open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
פולינום ציקלוטומי

בתורת השדות, **פולינום ציקלוטומי** הוא פולינום מינימלי של שורש יחידה מעל שדה המספרים הרציונליים. לכל מספר שלם n מתאים פולינום ציקלוטומי יחיד, \ \Phi_n, שהוא פולינום מתוקן בעל מקדמים שלמים, והוא הפולינום המינימלי של כל השורשים הפרימיטיביים מסדר n. כלומר: \Phi_n(X) = \prod_\omega (X-\omega)\,, כאשר \omega עובר על כל השורשים הפרימיטיביים מסדר n.

הפולינומים הציקלוטומים הראשונים הם:
\ \Phi_1(x) = x-1, \qquad \Phi_2(x) = x+1, \qquad \Phi_3(x) = x^2+x+1, \qquad \Phi_4(x) = x^2+1, \qquad \Phi_5(x) = x^4+x^3+x^2+x+1. באופן כללי, אם p הוא מספר ראשוני, אז כל השורשים ה-p-ים של 1 הם פרמיטיביים, ו- \ \Phi_p(x)=\frac{x^p-1}{x-1}=\sum_{k=0}^{p-1} x^k

כל שורש n-י של 1 הוא שורש d פרימיטיבי של 1 עבור מחלק אחד בדיוק של n, ולכן, אם מכפילים את הפולינומים הציקלוטומיים, מתקבל x^n - 1 = \prod_{d\,\mid\,n} \Phi_d(x). מכאן מתקבלת הנוסחה הרקורסיבית \ \Phi_n(x) = \frac{x^n-1}{\prod_{d|n, d. 

הפולינום הציקלוטומי הראשון שיש לו מקדם שאינו 0, 1 או 1- הוא \ \Phi_{105} (זה נובע מכך ש-105 הוא המספר הקטן ביותר שהוא מכפלה של שלושה ראשוניים אי-זוגיים שונים); עם זאת, לכל k יש אינסוף ערכים של n שעבורם יש לפולינום הציקלוטומי ה-n-י מקדם הגדול בערכו המוחלט מ- \ n^k
.

כאשר מרחיבים את \ \mathbb{Q} בעזרת שורש היחידה הפרימיטיבי \ \rho_n, מתקבל השדה הציקלוטומי מסדר n, 
\ \mathbb{Q}[\rho_n]. השדה הזה מכיל את כל שורשי היחידה מסדר n, והוא שדה הפיצול של \ \Phi_n(x) מעל \ \mathbb{Q}. הרחבת השדות \ \mathbb{Q}[\rho_n]/\mathbb{Q} היא מדרגה \ \phi(n), וחבורת גלואה שלה היא חבורת אוילר מסדר n.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תורת השדות
קטגוריה:תורת גלואה
קטגוריה:פולינומים
תחנת הרכבת התחתית מארבל ארץ'

**תחנת הרכבת התחתית מארבל ארץ**' (באנגלית **Marble Arch tube station**) היא תחנה ברכבת תחתית של לונדון הממוקמת ברחוב אוקספורד, הסיטי של וסטמינסטר סמוך למארבל ארץ'. מיקומה בין תחנות קו הסנטרל הוא בין לנקסטר גייט לבונד סטריט.

## היסטוריה
תחנת הרכבת מארבל ארץ' נפתחה ב-30 ביולי 1900 בידי חברת הרכבת סנטרל לונדון ריילוואי (לימים קו הסנטרל). בניין התחנה המקורי עוצב על ידי האדריכל הנרי בל ומוקמה בפינת הרחובות של רחוב קוובק ורחוב אוקספורד, כמו כל התחנות המקוריות בקו הסנטרל, הגישה בין הרחוב לרציפי הרכבת מתחת לקרקע הייתה באמצעות מעליות עד הבנייה המחודשת של התחנה בשנות ה-30 שבמהלכה הוחלפו המעליות בדרגנוע, ומכירת הכרטיסים עברה מתחת לקרקע, מערבה מהמיקום הישן של התחנה. ב-15 באוגוסט 1932 החל השימוש בתחנה החדשה, הבניין הישן נהרס מאוחר יותר. בשנת 1985, הוחלפו האריחים הלבנים הפשוטים שברצפת רציפי הרכבת, בלוחות דמויי-זכוכית דקורטיביים ב-1985.

### כיום

בשנת 2010, עברה התחנה תהליך מודרניזציה בה נבנו גימורים חדשים בכל אזורי התחנה, בנוסף על אריחי הרציפים.

התחנה קרויה על שם המארבל ארץ', קשת הנמצאת בקרבת פינת הנואמים בהייד פארק. 

## גלריה


קובץ:Marble Arch stn westbound look east.JPG
קובץ:Marble Arch stn eastbound look west.JPG
קובץ:Marble Arch stn platform decoration.JPG
קובץ:Marble Arch stn roundel.JPG


## קישורים חיצוניים
*ארכיון תמונות

מארבל ארץ'
נסיגה אינסופית

במתמטיקה, **נסיגה אינסופית** היא שיטה להוכחת משפטים על קבוצות סדורות היטב, כגון קבוצת המספרים הטבעיים. נסיגה אינסופית היא הוכחה על דרך השלילה שבה מניחים שטענה מסוימת נכונה לאיבר כלשהו ומראים שזה גורר בהכרח שהיא נכונה גם לאיבר קטן יותר. כעת נניח שקבוצת האיברים שהטענה נכונה עבורם אינה ריקה. מחד, יש לה איבר מינימלי משום שהמערכת סדורה היטב. מאידך, לכל איבר בקבוצה הזו יש איבר קטן יותר, וזו סתירה. מכאן שהטענה אינה נכונה לאף איבר.

שימוש בנסיגה אינסופית ניתן לראות עוד בהוכחת אוקלידס לכך שהשורש הריבועי של 2 הוא מספר אי-רציונלי. בהוכחת אוקלידס מראים שאם שורש 2 היה רציונלי, אז היה ניתן להציגו כשבר שניתן לצמצמו ב-2 עד אינסוף, ולכן שורש 2 אינו רציונלי. פרמה נחשב למי שמיסד את השימוש השיטתי בשיטה כשהשתמש בה כדי להוכיח טענות על משוואות דיופנטיות. המפורסמת שבהן היא הטענה שלמשוואה \ x^4+y^4=z^4 אין פתרונות במספרים טבעיים (זהו מקרה פרטי של המשפט האחרון של פרמה). הוכחת נסיגה מפורסמת נוספת של פרמה היא הוכחת הטענה שכל מספר ראשוני השקול ל-1 מודולו 4 הוא סכום של שני ריבועים.

## דוגמאות

* נוכיח בעזרת נסיגה אינסופית שאין פתרונות בטבעיים למשוואה a^2 + b^2 = 3(c^2 + d^2):

נניח בשלילה שיש פתרון. אז מתקיים ש- a^2+b^2 מתחלק ללא שארית ב-3. כיוון שמספר ריבועי חייב לתת בחלוקה ב-3 שארית 1 או 0, אנחנו מקבלים ששני המספרים חייבים להתחלק ב-3. יהיו a', b' מספרים המקיימים a = 3a', b = 3b'. נציב במשוואה המקורית ונקבל (3a')^2 + (3b')^2 = 3(c^2 + d^2), או 3(a'^2 + b'^2) = c^2 + d^2. אבל a', b' קטנים יותר מ- a, b בהתאמה, לכן לכל רביעית מספרים טבעיים קיימת רביעייה כך ששניים מהם קטנים יותר שעדיין מקיימת את המשוואה. אם נמשיך בכך עד אינסוף נגיע לסתירה. משום כך אין למשוואה דיופנטית זו אף פתרון בטבעיים.

* נוכיח כי \sqrt{2} אי רציונלי:

נניח בשלילה כי קיימים a,b \in \mathbb{Z}  כך ש: \sqrt{2} =  \frac{a}{b} כלומר 2 = \frac{a^2}{b^2} לכן :2b^2 = a^2 ע״פ המשפט היסודי של האריתמטיקה:

\exists k \in \mathbb{Z} . 2k = a לכן: 2b^2 = 4k^2 כלומר b^2 = 2k^2 לכן \exists p \in \mathbb{Z} . 2p = b.

זה אומר שלכל זוג a,b קיים זוג k,p קטן יותר המקיים את התנאי ובגלל שקיימים a,b שסכומם מינימלי נוצרת סתירה.

* נוכיח את המשפט האחרון של פרמה למקרה n=4:

נסתמך על המשפט:

a, b, c הם מספרים שלמים.  a^2 + b^2 = c^2 אם ורק אם קיימים k, s, t שלמים כך ש־ a = 2kst , b = k(s^2-t^2),c = k(s^2+t^2) זהו משפט מוכר הנותן ״לייצר״ שלשות פיתגוראיות.

קל לראות שאם אין פתרונות למשוואה: a^4 + b^4 = c^2 אז אין גם למשוואה המקורית.

נניח בשלילה שקיימת שלשה a,b,c המקיימת את המשוואה כאשר c מינימלי.

נובע מכך ש - \gcd(a,b,c) = 1 כי אם לא אפשר לצמצם את המשווה וc לא יהיה מינימלי.

כלומר a^2, b^2,c שלשה פיתגוראית פרמיטיבית.

לכן קיימים  s, t כך שa^2 = 2st , b^2 = (s^2-t^2),c = (s^2+t^2).

מהמשוואה b^2 = s^2 - t^2 נובע שקיימים u,v שלמים כך ש־ t = 2uv , b = u^2-v^2,s=u^2+v^2 .

ע״פ המשפט היסודי של האריתמטיקה קיימים x,y המקיימים s = y^2, t = 2x^2.

לכן u,v ריבועיים, כלומר קיימים n,m המקיימים: u = m^2, v = n^2.

לכן m,n,y שלישייה קטנה יותר המקיימת m^4 + n^4 = y^2.

סתירה!!! כי קיבלנו שלישייה קטנה יותר בניגוד להנחה.

## ראו גם
*אינדוקציה מתמטית

## קישורים חיצוניים

* שיטת הירידה באתר תחרות הערים 
*  


קטגוריה:מושגים במתמטיקה
קטגוריה:שיטות הוכחה
קטיה לויצקי

**קטיה לויצקי** (נולדה ב-2 בנובמבר 1985) היא כדורסלנית עבר ישראלית ששיחקה בעמדת הסנטרית בנבחרת ישראל.

## ביוגרפיה
לויצקי נולדה במיקולאייב שבאוקראינה הסובייטית דאז. היא החלה את דרכה במחלקת הילדות והנערות של בנות הרצליה. ומשם המשיכה לקבוצת הבוגרות של רמת השרון.

