open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
תחנת מקמרדו

ממוזער|שמאל|תחנת מקמרדו במבט מלמעלה
**תחנת האנטארקטית מֶקמֶרדו** (באנגלית: **McMurdo Station**) היא תחנת מחקר אמריקאית השוכנת בחלק הדרומי של האי רוס, על חוף מצר מקמרדו, באזור האנטארקטי.

המקום הוא חלק משטח חסות רוס, שניו זילנד טוענת לשליטה בו.

התחנה שוכנת במרחק חמישה קילומטרים מתחנת סקוט הניו זילנדית ומחוברת אליה באחת הדרכים המעטות הקיימות באזור האנטארקטי.

התחנה נבנתה ב-1956 ושמה המקורי היה Naval Air Facility McMurdo. בתחנה יש נמל, שלושה שדות תעופה (שדה התעופה אייס, שדה התעופה פניקס ושדה התעופה ויליאמס), מנחת מסוקים ויותר ממאה מבנים. זה המקום היחיד באנטארקטיקה בו יש בית תפילה – "קפלת השלגים".

אוכלוסיית התחנה מונה כאלף נפשות במהלך הקיץ ופחות משלוש מאות בחורף. הקיבולת המרבית של התחנה היא 1,258 בני אדם, והיא המקום המאוכלס ביותר באנטארקטיקה. מרבית תושבי המקום הם אנשי מדע.

ממוזער|מסר ממקמרדו (5434024020)

תחנת מקמרדו היא מקום המוצא של כל הציוד, המזון ומתקני הבינוי המגיעים לתחנה האנטארקטית אמונדסן-סקוט בקוטב הדרומי. הציוד משונע בקיץ בלבד בידי טרקטורים על כביש חוצה הקוטב הדרומי שאורכו 1,601 קילומטרים. הכביש הוא בעצם דרך על קרח מהודק שחריצי הקרח בו מולאו בקרח מהודק.

## קישורים חיצוניים

* יוטיוב – סרטונים על החיים בתחנות המחקר באנטארקטיקה

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
מקמרדו
קטגוריה:מקומות יישוב נידחים
קטגוריה:האי רוס
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1956
המקראות הקיסריות של עידן טאיפינג

שמאל|ממוזער|250px|המקראות הקיסריות של עידן טאיפינג
**המקראות הקיסריות של עידן טאיפינג** (בסינית מסורתית: 太平御覽; בסינית מפושטת: 太平御览; בפין-יין: Tàipíng Yùlǎn, טָאיְפִּינְג יוּ'לָאן) הן אנציקלופדיה מקיפה שנכתבה בשנים 977–983 על ידי שלושה עשר מלומדים שמונו לצורך המשימה מטעם שושלת סונג בזמן שלטונו של הקיסר טָאיְדְזונְג. בתפקיד העורך הראשי שימש לִי פָאנְג, אשר היה אחראי גם על שתי יצירות נוספות מתוך ארבעת הספרים הגדולים של סונְג: הרשומות הנרחבות של עידן טָאיְפִּינְג והיצירות העזות של גן הספרות.

היצירה מחולקת ל-1,000 כרכים המסווגים ל-55 חלקים, מורכבת מ-5,363 ערכים, וכוללת כ-4.7 מיליון סימניות. יש בה ציטוטים מכ-2,579 יצירות שונות, בהן יצירות ספרות, שירה, פתגמים, כתובות ועוד. רק  1689 מן היצירות המצוטטות מצוינות ברשימת המקורות שבתחילת היצירה.

## שמה של היצירה
התקופה שבה נוצרו המקראות הקיסריות נקראת בשם "טָאיְפִּינְג שִׂינְגְגְווֹ", ומכאן שמן. בתחילה ניתן להן השם "מבחר כתבי טָאיְפִּינְג", ומאוחר יותר הוא שונה לשם הנוכחי.

בספר "רישומי הפרישה מפני הקיסר בזריחת האביב" מסופר כי הקיסר טָאיְדְזונְג מסונְג סיים לקרוא את היצירה בתוך שנה, כאשר הוא קורא שלושה כרכים ביום, ואז נתן לה את שמה.

## חשיבות היצירה
המקראות הקיסריות הן האנציקלופדיה שמשמרת את המספר הרב ביותר של מסמכים מן התקופה שקדמה לחמש השושלות. רוב הספרים המצוטטים אבדו מאז. באשר לספרים שעדיין קיימים, הציטוטים מתועדים היטב במקראות הקיסריות, ומספקים כלי מועיל למחקר ביקורתי של הטקסט, בעיקר מאחר שלעיתים מופיעים בציטוטים הללו סימנים שונים מאלו שנמצאות בגרסאות שהגיעו לימינו.

המקראות הקיסריות נכללות בארבעת הספרים הגדולים של סונְג ביחד עם הרשומות הנרחבות של עידן טָאיְפִּינְג, היצירות העזות של גן הספרות והצב הראשי של לשכת הספרים. 

## מקורות היצירה
ב"עיקרי דוחות סונְג" נטען כי הספר נערך על בסיס ספרים קיימים כגון המקראות הקיסריות של ארמון הנחלת התרבות, אוסף הספרות ועיקרי העושר של מחשבת התרבות. האחרון הוא היחיד מביניהם ששרד לימינו.

## מהדורות
העותק הקדום ביותר של המקראות הקיסריות במהדורה הזמינה בימינו, הוא "מהדורת  דפוס מִין של סונְג הדרומית" הנמצאת באוסף של ספריית סייקאדו ביפן. העותק הופיע לראשונה בימיו של הקיסר טונְגְגְ'ה מצִ'ינְג (סביבות 1870) ברשותו של אספן הספרים לוּ שִׂין-יְוֵּ'אן, ועם מותו נמכר על ידי בנו לספריה ביפן תמורת עשרת אלפים יואן. 

בתקופת שושלת מינג יצאו שתי מהדורות של המקראות. במהלך תקופת שושלת צ'ינג יצאו שלוש מהדורות, ולקראת סופה גם שתיים נוספות.

ב-1928 גילה גָ'אנְג יְוֵּ'אנְגִ'י ביפן את "מהדורת דפוס שׁוּ של סונְג הדרומית". ממהדורה זו שרדו רק שני חלקים, האחד הוסתר בספריה הקיסרית של יפן, והשני במקדש טופוקוג'י בקיוטו.

ב-1935 הוציאה הוצאת הספרים המסחרית של שאנגחאי מהדורה של המקראות הקיסריות, במסגרת אוסף של ספרים מתוך ארבעת הספרים הגדולים של סונג, וכן יצאו לאור שני אינדקסים ליצירה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סין: היסטוריה
קטגוריה:ספרות סינית
קטגוריה:ספרי המאה ה-10
קטגוריה:אנציקלופדיות
בדר אל-קדורי

**בדר אל-קדורי** (בערבית: **بدر القدوري**; נולד ב-31 בינואר 1981; קזבלנקה, מרוקו) הוא כדורגלן עבר מרוקאי ששיחק בעמדת המגן שמאלי.

קדורי התחיל את הקריירה שלו בוידאד קזבלנקה ובשנת 2000 עלה לקבוצת הבוגרים של המועדון. בשנת 2002 עזב לדינמו קייב במדיה רשם 142 הופעות והפך לבורג מרכזי וזכה עמו ב-4 אליפויות וב-5 גביעים. ב-31 באוגוסט 2011 הושאל אל-קדורי לסלטיק לחצי שנה כמחליפו של אמיליו איזאגירה שנפצע לתקופה ארוכה. ההסכם כלל גם אופציית רכישה בתום תקופת ההשאלה. ב-10 בספטמבר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בסלטיק במשחק ליגה נגד מאת'רוול והוא הבקיע את שער הליגה הראשון שלו ב"אולד פרים" נגד גלאזגו ריינג'רס.

אל-קדורי היה שחקן בנבחרת מרוקו ורשם במדיה 45 הופעות. הוא השתתף עימה ב-4 גביע אפריקה לאומות. ואף באולימפיאדת אתונה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים מרוקאים
קטגוריה:מגני כדורגל מרוקאים
קטגוריה:קזבלנקה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני וידאד קזבלנקה
קטגוריה:כדורגלני דינמו קייב
קטגוריה:כדורגלני סלטיק
קטגוריה:כדורגלני נבחרת מרוקו
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2002
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2006
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2008
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2012
קטגוריה:מרוקאים שנולדו ב-1981
מאיר אוריין

**אברהם מאיר אוריין** (**בֶּכלינסקי**) (י"א בטבת ה'תר"ע, 23 בדצמבר 1909 – ג' באב ה'תשל"ח, 6 באוגוסט 1978, חיפה) היה סופר וחוקר ספרות תורנית וחסידות, ופעיל ציבור חיפאי.

