open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
בירצ'ה

**בירצ׳ה** (בפולנית: **Bircza**) הוא כפר במחוז פשמישל שבפרובינציית פודקרפצקיה בפולין, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

## תולדות היישוב
האזכור הראשון ליישוב, שהיה בבעלות אצולה, הוא מן המאה ה-15. במאה ה-19 התפתח היישוב, ונודע בשל ירידי הסוסים שהתקיימו בו ובשל תעשיית הבדים המקומית. עד שנת 1876 שכנו בכפר שלטונות המחוז.

במהלך מלחמת העולם הראשונה נכבש הכפר פעמיים בידי הרוסים, ומספר בתים בו הועלו באש.

## יהודי בירצ'ה
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בכפר הוא מהמאה ה-16. במאה ה-19 התפתח היישוב היהודי בכפר, והגיע לכמחצית מכלל תושבי המקום. תחילה הייתה כפופה הקהילה בכפר לקהילת דוברומיל, אך במחצית השנייה של המאה ה-19 נעשתה לעצמאית. רוב יהודי הכפר נמנו על חסידות דינוב, ומיעוטם על חסידות סדיגורה.

בעת הכיבוש הרוסי במהלך מלחמת העולם הראשונה פרעו הקוזקים ביהודי המקום, תוך ביצוע מעשי שוד, אונס ורצח. בין מלחמות העולם עזבו את הכפר רבים מיהודיו. בשנות העשרים ושלושים גברה הפעילות הציונית ביישוב, ופעלו בו תנועות הנוער בית"ר, הנוער הציוני, השומר הצעיר ואחווה. בנוסף פעל בכפר בית ספר עברי של רשת החינוך תרבות. בשנים אלו נמנו ביישוב כ-1,040 יהודים, מתוך כ-1,930 תושבים.

לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה נכלל הכפר בשטח השליטה הסובייטי, וביוני 1941 נכבש בידי הגרמנים, אשר הפקידו את השליטה במקום בידי המשטרה האוקראינית, אשר רצחה תוך זמן קצר 16 מנכבדי הקהילה.

עד מהרה הוטלו על היהודים בכפר גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט עם מגן דוד על הזרוע וביצוע עבודות כפייה, וכן נשדד רכוש יהודי. כמו כן, הוקם ביישוב יודנרט, אשר הצטווה להעביר לגרמנים תשלומי כופר, חפצי ערך ופרוות.

ביולי 1942 נערכה ביישוב אקציה בידי אנשי משטרה גרמנים ואוקראינים, במהלכה רוכזו יהודי הכפר בכיכר השוק, תוך שימוש באלימות רבה, ואולצו לכרוע ברך במקום משך מספר שעות. הוקם גטו בעיירה וכל הכפרים הסמוכים רוקנו מתושביהם היהודים. רוב יהודי בירצ׳ה נרצחה בשתי פעולות, אחת ב-"גבעה הסלעית (Kamienna Górka)" ועוד כ-800 יהודים ב-1942 בגבעת וויירזיסקו (Górze Wierzysko). לאחר מכן, הוצעדו את שאר יהודי היישוב כ-30 ק״מ עד לגטו פשמישל, ממנו הועברו מאוחר יותר למחנה ההשמדה בֶּלְזֶ׳ץ עם יתר יושביו. משפחה פולנית אחת (מיכל וקטז׳ינה גירולה) מהכפר הסמוך לודז׳ינקה גורנה (Łodzinka Górna) הסתירה שבעה יהודים באסם שלהם, אך לאחר שתושבים מקומים גילו את זה, רצחו הגרמנים את המבוגרים ושכנם ואת שלושת היהודית הנותרים ב-01 בינואר 1944. הקרבתם הוכרה ע״י יד ושם והוענק להם תואר חסידי אומות העולם.

צלב הוקם על "הגבעה הסלעית" וב-2018, לאחר מאמץ של בני נוער בבירצ׳ה, הוקם גם שלט במקום הרצח השני (והגדול יותר) בגבעת וויירזיסקו. לאחר המלחמה, פעל מספר עשורים בארץ איגוד יוצאי בירצ׳ה והסביבה. ב-2021, נותר רק ניצול אחד מבירצ׳ה בעולם, המתגורר בהרצליה, שהוא גם היהודי האחרון שנולד בבירצ׳ה עוד בחיים.

## קישורים חיצוניים

* 
*בירצ׳ה אונליין (Bircza Online!), שטעטל "וירטואלי" ואתר שורשים ומחקר על הקהילה היהודית בבירצ׳ה
* בירצ'ה באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 
* 
* 
* 

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:פודקרפצקיה: יישובים
קטגוריה:שואת יהודי פולין: קהילות
קטגוריה:פודקרפצקיה: עיירות יהודיות
זלמן רונקיל

רבי **שלמה זלמן רונקיל** (או **רונקֶל**; נפטר בח' בחשוון, בין השנים ה'קע"א-ה'קפ"ז 1410–1426) היה רב ראש ישיבה ומקובל מגדולי רבני יהדות אשכנז במפנה המאה ה-15, רבן של מגנצא וורמיזא ורבו של מהר"י וייל.

רבי יעקב הלוי בן משה מולין (מהרי"ל) חי בזמנו במגנצא והתמנה בה כרב עוד בחייו, בדרשת שבת הגדול שלו, נהג ליטול רשות בתחילת הדרשה מרבי זלמן רונקיל מפני כבודו.

פסקי הלכה ודיונים הלכתיים שלו, הובאו בכתבי בני דורו והדור שלאחריו, כמו תלמידו מהר"י וייל, מהרי"ל, מהר"י ברונא ומהר"ם מינץ. מקובל לייחס לו את הספר "חתן דמים" (פראג שס"ה), הכולל פירושים קבליים לתורה בדרך גימטריה, דרשות ומנהגים לברית מילה וטקסי חתונה. הספר הושלם בידי רבי יצחק בן שמשון כ"ץ, אב"ד ניקלשבורג וערים נוספות, וחתנו של מהר"ל מפראג. אולם, יש המייחסים את הספר לרבי זלמן רונקיל השני.

## משפחתו
מבין בניו ידוע הרב גוטליב המוזכר בשו"ת מהרי"ל. בין צאצאיו, רבני משפחת ליפשיץ: רבי ישראל ליפשיץ מחבר "תפארת ישראל", זקנו רבי ישראל ליפשיץ מקליווא ואבותיהם שכיהנו כרבנים בקהילות אשכנז ופולין.

ייתכן שגם הרב זלמן רונקיל (השני), מחכמי קראקא בדורו של הרמ"א, היה מצאצאיו או בני משפחתו

## הלכות שהובאו בשמו
* אין לברך על טבילת כלים "אשר קדשנו במצוותיו וציוונו על **טבילת כלים**" אלא רק "... על **הטבילה**" (ספר מהרי"ל, מנהגים, הלכות נידה אות יג).
* דיון עם מהר"ם סג"ל על חיוב ציצית במעילים שבשעה שאינם רכוסים יש להם ארבע כנפות (מהר"ז בינגא, הלכות ציצית, אות לז).

## לקריאה נוספת
* חיים מיכל, **אור החיים**, פרנקפורט תרנ"א, פריט 822, עמ' 365–366. (על ספריו)

## קישורים חיצוניים
* 
* 
;ספרו
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשוני אשכנז
קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
קטגוריה:מקובלים
קטגוריה:יהודי אשכנז במאה ה-14
קטגוריה:יהודי אשכנז במאה ה-15
פרס אלפונסו פורד

[ממוזער|שמאל|250px|[איגור רקוצ'ביץ', זכה בפרס שלוש פעמים]]
**פרס אלפונסו פורד** (באנגלית: **Alphonso Ford Trophy**), המוכר גם כפרס "מלך הסלים של היורוליג", הוא פרס שנתי המוענק לקלע הבולט בליגת היורוליג. הפרס, שחולק לראשונה בעונת , קרוי על שמו של אלפונסו פורד, שהיה אחד הקלעים הגדולים בתולדות היורוליג.

מלכות הסלים ביורוליג תועדה כבר מעונת , אך פרס אלפונסו פורד הוענק לקלע המוביל רק החל מעונת 2004/05. הקריטריון לקבלת הפרס הוא ממוצע הנקודות שקלע כל שחקן לאורך העונה הסדירה, לא כולל שלב הפיינל פור.

איגור רקוצ'ביץ' (שלוש פעמים), קית' לנגפורד ואלכסיי שבד (פעמיים) הם השחקנים היחידים שזכו בפרס יותר מפעם אחת. ניקוס גאליס ואלפונסו פורד הובילו פעמיים את טבלת קלעי היורוליג בטרם הוענק הפרס. בעונת  המפוצלת הוביל פורד את טבלת קלעי היורוליג, בעוד מירוסלב בריץ' היה מלך הסלים של הסופרוליג. בסיום עונת  הוביל חואן קרלוס נבארו את טבלת קלעי היורוליג עם 16.8 נקודות למשחק, אך רקוצ'ביץ' הוא שזכה בפרס אלפונסו פורד, כיוון שקלע ממוצע נקודות גבוה יותר עד תחילת שלב הפיינל פור (16.2).

## מובילי טבלת הקלעים (1992–2004)

## הזוכים בפרס אלפונסו פורד (2005–הווה)
[ממוזער|שמאל|250px|[טיילור רוצ'סטי, זוכה הפרס בעונת 2014/15]]

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פרסי יורוליג
בלאז'ובה

**בלאז'ובה** (בפולנית: **Błażowa**; ביידיש: **בלאזשאוו**, **בלאזעוו**) היא עיירה במחוז ז'שוב שבפרובינציית פודקרפצקיה בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.

## תולדות היישוב
התיעוד הראשון ליישוב הוא מן המאה ה-14, אז היה בבעלות פרטית. במהלך המאה ה-17 נשרף היישוב בידי גייסות האימפריה השוודית, ולאחר מכן בידי הקוזקים הטרנסילבנים.

