open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ג'ורג'ו קינאליה

**ג'ורג'ו קינאליה** (באיטלקית: **Giorgio Chinaglia**;  24 בינואר 1947 – 1 באפריל 2012) היה כדורגלן איטלקי ששיחק בעמדת החלוץ.

## קריירה
קינאליה נולד בקרארה שבטוסקאנה, אך ב-1955 עבר עם משפחתו לקארדיף שבוויילס בשל המצב הכלכלי הקשה ששרר באיטליה לאחר מלחמת העולם השנייה. בהיותו בן 13 התגלה קינאליה על ידי סקאוט כאשר שיחק במסגרת נבחרת בתי הספר של קארדיף, והצטרף למחלקת הנוער של סוונסי סיטי מהליגה השלישית של הפוטבול ליג. בעונת 1964/1965 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, ושיחק בה במשך שנתיים. ב-1965 זכה קינאליה עם הקבוצה ב"גביע ותיקי מערב ויילס", לאחר שכבש שער בניצחון 0–3 במשחק הגמר.

ב-1966 חזר קינאליה עם משפחתו לקרארה, בשל חוסר התעניינות מצדם של מועדוני כדורגל בריטיים והשירות הצבאי שהיה עליו לעבור. מאחר ששיחק כמקצוען מחוץ לגבולות איטליה הוא הושעה לשלוש שנים ממשחק בסרייה א', ובשל כך הצטרף לקבוצת מסזה 1919 מהליגה השלישית באיטליה. ב-1967 עבר קינאליה לקבוצת אינטרנאפולי, במדיה שיחק שנתיים וכבש 26 שערים ב-66 משחקים. לאחר סיום השעייתו, חתם קינאליה ב-1969 בלאציו, והיה מהשחקנים הבולטים של הקבוצה במשך שבע שנים בהן שיחק בה. הוא כבש במדיה 98 שערים ב-209 משחקים. ב-1974 הוא הוביל את הקבוצה לזכייה באליפות הסרייה א', וסיים גם כמלך השערים של הליגה.

בתקופה בה שיחק בלאציו היה קינאליה חבר בסגל נבחרת איטליה. הוא היה מועמד להשתתפות במונדיאל 1970, אך לא נכלל בסגל הסופי של הנבחרת. לבסוף ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ב-1972. קינאליה השתתף בשני משחקים במסגרת מונדיאל 1974, אך לאחר שהוחלף במשחק מול נבחרת האיטי, קילל את מאמנו פאוריציו וקלרג'י. התקרית הביאה לסיום דרכו של קינאליה במדי הנבחרת, אחרי 14 הופעות וארבעה שערים.

ב-1976 עזב קינאליה את לאציו ועבר לקבוצת ניו יורק קוסמוס מליגת הכדורגל הצפון אמריקאית (NASL). הוא שיחק בקבוצה לצידם של מספר כוכבים בולטים בכדורגל העולמי, כדוגמת פלה (עד 1977), פרנץ בקנבאואר וקרלוס אלברטו. קינאליה הוביל את ניו יורק לזכייה בארבע אליפויות ה-NASL בשנים 1977, 1978, 1980 ו-1982, ובארבע עונות שונות סיים כמלך השערים של הליגה. ב-1981 זכה בתואר השחקן המצטיין של ה-NASL. הוא פרש ממשחק ב-1982 ומחזיק בשיא כמלך השערים של כל הזמנים בליגה הצפון אמריקאית, עם 242 שערים ב-254 משחקים (כולל משחקי הפלייאוף).

ב-1983 החל קינאליה לכהן כנשיא לאציו. תחתיו ירדה הקבוצה לסרייה ב' ב-1985, ומאוחר יותר הופחתו ממאזנה תשע נקודות בעקבות פרשיית שחיתות. ב-1984 לקח קינאליה חלק בבעלות על ניו יורק קוסמוס, אך ה-NASL נסגרה שנה מאוחר יותר. מספר ניסיונות שביצע קינאליה להחייאת הקבוצה במשך השנים לא צלחו. בשנת 2000 הוכנס קינאליה להיכל התהילה של הכדורגל האמריקאי.

ב-1 באפריל 2012 נפטר קינאליה מהתקף לב בביתו שבפלורידה.

## קישורים חיצוניים

* ג'ורג'ו קינאליה באתר היכל התהילה של הכדורגל האמריקאי
* [תיאור הקריירה בארצות הברית מאת [דיאן אקרמן]]
* 
* 

קטגוריה:חלוצי כדורגל איטלקים
קטגוריה:כדורגלנים איטלקים
קטגוריה:כדורגלני סוונזי סיטי
קטגוריה:כדורגלני לאציו
קטגוריה:כדורגלני ניו יורק קוסמוס
קטגוריה:כדורגלני נבחרת איטליה
קטגוריה:קרארה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1974
קטגוריה:חברי היכל התהילה הלאומי לכדורגל
קטגוריה:מהגרים מאיטליה לארצות הברית
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1947
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-2012
משה לאופר

**משה (מוישה) לאופר** (נולד בשנת 1958) הוא מלחין, מנצח, מעבד ומפיק של מוזיקה חסידית. זוכה פרס אקו"ם.

## קורות חיים

נולד בבלגיה למאיר ויפה לאופר, צאצא לשושלת אדמו"רי חסידות נדבורנה. בצעירותו משפחתו עלתה לישראל והתיישבה בתל אביב. למד בישיבת עטרת ישראל בירושלים.

את קריירת ההלחנה החל בעודו תלמיד בישיבה. חלק מלחניו הם "כיצד מרקדין" שיר שביצע לייבלה השל, והשיר "חזק" שביצע אברהם פריד. לאחר מכן החל לעבוד גם כמעבד, ובין היתר עיבד אלבומים לגדולי הזמר החסידי מרדכי בן-דוד, אברהם פריד, יעקב שוואקי, האחים שמואל ואריה ברונר ואמנים בולטים נוספים.

במהלך הקריירה שלו פיתח קשרים מיוחדים עם פריד, ועיבד כמעט את כל אלבומיו. שיתוף פעולה נוסף שלו הוא עם מלחין של המוזיקה החסידית יוסי גרין, שהתבטא לא פעם כי לאופר היחיד שהצליח לעבד את לחניו כפי שהוא עצמו דמיין אותם.

בשנת 2011 זכה בפרס אקו"ם להישג מיוחד בתחום הזמר החסידי.

לאופר מפעיל את פרויקט משה לאופר מנגן חב"ד.

## חיים אישיים
היה נשוי 45 שנים לחני, בתו של הרב יוסף כ"ץ, שנפטרה ב–6 בפברואר 2025 ח' בשבט ה'תשפ"ה לאחר מחלה קשה. מתגורר בבני ברק ואב לחמישה. בניו, אלי ובני, הם מעבדים, מנצחים ומלחינים במוזיקה החסידית. גיסו, אורי אזרחי (אחיו של הרב ברוך מרדכי אזרחי), כיהן כמנהל הישיבה שבה למד.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:מלחיני מוזיקה חסידית
קטגוריה:ישראלים ילידי בלגיה
קטגוריה:זוכי פרס אקו"ם
קטגוריה:מנצחים ישראלים
קטגוריה:מעבדים מוזיקליים ישראלים
משה
קטגוריה:בוגרי ישיבת עטרת ישראל
קטגוריה:בני ברק: אישים
קטגוריה:בני ברק: מוזיקאים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1958
קטגוריה:שופטי הקול הבא
ריק בירמן

**הנרי ריק בירמן** (1930 - 25 בדצמבר 2003) היה פסנתרן ג'אז ישראלי. 

## ביוגרפיה
בירמן נולד כהנרי בירמן להורים יהודים מרומניה - אלכסנדרו ופרידה בירמן. בשנת 1930. בימי מלחמת העולם השנייה או אולי אחריה הגיע לצרפת ומשם עלה בשנות ה-1950 לישראל. הוא היה מראשוני נגני הג'אז בישראל באותה תקופה. משרתו העיקרית הייתה כעובד משרד ממשלתי, ולא הייתה לו השכלה מוזיקלית רשמית. הוא הופיע רבות כמלווהו של ג'ימי לויד, ונהג להצטרף להופעות של רבים אחרים באופן ספונטני. הוא הציג בפני המוזיקאים בארץ את מוזיקת הג'אז בתקופה שעדיין לא הייתה ידועה כל כך, ונהג לעזור ולהדריך נגנים וזמרים צעירים בתחילת דרכם, בהם מארינה מקסימיליאן בלומין. 

היא מספרת:
 

עם הנגנים שניגן איתם נמנים מל רוזנברג, אהרל'ה קמינסקי, אלי מגן, ג'ס קורן, עדנה גורן ואחרים. 

בירמן לא הקליט אלבום משלו, אך קיימות הקלטות שלו כמלווה של ג'ימי לויד. 

הוא נפטר מדום לב תוך כדי נגינה בפסנתר.

## ראו גם
* ג'אז ישראלי

## קישורים חיצוניים

* 
* ג'ימי לויד שר "שלום" מלווה על ידי ריק בירמן
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פסנתרנים ישראלים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1930
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2003
אוניברסיטת הסינגולריות

שמאל|ממוזער|250px|מראה אווירי של אזור שדה התעופה
**אוניברסיטת הסינגולריות** (באנגלית: **Singularity University**) היא מוסד אקדמי הממוקם בשדה התעופה האזרחי-צבאי Moffett Federal Airfield (ידוע בקיצור כ"Moffett Field") בעמק הסיליקון בקליפורניה שבארצות הברית, ומטרתו המוצהרת היא: "להרכיב, ללמד ולעורר השראה של מנהיגים השואפים להבין ולאפשר את ההתפתחות של ההתקדמות הטכנולוגית המעריכית ולהשתמש, למקד ולהדריך בכלים אלה על מנת לתת מענה לאתגריה הגדולים של האנושות".

