open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
תאודור בזה

**תאודור בֶּזָה** (בלטינית: **Theodorus Beza**; בצרפתית: **Théodore de Bèze** תאודור דה בז; 24 ביוני 1519 – 13 באוקטובר 1605) היה תאולוג קלוויניסט פרוטסטנטי צרפתי, רפורמטור נוצרי ומורה. מתרגם ספר תהילים לצרפתית. הוא פעל בצרפת ובשווייץ.

בזה נטל חלק חשוב ב כתלמידו של ז'אן קלווין, הוא גם היה יורשו של קלווין כמנהיגה הדתי של הרפובליקה של ז'נבה, אותה יסד קלווין עצמו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

* Alexander Gordon, "Beza, Theodore". In Chisholm, Hugh (ed.). Encyclopædia Britannica. 3 (11th ed.). Cambridge University Press. (באתר ויקיטקסט באנגלית)


## הערות שוליים

קטגוריה:תאולוגים נוצרים
קטגוריה:קלוויניסטים ורפורמים
קטגוריה:כמרים פרוטסטנטים צרפתים
קטגוריה:אנשי דת שווייצרים
קטגוריה:מתרגמים לצרפתית
קטגוריה:מתרגמי התנ"ך
קטגוריה:מחברים כותבי לטינית
קטגוריה:ילידי 1519
קטגוריה:נפטרים ב-1605
דניאל קוטנר

**דניאל קוטנר** (נולד ב-1959) הוא דיפלומט ישראלי, שגריר ישראל בספרד ובאנדורה בין השנים 2015–2019, וקודם לכן (ספטמבר 2008 – אוגוסט 2012) היה הקונסול הכללי של ישראל בפילדלפיה, ארצות הברית.

קוטנר סיים תואר שני בהיסטוריה של המדינות המוסלמיות באוניברסיטה העברית בירושלים בשנת 1986. בשנת 2005 סיים תואר שני במדעי המדינה ובלימודי ביטחון לאומי באוניברסיטת חיפה וסיים את לימודיו במכללה לביטחון לאומי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שגרירי ישראל בספרד
קטגוריה:שגרירי ישראל באנדורה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1959
ג'מבטיסטה בזילה

**ג'מבטיסטָה בַּזִילֶה** (באיטלקית: **Giambattista Basile**; 15 בפברואר 1566 – 23 בפברואר 1632) היה סופר, משורר, איש חצר  ואספן מעשיות ואגדות איטלקי.

נודע בעיקר הודות לספרו "סיפור הסיפורים"/"מעשיית המעשיות" או "פנטאמרון", מקובצי האגדות הראשונים באירופה, הכתוב בשפה הנפוליטנית ואשר ראה אור לאחר מותו בשנים 1634-1636. הקובץ כולל חמישים אגדות ומעשיות, בהן כמה מן הגרסאות הכתובות הראשונות לאגדות נודעות כגון "היפהפייה הנרדמת", "סינדרלה", "רפונזל" ו"עמי ותמי". ג'מבטיסטָה היה מושל צונגולי משנת 1618, וסבורים שהחל לכתוב את הספר בעיירה זו.

## לקריאה נוספת
* "אכול, כי משלך אתה אוכל" - מבוא ותרגום לסיפור "שמש, ירח וטאליה" מתוך "סיפור הסיפורים" בתוך גיליון 29 של הו! - כתב עת לספרות. מנפוליטנית: אסף בנרף.

## קישורים חיצוניים

* עבודותיו של ג'מבטיסטה בזילה באתר פרויקט גוטנברג
* [חומר משל ג'מבטיסטה בזילה, עליו ועל יצירתו](https://archive.org/search.php?query=((subject%3A%22Basile%2C%20Giambattista%22%20OR%20subject%3A%22Giambattista%20Basile%22%20OR%20creator%3A%22Basile%2C%20Giambattista%22%20OR%20creator%3A%22Giambattista%20Basile%22%20OR%20creator%3A%22Basile%2C%20G.%22%20OR%20title%3A%22Giambattista%20Basile%22%20OR%20description%3A%22Basile%2C%20Giambattista%22%20OR%20description%3A%22Giambattista%20Basile%22)%20OR%20(%221566-1632%22%20AND%20Basile))%20AND%20(-mediatype:software%29) בארכיון האינטרנט

* ג'מבטיסטה בזילה, רשומה באתר ספריית הקונגרס
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משוררים איטלקים
קטגוריה:סופרים איטלקים
קטגוריה:ילידי 1566
קטגוריה:נפטרים ב-1632
הקונגרס הציוני העולמי השמונה עשר

**[[הקונגרס הציוני העולמי|הקונגרס הציוני]] השמונה עשר** התקיים ב-21 באוגוסט - 4 בספטמבר 1933 בעיר פראג שבצ'כוסלובקיה.

הקונגרס התנהל בצילו המאיים של עליית היטלר לשלטון והתגברות האנטישמיות בגרמניה, ורצח ארלוזורוב שיוחס לרוויזיוניסטים.

בקונגרס נקבעה התקווה כהמנון הרשמי של התנועה הציונית, ועל כן שרו אותו בעמידה.

נחום סוקולוב נבחר שוב לנשיא ההסתדרות הציונית העולמית.

## מנושאי הקונגרס
### המתיחות עם הרוויזיוניסטים

[ממוזער|210x210px|העיתון "[דבר (עיתון)|דבר" מדווח על רצח ארלוזורוב|ימין]]ב-16 ביוני 1933, נרצח חיים ארלוזורוב ממנהיגי היישוב וראש המחלקה המדינית של הסוכנות היהודית בחוף תל אביב. הרצח, שנותר בלתי מפוענח, עורר סערה רבה ביישוב העברי והאשמות כבדות כנגד התנועה הרוויזיוניסטית.[ממוזער|ישיבת הפתיחה של הקונגרס, [נחום סוקולוב, נשיא הקונגרס, על בימת הנואמים]]בעת נאומיהם של נציגי הרוויזיוניסטים, קמו כל נציגי סיעת הפועלים ועזבו את האולם בהפגנתיות.

בבחירות ביולי זכו תנועות הפועלים ביותר מ-44%. והרוויזיוניסטים רק ב-16%.
הרוויזיוניסטים לא נבחרו לנשיאות הקונגרס והצעות החלטה שלהם לא הובאו להצבעה. עקב כך, מנהיג התנועה הרוויזיוניסטית זאב ז'בוטינסקי סירב לנאום.

הנשיאות אישרה הקמת ועדת-חקירה שנתמנתה לבדוק ו"לעקור נטיות, העומדות בסתירה לעקרונות היסודיים של המוסר היהודי", כלומר רעיונות הרוויזיוניסטים.

### עליית היטלר לשלטון בגרמניה

בעקבות עליית היטלר לשלטון גרמניה, והתגברות האנטישמיות, מינה הקונגרס את חיים ויצמן ליושב ראש הלשכה המרכזית של הסוכנות היהודית ליישובם של יהודי גרמניה. ויצמן נועד פעמיים עם מוסוליני, באפריל 1933 ובינואר 1934, בניסיון לגייס את עזרתו להקלת מצוקת היהודים בגרמניה. מוסוליני אמר לו: "אתם זקוקים למדינה יהודית". באוקטובר 1934 העיד ויצמן בתביעה המשפטית של יהודי שווייץ נגד הפצת "הפרוטוקולים של זקני ציון".

## ראו גם
* התקווה#התקבלותו ביישוב, בתנועה הציונית ובמדינת ישראל
* רצח ארלוזורוב#הוויכוח ביישוב

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ועידות ציוניות לפני קום המדינה
קטגוריה:פראג: היסטוריה
קטגוריה:1933
18
התרסקנו

**התרסקנו** (באנגלית: **WeCrashed**) היא מיני-סדרת דרמה המבוססת על הפודקאסט *WeCrashed: The Rise and Fall of WeWork* (WeCrashed: עלייתה ונפילתה של WeWork) מאת דייוויד בראון.

המיני-סדרה עלתה לשידור בשירות "אפל TV פלוס ב-18 במרץ 2022.

## רקע עלילתי
עלילת המיני-סדרה עוקבת אחר עלייתה והצלחתה, על תאוות הבצע ונפילתה הבלתי נמנעת של חברת הסטארט-אפ "WeWork", מבעד לנקודת מבטם של מייסדה, אדם נוימן ואשתו, רבקה.

## צוות השחקנים והדמויות
### דמויות ראשׁיות
* ג'ארד לטו – **[[אדם נוימן]]**, מייסד-שותף של חברת הסטראט-אפ "WeWork" ובעלה של רבקה.
* אן האת'וויי – **[[רבקה נוימן (אשת עסקים)|רבקה נוימן]]**, אשתו של אדם נוימן.
* קייל מרווין – **[[מיגל מקלווי]]**, מייסד-שותף של חברת "WeWork".
* אמריקה פררה – **אלישיה קנדי**

### דמויות משנה
* רוברט אמט לוני – **ריצ'רד**
* או. טי. פגבנל – **קמרון לאוטנר**
* אנתוני אדוארדס
* סטיבן בוייר – **מתיו**
* קים יואי-סאנג – **[[מסיושי סאן]]**
* קריקט בראון – **קלואי מורגן**
* אנדרו ברנאפ – **פיל**
* שנטי השנטי – **[[עדי נוימן]]**
* ששון גבאי - אבא של אדם

## הפקה
### פיתוח וליהוק
לאחר שהיוצר לי אייזנברג חתם על הסכם רב-שנתי עם "אפל", נמסר בפברואר 2020 כי סדרת דרמה המבוססת על סיפורה של חברת "WeWork" נמצאת בפיתוח. בדצמבר 2020 הוכרז ששירות "אפל TV פלוס" הזמינה רשמית את המיני-סדרה, ועל משא ומתן עם ג'ארד לטו על התפקיד הראשי. עוד נמסר כי המיני-סדרה תבוים על ידי ג'ון רקווה וגלן פיקארה, ושעל כתיבתה ויצירתה יהיו אמונים לי אייזנברג ודרו קרבלו. חודש לאחר מכן, נמסר כי למיני-סדרה הוזמנו שמונה פרקים, ואושר ליהוקם של לטו ואן האת'ווי; שניהם משמשים כמפיקים בפועל. באפריל 2021, נמסר על ליהוקו של קייל מרווין לצוות השחקנים הראשי. ביולי 2021, נמסר על ליהוקה של אמריקה פררה לצוות השחקנים הראשי. באוגוסט 2021, נמסר על ליהוקו של או. טי. פגבנל לתפקיד משני.
### צילומים
במאי 2021, נמסר על צילומי המיני-סדרה בניו יורק. ב-21 בספטמבר 2021, האת'ווי הצהירה כי הצילומים הסתיימו.

