open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
עטלף שחור-ראש

**עטלף שחור-ראש** (שם מדעי: *Chironax melanocephalus*) הוא סוג של עטלף קטן במשפחת עטלפי הפירות שמצוי בדרום-מזרח אסיה ומהווה מין יחיד בסוגו. הוא תואר מדעית בשנת 1825 על ידי הזואולוג ההולנדי קונרד יאקוב טמינק ובתחילה נחשב כמין בסוג כלב-מעופף. לעטלף שחור הראש 2–3 תת-מינים שתופסים אזורים גאוגרפיים נפרדים.
## תיאור
העטלף שחור הראש בעל גוף קטן וגוצי, ראש גדול וכלבי וחרטום קצר במיוחד. האוזניים עגולות, קטנות וחסרות שיער. העיניים גדולות והנחיריים צינוריים ופונים לצדדים. השוקיים שעירים וקרום התעופה האחורי קצר ורצועתי. אורך הראש והגוף של העטלף שחור הראש 60–78 מ״מ, אורך הזרוע 41–47 מ״מ ואורך האוזן 9–11 מ״מ; משקלו עד 20 גרם והוא נטול זנב. המין קרוב חיצונית וגנטית לעטלף נקוד-כנף, אך קטן יותר, חסר נקודות ובעל נוסחת שיניים שונה.

הפרווה של העטלף שחור הראש קצרה, צפופה ורכה. צבעה הכללי חום אפרורי, אפור כהה או חום כהה כשהגחון נוטה להיות אפרפר חיוור, בז׳ או צהבהב. הראש בולט בצבעו השחור מבריק שמאפשר לזהותו בנקל ממינים אחרים. לזכרים יש ציציות שיער כתומות או צהובות סביב הכתפיים והצוואר. הכנפיים בצבע שחור מבריק או שחור-כחלחל, והשוקיים והזרועות ורודים.
## תפוצה וביולוגיה
העטלף שחור הראש מצוי בדרום-מזרח אסיה; טווח התפוצה אינו רציף, וכולל את חצי האי המלאי (מלזיה ודרום תאילנד), לצד האיים סומטרה, ניאס, בורנאו, ג'אווה, סולאווסי ואולי גם באלי. בית הגידול מורכב בעיקר מיער עננים נמוך ויער שפלה טרופי.

העטלף שחור הראש פעיל בלילה. בשעות היום הוא שוכן בקבוצות קטנות של 2–8 פרטים על שרכים ומערות רדודות. הוא ניזון מפירות (בפרט מיני פיקוס) ואינו זקוק לשתיית מים. נקבות בהיריון נצפו בין ינואר לאפריל בחצי האי המלאי, ובין מרץ לאפריל באי סולאווסי. הנקבה ממליטה בכל פעם גור יחיד שנגמל לאחר מספר חודשים.

## מצב
העטלף שחור הראש מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC), מכיוון שהוא עדיין נפוץ דיו בבתי גידול הרריים וסביר להניח שהירידה במספריו אינה עדיין ברמה המצדיקה סיווג בקטגוריה מאוימת יותר. בהערכה האחרונה שפורסמה בשנת 2020, הארגון ציין שיש אינדיקציות לכך שהמין נראה בתדירות נמוכה יותר מבעבר, ולאור האיומים עליו הוא צפוי להיות מסווג בעתיד כמין קרוב לסיכון.

האיום העיקרי על העטלף הוא אובדן בית גידול באמצעות בירוא יערות למטרות מגוונות כמו גם הפרעה אנושית. העטלפים נוטים יותר ויותר לחיות באזורים הרריים בשל ההפרעות הרבות ביערות השפלה. המין מצוי במספר אזורים מוגנים.
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1825
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קונרד יאקוב טמינק
קטגוריה:עטלפי פרי
קטגוריה:מלזיה: יונקים
קטגוריה:בורנאו: יונקים
קטגוריה:סומטרה: יונקים
קטגוריה:יונקים יחידים בסוגם
קטגוריה:יונקים ביערות הגשם של דרום-מזרח אסיה
תן-מעופף

**תן-מעופף** או **עטלף התן** (שם מדעי: *Thoopterus*), הוא סוג של עטלף בינוני במשפחת עטלפי הפירות, שכולל 2 או 3 מינים החיים במספר קבוצות איים סביב ים מולוקה בדרום-מזרח אסיה. הסוג הוקם בשנת 1890 על ידי הזואולוג הגרמני פאול מטשי על בסיס נוסחת שיניים שונה, ומשמעות שמו המדעי היא ״תן עם כנפיים״. במקור, התן המעופף נחשב לטקסון מונוטיפי עד פיצולו בשנת 2012 לשני מינים; הסיווג החדש מוכר על ידי הרשימה האדומה של IUCN, אך בטקסונומיות מסוימות הוא עדיין מופיע כמין יחיד בסוגו.
## תיאור ואנטומיה
לתן המעופף גוף קטן, ראש כלבי חרוטי ועיניים גדולות. האוזניים קצרות ומעוגלות. הלוע מחודד וקצר יחסית עם אף ריבועי. הזנב קצר במיוחד וניתן להרגיש בו רק באמצעות מגע. קרומי הכנף מחוברים לבוהן של האצבע השנייה. קרום הכנף האחורי קצר ודק ומשתרע לאורך החלק הפנימי של הרגליים.

אורך הראש והגוף של מיני התן המעופף 8–10 ס״מ, אורך הזרוע 7–8 ס״מ, אורך האוזן כ-2 ס״מ ואורך הזנב 0.6 ס״מ. משקלם 52–117 גרם. הזכרים גדולים במקצת מן הנקבות.

הפרווה החלקה של התן המעופף ארוכה יותר משל הכלב המעופף, ומשתרעת לאורך הקרסוליים עד לעצמות המסרק. צבעה הכללי חדגוני וכהה ונע בין חום אפרורי לחום שוקולד כהה, אפור כהה או שחור-כסוף מבריק. הראש והחזה אפלוליים, בעוד שהגחון וצדדי הגוף נוטים להיות חיוורים יותר בצבעם. סביב הסנטר והגרון יש צווארון חיוור. הכנפיים שחורות, והזרועות, הרגליים וחלק מהחרטום בצבע בורדו כהה. בין המינים יש הבדלים קלים בצבע.
## תפוצה וביולוגיה

מיני התן המעופף אנדמיים לאזור ים מולוקה באינדונזיה, ושניהם מצויים באי סולאווסי, באי וואווני ובאיי טלאוד. מלבד האיים הללו, כל אחד מהמינים מאכלס איים נוספים סביב סולאווסי שבהם המין השני אינו נמצא: איי סולה, איי סנג׳יה ובוטון. הסוג נעדר מאיי בנגאי, הלמהרה ומונה למרות נוכחות באיים הסמוכים להם.

התנים המעופפים חיים בעיקר ביער גשם טרופי ויער עננים; הם מגלים העדפה ליער ראשוני ללא הפרעה אנושית, אך עשויים להימצא מדי פעם גם ביערות משניים ומטעי קפה וקקאו. הם חיים בשפלות עד רכסים הרריים גבוהים ברום 2,400 מטר מעל פני הים. למרות ששני המינים חיים באותם איים, הם מאכלסים לרוב מפלסי גובה שונים (בדומה למיני האנואה).

התנים המעופפים פעילים בלילה, ומבלים את שעות היום בשינה בקבוצות קטנות במקלטים קבועים. הם ניזונים בעיקר ממיני תאנים. התנה המעופפת ממליטה גור יחיד לאחר היריון של מספר חודשים. מעבר לכך, אין מידע נוסף על האקולוגיה והביולוגיה של הסוג.

שני המינים בסוג מסווגים על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש, לאור טווח התפוצה הרחב יחסית, אוכלוסייה גדולה, וחוסר אינדיקציות לירידה משמעותית. התנים המעופפים ניצודים על ידי תושבי האיים עבור בשרם, אך לא ברמות גבוהות שעשויות להשפיע על מספרם.
## מינים
בסוג זה 2 מינים מוכרים:
* תן-מעופף זריז (*Thoopterus nigrescens*) - תואר ב-1870 כמין בסוג כלב-מעופף. מצוי בסולאווסי, בוטון, מורוטאי, וואוואני, איי טלאוד ואיי סנג׳יה.
* תן-מעופף סוהניה (*Thoopterus suhaniahae*) - תואר ב-2012. מצוי בסולאווסי, וואוואני ואיי טלאוד.
* על פי הרשימה האדומה של IUCN, האוכלוסייה של התן המעופף באיי סולה (באי מנגול לפחות) מייצגת מין שלישי עצמאי שטרם תואר מדעית.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:עטלפי פרי
אוזנן אפריקני

**אוזנן אפריקני** (שם מדעי: *Laephotis*) הוא סוג של עטלף קטן במשפחת הנשפוניים ובו 5 מינים שחיים באפריקה שמדרום לסהרה. הסוג הוקם בשנת 1901 על ידי הזואולוג הבריטי אולדפילד תומאס והוא קרוב מבחינה חיצונית וגנטית לסוג אוזנן מפרשי מדרום-אמריקה.
## תיאור
לאוזנן האפריקני גוף גוצי שעיר, ראש חרוטי וכנפיים קצרות ורחבות. החרטום שטוח ורחב ובצידי הלוע יש רפידות בשרניות נפוחות וכהות. העיניים קטנות, האף גדול ורחב והשיניים דקיקות וחדות. האוזניים גדולות ומחודדות עם צפירים עבים ומעוגלים ויכולות להתקפל בצורת סהר; האוזניים אינן מתחברות בבסיס והאפרכסות שלהן קצרות ביחס לאלו של האוזננים האמיתיים. הזנב דקיק וארוך ועטוף בכנף הזנב הרחבה. אורך הראש והגוף של מיני האוזנן האפריקני 46–65 מ״מ, אורך הזרוע 30–38 מ״מ, אורך האוזן 19–25 מ״מ ואורך הזנב 36–50 מ״מ; משקלו 5–11 גרם ומוטת כנפיו כ-30 ס״מ.

