open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אנגוגיה

**אנגוגיה** (ביוונית: **ἀναγωγή**) היא שיטת פרשנות מסוג מסוים, בדרך כלל של כתבי קודש, המפרשת את הפסוק או את האירוע המתואר בו, לא בהקשרו הארצי בעולמנו שלנו, אלא כמכוון לרמז אל משהו המתרחש בעולמות העליונים.

אנגוגיה היא מילה יוונית שפירושה 'טיפוס' או 'עלייה' למעלה. זוהי שיטה לעילוי רוחני של דבר מה, בדרך כלל של טקסט מקודש, אבל גם של אמירה או של אירוע, ממובנו המילולי או הפרוזאי, אל מובן נשגב ועילאי הרבה יותר. כך, למשל, פרשנות אנגוגית של פסוק העוסק בירושלים, תסביר כי מובנו האמיתי של הפסוק העוסק לכאורה בעיר הפיזית ירושלים, אומר לנו למעשה משהו רוחני על אודות 'ירושלים של מעלה'. המונח ידוע בהקשרים נוצריים של פרשנות כתבי הקודש בעיקר בימי הביניים.

כמה תאולוגים נוצריים בימי הביניים תיארו ארבע שיטות שונות של פרשנות כתבי הקודש:
* פרשנות **מילולית**-היסטורית 
* פרשנות **טיפולוגית**: פירוש הפסוק או הקטע מתוך הברית הישנה כרומז או מבשר מראש אירועים או פרטים מן הברית החדשה
* פרשנות **טרופולוגית**: דגש על הלקח המוסרי העכשווי - מה התועלת שהקורא מפיק מן הפסוק או הקטע.
* פרשנות **אנגוגית**: האלגוריה מכוונת אל העולם האסכטולוגי: העולמות העליונים, גן העדן והגיהנום, אחרית הימים או תחיית המתים וכיוצא בזה. 

ארבעת שיטות הפרשנות הנזכרות כאן דומות או מקבילות ל-פרד"ס היהודי (פשט, רמז, דרש, סוד) ואז האנגוגיה "העולה כלפי מעלה" היא מקבילה של הסוד הקבלי. ואכן כבר הצביעו חוקרים (למשל עמוס פונקנשטיין במאמרו על הפרשנות הטיפולוגית בפירוש הרמב"ן על התורה) על מקורה הנוצרי של האימרה הימי-ביניימית על ארבע דרכי הפרדס.

איג מסן-ויקטור הבדיל את האנגוגיה מן האלגוריה. לדבריו, 'הנמשל' של האלגורי הוא עדיין עובדה שניתן לצפות בה, ואילו 'הנמשל' האנגוגי הוא הפנייה כלפי מעלה, אל מה שלא ניתן לצפות בו כלל.

## הערות שוליים

קטגוריה:תאולוגיה נוצרית
קטגוריה:כתבי קודש
קטגוריה:פרשנות המקרא
קטגוריה:פרשנות מקרא בנצרות
פונקציית בטא

**פונקציית בטא** היא פונקציה של שני מספרים מרוכבים המוגדרת על ידי האינטגרל:
:\mathrm{\Beta}(x,y) = \int_0^1t^{x-1}(1-t)^{y-1}\,dt\!
כאשר החלקים הממשיים מקיימים: \textrm{Re}(x), \textrm{Re}(y) > 0.\,

הפונקציה נחקרה לראשונה על ידי לאונרד אוילר ואדריאן-מארי לז'נדר ושמה ניתן לה על ידי ז'אק בינֶה. פונקציית בטא מגדירה את פונקציית צפיפות ההסתברות של התפלגות בטא והיא משרעת הפיזור הראשונה שהתגלתה בתורת המיתרים, על ידי הפיזיקאי גבריאל ונציאנו.

## מאפיינים
פונקציית בטא היא פונקציה סימטרית:
: \Beta(x,y) = \Beta(y,x)\!
היא קשורה באופן הדוק לפונקציית גמא:
: \Beta(x,y)=\dfrac{\Gamma(x)\,\Gamma(y)}{\Gamma(x+y)}\!
הגדרות אינטגרליות נוספות לפונקציה:
: \Beta(x,y) =  2\int_0^{\pi/2}(\sin\theta)^{2x-1}(\cos\theta)^{2y-1}\,d\theta  \qquad \!
: \Beta(x,y) =  \int_0^\infty\dfrac{t^{x-1}}{(1+t)^{x+y}}\,dt  \qquad \!
זהויות נוספות:
: \Beta(x,y) = \frac{x+y}{x y} \prod_{n=1}^\infty \left( 1+ \dfrac{x y}{n (x+y+n)}\right)^{-1}\!
: \Beta(x,y) \cdot \Beta(x+y,1-y) =  \dfrac{\pi}{x \sin(\pi y)}\!

בדומה להרחבת פונקציית העצרת לערכים מרוכבים בעזרת פונקציית גמא, ניתן להרחיב מקדמים בינומיים בעזרת פונקציית בטא:
:{n \choose k} = \frac1{(n+1) \Beta(n-k+1, k+1)}

## פונקציית בטא הלא שלמה
באופן דומה להכללת פונקציית גמא לפונקציית גמא הלא שלמה, ניתן להכליל את פונקציית בטא ל**פונקציה בטא הלא שלמה** על ידי הנוסחה הבאה

: \Beta(x;\,a,b) = \int_0^x t^{a-1}\,(1-t)^{b-1}\,dt .

עבור  x=1 פונקציית בטא הלא שלמה שווה זהותית לפונקציית בטא. עבור *a* ו *b* שלמים פונקציית בטא הלא שלמה היא פולינום מדרגה a+b-1 עם מקדמים רציונליים.

על ידי ההצבות t = \sin^2\theta ו t = \frac1{1+s} אפשר להראות ש
:\Beta(x;\,a,b) = 2 \int_0^{\arcsin \sqrt x} \sin^{2a-1\!}\theta\cos^{2b-1\!}\theta\,\mathrm d\theta = \int_{\frac{1-x}x}^\infty \frac{s^{a-1}}{(1+s)^{a+b}}\,\mathrm ds

**פונקציית בטא הלא שלמה הרגולרית** מוגדרת באמצעות פונקציית בטא הלא שלמה ופונקציית בטא
: I_x(a,b) = \frac{\Beta(x;a,b)}{\Beta(a,b)}  .

פונקציית בטא הלא שלמה הרגולרית היא פונקציית ההסתברות המצטברת של התפלגות בטא.

קיים קשר בין פונקציית בטא הלא שלמה הרגולרית ופונקציית התפלגות של משתנה מקרי בינומי. עבור משתנה מקרי בינומי X \sim \mathrm{Bin}(n,p),\Pr\left(X \le k\right) =  I_{1-p}(n-k,k+1) = 1 - I_p(k+1,n-k)
## קישורים חיצוניים

*פונקציית בטא באתר Wolfram Mathworld
* 

## הערות שוליים

בטא
קטגוריה:לאונרד אוילר
ג'ון ג. אבילדסן

**ג'ון גילברט אבילדסן** (באנגלית: **John Guilbert Avildsen**; 21 בדצמבר 1935 – 16 ביוני 2017) היה במאי קולנוע אמריקאי. זכה בפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר לשנת 1976 על בימוי הסרט "רוקי".

## ביוגרפיה
אבילדסן נולד באואק פארק, פרבר של העיר שיקגו, במדינת אילינוי, בנם של איבי וצ'ארלס ג'ון אבילדסן. החל לעבוד בתור עוזר הפקה בסרטים של ארתור פן ושל אוטו פרמינגר. את סרטו הראשון, "ג'ו", ביים בשנת 1970. הסרט, בכיכובם של פיטר בויל וסוזן סרנדון, זכה לביקורות אוהדות ולמועמדות אוסקר אחת. לאחר מכן ביים את הדרמה "להציל את הנמר" בכיכובו של ג'ק למון.

## רוקי

בשנת 1976 יצר אבילדסן את קלאסיקת האיגרוף "רוקי"; התסריט לסרט נכתב על ידי השחקן בתפקיד הראשי, סילבסטר סטאלון שגילם את תפקידו של "הסייח האיטלקי" רוקי בלבואה, מתאגרף חצי מקצועני הגר בדירתו המעופשת בפילדלפיה. יום אחד מקבל רוקי את ההזדמנות עליה חלם, קרב על אליפות העולם במשקל כבד מול אלוף העולם הבלתי מעורער אפולו קריד.
רוקי נעזר בחברו לעבודה פולי (בארט יאנג) אשר מכיר לו את אחותו הביישנית אדריאן (טליה שייר) שמרבה לתמוך ברוקי לאורך הסרט. לשם אימוניו לקראת הקרב הגורלי מתאמן רוקי אצל מיקי (ברג'ס מרדית'), מאמן קשיש קפדן וקשוח שמאמין שרוקי יכול לעשות את הבלתי יאומן ולזכות בתואר העולמי.

דרמת הספורט הפכה עם השנים לקאלט עולמי, עלויות ההפקה לסרט עמדו על מעט יותר ממיליון דולרים והרווח בקופות ברחבי העולם היה לא פחות מ-225 מיליון דולר. הסרט עצמו זכה בשלושה פרסי אוסקר בקטגוריות: הסרט, העריכה ופרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר בו זכה אבילדסן תוך כדי ניצחון על אינגמר ברגמן, סידני לומט ועל לינה ורטמילר. על בימוי הסרט היה אבילדסן מועמד לפרס גלובוס הזהב ולפרס באפט"א.

אבילדסן ביים גם את החלק החמישי בסדרה בו רוקי כבר פורש מאיגרוף ומתחיל לאמן מתאגרף צעיר ומבטיח בשם טומי גאן.

