open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אפרים פורן

[ממוזער|255x255 פיקסלים|[הסכמי קמפ דייוויד|שיחות שלום בין ישראל למצרים בקמפ דייוויד, ארצות הברית. בצילום, ראש הממשלה מנחם בגין משחק שחמט עם יועץ נשיא ארצות הברית לביטחון לאומי זבגנייב בז'ז'ינסקי ברגע של מנוחה. משמאל מנהל לשכת רהמ יחיאל קדישאי, מביטים על המשחק אפרים פורן ושמחה דיניץ.]]
**אפרים (פרויק'ה) פורן** (**פרוסמן**; 1 באפריל 1931 – 19 במרץ 1996) היה תת-אלוף בצה"ל, כיהן כדובר צה"ל והמזכיר הצבאי לראשי הממשלה יצחק רבין ומנחם בגין.

## ביוגרפיה
פורן (במקור פרוסמן) נולד ב-1931 בעיר קובל שבפולין, בנם הבכור של חנה לבית בר וזלמן פרוסמן, שנישאו ב-1930. בשנת 1935 עלתה המשפחה לארץ ישראל עם סרטיפיקט של רב. ב-1939 נסעו אביו ואחיו הצעיר דב (1934) לביקור מולדת ונקלעו למלחמה. האב גויס לצבא האדום ושב לאחר המלחמה; האח נספה בשואה.

פורן למד בכפר הנוער מאיר שפיה, ובגיל 16 התגייס לצה"ל ולחם במלחמת העצמאות. בהמשך שירותו הצבאי שימש מדריך ראשי בבית הספר לקצינים של צה"ל, בין השנים 1961–1962 כיהן פורן כמפקד יחידת מצוף 247, שימש ראש לשכתו של עזר ויצמן בזמן כהונתו כראש אג"ם ובתקופת מלחמת ששת הימים. ב-1969 מונה לראש לשכת הרמטכ"ל חיים בר-לב, ב-1971 מונה לראש המשלחת הצבאית לסינגפור שסייעה בהקמת מערכת המוסדות הביטחוניים במדינה. לאחר מלחמת יום הכיפורים שב לישראל ומונה בינואר 1974 לדובר צה"ל. לאחר כניסתו של יצחק רבין לתפקיד ראש הממשלה ביוני 1974, מונה פורן למזכירו הצבאי וליווה אותו במהלך הסכם הביניים בין ישראל למצרים 1975 ובמבצע אנטבה. הוא כיהן בתפקיד גם לאחר המהפך תחת מנחם בגין כראש ממשלה. הוא ליווה את בגין במהלכי הסכם השלום בין ישראל למצרים, במבצע ליטני ובהפצצת הכור העיראקי. באוקטובר 1981 סיים את שירותו והוחלף על ידי עזריאל נבו.

לאחר שחרורו פנה לעסקים פרטיים, בין השאר ייעץ לחברות ביטחוניות וייצג יבואני נשק בישראל. ופעל בבנטוסטן של דרום אפריקה -סיסקאי. בשנת 1986 הועמד לדין באשמת החזקת מטבע חוץ ללא היתר. והואשם על ידי משרד הביטחון גם כי קיבל בניגוד לחוק עמלות מחברת הנשק הבלגית FN Herstal.

פורן היה ביו מייסדי ההתנחלות הר אדר.

## חיים אישיים
היה נשוי לעדה, קצינה במשטרת ישראל, ואב לבן גיא פורן ולבת גילי פורן חורב.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:דוברי צה"ל
קטגוריה:מזכירים צבאיים של ראש הממשלה
קטגוריה:ראשי לשכת הרמטכ"ל
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:בוגרי כפר הנוער מאיר שפיה
קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1931
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1996
מורלוקים

ה**מורלוקים** (באנגלית: **Morlocks**) היא קבוצת בדיונית של מוטאנטים המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. הופעתה הראשונה הייתה בחוברת *Uncanny X-Men #169* ממאי 1983, בכתיבתו של כריס קלרמונט ובאיורו של פול סמית'. מקור השם "מורלוקים" הוא בגזע היצורים האנושיים התת-קרקעי העתידי שמופיע בספרו של ה. ג'. וולס "מכונת הזמן".

עקב אי יכולתם להתערות בעולם החיצון בשל חזותם המוטאנטית החריגה, חברי המורלוקים פולשים למערכת המנהרות והתעלות שמתחת לעיר מנהטן, שנבנו במקור כמקלטים נגד הפצצות בתקופת המלחמה הקרה, אך מאז נשכחו. הקבוצה היא שוחרת שלום, אולם ניסיונות לא מוצלחים להשיג דבר מה מהעולם החיצון הובילו אותה לחיכוכים לא מעטים. התקרית הידועה ביותר היא הדו-קרב בין חברת המורלוקים קאליסטו לבין חברת האקס-מן סטורם, שניצחה והפכה למנהיגתם.

עקב מספר טרגדיות, המורלוקים המקוריים כבר אינם מתגוררים בתחתית העיר ניו יורק. הראשונה שבהן היא המאורע "טבח המוטאנטים", שבו קבוצת נבלי-העל המשוטטים של מיסטר סיניסטר טבחו בהם ללא רחמים. מרבית השורדים הצטרפו ל"אומת הגנום" (Gene Nation) שחיה ביקום כיס בהנהגת מיקאיל רספוטין. התברר בהמשך שהמורלוקים נוצרו למעשה מניסוי כושל של דארק ביסט, אולם הוא הבטיח שחברי הקבוצה לא יזכרו שהגנים שלהם עברו מניפולציה. זאת ועוד, מיסטר סיניסטר זיהה שהמורלוקים התבססו על המחקרים הגנטיים שלו, אותם למד דארק ביסט מסיניסטר של עולמו, וזו הייתה הסיבה מדוע פקד על חברי המשוטטים להרוג את כל האוכלוסייה התת-קרקעית.

קבוצה שנייה של מורלוקים ששרדו קראה לעצמה "עכברושי המחילות" (Tunnel Rats), או בשמה השני "אלה שגרים באפלה" (Those Who Live in Darkness), והם אכלסו את המנהרות שמתחת לעיר המוטאנטים/מחוז אקס. כותב הסיפור "מחוז אקס", דייוויד היין, טען כי מעולם לא התכוון שלקבוצה זו יהיה קשר למורלוקים המקוריים.

מאז אירועי "בית אם" ו"עשירית", בהם רבים מהמוטאנטים הופשטו מכוחותיהם, כמה מחברי המורלוקים ששמרו על כוחותיהם ביקשו מפלט באחוזת אקסבייר. היו כמה שנשארו מתחת לפני האדמה תחת הגנתה של מארו. במהלך אירועי "זן בסכנת הכחדה", מאסק וחברי המורלוקים חיפשו אחר מגנטו כשברשותם יומניה חוזי העתיד של דסטיני, שניבאו שמגנטו ישמור על כוחותיו לאחר אירועי "בית אם".

בזמן שבו ערפילי הטריגן שוחררו על כדור הארץ והדביקו מוטאנטים במגפה לאחר "אינסופיות", מספרם של המוטאנטים החיים מתחת לאדמה גדל בצורה משמעותית. בנוסף, קאליסטו הראתה סימפתיה לבני האדם שחיפשו מקלט מהאירועים שפקדו אותם, ובהשראת חלומו של אקסבייר לדו-קיום בין מוטאנטים לבני אדם, הקימה את קבוצת המורלוקים החדשה, שמורכבת מבני אדם ומוטאנטים. באותה תקופה, חברי המשוטטים עדיין משמידים את חברי המורלוקים ברחבי העולם, וסייקלופס עוזר לממשלה הצ'צ'נית להגלות מורדים בתמורה לנתינת מפלט למורלוקים.

כאשר האי התבונתי קרקואה הוכר כגן עדן למוטאנטים באירועי "שחר אקס" של שנים 2020-2019, המורלוקים הידועים אשר התגוררו בו היו קאליסטו, קאליבן, הילר, מאסק, מארו, ליץ', סיבל, ארג, פייפר, טומי ומול. סקידס

## קישורים חיצוניים
* דף הקבוצה באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* [דף הקבוצה](https://marvel.fandom.com/wiki/Morlocks_(Earth-616)) בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

## הערות שוליים

קטגוריה:אקס-מן: דמויות
מבוא טעון-טורבו

**מבוא טעון טורבו** (באנגלית: **Turbo-Charged Prelude**) הוא סרט קצר בסדרת "מהיר ועצבני" משנת 2003 שבוים על ידי פיליפ אטוול. עלילת הסרט מגשרת בין "מהיר ועצבני" ל"מהיר ועצבני 2" ומציגה בסדרה של סצנות קצרות בנות מספר שניות את האירועים שאירעו לבראיין אוקונור (פול ווקר) בין סוף הסרט הראשון ותחילת הסרט השני.

## עלילה
בריאן אוקונור אורז את חפציו ועוזב את לוס אנג'לס, לפני שמשטרת לוס אנג'לס מצליחה לעצור אותו על כך שאפשר לדומיניק טורטו לברוח. בעוד ה-FBI משיקים מצוד כלל-ארצי, בריאן נוסע דרך אריזונה, ניו מקסיקו וטקסס במכונית דודג' סטילס 1991, זוכה במרוצי רחוב לאורך הדרך כדי להרוויח כסף.

בריאן נאלץ לנטוש את הרכב במוטל בסן אנטוניו לאחר שהשוטרים מקבלים דיווח על מיקומו. כאשר הם אוספים את המכונית, הוא מצליח לתפוס טרמפ מאישה לא ידועה. היא מורידה אותו במגרש רכבים משומשים, שם הוא מבין שהיא יודעת שהוא מבוקש. שם, בריאן קונה ניסאן סקייליין GT-R R34 בצבע טורקיז. מאוחר יותר, כשהוא אוסף כסף ממרוצי רחוב, הוא משדרג את המכונית לפני שהוא ממשיך מזרחה ומנצח בעוד מרוצים. בריאן ממשיך בדרכו ברחבי המדינה עד שהוא מגיע למיאמי, שם הוא מבחין בטויוטה סופרה ומאזדה RX-7 משודרגות.

