open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
השריר העגול הגדול

שמאל|ממוזער|200px|כתף שמאל במבט אחורי. 3.הגב הרחיב,''' 5.השריר העגול הגדול''', 6.העגול הקטן, 7.הרום קוצי, 8.השריר המך קוצי, 13.הראש הארוך של התלת ראשי של הזרוע.
**השריר העגול הגדול** (TA: Musculus teres major) הוא אחד השרירים המחברים בין עצם השכם לעצם הזרוע. השריר ממוקם מתחת לעצם השכם והוא מהווה, יחד עם שריר הגב הרחיב את הדופן האחורי של בית השחי. כיווץ השריר מביא לסיבוב פנימי של הזרוע ולקירובה לגו. כאשר הזרוע במנח כיפוף, פועל השריר להנעתה לכיוון פשיטה.

## תיאור
תחילתו של השריר העגול הגדול בצד האחורי של הזווית התחתונה של עצם השכם.

חלקו המרוחק של השריר נאחז בשפה התיכונה של החריץ שבין הגבשושיות של עצם הזרוע.

## עצבוב
השריר העגול הגדול מעוצבב על ידי שורשי העצב הצוואריים השישי והשביעי (C6, C7) דרך **עצב תת-עצם השכם התחתון** (Nervus suprascapularis).

## ראו גם
* אנטומיה טופוגרפית (גו במבט אחורי)
* אנטומיה – מונחים

## קישורים חיצוניים

עגול גדול
דמיון מזרחי (אלבום)

"**דמיון מזרחי**" הוא אלבומה ה-11 כסולנית של ירדנה ארזי, שיצא ב-1989.

## הפקה
האלבום כלל עשרה שירים המבוססים על מוזיקה ערבית אשר מקורה בלבנון, עיראק, מצרים ועוד, בהם להיטים של גדולי הזמר הערבי כמוחמד עבד אל-והאב, פיירוז, משפחת בנדלי ואחרים. כולם תורגמו לעברית על ידי שאפיק סלמן ונכתבו בגרסה שונה מזו של סלמן על ידי אהוד מנור. האלבום, בהפקתו המוזיקלית של ירון בכר, נחשב לאחרון אלבומיה הגדולים של ארזי. הוא אמנם זכה להצלחה יחסית בישראל (נמכר ב-30 אלף עותקים) וגם בעולם (בעיקר באירופה ואפילו ביפן), אך הוא מסמל את תקופת הדעיכה של ארזי כזמרת הפופולרית ביותר בישראל.

באלבום זה נקטה ארזי קו ברור בעמדותיה הפוליטיות. הבחירה להוציא תקליט המבוסס על מוזיקה ערבית בעיצומה של האינתיפאדה הראשונה, עוררה מחלוקת וכעס רב, אך לטענתה, ההקלטות לאלבום החלו בטרם פרוץ האינתיפאדה. ארזי לא היססה לשיר שורות כמו "מנגן חליל הנצח שיר אחד לשני עמים" (מתוך "חליל הנצח") ואף לשיר בית בערבית במסגרת שיר הנושא של האלבום. בעקבותיו הגיעו לארזי מכתבי הערצה רבים מהעולם הערבי, עליהם מבוסס השיר "מכתב" שכתבו לה רחל שפירא וירוסלב יעקובוביץ' לאלבומה "מתוך שאהבתי" שיצא ב-1995. בעקבות "דמיון מזרחי" נבחרה ארזי כזמרת השנה הישראלית בארצות ערב בתוכניתו של שפיק סלמן, "מישראל באהבה" בקול ישראל בערבית ואף הוזמנה להופיע במצרים.

כמו את כל אלבומיה לאורך השנים, גם את "דמיון מזרחי" הוציאה ארזי בהפקה עצמאית, והוא נחשב ליקר מבין אלבומיה, בהשקעה של 100 אלף דולר. בנוסף, הפיקה ארזי סדרה של קליפים ללהיטי האלבום, ביניהם "אל תאמר", "מה נתת לי" ושיר הנושא.

המעבד המוזיקלי ירון בכר לקח את השירים לכיוון רוקיסטי ברור, אך עשה שימוש בכלי נגינה אתניים וערביים. לצורך האלבום הוטס לארץ במיוחד הבסיסט יוסי פיין.

באלבום מופיע גם שיר אחד מקורי, "אלף לילה ולילה", שכתבו מנור ובכר. הוא נכנס למצעד הפזמונים ב-30 במאי 1989 ושהה בו 12 שבועות. כמו כן נכנס למצעד הפזמונים השנתי תשמ"ט והתברג במקום ה-11.

## רשימת השירים באלבום
# מה נתת לי
# בן השייח'
# דבקה מדורה
# דמיון מזרחי
# היא יוצאת מבית הוריה
# אל תאמר
# חליל הנצח
# אלף לילה ולילה
# יא חביבי
# ליל מנוחה בסוף הדרך

## משתתפים באלבום

*ירון בכר - מעבד מוזיקלי, מפיק ונגן קלידים
*יוסי פיין - גיטרה בס
* ארז נץ - גיטרות
* אלון הלל - תופים
* מערוף נימרי - כלי הקשה
* סלים נדף - עוד
* אלברט אליאס - חליל קנה סוף
* פנינה בריק - קולות רקע
* רותי בן אברהם - קולות רקע
* דינה גולן - קולות רקע
* אורלי קפח - קולות רקע
* יהודה תמיר - קולות רקע
* ראובן גבירץ - קולות רקע
* מוטי דיכנה - קולות רקע
* צבי בומס - קולות רקע
*גברי מזור - יועץ אמנותי
*אהוד מנור - כותב מילים
*שאפיק סלמן - תרגום השירים
* נתן תומר - מפיק
* אמיר ארזי - מפיק בפועל
* צדי צרפתי - במאי צילומים
* יצחק אביעזר - מתרגם

## הערות שוליים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי ירדנה ארזי
קטגוריה:אלבומים בעברית
תחנה בדרך

"**תחנה בדרך**" הוא אלבום אוסף של הזמרת הישראלית ירדנה ארזי, שיצא ב-1989.

## רקע
אלבום הוא למעשה האחרון בתקופת הצלחתה הגדולה של ארזי בשנות השמונים, ואחריו החליטה לפרוש לשלוש שנים מחשיפה תקשורתית. בכך תמו ימי הזוהר שלה. האלבום הוא אלבום אוסף, ובו גם שירי שנות החמישים בעיבודים חדשים. את האלבום הפיק מוזיקלית אריק רודיך, והוא גם האלבום הראשון של ארזי ללא יועצה האמנותי גברי מזור שליווה אותה לאורך כל שנות הצלחתה.

את האלבום הקליטה ארזי במקביל להקלטת אלבומה "דמיון מזרחי", ובמרכזו חידושים ללהיטים כמו "שאני עמך" של אסתר עופרים, "בת הדייג" של מרים אביגל, "מול הר סיני" של להקת הנח"ל ושושנה דמארי ו"בין פרחי הגן" שארזי עצמה ביצעה במסגרת המופע "קונגרס הצחוק הציוני" בשנת 1972.

במיוחד לאלבום זה התאחדה לראשונה שלישיית שוקולד מנטה מסטיק וביצעה שני שירים, אף הם גרסאות כיסוי ללהיטי עבר: "ונצואלה" ו"נערה ממש אוצר". לשיר "ונצואלה" הופק קליפ מיוחד.

בנוסף, ריכזה ארזי באלבום מבחר משיריה המוכרים לאורך השנים, כ"בן אדם", "היא רוקדת", "עגילי דמאר", "דרישת שלום", "יש ונדמה" ו"הכינור הנאמן", מחרוזת שירי רועים עמה הופיעה באותה התקופה, וגרסת רמיקס לשיר "מה נתת לי" שערך יזהר אשדות במיוחד להפצה בינלאומית.

שני שירים חדשים ליוו את הדיסק. הראשון בהם "האיש מן החלום" נכתב במיוחד למצעד הפזמונים השנתי תשמ"ח, שהה במצעד 18 שבועות מהם שלושה בפסגה והגיע למקום השביעי במצעד הפזמונים השנתי תשמ"ט לצד "אלף לילה ולילה" מהאלבום דמיון מזרחי.
השני הוא "כאבים רחוקים" שיצא לרדיו ב-28 בנובמבר 1989 ושהה במצעדי הפזמונים 24 שבועות רצופים (השיר הוותיק ביותר של ארזי במצעדי הפזמונים). במצעד הפזמונים השנתי תש"ן דורג במקום ה-12 וארזי זכתה בתואר "זמרת העשור".

## רשימת השירים באלבום
# כאבים רחוקים
# ונצואלה - עם לאה לופטין ורותי הולצמן
# נערה ממש אוצר - עם לאה לופטין ורותי הולצמן
# רק אלומה
# מול הר סיני
# שם בכביש דימונה
# יש ונדמה
# הכינור הנאמן
# מה יש לי
# עגילי דמאר
# דרישת שלום
# בן אדם
# יריד האהבה
# היא רוקדת
# בין פרחי הגן
# שאני עמך
# בת הדייג
# האיש מן החלום
# מחרוזת שירי רועים
# מה נתת לי (רמיקס)

## משתתפים באלבום
*אריק רודיך - מעבד מוזיקלי, מפיק ונגן קלידים
*דלית כהנא - קולות רקע
*ירדנה ארזי - יועצת אמנותית
*יזהר אשדות - מעבד
* לאה לופטין - שירה
* רותי הולצמן - שירה
* גלעד עצמון - כלי נשיפה
* נתן תומר - מפיק

קטגוריה:אלבומי ירדנה ארזי
קטגוריה:אלבומי אוסף בעברית
אבי טבח

**אבי טבח** (נולד ב-1972) הוא פרופסור מן המניין בפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב.

## ביוגרפיה
אבי טבח הוא בעל תואר ראשון במשפטים מהאוניברסיטה העברית בירושלים, והתמחה במשרד עורכי הדין דנציגר, קלגסבלד, רוזן. השלים לימודי דוקטורט באוניברסיטת שיקגו ב-2003. בשנת 2007 הוענק לו פרס צלטנר לחוקר הצעיר.