## ביוגרפיה
אוריין נולד בשם מאיר בכלינסקי בעיירה קוטנה שבפולין הרוסית, בנם של רחל לבית הנדלס ושלמה בנלר-ברלינסקי, חסיד, מתומכי פשיסחה-קוצק-גור. קיבל חינוך מסורתי ב"חדר" ובישיבה, ובגיל 18 נסמך לרבנות מטעם חבר הרבנים בוורשה. היה פעיל בתנועת החלוץ הדתי. בשנת 1933 נשא לאישה את שרה יעקובוביץ. באותה שנה עלה לארץ ישראל והחל לעבוד כפועל בפרדסי בני ברק ובבניין.
בשנת 1935 השתקע בחיפה ובה עסק בפעילות ציבורית, תרבותית וחינוכית. היה מנהל המחלקה לתרבות של הוועד הלאומי במחוז חיפה, ולקראת קום המדינה היה מזכיר ועדת המצב בחיפה. היה מזכיר ועד הנהלת בית הכנסת המרכזי בחיפה, חבר ועד אגודת הסופרים בחיפה וחבר נשיאות המרכז של הפועל המזרחי, חבר המועצה לתרבות ולאמנות שעל יד משרד החינוך והתרבות, חבר אגודת הסופרים העברים ויו"ר איגוד הסופרים הדתיים בישראל. ייסד והדריך את חוג הרמב"ם בחיפה.
בשנות ה-60 ניהל את לשכת הבריאות המחוזית בחיפה. היה ציר לקונגרס הציוני ה-25.
בין הספרים שחיבר - "מורה לדורות: רבינו משה בן מימון" (ירושלים תשט"ז), "סנה בוער בקוצק" (ירושלים, תשכ"ב) - על הרבי מנחם מנדל מורגנשטרן מקוצק וספרים נוספים בנושא החסידות.
כתב בקביעות בעיתונות הדתית: "הצופה", "גוילין" (ביטאון המפד"ל) ו"מחניים", ב"כרמלית" (השנתון הספרותי של סופרי חיפה), ב"מעריב" ועוד, ונתן הרצאות בנושאים שונים.

נקבר בבית הקברות חוף הכרמל בחיפה. בתו היחידה היא יהודית אוריין, עיתונאית, מבקרת ספרות וקולנוע.

על שמו רחוב בחיפה.

## ספריו
* **המורה לדורות: רבינו [[משה בן מימון]]**, ירושלים: מוסד הרב קוק, תשט"ז. (הופיע במהדורות נוספות) (ראה אור בתרגום לספרדית ב-1975)
* **סנה בוער בקוצק: נתיב חייו של [[מנחם מנדל מקוצק|רבי מנדל]]**, ירושלים: ר’ מס ('ספריית דני למדע פופולרי'), תשכ"ב. (הופיע במהדורות נוספות; מהדורה ה מתוקנת ומשוכללת בתוספת הקדמה ומפתח: עם מפתח מפורט והקדמה מאת הרב יצחק אלפסי, תשס"ז 2006)
* **רבי ד"ר [[יהודה אבן שמואל|יהודה אבן-שמואל (קופמן)]] עם הגיעו לגבורות: קווים לדמותו ותווים למשנתו**, חיפה: החוג ללמודי הרמב"ם שע"י הפועל המזרחי, תשכ"ז. (ספרון)
* **בחיל, בכח וברוח: קובץ מאמרים**, חיפה: רעים, תשכ"ח. (מתוך "הצופה", אייר, סיוון תשכ"ז, ניסן תשכ"ח, ומתוך "גוילין", כסלו תשכ"ח) (ספרון)
* **חסידות באספקלריה של [[מרטין בובר|בובר]] (סקירה בקרתית)**, חיפה: פנת הספר, 1970.
* **מדרגות בעולמה של החסידות**, רמת גן: מסדה, 1975.
* **במעגלות החסידות ובנתיבות זמננו**, ירושלים: ר’ מס, תשל"ח 1977. (מסות)


* Meir Orián, *Maimónides, maestro de generaciones: vida y obra de Rabi Moisés Ben Maimón*; traducción del hebreo, Zeev Zvi Rosenfeld, Montevideo: Editado por la Comunidad Israelita del Uruguay, 1975. (ספרדית: המורה לדורות: רבינו משה בן מימון)


## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 

מפרי עטו:
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חיפה: אישים
קטגוריה:ציונות דתית: אישים
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:חוקרי חסידות
קטגוריה:מחברי ספרי עיון ישראלים
קטגוריה:עובדי משרד הבריאות
קטגוריה:אישים שהשתתפו בוועידות הקונגרס הציוני העולמי
קטגוריה:סגל הצופה
קטגוריה:סגל מעריב
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות חוף הכרמל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1909
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1978
ארס (מארוול קומיקס)

**ארס** (באנגלית: **Ares**) הוא דמות בדיונית של אל שהופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת *Thor #129* מיוני 1966 ונוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי. הדמות היא אויבם של גיבורי-העל תור והרקולס, והיא מבוססת על אל המלחמה ארס מהמיתולוגיה היוונית .

ארס הוא בנו של זאוס, והוא אל המלחמה האולימפי. ארס התענג על לחימה בכל צורה שהיא, ללא התחשבות בקורבנותיה. השנאה בין ארס להרקולס התפתחה כאשר הרקולס הרג את חיות המחמד של ארס, ציפורי סטימפליה, וגדלה כאשר גילה כי זאוס העדיף את הרקולס יותר ממנו. כאשר זאוס איפשר לפולחן האלים היוונים והרומיים לחדול, ארס פיתח טינה עזה כלפי האולימפוס וניסה להרוס אותו. הוא סייע לפלוטו להיאבק בהרקולס, אשר הובסו בהתערבותו של תור. ארס נאבק בהרקולס פעם נוספת, וכרת ברית עם מכשפת כדי להפוך את הרקולס לעבד שלה. אחרי התקלות עם האוונג'רס, ארס השתמש במימי נהר ארוס כדי להגלות את הרקולס מהאולימפוס. הוא הקים את נצי המלחמה, ושלח את קראטוס וביה ללכוד את הרקולס, ומזימתו סוכלה על ידי האוונג'רס.

הוא נלחם בנאמור ובונוס, וניסה לחרחר מלחמה בין האולימפוס ואסגרד. בעקבות מלחמת האזרחים ביקום מארוול, ארס הצטרף לקבוצת האוונג'רס העוצמתיים של טוני סטארק, התומכים בחוק רישום העל-אנושיים. הוא השתתף גם באירוע מלחמת-עולם הענק הירוק, והובס על ידי הענק הירוק וקבוצת וורבאונד שלו. הוא אחד משני החברים שנותרו בקבוצת האוונג'רס העוצמתיים לאחר שנורמן אוסבורן החליף את סטארק כמנהיג סוכנות S.H.I.E.L.D באירועי "שלטון אפל", ושינה את הקבוצה לקבוצת האוונג'רס האפלים.

ארס נהרג בידי הסנטרי בחוברת מספר 2 של אירועי "מצור". במהלך חידוש הכותרים "מארוול החדשה והשונה", ארס הוחייה בידי המאסטרו והאספן כדי לשמש כחייל עבור "תחרות האלופים" שלהם ועל מנת להראות את כוחו של הנאוטרוניום.

## ראו גם
* ארס (DC קומיקס) - גרסת הדמות בחברת DC קומיקס המתחרה

## קישורים חיצוניים
* דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

## הערות שוליים

קטגוריה:נבלי על במארוול קומיקס
קטגוריה:ארס
הסנטרי

**הסנטרי** (באנגלית: **Sentry**, "הזקיף" או "השומר") הוא דמות בדיונית של אנטי גיבור שהופיעה בחוברות הקומיקס האוונג'רס ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת *The Sentry #1* מספטמבר 2000 ונוצרה על ידי הכותב פול ג'נקינס והמאייר ג'יי לי.

הסנטרי הוא האלטר אגו של רוברט ריינולדס, אדם רגיל ומכור לסמים שלקראת סוף שנות ה-40 של המאה ה-20 פרץ למעבדה וגילה נסיוב מיוחד של נוסחת סופר-חייל, הדוחק במולקולות שלו אל מעבר לגבולות הזמן. הוא הופך לאדם על-אנושי בעל כוח אנרגטי של מיליוני שמשות מתפוצצות. זאת ועוד, הנבל מאסטרמיינד נטע במחשבתו של ריינולדס וירוס היוצר אשליות של "הריק" (The Void), כוח שלילי ומנוגד המסוגל לעטות כל צורה שיחפוץ. ריינולדס נלחם מלחמה פנימית אינסופית נגד "הריק", שמאיים לכלות אותו ואת כדור הארץ.

באירועי מלחמת האזרחים של יקום מארוול, ריינולדס מצדד בעמדתו של טוני סטארק, התומך בחוק רישום העל-אנושיים. הוא מגויס לקבוצת האוונג'רס העוצמתיים של סטארק, וקפטן מארוול מציעה את עזרתה לבעיותיו המנטליות. לאחר אירועי "פלישה סודית" ובמהלך "שלטון אפל", ריינולדס מצטרף לקבוצת האוונג'רס האפלים של נורמן אוסבורן. באירועי "מצור", הריק משתלט על ריינולדס, שבייאושו הרב מתחנן בפני חברי האוונג'רס להרוג אותו, והוא אכן נהרג בידי תור.

במיתוג מחדש "מארוול עכשיו!" של שנת 2012, הסנטרי מוחזר לחיים בידי תאומי אפוקליפס כדי לשמש כחבר בקבוצת פרשי אפוקליפס החדשים.

דמותו של הסנטרי הופיעה בהופעת הבכורה שלה בסרט היקום הקולנועי של מארוול "ת'אנדרבולטס*", בגילומו של לואיס פולמן, שישוב לגלם את הדמות בסרט "".

## קישורים חיצוניים
* דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס
* משה רט, מיליון שמשות מתפוצצות: לדמותו של הסנטרי, באתר מיסטריום.