## שחקנים
* פול ווקר - בראיין אוקונור
* מינקה קלי - הבחורה (ללא קרדיט)
* וין דיזל - דומיניק טורטו (פלאשבק)
* פיטר אוילרד - שוטר (ללא קרדיט)
* רודני ניל - שוטר (ללא קרדיט)

## הפקה
הסרט הקצר נכלל במהדורה השנייה של ה-DVD של הסרט הראשון, אשר מכונה "Tricked Out Edition". מהדורת DVD זו יצאה לאור ב-3 ביוני 2003, יחד עם עלייתו לאקרנים של הסרט השני.

למעט המילים "I owe you a ten second car" (בתרגום חופשי לעברית: "אני חייב לך מכונית שמאיצה בעשר שניות") מהפלשבק בסרט, כלל עלילת הסרט היא ללא מילים.

## קישורים חיצוניים

* "מבוא טעון-טורבו" באתר "Movie info" 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 2003
קטגוריה:מהיר ועצבני
קטגוריה:סרטי פשע אמריקאיים
קטגוריה:סרטי אולפני יוניברסל
קטגוריה:סרטים קצרים
קטגוריה:סרטי מרוצי מכוניות
שולמית טייבלום-מילר

**שולמית טייבלום-מילר** נולדה ב-1949 והיא אמנית קרמיקה ישראלית.

## ביוגרפיה
עבודותיה של מילר, שמרביתן עשויות בפורצלן, שומרות על זיקה לצורות מסורתיות ועל שימושיות של הכלי. היא ידועה בשימוש שהיא עושה בזיגוגים שונים, ובייחוד בזיגוג קריסטלי ובזיגוג וולקני. יצירותיה הוצגו בתערוכות קרמיקה רבות בישראל ומחוץ לה, בין היתר בביאנלה לקרמיקה במוזיאון ארץ ישראל, ותצלומי עבודותיה פורסמו בכתב העת הישראלי לקרמיקה "1280°c". כיום מילר מתגוררת ופועלת בגבעתיים.

## השכלה
*1970-1973 - ארכאולוגיה ותולדות האמנות, האוניברסיטה העברית, ירושלים
*1979-1982 - קרמיקה, מכללת תל-חי, הגליל העליון
*2007 - התמחות בזיגוג, בית הספר הבינלאומי לאמנויות, ויקטוריה, קולומביה הבריטית, קנדה.

## הוראה
*1990-1982 - הוראת קדרות וטכנולוגיה של הקרמיקה במכללת תל-חי
*1990 ואילך - הוראת קדרות בסדנאות מוזיאון תל אביב.

## פרסים
*2001 - פרס במסגרת התערוכה "חלונות לאמנות הקרמיקה – תחרות עיצוב קרמי", רמת אביב, תל אביב.

## קישורים חיצוניים

* אתר הבית של שולמית טייבלום-מילר
* שולמית טייבלום-מילר באתר רוח קדים

קטגוריה:אמניות קרמיקה ישראליות
קטגוריה:אמני קרמיקה ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1949
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949
מנחם שלמה בורנשטיין

ממוזער|הרבי מסוכטשוב-רדומסק מימין
רבי **מנחם שלמה בורנשטיין** (ב' בחשוון תרצ"ה, 11 באוקטובר 1934 - כ"ז באב תשכ"ט, 11 באוגוסט 1969) היה האדמו"ר מסוכטשוב־ראדומסק, רבה של שכונת יד אליהו בתל אביב, מייסד "ישיבת סוכוטשוב" בירושלים וראש כולל "כתר תורה" ראדומסק בבני ברק.

## קורותיו
נולד בארץ ישראל, בנו הצעיר של האדמו"ר רבי חנוך הניך בורנשטיין מסוכטשוב. אמו, פריידל, הייתה בתו של האדמו"ר רבי נתן נחום הכהן רבינוביץ מקרימילוב, משושלת חסידות רדומסק. גדל בשכונת בית וגן בירושלים. למד בישיבת כפר הרא"ה ולאחר מכן בישיבת כנסת חזקיהו שהייתה אז בזכרון יעקב. כשהישיבה עברה לכפר חסידים בשנת תשט"ו, ופטירתו של רבו הרב נח שימנוביץ רצה לעבור וללמוד בבני ברק, אך לבקשת ראשי הישיבה, המשיך ללמוד שם עד לחתונתו. קיבל היתר הוראה מהרב אליהו מישקובסקי.

בשנת תשי"ז (1957) נישא לטובה, בתו של הרב דניאל מובשוביץ (נפטרה ב-ח' בתמוז תשפ"ד), שהיה רבה של זורביץ ברוסיה ולאחר עלייתו לארץ ישראל כיהן כרב שכונת צ'לנוב בתל אביב. לאחר נישואיו למד בהיכל התלמוד ובכולל בית יהודה בראשות הרב יחיאל מיכל פיינשטיין.

בשנת תשי"ז התמנה כרב בית הכנסת סוכטשוב בתל אביב.

בח' בטבת תשכ"ה התמנה לרבה של שכונת יד אליהו בתל אביב. בסוף אותה שנה, נפטר אביו והוא הוכתר לאדמו"ר מסוכטשוב.

בכ"ט באדר ה'תשכ"ו, לאחר התייעצות עם האדמו"ר הבית ישראל מגור, הוכתר גם כאדמו"ר מרדומסק.

הקים ישיבה חסידית בבית וגן בירושלים שנקראה "ישיבת סוכטשוב".

בכ"ז באב תשכ"ט נהרג בתאונת דרכים, בגיל 34, ונקבר בהר המנוחות בירושלים בלווייה בהשתתפות אלפים. הספידוהו חותנו הרב דניאל מובשוביץ, הרב יעקב רוזנטל אב"ד בחיפה, הרב אונטרמן הרב הראשי לישראל, והרב יחיאל מיכל פיינשטיין.

פטירתו יצרה קושי לשתי החצרות, סוכטשוב וראדומסק, כשהאדמו"ר הצעיר בן ה-34 שאך החל בפעולות לשיקום החצרות נפטר לפתע, וילדיו הצעירים עדיין לא יכולים להמשיך את פעולותיו. עסקנים מחסידי סוכטשוב וראדומסק לקחו על עצמם את ניהול החצרות. כשבהמשך בשנת תשמ"ז (1987) שמונה עשרה שנה לאחר פטירתו, הוכתר בנו הבכור הרב שמואל יצחק לאדמו"ר מסוכטשוב. בנו השני הרב אברהם נתן (חתנו של הרב מרדכי אוירבך מתל אביב) הוא רב בית המדרש רדומסק בבני ברק. חתניו: הרב משה בצלאל וינברג (נכדו של רבי אברהם מסלונים) מכהן כראש ישיבת "אבני נזר" סוכטשוב. הרב שלמה יהודה פלצינסקי (בנו של הרב אליעזר פלצינסקי ונכדו של הרב אריה לוין) מכהן כראש ישיבת בית אריה. הרב זאב פריינד מכהן כרב קהילה בשכונת בית וגן.

אשתו הרבנית טובה גיטל בורנשטיין נפטרה בח‘ תמוז ה’תשפ"ד בגיל 88, ונקברה בבית העלמין נחלת יצחק בחלקת המשפחה צמוד לקבר אמה.

## קישורים חיצוניים

* אדמו"ר רבי מנחם שלמה בורנשטיין מסוכטשוב-רדומסק, באתר MyTzadik.

## הערות שוליים

קטגוריה:אדמו"רי סוכטשוב
קטגוריה:תל אביב-יפו: רבני שכונות
קטגוריה:בוגרי ישיבת כפר הרא"ה
קטגוריה:בוגרי ישיבת כנסת חזקיהו-כפר חסידים
קטגוריה:הרוגי תאונות דרכים בישראל
קטגוריה:משפחת מובשוביץ
קטגוריה:אדמו"רים ישראלים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:בית וגן: רבנים
קטגוריה:בוגרי היכל התלמוד
קטגוריה:משפחת בורנשטיין
קטגוריה:חסידות ראדומסק
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1934
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1969
ז'אן גסטון דארבו

**ז'אן גסטון דַארבּוּ** (בצרפתית: **Jean-Gaston Darboux**; 14 באוגוסט 1842 – 23 בפברואר 1917) היה מתמטיקאי צרפתי.

## חיים אישיים
דארבו נולד ב-14 או ב-13 באוגוסט 1842, לפרנסואה דארבו ואליס גורדו. מאוחר יותר נולד להוריו בן נוסף בשם לואי. כשז'אן היה בן 7 אביו נפטר.

בשנת 1872 נשא דארבו לאישה את אמליה סלינה קרבונייר, בתם של צ'ארלס לואי קרבוניר ומארי ויקטורין האנוק. לזוג נולדו שני ילדים: ז'אן ג'סטון, שבבגרותו עבד כזואולוג ימי, ואנאיס ברטה לוסי.

דארבו מת ב-23 בפברואר 1917, בגיל 74.

## עבודתו
דארבו תרם מספר תגליות חשובות בתחומי הגאומטריה והאנליזה המתמטית, בפרט בנושא המשוואה הדיפרנציאלית. כמו כן כתב את הביוגרפיה של המתמטיקאי בן ארצו, אנרי פואנקרה, וערך עבודות נבחרות של ז'וזף פורייה.

דארבו קיבל דוקטורט מאקול נורמל סופרייר, שבפריז, בשנת 1866. התיזה שלו שכותרתה "Sur les surfaces orthogonales" עסקה במשטחים אורתוגונליים. בשנים 1877 עד 1896 פרסם ארבעה כרכים העוסקים בגאומטריה דיפרנציאלית של משטחים. בין תלמידיו המוכרים נמנה אמיל בורל.

