open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
בולבול

[ממוזער|[בולבול צהוב-שת בטורקיה.]]
**בֻּלְבּוּל** (שם מדעי: *Pycnonotus*) הוא סוג של ציפור שיר ממשפחת הבולבוליים החיים באפריקה, דרום אסיה ודרום-מזרח אסיה אך חלקם הופצו לאזורים נוספים.

מקור השם בולבול מערבית, שם הוא משמש באותה הוראה ומקור שמו במלה הערבית ל"בועה" ומקור מים; משם הגיע אל הפרסית והטורקית במשמעות "זמיר" - ואכן הבולבול נודע בשירתו היפה. בסוג זה כ-40 מינים.

## תיאור
הבולבולים חיים בלהקות קטנות ונמצאים יחדיו במשך רוב שעות היום. הם ניזונים בעיקר מחרקים, מפירות ומעלים.

הנקבה בונה את קִנה בתוך סבך הצמחייה, ושם היא מטילה כ-3 ביצים בצבע סגלגל. גוזליה בוקעים עיוורים וללא נוצות.

בישראל נפוץ מאוד המין בולבול צהוב-שת (הקרוי גם בולבול ממושקף) ומזדמן לעיתים המין בולבול לבן-לחיים. מספירה שנערכה בינואר 2024 עולה שהבולבול צהוב-השת היא הציפור השישית הנפוצה בישראל.

## מינים
* *Pycnonotus simplex*
* *Pycnonotus plumosus*
* בולבול אדום-עיניים (*Pycnonotus brunneus*)
* *Pycnonotus zeylanicus*
* *Pycnonotus pseudosimplex*
* *Pycnonotus cinereifrons*
* *Pycnonotus luteolus*
* *Pycnonotus blanfordi*
* *Pycnonotus conradi*
* *Pycnonotus finlaysoni*
* *Pycnonotus flavescens*
* *Pycnonotus snouckaerti*
* *Pycnonotus bimaculatus*
* *Pycnonotus leucops*
* *Pycnonotus xantholaemus*
* *Pycnonotus penicillatus*
* *Pycnonotus xanthorrhous*
* *Pycnonotus sinensis*
* *Pycnonotus taivanus*
* בולבול אדום-שפם (*Pycnonotus jocosus*)
* *Pycnonotus goiavier*
* בולבול אדום שת (*Pycnonotus cafer*)
* *Pycnonotus aurigaster*
* בולבול לבן-לחיים (*Pycnonotus leucotis*)
* בולבול ההימלאיה (*Pycnonotus leucogenys*)
* בולבול צהוב-שת (*Pycnonotus xanthopygos*)
* *Pycnonotus nigricans*
* בולבול אפריקאי (*Pycnonotus barbatus*)
* *Pycnonotus dodsoni*
* *Pycnonotus somaliensis*
* *Pycnonotus tricolor*
* *Pycnonotus capensis*

על מינים נוספים ישנה מחלוקת על שיוכם לסוג והם הועברו לסוגים אחרים.

## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים

* בּוּלבּוּל צהוב-שת, המרכז לטיפוח ציפורי הבר בחצר הבית
* ד"ר נח רוטרי, בולבול, הספרייה הווירטואלית של מטח
* בולבול באתר הצפרות הישראלי
* בולבול באתר משרד החינוך תקשוב דרום

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1826
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פרידריך בויה
קטגוריה:בולבוליים
אייל (פירושונים)

קטגוריה:שמות משפחה עבריים
קטגוריה:שמות פרטיים עבריים לגברים
קטגוריה:שמות פרטיים שמקורם בבעלי חיים
איאיידו

שמאל|ממוזער|250px|השתחוות לחרב, אחד מטקסי האיאיידו
**איאיידו** (**居合道 iaidō**) היא אמנות לחימה יפנית מודרנית (גנדאי בודו) המבוססת על אמנויות הלחימה העתיקות (קוריו) איאייג'וטסו (居合術 iaijutsu), ובאטוג'וטסו (抜刀術 battōjutsu). אמנות זו עוסקת בשליפת הקטאנה, שיסוף היריב, והחזרתה של הקאטנה לנדן, בתנועה זורמת אחת. בימינו, העוסקים באיאיידו משתמשים, בדרך כלל, באיאייטו (חרב קהה המשמשת לאימונים) ולא בשינקן (חרב חדה במיוחד), לפחות בשלבי הלימוד הראשונים.

הדגש באמנות לחימה זו הוא על שליפת החרב ולמעבר להתקפה במהירות המרבית. מצבי ההתחלה יכולים להיות מעמידות קרביות או מתנוחות ישיבה ועמידה רגילות. העוסקים באיאיידו צריכים לצפות למתקפת פתע בכל רגע, והיכולת להגיב במהירות מכל תנוחה יום-יומית נחשבה לחיונית.

הטנשין שודן קאטורי שינטו ריו כלל בתוכנית הלימודים שלו איאייג'וצו כבר במאה ה-15 ובתי ספר שהוקדשו רק לשליפת החרב הופיעו במהלך המאה ה-16 או בתחילת המאה ה-17. רוב בתי הספר המודרניים רואים בסמוראי האיאשיזאקי ז'ינוסקה מינאמוטו נו שיגנובו (1546–1621) את מייסד האיאיידו. מעט מאוד ידוע על חייו, ויש חוקרים הטוענים שהוא לא היה קיים כדמות היסטורית כלל. שני בתי-הספר הגדולים לאיאיידו כיום, מוסו שינדן ריו (Muso Shinden Ryu) ומוסו ג'יקידן איישין ריו (Muso Jikiden Eishin Ryu), טוענים לשושלת שהתחילה מהיישיזאקי.

בדרך כלל, איאיידו משמעותו אמנות הלחימה לשיפור עצמי הנלמדת ב-AJKF (All Japan Kendo Federation) והתאחדויות איאיידו אחרות, לעומת טכניקות לחימה עתיקות יותר, הנלמדות בקוריו (koryu), והנקראות איאייג'וצו. את המילה "איאיידו" קבע נקאיאמה האקודו בתחילת המאה ה-20. לפניו השתמשו בשמות אחרים, כגון "באטו" (*battō*), "באטוג'וצו" (*battōjutsu*) ו"סאיאה נו אוצ'י" (*saya no uchi*).

החלק החשוב באיאיידו, הנקרא לפעמים "החיים של האיאיידו", הוא ה"נוקיצוקה" (*nukitsuke*). זוהי טכניקת שליפה מהירה מאוד, שבה הנדן נמשך לאחור במקביל לשליפת החרב ממנו. בעזרתה ניתן להגיע למצב של התקפה בשיסוף במהירות.

## ראו גם
* חרב יפנית

## קישורים חיצוניים

*העמותה הישראלית לקנדו ובודו
*All Japan Kendo Federation אתר רשמי של התאחדות הקנדו העולמית
* 
* 

קטגוריה:אמנויות לחימה יפניות
קטגוריה:חרבות
קטגוריה:אמצעי לחימה יפניים מסורתיים
בז

[ממוזער|הגדול במיני הבזים - [בז ארקטי.]]
[ממוזער|[בז צוקים.]]
[ממוזער|[בז ניו זילנדי.]]
[ממוזער|[בז ערבות.]]
[ממוזער|[בז אמור.]]
**בז** (שם מדעי: *Falco*) הוא סוג של עוף דורס בעל מספר המינים הרב ביותר במשפחת הבזיים. הבז הוא העוף הטורף ובעל החיים המהיר ביותר בעולם ומתמחה בציד של עופות אחרים.

## מאפיינים
הבז הוא עוף דורס בינוני בגודלו. כנפיו ארוכות וחדות, המקור חזק, בלסת העליונה בליטה דמוית שן ובמקביל לה, פגימה בלסת התחתונה, הנחיריים מעוגלים עם פגימה במרכזם.

הבז הוא המהיר מבין העופות הדורסים, הוא תופס את טרפו באוויר או על פני הקרקע לאחר שארב לו תוך כדי ריחוף באוויר. הוא מסוגל להגיע למהירות של 320 קמ"ש ובכך הוא בעל החיים המהיר ביותר שתועד. כמו כן הבז מסוגל להגיע לכוח G גבוה ממטוס קרב, עד 25G.

הבז ניזון מטרף חי בלבד. המינים הקטנים ניזונים בעיקר מחרקים, והגדולים מעופות ויונקים עד לגודל של תרנגול, אווז או אף ארנבת.

לבז דו-צורתיות זוויגית בגודל ובצבע והנקבות גדולות יותר מהזכרים ויכולות להתמודד עם טרף גדול יותר. שני בני הזוג הם מונוגמיים ונשארים נאמנים זה לזה בכל מהלך חייהם.

הבזים אינם בונים קן, אלא משתמשים בנקרות צוקים או בקינים נטושים. יש להם מחזור דגירה אחד בשנה הכולל תטולה בגודל 3–6 ביצים המוכתמות בצבע חלודה. הזכר משתתף בדגירה ושני בני הזוג מטפלים בגוזלים.

