חיים חזקיהו מדיני

הרב **חיים חזקיהו מדיני** (ז' בחשוון תקצ"ג, 1832 – כ"ד בכסלו תרס"ה, 1904), הוא מגדולי האחרונים, מחבר הספר **[[שדי חמד (ספר)|שדי חמד]]** ועוד, ומכונה לרוב על שם ספרו זה 'השדי חמד'. מכונה גם **החח"מ** (ר"ת של שמו), רבן של הערים קרסו-בזאר (בילוהירסק) שבחצי האי קרים וחברון.

## תולדות חייו
נולד בשם חזקיהו בירושלים לרבי אליהו רפאל מדיני, בן למשפחה ותיקה בירושלים, ולקאלו וידא. למד אצל הרב החכם באשי יצחק קובו ואצל הרב יוסף חיים בורלא. הוסמך להוראה כבר בגיל 13. נשא את רבקה לאשה בגיל צעיר ובחופתו שהתקיימה בחודש אלול היו "כמעט כל גדולי הדור, רבני, גאוני, תקיפי ארעא דישראל". בשנת תרי"ג מת אביו, ופרנסת אשתו, אמו, אחיו ואחיותיו הוטלה עליו. עקב קשייו הכלכליים היגר לקושטא (איסטנבול) על מנת לגור אצל קרובי משפחתו העשירים. קרוביו לא סייעו בידו כפי שחשב, ופרנסתו לא הייתה מצויה.

בשנת תרכ"ז נקרא להיות הרב הראשי בעיר קרסו-בזאר בחצי האי קרים ברוסיה לקהילת קרימצ'קים – קהילה יהודית עתיקה בחצי האי קרים ודוברי קרימצ'קית, ולקהילת האשכנזים המקומית. הוא התפרסם מאוד באזור ואף נוצרים ומוסלמים מקומיים העריצו אותו. שם החל בחיבורו האנציקלופדי "שדי חמד". בשנת תרכ"ח מת בנו יחידו ולזכרו חיבר את ספרו "אור לי". בשנת תרל"ח חלה במחלה קשה בעיניו וסכנה נשקפה לחייו, וכסגולה לרפואתו הוסיפו לו את השם "חיים". מאוחר יותר נרפא, אך ראייתו נחלשה.

היו לו שלוש בנות, אותן השיא ללומדי תורה עוסקים במלאכה. חתנו האחד הוא רבי נסים נתן הלוי צחציר שהוציא הגדה של פסח בטטרית של קרים. חתניו הנוספים הם שלמה אשראוו ודוד פסח יהודה. לא ידוע דבר על צאצאיו.

שמו הלך למרחוק ורבים פנו אליו בשאלות מגלויות רחוקות. וכך הוא מעיד על כך: 

250px|שמאל|ממוזער|פרידת ה"שדי חמד" מקהילתו לפני עלייתו לארץ ישראל
בשנת תרנ"ט (1899) החליט להתפטר ממשרתו ולעזוב את קרים, לאחר כשלושים ושלש שנה ברבנותו בשל רצונו להיקבר בארץ ישראל. בתחילה ישב בירושלים למשך שנתיים, ואחר-כך עבר לחברון. בהגיעו לעיר, פתח ישיבה בבית רומנו, ובה סיים את כתיבת האנציקלופדיה התלמודית הגדולה "שדי חמד". אחר פטירת הרב חיים רחמים יוסף פרנקו רבה של חברון בשנת תרס"א התמנה לרב העיר, ואף על פי שסירב בתחילה, קיבל עליו לבסוף את המשרה בה שימש עד יום פטירתו.

הרב מדיני קרא להרחבת הקהילות היהודיות בארץ: "עושו חושו להושיט יד למפעל הקדוש הזה – ישוב ארץ ישראל ואם ראשיתו עוד מצער, אחריתו ישגה אי"ה מאוד ובגלל זה נזכה לחזות ולחדות בגאולה האמיתית".

לאחר שהתעורר חשש לעתיד בית רומנו, דאג למכור את הבית לרבי שלום דובער שניאורסון מליובאוויטש שקנה את כל השטח והקים בה את ישיבת תורת אמת. נכון ל-2021, ישיבת תורת אמת שוכנת בירושלים ואילו בבית רומנו שוכנת ישיבת שבי חברון בייפוי כוח מאגודת חסידי חב"ד.

הרב מדיני היה מכובד מאוד בין הערבים, שחשבוהו לאיש אלוהים בשל מראהו הנאה וזקנו שהיה יורד על-פי מדותיו, ויש אומרים שהגיע עד ברכיו.

נפטר ביום כ"ד בכסלו תרס"ה, 1904, והובא לקבורה בבית העלמין היהודי העתיק בחברון. בהלווייתו השתתפו רבים מתושבי ירושלים היהודים, וגם המוסלמים. בלילה שלאחר הקבורה, התגנבו ערבים לבית הקברות, חפרו בקברו ורצו לקחת את גופתו ולדרוש עבורה דמי פדיון. הדבר נתגלה, והקהילה היהודית הציבה שומרים לשמור במקום, במשך תקופה ארוכה.

צוואתו המפורטת נדפסה בראש החלק הארבעה-עשר של ה"שדי חמד".