ב-1884 נבחר דארבו לחבר באקדמיה הצרפתית למדעים. מאוחר יותר, בשנת 1900, נבחר למזכיר הקבוע של האקדמיה בתחום המתמטיקה. בשנת 1902 נבחר דארבו לחבר בחברה המלכותית הבריטית ובשנת 1916 זכה לכבוד והערכה כאשר הוענקה לו מדליית סילבסטר היוקרתית.

על שמו של נקראים מונחים רבים, ובכללם משפט דארבו ואינטגרל דארבו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:מתמטיקאים צרפתים
קטגוריה:חברי האקדמיה הצרפתית
קטגוריה:חברי האקדמיה הצרפתית למדעים
קטגוריה:בוגרי אקול נורמל סופרייר
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1842
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1917
חנוך הניך בורנשטיין

רבי **חנוך הניך בורנשטיין** (ה'תרנ"ז, 1897 - כ"ו באלול ה'תשכ"ה, 23 בספטמבר 1965) היה האדמו"ר הרביעי מסוכטשוב.

## קורותיו
נולד בפולין, לאדמו"ר רבי שמואל בורנשטיין, בעל "שם משמואל". בשנת תרע"ו נישא לפריידל, בתו של האדמו"ר רבי נתן נחום הכהן רבינוביץ מקרימילוב, משושלת חסידות רדומסק. היה ידוע בחיבתו והשתוקקותו הרבה לעלות לארץ ישראל, ובשנת ה'תרפ"ה (1925) עלה לארץ ישראל והתיישב בשכונת הבוכרים בירושלים, בה גר שנים מספר. עם ייסוד שכונת בית וגן בירושלים עבר להתגורר בה. היה יו"ר המחלקה החרדית בקק"ל, היה חבר באגודת ישראל, אך תמך גם בציונות הדתית, וערך את הירחון "ההד" שיצא בירושלים .

לאחר השואה שבה נספה אחיו, האדמו"ר השלישי מסוכטשוב, רבי דוד בורנשטיין, הוכתר כאדמו"ר הרביעי מסוכטשוב. הקים את בית המדרש סוכטשוב בירושלים. גיסו, הרב ישעיהו שפירא, 'האדמו"ר החלוץ', שהה בביתו בתקופה האחרונה לחייו.

בתחילת שנות ה-50, הקים את חברת "נזר" להוצאת ספרי סבו האבני נזר במהדורה חדשה, וכך כתב במכתבו להרב מיכאל אליעזר פארשלעגער מיום י"ג בטבת תשי"א

וכן הוציא לאור הגדה של פסח עם ביאור אביו השם משמואל ואחיו החסדי דוד. והדפיס במהדורה חדשה את ספרו של אביו "שם משמואל" כשהוא מוסיף מאות מראי מקומות בתוך הספר..

נפטר בכ"ו באלול ה'תשכ"ה, 23 בספטמבר 1965, ונקבר בהר המנוחות בירושלים.

## בניו
* בנו הרב אברהם יוסף, היה חתנו של רבי משה צבי מטולנה פילדלפיה.
*בנו שמואל היה מנהל מחלקת החינוך בסוכנות היהודית.
*בנו רבי מנחם שלמה בורנשטיין הוכתר אחריו לאדמו"ר החמישי מסוכטשוב.

## ספריו
* אחיו, אהרן ישראל בורנשטיין (שהשתייך לציונות הדתית), הוציא לאור את "**נאות הדשא**", ספר הכולל מתורת ארבעת אדמו"רי סוכטשוב (הדש"א ראשי תיבות של שמותיהם: הניך, דוד, שמואל, אברהם), 1997.
* "**מחשבה טובה**", ליקוט מדברי תורתו, ה'תשע"ה.

## קישורים חיצוניים
* 
* אדמו"ר רבי חנוך העניך בורנשטיין מסוכטשוב- באתר MyTzadik
* מ. צפה, שכונת בית וגן בירושלים (ראיון אחרון עם הרב בורנשטיין), הצופה, 1 באוקטובר 1965, עמ' 7
* ק. נפתלי, האדמו"ר החביא בביתו מחסן-נשק של ה"הגנה", מעריב, 3 באוקטובר 1965, עמ' 5
* אילה שקלאר, **ולו רק הד: מחלקת החרדים בקרן הקיימת לישראל 1926-1945,** הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, תשפ"ה

## הערות שוליים

קטגוריה:אדמו"רים ישראלים
קטגוריה:אדמו"רי סוכטשוב
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:בית וגן: רבנים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:עורכי כתבי עת ישראלים
קטגוריה:משפחת בורנשטיין
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1897
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1965
מלכה שפירא

**מלכה שפירא** (תרנ"ד, 27 באפריל 1894 – ט"ז בחשוון תשל"ב, 4 בנובמבר 1971) הייתה סופרת חרדית משושלת חסידות קוז'ניץ, אשת האדמו"ר הרב אברהם אלימלך שפירא מגרודז'יסק. חלק מספריה עוסקים בתולדותיה של שושלת משפחתה ובהווי החסידים.

## ביוגרפיה

נולדה בפולין, בתו של האדמו"ר רבי ירחמיאל משה הופשטיין מקוז'ניץ, מצאצאי המגיד מקוז'ניץ. נישאה לקרוב משפחתה הרב אברהם אלימלך שפירא, בנו של האדמו"ר רבי ישראל שפירא מגרודז'יסק ונינו של רבי אלימלך שפירא, אף הם מצאצאי המגיד מקוז'ניץ.

בתחילת שנת תרפ"ו (1925) עלו לארץ ישראל. במשך תקופה התגוררו בכפר חסידים, שנוסד אז על ידי אחיה, הרב ישראל אלעזר הופשטיין, האדמו"ר מקוז'ניץ. במשך שנים סירב בעלה לכהן כאדמו"ר ועבד כחשמלאי. רק לאחר השואה, כאשר נודע לו על מותם של בני משפחתו, הסכים לכהן כאדמו"ר לחסידי גרודז'יסק.

התגוררה בירושלים. פרסמה מספר ספרים, ובהם מתולדותיה של שושלת קוז'ניץ. סיפוריה ושיריה הופיעו בבמות שונות, ובהם ב"דבר" וב"מבוע".

בכ"ג בכסלו תשכ"ז נפטר בעלה האדמו"ר, ונקבר בבית הקברות סנהדריה בירושלים. חמש שנים לאחר מכן, בי"ג בחשוון תשל"ב, נפטרה מלכה שפירא, ונקברה סמוך לבעלה.

היו לה שלוש בנות, חווה לאה שנשאה לרב זאב דרייזין, דבורה סילמן שנישאה לאיסר סילמן, ורחל שנישאה לרב יהושע הוטנר. נכדתה היא הפסיכולוגית ד"ר אביגיל ינון, אשת הפסיכולוג פרופ' יואל ינון.

## ספריה
* **מתוך הסערה: פואמה**, 1943
* **שנינו במגינים: סיפורים**, 1952
* **בלב המסתורין: סיפורים ופואמות**, 1955
* **ילדים בגבולות: פרק משנות ההעפלה**, 1965
* **מדין לרחמים: סיפורים מחצרות האדמו"רים**, 1969
* **שירי לי בת עמי: שירים, סונטות ופואמות**, 1971

## קישורים חיצוניים
* 
* נערה בחצר, מבוע, תשכ"ו
* מחזיוני מירון, מבוע, תשכ"ו
* עם קול מבשר בהרים, אתר דעת
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראליות ילידות פולין
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:נשות העלייה הרביעית
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:נשות אדמו"רים
מלכה
קטגוריה:יהודים הקבורים בבית הקברות סנהדריה
קטגוריה:סופרות חרדיות ישראליות
קטגוריה:סופרים חרדים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1894
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1894
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1971
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1971
עם שחר

שמאל|ממוזער|150px|המשוררת רחל בלובשטיין-סלע
"**עם שחר**" הוא שירה של המשוררת רחל, אשר נכתב בתל אביב בתר"ץ 1930.

בלחנו של המלחין יהודה שרת, הושר בתנועות הנוער ביישוב.

שמו של השיר קשור ומושפע משירה האחר של המשוררת ואולי לא היו הדברים... שבו נכתב: „ואולי ... מֵעוֹלָם לֹא הִשְׁכַּמְתִּי עִם שַׁחַר לַגַּן”.
המשוררת מספרת בשיר על תולדות חייה ותודעתה בנעוריה, כאשר הייתה חלוצה ופועלת חקלאית בתקופת העלייה השנייה ועל אהבת ארץ ישראל.
הבית הראשון מתאר את הכלים שבהם אחזה בדרכה אל עבודתה: „נבל מים ”- מימיה - ששמה נבחר בלשון התנ"כית במכוון, וכלי העבודה החקלאיים: מעדר, מגרפה וסל לאיסוף.

הבית השני מתאר את הנוף, הנראה בעיניים: הרים, שדות והנחווה בנפש: הצעירות המתרוננת.

הבית השלישי, מונה רכיבי הזיכרון של שנות הנעורים כנכס חיים ואוסף אותם פנימה; נכס המורכב משני מרכיבים, כביכול מנוגדים, אך משלימים זו את זה: ה„קמה” - השיבולים הצהובות הזוהרות באור שמש הקיץ, וה„עפר” הכהה והנדרך ברגליים, כאשר זו צמחה מזה, ושניהם יחד מרכבים תמונת אהבה עמוקה אל „אַרְצִי”.

