בעיקר שיבולת-שועל. באנגליה באותה עת שימשה שיבולת כמזון עבור סוסים, ולכן סמואל ג'ונסון במילון השפה האנגלית שכתב הגדיר שיבולת-שועל כ:

שיטת הבישול הנפוצה של המאכל, הייתה טחינת שיבולת השועל לקמח דק, השרייתם לילה שלם במי מלח, ובישולם על חום נמוך במשך זמן קצר. נוסף על אכילת שיבולת השועל הטחונה כדייסה, נוהגים בסקוטלנד להכין ברוס - העשוי מקמח שיבולת-שועל לא מבושל, המעורב בחמאה או שמנת; גרואל - דייסה העשויה משיבולת-שועל טחונה מעורבת במים קרים, ומיובשת; כמילוי לבשר, או כציפוי לגבינת קאבוק; כמרכיב בפודינג שחור, וכמרכיב עיקרי של ההאגיס - המאכל הלאומי של סקוטלנד.

### סקנדינביה
דייסה העשויה משבבי שיבולת-שועל המבושלים במלח ומים רותחים (לעיתים בתוספת צימוקים) מהווה מרכיב מקובל בארוחת הבוקר המסורתית בארצות סקנדינביה. דיסה זו מוגשת לרוב עם חלב וריבה או רסק תפוחים, ולעיתים עם דבש או חמאה.

### ארצות הברית
במדינת ורמונט שבארצות הברית, בשל מספר המתיישבים הרב שהגיעו מסקוטלנד למדינה זו, התפתחה מסורת של אכילת דייסת שיבולת-שועל לארוחת בוקר.
דייסה זו העשויה משבבי שיבולת-שועל מושרית למשך לילה במים קרים עם מלח וסירופ מייפל, ומבושלת עם אגוז מוסקט, קינמון וזנגביל טחון.

### ישראל
בהשפעת ארוחות הבוקר המסחריות בארצות הברית, הפכה דייסת שיבולת השועל לארוחת בוקר מוכרת גם בישראל (אף שמדובר במוצר פחות פופולרי מדגני הבוקר). המוצר מיובא מארצות הברית ולכן נפוץ השם המסחרי של החברה המייצרת "קווקר" כשמו המקובל של המוצר.

## קישורים חיצוניים

*מתכונים לשימוש בשבבי שיבולת שועל 
*תצלומי סוגי שבבי שיבולת שועל 
* מתכון לדייסת קווקר

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ארוחת בוקר
קטגוריה:המטבח האמריקאי
קטגוריה:המטבח הסקוטי
קטגוריה:המטבח הסקנדינבי
כלכלה וירטואלית

**כלכלה וירטואלית** היא כלכלה המתרחשת בעולמות וירטואליים, לרוב הכוונה לסחר של חפצים במשחקי מחשב. רוב האנשים משתתפים בכלכלה כזו כבידור ולא כצורך, למרות זאת יש המשתתפים בכלכלה וירטואלית על מנת להשיג רווח בעולם האמיתי.

עם התפתחות הטכנולוגיה, כלכלת הרשת, כזו שרשת האינטרנט היא מרכיב מרכזי בקיומה, הופכת להיות חלק מרכזי מהפעילות הכלכלית העולמית. מודלים כלכליים חדשים נבנים על בסיס מערכות אלו, כמו כלכלת משתפים (Sharing Economy), כלכלה מבוססת נתונים (Data-driven Economy) וכלכלת מטבעות דיגיטליים (Cryptocurrency Economy). כלכלת המשתפים מאפשרת לאנשים לשתף ולהשתמש במשאבים בצורה יעילה יותר, למשל בנסיעות משותפות (כגון Uber) או השכרת דירות לטווח קצר (כגון Airbnb). כלכלה מבוססת נתונים מנצלת מידע ונתונים גדולים (Big data) כדי לשפר תהליכים עסקיים, לחזות מגמות ולייעל את השירותים המוצעים. כלכלת המטבעות הדיגיטליים מאפשרת ביצוע עסקאות פיננסיות מאובטחות וחסכוניות באמצעות טכנולוגיית בלוקצ'יין, המספקת שקיפות ואבטחה גבוהות. בדומה לפעילות כלכלית זו, המתבצעת באמצעות האינטרנט אך מוצריה ממשיים, משחקי רשת מרובי משתתפים מאפשרים בכלים דומים כלכלה וירטואלית שמוצריה וירטואליים.

מכיוון שברוב המשחקים, בכסף הווירטואלי ניתן לקנות חפצים שעוזרים בהשגת עוד כסף וירטואלי, ניתן להגדיר את הכסף הווירטואלי כהון. לרוב מחיר החפצים נקבע על ידי היצע וביקוש, כשאת ההיצע קובעת החברה המנהלת את העולם הווירטואלי.

השלב האחרון הוא השלב שבו השחקן רוכש בכסף אמיתי כלכלה וירטואלית. לשם כך על מפתח המשחק להכניס אתגרים המחייבים שימוש באביזרים מתקדמים יותר שאותם לא ניתן לקנות במטבע רך אלא רק ב'מטבע קשה' (מטבע שאותו ניתן לקנות אבל לא למצוא או להרוויח).

## ראו גם
* ביטקוין

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* Edward Castronova, On Virtual Economies, July 2002

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:משחקי תפקידים מרובי-משתתפים אונליין
קטגוריה:מערכות כלכליות
קטגוריה:משחקי וידאו: מונחים
דוקטרינה

**דוקטרינה** (מלטינית: **doctrina**, הוראה, לימוד) היא מונח המתאר את מכלול החוקים, ההשקפות, האמונות ועקרונות היסוד בענף ידע או מערכות אמונה מסוימות, כמו דת, פוליטיקה וכיוצא בזה.

המונח "דוקטרינה" מתייחס גם לעקרונות החוק, לפי מסורת המשפט המקובל, המתבסס על החלטות שהתקבלו בעבר, כגון הדוקטרינות של הגנה עצמית או שימוש הוגן. דוקטרינה אחרת בתחום החוק היא זו הקובעת כי שערכים או כללים חוקתיים מסוימים הם כה קרדינליים לקיומה, המשכיותה וזהותה של החוקה, כך שהם צריכים להיות מוגנים מפני שינוי (דוקטרינת התיקון החוקתי הלא־חוקתי)

בתחום הצבאי, המדיני, הדיפלומטי, והניהולי, הדוקטרינה מלמדת את עקרונות היסוד בבסיס האסטרטגיות ותוכניות הפעולה. דוגמה לכך היא דוקטרינת צה"ל שמנסחה היה דוד בן-גוריון, ומבוססת על ארבעה יסודות: הרתעה, התרעה הכרעה והתגוננות.

דוגמה להיעדר דוקטרינה היא החוסר הקיים בישראל בתפיסה סדורה לגבי הטיפול במצבי חירום רב מערכתיים

## ראו גם
* אינדוקטרינציה
* תאוריה
* פרדיגמה
* דוגמה
* אידאולוגיה
* דוקטרינה צבאית

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
ניקטאס כוניאטס

[שמאל|ממוזער|250px|ניקטאס כוניאטס; [איור בכתב יד מימי הביניים]]
**ניקטאס כוניאטס** (ביוונית: **Νικήτας Χωνιάτης**; בערך 1155 – 1215/1216), המכונה לעיתים **אקומינטוס** (**Acominatus**), היה מדינאי וכרוניקן יווני ביזנטי. אחיו הבכור מיכאל (1140–1220) היה תאולוג, סופר פורה והארכיבישוף של אתונה.

## ביוגרפיה
ניקטס נולד בסביבות שנת 1150 או אחריה למשפחה עשירה בעיר כונה (קולוסה), בפריגיה שבתחומי האימפריה הביזנטית (ומכאן כינויו "כוניאטס" – בן העיר כונה). ניקטאס, הבישוף של כונה, הטבילו ונתן לו את שמו. כשהיה בן תשע, שילח אביו אותו ואת אחיו מיכאל לבירת האימפריה, קונסטנטינופול, לרכוש השכלה. בתקופה זו הושפע ניקטאס רבות מאחיו הבכור.

לאחר לימודיו פתח בקריירה פוליטית, שימש במספר מינויים תחת הקיסרים לבית אנגלוס (והגיע עד משרת מגאס לוגותטס – μέγας λογοθέτης; מעין מקבילה לראש ממשלה בימינו) וכיהן כמושל תמת פיליפופוליס. לאחר כיבוש קונסטנטינופול במסע הצלב הרביעי וכינון האימפריה הלטינית (1204), נמלט ניקטאס לניקאיה התיישב בחצרו של קיסר ניקאה תאודורוס הראשון לסקריסוס והקדיש עצמו לכתיבה.

המגנום אופוס של ניקטאס, "**היסטוריה**", בעשרים ואחד כרכים, מתאר את התקופה שבין 1118 ל-1207.

