open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
דבי הארי

**דברה אן (דבי) הארי** (**Deborah Ann "Debbie" Harry**; נולדה ב-1 ביולי 1945) היא זמרת-יוצרת ושחקנית אמריקאית, הידועה בעיקר כסולנית להקת הגל החדש בלונדי.

## ביוגרפיה
### רקע

דבי הארי היא בתם של קת'רין וריצ'רד הארי, בעלי חנות מתנות בהוות'ורן, ניו ג'רזי, שאימצו אותה כשהייתה בת שלושה חודשים. לדבריה, השם בו נרשמה בתעודת הלידה היה אנג'לה טרימבל. הארי סיימה את בית הספר התיכון בהוות'ורן בשנת 1963, ולאחר מכן השלימה לימודי תעודה ב-Centenary College שבניו ג'רזי בשנת 1965. בסוף שנות השישים עברה להתגורר בניו יורק, ועבדה למשך שנה כמזכירה במשרד המקומי של תחנת הרדיו של ה-BBC. לאחר מכן הייתה מלצרית במועדון Max's Kansas City, עבדה בדאנקן דונאטס, והייתה רקדנית ושפנפנת פלייבוי.

הארי החלה את קריירת המוזיקה שלה בלהקת הפולק רוק The Wind in the Willows. בתחילת שנות השבעים הצטרפה לשלישיית The Stilettos, שם פגשה את כריס סטיין, לימים בן זוגה לחיים והגיטריסט של להקת בלונדי. הארי וסטיין הקימו את בלונדי באמצע שנות השבעים, ובלונדי החלה להופיע תדיר במועדונים Max's Kansas City ו-CBGB בניו יורק. בשנת 1976 יצא אלבום הבכורה של בלונדי שבעקבותיו החלה ההצלחה המסחרית, תחילה באוסטרליה ובאירופה ורק לאחר מכן גם בארצות הברית.

הארי וסטיין קיימו מערכת יחסים זוגית ממושכת ללא נישואין וללא ילדים. באמצע שנות השמונים לקחה הארי פסק זמן ממושך בן כמה שנים כדי לסעוד את מיטת חוליו של סטיין. השניים נפרדו בסוף שנות התשעים אך המשיכו לעבוד ביחד.

באפריל 2014 סיפרה הארי בראיון שהיו לה מערכות יחסים עם נשים רבות והצהירה כי היא ביסקסואלית.

### קריירת משחק
בשנת 1980 כיכבה במותחן הפשע מסוגת נאו נואר "עיר אפלה" לצדה של פט בנאטר. בשנת 1983 הייתה הארי אמורה לככב לצד אנדי קאופמן במחזה Teaneck Tanzi: The Venus Flytrap על במות ברודוויי. אולם למרות שהמחזה (בכיכובם של שחקנים אנגלים) הצליח מאוד על במות לונדון, הצגתו בניו יורק הופסקה לאחר הופעה אחת בלבד. מאוחר יותר באותה שנה כיכבה הארי בסרטו של דייוויד קרוננברג וידאודרום. בשנת 1987 כיכבה בסרט Forever Lulu לצד אלק בולדווין. בשנת 1988 השתתפה בסרטו של ג'ון ווטרס היירספריי.

בשנת 1997 כיכבה בסרט הקומדיה "אני, אמא והמאפיה היהודית" בתור אימו היהודייה והשתלטנית של הדמות הראשית, אותו גילם נורמן רידוס.

הארי השתתפה בעוד כמה סרטים, בעיקר בתפקידי משנה. בשנת 2001 השתתפה בסרט העצמאי "פלופר".

הופיעה בתפקידי אורח בתוכניות הטלוויזיה החבובות, מד טי.וי, סברינה, סאטרדיי נייט לייב וסוכן סמוי.

## דיסקוגרפיה
הארי השתתפה בעשרה אלבומי אולפן, שלושה אלבומי הופעות חיות ושלושה-עשר אלבומי אוסף של בלונדי (רשימה בערך על הלהקה). כמו כן הוציאה הארי כמה אלבומי סולו כמפורט להלן.

### אלבומי אולפן
* 1981: Koo Koo
* 1986: Rockbird
* 1989: Def, Dumb, and Blonde
* 1992: Debravation
* 2007: Necessary Evil

### אלבומי אוסף
* 1998: Deborah Harry Collection
* 1999: Most of All - The Best of Deborah Harry
* 2004: French Kissin' - The Collection

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אמריקאים ילידי פלורידה
קטגוריה:מיאמי: אישים
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הרוק אנד רול
קטגוריה:ביסקסואליות אמריקאיות
קטגוריה:זמרים להט"בים אמריקאים
קטגוריה:זמרות אמריקאיות
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמניות גפן רקורדס
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1945
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1945
יאן יאנדאורק

**יאן יאנדאורק** (**Jan Jandourek**; נולד ב-12 במאי 1965 בנובה מנייסטו נאד מטויי - Nové Město nad Metují) הוא סוציולוג, סופר, עיתונאי ומסאי צ'כי.

## ביוגרפיה
יאנדאורק הוא בוגר הפקולטה לתאולוגיה קתולית והפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת קארל בפראג. את תואר הדוקטור שלו בסוציולוגיה קיבל מהפקולטה למדעי החברה שם. הוא שימש ככומר בפרדוביצה ובפראג, וכן כעורך השבועון "צ'סקי טידניק". הוא חבר במערכת הרוויו לספרות ולתרבות "סוביסלוסטי" ("הֶקשרים"). בשנות התשעים כתב באופן קבוע לעיתונים וכתבי העת החשובים ביותר בצ'כיה, דוגמת "לידובה נוביני", "דנס", "ליטררני נוביני" ואחרים. מאוקטובר 2000 ועד ספטמבר 2005, לימד במרכז לספרות השוואתית (Centra komparatistiky) בפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת קארל בפראג, ששם עסק בעיקר בספרות כללית מודרנית ובסוגיות של "הכתיבה הרזה". בראשית שנת 2006 הקים את הוצאת הספרים "טרטרוס".

יאנדאורק הוא עיתונאי פעיל בצ'כיה, וביקר בישראל מספר פעמים - האחרונה שבהן בעת ביקורו כאן של שר החוץ הצ'כי יאן קוהוט במאי 2010.

## ספריו
בסך הכל פרסם יאנדאורק שישה רומנים, שלושה ספרי שיחות ושבעה ספרי עיון שעניינם נצרות וסוציולוגיה. ספר הביכורים שלו, "בגוב האריות" (V jámě lvové, 1997), זכה בפרס יז'י אורטן, שמוענק בצ'כיה לספרים שמחבריהם בני פחות משלושים. הוא תורגם לעברית על ידי רות בונדי, וראה אור בהוצאת גוונים, בשנת 1998. הרומן הוא סאטירה שמבקרת את החברה בימינו, אך מתרחשת בבבל.

## קישורים חיצוניים
* ערך מורחב על יאנדאורק ב"פורטל הספרות הצ'כית" 
* אתר האינטרנט של יאנדאורק 

קטגוריה:סופרים צ'כים
קטגוריה:צ'כים שנולדו ב-1965
מלון אורכידאה אילת

**מלון אורכידאה אילת** הנמצא באילת, נוסד בשנת 1993 על ידי חברת ג'ורדש הנמצאת בבעלות האחים נקש כחלק מרשת מלונות אורכידאה.

המלון שוכן למרגלות הרי אילת ונמצא בסמוך למצפה התת-ימי ולחוף אלמוג.
במלון 144 חדרים בהיצע שונה, בין השאר חדרים העשויים מבקתות עץ בסגנון המזרח הרחוק ואגף הנקרא "שנגרילה".

המלון הוא חלוץ בתחומו בעקבות התקנת מערכת סולארית על גגות המלון לאספקת חלק מצריכת האנרגיה שלו. בעקבות כך יש שמכנים אותו "המלון הירוק הראשון".

ב-26 ביוני 2008 פרצה בווילה רויאל (הוילה היוקרתית והגדולה ביותר באורכידאה) שרפה גדולה, לא היו נפגעים. ביולי של אותה שנה צולמה במלון עונתה הראשונה של תוכנית המציאות "היפה והחנון".

בשנת 2018 שודרה סדרת הטלוויזיה "אילת", במרכזה עומד המלון שאף הוזכר בשמו בסדרה.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

אורכידאה
בלוגה (דג)

**בלוגה** (שם מדעי: *Huso huso*) הוא מין של דג ממשפחת החדקניים, מהסוג הוסו. הבלוגה נצוד עבור הביצים שלו לצורך הכנת קוויאר ועל כן נמצא בסכנת הכחדה חמורה. בעקבות זאת, מדינות רבות אוסרות על ציד הבלוגה וחלקן גם על המסחר בו או בביצים שלו. קוויאר בלוגה נחשב ליקר ביותר.

הבלוגה הוא דג אנדרומי ענק. הדג הגדול ביותר שתועד היה באורך  ומשקל של  אך כיום נדירים פרטים שאורכם עולה על 4 מטר ומשקלם על 500 ק"ג.

בתי הגידול העיקריים של הבלוגה הם בים השחור, בים אזוב, בים הכספי ובים האדריאטי. כדי להטיל את ביציהם, הבלוגה עלו למרחקים של 1,800-2,300 קילומטרים במעלה הדנובה, ולתוך יובליו כמו הואה, ובמעלה נהרות אחרים הנשפכים לימים שהיוו את בית גידולו.

## נקראים על שמו

* בלוגה (וודקה) - משקה שיכר מסוג וודקה המיוצר ברוסיה.
* Beluga - יוטיובר אמריקאי.