## שידור
בינואר 2022, נמסר כי המיני-סדרה עתידה לעלות לשידור ב-18 במרץ 2022, כאשר שלושת הפרקים הראשונים יהיו זמינים באופן מיידי והשאר ישודרו על בסיס שבועי עד ל-22 באפריל.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מיני-סדרות טלוויזיה
קטגוריה:סדרות דרמה אמריקאיות
קטגוריה:אפל TV פלוס: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 2022
אר דקו של שנות ה-20 וה-30

**אר דקו של שנות ה-20 וה-30** (באנגלית: **"Art Deco of the 20s and 30s"**) הוא ספר תולדות האמנות מאת ההיסטוריון האנגלי בוויס הילייר . הוא פורסם במקור בשנת 1968 על ידי סטודיו ויסטה. המחבר דן כיצד סגנונות הקוביזם, האקספרסיוניזם, אמנות מצרים העתיקה, אמנות המאיה וכן הלאה השפיעו על האר דקו, וכיצד האר דקו עצמו שינה את סגנון הדיסציפלינות השונות כמו אדריכלות מודרנית, תכשיטים, קרמיקה, כלי שולחן, עבודות מתכת, זכוכית, טקסטיל ועוד רבים אחרים.

## השפעות
לפי ההיסטוריון תומאס מלינס, פרסום ספר זה ב-1968 הוא שהביא לתרבות הפופולרית את המונח אר דקו.אחרת, ייתכן שהז'אנר היה נכלל בתוך האמנות המודרנית.

## ראו גם
* הסגנון הבינלאומי

## קישורים חיצוניים
* 

* Profile on Google Books

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי היסטוריה
קטגוריה:אר דקו
ASK (אפנון)

ממוזער|הצורה הפשוטה ביותר של ASK, אפנון On-Off-Keying (בראשי תיבות: OOK)
**ASK** (ראשי תיבות של: Amplitude Shift Keying) הוא סוג של אפנון דיגיטלי המייצג נתונים דיגיטליים כווריאציות במשרעת של גל נושא.

במערכת ASK, סימן (symbol) המייצג סיביות אחת או יותר, מועבר על ידי שידור של גל נושא בעל משרעת קבועה בתדר קבוע למשך זמן מסוים. לדוגמה, אם כל סימן מייצג סיבית בודדת, אזי גל הנושא יכול להיות משודר במשרעת אופטימלית כאשר ערך הקלט הוא 1, אך משודר במשערת מופחתת (או בכלל לא משודר) כאשר ערך הקלט הוא 0.

בדומה ל-AM, אפנון ASK הוא גם ליניארי ורגיש לרעש אטמוספירי, הפרעות אלקטרומגנטיות, תנאי התפשטות במסלולים שונים ב-PSTN וכו'. גם תהליכי האפנון של ASK וגם תהליכי הפענוח שלו הם זולים יחסית.

טכניקת ASK משמשת גם בדרך כלל להעברת נתונים דיגיטליים על גבי סיבים אופטיים. עבור משדרי LED, הספרה הבינארית 1 מיוצגת על ידי פולס קצר של אור והספרה הבינארית מיוצגת 0 על ידי היעדר אור. למשדרי לייזר יש בדרך כלל זרם "הטיה" קבוע שגורם למכשיר לפלוט רמת אור נמוכה. רמה נמוכה זו מייצגת 0 בינארי, בעוד שגל אור בעל משרעת גבוהה יותר מייצג 1 בינארי.

## תיאור
כל מערכת אפנון דיגיטלית משתמשת במספר סופי של אותות נפרדים כדי לייצג נתונים דיגיטליים. ASK משתמש במספר סופי של אמפליטודות (משרעות), כאשר לכל אחת מהן הוקצה דפוס ייחודי של ספרות בינאריות. בדרך כלל, כל משרעת מקודדת מספר שווה של סיביות. כל דפוס של סיביות יוצר את הסימן (symbol) שמיוצג על ידי המשרעת המסוימת. המפענח (demodolator), שתוכנן במיוחד עבור ערכת הסימנים המשמשת את המאפנן, קובע את משרעת האות המתקבל וממפה אותו בחזרה לסימן שהוא מייצג, ובכך משחזר את הנתונים המקוריים. התדירות והמופע של הנושא נשמרים קבועים.

הצורה הפשוטה והנפוצה ביותר של ASK פועלת כמתג, תוך שימוש בנוכחות של גל נושא כדי לציין 1 בינארי והיעדר שלו כדי לציין 0 בינארי. סוג זה של אפנון נקרא On-Off-Keying (OOK), והוא משמש בתדרי רדיו להעברת קוד מורס.

פותחו גם שיטות קידוד מתוחכמות יותר המייצגות נתונים בקבוצות תוך שימוש ברמות משרעת נוספות. לדוגמה, ערכת קידוד של ארבע רמות יכולה לייצג שני סיביות עם כל שינוי באמפליטודה; סכימה של שמונה רמות יכולה לייצג שלוש סיביות; וכולי. צורות אלו של ASK דורשות יחס אות לרעש גבוה להתאוששותן, שכן מטבען חלק ניכר מהאות מועבר בהספק מופחת.

## ראו גם
* Amplitude Modulation (AM)
* Frequency-shift keying (FSK)
* Phase-shift keying (PSK)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אפנון
רנה בזן

**רנה פרנסואה ניקולה מארי בזן** (בצרפתית: **René François Nicolas Marie Bazin**; 26 בדצמבר 1853 – 20 ביולי 1932) היה סופר צרפתי. משפטן בהשכלתו.

רנה בזן נולד באנז'ה ועבר ללימודי משפטים לפריז. בסיום הלימודים הוא חזר לעירו והיה מלמד משפטים באוניברסיטה מקומית.

ספריו גדושים בתיאורים ריאליים של החיים בצרפת בתקופתו. הם תורגמו לשפות נוספות אך לא לעברית.

בשנת 1904 הוא התקבל לאקדמיה הצרפתית במקום ארנסט לגובה.

## קישורים חיצוניים

* מיצירותיו של רנה בזן, באתר פרויקט גוטנברג
* 
* 
* 

קטגוריה:סופרים צרפתים
קטגוריה:חברי האקדמיה הצרפתית
קטגוריה:קצינים בלגיון הכבוד
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1853
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1932
שמחה קראוס

הרב **שמחה קראוס** (1937 – 20 בינואר 2022) היה רב אמריקאי, שכיהן כנשיא של תנועת המזרחי בארצות הברית עד לעלייתו לישראל ב-2005. היה חלק מצוות ישיבת ארץ הצבי, והתגורר בשכונת קטמון בירושלים. הוא בן למשפחת רבנים בה הוא היה הדור ה-13 של רבנים.

## לימודיו ופעילותו
נולד ברומניה, היגר לארצות הברית ושם למד בישיבת חיים ברלין בניו יורק אצל הרב יצחק הוטנר (שם הוסמך לרבנות). לאחר מכן למד בישיבת רבינו יצחק אלחנן אצל הרב סולובייצ'יק. היה לתלמידו של הרב סולובייצ'יק, וכתב על משנתו מאמר בכתב העת "מסורת", בשם "הרב, על ציונות, אוניברסליות ופמיניזם". בעל תואר שני מבית הספר החדש למחקר חברתי בניו יורק.

העביר שיעורים בתוכנית IBC של ישיבה יוניברסיטי במשך יותר משני עשורים, והרצה במדעי המדינה במספר מכללות. שימש שנים רבות כרב של קהילות "ישראל הצעיר" בהילקרסט ובסנט לואיס, ושל קהילת "בית יעקב" בניו יורק.

התמנה לנשיא הציונים הדתיים של אמריקה  ("המזרחי") ושימש בתפקיד זה עד שעלה לישראל בשנת 2005.

עם עלייתו לישראל, הדאגה לפתרון לבעיית העגונות של הרב קראוס הגיע לעין הציבור הישראלי. בחודש אייר תשס"ח, הרב קראוס נתן את ברכתו להסכמי קדם-נישואין למניעת סירוב-גט בכתב הסכמה הלכתית שהוא העניק לספר "מנעי עיניך מדמעה" על הסכמים מעין אלו. הוא חתם כיושב הראש של הוועד ההלכתי של מועצת רבני ישראל הצעיר בישראל.

הוא המשיך להתעמק בפתרונות אפשריים לבעיית העגונות וכך הוזמן להשתתף בקהל השומעים ב"פסגת העגונה" של JOFA ומרכז תקוה באוניברסיטת ניו יורק ביוני 2013. עד סוף היום באותה פסגה, הרעיון להקמת בית דין מיוחד להתרת עגונות, בראשות הרב קראוס, התחיל להתבסס בשיחה בין הגב' בלו גרינברג, יוזמת הפסגה, והרב קראוס.