הפרווה של האוזנן האפריקני, ארוכה, רכה ומקומטת מעט על הגב. צבעה הכללי בהיר יחסית ונע בין כתמתם לאוכרה, זהוב, נחושת, חום זית או חאקי. הגחון, החזה והסנטר חיוורים יותר ונעים בין צהבהב לשנהב, קרם או לבנבן ואילו הגרון שחור. הפנים דלילות בשיער ובצבע ורוד או בורדו, והמצח, האף והלוע כהים. האוזניים חומות כהות או שחרחרות עם חלקים פנימיים ורודים. הכנפיים שחרחרות-אפורות, כנף הזנב חיוורת ושקופה למחצה והזרועות והרגליים ורודים.

## תפוצה ואקולוגיה
מיני האוזנן האפריקני מצויים בדרום, מרכז ומזרח אפריקה; טווח התפוצה של הסוג כולל את נמיביה, אנגולה, בוצוואנה, דרום אפריקה, דרום הרפובליקה הדמוקרטית של קונגוֿ, לסוטו, זמביה, זימבבואה, מלאווי, טנזניה, קניה, אוגנדה ואתיופיה, וסביר להניח שגם את סווזילנד ומוזמביק. בית הגידול משתנה בהתאם למין, וכולל יער גשם טרופי, יער סובטרופי יבש, יער הררי עד רום 2,650 מטר, חורש ים-תיכוני, סוואנה מיוערת, טרופית או צחיחה למחצה, ביצות, בתה סבוכה ודוקרנית מנוקדת בשיטה, ומדבריות צחיחים דוגמת מדבר נמיב.

מעט מאוד ידוע על אורח החיים של המינים בסוג; האוזננים האפריקנים חיים בדרך כלל בבדידות, בזוגות או בקבוצות קטנות. הם מבלים את שעות היום מתחת לקליפות עצים, נקיקי סלעים ועלווה צפופה ויוצאים לפעילות לקראת ערב למשך כשלוש שעות. בטמפרטורות קרירות הם עשויים להיכנס למצב נמנום כדי לחסוך באנרגיה. האוזננים אוכלי-חרקים מובהקים, וניזונים בעיקר מפרפראים, שעירי כנף וחיפושיות שאותם הם צדים באוויר בגובה 1–3 מטר מהקרקע. הם מאתרים את טרפם באמצעות איכון-הד בתדר נמוך של 22 קילוהרץ או בהאזנה פסיבית, ומסוגלים לבצע תמרונים חדים באוויר במרדף אחרי טרף. הרבייה מתרחשת אחת לשנה והאוזננית ממליטה גור יחיד שמגיע לבגרות עד גיל שנתיים.
## מינים
בסוג זה 5 מינים:
*אוזנן אנגולי (*Laephotis angolensis*)
*אוזנן בוטסוואני (*Laephotis botswanae*)
*אוזנן נמיבי (*Laephotis namibensis*)
*אוזנן דה-וינטון (*Laephotis wintoni*)
*אוזנן קיריניאגה (*Laephotis kirinyaga*) - התגלה בשנת 2020 בהר קניה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1901
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אולדפילד תומאס
קטגוריה:נשפוניים
אוזנן ואן-גלדר

**אוזנן ואן-גלדר** (שם מדעי: *Bauerus dubiaquercus*) הוא סוג של עטלף קטן במשפחת הנשפוניים שחי בעיקר באמריקה המרכזית. הוא מדעית לראשונה בשנת 1959 על ידי אוצר המוזיאון האמריקאי להיסטוריה של הטבע, ריצ׳רד ואן-גלדר, ונקרא על שמו. שמו המדעי מורכב משמות של חברי המשלחת שאספו את הדגימה של המין בשנת 1957 בארכיפלג איסלאס מריאס ושל מממן המסע. אוזנן ואן-גלדר קרוב מבחינה פילוגנטית לאוזנן חיוור מצפון אמריקה, ובמקור השניים אף נכללו תחת סוג אחד. כיום, שניהם מוגדרים כטקסונים מונוטיפים ומסווגים יחדיו בתת-משפחה עצמאית Antrozoini לצד מספר מאובנים נכחדים.

## תיאור
לאוזנן ואן-גלדר גוף גוצי שמנמן, ראש קצר ומעוגל, עיניים קטנות וכנפיים בינוניות רחבות. החרטום והלוע קצרים ורחבים והשפתיים גדולות; השפה התחתונה גדולה ועבה במיוחד עם תלם עדין במרכזה. אפו של האוזנן קטום כאף החזיר ולו נחיריים עגולים וחזיתיים; בשל כך, הוא מזכיר מאוד בפנים את זיזף הפרחים החי בקריביים. מאחורי האף, יש לאוזנן ואן-גלדר צמד בלוטות נפוחות גדולות במיוחד. האוזניים המשולשות של המין גדולות ורחבות למדי עם צפירים ארוכים ומחודדים, אך עם זאת האפרכסות קצרות בצורה ניכרת משל האוזננים האמיתיים והמדומים. הזנב ארוך ודקיק ומוקף בקרום תעופה רחב.

אוזנן ואן-גלדר הוא עטלף קטן; אורך ראשו וגופו 63–68 מ"מ, אורך הזרוע 50–57 מ"מ, אורך האוזן כ-26 מ"מ ואורך הזנב 55–57 מ"מ; משקלו 13–20 גרם.

הפרווה של אוזנן ואן-גלדר ארוכה, צפופה וצמרירית. צבעה הכללי נע בין זהוב לאוכרה, נחושת, חום בהיר, חום אפרורי או חום קפה, כשהשיער בכתפיים, בעורף ובמצח מתכהה לערמוני. הצד התחתון חיוור יותר ונע בין צהבהב לקרם-שמנת או לבנבן. הכנפיים והחצי העליון של האוזניים בצבע שחרחר דהוי והזרועות והשוקיים בצבע בורדו או ורוד מלוכלך. הפנים, הצפירים ובסיס האוזניים בצבע ורוד, בורדו או כתמתם, והנפיחויות מאחורי האף כתמתמות או כהות.

## תפוצה ואקולוגיה
אוזנן ואן-גלדר מצוי בעיקר באמריקה המרכזית ומעט צפונה. טווח התפוצה שלו כולל את בליז, ניקרגואה, גואטמלה, קוסטה ריקה, הונדורס ואל-סלבדור והוא מצוי גם בדרום ודרום-מערב מקסיקו ובארכיפלג איסלאס מריאס ששייך מנהלית למדינה המקסיקנית נאיאריט. בית הגידול מורכב מיער נשיר לח, יערות אורן ואלון ויער עננים עד רום 2,300 מטר מעל פני הים.

אוזנן ואן-גלדר נתפס לעיתים רחוקות ברשתות ערפל של חוקרי טבע, ובשל כך מעט מאוד ידוע על אורח חייו. לא ברור האם נדירותו נובעת מפיזור דליל של האוכלוסייה, או מיכולות משופרות של איכון-הד שמסייעות לו להבחין ברשתות מבעוד מועד. האוזנן יוצא לפעילות כשעה לפני השקיעה עד אמצע הלילה ומבלה את שאר הזמן בשינה בחללי עצים, מערות ומבנים נטושים. הוא חי בגפו, בזוגות או בקבוצות קטנות. התזונה שלו מורכבת מחרקים גדולים כתיקנאים וחרגוליים והוא צד את טרפו סמוך לקרקע או לצמחייה נמוכה. האוזננית ממליטה גור יחיד מדי שנה.

## מצב
אוזנן ואן-גלדר מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור קרוב לסיכון (NT), מכיוון שהוא נדיר למדי, נפוץ בדלילות על פני טווח התפוצה שלו, וחווה ירידה משמעותית בשיעור של 30% בין 2001 ל-2018. האיום העיקרי על המין הוא אובדן בית גידול בדמות בירוא יערות, להוציא את מקסיקו.

על בסיס טווח התפוצה של האוזנן, סביר להניח שהוא נוכח באזורים מוגנים רבים במקסיקו ואמריקה המרכזית וגם בשמורות פרטיות בבליז וניקרגואה. בשל הקושי ללכוד את המין בטבע, IUCN ממליץ לבצע ניטור אקוסטי לקריאות הד של עטלפים בטווח התפוצה המשוער, וכך לקבוע האם הוא נפוץ באזורים נוספים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:נשפוניים
קטגוריה:יונקים יחידים בסוגם
קטגוריה:הונדורס: יונקים
אריאלון

**אריאלון** (שם מדעי: *Arielulus*) הוא סוג של עטלף קטנטן וכהה במשפחת הנשפוניים ובו 5 מינים שחיים במזרח אסיה. הסוג הוקם בשנת 1987 על ידי הזואולוגים הבריטים ג׳ון אדוארד היל ודייוויד לקין הריסון, והוא קרוי על שם הדמות ״אריאל״ ממחזה הסערה של ויליאם שייקספיר. הסוג נכלל בעבר לסירוגין תחת הסוגים עטלפון ואפלול.
## תיאור
האריאלון מתאפיין בגוף קומפקטי, כנפיים קצרות ורחבות, ראש מעוגל כיפתי ופנים חרוטיות שמזכירות במקצת את האשמן. האוזניים רחבות, קעורות וגדולות למדי עם צפירים עבים. העיניים בולטות, החרטום קצר ורחב עם נפיחויות בצדדים והאף קטום ועגול. הלוע רחב והשיניים קטנות וחדות. הזנב ארוך וצר וכנף הזנב גדולה ורחבה כמפרש. אורך הראש והגוף של האריאלונים בסוג 41–58 מ״מ, אורך הזרוע 34–51 מ״מ ואורך הזנב 33–58 מ״מ; משקלם 17-4.3 גרם לכל היותר.

