open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
קורט ליבמן

גנרל **קורט ליבמן** (בגרמנית **Curt Liebmann**; 29 בינואר 1881 – 2 ביולי 1960) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על ארמייה בתחילת מלחמת העולם השנייה.

## ביוגרפיה
### קריירה מוקדמת
ליבמן נולד ב-29 בינואר 1881 בקובורג שהשתייכה לאימפריה הגרמנית, לאביו קונרד ליבמן שהיה גנרל בצבא הפרוסי. בשנת 1889 התגייס ליבמן לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-88 (נסאו ה-2), ובשנת 1901 הועבר לרגימנט הרובאים ה-90 (הדוכסות הגדולה מקלנבורג-שוורין). ליבמן לחם בשורות הרגימנט במלחמת העולם הראשונה, וב-28 בדצמבר 1916 הועלה לדרגת מיור. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה נשאר ליבמן ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בינואר 1922 הועלה ליבמן לדרגת אוברסט לוטננט, וב-1 באפריל 1922 מונה למפקד הגדוד ה-2 ברגימנט הרגלים ה-1 (הפרוסי). ב-1 בספטמבר 1924 מונה לקצין מטה במשרד המלחמה, וב-1 בפברואר 1926 הועלה לדרגת אוברסט. ב-1 במרץ 1928 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-5 (הפרוסי), וב-1 באוקטובר 1929 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-1 במרץ 1930 מונה לראש מטה קבוצת הארמייה השנייה, וב-1 באוקטובר 1931 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. ב-1 בדצמבר 1931 מונה למפקד הדיוויזיה ה-5 של הרייכסווהר, וב-1 באוגוסט 1934 הועבר שוב למשרד המלחמה בברלין. ב-1 באפריל 1935 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים, וב-1 באוקטובר 1935 מונה למפקד האקדמיה הצבאית. ב-30 באפריל 1939 פרש לביתו, אולם חזר לשירות עם פרוץ מלחמת העולם השנייה.

### מלחמת העולם השנייה
עם פרוץ המלחמה מונה ליבמן למפקד הארמייה החמישית. הארמייה השתתפה בהגנת קו זיגפריד בחזית המערבית כחלק מקבוצת ארמיות C. לאחר המערכה בפולין פורקה הארמייה, וליבמן מונה למפקד מפקדת משמר הגבולות מרכז, אשר הוקמה על בסיס מטה הארמייה. בסוף אוקטובר 1939 פרש ליבמן מתפקידו והועבר לעתודת המילואים, ובסוף המלחמה נפל בשבי הבריטי.

### לאחר המלחמה
באביב 1947 שוחרר ליבמן מהשבי. לאחר שחרורו התגורר ליבמן בהולצמינדן, עד למותו ב-2 ביולי 1960.

## קישורים חיצוניים

* קורט ליבמן באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מפקדי ארמיות גרמניות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:גנרלים ברייכסווהר
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1881
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1960
אנגרה (כור גרעיני)

300px|ממוזער|שמאל
הכור הגרעיני **אנגרה** (בפורטוגזית: **Central Nuclear Almirante Álvaro Alberto**, באנגלית: **Angra**) הוא הכור הגרעיני היחיד בברזיל. הוא ממוקם באנגרה דוס רייס , ריו דה ז'ניירו.

הוא מורכב משני כורים מבוססי מים קלים, אנגרה 1, עם תפוקה של 637MWe שחובר לרשת החשמל המקומית בשנת 1985, ואנגרה 2, עם תפוקה של 1,350MWe שחובר בשנת 2000. 

כור שלישי, אנגרה 3, שאמור לספק 1,405MWe נמצא בבנייה. הפרויקט שלו הותנע בשנת 1984 ופעל 4 שנים עד להקפאתו. עבודה על הפרויקט חודשה בשנת 2010 והוא מתוכנן להיכנס לשימוש פעיל ב-2018.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ברזיל: תעשייה
קטגוריה:תחנות כוח גרעיניות
קטגוריה:מדינת ריו דה ז'ניירו
פול לואי דורוזייה

**פּוֹל לוּאִי דוּרוֹזְיֶה** (בצרפתית: **Paul Louis Duroziez**; 8 בינואר 1826 – 16 בינואר 1897) היה רופא צרפתי אשר תיאר את מחלת דורוזייה, סוג מולד של היצרות המסתם הצניפי, ואת סימן דורוזייה, סימן של אוושה סיסטולית מעל עורק הירך בהאזנה במסכת בעת לחיצה במקום מקורב לעומת מקום ההאזנה, ומנגד, אוושה דיאסטולית מעל עורק זה בעת לחיצה במקום המרוחק לעומת מקום ההאזנה, אשר מופיע באי-ספיקת מסתם אבי העורקים.

דורוזייה למד רפואה בפריז וסיים את לימודיו בשנת 1853. הוא עבד עם ז'אן-מרטן שארקו ומאוחר יותר כמנתח במלחמת צרפת–פרוסיה ב-1870. הוא עבד כרופא כללי במרפאה, ולא בבית חולים, אך המוניטין שלו נודע עקב פרסומיו בתחום מחלות הלב. הוא נבחר לנשיא האגודה הרפואית של פריז ב-1882 וקיבל תואר אבירות של לגיון הכבוד ב-1895.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:רופאים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1826
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1897
מוזיאון מצודת חלב

**מוזיאון מצודת חלבּ** (בערבית: **متحف قلعة حلب**, בתעתיק מדויק: **מתחף קלעת חלבּ**) הוא מוזיאון לארכאולוגיה השוכן בעיר חלב בסוריה, בשטח מצודת חלב.

## היסטוריה
המוזיאון נפתח בשנת 1994 במבנה קסרקטין השוכן במצודת חלב ושימש את צבאו של הקצין המצרי אבראהים פאשא. המבנה נבנה בשנת 1834 לאחר מסע המלחמה המוצלח שלו נגד האימפריה העות'מאנית. המבנה משתרע על שטח של 754 מ"ר בצדה הצפוני של המצודה, והוא שופץ ב-1994 על ידי מחלקת העתיקות והמוזיאונים של חלב בעזרתה של קרן אגא חאן (Aga Khan Foundation). המוזיאון נפתח ב-26 בספטמבר 1994 במעמד שר התרבות הסורי נג'אח אל-עטאר (نجاح العطار).

## מבנה ותצוגה
מבנה המוזיאון הוא מלבני, גודלו 57 על 13 מטר והוא מחולק לשלושה אולמות. אולם התצוגה הראשי נמצא במרכזו של המבנה והוא משתרע על שטח של 404 מט"ר. שני האולמות האחרים, כל אחד בגודל של 175 מט"ר, ממוקמים בשני הקצוות של הבניין.

התצוגה במוזיאון כוללת ממצאים עתיקים שנמצאו במהלך החפירות במצודת חלב. בנוסף לכך, מוצגים במוזיאון ממצאים מתרבויות קדומות יותר של סוריה, כגון התרבות השומרית, האכדית, החתית, הרומית והתקופה האסלאמית. במוזיאון מוקרן סרט על אודות האתר.
270px|ממוזער|ימין|מרכז התיאטרון של מצודת חלב, כשברקע מבנה המוזיאון

## קישורים חיצוניים

מצודת חלב
קטגוריה:חלב (עיר): מבנים
וורלד ואן

**ווֹרְלְד וַאן** (באנגלית: **World One**) הוא גורד שחקים במומבאי, הודו. עלות הפרויקט 321 מיליון דולר והוא הושלם ב-2020. עם השלמתו היה למגדל המגורים הגבוה בעולם, 280.2 מטרים. 

דירות במגדל נמכרות החל מ-1.1 מיליון דולר ועד 7.5 מיליון דולר. הבעלים, חברת לודהה ממומבאי, מצפים להכנסות של כ-750 מיליון דולר על מכירת הדירות.

האדריכלים מתכנני המבנה הם מקבוצת "פיי קוב פריד ושות'" מניו יורק, וחברת הייעוץ בתחום הנדסת המבנה היא חברת "לסלי אי. רוברטסון" מניו יורק.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מומבאי: גורדי שחקים
לודוויג טראובה

**לוּדְוִיג טְרָאוּבֶּה **(בגרמנית: **Ludwig Traube**; 12 בינואר 1818–11 באפריל 1876) היה רופא גרמני-יהודי ואחד ממייסדי הפתולוגיה הניסויית בגרמניה.

## חייו
טראובה נולד ברטיבור שבשלזיה. אביו היה סוחר יין יהודי. בגיל 17 עזב את הגימנסיה ברטיבור. הוא למד רפואה בברסלאו, ברלין ווינה. עם מוריו נמנו יאן פורקינייה ויוהנס מילר. מלבד רפואה, עסק בלימודי פילוסופיה ובמיוחד העריך את כתביו של ברוך שפינוזה. 

ב-1840 קיבל את הדוקטורט שלו על מחקרו בנושא נפחת הריאות. לאחר מכן עבר לווינה להרחבת הידע שלו אצל קרל פון רוקיטנסקי ויוזף שקודה. החל מ-1841 היה עוזרו של רופא שטיפל בעניים בברלין. בשנת 1848 היה למרצה בלא שכר, ושנה לאחר מכן לעוזר האזרחי הראשון של יוהאן לוקאס שנליין בבית החולים שאריטה. באירועי אביב העמים ב-1848 היה טראובה מעורב כרופא. בשנת 1853 היה לרופא הבכיר במחלקה לרפואת ריאות בשאריטה, ולאחר מכן מנהל המרפאה הראשונית. כמו כן, הוא גם היה מורה בסמינרים רפואיים צבאיים, ובבית החולים של הקהילה היהודית בברלין היה לרופא הבכיר במחלקה לרפואה פנימית.