## הערות שוליים

קטגוריה:האוונג'רס
קטגוריה:נבלי על במארוול קומיקס
תמרה מקרובה

שמאל|ממוזער|180px|תמרה מקרובה
**תמרה פיודורובנה מקרובה** (ברוסית: **Тамара Фёдоровна Макарова**; 13 באוגוסט 1907 – 20 בינואר 1997) הייתה שחקנית קולנוע סובייטית. היא זכתה פעמיים בפרס סטלין (1941, 1947) והוענק לה תואר האמן העממי של ברית המועצות (1950). על פעילותה בתחום הקולנוע הוענקו לה מספר עיטורים וכן תואר גיבור העמל הסוציאליסטי בשנת 1982.

## ביוגרפיה
תמרה מקרובה נולדה בסנקט פטרבורג. אביה היה רופא צבאי. כבר בגיל 14 אספה ילדים מהסביבה והקימה תיאטרון ילדים. בשנת 1924, לאחר סיום בית הספר, החלה מקרובה ללמוד משחק. בבית הספר למשחק שבו למדה פגשה לראשונה את סרגיי גרסימוב. בשנת 1927 היא החלה להצטלם בסרט, ובמהלך הצילומים פגשה שוב את גרסימוב והשניים נישאו.

ב-1936 הופיעה מקרובה בסרט "שבעת האמיצים", בבימוי בעלה. הסרט זכה לפופולריות רבה. בהמשך השתתפה בסרטים נוספים של גרסימוב. בשנת 1941 זכתה בפרס ברית המועצות על השתתפותה בסרטו של בעלה, "המורה". במהלך מלחמת העולם השנייה היה הזוג בלנינגרד הנצורה, ומקרובה התנדבה כחובשת וגם השתתפה בסרט על תושבי ומגיני העיר. בשנת 1943 עזבו השניים את העיר, ובאותה שנה אימצה מקרובה את בן אחותה שהיה למעשה יתום, עקב מעצרה של אחותה. למקרובה לא היו ילדים נוספים.

ב-1944 חזרו מקרובה וגרסימוב למוסקבה והחלו ללמד ב-VGIK. רוב תלמידיהם מאותה תקופה השתתפו בסרט "המשמרת הצעירה" לפי ספרו של אלכסנדר פדייב. ב-1946 השתתפה מקרובה בסרט "השבועה", עבורו זכתה בפרס ברית המועצות בפעם השנייה.

החל מסוף שנות ה-50 של המאה ה-20 צמצמה מקרובה את השתתפותה בסרטים ולמעשה הצטלמה רק בסרטי בעלה. ב-1984 השתתפה בפעם האחרונה בסרט של סרגיי גרסימוב, ששיחק את לב טולסטוי ומקרובה שיחקה את אשתו.

מקרובה הקדישה את רוב זמנה לעבודה ב-VGIK. בשנת 1968 התמנתה לפרופסור של מוסד לימודים זה. במהלך עבודתה ב-VGIK הובילה מקרובה יחד עם בעלה 10 קבוצות שחקנים. בין תלמידיה היו שחקני ידועי שם בברית המועצות. היא הייתה ידועה ביחסה החם לסטודנטים שלה וגם לאחר סיום הלימודים דאגה לתעסוקתם בתעשיית הקולנוע.

לאחר פטירת סרגיי גרסימוב בשנת 1985 ובמיוחד לאחר תחילת הפרסטרויקה השתנו חייה של מקרובה ובתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 הפסיקה ללמד. בסוף שנת 1995 נהרג בנה המאומץ, אירוע שממנו לא התאוששה.

מקרובה נפטרה בינואר 1997 במוסקבה והוטמנה בבית העלמין נובודוויצ'יה ליד בעלה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה סובייטיות
קטגוריה:מעוטרי עיטור לנין
קטגוריה:מעוטרי גיבור העמל הסוציאליסטי
קטגוריה:מעוטרי עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה
קטגוריה:מעוטרי עיטור אות הכבוד
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:ילידות 1907
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1907
קטגוריה:סרגיי גרסימוב
קטגוריה:נפטרות ב-1997
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1997
דניס - דני שובבני (סרט)

**דניס - דני שובבני** (באנגלית: **Dennis the Menace**) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1993, בבימויו של ניק קאסל ובהפקתו של ג'ון יוז, אשר מבוסס על רצועת הקומיקס "דני שובבני" מאת האנק קטצ'אם.

## תקציר העלילה
בסרט זה, דניס נאלץ לגור באופן זמני אצל מר וילסון בעקבות נסיעתם של הוריו לעבוד בערים אחרות, אף על פי שמר וילסון שונא את דניס בגלל תעלוליו. באותו זמן מגיע גנב בשם סם המאיים להפר את שלוות העיירה, אולם בסוף דניס תופס אותו וסם נכלא.

## צוות השחקנים
* וולטר מתאו - מר וילסון
* מייסון גמבל - דניס מיצ'ל
* ג'ואן פלורייט - מרתה וילסון
* ליאה תומפסון - אליס מיצ'ל 
* רוברט סטנטון - הנרי מיצ'ל 
* כריסטופר לויד - סאם הגנב
* נטשה ליון - פולי

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:סרטי 1993
קטגוריה:סרטים מבוססי קומיקס
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי האחים וורנר
קטגוריה:דני שובבני
קטגוריה:סרטים על ילדים
נבחרת צרפת בכדורגל עד גיל 21

**נבחרת צרפת בכדורגל עד גיל 21** (בצרפתית: **Équipe de France Espoirs**) היא נבחרת הכדורגל הצעירה של צרפת, המייצגת את המדינה בתחרויות בינלאומיות לנבחרות עד גיל 21. הנבחרת הוקמה בשנת ב-22 במאי 1952 ומנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל הצרפתית.

הנבחרת משמשת פלטפורמה מרכזית לפיתוח שחקנים צעירים ולהכשרתם לרמות הגבוהות ביותר בכדורגל הצרפתי והבינלאומי. לאורך השנים, שחקנים רבים בולטים עברו דרך הנבחרת הצעירה לפני שהצטרפו לנבחרת הבוגרת של צרפת.

## היסטוריה
הנבחרת הצעירה של צרפת הוקמה כדי לאפשר לשחקנים עד גיל 21 להתנסות במשחקים בינלאומיים ולרכוש ניסיון מקצועי לפני המעבר לנבחרת הבוגרת. משחקה הבינלאומי הראשון נערך ב-3 בספטמבר 1976 נגד נבחרת בלגיה, והסתיים בתוצאה 1–1.

במהלך ההיסטוריה, הנבחרת הצעירה זכתה להישגים בולטים, ביניהם זכייתה באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 בשנת 1988. בנוסף, היא רשמה ניצחונות מרשימים כמו 9–0 על קפריסין בשנת 2023, והפסדים משמעותיים כגון 6–1 מול אנגליה בשנת 1984.

## שחקנים בולטים

*מיקאל לנדרו – השחקן עם הכי הרבה הופעות (43).

*אנתוני לה טאלק – מלך השערים של הנבחרת הצעירה (12).

*האומריק לפורטה – קפטן הנבחרת.

## תחרויות
הנבחרת משתתפת באופן קבוע באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21, וזכתה בתואר פעם אחת, בשנת 1988. הנבחרת מעורבת גם במוקדמות ובמשחקי ידידות מול נבחרות צעירות אחרות ברחבי אירופה.

## קישורים חיצוניים

*אתר רשמי – ההתאחדות הצרפתית לכדורגל
*

קטגוריה:צרפת: כדורגל
צרפת
עילי האחוחי

**עִילַי הָאֲחוֹחִי** (בספר שמואל מכונה: **צַלְמוֹן הָאֲחֹחִי**) הוא דמות מקראית, אחד מגיבורי דוד המלך, הנזכר לצד סבכי החושתי.

עילי האחוחי נמנה בין 30 גיבורי דוד המלך ובשמו זה הוא מוזכר לראשונה ב: **"וְאֵלֶּה רָאשֵׁי הַגִּבֹּרִים אֲשֶׁר לְדָוִיד... וְגִבּוֹרֵי הַחֲיָלִים...סִבּכַי הַחֻשָתִי עִילַי הָאֲחוֹחִי"**.

## בספרות
ברומן התנ"כי 'אפר על ראשה', מאת הסופרת חוה עציוני-הלוי, המוקדש לנפגעות אונס ותקיפה מינית, אחד מגיבורי הספר הוא "עילי האחוחי", בעלה של תמר. הספר מתאר את מעשה האונס של תמר על ידי אחיה למחצה אמנון. בספר, הכירה תמר את עילי האחוחי, משומרי המלך, שהוא בנו של אשבעל, ובהמשך נישאה לו, ותגובתו למעשה האונס היא משמעותית. למעשה, אין התנ"ך מוסר מידע רב על עילי האחוחי, אינו מציין קשר שלו לתמר, ומדובר בָּחֵרוּת הספרותית של המחברת. אולם בהסבריה מדוע בחרה בגיבור מקראי זה מציינת הסופרת כי בתנ"ך עילי האחוחי נקרא כך משום שמוצאו מהעיר אחוח שבנחלת בנימין, השבט שגם המלך אשבעל הגיע ממנו, ומשום ששם אביו אינו מוזכר, לכן אין זה מן הנמנע שעילי אכן היה בנו של אשבעל. שלא כמו רוב גיבורי דוד שעליהם מסופרים מעשי הגבורה שעשו בשדה הקרב, על עילי לא נאמר כלל שהשתתף בקרבות. לפיכך, לפי הסופרת, ייתכן שהוא אמנם היה גיבור של שלום, ומעשה הגבורה שלו התבטא בכך שהציל את חיי המלך מן המתנכלים לו, כפי שהדברים מתוארים ברומן, ואף תמך בתמר לאחר שנפגעה.

