בגיא צלמוות

**בגיא צלמוות** (באנגלית: **Through the Valley**) הוא הפרק השני בעונתה השנייה של סדרת הדרמה פוסט-אפוקליפטית האמריקאית "האחרונים מבינינו", שנוצרה על ידי קרייג מאזין וניל דרוקמן עבור רשת "HBO". את הפרק כתב מאזין וביים מארק מיילוד, והוא שודר בערוץ "HBO" ב-20 באפריל 2025. בפרק, יוצאים אלי (בלה רמזי) וג'סי (יאנג מאזינו) לסיור שגרתי, אך לאחר שמתחוללת סופת שלגים עזה, הם מחליטים לצאת לאתר את עקבותיהם של ג'ואל (פדרו פסקל) ודינה (איזבלה מרסד) שנעלמו במהלך סיור משלהם, בעוד שטומי (גבריאל לונה) מתכונן למתקפה על ג'קסון, ויומינג, ואבי (קייטלין דיוור) מתכננת להוציא לפועל את נקמתה בג'ואל.

צילומי הפרק התקיימו בתחילת 2024. צילומי סצנת המתקפה על ג'קסון, שלא הייתה במשחק הווידאו ונכתבה במיוחד עבור הסדרה. התקיימו במשך כמעט ארבעה שבועות ודרשו יותר מ-600 צילומי אפקטים חזותיים, כ-100 ניצבים ועשרות פעלולנים. בתחושה שמותו יניע את כל עלילת הסדרה קדימה, בחרו התסריטאים בחרו לכתוב את סצנת מותו של ג'ואל בתחילת העונה. מבקרים שיבחו את הבימוי, הצילום, הכתיבה וביצועיהם של פסקל, רמזי ודיוור; אם כי היו שחשו שהמתקפה על ג'קסון האפילה על מותו של ג'ואל, בעוד שאחרים שיבחו את הסינרגיות וההקבלה בין שני האירועים. בפרק צפו 643,000 צופים בטלוויזיה הליניארית.

## עלילת הפרק
אבי, החוסה עם קבוצתה בבקתת סקי נטושה ליד ג'קסון, ויומינג, חולמת חלום בו היא מזהירה את עצמה לא להיכנס לחדר בו נהרג אביה. כשהיא מתעוררת, היא מביעה את רצונה להתמקד במשימתה להרוג את ג'ואל, בעוד שחבריה, המודאגים מהיותה של העיירה מבוצרת היטב ומחוסר תוכנית פעולה, שוקלים לסגת. אבי עוזבת במטרה לסקור את ג'קסון, ואוון מבטיח לשאר הקבוצה שהוא ינסה לשכנע אותה לחזור לסיאטל.

בג'קסון, אלי אומרת לג'סי שהיא רוצה לצאת לסיור עם ג'ואל, אך ג'סי מודיע לה שהוא כבר עזב עם דינה. בזמן שמתחילה להתחולל סערת שלגים, אבי מעירה בטעות עדר ענקי של נגועים המסתתרים מתחת לשלג, וניצלת על ידי ג'ואל ודינה. במקביל, בצנרת של ג'קסון מתגלים קנוקנים נגועים המובילים את עדר הנגועים אל העיירה, מה שמוביל למתקפה בה ג'קסון סופגת נזקים ואבדות כבדות; טומי מציל את אשתו, מריה, מבלוטר על ידי משיכתו לסמטה והריגתו בעזרת להביור.

אבי מפתה את ג'ואל ודינה אל הבקתה, באומרה שיש לה חברים שיכולים לסייע להם להגן על ג'קסון. לאחר שהיא מכריחה את מל להזריק לדינה משכך-כאבים שמעלף אותה, אבי חושפת בפני ג'ואל שהיא בתו של הרופא שהוא הרג בסולט לייק סיטי. היא יורה בג'ואל בברכו באמצעות רובה ציד ומכה אותו שוב ושוב עם מקל גולף עד שהמקל נשבר לשניים. אלי, שיצאה במהלך הסערה לחפש את ג'ואל ודינה, נלכדת ונאלצת לצפות כיצד אבי הורגת את ג'ואל על ידי דקירתו עם המקל השבור. אלי נשבעת לנקום ולהרוג את אבי, אך הקבוצה חסה על חייה ועוזבת את הבקתה. תושבי ג'קסון מתחילים להתאושש מנזקי המתקפה, בעוד אלי, דינה וג'סי שבים הביתה עם גופתו של ג'ואל.