## לקריאה נוספת

*Simpson, A., and Efthymiadis, S. (2009). *Niketas Choniates. A Historian and a Writer*. Geneva: La Pomme d'or S.A.. 
*Alicia J, Simpson, *[http://www.jstor.org/pss/25046215 Before and After 1204: 'The Versions of Niketas Choniates' Historia]*. Dumbarton Oaks Papers, Vol. 60, 2006.


## קישורים חיצוניים
* "היסטוריה": קטעי מקור 
* ניקטאס כוניאטס, ביזת קונסטנטינופול (1204), בתרגום לאנגלית
* ניקטאס כוניאטס, קטעים מ"היסטוריה", בתרגום לאנגלית 
* 

* Niketas Choniatēs, O city of Byzantium: annals of Niketas Choniatēs (translated by Harry J. Magoulias), GoogleBooks


קטגוריה:היסטוריונים ביזנטים
קטגוריה:האימפריה הביזנטית: אישים
קטגוריה:כרוניקנים
קטגוריה:ילידי 1155
קטגוריה:נפטרים ב-1217
פיודור הראשון

**פיודור הראשון** (ברוסית: **Фёдор I Иоаннович**; 11 במאי 1557 – 17 בינואר 1598) היה הצאר הרוסי האחרון משושלת רוריק.

זמן קצר לפני מותו, איוואן הרביעי הרג את בנו איוואן ופיודור נהפך ליורש. הוא התחיל את כהונתו בשנת 1584 בגיל 27. אביו קבע כי הוא מתאים יותר לכנסייה מאשר לניהול המדינה. מאשתו אירינה הייתה לו בת יחידה שנפטרה בגיל 9 חודשים. בתחילת כהונתו הוא היה תחת ההשפעה של אספת האצילים ומאוחר יותר תחת ההשפעה של בוריס גודונוב, אחי אשתו. החל משנת 1587 השליטה במדינה למעשה עברה לבוריס גודונוב. גם נציגי המדינות השכנות היו מודעים למצב וכל ההתייעצויות איתם נערכו אצל בוריס גודונוב. לאחר פטירת **פיודור הראשון** אשתו אירינה ירשה את השלטון. לאחר 9 ימים היא התפטרה והלכה להיות נזירה במנזר נובודוויצ'י במוסקבה.

עם מותו נפסק הענף המוסקבאי של שושלת רוריק - צאצאים של איוואן הראשון. מייסד שושלת רומנוב מיכאיל הראשון היה בן דודו של פיודור.[ממוזער|248x248 פיקסלים|פיודור הראשון, שחזור פנים משנת [1963|ימין]]
[ימין|ממוזער|236x236 פיקסלים|פיודור הראשון, דיוקן מ-[1630]]

## אירועים בולטים בתקופת שלטונו
* 1584 - קוזאקים של דון מצטרפים לרוסיה הצארית.
* 1585–1591 - בניית חומות סביב העיר הלבנה במוסקבה
* 1586 יציקת תותח הצאר
* 1590–1593 - מלחמה נגד שוודיה ושבסיומה חזרו לרוסיה חלק מהערים שהועברו לשליטה שוודית לאחר מלחמת ליבוניה.
* צירוף סיביר המערבית לרוסיה הצארית

## הנסיך דמיטרי
בנוסף לפיודור לאיוואן הרביעי היה בן נוסף - הנסיך דמיטרי. הוא נולד בשנת 1582 מאשתו השישית של אביו ובהתאם לחוקי הכנסייה לא היה יכול להיות יורש הצאר. בהתאם להחלטת השלטונות הוא ואימו נשלחו לעיר אוגליץ'. יחד עם זאת לאצולה היו חששות שדמיטרי יכול להפוך להיות מרכז של כל מתנגדי שלטון של פיודור. ב-15 במאי 1591 הוא נהרג במהלך משחק ילדים. ועדת החקירה שחקרה את הנושא אכן אישרה שמדובר בתאונה למרות הגרסה שהילד נהרג לפי ההנחיות שהגיעו למוסקבה. קיימת גם גרסה נוספת, שיש לה תומכים עד היום שדמיטרי לא נהרג באותו יום. כך או אחרת, בתקופת הצרות הופיעו מספר גברים שטענו שהם הנסיך דמיטרי האמיתי.

## קישורים חיצוניים

* קורות חיים (ברוסית)
* 

קטגוריה:צארים רוסים
קטגוריה:איוואן האיום
קטגוריה:ילידי 1557
קטגוריה:נפטרים ב-1598
משטח (טופולוגיה)

בטופולוגיה, **משטח** הוא יריעה טופולוגית דו-ממדית, כלומר מרחב טופולוגי שבאופן מקומי נראה כמו המישור האוקלידי. משטח המהווה שפה של גוף תלת-ממדי נקרא **פני שטח**.

דוגמאות מוכרות למשטחים הם המישור, הספירה הדו-ממדית, הטורוס, המישור הפרויקטיבי, טבעת מביוס, מטריית וויטני ובקבוק קליין.

## ראו גם
*שפה

## קישורים חיצוניים

*

קטגוריה:גאומטריה דיפרנציאלית
קטגוריה:טופולוגיה
שנים-עשר השליחים (אוסטרליה)

שמאל|ממוזער|250px|שנים-עשר השליחים
**שנים-עשר השליחים** (באנגלית: **The Twelve Apostles**) הוא כינוי לאוסף של סטאקים מאבן גיר, דמויי סלע אנכי בגובה עשרות מטרים, הממוקמים בים לחופו של הפארק הלאומי פורט קמפבל, סמוך לדרך האוקיינוס הגדולה, במדינת ויקטוריה שבאוסטרליה.

שם האתר נקבע ב-1950, על שם שנים-עשר השליחים הנוצרים, תלמידיו של ישו. עם זאת, במהלך השנים התבלו חלק מעמודי הסלע וקרסו לים, בעקבות סחיפת הגלים בבסיסם, וכיום נותרו מהם רק שישה. סחיפת אבן הגיר של הסלעים על ידי הגלים מוערכת בכשני סנטימטרים לשנה.

קרבתם של הסטאקים זה לזה הפכה את המקום לאחד מאתרי התיירות הפופולריים ביותר באוסטרליה, וכיום מבקרים בו כשבעה מיליון תיירים מדי שנה. בתחילת שנות ה-2000 נבנה במקום מרכז מבקרים ונחצבה גישה נוחה לנקודות תצפית על הסטאקים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

ימין|ממוזער|250px|שנים-עשר השליחים לפני התמוטטות הסטאק הקדמי ביותר
ימין|ממוזער|250px|שנים-עשר השליחים כשעה לאחר התמוטטות אחד הסטאקים, 3 ביולי 2005

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ויקטוריה (אוסטרליה): גאוגרפיה
סקייטריין (בנגקוק)

**בי.טי.אס. סקייטריין** (באנגלית: **Bangkok Transit System Skytrain**, בראשי תיבות: **BTS Skytrain**, ובדרך כלל רק "סקייטריין"; בתאית: **รถไฟฟ้าเฉลิมพระเกียรติ 6 รอบพระชนมพรรษา**) היא מערכת הסעת המונים בבנגקוק, בירת תאילנד.

## מבנה
המערכת בנויה משני קווי רכבת עילית באורך כולל של 25.3 ק"מ שלאורכם 25 תחנות. שני קווי המערכת הם קו סוקהומוויט (בירוק) המוליך צפונה ומזרחה מתחנת "סיאם", וקו סילום (בטורקיז) המוליך דרומה ומערבה ממנה.
בתחנת "סיאם" מתאפשר מעבר בין שני הקווים ובשלוש תחנות אחרות מתאפשר מעבר לקו הרכבת התחתית של בנגקוק, הכולל נכון לשנת 2009, קו בודד (בכחול במפה). בנוסף נפגש קו סוקהומוויט עם קו הרכבת החדש לנמל התעופה סוברנבהומי הצפוי להיחנך ב-2010. הסקייטריין מופעלת על ידי "החברה הציבורית למערכת להסעת המונים של בנגקוק בע"מ" (Bangkok Mass Transit System Public Company Limited או BTSC) בהרשאה שנתנה לה מאת "מנהלת המטרופולין של בנגקוק" (Bangkok Metropolitan Administration או BMA).

35 רכבות תוצרת סימנס פועלות לאורך המערכת - 20 מהן בקו סוקהומוויט, ו-15 הנותרות בקו סילום. בכל רכבת שלושה קרונות, והיא יכולה להוביל עד 1,000 נוסעים. החברה רכשה 12 רכבות נוספות.

המערכת נחנכה ב-5 בדצמבר 1999 והוארכה ב-15 במאי 2009, כאשר נחנך גשר הרכבת מעל נהר צ'או פראיה וקו סילום הוארך לעיר טהון בורי שממערב לו. עבודות להארכת קו סוקהומוויט לכיוון דרום-מזרח החלו בשנת 2007 והסתיימו ב-2011. בשנים 2013, 2017–2018 ו-2019–2020 בוצעו לקווים הארכות נוספות.

