open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
דייוויד דאן

**דייוויד דאן** (באנגלית: **David Dunn**; ) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כמושל ה-18 של מדינת מיין במשך שלושה ימים בינואר 1844. דאן, חבר המפלגה הדמוקרטית, כיהן קודם לכן כחבר בית הנבחרים של מיין בין השנים 1840–1844.

## ביוגרפיה
דאן נולד בעיירה קורניש שבמסצ'וסטס (בהווה שוכנת העיירה בתוך מדינת מיין) ב-17 בינואר 1811. דאן למד משפטים אצל ג'ון פיירפילד, לימים מושל מיין גם הוא. הוא הוסמך לעריכת דין בשנת 1833, וזמן קצר לאחר מכן פתח משרד עורכי דין משלו בפולנד קורנר (Poland Corner).

הוא ייצג את העיירה פולנד בבית הנבחרים של מיין בשנים 1840–1844, וכיהן כיושב ראש הבית בשנים 1843 ו-1844. מכוח תפקיד זה כיהן דאן במשך שלושה ימים כמושל המדינה בפועל בראשית ינואר 1844, לאחר שנשיא הסנאט אדוארד קבאנה התפטר גם הוא מתפקידו כמושל דה פקטו. התחלופה בלשכת המושל המשיכה גם כאשר דאן התפטר, ונשיא הסנאט החדש ג'ון דיינה כיהן כמושל עד להשבעתו של המושל הנבחר יו אנדרסון.

בשנת 1845 נבחר דאן לסנאט של מיין וכיהן כנשיאו לאחר התפטרותו של סטיבן צ'ייס בשנת 1846.

בעבור נאמנותו זכה דאן לתגמול מצד ממשלו של הנשיא ג'יימס ביוקנן, שמינה אותו לפקיד במשרד שירות הדואר של ארצות הברית שבוושינגטון הבירה – תפקיד שבו החזיק בשנים 1857–1861.

מששב למיין עסק בעריכת דין במכניק פולס. הוא נפטר ב-17 בפברואר 1894, בגיל 83.

## קישורים חיצוניים

* דייוויד דאן, באתר אגודת המושלים הלאומית 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:חברי בית המחוקקים של מיין
קטגוריה:מושלי מיין
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1811
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1894
צפרא דוויק

**צפרא דוויק** (נקראת גם: **צפרא דוויק-חרמוני**) היא עובדת סוציאלית וסופרת ישראלית. כיהנה כיו"ר איגוד העובדים הסוציאליים בשנים 2013–2018, והובילה מהלכים לחיזוק תנאי ההעסקה של עובדים סוציאליים במגזר הפרטי והציבורי, לרבות יישום צו הרחבה בתחום. במקביל לעשייתה המקצועית פרסמה ספרי עיון ותיעוד.

## ביוגרפיה
דוויק נולדה בתל אביב. בת ליעקב ובתיה חרמוני. אחיה, רב-סרן , היה קצין חינוך ראשי של חיל השריון, ונהרג במלחמת יום הכיפורים.

היא למדה לתואר ראשון בספרות ובסוציולוגיה באוניברסיטת תל אביב, ובהמשך נסעה לשליחות בארצות הברית, שם למדה לתואר שני בפסיכולוגיה ובחינוך. לאחר שובה לישראל החלה לעבוד באגף השיקום של משרד הביטחון – תחילה בתפקידי ריכוז קהילתי, ובהמשך ייסדה והנחתה קבוצות תמיכה לבני משפחות שכולות וניהלה מחוז. בהמשך השלימה לימודי עבודה סוציאלית והוסמכה במקצוע.

בשנת 2005 ייסדה את "קרן עמי דוויק למען הנוער" לזכר בן זוגה, השופט המחוזי עמי (עמיחי) דוויק, שהיה גם יו"ר תנועת הצופים. הקרן פועלת לסייע לגופים או ליחידים התורמים לחינוך לשוויון, למנהיגות ולנוער. בין היתר קיימה תוכניות בשיתוף הפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב.

ב-2016 יצא ספרה הראשון "בילי חיה" העוסק בתהליך ההתבגרות של ילדה, בת למשפחה שכולה.

ב-2024 הוציאה ספר נוסף יחד עם יוני ברקאי "וחושך על פני תהום" העוסק בחוויות הניצולים בימים הראשונים לאחר התופת של טבח שבעה באוקטובר, ובטיפול בהם ובבני משפחות הנרצחים והחטופים בחלוף הזמן. הספר מבוסס על ניסיונה בטיפול בניצולי הטבח בפסטיבל נובה ובמשפחות.

## פעילות מקצועית וציבורית
* **משרד הביטחון – אגף השיקום**: דוויק עבדה כשלושה עשורים בתפקידי שטח וניהול, ובכלל זה הנחיית קבוצות לאחים שכולים, אלמנות ומשפחות שכולות, וניהול מחוז.
* **איגוד העובדים הסוציאליים**:
** ב-2013 נבחרה ליו"ר איגוד העובדים הסוציאליים וכיהנה בראשו עד 2018.
** בתקופתה הושגו הבנות והוסדר צו הרחבה לעובדים הסוציאליים במגזר הפרטי; האיגוד ליווה את יישום ההסכמות והסדרת תנאי השכר והזכויות.
** קליטת 800 עובדים סוציאליים שהועסקו במתכונת קבלנית להעסקה ישירה בשירותים החברתיים ובבתי החולים.
** קידום תדמית המקצוע, התמודדות עם שחיקת עובדים וקידום הכשרות מקצועיות, לרבות דגש על טיפול בבני נוער בסיכון ובמטפלים עיקריים במשפחה.

בשנת 2018 הפסידה בבחירות לראשות האיגוד לענבל חרמוני, שהתמודדה מטעם עתידנו.

## ספריה
* צפרא דוויק-חרמוני, **"בילי חיה",** הוצאת גוונים, 2016
* יוני ברקאי, צפרא דוויק, **"וחושך על פני תהום",** י.ב. הוצאה לאור, 2024.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:עובדים סוציאליים ישראלים
קטגוריה:עובדות סוציאליות ישראליות
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ראשי ארגוני עובדים בישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
ג'ון דיינה

**ג'ון וינצ'סטר דיינה** (באנגלית: **John Winchester Dana**; ) היה פוליטיקאי ודיפלומט אמריקאי ממדינת מיין שבארצות הברית. הוא כיהן כמושל ה-19 וה-21 של המדינה בשתי תקופות כהונה: הראשונה הייתה ליממה אחת ב-3 בינואר 1844, והשנייה בין השנים 1847–1850. בשנות ה-50 של המאה ה-19 היה הממונה על היחסים של ארצות הברית עם בוליביה.

## ראשית חייו
דיינה נולד בעיירה פרייברג שבמחוז מיין במסצ'וסטס, בנם של ג'ודה דיינה ואליזבת ריפלי. אביו כיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית במשך ארבעה חודשים מדצמבר 1836 עד מרץ 1837. בטרם פנה לקריירה עסקית הוא למד בבתי הספר המקומיים של העיר ובאקדמיית פרייברג. בשנת 1834 נשא לאישה את אלייזה אן אוסגוד, ולזוג נולדו חמישה ילדים.

## קריירה פוליטית
דיינה החל את הקריירה הפוליטית שלו בבית הנבחרים של מיין כחבר המפלגה הדמוקרטית, שם כיהן בין השנים 1841–1842. לאחר מכן היה חבר הסנאט של מיין בשנים 1843–1844, ונבחר לנשיא הסנאט. ב-3 בינואר 1844 התמנה למושל מיין לאחר שהמושל בפועל דייוויד דאן התפטר. דיינה נשא בסמכויות המושל ליממה אחת בלבד, ובאותו היום הושבע לתפקיד יו אנדרסון.

בשנת 1846 התמודד דיינה לתקופת כהונה מלאה כמושל מול מועמד מפלגת החירות סמואל פסנדן ומועמד המפלגה הוויגית דניאל ברונסון. מאחר שאף מועמד לא קיבל רוב מן הקולות, נבחר דיינה לתפקיד בידי בית המחוקקים המדינתי, שהיה בשליטת המפלגה הדמוקרטית. הוא נבחר מחדש בבחירות של 1847 ו-1848. במהלך כהונתו התקבלו צעדים נגד העבדות בארצות הברית, והוא עזב את התפקיד ב-8 במאי 1850.

## לאחר כהונתו הציבורית
לאחר שפרש מלשכת המושל שב דיינה לעיסוקיו העסקיים. בשנת 1853 מינה אותו נשיא ארצות הברית פרנקלין פירס לממונה על היחסים עם בוליביה. ב-10 במרץ 1859 התפטר מתפקידו וחזר למיין כדי להתמודד שוב על תפקיד המושל, אך הובס על ידי ישראל וושבורן הבן.

## בערוב ימיו
לאחר הפסדו בבחירות מכר דיינה את נכסיו ועבר לאמריקה הדרומית כדי לעסוק בגידול כבשים. בעת שסייע באזור מוכי מגפה, חלה בכולרה ונפטר ברוסאריו בפרובינציית סנטה פה שבארגנטינה. שנים אחדות אחר כך הובאו שרידיו לקבורה מחדש בבית הקברות הכפרי שבעיירת הולדתו פרייברג.

