open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
בוא נדבר

"**בוא נדבר**" הוא אלבומה השני של הזמרת-יוצרת הישראלית עפרה חזה. האלבום יצא לאור ב-16 באפריל 1981, על ידי חברת התקליטים פונוקול. מתוך האלבום יצאו לרדיו תקליטי השדרים: "אין זמן לתעות", "סימנים של אוהבים", "כשנהיה בני 73", ו"תפילה".

במרוצת השנים זכה האלבום למעמד הזהב על סך מכירות של כ-20,000 עותקים.

## רקע
בסמוך לצאתו של האלבום, המשיכה עפרה חזה לבסס את מעמדה כזמרת אמצע הדרך עם להיטים כמו "תפילה" (מקום 7 במצעד השנתי של רשת ג') ו"סימנים של אוהבים", שזכה במקום השני בתחרות השירוויזיון מספר 2, שנערכה בחנוכה 1980. בשנת הפזמונים תשמ"א (1981) נבחרה חזה בפעם השנייה לזמרת השנה מטעם מאזיני רשת ג' וגלי צה"ל, וכן זכתה בפרס **[[פרס כינור דוד|כינור דוד]]** ותו חביבת הנוער.

האלבום כולל שירים שעזרו בהמשך סלילת דרכה המשגשגת של חזה. האלבום הכיל שיר מהסרט השני בכיכובה, "נערת הפרברים" ("שיר זמני לעשירים"). השיר הראשון באלבום, "תפילה", נשלח תחילה לוועדת תחרות האירוויזיון בשם "הוא", אבל לא התקבל. למרות זאת, חזה התבקשה לייצג את ישראל בפסטיבל "מדיטור" בפורטוגל, ואז גם שונה שמו ל"תפילה". השיר זכה במקום החמישי בפסטיבל. השיר "תפילה" הצליח מאוד ותרם לפרסום של חזה בישראל.

השיר השני באלבום, "כשנהיה בני 73", נכתב על ידי בצלאל אלוני כשיר תשובה ללהיטו של פול מקרטני: "When I'm 64". השיר תועד בקליפ בתוכנית "עוד להיט" ב-1981, וכך גם "תפילה".
השירים הבאים שהתפרסמו מהאלבום הם: "בוא נדבר" ו"אין זמן לתעות".

## רשימת רצועות

#**[[תפילה (שיר של עפרה חזה)|תפילה]]** (בצלאל אלוני — הנרי ברטר) [2:45]
#**כשנהיה בני 73** (בצלאל אלוני — שלמה "במבו" כהן) [3:15]
#**סימנים של אוהבים** (בצלאל אלוני) [3:10]
#**תן אהבה לחייך** (בצלאל אלוני) [3:20]
#**שיר זמני לעשירים** (בצלאל אלוני) [3:20]
#**בוא נדבר** (בצלאל אלוני — בצלאל אלוני/שלמה "במבו" כהן) [3:40]
#**הלכת** (בצלאל אלוני — מייק שדובסקי) [3:30]
#**העיר מדברת אליך** (משה בן שאול — נסים שובל) [4:00]
#**בודדה בשניים** (בצלאל אלוני) [2:45]
#**אין זמן לתעות** (בצלאל אלוני) [4:20]
* עיבודים: שירים: 2, 5, 8 - משה זורמן, שירים: 3, 4, 9, 10 - אלדד שרים, שיר: 7 - אמיר פרויליך, שיר: 1 - הנרי ברטר, שיר: 6 - שלמה "במבו" כהן.
* הוקלט באולפני "סיגמא" ("קוליפון") ובאולפני "טריטון".
*תופים: איקי לוי
*גיטרה בס: יוסי מנחם
*גיטרות: שמוליק בודגוב
* בתקליט: שירים: 1–5 - צד א', שירים 6–10 - צד ב'.
* עיצוב עטיפה: נתי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי עפרה חזה
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי זהב בישראל
קטגוריה:אלבומי חברת פונוקול
פיתויים

**פיתויים** הוא אלבום הסולו השלישי של עפרה חזה שיצא במאי 1982. זהו האלבום הראשון של חזה בחברת התקליטים "הד ארצי" (לא כולל אחד מאלבומי "סדנת תיאטרון שכונת התקווה" שבה לקחה חלק) לאחר שהוציאה את שני אלבומי הסולו הראשונים שלה בחברת "פונוקול".

האלבום נחל הצלחה וכלל לא פחות מארבעה שירים שנכנסו למצעד השנתי: "מכתב אהבה", "כל יום מתחילה שנה", "גבריאל" ו"מלכת הקסמים". האחרון אף זכה במקום הראשון בתחרות השירוויזיון מספר 3 שנערכה בחנוכה 1981. את יציאת האלבום ליוותה חזה במסע הופעות, "פיתויים", שאף הוקלטה לו תוכנית מיוחדת, ששודרה בערוץ הראשון. בפעם השלישית ברציפות, זכתה חזה בתואר זמרת השנה של מאזיני רשת ג' וגלי צה"ל, והאלבום הגיע למעמד אלבום זהב. את האלבום עיבדו והפיקו מוזיקלית אלדד שרים (5 שירים), אורי קריב (4 שירים) ונורית הירש שעיבדה את השיר "כל יום מתחילה שנה".

בשנת 1996 יצא האלבום לראשונה ע"ג דיסק.

## רשימת רצועות
#"על חטא הימים" (בצלאל אלוני — אמיר פרויליך)  [3:30]
#"עם יפה" (בצלאל אלוני)  [3:00]
#"אהלן, אושר" (בצלאל אלוני — מוטי דיכנה)  [3:17]
#"קיץ" (בצלאל אלוני)  [2:50]
#"כל יום מתחילה שנה" (אהוד מנור — נורית הירש)  [3:06]
#"מכתב אהבה" (יאיר-אבי אמיר/שמשון שני — אבי טולדנו)  [3:00]
#"גבריאל" (שמואל קרול — צביקה פיק)  [3:00]
#"פיתויים" (בצלאל אלוני — אורי קריב)  [3:20]
#"מלכת הקסמים" (בצלאל אלוני)  [2:40]
#"לבוא אל תוך הפרח" (בצלאל אלוני — אורי קריב)  [3:50]
* עיבודים: שירים: 1, 2, 6, 7, 9 - אלדד שרים, שירים: 3, 4, 8, 10 - אורי קריב, שיר מספר 5 - נורית הירש.

## קרדיטים
* הפקה: בצלאל אלוני.
* הוקלט באולפני טריטון (פרט לשיר "מלכת הקסמים" שהוקלט באולפני "אשל").
* טכנאי הקלטה: יואב גרא, יעקב מורנו.
*קלידים: דריו מלכי, אלונה טוראל
*גיטרה: שמוליק בודגוב, גיל דור
*גיטרה בס: יוסי מנחם, איתן קנטור
*תופים: איקי לוי, מאיר ישראל
* עיצוב העטיפה: סטודיו "חץ".
* צילומים: יקי הלפרין.
* עוזרת הפקה: טלי פלדמן.

## קישורים חיצוניים

*  קיץ, מתוך ערוץ המוזיקה של הטלוויזיה החינוכית הישראלית באתר YouTube
*  גבריאל, מתוך ערוץ המוזיקה של הטלוויזיה החינוכית הישראלית באתר YouTube

קטגוריה:אלבומי עפרה חזה
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי זהב בישראל
קטגוריה:אלבומי חברת הד ארצי
סוטאוונטו

ממוזער|250px|שמאל|איי סוטאוונטו (בצהוב)
**סוטאוונטו** (בפורטוגזית: "נגד כיוון הרוח") הוא שמה של קבוצת איים בדרום איי כף ורדה.

בקבוצת האיים ארבעה איים עיקריים:
* האיים בראווה, פוגו וסנטיאגו - איים געשיים וסלעיים. באיים אלה מתגוררים מרבית תושבי כף ורדה. האי סנטיאגו הוא הגדול באיים ובו למעלה ממחצית תושבי כף ורדה. אי זה מהווה את עיקר השטחים החקלאיים שבמדינה.
* האי מאיו - אי שטוח ומדברי, שעיקר כלכלתו מתבססת על מכרות מלח. בכך אי זה דומה לאיים סאל ובואה ויסטה שבקבוצת איי בארלאוונטו.

בקבוצת איי סוטאוונטו מצויים האיונים אילהאו גרנדה ואילהאו דה קימה, אילהאו ספאדו, אילהו דו קיי ואילהו לואי קרניירו המהווים יחד את קבוצת איי אילהאו סקוס.

האיון אילהאו דה סנטה מאריה מצוי סמוך לאי סנטיאגו.

## קישורים חיצוניים

* 

*
דרמה קומית

**דרמה קומית** או **קומדיה דרמטית** היא סוגה קולנועית וטלוויזיונית המשלב קומדיה ודרמה בכמות שווה או כמעט שווה.

## היסטוריה
### תיאטרון
באופן מסורתי הייתה הפרדה בתיאטרון בין קומדיה לטרגדיה. הסוגה הגבילה את המחזה וקבעה מראש האם סיום הסיפור יהיה חיובי או שלילי. המושג "דרמה" שימש לתיאור כל פעולה במחזה. בתחילת המאה ה-17 החל המושג "דרמה" לתאר מחזות יותר ריאליסטים, והמושג "קומדיה" תיאר מחזות שמטרתם להצחיק לאו דווקא כאלו שהסתיימו באופן חיובי. המושגים הם סובייקטיביים מאוד והקווים ביניהם מטשטשים פעמיים רבות, כפי שניתן לראות ביצירותיהם של אנטון צ'כוב וג'ורג' ברנרד שו.