היישוב נחרב פעם נוספת במהלך המלחמה הצפונית הגדולה, ובסוף המאה ה-18 קיבל היישוב זכויות עיר.

## יהודי בלאז'ובה
ממוזער|150px|זוג ילדי יהודים בבלאז'ובה בשנת 1930
יישוב יהודי בעיירה התקיים עוד במאה ה-18, ובתחילה הייתה כפופה הקהילה בעיירה לקהילת ז'שוב. במקום פעלה חצר אדמו"רים, משושלת הרב צבי אלימלך שפירא, שהפכה לחסידות בלאז'וב.

בנובמבר 1918 ערכו איכרים מקומיים פרעות ביהודי העיירה, וכ-200 משפחות יהודיות נשדדו, ללא התערבות המשטרה. בשנים שלאחר מכן הוטל חרם על האוכלוסייה היהודית בעיירה, פורסמה במקום תעמולה אנטישמית, ובמקרה אחד נרצחו בני זוג יהודים. במקרה אחר, הופצה עלילת דם לפיה יהודי רצח נוצרייה כדי להכין מדמה מצות.

בין מלחמות העולם התקיימה בעיירה פעילות ציונית, לרבות של תנועות נוער ציוניות. בתקופה זו נמנו בעיירה כ-930 יהודים, מתוך כ-5,100 תושבים.

לאחר כיבוש העיירה בידי הגרמנים בספטמבר 1939, נרצחו בעינויים 22 מיהודי המקום. בימים שלאחר מכן הגיעו לעיירה פליטים יהודים רבים ממערב פולין, והקהילה במקום התגייסה לעזרתם. בעיירה הוקם יודנרט, ופעל במקום סניף של היס"ס. ביוני 1942 גורשו יהודי העיירה לגטו ז'שוב באקציה שבמהלכה נרצחו זקנים וחולים, שייתכן שאחד מהם היה האדמו"ר המקומי, הרב מאיר שפירא.

מגטו ז'שוב הועברו יהודי העיירה ביולי 1942 עם יתר יהודי הסביבה למחנה ההשמדה בלז'ץ.

## קישורים חיצוניים

* 
* בלאז'ובה באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:פודקרפצקיה: יישובים
קטגוריה:קהילות יהודיות בפולין
קטגוריה:שואת יהודי פולין: קהילות
זלמן רונקיל (השני)

רבי **שלמה זלמן רונקיל** (או **רונקֶל**; נפטר בשנת ה'שכ"ב, 1562) היה רב ולמדן מחכמי קראקא בדורו של הרמ"א.

## ביוגרפיה
נולד לרב יואל רונקיל, שלפי השערה היה מצאצאי רבי זלמן רונקיל אב"ד מגנצא. למד בישיבה בפדובה אצל רבי אברהם מינץ בנו של רבי יהודה מינץ, נישא לרייזל קצנלנבוגן, נכדת רבו, בת חתנו רבי מאיר קצנלנבוגן (מהר"ם פדובה).

עמד לימין רבו, רבי אברהם מינץ בעת המחלוקת עם רבי יעקב פולק, ומוזכר לגנאי ב"כתב החרם" שהוציא האחרון נגד רבו.

הוא נפטר בקראקא בשנת ה'שכ"ב, 1562, ונקבר בה. בנו היה רבי חיים, וצאצאיהם כונו **ח"ר** על שם בנו ואשתו: חיים רייזל'ס.

יש המייחסים לו את החיבור "חתן דמים" (פראג שס"ה), אך כבר הוכיח יצחק יודלוב שהזיהוי שגוי וכי המחבר הוא רבי זלמן רונקיל הראשון.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשוני האחרונים
קטגוריה:קרקוב: רבנים
קטגוריה:נפטרים ב-1562
קטגוריה:יהודי פולין במאה ה-16
מקדש בעל שמין בתדמור

**מקדש בעל שמין בתדמור** היה מקדש עתיק באתר הארכאולוגי בעיר תדמור בסוריה. המקדש הוקדש לאל הכנעני בעל שמין, שהיה אל השמים השמי, אחד משני האלים הראשיים של העיר תדמור.

## היסטוריה
[350px|ממוזער|שמאל|מקדש בעל שמין על רקע [האכסדרה הגדולה בתדמור|האכסדרה הגדולה כפי שהוא מופיע בספרו של רוברט ווד, 1753]]
השלב המוקדם ביותר של המקדש מתוארך לסוף המאה השנייה לפנה"ס. המקדש נבנה מחדש בשנת 131 לספירה. המזבח שבחזית המקדש תוארך לשנת 115 לפנה"ס. עם כניסת הנצרות לאזור במאה החמישית לספירה, המקדש הוסב לכנסייה.

בשנת 1751 הגיעה משלחת שבראשה עמדו רוברט ווד  וג'יימס דוקינס . המשלחת למדה את האתר ואת המבנים הארכיטקטוניים שלו. בין המבנים שתוארו על ידיה היה גם מקדש בעל שמין. המשלחת פרסמה את ממצאיה בשנים 1753 ו-1757.

המקדש נחפר בין השנים 1956-1954 על ידי משלחת ארכאולוגית שווייצרית  שאורגנה על ידי אונסק"ו. המקדש היה אחד מהמבנים העתיקים המושלמים ביותר ששרדו בתדמור. בשנת 1980 הוכרז המקדש על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית יחד עם האתר העתיק של תדמור. במסגרת מלחמת האזרחים בסוריה נכבשה העיר תדמור על ידי ארגון המדינה האסלאמית ובחודש אוגוסט 2015 המקדש פוצץ ונהרס על ידו.

## המבנה
left|ממוזער|חלקו הפנימי של המקדש, 2007
המבנה נבנה באתר, שעוד לפני בניית המקדש, שימש לכל אורך המאה הראשונה לספירה והעשורים הראשונים של המאה השנייה כמקום קדוש שבו הועלו זבחים לכבודו של האל בעל שמין.

המקדש היה במקורו חלק ממתחם גדול של שלוש חצרות שייצגו עירוב סגנונות בנייה אדריכליים רומיים וסוריים. המבנה שכן בצדה הדרומי של החצר המרכזית. הפרופורציות של המקדש והכותרות היו רומיות, ואילו האלמנטים על גבי הקורה הראשית הארכיטרב וצדי החלונות היו בסגנון סורי. הכותרות של העמודים עוטרו בעיטורים בסגנון הסדר הקורינתי המזכיר את צמח הקוציץ. הפורטיקו - מבנה השער היה מורכב משישה עמודים. הקירות הצדיים היו מעוטרים בפילסטרים, שהם רכיבי בניין אדריכליים דמויי עמוד הצמודים לקיר.

## כתובת והקדשה
על תושבת העמוד התומך בפרוטומה של מַלֵה אגריפה, שתמך בהקמת המקדש, נמצאה כתובת בשפות יוונית ותדמורית (ניב מקומי של השפה הארמית, שנכתב בכתב מרובע הדומה לכתב הארמי), שציינה את אגריפה ואת תמיכתו ונכתב בה שהמבנה הוקם בשנת 131 לספירה. הכתובת ציינה גם את ביקורו של הקיסר הרומי אדריאנוס בתדמור בשנת 129 לספירה. הכתובת היא: 

## הרס המקדש
בשנת 2013, במלחמת האזרחים בסוריה, הופצץ חלק מהמבנה וניזוק. פינתו הדרומית-מערבית של המקדש ניזוקה על ידי בוזזים, שפרצו שני פתחים במבנה כדי לבזוז את הריהוט של אולם המבקרים. ב-23 באוגוסט 2015, פוצץ המקדש על ידי ארגון המדינה האסלאמית, שאנשיו הניחו חומר נפץ בתוך מבנה המקדש. ארגון אונסק"ו הכריז שפיצוץ המקדש הוא פשע מלחמה. כשבוע לאחר מכן נהרס באתר גם מקדש בל. ב-5 באוקטובר 2015 פורסם כי הקשת המונומנטלית, שהייתה חלק חשוב באכסדרה הגדולה בתדמור, פוצצה גם היא.

## קישורים חיצוניים

* The destruction of Palmyra's ancient temple of Baalshamin, Syria באתר אונסק"ו, 24 באוגוסט 2015
* Temple of Baalshamin, Palmyra באתר KHANACADEMY

## הערות שוליים

קטגוריה:סוריה: אתרים ארכאולוגיים
בעל שמין
קטגוריה:אתרים ארכאולוגיים רומיים
קטגוריה:סוריה: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:תדמור
קטגוריה:מבנים שנהרסו
קטגוריה:מבנים ובניינים שנהרסו על ידי ארגון המדינה האסלאמית
קטגוריה:מקדשים
בלאשקי

**בלאשקי** (בפולנית: **Błaszki**) היא עיירה במחוז שיירדז שבפרובינציית לודז' בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

## תולדות היישוב
העיירה נזכרת לראשונה בתעודה מהמאה ה-14, כיישוב בבעלות כנסייתית. בשנת 1729 קיבל היישוב זכויות עיר.

## יהודי בלאשקי
חרף הגבלות על ישיבת יהודים באזור, גדלה הקהילה היהודית ביישוב במהלך המאה ה-19. מאמצע המאה ה-19 נעשתה הקהילה ביישוב לעצמאית, לאחר שהייתה כפופה תחילה לקהילת קאליש.

בעיירה פעלו חסידויות גור, אלכסנדר וסוכצ'ב, ובשנת 1916 הוקמה בעיירה ישיבה.

בין מלחמות העולם התקיימה בעיירה פעילות ציונית, אך רוב הקהילה נמנתה על אגודת ישראל, ובעיירה פעלו בית ספר מרשת בית יעקב ובית ספר מרשת יבנה. בתקופה שבין המלחמות היגרו רבים מיהודי העיר לארצות הברית ולמערב אירופה (בבריסל התקבצה קהילה קטנה של יוצאי העיירה) ומעוטם עלו לא"י.
ממוזער|כרטיס חבר באגודה הציונית, בלאשקי פולין, 1917.

