open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
שאנדור מאראי

**שאנדור מאראי** (בהונגרית: **Márai Sándor**; במקור **שאנדור גרוסשמידט פון מארה**; 11 באפריל 1900 – 21 בפברואר 1989) היה סופר הונגרי.

## קורות חייו ומפעלו הספרותי
מאראי נולד ב-11 באפריל 1900 בעיר קאשה, כיום קושיצה שבסלובקיה, למשפחה בעלת שורשים גרמניים "סאכסים". כמתנגד למשטר הקומוניסטי בהונגריה, מאראי היגר עם אשתו ובנו המאומץ ב-1948, תחילה לאיטליה ושווייץ, ואחר-כך, ב-1952, לניו יורק. במשך כ-15 שנה, בשלבים המוקדמים של המלחמה הקרה, עבד ברדיו אירופה החופשית. ב-1980 עבר לסן דייגו. בשנותיו האחרונות שקע מאראי בדיכאון ומצבו הבריאותי הידרדר בעקבות מות אשתו ב-1986 ומות בנו המאומץ כשנה לאחר מכן, עד שב-21 בפברואר 1989 התאבד בירייה. הוא השאיר אחריו שלוש נכדות. 

מאראי היה אחד הסופרים ההונגרים הפוריים ביותר במאה העשרים. במשך שנות חייו הארוכות כתב מאראי יותר מחמישים יצירות: רומנים, נובלות, סיפורים קצרים ויומנים. במהלך חייו היה מוכר בעיקר במולדתו, וזכה להכרה והצלחה ברחבי העולם רק כעשור לאחר מותו. ייחודה העיקרי של כתיבתו הוא בהצלחתה לפענח את מבטי הזרות של הגולה והתלוש וביכולתה לרדת ליסודות תחושת הניכור של האדם המודרני. הזרות והניכור הם היסודות המרכזיים ביצירתו של מאראי, אשר חי כבר בשנות העשרים תשע שנים מחוץ לגבולות הונגריה. גם מוצאו הגרמני ועיר מולדתו הקרועה בין הונגריוּת, גרמניוּת וסלובקיוּת הביאו אותו בדיעבד להתנגד לפשיזם ולקומוניזם – לאו דווקא בגלל תפיסותיו הפוליטיות, אלא בעיקר מחמת חוסר יכולתו להזדהות לגמרי עם מקום אחד ומשטר אחד. מאראי ראה בלשון ההונגרית את ביתו, ובכל זאת היה אזרח העולם ואדם שרוב חייו עברו עליו בניכר. 

למן הרומן הראשון שמאראי פרסם, "השוחט" שיצא לאור בווינה בשנת 1924, התבלטה כתיבתו בניתוחיה הפסיכולוגיים. אחת מפסגות יצירתו, "וידוייו של בורגני" (1935), מצטיינת ביסודות אוטוביוגרפיים וידויים, שנהפכו למותג הספרותי של מאראי. עיקר הספר בקורות הגיבור, נער בן ארבע-עשרה הבורח מביתו ומתקומם נגד סביבתו הבורגנית. יצירת מופת אחרת של מאראי היא "סינבאד חוזר הביתה" (1940), רומן המספר על היום האחרון בחייו של היוצר גיולה קרודי (1878-1933).

בשנת 1942 נבחר לחבר בהתכתבות וכעבור שנה לחבר באקדמיה ההונגרית למדעים.

גזה פון רדוואני, במאי קולנוע היה אחיו.

## ספרים שתורגמו לעברית
* **הנרות בערו עד כלות** (1942), תרגמה מרים אלגזי, הוצאת כתר, 2002.
* **גירושין בבודה** (1935), תרגמה מרים אלגזי, הוצאת כתר, 2006.
* **הירושה**, תרגמה מרים אלגזי, הוצאת כתר, 2007.
* **האמיתית** (1941), תרגמה מרים אלגזי, הוצאת כתר, 2009.
* **זכרונות מהונגריה 1944 - 1948**, תרגמה רותי גליק, הוצאת כתר, 2012.
* **המורדים** (1930), תרגם דוד טרבאי, הוצאת כתר, 2012.

## קישורים חיצוניים

[ממוזער|154 פיקסלים|פסל של שאנדור מאראי בעיר הולדתו [קושיצה|שמאל]]
* 
* 
* 
* 

**על ספריו**:
* , על הספר "הנרות בערו עד כלות"
* 
* , על הספר "הירושה"
* , על הספר "הירושה"
* 
* , על הספר "האמיתית"
* , על הספר "האמיתית"
* , על הספר "האמיתית"
* 
* , על הספר "זיכרונות מהונגריה"
* 
* 
* אריק גלסנר, על "המורדים", של שאנדור מאראי, בבלוג "מבקר חופשי", פורסם במקור בידיעות אחרונות

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים הונגרים
קטגוריה:מתאבדים: סופרים
קטגוריה:חברי האקדמיה ההונגרית למדעים
קטגוריה:הונגרים ממוצא גרמני
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1900
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1989
חוסה אמיליו פצ'קו

ממוזער|חוסה אמיליו פצ'קו
**חוסה אמיליו פצ'קו** (בספרדית: **José Emilio Pacheco**; 30 ביוני 1939 – 26 בינואר 2014) היה משורר, סופר ומתרגם מקסיקני.

## ביוגרפיה
פצ'קו נולד במקסיקו סיטי. הוא החל לכתוב לעיתונים ומגזינים עוד בהיותו תלמיד בבית הספר והמשיך בכך בעת לימודיו באוניברסיטה. אביו שהיה עורך-דין ונוטריון יעץ לבנו ללמוד משפטים כדי שיוכל באחד הימים לתפוס את מקומו במשרד עורכי הדין ולא יהיה תלוי בשכרו כסופר, אך פצ'קו, שחשש מכך שיגיע למצב בו יאלץ אותו עיסוקו לדכא את השכבות החלשות, עבר ללמוד פילולוגיה. כבר בגיל 19, בעת שהיה סטודנט, החל פצ'קו את עבודתו הבלתי נלאית כמבקר, עורך, בעל טור ומוציא לאור של כתבי עת מקסיקנים לתרבות ולספרות, בהם: 'Estaciones', 'Diálogos', 'Plural' ו- 'Vuelta', כמו גם מוספים לספרות ולתרבות בעיתונים 'Proceso', '¡Siempre!', 'El Heraldo de México' ו-'Excelsior'.

פצ'קו לימד ספרות באוניברסיטה הלאומית האוטונומית של מקסיקו (UNAM), מהאוניברסיטאות המובילות בדרום אמריקה, וכן באוניברסיטת מרילנד בארצות הברית ובאוניברסיטת אסקס בבריטניה. חתן פרס לורקה לשירה (2005) ופרס סרוונטס לשנת 2009.

עבודתו הייתה בארבעה תחומים: שירה, מסות, תרגום ופרוזה כשהתחום הבולט ביותר הוא השירה. ביצירתו בולט הניסיון לקשר בין העולם הממשי לבין העולם האידיאלי. יש המוצאים קווי דמיון בין יצירתו של פצ'קו ויצירתו של המשורר הארגנטינאי רוברטו ז'וארוס , במיוחד בשירה המדויקת, בעצמאות מכל קבוצה ותנועה ספרותית ובסלידה מתעשיית הספרות. פצ'קו פרסם, בין השאר, את הספרים: "הרוח הרחוקה" (1963), "הפסקת האש" (1966), "תלך ולא תשוב" (1969), "מחוץ לתמונה" (1976), "אל תשאל אותי איך עובר הזמן" (1977) ו"מאז" (1980).

לעברית תרגמו משירת פצ'קו רמי סערי וערן צלגוב.

נפטר בינואר 2014 כתוצאה מדום לב.

## קישורים חיצוניים

* "לילה ושלג" ו"האש", שניים משירי פצ'קו בתרגום רמי סערי
* José Emilio Pacheco, באתר פסטיבל ברלין הבינלאומי לספרות 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משוררים מקסיקנים
קטגוריה:סופרים מקסיקנים
קטגוריה:סגל אוניברסיטאות בממלכה המאוחדת
קטגוריה:ילידי 1939

קטגוריה:נפטרים ב-2014
קטגוריה:זוכי פרס מיגל דה סרוואנטס
טומאס גרסס

**טומאס גרסס אי מיראווט** (בקטלאנית: **Tomàs Garcés i Miravet**; 9 באוקטובר 1901 - 16 בנובמבר 1993) היה משורר קטלאני.

## ביוגרפיה
גרסס נולד בברצלונה. למד פילוסופיה, משפטים וספרות באוניברסיטת ברצלונה ובעקבות מלחמת האזרחים בספרד נמלט לצרפת. הוא חזר לספרד בשנת 1947.

גרסס, שהיה במקצועו עורך-דין, גילה עניין ועסק גם בכתיבה עיתונאית, בעריכה, בביקורת ספרותית ובתרגום. בשירה הקטלאנית הוא נחשב מבחינות רבות למקבילם של פדריקו גארסיה לורקה ורפאל אלברטי בשירה הספרדית הקסטיליאנית. שישה חודשים לפני מותו זכה גרסס בפרס הכבוד של הספרות הקטלאנית על מכלול יצירתו.

גרסס הלך לעולמו בשנת 1993.

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה באתר escriptors.cat 
* 

 

קטגוריה:משוררים קטלאנים
קטגוריה:זוכי פרס הכבוד של הספרות הקטלאנית
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1901
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-1993
סלוודור אספריו

**סלוודור אספריו אי קסטליו** (קטלאנית: **Salvador Espriu i Castelló**; 10 ביולי 1913 – 22 בפברואר 1985) היה משורר קטלאני.

## ביוגרפיה
סלוודור אספריו נולד בסנטה קולומה דה פרנס (עיירה בקטלוניה, ספרד) בשנת 1913. למד ספרות ומשפטים באוניברסיטת ברצלונה ונחשב לאחד מגדולי המשוררים הקטלאנים במאה העשרים. כמו רוזה לברוני אי ואלס וז'ואן ויניולי הוא שייך ל"דור 36", משוררים שהחלו את כתיבתם בתקופת מלחמת האזרחים בספרד.