## המשך הקריירה

לאחר הצלחתו המטאורית עם "רוקי", ביים את המותחן הספרותי "הנוסחא" בו הופיעו ג'ורג' סקוט, מרלון ברנדו וג'ון גילגוד.
בשנת 1984 ביים את הדרמה המשפחתית "קראטה קיד", עלילת הסרט אשר הפך גם הוא לקאלט עוסקת בראלף מאצ'יו הצעיר המגיע לבית הספר במקום מגוריו החדש בקליפורניה, ונאלץ להתמודד עם בריונים המתנכלים לו. סדרת אימונים אצל מומחה יפני לקרטה בשם מיאגי (נוריוקי מוריטה), מובילה אותו גם לנצח את הבריון וגם לזכות בנערה. הלהיט הוביל את אבילדסן לביים עוד שני סרטי המשך. סרטיו האחרונים של אבילדסן היו סרט הפעולה "שועל המדבר" בכיכובו של ז'אן-קלוד ואן דאם שנחל כישלון מוחלט ו"כוחו של אחד", דרמה על רקע השינויים ההיסטוריים בדרום אפריקה וחיסול האפרטהייד.

## פילמוגרפיה חלקית
* ג'ו (1970)
* להציל את הנמר (1973)
* רוקי (1976)
* הנוסחא (1980)
* שכנים (1984)
* לילה בגן עדן (1983)
* קראטה קיד (1984)
* קראטה קיד 2 (1986)
* שנה חדשה טובה (1987)
* למשמורת (1988)
* קראטה קיד 3 (1989)
* רוקי 5 (1990)
* כוחו של אחד (1992)
* 8 שניות (1994)
* שועל המדבר (1999)

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי אילינוי
קטגוריה:במאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:זוכי אוסקר: הבימוי הטוב
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1935
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו מסרטן הלבלב
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2017
ג'ורג' טלבוט, הרוזן הרביעי משרוסברי

ממוזער|ג'ורג' טלבוט ושתי נשותיו
**ג'ורג' טלבוט, הרוזן הרביעי משרוסברי ומווטרפורד, ברון פרניוול התשיעי** (באנגלית: **George Talbot**; בערך 1468 – 26 ביולי 1538), אביר מסדר הבירית ואציל אנגלי. בנם של ג'ון טלבוט, הרוזן השלישי משרוסברי ושל קתרין סטאפורד.

ב-1475 מונה לאביר במסדר האמבט. ב-1484 השתתף בטקס קבלת השגרירים הסקוטיים. בטקס המלכתו של הנרי השביעי ב-1485 הוא נשא את חרב הרחמים, ונשא באותו תפקיד גם בטקס ההמלכה של הנרי השמיני ב-1509. במאי 1487 שימש כקפטן בכוחותיו של הנרי השביעי, ולחם עבורו בקרב סטוק. ב-1488 מונה לאביר במסדר הבירית. ב-1489, טלבוט היה לסנדקה הראשון של בתו של הנרי השביעי, נסיכת אנגליה שזה נולדה, מרגרט טיודור. ביולי 1490 עמד בראש כוח של כ-8,000 חיילים שמטרתו הייתה להגן על ברטאן מפני שארל החמישי, מלך צרפת. ב-1492 ליווה את הנרי השביעי לבולון סר מר. מאוחר יותר שירת גם בקאלה.

הוא שימש כראשון הלורדים (Lord High Steward of Ireland) מ-1473 ועד מותו ב-1538, וכלורד העוצר (Lord Steward) מ-1509 ועד מותו. בנוסף שימש כאיש אוצר בכיר. מאוחר יותר מונה לשגריר ונשלח, יחד עם רוזן סארי לאפיפיור יוליוס השני, במטרה לכרות עמו ברית נגד צרפת. שנה מאוחר יותר נשלח למשימה דומה, הפעם אצל פרננדו השני, מלך אראגון. לאחר מכן ביצע מספר תפקידים צבאיים נוספים. 

ב-1522 מונה לעוצר של אדמותיה של דוכסות בקינגהאם, לאחר שהאחרון בתפקיד, אדוארד השלישי הוצא להורג. באותה שנה נשלח לגבול סקוטלנד על מנת לעמוד מול ג'ון סטיוארט, דוכס אולבני, אך בריאותו התרופפה והוא הוחלף. בזמן שביטול הנישואין של הנרי השמיני וקתרין מאראגון עמד על הפרק, הוא עמד לצד המלך ותמך בביטולם. הוא אף נתן עדות בזמן משפטה של המלכה, וחתם על מכתב שנשלח בעניין לאפיפיור. ב-1530 אירח את הקרדינל תומאס וולסי באחוזת שפילד שבנה  ב-1516, בדרכו של האחרון למשפטו באשמת בגידה. לאחר פירוק המנזרים טלבוט קיבל לידיו רכוש רב ואדמות רחבות.

טלבוט נפטר ב-26 ביולי 1538 כשהיה בן 70, באחוזתו שבווינגפילד, דרבישייר. הוא נקבר במקום שבו נמצאת כיום קתדרלת שפילד, ובעבר נמצאה שם כנסיית סנט פיטר וסנט פול. אנדרטה לזכרו ולזכר שתי נשותיו עדיין עומדת שם.

## משפחה
הורי אמו של טלבוט היו האמפרי סטאפורד, הדוכס הראשון מבאקינגהאם ואן נוויל. אן הייתה בתו של רלף נוויל, הרוזן הראשון מווסטמורלנד ושל ג'ואן בופור, הרוזנת מווסטמורלנד. הוא נישא לאן הייסטינגס, בתו של ויליאם הייסטינגס, הברון הראשון מהייסטינגס ושל קתרין נוויל. הוריה של קתרין נוויל היו ריצ'רד נוויל, הרוזן החמישי מסולסברי ואליס נוויל, הרוזנת החמישית מסולסברי. לשניים היו 11 ילדים:
מרי טלבוט (נפטרה ב-16 באפריל 1572), שנישאה להנרי פרסי, הרוזן השישי מנורת'מברלנד, פרנסיס טלבוט, הרוזן החמישי משרוסברי (בערך 1500 - 1560), מרגרט טלבוט (נפטרה לפני 1516), שנישאה להנרי קליפורד, הרוזן הראשון מקאמברלנד, אליזבת טלבוט (בערך 1507 - 1552), שנישאה לויליאם דאקרה, הברון השלישי מדאקרה, דורותי טלבוט, ריצ'רד טלבוט, הנרי טלבוט, ג'ון טלבוט, ג'ון טלבוט, ויליאם טלבוט ולוסי טלבוט.

לאחר שאשתו אן נפטרה ב-1520, הוא נשא לאישה את אליזבת וולדן, בתו של סר ריצ'רד וולדן. לשניים נולדה ילדה אחת - אן צ'טווינד-טלבוט (18 במרץ 1523 - 18 ביולי 1588). אן נישאה לראשונה לפיטר קומפטון (שנפטר ב-30 בינואר 1544), ולהם היה ילד אחד: הנרי קומפטון, הברון הראשון מקומפטון; ובשנית לויליאם הרברט, הרוזן הראשון מפמברוק.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:רוזני שרוסברי
קטגוריה:מסדר הבירית: אבירים וגבירות
קטגוריה:אישים בחצר הנרי השמיני
קטגוריה:ילידי 1468
קטגוריה:נפטרים ב-1538
אברם פינקנזון

ממוזער|שמאל|200px|אנדרטה בעיר אוסט-לבינסק לזכר 370 הנרצחים, ובהם אברהם פינקנזון
**אברם (מוסיה) פינקנזון** (5 בדצמבר 1930, בלצי, בסרביה, רומניה – נובמבר 1942, אוסט- לבינסקאיה, מחוז קרסנודר, ברית המועצות) היה ילד שגילה אומץ לב וגבורה בעת מלחמת העולם השנייה והשואה. נורה בידי הנאצים.

## ביוגרפיה
פינקנזון נולד בעיר בלצי (בימינו בשטח מולדובה), לוולף ופניה פינקנזון.
מילדותו למד נגינה בכינור. כשהיה בן חמש, העיתון המקומי כתב עליו כעל ילד-פלא, וניבא לו עתיד מוזיקלי מזהיר. ב-1941, בעת שהגרמנים פלשו לברית המועצות, נאלצה משפחת פינקנזון לברוח לעומק המדינה, והגיעה למחוז קרסנודר, לאוסט-לבינסק. אביו, שהיה רופא מנתח, התקבל לעבוד בבית החולים הצבאי במקום. פינקנזון עלה לכיתה ה'. הוא הרשים את מוריו וחבריו לכיתה בידיעותיו ובתחומי העניין שלו. הוא חלם להפוך למוזיקאי מצליח. בין היתר ניגן לפצועים בביה"ח וביצע את המנגינות האהובות עליהם.

ב-1942 כבשו כוחות גרמניים את האזור. משפחתו, כולל סבתו וסבו וקרובים נוספים, נעצרו כיהודים. יחד עם יתר היהודים מהעיירה הם הובלו להוצאה להורג על גדת הנהר קובן. כשהגיעו למקום ביקש מוזיקה לנגן בפעם האחרונה וקיבל את אישור הגרמנים. הוא החל לנגן את "האינטרנציונל". הנאצים הרגוהו במקום.

## מורשת
מעשהו של פינקנזון הנער, הפך לאחר מלחמת העולם השנייה לסמל ולמופת בברית המועצות, לגבורה מול הפשיזם. שתי אנדרטאות הוקמו לזכרו וסיפורו סופר בין בתי הספר והפיונירים.

בהשראת הסיפור על פינקנזון, הציג הבמאי פדריקו פליני בסרטו זיכרונות קטע שבו גרמופון משמיע נגינת כינור של האינטרנציונל ממגדל הפעמונים, דבר שמרגיז את הפשיסט הבכיר שהגיע לעיירה והוא יורה בגרמופון עד להשמדתו.

## קישורים חיצוניים

* 
* זיכרונות של בן דודו של מוסיה באתר "דור לדור" (ברוסית)

## הערות שוליים

קטגוריה:ילדים בשואה: רומניה
קטגוריה:נספי השואה
קטגוריה:ילידי 1930
קטגוריה:נפטרים ב-1942
ג'ון טלבוט, הרוזן השלישי משרוסברי

ממוזער|ימין|סמל הבית של טלבוט
**ג'ון טלבוט, הרוזן השלישי משרוסברי וווטרפורד, ברון פרניוול השמיני** (באנגלית: **John Talbot**; 12 בדצמבר 1448 - 28 ביוני 1473), אביר מסדר הבירית ואציל אנגלי. בנו של ג'ון טלבוט, הרוזן השני משרוסברי ואליזבת באטלר. הוריה של אמו היו ג'יימס באטלר, הרוזן הרביעי מאורמונד וג'ואן ביוצ'מפ. ג'ואן הייתה בתו של ויליאם ביוצ'מפ, הברון הראשון מברגאווני (Bergavenny), נכדתו של ריצ'רד פיצאלן, הרוזן ה-11 מארונדל, ונינתו של ויליאם דה בוהון, הרוזן הראשון מנורת'האמפטון.