בשנות השלושים סבלו יהודי העיירה ממעשי אנטישמיות מצד האוכלוסייה הפולנית, שהגיעו לכדי תקיפת יהודים בעת הליכתם לבית הכנסת, ולשוד של רוכלים יהודים.

בשנת 1921 נמנו בעיירה כ-2,100 יהודים, רוב תושביה, וטרם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמנו בעיירה כ-5,700 תושבים, כמחציתם יהודים. רב יצחק מאיר קנל היה בין ראשי הקהילהעד שעבר לוורשה.

לאחר כיבוש העיירה בידי הגרמנים בספטמבר 1939 הוצאו להורג עשרה מנכבדי הקהילה. לאחר מכן, הוטלה על יהודי היישוב חובת עבודות כפייה, ורכוש היהודים הוחרם.

בדצמבר 1939 גורשו יהודי העיירה לשטחי הגנרל גוברנמן, ונספו שם. מספר יהודים נמלטו במהלך הגירוש והגיעו ללודז' ולוורשה. לאחר השואה שב לעיירה יהודי אחד, אך הלה נרצח עד מהרה בידי פולנים תושבי המקום.

## ראו גם
שואת יהודי פולין

## קישורים חיצוניים
* 

* בלאשקי/ שוורצאו באתר Polish Poland
* בלאשקי ב אתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:לודז' (פרובינציה): יישובים
קטגוריה:שואת יהודי פולין: קהילות
קטגוריה:לודז' (פרובינציה): עיירות יהודיות
ז'ורז'יניו (1991)

**ז'ורז' מינאטו פאולינו** (בפורטוגזית: **George Minatto Paulino**, נולד ב-25 במרץ 1991) הוא כדורגלן עבר ברזילאי-איטלקי אשר שיחק בעמדת הקשר ההתקפי והחלוץ ונודע בכינוי **ז'ורז'יניו** (**Georginho**).

## קריירה
בינואר  הצטרף לקאפיבריאנו. ב-2 בפברואר 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בתיקו 1-1 נגד סנטו אנדרה. באוגוסט  הושאל לקלוב דה רגאטס ברזיל בה שיחק רק משחק אחד, ובתום העונה חזר לקאפיבריאנו. במאי  הצטרף לגוארני בה לא השתלב וכעבור 7 חודשים בלבד חזר לקפאיבריאנו.

ביולי  הצטרף למחנה האימונים של בני סכנין וכעבור חודש חתם במועדון לעונה אחת עם אופציה לעונה נוספת. ב-22 באוגוסט 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי סכנין בהפסד 3-2 למכבי תל אביב בו אף הבקיע את שער הבכורה שלו במדי סכנין.

ב-21 במאי 2017, חתם ז'אורז'יניו לשלוש שנים בבית"ר ירושלים. ב-29 ביוני 2017 ערך ז'ורז'יניו את הופעתו הבכורה במסגרת אירופית בו אף הבקיע את שער הבכורה שלו במדי הקבוצה בניצחון 4-3 על ואשאש ההונגרית. ב-30 ביולי ערך את הופעתו הבכורה שלו בישראל במדי הקבוצה בניצחון 3-1 על מ.ס אשדוד במסגרת גביע הטוטו. בבית"ר, ז'ורז'יניו הוסט מספר פעמים לעמדת החלוץ. ב-11 באוקטובר 2019, לאחר שלא שיחק  כמעט שנתיים לאור פציעה שוחרר רשמית השחקן מביתר ירושלים, לאחר שהגיע לסיכום עם הנהלת המועדון.

ז'ורז'יניו פרש ממשחק פעיל במרץ 2020 לאחר שסבל מפגיעה בסחוס של הברך שבעקבותיה עבר שני ניתוחים וניסה לחזור למגרשים פעמיים ללא הצלחה.

ז'ורז'יניו מחזיק בדרכון איטלקי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קשרי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:כדורגלני קריסיומה
קטגוריה:כדורגלני גוארני
קטגוריה:כדורגלני בני סכנין
קטגוריה:כדורגלני בית"ר ירושלים
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים ברזילאים בישראל
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1991
צמרן חום

**צמרן חום** (שם מדעי: *Lagothrix lagotricha*) הוא מין צמרן ממשפחת קופי עכביש והוא קוף שעיר וגדול ואחד מהמינים הגדולים ביותר של קופים רחבי אף.
## מאפיינים
על אף שמו, לצמרן פרווה אפורה כהה. הצמרן החום חי בקבוצות קטנות ביערות האמזונאס במדינות קולומביה, אקוודור, פרו וברזיל.

זהו קוף גדול שיכול להגיע לאורך 70 ס"מ ולמשקל 5–7 ק"ג. הוא בעל זנב ארוך ושעיר, מתפתל והוא יכול להיאחז בעזרתו. הוא בעל פרווה עבה וצמרירית, שנתנה לו את שמו והיא אפורה כהה עם פנים חומות והידיים ורודות וחזקות עם אחיזה טובה בענפים. קופים אלה אינם נפוצים והם יותר איטיים מקרובי משפחתם. הם צמחוניים ואוכלים בעיקר עלים ופירות על העצים וגם זרעים וחסרי חוליות. הם ממעטים מאוד לרדת לקרקע היער.

קופים אלו נעשים נדירים יותר ויותר והם בסכנת הכחדה כתוצאה מכריתה של יערות הגשם.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1812
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אלכסנדר פון הומבולדט
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קופי עכביש
קטגוריה:ברזיל: יונקים
בלוניה

**בלוניה** (בפולנית: **Błonie**) היא עיירה בפרובינציית מזוביה שבפולין, השוכנת כ-18 ק"מ מערבית לוורשה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.

## תולדות היישוב
היישוב נזכר לראשונה במאה ה-13, ככפר בבעלות משפחת האצולה מאזובייצקי. בסוף המאה ה-14 הוענקו ליישוב זכויות עיר, והעיירה הפכה למרכז מסחר ומלאכה אזורי.

באמצע המאה ה-17 נהרסה העיירה כתוצאה מפלישת האימפריה השוודית, ועם תחילת המאה ה-19 החלה העיירה להתפתח.

## יהודי בלוניה
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא מהמאה ה-15. לאחר מכן נאסרו מגורי יהודים בעיירה, והיישוב היהודי בה חודש רק בשנת 1862 עם ביטול המגבלות.

לפני מלחמת העולם הראשונה היוו יהודי בלוניה מחצית מכלל אוכלוסיית העיירה, במהלך הקרבות ולאחר הכיבוש הרוסי החוזר, נרצחו חלק מיהודי העיירה והוצרו צעדי הנשארים. כמעט כל יהודי העיירה נאלצו לעזוב אותה. בשנת 1920, בזמן המלחמה הפולנית-סובייטית, הואשם רב העיירה אפרים פישל שפירא בהאשמת שווא של סיוע לצבא האדום, והוצא להורג.

בין מלחמות העולם השתקמה הקהילה, ופעלו בה המפלגות הציוניות השונות, ובראשן המזרחי. כמו כן, פעלה בעיירה אגודת ישראל. בשנים אלו נמנו בעיירה כ-1,260 יהודים, כרבע מסך תושביה.

[שמאל|ממוזער|250px|[אנדרטה לזכר יהודי גרודז'יסק מזובייצקי ובלוניה שנספו בשואה, בבית העלמין בחולון]]
בתחילת ספטמבר 1939 נכבשה בלוניה בידי הגרמנים, ועם כניסתם אליה, שדדו את חנויות ובתי היהודים, וחטפו יהודים לעבודות כפייה. זמן קצר לאחר מכן מונה בעיירה יודנרט, שנצטווה לספק לגרמנים את דרישותיהם מהקהילה. בחודשים הראשונים לכיבוש הגיעו לעיירה מאות פליטים יהודים שגורשו מיישובי הסביבה, והיודנרט המקומי התגייס לעזרתם. בסתיו 1940 הוקם בעיירה גטו, שבראשית 1941 נמנו בו כ-2,100 יהודים, שסבלו מתנאי מחיה קשים. באמצע פברואר 1941 חוסל הגטו בעיירה, ויושביו הועברו לגטו ורשה, ממנו שולחו בקיץ 1942 למחנה ההשמדה טרבלינקה. בית העלמין היהודי בעיירה נהרס בידי הגרמנים.

## קישורים חיצוניים

* 
* בלוניה באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מזוביה: יישובים
קטגוריה:קהילות יהודיות בפולין
קטגוריה:גטאות בפולין
קטגוריה:קהילות יהודיות שמונצחות בבית העלמין הדרום
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
תחש גמדי

**תחש גמדי** (שם מדעי: *Trichechus pygmaeus)* הוצע כמין על ידי מארק ואן רוסמלן, חוקר פרימטים מאוניברסיטת אמסטרדם. להפרידו מתחש הנהרות האמזוני, הקרוב אליו, ושהוגדר שנים כתת מינו, מכך אמור להזכירו בתכונותיו, ובמקום מחייתו, ממדיו קטנים וקומפקטיים ביחס למינים אחרים ממשפחת התחשאים: משקלו לא עולה על 60 ק"ג כשאורכו מגיע ל-130 ס"מ. למעשה, המין הקטן ביותר ממשפחת התחשאים.
הוא ניזון בעיקר מצמחי מים.
ארגון הIUNC אינו מכיר בו כמין נפרד.

## קישורים חיצוניים

* כתבה על התחש הגמדי 

## הערות שוליים

קטגוריה:תחשי הנהרות
קטגוריה:מגה-פאונה של אמריקה הדרומית
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-2015
פרס אגדת יורוליג

[ממוזער|שמאל|200px|[תיאודורוס פאפאלוקאס|תיאו פאפאלוקאס, הזוכה הראשון בפרס]]
**פרס אגדת יורוליג** (באנגלית: **Euroleague Basketball Legend Award**) הוא פרס המוענק על ידי חברת היורוליג לכוכבי ליגת היורוליג הגדולים ביותר בכל הזמנים. הזוכים בפרס, שחולק לראשונה בשנת , מוכרזים רשמית כ"אגדות יורוליג".