## קישורים חיצוניים

* ג'ון דיינה, באתר אגודת המושלים הלאומית 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:חברי בית המחוקקים של מיין
קטגוריה:מושלי מיין
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הוויגית
קטגוריה:שופטי בתי המשפט של מדינת מיין
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1808
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1867
דוד דנצמאיר

**דוד דנצמאיר** (בגרמנית: **David Danzmayr**; נולד ב-1980) הוא מנצח אוסטרי.

## ביוגרפיה
דוד דנצמאיר נולד בשנת 1980, באוברנדורף ביי זלצבורג, שבאוסטריה, הוא אחד משני ילדים להורים אמנים: אמו הייתה ציירת, ואביו שימש כמגיש בתחנת רדיו בזלצבורג וכמלחין.

דנצמאיר למד באוניברסיטת מוצרטיאום בזלצבורג ובאקדמיית סיבליוס בהלסינקי. במהלך לימודיו, קיבל מלגת ניצוח מתזמורת הנוער ע"ש גוסטב מאהלר, שם שימש כעוזר מנצח לקלאודיו אבאדו ולפייר בולז. ביוני 2006 מונה למנהל המוזיקלי של אנסמבל אקרובט.

בשנים 2005 ו-2012 השתתף דנצמאיר בתחרות הניצוח ע"ש ניקולאי מאלקו. הוא זכה במדליית ברנהרד פאומגרטנר מטעם קרן מוצרטיאום הבינלאומית. בשנת 2013 זכה בפרס השני בתחרות הניצוח הבינלאומית ע"ש גוסטב מאהלר של התזמורת הסימפונית של במברג.

דוד דנצמאיר שימש כעוזר מנצח של התזמורת הסקוטית הלאומית במשך שלוש שנים, מ-2007 עד 2010.

באירופה, כיהן דנצמאיר כמנצח הראשי של התזמורת הפילהרמונית של זאגרב מ-2016 עד 2019.

בארצות הברית, שימש כמנהל המוזיקלי של התזמורת הפילהרמונית של אילינוי מ-2012 עד 2016. מאז 2013, הוא משמש כמנהל המוזיקלי של התזמורת הקאמרית "פרומוזיקה" בקולומבוס, אוהיו. החוזה הנוכחי שלו בתזמורת זו הוארך עד שנת 2026.

בשנת 2018 ניצח דנצמאיר לראשונה כאורח על התזמורת הסימפונית של אורגון, ושב להופיע עמה שוב ב-2019. בפברואר 2021 הודיעה התזמורת הסימפונית של אורגון על מינויו למנהל המוזיקלי הבא שלה, החל מעונת 2021–2022. באוקטובר 2025 הודיעה התזמורת על הארכת חוזהו עד לסוף עונת 2028–2029.

### חיים אישיים
לדנצמאיר ולגרושתו, קתרין, שהיא זמרת סופרן במקור מואידן שבאוברפפאלץ (בוואריה), שני ילדים.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מנצחים אוסטרים
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1980
כרכרת קבריולה

ממוזער|קבריולה עם משרת על מדרך הרגליים מאחורי המושבים המכוסים
ממוזער|נהג מונית לונדוני נוהג ממושבו מחוץ למכסה של קבריולה, 1823**קבריולה** (**Cabriolet**) היא כרכרה דו-גלגלית רתומה לסוס אחד. לכרכרה זו יש גג מתקפל שיכול לכסות את שני יושביה. היא כוללת כיסוי קשיח גדול בחזית, מוטות קדימה המעוקלים כלפי מעלה, ובדרך כלל משטח אחורי הממוקם המיועד למשרת. העיצוב פותח בצרפת במאה השמונה עשרה, והוא החליף במהירות את כרכרת ה"האקני" (Hackney carriage) הכבדה יותר, והפך לכלי הרכב המועדף להשכרה בפריז ובלונדון.

## אטימולוגיה
המילה קבריולה נגזרת מהגרסה הצרפתית של המילה האיטלקית Capriolo שמשמעותה עז צעירה, וזאת בשל תנועת הטלטול של הרכב במהירות, אשר הזכירה את הדילוגים והקפיצות של הגדיים הצעירים. הקיצור "קאב" (cab) במונחים כמו "מונית" (taxi-cab) או "האנסום קאב" (hansom cab) הוא קיצור של מושג זה. כאשר מי שנוהג בכרכרה להשכרה הרתומה לסוס נקרא נהג "קאב" (cabdriver), אשר לימים הפך לכינויים של נהגי המוניות.

## היסטוריה
הקבריולה יובאה מצרפת לאנגליה בשנות ה-90 של המאה ה-18, ובתחילה הייתה רכב דו-מושבי שננהג על ידי בעליו, עם משטח מאחור עליו עמד משרת. עד מהרה עורר הרכב עניין בענף ההשכרה. תושבי לונדון רצו חלופה מהירה יותר לכרכרות ה"האקני" האיטיות בעלות 4 הגלגלים, אך לבעלי ההאקני היה רישיון בלעדי להסיע נוסעים במרכז לונדון.
* ב-1805 ניתנו רישיונות ל-9 כרכרות הקבריולה הראשונות לפעול לצורך השכרה, אך רק מחוץ למרכז לונדון הראשי, והן הוגבלו לשני אנשים בלבד – מה שאפשר נוסע יחיד, כאשר הנהג ישב בחוסר נוחות ליד הנוסע.
* ב-1823 אושרו 12 קבריולות נוספות והוכנסו לשירות, עם מושב מסורבל שנבנה מצידי הרכב עבור הנהג – מה שהגדיל את מספר הנוסעים לשניים.

תאונות היו נפוצות מכיוון שהנהגים התגאו במהירות החדשה של הרכב, ולעיתים התנגשו בעמודי תאורה או בכלי רכב אחרים, מה שגרם לנוסעים להיזרק קדימה אל הכביש. היו כמה ניסיונות לאסור את השימוש בקבריולה מחשש לבטיחותם של משתמשי דרך אחרים. המונית הדו-גלגלית הבאה שזכתה לפופולריות הייתה "האנסום קאב" (Hansom cab), שהייתה בעלת מרכז כובד נמוך יותר, ולכן גם בטיחות טובה יותר, ובה הנהג מוקם מאחורי הנוסעים. ההאנסום קאב השתלטה בהדרגה על ענף ההשכרה במקום הקבריולה.

## ראו גם
* מכונית קבריולה
* כרכרה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קבריולה
מוקד 911: נאשוויל

**מוקד 911: נאשוויל** היא סדרת דרמה טלוויזיונית אמריקאית שעלתה בבכורה ב-ABC ב-9 באוקטובר 2025. זהו הספין אוף השני של הסדרה מוקד 911 לאחר מוקד 911: טקסס, ששודרה במשך חמש עונות מינואר 2020 עד פברואר 2025. הסדרה נוצרה על ידי ראיין מרפי, טים מיניר ורשאד רייזאני, כאשר בראד פלצ'וק ואנג'לה באסט משמשים כמפיקים בפועל.

## רקע
הסדרה מתרחשת בנאשוויל שבטנסי עוקבת אחר כוחות החירום, בהם כבאים, פרמדיקים ושוטרים, כשהם מתמודדים עם מצבים מסכני חיים.

## צוות השחקנים והדמויות
### דמויות ראשיות
* כריס אודונל – **קפטן דון הארט**, כבאי ותיק ורוכב רודיאו שמוביל את תחנת הכיבוי 113 בנאשוויל יחד עם בנו ראיין
* ג'סיקה קאפשו – **בליית' הארט**, אשתו של דון ואמו של ראיין, מגיעה ממשפחה עשירה
* קימברלי ויליאמס-פייזלי – **קאמי ראלי**, מוקדנית 911, גיסתו של דון. בעלה המנוח היה אחיה של בליית'.
* ליאן ריימס – **דיקסי בנינגס**, אמו של בלו וחברתו לשעבר של דון. זמרת לשעבר.
* מייקל פרובוסט – **ראיין הארט**, בנם של דון ובלית', סגן כבאי וקאובוי מודרני.
* ג'ואני פליז – **רוקסי אלבה**, כבאית מכורה לאדרנלין ומנתחת טראומה לשעבר.
* היילי קילגור – **טיילור תומפסון**, כבאית בתחנת כיבוי אש 113, זמרת וכותבת שירים.
* האנטר מקווי – **בלו בנינגס**, חשפן שהופך לצוער כבאי בתחנת הכיבוי 113 הוא בנה של דיקסי, ובנו הביולוגי של דון, אחיו למחצה של ראיין

### דמויות חוזרות
* גרגורי אלן וויליאמס – **הרולד פוסטר**
* מקנזי פורטר – **סמנתה הארט**, רופאת חדר מיון ואשתו המנוכרת של ראיין
* טים מת'סון – **אדוארד**

### כוכבי אורח בולטים
* קיין בראון בתפקיד עצמו

## סקירת הסדרה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות ספין-אוף אמריקאיות
קטגוריה:ABC: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות פעולה אמריקאיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 2025
הני שקולניק

**הני אלכסנדר שקולניק** (נולדה ב-17 ביוני 1919) היא אמנית ומאיירת ישראלית ממוצא יהודי-גרמני, האדם החי הרביעי המבוגר בישראל. היא ידועה בעיקר ביצירת חרוזים ואיורים. עבודותיה הוצגו בתערוכות קבוצתיות ברחבי ישראל.

## ביוגרפיה
הני שקולניק נולדה ב-17 ביוני 1919 בלייפציג שבגרמניה (רפובליקת ויימאר).

עקב עליית הנאצים לשלטון עברה כנערה עם משפחתה למילאנו שבאיטליה. עם פלישת הנאצים לאיטליה בשנת 1943, נאלצה להסתתר עם הוריה ואחיה אצל מספר משפחות נוצריות בעיירה פנצולו  שבאזור טְרֶנְטִינוֹ.

