open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אנדרטת הנשים האריות

**אנדרטת הנשים האריות** הוא שמו של פסל בגינה קטנה ברוזנשטראסה (Rosenstrasse - רחוב הוורדים) במרכז ברלין. הפסל נקרא גם **בלוק הנשים** (Block der Frauen), ונחנך ב-1995 כגלעד להפגנת הנשים שנודעה בכינוי מחאת רוזנשטראסה. הפסל הוא פרי יצירתה של הפסלת המזרח גרמנייה ממוצא יהודי אינגבורג הונצינגר (Hunzinger), שהייתה בשנות ה-70 לחייה כשיצרה אותו. הפסל, העשוי מאבן אדמדמה, מורכב מדמויות נשיות מפגינות ואבלות, ועליו נכתב בגרמנית: .

ליד האנדרטה נמצא פסל אבן של אדם יושב על ספסל ומתבונן עליה באדישות.

File:Rosenstraße-Protest (1).jpg|אישה ארית מתחננת מול בית סוהר בו כלואים הבעלים היהודים
File:Rosenstraße-Protest (2).jpg|שבירת הסורגים וזוג מחובק
File:Rosenstraße-Protest (3).jpg|הנשים המוחות נגד המעצר וילדיהן
File:Sculpture in Berlin-Mitte.jpg|אדם יושב על ספסל ומתבונן באדישות באנדרטה


## קישורים חיצוניים

* פרטים מהאנדרטה 
* לוסי קומיסר, Berlin sculptures tell of women who defied Nazis, מאי 2007 

נשים האריות
נשים האריות
קטגוריה:ברלין: פסלים
קטגוריה:נשים בגרמניה
קטגוריה:נשים בפיסול
קלייר פורלני

**קלייר אנטוניה פורלני** (באנגלית: **Claire Antonia Forlani**; נולדה ב-1 ביולי 1972) היא שחקנית קולנוע אנגלייה, אשר התפרסמה באמצע שנות ה-90 בזכות תפקידה הראשי בסרטו של קווין סמית', "עכברי הקניון" משנת 1995, ובסרטו הביוגרפי של ז'אן-מישל בסקיה, "בסקיאט" משנת 1996. בשנת 1998, היא זכתה להכרה רחבה יותר אודות השתתפותה בסרט הפנטזיה הרומנטי "לפגוש את ג'ו בלאק". בהמשך, שיחקה בין היתר בסרטים "על בנים ועל בנות" (אנ') (2000), "קוד מסוכן" (אנ') (2001), "המדליון" (אנ') (2003) ו"בשם המלך: אגדת המצור" (אנ') (2007). בטלוויזיה, גילמה מספר תפקידים חוזרים בסדרת הפעולה "", "" ו"הוואי חמש-אפס". 

## ביוגרפיה
פורלני נולדה בטוויקנאהם, לונדון, בתם של פייר לואיג'י פורלני, אמרגן מוזיקה מפרארה שבאיטליה ורעייתו האנגלייה, ברברה (לבית דיקנסון). בגיל 11, החלה ללמוד בבית ספר לאמנויות, שם למדה משחק. במהלך שש שנות לימודיה בבית הספר, למדה בנוסף גם בלט, מה שהוביל אותה לאחר מכן להופיע בהופעות על במה ב"מפצח האגוזים" ו"אורפיאוס בשאול".

## קריירה
בשנת 1993 עברה משפחתה של פורלני לסן פרנסיסקו, כדי לאפשר הזדמנויות נרחבות יותר לליהוק בסרטים הוליוודיים. מיד לאחר מכן, קיבלה פורלני תפקיד במיני-סדרה "J.F.K.: Reckless Youth", ובסרט "בית ספר לשוטרים מתחילים 7: משימה במוסקבה".

בשנת 1995 שיחקה בתפקיד משני בסרטו של קווין סמית' "עכברי הקניון". בשנת 1996 הופיעה בסרט הפעולה של מייקל ביי "הפריצה לאלקטרז".
ממוזער|פורלני, 2008
היא המשיכה להופיע גם בסרטים המופצים ברחבי העולם, וגם בסרטים דלי תקציב. היא לוהקה לסרט "שוכני המצולות" משנת 1998, אך עזבה את הצילומים אליו כמה ימים לאחר התחלתם, עקב חילוקי דעות אומנותיים. באותה שנה כיכבה בסרט "לפגוש את ג'ו בלאק" לצד אנתוני הופקינס ובראד פיט, מה שהיה לסרט הרווחי ביותר שלה. היא הופיעה לאחר מכן במותחן "קוד מסוכן", אשר יצא לאקרנים בינואר 2001, וקיבל ביקורות מעורבות.

עוד באותה שנה, נבחרה פורלני לייצג את הפנים החדשות של חברת הקוסמטיקה "לוראל", וכן דורגה במקום ה-85 ברשימת 100 הנשים הסקסיות ביותר במגזין הגברים "FHM".

בשנת 2003 כיכבה לצד ג'קי צ'אן בסרט "הקמע". בסתיו 2006 הצטרפה לצוות השחקנים של סדרת הטלוויזיה "", כד"ר פייטון דריסקול.

## חיים אישיים
בין השנים 1997–1998 יצאה פורלני עם השחקנים בניסיו דל טורו וג'ון קיוזק, ובין השנים 1998–1999 יצאה עם בראד פיט, קיאנו ריבס ובן סטילר. 

ב-8 ביוני 2007 נישאה לשחקן הסקוטי דוגריי סקוט בטקס שנערך באיטליה, יש להם שני ילדים חורגים מנישואיו הראשונים, ובן משותף אותו אימצו ב-2014.

בשנת 2017 חשפה פורלני כי "ברחה" מהארווי ויינשטיין חמש פעמים, כולל פעמיים במלון, וכי הייתה לה חוויה "מגעילה" עם המפיק.

## פילמוגרפיה

### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אנגליות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון אנגליות
קטגוריה:בוגרות בתי ספר למשחק באנגליה
קטגוריה:אנגלים ממוצא איטלקי
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1972
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1972
לינגה הולם

**לינגה הולם** (**Linga Holm**) המכונה גם **ההולם של מידגארת**' (**Holm of Midgarth**) או בקיצור **מידגרת**' (**Midgarth**) הוא אי בלתי מיושב בקבוצת איי אורקני שבצפון סקוטלנד בממלכה המאוחדת. שטח האי 0.57 קמ"ר, ושיאו מעל פני הים 10 מטרים. האי ממוקם כ-700 מטרים מערבית לאי סטרונסיי.

מקור שמו של האי בשם הנורדי: **Lyngholm**.

## היסטוריה
חדרי קבורה שהתגלו באי מלמדים כי האי שימש כאתר קבורה או כאתר יישוב כבר בתקופה הנאוליתית. באי התגלו שרידי בתים המעידים על התיישבות פיקטית בו. האי היה מיושב עד אמצע המאה ה-19 וקיים תעוד על חווה שפעלה בו עד שנת 1841.

האי מהווה שמורת טבע ומתקיימת בו אחת ממושבות כלבי הים האפורים הגדולה בעולם. האי מהווה אתר קינון חשוב לציפורי ים רבות ולאווז אפור (Anser anser anser).

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אורקני: איים לא מיושבים
וילי סאטון

**ויליאם "וילי" סאטון** (באנגלית: **William "Willie" Sutton**; 30 ביוני 1901 – 2 בנובמבר 1980) היה פושע אמריקאי מפורסם ורב מעללים אשר התפרסם בזכות מעשי שוד הבנקים הרבים שביצע. סאטון, אשר היה משתמש בכישוריו במשחק ובתחפושות למטרות פשעיו, זכה לכינוי "וילי החלקלק" (Slick Willie).

## תולדות חייו
סאטון נולד למשפחה אמריקאית ממוצא אירי בברוקלין, הרביעי מבין חמשת ילדי המשפחה. בנערותו נשר מבית הספר והחל לעבוד בעבודות שונות ומזדמנות. כבר בילדותו החל בפשע, ועל פי הספדו החל לפרוץ לבתים בגיל 9.

סאטון החל לשדוד בנקים בתעוזה הולכת וגוברת החל בסוף שנות ה-20. באותן שנים נשא לאישה את לואיז לודמן, אך השניים התגרשו זמן קצר לאחר מכן, כאשר המשטרה תפסה את סאטון ב-1931, ובית המשפט גזר עליו עונש של 30 שנות מאסר בגין תקיפה ושוד.

סאטון לא נשאר זמן רב בכלא וב-11 בדצמבר 1932 הצליח לקחת סוהר כבן ערובה בעזרת אקדח שהבריח לתאו. סאטון הצליח לברוח מהכלא ובמהרה חזר לשדוד בנקים. במהלך העשורים הבאים מעשי השוד של סאטון רק הלכו וגברו. כך שדד חנות תכשיטים לאור יום, וניסה לשדוד פעמיים את אותו הבנק. מצידן של רשויות החוק, אלו חידשו במשנה תוקף את מאמציהן ללכוד את הפושע, ואף הצליחו בכך מספר פעמים - אך פעם אחר פעם סאטון הצליח לברוח מכלאו.

ב-1950 סאטון היה לאחד מעשרת הפושעים המבוקשים ביותר על ידי ה-FBI. אף על פי כן, הוא נעצר שוב רק ב-1952, ודווקא בזכות ארנולד שוסטר, אזרח מהשורה אשר זיהה את סאטון ברכבת התחתית של ניו יורק. שוסטר עקב אחרי סאטון והודיע על מקום המצאו למשטרה. שוסטר זכה לפרסום רב בעקבות חלקו בלכידת הפושע, אך זה הוביל ככל הנראה לרציחתו הברוטלית, אשר לימים נטען כי "הוזמנה" על ידי משפחות הפשע המאורגן כנקמה.

על סאטון נגזר מאסר עולם ו-135 שנות מאסר נוספות. עם זאת, סאטון שוחרר מבית הכלא ב-1969, 17 שנים בלבד לאחר מכן, בעקבות מצבו הבריאותי המדרדר עקב מחלת הנפחת. לאחר שחרורו סאטון פרש מקריירת הפשע הענפה אשר אימץ וניצל את כישוריו בכיוון ההפוך - ייעוץ לבנקים כיצד להתגונן ממקרי שוד. סאטון נפטר ב-1980 ונקבר בברוקלין.

