open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
סם פיבניק

שמאל|ממוזער|250px|סם פיבניק
**סם (שמואל) פיבניק** (בפולנית: **Szmuel Piwnik**, "שמואל פיבניק"; 1 בספטמבר 1926–30 באוגוסט 2017) היה ניצול השואה ששרד את התופת במחנה הריכוז אושוויץ.  ב-30 באוגוסט 2012 יצא לאור ספר על זיכרונותיו מתקופת השואה: Survivor - Auschwitz, The Death March and My Fight for Freedom ("ניצול - אושוויץ, צעדת המוות ומלחמתי לחירות"). הספר נכתב באנגלית, יצא לאור בהוצאת  Hodder & Stoughton,  ותורגם לאיטלקית, פולנית, צרפתית והולנדית.

שמואל פיבניק היה בנם השני של פייגל פיבניק, ולייב פיבניק, חייט. בתחילת שנת 1943 אולצה המשפחה לעקור לגטו בנדין. ב-6 באוגוסט 1943 הם נשלחו למחנה אושוויץ-בירקנאו. אביו ואמו, אחותו הקטנה חנה, ואחיו הקטנים מאיר, וולף ויוסף נרצחו מיד עם הגעתם למחנה. הוא סיפר שאחותו הגדולה הנדל שרדה במחנה במשך כעשרה ימים, עד שנבחרה בסלקציה לתאי הגזים.

פרטיו האישיים נלקחו ממנו, הוא נרשם במצבת אסירי המחנה וקועקע במספר האסיר 135913. לאחר תקופה של שבועיים באזור ה"הסגר" בבירקנאו, הוא שובץ ביחידת ה"רמפקומנדו" שתפקידה היה להוציא את האסירים שהובלו למחנה מהרכבות לפני קליטתם במחנה או הוצאתם להורג בגז. הדבר נתן לו גישה למזון ולחפצי ערך שהיו במטען המשלוחים, והוא עשה בהם שימוש כדי לשחד את הקאפואים ואת אסירי המחנה האחרים. 

ב-27 בדצמבר 1943, אושפז בבית החולים שבמחנה (בלוק 9) עם חשד לטיפוס. הוא סיפר שהודות לשהייתו בבית החולים ניצל מסלקציה למוות במחנה ב-11 בינואר 1944. לאחר החלמתו מהטיפוס נשלח לתת-המחנה פירסטנגרובה, מכרה פחם שבו נכפה עליו לעבוד כ"פורארבייטר" (Vorarbeiter – "משגיח", בגרמנית). לדבריו, בעת שהייתו באושוויץ ראה במו עיניו את אוטו מול ואת יוזף מנגלה.

ב-19 בינואר 1945 פונה מחנה פירסטנגרובה עקב התקדמות הצבא האדום לעברו. האסירים שהיו חזקים דיים הוצעדו לצד מסילת רכבת בגליווייס. רובם של אלו שלא היו כשירים לצעוד בצעדה נורו למוות על ידי שומרי המחנה תחת פיקודו של מקס שמידט. לאחר מסע רגלי שנמשך תשעה ימים ובמהלכו לא ניתנו לאסירים מנות מזון, קבוצתו של פיבניק הגיעה למחנה דורה-מיטלבאו ב-28 בינואר 1945. במשך שלושה חודשים שהה פיבניק במחנה בו נכפו עליו עבודות בנייה, ולאחר מכן נשלח ביחד עם כמאתיים אסירים אחרים ממחנה פירסטנגרובה על גבי דוברות לאורך נהר האלבה לעבר העיר הולשטיין שבצפון גרמניה. בהולשטיין נכפתה על האסירים עבודה חקלאית, ופיבניק נשלח לעבוד בחוות הוריו של מקס שמידט. 

בתחילת מאי 1945, אסירי מחנה פירסטנגרובה לשעבר ופיבניק הוצעדו לנמל נוישטאדט אין הולשטיין ומשם הובלו לאונייה קאפ ארקונה בתאריך 3 במאי 1945. אסירים אחרים הובלו לאוניות נוסעים אחרות, ושעות ספורות לאחר שפיבניק היה על המשט הם הותקפו על ידי חיל האוויר הבריטי והמשט עלה באש והוטבע. כאחד האחרונים שעלו לאונייה, פיבניק ניצב ברציף העליון ולכן יכל לקפוץ ממנה ולשחות לעבר החוף. מתוך כ-7,000 אסירים שהובלו במשט שרדו לא יותר מ-500 איש. 

פיבניק שוחרר על ידי הצבא הבריטי בנוישטאדט ב-4 במאי 1945.

הוא נפטר ב-30 באוגוסט 2017 בבית אבות יהודי בלונדון.

## קישורים חיצוניים

* 

* הספר Survivor: Auschwitz, the Death March and My Fight for Freedo באתר אמזון
* אתר האינטרנט של סם פיבניק

## הערות שוליים

קטגוריה:ניצולי השואה: פולין
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז אושוויץ
קטגוריה:אסירים בגטו בנדין
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1926
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-2017
ג'ק רמזי

**ג'ון "ג'ק" רמזי** (באנגלית: **John T. "Jack" Ramsay**; 21 בפברואר 1925 – 28 באפריל 2014) היה מאמן כדורסל אמריקאי, שאימן כעשור בליגת המכללות, ולאחר מכן כ-20 שנה בליגת ה-NBA.

## קריירה
רמזי החל את הקריירה בשנת 1949, כשאימן שתי קבוצות כדורסל בתי ספר תיכוניים בפילדלפיה, עיר הולדתו. בשנת 1955 מונה למאמן קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת סנט ג'וזף, אותה הוביל ל-7 הופעות בטורניר אליפות המכללות ואף להופעה היחידה בתולדותיה בפיינל פור הטורניר.

בשנת 1968 מונה רמזי למאמנה של קבוצת פילדלפיה 76'. הוא אימן בפילדלפיה במשך ארבע עונות, בהן הוביל את הקבוצה שלוש פעמים למשחקי הפלייאוף בטרם עבר לאמן את באפלו ברייבס, שאף אותה הוליך לשלוש הופעות בפלייאוף בארבע עונות. ב-1976 מונה למאמנה של פורטלנד טרייל בלייזרס. כבר בעונת הבכורה שלו בקבוצה, הוביל רמזי את פורטלנד לאליפות היחידה בתולדות המועדון לאחר שניצח בגמר-המערב ב של 0-4 על לוס אנג'לס לייקרס וגבר בסדרת הגמר של הליגה בשישה משחקים על פילדלפיה, קבוצתו לשעבר.

רמזי אימן בפורטלנד במשך עשר עונות, שבהם זכה באליפות אחת ב-1977 שלאחריהן כיהן שנתיים כמאמנה של אינדיאנה פייסרס בטרם פרש מאימון. רמזי פרש כשבאמתחתו 864 ניצחונות - המאזן השני בטיבו בהיסטוריה בעת פרישתו. הוא נבחר בשנת 1992 להיכל התהילה של הכדורסל ובשנת 1996 כאחד מעשרת המאמנים הגדולים בתולדות ה-NBA.

ג'ק רמזי נפטר ב-28 באפריל 2014 לאחר מאבק במחלת הסרטן.

ב-9 בפברואר 2022 הוכרז כאחד מחמישה עשר המאמנים הגדולים בתולדות ה־NBA.

## קישורים חיצוניים

* פרופיל באתר היכל התהילה של הכדורסל
* סטטיסטיקה כמאמן באתר basketball-reference.com
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי פנסילבניה
קטגוריה:פילדלפיה: אישים
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פרשני כדורסל אמריקאים
קטגוריה:מאמני כדורסל אמריקאים
קטגוריה:היכל התהילה של הכדורסל: מאמנים
קטגוריה:מאמני אינדיאנה פייסרס
קטגוריה:מאמני פילדלפיה 76'
קטגוריה:מאמני פורטלנד טרייל בלייזרס
קטגוריה:מאמני משחק האולסטאר של ה-NBA
קטגוריה:מאמני באפלו ברייבס
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת סנט ג'וזף
קטגוריה:מנהלי קבוצות ב-NBA
קטגוריה:חברי היכל התהילה של כדורסל המכללות
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1925
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2014
הנשמה מלאכותית מכנית

ממוזער|טכנאי הנשמה בודק מטופל מונשם במכונת הנשמה בשנת 2011
[ממוזער|אנשי צוות רפואי בודקים מטופל המונשם ב[ריאת ברזל, הנשמה לא חודרנית בלחץ שלילי, בעת מגפת שיתוק ילדים ברוד איילנד בשנת 1960.]]**הנשמה מלאכותית** ברפואה היא שיטה שמטרתה לסייע לפעולה הטבעית של הנשימה או להחליפה. אפשר לבצע הנשמה מלאכותית באמצעות מכונת הנשמה אוטומטית או ידנית, על ידי איש צוות רפואי באמצעות מפוח הנשמה. נהוג לחלק את גישות ההנשמה המלאכותית המכנית לשניים: הנשמה חודרנית ולא-חודרנית. בכל אחת משתי הגישות קיימות שתי שיטות עיקריות להנשמה מלאכותית מכנית: הנשמה בלחץ חיובי, שבה אוויר או תערובת גזים אחרת נדחסים לקנה הנשימה, והנשמה בלחץ שלילי, שבה האוויר נשאב למעשה לתוך חלל הריאות.