## הפקה
### קונספט וכתיבה
[ממוזער|שמאל|200px|עלילת הפרק נכתבה על ידי [קרייג מאזין, היוצר-שותף של הסדרה "האחרונים מבינינו".]]
הפרק נכתב על ידי שותפו של ניל דרוקמן ליצירת הסדרה "האחרונים מבינינו", קרייג מאזין, ובוים על ידי מארק מיילוד. מאזין רצה שמיילוד יעבוד על בימוי העונה הראשונה, אך באותה העת הוא היה עסוק בבימוי סדרת הדרמה "יורשים". לאחר שמיילוד הזכיר את רצונו לעבוד עם מאזין במהלך פאנל, מאזין שלח לו את התסריט של הפרק, אותו מיילוד מצא בלתי-ניתן לעמידה בפניו. מיילוד היה אחראי לבימוי הפרק "The Broken Man" מ"משחקי הכס", שהיה להופעת בכורתה של בלה רמזי (המגלמת את דמותה של אלי) על המסך. ב-"The Last of Us Part II" (2020), המשחק עליו מבוססת העונה השנייה, ג'ואל מצוות לטומי במהלך הסיור בעוד אלי מצוותת לדינה; עם זאת, במהלך כתיבת הפרק הוחלט לשנות זאת ולצוות את ג'ואל לדינה בפרק במטרה להראות את מערכת היחסים שלהם, מכיוון שהם אינם מקיימים אינטראקציה הדדית במהלך המשחק ועל מנת לחבר אותה בצורה רגשית יותר למותו של ג'ואל. שמירה על דינה בנפרד מאלי גם הפכה את מערכת יחסיהן למעורפלת יותר. בנוסף, מאזין חש ששינוי זה מעניק סיבה נוספת לג'ואל לא להגן על עצמו מפני אבי, שכן הדבר סיכן את חייה של דינה. רמזי ציינה כי שינוי זה הוסיף אלמנט של טינה במסע נקמתה של אלי, שכן ג'ואל היה ביומו האחרון עם דינה במקום איתה. הציוות בין אלי לג'סי אפשר למאזין גם להתמקד במערכת היחסים שלהם.

מאזין שמע על מותו של ג'ואל במהלך פיתוח המשחק, עוד לפני שהחל לכתוב את העונה הראשונה של הסדרה, וחש כי מדובר בהחלטה הנרטיבית הנכונה ולא רצה לשנות אותה בעלילת הסדרה, בנימוק כי אכזריותה של החלטה זו היא תגובה יעילה להשלכות מעשיו של ג'ואל.  התסריטאים הקדישו זמן רב להחליט באיזה פרק תוצג סצנת מותו של ג'ואל, ושקלו לזמן קצר להעביר אותו לאחד הפרקים האחרונים של העונה, אך החליטו בסופו של דבר שלא לעשות זאת. מאזין הרגיש שכתיבת סצנה זו בפרק השני של העונה תשלים באופן נרטיבי את מערכת יחסיהם המתוחה של ג'ואל ואלי כפי שהוצגה בפרק הראשון. דרוקמן, שכתב וביים את המשחקים, חשב שסצנת מותו של ג'ואל צריכה להתרחש בתחילת העונה, מכיוון שמשם תתחיל "באמת" עלילתה, וכי דחיית הסצנה לפרקי הסיום של העונה תעניק תחושה שהעלילה "נמרחת". מאזין גם שקל את ההשלכות האמיתיות של השארת הסצנה למועד מאוחר יותר בעונה, מתוך הבנה שהצופים שהיו מודעים כבר לגורלו של ג'ואל יהיו מודעים לכך שסצנה זו טרם אירעה, ולא רצה שהם יחושו מרומים בתחושה שהתסריטאים "משחקים איתם".

מיילוד היה לחוץ יותר מצילום סצנת מותו של ג'ואל מאשר צילום סצנות הפעולה, בשל השפעתה של הסצנה במשחק ורצונו לעשות צדק עמה. דרוקמן הרגיש שהצגת האכזריות בסצנה אפשרה לצופים להבין את דפוסי החשיבה של הדמויות ואת החלטותיהן בעקבות השלכות הסצנה, אם כי הסצנה רוככה מעט בהשוואה לאופן בו הופיעה במשחק בשל הריאליזם שבעיבוד לייב אקשן. מאזין ומיילוד דיברו ארוכות על האלימות המופיעה בסצנה זו, וחשו שיש להציג אותה במטרה להדגיש את מעשיה של אבי, אך תוך כדי ריסון במטרה להימנע מהאדרת האלימות או חגיגתה. בתסריט המקורי של הפרק, האלימות רוככה באופן דרסטי, אך מיילוד חש כי הימנעות מהצגת מותו של ג'ואל תורגש בעיני הצופים כעין ניסיון "להתחמק". מאזין חשב שהצגת אגרופיה של אבי פוגעים בפניו של ג'ואל "הייתה מיותרת" ולא שיקפה את העצב והאבל האמיתיים של הסצנה, בעוד שמיילוד "רצה להימנע מעינויים גלויים" שלא לצורך. בסצנה, פניה של אלי הן הדבר האחרון שג'ואל רואה, וניסיונו לזוז לאחר שהיא מתחננת בפניו לקום רמז לכך שהוא היה מודע לנוכחותה, בניגוד להשתלשלות הסצנה במשחק. סצנת זחילתה של אלי לעברו נכתבה כבר בטיוטה הראשונה של מאזין עבור התסריט, ושיקפה את הצורך שלה להיות איתו; מיילוד בכה במהלך צילומי אחד השוטים של הסצנה. במספר שוטים הוצגה דמותו של מני יורקת על גופתו של ג'ואל כפי שהוא עושה במשחק, אך שוט זה נחתך לטובת צילום שוט כללי יותר.