## אגדות היורוליג

## הערות שוליים

קטגוריה:פרסי יורוליג
רנה מיחליץ'

**רנה מיחליץ**' (בסלובנית: **Rene Mihelič**; נולד ב-5 ביולי 1988) הוא כדורגלן סלובני המשחק בעמדת הקשר בקאלסדורף מליגת העל הסלובנית.

## קריירה
מיחליץ' התחיל את הקריירה שלו במריבור ועד מהרה הפך לשחקו הרכב בקבוצה הבוגרת. בקיץ  חתם בנסיונל מדיירה מליגת העל הפורטוגזית, בה לא מצא את מקומו ובינואר  הושאל ללבסקי סופיה הבולגרית עד לסיום העונה. את עונת  מיחליץ' התחיל כשחקן חופשי עד שבאוקטובר  חתם בזאברץ' הסלובקית עד שעבר בינואר  לדברצן ההונגרית במדיה שיחק במשך עונה וחצי.

ב-1 בספטמבר 2015 הגיע מיחליץ' לישראל וחתם ל-3 שנים בהפועל רעננה מליגת העל. מיחליץ' שיחק שנה וחצי במועדון, וב-2 בפברואר 2017 שוחרר מהקבוצה בעקבות קשיי התאקלמות של אשתו.

לאחר תקופה קצרה בריגה מליגת העל הלטבית, הגיע מיחליץ' לליגת העל ההודית, וביולי 2017 חתם בקבוצת צ'נאיין. באוגוסט 2018 חתם בקבוצת דלהי דינמוס.

ב-29 באפריל 2019 מיחליץ' חתם בפרסיב באנדונג מליגת העל האינדונזית.

ב-15 בינואר 2021, מיחליץ' חתם בסוטייסקה ניקשיץ' מליגת העל המונטנגרית.

בקיץ  מיחליץ' חתם בקאלסדורף.

ב-22 באוגוסט 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סלובניה במשחק ידידות נגד  שנגמר בתוצאה 1-1 כאשר הוא בן 19, חודש ו-17 ימים ובכך הפך לשחקן הצעיר ביותר שרושם דקות משחק בנבחרת. בסך הכל ערך שלוש הופעות במדי הנבחרת באותה שנה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים סלובנים
קטגוריה:קשרי כדורגל סלובנים
קטגוריה:מריבור: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני מריבור
קטגוריה:כדורגלני נסיונל מדיירה
קטגוריה:כדורגלני לבסקי סופיה
קטגוריה:כדורגלני דברצן
קטגוריה:כדורגלני הפועל רעננה
קטגוריה:כדורגלני ריגה
קטגוריה:כדורגלני צ'נאיין
קטגוריה:כדורגלני פרסיב באנדונג
קטגוריה:כדורגלני סוטייסקה ניקשיץ'
קטגוריה:כדורגלני נבחרת סלובניה
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים זרים בפורטוגל
קטגוריה:ספורטאים סלובנים בבולגריה
קטגוריה:ספורטאים זרים בהונגריה
קטגוריה:ספורטאים סלובנים בישראל
קטגוריה:ספורטאים זרים בלטביה
קטגוריה:ספורטאים זרים בהודו
קטגוריה:ספורטאים זרים באינדונזיה
קטגוריה:ספורטאים זרים במונטנגרו
קטגוריה:ספורטאים סלובנים באוסטריה
קטגוריה:סלובנים שנולדו ב-1988
דורוקולי אזרה

**דורוקולי אזרה** (שם מדעי: *Aotus azarae*) הוא מין של קוף לילי מהסוג דורוקולי החי ביבשת אמריקה הדרומית במדינות: ארגנטינה, ברזיל, בוליביה, צ'ילה ופרגוואי והוא בין הקופים היחידים החיים בלילות אף על פי שאוכלוסיות מסוימות פעילות גם ביום. המין נקרא על שם החוקר פליקס דה אזרה (1746-1821).

## מאפיינים
בני המין הם קופים קטנים מאוד ואורכם קרוב ל 340 מ"מ ומשקלם מגיע ל-1,250 גרם בזכרים כשהנקבות קטנות במעט גרמים. בשל אורח חייהם הליליים וחיותם במעבה היער, קשה לחקור אותם ואת משקלם במדויק. מעריכים שבשבי הם חיים עד 20 שנה.

דורוקולי אזרה הוא מין מונוגמי שבו הזכר והנקבה חיים יחדיו והזכר מטפל יחד עם האם בצאצאיו עד לגיל שנתיים-שלוש.

קופי הלילה הם באופן כללי אוכלי פירות שונים בתוספת של עלים, צוף פרחים וחרקים. רוב החיות אוכלי הפירות ישנים בלילות כך שיש מעט מאוד תחרות איתם. הם חיים במגוון יערות מיער גשם טרופי ליערות נשירים ועד למרגלות האנדים בגובה 1,250 מטר. הם נוהגים לשכון בצמרות וללון בין הענפים שם ביום או בשעות הערב המוקדמות.

קופים אלו עלולים להיטרף על ידי חתולים כמו הפומה, האוצלוט והיגואר, הטאירה, ינשופים ונחשים גדולים, אך ע"פ רוב הם נמנעים מסכנה וכשיש כזו הם קוראים קריאת אזהרה ונמלטים בקפיצה לענף אחר.

## מיון
לדורוקולי אזרה שלושה תת-מינים:
**Aotus azarae azarae*
**Aotus azarae boliviensis* - תת-המין הקטן ביותר
**Aotus azarae infulatus*

## ראו גם
*קופים רחבי אף
*קופי סנאי
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אלכסנדר פון הומבולדט
קטגוריה:צבוסיים
קטגוריה:ברזיל: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1811
קטגוריה:יונקים ביער האמזונאס
ז'אן ולז'אן

**ז'אן ולז'אן** (בצרפתית: **Jean Valjean**) הוא דמות בדיונית, הפרוטגוניסט העיקרי ברומן משנת 1862 של ויקטור הוגו "עלובי החיים". ז'אן ולז'אן הוא אסיר משוחרר ואדם קשה יום, אשר מצליח להיחלץ ממצבו האישי הגרוע ולהפוך לאדם טוב, אך ממשיך להימלט כמעט כל ימיו ממערכת אכיפת החוק, ובעיקר ממפקח המשטרה ז'אבר, בעוד מצפונו ממשיך לייסר אותו על עברו. במשך החלק השני של הספר ולז'אן מתמסר לגידולה של קוזט.

## הדמות
ולז'אן מתואר כאדם חזק פיזית, שמשתווה בכוחו למספר גברים יחד. כוחו הרב משמש סימן זיהוי שלו, ומוביל בין היתר לזיהויו על ידי ז'אבר, כאשר ולז'אן מציל את חייו של אדם שנלכד תחת עגלה בנוכחותו.

מבחינה נפשית, ולז'אן עובר בתחילת הספר תהליך של חזרה בתשובה, כאשר מאדם רע הוא הופך לאדם מוסרי, והתנהגותו משמשת דוגמה להתנהגות של "אדם מושלם", בהשפעתו של ההגמון "בינווני". עם זאת מבצע ולז'אן בשוגג גניבה של מטבע מילד קטן, ומעשה זה מחייב אותו - כאסיר משוחרר - לעונש של מאסר עולם. לכל אורך הספר חווה ולז'אן נקיפות מצפון על היותו אסיר נמלט, ורואה עצמו כלא שייך לחברה הנורמטיבית. עם זאת, מתואר ולז'אן על ידי אחרים כ"אדם קדוש", בשל מעשיו הטובים והסבל שהוא עובר.

לאורך העלילה ולז'אן מתייסר כמה פעמים בלבטים מוסריים קשים, זאת כאשר אין ברירה רק בין רע לטוב אלא בין ערך אחד לערך אחר. ולז'אן מצליח להתגבר על נטיותיו האנוכיות, ולבחור בצד המוסרי, זאת על אף שהוא חש פיתוי להתעלם מהמוסר לטובתו וכמעט נכנע לכך. למשל, אף שהוא חש שנאה עזה למריוס מחמת קנאתו באהבתם שלו ושל קוזט, הוא מסכן את חייו כדי להציל את מריוס ממוות.

לאחר השחרור מצליח ולז'אן להשתקם ולפתח תעשיית תכשיטים באזור בו הוא מתגורר, תחת הזהות הבדויה "מר מדלן". יזמתו הופכת אותו לאחד האנשים העשירים במחוז, והוא תורם לשגשוגו של האזור כולו. בהמשך הוא אף הופך, שלא מרצונו אלא לאור הפצרותיהם של בני עירו, לראש עירייה.

ולז'אן מתואר כאדם סגפן, שלא צורך כל מותרות ומפזר את כספו לעניים ולתרומות. מנהלת משק הבית שלו מעריצה אותו על טוב ליבו והשלימות המוסרית שלו, ואף משקרת על מנת להצילו מפני ז'אבר, אף שלא הוציאה דבר שקר מפיה כל חייה.

ולז'אן הפך לאחר פרסום הספר "עלובי החיים" לארכיטיפ של קדוש מעונה, אשר נרדף גם על ידי סביבתו וגם על ידי מצפונו.

## הנצחה
כוכב לכת מינורי , נקרא על שמו של ז'אן ולז'אן, ומקשר בין מספרו בכלא (כאסיר מס' 24601) ודמותו בעלובי החיים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:עלובי החיים
קטגוריה:דמויות ספרותיות
קטגוריה:דמויות קולנועיות
קטגוריה:ארכיטיפים
אופוסום עכבר רובינסון

**אופוסום עכבר רובינסון** (שם מדעי: *Marmosa robinsoni*) הוא מין של אופוסום דרום אמריקאי הנפוץ ביערות הגשם הטרופיים. חי במרכז אמריקה, במדינות בליז, טרינידד וטובגו, גרנדה, הונדורס, פנמה, פרו, קולומביה, ונצואלה, ואקוודור והוא נפוץ בחלקים שונים של היער.