אף שמוצאו היהודי של טראובה היה לו למכשול במהלך הקריירה שלו, הוא התברג להיות פרופסור מן המניין במכון פרידריך וילהלם בברלין. בשנת 1866 קיבל את התואר "Geheimer Medizinalrath", ובשנת 1872 מונה לפרופסור באוניברסיטת ברלין.

טראובה מת כתוצאה ממחלת לב כלילית שממנה סבל. הוא קבור בבית הקברות היהודי ברחוב שנהאוזר בברלין.

## עבודתו
טראובה נודע בשל העובדה שייסד את תחום מחקר הפתולוגיה הניסויית בגרמניה. הוא שיפר שיטות בדיקה גופנית כגון האזנה וניקוש, והיה מסווג תיעוד רפואי. הוא חקר את הפתופיזיולוגיה של הנשימה וויסות חום הגוף, ונתן את הבסיס המדעי לטיפול בדיגיטליס.

על שמו של טראובה קרויים מספר סימנים קליניים, בהם:
* אוושת טראובה – קול שלישי המופיע בעת טכיקרדיה ומרמז על מחלה
* גופיפי טראובה – תאי דם אדומים בצורת סהר אשר איבדו את תכולת ההמוגלובין שבהם
* הצליל הכפול על שם טראובה – קול כפול הנשמע כיריית אקדח מעל עורק הירך במצבים של אי-ספיקת מסתם אבי העורקים והיצרות המסתם הצניפי
* מרווח טראובה – מרווח של כ-12 מ"מ בצורת סהר מעל לגבול הצלע

## משפחתו
לודוויג טראובה היה אחיו הגדול של מוריץ טראובה, כימאי וחוקר הכימיה הפיזיולוגית. הוא נשא לאישה את קורה מרקוולד, והיו להם שלוש בנות ושני בנים. אחד מבניו מת בגיל 5 מדיפתריה. בנו השני, גם שמו לודוויג, היה פלאוגרף. חתנו, מוריץ ליטן, ואחיינו, אלברט פרנקל, היו אף הם רופאים. אחיין נוסף, וילהלם טראובה, היה כימאי.

## הנצחה
אנדרטה לזכרו של טראובה הוקמה בתחום בית החולים שריטה בשנת 1878. ב-1927 נקרא על שמו רחוב ברטיבור.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:רופאים יהודים גרמנים
קטגוריה:פיזיולוגים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1818
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1876
גארון עילית

**גארון עילית** (בצרפתית: **Haute-Garonne**) הוא מחוז בחבל אוקסיטניה שבדרום-מערב צרפת. שם המחוז בא מנהר הגארון. נכון לשנת 2012, מתגוררים במחוז 1,279,349 תושבים. בירת המחוז היא העיר טולוז.

## היסטוריה
גארון עילית היא אחת מ-83 המחוזות המקוריים שנוצרו ב-4 במרץ 1790 במהלך המהפכה הצרפתית. מחוז זה נוצר כחלק מחבל לנגדוק ההיסטורי. בהקמתו, היה מחוז זה גדול יותר. ההפחתה בשטחו נבעה מתוקף צו של נפוליאון מ-21 בנובמבר 1808 שהורה ליצור את מחוז טארן וגארון מצפון, המחוז החדש לקח שטחים מחמישה מחוזות כולל גארון עילית.

## גאוגרפיה
גארון עילית היא אחת משמונה מחוזות בחבל מידי-פירנה. מחוז זה מוקף במחוזות ז'ר והפירנאים העליונים ממערב, טארן וגארון מצפון, וטארן, אוד וארייז' ממזרח. מחוז זה גובל גם בספרד מדרום. חלקו העליון של נהר הגארון עובר דרך מחוז זה (ומכאן שמו של המחוז). נהר הגארון נכנס מספרד לעיירה פוס שבצרפת ועובר דרך בירת המחוז טולוז. בדרום המחוז נמצאים הרי הפירנאים שממשיכים לתוך ספרד.

## דמוגרפיה
ריכוז האוכלוסייה הגדול ביותר במחוז נמצא במטרופולין העיר טולוז. בדרום המחוז האוכלוסייה הרבה יותר דלילה מהחלק הצפוני. על פי מפקד האוכלוסין משנת 1999 מתגוררים במחוז זה יותר ממיליון תושבים. אחוז הצעירים במחוז זה הוא גבוה, כאשר 55% מכלל התושבים הם מתחת לגיל 40, ומתוכם, 16% בין הגילאים 20–29. הסיבה לאחוז הגבוה של הצעירים היא אוניברסיטת טולוז שבה לומדים סטודנטים רבים.

נכון לשנת 2012, מתגוררים במחוז 1,279,349 תושבים. היישובים הגדולים ביותר הם:

### אוכלוסייה

## אתרים במחוז

קובץ:Toulouse Capitole Night Wikimedia Commons.jpg|עיריית טולוז
קובץ:Laréole - Le chateau - Façade sud-ouest.jpg|טירת ל'ראול
קובץ:Bagnères-de-Luchon vue Pyrénées.JPG|הרי הפירנאים, כפי שצולמו מבאנייר דה-לושון
קובץ:Lac d'OO-01.jpg|עיר החלל (Cité de l'espace), פארק שעשועים המתמקד בחלל ובכיבוש החלל


## ראו גם
* חבל מידי-פירנה
* מחוז טארן וגארון

## קישורים חיצוניים

* 

* תיירות בגארון עילית 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:צרפת: מחוזות
קטגוריה:גבול ספרד–צרפת
אלברט וודריג

גנרל **אלברט וודריג** (בגרמנית: **Albert Wodrig**; 16 ביולי 1883 – 31 באוקטובר 1972) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על קורפוס במלחמת העולם השנייה.

## ביוגרפיה
### קריירה מוקדמת
וודריג נולד ב-16 ביולי 1883 בברלין שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1901 התגייס וודריג לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-26 (הנובר ה-2), ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה, וב-8 באוקטובר 1914 הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה נשאר וודריג ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. באביב 1928 מונה וודריג למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט הארטילריה ה-4, וב-1 בפברואר 1929 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. בשנת 1930 מונה לקצין מטה בקבוצת הארמייה הראשונה, ובאביב 1931 מונה לקצין מטה בפיקוד התותחנים ה-3. ב-1 באוקטובר 1931 הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 בדצמבר 1931 מונה למפקד רגימנט הארטילריה ה-1. ב-1 באפריל 1934 הועלה וודריג לדרגת גנרל מיור, וב-1 באוקטובר 1934 מונה למפקד הדיוויזיה ה-21. ב-1 במרץ 1936 הועלה לדרגת גנרל לוטננט, וב-10 בנובמבר 1938 פרש מתפקידו.

### מלחמת העולם השנייה
בפרוץ המלחמה מונה וודריג למפקד קורפוס מאולתר, ופיקד עליו במהלך הפלישה לפולין כחלק מהארמייה השלישית במסגרת קבוצת ארמיות צפון. ב-1 באוקטובר 1939 הועלה וודריג לדרגת גנרל חיל התותחנים, והקורפוס שבפיקודו הפך לקורפוס ה-26. במהלך המערכה על צרפת לחם וודריג עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה ה-18 במסגרת קבוצת ארמיות B, ובשלב השני כחלק מהארמייה השנייה במסגרת קבוצת ארמיות A, וב-19 ביולי 1940 קיבל על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל.

במהלך מבצע ברברוסה לחם וודריג עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה ה-18 במסגרת קבוצת ארמיות צפון, וב-22 באפריל 1942 קיבל על פעולותיו את עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-1 באוקטובר 1942 פרש וודריג מתפקידו והועבר לעתודת המילואים, וב-1 בפברואר 1943 מונה למפקד המחוז הצבאי הראשון. ב-1 בנובמבר 1944 פרש וודריג מתפקידו והועבר לעתודת המילואים, וב-28 בפברואר 1945 פרש וודריג לביתו.

### לאחר המלחמה
לאחר המלחמה התגורר וודריג בבאד הויינהאוזן, עד למותו ב-31 באוקטובר 1972.

## קישורים חיצוניים
* אלברט וודריג באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים
קטגוריה:מעוטרי הצלב הגרמני בזהב
קטגוריה:מפקדי גייסות גרמניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:גנרלים ברייכסווהר
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1883
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1972
מארקיפלייר

**מארק אדוארד פישבאק ** (באנגלית: **Mark Edward Fischbach**; נולד ב-28 ביוני 1989), הידוע כ-"**מארקיפלייר**", הוא יוטיובר, גיימר ושחקן אמריקאי. מארק התחיל את קריירת היוטיוב שלו בסינסינטי, אוהיו. נכון ל-28 בינואר 2022, לערוץ היוטיוב שלו יש כ-32.8 מיליון מנויים ויותר מ-17 מיליארד צפיות. נכון ל-27 בפברואר 2023, פרסם מארקיפלייר 5,203 סרטונים בערוץ, מתוכם 134 מסוג YouTube Shorts. מארק ידוע בעיקר מסרטוני "בואו נשחק" של משחקי אינדי ופעולה, ובמיוחד ממשחקי הישרדות-אימה.