לויצקי משתייכת לסגל נבחרת ישראל משנת 2004.

לויצקי שיחקה שנתיים באוניברסיטת וילאנובה. ולאחר מכן הצטרפה לקבוצת הפועל תל אביב בעונת  וזכתה עימה באליפות. בעונת  שיחקה באליצור רמלה. בחודש יוני 2009 חתמה בקבוצת טרגובישטה הרומנית. אך חזרה לישראל בינואר 2010 וחתמה באלקטרה רמת השרון, איתה זכתה בדאבל (זכייה באליפות ובגביע בעונה אחת). בעונה לאחר מכן חתמה לויצקי בקבוצת מכבי בנות אשדוד, הושעתה ממשחק למשך 4 חודשים לאחר שנכשלה בבדיקת חומרים ממריצים. ב-2011 עברה לאליצור רמלה.

ב-2014 שיחקה בתפקיד אורח בעונה הרביעית של סדרת הטלוויזיה "רמזור", כבת הזוג הגבוהה של חפר אותו מגלם נירו לוי.

באוגוסט 2015 חתמה לויצקי בקבוצת מכבי בנות אשדוד.

ב-2018 עברה לקבוצת מכבי רמת חן.

## קישורים חיצוניים

* קטיה לויצקי, "ONE"
* 
* 
* 

קטגוריה:כדורסלניות רמת השרון
קטגוריה:כדורסלניות אליצור רמלה
קטגוריה:כדורסלניות הפועל תל אביב
קטגוריה:כדורסלניות מכבי אשדוד
קטגוריה:כדורסלניות נבחרת ישראל
קטגוריה:כדורסלניות ישראליות בליגת המכללות בארצות הברית
קטגוריה:ישראליות ילידות אוקראינה
קטגוריה:ישראלים ילידי אוקראינה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1985
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1985
ורדאפט

שמאל|ממוזער|200px|שרביט של ארכימנדריט או ורדאפט ארמני מהרבע הראשון של המאה ה-19
**ורדאפט** (בארמנית: **Վարդապետ **בניב המזרחי - "ורטאפט", בניב המערבי "ורטאבד") הוא תואר השכלה בכנסייה האפוסטולית הארמנית הניתן לכומר רווק, כלומר לנזיר ("אבָּגָה"), המצטיין בבקיאותו במסורת התאולוגית הארמנית. התואר שקול כנגד לתואר ארכימנדריט. הוורדאפט מוסמך להטיף וללמד.

משמעות המילה היא "ראש-מורה", תפקיד העולה על "**ראבוני**" שהוא "מורה" ועל "**ראבונאפט**" שהוא מעין "מורה ראשון". לפי מסורת הסמינרים הארמנים לכמרים מימי הביניים ורדאפט יכול ללמוד אצל וורדאפט אחר אבל את ההסמכה מקבל רק מידי ועדה בת 2–3 ורדאפטים על בסיס עבודת מסטר שעליו להכין ולהגן. לפי הספר של גרגור טטבאצי מהמאה ה-14
על הסמכת הכמרים, רק ורדאפט יכול להוביל שירת תהילים ולגלות משמעויות נסתרות של מילים אלוהיות, "לדבר בלשונות" לא מובנות ולפרשן בפני המאמינים.
*קיים גם תואר של **ורדאפט בכיר** - או **ארכימנדריט בכיר** - (**דזאירגוין ורדאפט**) המהווה מעין תואר "דוקטור לתאולוגיה" ארמנית, הניתן אחרי כתיבה והגנה של עבודת דוקטורט מיוחדת.
מבין הוורדאפטים נבחרים הבישופים והארכיבישופים הארמנים.
שורה של דמויות חשובות בהיסטוריה של העם והתרבות הארמניים היו וורדאפטים ונוהגים לציין זאת כשמזכירים את שמם - למשל יָגישה (אלישע) ורדאפט, היסטוריון ותאולוג מהמאה ה-5, מסרוב משטוץ ורטאפט - ממציא האלף-בית הארמני, ותלמידו קוריון ורטאפט, ההיסטוריון אראקל מתבריז, ה"אשוג"  סאיאת נובה, המוזיקולוג והמלחין הלאומי קומיטאס ורדאפט מהמאה ה-20, ורבים אחרים.

## קישורים חיצוניים
*Thomas F. Matthews and Avedis K.Sanjian
*Armenian gospel iconography: the tradition of the Glajor Gospel Dumbarton Oaks, 1991*
(תומאס פ. מתיוס, אבדיס ק. סאנג'יאן - איקונוגרפיה של האוונגליון הארמני: מסורת האוונגליון מגלדזור, דמברטון אוקס, 1991, ארצות הברית)
*אתר על הכנסייה הארמנית - באנגלית

## הערות שוליים

קטגוריה:תארים ותפקידים דתיים
קטגוריה:הכנסייה האפוסטולית הארמנית
אהרן טברסקי

רבי **אהרן טברסקי** (תקמ"ד 1784 - ח' בכסלו תרל"ב 1871) היה האדמו"ר השלישי של בית צ'רנוביל, ומייסד ענף חסידות צ'רנוביל.

## ביוגרפיה
נולד לרבי מרדכי מצ'רנוביל וחיה שרה בתו של רבי אהרן הגדול מקרלין שעל שמו הוא קרוי.

היה חתנו של רבי גדליה מליניץ בעל תשואות חן, ובזיווגו השני היה חתנו של בן דודו רבי צבי מקריסצ'וב, בן רבי אברהם מקריסצ'וב ולגרסה אחרת נישא בשנית לבתו של רבי אהרן מטיטיוב.

בצעירותו הכריחו אביו לכהן באדמו"רות, ומאז הרבה בנסיעות לערי הסביבה. עם פטירת אביו מילא את מקומו בהנהגת עדתו ובמגידות צ'רנוביל ושאר הקהילות ובכך היה לאדמו"ר המרכזי של בית צ'רנוביל ולראש משפחת טברסקי. הוא נודע בצדקתו וקדושתו ואלפים היו מחסידיו. רוב אחיו האדמו"רים התייחסו בכניעה והערצה לפניו. היה נשיא של קופת מעות ארץ הקודש של כולל ווהלין, ופעל רבות לחיזוק ישוב ארץ ישראל. השפעתו במרחב הרוסי הייתה גדולה.

נהג להכתיר את בניו ונכדיו לאדמו"רים עוד בחייו.

נפטר בח' בכסלו תרל"ב ונקבר על פי בקשתו בחלקת סבו רבי מנחם נחום.

## משפחה
הותיר אחריו ששה ילדים:
*מזיווג ראשון: חיה שרה, שהייתה אשת רבי ישראל, בן רבי יצחק אייזיק, חתן רבי נחמן מברסלב, ובזיווג שני אשת רבי שלמה מלודמיר נכדו של רבי שלמה מקרלין.
*פערל, אשת רבי יצחק הלוי פיצ'ניק מברזנה
*מזיווג שני: רבי מנחם נחום השני מצ'רנוביל.
**בנו היה רבי מרדכי מלויעב-שדה לבן, אבי שושלת צ'רנוביל כיום.
*רבי ישעיה משולם זוסיא מצ'רנוביל, חתן דודו רבי מנחם נחום ממקארוב ובזיווג שני חתן רבי פינחס מסלוויטא, ובזיווג שלישי חתן רבי מרדכי זאב רבינוביץ, נכדו של הבעל שם טוב. חתנו היה רבי ישכר דב מבעלז.
*רבי ברוך אשר מצ'רנוביל, חתן דודו רבי משה מקריסצ'וב.
*פייגא, אשת רבי דוד משה פרידמן מצ'ורטקוב.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אדמו"רי בית צ'רנוביל
קטגוריה:רבנים אוקראינים
קטגוריה:משפחת טברסקי
קטגוריה:ילידי 1784
קטגוריה:נפטרים ב-1871
קטגוריה:נשיאי קופת מעות ארץ הקודש
מיכאיל סטורדזה

[ממוזער|שמאל|בול של [מולדובה|רפובליקה מולדובה עם דיוקן שליט נסיכות מולדובה, מיכאיל סטורדזה]]
**מיכאיל סטורדזה** (**סטורזה**) (ברומנית: **Mihail Sturdza**, 24 באפריל 1794 - 8 במאי 1884) היה שליט נסיכות מולדובה מאפריל 1834 ועד יוני 1849.

## חייו
מיכאיל סטורדזה, שנולד ביאשי, היה בנו של הלוגופט הגדול **גריגורה סטורדזה** (Grigore Sturdza) ומצד אימו היה נכד של שליט מולדובה. הוא זכה להשכלה, היה מתומכי האימפריה הרוסית ומבקר חריף של ניצול איכרי מולדובה על ידי הבויארים. גם לאחר שהועלה לכס השלטון במולדובה על ידי האימפריה העות'מאנית התמיד בנטייתו לכיוון הרוסי.

בתקופת כהונתו של סטורדזה הוקמה ביאשי, בתמיכתו הפעילה, אקדמיה מיכאיליאנה, המוסד הראשון להשכלה גבוהה בנסיכות מולדובה, שהתפתחה ממנו בהמשך אוניברסיטת יאשי. סטורדזה היה מנהיג בעל כישורי ניהול ניכרים ובתקופתו, בנוסף להגדלת רכושו, דאג גם לסלילת 250 קילומטרים של דרכים ולבניית 400 גשרי אבן קטנים.

סטורדזה ריסן את מעשי העוולה של הפקידות המנהלתית ושל הבויארים כנגד האיכרים והצוענים. הוא שחרר מהשעבוד את הצוענים שהיו שייכים לו ואת אלה שהיו משועבדים למנזרים, מעשה שבעקבות הדוגמה שלו הלך גם שליט נסיכות ולאכיה, גאורגה ביבסקו. תחילה הגביל את הגירת היהודים אל נסיכות מולדובה, אך בהמשך עודד אותה והעדיף להושיב את היהודים על אדמותיו הפרטיות.