תחומי מחקרו של אבי טבח הוא ניתוח כלכלי של המשפט בכלל ושל התנהגות פלילית ואכיפת החוק בפרט.

במסגרת עבודתו המשותפת עם פרופ' יעקב נוסים, מהפקולטה למשפטים באוניברסיטת בר-אילן, הציגו השניים תאוריה חדשנית בנוגע לענישה המושתתת על עבירות פליליות, שעומדת בניגוד לדגם של פרופסור גארי בקר, חתן פרס נובל לכלכלה. בקר טען שכשמגבירים את הסנקציות על עבירות פליליות, הדבר מרתיע עבריינים והם יעשו פחות עבירות. אולם נוסים וטבח, בניגוד לבקר, הראו שלפעמים דווקא הגדלת הסנקציות תגרום ליותר עבירות.

## קישורים חיצוניים
* אברהם טבח - דף המרצה, באתר אוניברסיטת תל אביב 

קטגוריה:בוגרי תוכנית פולברייט ישראלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:עורכי דין ישראלים
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1972
פפלגוניה

שמאל|ממוזער|250px|פפלגוניה באסיה הקטנה בין המאה ה-3 לפנה"ס והמאה ה-1 לפנה"ס
שמאל|ממוזער|250px|פפלגוניה באסיה הקטנה
ממוזער|מפת פפלגוניה. היינריך קייפרט, 1903
**פפלגוניה** (לטינית **Paphlagonia**; יוונית **Παφλαγονία**) היא חבל ארץ היסטורי בצפון אסיה הקטנה ולחופי הים השחור. פפלגוניה שכנה בין ביתיניה ממערב ופונטוס ממזרח ומצפון לפריגיה ולקפדוקיה.

## מיתולוגיה
תושבי פפלגוניה כמעט שלא נזכרו לאורך ההיסטוריה אך הם היו מיושביה המוקדמים של אסיה הקטנה ונזכרו באיליאדה. ייתכן שהיו מקורבים אתנית לתושבי קפדוקיה. הומרוס ופליניוס הזקן ציינו שלאחר חורבן טרויה הוביל אנטנור, מייסדה המיתולוגי של פדובה, את האנטים (Eneti) מפפלגוניה אל חופיו הצפון-מערביים של הים האדריאטי, ושם התערבבו באוגנים (Euganei), שבט מקומי מיתולוגי למחצה, והיו לונטים האדריאטים.

## היסטוריה
פפלגוניה יושבה בידי שבטים יוונים במחצית הראשונה של האלף הראשון לפנה"ס, והעיר סינופ נוסדה בשנת 630 לפנה"ס לערך. הרודוטוס ציין כי פפלגוניה נכבשה בידי קרויסוס מלך לידיה במאה ה-6 לפנה"ס וכי לאחר מכן עמדה לצידו של כורש. כל הנסיכים ששלטו בפפלגונים נקראו "פילמנס" (Pylaimenes) על שמו של מנהיגם המיתולוגי, ונראה כי שמרו על עצמאות יחסית בשל מיקומה המבודד יחסית של ארצם, בין הרי צפון אנטוליה לים השחור. 

במאה ה-4 לפנה"ס נשלטה פפלגוניה בידי מוקדון ולאחר מותו של אלכסנדר מוקדון באה תחת שלטונו של אאומנס. למרות זאת, המשיכו נסיכי פפלגוניה לשלוט בארצם עד שנבלעה בהדרגה על ידי פונטוס החל בזמנו של מיתרידטס הראשון, מלך פונטוס במחצית הראשונה של המאה ה-3 לפנה"ס, ובאופן מוחלט כמאה שנה לאחר מכן. משלב זה היה גורלה של פפלגוניה זהה לזה של פונטוס, ויחד עימה נכבשה והייתה לפרובינקיה הרומית פונטוס בשנת 65 לפנה"ס.

בירתם הקדומה של הפפלגונים הייתה גנגרה (Gangra) שנקראה מאוחר יותר גרמניקופוליס (Germanicopolis) וכיום צ'נקרה (Çankırı). ערים חשובות אחרות בפפלגוניה היו אמסריס (Amastris, כיום אמאסרה) ואמיסוס (Amisus, כיום סמסון) שעל גבול פונטוס.

## ראו גם
*אסיה הקטנה בתקופה ההלניסטית
*אסיה הקטנה בתקופה הרומית
*פונטוס
* ריפת

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:טורקיה: גאוגרפיה
קטגוריה:טורקיה: היסטוריה
קטגוריה:פונטוס
קטגוריה:טריטוריות היסטוריות
קטגוריה:האימפריה הביזנטית: חלוקה מנהלית
אנקרה (נפה)

**נפת אנקרה** (טורקית **Ankara ili**) המשתרעת על שטח של 25,615 קמ"ר במרכזה של אסיה הקטנה היא הנפה השלישית בגודלה בטורקיה.

## גאוגרפיה
הנפה משתרעת במישורי רמת אנטוליה ובתחומי גלילי הניקוז של נהרות הקיזילאירמאק והסקריה. האקלים באזור יבשתי קיצוני וצחיח ומתאפיין בחורף קר ומושלג ובקיץ חם ויבש. הגשם המועט שיורד באזור פוקד אותו בעיקר בחודשי האביב והסתיו, והצמחייה הטבעית היא צמחיית ערבה צחיחה. כמחצית משטח הנפה מעובד, על 28% ממנו משתרע חורש וכעשירית ממנו הוא אדמת מרעה. בדרום-מזרחה של הנפה משתרעת ימת טוז המלוחה, והנקודה הגבוה ביותר היא בפסגת הר אשק (Işık Dağı) הנישא לגובה של 2,015 מטר.

אנקרה, בירת טורקיה משמשת גם כבירת הנפה. הנפה מחולקת ל-24 תת-נפות (İlçe) ולפי הערכות בשנת 2006 מנתה אוכלוסייתה 5,017,914 תושבים, רובם בעיר אנקרה ובסביבותיה. מבחינה זו הנפה היא השנייה בגודלה במדינה אחרי נפת איסטנבול.

## ראו גם
*תאונת הרכבת באנקרה (2018)

## קישורים חיצוניים

* 

אנקרה (נפה)
אסף חמדני

**אסף חמדני** (נולד ב-16 באוגוסט 1973) הוא פרופסור מן המניין וסגן דקאן למחקר (מאז ספטמבר 2021) בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת תל אביב. לפני כן היה פרופסור בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית וכן מרצה באוניברסיטת בר-אילן. שימש בין היתר כחוקר במכון הישראלי לדמוקרטיה וכראש הוועדה לבחינת הגברת מעורבות הגופים המוסדיים בשוק ההון. בוגר מלגת פולברייט ומלגת אלון, חתן פרס הכנסת, פרס צלטנר לחוקר צעיר ופרס חשין לחוקר צעיר על מחקר אקדמי בתחום המשפט.

## קורות חייו
חמדני נולד ביבנה, גדל והתחנך באשדוד. בנעוריו למד ב"תיכון מקיף ה' אשדוד". אביו, שמואל חמדני, כיהן כשופט וכסגן נשיא בית משפט השלום באשדוד ובהמשך שימש סגן נציב תלונות הציבור על שופטים.

חמדני למד לתואר ראשון במשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים במסגרת העתודה האקדמית וסיים את התואר בהצטיינות יתרה. שנתיים לאחר סיום התואר הראשון קיבל את פרס הכנסת על הישגיו האקדמיים. בצה"ל שירת כקצין במחלקת ייעוץ וחקיקה של הפרקליטות הצבאית. לאחר שירותו הצבאי החל את לימודיו לתואר שני ולתואר שלישי באוניברסיטת הרווארד כאשר במקביל התמחה במשרד עורכי-דין בבוסטון וזכה גם במלגת פולברייט.

סיים לימודי דוקטורט בשנת 2003 באוניברסיטת הרווארד, בהנחייתם של פרופ' אריה בבצ'וק ופרופ' רנה קרקמן. הדוקטורט עסק בהיקף האחריות המשפטית של שומרי הסף כגון: רואי חשבון, עורכי דין וחתמים בשוק ההון.

חמדני עמד בראש הוועדה לבחינת הגברת מעורבות הגופים המוסדיים בשוק ההון.

בשנים 2004–2007 שימש מרצה בכיר בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת בר-אילן במסגרת מלגת אלון, ובמקביל שימש חוקר במכון הישראלי לדמוקרטיה בשנים 2006–2007. בשנת 2007 מונה לפרופסור חבר בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית בירושלים, ובאותה שנה שהה גם כפרופסור אורח באוניברסיטת פנסילבניה. היה מנהל משותף של המרכז לממשל תאגידי של האוניברסיטה העברית בירושלים ותחומי מחקרו הם עבירות צווארון לבן, ניתוח כלכלי של המשפט, מימון חברות, דיני תאגידים, ניירות ערך ואחריות נושאי משרה.

כמו כן, היה פרופסור אורח באוניברסיטת הרווארד, באוניברסיטת קולומביה ובאוניברסיטת ברקלי.