## מורשת
"הישגיו" של סאטון, אשר על פי הערכות מנו כ-2 מיליון דולר אשר נשדדו מכ-100 בנקים שונים, זיכו אותו למעמד של גיבור תרבות. הוא כתב ספרי אוטוביוגרפיה, השתתף בפרסומות בטלוויזיה ודמותו הוללה בעיתונים. סאטון התפרסם בכך שעל אף שנהג להביא עמו נשק למעשי השוד, אך מעולם לא ירה בו. מאוחר יותר טען כי הנשק מעולם לא היה טעון, "מחשש שמישהו יפגע".

בין השאר נזקף לזכותו הציטוט "because that's where the money is" (בתרגום חופשי: "כי שם הכסף נמצא") בתשובה לשאלה מדוע שדד בנקים. סאטון הכחיש כי אמר את הציטוט, אך האגדה האורבנית כבר נוצרה. בין השאר ניתן למצוא הדים לציטוט ב"חוק סאטון" (Sutton's law) במדעי הרפואה, אשר קובע כי יש להעדיף את הדיאגנוזה הסבירה ביותר.

## קישורים חיצוניים
* פרופילו של סאטון באתר ה-FBI
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:ברוקלין: אישים
קטגוריה:פושעים פליליים אמריקאים
קטגוריה:שודדים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1901
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1980
סעיד ג'לילי

**סעיד ג'לילי** (בפרסית: **سعید جلیلی**; נולד ב-6 בספטמבר 1965 במשהד) הוא פוליטיקאי איראני, חבר המועצה לאבטחת אינטרס המשטר ונציג המנהיג במועצה העליונה לביטחון לאומי.

בשנת 2007 החליף ג'לילי את עלי לאריג'אני, בתפקיד אחראי התיק הגרעיני מול מדינות המערב, ובתור שכזה, מאוקטובר 2009 הוא היה הנציג האיראני לשיחות הגרעין עם המערב בפורום חמש המעצמות וגרמניה (הידוע בשם P5+1), השיחות הישירות עם איראן שיזם הנשיא ברק אובמה.

## ביוגרפיה
נולד בספטמבר 1965 במשהד שבצפון מזרח המדינה. הוא דוקטור למדע המדינה. את הדוקטורט שלו עשה בנושא "מדיניות החוץ של הנביא מוחמד". לאחר לימודיו התנדב לשרת בכוחות הבסיג' במלחמת איראן–עיראק. במהלך הלחימה (1986) הוא נפצע קשה ואיבד את החלק התחתון של הרגל הימנית שלו. לאחר הלחימה התחיל לעבוד כמרצה באוניברסיטה.

בשנת 2001 החל לעבוד כמזכיר במשרדו של המנהיג העליון עלי ח'אמנאי. שימש כסגן שר החוץ האיראני לענייני אירופה וארצות הברית תחת ממשלו של מחמוד אחמדינז'אד. בתפקיד זה כיהן מאוגוסט 2005 עד לפרישתו באוקטובר 2007. בתקופה זו כיהן גם כיועץ קרוב לנשיא. לאחר שכיהן בתפקיד זה, נבחר להחליף את עלי לאריג'אני כמזכיר המועצה האיראנית העליונה לביטחון לאומי. בתפקיד זה כיהן עד 10 בספטמבר 2013. מיד עם עזיבתו, מונה על ידי ח'אמנאי לכהן כחבר במועצה לאבטחת אינטרס המשטר.

הוא התמודד בבחירות לנשיאות איראן שהתקיימו ב-14 ביוני 2013, והגיע למקום השלישי עם כ-11 אחוזים מהקולות (למעלה מ-4.1 מיליון קולות). התמודד פעמיים למקום במג'לס (2004 ו-2008), אך לא נבחר בשתי הבחירות. הוא הודיע על השתתפותו בבחירות 2024 לנשיאות איראן וקיבל תמיכה מהאייתוללה וחבר מועצת המומחים מוחמד מהדי מירבאקרי. ג'לילי העפיל לסיבוב השני, שנערך ב-5 ביולי 2024, והפסיד למסעוד פזשכיאן.

### חיים אישיים
ג'לילי נשוי ואב לבן.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:פוליטיקאים איראנים
קטגוריה:אנשי תוכנית הגרעין האיראנית
קטגוריה:איראנים שנולדו ב-1965
קיליה

שמאל|ממוזער|250px|בית העלמין היהודי בקיליה
**קיליה** (באוקראינית: **Кілія**, ברוסית: **Килия** וברומנית: **Chilia-Nouă**) היא עיר קטנה במחוז אודסה, בדרום מערב אוקראינה סמוך לגבול הרומני. העיר ממוקמת בדלתא של הדנובה, במחוז ההיסטורי בודג'אק, אשר היה שייך בשעתו לבסרביה. קיליה הוא גם שמו של היובל בנהר הדנובה, הזורם במקום ומהווה את הגבול הטבעי בין אוקראינה לרומניה.

## היסטוריה
העיר בגדה הרומנית, מכונה קיליה הישנה Chilia Veche והוקמה על ידי הביזנטים. מקור השם מהמילה ממגורה או אסם. העיר מתועדת לראשונה, בשנת 1241, בכתביו של ההיסטוריון הפרסי-יהודי רשיד א דין חָמָדַנִי, (1247-1318). העיר בגדה האוקראינית מכונה קיליה החדשה (Novo Kiliya) והיא הוקמה על ידי שטפן הגדול שליט נסיכות מולדובה, (1432-1504), כאקט נגדי להשתלטות מהמט השני על קיליה הישנה.

בשנת 1484 נכבשה גם קיליה החדשה, על ידי צבאותיו של באיזיט השני ונותרה בשליטה עות'מאנית עד שנת 1790, מועד בו נכבשה על ידי הצבא הרוסי במהלך מלחמת האימפריה העות'מאנית ברוסיה (1787-1792), אך הוחזרה לעות'מאנים בשנת 1792 במסגרת החוזה שסיים את המלחמה. בשנת 1806 נכבשה העיר שוב על ידי רוסיה. במהלך מלחמת קרים, ביולי 1854, הופגזה העיר על ידי צי אנגלו-צרפתי וניזוקה קשות. לאחר המלחמה, במסגרת חוזה פריז (1856), אשר סיים את המלחמה, הועברה לרומניה. בשנת 1878 הועברה קיליה, יחד עם כל מחוז בוג'אק לחזקה רוסית. לאחר תום מלחמת העולם הראשונה, בשנת 1918 הוחזרה לרומניה ונותרה בשליטתה עד שנת 1940.

בשנת 1940 נכבשה על ידי ברית המועצות ושנה מאוחר יותר, הוחזרה שוב לרומניה, על ידי גרמניה הנאצית. העיר נותרה בחזקתה של רומניה עד שנת 1944, מועד בו נכבשה שוב על ידי ברית המועצות והייתה בשליטתה, משנת 1944 ועד ל-16 בדצמבר 1991, עת התפרקה ברית המועצות. לאחר פירוק ברית המועצות הועברה העיר לאוקראינה.

### הקהילה היהודית
תעוד לנוכחות יהודים בעיר קיימת מ-1545 עת נשלטה על ידי העות'מאנים. ב-1827 התגוררו בקיליה 249 יהודים. במהלך המאה ה-19 היגרו יהודים רבים לבסרביה ובכלל זה לקיליה וב-1897 נמנו בקיליה 2,153 יהודים. לקהילה היו בית כנסת מרכזי ובית עלמין. ב-1930 נמנו בעיר 1,969 יהודים והקהילה הפעילה בית ספר יסודי וגן ילדים. במהלך מלחמת העולם השנייה נכבשה העיר על ידי כוחות הצבא האדום ובהמשך סופחה לרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית המולדובנית. מרבית בני הקהילה גורשו לבולגראד  ולאחר תחילת מבצע ברברוסה והכיבוש הגרמני, נרצחו בידי הגרמנים והרומנים.

## קישורים חיצוניים

* 
* רשימת נרצחים בשואה מהעיר קיליה, במאגר המידע של יד ושם 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מחוז אודסה: ערים
קיליה
DTM&H

**DTM&H** (בשמה המלא **Diploma of Tropical Medicine and Hygiene**) - תעודה מקצועית ברפואה טרופית ובגיהות. התעודה ניתנת בבריטניה על ידי אגודת הרופאים המלכותית (Royal College of Physicians - RCP) והיא ייחודית ברמת ההכרה העולמית שניתנת לה.

## היסטוריה
התעודה הראשונה ברפואה טרופית ניתנה באוניברסיטת אדינבורו בשנת 1899. באותה שנה נוסדו בתי הספר לרפואה טרופית בלונדון ובליברפול. תעודת DTM&H הראשונה ניתנה על ידי אוניברסיטת קיימברידג' ב-3 בנובמבר 1903.

## הענקת התעודה
התעודה ניתנת לרופאים מוסמכים לאחר לימוד, התמחות מעמיקה ומבחן.
לפי אתר ה-RCP, המעניק את התעודה, ניתן ללמוד לקראת הבחינה רק בארבעה מקומות: בית הספר להיגיינה ורפואה טרופית בלונדון, בית הספר לרפואה טרופית בליברפול, הפקולטה למדעי החיים בגלאזגו, וביה"ח הלימודי Royal Hallamshire בשפילד.

עם זאת, לפי מאמר מדעי הכיר ה-RCP גם בבית הספר לרפואה טרופית בעומאן כמוסמך ללימודים לקראת בחינת ההסמכה.