יצירתו הספרותית כוללת גם סיפורת ומחזות. נושאיה העיקריים של כתיבתו הם האהבה והמוות. תפיסת עולמו הפסימיסטית אינה מובילה לייאוש ולאובדן, אלא להתייחסות אגנוסטית הרואה בחיי העולם הזה את הדבר הוודאי היחיד. בין ספריו: "בית-הקברות של סִינֶרָה", "השעות", "עובר-האורח והחומה" ו"עור השור". יצירתו החשובה ביותר בפרוזה היא "אריאדנה במבוך הגרוטסקי".

בשנת 1972 הוענק לו פרס הכבוד של הספרות הקטלאנית.

סלוודור אספריו נפטר בברצלונה בשנת 1985.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:משוררים קטלאנים
קטגוריה:זוכי פרס הכבוד של הספרות הקטלאנית
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1913
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-1985
ג'ואנה לאמלי

**ג'ואנה לאמונד לאמלי** (באנגלית: **Joanna Lamond Lumley**; נולדה ב-1 במאי 1946 בג'אמו וקשמיר, הודו) היא שחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה בריטית ודוגמנית לשעבר. פרסומה העיקרי מגיע ממשחקה בסדרת הטלוויזיה "פשוט נהדרת" כפטסי סטון. מנחת תוכנית הטיולים "ג'ואנה בקאריביים".

## ביוגרפיה
לאמלי נולדה בהודו הבריטית, לאב שהיה סרן בצבא הבריטי, ואת שנות ילדותה העבירה גם בבתי ספר צבאיים בהונג קונג ובמלזיה. בנעוריה חזרה המשפחה לאנגליה והיא למדה בלט וניסתה את מזלה בדוגמנות. קריירת המשחק של לאמלי נפתחה בהופעתה ב-1969 כנערת בונד בסרט "בשירות הוד מלכותה" מסדרת "ג'יימס בונד". תפקידה הראשי הראשון היה ב-1975 כפרדי, בחידוש של סדרת הטלוויזיה "הגומלים". בשנות ה-80 שיחקה בשני סרטים מסדרת הפנתר הוורוד. היא שיחקה בתיאטרון לסירוגין בשנות ה-70 וה-80. ב-1992 חזרה לתודעת הקהל כשהצטרפה לג'ניפר סונדרס ב"פשוט נהדרת" למספר עונות (ולחידוש הסדרה ב-2000).

בשנת 2013 שיחקה בסרטו של מרטין סקורסזה, "הזאב מוול סטריט" בתור הדודה אמי.

בשנת 2014 שיחקה בדרמה הקומית "מצחיקה שכזאת" של הבמאי פיטר בוגדנוביץ'.

לאמלי גילמה דמויות רבות מהמעמד הגבוה אך במציאות רק בשנת 1995 קיבלה מהמלכה תואר אבירות (מסוג OBE).

בשנת 2025 הגישה את תוכנית המסעות "ג'ואנה על נהר הדנובה" ברשת ITV, שם היא יוצאת למסע לאורך הדנובה - מהיער השחור בגרמניה ועד הדלתה של הדנובה ברומניה וחושפת כיצד הנהר עיצב תרבויות, היסטוריה ואקולוגיה במרכז אירופה. בנוסף שיחקה בעונה השנייה של הסדרה "וונסדיי", בתפקיד '''הסטר פראמפ''', אמה המרשימה והמנוכרת של "מורטיציה" (אמה של וונסדיי).

### חיים אישיים
לאחר שהתפרסמה סיפרה שבנה נולד (ב-1967) מחוץ לנישואין, בתקופה בה היה הדבר בלתי מקובל.

היא צמחונית ותומכת בזכויות בעלי חיים.

## פילמוגרפיה נבחרת
### קולנוע
* בשרות הוד מלכותה (1969)
* בעקבות הפנתר הוורוד (1982)
* קללת הפנתר הוורוד (1983)
* שירלי ולנטיין (1989)
* ג'יימס והאפרסק הענק (1996)
* מייבי בייבי (2000)
*לחישות: סיפורו של פיל (2000) - דיבוב
* יורוטריפ (2004)
* הקסם של אלה (2004)
* קרוסלת הקסמים (2005)
* חתונת הרפאים (2005)
* מצחיקה שכזאת (2014)
* אהבה מריקוד ראשון (2018)
*להתאהב בפיגארו (2021)
**Frank and Percy* (TBA)

### טלוויזיה
* פשוט נהדרת (1992-2005)
* ספיר ופלדה (Sapphire & Steel) (1979-1982)
* נישואין אנגליים למדי (A rather English marriage) (1998)
*השיבה הביתה (1998)
* עור רגיש (Sensitive Skin) (2005-2007)
* למצוא את אליס (2021)
* הרלן קובן: הטעות כולה שלך (2024)
* Are You being Served -(1973) - Season 1 Episode 5(His and Hers) sales girl
* וונסדיי (2025).

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה וגלריית תמונות
* 
* 

קטגוריה:דוגמניות אנגליות
קטגוריה:קצינים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:זוכי פרס באפט"א לטלוויזיה להופעה הקומית הטובה ביותר
קטגוריה:נערות בונד
קטגוריה:צמחוניות בריטיות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון אנגליות
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אנגליות
קטגוריה:זוכי פרס עמית באפט"א
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1946
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1946
ז'ואן ויניולי

**ז'ואן ויניולי אי פלאדוואל** (בקטלנית: **Joan Vinyoli i Pladevall**; 3 ביולי 1914 - 30 בנובמבר 1984) היה אחד מגדולי משורריה של קטלוניה במאה העשרים.

ויניולי נולד בברצלונה, ספרד, בשנת 1914. בין השנים 1937 ו-1984 פרסם ויניולי 16 ספרי שירה, ביניהם "נתק ראשון" (1937), "על חיים וחלום" (1948), "המושתק" (1956), "מציאויות" (1963), "עכשיו שכבר מאוחר" (1975) ו"שליטה בקסם" (1984). כתיבתו הפורייה קשורה קשר הדוק לחוויותיו האישיות ולתפיסותיו האמוניות. ויניולי היה מתרגמו של רילקה לקטלאנית.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:משוררים קטלאנים
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1914
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-1984
ז'ורדי פרה-סרדה

**ז'ורדי פרה סרדה** (בקטלאנית: **Jordi Pere Cerdà**; 1920 – 11 בספטמבר 2011) הוא שם העט של **אנטואן קיירול** (Antoine Cayrol), משורר, סופר ומחזאי קטלאני.

ז'ורדי פרה סרדה נולד בכפר סַיַגּוּז (Saillagouse בצרפתית; סַלְיַגּוֹזָה Sallagosa בקטלאנית) שבקטלוניה הצפונית (בצרפת). סרדה, שכתב בסך הכול עשרה ספרים, החל לפרסם את שירתו בתחילת שנות החמישים. בין ספריו: "כל לשון מעלה אש", "חזירויות", "עור הנרקיס", "יער בלי נשק" ו"ציפורים לקריסטופור". קובץ כל כתביו התפרסם בשנת 1988 בברצלונה. בשנת 1996 זכה סרדה באות הכבוד של ספרות קטלוניה ובשנת 1999 בפרס הספרות הלאומי של ספרד.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קצרמר צרפתים
קטגוריה:קצרמר קטלאנים
קטגוריה:סופרים ספרדים הידועים בשם עט
קטגוריה:משוררים קטלאנים
קטגוריה:סופרים קטלאנים
קטגוריה:פרפיניאן: אישים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1920
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2011
ז'וזפ מריה ליומפרט

**ז'וזפ מריה ליומפרט דה לה פניה** (Josep Maria Llompart de la Peña; 23 במאי 1925 - 28 בינואר 1993) היה משורר קטלאני.

ז'וזפ מריה ליומפרט נולד בפלמה דה מיורקה שבאיים הבלאריים בשנת 1925.

יצירתו כוללת בסך הכול שמונה קובצי שירה. בין ספריו: "שִׁירֵי מוֹנְדְּרָאגוֹ" (1961), "זיכרונות ווידויים של נער בן טובים" (1974), "כנסיית הכאבים ושירים אחרים" (1981) ו"ירושלים" (1990). נושאיה העיקריים של שירתו הם המוות ואהבת המשורר לנופי ארצו וללשונה. ליומפרט קידם את השימוש בלשון הקטלאנית במיורקה וכיהן כנשיא אגודת הסופרים הקטלאנים בין השנים 1983 ו-1987.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:משוררים קטלאנים
קטגוריה:זוכי פרס הכבוד של הספרות הקטלאנית
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1925
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-1993
מיקל מרטי אי פול

**מיקל מרטי אי פול** (בקטלאנית: **Miquel Martí i Pol**; 19 במרץ 1929 – 11 בנובמבר 2003) היה משורר, סופר ומתרגם קטלאני.

## ביוגרפיה
מיקל מרטי אי פול נולד למשפחה ענייה בעיירה רוֹדָה דֶה טֶר (Roda de Ter) שבהרי הפירינאים, והיה בבית הספר רק עד גיל 14. מחלה ניוונית קשה אילצה אותו לנטוש את עבודתו במפעל ולהתמסר לכתיבה. הוא החל לכתוב שירה בספרדית בגיל 15 ושנים לאחר מכן עשה את צעדיו המהוססים הראשונים בקטלאנית, שבשנת 1946 בשנותיו הראשונות המדכאות של משטר פרנקו היה אתגר לא קטן. יצירותיו הראשונות, "מילים ברוח" ו"חמישה-עשר שירים", ראו אור בשנות החמישים ועסקו במשבר אמונה. בשלב מאוחר יותר החלו נושאים אישיים וחברתיים לתפוס מקום נרחב יותר ויותר בשירתו, ושוני זה בא לידי ביטוי ביצירות דוגמת "הכפר" (1966) ו"המפעל" (1972). שיריו תורגמו לשפות רבות. שירים שלו תורגמו לספרדית על ידי אדולפו גרסיה אורטגה. בשנת 1956 התחתן עם דולורס פריקסה עמה נולדו לו בת ובן, והשתתף בפעילויות תרבות קטלוניות, לעיתים קרובות בשיתוף פעולה עם PSUC, המפלגה הקומוניסטית הקטלאנית.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משוררים קטלאנים
קטגוריה:סופרים קטלאנים
קטגוריה:מתרגמים
קטגוריה:זוכי פרס הכבוד של הספרות הקטלאנית
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1929
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-2003
פליו פורמוזה