סטורדזה טיפח צעירים מוכשרים, דוגמת מיכאיל קוגלניצ'אנו, מאטיי מילו ועוד, הקציב להם מלגות לימודים מחוץ למולדובה ובשובם דאג להם למשרות המאפשרות קיום מכובד. סטורדזה חשש מהרוח המהפכנית של התקופה ופעל נגד כל אדם או כתב עת שנחשד בניסיון להטיף לשינוי השלטון. הוא עצר, היגלה וכלא חשודים במהפכנות וסגר כתבי עת שמתוכן המאמרים המתפרסמים בהם אפשר היה לחוש ברוח מהפכנית. גם מחברי מחזות ביקורתיים נענשו. הוא דיכא את מהפכת 1848 במולדובה, אולם זה לא עזר לו ולאחר הכיבוש הטורקו-רוסי של הנסיכויות הרומניות הוחלפו השליטים.

סטורדזה שאף להתעשרות רבה ככל האפשר ולשם כך מכר תוארי אצולה, כך שאם בתחילת שלטונו היו בנסיכות מולדובה 853 בויארים, בסיום שלטונו מספרם הגיע ל-3,750. הוא אילץ את ונימין קוסטקה (Veniamin Costache), המיטרופוליט האהוד של יאשי, להתפטר וקומם נגדו את דעת אוהדיו.

ב-1815 נשא מיכאיל סטורדזה את אליסאבטה (Elisabeta), בתו של וסילה רוסטי (Vasile Rosetti). לשניים היו שלושה ילדים, שני בנים ובת. מאוחר יותר נפרד סטורדזה מרעייתו ונשא אשה נוספת. עם רעייתו החדשה היו לו שני בנים שמתו בילדותם.

מיכאיל סטורדזה מת בגיל 90 בפריז.

## קישורים חיצוניים

* מיכאיל סטורדזה, שליט נסיכות מולדובה באתר "איסטוריה" מרפובליקה מולדובה, בניהולו של רומן קוזלובסקי 

קטגוריה:שליטי נסיכות מולדובה
קטגוריה:יאשי: אצולה
קטגוריה:ילידי 1794
קטגוריה:נפטרים ב-1884
לינה הופנקו

**לינה (רחל לאה) הופנקו** (א' בחשוון תרמ"ח; 19 באוקטובר 1887 - ז' בכסלו תש"ד; 14 בדצמבר 1943) הייתה מוזיקאית, פסנתרנית ומורה למוזיקה. הייתה רעייתו של משה הופנקו, מנהל קונסרבטוריון שולמית.

## ביוגרפיה
נולדה בפולטבה בשם **רחל לאה קרישבסקי** לבתיה ולמרדכי אזרחי-קרישבסקי. היא נקראה על שם סבתה רחל לאה קרישבסקי, שנפטרה ברוסיה בשנת תרמ"ג (1883). סבה חיים יעקב קרישבסקי, חסיד חב"ד, עלה לבדו לארץ ישראל בשנת 1886 והתיישב בראשון לציון.

בשנת 1897 עלתה לינה עם הוריה לארץ ישראל, ובתקופתם הראשונה התיישבו בירושלים. לינה למדה בבית הספר אוולינה דה רוטשילד בירושלים. לאחר לימודיה הצטרפה ל"במת החובבים" ביפו, בראשותו של מנחם גנסין, והייתה השחקנית הראשית של אגודה זו. בין השאר, היא שיחקה את "יהודית" בהצגה "אוריאל אקוסטה" לקרל גוצקוב, הכלה ב"נישואין" לניקולאי גוגול, והנערה ב"מזל טוב" לשלום עליכם.

בשנת 1910 עלה לארץ ישראל משה הופנקו כדי לשמש מורה בבית הספר למוזיקה שהקימה שולמית רופין. בבואו לתל אביב התגורר הופנקו בבית המורה מרדכי אזרחי (אז: קרישבסקי), ושם ערך את הקונצרט הראשון שלו. בתו של אזרחי, לינה, הייתה תלמידתו הראשונה, וכעבור זמן קצר נישאה לו. בשנת 1912 נפטרה שולמית רופין, והופנקו נקרא לנהל את בית הספר, ששמו הוסב ל"שולמית" על שם המייסדת. באותה שנה גם נולד בנם הבכור של משה ולינה, יובל-חיים הופנקו (עמידרור), שלאחר פטירת אביו ניהל את "שולמית".

לינה נסעה לווינה להשתלם בהוראת מוזיקה, וכשחזרה החלה ללמד ב"שולמית". ביתם של בני הזוג הופנקו היה מוקד לקונצרטים, כשבני תל אביב הקטנה היו מתגודדים סביבו ומאזינים לצלילי המוזיקה שבקעו ממנו. לאחר כיבוש הארץ בידי הבריטים נהגו משה ולינה הופנקו לערוך קונצרטים לחיילי הצבא הבריטי ולחיילי הגדודים העבריים.

לינה נפטרה בשנת 1943, בהיותה בת 56. נקברה בבית הקברות טרומפלדור בתל אביב, לצד אמה בתיה אזרחי. אחיה הוא הכנר והמוזיקאי יריב אזרחי, שניהל את קונסרבטוריון רון.

## קישורים חיצוניים
*
* אתר החברה קדישא

קטגוריה:ילידות 1887
קטגוריה:נשות העלייה הראשונה
קטגוריה:אנשי העלייה הראשונה
קטגוריה:פסנתרנים יהודים
קטגוריה:פסנתרניות ישראליות
קטגוריה:פסנתרנים ישראלים
קטגוריה:מורות למוזיקה בישראל
קטגוריה:מורים למוזיקה בישראל
קטגוריה:מורות למוזיקה
קטגוריה:נשים הקבורות בבית הקברות טרומפלדור
קטגוריה:משפחת קרישבסקי
קטגוריה:בוגרות בית הספר אוולינה דה רוטשילד
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1887
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1943
משמרת לילה

"**משמרת לילה**" הוא האלבום השני והאחרון של להקת "בנזין". האלבום יצא לאור באוגוסט 1984 בחברת CBS, שנתיים לאחר יציאת אלבום הבכורה של הלהקה, "עשרים וארבע שעות". כל שירי האלבום נכתבו והולחנו על ידי יהודה פוליקר ויעקב גלעד.
## הקלטה והפקה
חברי הלהקה החלו לעבוד על התקליט בקיץ 1983. בזמן הקלטת האלבום עזב יחיאל 'קיטש' אמסלם את הלהקה עקב חילוקי דעות על רקע מקצועי עם יתר חברי הלהקה. אמסלם רצה שהלהקה תבצע מוזיקה בסגנון יותר מלודי שהוא כתב, ולא רק בסגנון רוק גיטרות, והחליט לעזוב את ההרכב. באלבום נותרו שני שירים שבהם הוא השתתף בנגינה: "משמרת לילה", ו"בית משותף". אמסלם אף השתתף בעיבוד חלק משירי האלבום. לאחר שעזב פוליקר ניגן את כל תפקידי הגיטרה ושר גם קולות רקע בחלק מהשירים.

את רוב השירים עיבדו יעקב גלעד וחברי הלהקה, ובחלקם השתתף בעיבוד גם טכנאי ההקלטה יעקב מורנו.

במהלך הקלטת האלבום סבלו חברי הלהקה מקשיי פרנסה, הם חזרו לגור ב (הם עברו לגור בתל אביב, בעקבות הצלחת האלבום הראשון), ובנג'ו קמחי ואמסלם שהיו נשואים גם עבדו במקביל. פוליקר חזר לגור עם הוריו. למימון ההקלטות אף לקחו הלוואות.

האלבום זכה להצלחה מסחרית קטנה יותר מהאלבום הראשון של הלהקה ומכר קצת פחות מ-20,000 עותקים, בשנתיים לאחר שיצא. הוא כלל את הלהיטים "משמרת לילה", "קחי אותי הביתה", "בית משותף", "אחרי הטלוויזיה (האש נמשכת)", "שוטרים וגנבים ו"פנים אל מול פנים".

לאחר יציאת האלבום, יצאה הלהקה לסיבוב הופעות, שכלל הופעה משותפת עם אריאל זילבר בפסטיבל עיר הבירה באילת, לפני הקהל של כ-50,000 צופים, בספטמבר 1984. כמה חודשים לאחר צאת האלבום פוליקר החל לעבוד על תקליטו "עיניים שלי" ועל הפקת תקליט לגידי גוב, והלהקה הגיעה לסוף דרכה.

## רשימת השירים

## גרסאות כיסוי
בשנת 2006 ביצעו רפאל מירילא, מאיה רוטמן וג'קו אייזנברג גרסת כיסוי לשיר במסגרת הגמר הגדול של התכנית "כוכב נולד 4".

## קישורים חיצוניים

* עמוד האלבום באתר מומה
**ביקורות**
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי בנזין
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי יעקב גלעד
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי יעקב מורנו
קטגוריה:אלבומי חברת CBS ישראל
האסכולה הפריפטטית

שמאל|ממוזער|250px|האסכולה הפריפטטית
**האסכולה הפריפטטית** (περιπατητικός) הייתה אסכולה פילוסופית שנוסדה על ידי אריסטו באתונה בשנת 335 לפנה"ס.

אריסטו נהג ללמד כשהוא מתהלך בחברת תלמידיו בשבילים מכוסים (peripatoi ביוונית). שבילים אלה הקיפו את בנייני הליקיאון. המונח היווני (peripatein) מתייחס למי שמתהלך ומשוחח בעת ובעונה אחת, ומכאן הכינוי "פריפטטים", שדבק בתלמידי אריסטו בליקיאון. הפריפטטים היו מדענים ומלומדים שהקדישו את זמנם למחקר ועסקו בזואולוגיה, בוטניקה, ביוגרפיה, היסטוריה של המדע, פילוסופיה, ספרות ומשפטים.

אחרי מות אריסטו בשנת 322 לפנה"ס תלמידו תאופרסטוס עמד בראש אסכולה זו. אחרי מות תאופרסטוס בשנת 287 לפנה"ס ירש את מקומו סטראטון מלאמפסאקוס, אך האסכולה הפריפטטית לא שרדה זמן רב, ולימוד המדעים עבר מאתונה המתרוששת לאלכסנדריה שבמצרים, והליקיאון הלך ונשכח.