## קישורים חיצוניים

* 

## ביאורים

## הערות שוליים

## גלריה

קובץ:Huhus u0.gif
קובץ:Huso huso (cropped) 01.jpg
קובץ:VOA - Caviar farm in South Korea - 2.jpg
קובץ:Huso huso.jpg
קובץ:Hausen (Huso huso L.).JPG


קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:חדקניים
קטגוריה:מגה-פאונה של אירואסיה
קטגוריה:דגי הים הכספי
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
אליפות אירופה בשחייה 2010

**אליפות אירופה בשחייה** נערכה בפעם הרביעית בבודפשט, הונגריה, בין ה-4 באוגוסט ל-15 באוגוסט 2010. האליפות כללה ארבעה ענפים אולימפיים: שחייה, קפיצה למים ושחייה צורנית ותחרויות שחייה במים פתוחים שנערכו באגם בלטון. 

בתחרות השתתפו 969 ספורטאים מ-43 מדינות.

רוסיה ניצחה בתחרות הכללית, עם 13 מדליות זהב ו-28 בסך הכל, לפני גרמניה שצברה 8 מדליות זהב ו-20 מדליות בסך הכל. צרפת סיימה שלישית עם 8 מדליות זהב ו-23 בסך הכל (סיימה ראשונה בתחרויות השחייה, כל המדליות שלה הושגו בתחרויות השחייה, פרט לשתי מדליות אחת כסף ואחת ארד).

תחרויות השחייה נערכו לאחר שהוחלט על ידי פדרציית השחייה הבינלאומית (FINA) למנוע שימוש בחליפות השחייה.

## שחייה
### נשים
השחייניות הבולטות בתחרות היו קטינקה הוסו () שזכתה ב-4 מדליות (3 זהב, 1 כסף) פרנצ'סקה הלסול () שזכתה ב-5 מדליות (2 זהב, 2 כסף ו-1 ארד), תרסה אלסהמר () שזכתה ב-5 מדליות (2 זהב, 1 כסף ו-2 ארד), לוטה פריס () שזכתה ב-3 מדליות (2 זהב ו-1 ארד) ויוליה יפימובה () שזכתה בשתי מדליות זהב.

### גברים
השחיינים הבולטים בתחרות היו קמיל לקו () שזכה ב-3 מדליות זהב, פרד בוסקה () שזכה בשתי מדליות זהב ואחת כסף וסבסטיאן רואו () שזכה בשתי מדליות זהב ולאסלו צ'ה () שזכה בשתי מדליות זהב.

## טבלת המנצחים בשחייה
### נשים

### גברים

### טבלת מדליות בשחייה

## קפיצה למים
### נשים

### גברים

### טבלת מדליות בקפיצות למים

## שחייה במים פתוחים
### נשים

### גברים

### קבוצה מעורבת

### טבלת מדליות בשחייה במים פתוחים

## שחייה צורנית

## ישראל באליפות אירופה בשחייה
### שחייה
משלחת של 12 שחיינים ייצגה את ישראל - 5 שחייניות ו-7 שחיינים. השחיינים הבולטים היו גל נבו, שזכה במדליית ארד במשחה ל-400 מטר מעורב אישי וסיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי, גיא ברנע שזכה במדליית ארד במשחה ל-50 מטר גב ועמית עברי שסיימה במקום חמישי במשחה ל-100 מטר פרפר ובמקום שמיני במשחה ל-50 מטר פרפר.

#### נשים

#### גברים

### שחייה במים פתוחים
### גברים

### שחייה צורנית

## טבלת המדליות כללי

## קישורים חיצוניים
* 

2010
קטגוריה:2010 בספורט
קטגוריה:בודפשט: תחרויות שחייה
קטגוריה:2010 באירופה
טרויקה

**טרויקה** היא מיני סדרת דרמה קומית המשודרת בערוץ הוט 3. שודרה לראשונה ב-8 באוגוסט 2010. הדמויות בסדרה מדברות ברוסית ובעברית והיא צולמה במוסקבה, תל אביב, רמלה ובנגב.

## עלילה

העלילה סובבת סביב שלושה חברים (מישה, אדיק וז'ורה) בני 30 המחפשים אחרי דמות מסתורית בשם זויה בתל אביב, ברמלה ובמדבר, אליהם מצטרף, לבסוף, חבר עבר רביעי (דניס). יחדיו יצאו להרפתקות שיעלו זכרונות מן העבר.

## דמויות
***מישה** (הנרי דוד) - איש עסקים מצליח בן 30 שמתגורר במוסקבה. הוא אמור היה להינשא לבת זוגו ורוניקה, אך בדרכו להציע לה נישואין קיבל שיחת טלפון מזויה, והחליט להמריא לתל אביב ולחפש אותה.
***אדיק** (פיני טבגר) - בן דודו של מישה. אדיק הוא מובטל בן 30. זויה היא בת זוגו. היא ברחה מהבית לאחר שהכה אותה, והוא יצא לחיפושים אחריה יחד עם מישה.
***ז'ורה** (ויטלי ווסקובויניקוב) - ז'ורה התחיל לעבוד כשוטר, אך התפטר מהמשטרה לאחר שהכה אסיר וכמעט הרג אותו. הוא הצטרף לחיפושיהם של מישה ואדיק לאחר שרב עם אשתו, לינה.
***ורוניקה** (אנה סטפן) - בת זוגו של מישה והנכדה של הבוס שלו.
***אוליגרך** (ארמן ז'יגרחניאן) - אוליגרך המעסיק את מישה. נכדתו היא ורוניקה. ז'יגרחניאן הוא שנתן למישה טבעת וביקש ממנו להציע נישואין לוורוניקה.
***דניס** (לאון נונין) - חבר של ז'ורה, מישה ואדיק שהקשר ביניהם התנתק. דניס התמכר לסמים, ומישה רשם אותו למכון גמילה.
***אבי שלונסקי** (אלון דהן) - איש עסקים ממולח שמנסה, ללא הצלחה, לסחוט את מישה כדי להשיג איש קשר קזחי.
***איליה** (ולדימיר פרידמן) - אביו של מישה, המתגורר במדבר.
***לינה** (אנה בראגר) - אשתו של ז'ורה. לאחר שגילתה שכבר אינו עובד כשוטר, רבה איתו, מה שהוביל להצטרפותו למסע החיפושים של מישה ואדיק.

## קישורים חיצוניים
*האתר הרשמי של הסדרה, באתר ynet
*
* 

קטגוריה:HOT3: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2010
קטגוריה:העלייה לישראל מברית המועצות ומברית המועצות לשעבר בתרבות
גזית (כתב עת)

שמאל|ממוזער|250px|סריקת אחד הגליונות של השנה הראשונה
**גזית** היה ירחון לאמנות ולספרות, "במה ליצירת אמנותית-ספרותית ולמחשבה חופשית", לפי הגדרתו בשער כל אחד מגליונותיו. את כתב העת ייסד גבריאל טלפיר (יוסף וונדרמן) בשנת 1931. הירחון יצא באופן סדיר כל חודש משנת 1932 עד 1982 (למעט תקופה קצרה במחצית השנייה של שנות השלושים). במשך שנים ארוכות היה זה כתב העת העברי היחיד שהיה מוקדש לאמנות פלסטית.

בגליונות גזית התפרסמו מאמרים בתולדות האמנות, בתיאטרון ובאדריכלות, ניתוחים מוזיקליים של יצירות, ביקורת ציור ופיסול הן מערביים והן מדרום-מזרח אסיה, הודו ויפן, מונוגרפיות קצרות של אמנים, בייחוד של יוצרים ארץ-ישראליים ויהודים, וכן סיפורים, שירה ותרגומים מהספרות היוונית-רומית. כתב העת הכיל הדפסות איכותיות יחסית (בשחור-לבן) של יצירות אמנות פלסטית, תצלומי מבנים אדריכליים ותפאורות תיאטרון.

אחת ממגמותיו הראשוניות של כתב העת הייתה לאשרר את מקומה של האמנות ביהדות והצדקת העיסוק בה בארץ ישראל ("אמנם לפנים הייתה זו [האמנות] נראית כסתירה לרוח האומה... אך כעת היא חדלה מלהיות אידיאל לבד, אידיאל שהנהו מנת חלקם של זרים, היושבים באהלי יפת. לא מעבר לתחום פרושות יריעותיה, כי אם תוך תוכנו.")

לרגל יובל "גזית" ושבעים שנה לתל אביב, כתב שלמה להט, ראש עיריית תל אביב-יפו, לטלפיר כי אינו יכול לתאר לעצמו את העשייה האמנותית והתרבותית המקורית בעיר ללא כתב העת וללא עבודתו המסורה.

## קישורים חיצוניים

* מפתח גליונות "גזית"

## הערות שוליים

קטגוריה:כתבי עת ספרותיים
קטגוריה:ישראל: כתבי עת
קטגוריה:ישראל: כתבי עת לאמנות
טירת דובר

**טירת דובר** (אנגלית: Dover Castle) היא מבצר מימי הביניים שנבנה בדובר שבמחוז קנט באנגליה בנקודה הגאוגרפית הקרובה ביותר ליבשת אירופה ולצרפת, והיא נמצאת במרחק של 34 קילומטרים מנמל קאלה שבצרפת. מיקומה הפך אותה לבעלת חשיבות אסטרטגית ראשונה במעלה וזיכה אותה בשם "המפתח לאנגליה".

## היסטוריה
בתקופה הרומית שימשה דובר כמוצב של האימפריה הרומית בשם "פורטוס דובריס" - "שער דובר" (Portus Dubris), והייתה עיר נמל עיקרית של ה"צי הבריטי הרומאי" (Classis britannica). הרומאים בנו מגדלור במקום בו נמצאת טירת דובר, אשר נשמר עד ימינו.