### ימיה הראשונים של הטלוויזיה
בניגוד לתיאטרון שבו הגבולות בין קומדיה לדרמה הטשטשו, בטלוויזיה נוצרה הפרדה מוחלטת בין הדרמה לקומדיה. קומדיות שמרו על אווירה קלילה ולא שילבו תוכן "רציני". בשנות ה-60 אימצה תעשיית הטלוויזיה את הפורמט הטלוויזיוני של אולפני יוניברסל: קומדיות בנות חצי שעה (תוכנית בת 22 דקות ו-8 דקות פרסומות) ודרמות בנות שעה (תוכנית של 42–45 דקות והשאר פרסומות). הקומדיות היו בעיקרן קומדיות מצבים (סיטקומים) קומדיות משפחתיות. תוכניות אלה הוקלטו מול קהל חי באולפן, או שהוסף להן צחוק מוקלט באופן מלאכותי. בתקופה קצרה, בסביבות שנת 1969, הופיעו כמה תוכניות שניסו לשלב בין דרמה לקומדיה. תוכניות אלה נקראה "קומדיות דרמה". תוכניות אלו השפיעו על קומדיות כמו מ.א.ש שניסו לשלב בין הדרמה לקומדיה. השפעה זו הגיעה גם אל הסיטקומים הקלאסיים שהחלו לעסוק מדי פעם בנושאים רציניים כמו: הצלצול הגואל, חופשי על הבר, משפחת קוסבי, הנסיך המדליק מבל אייר, קרובים רחוקים מאוד, פרייז'ר, אריזה משפחתית, חברים, מלך השכונה, כולם אוהבים את ריימונד, חוקי המשחק, סקראבס, איך פגשתי את אמא, glee.

## המצב כיום
יש להפריד בין שני תתי-סוגים:
***דרמה קומית:** סדרות אלה הן דרמות בנות שעה כאשר ישנן אלמנט קומי חזק במהלך כל הסדרה. הדוגמאות הבולטות ביותר הן שתי דרמות בית משפט קומיות: אלי מקביל ובוסטון ליגל. תוכניות אלה מציגות נושאים רציניים שבהם דנים עורכי הדין בבית משפט כגון: רצח, אונס, גירושין. אך הוא מתייחס לנושאים אלה פעמים רבות בצורה קומית ומציג מערכות יחסים אישיות קומיות בבסיסן. בין התוכניות שנופלות להגדרה זו: חסרי בושה, בנות גילמור, סטודיו 60, עקרות בית נואשות, באפי ציידת הערפדים, האנטומיה של גריי, בלשים בלילה, מונק. לסוג הזה שייך גם הסרט "שירלי ולנטיין".
***קומדיה דרמטית:** סדרות אלה הן קומדיות בנות חצי שעה כאשר העלילה היא דרמטית בבסיסה ומבוססת פחות על מצבים קומים. סדרות אלה אינן מצולמות בדרך כלל בפורמט מרובה מצלמות כמו סיטקומים סטנדרטים ואינם כוללים צחוק מוקלט. סדרות כאלה כוללת בין השאר את: הפמליה, סקרבס, קוראים לי ארל, העשב של השכן, רוק 30, בוג'ק הורסמן, המקום הטוב.

## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:קומדיה
קטגוריה:דרמה
קטגוריה:טלוויזיה: תוכן
טומטום ואנדרוגינוס

**טוּמְטוּם** ו**אַנְדְּרוֹגִינוֹס** הם מונחים בהלכה המשמשים לתיאור מה שמכונה כיום "אינטרסקס". 

**אַנְדְּרוֹגִינוֹס** הוא אדם שיש לו איברי מין של שני המינים גם יחד, וכתוצאה מכך לא ניתן להכריע באופן אובייקטיבי למי מהמינים הוא שייך. באדם כזה הספק הוא בלתי ניתן להכרעה מבחינה הלכתית. 

לעומתו **טוּמְטוּם** הוא מי שאיברי מינו פנימיים ואינם נראים לעין, או שאין אפשרות לזהות על פי איברי מינו לאיזה מין הוא שייך כי הם אינם משתייכים באופן מובהק לאחד מהמינים, אך ייתכן כי יזוהה לאחר זמן, רטרואקטיבית, שייך לאחד מהמינים.

## אטימולוגיה
המילה "אנדרוגינוס" היא הרכבה של שתי מילים ביוונית: **andro**) ανδρο) - איש, ו-**gyne**) γυνη) - אישה. על פי ספר הערוך, המילה "טומטום" באה מהמשמעות של "אטום"; כלומר, שאיברי המין אינם גלויים.

## השלכות הלכתיות
לפי ההלכה, טומטום אינו נחשב אדם ממין שלישי, אלא מוגדר כספק אשה וספק גבר. כך למשל קובעת המשנה בנוגע להלכות זב: . דבר זה בא לידי ביטוי בהלכה במקומות נוספים, שבהם מתייחסים לשני אנשים אלה כאל ספק, ומשכך יש להחמיר כשני הצדדים.

מטעם זה טומטום חייב במצוות עשה שהזמן גרמא (כמו אנשים) וחלות עליו החומרות של שני המינים, מספק. מחמת אותו ספק טומטום לא יכול להוציא אחרים ידי חובה במצווה שנשים אינן חייבות בה, כי ייתכן שהוא עצמו אינו חייב בה, ואדם שאינו חייב במצווה אינו יכול להוציא אחרים ידי חובה בה. 

יוצא מהכלל היא מצוות עלייה לרגל, שטומטום ואנדרוגינוס שניהם פטורים ממנה, כיוון שהם התמעטו מלשון הפסוק "יראה כל **זכורך**" .

בנוגע לכמה דינים, דינו של הטומטום הוא ייחודי:

* מותר לאנשים משני המינים להתייחד עם טומטום.  הזכר משום שהוא לא נחשד על יחסים עם טומטום והנקבה משום שהטומטום לא יכול לבעול אותה.
* לנקבה מותר לקיים יחסי מין עם טומטום.
* לבת זוג של טומטום אין מעמד הלכתי של אשת איש רגילה, והנואף איתה לא נענש בחנק ככל שוכב עם אשת איש וזאת משום שהטומטום נחשב כספק זכר. 
* זכר השוכב עם טומטום משכב זכר  חייב במכת מרדות מספק.

### טומטום שנקרע
טומטום שנקרע העור שמעל איברי המין שלו ונמצא כי יש לו איברי מין זכריים או נקביים, משנה את מעמדו ההלכתי, ומאותו רגע מינו נקבע על פי איבר המין שנתגלה שיש לו. אף על פי שבמקרה כזה מסתבר רטרואקטיבית שמרגע לידתו היה לו מין מוגדר, הוא לא נחשב כאילו היה לו מין מרגע לידתו, אלא רק מרגע חשיפת איברי המין.

## ראו גם
* אינטרסקס

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* מאמר של הרב יששכר כץ על היתר לשינוי מין לפי ההלכה ועל אנדרוגינוס

## הערות שוליים

קטגוריה:טרנסג'נדרים ביהדות
קטגוריה:מגדר
השריר כופף האגודל הארוך

**השריר כופף האגודל הארוך** (TA: Musculus flexor pollicis longus , FPL) ממוקם בשכבה העמוקה של השרירים בקדמת האמה. השריר מכופף בחוזקה את קצה האגודל וכן מסייע בכיפוף בסיס האגודל, עצם המסרק הראשונה ואף עשוי להשתתף בכיפוף שורש כף היד.

בהשוואה לפרימטים אחרים, השריר כופף האגודל הארוך ייחודי לבני אדם.

## תיאור
תחילתו של השריר כופף האגודל הארוך בחלקה הקדמי של החישור ובקרום הבין גרמי הסמוך לה.

גיד השריר עובר מתחת לחֶבֶק הכופפים של כף היד (Retinaculum musculorum flexorum manus) בהיכנסו לכף היד ונאחז בבסיס הגליל המרוחק של האגודל.

## עצבוב
השריר כופף האגודל הארוך מעוצבב על ידי שורש העצב הצווארי השמיני (C8) ושורש העצב החזי הראשון (T1) דרך **העצב הבין גרמי הקדמי**, ענף של עצב התווך.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
אגודל ארוך כופף
קטגוריה:אגודלים
ויקטורינוקס

[שמאל|ממוזער|220px|סכינים של ויקטורינוקס בתצוגה ב[לוצרן]]
שמאל|ממוזער|250px|"אולר שווייצרי" מתוצרת ויקטורינוקס שכל להביו פתוחים לתצוגה
**ויקטורינוקס** (Victorinox) היא חברה לייצור סכינים שבסיסה בעיר איבאך שבשווייץ. במשך שנים הייתה החברה ידועה כאחד משני היצרנים הרשמיים של האולר הצבאי השווייצרי, ומאז רכישתה את החברה המתחרה "ונגר" (Wenger) בשנת 2005 הפכה ויקטורינוקס לספקית האולרים היחידה של צבא שווייץ.

## היסטוריה
החברה נוסדה בשנת 1884. בשנת 1891 החלה החברה לספק סכיני כיס מתקפלים לצבא שווייץ. השימוש בסמל המפורסם של החברה, מגן עם צלב, החל ב-1909. באותה שנה מתה אמו של מייסד החברה, קארל אלסנר, והוא שינה את שם החברה ל"ויקטוריה" על שמה. ב-1921, כשהחל שימוש ב"אינוקס" (קיצור בצרפתית למונח "פלדת אל-חלד") במוצרים של החברה, שם החברה שונה שנית ל"ויקטורינוקס" ("ויקטוריה" + "אינוקס").

ב-26 באפריל 2005 החברה רכשה את חברת וונגר, ספקית האולרים השנייה של צבא שווייץ. שתי החברות, שעכשיו נמצאות באותה בעלות, תמשכנה לספק סכינים לצבא שווייץ.

## מוצרים
### אולר ויקטורינוקס
אולר שווייצרי הוא המוצר המפורסם ביותר של ויקטורינוקס. ישנם מעל 150 דגמים של אולרים הכוללים כלים ואביזרים שונים כגון סכין, מספריים, חולץ פקקים ועוד. בעקבות השנים האחרונות עם צמיחת המדיה הדיגיטלית, יצאה ויקטורינוקס בשנת 2009 עם דגמים חדשים של אולרים בהם קיים זיכרון נייד של בין 2 ל-32 ג'יגה-בייט.
ממוזער|הדגם הקלאסי של האולר השוויצרי, בגרסת "אלוקס"

### כרטיס שווייצרי (SwissCard)
הכרטיס עשוי פלסטיק, בעובי של כ-2.5 מ"מ. הכרטיס מכיל סכין, מספריים, סיכה, פצירה שראשה משמש גם כמברג, מלקטת (פינצטה), קיסם שיניים, עט וסרגל. בדגם LITE ישנו גם פנס לד קטן עם נורה אדומה.