בשנת 1946 נישאה ליעקב שקולניק (נפטר בשנת 1995). בתה היחידה סבינה סעד (שקולניק) נולדה בשנת 1950 והיא אמנית רב תחומית.

עלתה לארץ ישראל בשנת 2007, בגיל 88 מפנצולו , ונציה שבאיטליה. היא מעולם לא למדה עברית ומדברת גרמנית, איטלקית ואנגלית.

מתגוררת במושב רמות מאיר.

בשנת 2017 הציגה עם בתה בבית יד לבנים ברחובות. בשנת 2019 הציגה בתערוכה הקבוצתית "אצבעוני" במרכז חדרים חיפה. בשנת 2021 הציגה בתערוכה הקבוצתית "בשבח הצללים" בגלריית הסדנה לאמנות ביבנה. בשנת 2025 עלתה תערוכה שלה במוזיאון בית האסמים ברחובות.

בשנת 2023 סדרת צילומים שלה שצולמו על ידי שגית פרידמן-הלל הוצגו בתערוכת עדות מקומית וזכו במקום השני בקטגוריית אורבניזם ותרבות - סדרות.

ב-20 במרץ 2026 במהלך מבצע שאגת הארי, נפצעה שקולניק בעת שמיהרה למרחב מוגן. כתוצאה מהנפילה היא סבלה משברים בצוואר ובאצבע, ואושפזה במרכז הרפואי קפלן.

נכון למרץ 2026, שקולניק היא האישה השלישית החיה המבוגרת ביותר בישראל.

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראליות שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:ישראלים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:יהודיות שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:יהודים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1919
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1919
המזכיר למועצה המלכותית (קנדה)

**המזכיר למועצה המלכותית** (באנגלית: **Clerk of the Privy Council and Secretary to the Cabinet**) הוא הפקיד הציבורי הבכיר ביותר בממשלת קנדה, ומשמש כראש השירות הציבורי הפדרלי. התפקיד מאחד שלושה תפקידים מרכזיים:
* סגן השר לראש הממשלה (Deputy Minister to the Prime Minister),
* מזכיר הקבינט (Secretary to the Cabinet),
* ראש השירות הציבורי הפדרלי (Head of the Federal Public Service).

המזכיר משמש יועץ מקצועי לראש הממשלה ולשרים הנבחרים בניהול ענייני המדינה, מנקודת מבט אובייקטיבית, מקצועית ובלתי מפלגתית. הוא מופקד על הבטחת תפקודו היעיל של השירות הציבורי ועל שמירת כללי הערכים והאתיקה הציבורית בעבודת הממשלה. במסגרת זו הוא אחראי לוודא שהשירות הציבורי הקנדי מתכנן ומספק לציבור שירותים ותוכניות באיכות גבוהה.

## תחומי אחריות
המזכיר וצוותו שבמשרד המועצה המלכותית (Privy Council Office) עוסקים בין היתר ב:
* שיתוף פעולה עם משרדי הממשלה והסוכנויות לפיתוח חלופות מדיניות והמלצות לממשלה;
* ייעוץ וסיוע לשרים בקבלת החלטות מדיניות;
* רישום החלטות הקבינט, העברתן לגופים הרלוונטיים, וליווי תהליך יישומן בצורה יעילה ובזמן.

באופן מסורתי, המזכיר פועל בריחוק מפוליטיקה מפלגתית ונחשב ל־פקיד הבכיר ביותר בממשל הקנדי, המקביל לתפקיד מזכיר הקבינט בממלכה המאוחדת.

## מינוי וכפיפות
המזכיר למועצה המלכותית של קנדה (Clerk of the Privy Council and Secretary to the Cabinet) ממונה על ידי ראש ממשלת קנדה, בכפוף לאישור פורמלי של המונרך (באמצעות נציב המלך בקנדה, ה־Governor General). למעשה, מדובר במינוי שמבוצע לפי שיקול דעתו הבלעדי של ראש הממשלה, משום שהמזכיר משמש סגן השר הישיר שלו ויועצו הבכיר לענייני ממשל ציבורי.

המזכיר כפוף ישירות לראש הממשלה, ולא לכל שר אחר, שכן משרדו – Privy Council Office (PCO) – מהווה חלק בלתי נפרד ממשרד ראש הממשלה ומספק שירותי מזכירות, תיאום וייעוץ למדיניות הממשלה כולה.

עם זאת, במסגרת תפקידו כראש השירות הציבורי הפדרלי (Head of the Public Service), המזכיר נושא גם אחריות מוסדית כוללת כלפי כלל משרדי הממשלה והעובדים הפדרליים, תוך שמירה על עצמאות מקצועית ואי־תלות פוליטית.

באופן מסורתי, המזכיר מתמנה מבין פקידי המדינה הבכירים ביותר, בעלי ניסיון רב בניהול ציבורי ובמדיניות ציבורית. מינויו נחשב מינוי קבוע ולא פוליטי, אף שהוא נעשה על ידי ראש הממשלה, והוא נותר בתפקידו גם כאשר מתחלפת ממשלה, אלא אם כן מחליט ראש הממשלה החדש להחליפו.

## ראו גם
* מזכיר הקבינט (הממלכה המאוחדת)
* מזכיר הממשלה
* מזכירות הקבינט (יפן)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ממשלת קנדה
קטגוריה:ראש ממשלת קנדה
המועצה המלכותית של קנדה

**משרד המועצה המלכותית** (באנגלית: **Privy Council Office**, בראשי תיבות: **PCO**) הוא הגוף המנהלי המרכזי התומך בראש ממשלת קנדה ובקבינט הפדרלי. המשרד עומד בלב מערכת קבלת ההחלטות של הממשלה הקנדית, ותפקידו להבטיח יישום יעיל ומתואם של מדיניות הממשלה, יעדיה והחלטותיה. בראש המשרד עומד המזכיר למועצה המלכותית, המשמש גם מזכיר הקבינט וראש השירות הציבורי הפדרלי.

## תפקידים ואחריות
המועצה המלכותית של קנדה מספקת שירותי מטה, ייעוץ ותיאום לראש הממשלה, לשרים ולוועדות הקבינט. בין תחומי עיסוקו המרכזיים:
* תמיכה בראש הממשלה ובקבינט – ניסוח, תיאום ויישום החלטות ממשלה במדיניות הפדרלית.
* סיוע למזכיר הקבינט – ליווי תהליכי קבלת החלטות, תיאום בין משרדי הממשלה והבטחת ביצוע החלטות הממשלה בזמן ובאופן אפקטיבי.
* ייעוץ בתחומי ביטחון לאומי ומודיעין – באמצעות אגף היועץ לביטחון לאומי ולמודיעין (National Security and Intelligence Advisor Branch), המספק תמיכה אסטרטגית בתחומי ביטחון המדינה והמודיעין הלאומי.
* ניהול מינויים ממשלתיים – המשרד אחראי על תהליכי המינויים של הממשלה לגופים סטטוטוריים, תאגידים ממשלתיים, ועדות, בתי דין ועמדות בכירות נוספות (Governor in Council appointments).
* פיקוח על צווים מנהליים (Orders in Council) – באמצעות אגף ייעודי המייעץ למזכיר המועצה המלכותית ומספק תמיכה משפטית ומינהלית בתהליכי החקיקה המשנית וההחלטות הפורמליות של הממשלה.
* ניהול נאומים ומסרים ממשלתיים – ובכלל זה הכנת נאום מן הכס (Speech from the Throne), המציג את תוכנית הממשלה בפני הפרלמנט.

## מבנה ויחידות עיקריות
המועצה המלכותית של קנדה מורכבת ממספר אגפים, בהם:
* לשכת המזכיר וסגניהם (Clerk and Deputy Clerks of the Privy Council), האחראים לניהול השירות הציבורי הפדרלי;
* אגף הביטחון הלאומי והמודיעין (National Security and Intelligence Advisor Branch);
* אגף המינויים והצווים במועצה (Orders in Council Division);
* אגף המינויים למשרות בכירות (Government Appointments Division);
* אגף הוועדות והמדיניות הקבינטית (Cabinet and Policy Committees Division);
* אגף ועדות חקירה פדרליות (Commissions of Inquiry Office).

## ראו גם
* משרד הקבינט (בריטניה)
* מזכיר הממשלה
* מזכירות הקבינט (יפן)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ממשלת קנדה
נירנברג (סרט, 2025)

**נירנברג** (באנגלית: **Nuremberg**) הוא סרט קולנוע דרמה היסטורי אמריקאי משנת 2025 שהופק במשותף ובוים על ידי ג'יימס ונדרבילט אודות משפטי נירנברג. התסריט מבוסס על ספרו של ג'ק אל-חי "הנאצי והפסיכיאטר" משנת 2013. הסרט עוקב אחר הפסיכיאטר דאגלס קלי (בגילומו של ראמי מאלק), המתמודד עם השאלה האם הרמן גרינג (אותו מגלם ראסל קרואו) כשיר לעמוד במשפטי נירנברג. כמו כן, מככבים בסרט ליאו וודול, ג'ון סלאטרי, מארק אובריאן, קולין הנקס, רן שמידט, לידיה פקהאם, ריצ'רד אי. גרנט ומייקל שאנון בתפקידי משנה.

הסרט הוקרן בבכורה עולמית במקטע הגאלה של פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ב-7 בספטמבר 2025, שם זכה לתשואות בעמידה באורך ארבע דקות, אחת מתשואות העמידה הארוכות ביותר בתולדות הפסטיבל. הסרט ייצא לאקרנים בארצות הברית ובקנדה בהפצת אולפני סוני ב-7 בנובמבר 2025.