לאחר קרב הייסטינגס נכבשה הטירה על ידי כוחות נורמנים בהנהגת ויליאם הכובש מידי חיל המצב האנגלי (סקסוני) ומבניה הועלו באש. טירה חדשה בסגנון התל וחצר (אנגלית: "motte and bailey" ) הנפוץ אצל הנורמנים נבנתה באתר. הטירה נבנתה מחדש בתקופת שלטונו של הנרי השני, מלך אנגליה, בתקופה זו נבנה מגדל עוז גדול ממדים, שהיה אחד מהאחרונים שנבנו, וסביבו מערכת הגנה כפולת חומות בסגנון המצודה הקונצנטרית שמקורה באדריכלות צבאית צלבנית ובדומה למבצר הצלבני המפורסם קראק דה שבלייה.

מבחן האש הראשון של הטירה הגיע בשנת 1216 בעת מלחמת הברונים הראשונה. אז צר הצבא הצרפתי בראשות לואי השמיני, מלך צרפת על הטירה ולאחר קרבות עזים הצליחו הצרפתים לפרוץ את החומות ולחדור אל מגדל העוז. אולם יוברט דה בורג, מפקד הטירה הצליח להדוף את אנשיו של לואי, וחסם את הפרצה בחומה באמצעות גזעי עצים גדולים. לאחר שלושה חודשי מצור, הסיג לואי את כוחותיו, שב ללונדון והכריז על הפסקת אש, וזאת מבלי לכבוש את הטירה.

בשנת 1642, במהלך מלחמת האזרחים האנגלית נתפסה טירת דובר על ידי תומכי הפרלמנט הארוך, עובדה זו מנעה את הרס הטירה.

בסוף המאה ה-18 במהלך המלחמות הנפוליאוניות שופצה המצודה וביצוריה נבנו מחדש על מנת להתאים אותה לאתגרים הצבאיים של התקופה. לטירה נוספה טבעת ביצורים חיצונית ובה עמדות תותחים. מגדל העוז הפך לפלטפורמה לתותחים, גגו הוסר וקמרונות נבנו במקומו, עליהם הוצבו עמדות תותחים כבדים.
הגדלת חיל המצב הצריכה בנייה של מחנות צבא ומגורים, הפתרון נמצא בדמות מנהרות שנכרו בעומק של 15 מטרים מקצה המצוק והחיילים הראשונים עברו למגורים אלו בשנת 1803 ובשיאם אכלסו מגורים תת-קרקעיים אלו 2000 חיילים. מנהרות אלו, שננטשו לאחר תום המלחמות הנפוליאוניות, חזרו לשימוש עם פרוץ מלחמת העולם השנייה בשנת 1939. תחילה שימשו המנהרות כמקלטים כנגד הפצצות ולאחר מכן כמפקדה תת-קרקעית שבמאי 1940 פיקחה על פינוי הצבא הבריטי מדנקרק.

הטירה והמנהרות נמצאים בבעלות קרן המורשת האנגלית והאתר פתוח לציבור ומהווה מוקד משיכה לתיירים רבים.

## גלריה

קובץ:Coastal artillery operations.jpg|מפקדת ארטילריה במנהרות טירת דובר.
קובץ:DoverCastle-lighthouse-2004-10-03.jpg|מגדלור רומאי, המבנה העתיק בטירה.
קובץ:Dovercastlelowerchapel.jpg|הקפלה במבצר דובר.
קובץ:Dover castle tower.JPG|מבט על ביצורי הטירה.
קובץ:Dover Castle 05.jpg|טירת דובר.


## קישורים חיצוניים

* 
* 

דובר
קטגוריה:אנגליה: מבנים רשומים דרגה I
קטגוריה:אנגליה: מוזיאונים להיסטוריה
קטגוריה:קנט
קטגוריה:מונומנטים רשומים
חסן אבו ליבדה

**חסן אבו ליבדה** (בערבית: **حسن أبو لبد**ة; נולד ב-8 בנובמבר 1954) הוא מתמטיקאי וסטטיסטיקאי פלסטיני, מייסד הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה. כיהן כשר העבודה והרווחה וכשר הכלכלה בממשלת הרשות הפלסטינית.

## אודות
בשנת 1979 סיים אבו ליבדה תואר ראשון במתמטיקה מאוניברסיטת ביר זית, בשנת 1981 סיים תואר שני במתמטיקה וסטטיסטיקה מאוניברסיטת סטנפורד בארצות הברית, בשנת 1986 עשה תואר שני בסטטיסטיקה יישומית באוניברסיטת קורנל שבארצות הברית ובשנת 1988 סיים דוקטורט בביוסטיסטיקה מאוניברסיטת קורנל בארצות הברית. הוא שימש כמרצה למתמטיקה וסטטיסטיקה באוניברסיטאות ביר זית וקורנל.

בשנת 1993 ייסד את הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה (המקבילה הפלסטינית ללשכה המרכזית לסטטיסטיקה הישראלית) והיה הנשיא שלה עד לשנת 2005. בין השנים 2003 ל-2005 כיהן תחת אחמד קריע כחבר קבינט. כמו כן ליבדה היה חבר באספה הלאומית הפלסטינית. בפברואר 2005 מונה לתפקיד שר העבודה ושר הרווחה הפלסטיני.

במהלך כהונתו פעל למען חרם כנגד מוצרים מההתנחלויות והפסקת עבודת פלסטינים בהתנחלויות ישראליות. בשנת 2010 פרסם מאמר דעה בידיעות אחרונות תחת הכותרת "החרמת מוצרי ההתנחלויות – לא נגד ישראל", בו הוא מסביר לציבור הישראלי את מניעי החרם.

בשנת 2011 הוא הודח מתפקידו בממשלה הפלסטינית, והואשם בהפרת אמונים, הונאה, סחר במידע פנים ומעילה בכספי ציבור.

אבו ליבדה הוא משורר וסופר חובב ופרסם שני ספרי שירה ושני ספרי סיפורים קצרים. הוא נשוי ואב לשני בנים ושתי בנות.

## מפקד האוכלוסין הפלסטיני 1997
ב-1997, במהלך מפקד האוכלוסין הפלסטיני הראשון המשמש בסיס לכל עדכוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה מדי שנה, הצהיר אבו ליבדה, מנהל הלשכה דאז: *In my opinion, it is as important as the intifada*
... *It is a civil intifada*
(בעברית: "לדעתי, מפקד האוכלוסין חשוב כמו האינתיפאדה... זוהי אינתיפאדה אזרחית")

בפברואר 1998 הודה אבו ליבדה במסיבת עיתונאים באל-בירה בעיוות נתוני המפקד: "פקדנו 325,000 אנשים המתגוררים מחוץ לאדמות פלסטין זה יותר משנה."

ב-2017, התייחס אבו ליבדה לדבריו אלו בריאיון לגלי צה"ל במסגרת כתבה שעניינה העדר נתוני אמת מוחלטים על מספר הפלסטינים בין הים לירדן: "חס וחלילה. לא שיחקנו עם הנתונים. דמוגרפיה היא לא עניין שהפלסטינים משתמשים בו כדי להשיג מדינה...יכולות להיות לכך השלכות כואבות באספקט הכלכלי. כוונתי לומר שאם הייתי ישראלי הייתי מאוד מודאג מהסיטואציה הדמוגרפית הפלסטינית".

## קישורים חיצוניים

* 
* קורות חיים

## הערות שוליים

קטגוריה:עראבה (נפת ג'נין): אישים
קטגוריה:סטטיסטיקאים
קטגוריה:מתמטיקאים
קטגוריה:שרי הכלכלה של הרשות הפלסטינית
קטגוריה:שרי הרווחה של הרשות הפלסטינית
קטגוריה:שרי העבודה של הרשות הפלסטינית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ביר זית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קורנל
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1954
יסוהירו נקסונה

**יָסוּהִירוֹ נָקַסוֹנֶה** (ביפנית: **中曽根康弘**; 27 במאי 1918 – 29 בנובמבר 2019) היה פוליטיקאי יפני, שכיהן כראש ממשלת יפן בין השנים 1982–1987.

## חייו
נקסונה התבלט משנות ה-50 במפלגה הליברלית דמוקרטית של יפן, ומונה ב-1959 לתפקיד שר המדע של יפן. מ-1967 כיהן כשר התחבורה, מ-1970 כראש סוכנות ההגנה, מ-1972 כשר התעשייה והמסחר הבינלאומי, ומ-1981 כשר האדמיניסטרציה.

ב-29 בנובמבר 1982 הפך לראש ממשלת יפן. הוא מונה לקדנציה שנייה ב-27 בדצמבר 1983, ולכהונה שלישית ב-22 ביולי 1986. במהלך חמש שנות כהונתו, פעל לשיפור היחסים עם ברית המועצות וסין, ונודע בשל יחסיו הקרובים עם נשיא ארצות הברית, רונלד רייגן, יחסים שזכו בתקשורת לכינוי "רון-יסו". מבחינת מדיניות פנים, נקסונה פעל רבות להפרטת חברות ממשלתיות, ותרם להשבת תחושת הלאומיות היפנית במהלך כהונתו וגם אחריה.

נקסונה סיים את תפקידו ב-6 בנובמבר 1987, והוחלף על ידי עמיתו למפלגה, נובורו טקשיטה. שנה לאחר מכן התברר כי היה מעורב, יחד עם טקשיטה ופוליטיקאים בכירים רבים נוספים, בשערוריית Recruit שהסעירה את יפן.

בתחילת 2010 העניק מספר ראיונות נרחבים לכלי התקשורת, בהם תקף את מדיניותו של ראש ממשלת יפן, יוקיו הטויאמה.