## שימוש רפואי
הנשמה מלאכותית מכנית נדרשת כאשר נשימתו הטבעית של החולה אינה יעילה דייה כדי לקיימו בחיים. יש נסיבות שבהן יש צורך בהנשמה מלאכותית מכנית כאמצעי מנע, כאשר צפוי כשל של הריאות או של איברים חיוניים אחרים בגוף, או כאשר חילוף הגזים בריאות אינו יעיל. כיוון שהנשמה מכנית תומכת רק בנשימה ואינה אמצעי ריפוי, השימוש באמצעי זה אינו מייתר את הטיפול בבעיה הרפואית שבה לוקה המטופל.

נסיבות נפוצות לשימוש בהנשמה מלאכותית מכנית הן:
* פגיעה חדה בריאות (תסמונת מצוקת הנשימה החדה - ARDS, ופגיעה טראומטית)
* אפניאה, דום נשימתי הכולל מקרי הרעלה
* מחלת ריאות חסימתית כרונית
* חמצת נשימתית (Respiratory acidosis)
* מצוקה נשימתית המתבטאת בנשימה מהירה (Tachypnea) העלולה להיגרם משיתוק הסרעפת כתוצאה מתסמונת גייאן-בארה, מיאסטניה גראביס, פגיעה בחוט השדרה, הרדמה, וטיפול בתרופות מרפות שרירים.
* תת-חימצון בדם (Hypoxemia)
* לחץ דם נמוך, בעיקר לחץ דם עורקי, במצבים דוגמת אלח דם, הלם, או אי-ספיקת לב
* מחלות במערכת העצבים כגון מחלת ALS
* גידולים במוח

## סיכונים נלווים
* בארוטראומה בריאות הוא סיכון מוכר להנשמה מכנית בלחץ חיובי העלול לגרום לחזה אוויר ופגיעות אחרות.
* פציעת ריאה כתוצאה מהנשמה.
* ניוון שריר הסרעפת כתוצאה מחוסר שימוש.
* הצטברות ריר בריאות.

## שימוש בהנשמה מכנית ומשכה
הנשמה מלאכותית מכנית יכולה להיות התערבות רפואית לפרק זמן קצר, לדוגמה בעת ניתוח או במצב של מחלה חריפה (בדרך כלל ביחידה לטיפול נמרץ). טיפול בהנשמה מלאכותית מכנית יכול להינתן גם בסביבה ביתית או במוסד סיעודי או שיקומי למטופלים במחלות כרוניות הדורשים סיוע בנשימה. בגלל המבנה האנטומי של הלוע, בית הקול, קנה הנשימה והוושט והנסיבות שבהן נעשה שימוש בהנשמה מכנית, יש לעיתים צורך לנקוט אמצעים נוספים כדי להבטיח שדרכי הנשימה פתוחות בעת שימוש בהנשמה בלחץ חיובי וכן מעבר אוויר ללא מחסום אל קנה הנשימה ומניעת כניסת אוויר לוושט ולקיבה. האמצעי הנפוץ הוא פיום קנה, החדרת צינור לקנה הנשימה המבטיח מעבר אוויר חופשי לריאות. את הצינור אפשר להחדיר דרך הפה או האף, ובמקרים של הנשמה ממושכת הוא מוחדר לקנה בדרך של פיום קנה.

## קישורים חיצוניים

* כל מה שרציתם לדעת על הנשמה מלאכותית ופחדתם לשאול, פנקס עזר למתמחה, המרכז הרפואי תל אביב ע”ש סוראסקי
* רשת בינלאומית למשתמשי מכונות הנשמה ביתיות 
* 

קטגוריה:נשימה
קטגוריה:רפואת חירום: טיפולים
בלוק 10

שמאל|ממוזער|300px|בלוק 10 כיום
**בלוק 10** היה אגף במחנה הריכוז אושוויץ I שבו ערכו רופאים נאצים ניסויים על אסירים ואסירות יהודים. הניסויים הרפואיים בבלוק 10 נעו מבדיקות של חשיפת עור האסיר לכימיקלים שונים ועד להזרקה קטלנית של פנול ללב הנבדק לצורך המתתו המידית ועריכת ניתוח על גופתו. 

בלוק 10 היה אומנם בשטח המחנה בו שוכנו גברים, אולם רוב הניסויים הרפואיים נערכו בו על נשים. הרופאים העיקריים שעבדו בבלוק 10 היו קרל קלאוברג, הורסט שומאן, אדוארד וירטס, ברונו ובר ואוגוסט הירט. לכל אחד מהם היו שיטות משלו לעריכת ניסויים אכזריים בגוף האסירים. גם ד"ר מנגלה ערך ניסויים בבלוק 10 ולכן הוא כונה לעיתים קרובות "הבלוק של מנגלה". 

## הרופאים

* קרל קלאוברג - התמקד בניסויי עיקור בנשים על ידי זריקות. 
* הורסט שומאן - מושאי הניסוי שלו היו אסירות ואסירים בריאים בשנות העשרה המאוחרות שלהם או בתחילת שנות העשרים, עליהם ערך ניסוי עיקור באמצעות קרני רנטגן. הנשים הונחו בין שני משטחים שלחצו אותן מהגב ומהבטן. הוא הציב את איבר מינם של האסירים ואת כיס האשכים שלהם על גבי משטח מיוחד. כוויות קרינה ונזק למעיים היו התוצאות השכיחות ביותר של ניסוייו.

## ראו גם
* בלוק 11
* בלוק 24
* בלוק 31
* ניסויים רפואיים בבני אדם בתקופת השואה
* ניסויי מנגלה בתאומים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אושוויץ: מבנים
קטגוריה:ניסויים בבני אדם על ידי הנאצים: אתרים
קרן השואה

**קרן השואה** (באנגלית: **Shoah Foundation**) היא שם גנרי לקרנות שנוסדו לשם קידום ההנצחה של זכר השואה.

## הקרן לתיעוד ההיסטוריה החזותית של השואה באוניברסיטת דרום קליפורניה
את הקרן לתיעוד ההיסטוריה החזותית של השואה באוניברסיטת דרום קליפורניה יזם סטיבן ספילברג בשנת 1994. זהו ארגון ללא כוונת רווח שנוסד במטרה לתעד בהקלטות וידאו ניצולי השואה ועדים אחרים לשואה. בין השנים 1994–1999 קיימה הקרן כ-52,000 ראיונות שתועדו בווידאו ב-56 מדינות וב-32 שפות. העדים כללו יהודים ניצולי השואה, עדי יהוה, צוענים והומוסקסואלים שנרדפו על ידי המשטר הנאצי, עדים שהיו בין החיילים המשחררים של מחנות הריכוז, אסירים פוליטיים, מצילים ונותני עזרה לנרדפים, שרידי מדיניות האאוגניקה הנאצית ומשתתפי משפטיהם של פושעי המלחמה, בהם משפטי נירנברג.

ב-2005 חתמו נציגי הקרן על הסכם עם אוניברסיטת דרום קליפורניה במסגרתו הועברו נכסי הקרן והשליטה בה לאוניברסיטה. בתמורה התחייבה האוניברסיטה לשמר את הארכיון ולהמשיך במשימתה של הקרן.

## קרנות נוספות לזכר השואה
בשנת 2000 הוקמה בצרפת הקרן לזכר השואה בכסף שהוחרם מיהודים צרפתיים שנרצחו בשואה. מטרות הקרן דומות – חינוך, תיעוד ושימור זכר הנספים והתרבות והסולידריות היהודיות. נשיאת הכבוד של הקרן היא סימון וייל.

**פרויקט DNA שואה** (The DNA Shoah Project) הוא פרויקט של איסוף DNA מקרובי משפחה של ניצולי השואה כדי למצוא התאמות גנטיות וכך לסייע באיחוד משפחות של ניצולי השואה בארצות הברית ובעולם, ולסייע בזיהוי יהודים שנרצחו בשואה באמצעות בדיקות שרידי DNA באתרי רצח. המטרה היא לאסוף 10,000 דוגמיות, ועד כה נאספו כאלף.

## קישורים חיצוניים
* על אוספי העדויות בווידאו של יד ושם ושל מכון הקרן להיסטוריה חזותית מיסודו של סטיבן שפילברג, באוניברסיטת דרום קליפורניה, באתר יד ושם

קטגוריה:זיכרון השואה
קטגוריה:חקר השואה
קטגוריה:חקר האנטישמיות
בלוק 11

שמאל|ממוזער|300px|מסדרון בבלוק 11 
**בלוק 11** הוא שמו של מבנה בשטח מחנה הריכוז וההשמדה אושוויץ ששימש לענישת אסירי המחנה בעינויים פיזיים. הבלוק הוצב באזור שנקרא "שטאמלאגר" (המחנה הראשי של אושוויץ). בין בלוק 10 לבלוק 11 עמד "קיר המוות" (ששוחזר לאחר מלחמת העולם השנייה), מולו הועמדו אלפי אסירים בטרם הוצאו להורג על ידי כיתות ירי. בפי האסירים נקרא הבלוק "בלוק העינויים" או "בלוק המוות". הבלוק הכיל חדרי עינויים שבהם עונו האסירים. בין שיטות העינויים היו כליאה בחדר אפל למספר ימים וכן "חדר עמידה" בשטח 81 סנטימטרים רבועים, לו היה פתח של 5 סנטימטרים רבועים לכניסת ויציאת אוויר, בו אולצו האסירים לעמוד עד עשרים שעות רצופות ביחד ולמחרת להמשיך בעבודות הכפייה כרגיל, ללא קבלת מנוחה.