בראש בית הספר עמדו:

#אריסטו (334-322) לפנה"ס
#תאופרסטוס (322–288) לפנה"ס
#סטראטון מלאמפסאקוס (288-269) לפנה"ס
#ליקו מטוראס (269-225) לפנה"ס
#אריסטו מכיוס (225-190) לפנה"ס
#קריטולאוס (190-155) לפנה"ס
#דאודורוס מצור עד 140 לערך לפנה"ס
#ארימנאוס עד 110 לערך לפנה"ס

לאסכולה זו השתייכו אודמוס מרודוס, אריסטובולוס מאלכסנדריה, אריסטוקסנוס, דיקארכוס וקליארכוס.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פילוסופיה יוונית
קטגוריה:הוגים אריסטוטלים
תעלת בונגו

שמאל|ממוזער|300px|
**תעלת בּוּנְגוֹ** (ביפנית: **豊後水道**) היא מצר המפריד בין האיים היפניים קיושו ושיקוקו.

תעלת בונגו, מחברת בין האוקיינוס השקט לים הפנימי סטו כשהנקודה הצרה ביותר בתעלה זו היא מצר הוֹיוֹ.

## קישורים חיצוניים

בונגו
הקנטונים של צרפת

**הקנטונים של [[צרפת]]** הם יחידות החלוקה המנהלית הרביעית בגודלה בחלוקה המנהלית של צרפת. קנטון הוא חלק מרובע ומחולק לכמה קומונות. מלבד תפקידם כיחידות מנהליות בתחום השירותים והמשפט הציבורי, הם משמשים גם כמחוזות בחירה בבחירות למועצה הכללית של המחוז לו הם משתייכים. מסיבה זו הבחירות למועצת המחוז מכונות בצרפת "בחירות קנטוניות".

## היסטוריה

חלוקת צרפת לקנטונים נקבעה יחד עם חלוקתה למחוזות בזמן המהפכה הצרפתית ב-1790. הם היו רבים מהיום - בין 40 ל-60 קנטונים במחוז. בתחילה קנטונים חולקו למחוזות (District בצרפתית), ואחרי ביטולם של אלה ב-1800, הקנטונים חולקו לרבעים. מספר הקנטונים קטן אז (בין 30 ל-50 במחוז). בהוראת ממשלת צרפת, מועצות המחוזות נדרשו לחלק את שטחן לקנטונים חדשים. החלוקה החדשה פורסמה בשנים 1801 ו-1802 והיא משמשת בסיס לחלוקה המנהלית של צרפת עד ימינו אלה. מאז חלו כמה שינויים כדי להתאים את גודל הקנטונים לגודל האוכלוסייה, קנטונים קטנים בוטלו בעוד הגדולים פוצלו לכמה קטנים יותר, וכיום מספרם הכולל גדול מאשר היה בתחילת המאה ה-19.

## תפקיד אדמיניסטרטיבי

הקנטונים נוצרו כאזורי בחירה למועצות הכלליות של המחוז. כל קנטון בוחר נציג המייצג אותו במועצה הכללית שהיא הגוף המנהלי האזורי העיקרי בצרפת. באזורים עירוניים, קומונה אחת מורכבת בדרך כלל מכמה קנטונים, בעוד במקומות כפריים קנטון אחד יהיה מחולק לכמה קומונות. במקרה כזה השירותים הניתנים לאזרחים, כמו מפקדת הז'נדרמריה המקומית ובית המשפט, יהיו בעיר המרכזית של הקנטון. בקנטונים הקטנים ביותר השירותים מסופקים על ידי הקנטונים הסמוכים או ששני קנטונים משתמשים בשירותים מאוחדים.

## סטטיסטיקה

מספרם של הקנטונים משתנה בסדרי גודל בין מחוז למשנהו, ישנם מחוזות קטנים המחולקים לפחות מ-20 קנטונים ומחוזות גדולים שכוללים עשרות רבות. כיום יש בצרפת 4,032 קנטונים. רוב הקנטונים באזורים הכפריים מחולקים לכמה קומונות, אף על פי שייתכן גם שקומונה אחת גדולה תהיה מחולקת בין מספר קנטונים, משום ששטח הקנטונים נקבע באופן שרירותי על מנת שיהיו שווים יחסית בגודלם - לעומת הקומונות שאוכלוסייתן נעה בין תושב אחד בלבד ליותר משני מיליון תושבים.

## קישורים חיצוניים

קנטונים
ראשון דווילס

**ראשון דווילס** (**Devils**; מאנגלית: "שדים", מוכרים גם כ-Ice Devils) היא קבוצת הוקי קרח ישראלית הממוקמת בעיר ראשון לציון. הקבוצה הוקמה בשנת 2010 על ידי מועדון הוקי ראשון דווילס שעד אותה השנה פעל בענף ההוקי רולר בלבד. הקבוצה משחקת במדים בצבעים אדום ולבן ומשתמשת בהיכל הקרח Ice Peaks שבעיר חולון כמגרשה הביתי עד שיוקם מגרש קרח בעיר.

## היסטוריה
### הקמה, הליכים משפטיים והצטרפות לליגה
הקבוצה הוקמה בשנת 2010 על בסיס שחקני קבוצת ההוקי רולר של המועדון, שעד אותה שנה שיחקו הוקי קרח בקבוצות אחרות, כשבעמדת המאמן עומד ארטיום קורוטין, אך לטענת התאחדות ההוקי קרח הישראלית הקבוצה לא הגישה את טופסי ההצטרפות בזמן ולכן לא אושרה השתתפותה ולאחר הליכים משפטיים הוחלט כי אכן הקבוצה לא תשתתף בעונת 2010/11. בעונת 2011/12 הצטרפה הקבוצה לליגת ההוקי קרח הישראלית וסיימה את העונה במקום ה-5 מתוך 10 כשנקודה אחת בלבד מפרידה בינה לבין קבוצת מונפורט מעלות ועליה לפלייאוף בעונה הראשונה בליגה.

### רצף אליפויות
300px|ממוזער|ראשון דווילס אלופת ישראל 2014
את עונת 2012/13 פתחו ללא שינוי בהרכב וסיימו את העונה במקום הראשון בליגה עם 6 ניצחונות והפסד אחד בהארכה, עלו לפלייאוף מהמקום הראשון והגיעו לגמר עם 3 ניצחונות והפסד אחד. בגמר ניצחו את קבוצת מונפורט מעלות בתוצאה 4:1 וזכו באליפות ישראל הראשונה כבר בעונתם השנייה בליגה. הקבוצה לא יצאה להשתתף בטורניר הגביע הקונטיננטלי באותה שנה, כנהוג לאלופות ישראל, בשל בעיות תקציב.

לקראת עונת 2013/14 נערכו מספר שינויים בסגל הקבוצה, המאמן-שחקן ארטיום קורוטין עזב את הארץ, 2 שחקני נבחרת ישראל בנוער, רועי אהרונוביץ ובר צימרמן עזבו את הקבוצה, אהרונוביץ עבר לשחק בית ספר תיכון בעיר ורמונט שבארצות הברית וצימרמן עבר לקבוצת כפר סבא הורסס, שחקנים נוספים עזבו והיה חשש ממהלך העונה. לתפקיד המאמן-שחקן גויס יבגני מרגוליס מקבוצת כפר סבא הורסס והצטרף לקבוצה אלי קליין שעד אותה עונה לא שיחק בליגה. הדווילס סיימו את העונה במקום ה-2 בבית מרכז ועלו לפלייאוף העליון. גמר אליפות ישראל לשנת 2014 התקיים לראשונה מחוץ למרכז קנדה בהיכל הקרח Ice Peaks שבעיר חולון ושודר בשידור ישיר בערוץ 9 והפך להיות למשחק ההוקי קרח הישראלי הראשון ששודר בשידור ישיר בטלוויזיה. הדווילס ניצחו את כפר סבא הורסס בגמר וזכו באליפות ישראל בפעם השנייה ברציפות.
בעונת 2014/15 שוב זכתה הקבוצה באליפות ישראל, בפעם השלישית ברציפות, בכך השוותה את השיא של קבוצת הוקס חיפה באליפויות רצופות. הקבוצה השתתפה בסיבוב הראשון של הגביע הקונטיננטלי לשנת 2016 בבלגרד, סרביה, באוקטובר 2015, השתתפות ראשונה של קבוצה ישראלית מאז 2012.
הקבוצה סיימה במקום הרביעי והאחרון בבית לאחר שהפסידה בכל 3 המשחקים נגד זיטינבורן איסטנבול, צסק"א סופיה ופרטיזן בלגרד.

## סטטיסטיקה
**מקרא**: מש' = משחקים, נצ' = ניצחונות, נצה' = ניצחונות בהארכה, הפ' = הפסדים, הפה' = הפסדים בהארכה, נק' = נקודות, שעז' = שערי זכות, שעח' = שערי חובה.

### ליגת ההוקי קרח הישראלית

### בינלאומי

## קישורים חיצוניים

* 
* ראשון דווילס בעונת 2015/16 - באתר ההתאחדות הישראלית להוקי קרח

## הערות שוליים

קטגוריה:קבוצות הוקי קרח ישראליות
קטגוריה:ראשון לציון: מועדוני ספורט
מצר סן ברנרדינו

**מצר סן ברנרדינו** (**San Bernardino**) הוא מצר ים בפיליפינים, המפריד בין חצי האי ביקול שבאי לוזון לאי סאמאר.

## הספרדים ומצר סן ברנרדינו
האזכור הראשון לספרדים ולמצר סן ברנרדינו הוא ממשלחתו של רוי לופס דה וייאלובוס, בין השנים 1543–1545, אשר נשלח על ידי המשנה למלך במקסיקו בפקודת קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, על מנת לייסד מושבה ספרדית בקרבת איי מאלוקו הפורטוגזים. 

במהלך משלחת זו, ספינה אחת בלבד, "סן חואן דה לטרן", עם צוות מצומצם של 20 אנשים בלבד, הפליגה יותר מ-5,000 ק"מ במים מסביב לפיליפינים, בכללם מצר סן ברנרדינו ומצר סן חואניקו בין סאמאר ללייטה.

הסן חואן אף הקיפה את האי מינדנאו וניסתה לשוב למקסיקו, אך נאלצה לעגון באיי מריאנה בשל סערה בצפון האוקיינוס השקט. היא הפליגה בחזרה ל"פיליפינאס" (השם שניתן לסאמאר וללייטה על ידי וייהלובוס), וב-3 בינואר 1544 עלתה על שרטון בשל הזרמים במצר סן ברנרדינו.