## חייו ועבודתו
מארק נולד באואהו, הוואי בבית חולים צבאי שממוקם באי. אביו של מארק שירת בצבא, שם פגש את אמו, ממוצא קוריאני. לאחר מכן, עברה משפחתו לסינסינטי, אוהיו. הוריו נפרדו כשהיה ילד, מה שהקשה על ילדותו. כשהיה בן 18, אביו מת מסרטן. מארק הצטרף ליוטיוב ב-26 במאי 2012 כאשר יצר ערוץ ושמו "Markiplier". המשחק הראשון שאיתו מארק קיבל הכרה נקרא אמנזיה - Amnesia: The Dark Descent. לאחר ששיחק עוד כמה וכמה משחקים, הערוץ נחסם בטענה שהוא היה ממוסחר. מארק ביקש ודרש שהערוץ יוחזר לפעולה אך ללא הצלחה. משום כך הוא פתח ערוץ חדש בשם "MarkiplierGAME", שלאחר זמן מה, שונה בחזרה ל־Markiplier, וכיום ערוץ זה הוא הערוץ הרשמי של מארק. במקור, הוא למד באוניברסיטת סינסינטי כדי להפוך למהנדס, אבל נשר מהלימודים בשביל להמשיך בקריירת היוטיוב שלו. בשנת 2015 הקליט קולות דיבוב לדמותו שלו בשביל משחק המחשב והפלאפון - "PewDiePie: The Legend of the BroFist" של כוכב היוטיוב "פיודיפאי" יחד עם יוטיוברים אחרים כמו ג'קספטיקאיי. בנוסף, ניתן לשחק כמארקיפלייר במשחק. ביולי 2015 הוא השתתף במשחק TableTop בהנחיה של ויל ויטון והפסיד לאלי ברוש.

נכון להיום, מארק מתגורר בלוס-אנג'לס, קליפורניה, לאחר שחבריו מאט וריאן עברו דירה. הוא גר עם הכלבה שלו -צ'יקה.
למארק יש כיום חברה בשם איימי
וצוות עורכים הכולל את חבריו אית'ן, איימי וקת'רין
וחבר נוסף המופיע איתו בהרבה מסרטוני הסקצ' קומדי שלו הוא טיילר.
נכון להיום באירוע פאקס בארצות הברית בפאנל שלו "מארקיפלייר וחברים", הודיע מארק כי הוא הולך לצאת לסיבוב הופעות ברחבי ארצות הברית וייתכן כי יפתח בסיבוב עולמי במידה וסיבוב ההופעות הנוכחי יוכתר כהצלחה.

ב-15 בנובמבר 2019 יצר יחד עם היוטיובר אית'ן נסטור את הערוץ "Unus Annus" (בלטינית: שנה אחת), ערוץ שבמשך השנה הקרובה יועלה בו סרטון אחד במגוון נושאים מדי יום, ויימחק מיד לאחר מכן. הערוץ זכה להצלחה גדולה, וצבר מיליון מנויים בחמשת הימים הראשונים לפעילותו ול-11.5 מיליון צפיות בשבוע הראשון לפעילותו. ב-14 בנובמבר 2020, 365 יום מתחילת פעילותו של הערוץ, ולאחר סרטון ששודר בשידור חי וזכה ל-1.5 מיליון צפיות, נמחק הערוץ, וכל אזכור רשמי שלו הורד מהאינטרנט לנצח.

בשנת 2022 דורג במקום ה־11 ברשימת יוצרי התוכן המרוויחים ביותר של פורבס, עם רווחים של כ־38 מיליון דולר בשנת 2021.

בשנת 2024 שיחק בתפקיד הראשי במיני-סדרת האימה "The Edge of Sleep" ששודרה ברשת הסטרימינג "פריים וידאו".

בשנת 2026 ביים, כתב וערך את סרט האימה העצמאי, "Iron Lung" בו גם כיכב בתפקיד הראשי של סימון.

## קישורים חיצוניים

* 

* ערוץ הגיימינג ביוטיוב "Markiplier"
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בלוגרים אמריקאים
קטגוריה:בדרנים אמריקאים
קטגוריה:יוטיוברים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא דרום קוריאני
קטגוריה:יוצרי תוכן דיגיטלי ב-OnlyFans
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1989
אוניברסיטת הידידות בין העמים של רוסיה

**אוניברסיטת הידידות בין העמים ע"ש [[פטריס לומומבה]]** (ברוסית: Университет дружбы народов им. Патриса Лумумбы) הוקמה במוסקבה ב-1960 כמוסד חינוכי אקדמי וכמכון מחקר ונקראה 'האוניברסיטה לידידות בין העמים'. בשנת 1961 האוניברסיטה נקראה בנוסף על שם המנהיג מקונגו פטריס לומומבה.

בשנות המלחמה הקרה למדו באוניברסיטה, אשר הייתה בשליטת הקג"ב והמפלגה הקומוניסטית, צעירים מן העולם השלישי, מארצות מתפתחות ומחוגים אשר ברית המועצות חפצה ביקרם. בין בוגריה הידועים היו הטרוריסט איליץ' רמירס סאנצ'ס ונשיא הרשות הפלסטינית, מחמוד עבאס.

כיום היא נחשבת אחת האוניברסיטאות המובילות ברוסיה וממוקמת בנפת אוברוצ'בסקי בדרום-מערב מוסקבה.

## תולדות האוניברסיטה
### שנות המשטר הקומוניסטי
האוניברסיטה נוסדה על ידי ממשלת ברית המועצות ב-5 בפברואר 1960, ותחילה נקראה **אוניברסיטת הידידות בין העמים**. ב-22 בפברואר 1961 שונה שם האוניברסיטה, והיא נקראה בנוסף על שם המנהיג מקונגו פטריס לומומבה שהוצא להורג מספר שבועות קודם לכן. עוד בשלב היווסדה, הוקמה באוניברסיטה מכינה, ובה נערכו לימודי רוסית עבור הסטודנטים מרחבי העולם (כיום זוהי פקולטה ובה כ-1,000 סטודנטים). באותה שנה כללה האוניברסיטה שש פקולטות: הנדסה (ובהן כיום כ-2,600 סטודנטים), היסטוריה ופילולוגיה, רפואה (כיום כ-2,300 סטודנטים), חקלאות (ובה כיום כ-1,000 סטודנטים), מדעים (כיום כ-900 סטודנטים) ופקולטה למשפטים וכלכלה. ב-1965 סיימו 288 הסטודנטים הראשונים, מ-47 ארצות, את לימודיהם. ב-1966 החלה בניית קמפוס חדש בדרום מערבה של מוסקבה. עד 1975 עלה מספר הבוגרים על 5,600, מהם 4,250 מ-89 ארצות זרות.

### אוניברסיטת הידידות בין העמים של רוסיה
ב-5 בפברואר 1992, עם התפרקות ברית המועצות, שוב שונה שם האוניברסיטה, וכעת היא נקראה **אוניברסיטת הידידות בין העמים של רוסיה**.

בשנות ה-90 של המאה ה-20 נוסדו פקולטות ומכונים נוספים, או שאורגנו מחדש פקולטות קיימות. כך קמו הפקולטות לאקולוגיה (כיום כ-500 סטודנטים), למשפטים (כיום כ-1,800 סטודנטים), לכלכלה (כיום כ-1,500 סטודנטים), לפילולוגיה (כיום כ-2,800 סטודנטים) ולמדעי הרוח והחברה (ובה כיום כ-2,500 סטודנטים). כן נפתחו המכונים לשפות זרות, ללימוד מרחוק, לגרביטציה וקוסמולוגיה וכן לעסקי אירוח ולתיירות. באותה תקופה האוניברסיטה הפעילה בנוסף תוכניות ללימודים קדם-אקדמיים, וכן תוכניות ללימודים מקצועיים פוסט-אקדמיים.

בשנת 2017 רשמה האוניברסיטה את הבוגר ה-100,000.

## האוניברסיטה כיום
האוניברסיטה לידידות בין העמים נחשבת כיום לאחת המובילות ברוסיה, ולרוב מדורגת על פי איכותה בחמישייה הראשונה. האוניברסיטה ייחודית מסוגה בעולם בהיותה מקום לימוד לכ-15,000 סטודנטים זרים מ-140 עד 150 ארצות. מספר הסטודנטים הכללי הוא 30,000 עד 35,000. עד 2014 הגיע מספר בעלי תואר דוקטור מטעם האוניברסיטה לכ-5,500. מספר הבוגרים הוא כ-97,000.

לאוניברסיטה כ-5,000 אנשי סגל.

## קישורים חיצוניים

* 

* Official Students Forum אתר הסטודנטים הרשמי (ברוסית)
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מוסקבה: אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:ברית המועצות: יחסי חוץ
קטגוריה:מעוטרי עיטור הידידות בין העמים
אנדרטת אנזא"ק

שמאל|ממוזער|האנדרטה
**אנדרטת אנזא"ק** (באנגלית: **ANZAC Memorial**) היא אנדרטת ההנצחה הצבאית הראשית של סידני, האנדרטה נמצאת בחלק הדרומי של הייד פארק ובקצה המזרחי של מרכז העסקים הראשי של סידני.