## חקירות

בבלוק 11 נערכו גם חקירות אסירים על ידי שימוש בעינויים. שיטת חקירה שפותחה בבלוק על ידי וילהלם בוגר, כללה הכנסה של האסיר לחדר החקירה ערום והנחתו על מוט ברזל שהיה מחובר בכבלים לתקרה. האסיר נוענע קדימה ואחורה תוך כדי שחוקר שואל אותו שאלות בעוצמת קול הולכת וגדלה וחוקר נוסף הולם באחוריו במוט ברזל אחר. במקרה שהאסיר לא שיתף פעולה, החוקר הנוסף החל להכותו באיברים אחרים בגופו. אסירים שנחקרו בשיטה זו התעלפו והמשיכו לספוג חבטות עד למותם.

בבלוק 11 נערכו הניסויים הראשונים של המתת בני אדם בגז ציקלון בי.

## ראו גם
* בלוק 10
* בלוק 24
* בלוק 31

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אושוויץ: מבנים
סאניקוב

**סאניקוב** (**Санников**) – שם משפחה רוסי. מקור המילה על פי אחת הגרסאות הוא "סאניק" ("санник") – בונה מזחלות ("סאני", ברוסית "сани", פירושה מזחלת)  

קטגוריה:שמות משפחה
טקג'י אוצוקי

[ממוזער|250px|תמונתו של האב טקג'י אוצוקי, התלויה לצד [דגל ישראל בבית שלום יפן.]]
**טקג'י אוצוקי** (Ōtsuki Takeji 大槻武二, 2004–1906) היה המייסד של כנסיית ישו הקדושה, שהיא הכנסייה העצמאית השלישית בגודלה ביפן.

אוצוקי נולד באיאבה בשנת 1906. בצעירותו המיר את דתו לנצרות. הוא הצטרף אל כנסיית Japan Holiness Church בשנת 1930, והוסמך כאב מנזר.

הוא עבד ברחבי יפן, ובשנת 1936 קיבל על עצמו עבודה מיסיונרית במנצ'וריה.

בשנת 1938 הוא התנסה בהתגלות אלוהית שעל פיה נדרש להתפלל למען קום מדינת ישראל, התקומה והגאולה של עם ישראל, שלום ירושלים וביאת המשיח. הוא המשיך את פועלו גם בתקופת מלחמת העולם השנייה שבה יפן לחמה לצד גרמניה הנאצית, חרף הרדיפות שסבל בעקבות אמונתו ואהדתו לישראל.

בשנת 1946 הוא ייסד את "אגודת הנוצרים היפנים ידידי ישראל".

לאחר המפגש הראשוני שלו עם זוג ישראלי בשנת 1962, הוא הגה רעיון לבנות בית הארחה עבור ישראלים המגיעים לבקר ביפן. בעקבות זאת, נוסד בשנת 1971 בית ההארחה "בית שלום", אשר ממשיך להיות פעיל גם לאחר מותו.

בשנת 1995 הקימה האגודה מרכז חינוך לשואה, אשר בשנת 2007 עבר לביתן חדש על שמו של האב טקג'י אוצוקי.

בפארק יצחק רבין נמצא גן יפני על שם האב טקג'י אוצוקי, אשר פותח בסיוע אגודת "בית שלום".

## קישורים חיצוניים

* בית שלום יפן - הסבר ותמונות על מייסד הכת, הכומר טקג'י אוצוקי.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציונות נוצרית
קטגוריה:יפנים
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1906
קטגוריה:יפנים שנפטרו ב-2004
טורקהיים

**טורקהיים** (בצרפתית: **Turckheim**) היא קומונה במחוז או-רן בחבל גראנד אסט, צרפת. היא ידועה בעיקר בזכות כרמיה.

## גאוגרפיה
טורקהיים ממוקמת ברגלי הרי הווז' בכניסה לעמק הפשט, כשני קילומטרים ממערב לקולמר, בירת המחוז. העיירה נמצאת על דרך היין של אלזס (Route des vins d'Alsace).

העיר נבנתה בצורת משולש מוקף חומה בו שלושה שערים בהם ניתן להיכנס לעיר. הכניסה הראשית נמצאת מדרום לעיר ונקראת שער צרפת (Porte de France). הכניסה המזרחית נקראת שער בראן (Porte du Brand), על שם הגבעה המשקיפה על השער. השער המערבי נקרא שער מונסטר, על שם העיר מונסטר שהשער פונה לכיוונה.

## היסטוריה
לפי הממצאים הארכאולוגיים שנמצאו בעיר, משערים כי העיר נוסדה בתקופה הרומית. 
כשהשבטים הגרמאניים פלשו לאימפריה הרומית וחצו את הריין, הטורינגים התיישבו באזור זה. משארים כי שם העיר נובע משם השבט כאשר בתחילה נקראה העיר *Thorencohaime* ולאחר מכן *Thuringheim*. לקראת סוף ימי הביניים העיר הייתה בשליטת מנזר מונסטר.

ב-1312 קיבלה העיר מעמד של עיר קיסרית חופשית של האימפריה הרומית הקדושה, וב-1354 הצטרפה לדקאפול (Décapole), קואליציית הערים הקיסריות החופשיות של אלזס.

בעקבות שלום וסטפאליה, שסיים את מלחמת שלושים השנים, ב-1648, העיר איבדה את תוארה כעיר קיסרית חופשית ועברה לשליטתה של צרפת, שקיבלה את אלזס מידי בית הבסבורג. יחד עם שאר ערי הדקאפול, העיר לא הסכימה להשלכות חוזה זה שהסיר את החופש היחסי שהיה לה והחזיר את העיר לשלטון האצילים. העיר עמדה בסירובה להצטרף לצרפת עד להסכמי ניימכן בשנת 1678. במסגרת הסירוב הזה נערך קרב טורקהיים ב-1675 בו הובסו כוחותם של לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ופרידריך וילהלם הראשון, הנסיך הבוחר מברנדנבורג, בידי כוחותיו של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת. 

בעת החדשה עברה העיר את התהפוכות שעברו על אלזס כולה, היא נכבשה על ידי הגרמנים במלחמת צרפת–פרוסיה וסופחה לגרמניה ב-1871 עד שבשנת 1919 נחתם חוזה ורסאי לפיו כל השטחים שנכבשו על ידי הקיסרות הגרמנית הוחזרו לצרפת (סעיף 51). בשנת 1940 נכבשה אלזס שוב על ידי גרמניה הנאצית וסופחה לרייך השלישי. לאחר סיום מלחמת העולם השנייה סופחה אלזס שוב לצרפת.

טורקהיים היא אחת הערים הבודדות בצרפת שגם היום יש בה שומר לילה היוצא לסיבוב שלו כל יום ב-10 בלילה בין 1 במאי ל-31 באוקטובר וכן בחצות של ה-31 בדצמבר.

## קישורים חיצוניים
 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:או-רן: קומונות
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1678
קייזרסברג

**קייזרסברג** (בצרפתית: **Kaysersberg**) הייתה קומונה במחוז או-רן בחבל אלזס, צרפת. העיר אוחדה ב־1 בינואר 2016 עם קינפהיים (Kientzheim) וסיגולשהיים (Sigolsheim) לקייזרסברג ויניובל (Kaysersberg Vignoble).

## גאוגרפיה
קייזרסברג ממוקמת לרגלי הרי הווז' בכניסה לעמק הוייס, כעשרה קילומטרים מצפון-מערב לקולמר, בירת המחוז. על העירה שולטות שתי פסגות כשעל אחת מהן נמצאות הריסות טירת שלוסברג (Schlossberg).

## היסטוריה
עמק הוייס שמתחבר לעמק אורבה (Orbey) שימש כמעבר חשוב של הרי הווז'. כמעבר חשוב הוא לא הוזנח על ידי הרומאים שהקימו במקום מחנה צבאי בשם *Caesareum castrum*.

השם קייזרסברג (Kaysersberg) מוזכר לראשונה בשנת 1227 כאשר פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, הורה לרכוש ארמון קטן על מנת לשלוט על עמק הוייס שמחבר בין לורן לאלזס דרך מעבר הרים די בונום (Col du Bonhomme). המבצר שנבנה היה אחד המבצרים החשובים שנבנו על מנת להגן על האימפריה הרומית הקדומה מפני דוכסי לורן.

בשנת 1247 הנרי, בישוף שטרסבורג, ניסה ללא הצלחה להשתלט על העמק שנלקח שנה מאוחר יותר על ידי דוקס לורן ושנכבשה ב-1261 על ידי רודולף הראשון לבית הבסבורג שהשתלט על חלק מבישופות שטרסבורג בניגוד לדעתו של הבישוף ולאחר שמונה לקיסר הוא שב למבצר ב-1285. הקיסר שהחליפו, אדולף מנסאו, שינה את הסטטוס של העיר לעיר קיסרית חופשית ב-1293, על מנת להראות את חשיבותה לאימפריה. משנה זו, העיר הייתה נתונה לשליטתו הבלעדית של הקיסר ולא תלויה בשלטונו של אציל.

ב-1354 הצטרפה לדקאפול, קואליציית הערים הקיסריות החופשיות של אלזס שיצר קרל הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. בעקבות שלום וסטפאליה, שסיים את מלחמת שלושים השנים, ב-1648, העיר איבדה את תוארה כעיר קיסרית חופשית ועברה לשליטתה של צרפת שקיבלה את אלזס מידי בית הבסבורג. יחד עם שאר ערי הדקאפול, העיר לא הסכימה להשלכות חוזה זה שהסיר את החופש היחסי שהיה לה והחזיר את העיר לשלטון האצילים. העיר עמדה בסירובה להצטרף לצרפת עד להסכמי ניימכן בשנת 1678.