### Swisstools
פליירים דמויי לדרמן אשר כוללים בתוכם כלים רבים כמו סכין, פותחן קופסאות שימורים, פותחן בקבוקים, מרצע, מסור וכדומה.

### שעונים
ממוזער|אולר מדגם "Climber" מתוצרת ויקטורינוקס.
חברת ויקטורינוקס מייצרת מספר דגמי שעוני-יד ושעוני-כיס.

### סכיני מטבח
מבחר רחב של סכיני מטבח מיוצרים על ידי ויקטורינוקס. בניגוד למוצרים אחרים, סכיני ויקטורינוקס נושאים בנוסף לפלוס המפורסם גם סמל של יונה - שהוא הסמל הוותיק של הסכינים של ויקטורינוקס.
סכיני המטבח של ויקטורינוקס מחולקים למספר קטגוריות:
# סכיני שף בעלי ידית פיברוקס. סכיני שף STEMP לא מחוזקות.
# סכיני שף בעלי ידית עץ - נוחות ביותר ועמידות ביותר.
# סכיני שף מחוזקות - סדרה קלאסית שמיוצרת בשווייץ.
# סכיני שף מחוזקות - סדרה משופרת שמיוצרת בגרמניה.

מלבד סכיני השף החברה מייצרת ומשווקת מספר רב מאוד של סכינים מקצועיות ייעודיות כגון סכיני קצב, סכיני שף משוננים, סכינים לקונדיטורים, סכיני פירוק, משחיזים ומוטות השחזה.

כמו כן יש בתמהיל המוצרים של החברה גם מגוון אדיר של מקלפים, פותחני יין, פותחני קופסאות ובעיקר את סכיני הירקות המוכרים אשר נודעים בחדותם הרבה.

### מוצרים נוספים
החברה עובדת בשיתוף פעולה עם החברה ארמני וייצרה קולקציה חדשה של בשמים. החברה מייצרת גם בגדים יומיומיים כגון חולצות תחתונים מכנסיים וכדומה, מזוודות ותיקים, מחזיקי מפתחות, שרשראות, ארנקים, ציוד השחזה, נרתיקים לאולרים ולכלים.
[ממוזער|[קוצץ ציפורניים תוצרת ויקטורינוקס]]

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:חברות שווייצריות
מונולוגים מהווגינה

**מונולוגים מהווגינה** (באנגלית: ***The Vagina Monologues***, "המונולוגים מהווגינה") הוא מחזה מאת המחזאית והפעילה החברתית הפמיניסטית האמריקאית איב אֶנסלֶר שהועלה לראשונה בשנת 1996 במסגרת של אוף-אוף-ברודוויי  במרתף בית קפה בניו יורק ומאז זכה לפופולריות גדולה ברחבי העולם. כיום מוצג המחזה בתיאטראות גדולים יותר.

## המונולוגים
המחזה מורכב מרצף של מונולוגים הנאמרים על ידי נשים. כל מונולוג מתייחס לווגינה מזווית מיוחדת, כמו יחסי מין, מחזור חודשי, אהבה, אונס, השחתת איבר המין הנשי, אוננות, לידה ואורגזמה. המונולוגים מנסים להראות שאיבר המין הנשי יכול לשמש כמוקד של כוח וגאווה. מדי שנה, ביום שנקרא V Day (יום הווגינה), מתווסף למחזה מונולוג חדש המתמקד במצב כלשהו המשפיע על נשים ברחבי העולם.

## היסטוריה
לאחר ראיונות שערכה איב אנסלר עם כ-200 נשים על דיעותיהן וניסיונותיהן הקשורים ביחסי מין, יחסים זוגיים, ואלימות נגד נשים, כתבה המחזאית את המונולוגים הראשונים. ההקשר לווגינה נעשה עקב נשים שהן קורבן לאלימות פיזית, נפשית ומינית. איב אנסלר טוענת שאלימות כזו נגרמת עקב הבדל יחיד בכך שלנשים יש ווגינה, ולכן רצתה לעורר את נושא האלימות בקרב קורבנות האלימות ובקרב גברים אלימים ושוביניסטים. כמו כן, היא רצתה "לפאר" את קיומו של המין הנשי ולעורר כבוד כלפי נשים. באמצעות המונולוגים, היא פיתחה מעין כוחנות לווגינה, המעודדת נשים להיות גאות במינן, ולחזק את כוח האישה כדי למנוע אלימות ברחבי העולם.

המחזה זכה לפופולריות רבה מאז 1996 ושחקניות מפורסמות רבות לקחו בו חלק: אלאניס מוריסט, ברוק שילדס, קליסטה פלוקהארט, קייט בלאנשט, קלייר דיינס, ג'יליאן אנדרסון, גולדי הון, קייט וינסלט, ג'וליאנה מרגוליס, מריל סטריפ, מישל רודריגז, סלמה הייק, ריקי לייק, טרי האצ'ר, וופי גולדברג וג'יין פונדה.

מלבד בארצות הברית ובקנדה, מוצג המחזה גם במדינות הבאות:

אינדונזיה, אלבניה, אקוודור, בולגריה, ברזיל, דרום אפריקה, הודו, הונג קונג, הונגריה, ונצואלה, יפן, ישראל, מצרים, מקדוניה, מקסיקו, ניגריה, צרפת, קולומביה, קניה ורוסיה.

בישראל מוצג המחזה באנגלית בהיברו יוניון קולג' בירושלים מאז 2005, וברוסית מאז 2006.
## הפקה בעברית
המחזה בעברית הועלה בתיאטרון הבימה בסוף שנת 2000 בבימויה של דדי ברון, בכוכובם של גילה אלמגור, עידית טפרסון, סיון ששון (הוחלפה בהמשך ביעל צפריר). את הנוסח העברי כתב שלומי מושקוביץ. תפאורה ותלבושות: דדי צרפתי; מוזיקה: רן בגנו; תאורה: חני ורדי. המחזה רץ לסירוגין כ-10 שנים והוצג כ-450 פעמים.

## V Day (יום הווגינה)
יום ה-V מתקיים ברחבי העולם מדי שנה מאז 1998 בחודשים פברואר ומרץ. V Day הפך לתנועה גלובלית הפועלת להגברת מודעות לתופעת האלימות כלפי נשים והפסקתה. כמו כן מגייסת התנועה תרומות, שיעזרו במאמציה לסיים כל סוג של תוקפנות כלפי נשים כולל אונס, אלימות, גילוי עריות, שעבוד מיני והשחתת איבר המין הנשי.
ה-**V** במילה **V Day** מסמל את ולנטיינ'ס דיי (Valentine's Day) יום האהבה הלועזי, ווגינה (Vagina), וויקטורי (Victory) ניצחון.

## תרגום עברי
* איב אנסלר, **מונולוגים מהואגינה**, נוסח עברי: שלומי מושקוביץ, [תל אביב: מוציא לאור לא ידוע], 2000. (להצגה בבימוי דדי ברון בתיאטרון הבימה)
* איב אנסלר, **מונולוגים מהואגינה**, מאנגלית: לילית ברקת, הקדמה: גלוריה סטיינם, נתניה: שמעוני, תשס"ב 2001.

## ראו גם
* פמיניזם

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מחזות אמריקאיים
קטגוריה:מחזות משנות ה-1990
קטגוריה:פמיניזם באמנות
קטגוריה:ספרות פמיניסטית
קטגוריה:מונולוגים
קטגוריה:פות בתרבות
חוק חמש השניות

שמאל|ממוזער|250px|הדמיה מאוירת הומוריסטית של חוק חמש השניות
**חוק חמש השניות** הוא כלל אצבע עממי, לפעמים הומוריסטי, על־פיו מזון שנפל על הרצפה או על האדמה נשאר ראוי למאכל כל עוד לא חלפו יותר מחמש שניות מרגע הנפילה, בהתבסס על ההנחה כי בזמן זה טרם יספיק לצבור עליו חיידקים או גורמי זיהום אחרים, אך מבחינה מדעית, הכלל הוכח כשגוי.

## צורותיו של ה"חוק"
לעיתים שם החוק משתנה ל"חוק שלוש השניות", "חוק עשר השניות" וכדומה: שמו נקבע בהתאם לרמת הלכלוך על הקרקע ולמידת הרעב של האדם שהפיל את המזון וברצונו לאוכלו חרף הזיהום האפשרי. ישנם אף מקומות בהן שם החוק הוא "חוק הסלמנדרה", מותר להרים את האוכל עד שעוברת באזור סלמנדרה. נהוג לטעון כי כאשר מדובר ברצפה מאוד מלוכלכת, "חוק חמש השניות" לא תקף כלל, ואם המזון שהה במרחק קטן מעל הרצפה (10 סנטימטרים ומטה, לדוגמה) הוא אינו ראוי עוד לאכילה, מפני שנוכחות החיידקים כה ניכרת עד שהם יכולים כביכול "לקפוץ" לגובה זה.

## ניתוח מדעי
מבחינה מדעית, הטענה כי במשך חמש שניות חיידקים ומזהמים לא יספיקו להגיע לאוכל, אינה נכונה. יתר על כן, לא כל רצפה הנקייה יותר מלכלוך נראה לעין, היא גם נקייה יותר מחיידקים. לדוגמה, רצפה בבית חולים נראית לעין נקייה מאוד, אך היא עלולה להיות נגועה בחיידקים אף יותר מאשר מדרכה ברחוב, משום שבית החולים מאכלס אנשים רבים החולים במחלות זיהומיות.