## גלריה

Bangkok skytrain sunset.jpg|הרכבת בתנועה לעת שקיעה
Mo Chit skytrain station.jpg|תחנת מו צ'יט
BTS Siam Station 4.JPG|מראה בתחנת סיאם
Skytrain arrives.jpg|רכבת בתחנה


## קישורים חיצוניים

* 
* המערכת באתר UrbanRail

## הערות שוליים

קטגוריה:בנגקוק
קטגוריה:תאילנד: תחבורה
קטגוריה:רכבות
פלבן (מחוז)

**מחוז ([[אובלסט]]) פלבן** (בבולגרית: **Област Плевен**) הוא אחד מ-28 מחוזות בולגריה. המחוז ממוקם במרכז צפונה של המדינה ועיר בירתו היא פלבן.

## היסטוריה
התיישבות מאורגנת בשטח המחוז החלה בתקופת הממלכה התראקית. בהמשך היה המחוז חלק מפרובינציה רומית, ביזנטית וחלק מהאימפריה הבולגרית הראשונה והשנייה. ב-1388 נכבש האזור על ידי הסולטאן מוראט הראשון והפך חלק ממחוז (איילט) של האימפריה העות'מאנית. במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878), התחוללו באזור קרבות כבדים שגבו עשרות אלפי קורבנות משני הצדדים, כאשר האירוע המרכזי היה המצור על פלבן אשר התרחש בין יולי לדצמבר 1877. לאחר סיום המלחמה נכללו שטחי המחוז בתוך נסיכות בולגריה, מתוקף סיכומי קונגרס ברלין.

## גאוגרפיה
נהר הדנובה בגבולו הצפוני של המחוז מהווה את הגבול בין בולגריה לרומניה. במערב הוא גובל במחוז וראצה, בדרום בלובץ' ובמזרח בוליקו טרנובו. המחוז, ששטחו 4.2% משטח בולגריה, הוא חלק ממישור הדנובה וחוצים אותו, מדרום לצפון, יובלי הדנובה איסקאר, ויט ואוסאם, אשר מימיהם מזוהמים ומצריכים טיהור טרום השימוש בהם. האקלים ממוזג, והטמפרטורה נעה מ 3oc -, בחודש ינואר ועד 23oc ביולי.

## דמוגרפיה
90% מתושבי המחוז הם בולגרים, 5.5% הם טורקים ו 3.1% הם בני רומה. מבחינת האמונה הדתית, 88.2% מתושבי החבל הם נוצרים אורתודוקסים, 5% הם מוסלמים סונים ו 2.3% הם קתולים. שפת אימם של 91% מתושבי המחוז היא בולגרית, 4.8% טורקית ו 2.85% רומאנית.

## כלכלה
במחוז הוקמה מערכת סכרים לניצול מי נהר הדנובה בחקלאות שלחין. עיקר הגידולים הם חיטה, כרמים בהם מגדלים ענבי יין וירקות. המחוז עשיר במחצבים כגון אבן גיר וחרסית, אשר נכרים ומעובדים בתעשיות המקומיות. לאורך גדות נהר הדנובה יש שפע של עצי צפצפה וערבה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

פלבן
ג'סטין דנטמון

**ג'סטין דנטמון** (באנגלית: **Justin Dentmon**; נולד ב-5 בספטמבר 1985 בקרבונדייל, אילינוי) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הרכז בקבוצת שאנדונג גולדן סטארס מליגת ה-CBA. גובהו 1.83 מטר.

## קריירה טרום-מקצוענית
דנטמון הוא בוגר אוניברסיטת וושינגטון, בה שיחק במשך ארבע שנים. בעונתו הראשונה בקולג' הוביל את הקבוצה יחד עם ברנדון רוי וקבוצתו הגיעה עד ל"סוויט 16". עם עזיבתו של רוי נחלשה וושינגטון משמעותית ונעדרה במשך שנתיים מטורניר ה-NCAA, כשבאחת העונות הפך דנטמון לרכז מחליף. בעונתו הרביעית והאחרונה במכללה, הציג יכולת מצוינת, עם 14.4 נקודות, 2.7 ריבאונדים ו-2.5 אסיסטים בממוצע למשחק ונבחר לשחקן המצטיין של מחוז הפאסיפיק-10.

דנטמון נרשם בתום לימודיו האקדמיים לדראפט ה-NBA בשנת 2009 אך לא נבחר על ידי קבוצות הליגה ופנה לקריירה מחוץ לארצות הברית.

## קריירה מקצוענית
בספטמבר 2009 חתם בהפועל עפולה מליגת העל הישראלית, וסיים כ של הליגה.
בעונת 2010–2011 שיחק בקבוצת טקסס לג'נדס מליגת הפיתוח של ה-NBA. בקיץ של שנת 2011 שיחק בקבוצות טורוס דה אראגווה מוונצואלה ובקוקולוס מהרפובליקה הדומיניקנית.

בקיץ 2011 בעקבות שביתת השחקנים בליגת ה-NBA, הוא זומן ביחד עם ליאו ליונס (שחקן גלבוע/גליל והפועל ירושלים בעבר) לנבחרת הבוגרת של ארצות הברית למשחקים הפאן אמריקאיים (האולימפיאדה האמריקאית), בסיומה זכו במדליית הארד. בכך הם הפכו לשחקנים הראשונים המזומנים לנבחרת הבוגרת של ארצות הברית כשלא שיחקו בה לפני כן וללא עבר במכבי תל אביב (השחקן האחרון שעשה זאת היה וונדל אלכסיס באליפות העולם בכדורסל ב-1998 והוא שיחק במכבי תל אביב). ככל שהתקדמה העונה נכנס דנטמון לעונתו השנייה בליגת הפיתוח האמריקאית כשחתם בקבוצת אוסטין טורוס בעונת 2011–2012 והמשיך לעשות התקדמות והיסטוריה קטנה בכך שהפך לשחקן הראשון שמגיע מישראל גם לנבחרת הבוגרת של ארצו וגם ל-NBA כשלא לקח חלק באף אחד מהאירועים האלו בעבר, הקבוצות שבהן שיחק בליגת ה-NBA הן: סן אנטוניו ספרס, וטורונטו ראפטורס, בהן שיחק לתקופות קצרות במהלך עונת 2012 בזכות היכולת הטובה שגילה בליגת הפיתוח באותה העונה, אותה סיים בהצטיינות (קטף את תואר ה-MVP של הליגה) ובזכייה באליפות ה-NBDL.

לאחר מכן בהמשך שנת 2012, חתם דנטמון באולימפיה מילאנו מליגת העל האיטלקית בכדורסל. לאחר מכן שיחק בליגת הפיתוח למשך שנה עם תקופה קצרה בדאלאס מאבריקס, ואז עבר לפוארטו ריקו. בעונת  שיחק דנטמון בז'לגיריס קובנה. בעונה הבאה עבר לראשונה לסין, לקבוצת צ'ינגדאו דאבלסטאר, שם שיחק עונה אחת שלאחריה חזר לליגת הפיתוח. בעונת  חזר לסין, ובעונה שלאחר מכן עבר לתקופה קצרה בגלאטסראיי - משם חזר לסין, הפעם לקבוצת שאנדונג גולדן סטארס.

## קישורים חיצוניים

* דף השחקן באתר מנהלת ליגת העל
* דף השחקן הרשמי באתר ליגת ה-NBA
* דף השחקן באתר ליגת ה-NBDL

קטגוריה:אמריקאים ילידי אילינוי
קטגוריה:כדורסלני הפועל עפולה
קטגוריה:כדורסלני טקסס לג'נדס
קטגוריה:כדורסלני דאלאס מאבריקס
קטגוריה:כדורסלני סן אנטוניו ספרס
קטגוריה:כדורסלני טורונטו ראפטורס
קטגוריה:כדורסלני אוסטין טורוס
קטגוריה:כדורסלני אולימפיה מילאנו
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת וושינגטון
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:מלך הסלים של ליגת העל בכדורסל
קטגוריה:כדורסלני גלאטסראיי
קטגוריה:כדורסלני ז'לגיריס קובנה
קטגוריה:שחקני NBA שלא נבחרו בדראפט
קטגוריה:כדורסלני צ'ינגדאו איגלס
קטגוריה:כדורסלני סצ'ואן בלו ויילס
קטגוריה:אילינוי: כדורסלנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1985
כנסיית עליית מרים (מוסטה)

שמאל|ממוזער|250px|פנים הכיפה
שמאל|ממוזער|250px|מוסטה והרוטונדה במרכזה מן האוויר
שמאל|ממוזער|250px|דגם הפצצה שפגע בכנסייה
**כנסיית עליית מרים** או בשמה הרשמי **כנסיית הרובע, היכל מרים שעלתה למרומים** (מלטית **il-knisja Arcipretali Santwarju ta' Marija Mtellgha**) היא כנסיית רובע השוכנת בעיר מוסטה במרכזו של האי מלטה שבמלטה. הוא בנויה בצורת רוטונדה הנושאת כיפה גדולה, ועל כן היא מוכרת בדרך כלל בכינוי "הכיפה של מוסטה" (Mosta dome) או "הרוטונדה של מוסטה" (Rotunda of Mosta).