## מינים
### בזים שחולפים/מקננים בישראל
* בז צוקים (*Falco biarmicus*)
* בז ציידים (*Falco cherrug*)
* בז גמדי (*Falco columbarius*)
* בז שחור (*Falco concolor*)
* בז חופים (*Falco eleonorae*)
* בז אדום (*Falco naumanni*)
* בז מדברי (*Falco pelegrinoides*)
* בז נודד (*Falco peregrinus*)
* בז עצים (*Falco subbuteo*)
* בז מצוי (*Falco tinnunculus*)
* בז ערב (*Falco vespertinus*)

### בזים שלא חולפים בישראל
* בז שועל (*Falco alopex*)
* בז סיישל (*Falco araea*)
* בז אמור (*Falco amurensis*)
* בז אפריקאי אפור (*Falco ardosiaceus*)
* בז חום (*Falco berigora*)
* בז אוסטרלי (*Falco cenchroides*)
* בז אדום ראש (*Falco chicquera*)
* בז ציידים אפריקאי (*Falco cuvierii*)
* בז כתום-חזה (*Falco deiroleucus*)
* בז דיקינסון (*Falco dickinsoni*)
* בז טאייטה (*Falco fasciinucha*)
* בז אפלומדו (*Falco femoralis*)
* בז אוסטרלי אפור (*Falco hypoleucos*)
* בז חרישי (*Falco jugger*)
* בז חיוור (*Falco kreyenborgi*)
* בז ציידים אוסטרלי (*Falco longipennis*)
* בז ערבות (*Falco mexicanus*)
* בז מולוקן (*Falco moluccensis*)
* בז מדגסקר (*Falco newtoni*)
* בז ניו זילנדי (*Falco novaeseelandiae*)
* בז מאוריציוס (*Falco punctatus*)
* בז עטלפים (*Falco rufigularis*)
* בז גדול (*Falco rupicoloides*)
* בז ארקטי (*Falco rusticolus*)
* בז ציידים מזרחי (*Falco severus*)
* בז אמריקני (*Falco sparverius*)
* בז שחור אוסטרלי (*Falco subniger*)
* בז מדגסקרי מפוספס (*Falco zoniventris*)

## ראו גם
*בזיירות - אומנות השימוש בבזים או בדורסי יום חזקים אחרים לציד עופות ויונקים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:בזיים
קטגוריה:איחוד האמירויות הערביות: סמלים לאומיים
קטגוריה:טקסונים קיימים שהתפתחו במיוקן
באד פאוול

**ארל רודולף "באד" פאוול** (באנגלית: **Earl Rudolph "Bud" Powell**; 27 בספטמבר 1924 - 31 ביולי 1966) היה אחד מענקי פסנתרני בג'אז, שינה את הדרך שבה מנגנים פסנתרני הג'אז בכל הסגנונות שלאחר תקופת הסווינג. לצד הסקסופוניסט צ'ארלי פארקר, החצוצרן דיזי גילספי והפסנתרן ת'לוניוס מונק, פאוול נחשב לאחד מאבי הג'אז המודרני, המכונה בי בופ.

## ביוגרפיה
באד פאוול נולד בהארלם, ניו יורק בשנת 1924, הוא היה מראשוני הפסנתרנים שהפסיקו לנגן צליל בס ביד שמאל ("Striding"), אלא להשתמש בה על מנת לנגן אקורדים צבעוניים יותר. בנוסף, לעיתים קרובות עשה שימוש ב-Horn-like-playing, כלומר, נגינת פראזות "בופיות" על פסנתר. הוא התחיל את קריירתו כפסנתרן כבן חסותו של ת'לוניוס מונק, והצטרף להרכביהם של צ'ארלי פארקר וקוטי ויליאמס. בתקרית גזענית פאוול הוכה בראשו על ידי שוטרים, מה שהביא לנזק בלתי הפיך. מאז אותה התקרית באד סבל מכאבי ראש חמורים והתמוטטויות מנטליות רבות. למרות זאת, הוא המשיך להקליט מספר תקליטים מוצלחים, ועבד בשיתופי פעולה עם נגני ג'אז דוגמת צ'ארלי פארקר, דיזי גילספי, צ'ארלס מינגוס ומקס רואץ' - ארבעה אמנים שנחשבים לאבות סגנון הבי בופ, אשר עימם הקליט את האלבום "ג'אז במאסיי הול". באד החמיץ הזדמנויות רבות בגלל הנזק המוחי שלו, ומסופר כי פעם צ'ארלי פארקר אמר למיילס דייוויס שלא יצרף את באד להרכבו משום ש"הוא משוגע אפילו יותר ממני!".

לאחר הקלטת "ג'אז במאסיי הול", באד אושפז בבית חולים פסיכיאטרי בעקבות סכיזופרניה, החל ליטול כלורפרומאזין אשר השפיע על נגינתו, והתאבל על אחיו שנהרג בתאונת דרכים לצד החצוצרן קליפורד בראון. לאחר מספר התקפים מנטליים לאורך שנות ה-50, פאוול עבר להתגורר בפריז והמשיך בקריירתו. הוא הקליט תקליטים בשיתוף פעולה עם הסקסופוניסטים קנונבול אדרלי, סאני סטיט ודקסטר גורדון, וחלה במחלת השחפת בשנת 1963. למרות מחלתו ובעיותיו הנפשיות, פאוול המשיך לנגן, והופעותיו האחרונות בציבור היו בקרנגי הול ובקונצרט לזכרו של צ'ארלי פארקר. הוא אושפז בניו יורק בשל התנהגותו הבלתי-יציבה והזנחתו העצמית, ונפטר ב-31 ביולי 1966 בעקבות שילוב של מחלת השחפת, תת-תזונה ואלכוהוליזם.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:מנהטן: אישים
קטגוריה:פסנתרנים אמריקאים
קטגוריה:נגני בי בופ
קטגוריה:נגני ג'אז: פסנתרנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1924
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1966
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו משחפת
יחידת זמן גאולוגית

גילו של כדור הארץ מוערך בכ-4.5 מיליארדי שנים. אירועים שונים בהיסטוריה הגאולוגית של כדור הארץ משמשים לחלוקתו ל**יחידות זמן גאולוגיות**.

יחידת הזמן הגאולוגית הגדולה ביותר היא **עידן על** (בלועזית: **סופר אאון**), וכאלה קיימים שניים:
*פרקמבריון – "לפני קמבריון" – יחידת הזמן הקדומה והארוכה ביותר, המתחילה בהיווצרות כדור הארץ ומסתיימת לפני תחילתו של הקמבריון.
*פנרוזואיקון – משך תקופתו כחצי מיליארד שנים, החל מהופעת בעלי חיים נראים לעין ועד ימינו.
עידני העל מתחלקים לעידנים, העידנים מתחלקים לתורים, התורים מתחלקים לתקופות והתקופות לגילים.

לחלוקה זו כמה יסודות:
*גיל הסלעים – כל אחת מן החלוקות מגדירה את גילם של הסלעים המצויים בתחומה.
*סוגי בעלי חיים – חלוקות המשנה מהוות תחומי זמן מהם נמצאו מאובנים מסוגים שונים. כך למשל פלאוזואיקון הוא עידן שבו חיו בעלי חיים קדומים, מזוזואיקון הוא עידן בעלי החיים התיכוניים וקנוזואיקון הוא עידן בעלי החיים הצעירים, כלומר האחרונים. באותו אופן מתחלקים גם התורים והתקופות, כאשר בין כמה מהם מפרידים אירועים של הכחדה המונית המציינים שינוי קיצוני בפאונה ובפלורה.

## השוואת הזמנים בהם עוסקים מדעי הגאולוגיה, הארכאולוגיה וההיסטוריה
* גאולוגיה – המדע העוסק בתולדות כדור הארץ, במבנהו, בהרכב חומריו, בכוחות ובתהליכים המעצבים אותו, בהיסטוריה שלו ובתפוצת הסלעים המצויים בו.
* ארכאולוגיה – המדע העוסק בלימוד ושחזור תרבויות אנושיות עתיקות. בהסתמך על ממצאים פיזיים, שהתרבויות הללו השאירו מאחוריהן.
* היסטוריה – המדע העוסק בחקר, מעקב, תיעוד ומיפוי התרחשויות ואירועים מרכזיים בתולדות האנושות מאז יצר האדם את הכתב. מאחר שכדור הארץ התקיים זמן רב לפני היווצרות האדם, והיווצרות האדם קודמת בהרבה לזמן בו יצר האדם את הכתב, הרי שמשך הזמן בו עוסקת הגאולוגיה ארוך בהרבה ממשך הזמן בו עוסקת הארכאולוגיה; ומשך הזמן בו עוסקת הארכאולוגיה, ארוך בהרבה ממשך הזמן בו עוסקת ההיסטוריה.
* התקופה הפרהיסטורית, שהיא התקופה הקדומה בתולדות האנושות שקדמה להמצאת הכתב, נמשכת עד להופעת הכתב בשומר בערך באמצע האלף ה-4 לפנה"ס. מאז החלה ההיסטוריה האנושית המתועדת בכתב כבר 5,500 שנים.
* בארכאולוגיה משמשת מערכת שלוש התקופות כדי לסווג את הפרהיסטוריה האנושית לשלוש תקופות זמן רצופות שהן: תקופת האבן – תקופת הברונזה – תקופת הברזל. תקופת האבן, שהיא הראשונה מבין שלוש התקופות, החלה מהכנת הכלי הראשון על ידי בני האדם, לפני כ-2 עד 5 מיליון שנים.
* לעומת זאת האדן, שהיא התקופה הגאולוגית הראשונה, החלה מהיווצרות כדור הארץ, לפני כ-4,600 מיליון שנים (4.6 מיליארד שנים) ונמשכה כ-750 מיליון שנה.

## ראו גם
* מדידה וציון של זמן
* לוח הזמנים הגאולוגי

## קישורים חיצוניים

* בילי סביר ויאיר הראל, יחידות הזמן הגאולוגי – בספרייה הווירטואלית של '''מטח'''
*תקופות גאולוגיות באתר 'מפה'

קטגוריה:גאוכרונולוגיה
קטגוריה:זמן
קטגוריה:יחידות זמן
צבא הישע

**צבא הישע** היא תנועה נוצרית-פרוטסטנטית בינלאומית וארגון צדקה, העוסק בעבודה אוונגליסטית ופילנתרופית ומספק שירותי רווחה ושירותים הומניטריים שונים. צבא הישע ערוך ומאורגן במתכונת צבאית וחבריו נדרשים למשמעת מוחלטת הכוללת הימנעות מעישון, סמים, שתיית משקאות חריפים והימורים. צבא הישע דוגל במוסר הנוצרי בחיי היום-יום אך שולל את הסקרמנטים. על פי דיווחיו יש בו מעל מיליון וחצי חברים. 