היא פועלת במשותף עם אוניברסיטת החלל הבינלאומית. אוניברסיטת הסינגולריות אינה אוניברסיטה שנערכים בה מסלול לימודים של ארבע שנים לתואר, ומטרתה להוות תוספת על מוסדות אקדמיים מסורתיים.

היא מציעה קורס קיץ שנתי בן עשרה שבועות המכוון לתלמידים בעלי תואר ראשון או תארים מתקדמים ותוכניות בנות עשרה ימים למנהלי תאגידים בכירים ופקידי ממשל בכירים. תוכנית הבוגרים הראשונה החלה ביוני 2009, שכר הלימוד הכולל היה $25,000 (אם כי רוב המשתתפים זכו למלגות מלאות או חלקיות). הכיתה הראשונה בשנת 2009 הוגבלה לארבעים משתתפים שנבחרו מבין למעלה מ-1,200 מועמדים. שמונים סטודנטים בעלי תואר ראשון או תארים מתקדמים התקבלו לקורס הבוגרים שהחל בקיץ 2010 מתוך 1,600 שהגישו את מועמדותם.

שיעור הקבלה הנמוך וסף הקבלה הגבוה מאפשר לאוניברסיטת הסינגולריות לאגד תלמידים בעלי נתונים אקדמיים מהגבוהים בעולם, המקדישים עצמה לפתור את הבעיות הדוחקות ביותר של העולם.

## מסלולי הלימוד וחברי הסגל
### נושאי ההוראה
האוניברסיטה מציעה 10 מסלולי אקדמיים שונים, בראש כל אחד מהם עומד לפחות מומחה אחד בתחום.

# עתידנות (ריי קורצווייל, James Canton, Jim Dator, Paul Saffo)
# מדיניות ציבורית, משפטים, פילוסופיה של המוסר (Tara Lemmey, רוברט טיילור)
# מימון ויזמות עסקית (David S. Rose)
# תקשורת נתונים ומחשבים (Bob Metcalfe, Kevin Fall)
# ביוטכנולוגיה וביואינפורמטיקה (Daniel Reda)
# ננוטכנולוגיה (Ralph Merkle, Robert Freitas, Jr)
# רפואה, מדעי המוח ו-Human Enhancement (Daniel Kraft)
# בינה מלאכותית, רובוטיקה, ו-Cognitive informatics (Neil Jacobstein, Raj Reddy)
# אנרגיה ומערכת אקולוגית (Sunil Paul, Michel Gelobter, Dan Whaley)
# מדעי החלל ו-Physical science (Dan Barry, Chris Boshuizen)

חברי הסגל והיועצים נוספים כוללים את ויל רייט, Tom Byers, וינט סרף, אוברי דה גריי, Christopher deCharms, Peter Norvig, Sebastian Thrun, Daniel Kammen, George Smoot, Pete Worden וMatt Mullenweg.

### תוכניות
האוניברסיטה מציעה שלושה סוגי תוכניות אקדמיות:
* תוכנית לתלמידים מתקדמים – תוכנית קיץ בת עשרה שבועות המיועדת ל-80 סטודנטים ונערכת פעם בשנה (עלות שכר הלימוד הוא $25,000)
* תוכנית למנהלים (10 ימים) – בתוכנית לוקחים חלק 40 סטודנטים והיא מתקיימת 3 פעמים בשנה (הלימודים עולים $15,000)

## ניהול
הגוף המפקח על אוניברסיטת הסינגולריות הוא חבר נאמנים, הכולל את הנשיא והנאמן ריי קורצווייל, סגן הנשיא ויושב ראש פיטר דיאמנדיס (Peter Diamandis), הנאמן רוברט ריצ'רדס (Robert D. Richards), הנאמן מייקל סימפסון (Michael Simpson) והנאמן סאלים אסמאעיל (Salim Ismail).

השותפים המייסדים והממנים כוללים את נאס"א, גוגל, IDEO, LinkedIn, ePlanet Ventures וקרן X Prize.

## הערות שוליים ומקורות
* Gelles, David (2009-02-03). "Google and Nasa back new school for futurists". Financial Times.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

הסינגולריות
שלמה בנימין הלוי אשלג

הרב **שלמה בנימין הלוי אשלג** (ה' בטבת תר"ע; 17 בדצמבר 1909 – ז' בכסלו תשמ"ד; 13 בנובמבר 1983) היה מקובל, בנו ומפיץ תורתו של הרב יהודה ליב אשלג בעל ה"סולם".

## ביוגרפיה
נולד בפולין לרב יהודה ליב אשלג ולרבקה רויזא. בשנת ה'תרפ"ב (1922) עלה לארץ ישראל יחד עם אביו וגר בירושלים. למד בישיבות תורת אמת, חיי עולם ועץ חיים. כמו כן למד בישיבת "בית יוסף" מאסכולת נובהרדוק הליטאית, ולמד בחברותא עם ראש הישיבה הרב הלל ויטקינד. בשנת תרצ"ה נשא את אהובה ליבא האזה, בתו של הרב דוד אהרן האזה מחסידות סוכטשוב.

לאחר נישואיו, על פי הוראת אביו, החל למסור שיעורים בחכמת הקבלה. בשנת ה'ת"ש (1940) הוציא לאור כתב עת בשם "האומה". כתב העת שיצא לאור בגיליון אחד בלבד, הוגדר כ"דו-שבועון בין-מפלגתי" והובאו בו ממאמריו של אביו. זמן קצר אחר הופעת העיתון אסרה משטרת המנדט הבריטי על המשך הפצתו, באשמת קידום עמדות קומוניסטיות. בשנת תש"ג ייסד אביו שיעור קבוע בקבלה לתושבי העיר חיפה, ואת מסירת השיעור הפקיד בידיו.

הוא היה יד ימינו של אביו בהוצאת פירוש הסולם והפצתו, והוסיף לעסוק בכך אחרי מות אביו, יחד עם אחיו ברוך שלום אשלג ודודו יהודה צבי ברנדויין. בשנת תשכ"א הקים בית מדרש בבני ברק ללימוד חכמת הקבלה. הוא מסר בבית מדרשו שיעורים יומיים בספר הזוהר עם פירוש הסולם. כמו כן הקים ישיבה לבחורים וכולל אברכים שעסקו גם בחכמת הקבלה. בית המדרש פעיל עד היום בניהול בנו, הרב שמחה הלוי אשלג.

מלבד השיעורים בבית מדרשו נהג הרב אשלג למסור שיעורים בקבלה ברחבי ישראל, בין השאר ייסד שיעורים בירושלים ובחברון. בקריית ארבע ייסד כולל אברכים שחילקו את לימודם, חצי יום לתורת הנגלה וחצי יום לתורת הנסתר. הוא עצמו היה בא, אחת לשבוע, למסור שיעורים לאברכי הכולל. כמו כן היה מוסר שיעורים במערת המכפלה עצמה.

נפטר בז' בכסלו תשמ"ד, ונקבר בהר המנוחות, סמוך לציונו של אביו בעל הסולם. על מצבתו נכתב שהיה הוא זה שגרם לאביו לחבר את פירוש הסולם על ספר הזוהר, בעקבות שאלה ששאל אותו בחכמת הקבלה. שאלה זו הובילה את אביו לפרש את ספר הזוהר בשפה השווה לכל איש.

ב-2003 הוציא מכון "עטרת שלמה" את הקובץ "ספר עטרת שלמה-חנוכה" - ליקוט משיחותיו שהעביר בשנים תשל"ה-תשמ"ג.

## מתלמידיו
*בנו הבכור, הרב יחזקאל יוסף אשלג, שהקים בית מדרש ברחוב אבן עזרא בבני ברק
*בנו, הרב שמחה אברהם אשלג, המנהל את הבית המדרש ברח' שד"ל וידוע כ"בודק הכתובות"
*הרב עקיבא הלוי אורצל, מייסד קבוצת הלימוד "עטרת שלמה אשלג" ללימוד חכמת הקבלה
*הרב יהודא ליאון אשכנזי
*הרב אורי שרקי
* הרב ירחמיאל ויס
* הרב יוסף ברמסון
* הרב שלמה לוי
* הרב אהרון קוך

## קישורים חיצוניים
* כ"ק מרן אדמו"ר ר' שלמה בנימין הלוי אשלג זצוקלה"ה, באתר מרכז תורני מהרי"ל אשלג
* אתר האינטרנט של קבוצת לימוד חכמת הקבלה "עטרת שלמה אשלג" בחסות ופיקוח הרב עקיבא הלוי אורצל

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:חסידות אשלג
קטגוריה:אדמו"רים ישראלים
קטגוריה:מקובלים ישראלים
קטגוריה:בוגרי ישיבת עץ חיים
קטגוריה:בוגרי ישיבת חיי עולם
קטגוריה:בוגרי ישיבות נובהרדוק
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:בוגרי ישיבת תורת אמת
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1909
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1983
קאו

[שמאל|ממוזער|250px|הקאו של [טויוטומי הידיושי]]
**קאו** (בסינית: **kaō** ,花押) הוא חותם או חתימה מעוצבת המשמש כתחליף לחתימה רגילה. הקאו הופיע לראשונה בסין בזמן שושלת טאנג, ונכנס לשימוש ביפן במהלך תקופת הייאן. על אף שהשימוש בהם נעשה פחות נפוץ לאחר תקופת אדו, כיום הם ממשיכים לשמש פוליטיקאים ואנשי ציבור. קריאה וזיהוי קאו מסוים דורש לרוב ידע מיוחד, וספרים רבים הוקדשו לנושא זה.