## מילות השיר

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שירי 1930
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי רחל המשוררת
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי יהודה שרת
קטגוריה:ציונות בתרבות
השף (סרט, 2012)

**השף** (בצרפתית: **Comme un chef**) הוא סרט קומדיה צרפתי שביים והפיק דניאל כהן ויצא לאקרנים ב-7 במרץ 2012.

## תקציר עלילה
ז'קי בונו הוא חובב בישול מוכשר שחולם להיות שף במסעדה גדולה. בגלל מצב נישואיו הוא נאלץ לעבוד במשרות טבח קטנות וגם בהן הוא לא מצליח להחזיק. בגלל שאשתו בהריון וצריכה לצאת לחופשת לידה הוא צריך לעבוד ונאלץ להבטיח לאשתו כי הוא לא יתקרב למטבחים וכי הוא יחזיק בעבודתו החדשה כאיש תחזוקה בבית אבות. בבית האבות הוא מגלה את המטבח וממליץ לטבחים על דרכים לשדרוג המנות אותם הם מגישים.

בבית האבות נמצא גם בעליו של רשת המסעדות בהם מסעדתו של אלכסנדר לאגארד. בנו של הבעלים הוא מנכ"ל רשת המסעדות והוא מעוניין כי שף לאגארד יעזוב את מסעדתו בגלל שהוא מבשל בצורה מיושנת ולא עובר לבישול גסטרונומי מולקולרי. אולם בחוזהו לא ניתן לפטרו כל עוד הוא שומר על שלושת כוכבי מישלן של מסעדתו.

במהלך מחשבתו על תפריט האביב, מגיע שף לאגארד לבעלי המסעדה להתלונן כי בנו מתנכל לו. בעל המסעדה מראה לו את המרק שהוגש היום שנעשה בהמלצתו של ז'קי בונו. שף לאגארד אוהב מאוד את המרק ומעוניין להעסיק את ז'קי בונו במסעדתו כסו-שף לתקופת השתלמות של חצי שנה ללא תשלום. בגלל הבטחתו של ז'קי לאשתו כי הוא יחזיק בעבודתו נושאת המשכורת הוא מתלבט אם לממש את חלומו ולעבור לעבוד במסעדת לאגארד או לקיים את ההבטחה שהבטיח לאשתו. לאחר התלבטות הוא מחליט לעבוד במסעדה ולא לספר על כך לאשתו. 

בעבודתם יחד הם מסתדרים והמסעדה מתנהלת כראוי עד שמגיע שמועה כי יבואו שני מבקרי מסעדות האוהבים את המטבח המולקולרי. שף לאגארד מבין כי אין למסעדתו סיכוי להחזיק את שלושת כוכביו אם הוא לא יעבור לתפריט מולקולרי ולכן הוא יחד עם ז'קי בונו פונים למומחה למטבח מולקולרי על מנת ליצור תפריט מתאים.

למרות קשיים הם מצליחים להעמיד מספר מנות מולקולריות והמסעדה שומרת על כוכביה. למרות זאת, שף לאגארד מחליט לעזוב את מסעדת הגורמה שלו ולעבוד במסעדה רגילה בעיר קטנה ועל המסעדה הוא ממנה את ז'קי בונו כשף ראשי.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:סרטים צרפתיים
קטגוריה:סרטי 2012
קטגוריה:סרטי קומדיה
קטגוריה:סרטי אוכל
צביר הכוכבים (פברז'ה)

**צְבִיר כּוֹכָבִים** (ברוסית: **Созвездие**) היא אחת משתי ביצי הפברז'ה שהוכנו על ידי בית פברז'ה - בית המלאכה של פטר קארל פברז'ה בשנת 1917 עבור ניקולאי השני, הצאר האחרון של רוסיה (הביצה השנייה היא התרזה הקארליאנית). שתי ביצים אלה לא הושלמו בשל פרוץ מהפכת פברואר והלאמת בית המלאכה. ביצת "צביר הכוכבים" היא הביצה האחרונה שהוכנה על ידי פברז'ה.

## רקע
ביצי פברז'ה נוצרו בהזמנת הצאר אלכסנדר השלישי והוענקו כמתנת חג הפסחא לאשתו הצאריצה מריה פיודרובנה מאז שנת 1885. יורשו, הצאר ניקולאי השני, המשיך את המנהג והעניק מדי שנה מתנה לאשתו אלכסנדרה פיודורובנה, ולאימו האלמנה.

## תיאור הביצה
תיעוד שנותר משנת 1917 מתאר את הביצה כעשויה מזכוכית כחולה, עם בסיס בדולח. בכך שונה ביצה זו מביצים קודמות שייצר פברז'ה, העשירות יותר בכמות הזהב והאבנים היקרות שבהן. ככל הנראה שינוי זה מקורו במחסור שממנו סבלה רוסיה במהלך מלחמת העולם הראשונה. על הזכוכית חקוק סימן קבוצת הכוכבים אריה - המזל של יורש העצר (הצארביץ') אלכסיי ניקולאייביץ'. הכוכבים סומנו על גבי הזכוכית ביהלומים. בתוך הביצה היה מותקן שעון כ"הפתעה".

## היסטוריה
במשך שנים רבות הביצה נחשבה כביצה אבודה. בשנת 2001 הוצגה ביצה במוזיאון פרסמן למינרלוגיה שבמוסקבה כביצה הלא גמורה של פברז'ה (בביצה לא משובצים היהלומים).

בעקבות זאת טען המיליונר הרוסי אלכסנדר איוואנוב  כי הוא הבעלים של הביצה המקורית, וכי רכש אותה בשנות ה-90 של המאה ה-20. ביצה זו מוצגת כיום במוזיאון פברז'ה שבבאדן-באדן.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ביצי פברז'ה
התרזה הקארליאנית

**התרזה הקארליאנית** (ברוסית: **Берёзовое**) היא אחת משתי ביצי פברז'ה שהוכנו על ידי בית פברז'ה - בית המלאכה של פטר קארל פברז'ה בשנת 1917 עבור ניקולאי השני, הצאר האחרון של רוסיה (הביצה השנייה היא צביר הכוכבים). שתי ביצים אלה לא הושלמו בשל פרוץ מהפכת פברואר והלאמת בית המלאכה.

## רקע
ביצי פברז'ה נוצרו בהזמנת הצאר אלכסנדר השלישי והוענקו כמתנת חג הפסחא לאשתו הצאריצה מריה פיודרובנה מאז שנת 1885. יורשו, הצאר ניקולאי השני, המשיך את המנהג והעניק מדי שנה מתנה לאשתו אלכסנדרה פיודורובנה, ולאימו האלמנה.

## תיאור הביצה
הביצה עשויה מעץ תרזה מאזור קארליה (מכאן שמה) ונתונה בתוך מסגרת זהב. בכך שונה ביצה זו מביצים קודמות שייצר פברז'ה העשירות יותר בכמות הזהב והאבנים היקרות שבהן. ככל הנראה שינוי זה מקורו במחסור שממנו סבלה רוסיה במהלך מלחמת העולם הראשונה. ביצה זו היא היחידה מבין הביצים בה נעשה שימוש בחומר אורגני (עץ) כחומר גלם עיקרי. ה"הפתעה" בתוך הביצה היה פיל מיניאטורי מכני, המצופה ביהלומים ואמייל שניתן למתוח אותו באמצעות מפתח מצופה אבנים יקרות.

## היסטוריה
הביצה הוכנה בשנת 1917, והייתה אמור להינתן כמתנת הצאר לאימו. בשל מהפכת פברואר נאלץ הצאר לוותר על כיסאו, ב-15 במרץ. קארל פברז'ה שלח לו חשבונית ב-25 באפריל (כשהיא ממוענת ל"מר רומנוב, ניקולאי אלכסנדרוביץ'", ולא ל-"ניקולאי, צאר רוסיה"). הצאר שילם עבור הביצה סכום של 12,500 רובלים, וזו נשלחה לאחיו של הצאר, מיכאלי השני, הדוכס הגדול של רוסיה, אולם הדוכס נמלט לפני שקיבל לידיו את הביצה, וזו נותרה בארמונו עד שהארמון נבזז במהלך מהפכת אוקטובר על ידי הבולשביקים. לאחר המהפכה הוצגה הביצה במוזיאון רומיאנצב שבמוסקבה, אולם בשנת 1927 נעלמה ונחשבה לאבודה מעל שבעים שנה.  

בשנת 1999 פרסמה נינתו של פטר קארל פברז'ה את התרשימים ששימשו להכנת הביצה.

עד שנת 2001 סברו כי הביצה אבדה. בשנה זו הכריז המיליונר הרוסי אלכסנדר איבנוב כי הוא רכש את הביצה מאספן פרטי באנגליה (בן למהגרים רוסיים), ותרם אותה למוזיאון הרוסי הלאומי (מוזיאון פרטי שהיה בבעלותו). ה"הפתעה" שהייתה בתוך הביצה לא התגלתה, וסוברים כי אבדה.

בשנת 2009 פתח איבנוב את מוזיאון פברז'ה בבאדן-באדן שבגרמניה, ובו מוצגת הביצה.

## קישורים חיצוניים

* תיאור הביצה ותמונותיה
* אלן פרנהאם, '''"הביצים האבודות של פברז'ה"''', מגזין פורבס, 4 בדצמבר 2004

קטגוריה:ביצי פברז'ה
אנאדולוג'ט

**אנאדולוג'ט** (בטורקית: **AnadoluJet**) היא חברת תעופה טורקית שהנהלתה נמצאת באנקרה שבטורקיה. החברה מפעילה טיסות פנימיות ובינלאומיות מנמל התעופה הבינלאומי אנקרה אסנבואה ומנמל התעופה הבינלאומי איסטנבול סביהה גקצ'ן לכ-53 יעדים. החברה נמצאת בבעלות חברת טורקיש איירליינס.

החברה הוקמה ב-23 באפריל 2008 כשלרשותה ארבעה מטוסי בואינג 400–737.

לחברה שותפות קוד עם טורקיש איירליינס ליעדי המשך.