כיום צבא הישע פעיל בלמעלה מ־100 מדינות ומטה הארגון הבינלאומי יושב בלונדון, הדוקטרינה שלו דוגלת ב"קידום הדת הנוצרית, חינוך, וסיוע לחלשים". הגנרל שעומד כיום בראש צבא הישע הוא בריאן פדל. בין פעילויותיו של צבא הישע למען אוכלוסיות מצוקה ומתקשות: חלוקת מזון, הקמת בתי ספר, בתי אבות, מוסדות גמילה, עזרה לבעלי נכויות, טיפול רפואי וכו'.

אחת הפעילויות הבולטות של הארגון היא הפעלת חנויות יד שנייה לבגדים וציוד ביתי. הקהל הרחב תורם את הציוד לחנויות אלה המופעלות בידי מתנדבים ומחיר המוצרים מכסה את שכר הדירה של החנויות בלבד.

## היסטוריה
צבא הישע הוקם כ"מיסיון הנוצרי" בלונדון, בריטניה ב-5 ביולי 1865 על ידי ויליאם בות', שבאותן שנים היה פעיל מתודיסטי והיה חלק של התחיות נוצרית. בשנת 1878 שונה שם הארגון לצבא הישע על מנת להתאים לסגנון ולמראה המעין צבאי של הארגון. ב־10 במרץ 1880 הרחיב צבא הישע את פעילותו גם אל מחוץ לגבולות בריטניה כשפעילים של צבא הישע הגיעו לארצות הברית והחלו פועלים שם. 

הנזקקים הראשונים שזכו לטיפול מצבא הישע היו אלכוהוליסטים, מכורים לסמים, זונות ושאר "דחויי חברה" שהכנסייה באותה עת סירבה לטפל בהם. עבור חסרי בית הארגון הפעיל את בית ארון מתים. צבא הישע פועל לפי עקרונות המוסר הנוצרי (לפי פרשנותו) אולם לא עוסק בעבודה מיסיונרית.

צבא הישע גדל אינטנסיבית באותה תקופה, אולם פעילותו לא נראתה בעין יפה בעיני כל. נרשמו אפילו מקרים של בריונים שנשכרו לצורך הפרעה לישיבות והתכנסויות צבא הישע. מתנגדי צבא הישע אף התאגדו תחת השם "צבא השלד". הפרות הסדר כנגד צבא הישע התבטאו בעיקר בהשלכת אבנים, עכברושים וזפת על כינוסי חברי צבא הישע ותקיפה פיזית של חברי צבא הישע.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

קטגוריה:ארגוני עזרה
קטגוריה:ארגונים בין-לאומיים
קטגוריה:ארגונים נוצריים
כחלאים

**כחלאים** (שם מדעי: Coraciiformes) היא סדרה במחלקת העופות, בה עופות קרקע קטנים עד בינוניים שחלקם חיים בסמוך למקווי מים. 

## מאפיינים
המינים בסדרה ססגוניים במיוחד ומצטיינים בצבעים זוהרים בעלי ברק מתכתי. לרובם 11 אברות-יד ו-12 אברות בזנב. רגליהם בעלות ארבע אצבעות. גודל גופם בין 15 ס"מ ל-45 ס"מ. רובם שוכני עצים ומיעוטם עופות קרקע. הם שומרים על תחום מחייתם ומתגוננים כנגד אויביהם. מרביתם דוגרים בחורים, בכוכים ובמקומות אפלים. מספר הביצים הוא 2–8, והן לבנות או ורודות. מזונם מורכב מחרקים, מיונקים קטנים, מדו-חיים ומדגים.

הגדולה בבני הסדרה היא קוקברה צוחקת (*Dacelo novaeguineae*) שאורכה עד 45 ס"מ ומשקלה עד 450 גרם ודומה לה בגודלו המין קורול (*Leptosomus discolor*), שייתכן ששייך לסדרה עצמאית. הקטן ביותר הוא טודי פוארטו ריקו (*Todus mexicanus*) שאורכו עד 11 ס"מ והוא שוקל רק 5–6 גרם.

## מיון
* משפחת שלדגיים (Alcedinidae)
* משפחת כחלים-קרקעיים (Brachypteraciidae)
* משפחת כחליים (Coraciidae)
* משפחת קורוליים (Leptosomidae) בו מין יחיד קוּרוֹל (Leptosomus discolor) שייתכן ששייך לסדרה עצמאית
* משפחת שרקרקיים (Meropidae)
* משפחת מומוטיים (Momotidae)
* משפחת טודיים (Todidae) - בו סוג אחד טודי (Todus)

שלוש משפחות השלדגים אוחדו למשפחה אחת - השלדגיים.

בעבר נכללו בסדרה גם משפחת הדוכיפתיים (Upupidae) ומשפחת דוכיפתיות עצים (Phoeniculidae), אך עתה הן מסווגות כסדרה נפרדת - דוכיפתאים. המשפחות הקלאוניים וקלאוני הקרקע גם יצאו מהסדרה לסדרת הקלאונאים.

## גלריה

Coracias garrulus in Shirahmad wildlife refuge of Sabzevar 001.jpg|כחל מצוי
Broad billed tody 4.jpg|Todus subulatus
Leptosomusdiscolorcrop.jpg|קורול
Brown-headed Paradise-Kingfisher.jpg|שלדג מהמין Tanysiptera danae
Southern carmine bee-eater, Merops nubicoides, Savuti marsh, Chobe National Park, Botswana (32421989116).jpg|שרקרק ארגמני
Motmot1.jpg|Eumomota superciliosa


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ויליאן אלכסנדר פורבס
*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1884
אווזאים

[ממוזער|[ברבור מצוי|ברבור בקינו.]]
[ממוזער|[ברווז עצים]]
**אֲוָזָאִים** (שם מדעי: Anseriformes) היא סדרה של עופות מים בעל-סדרת דמויי-תרנגול. בסדרת האווזאים 146 מינים, מתוכם 37 מינים המצויים כחולפים ויציבים בישראל.

## מיון
*סוג ללא מקור *Conflicto* - נכחד
*סוג ללא מקור *Naranbulagornis* - נכחד
*תת-סדרה Anhimae
**סוג ללא מקור *Chaunoides* - נכחד
**משפחה קמיקיים (*Anhimidae*)
*תת-סדרה Anseres
**על-משפחה  Anseranatoidea
***משפחה אווזים עורבניים (*Anseranatidae*)
**על-משפחה Anatoidea
***משפחה Paranyrocidae - נכחדה
***משפחה Paranyrocidae - נכחדה
***משפחה ברווזיים (*Anatidae*)

בעבר היו שייכים לסדרה גם משפחת הגסטורניסיים (*Gastornithidae*) והדרומורניטיים (*Dromornithidae*) שנכחדו ועברו לסדרה גסטורניסאים (*Gastornithiforms*).

## תיאור
הגדול באווזאים הוא ברבור מחצצר (Cygnus buccinator) שהוא אחד מהעופות המעופפים הכבדים ביותר ושוקל לעיתים מעל 17 ק"ג, דומה לברבור מצוי בגודל. הקטן ביותר הוא ברווז כותנה גמדי (Nettapus coromandelianus) ששוקל 164 גרם.

לאווזאים צוואר ארוך, רגליים קצרות ומקור רחב. גופם מותאם לשחייה במים בידי שכבת נוצות משומנות כולאות אוויר המסייעות לצוף, תחתית גוף קעורה ושלוש אצבעות רגליים המחוברות ביניהן על ידי קרום שחייה. מקורם רחב ושטוח ומצופה בקרום דק ובקצהו אנקול קצר. למקור שוליים משוננים המותאם לסינון מזון מתוך מים. הלשון עבה ושרירית ובקצותיה בליטות העוזרות לסינון.

הרגלים קצרות וממוקמות בחלקו האחורי של הגוף, כך שבעת שחייתם, משמשות להם הרגליים כמשוט והגה יחדיו, ומאפשרות שחיה מהירה ויציבה. כושר התעופה שלהם מצוין והם מסוגלים להגיע למהירות של כמאה קמ"ש, כאשר חלקם כמו הברבורים עפים בצורת דאייה. הזנב קצר ומשמש כהגה כשבעונת הרבייה מצמיח נוצות מפוארות לחיזור.

האווזאים מקננים על הקרקע בקרבת מקורות מים ורובם גם מזדווגים בתוך המים. מינים רבים של אווזאים הם פוליגמים ומחפשים נקבות רבות בעת הרבייה והם מפוארים וגדולים מהנקבות. עם זאת חלקם מונוגמיים ומשתתפים בחלוקת הצאצאים. המין ברווז שחור-ראש מתרבה בדומה לקוקייה בקיני עופות אחרים כמו אגמית או שחפים. בכל תטולה ישנם בין 2 ל-14 ביצים כשימי הדגירה נעים בין 18 ל-45. הצאצאים מכונים אפרוחים ומסוגלים לנוע בכוחות עצמם, לרוב הם גם מחתימים את אמם ונעים אחריה.

