open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
קובו (פרי)

**הקובו** הוא פריו של צמח הצ'ראוס (שם מדעי: *Cereus peruvianus* או *Cereus repandus*)*,* קקטוס שמוצאו בדרום אמריקה, מסוג קקטוסי הפיטאיה, המתאפיינים בגבעולים עמודיים. בניגוד לפיטאיות האחרות, סוג זה איננו זוחל.

הצמח אותר בפרויקט שהתחיל בשנת 1985. מטרתו הייתה זיהוי צמחים נותני פרי המתאימים לגידול במדבר. זרעיו התקבלו מעמרם קודיש, אשר נהג ללקט זרעים מגנים פרטיים בדרום קליפורניה, מצמחים בעלי פירות באיכות סבירה. מבין הזרעים הללו, המבטיח ביותר היה Cereus peruvianus Britton and Rose. התברר שהוא יעיל מאוד בניצול מים, עמיד בטמפרטורות גבוהות מאוד ובלחות נמוכה מאוד, בקרינת שמש מלאה וללא חרקים מזיקים בישראל. כמו כן, קל וזול להרבות אותו מייחורים. הוא מניב אחרי שלוש שנים בלבד, בעל חיי מדף ארוכים, תכולת סוכר נמוכה ולפיכך מתאים לחולי סוכרת. כדי להבטיח יבול כלכלי יש הכרח לגזום את הגבעולים.

צמח הצ'ראוס הוא קקטוס עמודי, קוצני ומסועף, הגדל עד לגובה של כשלושה מטרים. פורח בלילה בצבעי לבן וורוד. כל פרח נפתח ללילה אחד בלבד ואחר כך נובל. לפריו שונות רבה בצבעים, הנעים בין צהוב לאדום כהה. הפרי מיוחד בקרב הקקטוסים בהיותו חסר קוצים, על אף שצמח האם קוצני מאוד, בעיקר בחלקו התחתון. ציפת הפרי הנאכלת היא בצבע לבן, ארומטית, בטעם עדין, חמוץ-מתוק. בציפה מפוזרים זרעים שחורים קטנים אשר אף הם אכילים. בשל צבע ציפת הפרי (לבן עם נקודות שחורות), רבים משתמשים בו על מנת לקשט מגשי פירות.

הצמח הוא בעל אי התאם עצמי והפריה זרה היא חובה. מאחר שאין לו מאביק מתאים בארץ, ללא הפריה ידנית איננו מפתח פירות, וזו הסיבה שהרבה חובבי קקטוסים מכירים אותו רק כצמח נוי בעל פרחים מרשימים, הפורחים ללילה אחד בלבד.

הפרי יוצא מישראל על ידי חברת אגרקסקו תחת השם "קובו". בשנת 2014 היו חקלאי ישראל היצואנים היחידים בעולם.  הייצוא של הקובו פסק והוא משווק רק לשוק המקומי (נכון לספטמבר 2022, לפי דיווח של פרופסור יוסף מזרחי).

## מקור השם
השם, כפי שידוע בישראל, ניתן מתוך מבט לייצוא, כפי שאמר פרופסור מזרחי, שעמד בראש צוות האינטרודוקציה: "אנו המצאנו את השם קובו כדי להבדילו מהפיטיות האחרות. בחרנו את המילה קובו כי ניתן לבטאו בכל העולם ללא אותיות עם צלילים שיש אנשים שלא יכולים לבטא."

## גלריה

קובץ:Cereus-peruvians1.jpg|alt=צמח הקוּבּוֹ|ממוזער|ארגז קובו מוכן ליצוא
קובץ:Pitaya in Israel.jpg|מטע קובו בשדה ניצן
קובץ:קובו קלאסי.jpg|פרי קובו קלאסי


## קישורים חיצוניים

* .

* J. Weiss, A. Nerd, and Y. Mizrahi. 1993.  p. 486-471. In: J. Janick and J.E. Simon (eds.), New crops. Wiley, New York.
* Mizrahi, Y., A. Nerd, and Y. Sitrit. 2002.  p. 378–384. In: J. Janick and A. Whipkey (eds.), Trends in new crops and new uses. ASHS Press, Alexandria, VA.


## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פיליפ מילר
קטגוריה:ישראל: חקלאות
קטגוריה:פירות מאכל
קטגוריה:צבריים
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1768
ג'ק הולבורן

**ג'ק הולבורן** (אנגלית: **Jack Holborn**), מיני-סדרה גרמנית שהופקה במקור עבור ערוץ ZDF הגרמני במשך עונה אחת בשנת 1982. בישראל הסדרה שודרה בשעות אחר הצהריים במסגרת הרצועה היומית "רואים 6/6" ששודרה בטלוויזיה החינוכית בסוף שנות השמונים ותחילת שנות התשעים.

## עלילה
העלילה אשר מתרחשת בתחילת המאה ה-19 מתמקדת בג'ק הולבורן, ילד יתום בן 13 אשר גדל בבית יתומים בבריסטול שבבריטניה. ג'ק נמצא על מדרגות הכנסייה הקתולית של מחוז הולבורן בלונדון בהיותו תינוק כאשר על זרועו הייתה רצועה עליה היה רשום "ג'ק". לכן הנזירות קראו לו ג'ק הולבורן. משאלת ליבו היא לעבוד על סיפון אונייה ולהפליג באוקיינוסים משום שהוא אינו מעוניין לגדול אצל משפחתו המאמצת. ג'ק פוגש בשודד הים בשם קפטן שרינגהאם. כאשר הקפטן רואה את הרצועה של ג'ק הוא מספר שהרצועה נראית לו מוכרת אך הוא אינו מספר לג'ק את כל מה שידוע לו. בעקבות המפגש ג'ק מקבל פלאשבקים עמומים חוזרים ונשנים מילדותו, בהם מופיעים קפטן שרינגהאם, ספינתו והוריו. 

ג'ק מעוניין באופן נואש לקבל מידע על עברו ומה פשר לזכרונותיו העמומים. הוא איננו מתכוון לעזוב את הקפטן לנפשו עד אשר יקבל מידע. ג'ק בורח ממשפחתו המאמצת ומתגנב כנוסע סמוי על אונייתו של הקפטן. ג'ק מתגלה על ידי צוות הספינה לבסוף בעת שהוא מנסה לגנוב אוכל. הקפטן מבטיח לספר לו רק אם ג'ק יציל את חייו שלוש פעמים. במשך הסדרה ג'ק מצליח להציל את חייו של שרינגהאם שלוש פעמים לאורך מסע הרפתקאות.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מיני-סדרות טלוויזיה
קטגוריה:הטלוויזיה החינוכית הישראלית - תוכניות רכש
קטגוריה:סדרות טלוויזיה גרמניות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה בשפה הגרמנית
הקתדרלה הרוסית-אורתודוקסית (ניס)

ממוזער|הקתדרלה

**הקתדרלה הרוסית-אורתודוקסית ב[[ניס]]** (בצרפתית: *Cathédrale Orthodoxe Russe Saint-Nicolas de Nice*) היא קתדרלה אורתודוקסית-רוסית בניס, צרפת ונחשבת למונומנט לאומי.

הקתדרלה נבנתה ב-1859 וטוענת להיות הקתדרלה הרוסית העתיקה ביותר במערב אירופה. הקתדרלה דומה חיצונית לכנסיית ואסילי הקדוש בכיכר האדומה במוסקבה.

מ-2005 עד דצמבר 2011, התפתח סכסוך אודות הבעלות על הכנסייה כולל בניין הכנסייה, והשליטה על הקהילה, בין המנהל הנוכחי - החשמן (לצרכים משפטיים מיוצג על ידי "האגודה הפולחנית") מצד אחד, וממשלת רוסיה מצד שני. המדינה הרוסית, שבשנת 2010 הוכרה על ידי בית המשפט הצרפתי כמחזיק הבעלות, החליטה בשנת 2011 להפוך את מבנה הכנסייה לפטריארכיה של מוסקבה. המחלוקת בין השאר נבעה מן הסכסוך בין ותיקי המהגרים הרוסיים לבין המהגרים שהגיעו זה עתה לצרפת.

התדיינות, עם זאת, עדיין לא הסתיימה, וערעור לבטל את פסקי הדין של בתי המשפט הנמוכים נמסר לבית המשפט לערעורים, בית המשפט האזרחי הגבוה ביותר בצרפת. ב-10 באפריל 2013, הכריע בית המשפט שלא לבטל את פסק הדין של הערכאות הנמוכות, וכתוצאה מכך הועברה הקתדרלה באופן סופי לידי הממשל הרוסי.

## קישורים חיצוניים

* 
* האתר הרשמי
* מפה עם מיקום הקתדרלה

ניס, הקתדרלה הרוסית-אורתודוקסית
קטגוריה:ניס: מבנים
סלק (סוג)

**סלק** (שם מדעי: *Beta*) הוא סוג של צמח בעל פרחים ממשפחת הסלקיים.

קיימים כ-15 מינים השייכים לו, המוכר (והנפוץ ביותר) מביניהם הוא הסלק המצוי, שנקרא לרוב בפשטות **סלק**.

המינים האחרים נפוצים באזורי גידול מצומצמים, לרוב באירופה ובאסיה. כך למשל, *Beta Corolliflora* צומח אך ורק בטורקיה, בגאורגיה, בארמניה ובאיראן. למרבית מיני הסלק (למעט הסלק המצוי) אין שמות רשמיים בעברית, ולאחדים אף אין שמות רשמיים באנגלית מדוברת.