## הכנסייה
הרוטונדה הוקמה בין השנים 1833-1860 בכספי תרומות, סביב כנסייה קודמת, שאפשרה את המשך הפולחן בעת הבנייה. הכנסייה הוקדשה ב-15 באוקטובר 1871. האדריכל שתכנן את המבנה, ג'ורג'ו גרוגנט (Giorgio Grognet) בן מלטה, התבסס בתוכניותיו על הפנתאון ברומא, ובדומה לו, הקים בחזית הכנסייה פורטיקו שלו שישה עמודים. בפורטיקו עצמו ניצבים עשרה פסלי קדושים ערוכים בשתי קומות. כיפת המבנה שקוטרה 39.6 מטרים, היא בין הגדולות באירופה, והיא נראית היטב כמעט מכל רחבי האי. פנים הכיפה גולף בשנת 1930 וב-1960 הכיפה שופצה וחלקה החיצוני כוסה ביריעות נחושת. חזיתה האחורית של הכנסייה הושלמה רק ב-1968. רצפת הכנסייה הונחה במשך שנתיים, בין 1909 ל-1911, והיא עשויה משיש צבעוני.

ציור הנושא של הכנסייה (titular painting) מ-1687, הוא ציור המתאר את עליית מרים. היצירה היא מעשה ידיו של האמן המקומי בסקל בוהג'יאר (Baskal Buhagiar), והוא הועבר אל הרוטונדה מהכנסייה הקודמת. הוא שופץ ב-1827 והוגדל ב-1860 עם השלמת המבנה. ההכרה בציור כציור נושא נתנה על ידי הוותיקן ב-12 בדצמבר 1973, ולרגל האירוע, שנחגג ב-10 באוגוסט 1975 (חג עליית מרים), הוכתר ראשה של הבתולה בציור בכתר עשוי אבנים יקרות, ומשני צדדי הציור נתלו שש מנורות פולחן מכסף.

## נס הפצצה
במהלך מלחמת העולם השנייה, ב-9 ביוני 1942 בשעה 16:40, הפציצו מטוסי הלופטוואפה את מלטה, ולאחר שנלכדו באש נ"מ בריטית, השליכו את פצצותיהם מעל מוסטה ונמלטו. שלוש פצצות במשקל של 500 ליברות (כ-225 ק"ג) כל אחת פגעו בכיפת המבנה, בעת שכ-300 איש המתינו בתוכו לתחילת המיסה. שתיים מהפצצות החליקו על הכיפה ונפלו אל הרחבה שמחוץ למבנה, ואילו השלישית פערה חור בכיפה ונפלה את תוך הכנסייה. הפצצה פגעה בשניים מהקירות ולבסוף נחתה על רצפת המבנה. אף לא אחת משלוש הפצצות התפוצצה ואיש לא נפגע. האירוע נודע כ"נס הפצצה" (Il-Miraklu Tal-Bomba), ובכל שנה ב-9 באפריל בערב נערך טקס לציון האירוע, ונאמרת תפילת טה דאום. העתק של הפצצה מוצג בכנסייה. 

לפי אחת הגרסאות על אירועי אותו יום, במהלך פירוק הפצצות נמצא שהן מולאו בחול ולא בחומרי נפץ, ונמצא פתק ועליו כתוב "ברכות מפלזן" מצוות העובדים בפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה שחיבלו בייצור הפצצות עבור הגרמנים. לגרסה זו אין תימוכין.

## קישורים חיצוניים

* 
* אודות הכנסייה
* תמונות הכנסייה
* הכנסייה באתר לשכת התיירות של מלטה
* הכנסייה באתר הארכיבישופות של מלטה

מרכז|ממוזער|650px|פנים הכנסייה

## הערות שוליים

קטגוריה:מלטה: כנסיות
כוח הנילוס

ממוזער|מבט מלפנים של לטאת הכוח
**כוח הנילוס** (שם מדעי: *Varanus niloticus*), הוא מין כוח ממשפחת הכוחיים המצוי לאורך יבשת אפריקה.

## תיאור
כוח הנילוס גדל לאורך של 2.44-1.5  מטרים ולמשקל מרבי של 20 ק"ג, מה שהופך אותם ללטאה השנייה במשקלה באפריקה (לאחר כוח הסלעים), אך הגדולה ביותר באורכה. יש לו גוף שרירי, רגליים חזקות ולסתות עוצמתיות. השיניים חדות אצל הצעירים ומתקהות אצל הבוגרים. יש לו טופרים חדים המשמשים לטיפוס, חפירה, הגנה או לקריעת טרפם. כמו לכל לטאות הכוח יש לו לשון מפוצלת דמוית מזלג.

הנחיריים שלהם ממוקמים גבוה, דבר המעיד על האופי המימי שלהם, אך הם גם מטפסים מצוינים ומסוגלים לרוץ מהר על האדמה.

כוח הנילוס ניזון מדגים, צפרדעים (לרבות צפרדעים רעילות), חלזונות, ביצי תנינים ותנינים צעירים, נחשים, עופות, יונקים קטנים, חרקים גדולים ומפגרים.

כוח הנילוס מצוי בכל רחבי יבשת אפריקה למעט אזורי מדבריות. עד סוף המאה ה-19 דווח על נוכחותם של פרטים ממין זה גם באזור נהר הירדן ובנחלים ליד ים המלח ומדבר יהודה, מאז מין זה ועקבותיו לא נראים עוד באזור.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:כוחיים
קטגוריה:קניה: זוחלים
קטגוריה:טנזניה: זוחלים
קטגוריה:הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו: זוחלים
קטגוריה:בעלי חיים בביצות אפריקה
קטגוריה:ארץ ישראל: בעלי חיים שנכחדו
קטגוריה:זוחלים מימיים
קטגוריה:זוחלים בסוואנה האפריקנית
קטגוריה:זוחלים: טורפי-על
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
משה גרילק

**משה חיים גרילַק** (כ"ח באדר ה'תרצ"ו, 22 במרץ 1936 – כ"ו באייר ה'תשפ"ג, 16 במאי 2023) היה סופר, מרצה, עיתונאי, בעל טור, והעורך הראשי של השבועון "משפחה".

## ביוגרפיה
נולד באנטוורפן שבבלגיה למשפחה חסידית יוצאת פולין. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמלט לצרפת עם משפחתו, שם חיו תחת שלטון וישי במסווה של גויים. בשנת 1942, בגיל 6, הבריח את הגבול לשווייץ לבד עם שלושה ילדים נוספים, קטנים ממנו, ושם גדל אצל הורים מאמצים עד סוף המלחמה.

בשנת 1945 עלה עם הוריו לארץ ישראל והתגורר בבני ברק. גרילק למד בישיבות החרדיות-ליטאיות "קול תורה" ופוניבז'.

שירת בצה"ל במסגרת הסדר שלב ב', ולאחר מכן בשירות מילואים בחיל האוויר, לחם במלחמת יום הכיפורים.

בשנים 1966–1970 היה בשליחות חינוכית מטעם הסוכנות היהודית בסאו פאולו שבברזיל.

גרילק היה בין הראשונים והידועים במרצים בתנועת התשובה, והיה ממקימי ארגון "ערכים" להחזרה בתשובה. נחשב למרצה מבוקש בנושאי יהדות. כמו כן היה מרואיין בתקשורת בנושאי דת וחרדים.

במשך שנים התגורר בתל אביב. בשנות ה-90 של המאה ה-20 עבר להתגורר בשכונת הר נוף בירושלים. היה נשוי לשרה (נפטרה באפריל 2019), ואב לשישה. אחיו היה הסופר מנחם גרילק.

גרילק נפטר ב-16 במאי 2023 ונקבר בהר המנוחות בירושלים.

## פעילות עיתונאית וספרותית
בשנות ה-60 בהיותו אברך צעיר ראיין מספר רב מתלמידיו ומכריו של החזון אי"ש כדי לסייע בהכנת הביוגרפיה "פאר הדור" אודותיו.

בשנת 1977 החל לכתוב ב"מעריב" (יחד עם שמואל חסידה) מדור דו-שבועי בנושא יהדות בשם "דע את יהדותך". החל משנת 1985, במשך שמונה שנים, כתב מדור שבועי ב"מעריב" על פרשת השבוע בשם "פרשה ופשרה". רשימות אלו יצאו לאחר מכן בספרים "דע את יהדותך", "סיני מאז ולתמיד", "פרשה ופשרה" ו"פרשה ולקחה".