הרב קראוס פירט את התייחסותו לבעיית העגונות בימינו, באירוע "יום העגונה הבינלאומי" של תנועת 'ישראל הצעיר' בישראל בירושלים בשנת 2014 וקרא לקהילות יהודיות ולרבנים המנהיגים אותן להרגיש את הכאב של העגונות ולפעול להתרתן במציאת פתרונות הלכתיים.

כעבור שנה היוזמה יצאה לפועל, ומשנת 2014 עמד הרב קראוס בראש הרכב בית דין בינלאומי לענייני אישות שהקימה בלו גרינברג, (ביזמתו של הרב דוד ביגמן), עד לפרישתו בשנת 2021. בית הדין עוסק בהתרת עגונות מכל העולם. על פי רוב בית דין פותר את התיקים הקשים על ידי ביטול הקידושין או על ידי הצהרה שהקידושין היו קידושי טעות. כפי שהסביר הרב קראוס עצמו:

בית הדין הבינלאומי הקדיש עמודים באתר שלו למקורות הלכתיים שעליהם מבוססים פסקי הדין ולמספר ניכר של פסקי דין. הרב קראוס ספג ביקורת קשה מצד הרב הרשל שכטר, ראש ישיבה בישיבה אוניברסיטה. את תגובת הרב קראוס פורסם בשם בית הדין.

בשנותיו האחרונות לימד בישיבת ארץ הצבי בירושלים.

## הערות שוליים

קטגוריה:פעילים ציונים בארצות הברית
קטגוריה:קטמון: רבנים
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:בוגרי ישיבת רבי חיים ברלין
קטגוריה:בוגרי ישיבת רבי יצחק אלחנן
קטגוריה:בוגרי ניו סקול
קטגוריה:סגל ישיבה יוניברסיטי
קטגוריה:ניו יורק: רבנים
קטגוריה:פעילי תנועת המזרחי
קטגוריה:תלמידי הרי"ד סולובייצ'יק (בוסטון)
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1937
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2022
תאודור ראלי

**תאודור ז'אק ראלי** (באנגלית: **Théodore Ralli**; ביוונית: **Θεόδωρος Ράλλης**;  16 בפברואר 1852 – 2 באוקטובר 1909) צייר יווני בצבעי מים שעבד בעיקר בצרפת וצייר במצרים.

הוא צייר יצירות ז'אנר, פורטרטים, דמויות מקומיות, נושאים אדריכליים, פנים עם דמויות ובעלי חיים. אבל הוא ידוע בעיקר בזכות ציוריו האוריינטליסטיים.

## ביוגרפיה
הוא נשלח לפריז בחסות המלך אותון של יוון ולמד אצל ז'אן-לאון ז'רום, צייר ופרופסור צרפתי בבית הספר לאמנויות יפות, ואצל ז'אן-ז'ול-אנטואן לקומטה דו נואי, שניהם ידועים בציוריהם האוריינטליסטיים.

לאחר מכן נסע ראלי לצפון אפריקה ובמזרח התיכון, והתיישב לזמן מה בקהיר, מצרים. כאן הוא מצא את השראתו למיסטיקה הרומנטית ולחושניות של ציוריו האוריינטליסטיים הרבים. ציורי הז'אנר האחרים שלו היו לרוב זכרונות נוסטלגיים מהחיים והמנהגים של מולדתו היוונית, שאותם תיאר בחרדת קודש עדינה ומרגשת. ציוריו נעשו תוך תשומת לב רבה לפרטים, תוך הקפדה רבה על תלבושות והבעות פנים. מקורות האור המגוונים בציוריו כגון קרני אור, נרות או הגחלים הזוהרות באח מוצגים בצבעים רכים.

התערוכה הראשונה של ראלי הייתה בסלון בפריז בשנת 1875. מ-1879 הציג באופן קבוע באקדמיה המלכותית בלונדון. הוא היה חבר באגודת האומנים הצרפתית שם קיבל ציון כבוד ב-1885, ומדליית כסף ב-1889 על כל עבודתו. הוא הציג את ציוריו בסלון דה רואן (1897, 1903, 1906 ו-1909) וגם באתונה במהלך המשחקים האולימפיים של 1896. הוא גם שימש כשופט בתחרות ב-1900 בתערוכה העולמית של פריז. בשנת 1901 הוא הפך לאביר של לגיון הכבוד.

לאחר מותו הוא נשכח. שמו אפילו לא נכלל במילון גרוב לאמנות. רוב ציוריו נמצאים עדיין באוספים פרטיים ורק מוזיאונים בודדים רכשו אי פעם את יצירותיו. כמה מציוריו נמכרו במכירה פומבית במאה ה-20, אך קיבלו מחירים צנועים. עם זאת, במאה ה-21, ציוריו התגלו מחדש והם נמכרים במחירים שהם פי עשרה מאלה שהיו כמה שנים קודם לכן. הם ומשיגים מחירים מ-30,000 עד 100,000 אירו.

ב-14 בנובמבר 2007 נמכר ציור שלו ב-200,000 אירו בסותביס בלונדון, ובינואר 2008, הציור עצמו נמכר במחיר שיא של 670,000 אירו לאספן יווני במכירה פומבית בגנט, בלגיה. לאחר מכן, נמכר ציור שמן על בד שלו, על ידי בונהמס בלונדון ב-25 במאי 2008, והשיגה מחיר של 600,000 ליש"ט.

## גלריה

File:Aspiotis 145.jpg|אישה ממגארה

File:Aspiotis 236.jpg|צ'רקסית עושה אמבטיה

File:Theodore jacques ralli on shipboard122054).jpg|על הספינה

File:Aspiotis 148.jpg|הקטורת

File:Aspiotis 147.jpg|הפליטים

File:The Seven Rabbis in Jerusalem.png|שבעת הרבנים בירושלים

File:Theodoros Rallis - Medea.jpeg|מדיאה


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים יוונים
קטגוריה:ילידי 1852
קטגוריה:נפטרים ב-1909
צבי צפרירי

**צבי צפרירי** (נולד ב-1930) היה מנכ"ל רכבת ישראל ויו"ר חברת הפחם.

## ביוגרפיה
צפרירי שירת בצה"ל והשתחרר לאחר מלחמת סיני בדרגת רב-סרן. בתחילת שנות ה-60 עבד במשרד הביטחון והוא הקים בו את היחידה להכוונת חיילים משוחררים. בהמשך היה נציג המשרד בלונדון ותפקידו האחרון טרם התמנה למנכ"ל הרכבת היה סמנכ"ל לתפקידים כלליים במשרד הביטחון.

ב-3 בנובמבר 1974 אושר מינויו למנכ"ל הרכבת. בתקופתו החליט צפרירי על הקמת מוזיאון רכבת ישראל בחיפה. לאורך כהונתו התבטא בפומבי כי על מנת שהרכבת תוכל להשלים פרויקטים עליה להפוך מיחידת סמך במשרד התחבורה לחברה ממשלתית בע"מ וכן מתח ביקורת על כך שרבים מקרונות הרכבת ישנים מאוד ולא בטיחותיים. במהלך כהונתו התרחש אסון הבונים.

ב-14 באוקטובר 1985 הגיש צפרירי מכתב התפטרות לשר התחבורה חיים קורפו, ההתפטרות נכנסה לתוקפה כחודשיים מאוחר יותר. לטענת צפרירי ההתפטרות נבעה מכך שלא אפשרו לו לממש את תוכניותיו לגבי הרכבת. בתגובה הגישו 28 חברי הנהלת הרכבת מכתב לשר התחבורה קורפו בו ביקשו להחזיר את צפרירי לתפקיד המנכ"ל.

לאחר פרישתו מרכבת ישראל מונה ב-1986 ליו"ר חברת הפחם.

## הערות שוליים

קטגוריה:מנכ"לי רכבת ישראל
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:עובדי משרד הביטחון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1930
פול דשאנל

**פול אז'ן לואי דשאנל** (בצרפתית: **Paul Eugène Louis Deschanel**; 13 בפברואר 1855 – 28 באפריל 1922) היה מדינאי ועיתונאי צרפתי בתקופת הרפובליקה השלישית. דשאנל, חבר סיעת 'ברית הרפובליקנים הדמוקרטית' היה חבר האספה הלאומית ובהמשך נשיאה, חבר הסנאט ונשיא צרפת במהלך שנת 1920.

דשאנל היה בנו של האקדמאי אמיל דשאנל, ממתנגדיו של נפוליאון השלישי, קיסר הצרפתים. בעקבות הגליית אביו מצרפת, דשאנל נולד בבלגיה (אחד משני נשיאים בלבד שנולדו מחוץ לצרפת, לצד ואלרי ז'יסקר ד'אסטן). דשאנל התחנך בתיכון לואי הגדול ובהמשך במכון למדע המדינה פריז. ב-1885 נבחר לאספה הלאומית והיה לחבר בסיעת 'ברית הרפובליקנים הדמוקרטית' שדגלה בשמרנות ליברלית, לסה פר ועקרון החופש מדת (Laïcité).