בארץ ישראל צומחים שני מינים בלבד: הסלק המצוי שהגיע לארץ לפני מאות בשנים, וסלק אדנה (סלק ממוצא טורקי) שהתגלה בארץ כצמח בר בפרטים בודדים בלבד בשנת 2007.
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:סלקיים
זליג סוסקין

ממוזער|מצבת קברו של זליג סוסקין בבית העלמין בנהריה
**זליג אויגן סוּסקין** (25 במרץ 1873, קרים – 26 בפברואר 1959, תל אביב) היה מראשוני התנועה הציונית ואגרונום שפעל כאיש מקצוע בפיתוח ההתיישבות החקלאית. מוכר כאחד ממייסדי נהריה.

## קורות חיים
סוסקין נולד ליחזקאל ורחל בכפר צ'ורבש בחצי האי קרים שבאימפריה הרוסית.
עם סיום בית הספר התיכון למד במכון החקלאי הגבוה בברלין והוסמך שם כאגרונום. הוא המשיך בלימודים אקדמיים באוניברסיטת רוסטוק וסיים שם דוקטורט בפילוסופיה. במהלך לימודיו היה חבר אגודת הסטודנטים הציונים שייסדו שמריהו לוין וליאו מוצקין. טרם עלייתו ארצה נמנה עם מייסדי "המרכז הציוני" ברוסיה ומייסדי "קרן היסוד".

בשנת 1896 עלה סוסקין לארץ ישראל בשליחות חובבי ציון, לשם ניהול העבודה החקלאית בקרב מייסדי באר טוביה (שכונתה אז "קסטינה", על שם הכפר הערבי השכן). כעבור שנתיים עבר לנהל את נטיעות האקליפטוסים בביצות חדרה וניהל את הכשרת הקרקע לנטיעת הפרדס בגן שמואל.

ב-1898 התלווה אל בנימין זאב הרצל בעת ביקורו בארץ ישראל, ובעקבות זאת נרתם לעריכת מחקרים לבדיקת האפשרויות לחקלאות באזורים שונים בארץ. ב-1903 השתתף בקונגרס הציוני השישי, שם נבחר לוועדה לחקר ארץ ישראל, יחד עם אוטו ורבורג ופרנץ אופנהיימר. במסגרת זו השתתף במשלחת לאל עריש שחקרה את האזור לבקשת הרצל. חלק ממחקריו החקלאיים נערכו בשיתוף פעולה עם אהרן אהרנסון, שעמו ייסד בשנת 1900 משרד לייעוץ והדרכה בתחום החקלאות והמטעים.

בעקבות מינויו למנהל מחלקת ההתיישבות בקק"ל, בשנת 1918, החל לבחון יישום מודל חקלאי שהכיר בעת סיוריו באירופה. על פי מודל זה תכנן לבסס חקלאות אינטנסיבית על חלקות אדמה קטנות, בהן יקוימו רפת, לול וגידולי ירק. שיטה זו ניסה ליישם באזור בנימינה והצלחת השיטה אירעה עם הקמת נהריה, בשנת 1934. שיטתו אומצה על ידי זאב ז'בוטינסקי, ובעקבות תמיכתו הפך לפעיל בתנועה הרויזיוניסטית. מלבד זאת הביא לארץ ישראל את שיטת ההידרופוניקה לגידול צמחים על מים.

בשנת תשי"ח זכה בפרס ישראל למדעי הטבע (חקלאות).

סוסקין נפטר בשנת 1959 בבית החולים הדסה שבתל אביב והובא למנוחות בבית העלמין בנהריה.

העיר נהריה קראה רחוב על שמו.

## מאמריו המקצועיים
* ז. סוסקין, הלקח מזבדליה - מטעי תפוחי הזהב בזבדליה בעיתון "הצפון", 2 בנובמבר 1926
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* זליג אויגן סוסקין  באתר "בית ליברמן - מוזיאון לתולדות העיר נהריה"
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:פעילים ציונים ברוסיה
קטגוריה:אנשי העלייה הראשונה
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לחקלאות
קטגוריה:אגרונומים ישראלים
קטגוריה:אגרונומים ביישוב
קטגוריה:רוויזיוניסטים
קטגוריה:ראשוני הציונות
קטגוריה:ראשי ההסתדרות הציונית
קטגוריה:אישים שהשתתפו בוועידות הקונגרס הציוני העולמי
קטגוריה:נהריה: אישים
קטגוריה:מייסדי מושבות בארץ ישראל
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לשנת 1958
קטגוריה:אישים הקבורים בנהריה
קטגוריה:פעילי מפלגת המדינה העברית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1873
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1959
נתנאל הוכברג

**נתנאל הוכברג** (20 בדצמבר 1897 – 27 בינואר 1983) היה אגרונום ומומחה לגידול גפן. זוכה פרס ישראל לחקלאות לשנת תשט"ו.

## קורות חיים

הוכברג נולד בנס ציונה והתחנך בבית הספר החקלאי "מקוה ישראל". לאחר השתלמות בחוץ לארץ חזר ארצה והיה מורה בבית הספר.

באגרונומיה התמחה בתחום הגפנים. ספריו היו במשך מספר עשורים הספרים היחידים בשפה העברית על נושא הגפן, והיוו בסיס מקצועי לגידולו. בתחום המחקר הוכברג היה הראשון בארץ לערוך הכלאות וליצור זני גפן חדשים. הזן הראשון שפותח על ידו הוא "דן בן חנה", הנקרא על שם בנו דן שנהרג במלחמת העצמאות, אשר יוצא לדרום אפריקה. זן גפן נוסף שפותח על ידו הוא "שחרית", המשמש לייצור יין.

בשנת תשט"ו זכה בפרס ישראל לחקלאות.

רעייתו, חנה לבית רוז'נסקי, נפטרה בשנת 1955. בנם הבכור  נהרג בגיל 17 בקרב על שילתא ובנם הצעיר, נתן, היה בין מייסדי יקב מקוה ישראל.

הוכברג נפטר בשנת 1983, והובא למנוחות בבית העלמין של נס ציונה .

## ספריו
* "**זמירות הגפן והטפול לקביעת צורתה**", הוצאת מצפה, תל אביב, תרצ"ה
* "**רבוי גפנים ונטיעת כרמים**", הוצאת "השדה", תל אביב, תרצ"ח
* "**גידול הגפן**", הוצאת "השדה", תל אביב, תשי"ד
* "**פריחה והפריה בזני גפן בארץ ושינויים מבחינת הפוריות בקשר עם מבנה הפרח וההפריה**", רחובות, תש"ך

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זוכי פרס ישראל לשנת 1955
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לחקלאות
קטגוריה:בוגרי בית הספר החקלאי מקוה ישראל
קטגוריה:אנשי חינוך ביישוב
קטגוריה:אגרונומים ישראלים
קטגוריה:אגרונומים ביישוב
קטגוריה:אבות שכולים: חללי צה"ל
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:נס ציונה: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בנס ציונה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1897
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1983
בוחן ביצועים

**בוחן ביצועים** (באנגלית: **Benchmark**; בתעתיק: **בֶּנְצְ'מַרְק**) הוא מונח בתחום המחשבים המציין מבחן להערכת והשוואת ביצועי מחשב, או אחד מרכיביו.

רוכשי מחשבים ורכיבי מחשב מעוניינים לקבל מדד לביצועים של המוצר, הן מבחינת ביצועים מרביים שיכולים להיות אפשריים בתנאים מסוימים, והן בהשוואה יחסית למוצרים מקבילים תחת תנאים דומים. בוחני ביצועים מאפשרים הערכת ביצועים באמצעות כלי אחיד או כלי השואף להיות מציאותי או הוגן בין תנאי בדיקה שונים.

יצרני המחשבים מפרסמים אמנם תוצאות בדיקות שהם עצמם מבצעים למוצריהם, אולם בדיקות אלו לא נעשות בתנאים זהים, ורוכשי המחשבים מפקפקים באובייקטיביות של מבחני היצרן. לכן, נוהגים גופים חיצוניים הנחשבים כאובייקטיביים לבצע מבחני השוואה. רוב עיתוני המחשבים המקצועיים עורכים בדיקות בוחן ביצועים ויש גיליונות אשר מבחנים אלו וניתוחם הוא עיקר תוכן הגיליון. 

מדידת ביצועיו של מחשב אינה פשוטה, ומצריכה הגדרה מדויקת של אופן המדידה. מדידה פשוטה יחסית היא מספר פקודות המכונה שמבצע המחשב בשנייה. אלה נמדדו בשתי יחידות מידה: MIPS או FLOPS.

מהירות השעון של המחשב משמשת אף היא להערכת ביצועי המעבד.

בנוסף על האמור לעיל, משתמשים במונח בנצ'מרק גם כשיטה מובנית לשיפור הביצועים בארגון בדרך של הבנת תהליכים ושיטות עבודה המתבצעים בגופים אחרים או ביחידות אחרות שבאותו ארגון והטמעתם בארגון.

## ראו גם
* בנצ'מרק (כלכלה)

## קישורים חיצוניים

* פרופ' יעקב קדם  שיטת Benchmarking לשיפור ביצועי הארגון 

קטגוריה:מחשבים
קטגוריה:מדידה
טיפיקון

ממוזער|250px|טיפיקון יווני (1685)
**טיפיקון** (יוונית **Tυπικό** או **Τυπικό της Εκκλησίας** "טיפיקון הכנסייה" או **Εκκλησιαστικό Τυπικό** - "טיפיקון כנסייתי" או **Λειτουργικό Τυπικό** - "טיפיקון ליטורגי") הוא סידור המכיל הוראות והנחיות בדבר התפילות והטקסים של הכנסייה האורתודוקסית, והערוך בצורת לוח שנה מתמשך. הוראות הטיפיקון נוהגות אגב מספר שינויים גם בכנסיות הקתוליות המזרחיות הנוהגות לפי הליטורגיקה האורתודוקסית. 