בשנת 1985 נמנה עם מקימי העיתון "יתד נאמן", והיה עורכו במשך כשלוש שנים עד להתפטרותו במרץ 1988. בנוסף ערך מוסף תורני בשם "קולמוס" וכמו כן את כתב העת "ניצוצות" למחשבה יהודית.

משנות ה-90 עד למותו כיהן כעורך ראשי של השבועון "משפחה". משנת 2010 כתב טור דו-שבועי קבוע באתר צו פיוס.

גרילק גם פרסם מספר ספרי מתח, תחת שם העט **ח. אליאב**, אשר תורגמו למספר שפות.

## מספריו
### יהדות
* **פרשה ופשרה** (1988)
* **פרשה ולקחה** (1990)
* **הגדה ופשרה** (1995)
* **סיני מאז ולתמיד** (2011)
* **שם אבותי** (2022)

### סיפורת
* **דון קרלוס מליסבון** (1993)
* **דון קרלוס בכלא** (1994)
* **בין קורי העכביש** (1996)
* **כתונת פסים** (1996)
* **המעטפה** (2000)

### שונות
* **שיח שבים **(עורך, 1998)
* **החרדים: מי אנחנו באמת?** (2005)

## קישורים חיצוניים

* 
* אוסף הטורים של משה גרילק באתר צו פיוס
* 
* 
* צבי גרילק, "והאיש משה"-פודקאסט על חייו של הרב משה גרילק, עיתון משפחה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פובליציסטים כותבי עברית
קטגוריה:תנועת התשובה: פעילים
קטגוריה:עיתונאים חרדים ישראלים
קטגוריה:בעלי טור ישראלים
קטגוריה:סופרים חרדים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי בלגיה
קטגוריה:סגל מעריב
קטגוריה:סגל משפחה
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:עורכי עיתונים ישראלים
קטגוריה:פובליציסטים ישראלים
קטגוריה:עולים לאחר מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
קטגוריה:פובליציסטים חרדים
קטגוריה:סגל יתד נאמן
קטגוריה:עורכי עיתונים חרדים
קטגוריה:הר נוף: אישים
קטגוריה:שליחי הסוכנות היהודית
קטגוריה:בוגרי ישיבת פוניבז'
קטגוריה:בוגרי ישיבת קול תורה
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1936
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2023
וולף מסינג

**וולף גריגורייביץ' מסינג** (Во́льф Григо́рьевич Ме́ссинг, 10 בספטמבר 1899 – 8 בנובמבר 1974) היה אמן יהודי-פולני-סובייטי שהתיימר ביכולת לקרוא מחשבות, בחיזוי עתידות ובהיפנוזה.

## ביוגרפיה
וולף מסינג נולד בגורה קלוואריה שבפולין, למשפחה יהודית. מגיל צעיר החל להופיע על הבמה כקורא מחשבות לכאורה. לטענתו, שמו ונבואותיו על עתידו של היטלר הביאו את הנאצים להציב פרס על ראשו ועם כיבוש פולין על ידי הנאצים בתחילת מלחמת העולם השנייה הוא ברח לברית המועצות. מאוחר יותר, שוב לפי סיפוריו של מסינג, נשבה על ידי הגסטאפו והצליח להיחלץ באמצעות כישורי ההיפנוט שלו. מחקר שנערך באחרונה גילה כי לא היה כל יסוד במציאות לתיאוריו אלו של מסינג. המחקר הפריך גם את סיפוריו של מסינג על קשריו עם סטלין. עיקר פרטי הביוגרפיה של מסינג הומצאו על־ידו, בשיתוף עם אחד מעורכי העיתון "פראבדה".

וולף מסינג מת במוסקבה מאי ספיקת כליות ובצקת ריאות ב-8 בנובמבר 1974.

## קישורים חיצוניים

* http://worldpapermoney1.blogspot.co.il/2007/10/normal-0-false-false-false-en-us-x-none.html
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים פולנים
קטגוריה:אמנים סובייטים
קטגוריה:מהגרים מפולין לברית המועצות
קטגוריה:ילידי 1899
קטגוריה:נפטרים ב-1974
אס"א ירושלים (כדורסל נשים)

**אס"א ירושלים** היא קבוצת כדורסל נשים ישראלית מהעיר ירושלים, המתמודדת בליגה הלאומית. הקבוצה מארחת ב**מרכז [[הווארד קוסל]]** שבאוניברסיטה העברית.

## היסטוריה
מועדון הכדורסל אס"א ירושלים הוקם בשנת 1964 על ידי חובבי כדורסל הנשים בעיר, ולאורך שנים ארוכות נחשב למועדון המוביל בכדורסל נשים בירושלים.

בעונת 2006/07 הקבוצה שיחקה בליגת העל אך ירדה ליגה.

בסיום עונת 2008/09 הצליחה הקבוצה לחזור לליגת העל לאחר ניצחון 0-2 בסדרת הפלייאוף מול הפועל ראשון לציון. בעונה שלאחר מכן סיימה הקבוצה במקום ה-6, אך לאחר סיום העונה, הודיעה הנהלת הקבוצה כי אין באפשרותם לבנות תקציב מתאים להמשך השתתפותם בליגה העל. לפיכך, הקבוצה הורדה בחזרה לליגה הלאומית.

בעונת 2009/10 חזרה לליגת העל, וסיימה במקום השישי. אולם, בתום העונה החליטה לרדת לליגה הלאומית.

בסיום עונת 2010/11 העפילה הקבוצה בחזרה לליגת העל, לאחר ניצחון בסדרת הפליי-אוף מול קבוצת אליצור תל אביב, אך ויתרה על העלייה ונשארה בלאומית.

בסיום עונת 2013/14 שוב עלתה לליגת העל, ובעונה שלאחר-מכן (2014/15) סיימה במקום השמיני בליגת העל. בסיום עונת 2015/16 דורגה במקום השישי בליגה זו (מתוך 8 קבוצות) עם 27 נקודות (6 ניצחונות ו-15 הפסדים).

גם לקראת עונת 2016/17 הודיעה הקבוצה כי בשל בעיות תקציב לא תוכל לשחק בליגת העל.

במסגרת האגודה פועלת קבוצת בוגרות נוספת בשם אס"א ירושלים ורשה, המשתתפת בליגה ארצית דרום, נכון לעונת 2015/16.

את עונת 2023/2024 סיימה הקבוצה במקום העשירי והאחרון בליגת העל, וירדה לליגה הלאומית.

## קבוצות נוער של האגודה
מחלקת הנערות של אס"א ירושלים כוללת מעל 100 שחקניות בגילאי ילדות, נערות ב ונערות א בשיתוף פעולה עם אסא פסגת זאב. קבוצות מחלקת הנערות זכו במספר רב של תארים לאורך השנים (גביעי מדינה ברמת נערות א וילדות א), הקבוצות מופעלות תחת עמותת קוסל מטעם האוניברסיטה העברית.

## שחקניות הקבוצה

סגל אס"א ירושלים, נכון לנובמבר 2022
* שיילישה קולי
* טיילור וורץ
* תמר ברגל
* נועה גגולה
* עדי פירסטנברג
* מורן שחם
* טלי כליפה
* מור שבתאי
* נועה נבו
* דניאל אדמס
* דניאלה בן אבי
* ליאם באסטקר
* לין כהן
* נועה דניאל שלום
* ניקול מיכאליץ

## שחקניות בולטות ששיחקו בקבוצה

## תארים והישגים
***[[גביע האיגוד בכדורסל נשים|גביע האיגוד]]**:
**זכייה: 2013/2014
**גמר: 2016/2017

## קישורים חיצוניים
* דף הקבוצה באתר עמותת קוסל
* אס"א ירושלים , אתר איגוד הכדורסל הישראלי.
* אס"א ירושלים ורשה , אתר איגוד הכדורסל הישראלי.
* 
* אס"א ירושלים חוזרת לליגת העל, אתר מינהלת ליגת העל בכדורסל נשים, 13 ביוני 2014.
## הערות שוליים

קטגוריה:קבוצות כדורסל נשים ישראליות
קטגוריה:ירושלים: מועדוני ספורט
קטגוריה:ירושלים: קבוצות כדורסל
עומר פארוק טקבילק

**עומר פארוק טקבילק** (טורקית: **Ömer Faruk Tekbilek** ולעיתים **Omar Faruk Tekbilek**; יליד 1951) הוא מוזיקאי טורקי שמנגן על חליל, נאי, זורנה וכלי נגינה מזרחיים נוספים, בהם עוד, בגלמה וטאר.
## קורות חיים
טקבילק נולד בעיר אדנה. אביו היה אדם דתי שקרא בקול את התפילות במסגד. אמו הייתה ממצרים, ואהבתה למוזיקה של ריאד אל סונבאטי הועברה לבנה, שגדל על מוזיקת ארבסק. כאדם צעיר, טקבילק למד סופיות וחשב להקדיש את חייו לענף המיסטי הזה של האסלאם. בגיל 15, הוא החליט להיות מוזיקאי מקצועי, ועזב את בית הספר. בשנת 1967 עבר לאיסטנבול, בה הכיר מצד אחד סגנונות נגינה מודרניים ומאידך התוודע לדרווישים המסתובבים, ולתפיסת המוזיקה הרוחנית שלהם, שהשפיעה עליו עמוקות.