## גלריה

קובץ:Ducks in plymouth, massachusetts.jpg|זוג ברכייה
קובץ:South georgia teal.JPG|חד זנב צהוב מקור
קובץ:Canadagoose.jpg|ברנטה קנדית
קובץ:Mergus serrator.jpg|מרגון בינוני
קובץ:Marmaronetta angustirostris portrait.jpg|ברווז משויש
קובץ:Magpie Goose taking off.jpg|אווז עורבני
קובץ:Southern Screamer RWD9.jpg|קמיקי הצווארון
קובץ:Somateria spectabilis -Central Park Zoo, New York, USA -male-8a.jpg|אדרית מלכותית
קובץ:Tachyeres pteneres Hamburg zoo 24.10.2012.jpg|שני ברווזי קיטור מגלנים
קובץ:Bucephala clangula.jpg|עבראש ירוק
קובץ:Northern Shoveler female RWD2.jpg|מרית צפונית נקבה
קובץ:Ruddy Shelduck 489.jpg|קזרקה חלודית
קובץ:Smew RWD2.jpg|מרגון גמד


## לקריאה נוספת
* מיכה לבנה, **לקסיקון [[החי והצומח של ארץ ישראל]]**, כרך שני, עורך - עזריה אלון, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1995 

## קישורים חיצוניים

* 
* אווזאים במגדיר ציפורי ארץ ישראל 
* רשימת כלל האווזאים המוגדרים בעולם

## הערות שוליים

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1831
קטגוריה:דמויי תרנגול
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן גאורג ווגלר
פלמינגואים

**פלמינגואים** (שם מדעי: Phoenicopteriformes) היא סדרה של עופות מים במחלקת העופות הכוללת כיום רק משפחה אחת – פלמינגואיים (Phoenicopteridae) ובה 6 מינים.

## מאפיינים
הפלמינגואים ארוכי רגליים וצוואר, וגופם דק וארוך. צווארם ורגליהם יוצרים קו אופקי במעופם. מקורם עבה ונטוי במרכזו לכיוון מטה. הפלמינגואים נולדים בצבע אפור, ומשום שהם אוכלים סוג אצות שמכילות פיגמנט בטא קרוטן, הם הופכים לוורודים או אדמדמים. הזכר והנקבה דומים בחזותם, מלבד הבדל קטן בגודל גופם. בצווארם הארוך 19 חוליות ובכנפיהם 12 אברות. הם חברותיים ומתקבצים ללהקות ענק. הם מקננים במושבות צפופות ומבודדות. מצויים בכל חלקי תבל מלבד אוסטרליה ואנטארקטיקה.

הפלמינגו המצוי חולף בשמי ישראל ולעיתים נדירות גם הפלמינגו הזוטר. הפלמינגו חי בסך הכול 30–40 שנה.

## שם
מקור השם **פלמינגו** (Flamingo) בפורטוגזית, שבה פירושו: "להבה יוקדת". פירוש שמם המדעי הוא: "בעלי כנף אדומה" – שם המבוסס על הפניקס, עוף החול האגדי בעל הכנפיים האדומות כאש, שסימל אצל המצרים הקדמונים את השמש ופולחנו נערך בהליופוליס. גם בעברית שם העוף נגזר מצבעו: בספרו "תולדות הטבע" משנת 1866, מכנה שלום יעקב אברמוביץ' (הוא מנדלי מוכר ספרים) את הפלמינגו "להבי" – על שם צבעו הוורוד כלהבה, אך היום הוא קרוי בעברית בשם **שְׁקִיטָן**.

## מיון
עופות אלה הם קרוביהם של הטבלנאים לקבוצה מירנדורניטס, כשבעבר נחשבו לקרוביהם של השקנאים, החסידאים והאווזאים. הם החלו להתפתח במשך האאוקן, כנראה מאבות דמויי-חופמאים והסוג *Juncitarsus* נחשב לפלמינגו הראשון, אף שהוא לא דמה לפלמינגואים המודרניים.

כיום ישנם 6 מינים של פלמינגואים הכלולים במשפחה אחת – פלמינגואיים:
**סוג *Juncitarsus*? – נכחד
*משפחה Palaelodidae – נכחדה
**סוג *Adelalopus*
**סוג פלאולודוס (*Palaelodus*)
**סוג *Megapaloelodus*
*משפחה פלמינגואיים (Phoenicopteridae)
**סוג *Elornis* – נכחד
**סוג *Harrisonavis* – נכחד
**סוג *Leakeyornis* – נכחד
**סוג פלמינגו (*Phoenicopterus*)
**סוג ומין יחיד פלמינגו זוטר (*Phoeniconaias minor*)
**סוג פלמינגו צהוב-מקור (*Phoenicoparrus*)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1888
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי מקס פורברינגר
כנסיית וסילי הקדוש

שמאל|ממוזער|250px|תרשים הקתדרלה
שמאל|ממוזער|250px|תרשים הכיכר האדומה
**קתדרלת ההשתדלות שעל התעלה** (ברוסית: **Собо́р Покрова́ на рву**), הידועה יותר בשמה השני **כנסיית וסילי המבורך** (**Собо́р Васи́лия Блаже́нного**) או **קתדרלת וסילי הקדוש**, היא כנסייה אשר ממוקמת בקצה הדרומי של הכיכר האדומה, ליד מגדל ספאסקיה של הקרמלין, במוסקבה בירת רוסיה.
## היסטוריה
בנייתה הוזמנה בידי איוואן האיום והיא נבנתה בין השנים 1555 ל-1561, כדי להנציח את כיבוש קאזאן. הקתדרלה, שאינה גדולה במיוחד, בנויה מתשע כיפות בעלות בסיס משותף. היא נקראת על שמו של וסילי, קדוש נוצרי אורתודוקסי-רוסי, הקבור בתוכה.

בשנת 1588 בנה הצאר פאודור איוואנוביץ' קפלה נוספת בצדה המזרחי של הקתדרלה, מעל לקברו של וסילי. האגדה מספרת כי איוואן ניקר את עיני האדריכלים פוסטניק יאקובלב, כדי שלא יוכלו לבנות עוד דבר המשתווה ביופיו לקתדרלה. נראה כי האגדה איננה נכונה כיוון שפוסטניק בנה את הקפלה הצפון מזרחית של כנסיית וסילי הקדוש, שנים מאוחר יותר.

בשנת 1871 דמיטרי סטרוקוב ביצע חידוש הציורים בתוך הכנסייה. 

בחצר שלפני הקתדרלה עומדת אנדרטת מינין ופוז'ארסקי לזכר דמיטרי פוז'ארסקי וקוזמה מינין, שליכדו את צבא המתנדבים הרוסי, כנגד הפולשים הפולנים, ב"תקופת הצרות" במאה ה-16 ובמאה ה-17 המוקדמת. הפסל הוקם תחילה בכיכר האדומה, אולם, לאחר שהפריע למצעדי המפלגה הקומוניסטית בכיכר, הועבר למתחם הקתדרלה בשנת 1936.

בסמוך מצפון לקתדרלה ובתחומי הכיכר האדומה, ניצבת בימה עגולה הידועה כלובנויה מייסטו (Лобное место).

היום נחשבת הקתדרלה, לצד אתר תיירות מן המעלה הראשונה, לאחד הסמלים הלא־רשמיים של העיר מוסקבה ושל רוסיה כולה.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* אודות הכנסייה 
* אודות הכנסייה 
* אודות הכנסייה 
* מצלמת רשת
* 

קטגוריה:מוסקבה: קתדרלות

קטגוריה:הכיכר האדומה
קטגוריה:קתדרלות אורתודוקסיות
מגידו

**מגידו** הייתה עיר במערב עמק יזרעאל, בצפון ארץ ישראל.

קטגוריה:שמות משפחה עבריים
מגידו (קיבוץ)

**מגידו (מְגִדּוֹ)** הוא קיבוץ בעמק יזרעאל ובמועצה אזורית מגידו, המשתייך לתנועת הקיבוץ הארצי. הוא נוסד ב-1949 בידי ניצולי השואה, פרטיזנים ולוחמים מפולין ומהונגריה שעלו ארצה. נמצא בסמוך לתל מגידו.

## היסטוריה
במהלך מלחמת העצמאות נכבשה העיירה לג'ון על ידי חטיבת גולני. רוב תושביה ברחו לאום אל-פחם, ובתי העיירה נהרסו. על אדמות הכפר ההרוס, ב-2 בפברואר 1949 הוקם קיבוץ מגידו על ידי קבוצה של השומר הצעיר על שם יוסף קפלן שיצאה ממשמר העמק. המייסדים היו בעיקר יוצאי פולין שעלו לאחר השואה, חלקם דרך מחנות המעצר בקפריסין. חברי הקבוצה התפצלו בין גת, עין השופט, דן ונגבה לצורך וחיזוק הקיבוצים וקבלת הכשרה. החברים בנגבה אף השתתפו בקרבות להגנת המקום במלחמת העצמאות. לאחר קרבות משמר העמק הגיעו אליו חברי הגרעין לחזק את הקיבוץ.

בפברואר 1949 עלו על הקרקע מול פתח נחל עירון. המתיישבים החלו בבניית צריפי מגורים, בית מלאכה ולול. באוגוסט 1949 חגגו את הקמת חדר האוכל וההתחברות לבאר מים. לאחר מספר שנים עלו להקמת נקודת הקבע על גבעה סמוכה.

בשנות ה-50 נוספו למייסדים במועדים שונים קבוצות עולים מלבנון, מקסיקו ומארצות דרום אמריקה. הקיבוץ מנה 460 נפש בשנת 1995.

בשנת 2003 הופרט הקיבוץ, והוא מתנהל כיישוב קהילתי, למעט חדר האוכל שאינו פעיל שמר הקיבוץ על אופיו וסממניו הקיבוציים. בשנת 2008, הוקמה שכונת הרחבה בקיבוץ. שכונה זו קרויה "מגידו החדשה" או בלשונם של תושבי המקום "ההרחבה". בהרחבה שוכנות כ-120 משפחות. רוב דיירי ההרחבה עובדים מחוץ לקיבוץ. דיירי ההרחבה הם חברי הקהילה והם שותפים מלאים בחיי התרבות והחברה של הקיבוץ אך אינם חברי אגודה שיתופית. בית הספר היסודי שבו לומדים רוב ילדי הקיבוץ הוא בי"ס "פלגים" בקיבוץ הזורע. לאחר מכן עוברים הילדים לבית הספר התיכון האזורי "מגידו" בסמוך לקיבוץ עין השופט.