## מלחמת העולם השנייה
במלחמת העולם השנייה, במהלך קרב מפרץ לייטה, העביר האדמירל היפני טקאו קוריטה את הצי שלו דרך המצר על מנת להגיע לאוניות התובלה אשר עגנו במפרץ לייטה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

סן ברנרדינו
סן ברנרדינו
אלאנגאר

**אלאלנגאר** מארידו היה מלך מיתולוגי של שומר. לפי רשימת המלכים השומרית שלט בתקופה הטרום-שושלתית במשך 36,000 שנים. היה המלך השני ברשימה ושלט אחרי אלולים. אחרי תקופת מלכותו, השלטון עבר מארידו לבאד-טיבירה.

## ראו גם
*רשימת המלכים השומרית

קטגוריה:אישים שחיו באלף ה-3 לפנה"ס
קטגוריה:מלכים בשומר
קטגוריה:אישים שהגיעו לגיל 110 לפני העת החדשה
טורן

**טוּרֵן** (בצרפתית: **Touraine**) היא פרובינציה-לשעבר בצרפת וחבל ארץ היסטורי ומסורתי באזור עמק הלואר, כ-200 ק"מ מפריז, בחבל סאנטר-עמק הלואר. בירת הפרובינציה הייתה העיר טור. עקב השינויים האדמיניסטרטיביים של 1790, חולק שטח הפרובינציה בין המחוזות אנדר, אנדר ולואר, ולואר ושר (Loir-et-Cher). טורן נודעה במיוחד בשל ריכוז הטירות המרשימות, בהן כמה מהמפורסמות ביותר בצרפת, ובשל תעשיית היין שלה.

## היסטוריה
מקור השם טורן הוא משמו של שבט הטורונים הקלטי, שאכלס את האזור סביב ראשית הספירה הנוצרית. בשנת 1044 עבר השלטון בחבל לידי שושלת אנז'ו (מקורו של בית פלנטג'נט ממנו באו מלכי אנגליה). מעוזם היה בטירת שינון. בשנת 1205 הפכה טורן לדוכסות. במאות ה-15 וה-16 היא הייתה לאזור המגורים החביב על מלכי צרפת, שהקימו בה טירות מפוארות (כגון טירת שנונסו, טירת אמבואז ועוד). באותה תקופה כונה האזור "גנה של צרפת" ונכתבו עליו שירים כגון *O beau pays de la Touraine* ("הו הארץ היפה של טורן"). ב-1584 הפכה הדוכסות לפרובינציה, וזו פורקה ב-4 במרץ 1790 במהלך התיקונים שנעשו בעקבות המהפכה הצרפתית.

בחלד טורן מתרחשת עלילת רוב היצירות של רנה בואלב.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:צרפת: אזורים
קטגוריה:סאנטר-עמק הלואר
אנ-מן-לו-אנה

**אנ-מן-לו-אנה** מבאד-טיבירה היה מלך מיתולוגי של שומר. בתקופת שלטונו, המרכז השלטוני עבר מארידו לבאד-טיבירה. לפי רשימת המלכים השומרית, שלט בתקופה טרום-שושלתית והיה המלך השלישי ברשימה. לפי הרשימה שלט במשך 43,200 שנים.

## ראו גם
*רשימת המלכים השומרית

קטגוריה:מלכים בשומר
קטגוריה:אישים שהגיעו לגיל 110 לפני העת החדשה
מגדל הטלוויזיה המרכזי של סין

**מגדל הטלוויזיה המרכזי של סין** (באנגלית: The **Central Radio & TV Tower**; בסינית: **中央广播电视塔**) הוא מגדל תקשורת והמבנה הגבוה ביותר בבייג'ינג בירת הרפובליקה העממית של סין. על גבי המבנה ישנה מרפסת תצפית בגובה 238 מטרים וקצה האנטנה שלו מגיעה לגובה של 405 מטרים. בראש המגדל ישנה מסעדה מסתובבת המספקת תצפית על רחבי העיר. המגדל חבר בפדרציה העולמית למגדלים גדולים (WFGT).
המגדל נחנך בשנת 1992 והוא מכיל ציוד שידור עבור הטלוויזיה המרכזית של סין (CCTV). הוא ממוקם ברובע האידיין סמוך לתחנת המטרו גונגז'ופן ופארק יו'יו'אנטאן. המגדל תוכנן על ידי האדריכל פאולוס סנאורן.
מטה הטלוויזיה המרכזית של סין נמצא כיום ברובע צ'או-יאנג, ותוכנן על ידי האדריכל ההולנדי רם קולהאס (המשרד לאדריכלות מטרופוליטנית (OMA)) בשנת 2009.

מדי שנה נערכת תחרות, הכוללת שתי הקפות של בסיס המגדל ולאחר מכן טיפוס על 1,484 מדרגותיו עד לתצפית שבקצהו.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בייג'ינג: גורדי שחקים
קטגוריה:מגדלי תקשורת
קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: מגדלים
אלוהים ששונא

**אלוהים ששונא** (באנגלית: **A God Who Hates: The Courageous Woman Who Inflamed the Muslim World Speaks Out Against the Evils of Islam**) הוא ספר שנכתב בידי ד"ר ופא סולטאן, פסיכיאטרית אמריקאית שגדלה והתחנכה בסוריה.
הספר פורסם ב-2009 באנגלית. ב-2010 הוא יצא לאור בעברית ב"השראה הוצאה לאור". בספרה פורשת ופא סולטאן לראשונה את סיפורה האישי ומשתפת בדעותיה.

את תפיסת עולמה עיצבה לאחר שגדלה בסוריה, לפי תפיסתה, עולמנו עֵד לא להתנגשות בין דתות או תרבויות, אלא למאבק כוחות בין הקדמה לבין הנחשלות, מאבק שיפסיד בו האסלאם. בתגובה גינו אותה אנשי דת ברחבי העולם המוסלמי, ואילו מוסלמים החותרים לשינוי שיבחו אותה על שביטאה בקול ובשפה הערבית, ברשת הטלוויזיה הנצפית ביותר בעולם הערבי. 

## קישורים חיצוניים
* דף הבית של הספר בהוצאת "השראה"
* 

קטגוריה:ספרי 2009
קטגוריה:ביקורת דת בספרות
עזריאל ברושי

**עזריאל ברושי** (ברסטוביצקי; 20 במאי 1897 – 1 במרץ 1986) היה מחנך ישראלי ואיש ידיעת הארץ, מחלוצי תרבות הטיול והכרת השטח בארץ ישראל וסביבותיה. עמד במשך שנים רבות בראש המדור לטיולים של המרכז לתרבות וחינוך של הסתדרות העובדים. יקיר תל אביב.

## ביוגרפיה
ברושי נולד בשנת 1897 בשם **עזריאל ברסטוביצקי** בליסקובה שבמחוז וולקוביסק בפולין, בנם של חיה והרב יעקב ברסטוביצקי, שהיה דיין בוולקוביסק. בשנת 1920 עלה ברושי לארץ ישראל עם קבוצת חברים בני עירו. הוא נשלח על ידי ועדת התרבות המרכזית של הסתדרות העובדים העבריים בארץ ישראל לשמש כמורה ביישובי עמק יזרעאל, ולאחר מכן התמנה למנהל בית הספר לנוער העובד בירושלים.

בשנות ה-20 יזמה ההסתדרות מינוי של "מורים נודדים", שתפקידם להדריך ולהכיר את נופי ארץ ישראל ואתריה לתושבי הארץ. בין המורים היו זאב וילנאי, יוסף ברסלבקי (לימים ברסלבי), דוד ברש ועזריאל ברושי. פעילותם כללה טיולים, בדרך כלל בסביבות היישובים, אך גם לאזורים מרוחקים. הטיולים נערכו בעיקר במועדי ישראל, כמו עלייה לרגל לירושלים בפסח, עלייה למירון בל"ג בעומר, לקברי המכבים בחנוכה, לתל חי בי"א באדר. הטיולים כללו הרצאות מפי "המורה הנודד", מורה הדרך. בסוף שנות ה-20 נפסקה פעילותם של המורים הנודדים במסגרת זו.

באותה תקופה התארגנה בירושלים קבוצה של אוהבי ידיעת הארץ וייסדה, בנובמבר 1927, את אגודת המשוטטים הארץ-ישראלית. בין חבריה נמנו כמה מן "המורים הנודדים", ובהם ברושי, ומלבדם אנשי ידיעת הארץ נוספים ובהם דוד בנבנישתי, נתן שלם וחיים ברגר. בשנות ה-30 הראשונות נוסדו סניפים נוספים, הגדולים שבהם בתל אביב ובחיפה. ברושי, יחד עם עמיתיו ה"משוטטים", קיים טיולים רגליים לאורכה ולרוחבה של ארץ ישראל, וגם בעבר הירדן, סוריה, לבנון ומצרים. חלק מן הטיולים שימשו הסוואה לאנשי ההגנה לעריכת סיורים ותצפיות. מאורעות 1936–1939 גרמו להפסקת הפעילות של אגודת המשוטטים הארצית, אך בתל אביב ובחיפה המשיכו להתקיים מוקדי פעילות של המשוטטים עד שנות ה-50 המוקדמות. טיולי המשוטטים התאפיינו בשילוב של הליכה רגלית עם חקר המקומות והאתרים על כל היבטיהם.

עזריאל ברושי המשיך לפעול במסגרת ה"הסתדרות", הוא שימש מזכיר "תיור וטיול" של הארגון וריכז את הפעילות של טיולי ידיעת הארץ, בעיקר לאחר קום המדינה. הוא פרסם מרשמיו וסיפוריו על מסעותיו בספר "בדרך אשר הלכתי". היה חבר בוועד הסניף התל אביבי של החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה.

כתב בעיתון "דבר" כמעט מראשיתו.

היה נשוי לאסתר, בתו של משה יצחק וולך, מחבר הספר "משלי עם".
בנו הוא הארכאולוג מגן ברושי, ובתו היא לאה רחמני מתל אביב.

נפטר בשנת 1986, ונקבר בבית העלמין קריית שאול.

