open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
נטליה זסולסקאיה

**נטליה זסולסקאיה** (ברוסית: **Наталья Засульская**;  נולדה ב-28 במאי 1969) היא כדורסלנית רוסייה-סובייטית לשעבר. זסולסקאיה זכתה במהלך הקריירה שלה במדליית זהב אולימפית שלוש פעמים באליפות אירופה.

בשנת 2010 זסולסקאיה נכללה בהיכל התהילה של פיב"א.

## ביוגרפיה
נטליה זסולסקאי הנולדה בשנת 1969 בקובנה (אז בתחומי ברית המועצות כיום בליטא). היא התחילה להאמן בכדורסל בתקופת לימודי בית ספר.

בשנת 1985 היא נכללה בקבוצת בוגרות של ספרטק סנקט פטרבורג ושיחקה בקבוצה בו עד לשנת 1991. בשנת 1990 היא זכתה עם קבוצתה באליפות ברית המועצות בכדורסל נשים.

בספרד זסולקאיה שיחה משנת 1991 ו-7 פעמים זכתה באליפות הליגה. פעמיים, בשנת 1991 ו-1992 היא זכתה עם קבוצתה ביורוליג (נשים).

בשנת 1998 זסולקאיה חזרה לרוסיה והחל לשחק בקבוצת דינמו מוסקבה. היא זכתה עם קבוצתה באליפות ליגת העל הרוסית בכדורסל נשים ארבע פעמים ברציפות 1998-2001. היא פרשה בשנת 2004.

בשנת 1987 בהיותה בת 18 זסולסקאיה נכללה בנבחרת ברית המועצות בכדורסל נשים וזכתה איתה באליפות אירופה בכדורסל נשים. היא זכתה באליפויות אירופה ב-3 מדליות זהב ומדליית ארד.

באוליפיאדות זסולסקיאה זכתה במדליית זהב שנת 1992 ובמדליית ארד בשנת 1988. באליפויות העולם היא זכתה במדיילת כסף בשנת 1998.

אחרי הפרישה זסולסקאיה עסקה באימון בנות אך עזבה לאחר זמן קצר.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורסלניות רוסיות
קטגוריה:כדורסלניות סובייטיות
קטגוריה:כדורסלניות באולימפיאדת סיאול (1988)
קטגוריה:כדורסלניות באולימפיאדת ברצלונה (1992)
קטגוריה:כדורסלניות באולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:ילידות 1969
בעקבי הדרך

"**בעקבי הדרך**" הוא שיר שכתבה שוש פלדי והלחין יאיר רוזנבלום עבור התוכנית ה-14 והאחרונה של להקת גייסות השריון, "מן המזרח הפרוע", שעלתה בשנת 1974. השיר יצא לאור ב-1975 מתוך האלבום "מן המזרח הפרוע" בהוצאת CBS.

## רקע
איתן פלדי, שהיה קצין החינוך של גייסות השריון במלחמת יום הכיפורים ולאחריה, רצה להוסיף לתוכנית הלהקה שיר שיעסוק בחיל השריון שלאחר המלחמה ושידגיש את הרוח האנושית מאחורי מכונות הפלדה. רעייתו, שוש פלדי, כתבה את מילות השיר, שהפך במרוצת הימים להמנון הלא-רשמי של החיל.

### חברי הלהקה

## קישורים חיצוניים
* 
* אקורדים לשיר, באתר Tab4u
* "בעקבי הדרך", באתר הרשמי של יאיר רוזנבלום
* 15px "בעקבי הדרך" בביצוע להקת גייסות השריון, סרטון בערוץ יוטיוב, **1975**
* 15px "בעקבי הדרך" בביצוע להקת גייסות השריון, סרטון בערוץ יוטיוב, **2024**

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירי להקת גייסות השריון
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי יאיר רוזנבלום
קטגוריה:סינגלים בהוצאת CBS ישראל
קטגוריה:שירי להקות צבאיות
קטגוריה:שירי מלחמת יום הכיפורים
סם בוקמה

**סם בוקמה** (באנגלית: **Sam Beukema**; נולד ב-17 בנובמבר 1998) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת הבלם בנאפולי מהסרייה א'.

## קריירת מועדונים

בוקמה גדל באקדמיית הנוער של קבוצה מקומית בשם דיפנוון לפני שהצטרף לאקדמיית הנוער של גו אהד איגלס, כשבין תקופת שהותו בה היה שנה בטוונטה. ב-1 בספטמבר 2017, הוא ערך את משחק הבכורה שלו בליגת המשנה ההולנדית בתיקו 1–1 מול הלמונד ספורט. בוקמה כבש את שערו הראשון ב-20 בספטמבר 2019 במשחק ליגה נגד יונג אייאקס (קבוצת המילואים של המועדון). בארבע שנותיו במועדון, הוא רשם 73 הופעות ו-11 שערים בכל המסגרות.

ב-31 במרץ 2021, בוקמה חתם על חוזה בשורות א.ז. אלקמאר עד שנת 2026, כשהצטרף באופן רשמי לקבוצה ביולי 2021. הוא ערך את הבכורה שלו במדי הקבוצה בניצחון 1–2 על סלטיק במשחק השני של שלב הפלייאוף בליגה האירופית, תוצאה שלא הספיקה לקבוצתו להעפיל לשלב הבתים של המפעל. את הופעתו הראשונה בליגה רשם ב-19 בספטמבר בהפסד החוץ 3–2 להראקלס אלמלו. שערו הראשון נכבש ב-16 בינואר 2022 בניצחון 1–2 על פורטונה סיטארד. לא עבר חודש מרגע זה והוא כבש את הצמד הראשון שלו בקריירה במסגרת הניצחון 1–4 על קבוצתו לשעבר, גו אהד איגלס. בשתי עונות באלקמאר הוא רשם 81 הופעות והיה אחראי ל-6 כיבושים בכל המסגרות.

ב-3 ביולי 2023, בוקמה נמכר בעשרה מיליון אירו לבולוניה מהסרייה א' בחוזה לארבע שנים. הופעת הבכורה שלו במדי האדומים-כחולים הגיעה ב-11 באוגוסט, כשפתח בהרכב קבוצתו במסגרת הסיבוב הראשון של הגביע האיטלקי מול צ'זנה, משחק שהסתיים בניצחון 0–2. הופעת הבכורה שלו בליגה נרשמה עשרה ימים לאחר מכן, שוב כשחקן פותח, הפעם בהפסד 2–0 למילאן. ב-20 בדצמבר במסגרת ההארכה של שלב שמינית הגמר בגביע האיטלקי, הוא הבקיע את השער הראשון מבין שניים אשר עזר לקבוצתו לגבור על אינטר בדרך לשלב רבע הגמר. ב-11 בפברואר 2024, הוא כבש את שערו הראשון בסרייה א' במסגרת הניצחון 0–4 על לצ'ה. בעונתו השנייה בקבוצה, הוא זכה עם בולוניה בגביע האיטלקי לאחר ניצחון 0–1 על מילאן.

ב-20 ביולי 2025, בוקמה חתם על חוזה לחמש שנים בשורות נאפולי עבור סכום המוערך בכ-31 מיליון אירו כולל בונוסים בסך 3 מיליון אירו. ב-13 בספטמבר, הוא כבש את שערו הראשון במדי הפרטנופיי במסגרת ניצחון החוץ 1–3 בליגה על פיורנטינה.

## תארים
### קבוצתיים
;בולוניה
* הגביע האיטלקי: 2024/25

;נאפולי
* הסופר קאפ האיטלקי: 2025

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בלמי כדורגל הולנדים
קטגוריה:כדורגלנים הולנדים
קטגוריה:כדורגלני גו אהד איגלס
קטגוריה:כדורגלני א.ז. אלקמאר
קטגוריה:כדורגלני בולוניה
קטגוריה:כדורגלני נאפולי
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1998
גטו ויסוקי

**גטו ויסוקי** (בבלארוסית: **Гета ў Высокім**) היה גטו יהודי שהוקם על ידי גרמניה הנאצית בבלארוס הכבושה בזמן מלחמת העולם השנייה בתוך גבולות העיר ויסוקי. הגטו הוקם לצורך פינוי יהודי מחוזות קמניץ וברסט שבבלארוס.

## היסטוריה
נכון למפקד האוכלוסין של 1939, כ-2,000 יהודים התגוררו בעיר ויסוקי. גרמניה הנאצית השתלטה על העיר ב-23 ביוני 1941 והכיבוש נמשך עד 28 ביוני 1944.

מייד לאחר שכיבוש ויסוקי החל, הנאצים החלו לבנות תחת משטרה בעיר הכללה 100 שוטרים, 50 אנשי ז'נדרמריה ו-100 אנשי גסטפו. האפליה של יהודי העיר החלה מייד לאחר הכיבוש. הנאצים בנו תוכנית לרכז את כלל יהודי אזור בתוך הגטו

## הוצאה להורג
בינואר 1942, כ-320 יהודים מתוך הגטו נהרגו, ו-2,500 יהודים הועברו לטרבלינקה, שם הם הושמדו. על פי הארכיון הלאומי של רפובליקת בלארוס, הגטו הכיל 3,600 אנישם בשיאו. לפני שהנאצים הרגו את אנשי הגטו, הם ביצעו פוגרומים על יהודים באזורים אוגורודינקי ובוולקה טוקרסה. יהודים שברחו מהגטו נורו למוות לאחר מכן ונקברו בקבר משותף.