## עלילה
במהלך משפטי נירנברג, הפסיכיאטר הראשי דאגלס קלי מראיין אנשי צבא נאצים כדי לקבוע האם הם כשירים לעמוד לדין. שם, הוא נכנס ל"קרב מוחות" נגד יד ימינו של אדולף היטלר, הרמן גרינג.

## שחקנים ודמויות
* ראמי מאלק בתפקיד דאגלס קלי
* ראסל קרואו בתפקיד הרמן גרינג
* ליאו וודול בתפקיד סמל האווי טרייסט
* ג'ון סלאטרי בתפקיד ברטון סי. אנדרוס
* מארק אובריאן בתפקיד ג'ון אמן
* קולין הנקס בתפקיד גוסטב מארק גילברט
* ורן שמידט בתפקיד אלסי דאגלס
* לידיה פקהאם בתפקיד לילה
* מייקל שאנון בתפקיד רוברט ה. ג'קסון
* ריצ'רד אי. גרנט בתפקיד דייוויד מקסוול פייף
* לוטה ורביק בתפקיד אמי גרינג
* אנדריאס פיטשמן בתפקיד רודולף הס
* סטיבן פייסי בתפקיד ג'ורג' סי. מרשל
* פול אנטוני-ברבר בתפקיד פרנסיס בידל
* ג'רמי ווילר בתפקיד אדמונד פיפס-הורנבי
* דן קייד בתפקיד רב"ט ג'ונס
* דונלד סייג' מקאי בתפקיד ג'יי ויליאם פולברייט
* דיטר ריזל בתפקיד יוליוס שטרייכר
* וויין ברט בתפקיד קול פרנקס
* טום קיון בתפקיד רוברט לי
* וולפגנג צ'רני בתפקיד באלדור פון שיראך

## הפקה והפצה
בדצמבר 2023 הוכרז שג'יימס ונדרבילט יכתוב ויביים את הסרט, כאשר רמי מאלק, ראסל קרואו ומייקל שאנון יככבו. ליהוק נוסף, כולל ריצ'רד אי. גרנט, ליאו וודול, ג'ון סלאטרי וקולין הנקס, הוכרז בינואר ובפברואר 2024. הצילומים החלו בבודפשט בפברואר 2024 והסתיימו במאי 2024.

ביוני 2025, אולפני סוני רכשו את זכויות ההפצה בצפון אמריקה ובעולם לסרט ותכננה את יציאתו לאקרנים בארצות הברית ב-7 בנובמבר 2025.

## ביקורת
באתר Rotten Tomatoes, אתר צבירת ביקורות, 67% מתוך 24 ביקורות חיוביות. הקונצנזוס של האתר קבע כי הסרט "מונע מהופעה מרשימה של ראסל קרואו, "נירנברג" היא דרמה היסטורית בעלת מבנה נאה, אך הקצב השקול והריסון הרגשי שלה מונעים ממנה להבין באופן מלא את מורכבות הנושא שלה".

אתר Metacritic, המשתמש בממוצע משוקלל, העניק לסרט ציון של 63 מתוך 100, בהתבסס על 10 ביקורות, מה שמעיד על ביקורות "אוהדות באופן כללי".

בביקורת של  אבנר שביט באתר וואלה נכתב על הסרט כי הוא בוחר להדגיש את הנרטיב במסגרתו הנאצים היו אחראים לפשעים נגד האנושות שלא כוונו אך ורק כלפי יהודים: "'נירנברג' מדגיש שוב ושוב שהנאצים היו אחראים למותם של עשרות מיליונים שלא היו יהודים, שחס וחלילה לא יחשדו בו שהוא עוסק ברצח של יהודים. הרי זה לא נושא אופנתי. רק מה: בהוליווד של ימינו גם להיות אופנתי לא ימנע ממך לפשוט רגל".

## קישורים חיצוניים
* 
* 

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:משפטי נירנברג
קטגוריה:סרטי מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:סרטים על השואה
קטגוריה:סרטים המבוססים על ספרי עיון
קטגוריה:סרטי דרמה
קטגוריה:פסיכולוגיה בקולנוע
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי בית משפט
קטגוריה:סרטי 2025
קטגוריה:הרמן גרינג
יוסף אל-מדאני

**יוסף אל־מדאני** (בערבית: **يوسف المداني**; נולד ב-1977) הוא איש צבא בכיר בתימן, ממנהיגי ארגון החות'ים ונחשב לאחד המפקדים המקורבים ביותר למנהיג הארגון, עבד אל-מאלכ אל-חות'י. ב-16 באוקטובר 2025 מונה לרמטכ"ל הזרוע הצבאית של החות'ים לאחר הודעה על מות קודמו מוחמד עבד אל-כרים אל-ע'מארי מהפצצת חיל האוויר הישראלי במסגרת מבצע טיפת מזל.

## ביוגרפיה
אל-מדאני נולד במחוז חג'ה בצפון תימן וגדל במשפחה מרובת ילדים. החל את דרכו במסגרת תנועת "אַ-שבַּאב אל-מוּאְמִן" (الشباب المؤمن, "הצעירים המאמינים") שהקים מייסד החות'ים חוסיין בדר א-דין אל-חות'י במחוז סעדה. על פי הדיווחים, בינו לבין אל-חות'י נוצר קשר קרוב ובשנת 2002 אל-מדאני נשלח על ידו לאיראן. שם עבר הכשרה צבאית על ידי משמרות המהפכה. זמן קצר לאחר סיום ההכשרה שב לתימן ונשא את בתו של אל-חות'י, מה שהופך אותו לגיסו של אחיו הצעיר ומנהיג הארגון הנוכחי, עבד אל-מלכ אל-חות'י.

ב-2003 חזר לתימן והשתתף בעיצובה של הזרוע הצבאית של החות'ים, היה מעורב באופן ישיר בבניית ההכשרה של לוחמי החות'ים ושליחתם למחנות אימונים באיראן, סוריה וחזבאללה. בשנים 2004–2010 היה מפקד צבאי זוטר במחוז סעדה ונטל חלק פעיל בקרבות הראשונים של החות'ים נגד צבא תימן.

ב-2017 קיבל דרגת "ליווא" המקבילה לאלוף ומונה למפקד גזרת החוף המערבי האחראי על ההגנה ומערך המבצעים באזור הים האדום. בשנת 2018 מונה למפקד קורפוס "האזור הצבאי החמישי" של החות'ים, אשר כולל את מחוזות חודיידה, חג'ה, אל-מחווית ורימה. בתפקיד זה, לפי הדיווחים, הוא הוביל מספר מבצעים צבאיים, בין היתר במאבק על מחוז מאריב במלחמת האזרחים בתימן אשר הביאו לעימותים משמעותיים עם כוחות הממשלה המוכרת בין-לאומית של תימן.

לימים בנה קשרים קרובים עם בכירים במשמרות המהפכה ובחזבאללה והיה איש הקשר של הזרוע הצבאית של החות'ים. במסגרת התפקיד תיאם אימונים והדרכות משותפות ופיקח על העברות נשק לארגון. החל משנת 2020 הוא חבר הוועדה הצבאית העליונה של החות'ים, הידועה גם בשם "מועצת הג'יהאד".

ב-2022 מונה ליועץ צבאי בכיר ליו"ר המועצה הפוליטית העליונה, ונחשב לסגן מפקד הזרוע הצבאית בהיותו בתפקיד זה.

ב-16 אוקטובר 2025 מונה לראש המטה הכללי של הזרוע הצבאית של החות'ים על ידי יו"ר המועצה הפוליטית העליונה, מהדי אל-משאט בעקבות מות קודמו בתפקיד, מוחמד עבד אל-כרים אל-ע'מארי מהפצצת חיל האוויר הישראלי במסגרת מבצע טיפת מזל.

## תפקידים עיקריים
* **ראש המטה הכללי של [[הזרוע הצבאית של החות'ים]]**, החל מ-2025
* **יועץ צבאי בכיר ליו"ר [[המועצה הפוליטית העליונה]]**, נחשב לסגן מפקד הזרוע הצבאית, 2022–2025
* **מפקד קורפוס האזור הצבאי החמישי**, 2018–2021
* **חבר הוועדה הצבאית העליונה של החות'ים**, החל מ-2020
* **איש הקשר עם [[משמרות המהפכה האסלאמית|משמרות המהפכה]] ו[[חזבאללה]]**
* **מפקד גזרת החוף המערבי**, 2017–2020
* **מפקד זוטר ב[[סעדה (מחוז)|מחוז סעדה]]**, 2004–2010

## סנקציות בין-לאומיות
אל-מדאני נמצא תחת סנקציות של מספר גופים בין-לאומיים בשל מעורבותו בפעולות צבאיות ש"איימו על השלום, הביטחון והיציבות בתימן". בין היתר, הוא מופיע החל משנת 2021 ברשימת הסנקציות של מועצת הביטחון של האומות המאוחדות, מחלקת האוצר של ארצות הברית, מחלקת המדינה של ארצות הברית וסומן גם בידי הרשויות הבריטיות והאיחוד האירופי.

בנוסף, הוא גם נידון למוות על ידי בית משפט צבאי בממשלה המוכרת בין-לאומית של תימן.