## הערות שוליים

קטגוריה:גיבורי דוד
קטגוריה:לוחמים בתנ"ך
שפרד

**שפרד** (Shephered) הוא שם משפחה אנגלי שמשמעותו רועה.

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה לפי עיסוק
תל פר

**תֵּל פָּר**, הידוע גם בשם **תֵּל אֶל-פָאר**, הוא אתר ארכאולוגי בעמק זבולון, השוכן בסמוך לצומת זבולון מצפון לכביש 70 וממזרח לכביש 780 המוביל לקריית אתא. התל קטן בעל צורה סגלגלה מתנשא בתוך שדה לגובה תשעה מטרים מעל פני סביבתו, ולגובה 22 מטר מעל פני הים. גודל התל כתשעה דונמים.

## זיהוי התל
התל מזוהה על ידי החוקרים עם העיר המקראית **בֶּטֶן**, הנזכרת בספר יהושע כעיר השוכנת על גבול נחלת שבט אשר: . זאת, כאשר תל כיסון מזוהה עם אכשף, תל רגב מזוהה עם "חֶלְקַת", תל א-נחל מזוהה כנראה עם מִשְׁאָל, ותל עליל (ח'רבת ראס עלי), השוכן כששה ק"מ צפון מזרחית לתל רגב, מזוהה עם חֲלִי. בטן נקראה כנראה על שם פרי הבָּטְנִים, הנזכרים בין צמחי "זִּמְרַת הָאָרֶץ" – אך אין מדובר בבָּטְנִים של ימינו שמקורם בדרום אמריקה, אלא כמשוער בפרי של אחד ממיני האֵלָה.

אוסביוס באונומסטיקון (תחילת המאה ה-4 לספירה) זיהה את בטן המקראית עם יישוב בן זמנו בשם "בית בטן", השוכן שמונה מיל ממזרח לעכו. מקובל שבית בטן זו שכנה באזור "ח'רבת אִבְּטוּן" (הנזכרת עוד במפת הקרן הבריטית לחקר ארץ ישראל), והיישוב הבדואי איבטין, ואפשר שהשם הקדום נשתמר במקום. אך בח'רבת אִבְּטוּן נמצאו רק ממצאים מהתקופה הרומית\ביזנטית (כלומר מימי אוסביוס) ולא מתקופת המקרא. לעומת זאת בתל פר, כק"מ מצפון מערב לח'רבת אִבְּטוּן, נמצאו ממצאים מתקופת המקרא (ראו להלן), ולכן אחת ההשערות היא כאמור שתל פר היא בטן המקראית, וששם היישוב התקיים בתקופה מאוחרת יותר ביישוב בית בטן שבאזור ח'רבת אִבְּטוּן.

## ממצאים ארכאולוגיים
התל נחפר בחפירת בדיקה בשנת 1993 על ידי צבי גל ונמצאו שרידים משבע שכבות ארכאולוגיות: מתקופת הברונזה התיכונה II א' ו-ב', מתקופת הברונזה המאוחרת II א' ו-ב', מתקופת הברזל ב' ו-ג' ומהתקופה הפרסית. בכל התקופות נמצאו שרידי עיר מבוצרת. מהתקופה הביזנטית נמצאו שרידי מבנים הנראים כבית חווה. התל נסקר על ידי יעקב עולמי.

בחודש יולי 2003, לקראת סלילת הכביש המוביל לבית הקברות תל רגב, נערכה חפירת בדיקה באתר הנמצא כחצי ק"מ דרומית לתל. בחפירות נחפר פיר בעומק 2.3 מטרים שהוביל למערת קבורה החפורה בסלע קירטון. מיעוט שברי כלי החרס לא אפשר את תיארוך המערה.

## קישורים חיצוניים

* תל פר, באתר רשות העתיקות
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עמק זבולון
קטגוריה:מישור החוף הצפוני: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:תלים מקראיים
קטגוריה:נחלת שבט אשר
חאתים

ה**חאתים** או ה**האנתים** היו עם עתיק, שאכלס את האזור שנקרא "ארץ החאתי" (כיום באזור אסיה הקטנה).

החאתים היו קיימים כבר בתקופת האימפריה של סרגון מאכד (שנת 2300 לפנה"ס לערך), עד שנטמעו בהדרגה בין השנים 2000–1700 לפנה"ס לתוך החתים. לעם החאתי לא היה כתב. חוקרים מסתמכים במחקריהם על מקורות וכתובות שהופיעו בכתבי עמים אחרים.

מנהיגי החאתים כתבו כנראה באכדית כדי לנהל עסקים עם אשור. השם העתיק "ארץ החאתי" לאסיה הקטנה, שהוא השם המוכר הקדום ביותר לאנטוליה, נמצא על לוחות בכתב יתדות מתקופת סרגון הגדול מאכד (2350–2150 לפנה"ס). על פי מסמכים, סרגון הגדול נלחם במלך החאתי.

החאתים דיברו בשפה שאינה הודו-אירופית, הנקראת חאתית. חוקרים רבים חושבים שהשפה החאתית קשורה לקבוצת השפות הקווקזיות הצפון-מערביות (צ'רקסית, אבחזית, אוביחית ואבזינית). במשפחות צ'רקסיות רבות שם המשפחה מתחיל ב"חאת" או "האת", ולאחד השבטים הצ'רקסיים הידועים קוראים "חתוקאי" (באדיגית: Хьатыкъуай) שפירושו "בני חאתי" (Хьаты = חאתי, Къуэ = בן).

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טורקיה: היסטוריה
קטגוריה:עמים קדומים
רוס (אי)

האי **רוס** (באנגלית: **Ross Island**) הוא אי געשי בים רוס, סמוך לארץ ויקטוריה, באנטארקטיקה. בין האי ובין היבשת מפריד מצר מקמרדו.

האי הוא חלק משטח חסות רוס, עליו טוענת ניו זילנד לשליטה. באי יש תחנות מחקר קבועות: האחת של ארצות הברית - תחנת מקמרדו - והאחרת של ניו זילנד - בסיס סקוט.

## גאוגרפיה
שטח האי הוא 2,460 קילומטרים רבועים והפסגה הגבוהה ביותר, הר ארבוס, מתנשאת לרום של 3,794 מטרים. בגלל נוכחות מתמדת של קרחונים בין האי ובין היבשת, האי נתפס כחלק בלתי נפרד מהיבשת. על האי יש ארבעה הרי געש, הר ארבוס הפעיל, הר טרור, הר טרה נובה והר בירד. כף מקאיי מהווה קצה דרום-מזרחי של האי.

## היסטוריה
האי התגלה על ידי ג'יימס קלארק רוס ב-1841. מאוחר יותר העניק רוברט פלקון סקוט לאי את השם "רוס" על שם חוקר הארצות שגילה אותו. זה האי הדרומי ביותר, שניתן להגיע אליו בשייט, לכן שימש ומשמש כבסיס יציאה למשלחות מחקר רבות.

## חוות טורבינות רוח
חוות טורבינות הרוח של האי רוס ממוקמת בגבעת קרייטר, אחד האזורים הבודדים באי שאינם מכוסים קרח. החווה כוללת 3 טורבינות המספקות את צורכי האי וצרכי תחנת מקמרדו.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:אנטארקטיקה: איים
קטגוריה:שטח חסות רוס
אוביחית

**אוּבִּיחִית** (באדיגית: **Убыхбзэ**) הייתה שפה ששויכה לקבוצת השפות הקווקזיות הצפון-מערביות ודוברה על ידי האוביחים, שחיו לאורך חופו המזרחי של הים השחור לפני שגורשו בגלות הצ'רקסים לטורקיה.

השפה נכחדה לאחר מותו של דוברה האחרון, טוופיק אסינץ, שהתגורר בטורקיה, ב-7 באוקטובר 1992.

הייתה זו השפה בעלת מספר העיצורים הגדול בעולם: 84 עיצורים פונמיים אך רק 2 תנועות פונמיות.

## הגיית השפה וכתיבתה

לשפה האוביחית לא הייתה מעולם גרסה בכתב.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שפות קווקזיות צפון-מערביות
אוביחים

180px|ממוזער|שמאל|Kirantukh Berzeg, הנסיך האוביחי האחרון
ממוזער|167x167px|מחוז סוצ'י, תחום מושבם ההיסטורי של האוביחים
ה**אוביחים** (באדיגית: **Убыххэр**, באנגלית: **Ubykh people**) היו שבט צ'רקסי ששפתו הייתה השפה האוביחית, שהיא אחת השפות הקווקזיות הצפון-מערביות. השפה היא שפה נכחדת ודוברה האחרון מת בשנת 1992.

האוביחים ישבו סמוך לים השחור באזור העיר סוצ'י של ימינו. האימפריה הרוסית גרשה את האוביחים מהאזור החל מה-6 במרץ ועד ה-12 במאי 1864, והם התיישבו בסופו של דבר במספר כפרים במערב טורקיה. על מנת להימנע מאפליה, עודדו זקני האוביחים את אנשיהם להיטמע בתרבות הטורקית, והם הפכו לאומה של חקלאים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:עמים קדומים
קטגוריה:שבטים צ'רקסים
קטגוריה:רוסיה: קבוצות אתניות
משאף

250px|ממוזער|שמאל|שני סוגים של משאפים
**משאף** הוא אביזר רפואי המשמש להכנסת תרופה לגוף דרך הריאות. הוא משמש בעיקר לטיפול במחלות נשימה חסימתיות, כגון אסתמה ומחלת ריאות חסימתית כרונית. צריכת התרופה נעשית על ידי לחיצה, המשחררת את התרופה מהמשאף לתוך הפה, ובו זמנית שאיפתה לריאות. ישנם משאפי תרסיס ומשאפי אבקה יבשה.