ב-1971, שהיה בן 20, ערך סיבוב הופעות עולמי ראשון, במסגרתו ביקר בארצות הברית. הוא היגר לארצות הברית והשתקע בניו יורק חמש שנים מאוחר יותר. בארצות הברית יצר להקה בשם "הסולטאנים" יחד עם אמנים מצריים ויווניים, לאחר מכן השתנה ההרכב ונקרא "Whirling", אך במהלך 12 השנים הבאות, עבד לפרנסתו במפעל טקסטיל. ב-1988, הוא "התגלה" על ידי הגיטריסט והמפיק המוזיקלי בריאן קין, שחיפש סאונד ספציפי לכלול בפסקול שלו לסרט סולימאן המפואר. קין הפך למפיק של טקבילק בשישה אלבומים, ובהדרגה הפך טקבילק למפורסם יותר.

טקבילק שיתף פעולה עם אמני ג'אז ומוזיקת עולם, בהם דון צ'רי, גליקריה, אנואר בראהים, ארא דינקיג'אן, מייסד להקת נייטארק ועופרה חזה.

טקבילק מרבה להופיע ברחבי העולם, וביקר פעמים רבות בישראל. בשנות ה-90 השתתף פעמיים בפסטיבל ישראל ושיתף פעולה עם להקת בוסתן אברהם, זוהר פרסקו ולהקת שבע. במרץ 2000 הופיע בישראל יחד עם להקת "אסטה" הישראלית, היוצרת מוזיקת-עולם. במרץ 2001 השתתף בפסטיבל "שומעים עולם". באוקטובר 2003 ביקר בישראל והנחה כיתות אמן והעלה שורה של מופעים בפסטיבל "מנגנים עולם", בהיכל אמנויות הבמה בהרצליה. הוא הופיע עם להקה בת חמישה נגנים (בקאנון, גיטרה אקוסטית, תופים, כלי הקשה וקלידים), ואירח את הזמרות יסמין לוי ולובנה סלאמה וסולני תזמורת נצרת.

במאי 2007, היה אורח הכבוד של פסטיבל תרבות של שלום. טקבילק הופיע פעמיים ב"צוותא" בתל אביב ובהיכל התרבות בפתח תקווה, שם ארח את הזמרת יסמין לוי. בנוסף ערך בסכנין מופע יחד עם דרווישים מחוללים שמשך קהל יהודי ומוסלמי.

בנובמבר 2009 השתתף בפסטיבל העוד בירושלים, אחר כך הופיע בפסטיבל שוב ב-2016, וב-2019.

בקיץ 2011 הופיע ב"פסטיבל התמר" בים המלח.

## דיסקוגרפיה

**The Sultans Middle Eastern Band Vol 1* (1981)
**The Sultans Middle Eastern Band Vol 2* (1982)
**Best of Sultans* (1986)
**Suleyman The Magnificent* (1988)
**Fire Dance* (1990)
**Beyond The Sky* (1992)
**Whirling* (1994)
**Fata Morgana* (1995)
**Mystical Garden* (1996)
**Crescent Moon* (1998)
**One Truth* (1999, World Class/Hearts of Space Records)
**Dance into Eternity: Selected Pieces 1987–1998* (2000)
**Alif* (2002)
**Tree Of Patience* (2005)
**Rare Elements (Remixes)* (2009)
**Kelebek (Butterfly)* (2009)
**Best of Omar Faruk Tekbilek “Longing” (2010) *
**Sound of Istanbul, Vol. 1 (2011)
**Dance for Peace "Sufi Selections of OMAR FARUK TEKBILEK" (2011)
**The Meeting of The Legends "Askin Project" (2012)
**Love Is My Religion'' (2016)


## קישורים חיצוניים

* 

* פרופיל באתר "הבמה"

## הערות שוליים

קטגוריה:נגנים טורקים
קטגוריה:נגני עוד
קטגוריה:מוזיקאים טורקים
קטגוריה:טורקים שנולדו ב-1951
שואי

**שוּאי** (בפורטוגזית: **Chuí**) היא עיר במדינת ריו גראנדה דו סול בברזיל בגבול עם אורוגוואי. היא נחשבת לעיר הדרומית ביותר בברזיל, ושוכנת ממש צמוד לגבול - מעברו השני של הגבול שוכנת העיר צ'ואי האורוגוואית. הגבול בין שתי המדינות עובר בשדרה המרכזית Avenida Internacional.

בעברה הייתה חלק מהעיר סנטה ויטוריה דו פאלמר, וכאשר הופרדה ממנה בשנת 1997 זכתה לתואר העיר הדרומית בברזיל.

שמה ניתן לה על שם נחל קטן המפריד בין ברזיל לאורוגוואי באזור, נחל שואי.

חלק ניכר מתושבי העיר הם מהגרים פלסטינים.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ברזיל: ערי חוף
קטגוריה:ריו גראנדה דו סול: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1997
בליין

**בליין** (באנגלית: **Blaine**) היא עיירה בצפון מדינת וושינגטון, ארצות הברית השוכנת לחופו של מפרץ בונדרי של האוקיינוס השקט ומצר ג'ורג'יה. גבולה המוניציפלי של העיירה מצפון הוא גם הגבול בין ארצות הברית לקנדה. בעיירה חיים כ-5,000 תושבים.

## היסטוריה
האזור אוכלס לראשונה במאה ה-19 על ידי חלוצים אשר הקימו במקום כפר דייגים. עם השנים החלו להצטרף לכפר עוד ועוד אנשים שבאו לאזור בעקבות גילוי הזהב בקולומביה הבריטית. בליין הוכרזה רשמית כעיר ב-20 במאי 1890 ונקראה על שמו של ג'יימס בליין, פוליטיקאי אמריקאי שהיה סנאטור, מזכיר המדינה ומועמד לנשיאות ארצות הברית בשנת 1884 מטעם הרפובליקנים אך הפסיד לגרובר קליבלנד. 

בתחילת המאה ה-20 נפתח בעיר מפעל השימורים הגדול בעולם לדגי סלמון. 

בליין היא נמל כניסה לארצות הברית לכל הספינות המגיעות לצפון ורוצות להיכנס למים הטריטוריאליים של ארצות הברית. 

כביש בין-מדינתי 5 חוצה את העיר וממשיך צפונה לקנדה. זהו הכביש החשוב ביותר של החוף המערבי של ארצות הברית. הוא חוצה את ארצות הברית מדרום לצפון מהגבול עם מקסיקו עד לגבול עם קנדה ואף ממשיך לאלסקה. 

במעבר הגבול בין ארצות הברית לקנדה עומדת קשת השלום, זה הוא מונומנט בצורת קשת שנבנה בשנת 1921 ועל פסגתו דגלי ארצות הברית וקנדה. 

חלק ניכר מכלכלת העיר מסתמך על מסחר עם קנדה. בנוסף לכך בליין היא עדיין ביתם של דייגים רבים.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מדינת וושינגטון: ערים
קטגוריה:ארצות הברית: ערי נמל
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1890
אוריאל הד

**אוריאל הד** (**הייד**; **Uriel Heyd**; 26 ביולי 1913 – 13 במאי 1968) היה מזרחן, פרופסור באוניברסיטה העברית בירושלים, נודע במחקריו על טורקיה.

## תולדות חייו
הד נולד בקלן שבקיסרות הגרמנית בשנת 1913, בן לברתי (לבית לוי) ומקס הייט (Heydt). בין השנים 1931–1933 למד באוניברסיטאות קלן, מינכן, היידלברג וברלין. בשנת 1934 עלה לארץ ישראל כדי ללמוד באוניברסיטה העברית בירושלים. קיבל תואר מוסמך בשנת 1939 ותואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בשנת 1947. במסגרת לימודיו למד טורקית בהנחייתו של פרופ' גוטהולד אליקים וייל. הד עבד מספר שנים במחלקה המדינית של הסוכנות היהודית, ואחר כך היה מזכיר ראשון של שגרירות ישראל בארצות הברית, ומסוף דצמבר 1949 יועץ בצירות ישראל באנקרה. באוקטובר 1951 הצטרף לסגל האוניברסיטה העברית, ומאז ועד מותו לימד בחוג ללימודי ההיסטוריה של המזרח התיכון בעת החדשה ועסק בחקר האימפריה העות'מאנית, תוך סריקה שיטתית של ארכיונים עות'מאניים. בשנת 1957 התמנה לפרופסור מן המניין באוניברסיטה. בין השנים 1956–1963 עמד בראש המכון ללימודי אסיה ואפריקה באוניברסיטה העברית. בין תלמידיו היו המזרחנים אריה שמואלביץ, אמנון כהן, משה מעוז ושמעון שמיר.
הנחה את אלכס כרמל במהלך כתיבת ספרו "תולדות חיפה בימי הטורקים" אשר פורסם בשנת 1969.