## הערות שוליים

קטגוריה:חות'ים: אישים
קטגוריה:אישים שמחלקת האוצר של ארצות הברית הטילה עליהם סנקציות
קטגוריה:תימנים שנולדו במאה ה-20
יו אנדרסון

**יו ג'ונסטון אנדרסון** (באנגלית: **Hugh Johnston Anderson**; ) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כמושל ה-20 של מדינת מיין בין השנים 1844–1847. אנדרסון, איש המפלגה הדמוקרטית, כיהן טרם היבחרו למושל כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השישי של מיין בשנים 1837–1841.

## ביוגרפיה
אנדרסון נולד בעיירה ויסקאסט שבמחוז מיין, אז חלק ממסצ'וסטס, ב-10 במאי 1801. אביו של אנדרסון, ג'ון, היה יליד מחוז דאון שבאירלנד, וסבו (גם הוא בשם ג'ון אנדרסון) היה חבר בולט ומשפיע בקולוניה הפרוטסטנטית הסקוטית באותו אזור. אביו היגר לארצות הברית בשנת 1789.

הוא התחנך בבתי הספר המקומיים שבעיר הולדתו, ובשנת 1815 עבר לבלפסט שבמיין ועבד שם כפקיד בעסק הסיטונאי של דודו. ב-1832 נישא אנדרסון למרתה ג'. דרומר, ולשניים נולדו ששה ילדים.

בשנת 1827 נבחר אנדרסון לתפקיד מזכיר בתי המשפט של מחוז וולדו. עשור מאוחר יותר, ב-1837, נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השישי של מיין כנציג המפלגה הדמוקרטית. בשנת 1840 בחר שלא להתמודד מחדש, וכהונתו בקונגרס תמה בראשית מרץ 1841. בין השנים 1844–1847 כיהן כמושל מיין.

ב-1847 התמודד אל הסנאט של ארצות הברית, אך כעבור זמן מה פרש מהמרוץ ועבר לוושינגטון הבירה, שם כיהן כנציב המכס במחלקת האוצר של ארצות הברית בין השנים 1853–1858. בשנת 1857 מונה לעמוד בראש הוועדה לארגון מחדש ולטיפול בענייני מטבעת ארצות הברית בסן פרנסיסקו, ושב לוושינגטון ב-1859. בין השנים 1866–1869 כיהן כמבקר החשבונות השישי של מחלקת האוצר.

בשנת 1880 פרש מהחיים הציבוריים ושב לפורטלנד, שם נפטר ב-31 במאי 1881.

## קישורים חיצוניים

* יו אנדרסון, באתר אגודת המושלים הלאומית 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אירי
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית ממיין
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:מושלי מיין
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1801
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1881
הרפתקאותיו של בוקארו באנזיי ברחבי הממד השמיני

**הרפתקאותיו של בוקארו באנזיי ברחבי הממד השמיני** (באנגלית: **The Adventures of Buckaroo Banzai Across the 8th Dimension**) הוא סרט הרפתקאות, מדע בדיוני וקומדיה אמריקאי. בסרט משתתפים, בין היתר, פיטר ולר, ג'ון לית'גו, אלן בארקין, ג'ף גולדבלום וכריסטופר לויד. משתתפים אחרים בסרט הם קלנסי בראון, וינסנט שיאבלי, דן הדייה, ג'ונתן בנקס, ג'ון אשטון וקארל למבלי.

הסרט מתמקד במאמציו של איש האשכולות ד"ר בוקארו באנזיי, פיזיקאי, נוירוכירורג, טייס ניסוי וכוכב רוק, להציל את העולם באמצעות הבסת חבורה של חייזרים בין-ממדיים הנקראים "לקטרואידים אדומים מכוכב הלכת 10". הסרט הוא שילוב בין ז'אנרים של סרטי פעולה והרפתקאות לבין סרטי מדע בדיוני, וכולל גם אלמנטים קומיים ורומנטיים.

לאחר שהתסריטאי  שכר את שירותיו של הסופר ארל מק ראוך לפתח תסריט לדמותו החדשה של מק ראוך, בוקארו באנזיי, חבר ריכטר למפיק ניל קנטון כדי להציע את התסריט ל, מנהל החברות מטרו גולדווין מאייר ויונייטד ארטיסטס, שהפנה אותו לאולפני המאה ה-20 כדי שיפיקו את הסרט. הכנסות הסרט היו נמוכות ופחות ממחצית מעלויות ההפקה של הסרט הוחזרו. הסרט עובד לספרים, קומיקס ומשחק וידאו ומשך אליו קהל מעריצים נאמן.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי הרפתקאות אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
ניל קנטון

**ניל קנטון** (באנגלית: **Neil Canton**; נולד ב-30 במאי 1948) הוא מפיק קולנוע אמריקאי. ידוע בעיקר בזכות עבודתו בטרילוגיית סרטי "בחזרה לעתיד".

קנטון נולד בניו יורק. אחיו הצעיר, , אף הוא מפיק קולנוע. ב-1970 סיים ניל קנטון את לימודיו באמריקן יוניברסיטי. ב-1972 החל את דרכו בתעשיית הקולנוע, עת שימש עוזר הפקה בסרט "מה נשמע, דוק?". בהמשך היה, בין היתר, עוזר הפקה בסרטים "ירח של נייר" ו"חבורת הלוחמים".

כן שימש, בין היתר, מפיק בסרטים "הרפתקאותיו של בוקארו באנזיי ברחבי הממד השמיני", "המכשפות מאיסטוויק" ו"רכבת הכסף".

קנטון נשוי ואב לשני ילדים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מפיקי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1948
אני מזכיר היום חסדי אבותי

**אני מזכיר היום חסדי אבותי** הוא פיוט המיוחס לרמב"ם. במחזורים רבים הוא מובא כפתיחה לפיוט עת שערי רצון להיפתח. במספר קהילות הוא נאמר בצורה זו ומכונה "עקידה קטנה".
## מקור, ייחוס ותפוצה
הפיוט מופיע בכתבי יד כמיוחס לרמב"ם. הוא נסמך על הרוב לפיוט "עת שערי רצון להיפתח". לרוב בראש הפיוט מופיע הבית הראשון של "עת שערי רצון". בעקבות כך הוא מכונה "עקידה קטנה" כדי להבדילו מ"עקידה גדולה" של רבי יהודה אבן עבאס. האקרוסטיכון של הפיוט הוא "משה ברבי מימן חזק".

מיכאל זקש פקפק בייחוס הפיוט לרמב"ם בעקבות הכתיב החסר במילה "מימן". אליעזר לנדסהוט דחה את דבריו מכיוון שכתיב חסר הוא שיטה מקובלת באקרוסטיכונים. הייחוס לרמב"ם מקובל, הן במסורת הרבנית והן במחקר. 

על פקפוקים בייחוס כתב רבי יעקב יצחקי: .

מכיוון שבראש הפיוט הוצב הקטע הראשון של "עת שערי רצון", כתבו רבי משה קמחי ורבי דוד אבן יחיא שהרמב"ם הוא מחברו, אך שד"ל הוכיח שזוהי העתקה מ"עת שערי רצון".

## מבנה הפיוט
הפיוט מסודר לפי מבנה הלכות תשובה במשנה תורה. יהודה זייבלד ניתח את הפיוט והראה את ההשוואה בין הפיוט לסדר התשובה לפי הרמב"ם. לדבריו, הוא מתפלמס בעקיפין עם מחבר "עת שערי רצון להיפתח". "עת שערי" מתמקד בסבל ובתקווה לגאולה דרך זכות אבות, ואילו הפיוט של הרמב"ם מציג תפיסה של גאולה הבאה מתוך תהליך של תשובה אישית והתעלות רוחנית-שכלית.

## לקריאה נוספת
* 
* רבי יעקב יצחקי, **מחזור אהלי יעקב**, יום הכפורים, ירושלים תרס"ח, עמ' קעד:

## הערות שוליים

קטגוריה:כתבי רמב"ם
קטגוריה:פיוטי ראש השנה
קטגוריה:פיוטי יום הכיפורים
קטגוריה:שירת ימי הביניים
קטגוריה:יצירות המאה ה-12
קטגוריה:פיוטי עקידה
קטגוריה:יצירות עם אקרוסטיכון
ברוך קימור

**ברוך קימור** (1918 – 9 באוקטובר 2009) היה פרופסור לאוקיינוגרפיה, מראשוני חוקרי ימים ואגמים בישראל. מהראשונים שהתריעו על איכות המים בנחל קישון.

## קורות חיים
ברוך קימור (קומרובסקי) נולד למשפחה ציונית בעיר יאסי ברומניה (1918). בגיל 18 עבר ללונדון שם החל את לימודיו האקדמיים, תחילה למד משפטים וכלכלה, אותם זנח לטובת לימודי חקלאות וביולוגיה.

הוא עלה לישראל עם פרוץ מלחמת העולם השנייה. למד בפקולטה לחקלאות ברחובות, במחזור הראשון. שם גם למד לתואר שלישי אותו קיבל בשנת 1952 מהאוניברסיטה העברית.

בשנת 1953 הצטרף כמרצה בטכניון, למחלקה להנדסה חקלאית. שם התקדם במהלך השנים לדרגת פרופסור. הוא פרש כפרופסור אמריטוס.

בין תחומי המחקר המרכזיים שביצע, האקולוגיה של הפלנקטון, ולפי פרופ' ברק חרות, שהיה מנכ"ל חקר ימים ואגמים לישראל, קימור היה המובילים בתחום בעולם. קימור פרסם כ-70 מאמרים אקדמיים.

הוא היה מהראשונים שהתריעו על איכות המים בנחל קישון.