בעת החדשה עברה העיר את התהפוכות שעברו על אלזס כולה, היא נכבשה על ידי הגרמנים במלחמת צרפת–פרוסיה וסופחה לגרמניה ב-1871 עד שבשנת 1919 נחתם חוזה ורסאי לפיו כל השטחים שנכבשו על ידי הקיסרות הגרמנית הוחזרו לצרפת (סעיף 51). בשנת 1940 נכבשה אלזס שוב על ידי גרמניה הנאצית וסופחה לרייך השלישי. לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, אלזס סופחה מחדש לצרפת.

במסגרת הרפורמה לשינוי מנהלתי בצרפת בשנת 2016, העיר אוחדה עם קינצהיים (Kientzheim) וסיגולסהיים (Sigolsheim) ויצרו קומונה חדשה (commune nouvelle) בשם קייזרסברג ויניובל (Kaysersberg Vignoble).

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:או-רן: קומונות
מעבר די בונום

**מעבר די בונום** (בצרפתית: **Col du Bonhomme**) הוא מעבר הרים ברכס הווז' שמהווה מעבר הרים בין עמק אלזס לעמק לורן בגובה 979 מטר מעל לגובה פני הים.

חשיבותו האסטרטגית של המעבר הביאה להקמת העיר קייזרסברג למרגלות המעבר, במישור אלזס, על ידי הרומאים. שליטה על העיר כמו על המעבר היה יעד חשוב לכל הכובשים באזור זה.

לאחר מלחמת צרפת–פרוסיה ב-1871, המעבר שימש כגבול בין צרפת לגרמניה, והיום הוא משמש כגבול בין אלזס ללורן.

היום עובר במעבר כביש לאומי 415 (RD415) שמחבר בין סן-דייה-דה-ווז' שבלורן לברייזאך שבגרמניה דרך קייזרסברג וקולמר.

## קישורים חיצוניים

די בונאום
פנים אמיתיות

**פנים אמיתיות** (נקראת לרוב **הפנים האמיתיות של** לצד נושא הפרק העיקרי - לדוגמה, גנגסטרים: "הפנים האמיתיות של הגנגסטרים") היא תוכנית ראיונות, תחקירים ודוקו בהנחיית העיתונאי אמנון לוי. התוכנית עלתה לאוויר ב-10 בפברואר 2011. בעבר שודרה בערוץ עשר והחל מ-2019 משודרת בערוץ 13. במסגרת התוכנית, משודרים ראיונות עם דמויות מפתח בחברה הישראלית לצד תחקירים, כתבות דוקומנטריות וסיפורים אישיים.

בשנת 2013 הייתה התוכנית הנצפית ביותר מבין כל תוכניות ערוץ עשר.

ב-4 במאי 2023 פורסם כי התוכנית תחזור למסך ברשת 13 בעקבות שינויים ברצועות הפרה-טיים.

## סקירת הסדרה

## תוכן
התוכנית מציגה מדי שבוע את הפנים האמיתיות של נושאים המוכרים לנו. אמנון לוי נכנס מאחורי הקלעים של הנושאים המוכרים, וחושף מחדלים ופרשיות ואת האנשים מאחוריהם. בין השאר:

בינואר 2012, עסק פרק של הסדרה בתיעוד של בחורה הסובלת מהפרעת זהות דיסוציאטיבית ("פיצול אישיות"). הפרק זכה לרייטינג של כ-22%. חודש אחר כך הקודש פרק לסיקור וריאיון עם ראש עיריית בת ים שלמה לחיאני.

בנובמבר 2014, הוקדש פרק לתיעוד מאבקם של תושבי גבעת עמל.

תחקיר פתיחת עונת 2015, עסק במצב הקשה של החינוך המקצועי בישראל. במרץ 2015, הוקדש פרק לחובשים הקרביים, שתיעד את הצלקות שהותירה המלחמה. בפרק רופאים וחובשים נפגשו לראשונה עם הפצועים שאת חייהם הצילו.

ביוני 2016, הוקדש פרק בסדרה לריאיון עם שרת התרבות מירי רגב.

תחקיר פתיחת עונת 2017, עסק במושבת הגברים הישראלים באפריקה. גברים ישראלים מבוגרים הנישאים לילדות בקניה. הפרק זכה לרייטינג של 19.6% צפייה. באוקטובר 2017 עלה תחקיר בו נחשפו עדויות קשות על הטרדות ותקיפות מיניות של נשים דיירות דיור ציבורי.

## הפנים האמיתיות של השד העדתי
"הפנים האמיתיות של השד העדתי" הייתה סדרה דוקומנטרית בת ארבעה פרקים, אשר שודרה באוגוסט 2013 במסגרת התוכנית ועסקה בשסע העדתי בישראל בין אשכנזים ומזרחים. הסדרה עוררה דיון ציבורי על הפער העדתי בישראל, כשהציגה את הפער הכלכלי, החברתי והמעמדי מהזווית המזרחית. במסגרת הסדרה, הביא אמנון לוי מחקרים, ראיונות ומפגשים אישיים.

## חרדים
באפריל - מאי 2012 שודרה בערוץ 10 סדרת ספין אוף של "פנים אמיתיות" בשם "חרדים", שאותה ערך לוי יחד עם איתי דנקנר. בשלושת הפרקים ששודרו הציג לוי את חייו של הציבור החרדי בישראל. הסדרה זכתה לרייטינג של 16.4% בממוצע, והפכה בכך לסדרה הדוקומנטרית הנצפית ביותר בתולדות הערוץ. בהמשך הופקו עוד מספר תוכניות שתיעדו את הקהילה החרדית. באוגוסט 2012 שודרה תוכנית על חרדים אנוסים. בנובמבר 2012, שודר תחקיר של צוות "פנים אמיתיות" על קהילת "לב טהור". הפרק הראשון של עונת 2014 של "פנים אמיתיות" הביא את סיפורם של חיילים חרדים שמתגייסים לצה"ל, במחיר נידוי ממשפחותיהם. הפרק הראשון בעונת קיץ 2015 עסק בסקירת חיי המין של החרדים. פרק נוסף באותה עונה נקרא "הפנים האמיתיות של הגרושות החרדיות". במאי 2016 הופקה סדרה בת שני פרקים ,"החרדיות", שחושף את עולמה ואת מעמדה של האישה בחברה החרדית.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:תוכניות ראיונות ישראליות
קטגוריה:תוכניות תחקירים ישראליות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2011
קטגוריה:ערוץ עשר: תוכניות וסדרות
קטגוריה:רשת: תוכניות וסדרות
קטגוריה:אמנון לוי
קטגוריה:תוכניות שצולמו באולפני הרצליה
באס סנטה סו

**באס סנטה סו** (באנגלית: **Basse Santa Su**) היא עיר בגמביה הנמצאת במזרח המדינה על הגדה הדרומית של נהר גמביה. העיר ממוקמת כ-400 ק"מ מהבירה בנג'ול והיא העיר החשובה במזרח המדינה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:גמביה: ערים
יוסי גבני

**יוסי גבני** (נולד ב-4 בינואר 1982) הוא קומיקאי וסטנדאפיסט ישראלי.

## ביוגרפיה
גבני נולד וגדל בבת ים, למד באורט הבונים בעיר במגמת תקשורת. בצה"ל שירת בסטי"לים, ולאחר מכן שירת בתור מפקד קורס קשר ימי בבה"ד חיל הים.

## קריירה
גבני התפרסם לראשונה בתוכנית המציאות "האקדמיה לצחוק" ששודרה בערוץ 2 בשנת 2004. בתחרות היה חלק מהצמד "יוסי וטירן" (יחד עם טירן ביבי). יוסי וטירן הגיעו לגמר התוכנית וסיימו במקום השני. לאחר התוכנית, במקביל להופעות בצמד, למד קופירייטינג והיה קופירייטר בנפתלי-אברהם, זרמון גולדמן, ויהושע\TBWA. ב-2006 פורק הצמד "יוסי וטירן" וב-2007 החל גבני להתנסות בסטנדאפ לבדו.

בתחילת דרכו הופיע במספר תוכניות טלוויזיה כגון "עובר כל גבול", "ערב אדיר" ועוד.

בין בשנים 2012–2014 הופיע בשלוש העונות של תוכנית הטלוויזיה "מחוץ לחוק" המשודרת בערוץ הוט קומדי סנטרל.

בשנת 2014 החל להופיע כסטאנדפיסט בתוכנית הילדים "הצחוקיה" המשודרת בערוץ ניקלודיאון.

בתחילת 2015 הקים גבני יחד עם גיורא זינגר ועומר בורשטיין את צוות "בערך", צוות קומי שמפיק סרטונים מצחיקים ברשת.

ב-2016 הוביל ביחד עם חברי הצוות הקומי "בערך", קמפיין אינטרנטי של "ספרייט".

ב-2018 עלתה לאוויר הקומדיה ״קיסריה אקספרס״ אותה כתב ויצר גבני יחד עם שותפיו ליצירות עומר בורשטיין וגיורא זינגר, והם משחקים שם בתפקידים ראשיים יחד עם אסף אטדגי.

## חיים אישיים
גבני נשוי לכרמל ואב לבן ובת. מתגורר בגבעתיים.

## קישורים חיצוניים

* 

* יוסי גבני בפודקאסט "מאחורי כל צחוק" של אלדד שטרית, 25 ביוני 2018

## הערות שוליים

קטגוריה:קומיקאים יהודים ישראלים
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:תסריטאים ישראלים
קטגוריה:סטנדאפיסטים ישראלים
קטגוריה:מתחרי האקדמיה לצחוק
קטגוריה:משתתפי קומדי סטאר
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1982
לוזנאק (כדורגל)

**מועדון כדורגל לוזנאק** (בצרפתית: **Luzenac Ariège Pyrénées**) הוא מועדון כדורגל צרפתי, מהעיר הקטנה לוזנאק בהרי הפירנאים שבצרפת. המועדון משחק בליגה הצרפתית השישית - ליגה אזורית.