## השורדים
רק מספר קטן של יהודים מגטו ויסוקי הצליחו לשרוד את ימי השואה. שלמה ברקוביץ' קנטרוביץ' שרד את כל המלחמה וחזר לארצו. יעקב ארנוביץ' שרד וחזר לכפר פינצ'וק ולאחר המלחמה החל לעבוד במוסקבה. אלכסנדר מרקוביץ' קסלר שרד וגויס לצבא האדום של ברית המועצות.

## הנצחה
ב-2010, מבנה הנצחה נבנה בויסוקי לזכר יהודי קהילת ויסוקי שנהרגו בשואה. אתר ההנצחה ממוקם ברחוב פרונז (Frunze Street) בסמוך להריסות של בית כנסת עתיק.

יוזף חריטון, אמן ועד לחורבן גטו ויסוקי, צייר מספר ציורים המתארים את אירועי הגטו. רוב הציורים שלו נשמרו במכון ההיסטורי היהודי.

## ראו גם
* גטו קמניץ

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מחוז ברסט
קטגוריה:שואת יהודי בלארוס
קטגוריה:גטאות בבלארוס
פיתגורס מטיף לצמחונות

**פיתגורס מטיף לצמחונות** (באנגלית: **Pythagoras Advocating Vegetarianism**) הוא ציור שמן על בד מאת פטר פאול רובנס בשיתוף עם פרנס סניידרס, המתוארך לשנים 1628–1630 בקירוב. מידות היצירה 262 × 378.9 ס"מ והיא מצויה באוסף המלכותיהבריטי. בציור זה רובנס צייר את הדמויות, ואילו סניידרס צייר את הפירות והירקות.

## תיאור היצירה
הציור מתאר קבוצה גדולה של דמויות סביב שפע של פירות וירקות. סניידרס צייר תחילה את הפירות והירקות, ולאחר מכן הועבר הבד לרובנס, שהוסיף את הדמויות תוך הקפדה שלא לצייר מעל עבודתו של עמיתו. במהלך העבודה שינה רובנס את תנוחת זרועו השמאלית של פיתגורס, שנמתחה תחילה כדי להצביע לעבר הפירות. בעקבות שינוי זה נוצר חלל בקומפוזיציה, ובו הוסיף האמן דמות נימפה במרכז הציור. בעבר סברו כי דמות זו שונה בסגנונה משאר חלקי היצירה ולכן נוספה בשלב אחר, אך לאחר ניקוי הציור בשנת 2009 התברר כי ההבדלים בין חלקי הציור פחות בולטים מכפי שנראה קודם לכן.

## נושא היצירה
הציור מבוסס על קטע מן הספר האחרון של מטמורפוזות מאת אובידיוס, המתאר מפגש בין הפילוסוף פיתגורס לבין נומה פומפילוס, מלכה השני של רומא. פיתגורס מתואר כשהוא מגנה את אכילת הבשר ומוכיח את בני האדם על אכזריותם כלפי בעלי חיים, בעוד נומה מוצג כמי שמקשיב לדבריו. ביצירה משולב רעיון תור הזהב, תקופה שבה בני האדם נהנו מפירות האדמה ללא עמל וללא שפיכות דמים, דבר המתבטא בנימפות ובפאונים האוספים פירות בשלווה. הקומפוזיציה יוצרת ניגוד בין בני אדם אצילים לבין פאונים בעלי אופי פראי, אך דווקא הפאונים מוצגים כצמחונים עדינים. דמויותיהם של פיתגורס ונומה מזכירות את הרגע שבו ישו אומר לפטרוס „רעה את צאני”, ובכך נוצרת הקבלה בין יסודותיה של רומא הקיסרית לבין יסודותיה של רומא האפיפיורית.
[250px|ממוזער|שמאל|[החולבות עם בקר בנוף, פטר פאול רובנס]]

## השוואות ליצירות אחרות
הציור נקשר למסורת של ציורי טבע דומם שנועדו לעיתים לתלייה בחדרי אוכל, מול ציורים המתארים שלל ציד. בכך נוצרת הקבלה בין תיאורי פירות וירקות לבין ציורים המציגים בעלי חיים שניצודו למאכל. הקבלה רעיונית זו דומה גם לציור הנוף של רובנס "החולבות עם בקר בנוף", שבו מתואר שפע חקלאי הנאסף בעונת הסתיו.

## תולדות היצירה
הציור היה באוספו של רובנס בעת מותו. לאחר מכן נרכש בידי פליפה הרביעי, מלך ספרד. בהמשך הובא מספרד לצרפת בידי ז'וזף בונפרטה. בשנת 1841 רכשה אותו המלכה ויקטוריה מד"ר סטוקו, ובאותה שנה נרשם בגלריית התמונות בארמון בקינגהאם.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורי מזון ומשקאות
קטגוריה:ציורי פירות
קטגוריה:ציורים המבוססים על מטמורפוזות
קטגוריה:ציורים המבוססים על המיתולוגיה היוונית
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:ציורי עירום
ניקולו קמביאגי

**ניקולו קמביאגי** (באיטלקית: **Nicolò Cambiaghi**; נולד ב-28 בדצמבר 2000) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת הקיצוני בבולוניה מהסרייה א'.

## קריירת מועדונים

לאחר שזוהה בטורניר מחוזי על ידי מגלי הכישרונות של אטאלנטה, הוא הצטרף לאקדמיית הנוער של המועדון בשנת 2009 ועבר בכל קבוצות הגיל, עימה זכה בשתי אליפויות איטליה לנוער ובסופר קאפ האיטלקי לנוער.

ב-19 באוגוסט 2020, קמביאגי הצטרף בהשאלה לרג'אנה מהסרייה ב'. כעבור חודש, ב-27 בספטמבר, הוא רשם את הופעתו הראשונה בקבוצה, כשנכנס כמחליף בתיקו הביתי 2–2 מול פיזה. את אותה העונה, סיים קמביאגי עם 18 הופעות בהן לא זכה לכבוש ולו שער אחד, אך כן קיבל כרטיס אדום; בנוסף, בתום העונה, רג'אנה נשרה לליגה השלישית בטיבה באיטליה, הסרייה ג'.

ב-15 ביולי 2021, הושאל פעם נוספת, הפעם לקבוצת סרייה ב' אחרת, פורדנונה. אף על פי שכבש שבעה שערים ב-36 הופעות במדי הקבוצה, היא נשרה לסרייה ג', בתום אותה העונה.

ב-4 באוגוסט 2022, הוא הושאל לאמפולי. עשרה ימים לאחר מכן, הוא עלה למשחקו הראשון בסרייה א' כאשר עלה כמחליף בדקה ה-54 במקום ליאם הנדרסון מול ספציה. ב-11 בנובמבר, קמביאגי כבש את שערו הראשון בקבוצה לאחר 17 שניות מאז שנכנס כמחליף לכר הדשא, שער שעזר לקבוצתו לגבור 0–2 על קרמונזה.

ב-25 באוגוסט 2023, הוא הושאל לעונה נוספת לאמפולי עד לתום העונה. ב-3 בפברואר 2024 לאחר תיקו ביתי מול גנואה, הוא הפך לשחקן עם הכי הרבה בעיטות לשער (52 בעיטות) מבלי להבקיע שער בעונת סרייה א' אחת, שיא שהוחזק קודם לכן על ידי וולטר גרגאנו במדי נאפולי בעונת 2011/2012. ב-6 באפריל 2024, הוא שב להבקיע לאחר בצורת של אחד עשר חודשים, כשהבקיע את השער הראשון בניצחון הביתי 2–3 על טורינו.

ב-12 ביולי 2024, קמביאגי עבר לבולוניה עבור עשרה מיליון אירו. ב-18 באוגוסט 2024, הוא רשם את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה במשחק הליגה מול אודינזה, אך כבר במשחק זה הוא ספג פציעה ברצועה הצולבת הקדמית בברכו השמאלית, פציעה שהכריחה אותו לעבור ניתוח ושיקום. הוא כבר את שערו הראשון במדי האדומים-כחולים ב-9 במרץ 2025 בניצחון 1–2 על הלאס ורונה. בנוסף באותה העונה הוא זכה עם בולוניה בגביע האיטלקי לאחר ניצחון על מילאן בגמר.

## נבחרת איטליה

במרץ 2022, קמביאגי זומן לראשונה לנבחרת איטליה עד גיל 21, כאשר ב-29 במרץ הוא ערך את משחק הבכורה שלו במדי האזוריני, כשנכנס כמחליף בניצחון 0–1 על נבחרת בוסניה במסגרת מוקדמות אליפות אירופה עד גיל 21 לשנת 2023. ב-14 ביוני, הוא זכה לכבוש במדים הלאומיים של הנבחרת הצעירה בניצחון 1–4 על נבחרת אירלנד.

ביוני 2023, הוא נכלל בסגל הנבחרת הצעירה לאליפות אירופה עד גיל 21 אשר התקיימה בגאורגיה ורומניה.

ב-3 באוקטובר 2025, המאמן הלאומי, ג'נארו גאטוזו זימן את קמביאגי לנבחרת איטליה הבוגרת לצמד משחקי מוקדמות המונדיאל 2026 מול נבחרת אסטוניה ונבחרת ישראל. הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת הגיעה אחד עשר ימים מאוחר יותר, כשנכנס כמחליף בדקה ה-92 במקום מתאו רטגי, משחק שהסתיים בניצחון איטלקי 0–3.