במהלך המשבר המרוקאי השני עמד בראש המשלחת הצרפתית בקביעת הסכם הסדר מול הקיסרות הגרמנית. ב-1920 הביס את ראש הממשלה ז'ורז' קלמנסו בבחירות הפנימיות לנשיאות, והחליף את רמון פואנקרה בפברואר אותה השנה. לאחר בחירתו לנשיא החלה התדרדרות חריפה בבריאותו הנפשית וב-24 במאי 1920 אף נפל מקרון הרכבת הנשיאותי ונמצא תוֹעֶה בדרכו. מצבו הבריאותי הקשה עליו במילוי משרותיו ומחויבויותיו ובספטמבר אותה השנה התפטר מתפקידו והוחלף בראש הממשלה, אלכסנדר מילראן. לאחר התפטרותו טופל לשלושה חודשים בסנטוריום ועם שחרורו שב לחיים ציבוריים עד לפטירתו שנה לאחר מכן.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* פול דשאנל, באתר ארמון האליזה 

קטגוריה:יושבי ראש האספה הלאומית (צרפת)
קטגוריה:נשיאי צרפת בתקופת הרפובליקה השלישית
קטגוריה:נשיאי צרפת
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:מעוטרי מסדר הוורד הלבן של פינלנד
קטגוריה:צרפתים במאה ה-19
קטגוריה:צרפתים במאה ה-20
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1885
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1922
אבי אלפסי

**אבי אלפסי** (נולד ב-18 בדצמבר 1980) הוא כדורגלן ישראלי ששיחק בעמדת קשר ופרש בשנת 2014. הוא שיחק בעבר במכבי נתניה, בהפועל כפר סבא, בהפועל עכו ומועדון מכבי אום אל פאחם.

החל מעונת 2010/11 הוא שיחק בליגות אזוריות ופרש לאחר עונת 2013/14.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלני הפועל רמת השרון
קטגוריה:כדורגלני מכבי נתניה
קטגוריה:כדורגלני הפועל כפר סבא
קטגוריה:כדורגלני הפועל עכו
קטגוריה:כדורגלני מכבי אום אל-פחם
קטגוריה:קשרי כדורגל ישראלים
קטגוריה:נתניה: כדורגלנים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1980
נאוה בן-אור

[ממוזער|בן-אור (משמאל להרצוג) מגישה את דוח הוועדה הציבורית לשינוי מדיניות ביחס לפגיעה מינית בתקופת הילדות ל[נשיא מדינת ישראל|נשיא המדינה, יצחק הרצוג ולרעייתו, מיכל הרצוג. לצידה פרופ' כרמית כץ מאוניברסיטת תל אביב, 13 בדצמבר 2021]]
**נאוה בן-אור** (נולדה בשנת 1955) היא עורכת דין ושופטת ישראלית שכיהנה כשופטת בית המשפט המחוזי בירושלים ולפני כן, כמשנה לפרקליט המדינה לעניינים פליליים.

## ביוגרפיה
נאוה בן-אור נולדה בשנת 1955 בארצות הברית ובשנת 1957 עלתה לישראל. בין השנים 1973 ל-1975 שירתה בצה"ל. לאחר שירותה הצבאי היא החלה בלימודי תואר ראשון במשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים, אותם סיימה בשנת 1980. במקביל בשנים 1978 ל-1980 התמחתה אצל שופט בית המשפט העליון, מנחם אלון ובפרקליטות המדינה אצל הפרקליטה דורית ביניש (לימים פרקליטת המדינה ונשיאת בית המשפט העליון). בפברואר 1981 הוסמכה כעורכת דין.

בין השנים 1981 ל-2004 עבדה במחלקה הפלילית בפרקליטות המדינה ובשנת 1995 מונתה למנהלת המחלקה. בשנת 2001 מונתה למשנה לפרקליטת המדינה, עדנה ארבל, לעניינים פליליים. בשנת 1998 סיימה תואר שני במשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים. התמחותה העיקרית היא במשפט מנהלי ובמשפט אזרחי–מסחרי, בין היתר, תובענות ייצוגיות מנהליות, דיני תחרות, סכסוכים חוזיים לרבות במקרקעין, דיני מכרזים ודיני תכנון ובנייה.

בין השנים 2004 ל-2007 שימשה מרצה בכירה למדיניות ציבורית באוניברסיטה העברית וביוני 2007 מונתה לשופטת בבית המשפט המחוזי בירושלים. בשנת 2010 החלה לכהן כראש בית הדין לתחרות (בית הדין להגבלים עסקיים) עד לפרישתה ב-2 באוקטובר 2018.

היא הייתה מועמדת מספר פעמים לכהונה בבית המשפט העליון ונהנתה מתמיכתן של הנשיאה לשעבר, דורית ביניש, ושרת המשפטים, ציפי לבני.

היא בעלת תואר שני בהיסטוריה ופילוסופיה של הרעיונות מאוניברסיטת תל אביב. כיום היא משמשת מגשרת ובוררת במשכן לבוררות ופתרון סכסוכים וחברת הוועדה המייעצת של מרכז חת במכללה למינהל לחקר התחרות והרגולציה. באוגוסט 2020 מונתה ליושבת ראש הוועדה הציבורית לשינוי מדיניות ביחס לפגיעה מינית בתקופת הילדות. בנובמבר 2021 מונתה לעמוד בראש ועדה של איגי שתחקור את נושא הפגיעות המיניות בקרב נוער להט"ב וכן בקרב מתנדבי ומתנדבות הארגון.

## קישורים חיצוניים

* 
* נאוה בן-אור, באתר המשכן לבוררות
* נאוה בן-אור, באתר מרכז חת לחקר התחרות והרגולציה של המיכללה למינהל
* נאוה בן אור, "הסתה לגזענות(?)נגד חרדים, חופש הביטוי, ומה שביניהם", שיח.זכויות@מינרבה, 13 בדצמבר 2023.

## הערות שוליים

קטגוריה:שופטות בית המשפט המחוזי בירושלים
קטגוריה:שופטי בית המשפט המחוזי בירושלים
קטגוריה:עובדות פרקליטות המדינה
קטגוריה:עובדי פרקליטות המדינה
קטגוריה:עורכי דין ישראלים במאה ה-20
קטגוריה:עורכות דין ישראליות
קטגוריה:מגשרות ישראליות
קטגוריה:מגשרים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
קטגוריה:ישראליות ילידות ארצות הברית
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:יושבי ראש ועדות ציבוריות
קטגוריה:עולות בשנות ה-1950
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1955
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1955
קטגוריה:משנים לפרקליט המדינה
מיקי כספי

**מיקי כספי** (נולדה ב-7 ביוני 1961) היא קליגרפית אמריקאית ואמנית אשר מתמחה באמנות יהודית.

## ביוגרפיה
כספי גדלה בהיילנד פארק, אילינוי על ידי שני אמנים, תלמה ופיליפ פדאוור, שעודדו אמנות ויצרתיות מגיל צעיר. היא התגוררה בישראל בקיבוץ נחשון במשך שלוש שנים (1970 עד 1973). לאחר שחזרה להיילנד פארק, היא למדה אמנות בקולומביה קולג' בשיקגו.

## קריירה
כספי עבדה כאמנית-מגורים במרכז למורים יהודיים של קוהל בווילמט, אילינוי. לאחר שסיימה את לימודיה בקולג' קולומביה בשנת 1982, שבה לישראל, התגוררה בקיבוץ הראל ולאחר מכן בירושלים. היא הייתה אמנית עצמאית וקליגרפית בישראל במשך 7 שנים לפני שחזרה לארצות הברית ב-1989 והקימה את החברה שלה Caspi Cards & Art. מאות מעיצוביה הופיעו על גבי כרטיסי ברכה, הדפסי אמנות יהדות, לוחות שנה וידועה בחידושיה של האמנות היהודית. היא כתבה את מסמך הכתובה הראשון שעודד נישואים חד-מיניים ב-1994, לפני חוקי נישואים חד מיניים חלו בארצות הברית.

כספי שואבת את השראתה ממקומות רבים, כולל ממוטיבים יהודיים מסורתיים, תאורה פרסית וערבית, גרפיקה עכשווית, וכן מארט נובו וארט דקו. האומנות שלה הוצגה בירושלים, בתל אביב-יפו, בשיקגו, בסן פרנסיסקו ובבוסטון, ואיוריה הופיעו בספרי ילדים עבריים ובפרסומים באנגלית.

כספי התנדבה בבית הספר הוראס מאן בניוטון, מסצ'וסטס. בשנת 2011, בית הספר העברי באוקלנד השתמש ביצירות האמנות שלה כנקודת יציאה לתלמידים ליצירת יצירות אמנות משלהם. היא איירה ספרים, כולל ההוצאה המחודשת של מתנת הים, 1930 [מתנת הים] מאת לוין קיפניס משנת 1987, שייצגה את ישראל בהזמנת ספרי הילדים הבינלאומית.

כספי משלבת אלמנטים של הטבע בחלק גדול מיצירות האמנות שלה. כיום היא מתגוררת בניוטון, מסצ'וסטס, נשואה ויש לה שלושה ילדים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי אילינוי
קטגוריה:שיקגו: אישים
קטגוריה:קליגרפים
קטגוריה:אמניות ישראליות
קטגוריה:אמנים ישראלים
קטגוריה:אמנים אמריקאים
קטגוריה:אמניות אמריקאיות
קטגוריה:בוגרי מכללת קולומביה בשיקגו
קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
קטגוריה:ישראליות ילידות ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1961
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1961
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1961
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1961
גאורגי אדלסון-ולסקי

**גאורגי מקסימוביץ' אדלסון-ולסקי** (ברוסית: **Гео́ргий Макси́мович Адельсо́н-Ве́льский**; 8 בינואר 1922 – 26 באפריל 2014) היה פרופסור ישראלי  למתמטיקה ומדעי המחשב.

## ביוגרפיה
אדלסון-ולסקי נולד בסמרה להוריו מקסים וורה. הוא למד מתמטיקה. המאמר הראשון שלו, עם עמיתו ללימודים ובסופו של דבר משתף פעולה ארוך טווח שלו, אלכסנדר קרונוד ב-1945, זכה בפרס מהאגודה המתמטית של מוסקבה. הוא וקרונרוד היו תלמידיו האחרונים של ניקולאי לוזין, והוא קיבל את הדוקטורט שלו ב-1949 בהנחיית ישראל גלפנד.

הוא החל לעבוד בבינה מלאכותית ובנושאים יישומיים אחרים בסוף שנות ה-50. הוא המציא את עץ AVL יחד עם יבגני לנדיס בשנת 1962. העץ היה מבנה נתונים הראשון מסוגו.