לאריאלון פרווה ארוכה ושעירה. צבעה הכללי כהה למדי ונע בין שחור מבריק לחום שוקולד כהה או חום ביסטר שנוטה להתבהר מעט בגחון. למרות צבע הבסיס הכהה, האריאלונים נראים ססגונים ונאים בשל העובדה שקצה השיער שלהם צבוע בגוונים מבריקים שמשתנים ממין למין: זהב, נחושת, ברונז׳ה, אדמדם, כתמתם או צהוב, לצד גוון כסוף ואפור. אצל מינים אחדים יש צווארון או קולר בולט בצבע מוזהב סביב הצוואר שמעצים את הססגוניות שלהם, בעוד שמינים אחרים עשויים להראות חדגוניים יותר. האוזניים שחורות ושולי האוזניים והצפירים עשויים להיות מסומנים בצהוב או בלבן. הפנים, הכנפיים וכנף הזנב שחרחרים או חומים והזרועות והרגליים בצבע בורדו.

## תפוצה וביולוגיה
האריאלונים חיים במזרח אסיה; הם מצויים באזורים מוגבלים בתת-היבשת ההודית, בדרום סין העממית, מדינות הודו-סין (תאילנד, וייטנאם, קמבודיה, לאוס ובורמה), בחצי האי המלאי, בטאיוואן, ג'אווה ובורנאו. בית הגידול שלהם מורכב בעיקר מיער גשם ממוזג או יער עננים עד רום 2,100 מטר מעל פני בים, והם נוטים לשהות בסמוך למקורות מים.

בהתחשב בנדירות המינים ובטווח התפוצה המצומצם שלהם, מעט מאוד ידוע על אורח החיים של הסוג. כיתר הנשפוניים, מיני האריאלון פעילים בלילה; התזונה שלהם מורכבת מחרקים (בפרט חיפושיות) והם מאתרים את מזונם באמצעות איכון-הד. להוציא מין אחד, רוב המינים חיים בדרך כלל בבדידות. הם מתרבים אחת לשנה והנקבה ממליטה גור יחיד.

## מינים
בסוג זה 5 מינים:
*אריאלון הצווארון (*Arielulus aureocollaris*)
*אריאלון השרשרת (*Arielulus torquatus*)
*אריאלון נחושתי (*Arielulus cuprosus*)
*אריאלון ברונז׳ה (*Arielulus circumdatus*)
*אריאלון חברותי (*Arielulus societatis*)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:נשפוניים
נשפון שעיר-זנב

**נשפון שעיר-זנב** (שם מדעי: *Lasiurus*) הוא סוג או סוג לשעבר של עטלף קטן-גדול בשבט **נשפונים שעירי-זנב** (Lasiurini) שבמשפחת הנשפוניים, ובו 18–20 מינים שחיים ביבשת אמריקה. הסוג הוקם בשנת 1831 על ידי הזואולוג הבריטי ג'ון אדוארד גריי וכולל בתוכו 3 תת-סוגים; מאז המאה ה-19 הוא נתון במחלוקת טסונומית האם יש לפצלו ל-3 סוגים נפרדים. משמעות שמו המדעי של הסוג היא "שעיר-זנב".

## תיאור
תת הסוגים של הנשפון שעיר הזנב חולקים מספר קווי דמיון בולטים: גוף שעיר, ראש נפוח, גולגולת גדולה וכנפיים ארוכות. האוזניים קצרות ורחבות, העיניים קטנות והחרטום קצר. האף גדול ורחב. כנף הזנב גדולה במיוחד ומקיפה את רוב הזנב או כולו. מידות הגוף של תת-סוגי הנשפון שעיר הזנב משתנים בחדות בין המינים הרבים: אורך הראש והגוף 50–145 מ״מ, אורך הזרוע 37–62 מ״מ, אורך הזנב 46–62 מ״מ והמשקל נע בין 6 ל-30 גרם. הנקבות גדולות וכבדות מן הזכרים.

הפרווה של נשפון שעיר הזנב ארוכה, צפופה וצמרירית ומאפשרת לו לחיות באזורים קרים מהרגיל. סוג זה מתאפיין גם בכנפיים וכנף זנב שעירים יחסית. הפרווה מגוונת בצבעיה ומשתנה בין המינים, אך באופן כללי קיימים שלושה צבעים עיקריים: אפור-כסוף, אדום-כתום וצהוב-אוכרה. הבטן והחזה חיוורים יותר אצל כל המינים. הכנפיים שחורות או שחורות חלקית.

## תפוצה וביולוגיה
הנשפונים שעירי הזנב מצויים באמריקה הצפונית ובאמריקה הדרומית. טווח התפוצה של הסוג משתרע מקנדה וארצות הברית עד לארגנטינה וצ'ילה, והם נוכחים גם באיי הוואי, איי גלאפגוס, אחדים מאיי הקריבים וברמודה. מינים אחדים עשויים להזדמן לאיים מבודדים בקצה הצפון-מערבי של אירופה.
בהתאם לטווח התפוצה, בית הגידול של הנשפונים מגוון במיוחד: מטונדרה אלפינית וטייגה, עד יער גשם טרופי, חורש, סוואנה, בתה ומדבריות.

הנשפונים שעירי הזנב פעילים בלילה וניזונים מחרקים. הם נוטים לחיות בבדידות או בקבוצות קטנות, ומבלים את זמנם במקומות מסתור מגוונים: חללי עצים, אפיפיטים, ענפים, מערות ועלווה צפופה. פרוותם העבה והמחממת, מאפשרת לתת הסוגים של הנשפון לאכלס אזורים קרים יחסית, אולם בחורף הם אינם מסוגלים לעמוד בטמפרטורות נמוכות לאורך זמן, ונודדים דרומה או נכנסים לתרדמת חורף. הרבייה מתרחשת בסתיו והנקבות מאחסנות את הזרע עד בוא האביב; תת-הסוגים של הנשפון שעיר הזנב ידועים במספר הוולדות הגבוה שלהם (5-1 צאצאים) שחריג במיוחד בקרב העטלפים, ולנקבות יש 4 פטמות במקום 2. במהלך ההיריון וההנקה, הנקבות עשויות להקים מושבות משותפות גדולות יחסית לעטלפים מתבודדים (עד כ-50 פרטים). הגורים גדלים במהירות ומגיעים לבגרות בגיל שנה.

## תת-סוגים
בסוג זה 3 תת-סוגים, שעל פי מחקרים גנטים עדכניים נחשבים לסוגים עצמאיים:
*נשפון הכפור (*Aeorestes*) - 4 מינים.
*נשפון אדום (*Lasiurus*) - 12 מינים.
*נשפון צהוב (*Dasypterus*) - 4 מינים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:נשפוניים
זיזף אוזנן ניספורו

**זיזף אוזנן ניספורו** (שם מדעי: *Trinycteris nicefori*) הוא סוג של עטלף קטן במשפחת הזיזפיים, שמצוי ביבשת אמריקה ומהווה מין יחיד בסוגו. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1949 על ידי הביולוג האמריקני קולין קמפל סנבורן ונחשב בעבר כמין בסוג זיזף ננסי.
## תיאור
לזיזף ניספורו גוף כדורי וקטן וגולגולת צרה ומעוגלת. אוזניו גדולות וארוכות עם צפירונים קטנים. הגרון מכוסה בשערות נוקשות וארוכות והלוע רחב ודליל בשיער. העיטור האפי גדול למדי וצורתו כחץ עבה ומסוגנן. זיזף ניספורו זעיר למדי: אורך גופו 55–68 מ״מ, אורך זרועותיו 35–40 מ״מ, אורך זנבו 9–13 מ״מ ומשקלו 7–11 גרם בלבד.

הפרווה של הזיזף קצרה וצבעונית. צבעה הכללי כתום תפוז בוהק, כתום-אדמוני, זהוב, ערמון או חום אפרורי, ולעיתים קרובות היא בעלת צבעים עזים באזור הראש והצוואר. לאורך הגב יש פס אפור חיוור ודקיק וסביב הפנים מסכה כהה. הכנפיים והאוזניים בצבע שחור מפויח או מבריק והזרועות והרגליים בצבע בורדו. העיטור האפי ורוד מלוכלך או אפור.
## תפוצה וביולוגיה
זיזף ניספורו מצוי באמריקה הדרומית והמרכזית; טווח התפוצה שלו משתרע על דרום ניקרגואה, מרבית קוסטה ריקה, פנמה, קולומביה, וונצואלה, גיאנה, גיאנה הצרפתית, סורינאם, פרו, מזרח אקוודור, צפון בוליביה וברזיל, עם אוכלוסיות מבודדות בטרינידד וטובגו, דרום מקסיקו ובליז, הונדורס וגואטמלה. חרף טווח התפוצה הרחב, זיזף ניספורו נפוץ בדלילות ונחשב לנדיר יחסית. בית הגידול שלו מורכב מיער גשם טרופי, והוא מצוי בשפלות עד רכסים הרריים ברום 1,000 מטר מעל פני הים.

הזיזף פעיל בחשיכה, ושיא הפעילות מתרחשת לאחר השקיעה ולפני הזריחה. את שעות היום הוא מבלה בעצים חלולים, במערות ובמבנים נטושים. מעבר לכך, אין מידע נוסף אודות האקולוגיה שלו, וסביר להניח שהיא דומה בפרטים רבים לבני הסוג זיזף ננסי.