בשנת 2004 זכתה ג'יליאן קלארק, חוקרת מאוניברסיטת הרווארד, בפרס איג נובל על מחקרה בנושא החוק.

בשנת 2007 נערך מחקר מדעי בנושא חוק חמש השניות, תוך שימוש בחיידקי סלמונלה על גבי משטחים שונים. המחקר גילה כי החיידקים אכן מסוגלים לזהם פרוסת לחם בפרק זמן הקצר מחמש שניות, אך מצד שני גילו כי אם פרוסת הלחם נשארת על הקרקע למשך דקה תמימה, כמות הזיהום גדלה פי 10.

חוק חמש השניות נבחן גם באחד מפרקי התוכנית "מכסחי המיתוסים". בתוכנית נמצא שכמות החיידקים המזהמים את האוכל שנפל על הרצפה תלויה בלחות האוכל, מרקם שטח הפנים שלו והמקום בו הוא נפל. עם זאת, הם לא מצאו קשר בין זמן החשיפה לחיידקים לזיהום - כל האוכל שהופל על הרצפה זוהם.

עם זאת, פרופסור אנתוני הילטון מאוניברסיטת אסטון שבבריטניה מסביר כי "לא סביר שחיידקים מזיקים הספיקו להיערם על מזון אחרי כמה שניות של שהות על רצפה מקורה", ולכן לטענתו יש קשר בין משך הזמן שהמזון נמצא על הרצפה, לבין היערמות חיידקים על המזון שנפל.

## ראו גם
* נפילת פרוסת לחם מרוחה בחמאה

## קישורים חיצוניים
* 
* האוכל נפל על הרצפה - לאכול או לא לאכול?, באתר מכון דוידסון
* "MythBusters:"Five Seconds Rule
* 
* 
* כתבה על ניסוי בנושא 
* כתבה נוספת על הניסוי 
* BBC כתבה על כמות החיידקים במשרד טיפוסי 
* אודות ניסוי בנושא חוק חמש השניות שבוצע באוניברסיטה באילינוי 
* 
* כאן מסבירים - על חוק 5 השניות, ערוץ היוטיוב של כאן 11
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נימוסים
קטגוריה:היגיינה
קטגוריה:כללי אצבע
קטגוריה:הומור
קטגוריה:פולקלור
קטגוריה:5 (מספר)
חוזר אמסיה

ממוזער|שמאל|250px|מחנה סראידוזו באמסיה
**חוזר אמסיה** (בטורקית: **Amasya Genelgesi**) היה חוזר שפורסם בעקבות ועידה של התנועה הלאומית הטורקית שהתכנסה ב-21 ביוני 1919 במחנה סראידוזו (Saraydüzü Kışlası) בעיר אמסיה בצפון טורקיה. החוזר פורסם ביום 22 ביוני 1919 והיה המסמך הכתוב הראשון אשר הניע את גלגליה של מלחמת העצמאות של טורקיה. 

עיקריו של החוזר היו כדלקמן:
* אחדותה ועצמאותה של המולדת נתונות בסכנה.
* הממשלה העות'מאנית באיסטנבול איננה מסוגלת לשאת באחריות המוטלת עליה. 
* עצמאות לאומית תושג רק בדרך של מאמץ לאומי נחוש.
* יש להקים ועדה לאומית חופשית מכל השפעה או שליטה חיצונית, אשר תעריך את מצבה של האומה ותבהיר לעולם את שאיפתה לצדק. 
* הוחלט על כינוסה לאלתר של ועידה לאומית בסיוואס, הנחשבת למקום הבטוח באסיה הקטנה. 
* לוועידת סיוואס ישלחו שלושה נציגים מכל מחוז.
* יש להיות נכונים לכל אירוע אפשרי ועל כן יש להתייחס אל ועידת סיווס כאל סוד לאומי. 
* ב-10 ביולי 1919 תתכנס ועידה מכינה בארזורום אשר בה ישתתפו נציגי המחוזות המזרחיים, ואלה יצטרפו לאחר מכן לוועידת סיווס. 

חוזר אמסיה הופץ ברחבי אסיה הקטנה באמצעות טלגרף ונחתם מאוחר יותר בוועידת ארזורום.

## ראו גם
* ועידת ארזורום
* ועידת סיוואס

## קישורים חיצוניים
* הנוסח המלא בטורקית של חוזר אמסיה

קטגוריה:טורקיה: היסטוריה
קטגוריה:מלחמת העצמאות של טורקיה
ועידת ארזורום

שמאל|ממוזער|200px|ארבע ההחלטות העיקריות של ועידת ארזורום
**ועידת ארזורום** (טורקית **Erzurum Kongresi**) הייתה ועידה של התנועה הלאומית הטורקית שהתכנסה בעיר ארזורום במזרח טורקיה בעקבות חוזר אמסיה מ-22 ביוני 1919, ואשר קיבלה ארבע החלטות עיקריות לניהולה של מלחמת העצמאות של טורקיה - המולדת היא אחת ואינה נתנת לחלוקה, האומה תהא חופשית מכל שלטון זר, יש להפעיל את מלוא כוחו של העם אגב אחדות, וכן כי לא ניתן יהיה לצפות לפיקוח או להגנה מצד אחרים. 

בוועידה שהתכנסה החל ב-23 ביולי 1919 וננעלה ב-4 באוגוסט 1919, השתתפו נציגיהם של חמישה מחוזות במזרח טורקיה - ביטליס, ארזורום, סיוואס, טרבזון וואן - והיא נוהלה בידי מוסטפא כמאל ומוסה קזם קראבקיר (Musa Kâzım Karabekir), מפקד הצבא המזרחי העות'מאני לקראת סופה של מלחמת העולם הראשונה. הוועידה שימשה כוועידה מכינה לקראת ועידת סיוואס שהתכנסה כחודש לאחר מכן.

## ראו גם
* חוזר אמסיה
* ועידת סיוואס

## קישורים חיצוניים
* החלטות ועידת ארזורום (בטורקית)

קטגוריה:טורקיה: היסטוריה
קטגוריה:מלחמת העצמאות של טורקיה
ארזורום, ועידת
קטגוריה:1919
ועידת סיוואס

שמאל|ממוזער|250px|המבנה בו התכנסה הוועידה
שמאל|ממוזער|250px|אולם הישיבות של ועידת סיוואס
**ועידת סיוואס** (טורקית **Sivas Kongresi**) הייתה ועידה של התנועה הלאומית הטורקית שהתכנסה בעיר סיוואס במזרח טורקיה ונמשכה מ-4 בספטמבר 1919 עד 11 בספטמבר 1919. הוועידה התכנסה בעקבות חוזר אמסיה מ-22 ביוני 1919, ולאחר ועידת ארזורום שנערכה בארזורום שבמזרח טורקיה, ואשר שימשה לה כוועידה מכינה. ועידות נוספות שקדמו לוועידת סיוואס היו ועידת בלקסיר וועידת אלאשהיר במערב אסיה הקטנה. בוועידה סיוואס התכנסו לראשונה תחת קורת גג אחת פעילי התנועה הלאומית הטורקית מכל רחבי אסיה הקטנה, דבר התורם לחשיבותה ההיסטורית. 

ועידת סיוואס אשררה את ההחלטה להקים "ועדת נציגים" אשר תוכל להפוך לממשלה אם יחליטו מדינות ההסכמה על פיזור הממשלה העות'מאנית באיסטנבול. עוד אשררה ועידת סיוואס את ההחלטות שנתקבלו בוועידת ארזורום שקדמה לה אגב מספר שינויים, כמו הוספת התנגדות מפורשת לקיומה של ישות עצמאית יוונית במערב אנטוליה, וכן שינתה את שמה של התנועה הלאומית המתהווה ל"האגודה להגנה על זכויות אנטוליה ותראקיה" (Anadolu ve Rumeli Müdafaa-i Hukuk Cemiyeti).

## ראו גם
* חוזר אמסיה
* ועידת ארזורום

## קישורים חיצוניים
* החלטות ועידת סיוואס (בטורקית)

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טורקיה: היסטוריה
קטגוריה:מלחמת העצמאות של טורקיה
סיווס, ועידת
קטגוריה:1919
סקוט קרסון

**סקוט פול קרסון** (באנגלית: **Scott Paul Carson **; נולד ב-3 בספטמבר 1985) הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק בעמדת השוער.

קרסון שימש כשוער השלישי של נבחרת אנגליה, לאחר פול רובינסון ודייוויד ג'יימס, במספר רב של מקרים. הוא היה בסגל של מונדיאל 2006 אף שלא השתתף באף משחק. בהופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת, במוקדמות יורו 2008, ספג שלושה שערים בהפסד לנבחרת קרואטיה שבעטיו לא העפילה אנגליה לאליפות.

הוא זכה בליגת האלופות פעמיים בהפרש של 18 שנים - שיא כל הזמנים.

## תארים
; ליברפול
*ליגת האלופות: 2004/2005

; מנצ'סטר סיטי
*ליגת האלופות: 2022/2023
*אליפות אנגליה: 2020/2021, 2021/2022, 2022/2023, 2023/2024

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:שוערי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלני לידס יונייטד
קטגוריה:כדורגלני ליברפול
קטגוריה:כדורגלני שפילד ונסדיי
קטגוריה:כדורגלני צ'רלטון את'לטיק
קטגוריה:כדורגלני אסטון וילה
קטגוריה:כדורגלני וסט ברומיץ' אלביון
קטגוריה:כדורגלני בורסאספור
קטגוריה:כדורגלני ויגאן את'לטיק
קטגוריה:כדורגלני דרבי קאונטי
קטגוריה:כדורגלני מנצ'סטר סיטי
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אנגליה
קטגוריה:ספורטאים זרים בטורקיה
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2006
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1985
PRESS TV

**PRESS TV** הוא ערוץ טלוויזיה ממשלתי איראני המשמש כזרוע התעמולה האיראני בשפה האנגלית ואשר בסיסו בטהראן. שידורי הערוץ מוקדשים לדיווח חדשותי ופרשנות. הערוץ פועל 24 שעות ביממה, מעסיק 26 מגישי חדשות ו-400 אנשי הפקה וכתבים מסביב לעולם. אתר האינטרנט של הערוץ הושק בינואר 2007 ושידוריו בלוויין החלו באפריל, באותה השנה. הקמת הערוץ עוררה הדים רבים בתקשורת העולמית ונטען כנגדו כי הוא משמש במה לתעמולה של הממשל האיראני.