ב-1991 זכה קימור בפרס טרגובוף (Trégouboff Prize) מטעם האקדמיה הצרפתית למדעים.

הוא היה חבר בארגונים בינלאומיים רבים והשתתף בוועידות שונות בעולם מטעם ישראל.

## חיים אישיים
קימור התגורר בחיפה. היה נשוי לאמה ירין, מחזאית, משוררת ומורה לאנגלית.

לבני הזוג נולדו שני ילדים: ירין ודידה. בתם דידה קימור היא דוקטור לפילוסופיה ולוגותרפיסטית. בנם ירין קימור הוא במאי, מפיק סרטים דוקומנטריים וסדרות בטלוויזיה, סופר ומרצה לחשיבה יצירתית, שהיה נשוי לבמאית, הכתבת והמפיקה דלית קימור (ביתם של פרופסור גרשון שקד ודוקטור מלכה שקד). נכדו גילי קימור (בנו של ירין) הוא משורר, פזמונאי ומרצה.

ברוך קימור נפטר באוקטובר 2009 (כ"א בתשרי תש"ע), ונקבר בחיפה בבית העלמין שדה יהושע (לשעבר כ. סמיר).

## קישורים חיצוניים
* 
* BARUCH KIMOR, 1918-2009
* B. Kimor’s research while affiliated with Technion – Israel Institute of Technology and other places, באתר ResearchGate

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: חקלאות
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:סגל הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:חיפה: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות שדה יהושע
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1918
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2009
חרטום (תיאטרון)

**חרטום** היה תיאטרון קצר ימים, שהוקם בארץ ישראל המנדטורית בשנת 1930 על ידי משה ולין.

## היסטוריה
"חרטום" הוקם בשנת 1930 על ידי משה ולין, חלוץ האמרגנים בארץ ישראל, כניסיון ראשון ליצירת תיאטרון זעיר תימני עצמאי, שבו פעלו יוצרים מקרב העדה שהביאו עמם ביטוי תרבותי מקורי ועממי.

נראה שהרעיון להקמת התיאטרון, כבר בשלהי שנת 1927 נועד, בין היתר, לקידום רעייתו ובת טיפוחיו של ואלין, שרה אסנת-הלוי (צלחה דרמי), זמרת תימנייה בתחילת דרכה המקצועית, משום אזכורה על ידו כ"פרימדונה" של "חרטום". ואלין בחר עשרה שחקנים תימנים מהסטודיו שלו בתל אביב. במקביל, טיפח את אסנת-הלוי בשיעורי קול, דיקציה ותורת הריכוז, ורשם אותה לסטודיו של הרקדנית יהודית אורנשטיין.

חומרי התיאטרון הראשונים היו פיוטים מדיוואן רבי שלום שבזי וכללו גם מערכונים וריקודים מתימן, בוכרה ופרס. ידידו של ואלין, המשורר יצחק שנברג (שנהר), כתב בהזמנתו את השיר "אשרי האיש", והלל ברגמן (אביחנן) חיבר עבור אסנת-הלוי את השיר "למולדתי" לרגל הופעתה הראשונה בתיאטרון. דוד דוידוב, הבמאי המקצועי הראשון בארץ ישראל, מונה לבמאי ההצגה. החזרות נערכו ב"בית העם" בתל אביב.

בין החזרות פגש ואלין זמרים, שחקנים, פזמונאים ומוזיקאים בבית הקפה "שלג לבנון", ביניהם מיטְיָה גְרֶבֶּן (לימים מרדכי זעירא), והציע לו להלחין את השירים "למולדתי" ו"אשרי האיש". למולדתי" הפך לשירו הראשון של זעירא שהגיע לידיעת הקהל הרחב. עם הלחנת השירים הפך זעירא באופן רשמי למלחין הבית של "חרטום".

הצגת הבכורה נחלה כישלון צורב, אך סימנה את הולדת התיאטרון המקורי לאמנות זעירה בארץ ובה בעת את שירת הברבור שלו.

כעבור חודשיים ייסד ואלין תיאטרון חדש בשם "משכית" על חורבות "חרטום". השם החדש היה נחוץ כנגד חובות המלווים. למרות ההצלחה נאלץ התיאטרון לסגור את שעריו בהיעדר אמצעים כספיים. "משכית" שבקה חיים בלי כל הד רציני בציבור.

## קישורים חיצוניים
* השיר "אשרי האיש", באתר "זמרשת"
* השיר "מולדתי", באתר "זמרשת"
* ארכיון תיאטרון משכית (כולל פרטים על תיאטרון חרטום) באתר הספרייה הלאומית

## הערות שוליים

קטגוריה:תל אביב-יפו: תיאטראות
קטגוריה:תל אביב לפני הקמת מדינת ישראל
ג'ו ג'ין-אר

**ג'ו ג'ין-אר** (בסינית: **朱锦尔**; פין-יין: Zhū Jǐn'ěr; נולד ב-16 בנובמבר 2002) היא שחמטאית סינית בדרגת רב-אמן.

## ביוגרפיה
בשנת 2016 זכתה ג'ו ג'ין-אר באליפות העולם לנוער בשחמט  בקטגוריית גיל עד 14 (G14). בשנת 2017 סיימה במקום השלישי באליפות העולם לנשים באזור אסיה 3.5, אחרי ג'אי מו וני שיקון, תוצאה שהעניקה לה את הכרטיס להשתתפות באליפות העולם לנשים 2018 (נובמבר). באותה שנה הוענק לה תואר אמן בינלאומי לנשים (WIM) מטעם פיד"ה. בשנת 2018 זכתה במדליית ארד באליפות סין בשחמט מהיר לנשים.

היא השתתפה בשלושת המקטעים הראשונים של מרוץ הגרנד פרי לנשים של פיד"ה 2022–23. במקטע הראשון, שנערך באסטנה, קזחסטן, סיימה במקום השלישי עם תוצאה של 6.5 נקודות מתוך 11. במקטע השני, שנערך במינכן, סיימה במקום החמישי עם 5.5 נקודות מתוך 11, ובמקטע השלישי, בניו דלהי, סיימה במקום הראשון במשותף עם אלכסנדרה גוריאצ'קינה וביביסרה אסאובייבה, עם 6 נקודות מתוך 9. הופעתה בניו דלהי הקנתה לה את נורמת רב-האמן האחרונה, והיא קיבלה תואר רב-אמן באוגוסט 2023.

בשנת 2023 היא סיימה אליפות העולם בבליץ במקום השלישי.

## חיים אישיים
ג'ו לומדת כיום באוניברסיטת שנגחאי למימון וכלכלה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחמטאים שהשתתפו באולימפיאדת השחמט
קטגוריה:רבי-אמנים
קטגוריה:רבי אמנים לנשים
קטגוריה:שחמטאיות סיניות
קטגוריה:סיניות שנולדו ב-2002
ג'יימס טולקן

**ג'יימס סטיוארט טולקן** (באנגלית: **James Stewart Tolkan**; 20 ביוני 1931 – 26 במרץ 2026) היה שחקן אמריקאי. ידוע בעיקר בזכות תפקידו כמר סטריקלנד בסרטים "בחזרה לעתיד" ו"בחזרה לעתיד 2", וכמרשל ג'יימס סטריקלנד בסרט "בחזרה לעתיד 3". כן השתתף בסדרת הטלוויזיה המונפשת המבוססת על הסרטים. בנוסף שיחק, בין היתר, בסרטים "אהבה ומלחמה", "אהבה בשחקים", "שליטי היקום", "דיק טרייסי" ו"מותק, הילד השתגע 2".

## ביוגרפיה
טולקן נולד במישיגן והתחנך בטוסון, שם סיים את לימודיו התיכוניים ב-1949. הוא שיחק בקבוצת הכדורגל בבית ספרו. אחר כך למד, בין היתר, באוניברסיטת איווה ובאולפן השחקנים. טולקן שירת בצי ארצות הברית אך בהמשך סבל מבעיה בלב; הוא שוחרר תוך שנה מסיבות רפואיות.

ב-1960 החל את דרכו בעולם המשחק. הוא שיחק, בין היתר, גם בסרטים "סרפיקו", "משחקי מלחמה" ו"הנהר". כמו כן השתתף במגוון סדרות טלוויזיה, בהן "בלוז לכחולי המדים", "רמינגטון סטיל", "מיאמי מחלק מוסר", "הנסיך המדליק מבל אייר", "אגדות מעולם המסתורין", "שנות הקסם", "מהדורה מוקדמת" ו"העוקץ".

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מישיגן
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1931
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2026
דייב בול

**דייוויד ג'יימס בול** (באנגלית: **David James Ball**; 3 במאי 1959 – 22 באוקטובר 2025) היה מפיק ומוזיקאי אלקטרוני אנגלי, הידוע בעיקר כחצי מצמד הסינת'-פופ Soft Cell, לצד הסולן מארק אלמונד. הוא גם היה ממקימי ההרכב The Grid , ושיתף פעולה עם אמנים ומפיקים שונים, ביניהם אינגו וואק וכריס ברייד . בול היה פעיל מסוף שנות ה-70, ועסק במגוון פרויקטים במוזיקה אלקטרונית. בקרדיטים על עטיפות האלבומים שמו מופיע לרוב כדייב בול.