המבחן מתבצע ב-RCP ומורכב מ-3 חלקים:
# כתוב
# מעבדה
# בעל-פה - לחלק זה ניגשים רק נבחנים גבוליים

## אפשרויות לימוד חלופיות
מספר אוניברסיטאות מציעות תוכניות ללימודי מוסמכים בהן מקבלים תעודת DTM&H, אולם לא מדובר בתעודה הניתנת מטעם ה-RCP, ולפיכך לא מבצעים מבחן ב-RCP. בין האוניברסיטאות:
* אוניברסיטת מהידול בבנגקוק, תאילנד
* אוניברסיטת פרטוריה בדרום אפריקה

בארצות הברית מרוכזת בחינה בתחום הרפואה הטרופית על ידי "החברה האמריקאית לרפואה טרופית וגיהות" (American Society of Tropical Medicine and Hygiene - ASTMH). הבחינה נערכת מדי שנתיים ומוענקת תעודת ידע ברפואה טרופית קלינית וברפואת מטיילים הידועה בקיצור כ-CTropMed.

## הערות שוליים

קטגוריה:רפואה
BK virus

**BK virus** (בקיצור: ***BKV***) הוא נגיף השייך לסוג נגיפי *Polyomavirus*. הנגיף בודד לראשונה בשנת 1971, מדגימת שתן של חולה מושתל כליה, שראשי התיבות של שמו היו BK.

הנגיף חולק דמיון מולקולרי וגנטי רב לשני נגיפים נוספים במשפחה: ''JC virus'' ו-''SV40''. 

## פתוגנזה
הנגיף נפוץ במיוחד בקרב ילדים עד גיל 10. ההדבקה הראשונית נטולת תסמינים מיוחדים, ברוב המקרים, אף כי לעיתים מחולל הנגיף דלקת בדרכי הנשימה העליונות, מצב המצביע על העברתו כתרסיס באוויר.

אחרי ההדבקה הראשונית נודד הנגיף לכליות ושם הוא נותר לאורך כל החיים במצב רדום (לטנטי). אצל רוב הנשאים נותר הנגיף במצבו הרדום, אך אצל 3 אחוזים מהנשים בשליש האחרון להריונן, ואצל כמחצית ממושתלי הכליות הוא מתפרץ ועלול לגרום למחלות דלקתיות כגון נפרופתיה, העלולה לגרום לכשל כליתי.

## אבחנה וטיפול
הנגיף מופרש בשתן ולכן בידוד ותירבות הנגיף בהדבקת תאי פיברובלסט, או בדיקת סרולוגיה בשיטת ELISA למציאת נוגדנים מסוג IgM ו-IgG כנגד אנטיגנים נגיפיים, הן שיטות נפוצות לזיהוי הנגיף. שיטות מקובלות אחרות הן שיטת PCR, המכוונת לאשר את נוכחות *BKV* על ידי זיהוי ה-DNA שלו בדם החולה; ושיטת Real Time PCR, שאף מכמתת את הנגיף ביחידת נפח מוגדרת (בדרך כלל מספר עותקי DNA למ"ל דם).

חולים בקבוצות סיכון להתפרצות הנגיף, כמו מושתלי כליה, מטופלים בהזרקה בתרופה האנטי-ויראלית סידוֹפוֹבִיר (Cidofovir). התרופה היא אנלוג מבני לנוקלאוטידים, וגורמת לעיכוב בפעילות האנזים הנגיפי DNA פולימראז, מה שמשבש את יכולת השכפול וההתרבות של הנגיף בתאי הפונדקאי.

## לקריאה נוספת

* David O.White, Frank J. Fenner, **Medical Virology** fourth edition, 1994.


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:נגיפים
מי זהר

ממוזער|300px|חבית ביתית לזיקוק פרחי תפוזים (מי זהר)
ממוזער|200px|פרחי חושחש
**מי זְהָר** (נקרא גם "מי פריחת הדרים" או: "**מי זוהר**") הם תרחיף - תוצר לוואי של תהליך זיקוק של ניצני פריחת פרחי ההדרים. באופן מסורתי, מופקת התמצית מפרחי תפוזי חושחש. התמצית משמשת בעיקר כתבלין. היא בעלת ריח הדרים חזק וטעם מעט מתוק.

## הפקה
כתרחיף כוללים מי הזהר מולקולות שמן אתרי טבעי שמכילים פרחי ההדרים, והתמצית מתפזרת יפה במים. הפקת מי זהר נעשית בתהליך בו מחממים את הפרחים באדים, אל אדי המים נוסף ריחם של הפרחים ומולקולות השמן שבהם, בהמשך האדים פוגשים משטח זכוכית שמקרר אותם בבת אחת ומשיב אותם למצב צבירה נוזלי. המים הפכו למבושמים בפרחים ומעליהם שכבה דקה של שמן. לפני השימוש מנערים את הבקבוק כדי להשתמש במים מעורבבים בשמן.

## שימושים
* בישום: התמצית משמשת כבושם טבעי לגוף ולאוויר. בתור בושם טבעי מי זהר מתאימים לרענן את הגוף בכמה טיפות על הצוואר ומפרקי הידיים.
* מזון: טעמה גם מעט מתוק ממי ורדים ומשמשת כתחליף להם בתחום המגדנאות במזרח הרחוק ובמזרח התיכון. נוהגים להוסיף אותה בעיקר למאכלים מזרחיים: לקינוחים, דברי מאפה, ומשקאות שונים, כגון סחלב, פלודה, מלבי, קפה שחור, רחת לוקום, גלידות מסטיק, גלידה פרסית, ועוד. במגדנאות הערבית משתמשים במי זהר בעיקר לתיבול עוגיות המעמול, בקלווה, אטריות קדאיף, ועוגת סולת. בחנויות התבלינים ניתן להשיג מי זהר מהולים במים או בתמצית מרוכזת יותר בדומה למי ורדים. יש הנוהגים להוסיף מי זהר לדברי מאפה לפני האפייה, בעיקר למאכלים של בצק פילו. יש הנוהגים להוסיף מי זהר גם למנות עיקריות או קוסקוס.
* משקה: מי זהר גם מוסיפים טעם ללימונדה, לתה, ולרוטב של סלט. בקרב יהודי לוב נהוג לשתות קפה עם טיפה או כמה טיפות של מי זהר.

ברפואה המסורתית, מיוחסת למי זהר גם השפעה בריאותית. לאחר שהייה ממושכת בשמש ללא הגנה מספקת, מריחה של הנוזל על הפנים, ובעיקר על המצח, נחשבת למועילה ולמקלה, ובוודאי מרעננת בדומה לקרם מצמח האלוורה.

## ראו גם
* מי ורדים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מגדנאות
קטגוריה:המטבח הים-תיכוני
קטגוריה:תבלינים
קטגוריה:זיקוק
קטגוריה:תפוז
דרמטורגיה

**דרמטוּרגיה** (**Dramaturgy**) היא אמנות הקומפוזיציה של הדרמה והצגת מרכיביה המרכזיים של הדרמה על הבמה. אדם שהתמחה בדרמטורגיה נקרא דרמטורג, ותפקידו לעבד את היצירה לבמה כך שתוכל להיות משוחקת על ידי שחקנים. ישנם תסריטאים המשלבים את תהליך כתיבת הדרמה עם תהליך הדרמטורגיה.

ספרו של אריסטו "פואטיקה" שנכתב בין 330–335 לפני הספירה, המנתח את סוגת הטרגדיה, הוא היצירה הקדומה ביותר העוסקת בתאוריה של הדרמה בתרבות המערבית. אריסטו מתייחס שם אל "אדיפוס המלך" כיצירה הדרמטית האולטימטיבית, ומנסח כללים ליצירה נכונה של דרמה. דרמה העונה על כללים אלה מכונה לפעמים "דרמה אריסטוטליאנית". לאורך המאה ה-20 היוו כללים אלה את הבסיס למספר מדריכים לכתיבתם של סרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה. מאז כתבו יוצרים רבים על דרך החשיבה הדרמטורגית שלהם, בהם ברטולט ברכט, יז'י גרוטובסקי ודייוויד מאמט.
המילה *דרמטורג*'  במספר שפות היא מילה נרדפת ל"מחזאי" אבל דרמטורג נקרא גם **היועץ הדרמטורגי** שאיננו מחזאי בהכרח. 
הוא מייעץ ישירות לבמאי, לתיאטרון או ללהקה בנוגע לסוגיות הקשורות לטקסט (רפרטואר, עיבוד, עריכה, תרגום, תיעוד וכו').תכופות הוא עוקב מקרוב את עבודת המשתתפים בהפקה, בחזרות, בישיבות, מלווה את תהליך היצירה.

## קישורים חיצוניים

* 
* היסטוריה קצרה של דרמטורגיה בהוליווד
*"הדרמטורג. מהפכן או מגשר?", אתר ערב רב
* 

## לקריאה נוספת
*Joseph Danan, Qu'est-ce que la dramaturgie ?, Actes Sud, coll. « Apprendre », 2010 ()
*Hans-Thies Lehmann et Hans-Thies Lehmann, Le Théâtre postdramatique, Arche, 2002 ()

קטגוריה:מונחים בתיאטרון
תאוריית הבריאה הספונטנית

**תאוריית הבריאה הספונטנית** היא תאוריה שהאמינו בה בעבר, ולפיה חיים יכולים להיווצר מחומר ללא חיים. הכוונה היא לסוגים מסוימים של בעלי חיים, בעוד אחרים נוצרים בתהליך רבייה טבעי מההורים. 

גישה זו קודמה בידי אריסטו, שערך והרחיב עבודות של פילוסופים קודמים ותאוריות מוקדמות על היווצרות החיים. תאוריה זו החזיקה מעמד כאלפיים שנה, עד המאה ה-19, כאשר ניסוייו של לואי פסטר הפריכו אותה באופן סופי. ניסויים קודמים, למשל הניסוי המפורסם של הרופא האיטלקי פרנצ'סקו רדי על זבובים במאה ה-17, כבר הוכיחו את אי-נכונותה של התאוריה באשר להיווצרותם של סוגים אחדים של יצורים חיים.