התסריטאים חשו שהיעדרותו של נוכחות שחקן אקטיבי אפשרה להם לסטות במעט מעלילת המשחק ולהציג מתקפות על ג'קסון שלא הוצגו במשחק.  דרוקמן העריך את ההשקעה שבתיאור היקף כמות הנגועים, דבר שמשתמע במשחקים ובעלילת העונה הראשונה, אך כמעט ולא הוצג עד-כה. היכרותם של התסריטאים עם הפקת הסדרה אפשרה את כתיבתם של קטעי פעולה נוספים, שבאמצעותם הם שמרו על קשרים לפיתוח הדמויות. מאזין הרגיש שהצגתן של מערכות יחסים כמו של טומי ומריה מגדילות את הסיכון שבדאגה לשלום הדמויות וגורמות לסצנות אלו להרגיש כמו יותר מ"קרב סתמי". דרוקמן חשב שהכללת המתקפה על ג'קסון הוסיפה קונפליקט מתמשך יותר עבור הדמויות מכיוון שהן מתמודדות עם יותר אבדות מאשר רק מותו של ג'ואל, ומאזין חש שסצנה זו הבליטה את אובדן יציבותן של הדמויות לאחר שחשו בטוחות ומוגנות בג'קסון; השימוש של טומי בלהביור נגד הבלוטר נלקח ישירות מתוך המשחק הראשון ושיקף את הפחד שחש מאזין במהלך המשחק. נוסף לכך, סצנת היתקלותה של אבי בנגועים הקפואים הורחבה, בעוד שסצנת בריחתה מפניהם והצלתה בידי ג'ואל עובדה בצורה נאמנה יותר.
### ליהוק ואפיון דמויות

פדרו פסקל היה מודע למותו של ג'ואל כשהוא לוהק לראשונה לתפקיד. פסקל הרגיש אי-שינוי באווירה מצד השחקנים וצוות ההפקה במהלך צילומי העונה השנייה, עד לרגע בו היה עליו לעטות את האיפור והתותבות עבור צילומי הסצנה, שלדבריו "הרגו את האווירה לחלוטין ברגע שמישהו הביט עליי מתוך צער". מאזין לא היה מודאג מאובדן פופולריותו של פסקל בעקבות עזיבתו את הסדרה, וציין כי העולם והסיפור הם "הכוכבים" האמיתיים של הסדרה. פסקל יצר קשר עם קייטלין דיוור, המגלמת את אבי; הוא מצא את מערכת היחסים הקרובה ביניהם אירונית בהתחשב בקונפליקט השורר בין שתי דמויותיהם, אך הרגיש שהחוויה קירבה ביניהם מאחורי הקלעים.

רמזי חשה בחילה ובכתה בזמן שקראה את התסריט בפעם הראשונה יחד עם פסקל. השניים התכוננו לסצנה בכך שהתייחסו אליה כאל סצנה כהרגלה, האזינו לשיר "Peanut Butter Jelly Time" בביצוע להקת "Buckwheat Boyz" בלולאה על מנת "לטהר את עצמם" מהאפלה והתשישות שבחזרות עליה, והמשיכו לעשות זאת עד שניות לפני ביצוע כל טייק בצילומי הסצנה. גם פסקל וגם רמזו ציינו כי "הכל פשוט יצא החוצה" במהלך הצילומים, אך מצאו שזה היה קל יותר לביצוע מאשר בחזרות, מכיוון ש"ידעו בדיוק על מה הסצנה הזו להיות". מאזין חש גם כי תחינותיה של אלי בפני ג'ואל לקום משקפות את תחושותיהם של הצופים ברגע הצפייה בסצנה.