ראשיתו של הטיפיקון במנזרים שהוקמו בתקופת הנצרות המוקדמת, ומטרתו הייתה לארגן ולסדר את אורחות החיים במנזרים. שניים מהמנזרים המוקדמים - הלאורה במנזר מר סבא שבנחל קדרון ומנזר יוחנן הקדוש בקונסטנטינופול - השפיעו על הליתורגיקה האורתודוקסית ועל הטיפיקון יותר מהאחרים: 
*הטיפיקון של מנזר מר סבא שנוסד בשנת 484 הוכר כטיפיקון הסטנדרטי הראשון. הוא ריכז את אורחות החיים, התפילה והמנהגים של הנזירים המוקדמים בארץ ישראל, במצרים ובאסיה הקטנה, והורחב ועודכן במאה ה-7 ובמאה ה-8. בשל קרבתו של המנזר לירושלים לעיתים כונה טיפיקון המנזר בכינוי "טיפיקון ירושלים". 
*לאחר שטיפיקון מר סבא הגיע לקונסטנטינופול הוא התקבל במנזר יוחנן הקדוש בעיר. הטיפיקון עבר שינויים רבים. במאה ה-15 כבר נחשב לטיפיקון המחייב בכנסייה האורתודוקסית, וב-1545 הודפסה המהדורה הראשונה שלו. לקראת סוף המאה ה-19 נערכו בטיפיקון זה שינויים שנועדו להתאימו לרוח הזמן ולשקף את אורחות החיים במנזרים בעת המודרנית. טיפיקון זה, שנודע בשם "**טיפיקון הכנסייה הגדולה של הצלוב**" (**Τύπικον της του Χριστού Μεγάλης Εκκλήσιας**), אומץ על ידי פטריארך קונסטנטינופול וכיום הוא הטיפיקון הנוהג בכל הכנסיות הסרות למרותו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נזירים (נצרות)
קטגוריה:מנזרים נוצריים
קטגוריה:ליטורגיה נוצרית
אתנאסיוס הקדוש מאתוס

**אתנאסיוס הקדוש מאתוס** (ביוונית: **Άγιος Αθανάσιος Αθωνίτης**, בערך 920 - 5 ביולי 1000) המכונה גם "אתנאסיוס מטרביזונד" (כיום טרבזון בצפון טורקיה) היה נזיר ביזנטי אשר ייסד את הקהילה הנזירית בהר אתוס.

אתנאסיוס הקדוש נולד בטרבזון ולמד בקונסטנטינופול שם זכה לשם "אברהם". הוא נודע כמטיף קנאי ורכש השפעה על הקיסר ניקופורוס השני עוד בטרם עלה לשלטון. כשניקופורוס היה לקיסר, שינה אברהם את שמו לאתנאסיוס והצטרף לנזירים בהר קימינס שבביתיניה. בשנת 958 הגיע אתנאסיוס להר אתוס והשתתף בהגנתן של הסקיתות ומקומות הפרישה האחרים בפני הסרצנים. עוד החל אתנאסיוס בארגון הסקיתות לקהילה אחת שהפכה עם הזמן למנזר מייסטי לאורה, אותו הקים בסיוע כספי של ניקופורוס השני. המנזר אשר הוקדש בשנת 963 ממשיך ופועל גם כיום, והוא המנזר הפעיל העתיק ביותר בהר אתוס. עם זאת הקמת המנזר נחשבה לצעד מהפכני ולוותה במחלוקת בין תומכיו של אתנאסיוס לבין גורמים שמרניים אשר סברו כי שינוי זה יפגע באורחות החיים במקום. עם מות ניקופורוס השני, פטרונו של אתנאסיוס, הוא נמלט לקפריסין ונותר שם עד שהקיסר יוחנן הראשון צימיסקס עלה לשלטון וחידש את חסותו על הר אתוס. בשנת 972 אף פרסם יוחנן הראשון צו חתום בבולה שקבע כי הר אתוס הוא מדינה נזירית אוטונומית. בעקבות חזון שפקד את אתנאסיוס הוא חזר מיד להר אתוס, היה לאב המנזר ואימץ לו טיפיקון קוינוביוני.

אתנאסיוס הקדוש מת בשנת 1000 לערך כאשר בול עץ שנשר מכיפת הכנסייה צנח ופגע בו. הוא הוכר כקדוש ויום חגו הוא ה-5 ביולי.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:נזירים (נצרות)
קטגוריה:תאולוגים ביזנטים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-10
קטגוריה:נפטרים ב-1000
תל חסי

שמאל|ממוזער|250px|תל חסי בתקופה שבה זוהה בטעות כעיר לכיש. צולם בין השנים 1901–1906
**תל חָסִי** (בערבית: **תַל אל-חַסִי**) הוא תל עתיק באזור השפלה הממוקם על גדות נחל שקמה, כ-10 ק"מ מדרום לקריית גת.

## בעיית זיהוי התל
זיהוי התל אינו ברור. קלוד קונדר הציע לזהות את התל עם העיר "לכיש" המופיעה במקרא. פלינדרס פיטרי קיבל זיהוי זה בגלל קרבת התל לחורבת "אום ליקיס". לבסוף זוהתה לכיש עם תל אֶ דֻוֵיר. ויליאם אולברייט הציע לזהות את התל עם "עגלון", אולם לא נמצא כל ממצא בשטח המאשר או סותר זיהוי זה.

## ארכאולוגיה
החפירות הארכאולוגיות הראשונות נערכו באתר ב-1890 על ידי סר פלינדרס פיטרי מטעם הקרן לחקר ארץ ישראל. חפירות אלה היו החפירות הארכאולוגיות המדעיות הראשונות שנערכו בארץ ישראל. פיטרי חפר במקום, מאחר שסבר לפני החפירות כי מדובר בלכיש העתיקה. פטרי חשף חומת לבני בוץ עבה מאוד, חפר 79 בורות בדיקה, וקבע שהשרידים שייכים לשלב הקדום ביותר של האתר. הוא תיארך אותם לשנת 1700 לפנה"ס.
שמאל|ממוזער|250px|חפירות בתל חסי בשנת 1982. משמאל ד"ר רוג'ר אנדרסון שחפר באתר
שמאל|ממוזער|250px|תל חסי מבט מדרום

בשנת 1891 חפר פרדריק בליס בחלקו הצפוני-מזרחי של האתר, הוא המשיך את החפירות של פטרי שחזר לחפור במצרים. בליס מצא חומת לבני בוץ ומגדל הקשור לחומה. הוא מצא מכתב מהמאה ה-14 לפנה"ס שנרשם על גבי חרסים בכתב היתדות אשר דומה מאוד לכתב פרוטו-סינאי ובהם מופיעה המילה **בלע**. בנוסף גילה מכתב בכתב יתדות שהוכנס לקורפוס מכתבי אל-עמרנה על ידי קנוטסון לספרו כמכתב א"ע 333. החפירות הראו שהיישוב בעיר התחתית שייך לתקופת הברונזה הקדומה. בליס הסיר כמעט שליש מהאקרופוליס והגדיר 11 שכבות יישוב אותן חילק לשמונה "ערים". בנוסף מצא בליס בית קברות וקבע שקברים אלה הם בני 200–300 שנים. אחד הממצאים החשובים בחפירת בליס היה מבנה בנוי היטב אשר תוכנן בסימטריות רבה. המבנה הוגדר כמבנה ציבור ומשתייך לאדריכלות של "בתי מושל" אשר כמוה נמצאו גם בתל גמה ובתל אל-פארעה (דרום). המבנה תוארך על ידו למאה ה-14 לפנה"ס תקופת הברונזה המאוחרת. הבניין הוקם על שכבת אפר אשר ציינה את חורבן השכבה הקודמת. הבניין היה בגודל של 18X18 מטר, קירותיו נבנו ללא יסודות בעובי של 1.5 מטר בממוצע. המבנה כלל אולם או חצר מרכזית.

ב-1970 חודשו החפירות בתל על ידי בתי הספר האמריקאים לחקר המזרח. עד שנת 1983 נערכו שמונה עונות חפירה. במסגרת החפירה נפתחו שטחים חדשים ממערב ומדרום לתעלה שחפר בליס, וכן לאורך המדרון הדרומי של האקרופוליס. משלחת זאת הצליחה להגדיר רצף יישובי מהתקופה הכלקוליתית ועד התקופה ההלניסטית. המשלחת תיארכה את הקברים שמצא בליס לשנים 1600–1800 מהתקופה העות'מאנית.

## ראו גם
*תל ירמות
*תל לכיש

## לקריאה נוספת
***המילון האנציקלופדי של המקרא**, איתן אבניאון, הוצאת איתאב-בית הוצאה לאור,2003.
***[[כל מקום ואתר]]**, הוצאת משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2000.
* ולרי מ' פרגו, "חסי, תל", **[[האנציקלופדיה החדשה לחפירות ארכאולוגיות בארץ-ישראל]]**, כרך ב' ע' 519–523 בעריכת אפרים שטרן, איילת לוינזון-גלבוע, יוסף אבירם, 1992
* אליעזר ארן, "האדריכלות של "בתי מושל" מצריים מתקופת הממלכה החדשה בארץ-ישראל", **ארץ ישראל** מחקרים בידיעת הארץ ועתיקותיה, י"ח, תשמ"ה.
* יהודה דגן, "פיטרי, תל חסי וזיהויה של לכיש: לתולדותיה של סוגיה גאוגרפית היסטורית", **ארכאולוגיה**, ביטאון אגודת הארכאולוגים בישראל, 3, 1992

## קישורים חיצוניים

* 
* דיווח על חפירות פיטרי באתר הקרן הבריטית לחקירת ארץ ישראל (PEF)
* 

## הערות שוליים

חסי
קטגוריה:אתרי המקרא
קטגוריה:אתרים ארכאולוגיים כנעניים בארץ ישראל
קטגוריה:אתרים ארכאולוגיים יהודיים בארץ ישראל
חסי
בית דאדשכליאני

[שמאל|ממוזער|250px|[שלט אצולה|שלט האצולה של בית דאדשכליאני ובית גלובאני]]
בית **דַאדֵשכֵּלִיאָנִי** (בגאורגית: **დადეშქელიანი**) הייתה משפחה אריסטוקרטית בהררי צפון-מערב גאורגיה במחוז ההיסטורי סוואנתי. הם שלטו בנסיכות סוואנתי משנות העשרים של מאה השמונה עשרה ועד ל-1857.