## מצב
זיזף ניספורו מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC), לאור תפוצתו הרחבה, וחוסר אינדקציות לירידה במספריו בשיעור הנדרש לקטגוריה מאוימת. הוא מצוי במספר אזורים מוגנים.
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:זיזפיים
קטגוריה:ברזיל: יונקים
קטגוריה:יונקים יחידים בסוגם
קטגוריה:יונקים ביער האמזונאס
זיזף

**זיזף** או **זיזף חנית** (שם מדעי: *Phyllostomus*), הוא סוג עטלף בינוני-גדול במשפחת הזיזפיים, הכולל ארבעה מינים החיים באמריקה המרכזית והדרומית. הסוג תואר מדעית לראשונה בשנת 1799 על ידי חוקר הטבע הצרפתי ברנר-ז׳רמין דה לספד וקרוב מבחינה גנטית בעיקר לזיזף חיוור-פנים ובמידה פחותה יותר לזיזף זהוב.
## תיאור

לזיזף גוף חסון ועגלגל, ראש גדול עם גולגולת חזקה ומסיבית וכנפיים קצרות ורחבות. החרטום קצר ורחב והלוע מעוגל. כפי שמרמז שמם, בני הסוג מתאפיינים בעיטור עלה אפי גדול ומוארך בצורת זיז שנוטה קדימה ומעניק להם מראה מבעית. העיטור מתואר כדמוי עלה או חנית וזהו גם המקור לשמם המדעי. לזיזפים אוזניים ארוכות, רחבות ומחודדות, שיניים גדולות ועיניים חרוזיות קטנות. על השפתיים יש חריץ בצורת V המוקף ביבלות קטנות. לזכר יש על הגרון בלוטה נפוחה ומפותחת בעוד שאצל הנקבות היא קטנה ואינה פונקציונלית. כנף הזנב רחבה ומקיפה לחלוטין את הזנב הקצרצר והדקיק.

הפרווה של הזיזף קצרה וקטיפתית. צבעה הכללי נע בין כתום לאדמוני, ערמוני, חום שחרחר, חום-אפרורי או אפור. הגחון והחזה נוטים להיות חיוורים יותר. הזרועות והרגליים ורודים והכנפיים שחורות. גודל הזיזפים משתנה בין המינים. המין הגדול בסוג הוא גם בין העטלפים הגדולים ביותר באמריקה עם מוטת כנפיים של 45 ס"מ ומשקל של 140 גרם בעוד שהמין הקטן בסוג שוקל 20–40 גרם. טווח אורך הגוף הוא 75–130 מ"מ, אורך הזרוע 55–97 מ״מ ואורך הזנב 10–25 מ"מ.

## ביולוגיה
הזיזפים מצויים באמריקה המרכזית והדרומית, מדרום מקסיקו עד לארגנטינה. בית הגידול שלהם מורכב מיערות גשם טרופיים, על גדות נחלים או בשטחים פתוחים של עשב יבש. במהלך היום הם ישנים במערות, גזעי עץ חלולים, תלוליות טרמיטים או בניינים, בתוך קבוצות המוניות שעשויות למנות אלפי זיזפים. הם יוצאים לתור אחר מזון בנפרד לפני השקיעה, ומבצעים מספר גיחות לאורך הלילה. הזיזפים הם יונקים אוכלי כל, ותזונתם העיקרית מורכבת מחסרי חוליות, חרקים, צוף ופירות (במיוחד גויאבה); המינים הגדולים בסוג ניזונים גם ממכרסמים קטנים וציפורי שיר.

הארגון החברתי של הזיזפים מורכב מהרמונות שמכילים זכר אחד ועד 30 נקבות. הזכרים הצעירים חיים בקבוצות רווקים. לעיתים קרובות מתרחשים קרבות על השליטה בהרמון בין הזכרים. הנקבות אינן מושפעות משינוי השליטה על ההרמון ועשויות לחיות באותה קבוצה במשך שנים רבות.

עונת הרבייה מתרחשת באוקטובר עד פברואר והלידות מתרחשות בין אפריל למאי. הזיזפיות בקבוצה ממליטות צאצא אחד כמעט בו זמנית. הזיזף הצעיר נתלה על אימו בימים הראשונים ולאחר כשבוע מתחיל לחפש מזון בכוחות עצמו; הוא הופך לעצמאי תוך חודשיים ועוזב את קבוצת ההורים עם צעירים נוספים ליצירת קבוצות חדשות.
## מינים
בסוג זה 4 מינים:
* זיזף גדול (*Phyllostomus hastatus*) - נפוץ מגואטמלה עד דרום ברזיל.
* זיזף זוטר (*Phyllostomus elongatus*) - נפוץ ממקסיקו עד ארגנטינה.
* זיזף גיאנה (*Phyllostomus latifolius*) - מצוי בקולומביה, גיאנה, גיאנה הצרפתית וצפון ברזיל.
* זיזף חיוור (*Phyllostomus discolor*) - מזרחית להרי האנדים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1799
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ברנר-ז'רמין דה לספד
קטגוריה:זיזפיים
זיזף ארך-לשון

**זיזף ארך-לשון ** (שם מדעי: *Glossophaga*), הוא סוג של עטלף קטן במשפחת הזיזפיים, הכולל 5 מינים החיים ביבשת אמריקה. הסוג הוקם בשנת 1818 על ידי הזואולוג הצרפתי אטיין ז'ופרואה סנט-אילר; משמעות השם המדעי של הסוג היא ״יונק שאוכל עם הלשון״.

## תיאור
לזיזף ארך הלשון יש גוף גוצי ועגלגל, זנב קצרצר וראש גדול וחרטום צר וחרוטי. אוזניו קצרות ומשולשות עם צפירים זעירים ועיטור העלה האפי שלו בצורת זיז מחודד וזקוף. הסוג ידוע בלשונו הארוכה והעבה שמכוסה בגבשושיות שעירות ומותאמת לליקוק צוף ואבקנים. השפתיים עטויות יבלות ובליטות.

אורך הראש והגוף של הזיזפים ארוכי הלשון 42–61 מ״מ, אורך הזרוע 32–41 מ״מ וארוך הזנב 4–7 מ״מ; המשקל 9–16 גרם. הזכר גדול במקצת מן הנקבה.

הפרווה של הזיזף ארוך הלשון עבה ורכה. צבעה נע בין חום בהיר לחום זהוב, אדמדם, אוכרה, חום אפרורי או חום שוקולד כהה. הגחון נוטה להיות חיוור יותר והפנים בעלות גוון כהה לעיתים קרובות. החוטם, העיטור האפי ופנים האוזניים ורודים. הכנפיים שחורות-סגלגלות.
## ביולוגיה
ממוזער|ימין|200 פיקסלים|זיזף ארך-לשון פאלאס.
הזיזפים ארוכי הלשון מצויים באמריקה המרכזית והדרומית. המינים בסוג מפגינים הסתגלות למגוון בתי גידול, ומצויים ביערות יבשים, כיסי סבך, יערות לחים, יערות ירוקי-עד ומטעי בננות. עם זאת, בתי גידול לחים מועדפים יותר בשל היותם שופעים בפרחים. הזיזפים מצויים הן בשפלה והן ברכסי הרים עד רום 2,600 מטר מעל פני הים.

הזיזפים פעילים בשעות הלילה. במהלך היום, הם מוצאים מחסה במערות, נקיקים וחללי עצים, לצד מבנים נטושים, גשרים ופירי כרייה. הם לנים בקבוצות קטנות בדרך כלל, אך לעיתים מתקבצים במושבות גדולות של עד 1,000 פרטים במקומות מחסה מועדפים. מושבות גדולות מורכבות לרוב בעיקר מנקבות וצאצאיהן.

הזיזפים ארוכי הלשון ניזונים בעיקר מצוף פרחים ואבקנים ומשמשים כמאביקים חשובים. הם נוטים לתור אחר מזון בסמיכות לנחלים ונהרות שבהם יש מקורות מזון מגוונים. לזיזף יש מסלול תעופה קבוע מדי לילה שאורכו 150–250 מטר ולעיתים אף ק״מ וחצי, שבו הוא מחפש את מזונו. מלבד המסלול, הזיזף מחזיק טריטוריה קבועה קטנה סביב תפרחות מועדפות (לא יותר מ-10 מטר רבוע), ומגן עליה מפני זיזפים פולשים בקולות צווחניים שנשמעים גם לאוזן אנושית. הזיזף משתמש בלשונו הארוכה והשעירה ובחוטמו המחודד כדי לתחוב את ראשו לתפרחות ולחלץ משם צוף ואבקנים באמצעות ליקוק. פירות וחרקים רכים נאכלים בעיקר כאשר הפרחים אינם זמינים.

בהתאם לזמינות המזון, הזיזפים מסוגלים להתרבות מספר פעמים בשנה. לאחר תקופת היריון של 2–3 חודשים, הזיזפית ממליטה צאצא יחיד ולעיתים נדירות תאומים שנצמדים לאם בימים הראשונים. בגיל 25–28 ימים, הזיזף הקטן מסוגל לעוף בכוחות עצמו ונגמל בהדרגה. תוחלת החיים המרבית של המין היא 10 שנים.
## מינים
ממוזער|שמאל|200 פיקסלים|זיזף ארך-לשון תוחב את ראשו בתפרחת של קקטוס.
בסוג זה 5 מינים:
* זיזף ארך-לשון קומיסריס (*Glossophaga commissarisi*)
* זיזף ארך-לשון אפור (*Glossophaga leachii*)
* זיזף ארך-לשון מילר (*Glossophaga longirostris*)
* זיזף ארך-לשון מערבי (*Glossophaga morenoi*)
* זיזף ארך-לשון פאלאס (*Glossophaga soricina*)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1818
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אטיין ז'ופרואה סנט-אילר
קטגוריה:זיזפיים
זיזף אוזנן

**זיזף אוזנן** (שם מדעי: *Macrotus*) הוא סוג של עטלף במשפחת הזיזפיים, הכולל 2 מינים, החיים באמריקה הצפונית. הסוג תואר מדעית לראשונה בשנת 1843 על ידי הזואולוג הבריטי ג'ון אדוארד גריי, ומשמעות שמו המדעי היא ״אוזניים גדולות״.
## תיאור
הזיזפים האוזננים הם עטלפים קטנים למדי: אורך הראש והגוף 50–70 מילימטר, אורך הזנב 35–41 מ״מ ומשקלם 12–20 גרם. כפי שמרמז שמם, הם מתאפיינים בצמד אוזניים ענקיות ומעוגלות. הכנפיים שלהם קצרות ורחבות והזנב ארוך. עיטור העלה האפי שלהם צר וזקוף ודומה לראש חץ.