## הקמה
אנדרטת אנזא"ק נבנתה כזכר לנופלי הכוח האימפריאלי האוסטרלי במלחמת העולם הראשונה.

גיוס הכספים לבניית האנדרטה החל ב-25 באפריל 1916 ביום השנה הראשון לנחיתה בגליפולי שהובילה לקרב גליפולי.

בניית האנדרטה הושלמה בשנת 1934. האנדרטה נפתחה ב-24 בנובמבר 1936 על ידי הנסיך הנרי, דוכס גלוסטר.

את האנדרטה תכנן ברוס דליט, את התבליטים החיצוניים עיצב ריינר הוף.

האנדרטה היא המוקד של אירועים חשובים כגון: יום אנזא"ק, יום הזיכרון ואחרים.

## ראו גם
* יד אנזא"ק
* שדרת המצעדים אנזא"ק
* המרכז להנצחת חיילי אנז"ק בבאר שבע
* היסטוריה צבאית של אוסטרליה

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:סידני: מבנים
קטגוריה:אוסטרליה: אנדרטאות
אנזא"ק
קטגוריה:אר דקו
קטגוריה:אנזא"ק
חומר ניגוד

ממוזער|אנגיוגרמה שבה נעשה שימוש בחומר ניגוד מבוסס יוד להדגמת כלי דם בעת שיקוף רנטגן
**חומר ניגוד** הוא חומר המשמש בדימות רפואי להדגשת הניגודיות בין מבנים אנטומיים בגוף. שימוש נפוץ בחומר ניגוד נעשה להדגשת כלי דם ולהדגשת צינור מערכת העיכול. מאחר שלאמצעי הדימות השונים אופן פעולה שונה, חומרי הניגוד מסווגים לפי שיטת הדימות שבה הם משמשים. רוב חומרי הניגוד מתבססים על ניחות של קרני רנטגן או על האדרת אות תהודה מגנטית.

## חומר ניגוד רדיולוגי

יוד ובריום הם סוגי חומרי הניגוד הנפוצים ביותר להדגשת הניגוד בשיטות מבוססת קרני רנטגן, כגון צילום רנטגן, טומוגרפיה ממוחשבת ואנגיוגרפיה. ישנם סוגים שונים של חומרי ניגוד מיודדים, המשתנים ברמת האוסמולריות, הצמיגות ותכולת היוד המוחלטת בהם. דימרים לא יוניים מועדפים בשל האוסמולריות הנמוכה שלהם ורעילותם הנמוכה, אולם מחירם גבוה יותר.

## חומר ניגוד לתהודה מגנטית
גדוליניום משמש לניגוד בדימות תהודה מגנטית (MRI). במצב חמצון +3 של המתכת, יש למתכת 7 אלקטרונים מסוג f לא מצומדים. הדבר גורם למים סביב חומר הניגוד לדעוך מהר יותר, ובכך מוגברת איכות סריקת ה-MRI.

## פיזור על-שמעי ושינוי תדירות
חומרי ניגוד המבוססים על בועות זעירות נמצאים בשימוש בבדיקות אולטרה סאונד, ובמיוחד באקוקרדיוגרפיה, לזיהוי דלף. בועות אלה עשויות מתמיסת מלח מעוררת, ומרביתן גדולות מכדי לעבור בנימי הריאה. לכן, הבועות היחידות שמגיעות למחזור הדם הסיסטמי (צדו השמאלי של הלב) הן אלה שעברו דרך מעבר לא תקין בין הצדדים.

בנוסף, ישנן בועות המכילות כמויות זעירות של חנקן או פלואורוקרבונים הנתמכים על ידי חלבון, ליפיד או מעטפת פולימר. בועות אלה קטנות דיין למעבר בנימי הריאה, והן משמשות להגדלת הניגוד בחדר השמאלי של הלב. הירידה בצפיפות בנקודת המנשק בין הגז בבועה לנוזל שמסביב, גורמת לפיזור והחזרה של גלי העל-שמע חזרה למתמר. תהליך זה נותן לנוזל עם בועות אלה אות חזק, הנראה באמצעות המתמר.

## תופעות לוואי
חומרי ניגוד כיום הם בטוחים יחסית לשימוש, ועם זאת מתן חומר ניגוד יכול לגרום לתופעות לוואי נדירות, חלקן מסוכנות, עם תמותה של 0.9 ל-100,000 מקרי שימוש. גורם הסיכון העיקרי לפיתוח תגובה אלרגית לחומר ניגוד, הוא תגובה אלרגית בעבר שהתפתחה בעקבות חומר ניגוד זהה. במקרה של תגובה אלרגית, מומלץ להתייעץ עם הרופא לפני ביצוע הבדיקה ולשקול מתן הכנה תרופתית מקדימה. במקרי קיצון של תגובה אלרגית קשה מסוג אנפליקסיס, לעיתים ממליצים הרופאים להימנע לחלוטין ממתן חומר ניגוד דומה בעתיד.

## קישורים חיצוניים

* 
* קווים מנחים להזרקת חומר ניגוד מבוסס יוד, באתר האיגוד הישראלי לרדיולוגיה. 

## הערות שוליים

קטגוריה:דימות רפואי
מוריץ פון ויקטורין

גנרל **מוריץ פון ויקטורין** (בגרמנית: **Mauritz von Wiktorin**; 13 באוגוסט 1883 – 16 באוגוסט 1956) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

## ביוגרפיה
### קריירה מוקדמת
פון ויקטורין נולד ב-13 באוגוסט 1883 בהניבורג, שהשתייכה לאימפריה האוסטרו-הונגרית. בשנת 1904 התגייס פון ויקטורין לצבא האוסטרו-הונגרי, והצטרף לרגימנט הדרגונים ה-12, ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה שנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף פון ויקטורין לצבא האוסטרי, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1924 הועלה פון ויקטורין לדרגת אוברסט לוטננט, ובשנת 1927 הועלה לדרגת אוברסט. בשנת 1932 הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-1 באפריל 1934 מונה לראש מחלקת המבצעים במטה הכללי. בשנת 1935 הודח פון ויקטורין מהצבא, עקב קשריו עם גרמניה הנאצית והמפלגה הנאצית האוסטרית.

לאחר סיפוח הצבא האוסטרי לוורמאכט, הועלה פון ויקטורין ב-1 באפריל 1938 לדרגת גנרל לוטננט, וב-10 בנובמבר 1938 מונה למפקד הדיוויזיה הממונעת ה-20.

### מלחמת העולם השנייה
עם פרוץ המלחמה היה פון ויקטורין מפקד הדיוויזיה הממונעת ה-20, ופיקד עליה במהלך הפלישה לפולין כחלק מהקורפוס הממונע ה-19 במסגרת הארמייה הרביעית. במהלך המערכה על צרפת לחם פון ויקטורין עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס הממונע ה-16 במסגרת הארמייה השישית, ובשלב השני כחלק מהקורפוס הממונע ה-41 במסגרת הארמייה ה-12, וב-15 באוגוסט 1940 קיבל פון ויקטורין על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 בנובמבר 1940 הועלה פון ויקטורין לדרגת גנרל חיל הרגלים, וב-10 בנובמבר מונה למפקד הקורפוס ה-28.

במהלך מבצע ברברוסה לחם פון ויקטורין עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה ה-16, ולאחר מכן כחלק מהארמייה ה-18 במסגרת קבוצת ארמיות צפון, וב-27 באוקטובר 1941 פרש פון ויקטורין מתפקידו. ב-30 באפריל 1942 מונה פון ויקטורין למפקד המחוז הצבאי ה-13, וב-15 באוגוסט 1944 פרש מתפקידו.

### לאחר המלחמה
לאחר המלחמה התגורר פון ויקטורין בעיר נירנברג, עד למותו ב-16 באוגוסט 1956, והוא בן 73 שנים.

## קישורים חיצוניים

* מוריץ פון ויקטורין באתר lexikon-der-wehrmacht 

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים
קטגוריה:מפקדי גייסות גרמניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אנשי צבא אוסטרו-הונגרים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1883
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1956
פרידריך מטרנה

גנרל **פרידריך מטרנה** (בגרמנית: **Friedrich Materna**; 21 ביוני 1885 – 11 בנובמבר 1946) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

## ביוגרפיה
### קריירה מוקדמת
מטרנה נולד בהוף שבמוראביה, שהשתייכה לאימפריה האוסטרו-הונגרית.

בשנת 1904 התגייס מטרנה לצבא האוסטרו-הונגרי, ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה.
לאחר המלחמה הצטרף מטרנה לצבא האוסטרי, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בינואר 1921 הועלה מטרנה לדרגת אוברסט לויטננט, ב-1 ביוני 1929 הועלה לדרגת אוברסט ובשנת 1935 הועלה לדרגת גנרל מיור.

ב-1 באפריל 1938, לאחר סיפוח הצבא האוסטרי לורמאכט, מונה מטרנה למפקד הדיוויזיה ה-45, וב-1 ביוני 1939 הועלה לדרגת גנרל לויטננט.

### מלחמת העולם השנייה
עם פרוץ המלחמה היה מטרנה מפקד הדיוויזיה ה-45, ופיקד עליה במהלך הפלישה לפולין כחלק מהקורפוס ה-17 במסגרת הארמייה ה-14. במהלך המערכה על צרפת לחם מטרנה עם הדיוויזיה שבפיקודו במהלך מבצע אדום כחלק מהקורפוס ה-26 במסגרת הארמייה השנייה, וב-5 באוגוסט 1940 קיבל על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-17 באוקטובר מונה מטרנה למפקד הקורפוס ה-20, וב-1 בנובמבר 1940 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים.