תת-מיניו הם:
* *Marmosa robinsoni robinsoni*
* *Marmosa robinsoni chapmani*
* *Marmosa robinsoni fulviventer*
* *Marmosa robinsoni grenadae*
* *Marmosa robinsoni isthmica*
* *Marmosa robinsoni luridavolta*
* *Marmosa robinsoni ruatanica*
* *Marmosa robinsoni simonsi*

## תיאור
פרוותו היא בצבע חום קינמון. בטנו צהובה וצבעו של הגב נע בין אדמדם עד לאפור. הראש בהיר יותר משאר הגוף. יש לו עיניים גדולות ביותר והן מוקפות ב"מסיכה" שחורה עד לאף הוורוד. זנבו ארוך יותר מגופו והוא יכול להיתלות בעזרתו וכן ידיים בעלות כריות אחיזה.

אורכו של האופוסום 26–28 ס"מ ומשקלו עד 110 גרם והוא בין הקטנים שבאופוסומים.

## הרגלים
האופוסום חי ביערות גשם עד גובה של 2,500 מ' וכן ביערות נשירים יותר, ביצות מנגרובים וסוואנות טרופיות. האופוסומים מחפשים בין הענפים פירות וחרקים ולעיתים אוכלים גם פירות של קקטוסים. נקבות בהיריון שניזונות היטב עולות במשקל פי 3 מהזכרים כך שאזורים עם שפע אוכל הם מבוקשים. האופוסומים הם יחידאים ויתקפו אופוסום שייכנס לטריטוריה שלהם.

האופוסומים ממליטים 6–14 צאצאים לאחר היריון של 14 ימים בלבד. הנקבה ממליטה אותם בתור קן נטוש חור בעץ או גבעול בננה ומגדלת אותם בתוך הכיס שלה עד התבגרותם.
מצב השימור של המין ללא חשש.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1898
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אוטרם בנגס
קטגוריה:אופוסומיים
קטגוריה:בליז: יונקים
קטגוריה:הונדורס: יונקים
קטגוריה:גרנדה (מדינה): יונקים
קטגוריה:יונקים ביערות הגשם של אמריקה המרכזית
קטגוריה:פנמה: יונקים
זליקמן מבינגא

רבי **אהרן הלוי ציון**, המוכר בכינויו רבי **זעליקמן בינגא** (לעיתים: **מהר"ז בינגא** או **בונגא**; **מהר"ז אופנהיים**; **מהר"ז סגל** ו**מהר"ז אנדרנך**; נפטר בסביבות שנת ה'ר"ל, 1470), היה רב מאחרוני הראשונים באשכנז. רבה של בינגא . מחותנו ותלמידו המובהק של מהרי"ל.

נחשב לאחרון המחברים ההלכתיים במערב גרמניה בתקופת הראשונים.

## ביוגרפיה
נולד לרב נתן ב"ר יצחק מצאצאי רבי יקר הלוי מקלוניא. אבי אמו היה רבי מנחם ציוני מחבר הספר "ציוני" על התורה. למד מפי אביו וזקניו ומפי המהרי"ל, מלבדם היה גם תלמידם של רבי אנשיל ורבי זוסקינט מקלוניא, של רבי יצחק ארוויילר ושל רבי זלמן בונא.

כיהן משנת ה'ר"ד, 1444, כרבה של בינגא, בשנות ה-50 של המאה ה-15 ישב זמן מה בוורנקבורט, ובראשית שנות ה-60 עבר לגור באופנהיים, אז דבק בו הכינוי "מהר"ז אופנהיים".

בין תלמידיו: מהר"ם מינץ, רבי מנחם בכרך ורבי זלמן קיצינגן. רבני הדור שאחריו כינו אותו בתארים מופלגים, וגם בן דורו רבי ישראל איסרלן בספרו "תרומת הדשן" (סי' רנג) מכנה אותו "שר התורה".

בשנת ה'רי"ד, 1454, ניסה להוביל ביחד עם רבי מנחם מן בכרך שורה של תקנות וגזירות חדשות על קהילות אשכנז, אך היוזמה נתקלה בהתנגדות של רבנים אחרים ובהם תלמידו מהר"ם מינץ, רבי נתן אפשטיין ואחרים.

ספרו יצא לאור מכתב ידו רק בשנות ה-80 של המאה ה-20 בירושלים.

## קישורים חיצוניים
* 
;ספרו
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשוני אשכנז
קטגוריה:יהודי אשכנז במאה ה-15
ניאיגטה (מחוז)

**מחוז ניאיגטה** (ביפנית: *Niigata-ken* 新潟県) הוא מחוז באזור צ'ובו שבאי הונשו, יפן. בירת המחוז היא העיר ניאיגטה.

## היסטוריה
עד רסטורציית מייג'י במחצית השנייה של המאה ה-19 התחלק האזור של מחוז ניאיגטה של היום בין שטחי מחוזות אצ'יגו וסאדו. במהלך תקופת סנגוקו איחד הדאימיו אואסוגי קנשין את שני המחוזות למחוז אחד תחת שליטתו, ואף הפך למנהיג שבט אואסוגי.

העיר ניאיגטה, בירת המחוז, היא העיר הגדולה ביותר ביפן השוכנת לחופו של ים יפן, והייתה עיר הנמל הראשונה לחופי ים יפן שנפתחה לסחר עם מעצמות זרות, לאחר פתיחת יפן למערב על ידי קומודור מת'יו פרי ב-1854. מאז מילאה העיר תפקיד חשוב בסחר בין יפן לבין רוסיה וקוריאה.

בשנות ה-60 וה-70 עבר מחוז ניאיגטה עבודות תשתית ותחבורה רבות שסייעו לפיתוחו, בהן בניית רכבת מהירה ותחנת כוח הידרואלקטרית, הודות לפעילותו של קקואיי טנאקה, פוליטיקאי יליד המחוז, וראש ממשלת יפן בשנות ה-70.

## גאוגרפיה
למחוז ניאיגטה רצועת חוף באורך 240 קילומטרים, לאורך חופי ים יפן, ושטח המחוז כולל גם את האי סאדו. המחוז מתחלק לארבעה אזורים: אזור ג'וּאֶצו בדרום, צ'וֹאֶצו במרכז, קַאֶצו בצפון, והאי סאדו. שיפכו של נהר שינאנו, הארוך ביותר ביפן, נמצא במחוז וכרבע מכלל שטחי המחוז מוקדשים לפארקים לאומיים.

## כלכלה
כלכלת מחוז ניאיגטה נשענת בעיקר על חקלאות, והמוצר העיקרי הוא אורז. מחוז ניאיגטה הוא המחוז השני ביפן בייצור אורז, אחרי מחוז הוקאידו. בסביבת העיר אואונומה מגדלים את זן האורז קושיהיקרי, הנחשב לאיכותי ביותר ביפן. כפועל יוצא מגידול אורז, מחוז ניאיגטה גם מפורסם בייצור מוצרי אורז, כגון סאקה ופריכיות אורז.

בנוסף, משגשגת במחוז גם תעשיית הפרחים, ובייחוד שושנים, צבעונים ואזליאות.

במחוז נמצאו מצבורי נפט, אך לא בכמות המאפשרת עצמאות ליפן, והמדינה עדיין תלויה בייבוא מבחוץ. בעבר פעלו באי סאדו מספר מכרות זהב, אך פעילותם דעכה עד כדי סגירה ב-1989, ובסנג'ו וצובמה ישנם מכרות כסף פעילים.

### ערים
במחוז ניאיגטה 20 ערים:

## קישורים חיצוניים

* 
* 

* האתר הרשמי של מחוז ניאיגטה
* אתר מידע תיירותי על מחוז ניאיגטה

קטגוריה:יפן: מחוזות
קטגוריה:צ'ובו: מחוזות
מירה ליבס

**מירה (מרים) לִיבֶּס** (5 בדצמבר 1913 – 14 בספטמבר 2003) הייתה אמנית וקדרת ישראלית, ילידת האימפריה הרוסית.

## ביוגרפיה
נולדה בריגה, האימפריה הרוסית (כיום לטביה), בשנת 1913. אביה, צבי הירש ליבוביץ, היה סוחר עצים. אחיה היו אסתר רייפנברג, שלמה לבב וחנה זילברטל. דודניה היו הפילוסופים ישעיהו ונחמה ליבוביץ. בשנת 1919, בעקבות מלחמת האזרחים ברוסיה, נמלטה המשפחה לברלין, גרמניה. למרות שהמשפחה הייתה דתית, נשלחה לבית ספר כללי ואף הייתה פעילה בתנועת נוער ציונית. עם עליית המפלגה הנאצית לשלטון עלתה לארץ ישראל. עם זאת שבה לאירופה, שם למדה כשנתיים קרמיקה בפריז ובפראג. עם שובה, באזור שנת 1935, הצטרפה למפעל הקרמיקה "כד וספל" שנוהל על ידי חוה סמואל ופאולה אהרונסון בראשון-לציון. באותה עת התגוררה בתל אביב והייתה קרובה אל הצייר אריה ארוך, שאף יצר בעזרתה במדיום זה. בשנת 1940 נישאה למתרגם וחוקר הספרות יוסף גרהרד ליבס.

לאחר נישואיהם התגוררו בני הזוג כשנה בפרדס חנה, ולאחר מכן התיישבו בירושלים. בשנת 1952 הקימה סטודיו לקרמיקה שמוקם ברחוב אגרון (אז "ממילא"), שם עבדה תקופה ארוכה גם הדסה אופנבכר, אותה הכירה בעת עבודתה ב"כד וספל". בעבודתן המשותפת יצרה אהרונסון את רוב עבודת האובניים, בעוד ליבס הייתה אחראית על החיפוי והכנת הגלזורות. בספטמבר 1976 הציגה מיצירותיה בביתן הקרמיקה שבמוזיאון ארץ ישראל

הייתה אם לבן ובת: בנה, חוקר היהדות והמתרגם פרופסור יהודה ליבס ובתה, הפרופסור לתקשורת תמר ליבס.