הוא ירש את אביו בתפקיד רוזן שרוסברי ב-10 ביולי 1460, ומונה לאביר זמן לא רב לאחר מכן. ב-1471 מונה לשופט בכיר בצפון ויילס. פעמיים מונה לעסוק בענייני יחסי אנגליה-סקוטלנד. טלבוט נישא לקתרין סטאפורד, בתו החמישית של האמפרי סטאפורד, הדוכס הראשון מבאקינגהאם ושל אן נוויל. נוויל הייתה בתו של רלף נוויל, הרוזן הראשון מווסטמורלנד ושל ג'ואן בופור, רוזנת ווסטמורלנד. לטלבוט ולסטאפורד היו שלושה ילדים:
* ג'ורג' טלבוט, הרוזן הרביעי משרוסברי (בערך 1468 - 26 ביולי 1538).
* תומאס טלבוט (נולד ב-1470).
* אן טלבוט (נולדה ב-1472), נישאה לתומאס באטלר.

בנו ג'ורג' ירש אותו בתפקיד הרוזן כשהיה רק בן חמש.

קטגוריה:רוזני שרוסברי
קטגוריה:מסדר הבירית: אבירים וגבירות זרים
קטגוריה:ילידי 1448
קטגוריה:נפטרים ב-1473
ג'ון טלבוט, הרוזן השני משרוסברי

**ג'ון טלבוט, הרוזן השני משרוסברי ו-ווטרפורד, ברון פרניוול השביעי, ברון טלבוט השמיני** (באנגלית: **John Talbot, 2nd Earl of Shrewsbury, 2nd Earl of Waterford, 8th Baron Talbot**; בערך 1413 – 10 ביולי 1460) היה אציל וחייל אנגלי, אביר מסדר הבירית. במלחמות השושנים נמנה עם תומכי בית לנקסטר.

## ביוגרפיה
ג'ון נולד בשנת 1413, והיה בנם של ג'ון טלבוט, הרוזן הראשון משרוסברי, ושל אשתו הראשונה, מוד נוויל.

טלבוט מונה לאביר ב-19 במאי 1426 בלסטר על ידי המלך הצעיר הנרי השישי. הוא שירת כחייל בצרפת ב-1434 וב-1442. הוא היה סגנו של הלורד צ'נסלור של אירלנד, אדמונד, רוזן ראטלנד, אך בשל גילו הצעיר של האחרון שימש טלבוט שימש כלורד צ'נסלור בפועל עד למותו. עם מות אביו ביולי 1453, ירש טלבוט את תוארו, רוזן שרוסברי, ואת תפקידו כ-Lord High Steward of Ireland. הוא שימש כלורד האוצר בין השנים 1456 ל-1458, וב-1457 מונה לאביר מסדר הבירית.

טלבוט ואחיו הצעיר כריסטופר נהרגו בעת שלחמו לצדו של המלך בקרב נורת'האמפטון ב-10 ביולי 1460. הוא נקבר, לצד אמו, במנזר בוורקסופ.

## משפחתו
שרוסברי נישא פעמיים. אשתו הראשונה הייתה קתרין, בתו ויורשתו של סר אדוארד בארנל, ולשניים לא היו ילדים. הוא נישא בשנית לאליזבת, בתו של ג'יימס באטלר, הרוזן הרביעי מאורמונד, ולשניים היו חמישה בנים ושתי בנות: אן (נולדה ב-1445 לערך) ג'ון (1448), ג'יימס (1450 לערך), גילברט (1452), כריסטופר (1454 לערך), ג'ורג' (1456 לערך) ומרגרט (1460 לערך).

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:רוזני שרוסברי
קטגוריה:מסדר הבירית: אבירים וגבירות
קטגוריה:מלחמות השושנים: אישים
קטגוריה:ילידי 1413
קטגוריה:נפטרים ב-1460
אוגר רובורובסקי

**האוגר הרובורובסקי** (שם מדעי: *Phodopus roborovskii*) הוא מין יונק ממשפחת האוגר, מאחד המינים המוכללים בתת-מין "אוגרים גמדיים".

אוגר רובורובסקי מגיע בלידתו לגודל 2.5 סנטימטר בלבד. כשהוא מגיע למלוא גודלו, הוא לא עולה על 7.5 סנטימטר. קל להבדיל בינו לבין אוגרים גמדיים אחרים משום שהגב שלו לבן ומשום שאין לו פס על הגב.

בניגוד למינים ידועים אחרים של אוגרים, האוגר הרובורובסקי חי בקבוצות ולא כחיה יחידנית.

תוחלת החיים של אוגרי רובורובסקי מגיעה עד לארבע שנים בשבי ושנתיים בטבע. בטבע אוגרי הרובורובסקי חיים באזור מדבר גובי, בערבה המונגולית באזורי הסמוכים לקזחסטן, ברפובליקת טובה שברוסיה ובצפון סין.

אוגרים רובורובסקים נוהגים לאכול בעיקר דגנים, ירקות, פירות, צמחים, אבל גם לאכול בשר חרקים בכמויות קטנות. אוגרים רובורובסקים נשארים בחורף מתחת לאדמה עם מלאי מזון שהכינו מראש.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אוגריים
קטגוריה:סין: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1903
היידר אלייב

**היידר אלירזה אוגלו אלייב** (באזרית: **Heydər Əlirza oğlu Əliyev**; ברוסית: **Гейдар Алиевич Алиев**; 10 במאי 1923 – 12 בדצמבר 2003) היה נשיא אזרבייג'ן בין השנים 1993–2003. לאחר מותו ירש אותו בשלטון בנו, הנשיא הנוכחי של אזרבייג'ן, אילהם אלייב.

## ביוגרפיה
היידר אלייב נולד בעיר נחצ'יבאן.

בשנים 1944–1969 שירת בק.ג.ב. והתקדם עד דרגת גנרל בתפקיד ראש הק.ג.ב. באזרבייג'ן הסובייטית.

בשנים 1969–1982 היה מנהיגה של אזרבייג'ן הסובייטית.

כיהן בתפקיד הנשיא מטעם מפלגת אזרבייג'ן החדשה החל מ-24 ביוני 1993 עד לסיום כהונתו ב-31 באוקטובר 2003. אלייב הנהיג במדינה משטר דיקטטורי וסמכותני, שדיכא יריבים פוליטיים. בתקופתו נפגעו קשות זכויות האדם באזרבייג'ן. אזרבייג'ן הפכה למדינת משטרה והונאת בחירות הפכה לנפוצה. אלייב נהג לאייש את ועדות הבחירות בתומכיו, וכך הובטחה זכייתו פעם אחר פעם. בריאותו הדרדרה בשנת 1999, לאחר ניתוח מעקפים בקליבלנד קליניק שבארצות הברית. חולי זה גרם לו להתפטר בשנת 2003 ובנו אילהם ירש את מקומו. הוא חזר לטיפולים בארצות הברית, עד שנפטר ב-12 בדצמבר 2003 בבאקו.

## חייו האישיים
בשנת 1948 התחתן עם זריפה אלייבה, שנפטרה ב-1985 ממחלת הסרטן. נולדו להם בן ובת.

## הנצחה
על שמו נקרא נמל התעופה הבינלאומי באקו-היידר אלייב. הוא זכה בארבעה עיטורי לנין ופעמיים בתואר הכבוד "גיבור העמל הסוציאליסטי". הוקמה קרן היידר אלייב הפועלת במגוון גדול של תחומים.

בבאקו הוקם לזכרו מרכז תרבות ומוזיאון - מרכז היידר אלייב. גם בטשקנט, בירת אוזבקיסטן הוקם מרכז תרבות הנושא את שמו. בבאקו קיים גם מרכז ספורט ומופעים היידר אלייב, שאירח תחרויות ספורט בינלאומיות.

פסלים לזכרו של היידר אלייב הוקמו באזרבייג'ן ובמקומות נוספים בעולם: בבאקו - אזרבייג'ן, בקייב - אוקראינה, באיסטנבול - טורקיה וגם בבירה אנקרה, בבוקרשט - רומניה, באסטרחן - רוסיה, בטביליסי - גאורגיה, בבלגרד -סרביה, ובמקסיקו סיטי - מקסיקו.

רחובות רבים בערים שונות באזרבייג'ן נקראו על שם היידר אלייב, לרבות הדרך הראשית העוברת ליד מרכז היידר אלייב בבאקו.

## קישורים חיצוניים

* 
* ביוגרפיה של היידר אלייב
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נשיאי אזרבייג'ן
קטגוריה:יושבי ראש האספה הלאומית (אזרבייג'ן)
קטגוריה:אנשי ק.ג.ב.
קטגוריה:גנרלים סובייטים
קטגוריה:מעוטרי גיבור העמל הסוציאליסטי
קטגוריה:מעוטרי עיטור לנין
קטגוריה:מעוטרי עיטור מהפכת אוקטובר
קטגוריה:מעוטרי הכוכב האדום
קטגוריה:מעוטרי עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה
קטגוריה:מעוטרי עיטור אנדריי הקדוש (הפדרציה הרוסית)
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:פוליטיקאים סובייטים
קטגוריה:חברי הפוליטביורו של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי אזרבייג'ן
קטגוריה:אזרים שנולדו ב-1923
קטגוריה:נפטרים ב-2003
ישראל הראל

**ישראל הראל** (נולד בשנת 1938) הוא עיתונאי, פובליציסט, ופעיל ציבור ישראלי. מייסד מועצת יש"ע, כתב העת נקודה והמכון לאסטרטגיה ציונית. יוזם אמנת כנרת ואמנת גביזון-מדן.