נפטר בטוקיו ב-29 בנובמבר 2019, בגיל 101.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:מקבלי עיטור מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של פולין
קטגוריה:מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש: גבירות ואבירי הצלב הגדול
קטגוריה:מעוטרי מסדר הוורד הלבן של פינלנד
קטגוריה:ראשי ממשלת יפן
קטגוריה:שרי המדע של יפן
קטגוריה:שרי התחבורה של יפן
קטגוריה:קצינים גדולים בלגיון הכבוד
קטגוריה:יפנים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טוקיו
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1918
קטגוריה:יפנים שנפטרו ב-2019
לבי במזרח

"**לִבִּי בְמִזְרָח**" הוא שיר עברי מאת הפילוסוף, הרופא והמשורר היהודי-ספרדי רבי יהודה הלוי, והוא מן השירים הבולטים בשירת ימי הביניים של יהדות ספרד. השיר הוא שיר כיסופים לארץ ישראל והוא שייך לקבוצת שירי ציון, אחת מן הקבוצות המקוריות ביותר בשירת החול העברית בספרד. שירי ציון משקפים לא רק געגועים עזים לציון אלא גם תהליך נפשי רוחני ממושך שהגיע לבשלות במסע אל הארץ הנכספת. השיר נלמד בבתי הספר בישראל ומופיע במבחני הבגרות.

## פירוש השיר

הדובר בשיר כותב שנדר לעלות לארץ ישראל. הוא מעלה בשיר קושי גאוגרפי ("אני בסוף מערב") וקושי פוליטי, המאבק בין הנוצרים ("חבל אדום") למוסלמים ("כבל ערב"). בשיר ניגודים רבים שמטרתם להביע את סערת הרגשות בה נמצא המשורר, משום שהוא נמצא במערב (בספרד), אך מתאווה להיות במזרח, בארץ ישראל.

מעיון בשירו עולה אירוניה על כך שירושלים החליפה בעלים אך לא חזרה לבעליה האמיתיים.

געגועיו העזים והקונפליקטים הנפשיים בהם נמצא המשורר, אף מקשים עליו לחוות הנאה מטעמו של האוכל.
המשורר מוסיף כי היה מעדיף לעזוב את כל הטוב שבספרד, רק בשביל לראות את עפר הדביר של בית המקדש החרב. בית זה בשיר הוא דוגמה שמדגימה כיצד לאורך כל הדורות ייצג בית המקדש החרב, בתודעה היהודית ובספרות היהודית, את התקופות בהם עמד על מכונו. המקדש מהווה סמל לגעגועי העם לארץ ישראל.

שיר זה נכתב כאשר יהודה הלוי נמצא עדיין בספרד ("אנוכי בסוף מערב"). אבי שגיא מציין בספרו בהתייחסו לשיר של הלוי ובציטוט ג'ונתן סמית, כי בית הוא נוסטלגיה. בית אינו בהכרח המקום שבו חי האדם אלא המקום שבו אצורים זכרונותיו ותשוקותיו.

בשיר מובאות שתי שאלות רטוריות שמטרתן הבעת הכמיהה והתסכול שחש המשורר:
1. “איך אטעמה את אשר אוכל ואיך יערב?” – איך אוכל לטעום את האוכל ושהוא יערב (יהיה טעים) לי?
2. “איכה אשלם נדריי ואסריי, בעוד/ ציון בחבל אדום ואני בכבל ערב?” – איך אעמוד בהבטחתי לעלות לציון?
בשאלה הרטורית השנייה ניתן לזהות גלישה של המילים במשפט.

השיר קצר אך כולל אמצעים רטוריים רבים:
*אקרוסטיכון - (האות הראשונה בכל בית מהמילים: לבי, איכה, יקל, מצטרפות: לא"י-לארץ ישראל) - המשורר משתמש באמצעי רטורי זה כדי להוסיף למילים המופיעות בשיר - להדגיש את רצונו העז להיות בארץ זבת חלב ודבש.
*חרוז מבריח - "רב". גם כאן, יהודה הלוי משתמש באמצעים רטוריים כדי להדגיש את רצונו ה**רב** להיות בארץ ישראל.
*צימודים - מערב-יערב, נדריי-אסריי, חבל-כבל, יקל-יקר. אמצעים נוספים: מטפורה: "לבי במזרח", אנאפורה: איך, איכה, רמז למגילת איכה, קינה על חורבן המקדש, שיבוצים והרמזים מקראיים נוספים: תהילים ק"ג 12 "כרחוק מזרח ממערב".

## לקריאה נוספת
* **פירושי פרנץ רוזנצווייג לתשעים וחמישה משירי רבי יהודה הלוי**, תרגום: מיכאל שורץ, הוצאת מאגנס, 2011, הפרק "לבי במזרח ואנכי בסוף מערב", עמ' 319–320.

## קישורים חיצוניים

*   מכבל ערב (לבי במזרח), באתר פרויקט בן-יהודה

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי יהודה הלוי
קטגוריה:ספרות ימי הביניים
קטגוריה:הגירה ועלייה בתרבות
מבצר ביסטון

שמאל|ממוזער|250px|שער מבצר ביסטון
**מבצר ביסטון** (באנגלית: **Beeston Castle**) הוא מבצר מימי הביניים במחוז צ'שייר שבאנגליה.

## היסטוריה
מבצר ביסטון נבנה בשנת 1220 על ידי רנולף דה בלונדוויל, רוזן צ'סטר השישי, לאחר חזרתו לנחלתו ממסעי הצלב. 

בשנת 1237 עבר המבצר לידי הנרי השלישי, מלך אנגליה ושימש את הכתר האנגלי עד למאה ה-16 אז נחשב המבצר כחסר חשיבות צבאית. למרות זאת המבצר שימש, שוב, כמעוז צבאי במהלך מלחמת האזרחים האנגלית ובמהלכה, בשנת 1646, נהרסו חלקים ממנו על ידי צבאותיו של אוליבר קרומוול. האתר ננטש ובמהלך המאה ה-18 שימש כמחצבה. כיום האתר נמצא בבעלות מועצת המורשת האנגלית וקיבלה מעמד של מונומנט רשום ובניין רשום. 

בוני מבצר ביסטון נמנעו מבניית מגדל עוז והסתמכו על חוסנו הטבעי של האתר והמאסיביות של חומותיו. המבצר תוכנן על בסיס המצודה הקונצנטרית שמקורה במבצרים הצלבניים של סוף המאה ה-12. מערכות המגן של המבצר היו בנות 2 חלקים נפרדים, טירה פנימית על פסגת הגבעה שמדרונות תלולים משלושת צדדיה וחפיר עמוק מהצד הרביעי בודדו אותה מסביבתה. טבעת ההגנה החיצונית נבנתה על השיפולים של התל, צורתה ריבועית והיא מורכבת מחומה שעובייה 2 מטרים ושער אדיר ממדים שמסביבו נחפר חפיר עמוק. החומה נבנתה בשיטה הצלבנית של בניית "קליפה חיצונית" ומילוי של עפר ושברי אבנים, מגדלים שצורתם חצי מעגל כצורת האות הלועזית D, שהוו חידוש בבניית טירות באנגליה ומקורם אף הוא במבצרים צלבנים. המגדלים נבנו על מנת לאפשר שליטה באש לאורך קו החומות. במבצר לא נבנו קמרונות או מבני אבן קבועים לחיל המצב וההשערה היא כי תושביו התגוררו במבני עץ בחצר החיצונית. 

ישנן עדויות לכך שהמבצר נבנה במקומה של התיישבות מתקופת הברזל, כאשר הגבעה עליה נבנה המבצר שימשו למבצר גבעה מהתקופה.

## גלריה

Beeston Castle Gateway 1816.jpg|שער מבצר ביסטון בשנת 1816
Beeston Castle 1816.jpg|מבצר ביסטון, ציור משנת 1816.
Road to Beeston Castle.jpg|מבט על מבצר ביסטון מכביש הגישה.
Beeston - Beeston Castle Ramparts.jpg|חומות מבצר ביסטון.


## ראו גם
*כוכב הירדן
*מצודה

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אנגליה: טירות
קטגוריה:צ'שייר
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: מבצרי גבעה
קטגוריה:אנגליה: מבנים רשומים דרגה I
שלמה הכהן (מקובל)

ממוזער|קבר הרב שלמה בן יהודה הכהן בהר הזיתים
הרב **שלמה בן יהודה הכהן** (סלוניקי, סביב ה'תק"י, 1750 - ירושלים, תמוז ה'תקפ"ז, 1827) היה רב, פוסק ומקובל בסוף המאה ה-18 ובתחילת המאה ה-19. חיבר ספרים רבים, פירושים לספרי קבלה ולספר הרמב"ם וספר שו"ת.
## קורות חייו
נולד לאביו ר' יהודה בסלוניקי. בשנים תקע"ח-תק"ף שימש כשד"ר ירושלים בערי טורקיה ויוון. רבי שלמה נחשב אחד המקובלים החשובים וספריו עמוקים ורחבים. אחד מחיבוריו החשובים הוא פירוש "שעת רצון" על ספר התיקונים של רבי שמעון בר יוחאי. חיבור זה עוסק בהתאמת סודות תורת האר"י עם התיקונים על ידי הסבר רחב המראה כיצד ניתן להבין את הרעיונות העמוקים של תורת האר"י מתוך המילים הפשוטות של התיקונים. פירוש זה הודפס בסוף ספרו של רבי חיים ויטאל "שער הכוונות". פירושו לכתבי האר"י "יפה שעה" הוא אחד מהפירושים המודפסים על גיליון ספרו של רבי חיים ויטאל "עץ חיים".

בשמות ספריו כלל את המילה **שעה** העולה בגימטריה כשמו שלמה.

בכמה מקומות הוא מצביע על רעיונות קבליים מסוימים שאין להבינם בכח השכל אלא רק על ידי קבלה איש מפי איש. במקום אחד כתב: "הונח בצריך עיון, ואני אומר כי לא עיון צריך שאם יעיין בה כל ימות עולם יעלה חרס בידו, כי אם קבלה נקבל ואם לאו אנו ליה וליה עינינו".

נפטר בירושלים בתמוז ה'תקפ"ז ונטמן בהר הזיתים.

בנו היה המקובל רבי יהודה הכהן מחבר הספר "אשמורת הבקר" על הזוהר הקדוש (סלוניקי תרי"ב) וספר "אהלי יהודה" על הרמב"ם (ירושלים תר"ג).