במהלך מבצע ברברוסה לחם מטרנה עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה התשיעית, ולאחר מכן כחלק מארמיית הפאנצר השנייה ומהארמייה הרביעית במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, ובמהלך הקרב על מוסקבה לחם תחת פיקוד הארמייה הרביעית. בפברואר 1942 הועבר הקורפוס תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הרביעית, ובמאי הועבר הקורפוס תחת פיקוד ארמיית הפאנצר השלישית. ב-10 בספטמבר 1942 פרש מטרנה מתפקידו, וב-15 בדצמבר 1942 קיבל על פעולותיו את עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-31 בינואר 1943 מונה מטרנה למפקד המחוז הצבאי ה-18 בזלצבורג, וב-10 בדצמבר 1943 פרש מתפקידו.

לאחר המלחמה התגורר בווינה עד למותו.

## קישורים חיצוניים
* פרידריך מטרנה באתר lexikon-der-wehrmacht 

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים
קטגוריה:מעוטרי הצלב הגרמני בזהב
קטגוריה:מפקדי גייסות גרמניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אנשי צבא אוסטרו-הונגרים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1885
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1946
הרברט לוך

גנרל **הרברט לוך** (בגרמנית: **Herbert Loch**; 5 באוגוסט 1886 – 28 באוקטובר 1976) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

## ביוגרפיה
### קריירה מוקדמת
לוך נולד ב-5 באוגוסט 1886 באידר-אוברשטיין, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1905 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה הבווארי ה-5 (אלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד), עמו לחם במלחמת העולם הראשונה, וב-17 ביוני 1916 הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף לוך לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בינואר 1927 מונה למפקד סוללה 1 ברגימנט הארטילריה ה-7 (הבווארי), וב-1 בפברואר 1928 הועלה לדרגת מיור. ב-1 באוקטובר 1929 עבר ללמוד באוניברסיטת ברלין, וב-1 באוקטובר 1930 מונה לקצין מטה במשרד המלחמה. ב-1 באוקטובר 1932 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, וב-1 בנובמבר 1932 מונה למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט הארטילריה ה-7 (הבווארי). ב-1 באוקטובר 1934 הועלה לוך לדרגת אוברסט, ומונה למפקד רגימנט הארטילריה ה-7 (הבווארי). ב-6 באוקטובר 1936 מונה למפקד רגימנט הארטילריה ה-33, וב-12 באוקטובר 1937 מונה למפקד אגד הארטילריה ה-32. ב-1 במרץ 1938 הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-1 באפריל 1939 מונה למפקד הדיוויזיה ה-17.

### מלחמת העולם השנייה
עם פרוץ המלחמה היה לוך מפקד הדיוויזיה ה-17, ופיקד עליה במהלך הפלישה לפולין כחלק מהקורפוס ה-13 במסגרת הארמייה השמינית, וב-1 במרץ 1940 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. במהלך המערכה על צרפת לחם לוך עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס ה-13 במסגרת הארמייה ה-16, ובשלב השני במסגרת הארמייה ה-12, וב-16 ביוני 1940 קיבל על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. במהלך מבצע ברברוסה לחם לוך עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס ה-13 במסגרת הארמייה הרביעית ולאחר מכן במסגרת הארמייה השנייה, וב-1 באוקטובר 1941 הועלה לדרגת גנרל חיל התותחנים. במהלך הקרב על מוסקבה לחם לוך עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוסים ה-12 וה-13 לסירוגין, במסגרת הארמייה השנייה.

ב-27 באוקטובר 1941 מונה לוך למפקד הקורפוס ה-28, שהיה חלק מהארמייה ה-18, וב-22 באפריל 1942 קיבל על פעולותיו את עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-25 במאי 1943 פרש לוך לחופשה קצרה, וב-30 ביוני חזר לתפקידו. ב-28 במרץ מונה לוך למפקד הארמייה ה-18, וב-2 בספטמבר 1944 פרש מתפקידו והועבר לעתודת המילואים. בפברואר 1945 מונה לוך למפקד מפקדת הכוחות בהרי אייפל, ובאפריל 1945 נפל בשבי האמריקני.

### לאחר המלחמה
לוך שוחרר מהשבי באביב 1948. לאחר שחרורו התגורר לוך בלנדאו, וב-28 באוקטובר 1976 מת, והוא בן 90 שנים.

## קישורים חיצוניים

* הרברט לוך באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים
קטגוריה:מעוטרי הצלב הגרמני בזהב
קטגוריה:מפקדי ארמיות גרמניות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מפקדי גייסות גרמניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1886
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1976
קורטה (כדורגלן)

**ז'וזפ פוץ' אי פוץ**' (בקטלאנית: **Josep Puig i Puig**, לעיתים נקרא בשם הספרדי "חוסה" (José); נולד ב-22 בפברואר 1922 בסנט מרטי דה לימנה שבספרד, נפטר ב-9 ביולי 1997 בסלט) היה כדורגלן קטלאני-ספרדי ששיחק בעמדת הבלם ונודע בכינוי **קורטה**. את רוב הקריירה שלו בילה קורטה במדי ברצלונה, שם שיחק במשך 9 שנים בין 1942 ל-1951 והיה שותף לזכייה בשלוש אליפויות ספרד. כמו כן, השתתף קורטה ב-3 משחקים במדי נבחרת ספרד.

## קריירה
קורטה שיחק בנעוריו בקבוצה קטנה בעיירה סלט שבקטלוניה, בקרבת ז'ירונה. ב-1939 הצטרף לקבוצה ל'אסקלה, שם שיחק במשך שנה. ב-1940 עבר לז'ירונה, שהייתה אז בליגה השנייה. קורטה שיחק בז'ירונה במשך שתי עונות, ובקיץ 1942 חתם בברצלונה, מהקבוצות הבכירות בכדורגל בספרד. את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה ערך ב-27 בספטמבר, במחזור הראשון לעונת 1942/1943, אז הפסידה ברצלונה בקלאסיקו לריאל מדריד בתוצאה 3-0.

קורטה, ששיחק לרוב בעמדת הבלם ולעת צורך בעמדת המגן השמאלי, במהרה תפס מקום בהרכב הקבוצה. בעונתו הראשונה שם פתח ב-15 מחזורי ליגה, בעונתו השנייה ב-25. בעונת 1944/1945 עזר לברצלונה לזכות באליפות השנייה בתולדותיה, כשהוא מופיע ב-20 מתוך 26 משחקים במהלך העונה. ב-4 בפברואר 1945 כבש שער עצמי לרשת קבוצתו, אך לשמחתו קבוצתו ניצחה את קאסטיון 3-1. לאחר שהחמיץ משחק בודד בעונת 1946/1947, פתח קורטה ב-62 משחקי ליגה רצופים, כולל בכל המשחקים לעונות 1947/1948 ו-1948/1949, בהן זכתה ברצלונה בשתי אליפויות רצופות. בקיץ 1949 פתח בהרכב ברצלונה בשני המשחקים בגביע הלטיני, והיה שותף לזכיית קבוצתו בגביע.

החל מעונת 1949/1950 דעך מעמדו של קורטה בקבוצה. בעונה זו שותף ב-10 משחקים בלבד, ובעונה שלאחר מכן שותף ב-8 משחקים. בעונה זו כבש את שערו היחיד בליגה הספרדית, ב-4 בפברואר 1951, בניצחון 3-1 על ריאל ואיאדוליד. בתום העונה זכתה ברצלונה בגביע הספרדי, אך קורטה לא לקח חלק במשחק הגמר. בתום עונת 1950/1951 החליט לעזוב את ברצלונה, בתום 9 שנים בקבוצה, בהן הופיע ב-178 משחקי ליגה וב-270 משחקים בסך הכול. קורטה עבר לסבדל שמהליגה השנייה, שם ערך 5 הופעות בעונת 1951/1952, לפני שפרש ממשחק, בגיל 30.

ב-6 בספטמבר 1955 נערך לכבודו משחק הוקרה בלס קורטס, אצטדיונה של ברצלונה, נגד אוסטריה וינה. ברצלונה ניצחה בתוצאה 2-1.

קורטה הופיע במדי נבחרת ספרד ב-3 משחקי ידידות. המשחק הראשון היה בהפסד 4-1 ל ב-26 בינואר 1947, השני בהפסד 3-2 ל ב-2 במרץ. השלישי והאחרון היה בתיקו 3-3 עם  ב-20 ביוני 1948, אז הבקיע קורטה שער עצמי. יתר על כן, כקטלאני, השתתף קורטה ב-5 משחקי ידידות של נבחרת קטלוניה בין 1942 ל-1947.