גבריאל לונה, המגלם את דמותו של טומי, ציפה לסצנת המתקפה על ג'קסון מאז שקרא את התסריט, והשווה אותה לסצנת הקרב בפרק "קרב הממזרים" מ"משחקי הכס".  הוא ורותינה וסלי, המגלמת את דמותה של מריה, עברו אימוני נשק ופעלולים עבור העונה השנייה, ובפרט עבור סצנת המתקפה, שכללה שחזורים של רובים ששימשו במשחק הווידאו דוגמת רובה ה-M1 גאראנד של טומי. לונה גם למד כיצד לירות באמצעות הלהביור. לונה ציין כי לאחר צילומי הפרק הוא סבל מחזיונות פוסט-טראומטיים נשנים של דמויות בוערות רצות לעברו. לונה אף וידא שחברו, הפעלולן טיי פרווסט, יהיה נוכח על הסט כדי שיעזור לו עם הפעלולים. לונה היה מודאג בתחילה מהיעדרו של טומי במהלך סצנת מותו של ג'ואל; בתגובה, שלח לו מאזין הודעת טקסט ארוכה המתארת את תוכניותיו לקשת העלילה ולפיתוח דמותו של טומי. דרוקמן הרגיש שמטרתו של טומי משתנה במהלך סצנות הפעולה – מהגנה על ג'קסון להצלת מריה מהבלוטר. וסלי ציינה כי שתי הדמויות מהוות "עוגנים זה לזה". עבור תלבושתו של טומי בפרק, שאבה מעצבת התלבושות אן פולי השראה מפרסומת של "מרלבורו" משנות ה-80; לונה ציין כי תלבושתו במהלך הפרק הייתה ייחודית בהשוואה לתלבושתו במשחק.

גופת אביה של אבי הוצגה במכוון בפרק הסיום של העונה הראשונה, בשל הרלוונטיות שלה עבור העונה השנייה, ובמיוחד עבור סצנת החלום של אבי. דיוור רצתה שהצער והאובדן של הדמות ישתקפו בעיניה; היא ראתה בה "אדם שבור מאוד". מאזין ראה באבי "חסרת שביעות-רצון" לאחר מותו של ג'ואל, שלא השיגה במלואו את מה שביקשה והרגיזה את חבריה בתהליך; מאזין חש שהיא "לא שלטה בעצמה" במהלך הסצנה. כמי שצפתה בעצמה בעונה הראשונה עם שידורה, דיוור מצאה את מותו של ג'ואל "שובר-לב". סצנת מותו של ג'ואל הייתה הסצנה הראשונה שצילמה; הצילומים התקיימו שלושה שבועות לאחר פטירת אמה ושלושה ימים לאחר ההלוויה. על אף שלפסקל ואיזבלה מרסד היו אילוצים אחרים שדרשו את נוכחותם, לוח זמני ההפקה נערך מחדש על מנת להתאים את זמני הצילומים לצרכיה של דיוור. לדיוור ניתן הזכות לבחור את היום בו תצולם סצנת מותו של ג'ואל, וביום הצילומים היא בקשה נוכחות של צוות הפקה מינימלי. דיוור לא יכלה להתכונן לסצנות כרגיל, דבר שלדעתה היטיב עם גילום הדמות בכך שהרגיש טבעי יותר. מאזין כתב מונולוג לאבי שלא היה נוכח במשחק, בעקבות גילוי המוטיבציות של אבי בשלב מוקדם יותר בסדרה מאשר במשחק. מיילוד ציין כי דיוור נתנה את כל-כולה עבור צילומי הסצנה, אפילו במהלך טייקים שלא התמקדו בדמותה של אבי.
### מוזיקה

הפרק מסתיים בגרסת כיסוי לשיר "Through the Valley" מאת שון ג'יימס, בביצועה של אשלי ג'ונסון, שגילמה את דמותה של אלי במשחקים ואת דמות אמה של אלי, אנה, בעונה הראשונה. גרסת הכיסוי של ג'ונסון הופיעה במשחק השני ובקמפיין השיווק שלו; זו המוצגת בפרק היא שילוב בין הביצוע המקורי שלה להקלטה חדשה, שמוסיפה גרסה רכה יותר של הבית השני שעומדת בהלימה לסצנת הסיום. הזרמת גרסת הכיסוי של ג'ונסון עלה ב-1,005% בשירות הזרמת המוזיקה "ספוטיפיי" בארצות הברית לאחר שידור הפרק. מאזין חש כי השימוש בגרסת כיסוי זו משקפת את אהבתה של אנה לאלי במהלך הסצנה שבה אלי מתאבלת על ג'ואל, ובכך למעשה מציבה את שני הוריה של אלי בתוך הסצנה. לדעת מאזין, חלק מהמילים ייצגו את אירועי הפרק – בעוד שג'קסון ניצלה מחורבן מוחלט, נשמות אחדות נידונו לאבדון – ואילו מילים אחרות שיקפו תשוקה בלתי-ניתנת להשגה עבור הדמויות:

המלחינים גוסטבו סנטאוללה ודייוויד פלמינג עבדו על פסקול הסדרה, שהושפע ושאב השראה ממעשיהם של הדמויות שבמרכזו ומקטעי הפעולה, בהתאמה. השניים רצו שפסקול הפרק ישקף את תוצאותיו הבלתי-נמנעות של האירועים שהתרחשו בה בצורה תת-הכרתית, תוך בנייה מתמשכת והדרגתית עד לסצנת מותו של ג'ואל. פלמינג ניגש להלחנת סצנת המתקפה על ג'קסון עם שילוב של בנג'ו וצ'לו, בדומה לפרקים קודמים, והשתמש בתופים גדולים יותר וכלי נשיפה ממתכת. פלמינג הלחין שבר את הסצנה בשני חלקים, כשחלקו הראשון התמקד בהכנות של העיירה לקראת המתקפה וחלקו השני בשיא המתקפה. פלמינג רצה שסצנת מרדף הנגועים אחרי אבי יהיה דרמטי, אך לא יאפיל בעוצמתו על המתקפה על ג'קסון; הוא עבד בשיתוף פעולה הדוק עם מאזין, וניסה מספר גרסאות כדי להבטיח שהסצנה תרגיש ייחודית בהשוואה למפגשים קודמים עם נגועים.

פלמינג וסנטאוללה הלחינו את נעימת הנושא לדמותה של אבי כך שתתאים בכעסה, בכאבה ובטראומה שלה לאלו של אלי, ולא לשל אנטגוניסטית מסורתית. עבור סצנת מותו של ג'ואל, סנטאוללה השתמש מחדש במספר נעימות שחזרו על עצמן על מנת ליצור "שיא רגשי" תוך כדי הפניה לנעימות חדשות באמצעות כלי נגינה כמו הצ'רנגו, תוך שמירה על "האסתטיקה של המוזיקה לא רק באמצעות הנעימות, אלא גם עם הנגינה והגולמיות שלה". המוזיקה בסצנה עברה מספר שינויים, לאחר שבמקור הייתה פעילה ורציפה יותר; מאזין היה מעוניין במוזיקה שקטה יותר, מתוך רצון ליצור רגעים שיוסיפו הלם ויגרמו לצופים להרגיש קרובים יותר לדמויות בדומה למשחק במקום לצפות בסצנה באופן פסיבי. הם החליטו להשתמש באחד מהקטעים של סנטאוללה בקטע בו אבי מדברת על מות אביה, דבר שאותו החשיב מאזין כאפקטיבי.

### צילומים

צילומי הפרק התקיימו במשך חודש וחצי, החל מפברואר 2024. סצנת מותו של ג'ואל צולמה ב-7 במרץ 2024, בקאמלופס שבקולומביה הבריטית. פסקל התעכב מהלגיע לסט הצילומים בעקבות דחיית טיסתו לאור תנאי מזג האוויר, מה שאילץ אותו לשוב לוונקובר. במהלך ההכנות לצילומי הסצנה, מאזין ומיילוד בילו שעות בקביעת מיקומה של כל דמות הנוכחת בסצנה, ובמהלך הצילומים מיילוד והצלמת קתרין גולדשמידט בחרו להתמקד בפניהם של חבריה של אבי במקום רק באלימות מותו של ג'ואל. שוט בכייה של מל אולתר על ידי השחקנית אריאלה ברר. סצנות בקתת הסקי צולמו במשך ארבעה ימים; מתוך שני הימים שהתמקדו בצילומי מותו של ג'ואל, יום אחד כלל בעיקר את צילומי סצנות תגובתה של אלי למותו. מאזין ראה בתותבות עבור סצנת מותו של ג'ואל את התותבות החשובות ביותר להפקת העונה. לשם כך, נסרקו פניו של פסקל במצלמת תלת-ממד במטרה לאפשר למעצב התותבות בארי גואר ליצור את התותבת הדרושה לסצנה, לצד יכולת לתמרן ולהתגמש במידת התותבת, במיוחד מכיוון שעינו השמאלית של פסקל הייתה אמורה להיות נפוחה וסגורה. גולדשמידט צילמה באמצעות עגורן את זחילתה של אלי לגופתו של ג'ואל במטרה לאפשר לצופים להבין את מלוא חלל החדר ולחוש את הבידוד והריקנות שברגע האינטימי בין הדמויות.  בעוד ששאר הסצנה צולמה בנוכחות השחקנים, מיילוד רצה שהשוט הסופי יסיט את עצמו "למקום סופי, שיפוטי, ובתקווה שיהיה גם שובר-לב".