## משאפי תרסיס
200px|ממוזער|שמאל|משאף תרסיס
200px|ממוזער|שמאל|תינוק משתמש במשאף עם ספייסר
משאפי תרסיס הם הצורה המפורסמת ביותר למשאף המודרני, מופיעים גם בסרטים כאשר רוצים להראות מטופלים אסתמטיים.
משאפי תרסיס יצאו לשוק כבר במחצית השנייה של המאה ה-20. הם מכילים את חלקיקי התרופה בתוך נוזל או גז המהווים מדחף התרופה. באמצעות לחיצה על המשאף, משתחררת התרופה לחלל הפה וחלקיקיה הקטנים מגיעים לריאות.
למשאפי תרסיס, קיימת מגבלה של קואורדינציה, משום שיש מטופלים שמתקשים לתפעלם, ולכן פותחו משאפי תרסיס, שמופעלים על ידי נשימת המטופל (breath actuated), למשאפים אלו שסתום שמשחרר את מנת התרופה, ברגע שהמטופל שואף במשאף.

### ספייסר

לעיתים נעשה שימוש במשאף יחד עם מרווחַ (spacer, ספייסר), מכל המחובר למשאף ובקצהו פיה. התרופה משוחררת מהמשאף אל הספייסר, ונשאפת מהספייסר. הספייסר מקטין את שיעור איבוד התרופה בפה ובגרון, מקל על המתקשים לתזמן את הלחיצה על המשאף עם שאיפת התרופה (למשל תינוקות ופעוטות) ומקטין תופעות לוואי הנובעות ממגע התרופה בפה.

## משאפי אבקה יבשה
250px|ממוזער|שמאל|משאף סרטייד הוא משאף המכיל סטרואידים ומופיע כמשאף אבקה יבשה, מסוג דיסקוס
משאפי אבקה יבשה מכילים אבקה של התרופה (בגודל חלקיקים מיקרוני) מעורבבת עם אבקה אחרת, בדרך כלל לקטוז (המהווה את האבקה הנשאית של התרופה). בעת שאיפה, החלקיקים של התרופה משתחררים מהאבקה הנשאית. גודלם הזעיר של החלקיקים מאפשר הגעתם לריאות, בעוד שחלקיקי לקטוז גדולים נשארים בפה או בחלק האחורי של הגרון. ככל שהמטופל יכול לשאוף יותר בחוזקה, כך יותר חלקיקי תרופה ישתחררו ויגיעו לריאות.

קיימים כיום סוגים רבים של משאפי אבקה יבשה, המשתנים בעיצובם, וניתן לסווגם באופן כללי לשני סוגים:
# משאפים שמכילים את האבקה והתרופה כבר בתוך המכשיר
# משאפים עם קפסולה

### משאפים שמכילים את האבקה והתרופה כבר בתוך המכשיר

היתרון שלהם הוא בכך שהם מכילים את התרופה כבר בתוך המשאף. דוגמאות למשאפים אלו כוללים את המשאפים: דיסקוס, טורבוהלר, אליפטה.
בסוג זה של משאף קיים צג המראה על מספר המנות שנשארו במשאף, על מנת שהמטופל ידע האם עליו לרכוש משאף חדש בקרוב.

### משאפים עם קפסולה

משאפים כוללים את מכשיר המשאף, העשוי מפלסטיק, וכמוסות המכילות את האבקה ובתוכה התרופה. על המטופל להכניס את הכמוסה לתחתית המשאף, בה יש נקבים המנקבים את הקפסולה. לאחר הניקוב, המטופל יכול לשאוף את האבקה ולקבל את האפקט הטיפולי של התרופה.

בארצות הברית, היו דיווחים על אנשים שבלעו את הקפסולות לפני השימוש במשאף, לכן חשוב מאוד להבין כי הקפסולה איננה מיועדת לבליעה כי אם לשימוש בתוך המשאף.

## ראו גם
* אינהלציה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ציוד רפואי
קטגוריה:רפואת ריאות
אטב כביסה

[שמאל|ממוזער|200px|אטב כביסה עשוי [עץ (חומר גלם)|עץ.]]
[שמאל|ממוזער|200px|אטב כביסה עשוי [פלסטיק]]
שמאל|ממוזער|200px|אטב כביסה העשוי עץ, ולו חלק אחד (ולא שני חלקי עץ המחוזקים באמצעות קפיץ)
**אטב כביסה** או **אטב** הוא כלי תפיסה המאפשר תפיסת הבגדים על חבל כביסה למטרת ייבושם לאחר כיבוסם.

## היסטוריה
אטב כביסה עשוי עץ, ולו חלק אחד הומצא על ידי קהילת השייקרים בראשית המאה ה-18. גרסה מאוחרת של אטב זה נרשמה כפטנט בארצות הברית על ידי ג'רמי ויקטור אופדבק. אטב זה היה מוט עץ, שבו חריץ שאפשר תפיסת הבד שנתלה על חבל הכביסה. החריץ הצר מנע את נפילת האטב. אטבים אלה היו עשויים עץ גמיש אשר שמר על צורת החריץ הצרה.

האטב המודרני הומצא על ידי דייוויד סמית' מורמונט בשנת 1853 והוא כולל שתי פיסות עץ או פלסטיק המוחזקות יחד באמצעות קפיץ.

דגם זה של אטב פותח על ידי סולון מור בשנת 1887.
[שמאל|ממוזער|200px|משפחת פגזיני- אטבי כביסה מעוצבים של [עודד פרידלנד]]
## בתרבות
הפסל קלאס אולדנבורג יצר פסל בשם "אטב כביסה" (*Clothespin*) הממוקם כיום מול בית עיריית פילדלפיה שבארצות הברית.

## קישורים חיצוניים

* הילרי גרינבאום וצ'ארלס וילסון, '''ההיסטוריה של אטב הכביסה''', הניו יורק טיימס, 11 במאי 2012
* אטבי כביסה ממדינות העולם

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:כביסה
קטגוריה:אביזרי חיבור
היידי ריינג'

שמאל|ממוזער|250px|היידי ריינג'
**היידי אנדיה ריינג**' (באנגלית: **Heidi Range**; נולדה ב-23 במאי 1983 בליברפול, אנגליה) היא זמרת וכותבת שירים בריטית. ריינג' השתתפה בהרכב המקורי של הלהקה אטומיק קיטן, ועזבה אחרי זמן קצר. בשנת 2001 הצטרפה ללהקת Sugababes, והשתתפה באלבומים ובהופעות שלה עד פירוקה ב-2011. מאז היא פועלת בתחום התיאטרון. ב-2012 השתתפה בעונה השביעית של הסדרה "Dancing on Ice".

## ביוגרפיה
ב-1997 ניסתה ריינג' להצטרף ללהקה Scooch, אך נדחתה כי הייתה צעירה מדי. במקום זאת, היא הצטרפה ב-1998 ללהקת אטומיק קיטן יחד עם ליז מקלרנון וקרי קטונה. היא הקליטה רק מספר שירים עם הלהקה, והופיעה בגרסה המקורית של "Whole again". ב-1999 החליטה ריינג' לעזוב את הלהקה כי העדיפה מוזיקת רית'ם אנד בלוז במקום מוזיקת פופ שאפיינה את הלהקה; היא הוחלפה בנטשה המילטון.

באוגוסט 2001 ריינג' החליפה את שיבון דונהי מלהקת שוגבייבס לאחר עזיבתה. האלבום הראשון של ריינג' עם הלהקה היה "Angels with dirty faces", שהגיע למקום שני במצעד הבריטי, הצליח במכירות עד לאלבום פלטינה משולשת, והוא נחשב לאלבום הנמכר ביותר של הלהקה. ריינג' הוציאה עוד 5 אלבומים עם הלהקה, בהם שרה וגם כתבה שירים רבים.

## חיים אישיים
ריינג' הייתה מאורסת לשדרן הרדיו והטלוויזיה דייב ברי, אך הם נפרדו ב-2011 לאחר 8 שנות זוגיות. היא נישאה לאלכס פרטקיס האיטלקי ב-2016.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרות-יוצרות בריטיות
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1985
מונסטון (קומיקס)

**מונסטון** (באנגלית: **Moonstone**, בתרגום לעברית: "אבן הירח") היא דמות בדיונית של נבלת-על המופיעה בחוברות הקומיקס האוונג'רס האפלים ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת *Captain America #192* מדצמבר 1975 ונוצרה על ידי הכותב מארב וולפמן והמאייר פרנק רובינס.