הד נפטר בפתאומיות במאי 1968, בגיל 55. בהלווייתו השתתף נשיא המדינה זלמן שזר. היה נשוי לשושנה זליגזון ואב לשני בנים ובת. שני בניו המשיכו בדרכו והיו לחברי סגל באוניברסיטה העברית. מיכאל הד היה פרופסור בחוג להיסטוריה, ודוד הד הוא פרופסור לפילוסופיה העוסק באתיקה רפואית.

ארכיונו האישי שמור בספרייה הלאומית.

## כתביו בעברית
* **[[דאהר אל-עומר|דאהר-אלעמר]]: שליט הגליל במאה הי"ח: פרשת חייו ופעולותיו**, ירושלים: ר' מס, תש"ב-1942.
* **זיא גיק-אלפ, הוגה הדעות של התנועה הלאמית בטורקיה: חייו ותורתו**, [ירושלים: חמו"ל], הקד' תש"ז-1946.
* **יהודי ארץ ישראל בסוף המאה הי"ז: על-פי פנקסים טורקיים של מס הגולגולת**, ירושלים: [חמו"ל], תשי"ב.
* **קאנון ושריעה בחוק הפלילי העות'מאני הקדום**, ירושלים: דפוס מרכז, תשכ"ח.

### הרצאותיו שכונסו
* **התמערבות ורפורמות באימפריה העות'מאנית**: הרצאתו של אוריאל הד ז"ל (ערכו והתקינו לדפוס: חיים גרבר ויהושע פורת), [ירושלים: חמו"ל, אחרי 1968].
* **ארץ ישראל בתקופת השלטון העות'מאני**: הרצאותיו של אוריאל הד (עורך: מעוז משה), ירושלים: אקדמון, תשכ"ט.
* **מוסדות האימפריה העות'מאנית**: הרצאתו של א' הד (ערכו והתקינו לדפוס: רחל סימון ויהושע פורת), ירושלים: [חמו"ל], תשל"ד.

## לקריאה נוספת
* מיכאל הד, שאול כ"ץ, **תולדות האוניברסיטה העברית בירושלים**, 2005, עמ' 585–586.
* עמית לוי, **מזרח חדש: מאוריינטליזם גרמני למזרחנות ישראלית**, ירושלים 2024, עמ׳ 158-159, 185-204.

## קישורים חיצוניים
* 

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מזרחנים ישראלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: לימודי האסלאם והמזרח התיכון
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: שפה וספרות ערבית
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:ראשוני האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1913
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1968
ג'ורג'ו קייליני

**ג'ורג'ו קייליני** (איטלקית: **Giorgio Chiellini**; נולד ב-14 באוגוסט 1984) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת הבלם (התחיל בתור מגן שמאלי).

## קריירה
קייליני החל את הקריירה שלו בקבוצת ליבורנו מהליגות הנמוכות באיטליה, ושיחק בה גם בעמדת המגן השמאלי. בשנת 2004 הוא הועבר ליובנטוס תמורת 6.5 מיליון אירו, אך תוך זמן קצר הועבר לפיורנטינה תמורת 3.5 מיליון אירו. עונתו היחידה בפיורנטינה, 2004/2005, הייתה גם הראשונה שלו בסרייה א'.

בשנת 2005 הוא חזר ליובנטוס, הפעם תמורת 4.3 מיליון אירו. בעונתו הראשונה ביובנטוס הוא לא היה שחקן הרכב קבוע, אך לאחר מספר פציעות של השחקנים המובילים הוא זכה להזדמנות וביסס את מעמדו בהרכב הקבוצה. בעונתו השנייה הוא היה אחד מהשחקנים שהובילו את יובנטוס להעפלה לסרייה א', אך נאלץ לעבור לעמדת הבלם בעקבות פציעתו של רוברט קובאץ'.

החל מחזרת יובנטוס לליגה הבכירה באיטליה בשנת 2008 הוא תפס מקום קבוע בהרכבה של יובנטוס.

קייליני היה שותף בכיר לעליית יובנטוס לגמר ליגת האלופות 2015, אך נפצע מספר ימים לפני משחק הגמר. הגמר עצמו הסתיים בהפסד 3:1 של קבוצתו לברצלונה. מחליפו של קייליני בהרכב הגמר היה אנדראה ברצאלי. ב-20 במאי 2015 כבש קייליני את שער השוויון של יובנטוס בגמר הגביע האיטלקי נגד לאציו, עם בעיטת מספרת, בו ניצחה יובנטוס בתוצאה 2:1.

ביוני 2022 עזב את יובנטוס, וחתם בלוס אנג’לס.

ב-12 בדצמבר 2023 השחקן הודיע על פרישה ממשחק פעיל.

### נבחרת
קייליני ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איטליה במשחק מול נבחרת פינלנד בנובמבר 2004, הוא זכה באליפות אירופה עד גיל 19 ב-2003, והיה בסגל הנבחרת האיטלקית שזכתה במדליית הארד באולימפיאדת 2004.

ב-13 בנובמבר 2017 הודיע על פרישתו מנבחרת איטליה לאחר התיקו 0-0 עם נבחרת שוודיה שמנע מאיטליה לעלות למונדיאל 2018 אחרי 60 שנה.
קייליני חזר לנבחרת איטליה לאחר כשנה מהפרישה שלו. ב-11 ביולי 2021 זכה עם נבחרת איטליה ביורו 2020.

## חיים אישיים
לקייליני יש דיפלומה במדעים, והוא לומד כלכלה ומסחר באוניברסיטה בטורינו.

## תארים
### מועדונים
;יובנטוס
*אליפות איטליה (9): 2011/2012, 2012/2013, 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018, 2018/2019, 2019/2020
*קופה איטליה (5): 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018, 2020/2021
*הסופר קאפ האיטלקי (5): 2012, 2013, 2015, 2018, 2020

### נבחרות
;נבחרת איטליה
*אולימפיאדת אתונה 2004: מדליית ארד
*סגנית אלופת אירופה: 2012
* אליפות אירופה: יורו 2020

## קישורים חיצוניים

* 

* 

קטגוריה:מדליסטים אולימפיים איטלקים
קטגוריה:בלמי כדורגל איטלקים
קטגוריה:כדורגלנים איטלקים
קטגוריה:כדורגלני ליבורנו
קטגוריה:כדורגלני פיורנטינה
קטגוריה:כדורגלני יובנטוס
קטגוריה:כדורגלני נבחרת איטליה
קטגוריה:פיזה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:כדורגלני יורו 2008
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2009
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2010
קטגוריה:כדורגלני יורו 2012
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2013
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2014
קטגוריה:כדורגלני יורו 2016
קטגוריה:כדורגלני יורו 2020
קטגוריה:כדורגלני רומא
קטגוריה:כדורגלני לוס אנג'לס
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1984
טלוויזיה פיראטית

**טלוויזיה פיראטית** הם שידורי טלוויזיה המופעלים ללא רישיון של רשות מוסמכת, באופן הדומה לשידורי רדיו פיראטי אף כי המונח "פיראט" נעדר פרשנות אוניברסלית ספציפית, הוא מרמז כי צורת שידור זו אינה רצויה על ידי הרשות הממונה בתחום שבו נקלטים האותות, במיוחד כאשר התחנה משדרת אל אותה מדינה שבה היא נמצאת, כאשר השידורים נעשים באופן לא חוקי משטח מדינה אחרת, או כאשר השידור נעשה משטח שאינו מדינה, אותות השידור עשויים להיחשב בלתי חוקיים בארץ שבה נקלטים השידורים. טלוויזיה פיראטית מכונה לעיתים (בעיקר מחוץ לישראל) בשם טלוויזיית בוטלג, ויש המבלבלים בינה לבין שידורים מורשים לטווח קצר (LPTV), שירותי טלוויזיה למבוגרים או שידורי ניסיון של תחנות טלוויזיה חדשות.