על פי משפחת דאדשכליאני מוצאם הוא משושלת שמחלים  של טארקי שבדאגסטן. לעיתים הם מתיימרים להיות ממוצא בית גלובאני , שושלת נסיכים עתיקה מסוואנתי הנזכרת ברשומות הגאורגיות מאז המאה השלוש עשרה. אחד מנסיכי גלובאני היה שר האוצר של תמר המלכה. רבים מנציגי המשפחה מונו כחונכים ליורשי העצר ושופטים, כיוון שגלובאני נודעו בשל השכלתם הנרחבת, אינטליגנציה, יושר ורציונליות.

משפחת גלובאני הייתה השליטה של נסיכות סוואנתי בשנים 1360 ועד אמצע המאה השבע עשרה, בהם נגזלו אדמותיהם בידי נסיכי בית דאדיאני . עם כיבושם של הדאדיאנים את הנסיכות הם רצחו את כל משפחת גלובאני מלבד הנסיכה גלובאני ושני בניה, שהצליחו להימלט למחוז קברדה. הבן הבכור, דאדש גלובאני, נישא לאצילה הקברדינית ושמו שינה צורה לשם משפחה מקומית נפרדת, דאדשכליאני. בשנות העשרים של המאה השמונה עשרה, בעזרת הקברדינים, כבשו הגלובאנים את סוואנתי וחיסלו את שבט ריצ'גביאני המתחרה.

[שמאל|ממוזער|250px|אחיו של [קונסטנטין דאדשכליאני, ציוח (מיכאיל), תנגיז (ניקולס) ואסלאם. אמצע המאה התשע עשרה]]
בשנות העשרים של המאה התשע עשרה, התפצלה נסיכות סוואנתי בפועל לשתיים, סוואנתי עילית שנשלטה על ידי דאדשכליאני וסוואנתי תחתית נשלטה על ידי גלובאני. שני השליטים חלקו את אותו שלט האצולה.

בניצחון על המאבק הפנימי בסוואנתי, שלטה המשפחה בנסיכות סוואנתי משנות החמישים של המאה השמונה עשרה ועד לשנת 1857. בשנת 1833, הם קיבלו את ריבונות האימפריה הרוסית והמשיכו ליהנות במידה רבה של אוטונומיה. הרוסים התערבו בסכסוך אלים בין שני ענפים של משפחת דאדשכליאני, ובסופו של דב, סיפחו את הנסיכות בשנת 1857.

הסכסוך הממושך בין הדאדשכליאנים, ההתנגדות שלהם לשלטון הרוסי, וההתנדנדות בנאמנותם לרוסים בתקופת מלחמת קרים (1854-1856), הובילה להתערבות ישירה של הרוסים. בשנת 1857, הנסיך אלכסנדר בריאטינסקי  (1856-1862), הנציב העליון של מלכות המשנה של הקווקז, הורה על כיבוש נסיכות סוואנתי בכוח צבאי. קונסטנטין, המתאווארי של סוואנתי, ניסה לנהל משא ומתן, אבל הודח ב-11 בספטמבר 1857, ונצטווה לצאת לגלות בירוואן. בפגישת הפרידה, שהתקיימה בכותאיסי, ב-27 באוקטובר של אותה שנה, הוא התווכח עם מושל פלך כותאיסי, אלכסנדר גגארין והרג אותו יחד עם שלושה מאנשיו. כאשר נתפס נשפט במשפט צבאי מהיר והוצא להורג ביריה.

בשנת 1858 בוטלה הנסיכות והפכה למחוז באימפריה הרוסית והוצב בראשה מושל . רבים מנציגי המשפחה הוגלו לסיביר ולמחוזות רוסיים אחרים, ויתר הדאדשכליאנים שנותרו נושלו מזכויותיהם האציליות.

## נסיכי סוואנתי
* אותר הגדול (დიდი ოთარი) (שנות ה-50 של המאה ה-18 - 1780)
* תנגיז מוסוסטר (1780-1800)
* מיכאיל ציוק דאדשכליאני (ციოყ (მიხეილ) დადიშქელიანი) (1800-1841)
* ניקולוז טטרחן (1841-1846)
* קונסטנטין דאדשכליאני (1846-1857)

## קישורים חיצוניים

* "נגמר הדין על רצח נפשו של הנסיך דאדישקיליאני. הנסיך דאדיאני ששכר את הרוצחים נדון להשלח לעבודת פרך לעשרים שנה. הרוצחים בובאחידזה יאלשייבי-ליב שנה, קוחידזה לעשר שנים. הנסיכה דאדישקיליאני יצאה זכאית בדינה" 

## הערות שוליים

קטגוריה:בתי אצולה גאורגיים
קטגוריה:גאורגיה: היסטוריה
קטגוריה:סוואנים
קטגוריה:קברדינו-בלקריה
קטגוריה:גאורגיה בתקופת האימפריה הרוסית
עג'מי

שמאל|ממוזער|250px|פינה בעג'מי
שמאל|ממוזער|250px|בית קפה מקומי
שמאל|ממוזער|250px|בית משופץ
שמאל|ממוזער|250px|בית משופץ
**עג'מי** (בערבית: **حي العجمي**) היא שכונה ותיקה ביפו. מלבד רחוב יפת, רוב הרחובות בשכונה צרים והבתים בה בנויים בצפיפות רבה. בשכונה שוכנים בתים עתיקים רבים, שנבנו בתקופה העות'מאנית, ולצדם בתים חדשים. בשכונה מתגוררים ערבים ויהודים.

## גבולות השכונה
הרחוב הראשי של השכונה הוא רחוב יפת החוצה אותה מצפון לדרום. הרחוב עמוס בחנויות ובמסעדות. השכונה גובלת בצפון ביפו העתיקה (אם כי יש המגדירים את גבולה הצפוני דרומה משם, ברחוב שערי ניקנור), בדרום בשכונת גבעת עלייה, במזרח בשכונת צהלון, ובמערב ב.

## היסטוריה
השכונה נקראת על שמו של איברהים אל-עג'מי, שנמנה לפי המסורת המוסלמית על בני לווייתו של מוחמד. קברו של אל-עג'מי שוכן לפי המסורת בדרומה של השכונה, ובמאה ה-19 הוקם מסגד עג'מי במקום. שכונת עג'מי קמה באמצע המאה ה-19 על ידי ערבים מרונים אמידים, שהקימו את רחובותיה במקביל לחוף הים, ובנו בה כנסייה ואת מנזר אנטוניוס הקדוש. בתי המגורים בשכונה נבנו מכורכר והוקפו בחצרות. יכולתם הכלכלית של תושבי המקום ניכרה בסגנון הבנייה.

בתחילת המאה ה-20 התיישבו בשכונה תושבים אמידים פחות, ואלה הקימו בה בתים פשוטים יותר. במלחמת העולם הראשונה ולאחריה רווחה בשכונה בנייה חסרת תכנון וסדר, ובשנות ה-30 התפשט הסגנון הבין-לאומי מתל אביב לעג'מי. השכונה התפשטה דרומה בין הים ממערב והפרדסים ממזרח, עד שנשקה לשכונת ג'בלייה (כך נקראה אז גבעת עלייה) מדרום.

לאחר מלחמת העצמאות התיישבו עולים חדשים וערבים מרחבי הארץ בבתיהם של הערבים שנמלטו מהעיר. השכונה החלה להתדרדר והייתה למוקד של פשיעה ועוני. בשנות ה-50 הוחלט על הרס השכונה ועל הקמתה מחדש. פעולות ההריסה החלו אך תשתית חדשה לא הוקמה תחת זו שנהרסה. משנות ה-70 הפסיקה עמידר לשפץ בתים במקום ולהכניס דיירים חדשים וכל בית שנתפנה נהרס. התוכנית הייתה שלאחר הריסת כל הבתים תיבנה במקום שכונה של רבי קומות ווילות על שפת הים. בנוסף לכך, החל מ-1975 היה חוף ימה של השכונה לאתר סילוק פסולת בניין, ועד מהרה קם במקום תל בגובה של כ-15 מטר, אשר ניתק את השכונה מהים. בשנות ה-80 שונתה התוכנית ועיריית תל אביב הכירה בערכיה ההיסטוריים והאדריכליים של עג'מי ונוסחה תוכנית שימור. כיום השכונה נחשבת לאזור פופולרי וכמוקד משיכה לאוכלוסייה אמידה, אך עדיין רבים בה המגרשים הריקים, זכר לימיה הקשים.

השכונה היא זירת התרחשותו של הסרט הישראלי "עג'מי" משנת 2009, וחלק משחקניו הם תושבי השכונה.

## אתרים ובניינים חשובים בשכונה
* הבית הירוק – הבית היה ביתם של משפחת אל-חאג' האמידה עד 1948. כיום הוא משמש את בית הדין הצבאי ואת הפרקליטות הצבאית.
* בניין האגודה למען ערביי יפו.
* כנסיית גאורגיוס הקדוש – כנסייה יוונית-אורתודוקסית.
* בית הקהילה המשיחית.
* כנסיית אנטוניוס הקדוש – כנסייה קתולית פרנציסקנית ולצדה שוכן תיכון טרה סנטה.
* מנזר אנטוניוס הקדוש שהוקם על ידי נוצרים מרונים מלבנון.
* מנזר אנטוניוס הקדוש הקופטי.
* שבט הצופים האורתודוקסי.
* כיכר חג' כחיל.
* מגדל המים.
* מדרון יפו.