החל משנת 1963, עמד אדלסון-ולסקי בראש פיתוח תוכנת שחמט ממוחשבת במכון לפיזיקה תאורטית וניסויית במוסקבה. חידושיו כללו את השימוש הראשון ב-bitboards (שיטה נפוצה כיום לייצוג עמדות משחק) בשחמט מחשבים. התוכנה ניצחה את תוכנת קוטוק-מקארתי במשחק השחמט הראשון בין תוכנות מחשב, בשנת 1966. בסופו של דבר היא התפתחה לתוכנה קאיסה, התוכנה האלופה הראשונה בעולם בשחמט מחשבים.

באוגוסט 1992 עבר אדלסון-ולסקי לישראל, והתגורר באשדוד.

הוא עבד כפרופסור במחלקה למתמטיקה ומדעי המחשב באוניברסיטת בר-אילן.

אדלסון-ולסקי נפטר ב-26 באפריל 2014, בגיל 92, ונקבר בבית עלמין ירקון. הוא הותיר אחריו את אשתו, אלה רומנו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מתמטיקאים ישראלים
קטגוריה:מתמטיקאים יהודים רוסים
קטגוריה:מדענים יהודים סובייטים
קטגוריה:ממציאים יהודים רוסים
קטגוריה:ממציאים ישראלים
קטגוריה:אשדוד: אישים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1990
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בר-אילן: מתמטיקה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1922
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2014
יולי נובק

**יולי נובק** (נולדה ב-12 במאי 1982) היא עורכת דין, מנכ"לית ארגון בצלם, ולשעבר מנכ"לית ארגון "שוברים שתיקה" בין השנים 2012–2017.

## ביוגרפיה

יולי נובק נולדה ב-1982 בתל אביב וגדלה ברמת גן, בת לאב איש עסקים ולאם קצינה במפקדת קצין חינוך ראשי. יש לה שלושה אחים. שירתה בצה"ל במשך חמש שנים כקצינת מבצעים בחיל האוויר. למדה לתואר ראשון ושני במשפטים במסגרת התוכנית הבין-תחומית לתלמידים מצטיינים ע"ש עדי לאוטמן באוניברסיטת תל אביב, התמחתה בפרקליטות המדינה והוסמכה כעורכת דין.

נובק כיהנה כמנכ"לית ארגון "שוברים שתיקה" בין השנים 2012–2017, במהלכן התמודדה עם קמפיין דה-לגיטימיזציה נגד הארגון, שהוביל למתקפה של מוסדות המדינה והציבור הישראלי עליו. הפולמוס סביב הארגון למעשה לא נגמר, וממשיך גם כיום.

באוגוסט 2017 סיימה את תפקידה ועזבה את "שוברים שתיקה" וגם את ישראל, במטרה לטייל בעולם ולעבד את מה שעברה בשנותיה בתפקיד. לאחר כמה שנים של נדודים, באיסלנד, בפורטוגל, באירלנד ובדרום אפריקה, במהלכן החלה לכתוב ספר אוטוביוגרפי על חוויותיה, חזרה לישראל. בינואר 2022 יצא לאור ספר הביכורים שלה, "מי את בכלל", בהוצאת ספרי עליית הגג והוצאת ידיעות אחרונות, העוסק בתקופת כהונתה בתפקיד, ובשנים שעברו מאז.

בעבר שמשה חברת דירקטוריון חוש"ן - חינוך ושינוי.

בשנת 2023 מונתה למנכ"לית ארגון בצלם, במקומו של חגי אלעד.

ביחס לטבח שבעה באוקטובר שביצע חמאס ביישובי עוטף עזה נובק טענה כי יש להבין את פעילות חמאס כ"התנגדות שאיננה לגיטימית" לאפרטהייד שישראל מקיימת מול הפלסטינים.

בספטמבר 2024 נאמה בשידור וידאו במועצת הביטחון של האומות המאוחדות בהזמנת סלובניה, בדיון על "המצב במזרח התיכון, כולל השאלה הפלסטינית". היא טענה כי ממשלת ישראל אינה מעוניינת להחזיר את החטופים הישראלים ברצועת עזה, אלא "היא למעשה מכינה את התשתית לשליטה ארוכת טווח ברצועת עזה, שכוללת את האפשרות להקמה עתידית מחדש של ההתנחלויות הישראליות בתוך רצועת עזה", והיא מבצעת פשעי מלחמה על בסיס כמעט יומי.

## קישורים חיצוניים
* 
* יולי נובק בראיון בתוכנית "לונדון וקירשנבאום"
* 
* Human Rights Organizations Working in Challenging Environments, Van Leer, 4 December, 2017

**על ספרה**:
* 
* 

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:פעילי שוברים שתיקה
קטגוריה:כותבות אוטוביוגרפיה ישראליות
קטגוריה:להט"בים ישראלים
קטגוריה:להט"ביות ישראליות
קטגוריה:פעילות פוליטיות ישראליות
קטגוריה:מנכ"ליות ישראליות
קטגוריה:עורכות דין ישראליות
קטגוריה:עורכי דין ישראלים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב: התוכנית הבין-תחומית לתלמידים מצטיינים ע"ש עדי לאוטמן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: התוכנית הבין-תחומית לתלמידים מצטיינים ע"ש עדי לאוטמן
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:דירקטוריות ישראליות
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:חיילי חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:חיילות חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1982
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1982
טום החתול

**תומאס "טום" החתול** (באנגלית: **Thomas "Tom" Cat**) הוא דמות בדיונית ואחד משני הגיבורים הראשיים (לצד ג'רי העכבר) בסדרת סרטי ההנפשה הקצרים של מטרו גולדווין מאייר "טום וג'רי", שנוצרו במקור על ידי ויליאם האנה וג'וזף ברברה.

טום הוא חתול בית מואנש כחול/אפור, אשר נוטה להיות חמדן, עצלן, ואנוכי. טום הוא האויב המושבע של ג'רי העכבר. כמעט בכל פרק, טום רוצה ללכוד את ג'רי. על אף שטום נחוש במיוחד להצליח בכך, ועל אף שהוא משקיע בכך אנרגיה רבה, טום לעולם לא מצליח ללכוד את ג'רי. טום מושפל על ידי ג'רי לעיתים רבות, אבל הוא אף פעם לא מוותר ותמיד ממשיך לנסות.

אף על פי שרבות מדמויות המשנה מדברות, טום וג'רי ממעטים לדבר.

הופעת הבכורה של הדמות הייתה בסרטון ההנפשה הקצר של MGM משנת 1940 בשם "Puss Gets the Boot". בהופעת הבכורה של הדמות הוא כונה "ג'ספר". שמו שונה ל"טום" החל מההופעה השנייה של הדמות בסרטון "The Midnight Snack".

## דיבוב
להלן השחקנים אשר דיבבו את הדמות לאורך השנים:

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טום וג'רי
קטגוריה:חתולים בדיוניים
מרדכי לוי

**מרדכי לוי תלמי** (נולד ב-1956) הוא ספורטאי ספורט נכים, שחקן כדורשער בנבחרת העיוורים של ישראל לשתי אולימפיאדות.

## ביוגרפיה
לוי נולד וגדל בדגניה, התגייס לשירות צבאי בשנת 1974 ושירת בחיל השריון. הוא הוכשר כמפקד טנק וכקצין שריון ושירת בבסיס צאלים.

באוקטובר 1976 נפצע במהלך תאונת אימונים, בעקבותיה נקטעה ידו השמאלית והוא איבד את מאור עיניו. הוא עבר שיקום בבית החולים תל השומר ולאחריו החל להתאמן בבית הלוחם והיה חבר נבחרת הכדורשער איתה התחרה ב וב.

בסוף שנות השבעים לוי סיים קורס תכנות מחשבים בטכניון ועבד כשבע שנים ביחידת המחשוב של מפעלי הקיבוצים. בשנת 1987 חזר לשירות קבע ביחידת המחשוב של אגף כח אדם ולאחר מכן כמפקד מדור המחשוב של המשטרה הצבאית. את שירותו סיים בדרגת סגן אלוף לאחר 16 שנים ובמשך עשור עבד באגף מערכות מידע של חברת נמלי ישראל.

לוי פעיל בהנהגת ארגון נכי צה"ל והוא חבר ההנהלה של הספרייה המרכזית לעיוורים. מלבד לימודי התכנות הוא בוגר לימודי מנהל עסקים בקריה אקדמית אונו, תואר ראשון בתולדות ארץ ישראל באוניברסיטת תל אביב ותואר שני בתולדות ישראל באוניברסיטת בר-אילן.

לוי נשוי ואב לארבעה.

## קישורים חיצוניים
* פירוט השתתפותו בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים באתר הרשמי של IPC 

## הערות שוליים

קטגוריה:אתלטים פאראלימפיים ישראלים
קטגוריה:שחקני כדורשער פאראלימפיים ישראלים
קטגוריה:שחקני כדורשער ישראלים
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים ארנהם (1980)
קטגוריה:אתלטים במשחקים הפאראלימפיים ארנהם (1980)
קטגוריה:שחקני כדורשער במשחקים הפאראלימפיים ארנהם (1980)
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988)
קטגוריה:שחקני כדורשער במשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988)
קטגוריה:ספורטאים נכי צה"ל
קטגוריה:עיוורים ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:דגניה א': אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1956
המשחקים הפאן-אמריקאיים 1951

**המשחקים הפאן-אמריקאיים** נערכו לראשונה בשנת 1951. הם התקיימו בעיר בואנוס איירס בירת ארגנטינה מ-25 בפברואר ועד 9 במרץ, בהשתתפות 2,513 ספורטאים מ-21 מדינות.