## ראו גם
* קליגרפיה
* טורה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קליגרפיה
קטגוריה:סין: תרבות
גלן דייוויס

**רונלד גלן דייוויס** (באנגלית: **Ronald Glen Davis**; נולד ב-1 בינואר 1986 בבאטון רוז', לואיזיאנה) הוא כדורסלן עבר אמריקאי שגובהו 2.06 מטר. שיחק בעמדות פאוור פורוורד וסנטר, בבוסטון סלטיקס עמה זכה באליפות, באורלנדו מג'יק ובלוס אנג'לס קליפרס מליגת ה-NBA. כמו כן שיחק גם בקבוצת סיינט ג'ונס אדג' מליגת הכדורסל הקנדית. 

## קריירה
דייוויס למד באוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה, ב-2006 נבחר לשחקן השנה על ידי מאמני ה-SEC (חטיבת המכללות אלייה משתייכת לואיזיאנה). באותה עונה הוביל את המכללה שלו להופעה ראשונה מאז 1986 בפיינל פור של טורניר אליפות המכללות בכדורסל. במשחק חצי הגמר הפסידה הקבוצה ל-UCLA (אוניברסיטת קליפורניה לוס אנג'לס) כשדייוויס הוביל את קבוצתו עם 17 נקודות.

ב-20 במרץ 2007 דייוויס נבחר בדראפט ה-NBA על ידי הסיאטל סופרסוניקס (כיום האוקלהומה סיטי ת'אנדר), והועבר מיד בטרייד ביחד עם ריי אלן לבוסטון סלטיקס תמורה לוולי זרביאק, דלונטה וסט והבחירה ה-5 באותו דראפט ג'ף גרין.

בעונתו הראשונה (2007-2008) שיחק דייוויס 70 משחקים (פתח בחמישייה פעם אחת) שותף ב-13.6 דקות בממוצע למשחק וקלע 4.5 נקודות. בפלייאוף של אותה עונה שיחק 17 משחקים, קלע רק 2.3 נקודות ושותף ב-8 דקות בלבד, אך זכה עם בוסטון סלטיקס באליפות ה-NBA כשהסלטיקס ניצחו את הלוס אנג'לס לייקרס.

בעונתו השנייה, , שיחק דייוויס 76 משחקים (פתח בחמישייה 16 פעמים) קיבל 21.5 דקות בממוצע וקלע 7 נקודות למשחק. בפלייאוף הגיע עם הסלטיקס לחצי גמר אזור המזרח בו הודחו על ידי האורלנדו מג'יק. באותה סדרה נגד המג'יק דייוויס אף קלע סל ניצחון לסלטיקס במשחק החמישי. ממוצעיו ב-14 משחקי הפלייאוף היו 15.8 נקודות ב-36.4 דקות בממוצע למשחק.

בעונתו השלישית בסלטיקס, , דייוויס נפצע ובסלטיקס הוחתמו הרבה שחקנים שמשחקים בעמדה שלו כמו קווין גארנט, קנדריק פרקינס, ראשיד וולאס, שלדן ויליאמס וטוני גפני ובעקבות זאת שיחק רק 54 משחקים ופתח רק באחד. גם ממוצעיו ירדו, כשב-17.3 דקות בממוצע הוא קלע 6.3 נקודות. בפלייאוף של אותה עונה הוא שיחק ב-24 משחקים ופתח בחמישייה באחד, וממוצעיו עמדו על 7.3 נקודות ב-20.1 דקות. דייוויס היה שותף בפלייאוף הזה לעליה שנייה בשלוש שנים של הסלטיקס לגמר ה-NBA, שבו הפסידו ללוס אנג'לס לייקרס.

ב-12 בדצמבר 2011 הועבר דייוויס במסגרת טרייד לקבוצת אורלנדו מג'יק. ב-21 בפברואר 2014 שוחרר מהמג'יק בתמורה לתשלום שארית חוזהו.

ב-24 בפברואר 2014 חתם דייוויס בלוס אנג'לס קליפרס, בשורותיה שיחק עד ספטמבר 2015, אז הפך לשחקן חופשי, כאשר פציעת קרסול השביתה אותו לכתריסר שבועות.

בספטמבר 2018 סיכם דייוויס בזדאר הקרואטית, אך עזב את הקבוצה בטרם חתם בשל חילוקי דעות עם הנהלת המועדון.

ב-5 בדצמבר 2018 חתם דייוויס בקבוצת סיינט ג'ונס אדג' מליגת הכדורסל הקנדית.

דייוויס מכונה "ביג בייבי" בשל הניגוד בין ממדי גופו הגדולים ופניו הילדותיים.

## סטטיסטיקות ב-NBA
### עונה סדירה

### פלייאוף

## קישורים חיצוניים

* פרופיל השחקן באתר NBA
* פרופיל השחקן באתר לואיזיאנה סטייט

קטגוריה:אמריקאים ילידי לואיזיאנה
קטגוריה:באטון רוז': אישים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה
קטגוריה:כדורסלני בוסטון סלטיקס
קטגוריה:כדורסלני אורלנדו מג'יק
קטגוריה:כדורסלני לוס אנג'לס קליפרס
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:בחירות דראפט של סיאטל סופרסוניקס
קטגוריה:כדורסלני ליגת ה-BIG3
קטגוריה:לואיזיאנה: כדורסלנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1986
סוטוקו

שמאל|ממוזער|250px|הקיסר סוטוקו
**הקיסר סוטוקו** (ביפנית: *Sutoku-tennō* 崇徳天皇, נולד ב-7 ביולי 1119 − 14 בספטמבר 1164) היה הקיסר ה-75 של יפן, בהתאם לרשימה המסורתית של קיסרי יפן.
שלטונו נמשך משנת 1123 עד שנת 1142.

## [[גנאלוגיה]]
טרם עלייתו לכס הקיסרות, שמו הפרטי היה אקיהיטו (顕仁).

:: הערה: על אף שהתעתיק לעברית של שמו של קיסר זה זהה
:: לתעתיק שמו הפרטי של הקיסר הנוכחי של יפן, הקנג'י שונה:
::: הקיסר סוטוקו, לשעבר הנסיך אקיהיטו (顕仁)
::: הוד מעלתו הקיסר, לשעבר הנסיך אקיהיטו (明仁)

סוטוקו היה בנו הבכור של הקיסר טוֹבָּה. מספר טקסטים עתיקים טוענים כי למעשה היה בנו של סבו של טובה, הקיסר שירקאווה.

## אירועים בחייו של סוטוקו
שמאל|ממוזער|250px|מקדש השינטו לזכרו של סוטוקו
:: לצד התאריך מופיעים התאריכים לפי לוח השנה היפני
* **25 בפברואר 1123** (הואן 4, היום ה-28 של החודש הראשון): בשנה ה-25 לשלטונו של טובה (鳥羽天皇25年) הוא ויתר על כס הקיסרות, והירושה עברה לבנו בן החמש.
* **1123** (הואן 4, החודש השני): הקיסר סוטוקו עולה לכס השלטון.
* **1128** (דאיג'י 3, החודש השלישי): טאיקֵן-מוֹן אין, אמו של סוטוקו, מורה לבנות את מנזר אנשו-ג'י, אחד בסדרת "מקדשי הנדר הקדוש" אשר נבנו בפקודה קיסרית.
* **17 באוגוסט 1135** (הונן 1, היום השביעי של החודש השביעי): הקיסר לשעבר שירקאווה נפטר בגיל 77.
* **1141** (אייג'י 1, החודש השלישי): הקיסר לשעבר טובה מגלח את ראשו ומצטרף למנזר בגיל 39.

בשנת 1151, סוטוקו מורה על כתיבת שיקָה וואקַשוּ (詞花和歌集, *"אוסף פרחים מילוליים"*), אנתולוגיה קיסרית של שירי וואקה.

בשנת 1156, לאחר כישלון דיכוי מרד הוגן, הוא הוגלה לפרובינציית סָנוּקי (כיום מחוז קגאווה באי שיקוקו). שלטונו של הקיסר סוטוקו נמשך 18 שנים.
מקום קבורתו של סוטוקו ידוע, וכיום הוא מוקר במקדש שינטו לזכרו בקגאווה, שם נמצא המאוזולאום שלו, הנקרא *shiramine no misasagi*.

## אגדות
[שמאל|ממוזער|250px|סוטוקו הופך לשד, מאת [אוטגאווה קוניושי]]
לאחר ויתורו על כס הקיסרות וגלותו, הקדיש סוטוקו את חייו לנזירות. הוא העתיק מספר כתבים עתיקים והציע אותם לחצר הקיסר. מתוך חשש כי הכתבים מקוללים, החצר דחתה אותם. נאמר כי סוטוקו חש מושפל והתנכר לחצר, וכאשר היה על ערש דווי הפך לאונריו—רוח נוקמת. כל הקורות בהמשך, מנפילת קרנה של חצר הקיסר, עליית כוחם של הסמוראים, בצורת וחוסר שקט פנימי יוחסו לרדיפותיו.
לחלופין, נאמר שהוא הפך לטֵנגוּ, סוג של שד דמוי כלב מהפולקלור היפני.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:יפן: היסטוריה
קטגוריה:קיסרי יפן
קטגוריה:מנהיגים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:ילידי 1119
קטגוריה:נפטרים ב-1164
הייזל מקקליון

**הייזל מקקליון** (באנגלית: **Hazel McCallion**; 14 בפברואר 1921 – 29 בינואר 2023) הייתה פוליטיקאית קנדית אשר כיהנה כראש העיר של מיסיסוגה באונטריו, העיר השישית בגודלה בקנדה. מקקליון התמנתה לתפקיד בשנת 1978 והיא כיהנה בו 36 שנים ברציפות מאז ועד 2014, כאשר פרשה לגמלאות. 