## בריאה ספונטנית ביהדות ההלכה
חכמי התלמוד קיבלו את האמונה בבריאה ספונטנית, ואף פסקו הלכות על סמך אמונה זו: הריגה של בעל חיים ביום השבת נחשבת למלאכה. בד בבד, חכמי התלמוד כתבו (מסכת שבת, דף י"ב עמוד ב; דף ק"ז עמוד ב) כי ישנם בעלי חיים שאינם מתרבים, וזאת משום שהם נוצרים מהחומר הדומם. משום כך, בעלי חיים שכאלה מותר להרוג ביום שבת. בהתאם לאמונה זו, הם קבעו שם כי מותר להרוג ביום השבת כינים הנוצרות מהעפר (מהאדמה) או מהבשר, וזאת משום שהללו אינן מתרבות. בעלי התוספות פירשו שם כי יש כינים הנוצרות מהזיעה של האדם. בהתאם לכך, הרמב"ם כתב בספרו משנה תורה (הלכות שבת, פרק י"א הלכות ב ו- ג) כי יש רמשים (כמו כינים) הנוצרים מהעפר (מהאדמה) ויש תולעים הנוצרות מבשר רקוב או מהעפר. ממקור אחר בתלמוד (מסכת חולין, דף קכ"ו עמוד ב) משתמע כי חכמי התלמוד חשבו שיש גם מין של עכבר שאינו מתרבה, וזאת משום שהוא נוצר מהאדמה. פוסקי ההלכה דנו גם  ביחס לעופות הגדלים באילן, לעניין דיני כשרות וברכות.

התאוריה שהתא הוא בבסיסו של כל יצור חי ושתאים נוצרים מתאים אחרים החליפה לבסוף את תאוריית הבריאה הספונטנית. למרות זאת, האביוגנזה, כלומר השאלה כיצד נוצרו החיים והתאים הראשונים מלכתחילה, עודנה פתוחה.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:תאוריות מדעיות ארכאיות
יהדות פזארו

**יהדות פזארו** הייתה קהילה יהודית שהתגבשה בסוף המאה ה-15 בעיר פזארו שבאיטליה. כיום לא נותרה בעיר קהילה יהודית.

## תולדות הקהילה
יהודים הגיעו לפזארו בשנת 1300. קיימות מספר עדויות מהשנים 1367–1499 לקיומו של בית כנסת בעיר, בקומה העליונה של בית מגורים ברובע סן טרנציו. היהודים התגוררו ברחבי העיר ועד המאה ה-17 לא הוקם בה רובע יהודי נפרד. בית הקברות היהודי (Campo dei Giudei) שכן מחוץ לעיר, כמקובל ביתר ערי איטליה באותם הימים.

הקהילה היהודית קמה לאחר ששליטי העיר הזמינו יהודים להתיישב בה ולעסוק במקצועות שהיו נפוצים אצל יהודי ימי הביניים, כלומר, הלוואה בריבית וסחר במשכונות ומוצרי יד-שנייה. גם בתום ימי הביניים ועד שנת 1700 לערך היו עיסוקים אלו נפוצים אצל יהודי הקהילה. 

כמו בקהילות יהודיות אחרות בימי הביניים היו גבולות העיסוק של היהודים מוגדרים ומוכתבים על ידי משטר הגילדות. הקהילה נדרשה לשלם מס מיוחד לתחזוקת העיר אך התאפשר לה חופש דת והותר לה להחיל על חבריה שיפוט עצמי. חלו עליהם הגבלות שונות, בהן איסור תנועה ברשות הרבים בעת החגים הנוצריים ואיסור עבודה במועדים אלה. יהודים לא יכלו לשמש כעדים בהליכים משפטיים ובימי שלטון בית ספורצה נדרשו לשאת טלאי צהוב ולנוע עם אבוקה בשעות הלילה. עוד נאסר עליהם לקבל שירותי מין מזונות נוצריות.

בשנת 1631, כאשר השליטה בעיר עברה לרשות מדינת האפיפיור, הועלתה דרישה להגביל את תחום מגוריהם של היהודים לגטו. הועלו שלושה מקומות אפשריים למיקומו של הרובע היהודי, והוא הוקם לבסוף בשנת 1634. בתחום הגטו התגוררו בתחילה כ-600 איש, ופעלו בו בית כנסת איטלקי ששירת את רוב הקהילה, ובית כנסת ספרדי. לאחר הקמת הגטו הלכה האוכלוסייה היהודית בעיר והצטמצמה, עקב ירידת חשיבותה הכלכלית של העיר. ב-1938 התגוררו בה 55 יהודים בלבד. 

כיבוש פזארו בידי נפוליאון ב-1793 הביא להשוואת מעמדם של היהודים ליתר האוכלוסייה, אך ב-1846 הם חויבו פעם נוספת להתגורר בגטו והוטלו עליהם הגבלות נוספות למשך מספר שנים. במהלך התגבשות המדינה האיטלקית כחלק מאיחוד איטליה הוסרו כל ההגבלות, עד מלחמת העולם השנייה.

## לקריאה נוספת
* בצלאל רות, **תולדות היהודים ברומא**, הוצאת מסדה, תל אביב, 1962
* לוצ'אנו טאס, **יהודי איטליה**, ספריית מעריב, תל אביב, 1978
* יעקב פינקרפלד, **בתי הכנסת באיטליה**, מוסד ביאליק, ירושלים, תשי"ד

* Annie Sacerdoti,**Guida All'Italia Ebraica**,Marietti, Casale Monferrato,1986

## קישורים חיצוניים


* Cassiani Marinela, Istituto Tecnico Donato Bramante -  La Comunita’ Ebraica a Pesaro "Banchire e non Solo" - Cenni Storici e Sviluppo Demografico

* Neomi Cassuto - The Italian Synagogue through the Ages



## הערות שוליים

פזארו
הוצאת אוניברסיטת קיימברידג'

**הוצאת [[אוניברסיטת קיימברידג']]** (באנגלית: **Cambridge University Press**) הוא בית הוצאה לאור שפועל מכוח צו מלכותי של הנרי השמיני, מלך אנגליה מ-1534. זוהי הוצאת הספרים הפעילה הוותיקה ביותר ולה סניפים במדינות רבות.

ההוצאה מוציאה לאור מעל ל-3,000 כותרים חדשים מדי שנה, ולה מאגרים של כ-16 מיליון ספרים בתשעה מחסנים בעולם. היא מדפיסה כ-35,000 כותרים. הספרים בהוצאה מכסים כמעט כל נושא לימודי, אקדמי ומחקרי בארצות דוברות האנגלית: ספרים מקצועיים, ספרי לימוד, מונוגרפיות, ספרי יעץ, חומרים ללימוד השפה האנגלית, ספרי תנ"ך ותפילה. ההוצאה מפרסמת גם כ-240 כתבי עת אקדמיים ב-32 תחומים.

מטה ההוצאה הוא בקיימברידג', אנגליה. ההוצאה מעסיקה קרוב ל-2,000 אנשי צוות ב-39 מדינות.

## לקריאה נוספת

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר ההוצאה
* GlobalGridforLearning.com — Cambridge Commercial Content Federated Brokerage Project: Distributed by SMART Technologies in North America
* CUP's printing division
* Cambridge Journals 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:הוצאות ספרים בממלכה המאוחדת
קטגוריה:אוניברסיטת קיימברידג'
קטגוריה:הוצאות ספרים אוניברסיטאיות
EGNOS

__NOTOC__
שמאל|ממוזער|200px|סמליל המערכת
**EGNOS** (ראשי תיבות באנגלית: **E**uropean **G**eostationary **N**avigation **O**verlay **S**ervice) היא מערכת שמפעילות סוכנות החלל האירופית, הנציבות האירופית ו-EUROCONTROL לשיפור הדיוק של לווייני הניווט של המערכות GPS, GLONASS ו-Galileo. המערכת כוללת משיבים ייעודיים על שלושה לוויינים גיאוסינכרוניים ומרשת של תחנות ייחוס קרקעיות (RIMS), המשרתים את אירופה, והיא מסוגלת להעלות את דיוק המקלטים פי 10, לרמת דיוק של מטר וחצי.

מערכת EGNOS פתוחה לשימוש הציבור באופן חופשי וללא תשלום. נתוני התיקון משודרים על תדר ה-GPS ונדרש מקלט GPS שמאפשר שימוש ב-EGNOS. הבעלות על EGNOS הועברה לנציבות האירופית ב-1 באפריל 2009. חנוכת השירות הרשמית התקיימה ב-1 באוקטובר 2009.
מערכת הסיוע לנחיתת מטוסים הפכה להיות זמינה ב-2 במרץ 2011. 

ישראל הצטרפה לפרויקט בינואר 2016, עם הקמת תחנת יחוס ראשונה בקמפוס הטכניון.

## ארכיטקטורת המערכת
המערכת כוללת מקטע חללי וקרקעי, המשולבים לכדי מערכת אחודה.

### המקטע החללי
המערכת עושה שימוש בשלושה לוויינים גיאוסטציונריים המכסים אזור נרחב באירופה, המזרח התיכון ואפריקה. בכל לוויין משיב (טרנספונדר) מיוחד המוקדש למערכת. מהלוויינים משודר המידע על תדר לווייני ה-GPS הנקלט במכשירים אזרחיים נפוצים, בלא צורך בחומרה נוספת לקליטתו.

### המקטע הקרקעי
למערכת כ-40 תחנות קרקע המרכזות ומעבדות את נתוני הבקרה ומכינות אותן לשידור מיידי. המערכת מורכבת מתחנות קליטה וייחוס דיפרנציאלי המכונות RIMS (Reference & Integrity Monitoring Stations). תחנות הייחוס הקרקעיות מצוידות במקלטי GPS מיוחדים ושעונים אטומיים לביצוע ניטור רציף של שידורי ה-GPS וחישוב התיקונים הנדרשים לשם שיפור הדיוק. מערכות שידור משדרות את הנתונים אל לווייני התקשורת של המערכת והם בתורם משדרים את הנתונים למשתמשי הקצה.

## קישורים חיצוניים

*אתר EGNOS באתר סוכנות החלל האירופית
*מסמכים טכניים על המערכת
* 

קטגוריה:מערכות ניווט לווייניות
קטגוריה:תוכנית החלל האירופית
מסע אסטראלי

ממוזער|220px|"היפרדות הגוף הרוחני". לקוח מהספרון הסיני "סוד הפרח הזהוב", העוסק באלכימיה ומדיטציה
**מסע אסטראלי**, הנקרא גם **הקרנה חוץ-גופית** ו**ריחוף בין-ממדי**, הוא פרשנות כוללת לכל צורות ה"חוויה החוץ גופית" אשר גורסת כי ה"גוף האסטראלי" (לעיתים הנפש או הנשמה) מתנתק מהגוף הפיזי ומסוגל לרחף מחוצה לו, במישור הבין ממדי, המהווה שם כולל לתיאורי העולמות הרוחניים אליהן מגיע הגוף האסטראלי בנדודיו. 