לערוץ ישנם ארבעה כתבים בישראל שאינם איראנים, המסקרים את הסכסוך הישראלי-פלסטיני מרצועת עזה, רמאללה וירושלים. הכתבים ושדרנים מבריטניה כוללים את לורן בות', קן ליווינגסטון וטארק רמדאן.

על פי חזונו, הערוץ נועד לשמש כאלטרנטיבה לערוצי החדשות בעלי השקפת עולם מערבית דוגמת CNN, BBC ואף אל-ג'זירה. בהתאם, מייסדי הערוץ הציבו מספר מטרות יסוד לפעילותו:
*שבירת האחיזה המערבית בתקשורת העולמית
*גישור בין פערים תרבותיים
*הדגשת המגוון והחיוניות של הבדלים פוליטיים ותרבותיים, תוך התמקדות על הפן האנושי

ב-22 ביוני 2021 משרד המשפטים האמריקאי, במסגרת מבצע השתלטות נרחב על אתרי אינטרנט של כלי תקשורת איראניים, השתלט על שם התחום (דומיין) presstv.com והשבית את אתר Press TV. ממשרד המשפטים האמריקאי נמסר כי אתר זה וכן אתרים נוספים המשמשים ככלי תקשורת איראניים, מהווים מקור לדיסאינפורמציה. זמן קצר לאחר מכן, הערוץ שינה את שם התחום של אתר האינטרנט שלו ועבר להשתמש בשם תחום של אתרי אינטרנט הרשומים באיראן. בכך, חזר האתר לאוויר.

## קישורים חיצוניים

* 

* על התחנה האיראנית האנטישמית, אתר הליגה נגד השמצה.

## הערות שוליים

קטגוריה:ערוצי טלוויזיה איראניים
קטגוריה:מחלוקות בטלוויזיה
קטגוריה:אמצעי תקשורת בבעלות ממשלתית
חסן טהסין

**חסן טהסין** (בטורקית **Hasan Tahsin**; 1888 - 15 במאי 1919) היה עיתונאי טורקי, פעיל בשירות החשאי העות'מאני (Teşkilat-ı Mahsusa) וגיבור לאומי טורקי.

## ביוגרפיה
טהסין נולד בסלוניקי בשם רג'פ בן אוסמן נוורס (Recep oğlu Osman Nevres).

לאחר ניסיון התנקשות כושל במדינאים הבריטים צ'ארלס ונואל בוקסטון בבוקרשט, הוא נדון לעשר שנות מאסר, אך נמלט מרומניה ב-1916. לאחר מכן שינה את שמו ל"חסן טהסין" לזכר חברו, והחל לעבוד כעיתונאי באיזמיר. 

בעת כיבוש איזמיר בידי היוונים ב-15 במאי 1919 ירה טהסין את "הכדור הראשון" לעברם והרג את נושא הדגל היווני. בחילופי האש שהתפתחו עקב כך נהרגו כ-300 עד 400 טורקים וכמאה יוונים, ואף טהסין עצמו מצא את מותו באירוע. 

בטורקיה נקשר שמו של טהסין באירועי אותו יום בפרט ובמלחמת יוון–טורקיה בכלל. ב-1973 נחנכה "אנדרטת הכדור הראשון" (İlk Kurşun Anıtı) שהוקמה לזכרו בכיכר קונק במרכז איזמיר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מלחמת העצמאות של טורקיה
קטגוריה:איזמיר
קטגוריה:סלוניקי: אישים
קטגוריה:ילידי 1888

קטגוריה:נפטרים ב-1919
Undertow

**Undertow** (אנדרטאו) הוא אלבום הבכורה משנת 1993 של להקת טול, בתקופה בה הגראנג' היה בשיאו והחלו להתפתח שירי פופ פאנק המתאימים לרדיו, אנדרטאו עזר למטאל ולפרוג להתבלט כסגנון מוזיקה ובכך אפשר ללהקות בעלות סגנון דומה לפרוץ לתודעת הציבור. האלבום הוכרז כפלטינה כפולה על ידי ארגון תעשיית ההקלטות של אמריקה (RIAA) ב-14 במאי 2001.

## הקלטות
האלבום הוקלט בין אוקטובר לדצמבר 1992 בגראנד מאסטר סטודיוז בהוליווד, קליפורניה, על ידי סילביה מאסי.

## מוזיקה
באלבום יש רצועה נסתרת שנקראת "Disgustipated", שבה באים לידי ביטוי התעניינות הלהקה במוזיקה ניסיונית, שימושם בסאטירה וכוונתם לאתגר את אוזני המאזין, לצאת מהתפיסה של מה שעד עתה החשיב כמוזיקה. הרצועה הושמה כשיר מספר 69 בתקליטור - כמשחק עם יכולות ההקלטה על תקליטורים, בזמן שחרורו. הרצועה מתחילה בהספד, ממשיכה לצלילים עיליים סאטיריים הנוגעים לדת ונגמרת ב"קצירת גזרים" (חלק ממילות הרצועה), ולבסוף שוככת אל תוך צליל של צרצרים. הרעיון להקלטת השיר נבע מערב בפאלאדיום בלוס אנג'לס, בזמן הופעה נגד ניסויים בבעלי חיים ש"טול מצאו את עצמם חלק ממנה".

## עטיפת האלבום
שמאל|ממוזער|150px|העטיפה המצונזרת
עטיפת האלבום עוצבה על ידי הגיטריסט אדם ג'ונס. תמונות בתוך האלבום של אישה שמנה עירומה החובקת גבר רזה עירום וחברי הלהקה עם סיכות בצידי ראשם עוררו מחלוקות אשר גרמו לכך שהאלבום הורד ממדפי חנויות כגון קיימארט ווולמארט. תגובת הלהקה הייתה לשחרר אלבום בגרסה שונה, אשר מציגה ברקוד גדול על רקע לבן. בגרסה זו צורף פתק מהלהקה (ראו תמונה).

ימין|ממוזער|150px|הפתק הנוסף לגרסה המצונזרתהמסר על תמונות הלהקה הוא "Trust me trust me trust me trust me trust me I just want to start this over say you won't go this is love i'll make weapons out of my imperfections lay back and let me show you another way only this one holy medium brings me peace of mind cleanse and purge me in the water twice as loud as reason euphoria I've been far too sympathetic no one told you to come I hope it sucks you down life feeds on life this is necessarry." הקטע מכיל חלקי משפטים ממילות השירים באלבום.

## השירים באלבום

1. "Intolerance" – 4:53

2. "Prison Sex" – 4:56

3. "Sober" - 5:06

4. "Bottom" - 7:13 (Tool/Henry Rollins)

5. "Crawl Away" - 5:29

6. "Swamp Song" - 5:31

7. "Undertow" - 5:21

8. "4°" - 6:02

9. "Flood" - 7:45

69. "Disgustipated" - 15:47


## משתתפי האלבום
*מיינארד ג'יימס קינן - שירה
*אדם ג'ונס - גיטרה
*פול דאמור - גיטרה בס
*דני קארי - תופים

### משתתפים נוספים
*הנרי רולינגס - שירה ב"Buttom"
*סטאטיק - תכנות ב"Disgustipated"
*סילביה מאסי - פיתוח האלבום ועיבוד ב"Disgustipated"
*רון סט. גרמיין - עיבוד

## קישורים חיצוניים
* 

* האלבום בלאסט.פמ
* טולשד

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-1993
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:מחלוקות סביב טענות לתועבה במוזיקה
קטגוריה:אלבומי פלטינה באוסטרליה
קטגוריה:אלבומי פלטינה כפולה ומעלה בארצות הברית
בראווה (כף ורדה)

ממוזער|שמאל|150px|נובה סינטרה
**בראווה** (בפורטוגזית: **Brava**) הוא אי געשי באיי כף ורדה שבאוקיינוס האטלנטי. האי הוא הקטן באיי כף ורדה, ומהווה חלק מקבוצת האיים סוטאוונטוס.

האי יושב לראשונה במאה ה-16. אוכלוסיית האי גדלה לאחר שנמלטה אליו אוכלוסיית האי פוגו לאחר התפרצות הר הגעש פוגו בשנת 1675.

עיקר תעשיית האי מתבססת על החקלאות. היישוב המרכזי באי הוא וילה נובה סינטרה.

באי נמצא שדה התעופה היחיד הפעיל של איי כף ורדה.

## גאוגרפיה
שטחו של האי 67 קמ"ר. האי הררי ומכוסה יערות. בחלקו הדרומי של האי מספר עמקים מיוערים. האקלים באי לח בשל רוחות הסחר, והאי מכוסה בענן תמידי המאפשר את גידולה של הצימחיה הרבה שבאי.

כל הכפרים באי מצויים בצידו הצפוני של האי, הגדול שבהם הוא הכפר וילה נובה סינטרה. בכפר פורנה ישנו נמל מסחרי המשמש את האי.

## היסטוריה
האי התגלה לראשונה על ידי מגלים אירופאים פורטוגזים בשנת 1462. היישוב הראשון באי נוסד בשנת 1573 וכלכלתו התבססה על סחר עבדים. בשנת 1680 ברחו תושבי האי לאי הסמוך פוגו בשל התפרצות הר הגעש באי. 

במאות ה-17 וה-18 היו יישובי האי נתונים להתקפות שודדי ים. 

במהלך המאה ה-19 היגרו מהגרים רבים מהאי לארצות הברית.