## כתביו
* , שאלוניקי תקע"ב (על הרמב"ם)
* , שאלוניקי תקע"ג (על כתבי האר"י)
* , שאלוניקי תקע"ח (ביאור כוונת התפילה והמצוות על דרך הסוד)
* , שאלוניקי תקע"ט (דרושים על סדר פרשות השבוע)
* , שאלוניקי תק"פ (על הזוהר ותיקונים)
* שו"ת , קושטא תקפ"ט (שו"ת)
* , ירושלים תרס"ב
* יפה שעה, ירושלים, הוצאת ישיבת "קול יהודה", הוגה וסודר על ידי הרב יהודה צבי ברנדויין
* , הוצאת ישיבת שער השמיים, ירושלים תשל"ו

## קישורים חיצוניים
* ספרי הרב שלמה הכהן (למכירה)
* קורות חייו באתר פרויקט השו"ת
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מקובלים
קטגוריה:רבנים יוונים
קטגוריה:סלוניקי: רבנים
קטגוריה:מחברי ספרי קבלה
קטגוריה:פרשני ספר הזוהר
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הספרדים
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:פרשני שער הכוונות
קטגוריה:פרשני הרמב"ם
קטגוריה:שד"רים
קטגוריה:עולים לארץ ישראל בשנים 1800–1881
קטגוריה:ילידי 1750
קטגוריה:נפטרים ב-1827
אסנובגראד

שמאל|ממוזער|250px|מראה העיר ב-1900
**אסנובגראד** (בבולגרית: **Асеновград**) היא עיר בדרום מרכז בולגריה, השנייה בגודלה מבחינת כמות אוכלוסין במחוז פלובדיב וממוקמת 169 ק"מ מהבירה סופיה ו-15 ק"מ מבירת המחוז פלובדיב. העיר שוכנת במורדותיו הצפוניים של הרכס המערבי ברודופי, במוצאו של הנהר צ'פראסקה.

## היסטוריה
ישוב מאורגן נוסד במקום במהלך המאה ה-3 לפנה"ס, עידן הממלכה התראקית ונודע בשם סטאנימאכוס. ב-72 נכבש היישוב על ידי אספסיאנוס קיסר האימפריה הרומית. ב-251 נחרבה סטאנימאכוס במהלך פשיטה של שבטים גותים וב-395 עברה לחזקת האימפריה הרומית המזרחית. במהלך המאה ה-6 היגרו לאזור שבטים סלאבים ובהמשך נכבש היישוב על ידי האימפריה הבולגרית הראשונה, העיר בוצרה ובמקום הוקמה מצודה. ב-1230 איוון אסן השני קיסר האימפריה הבולגרית השנייה הרחיב את המצודה באופן משמעותי והיא נודעה מאז בשם "המצודה של אסן".

ב-1259 נפלה המצודה בידי האימפריה הלטינית, בהמשך חזרה לידיים ביזנטיות וב-1344 הצליח איוון אלכסנדר, קיסר בולגריה להחזירה לחזקת הבולגרים. ב-26 בספטמבר 1371 לאחר תבוסת הבולגרים בקרב הנהר מריצה נפלה העיר בידי צבאו של הסולטאן מוראט הראשון שליט האימפריה העות'מאנית.

ב-6 בינואר 1878 במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) נכבשה העיר על ידי צבא האימפריה הרוסית. מתוקף סיכומי קונגרס ברלין נותר היישוב בשטח המחוז העות'מאני האוטונומי  רומליה המזרחית וב-1885 עבר לשליטת נסיכות בולגריה. ב-1934 שונה שמה של העיר מסטאנימאקה לאסנובגראד לזכרו של הצאר איוון אסן השני.

## כלכלה ודמוגרפיה
74% מתושבי העיר הם ממוצא בולגרי, 20% הם מוסלמים סונים ו-5% הם צוענים. העיר וסביבתה ידועות ביקביה. כמו כן קיימים בה מפעלים לעיבוד מתכות, למיחזור פסולת פלסטיק ולטקסטיל. הטרמינל החדש הנבנה בשדה התעופה בפלובדיב ממוקם כ-9 קילומטרים מהעיר ובסמיכות אליה מצויים מספר כבישים מהירים. באסנובגראד תחנת רכבת ובה קו ישיר לפלובדיב.

## אקלים
באסנובגראד שורר אקלים ממוזג, הטמפרטורה הממוצעת היא 13.5oc כשערכי הקיצון הממוצעים נעים מ-0oc בינואר עד 24oc ביולי ואוגוסט. כמות המשקעים השנתית הממוצעת עומדת על 242 מילימטרים והחודש הגשום בשנה הוא מאי עם 66 מילימטרים הפרושים על פני 13 ימים גשומים בממוצע. בעיר ישנם 22 ימים מושלגים כאשר דצמבר וינואר הם החודשים המושלגים ביותר.

## הקהילה היהודית

קיימות עדויות מעטות על קהילת יהודי אסנובגראד ומניחים שנוסדה או על ידי פליטים יהודים שנמלטו מחמת הקרבות וההתקפות האנטישמיות במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878), או על ידי פליטים יהודים שהיגרו מאדירנה לאחר השריפה הגדולה שהחריבה את הרובע היהודי ב-1835. בשלהי 1878 מנתה הקהילה 59 נפשות. בני הקהילה היו במצב כלכלי ירוד וזאת בניגוד לשאר תושבי העיירה שהיו בני המעמד הבינוני ובעלי אדמות אשר התפרנסו מייצור ומכירת יין. ב-1888 מנתה הקהילה 140 נפשות ובראשית המאה ה-20 נכללה קהילת אסנובגראד ברשימת 34 הקהילות המאורגנות בבולגריה ומנתה 111 נפשות.

לאחר מלחמת הבלקן הראשונה היה גל הגירה של יהודים מאדירנה לפלובדיב וסביבתה, חלקם הגיעו לאסנובגראד ומספר בני הקהילה עלה ל-150 נפשות. ב-16 בספטמבר 1939 גירשו הבולגרים אלפי יהודים, רובם מהמחוז ההיסטורי רומליה המזרחית במסגרת המסע לגירוש נתינים זרים. מפקד המשטרה הבולגרית הקולונל אטאנאס פאנטב ציין כי מפלובדיב וסביבתה גורשו כ-1,000 יהודים, מרביתם פליטי מלחמות הבלקן שלא עלה בידם לרכוש אזרחות בולגרית. לאחר מועד זה אין תיעוד נוסף לבני הקהילה ומניחים שאלו שלא גורשו היגרו לפלובדיב.

## ערים תאומות

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערי מחוז פלובדיב
אסנובגראד
יעקב שהרבני

**יעקב שהרבני** (נולד ב-1963) הוא תת-אלוף בצה"ל במילואים, אשר כיהן בתפקידו האחרון כנספח חיל האוויר בארצות הברית. קודם לכן שירת כראש להק המודיעין, כראש להק האוויר למסוקים וכממלא מקום ראש להק האוויר.

## שירות צבאי
שהרבני התגייס לקורס טיס ב-1981 וסיים אותו בהצטיינות במגמת מסוקי קרב ב-1984. הוא שובץ כטייס AH-1 קוברה בטייסת 160, והשתתף במעל 100 גיחות מבצעיות במהלך מלחמת לבנון. בשנים 1986 עד 1988 הדריך בבית הספר לטיסה של חיל האוויר. לאחר לימודי תואר ראשון בכלכלה ובמדעי המחשב באוניברסיטת בר-אילן, אותם סיים בהצטיינות יתרה, מונה ב-1991 לסגן מפקד טייסת מסוקי קוברה. ב-1994 מונה למפקד מחלקת מסוקי קרב במטה החיל וב-1997 קודם לדרגת סגן-אלוף ומונה למפקד טייסת תעופה בבסיס רמון. ב-1998 מונה למפקד טייסת מסוקי AH-64 אפאצ'י בבסיס. בשנים 2000 עד 2002 שירת כמפקד מגמת מסוקים בבית הספר לטיסה בחצרים.

באוקטובר 2002 קודם לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד בסיס עובדה תפקיד בו כיהן עד שנת 2005. לאחר השלמת תואר שני בהצטיינות בניהול משאבים לאומיים באוניברסיטה לביטחון לאומי בוושינגטון (NDU), מונה ב-2006 למפקד היחידה לשיתוף פעולה, האחראית לקידום שיתוף פעולה בין חיל האוויר לבין כוחות היבשה. באוקטובר 2007 קודם לדרגת תת-אלוף ומונה לראש להק אוויר למסוקים. עם מינויו של נמרוד שפר בינואר 2010 לראש מטה חיל האוויר מונה שהרבני גם לראש להק האוויר, עד לכניסתו של חגי טופולנסקי לתפקיד במאי 2010.

ביולי 2010 עמד בראש משלחת החילוץ שנשלחה לרומניה בעקבות התרסקות מסוק היסעור בתאונה אווירית. בספטמבר 2010 סיים את תפקידו כראש להק האוויר למסוקים ומונה לראש להק המודיעין תפקיד בו כיהן עד מאי 2012. בתפקידו הבא מונה לנספח חיל האוויר בארצות הברית.

ב-2018 מונה למנכ"ל חברת AdaSky המפתחת חיישן ראייה תרמי.

## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טייסי חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:תתי-אלופים בחיל האוויר
קטגוריה:מפקדי בסיס עובדה
קטגוריה:ראשי להק המודיעין
קטגוריה:ראשי להק השתתפות וגבולות
קטגוריה:נספחי חיל האוויר בארצות הברית
קטגוריה:מפקדי היחידה לשיתוף פעולה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה לביטחון לאומי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1963
אוביראטן ד'אמברוזיו

**אוביראטן ד'אמברוזיו** (בפורטוגזית: **Ubiratan D`Ambrosio**; 8 בדצמבר 1932 – 12 במאי 2021) היה היסטוריון של המתמטיקה, ברזילאי, שנחשב למייסד גישת האתנומתמטיקה, מושג אותו טבע לראשונה בשנת 1985.