בשנת 2017 הצטרף לסגל הפקולטה למשפטים של אוניברסיטת תל אביב, היה מנהל מרכז יששכר ובתיה פישר לממשל תאגידי ורגולציה של שוק ההון, ומאז ספטמבר 2021 הוא סגן דקאן למחקר ועורך ראשי של כתב העת משפט, חברה ותרבות.

## פרסים
*פרס הכנסת
*פרס צלטנר לחוקר צעיר (2010)
*פרס חשין לחוקר צעיר (2011)

## קישורים חיצוניים

* פרופ' אסף חמדני, באתר של אוניברסיטת תל אביב
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בר-אילן: משפטים
קטגוריה:אשדוד: אישים
קטגוריה:עורכי דין ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס חשין
קטגוריה:זוכי פרס צלטנר
קטגוריה:זוכי מלגת אלון
קטגוריה:בוגרי תוכנית פולברייט ישראלים
קטגוריה:בוגרי העתודה האקדמית
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:בוגרי מקיף ה' (אשדוד)
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1973
מתוך שאהבתי

**מתוך שאהבתי** הוא אלבום האולפן ה-12 שהקליטה ירדנה ארזי. הוא יצא כדיסק וכקלטת אודיו בשנת 1995 בהפקתו המוזיקלית של ירוסלב יעקובוביץ', שהפיק לארזי גם את אלבומיה המצליחים "מה נשמע" ו"אתה לי ארץ".

באלבום "מתוך שאהבתי" התחברה ארזי למוזיקת רוק, אחרי שנים של שירי ארץ ישראל ומוזיקה אתנית. הוא כולל טקסטים יותר אישיים ואינטימיים, חלקם מבוססים על סיפוריה האישיים של ארזי, כמו "מכתב" המבוסס על מכתבי הערצה שקיבלה ממדינות ערב בעקבות האלבום "דמיון מזרחי", "חברות הכי טובות" שהקליטה עם ידידתה הקרובה הזמרת שולה חן וכשמו הוא שיר געגועים לימים שהשתיים היו בלהקת הנח"ל, "כמו מים שקטים" שנכתב בעקבות פטירתם של הוריה דוד ואיבט ממחלת הסרטן בשנת 1994 ו"שלושה דורות" שהוקדש לבן דודה ישראל ארזי שנפל במלחמת ההתשה.

יעקובוביץ' גייס לאלבום את טובי הנגנים על מנת לתת עיבודים רוקיסטיים לשירים. גם ארזי ביצעה אותם בקול נמוך מהרגיל, ובעוצמה רבה. סינגל הבכורה, "בחוץ לבדי", שהוא גם הארוך ביותר מבין שירי האלבום, יצא לרדיו כבר ב-1993 וזכה להצלחה, אך מחלת הוריה מנעה מארזי להמשיך בפעילות לקידום האלבום, והוצאתו נדחתה בשנתיים.

האלבום עורר עניין תקשורתי כשיצא, זכה להצלחה פחותה אך לא עד כדי כישלון, ומכר כ-15,000 עותקים. ארזי העלתה מופע בעקבות האלבום, כשהיא מלווה בנגנים מהשורה הראשונה, בהם מאיר ישראל, מיכה מיכאלי, שמוליק בודגוב, אלונה טוראל ויעקובוביץ' עצמו. מופע הבכורה נערך בפסטיבל ערד, אך סיבוב ההופעות לא נמשך זמן רב.

## רשימת השירים באלבום
# חדש באוויר (אהוד מנור - ירוסלב יעקובוביץ') (3:57) - השיר יצא לרדיו ב-7 במאי 1995 באווירת הסכמי השלום עם הפלסטינים והירדנים. הוא שהה 8 שבועות במצעד הפזמונים של רשת ג' והגיע בשיאו למקום ה-12.
# שלושה דורות (אהוד מנור - ירוסלב יעקובוביץ') (5:43) - השיר יצא לרדיו ב-21 במאי 1995 לקראת יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל.
# גנרל חורף (מאיר גולדברג - הילה דגני) (5:26)
# מכתב (רחל שפירא על פי מכתבי הערצה שונים - ירוסלב יעקובוביץ') (4:27) - השיר יצא לרדיו ב-7 במאי 1995 ושהה 5 שבועות במצע הפזמונים של רשת ג'.
# בסרטים (רחל שפירא - חנן יובל) (4:43)
# חברות הכי טובות - עם שולה חן (אהוד מנור - ירוסלב יעקובוביץ') (4:45)
# איך העגילים? (יהונתן גפן - אלונה טוראל) (3:59)
# מתוך שאהבתי (רות זילוני - יוסי רון) (4:14)
# קיץ של נחמות (רוני ערן - ירוסלב יעקובוביץ') (3:30)
# הוא אהב נשים רבות (רות זילוני - חנן יובל) (3:58) - השיר יצא לרדיו ב-2 ביולי 1995 ושהה שבועיים בלבד במצעד הפזמונים השבועי של רשת ג'.
# אל יווני (אהוד מנור - ירוסלב יעקובוביץ') (4:31)
# כמו מים שקטים (רחל שפירא - נחום היימן) (3:42)
# בחוץ לבדי (רחל שפירא - ירוסלב יעקובוביץ') (6:06) - השיר יצא לרדיו כבר ב-26 בדצמבר 1993 ושהה 10 שבועות במצעד הפזמונים של רשת ג'.

## שותפים באלבום
*ירוסלב יעקובוביץ' - מעבד מוזיקלי, מפיק מוזיקלי, כלי נשיפה
*מאיר ישראל - תופים וכלי הקשה
*חיים רומנו - גיטרות ובוזוקי
*אלונה טוראל - פסנתר
*רוני פיטרסון- גיטרות
*מיכה מיכאלי - גיטרה בס
*רוני צדיק - תופים
*חיים יובל - אבוב
*מיכה הרן - צ'לו
*עדי דגני - קלידים ואקורדיון
*שולה חן - קולות רקע, שירה
*מני בגר - קולות רקע
*יהודה תמיר - קולות רקע
*ראובן גבירץ - קולות רקע
*יובל דור - קולות רקע
*איריס שמי - קולות רקע
*עמי מנדלמן - קולות רקע
*דלית כהנא - קולות רקע
*חני בודגוב - קולות רקע
*דינה גולן - קולות רקע
*עינת אורון - קולות רקע
*אלונה תומר (בתה של ארזי) - קולות רקע
*חיים שמש - מפיק

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי ירדנה ארזי
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי חברת הד ארצי
גנאיוס קורנליוס סקיפיו קאלבוס

**גנאיוס קורנליוס סקיפיו קאלבוס** (Gnaeus Cornelius Scipio Calvus)  היה קונסול ומצביא רומאי במלחמה הפונית השנייה ולפניה. נהרג בקרב באיטיס בשנת 211 לפנה"ס. 

## ביוגרפיה
ב-222 לפנה"ס נבחר לקונסול, ויחד עם עמיתו מרקוס קלאודיוס מרקלוס נלחם בשבטי הגאלים האינסוברים. כשפרצה המלחמה הפונית השנייה, ב-218 לפנה"ס, שירת כלגאטוס תחת פיקוד אחיו פובליוס קורנליוס סקיפיו, ונשלח לעמוד בראש חילות רומא בהיספניה (ספרד), שהייתה בסיס היציאה והכוח של חניבעל. משימתו הייתה למנוע מן הקרתגים לסייע לחניבעל הנלחם באיטליה בחיילים ובאספקה. ב-218 לפנה"ס ניצח את צבא הקרתגים בקרב קיסה, השתלט על ערי החוף שמצפון לנהר היברוס, והצליח להעביר לצדה של רומא רבים משבטי האיברים, חלקם בכוח ואחרים בבריתות שלום. שנה אחר, ב-217 לפנה"ס, הכה את ציים המלחמתי בקרב היברוס, וב-215 לפנה"ס ניצח יחד עם אחיו את צבא עזרובעל בקרב דרטוסה. בשנים הבאות הרחיב עם אחיו את כיבושיו דרומה מן הנהר היברוס, אך ב-211 לפנה"ס, לאחר שמונה שנות לחימה בהיספניה, נוצח ונהרג בקרב באיטיס. אחיו נהרג באותו קרב זמן קצר לפניו.

פירוש ה-cognomen שלו, קאלבוס, הוא "קירח". אביו, לוקיוס קורנליוס סקיפיו, היה קונסול בשנת 259 לפנה"ס. בנו, פובליוס קורנליוס סקיפיו נאסיקה, היה קונסול בשנת 191 לפנה"ס.

## לקריאה נוספת

* *s.v.* "Scipio" (10) in: Smith, W. (editor), *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, 1867. Digitized copy in: Perseus.


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קונסולים ברפובליקה הרומית
קטגוריה:קורנליים סקיפיונים
קטגוריה:רומאים במלחמה הפונית השנייה
קטגוריה:רומאים בתקופת הרפובליקה
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-3 לפנה"ס
ארגון המטאורולוגיה העולמי

**הארגון המטאורולוגי העולמי** (באנגלית: **World Meteorological Organization**; בראשי תיבות: **WMO**) הוא ארגון בין-ממשלתי של מדינות ובו 193 חברות (187 מדינות ו-6 טריטוריות) המסונף לאומות המאוחדות. תחילתו של הארגון ב, אשר נוסד בשנת 1873. WMO נוסד בשנת 1950 והפך ל של האומות המאוחדות בתחום המטאורולוגיה, הידרולוגיה ומדעי כדור הארץ. מטה הארגון נמצא בז'נבה, שווייץ. נשיאו הנוכחי של הארגון הוא  והמזכירה הכללית היא , אשר נבחרו בקונגרס המטאורולוגי העולמי ה-19 שהתקיים בשנת 2023. ישראל הצטרפה כחברה לארגון המטאורולוגי העולמי ב-30 בספטמבר 1949.