הפרווה של הזיזפים האוזננים רכה וקטיפתית, וצבעה נע בין חום אפרורי לחום בהיר או אפור בחלק העליון, ואפרפר או לבנבן בחלק התחתון. הכנפיים, האוזניים והזנב שחורים.
## ביולוגיה
הזיזפים האוזננים הם הנציגים הנפוצים ביותר ממשפחתם בצפון אמריקה. טווח התפוצה שלהם משתרע מדרום מערב ארצות הברית דרך מקסיקו עד לאיי האנטילים ואיי בהאמה. בית הגידול שלהם מורכב בעיקר ממדבריות ומיערות יבשים, אך באיי האנטילים הם מופיעים גם ביערות גשם טרופיים.

הזיזפים האוזננים פעילי לילה, ומבלים את שעות היום בשינה בקבוצות המוניות של כמה מאות עטלפים. אזורי הלינה הנפוצים הם מערות ומבנים נטושים. הזיזפים האוזננים נוהגים לישון כשרק רגל אחת תופסת בתקרה והרגל השנייה פנויה לסירוק וטיפוח.

התזונה של הזיזפים הללו מורכבת בעיקר מחרקים, אך לעיתים קרובות הם אוכלים גם פירות של קקטוסים; את מזונם הם מחפשים לרוב בגובה של מטר וחצי מהאדמה. הזיזפים האוזננים ידועים ביכולת התמרון המעולה שלהם, שמאפשרת להם לעשות פעלולים באוויר כדי לתפוס טרף או להתמקם במקום הלינה. הם גם מסוגלים לעוף באיטיות באוויר בחיפוש אחר מזון תוך כדי שימוש באנרגיה מינימלית.

הרבייה מתרחשת בסתיו, אך העוברים מתפתחים באיטיות רבה עד סביבות מרץ; לאחר מכן ההתפתחות ממשיכה כרגיל והלידות מתרחשות בעיקר בין מאי ליולי. לרוב, נולד צאצא יחיד שנגמל לאחר חודש. תוחלת החיים של הזיזפים האוזננים עד 10 שנים.

## מינים
בסוג זה 2 מינים.
* זיזף אוזנן קליפורני (*Macrotus waterhousii*) - דרום מערב ארצות הברית וצפון מערב מקסיקו.
* זיזף אוזנן ווטרהאוס (*Macrotus californicus*) - איי בהאמה, האנטילים הגדולים, איי קיימן ומקסיקו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1843
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אדוארד גריי
קטגוריה:זיזפיים
זיזף דריאדה

**זיזף דריאדה** או **זיזף קפישאבה** (שם מדעי: *Dryadonycteris capixaba*) הוא סוג של עטלף קטן ונדיר במשפחת הזיזפיים, שאנדמי לחוף המזרחי של ברזיל ומהווה מין יחיד בסוגו. המין התגלה רק בעשור השני של המאה ה-21, ופרטים רבים אודותיו אינם ידועים עדיין. מבחינה חיצונית הוא מזכיר את הסוגים: זיזף ארך-לשון קטן וזיזף זנבתן.
## גילוי ואטימולוגיה
זיזף דריאדה נתגלה בשנת 2011 לאחר בחינה מדוקדקת של דגימות זיזפים באוספי מוזיאונים שתוארו כשייכות לסוג זיזף ארך-לשון. הסוג תואר מדעית לראשונה בשנת 2012 על ידי מספר חוקרים אמריקנים וברזילאים על בסיס שלוש דגימות שנאספו סביבות העיר ליניארס.

השם המדעי של הסוג משמעותו ״העטלף מדריאדה״; במהלך המאה ה-19, הבוטנאי הגרמני קרל פרידריך פון מרטיוס יצא למסע בברזיל בשליחותו של מקסימיליאן הראשון יוזף, מלך בוואריה. במהלך מסעו, פון מרטיוס העניק לכל אזור פיטוגאוגרפי שתיאר, שם של אחת מהנימפות במיתולוגיה היוונית. לאזור המוכר כיום כיער האטלנטי, הוא קרא ״דריאדה״ על שם נימפה מיתולוגית שחיה בעצים. לפיכך ״העטלף מדריאדה״ משמעותו העטלף שאנדמי ליער האטלנטי. השם המדעי של המין הוא על שם הקפישאבס - הילידים הברזילאים של מדינת אספיריטו סאנטו שבה המין נתגלה.

## תיאור ואנטומיה
לזיזף דריאדה גוף קטן וחביתי וראש צר וחרוטי. הלוע ארוך ומחודד עם לסתות בולטות. האוזניים קטנות וקמורות עם צפירים זעירים. העיטור האפי בצורת ראש חץ מחודד והלשון ארוכה ומכוסה גבשושיות. הזנב קצרצר ומכוסה כולו בכנף הזנב שארוכה יחסית. זיזף דריאדה הוא מין קטן למדי: אורך ראשו וגופו 49–56 מ״מ, אורך הזרוע 29–32 מ״מ ואורך הזנב 4–6 מ״מ; משקלו 5 גרם בלבד.

הפרווה של הזיזף צפופה, רכה וצמרירית. צבעה הכללי חום ערמוני, חום אדמדם או חום זהוב, כשבסיס השיער כתמתם או צהוב. הגחון חיוור במקצת, אך עדיין כהה ביחס לזיזפים אחרים. על הגב יש דפוס טריקולור של חום וזהוב. הסנטר, השפתיים, קצות האוזניים והעיטור האפי בצבע שוקולד כהה. פנים האוזניים ורוד, הזרועות והרגליים צהבהבים או שחורים. הכנפיים בצבע שחור מבריק או מפויח.

## תפוצה
זיזף דריאדה מצוי במזרח ברזיל לאורך קו החוף, ונחשב בתחילה כאנדמי למדינת אספיריטו סאנטו; עם זאת, דגימות נוספות שנאספו ב-2014 בצפון-מזרח ברזיל מצביעות על טווח רחב בהרבה שגולש עמוק לתוך באהיה, פרנמבוקו, אלגואס, סרז'יפה ומינאס ז'ראיס.

בית הגידול של המין מורכב מיער גשם טרופי, יער נשיר למחצה ויער אומברפילי על גבול הסראדו, עם פסיפס של מחשופי סלע, יער גדותיים, שיחי קטינגה, ביצות דקלים וסוואנה טרופית מיוערת. תפוצת הזיזף אינה רציפה, אלא מפוזרת על פני מובלעות של יערות לחים בתוך בית גידול סובטרופי יבש יחסית. זיזף דריאדה ניזון בעיקר מצוף ואבקנים, ומסתייע לצורך כך בחוטמו המחודד ובלשון הארוכה בשביל לחלץ את מזונו מתפרחות. אין מידע על האקולוגיה של המין.

## מצב
זיזף דריאדה מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN כמין חסר נתונים (DD) מכיוון שהוא מין חדש יחסית והדרישות האקולוגיות שלו אינן ידועות. טווח התפוצה שלו מתעדכן כל העת ומתרחב צפונה ומערב, ומשקף את הידע הנוכחי המוגבל על המין. המין סובל מאובדן בית גידול לטובת חקלאות וכריית מינרלים, ואין אזורים מוגנים ברחבי טווח התפוצה שלו. נדרשים סקרים מקיפים ומחקרים אקולוגיים וביולוגים כדי לקבוע את מצבו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:זיזפיים
קטגוריה:ברזיל: יונקים
קטגוריה:יונקים יחידים בסוגם
קטגוריה:ברזיל: מינים אנדמיים
זיזף האזמל

**זיזף האזמל** (שם מדעי: *Glyphonycteris*) הוא סוג של עטלף במשפחת הזיזפיים, הכולל 3 מינים, החיים ביבשת אמריקה. הסוג הוקם בשנת 1896 על ידי הזואולוג הבריטי אולדפילד תומאס וקרוב מבחינה גנטית לסוג זיזף ננסי. הסוג נקרא על שם צורת השיניים החותכות העליונות שלו.
## תיאור
לזיזפי האיזמל ראש גדול, גוף כדורי וזנב זעיר. הזרועות והרגליים ארוכים ודקיקים. האוזניים גדולות ורחבות (28-17 מ״מ) עם צפירים קטנים, העיניים זעירות והחרטום גדול וקרנפי. על הסנטר זוג יבלות עור גדולות. עיטור העלה האפי של הסוג גדול למדי ונוטה קדימה וצורתו כשל חנית רחבה. הסוג ידוע בחותכות הקדמיות הגדולות שלו שצורתן כאזמל וכמעט זהות באורכן לניבים.

אורך הראש והגוף של זיזפי האיזמל כ-70 מ״מ, אורך הזנב 10 מ״מ ואורך הזרועות 44–50 מ״מ. המשקל נע בין 7 ל-20 גרם. אורך הזרועות וצבע הפרווה משמשים כסימן זיהוי עיקרי בין המינים בסוג.

לזיזפי האיזמל פרווה צפופה וצמרירית. צבעם חדגוני, ונע בין חום שוקולד לחום אפרורי, חום בהיר, אוכרה, זהוב או אפור דהוי. לעיתים יש כתמים כהים סביב העיניים והמצח או במרכז הגב. הכנפיים שחרחרות או סגלגלות, והזרועות, הרגליים והחוטם בולטים בצבעם הארגמני-בורדו.
## ביולוגיה
זיזפי האיזמל מצויים באמריקה הדרומית והמרכזית. בית הגידול שלהם מורכב מיערות גשם טרופיים, ביצות או סוואנות גשומות, וכולם יש נוכחות מסוימת ביער האמזונס. הם חיים לרוב בשפלות, אך עשויים להיות נוכחים על מדרונות הרריים עד רום 1,100 מטר מעל פני הים.