**פליו פורמוזה אי טורס** (בקטלאנית: **Feliu Formosa i Torres**; נולד ב-10 בספטמבר 1934) הוא משורר קטלאני.

פליו פורמוזה נולד בעיר סבאדל בשנת 1934. אחרי סיום לימודיו עבד שנתיים כמרצה לספרדית באוניברסיטת היידלברג, שם התמחה בספרות גרמנית, עסק בתיאטרון והושפע מיצירת ברטולט ברכט. מאז 1975 מרצה פורמוזה במכון ללימודי תיאטרון בברצלונה. ספר שיריו הראשון, "שְׁחָרִים קְצָרִים בַּיָּדַיִם", ראה אור בשנת 1972. מאז פרסם שמונה ספרי שירה, ורוב שיריו תורגמו לספרדית ולצרפתית. שירתו, הנאמנה למסורת השירה הנאו-רומנטית יותר מלזרמים חדשניים בשירה הקטלאנית העכשווית, מרבה לעסוק בכל גילויי האהבה ובשאלות של זהות אישית וחברתית. אסופה קצרה משיריו התפרסמה בתרגום לעברית מאת רמי סערי בכתב-העת "כרמל" בחורף 1999.

כיום פורמוזה מתגורר בברצלונה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* פליו פורמוזה באתר escriptors.cat 

קטגוריה:משוררים קטלאנים
קטגוריה:זוכי פרס הכבוד של הספרות הקטלאנית
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1934
ז'ואן מרגריט

**ז'ואן מרגריט אי קונסרנאו** (בקטלאנית: **Joan Margarit i Consarnau**; 11 במאי 1938 – 16 בפברואר 2021) היה משורר ואדריכל קטלאני.

## קורות חייו ויצירתו
מרגריט, שנולד בכפר סַנָאוּזָ'ה ועבד כפרופסור לאדריכלות באוניברסיטת ברצלונה, פרסם בראשית דרכו הספרותית שירה בספרדית, ועבר לכתיבה בקטלאנית למן ראשית שנות השמונים. כתב הן בקטלאנית הן בספרדית ותרגם שירה קטלאנית לספרדית. בין ספריו: "צל האחר", "אי-הבנה ישנה", "ים חורפי" ו"גיל אדום".

בעברית ראו אור ספריו "להאזין מרחוק לקולות" "מעולם לא ראיתי עצמי יווני" ו"מבט במראה הפנימית", שניהם בתרגומו של שלמה אביוּ ובהוצאת קשב לשירה.

נפטר ב-16 בפברואר 2021.

## קישורים חיצוניים

* 
* אלי אשד, ביקור המשורר הקטאלני, באתר רשימות, 16 בספטמבר 2008
* אלי הירש, על "מבט במראה הפנימית", ידיעות אחרונות, 11 ביולי 2008
* שלמה אביו, דרך הים הזה, הנסער - אחרית דבר לספר "מעולם לא ראיתי עצמי יווני"
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קצרמר אדריכלים
קטגוריה:משוררים קטלאנים
קטגוריה:אדריכלים קטלאנים
קטגוריה:זוכי פרס מיגל דה סרוואנטס
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1938
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-2021
מרתה פסרודונה

**מרתה פסרודונה אי ארטיגס** (בקטלאנית: **Marta Pessarrodona i Artigues**; נולדה בשנת 1941) היא משוררת, סופרת ועורכת קטלאנית.

## ביוגרפיה
פסרודונה נולדה בשנת 1941 בעיר טֶרַסָּה (Terrasa). פסרודונה, שלמדה לשון וספרות באוניברסיטת ברצלונה, לימדה ספרדית באנגליה במשך שנים אחדות ועם שובה לארצה עבדה בעיקר בתחום המו"לות. בין ספריה נמנים "ימים ראשונים של 1968", "חיים פרטיים", "לטובתי, לטובתנו" ו"קולות הניסיון". בכתיבתה באה לידי ביטוי בבירור תפישת עולמה הפמיניסטית. ביקרה פעמים אחדות בישראל.

בשנת 2011 היא זכתה בפרס ספרותי של ז'נרליטט דה קטלוניה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

 

קטגוריה:סופרות קטלאניות
קטגוריה:עורכות
קטגוריה:משוררות קטלאניות
קטגוריה:מורים לספרדית
קטגוריה:זוכי פרס הכבוד של הספרות הקטלאנית
קטגוריה:ספרדיות שנולדו ב-1941
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1941
פרה רובירה

**פרה רובירה אי פלאנאס** (בקטלאנית: **Pere Rovira i Planas**; נולד ב-16 ביולי 1947) הוא משורר קטלאני.

פרה רובירה נולד בכפר וִילָה-סֶקָה דֶּה סוּלְסִינָה (Vila-seca de Solcina) בשנת 1947. הוא חי בעיר ליידה ומלמד ספרות ספרדית באוניברסיטת ליידה. כתב, בין היתר, את ספרי השירה "האדם השני", "מרחקים" ו"מכתבים מסומנים".

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:משוררים קטלאנים
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1947
ג'ניפר סונדרס

**ג'ניפר סונדרס** (באנגלית: **Jennifer Saunders**; נולדה ב-6 ביולי 1958) היא שחקנית, קומיקאית ותסריטאית אנגלייה. את עיקר פרסומה קנתה כשגילמה את אדינה מונסון בסדרת הטלוויזיה "פשוט נהדרת", אותה כתבה ובה היא כיכבה כאשה בלתי אחראית, בלתי מוסרית ובלתי אפשרית.

## ביוגרפיה
סונדרס למדה בבית הספר המרכזי לדרמה בלונדון, שם פגשה את דון פרנץ' ולאחר סיום הלימודים הופיעו השתיים יחד בקברט, בפסטיבלים ובסטנד-אפ. בשנות ה-80 המוקדמות בלטו השתיים בקהילה הקומית האלטרנטיבית באנגליה. הן יצרו תוכנית מערכונים מצליחה ל-BBC בשם "פרנץ' וסונדרס" המשודרת לעיתים בשידורים חוזרים. בסדרה הן שיחקו מגוון רחב של תפקידים פרודיים. הסדרה "פשוט נהדרת" התבססה לימים על פינה מהתוכנית - "אם ובת מודרניות".

סונדרס ופרנץ' ייסדו תוכנית טלוויזיה קומית בשם "קומיק סטריפ", שבה הופיעו יחד עם קומיקאים נוספים, ביניהם רובי קולטריין, ריק מייאל ואדריאן אדמונדסון - בעלה של סונדרס. כל פרק בסדרה הוא עצמאי ולא קשור לקודמיו. מקור השם "אדינה מונסון" הוא באחד הפרקים.

פרסומה הבינלאומי של סונדרס מגיע מהסדרה "פשוט נהדרת" שאותה יצרה, השתתפה בכתיבת התסריט שלה, וכיכבה בתפקיד אדינה מונסון: יחצ"נית נוירוטית בגיל העמידה שמנסה לשמר את חייה הבוהמיים משנות ה-60 תוך כדי מאבק, יחד עם ידידתה פטסי סטון (ג'ואנה לאמלי), בבתה סאפרון (ג'וליה סוואלה), באמה (ג'ון ויטפילד) ובשני בעליה לשעבר. הסדרה זכתה להצלחה רבה וכוכבים רבים התארחו בפרקיה. לסדרה חמש עונות שצולמו לאורך כ-10 שנים.

סונדרס הופיעה בתפקידי אורח בסדרות האמריקאיות "רוזאן" ו"חברים" ובסרטן של ה-"Spice girls". ב-2003 נבחרה על ידי ה"אובזרבר" כאחת מ-50 הקומיקאים הבריטים המצחיקים ביותר. ב-2004 נתנה את קולה לדמות הפייה הסנדקית בסרט האנימציה "שרק 2".

החל מ-2006 כותבת סונדרס את תסריטי הסדרה הקומית ג'אם וירושלים, שבה היא גם משחקת, יחד עם פרנץ', לאמלי ואחרים. ב-2007 שיחקה את התפקיד הראשי בסדרה הקומית "ויויאן וייל", שבה גם השתתפה בכתיבת התסריט. 

בשנת 2018 גילמה את מורין בסרט הקומי "אהבה וכשכושים אחרים" (אנ').

בשנת 2019 שיחקה בסרט הקומדיה הרומנטית "כמה רומנטי".  

בשנת 2020 שיחקה במיני-סדרה "אדם זר", אשר מבוסס רומן באותו שם מאת הרלן קובן.  

בשנת 2021 תרמה את קולה לסרט האנימציה "לשיר 2" בדמותה של ננה. גם ביצעה הופעת אורח בסדרה "רוחות רפאים" של ה-BBC One, בדמותה של לביניה.  

בשנת 2022 שיחקה בסרטו הבלשי של קנת בראנה "מוות על הנילוס". בהמשך השנה שיחקה בסדרת המערכונים "החמשושויה" שיצר מייק מאיירס עבור נטפליקס. 

בשנת 2024 דיבבה את מקס בסרט "200% זאב". 

בשנת 2025 גילמה את פיונה בסדרת הקומדיה הרומנטית "מוגזמת" שיצרה לינה דנהאם עבור שירות הסטרימינג "נטפליקס".  