## פעילות ציבורית
ישראל הראל נולד בצ'רנוביץ בצפון בוקובינה, אז ברומניה (כיום חלק מאוקראינה) בשנת 1938. בינקותו נשלח עם משפחתו למחנות טרנסניסטריה. בגיל עשר עלה עם משפחתו לישראל והשתכן בחיפה. עם גיוסו לצה"ל התנדב לצנחנים. במלחמת ששת הימים ביוני 1967 לחם בקרבות בירושלים והיה בין משחררי הכותל. במלחמת יום הכיפורים, באוקטובר 1973, לחם כאיש מילואים בחטיבה 55 שבפיקוד דני מט, אשר לחמה בגזרה המצרית והייתה הראשונה לצלוח את תעלת סואץ במסגרת מבצע אבירי לב.
הראל היה בין משתתפי סדר פסח תשכ"ח (1968) במלון פארק בחברון, האירוע המכונן של היישוב היהודי בחברון וקריית ארבע.

במשך שנים, הראל ביקש לקדם כתיבה ספרותית של יוצרים דתיים וביקר בחריפות את הרמה הספרותית הנמוכה, לשיטתו, של "מבוע". ב-1980 ייסד את כתב העת "נקודה" והיה עורכו במשך 15 שנה. באותה שנה היה ממייסדי מועצת יש"ע ושימש היו"ר הראשון שלה עד לשנת 1995.

הראל פעיל למען הקשר והשותפות בין תושביה היהודים של מדינת ישראל. כחלק מתפישה זו היה שותף להקמת פורום לאחריות לאומית אשר פעל במסגרת מרכז יצחק רבין לחקר ישראל והיה אחראי בין השאר לניסוח אמנת כנרת (2001). היה שותף לאמנת גביזון-מדן שעסקה בהסדרת יחסי דתיים-חילונים במדינת ישראל.

מאמרי דעות של הראל מתפרסמים במדור הדעות של "הארץ". פרסם מאמרים בנושאים מגוונים ב"ניו יורק טיימס", ב"גארדיאן" ובעיתונים נוספים.

הראל משמש כיו"ר עמותת הצנחנים משחררי ירושלים, ואף כתב שני ספרים העוסקים בחטיבת הצנחנים במלחמת ששת הימים.

ב-2005 הקים יחד עם יואל גולובנסקי את "המכון לאסטרטגיה ציונית" ועמד בראשו עד לשנת 2012 עת הוחלף על ידי יועז הנדל.

באפריל 2015 זכה בפרס מוסקוביץ' לציונות.

ביוני 2019 קיבל תואר ד"ר לשם כבוד מאוניברסיטת בר-אילן.

מתגורר בעפרה. היה נשוי לשרה לבית וייספיש עד לפטירתה בשנת 2023, ונולדו להם ארבעה ילדים. בתו, ניצנית, הייתה נשואה לעיתונאי והארכאולוג שמעון ריקלין.

עמוס עוז תיאר את הראל בתיעוד ביקורו ביישוב עפרה, שפורסם בספרו פה ושם בארץ ישראל.

## עמדותיו

במאמריו תקף בחריפות את "הקרן החדשה לישראל", וטען שהשם הראוי לה הוא "הקרן לישראל חדשה". הראל קורא כבר מספר שנים למתקפה יזומה של ישראל בשטחי לבנון ולכיבוש שטחים נרחבים ממנה על-מנת לסכל את האיום מצד חזבאללה.

## ספריו
* **קרע בין הכיפות: חשבון נפש של דור הכיפות הסרוגות**, הוצאת מודן, 1993.
* **אבירי הלב: חטיבת הצנחנים בקרבות צליחת תעלת סואץ וכיבוש הגדה המערבית**, קרן חטיבת הצנחנים.
* **שער האריות: הקרב על ירושלים בחווית לוחמי חטיבת הצנחנים**, משרד הביטחון – ההוצאה לאור.

## קישורים חיצוניים

* ישראל הראל באתר המכון לאסטרטגיה ציונית
* 
* 
* 
**מכתביו**
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פובליציסטים ישראלים
קטגוריה:פעילים פוליטיים ישראלים
קטגוריה:חברי התנועה למען ארץ ישראל השלמה
קטגוריה:פעילי גוש אמונים
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:ניצולי השואה: רומניה
קטגוריה:יהודים מבוקובינה
קטגוריה:עולים לאחר מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:עורכי עיתונים ישראלים
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:סגל הארץ
קטגוריה:ראשי מועצת יש"ע
קטגוריה:זוכי פרס מוסקוביץ' לציונות
קטגוריה:יושבי ראש ונשיאי עמותות
קטגוריה:עפרה: אישים
קטגוריה:בוגרי ישיבת כפר הרא"ה
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1938
VHL

ממוזער|280px|סמל הליגה בשנים 2010—2017
**ליגת VHL** היא **ליגת ההוקי הכל־רוסית** (ברוסית: ** Всероссийская хоккейная лига**; בעבר ״ליגת ההוקי הבכירה״, ברוסית: **Высшая хоккейная лига**, בראשי תיבות **ВХЛ**), היא ליגת הוקי בכירה ברוסיה המהווה חלק מאליפות רוסיה בהוקי קרח.

במרבית שנות קיומה עד 2024, נחשבה לליגת המשנה הרוסית והליגה השנייה בחשיבותה בהוקי קרח ברוסיה אחרי ליגת KHL, כאשר אלופת הליגה היא מחזיקת גביע פטרוב. מאז עונת 2024/2025, נקבע כי אלופת הליגה היא אלופת רוסיה, זאת בשל סכסוך בין פדרציית ההוקי לליגת KHL והיא נקראת בשמה המלא ״אליפות רוסיה בהוקי קרח בקרב מועדוני גברים — ליגת ההוקי הכל-רוסית״ (Чемпионат России по хоккею среди мужских команд — Всероссийская хоккейная лига).

הליגה הוקמה לראשונה בשנת 1992 וב־2009 אורגנה מחדש והייתה לליגה הבכירה של אליפות רוסיה בהוקי קרח (Высшая лига чемпионата России по хоккею с шайбой) במסגרת רפורמת ליגות ההוקי קרח ברוסיה. החל מעונת 2024 הפכה לטורניר אליפות רוסיה בהוקי קרח, כאשר אלופת הפלייאוף היא אלופת רוסיה. 

במשחקי הליגה משתתפות 26 קבוצות מרוסיה. במהלך העונה הקבוצות משחקות ב-2 בתים ואחר כך נערך פלייאוף. לרוב קבוצות הליגה קיים הסכם עם קבוצה מה-KHL וקבוצת נוער ב-MHL. מנצחת הליגה אינה מעפילה באופן אוטומטי לליגת KHL.

## היסטוריה
ליגת המשנה בהוקי הקרח הוקמה בשנת 1992 בתור **הליגה הבכירה של אליפות רוסיה בהוקי קרח** (ברוסית: Высшая лига чемпионата России по хоккею с шайбой) והתקיימה עד שמת 2010,עת הוחלפה בליגת VHL.

הליגה נערכה בשני שלבים: בשלב הראשון הקבוצות פוצלו לשני בתים – מזרח ומערב. בכל אחד מהם, הקבוצות נפגשות זו עם זו.

החל מעונת 2008/2009 הליגה מפוצלת לשלושה בתים: מזרח, מערב ומרכז. בעונת הבכורה של ליגת VHL השתתפו גם קבוצות הוקי קרח מקזחסטן ואוקראינה.

בעונות 1997–2000 נערך בשלב השני טורניר מעבר בין הקבוצות החזקות ביותר מכל בית והחלשות ביותר. לאחר מכן הטורניר הוחלף בטורניר סופי בהשתתפות קבוצות הליגה. מעונת 2000/2001 נערך טורניר בשיטת טבלת ליגה והחל מעונת 2003/2004 נערך גם בשיטת שלבי הכרעה והקבוצות הטובות ביותר בטורניר הסופי העפילו לאליפות רוסיה בהוקי קרח.

מעונת 2008 מנצחת פלייאוף בליגה זוכה בגביע פטרוב, שבשנים 2008–2017 נקרא גביע בראטינה.

## מבנה הליגה
הליגה מורכבת מ-29 קבוצות המתמודדות בשלב הראשון בטבלת ליגה ב-52 משחקים: 2 משחקים מול כל יריבה (משחק בית ומשחק חוץ).

בשלב השני, 16 הקבוצות הראשונות בבית עולות לפלייאוף גביע בראטינה, שמורכב מסדרות משחקים בשיטת "הטוב מ-5" כאשר קבוצה מעפילה לסיבוב הבא לאחר שניצחה את הקבוצה בסיבוב הקודם 4 פעמים. בשלב שמינית גמר הקבוצות נפגשות בסדרת משחקי הכרעה על הזכייה בגביע בראטינה ועל תואר אלופת ליגת ה-VHL.

## הקבוצות

;נכון לעונת 2021/2022

## אלופות הליגה

### הליגה הבכירה

### אלופת VHL

## תארים והישגים
* גביע פטרוב – מוענק לזוכת הפלייאוף.
* גביע הפתיחה – ניתן למנצחת במשחק הפתיחה של העונה, המתקיים בין אלופת העונה הקודמת לסגניתה.

## ראו גם
* הוקי קרח ברוסיה

## קישורים חיצוניים
* 

*
אליפות רוסיה בהוקי קרח

**אליפות רוסיה בהוקי קרח** (ברוסית: **Чемпионат России по хоккею с шайбой**) היא אליפות המדינה בהוקי קרח ומתייחס לתחרויות ההוקי הקרח הבכירות ברוסיה כאשר הסופרליגה הרוסית בהוקי קרח (רוסית: Российская хоккейная Суперлига) הייתה יורשת אליפות ברית המועצות בהוקי קרח והייתה הליגה הגבוהה מבין ליגות ההוקי קרח ברוסיה בשנים 1996 - 2010. קודם לכן פעלה ליגת ההוקי הבינלאומית (Межнациональная хоккейная лига) בשנים 1992 - 1996.

לאחר הקמת ליגת ההוקי הקונטיננטלית הוענק תואר אלופת רוסיה לקבוצה הרוסית עם ההישג הטוב ביותר בפלייאוף גביע גגארין. החל מעונת 2014/2015 תואר אליפות רוסיה מוענק לקבוצה הרוסית הטובה ביותר במסגרת העונה הסדירה. מעונת 2015/2016 הוחלט להעניק בחזרה את תואר אלופת רוסיה לקבוצה הרוסית עם ההישג הטוב ביותר בפלייאוף גביע גגארין. לקראת עונת 2024/2025 הוחלט כי אלופת רוסיה תהיה אלופת ליגת VHL, זאת בעקבות סכסוך בין פדרציית ההוקי לליגת KHL.