## אוכלוסין
אוכלוסיית האי לאורך ההיסטוריה:

## כלכלה
עיקר כלכלת האי מתבססת על החקלאות והדייג. מרבית תושבי האי נוהגים לקבל כספים מקרובי משפחתם העובדים בארצות הברית ובקנדה.
האי אינו מהווה אתר תיירות בשל חופי הים התלולים שבאי, שאינם נוחים לרחצה.

## קישורים חיצוניים

*מידע על האי בראווה באתר אוניברסיטת מסצ'וסטס 
* תיאור האי 
* אתר על פיתוח האי 
*תצלומי האי
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:איי כף ורדה
צוקר

**צוקר** (Zucker) הוא שם משפחה שמקורו בגרמנית ומשמעותו סוכר.

קטגוריה:משפחות יהודיות
קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
קטגוריה:שמות משפחה גרמניים
אינפוסיס

**אינפוסיס טכנולוגיות בע"מ** (באנגלית: **Infosys Technologies Ltd**, סימול ) היא חברת שירותי טכנולוגיית מידע (IT) שנוסדה בפונה, הודו, בשנת 1981. שנתיים לאחר מכן עברה החברה לבנגלורו, בירת קרנאטקה. נכון ל-2015 פעלה החברה מתשעה מרכזי פיתוח בהודו ו-30 משרדים נוספים ברחבי העולם, והיוותה את אחת מחברות ה-IT הגדולות בהודו ובעולם כולו עם למעלה מ-300,000 עובדים.

באוגוסט 2021 הגיע שווי השוק של החברה ל-97 מיליארד דולר.

## היסטוריה
החברה נוסדה ב-2 ביולי 1981 תחת השם "Infosys Consultants Pvt Ltd", כאשר מייסד החברה נראינה מורטי, לווה 10,000 רופי מאשתו וחבר לשישה מעמיתיו במשרד שהקימו בביתו של נ.ס. רגאוואן במומבאי. בשנת 1987 גייסה החברה את הלקוח הזר הראשון שלה, "Data Basics Corporation" מארצות הברית.

בשנת 1999 הייתה אינפוסיס לחברה ההודית הראשונה שנסחרה בנאסד"ק ושנתיים לאחר מכן דורגה כ"מעסיק הטוב ביותר בהודו" על ידי העיתון "Business Today". בשנים 4–2003 זכתה החברה בפרס MAKE (Most Admired Knowledge Enterprises) והייתה החברה ההודית הראשונה לזכות באות הוקרה זה.

## פעילות בישראל
ב-2012 חתמה החברה על הסכם שיתוף פעולה במחקר ופיתוח עם המדען הראשי במשרד הכלכלה. בפברואר 2015 ביצעה את הרכישה הראשונה שלה בישראל, כשרכשה את חברת התוכנה פאנאיה (Panaya) תמורת 230 מיליון דולר. על בסיסה פתחה אינפוסיס מרכז פיתוח בישראל.

## פעילות בקהילה
בשנת 1996 הקימה החברה את "קרן אינפוסיס" שהחלה לפעול בקרנאטקה בתחומי בריאות הציבור, שיקום חברתי, חינוך, תרבות ופיתוח אזורי הספר. הקרן הרחיבה את פעולתה גם לטאמיל נאדו, אנדרה פרדש מהאראשטרה, אודישה ופנג'אב. אינפוסיס גם מפעילה מגוון תוכניות לשיתוף פעולה עם האקדמיה ותוכניות לבני נוער החושפות אותם לעולם ההיי-טק ומדעי המחשב בחופשת הקיץ.

החל מ-2002 מפעילה אינפוסיס בשיתוף בית הספר לעסקים וורטון באוניברסיטת פנסילבניה תוכנית המעניקה פרס לעסקים ואנשים אשר חוללו שינוי משמעותי בעולם המחשוב. בין מקבלי הפרס בעבר: סמסונג, אמזון, הבנק המלכותי של סקוטלנד ואחרים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חברות הודיות
קטגוריה:חברות הנסחרות בנאסד"ק
קטגוריה:חברות בשווי שוק מעל 100 מיליארד דולר
בארלאוונטו

**איי בארלאוונטו** (בפורטוגזית: **Barlavento**; "עם כיוון הרוח") הם קבוצת איים בצפונה של כף ורדה.

קבוצת איים זו מחולקת לשני תתי קבוצות: 
* האיים סנטו אנטאו, סאו ויסנטה, סאו ניקולאו, סנטה לוציה, אילהאו ברנקו ואילהאו ראסו במערב - איים סלעיים וגעשיים. עיקר כלכלת איים אלה מתבססת על החקלאות. בקרבת האי סאו ויסנטה מצוי האיון אילהאו דוס פאסארוס.
* והאיים סאל, ובואה ויסטה במזרח - איים שטוחים ומדבריים. עיקר כלכלת איים אלה מתבססת על מכרות המלח בהם. לאחרונה החלה התיירות להתפתח באיים אלה. איים אלה דומים במאפייניהם הגאוגרפיים לאי מאיו שבאיי סוטאוונטו. בקרבת האי בואה ויסטה מצויים האיונים אילהאו דה סאל ריי ואילהאו דו באלוארטה, ובקרבת האי סאל מצוי האיון אילהו ראבו דה ג'ונקו.

## קישורים חיצוניים

* 

*
ה"א השאלה

**ה"א השאלה** (גם: ה"א הַתֵּמַהּ), בדקדוק עברי, באה בראש מילת שאלה במשפט שאלה ומשמשת לציון שאלה או תמיהה. לרוב, מצטרפת ה"א השאלה לפועל או לשם עצם. 

השימוש בה"א השאלה אינו רווח בעברית מודרנית וכדי לשאול מסתפקים בשינוי הטון. במשלב גבוה אומרים "האם", "כלום" ו"וכי". עם זאת, השימוש נפוץ מאוד בעברית מקראית. דוגמאות: "השומר אחי אנוכי?" (); "העוד לכם אח?" (); "ההייתה זאת בימיכם?" (). ב־1930 כתב על כך הלשונאי יצחק אבינרי:

ניקודה היסודי של ה"א השאלה הוא בחטף פתח, למשל: "הֲראית איזה יופי?". לפני האותיות אהח"ע בלתי קמוצות ולפני שווא או חטף, ניקודהּ פתח, למשל: "הַעולים אתם?", "הַשְמעתם?". לפני אהח"ע קמוצות ובלתי מוטעמות, ניקודהּ סגול, למשל: "הֶהָיתה כזאת?".




בניגוד לה"א הידיעה, ה"א השאלה לא גוררת אחריה דגש חזק. לכן, עיצורי בכ"פ הבאים אחריה צריכים להיהגות רפויים. למשל, בפסוק המקראי "הֲבֵן יַקִּיר לִי אֶפְרַיִם, אִם יֶלֶד שַׁעֲשֻׁעִים" (), אין מדובר בה"א הידיעה, ולכן אין להגות "הבּן" אלא "הבֿן". יש במקרא חריגים לכלל זה ("הַכְּצַעֲקָתָהּ").

בערבית, כמו בארמית, האות אל"ף משמשת בתפקידים אותם ממלאת בעברית האות ה"א. כך, למשל, היא משמשת במקום ה' השאלה. למשל, ב-"أَتَكْتُبُ بِٱلْعَرَبِيَّةؚ؟" (תעתיק: אַתַכְתֻבֻ בִאלְעַרַבִיַּה?) שתרגומו: "התכתוב בערבית?", ניתן להשתמש גם במילית هَلْ.

## ראו גם
* אותיות השימוש
* ה"א הידיעה

## קישורים חיצוניים

* , 

## הערות שוליים

קטגוריה:דקדוק עברי
קטגוריה:לשון המקרא
קטגוריה:שאלות
דריק ויבלי

**דריק ג'ייסון ויבלי** (באנגלית: **Deryck Jason Whibley**; נולד ב-21 במרץ 1980) הידוע גם כ**ביזי D**, הוא מוזיקאי ומפיק קנדי, הידוע כסולן, גיטריסט וכותב השירים בלהקת הפאנק רוק (Punk rock), סם 41. כמפיק, הוא אחד ממקימי ומנהלי חברת ההפקות "Bunk Rock Music".

## ביוגרפיה
ויבלי נולד בסקרבורו, אונטריו, אך עיר מגוריו היא באג'אקס, אונטריו.

### סם 41
ויבלי היה חבר במספר להקות לפני סם 41, עד שפגש את סטיב ג'וקס בתיכון. ויבלי וג'וקס הפכו לחברים טובים והקימו את להקת "Kaspir". בלהקה ויבלי היה הסולן, ג'וקס המתופף, מארק קוסטנזו היה הגיטריסט ומארק ספיקולוק ניגן בגיטרת בס. מאוחר יותר, חברי הלהקה העיפו את ספיקולוק בגלל שהיה מסתבך בצרות, וקוסטנזו עזב כדי להקים את להקת הפופ "Len". חברי הלהקה הנותרים הזמינו את דייב בקש לנגן בגיטרה ושינו את שמם לסם 41.
ב-1999, הצטרף ג'ייסון מקאסלין כבסיסט קבוע של הלהקה, לאחר שהתחלפו הרבה בסיסטים במשך השנים. שירה הראשון של הלהקה נקרא "5-0 grind".

### קריירה מקצועית
בנוסף לסם 41, פיתח ויבלי קריירה מקצועית בתעשיית המוזיקה כמפיק ומנהל. הוא היה חלק מ" Bunk Rock Music", חברת הפקות וניהול מוזיקה. ב"Bunk Rock" הוא הפיק חלק מהאלבומים של להקת "Treble Charger". באלבום הלהקה, " Detox", ביצע ויבלי קולות רקע. בנוסף הוא גם הפיק אלבומים ללהקת "No Warning". מאז שנפרד מהשותפות עם ג'רג נורי, מכר ויבלי את חלקו בחברה, בתחילת 2005.

במהלך ההפסקה שלקחה סם 41 ב-2005 ו-2006, השתתף ויבלי באלבומו של טומי לי, "Tommyland: The Ride", שם הוא ניגן גיטרה וביצע קולות רקע. בנוסף הוא השתתף באלבומו של איגי פופ, "A Million in Prizes: The Anthology".

