זאב וולף שפיצברג

**זאב וולף שפיצברג** (ביידיש: **וואלף שפיצבערג**) היה חזן, מורה לזמרה, ומנצח יהודי, מן הדמויות הבולטות בחזנות המזרח־אירופית במחצית השנייה של המאה ה-19. פעל בז'יטומיר, בברדיצ'ב ובסנקט פטרבורג, ונודע כאחד מנציגיה המובהקים של החזנות המודרנית, ששילבה בין מסורת החזנות הישנה לבין השפעתה של האסכולה הווינאית של שלמה זולצר.

## ראשית דרכו
מעט מאוד ידוע אודות חייו. את ראשית דרכו עשה שפיצברג כ"" אצל ירוחם הקטן, ונמנה עם בני חוגו של החזן הנודע. שר במקהלת החזן זלמן זינגר מאומן (זלמן אומנר). ולמד גם אצל חזנים ותיקים רבים, והיה "מנגן יהודי מן הדור הישן", בעל חוש מוזיקלי טבעי מפותח. בהמשך החל לפעול כחזן עצמאי, ובשנת 1865 שימש חזן בבית המדרש בז'יטומיר. לצד תפקידו זה שימש גם כמורה לזמרה בבית המדרש לרבנים בז'יטומיר, ובכך כבר ניכרה זיקתו להוראה מוזיקלית מסודרת ולחינוך דור חדש של חזנים ומשוררים.

בשנת 1866 כבר נזכר בברדיצ'ב, עיר שבה קנה את עיקר פרסומו.

## בברדיצ'ב
עם ייסוד בית הכנסת החדש בברדיצ'ב בידי הגביר משה יצחק הלוי הורביץ, הוזמן שפיצברג לכהן בו כחזן. הורביץ, שהכיר בווינה את שלמה זולצר ואף קשר עמו קשרי ידידות, גילה כלפי שפיצברג אהדה מיוחדת, שילם לו את מחצית שכרו לשנה, ושלחו לווינה כדי להשתלם שם בחזנות החדשה.

בווינה למד שפיצברג בקונסרבטוריון של וינה אצל שלמה זולצר את יסודות החזנות המודרנית, ואצל סימון זכטר רכש ידיעות בהרמוניה, ליווי ותורת המוזיקה. במאי 1867 קיבל תעודות מאת זולצר ומאת זכטר. בתעודת ההמלצה של זולצר נאמר כי לשפיצברג קול בריטון צלול ובעל היקף נאה, ידיעות מוזיקליות טובות מאוד, וכי הוא מצטיין הן בביצוע החזנות לפי הסגנון הישן והן לפי הסגנון החדש. זכטר העיד עליו כי למד אצלו את תורת ה"גנרל־בס" באופן מלא ויסודי, וכי שקד על לימודיו בחריצות.

לאחר שובו לברדיצ'ב נתפרסם שפיצברג מאוד בעיר. עורר את התפעלות הקהל בדרך ניהול התפילה, בכובד הראש שנסך על סדרי התפילה ובכישרונו המוזיקלי. הוא נודע גם כמנצח מקהלה מעולה, והמקהלה שניהל נחשבה ל"מופת לכל רוסיה". שפיצברג הבין היטב בקומפוזיציה, והיה מן הדמויות המרכזיות בעיצוב צביונו המוזיקלי של בית הכנסת החדש בעיר.. הופיע גם בתיאטרון.

נישא לאשה בשם ראזע.

## בסנקט פטרבורג

עם חנוכת בית התפילה החדש בסנקט פטרבורג בראש השנה ה'תרל"א (1871) שנוסד בידי הגביר הוראצי גינצבורג נתמנה שפיצברג לחזן המקום, והמקהלה שניהל נחשבה למופת והורכבה מאמנים. לפי מקור בן הזמן, "הכול התפעלו מן הסידור ומעבודת התפילה", ו"החזן היה אז שפיצברג הנודע, והמקהלה הייתה למופת".

בפטרבורג למדו אצלו תלמידים אחדים, ובהם פנחס בוריסוב.

עוד כתב עליו יצחק הירש הלפרין, שהיה תלמידו תחילה בברדיצ'ב ולאחר מכן גם בפטרבורג, כי עם בואו לעיר זכה מיד להצלחה רבה. לדבריו, אף שקולו היה בריטון לירי קטן יחסית, הרי שבאישיותו האמנותית, במזגו הלוהט ובשילוב שיצר עם המקהלה לא היה לו שווה. הלפרין תיאר את הופעתו כחוויה עזה, "כעין נגינת עוגב חיה", והדגיש את שליטתו במוזיקה, את גאוניותו כמלחין, ואת כוחו המיוחד בביצוע פומבי.

בזיכרונותיו תיאר הלפרין את שפיצברג גם כאדם אינטליגנטי מאוד, "איש סלון", ששלט היטב ברוסית ובגרמנית, והצטיין בכתב יד נאה עד כדי כך שקשה היה להבחין אם המדובר בכתב יד או בדפוס מהודר. כן שיבח את כישוריו כבעל קורא.

## תלמידיו והשפעתו
שפיצברג נמנה עם מוריה החשובים של החזנות בדורו. בין תלמידיו הידועים נמנו דוד נובקובסקי, יצחק הירש הלפרין, אליעזר גירוביץ ופנחס בוריסוב. לפי עדות תלמידו, למדו אצלו עוד תלמידים רבים, ובהם אישים ידועים בעולם החזנות והשירה.

השפעתו ניכרה הן בתחום הביצוע החזני והן בתחום החינוך המוזיקלי. הוא שימש חוליה מקשרת בין דגם החזן הישן, שצמח מתוך מסורת ה"משוררים", לבין החזן המשכיל, בעל ההכשרה המוזיקלית הרחבה, שנוצר בהשפעת בתי הכנסת הכוראליים והאסכולה הווינאית.

## מותו
סופו של שפיצברג היה טראגי: בעת שהותו בסנקט פטרבורג שם קץ לחייו בירייה בחדרו. ומשום שנחשב ל"מאבד עצמו לדעת" נקבר בקצה בית העלמין, בלא תשומת הלב הראויה לגדולתו האמנותית.

שנת פטירתו אינה ידועה; עם זאת, הוא נזכר בסנקט פטרבורג בשנת 1873, ולכן ברור שעדיין היה בין החיים באותה שנה.

## לקריאה נוספת
* יצחק הירש הלפרין, די חזנים וועלט, 1 בדצמבר 1937, עמ' 16–17.
** מאיר שמעון גשורי, ⁨⁨ילקוט ווהלין⁩, 8 אפריל 1951⁩, עמ' 33–34.

## קישורים חיצוניים
* אליהו זאלודקאווסקי,  "קולטור-טרעגער פון דער ידישער ליטורגיע" (1930)  (שם בטעות: משה! שפיצבערג)

## הערות שוליים

קטגוריה:אישים הקבורים בית הקברות פראוברז'נסקי היהודי
קטגוריה:מתאבדים: מוזיקאים