במהלך שנות קיומה גרפה את רוב תוארי האליפות מטאלורג מגניטוגורסק ודינמו מוסקבה, עם 6 אליפויות כל אחת.

## אלופות רוסיה בהוקי קרח

## סטטיסטיקה
### זכיות לפי מועדון

**הערות:**
# הנתונים כוללים את אליפות חבר המדינות 1991—1992 ואליפות ליגת ההוקי הבינלאומית בשנים 1992—1996 ואליפות רוסיה וליגת העל הרוסית בהוקי קרח בשנים 1997—2007.

## גביע רוסיה בהוקי קרח
גביע רוסיה בהוקי קרח (Кубок России по хоккею с шайбой) היה טורניר הוקי קרח שנערך במשך 3 שנים על ידי פדרציית ההוקי הרוסית ובו נטלו חלק מועדוני הוקי קרח מקצוענים מרוסיה.

## קישורים חיצוניים

*פדרציית ההוקי הרוסית
*כל אלופות רוסיה באתר Fanatfoot.ru

## הערות שוליים

קטגוריה:תחרויות הוקי קרח ברוסיה
MHL

**MHL** היא **ליגת ההוקי לצעירים של רוסיה** (ברוסית: **Молодёжная хоккейная лига**) ולמעשה הליגה הצעירה של קבוצות ההוקי קרח הרוסיות.

הליגה הוקמה ב-26 במרץ 2009 ומנוהלת על ידי פדרציית ההוקי הרוסית. במשחקים משתתפים שחקנים עד לגיל 20. בפברואר 2010 הוענק לליגה מדליית זהב מטעם IIHF על תרומה משמעותית לקידום ההוקי קרח והתפתחות ההוקי קרח ברוסיה בקרב הנוער. אלופת הליגה זוכה בגביע חרלמוב.

## מבנה הליגה
האליפות נפתחה ב-4 בספטמבר 2009 במשחק בין דינמו מוסקבה לקבוצת הנוער של צסק"א: הצבא האדום מוסקבה.

החל מ-2010 זהו מבנה הליגה: האליפות נערכת בשני שלבים, כשבשלב הראשון קבוצות מכל דיוויזיה משחקת משחק בית ומשחק חוץ מול יריבות אחרות כשהליגה נערכת במתכונת דומה לזו של ה-KHL. היא מחולקת לחטיבה מזרחית ולחטיבה מערבית שבכל אחד מהם דיוויזיה המכילה קבוצות מאזור מסוים.
*החטיבה המערבית — כוללת את מערב רוסיה, ולטביה
*החטיבה המזרחית — מזרח מרכז רוסיה, קזחסטן, סין

ארבע הקבוצות הטובות מכל דיוויזיה משתתפות בשלב השני של האליפות הכולל שלבי הכרעה בכל חטיבה - רבע, חצי וגמר - כשמנצחת הפלייאוף היא אלופת החטיבה, אלופת המערב או, לחלופין, אלופת המזרח - אלופת כל חטיבה מתחרות בגביע חרלמוב, שהוא גמר הליגה וטורניר המכריע למי מוענק תואר אלופת הליגה הצעירה.

## קבוצות הליגה
נכון לעונת 2023/2024

## אלופות

## גלריה

קובץ:MHL logo.png|סמל הליגה בשנים 2009–2019.
קובץ:Junior Hockey League 2020.png|סמל הליגה בעונת 2020/2021
קובץ:JHL Russia.jpg|ליגת ההוקי הרוסית הצעירה.


## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

*
הגבעה המזרחית

**הגבעה המזרחית** היא אחת משתי גבעות עליהן השתרעה ירושלים בתקופת בית שני, ועליה שוכנים הר הבית מצפון, עיר דוד מדרום והעופל ביניהם. בעוד שלגבי הגבעה המערבית קיימת מחלוקת בין החוקרים אם הייתה כלולה בשטחה של ירושלים בתקופת בית ראשון הרי שלגבי הגבעה המזרחית אין כל ספק בכך. ממצאים שבידי החוקרים מראים כי הגבעה המזרחית יושבה בחלקה, כבר בתקופה הכלקוליתית. הגבעה המזרחית היא גבעה צרה ומוארכת, הממוקמת בין שני גיאיות, האחד, מזרחית לה הוא נחל קדרון, והשני ממערב גיא הטירופיאון. אורכה של הגבעה הוא כ-350 מטר, ורוחבה כ-105 מטר, כך ששטחה כולל המדרונות התלולים שמשני עבריה הוא כ-50 דונם.

בתחתית הגבעה המזרחית, נובע מעיין הגיחון, שהוא מקור מים רב שנתי, היחיד הזמין באזור, וכפי הנראה קרבתו היא הסיבה להקמתה של העיר על גבעה זאת.

בימי בית ראשון ובית שני, הייתה הגבעה המזרחית החשובה והמרכזית מבין השתיים, ואכן דוד המלך קבע בה את מושבו, ושלמה בנה עליה את בית המקדש.

## הערות שוליים

קטגוריה:ארכאולוגיה מקראית
קטגוריה:אתרים ארכאולוגיים יהודיים בארץ ישראל
קטגוריה:אתרי המקרא
קטגוריה:ירושלים: עתיקות
קטגוריה:עיר דוד
קטגוריה:ירושלים: גאוגרפיה
אהרונסון

**אהרונסון** או **אהרנסון** (בכתיב לועזי: Aaronson, Aaronsohn, Aronson) הוא שם משפחה שפירושו "בן אהרן".

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
קטגוריה:שמות משפחה המבוססים על השם אהרן
פרננדו דה לה רואה

**פרננדו דה לה רואה** (בספרדית: **Fernando de la Rúa**; 15 בספטמבר 1937 – 9 ביולי 2019) היה עורך דין ופוליטיקאי ארגנטינאי, שכיהן כראש הממשלה של מחוז בואנוס איירס וכנשיא ארגנטינה בין 10 בדצמבר 1999 ל-21 בדצמבר 2001.

דה לה רואה נבחר ב-1999 לנשיאות ארגנטינה עם סיום כהונתו של קרלוס מנם. היה נציג המפלגה השמאלנית-מרכזית "אליאנס". דה לה רואה התפטר ב-2001, לאחר שנתיים בתפקיד, בעקבות המשבר הכלכלי הכבד שפקד את המדינה.

במשך השנים דה לה רואה נרדף על ידי חיובים ותביעות רבות, והואשם ברצח של השופט קלאודיו בונאדיו במרץ 2007, בפסק הדין שבוטל כעבור שנה.

## ביוגרפיה

פרננדו נולד לאלאונורה ברונו ואנטוניו דה לה רואה בעיר קורדובה, ולמד בגימנסיה הצבאית המקומית לפני הכניסה לאוניברסיטה הלאומית של קורדובה, שממנה השיג את התואר שלו במשפטים. הוא בנו של שופט ותומך ותיק ב**[[האיחוד האזרחי הרדיקלי|איחוד האזרחי הרדיקלי]]** (**UCR**), דה לה רואה היה מעורב בפוליטיקה כבר מגיל צעיר, ולשירות הציבורי נכנס בשנת 1963 כיועץ לשר לענייני הפנים של הנשיא ארטורו איליה. הוא התחתן עם אגנס פרטינה בשנת 1970, ונולדו לו שלושה ילדים, ביניהם אנטוניו דה לה רואה, יזם שהיה מאורס לכוכבת הפופ המפורסמת שאקירה.

דה לה רואה הופיע לראשונה בזירה הפוליטית הלאומית בשנת 1973, כשנבחר לסנאט הארגנטיני, בתור המייצג של העיר בואנוס איירס. כמה חודשים לאחר מכן הוא רץ למשרת סגן הנשיא כשותף לפעיל ה-UCR הוותיק - הפוליטיקאי ריקרדו בלבין, בבחירות בחודש ספטמבר של אותה השנה. הם הובסו על ידי המנהיג חואן פרון ברוב מוחץ. ריצתו לסגן הנשיא בגיל 36 (גיל צעיר יחסית), זיכו אותו בכינוי גנאי של אחד שעדיין עם מוצץ או בובה ביד.

הוא למד משפט פלילי באוניברסיטה של בואנוס איירס לאחר שהושעה מהקונגרס בהפיכה הארגנטינאית של 1976, וכתב ארבעה ספרים על התאוריה המשפטית. מוקדם יותר למרות התמיכה שהעניק לו ריקרדו בלבין, דה לה רואה הובס על ידי ראול אלפונסין בבחירות על המועמדות לנשיאות UCR בשנת 1983.

פרננדו נבחר לבית התחתון על ידי בוחריו בעיר בואנוס איירס בשנת 1991, והוחזר שוב לסנאט בבחירות מיוחדות ב-1992, מה שהביא אותו לכותרות העיתונים. הוא הפך לראש העיר הראשון שנבחר בבחירות בעיר בואנוס איירס ב-30 ביוני 1996.

עקב טיפולו המסור בהעלמות מס הרכוש הכרוניות בעירו, דה לה רואה זכה למוניטין של בן אדם יעיל בעירו, ולכן פיטוריו של הנשיא קרלוס מנם באותה התקופה סייעה לו בריצתו לנשיאות ארגנטינה שבה גם זכה בבחירות שהתקיימו ב-24 באוקטובר 1999, שבהן הביס בלי בעיות את מועמד מפלגת השלטון, הנגיד אדוארדו דודאל. פרננדו דה לה רואה התמנה לנשיא ארגנטינה ב-10 בדצמבר 1999.

בשנת 2000, פרננדו פרסם התנצלות ממלכתית רשמית על תפקידה של ארגנטינה בסיוע לבריחתם של פליטים נאצים.

פרננדו נפטר בבואנוס איירס ב-9 ביולי 2019. הותיר אחריו אישה - אגנס פרטינה, ושלושה ילדים - אגוסטינה, אנטוניו ופרננדו.