## קישורים חיצוניים

 
* האתר של פרנץ' וסונדרס
* 

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אנגליות
קטגוריה:מדבבות אנגליות
קטגוריה:קומיקאיות בריטיות
קטגוריה:תסריטאיות טלוויזיה בריטיות
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1958
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1958
גשר הל גייט

[ממוזער|300px|תצלום אווירי של [גשר רוברט פ. קנדי (משמאל - מדרום מערב) וגשר הל גייט (מימין - מצפון מזרח).]]
**גשר הל גייט** (באנגלית: **Hell Gate Bridge**), אשר נקרא במקור **גשר קישור הרכבת של ניו יורק** הוא גשר קשת פלדה, שאורכו 310 מטרים, החוצה את האיסט ריבר, בין קווינס והברונקס, בעיר ניו יורק שבארצות הברית.

## הקמת הגשר
בתחילת המאה ה-20 החלו לתכנן את הקמת הגשר, במטרה שישמש את רכבת פנסילבניה המחברת בין מדינת ניו יורק לניו אינגלנד. הגשר נבנה בתכנונו של גוסטב לינדנתל, והושלם ב-30 בספטמבר 1916.

בשנת 1996 שופץ הגשר לראשונה מאז הקמתו - ונצבע בצבע התואם את שמו - צבע הקרוי "צבע שער הגיהנום האדום" (משמעותו שמו של הגשר - "גשר שער הגיהנום").
משתמשות בגשר חברות הרכבות אמטרק, סי אס אקס, קנדיאן פסיפיק, וניו יורק ואטלנטיק. הגשר עובר במקביל לגשר רוברט פ. קנדי.

עד בניית גשר בייון בשנת 1932 היה גשר הל גייט גשר קשת הפלדה הארוך בעולם. מסיבה זו, במהלך מלחמת העולם השנייה נשלחו מרגלים של גרמניה הנאצית במטרה לפוצץ את הגשר (אולם תוכניתם לא יצאה אל הפועל).

גשר הל גייט השפיע על מתכנני גשר נמל סידני.

הגשר נחשב לאחד הגשרים החזקים בעולם, ומגזין דיסקברי משער שאם יפסיקו לתחזקו, הגשר יתמוטט רק לאחר כאלף שנים של שחיקה מכנית טבעית (גשרים אחרים בעולם יתמוטטו לאחר כ-300 שנים).

## ראו גם
*גשר נמל סידני - תוכנן בשנת 1916 בהשפעת גשר הל גייט.

## קישורים חיצוניים

* גשר הל גייט

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
הל גייט
גארי נוויל

**גארי אלכסנדר נוויל** (באנגלית: **Gary Alexander Neville**; נולד ב-18 בפברואר 1975) הוא כדורגלן עבר אנגלי. נוויל שיחק בעמדת המגן הימני והיה גם קפטן קבוצת מנצ'סטר יונייטד.

## קריירה
נוויל התחיל את הקריירה שלו ככדורגלן בוגר בפרמייר ליג כקשר אחורי במועדון הכדורגל מנצ'סטר יונייטד בשנת 1994. מאוחר יותר הוסט לתפקד כמגן ימני. משנה זו והלאה שימש נוויל כשחקן קבוע בהרכב של מנצ'סטר.

משחק הבכורה שלו בנבחרת אנגליה בכדורגל נערך ב-1994 במסגרת משחק ידידות נגד יפן. במסגרת הנבחרת השתתף נוויל ביורו 1996, מונדיאל 1998, יורו 2000, יורו 2004 ובמונדיאל 2006. נוויל החמיץ את טורניר מונדיאל 2002 כיוון ששבר את רגלו באותה עונה.

גארי הוא אחיו הגדול של שחקן הכדורגל פיליפ נוויל. השניים שיתפו פעולה במנצ'סטר יונייטד ובנבחרת אנגליה וכיוון ששניהם שיחקו באותה עמדה, לא פעם מצאו עצמם נאבקים זה בזה על מקום בהרכב הפותח.

משחקו האחרון של נוויל בקריירה היה בניצחון 2 : 1 על וסט ברומיץ' אלביון ב-1 בינואר 2011. ב-2 בפברואר הודיע על פרישה ממשחק פעיל, לאחר קריירה שנמשכה כ-20 שנים.

מאז פרישתו משמש כפרשן בטלוויזיה. כמו כן, שימש כעוזר מאמן נבחרת אנגליה בכדורגל, כאשר תפקידו התרכז בשיפור הקשר שבין השחקנים למאמן.

ב-2 בדצמבר 2015 נוויל מונה למאמן ולנסיה עד סוף העונה, אחיו פיל גם נכלל בצוות האימון. ב-30 במרץ 2016 פוטר מתפקידו.

## קישורים חיצוניים

* גארי נוויל במדור השחקנים האגדיים של מנצ'סטר יונייטד
* גארי נוויל באתר התאחדות הכדורגל האנגלית

## הערות שוליים

קטגוריה:מגני כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:כדורגלני מנצ'סטר יונייטד
קטגוריה:בורי: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אנגליה
קטגוריה:מאמני כדורגל אנגלים
קטגוריה:מאמני ולנסיה
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הכדורגל האנגלי
קטגוריה:פרשני כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלני יורו 1996
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1998
קטגוריה:כדורגלני יורו 2000
קטגוריה:כדורגלני יורו 2004
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2006
קטגוריה:ספורטאים אנגלים בספרד
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1975
פצצת זרחן

שמאל|ממוזער|250px|ניסוי של פצצת זרחן אשר בוצע על ידי צבא ארצות הברית, 1921
[שמאל|ממוזער|250px|ארגז [צה"לי של פצצת מרגמה מסוג "עשן מתפוצץ"]]
**פצצת זרחן** היא פצצה המבוססת על זרחן לבן. הזרחן שבפצצה מתלקח כאשר הוא בא במגע עם חמצן וממשיך לבעור עד התכלותו כל עוד החומר בא במגע עם החמצן. במגע עם עור, גורם החומר לכוויות.

צבא ארצות הברית השתמש במתקפה על פלוג'ה שבעיראק בפצצות זרחן 155 מ"מ תוצרת ארצות הברית. עם פיצוצן באוויר שולחות פצצות הזרחן 116 "זרועות" של עשן דליק ברדיוס של 125 מטר. המגע עם החמצן גורם לעשן להידלק ולבעור בטמפרטורה של 816 מעלות צלזיוס. כאשר החומר הדליק פוגע בעור אנושי הוא שורף את העור וממשיך לבעור, עד העצם. קורבנות הפגיעה חווים כוויות קשות וכמעט בלתי ניתנות לטיפול, ובמקרים רבים מתים מפצעיהם.

## שימושים
לפצצות הזרחן מספר שימושים:
*הבערה
*סימון מטרות ויעדים
*יצירת מיסוך עשן מיידי
*פגיעה באויב
*כוויות באדם

## סימני פגיעה
**סימנים לפגיעת זרחן:**
*ריח של בשר שרוף
*כאבים עזים
*פגיעה מרסיס גדול – כתם ירוק, פגיעה מרסיס קטן – נקודות שחורות
*בחושך הפגיעה תזרח
*עשן לבן
* כוויות צהובות באזורים הנגועים וריח שום אופייני

### טיפול
עזרה ראשונה המוגשת לנפגע זרחן נועדה למנוע מגע של החומר עם חמצן, וכוללת שטיפת האזור עם כמויות רבות של מים תוך חבישתו עם תחבושת ספוגה במים תוך הפשטה מלאה של הנפגע לזיהוי פגיעות נוספות.

## בחוק הבין-לאומי
פצצת זרחן, גם זו המשמשת ליצירת עשן, היא "נשק תבערה" שחלות עליו המגבלות של הפרוטוקול השלישי של האמנה בדבר כלי נשק קונבנציונליים מסוימים. הפרוטוקול לא חל על פצצות עשן סטנדרטיות המשמשות למיסוך.

ישראל חתומה רק על הפרוטוקול הראשון והשני של האמנה. על הפרוטוקול השלישי, האוסר על שימוש בפצצות זרחן, חתמו 115 מדינות.

## השימוש בפצצות זרחן בצה"ל
במשך שנים השתמש צה"ל בפצצות זרחן לצורך סימון ומיסוך. במהלך מבצע עופרת יצוקה צה"ל ירה כ-200 פצצות מרגמה זרחניות, בקוטר 81 מ"מ ו-120 מ"מ, בתוך שטח מיושב.

ארגון Human Rights Watch פרסם תחקיר יסודי על השימוש הישראלי בזרחן לבן, וגם הארגון שוברים שתיקה פרסם עדויות של חיילי צה"ל שהעידו על "שימוש גדול בזרחן" לצורך ירי על בתים שחשודים כממולכדים. לאור הביקורת הוחלט בצה"ל להצטייד בתחמושת חליפית שאינה מכילה זרחן.
במלחמת חרבות ברזל פרסם העיתון וושינגטון פוסט כי על פי ניתוח שרידי פגזים מכפר בדרום לבנון, ישראל השתמשה במהלך המלחמה בפצצות זרחן במתקפות בדרום לבנון. בתגובה מסר צה"ל כי הוא משתמש בפצצות אלו לצורך מיסוך ולא לצורך תקיפה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

זרחן
קטגוריה:נשק תבערה
קטגוריה:חיל התותחנים הישראלי: אמצעי לחימה
קטגוריה:זרחן
פיל נוויל

**פיליפ ג'ון "פיל" נוויל** (באנגלית: **Philip John "Phil" Neville**; נולד ב-21 בינואר 1977) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגלאנגלי, המאמן את קבוצת פורטלנד טימברס. נוויל שיחק בכל הקרייירה שלו ב-2 מועדונים בלבד, מנצ'סטר יונייטד ואברטון. לנוויל גם 59 הופעות בנבחרת אנגליה.

נאוויל הוא אחיו הצעיר של כדורגלן העבר גארי נוויל.

## קריירה
נוויל נולד בבורי שבאנגליה. בנעוריו שיחק בקבוצות הנוער של מנצ'סטר יונייטד. את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג רשם במדי מנצ'סטר בשנת 1994. משנה זו והלאה שיחק נוויל באופן רציף בקבוצה למרות שלא היה שחקן הרכב ראשון. בשנת 1996 נתן נוויל את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת אנגליה בכדורגל נגד סין. נוויל זומן לסגל אנגליה בטורניר יורו 2004.

