אל-בוקיעה

250px|ממוזער|שמאל|רועה צאן באזור עמק אל-בוקייעה בשנת 1969
**אל-בּוּקיעה** (בערבית: **البقيعة**; בתעתיק מדויק: **אלבקיעה**) הוא אשכול של כפרים פלסטיניים, הממוקם בנפת טובאס, בצפון בקעת הירדן לאורך עמק אל-בוקיעה (בקעת טמון) שלמרגלות רכס טמון, בין העיירה טמון במערב להתנחלות בקעות במזרח. אשכול הכפרים כולל את **ח'רבת עטוף** במרכז העמק, **חומסה אל-בֻּקיעה** ו**חומסה אל-פוקא** בדרום מזרח העמק, **אל-חדידייה** הממוקמת ממזרח להתנחלות רועי ו**ח'אלת מכחול** ו**ח'רבת סמרה** שמצפון לה.

## אוכלוסייה
לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, אוכלוסיית ח'רבת עטוף מנתה 227 תושבים בשנת 2016 ואוכלוסיית חומסה 127.

## היסטוריה
הכפרים הם קהילות של פלאחים ורועי צאן המעבדים אדמות בעמק אל-בוקיעה, השייכות לבעלי אדמות מטובאס ומטמון, ומגדלים בהן בעיקר חיטה ושעורה מאז שלהי התקופה העות'מאנית בארץ ישראל. רובם נהגו לגור באוהלים ולנדוד בשטח עם עונות השנה, למעט קהילות ח'רבת עטוף וח'אלת מכחול שבהם הוקמו בתי קבע, ואחרים שהיו גרים במערות למרגלות ההרים באזור.

בעקבות מלחמת ששת הימים ב-1967, עבר האזור לשליטה ישראלית. ב־1 באוגוסט 1967, חתם מפקד פיקוד המרכז עוזי נרקיס על צווי סגירה לתשעה שטחים לצורך אימונים, לאורך הרצועה המזרחית של גב ההר. ביניהם "שטח אש 901" שמצפון לעמק אל-בוקיעה, ו"שטח אש 903" שמדרום לו. מאז נאלצים התושבים לפנות את השטח כל פעם שצה"ל עורך אימונים, לעיתים מכריזים על האזור שטח צבאי סגור ומפנים את התושבים.

ב-1972 הופקעו אדמות בפתח עמק אל-בוקיעה לצרוך הקמת ההתנחלות בקעות. ב-1976 הוקמה גם התנחלות רועי בסמוך. בנוסף נסלל במרכז העמק הקצה הצפוני של ציר אלון (או "כביש אלון" שבקטע זה ממוספר ככביש 578).

ב-1997, הכפר אל-חדידייה, הסמוך להתנחלות רועי, נעקר ממקומו ועבר מערבה, בשל הכרזת שטחו כ"שטח צבאי סגור". גם במקומו החדש סבל מצווי הריסה של המנהל האזרחי. בפברואר ומרץ 2008 נהרסו בתיהם של 60 איש באל-חדידייה. במקביל, צה"ל הטיל קנסות על רועי צאן מן הכפר, החרים ראשי צאן. בנוסף חסם הצבא את כל דרכי העפר המובילות אליו. בתי אל-חדידייה, שהם אוהלים ופחונים, שאת חלקם סיפק הצלב האדום הבין-לאומי, נהרסו שוב ב-2011, 2015 ו-2016.

ב-16 בספטמבר 2013 נכנס צה"ל לכפר ח'אלת מכחול שבו גרו 120 תושבים, ובעזרת שלושה דחפורים הרסו אותו עד היסוד. צה"ל הרס כבר ב-1967 את כל הכפר על בתי האבן שלו, ומאז תושבי הכפר התגוררו במבנים ארעיים, פחונים ואוהלים. לאחר ההריסה סירבו התושבים לעזוב ונשארו במקום ישנים תחת כיפת השמיים.

באפריל 2014 נהרסו בתיהן של ארבע משפחות שבהם גרו כ-30 איש בכפר חומסה. ב-2 בנובמבר 2020 הרס צה"ל 18 מבנים בחומסה שבהם גרו 74 תושבים. לאחר ההריסה הגיעה משלחת של דיפלומטים מהאיחוד האירופי לבקר במקום, והודיעה שההרס מנוגד למשפט ההומניטרי הבין-לאומי.

במרץ 2026 תקפו מתנחלים מהאזור את הכפר חומסה שבצפון בקעת הירדן והכו קשות תושבים ומתנדבים. ארבעה תושבים פונו לבית חולים. לפי עדויות, התוקפים היו מצויידים באלות ואזקו 14 גברים, תושבי המקום בכל הגילאים וכן מתנדבים, ולאחר מכן גנבו כ-350 ראשי צאן.

## חינוך
מאחר שהאזור מוגדר כשטח C, ומשטר התכנון אינו מאפשר לבנות באזור זה בתי ספר, ילדי הכפרים של אל-בוקיעה לומדים בבתי ספר בעיירות טובאס וטמון. כדי להגיע אליהם הם נאלצים לנסוע בין 27 ל־45 ק״מ ולעבור באחד משני המחסומים אל תוך האזור (מחסום חמרה בדרום ומחסום תיאסיר בצפון). רוב הילדים לומדים רק בבתי ספר יסודיים ואינם ממשיכים לתיכון.

## ראו גם
* בקעת טמון

## קישורים חיצוניים

* המכון למחקר יישומי - ירושלים Al-Bikai'a Villages Profile. פברואר 2006.

## הערות שוליים

קטגוריה:השומרון: יישובים
קטגוריה:נפת טובאס
קטגוריה:הרשות הפלסטינית: יישובים
קטגוריה:בקעת טמון