## המשחקים
בוועידת הספורט הפאן-אמריקאית ב-1940 הוחלט על עריכת המשחקים בפעם הראשונה בבואנוס איירס בשנת 1942, אך הם בוטלו בשל מלחמת העולם השנייה. בוועידה השנייה בשנת 1948 הוחלט כי הם ייערכו בעיר בשנת 1951.

טקס הפתיחה של המשחקים התקיים באצטדיון מועדון המרוצים, שנחנך מספר חודשים לפני כן. האתלט היווני אריסטאידיס רובאניס  הדליק את לפיד המשחקים. האתלט דלפו קבררה נשא את דגל המשלחת הארגנטינאית. הטקס נערך במעמד נשיא ארגנטינה חואן דומינגו פרון ונשיא ועד הספורט הפאן-אמריקאי אוורי ברנדג'.

המשחקים הבאים נערכו בשנת 1955 בעיר מקסיקו סיטי.

## ענפי ספורט
במשחקים נערכו תחרויות בענפי הספורט הבאים:

## אתרי המשחקים
* אצטדיון ריו דה לה פלטה - אתלטיקה
* אצטדיון לונה פארק  - אגרוף וכדורסל
* אצטדיון מועדון המרוצים - כדורגל
* המועדון האוניברסיטאי של בואנוס איירס - קפיצה למים, שחייה, כדורמים
* המסלול הלאומי דה רמו בעיר טיגרה  - חתירה
* הוולודרום העירוני - רכיבה על אופניים
מגורי הספורטאים הוקמו בכפר הפאן-אמריקאי בקאמפו דה מאיו. 

## טבלת המדליות
ספורטאים מ-17 מדינות זכו במדליות במהלך המשחקים. להלן התוצאות של עשר המדינות שהגיעו ראשונות בדירוג המדליות:

## קישורים חיצוניים

* על המשחקים, באתר Panamsports.org 

קטגוריה:בואנוס איירס: תחרויות ספורט
קטגוריה:אמריקה: ספורט
קטגוריה:1951 בספורט
דולמה

**דולמה** הוא מאכל המבוסס על ירקות ממולאים בבשר ואורז. המתכון נפוץ במטבחים של אזורים שהשתייכו בעבר לאימפריה העות'מאנית והאזורים הסמוכים, בעיקר טורקיה, גאורגיה, ארמניה ואזרבייג'ן. בארמניה ובטורקיה המילה "דולמה" משמשת לתיאור כל פריט מזון שמכיל מלית כלשהי, אך מתייחסת באופן ישיר לשיטת בישול בה החלק הפנימי של הירק מוחלף במלית.

## מרכיבים והכנה

הירקות העיקריים המשמשים למילוי בדולמה הם חצילים, קישואים, בצלים, עגבניות, פלפלים ועלי גפן. המלית מכילה בדרך כלל תערובת של אורז, בצל, בשר בקר טחון ומרכיבים אחרים.

להכנה, הירק מרוקן חלקית מתוכנו, וממולא בתערובת המילוי. הירקות הממולאים בתערובת מבושלים ברוטב.

המאכל מוגש חם או קר בליווי רוטב הבישול, לעיתים גם עם יוגורט.

## ראו גם
* סרמה
* בורקס

## גלריית תמונות

Dolmaqirim.jpg|פלפלים ממולאים
Azerbaijani Badımcan dolması.JPG|מגוון דולמה
Kusa Mahshi a la Toledano.jpg|כוסא מחשי
İmam bayıldı AvL.JPG|אימאם ביילדי מוגש עם אורז ויוגורט


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ממולאים
קטגוריה:המטבח הטורקי
קטגוריה:המטבח האזרי
קטגוריה:המטבח הערבי
קטגוריה:המטבח הארמני
קטגוריה:המטבח הבלקני
קטגוריה:המטבח היווני
קטגוריה:המטבח הפרסי
קטגוריה:המטבח העיראקי
קטגוריה:המטבח האלבני
קטגוריה:המטבח הגאורגי
קטגוריה:המטבח הכורדי
קטגוריה:מאכלים לאומיים
קטגוריה:המטבח היהודי ספרדי
קטגוריה:המטבח הסורי
קטגוריה:מאכלי אורז
קטגוריה:מאכלי ים
קטגוריה:מאכלי פירות
קטגוריה:המטבח הערבי: ממולאים
הארדנגרבידה

**הארדנגרבידה** (בנורווגית: **Hardangervidda**) היא רמה הררית הנמצאת בחלק הדרומי של מרכז נורווגיה, המשתרעת לאורך המחוזות של בוסקרוד, טלמרק והורדלנד. באזור זה נמצא אחד מהקרחונים הגדולים ביותר בנורווגיה (הארדנגריוקלן). חלק ניכר מאזור זה מכיל שטחים מוגנים הנכללים באזור "הפארק הלאומי הארדנגרבידה". אזור הארדנגרבידה מהווה יעד תיירות ופנאי פופולרי בנורווגיה אשר אידיאלי למגוון פעילויות חוץ.

## גאוגרפיה וגאולוגיה
הרמה משתרעת על פני כ-6,500 קמ"ר וממוקמת בגובה ממוצע של כ-1,100 מטרים מעל פני הים. הנקודה הגבוהה ביותר של רמה מכונה "Sandfloegga" והיא מגיעה לגובה של 1,721 מטרים מעל פני הים.

הנוף הטיפוסי באזור הארדנגרבידה הוא חסר עצים, מכיל בריכות, אגמים, נהרות ונחלים רבים. ישנם הבדלים מהותיים בין החלק המערבי של הארדנגרבידה אשר סלעי יותר לבין החלק המזרחי של הארדנגרבידה שהוא הרבה יותר שטוח ומכיל יותר צמחייה. בנוסף לכך האקלים בחלק המערבי נוטה להיות יותר לח מאשר האקלים בחלק המזרחי של הארדנגרבידה.

## גלריית תמונות

Hardangerviddaflora.jpg|נוף טיפוסי בהארדנגרבידה
Hardangervidda1.jpg|הארדנגרבידה בחורף
Ringedalsvatnet, Skjeggedal, Norway.jpg|רינגהדאלסבאטנט


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:נורווגיה: גאוגרפיה
הפארק הלאומי קורקובדו

**הפארק הלאומי קורקובדו** (בספרדית: **Parque Nacional Corcovado**) הוא פארק לאומי הממוקם בחצי האי אוסה במחוז פונטרנס שבקוסטה ריקה. הפארק נוסד ב-24 באוקטובר 1975, והוא משתרע על פני כ-424 קמ"ר.

זהו הפארק הגדול ביותר בקוסטה ריקה והוא משתרע על פני כשליש משטחי חצי האי אוסה.

הפארק נחשב לעיתים רבות ליהלום שבכתר במערכת הרחבה של הגנים הלאומיים והשמורות הביולוגיות הפרוסות ברחבי קוסטה ריקה. נשיונל ג'יאוגרפיק כינה את הפארק "המיקום האינטנסיבי ביותר מבחינה ביולוגית על פני כדור הארץ מבחינת המגוון הביולוגי".

השמורה אוצרת בתוכה מגוון עצום של בעלי חיים ושל נופים בראשיתיים.

## גלריית תמונות

Parque_Nacional_Corcovado.JPG
Tapir_in_Costa_Rica.jpg
Pacific_spotted_dolphin_Costa_Rica.JPG
Central America Costa Rica Scarlet Macau.JPG


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קוסטה ריקה: גאוגרפיה
קטגוריה:קוסטה ריקה: פארקים לאומיים
הר בארדן

**הר בארדן** (באנגלית: **Mount Barden**) הוא הר ברכס סנטינל, בצפון הרי אלזוורת' בארץ אלזוורת' שבאנטארקטיקה.

ההר ממוקם 4.6 קילומטרים צפונית-מערבית מהר שארפ.

הר בארדן מתנשא מעל קרחון ז'נדה שממזרח לו.

גובהו של הר ברדן 2,910 מטרים מעל פני הים.

## היסטוריה
### מקור השם

שמו של ההר ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.

ההר נקרא על שמו של וירג'יל וו. בארדן (Virgil W. Barden) שהיה פיזיקאי חוקר יונוספרה, ושחרף בשנת 1957, בתחנת המחקר בירד.

## הערות שוליים

בארדן
לגדול בין זאבים

**לגדול בין זאבים** (באנגלית: **Raised by wolves**) היא סדרת דרמה מדע־בדיונית אמריקאית, שנוצרה בידי אהרון גוזיקווסקי עבור שירות הסטרימינג HBO Max. הסדרה יצאה לאור ב-3 בספטמבר 2020 ועונתה הראשונה כללה עשרה פרקים. רידלי סקוט ביים את הפרקים הראשונים והפיק בפועל את כל הסדרה. הסדרה חודשה לעונה שנייה זמן קצר לאחר עליית העונה הראשונה. העונה השנייה עלתה ב-HBO Max ב-3 בפברואר 2022. ב-3 ביוני 2022 הסדרה בוטלה.

## תקציר העלילה

עלילת הסדרה מתרכזת בשני אנדרואידים, אבא ואמא, המופקדים על גידול ילדים אנושיים בכוכב הלכת החוץ־שמשי קפלר-22b, לאחר שכדור הארץ נהרס ב"מלחמה הגדולה" בין אתאיסטים לוחמניים למסדר דתי קנאי המכונה "המיתראים".