## היסטוריה
המועדון נוסד בשנת  ושיחק לאורך השנים בליגה אזורית של אזור מידי-פירנה. בשנים ,  זכה באליפות הליגה האזורית של אזור מידי-פירנה. בשנת  זכה בגביע של אזור מידי-פירנה. בסוף עונת  עלה מהליגה האזורית של מידי-פירנה לליגה הצרפתית החמישית.

המועדון שיחק שתי עונות בליגה החמישית ובסוף עונת  עלה לליגה הצרפתית הרביעית. המועדון שיחק עונה אחת בליגה הרביעית וירד לליגה החמישית. המועדון שיחק 2 עונות בליגה החמישית ובסוף עונת  עלה לליגה הרביעית.

בעונת  הגיע להישג הטוב ביותר עד כה בגביע הצרפתי סיבוב 9, שלב 64 האחרונות. בעונת  הגיע לסיבוב השביעי בגביע הצרפתי והפסיד לקבוצת בסטיה. בסוף העונה עלה לליגה השלישית. 

בעונת  ניצח בסיבוב השביעי של הגביע הצרפתי את קבוצת ארל-אביניון. בסיבוב השמיני של הגביע הפסיד לקבוצת קאן. בעונת  הגיע לסיבוב השביעי של הגביע הצרפתי והפסיד לקבוצת נים אולימפיק. בסוף עונת  עלה המועדון בפעם הראשונה בתולדותיו לליגה הצרפתית השנייה, אך לא הורשה לשחק בה מכיוון שלא עמד בתקנים הנדרשים.

בספטמבר 2014, הקבוצה הראשונה של המועדון התפרקה, וכיום קבוצת החובבנים של המועדון משחקת בליגה השישית.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל צרפתיות
קטגוריה:מידי פירנה: ספורט
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1936
קטגוריה:אוקסיטניה (חבל מנהלי): ספורט
סרקונדה

**סרקונדה** (באנגלית: **Serekunda**) היא העיר הגדולה בגמביה הממוקמת ממערב לבירה בנג'ול. מכיוון שהבירה בנג'ול נמצאת על אי, אין לה אפשרות להתרחב ולכן קיימת הגירה מהבירה לעיר סרקונדה הצמודה אליה דבר שמביא לגידול רב באוכלוסיית העיר: מ-25,505 תושבים ב-1973 דרך 194,987 תושבים ב-1993 ועד 348,118 במפקד האחרון של שנת 2007.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:גמביה: ערים
דניאל גד

[ממוזער|גד עם הנשיא [שמעון פרס, הסופר אלי עמיר והשחקנית אהובה קרן בהקרנת הבכורה לסרט מפריח היונים בכיכובו (2014).]]
**דניאל גד** (נולד ב-9 בדצמבר 1990) הוא שחקן ומוזיקאי ישראלי.

## ביוגרפיה
דניאל גד נולד וגדל ברחובות, לאמא ממוצא עיראקי-טריפוליטאי ואבא רומני-פולני. אביו הוא שמחה גד, כדורגלן עבר ששיחק במכבי שעריים.
הוא החל את דרכו במשחק בבימת הנוער שבעירו בשנים 2003–2009. בשנת 2009 התגייס לצה"ל ושירת בתיאטרון צה"ל. בשנים 2013–2016 למד משחק בסטודיו למשחק ניסן נתיב.

### קריירה
#### תפקידים בתיאטרון ועל במות
בשנת 2006 שיחק במחזמר "אוליבר!" בתפקיד ביל סייקס, ובמחזה "אנדורה", שם גילם את אנדריי.

בשנת 2008 גילם את דמותו של אסף ב"משחקים בחצר האחורית", הצגה שהוצגה בסל תרבות ארצי בפני חטיבות ותיכונים. באותה השנה גילם תפקיד ראשי נוסף, במחזמר "אלאדין". בשנת 2009 גילם את דמותו של "המלט" בהצגה "המלט" של ויליאם שייקספיר.

בשנת 2013 השתתף ב"מופע של גאליס", וב-2016 הופיע במופע "גאליסוף", שניהם בהיכל נוקיה.

בשנת 2017 גילם את ויליאם שייקספיר בהצגה "שייקספיר מאוהב" של תיאטרון הבימה. באותה שנה השתתף בסטורי של פסטיגל.

בשנת 2018 החל להשתתף בהצגה "שבעה" של תיאטרון בית לסין.

#### תפקידים בטלוויזיה ובקולנוע
גד החל את דרכו כשחקן קולנוע בסרט "שבעה", שהוצג ב-2007. בשנת 2009 שיחק בסדרת הנעורים "אחרי הצלצול" בערוץ דיסני ישראל, בתפקיד ששי קראסו.

בשנת 2011 שיחק את יובל תורג'מן בסדרת הטלוויזיה "אחת אפס אפס" בבימויו של אמיר מן, ששודרה בערוץ 10. בשנת 2012 השתתף, בתפקיד עופר סומך, בסדרה "תא גורדין" בבימויו של דני סירקין ב-yes (מאוחר יותר שודרה הסדרה בערוץ 22).

בשנים 2012–2016 גילם את דמותו של דורי אהרוני, תפקיד ראשי בסדרת הנעורים "גאליס" בבימויו של עודד רז, בכל עונותיה.

באפריל 2014 יצא לאור סרט הקולנוע "מפריח היונים", על פי רב-המכר מאת אלי עמיר ובבימויו של נסים דיין, שם מגלם גד את דמותו של "כַּאבִּּי עִמַארִי" בתפקיד הראשי, לצד יסמין עיון, אהובה קרן, אורי גבריאל, מנשה נוי, יגאל נאור ועוד.

בשנת 2016 הופיע בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "סוסי פרא", המשודרת למנויי HOT בערוץ זום. באותה השנה הופיע בסרט הקולנוע "גאליס קונקט". בהמשך השנה החל להשתתף בסדרה "גרעינים", ובסדרה "או-בוי" בתפקיד תום ברגר.

בשנים 2017–2025 שיחק בסדרת הדרמה של HOT "שבאבניקים", בתפקיד אבינועם.

בשנת 2018 שיחק בסדרה "מקמאפיה" עבור ה-BBC. באותה שנה שיחק בפיצ'ר "מקוללים", את תומר.

בשנת 2020 שיחק בסדרה "מחנה אבא" ב-KIDZ, בתפקיד פייפר.

בשנים 2021–2023 שיחק בסדרה "השוטרים" בתפקיד יואב קשתי. הסדרה שודרה בערוץ קשת 12. באותה שנה שיחק גם בסדרות "מותק בול באמצע" ו"סקיי".

בשנת 2025 שיחק בדרמת המלחמה "המזח". בנוסף הוא הפיק וביצע את שיר הנושא של הסדרה, "מן המצר" (הלחנה של הפסוק: ). באותה שנה שיחק בדרמת המלחמה "החמאם", וכן כתב, הלחין וביצע את שיר הנושא של הסדרה, ״בא לי בלילות״.

#### מוזיקה
ב-3 באפריל 2025 הוציא סינגל בשם "אבי-נועם" מתוך אלבום בכורה.

ב-20 במאי הוציא את הסינגל "אותיות נפזרים" אותו כתב והלחין יחד עם אליאב זוהר.

ב-7 באוגוסט הוציא את האלבום הבכורה שלו "דבר והיפוכו".

### חיים אישיים
בשנת 2012 היה בזוגיות עם השחקנית ג'וי ריגר.

## פילמוגרפיה
### טלוויזיה

### קולנוע

## קישורים חיצוניים

* דניאל גד, באתר סוכנות ADD
*  
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:גאליס
קטגוריה:בוגרי תיאטרון צה"ל
קטגוריה:בוגרי הסטודיו למשחק ניסן נתיב
קטגוריה:משתתפי הפסטיגל
קטגוריה:שחקני קולנוע חרדי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1990
מיצ'ואקאן

**מיצ'ואקאן דה אוקמפו** (בספרדית: **Michoacán de Ocampo**; רשמית: **המדינה החופשית והריבונית של מיצ'ואקאן דה אוקמפו**, בספרדית: **Estado Libre y Soberano de Michoacán de Ocampo**), או בקיצור **מיצ'ואקאן**, היא אחת מ-31 המדינות המרכיבות את מקסיקו. מיצ'ואקאן נמצאת במערב מקסיקו וגובלת באוקיינוס השקט בדרום-מערב, חליסקו וקולימה במערב, גואנחואטו בצפון, קרטרו בצפון-מזרח, מדינת מקסיקו במזרח וגררו בדרום-מזרח. בירתה והעיר הגדולה ביותר בה היא מורליה.

## היסטוריה
הספרדים הגיעו לראשונה לאזור בו נמצאת מיצ'ואקאן בעשורים הראשונים של המאה ה-16.

לאחר קבלת העצמאות של מקסיקו, מיצ'ואקאן הפכה למדינה ב-1824 כשבירתה היא ואיאדוליד, ששמה שונה כעבור מספר שנים למורליה. ב-1846 הוקמה בחלק משטחי מיצ'ואקאן המדינה החדשה קולימה, וב-1849 הוקמה בחלק מהמדינה מדינת גררו אשר במהלך השנים צורפו אליה חלקים נוספים ממיצ'ואקאן.