## ביוגרפיה
ד'אמברוזיו, יליד סאו פאולו, למד מתמטיקה לתואר ראשון באוניברסיטת סאו פאולו, ובשנת 1963 קיבל דוקטורט במתמטיקה מהאוניברסיטה. הוא לימד וחקר במספר אוניברסיטאות בארצות הברית, ביניהן אוניברסיטת בראון, אוניברסיטת המדינה של ניו יורק, אוניברסיטת רוד איילנד ואוניברסיטת סטוני ברוק. בין השנים 1960 ל-1961 לימד באוניברסיטת ג'נובה שבאיטליה. 

בשנת 1972 חזר לברזיל והחל לשמש כראש המכון למתמטיקה, סטטיסטיקה ומדעי המחשב באוניברסיטת מדינת קאמפינס (UNICAMP). בשנות השבעים והשמונים החל להתעניין בנושאים של ההיסטוריה והסוציולוגיה של המתמטיקה, ובגישה אשר חוקרת את המתמטיקה שהתפתחה שלא במסורת של הים התיכון (הכוללת את המוסלמים וארצות אירופה) אלא בחברות כמו דרום אמריקה ואפריקה. 

בין השנים 1999 ל-2003 היה ד'אמברוזיו הנשיא של החברה הברזילאית להיסטוריה של המתמטיקה. בשנת 2005 קיבל את פרס פליקס קליין מטעם הוועד הבינלאומי להוראת המתמטיקה.

בשנת 2001 הוא זכה בפרס קנת' מאי (ביחד עם לם לאי יונג).

נפטר ב-12 במאי 2021.

## קישורים חיצוניים

* ריאיון עם ד'אמברוזיו
* ביוגרפיה 
* ביוגרפיה
* עדה קצף, אתנומתמטיקה: גישה הוליסטית שנולדה בברזיל

קטגוריה:מתמטיקאים ברזילאים
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1932
קטגוריה:ברזילאים שנפטרו ב-2021
סויוז TMA-18

**סויוז TMA-18** (ברוסית: **Союз ТМА-18**) היא חללית סויוז ששוגרה לחלל ב-2 באפריל 2010 מקוסמודרום בייקונור ונחתה ב-25 בספטמבר 2010. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה 3 אנשי צוות - מפקד המשימה אלכסנדר סקבורצוב, ומהנדסי הטיסה מיכאיל קורניינקו וטרייסי קולדוול דייסון. 

זו הטיסה ה-105 של החללית סויוז מאז טיסה המאוישת הראשונה בשנת 1967.

## הצוות
*  אלכסנדר סקבורצוב - מפקד
*  מיכאיל קורניינקו - מהנדס טיסה
*  טרייסי קולדוול דייסון - מהנדסת טיסה

### צוות גיבוי
*  אלכסנדר סאמוקוטייב - מפקד
*  אנדרי בוריסנקו - מהנדס טיסה
*  סקוט קלי - מהנדס טיסה

## תיאור המשימה
חללית "סויוז TMA-18" שוגרה ב-2 באפריל 2010 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה. השיגור בוצע באחריות רוסקוסמוס בעזרת משגר מדגם "סויוז FG". החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה.

החללית הגיעה אל תחנת החלל הבין-לאומית ב-4 באפריל והתחברה למודול "פואיסק". באותה עת בתחנת החלל שהתה משלחת מס' 23 בפיקוד אולג קוטוב.

צוות החללית הצטרף למשלחת שהורחבה בעקבות כך ל-6 חברים. בהמשך הם עברו למשלחת מס' 24

"סויוז TMA-17" נשארה מחוברת לתחנת החלל כחללית חירום. היא הייתה מתוכננת להתנתק מתחנת החלל ב-24 בספטמבר. מערכת הניתוק לא פעלה באופן תקין ולכן פעולה זו נדחתה ל-25 בספטמבר בה היא בוצעה בהצלחה. החללית חזרה לכדור הארץ באותו יום עם אותו צוות שהיה בהמראה. הנחיתה עברה ללא בעיות ובוצעה בשטח קזחסטן.

## קישורים חיצוניים

* 
* תיאור המשימה
* מידע על המשימה

קטגוריה:תוכנית סויוז
קטגוריה:2010 ברוסיה
לויתן (אסטרואיד)

**לויתן** (בשמו הרשמי: **3566 Levitan**) הוא אסטרואיד הנמצא בחגורת האסטרואידים, ושהתגלה על ידי לודמילה זוראולוה, אסטרונומית רוסיה ב-24 בדצמבר 1974 במצפה כוכבים בחצי האי קרים. האסטרואיד נקרא על שמו של הצייר היהודי-רוסי יצחק לויתן.

## קישורים חיצוניים

* לויתן באתר נאס"א

קטגוריה:חגורת האסטרואידים
אפיפנס

**אפיפנס** (ביוונית: **Ἐπιφανής**) הוא אפיתט אשר היה בשימוש על ידי מספר מלכים הלניסטיים, שמשמעותו "המתגלה" (כלומר, התגלמות האל עלי אדמות) או "המפואר".
ברט יאנג

**ברט יאנג** (באנגלית: **Burt Young**; 30 באפריל 1940 – 8 באוקטובר 2023) היה שחקן קולנוע, צייר ומחבר אמריקאי, התפרסם בזכות הופעתו כפולי בדרמת האגרוף "רוקי", תפקיד שהקנה לו מועמדות לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1976.

## ביוגרפיה
נולד בשם ג'רי דה-לואיז ברובע קווינס, ניו יורק, בנם של ג'וזפין ומייקל. הוא ממוצא איטלקי.
למד משחק בבית ספר למשחק "אולפן השחקנים" שבמנהטן תחת הדרכתו של לי סטרסברג.

הופיע לראשונה ב-1973 בדרמה האירוטית של מרק ריידל "סינדרלה ליברטי", בנוסף הופיע בחלק קטן בסרטו של רומן פולנסקי "צ'יינהטאון".
יאנג שיחק בתפקיד המשני בדרמת האגרוף של ג'ון ג. אבילדסן "רוקי", בסרט מגלם את פולי, אדם מבוגר אשר עובד באיטליז וחברו של גיבור העלילה רוקי "הסייח האיטלקי" בלבואה. הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ליאנג. סרט ההמשך יצא שלוש שנים לאחר מכן, בסרט פולי מתקשה עם העובדה, אך לבסוף משלים עם כך שאחותו הקטנה אדריאן היא ארוסתו של חברו הטוב ביותר, רוקי.
בסרט השלישי מוצא עצמו פולי אדם מבוסס בביתם של רוקי ושל אדריאן, בסרט הרביעי הוא מתלווה לרוקי ואשתו לקרב אגרוף על אדמת רוסיה, בחמישי חוזר לאזור מגוריו בפלורידה לאחר שמשפחתו של רוקי יורדת מנכסיה.
בסרט ההמשך השישי שיצא ב-2006 בו נפטרה אחותו אדריאן מצטייר פולי כאדם זקן בודד ומיוסר.

סרט נוסף בו השתתף יאנג היה סרט הפשע של סרג'ו לאונה "היו זמנים באמריקה", שם גילם את ג'ו מינלדי גנגסטר מדטרויט.
ב-1989 הופיע בקומדיה "ללכת מעבר לסיפון".
ב-1999 הופיע בתפקיד משני בקומדיית הפשע "מיקי עיניים כחולות".
שיחק ב-2002 בדרמה הקומית העצמאית המצליחה "טראנסאמריקה".

### חיים אישיים
ליאנג בת אחת מאשתו גלוריה שנפטרה ב-1974, התגורר בשנותיו האחרונות ברובע הברונקס שבניו יורק.

נפטר ב-8 באוקטובר 2023 בגיל 83.

## פילמוגרפיה חלקית
### קולנוע
* החבורה שלא יכלה לירות ישר (1971)
* סינדרלה ליברטי (1973)
* המהמר (1974)
* צ'יינהטאון (1974)
* רוצחי עילית (1975)
* רוקי (1976)
*נוכלים בחוג הנוצץ (1976)
* נערי המקהלה (1977)
* שיירה (1978)
* רוקי 2 (1979)
* רוקי 3 (1982)
* לצאת מצרות (1982)
* לילה ה-19: חלק 2 (1982)
* מלך השכונה (1984)
* היו זמנים באמריקה (1984)
* רוקי 4 (1985)
* ברוקלין - תחנה אחרונה (1989)
* החתונה של בטסי (1990)
* backstreet dreams (1990)
* רוקי 5 (1990)
* מלאך בהיר (1991)
* דרכו של קרליטו (1993)
* היא כל כך יפה (1997)
* חתונת הקברנים (1997)
* המעדנייה (1997)
* לפני שנשים למדו לעוף (1997) – סרט טלוויזיה של ABC
* מיקי עיניים כחולות (1999)
* שולחן מספר אחד (2000)
* גבר מרושע מאוד (2000)
* פלוטו נאש (2002)
* ארץ האפשרויות (2004)
* טראנסאמריקה (2005)
* רוקי בלבואה (2006)
* אוהב אותך, ניו יורק (2009)
* דרך המלך (2010)
* ווין ווין (2011)
* המשימה (2019)
* Bottom of the 9th (2019)

### טלוויזיה
* המשווה (אנ') (1985)
* בובה רוסית (2019)

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:קווינס: אישים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1940
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2023
אתר ההנצחה לחללי חיל הקשר והתקשוב