## גלריה

קובץ:כד - עבודה של מירה ליבס.jpg|כד, עבודת אובניים וזיגוג
קובץ:Mira libes and hava samuel next to the kiln.jpg|מירה ליבס (משמאל) עם חוה סמואל ב"כד וספל", (1935)


## קישורים חיצוניים

* מירה ליבס באתר "מוזאון ישראל - מרכז המידע לאומנות ישראלית"

## הערות שוליים

קטגוריה:אמניות קרמיקה ישראליות
קטגוריה:אמני קרמיקה ישראלים
קטגוריה:יהודים לטבים
קטגוריה:נשות העלייה החמישית
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
ליבס, מירה
מירה
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראליות ילידות האימפריה הרוסית
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1913
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1913
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2003
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2003
דגל ארבע הפרובינציות

**דגל ארבע הפרובינציות** (באנגלית: **Four Provinces Flag**) הוא דגל המשלב את דגלי ארבע פרובינציות אירלנד ההיסטוריות, לנסטר, אלסטר, מנסטר, וקונכט. הדגל משמש כייצוגם של ארבע הפרובינציות באירועי ספורט ואירועים נוספים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אירלנד: דגלים
קטגוריה:אירלנד: סמלים לאומיים
רפי בן שטרית

**רפאל (רפי) בן שטרית** (נולד ב-2 בינואר 1966) הוא פוליטיקאי ישראלי. כיהן כראש עיריית בית שאן בשנים 2013–2018. ממקימי "מועצת אוקטובר".

## ביוגרפיה
בן שטרית נולד בבית שאן, למד בבית ספר תחכמוני ובתיכון אורט דתי בעיר. ב-1984 התגייס לצה"ל ושירת כקצין קשר באגף המודיעין. הוא רב-סרן במילואים.

לאחר שחרורו למד חינוך והוראה במכללת אורנים אך לא סיים את התואר. הוא עבד כרכז הדרכה ונוער עירוני במתנ"ס בבית שאן, מדריך בכפר הנוער של "אמונה" בעפולה וכמנהל המדרשה להעמקת הזהות היהודית בכפר הנוער הדתי. ב-1999 מונה לרכז מחוז הצפון של תנועת בני עקיבא. ב-2009 מונה למנהל הפנימייה של כפר הנוער "נווה עמיאל" בשדה יעקב.

### פעילות פוליטית
רפי בן שטרית פיתח קריירה פוליטית משמעותית שהחלה במפלגת הליכוד, שם כיהן כיו"ר הנהלת סניף הליכוד בבית שאן וכחבר מרכז הליכוד.בשנת 2003 נבחר בן שטרית למועצת העיר. במהלך כהונתו, שימש כממלא מקום וסגן ראש העיר, אך פוטר מתפקידים אלו על ידי ראש העיר המכהן.

בשנת 2008, ייסד את תנועת "בית שאן החדשה" והתמודד מטעמה בבחירות המוניציפליות הן לראשות העיר והן למועצה. התנועה זכתה בשני מושבים במועצת העיר, ובן שטרית שימש כיו"ר האופוזיציה. באוקטובר 2013, ניצח בן שטרית בבחירות לראשות העיר את ראש העיר המכהן, ז'קי לוי, עם רוב של 50.5% מהקולות. ב-21 בנובמבר 2017, עקב אכזבתו מיחס שרי הליכוד, הודיע על פרישתו מהליכוד ומעבר למפלגת כולנו בראשות משה כחלון. בבחירות המוניציפליות של 2018, הפסיד בן שטרית לז'קי לוי, שהתמודד שוב מטעם הליכוד וזכה ב-63.26% מהקולות, ואילו רשימתו של בן שטרית זכתה בשני מנדטים. לאחר מכן, הצטרף למפלגת תקווה חדשה בראשות גדעון סער. בבחירות של 2023, התמודד תחילה לראשות העירייה, אך בהמשך פרש והצטרף ליריבו ז'קי לוי לריצה משותפת.

בן שטרית היה מיוזמי הקמת ועדת החקירה האזרחית לאסון ה-7 באוקטובר וחבר בה. הוא קרא להקמת ועדת חקירה ממלכתית לאירועי טבח שבעה באוקטובר.

בנובמבר 2024 הקים עם עוד 20 משפחות את "מועצת אוקטובר", התאגדות של יותר מ-1500 משפחות שכולות, משפחות חטופים וניצולי טבח השבעה באוקטובר.

במרץ 2026 הודיע על הצטרפותו למפלגת ישראל ביתנו ועל תמיכה באביגדור ליברמן לראשות הממשלה.

## חיים אישיים
בן שטרית נשוי בשנית ואב לחמישה. בנו אלרואי שירת כלוחם ביחידת האיסוף הקרבי 414 בבסיס נחל עוז, ונהרג בקרב מוצב נחל עוז בטבח שבעה באוקטובר.

## קישורים חיצוניים

* רפי בן שטרית באתר תוכנית בית שאן החדשה
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי עיריית בית שאן
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם הליכוד
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם כולנו
קטגוריה:פעילי מפלגת תקווה חדשה
קטגוריה:אבות שכולים: חללי צה"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1966
טויאמה (מחוז)

**מחוז טויאמה** (ביפנית: **富山県**, *Toyama-ken*) הוא מחוז באזור צ'ובו שבאי הונשו, יפן. בירת המחוז היא העיר טויאמה.

במחוז טויאמה שוכן הכפר גוקאיאמה, שיחד עם הכפר ההיסטורי שירקאווה-גו שבמחוז גיפו מהווים אתר מורשת עולמית.

## היסטוריה
לפני רסטורציית מייג'י נקרא המחוז מחוז אצ'ו, אך לאחר ביטול שיטת ההאן ב-1871 קיבל המחוז את השם ניאיקווה. ב-1876 אוחד המחוז עם מחוז אישיקווה, אך ב-1881 בוטל המיזוג, והמחוז קיבל את שמו הנוכחי.

## גאוגרפיה
מחוז טויאמה גובל במחוזות הבאים: ניאיגטה בצפון-מזרח, אישיקווה במערב, נאגנו בדרום-מזרח, גיפו בדרום, וים יפן מצפון. 30% משטח המחוז מוקדש עבור פארקים לאומיים.

במחוז נמצא ההיבשתי היחיד במזרח אסיה מחוץ לרוסיה, שהתגלה בשנת 2012.

### ערים
במחוז טויאמה 10 ערים:

## כלכלה
בשנת 2014 ייצר מחוז טויאמה 2.5% מכלל האורז שעובד ביפן באותה שנה. תעשיית האורז במחוז מנצלת את שפע מקורות המים הזורמים במחוז, הנובעים בהר טטה, ומספר תחנות כוח הידרואלקטריות נבנו בנהרות המחוז. בנוסף, תעשיית הדייג משגשגת לאורך חופי ים יפן.

מחוז טויאמה ידוע אף בשל תעשיית התרופות ההיסטורית שלו, שמובילה גם היום את שאר תעשיות המחוז, ואחריה נמצאות תעשיית ייצור חלקי אלקטרוניקה (עבור רובטים תעשייתיים ומיכון), ותעשיית המתכת (אלומיניום, נחושת וכו').

## מחוזות תאומים
* 
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יפן: מחוזות
קטגוריה:צ'ובו: מחוזות
קבוצת העשור של היורוליג (2000–2010)

[ממוזער|שמאל|200px|[דיאן בודירוגה]]
**קבוצת העשור של היורוליג (2000–2010)** (באנגלית: **Euroleague Basketball 2000–10 All-Decade Team**) מורכבת מעשרת השחקנים הבולטים בליגת היורוליג בעשור הראשון לקיומה, בין השנים 2000–2010. חברת היורוליג, שיזמה את הרכבת הקבוצה, פרסמה רשימה של 50 מועמדים, מתוכם נתבקשו אוהדי היורוליג וחברי תקשורת נבחרים להצביע ל-10 השחקנים הראויים ביותר להיכלל בקבוצת העשור. הצבעת 35 חברי התקשורת היוותה 75% משקלול הקולות, והצבעת האוהדים היוותה את ה-25% הנותרים. ההכרזה על נבחרי קבוצת העשור התפרסמה ב-15 במרץ 2010, עם סיום שלב הטופ 16 של עונת .

## קבוצת העשור
[ממוזער|שמאל|200px|[דימיטריס דיאמנטידיס]]
[ממוזער|שמאל|200px|[חואן קרלוס נבארו]]
[ממוזער|שמאל|200px|[אנתוני פארקר]]

## יתר המועמדים לקבוצת העשור
[ממוזער|שמאל|200px|[רמונאס שישקאוסקאס]]
[ממוזער|שמאל|200px|[ניקולה וויצ'יץ']]
להלן רשימת 40 השחקנים אשר הוצגו כמועמדים לקבוצת העשור, אך לא נבחרו אליה:

## בחירת האוהדים לקבוצת העשור
מלבד קבוצת העשור הרשמית, פרסמה ליגת היורוליג גם את תוצאות בחירת האוהדים לקבוצה. התקבלו בסך הכול 125,000 הצבעות אוהדים מרחבי העולם, בנוסף ל-1.25 מיליון הצבעות מקוונות. מתוך השחקנים שבחרו האוהדים, ארבעה בלבד נכללו גם בקבוצת העשור עצמה. להלן תוצאות הצבעת האוהדים (נבחרי קבוצת העשור **מודגשים**):
* **[[דיאן בודירוגה]]** – 72,130 קולות
* **[[שארונאס יאסיקביצ'יוס]]** – 70,317 קולות
* **[[רמונאס שישקאוסקאס]]** – 56,687 קולות
* ארווידאס סאבוניס – 47,235 קולות
* דיאן טומשביץ' – 46,373 קולות
* ניקולה פקוביץ' – 43,777 קולות
* מילוש וויאניץ' – 40,295 קולות
* ארווידאס מצייאוסקאס – 39,778 קולות
* מרכוס בראון – 39,702 קולות
* **[[דימיטריס דיאמנטידיס]]** – 39,299 קולות

## הערות שוליים

קטגוריה:פרסי יורוליג
פלגת הארמייה A (האימפריה הגרמנית)

ממוזער|ימין
**פלגת הארמייה A** הייתה פלגת ארמייה גרמנית שפעלה במלחמת העולם הראשונה בחזית המזרחית.

