יא בינת אל סולטן

"**יָא בִּינת אֶל סוּלְטָן**" (בערבית: "**بنت السلطان**"; "**הו בת הסולטן**") הוא שיר של הזמר המצרי אחמד עדוויה משנת 1969, אשר זכה לפופולריות ולגרסאות כיסוי רבות.

## השיר
השיר "יא בינת אל סולטן" נכתב על ידי המשורר הלירי חסן אבו עות'מאן. הזמר אַחְמַד עַדַוִיַּה נודע לכישרונו של אבו עות'מאן על דרך המקרה, שכן אבו עות'מאן היה הספר שלו, ועדוויה התוודע לכך תוך כדי גילוח. הקשר ביניהם התחזק, ולאחר מכן אבו עות'מאן החל לכתוב את שיריו של עדוויה. בין הידועים שבהם ניתן למנות את השיר "זַחְמַה יַא דֻנְיַא זַחְמַה" (בערבית: زحمة يا دنيا زحمة; "העולם צפוף") משנת 1977, שללחן שלו נכתב השיר "רונה" של הזמר סמיר שוקרי. את הלחן חיבר חסן אבו אל-סעוד מאל-מחלה אל-כוברא, נגן אקורדיון וקלרינט שניגן לצד להקתו של אחמד עדוויה. אל סעוד בעצמו זכה לפרסום, ואף הופיע לצד הזמר פריד אל-אטרש.

השיר "יא בינת אל סולטן" היה מאוד פופולרי בקרב ההמונים במצרים, בעיקר בחתונות, שמחות ומסיבות חפלה. השיר נחשב לידוע בקרב המוזיקה השעאבית  העממית, מוזיקת רחוב שנקשרה עם ריקודי בטן. בעקבות הצלחת השיר, כונה עדוויה "הסולטן". עדוויה המפורסם בזכות המוואל, האלתור הארוך, האיטי והרגשי שלו. הוא נותן לכך ביטוי גם בשיר "יא בינת אל סולטן", בו הוא מדגים מאוול שאורך כ-4 דקות.

לפי טענה מסוימת, השיר הזה מוקדש למעשה לבת ממשית של סולטן; נסיכה כוויתית. השייח' טלאל בן נאסר אל-סבאח, אמיר כוויתי בן משפחת המלוכה, זעם על עדוויה על כך שהביא כביכול דברי זימה על הנסיכה בשירו "יא בינת אל-סולטן". לפי טענה אחרת, האמיר תפס את עדוויה בזרועותיה של נסיכתו. בשנת 1989, שייח' טלאל בן נאסר הזמין אותו להופיע, רק כדי לתקוף אותו ולהכניסו לתרדמת באמצעות מנת יתר של הרואין, שניתנה על ידי שליחיו של הבעל הקנאי. עדוויה התאושש במידת מה והצליח לחזור לשיר, אך נותר משותק חלקית. על פי הפרסומים בתקשורת המצרית, עדוויה סורס במהלך ההתקפה של השייח' טלאל בן נאסר אל-סבאח, אולם אשתו הכחישה טענה זו. בשנת 2007 השייח' הכוויתי נעצר באשמת סחר בסמים, הוא נידון למוות בתלייה, וזו הפעם הראשונה שבן משפחת המלוכה נידון למוות בכווית. הוא עתר לאמיר כווית סבאח הרביעי בבקשת חנינה, אך לא נענה עד מותו בכלא בשנת 2014.

לדברי עדוויה, הוא הקדיש את השיר "יא בינת אל סולטן" לכל הבנות בעולם: "פניתי לכל הבנות מקבוצות שונות בחברה, לבתו של השליט, הסולטן האמיתי, ולבת השוער, כי כולן בנות של אנשים".

44 שנים לאחר יציאתו לפומבי, עדוויה הוציא גרסה מחודשת ומעודכנת של השיר. הגרסה החדשה יצאה ברמדאן 2021, נכתבה על ידי חאלד אל-שורבגי, והופצה מחדש על ידי מוחמד ראג'ה ומודי מוניר. עדוויה עצמו הסביר שהמוטיבציה להפצת גרסה מחודשת נעוצה ברצונו להגיע לדור הצעיר.

## אזכורים
השיר הושר גם על ידי הזמר הערבי ראע'ב עלאמה. גרסת הכיסוי של עלאמה אף התעלתה על הביצוע המקורי של עדוויה.

בישראל זכה השיר להצלחה רבה בקרב חובבי הזמר המזרחי. בספרייה הלאומית מוצגות למעלה מ-15 גרסאות כיסוי לשיר. בין הידועות שבהן ניתן למנות את של הזמר הדרוזי שריף, והזמרת הערבייה-ישראלית נסרין קדרי. גרסה זו, בעיבוד מודרני, מופיעה באלבומה "בנאדיק", ומשלבת קטעי היפ הופ עברי של הזמר אבי מסיקה. לנסרין אף קונצרט עם תזמורת ירושלים מזרח ומערב בעל שם זהה. בסדרה "עספור" הצמד "קצר וניוטון" מתחזים לאוהדי הפועל אום אל-פחם וממציאים המנון לקבוצה: "יא בינת אל סולטן; איפה רמת גן?; אין כמו אום אל-פחם; הכי טוב בעולם!".

במלחמת חרבות ברזל פורסם סרטון של הזמרת רינת בר שרה לחיילי צה"ל: "יחיא סינוואר; הלוואי תמות מחר; יחד עם נסראללה; ועם כל השאר", למנגינת השיר "יא בינת אל סולטן". גרסה אחרת ששרה, בה היא מאחלת למותם של תושבי עזה, עוררה סערה בעולם הערבי. בין היתר התרעמו על "גניבת" הלחן המצרי. השחקנית המצרייה ריהאם חג'אג' התייחסה לפרשה ואמרה כי הישראלים הם גנבי אדמות וגנבי מוזיקה.

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיקה מצרית
קטגוריה:שירים בערבית