בשנת 2013 שכרה עמותת הנוער בלדנא, במסגרת פרויקט "עודנא" ("שבנו"), את שירותיו של האדריכל שאדי חביב אללה, והוא הכין תוכנית אדריכלית, רעיונית, להקמה מחדש של היישוב לג'ון, הפעם כעיר, בצמוד לקיבוץ מגידו, על אותן אדמות שהמדינה הפקיעה. שאדי (38), תושב הכפר עין מאהל שליד נצרת, מספר שלעבודה שלו קדם דיון נוקב בין בני הנוער שיזמו את הפרויקט - האם להסתפק בחזרה למרחב, או לאדמות המופקעות עצמן. "המסקנה הייתה שהם רוצים לחזור לאותה נקודה. החזון הוא לבצע זאת ליד הקיבוץ, באזור שכיום הוא אזור פתוח, שאין בו בנייה". בשנת 2023, מועצה אזורית מגידו ונציגים של תושבי וואדי עארה פרסמו הודעה משותפת המדגישה קיום פרויקטים משותפים לרווחת כל תושבי האזור, יהודים וערבים, בהקפדה שלא לפגוע באף אחד מיישובי האזור, ובדיון משותף בכל בקשה לשמור את בתי הקברות ואת אתרי התפילה באופן המכבד את המתים ואת החיים.

## כלכלה
ענפי חקלאות: כותנה, גידולי שדה וזיתים. רפת ולול.

בקרבת הקיבוץ: אתר ארכאולוגיה- תל מגידו, נחל הקיני עם טחנות קמח עתיקות.

## גלריית תמונות

קובץ:Meggido Kibbutz (2).JPG|בתי הקיבוץ כפי שהם נראים מתל מגידו
קובץ:MEGIDO01.JPG|מועדון לחבר בקיבוץ מגידו
קובץ:MEGIDO02.JPG|חדר האוכל


## ראו גם
*איה פלוטו - ספר ילדים שעלילתו מתרחשת בקיבוץ

## קישורים חיצוניים

* 
* קיבוץ מגידו באתר מועצה אזורית מגידו
* מגידו באתר הרשות לפיתוח הגליל
* 
* 
* מיכאל יעקובסון: סקירה אדריכלית והיסטורית על חדר האוכל, באתר 'חלון אחורי', 23 ביולי 2016
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1949
קטגוריה:עמק יזרעאל
קטגוריה:קיבוצי הקיבוץ הארצי
קטגוריה:קיבוצים
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם יישוב קדום
קטגוריה:קיבוצים במחוז הצפון
1492

[שמאל|ממוזער|200px|שחזור מודרני של ספינתו של [כריסטופר קולומבוס, הסנטה-מריה]]

## שנת מעבר
שנת 1492 היא השנה בה כריסטופר קולומבוס גילה את אמריקה, ולכן נקבעה כשנת המעבר מתקופת ימי הביניים לתקופת העת החדשה – לפי תיקוף ההיסטוריה העולמית, על פי המקובל בהיסטוריוגרפיה המערבית.

בהיסטוריה היהודית, מקובל לראות בשנה זו סיום לתקופת הראשונים ומעבר לתקופת האחרונים.

__תוכן__
## אירועים

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
איאייטו

ממוזער|250px|חרב איאייטו
**אִיאַייטוֹ** (מיפנית: **居合刀**) היא חרב יפנית בעלת להב קהה, המשמשת לאימונים, במיוחד באמנות הלחימה איאיידו. האיאייטו מחושלת מסגסוגת של אלומיניום ואבץ, שבדרך כלל יותר זולה וקלה מפלדה. האיאייטו לא נחשבת כנשק על פי החוק היפני, ואינה מתאימה לקרבות. האיאייטו הטובות ביותר דומות מאוד לחרבות אמיתיות במשקל, בצורה ובגימור האיכותי.

מתאמנים מתחילים באיאיידו משתמשים תחילה בחרב עץ הנקראת בוקן, ורק לאחר ניסיון עוברים להשתמש באיאייטו, שאינה חדה כשאר הקטאנות ולכן נחשבת בטוחה יותר לאימונים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:חרבות
קטגוריה:אמצעי לחימה יפניים מסורתיים
של מי השורה הזאת?

**של מי השורה הזאת?** היא תוכנית בידור והומור ששודרה בישראל. התוכנית היא גרסה ישראלית של פורמט תוכנית האלתורים הטלוויזיונית האמריקאית "של מי השורה הזאת בכלל?". התוכנית שודרה בשנים 2000–2001 בערוץ 2 בזכיינית טלעד, ושוב בשנים 2006–2007 בערוץ עשר. 

## פורמט
התוכנית בנויה מארבעה שחקנים שמבצעים משחקי תיאטרון וקטעי אלתור שונים לפי הוראות מנחה התוכנית (שלמה בראבא בעונות הראשונות, עידן אלתרמן החל מהעונה השלישית) וגחמות הקהל באולפן. המשחקים עצמם הומוריסטים ומטרתם להצחיק את הקהל. 

השחקנים יכולים למצוא עצמם מאלתרים מצבים ומשנים סגנונות משחק, מדברים בשאלות בלבד ושרים שירים כשהכל מאולתר. בפועל, השחקנים מאלתרים מול קהל, כאשר בטלוויזיה משודרים רק האלתורים הטובים ביותר.

## עונות
התוכנית הישראלית שודרה במשך 4 עונות: 
* עונה ראשונה (ערוץ 2, 2000) - 14 פרקים
* עונה שנייה (ערוץ 2, 2001) - 16 פרקים 
* עונה שלישית (ישראל 10, 2006)
* עונה רביעית (ישראל 10, 2007)

## שחקנים
עונות ראשונה ושנייה:
* שלמה בראבא (מנחה)
* דרור קרן 
* שירה אלון 
* אלון נוימן 
* רועי לוי
* שרון טייכר
* תומר שרון
* יסמין קדר

עונה שלישית:
* עידן אלתרמן (מנחה)
* תומר שרון 
* שמוליק לוי
* אלינור סלע
* מאור כהן
* יעל לבנטל

בעונה הרביעית הצטרפו לצוות העונה השלישית יובל שגב ודוד קיגלר יחד עם ארי עמית.

## ראו גם
* משחק מכור

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2000
קטגוריה:ערוץ 2: תוכניות וסדרות
קטגוריה:טלעד: תוכניות וסדרות
קטגוריה:ערוץ עשר: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות מבוססות על פורמט אמריקאי
גאוגרף

[שמאל|ממוזער|250px|[הגאוגרף, ציור של יאן ורמיר משנת 1669]]
**גאוגרף** הוא חוקר המתמחה בגאוגרפיה, שהיא חקר הגורמים הפיזיים והאנושיים שעיצבו את פני כדור הארץ. על אף שהיסטורית גאוגרפים מזוהים עם הכנת מפות, הרי שהקרטוגרפיה היא רק אחד מענפי הגאוגרפיה. הגאוגרף מתמחה לא רק בתנאים הפיזיים של השטח, אלא גם בהשפעתם על החיים, האקולוגיה, האקלים ומזג האוויר, הכלכלה, השפה, ההיסטוריה והתרבות.

## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:גאוגרפיה
קטגוריה:מקצועות המדע והטכנולוגיה
שינקן (חרב)

250px|ממוזער|שמאל|חרב שינקן
**שִׁינְקֶן** (מיפנית: **真剣**, "חרב אמיתית") היא חרב קטאנה יפנית שחושלה בעידן המודרני, המיועדת בדרך כלל לאימוני איאיידו מתקדמים ולאימוני טאמשיגירי (tameshigiri – אימוני חיתוך).

בניגוד לאיאייטו (חרב מתכת רגילה ללימוד איאיידו), לשינקן להב חד והיא מחושלת בידי אחד מכ-250 נפחי החרבות הפעילים והרשומים באיגוד נפחי החרבות היפני, ומספר חובבנים הפועלים מחוץ לאיגוד. נפחים אלו מוגבלים על-פי החוק היפני לחשל לא יותר מ-24 חרבות בשנה. בשל הגבלה זו, יחד עם הכישורים הייחודיים והעבודה הרבה הדרושה לחישול החרב, השינקן יקרה – מחירה התחלתי עומד על כ-10,000$, וחרבות המחושלות על ידי מוקאנסה (Mukansa) או נינגן קוקוהו (Ningen Kokuho) – נפחי החרבות הטובים ביפן – עולות הרבה יותר.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:חרבות
קטגוריה:אמצעי לחימה יפניים מסורתיים
קטגוריה:חרבות יפניות
פול צ'יימברס

**פול לורנס דונבר צ'יימברס הבן** (באנגלית: **Paul Laurence Dunbar Chambers, Jr**; 22 באפריל 1935 - 4 בינואר 1969) היה מנגני הקונטרבס הבולטים ביותר בג'אז בשנים 1955 עד 1965. היה מהנגנים הראשונים בסגנון שניגנו סולואים בעזרת קשת. צ'יימברס ידוע בעיקר בזכות נגינתו בחמישייה הגדולה הראשונה של החצוצרן מיילס דייוויס, ובזכות השתתפותו ברבים מאלבומיהם של הסקסופוניסט ג'ון קולטריין והפסנתרן וינטון קלי.

## ביוגרפיה
צ'יימברס נולד בעיר פיטסבורג שבפנסילבניה, ארצות הברית. הוא גדל בדטרויט, והיה חלק מסצנת הג'אז שם. כשהגיע לניו יורק, החל להתערות גם בסצנה שם ועבד עם ג'יי ג'יי ג'ונסון, קאי וינדינג וג'ורג' וולינגטון. מאוחר יותר, בשנים 1955 עד 1963, היה חלק מהחמישייה הראשונה של מיילס דייוויס - כשעמם המתופף פילי ג'ו ג'ונס, הפסנתרן רד גרלנד והסקסופוניסט ג'ון קולטריין - והקליט איתו רבים מאלבומיו החשובים של אותה תקופה, ביניהם באלבומים "Kind of Blue" ו-"'Round About Midnight".