את ספריתו הענקית ששווייה הוערך בלמעלה משלשת אלפי פרנקים הוריש לטובת בית החולים משגב לדך.

על שמו שכונה ביישוב היהודי בעיר חברון, בית ספר יסודי ממלכתי-דתי במעלה אדומים, ורחובות בערי הארץ.

## ספריו
### שדי חמד
[ממוזער|[שלט רחוב שדי חמד בירושלים. למעלה: "**שדי** חמד", למטה "**שדה** חמד".]]
הספר "שדי חמד" הודפס לראשונה בוורשה ה'תרנ"א ובו פסקים וחידושים וכללים בערכים בסדר א"ב, בשמונה-עשר כרכים. הספר הוא מהפופולריים ביותר בספרות התורנית ולמרות היותו רב ממדים, נדפס בכמה וכמה מהדורות. הספר הוא מעין אנציקלופדיה המרכז תשובות להלכה יומיומית ומשלב בעיות אקטואליות שעמדו על הפרק. הספר מרכז את תשובותיהם של חכמי אשכנז וחכמי ספרד לפי סדר אלפביתי, מה שלא היה קיים קודם לכן. בעל שדי חמד מאריך מאוד בסגנונו, הספר יצא במהדורות שונות, והרוצה למצוא ערך צריך לחפשו בחלקים שונים.

שם הספר עורר פולמוס מאחר שהוא כולל את המילה "שדי" המשמשת לאחד משמות האלוהים שאסור למחקם על פי ההלכה, הרב מדיני הוציא קונטרס מיוחד בשם "באר בשדי", בו הוא מוכיח באריכות כי כאשר המילה נכתבת שלא בכוונה לתאר את האלוהים אין בדבר חשש. עם זאת רבים עדיין נמנעים מלכתוב "שדי חמד" ובוחרים בחלופה "שדה חמד".

דוגמה לעמוד הראשון של הערכים הראשונים בכרך הראשון:
* א. ארץ ישראל דאסור לצאת ממנה לחו"ל
* ב. ארץ ישראל דאסור לצאת מא"י לחו"ל כי אם ללמוד תורה ולישא אשה
* ג. ארץ ישראל דמותר לצאת כדי לישא אישה

### ספרים נוספים
* **"מכתב לחזקיהו"** – חדושים ושו"ת (איזמיר, ה'תרכ"ה 1865)
* **"אור לי"** – שו"ת (איזמיר תרל"א 1871) – לזכר בנו היחיד שמת בחייו. הספר נדפס בעילום שם.
* **"פקועות שדה"** – (ירושלים ה'תר"ס 1900) תוספת ל"שדי חמד".
***אגרות השדי חמד** על ידי מכון שם עולם.

בקרים הדפיס גם "בקשות" – ספר ובו פיוטים שרגילים לאומרם בארצות המזרח בשבתות וימים טובים בהשכמה, ו"נעים זמירות" – ספר בקשות מנוקד.

סדרת ספריו "שדי חמד" הודפסה בוורשה בין השנים תרנ"א–תרע"ב, שלושה-עשר חלקים בחייו וחמישה לאחר פטירתו. את הבעלות על השדי חמד מכר לרב יוסף צבי לעוו. לאחר מכן נמכרו הזכויות לרבי יוסף יצחק שניאורסון מליובאוויטש וחתנו רבי מנחם מענדל שניאורסון הרבי מליובאוויטש שאף ערך את הספרים מחדש והוציאם לאור בהוצאת הספרים שלו הוצאת קה"ת.

## הנצחתו
על שמו רחוב "שדי חמד" בשכונת מקור ברוך בירושלים ובמודיעין עילית.

בשנת ה'תשע"ב שוחזר ביתו של הרב מדיני בעלות של 3 מיליון דולר, בידי ישיבת שבי חברון השוכנת סמוך לביתו. השחזור כלל את חדרי המגורים, חדר הלימוד של הרב, וכן הספרייה, אשר ריכזה אז כ-10,000 ספרים יקרי ערך שנתרמו לאחר פטירתו של הרב לבית החולים "משגב לדך". במקום יכולים מבקרים ללמוד על גדול התורה מתוך אותו בית בו הוא שקד על מפעלו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
*  - קובץ לזכרו של הרב מדיני. מעמוד 183 תולדות חייו מאת מאיר בניהו, יהודה בורלא ודוד אבישר
* שדי חמד חלק ראשון, אור לי, מכתב לחזקיהו חלק ראשון וחלק שני, פקעת שדה מאתר HebrewBooks
* גיורא פוזיילוב, הרב חיים חזקיהו מדיני בעל ה"שדי חמד", "מגד ירחים", גיליון 110, כסלו תשס"ט, עמ' 4
* אבישי אלבוים, הרב חיים חזקיהו מדיני, ה"שדי חמד", עלי ספר
* אבישי אלבוים, לשאלת ציונותו של ה"שדי חמד", עם הספר
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל
קטגוריה:חברון: רבנים
קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
קטגוריה:רבנים ארץ-ישראלים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות היהודי בחברון
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:מחברי ספרי הלכה
קטגוריה:מחברי ספרי כללי התלמוד
קטגוריה:רבנים ביישוב
קטגוריה:משגב לדך
קטגוריה:ילידי 1832
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1904
קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל במאה ה-19
קטגוריה:אנשי העלייה הראשונה