## תארים
### הצטיינות חוץ
*  גרנד צלב של מסדר הצלב הלבן הזוגי (2001)

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נשיאי ארגנטינה
קטגוריה:חברי הקונגרס הלאומי הארגנטינאי
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה הלאומית של קורדובה
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1937
קטגוריה:ארגנטינאים שנפטרו ב-2019
אלתר

**אלתר** (נכתב גם **אלטר**) הוא שם משפחה שפירושו "זקן". לפעמים שם המשפחה הוא טופונים, שמתייחס למקום מסוים, כגון עיר ששמה כולל את המילה "אלט". לעיתים ניתן כשם פרטי כסגולה לאריכות ימים למי שאחיו נפטרו בינקותם או מוסף כשם נוסף לחולה כסגולה לבריאות, בעיקר אצל יהודים ממוצא אשכנזי. בנוסף, שם זה מצוי אצל משפחות אשכנזיות כשם משפחה.

קטגוריה:שמות פרטיים לגברים
קטגוריה:שמות משפחה
אזור ניאגרה

**אזור ניאגרה** (באנגלית: **Regional Municipality of Niagara**; מוכר בלשון הדיבור בשם **Niagara Region**) שבדרום אונטריו בקנדה משתרע על שטח של 1,854 קמ"ר בין ימת אונטריו בצפון לבין ימת אירי בדרום. באזור מתגוררים כחצי מיליון איש, והוא מרכז תיירותי וחקלאי חשוב. אזור זה נחשב "ארץ היין" של קנדה, ומרוכזים בו מטעי גפנים רבים מהם מייצרים יינות לכל העולם. בצפון האזור משתרעת רצועה צרה של הרי הניאגרה. 

## יישובים ואתרים מרכזיים

*מפלי ניאגרה – המפלים האדירים מושכים מיליוני תיירים מדי שנה. סמוך למפלים הוקמה עיר בשם דומה הכוללת בתי מלון רבים, מוזיאונים ואתרי בילוי לכל המשפחה.
*ניאגרה און דה לייק – עיירה המשמרת את אופייה ההיסטורי.
*סנט קתרינס () – העיר הגדולה באזור. מתגוררים בה 131,989 אלף איש (2006).
* נהר ניאגרה – הנהר הארוך משמש כגבולו המזרחי של האזור ומפריד בין קנדה לבין ארצות הברית.
* תעלת ולנד – תעלת אוניות בין ימת אונטריו וימת אירי שנחפרה כדי לעקוף את מפלי ניאגרה.

## קישורים חיצוניים

* 
* מפה מפורטת של האזור
ימין|ממוזער|350px|סנט קתרינס, העיר המרכזית באזור ניאגרה
[שמאל|ממוזער|260px|[מפלי ניאגרה. מבט מהנהר]]

*
ניאגרה
סגולה (מגזין)

**סגולה** הוא ירחון ישראלי להיסטוריה ציבורית, היוצא לאור החל מאפריל 2010. הירחון עוסק בהיסטוריה של עם ישראל ובהיסטוריה כללית, מתוך תפיסה שלעם ישראל חלק חשוב בהיסטוריה העולמית ובתהליכים ההיסטוריים המובילים את האנושות. המגזין יוצא לאור מדי חודש. מהדורה מקבילה בשפה האנגלית יוצאת לאור אחת לחודשיים.

המגזין היה חלק מקבוצת "תכלת תקשורת" עד ראשית 2019, ומאז הוא עיתון עצמאי.

## תוכן המגזין
המגזין, בהיקף של כ-80 עמודי כרומו, כולל כארבע כתבות גדולות, המתמקדות בתופעות חברתיות, באירועים היסטוריים או בדמויות עבר. הכתבות העוסקות בדמויות עבר ממשיכות את סדרת "דיוקן עם", שעשרים פרקיה הראשונים פורסמו בעיתון "מקור ראשון".

במגזין מתפרסמים מדורים קבועים:
*"בימים ההם" – אירועים היסטוריים שהתרחשו באותו חודש
*"קצרים" – חדשות בחקר ההיסטוריה והארכאולוגיה
*"ההיסטוריה חוזרת" – התבוננות על אירועים אקטואליים מתוך פרספקטיבה היסטורית
*"ראו אור" – פירוט חודשי של ספרים שיצאו לאחרונה
*"ביקורת ספרים" – סקירה מעמיקה יותר של חיבור אחד – ספר עיון או פרוזה – בנושא היסטורי
*"הצד השלישי של המטבע" – הסיפורים ההיסטוריים הגלומים במטבעות יהודיים עתיקים ומטבעות בני זמננו
*"מנבכי הארכיון" – על מסמכים מהארכיון המרכזי לתולדות העם היהודי
*"מסע בזמן" – הצעה למסלולי טיולים בארץ ישראל ההיסטורית
*"בזמן אמת" – ראיונות עם אנשים שעושים היסטוריה
*"עוד חוזר הניגון" – סיפור הרקע שמאחורי שירים עבריים
*"אמנות ההיסטוריה" – על אמנים ואמנות בהקשר יהודי-היסטורי
*"תשבצים וחידות" – באוריינטציה היסטורית
בנוסף מתפרסמת ביקורת מחזות, סרטים ותערוכות הקשורים להיסטוריה יהודית.

## בעלי תפקידים
המו"ל הוא שלמה בן-צבי.

את המהדורה העברית ערך יואב שורק, אחריו שימשו כעורכים ד"ר איתמר ברנר וד"ר עמית עסיס. כיום עורך את כתב העת ד"ר רועי הורן

את המהדורה האנגלית עורכת שרה ג'ו בן-צבי, אשת המו"ל.

בין הכותבים: תמר הירדני, ד"ר ניר מן, הרב יעקב מדן, ראובן גפני, ד"ר חגי משגב, ד"ר ימימה חובב, חיותה דויטש תהילה ביגמן  ההיסטוריון אודי מנור, ועוד.

בין המאיירים: מנחם הלברשטט, מושיק גולסט, נחמיה בעז, שי צ'רקה, מישל קישקה, ונעם נדב.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

קטגוריה:ישראל: כתבי עת להיסטוריה
קטגוריה:קבוצת הירש מדיה
עקומת בודה

שמאל|ממוזער|350px|עקומת בודה: עקומת ההגבר (למעלה) ועקומת הפאזה (למטה).
**עקומת בּוֹדֶה** היא דרך להצגת פונקציית תמסורת כפונקציה של התדירות, כאשר התדירות מוצגת בציר האופקי בסולם לוגריתמי. לרוב, פונקציית התמסורת היא פונקציה מרוכבת ולכן הצגתה מורכבת משתי עקומות: עקומת הגבר ועקומת מופע (או פאזה), שיחד מרכיבות את תגובת התדר של המערכת. עקומת בודה קרויה על שם המהנדס האמריקאי הנדריק וייד בודה  שהגה שיטה פשוטה אך מדויקת זו לציור גרפים של הגבר והסטת מופע, כשעבד במעבדות בל בשנות ה-30.

עקום ההגבר הוא גרף של הגבר ההספק בדציבלים – לוגריתם מוכפל ב-10 - כפונקציה של התדר בסולם לוגריתמי. ניתן לתאר את הגרף גם כריבוע היחס בין משרעת מוצא המערכת לבין משרעת הכניסה בדציבלים כתלות בתדירות בסולם לוגריתמי:
:\left|H\left(j \omega \right)\right|= 20\log_{10}{\left|H\left(j \omega \right)\right|}\ [dB]=10\log_{10}{\left|\frac{y\left(t\right)}{x\left(t\right)}\right|^2} \ [dB]

עקום המופע הוא הפרש המופע בין המוצא לכניסה כתלות בתדירות (גם כן בסולם לוגריתמי) והוא לרוב מופיע תחת עקום ההגבר באותו קנה מידה.

עקומת בודה משמשת לתיאור תגובת התדר של מסננים ושל מערכות משוב. מאחר שההגבר מוצג בדציבלים, מחוקי הלוגריתמים נובע שהן עקום ההגבר והן עקום המופע ליניאריים למקוטעין, והשינויים בשיפוע העקומות מתרחשים סביב הקטבים והאפסים של פונקציית התמסורת. תדרים אלה נקראים **תדרי ברך**, **תדרי קיטעון** או **תדרי סינון**. עקומת בודה אסימפטוטית היא עקומה המשורטטת כליניארית למקוטעין. עקומה המייצגת את תגובת התדר המדויקת נקראת עקומת בודה מתוקנת.

## שרטוט עקומת בודה
ניתן לכתוב את פונקציית התמסורת של רוב המערכות הליניאריות בצורה:
: H(s) = A \prod \frac{(s + x_n)^{a_n}}{(s + y_n)^{b_n}} 
כאשר s = j \omega הוא המשתנה של התמרת לפלס (\omega היא התדירות הזוויתית), x_n ו-y_n הם קבועים המייצגים את האפסים והקטבים בהתאמה, a_n ו-b_n הם מספרים טבעיים ו-A הוא קבוע.

הפעלת לוגריתם על שני אגפי המשוואה נותנת סכום של הקטבים והאפסים:
: \log(H(s)) = \log(A) + \sum a_n \log(s + x_n) - \sum b_n \log(s + y_n) 

עקומת ההגבר האסימפטוטית היא כזו שבכל אפס (\omega = x_n) ישנה עלייה בשיפוע של 20 a_n דציבל לדקאדה, ובכל קוטב (\omega = y_n) ישנה ירידה בשיפוע של 20 b_n דציבל לדקאדה. ההגבהה של הגרף תלויה ב-A וניתן לחשב אותה על ידי הצבת \omega =0 ב-|{H(j \omega)}|.

עקומת ההגבר המתוקנת עוברת 3 a_n \mathrm{dB} מעל העקומה האסימפטוטית בכל אפס ו-3 b_n \mathrm{dB} מתחת לעקומה האסימפטוטית בכל קוטב.