## קישורים חיצוניים

* אודות שכונת עג'מי, באתר עיריית תל אביב
* שכונת עג'מי באתר ArchNet
* ליאת אברהם, שכונת עג'מי, הספרייה הווירטואלית של מטח
* 
* צור שיזף, אב-יומן פשע, מדריך יפו
* צור שיזף, רעידת אדמה ביפו – אינתיפדה 2000
* 

## הערות שוליים

*
אפרת גוש (אלבום)

**אפרת גוש** הוא אלבום האולפן הראשון של הזמרת הישראלית אפרת גוש, אשר יצא ב-21 במרץ 2005.

את כל שירי האלבום כתב ברק פלדמן והלחין יוני בלוך, פרט לגרסת הכיסוי לשירו של עמיר לב "פעם בחיים", אשר שימש כשיר הפתיחה של סדרת הטלוויזיה "לתפוס את השמיים". האלבום יצא לאחר הצלחה גדולה של גוש בהוצאת הסינגל הכפול "שחזור/ג'ורג'יה" לאתר "במה חדשה", אשר גרף הורדות מרובות של מבקרי האתר. השיר "שחזור" לא הוכנס לאלבום בעקבות החלטתה של גוש.

למהדורות מאוחרות יותר של האלבום צורפה רצועת בונוס של חידוש להקת מטרופולין לשירו של שלום חנוך "בלי לומר מילה", בו השתתפה גוש בשירה.

האלבום יצא בהוצאה מחודשת על תקליט ויניל באוגוסט 2023.

## רשימת השירים
#"פתיחה" - 0:33
#"תמיד כשאתה בא" - 4:25
#"דיאטה" - 4:02
#"פעם בחיים" - 3:48
#"מה שקרה" - 4:25
#"בוא אליי" - 3:30
#"מועדון ריקודים" - 3:05
#"טוב לבד" - 4:24
#"שעתיים אחרי" - 5:41
#"לילה טוב" - 3:11
#"ג'ורג'יה" - 5:28
#"בלי לומר מילה" (רצועת בונוס)

## סינגלים

## קליפים
* תמיד כשאתה בא (במאית: אבישג כהן)
* פעם בחיים (במאית: אבישג כהן)
* דיאטה (במאי: אייל שפירא)
* מה שקרה

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2005
קטגוריה:אלבומי אפרת גוש
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי רוק ישראליים
קטגוריה:אלבומי זהב בישראל
קטגוריה:אלבומי חברת NMC יונייטד אנטרטיינמנט
אריה בהיר

ממוזער|אריה בהיר שני משמאל עם דוד בן-גוריון, אברהם שלונסקי והמלחין מרק לברי, קיץ 1950
**אריה בהיר** (1 במאי 1906 - 13 בספטמבר 1970) היה חבר הכנסת מטעם מפא"י, רפ"י העבודה והמערך.

אריה בהיר נולד בשם אריה גלר באודסה שהייתה חלק מהאימפריה הרוסית (כיום: אוקראינה), בנעוריו למד בבית הספר היסודי היהודי הפוליטכני. היה חבר בגרעין תנועת השומר הצעיר ס.ס.ס.ר, עמו עלה לארץ ישראל ב-1924 והיה ממייסדי קיבוץ אפיקים. היה מייסד שותף וממנהיגי תנועת נצ"ח (נוער צופי חלוצי), חבר מזכירות הקיבוץ המאוחד, הנהגת מפא"י וההסתדרות, והיה מקורב לדוד בן-גוריון. כיהן כמזכיר איחוד הקבוצות והקיבוצים בתקופת המחלוקת על הפילוג בעין חרוד ב-1952.

אריה בהיר כיהן כחבר הכנסת מטעם מפא"י בכנסת הראשונה והשלישית. ב-1967 נכנס לכנסת השישית במקום יזהר סמילנסקי מטעם סיעת רפ"י, והמערך.

## לקריאה נוספת
* **מאודיסה לאפיקים** / אריה בהיר ; כינס וערך אריה אופיר. תל אביב: עם עובד - תרבות וחינוך, תשל"ה 1975
* אסף ענברי, **[[הביתה (ספר)|הביתה]]**, ידיעות ספרים, 2009, ספר עלילתי המבוסס על קורותיו האמיתיות של קיבוץ אפיקים, ואחד מגיבוריו הראשיים הוא אריה בהיר (מכונה בספר "לוניה גלר")

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם רפ"י
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם מפא"י
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם העבודה
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם המערך עבודה-מפ"ם
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:ישראלים ילידי אוקראינה
קטגוריה:בוגרי השומר הצעיר
קטגוריה:מייסדי קיבוצים
קטגוריה:מזכירי איחוד הקבוצות והקיבוצים
קטגוריה:חברי הכנסת השלישית
קטגוריה:חברי הכנסת השישית
קטגוריה:אפיקים (קיבוץ): אישים
קטגוריה:אישים הקבורים באפיקים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1906
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1970
פנסית דו-נוצתית

**פָּנָּסִית דּוּ-נוֹצָתִית** (שם מדעי: *Koelreuteria Bipinnata*) הוא עץ נוי ממשפחת הסבונניים (Sapindacea) שמקורו במזרח אסיה. העץ מכונה גם Chinese Flame Tree.

העץ הראשון בישראל נשתל ב-1959 בארבורטום אילנות וכיום הוא עץ נפוץ בגנים ובשדרות.
## מאפיינים
העץ מגיע לגובה 10-15 מטר ורוחב 6-10 מטר. הוא נשיר בחורף. שמו של העץ בעברית נובע מצורת עליו ופירותיו. העלים משוננים, מסורגים ומנוצים פעמיים.

לקראת סוף הקיץ מופיעים הפרחים בצבע צהוב. הפרחים ערוכים במכבדים ואינם מרשימים.

זמן קצר לאחר הפריחה מופיעים הפירות וניתן אז למצוא על העץ פרחים ופירות. הפרי הוא הלקט בעל שלוש קשוות ובתוכן מספר זרעים. דופן הפרי דק וצבעו ורדרד עד חום בהיר. צורת הפרי מזכירה פנס סיני ומכאן שמו בעברית. הפירות מכסים על העץ ואז הוא מגיע לשיא יופיו.

## גלריה

תמונה 1116.jpg|פנסית דו-נוצתית, פרחים ופירות
תמונה 1114.jpg|פירות של פנסית דו-נוצתית
File:PikiWiki Israel 5613 fruits of koeltreuteia bipinnata.jpg|פירות של פנסית דו-נוצתית



## קישורים חיצוניים

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1887
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אדריאן רנה פרנשה
קטגוריה:סין: עצים
קטגוריה:סבונניים
כוריזיה הדורה

**ציבה הדורה או כוריזיה הדורה** (שם מדעי: *Ceiba Speciosa*) הוא עץ נוי בסוג צֵיבָּה (לשעבר שויך לסוג כּוֹרִיזִיָּה שבוטל) ממשפחת החלמיתיים (בעבר שויך למשפחת הַבּוֹמְבַּקִּיִּים (Bombacaceae)), מסדרת החלמיתאים, שמקורו ביערות טרופים וסובטרופיים של אמריקה הדרומית, בצפון מזרח ארגנטינה, בוליביה,פרגוואי, אורוגוואי, דרום ברזיל, דרום מזרח ברזיל, מערב מרכז ברזיל, צפון מזרח ברזיל וצפון ברזיל, משם הוא הופץ להודו ולאתיופיה.

## מאפיינים
העץ נשיר חורף. עליו גדולים ומאוצבעים נושרים כיחידה אחת שלה, גזעו מורחב ירוק ומכוסה בקוצים גדולים וחדים כמו בן-משפחתו הכוריזיה הבקבוקית.

העלים מסורגים, מורכבים כעין כף יד, מספר העלעלים 5, מחודדים ומשוננים. השינון הולך ופוחת לקראת הקודקוד.

הלוואים קיימים. בדרך כלל נושרים.

הפרחים דו-מיניים, גדולים ומרשימים בצבע ורוד-אדמדם, דומים לפרחי ההיביסקוס. הפרחים, שקוטרם 7.5 ס"מ, בודדים או באשכולות מלווים ב-2 או 3 חפויות. עטיף הפרח והאבקנים מאוחים לחוד מתחת לשחלה העילית.

הגביע בעלי 5 אונות בלתי שוות, והוא מבריק מבחוץ, ומשיי מבפנים.

עלי כותרת 5, אורכם 4.8 ס"מ ויותר.

צינור האבקנים בעל 5 שיניים בראשו וסביבו אבקנים עקרים. המאבקים נפתחים בסדק ארוך.

השחלה עילית, השליה זוויתית עמוד שחלה אחד.

הפריחה מתרחשת בין החודשים פברואר למאי (בחצי הכדור הדרומי שהוא אזור גידולו המקורי), ובישראל, בין סוף חודש אוגוסט לאוקטובר.

הפרי הוא הלקט בעל זרעים רבים, אורכו עד 20 ס"מ. ההלקט מכיל שערות רבות דמויות-משי (באנגלית, העץ מכונה "floss silk tree"). בדרום אמריקה משמשים השערות הרכות שבפרי בתעשייה למילוי כרים, חגורות הצלה, מזרנים ובידוד תרמי.