אחד המאפיינים הבולטים בנגינתו של צ'יימברס היא הנטייה שלו לנגן קטעי סולו לא רק באמצעות פריטה על מיתרי הבס, אלא גם תוך שימוש בקשת. בנוסף לכך, צ'יימברס עבד בין היתר עם קנונבול אדרלי, ג'קי מקלין, האנק מובלי, לי מורגן, דונלד בירד, פרדי האברד, סאני רולינס, באד פאוול, וס מונטגומרי, קני בורל, צ'ט בייקר, בני גולסון, קני דורהאם וקרטיס פולר, ובנוסף השתתף בפרויקטים של חבריו לחמישייה רד גרלנד וג'ון קולטריין.

לאחר עזיבתם של פילי ג'ו ג'ונס, גארלנד וקולטריין והחלפתם בג'ימי קוב, וינטון קלי והאנק מובלי, החמישייה הראשונה התפרקה בשנת 1962. צ'יימברס הצטרף לטריו של וינטון קלי ועבד כנגן עד לסוף חייו. צ'יימברס, שהיה שתיין והשתמש בסמים, נפטר בגיל 33 ממחלת השחפת, אך עד היום זוכרים את פועלו האדיר בקריירה הקצרה שלו. הסטנדרט "Mr. P.C.", שנכתב בידי ג'ון קולטריין, קרוי על שמו.

## דיסקוגרפיה
**כמוביל הרכב:**
* 1956 - *Chamber's Music*
* 1956 - *Whims Of Chambers*
* 1957 - *Paul Chambers Quintet*
* 1957 - *Bass on Top*
* 1957 - *The East/West Controversy*
* 1958 - *We Three*
* 1959 - *Just Friends*
* 1959 - *Go*
* 1960 - *1st Bassman*

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי פנסילבניה
קטגוריה:נגני ג'אז: בסיסטים
קטגוריה:נגני קונטרבס
קטגוריה:נגני בי בופ
קטגוריה:פיטסבורג: אישים
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו משחפת
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1935
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1969
השערה (מתמטיקה)

במתמטיקה, **השערה** היא טענה שהועלתה על ידי מתמטיקאי שמאמינים כי היא נכונה בעקבות ראיות תומכות ראשוניות, אבל עבורן לא נמצאה עדיין הוכחה או הפרכה. ישנן השערות רבות שנותרו לא פתורות במשך עשרות ואף מאות שנים, כמו השערת רימן (שניתנה בשנת 1859) או המשפט האחרון של פרמה (שנוסחה ב-1637 והייתה השערה עד להוכחתה ב-1995 על ידי אנדרו ויילס). שתי ההשערות האלה, ועוד רבות אחרות, הן דוגמאות להשערות שעיצבו את ההיסטוריה של מתמטיקה בכך שתחומים מתמטיים חדשים פותחו במטרה להוכיח אותן.

לא כל השערה ניתנת להוכחה או הפרכה: דוגמה מפורסמת לכך היא השערת הרצף, הבעיה הראשונה ברשימת 23 הבעיות של הילברט. המתמטיקאים קורט גדל ופול כהן הוכיחו שלא ניתן להפריך או להוכיח את השערת הרצף (בהתאמה), מה שהופך אותה לבלתי תלויה באקסיומות של המתמטיקה. יתר מכך, משפט האי-שלמות הראשון של גדל טוען כי גם אם נרחיב את מערכת האקסיומות שלנו להכיל כמה השערות בלתי תלויות, תמיד תהיה השערה שאינה ניתנת להוכחה או להפרכה (ולמעשה אף ניתן לבנות אותה באמצעות אלגוריתם)

במהלך השנים שבהן ההשערה קיימת ללא הוכחה, היחס אליה מתבסס על אמונה, מושג שזר לעולמה של המתמטיקה, אך אינו זר לעולמם של המתמטיקאים, שגם הם עשויים בשר ודם. האמונה בנכונותה של השערה מסוימת, יחד עם חוסר האונים להוכיחה, גורמת למתמטיקאים לפתח תאוריות המתבססות על אמונה זו, תוך ידיעה ברורה שכל ההוכחות הנשענות על ההשערה עלולות להתברר כלא נכונות ברגע שבו תופרך ההשערה. מאידך, כל ההוכחות הנשענות על ההשערה יהפכו למתמטיקה מוצקה ברגע שתוכח ההשערה.

## דוגמאות חשובות

### המשפט האחרון של פרמה

בתורת המספרים, המשפט האחרון של פרמה (או השערת פרמה, בטקטסים ישנים) קובע כי לא קיימים שלמים חיוביים a,b,c המקיימים a^n+b^n=c^n עבור n>2 כלשהו. 

פייר דה פרמה ניסח את המשפט לראשונה ב-1637 בשולי עותק של הספר אריתמטיקה, בהם כתב "גיליתי הוכחה נפלאה למשפט זה, אבל שוליים אלו צרים מלהכילה". ההוכחה המוצלחת הראשונה ניתנה ב-1994 על ידי אנדרו ויילס ופורסמה רשמית ב-1995, אחרי 358 שנים של מאמץ מתמטי. הבעיה הפתוחה הריצה את ההתפתחות של תורת המספרים האלגברית במאה ה-19, ואת ההוכחה של משפט המודולריות במאה ה-20.

## ראו גם
* בעיות פתוחות במתמטיקה. בעיות שהיו בגדר השערות במשך מאות שנים אך כעת כבר יש להן הוכחה, וכן השערות שעדיין לא נמצאה להן הוכחה.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:מושגים במתמטיקה
קטגוריה:הוכחה
השערה (מדע)

**הַשְׁעָרָה** או **הִיפּוֹתֵזָה** במדע, היא הסבר אפשרי לתופעה בטבע או בחברה שטרם ניתן לה אישוש מספק. זאת להבדיל מתאוריה מדעית, שהיא הסבר של היבט של עולם הטבע והיקום שנבדק ואושש שוב ושוב בהתאם לשיטה המדעית, תוך שימוש בפרוטוקולים מקובלים של תצפית, מדידה והערכה של תוצאות.

## ההשערה כחלק מהמחקר המדעי
[ממוזער|טקסט=תאים של טחב עלים מסוג Paludella squarrosa בהגדלה פי 400|תאים של [טחבי עלים|טחב עלים מסוג Paludella squarrosa
בתמונת מיקרוסקופ בהגדלה פי 400. תצפיות רבות על רקמות חיות מספקות אישוש לתאוריה כי כל היצורים החיים מורכבים מתאים.|300 פיקסלים]]

**השערה מדעית** מוגדרת על פי השיטה המדעית כהשערה שניתנת לבדיקה והפרכה.
העלאת השערה היא הצעד הראשון של תהליך המחקר המדעי. השערות מדעיות חדשות מבוססות במקרים רבים על תצפיות ונתונים שלא ניתן להסביר באופן משביע רצון באמצעות התאוריות המדעיות הקיימות. בהתאם לכך, השערת-עבודה או היפותזה ראשונית, היא השערה שמקובלת באופן זמני שמדענים מציעים כדי לקיים מחקר נוסף. תהליך זה יכול להתחיל עם ביצוע מחשבה או ניחוש מושכל.

ההשערה היא אחד משלושת המרכיבים של הטיעון המדעי:
* **רעיון** – השערה או תאוריה מדעית
* **תחזית** – מה צפוי להיות התוצאות של ניסוי או תצפית אם הרעיון נכון.
* **ראיות** – מה התוצאה בפועל של תחזיות או ניסויים שבוצעו.

השערות שיש להן כוח הסבר משמעותי של תצפיות או ניסויים מהעבר הן בעלות סיכוי גבוה יותר להתקבל ולהפוך לתאוריה מדעית מקובלת. תאוריות מוצלחות הן גם בעלות כוח ניבוי כלומר הן מצליחות לקלוע בצורה טובה לתצפיות או ניסויים שטרם בוצעו. אם הראיות לא תאומות לתחזית התאוריה הדבר יכול להתרחש בגלל בעיה בניסוי, או בגלל בעיה בתאוריה – במקרה זה ניתן להכניס תיקונים בתאוריה או לזנוח אותה כליל לטובת תאוריות מתחרות.

## תרומה להתפתחות המדע
השערות הן חלק מרכזי בהתפתחות המדע ומופיעות בענפי מדע שונים, לדוגמה:
* במדעי הטבע, ההשערה עוסקת בהסבר לתופעת טבע מסוימת, ואישושה או הפרכתה מתבצעים בשיטות המחקר המקובלות במדעי הטבע, ובפרט ניסוי.
* במדעי החברה, ההשערה עוסקת בהסבר לתופעה חברתית כלשהי, ואישושה או הפרכתה מתבצעים בשיטות המחקר המקובלות במדעי החברה, כגון מודלים סטטיסטיים.
* במדעי הרוח, בהיסטוריה, ההשערה עוסקת בהסבר לתופעה היסטורית כלשהי, ואישושה או הפרכתה מתבצעים בשיטות המקובלות בחקר ההיסטוריה, כגון מחקר ארכאולוגי, איתור מסמכים העוסקים בהשערה וכדומה.