עקומת המופע מתחילה מהזווית של A בהצגה קוטבית בהמישור המרוכב. אם A ממשי וחיובי העקומה המופע מתחילה ב-0 מעלות ואם הוא שלילי היא מתחילה מ-180 מעלות. בכל אפס יציב (\omega = x_n, Re(x_n) ) בעקומת המופע האסימפטוטית ישנה עלייה בשיפוע של 45 a_n מעלות לדקאדה, ובכל קוטב (\omega = y_n, Re(y_n)) ישנה ירידה בשיפוע של 45 b_n מעלות לדקאדה. עבור קטבים ואפסים בלתי יציבים, השינוי הוא הפוך. השינוי בשיפוע מתחיל דקאדה אחת לפני הקוטב או האפס ומסתיים דקאדה אחת אחריו, כך שכל שינוי הוא של 90 מעלות.

## ראו גם
* עקום נייקוויסט

קטגוריה:אלקטרוניקה
קטגוריה:מערכות בקרה
קטגוריה:תורת הבקרה
שניאור שפושניק

ממוזער|שניאור שפושניק
ממוזער|שלט זיכרון במקום בו נפגע שפושניק בתל חי. (צולם ב-1970)
**שניאור שפושניק** (1896 – 12 בדצמבר 1919) היה מהרוגי מאורעות תל חי.

## ביוגרפיה
שניאור שפושניק נולד בחודרוקוב אוקראינה. בשנת 1901 עלה עם משפחתו לארץ ישראל, והם התיישבו בפתח תקווה. באחד ממכתביו לאחיו, יהושע, כתב: "נקרב אנו את הקץ, במעשינו הפעוטים, ברוחנו הכביר, כי בני בר כוכבא ורבי עקיבא אנו". הוא התנדב לבוא לתל חי באלול תרע"ט ספטמבר 1919.

בעקבות התמורות בארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה וספיחיה, התערער המצב במושבות הגליל העליון. הבדואים התמרדו כנגד הכוחות הצרפתים, ואף תקפו וגירשו את תושבי הכפרים הנוצרים באזור. כך למשל, הותקף באכזריות הכפר אבל אל-קמח (אבל בית מעכה הכנענית כשמה במקרא), בכ' בכסלו תר"ף 12 בדצמבר 1919, ותושביו נרצחו ונבזזו.

בערבו של אותו יום, לאחר שיצאו מאבל, בשעה 19:30, תקפו הבדואים את חצר תל חי באש עשרות רובים עזה. "המתנפלים הקיפו את החצר מכל ארבע פִנותיה וירו בלי חשׂוֹך [כך] כדורים". חברי הקבוצה כיבו את האורות בבניינים והשיבו אש, אשר גרמה לנסיגת התוקפים. חבר הקבוצה , שנמצא עם תחילת היריות מחוץ לחצר, נהרג. הוא היה החלל הראשון שנהרג על הגנת תל חי. נקבר בבית הקברות האזרחי בתל חי.

העיר קריית שמונה נקראת על שמו, יחד עם שבעת חבריו שנהרגו על הגנת תל חי.

## לקריאה נוספת
* בן-יוכבד (פנחס שניאורסון), בגבול הצפון, **[[קונטרס (כתב עת)|קונטרס]]**, כ', י"ח טבת תר"ף, עמ' 4.
* ש. ג., 'הח' שפושניק', **[[קונטרס (כתב עת)|קונטרס]]**, י"ט, ח' טבת תר"ף, עמ' 20- 21.
* בן-ציון דינור (עורך), **[[ספר תולדות ההגנה]]**, א, ב, הוצאת מערכות, תל אביב תשכ"ה, עמ' 566, 569, 583- 585.
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:חללי תל חי
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1896
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1919
רומאן רוקי

**רומאן רוקי** (בצרפתית: **Romain Rocchi**; נולד ב-2 באוקטובר 1981) הוא כדורגלן עבר צרפתי ששיחק בעמדת הקשר האחורי.

## קריירה
רוקי גדל באקדמיה של קאן הצרפתית, ובתחילת שנות ה-2000 הוקפץ לסגל הבוגרים. בעונת 2002 נמכר רוקי לפריז סן-ז'רמן, שם שיחק שנתיים בליגת העל הצרפתית תחת הדרכתו של המאמן לואיס פרננדז. בשנת 2004 הושאל לקבוצת בסטיה, במדיה כבש שער אחד ב-24 הופעות, אך בתום העונה ירדה הקבוצה לליגה השנייה. לאחר מכן חתם רוקי באז'אקסיו, וגם עמה ירד לליגת המשנה, אך נשאר בקבוצה ושיחק במדיה שנתיים נוספות בליגת המשנה. בשנת 2008 חתם בקבוצת מץ מאותה הליגה.

לאחר שנכשלה קבוצתו האחרונה בהעפלה לליגה הראשונה עזב רוקי את צרפת לראשונה בקריירה, ובקיץ 2010 הגיע לישראל וחתם בקבוצת הפועל תל אביב בהמלצתו של מאמנו לשעבר ומאמן נבחרת ישראל, לואיס פרננדז. רוקי הובא לקבוצה שזכתה בדאבל בעונה הקודמת ולקראת ההשתתפות בליגת האלופות בעונת 2010/2011 חיפשה מחליף לביברס נאתכו שעזב. רוקי התברר כשחקן הגנתי יותר מנאתכו ולא הצליח למלא את מקומו. הוא העפיל עם הקבוצה לשלב הבתים של ליגת האלופות, אך בליגה שותף בשלושה משחקים בלבד בעונת 2010/2011, ולאחר כחצי עונה שוחרר מהמועדון.

רוקי חזר לצרפת בינואר 2011 וחתם בקבוצת ארל. בתום העונה ירד עם הקבוצה לליגה השנייה בצרפת, ובליגה זו שיחק שנתיים במדי הקבוצה. בקיץ 2013 חזר למץ. בעונת  שותף ב-33 משחקים והיה שותף להעפלתה של הקבוצה בחזרה לליגה הבכירה בצרפת, אך בעונה שלאחר מכן שותף בשלושה משחקים בלבד בליגה הבכירה, וביוני 2015 שוחרר מהמועדון ופרש ממשחק פעיל.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים צרפתים
קטגוריה:קשרי כדורגל צרפתים
קטגוריה:כדורגלני קאן
קטגוריה:כדורגלני פריז סן-ז'רמן
קטגוריה:כדורגלני בסטיה
קטגוריה:כדורגלני אז'אקסיו
קטגוריה:כדורגלני מץ
קטגוריה:כדורגלני הפועל תל אביב
קטגוריה:כדורגלני ארל אביניון
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים צרפתים בישראל
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1981
יעקב טוקר

**יעקב** (**ג'ייק**) **טוקר** (תרנ"ז, 1896 – י"א באדר תר"פ, 1 במרץ 1920) היה  מהרוגי מאורעות תל חי.

טוקר נולד בעיירה היהודית גוניונדז הסמוכה לביאליסטוק שבפולין (אז במערב תחום המושב היהודי של האימפריה הרוסית). התחנך בחדר, ועקב מחלת אביו כבר מגיל צעיר נשא בעול המשפחה, סייע לאמו בחלוקת חלב ולמד את מלאכת הטוויה. בהיותו בן 15 נפטר אביו. לקראת גיוסו לצבא הפליג לאחיו הבכור בארצות הברית, ושם התנדב באפריל 1918, בעת מלחמת העולם הראשונה, לגדוד העברי, ובשורותיו הגיע לארץ ישראל. 

עם תחילת מאורעות תר"פ יצא יחד עם חבריו לגדוד זאב וולף שרף ויצחק קנב לסייע ליישובי הגליל העליון. ביום י"א באדר תר"פ נכנסו ערבים לחצר תל חי בטענה כי הם מחפשים חיילים צרפתים. במהלך חילופי היריות נפגע ונהרג, אך לא לפני שירה והרג את אחד מראשי התוקפים.

## קישורים חיצוניים
*  באתר "יזכור" של משרד הביטחון

קטגוריה:חללי תל חי
קטגוריה:לוחמי הגדודים העבריים
קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1896
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1920
המפלגה הסוציאליסטית

**המפלגה הסוציאליסטית** הוא שמן של מספר מפלגות במדינות ובארגונים בין–לאומיים שונים, שהאידאולוגיה שלהן היא סוציאליזם.
תעלת ולנד

שמאל|ממוזער|250px|מפת התעלה
**תעלת ולנד** (באנגלית: **Welland Canal**) היא תעלה באזור ניאגרה בדרומה של קנדה המחברת בין ימת אונטריו בצפון לבין ימת אירי בדרום. התעלה נחפרה במטרה לעקוף את מפלי ניאגרה ולאפשר תנועת אוניות בין שני האגמים הגדולים.

## מאפייני התעלה
אורכה של התעלה 44.4 ק"מ (27.6 מייל) מפורט קולבורן (על אגם אירי) לפורט וולר (על אגם אונטריו) ויש לה עומק מינימלי של 9 מטרים (30 רגל).

ימת אירי גבוהה ב-99 מטר מימת אונטריו. כדי להתגבר על הפרשי הגובה הוקמו בתעלה שמונה תאי שיט בנקודות שונות לאורכה. כל תא שיט רוחבו 24.4 מטר ואורכו 233.5 מטר. תא שיט מספר שלוש נמצא בתוככי העיר סנט קתרינס וכולל מרכז מבקרים המושך אליו תיירים רבים הבאים לצפות באוניות.

כ-3,000 אוניות עוברות בתעלה מדי שנה. רבות מהן משרתות את הנמלים של וינדזור בדרום אונטריו, דטרויט, וקליבלנד בארצות הברית ומעבירות סחורות לנמל מונטריאול ומשם דרך נהר סנט לורנס לאוקיינוס האטלנטי ולרחבי העולם. המטענים הנפוצים ביותר הם תבואה, עפרות ברזל, מלח פחם, אבן, ברזל ופלדה. 3,272 ספינות ניווטו בתעלת ולנד ב-2014. הספינות נשאו יותר מ-31,750,000 טונות של מטען ב-2014.

## היסטוריה
התעלה נבנתה בשלבים. בשנת 1824 החלו העבודות על התעלה והיא נחנכה בשנת 1829. מסלול התעלה היה קצר מזה הנוכחי והיא השתלבה בנהר הניאגרה ולא הגיעה עד ימת אירי. באופן הדרגתי הוארך מסלול התעלה והורחבו תאי השיט בו במהלך המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20. התעלה הנוכחית הושלמה בשנת 1932. בשנות ה-50 של המאה העשרים הורחבה התעלה במסגרת העבודות על נתיב המים סנט לורנס.