## מטרות הארגון
מטרותיו של הארגון המטאורולוגי העולמי הן:
* לעודד שיתוף פעולה בינלאומי ביצירת רשתות של תחנות ניטור מטאורולוגי והידרולוגי וכן איסוף נתונים גאופיזיים אחרים הקשורים למטאורולוגיה, וכן לקדם יסוד וקיום מרכזים האחראים למתן שירותים מטאורולוגיים ושירותים נילווים;
* לקדם יסוד והפעלת מערכות לשיתוף מידע מהיר של נתונים מטאורולוגיים ומידע נילווה;
* קידום תקנים אחידים לתצפיות מטאורולוגיות ופרסום אחיד של תצפיות ונתונים סטטיסטיים;
* קידום יישום הידע המטאורולוגי בתחומי התעופה, ספנות, בעיות מיום, חקלאות ותחומי פעילות אנושיים אחרים;
* קידום פעילויות בהידרולוגיה תפעולית וקידום שיתוף פעולה בין שירותים מטאורולוגים לשירותים הידרולוגיים;
* עידוד מחקר ותוכניות הכשרה במטאורולוגיה וכן, ככל שהדבר מתאים, בתחומים נלווים, וכן עזרה בתיאום היבטים בינלאומיים של מחקר ותוכניות הכשרה.

המדינות החברות בארגון WMO מקיימות ועדה למערכות בסיסיות (Commission for Basic Systems) המתכנסת מדי שנתיים ובה מועלות המלצות לאימוץ תקנים חדשים, המלצות באשר לפרוטוקולי תקשורת, וכן עדכון טבלאות לראשי תיבות מקובלים. לאחר שאושרו בוועדה, שינויים אלה מפורסמים בספר התקנים של ה-WMO. אחד התפקידים המפורסמים יותר של ארגון ה-WMO הוא קביעת שמותיהן של סופות טרופיות.

הארגון המטאורולוגי העולמי אחראי להקמת הפנל הבין-ממשלתי לשינוי האקלים (IPCC) וכן להקמת מערכת "" (GAW).

## יום המטאורולוגיה העולמי
יום המטאורולוגיה העולמי מצוין מדי שנה ב-23 במרץ.

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר הארגון המטאורולוגי העולמי
* אמנת הארגון המטאורולוגי העולמי
* רשימת ראשי התיבות האחידים של ה-WMO
* השירות המטאורולוגי הישראלי
* 
* 

קטגוריה:ארגונים המסונפים לאו"ם
קטגוריה:ארגוני מטאורולוגיה
קטגוריה:ז'נבה: ארגונים
טבילת הדרקון

"**טבילת הדרקון**" (בפינית: **Lohikäärmekylpy**) הוא הרומן העשירי שכתבה הסופרת והמשוררת הפינית אווה טיקה וספרה השני שתורגם לעברית. הספר יצא לאור בפינית בשנת 
2000, תורגם לעברית בידי רמי סערי והתפרסם בהוצאת כרמל בשנת 2003.
## עלילה
הרומן מתאר חברוּת בין שתי נשים, חברות שהתחילה בילדות ונמשכה לאורך כל החיים. גיבורות הספר הן אניה הרגישה והמעורערת בנפשה, וקארין, הנתפשת כדמות סמכותית, החלטית ומצליחה. חוסר-האיזון הקיים בחברות מבוסס על המבנים הנפשיים השונים בתכלית של שתי הגיבורות. קיץ הילדוּת הרחוקה ואירועי המלחמה הם זירת הזיכרונות ושדה הקרב לאורך כל היצירה.

## קישורים חיצוניים
* ביקורת שהתפרסמה באתר "משהו לקרוא?"

קטגוריה:ספרי 2000
קטגוריה:רומנים (סוגה ספרותית)
קטגוריה:ספרות פינית
קטגוריה:ספרי הוצאת כרמל
1941 (סרט)

**1941 – הפלישה להוליווד** הוא סרט קומדיה פרוע משנת 1979 בבימויו של סטיבן ספילברג. הסרט עוסק בניסיונות של צוות צוללת יפנית לפלוש לארצות הברית במלחמת העולם השנייה, אשר נתקלו בהתנגדות של תושבים מקומיים. העלילה מתנהלת על רקע החיים בארצות הברית של שנות הארבעים, המתאפיינים בין היתר בריקודים, במזון מהיר ובגאווה לאומית. הסרט מבוסס, באופן רופף על מה שזכה על אירוע פאניקה המונית שנודע כ"הקרב על לוס אנג'לס", כמו גם ההפצצה של בית הזיקוק אלווד, ליד סנטה ברברה, על ידי צוללת יפנית. 

בסרט מככבים, בין השאר, ג'ון בלושי כטייס קרב גיבור/שיכור, דן אקרויד, טריט ויליאמס ועוד.

הסרט נכתב על ידי רוברט זמקיס שביים לאחר מכן סרטים בהפקתו של ספילברג, ובהם "מי הפליל את רוג'ר ראביט" וסרטי טרילוגיית "בחזרה לעתיד".

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטי 1979
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי סטיבן ספילברג
קטגוריה:סרטי קולומביה
קטגוריה:סרטי אולפני יוניברסל
קטגוריה:סרטים עם מוזיקה מאת ג'ון ויליאמס
אנתרופולוגיה יישומית

**אנתרופולוגיה יישומית** - המונח מתייחס לשימוש בתאוריות ובשיטות המחקר של האנתרופולוגיה לצורך ניתוח ופתרון בעיות ממשיות בתחומים שונים. באופן מסורתי האנתרופולוגיה מתחלקת ל 4 ענפים מרכזיים: אנתרופולוגיה תרבותית-חברתית, אנתרופולוגיה פיזית-ביולוגית, ארכאולוגיה ואנתרופולוגיה בלשנית. יישום בכל אחד משדות המחקר הללו יחשב אנתרופולוגיה יישומית. יש המכנים את האנתרופולוגיה היישומית בשם "הענף החמישי של האנתרופולוגיה". 
אנתרופולוגים יישומיים עובדים לרוב עבור גופים שאינם אקדמיים כגון ממשלות, סוכנויות פיתוח, גופים לא ממשלתיים, תאגידים ועוד. אנתרופולוגים יישומיים עוסקים בתחומים שונים החל משיווק חברתי, הערכת פרויקטים, אנתרופולוגיה עסקית, קביעת מדיניות, אנתרופולוגיה רפואית, אנתרופולוגיה משפטית, אנתרופולוגיה של סייברספייס וכן בתחומי עיצוב רבים כגון אדריכלות, תעשייתי, אופנה, ועוד. לרוב, משתמשים האנתרופולוגים היישומיים בשיטות מחקר איכותניות כגון תצפית משתתפת, קבוצת מיקוד וראיונות עומק. כמו כן, הם משתמשים גם בשיטות כגון ניתוח תוכן, סקר ושיטות אמפיריות נוספות. 

## אנתרופולוגיה יישומית בישראל
בישראל פועלים כיום מספר לא מבוטל של אנתרופולוגים יישומיים, אשר פועלים בשדות שונים. תחום זה אף נלמד כתחום התמחות בחוג לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה במכללה האקדמית עמק יזרעאל וגם באוניברסיטת בן-גוריון. 

בנוסף החוג לעיצוב תעשייתי מכליל במכללת הדסה שם דגש על גישה זו של אנתרופולוגיה יישומית בעיצוב, לדוגמה אחד ממרצי החוג הוא האנתרופולוג פרופ' יונתן ונטורה.

## לקריאה נוספת

* תומאס היילנד אריקסן, **מקומות קטנים סוגיות גדולות: מבוא לאנתרופולוגיה חברתית ותרבותית** (תרגום: יורם שדה, עריכה מדעית: רונית גרוסמן), רעננה, האוניברסיטה הפתוחה, 2023. במיוחד הפרק: "אפילוג: הופכים את האנתרופולוגיה לרלוונטית", עמ' 424-421

## הערות שוליים

קטגוריה:אנתרופולוגיה
טבח דיסטומו

250px|ממוזער|שמאל|תבליט באנדרטה שהוקמה בדיסטומו לזכר הטבח
**טבח דיסטומו** (ביוונית: Σφαγή του Διστόμου) הוא טבח שביצעו חיילי האס אס בתושבי דיסטומו, עיר במרכז יוון 105 ק"מ צפון-מערבית לאתונה, במהלך מלחמת העולם השנייה.

## מהלך האירועים
עם הפלישה לנורמנדי ב-6 ביוני 1944 הגבירו הפרטיזנים היוונים את התקפותיהם על הגרמנים. במקום שהתה הדיוויזיה המשוריינת ה-4 של האס אס.

בבוקר 10 ביוני 1944 נע טור משוריין לעבר דיסטומו. בדרך החיילים פתחו באש על איכרים, הרגו חמישה ושבו שנים עשר כבני ערובה. ההוראות שקיבלו היו: על כל גרמני הרוג יש להרוג 50 יוונים, ועל עשרה גרמנים הרוגים יש לחסל כפר שלם.

השיירה נעצרה במרכז העיירה, והכומר המקומי נחקר על הימצאות פרטיזנים באזור. משלא קיבלו תשובות לשאלותיהם, השאירו במקום כוחות שנועדו להפחיד את האוכלוסייה, והטור עזב את דיסטומו. קילומטרים ספורים מהעיירה הותקפו כלי הרכב על ידי כוח פרטיזנים גדול. בקרב נהרגו 40 גרמנים.