## תארים
* אליפות ספרד (3):
** 1944/45, 1947/48, 1948/49
* הגביע הספרדי (1):
** 1950/1951
* קופה דה אורו ארחנטינה (1):
** 1944/45
* קופה אווה דוארטה (1):
** 1948/49
* הגביע הלטיני (1):
** 1949

## קישורים חיצוניים

* El Mundo Depotivo Hemeroteca,  11 ביולי 1997, עמ' 17

קטגוריה:בלמי כדורגל ספרדים
קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:בלמי כדורגל קטלאנים
קטגוריה:כדורגלנים קטלאנים
קטגוריה:כדורגלני ז'ירונה
קטגוריה:כדורגלני ברצלונה
קטגוריה:כדורגלני סבאדל
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1922
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-1997
עפרה קלינגר

250px|ממוזער|שמאל|עפרה קלינגר עם נשיא המדינה ורעייתו במשכן הנשיא ביום כניסתה לתפקידה
**עפרה קלינגר** (נולדה ב-1962) כיהנה כנציבת בתי הסוהר בשנים 2015–2018.

## ביוגרפיה
קלינגר נולדה וגדלה בבת ים ובירושלים. בצה"ל שירתה ביחידת 8200 של אגף המודיעין. לאחר מכן למדה משפטים באוניברסיטת תל אביב והתמחתה במשפט פלילי. היא ביצעה את התמחותה בפרקליטות מחוז מרכז אצל יהודית אמסטרדם ועבדה כתובעת בפרקליטות תחת עדנה ארבל.

ב-1989 הצטרפה לשירות בתי הסוהר (שב"ס), שם הייתה בין עורכי הדין הראשונים בלשכה המשפטית, ושימשה כתובעת בבית הדין למשמעת. ב-1993 מונתה למשנה ליועץ המשפטי של שב"ס, ובין השנים 2007–2002 כיהנה כראש מחלקת האסיר. לאחר מכן מונתה לראש מחלקת הסגל, ובמאי 2008 לראש חטיבת הכליאה בדרגת תת-גונדר. בשנת 2011 הועלתה לדרגת גונדר ומונתה לראש אגף האסיר, ובמסגרת התפקיד כיהנה כנשיאת בית הדין לערעורים של השב"ס והצטרפה כחברה בארגון הסוהרים הבינלאומי (). קלינגר השתתפה בוועדה לבחינת מדיניות הענישה והטיפול בעבריינים בראשות השופטת דליה דורנר.

קלינגר בוגרת המכללה לביטחון לאומי (מחזור ל"ו) ובעלת תואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה. במהלך לימודיה כתבה את העבודה "הגירה מאפריקה לישראל והשפעותיה על הביטחון הלאומי".

### נציבת בתי הסוהר
בנובמבר 2015 קיבלה את דרגת רב-גונדר ומונתה לנציבת בתי הסוהר – הנציבה הראשונה מתוך שירות בתי הסוהר.

בדצמבר 2016 עברה שבץ מוחי ומילא את מקומה גונדר אשר וקנין, ובאפריל 2017 שבה לתפקידה. בסוף 2018 סיימה את כהונתה.

## חיים אישיים
נשואה לעו"ד מאיר קלינגר ואם לשלושה. מתגוררת ביהוד.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נציבי בתי הסוהר
קטגוריה:יועצות משפטיות ישראליות
קטגוריה:יועצים משפטיים ישראלים
קטגוריה:עורכות דין פליליות ישראליות
קטגוריה:עורכי דין פליליים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון רמות (בת ים)
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:יהוד-מונוסון: אישים
קטגוריה:בוגרות המכללה לביטחון לאומי
קטגוריה:בוגרי המכללה לביטחון לאומי
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1962
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1962
סירי הוסטוודט

**סירי הוּסְטְוודט** (באנגלית: **Siri Hustvedt**; ילידת 19 בפברואר 1955) היא סופרת ומסאית אמריקאית.

## ביוגרפיה
הוסטוודט נולדה בנורת'פילד, מינסוטה, לאם נורווגית ואב אמריקאי . ב-1977 סיימה לימודי תואר ראשון בהיסטוריה במכללת סיינט אולף שבעיר הולדתה. שנה לאחר מכן עברה לניו יורק כדי ללמוד באוניברסיטת קולומביה, שם קיבלה תואר דוקטור בספרות אנגלית על דיסרטציה בנושא דיקנס.

בשנת 1981 פגשה את הסופר פול אוסטר ושנה לאחר מכן השניים נישאו, לאחר שאוסטר התגרש מאשתו הראשונה. לשניים יש בת משותפת, הזמרת סופי אוסטר ונכד אחד, והם מתגוררים בברוקלין, ניו יורק.

## כתיבתה
הוסטוודט היא מחברתם של קובץ שירים, שישה רומנים, שני ספרי מסות, ועוד מספר ספרים עיוניים. בנוסף היא כתבה מספר רב של מאמרים לכתבי עת בנושאי פסיכואנליזה ונוירולוגיה.

ספריה היו מועמדים למספר רב של פרסים ספרותיים ברחבי העולם.

## ספריה שתורגמו לעברית
* **בעיניים קשורות**, רומן, מאנגלית: משה רון, הספריה החדשה - הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1998
* **אשר אהבתי**, רומן, מאנגלית: בועז וייס, הוצאת מודן, 2004
* **תוגותיו של אמריקאי**, רומן, מאנגלית: דורית בריל-פולק, הוצאת מודן, 2008
* **קיץ ללא גברים**, רומן, מאנגלית: מיכל כהן, עם עובד, 2012
* **האישה הרועדת: או, תולדות העצבים שלי**, מסה אוטוביוגרפית, מאנגלית: יוסי מילוא, עם עובד, 2014

## קישורים חיצוניים

* 

* סירי הוסטוודט, אתר אישי (באנגלית)
* 
* אריק גלסנר, על "קיץ ללא גברים", המדור לספרות ב"7 לילות" של "ידיעות אחרונות", 25 בפברואר 2013
* 

קטגוריה:סופרות אמריקאיות
קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:אמריקאיות ממוצא נורווגי
קטגוריה:זוכי פרס שארל ויון למסאות אירופית
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1955
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1955
זלוב

**זלוב** (בפולנית: **Zelów**) היא עיירה במחוז בלחטוב שבפרובינציית לודז' בפולין, בה התקיימה עד תחילת השואה קהילה יהודית גדולה.

## תולדות היישוב
האזכור הראשון של העיירה הוא משנת 1441. בראשית המאה ה-19 התיישבו בעיירה פליטים צ'כים, אשר פיתחו את כלכלת היישוב, שהתבססה על אריגה וטקסטיל.

## יהודי זלוב
יהודים התיישבו בעיירה מראשית המאה ה-19 והשתלבו בתעשיית הטקסטיל המקומית. מסוף המאה ה-19 הפכה הקהילה היהודית בעיירה לעצמאית.

בין מלחמות העולם נמנו בעיירה 1,816 יהודים, כשליש מתושביה, והתקיימה בה פעילות של אגודת ישראל ושל החוגים הציוניים.

[שמאל|ממוזער|250px|[אנדרטה לזכר יהודי זלוב שנספו בשואה, בבית העלמין בחולון]]
ב-6 בספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו הטילו על יהודיה גזירות שונות. במקביל להימלטות יהודים מהעיירה, הגיעו אליה אלפי פליטים יהודים מהסביבה (למשל משצ'רצוב), ומספר יהודיה הגיע עד מרץ 1941 לכ-6,000 עד 7,000 איש. בהמשך, רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה. מהגטו נחטפו יהודים לעבודות כפייה, חלקן התבצעו במחנות עבודה. באביב 1942 נתלו בפומבי עשרה מיושבי הגטו.

ב-13 ביוני 1942 בוצעה בגטו שבעיירה אקציה, בה גורשו חלק מיושביו למחנה ההשמדה חלמנו. באקציה נוספת שנערכה באוגוסט 1942 גורשו מאות יהודים מהמקום לגטו לודז', ואחרים ישירות לחלמנו.

ב-14 בספטמבר 1942 חוסל הגטו בעיר עם גירוש רוב יושביו לחלמנו, תוך רצח אנשים בשעת האקציה. יהודי העיירה הבודדים ששרדו את השואה ושבו אליה, מצאו כי בית הכנסת ובית העלמין היהודי בה הוחרבו עד היסוד.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* זלוב באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 
* 
* 

קטגוריה:לודז' (פרובינציה): יישובים
קטגוריה:קהילות יהודיות בפולין
קטגוריה:גטאות בפולין
קטגוריה:קהילות יהודיות שמונצחות בבית העלמין הדרום
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
זקז'ובק

**זקז'ובק** (זקשובק; בפולנית: **Zakrzówek** ביידיש: **זאקשיוויק**) הוא כפר במחוז קרשניק שבפרובינציית לובלין בפולין, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית.

## תולדות היישוב
במאות ב-16 וה-17 היה זקז'ובק כפר בבעלות אצולה, ובתחילת המאה ה-18 הוענקו לו זכויות עיר. בהמשך ניטלו מהיישוב זכויות העיר. רבה האחרון של העיר היה הרב ישראל יחיאל פרידלינג, אחיו של הרב צבי הירש פרידלינג.

## יהודי זקז'ובק
בסוף המאה ה-19 ישבו בכפר 169 יהודים, ובתחילת המאה ה-20 נבנה בו בית מדרש. בין שתי מלחמות העולם התקיימה בכפר פעילות ציונית, לצד פעילות של אגודת ישראל.

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה עברה השליטה בכפר מספר פעמים בין הוורמכט והצבא האדום, ובתקופת הביניים ערכו פולנים מקומיים פרעות ביהודיו. עם החלת השלטון הגרמני בכפר, מונה בו יודנראט, בראשות משה לרמן, והוטלו על יהודי היישוב גזירות שונות, ובהן הגבלות תנועה, חובת ענידת סרט זרוע וחובת תשלום כופר.