ב-4 באוגוסט 2005 עזב נוויל את יונייטד וחתם חוזה חדש עם אברטון לחוזה של 5 שנים. נכון ל-2009 משחק נוויל באברטון כקשר אמצעי או מגן לעיתים.

נוויל הוא אחיו הצעיר של המגן הימני המפורסם גארי נוויל. השניים שיתפו פעולה במנצ'סטר יונייטד ובנבחרת אנגליה, וכיוון ששניהם שיחקו באותה עמדה, לא פעם מצאו את עצמם נאבקים זה בזה על מקום בהרכב הראשון. פיל נוויל הוא גם אחיה התאום של שחקנית הנטבול בנבחרת אנגליה - טרייסי נוויל.

ב-24 במאי 2011 השתתף במשחק מחווה ידידותי במדי מנצ'סטר יונייטד נגד יובנטוס באולד טראפורד, לכבוד פרישתו ממשחק פעיל של אחיו גארי נוויל, ששיחק בתור קפטן מנצ'סטר יונייטד.

ביולי 2013 פרש נוויל ממשחק פעיל והצטרף לצוות האימון של מנצ'סטר יונייטד כדי לעזור למאמן הראשי דייוויד מויס, שהיה מאמנו באברטון.

בינואר 2018 מונה למאמן נבחרת אנגליה בכדורגל נשים.

בינואר 2021 מונה למאמן אינטר מיאמי. ביוני 2023 סיים את תפקידו במועדון.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:מגני כדורגל אנגלים
קטגוריה:בורי: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני מנצ'סטר יונייטד
קטגוריה:כדורגלני אברטון
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אנגליה
קטגוריה:כדורגלני יורו 1996
קטגוריה:כדורגלני יורו 2000
קטגוריה:כדורגלני יורו 2004
קטגוריה:ספורטאים אנגלים בספרד
קטגוריה:מאמני כדורגל אנגלים
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1977
פול סקולס

**פול סקולס** (באנגלית: **Paul Scholes**; נולד ב-16 בנובמבר 1974) הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק בעמדת הקשר המרכזי בקבוצת מנצ'סטר יונייטד. סקולס נמצא במקום הרביעי ברשימת שיאני ההופעות במדי מנצ'סטר יונייטד בכל המסגרות והוא אחד מארבעה שחקנים ברשימה זו עם למעלה מ-600 הופעות. סקולס נחשב לאחד מסמלי הקבוצה בעידן המנג'ר אלכס פרגוסון.

## קריירה
סקולס הצטרף למנצ'סטר יונייטד כנער. ב-1992, עונתו הראשונה בקבוצת הנערים של המועדון, זכה עם קבוצתו באליפות הליגה. פריצת הדרך שלו הייתה בעונת  כשכבש חמישה שערים ב-17 משחקים.

הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת אנגליה הייתה בקיץ 1997, במשחק ידידות שנערך באולד טראפורד, בו ניצחה הנבחרת 2:1 את דרום אפריקה. סקולס היה חלק מנבחרת אנגליה למונדיאל 1998.

סקולס לא הצליח להתברג למקום קבוע בהרכב בשנותיו הראשונות ביונייטד, אך בעונת 1997/98 שיחק החל מהמחזור התשיעי, במקומו של רוי קין הפצוע.

בעונת  היה סקולס שחקן מפתח בקבוצת היונייטד שזכתה ב"טרבל": אליפות, גביע ה-FA וליגת האלופות. הוא כבש את אחד משני שעריה מול ניוקאסל יונייטד בגמר הגביע ובליגת האלופות הבקיע שער חוץ מול אינטר מילאנו בשלב רבע. את משחק הגמר נגד באיירן מינכן החמיץ בגלל צבירת כרטיסים צהובים.

עד עונת  שיחק בהרכב דרך קבע. מאז הלכו ופחתו מספר הופעותיו, אך הוא עדיין שימש את פרגוסון במשחקים מסוימים. כך היה במשחק הניצחון הביתי על ליברפול ב-22 באוקטובר 2006, שבפתחו כובד סקולס בצלחת לרגל הופעתו ה-500 בקבוצה הבוגרת, ובמהלכו הבקיע שער.

ב-15 שנים במנצ'סטר זכה סקולס ב-11 אליפויות אנגליה, שלושה גביעים אנגליים ושני גביעי ליגת האלופות. מנבחרת אנגליה פרש לאחר הכישלון האנגלי ביורו 2004.

ב-31 במאי 2011 הודיע על פרישה ממשחק ומעבר לתפקיד עוזר מאמן במועדון. אולם ב-8 בינואר 2012 הפך את החלטתו ושב לשחק בניצחון 3:2 נגד מנצ'סטר סיטי בגביע האנגלי. ב-14 בינואר רשם סקולס את משחק הליגה הראשון שלו לאחר הפרישה בניצחון 3:0 על בולטון וונדררס ואף כבש את אחד מהשערים לזכות קבוצתו.

ב-11 במאי 2013 הודיע סקולס על פרישה שנייה וסופית ממשחק.

## סגנון משחק
סקולס היה ידוע כשחקן נמרץ ואגרסיבי, וזכה לכינוי "Ginger Ninja" ("הנינג'ה הג'ינג'י"), עקב משחקו הסוער והתיקולים החריפים שלעיתים היה מבצע. סקולס שיחק כקשר במרכז המגרש ומשם הנהיג את הקבוצה. בנוסף, הייתה לסקולס בעיטה טובה מרחוק, ועל אף שביצע עבודת הגנה במרכז השדה, כבש שערים רבים במהלך משחקיו במנצ'סטר יונייטד ובנבחרת אנגליה בכדורגל.

## תארים
; עם מנצ'סטר יונייטד
*אליפות הפרמייר ליג (11)
**, , , , , , , , , , 
*גביע ה-FA: (3)
**, , 
*גביע הפוטבול ליג: (2)
** 
*מגן הקהילה: (5)
**, , , , 
*ליגת האלופות: (2)
**, 
*הגביע הביניבשתי: (1)
**
*אליפות העולם לקבוצות: (1)
**
* סקולס נכנס להיכל התהילה של הליגה האנגלית

## קישורים חיצוניים

*פרופיל שחקן באתר הרשמי של מנצ'סטר יונייטד 

## הערות שוליים

קטגוריה:קשרי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלני מנצ'סטר יונייטד
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הכדורגל האנגלי
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אנגליה
קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1998
קטגוריה:כדורגלני יורו 2000
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2002
קטגוריה:כדורגלני יורו 2004
קטגוריה:אנגלים ממוצא אירי
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1974
מנהרת לינקולן

שמאל|ממוזער|250px|כניסה למנהרה
**מנהרת לינקולן** (באנגלית: **Lincoln Tunnel**) היא מנהרה באורך 2.4 ק"מ העוברת מתחת נהר הדסון ומחברת בין ויהוקן שבמדינת ניו ג'רזי לבין העיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית.

## הקמת המנהרה
עבודות הקמת המנהרה החלו בשנת 1934 והיא נפתחה לתנועה בשנת 1937. בשנים 1945 ו־1957 נוספו שתי מנהרות מקבילות, והמנהרה כולה על שלוש מנהרותיה כוללת שישה נתיבי תנועה, כאשר אחד מהם משמש לתחבורה ציבורית.

## שימוש במנהרה
במנהרה עוברים מדי יום 120,000 כלי רכב, ועל כן זו המנהרה בה עוברת התנועה העמוסה ביותר בעולם מדי יום.
נכון ליוני 2023, בכניסה למנהרה מכיוון ניו ג'רזי נגבת עמלת מעבר על סך של 17 דולר.

## טרור
בעבר הייתה המנהרה יעד לפיגועי טרור על ידי מפגעים אסלאמיים אשר ניסו לבצע פיגועי טרור ביעדים רבים בניו יורק אולם ניסיון זה נכשל.

## קישורים חיצוניים

* 
* רשות הנמלים של ניו יורק
* מינהרת לינקולן
* 

לינקולן
לינקולן
קטגוריה:נהר הדסון
קטגוריה:ניו ג'רזי: תחבורה
קטגוריה:ניו ג'רזי: מבנים
קטגוריה:מנהרות כביש
גשר רוברט פ. קנדי

**גשר רוברט פ. קנדי** ובשמו הקודם **גשר טרייבורו** (באנגלית: **Robert F. Kennedy Bridge**) הוא מבנה המורכב משלושה גשרים, המחברים את הרבעים השונים של העיר ניו יורק: הברונקס, מנהטן וקווינס. הגשר עובר מעל האי וורד והאי רנדל שהיו מצויים בין הרבעים ואוחדו יחד על ידי ייבוש הים.
הקומפלקס הוא, גשר אגרה, הנושא את הכביש המהיר 278 (I-278) וכן את הכביש המהיר של מדינת ניו יורק 900G. הוא מתחבר עם כביש ה-FDR ו-Harlem River Drive במנהטן, הכביש המהיר ברוקנר (I-278) והכביש המהיר של מייג'ור דיגן (הכביש המהיר 87) בברונקס, ו-Grand Central Parkway (I-278) ושדרת אסטוריה בקווינס . שלושת הגשרים העיקריים של מתחם גשר RFK הם: **1**. גשר המעלית האנכי, הגדול בעולם, מעל נהר הארלם, המחבר בין מנהטן לאי רנדלס (הכל בתוך מנהטן); **2**. גשר המסבך מעל מצר ברונקס, המחבר את האי רנדלס לברונקס; **3**. הגשר התלוי (גשר טרייבורו) מעל הל גייט (מצר של איסט ריבר שמפריד בין אסטוריה שבקווינס לאיים וורדס ורנדלס), המחבר בין האי וורדס לאסטוריה בקווינס.