כיום, ויבלי מפיק את המיני-אלבום של להקת " The Operation M.D.", בה חבר חברו ללהקה ג'ייסון מקאסלין. זהו פרויקט צד של מקאסלין, בנוסף לעבודתו בסם 41. בנוסף הפיק ויבלי את האלבום האחרון של סם 41, "Underclass Hero" שיצא ביולי 2007.
ב-2007, עבד ויבלי על אלבום הבכורה של להקה חדשה בשם "Permanent Me". בנוסף הוא היה מעורב ביצירת שני האלבומים האחרונים של אבריל לאבין, "The Best Damn Thing" ו"Goodbye Lullaby". הוא הפיק את האלבום, ניגן בו גיטרה ובס, ביצע קולות רקע והלחין מחדש את המוזיקה לשירי הרוק והפאנק רוק (Punk rock).
בפברואר 2022, הוציא ויבלי בשיתוף עם סימפל פלאן סינגל בשם "Ruin My Life".

חוץ מקריירה מוזיקלית, עובד ויבלי לעיתים כשחקן. בשנת 2005, הוא שיחק את הדמות המשנית טוני בסרט אהבה מלוכלכת, וסם 41 ביצעו הופעת אורח וניגנו את שיר הפסקול בסרט ספיידרמן. בנוסף הוא ביצע תפקיד אורח בהמלך היל.

## חייו האישיים
ב-2003, יצא ויבלי עם פריס הילטון.
בינואר 2004, החל ויבלי לצאת עם הזמרת הקנדית, אבריל לאבין. הם התארסו במהלך טיול בוונציה. הזוג נישא בטקס מסורתי ב-15 ביולי 2006 באחוזה פרטית במונטקיטו, קליפורניה. בסוף 2009, התגרשו השניים.

ב-30 באוגוסט 2015, נישא ויבלי לדוגמנית אריאנה קופר בלוס אנג'לס. ב-1 במרץ 2020, נולד בנם ליידון.

בשנת 2014, אושפז ויבלי עקב בעיות בכבד ובכליה עקב אלכוהוליזם ממנו סבל.

באוקטובר 2024, ויבלי האשים את המנהל הראשון של לקת סם 41, גרייג נורי, בהתעללות פיזית ומילולית. לפי ספר הזכרונות של ויבלי, "Walking Disaster, My Life Through Heaven and Hell", הוא עבר התעללות מינית ומילולית מצד נורי בשלבי הקריירה הראשונים של הלהקה. ויבלי טוען כי ההתעללות החלה כשהיה בן 16 ונורי היה בן 34.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרים קנדים
קטגוריה:אבריל לאבין
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1980
יוהאן תיילה

[ממוזער|"סצנת מוזיקה ביתית" של יוהאן פורהאוט, 1674. נגן ה[ויול משמאל הוא כנראה יוהאן תיילה]]
**יוהאן תיילה** (בגרמנית: **Johann Theile**; 29 ביולי 1646 – 24 ביוני 1724) היה מלחין גרמני בן תקופת הבארוק, נודע ביותר באופרה הדתית Der erschaffene, gefallene und aufgerichtete Mensch ("האדם שנברא, חטא ונשפט", הידועה גם בשם **אדם וחוה**), שבוצעה לראשונה בהמבורג ב-2 בינואר 1678.

## ביוגרפיה
אחרי סיום לימודי המשפטים בלייפציג ובהאלה, למד הלחנה בווייסנפלס אצל היינריך שיץ; תיילה היה בין תלמידיו האחרונים של שיץ.

בשנים 1673 עד 1675 התמנה למשרת הממונה על המוזיקה (קפלמייסטר) בחצר הדוכס **כריסטיאן אלברכט** משלזוויג-הולשטיין-גוטורף. כעבור שנה עבר למשרה דומה בוולפנביטל, כמחליפו של יוהאן רוזנמילר. בהמשך עבד בנאומבורג, שוב כקפלמייסטר, עבר לברלין - כמורה החצר למוזיקה - ומשם אל ליבק ושטטין, שוב כמורה החצר, שם גם חיבר את יצירותיו המוזיקליות. בליבק חיבר בשנת 1673 את הפסיון על פי מתי.

בשנת 1694 חזר לעיר הולדתו כיועץ הדוכס של צייץ, ונשאר שם עד מותו בשנת 1724.

תיילה חיבר זינגשפיל, אופרות, מיסות, מזמורי תהילים אריות וקאנצונטות וכן סונאטות ומוטטים. הצגת האופרה שלו "אדם וחוה" חנכה את תיאטרון ה**גנסמארקט** בהמבורג, בית האופרה הראשון בגרמניה שלא היה בחצר אצולה כי אם פתוח לקהל. תיילה היה גם תאורטיקאי ופדגוג מוזיקה ופרסם חיבורים, בעיקר בתחום הקונטרפונקט. על פי יוהאן מאתזון ראה תיילה בדיטריך בוקסטהודה (שהיה מבוגר ממנו בתשע שנים, אך נפטר זמן רב לפניו) את תלמידו החשוב ביותר.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מלחינים מתקופת הבארוק
קטגוריה:נגני עוגב גרמנים
קטגוריה:תאורטיקאי מוזיקה
קטגוריה:מלחינים גרמנים במאה ה-17
קטגוריה:מלחינים גרמנים במאה ה-18
קטגוריה:ילידי 1646
קטגוריה:נפטרים ב-1724
אקס ליבריס

[ממוזער|250px|[אקס ליבריס של דוד וולפסון (1913) בעיצוב הרמן שטרוק]]
שמאל|ממוזער|250px|אקס ליבריס מספר כימיה (לונדון, 1741) ובו הודעה בחרוזים הקוראת למוצא הישר להחזיר את הספר לבעליו
**אקס ליבריס** (מלטינית: **ex-librīs**, מילולית: "מספריו של...") היא תווית נייר מודפסת ומאוירת המודבקת בספר, או חותמת המוטבעת בספר, לרוב על גבי החלק הפנימי של העטיפה, על מנת לציין מיהו בעליו של הספר.

תוויות אקס ליבריס עשויות לשאת על גביהן שם, מוטו, שלט אצולה ורכיבי הרלדיקה אחרים (כגון ציצה, סיכה) או כל מאפיין אחר המקושר אל בעלי הספר או שבעל הספר הנחה את האמן או המעצב לכלול באקס ליבריס שלו.

## היסטוריה
[ממוזער|שמאל|200px|אקס ליבריס מסביבות [1480, של ספרים שנמסרו למנזר בבוקסהיים]]

אקס ליבריס התפתחו מרישומי בעלות בכתב יד שהיו נהוגים בספרים באירופה בימי הביניים. התוויות המודפסות המוקדמות ביותר הידועות הן מהמאה ה-15, מגרמניה. דוגמה מפורסמת היא אקס ליבריס של הספרים שנמסרו למנזר בעיר בוקסהיים (Buxheim) בגרמניה על ידי אחד הנזירים - הילדברנד ברנדנבורג מביבראך, בסביבות שנת 1480 - השנה שונתה על גבי התווית בהתאם לתאריך המתנה. אקס ליבריס זה הוא חיתוך עץ צבוע בעבודת יד המתאר מלאך נושא שלט אצולה.

האקס ליבריס המוקדם ביותר המוכר מצרפת הוא של ז'אן ברטו דה לה טור-בלאנש, משנת 1529.
בהולנד המוקדם ביותר הוא של אנה ון דר אה מ-1597, באיטליה - משנת 1622 ובארצות הברית - האקס ליבריס של ג'ון ויליאמס מ-1679.

בגרמניה הוכנו אקס ליבריס על ידי אמנים מהשורה הראשונה. אלברכט דירר הכין לפחות שישה תחריטים בין 1503 ל-1516 וסיפק עיצובים לכמה נוספים. אקס ליבריס הוכנו גם על ידי לוקאס קראנאך האב והנס הולביין ועל ידי אמני הפורמט הקטן, ביניהם: האחים בהאם, וירגיל זוליס, מתיאס צונדט, יוסט אמאן, זאלדורפר, גאורג הופשמאן.

## תווי ספר עבריים

הדפסת אקס ליבריס הייתה נפוצה בקרב היהודים החל מהמאה ה-19. גדולי האמנים היהודים נרתמו לאיורים של אקס ליבריס, וידועים אקס ליבריס שאוירו בידי אפרים משה ליליין, הרמן שטרוק, ארתור שיק ואמנים רבים אחרים.
## ראו גם
* דגל מדפיסים

## לקריאה נוספת
* Philip Goodman, **Illustrated Essays on Jewish Bookplates**, New York, Ktav Pub. House, 1971
*[א[ברהם] מ[איר] הברמן](https://he.wikipedia.org/wiki/%D7%90%D7%91%D7%A8%D7%94%D7%9D_%D7%9E%D7%90%D7%99%D7%A8_%D7%94%D7%91%D7%A8%D7%9E%D7%9F), **תווי ספר יהודיים (אכס ליבריס)**, צפת: המוזיאון לאמנות הדפוס; תל אביב: מסדה, תשל"ב.

## קישורים חיצוניים

* אקסליבריס ישראלי
*
* 
* 
* אשכול תוי ספר (אקס ליבריס) בפורום אוצר החכמה

## הערות שוליים

קטגוריה:ספר
קטגוריה:עיצוב גרפי
קטגוריה:מילים וביטויים בלטינית
תחנת הרכבת אופקים

**תחנת הרכבת אופקים** היא תחנת נוסעים של רכבת ישראל הממוקמת בעיר אופקים ליד אזור התעשייה על מסילת אשקלון–באר שבע. התחנה מהווה כתחנת קצה בקו הרצליה - אופקים ובקו אופקים - באר שבע מרכז.