## תארים
### קבוצתיים
;בולוניה
* הגביע האיטלקי: 2024/25

;אטאלנטה
* אליפות איטליה לנוער: 2018/19, 2019/20
* הסופר קאפ האיטלקי לנוער: 2019

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:חלוצי כדורגל איטלקים
קטגוריה:כדורגלנים איטלקים
קטגוריה:כדורגלני אטאלנטה
קטגוריה:כדורגלני פורדנונה
קטגוריה:כדורגלני אמפולי
קטגוריה:כדורגלני בולוניה
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-2000
פול חטאפה (כדורסל נשים)

**פול חטאפה** (בספרדית: **Pool Getafe**) הייתה קבוצת כדורסל נשים ספרדיתית ששיחקה בליגת העליונה של המדינה. היא הייתה קבוצה מובילה בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 כאשר זכתה אליפויות ליגה עליונה וזכתה פעמיים ביורוליג.

## היסטוריה
הקבוצה הוקמה בעיר חטאפה בשנת 1971. בהמשך היא עברה לעיירה גודייה ליד ולנסיה ושינתה את שמה ל-Club Bàsquet Godella. בהתאם לשמות של הספונסורים בשנים 1991-1994 שמה היה Dorna Godella ובשנים 1994-1996 Godella Costa Naranja.

בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 מיקי ווקוביץ' הסרבי מונה למאמן הקבוצה. תחת ניהולו היא זכתה 6 פעמים ברציפות באליפות הליגה (1991-1996) ו-4 פעמים בגביע. בזירה אירופאית היא זכתה זכתה פעמיים ביורוליג (נשים) בשנים 1992 ו-1993.

בין כוכבי הקבוצה היו מרגו דידק, אוליאנה סמיונובה ונטליה זסולסקאיה.

בשנת 1998 מועדון נכנס לחובות ונסגר.

## קישורים חיצוניים
נתונים מאתר יורובסקט

קטגוריה:קבוצות כדורסל נשים
קטגוריה:קבוצות כדורסל ספרדיות
לטביה תחילה

**לטביה תחילה** (בלטבית: **Latvija pirmajā vietā**, או בקיצור **LPV**) היא מפלגה ימנית פופוליסטית  בלטביה.

## היסטוריה
ה-LPV נוסדה באוגוסט 2021 על ידי איש העסקים וחבר הפרלמנט לשעבר (שכיהן גם כשר התחבורה לשעבר וכסגן ראש עיריית ריגה), איינארס שלסרס שמכהן גם כיושב ראש מועצת המפלגה. וועידת היסוד התקיימה ב-14 באוגוסט 2021 בריגה, ונרשמה במרשם המפלגות הלטבי ב-10 בספטמבר.

בנובמבר 2024, מנהיג המפלגה, איינארס שלסרס, תמך בהצעות השלום של דונלד טראמפ במלחמת רוסיה-אוקראינה, ורמז כי "שלום רע עדיף על מלחמה טובה".

## הישגים בבחירות
### בחירות לפרלמנט (הסאימה)

### בחירות לפרלמנט האירופי

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אנטי גלובליזציה
קטגוריה:לטביה: פוליטיקה
לקוח שבוי

**לקוח שבוי** הוא לקוח שיש רק מעט מאוד ספקים למוצר או לשירות שאותם הוא מעוניין לרכוש (במקרה הקיצוני, ספק אחד בלבד). ללקוח שבוי אין מרחב בחירה משמעותי בין ספקים שמתחרים ביניהם ולכן כוח המיקוח שלו מולם חלש עד לא קיים: הבחירה המרכזית שנותרת בידיו היא האם לקנות את המוצר או השירות בתנאים שבהם הם מוצעים למכירה או לא. בכל שוק, שבו יש מונופול או אוליגופול, הלקוחות שבויים במידה מסוימת. 

דוגמאות נפוצות למצבים שבהם הלקוחות שבויים הם מכירה של מזונות ומשקאות בקולנוע, בתיאטרון ובמשחקי ספורט  - שלעתים קרובות נאסר להכניס אליהם אוכל ושתייה מבחוץ; אספקה של חשמל או מים, במיוחד בשווקים קטנים, שבהם לפעמים יש חברת חשמל אחת או חברת מים אחת; תחנות דלק וחנויות הנוחות שבהן, בקטעי כביש שבהם התחנה הבאה רחוקה; ואוכל כשר מחוץ לישראל - לפעמים יש באיזור גדול מעט מאוד ספקים של אוכל כשר.

קטגוריה:מסחר
קטגוריה:צרכנות
דמוקרטים למען ליטא

**איחוד הדמוקרטים בשביל ליטא** (בליטאית: ****; בקיצור **DSVL**) היא מפלגת מרכז-שמאל ירוקה, שמרנית חברתית בליטא. ה-DSVL נוסדה ב-29 בינואר 2022 על ידי ראש ממשלת ליטא סאוליוס סקוורניאליס.

רוב חברי המפלגה הם חברים לשעבר באיגוד החקלאים והירוקים הליטאים. שם המפלגה הוא "למען ליטא", תוך התייחסות לשורה האחרונה של המנון ליטא. איחוד הדמוקרטים הצטרף למפלגה הירוקה האירופית והתמודד בבחירות לפרלמנט האירופי בשנת 2024 בליטא, וזכה במושב אחד לפרלמנט האירופי. במערכות הבחירות המפלגה מנהלת קמפיינים בנושאים סביבתיים וכן בנושא מדיניות חברתית-כלכלי.

## הישגים בבחירות
### סיימאס

### הפרלמנט האירופי

### עיריות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ליטא: מפלגות שמרניות
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-2022
הו ילדונת

"**הו ילדונת**" הוא שיר של להקת הרוק הישראלית "ההדים" שהקים חלוץ הרוק העברי בישראל, בצלאל יונגרייז, ונחשב לשיר הרוק הראשון בעברית. השיר נכתב והולחן על ידי יהודה כרמל, ויצא לאור ב-1963 בתקליטון "צאל יונגרייז ולהקת ההדים" בהוצאת מקולית.

## רקע
בשנת 1956, בהיותו בן 15 בלבד, בצלאל יונגרייז וחברו לפנימיית "הדסים", דודי לוי, הקליטו את השיר "הו ילדונת" שכתב והלחין, יהודה כרמל, דודו של לוי, שהיה נהג מונית וכותב פזמונים. שני הנערים שנקראו "צמד הפעמונים" הקליטו את השיר ושיר נוסף, "העולה מטרינידד", באולפני הוצאת התקליטים "מקולית". 

לאחר שחרורו מלהקת חיל האוויר, הקים יונגרייז ב-1962 את להקת הרוק הישראלית הראשונה שנקראה "ההדים", שזכתה לאהדה רבה. חברי הלהקה כללו את דייב ברייטמן (גיטרה), דורון כהן ואחר כך אורי סעדה (סקסופון), גדעון ליפשיץ-סיוון (פסנתר וגיטרה), אלי מזרחי (תופים) ועמי פרנקל (בס).

ב-1963 הוציא יונגרייז ולהקתו את תקליט השדרים "צאל יונגרייז ולהקת ההדים" ובו ארבעה שירים: "הו ילדונת" שהשיר המקורי היחיד בתקליט, ועוד שלוש גרסאות כיסוי בעיבוד רוק לשירים ידועים ("צאנה צאנה", "כשנמות" ו"ערב בא"). יונגרייז כינה את עצמו "צאל", בהשראת להקת "הצלליות", שהייתה להקת הליווי של הזמר הבריטי קליף ריצ'רד.

## הצלחת השיר
השיר זכה להשמעות רבות ברדיו, הגיע למקום השמיני במצעד הפזמונים של גלי צה"ל וזכה לתואר "שיר הרוק העברי הראשון".

## קישורים חיצוניים
* 
* 

###### ביצועים
* "הו ילדונת", בביצוע "צמד הפעמונים", סרטון בערוץ יוטיוב, **1956**
* "הו ילדונת", בביצוע "צאל יונגרייז ולהקת ההדים", סרטון בערוץ יוטיוב, **1963**
* "הו ילדונת" בביצוע בצלאל יונגרייז, סרטון בערוץ יוטיוב, **1998**
* "הו ילדונת" בביצוע בצלאל יונגרייז ולהקת ההדים 2006 בהופעה חיה בזאפה תל אביב (השיר מופיע בתזמון 01:02:55), **2006** 

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירי רוק בעברית
קטגוריה:סינגלים בהוצאת התקליט חיפה
בית הכנסת בנובי פאזאר

**בית הכנסת בנובי פאזאר** (בסרבית: **Сунагога у Новом Пазару**) היה בית כנסת ספרדי אשר פעל בעיר נובי פאזאר בסרביה בין השנים 1859–1941.

## היסטוריה

תיעוד לנכחות סוחרים יהודים בעיר קיים במסמכים מ-1776. קהילה יהודית ספרדית נוסדה בנובי פאזאר בשלהי המאה ה-18 על ידי מהגרים מסרייבו ודוברובניק. בני הקהילה עסקו במסחר ובמלאכה זעירה. ב-1807 מנתה הקהילה 100 נפשות וב-1866 נמנו בנובי פאזאר 200 יהודים. בראשית המאה ה-19 הוקם בית העלמין וב-1859 הוקם בית הכנסת. ב-1899 מנתה הקהילה 170 נפשות, לאחר מלחמת העולם הראשונה וכינון ממלכת יוגוסלביה 212 נפשות ובפרוץ מלחמת העולם השנייה נמנו בנובי פאזאר 297 יהודים. לאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית הוחל ברדיפות יהודים. מקצת מבני הקהילה הצליח להימלט לשטחי קוסובו שהיו נתונים לשליטה איטלקית. בהמשך הועברו לשטחי אלבניה "הישנה", פוזרו במקומות יישוב שונים וכך ניצלו.