## יעדי החברה
החברה מפעילה טיסות לכ-42 יעדים,41 בטורקיה ויעד נוסף בקפריסין הטורקית.

באפריל 2021 הודיעה החברה כי היא צפויה להפעיל טיסה יומית בין נמל התעופה אנטליה לנתב"ג.

## צי המטוסים
צי המטוסים של החברה נכון לדצמבר 2018:

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות תעופה טורקיות
קטגוריה:טורקיש איירליינס
בנימין מובשוביץ

הרב **בנימין הלוי מובשוביץ** (תרנ"ג, 1893 - כ"א בכסלו תשי"ג, דצמבר 1952) היה רבה של קניזיץ בבלארוס, ולאחר עלותו לארץ ישראל כיהן כרבה של הרצליה ומייסד ישיבת השרון.

## קורותיו
נולד בבלארוס, בנם של הרב מרדכי שלמה הלוי מובשוביץ, רבה של מלסטובקה, וגיטל, בתו של הרב יעקב שנפיר משקלוב. מילא את מקום אביו כרבה של קניזיץ שבמחוז מוהילב. בתחילת שנות ה-30 עלה לארץ ישראל והתמנה כרבה של הרצליה. 

בשנת תרצ"ג (1933) ייסד סמוך לביתו את בית הספר "יסודי התורה" בהרצליה, כדי להעניק חינוך תורני לילדי המשפחות הדתיות שנמנו עם מייסדי העיר. בשנים הראשונות מנה בית הספר פחות מעשרה תלמידים, ועם השנים התרחבו שורותיו. במשך עשרים שנה פעל בית הספר באופן פרטי, ובשנת תשי"ג (1953) הסתפח לחינוך העצמאי. בשנות ה-60 עבר בית הספר ממקומו, בסמוך לביתו של הרב מובשוביץ, למשכנו החדש. 

בשנות ה-40 יזם את הקמת בית הכנסת הגדול בעיר.

היה חבר המועצה של מרכז חינוך התורה בארץ ישראל שפעל בתל אביב ואיגד את מוסדות החינוך הדתיים בארץ ישראל.

בתחילת שנות ה-50 ייסד ברמת השרון את ישיבת השרון, יחד עם אחיינו הרב יעקב אדלשטיין. בראש חודש כסלו תשי"ג (1952) ביקר החזון איש בישיבה וערך מבחן פומבי לתלמידיה. שלושה שבועות לאחר מכן נפטר הרב מובשוביץ, בעקבות ניתוח מוח שלא הצליח. הוא קבור בבית הקברות פינסקר בהרצליה. לאחר מותו נותר הרב אדלשטיין לעמוד בראשות הישיבה לבדו.

בעשור הראשון של המאה ה-21 הקים נכדו הרב דניאל יעקובוביץ את ישיבת "נחלת בנימין" במודיעין עילית, על שמו. כמו כן נקרא על שמו רחוב בהרצליה.

לאחר פטירתו התמנה חתנו, הרב יצחק יחיאל יעקבוביץ, לרבה של הרצליה. בנו, הרב חיים, שימש עד לשנת תשע"א (2011) כרב בית הכנסת אור לישראל בהרצליה. בנו הרב בן ציון היה ר"מ ומנהל ישיבת השרון.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הרצליה: רבנים ראשיים
קטגוריה:משפחת מובשוביץ
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:אישים שעל שמם ישיבות בישראל
קטגוריה:רבנים בלארוסים
קטגוריה:רמת השרון: רבנים
קטגוריה:ראשי ישיבות קטנות
קטגוריה:ראשי ישיבה ליטאים בישראל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הישן בהרצליה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1893
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1952
מרס (חברה)

**תאגיד מרס** (אנגלית: **Mars, Incorporated**) היא חברה אמריקאית לייצור ממתקים, מזון לחיות מחמד ומוצרי מזון נוספים. עם מחזור מכירות של 30 מיליארד דולרים בשנה, נכון ל-2021, תאגיד מרס היא החברה הפרטית הרביעית בגודלה בארצות הברית לפי מחזור מכירות.
החברה נמצאת בבעלות מלאה של משפחת מרס, וממוקמת בעיר מקלין שבמחוז פיירפקס במדינת וירג'יניה שבארצות הברית. החברה פועלת בשישה מגזרים עסקיים בארצות הברית: שוקולד, חיות מחמד, עיבוד מזון, מזון, משקאות, ואיכות הסביבה.

בשנת 2017 הפסיקה חברת סידס לשווק ולהפיץ בישראל את מוצרי הממתקים של מרס לאחר עשרות שנים. השיווק וההפצה של מוצרי מרס עבר לחברת ריגלי ישראל, ומערך ההפצה של ממתקי מרס ושל ממתקי ריגלי יחדיו אוחד תחת חברת מרס מולטיסיילס ישראל. ב-2019 מרס הרחיבה את פעילותה בארץ ומונתה לראשונה לחברת מרס מולטיסיילס ישראל מנכ"לית. כיום מוצרי החברה משווקים על ידי חברת מרס ריגלי ישראל.

## היסטוריה
פרנק מרס, מייסד החברה, מכר ממתקים עוד בגיל 19. בשנת 1911, הקים עם אשתו השנייה את חברת מרס בוושינגטון, ונחל כישלון חרוץ. בשנת 1920 חזר למדינת הולדתו מינסוטה והקים את החברה בפעם השנייה במיניאפוליס. בשנת 1923, בנו של פרנק מרס, פורסט מרס, ייצר בהשראת מילקשייק את חטיף המילקי וואי, שהפך לרב מכר. בשנת 1929 העביר את החברה לשיקגו, שבאילינוי. בשנת 1932 השיק פורסט מרס בממלכה המאוחדת את החטיף מרס.

## מוצרים בולטים
### חטיפי שוקולד
* M&M's
* באונטי
* טוויקס
* מאלטיזרס
* מרס
* מילקי וואי
* סניקרס

### מסטיקים
* מסטיק פייב
* מסטיק איירווייבס
* מסטיק הובה בובה
*מסטיק רפרשרס

### אחר
* סקיטלס


תמונה:Plain-M&Ms-Pile.jpg|סוכריות M&M's
תמונה:Bounty-Split.jpg|חטיף באונטי חצוי לשניים
תמונה:Twix-broken.jpg|חטיף טוויקס חצוי לשניים
תמונה:Snickers-broken.JPG|חטיף סניקרס חצוי לשניים
תמונה:5 gum package.jpg|מארז מסטיק פייב


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:חברות מזון אמריקאיות
קטגוריה:חברות שוקולד
קטגוריה:ארצות הברית: חברות פרטיות
אליוט 6 מטר

שמאל|ממוזער|200px|התכנון של אליוט 6
**אליוט 6 מטר** היא סירה אולימפית שעוצבה על ידי גרג אליוט בשנת 2000. הסירה משמשת בעיקר נשים, והיא תהווה גם תחרות נשים באולימפיאדת לונדון 2012. בסירה יש מוטות חזקים, אשר עוזרות להתחרות במרוצי סירה. מקור הסירה הוא בניו זילנד.

## ראו גם
*שיט תחרותי
*שיט מפרשיות

## קישורים חיצוניים

* 
* איגוד השייט הישראלי

קטגוריה:כלי שיט
היטושי אשידה

**היטושי אשידה** (ביפנית: 片山 哲; 15 בנובמבר 1887 - 20 ביוני 1959) היה פוליטיקאי יפני וראש ממשלת יפן ה-46. הוא היה דמות בולטת בנוף הפוליטי של אחרי מלחמת העולם השנייה, אך נאלץ להתפטר לאחר ששניים משרי ממשלתו הסתבכו בפרשיית שחיתות.

## ראשית חייו
אשידה נולד בעיר פוקוצ'יאמה שבמחוז קיוטו, ולמד משפט אזרחי צרפתי באוניברסיטת טוקיו. לאחר סיום לימודיו החל אשידה לעבוד במשרד החוץ, והמשיך לעבוד שם במשך עשרים שנה.

הוא קיבל מושב בבית הנבחרים של יפן ב-1932, בתור נציג מפלגת ריקן סייוקאי. הוא תמך באיצ'ירו הטויאמה ובסיעתו השמרנית, שהובילה להתפצלות מהמפלגה ב-1939.

לאחר מלחמת העולם השנייה, זכה אשידה פעם נוספת במושב בבית הנבחרים, הפעם בתור נציג המפלגה הליברלית, שהתאחדה תוך זמן קצר עם המפלגה הפרוגרסיבית של קיג'ורו שידהרה, ויחד יצרו את המפלגה הדמוקרטית. אשידה נבחר לנשיא המפלגה החדשה, והתמנה לתפקיד שר החוץ בממשלתו הסוציאליסטית של טצו קטאיאמה ב-1947.

## ראש הממשלה
אשידה התמנה לתפקיד ראש ממשלת יפן ב-1948, והנהיג ממשלת קואליציה של דמוקרטים וסוציאליסטים. כהונתו הסתיימה שבעה חודשים לאחר שהחלה בשל הסתבכותם של שניים משרי ממשלתו בפרשיית שחיתות, שלאחר מכן הביאה להתפטרות כל הממשלה. עשר שנים לאחר מכן, זוכה אשידה מכל חשד למעורבות בפרשייה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ראשי ממשלת יפן
קטגוריה:שרי החוץ של יפן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טוקיו
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1887
קטגוריה:יפנים שנפטרו ב-1959
הוועדים האולימפיים האירופיים

**הוועדים האולימפיים האירופיים** (באנגלית: **European Olympic Committees**) הוא ארגון הממוקם ברומא, איטליה. בארגון חברים 50 ועדים אולימפיים לאומיים (הוועד האחרון שצורף הוא של קוסובו).