רעיון הריחוף הבין ממדי מושרש בתיאורי הדת הנפוצים של החיים שלאחר המוות, ובהם מסע או 'עליית' המודעות או הנפש מתוארים כחוויה המתרחשת מחוץ לגוף ובה הגוף הרוחני מגיע למישורי קיום גבוהים יותר. לדוגמה במסורת הפילוסופיה הניאופלטונית, העולם הפיזי כולו הוא הוויה נחותה ורביעית במספר מבין ארבעה מישורים בין ממדים. הפילוסוף פלוטינוס תיאר כיצד הנפש, אשר נתונה בו בעת לעולם זה ולעולם עליון ממנה, יכולה להיפרד מהגוף ולצאת למסע אסטראלי בעודה נתונה לחיים הגופניים. למעשה הוא טען כי נפשו שלו עברה חוויה כזו, אותה תיאר כ"ראיית אור וזוהר שאין הלשון מסוגלת לבטא ואין האוזניים מסוגלות לשמוע". בהשאילו את משל המערה מאפלטון, תיאר פלוטינוס את המסע האסטראלי כחוויה מיסטית בה הנפש, שמטבעה שואפת לעלות לממדים נשגבים יותר של תודעה, רואה כמה נפסד העולם הפיזיקלי.

במקרים אחרים, הריחוף הבין ממדי מקושר לחוויית סף מוות וכמו כן מדווח באופן תכוף כמתרחש באופן אקראי בהקשר לצורות שונות של מדיטציה, שינה וחלימה, מחלה ועליית חום הגוף, מעבר ניתוח כירורגי, חוויות נטילת סמים ושיתוק שינה. לעיתים החוויה תדווח כ"חוויית התגלות", מפגש עם כפיל כביכול או עם דמות אשר נמצאת במקום אחר ובזמן אחר (ראה בילוקציה).

המסע האסטראלי מובא לפרקים לכדי עיבוד למען מטרה אישית, ולפרקים נתפס כיכולת הנצרכת לתרגול רוחני.
הדבר יכול לערב "ריחוף למישורי קיום גבוהים יותר" אך לרוב משמש לתיאור כל חוויה המתרחשת "מחוץ לגוף הפיזי", בכלל זה גם לחוויה החוץ גופית הבסיסית של מבט על הגוף מבחוץ או ממבט על. 

האמונה כי אדם יכול לעבור חוויה חוץ-גופית נפוצה: מאות מקרים אישיים פורסמו במספר ספרים בשנות השישים והשבעים, וסקירות דיווחו כי בין שמונה לחמישים אחוזים (בקהילות מסוימות) השיבו כי הם חוו חוויה שכזו. אף על פי כן, הסברים רבים קיימים לחוויה החוץ גופית אשר לא כוללים בתוכם "בין ממדיות" של המישור או הגוף. ועל פי הדעה הרווחת בקרב מדענים, קיומו של המסע האסטראלי בו אדם מסוגל "לצאת מגופו" נמצא בגדר ממצא אנקדוטלי המבוסס על עדויות בלבד.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:רוחניות ואמונה
יוהאן אוגוסט נאהל

שמאל|ממוזער|250px|הפסל לכבוד מריה מגדלנה לנגהאנס
**יוהאן אוגוסט נאהל האב** (גרמנית: **Johann August Nahl der Ältere**; 22 באוגוסט 1710, ברלין – 22 באוקטובר 1781, קאסל) היה פסל ואמן סטוקו גרמני.

## ביוגרפיה
נאהל נולד למשפחת אמנים. אביו, יוהאן סמואל (1664–1727), היה פסל החצר של פרידריך הראשון החל מ-1704. אמו, אווה מריה, הייתה צורפת בברלין. את תחילת חינוכו הוא קיבל את אצל אביו. לאחר מותו של האב, כאשר יוהאן אוגוסט היה בן 18, הוא ערך מסע דרך זיגמרינגן וברן לשטרסבורג, שם עבר עבור רובר לה לורן. בין 1731 ל-1734 הוא למד בפריז. לאחר שסיים את לימודיו בפריז הוא נסע לטיול באיטליה, ובמהלכו ביקר ברומא, פירנצה, ג'נובה, בולוניה, ונציה ונאפולי. ולאחר מכן עבר לרומא ובחזרה לשטרסבורג.

נאהל חזר לשטרסבורג, וב-1736 נשא לאישה את אנה מריה, בתו של חרש אבן, וקיבל את אזרחות העיר. בתקופה הראשונה שלאחר חזרתו הוא עבד עבור המושל המלכותי פרנסואה קלינגלין, ולאחר מכן תחת רובר לה לורן בארמון רוהאן.

בין 1740 ל-1746 עבד נאהל עבור הקיסר הגרמני פרידריך הגדול, ובנה עבורו מספר ארמונות חדשים. בקיץ 1746 הוא אף החליף את האדריכל גאורג ונצסלאוס פון קנובלסדורף, שהיה האדריכל המלכותי של פרידריך, אך תוך זמן קצר עזב את התפקיד בגלל עומס בעבודה ובגלל מחלוקות שונות. הוא היגר לשווייץ ורכש אחוזה ליד ברן. בתשע השנים שהתגורר בשווייץ הוא זכה להזדמנויות תעסוקתיות רבות. שני בניו, שקנו לעצמם שם כפסל וכצייר, נולדו בעת שהתגורר שם.

ב-1755 הוא זומן לחצרו של וילהלם השמיני מהסה-קאסל, ועבד שם על עיצוב הטירה והפארק. ב-1767 הוא התמנה לפרופסור לפיסול בקולגיום קארולינום (Collegium Carolinum), ועשר שנים לאחר מכן לאותו תפקיד באקדמיית קאסל לאמנויות שזה עתה הוקמה.

נאהל הוא זה שיצר את פסל הפליז לכבודה של מריה מגדלנה לנגהאנס, שהייתה רעיית כומר שמתה בעת לידתה. הפסל נמצא בכנסייה של הרשות המקומית הינדלבנק בקנטון ברן. הפסל היה פופולרי מאוד במאה ה-18.

## קישורים חיצוניים

* יוהאן אוגוסט נאהל  באתר הביוגרפיה הגרמנית החדשה
* יוהאן אוגוסט נאהל באתר הספרייה הלאומית של גרמניה

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פסלים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1723
קטגוריה:נפטרים ב-1781
פרידריך אוגוסט שטילר

[שמאל|ממוזער|250px|שטילר ב-[1840 בקירוב]]
**פרידריך אוגוסט שטילר** (בגרמנית: **Friedrich August Stüler**; 28 בינואר 1800 - 18 במרץ 1865) היה אדריכל ובנאי פרוסי. שטילר ידוע בין השאר בזכות בניית המוזיאון החדש בברלין, טירת שוורין והגלריה הלאומית הישנה.

שטילר נולד במילהאוזן, ולימים הפך לתלמידו של קארל פרידריך שינקל בברלין. הוא ביקר בצרפת ובאיטליה ב-1829 וב-1830 ביחד עם אדוארד קנובלאוך, וכעבור שנה ברוסיה ביחד עם היינריך סטראק. לאחר מכן הוא התמנה למפקח בניינים מלכותי, יועץ מלכותי לבניינים ומנהל ועדת הבנייה של ארמון המדינה בברלין. ב-1837 הוא תכנן את הבנייה מחדש של ארמון החורף בסנקט פטרבורג, אך לא הוציא אותה לפועל כיוון שהצאר ניקולאי הראשון החליט לבנות את הארמון מחדש בסגנון בארוק/רוקוקו, ולא בסגנון הנאו-רנסאנס שהוא הציע. שטילר חזר לברלין, ותוך זמן קצר הטיל עליו הקיסר פרידריך וילהלם הרביעי מספר רב של משימות. הוא אף מינה אותו לתפקיד האדריכל המלכותי ב-1842.

ביחד עם פרידריך וילהלם, שלמד בעבר את האדריכלות האיטלקית, שילב שטילר אלמנטים קלאסיים ביחד עם אדריכלות הרנסאנס במה שיהפוך ל"ארקאדיה הפרוסית". הם שילבו גם אלמנטים נוצריים מתקופת הנצרות הקדומה על מנת להימנע מבעיות פוליטיות עם הכנסייה באותה תקופה. לאחר מותו של לודוויג פרזיוס ב-1845 הופקד שטילר על בניית כנסיית השלום בברלין. ההשפעה האיטלקית התחדדה לאחר מסע משותף שערך עם פרידריך וילהלם באיטליה ב-1858/1859, אך הוא הושפע גם מאדריכלות יצקת אנגלית לאחר שערך מסע באנגליה ב-1842.

שטילר מת בברלין ונקבר בבית הקברות דורותנשטאדטישר.