## היסטוריה
ב-18 בספטמבר 1914 הוקמה פלגת הארמייה A על בסיס קורפוס התחלופה, בפיקודו של גנרל לודוויג פון פלקנהאוזן. פלגת הארמייה הגנה באזור לורן, במקום הארמייה השישית שהועברה צפונה. ב-17 באפריל 1916 מונה גנרל פון פלקנהאוזן למפקד מפקדת הגנת החופים, ובמקומו מונה למפקד הארמייה גנרל קרל לודוויג ד'אלזה. ב-4 בינואר 1917 פרש גנרל ד'אלזה מהצבא, ובמקומו מונה למפקד הארמייה גנרל ברונו פון מודרה. במהלך שנת 1918 פעלה הארמייה במסגרת קבוצת הארמיות של אלברכט, דוכס וירטמברג. ב-9 ביוני 1918 מונה גנרל פון מודרה למפקד הארמייה הראשונה, ובמקומו מונה למפקד הארמייה ב-6 באוגוסט 1918 גנרל יוהנס פון אבן שפיקד על הארמייה עד לסיום המלחמה.

ב-11 בנובמבר 1918 עם שביתת הנשק, פורקה פלגת הארמייה.

## סדר הכוחות
### 10 בדצמבר 1914
ב-10 בדצמבר 1914, כללה פלגת הארמייה את היחידות הבאות:

### 30 באוקטובר 1918
בסוף המלחמה, כללה פלגת הארמייה את היחידות הבאות:

## מפקדים
* לודוויג פון פלקנהאוזן (17 בספטמבר 1914 - 17 באפריל 1916)
* קרל לודוויג ד'אלזה (17 באפריל 1916 - 4 בינואר 1917)
* ברונו פון מודרה (4 בינואר 1917 - 9 ביוני 1918)
* יוהנס פון אבן (6 באוגוסט 1918 - 11 בנובמבר 1918)

## ראו גם
* החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה

## קישורים חיצוניים
* ''Die höchsten Kommandostellen des Heeres.'' אתר בגרמנית על צבא גרמניה במלחמת העולם הראשונה

קטגוריה:ארמיות גרמניות במלחמת העולם הראשונה
לותר רנדוליץ

גנרל-אוברסט **לותר רנדוליץ** (בגרמנית: **Lothar Rendulic**; 23 באוקטובר 1887 – 17 בינואר 1971) היה מפקד בכיר בוורמאכט במלחמת העולם השנייה, ואחד משלושת האוסטרים היחידים שהועלו לדרגת גנרל-אוברסט. היה ידוע באכזריותו הרבה כלפי פקודיו.

## ביוגרפיה
### קריירה מוקדמת
רנדוליץ נולד ב-23 באוקטובר 1887 בוינר נוישטאדט למשפחה ממוצא קרואטי. אביו לוקאס היה אוברסט בצבא האוסטרו-הונגרי. בשנת 1910 התגייס רנדוליץ לצבא האוסטרו-הונגרי, ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה, שאותה סיים בדרגת האופטמן.

לאחר המלחמה נשאר רנדוליץ בצבא האוסטרי כקצין מטה, תוך שבמקביל השלים לימודי משפטים באוניברסיטת וינה. בהמשך שימש כנספח צבאי בצרפת ובבריטניה, והועלה לדרגת אוברסט. בשנת 1932 הצטרף למפלגה הנאצית, אך בעקבות זאת נבלמה התקדמותו בצבא.

### מלחמת העולם השנייה
לאחר סיפוח אוסטריה לגרמניה הצטרף רנדוליץ לוורמאכט, ובפלישה לפולין שימש כראש מטה הקורפוס ה-17. ב-15 ביוני 1940 באמצע המערכה על צרפת, מונה רנדוליץ למפקד הדיוויזיה ה-14, שהייתה בעתודת הOKH, וב-6 באוקטובר 1940 מונה למפקד הדיוויזיה ה-52, ופיקד עליה במהלך מבצע ברברוסה כחלק מהקורפוס ה-53 במסגרת הארמייה השנייה, ובמהלך הקרב על מוסקבה פיקד עליה כחלק מהקורפוסים ה-12, ה-43, וה-13 לסירוגין במסגרת הארמייה הרביעית. ב-1 בנובמבר 1942 מונה רנדוליץ למפקד הקורפוס ה-35, שהיה חלק מארמיית הפאנצר השנייה במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, ופיקד עליו עד ה-15 באפריל 1943. ב-14 באוגוסט 1943 מונה רנדוליץ למפקד ארמיית הפאנצר השנייה שפעלה כנגד הפרטיזנים בבלקן. ב-25 במאי 1944 פיקד רנדוליץ על מבצע מוטס שיועד ללכוד את טיטו, וכמעט הצליח במשימתו. ב-25 ביוני 1944 הועבר רנדוליץ לסקנדינביה ומונה למפקד הארמייה ההררית ה-20 במקום גנרל אדוארד דיטל שמת, ופיקד עליה במלחמה כנגד הפינים שעברו לצד בעלות הברית, תוך שהוא משאיר אדמה חרוכה מאחוריו. ב-15 בינואר 1945 מונה למפקד קבוצת ארמיות קורלנד, וב-27 בינואר מונה למפקד קבוצת ארמיות צפון. ב-12 במרץ מונה שוב למפקד קבוצת ארמיות קורלנד, וב-5 באפריל מונה למפקד קבוצת ארמיות דרום, שהפכה לקבוצת ארמיות אוסטמארק ב-30 באפריל, והשתתף עימה בקרב על פראג.

ב-7 במאי 1945 נכנע רנדוליץ בראש חייליו לכוח מהקורפוס ה-20 האמריקני שהיה חלק הארמייה השלישית.

### לאחר המלחמה
לאחר המלחמה נשפט רנדוליץ במשפט בני הערובה על פשעי מלחמה ביוגוסלביה ובפינלנד, וב-19 בפברואר 1948 נדון ל-20 שנות מאסר. בהמשך קוצר מאסרו לעשר שנים, וב-1 בפברואר 1951 הוא שוחרר מהכלא. לאחר שחרורו התגורר רנדוליץ באוסטריה, שם התעסק בפוליטיקה המקומית, וחיבר ספרים.

ב-17 בינואר 1971 מת בעיר פראהאם שבאוסטריה, והוא בן 83.

## קישורים חיצוניים

* לותר רנדוליץ באתר lexikon-der-wehrmacht 

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:פושעי מלחמה נאצים
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים עם עלי אלון וחרבות
קטגוריה:מעוטרי הצלב הגרמני בזהב
קטגוריה:מפקדי גייסות גרמניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מפקדי ארמיות גרמניות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אנשי צבא אוסטרו-הונגרים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מעוטרי אות הזהב המפלגתי
קטגוריה:בוגרי האקדמיה הצבאית הטרזיאנית
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1887
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1971
טום גודמן-היל

**טום גודמן-היל** (באנגלית: **Tom Goodman-Hill**; נולד ב-21 במאי 1968) הוא שחקן אנגלי.

## ביוגרפיה
גודמן-היל נולד בשם **טום היל** ברובע אנפילד שבלונדון, וגדל בעיר ניוקאסל. הוא הוסמך להוראה לפני שפנה לקריירת משחק. בניוקסל שיחק בתיאטרון חובבים "People's Theatre". הוא סיים תואר BA בדרמה ואנגלית עם תעודת הוראה מאוניברסיטת ווריק, שם היה פעיל בתיאטרון הסטודנטים. במשך שנה עבד כמורה ממלא מקום בקובנטרי ואחר כך עבר ללונדון כדי לקדם את קריירת המשחק שלו.

גודמן-היל ידוע מתפקידו כשוטר בסדרה "אידיאלי" של ה-BBC בכיכובו של ג'וני וגאס. בתפקיד אורח שיחק בסדרה "ג'ונתן קריק" בפרק "Miracle in Crooked Lane", ובפרק בסדרת המתח "Murder in Mind". הוא גילם את אלפי בארון בעונה החמישית של "הנוכלים" ואת הכומר גולייתלי בפרק "החד-קרן והצרעה" בסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו" (הפרק על אגאתה כריסטי).

היה לו תפקיד קבוע בסדרות קומיות אחדות כמו ריי בסדרה "המשרד" וב-"Broken News". כמו כן השתתף בסרט "ג'נטלמנים מובחרים".

ב-2007 הופיע גודמן-היל בפרק בסדרה "לואיס" של ITV בתפקיד ריצ'רד הלם. ב-2008 גילם את ג'ון לילבורן  בדרמה התקופתית "The Devil's Whore" של ערוץ 4 הבריטי. גודמן-היל הוא קרוב משפחה של ג'ון לילבורן ויכול לשרטט את הקשר ביניהם דרך 16 דורות. ב-2011 שיחק בתפקיד ניל האנטר בדרמה "Case Histories" בכיכובו של ג'ייסון אייזקס, ובסדרה הקומית "מרגל". ב-2013 הופיע גודמן-היל בסדרה "מר סלפרידג'" בתפקיד רוג'ר גרוב ובסדרה "The Thirteenth Tale" של ה-BBC שיחק בתפקיד ד"ר מוזלי.

ב-2014 שיחק בפרק בעונה הראשונה בסדרה "קראו למיילדת", ובתפקיד מוריס ג'ונס בפרק בשם "The Russian House" בסדרה "המלחמה של פויל" של ITV. ב-2015 כיכב בסדרת המדע בדיוני "אנושיים" של ערוץ 4.