במרץ 1942 נערכה אקציה בנובי פאזאר במהלכה נעצרו מרבית היהודים שנותרו בעיר. בהמשך, גורשו מרביתם למחנה הריכוז סיימישטה ושם מצאו את מותם. לאחר תום מלחמת העולם השנייה שבו שרידי הקהילה לעיר וב-1947 נמנו בעיר 36 יהודים. עם זאת, לא חודשו חיי קהילה ובהדרגה עזבו היהודים את העיר. בראשית המאה ה-21 נמצאו עדיין בסביבות העיר שרידי בית העלמין היהודי.

## המבנה
המבנה הוקם ב-1859. הוא היה בן 2 קומות, כאשר בקומתו השנייה שכנה עזרת הנשים. הגישה לאולם התפילה הייתה מכיוון דרום. בצמוד לבית הכנסת שכן תלמוד תורה. ב-1944, במהלך מלחמת העולם השנייה, נפגע מבנה בית הכנסת קשות בהפצצה אווירית שנערכה על העיר. עם זאת, לאחר המלחמה שופץ המבנה והותקנה בו לוחית זיכרון לקהילה שנספתה בשואה. בהמשך, לא תוחזק, נמכר והוסב למכבסה. ב-1979 נפגע המבנה בשיטפון שפקד את הנהר המקומי, תכולתו נהרסה לחלוטין, ובהמשך שימש כמחסן גרוטאות. נכון לראשית העשור השלישי של המאה ה-21 עמד המבנה חרב, לא מתוחזק ובסכנת הריסה.

## קישורים חיצוניים
* בית הכנסת בנובי פאזאר, באתר המרכז לאמנות יהודית

## הערות שוליים

נובי פאזאר
נובי פאזאר
אברהם ברושי (פוליטיקאי)

**אברהם ברושי** (במקור **בורשי**; 17 באוקטובר 1919 – 24 באוקטובר 2004) היה איש ציבור ישראלי שכיהן כראש המועצה האזורית הגליל העליון בשנים 1979–1986.

## ביוגרפיה
נולד ברדאוץ שברומניה בשם **אברהם שכטר**. בצעירותו היה חבר תנועת "השומר הצעיר", במסגרתה עלה לארץ ישראל, ב-1 בספטמבר 1939 (היום שבו פרצה מלחמת העולם השנייה), דרך אוניית המעפילים "טייגר היל". עם חבריו לתנועה הקים גרעין התיישבות בשם "יסעור", שבעתיד הצטרף לקיבוץ שמיר.

ב-1945 הצטרף לארגון "ההגנה" ועסק בענייני רכש. ב-1950 שב לקיבוץ שמיר, עבר קורס מרכזי משק ועבד כמרכז המשק וכמזכיר הקיבוץ. לאחר ייבוש החולה היה אמון על פרויקט של התאמת גידולים לסוג האדמה באזור. אחר כך היה מנהל המפעלים האזוריים של משקי הגליל העליון.

ברושי היה ראש הצוות שהקים את "שמיר אופטיקה" ובצוות ההקמה של "שלא"ג תעשיות".

ב-1978 נבחר לראש המועצה האזורית הגליל העליון.

במהלך כהונתו כראש המועצה התרחשו, בין היתר, הפיגוע במשגב עם, מלחמת לבנון הראשונה ותחילת המערכה ברצועת הביטחון. טרם פרוץ המלחמה תיעדף מציאת פתרון מדיני לסוגיית המתיחות עם אש"ף על פני יציאה למלחמה. כן יזם ברית בין המועצה לעיר לודוויגסבורג וכן שיתוף פעולה בין נוער ישראלי לנוער גרמני. ב-1986 סיים את כהונתו כראש המועצה.

בשנותיו האחרונות התדרדר מצבו הבריאותי והתפקודי.

## חיים אישיים
ברושי נישא פעמיים בחייו והיה אב לארבעה.

הוא מת בגיל 85 ונקבר בקיבוצו.

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי המועצה האזורית הגליל העליון
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:שמיר (קיבוץ): אישים
קטגוריה:בוגרי השומר הצעיר
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1919
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2004
קטגוריה:אישים הקבורים בקיבוצים
מעיין ליניק

**מעיין ליניק** (נולדה ב-1996) היא מוזיקאית ויוצרת ישראלית.

## ביוגרפיה
נולדה בתל אביב, ביתם של שחקן התיאטרון דורון ליניק ואתי אנקרי.

עד גיל חמש התגוררה עם משפחתה בשכונת נווה צדק בתל אביב, ולאחר מכן עברה עם משפחתה ליישוב כפר האורנים. מעיין היא השלישית מבין ארבעה אחים במשפחה מוזיקלית. אחיה, מיכאל ליניק, הוא פסנתרן, מעבד וכותב מוזיקה לקולנוע ולמחול. את שירותה הלאומי עשתה כגננת, מקצוע בו עסקה במשך חמש שנים.

לאורך השנים נדדה בין מספר מקומות מגורים, בהם ירושלים, מצפה רמון, עין כרם ויפו.

בשנת 2021 החליטה לעזוב את תל אביב למה שהיא הגדירה כתקופה של חיפוש עצמי, והיא מתגוררת ויוצרת בשכונת שפירא שבדרום תל אביב, שם הקימה אולפן הקלטות ביתי בו היא מקליטה את יצירותיה.

## קריירה במוזיקה
אף שגדלה בסביבה מוזיקלית, החלה ליניק את לימודי המוזיקה באופן רשמי רק בגיל 15. בנערותה למדה במגמת מוזיקה מחוץ לאולפנה שבה למדה, שם החלה לפתח את כישורי הכתיבה וההלחנה שלה על פסנתר. בגיל 19, בעת שהתגוררה במצפה רמון, קיימה את הופעתה המשמעותית הראשונה. ליניק תיארה תקופה זו כשלב מעצב של למידה וחיפוש אמנותי.

ליניק מנגנת בפסנתר אקוסטי ומקלדות, בגיטרה בס, בצ'לו ובכלים נוספים. הופיעה לצד אמנים והרכבים רבים, בין היתר: דודו טסה, עומר אביטל, רביד כחלני, רבע לאפריקה, שי צברי, אביב בכר.

## סגנון אמנותי ותהליך היצירה
לאורך העשור שקדם ליציאת אלבום הבכורה שלה, עסקה ליניק בתהליך ממושך של כתיבה והקלטה של עשרות שירים שנגנזו ולא יצאו לאור. תקופה זו התאפיינה בחקירה מוזיקלית ובהתפתחות אישית, עד להוצאת סינגל הבכורה שלה, "יש אור", בשנת 2021. ביצירתה משלבת ליניק אלמנטים של אלתור ומשחקיות על הפסנתר, תוך דגש על תהליך יצירה חופשי משיפוטיות.

## אלבום בכורה – כתר
בדצמבר 2024 הוציאה ליניק את אלבום הבכורה שלה, **"כתר"**. האלבום כולל 13 רצועות אשר נכתבו והולחנו על ידה. ליניק הייתה מעורבת באופן דומיננטי גם בעיבוד ובביצוע, וניגנה על מרבית הכלים באלבום, לצד שיתופי פעולה נקודתיים עם המוזיקאים אורי קוטנר, אופיר יוגב ושחר זימן. האלבום הוגדר על ידי ליניק כ"אלבום פרידה" העוקב במבנהו אחר שלבי ההתמודדות הרגשיים: מהכחשה והתנגדות ועד לקבלה. לצד השירים, שולבו באלבום קטעי אודיו ("סימפולים") מהקלטות אישיות של שיחות עם דמויות משמעותיות בחייה, בהן הסבתות שלה והילדים בגן בו עבדה כגננת במשך חמש שנים. עם יציאת האלבום, יצא לאור הסינגל **"תהיי את"**, הפותח את האלבום ומוקדש לסבתה של ליניק, חנה אנקרי. השיר מלווה בווידאו קליפ שצולם בבית הסבתא בלוד, ומשלב אלמנטים של זיכרונות ילדות ותיעוד הקשר הבין-דורי ביניהן.

תמלילי השירים והקונספט האמנותי של האלבום עוסקים בעיבוד רגשות דחייה, פגיעות וקנאה, תוך התכתבות עם חוויות ילדות. ליניק תיארה את האלבום כתהליך של קבלה והכלה של "הילדה הפנימית", נושא המשתקף גם בבחירה הוויזואלית לעטיפת האלבום: תמונת ילדות של ליניק בתחפושת נסיכה. לדבריה, התמונה מייצגת את השבריריות והתמימות המלוות את היצירה ואת מערכת היחסים בין עברה להווה.

## חיים אישיים
מתגוררת בתל אביב.

## קישורים חיצוניים
* ערוץ היוטיוב של מעיין ליניק
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:זמרות אינדי ישראליות
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:זמרות השרות בעברית
קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1996
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1996
מיכל דקל

**מיכל דקל** היא סופרת ישראלית ופרופסורית לספרות המתגוררת בארצות הברית. היא מתמחה בתיאוריות של הגירה, זיכרונות היסטוריים, ייצוגים של טראומה והחפיפה בין משפט לספרות. היא מלמדת אנגלית וספרות השוואתית בסיטי קולג' של ניו יורק (CCNY) ובמרכז לתארים מתקדמים של אוניברסיטת העיר ניו יורק (CUNY), ומנהלת את מרכז ריפקינד למדעי הרוח והאמנויות של CCNY

דקל היא מחברת הספרים "ילדי טהרן: אודיסיאה של פליטי השואה", "היהודי האוניברסלי: גבריות, מודרניות והתנועה הציונית", והמונוגרפיה העברית "אדיפוס בקישינב". דקל פרסמה מאמרים בנושאי תרגומים לעברית של ג'ורג' אליוט, טרגדיה ונקמה בספרות העברית, ואוטיזם והרומן האנגלי. עבודתה האקדמית זכתה לתמיכה מהקרן הלאומית לאמנויות, קרן מלון וקרן ליידי דייוויס, בין היתר.