סצנות המתקפה על ג'קסון צולמו במיסיון שבפורט לנגלי ובלנגלי. העיירה נבנתה על מגרש חניה בוונקובר, בגודל של 292,500 רגל מרובע (27,170 מ"ר) וכללה 45 בניינים שנבנו חלקית. על מנת להדגיש את האופן בו הקהילה צמחה והתרחבה, הוחלט שלא לעשות שימוש בחומרים ששימשו לצילומי ג'קסון בעונה הראשונה. סצנת הפעולה צולמה במשך כמעט ארבעה שבועות; מיילוד וגולדשמידט עיצבו את הסטוריבורד של הסצנה על הסט לפני שהושלמה על ידי מעצב ההפקה דון מקולי וצוותו, שהוסיפו לו אלמנטים נחוצים במטרה לסייע לצילומי הסצנה כמו סימון מבנים בעלי אטימות לאש ומסלולי הליכה עבור השחקנים והצוות. מקולי אייר כל חלק מסצנת הקרב על הסט במטרה לסייע לצוות ההפקה. המפיקים בפועל ז'קלין לסקו וססיל אוקונור הובילו את צוותי הצילום וההפקה האחראים על סצנות הפעולה, שכללו עשרות פעלולנים וכ-100 ניצבים בתותבות; הפעלולנים השתתפו במחנה אימונים כדי להכיר את התפקידים. גואר שוחח עם מאזין ודרוקמן על שינוי המראה של חלק מהנגועים במטרה לשקף את השפעת מזג האוויר הקר והשלג עליהם ולגרום להם להיראות מכוסי כוויות-קור. צוות התותבות עבד על כ-20 עד 30 פעלולנים בכל יום עבור צילומי תקריב, תוך התמקדות באלו שיופיעו ישירות מול המצלמה.

הפעלולן שגילם את הבלוטר, גלן אניס, נדרש להשתמש בכריות קירור ובאוהל קירור לפני סצנת הלהביור, עליה חזר כ-12–14 פעמים; מאוחר יותר ציין מיילוד כי חשב שהם "כמעט גרמו לו להיפותרמיה". מספר סצנות נוספות, כולל פיצוצים נוספים של הנגועים, צולמו אך נחתכו מהגרסה הסופית. צילומי הפרק התקיימו באלברטה לתקופה של שישה עשר ימים, החל מ-18 במרץ, כולל באקסשו ובאתר הנופש פורטרס מאונטיין. מזג האוויר השפיע על הצילומים, שהתקיימו במהלך סופת שלגים בהר פורטרס,  ובוויסלר, במהלך הסצנה שבה אבי נרדפת על ידי הנגועים; צילומי שוט המרדף האחרון לא כללה חלק מחברי הצוות (כולל מחלקת הסאונד) מחשש למפולת שלגים. מאזין ומקולי הגו את סצנת העימות בין טומי לבלוטר לאחר שהצילומים הסתיימו; הסצנה צולמה ארבעה חודשים לאחר מכן, בשטח פרטי במפרץ מינאטי ובבריטניה ביץ' במשך חמישה ימים ביולי – וכללו שימוש באפקטים פירוטכניים של עשן ולהבות.
### גמר הפקה
מיילוד ועוזר הבמאי הראשון, דן מילר, עבדו עם מנהל האפקטים הוויזואליים אלכס וואנג במטרה ליצור קטעי טרום-ויזואליזציה עבור סצנת הפעולה המלאה. מיילוד הרגיש שהניסיון שלו בבימוי "משחקי הכס" הכשיר אותו לתנאי ההפקה הפיזית ולאפקטים הוויזואליים שנדרשו ממנו במסגרת בימוי הפרק. אחד עשר צוותי אפקטים ויזואליים עבדו על הפרק, כולל "DNEG", "Important Looking Pirates", ו-"Wētā FX"; "Wētā FX" עבדו על הנפשת הנגועים, והגדילו את מספרם באופן משמעותי,  ו-"Important Looking Pirates" עבדו על סצנת הבלוטר.  במהלך צילומי הפרק נעשה שימוש ביותר מ-600 צילומי אפקטים ויזואליים, כמעט 200 יותר מהפרק החמישי של העונה הקודמת. בעוד שהבלוטר בפרק זה גולם בתחילה על ידי פעלולן לפני שהוחלף בהנפשה שנוצרה על ידי מחשב (CGI), וואנג וצוותו יצרו את הבלוטר ב-CGI תחילה כאמצעי להבנת העיצוב שלו טוב יותר. הם שינו את עיצובו – במיוחד את צורת ראשו, נבטי הקנוקנות שלו, ואת צבעי ורידיו הכחולים-סגולים במטרה לשקף את הסביבה הקפואה – והפכו אותו לגדול ומרשים יותר. תנועותיו קיבלו השראה מבעלי חיים כמו תנינים, שלרוב נעים באיטיות אך צוברים מהירות כשהם נדחקים לפינה או תוקפים. וואנג השתמש במשחקיות של המשחק השני כרפרנס להנפשת הבלוטר שנשרף. מספר הנפשות נבדקו; וואנג רצה שהקהל יראה את הלהבות קופצות על שכבותיו המרובות של היצור על מנת להפוך את מותו לאמין.