## היסטוריה
בשנת 2006 החלה רכבת ישראל בבניית מסילת אשקלון – באר שבע בהשקעה של 1.4 מיליארד שקל. ב-2 בינואר 2007 הונחה אבן הפינה לתחנה על ידי שר התחבורה שאול מופז. תאריך היעד המקורי להשלמת התחנה היה סוף 2009, אך השלמת הפרויקט התעכבה שנים רבות. עלות הבנייה המשוערת שלה הייתה כ־50 מיליון שקל מתוך כ־2.21 מיליארד שקל שהוקצבו לבסוף לבניית הקו כולו. חנוכת התחנה תוכננה לסוף שנת 2015 – לאחר סיום סלילת קו הרכבת אשקלון–באר שבע והכשרתו באוגוסט 2015. ב־19 בספטמבר 2015 נחנך קו הרכבת אשקלון–באר שבע, והתחנה עצמה נחנכה ב־2 בינואר 2016.

התחנה הוקמה בשולי העיר, וכבר בשנת 2011 הודיע ראש עיריית אופקים בפועל, צביקה גרינגולד, על הקמת רובע חדש סמוך אליה, לפי עקרונות של פיתוח מוטה-תחבורה ציבורית, כך שלרכבת חשיבות מרכזית בו, והיא תהיה נגישה בקלות ברגל ובאופניים ותאפשר הגעה מהירה של התושבים למרכזי תעסוקה בבאר שבע ובמרכז הארץ. במקום ייבנו כ־1,100 יחידות דיור. בשנת 2013 החלה עמותת "יוזמת נח", שהוקמה בידי צעירים בעקבות המחאה החברתית בשנת 2011, לפעול לקידום המיזם. השכונה נקראת חורשת נח", והרובע מתוכנן במיוחד עבור צעירים במחירים בני־השגה. כמו כן, מתוכנן מיזם בשיטת BOT לבניית חדרי מגורים לסטודנטים בשכר דירה מוזל בסמוך למתחם הרכבת. נכון ליולי 2021 העבודות על השכונה בעיצומן.

ב-25 בדצמבר 2021 השתנה שירות הנוסעים העובר בתחנה והוא הוחלף מקו באר שבע – קו החוף המערבי – לולאת השרון, לשני קווים: קו באר שבע – אשקלון וקו באר שבע – בנימינה דרך מסילת לוד–אשקלון.

ב-18 בספטמבר 2022 הוחלט לצמצם את התדירות בין אשקלון לבאר שבע מרכז וההפך לרכבת פעם בשעה בגלל עבודות החשמול, בשעות השיא מפעילה רכבת ישראל הסעות ללא עלות לתחנת באר שבע צפון ולתחנת אשקלון דרך כל תחנות הקו. בנוסף משרד התחבורה מתגבר את קו 378.

בסוף ספטמבר 2025 הוארך שירות הרכבות מהתחנה צפונה להרצליה דרך טבעת השרון, ושירות רכבות נפרד מהתחנה לתחנות באר שבע.

## מבנה התחנה
שטח התחנה הוא 600 מ"ר, והוכשר בה שטח לחניית 250 כלי רכב. בתחנה נבנו רציף אי אחד ורציף צד אחד, והיא משמשת גם תחנה תפעולית.

מרכז|450px|תרשים התחנה


קובץ:תחנת רכבת אופקים פברואר 2016 2.jpg|מסילת הרכבת באופקים
קובץ:תחנת הרכבת אופקים.png|חזית תחנת הרכבת באופקים


## שירות רכבות בתחנה

*בעבר עצרו בתחנה רכבות פעם בשעה אל באר שבע מרכז ואל נתניה (בשעות שיא) או תל אביב סבידור מרכז (בשעות שפל).
*החל מספטמבר 2025 יוצאות מהתחנה רכבות פעם בשעה להרצליה דרך תחנות טבעת השרון. חלק מהרכבות לא עוצרות בתחנות בת ים וחולון. כמו כן יוצאות מהתחנה רכבות פעם בשעה לבאר שבע מרכז.

## קווי אוטובוס היוצאים מהתחנה

## קישורים חיצוניים

* תחנת הרכבת אופקים, באתר רכבת ישראל
*  – הצעה חלופית למיקום תחנת הרכבת באופקים
* תחנת רכבת אופקים, באתר V5 אדריכלים
** 
* 
* ההודעה הרשמית בדף הפייסבוק של עיריית אופקים על נסיעות חינם – כולל תמונות
* אתר יוזמת נח, ובו פרטים אודות השימוש ברכבת באופקים לפי עקרונות פיתוח מוטה-תחבורה ציבורית

## הערות שוליים

אופקים
אופקים
קטגוריה:אופקים: מבנים
קטגוריה:אופקים: תחבורה
קטגוריה:ישראל: תחנות רכבת לפי עיר
אופקים
מריו בוטה

**מריו בוטה** (באיטלקית: **Mario Botta**; נולד ב-1 באפריל 1943) הוא אדריכל שווייצרי בולט.

## ביוגרפיה
מריו בוטה נולד בקנטון טיצ'ינו דובר האיטלקית בשווייץ.

בוטה שלא הסתדר בבית הספר פרש ממנו כבר בגיל 15 והתחיל לעבוד כשוליה ב "קרלוני וקמניש" בעיר לוגאנו. במשרד זה החלה להתפתח אהבתו הגדולה לעיצוב ושלוש שנים מאוחר יותר הוא כבר התמנה למנהל פרויקט תכנון ראשון בבניית קומפלקס חדש. בין השנים 1961–1964 עזב את המשרד ועובד ללמוד במילאנו כתלמיד אקסטרני. לאחר סיום הלימודים במילאנו עבר לוונציה ונשאר ללמוד שם ב עד 1969. הוא למד אצל שלושה אדריכלים גדולים בתקופה, לה קורבוזיה, לואי קאהן וקרלו סקרפה אשר את ההשפעות שלהם ניתן לראות בעבודותיו.

ב-1969 הצטרף ללואי קאהן בתכנון ובניית בית הקונגרס בוונציה וב-1970 פתח משרד עצמאי בלוגאנו.

## עבודותיו
בוטה מרבה להשתמש בעבודותיו בלבנים, בדרך כלל עשויות בטון בצבעים משתנים. בהשפעת האדריכלים מהם למד, בנייניו מתאפיינים בסדר ובגאומטריה פשוטה של קווים אורתוגונליים ושימוש זהיר באלמנטים גליליים. הוא מרבה ליצור פתחים גדולים הנגרעים מתוך מסת הבניין במקום חלונות רגילים ומשתמש בהם למיסגור הנוף הנראה מהם. השפעות לה קורבוזיה וקאן ניכרות גם בשימוש באור במבנה, בבטון חשוף ובארגון המבנה תוך הדגשה של איכויות מעשה ידי האדם בדיאלוג קונטרסטי עם הטבע וסביבתו.

בשנת 1992 הוא השלים עבודה על כנסיית סן ג'ובאני בטיסטה, מוגנו שבשווייץ.

בישראל תכנן בוטה את בית הכנסת והמרכז למורשת היהדות ע"ש צימבליסטה במרכז קמפוס אוניברסיטת תל אביב ברמת אביב. הבניין מורכב משני אולמות להם ניתן ביטוי בעיצובו החיצוני של הבניין. למרות העיצוב הדומה בחזית הבניין, נועד האולם המזרחי לבית כנסת ובו ריהוט אותו עיצב בוטה בעצמו, ובחלק המערבי אולם רב-תכליתי. הבניין חריג בנוף הודות לצורתו ולחומריותו. בהמשך היה בוטה מעורב גם בעיצוב "תיבת נוח" שהוקמה בגן החיות התנ"כי בירושלים ונחנכה ב-2011.

משרדו של בוטה פעיל עד היום והוא גם מלמד מעת לעת בבתי ספר לאדריכלות.

## גלריה

San_Francisco_Museum_of_Modern_Art.jpg|מוזיאון סן פרנסיסקו לאמנות מודרנית
Cymbalista2 Synagogue.jpg|בית הכנסת והמרכז למורשת היהדות ע"ש צימבליסטה באוניברסיטת תל אביב
Harting Minden.jpg|בניין בנורדריין-וסטפאליה


## קישורים חיצוניים

* 
* מיכאל יעקובסון: סיבוב בכנסייה המבודדת שתכנן מריו בוטה במרומי האלפים השווייצרים, באתר 'חלון אחורי', 1 באוגוסט 2024
* 

קטגוריה:אדריכלים שווייצרים
קטגוריה:שווייצרים שנולדו ב-1943
שבעת הספרים של דיאנה

**שבעת הספרים של דיאנה** (בספרדית: **Los siete libros de la Diana**) היא יצירתו העיקרית של הסופר הספרדי חורחה דה מונטמיור שנתפרסמה בשנת 1559.

זהו רומן רועים שעלילתו הפסטורלית קטועה על ידי הרהורים ממושכים, והשתלשלות המאורעות בו איטית היא, אבל תוכן הרומן טפל לעומת הנאומים הנמלצים וזמירות האהובים שנשזרו לתוכו. חשיבותו רבה מבחינת תיאורי הנוף היפים שבו – ההרים, היערות, האחו, המעיינות והבארות, ומבחינת הניתוח הרגשי של הדמויות, קלילות החרוזים וסגנון הפרוזה הרך.
## עלילה
הרועה דיאנה שבתה את לבם של שני רועים, אך רק אחד מהם היא אוהבת. בהיעדרו של בחיר ליבה משיאים אותה לעלם אחר בן הכפר. שני הרועים מקבלים את הידיעה הקודרת ביגון וייאוש, ובמר נפשם הם גומרים אומר להתרחק משם. בדרך הם נשבים בידי פראים ולמזלם הטוב מצילה אותם עלמה יפה. וכך הם מתגלגלים למזימות מרושעות ושלל הרפתקאות, להתעוררות האהבה ומפח נפש. לבסוף מתיישבים הדברים יפה והכול בא על מקומו בשלום.

רומן זה זכה להצלחה רבה, תורגם מיד לשפות שונות, וממנו שאבו את השראתן יצירות דומות בספרד ובארצות אחרות.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:ספרות ספרדית