מאביב 1940 שולחו יהודים מהכפר לעבודות כפייה במחנות עבודה. בספטמבר 1941 נותרו בכפר כ-370 יהודים, ובאפריל 1942 הגיעו אליו פליטים יהודים מלובלין.

ב-18 באוקטובר 1942 גורשו כל יהודי הכפר לקרשניק, תוך רצח כ-50 ילדים וקשישים יהודים בשעת האקציה. כעבור פחות מחודש שולחו כל יהודי הכפר, יחד עם אלפי יהודי קרשניק, למחנה ההשמדה בלז'ץ.

## קישורים חיצוניים

* זקז'ובק, באתר "מרכז מורשת יהדות פולין"
*  
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:לובלין (פרובינציה): יישובים
קטגוריה:קהילות יהודיות בפולין
קטגוריה:שואת יהודי פולין: קהילות
זקליקוב

[טקסט=מצבת זיכרון לקהילת זקליקוב בבית העלמין בחולון|ממוזער|מצבת זיכרון לקהילת זקליקוב ב[בית העלמין בחולון]]

**זקליקוב** (בפולנית: **Zaklików**; ביידיש: **זאקלקעוו**) היא עיירה במחוז סטלובה וולה שבפרובינציית פודקרפצקיה בפולין, על גדת נהר ויסלה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

## תולדות היישוב
זקליקוב נוסדה בשנת 1565, עת הוענקו לה זכויות עיר בידי המלך זיגמונט השני אוגוסט. בחלוקת פולין בשנת 1793 נכללה העיירה בשטח אוסטריה, ובשנת 1815 נכללה בשטח פולין הקונגרסאית.

## יהודי זקליקוב
[שמאל|ממוזער|שרידי [בית קברות|בית העלמין היהודי בזקליקוב]]
יהודים התיישבו בעיירה מסוף המאה ה-16, ובסוף המאה ה-18 בנו במקום בית כנסת וקידשו בו בית עלמין. מאמצע המאה ה-19 היוו היהודים קרוב למחצית מאוכלוסיית העיירה. בעיר פעל רבי יהודה לייב מזקליקוב, תלמידו של החוזה מלובלין.

בין מלחמות העולם התקיימה בעיירה פעילות ציונית, לצד פעילות של הבונד ושל אגודת ישראל, שהפעילה במקום בית ספר מרשת בית יעקב. בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי העיירה מתקיפות אנטישמיות הולכות וגוברות מצד שכניהם הפולנים.

ב-15 בספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו החלו בהטלת גזירות שונות על יהודיה, תוך החרמת רכוש וחטיפת יהודים לעבודות כפייה. במשך הזמן הגיעו לעיירה מאות פליטים יהודים מיישובי הסביבה, עד שמספר תושביה היהודים הגיע בסתיו 1941 לכ-2,200 איש.
[טקסט=מצבת זיכרון לקהילת זקליקוב בבית העלמין בחולון|ממוזער|מצבת זיכרון לקהילת זקליקוב ב[בית העלמין בחולון]]
ב-3 בנובמבר 1942 פונו כל יהודי העיירה מבתיהם, ורוכזו בכיכר השוק בה. משם הוצעדו לתחנת הרכבת האזורית, ושולחו בקרונות משא למחנה ההשמדה בלז'ץ.

## לקריאה נוספת
* יהושע לקס, **הייתי שם**, בני ברק, תשנ"ג 1993 (לצפייה והורדה, באתר המרכז לספרי יידיש)
## קישורים חיצוניים

* זקליקוב, באתר "מרכז מורשת יהדות פולין"
* 
* 

קטגוריה:פודקרפצקיה: יישובים
קטגוריה:שואת יהודי פולין: קהילות
קטגוריה:פודקרפצקיה: עיירות יהודיות
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
פרידריך וילהלם פון לינדאיינר-וילדאו

**פרידריך וילהלם פון לינדאיינר-וילדאו** (בגרמנית: **Friedrich Wilhelm von Lindeiner-Wildau**; 12 בדצמבר 1880 – 22 במאי 1963) היה אוברסט בלופטוואפה שבזמן מלחמת העולם השנייה פיקד על "מחנה סטלאג לופט III". התפרסם כמפקד צודק שהתייחס אל שבוייו בהגינות.

## ביוגרפיה
לינדאיינר-וילדאו, נולד בעיר גלאץ שבקיסרות הגרמנית, כיום שם העיר קלודצקו, והיא נמצאת בתחומי פולין המודרנית. הוא התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית בשנת 1898, ובשנת 1902 הועבר למזרח אפריקה הגרמנית שם שרת בשוצטרופה המקומי. הוא היה שלישו של המושל גוסטב אדולף פון גצן ולחם במסגרת מרד המאג'י מאג'י. על גבורתו במהלך הקרבות, הוענק לו אות "מסדר הכתר". ביולי 1908 הוא עזב את השוצטרופה וחזר לשרת בגרמניה. הוא הועלה לדרגת אובר-לויטננט.

ביולי 1912, הועלה לדרגת האופטמן, וניתן לו לפקד על רגימנט. הוא לקח חלק בקרבות מלחמת העולם הראשונה, ואף נפצע במהלך קרב איפר הראשון בנובמבר 1914. הוא אושפז בבית חולים, והחלים רק באפריל 1915. הוא נפצע עוד פעמיים באותה שנה. ביולי 1918, הועלה לדרגת מיור, עם כניעת גרמניה בתום המלחמה, היא ממונה על איסוף יחידות גרמניות מהגבול הצרפתי-גרמני. הוא פרש משירות צבאי, נישא, וקיבל אישור לשמור את המדים שלו. בשנת 1937 הצטרף ללופטוואפה, ושימש כאחד מיועציו האישיים של הרמן גרינג. הוא מונה כמפקד "מחנה סטלאג לופט III", מחנה מעצר שהקים הלופטוואפה עבור קצינים בריטיים. הוא נודע כמפקד הוגן שכיבד את דיני המלחמה, וזכה להערכת שבוייו. למרות זאת ב-24 במרץ 1944, עשרות אסירים בהנהגת רוג'ר בושל, ברחו מהמחנה דרך מנהרה שחפרו, מאורע שתואר בסרט "הבריחה הגדולה". מרבית הבורחים נלכדו והוצאו להורג, אולם המאורע גרם לכך שסר חינו של לינדאיינר-וילדאו בעיני המטכ"ל הגרמני, והוא הוחלף באריך קורדס. הוא היה אמור לעמוד למשפט, אולם העמיד פנים של חולה נפש וכך ניצל.

הוא נכנע לכוחות הבריטיים בשנת 1945, ונכלא בבית כלא שזכה לשם "כלוב לונדון". הוא שוחרר בעקבות עדויות של אסירים על היחס הטוב שזכו לו ממנו, ועל כן שוחרר. הוא חי בפרנקפורט עד מותו בשנת 1963 בגיל 82.

בסרט "הבריחה הגדולה", הוא מגולם בידי האנס מאסמר, אם כי שמו שונה ל"קולונל פון לוגר".

## לקריאה נוספת

* The Great Escaper: The Life and Death of Roger Bushell - Love, Betrayal, Big X and the Great Escape by Simon Pearson, published by Hodder & Stoughton (15 Aug 2013)


## קישורים חיצוניים

* זיכרונות שבוי במחנה סטלאג לופט באתר World War II Living Memorial

## הערות שוליים

קטגוריה:גרמנים שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:חיילי הלופטוואפה
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1880
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1963
מגן לחולה

**מגן לחולה** היא עמותה ישראלית העוסקת במתן ייעוץ רפואי, בהשאלת ציוד רפואי, בהטסת חולים ועוד. העמותה הוקמה ומנוהלת על ידי הרב בנימין פישר.

## הקמה ופעילות
עמותת מגן לחולה נוסדה על ידי הרב בנימין פישר בשנת 1994 בעידודו של רבו מימי לימודיו בישיבת קול תורה הרב שלמה זלמן אוירבך. לדברי הרב פישר, היכרותו עם תחום הרפואה החלה עוד בבחרותו, בשנות לימודיו בישיבה, כשחברו לישיבה נפצע בתאונת דרכים ופישר שהה לצידו ועזר לו רבות במשך הזמן בו שהה בבית החולים.
במהלך השנים שלאחר ההקמה התפתחה העמותה וכיום היא עוסקת במתן ייעוץ רפואי ללא תשלום, וכן בסיוע בהתאמה לוגיסטית וביורוקרטית של טיפול רפואי מתאים לפונים, בהשאלת ציוד רפואי, שינוע חולים לטיפולים רפואיים וליווי החולים לאורך התהליך הרפואי כולו.

## חברי העמותה
בהנהלה חברים לצד פישר גם מומחי רפואה, רבנים ואישי ציבור ידועים. ביניהם, רב העיר רחובות הרב שמחה קוק, פרופסור אריה דורסט ראש מחלקת כירורגיה לשעבר בבית החולים הדסה עין כרם, פרופסור שאול ענתבי, פרופסור אברהם שטיינברג ועוד.