## ראו גם
* השערה מתמטית
* למידת חקר
* דיוק ונכונות
* שיעור התגליות השגויות

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:השיטה המדעית
קטגוריה:פילוסופיה של המדע
קטגוריה:ניסוי
קטגוריה:בדיקת השערות
אוביקוויטין

שמאל|ממוזער|250px|תרשים מרחבי של האוביקוויטין
**אוביקוויטין** (**Ubiquitin**) הוא חלבון הפועל בכל התאים האיקריוטים, ומשמש בתא לסימון חלבונים שנועדו לפירוק. מטרת מערכת היא לפרק חלבונים תקינים בעלי אורך חיים קצר, שסיימו את תפקידם או חלבונים חריגים בעלי קיפול לא נכון, לשם הבטחת תפקודו התקין של התא. זיהוי החלבונים שיש לפרק נעשה בעיקר על-פי שינויים במבנה המרחבי שלהם.
## רקע
החלבון מפורק בתא בתהליך הנקרא Polyubiquitination, במהלכו מסומן החלבון באוביקוויטין ומפורק באמצעות קומפלקס הפרוטאזום, בתהליך תלוי ATP. פירוק של חלבון במערכת קורה בשני צעדים ברורים ורצופים. ראשית, סימון של חלבוני המטרה על ידי הוספת אוביקוויטין. בשלב השני, החלבונים המוצמדים לאוביקוויטין מוכרים על ידי פרוטאזום, ומפורקים. אוביקוויטין היא מולקולה קטנה במשקל 8 קילודלטון המורכבת מ-76 חומצות אמינו, והיא מאוד שמורה אבולוציונית בכל התאים האיאוקריוטים (היא זהה באדם ובשמר). האוביקוויטינציה של החלבון נעשית על ידי (E2 (ubiquitin-conjugating enzyme המקבל מולקולת אוביקוויטין שהופעלה על ידי (E1 (ubiquitin-activating enzyme. למולקולת האוביקוויטין הראשונה מוצמדות מולקולות אוביקוויטין נוספות, כך נוצרת שרשרת אוביקוויטין. מעבר מולקולת האוביקוויטין מ-E2 אל חלבון המטרה דורש מרכיב נוסף הנקרא (E3 (ubiquitin- ligase. ה-E3 הוא לעיתים חלבון בודד ועיתים קומפלקס רב חלבונים, בכל מקרה זהו המרכיב המכיר באופן ספציפי את החלבון המטרה ומזרז מעבר מולקולת האוביקוויטין מ-E2 לחלבון. חלבון שקשורה אליו שרשרת אוביקוויטין כאמור, מפורק על ידי הפרוטאזום, ותוצרי הפירוק חוזרים לתא לשימוש נוסף.

מערכת האוביקוויטין בשמרים מעורבת בתהליכים תאיים מרובים, כגון עמידות לעקה ושליטה בנזקים והתקדמות במחזור התא, הולכת אותות, ויסות של שעתוק, השתקה כרומוזומליות, ירושת המיטוכונדריה, דיפרנציאציה והתפתחות.

האוביקוויטין התגלה ואופיין במסגרת מחקר שערכו בסוף שנות השבעים אברהם הרשקו ואהרן צ'חנובר מהפקולטה לרפואה בטכניון, בשיתוף עם אירווין רוז מהמכון לחקר הסרטן בפילדלפיה. מחקר זה, שהביא לפריצת דרך בחקר הסרטן, מחלות ניווניות במוח ומחלות אחרות, זיכה את השלושה בפרס נובל לכימיה לשנת 2004.

ממוזער|250px|תרשים סכמטי של האוביקוויטין

## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים

* מותו של חלבון, באתר של מכון ויצמן למדע.
* אהרן צ'חנובר, הרס חלבוני הגוף: על הפרדוקס שבתלות החיים במוות, מתוך גיליון יולי 2005 של "איגרת", כתב העת של האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חלבונים
קטגוריה:ישראל: תגליות
אברהם איכר

**אברהם איכר** (15 באוקטובר 1899 – 16 בפברואר 1980) היה מפקד בכיר ב"הגנה".

## תולדות חייו
### שנים ראשונות
נולד בשם **אברהם קויפמן** בי"א בחשון תר"ס לנחום קויפמן ולחובה בת אהרן קלצל בבראילוב, שבפלך פודוליה, אז חלק מן האימפריה הרוסית. בילדותו למד בחדר והיה פעיל ב"פרחי ציון", תנועת הנוער של "חובבי ציון". עלה לארץ ישראל ב-1914, כדי ללמוד בגימנסיה הרצליה, ובחר בשם המשפחה **[[איכר]]** כניגוד לשמו המקורי שמשמעותו "סוחר". הפסיק את לימודיו בגלל מלחמת העולם הראשונה, ועבד כפועל חקלאי וכשומר במושבות. לקראת סוף המלחמה נמנה עם מתנדבי היישוב לגדוד העברי הארץ ישראלי.

### ב"הגנה"
אברהם איכר השתחרר מן הגדודים העבריים ב-1920, הצטרף ונמנה עם מייסדי "ההגנה". ב-1923 צורף למנגנון הקבע של ההגנה. היה ממניחי היסוד למערכת ההדרכה ב"הגנה", בשנת 1924 שימש מדריך ראשי בתל אביב וב-1926 התמנה למפקד המחוז. בתפקיד זה שימש כארבע שנים. במהלך פרעות תרפ"ט (1929) מונה, בנוסף לכך, גם למפקד מחוז ירושלים, במקום אברהם תהומי. הוא נעצר על ידי הבריטים אחרי הצלחתו בהפעלת אנשי ההגנה לבלימת הפורעים הערבים בירושלים בפרעות, ונידון למאסר קצר ולתשלום קנס.
בשנים 1933-1931 פיקד על ההגנה בעמק בית שאן, עמק יזרעאל ועמק הירדן.

במאורעות תרצ"ו - תרצ"ט היה איכר קצין הקישור למשטרה הבריטית מטעם הסוכנות היהודית, לענייני הנוטרות. הוא הקים עם אורד וינגייט את היחידות המיוחדות ואת המשמרות הניידים, הכשיר נוטרים בקורסים משותפים עם הבריטים, ולקח חלק ביצור נשק במחתרת, הפצתו לסליקים ויבוא נשק מחוץ לארץ. איכר נמנה עם מקימי "משמר החופים" ופיקד עליו עד סוף מלחמת העולם השנייה, כאשר הועבר לידי הפלמ"ח.

### בשנות המדינה
בשנים 1950 עד 1960 היה אברהם איכר קצין הביטחון של הסוכנות היהודית. בין השאר, היה ממונה על הכשרת כיתות הכוננות ביישובים החדשים להגנה נגד מסתננים. היה חבר עם גולדה מאיר-יושבת ראש, דוד נמרי ויהודה ארזי, בוועד להקמת מוזיאון ההגנה בבית אליהו גולומב בשדרות רוטשילד בתל אביב.

איכר נמנה עם מייסדי מושב אביחיל, ליד נתניה. מיוזמי ומקימי מוזיאון בית הגדודים במושב. הוא התגורר במושב עד פטירתו בשנת 1980 ונטמן בבית העלמין בו.

## משפחתו
אברהם איכר היה נשוי ארבע פעמים. מאשתו הראשונה צילה לבית שטיינגרט נולדה הבת קטינה. אשתו השנייה הייתה מרים (1909–1936), בתם של שמואל וסולטאנה טאג'יר, ממייסדי תל אביב. לשניים נולדה הבת מרים (מיקי). בנה הוא איש העסקים והפוליטיקאי אראל מרגלית.
מאשתו השלישית טובה לבית קוסובסקי נולדו בתו אבה ובנו ישראל (איזי). איכר אימץ את בנה של אשתו הרביעית אנה, רוני איכר, תא"ל במיל., בעלה של מרים פיירברג ומנכ"ל חברת אחוזות החוף.

## גלריה

קובץ:Avraham Ikar grave in Avihayil.jpg|250px|קבר אברהם איכר באביחיל
קובץ:תג'ר אברהם איכר.jpg|"פועל (דיוקן אברהם איכר)" (1934), ציור מאת ציונה תג'ר


## לקריאה נוספת
* דוד תגר, **איכר ולוחם**, הוצאת ליטרטורה ספרים אלקטרוניים, 2006

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* לילך רוזנברג-פרידמן, "'תקדיש את חייך למעשה בעל ערך': דרכו של אברהם אִכָּר ב'הגנה'", בתוך: ניר מן (עורך), **[[עלי זית וחרב]]: 100 ל'הגנה**', כרך כ', ירושלים: כרמל והמרכז לחקר כוח המגן מייסודו של ישראל גלילי, 2020, עמ' 225–262

קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:לוחמי הגדודים העבריים
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:מייסדי מושבים
קטגוריה:אביחיל: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים באביחיל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1899
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1980
דייוויד גרוס

**דייוויד ג'ונתן גרוס** (באנגלית: **David Jonathan Gross**; נולד ב-19 בפברואר 1941) הוא פיזיקאי יהודי אמריקאי, חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 2004.

## קורות חיים
גרוס נולד בוושינגטון די. סי. למשפחה יהודית. אביו, ברטרם מיירון גרוס  (1912–1997), היה פרופסור במדעי החברה. בגיל 13 הגיע דייוויד גרוס לישראל, במסגרת עבודתו של אביו. למד בתיכון ליד האוניברסיטה בירושלים. את התואר הראשון והשני בפיזיקה קיבל מהאוניברסיטה העברית בירושלים, ואת הדוקטורט עשה באוניברסיטת ברקלי שבקליפורניה.

בשנת 2000 זכה בפרס הארווי, ובשנת 2004 בפרס נובל לפיזיקה יחד עם דייוויד פוליצר מהמחלקה לפיזיקה במכון הטכנולוגי של קליפורניה (Caltech) ופרנק וילצ'ק מהמחלקה לפיזיקה של MIT. השלושה זכו בפרס בזכות ההסבר שגיבשו באמצע שנות השבעים על אופיו של הכוח הגרעיני החזק, הכוח הפועל בין הקווארקים, הם חלקיקי היסוד המרכיבים את גרעין האטום.

בריאיון לעיתון "הארץ" למחרת הזכייה סיפר "חיפשתי הסבר להתנהגות המוזרה של הקווארקים במשך שנים רבות, כשהתחלתי לעבוד על כך הייתי בן 27, בגיל 32 מצאנו את הפתרון".