הפרק נערך על ידי העורך טימותי איי. גוד. גוד החל לעבוד על הפרק בשלהי פברואר 2024, והגרסה הסופית של הפרק הושלמה יותר משנה לאחר מכן.  הוא קיבל יותר חומרי צילום מהרגיל – 24 ימי הפקה ראשיים (שלוש שעות ביום) ויותר מ-30 ימי הפקה משניים, בסך הכל כ-50 ימים.  עריכות מוקדמות זגזגו בין סצנות המתקפה על ג'קסון לסצנות הבקתה, אך גוד הרגיש שהקהל אהב יותר את הדרמה המתמקדת בדמויות בבקתה, מה שהוביל לשילוב סצנות המתקפה על ג'קסון בשלב מוקדם יותר בפרק. גוד ציין כי סצנת מותו של ג'ואל הייתה הסצנה המאתגרת ביותר לעריכה, במיוחד בשל הלחץ שנגרם מחשיבותה והחרדה שהיא תפעיל על הצופים. על מנת להבין טוב יותר אילו מהאלמנטים שלה היו החשובים ביותר, הוא ביצע מחדש את עריכת הסצנה חמש פעמים לפני שהציג אותה בפני מיילוד ומאזין. על סמך העריכות, מיילוד ומאזין סיפקו הנחיות נוספות, למשל המלצתו של מאזין על הוספת אלימות נוספת מנקודת מבטה של אלי והוספת הפסקה לפני שהיא מגיבה למותו של ג'ואל.  הסדרה לרוב נמנעת מהצגת אלימות גרפית, וכך גם היה בגרסתו המקורית של גוד, שנמנעה מהצגת מותו של ג'ואל, אך מאזין מצא לנכון להציג את הסצנה בצורה מזעזעת יותר. חדירתה של אלי אל בקתה נערכה בשוטים מהירים במטרה לשמור על הסצנה בתנועה, אך בשוטים ארוכים מספיק להראות את נקודת מבטה.

מיילוד צילם את השחקנים במספר דרכים שונות, מה שגרם לגוד לנסות ולבחור את הגרסה היעילה ביותר; הוא שילב מספר גרסאות כדי להדגים את רגשותיה המשתנים של אלי לאורך הסצנה, משקטה ועד לזועמת. מיילוד צילם סצנות שלמות מנקודות מבט שונות, כמו מותו של ג'ואל מנקודת מבטו של אחד מחבריה של אבי, מה שסיפק לגוד עוד קטעים לעריכה, ואפשר לו לבנות רגעים חדשים בסיפור, כמו שוט בו אוון מורה למני לתת לאלי לחיות. קטע האודיו בו ג'ואל אומר לאבי "פשוט תסיימי עם זה כבר" נלקח מטייק שונה מזה שהוצג בפרק. בשינוי מהתהליך הרגיל, גוד ערך את הסצנות האחרונות כך שיתאימו למוזיקה, מה שאילץ אותו לקצר את הסצנה בין טומי למריה; הוא הגביל זאת לקטע קצרצר בו מריה מנחמת את טומי השבור. גוד ביקש להוסיף את צליל גופו של ג'ואל הנגרר על פני השלג כדי לאפשר לצופים להרגיש את נוכחותו.

## ביקורות
### שידור ואחוזי צפייה
הפרק שודר בערוץ "HBO" ב-20 באפריל 2025. בטלוויזיה ליניארית, בפרק צפו 643,000 צופים, ונרשמו אחוזי צפייה של 0.16.
### תגובת הקהל

באתר הביקורות "Rotten Tomatoes, קיבל הפרק את הציון 96% על סמך 28 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 9.1/10. מייקל וולש מ-"Nerdist" כינה את הפרק "טלוויזיה במיטבה בכל דרך". ניית'ן אינגרהם מ-"Engadget" חש כי הקבלתם הסימולטנית של המתקפה על ג'קסון ומותו של ג'ואל "היא עדות לגאותנותם של התסריטאים, הבמאים וצוות השחקנים", על אף שמנגד, סיימון קארדי מ-"IGN" חש כי מדובר ב"שני סיפורים שלא נותנים זה לזה מספיק מקום לנשום".

מבקרים שיבחו את משחקה של רמזי בפרק, ובפרט את הצגת צערה וזעמה, ואת צרחותיה כאשר ג'ואל נהרג; קימברלי רוטס מ-"TVLine" כינתה את רמזי "שחקנית השבוע" ושיבחה את יכולתה להעביר את "ייאושה של אלי בהבנה שאין זמן לתקן דברים עם ג'ואל". קרוליין סייד מ-"A.V. Club" הרגישה שרמזי לכדה ביעילות את "בגרותה ותמימותה הילדותית" של אלי. ביצועיה של דיוור זכו לשבחים בשל הפגנת עוצמתה ואכזריותה, שרבים מהמבקרים חשו שפיצו על גופה הפחות שרירי של אבי מהמשחק; כריס בניון מ"הטלגרף" כינה את משחקה של דיוור "עוצמתי", תוך שהיא מקרקעת את פעולותיה של אבי, ואלכס וולש מ-"TheWrap" ציין כי ביצועיה של דיוור "אינם משאירים ספק מדוע היא הייתה השחקנית הנכונה לתפקיד". קארדי מ-"IGN" ציין כי ביצועיו של פסקל היו "מושלמים", תוך ציון "רגש ההשלמה בעיניו" במותו; וולש מ-"Nerdist" מצא את מבטו האחרון אל אלי בלתי-נשכח, וגם שיבח את רגשותיו של לונה בסצנת המתקפה על ג'קסון.