**אתר ההנצחה לחללי חיל הקשר והתקשוב** שוכן בעיר יהוד-מונוסון, העיר המאמצת את מפקדת קצין קשר ותקשוב ראשי. השטח להקמת האתר הוקצה על ידי העיר יהוד בעקבות החלטה מ-1983. האתר הוקם ומנוהל על ידי העמותה להנצחת חללי חיל הקשר והתקשוב ומארח אירועים ופעילויות של החיל, גופים צבאיים וביטחוניים, ממשלתיים וכדומה. האתר נחנך ב-25 בספטמבר 1989, ומאז הוא מנוהל על ידי סא"ל (מיל') יהודה מתתיהו.  
## מבנה
באתר פועל אגף הנצחה שבו היכל שמות ובו מונצחים על לוחות הזיכרון 574 חללי החיל ואולם בו מונצחים 84 חללי היישוב המאמץ יהוד. באגף גם אולם גבורה בו מתועדים 12 בעלי עיטורי העוז, המופת, צל"ש הרמטכ"ל וצל"ש אלוף, ו-8 חתני פרס ביטחון ישראל. במקום אגף נוסף להכשרה והעשרה טכנולוגית בנושאי תקשורת ומחשבים המשתרע על פני שטח של 1,500 מ"ר, הכולל כיתות לימוד ומחשבים, וכן מרכז מורשת ואולם כנסים ואירועים ל-250 משתתפים. מחוץ למבנה רחבת טקסים וגן הנצחה. ברחבה ניצבת האנדרטה המרכזית העשויה מצינורות פלדת אל-חלד ומתנשאת לגובה של 30 מטרים ובראשה נר זיכרון. האנדרטה המסמלת עץ, בנויה משני עמודים-ענפים - עמוד אלכסוני ורחב הנכרת בפתאומיות מסמל את השכול ועמוד צר יותר וגבוה היוצא ממנו אל על ומסמל את החיים. על בסיסה של האנדרטה חרוט פסוק מספר עזרא . אל האתר מובילה שדרה (גן ההנצחה) מרחוב ויצמן שבה אנטנות עכביש ורדיו-טלפון הניצבות על בסיסי בטון שבורים, כסמל לשכול. עוד נמצא בשדרה הגלעד לזכר חללי החיל שהוקם ביער חרובית בשנת 1979 והועבר למקומו הנוכחי ב-2 ביוני 2010.

## גלריה

Jahud048.jpg|בסיס האנדרטה המרכזית.
Jahud038.jpg|הכניסה הראשית לגן ההנצחה.
Jahud040.jpg|השדרה המוליכה אל האתר מרחוב ויצמן ובה אנטנות עכביש ורד"ט
Jahud044.jpg|חלק מהמבנה במקום


## קישורים חיצוניים

* העמותה להנצחת חללי חיל הקשר והתקשוב
* המקום באתר קו לחינוך
* 

קטגוריה:אגף התקשוב
קשר והתקשוב
קטגוריה:יהוד-מונוסון: מבנים
חללי חיל הקשר והתקשוב
קטגוריה:חיל הקשר והתקשוב
קטגוריה:יהוד-מונוסון: תרבות
לארדו (טקסס)

**לארדו** (באנגלית: **Laredo**) היא עיר בדרום מדינת טקסס, ארצות הברית. לארדו היא העיר הגדולה ביותר והמרכז המנהלי של מחוז ווב. העיר שוכנת בסמוך לגדותיו של הריו גראנדה בסמוך לגבול עם מקסיקו. דרומית לה, בגדה הדרומית של הריו גראנדה, שוכנת העיר המקסיקנית נואבו לארדו השייכת למטרופולין של לארדו (וזאת אף על פי ששתי הערים במדינות שונות). במטרופולין של לארדו-נואבו לארדו חיים כ-800,000 תושבים. הכלכלה של העיר מתבססת בעיקר על מסחר עם מקסיקו. בין שתי הערים מחברים חמישה גשרים כאשר ארבעה מהם מיועדים לכלי רכב והולכי רגל ואחד מיועד לרכבות.

לארדו אשר הוקמה בשנת 1755 גדלה מווילה מבודדת לעיר גדולה ומשגשגת ואף הפכה לבירתה של רפובליקת ריו גראנדה וכיום לעיר הנמל הגדולה ביותר על נהר הריו גראנדה.

בשל סמיכותן של לארדו ונואבו לארדו, 47% מהיצוא של ארצות הברית למקסיקו עובר דרך לארדו וכן 36% מהיצוא של מקסיקו לארצות הברית.

לארדו היא ביתה של Texas A&M International University, הקולג' הקהילתי של לארדו וקמפוס של אוניברסיטת טקסס בסן אנטוניו לימודי רפואה.

## היסטוריה

בשנת 1755 הוקמה באזור שהיה שייך לסנטנדר החדשה 'וילה דה סן אגוסטין דה לארדו' על ידי דון תומאס סאנצ'ז. הוילה של דון סאנצ'ז נקראה על שם העיר לארדו הספרדית. אט אט החלו להיבנות סביב הוילה עוד ועוד בתים עד שהפכה לעיר.

בשנת 1840 הפכה לארדו לבירתה של רפובליקת ריו גראנדה העצמאית, רפובליקה אשר הוקמה על ידי תושבים מקומיים אשר מרדו בשלטון של מרכז מקסיקו ושרדה פחות משנה לאחר שצבא מקסיקו כבש אותה. במהלך מלחמת ארצות הברית–מקסיקו העיר נכבשה על ידי טקסס רנג'רס. לאחר סיום המלחמה, חתמו שתי המדינות על הסכם גואדלופה אידלגו אשר קבע ששטח העיר יישאר בריבונות ארצות הברית. מיד לאחר ההחלטה נערך משאל של כל תושבי העיר, אשר הציג רוב מוחלט רוצים בעד החזרת העיר למקסיקו. למרות תוצאות המשאל, נותרה העיר בתחומי ארצות הברית, ורוב תושביה עזבו דרומה לשטחה של מקסיקו והקימו מעבר לנהר את נואבו לארדו.

## גאוגרפיה

לארדו שוכנת לגדתו הצפונית של הריו גראנדה המפריד בין ארצות הברית ומקסיקו. הגבול עובר מדרום וממערב לעיר. שטחה של העיר הוא 218.96 ק"מ מרובע.

## אקלים

האקלים באזור הוא חם ומדברי. מזג האוויר מושפע רבות מהרי 'סיירה מדרה אוריינטל' הנמצאים מדרום בשטחה של מקסיקו, מדבר סונורן ממערב ומפרץ מקסיקו ממזרח. בגלל שהעיר שוכנת בשטח מדברי בפנים הארץ ובשטח מישורי הקיץ מאוד חם בה. החורף קר יחסית לערי דרום טקסס והטמפרטורה הממוצעת בה היא 19 מעלות. הטמפרטורה הממוצעת בקיץ היא 37 מעלות צלזיוס.

## תחבורה

נמל התעופה הבינלאומי של לרדו נמצא 6 ק"מ צפונית מהעיר. ממנו יוצאות טיסות יומיות ליוסטון ודאלאס ושלוש טיסות בשבוע ללאס וגאס. נמל התעופה הוקם בשנות ה-70 במקומו של בסיס חיל האוויר שנסגר. בתחילת שנות ה-2000 נבנה טרמינל חדש והוגדל שטח הנמל.
## ערים תאומות
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:טקסס: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1755
קטגוריה:ערים חצויות
המועצה השיפוטית העליונה

שמאל|ממוזער|250px|לוגו המועצה העליונה לצדק
**המועצה השיפוטית העליונה** הוא גוף במערכת המשפט הפלסטינית. העומד בראשו הוא נשיא בית המשפט העליון של הרשות הפלסטינית. המועצה מכוננת על פי חוק המועצה העליונה לצדק משנת 2002. 

חברי המועצה הם נשיא וסגן נשיא בית המשפט העליון, שני שופטים עליונים, נשיאי בתי המשפט לערעורים של עזה, רמאללה וירושלים, התובע הכללי ושר המשפטים.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:הרשות הפלסטינית: חוק ומשפט
סלים תמרי

**סלים תמרי** (נולד ב-1945 ביפו) הוא סוציולוג פלסטיני, פרופסור לסוציולוגיה באוניברסיטת ביר זית ומנהל המכון ללימודי ירושלים.

## אודות
תמרי נולד ביפו, ממנה ברחה משפחתו ב-1948, בשל אירועי מלחמת השחרור. הוא השיג תואר ראשון במדעי המדינה ב-Drew University בניו ג'רזי וקיבל תואר שני בסוציולוגיה מאוניברסיטת ניו המפשייר.

את הדוקטורט שלו עשה בסוציולוגיה באוניברסיטת מנצ'סטר ב-1983 ושימש כמרצה אורח באוניברסיטת ניו יורק. תמרי היה חבר במשלחת הפלסטינית לדיונים בנושא הפליטים בוועידת השלום במדריד ב-1991. הוא עמית אורח בתוכנית מחקר לאדריכלות אסלמית ב-MIT, המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס.

הוא מתגורר במזרח ירושלים ונשוי לסועאד עאמירי, סופרת וארכיטקטית, המתמחה בשימור ושחזור מבנים ומנהלת את ארגון 'ריאק' לשימור מבנים ערביים.

## מספריו
*שנת הארבה: יומנו של החייל אחסאן אלתורג'מאן, פלסטיני בצבא העות'מאני, 1915–1916, הוצאת מכון ון ליר בירושלים, ירושלים, 2018

* “Jerusalem 1948: The Arab Neighborhoods and Their Fate in the War”
* “Palestinian Refugee Negotiations: From Madrid to Oslo II”
* “Mountain against the Sea: Essays on Palestinian Society and Culture”


## קישורים חיצוניים
* איזה סוג של התנגדות? (מאמר קצר)
* ביוגרפיה קצרה של תמרי 
* 
* 

קטגוריה:סגל אוניברסיטאות ברשות הפלסטינית
קטגוריה:פליטים פלסטינים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת דרו
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ניו המפשייר
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת מנצ'סטר
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1945
גביע האיגוד בכדורסל

**גביע האיגוד בכדורסל** או **גביע המדינה לליגות הנמוכות** (שמו הרשמי: **גביע איגוד הכדורסל**) הוא טורניר כדורסל שנוסד בשנת 1975, שמשתתפות בו קבוצות הליגה הארצית, ליגה א', וטורניר נפרד לליגה ב'. משחקי הגביע משוחקים בשיטת גביע, כאשר המנצחת עולה לשלב הבא, והמפסידה מודחת. חצאי הגמר והגמר נערכים בשיטת שני משחקים, כל אחת מהקבוצות מארחת משחק אחד, כאשר המנצחת בסיכום שני המשחקים עולה לשלב הבא.