גודמן-היל השתתף בהפקות רבות של רדיו ה-BBC, בהן סדרת התסכיתים "Witness: Five Plays from the Gospel of Luke", בתפקיד אנטון בתוכנית הרדיו "Another Case of Milton Jones", היה המאבטח רון ב-"Self-Storage", ארצ'י בסיטקום הרדיופוני "Hut 33", קלאודיוס בגרסה לרדיו של "אני, קלאודיוס", מרטין בפרק בסדרה "Cabin Pressure".

קריירת המשחק של גודמן החלה בתיאטרון. הוא הופיע במחזה "Pete and Dud: Come Again" מאת פיטר קוק, ובתפקיד אריק במחזה "The Cosmonaut's Last Message To The Woman He Once Loved In The Former Soviet Union" של המחזאי דייוויד גרג. הוא היה מועמד לפרס אוליבייה לשחקן משנה במחזמר "ספאמלוט" בתפקיד סר לנסלוט (ותפקידים נוספים שגילם ג'ון קליז בסרט המקורי), בהפקה שהועלתה בלונדון.

ב-2009 גילם את אנדרו פסטאו, סמנכ"ל הכספים של אנרון במחזה "אנרון" מאת לוסי פרבל בצ'יצ'סטר ובתיאטרון רויאל קורט. בינואר 2010 הועברה ההפקה ל"תיאטרון נואל קווארד". בדצמבר 2009 הוא החליף את מארק גאטיס במחזה "Darker Shores" בתיאטרון המפסטד.

בשנת 2011 שיחק לצד פליסיטי ג'ונס בקומדיה הרומנטית "מסלול לאהבה" של הבמאי פיל טרייל.

בשנת 2015 החל לגלם את דמותו של ג'ו הוקינס בסדרת המדע בדיוני "אנושיים" בערוץ 4. הסדרה הייתה מועמדת לפרס סטלייט ולפרס האקדמיה הבריטית לטלוויזיה לסדרת הדרמה הטובה ביותר לשנת 2016.

## חיים אישיים
לגודמן-היל יש שני ילדים מאשתו לשעבר קרי ברדלי. בת זוגו היא השחקנית ג'סיקה ריין אותה הכיר ב-2010 כשהופיעו יחד בהצגה "Earthquakes in London". ב-2015 התגרש גודמן-היל מאשתו קלי והתארס לג'סיקה ריין.

## פילמוגרפיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אנגלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון אנגלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ווריק
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1968
אברהם יוסף אש

רבי **אברהם יוסף אש** (ה'תקע"ג, 1813 – כ"ה באייר ה'תרמ"ח, 6 במאי 1888) היה רב אורתודוקסי-אמריקאי ממוצא פולני.

## ביוגרפיה
נולד בסמיאטיץ', אז בתחומי פולין הקונגרסאית של האימפריה הרוסית. היגר לארצות הברית בשנת 1852 וייסד עם קבוצת חברים בניו יורק את בית המדרש האורתודוקסי הראשון של יוצאי פולין (ברחוב פרל פינת סנטר) שנקרא מאוחר יותר "בית המדרש הגדול". שנים ספורות לאחר מכן (1860) בחרו בני הקהילה רב, הוא התמודד למשרה ונבחר, אף שלא הייתה לו סמיכה לרבנות והיתר הוראה. פרש לזמן קצר בניסיון להתפרנס כסוחר, אך נכשל וחזר לשמש כרב. עם השנים צבר ניסיון כרב, וידע הלכתי סביר שאפשר לו לפסוק בשאלות הלכתיות פשוטות, ובהיעדר סמכות הלכתית גבוהה יותר, הוא קנה לו מעמד של רב ראשי. למרות מעמדו בקהילה, גופים עתירי כח כמו שוחטי וקצבי העיר לא ראו בו סמכות ופסקו לעצמם דרך קבע בשאלות הלכתיות שהתעוררו.

בשנות ה-70 של המאה ה-19 ניהלו נגדו הרבנים יוסף משה אהרנסון ויודל מיטלמן מחלוקת גדולה, מחלוקת זו לא צלחה והם נאלצו לעזוב את הקהילה. למרות זאת לא הייתה הרבנות יציבה בידיו, חוגים אורתודוקסיים ראו בו רב בלתי מספק, והוא לא הצליח להשליט משמעת כוללת על הקהילה ההולכת וגדלה. תנאים אלו הובילו מיד לאחר פטירתו לחיפוש ומינוי "רב כולל" לניו יורק, הרב יעקב יוסף.

בזמנו נוצרו מסילות הרכבת בעיר ניו יורק והגיע רב חדש לארצות הברית וטען שמותר לקנות כרטיסים מערב שבת ולעלות לרכבת בשבת וזאת לפי מה ששמע מרבי יצחק אלחנן ספקטור הרב מקובנא שברוסיה להתיר ופרסם כן בעיתונים, אך הרב אש דחה את הדברים משום מראית העין של חילול שבת בפני ההמון, ולאחר מכן חזר בו הרב מקובנא והורה להחמיר.
הוביל מחאה כנגד הנוהג שרווח אז לאפשר לרבנים רפורמים לנאום גם בקהילות האורתודוקסיות, מחאה זו החלה בעקבות נאומו של הרב הרפורמי קאופמן קוהלר בבית המדרש החרדי של יוצאי סובאלק ביום שבת 12 ביולי 1884.

הרב אש נפטר בניו יורק בכ"ה באייר ה'תרמ"ח, 6 במאי 1888. מיד לאחר פטירתו הוקמה "אגודת הקהלות באמריקא" והחל תהליך החיפוש אחר רב כולל לניו יורק.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים פולנים
קטגוריה:יהודים שהיגרו מרוסיה לארצות הברית
קטגוריה:ניו יורק: רבנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1813
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1888
ארנב כותנה מזרחי

ממוזער|ארנב כותנה מזרחי
**ארנב כותנה מזרחי** (שם מדעי: *Sylvilagus floridanus*) הוא מין של ארנב החי באמריקה הצפונית, המרכזית והדרומית. הוא בין הארנביים הנפוצים ביבשות אלה וכמו ששמו מציין הוא חי במזרח אמריקה, אף על פי שנמצא גם באורגון, וושינגטון וקולומביה הבריטית ודרומה משם בניו מקסיקו ובאריזונה המערביים. הוא נפוץ באיים הקריביים ובצפונה של דרום אמריקה בקולומביה וונצואלה.

בשל תפוצתו הגדולה הוא מסתגל למגוון של בתי גידול שונים מהרים מושלגים, מדבריות חול, ביצות ויערות גשם. אזורי הגידול העיקריים שלו הם ערבות עשבים או שיחים נמוכים ולעיתים גם ביצות, אבל באופן כללי הוא נמנע מחיים במעבה היערות, שם קשה למצוא מזון וקשה לאתר טורפים ולברוח מהם במהירות כמו באחו ובערבה. בערבה גם יש הרבה עשבים ושיחים שונים שהם עיקרי מזונם של הארנבים. אלו מינים טריטוריאליים והם חיים בנחלות שמשתנות לפי בית הגידול וכמות המזון מחצי דונם ל-4 דונמים. בדרום-מערב השטחים גדולים יותר ויש חפיפות של זכרים בטריטוריות של נקבות ולהפך.

## תיאור
גודל הארנבים הוא גודל בינוני לארנב של 36–48 ס"מ ומשקלם 800–2,000 גרם ואף יותר. צבע הפרווה חום-אדמדם או חום-אפור ולפרטים הצפוניים הפרווה משנה צבע קצת לאפור יותר בחורף. הפנים חומות עם כתם לבן על המצח ובעלי עיניים ואוזניים גדולות שעוזרות בזיהוי טורפים.

הם ניזונים בעיקר מצמחים אך נמצא שהם אוכלים גם פרוקי רגליים. מסוגי העשבים שהם נוהגים לאכול: *Digitaria*, הפרח *Stellaria media*, תלתן, איטן, לחך, סיסנית האחו (*Poa pratensis*) והעשבים *Poa compressa*, *Elymus repens*, *Agrostis*, *Ambrosia psilostachya*, *Solidago* ו-*Taraxacum*. כמו רוב הארנביים הם אוכלים בשדה, מפרישים את הצואה, ואוכלים אותה כדי להפיק יותר חומרים מזינים מהמזון.

אורח החיים של הארנבים הוא דריכות מתמדת לכל סכנה ובריחה מהירה כשהם רואים אותה, ויש להם הרבה סכנות. יש להם מגוון טורפים כמו: פומה, שונר צפוני, זאב אפור, זאב ערבות, דובים, שועלים, סמורים, גיריות, כלבים וחתולים מבויתים, וכן עופות דורסים כמו עיט זהוב, נץ גדול ואוח וירג'יניה. את הקטנים יכולים לטרוף גם אופוסומים, ינשופים ונחשים.

בנוסף הם קורבן להתקפות של חרקים וטפילים שונים ותולעים נמטודות שמעבירים להם מחלות בגופם. הם נהרגים גם מטולרמיה והרבה פרטים גם נדרסים בכבישים. למעשה אחוז הארנבים שמגיעים לבגרות בשנה ראשונה הוא רק 20%.

למרות כל אלה הם אינם נמצאים בסכנת הכחדה בטבע.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ואל אסף אלן
קטגוריה:ארנביים
קטגוריה:מקסיקו: יונקים
קטגוריה:אקוודור: יונקים
קטגוריה:פנמה: יונקים
קטגוריה:גואטמלה: יונקים
קטגוריה:האיטי: יונקים
קטגוריה:ג'מייקה: יונקים
קטגוריה:אל סלוודור: יונקים
קטגוריה:הונדורס: יונקים
קטגוריה:ונצואלה: יונקים
קטגוריה:בליז: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1890
קטגוריה:בעלי חיים בדרום-מזרח ארצות הברית
קטגוריה:קנדה: יונקים
קטגוריה:קולומביה: יונקים