מונסטון היא האלטר אגו של קרלה סופן, בתו של משרת אחוזה מואן נייס, קליפורניה. לאחר מות אביה, אמה עבדה בשלוש עבודות כדי לעזור לבתה לעבור את שנות המכללה, וקרלה נשבעה שלא להגיע למצב כמו של אמה - כלומר לשים את מאוויי אחרים לפני אלה שלה. למרות שסיימה לימודי פסיכולוגיה ופסיכיאטריה בהצטיינות, קרלה לא אהבה להיות תלויה במטופליה כמקור הכנסה, והיא החלה בקריירת פשע כעוזרתו של דוקטור פאוסטוס, אויבו של סטיב רוג'רס - גיבור-העל הידוע בכינוי קפטן אמריקה. בלומדה אודות לויד בלוך - מונסטון המקורי - היא הפכה לפסיכולוגית שלו ותמרנה אותו לדחות מעליו את מקור כוחותיו - אבן חן חייזרית בעלת כוחות בל יתוארו. היא השיגה לעצמה את האבן ושאבה אותה לתוכה כדי לקבל את כוחותיה. במהלך אירועי "שלטון אפל" התגלה כי לפני שהפכה לחברת ת'נדרבולטס, היא חנקה את אמה למוות ושרפה את ביתם.

מונסטון גויסה לקבוצת אדוני הרשע, ונלחמה לצידם נגד האוונג'רס. לאחר שנלחמה נגד קפטן מארוול היא נותרה משותקת לזמן מה ואף שקלה לפרוש מקריירת הפשע שלה. כאשר מונסטון המקורי חטף אותה, היא נלכדה ובחרה לרצות את זמן המאסר שלה ולנטוש את חיי הפשע. בזמן שברון זמו הקים קבוצת נבלי-על שישמשו תחלופה לגיבורי-העל, הוא הבריח את מונסטון מהכלא, ובלית ברירה היא שבה לחיי הפשע כחברה בקבוצת ת'נדרבולטס תחת הכינוי **מטאוריט**.

לאחר אירועי מלחמת האזרחים של יקום מארוול, מונסטון שימשה כמנהיגת השטח של קבוצת ת'נדרבולטס, וזאת כאשר נורמן אוסבורן המטורף אילץ אותה להצטרף באמצעות שוחד. הוא אף מגייס אותה לקבוצת האוונג'רס האפלים שלו במהלך אירועי "שלטון אפל", והיא משמשת כמתחזה לגברת מארוול.

## קישורים חיצוניים
* דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

## הערות שוליים

קטגוריה:נבלי על במארוול קומיקס
קטגוריה:מורים בדיוניים
ראגנארוק (קומיקס)

**ראגנארוק** (באנגלית: **Ragnarok**, על שם ראגנארוק) הוא דמות בדיונית של נבל-על קיבורג המופיעה בחוברות הקומיקס האוונג'רס האפלים ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת *[[מלחמת אזרחים (קומיקס)|Civil War #3]]* מיולי 2006, ונוצרה על ידי הכותב מארק מילר והמאייר סטיב מקניבן.

## ביוגרפיה בדיונית
כאשר תור האמיתי נעדר ונחשב למת במהלך אירועי "מלחמת אזרחים", טוני סטארק משתמש באסופה משיערותיו, ויחד עם ריד ריצ'רדס והנרי פים יוצר שיבוט DNA של האל האסגרדי, ומשלב אותו יחד עם הטכנולוגיה של "תעשיות סטארק". מעשם של סטארק, ריצ'רדס ופים מביא ליצירתו של כפיל קיבורג, הנשלח לקרב מול גיבורי-על המתנגדים לחוק רישום העל-אנושיים, ומחייב אותם לחשוף את זהותם הסודית. הקרב יוצא מכלל שליטה כאשר הכפיל רוצח גיבור-על הידוע כגוליית, לאחר מכן יוצא הכפיל לרדוף אחר יתר המתנגדים לחוק. בעקבות כך, ריצ'רדס מכבה אותו באמצעות פקודה קולית, ומנתח את מוחו לבל הטעות תחזור על עצמה. תור החדש חוזר לקרב הסופי בין הכוחות המתפלגים, אך מובס כאשר הרקולס וסטורם מרוצצים את גולגולתו בעזרת המקבת שלו בטענה כי עצם קיומו מהווה עלבון לבן אודין האמיתי. בסופו של דבר, נלקחים שרידיו של תור החדש למחקר וניסויים במעבדה.

במהלך אירועי "פלישה סודית", נגלה כי הנרי פים, אשר עזר ליצור את הכפיל, היה למעשה מתחזה מגזע הסקרול החייזרי משני הצורה. פים הניח בשרידיו של הכפיל תוכנית למקרה חירום אם הפלישה תיכשל. אם קוד מיוחד - אותו רק המתחזה יודע - לא יוכנס למערכת מדי 18 שעות, הכפיל יתעורר. וכך, עם מותו של המתחזה, תוכנית זו התבצעה. הכפיל התעורר והאמין כי הוא תור האמיתי, ולאחר מכן איים על ברון פון בליצשלאג - ראש הצוות המדעי במחנה האמונד - להחזיר לעצמו את המקבת שלו ושם לעצמו למטרה להשמיד את "יוזמת האוונג'רס", ונוטל את שם הקוד "ראגנארוק", בתואנה כי "יביא לקיצו של הכל". ראגנארוק נעצר רק בזכות התערבותו של פון בליצשלאג, שכוחותיו החשמליים היו חסינים לברקיו של ראגנארוק. פון בליצשלאג הראה לראגנארוק תצלומים של יצירתו, והראה לו כי תור האמיתי חזר והקים מחדש את אסגרד מעל שמי העיר. ראגנארוק נגעל מכך ורואה במעשו כביזוי זכרה של אסגרד. לאחר מכן, עוזב ראגנארוק את מחנה האמונד, זאת כדי להתעמת מול תור, הקרב בין השניים נערך בסוף אירועי "מצור", ובסופו הביס תור את ראגנארוק בקלות.

בהמשך, נורמן אוסבורן מורה לארגון A.I.M לבנות מחדש את ראגנארוק, כדי שזה האחרון יצטרף לגלגולה השני של קבוצת האוונג'רס האפלים שאותה הוא מקים. ראגנארוק נבנה מחדש תחת שלטונו של אוסבורן, ונשלח להתעמת עם קבוצת האוונג'רס החדשים. ראגנארוק מגיע לעימות עם האוונג'רס החדשים כשהוא סובל מפציעות רבות, הוא מובס בעימות וכמעט נהרס על ידי ספיידרמן ווולברין. בהמשך, מופיע ראגנארוק מחדש, זה בתור חבר בקבוצת ת'נדרבולטס. מאוחר יותר, עוזב ראגנארוק את קבוצת ת'נדרבולטס וחובר בשנית לאוונג'רס האפלים.

## קישורים חיצוניים
* דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

## הערות שוליים

קטגוריה:נבלי על במארוול קומיקס
קטגוריה:תור
טריקשוט

**טריקשוט** (באנגלית: **Trickshot**) הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיעה בחוברות הקומיקס האוונג'רס האפלים ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת *The Avengers #64* ממאי 1969 ונוצרה על ידי הכותב רוי תומאס והמאייר ג'ין קולן.

טריקשוט הוא האלטר אגו של צ'ארלס ברנרד "בארני" בארטון, אחיו הבכור של קלינט בארטון, הידוע כחבר האוונג'רס הוקאיי. הוא גדל בווייברלי, איווה, ואיבד את שני הוריו לאחר שאביו האלכוהוליסט איבד שליטה על רכבם והתנגש בעץ. בארני וקלינט נשלחו לבית יתומים, שם שהו כשש שנים עד שברחו והצטרפו לקרנבל "קארסון הפלא הנודד". אמן החרבות, החבר בקרנבל, בחר בקלינט להיות עוזרו האישי, ובארני הרגיש מוזנח והפך מריר ומלא קנאה באחיו. כאשר קלינט נפצע אנושות לאחר שגילה כי אמן החרבות מעל בכספי הקרנבל, בארני גינה את אחיו הצעיר על כי לא שמר אמונים למורה הרוחני שלו. בארני מאס בחיי הקרנבל והתגייס לצבא. הוא הציע לקלינט לשכוח מהעבר העכור ביניהם ולהצטרף עמו לצבא, אך קלינט סרב. בארני הודיע לו כי ההצעה בעינה עומדת וכי יחכה לו אם ישנה את דעתו. בוקר למחרת, כאשר בארני המתין לאוטובוס הוא ראה שקלינט אינו מגיע, ובעצבות רבה השאיר את חייו הקודמים מאחוריו. קלינט הגיע לאחר מכן, אך גילה כי איחר את המועד.

מאוחר יותר, בארני הפך לסוכן FBI, ומשימתו הראשונה הייתה לעבוד עבודה סמויה כשומר ראש עבור פושע בשם מארקו. ללא ידיעתו, קלינט והמורה הרוחני שלו טריק-שוט ניסו לשדוד את אחוזתו של הפושע. זאת ועוד, בארני נורה בחץ בידי קלינט. כאשר נודע לקלינט דבר מעשהו, הוא סירב לעזוב את אחיו והפנה עורף לטריק-שוט. זה האחרון פצע את קלינט ועזב.