## ספריו
* **באוויר השקוף של ארצנו**, תל אביב: ההסתדרות הכללית של העובדים העברים בארץ ישראל – המרכז לתרבות, תש"י. (חוברת)
* **ירושלים – אתרים קדומים**: מוקדשת לשחרור ירושלים: כ"ח אייר תשכ"ז, תל אביב: מפעלי תרבות וחינוך, 1967. (חוברת)
* **בדרך אשר הלכתי**, תל אביב: תרבות וחינוך, 1968. (אוסף מאמרים על אתרים בישראל)
* **משבעה דרכים**, ירושלים: חמו"ל, תשל"ו.

## לקריאה נוספת
* שמואל אביצור, 'עזריאל ברושי – יקיר תל אביב, **נופים** (עיונים בידיעת הארץ) 18–19 (1986), 123–124.
* יוסף אבירם, 'עזריאל ברושי', **[[קדמוניות]]** (רבעון לעתיקות ארץ-ישראל וארצות המקרא) כ 77–78 (1987), 64.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

מפרי עטו:
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:חוקרי ארץ ישראל
קטגוריה:יקירי תל אביב-יפו לשנת 1984
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1897
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1986
אנ-סיפד-זיג-אנה

**אֶנ-סִיפָּד-זִיג-אָנָה** מלרסה היה מלך מיתולוגי של שומר. מלך מעיר המדינה לרסה. בתקופת מלכותו המרכז השלטוני עבר מבאד-טיבירה ללרסה ואחריו עבר מלרסה לסיפר. לפי רשימת המלכים השומרית היה המלך החמישי של התקופה הטרום-שושלתית ושלט במשך 28,000 שנים.

## ראו גם
*רשימת המלכים השומרית

קטגוריה:מלכים בשומר
קטגוריה:אישים שהגיעו לגיל 110 לפני העת החדשה
אנ-מן-גאל-אנה

**אנ-מן-גאל-אנה** היה מלך מיתולוגי של שומר. הוא שלט בעיר באד-טיבירה. לפי רשימת המלכים השומרית הוא היה המלך הרביעי של התקופה הטרום-שושלתית ומלך במשך 28,000 שנים.

## ראו גם
*רשימת המלכים השומרית

קטגוריה:מלכים בשומר
קטגוריה:אישים שהגיעו לגיל 110 לפני העת החדשה
דומוזיד

**דומוזיד** (נקרא גם **"הרועה"**) היה מלך מיתולוגי של שומר. שירים ומזמורים מצביעים על כך שמאוחר יותר הוא נחשב לאלוהות, מבשר של האל הבבלי תמוז. הוא שלט מעיר באד-טיבירה. לפי רשימת המלכים השומרית הוא היה המלך החמישי של התקופה הטרום-שושלתית. אחרי תקופת שלטונו, המרכז השלטוני עובר מבאד-טיבירה ללרסה. לפי הרשימה הוא שלט במשך 36,000 שנים.

## ראו גם
*רשימת המלכים השומרית

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מלכים בשומר
קטגוריה:אישים שהגיעו לגיל 110 לפני העת החדשה
כילדברט הראשון

שמאל|ממוזער|150px|פסל של כילדברט הראשון
[שמאל|ממוזער|250px|פסל קבורה של כילדברט (קרוב למצלמה) מ[המאה ה-12 עם אביו כלוביס הראשון (הרחוק מהמצלמה) בבזיליקת סן-דני]]
**כילדברט הראשון** (**Childebert I**; בערך 496 – 13 בדצמבר 558) היה אחד מארבעת בניו של כלוביס הראשון ושימש כמלך פריז מ-511 עד מותו.

עם מות אביו (27 בנובמבר 511) הוכתר כילדברט למלך פריז וקיבל את חלקו בממלכת הפרנקים, שכלל את החלק הצפוני של עמק נהר הסום ואת חבלי הארץ שהפכו מאוחר יותר לברטאן, נורמנדי, מיין ואקיטן.

ב-523 בהשפעת קלותילדה, התאחדו ארבעת בניו של כלוביס (תיאודריך הראשון, מלך ריימס, כלודומר, מלך אורליאן, כלותאר הראשון, מלך סואסון וכילדברט הראשון, מלך פריז) במערכה נגד זיגמונד מבורגונדיה ואחיו גונדומר ששלטו בממלכת בורגונדיה, בניו של כלוביס הביסו את הבורגונדים, גונדומר ברח, זיגמונד נלקח בשבי על ידי כלודומר שלקח אותו לאורליאן והוציא אותו להורג ב־1 במאי 524. תיאודוריך הראשון נישא לסאוגוטה (Suavegotha) בתו של זיגמונד. אולם גונדומר, בראש צבא בורגונדי מאושש זכה חזרה בממלכתו.

כלודומר, מלך אורליאן, שנעזר בתיאודוריך הראשון, הוביל את הצבא הפרנקי אשר הובס בידי גונדומר ובעלי בריתו האוסטרוגותים בקרב וזרונטיה. מלך אורליאן נהרג בקרב זה (21 ביוני 524). גונדומר שרד עד 534, שנה שבה נהרג, והמרובינגים כבשו את בורוגנדיה.

אחרי שכלודומר נהרג במערכה, זימן כילדברט הראשון את אחיו כלותאר הראשון לפריז כדי להגיע להסכם על חלוקת נחלותיו של כלודומר. כלותאר וכילדברט רצחו שנים מילדיו של כלודומר, השלישי קיצץ את שערו הארוך שהיה סמל להיותו בן מלוכה, נמלט והצטרף למנזר. כלותאר נשא לאישה את גונדיוק, אלמנתו של כלודומר, וקיבל לידיו את הערים טור ופואטייה, ואילו כילדברט הראשון קיבל את הערים שארטר ואורליאן.

ב-531 כילדברט הראשון קיבל הודעה מאחותו קלותילדה, שנישאה לאמלריק, מלך הויזיגותים בספרד, כי בעלה נהג בה בגסות בגלל שהייתה קתולית, בניגוד לאמונה שרווחה בממלכתו שהייתה האריאניות. כילדברט פלש לספרד עם צבאו ותפס את אוצרו של אמלריק, שנמלט לברצלונה ונרצח שם.

ב-532, כילדברט הראשון השתתף שוב במערכה נגד ממלכת בורגונדיה והטיל מצור על העיר אוטן. ב־534, עם חורבנה של ממלכה זו, הוא קיבל לידיו את הערים מקון, ז'נבה וליון. ב-535, כאשר ויטגס מלך האוסטרוגותים מסר את פרובאנס לידי הפרנקים, קיבל כילדברט לידיו את הערים ארל ומרסיי. בשנים 536–537 השלים את כיבושה של פרובאנס בעזרת אחיו, כלותאר.

ב-542 פשט כילדברט שוב על הוויזיגותים, כבש את העיר פמפלונה בעזרת אחיו כלותאר, והטיל מצור על סרגוסה, אך נסוג. כתוצאה מפשיטה זו, הביא עמו כילדברט לפריז שריד מגלימתו של וינסנט הקדוש מסרגוסה, שלכבודו החל להקים בפריז ב־543 את המנזר המפורסם של סן ונסן (כיום כנסיית סן ז'רמן דה פרה).

כילדברט הראשון מת בפריז ב-558, ביום שבו השלים את בנייתו של מנזר זה. היות שלא היו לו בנים, ירש אותו אחיו, כלותאר הראשון, מלך סואסון, כמלך פריז.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:השושלת המרובינגית
קטגוריה:מלכים פרנקים
קטגוריה:מלכים מהמאה ה-6
קטגוריה:נפטרים ב-558
ג'אנו אנאנידזה

**ג'אנוֹ אָנַאנִידזֶה** (בגאורגית: **ჯანო ანანიძე**, לעיתים **ז'אנו**; נולד ב-10 באוקטובר 1992 בכובולתי) הוא כדורגלן עבר גאורגי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי.

## קריירת מועדונים
את תחילת הקריירה שלו עשה אנאנידזה במועדון הדגל הגאורגי דינמו טביליסי, בגיל 11. אחרי שנתיים, נרכש על ידי קבוצת הנוער של המועדון האוקראיני דינמו קייב. גם בקייב, הספיק ג'אנו לשהות רק במשך שנתיים, לפני שחתם בקבוצת הנוער של ספרטק מוסקבה.

אנאנידזה עלה לקבוצת הבוגרים של ספרטק מוסקבה באביב 2009, אחרי ששיחק בקבוצת הנוער של הקבוצה, בה כבש 4 שערים ב-12 משחקים. זה קרה במהלך פגרת אמצע העונה בליגת העל הרוסית, כאשר מאמנו ואלרי קרפין החליט לתת לו להתאמן עם הקבוצה הבוגרת, ואחר כך אף זימן אותו למחנה האימונים של הקבוצה באוסטריה. הופעת הבכורה של אנאנידזה במסגרת רשמית, הייתה ב-15 ביולי 2009, במשחק במסגרת הגביע הרוסי נגד קבוצת קרסנודאר. ב-1 באוגוסט 2009, יאנו ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת הליגה הרוסית.

ב-18 באוקטובר 2009 היה אנאנידזה למבקיע הצעיר ביותר בליגת העל הרוסית, כאשר כבש במשחק נגד לוקומוטיב מוסקבה בהיותו בן 17 שנים ו-8 ימים. אחרי סיום מוצלח לעונת הבכורה שלו כשחקן מקצועני, ארסנל האנגלית הביעה את עניינה בשחקן. ספרטק מוסקבה הצהירה מיד לאחר השמועות על גישושיה של ארסנל שהיא לא מוכנה לשחרר את יאנו משורותיה עד שימלאו לו 20.

ב-3 ביוני 2013 הושאל לרוסטוב עד סוף העונה, והבקיע שער בכורה ב-19 באוגוסט במשחק בית מול וולגה ניז'ני נובגורוד.