## המחלקה לבריאות הנפש
העמותה מפעילה "מחלקה לבריאות הנפש", העוסקת בייעוץ והכוונה בכל הנוגע לבעיות שאינן קשורות בבריאות הגוף, ושנוגעות לקשת הרחבה של הפגיעות הנפשיות. בראש המחלקה עומד הרב שלמה ריין, יועץ חינוכי בהכשרתו.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: ארגוני עזרה
קטגוריה:ישראל: ארגוני בריאות ורפואה
קטגוריה:ישראל: עמותות
סאבא ג'יורג'יו

**סאבא ג'יורג'יו** (ביוונית: **Σάββα Γεωργίου**; 22 באוקטובר 1933 – 9 באוגוסט 1992) היה כדורגלן קפריסאי ששיחק בקבוצות אפואל ניקוסיה ומכבי חיפה.

## קריירה
ג'יורג'יו נולד בניקוסיה למשפחה ממעמד פועלים וסבו היה יהודי. ג'יורג'יו התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אפואל ניקוסיה ובגיל 16 עלה לקבוצה הבוגרת. עד מהרה תפס ג'יורג'יו מקום של כבוד בהרכב הקבוצה והפך לשחקן מפתח. בשנת 1952 חתם על חוזה עם קבוצת בריסטול סיטי האנגלית והיה לקפריסאי הראשון שמשחק מחוץ למדינה. בשנת  חתם ג'יורג'יו על חוזה עם מכבי חיפה. אומנם הוא לא היה הזר הראשון ששיחק בישראל, אך הוא היה הראשון שהגיע לישראל במיוחד לשם כך – השחקנים הזרים ששיחקו בקבוצות ישראליות עד אז היו חיילים בריטים. בעונה שלאחר מכן חזר ג'יורג'יו לאפואל ניקוסיה ושם הוא גם סיים את הקריירה שלו. ב־9 באוגוסט 1992 הלך ג'יורג'יו לעולמו.

## קישורים חיצוניים
* פרופיל השחקן באתר הרשמי של מכבי חיפה

קטגוריה:כדורגלנים קפריסאים
קטגוריה:חלוצי כדורגל קפריסאים
קטגוריה:ניקוסיה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני אפואל ניקוסיה
קטגוריה:כדורגלני מכבי חיפה
קטגוריה:כדורגלני בריסטול סיטי
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:קפריסאים שנולדו ב-1933
קטגוריה:נפטרים ב-1992
קטגוריה:קפריסאים שנפטרו במאה ה-20
ארפן זנלי

**ארפן זנלי** (באלבנית: **Erfan Zeneli**; נולד ב-28 בדצמבר 1986) הוא כדורגלן פיני ממוצא קוסוברי המשחק בעמדת הקיצוני בוייקינגיט.

## קריירה
זנלי נולד בווצ'יטרן (אז ביוגוסלביה) למשפחה ממוצא אלבני. בגיל קטן היגרה משפחתו לפינלנד. זנלי התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ה.י.ק. הלסינקי ובשנת  הצטרף לקבוצה הבוגרת בה רשם 4 הופעות בליגה בסיום אותה עונה. לאט לאט השתלב זנלי בסגל הקבוצה, אך לרוב בתור שחקן מחליף. בעונת  הושאל לקלובי 04 קבוצת הבת של המועדון, בה הצטיין עם 8 שערים ב-25 משחקים ובשנת  חזר להלסינקי. כאשר חזר להלסינקי, הפך לשחקן קבוע בהרכב הקבוצה והיה שותף לזכייה בארבע אליפויות. בשנת 2013 זכה בתואר ה"קשר המצטיין של הליגה".

ב-5 בפברואר 2014 ארפן זנלי חתם עד לסיום העונה במכבי פתח תקווה, בתום העונה חזר להלסינקי עמה רשם תואר אליפות חמישי. בשנת 2016 הוא שיחק עונה בודדת בשחטר קראגנדי. בשנת 2019 הוא חזר לה.י.ק. הלסינקי בפעם השלישית. בסך הכל הוא שיחק במדי מועדון זה כ-200 משחקים.

בשנת , זנלי חתם בוייקינגיט.

ב-14 באוגוסט 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פינלנד בניצחון 0-2 נגד .

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים פינים
קטגוריה:כדורגלנים קוסוברים
קטגוריה:קשרי כדורגל פינים
קטגוריה:קשרי כדורגל קוסוברים
קטגוריה:ווצ'יטרן: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני ה.י.ק. הלסינקי
קטגוריה:כדורגלני קלובי 04
קטגוריה:כדורגלני מכבי פתח תקווה
קטגוריה:כדורגלני שחטר קראגנדי
קטגוריה:כדורגלני SJK
קטגוריה:כדורגלני רובניימן פאלוסאורה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת פינלנד
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים פינים בישראל
קטגוריה:ספורטאים זרים בקזחסטן
קטגוריה:ספורטאים קוסוברים בישראל
קטגוריה:פינים שנולדו ב-1986
קטגוריה:קוסוברים שנולדו ב-1986
בית הכנסת הגדול (קטוביץ)

[שמאל|ממוזער|250x250px|[האנדרטה לזכר יהודי קטוביץ שנרצחו בשואה|האנדרטה לזכר קהילת יהודי קטוביץ, שהושמדה במלחמת העולם השנייה, במקום בו ניצב בית הכנסת הגדול]]
**בית הכנסת הגדול** בקטוביץ, פולין, נבנה בשנת 1900 (אז גרמניה) והיה הגדול שבבתי הכנסת בעיר. הוא עמד ברחוב מיצקביץ' (Mickiewicz). טקס חנוכת בית הכנסת הגדול התקיים ביום רביעי, 12 בספטמבר 1900.

לאחר שנשרף ונהרס בספטמבר 1939 השטח נוקה מהריסותיו ויושר. בהחלטה מתאריך 8 באוקטובר 1990 אימצה מועצת העיר קטוביץ את ההחלטה לקביעת שמה של הכיכר בו עמד בית הכנסת הגדול בעבר ל"כיכר בית הכנסת". כמו כן מומשה החלטה משנת 1988 להציב במקום אנדרטה המנציחה את בית הכנסת ואת קהילת יהודי קטוביץ.

## היסטוריה
התוכניות להקים בית כנסת חדש בקטוביץ הופיעו סביב שנת 1890, כאשר בית הכנסת הישן של קטוביץ הפך לקטן מדי למתפללים המקומיים. הבנייה החלה בשנת 1896 והאדריכל הממונה היה מקס גרונפלד (Max Grünfeld), בנו של איגנץ גרונפלד (Ignatz Grünfeld), שתכנן את בית הכנסת הישן. בית הכנסת נפתח ב-12 באוקטובר 1900.

בשנת 1937 הוקם בקרבת בית הכנסת הגדול בניין חדש בן חמש קומות ובו שוכנו מוסדות הקהילה, מרכז תרבות וארגונים רבים. הקהילה הפנתה תשומת לב מיוחדת גם לנושא החינוך. בין שתי מלחמות העולם פעלו לצד תלמוד-התורה שליד בניין הקהילה גם בית ספר ע"ש ברק יוסלביץ ובית ספר לעברית. מתחילת 1932 פרסמה הקהילה היהודית בקטוביץ עיתון משלה, שמשרדיו שכנו בבניין מוסדות הקהילה.

בית הכנסת הועלה באש על ידי נאצים ב-5 בספטמבר 1939, למחרת היום בו השתלטו על העיר במהלך המערכה בפולין. ההצתה נעשתה תחת אמתלה של סילוק חיילים המתחבאים בבניין. האש החריבה את הבניין לחלוטין וחורבותיו הוסרו מהמקום. גם בניין מוסדות הקהילה נחרב. לאחר המלחמה השטח הריק כוסה בחלקו בבניינים. לאחר המלחמה, לא היה ביכולתם של היהודים המעטים ששרדו את השואה לאסוף מספיק משאבים ותמיכה לבנות מחדש את בית הכנסת. כיום, במקום בו עמד בית הכנסת, ישנה כיכר ("כיכר בית הכנסת"), בין הרחובות המקבילים "Mickiewicza" (בתקופה הגרמנית נקרא "August Schneider") ו-"P. Skargi". בשנת 1988 הוקמה אנדרטה בכיכר, המוקדשת לתושבים היהודים של העיר שנרצחו במהלך מלחמת העולם השנייה.

## עיצוב
בית הכנסת בנוי הלבנים תוכנן על בסיס מלבן מותאם, בסגנון המשלב את התחייה הגותית עם נאו-רנסאנס, אקלקטיציזם ואת הסגנון הנאו-מורי; בדומה לסגנון בתי הכנסת הרפורמיים בגרמניה באותה תקופה.

לבית הכנסת הייתה כיפה גדולה עם קמרון צלעות מעל אולם התפילה הראשי, שהמשכו היה אולם כניסה גדול עם משרדים ואולם הנישואין. בחלקו העליון של האולם הראשי הייתה מנורה. אלמנטים מאפיינים נוספים כללו חלונות גדולים מעוטרים ומגדלים קטנים.

האולם הראשי יכול היה להכיל 1120 איש: 670 גברים ו-450 נשים.

## ראו גם
* בית הקברות היהודי בקטוביץ
*האנדרטה לזכר יהודי קטוביץ שנרצחו בשואה

## קישורים חיצוניים

* בית הכנסת הגדול בקטוביץ באתר השטעטל הווירטואלי 

## הערות שוליים

קטוביץ
קטוביץ
קטגוריה:קטוביץ: מבנים
קטוביץ