## היסטוריה
בניגוד לרדיו פיראטי, תחנות טלוויזיה פיראטיות אינן נפוצות בארצות הברית או בריטניה. תחנת הטלוויזיה הפיראטית הראשונה בארצות הברית הייתה Lanesville TV, שפעלה מהרי קטסקיל בין השנים 1972 ל-1977. תחנת טלוויזיה פיראטית אחרת שתפסה כותרות בארצות הברית, פעלה במשך שני לילות בשנת 1978 ונקראה "לאקי 7" . התחנה פעלה מסירקיוז שבמדינת ניו יורק והיא שידרה בין היתר פרקים של הסדרה מסע בין כוכבים ואת הסרט הפורנוגרפי גרון עמוק. המשדר של התחנה נבנה מרכיבים שנלקחו ממגבר של גיטרה, והשידור התבצע באמצעות האנטנה של תחנת הרדיו של קמפוס אוניברסיטת סירקיוז. מאמר קצר על תחנת הטלוויזיה הפיראטית הופיע בעיתון "הניו יורק טיימס".

## טלוויזיה פיראטית בישראל
בשנת 1981 הגיעה לנמל אשדוד האנייה "אודליה", לאחר שבוצעו ממנה מספר שידורי טלוויזיה נסיוניים. האנייה ביצעה מספר הפלגות ושידורים, אך פעילות השידורים נתקלה בשיבושים, בנושאי רגולציה, ובהתנגדות מצד רשות השידור שאף הגיעה להנחיה של מנכ"ל רשות השידור למנוע כתבת טלוויזיה בנושא.

באמצע שנות ה-80 גורמים מסחריים ניסו להפיק פרסומות זולות דרך שידורים פיראטיים באמצעות חיבור לאנטנות של בנייני מגורים. שידורי הערוצים הפיראטיים בישראל כללו סרטים במשך רוב שעות היום ופרסומות ביניהם.

## הקמת חברות הכבלים
בשנת 1989 החלו לפעול שידורי הכבלים החוקיים באמצעות 5 חברות תקשורת (שאוחדו מאוחר יותר ל-HOT) והוקמה "המועצה לשידורי כבלים" שאוחדה לאחר מכן עם "המועצה לשידורי לווין" למועצה לשידורי כבלים ולווין. בשנת 2011 החלו גם שידורי עידן +.

## ראו גם
* רדיו פיראטי
* טלוויזיה בכבלים
* טלוויזיה רב-ערוצית בישראל

## הערות שוליים

פיראטית
קטגוריה:מונחים בטלוויזיה
קטגוריה:פיראטיות
מרצ'נט ואייבורי הפקות

**מרצ'נט ואייבורי הפקות** (באנגלית: **Merchant Ivory Productions**) היא חברה להפקת סרטים שנוסדה ב-1961 על ידי הבמאי ג'יימס אייבורי והמפיק איסמעיל מרצ'נט. רוב סרטי החברה בוימו על ידי אייבורי והופקו על ידי מרצ'נט, לתסריט מאת רות פראוור-ג'אבוולה והיו מבוססים על רומנים או סיפורים מאת א.מ. פורסטר, הנרי ג'יימס וג'אבוולה עצמה. עלילות הסרטים מתרחשות לרוב במאה ה-19 או במפנה המאה העשרים (תקופה הנקראת בבריטניה "התקופה האדוארדית") באנגליה, ארצות הברית או הודו והם עשירים בעיצוב סגנוני, תלבושות תקופתיות וכדומה.

למרות שהמטרה המוצהרת של החברה עם הקמתה הייתה ליצור סרטים בהודו ועל נושאים הקשורים בהודו, הדוברים אנגלית ומיועדים לקהל בינלאומי, רוב סרטי החברה אינם כאלה.

מספר שחקנים בריטיים נודעים הופיעו לראשונה בסרטי מרצ'נט ואייבורי ובהם הלנה בונהם קרטר, אומה תורמן, אמה תומפסון, אנתוני הופקינס, יו גרנט ואחרים.

מרצ'נט התלוצץ פעם ואמר: אני מוסלמי-הודי, רות היא יהודיה ממוצא גרמני ואייבורי הוא אמריקאי-פרוטסטנטי, פעם מישהו אמר שאנחנו אל תלת-ראשי, אולי אנחנו מפלצת-תלת-ראשית".

## מבחר מסרטי בית ההפקות
בית ההפקות יצר עד מותו של מרצ'נט ב-2005 כ-40 סרטים. הבולטים שבהם הם:

* שייקספיר-וואלה (Shakespeare Wallah,1965)
* סרט מבומביי (Bombay Talkie,  1970)
* האירופאים (The Europeans, 1979)
* קוורטט (1981)
* אבק לוהט (Heat and Dust,  1983)
* הבוסטונים (The Bostonians, 1984)
* זכרונות אהבה מפירנצה (A Room with a View,  1985), זוכה שלושה פרסי אוסקר על עיצוב, עיצוב תלבושות ועיבוד קולנועי
* מוריס (Maurice, 1987), בפסטיבל הסרטים של ונציה לשנת 1987 זכו השחקנים ג'יימס וילבי ויו גרנט בפרס השחקן הטוב ביותר, אייבורי זכה בפרס "דב הכסף" כבמאי וריצ'רד רובינס זכה בפרס מלחין השנה. הסרט היה מועמד לפרס האוסקר על עיצוב התלבושות.
* מר וגברת ברידג' (Mr. & Mrs. Bridge,  1990)
* בלדה לבית קפה עצוב (The Ballad of the Sad Cafe, 1991)
* זיכרונות מאחוזת הווארד (Howards End,  1992), זיכה את רות פראוור-ג'אבוולה בפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר ואת אמה תומפסון בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר
* שארית היום (The Remains of the Day,  1993), היה מועמד לשמונה פרסי אוסקר
* ג'פרסון בפריז (Jefferson in Paris,  1995)
* אהבותיו של פיקאסו (Surviving Picasso,  1996)
**A Soldier's Daughter Never Cries*, 1998)
*גבהים (Heights, ב-2005)

## קישורים חיצוניים
* 
* לזכרו של איסמעיל מרצ'נט מאתר "הבמה"
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות להפקת סרטים
קטגוריה:חברות בריטיות
זקיר חוסיין (מוזיקאי)

**זקיר חוסיין** (כתב ערבי: **ذاکِر حسین**, דוונאגרי: **ज़ाकिर हुसैन**, ) היה מלחין ומפיק מוזיקלי הודי ונגן טאבלה. נודע במיוחד בשל שיתופי הפעולה שלו עם אמני ג'אז כג'ון מקלפלין ויאן גרברק.

## חייו ויצירתו
חוסיין נולד במומבאי, אביו היה נגן טאבלה ידוע, אוסטאד אללה רח'ה. כילד פלא ניגן והופיע כבר בגיל 12.

ב-1970 עבר לארצות הברית והיה נגן ליווי של ראווי שנקר. בשנת 1975 הקים יחד עם הגיטריסט ג'ון מקלפלין את אנסמבל "שאקטי" (Shakti) שיצר מוזיקה המשלבת מוזיקה הודית קלאסית (מבוססת ראגות) וג'אז (פיוז'ן). ההרכב הוציא בשנות קיומו (עד 1977) שלושה אלבומים והופיע ברחבי העולם פעמים רבות. ב-1999 אוחד ההרכב מחדש, תחת השם "Remember Shakti" והוציא חמישה אלבומים, בהם שניים בהופעות חיות.

ב-1987 הצטרף לנגן הסקסופון יאן גרברק יחד עם מקלפלין ונגן הבנסורי האריפראסאד צ'אוראסיה לפרויקט "Making Music" שיצא בחברת "ECM" בניגוד ל"שאקטי" אלבום זה מצטיין בצליל רך ולא חשמלי.

אלבומו "Planet Drum" משנת 1991, בהפקת מייקי הארט ובהשתתפות מוזיקאים מברזיל (איירטו מוריירה ופלורה פורים) וניגריה (סיקירו אדפוג'ו ובבטונדה אולטונג'י), היה הראשון שזכה בפרס גראמי לתקליט מוזיקת עולם. ב-2006 זכה בפרס גראמי נוסף עבור האלבום "Golden Strings of the Sarode".

חוסיין ניגן בפסקולי הסרטים "אפוקליפסה עכשיו" של פרנסיס פורד קופולה ו"בודהה קטן" של ברנרדו ברטולוצ'י ובסרטים נוספים. כמו כן הופיע ב-1983 בסרט "אבק לוהט" (Heat and Dust) בהפקת מרצ'נט ואייבורי, הוא גם כתב את פסקול הסרט.

חוסיין שימש כפרופסור אורח באוניברסיטאות סטנפורד ופרינסטון.

## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים

* 

* ריאיון עם זקיר חוסיין 
## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיקאים הודים
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מומבאי
קטגוריה:מוסלמים הודים
קטגוריה:מהגרים מהודו לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1951
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2024
פיזאנו

**פיזאנו** (**Pisano**) הוא שם איטלקי המעיד על מוצאו של נושאו מהעיר פיזה:

קטגוריה:שמות משפחה איטלקיים