## ראשית חייה
דקל נולדה בחיפה לחנן וציפורה דקל (טייטל). אחיה הצעיר הוא הרופא, המדען והממציא בנימין דקל. לאחר שירות צבאי סיימה תואר ראשון במשפטים (LLB) בבית הספר למשפטים בוכמן באוניברסיטת תל אביב והתמחתה בפרקליטות המדינה בתל אביב. דקל חברה בלשכת עורכי הדין. היא עברה לניו יורק ונכנסה לתוכנית לתואר שני באנגלית בסיטי קולג' של ניו יורק. לאחר מכן השלימה תואר דוקטור בספרות השוואתית באוניברסיטת קולומביה.

## מספריה
### ילדי טהרן
בשנת 2019 פרסמה דקל את הספר "ילדי טהרן", המשחזר את מסעו של אביה חנן כילד פליט שנמלט מפולין הכבושה על ידי הנאצים במהלך מלחמת העולם השנייה. חנן היה אחד מכמעט 1,000 ילדים פליטים שנסעו ממרכז אסיה למזרח התיכון במנוסתם - ילדי טהראן. הספר כולל מחקר ארכיוני, זיכרונות ודיווחי מסע מפולין, רוסיה, אוזבקיסטן, איראן וישראל.

### היהודי האוניברסלי
ספרו הקודם של דקל באנגלית, "היהודי האוניברסלי", בוחן תיאורים ספרותיים של לאום ואזרחות יהודית בתקופת היווצרות התנועה הציונית בסוף המאה התשע עשרה. הוא מראה כיצד יצירות ספרותיות של תאודור הרצל, ג'ורג' אליוט, חיים נחמן ביאליק ואחרים עוצבו על ידי מציאות פוליטית חדשה וזהות יהודית, וגם סייעו בעיצובה.

מאמריה הופיעו ב-Foreign Policy, ב-The Cambridge Review of International Affairs, ב-Guernica ובפרסומים מודפסים ומקוונים אחרים.

## לקריאה נוספת

* MiKhal Dekel, In the East, WWNorton


## הערות שוליים

קטגוריה:סגל אוניברסיטת העיר ניו יורק
קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:בוגרי הסיטי קולג' של ניו יורק
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:מחברות ספרי עיון אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאים ממוצא ישראלי
קטגוריה:היסטוריונים של אירופה
קטגוריה:ישראליות שנולדו במאה ה-20
גטו וולצ'ין

**גטו וולצ'ין** (בבלארוסית: **Гета ў Воўчыне**; נקרא גם **גטו ווצ'ין**) היה גטו יהודי שהוקם על ידי גרמניה הנאצית בעיר ווצ'ין שבבלארוס הכבושה. הגטו הכיל יהודים שסולקו מהמחוזות הבלארוסיים קמניץ וברסט.

## כיבוש וולצ'ין
נכון למפקד האוכלוסין לשנת 1939, 402 יהודים התגוררו בכפר וולצ'ין. לאחר שהגרמנים כבשו את וולצ'ין, הם עצרו למעלה מ-100 יהודים וריכזו אותם בגטו וולצ'ין, שם נרצחו ב-2 בנובמבר 1942. בגטו לא פעל צבא גרמני מסודר, אך כן שהו בו משתפי פעולה שעזרו לגרמנים ולמשטרה המקומית. איגור קודין-קירקוביץ' היה ראש הכפר. בית הכנסת בוולצ'ין הפך למחסן שהיה בשימוש בידי גרמניה הנאצית.

## תנאי הגטו
סביב הגטו היה גדר תיל, וסביבו פעלו שומרים. יהודים יכלו לצאת מהגטו רק בשביל לסחור. בשיאו, 402 יהודים שהו בגטו.

## הוצאה להורג
בסוף אוקטובר (או ספטמבר) 1942, 40 היהודים שנשארו בגטו וולצ'ין נרצחו ביחד עם 350 יהודים מגנטו בצ'רנוויצ'י. היהודים הופשט מבגדיהם ביער סמוך הנקרא וולצ'ין החדשה. ושם נורו למוות. הגופות שלהם כוסו בחול. בסך הכל, 395 יהודים נרצחו.

## הצלה
שוטר מקומי בשם מריאן קוז'נייבסקי הציל את אסתר מינדלר, ילדה יהודייה בת 9–10. הוא הבריח אותה מן הגטו יום לפני ההוצאה להורג, אך גורלה לא ידוע.

## הנצחה
אתר הנצחה מבטון הוקם על קבר האחים בוולצ'ין, ועליו הכתובת: "כאן, בשנת 1942, נורו למוות 395 יהודים - תושבי הכפרים וולצ'ין וצ'רנבצ'יצי. בושה לתליינים צמאי הדם ולפשיסטים הגרמנים".

## ראו גם
* גטו ויסוקי
* גטו קמניץ

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:גטאות בבלארוס
קטגוריה:מחוז ברסט
קטגוריה:שואת יהודי בלארוס
תומאס באטלר (פוליטיקאי מלואיזיאנה)

**תומאס באטלר** (באנגלית: **Thomas Butler**; 14 באפריל 1785 – 7 באוגוסט 1847) היה פוליטיקאי ועורך דין אמריקאי שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית בשנים 1818–1821, כנציג מחוז הבחירה הכללי של מדינת לואיזיאנה מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו והשכלתו
באטלר נולד סמוך לעיר קרלייל שבפנסילבניה ב־14 באפריל 1785 להוריו תומאס באטלר ושרה ג'יין סמפל. הוא למד בבתי ספר מקומיים וקיבל השכלה אקדמית בעיר פיטסבורג.

### קריירה
באטלר למד משפטים, התקבל ללשכת עורכי הדין והחל לעסוק בעריכת דין בפיטסבורג.

בשנת 1806 הוטל עליו להעביר מכתב מאת ארון בר לסוחר ויליאם וילקינס ולגנרל ג'ון וילקינס הבן בפיטסבורג. במכתב לא נחשפה מהות תוכניותיו של בר, אך צורפה אליו מפה שהראתה דרכים המובילות מנהר המיסיסיפי אל אזור ואשיטה ומשם לעיר נצ'יטוצ'ס סמוך לגבול הספרדי.

בשנת 1807 עבר לטריטוריית מיסיסיפי, ובשנה שלאחר מכן התקבל ללשכת עורכי הדין שם. הוא אף הופיע ברשימת העדים שהוזמנו להעיד במשפט הבגידה נגד ארון בר במסגרת פרשת קשר בר.

בשנת 1810 התמנה לקפטן ביחידת פרשים במיליציה של טריטוריית מיסיסיפי. בשנת 1811 רכש אדמות בפרישיית פליסיאנה בלואיזיאנה והתיישב שם.

ב־14 בדצמבר 1812 מונה לשופט פרישייה, ובהמשך מונה ב־4 במרץ 1813 לשופט במחוז השיפוטי השלישי על ידי מושל לואיזיאנה ויליאם קלייבורן.

באטלר נבחר מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית לקונגרס ה־15 כדי למלא את המושב שהתפנה בעקבות התפטרותו של תומאס רוברטסון. לאחר מכן נבחר גם לכהונה מלאה בקונגרס ה־16.

כהונתו בבית הנבחרים של ארצות הברית החלה ב־16 בנובמבר 1818 והסתיימה ב־3 במרץ 1821. בשנת 1820 לא הצליח להיבחר מחדש.

לאחר סיום כהונתו בקונגרס מונה בשנת 1822 ושוב בשנת 1840 לשופט מיוחד במחוז השיפוטי השלישי. במהלך השנים הצטרף למפלגה הוויגית ולאחר מכן למפלגה האמריקנית.

באטלר התמודד בבחירות למושל לואיזיאנה בשנת 1824, אך הגיע למקום האחרון עם פחות מ־3% מהקולות. בשנת 1828 התמודד שוב בבחירות למושל, והגיע למקום השני עם יותר מ־21% מקולות הבוחרים.

בשנת 1844, בשל מצב בריאותי ירוד, ויתר על התמודדות לקונגרס. במקום זאת נעשה בעלים של מטעי סוכר וכותנה, וכן שימש נשיא חבר הנאמנים של מכללת לואיזיאנה בעיר ג'קסון שבמדינה. בנוסף היה חבר בחברה ההיסטורית של לואיזיאנה.

באטלר היה בעל עבדים.

### חיים אישיים
בשנת 1813 נשא באטלר לאישה את אן מדלין אליס. לזוג נולדו שנים־עשר ילדים, שמונה מהם הגיעו לבגרות. אן אליס הייתה נכדתו של ריצ'רד אליס, שעל שמו נקרא מצוק 'אליס קליפס' ליד העיר נאצ'ז.

### מותו
באטלר נפטר משבץ מוחי ב־7 באוגוסט 1847 על סיפון ספינת הקיטור 'אולד היקורי' בעיר סנט לואיס שבמיזורי. הוא נקבר במטע שלו, "הקוטג'", סמוך לעיר סנט פרנסיסוויל בלואיזיאנה.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי פנסילבניה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מלואיזיאנה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1785
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1847
עיר בליטא

**עיר בליטא** (בגרמנית: **Stadt in Litauen**) הוא שמו של ציור שציירה האמנית הרוסייה מריאנה פון ורפקין בשנת 1910. היצירה נמנית עם אוסף קרן מריאנה ורפקין באסקונה, ונושאת את מספר הרישום FMW-0-0-30.