## גלריה

תמונה:תמונה 1117.jpg|כוריזיה הדורה-גזע ופרחים
תמונה:תמונה 1153.jpg|פרח של כוריזיה הדורה
תמונה:Ceiba speciosa (stem).jpg|הגזע מכוסה בקוצים גדולים וחדים


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1998
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פירפליצה רוונה
קטגוריה:עצי יער האמזונאס
קטגוריה:חלמיתאים
Registry

[שמאל|ממוזער|250px|עורך הרישום תחת [Wine]]
**Registry** הוא מאגר מרכזי של הגדרות ומערכת רישום, המשמש את מערכת ההפעלה "Windows" לגרסאותיה השונות (מ-Windows 95 ואילך), לרישום מאפיינים של מערכת ההפעלה עצמה ושל תוכנות וחומרות המותקנות בה, להעדפות משתמש וכדומה. חלק מהשינויים שהמשתמש עורך באמצעות לוח הבקרה או באמצעות כלי בחירת העדפות של תוכנות שונות, נרשם ב-Registry. ה-Registry נועד לספק מערכת רישום מסודרת ואחידה למידע זה, כתחליף לקובצי INI ששימשו למטרה זו קודם להכנסת ה-Registry למערכת ההפעלה, והתאפיינו בחוסר אחידות ניכר.

## היסטוריה
* כבר בחלונות 3.1 היה קובץ רישום (Reg.dat שישב בתיקיית x:\WINDOWS) אולם הוא הכיל את הנתונים הקשורים ל־OLE בלבד ורוב הנתונים ישבו בקובצי INI. נתוני המערכת נשמרו ב-system.ini, נתוני התוכנות והעדפות המשתמש נשמרו ב-win.ini ורוב התוכנות באו עם קובצי ini משל עצמן.
:קובצי ה-INI (מהמילה **Ini**tialization – אתחול) הכילו את הפרמטרים הדרושים להפעלת המחשב תחת חלונות.
* בחלונות 95 היו עדיין קובצי רישום כמו AUTOEXEC.BAT, config.sys וקובצי ini אולם לראשונה נעשה ניסיון להכיל את המידע בקובץ אחד (למעשה, פיזית בשני קבצים user.dat ו-system.dat).
:הרישום נעשה על ידי מפתחות (key) שסודרו בסדר היררכי.
:עריכת קובצי ה-Registry נעשתה בעזרת תוכנת Regedit.
* חלונות 98 על שתי גרסאותיה וחלונות ME לא שינו שינויים מהותיים בנושא ה-Registry. (בחלונות ME נוסף קובץ Classes.dat)
* במערכות מבוססות NT, קובצי הרישום נשמרים כקבצים בינאריים חסרי סיומת, ולא כקובצי טקסט כמקובל במערכות מבוססות DOS. קבצים אלו נקראים קובצי Hive (כוורות רישום), וניתן לטעון אותם לעורך הרישום או לייצא כוורת חדשה ממפתחות רישום קיימים. קובצי הכוורת של המערכת נמצאים בתיקיית מערכת תחת הנתיב System32/CONFIG.

## מפתחות
כל פריט ברישום – ב-Registry – נקרא מפתח (key). הרישום מסדר את כל המפתחות הללו בצורה היררכית כאשר ברמה העליונה של ההיררכיה נמצא המחשב, מתחתיו שני מפתחות ראשיים ומתחתם מפתחות משנה. לכל אחד מהמפתחות יש ערך אחד או יותר.
* HKEY_LOCAL_MACHINE – המפתח הראשי לנושאי תצורת המחשב. כולל הגדרות החומרה וההתקנים שבמחשב, תוכניות מותקנות, שומר גם הגדרות של רכיבים שהותקנו בעבר במחשב והוסרו ממנו. הנתונים במפתח זה משותפים לכל המשתמשים במחשב.
* HKEY_CLASSES_ROOT – מפתח משני המכיל את קיצורי הדרך, שיוכי הקבצים, הפריטים המופיעים בלחיצה על מקש ימין של העכבר וההגדרות המאפשרות פעולות גרירה, הטבעה והעתקה.
* HKEY_CURRENT_CONFIG – מפתח משני הכולל את נתוני התצורה הנוכחית של חומרת המחשב.
* HKEY_DYN_DATA – מפתח משני הכולל את הנתונים המשתנים בכל הפעלה של המחשב כמו מצבם של התקני הכנס-הפעל  ונתונים על ביצועים.
* HKEY_USERS – מפתח המכיל נתונים על כל המשתמשים במחשב, הן הרשאות התקפות לכולם והן הרשאות התקפות רק למשתמש מסוים.
* HKEY_CURRENT_USER – מפתח משני הכולל את הרשאות המשתמש הפעיל.

## מנקה ה-Registry
**מנקה ה-Registry** (Registry Cleaner) הוא יישום מחשב שמטרתו להסיר מפתחות מיותרים או לא רצויים ב-Registry של מערכות הפעלה מסדרת חלונות של מיקרוסופט. מומחים מטילים ספק ביעילותם של מנקי ה-Registry השונים וביכולתם לזהות את המפתחות המיועדים להסרה באופן ודאי. רוגלות ותוכנות הפחדה  עשו שימוש ביישומים כאלו על מנת להפיץ את עצמן ברשת, מה שהעמיד את השימוש במנקי ה-Registry בצל גדול אף יותר.

## ראו גם
* GConf – מערכת מקבילה בשולחן עבודה של GNOME
* ODM

## קישורים חיצוניים

* 
* The Registry – צעדים ראשונים, בפורום תמיכה טכנית בתפוז
* הרחבה בנושא מפתחות הרג'יסטרי

קטגוריה:רכיבי Windows
מרד סוואנתי (1921)

**מרד סוואנתי** היה מרד כושל, שהתרחש בשנת 1921, כנגד השלטון הבולשביקי החדש בגאורגיה. 

המרד התפרץ בסוואנתי, מחוז הררי בצפון-מערב גאורגיה, כמעט מיידית לאחר פלישת הצבא האדום לגאורגיה ויסודה של גאורגיה הסובייטית (פברואר-מרץ 1921). התסיסה בקרב איכרי סוואנתי הופיעה כבר במאי של אותה שנה, והתפתחה במהירות למרד חמוש כנגד ועידת המהפכה של גאורגיה, רבקום (ревком), הלא פופולרית, שהייתה הממשלה הבולשביקית שכיהנה בתקופת המעבר. פלוגה של חיילי גרילה, שהונהגו על ידי מוסוסטר דאדשכליאני, נסטור גרדפחאדזה ובידזינה פירוולי, פירקה מנישקה, בספטמבר של אותה שנה, את יחידות הצבא האדום שבסיסם היה בסוואנתי והחלו בהכנות לקראת ההתקדמות לכיוון כותאיסי, העיר השנייה בגודלה בגאורגיה. 

ועידת המהפכה הגאורגית, שעמדה מול האפשרות של התרחבות המרידה למרד כלל ארצי ולמלחמת אזרחים כוללת, ייסדה, ב-7 באוקטובר של אותה שנה, פלוגות ענישה מיוחדות כדי להילחם במורדים, שהוקעו על ידם כ"שודדים פוליטיים". ב-15 בנובמבר של אותה שנה, דיווחו השלטונות הסובייטים כי מספר המורדים הסוואנים עומד על 1,600 איש, ופעילותם מתואמת עם התנועה הלאומית הדמוקרטית של גאורגיה, ששמרה על הקשרים עם התנועה המנשביקית שבסיסה בטביליסי גאורגיה. 

הלחימה בסוואנתי נמשכה שישה חודשים, עד שהחיילים הסובייטים הצליחו לרסן את התפשטות המרידה למחוזות השכנים. לקראת סוף דצמבר 1921, הגיעה תגבורת רעננה של חיילי הצבא האדום שמחצה סופית את המרידה. מנהיג המורדים הוצא להורג, ומשטר של דיכוי מחמיר הושת על האזור. מפלת המרידה הסוואנית הכריחה את האופוזיציה הגאורגית הראשית לדאוג לשיתוף פעולה קרוב יותר, שהוביל מאוחר יותר למרד אנטי סובייטי רחב יותר באוגוסט 1924. 

## ראו גם
* מרד קאחתי-חבסורתי 

## הערות שוליים

קטגוריה:גאורגיה: היסטוריה 
קטגוריה:ברית המועצות: היסטוריה
קטגוריה:גאורגיה: התקופה הסובייטית
קטגוריה:סוואנתי
קטגוריה:רדיפות פוליטיות בברית המועצות
משחק הוגן (סרט, 1995)

**משחק הוגן** הוא סרט פעולה בבימויו של אנדרו סייפס (Andrew Sipes) אשר יצא לאקרנים בשנת 1995. כוכבי הסרט הם סינדי קרופורד שמגלמת את קייט מק'קווין, פרקליטת משפחה, וויליאם בולדווין שמגלם את מקס קירפטריק, שוטר במשטרת פלורידה.

## עלילה
קירפטריק נאלץ להגן על מק'קווין לאחר שחבר לשעבר ב-ק.ג.ב. מנסה להתנקש בחייה, עקב רצונה של מק'קווין להשתלט על ספינה השייכת לאדם קובני שהפסיד במשפט גירושים אותו ניהלה. איש הק.ג.ב. לשעבר לא מוכן להשלים עם המצב שכן הספינה התמימה למראה היא בעצם הכלי שבאמצעותו הוא מתכוון להשתלט על כספים שונים, לאחר שהוא מוריד צוללנים שיתחברו לכבל נתונים המקשר בין בנקים ברחבי העולם, המונח על קרקעית הים.