היא הייתה אחת מראשי הערים בעלי תקופות הכהונה הרצופות הארוכות בעולם. היא ניצחה ב-12 מערכות בחירות במהלך כהונתה.

## ביוגרפיה
הייזל ג'ורנו (לימים מקקליון) גדלה בקוויבק. עבדה בחברה מסחרית במונטריאול והתבקשה במסגרת עבודתה לעבור לטורונטו. נישאה לסם מקקליון והם עברו להתגורר בסטריטסויל, שהפכה אחר כך לחלק ממיסיסוגה. בני הזוג ייסדו עיתון מקומי. לזוג נולדו שלושה ילדים. סם מקקליון נפטר בשנת 1997 לאחר מחלת אלצהיימר.

### פעילות פוליטית
הייזל מקקליון נבחרה לתפקיד ראש עיריית סטריטסויל בשנת 1970 וכיהנה בו עד שנת 1973. בשנת 1978 נבחרה לתפקיד ראש עיריית מיסיסוגה. מקקליון קיבלה את תפקיד ראש העיר, תקופה קצרה אחרי שהוחלט בשנת 1974 לצרף את העיירות פורט קרדיט וסטריטוויל לעיר. מיסיסוגה הייתה אז עיר קטנה בפרברים של טורונטו. בימי כהונתה עברה העיר מהפכה. היא משכה אליה אוכלוסייה רבה, הוקם בה מרכז עיר עם בניינים רבי קומות וחברות רבות עברו אליה.

מקקליון ניצחה על תהליך זה תוך הקפדה על איזון תקציבי ומניעת גירעונות. מדיניותה ואופייה הביאו רבים להשוותה למרגרט תאצ'ר, ראש ממשלת בריטניה. הצלחתה הפוליטית והישגיה בפיתוח העיר הקנו לו מעמד ויוקרה ציבוריים והיא הייתה אחת מראשי הערים הנודעים ביותר בקנדה. היא זכתה לשלל פרסים בינלאומיים על פעליה.

נפטרה ב-29 בינואר 2023.

## קישורים חיצוניים

* הייזל מקקליון, באתר ראשי ערים
*  ריק מרסר מהטלוויזיה הקנדית מראיין את הייזל מקקליון, באתר יוטיוב

קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:ראשי עיריות בקנדה
קטגוריה:חברי מסדר קנדה
קטגוריה:מעוטרי מסדר השמש העולה
קטגוריה:פוליטיקאיות קנדיות
קטגוריה:נשים בראשות עירייה
קטגוריה:נשים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:ילידות 1921
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1921
קטגוריה:נפטרות ב-2023
קטגוריה:קנדים שנפטרו ב-2023
נחום טייט

**נחום טייט** (באנגלית: **Nahum Tate**; 1652 - 30 ביולי 1715) היה משורר, מחזאי ולבריתן אירי.

## חייו
טייט נולד בדבלין, אירלנד ולמד בטריניטי קולג' לפני שעבר ללונדון. בשנת 1678 הופק המחזה הראשון שלו, "ברוטוס מאלבה". במהלך שנות ה-80' של המאה ה-17 כתב עוד שבעה מחזות, בעיקר עיבודים של יצירות קיימות.

הלברית של דידו ואניאס, האופרה היחידה המושרת כולה של הנרי פרסל, עוצבה על פי "ברוטוס מאלבה". האופרה, שהוצגה כנראה ב-1689 בפנימייה לבנות אצולה בצ'לסי בניהולו של ג'ושיאס פריסט, נועדה על פי סימנים שונים להצגה בחצר המלך. העלילה הדחוסה מדי התאימה, על אף מגרעותיה, למלודיות ולרצ'יטאטיבים עתירי ההבעה של פרסל. עיצוב דמותו של אניאס לוקה אמנם בחסר, אבל דווקא חיסרון זה מבליט ביתר שאת את דמותה הטרגית של דידו.

הפרולוג המושר, שהקדים את האופרה עצמה בהפקת הפנימייה ואבד לאחר זמן, היה כנראה בעל משמעות פוליטית מרומזת וסביר להניח, שכך גם האופרה עצמה, בשל נטייתו הפוליטית הברורה של טייט והשימוש המתבקש בעלילות אניאס בקרתגו לרמיזות על המתרחש בחצר המלוכה. עם זאת, בפרק הזמן המשוער של כתיבת האופרה, בין 1684 ל-1689, היה רצוף אירועים רבים כל כך בבית המלוכה האנגלי - מות צ'ארלס השני, הדחת ג'יימס השני והכתרת ויליאם ומרי - שקשה לעמוד על כוונתו המדויקת של טייט. **צ'ארלס גילדון** (Charles Gildon) השתמש הן באופרה והן בפרולוג בעיבוד שלו למידה כנגד מידה של שייקספיר, שהוצג בשנת 1700.

טייט מונה למשורר החצר ב-8 בדצמבר 1692 ומכאן ואילך היו ידיו מלאות בכתיבת טקסטים מתאימים לימי חג ואירועים שונים. כמה מכתביו, בהם מזמור חג המולד "ועיני הרועים רואות", עודם כלולים בספרי מזמורים בני ימינו.

## מקור
* מרגרט לורי וקרטיס פרייס: "נחום טייט", מילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משוררים אנגלים
קטגוריה:מחזאים אנגלים
קטגוריה:לבריתנים אנגלים
קטגוריה:ילידי 1652
קטגוריה:נפטרים ב-1715
טרנצ'ין (מחוז)

**מחוז טרנצ'ין** הוא אחד משמונה המחוזות של סלובקיה. הוא ממוקם בצפון מערב סלובקיה וגובל במערבו עם צ'כיה. שטח המחוז 4502 קמ"ר והוא מחולק לתשע נפות בהן התגוררו נכון לדצמבר 2009 599,214 תושבים. הערים הראשיות במחוז טרנצ'ין הן טרנצ'ין (56,514 תושבים), פרייבידזה (50,351 תושבים), פובז'סקה ביסטריצה (41,697 תושבים), דובניצה נאד ואהום (25,000 תושבים) ופרטיזנסקה (24,000 תושבים).

המחוז כולל מישור רחב ידיים בו עובר נהר הואה והרים המקיפים אותו. כ-49% משטח המחוז מכוסה ביער. 

מחוז טרנצ'ין הוא המחוז השני מבחינת התפתחות כלכלית ותל"ג לאחר מחוז ברטיסלאבה והוא גם שני בצפיפותו עם צפיפות של כ-133 נפש לקמ"ר. במחוז יש תעשייה מפותחת בתחומי המזון, כימיקלים, תעשייה פטרוכימית, גומי, תעשיית עץ ומכונות. בתקופה הקומוניסטית היה בטרנצ'ין תעשיית נשק מפותחת של ברית ורשה שנסגרה לאחר קריסת ברית המועצות. תיירות הוא גם מרכיב חשוב בכלכלת המחוז. 

ההרכב האתני של אוכלוסיית המחוז (לפי מרשם אוכלוסין משנת 2011)
* סלובקים - 91.8%
* צ'כים - 0.7%
* אחרים - 7.5% 

האזורים בעמק הואה במחוז טרנצ'ין ובמחוז ז'ילינה נחשבים למעוזים של לאומנות סלובקית.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סלובקיה: מחוזות
אבי וייס (רב)

**אַבְרָהָם חַיִּים יוֹסֵף הַכֹּהֵן (אָבִי) וַיְס** (נולד ב-24 ביוני 1944) הוא רב אמריקאי המשתייך לזרם האורתודוקסיה הפתוחה, תת-זרם ליברלי ביותר בתוך האורתודוקסיה המודרנית. עמד בראש בית הכנסת "המכון העברי ריברדייל" שברובע הברונקס בניו יורק והיה נשיא ומייסד ישיבת חובבי תורה.

## ביוגרפיה
נולד בניו יורק, בנם של הרב משה ומרים וייס.

בשנת 1964, היה מראשוני הפעילים שהצטרפו ליעקב בירנבאום במאבק למען יהודי ברית המועצות, והיה ממייסדי ארגון הסטודנטים SSSJ (Students Struggle for Soviet Jewry). מאז ועד שנות ה-90 הפגין עבור מטרות יהודיות וישראליות רבות בארצות הברית ובעולם. אחת מההפגנות הידועות הייתה נגד המנזר הכרמליתי במחנה ההשמדה אושוויץ. במהלך מלחמת המפרץ הפגין נגד שר החוץ המערב גרמני הנס-דיטריך גנשר שביקר בישראל.

וייס משתייך לצד הליברלי של זרם האורתודוקסיה המודרנית. הוא מכנה את שיטתו "אורתודוקסיה פתוחה". מאז שנות השבעים והשמונים של המאה העשרים הפך בית הכנסת שלו למוקד משיכה בימי חג ומועד גם למאות ישראלים חילוניים שהתגוררו בריברדייל וסביבתה. הוא תומך במעורבות רבה יותר של נשים בתחומים שבציבור האורתודוקסי שמורים לגברים, כגון תפילת נשים ופסיקת הלכה בידי נשים. ביוני 2009 הסמיך הרב וייס את תלמידתו, שרה הורביץ, לתואר "מהר"ת" (מנהיגה הלכתית רוחנית תורנית). בפברואר 2010 שינה את התואר ל"רבה" ("Rabba"). בעקבות ביקורת ציבורית שנמתחה על המהלך התחייב וייס שלא יסמיך תלמידות נוספות לתואר זה. בנוסף, הוא הקים ישיבה מתחרה לישיבה יוניברסיטי בשם "ישיבת חובבי תורה".