הסקיצה הנלווית, גואש צבעוני, מצויה אף היא באוסף.

## איקונוגרפיה
לעיתים קרובות, כמו בציוריה האחרים של ורפקין, גם ציור זה כולל רמזים וסמלים מסתוריים שלעיתים קשה לפרשם. עם זאת, ברור לפחות כי האמנית יצרה קשר בין האישה הלבושה בשחור ההולכת בדרך לבין המגדל הלבן הגבוה הנראה מימין באופק, באמצעות הדגשת **„הלא־צבעים”** שחור ולבן.

צבעים אחרים, מאחר שלא הודגשו או נוסחו בבירור על ידי האמנית, אינם ממלאים ככל הנראה תפקיד מיוחד. בדומה לניגוד שבין שחור ללבן, יצרה ורפקין בציור גם צמד ניגודים נוסף – בין אור לצל. בעוד שהעיר, עם המגדל הלבן, מוארת באור השמש ומקרינה עליזות, שאר חלקי הציור משדרים קדרות מחניקה, כאילו הם מוצלים בעננים.

בשטח האחו החשוף מקישוטים שולחים עצים מתים את ענפיהם הדקים והחשופים מעלים אל השמים. על הדרך, הנראית כאילו היא קפואה מקרח, נעה האישה הזקנה קדימה בצעדים גדולים, נשענת על מקל. יעדה – כך מרמזת האמנית בציורה – הוא ככל הנראה הכנסייה בעלת כיפות הגג האדומות והזהובות.

בנפרד מן הדרך מתארת ורפקין שתי נשים זקנות נוספות בפינה הימנית התחתונה של התמונה. הן יושבות ללא תנועה על ספסל בצל אחוזה גדולה יותר, ומביטות באדישות אל העוברת בדרך. שער עץ מגולף בעושר, הסגור על מנעול, משלים את הסצנה. משמעותה אינה ניתנת להסבר ונשארת מסתורית.

## ויבייס
ימין|ממוזער|הכנסייה האורתודוקסית בוויביס
„עיר בליטא” נמנית עם קבוצת ציורים שנוצרו בשנים 1909–1910 בליטא, כאשר ורפקין נסעה לשם לבדה – ללא יבלנסקי – לאחר התערוכה הראשונה של התאחדות האמנים החדשה של מינכן. היא התגוררה עד חג הפסחא 1910 אצל אחיה פטר בקובנה, ששימש אז כמושל העיר.

במהלך הרצאה שנערכה ב-23 במאי 2007 במכון לתולדות האמנות של אוניברסיטת וילנה, גילו משתתפים מקומיים כי בציורה בעל הכותרת האנונימית **„עיר בליטא”** תיארה ורפקין למעשה את העיר **וייביס** (Vievis), השוכנת בערך במחצית הדרך בין וילנה לקובנה.

הכנסייה הנראית באופק הימני היא הכנסייה האורתודוקסית **[[חג עליית מרים]]** בוייביס, שנבנתה בשנים 1842–1843 לאחר שקודמתה נשרפה בשנת 1812 בידי ה"גרנד ארמה" של נפוליאון בונפרטה. השוואה בין מתחם הכנסייה כיום לבין זה המתואר בציור מראה כי הכנסייה שראתה ורפקין הייתה מפוארת יותר. היא ציירה אותה עם כיפות אדומות וזהובות ומגדל לבן גבוה מאוד, הדומה לציון דרך בולט בנוף.

לפיכך, ציורה של ורפקין מהווה מסמך היסטורי מעניין, שכן הכנסייה המקורית ניזוקה קשות שוב במהלך מלחמת העולם הראשונה. לאחר מכן נבנתה מחדש בצורה פשוטה יותר ונחנכה בשנת 1923.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורים מהמאה ה-20
קטגוריה:מריאנה פון ורפקין: ציורים
קטגוריה:ציורי נוף
קטגוריה:ציורי שמן
ציד חזיר הבר (רובנס, דרזדן)

**ציד חזיר הבר** (בגרמנית: **Eine Wildschweinjagd**) הוא ציור שמן על לוח עץ אלון מאת פטר פאול רובנס, המתוארך לשנים 1616–1618 בקירוב. מידות היצירה 137 × 168.5 ס"מ והיא שמורה במוזיאון הציירים הגדולים בדרזדן.

## תיאור היצירה
הציור מתאר את סצנת הציד ברגע השיא הדרמטי שלה. חזיר הבר נלכד בין ענפיו של עץ שנפל, כאשר להקת כלבים וכמה איכרים חמושים בחניתות מקיפים אותו. אחד הרוכבים עומד להנחית את מכת החסד באמצעות חרבו. כל מרכיבי התמונה נדמים כנתונים בתנועה: הדמויות, בעלי החיים ואף מרכיבי הנוף עצמם. גם גזעי העצים, הענפים והקנוקנות המשתרגים זה בזה מדגישים את תחושת התנועה והמאבק הדרמטי המתרחש בסצנה.

## ביצירתו של רובנס
לאורך חייו צייר רובנס גם ציורי נוף, ויצירות אלה נחשבות כיום בין ההישגים הבולטים של ציור הנוף הבארוקי. ציור זה משתלב בתוך עיסוקו הרחב של האמן בתיאור הטבע והנוף.

## נושאים קשורים מאת רובנס

קובץ:Peter_Paul_Rubens_083.jpg|טקסט=The Hippopotamus and Crocodile Hunt| *[[ציד ההיפופוטם והתנין]]*
קובץ:La_Chasse_au_loup_et_au_renard_-_Rubens.jpg|טקסט=The Wolf and Fox Hunt| *ציד הזאב והשועלים*
קובץ:Rubens_Peter_Paul_Lion_Hunt_APMuenchen.jpg|טקסט=The Lion Hunt| *ציד האריות*
קובץ:Peter_Paul_Rubens_110.jpg|טקסט=The Tiger Hunt| *ציד הנמרים*


## הערות שוליים

קטגוריה:פטר פאול רובנס: ציורים
קטגוריה:בעלי חיים באמנות
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:כלבים באמנות
קטגוריה:סוסים באמנות
קטגוריה:עצים בציורים
התזמורת הקאמרית-פילהרמונית הגרמנית של ברמן

**התזמורת הקאמרית-פילהרמונית הגרמנית של ברמן** (בגרמנית: **Deutsche Kammerphilharmonie Bremen**) היא תזמורת גרמנית מובילה, השוכנת בברמן (במבנה ה"שטאט-וואגה" ההיסטורי) ונחשבת לאחת הטובות בעולם. המנהיג האמנותי שלה מאז 2004 הוא פאבו ירווי. והיא ידועה בפרשנויותיה הייחודיות ליצירות קלאסיות.

## היסטוריה
קבוצה של סטודנטים למוזיקה ייסדה את התזמורת בשנת 1980 בעיר פרנקפורט, בתחילה כאנסמבל שבבעלותם הבלעדית של הנגנים וללא מנצח. הנגנים נושאים באחריות לניהול הפיננסי כמו גם לניהול האמנותי. כ-40% מעלויות הארגון מגיעים מרשויות הממשל הגרמניות. הם עבדו עם חוקרים מאוניברסיטת זארבריקן כדי לפתח כלי ניהולי הנקרא "מודל 5 השניות".

קונצרטים מוקדמים בולטים כללו הופעה באומות המאוחדות ב-1983 והופעות עם גדעון קרמר בפסטיבל לוקנהאוס בשנים 1984 ו-1985. התזמורת קיבלה מעמד מקצועי ב-1987, ועברה לברמן ב-1992. קבוצת בת, "**סולני הנשיפה של התזמורת הקאמרית-פילהרמונית הגרמנית של ברמן**", פועלת כאנסמבל מבוסס מאז 1990. בברמן, התזמורת מציגה שתי סדרות מנויים, קונצרטים מיוחדים, שתי סדרות של מוזיקה קאמרית, ופסטיבל תחת כיפת השמיים בשם 'קיץ בלסמונה'. התזמורת משמשת כ"תזמורת הבית" של פסטיבל המוזיקה של ברמן מאז 1998 ובפסטיבל בטהובן הבינלאומי בבון מאז 2005. החל משנת 2017, התזמורת היא תזמורת הבית של פסטיבל "קיץ קיסינגר".

מנצחי עבר ששימשו כמנצחים אורחים ראשיים או כמנהלים אמנותיים כללו את מריו ונזאגו, היינריך שיף, ייז'י בלוהלאווק ותומאס הנגלברוק. דניאל הארדינג היה המנהל המוזיקלי של התזמורת בין השנים 1999 - 2003. פאבו ירווי מכהן כמנהיג האמנותי של התזמורת מאז שנת 2004.

התזמורת הקאמרית-פילהרמונית הגרמנית של ברמן הקליטה מספר רב של תקליטורים עבור חברות תקליטים כגון: דויטשה גרמופון, טלק, EMI, BMG, וירג'ין קלאסיקס, דקה, ברלין קלאסיק, שאנדוס רקורדס ו-PENTATONE.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

ברמן
ברמן
קטגוריה:ברמן
באנדידוש דו קנטה

**באנדידוש דו קנטה** (בפורטוגזית: **Bandidos do Cante**) היא להקה פורטוגזית שנוסדה בעיר בז'ה שבחבל אלנטז'ו. ההרכב פועל כחמישייה, ומורכב מן הזמרים מיגל קושטה, דוארטה פאריאש, פרנסישקו רפוזו, לואיש אליישו ופרנסישקו פשטאנה. כל חברי ההרכב הם ילידי מחוז בז'ה, למעט פשטאנה שמוצאו במונטה טריגו שבמחוז פורטל. היא עתידה לייצג את  באירוויזיון 2026 עם השיר "Rosa".