## שחקנים ודמויות
* **אמנדה קולין** – אמא/לאמיה. אנדרואיד מלחמה רב עוצמה, שתוכנת מחדש על מנת לגדל מושבה אנושית אתאיסטית על כוכב הלכת קפלר-22b.
* **אבובכר סלים** – אבא. אנדרואיד שירות שתוכנת מחדש כדי להגן ולתמוך בילדי המושבה.
* **וינטה מקגראת**' – קמפיון. השורד היחיד מבין ששת הילדים שהובאו כעוברים לקפלר-22b על ידי אמא ואבא.
* **ניב אלגר** – סו/מרי. חיילת אתאיסטית ובת זוגו של קיילב. על כדור הארץ, מרי וקיילב הרגו זוג מיתראים, סו ומרקוס, והחליטו לגנוב את זהותם על מנת לעלות על החללית המיתראית הנוסעת לקפלר-22b. את דמותה של מרי במראה המקורי מגלמת סיינה גילורי.
* **[[טרוויס פימל]]** – מרקוס/קיילב. חייל אתאיסטי ובן זוגה של מרי. את דמותו של קיילב במראהו המקורי מגלם ג'ק הוקינס.
* **ג'ורדן לאורן** – טמפסט. מיתראית, שרדה את המשימה.
* **פליקס ג׳יימיסון** – פול. בנם הביולוגי של מרקוס וסו, שגודל על ידי קיילב ומרי.
* **אית׳ן הזארד** – האנטר. צעיר ששרד את התרסקות הארון.
* **עאסיה שאה** – הולי. ילדה ששרדה את התרסקות הארון.
* **אייבי וונג** – ויטה. ילדה ששרדה את התרסקות הארון.
* **מתיאס וארלה** – לוציוס. חייל מיתראי נאמן ששרד את התרסקות הארון.
* **פטר כריסטופרסן** – קליבר (עונה 2)
* **סלינה ג'ונס** – סבתא (עונה 2)
* **מורגן סנטו** – ווריל (עונה 2)
* **[[ג'יימס הארקנס]]** – טמרליין (עונה 2)
* **קים אנגלברכט** – דסימה (עונה 2)
* **ג'ניפר סאיינג** – נרווה (עונה 2)

## סקירה

## פרקים
### עונה ראשונה

### עונה שנייה

## ביקורת
העונה הראשונה זכתה לביקורות חיוביות בדרך כלל, עם דירוג ממוצע של 7.1/10 מבין 57 ביקורות, לפי האתר Rotten Tomatoes. כמו כן מחזיקה הסדרה בדירוג צופים של 7.5/10 באתר IMDb.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* לגדול בין זאבים באתר yes
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:HBO Max: תוכן מקורי

קטגוריה:סדרות מדע בדיוני אמריקאיות
קטגוריה:סדרות פוסט-אפוקליפטיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 2020
ז'אן ראפ

**ז'אן ראפ** (בצרפתית: **Jean Rapp**; 27 באפריל 1773 – 8 בנובמבר 1821) היה גנרל צרפתי בתקופת נפוליאון.

## ביוגרפיה
ז'אן ראפ נולד בשנת 1773 בקולמר למשפחה פוטסטנטית. הוריו רצו שהוא יהיה כומר, אך בגיל 17 ז'אן עזב את הלימודים והתנדב לצבא.

בהיותו בצבא הוא הצטיין באומץ והתקדם בסולם הדרגות. בשנת 1798 הוא השתתף במערכה הצרפתית במצרים ובארץ ישראל. בעקבות פעילותו הוא קודם וב-14 בפברואר 1799 מונה למפקד חטיבה. בשנת 1800 הוא השתתף בקרב מרנגו, בסיומו מונה לתפקיד בכיר במטה של נפוליאון. בשנת 1803 הוא קודם לדרגת בריגדיר גנרל ובשנת 1804 הקבל ללגיון הכבוד.

בשנת 1805 ראפ הצטיין בקרב אוסטרליץ ולקח בשבי את קניאז רפנין. לאחר כיבוש דנציג בשנת 1807 הוא מונה למושל העיר.

בשנת 1812 ראפ השתתף בקרב בורודינו. בשנת 1813 הוא עמד בראש כוחות צרפת הנצורות בדנציג ונכנע לאחר מצור ממושך. לאחר שבי שהוא בילה בקייב, ראפ חזר לצרפת בשנת 1814.

בשנת 1815 הוא הצטרף לכוחות של נפוליאון שחזר לצרפת. לאחר נפילת נפוליאון ראפ נשאר בצבא אך עזב אותו בספטמבר 1815.

ב-1820 ראפ התיישב בבאד בלינגן וב-8 בנובמבר 1821 נפטר מסרטן.

דמותו הונצחה בשער הניצחון בפריז ובפסל שהוצב בקולמר.

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה

קטגוריה:גנרלים צרפתים
קטגוריה:צרפתים במלחמות הנפוליאוניות
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1773
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1821
איזבל הרלה

**איזבל הרלה** (בגרמנית: **Isabelle Härle**;  10 בינואר 1988, באד זאולגאו) היא שחיינית עבר גרמניה. היא השתתפה בתחרויות בשחייה במים פתוחים וזכתה באליפויות העולם בתחרויות קבוצתיות.

## ביוגרפיה
איזבל הרלה נולדה בבאד זאולגאו. היא זכתה באליפות גרמניה בשחייה מספר פעמים. ב-2010 היא זכתה בתואר ב-800 מטר (8:38.02 דק') ו-1500 מטר חופשי (16:22.05 דק'). באליפות גרמניה ב-2011 היא זכתה בתחרויות של 400 (4:12.81 דק'), 800 (8:34.83 דק') וב-1500 מטר חופשי (16:20.17 דק'). עם זאת, היא לא הצליחה להעפיל לתחרויות באליפות העולם בשחייה, ולכן עברה להתחרות בשחייה במים פתוחים.

בשנת 2011 באליפות העולם בשנגחאי יחד עם תומאס לורץ ויאן וולפגארטן, היא זכתה במדליית ארד בתחרות הקבוצתית לחמישה קילומטרים עם תוצאה 57:44.2 דקות אחרי ארצות הברית (57:00.6 דקות) ואוסטרליה (57:01.8 דקות).

בשנת 2013 באליפות העולם בברצלונה, היא זכתה בזהב בתחרות הקבוצתית יחד עם תומאס לורץ וכריסטיאן רייכרט עם תוצאה 52:54.9. בשחייה אישית ל-5 ק"מ היא הייתה חמישית.

באליפות העולם בקאזאן 2015, היא זכתה בזהב בתחרות הקבוצתית יחד עם רוב מופלס וכריסטיאן רייכרט עם תוצאה 55:14.4.

באליפות אירופה 2014 היא ניצחה בשחייה ל-5 ק"מ במסלול הרגאטה ברלין-גרונאו ב-57:55.7 דקות לפני שרון ון רוונדאל ההולנדית (58:29.9 דקות) והספרדייה מיריה בלמונטה (58:41.4 דקות).

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו הרלה השתתפה בתחרות ל-10 ק"מ במים פתוחים וסיימה במקום השישי.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלופות אולימפיות: שחייניות
קטגוריה:אלופות אירופה בשחייה
קטגוריה:שחייניות באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:שחייניות גרמניות
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1988
קטגוריה:נערות החודש של פלייבוי
יום הדין (סרט, 1974)

**יום הדין** הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1974 מסוגת דרמה רומנטית בבימויו של ג'ורג' עובדיה, עם יוסי וירז'נסקי, דליה פרידלנד ונסים סרוסי בתפקידים הראשיים.

זה הסרט הישראלי הראשון שהופק מיד לאחר מלחמת יום הכיפורים, והוא עוסק בהשפעתה על חיי הלוחמים ומכיל גם קטעים תיעודיים על מלחמה זו.

נסים סרוסי הלחין את השירים בסרט (רובם למילים של יוסי בכר), שר וגם משחק בו בתפקיד ראשי. את הפסקול המוזיקלי עיבד בני נגרי.

בסרט משתתפת הילדה טובה קצב שגילמה ב-1972 את דמותה של נורית בסרט נורית, וכן השחקנית דליה פרידלנד, ששיחקה בסרט שרית, שצולם כמה חודשים אחרי סרט זה. שני סרטים אלו גם הם בבימויו של ג'ורג' עובדיה.

מבקרי הקולנוע קטלו את הסרט, כמו את רוב סרטיו של עובדיה, אך כמו מרבית סרטיו הקהל "הצביע ברגליים", והסרט הצליח שיצא לאקרנים. הסרט יצא באיכות צפייה משופרת ב-DVD.

## תקציר העלילה
דוד חן (יוסי וירז'נסקי) הוא מנהל בית מלון בתל אביב. הוא נשוי לשושנה (דליה פרידלנד) ולהם בת אחת, ורד (טובה קצב). דוד בוגד בה עם תיירות המתארחות בבית המלון, ושושנה עוברת על כך בשתיקה.

המשבר קורה בעוד ורד שרה בטקס הסיום בבית הספר ונתקפת בכאבים שמקורם בדלקת התוספתן. בבית החולים מבקשים לנתחה באופן דחוף, ושושנה מגיעה למלון כדי להזעיק את דוד ומוצאת אותו במיטה עם תיירת. שושנה מחליטה באותו רגע לסיים את יחסיה עם דוד.

התיירת מארצות הברית היא הלן (רחל יוסיפון), ודוד מנהל איתה רומן לוהט ומכיר לה את חברו הזמר, נסים (נסים סרוסי).

שושנה פונה לעורך הדין נאמן (מנשה ורשבסקי) שייצג אותה במשפט הגירושין. לורד היא אינה מגלה זאת. דוד מסכים לגירושין, ומשאיר לה את הכסף והדירה, ועובר עם הלן לארצות הברית.

בינתיים מעבירה שושנה את ורד לבית הוריה (יצחק חביס וג'טה לוקה) בירושלים. האב הדתי מתנגד לגירושין, אבל האם תומכת בשושנה.

ורד מאזינה לכל הוויכוחים, ובורחת משם באוטובוס לתל אביב, שם היא מסתובבת ברחוב ונתקלת בנסים, שמביא אותה לדירתו ותומך בה. הוא רואה שיש לה כשרון זימרה ומטפח אותו בהסכמתה של שושנה.