## מחזיקות הגביע
מקור

## מחזיקות הגביע (ליגה ב')

## הערות שוליים

קטגוריה:תחרויות כדורסל בישראל
רמה חמאמי

**רמה חמאמי** (נולדה ב-1960 בדהראן, סעודיה) היא ראש החוג לאנתרופולוגיה באוניברסיטת ביר זית וראש המכון ללימודי נשים מאז הקמתו בשנת 1994.

## אודות
משפחתה של חמאמי במקור מיפו ובשנת 1948 אביה ברח בסירה לביירות. בשנת 1983 קיבלה תואר ראשון במדע המדינה בהצטיינות יתרה מאוניברסיטת סינסינטי, בשנת 1984 קיבלה תואר שני באנתרופולוגיה חברתית מאוניברסיטת טמפל שבפילדלפיה ובשנת 1994 סיימה באוניברסיטה דוקטורט בתחום. עבודתה הייתה בנושא " Between Heaven and Earth; Transformation in Religiosity and Labor
among Peasant Refugee Women in South Coastal Palestine/Gaza Strip 1922-1992".

## קישורים חיצוניים
* קורות חיים

 

קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת סינסינטי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סינסינטי
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת טמפל
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ביר זית
קטגוריה:אנתרופולוגים
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1960
ג'יימס סניידר

**ג'יימס סניידר** (באנגלית: **James S. Snyder**; נולד ב-1952, ארצות הברית) היה מנכ"ל מוזיאון ישראל בירושלים בשנים 1996-2016.
## ביוגרפיה
ג'יימס ס' סניידר נולד למשפחה יהודית בעיירה בל ורנון, למרגלות הרי האפלצ'ים, בדרום מערב פנסילבניה. בעיירת הולדתו חיו רק חמש משפחות יהודיות. הוא היה תלמיד מצטיין, בעיקר במקצועות ההומניים, ולאחר שסיים את התיכון בשנת 1969, התקבל ללימודי תואר הראשון בספרות אנגלית ובהיסטוריה של האמנות באוניברסיטת הרווארד.

בשנת 1972, עם תום לימודיו, התקבל לשנת התמחות במוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק. סניידר עבד במוזיאון כ-22 שנה, שם מילא תפקידים שונים, שהאחרון בהם היה סגן המנהל ובין היתר ארגן במוזיאון תערוכות ענק ביניהן הרטרוספקטיבה של פבלו פיקאסו (1980) ושל אנרי מאטיס (1992).

בשנת 1996, עם סיום תפקידו של מרטין וייל כמנהל מוזיאון ישראל, מונה סניידר למחליפו. לפני שקיבל את התפקיד, סניידר מעולם לא ביקר קודם לכן בישראל, דבר שעורר ביקורת על כך שלא נמצא מועמד ישראלי.

במהלך כהונתו של סניידר עמד בראש המאמצים לגיוס ולשיפוץ רחב היקף במוזיאון בתקציב של 100 מיליון דולר. השיפוץ נמשך כ-5 שנים והושלם בשנת 2010.

בשנת 2017 עורר סניידר ביקורת על כך שקיבל שכר כפול גם מהמוזיאון וגם מאגודת ידידי המוזיאון (בין השנים 2010 ל-2015 קיבל סניידר כ-8.3 מיליון דולר מאגודת הידידים עבור פעילותו כמגייס כספים).

ביוני 2019, מונה ליושב ראש קרן ירושלים ארצות הברית (הארגון שאחראי על גיוס תרומות לקרן ירושלים בארצות הברית).

## פרסים והוקרה
בשנת 2004 קיבל את "מסדר הכוכב של הסולידריות האיטלקית" מטעם ממשלת איטליה, ובשנת 2010 קיבל את אות אביר מסדר האמנויות והספרות מטעם הרפובליקה הצרפתית.

במרץ 2011 דורג כאחד מ-50 האנשים המשפיעים ביותר בעולם האמנות ברשימה השנתית של עיתון האמנות הצרפתי, "Journal des Arts".
## חיים אישיים
סניידר נשוי לטינה דייוויס סניידר, מעצבת גרפית והוא אב לבן ובת.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:מעוטרי מסדר האמנויות והספרות
קטגוריה:מנהלי מוזיאון ישראל
קטגוריה:יהודים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס שומר ציון
קטגוריה:אזרחי כבוד של ירושלים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1952
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
רוז ביי

**רוז ביי** (באנגלית: **Rose Bay**) הוא פרוור בסידני, המנוהל על ידי מועצת וייברלי (Waverley Council).

## גאוגרפיה
רוז ביי ממוקם כ-7 ק"מ מזרחית למרכז העסקים הראשי של סידני. הוא גובל בצפונו במפרצון רוז ביי, שלוחה של מפרץ ג'קסון, מצפון מזרח בווקלוז, ממזרח בדובר הייטס, מדרום בנורת' בונדיי, וממערב בדאבל ביי ופוינט פייפר.

## היסטוריה
שמאל|ממוזער|200px|מנזר הלב הקדוש
רוז ביי נקרא על שם ג'ורג' רוז, שהיה שר האוצר של בריטניה ב-1782. קיימת עדות לכינוי המפרצון רוז ביי החל משנת 1788, על ידי הקפטן ג'ון הנטר. בשנת 1834 נבנה במקום אחד מהבתים הבודדים דאז, מעון רוז ביי, על ידי האדריכל ג'ון ורג'. בית המגורים שימש את ג'יימס הולט, אז העוצר של אחוזת קופר, שהשתרעה בכל שטח הפרוור וחלק מהפרוורים הסמוכים לו, כגון פוינט פייפר.

בשנת 1852 נבנה מעון קלרמונט על צוק גבוה לצד מפרצון רוז ביי. בשנת 1888 נקנה הבית והורחב, ובמקום הוקם מנזר הלב הקדוש (Sacred Heart Convent). המנזר קיים עד היום (2010) וניתן לראותו על הצוק למרחקים. המנזר תוכנן על ידי האדריכל ג'ון הורבורי האנט ונחשב לטוב מבין יצירותיו, עם צריח בסגנון התחייה הגותית.

בתחילת המאה ה-20, החל משנת 1912 ועד 1927, עגנה במפרצון הספינה HMAS טינג'ירה, ששימשה לאימון מעל 3,000 מלחים אוסטרלים, רובם נשלחו למשימות צבאיות במסגרת מלחמת העולם הראשונה.

בשנת 1938 מטוסי ים נחתו במפרצון רוז ביי, הופכים את הפרוור לשדה התעופה הבינלאומי הראשון של סידני.

במהלך מלחמת העולם השנייה שבויי מלחמה יפניים הובאו בספינות לרוז ביי, שם נאסרו.

## תרבות
מרבית שטח הפרוור מנוצל על ידי מסלול הגולף רויאל סידני, מסלול גולף פרטי ותחרותי בן 27 גומות, ומסלול הגולף הוותיק ביותר בסידני. סמוך אליו מצוי מסלול הגולף וולהרה, מסלול ציבורי בן 9 גומות.

בפרבר שני בתי ספר עצמאיים: בית הספר לבנות "קמבלה", ובית הספר "קינקופל-רוז ביי". קמבלה הוא בית ספר אנגליקני שנוסד לראשונה ב-1887 וכולל חינוך לבנות מגיל הגן ועד גיל 12. קינקופל-רוז ביי הוא בית ספר קתולי, הכולל בית ספר יסודי מעורב (בנים ובנות) ובית ספר תיכון לבנות בלבד. עד שנות השבעים היה בית הספר קינקופל מנזר וסיפק חינוך לבנות בלבד; אז הוא אוחד עם בית הספר היסודי רוז ביי ושינה את שמו ואת תוכנית הלימודים. פרט לכך, קיימים מספר מוסדות חינוך ציבוריים: מכללת רוז ביי (נוסדה ב-2004), ובית הספר היסודי רוז ביי (נוסד ב-1891).

רוז ביי נגיש באמצעות אוטובוסים המגיעים ממרכז העסקים הראשי של סידני דרך קינגז קרוס (כמו מרבית הפרוורים המזרחיים), אך בנוסף קיים בפרוור מעגן מעבורות, בו עוגן קו המעבורת של סירקולר קווי.

רוז ביי הוא פרוור מהגרים: במפקד האוכלוסין של שנת 2001, רק 59% מהדרים בו היו ילידי אוסטרליה (לעומת 61% בכלל אוכלוסיית ניו סאות' ויילס). המהגרים הגיעו ממגוון מדינות, עם ריכוזים גדולים לדרום אפריקה ובריטניה (7% כל אחת), ניו זילנד (3%), פולין (2%) וגרמניה (1%).

בין המהגרים קיים ריכוז גבוה יחסית של יהודים (26% מדרי הפרוור הצהירו על זיקה ליהדות, לעומת 40% נוצרים ו-0.5 אחוז מוסלמים), בין השאר מדרום אפריקה, רוסיה וישראל. בפרוור בית כנסת אורתודוקסי (בית הכנסת סאות' הד) המשרת את הקהילה המקומית.

## קישורים חיצוניים

* רוז ביי באתר "Dictionary of Sydney"
* רוז ביי באתר "Sydney Suburbs" 

## הערות שוליים

קטגוריה:פרוורי סידני