במסגרת עבודתו השנייה כסוכן סמוי, בארני פנה לעזרת האוונג'רס ובמהלך המשימה הקריב את חייו. לאחר שהתגלו בה סימני חיים קלושים, גופתו של בארני נגנבה והונחה בתא החלמה, אך נשכחה בידי האוונג'רס. לאחר הלווייה, קלינט קיבל מכתב מסוכן FBI שמאשר את חייו הכפולים של בארני וכי בארני מודע לחייו הכפולים של קלינט כהוקאיי. בארני נמצא בידי ברון זמו, שבשל טינה להוקאיי הפנה את אחיו נגדו. בארני וזמו שוכרים את שירותו של טריק-שוט, המורה הרוחני לשעבר של הוקאיי (שמחלת הסרטן קיננה בגופו), כדי לאמן את בארני בחץ וקשת. עם סיום האימונים, טריק-שוט הוכה קשות והסרטן שבגופו החמיר. בארני העביר את גופתו הגוססת של טריק-שוט לאחוזת האוונג'רס כמסר להוקאיי. בתגובה, הוקאיי החל לחקור את נסיבות מותו של טריק-שוט, אך נקלע למארב של אחיו. בארני החל לקרוא לעצמו בשם טריקשוט כמחווה למורה הרוחני של שני האחים, הכניע את אחיו והעביר אותו לברון זמו. זמו ערך בין שני האחים קרב עד מוות, והוקאיי הצליח להתגבר על טריקשוט למרות שהתעוור בעקבות פציעה ישנה. או אז, זמו התעמר בהוקאיי על כי הצליח להמריד את אחיו בו. טריקשוט נכלא, ובארני מסכים להשתלת מח עצם באחיו להשבת ראייתו בתנאי שיתמודד שוב מול הוקאיי בעתיד.

בהמשך, נורמן אוסבורן מביים את מותו של בארני בבית החולים, ומזמין אותו להצטרף לגלגולה השני של קבוצת האוונג'רס האפלים. למרות הצלחה ראשונית של הקבוצה החדשה, הוא מפסיד בקרב נגד מוקינגבירד לאחר שהוזרק לה נסיוב משולב של נוסחת סופר-חייל ונוסחת האינסוף.

## ראו גם
* מרלין - דמות בדיונית של חברת DC קומיקס המתחרה

## קישורים חיצוניים
* דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

## הערות שוליים

קטגוריה:נבלי על במארוול קומיקס
קטגוריה:מאומצים בדיוניים
קטגוריה:יתומים בדיוניים
מאבק נוצות

[שמאל|ממוזער|250px|מאבק נוצות עשוי נוצת [יען.]]
שמאל|ממוזער|250px|מאבק עשוי נוצות סינתטיות.
**מאבּק נוצות** הוא מתקן המשמש לניקוי אבק מרהיטים או יצירות אמנות. המתקן עשוי ידית (לרוב עשויה עץ או פלסטיק אך לעיתים גם שריון צב או שנהב), אליה מחוברות נוצות. בעבר נעשה שימוש בעיקר בנוצות יען אולם כיום נעשה שימוש גם בנוצות תרנגולת או נוצות סינתטיות העשויות חומרים פלסטיים. קיימים מתקנים עם נוצות נשלפות, כך שניתן להשאיר אותן מכוסות ומוגנות מפני נזק בזמן שהמתקן אינו בשימוש.

מאבק נוצות מאפשר ניקוי מדפים שמונחים עליהם חפצים רבים, כי גמישות הנוצות מאפשרת ניקוי האבק מבלי להזיז את החפצים, וכן מאפשרת ניקוי קורי עכבישים המצויים בפינות גבוהות או בסמוך לתקרות.

## היסטוריה
מאבק הנוצות הומצא באיווה שבארצות הברית בשנת 1870, בייצור מברשת מנוצות תרנגול הודו. בשנת 1874 נוסדה חברת הוג דסטר (Hoag Duster) לייצור מברשות על בסיס רעיון זה. באותה שנה סוזן היבארד מלייק ז'נבה שבויסקונסין פיתחה מנוצות תרנגול הודו את מאבק הנוצות, וב-13 בנובמבר 1874 רשמה פטנט שמספרו 177,939 אשר נרשם ב-30 במאי 1876. רישום פטנט זה הביא למאבק משפטי ממושך בינה לבין בעלה, ג'ורג' היבארד, ולבסוף בדצמבר 1881 קבע בית המשפט לערעורים של המחוז השביעי בשיקגו כי סוזן היא בעלת הפטנט.

מאבקים מנוצות יען פותחו ביוהנסבורג שבדרום אפריקה בשנת 1903 על ידי המיסיונר הנרי בקנר. בקנר שב לארצות הברית ובשנת 1913 פתח חברה לייצור מאבקים העשויים נוצות יען באתול שבמסצ'וסטס.

## ראו גם

## הערות שוליים

קטגוריה:כלי ניקוי
נוצות
קטגוריה:ארצות הברית: המצאות
קטגוריה:אבק
קטגוריה:נוצות
אלוף בשחור (הרהורים)

**אלוף בשחור (הרהורים)** הוא אלבום האולפן השישי של הזמר והיוצר עמיר בניון אשר יצא בשנת 2007 כשנה לאחר אלבומו הקודם, "הכל עד לכאן".

האלבום מכיל 15 רצועות שהם בעצם חלק מיצירה אחת. האלבום מרפרף ומתקדם מבריאת האדם למצבו העכשווי, ויש בו ביקורת נוקבת על אלמנטים באופן החיים המודרניים. הוא בוחן את התנהגותו של האדם, התפתחותו ושאיפותיו. יש בו ניגוד בין הדמיון שמוצג כאשליה, ומגובה ומועצם על ידי המדיה המכתירה אלופים לרגע. כאשליה היא במרכז הביקורת, ומולה המציאות המגבילה הממשית. הוא מדבר על הפספוס, על התעוררות מאוחרת ועל היות לבד. מול אלו האלבום מציע אלמנטים דתיים, בין היתר מחסידות חב"ד, ושם את הרצון לקרבת אלוהים כביטוי הבסיסי והראשוני ביותר של רצון האדם.
האלבום כולו לא זכה לפרסום רב, אך מתוכו התפרסם השיר "אלוף בשחור" וכן שלושה שירים נוספים ("יכול להיות", "תמיד ידעתי" ו"רוצה אליך") שצורפו לאלבום האוסף שעה של אור שיצא שנתיים לאחר מכן. כל השירים והלחנים באלבום הם של עמיר בניון והוא הוקלט בשיתוף סימפונט אשדוד ובניצוחו של שמואל אלבז.

בשיר "יכול להיות" מבצע בניון עיבוד לקטע מתוך הפרק הראשון של הסימפוניה החמישית של בטהובן. בשיר "תמיד ידעתי" הוא משלב הקלטה של הרבי מלובביץ' וחסידיו בשירת "צמאה לך נפשי" על פי לחן של ר' שניאור זלמן מלאדי. הקטע האחרון (15) הוא מעין סיכום ומוזכרים בו כל הנושאים שהוזכרו בשירים הקודמים.

## רשימת שירים
# פתיחה (1:24)
# איך יורדים למטה (1:10)
# אלוף בשחור (2:54)
# כמה שתביט מהחלון (2:05)
# ארבעים יום וארבעים לילה (0:43)
# ברוך ה' שאי אפשר (2:17)
# יכול להיות (2:42)
# אתה בשידור (0:46)
# הכי חכם על כדור הארץ (2:40)
# אלא במה שבתוכו (1:31)
# תכתוב לאל מכתב (1:47)
# (ללא שם) (1:21)
# תמיד ידעתי (2:43)
# רוצה אליך (2:44)
# הרהורים (3:23)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי עמיר בניון
קטגוריה:אלבומי חברת התו השמיני
קטמול-קלרק

אלגוריתם **קטמול-קלרק** (באנגלית: **Catmull–Clark**) הוא אלגוריתם בגרפיקה ממוחשבת שמטרתו ליצור משטחים חלקים באמצעות חלוקה חוזרת של משטח התחלתי. האלגוריתם הוצג לראשונה ב-1978 על ידי שני מדעני המחשב האמריקניים אדווין קטמול וג'יימס קלרק.

האלגוריתם פועל בצורה רקורסיבית כשבכל שלב נעשה עידון בצורה הבאה:
מתחילים ממודל של פאון, וכל הקודקודים בו נקראים קודקודים מקוריים.
*על כל פאה מוסיפים נקודת פאה (face point) שהיא נקודת שיווי המשקל הממוצעת בין הקודקודים המקוריים של הפאה.
*על כל צלע מוסיפים נקודת צלע (edge point) שהיא ממוצע שתי נקודות הפאה הסמוכות ושתי נקודות הקצה המקורית של הצלע.
*לכל נקודת פאה מוסיפים צלע המקשרת לצלעות הפאה. כלומר צלע המקשרת את נקודת הפאה עם נקודות הצלע המתאימות.
*לכל נקודה מקורית P מגדירים את F להיות ממוצע נקודות הפאה שיצרנו שנוגעות ב-P, ומגדירים את R להיות ממוצע נקודות האמצע לצלעות הנוגעות ב-P. כל נקודה מקורית מוזזת ל{F + 2R + (n-3)P \over n}.
*מחברים בצלע כל קודקוד לנקודות הצלע של כל הצלעות המקוריות שבהן היה הקודקוד המקורי.
*מגדירים את הפאות החדשות בעזרת הצלעות שנוספו בבנייה.

הפעלה חוזרת של האלגוריתם מחלקת צורה עם מעט פאות לצורה עם הרבה פאות ומחליקה את הקצוות ה"חדים" וה"משוננים" למשטח שמשתנה בצורה הדרגתית וחלקה יותר.

## קישורים חיצוניים


E. Catmull and J. Clark: *Recursively generated B-spline surfaces on arbitrary topological meshes*, Computer-Aided Design 10(6):350-355 (November 1978), ([doi](http://dx.doi.org/10.1016/0010-4485(78)90110-0), pdf)


קטגוריה:גרפיקה ממוחשבת
מילדרד פירס (סרט)

**מילדרד פירס** (באנגלית: **Mildred Pierce**) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1945 בבימויו של מייקל קורטיז. תסריט הסרט נכתב על ידי רנדל מקדונלד ומבוסס על נובלה בעלת אותו שם של ג'יימס אם. קיין משנת 1941. בסרט משחקים ג'ואן קרופורד, אן בליית', ג'ק כרסון, זכריה סקוט ואיב ארדן.

