יוזף רות

[שמאל|ממוזער|200px|[לוחית זיכרון בשדרת קורפירסטנדאם שבברלין-שרלוטנבורג]]
שמאל|ממוזער|200px|יוזף (מימין) ופרדריקה (פרידל) ברכיבה עם אדם לא-מזוהה, בסביבות 1925
שמאל|ממוזער|200px|קברו של יוזף רות

**יוזף רוֹת** (לעיתים **רוט**; **Joseph Roth**; 2 בספטמבר 1894, ברודי – 27 במאי 1939, פריז) היה סופר ועיתונאי יהודי-אוסטרי ממוצא גליציאני.

## תולדות חייו ויצירתו
**משה יוסף רוֹת** נולד בעיירה בְּרוֹדִי הסמוכה ללבוב שבגליציה, שהייתה אז חלק מן האימפריה האוסטרו-הונגרית, לאם יהודייה; את אביו לא הכיר. הוא גדל בסביבה יהודית מובהקת בברודי.

האירוע המעצב של חייו היה מלחמת העולם הראשונה וקריסת האימפריה שלאחריה. רות נאלץ לקטוע את לימודיו בווינה ולחזות בהתמוטטות המדינה שבה ראה את מולדתו. כל שנות מלחמת העולם הראשונה שירת בצבא האוסטרי-הונגרי. ב-1920 הגיע לברלין, ועבד שם כעיתונאי ב-**' ובעיתונים אחרים. ב-[[1925]] עזב את ברלין, וב-[[1933]], עם [[עליית הנאצים לשלטון]], עזב את גרמניה. ב-[[1928]] חלתה אשתו פרדריקה ב[[סכיזופרניה]], והדבר היה עליו לנטל כלכלי ופסיכולוגי כבד.

בספריו מתאר רות את גורלם של אנשים חסרי [[מולדת]], התועים ונודדים בעולם: יהודים שגורל עמם כפה עליהם חיים ב[[הגולה|גולה]], אוסטרים שאינם מוצאים את מקומם במדינה ה[[מדינה רב-לאומית|רב-לאומית]] של האימפריה האוסטרו-הונגרית – המדינה היחידה המאפשרת, לדעת רות, "להיות [[פטריוטיות|פטריוט]] ו[[קוסמופוליטיות|אזרח העולם הגדול]]" בו בזמן.

בעוד שבתחילת דרכו כתב רות עלונים [[קומוניזם|קומוניסטיים]] תחת הכינוי "יוזף האדום", הרי שביצירתו המאוחרת נטה ל[[מלוכנות]] וביקש להשיב לקיסרות האוסטרית את זוהרה שאבד. פנייה זו אל העבר ניתן לראות כתגובה ל[[לאומנות]] הגואה, בעוד שהקיסרות האוסטרית נתפסה בידי נתיניה היהודים כמיטיבה עמם.

היצירה הייצוגית של תקופה זו בפועלו היא ה[[רומן]] "[[מארש רדצקי]]" ([[1932]]) – סאגה רב-דורית על משפחת [[קצין|קצינים]] בצבא הקיסרות. ברומן "קברות הקפוצ'ינים" מתאר רות את המשך קורותיו של גיבור "מארש רדצקי" ב[[שנות ה-30 של המאה ה-20|שנות השלושים]]. המפורסמת מבין יצירותיו העוסקות ב[[יהדות]] היא הרומן "איוב".

'איוב: סיפורו של איש פשוט' מתאר את ניסיונותיו הקשים של גיבור ושמו מנדל זינגר, מהלומות הגורל פוקדות אותו, בתחילה בגטו שברוסיה הצארית ואחר כך ברחובות ניו יורק, עד שהוא מאבד אמונתו באלוהים; אך אז, לאחר שאפסה כל תקווה, קורה דבר מה שמחזיר למנדל את אמונתו. רות, שעבד רוב חייו כעיתונאי, הותיר אחריו גם כמות נכבדת של טורי [[פליטון]] ו[[יומן מסע|תיאורי מסע]] שחלקם נאספו בספר "מה שראיתי - רשימות מברלין 1920–1932" שטרם תורגם לעברית. ברומן "אגדת השתיין הקדוש" טיפל ברשמיו מה[[אלכוהוליזם]] שלו, שליווה אותו מאז שנותיו המוקדמות.