השיירה חזרה לדיסטומו. 12 בני הערובה הוצאו מייד להורג בפומבי, וניתנה הוראה לבצע טבח בתושבי העיירה כנקמה. הגרמנים חדרו לבתים והרגו כל מי שנקרה בדרכם, מתינוקות שטרם הוטבלו ועד לזקנים. הבתים נשדדו ונשרפו.

בסך הכול נהרגו 218 אזרחים.

## הכרה והנצחה
באותו יום ממש אירע הטבח בכפר הצרפתי אורדור-סור-גלאן, ובדיוק שנתיים לפני כן אירע הטבח בכפר הצ'כי לידיצה. ב-10 ביוני נערכות אזכרות בשלושת המקומות האלה.

ממשלת גרמניה לא הכירה באחריות לטבח דיסטומו - כמו גם לטבח בקלבריטה - והאחראים לכך לא נענשו.

במקום אנדרטת זיכרון ומוזיאון בו מוצגים גולגולות ועצמות של הנרצחים.

## קישורים חיצוניים

דיסטומו
קטגוריה:יוון במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:שלטון הכיבוש של גרמניה הנאצית באירופה
קטגוריה:פשעי מלחמה של גרמניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ענישה קולקטיבית
קטגוריה:מלחמת העולם השנייה: 1944
השערות והפרכות

**השערות והפרכות** הוא ספר שנכתב על ידי הפילוסוף קרל פופר ופורסם לראשונה בשנת 1963 בהוצאת ראוטלדג'. הספר הוא אסופה של הרצאותיו ומאמריו של פופר המסכמים את רעיונותיו על הפילוסופיה של המדע. פופר טוען כי כל התאוריות המדעיות הן על פי טבען השערות ומיסודן עלולות להיות שגויות, ושהפרכתה של תאוריה ישנה הוא ערך עליון בתהליך התגליות המדעיות. ככל שתאוריה חדשה "תשרוד" יותר ניסיונות הפרכה (באמצעות ניסוי, תגלית או תצפית) כך היא תראה כנכונה יותר ולכן, הסיק פופר, קרובה יותר לאמת. 

"השערות והפרכות" הוא אחד מהספרים היותר פופולריים של פופר, הידוע לא רק בתאוריות גדילת הידע, אלא גם ביישום אותן התאוריה על פוליטיקה והיסטוריה. ספר זה מראה את הרעיון המרכזי שמנחה את עבודתו של פופר בצורה צלולה ונגישה: לא רק הידע שלנו, אלא גם המטרות והסטנדרטים שלנו, גדלים באמצעות תהליך בלתי נגמר של ניסוי וטעייה. פופר מדגים איך ידע גדל על ידי ניחוש או השערה ופתרון זמני, שחייב להבדק במבחנים קריטיים. למרות שהם יוכלו לשרוד כל מספר של מבחנים אלו, ההשערות שלנו נשארות השערות, הן לעולם לא יוכלו להתבסס כאמת, אם כי הן מתקרבות לאמת.

פופר בספרו מיישם את התאוריה שלו על גדילת הידע על טווח מרתק של בעיות חשובות, כגון תפקידה של מסורת, המקור של השיטה המדעית, קריטריון התיחום בין מדע למטפיזיקה, בעיית גוף-נפש, הדרך בה אנו משתמשים בשפה, איך אנחנו מבינים היסטוריה והסכנות של דעת הקהל. בספרו מדגיש פופר את החשיבות של היכולת שלנו ללמוד מהטעיות שלנו.

## קישורים חיצוניים
* קרל פופר מדע: השערות והפרכות

קטגוריה:חיבורים פילוסופיים
קטגוריה:פילוסופיה של המדע
קטגוריה:ספרי 1963
קטגוריה:קרל פופר
קטגוריה:היסטוריה של המדע
שריר הזרוע והחישור

**שריר הזרוע והחישור** (TA: Musculus brachioradialis) הוא שריר הממוקם במדור האחורי של האמה. השריר נמצא בחלק הצידי ביותר של האמה ואף מהווה את הגבול הצידי של גומץ המרפק (השקע בחלקו הקדמי של המרפק).

השריר פועל בעיקר כמכופף של המרפק ומספק תנועה חזקה ומהירה במיוחד כאשר האמה במנח נייטרלי בין סיבוב כלפי מעלה לסיבוב כלפי מטה. בהתאם למנח האמה במפרקי החישור והגומד, פועל השריר כמסובב כלפי מעלה של האמה (כאשר האמה מסובבת כלפי מטה) וכמסובב מטה של האמה (כאשר האמה מסובבת כלפי מעלה).

## תיאור
תחילתו של שריר הזרוע והחישור ברכס הָרוּם עֶלְיִי הצידי (Crista supracondylaris lateralis) של עצם הזרוע.

חלקו המרוחק של השריר נאחז בפן הצידי המרוחק של עצם החישור בסמוך לשורש כף היד.

## עצבוב
שריר הזרוע והחישור מעוצבב על ידי שורשי העצב הצוואריים החמישי, השישי והשביעי (C5,C6,C7) דרך **[[עצב החישור]]** (Nervus radialis).

## ראו גם
* אנטומיה טופוגרפית (גפה עליונה במבט אחורי)
* אנטומיה - מונחים

## קישורים חיצוניים

זרוע חישור
ריחוף (שיט)

[שמאל|ממוזער|350px|[גלשן רוח במצב "ריחוף"]]

**ריחוף** (באנגלית: planing) הוא מצב תנועה של כלי שיט במים שבו חרטומו מתרומם ומרחף מעל פני המים. במצב זה, חלקו התחתון של החרטום אינו מפלח עוד את המים כפי שקורה בשיטת השיט המסורתית, הנקראת שיט דחק. ריחוף מתרחש הן במפרשיות והן בכלי שיט ממונעים.

## עקרון
בכלי שיט דוחק, חרטום הכלי יוצר גל חרטום הנובע מדחיקת המים. על מנת להשיג ריחוף:
# יש לשנות את איזון כלי השיט כך שהחרטום יתרומם.
# להוסיף כוח דוחף – ברוח או במנוע – כדי שהחרטום יעלה על גל החרטום.

כאשר הכלי נמצא במצב ריחוף, עמידות המים משמעותית יורדת, מה שמאפשר מהירות גבוהה בהרבה מאשר בשיט דחק רגיל.

## יתרונות
* מהירות גבוהה יותר – ירידה בתנגדות המים מאפשרת להגיע למהירויות גבוהות משמעותית.
* חיסכון בדלק – בכלי שיט ממונעים, ירידה בתנגדות המים מפחיתה את צריכת הדלק.
* שיפור ביצועים תחרותיים – בעיקר במפרשיות וגלשני רוח.

## סוגי כלי שיט בריחוף
* גלשן רוח – משתמש ברוח בלבד ומגיע לריחוף במהירויות גבוהות.
* קטמרנים מהירים – בעלי גוף כפול המאפשר יציבות בריחוף.
* סירות מרוץ ממונעות – סירות ספורט מהירות המיועדות לריחוף על פני המים.
* סירות מפרש – סירות תחרותיות יכולות להגיע למצב ריחוף בעזרת הרוח.

## תנאים לריחוף
* מהירות מינימלית – על הכלי להגיע למהירות מסוימת שתאפשר את הרמת החרטום.
* איזון נכון – חלוקת משקל נכונה על הכלי.
* מצב פני מים – מים רגועים מאפשרים ריחוף יציב יותר, אך גלים קטנים עשויים לסייע ברתימת החרטום לגל החיצוני.

## ראו גם
* גלשן רוח
* קטמרן

קטגוריה:כלי שיט
קטגוריה:מפרשיות
קריאוליט

**קריאוליט** (Na3AlF6; נתרן-הקספלואורואלומינט) הוא מינרל נדיר של אלומיניום. מקור השם מיוונית "קריוס" – כפור ו"ליתוס" – אבן.

בתחילה שימש הקריאוליט כעפרת אלומיניום, אך לאחר מכן הוסב השימוש בו לייצור אלומיניום מבוקסיט, שטמפרטורת התכתו גבוהה. את הבוקסיט מוסיפים לקריאוליט מותך בטמפרטורה של כ-1,000 מעלות. השימוש בקריאוליט בתהליך הפקת האלומיניום מפחית משמעותית את טמפרטורת ההתכה של התערובת ובכך חוסך אנרגיה. את התהליך גילו בשנת 1886, כל אחד בנפרד, הכימאי האמריקאי צ'ארלס הול והכימאי הצרפתי הרו, והוא קרוי על שמם: "תהליך הול-הרו".

שימוש נוסף לקריאוליט הוא ביצירת הצבע הצהוב בזיקוקין די-נור.

בעבר הוא היה מצוי כמחצב בעיקר בחוף המערבי של גרינלנד. בעיר Ivittuut היה מכרה גדול של קריאוליט, אך כשהמרבצים הידלדלו נסגר המכרה והעיר ננטשה.

מלבד גרינלנד מצוי הקריאוליט גם בקנדה, ארצות הברית, רוסיה ומספר מדינות אחרות.
כיום, מפאת נדירותו, מיוצר נתרן-הקספלואורואלומינט בצורה סינתטית מפלואוריט (סידן פלואורידי), CaF2.
ימין|ממוזער|200px|מבנה גבישי של קריאוליט

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מינרלים
אוריול

**אוֹרְיוֹל** (ברוסית: **Орёл**; התרגום המילולי לעברית: "עיט") היא עיר ברוסיה והמרכז המנהלי של אובלסט אוריול. היא שוכנת על גדות נהר האוקה, כ-360 ק"מ דרום-מזרחית לבירה מוסקבה. אוכלוסיית העיר מנתה 289,503 בשנת 2025 (לעומת 347 אלף בשנת 1992). לעיר שדה תעופה אזורי, ששמו כשם העיר.