## כלכלה
כלכלת מיצ'ואקאן מתבססת על חקלאות, מקנה ודיג. הגידולים במדינה כוללים בין היתר תירס, דורה, אבוקדו, תות שדה, אפרסק, חיטה, ליים, קנה סוכר ומנגו. כרייה גם מהווה ענף חשוב בכלכלה המקומית, כשרובה ממוקמת במזרח המדינה. בין היתר נכרים ברזל, נחושת, אבץ, קדמיום, עופרת, כסף, זהב, אבן גיר ושיש.

התעשייה במדינה מרוכזת בעיקר בסביבות הערים, בעיקר מורליה, ומתרכזת בעיקר בפלדה, בקבוקים ומוצרי נייר

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:מקסיקו: מדינות
דיאן וארסי

**דיאן מרי אנתוניה וארסי** (באנגלית: **Diane Marie Antonia Varsi**; 23 בפברואר 1938 – 9 בנובמבר 1992) הייתה שחקנית קולנוע אמריקאית. הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1957 על הופעתה בסרט "פייטון פלייס".
## חייה
וארסי נולדה בעיר סן מטאו, קליפורניה, נשרה בגיל צעיר מהלימודים ונכשלה בניסיון לפתח קריירת דוגמנות. היא התגלתה על ידי המפיק באדי אדלר בעת הצגה בה הופיעה.
וארסי שהייתה בעלת ניסיון משחק מועט במחזות תיאטרון קיבלה בשנת 1957 בהיותה בת 18 תפקיד קולנועי הוליוודי ראשון בדרמה של מארק רובסון "פייטון פלייס". וארסי שיחקה בתור תלמידת התיכון אליסון מקנזי על הופעת הבכורה שלה הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר. מיד לאחר מכן חתמה על חוזה עם חברת ההפקה המצליחה "פוקס המאה ה-20 " והופיעה בדרמת הפשע "כפייה" של ריצ'רד פליישר לצידו של אורסון וולס.

וארסי לא השכילה למנף את קריירת המשחק שלה, היא נכשלה באודישנים רבים ונזרקה על ידי הסוכן שלה מאחר שלא ראה בה עתיד פוטנציאלי. היא כמעט ולא הופיעה בסרטים מלבד הדרמה הפוליטית סאטירית "הנוער לשלטון" בשנת 1968 בה שיחקה בתפקיד סאלי לירוי. בעת צילומיה לסרט חשה וארסי בכאבים עזים בחלקי גופה לאחר שחלתה במחלת ליים. ב-1977 שיחקה בסרט "מעולם לא הבטחתי לך גן של ורדים".

לווארסי היו שני ילדים משתי מערכות נישואיה: למנהל שלה ג'יימס דיקסון ולמפיק מייקל האוסמן.

וארסי נפטרה ב-19 בנובמבר 1992 מדלקת קרום המוח בביתה שבלוס אנג'לס כשהיא בת 54. היא נקברה ב"בית הקברות מאונט טאמפלפייס" שבסן רפאל, קליפורניה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1938
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1938
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1992
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1992
הפסטיבל הבין-לאומי לגאוגרפיה

**הפסטיבל הבין-לאומי לגאוגרפיה** הוא אירוע שנתי המוקדש לנושאי גאוגרפיה ותיירות המתקיים בעיר סן-דייה-דה-ווז' בצרפת מאז שנת 1990. במהלך הפסטיבל מתקיימים ראיונות עם בעלי מקצוע העוסקים בתחום הגאוגרפי, שולחנות עגולים, דיוני פאנל, ירידי ספרים, תערוכות, בתי קפה המוקדשים למדינות שונות ובתי קולנוע המציגים סרטים בתחום. במהלך הפסטיבל נערכים תחרויות נושאות פרסים למדריכי טיולים וספרי גאוגרפיה והענקת מלגות לסטודנטים בתחום. האירוע נערך בחסות האיגוד הבין-לאומי לגאוגרפיה ומאורגן על ידי המחלקה לפיתוח של הפדרציה הבין-לאומית של המודדים. במתחם הפסטיבל מצוי פסל המציין את העולם וקרוי: "בירת הגאוגרפיה של העולם". במסגרת הפסטיבל מוענק פרס ווטרן לו, המכונה "**פרס נובל לגאוגרפיה**".

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:גאוגרפיה
לנצ'חותי

**לַנצ'חוּתי** (בגאורגית: **ლანჩხუთი**) היא עיירה בחבל גוריה שבמערב גאורגיה; העיירה מהווה מרכז מנהלתי של נפת לנצ'חותי שבצפון-מערב המחוז.

## גאוגרפיה
לנצ'חותי ממוקמת במישור קולכתי, בגובה 25 מטר מעל פני הים; בשנת 2014 אוכלוסיית העיירה מנתה 6,395 נפש.

לנצ'חותי מרוחקת ב-42 קילומטרים מהעיר פותי שמצפון-מערבהּ, ב-64 קילומטרים מהעיר כותאיסי שמצפון-מזרחהּ וב-85 קילומטרים מהעיר בתומי שמדרום-מערבהּ. 

לנצ'חותי מקושרת לבתומי על ידי קו הרכבת סמטרדיה-בתומי; בלנצ'חותי יש תחנת רכבת בקו זה.

בלנצ'חותי עובר הכביש ס-12 (ს-12), שמשתרע מסמטרדיה שבדרום-מערב אימרתי עד הכפר סופסה שלחוף הים השחור בצפון-מערב גוריה; הכפר נכלל בנפת לנצ'חותי.

האקלים בלנצ'חותי סובטרופי לח. הטמפרטורה הממוצעת של החודש הקר ביותר, ינואר היא 4,2 מעלות; הטמפרטורה הממוצעת של החודש החם ביותר, יולי, היא 23 מעלות. הממוצע השנתי של המשקעים בלנצ'חותי הוא 1,980 מילימטרים.

בלנצ'חותי פועלים מפעלי מזון לייצור מוצרי בשר וחלב, מפעל לעיבוד תה, בית חרושת לשימורים ובית חרושת ללבנים ורעפים.

בלנצ'חותי פועלים שלושה בתי-ספר ציבוריים, ספרייה, מוזיאון ותיאטרון; בעיירה יוצאים לאור שני עיתונים: "לַנצ'חוּתי+" ו"הוֹ דַה אַרַה" (מילולית: "כן ולא").

בלנצ'חותי פועל מועדון הכדורגל "גוּריַה 2000", שנוסד בשנת 1924 תחת השם "קימי". בתקופת השלטון הסובייטי, בעונת 1987, קבוצת "גוריה" לנצ'חותי הופיעה בליגת העל של ברית המועצות; לנצ'חותי הוא היישוב הקטן ביותר בכל הזמנים, שנציגו הצליח להעפיל למפעל זה.

מעונת 2014-2013 קבוצת "גוריה 2000" לנצ'חותי משחקת בליגת העל הגאורגית (אחרי הפסקה של 14 שנה). בשנת 2012 החלו עבודות לחידוש האצטדיון של הקבוצה; בינתיים, היא מארחת את משחקיה באצטדיון "צֵ'לֵה אַרֵנַה" שבעיר כובולתי, אשר יכול להכיל 6,000 צופים.

ללנצ'חותי יש ברית ערים תאומות עם העיירה קודי שבמדינת ויומינג (ארצות הברית).

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:גאורגיה: יישובים
קטגוריה:גוריה
הוועדה לגאוגרפיה עירונית

**הוועדה לגאוגרפיה עירונית** היא יחידת סמך באיגוד הבין-לאומי לגאוגרפיה העוסקת בנושאי גאוגרפיה עירונית, בתחומים עירוניים, ו-פתרון הבעיות בערים ברחבי העולם. הוועדה נוצרה בעקבות ריאיון של פרופסור קז'ימיר דזיוונסקי  (פולין) בעת שנערך הקונגרס הבין-לאומי לגאוגרפיה במוסקבה בשנת 1976 כאשר נשאל לגבי ניגוד האינטרסים של ערים קפיטליסטיות במערב לעומת ערים סוציאליסטיות במזרח והיחסים ביניהם. הוועדה מקיימת מחקר, תיעוד, שימור אדריכלי, אקולוגיה, מנהל מקומי, ויחסי גומלין בנושאי הערים ומקיימת קונגרסים בכמה ערים במקביל ושיתוף פעולה בין בעלי מקצוע העוסקים גאוגרפיה עירונית. בשנת 2010 נערך הקונגרס לראשונה בישראל, בתל אביב ביחד עם הקונגרס השנתי בנושאי אזורים של האיגוד הבין-לאומי לגאוגרפיה. מקומה של הוועדה הוא במכון לגאוגרפיה של אוניברסיטת לוזאן בשווייץ.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:גאוגרפיה עירונית
אוניברסיטת לוזאן

[ממוזער|280px|שמאל|[ארמון רומין, שבלוזאן הכיל בעבר אגף של אוניברסיטת לוזאן.]]
**אוניברסיטת לוזאן** (בצרפתית: **Université de Lausanne**; בראשי תיבות: **UNIL**) היא אוניברסיטה ציבורית הממוקמת בעיר לוזאן שבשווייץ ואחת האוניברסיטאות העתיקות בעולם וגם הגדולות בעולם. האוניברסיטה חברה בברית רשת אוניברסיטאות עולמית.

## היסטוריה
האוניברסיטה נוסדה בשנת 1537 בתור "בית ספר לתאולוגיה" לפני שקיבלה מעמד רשמי של אוניברסיטה בשנת 1890.

נכון לשנת 2023, למדו באוניברסיטה כ-16,951 תלמידים ו-3,861 חוקרים, בנוסף ל-1,500 סטודנטים מרחבי העולם הלומדים במסגרת תוכנית לחילופי סטודנטים עם אוניברסיטאות אחרות בעולם. מאז שנת 2005 האוניברסיטה שותפה בהסכם בולוניה ובשנת 2024 דורגה במקום ה-143 על ידי המגזין האמריקאי "טיימס" לדירוג המוסדות האקדמיים בעולם ולפי הדירוג האקדמי של "אוניברסיטת ליידן" בהולנד במקום ה-98 באירופה ובמקום ה-333 בעולם.