בשנת 2013 הודיעה הרבנות הראשית לישראל שלא תקבל עדות שלו על יהדות ומצב משפחתי של אדם, בנימוק שקיים ספק ביחס ל"מידת מחויבותו להלכה היהודית הנהוגה והמקובלת". הרבנים דוד סתיו, שלמה ריסקין, יהודה גלעד ואחרים התייצבו לצדו של הרב וייס. בעקבות הסערה שהתעוררה ולאחר מאבק משפטי, הודיעה הרבנות הראשית לרב וייס שתכיר במסמכים החתומים על ידו.

ביוני 2013 פרש מתפקיד נשיא ישיבת חובבי תורה וביולי 2015 פרש גם מתפקיד רב בית הכנסת שייסד. "האורתודוקסיה הפתוחה" הוכרזה כתנועת כפירה על ידי מועצת גדולי התורה באמריקה ומרכז רבני אירופה.

## קישורים חיצוניים
* אמיתי פריימן, ביטי רואי, שרגא בר-און: אורתודוקסיה פתוחה – ראיון עם הרב אבי וייס, דעות 67, אתר נאמני תורה ועבודה.
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ניו יורק: רבנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1944
הלוק אקקצ'ה

**הלוק אקקצ'ה** (בטורקית: **Haluk Akakçe**; 1970 – 9 באוקטובר 2023) היה אמן עכשווי טורקי שפעל בניו יורק, יצר ציורי קיר, עבודות אנימציה ניסיונית ווידאו ארט.

אקקצ'ה נולד באנקרה שבטורקיה. סיים תואר ראשון בארכיטקטורה מאוניברסיטת בילקנט שבאנקרה, ואחר כך למד בקולג' המלכותי לאמנות בלונדון. עבודותיו מוצגות במוזיאון החדש לאמנות עכשווית, במוזיאון ישראל ובמרכז ווקר לאמנות (Walker Art Center).

בנובמבר 2006 הוצגה ברחוב ראשי בלאס וגאס "השמיים הם הגבול". זהו מיצג וידאו העשוי מ-12.5 מיליון נורות LED צבעוניות ולצורך הצגתו הוחשך כל הרחוב.

אקקצ'ה נפטר ב-9 באוקטובר 2023 מסרטן הריאות בביתו ברובע נישאנטשי (Nişantaşı) באיסטנבול.

## קישורים חיצוניים
* מיצירותיו 
* ביוגרפיה 
* ראיון עמו על היצירה "השמיים הם הגבול" 

## הערות שוליים

קטגוריה:קצרמר ציירים
קטגוריה:אמנים טורקים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1970
קטגוריה:טורקים שנולדו ב-1970
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2023
קטגוריה:טורקים שנפטרו ב-2023
קטגוריה:נפטרים מסרטן הריאה
צבי גולדשטיין

**צבי גולדשטיין** (נולד ב-21 בינואר 1947) הוא אמן פלסטי ישראלי, פרופסור בבצלאל.
ממוזער|250px

## אודות
גולדשטיין נולד ב-1947 בטרנסילבניה שברומניה ועלה לישראל עם משפחתו ב-1958. הוא למד באקדמיה לאמנות בצלאל בין השנים 1966 ל-1969 ובאקדמיה לאמנות יפה במילאנו, איטליה (Accademia di Belle Arti) בין השנים 1969 ל-1972. לאחר שהייה של עשר שנים במילאנו חזר ב-1978 לישראל.

עבודותיו נכללות באוספי אמנות מרכזיים בארץ ובעולם ובכללם מוזיאון תל אביב, מוזיאון ישראל ומרכז פומפידו שבצרפת. ב-2010 השתתף בתערוכה "שלושה אמנים, אוסף אחד" לרגל פתיחתו המחודשת של מוזיאון ישראל, שבה התבקשו אמנים לאצור תערוכה מכל אוספי המוזיאון. התערוכה שאצר, תחת הכותרת "רדוף חפצים", כללה כ-400 חפצים מלווים ב-62 קטעי שירה ופרוזה מספרו של גולדשטיין "Room 205#" אשר יוצרים ביניהם קשרים אסוציאטיביים.

ב-2004 יצא לאור הרומן שלו בשפה האנגלית "על נייר", בהוצאת הספרים הגרמנית ולטר קניג. כמו כן הוציא בהוצאה ספר שירים באנגלית, "Room 205#".

ב-2008 זכה בפרס מפעל חיים בתחום האמנות הפלסטית בישראל מטעם משרד המדע, התרבות והספורט. בהחלטת השופטים נאמר, "הענקת הפרס לגולדשטיין מהווה הכרה ציבורית והוקרה לא רק לפועלו הפרטי ולאמירה ערכית רבת משמעות, אלא גם לפועלו בהוראה: 30 שנותיו כמורה משפיע במחלקה לאמנות בבצלאל ביססו את מעמדו של גולדשטיין כ'נוכחות' בשדה האמנות הישראלית".

גולדשטיין נמנה עם חותמי העצומה של "יש גבול" בעת מלחמת לבנון הראשונה ונכלא עקב סירובו לשרת בה, לאחר שנשלח לשמור על עצירים בכלא אנצאר בלבנון.

ב-2013 זכה גולדשטיין בפרס א.מ.ת בתחום ציור ופיסול בקטגוריית תרבות ואמנות. ב-2016 זכה בפרס רפפורט בקטגוריית אמן ישראלי.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* צבי גולדשטיין הוא הזוכה בפרס למפעל חיים בתחום האמנות הפלסטית לשנת 2008
* פרופ' צבי גולדשטיין, באתר פרס א.מ.ת

## הערות שוליים

קטגוריה:אמנים ישראלים
קטגוריה:בוגרי בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב
קטגוריה:סגל בצלאל
קטגוריה:זוכי פרס סנדברג לאמנות ישראלית
קטגוריה:זוכי פרס מפעל חיים בתחום האמנות הפלסטית
קטגוריה:זוכי פרס א.מ.ת.
קטגוריה:זוכי פרס רפפורט
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:סרבנים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
עמוד ספרים

שמאל|ממוזער|200px|"עמוד ספרים" מסתובב
**עמוד סַפָּרִים** (באנגלית: **Barber's Pole**) הוא סמל שנהוג להציגו מחוץ למספרה והוא מצביע על קיומה, בתפקיד זהה לשלטים של חנויות אחרות.

עמוד ספרים מורכב לרוב ממוט לבן, עליו מצויר פס אדום המסתלסל כלפי מטה מסביב להיקף המוט. בארצות הברית נהוג להוסיף לפס האדום גם פס כחול. ברוב המקרים העמוד תחום בשני קצוותיו בעיטור מתכתי הנראה כקערה או ככדור. חלק מהעמודים מסתובבים על צירם בעוד אחרים הם סטטיים. בחלק מעמודי הספרים תלויה קערה מתחת לעמוד.

## היסטוריה
שמאל|ממוזער|200px|"עמוד ספרים" בכניסה למספרה
[שמאל|ממוזער|200px|"עמוד ספרים" [לבן-אדום, בכניסה למספרה באירלנד]]
בתקופות קדומות, בשל היות הספר בעל מלאכה המתעסק יום-יום בתער וסכינים, הוא עסק לא רק בקיצוץ שיער, אלא גם בפרוצדורות כירורגיות שונות כהקזת דם, טיפול בעלוקות ואף עקירת שיניים וקטיעת איברים. לכן הלבוש המסורתי של ספרים זהה לזה של רופאים - חלוק לבן. מכיוון שאמצעי אלחוש לא היו קיימים, הכאב היה רב והייתה חשיבות מכרעת למהירות ולדיוק.

לפני שהחיידקים והנגיפים זוהו כגורמי מחלות, קישר היפוקרטס, אבי הרפואה המערבית, בין מחלות לבין חוסר איזון בין ארבע הליחות. לשיטתו, מחלות רבות נגרמות עקב דם "רע" או עודף בדם (אחת מהליחות) ולכן אחת התרופות המקובלות שהומלצו על ידי רופאים הייתה הקזת דם או טיפול בעלוקות. טיפול זה היה נעשה על ידי ספרים, כך שהלקוח היה יושב כשידו פשוטה קדימה ואוחזת במוט בחוזקה; הן על מנת לקבע את היד וכן כדי להבליט את הוורידים. המוט עמד בתוך קערת מתכת שהייתה מונחת על הרצפה (הקערה גם שימשה כנראה להחזיק את העלוקות בזמן שלא היו בשימוש). הספר היה מבצע את החתך והדם היה זורם במורד היד והמוט לתוך קערת מתכת. בסיום הטיפול הספר היה מצמיד תחבושות לפצע עד לעצירת הדימום.

מכיוון שמראה הדם מרתיע, נהגו לצבוע את המוט בצבע אדום, כדי שצבעו יתמזג עם צבע הדם הזורם. בין הטיפולים המוט היה מוצא מחוץ לחנות והקערה נשטפה והונחה הפוכה בראש המוט. כיוון שהמודעות לחשיבות ההגיינה והסטרליות התפתחה מאוחר יותר, נעשה שימוש חוזר בתחבושות. לשם כך התחבושות נקשרו לקצהו העליון של המוט כדי שייכלו להתייבש. משבי רוח גרמו להן להתלפף סביב המוט, וכך נוצר המראה של מוט בעל פסים אלכסוניים בצבע אדום ולבן, ובראשו קערת מתכת.

בשלב מסוים חדלו הספרים לבצע פעולות כירורגיות והן נעשו על ידי רופאים מנתחים. כפועל יוצא, הוגדר שהספרים יסמנו את חנותם במוט לבן בעל פסים כחולים, בעוד שמנתחים יסמלו במוט לבן בעל פסים אדומים.