למרות שלא קיים תיעוד על כך, חפירות ארכאולוגיות מצביעות על קיומו של יישוב במקום כבר במאה ה-12, כשהשטח היה חלק מן נסיכות צ'רניהיב. במאה ה-13 הפכה חלק מנסיכות קאראצ'ב. במאה ה-15 נכבש השטח על ידי הדוכסות הגדולה של ליטא. זמן מה לאחר מכן ננטשה העיר, לאחר שככל הנראה נבזזה בידי הליטאים או בידי אורדת הזהב. במאה ה-16 הפכה לחלק מנסיכות מוסקבה.

במאה ה-20 מילאה העיר תפקיד בקרבות בין ברית המועצות לגרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה, והייתה אחת הערים הראשונות שהסובייטים הצליחו להחזיר לחזקתם, בקרב קורסק.

בשנת 1880 התגוררו בעיר 880 יהודים. בשנת 1992 חודשה קהילה יהודית בעיר ובניין בית הכנסת אוריול הוחזר לבעלותה.

## ערים תאומות
לאוריול חמש ערים תאומות:
* 
* 
* 
* 
* 

## ראו גם
* הטבח ביער מדבדב

## קישורים חיצוניים

* 
* 

*
קטגוריה:מחוז אוריול: ערים
קטגוריה:סובייקטים פדרליים של רוסיה: ערי בירה
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
גרנד אקול

[שמאל|ממוזער|250px|בית הספר "לואי לה גרנד" בפריז הוא אחד מבתי הספר המפורסמים ביותר שנותן שיעורי הכנה לקראת הגרנד אקול. (הוא ממוקם בצד ימין של רחוב סנט ז'אק; מצד שמאל ה[סורבון).]]
ה**גרנד אקול** (ברבים: **גרנדז אקול**; בצרפתית: **Grandes Écoles**; מילולית: **בתי ספר גדולים**) הם מוסדות להשכלה גבוהה בצרפת, אשר מאורגנים מחוץ למסגרת של מערכת האוניברסיטאות הציבוריות של המדינה. שלא כמו האוניברסיטאות הציבוריות, אשר מחויבות לקבל כל מועמד בעל תעודת בגרות צרפתית (Baccalauréat) באזור עליו הן מופקדות, הגרנד אקול מגייסים את תלמידיהם באמצעות בחינות מאוד תחרותיות בכתב ובעל פה, והם בוגרים של בתי ספר מכינים לקראת הגרנד אקול. גודלם של הגרנד אקול בינוני, בגדול ביותר לומדים כ-3,000 סטודנטים. בחלק מהמוסדות הללו לומדים תחום אחד – הנדסה, מנהל עסקים או מדעי הרוח.

הגרנד אקול מפיקים באופן מסורתי את הפקידות הגבוהה של צרפת, פוליטיקאים ומנהלים; כמו גם מדענים ופילוסופים בכירים.

## ראו גם
* אקול נורמל סופרייר
* המכון למדע המדינה פריז
* בית הספר הגבוה ללימודי תעשייה וניהול בפריז
* אקול פוליטקניק
*בית הספר הלאומי הגבוה לאדריכלות של ורסאי
*בית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות
* מכון טולוז ללימודים פוליטיים

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:צרפת: אוניברסיטאות ומכללות
יוסף גבע

**יוסף גבע** (**גלסברג**; 22 בספטמבר 1924 – 17 בפברואר 2014) היה אלוף בצה"ל, אלוף פיקוד המרכז בין השנים 1960–1966.

## ביוגרפיה
גבע נולד לרוזה ויקותיאל גלסברג בווינה בשנת 1924. בשנת 1939 עלה לארץ ישראל.

גבע הצטרף להגנה בשנת 1941, בזמן לימודיו במקווה ישראל, ושירת בה עד קום המדינה בשנת 1948. עם פרוץ מלחמת העצמאות היה מפקד פלוגה בגדוד 53 של חטיבת גבעתי, ולאחר מכן מפקד שועלי שמשון.

לאחר קום המדינה מילא תפקידים מגוונים בצה"ל, ובהם מפקד גדוד 52, מפקד חטיבת גבעתי, קצין אג"ם של פיקוד המרכז, ראש מינהל הסגל, מפקד חטיבה 8 במלחמת סיני, ראש מחלקת ההדרכה (מה"ד) באגף המטה הכללי בשנים 1958–1960, ומפקד פיקוד המרכז בשנים 1960–1966. בשנים 1966 עד 1968 ובמהלך מלחמת ששת הימים שירת כנספח צבאי בארצות הברית וקנדה. השתחרר משירות קבע בצה"ל בדרגת אלוף ב-1969.

שירת במסגרת שירות המילואים בתפקידים שונים עד 2007. שימש כמבקר מערכת הביטחון במשרד מבקר המדינה. היה יו"ר הוועדה המנהלת של הרשות לפיתוח אמצעי לחימה (רפא"ל) בשנים 1985–1992.

### פעילותו במגזר הציבורי והעסקי
עם סיום שירותו הצבאי פנה גבע למגזר הציבורי והעסקי:
* המנכ"ל הראשון של משרד הקליטה בשנים 1968–1970
* נשיא ומנכ"ל חברת שופרסל בע"מ בשנים 1970–1982
* יו"ר החברה לשיקום הרובע היהודי בשנים 1973–1983. בתפקיד זה פעל רבות לבנייתו של הרובע היהודי ושיקום בתי הכנסת שבו.
* משנה למנכ"ל בנק המזרחי בשנים 1982–1985
* מנהל עסקים כללי וממלא מקום יו"ר מועצת המנהלים בתעשיות אלקטרוכימיות ובפרוטרום בשנים 1985–1994
* יו"ר ועדת הביקורת ביד בן צבי
* בשנים 2002–2007, חבר ועדת הביקורת של מפלגת העבודה.

כמו כן, שימש גבע כמנהל, יו"ר וחבר דירקטוריון במספר חברות בנקאיות, תעשייתיות ואחרות. כמו כן שימש במספר מוסדות תרבות בהם בין השנים 1973–1998 כחבר המועצה הציבורית של תיאטרון הבימה ובין השנים 1972–2007 כחבר ההנהלה הציבורית של מוזיאון תל אביב לאמנות.

גבע היה בעל תואר בכלכלה מהאוניברסיטה העברית בירושלים, ולמד לתואר שני בכלכלה באוניברסיטת מרילנד שבארצות הברית. הוא נפטר ב-2014 ונטמן בהלוויה צבאית בבית העלמין הצבאי קריית שאול.

גבע היה נשוי לשושנה, לבית זמל, ולזוג נולדו שלושה בנים. לאחר שבשנת 1963 התאלמן, נישא בשנית, לאילנה, ממנה נולדה לו בת. בנו הבכור, אל"ם אלי גבע, התפרסם כשבהיותו מח"ט שריון במלחמת לבנון הראשונה ביקש להשתחרר מהשירות עקב הסתייגויותיו המוסריות והמקצועיות ממהלכי המלחמה. בן אחר, יונתן גבע, נפצע אנושות בהיותו חייל סדיר בחזית המצרית במלחמת יום הכיפורים, ועבר שיקום. בן נוסף, דני גבע, הוא עורך דין ושותף בכיר במשרד עו"ד מיתר, ליקוורניק, גבע, לשם, טל ושות'.

גבע היה קרוב משפחתו של הכומר אלכסנדר גלסברג, הנושא בתואר חסיד אומות העולם.

## קישורים חיצוניים

* 
* , 
* .
* .

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:ישראלים ילידי אוסטריה
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:בוגרי בית הספר החקלאי מקוה ישראל
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מרילנד
קטגוריה:לוחמי הפלמ"ח
קטגוריה:מפקדי חטיבה 8
קטגוריה:מפקדי חטיבה 5
קטגוריה:מפקדי פיקוד המרכז
קטגוריה:אלופי צה"ל
קטגוריה:מנכ"לי המשרד לקליטת עלייה
קטגוריה:סגל רפאל
קטגוריה:נספחים צבאיים ישראלים בארצות הברית
קטגוריה:נהלל: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הצבאי קריית שאול
קטגוריה:קציני אג"ם של פיקוד המרכז
קטגוריה:מפקדי פלוגות במלחמת העצמאות
קטגוריה:חיילי חטיבת גבעתי (תש"ח)
קטגוריה:מפקדי חטיבות במלחמת סיני
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1924
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2014
ונרה 5

**ונרה 5** הייתה הגשושית החמישית בתוכנית ונרה הסובייטית ששימשה למחקר כוכב הלכת נוגה. היא שוגרה ב-5 בינואר 1969. מסתה היבשה במסלול הייתה 1,130 ק"ג. היא שוגרה מ-"טיאז'ולי ספוטניק" ("לוויין כבד" בתרגום מרוסית) לעבר נוגה במטרה לאסוף עוד מידע אטמוספירי בהמשך למשימתה המוצלחת של ונרה 4.  היא סיפקה מידע חדש וחשוב לגבי האטמוספירה של נוגה. מבנה ועיצוב הגשושית היה מאוד דומה לקודמתה אך בזכות מה שנלמד ממשימתה של ונרה 4 ונרה 5 עוצבה באופן שעשה אותה חזקה ועמידה יותר.

כשהתקרבה לאטמוספירה של נוגה הגשושית הראשית שחררה קפסולה במשקל 405 ק"ג שנשאה ציוד מדידה מדעי. בעת שהקפסולה ירדה לעבר פני השטח של נוגה נפתח מצנח שמטרתו הייתה ירידה איטית לעבר פני כוכב הלכת. במשך 53 דקות ב-16 במאי 1969 כשהקפסולה צנחה לאט בזכות המצנח היא החזירה מידע על האטמוספירה של נוגה. היא נחתה בנקודות ציון 3 דרום ו-18 מזרח. הגשושית גם נשאה מדליון ועליו סמל ברית המועצות ותמונה של לנין על רקע צידה האפל של נוגה. 