## עבודתו
[שמאל|ממוזער|250px|[טירת שוורין]]
בניינים רבים שנבנו על ידי שטילר נחרבו במלחמת העולם השנייה, אך רק חלק מהם שוקמו ובצורה שונה שלא העלימה לחלוטין את השפעתו. שטילר נחשב לתלמידו של קארל פרידריך שינקל ולאדריכל בזכות עצמו. בין העבודות הרבות שביצע ניתן למנות את:
* 1843–1855: המוזיאון החדש
* 1844–1845: כנסיית יקוב הקדוש בקרויצברג
* 1844 - 1863: אוניברסיטת קניגסברג
* 1845 בקירוב: הטירה המלכותית בברסלאו (נהרסה ב-1945)
* 1845 - 1854: כנסיית השלום בסנסוסי
* 1846–1856: עיצוב האודיטוריום של הארמון הרומי המשוחזר בטריר
* 1851–1864: ארמון אורנז'רי בפוטסדאם
* 1851: טירת שוורין
* 1852–1859: קסרקטין בארמון שרלוטנבורג
* 1859 - 1866: בית הכנסת החדש בברלין
* 1862–1865: האקדמיה ההונגרית למדעים בבודפשט
* 1862 - 1876: הגלריה הלאומית הישנה בברלין

## קישורים חיצוניים

* פרידריך אוגוסט שטילר במאגר המידע structurae

קטגוריה:אדריכלים גרמנים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות דורותיאנשטאדט
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1800
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1865
פרדיננד פון ארנים

שמאל|ממוזער|250px|פנים ארמון הציד בברלין
**פרדיננד פון ארנים** (בגרמנית: **Ferdinand von Arnim**; 15 בספטמבר 1814 – 23 במרץ 1866) היה אדריכל וצייר בצבע מים גרמני. הוא היה תלמידם של קארל פרידריך שינקל ולודוויג פרזיוס, שעבדו בעיקר בברלין ובפוטסדאם.

## ביוגרפיה
ארנים נולד בעיירה טרפטוב אן דר רגה (כיום טרז'ביאטוב בפולין) ולמד בבית הספר המלכותי לאדריכלות בברלין בין 1833 ל-1838. הוא הצטרף לאגודת האדריכלים של ברלין ב-1839. ב-1840 הוא החל לעבוד כמנהל עבודה מטעם פרזיוס; ב-1844 הוא עבד בסקירת מבנים, וב-1845 החל לעבוד באופן עצמאי, בעיקר עם לקוחות מהאריסטוקרטיה המקומית. ב-1846 הוא החל להרצות באקדמיה לאדריכלות של ברלין, וב-1857 התמנה לפרופסור באותו מוסד. בין 1855 ל-1863 הוא הועסק בבראניץ על ידי אדריכל הנוף הגרמני הרמן פון פיקלר-מוסקאו. כמו כן, הוא הועסק גם כאדריכלו האישי של הנסיך קרל, נסיך פרוסיה.

ארנים מת בברלין ב-1866, ונקבר בבית הקברות של בורנשטדט ליד פוטסדאם. קברו נמצא ליד זה של מורו הרוחני לודוויג פרזיוס.

## עבודות
* 1841–1844: נטל חלק, תחת הדרכתו של לודוויג פרזיוס, בבניית כנסיית הגואל דרומית לעיירה זאקרו.
* 1845–1848: כנסיית השלום בסנסוסי ביחד עם לודוויג פרדיננד הסה, לפי תוכניות של פרזיוס ופרידריך אוגוסט שטילר.
* 1846: המגדל הנורמני ברואיננברג שבפארק סנסוסי, לפי תוכניות של פרזיוס.
* 1848: הווילה הקלאסית של מייג'ור-גנרל פון האקה
* 1850: חצר המנזר בגליניקה (ואנזה)
* 1859–1860: הווילה הקלאסית המאוחרת בפוטסדאם (ויינברגשטראסה 20)
* 1860 - 1861: וילה ארנדט בפרידריך אברט שטראסה 63 בפוטסדאם (בוצע על ידי אוגוסט ארנסט פטהולץ)
* 1860: עיצוב מחדש בסגנון התחייה הגותית של ארמון משפחת פון רוכוב בננהאוזן
* 1860 - 1861: עיצוב מחדש של טירת הציד גליניקה
* 1863/1867: מספר בתים שווייצריים בפארק בבלסברג שבפוטסדאם.
* 1864–1868: כנסייה בסגנון התחייה הגותית בקרישלנדורף שבברנדנבורג

## קישורים חיצוניים

* פרדיננד פון ארנים באתר Zeno.org
* 

קטגוריה:אדריכלים גרמנים
קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1814
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1866
הגן הבוטני של פוטסדאם

שמאל|ממוזער|250px|חממת הדקלים
**הגן הבוטני של פוטסדאם** (גרמנית: **Botanischer Garten Potsdam**) הוא גן בוטני וארבורטום, המשתרע על פני 85 דונם דרומית-מערבית לארמון אורנז'רי שבפארק סנסוסי בפוטסדאם. הגן מתוחזק על ידי אוניברסיטת פוטסדאם.
## היסטוריה
הגן הוקם ב-1950 על שתי חלקות קרקע סמוכות: חלק מפארק סנסוסי וגן פרדייז המשתרע על פני 25 דונם בקירוב. לאחר מלחמת העולם השנייה נשלט פארק סנסוסי על ידי הצבא האדום, ולמשך זמן מה היה זרוע של הגן הבוטני של האקדמיה למדעים במוסקבה. ב-1950 הוקם הגן המודרני בקצה הצפוני של סנסוסי, ורחוב מולביראלי סימן את הגבול בין שתי החלקות. גן פרדייז, בצפון, שימש כגן תצוגה ולימוד, ואילו החלק שבסנסוסי שימש כמקום מושבו של בניין ההנהלה, החממות והאזורים הפתוחים.

כיום גדלים בשטחי הגן כ-9,000 טקסונים, ובהם אוסף נרחב של סוקולנטים (880), לופיים (250 בקירוב), חיעדיים (260 בקירוב), שרכים (230), סחלביים (320), כימרות, מינים פולשים וצמחי מרפא מסין.

בשטחי הגן הפתוחים גדלים כ-4,000 טקסונים, כולל 50 מינים מאזור ברנדנבורג הנתונים בסכנת הכחדה. האזורים החיצוניים העיקריים הם הארבורטום, אוספים ממזרח אסיה והערבה האירואסייתית, היערות הנשירים של מרכז אירופה, ערבות צפון אמריקניות, גן אלפיני, רודודנדרון, פרחי בר, גן ורדים, צמחי מים ואדמת ביצה, גנים מורפולוגיים לתיאור חלקי צמח כגון עלים ושורשים, צמחים שימושיים, צמחים בעלי תכונות רפואיות וארומטיות, וצמחים מוגנים הנתונים בסיכון ברחבי גרמניה.

החממות של הגן, המשתרעות על פני 3,000 מטרים רבועים בקירוב, מכילות כ-4,600 מינים טרופיים וסובטרופיים בבית הדקליים, בית האפיפיטים, בית הסחלביים, בית השרכים, בית הצבריים, בית האקווריום, בית ויקטוריה וכדומה. בחממות הללו גדלים גם עצי קפה וקקאו, קנה סוכר, כותנה, מניהוט מצוי, גויאבה, וצמחים טורפים.

## קישורים חיצוניים

* 

פוטסדאם
קטגוריה:סנסוסי
קטגוריה:פוטסדאם
קטגוריה:אירופה: גנים ופארקים עירוניים
קטגוריה:ברנדנבורג: גאוגרפיה
קטגוריה:הארמונות והגנים בפוטסדאם-ברלין
איירה ניובל

**איירה ניובל** (באנגלית: **Ira Newble**; נולד ב-20 בינואר 1975 בדטרויט, מישיגן) הוא כדורסלן עבר אמריקאי וכיום מאמן כדורסל. ניובל שיחק במספר קבוצות בליגת ה-NBA ואף זכה באליפות המערב עם לוס אנג'לס לייקרס בשנת 2008.

## קריירה
ניובל בוגר אוניברסיטת מיאמי באוהיו, נרשם לדראפט ה-NBA בשנת 1997, אך לא נבחר ולכן החל את הקריירה בליגות הכדורסל החצי מקצועניות בארצות הברית, בעונת 1997/1998 שיחק במדי הויסקונסין בלאסט מליגת ה-IBA ובעונה שלאחריה שיחק באיידהו סטמפיד מליגת ה-CBA. בשנת 2000 יצא לראשונה לאירופה וחתם בקראבנוס הקפריסאית, ולאחר עונה מוצלחת בקבוצה שכללה זכייה בגביע הקפריסאי, חתם על חוזה בקבוצת סן אנטוניו ספרס מליגת ה-NBA. בספרס מיעט לשחק ולכן עבר בסיום העונה לפלינט פיוז שגם היא מה-CBA, לאחר מכן הצטרף לאטלנטה הוקס, וכבר בעונתו הראשונה בקבוצה העמיד ממוצעי שיא בקריירה של 8 נקודות ו-5.3 ריבאונדים למשחק. גם בעונתו השנייה בקבוצה הציג יכולת טובה והעמיד ממוצעים של 7.7 נקודות, 3.7 ריבאונדים ו-1.4 אסיסטים למשחק. לאחר עונה זו עבר לשחק בקיץ במדי האוקלהומה סטורם מליגת הקיץ החצי מקצוענית, ה-USBL, ולאחר מכן חתם בקבוצת קליבלנד קאבלירס ובחמש עונות במדיה קלע 4.2 נקודות והוריד 2.8 ריבאונדים בממוצע למשחק. ב-21 בפברואר 2008 הועבר לסיאטל סופרסוניקס בעסקת ענק שכללה בין היתר את דלונטה וסט, דונייל מרשל, בן וולאס, דרו גודן וג'ו סמית', אולם כבר לאחר שבוע בלבד שוחרר מהקבוצה וחתם על חוזה לעשרה ימים בלוס אנג'לס לייקרס, שלאחר תשעה ימים החליטה להחתימו עד לסיום העונה.

במרץ 2009 חתם ניובל בקבוצה הישראלית בני השרון מליגת העל, אותה הוביל לרבעי הגמר בפלייאוף ובגביע המדינה, אך קבוצתו הפסידה למכבי חיפה ועירוני נהריה בהתאמה. לאחר מכן שב לקראבנוס. השתלבותו בקראבנוס לא הייתה טובה, בניגוד לקדנציה הקודמת בקבוצה, הפעם לא הרשים ובעקבות יכולת ירודה בתחילת העונה, שוחרר עוד לפני תום הסיבוב הראשון. לאחר כישלונו בליגה הקפריסאית עבר לליגה הספרדית השנייה וחתם בקאסרס באסקט.