בארצות הברית "עמוד ספרים" הוא בעל שלושה צבעים: אדום, כחול ולבן, כצבעי הלאום של ארצות הברית.

### משמעויות אחרות
בחלק מהמדינות באסיה, כמו למשל בקוריאה הדרומית, "עמוד ספרים" בתצורתו האמריקאית (לבן/אדום/כחול) יכול לסמל גם בית בושת.

## שימושים נוספים במושג
**תולעת "עמוד הספרים"** ("Barber pole worm; "Haemonchus contortus) היא תולעת טפילית הגורמת לאנמיה עד כדי מוות בעיזים וכבשים באזורי אקלים חמים ולחים. התולעת נצמדת לרירית הקיבה וניזונה מדם המאכסן. התולעת זכתה לשם זה בגלל המראה שלה - פסים לבנים ואדומים הנוצרים מהשחלות המלאות בביצים המתפתלות סביב המעי הגדוש בדם.

## ראו גם
* ספר

## קישורים חיצוניים

* ההיסטוריה של "עמוד הספרים" בליווי תמונות , באתר PingMag 
* סרטון על ההיסטוריה של מקצוע הספרות ומקור "עמוד הספרים", באתר יוטיוב 
* ההיסטוריה של מקצוע הספרות , באתר ה-BBC, 29 בנובמבר 2002 
* מכון דוידסון לחינוך מדעי, שאל את המומחה: מהו אותו מוט לבן-אדום כחול ומסתובב המצוי בפתחם של מספרות?, באתר מכון ויצמן למדע

## הערות שוליים

קטגוריה:פרסום
קטגוריה:תרבות: חפצים
נמל התעופה חורחה ניוברי

**נמל התעופה חוֹרְחֶה נְיוּבֵּרִי** (בספרדית: **Aeroparque Jorge Newbery**) הוא נמל תעופה המשמש לטיסות ליעדים פנימיים ואזוריים של אזור המטרופולין של בואנוס איירס בארגנטינה.

נמל התעופה נפתח בשנת 1947 על קרקע שיובשה מהריו דה לה פלאטה. הוא נמצא כ-2 ק"מ ממרכז העיר בואנוס איירס בשכונת פלרמו, משתרע על שטח של 1,380 דונם ויש בו מסלול טיסה באורך של 2,100 מטרים וברוחב של 40 מטרים. הוא נמצא בבעלות ממשלת העיר בואנוס איירס ומתופעל בידי חברת "אארופוארטוס ארחנטינה 2000". 

בנמל התעופה ממריאות ונוחתות מעל 350 טיסות יומיות לערים שונות בארגנטינה, ברזיל, צ'ילה, פרגוואי ואורוגוואי, וכן טיסות פרטיות, מוניות אוויר וטיסות שכר ליעדים מקומיים ובינלאומיים שונים. טיסות בינלאומיות ואזוריות אחרות ממריאות ונוחתות בנמל התעופה הבינלאומי מיניסטרו פיסטריני בעיר אסייסה (Ezeiza), הנמצא 38 ק"מ מנמל התעופה ניוברי. בשנת 2008 עברו בנמל 5.68 מיליון נוסעים.

הנמל קרוי על שם חלוץ התעופה הארגנטינאית, חורחה ניוברי.

## קישורים חיצוניים

* 

מרכז|ממוזער|750px|תרשים נמל התעופה

קטגוריה:ארגנטינה: שדות תעופה
ניוברי
קטגוריה:בואנוס איירס: תחבורה
קטגוריה:בואנוס איירס: מבנים
תלאתאת

שמאל|ממוזער|250px|קיר-תמונה מלבני תלאתאת במקדש אחנתון
**ת'לאת'את** (כנראה מערבית: **ثلاثات**, מהמילה שמשמעותה שלוש) הן לבני אבן קטנות יחסית (אורך 54 ס"מ, גובה 27 ס"מ, עובי 27 ס"מ) ששימשו בתקופת פרעה אחנתון לבנייתם של המקדשים לאל אתון בכרנך ועמארנה.

כאשר אחנתון רצה לבנות מקדשים רבים במהירות, לא היה לו הזמן הדרוש לחצוב, להוביל ולהציב גושי אבן גדולים כמקובל באותה תקופה. לכן בנה קירות מצופים בלבני ת'לאת'את, אותם גילפו בצורות שונות וציירו ציורים שונים להאדרת המלך והאל. לבנים אלו היו קלות לייצור וקלות לניוד והצבה.

חלק ניכר מהלבנים פורקו בתקופה מאוחרת יותר (תקופתם של חרמחב ורעמסס השני) ושימשו שימוש משני כחומר מילוי וכחומר לבניה. פירוק הקירות גרם לאבדן הציורים ומאחר והלבנים בגודל זהה קשה לאתר לאיזה ציור הם שייכים ולשחזר ציורים אלו, אם כי אגיפטולוגים הצליחו לשחזר את הפאזל של ציורים אחדים.

## קישורים חיצוניים

*קיר הבנוי מלבני ת'לאת'את באתר www.usu.edu
*Akhenaten worshipping scene: Talatat מתוך המאמר Ancient Egypt באתר euler.sle.edu

קטגוריה:מצרים העתיקה
ארון קריקסטיין

**ארון קריקסטיין** (באנגלית: **Aaron Krickstein**; נולד ב-2 באוגוסט 1967 באן ארבור, מישיגן, ארצות הברית) הוא טניסאי עבר יהודי-אמריקאי, ששיחק כמקצוען בסבב ה-ATP מ-1983 ועד 1996. נחשב לאחד מהטניסאים היהודים הגדולים בכל הזמנים. בשיאו דורג במקום השישי בסבב ה-ATP.
קריקסטיין מחזיק עד היום בשני שיאים עולמיים בסבב ה-ATP – הזוכה הצעיר ביותר בטורניר ATP (שיא שקבע בטורניר רמת השרון) והטניסאי הצעיר ביותר שדורג בעשיריה הראשונה בדירוג ה-ATP. היה מוכר בסבב ה-ATP כשחקן בעל כושר גופני וסיבולת מעולים שסייעו לו רבות במשחקים ארוכים, וזאת אף על פי שנאלץ להתגבר על סדרת פציעות בשלב קריטי בקריירה שלו.

## תחילת דרכו
קריקסטיין החל לשחק טניס בגיל 6. הוא התבלט בטורנירים של בתי ספר בארצות הברית, וכבר בגיל 16 זכה באליפות ארצות הברית עד גיל 18 כאשר הוא גובר על שחקנים מבוגרים ממנו. מיד לאחר מכן הפך למקצוען.

## קריירה מקצוענית
טורניר ה-ATP הראשון שבו זכה קריקסטיין היה טורניר ריקליס-אייזנברג ברמת השרון כאשר גבר בגמר שנערך ב-15 באוקטובר 1983 על כריסטוף זיפף מגרמניה. בכך הפך קריקסטיין לזוכה הצעיר ביותר בטורניר ATP בגיל 16 ו-74 ימים – שיא בו הוא מחזיק עד היום. הוא הגן על תוארו ב-1984 כשגבר בגמר על שחר פרקיס.
ב-13 באוגוסט 1984, כאשר היה בן 17 ו-9 ימים בלבד, נכנס קריקסטיין לראשונה לעשיריה הראשונה בדירוג ה-ATP, כשדורג במקום התשיעי בעולם. בכך קבע שיא נוסף בסבב ה-ATP כטניסאי הצעיר ביותר שדורג בעשיריה הראשונה בעולם. גם בשיא הזה הוא מחזיק עד היום.
באמצע שנות ה-80, כאשר היה בשלב של נסיקה בקריירה המקצוענית שלו, סבל קריקסטיין מסדרה ארוכה של פציעות שעיכבו את התקדמותו ודירדרו את דירוגו. בין השאר נפגעו בפרק זמן קצר כפות רגליו, ברכיו ומפרקי ידיו, ובנוסף נדרס על ידי מונית בניו יורק ב-1987.
למרות כל זאת, חזר קריקסטיין לצמרת הגבוהה של הסבב ונודע כ"איש ברזל" בעל סבולת עילאית. הוא חזר 10 פעמים מפיגור 2:0 במערכות כדי לנצח ב-5 מערכות (שיא ATP נוסף, בו הוא מחזיק במשותף עם בוריס בקר, רוג'ר פדרר ואנדי מארי), ובסך הכל ניצח ב-27 מתוך 35 משחקים בקריירה שלו שנמשכו 5 מערכות. סגנון המשחק שלו התבסס על מהלכים ארוכים ומכות מדויקות מהקו האחורי.
הישגיו הגדולים ביותר בטורנירי גראנד סלאם היו חצאי הגמר באליפות ארצות הברית הפתוחה ב-1989 ובאליפות אוסטרליה הפתוחה ב-1995.

## גביע דייוויס
קריקסטיין שיחק בנבחרת גביע דייוויס של ארצות הברית בין השנים 1985 ו-1987, וכמו כן שיחק בנבחרת ב-1990 שם סייע לנבחרתו לעלות לחצי הגמר עם שני ניצחונות ביחידים על שחקני נבחרת צ'כוסלובקיה. ארצות הברית המשיכה וזכתה בגביע דייוויס, ללא קריקסטיין.