## בניית הגשר

גשר רוברט פ. קנדי תוכנן בשנת 1929 והכוונה הייתה לבנותו על ידי הנפקת איגרות חוב של העיר ניו יורק. אולם עם קריסת הבורסה בשנת 1929, לא היה ניתן לגייס כספים לבניית הגשר. עוזר מושל מדינת ניו יורק, רוברט מוזס, לקח על עצמו את פרויקט בניית הגשר והקים לצורך כך את רשות גשר טרייבורו. עבודות בניית הגשר החלו בשנת 1930. היחסים העכורים בין מוזס לנשיא ארצות הברית, פרנקלין רוזוולט איימו למנוע תמיכה פדרלית בפרויקט במסגרת הניו דיל, אולם לחץ בדעת הקהל שהציג את רוזוולט כפוליטיקאי קטן הכריחה אותו להעביר את הכספים והגשר נפתח לתנועה ב-11 ביולי 1936 במעמד הנשיא. עם השלמתו עברו הכנסות הגשר את הציפיות, והוא היה לפרויקט לדוגמה של הרשות לעבודות ציבוריות.

עלותו של הגשר עלתה על עלות הקמת סכר הובר. על מנת להקים את הגשר הובאו לעיר ניו יורק מלט ממפעלים צפוניים המצויים במדינת מיין ועד מפעלים דרומיים המצויים במדינת מיסיסיפי. כמו כן יער שלם במדינת אורגון נכרת על מנת לשמש פיגומים עבור הגשר.

## שימוש בגשר
ההכנסות מהאגרה של המעבר בגשר מגיעות ל-933 מיליון דולר מדי שנה (נכון ל-2002) - וכיום משמש כמקור מימון עיקרי לרשות התחבורה העירונית של ניו יורק. עוברים בגשר כ-200,000 כלי רכב מדי יום.

### הגשר התלוי על איסט ריבר (כביש I-278)
*אורך חלקו המרכזי של הגשר: 421 מטרים.
*אורך כל אחד מחלקיו הצדדיים של הגשר: 213 מטרים.
*אורכו הכולל של הגשר: 847 מטרים.
*רוחב הגשר: 30 מטרים.
*מספר נתיבי התנועה: 8.
*גובה המגדלים מעל פנים המים (בגאות): 96 מטרים.
*גובה מרכז הגשר מעל פני המים (בגאות): 44 מטרים.

### הגשר מעל נהר הארלם (דרך 900G)
*אורך חלקו המרכזי של הגשר: 94 מטרים.
*אורך כל אחד מהחלקים הצדדיים: 70 מטרים.
*אורך מקצה אל קצה: 235 מטרים.
*גובה מגדלי הגשר: 64 מטרים.
*מספר נתיבי תנועה: 6.

### הגשר מעל לשון הים ברונקס (I-278)
*אורך חלקו המרכזי של הגשר: 117 מטרים.
*מערך של חלקי הגשר התלויים: 371 מטרים.
*אורך מקצה לקצה: 488 מטרים.
*גובה מעל פנים הים (גאות): 17 מטרים.
*מספר נתיבים: 8.
## ראו גם
* הגשרים לאורך הארלם ריבר

## קישורים חיצוניים

* 
* MTA גשר רוברט פ. קנדי
* גשר רוברט פ. קנדי - סקירה היסטורית
## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ניו יורק: גשרים
קטגוריה:איסט ריבר: גשרים
רוברט פ. קנדי
קטגוריה:הארלם ריבר
קטגוריה:הברונקס
קטגוריה:מנהטן: מבנים
קטגוריה:קווינס: מבנים
קטגוריה:מדינת ניו יורק: גשרים
קטגוריה:ניו יורק: גאוגרפיה
תות שדה

שמאל|ממוזער|250px|תותים
ממוזער|250px|תות שדה מישראל בדרכו לארצות אירופה
[שמאל|ממוזער|250px|שדה תותים בסמוך ל[חדרה]]
ממוזער|250px|תות שדה רמת השרון
ממוזער|250px|תותי שדה

**תות שדה** (גם: **תות גינה**; שם מדעי: Fragaria × ananassa) הוא מין של צמח בעל פרחים ממשפחת הוורדיים והוא הכלאה בין שני מינים של הסוג תות שדה - F. chiloensis ו-F. virginiana.

תות השדה מהווה מקור טוב לוויטמין C, לוויטמין A ולוויטמינים מקבוצת B. הוא עשיר באשלגן, ברזל וסידן ודל בקלוריות: 33 קלוריות ל-100 גרם תות-שדה.

ידוע על קיום תגובות אלרגיות לאכילת תות שדה, המתבטאות בעיקר בפריחה עורית, אולם אלה נדירות ונחקרו אך מעט.

## מקור השם
מקור המילה **תות** ככל הנראה מהשפה הפרסית, שבה התות נקרא توت فرنگی (תּוּתְּפַרַנְגִּי). למילה גם הגייה דומה בערבית: תּוּתּ וארמית: תּוּתָא, והיא מופיעה גם בתלמוד.

מקור השם באנגלית **(Strawberry)** איננו ודאי, אך ייתכן שהוא מגיע מהזרעים החיצוניים דמויי-הקש שמכסים את הפרי.
ככל הנראה הקש (straw) נמצא בשם מכיוון ששיטת ההימנעות מריקבון הפרי על ידי מגע באדמה הייתה בהצבת קש בין התלמים (כיום משתמשים בפלסטיק כהפרדה).

## תיאור
מבחינה בוטנית, התות אינו פרי אלא מצעית תפוחה, כלומר גבעול התפוח בסופו. כל אחת מהבליטות הצהובות-שחורות המצויות על פניו היא המשך השחלה עם זרע בתוכה, ולכן הן ראויות יותר להיקרא הפרי.

עלי צמח התות נחלקים לשלוש אונות, ופרחי הצמח לבנים. הצמח מצמיח שלוחות – גבעולים הזוחלים על פני הקרקע ומצמיחים שורשים, וכך יכול כל צמח להוסיף וליצור צמחים חדשים ברבייה וגטטיבית.

בשנת 2012 פותח זן פיינברי בצבע לבן.

## מקומות גידול
נתונים על כמויות (בטונות) של תות שדה המגודל במדינות שונות:

נכון לשנת 2016, ספרד היא היצואנית הראשונה בעולם, לאחריה ארצות הברית ובמקום השלישי מרוקו.

זני תות השדה בישראל מוצאם מקליפורניה. תות השדה בישראל גדל בחורף.
עד שנות השישים, גדל התות בשדה פתוח והניב בחודש מרץ. היום מגדלים אותו גם מתחת למעטה פלסטי מוגן מגשם, קור, ברד ורוח. והתנובה היא מחודש דצמבר עד חודש יוני. בארץ טופחו ומטופחים זנים כגון מלאך, תמר, אורלי, יובל, חירות, ברק, רותמי, שקד, רוקי ומתן - רובם על ידי מכון וולקני ומיעוטם על ידי חברות מסחריות.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1788
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אנטואן ניקולס דושסן
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ורדיים
קטגוריה:גרגרי יער
מאדאם דה מנטנון

**פרנסואז ד'אובינייה**, **מרקיזת מנטנון** (בצרפתית: **Madame de Maintenon**, 27 בנובמבר 1635 – 15 באפריל 1719), הייתה אשתו השנייה של לואי הארבעה עשר מלך צרפת.

## ביוגרפיה
פרנסואז ד'אובינייה נולדה בעיר נירו שבחבל פואטייה, בבית כלא שבו ריצה אביה עונש מאסר. ב-1639 הוריה לקחו אותה לאי מרטיניק (אחד מאיי הודו המערבית). ב-1645 מת אביה, ואמה חזרה לצרפת עם ילדיה. ב-1649 נכנסה למנזר לנשים. ב-1651 נישאה לסופר פול סקרון שלקה בשיתוק ונזקק למטפלת. היא שירתה גם כמזכירתו וכמארחת של אנשי החוג הספרותי שהתקיים בביתו בפריז שבו השתתפו, בין היתר, מדליין דה סקודרי ומאדאם דה סבינייה. היא השתתפה בשיחה והוכיחה את חוכמתה. ב-1660 מת בעלה ופרנסואז קיבלה קצבה מן העוצרת אן מאוסטריה.

החל ב-1669 שימשה כמטפלת בילדיה של מאדאם דה מונטספאן, שהייתה מאהבתו של לואי הארבעה עשר. המלך התרשם ממסירותה לילדים ואמר: "היא יודעת לאהוב. יהיה זה טוב להיות אהוב שלה." ב-1678 פרנסואז סקרון הפכה למרקיזה ממנטנון, אחרי שרכשה את אחוזת מנטנון שליד העיר שארטר. ב-1680 שימשה כמטפלת בבנו היחיד של המלך, לואי, הדופן הגדול, מאשתו מריה תרסה, שמתה ב-1683. בחורף של 1686-1685, המלך נשא בסתר לאישה את המרקיזה ממנטנון שהפכה למאדאם דה מנטנון. ב-1686 ייסדה בסנט-סיר שליד ורסאי בית ספר לנערות אצולה שמשפחותיהן נהרסו בעקבות מלחמותיו של המלך, וב-1693 הפכה אותו למנזר לנשים. ב-1715, אחרי מות המלך לואי הארבעה עשר, פרשה למנזר סנט-סיר ומתה שם ב-1719.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

מנטנון
קטגוריה:לואי הארבעה עשר, מלך צרפת
קטגוריה:מלכות רעיות מהמאה ה-17
קטגוריה:מלכות רעיות מהמאה ה-18
קטגוריה:נשים צרפתיות במאה ה-17
קטגוריה:נשים צרפתיות במאה ה-18
קטגוריה:נשות מלכים צרפתים
קטגוריה:ילידות 1635
קטגוריה:נפטרים ב-1719
רוקול

**רוקול** (באנגלית: **Rockall**) הוא איון בלב האוקיינוס האטלנטי בין בריטניה ואירלנד במזרח, איי פארו ואיסלנד בצפון.
רוקול הוא בעצם צוק קטן הבולט מהים, בשטח של 780 מטרים רבועים. האי מהווה שריד גאולוגי של הר געש שכבה לפני אלפי שנים. כלי שיט רבים טבעו לאחר שהתנגשו באי.