לאחר עשר שנים ורד כבר מבוגרת ומקבלת חוזה להופעה במועדון לילה למרות התנגדותה של שושנה. יחסיה עם נסים מתהדקים והם נישאים.

הקשר בין דוד וורד מתרחש באמצעות מכתבים, אבל עם השנים הוא מפסיק לכתוב לה. שושנה עובדת כפקידה בלופטהנזה ולא נישאה בשנית.

בהמשך, פורצת מלחמת יום הכיפורים ודוד ממהר להגיע לישראל. בשדה התעופה הוא נתקל במש"ק גיוס עסוק (ראובן דיין) ובמתנדב יהודי מהונגריה הממהר להתגייס כדי להציל את ישראל (יוסי סגל). דוד מגויס לשריון, נפצע קשה בקרב ומפונה לבית חולים בישראל.

ורד מתנדבת לעבוד בחדר המיון הקולט חיילים פצועים. ד"ר שפירו (יעקב שפירא) מטפל בדוד הפצוע, ומתכונן לנתחו לאחר שיקבל מנת דם. הבעיה היא שסוג דמו של דוד הוא -AB, וסוג דם זה חסר בבנק הדם. ורד שומעת שזקוקים לתורם מסוג הדם-AB ומתנדבת לתרום.
כאשר היא מבררת מי הוא הפצוע מתברר ששמו דוד חן והוא אביה. הוא מזהה אותה בקושי והיא מזעיקה למקום את שושנה ונסים. שושנה מתרככת למראהו ומאחלת לו החלמה לטובת כולם.

יוסי עובר את הניתוח בהצלחה, מחלים, וכולם עוזבים את בית החולים בשמחה.

## צוות השחקנים

## קישורים חיצוניים

* 
*נסים סרוסי שר "התפילה" (יום הדין). מילים-שמואל אמיד, באתר יוטיוב
*נסים סרוסי שר "סוף הדרך" מילים - יוסי בכר, באתר יוטיוב

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 1974
קטגוריה:סרטים בעברית
קטגוריה:סרטי ג'ורג' עובדיה
קטגוריה:סרטי מלחמה ישראליים
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:סרטים מוזיקליים ישראליים
קטגוריה:סרטי בורקס
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1974
יעקב שן צור

**יעקב שן צור** (21 בינואר 1934 - 24 במרץ 2025) היה אלוף-משנה בצה"ל, ומנכ"ל רכבת ישראל בשנים 1993–1994.

## ביוגרפיה
ממוזער|יעקב שן צור בעת הענקת דרגת האל"ם
נולד בתל אביב ב-21 בינואר 1934 לאדריכל יצחק שוורץ (שן-צור) ולאמה לבית נובליק, ולו היה אח.

שן צור היה קצין בצה"ל בחיל החימוש. כרב-סרן שירת במדור המכשירים המדויקים וכסגן אלוף פיקד בין היתר על הענף לאמצעים מיוחדים מהקמתו ב-1969 ועד לפירוקו ב-1972. ב-1976, בדרגת אלוף-משנה, מונה למפקד מרכז תחמושת 6400. במהלך מבצע ליטני היה אחראי על העמסת 500 משאיות באלפי טון תחמושת. הוא שירת בתפקיד מפקד מרכז תחמושת עד 1981.

לאחר פרישתו מצה"ל התמנה בשנות ה-80 למנכ"ל כימיקלים לישראל. בפברואר 1993 מונה למנכ"ל רכבת ישראל וב-1994 פרש על רקע אי סדרים ובדיקת מבקר המדינה בעניין פרשיית "רכבת הזבל".

נפטר במרץ 2025.

## הערות שוליים

קטגוריה:מנכ"לי רכבת ישראל
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:מנכ"לים יוצאי שירות קבע בצה"ל
קטגוריה:חיילי חיל החימוש
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1934
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2025
מתייה

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה המבוססים על השם מתי
זיזי למברינו

ממוזער|ימין|זיזי למברינו
**זיזי למברינו** (ברומנית: **Joanna Marie Valentina "Zizi" Lambrino**; 3 באוקטובר 1898 - 27 במרץ 1953) הייתה בתו של גנרל רומני ואשתו הראשונה, של מי שעתיד היה להיות קרול השני, מלך רומניה.

כצאצאית של משפחת אצולה ותיקה, זיזי למברינו הייתה בתם של הגנרל קונסטנטין למברינו ורעייתו אאופרוסינה אלקז. היא נולדה ברומאן, ברומניה. בילדותה נשלחה להתחנך במנזר צרפתי, משם שבה לרומניה ב-1910 והתקבלה היטב בחוגי החברה הגבוהה של בוקרשט. היא דיברה צרפתית ואנגלית, ניגנה בפסנתר וציירה.

בעת הכיבוש הגרמני של בוקרשט, במלחמת העולם הראשונה, למברינו ואימה עברו ליאשי, שם התגוררו בדירה בת שני חדרים. ביאשי, במסיבה שערך השר אלכסנדרו מרגילומן, פגשה למברינו את קרול, מי שהיה יורש העצר של מלך רומניה וקצין בצבא רומניה. השניים התאהבו ויצאו יחד למסיבות ובילויים. קרול התחיל לחפש מוצא לאיסור החוקתי להתחתן עם רומניה וכשלא מצא החליט לעשות מעשה - הוא ביקש את ידה של זיזי למברינו ולאחר שזו נענתה בהתלהבות ערק ממשמרתו הצבאית (היה מפקד הרגימנט השמיני של הציידים ההרריים עם הבסיס בטרגו ניאמץ), כשהוא לבוש במדי קצין רוסי. יחד עם חבר קרוב ועם זיזי, עברו את הגבול לרוסיה, נכנסו לאזור בשליטת האויב האוסטרו-הונגרי, זוהו וקיבלו ליווי של קצין גרמני ולאחר שהגיעו לאודסה שילם קרול 50,000 לאי לכומר מקומי, שחיתן אותו עם זיזי למברינו ביום 31 באוגוסט 1918, בכנסייה פוקרובסקאיה.

עם היוודע דבר החתונה להורי קרול, שלח המלך שליחים, שהחזירו אותם בכוח לרומניה. קרול וחברו נשפטו על עריקה ונידונו ל-75 ימי מעצר באחד המנזרים. זיזי הורחקה מבעלה. הורי קרול הפעילו לחצים לביטול נישואי הצעירים, אך קרול סירב ואף איים לוותר על תוארו כיורש עצר.

הנישואים, שנערכו בניגוד לרצון ההורים, בוטלו בהחלטה משפטית שנויה במחלוקת. קרול נשלח להפרדה למנזר Horaita-Neamt, אך השניים המשיכו להתראות עוד תקופת מה וזיזי נכנסה להריון ממנו. בית המלוכה דאג לזמן מחדש את מריה מרטיני וקרול חידש את הקשר איתה. גם מרטיני נכנסה להריון ואנשי בית המלוכה ארגנו לה נישואים עם מנהל תחנת רכבת, שהסתבך בפלילים.

לזיזי למברינו נולד ילד ב-8 בינואר 1920. הילד קיבל את השם **מירצ'אה גרגור קרול למברינו**. מירצ'אה לא הוכר כבן משפחת המלוכה הרומנית (אך כן הוכר כחלק מסדר הירושה לכתר הבריטי, בזכות היותו של קרול נינה של המלכה ויקטוריה), ולמברינו נשלחה לצרפת עם קצבה דו שנתית של 110,000 פרנקים. בניי-סיר-סן נקנה עבורה בית. היא חתמה על חוזה עם הבנק המרכזי של רומניה, חוזה בו הובטחה קצבתה וגם נקבעו מצבים עתידיים אפשרים, כמו נישואים לאדם אחר.

לאחר הדחת המלוכה ברומניה נפסקה גם התמיכה בלמברינו ומצבה הכלכלי התדרדר. ב-1953 מתה ובנה פנה לאביו לבקש את מימון הוצאות הקבורה, אך לא נענה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ילידות 1898
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1898
קטגוריה:נפטרות ב-1953
קטגוריה:רומנים שנפטרו ב-1953
עמוס עוזני

ממוזער
**עמוס עוזני** (נולד ב-1955) הוא מנהל ישראלי, כיהן כמנכ"ל רכבת ישראל ומנכ"ל נמל חיפה.

נולד באחיהוד, שכן של משפחת דמתי.

## ביוגרפיה

עוזני הוא עו"ד בהשכלתו. בשנת 1989 התמודד בבחירות המקומיות לראשות עיריית כרמיאל מטעם הליכוד, אך הפסיד בסיבוב השני. לאחר ההפסד המשיך בפוליטיקה המקומית כראש האופוזיציה בכרמיאל, ובמקביל ייצג חשודים בפלילים בבתי משפט.

ב-1993 כיהן כסמנכ"ל אגף מינהל וכוח אדם ברשות הנמלים והרכבות וקודם לכך שימש כמבקר הפנים של הרשות.
עוזני מונה למנכ"ל רכבת ישראל באוקטובר 1996. שר התחבורה אפרים סנה החליט שלא להאריך את כהונתו מעבר לחמש שנים ובתגובה לכך עוזני עתר לבג"ץ, אך לבסוף החליט לפרוש באוקטובר 2001.

בשנת 2002 מונה למנכ"ל נמל חיפה עד לשנת 2008. בהמשך שימש כיועץ למכרזים.

החל משנת 2018 משמש כיו"ר החברה הממשלתית להגנות מצוקי חוף הים התיכון.

## הערות שוליים

קטגוריה:מנכ"לי חברות ממשלתיות בישראל
קטגוריה:מנכ"לי רכבת ישראל
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1955