סייד מ-"A.V. Club" השוותה את התסריט לטרגדיה יוונית, וכינתה את נוחות העלילה "הרסנית במכוון ולא עצלנית מבחינה מבנית". זושה מילמן מ"פוליגון" ציינה בביקורתה כי שחרור עדר הנגועים על ג'קסון על ידי אבי, שלא במתכוון, מדגים את השלכותיה החברתיות הרחבות יותר של מסע הנקמה שלה. מספר מבקרים שיבחו את סצנת המוות של ג'ואל בשל איזון הכאב לצד אכזריותה של אבי; אינגרהם מ-"Engadget" שיבח את מקבול הסצנה לצד המתקפה על ג'קסון בשל הוספת שכבות ומשמעויות של צער לשתיהן, אם כי טרייסי בראון מ"לוס אנג'לס טיימס" מצאה את ההקבלה בין שתי הסצנות כבדה, בתחושה שג'קסון "נהרסת על ידי מפלצות נגועות בעוד שג'ואל נהרג על ידי מפלצות אנושיות". קארדי מ"IGN" ציין כי לתחושתו סצנת המתקפה על ג'קסון מאפילה על מותו של ג'ואל ומסיחה את דעת הצופים מהאירועים עם דמויות שאינן מוכרות להם. קנת' שפרד מ"קוטאקו" מתח ביקורת על קצב עלילת הפרק, וציין כי הסאבטקסט הפך לבולט מדי בעקבות הסרת עמימות מניעיה של אבי והצגת אלי מחבקת את גופתו של ג'ואל. שירלי לי מ-"The Atlantic" הרגישה שהמונולוג של אבי הקהה את ההלם שבהריגת ג'ואל, וכי המתקפה על ג'קסון נוספה במטרה לפצות על כך, מה שגרם לסדרה "להפוך למעגלית וחונקת יותר". מבקרים רבים מצאו את ההלם בעקבות מותו של ג'ואל מקביל להלם שאחז בצופים בעקבות מותו של נד סטארק או אירועי החתונה האדומה ב"משחקי הכס".

בימויו של מיילוד והצילום של גולדשמידט זכו לשבחים בשל המיקוד שלהם על הדמויות השונות, במיוחד במהלך סצנות המתקפה ומותו של ג'ואל. מספר מבקרים שיבחו את סצנת המרדף של אבי, ומצאו את הצילום מפחיד וקלאוסטרופובי; קארדי מ-IGN ציין כי הסצנה מדגימה את "עיקשותם הקטלנית" של הנגועים, ושפרד מ"קוטאקו" ציין את נאמנות השוטים בסצנה למשחק הווידאו. סייד מ-"A.V. Club" כינתה את השוט בו אלי מחבקת את גופתו של ג'ואל "יפהפה והרסני", ובן טרוורס מ-"IndieWire" הרגיש ששוט זה משקף את תפיסתה של אלי על העתיד, המוגבלת בעקבות התמקדותה בעבר. מספר מבקרים ראו את סצנת המתקפה כאפית והאינטנסיבית ביותר בסדרה, והשוו אותה לטובה לסצנות קרב מתוך "משחקי הכס" ולקרב נקרת הלם מ"שני הצריחים". ג'יימס ג'קסון מ"הטיימס" השווה אותה לסצנת הפתיחה של "להציל את טוראי ריאן", וג'ון נוג'נט מ"אמפייר" כינה אותה "טלוויזיה קולנועית יוצאת-דופן בקנה מידה ענקי". סייד מ-"A.V. Club" התרשמה מהאופן שבו הסצנות גרמו לה להרגיש יותר אכפתית כלפי גורלם של טומי ומריה, וקית' פיפס מ-"Vulture" חש כי סצנות ההכנה לקראת המתקפה הפכו את האקשן לאפקטיבי יותר. לעומת זאת, קארדי מ-IGN ראה בסצנה, על אף איכותה, תיקון-יתר של קטעי הפעולה הנדירים מהעונה הראשונה, ואלן ספינוול מ"רולינג סטון" מצא את הסצנה "מרגשת" אך "פחות משכנעת ממה שהייתה צריכה להיות" בשל הדמויות הלא-מוכרות המכילות אותה.

## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פרקי טלוויזיה
קטגוריה:The Last of Us