מ-1991 חברות הארגון מקיימות את הפסטיבל האולימפי האירופי לנוער, בו משתתפים בני נוער באירועי ספורט המתרחשים כל שנתיים (בשנים לא זוגיות) ומפוצלים בין ענפי ספורט חורף וקיץ כמו אולימפיאדות הקיץ והחורף. אך בשונה מהאולימפיאדה שמתקיימת פעם בארבע שנים ויש פער של כשנה וחצי בין אולימפיאדות הקיץ והחורף, הפסטיבל האולימפי האירופי לנוער מתקיים כל שנתיים ויש הפרש של מספר חודשים בלבד בין טורניר ענפי ספורט החורף לטורניר ענפי ספורט הקיץ מכיוון שהם נערכים באותה שנה, בדרך כלל בחודשים פברואר ויולי.

מ-2015, אחת לארבע שנים (שנה לפני המשחקים האולימפיים), יופק באמצעות הארגון ותחת פיקוח הוועד האולימפי הבינלאומי טורניר תחרויות ספורט רב-ענפיות דמוי אולימפיאדה המכונה "המשחקים האולימפיים האירופאיים" ובקיצור משחקי אירופה המיועד לספורטאים מ-50 מדינות החברות בארגון ה-(eoc). טורנירים יבשתיים דומים תחת חסות התאחדויות הוועדים האולימפיים של אותן יבשות כבר מתקיימים שנים רבות בהצלחה ביבשות אחרות ובהם משחקי אסיה (מ-1951), משחקי אפריקה (מ-1965) והמשחקים הפאן-אמריקאיים (מ-1951).

## המדינות החברות

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
* מנכ"ל הוועד האולימפי בישראל נבחר לעמוד בראש הוועדה של הוועדים האולימפיים האירופיים למשחקי לונדון וריו

## הערות שוליים

קטגוריה:ועדים אולימפיים
קטגוריה:אירופה: ספורט
איצ'ירו הטויאמה

**איצ'ירו הטויאמה** (ביפנית: 鳩山 一郎; 15 בנובמבר 1887 - 20 ביוני 1959) היה פוליטיקאי יפני וראש ממשלת יפן ה-52.

## חייו
הטויאמה נולד בטוקיו למשפחה אמידה בעלת זיקה פוליטית. הוא היה בנם הבכור של קזואו הטויאמה, בוגר אוניברסיטת ייל ודובר בית הנבחרים של יפן, והארוקו הטויאמה, סופרת ומייסדת אוניברסיטת קיוריצו לנשים.

הטויאמה היה בונה חופשי ופרוטסטנטי בפטיסטי. הוא היה ראש הממשלה הנוצרי השלישי של יפן לאחר מלחמת העולם השנייה.

בנו של הטויאמה, איצ'ירו, היה בירוקרט באגף התקציב במשרד האוצר, ולפני פרישתו הגיע לדרגת סגן שר האוצר. בתקופה הפוליטית השנייה שלו, מילא איצ'ירו את תפקיד שר החוץ.

נכדו, יוקיו הטויאמה, היה ראש ממשלת יפן ב-2009.

## קריירה פוליטית
הטויאמה נכנס לבית הנבחרים כנציג מפלגת ריקן סייוקאי ב-1915. הוא היה מועמד לראשות הממשלה ב-1946 אך מועמדותו נפסלה על ידי המפקד העליון של כוחות הברית בעקבות החשד שהיה חלק מהמשטר האוטוריטרי של שנות ה-30 וה-40. הוא טוהר ב-1951 והורשה לשוב לפוליטיקה. הוא התמנה לתפקיד ראש ממשלת יפן ב-1954, ובמסגרת תפקידו הוא כונן יחסים דיפלומטיים עם ברית המועצות. הוא גם חנן מספר פושעי מלחמה שנשפטו למאסר עולם בבית הדין הבינלאומי הצבאי למזרח הרחוק.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:ראשי ממשלת יפן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טוקיו
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1883
קטגוריה:יפנים שנפטרו ב-1959
טנזן אישיבאשי

**טַנזָן אישיבָּאשי** (ביפנית: 石橋 湛山; 25 בספטמבר 1884 – 25 באפריל 1973) היה פוליטיקאי ועיתונאי יפני וראש ממשלת יפן ה-55. בעת היותו ראש הממשלה כיהן גם בתפקיד נשיא המפלגה הליברלית-דמוקרטית, שהחזיקה ברוב בדיאט של יפן. בין השנים 1952 ו-1968 שימש גם נשיא אוניברסיטת רישו.

## ביוגרפיה
אישיבאשי נולד בטוקיו ולמד באוניברסיטת ואסדה. לאחר לימודיו עבד כעיתונאי בעיתון מאיניצ'י שינבון, ולאחר שירותו הצבאי החל לעבוד במגזין "טויו קייזאי שימפו" (מגזין הכלכלה המזרחית), שבסופו של דבר היה לנשיאו. אישיבאשי החזיק בדעות ליברליות, והגה את מדיניות יפן הקטנה, שקראה לנטישת מנצ'וריה.

לאחר מלחמת העולם השנייה נכנס אישיבאשי לפוליטיקה, ושימש שר האוצר בממשלתו של שיגרו יושידה ב-1946–1947. ב-1947 החל תהליך טיהורו על ידי הרשויות האמריקאיות והוא נאלץ לפרוש מתפקידו. עם שוב לפוליטיקה ב-1951, חבר אישיבאשי לאיצ'ירו הטויאמה ופתחו במהלך כנגד ממשלתו של יושידה. אישיבאשי התמנה לתפקיד שר התעשייה בממשלתו של הטויאמה ב-1953. המפלגה הליברלית-דמוקרטית נוסדה ב-1955, ואישיבאשי הצטרף אליה לאחר הקמתה.

לקראת פרישתו של הטויאמה ב-1956, ערכה המפלגה הצבעה למינוי נשיא חדש. תחילה נחשב נובוסוקה קישי למועמד המועדף, אך אישיבאשי צירף אליו את קוג'ירו אישיאי, והצליח להיבחר. לאחר פרישתו של הטויאמה התמנה אישיבאשי לראש ממשלת יפן. לאחר שנכנס לתפקיד הכריז שהוא שואף לכונן קשרים דיפלומטיים עם הרפובליקה העממית של סין, הכרזה שהתקבלה בחיוב בקרב האוכלוסייה היפנית. עם זאת, ב-31 בינואר 1957, חודשיים בלבד לאחר כניסתו לתפקיד, לקה אישיבאשי בשבץ מוחי קל, ופרש מכל תפקידיו.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ראשי ממשלת יפן
קטגוריה:נשיאי אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ואסדה
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1884
קטגוריה:יפנים שנפטרו ב-1973
תחש נהרות קריבי

**תחש נהרות קריבי** (שם מדעי: *Trichechus manatus*) הוא תחש נהרות, והמין הגדול ביותר של יונקים ימיים מסדרת תחשאים (הכוללת גם את תחש המשכן ואת פרת הים של שטלר שנכחדה).

## תיאור פיזי
כמו תחשים אחרים, תחש נהרות קריבי הסתגל באופן מלא לסגנון חיים ימיים, ללא גפיים אחוריות. כיסוי הפרווה מפוזר בדלילות על פני גופו ועוזר למלא תפקיד בהפחתת הצטברות של אצות על העור העבה של התחש. אורכו הממוצע הוא בין 2.7–3.5 מטר ומשקלו 200–600 ק"ג. הנקבות בדרך כלל גדולות יותר מאשר הזכרים. משקל התחש הגדול ביותר שתועד הגיע ל-1,655 ק"ג ואורכו היה 4.6 מטר. צבעו של התחש הוא אפור או חום. לתחש יש 3–4 ציפורניים בסנפירים, המאפשרים לו להחזיק את מזונו בנוחות בזמן האכילה.
שמאל|ממוזער|250px|3–4 ציפורניים

## התנהגות ומזון
תחש נהרות קריבי זריז בצורה מפתיעה, הוא נצפה מתגלגל, עושה סלטות ושוחה הפוך. הם לא מתחלקים בשטחים, אין להם תנועות מיוחדות להימנעות טורפים, מפני שאין להם טורפים טבעיים באזור המחיה שלהם, כגון אורקה וכרישים גדולים, שרק לעיתים רחוקות (אם בכלל) מגיעים לאזור המאוכלס על ידי מין זה.

תחש נהרות קריבי בוגר אוכל כ-10%–15% ממשקל גופו מדי יום. הוא אוכל 60 סוגי צמחים, החלק העיקרי מהם הוא עשבי ים. הם אוכלים גם דגים וחסרי חוליות קטנים. מפני שמזונם העיקרי הוא צמחים שאותם הם שוחקים, השיניים הטוחנות שלהם משתפשפות ומוחלפות ללא הרף למשך כל חייהם.

## בית גידול
תחש נהרות קריבי מסוגל לעמוד בשינוי גבוה ברמת המליחות של המים, כך שהוא יכול לעבור לאזור בעל מליחות גבוהה או נמוכה. ניתן למצוא אותם בנהרות, תעלות רדודות, מפרצי מים מלוחים, ושפכי נהרות באזור החוף. בגלל חילוף החומרים האיטי שלהם, והעדר בשכבת שומן עבה, הם מוגבלים למים באזור טרופי וסובטרופי.

בגלל הגודל שלהם, הם נמנעים ממקומות בעומק של 1–2 מטר. הם שוחים בדרך כלל בעומק של 3–5 מטר, אך הם נמנעים מ-6 מטר והלאה. הם גם מסוגלים לחיות במים צלולים או עכורים. הם גם יכולים לשחות מרחקים גדולים במעלה הנהר (כל עוד הזרם נמוך מ-5 קמ"ש). לעיתים רחוקות ניתן למצוא אותם 200 קילומטר במעלה הנהר.

## תחש הנהרות של פלורידה
תחש הנהרות של פלורידה נחשב כתת-מין של תחש הנהרות הקריבי על ידי ה-ITIS.

בשנת 2013, מתו 830 תחשים, לאחר חשיפה לכימיקלים שהרגו אותם, כאשר רוב בעלי החיים הימיים מתו בלגונת Indian River.