## שחקנים
*ויליאם בולדווין - מקס קירפטריק
*סינדי קרופורד - קייט מק'קווין
*סטיבן ברקוף - קולונל איליה קאזק
*כריסטופר מקדונלנד - ליטונט מיירסון
*מיגל סנדובל - אמיליו חואנטרנה
*חואן קרלו - ג'ודי קירפטריק
*סלמה הייק - ריטה

## ראו גם
* קוברה (סרט), המבוסס על אותו ספר.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטי 1995
קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי האחים וורנר
קטגוריה:סרטים המבוססים על רומנים אמריקאים
ציפורנאים

**ציפורנאים** (שם מדעי: Caryophyllales) היא סדרה של צמחים בעלי פרחים, הכוללת למעלה משישה אחוזים מכלל הדו-פסיגיים וכ-29 משפחות של צמחים. בין המשפחות, הסוגים והמינים הנמנים עם הסדרה אפשר למצוא את הקקטוסים, את הציפורן וכמעט את כל הצמחים הטורפים. רבים מחברי הסדרה הם סוקולנטים. 

## טקסונומיה
מיון הסדרה נתון במחלוקת, וניתן למצוא מיונים שונים במערכות מיון שונות. כך, במערכת APG II (שנת 2003) מנויות עם הסדרה המשפחות Gisekiaceae ו-Halophytaceae שאינן נמצאות בסדרה בגרסת APG משנת 1998, ואילו מערכת קרונקוויסט מ-1981 מונה רק 12 משפחות בסדרה לעומת 29 במערכת APG II.

משפחת הסלקיים נמצאת במחלוקת בשיטת המיון APG II ועל כן לא מופיעה ברשימה מטה. לפי הסברה הגנטית, היא נטמעה לחלוטין בירבוזיים (משפחות תאומות).

## משפחות

## בישראל
בארץ צומחים בר נציגים מ-9 משפחות של ציפורנאים (10, אם כוללים את הסלקיים): ארכוביתיים, לילניים, עפריתיים, אשליים, צבריים, טלליתיים, ציפורניים, חיעדיים וירבוזיים.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1820
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פרידריך פון ברכטולד
*
קטגוריה:סדרות צמחים
קתדרלת פרנקפורט

**קתדרלת פרנקפורט** המוקדשת לברתולומאוס הקדוש (בגרמנית: **Kaiserdom St. Bartholomäus**) היא כנסייה גותית (המשולבת במאפיינים נאו-גותיים בנוסף) המתנשאת לגובה 95 מטרים ברקיע של העיר פרנקפורט, גרמניה. הקתדרלה היא הכנסייה הראשית בפרנקפורט ושימשה תפקיד חשוב בפוליטיקת הקיסרות הרומית הקדושה. משנת 1356 החלו להיבחר בה באופן מוסדר קיסרי האימפריה הרומית הקדושה, על ידי גוף הנסיכים הבוחרים, כחלק מרפורמות בולת הזהב. משנת 1562 שימשה הכנסייה אף כמקום הכתרתם של הקיסרים, כאשר קודם לכן ההכתרות התקיימו בעיר אקס לה שפל. בעת מעבר זה ניתן לכנסייה תואר קתדרלה, עקב הכבוד הרב שיוחס לה אותה התקופה. האלמנטים הנאו-גותיים של הקתדרלה הגיעו אחרי השיקום של הקתדרלה לאחר השריפה שפרצה בשנת 1867 (ב-14 באוגוסט אותה שנה). הקתדרלה שוקמה בסגנון קרוב למקורי, אך עם שינויים קלים יחסית שנוצרו על ידי האדריכל פרנץ יוזף דצינגר (Franz Josef Denzinger).

הקתדרלה נבנתה במאות ה-14 וה-15 באתר בו שכנה כנסייה מרובינגית. משנת 1356 ואילך, מלכי האימפריה הרומית הקדושה נבחרו בקתדרלה, ובשנים 1562–1792 אף הוכתרו בה. הקתדרלה נהפכה לסמל האחדות הלאומית הגרמנית, במיוחד במהלך המאה ה-19.

למרות שמעולם לא שימשה כמושב בישוף, תפקידה בפוליטיקה הקיסרית הפכה אותה לאחד הבניינים החשובים בהיסטוריית הקיסרות הרומית הקדושה והצדיקה את השם שדבק בה "הקתדרלה הקיסרית". היא ידועה בידי אנשי פרנקפורט פשוט בתור "הקתדרלה" או "הדום".

ב-1867 נהרסה הקתדרלה בשריפה ונבנתה מחדש בסגנון התחייה הגותית, בצורה הנאמנה לתוכנית המקורית של הכנסייה. במהלך מלחמת העולם השנייה סבלה הקתדרלה, כמו העיר פרנקפורט, מהפצצות כבדות של בעלות הברית והפנים שלה נשרף לחלוטין. בשנות ה-50 של המאה ה-20 היא נבנתה מחדש, נאמנה לסגנון הנאו-גותי.

הכנסייה בנויה מלבנים אדומות בסגנון גותיקת לבנים. כמו כנסיות גרמניות רבות, חזית הקתדרלה מורכבת ממגדל בודד ובראשו צריח מחודד. על המגדל הותקן שעון. גובה המגדל: . 


Image:Mk Frankfurt Dom Grundriss.png|תוכנית הקתדרלה
Image:Mk Frankfurt Dom Baugeschichte de.gif|התפתחות היסטורית של הקתדרלה. הצבעים השונים מראים על סגנונות אדריכליים שונים.
תמונה:Mk Frankfurt Dom Langhaus.jpg|פנים הקתדרלה האדום


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

פרנקפורט, קתדרלת
פרנקפורט
קטגוריה:פרנקפורט: מבנים
קטגוריה:הסן: מבני דת
DEFCON

שמאל|ממוזער|תצוגה גרפית של מצבי הכוננות
**Defense Readiness Condition** (תרגום חופשי מאנגלית: "מצב כוננות הגנתית"), או בקיצור **DEFCON**, הוא מדד לדרגת הכוננות של הכוחות המזוינים של ארצות הברית שנקבע בהתאם לחומרת המצב הצבאי. הדרגה הרגילה בעתות שלום היא DEFCON 5, והיא יורדת ככל שהמצב הביטחוני מחמיר. הדרגה החמורה ביותר, DEFCON 1, מייצגת את הצפי למתקפה העומדת להתרחש בטווח המיידי, או בעת התרחשותה של מתקפה. כל דרגת כוננות קובעת תרחישי הגנה, הפעלה ותגובה לכוחות הרלוונטיים. דרגת הכוננות עשויה להשתנות בין זרועות שונות של הכוחות המזוינים האמריקניים, ובין בסיסים ופיקודים שונים.

בעת מצב חירום לאומי ניתן להכריז על שבעה מצבי כוננות הידועים כ-LERTCON. אלו מורכבים מחמישה מצבי כוננות הגנתית ושני מצבי חירום (EMERGCON).

## דרגות כוננות
* DEFCON 5: כוננות צבאית רגילה בעתות שלום.
* DEFCON 4: מצב נורמלי שבו מוגברת פעילות המודיעין וננקטת פעילות מוגברת לשמירה על הביטחון הלאומי.
* DEFCON 3: העלאת רמת כוננות הכוחות למעל לנורמלי. אותות קריאה המשמשים את הכוחות האמריקניים בשגרה מוחלפים לאותות קריאה מסווגים.
* DEFCON 2: העלאה נוספת ברמת כוננות הכוחות, דרגה אחת מתחת לדרגת הכוננות המרבית.
* DEFCON 1: כוננות מרבית. מצב זה יוכרז במקרה של מתקפה גרעינית צפויה ובלתי נמנעת בטווח הזמן המיידי, או במהלכה של מתקפה, על כוחות צבא אמריקניים או על שטח ארצות הברית על ידי כוח צבאי זר.

## היסטוריה
לאורך מרבית תקופת המלחמה הקרה היו מתקני הטילים הבליסטיים הבין-יבשתיים בכוננות DEFCON 4. ב-23 באוקטובר 1962, במהלך משבר הטילים בקובה, הועלתה הכוננות של פיקוד האוויר האסטרטגי לדרגת DEFCON 2 לראשונה בהיסטוריה, כאשר יתר הצבא הועלה לכוננות DEFCON 3 (מלבד חילות האוויר האמריקניים באירופה).

ב-25 באוקטובר 1973, בשלהי מלחמת יום הכיפורים, הועלתה הכוננות לדרגת DEFCON 3, ובזירות אחדות אף לדרגת DEFCON 2 לצורך הרתעת כלי שיט סובייטים מלהיכנס למצר הבוספורוס. כך למשל, טילי פרשינג 1 במערב גרמניה הוכנו לשיגור.

במהלך מלחמת המפרץ ב-1991 הועלתה הכוננות של הכוחות האמריקניים במפרץ הפרסי בלבד לדרגת DEFCON 2.

במהלך פיגועי 11 בספטמבר הועלתה הכוננות לדרגת DEFCON 3.

במהלך מבצע עם כלביא הועלתה הכוננות לדרגת DEFCON 4.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ארצות הברית: צבא וביטחון
מייקל רוהאן

250px|ממוזער|דיון פתיחת משפטו, 1969
**מייקל דניס רוהאן** (באנגלית: **Michael Dennis Rohan**; 1 ביולי 1941 – 20 במרץ 2013) היה אזרח אוסטרלי נוצרי שהצית את מסגד אל-אקצא ב-21 באוגוסט 1969, בעת ביקורו בירושלים, לאחר שניסיון הצתה קודם, כעשרה ימים קודם לכן, נכשל.

רוהאן, שלקה בסינדרום ירושלים (מחשבות שווא בעלות תוכן דתי-מיסטי ומחשבות גדלוּת), טען שעשה את המעשה בעקבות צו אלוהי ובהתאם לכתוב בספר זכריה. הוא חשב שהמעשה יסייע ליהודים לבנות מחדש את בית המקדש ובכך יאפשר לישו לשוב כמשיח ולשלוט בעולם במשך אלף שנה.