## קישורים חיצוניים

* פרופיל באתר ה-NBA
* סטטיסטיקות של איירה ניובל באתר Basketball-Reference.com
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מישיגן
קטגוריה:דטרויט: אישים
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:שחקני NBA שלא נבחרו בדראפט
קטגוריה:כדורסלני איידהו סטמפיד (CBA)
קטגוריה:כדורסלני פלינט פיוז
קטגוריה:כדורסלני סן אנטוניו ספרס
קטגוריה:כדורסלני אטלנטה הוקס
קטגוריה:כדורסלני קליבלנד קאבלירס
קטגוריה:כדורסלני סיאטל סופרסוניקס
קטגוריה:כדורסלני לוס אנג'לס לייקרס
קטגוריה:כדורסלני בני השרון
קטגוריה:כדורסלני קראבנוס
קטגוריה:מאמני כדורסל אמריקאים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת מיאמי באוהיו
קטגוריה:דטרויט: כדורסלנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1975
פים

שמאל|ממוזער|200px|משקולת פים
**פִּים** (לפי ניקוד המסורה) או **פַּיִם** (על דרך נטיית הזוגיים בעברית) הוא יחידת מידה עתיקה למשקל, השווה לכ-7.56 גרם (לפי ממוצע משקלן של אבני המשקל שנתגלו באזור יהודה, ראו להלן), כלומר לכשני שלישי שקל של ימי בית ראשון.

המילה "פים" מופיעה פעם אחת בלבד במקרא, בשמואל א': . מילה זו אינה נזכרת בתלמוד או במקורות עבריים מוקדמים אחרים. אף שניתן להבינה כאמצעי תשלום, במשך מאות שנים משמעותה לא הייתה ברורה - תרגומי התנ״ך לשפות אחרות לא כללו משמעות זו, ומפרשי התנ״ך היהודים לרוב קישרו אותה לתכונה של כלי ההשחזה.

בחפירות תל גזר, שנערכו בראשית המאה ה-20 בראשות הארכאולוג הבריטי רוברט מקאליסטר, נמצאה משקולת שעליה כתוב בכתב עברי עתיק "פימ". מאז נמצאו דוגמאות נוספות של אבני משקל ומטילי כסף שעליהם נכתב שם זה. בעקבות ממצאים אלה, תרגום התנ״ך New King James Version משנת 1982 כולל את המילה pim במשמעות של מחיר ששולם עבור השחזת הכלים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:יחידות מידה: מסה
קטגוריה:ארכאולוגיה של ארץ ישראל
קטגוריה:ארכאולוגיה מקראית
קטגוריה:יחידות מידה קדומות
מיכאיל מטבר

**מיכאיל** (ברוסית: **Михаил**; 1271–1318), בנו של יארוסלאב השלישי היה נסיך ולדימיר, שכמו קודמיו לא ישב בעיר.

## חייו
מיכאיל נולד לאחר מות אביו, והתחנך בטבר. לאחר פטירת אחיו קיבל את נסיכות טבר. בשנת 1294 התחתן עם אנה, בת נסיך רוסטוב. עם פטירת אנדרי השלישי, נסיך ולדימיר החל מאבק על כס הנסיכות בין מיכאיל לבין יורי, נסיך מוסקבה. מאבק זה שנמשך כל תקופת שלטונו של מיכאיל והיה סממן של עליית נסיכות מוסקבה. שני הנסיכים נסעו לאורדת הזהב אך אישור החאן התקבל על ידי מיכאיל. הוא חזר לרוסיה והפך לנסיך ולדימיר.

בחליפת מכתבים עם ראש הכנסייה מקונסטנטינופול תוארו של מיכאיל הוא "הנסיך הגדול של כלל רוסיה" זו הפעם ראשונה שתואר זה נמצא בכתובים, ומעריכים שהוא הוגדר בשנת 1305.

בשנת 1317 התחדש המאבק בינו לבין יורי, נסיך מוסקבה. בקרב בין הכוחות של מיכאיל והכוחות המשותפים של נסיכות מוסקבה והטטרים ניצחו כוחותיו של מיכאיל. אשתו ואחיו של יורי נלקחו בשבי. אשתו של יורי הייתה אחותו של חאן אורדת הזהב, ונפטרה בטבר בהיותה בשבי. שני הנסיכים הרבים נסעו לאורדת הזהב. לאחר משפט, הנסיך נלקח לכלא והוצא להורג לאחר כחודש. רק כעבור שנה הועברה גופתו לטבר, והוא נקבר בקתדרלה העירונית.

הוגדר כקדוש על ידי הכנסייה הרוסית בשנת 1549.

## קישורים חיצוניים

* קורות חיים 

קטגוריה:נסיכי ולדימיר
קטגוריה:ילידי 1271
קטגוריה:נפטרים ב-1318
גאורג ונצסלאוס פון קנובלסדורף

שמאל|ממוזער|250px|גאורג ונצסלאוס פון קנובלסדורף
**גאורג ונצסלאוס פון קנובלסדורף** (בגרמנית: **Georg Wenzeslaus von Knobelsdorff**; 17 בפברואר 1699 – 16 בספטמבר 1753, ברלין) היה צייר ואדריכל פרוסי.

## ביוגרפיה
נולד ליליד שלזיה בגוט קוקדל (Gut Kuckädel, כיום קוקאדלו, Kukadło  שבפולין). את הקריירה המקצועית שלו החל כקפטן בצבא הפרוסי, אך ב-1729 החליט להתפטר על מנת להגשים את שאיפותיו בתחום האדריכלות. ב-1740 נסע ללימודים בפריז ובאיטליה במימונו של הקיסר החדש פרידריך הגדול. כאדריכל הוא הושפע מהקלאסיציזם של הבארוק הצרפתי ומהאדריכלות הפלדיאנית. בעזרת שילוב של כישוריו בעיצוב פנים והציוד של המלך הוא הקים את הבסיס לרוקוקו הפרידריכיאני בעיירה ריינסברג, שבאותה תקופה הייתה מקום מושבו של המלך.

פון קנובלסדורף היה מקורב מאוד למלך, ואף ייעץ לו בחשאי בנושאים כלכליים. אולם הקשר ביניהם עלה על שרטון, וב-1746 החליט המלך לפטרו. יוהאן באומן הופקד על סיום הפרויקטים שלו, כולל אלה שבסנסוסי.

ב-1886 יצר הפסל קארל בגאס הצעיר פסל בדמותו של פון קנובלסדורף. הפסל הוצב בעבר באולם הכניסה של המוזיאון הישן בברלין.

## עבודות
* הרחבות בארמון ריינסברג
* 1743: האופרה של ברלין, עבודתו העיקרית בסגנון הקלאסי
* 1740–1742: אגף חדש בארמון שרלוטנבורג
* 1752–1744: שיקום של ארמון המלוכה בפוטסדאם והפיכתו לבית המגורים החורפי המשני של פרוסיה.
* החל מ-1745: ארמון סנסוסי בפוטסדאם
* ארמון זרבסט
* פארקים בטירגארטן

## קישורים חיצוניים

* גאורג ונצסלאוס פון קנובלסדורף בקטלוג הספרייה הלאומית של גרמניה
* גאורג ונצסלאוס פון קנובלסדורף במאגר המידע האדריכלי ArchINFORM

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קצרמר ציירים
קטגוריה:אדריכלים גרמנים
קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:ילידי 1699
קטגוריה:נפטרים ב-1753
גרינלנדית

**גרינלנדית** (**Kalaallisut** - IPA: [kaˈlaːɬːisut] - שפת הכלשׂיט) היא השפה המדוברת והרשמית בגרינלנד. עד שנת 2009, כאשר קיבלה גרינלנד אוטונומיה מוגברת, חלקה הגרינלנדית את מקומה כשפתה הרשמית של גרינלנד יחד עם דנית, עם השליטה העצמית לא הוכרה יותר הדנית כשפה רשמית בגרינלנד.

## סיווג
[שמאל|ממוזער|250px|תפוצת ניבים גרינלנדיים, כלשיסוט בכחול, טונומיסוט באדום ו[אינוכטון בצהוב]]
הגרינלנדית משתייכת לקבוצת השפות האינואיטיות אשר במשפחת השפות האסקימו-אלאוטיות.
אף על פי שאינה שייכת בשום צורה למשפחת השפות הגרמאניות, הושפעה הגרינלנדית משנות הכיבוש הנורווגי ומשנות הכיבוש הדני הממושכות, ולאוצר המילים שלה נכנסו מילים משפות אלה, תחת עיבוד והטיה אסקימו-אלאוטי.

לשפה מספר ניבים:
* **כַּלׇשִׂיסוּט** (גרינלנדית מערבית), הוכר בחודש יוני 2009 על ידי ממשלת הטריטוריה הגרינלנדית כשפה הרשמית של גרינלנד, על מנת לחזק את כוחו מול השפה הדנית. מחולק ל-4 תת-ניבים:
** תת-ניב המדובר סביב העיר אופרנאוויק, בעל קווי דמיון מסוימים לגרינלנדית מזרחית, אולי בגלל הגירה קודמת ממזרח גרינלנד
** תת-ניב שני מדובר באזור של אומאנק ומפרץ דיסקו
** תת-הניב המרכזי עליו מבוססת השפה התקנית אשר מדובר בסיסימיוט בצפון, מאניצוק במרכז ונוק בדרום
** תת-הניב הדרומי מדובר סביב נארסאק וקאקורטוק
* **טוּנוּמִיסוּט** (גרינלנדית מזרחית) מדובר בטונו (מזרח גרינלנד)
* שפת האִינוּכְּטוּן המדוברת בצפון גרינלנד נחשבת לניב של אינוקטיטוט.

בעבר היה בשימוש גם פידג'ין גרינלנדית מערבית.