## ביוגרפיה
בול נולד ב-3 במאי 1959 בצ'סטר, צ'שייר, אנגליה; הוא אומץ וגדל בבלקפול. הוא למד בבית הספר ארנולד ולאחר מכן למד אמנות בלידס פוליטכניק, שם פגש את מארק אלמונד. הם הקימו את צמד הסינת'-פופ Soft Cell בשנת 1978; הלהקה פעלה במקור עד 1984, אך התאחדה מחדש מספר פעמים לאחר הפסקות ארוכות. בשנת 1983, בזמן שהיה חלק מ-Soft Cell, הוא הוציא לאור אלבום סולו, *In Strict Tempo*, בו השתתפו גאווין פריידי, ג'נסיס פי-אורידג' ווירג'יניה אסטלי. מאוחר יותר הוא שיתף פעולה עם פי-אורידג' בפסקול לסרט Decoder, בו השתתפו גם אמנים אחרים.

לאחר פירוק להקת Soft Cell, בול הקים להקה חדשה בשם Other People, עם אשתו דאז, ג'יני היוז (שעבדה בעבר עם מארק אלמונד בלהקת Marc and the Mambas) ואנדי אסטל. הלהקה הוציאה רק סינגל אחד בשם "Have a Nice Day". בסוף שנות ה-80, הוא הקים להקה נוספת בשם English Boy on the Loveranch, עם ניק סנדרסון וג'יימי ג'ונס. הם הוציאו לאור שני סינגלים בסגנון Hi-NRG. בול גם היה חבר בלהקת סייקיק טי.וי, ולקח חלק באלבומי האוסף, *Jack the Tab* ו-*Tekno Acid Beat*, שם פגש את ריצ'רד נוריס (הם הקליטו יחד את השיר "Meet Every Situation Head On") ובהמשך הקימו יחד את הצמד The Grid.

בול התאחד מחדש עם מארק אלמונד במסגרת להקת Soft Cell בשנת 2001, אז הם הוציאו לאור אלבום חדש בשם *Cruelty Without Beauty*. בשנת 2010 הוא הקים את הלהקה Nitewreckage עם סלין היספיש, ריק מולהל וטרי ניל. אלבום הבכורה שלהם, *Take Your Money and Run*, יצא דרך חברת התקליטים Alaska Sounds ב-6 ביוני 2011, עם הסינגל "Solarcoaster" שקדם לו. האלבום הופק על ידי מרטין ראשנט. בשנת 2016, בול שיתף פעולה עם הפסנתרן ג'ון סאבאג' באלבום האלקטרוני הניסיוני *Photosynthesis*. בשנת 2018 התקיים איחוד נוסף של Soft Cell להופעה חיה אחרונה, לציון 40 שנה להקמת הצמד.

בול ואלמונד סיימו לעבוד על האלבום *Danceteria* זמן קצר לפני מותו של בול באוקטובר 2025.

בול עבד גם כמפיק מוזיקלי. בשנות ה-80 הפיק בין היתר את Vicious Pink Phenomena (שהתחילו כצמד ליווי עבור Soft Cell בתחילת דרכם), את להקת Virgin Prunes ואת הפרויקט Ornamental של רוז מקדואל. בהמשך, עבד גם עם קיילי מינוג, גאווין פריידי ואני הוגאן. בנוסף, ביצע רמיקסים עבור אמנים ולהקות כמו דייוויד בואי, ונסה-מיי ואירייז'ר. בול גם שיתף פעולה עם גאווין פריידי על גרסת כיסוי לשיר "Ghost Rider" של הצמד Suicide.

### מותו
לאחר שסבל מבעיות בריאותיות במשך מספר שנים, בול נפטר בשנתו בביתו ב-22 באוקטובר 2025, בגיל 66.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1959
קטגוריה:אנגלים שנפטרו ב-2025
לואיג'י פמפלוני

**לואיג'י פמפלוני**  (באיטלקית: **Luigi Pampaloni**;  1791, פירנצה – 1847, פירנצה) היה פסל איטלקי.

## ביוגרפיה
פמפלוני למד בפירנצה אצל לורנצו ברטוליני, עבודות של פמפלוני מוצגות בגלריית יציקות גבס של ברטוליני באקדמיה לאמנות של פירנצה.

פמפלוני הקים מזרקה בייחד עם ג'ובאנוצי באמפולי בשנת 1826.

פמפלוני  סיים פרוטומה של מריה אנטוניה, נסיכת שתי הסיציליות בשנת 1834,
ויצר פסל של בעלה לאופולד השני, הדוכס הגדול של טוסקנה בסן מיניאטו.

פמפלוני פיסל את פיליפו ברונלסקי ואת ארנולפו די קמביו בקתדרלת סנטה מריה דל פיורה.

פמפלוני פיסל את לאונרדו דה וינצ'י בלוג'יאטו של גלריית אופיצי  .

## גלריה

Luigi Pampaloni-Statue of Filippo Brunelleschi-Palazzo dei Canonici-Florence.jpg|פיליפו ברונלסקי
Arnolfo di Cambio portrait, sculpture by Luigi Pampaloni-Palazzo dei Canonici-Florence.jpg|ארנולפו די קמביו
Statue of Leonardo da Vinci (Uffizi Gallery).jpg|לאונרדו דה וינצ'י
Piazza santa caterina 13 statua di pietro leopoldo.JPG|מונומנט לאופולד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בפיזה
Empoli, piazza farinata 02 fontana.JPG|מזרקת הנימפות והאריות באמפולי
Luigi PAMPALONI, La fillette aux tourterelles.jpg|ילדה כורעת עם יונים במוזיאון ז'קמאר אנדרה  בפריז
Luigi pampaloni, bimbo inghinocchiato orante.jpg|ילד כורע ברך בגלריית האמנות המודרנית (גנואה).  בג'נובה
 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:פסלים איטלקים במאה ה-19
קטגוריה:איטלקים שנולדו במאה ה-18
קטגוריה:נפטרים ב-1847
שמעון סירקין

**שמעון (סניה) סירקין** (20 באפריל 1906, כ"ה בניסן ה'תרס"ו – 19 בפברואר 1982, כ"ו בשבט ה'תשמ"ב) היה מהנדס ישראלי, פעיל ההגנה וקצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה. עוטר בעיטור המופת על פועלו במלחמת יום הכיפורים.

## ביוגרפיה
סירקין נולד ב-20 באפריל 1906 בקייב בשם **סניה סירקין** לנחום סירקין, חבר מרכז ההסתדרות הציונית ברוסיה והמנהיג שלה באוקראינה, ולצציליה לבית טיומקין. בנערותו למד בגימנסיה בקייב, ובהמשך למד הנדסה בפוליטכניון הנובר והוסמך ב-1925 כמהנדס מכונאי.

באוגוסט 1925 עלה לארץ ישראל, והחל לעבוד כמהנדס יועץ ושימש מהנדס במחלקת תכנון של ההגנה. בשנת 1932 הקים משרד מהנדסים יועצים. בין השאר היה מהנדס הבנייה של החוסמסה.

בשנת 1940 התנדב לשרת בצבא הבריטי ובמהלך מלחמת העולם השנייה שימש מפקד יחידת תפעול הנמלים 1039 ששירתה את התקדמות הארמייה השמינית במהלך המערכה בצפון אפריקה. סירקין שימש בתפקיד זה עד 1946.

במהלך מלחמת העצמאות שימש מפקד חיל המשמר של תל אביב וראש אכ"א/2. בשנת 1951 מונה לנספח צבאי בארצות מערב אירופה בדרגת אלוף-משנה, וישב בפריז. בשנת 1955 סיים את תפקידו ופרש מצה"ל.

אחרי שחרורו עסק בהנדסת מים והיה מהבולטים שבמתכנני מגדלי המים בישראל. בנוסף היה פעיל באיגוד המהנדסים ובוועדות שונות.

במהלך מלחמת ההתשה התגייס מחדש לצה"ל ושירת כקצין ההנדסה של עוצבת סיני במשך שמונה חודשים.

במלחמת יום הכיפורים הצטרף סירקין לאוגדת שרון, והיה אחראי להובלת אמצעי הצליחה. על התנדבותו ופועלו במהלך המלחמה הוענק לו עיטור המופת.

בשנת 1976 התנדב סירקין שוב לחזור לצבא הקבע ומונה אחראי על ההתנדבות בסדנאות חיל חימוש במחוז המרכז.

סירקין נפטר ב-19 בפברואר 1982 והובא למנוחות בבית העלמין הדרום. להנצחתו קוימה הרצאה שנתית במרכז יפה למחקרים אסטרטגיים.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:מעוטרי עיטור המופת במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:נספחים צבאיים ישראלים במדינות אירופה
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:מתנדבי היישוב לצבא הבריטי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1906
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1982
זאנאדו (שיר)

"**זאנאדו**" (באנגלית: "**Xanadu**") הוא שיר הנושא מפסקול הסרט המוזיקלי "זאנאדו" משנת 1980. השיר נכתב על ידי ג'ף לין מלהקת הרוק הבריטית Electric Light Orchestra (ELO), השיר מבוצע על ידי הזמרת, היוצרת והשחקנית הבריטית והאוסטרלית אוליביה ניוטון-ג'ון, כאשר לין מצטרף לשירה בליווי הלהקה.

השיר יצא כסינגל ביוני 1980, הגיע למקום הראשון במספר מדינות באירופה והיה הסינגל היחיד של הלהקה שהגיע למקום הראשון בבריטניה ביולי 1980, ושהה בו למשך שבועיים.

השיר זכה באלבום כסף על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי, והגיע למקום השמיני בבילבורד הוט 100 בארצות הברית.

את השיר שרה אוליביה ניוטון-ג'ון המגלמת את קירה, הדמות הנשית הראשית בסרט.

השיר הגיע למקום הראשון באוסטריה, בלגיה, אירלנד, הולנד, נורווגיה, ספרד, בריטניה ומערב גרמניה.