התוצאות מהחלקים של ונרה 4, 5, ו-6 שנחתו על פני כוכב הלכת סיפקו נתונים כימיים וניתוחים חדשים ומדויקים הרבה יותר לגבי הרכבה האטמוספירה של נוגה בזכות המדידות שנערכו. עם הידע על הצפיפות הגדולה באטמוספירה של נוגה עוצבו מצנחים קטנים יותר כדי לאפשר לקפסולות להגיע קרוב ככל האפשר לפני השטח ולהתרסק לפני שיאזל הכוח המפעיל את מכשירי המדידה שלהן.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:גשושיות סובייטיות
קטגוריה:תוכנית ונרה
קטגוריה:1969 בברית המועצות
סקסולוג

[ממוזער|[רות ווסטהיימר, סקסולוגית]]
**סקסולוג** הוא אדם העוסק בסקסולוגיה, כלומר בחקר המיניות, בדרך כלל מיניות האדם, וכן במתן ייעוץ וטיפול בבעיות בתפקוד המיני, ליחידים, וקבוצות.

## היסטוריה

נהוג לראות ברופא הגרמני מגנוס הירשפלד, מייסד התחום, אם כי יש המייחסים זאת לפסיכיאטר הגרמני ריכרד פון קראפט-אבינג.

## מצע אקדמי לעיסוק
נכון, לשנת 2013, ההסמכה בתחום אינה מוסדרת דיה. עם זאת, סקסולוג הוא תמיד בעל הסמכה אקדמית בתחומים בסיסיים קשורים, כפי שיפורט להלן. נכון הדבר גם לחלוצי התחום, גם הם באו מדיסציפלינות "כלליות" יותר. לדוגמה, מגנוס הירשפלד, שהיה רופא, אלפרד קינסי שהיה זואולוג, וג'ון מוני, שהיה פסיכולוג, כמו כן, האוניברסיטאות בישראל אינן כוללות לימודי תואר ראשון או שני בסקסולוגיה. כמו גם שנכון לשנת 2013 אין חקיקה בנושא. הסקסולוגים, לפחות בארץ ובמקומות רבים אחרים, הם בדרך כלל פסיכיאטרים, פסיכולוגים, עובדים סוציאליים וקרימינולוגים, שתחום פעילותם העיקרי הוא מיניות, בהקשרים כגון עוררות מינית, או נטייה מינית. ישנן בנמצא השתלמויות שונות, אשר בעלי רקע אקדמי מתאים, דוגמת הנזכרים, יכולים לעבור כדי להיסמך לעסוק בייעוץ מיני. סביר להניח שמצב זה ימשיך עד שהתחום יוסדר לתוכנית הלימודים, לפחות ברוב המוסדות האקדמיים המוכרים בעולם, וכך כותב הפסיכולוג והסקסולוג ג'ון מוני בעניין זה:

## שרלטנות
עם תפוצת האינטרנט, ותנאי שטח הנוחים לכך יחסית (ראו לעיל), גדלה תופעת ההתחזות גם בהקשר מקצוע הסקסולוגיה. אנשים שונים מציגים עצמם כסקסולוגים, זאת כשהם מכתירים עצמם כ"מנחים" למיניות או, "מאמנים אישיים" למיניות ואף בתארים דומים אחרים. אלה, בהשוואה לסקסולוג מוסמך, בדרך-כלל אינם מוסמכים אקדמית, בתחום ראוי כגון ביולוגיה, פסיכולוגיה, רפואה, עבודה סוציאלית, מדע המגדר, כאשר הקריטריון להסמכה לייעוץ מיני או טיפול בבעיות בתפקוד המיני, הוא רקע אקדמי הולם, למניעת מקרים של שרלטנות.

בהקשר זה, סקסולוגים בישראל מאוגדים במסגרת האגודה הישראלית לטיפול מיני.

## סקסולוגים בשירות החוק

יש סקסולוגים העובדים עם המשטרה ו\או הרשויות הקשורות בתשאול ושיקום קורבנות תקיפה מינית, ואף אנסים.

## ראו גם
*סקסולוגיה
*פסיכיאטר
*פסיכולוג קליני
*עובד סוציאלי

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
קטגוריה:מקצועות
גוסטב ריכטר

**גוסטב ריכטר**, (בגרמנית: **Gustav Richter**, 1912-1997), היה קצין אס אס, פושע מלחמה נאצי, מעוזריו של אדולף איכמן, "מומחה לענייני יהודים" שנשלח מגרמניה הנאצית לסייע לשלטונות רומניה, בתקופת יון אנטונסקו, ביישום "הפתרון הסופי" לגבי יהודי רומניה.

ריכטר נשלח לרומניה באפריל 1941, כמומחה לטיפול ביהודים, והוא שיתף פעולה עם השגריר הגרמני ברומניה, מנפרד פון קילינגר, בארגון חיסול יהדות רומניה. על פי עצותיו של ריכטר פוזרו כל המוסדות היהודיים ברומניה, והוקם מרכז היהודים, בראשותו של ראדו לקה. על כל יהודי רומניה הוטלה חובת נשיאת הטלאי הצהוב (חובה שבוטלה חלקית על ידי אנטונסקו בעקבות פנייתו של וילהלם פילדרמן). כמו כן הוכנו התוכניות לריכוזם של יהודי רומניה בגטאות ושילוחם אחר כך ברכבות להשמדה במחנה בלז'ץ שבפולין הכבושה. ריכטר גם הצליח חלקית להפסיק את עליית יהודי רומניה, אפילו  זו של ילדים יתומים ממחנות טרנסניסטריה) לארץ ישראל).

ב-22 ביולי 1942 קיבל ריכטר את הסכמתו של פרופסור מיכאי אנטונסקו, שר החוץ של רומניה והשני בהייררכיה השלטונית, לתוכנית הובלת יהודי רומניה להשמדה במחנה בלז'ץ, ואי-לכך חברת הרכבות נדרשה להכין תוכנית היסעים למאות אלפי יהודי רומניה. ההתפתחויות שחלו בהמשך בחזית המזרחית הביאו את המארשל יון אנטונסקו לגרירת רגליים ביישום ההסכם ולדחייתו האינסופית.

ב-23 באוגוסט 1944, כשהרודן יון אנטונסקו נעצר בפקודת מלך רומניה על ידי נאמניו, נעצר גם ריכטר, בעת ששהה בשגרירות הגרמנית, ולאחר מכן נמסר לצבא האדום. ריכטר הועבר לברית המועצות, שם הוחזק כשבוי עד שנת 1955, אז נמסר לגרמניה המערבית. בחקירתו במערב טען ריכטר שבשנת 1945 הוא שהה בכלא לוביאנקה, בתא אחד עם שוודי בשם ראול וולנברג.

ריכטר הואשם בגרמניה בפשעי מלחמה ולאחר סחבת ממושכת החלו ההכנות למשפטו בשנת 1961, אך המשפט עצמו נפתח רק 20 שנה מאוחר יותר, ב-1981, והסתיים כעבור שנה. ריכטר נידון ל-4 שנות מאסר. הבסיס להרשעתו היה ההסכם בכתב לשילוח יהודי רומניה למחנה בלז'ץ.   מתקופת מאסרו קוזז הזמן שהוחזק בידי הסובייטים, כך שלא נכלא בבית הסוהר בגרמניה.

## קישורים חיצוניים

* נספחי משטרת אס אס במסגרת המשלחת הגרמנית בבוקרשט והשפעת פעולותיהם על התפתחות היחסים הרומנים-גרמנים 1940 - 1944 

קטגוריה:פושעי מלחמה נאצים
קטגוריה:שואת יהודי רומניה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1912
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1997
ישראל מהרי"ק

**ישראל מהרי"ק** (14 באפריל 1907 – 7 בפברואר 1964), היה רופא, צנחן, מתנדב ומראשוני חיל הרפואה בצה"ל.
## חייו
ישראל מהרי"ק נולד בעיר ריגה שב (כיום בירת לטביה) למשפחה עם שרשרת יוחסין של רבנים. בגיל צעיר עלה לארץ ישראל כציוני ועבד כסניטר בבית חולים. כעבור זמן התקבל ללימודי רפואה בבזל שבשווייץ. עם סיום לימודיו חזר ארצה ועבד כרופא במושבות השרון.

כאשר נודע לו כי אביו ועוד מאות יהודים נדחסו לבית הכנסת הגדול בריגה ונשרפו חיים החליט להתגייס לצבא הבריטי. בלשכת הגיוס נשאל לסיבת התגייסותו וענה: "כדי להילחם בגרמנים".

הוא עבר קורס צניחה ונשלח לאיטליה. שם נאמר לו כי בשל שליטתו בשפות רבות הוא יוצנח כרופא לטפל בפרטיזנים של טיטו.

הוא צנח מספר פעמים תוך סיכון רב. בפעם האחרונה נפצע ונפל כמעט בשבי הגרמנים. על פעילותו זו קיבל בסוף המלחמה את עיטור טיטו.

לאחר המלחמה חזר ארצה והתנדב להיות רופא במחנות העקורים בקפריסין.

עם פרוץ מלחמת העצמאות התגייס ושירת כרופא גדודי בחטיבת אלכסנדרוני. במלחמה נטל חלק במבצע נחשון, מבצע מדינה (כיבוש כפר סבא הערבית) וכיבוש קאקון. היה הרופא הראשון של חיל התותחנים.