זיזפי האיזמל פעילים בשעות הלילה, וצדים בעיקר חרקים גדולים שנישאים ונאכלים לאחר מכן במקום מסתור; מדי פעם הם מגוונים את תזונתם בפירות קטנים ובדו-חיים. בשעות היום הזיזפים תופסים מחסה במערות ועצים חלולים, ולנים במושבות בינוניות של עד 75 פרטים. מעבר לכך, אין מידע רב אל אורח החיים והביולוגיה של המינים בסוג.
## מינים
בסוג זה 3 מינים:
* זיזף אזמל בן (*Glyphonycteris behnii*) - אזור הסראדו והפנטנל מזרחית לאלטיפלאנו (בעיקר צפון בוליביה, מרכז פרו, ומערב ברזיל).
* זיזף אזמל דייוויס (*Glyphonycteris daviesi*) - אזור גויאנה, אגן האמזונאס וחוף האוקיינוס האטלנטי.
* זיזף אזמל טריקולור (*Glyphonycteris sylvestris*) - אזור גויאנה, דרום ברזיל, וחלקים מאמריקה המרכזית.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1896
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אולדפילד תומאס
קטגוריה:זיזפיים
זיזף זנבתן

**זיזף זנבתן** (שם מדעי: *Choeroniscus*) הוא סוג של עטלף במשפחת הזיזפיים, הכולל 3 מינים, החיים בעיקר באמריקה הדרומית. הסוג תואר מדעית לראשונה בשנת 1928 על ידי הזואולוג הבריטי אולדפילד תומאס, אך חלק מהמינים תוארו עוד הרבה קודם לכן ושויכו לסוגים אחרים.
## תיאור
הזיזפים הזנבתנים בעלי גוף וראש קומפקטים ועגלגלים, ואוזניהם העגולות קטנות לעומת מינים אחרים. הראש שלהם מחודד וחרוטי בקצהו, אך אינו מוארך כאצל הזיזף החוטמני. לזיזף הזנבתן ניבים חדים אך שאר השיניים קטנות ועדינות בהתאם לתזונה שאינה מתבססת על מזון מן החי. הלשון דקיקה וארוכה ומכוסה בקצה בזיפים כדי לסייע באיסוף צוף. אורך הראש והגוף של המינים בסוג 50–55 מ״מ ואורך זנבם עד 12 מ״מ. המשקל הממוצע הוא כ-8 גרם.

הפרווה של הזיזפים הזנבתנים צפופה וסמיכה, וצבעה הכללי נע בין חלודה לחום ערמוני, אוכרה או אפרורי. הכנפיים הכנפיים והאוזניים בצבע שחור-סגלגל, והפנים השעירות גם הן כהות למדי. מעל האף, יש להם גידול בשרני משולש דמוי זיז המוכר כעלה אפי ואופייני למשפחה.
## ביולוגיה
הזיזפים הזנבתנים מצויים בעיקר בדרום אמריקה ובמידה פחותה גם במרכז אמריקה. טווח התפוצה שלהם משתרע ממקסיקו עד לפרו ובוליביה, ולשלושת המינים יש נוכחות בקולומביה. בית הגידול שלהם מורכב בעיקר מיערות גשם טרופיים.

הזיזפים הזנבתנים פעילים בשעות הלילה וניזונים בעיקר מאבקה וצוף; הם מסתייעים בחוטמם המחודד ובלשונם הדקיקה כדי לתקוע את הראש בתפרחות ולשאוב מהן צוף תוך כדי ריחוף. הזיזפים משמשים כמאביקים חשובים עבור צמחים הפורחים בלילה ובפרט עבור קקטוסים. חרקים ופירות נאכלים בעיקר כמזון משלים.
הזיזפים מבלים את שעות היום בשינה בבדידות או בקבוצות קטנות, תחת בולי עץ או בעצים חלולים בגובה נמוך. מעבר, לכך אין מידע רב על הביולוגיה ואורח החיים של המינים בסוג. הזיזפים הזנבתנים מאוימים מצד בירוא יערות.
## מינים
בסוג זה 3 מינים.
* זיזף זנבתן גדול (*Choeroniscus periosus*) - מערב קולומביה ואקוודור.
* זיזף זנבתן זוטר (*Choeroniscus minor*) - אגן האמזונאס (בעיקר צפון ברזיל, פרו, אקוודור, קולומביה וונצואלה, וגויאנה).
* זיזף זנבתן גודמן (*Choeroniscus godmani*) - אמריקה המרכזית, קולומביה, סורינאם, ונצואלה וגויאנה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1928
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אולדפילד תומאס
קטגוריה:זיזפיים
זיזף חד-עלה

**זיזף חד-עלה** או **זיזף ארך-לשון אנטילי** (שם מדעי: *Monophyllus*) הוא סוג של עטלף במשפחת הזיזפיים, הכולל שני מינים החיים באיים האנטיליים בים הקריבי. הסוג הוקם בשנת 1821 על ידי הזואולוג הבריטי ויליאם אלפורד ליץ׳ וקרוב מבחינה גנטית וחיצונית לסוג זיזף ארך-לשון. הסוג נקרא על שם עיטור העלה האפי הפשוט שלו.
## תיאור
הזיזף חד העלה מתאפיין בראש גדול, גוף כדורי וזנב קצר. האוזניים קטנות, עגולות ומרוחקות זו מזו עם צפירים זעירים. הלוע ארוך וצר, החוטם מחודד והלשון ארוכה וגמישה. עיטור העלה אפי של הסוג בצורת ראש חץ זקוף, ובשילוב עם הנחיריים העגולים מזכיר את אף החזיר. השפתיים גדולות והעיניים בינוניות. אורך הראש והגוף של המינים בסוג 50–80 מ״מ, אורך הזנב 4–16 מ״מ, אורך הזרוע 35–45 מ״מ והמשקל 8–17 גרם.

לזיזפים אלו פרווה קצרה וצפופה. צבעה משתנה בהתאם למין: אצל אחד המינים הצבע הדומיננטי הוא חום קפה-זהוב, בעוד שאצל המין השני הצבע הכללי עשוי להיות שילוב של חום אפרורי ואפור כסוף או שחרחר. הבטן לרוב חיוורת אצל שני המינים. החוטם, האף ופנים האוזניים ורודים, והכנפיים וקצות האוזניים בצבע חום קקאו או שחרחר.
## ביולוגיה
המינים בסוג אנדמיים לאיים האנטילים; בית הגידול שלהם מורכבת מיערות גשם טרופיים, ובתה חופית. למינים בסוג אוכלוסיות גדולות ונוכחות מרובה באזורים מוגנים; בשל כך, מצבם נחשב ליציב ובאזורים מסוימים הם אף נחשבים למזיקים בגלל מספרם הגבוה. שני המינים היו נוכחים בעבר באי פוארטו ריקו, אך ייתכן שאחד מהם נעלם ממנו בעקבות פגיעת הוריקנים.

כיתר בני משפחתם, המינים בסוג פעילי לילה. במהלך היום, הם ישנים במערות לצד מיני עטלפים אחרים. מין אחד חברותי ומעדיף מערות גדולות ועמוקות עם לחות גבוהה, בעוד שהמין השני מתבודד ומעדיף מערות קטנות ויבשות.

שני המינים ניזונים בעיקר מצוף, אבקנים ופירות, ומסתייעים בלשונם הארוכה וחוטמם המחודד לחדור לתפרחות. חרקים נאכלים מדי פעם. ההיריון מתרחש מדצמבר עד פברואר, והלידות נופלות בין מרץ לאפריל. הזיזפית ממליטה גור יחיד בכל פעם.
## מינים
בסוג 2 מינים:
* זיזף חד-עלה נזירי (*Monophyllus plethodon*) - מצוי באנטילים הקטנים ואולי גם בפוארטו ריקו.
* זיזף חד-עלה ליץ' (*Monophyllus redmani*) - אנדמי לאנטילים הגדולים (קובה, היספניולה, פוארטו ריקו).

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1821
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ויליאם אלפורד ליץ'
קטגוריה:זיזפיים
זיזף חסר-זנב

**זיזף חסר-זנב** (שם מדעי: *Anoura*) הוא סוג של עטלף במשפחת הזיזפיים, הכולל 9 מינים, החיים באזורים הרריים באמריקה הדרומית ובמידה פחות גם במרכזית. הסוג הוקם בשנת 1838 על ידי הזואולוג הבריטי ג'ון אדוארד גריי. בניגוד למשתמע מהשם העממי והמדעי, רק חלק מהמינים בסוג חסרי-זנב בעוד שהשאר בעלי זנב זעיר.
## תיאור
לזיזף חסר הזנב גוף גוצי עגלגל, כנפיים קצרות ורחבות וראש חרוטי מחודד. אורך הראש והגוף של המינים בסוג 50–90 מ״מ, אורך הזרועות 34–48 מ״מ ומשקלם 23-7.5 גרם. הזנב קצרצר במיוחד (7-3 מ״מ), ונעדר אצל חלק מהמינים. הלשון ארוכה במיוחד עם פטמיות דמויות מכחול בקצה שמותאמות לאיסוף צוף, החרטום מחודד והשפתיים גדולות. על האף, יש עיטור עלה אפי משולש בצורת זיז. הניבים גדולים והטוחנות קטנות וחדות. האוזניים קצרות ועגולות עם צפירים זעירים.

הפרווה של הזיזפים חסרי הזנב קצרה וגסה. צבעה משתנה בהתאם למין ונע בין חום לחום-אפרורי, אוכרה, כתמתם, חום שוקולד או שחרחר. הצד התחתון חיוור בדרך כלל. הפנים דלילות בשיער וצבען בורדו, ורוד או פחם. הכנפיים בצבע שחור דהוי או מבריק.
## ביולוגיה
הזיזפים חסרי הזנב מצויים באמריקה הדרומית והמרכזית. טווח התפוצה שלהם משתרע ממקסיקו עד לדרום ברזיל, ורובם מצויים בצפון הרי האנדים. המינים חיים ביערות גשם טרופיים, ומגלים העדפה ליערות לחים הרריים. התזונה שלהם מורכבת מצוף, אבקה, פירות וחרקים, ורמות הצריכה משתנות בין המינים: חלק ניזונים בעיקר מן החי וחלק בעיקר מצוף ואבקנים.