השיר זכה במקום השני במצעד השנתי הלועזי של רשת ג' לשנת 1980.

## משתתפים
* אוליביה ניוטון-ג'ון - קולות רקע
* ג'ף לין - גיטרות, קלידים, קולות רקע
* בב בוואן - תופים, כלי הקשה
* ריצ'רד טנדי - קלידים
* קלי גרוקאט - גיטרה בס, קולות רקע
* ג'יימס ניוטון הווארד - סינתיסייזרים
* לואיס קלארק - כלי קשת

## השיר במצעדים

### גרסה עברית
אבי קורן תרגם את השיר לעברית בשם "קסנדו", והוא בוצע בשנת 1981 בידי שולה חן מתוך המחזמר "ברנשים וחלומות" בבימויו של צדי צרפתי.

## קישורים חיצוניים
* 20px "זאנאדו", באתר Discogs **(באנגלית)**
* 30px "זאנאדו", באתר Genius **(באנגלית)**
* 20px "זאנאדו", באתר Spotify **(באנגלית)**
* 44px "זאנאדו", באתר אפל מיוזיק **(באנגלית)**
* 44px "זאנאדו", באתר Deezer **(באנגלית)**
* 55px "זאנאדו", באתר Tidal **(באנגלית)**
* 20px "זאנאדו", באתר Last.fm **(באנגלית)**
* 20px "זאנאדו", באתר SoundCloud **(באנגלית)**
* 20px "זאנאדו", באתר Musixmatch **(באנגלית)**
* "זאנאדו", באתר SecondHandSongs **(באנגלית)**

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי אוליביה ניוטון-ג'ון
קטגוריה:שירי נושא מסרטי קולנוע
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד אירופה הוט 100
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בגרמניה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד 40 הסינגלים ההולנדיים
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בנורווגיה
קטגוריה:סינגלים בהוצאת מרקורי רקורדס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת יוניברסל מיוזיק גרופ
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בספרד
קטגוריה:שירי שולה חן
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי אבי קורן
צ'ארלס סטיוארט (פוליטיקאי)

**צ'ארלס אדוארד סטיוארט** (באנגלית: **Charles Edward Stuart**; 25 בנובמבר 1810 – 19 במאי 1887) היה פוליטיקאי אמריקאי, אשר כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית וכסנאטור מטעם מדינת מישיגן.

## ביוגרפיה
סטיוארט נולד ב-25 בנובמבר 1810 במדינת ניו יורק, או ליד העיירה ווטרלו או במחוז קולומביה. הוא למד משפטים, הוסמך לעריכת דין בשנת 1832, והחל לעסוק במקצוע בווטרלו. בשנת 1835 עבר למישיגן והתיישב בעיירה פורטג'.

בשנת 1842 נבחר לבית הנבחרים של מישיגן. לאחר מכן נבחר מטעם המפלגה הדמוקרטית לייצג את מחוז הקונגרס השני של מישיגן בבית הנבחרים של ארצות הברית במהלך הקונגרס ה־30, במקומו של  שנפטר. הוא כיהן בבית הנבחרים מ־6 בדצמבר 1847 ועד 3 במרץ 1849, אך הובס בבחירות החוזרות בשנת 1848 על ידי . כעבור שנתיים ניצח את ספראג בבחירות לקונגרס ה־32, וכיהן בו מ־4 במרץ 1851 עד 3 במרץ 1853. במהלך כהונתו היה יושב ראש ועדת ההוצאות של משרד החוץ.

בשנת 1852 נבחר סטיוארט לסנאט של ארצות הברית וכיהן בשלושה קונגרסים – ה־33, ה־34 וה־35 – מ־4 במרץ 1853 עד 3 במרץ 1859. לזמן קצר מאוד כיהן גם כנשיא הזמני של הסנאט במהלך הקונגרס ה־34, וכן היה יושב ראש ועדת הקרקעות הציבוריות בשני הקונגרסים האחרונים בהם כיהן. הוא לא התמודד מחדש לסנאט, אך ניסה ללא הצלחה להיבחר למושל מישיגן בשנת 1858. לאחר מכן חזר לעסוק בעריכת דין בעיר קלמזו, והיה ציר מטעם מישיגן בוועידת המפלגה הדמוקרטית הלאומית בשנת 1860.

במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית הקים סטיוארט וגייס בעצמו את רגימנט הרגלים ה־13 של מישיגן, שבו שירת כקולונל. הוא נאלץ להתפטר מתפקידו עקב בעיות בריאות.

סטיוארט נפטר ב-19 במאי 1887 בעיר קלמזו ונקבר בבית העלמין מאונטן הום. ביתו רשום במרשם הלאומי של אתרים היסטוריים, וכך גם רובע המגורים סביבו – "אזור סטיוארט ההיסטורי".

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:אנשי צבא האיחוד
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית ממישיגן
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית ממישיגן
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:נשיאים זמניים של הסנאט של ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1810
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1887
יחיאל בסיס

הרב **יחיאל ברוך בסיס** (נולד ב-19 באפריל 1982) הוא רב העיר ראש העין.

## ביוגרפיה
הרב יחיאל בסיס נולד בראש העין לרומה ולרב עזריה בסיס, רבה של ראש העין וחבר מועצת הרבנות הראשית. למד בישיבת פורת יוסף בירושלים אצל הרב שלום כהן והוסמך לרבנות על ידי הרבנות הראשית והרב שלמה קורח. 

שימש ראש כולל "אהל מועד" בבני ברק, רב בארגון "המאורות" ורב ומו"צ בבית ההוראה של הארגון. חיבר את סדרת הקונטרסים "מעתיק השמועה", והשתתף בעריכת סדרת ספריו ההלכתיים של אביו "בית העזרי". 

באוקטובר 2025 נבחר לתפקיד רב העיר ראש העין, שלא אויש מאז פטירת אביו 6 שנים קודם לכן, בתמיכת רבני תימן ובראשם הרב שלמה מחפוד חבר מועצת חכמי התורה.

בסיס נשוי ללאה ואב לילדים.

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים תימנים ישראלים
קטגוריה:בוגרי ישיבת פורת יוסף
קטגוריה:ראש העין: אישים
קטגוריה:רבני ערים בישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1982
בויטראגו דל לוסויה

**בויטראגו דל לוסויה** (בספרדית: Buitrago del Lozoya) היא עיירה בקהילה האוטונומית של מדריד, במרכז ספרד. היא שייכת לאזור ההיסטורי של סיירה נורטה. העיירה היא מן המעטות באזור ששמרו על חומותיהן מימי הביניים. מקורן במאה ה-11, בימי השלטון המוסלמי בספרד, והן שוקמו במאה ה-15. היא שוכנת על חצי-אי המוקף בנהר לוסויה.

## היסטוריה
האזכורים ההיסטוריים הקדומים ביותר של בויטראגו מתוארכים למאה ה-1 לפנה"ס. העיירה מזוהה עם *Licabrum* שנכבשה לפי טיטוס ליוויוס בידי גאיוס פלמיניוס, אם כי רוב ההיסטוריונים מזהים אותה עם עיירה אחרת בשם קברה. תחת בית אומיה שימשה בויטראגו, יחד עם טלאמנקה דה חראמה, כמצודה ששמרה על הדרך מצפון לטולדו לעבר מעבר סומוסיירה. היא נכבשה על ידי אלפונסו השישי בשנת 1085 כהכנה לכיבוש טולדו, וב-1169 הועברה לעיר אוכלוסייה נוצרית חדשה, והיא נמסרה לבעלות כנסיית טולדו.

בימי הביניים התקיימה בבויטראגו קהילה יהודית משגשגת של גובי מיסים, בעלי מלאכה ורופאים שהחזיקו באחוזות, כרמים, גינות ובתים. לאחר גירוש ספרד בשנת 1492, חלק מהיהודים המירו את דתם ונשארו בעיירה, בעוד אחרים עזבו לפורטוגל. בהמשך רבים מן האנוסים נחקרו בידי האינקוויזיציה הספרדית, בעיקר בעשור השני של המאה ה-16. בין המשפחות שבניהם ובנותיהם התנצרו נמנו אבנהאדר, אבנסבד, אדארוקה (בהמשך: גונזלס), אלפנדרי (בהמשך: הורטאדו), אלגרושה, אמריו, אסאיול, ששון אבן סלאמה, קבליירו, קורל, קוויאר, דה לה איחה וסווארו. על פי הרשומות, לפני הגירוש פעלו בבויטראגו שתי בתי כנסת, אחד בעיירה עצמה, שכלל חצר סמוכה, משחטה וישיבה, ואחד בפרברים. שניהם נמכרו באותה שנה על ידי דון דייגו הורטאדו דה מנדוסה, הדוכס השלישי של בית אינפנטדו, כחלק מחיסול נכסי היהודים שהתבצע לאחר פרסום צו הגירוש.

## תיירות
בעיירה כמה מבנים היסטוריים ומוקדי תיירות, בהן טירת בויטראגו דל לוסויה, מבנה גותי-מודח'ארי מן המאה ה-15, כנסיית סנטה מריה דל קסטיו משנת 1321, העשויה באותו סגנון; ומוזיאון פיקאסו, מוזיאון קטן שבו מוצגות יצירות של פבלו פיקאסו מאוספו של יוגניו אריאס, ספר יליד בויטראגו וחברו של האמן.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קהילות יהודיות בספרד
קטגוריה:מדריד (קהילה אוטונומית): ערים