## זכיות בטורנירים בסבב ה-ATP
* 1983: רמת השרון
* 1984: בוסטון
* 1984: רמת השרון
* 1984: ז'נבה
* 1989: סידני
* 1989: לוס אנג'לס
* 1989: טוקיו
* 1992: יוהנסבורג
* 1993: דרבן

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מישיגן
קטגוריה:אן ארבור: אישים
קטגוריה:טניסאים אמריקאים
קטגוריה:טניסאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מישיגן: ספורטאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1967
דובר הייטס

**דובר הייטס** (באנגלית: **Dover Heights**) הוא פרוור בסידני, המנוהל על ידי מועצת וייברלי (Waverley Council).

## גאוגרפיה
דובר הייטס ממוקם כ-9 ק"מ מזרחית למרכז העסקים הראשי של סידני. הוא גובל ממזרח באוקיינוס השקט, מצפון בווקלוז, ממערב ברוז ביי ומדרום בנורת' בונדיי. הרחובות העיקריים בפרוור הם דרך מוריברה ודרך דובר ממזרח למערב, ודרך מיליטרי מצפון לדרום. דובר הייטס מחזיק בשיא ערך הנדל"ן מבין פרוורי מועצת וייברלי, עם ערך חציוני לבתים מעל 2 מיליון דולר אוסטרלי.

## היסטוריה
דובר הייטס נקרא על שם דמיון קו המצוקים שממזרחו לזה של צוקי דובר בקנט, אנגליה. הפרוור היה חלק משטח נחלת קופר (שכללה גם את רוז ביי ופוינט פייפר ממערב) בתחילת המאה ה-19, ונרשם תחת השם דובר הייטס לראשונה ב-1886.

במהלך מלחמת העולם השנייה, מחנה חיל האוויר האוסטרלי הפעיל בדובר הייטס תחנת מכ"ם ימי ואווירי, כחלק מקו הגילוי של החוף המזרחי.

## תרבות
דובר הייטס הוא פרוור מגורים, ואינו כולל בתי תרבות בולטים. מועצת וייברלי הכשירה מספר שבילי טבע העוקבים אחר קו המצוקים, מדובר הייטס ועד וקלוז בצפון.

לקהילות הדתיות במקום מספר בתי תפילה, בין השאר בית הכנסת דובר הייטס, המשרת את צורכי הקהילה היהודית במקום.

## קישורים חיצוניים

* דובר הייטס באתר "Dictionary of Sydney"
* דובר הייטס באתר "Sydney Suburbs"

## הערות שוליים

קטגוריה:פרוורי סידני
ילדי המים

**ילדי המים** (באנגלית: **The Water-Babies, A Fairy Tale for a Land Baby**) הוא רומן לנוער מאת הסופר והכומר צ'ארלס קינגסלי, שנכתב בין השנים 1863-1862 בכתב העת מקמילנ'ס, ויצא לאור כספר ב-1863. הספר כתוב כאגדה בסגנון איגיון, שזור בשירים ובסיפורי משנה הלקוחים מאגדות ומיתולוגיות שונות. לאורך הספר מוזכרים בעלי חיים וצמחים רבים, האופייניים לאזורים שאותם עובר הגיבור במסעותיו. בספר קריצות פארודיות רבות כלפי נושאים שהיו ברומו של עולם בזמן הכתיבה, כמו תורת האבולוציה, המהפכה התעשייתית, עבדות ילדים, עוני ועוד. ב-1978 עובד הספר לסרט באותו שם, שחלקו מצויר וחלקו מצולם.

## עלילה
טום הוא ילד מנקה ארובות המגיע עם מעבידו האכזרי, מר גריימס, לנקות ארובות בבית אחוזה מפואר. הוא מאבד את דרכו ונכנס דרך ארובה לחדרה של ילדה צעירה, נחשד בגנבה, ונרדף על ידי בעל האחוזה ועובדיו. הוא בורח, יורד במצוק אל העיירה ונדייל ומוצא את דרכו לבית ספר קטן. המורה הזקנה בבית הספר רואה שהוא תשוש ונותנת לו מקום לישון, אך הוא הולך מתוך שינה אל נחל ונכנס אליו כשמתעורר בשביל להתרחץ. הוא מתעורר שנית, הפעם כ"ילד מים" – גודלו לא עולה על 10 סנטימטרים ועל צווארו זימים. טום לומד להכיר את יצורי הנחל השונים ואת טבעם, ומחליט בסופו של דבר לשחות לים בחיפוש אחר ילדי המים האחרים. בים הוא פוגש בעלי חיים נוספים, ולבסוף גם את ילדי המים. אחרי שהוא חובר אל ילדי המים, הוא פוגש את הפיות "רשעורעלו", "צדיקוטובלו", ואף את הילדה הצעירה מבית האחוזה, המהוות לו מורות בהתבגרותו. אחרי זמן מה הוא שם הוא יוצא למסע לסגירת מעגל וסיום תהליך התבגרותו – מציאת מר גריימס.

בדרכו עליו להיעזר בעופות הים על מנת למצוא את בריכת השלווה בה שוכנת גברת עינהסערה שתנחה אותו אל הקצה־השני־של־שומקום, שם ימצא את גריימס. אחרי שטום מבקר את גברת עינהסערה הוא עובר חוויות סוריאליסטיות רבות ולבסוף פוגש את מר גריימס ועוזר לו לראות את חטאיו.

## תרגומים לעברית
*תרגם ג. גלברט, הוצאת פ' גינזברג תל אביב, 1928
*תרגם מ. בן אליעזר, הוצאת שטיבל תל אביב, 158 עמודים, 1934
*תרגמה דליה למדני, ציירה שרלי הירש, הוצאת עדי תל אביב, 117 עמודים, 1972. יצא בשנת 1988 בהוצאת כתר.
*תרגם אוריאל אופק, הוצאת ענבל תל אביב, 112 עמודים, 1987. יצא בשנת 1999 בהוצאת עופרים.
*תרגם יואב אבני, איירה בתיה קולטון, הרפתקה: סופרים מתרגמים קלאסיקה, הוצאות מודן ואוקיינוס, 220 עמודים, 2011

## קישורים חיצוניים

* 
* 
*ילדי המים במדריך הרפתקה לספרי נוער

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ספרי ילדים ונוער
קטגוריה:ספרי 1863
קטגוריה:ספרי הוצאת כתר
קטגוריה:ספרי הוצאת מודן
קטגוריה:ספרי סדרת הרפתקה
רופא להשכיר

**רופא להשכיר** (באנגלית: **Royal Pains**) היא סדרת דרמה המשכית של רשת USA האמריקאית ששודרה בין השנים 2009–2016 למשך 8 עונות.
הסדרה בכיכובו של מארק פויארסטין מספרת על רופא צעיר בשם האנק לוסון המואשם בגרימת מותו של חולה חשוב. האנק מחליט לעבור לגור עם אחיו הצעיר, אוון בהמפטונס. שם הופך האנק ל"רופא להשכיר" של העשירים המקומיים.

הסדרה עלתה לראשונה ב-4 ביוני 2009 וכללה 12 פרקים עד שהגיעו לסיומם ב-27 באוגוסט 2009.

העונה השמינית והאחרונה עלתה ב-18 במאי 2016, כללה 8 פרקים שלא צלחו כמו העונות הראשונות, והסתיימה ב-6 ביולי 2016.

בישראל הסדרה שודרה בערוץ yes Drama.

## שחקנים ראשיים
***הנרי "האנק" לוסון** (מארק פויארסטין): השחקן הראשי. בעבר היה רופא מצליח בחדר המיון של ניו יורק. הוא עובר לגור יחד עם אחיו הצעיר בהמפטונס בלונג איילנד ופותחים שם עסק של רפואה פרטית בעיר, הוא ואחיו יהודים.
***אוון ר. לוסון** (פאולו קוסטנזו): אחיו הצעיר של האנק. הוא רואה חשבון וסמנכ"ל הכספים של אחיו. הוא בדרך כלל עושה משהו טיפשי או מביך בניסיון לקדם את העסק שהקימו יחדיו.
***ג'יל קייסי** (ג'יל פלינט): מנהלת בית חולים מקומי. במערכת יחסים עם האנק, אך עם הזמן מערכת היחסים ביניהם הופכת להיות מביכה, במיוחד אחרי שבעלה לשעבר, צ'ארלי, חוזר לזמן קצר. (עונות 1–4)
***דיביה קאדרה** (רשמה שטי): עוזרת רופא של האנק. היא שומרת את הקריירה שלה בסוד מהוריה. נגד רצונה, הוריה הכריחו אותה להתארס לחבר הילדות שלה.
***פייג' לוסון** (ברוק ד'אורסיי): אשתו של אוון וגיסתו של הנרי. היא ביתו של קצין צבא לשעבר, עשיר ושמרן בעל שאיפות פוליטיות שחושב שאוון לא מספיק טוב לבתו. (עונות 2–8)
***בוריס קוסטר פון יורגנס רטניץ**' (קמפבל סקוט): איש עסקים גרמני, בעל התנהגות נוקשה, שרגיל לקבל את כל מה שהוא רוצה. מציע להאנק ואוון להתגורר בבית ההארחה שלו, והוא הלקוח הראשון של האנק. בעל מחלה גנטית נדירה.
***ד"ר ג'רמיה סאקאני** (בן שנקמן): הועסק על ידי אוון כדי להיות המחליף של האנק במהלך ההפסקה הזמנית של השותפות העסקית שלהם, ולאחר שאוון והאנק השלימו, סאקאני נשאר. (עונות 4–8)

### שחקנים משניים
* **אדי ר. לוסון** (הנרי וינקלר): האב האוהב של האנק ואוון, שעזב אותם כשהיו צעירים. נאשם במעילה. אדי ישב תקופה קצרה בכלא ועכשיו הוא על תנאי, ועובד כסופר רבי-מכר, ומגיע לחדש את הקשר שלו עם בניו ועם בתו החדשה אמה.
* **ד"ר אמילי פק** (אנסטסיה גריפית'): רופאה מתחרה, שעובדת עם (ומעורבת במקצת) האנק. היא הועסקה על ידי בוריס כדי להחליף את האנק בזמן שעשה ביקור ממושך בקובה עם בוריס.
* **ג'ק אומאלי** (טום קוואנו): שחקן גולף מקצועי, הפך להיות חבר טוב ועמוק של האנק מה שהפך לבולט. ג'ק מת בפרק 15 של עונה 3, מה שגרם להאנק לפתח טראומה נפשית.
* **ד"ר פול ואן דייק** (המכונה "**דוקטור**") (קייל הווארד): רופא במורשת של המפטונס, דיביה הראשונה שפוגשת אותו בעת ליקוי ירח בבית החולים. אחרי פלרטוט קצר בינו לבין דיביה, אוון מעסיק אותו כאחד ממחליפיו של האנק במהלך הפסקה זמנית של השותפות ביניהם.