הזיזפים חיים במושבות קטנות של 20–75 פרטים בתוך מערות, ופעילים בשעות הלילה. המושבות מעורבות או מופרדות לפי זוויג בהתאם לעונה. הזיזפית ממליטה צאצא אחד (או תאומים לעיתים נדירות), ששוקל 3–5 גרם. תוחלת החיים עשויה להגיע ל-10 שנים.
## מינים
ממוזער|שמאל|190 פיקסלים|זיזף חסר-זנב ז'ופרואה.
בסוג זה 9 מינים, אך מעמדם של חלק מהם אינו מוסכם.
* זיזף חסר-זנב זנוב (*Anoura caudifer*)
* זיזף חסר-זנב הנדלי (*Anoura cultrata*)
* זיזף חסר-זנב צינורי (*Anoura fistulata*)
* זיזף חסר-זנב ז'ופרואה (*Anoura geoffroyi*)
* זיזף חסר-זנב רחב-שן (*Anoura latidens*)
* זיזף חסר-זנב לואיס מנואל (*Anoura luismanueli*)
* זיזף חסר-זנב משווני (*Anoura aequatoris*)
* זיזף חסר-זנב פרואני (*Anoura peruana*)
* זיזף חסר-זנב קדנה (*Anoura cadenai*)
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1838
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אדוארד גריי
קטגוריה:זיזפיים
זיזף אגה

**זיזף אגה** (שם מדעי: *Scleronycteris ega*) הוא סוג של עטלף קטן ונדיר במשפחת הזיזפיים, שאנדמי למרכז יער האמזונס ומהווה מין יחיד בסוג. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1912 על ידי הזואולוג הבריטי אולדפילד תומאס, ומעט מאוד ידוע עליו.
## תיאור
לזיזף אגה ראש צר ומוארך, גוף קטן ואוזניים קצרות ומחודדות עם צפירים זעירים. שפתיו מכוסות בחריצים ויבלות ושסועות במרכז, והשפת התחתונה ארוכה מן העליונה. לשונו של הזיזף דקיקה וארוכה ומותאמת לליקוט צוף ואבקנים. העיטור האפי שלו זקוף וקטן למדי, וצורתו כראש חץ מעוצב. אורך ראשו וגופו של זיזף אגה 57 מ״מ, אורך זרועותיו 33–35 מ״מ, ואורך זנבו 6 מ״מ. השפתיים והחוטם מכוסים בזיפים ארוכים.

הפרווה של זיזף אגה גסה, צפופה וחדגונית. צבעה הכללי חום אפרורי, חום קרמל או קקאו והיא שזורה בשיער שחור, בז׳ ולבן. הכנפיים שחורות או סגלגלות, והזרועות, הפנים והרגליים בצבע בורדו. השפתיים והעיטור האפי שחרחרים בדרך כלל. האוזניים שחורות בקצוות וורודות בחלקן הפנימי.
## תפוצה
זיזף אגה אנדמי למרכז האמזונס; טווח התפוצה שלו כולל את צפון-מערב ברזיל, דרום וונצואלה וכנראה גם מזרח קולומביה. הוא נדיר למדי, וידועים רק 4 מקומות שבהן הוא נוכח בבירור. בית הגידול שלו מורכב מיער גשם טרופי לח בסמוך לנהרות, נחלים וביצות ואולי גם סוואנה טרופית מיוערת. הוא מצוי בעיקר בשפלות. בשל מיעוט הדגימות, אין שום מידע על האקולוגיה של זיזף אגה וידוע רק שהוא ניזון מפירות, צוף ואבקנים.
## מצב
זיזף אגה מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN כמין חסר נתונים (DD), מכיוון שהוא נדיר ביותר עם תפוצה מוגבלת, ואין שום מידע על דרישות בית הגידול הספציפיות שלו וסובלנותו להפרעות אנושיות. ארגון IUCN מעריך שהמין מאוים באזורים רבים מצד אובדן בית גידול, אך לא ידוע האם אוכלוסיותיו יורדות ברמה המצריכה הכללה בקטגוריית שימור מאוימת. על פי הארגון, נדרשים מחקרים מעמיקים אודות טווח התפוצה המדויק, גודל האוכלוסייה, האקולוגיה והאיומים המרחפים עליו. מגמת האוכלוסייה נמצאת כנראה בירידה.
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:זיזפיים
קטגוריה:יונקים יחידים בסוגם
קטגוריה:יונקים ביער האמזונאס
קטגוריה:ברזיל: יונקים
זיזף טונאטיאו

**זיזף טונאטיאו ** (שם מדעי: *Tonatia*) הוא סוג של עטלף במשפחת הזיזפיים, הכולל 2 מינים, החיים בדרום אמריקה. הסוג הוקם בשנת 1827 על ידי הזואולוג הבריטי ג'ון אדוארד גריי וקרוי על שמו של האל טונאטיאו מהמיתולוגיה האצטקית. זיזף טונאטיאו קרוב חיצונית וגנטית לסוג זיזף עגול-אוזן.
## תיאור
לזיזף טונאטיאו ראש גדול אוזניים רחבות ועגולות וצפירים קטנים. חוטמו רחב וקצר ובעל עיטור דמוי עלה על האף. בדומה לזיזף עגול האוזן, גם לסוג זה שיניים מפותחות ויבלות במרכז השפתיים. אורך הראש והגוף של הזיזפים 42–88 מ״מ, אורך הזרוע 32–61 מ״מ ואורך הזנב 14–23 מ״מ. משקלם עד 35 גרם.

הפרווה של זיזף טונאטיאו צפופה וצמרירית במקצת. צבעה נע בין חום אפרורי לבז׳, שחרחר או אפור כסוף. הגחון עשוי להיות חיוור יותר. הזרועות, הפנים ובסיס האוזניים ורודים, והכנפיים, קצות האוזניים והמצח שחרחרים. אחד המינים מתאפיין בפס בהיר על הראש, שמשמש כסימן זיהוי בינו לבין המין השני.
## ביולוגיה
זיזפי טונאטיאו מצויים באמריקה הדרומית ואמריקה המרכזית. בית הגידול שלהם מורכב מיערות גשם טרופיים וסוב-טרופיים בסמיכות לנחלים, נהרות וביצות. הם ניזונים בעיקר מחרקים ומשלימים את תזונתם בפירות וחולייתנים קטנים. הזיזפים יוצאים לפעילות בשקיעה, וישנים ביום בעיקר בחללי עצים ובמערות לצד מיני עטלפים אחרים. הם מתרבים במהלך עונת הגשמים.

## מינים
בסוג זה 2 מינים:
* זיזף טונאטיאו גדול (*Tonatia bidens*) - דרום ומזרח ברזיל, פרגוואי וצפון ארגנטינה.
* זיזף טונאטיאו מפוספס-ראש (*Tonatia saurophila*) - צפון ברזיל, אזור גויאנה, פנמה, ודרום מקסיקו.
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1827
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אדוארד גריי
קטגוריה:זיזפיים
זיזף כתום-גרון

**זיזף כתום-גרון** (שם מדעי: *Lampronycteris brachyotis*) הוא סוג של עטלף קטן וססגוני במשפחת הזיזפיים, שמצוי באמריקה הדרומית ואמריקה המרכזית ומהווה מין יחיד בסוגו. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1879 על ידי הזואולוג האירי ג׳ורג׳ אדוארד דובסון וסווג במקור כמין בסוג זיזף ננסי עד שהוקצה עבורו סוג נפרד.
## תיאור
הזיזף כתום הגרון מתאפיין בראש גדול ומעוגל, בגוף גוצי ומוצק ובחרטום קצר למדי. פניו דלילות בשיער, עיניו קטנות ואוזניו קצרות ורחבות עם צפירים קטנים. עיטור העלה האפי שלו קטן למדי, והוא מורכב מזיז עבה משולש, ודיסקית רחבה סביב הנחיריים. בנוסף, ישנן מספר נפיחויות ויבלות סביב האף והפנים.

הזיזף כתום הגרון הוא בין הקטנים במשפחתו: אורך גופו 48–62 מ״מ, אורך זרועותיו כ-40 מ״מ, אורך זנבו 7–13 מ״מ ומשקלו עד 14 גרם.

הפרווה של הזיזף כתום הגרון עבה ושעירה. צבעה רבגוני למדי: הגב בצבע חום אפרורי או אוכרה, הצלעות והמותניים בצבע צהבהב חיוור, ועל הראש כיפה בצבע חום-אפרורי או אדום-קינמון. סימן ההיכר של המין שהעניק לו את שמו, הוא הצבע הכתום העז בגרון, בסנטר ובלחיים שמתרחב לעיתים קרובות גם לחזה ומאפשר לזהותו בנקל מזיזפים אחרים. הבטן ואזור המפשעה בצבע צהוב עז, ולעיתים הגרון והלחיים יהיו אף הם צהובים. הכנפיים וקצות האוזניים שחורות, בעוד שהפנים, הצפירים, הזרועות והרגליים בצבע ארגמן, בורדו או ורוד. העיטור האפי עשוי להיות ורוד או שחור.
## תפוצה וביולוגיה
הזיזף כתום הגרון מצוי באמריקה הדרומית והמרכזית; טווח התפוצה שלו מפוצל לשלושה אזורים נפרדים: האזור הראשון בדרום מקסיקו, בליז וצפון גואטמלה, החלק השני בניקרגואה, קוסטה ריקה ופנמה, החלק השליש משתרע על מזרח קולומביה, וונצואלה, אזור גויאנה, צפון ומרכז ברזיל וצפון פרו. הוא מצוי גם באי טרינידד וטובגו. בית הגידול של המין מורכב מיער ראשוני טרופי, יער במבוק לח ויער גדותיים בשפלות נמוכות ברום 150–700 מטר מעל פני הים.