הקמפוס המרכזי של האוניברסיטה בנוי בדגם עיר גנים. דהיינו, מצויים בו בניינים רבים ונפרדים, כשביניהם מצויות מדשאות (בדומה לקמפוס גבעת רם, של האוניברסיטה העברית בירושלים). ביחד עם "בית הספר הפוליטכני הפדרלי של לוזאן (EPFL)", הממוקם לצד הקמפוס המרכזי שלה, המתהווה קמפוס אוניברסיטאי גדול, על חוף אגם ז'נבה.

קמפוס אחר של אוניברסיטת לוזאן מצוי בתוך בית החולים המרכזי של העיר ומכיל את בית הספר לרפואה של האוניברסיטה.

## פקולטות ובתי ספר
אוניברסיטת לוזאן כוללת שבע פקולטות:
* הפקולטה לאמנויות (Faculte des lettres)
* הפקולטה לביולוגיה ורפואה (FBM)
* הפקולטה למנהל עסקים וכלכלה (HEC), הנקראת גם HEC לוזאן
* הפקולטה למדעי הגאוגרפיה והסביבה (GSE)
* הפקולטה למשפטים, משפט פלילי ומינהל ציבורי (FDSC), כולל את בית הספר למנהל ציבורי בשווייץ
* הפקולטה למדעי החברה והפוליטיקה (SSP)
* הפקולטה לתאולוגיה ומדעי הדתות (FTSR)
בתי ספר:

* בית הספר למשפט פלילי (ESC)
* בית הספר לצרפתית כשפה זרה (EFLE)
* קורסי קיץ וחורף בצרפתית (Cours de vacances)
* ממשק מדע-חברה

## ראו גם
* הוועדה לגאוגרפיה עירונית

## קישורים חיצוניים

* 

לוזאן
קטגוריה:לוזאן
לוזאן
סקאוט (ספורט)

[ממוזער|שמאל|סקאוטים במשחק [בייסבול בטרנר פילד]]
ה**סקאוטינג** ("צפייה" באנגלית: **Scouting**) הוא תחום בספורט שמטרתו להשיג מידע מקצועי עבור קבוצת ספורט באמצעות צפייה ואיסוף נתונים על קבוצות ושחקנים אחרים. מטרת השגת המידע יכולה להיות סימון ובחירת שחקנים שהקבוצה מעוניינת שיעברו אליה או הכנה לקראת התמודדות מול הקבוצה הנצפית. תפקיד קרוב לתפקיד הסקאוט, שהתפתח לצידו, הוא עובד מטעם הקבוצה המנתח את ביצועיה המכונה "אנליסט".

סקאוטים, וכן אנליסטים, יכולים להיות עובדים של מועדון ספורט או עובדים בחברות סקאוטינג המספקות שירותים לכמה מועדונים. בניגוד למרבית המועדונים, חברות סקאוטינג יכולות להחזיק מאגרי נתונים רחבים המכסים מספר גדול של קבוצות מכל העולם ולתת חוות דעת בלתי תלויה על אפשרות ההתאמה של שחקנים. חברות אחרות מספקות ניתוחי וידאו ודו"חות על יריבות, ואחרות מספקות לקבוצות כלים לניתוחי ביצועיהן.

קיימים פיתוחים טכנולוגיים המסייעים לסקאוטינג ולניתוח ביצועים: בסיסי נתונים המכילים מידע על מספר רב של שחקנים, תוכנות המפיקות נתונים מצילומי וידאו, שבבי GPS המספקים מידע על טווחי ואזורי ריצה, תוכנות המנתחות נתוניים סטטיסטיים המוכנסים אליהן ופיתוחים אחרים.

## בכדורגל
סקאוט המאתר שחקנים למועדון, מנסה לבחון ולקבוע אם לשחקן יש את היכולת הטכנית והבנת המשחק הנדרשים כדי להצליח. אם הסקאוט המליץ על השחקן למועדון ובדיקות רקע העלו שהוא מתאים, המועדון עשוי להמשיך ולעקוב אחר ההתקדמות שלו על פני תקופה, מכמה חודשים ועד לכמה עונות. הסקאוטים ימשיכו לעקוב ולבדוק אם השחקן שומר על עקביות ברמת המשחק ועל תיאבון להצליח. אם לאחר תקופה זו המועדון עדיין מעוניין בשחקן, לעיתים קרובות המועדון מזמין את השחקן לבחינה באימוני המועדון שבה הסקאוטים וצוות האימון מעריכים את התאמת השחקן למועדון גם מבחינת אופי ומוסר עבודה. הבחינה במועדון מאפשרת למועדון גם להשוות את הרמה של השחקן עם הרמה של השחקנים שכבר בסגל.

### סקאוטינג על יריבות
בסקאוטינג על יריבות מנסה הסקאוט להעריך את יכולות היריבה ולזהות דפוסי פעולה ואיומים ספציפיים, באמצעות הצפייה במשחקיה. תפקידים בולטים של סקאוטים אלה:
*לייעץ איזו גישה כללית הקבוצה צריכה לאמץ במפגש מול היריבה. למשל, אם כדאי לתקוף בעזרת לחץ מתמשך או שעדיף להזמין את היריבה להתקיף ולצאת למתפרצות.
*לסמן איומים מרכזיים של היריבה ופתרונות בעזרתם ניתן לטפל בהם. לדוגמה, שחקן ימני החלש ברגלו השמאלית יסומן ככזה שכדאי לדחוק לכיוון הצד החלש שלו.
*לאתר חולשות מפתח, במיוחד בפיזיות, בקצב המשחק, בכושר גופני ובריכוז.
*לתאר את סגנון המשחק של שחקני הכנף, האם הם נכנסים לכיוון השער או נשארים על הקו ומרווחים את ההתקפה.
*לאבחן תרגילים מועדפים של היריבה במצבים נייחים (בעיטות חופשיות, קרנות והוצאות חוץ), וכן בוחנים את שיטות ההגנה שלה במצבים אלו.
*לדווח כיצד ולאן בועטים בועטי הפנדלים. סקאוטינג כזה על בועטי הפנדלים של נבחרת ארגנטינה סייע לשוער נבחרת גרמניה ינס להמן לזנק לעבר הצדדים אליהם כוונו כל ארבע הבעיטות של ארגנטינה ואף לעצור שתיים מהן בדרך לניצחון של נבחרתו 4-2 בדו-קרב בעיטות הכרעה ברבע גמר מונדיאל 2006 ומאז הפך למקובל ברמות הגבוהות.

בשוק הסקאוטינג קיימות חברות המספקות ניתוחי וידאו, שבאמצעות צפייה ועריכה של צילומי וידאו של מספר של משחקי היריבה מנסים לנתח ולסכם בווידאו עבור המאמנים תופעות בולטות במשחקה, כמו למשל: נקודות חוזק ונקודות תורפה, יציאה להתקפות, חזרה להגנה ותרגילים חוזרים.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מקצועות הספורט
יהודית לוזיה

**יהודית לוזיה-אשכנזי** (נולדה בשנת 1942) היא שחיינית עבר ישראלית שהייתה חברת נבחרת ישראל בשחייה.

## ביוגרפיה
לוזיה, בת לשושנה ומנחם, עולים מסוריה ואחות לאלי (1939) ורינה, נולדה וגדלה בקיבוץ אפיקים. אביה היה פעיל העלאת הילדים מסוריה בעליית האלף ויוצר מחברת לוזיה. בגיל 12, גילתה שהיא קרויה על שמה של אחותה הבכורה, יהודית לוזיה, שבהיותה בת שנתיים ו-6 חודשים ב-13 ביוני 1938, מעדה לתוך תעלת השקיה, נסחפה בזרם המים למרחק רב, טבעה וכך מצאה את מותה. היא התאמנה בהדרכת שמריהו נאבל.

### 1955
באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוקטובר 1955 זכתה לוזיה במדליית ארד, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:46.5 דקות, אחרי דורית שרצר מברית מכבים עתיד שקבעה שיא מכבי חדש של 1:36.3 דקות ורחל ברגשטיין מהפועל גוש זבולון (1:41.2 דקות).

### 1956
באליפות ישראל שנערכה בבריכת בת גלים שבחיפה בתחילת אוקטובר 1956 זכתה לוזיה במדליית ארד, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:43.6 דקות, אחרי שושנה ריבנר (1:33.2 דקות) ודורית שרצר (1:33.6 דקות), שתיהן מברית מכבים עתיד.

### 1957
באליפות הפועל ה-14 בשחייה שנערכה בחדרה בספטמבר 1957 זכתה לוזיה במדליית זהב במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא הפועל חדש של 1:35.5 דקות, שיפור לשיא של ברגשטיין (1:35.9 דקות). במכביה החמישית שנערכה בשנת 1957 היא סיימה במקום שישי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:26.7 דקות.

### 1958
באליפות ישראל שנערכה בבריכת בת גלים בספטמבר 1958 זכתה לוזיה בשתי מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא הפועל חדש של 1:34.7 דקות, אחרי שושנה ריבנר (1:31.5 דקות) ולפני דורית שרצר (1:36.0 דקות), שתיהן מברית מכבים עתיד ובמשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:24.4 דקות, אחרי חיותה מרצ'ביאק מהפועל תל עמל (3:21.8 דקות) ולפני תמר זליג ממכבי חיפה (3:25.0 דקות).