## קישורים חיצוניים

* 
* וידאו: מסע לאורכה של תעלת ולנד
* מרכז המבקרים של התעלה
* 
* The Walland Canal - Canada

## הערות שוליים

קטגוריה:אונטריו: תחבורה
קטגוריה:קנדה: תעלות
קטגוריה:אזור ניאגרה
תעלת ולנד
נחום פרצוביץ

הרב **נחום פרצוביץ** (כ"ח באדר תרפ"ג, מרץ 1923 – י"ח בחשוון תשמ"ז, 20 בנובמבר 1986) היה ראש ישיבת מיר בירושלים.

## ביוגרפיה
נולד בטרוק לחיה קישא ולרבי אריה צבי פרצוביץ, שהיה נכדו של הרב שלמה הכהן מווילנה, בעל ה"חשק שלמה". למד תורה מפי רבותיו רבי ברוך בער לייבוביץ ורבי אלחנן וסרמן. בתקופת השואה שהה יחד עם תלמידי ישיבת מיר בשאנגחאי שבסין. היה מכונה בישיבה "נחום טרוקר" על שם מקום לידתו.

בשנת תשי"א נישא לעטל בת הרב חיים שמואלביץ ראש ישיבת מיר. משנת תשכ"ה החל לכהן כראש ישיבת מיר. במשך השנים העמיד תלמידים רבים, מהם רבנים וראשי ישיבות בארץ ובעולם.

בשנותיו האחרונות התרופף מצבו הבריאותי, אך למרות זאת מסר את שיעוריו מדי יום ביומו.

נפטר בי"ח בחשוון תשמ"ז (1986) ונטמן בחלקת הרבנים בהר המנוחות. ספריו יצאו לאור לאחר פטירתו בשם "חידושי רבי נחום" ו"שיעורי רבי נחום". דרך לימודו מתאפיינת בדקדוק בפשט המילים המופיעות בתלמוד ובראשונים.

## כתביו
הספר **חידושי ר' נחום** נערך מתוך סרטי ההקלטה של שיעוריו היומיים. הספר נדפס עוד לפני סדרת הספרים המקבילה "שיעורי רבי נחום", מכיוון שהרב פרצוביץ עצמו ייחס חשיבות מיוחדת לשיעוריו היומיים וסבר שהם העיקר. גדולי תלמידיו הגיהו את הספר, ובראשם הרב בערל אייזנשטיין, שכיהן כראש . במקומות שלא היו סרטי הקלטה נערך הספר על פי כתבי תלמידים שנחשבים מדויקים.

בספר צועד הרב פרצוביץ' לפי שיטת בריסק, ומסביר את הגמרא לאור לשונה ולשון הראשונים, כשהוא משתדל לא להוסיף פרשנות עצמאית. הוא מצטט בספר רבות מדברי רבותיו רבי ברוך בר לייבוביץ ורבי אלחנן וסרמן, וכן חותנו רבי חיים שמואלביץ. בחידושים על מסכת בבא בתרא הוא ממעיט מלהביא מדבריו של רבי ברוך בער.

סדרת הספרים נדפסה על מסכתות יבמות, גיטין, בבא קמא, בבא מציעא ובבא בתרא.

עוד נדפסה הסדרה "שיעורי רבי נחום", המבוססת על השיעורים הכלליים שנתן על מסכתות בבא מציעא, בבא בתרא, גיטין ויבמות, בעריכת תלמידו הרב אליעזר צבי סילבר.

ב"ישורון" כרך כ"ב (ניסן תש"ע) נדפס קונטרס "חזון נחום", הכולל משיעוריו ודברי הספד עליו.

בשנת תשע"ה יצא לאור על ידי נכדו הרב מאיר שולביץ הספר "בנין נחום" מתורתו ולזכרו.

### משפחתו
* בנו הרב צבי, מראשי ישיבת מיר ברכפלד
* בנו הרב רפאל, ראש כולל מיר בביתר עילית ומחבר הספר "מנחת רפאל" על מסכת בבא מציעא ומסכת סוכה
* חתנו הרב חיים מנדל ברודסקי, ראש ישיבה בטורונטו
* חתנו הרב יצחק הלמן, ר"מ בישיבת מיר
* חתנו הרב אשר אריאלי, ר"מ בישיבת מיר

### מתלמידיו
* הרב דב ברל אייזנשטיין, ראש ישיבת קריית מלך לשעבר, מעורכי ספריו "חידושי רבי נחום"
* הרב משה הבלין, רב העיר קריית גת וראש ישיבת תומכי תמימים במקום.
* הרב עזריאל לוי, עורכו הראשי של ש"ס עוז והדר
* הרב אביגדר נבנצל, רב הרובע היהודי
* הרב אליהו ברוך פינקל, מראשי ישיבת מיר לשעבר.
* הרב חיים קמיל, ראש ישיבת אופקים לשעבר.
* הרב שמואל יעקב בורנשטיין ראש ישיבת חברון גאולה וישיבת קריית מלך לשעבר.
* הרב יונה רכניצר, ראש ישיבת טשרנוביל
* הרב שבתי רפפורט, ראש המכון הגבוה לתורה באוניברסיטת בר-אילן
* הרב אליעזר צבי סילבר ראש ישיבת דרך חכמה ומחבר סדרת הספרים **דרך אליעזר** ועורך שיעורי ר' נחום
* הרב אברהם אוירבך, ראש ישיבת קרלין
* הרב אפרים צוקרברג, ראש ישיבת תפארת צבי

## לקריאה נוספת
*הרב נחום פרצוביץ פורום אוצר החכמה

## קישורים חיצוניים
* , טבת תשמ"ז עמ' 27
* שיעוריו באתר קול הלשון
* שלמה מן, כשראש ישיבת מיר ביקש מידיד להזכירו לרפואה אצל הרבי אתר col אלול תש"פ
* 

קטגוריה:ראשי ישיבת מיר
קטגוריה:משפחת שמואלביץ
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:משפחת הכהן (וילנה)
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1923
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1986
מניין המצוות על פי הרמב"ן

מניין **[[תרי"ג מצוות]]** על פי השגות ה**[[רמב"ן]]** על מניין המצוות של הרמב"ם, הוא רשימת תרי"ג (613) המצוות על פי דעת הרמב"ן, כפי שהיא מופיעה ב**השגות הרמב"ן** - חיבור מאת רבינו משה בן נחמן המיוסד על חיבורו של הרמב"ם על מניין המצוות. החיבור מתייחס גם אל מניין המצוות על פי ספרו של בעל ההלכות גדולות, מן הגאונים, שעל חיבור זה ביסס הרמב"ם את חיבורו על מניין המצוות.

הרמב"ן מצהיר שהוא איננו משוכנע אילו מצוות בדיוק יש למנות על מנת להגיע למניין תרי"ג, והוא כותב את השערתו.

## המצוות שמשמיט הרמב"ן
על פי סיכומו בסוף ספר המצוות, **משמיט** הרמב"ן **50 מצוות** בסך הכל ממניין המצוות של הרמב"ם.

### מצוות עשה
על פי דבריו בסיכום ספר המצוות, הרמב"ן משמיט מספר המצוות לרמב"ם 26 מצוות עשה, והן:

הרמב"ן חולק על ארבע מצוות נוספות ברמב"ם, כפי שכתב בשורש י"ב, והן:
* מצווה סד - מעשה קרבן חטאת
* מצווה סה - מעשה קרבן אשם
* מצווה סו - מעשה קרבן שלמים
* מצווה סז - מעשה קרבן מנחה, הרמב"ן מונה את מעשה כל הקרבנות במצווה אחת

### מצוות לא תעשה
על פי סיכומו בסוף ספר המצוות, הרמב"ן משמיט ממניין הרמב"ם 24 מצוות לא תעשה:

## המצוות שמוסיף הרמב"ן
על מנת להשלים לתרי"ג מצוות **מוסיף** הרמב"ן מצוות אחרות.

בהתאם למספר ההשמטות במצוות עשה דרמב"ם הרמב"ן מוסיף 26 מצוות עשה לפי דעתו:

### מצוות עשה

בשכחת העשין מונה הרמב"ן מצווה נוספת - להשתמש בעצי הפרי מסביב לערים שצרים עליהן לאכילה בלבד ולא להשחתה, וכבר הקשו שזו מצווה מיותרת, ובסוף חיבורו הרמב"ן לא הזכירה. הרב יהודה רוזאניס מסביר בחיבורו "דרך מצותיך" שהרמב"ן מנה מצווה זו רק לשיטת הרמב"ם שמונים לאו הבא מכלל עשה, אבל הרמב"ן עצמו לא מנאה.

בשרש י"ב הרמב"ן משלים את ארבע המצוות שהחסיר בנתינת מתנות כהונה:
* נתינת תרומה גדולה לכהן, חוץ ממצוות הפרשתה
*נתינת חלה לכהן בנפרד מהפרשתה
* נתינת מעשר ראשון ללוי, חוץ מהפרשתו
* נתינת מעשר עני לעני, חוץ מהפרשתו

### מצוות לא תעשה
כאמור, הרמב"ן משמיט 24 מצוות לא תעשה. בנוסף, בנוסח ספר המצוות שהיה לפי הרמב"ם היו חסרות שבע מצוות לא תעשה, ועל כן הוא מוסיף 31 לאוים:

לאחר מכן הרמב"ן מסיק שיש למנות גם את האיסור להילחם במואב, עמון ואדום ולכבוש את ארצם כשלושה לאוים נוספים. בשל כך, הוא מציע למנות את ארבעת האיסורים ברמב"ם בהקרבת בעל מום – איסור להקדישו, איסור לשחוט אותו, איסור לזרוק את דמו ואיסור להקטיר את איבריו (לאוים צא-צד) כאיסור אחד, וכך להגיע למספר הנכון.

## ראו גם
* תרי"ג מצוות
* ספר המצוות לרמב"ם
* מניין המצוות על פי הרמב"ם
* מניין המצוות על פי ספר החינוך
* מוני המצוות

## קישורים חיצוניים

* השגות הרמב"ן לספר המצוות באתר על-התורה
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ספרי מצוות
קטגוריה:רמב"ן