בינואר 2019 הושאל לקריליה סובייטוב סמרה

## קריירה בינלאומית

במרץ 2009, אתר האינטרנט הרשמי של אופ"א סימן את ג'אנו כאחד משלושת "שחקני המפתח" של הנבחרת הגאורגית הצעירה עד גיל 17, יחד עם ניקה דזאלאמידזה  ואיראקלי שֶׁקִילַאדזֶה . ביולי 2009, אנאנידזה קיבל זימון רשמי לנבחרת גאורגיה הבוגרת על ידי מאמנה דאז, הקטור קופר. אנאנידזה השתתף במשחקי מוקדמות יורו 2012, והיה בה שחקן מרכזי במהלך הקמפיין של גאורגיה.
שׁ

## תארים
;רוסטוב
* הגביע הרוסי (1): 2014

;ספרטק מוסקבה
* אליפות רוסיה (1): 2016/2017

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים גאורגים
קטגוריה:קשרי כדורגל גאורגים
קטגוריה:כדורגלני ספרטק מוסקבה
קטגוריה:כדורגלני רוסטוב
קטגוריה:כדורגלני קריליה סובייטוב סמרה
קטגוריה:כדורגלני אנורתוסיס פמגוסטה
קטגוריה:כדורגלני רוטור וולגוגרד
קטגוריה:כדורגלני דינמו טביליסי
קטגוריה:כדורגלני דינמו בתומי
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גאורגיה
קטגוריה:גאורגים שנולדו ב-1992
משפחת ח'ורי

שמאל|ממוזער|250px|בית ח'ורי ששכן ברחוב ח'ורי פינת רחוב הנביאים
**משפחת סלים ח'ורי בחיפה** (נכתב לעיתים **כורי**, ערבית: **خوري**) היא משפחה נוצרית בעלת נכסים מבני העדה המרונית, שבבעלותה היו במאה ה-19 קרקעות בצפון ארץ ישראל. חלק גדול מקרקעות אלה נרכשו ממנה על ידי יהושע חנקין באמצעות חברת הכשרת היישוב.

מקור המשפחה הוא בביירות. ראש המשפחה, סלים ח'ורי, הגיע לחיפה בשנות השבעים של המאה ה-19. סלים ח'ורי שימש כמתורגמן בקונסוליה הצרפתית, ועסק בייצוא ובמסחר. במסגרת פעילותו המסחרית רכש שטחי מסחר ומגורים בעיר חיפה, ובנוסף רכש שטחי אדמה נרחבים באזורים רבים, בהם באזור חדרה, וכן על הר הכרמל, באזור יקנעם וביאג'ור. בעקבות עסקיו העביר את מרכז פעילותו מביירות לחיפה. בסוף המאה ה-19 מימנה המשפחה את הקמתה של כנסייה מרונית בעיר.

ח'ורי בנה בשנת 1908 לעצמו ולמשפחתו מבנה מגורים מפואר בחיפה, במקום שבו נמצא היום "מגדל הנביאים", בקצה הצפוני של רחוב הנביאים במקום חיבורו עם רחוב ח'ורי. המבנה נודע בשם "ארמון ח'ורי", נבנה בסגנון אקלקטי, והיה דו קומתי ובעל גג רעפים מעוטר. מסביב לבית השתרע גן גדול מוקף בחומה גבוהה. ניתן היה לצפות על הבית מהר הכרמל ומהעיר התחתית. לאחר ירידת המשפחה מנכסיה נמכר הבית ליהודי והושכר ל"הנהלת הרכבות פלשתינה-א"י" והוא שימש עד שנת 1948 כבניין הנהלת הרכבת של ארץ ישראל. בקרב על חיפה שכן הבית על קו התפר שבין שכונת הדר הכרמל והשכונות הערביות והוא ניזוק מאוד. שרפה שפרצה בבית כילתה את גג הרעפים והבית ננטש. בתחילת שנות ה-60 נהרס הבית ובמקומו נבנה מגדל הנביאים.

בשנת 1890 מכר ח'ורי לחנקין 30,000 דונם מאדמות חדרה של היום. חנקין שמר על קשרים הדוקים עם סלים ח'ורי ובניו. הם מכרו לו אדמות באזור חיפה. בשנת 1920 החל חנקין לנהל משא ומתן עם בנו של סלים, יוסף בק ח'ורי, לרכישת אדמות יאג'ור לשם הקמת הסינדיקט לצמנט פורטלנד בארץ ישראל. רכישה זו הושלמה ב-1924 לאחר בוררות לגבי היקף השטח שיועבר ומחירו.
בעקבות כניסת המשפחה לחובות היא נזקקה למזומנים, והאחים ח'ורי פנו לחנקין שיקנה את יתרת השטח מהעסקה המקורית. שטח זה נרכש ושימש להקמת קיבוץ יגור. רכישה זו העבירה את כל אדמת המישור שהייתה לפני כן באזור בידי משפחת ח'ורי ליהודים. בידי המשפחה נשאר שטח אדמה שנקרא "ח'רייבה" (אזור אוניברסיטת חיפה ופארק הכרמל).

בשנת 1925 מת יוסף בק ח'ורי. העסק המשפחתי עבר לידי האחים נסראללה, שחי בחיפה, ואחיו צזר, שחי בבירות. ניהולם את עסקי המשפחה הביאו לפשיטת רגל של המשפחה. במסגרת הליכי פשיטת הרגל רכשה הכשרת היישוב את אדמות קמון-קירה, שעליה הוקמה לאחר מכן המושבה יקנעם. בקיץ 1937, במסגרת משא ומתן בין היורשים והנושים של המשפחה, נרכשו 4,000 דונם אדמות "ח'רייבה" תמורת 87,000 לא"י.

בני משפחת ח'ורי חיים היום בישראל, בלבנון, ורבים מהם היגרו לאמריקה.

רחוב חורי (כורי) בחיפה קרוי על שמה של משפחת ח'ורי.


PikiWiki Israel 10197 relief of batlle of haifa in the independence war.jpg|שלט המאזכר את בית חורי בקרב על חיפה
בית חורי שלט.jpg|שלט המתאר את בית חורי על רקע מגדל הנביאים שנבנה על חורבותיו


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערבים נוצרים ישראלים
ח'ורי
ח'ורי
קטגוריה:חיפה: היסטוריה
קאלאמוס

שמאל|ממוזער|250px|קו הרקיע של האי
**קאלאמוס** (ביוונית: **Κάλαμος**) הוא אי הררי מבין האיים היוניים בים האיוני. האי נודע בעת העתיקה בשם **קארנוס** (ביוונית: **Καρνος**). באי מתגוררים 454 תושבים (סקר אוכלוסין משנת 2011). כמו כן באי מתגוררים תיירים רבים.

## גאוגרפיה
מבחינה מוניציפלית האי מהווה חלק מהעיירה לפקדה (עד שנות ה-70 היה האי חלק מאיתקה).

שטחו של האי 24.964 קמ"ר, ושיאו מתנוסס ברום של 745 מטרים מעל פני הים.

היישוב העיקרי באי הוא עיר הנמל הנקראת על שם האי. הנמל מקושר בשירות מעבורת למיטיקאס. יישוב נוסף באי הוא הכפר אפיסקופי, ובו 60 תושבים. 

כפר נוסף שהיה באי - הכפר קפאלי (בעבר כפר זה נקרא בשם פורטו לאונה בתקופה בה היה האי חלק מהרפובליקה של ונציה), ננטש בשנת 1953 בעקבות רעידת אדמה אשר עצרה את מימי מעיין הכפר.

## אוכלוסיית האי

## קישורים חיצוניים

* 
* מידע על האי קאלאמוס

קטגוריה:האיים היוניים
עוגת דבש

שמאל|ממוזער|260px|פרוסות עוגת דבש לצד תפוח בדבש
**עוגת דבש** או **לעקעך** היא עוגה המומתקת באמצעות דבש, והנאכלת באופן מסורתי בראש השנה, בעיקר על ידי יהדות אשכנז.

מנהג אכילת עוגת הדבש התפתח בעקבות המנהג לאכול בראש השנה תפוח בדבש על מנת לסמל שנה מתוקה. מנהג נוסף הוא להגיש עוגה זו בצורה עגולה, בדומה למנהג להגיש חלה עגולה בראש השנה.

מתכונים לעוגות דבש רבים ושונים. בדרך כלל מדובר בעוגה דחוסה, מאורכת, בדומה ל"אינגליש קייק", לעיתים בתוספת אגוזים, שקדים או צימוקים, אך יש גם מתכונים קלי-משקל, המזכירים יותר עוגת ספוג. תוספות מקובלות הן קפה או תה, להדגשת הצבע, ותבלינים שונים, בהם ציפורן, זנגביל או קינמון.

יש המשווים את עוגת הדבש ללחם זנגביל ("ג'ינג'רברד"), המקובל באירופה ובארצות הברית.

עוגות דבש נפוצות בהרבה תרביות ונמצאו גם במצרים הקדומה.

## ראו גם
*המטבח היהודי
*ראש השנה
* עוגת ספוג

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:המטבח האשכנזי
קטגוריה:מאכלי ראש השנה
דבש
קטגוריה:דבש
קטגוריה:המטבח היהודי: קינוחים
דבש
חנווני על פנקסו

**חנווני על פנקסו** הוא כינוי לנאמנותו של חנווני לגבי רישומים בפנקסו אודות חובות שחייבים לו. 

כאשר מתגלע ויכוח בין חנווני לבין לקוח בשאלה האם הלקוח שילם על הסחורה או האם החנווני סיפק אותה, נוהג הכלל: "המוציא מחבירו - עליו הראיה", ולפיו הלקוח פטור מלשלם וכן החנווני פטור מלספק את הסחורה עד שימציאו ראיות לדבריהם. אולם במקרים מסוימים קבעו חז"ל, שהחנווני התובע נאמן לקבוע על פי רישומים בפנקסו שהלקוח חייב לו כסף, ואם החנווני מוכן להישבע על כך - יישבע ויקבל את תביעתו.

מדין זה למדו פוסקי ההלכה גם לגבי מקרים אחרים, שלעיתים ניתן להתייחס לרישומים פרטיים כאל ראיה בעלת משקל מסוים.

## מקור הדין ופירושו
מקור הדין במשנה במסכת שבועות (משניות א-ה):
 

פירוש הדברים: מוסכם בין הצדדים שהנתבע ביקש מן החנווני התובע לספק סחורה מסוימת לצד שלישי על חשבון הנתבע, ויש ויכוח בין החנווני לבין הצד השלישי האם הסחורה סופקה או לא. במקרה זה החנווני נאמן לקבוע שעל פי רישומיו בפנקסו הוא אכן מסר את הסחורה וזכאי לקבל את תמורתה מן הנתבע. הסיבה לכך היא, שעצם הבקשה מראש מהחנווני להעביר את הסחורה לצד שלישי שלא בנוכחות זה שמשלם או עדים מטעמו מהווה הוכחה שהתובע האמין לחנווני וסמך עליו, ולכן החנווני אינו צריך להפסיד בגלל הכחשתו של הצד השלישי. לעומת זאת, במקרה רגיל של רישום בפנקסו של החנווני אין כל הוכחה שהלקוח האמין לחנווני, ולכן תביעת החנווני על סמך רישומיו נחשבת כתביעה ללא כל ראיה.