### 1959
בתחרות שחייה בין נבחרת ישראל לנבחרת יוון שנערכה באתונה ביולי 1959 קבעה לוזיה שיא ישראלי חדש לנערות במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:31.4 דקות.

באליפות ישראל שנערכה בבריכת בת גלים בחיפה באמצע אוקטובר אותה שנה זכתה לוזיה במדליית ארד, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:35.4 דקות, אחרי גלי להב מהפועל תל עמל (1:30.4 דקות) וחיותה מרצ'ביאק (1:34.5 דקות).

## חיים אישיים
נשואה לצבי (צ'ירי) אשכנזי. בנם הוא העיתונאי אלי אשכנזי.

## קישורים חיצוניים

* קרני עם-עד, יציאת סוריה, באתר ידיעות הקיבוץ, 18 באפריל 2008

## הערות שוליים

קטגוריה:שחייניות ישראליות
קטגוריה:שחייניות פרפר ישראליות
קטגוריה:שחייניות חזה ישראליות
קטגוריה:שחייניות מעורב אישי ישראליות
קטגוריה:אפיקים (קיבוץ): אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1943
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1943
יושיוקה יאיוי

**יושיוקה יאיוי** (ביפנית: 吉岡 彌生; 29 באפריל 1871 - 22 במאי 1959) הייתה רופאה ופעילה לזכויות נשים, והיא ידועה בעיקר כמייסדת של האוניברסיטה ללימודי רפואה לנשים בטוקיו בשנת 1900, שהיה בית הספר הראשון לרפואה המיועד לנשים ביפן.

## ביוגרפיה
אביה של יושיקה היה רופא, שתמך בפיתוח החינוך לילדי הכפר בגילאים צעירים. יאיוי גדלה במאה ה-19, בתקופה בה לא היה מקובל ביפן, כמו בכל העולם כמעט, שנשים תרכושנה השכלה גבוהה. היא סיימה בית ספר לרפואה, והייתה האישה ה-27 שקיבלה רישיון רפואי ביפן. משהבינה את הקשיים הצפויים לה כאישה בקריירה הרפואית, החליטה לייסד בית ספר לרפואה משלה, וזאת לפני שהייתה בת 30.

עד שנת 1912 לא הורשו בוגרות האוניברסיטה ללימודי רפואה לנשים בטוקיו לעסוק ברפואה. בשנה זו אישרה הממשלה היפנית לנשים לגשת לבחינות ההסמכה הרפואיות. עד שנת 1930, קרוב לאלף נשים למדו בבית ספרה של יושיוקה.

יאיוי הייתה פעילה פוליטית, ובמסגרת פעילותה קידמה יחד עם עמיתיה את המודעות לחשיבות החינוך המיני בבתי הספר. 

בשנות ה-30 יאיוי הייתה פעילה בתנועת הסופרג׳יסטיות היפנית.

בשנת 1955 קבלה את פרס מסדר הכתר היקר.

הפרס על-שם יושיוקה מוענק מדי שנה לנשים שהלכו בדרכה. אגודת הרופאות היפנית קראה לשניים מפרסיה על שמה, ועל שם אוגינו גינקו, האישה הראשונה שהוסמכה לעסוק ברפואה מערבית ביפן.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:רופאים יפנים
קטגוריה:סופרג'יסטיות
קטגוריה:פעילים חברתיים יפנים
קטגוריה:ילידות 1871
קטגוריה:רופאות המאה ה-19
קטגוריה:רופאות המאה ה-20
קטגוריה:פמיניסטיות יפניות
קטגוריה:פמיניסטיות המאה ה-19
קטגוריה:פמיניסטיות המאה ה-20
קטגוריה:נפטרות ב-1959
יחיאל חייבי

**יחיאל חַיְיבִּי** (במקור: **יחיא**; 1 באפריל 1911 – 21 במאי 1977) היה צלם ישראלי יליד תימן, שנודע בצילומיו האתנוגרפיים המתעדים את החיים היהודים בתימן.

## ביוגרפיה
יחיא חייבי, בן יוסף וזהרה חייבי, נולד בצנעא שבתימן בשנת 1911. בהיותו בן 12 או 13 למד לימודי קודש אצל הרב יחיא קאפח, ועזר לאביו בחנות לממכר שמנים. בגיל 18 טייל באריתראה ונסע לאיטליה. בדרכו חזרה לתימן פגש רופא ומהנדס אירופאי שהפליג לתימן. חייבי הצטרף לצוות המרפאה שהקים בצנעא ולמד ממנו גם את מלאכת הצילום, על אף שזה היה לא חוקי בתימן באותה עת. לאחר זמן קיבל חייבי אישור רשמי לצלם בצנעא. באותה עת היה הצלם היחידי בעיר וצילומי החוץ והסטודיו שלו מתעדים את הווי החיים בעיר.

בשנת 1944 עלה חייבי עם משפחתו לארץ ישראל דרך פורט סעיד. בתחילה התגורר במחנה מעבר ברמת השרון ומשם עברה המשפחה להתגורר במושבה רעננה. לאחר עלייתו הפסיק חייבי לעסוק בצילום והיה שותף בבעלות על מכבסה.

חייבי נפטר בטרם עת מהתקף לב אשר פקדו בביתו בבני ברק והותיר אחריו אישה, רומה חייבי, וחמישה ילדים.

לאחר מותו, אשתו רומה הגשימה את חלומו ודאגה להוציא לאור את הספר "צנעא וסביבתה בצילומי יחיאל חייבי" שבו מתועדות התמונות אשר צילם.

אוסף תצלומיו של חייבי נמצא כיום במרכז המידע לאמנות ותרבות יהודית ע"ש אן ואיזידור פאלק במוזיאון ישראל, ירושלים. תצלומיו פורסמו בספר "צנעא וסביבתה בצילומי יחיאל חייבי" (1985) והוצגו בתערוכה בבית טיכו (2014).

## פרסומים
* יוסף שער (עורך), **צנעא וסביבתה בצילומי יחיאל חייבי**, בני ברק: רומה חייבי, תשמ"ה 1985.
* אסתר מוצ'בסקי שנפר (אוצרת), **רגעים בצנעא: תצלומי יחיא חייבי, 1930–1944**, ירושלים: מוזיאון ישראל, 2014.

## קישורים חיצוניים
* 
* "רגעים בצנעה, תצלומי יחיא חייבי, 1944-1930, באתר מוזיאון ישראל, 2014
* חיבי, יחיאל, באתר האגודה לטיפוח חברה ותרבות, מורשת יהודי תימן

## הערות שוליים

קטגוריה:צלמים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי תימן
קטגוריה:עולים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1911
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1977
אלי אסקוזידו

**אליהו (אלי) אסקוזידו** (נולד ב-1957) הוא מנהל רשות העתיקות החל מ-1 באוגוסט 2021. בעברו ראש המועצה האזורית נחל שורק.

## ביוגרפיה
ממוזער|אלי אסקוזידו בכנס חדשנות ומורשת תרבות באוניברסיטת חיפה פברואר 2025
אלי אסקוזידו נולד בכפר מימון בשנת 1957, להוריו אברהם ופנינה אסקוזידו – עולים ממצרים. את השירות הצבאי עשה בנח"ל והשתחרר בדרגת סרן.

בשנת 1991 החל אסקוזידו בפעילות ציבורית עם בחירתו ליו"ר ועד מושב בני רא"ם וכיהן בתפקיד זה במשך שמונה שנים. החל משנת 1999 ועד 2021 כיהן כראש מועצה אזורית נחל שורק.

בנוסף לתפקידו כראש המועצה, שימש החל משנת 1999 כחבר בהנהלת מרכז המועצות האזוריות. החל משנת 2000 עמד בראש עמותת כביש חוצה ישראל ומאז שנת 2006 חבר בוועדה לתשתיות לאומיות (ות"ל). החל משנת 2005 שימש כגזבר לאיגוד ערים לאיכות הסביבה חבל יבנה-אשדוד. בין השנים 2009–2015 כיהן בתפקיד יו"ר רשות הניקוז שורק-לכיש, המאגדת בתוכה 29 רשויות מקומיות. משנת 2010 חבר בוועדת הרישוי של נמל התעופה בן-גוריון. משנת 2012 חבר בדירקטוריון של החברה למשק וכלכלה. בשנת 2014 מונה לחבר במועצת גנים לאומיים ושמורות טבע הכפופה למשרד להגנת הסביבה. בשנת 2018 יזם את הקמת אשכול שורק-דרומי בו חברות 10 רשויות ושימש כיושב ראש.

באוגוסט 2021 מונה למנהל רשות העתיקות.

אסקוזידו נשוי לעליזה, אב לארבעה וסב לעשרה נכדים. מתגורר במושב בני רא"ם.

## קישורים חיצוניים

* 
* אלי אסקוזידו באתר מועצה אזורית נחל שורק
* אתר הבית של אלי אסקוזידו
* אלי אסקוזידו - ישרא-בלוג
* אלי אסקוזידו ראש מועצת נחל שורק
* אלי אסקוזידו - תפוז בלוגים
* אלי אסקוזידו - Twitter
* אלי אסקוזידו הוא ראש המועצה אזורית נחל שורק
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי המועצה האזורית נחל שורק
קטגוריה:ציונות דתית: אישים
קטגוריה:עובדי רשות העתיקות
קטגוריה:כפר מימון: אישים
קטגוריה:אישים ממוצא יהודי-מצרי
קטגוריה:בני ראם: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1957