ד"ר מהרי"ק התקדם בשורות חיל הרפואה שם עסק בעיקר בהדרכה וברפואה מונעת. הוא הגיע לדרגת סגן-אלוף. לקראת סיום שירותו בצה"ל נתמנה לרופא נמל אשדוד אך לא הספיק לשמש בתפקיד. ב-7 בפברואר 1964 נפטר לפתע במפקדת קצין רפואה ראשי מהתקף לב בגיל 56. הוא נקבר בבית הקברות הצבאי בנתניה.

לאחר מותו יצא ספר זיכרונותיו בשם **אדום על חאקי**.

## לקריאה נוספת

*סגן-אלוף ד"ר ישראל מהרי"ק, **אדום על חאקי**, הוצאת "מערכות", 1966, (הקדמה, אל"ם ד"ר אליהו גילון קצין רפואה ראשי).

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מתנדבי היישוב לצבא הבריטי
קטגוריה:רופאים צבאיים ישראלים
קטגוריה:צנחני היישוב ביוגוסלביה
קטגוריה:רופאים צבאיים יהודים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הצבאי בנתניה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1907
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1964
עציון גבר

**עֶצְיוֹן גֶּבֶר** (בכתיב מקראי נכתב גם **עֶצְיֹן גֶּבֶר**) היא עיר קדומה ששכנה בארץ אֱדום, בראש מפרץ אילת, סמוך לאילת ועקבה של ימינו. היא נזכרת מספר פעמים בתנ"ך, כתחנה במסלול מסעי בני ישראל במדבר לאחר יציאת מצרים, ובהמשך כעיר נמל ששימשה למסחר עם ארצות שונות לאורך חופי ים סוף בתקופת המלכים.

## אזכורים במקרא
עציון גבר נזכרת כאחד המקומות שבני ישראל חנו בהם במסעיהם במדבר לאחר יציאת מצרים (; ).

שלמה המלך הקים בעציון גבר צי אניות ( בלשון המקרא) (; ), אשר בסיוע אנשי חירם מלך צור יצא לאופיר שעל שפת ים סוף, לרכוש שם זהב.

יהושפט מלך יהודה הקים אף הוא צי וביקש לסחור עם אופיר אך תוכניתו לא יצאה לפועל, כנראה בעקבות סערה:

על פי , הדבר אירע כעונש על התחברותו עם אחזיה מלך ישראל.

במאה הרביעית לספירה זוהתה העיר באונומסטיקון של אוסביוס ובכתבי הירונימוס עם העיר בת זמנם עסיא, אשר צוינה כעיר השוכנת לחופי ים סוף בסמוך לאילת, וכן נזכרת רבות במקורות חז"ל כעיר נמל עם קהילה יהודית גדולה.

## זיהוי ארכאולוגי
נלסון גליק ופריץ פרנק זיהו את עציון גבר כשם נרדף לאילת, והם מיקמו את שניהם ב, כ-2.5 קילומטרים ממזרח לאילת וכארבעה קילומטרים מצפון לעקבה, בתחומי ירדן. בחפירות שנערכו במקום בשנים 1937–1940 בראשות הארכאולוג נלסון גליק מטעם המכון הסמיתסוני, נחשפו חמש שכבות ישוב, מהמאה ה-10 ועד המאה ה-4 לפני הספירה, בתוכם מבנה גדול ששימש כנראה לעיבוד נחושת, על פי השערתו. לדעת גליק המקום שימש גם כנקודת משמר לדרכי המסחר באזור, והחפירות מלמדות כי בתקופה מקבילה לממלכת יהודה היה באתר יישוב מבוצר ומשגשג, דבר המעיד על פעילות מסחרית ענפה שעברה דרכו.

החוקר בנו רותנברג זיהה את עציון גבר באי פרעה שמדרום לאילת. מערכת המבנים בשכבה הקדומה ביותר בתל אל-חלייפה (תקופה IV) כוללת מתחם רבוע, מוקף חומת סוגרים, ומבנה מרכזי מטיפוס 'בית ארבעת מרחבים'. מחקר מחודש של ממצאי החפירה שנעשה בידי מ' פרטיקו לא העלה כל ראיות ברורות לתאריכה של שכבה זו. השילוב של חומת סוגרים, בית ארבעת מרחבים וכלי חרס נגביים בעבודת יד מזכיר את אתרי מרכז הנגב מהמאה ה-10 לפנה"ס, אף שתכנונו של המתחם בתל אל-חלייפה עולה בטיבו על כל אחד מהאתרים הללו. לאור הביקורת שנמתחה על פרשנותו של גליק, הועמד זיהויו של תל אל-חלייפה עם עציון גבר בסימן שאלה. לפיכך, ייתכן שעציון גבר לא הייתה אלא מצודה מלכותית ובה מבנה מנהלה מרכזי, שממנו נוהל הסחר בתחומי ים סוף.

חוקרים אחרים זיהו את עציון גבר עם אי האלמוגים השוכן במימי מפרץ אילת, דרומית-מערבית לטאבה. זיהוי אפשרי נוסף הוא העיר עקבה עצמה, שייתכן שמבניה שוכנים על גבי העיר הקדומה.

## תרבות בת ימינו
בפזמון החוזר בשירו של נתן אלתרמן "ספני שלמה המלך", מתוך "ספר התבה המזמרת" (הוצאת מחברות לספרות תשכ"ו), שרים הספנים שוב ושוב על עציון גבר (גם גֶּבֶר וגם גָּבֶר), נמל הבית שלהם. השיר הולחן על ידי נעמי שמר והתפרסם בביצועה של אילנה רובינא.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובי המקרא
קטגוריה:אילת: היסטוריה
קטגוריה:נדודי בני ישראל במדבר: אתרים
הסכם אוטרכט

שמאל|ממוזער|270px|הסכם אוטרכט, 1713, באנגלית לטינית וספרדית
**הסכם אוטרכט** הוא הסכם שלום שנחתם בחודשים מרץ–אפריל 1713 בעיר ההולנדית אוטרכט ובכך סיים את מלחמת הירושה הספרדית באירופה ואת מלחמת המלכה אן באמריקה הצפונית. על ההסכם חתומות ממלכת צרפת בראשותו של לואי הארבעה עשר וממלכת ספרד בראשות פליפה החמישי דוכס אנז'וּ, מצד אחד, ובריטניה בראשות המלכה אן, דוכסות סבויה, והרפובליקה ההולנדית מצד שני.

## דיונים ראשוניים
הסכם ראשוני בין צרפת ובריטניה נחתם כבר ב-1711 בלונדון, וכלל הסכמה שבשתיקה בדבר חלוקת נכסיה של ספרד באירופה. בינואר 1712 נפתחה ועידה באוטרכט בהשתתפות הצדדים, למעט ספרד, שפליפה עדיין לא הומלך עליה, וכן נציג מפורטוגל.

הסיבה למלחמת הירושה הספרדית הייתה היותו של פליפה נכדו של לואי ה-14, כך שהכתרתו הייתה עלולה להיות צעד בדרך לאיחודן של ספרד וצרפת, איחוד שעלול היה לאיים על מדינות אחרות באירופה. לכן, הדיונים הראשונים נסבו סביב מחויבותן של ספרד וצרפת להימנע מאיחוד ממלכותיהן, ונמשכו עד יולי 1712, עת ספרד חתמה על הסכמתה לעניין זה.

ברגע שניתנה ההסכמה הספרדית, חודשו הדיונים, וב-11 באפריל 1713 נחתם ההסכם.

## תוצאות ההסכם
שמאל|ממוזער|250px|מפת אירופה לאחר הסכם אוטרכט
פליפה החמישי הוכר כמלך ספרד, אך נכפה עליו לוותר על מקומו בירושה הצרפתית, על מנת למנוע איחוד עתידי בין שתי המדינות.

בכך נפתרה סוגיית איחוד צרפת וספרד. ההסכם שמר על הקיסרות הספרדית, אך מסר את ארצות השפלה הדרומיות, נאפולי, חלק מדוכסות מילאנו וסרדיניה לקיסרות האוסטרית. סיציליה וחלק מדוכסות מילאנו נמסרו לבית סבויה. גיברלטר והאי מנורקה נמסרו לבריטניה. כך, אחיזתה של ספרד באירופה עצמה נחלשה, והאיום הפוטנציאלי על בריטניה ופורטוגל פחת.

צרפת עצמה לא נפגעה, אך נאלצה להכיר בלגיטימיות של מלכי בריטניה. כן מסרה לשכנתה הצפונית שטחים באמריקה הצפונית: את שליטתה במפרץ הדסון, בניו פאונדלנד, ובאקדיה (נובה סקוטיה של ימינו), אך זכתה מחדש בשני איים, Île-Saint-Jean (כיום אי הנסיך אדוארד) ו-Île Royale (האי קייפ ברטון), עליו הוקמה מצודת לואיסבורג.

לאחר שנחתם ההסכם הוסיפה צרפת להתעמת עם אוסטריה והקיסרות הרומית הקדושה בראשות קרל השישי עד לחתימת הסכם ראשטט ב-1714. ספרד המשיכה במלחמה עם פורטוגל עד 1715, ועם אוסטריה עד 1720.
במהלך הדיונים להשגת ההסכם אוזכר המונח מאזן כוחות, והוא משתקף ברוח ההסכם, קרי, אין להתיר לשום מדינה להיות בעלת כוח צבאי כזה שיפר את האיזון בין מדינות אירופה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אירופה: היסטוריה
קטגוריה:אוטרכט
אוטרכט
אוטרכט
אוטרכט
אוטרכט
אוטרכט