בשנת 1939 נפטר רות ב[[פריז]] כתוצאה מסיבוך של [[דלקת ריאות]], כשהוא עני ונתון בחובות. הוא קבור בפריז, ובברודי עיר הולדתו, מציין שלט קטן ב[[אוקראינית]] וב[[גרמנית]] את בנה המפורסם של העיר הקטנה.

==ספרי יוזף רות בעברית==
* **איוב: סיפור של איש פשוט**, תרגם [[יצחק למדן]], ברלין: [[הוצאת שטיבל|א. י. שטיבל]], תרצ"ב 1932.
** תרגום נוסף: **איוב: סיפור של איש פשוט**, תרגם [[צבי ארד (משורר)|צבי ארד]], תל אביב: זמורה ביתן, תשמ"ה 1985.
* **מארש ראדצקי**, תרגמה [[אילנה המרמן]], [[הספריה לעם]], [[עם עובד]], 1980.
* **קברות הקפוצינים**, תרגם צבי ארד, תל אביב: זמורה ביתן, תשמ"ו 1986.
* **טאראבאס: אורח עלי אדמות**, תרגם שלמה טנאי, תל אביב: זמורה ביתן, תש"ן 1990.
* **הנביא האילם**, תרגמה [[רות לבנית]], תל אביב: זמורה ביתן, תשנ"א 1991.
* **בריחה ללא קץ**, תרגם [[שלמה טנאי]], תל אביב: זמורה ביתן, 1992.
* **מלון סבוי**, תרגם יוסף שריג, תל אביב: זמורה ביתן, תשנ"ב 1992.
* **סיפורו של הלילה האלף ושניים**, תרגם צבי ארד, תל אביב: זמורה ביתן, 1993.
* **יהודים נודדים**, תרגם [[יונתן ניראד]], ירושלים: סמטאות, 2011.
* **אגדת השתיין הקדוש; מנהל התחנה פלמראייר**, תרגם אהוד אלכסנדר אבנר, ירושלים: סמטאות, 2012.
**תרגום קודם: **אגדת השיכור הקדוש,** תרגם פ' שדה, בתוך ד' אורן (עורך), ''מבחר הספור הארופאי'', תל אביב: הדר, תשי"ט.
* **הלוויתן**, תרגם גדי גולדברג, תל אביב: [[זיקית (הוצאה לאור)|זיקית]], 2015.
* **אפריל; בית הפאר ממול; ניצחון היופי**, תרגמו שירה מירון ומרט וינטראוב, תשע נשמות, 2017.
* **תותים**, תרגמה שירה מירון, תשע נשמות, 2018.

==לקריאה נוספת==
* [[גרשון שקד]], "יוסף רות, איוב והגורל היהודי", **ממרכזים למרכז**, תשס"ה-2005.
* —, "אימת התרבות והכיסופים למוות: הלוויתן מאת יוסף רות והמיתיזציה של סיפור העיירה", **צפון**, ב', תשנ"ג-1993.
* —, "ארצות אבותיו של יוסף רות", **אין מקום אחר**, 1988.
* וולפגנג איזר, "גרשון שקד על הסופרים היהודים בעת שקיעת הממלכה ההבסבורגית", **ספרות וחברה בתרבות העברית החדשה**, 2000.
* רות נצר. **מעשה בלוויתן.''' בתוך: נפש הספרות - מסות על ספרות ושירה במבט יונגיאני. כרמל. 2021

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* גל אורן, רקוויאם לחלום, על "יהודים נודדים" מאת יוזף רות, מוסף "שבת", מקור ראשון, 18 במאי 2012
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:ברודי: אישים
קטגוריה:סופרים יהודים אוסטרים
קטגוריה:יהודים גליציאנים
קטגוריה:עיתונאים יהודים אוסטרים
קטגוריה:רפובליקת ויימאר: תרבות: אישים
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1894
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1939
קטגוריה:יהודים אוסטרו-הונגרים