בני אדם מעולם לא התיישבו על האי, אך למרות זאת ישנן מדינות אשר תובעות חזקה עליו:

*
* אשר קרובה יותר לאי מבריטניה עצמה מבחינה גאוגרפית
*
* שבשליטת דנמרק

## היסטוריה
הסלע רוקול מזדקר לגובה של 17 מטרים ויש לו שטח כולל של 780 מטר מרובע. הוא ממוקם באוקיינוס האטלנטי כ-400 ק"מ ממערב לאירלנד ואין בקרבתו שום אי או סלע אחר. בעל החיים היחיד שמתקיים על האי הוא סוג נדיר של רכיכה והלובן בפסגתו נובע מלשלשת של ציפורי ים. פחות אנשים פסעו על פני רוקול מאשר על פני הירח.

עד שנת 1955 כמעט ולא היו לרוקול אזכורים ואנשים בודדים בלבד ידעו על קיומו. שתיים או שלוש ספינות עצרו לידו במהלך המאה ה-19, אחת מהן כמעט איבדה את הקפטן שלה, שטיפס לפסגה ואז אבד - ביחד עם האי, בערפל כבד. רוקול גם נזכר בשתי פואמות-ים מלנכוליות של העידן הרומנטי.
בשנת 1955, החליטה בריטניה לבצע ניסוי גרעיני שציר שיגור הטיל שלו היה מצוי קרוב לאי. הממלכה המאוחדת חששה שהרוסים יתצפתו על הניסוי מהאזור, ולכן החליטה לתבוע על רוקול בעלות. שני קציני צי בריטים ירדו אל פסגתו מהליקופטר ונעצו בה את דגל הממלכה המאוחדת וקבעו בראש הסלע לוחית המקדישה אותו להוד מלכותה אליזבת השנייה, "מנהיגת חבר המדינות, מגינת האמונה". בשנות התשעים הגיעו פעילים של ארגון הסביבה גרינפיס לרוקול והכריזו עליו כמדינה עצמאית ושמה Waveland. זאת, כחלק מקמפיין שנועד למשוך תשומת לב למצבו האקולוגי של האוקיינוס. ממשלת בריטניה הגיבה בהודעה לקונית, לפיה "כל מי שרוצה מוזמן להגיע לשם". אחד הפעילים של הארגון ששהו באי הסיר את השלט הבריטי ההיסטורי והבריג אותו בחזרה, עם הפנים למטה במטרה לשמר את השלט אך לעקרו כאות מחאתי. כעשור לאחר מכן - השלט כבר לא היה שם. אדם לא ידוע הצליח להסיר את השלט הזה, מלב האוקיינוס, מבלי שאיש ידע שביקר באי. בעקבות המקרה נדר לאומן בריטי בשם אנדי סטריינג'ויי לקבוע במקום שלט חדש ואף השיג למהלך את תמיכת מועצת האיים הסקוטית. סטריינג'ויי עדיין לא הצליח לממש את ההבטחה.

האקט הבריטי להלאמת רוקול הוביל ליצירת משבר טריטוריאלי, אף על פי שעד אותה עת אף ארץ אחרת לא תבעה בעלות על הסלע. הסכסוך נסב סביב הבעלות על זכויות הדיג של דג הבקלה הנובעות מכח הבעלות על המים הטריטוריאליים סביב האי. הסכסוך יושב רק בשנת 2014 ונפתח שוב בשנת 2017 בעקבות פרישת הממלכה המאוחדת מהאיחוד האירופי. החברות המשותפת של בריטניה ואירלנד באיחוד היא שפתרה ב-2014 את המשבר אך פרישה 'נוקשה' של בריטניה מהאיחוד עלולה לחסום גישת ספינות דיג איריות לכל נתח האוקיינוס שבין החוף הסקוטי לרוקול. מומחים מזהירים כי התוצאה יכולה ליצור תגובת שרשרת שתמוטט את הכלכלה של מחוזות שלמים באירלנד.

ב-2023 נעשה ניסיון של ההרפתקן כריס קמרון לשבור את שיא השהייה על האי. הוא הצליח לשהות על האי במשך 30 ימים, עד שתנאי מזג אוויר קשים גרמו לו לבקש הצלה. מטרתו הייתה לשבור את השיא שעדיין עומד על 45 ימים שנקבע לפני עשור, בכך שהתכוון לשרוד שם חודשיים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:איים באוקיינוס האטלנטי
קטגוריה:חבלי ארץ במחלוקת
קטגוריה:דנמרק: איים לא מיושבים
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: איים לא מיושבים
קטגוריה:איסלנד: איים לא מיושבים
קטגוריה:דנמרק: יחסי חוץ
לא (לוגיקה)

בלוגיקה מתמטית, **לא** או **שלילה** הוא קשר לוגי אונארי המתאים לכל פסוק או תבנית את הפסוק או התבנית ההפוכים במובנם ובתנאי האמת שלהם. 'לא' הוא אחד משני הקשרים הבסיסיים עליהם בנויה הלוגיקה הפורמלית (השני הוא אם-אז).

באלגברה בוליאנית, הקשר מוכר בשם **NOT** או **שלילה**, ומיוצג על ידי פעולה בוליאנית אונארית שתוצאתה "אמת" (true) רק כאשר האופרנד היחיד שלה הוא "שקר" (false).

בתחומים שונים נהוגות דרכים מגוונות לסמן פעולה זו:
* *p*
* 
* 
* 
* 

## טבלת אמת
טבלת האמת של הפעולה הבוליאנית 'NOT' ושל הקשר 'לא' נתונה בטבלה הבאה:

(כאשר 1 מייצג אמת, ו-0 מייצג שקר).

## שפות תכנות
במרבית שפות התכנות קיים אופרטור למימוש NOT לוגי בביטויים לוגיים, המשמשים בפקודת IF ובפקודת השמה. הצורות המקובלות לכתיבת אופרטור זה:
* **NOT**: בשפות COBOL, Visual Basic
* **not**: בשפת Python
* **¬**: בשפת PL/I
* **!**: בשפת C ובשפות הנובעות ממנה

## ראו גם
* לוגיקה
* אלגברה בוליאנית
* תחשיב הפסוקים
* Aufheben

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:לוגיקה מתמטית
קטגוריה:לוגיקה בוליאנית
קטגוריה:מעגלים ספרתיים
קטגוריה:תכנות
קטגוריה:פעולות אונאריות
ניקולס גיין

**ניקולס כריסטובל גיין בטיסטה** (בספרדית: **Nicolás Cristóbal Guillén Batista**; 10 ביולי 1902 – 16 ביולי 1989) היה משורר קובני. כחבר המפלגה הקומוניסטית של קובה משנת 1937 השתתף גיין באורח פעיל בחיי התרבות של ארצו ובפוליטיקה שלה. גיין נחשב לדמות ראשונה במעלה בתרבות האפרו-אנטילית של המאה העשרים ולאחד מגדולי המשוררים שהצמיחו האיים הקריביים בזמננו. מעבר לעיסוק המתמיד בשאלות חברתיות, ובעיקר בבעיית העוני והקיפוח על רקע גזעי, ניכרת בשירתו ההתעניינות בשורשי התרבויות האפריקניות העממיות, ומקצביהן המוזיקליים זוכים לביטוי נאמן ברבות מיצירותיו.

## קורות חייו
ניקולס קריסטובל גיין בטיסטה נולד ב-10 ביולי 1902 בקמגואיי המשמשת כבירת המחוז הנושא אותו שם. ניקולס הוא בנו של העיתונאי ניקולס גיין אורה וארחליה בטיסטה ארייטה. אביו חשף אותו למוזיקה אפרו-קובנית בגיל צעיר מאוד.

ב-1917 אביו מחה בכתביו על זיופים אלקטורליים וכתוצאה מכך חוסל על ידי חיילים בהתקוממות פוליטית ואימו הייתה צריכה לגדל אותו ואת אחיו בכוחות עצמה. לאורך גדילתו של גיין, הוא נחשף לגזענות רבה מכיוון החברה. 

ב-1919 גיין סיים את לימודי התיכון ושנה לאחר מכן הוא החל לפרסם את שיריו, ולעבוד עם עיתונים כמו "קמגאויי גרפיקו" ו"אורטו".

ב-1922 התחיל ללמוד משפטים באוניברסיטת הוואנה, ופרש בעקבות אכזבתו מהמצב של האוניברסיטה- דבר שהביא לידי ביטוי בשירו " מלבד ספרי הלימוד שלי" שיר סאטירי על חיי האוניברסיטה שלו.

גיין חזר לעיר הולדתו והתחיל לארגן ולנהל את המגזין ליס, שהחזיק מעמד זמן קצר. בקמגאווי גיין עסק בדברים שונים, הכוללים עבודה כמתקן הגייה ולאחר מכן כעורך בעיתון "הקמגאוייני". כמו כן, עבד בעיריית קמגאווי. בשנת 1937 הצטרף למפלגה הקומוניסטית. בשנים אלו סיקר כעיתונאי את מלחמת האזרחים בספרד. לאחר שסורב להיכנס לארצות הברית בשנת 1940, סייר באופן נרחב באמריקה הדרומית, סין ואירופה. בשנים אלו התגברו מאפיינים של דיאלקטיקה מרקסיסטית בשיריו. בשנת 1953 ממשל קובה בראשות פולחנסיו בטיסטה מנע מגיין מלחזור לקובה, והוא נאלץ לבלות שנים בגלות בצ'ילה. אחרי המהפכה הקובנית ב-1959, התקבל גילן בברכה על ידי הנשיא החדש, פידל קסטרו.

נפטר בגיל 87 ממחלת פרקינסון ונקבר בבית העלמין קולון שבהוואנה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:משוררים קובנים
קטגוריה:אפרו-קובנים
קטגוריה:ילידי 1902
קטגוריה:קובנים שנפטרו ב-1989
דולוס מיקל

**דולוס מיקל אי אבליה** (בקטלאנית: Dolors Miquel i Abellà; נולדה ב-18 ביולי 1960) היא משוררת קטלאנית.
## ביוגרפיה
נולדה בעיר ליידה שבנפת סגריה (צפון-מערב קטלוניה).