## היסטוריה
חברי באנדידוש דו קנטה גדלו בסביבה תרבותית שבה שירי הפולקלור של חבל אלנטז'ו היו חלק בלתי נפרד מחיי היומיום. כבר בילדותם נהגו להאזין לשירי המסורת המקומית ולשירם במסגרת משפחתית ובמפגשים חברתיים עם חברים. במהלך שנות נעוריהם המשיכו חמשת החברים לטפח את זיקתם לסוגה זו, כאשר מפגשים חברתיים שכללו אכילה משותפת, שתייה ושירה בצוותא.

ראשיתה של הקבוצה כהרכב מוזיקלי מגובש נולדה כמעט באקראי, בערב חברתי שהחל בארוחה משותפת והסתיים בשירה. מן המפגש הזה צמחה, בסוף שנת 2022, הזמנה להקליט קולות ליווי לשיר "Casa" של להקת D.A.M.A, בשיתוף הזמר בובה אשפיניו. השיר זכה להצלחה מיידית, צבר מיליוני האזנות והושמע בתדירות גבוהה בתחנות הרדיו בפורטוגל. בשלב מוקדם זה פעלה הקבוצה בשם אמיגוש דו אלנטז'ו. ביוני 2023, במהלך סיבוב הופעות עם להקת D.A.M.A ואשפיניו בקוליזאו דוש רקרייוש בליסבון, הציג חבר להקת D.A.M.A קאשה את החמישה בשם באנדידוש דו קנטה, שם שאותו אימצו זמן קצר לאחר מכן.

מתוך רצון לפתח יצירה עצמאית משלהם החלה הלהקה לפרסם חומרים מקוריים בשנת 2024. הסינגל הראשון שלה, "Amigos Coloridos", נכתב בידי חברי ההרכב בשיתוף המוזיקאי ז'ורז'ה בנבינדה והופק על ידי אדוארדו אשפיניו. עם יציאתו הפך לשיר הפורטוגלי המושמע ביותר בתחנות הרדיו במדינה באותה עת. הצלחתו הובילה לסיבוב הופעות שכלל למעלה מחמישים הופעות ברחבי פורטוגל במהלך שנת 2024.

בשנת 2025 הוציאה הלהקה את הסינגל השני שלה, "Já Não Há Pardais No Céu". באותה שנה הייתה מועמדת לפרס פריצת השנה בטקס פרסי PLAY למוזיקה הפורטוגלית. בנוסף, השתתפה באותה שנה במופע שנערך באולם הקוליזאו דוש רקרייוש בליסבון לבקשתו של הזמר אשפיניו.

בינואר 2026 פרסמה הלהקה את אלבום הבכורה שלה, *Bairro das Flores*, שראה אור בהפצת חברות התקליטים וירג'ין רקורדס ויוניברסל מיוזיק גרופ. באלבום משתתף כאורח הזמר אנטוניו זמבוז'ו בשיר "Primavera", אמן יליד בז'ה. בהפקת האלבום נטלו חלק מספר מפיקים מוזיקליים, ובהם אגיר, אדוארדו אשפיניו, ג'ון ורודריגו קורייה. סיבוב ההופעות שקדם לפרסום האלבום כלל הופעות באולמות גדולים, ובהם MEO Arena בליסבון, והסתיים באופן סמלי בשתי הופעות מלאות בתיאטרון העירוני Pax Julia בעיר בז'ה.

ב-22 בינואר 2026 נבחרה הלהקה להשתתף בקדם הפורטוגלי לאירוויזיון, "פסטיבל דה קנסאו 2026", עם השיר "Rosa". בניגוד לכמה מן המשתתפים האחרים בקדם, שהודיעו שיחרימו את האירוויזיון אם יזכו בקדם עקב השתתפותה של , הצהירו חברי ההרכב בפומבי כי אם יזכו בתחרות ייצגו את פורטוגל בתחרות הבין-לאומית בווינה. השיר בוצע ראשון בערב הגמר שנערך ב-7 במרץ 2026. בתום ההצבעה זכה השיר במקום הראשון עם 22 נקודות, לאחר שקיבל 10 נקודות מחבר השופטים המקצועי ו-12 נקודות מן הצבעת הקהל. בתחרות האירוויזיון עצמה שובצה באנדידוש דו קנטה להתחרות במחצית הראשונה של חצי הגמר הראשון, שתתקיים ב-12 במאי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:להקות פורטוגליות
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 2026
קטגוריה:נציגי פורטוגל באירוויזיון
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 2022
הפרוגרסיבים (לטביה)

**הפרוגרסיבים** (בלטבית: **Progresīvie**) היא מפלגה סוציאל-דמוקרטית וירוקה בלטביה. המפלגה נוסדה ב-25 בפברואר 2017. מאז ה-4 בספטמבר 2021 מנהיגיה הם אנטונינה ינאשבה ואטיס שווינקה. למפלגה הפרוגרסיבית יש 11 מושבים במועצת העיר ריגה, 10 מושבים בסאימה ומושב אחד בפרלמנט האירופי. המפלגה שותפה זוטרה בממשלה עם כשלושה שרים.

## היסטוריה
המפלגה היא יורשת של ארגון סוציאל-דמוקרטי לא ממשלתי בעל אותו שם שנוסד ב-26 במרץ 2011 והונהג על ידי אנסיס דובליס. הפרוגרסיבים השתתפו בבחירות המוניציפליות בלטביה בשנת 2017 בארבע רשויות מקומיות. בשתיים מהן, עיריית אייזפוטה ומארופה, הם זכו במושבים במועצות המקומיות.

הפרוגרסיבים השתתפו בבחירות לפרלמנט ב-2018. לפני הבחירות, המפלגה סירבה להצטרף לברית הליברלית Development/For!. הפרוגרסיבים טענו כי הישארות מחוץ לברית הכרחית כדי להבטיח שהקו האידאולוגי השמאלי של המפלגה לא ייפגע. המפלגה לא זכתה באף מושב בסאימה, וקיבלה רק 2.6% מהקולות, אך זכתה למימון ממשלתי של 15,000 אירו לשנה מכיוון שעברה את סף ה-2%.

במאי 2019, הפרוגרסיבים השתתפו בבחירות לפרלמנט האירופי. הם התמודדו תחת הסיסמה "עוד אירופה" עם מצע פדרליסטי. אף על פי שהסקרים ניבאו תמיכה של 4.5% במרץ ו-4.3% באפריל הם קיבלו בסופו של דבר רק 2.9% מהקולות. לאחר הבחירות רוברטס פוטניס התפטר מתפקידו כראש המפלגה. באותה שנה הם גם ארגנו מחאה קטנה נגד המתקפה הטורקית בכורדיסטן הסורית מול שגרירות טורקיה בריגה, וכן הפגנות נגד רפורמה בחוק העבודה שנחשבה כפוגעת בזכויות העובדים ומחלישה את איגודי העובדים. בבחירות לפרלמנט באוקטובר 2022, זכו הפרוגרסיבים ב-6.2% מהקולות, ונכנסו לסאימה עם 10 מושבים. ביוני 2023, התקבלו הפרוגרסיבים כמפלגה חברה מלאה במפלגה הירוקה האירופית. בספטמבר 2023 הצטרפה המפלגה לקבינט החדש של סילינה.

## אידאולוגיה
הפרוגרסיבים תומכים ביישום מודל הרווחה הנורדי בלטביה, מערכת מס פרוגרסיבית, סביבתנות, מאבק בשחיתות ובשוק השחור, ויתור על התמ"ג כמדד העיקרי לפיתוח לטובת מדדים אחרים שלוקחים בחשבון את רווחת החברה כגון מדד האושר, שוויון מגדרי ותמיכה בזכויות להט"ב.

המפלגה תומכת באזרחות כפולה בקרב התפוצה הלטבית, וכן במתן קורסים בחינם בלטבית למהגרים חוזרים ולמבקשי מקלט, ובמקביל תומכת בהכרה בשפות מיעוטים בתוכנית הלימודים בבתי הספר כצורה של גיוון תרבותי.

## הישגים בבחירות
### הפרלמנט הלטבי

### בחירות לפרלמנט האירופי

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-2017
קטגוריה:לטביה: פוליטיקה
סאלח קחטן

**סאלח קחטן** (בערבית: **صالح قحطان**; 1893 – 1971) היה עורך דין, סופר ופוליטיקאי יהודי-עיראקי. כיהן כחבר הפרלמנט של עיראק ושימש יועץ משפטי במשרד האוצר של עיראק בשנותיה הראשונות של המדינה.

## ביוגרפיה
קחטן נולד בשנת 1893 בבגדאד בתקופת שלטון האימפריה העות'מאנית. הוא למד משפטים ועבד כעורך דין.

בתקופת האימפריה העות'מאנית שירת במנהל הממשלתי והיה פקיד בכיר במשרד הדואר והטלגרף באיסטנבול.

לאחר מלחמת העולם הראשונה עבד במשך שנים כמתרגם בקונסוליה הגרמנית בבגדאד ובהמשך בצירות הגרמנית בעיר. במקביל שימש מזכיר הקהילה היהודית של בגדאד.

בשנת 1921 חזר לבגדאד לאחר תקופת שירות באיסטנבול. בשנת 1922 מונה ליועץ המשפטי של משרד האוצר העיראקי, תפקיד שבו כיהן עד שנת 1929.