זהו סרטה הראשון של קרופורד באולפני "האחים וורנר" לאחר עזיבתה את אולפני "מטרו גולדווין מאייר". בסרט זה היא זכתה בפרס האוסקר הראשון שלה.

## הפקה
בתסריט במקור לא היה רצח, אך בעקבות ההצלחה של הסרט "ביטוח חיים כפול" (1944) החליטו להוסיף קטע זה. השחקניות וירג'יניה ווידלר, אהן רוטרפורד ושירלי טמפל נבחנו לתפקיד ויידה פירס. אך לבסוף ליהקו את אן בליית' שלושה שבועות לפני התחלת צילומי הסרט. אן שרידן וברברה סטנוויק היו הבחירות העדיפות של הבמאי מייקל קורטיז לתפקיד מילדרד פירס. אך לבסוף הוא בחר בג'ואן קרופורד.

קרופורד לא נכחה בטקס האוסקר שנערך באותה שנה עקב מחלה. ברם לאחר שנודע לה על זכייתה בפרס היא מיהרה לקיים מסיבת עיתונאים.

## צוות שחקנים
* ג'ואן קרופורד - מילדרד פירס
* ג'ק כרסון - וולי פיי
* זכריה סקוט - מונטי ברגון
* איב ארדן - אידה קרווין
* אן בליית' - ויידה פירס
* באטרפליי מק'ווין - לואטי
* ברוס בנט - אלברט פירס

## פרסים ומועמדויות
### זכיות
* פרס המבקרים של ניו יורק לשחקנית הטובה ביותר (ג'ואן קרופורד)
* פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר (ג'ואן קרופורד)

### מועמדויות
* פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר
* פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר (איב ארדן)
* פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר (אן בלית')
* פרס אוסקר לצילום הטוב ביותר (ארנסט הלר)
* פרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר (רנדל מקדונלד)

### הכרה ומעמד הסרט
הסרט היה מועמד לשלוש רשימות של מכון הסרטים האמריקאי: "הסרטים הטובים ביותר - הגרסה המעודכנת", "הנבלים הטובים ביותר" (אן בלית' בתור ויידה פירס) ו"הציטוטים הטובים ביותר" ("Personally, Veda's convinced me that alligators have the right idea. They eat their young." שנאמר על ידי אידה קרווין).

ב-1996, נבחר הסרט לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית על ידי ספריית הקונגרס עקב תרומתו לקולנוע.

## עיבודים נוספים
במרץ 2011 יצאה מיני סדרת טלוויזיה בעלת אותו שם של רשת "HBO". בסדרה שיחקו קייט וינסלט, גאי פירס, אוון רייצ'ל ווד ומייר וינינגהם. תסריט הסדרה שונה במקצת מזה של הסרט. הסדרה זכתה לרייטינג גבוה. בנוסף, הסדרה זכתה בפרס גלובוס הזהב, פרס גילדת שחקני המסך וחמישה פרסי אמי.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1945
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פשע אמריקאיים
קטגוריה:סרטי שחור-לבן אמריקאיים
קטגוריה:סרטי האחים וורנר
קטגוריה:סרטים אמריקאיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטים בשימור ספריית הקונגרס
קטגוריה:סרטי מייקל קורטיז
קטגוריה:סרטי פולחן
קטגוריה:סרטים המבוססים על ספרי מתח אמריקאים
סמל סקסוניה

130px|ממוזער|שמאל|סמל הנסיך הבוחר של סקסוניה מ-1356
**סמל סקסוניה** (בגרמנית: **Landeswappen Sachsens**) הוא סמלה הרשמי של המדינה הגרמנית סקסוניה. הסמל נקבע בחוק המדינה ב-25 באוקטובר 1991.

## תיאור
הסמל מורכב ממגן בעל עשרה פסים אופקיים בצבעי זהב ושחור לסירוגין. עליהם מוטען כתר ירוק שפרוש מהפינה השמאלית העליונה לפינה הימנית התחתונה (מנקודת מבטו של הצופה).

## היסטוריה
מקורו של הסמל בדוכסות סקסוניה-ויטנברג שהייתה חלק מהאימפריה הרומית הקדושה והוא דומה לסמל שהיה ב-1422. מקורם של הפסים בסמלו של בית אסקניה שהיו רוזני העיר בלנסטד (Ballenstedt). בית אסקניה החזיק בכס דוכסות סקסוניה-ויטנברג ובתואר הנסיך הבוחר עד 1422, אז הוחלף על ידי פרידריך הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה לבית וטין, רוזן מייסן.

סמל בית אסקניה מופיע בשלטי אצולה של נסיכים רבים כדוגמת: נסיך ויילס, הנסיך ארתור, דוכס קונוט וסטראת'רן וויקטוריה, הנסיכה המלכותית.

## ראו גם
* דגל סקסוניה

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מדינות גרמניה: סמלים
קטגוריה:סקסוניה
ג'רי טיילור

**ג'רי טיילור** (באנגלית: **Jeri Taylor**; 30 ביוני 1938 – 24 באוקטובר 2024) הייתה תסריטאית ומפיקת טלוויזיה אמריקאית שהייתה ידועה בתרומתה לסדרה "מסע בין כוכבים". היא הייתה בוגרת אוניברסיטת אינדיאנה, שם היא הייתה חברה ב"קאפא אלפא תטא".

## כתיבה עבור "מסע בין כוכבים"
לאחר שכתבה תסריטים לסדרות טלוויזיה שונות, כמו "Little House on the Prairie" ו-"The Incredible Hulk", ושימשה כמפיקה וכבמאית בסדרות "Quincy, M.E." ו-"Jake and the Fatman", לי שלדון - אשר איתו עבדה על "Quincy, M.E." - המליץ עליה למפיקי "מסע בין כוכבים: הדור הבא".

טיילור הצטרפה לצוות "מסע בין כוכבים: הדור הבא" בתחילת העונה הרביעית, כמפיקה אחראית, והייתה שותפה לכתיבת הפרק "Suddenly Human". לאחר שנתיים, טיילור הפכה למפיקה-שותפה, ביחד עם ריק ברמן ומייקל פילר, ושימשה כמפיקה בפועל של העונה השביעית והאחרונה של "מסע בין כוכבים: הדור הבא". במהלך תקופה זו היא כתבה מספר פרקים, לרבות הפרק האחרון של ויל ויטון כדמות קבועה בסדרה ("Final Mission"), הפרק שבו נראו לראשונה הקרדאסים, שמאוחר יותר קיבלו תפקיד משמעותי בעלילת הסדרה "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9" ("The Wounded"), וכן את החלק הראשון של הפרק הכפול בו הופיע ככוכב אורח ליאונרד נימוי כספוק ("Unification").

במהלך השנה האחרונה של "הדור הבא", טיילור עבדה עם ריק ברמן ומייקל פילר על פיתוח סדרת מסע בין כוכבים רביעית - "מסע בין כוכבים: וויאג'ר". כאשר הפקת "הדור הבא" הסתיימה, טיילור הועברה לצוות ההפקה של "וויאג'ר", ושימשה כמפיקה בפועל, יחד עם ריק ברמן, בארבע השנים הראשונות. בתחילת העונה השנייה, כאשר מייקל פילר עבר למשרה מופחתת של יועץ יצירתי, טיילור הפכה לראש צוות הכותבים ונשארה בתפקיד זה עד לתום העונה הרביעית, כאשר פרשה והעבירה את השליטה בצוות הכותבים לבראנון בראגה.

במהלך עבודתה על "הדור הבא" ו"וויאג'ר", טיילור כתבה שלושה רומנים אודות "מסע בין כוכבים".

## חיים אישיים
טיילור הייתה נשואה לשדרן הספורט דיק אנברג בשנים 1963–1973. בנם אלכסנדר אנברג גילם דמויות של וולקנים הן ב"דור הבא" ובהן ב"וויאג'ר". בשנת 1996 טיילור התחתנה עם הבמאי-מפיק-תסריטאי דייוויד מואזינגר.

## הנצחה
טיילור, שנולדה בבלומינגטון, אינדיאנה, שילבה את מקום הולדתה בקורות חייה של קפטן קת'רין ג'יינוויי הבדיונית. בסוף אוקטובר 2020 הונצחה דמותה של ג'יינוויי בעיר הולדתה העתידית. למונומנט שהוצב הוסף אזכור לטיילור, הן כילידת המקום והן כמי שהייתה אחראית בין היתר על עיצוב דמותה של ג'יינוויי.

טיילור נפטרה ב-24 באוקטובר 2024.

## ביבליוגרפיה

* Taylor, Jeri (1991). *Unification*. Pocket Books. .
* Taylor, Jeri (1996). *Mosaic*. Pocket Books. .
* Taylor, Jeri (1998). *Pathways*. Pocket Books. .

## לקריאה נוספת

* 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי אינדיאנה
קטגוריה:בלומינגטון: אישים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת אינדיאנה בלומינגטון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אינדיאנה בלומינגטון
קטגוריה:תסריטאיות טלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:מפיקות טלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:מסע בין כוכבים - אישים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת המדינה של קליפורניה בנורת'רידג'
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של קליפורניה בנורת'רידג'
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1938
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1938
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2024
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2024