ב-2021, דווח על כ-6,300 תחשי נהרות החיים במים של פלורידה. עם זאת, נרשם משבר, בו גורמים רשמיים במדינה, מסרו, שבשנה זו עד יולי, מתו לפחות 841 תחשים, רובם מרעב, והם יותר מאשר בכל שנה אחרת בהיסטוריה של פלורידה. ביולוגים סבורים כי סיבת התמותה היא מחסור במקור המזון העיקרי של יונק זה, שהוא עשבי ים. לדעת המומחים, עשורים של זיהום המים הנגרם בשל פיתוח עירוני וחקלאות, גרמו לפליטת כימיקלים, שהאיצו גידול של אצות, המשתמשות לצמיחה באותם משאבים כעשבי הים, כמו חמצן מהמים וחסימת אור.

תמותת התחשים נחקרת כדי למנוע הישנות התופעה, ומציאת פתרון למשבר.

## קישורים חיצוניים

* מידע על תחש נהרות קריבי באתר animaldiversity

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:תחשי הנהרות
קטגוריה:פלורידה: בעלי חיים
קטגוריה:ברזיל: יונקים
קטגוריה:קולומביה: יונקים
קטגוריה:קובה: יונקים
קטגוריה:הרפובליקה הדומיניקנית: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים בביצות אמריקה הצפונית
קטגוריה:מגה-פאונה של אמריקה הדרומית
קטגוריה:מגה-פאונה של האוקיינוס האטלנטי
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
Part of Me

**Part of Me** (בעברית: **חלק ממני**) הוא שיר של הזמרת האמריקאית קייטי פרי. השיר יצא ב-13 בפברואר 2012 כסינגל הראשון מתוך מהדורתו המחודשת של אלבומה השלישי, Teenage Dream: The Complete Confection.

הקליפ לשיר זכה להצלחה רבה בשל השקעתו, בקליפ קייטי תופסת את חבר שלה בוגד בה, היא מחליטה שלא להישבר ולהצטרף ליחידת נשים מיוחדת בצבא.

השיר הגיע למקום הראשון במצעד בילבורד הוט 100. בנוסף הגיע השיר למקום הראשון במצעדי בריטניה וקנדה.

## מיקומי שיא

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי קייטי פרי
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי ד"ר לוק
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי מקס מרטין
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי קייטי פרי
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי ד"ר לוק
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי מקס מרטין
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי סירקט
קטגוריה:שירים עם נושאים פמיניסטיים
קטגוריה:שירי דאנס-פופ
קטגוריה:שירי פופ רוק אמריקאיים
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בניו זילנד
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד קנדה הוט 100
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי
קטגוריה:סינגלים בהוצאת קפיטול רקורדס
דניאל קריגר

שמאל|ממוזער|250px|האנדרטה לזכרו של דניאל קריגר
**דניאל קריגר** (תשרי תר"ע, אוקטובר 1908 – ג' בשבט תש"י, 21 בינואר 1950) היה ממקימי העיר בת ים, חבר ההגנה כנוטר ושימש אחראי על הנשק ועל הסליקים בעיר. לאחר מלחמת העצמאות התגייס לשורות המשטרה כנָשק וחבלן והיה מראשוני החבלנים במשטרה. סמל ראשון קריגר נהרג בעת מילוי תפקידו והיה לחלל הראשון של חבלני משטרת ישראל.

## ביוגרפיה
קריגר נולד לליזה ויצחק ברוסיה אך בגיל צעיר מאוד עברה המשפחה לליטא ושם הצטרף לנוער הציוני. הוא עבר הכשרה בעיר ממל עם חברים נוספים, ובשנת 1933 עלה לארץ באנייה "וושינגטון" ונקלט בקיבוץ רמת רחל. במסגרת עבודת החוץ של הקיבוץ נשלח למפעל האשלג של ים המלח. שנה מאוחר יותר הגיע לעיר בת ים והיה אחד מחמשת הפועלים הראשונים של העיר.

בשנת 1936, עם פרוץ המאורעות, התגייס מטעם ההגנה לנוטרות. ביום עבד בעבודות שונות כפועל ובלילה דאג לנשק. הוא דאג להטמנתו מפני הבריטים ולטיפולו השוטף. את תיקוני הנשק ביצע בעצמו.

קריגר היה שותף פעיל מאוד בהגנה על העיר בת ים ונחשב לגיבור העיר. בין היתר היה עובר מעמדה לעמדה לחלק תחמושת וגם אוכל ללוחמים. הוא אף חילץ פצועים וגם הרוגים משטחים שהיו מכוסים באש. במקרה אחר, עזר להקים את קיר המגן ברחוב בלפור בעיר, קיר שנבנה תחת אש. מקרה נוסף שבו נחזתה גבורתו של דניאל, היה בהתנדבותו למערכה לשחרור רמלה-לוד ואחרי כן השתתפותו בקרב לטרון במאבק על דרך ירושלים.

בבוקר יום שבת 21 בינואר 1950 נקרא קריגר לחלץ פצועים משדה מוקשים מתחת לגשר באר שבע. כאשר נכנס אל שדה המוקשים כדי לפתוח ציר לכניסת כוח רפואי עלה על מוקש ונפצע קשה. את חבריו שניסו לחלצו הזהיר: "אל ירד איש, יש עוד מוקשים!" וכשנדמה היה לו שחבריו אינם נשמעים להוראותיו, ולמרות פציעתו, שלף את אקדחו ואמר כי יירה במי שירד לשדה המוקשים. הוא הצליח לחלץ את עצמו לבד, אך איבד הרבה דם ונפטר באותו יום בבית חולים. נטמן בבחלקה הצבאית בבית הקברות נחלת יצחק בתל אביב. הותיר אישה, ציפורה, ושתי בנות (תלמה וליאורה).

## הנצחה

קריגר היה החלל הראשון של חבלני משטרת ישראל. ביום השלושים למותו קראה מועצת העיר בת ים רחוב על שמו, רחוב דניאל, כאות תודה והוקרה לאיש שבזמנים קשים הפיח בחבריו אומץ לב, עודד אותם והיה לדוגמה של מסירות וגבורה בהתנהגותו ובמעשיו. ליד בית מספר 44 הוקמה גם אנדרטה לזכרו בסמוך לפארק בו היה אחד הסליקים שטופלו על ידי קריגר.

בשנת 2011 התעוררה סערה בעיר כאשר חברי המועצה המקומית החליטו לשנות את שמו של חלק מהרחוב לשמו של אהוד קינמון, אחד מראשי העיר שהתגורר ברחוב דניאל.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* דניאל קריגר באתר יד לבנים

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:נוטרים
קטגוריה:חללי משטרת ישראל
קטגוריה:בת ים: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הצבאי נחלת יצחק
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1908
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1950
משה שלונסקי

**משה שלונסקי** (נולד ב-31 באוגוסט 1948) הוא איש תקשורת ישראלי, כיהן כמפקד גלי צה"ל בשנים 1991–1997.

## ביוגרפיה
שלונסקי גדל בתל אביב, למד בבית ספר יסודי יד אליהו ובתיכון עירוני ט'.
שירת בצה"ל כקצין בחיל המשטרה הצבאית והגיע לדרגת רס"ן במילואים.
למד סוציולוגיה ופילוסופיה באוניברסיטת תל אביב.

## קריירה
את הקריירה התקשורתית שלו החל כעובד הטלוויזיה הישראלית ב-1975; הוא שימש עורך, כתב לענייני כלכלה ועבד גם בדסק החוץ. החל משנות השמונים, כיהן ככתב צבאי בטלוויזיה במשך כשמונה שנים. בתפקידו זה סיקר את מבצע שלמה להעלאת יהודי אתיופיה ארצה, וכן את מלחמת המפרץ, סיקור שזיכה אותו, ביחד עם אהוד יערי, בפרס רשות השידור. בתקופה עבד כדייל באל על במשך כארבע שנים. בסוף 1991 מונה למפקד גלי צה"ל. בעת כהונתו כמפקד גלי צה"ל הקים את תחנת המוזיקה והתנועה גלגלצ, שהיא גם כיום תחנת רדיו פופולרית, ומנע את סגירת תחנת גלי צה"ל כשזו עמדה על סף פירוק. את כהונתו כמפקד גלי צה"ל סיים ב-1997 ואז מונה כמשנה למנכ"ל הזכיינית "רשת" בערוץ 2 ועסק בנושאי תוכניות ואסטרטגיה. ב-2005 כיהן כסמנכ"ל התוכניות בקבוצת התקשורת "כאן" כשזו התמודדה על מכרז ערוץ 2, אך הקבוצה הפסידה, ופורקה לבסוף ב-2007.

הוא יזם את פסטיבל הטלוויזיה בראש פינה ואת פסטיבל הטלוויזיה "שובר מסך" של המכללה האקדמית עמק יזרעאל. בשנים 2007-2021 שימש כמנהל תחום התקשורת היישומית בחוג לתקשורת של המכללה. ב-2008 עמד בראש קבוצת "רדיו הבירה" שהתמודדה וזכתה במכרז להפעלת הרדיו האזורי בירושלים, "רדיו ירושלים החדש". באותה שנה החל להגיש, לצד איתן ליפשיץ, את "מחשבות בע"מ" בבוקר שישי בגלי צה"ל, לאחר שיעקב ברדוגו עזב את התוכנית. בין 2013-2022 חזר ברדוגו לשידור התוכנית; ב-2022 ברדוגו פרש שוב, ואז קובי אריאלי הצטרף להגשתה; שלונסקי מייצג בתוכנית לרוב עמדות המזוהות עם השמאל.