בהמשך דרכו הציבורית נבחר כחבר הפרלמנט של עיראק בתקופת ממלכת עיראק.

בנוסף לפעילותו המשפטית והפוליטית כתב ספרים הן בעברית והן בערבית.

נפטר בשנת 1971.

קטגוריה:יהודים עיראקים
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים עיראקים
קטגוריה:יהודים חברי הפרלמנט העיראקי
קטגוריה:סופרים יהודים עיראקים
קטגוריה:יהדות בגדאד: אישים
קטגוריה:ילידי 1893
קטגוריה:נפטרים ב-1971
המפלגה הירוקה של שווייץ

**המפלגה הירוקה של שווייץ** (בגרמנית: **GRÜNE Schweiz**, בצרפתית: **Les VERT-E-S suisses**, באיטלקית: **VERDI svizzeri**, ברומאנש: **VERDA svizra**) היא מפלגה פוליטית ירוקה בשווייץ. זוהי המפלגה החמישית בגודלה במועצה הלאומית של שווייץ והמפלגה הגדולה ביותר שאינה מיוצגת במועצה הפדרלית.

## היסטוריה
המפלגה הירוקה הראשונה בשווייץ, MPE, נוסדה כמפלגה מקומית בשנת 1971 בעיר נשאטל. בשנת 1979 נבחר דניאל ברלאז למועצה הלאומית כחבר הפרלמנט הירוק הראשון בפרלמנט הלאומי (לראשונה בשווייץ ובעולם). מפלגות וארגונים ירוקים מקומיים ואזוריים נוסדו בערים ובקנטונים רבים בשנים שלאחר מכן.

בשנת 1983 הוקמו שתי פדרציות ארציות של מפלגות ירוקות: במאי הוקמה פדרציית המפלגות הירוקות של שווייץ, וביוני הוקמה המפלגה הירוקה האלטרנטיבית של שווייץ בברן על ידי גורמי שמאל. בשנת 1990 התרחש ניסיון לאחד את הארגונים הללו ללא הצלחה. בשנת 1993, פדרציית המפלגות הירוקות שינתה את שמה למפלגה הירוקה של שווייץ.

בשנת 1986 שניים מחברי המפלגה התמנו לראשונה לחברים בממשלה של קנטון ברן. בשנת 1987 הצטרפה המפלגה הירוקה של שווייץ לפדרציה האירופית למפלגות ירוקות. בשנות ה-90, חברי המפלגה הירוקה הפכו לראשי ערים, לחברי בית המשפט העליון ואף הובילו ממשלות בקנטונים.

בשנת 2007, האגף המרכזי של המפלגה התפצל והקים את המפלגה הירוקה הליברלית של שווייץ.

שיא כוחה של המפלגה היה ב-2019, עם כ-13.2% מהקולות וכ-28 מושבים באספה הפדרלית. עם עלייתן של עמדות ימניות ופופוליסטיות, הירוקים המשיכו לאבד תמיכה ברחבי הארץ. בבחירות הפדרליות של 2023 הם הגיעו למקום החמישי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שווייץ: מפלגות
קטגוריה:מפלגות ירוקות
ויליאם דיקסון

**ויליאם דיקסון** (באנגלית: **William Dickson**; 5 במאי 1770 – 21 בפברואר 1816) היה פוליטיקאי אמריקאי שייצג את מדינת טנסי בבית הנבחרים של ארצות הברית בשנים 1801–1807.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
דיקסון נולד ב־5 במאי 1770 במחוז דפלין שבפרובינציית קרוליינה הצפונית. הוא התחנך באקדמיית גרוב שבעיר קיננסוויל. בשנת 1795 עבר עם הוריו לעיר נאשוויל שבטנסי. בתחילה למד רפואה ולאחר מכן עסק ברפואה כרופא.

ב־19 באוגוסט 1802 נשא לאישה את פולי גריי בעיר נאשוויל. לזוג נולדו ארבעה ילדים: שלוש בנות ובן אחד.

אשתו השנייה הייתה סוזנה היקמן, ולשניים לא היו ילדים.

### קריירה
דיקסון נכנס לפוליטיקה כחבר בבית הנבחרים של טנסי, ובשנים 1799–1803 שימש כיושב ראש בית הנבחרים של המדינה.

לאחר מכן נבחר מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית לבית הנבחרים של ארצות הברית כנציג מדינת טנסי, וכיהן בקונגרסים השביעי, השמיני והתשיעי בין 4 במרץ 1801 ל־3 במרץ 1807.

במהלך תקופה זו התיידד עם אנדרו ג'קסון, שלימים היה נשיא ארצות הברית. בנוסף שימש כחבר חבר הנאמנים של אוניברסיטת נאשוויל בין השנים 1806–1816.

### מותו
דיקסון נפטר בנאשוויל ב־21 בפברואר 1816, ונקבר בבית קברות כפרי במחוז דייווידסון שבטנסי, סמוך לנאשוויל.

מחוז דיקסון במדינת טנסי נקרא על שמו. הוא היה חבר במסדר הבונים החופשיים.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי קרוליינה הצפונית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטנסי
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1770
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1816
משבר מצר הורמוז (2026)

**משבר מצר הורמוז** הוא משבר פוליטי, כלכלי וימי מתמשך המתרחש במצר הורמוז, מצר המקשר בין מפרץ עומאן שבאוקיינוס ההודי לבין המפרץ הפרסי. המשבר מתרחש בעקבות נקודת חנק במצר המונעת מעבר של סחורה ואת הניהול התקין של שוק הסחורות. המשבר החל ב-28 בפברואר 2026 כאשר ישראל וארצות הברית הוציאו לפועל את מבצע שאגת הארי והרגו את המנהיג העליון של איראן עלי ח'אמנאי. בתגובה, איראן שיגרה רקטות וטילים על בסיסים אמריקאים, על ישראל ועל מדינות ערב במפרץ הפרסי. משמרות המהפכה האסלאמית (IRGC) הוציאו אזהרה בה הם מבהירים כי כל ספינה שתשוט במצר הורמוז מסכנת את עצמה.

האזהרה של משמרות המהפכה האסלאמית הובילה לירידה ניכרת במעבר הסחורות במצר הורמוז, כמות המכליות ירדה ב-70% ו-150 ספינות הכריזו כי הן לא לוקחות סיכון. מייד לאחר מכן, המסחר במצר ירד ל-0, מה שהוביל לירידה באספקת הנפט ובעלייה משמעותית במחירים של הנפט ושל גז טבעי נוזלי (LNG). מחיר הנפט הגולמי מסוג Brent עלה ל-100 דולר לחבית, וב-8 במרץ 2026, מחיר הנפט הגולמי מסוג Brent עלה ל-126 דולר לחבית, שיא של 4 שנים.

## רקע
חשיבותו האסטרטגית והכלכלית של מצר הורמוז, כנתיב מעבר של נפט וסחורות ממדינות המפרץ, הוכרה כבר מראשית ההיסטוריה. דרך המצר עוברת מרבית תפוקת הנפט של כווית, עיראק, איראן, ערב הסעודית, בחריין, קטר ואיחוד האמירויות הערביות. נכון ל-2018, עוברות במצר הורמוז בממוצע 14 מכליות נפט ביום, ובהן כ-17.4 מיליון חביות נפט גולמי ותזקיקי נפט. 12% עד 14% מהגז הטבעי הנוזלי עובר דרך קטר במצר, וגם סין מקבלת שליש מהנפט שלה דרך מצר הורמוז.

בתחילת 2026, איראן וארצות הברית ניסו להגיע להסכם בנושא הגרעין, מה שהביא להסלמה בין 2 המדינות.
ב-28 בפברואר 2026, בשעות הבוקר המוקדמות לפי שעון ישראל, החלו ארצות הברית וישראל בתקיפה אווירית נגד איראן. בשעה 8:13 הופעלו אזעקות בכל רחבי ישראל כדי לעדכן את הציבור במצב, ופורסמו הנחיות חדשות של פיקוד העורף. שר הביטחון ישראל כ"ץ חתם על צו לפיו יוטל מצב מיוחד בעורף על כל שטחי ישראל כהכנה לתגובה איראנית.

## המבצע לפתיחת מצר הורמוז

ב-19 במרץ 2026, ארצות הברית החלה במבצע צבאי כנגד איראן, במטרה לפתוח מחדש את מצר הורמוז. 22 מדינות בסך הכל, כולל בריטניה, צרפת, גרמניה, יפן, בחריין ואיחוד האמירויות הערביות, חתמו על הצהרה בה הצהירו על נכונותן "לתרום למאמצים המתאימים להבטחת מעבר בטוח" במצר הורמוז, וכי ההכנות בעיצומן.

ב-21 במרץ, הנשיא טראמפ הציב אולטימטום לאיראן, בדרישה ממנה "לפתוח לחלוטין, ללא איום" את מצר הורמוז תוך 48 שעות, ואיים כי אחרת יפגע בתחנות הכוח האיראניות, "כאשר הגדולה שבהן תחילה".

בתגובה, איראן איימה לסגור "לחלוטין" את מצר הורמוז ולתקוף תשתיות חיוניות ברחבי האזור, כגון מתקני אנרגיה והתפלה החיוניים למי שתייה.

## ספינות שנפגעו

## הערות שוליים

קטגוריה:2026 באיראן
קטגוריה:יחסי איראן – ארצות הברית
קטגוריה:כלכלת נפט
קטגוריה:נפט בפוליטיקה
קטגוריה:נשיאות דונלד טראמפ השנייה
קטגוריה:המפרץ הפרסי