ההבחנה בין המקרים נדונה בפסקי דין רבניים (חלק ד עמ' 317), בהרכב הדיינים: הרב אליעזר ולדנברג, הרב עובדיה יוסף והרב יוסף קאפח, שכתבו בהכרעת דינם:

## אמינות הרשום בפנקס פרטי
הרא"ש (שו"ת הרא"ש, כלל פו סימן א) מדייק מלשון המשנה, שאפילו אם החנווני אינו טוען שהוא זוכר בוודאות שמסר את הסחורה, אלא הוא מראה שכך רשום בפנקסו - הרי זה נאמן. על פי זה הסיק שיש לתת מהימנות לרשום בפנקסו של אדם שמת, כאשר ניכר שהנפטר ניהל רישום מסודר של עסקיו, ומצאו כתוב בפנקסו שהוא חייב כסף למישהו. דין זה נפסק להלכה בשולחן ערוך (חושן משפט סימן צא סעיף ה).

לעומת זאת, אם רשום בפנקסו של הנפטר שאחרים חייבים לו כסף - אין זו ראיה מספקת לחייב אותם לשלם. מכל מקום, זוהי עילה מספקת להחשיב את תביעתם של היורשים כתביעה ודאית, ולפיכך הנתבע חייב להישבע על צדקת טענותיו.

על פי זה נפסק להלכה, שכאשר יש מחלוקת בין עובד ומעביד על מספר שעות העבודה שנעשו, רישום הנוכחות שנעשה על ידי מזכירה שתפקידה לעשות זאת הוא ראיה מספקת לחייב שבועה.

בימינו, במקרים בהם הנתבע חייב שבועה, כגון אלו, בית הדין אינו משביע, אלא קובע פשרה מסוימת בין הצדדים.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משפט עברי
גבעות גוג מגוג

[שמאל|ממוזער|250px|מבט לעבר [קיימברידג' מגבעות גוג מגוג]]
**גבעות גוג מגוג** (באנגלית: **Gog Magog Downs** או **Gog Magog Hills**) או בקיצור "**הגוגים**" (**the Gogs**) הם רכס נמוך של גבעות אבני גיר, המשתרע דרומית מזרחית לקיימברידג'.

## היסטוריה
מחקר ארכאולוגי שבוצע באזור גבעת קופלי (Copley Hill) וצ'רי הינטון (Cherry Hinton) מעיד על התיישבות מתקופת הברזל, אולם ישנה סברה כי הגבעות היו מיושבות כבר בתקופת הברונזה - כפי שעולה מעדויות שהתגלו במעגל וונדלברי (Wandlebury Ring). 

הגבעות מוזכרות לראשונה בשמם הנוכחי, המבוסס על שמות גוג ומגוג מהתנ"ך בצו משנת 1574. ככל הנראה מקור השם בעובדה שהתגלו באזור הגבעות שלדים רבים מקרבות שהתרחשו בו בתקופת הברונזה, הברזל, ובתקופות מאוחרות יותר, וכן חלקי כלי נשק (ראשי חצים) מתקופות אלה.

אימן וילקנס בספרו "במקום בו טרויה עמדה" (Where Troy Once Stood) טוען כי העיר טרויה המוזכרת באיליאדה, עמדה על הגבעות.

## קישורים חיצוניים

*תגליות ארכאולוגיות שהתגלו בגבעות גוג מגוג

קטגוריה:אנגליה: היסטוריה
קטגוריה:קיימברידג'שייר
גוג ומגוג
אנ-מן-דור-אנה

** אנ-מן-דור-אנה** היה מלך מיתולוגי של שומר. הוא היה המלך השביעי בתקופה הטרום-שושלתית. לפי רשימת המלכים השומרית שלט במשך 21,000 שנים. בתקופת שלטונו המרכז השלטוני עובר מלרסה לסיפר.

## פירוש השם
משמעות שמו היא "ראש הסמכויות של דור-אנ-קי", כשמשמעות הביטוי "דור-אנ-קי" היא "מקום המפגש של גן עדן והארץ" (בתרגום מילולי: "הקשר של למעלה ולמטה")

## ראו גם
*רשימת המלכים השומרית

קטגוריה:מלכים בשומר
קטגוריה:אישים שהגיעו לגיל 110 לפני העת החדשה
אובר-תותו

ממוזער
**אובר-תותו** (או **אוברה תותו**) היה מלך מיתולוגי של שומר. שלט מעיר שורופק. לפי רשימת המלכים השומרית היה המלך האחרון לפני המבול. הוא שלט במשך 18,600 שנים.
ב"עלילות גילגמש" "אובר-תותו" מצוין כאביו של "אותנפישתים" מקבילו של נח התנ"כי ובכך אובר-תותו הוא מקבילו של למך בן מתושלח אבי נח.

## ראו גם
* רשימת המלכים השומרית

קטגוריה:מלכים בשומר
קטגוריה:אישים שהגיעו לגיל 110 לפני העת החדשה
בולו יאנג

**יאונג סי** (בסינית מפושטת: **杨斯**, בסינית מסורתית: **楊斯**, בפין-יין: **Yáng Sī**; ביוטפנג: **Yeung4 Si1**; ), שנודע בשם הבמה **בּוֹלוֹ יאנג** (באנגלית: **Bolo Yeung**), הוא מפתח גוף מקצועי לשעבר ושחקן סרט אמנויות לחימה סיני. יאנג מלוהק בעיקר כנבל, הוא נודע במיוחד בשל הופעתו כבולו ב"הדרקון" וכצ'ונג לי ב"ספורט הדמים" כמו גם בסרטים סיניים רבים.

## ביוגרפיה
בולו החל את קריירת אמנויות הלחימה שלו בגיל מוקדם בגואנגג'ואו, סין, שם למד תחת מספר מורים לוו-שו. הוא גם למד אקרובטיקה והתחרה בהרמת כוח. בניגוד לדעה הנפוצה, בולו לא היה אלוף בקראטה שוטוקאן, ולמעשה מעולם לא התאמן באמנות לחימה זו.

הוא מופיע בסרט "הדרקון" שם הוא משחק את הנבל הסדיסטי בּוֹלוֹ. במהלך שנות השבעים כיכב בולו בסרטי קונג פו רבים, אולם את פריצת הדרך שלו בהוליווד עשה כשכיכב לצידו של ז'אן-קלוד ואן דאם בסרט "ספורט הדמים". יאנג דיבר מעט אנגלית כשצילם את "ספורט הדמים" ורוב הדיאלוגים בסרט דובבו בתום הצילומים, לאחר מכן הופיע לצד ואן דאם גם בסרט הפעולה "דאבל אימפקט".

### חייו הפרטיים
בולו אב לשלושה ילדים. הוא עדיין מרים משקולות כשעתיים כל יום, ומתאמן דרך קבע בטאי ג'י צ'ואן. הוא יושב ראש Hong Kong Gym Business Association ומנהל קבוצת פיתוח הגוף הבינלאומית של טאיפיי.

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה של בולו יאנג

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה סינים
קטגוריה:אמני לחימה סינים
קטגוריה:אמני קונג פו
קטגוריה:סינים שנולדו ב-1946
בית דין של כהנים

**בית דין של כהנים** (וכן:**בית דין של הכהנים**, ובקיצור: **בדש"כ**) הוא מוסד אשר מוזכר בספרות חז"ל ככזה שפעל בתקופת בית שני. בהרכב בית הדין ישבו עשרים ושלושה כהנים זקנים אשר פיקחו על פעולתו היום-יומית של בית המקדש, בדיקת ייחוסם של הכהנים, ושמירה על קדושת כלי השרת שבמקדש.

בית דין זה פעל כשלוחי הסנהדרין וישב בחלק העזרה שבבית המקדש, באחורי בית הכפורת.

## המקורות בתורה
תפקידם של הכהנים כאנשי הוראה מופיע כבר בתנ"ך בכמה גוונים, ובמיוחד בספרות הכהנית - ספר ויקרא וספר יחזקאל. קיומן של ערכאות כוהניות מופיע במקורות חז"ל וכן בספרות חיצונית. המקור החז"לי הראשון לרעיון זה מופיע בספרי במדרש על הפסוק: 

הספרי דורש את המילים **ולמבית לפרכת** ואומר כך: .

## סמכויות ופעולות בית הדין
על פי ספרות חז"ל, בית הדין של הכהנים כלל בתוכו רק כהנים מיוחסים מזרע אהרן, ובכך היה נבדל מהסנהדרין שכללה גם שאינם כהנים. מהמשנה עולה כי לבית דין זה היה סמכות לדון דיני נפשות. לדעתו של רבנו חננאל, בית הדין היה קובע את משמרות הכהנים. כמו כן, בית הדין פיקח על עבודת המקדש וייתכן שגם על שמישות כלי השרת

עניין נוסף המופיע במשנה מפורשת במסכת כתובות הוא בדבר הקפדה שהנהיג בית דין זה כך שבכתובה של בת כהן בתולה הנישאת, יהיה כתוב סכום של ארבע מאות זוז ולא מאתיים בלבד, כפי שתיקנו חכמים לשאינן בנות כהן.
 
ייתכן ובית הדין של הכהנים עסק אף בקבלת עדים לקידוש החודש כפי שעולה מהמשנה במסכת ראש השנה: .

נראה שביום הכיפורים נטל לעצמו בית הדין תפקידים מיוחדים - הקפדה על היות האיש העתי המשלח את השעיר אל המדבר כהן, ואולי אף אחריות על הכנת הכהן הגדול לעבודת היום.

בית דין של הכהנים היה מפקח גם על עבודתם של הכהנים עצמם. כך למשל, ההלכה היא שאישה שטמאה בטומאת לידה או זיבה, צריכה להביא כסף שיקנו בהם הכהנים קינין של עופות להקרבה, וידעה בבירור שהכהנים יקריבו את הקינין לטהרתם באותו יום שכן בית הדין של הכהנים לא היה מסתלק ממקומו עד שנקנו קרבנות בכל הכסף שהביאו הנשים להקרבה ולטהרה.

## הערות שוליים

קטגוריה:כהונה
קטגוריה:בית המקדש