שלונסקי השתתף כחבר פאנל בתוכנית "הצוללת" בערוץ הכנסת העוסקת בייעוץ אסטרטגי לפוליטיקאים ישראלים, והחל לשמש כמנחה התוכנית לאחר עזיבת המנחה הקודם, ארנון פרלמן.

## חיים אישיים
שלונסקי נשוי לדליה ואב לשניים. בנו אסף מונה ב-2016 לראש מחלקת תוכניות בכאן ב' של תאגיד השידור הישראלי.

בדצמבר 2022 חשף שלונסקי כי הוא מתמודד מזה מספר חודשים עם סרטן הוושט.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* נעמה תורן, "ביבי בא לארץ נהדרת כי הם הכי גדולים; כשאתה מזמין אורח, לא תעליב אותו", ריאיון עם שלונסקי באתר אייס, 19 באפריל 2013
* יונתן שם־אור, "שלונסקי, קום וצא", **[[מגזין ליברל]]**, דצמבר 2020.
* תעודת עיתונאי – רועי כ"ץ מראיין את משה שלונסקי, באתר ערוץ הכנסת, פורסם ב-12 בנובמבר 2024

## הערות שוליים

קטגוריה:הערוץ הראשון: שדרנים ומנחים
קטגוריה:סגל גלי צה"ל
קטגוריה:מפקדי גלי צה"ל
קטגוריה:כתבים צבאיים ישראלים
קטגוריה:מגישים בערוץ כנסת
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני ט' (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:סגל המכללה האקדמית עמק יזרעאל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
המפלגה הרפורמיסטית האמריקאית

**המפלגה הרפורמיסטית האמריקאית** או **מפלגת הרפורמה** (באנגלית: **Reform Party of the United States of America**) היא מפלגה בארצות הברית, שנוסדה בשנת 1995.
שמאל|ממוזער|150px|רוס פרו, מקים המפלגה
הניצחון המשמעותי ביותר של המפלגה היה כאשר ג'סי ונטורה נבחר למושל מדינת מינסוטה בשנת 1998.

המפלגה הוקמה על ידי רוס פרו. פרו טען שהאמריקנים מאוכזבים מהמצב של הפוליטיקה, כמו השחיתות וחוסר היכולת להתמודד עם נושאים חיוניים, ודרושה חלופה למפלגות הרפובליקנית והדמוקרטית.

ראש המפלגה כיום הוא דוד קוליסון. כיום המפלגה תומכת בעיקר במועמדים עצמאים מקומיים.
דונלד טראמפ אף הוא ניסה לזמן קצר להנהיג את המפלגה אך נכשל.

## מועמדים לנשיאות
לאורך השנים היו למפלגה מועמדים שונים לנשיאות ארצות הברית.
בבחירות לנשיאות ארצות הברית 1996, הראשונות לאחר הקמת המפלגה, היה רוס פרו המועמד לנשיאות (עם הכלכלן פט צ'ואוט לתפקיד סגן הנשיא), אך קיבל רק כ-8% מהקולות.

בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2000 פרו פרש מתפקידו כמנהיג המפלגה וסירב לתמוך בה עקב מועמדותו של פט ביוקנן אשר מונה במקומו. ביוקנן לא צלח את הבחירות וזכה ב-0.4 אחוז מהקולות בלבד, יחד עם זאת ייתכן שלמועמדותו הייתה השפעה מכרעת: במחוז פאלם ביץ' שבפלורידה טעו רבים והצביעו עבורו עקב עיצוב מבלבל של פתקי הבחירות (Butterfly Ballots) והדבר מנע את ניצחון המועמד הדמוקרטי אל גור.

בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2004 תמכה המפלגה במועמד העצמאי ראלף ניידר.

בבחירות 2008 נבחר טד וויל (Ted Weill) למועמד. אבל בגלל הליכים משפטיים נמנעה הכללתו בפתקי הבחירה בכל אזורי ההצבעה, מלבד מיסיסיפי, והוא קבל רק 481 קולות. 
המפלגה תומכת גם במועמדים עצמאים.

## קישורים חיצוניים

* 

רפורמיסטית
קטגוריה:מפלגות מרכז
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-1995
מתיחת מאדים

ממוזער|שמאל|300px|הירח (משמאל) ולצדו כוכב הלכת מאדים כפי שצולמו ב-27 באוגוסט 2007.
**מתיחת מאדים** היא הכינוי למתיחה אשר החלה בקיץ 2003 ומאז מתחדשת מדי שנה. לפי הנטען במתיחה זו, כוכב הלכת מאדים ייראה גדול כמו הירח, דבר שאינו נכון. המתיחה מופצת בעיקר בתכתובות דואר אלקטרוני במהלך חודשי הקיץ. נכון לאוגוסט 2014 נראה שממדי המתיחה קטנו באופן ניכר.

## הבסיס למתיחה
ב-27 באוגוסט 2003 כוכב הלכת מאדים הגיע למרחק של 55,758,006 ק"מ מכדור הארץ – מרחקו הקטן ביותר ב-40,000 השנים הבאות. ככל הנראה, המקור למתיחה הוא בהשמטת משפט בו נכתב כי צופה שיביט אל מאדים בעת קרבתו המרבית דרך טלסקופ ובהגדלה של פי 75, יוכל לראותו כאילו הביט בירח המלא בעין הבלתי מצוידת. בתכתובות מאוחרות יותר משפט זה לא נכלל ונכתב לרוב כי "יראו שני ירחים".

## היתכנות פיזיקלית
מסלוליהם של כדור הארץ ומאדים מתקרבים זה לזה בכל 26 חודשים, כך שמדי שנתיים וחודשיים מאדים מגיע למרחק המינימלי באותה תקופה, קרבה זו משתנה בין כ-56,000,000 ק"מ לכ-100,000,000 ק"מ (לדוגמה בשנים 2003 ו-2012 בהתאמה), בעוד שמרחקו הממוצע של הירח עומד על כ-380,000 ק"מ בלבד. כיוון שמאדים רק כפול בקוטרו מהירח ואילו מרחקו גדול ביותר מפי 100 לעולם לא נראה את מאדים גדול כמו הירח מכדור הארץ. אמנם בהתקרבויות המינימליות שלאחר 2003 המרחק בין כדור הארץ ומאדים הלך וגדל, אולם החל משנת 2012 מרחק זה קטן שוב. ההתקרבות המינימלית המשמעותית הבאה של מאדים תיראה ב-15 באוגוסט 2050, אז מרחקו של מאדים מכדור הארץ יהיה 55,957,233 ק"מ בלבד וקוטרו הזוויתי יהיה קטן בעשירית שניית קשת מזה שנראה ב-2003.

## ראו גם
* צפייה במאדים מכדור הארץ
* מתיחת הירח הגדולה

## קישורים חיצוניים
* 
* 
קטגוריה:מאדים בתרבות ובאמנות
קטגוריה:מתיחות
קטגוריה:אגדות אורבניות
קטגוריה:דואר אלקטרוני
אליזבת הרטמן

**מרי אליזבת הרטמן** (באנגלית: **Mary Elizabeth Hartman**; 2 בדצמבר 1943 – 10 ביוני 1987) הייתה שחקנית קולנוע ותיאטרון אמריקאית. מועמדת פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר ולפרס גלובוס הזהב לשנת 1965 על הופעתה בסרט "טלאי כחול".

## ביוגרפיה
הארטמן נולדה בינגסטאון, אוהיו, שם עסקה בתיאטרון תחת הכינוי "ביף".
בגיל 21 עברה להתגורר בניו יורק כדי לקדם את קריירת המשחק שלה והחלה את דרכה בברודוויי.

## קריירת משחק
בשנת 1964 קיבלה הארטמן הצעה לשחק בסרטו של הבמאי האנגלי המוערך גאי גרין "טלאי כחול" לצדם של סידני פואטייה ושלי וינטרס.
הופעה זו בתפקיד הצעירה העיוורת סלינה דארסי הייתה להופעת הבכורה של הארטמן בהוליווד.
הארטמן, בת 22 באותה שנה, הייתה לשחקנית הצעירה ביותר עד אז שנה שהייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר. בטקס גלובוס הזהב קיבלה את פרס פריצת השנה והועמד לפרס השחקנית הטובה ביותר.

בשנת 1966 שיחקה הארטמן בסרטו החמישי של פרנסיס פורד קופולה כבמאי "אתה ילד גדול עכשיו" בתור רקדנית הגו גו ברברה דארלינג. הארטמן הועמדה על הופעתה לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי בפעם השנייה ברציפות.
בנוסף השתתפה בסרטו של סידני לומט "הקבוצה" ובסרטו של ג'ון פרנקנהיימר "יום הדין".

ב-1971 הופיעה בדרמה של דון סיגל "נקמניות" לצידו של קלינט איסטווד
וב-1973 בסרט הקאלט "בראש מורם" בתפקיד פאולין אשתו של המתאבק בופורד פוסר.
התפרסמה בפעם האחרונה בתחילת שנות ה-80 בקומדיית האימה "ירח מלא" ובסרט האנימציה המפורסם "סודה של נים" בו דיבבה את קולה של גברת בריסבי.

## חיים אישיים
הייתה נשואה לתסריטאי הסרט "הולך בדרכי" גיל דניס ממנו התגרשה לאחר 16 שנים. שמה קץ לחייה לאחר התמודדות ממושכת עם דיכאון.

## פילמוגרפיה נבחרת
* טלאי כחול (1965)
* הקבוצה (1986)
* אתה ילד גדול עכשיו (1966)
* המתקן (1968)
* נקמניות (1971)
* בראש מורם (1973)
* ירח מלא (1981)
* סודה של נים (1982)

### טלוויזיה

* אהבה בסגנון אמריקאי (1973)

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקניות תיאטרון אמריקאיות
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: כוכבת השנה
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: כוכב השנה
קטגוריה:מתמודדים עם מגבלה נפשית: אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1943
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1943
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1987
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1987