מיקל עוסקת בכתיבה עיתונאית ובהוראה, סגנונה הייחודי מצטיין במיוחד בישירותו ובתפוצה הנרחבת של צורות לשוניות דיאלקטליות בשימוש הלשון. על ספר הביכורים שלה, "הרוח והבית הסגור", שראה אור בשנת 1990, זכתה היוצרת בפרס ע"ש רוזה לוורוני מטעם עיריית קאדאקס.

בין ספריה האחרים: "ספר הגברים" (1998), "שירי הייקו של נהג המשאית" (1999), "צוענייה רוק" (2002) ו"רוחות האדמה" (2004), שעליו זכתה בפרס עיריית ברצלונה.

בשנת 1992 פרסמה את קובץ סיפוריה היחיד.

## קישורים חיצוניים

* 
* ריאיון עם המשוררת באנגלית
* 

 

קטגוריה:משוררות קטלאניות
קטגוריה:ספרדיות שנולדו ב-1960
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1960
ישיבת מעלות

**ישיבת מעלות יעקב** (על שם הרב ד"ר יעקב הרצוג) היא ישיבת הסדר השייכת למרכז ישיבות בני עקיבא. הישיבה ממוקמת בעיר מעלות-תרשיחא שבגליל המערבי. הרב יהושע ויצמן מכהן כראש הישיבה.

## היסטוריה
בשנת 1974 החליטה הממשלה על הקמת ישיבת הסדר נוספת. באוגוסט 1974 החליטה ועדה של משרד הדתות שהישיבה תוקם במעלות, כדי לחזק את המקום בעקבות הפיגוע במעלות. בינואר 1975, לאחר שהבטחת שר הדתות, יצחק רפאל, להקים ישיבת הסדר בקרית שמואל העלתה חשש שישיבה זאת תבוא על חשבון הישיבה המובטחת במעלות, הבטיח שר הדתות להעניק 100,000 ל"י לצורך הקמת הישיבה במעלות. בתחילת מרץ 1975 החליטה ועדת החינוך של הכנסת שתוקם ישיבה במעלות ולא בקריית שמואל, על פי הצעתו של חבר הכנסת יוסי שריד.

הישיבה הוקמה תחת מרכז ישיבות בני עקיבא בעזרת תלמידים מישיבות כפר הרא"ה, נתיב מאיר ועוד. בראשות הישיבה עמד בתחילה הרב מנחם גרינשפן, ולאחר מכן הרב שמואל דיקמן, שמונה באפריל 1977 לדיין בחיפה.

בשנת ה'תשל"ט התמנה לראשות הישיבה הרב חיים אליעזר מילר מקריית מוצקין. באותה תקופה לימד בישיבה בין היתר הרב ברוך גיגי.

בשנת ה'תש"ן התמנה לראשות הישיבה הרב יהושע ויצמן ומאז הוא עומד בראשה.

מנהל הישיבה בשנים תשל"ט–תשע"ה היה משה ברח"ד.

בשנת 2014 הוענק לישיבה ולרב ויצמן פרס היצירה התורנית ע"ש הרצי"ה.

## דרך חינוכית
הרב ויצמן מוביל בישיבה ובשלוחותיה גישה הנקראת 'תורת ארץ ישראל'. על פי דרך זו, המסתמכת על דברים שכתב הראי"ה קוק, לימוד הגמרא נעשה באופן של חיפוש והעמקה בקווים מחשבתיים המתחברים לפרטי הסוגיות ההלכתיות. בשיעוריו מבאר הרב ויצמן מחלוקות ראשונים בסוגיות הלכתיות בעזרת פסקאות מהזוהר, מכתבי הרב קוק, ומכתבי הגות ומחשבה נוספים. הרב ויצמן מסביר שזוהי דרכה של תורת ארץ ישראל, וקורא לכל לומדי התורה לאמץ את שיטתו הלימודית.

בישיבה פועלת "תוכנית חו"ל" המיועדת לבני התפוצות הבאים ללמוד בישיבות בארץ.

## ישיבות נוספות שהקימה הישיבה

בשנת ה'תשנ"ז הישיבה קיבלה על עצמה לשקם את ישיבת נוה דקלים (לשעבר ישיבת ימית אשר הוקמה במקור במקביל לישיבת מעלות, על מנת לחזק את חבל הארץ ימית), הרב ויצמן שלח לשם את הרב דוד גבריאלי, יחד עם שני ר"מים ועשרה תלמידים. מאלול ה'תשנ"ח חזרה ישיבת נוה דקלים להיות ישיבה עצמאית.

ארבע **ישיבות הסדר** נוספות הוקמו על ידי הישיבה:
* בשנת ה'תשס"א הוקמה ישיבת נתיב טפחות על ידי בוגרי הישיבה במטרה להוות מסלול ראשון מסוגו לבוגרי תיכונים דתיים אשר ממעטים להמשיך את לימודיהם בישיבות הסדר רגילות, בראש הישיבה עומד הרב אייל גריינר.
* ישיבת עכו "רוח צפונית" - בראשה עומד הרב יוסי שטרן חתנו של הרב ויצמן.
* ישיבת חולון בראשה עמדו בוגרי הישיבה עד לשנת תשפ"ב.
* ישיבת ההסדר נוף הגליל, הוקמה בשנת ה'תשע"א בנצרת עילית (כיום נוף הגליל), ועומד בראשה הרב דני סגליס.
הישיבות פועלות כיום באופן עצמאי.
*בנוסף פתחה הישיבה את מדרשת "תכלית" בעכו תחת ישיבת "רוח צפונית" בראשות הרבנית עפרה שטרן בתו של הרב ויצמן.

## קישורים חיצוניים
* 
* ישי פרידמן, "הקוסמים" כתבה על בוגרי ישיבת מעלות מתנועת 'אל עצמי' בשבועון מעייני הישועה
* 

## הערות שוליים

*
מעלות
מעלות
קטגוריה:מעלות-תרשיחא
קטגוריה:הפיגוע במעלות
כתב עת

230px|ממוזער|עמוד השער של עיתון "כלנוע", כתב עת העוסק בקולנוע
[230px|ממוזער|עמוד השער של עיתון "[בגלל", כתב עת העוסק בספרות]]
ממוזער|347x347 פיקסלים|שער מגזין ערוך למגזין גיטרות
**כתב עת** הוא עיתון היוצא בדרך כלל, בתדירות קבועה ולפחות אחת לשנה בדפוס או באופן אלקטרוני. רוב כתבי העת מוקדשים לתחום עניין מסוים, כגון כתבי עת לספרות או כתבי עת אקדמיים.

כתבי עת מוצאים לאור על ידי גורמים שונים ובהם ארגונים שכתב העת משמש להם במה עבור חברי הארגון בנושא הקושר אותם יחד. במקרה זה נקרא כתב העת **ביטאון**, בהיותו מבטא דעות או עובדות המפורטות על ידי חברי הארגון או עבורם. מקובל לכנות כתבי עת גם על פי תדירות הפצתם.

## כתבי עת על פי תדירות
***יומון**: כתב עת שיוצא לאור מדי יום.
***שבועון**: כתב עת שיוצא לאור פעם בשבוע.
***ירחון**: כתב עת שיוצא לאור פעם בחודש.
***דו-ירחון**: יוצא לאור מדי חודשיים.
* **רבעון**: יוצא לאור מדי שלושה חודשים.
***חצי-שנתון**: יוצא לאור פעם בחצי שנה.
* **שנתון** : יוצא לאור אחת לשנה (ראו גם: אלמנך).
המילונאי ראובן אלקלעי הציע במילונו את החידוש **שְׁנָתוֹנַאי** במובן עורך שנתון (תפקיד שבו שימש בעצמו).

## מקומון

כתב עת הקרוי: "מקומון" הוא כתב עת היוצא ב-"רשויות מקומיות (ערים)", וב- "רשויות אזוריות (קיבוצים, מושבים)"

## הפצה
[שמאל|ממוזער|230px|עמוד השער של [ביכורי העתים, כתב עת של תנועת ההשכלה בווינה]]
כתבי עת מופצים בשתי דרכים:
* מכירה בחנויות המיועדות לכך, ובחנויות המקדישות דוכן לכתבי עת בנוסף למוצרים אחרים הנמכרים בהן (בעיקר חנויות ספרים וחנויות מזון).
* הפצה למנויים באמצעות הדואר.
בשנים האחרונות מופצים כתבי עת גם (ולעיתים באופן בלעדי) באמצעות האינטרנט, הם נשלחים בדואר אלקטרוני או מועלים לאתר אינטרנט. כתב עת כזה קרוי **כתב עת אלקטרוני**. בעקבות הופעת כתבי עת אלקטרוניים, תפוצת כתבי עת רגילים פחתה ורבים מהם נסגרו. כך למשל בתחום המחשוב היו מופצים בישראל מספר כתבי עת, אחרון מהם נט מגזין נסגר בשנת 2006.

## כתבי עת מדעיים

כתב עת מדעי מתאפיין במספר תכונות:
*מקורות – המאמרים בו כוללים ביבליוגרפיה.
*חדשנות – המאמרים בו מחדשים ולא רק מרכזים מידע קיים.
*שפיטות – המאמרים בו עוברים ביקורת עמיתים.

## ראו גם
* מקומון
* כתב עת מדעי
* כתב עת תורני
* מגזין פורנוגרפי
* רשימה של כתבי עת
* כתב עט טורף

## קישורים חיצוניים

*
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:תשתיות חינוך
איזר (נהר בצרפת)

**איזר** (**Isère**) הוא נהר העובר במזרח צרפת ומהווה את אחד מיובליו העיקרים של נהר הרון.

אורכו של האיזר הוא כ-290 ק"מ. מקורו באלפים, בסביבות הגבול בין צרפת לאיטליה. הנהר מתפתל ממקורותיו באלפים מערבה דרך העמקים טאראנטז וגראסיודאן ונשפך לנהר הרון מצפון לעיר ולנס. בין יובלי האיזר ניתן למנות את הנהרות ארק, וארלי ודראק. העיר החשובה ביותר השוכנת לגדותיו היא גרנובל.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:צרפת: נהרות
קטגוריה:אוברן-רון-אלפ: נהרות