הזיזף כתום הגרון פעיל בשעות הלילה, ושיא הפעילות מתרחשת בשעתיים הראשונות לאחר השקיעה ולאחר חצות. בשעות היום, הזיזף ישן במערות, מכרות, מבנים נטושים, אתרים ארכאולוגים ועצים חלולים. הוא לן בקבוצות קטנות של 10 פרטים עד מושבות גדולות של 300 פרטים, שמורכבים בעיקר מנקבות וצאצאיהן.

הזיזף הוא יונק אוכל חרקים באופן כללי, אך מדי פעם מגוון את תזונתו בפירות, צוף ואבקנים (בפרט בעונה היבשה). הוא נוהג לתור אחר מזונו בגובה 3–12 מטר מקרקעית היער. יש ככל הנראה שתי עונות רבייה שמסונכרנות עם עונות הגשמים. בכל פעם נולד צאצא יחיד.
## מצב
הזיזף כתום הגרון מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC) עקב טווח תפוצה רחב, מגמת אוכלוסייה יציבה והעדר איומים גדולים. עם זאת, המין רגיש מאוד לאובדן בית גידול ולהפרעות אנושיות ו-IUCN מציע לרשויות השימור המקומיות לפעול לצמצום האיומים הללו באזורים שבהם קיימים ריכוזים של המין.
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1878
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ורג' אדוארד דובסון
קטגוריה:זיזפיים
קטגוריה:יונקים ביער האמזונאס
קטגוריה:יונקים יחידים בסוגם
קטגוריה:ברזיל: יונקים
זיזף לבן-כתף

**זיזף לבן-כתף** (שם מדעי: *Ametrida centurio*) הוא מין יחיד בסוגו של עטלף קטן במשפחת הזיזפיים, שחי באמריקה הדרומית . תואר מדעית לראשונה בשנת 1841 על ידי הזואולוג הבריטי ג'ון אדוארד גריי.

האטימולוגיה של השם המדעי היא כדלהלן: שם הסוג (אמטרידה) משמעותו "קוצר" או "משחתת"; שם המין (סנטוריו) משמעותו בלטינית "בן מאה", ומתייחס למראה המבוגר שלו. מבחינה פילוגנטית, הזיזף לבן הכתף קרוב בעיקר לסוגים זיזף המצחייה וזיזף קמוט-פנים בעלי הפנים החריגות וכן לזיזף העצים.

## תיאור ואנטומיה
הזיזף לבן הכתף מתאפיין בגולגולת עגולה ומוזרה במיוחד: היא בעלת לסתות גדולות ורחבות, דחוסה וחסרת חוטם. כתוצאה מכך, פניו נראות כחתוכות באמצען ודומות לפני השימפנזה. המוח קטן בצורה יוצאת דופן. הלוע קצר ועירום והפה רחב. האוזניים שלו גדולות ועגולות, עם צפירים קטנים בצורת קוץ. העיניים גדולות וצהובות, והארובות שלהן גדולות ונפוחות במיוחד (בפרט אצל הזכר).

בשל העדר חרטום, העיטור האפי של הזיזף ממוקם בין העיניים ונראה כשקוע בתוך הפנים. העיטור מורכב מגידול בשרני בצורת חץ מעוצב שמוקף בשני קמטים עם יבלות, ובבסיסו דיסקית רחבה המקיפה את הנחיריים. שפתיו של הזיזף מכוסות רפידות קטנות, וסביב הלוע וצידי העיניים יש יבלות בולטות עם שיער. השיניים של הזיזף מפותחות וגדולות במיוחד.

הזיזף לבן הכתף הוא עטלף קטן למדי: אורך הראש והגוף 40–55 מ"מ, אורך הזרוע 26–34 מ"מ ואורך האוזן 16–17 מ"מ. משקלו עד 12 גרם. המין חסר זנב, ובעל כנף-זנב רחב ושעיר. הנקבות גדולות יותר מן הזכרים.

הפרווה של הזיזף קצרה וסבוכה. צבעה הכללי נע בין בז' לחום בהיר, חום ערמוני, אפרורי או צהבהב, והיא נוטה להיות חיוורת יותר באזור הפנים והגחון. הזכר כהים ואפרוריים יותר מן הנקבה. סימן ההיכר של המין שהעניק לו את שמו, הוא צמד הכתמים הגדולים על הכתפיים שצבעם לבן בוהק; מלבדם, יש לעיתים עוד שני זוגות כתמים לבנים קטנים יותר: זוג אחד בצדדי הצוואר וזוג אחד בצדדי החזה. העיטור האפי ופנים האוזניים בצבע כתמתם, צהוב או ורוד. הלוע ורוד עם יבלות אדומות. הכנפיים שחורות והזרועות והרגליים בצבע בורדו.

## תפוצה וביולוגיה
הזיזף לבן הכתף מצוי באמריקה הדרומית; טווח התפוצה שלו משתרע על אזור גויאנה (סורינאם, גיאנה וגיאנה הצרפתית), צפון ומרכז ברזיל, וונצואלה, כמחצית מקולומביה ודרום פנמה – אך הוא נפוץ בדלילות ונחשב לנדיר יחסית. הוא מצוי גם באיים טרינידד וטובגו והאי בונייר מהאנטילים ההולנדים. בית הגידול של הזיזף מורכב מיער גשם טרופי לח בסמיכות למקורות מים כמו נהרות, נחלים וביצות, והוא מופיע גם בקרחות יער ביער משני וברכסים הרריים גבוהים עד רום 2,400 מטר מעל פני הים.

בשל נדירותו, הזיזף לבן הכתף נלכד לעיתים רחוקות ברשתות ערפל שנפרסות על ידי חוקרי טבע ומעט מאוד ידוע על המין. הוא פעיל לילה וניזון בעיקר מפירות וצוף ואולי גם מחרקים. הוא תר אחר מזונו בחופה הגבוהה ובקרקעית. הזיזפית ממליטה צאצא יחיד לאחר היריון של מספר חודשים.

## מצב שימור
הזיזף לבן הכתף מסווג במצב השימור ללא חשש (LC) בשל טווח תפוצה רחב, אוכלוסייה יציבה ככל הנראה והעדר איומים משמעותיים. עם זאת, אובדן בית גידול בשל כריתת יערות מהווה איום לזיזף כיתר שוכני יער האמזונס.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1847
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אדוארד גריי
קטגוריה:זיזפיים
קטגוריה:יונקים יחידים בסוגם
קטגוריה:גיאנה: יונקים
קטגוריה:יונקים ביער האמזונאס
זיזף ננסי

**זיזף ננסי** (שם מדעי: *Micronycteris*) הוא סוג של עטלף במשפחת הזיזפיים, הכולל 12 מינים החיים באמריקה המרכזית והדרומית. הסוג תואר מדעית לראשונה בשנת 1866 על ידי הזואולוג הבריטי ג'ון אדוארד גריי, ומשמעות שמו המדעי היא "מיקרו-עטלף" בהתייחס למידות גופו הקטנות.

## תיאור
לזיזף הננסי גוף גוצי וקומפקטי, ראש עגול וכנפיים רחבות. חרטומו חרוטי ורחב במקצת, נחיריו מחורצים ושפתיו שסועות ועטויות יבלות. הזיזף הננסי הוא עטלף זעיר וקומפקטי: אורך הראש והגוף של המינים בסוג 42–69 מ"מ, אורך זרועותיו 31–57 מ"מ ומשקלם 4–16 גרם בלבד. האוזניים המעוגלות גדולות בצורה לא פרופורציונלית לגוף, השפתיים גדולות, ועל האף מזדקר עיטור עלה אפי גדול בצורת זיז שאופייני למשפחה. זנבם זעיר ובלתי נראה, וכנף הזנב קצרה למדי. לזיזפים הננסים ניבים חדים המותאמים ללעיסת מזון מן החי.

הפרווה הקטיפתית של המינים ארוכה וצפופה. צבעה הכללי נע בין חום ערמוני לחום-אפרורי, אדמדם או זהוב, כשהבטן נוטה להיות חיוורת יותר עד לבן קרם. החרטום קירח, קצר ומחודד וצבעו ורוד או בורדו. האוזניים והכנפיים שחורים והזרועות והרגליים בצבע בורדו.

## ביולוגיה
הזיזפים הננסיים מצויים באמריקה הדרומית, וחיים במגוון רחב של בתי גידול: מיערות גשם טרופיים דרך ערבות עשב וסוואנות וכלה באזורים צחיחים למחצה. הזיזפים פעילים בשעות הלילה וניזונים בעיקר מחרקים. במהלך היום, הם נתלים על עצים חלולים, מערות ומבנים נטושים. המינים בסוג חיים בדרך כלל בקבוצות קטנות יחסית של עד 20 עטלפים.

## מינים
בסוג 11 מינים. מינים נוספים שהיו בעבר בסוג הועברו לסוגים אחרים.
ממוזער|שמאל|230 פיקסלים|בצילום זה ניתן לראות את היחס בין הזיזף ליד אנושית.
* זיזף ננסי מצוי (*Micronycteris microtis*)
* זיזף ננסי קטן (*Micronycteris megalotis *)
* זיזף ננסי ברוסט (*Micronycteris brosseti*)
* זיזף ננסי בוריר (*Micronycteris buriri*)
* זיזף ננסי מטסס (*Micronycteris matses*)
* זיזף ננסי לבן-בטן (*Micronycteris minuta*)
* זיזף ננסי סנבורן (*Micronycteris sanborni*)
* זיזף ננסי שמידט (*Micronycteris schmidtorum*)
* זיזף ננסי יטס (*Micronycteris yatesi*)
* זיזף ננסי שעיר (*Micronycteris hirsuta*)
* זיזף ננסי ג'ובאני (*Micronycteris giovanniae*)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1866
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אדוארד גריי
קטגוריה:זיזפיים