## הגיית השפה וכתיבתה
### עיצורים

 

*גרינלנדית אינה מאפשרת רצפים של שני עיצורים שונים אלא אם הראשון הוא /ʁ/. כשהעיצור הראשון ברצף אינו /ʁ/, הוא נטמע אל העיצור השני וכתוצאה מכך מכפיל אותו. ההכפלה /tt/ נהגת [tsː] ונכתבת ⟨ts⟩. ההכפלה /ll/ בניב כלשיסוט נהגת [ɬː] ונכתבת ⟨ll⟩, ובניב טונומיסוט נהגת [tː] ונכתבת ⟨tt⟩. ההכפלה /ɣɣ/ נהגת [çː] ונכתבת ⟨gg⟩. ההכפלה /ʁʁ/ נהגת [χː] ונכתבת ⟨rr⟩. ההכפלה /vv/ נהגת [fː] ונכתבת ⟨ff⟩.
*העיצור /v/ נהגה [f] ונכתב ⟨f⟩ לאחר /ʁ/.
*רק העיצורים /p, t, k, q, s, m, n/ יכולים להופיע בראש מילה ורק העיצורים /p, t, k, q/ ובאופן נדיר /n/ יכולים להופיע בסוף מילה

### תנועות
בגרינלנדית קיימות שלוש תנועות בסיסיות /u i a/ ,שלוש תנועות ארוכות /uː iː aː/ ודיפתונג אחד /ai/ שקיים רק בסוף מילה (הדיפתונג /au/ שהיה קיים בגרינלנדית עתיקה הפך ל-/:a/ בגרינלנדית מודרנית).
ממוזער|upright=1.15|טווחי אלופוני תנועות בניב כלשיסוט

* בניב כלשיסוט לפני עיצורים ענבליים ([q] או [ʁ]), התנועה [i] נהגית [e] או [ə] ונכתבת ⟨e⟩, התנועה [u] נהגית [o] ונכתבת ⟨o⟩, והתנועה [a] נהגית [ɑ]
## דקדוק
גרינלנדית היא שפה סינתטית (להבדיל משפה אנליטית). היחסים התחביריים במשפט והמשמעות אינם נקבעים על ידי שימוש במיליות ובסדר המילים, אלא על ידי הטיות של מילים וחיבור מורפמות. מילות הקישור בשפה זו, צורות הזמנים וצורות היחס בה מופיעות בעיקר על ידי הוספת סיומות.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:גרינלנד: שפות
קטגוריה:שפות אינואיטיות
ספק (אי-ודאות)

[שמאל|ממוזער|200px|[הנרייטה ריי – "**ספקות**", 1886]]
**סָפֵק** הוא מצב ביניים, בין אמונה לחוסר אמונה. נובע מתוך אי-ודאות, חוסר אמון או חוסר ביטחון בטענת עובדה, בפעולה, מניע או החלטה מסוימת. הספק מביא להטלת פקפוק ברעיונות מסוימים במציאות, ומוביל להשהיה או דחייה של פעולות רלוונטיות מתוך דאגה מפני טעות או מפני שגיאה.

הגדרות מסוימות ל"ספק", מדגישות את המצב של שארית מחשבה, בנוגע לשני רעיונות סותרים וחוסר האפשרות לאשר אחת מהן. הפועל "להטיל ספק" יכול להתקשר גם לפקפוק במצב או בניסיון חיים של מישהו.

ספק לעיתים נוטה לפקפק בהיגיון. הוא יכול להוביל אנשים להסס לפני שהם פועלים ו/או לפעול בצורה קפדנית ומדויקת יותר. ייתכן שלספק יש חשיבות כלשהי כגורם המוביל למצב של חוסר קבלה או אי-אמון מצד אנשים אחרים. בפוליטיקה, באתיקה ובחוק (בדרך כלל בהחלטות שקובעות את מסלול חייו של אדם), יש ל"ספק" השפעה גדולה וחשיבות רבה.

## הספק בחוק
רוב מקרי הפלילים שנשפטים בשיטה האדברסרית דורשים, בזמן העמידה לדין, הוכחות למען הספק הסביר. כלומר, ישנו נטל על המדינה, להביא הוכחות שיגיעו או יעברו את "הספק הסביר"- ש"האדם הסביר" אכן אשם באשמה.

תורת המשפטים מגדירה את המונחים "ספק" וסביר" למטרות אלו.

ביהדות נושא הספקות והכרעתם תופסים מקום מרובה החל ממחלוקות התנאים כגון לגבי ממון המוטל בספק חולקים כשיטת התנא סומכוס או המוציא מחבירו עליו הראיה כשיטת חכמים וכלה בספרות תלמידי חכמים אחרונים כגון קונטרס הספיקות.

אמירה מיוחדת בנושא הספקות הקשורה יותר למצב רוחני מאשר להכרעה הלכתית היא - אין שמחה כהתרת הספקות (ראה מקור הביטוי)

## ראו גם
* ספקנות
* סומכוס

## לקריאה נוספת
**[[ספר]]ים ב[[אנגלית]]**:

* Hein, David (Winter 2006). "Faith and Doubt in Rose Macaulay's *The Towers of Trebizond*". *Anglican Theological Review* 88 (1): 47-68.
* Hecht, Jennifer Michael (2003). Doubt: a history: the great doubters and their legacy of innovation from Socrates and Jesus to Thomas Jefferson and Emily Dickinson. San Francisco: HarperSanFrancisco. This book traces the role of doubt through human history, all over the world, particularly regarding religion.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מונחים בפילוסופיה
קטגוריה:ידע
המתיישבים 4

**המתיישבים 4** (באנגלית: **The Settlers IV**) הוא משחק מחשב מסוגת משחקי האסטרטגיה שפותח על ידי Ubisoft, הרביעי בסדרת המתיישבים. במשחק השחקן שולט על שבט ועליו לבנות ציוויליזציה, לאגור משאבים, לפתח כלכלה ולהביס את השבטים היריבים. השבטים במשחק מבוססים בצורה חופשית על תרבויות מהעולם המציאותי - רומא העתיקה, בני המאיה והוויקינגים. שבט נוסף הוא "שבט האופל" - חיזרים מכוכב אחר אשר גורשו לכדור הארץ.

סדרת משחק זה מציגה גישה עדינה והומוריסטית לבניית אימפריה תוך השמת דגש על אסטרטגיה כלכלית. על אף שיש לשחקן אפשרות לבנות צבא, והוא אף צריך לבצע זאת כדי לכבוש את יריביו, רמת האלימות במשחק נמוכה יחסית למשחקים אחרים בז'אנר.

## קישורים חיצוניים
* 

ימין|ממוזער|250px|צילום מסך מהמשחק

קטגוריה:משחקי אסטרטגיה ממוחשבים (זמן אמת)
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2001
קטגוריה:משחקי בניית עיר
קטגוריה:משחקי וידאו שפותחו בגרמניה
קטגוריה:משחקי iOS
בלדווין

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:פירושון אישים
קטגוריה:שמות פרטיים לגברים
קטגוריה:משפחת בולדווין
לווייתנים קדומים

**לווייתנים קדומים** (שם מדעי: Archaeoceti) היא תת-סדרה וקבוצה פרפילטית נכחדת בסדרת הלווייתנאים. צאצאיהם של הלווייתנים הקדומים הם הלווייתנאים והדולפינים של ימינו. ראשם היה קטן וחוטמם מחודד. הם היו בעלי שיניים.

בעבר רווחה ההשערה כי מוצאם של הלווייתנים הקדומים הוא במזוניכידים, בהתבסס על מאפייני השיניים שלהם. אולם, החל מאמצע שנות ה-90 מחקרים חדשים בגנטיקה מולקולרית ובמורפולוגיה (לא-דנטלית) מראים כי הלווייתנים הקדומים התפתחו כנראה ממכפילי הפרסה. ראיות גנטיות מצביעות על כך שהיצורים החיים הקרובים ביותר ללווייתנים הם ההיפופוטמיים, שכוללים כיום את ההיפופוטם ואת ההיפו הגמדי. אבותיהם של הלווייתנים הקדומים כנראה התפצלו מיתר מכפילי הפרסה סמוך להכחדת הקרטיקון-שלישון (לפני כ-65 מיליוני שנים).

לראשוני הלווייתנים הקדומים היו רגליים אחוריות, ולכן משערים כי הם היו יצורים יבשתיים לחלוטין. ככל שהתקדם עידן האאוקן, הלווייתנים הקדומים הפכו פחות יבשתיים ויותר ימיים. לקראת סופו חיו הבסילוזאוריים, קבוצת לווייתנים קדומים, מאבותיהם של הלווייתנאים המודרניים ואולם, הלווייתנים הקדומים סבלו מהכחדה של סוגים רבים בסוף תקופת האאוקן ותחילת תקופת האוליגוקן. אחרון הלווייתנים הקדומים, שהיו כנראה בסילוזאור, נכחד בתקופת האוליגוקן. הכחדתם נגרמה ככל הנראה בשל שילוב של תחרות ושינויים אקלימיים.

לא כל הלווייתנים שנכחדו היו שייכים לקבוצה פרימיטיבית זו. חלקם היו שייכים לקבוצה לווייתני שיניים וחלק ללווייתני מזיפות.
 
## מיון
על פי הסיווג הנוכחי, הלווייתנים הקדומים כוללים שש משפחות:
* פקיצטיים (Pakicetidae) - טורפים יבשתיים בעלי פרסות. חיו באזור פקיסטן לפני כ-48 עד 50 מיליוני שנים.
* אמבולוצטיים (Ambulocetidae) - ניהלו, ככל הנראה, אורח חיים אמפיבי. חיו לפני כ-47 עד 48 מיליוני שנים.
* רמינגטונוצטיים (Remingtonocetidae) - חיו לפני 42 עד 47 מיליוני שנים. כמו הפקיצטיים, חיו באזור פקיסטן והודו.
* פרוטוצטיים (Protocetidae) - חיו לפני 39 עד 47 מיליוני שנים, הראשונים להיות ימיים לחלוטין. הם היו הראשונים לעזוב סופית את הודו, ורבים נמצאו באזור אפריקה וצפון אמריקה.
* בסילוזאוריים (Basilosauridae) - חיו לפני 35 עד 37 מיליוני שנים. ניזונו בעיקר על דגים. הם נמצאו בפקיסטן, במזרח התיכון (בעיקר מצרים) ובצפון אמריקה.
* קקנודוניים (Kekenodontidae) - כולל מין יחיד קקנודון 

## קישורים חיצוניים

* לווייתנים קדומים - הסברים מורפולוגים ופירוט אודות המשפחות

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1883
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ויליאם הנרי פלואר
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
*
קטגוריה:טקסונים שהתפתחו באאוקן