בשנת 2009 העניק ריאיון לתחנת רדיו אוסטרלית, בשנת 2019 אמר מראיינו שהוא נפטר "מספר שנים לאחר מכן".

## ביוגרפיה
רוהאן תואר על ידי אביו כילד עצמאי מאוד. בגיל 18 עזב את הבית, נדד ברחבי אוסטרליה ועבד בחקלאות בעיקר בטיפול בצאן. הוא היה ידוע כעובד שקדן ומסור, אך שתקן. הוא התחתן עם אישה קתולית ונולדו לו שני ילדים אולם הוא נטש את משפחתו, ניסה להתאבד ואושפז בבית חולים פסיכיאטרי.

באפריל 1969 הגיע רוהאן לישראל ועבד בקיבוץ משמר השרון. בתחילת אוגוסט 1969 הוא ניסה להצית את מסגד אל-אקצא, אך ללא הצלחה וסימני ההצתה שנמצאו על ידי שומרי הוואקף לא דווחו למשטרה. ב-21 באוגוסט הוא ביצע את הצתת מסגד אל-אקצא. רוהאן נעצר במשמר השרון יומיים אחרי ההצתה, נחקר, הודה ונחבש תחת שמירה מיוחדת בבית המעצר של משטרת ירושלים. השמירה המוגברת נועדה להכשיל פגיעות בו מצד מוסלמים זועמים או התאבדות, מחשש שמותו בנסיבות כאלה עלול להוביל לתאוריית קשר שתכתים את שמה של ישראל. ב-1 בספטמבר 1969 הוגש נגדו כתב אישום.

הוא הועמד לדין בבנייני האומה, ישוב בתא זכוכית, בפני הרכב של שלושה שופטים של בית המשפט המחוזי בירושלים, כדי לאפשר סיקור מקסימלי של המשפט שיגיע לעולם המוסלמי. בין השאר, הורחבו שידורי החדשות בערבית בימי המשפט. את התביעה ניהל היועץ המשפטי לממשלה, מאיר שמגר. על פי הוראות סנגורו, יצחק טוניק, בפתיחת המשפט כפר רוהאן באישומים נגדו, אולם למחרת שינה את טעמו והודה בעיקרי העובדות אך טען לאי שפיות. לאחר שבוע, עם סיום פרשת התביעה, הופסק המשפט ורוהאן נשלח להסתכלות פסיכיאטרית. בעדותו במשפט אמר רוהאן ששרף את המסגד כדי לבנות את בית המקדש. כן טען שהוא מלך שנשלח על ידי אלוהים לבנות את בית המקדש. חמישה רופאים, בהם פסיכיאטר מלונדון ורופא מבית החולים באר יעקב העידו שרוהאן חולה נפש. בפסק הדין, שפורסם ב-30 בדצמבר 1969 קבלו השופט צבי עלי בקר, ושני שותפיו להרכב השופטים יהודה כהן ומשה גולן, את טענת ההגנה שרוהאן לא היה אחראי למעשיו ודחו את דרישת התביעה להענישו.

רוהאן אושפז לזמן מה בבית החולים טלביה, ובפברואר 1970 הועבר לבאר יעקב. משרד הבריאות ביקש להשיבו לאוסטרליה בגלל העלויות הכבדות של אשפוזו, אך הבקשה נדחתה על ידי היועץ המשפטי לממשלה. בראשית ספטמבר 1970 ברח רוהאן מבית החולים ואותר על ידי המשטרה כעבור כיממה בקיבוץ משמר השרון. בעקבות זאת, הועבר רוהאן למוסד אחר. באפריל 1974 הוא גורש מישראל בחזרה לאוסטרליה, שם המשיך באשפוז פסיכיאטרי עד יום מותו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אוסטרלים
קטגוריה:מתמודדים עם מגבלה נפשית
קטגוריה:הסכסוך הישראלי-פלסטיני: אישים
קטגוריה:עולים לרגל לירושלים
קטגוריה:הר הבית
קטגוריה:אישים שניסו להתאבד
קטגוריה:יחסי אוסטרליה–ישראל
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1941
קטגוריה:נפטרים ב-2013
חוק צ'יץ'

**חוק צ'יץ' או תרגיל צ'יץ**' הוא איום של מוסד ציבורי כי הקיצוצים שהושתו על תקציבו יפגעו בשירותים חיוניים אותו הוא מספק, ולאו דווקא בסעיפים אותם התכוונו לקצץ. מטרתו להביא ללחץ ציבורי שיביא לביטול החלטת הקיצוץ. "חוק צ'יץ'" קיבל את שמו מראש עיריית תל אביב שלמה להט, שכונה צ'יץ', כשצוטט כאומר שיש לקצץ במקום הכואב ביותר כדי לבטל את הקיצוץ.

יישום חוק צ'יץ' מתייחס למצב בו נבחר ציבור או פקיד בכיר משתמש בכספים ציבוריים שלא למטרותיהם המקוריות. כשמתעורר צורך בהוצאה תקציבית על הוצאה חיונית, אותו נבחר ציבור מודיע שנדרש מימון נוסף ליישומן, אחרת יצמצם יפגעו אותם שירותים חיוניים. באופן זה כובל נבחר הציבור את ידי המממנים, שכן מאחר שההוצאות הלא מתוכננות כבר הוצאו, לא נותרת להם ברירה אלא להגדיל את תקציב.

בעולם, חוק דומה וידוע יותר נקרא תסמונת אנדרטת וושינגטון, ובארץ ,יישומים ידועים נוספים של החוק כוללים את האיומים הקיומיים שמציג צה"ל בדיונים על תקציב המדינה, או האיום בסגירת "ספריית העיוורים" עקב קיצוצים בתקציב משרד הרווחה.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:מימון ציבורי
טמבוב (מחוז)

**מחוז טמבוב** (ברוסית: **Тамбовская область**, בתעתיק: **טמבובסקאיה [[אובלסט]]**) הוא סובייקט בפדרציה הרוסית. המחוז נמצא בשטח של המחוז הפדרלי המרכזי. המחוז הוקם ב-27 בספטמבר 1937. 

נכון לינואר 2024 התגוררו במחוז 956,292 תושבים.

## היסטוריה
באזור התגוררו סקיתים וסרמטים. במהלך המאה ה-10 דרך האזור עבר מסחר בין רוס של קייב לבין בולגר. בהמשך החלק בצפון-מערבי שולב בנסיכות ריאזאן.

בשנת 1237 השטח נכבש על ידי באטו חאן ושולב בהורדת הזהב. תקופה ארוכה האזור היה מאופיין בהתיישבות דלה ללא השתייכות מדינית.

בשנים 1635 ו-1636 רוסיה הצארית הקימה באזור מבצרים להגנת הגבול הדרומי. בשנת 1682 הוקמה יחידת כנסייתית שמטרתה הייתה להעביר לנוצרות את האוכלוסייה המקומית. כמו כן באזור התגוררו אדוקי האמונה הישנה רבים.

האוכלוסייה המקורית באזור היה מורדבה. התיישבות מסיבית של הרוסים באזור החלה במאה ה-17. המטרה הייתה להגן על האזורים הפנימיים מפלישת הטטרים. 

בתקופת פטר הגדול אזור שולב בגוברניות שונות אך בשנת 1796 הוקמה גוברניית טמבוד.

בשנים 1920–1921 בשטח המחוז התרחש מרד טמבוב – מרד איכרים גדול נגד הממשל הסובייטי. דיכוי המרד בוצע באכזריות רבה ותוך שימוש בנשק כימי.

בשנת 1928] בעקבות שינויים בממשל המקומי שטח המחוז פוזר בין הגוברניות השונות. בשנת 1937 הוקם מחוז עם מרכזו בטמבוב.

בעיירה שבשטח המחוז במשך עשרות שנים פעל הבוטנאי הרוסי איוואן מיצ'ורין. עוד בחייו, העיירה נקראה על שמו "מיצ'ורינסק". היום בעיירה זו פעולת אקדמיה חקלאית חשובה.

בתקופת מלחמת העולם השנייה חזית התקרבה לגבולות המחוז אך שטח לא נכבש.
## ממשל
הרשות המחוקקת היא "הדומה של מחוז טמבוב" שכוללת 50 חברים. בראש המחוז עומד מושל שנבחר לחמש שנים. בשנת 2022 נבחר מקסים יגורוב לתפקיד.

מבחינה מנהלית החבל מחולק ל-23 ראיונים ו-7 ערים בעל חשיבות מחוזית.

## דמוגרפיה
נכון לינואר 2024 התגוררו במחוז 956,292 תושבים, זאת לעומת כ-1.3 מיליון בשנת 1987. כ-61.7% מאוכלוסיית האזור מתגוררת בערים, אחוז נמוך יחסית לרוסיה. בעיר הגדולה, טמבוב, מתגוררים כ-280 אלף תושבים. 

בהתאם לנתוני מפקד אוכלוסין 2021 של הפדרציה הרוסית הרוסים מהווים כ-88% מאוכלוסיית המחוז.

## כלכלה
כלכלת המחוז מבוססת בעיקר על חקלאות עם תעשיית מזון מפותחת.

### תחבורה
בשנת 1870 לעיר טמבוב הגיע מסילת ברזל. כיום דרך המחוז עוברות מסילות ברזל לדרום רוסיה.

דרך המחוז עובר כביש ארצי R-22 "קספיי" מוסקבה-אסטרחן.

במחוז פועלים מספר שדות תעופה לטיסות פנים.

דרך המחוז עובדות צינורות נפט וגז טבעי לרבות "צינור הנפט דרוז'בה".

## קישורים חיצוניים

* 

* 

*
טמבוב
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1937