גרוס משמש כמנהל מכון קאוולי לפיזיקה תאורטית באוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה וכן מנהל את בית ספר החורף של המכון ללימודים מתקדמים באוניברסיטה העברית. הוא קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה העברית ב-2001.

## חיים אישיים
גרוס גרוש ונשוי בשנית, אב לשני ילדים מנישואיו הראשונים. 

בריאיון שהעניק גרוס לסוכנות הידיעות המקדונית באתונה הוא הציג את עצמו כהומניסט ואתאיסט.

## קישורים חיצוניים
* 

* דייוויד גרוס, אנשי סגולה - יהודים זוכי פרס נובל, באתר מוזיאון העם היהודי - בית התפוצות.
* דף הבית של דייוויד גרוס 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי וושינגטון די. סי.
קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיקה
קטגוריה:פיזיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס נובל יהודים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס הארווי
קטגוריה:סגל אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:עמיתי מקארתור
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה
קטגוריה:בוגרי התיכון ליד האוניברסיטה
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:זוכי מדליית אוסקר קליין
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1941
קטגוריה:זוכי פרס דיראק
אודיסיאס אליטיס

**אודיסיאס אליטיס** (ביוונית: **Οδυσσέας Ελύτης**; באנגלית בלבד הוא נודע בשם **Odysseus Elytis** – בעברית הוא מוזכר לעיתים בשם **אודיסיאוס אליטיס** או **אודיסאוס אליטיס**; שם הלידה ביוונית היה **Οδυσσέας Αλεπουδέλης** - **אודיסיאס אלפודליס**; 2 בנובמבר 1911 – 18 במרץ 1996) היה משורר יווני מודרני, חתן פרס נובל לספרות לשנת 1979, אשר יצירתו העיקרית, "אקסיון אסטי", זיכתה אותו בפרס.

## ביוגרפיה
אליטיס נולד באי כרתים בשם אודיסיאס אלפודליס. הוא למד משפטים באוניברסיטת אתונה. את "אקסיון אסטי" הוא כתב ב-1959. ביצירה זו ניסה לעלות על המרכיבים החשובים של ההיסטוריה והמורשת היוונית המפוארת, בעזרת שילובים של הליטורגיה של הכנסייה האורתודוקסית עם הסגידה לאלים האולימפיים, ובמיזוג הרעיונות שמאחורי כל תרבות.

הפואמה "אקסיון אסטי" (פירוש שמה: ראוי, מבורך בפני האלוהים) היא מסה לירית המציגה את ההיסטוריה האישית ואת השקפת עולמו של המשורר בזמן מלחמת העולם השנייה ומלחמת האזרחים שהתחוללה ביוון אחריה. הפואמה מהווה שיר הלל לאדם, לרוחו הבלתי מנוצחת ולשאיפתו לחרות. הפואמה נחלקת לשלושה חלקים. החלק הראשון, בראשית, מתאר את בריאתו של המשורר אל תוך העולם, ההיסטוריה, הנוף והתרבות של יוון. החלק השני, ייסורים, מכיל שירים ומקראות המתארות באופן כרונולוגי את דרכו במלחמה נגד האיטלקים באלבניה, במחתרת נגד הכיבוש בנאצי ובמלחמת האזרחים. החלק השלישי, תהילה, הוא שיר הלל למולדת, לטבע ולאדם. אודיסאוס אליטיס קיבל את פרס נובל בשנת 1979. "אקסיון אסטי" צוינה כיצירתו החשובה ביותר.

## ספרו של אליטיס בעברית
*** אקסיון אסטי**, פואמה, תרגם מאנגלית: אלון מרגלית, ספרית פועלים, תל אביב, 1987.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

**משיריו**:
* ארבעה אנשי צבא, בתרגום רמי סערי

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אתונה
קטגוריה:זוכי פרס נובל לספרות
קטגוריה:משוררים יוונים
קטגוריה:זוכי פרס נובל יוונים
קטגוריה:יוונים שנולדו ב-1911
קטגוריה:יוונים שנפטרו ב-1996
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת אריסטו של סלוניקי
גרוב

**גְּרוּב** הוא מושג מופשט המבטא תחושת קצב או "סווינג", שנוצר על ידי השילוב המוזיקלי של נגנים שונים בחטיבת הקצב בלהקה (נגני הגיטרה, הבס, הפסנתר, התופים ועוד).

מאז סוף המאה ה-19, ג'אזיסטים החלו לשים דגש על קצב ותחושה ("feel"), והחלו להשתמש במושג. הוא נמצא בשימוש במוזיקה שחורה על כל סוגיה וכן מוזיקה פופולרית אחרת כמו פאנק (Funk), דיסקו, רוק וכדומה.

הגרוב הוא התבנית עליה חוזרת חטיבת הקצב בגרסאות מסוימות, כדי להעביר תחושה קצבית, לעיתים מרגיעה, לעיתים מרקידה או מקפיצה. מבחינה מופשטת יותר, הגרוב הוא אווירה, או תחושה, שאחראית עליה חטיבת הקצב, ש"מבינה" את המשמעות, או "מרגישה" את המוזיקה, ומעבירה תחושות אלו גם למאזינים ולנגנים הנוספים. מוזיקאים יכולים להשתמש בביטוי "איזה גרוב מדהים יש ליצירה הזאת" כדי לבטא מספר דברים: שליצירה יש תבנית ריתמית טובה, או שהיצירה מעבירה תחושה ריתמית מעניינת, מושכת ומרגשת, לעיתים עד כדי קהות חושים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מוזיקה פופולרית
קטגוריה:מוזיקה שחורה
קטגוריה:טכניקות מוזיקליות
קטגוריה:קצב
הפיגוע בראס בורקה

**הפיגוע בראס בורקה (**או: **הטבח בראס בורקה)** התרחש ב־5 באוקטובר 1985, שבת חול המועד סוכות, כששוטר משמר הגבול המצרי, סלימאן חאטר, ירה לעבר 12 מטיילים ישראלים ורצח 7 מהם באתר נופש בראס בורקה שבסיני.

## תוצאות האירוע
ראס בורקה נמצאת על החוף המזרחי של חצי האי סיני, בין טאבה לנואיבה. בשנות האלפיים שכן בחוף אתר נופש בשם "באסאטה". ב־5 באוקטובר 1985 שוטר מצרי בשם סולימאן ח'אטר, ירה ב-12 מטיילים ישראלים שתיירו בו. שבעה מהנפגעים נהרגו, בהם ארבעה ילדים. חלק מההרוגים נפטרו כתוצאה מדימום שנמשך מספר שעות, בשל העיכוב שנגרם עד שהשלטונות המצריים אפשרו גישה של כוחות ההצלה למקום. חבריו ליחידה של השוטר היורה גיבו אותו, ובמשך זמן רב מנעו באיומי רובה גישה אל הפצועים מבני משפחה, וממטיילים אחרים, ובהם רופא. הוא ירה והרג גם שוטר מצרי שניסה להדוף אותו.

הנרצחים באירוע היו: חמן שלח (שופט בבית משפט השלום בירושלים, בנו של יונתן רטוש), אילנה שלח ובתם צליל (שהשתתפה כילדה בתוכנית הטלוויזיה לילדים "שיישאר בינינו"), אמיר באום, דינה ברי, אניטה גריפל (דוקטורנטית באוניברסיטה העברית בירושלים) ועופרי טוראל. השלטונות המצריים פיצו כל אחת ממשפחות ההרוגים ב-107 אלף דולר.
שמאל|ממוזער|250px|בול זיכרון איראני לזכר סולימאן ח'אטר
השוטר היורה, סולימאן ח'אטר, נידון למאסר עולם והתאבד בכלא המצרי. לפני מותו, הוגדר ח'אטר כלא־שפוי על ידי גורמים מצריים, אך הוא טען שהוא שפוי ושביצע את הפיגוע לשם הגנה על ארצו. להגנתו טען, שאחת המטיילות, ילדה בת חמש, גידפה את דגל מצרים. באיראן הוצא לכבודו בול זיכרון ונקרא רחוב על שמו בטהראן. במכתב שנשלח לשר הפנים של מצרים באוגוסט 2011 על ידי 20 עורכי דין מצריים נקרא ח'אטר "גיבור לאומי" ונטען כי ישראל רצחה אותו.

## הנצחה
שמה של עופרי טוראל, הונצח על ספסלים ציבוריים ברחבי היישוב תמרת, בו התגוררה אמה.

השיר "פרח", שנכתב על ידי צרויה להב, הולחן ידי יהודה פוליקר, ובוצע במקור על ידי גידי גוב נכתב לזכר הילדות שנהרגו בפיגוע.

ב-1988 האגודה לזכויות האזרח בישראל פרסמה ספר מאמרים שעסק בזכויות האזרח בישראל לזכרו של חמן שלח.

## ראו גם
*הפיגועים בשארם א-שייח' (2005)
*מתקפת הטרור בסיני (2004)

## לקריאה נוספת
* רוני שקד ובצלאל רובין, 3 ישראלים העידו בפני המצרים על 'טיול המות', ידיעות אחרונות 7 בנובמבר 1985, עמוד 3.

## קישורים חיצוניים

*  (המשך)

* 
* 
* 
* זיוה שמיר, '''חיינו במרחב השֵּׁמי – חזון ומציאוּת'''- על הטֶבַח בראס בורקה שבסיני, אתר ***[https://www.zivashamir.com מב"ע]***, אוקטובר 2024

## הערות שוליים

ראס בורקה
ראס בורקה
ראס בורקה
קטגוריה:1985 בישראל
קטגוריה:יחסי ישראל–מצרים
קטגוריה:פעולות טרור ב-1985
קטגוריה:רצח ילדים