## פרקים

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:USA Network
קטגוריה:סדרות דרמה אמריקאיות

קטגוריה:סדרות טלוויזיה רפואיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 2009
טקסי דרייבר

**טקסי דרייבר** ("נהג מונית") היא סדרת דרמה קומית ישראלית ששודרה בין 2010-2012 בערוץ הדרמה של yes. יוצר הסדרה הוא השחקן יובל סגל, שאף מככב בסדרה. הסדרה הייתה פרויקט משותף של yes ורשת, ולכן שודרה גם בערוץ 2 תחת הזכיינית רשת.

במוקד "טקסי דרייבר" סיפורם של חמישה שותפים בתחנת המוניות "מוניות השכונה", הנאבקים לשמר את עצמאותה של התחנה הקטנה, להתמודד עם קשיי החברים, עם חולשותיהם ועם בעיותיהם, ולשמר את הידידות ביניהם.
פתיח הסדרה הוא השיר "היו זמנים" בביצוע  זוהר ארגוב.

ב-8 באוגוסט 2012 עלתה העונה השנייה בערוץ "yes comedy HD", עונה המאופיינת במאבק בין חברות למשפחה.

## דמויות
***יגאל לוי** (יובל סגל) - סדרן התחנה, הרואה בתחנת המוניות את פרויקט חייו.
***אביהו קובלנץ** (יורם טולדנו) - נהג בתחנה הסובל מבעיית הימורים. מאומץ.
***הרצל** (דני שטג) - נהג בתחנה, האחוז קנאה לאשתו ענת, המכונה "הגרושה". 
***אלישע אוטמזגין** (דביר בנדק) - נהג בתחנה אשר שואף להיות כוכב.
***מיכה (חרא) לילך** (קובי מאור) - נהג מפוכח וחרדתי בתחנה.
***ענת** (דורית לב ארי) - אשתו של הרצל.
***פאני צ'למרו** (ריימונד אמסלם) - אהבת נעוריו של יגאל.
***ויקטור צ'למרו** (מנשה נוי) - אחיהם של פאני וברוך.
***ברוך צ'למרו** (יונתן צ'רצ'י) - אחיהם של פאני וויקטור. 
***דוידי קובלנץ** (יהב פרידמן) - בנו של אביהו.

## קישורים חיצוניים

* "טקסי דרייבר" באתר רשת 13
**ביקורות:**
*
*
*
*

## הערות שוליים

קטגוריה:דרמות קומיות ישראליות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2010
קטגוריה:Yes הטלוויזיה בלוויין: תוכניות וסדרות
קטגוריה:ערוץ 2: תוכניות וסדרות
קטגוריה:רשת: תוכניות וסדרות
מינאמוטו נו טמיושי

250px|ממוזער|שמאל
**מינאמוטו נו טָמֵיוֹשי** (יפנית: 源為義 ; 1096–1156) היה ראש שבט מינאמוטו בזמן תקופת הייאן, נכדו של מינאמוטו נו יוֹשיאִיֶה, וסבו של מינאמוטו נו יוריטומו, השוגון הראשון. הוא הוביל את כוחות הקיסר סוטוקו במהלך מרד הוגֶן. טמיושי היה ידוע גם בשם **מוּטְסוּ שׁירוֹ**.

על אף שטמיושי ידוע בעיקר בשל מעורבותו במרד הוגן, הוא השתתף במספר עימותים אחרים במהלך חייו. בשנת 1113 לערך, היריבות המתמשכת בין הנזירים הלוחמים של מקדש מי (Mii-dera) ואלה של מנזר אֵנְרָיאקוֹ (Enryaku-ji) הסלימה לאלימות שהתפרצה ברחובות קיוטו. על אף שמשמר הארמון התארגן להגנת הקיסר, טמיושי, בעזרת קומץ סמוראים רכובים על סוסים, הצליח לדחוק את המתפרעים אל מחוץ לעיר.

עם תבוסתו במרד הוגן, נשפט טמיושי למוות, ובנו מינאמוטו נו יושיטומו הצטווה להורגו. יושיטומו סרב, וקצין אחר משבט מינאמוטו, אשר סירב לתת לטמיושי להרג בידי אדם משבט טאירה, הוציא אותו להורג ואחר כך התאבד בעצמו.

## לקריאה נוספת

*Sansom, George (1958). 'A History of Japan to 1334'. Stanford, California: Stanford University Press.


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:יפן: היסטוריה
קטגוריה:ילידי 1096
קטגוריה:נפטרים ב-1156
מינאמוטו נו יושיטומו

**מינאמוטו נו יושיטומו** (ביפנית: **源 義朝**; 1123 - 11 בפברואר 1160) היה ראש שבט מינאמוטו וגנרל בשלהי תקופת הייאן. בנו, מינאמוטו נו יוריטומו הפך לשוגון הראשון בהיסטוריה של יפן.

## מרד הוגן
עם פרוץ מרד הוגן בשנת 1156 בני שבט מינאמוטו ובני שבט טאירה תפסו עמדות מפתח בעימות. יושיטומו, יחד עם טאירה נו קיומורי, צידד בקיסר גו-שירקאווה, בעוד אביו, מינאמוטו נו טמיושי, אז ראש שבט מינאמוטו, אחיו הצעיר מינאמוטו נו טָמֵטוֹמו וטאירה נו טָדַמאסָה צידדו בקיסר לשעבר סוטוקו.
יושיטומו הביס את אביו ואת כוחותיו של סוטוקו, ובכך הפך לראש שבט מינאמוטו, בעודו מבסס את מעמדו כגורם פוליטי בעל השפעה בבירה קיוטו. אולם, על אף נסיונותיו לחנון את אביו, טמיושי הוצא להורג. בנוסף, תוצאות מרד הוגן ביססו את מעמדם של שבט מינאמוטו ושבט טאירה כיריבים הפוליטיים החזקים ביותר במדינה.

## מרד הייג'י
שלוש שנים מאוחר, בשנת 1159, יושיטומו ופוֹג'יוַוארה נו נוֹבּוּיוֹרי שמו את גו-שירקאווה במעצר בית והרגו את נושא כליו, המלומד פוג'יווארה נו מיצ'ינורי, במה שנודע כמרד הייג'י. לאחר המרד עלתה קרנו של שבט טאירה בחצר הקיסר, זאת למרות ההקרבה של שבט מינאמוטו במהלך המרד, והדבר העלה את חמתו של יושיטומו. לבסוף, קיומורי שחרר את גו-שירקאווה, ובסיועו הכניע את יושיטומו והרג את שני בניו הבוגרים ואת נובויורי.
בעת מנוסתו מהבירה, יושיטומו נבגד ונרצח בידי נושא כליו באוֹוַוארי. בניו הנותרים יוריטומו, מינאמוטו נו יושיצוּנֵה ומינאמוטו נו נוריורי נותרו בחיים והוגלו למזרח יפן.
לפי המסורת היפנית, יושיטומו נרצח כשהיה לא חמוש, בעודו טובל במעיין חם. מילותיו האחרונות היו "לו אך היה לי בוקן (חרב עץ המשמשת לאימונים)." קברו ממוקם במחוז אַאִיצ'י, והוא מוקף בחרבות עץ.

## לקריאה נוספת

*Sansom, George (1958). 'A History of Japan to 1334'. Stanford, California: Stanford University Press. pp256-258.
*Turnbull, Stephen (1998). 'The Samurai Sourcebook'. London: Cassell & Co. p60.


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:יפן: היסטוריה
קטגוריה:ילידי 1123
קטגוריה:נפטרים ב-1160
עזיז חידר

**עזיז חידר** (בערבית: **عزيز حيدر**) הוא סוציולוג ערבי-ישראלי. חידר הוא פרופסור ב ועמית מחקר במכון ון ליר בירושלים, במסגרתו ניהל את מיזם השנתון הסטטיסטי לאוכלוסייה הערבית בישראל.

## אודות
חיידר סיים את עבודת הדיסרטציה שלו בסוציולוגיה ואנתרופולוגיה חברתית באוניברסיטה העברית בירושלים ופוסט דוקטורט באוניברסיטת ג'ורג'טאון בוושינגטון. לאחר מכן שימש ראש המחלקה לסוציולוגיה באוניברסיטת ביר זית במשך ארבע שנים והרצה בה עד שנת 1997. חידר מלמד במכללת דוד ילין ומשמש כעמית מחקר במכון טרומן באוניברסיטה העברית.

בשנת 1997 הקים את המכון ללימודים ערבים באוניברסיטת אל-קודס.

## קישורים חיצוניים
* ביוגרפיה באתר מכון ון ליר
* 
*
* 

קטגוריה:סוציולוגים ישראלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: סוציולוגיה ואנתרופולוגיה
קטגוריה:סגל אוניברסיטאות ברשות הפלסטינית
קטגוריה:ערבים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20