תקשורת באיראן

**תעשיית הטלקומוניקציה של איראן** כמעט כולה בבעלות המדינה, ונשלטת על ידי חברת התקשורת של איראן (TCI).

בשנת 2014 היו באיראן יותר מ-39 מיליון משתמשי אינטרנט. שיעור החדירה של קווים נייחים עמד על כ-38% וטלפונים סלולרים על כ-92% נכון לאותה שנה.

נכון לשנת 2018 עומד מספר משתמשי האינטרנט על 57.4 מיליון מתוך אוכלוסייה של כ-82 מיליון.

חדירת קווים נייחים ב-2004 הייתה מפותחת יחסית בסטנדרטים אזוריים, ועמדה על 22 קווים ל-100 נפשות, גבוה יותר ממצרים עם 14 ומערב הסעודית עם 15, אך פחות מאיחוד האמירויות הערביות עם 27.

עד סוף 2009, שוק הטלקום של איראן היה השוק הרביעי בגודלו באזור בשווי של 9.2 מיליארד דולר וצפי לגדילה ל-12.9 מיליארד דולר עד 2014.

למגזר טכנולוגיית המידע והתקשורת היה נתח של 1.1–1.3% מהתמ"ג ב-2002. כ-150,000 איש מועסקים במגזר במגזר זה, כולל כ-20,000 בתעשיית התוכנה. בשנת 2014 מגזר טכנולוגיית המידע והתקשורת היווה 4.4% מהתמ"ג, באותה שנה שוק התקשורת באיראן היה בשווי של כ-12.8 מיליארד דולר.

## סקירה כללית
הממשלה מנהלת את השידורים הכוללים שלוש תחנות רדיו ארציות ושתי רשתות טלוויזיה ארציות, וכן עשרות תחנות רדיו וטלוויזיה מקומיות. בשנת 2000 היו 252 מכשירי רדיו, 158 מכשירי טלוויזיה, 219 קווי טלפון ו-110 מחשבים אישיים לכל 1,000 תושבים. מחשבים לשימוש ביתי הפכו לזולים יותר באמצע שנות ה-90, ומאז הביקוש לגישה לאינטרנט גדל במהירות. בשנת 1998 החל משרד הדואר והתקשורת (ששינה את שמו למשרד לטכנולוגיות מידע ותקשורת) למכור חשבונות אינטרנט לקהל הרחב. בשנת 2006 נאמדו הכנסות תעשיית הטלקום האיראנית ב-1.2 מיליארד דולר. בסוף 2009, שוק הטלקום של איראן היה השוק הרביעי בגודלו באזור עם שווי של 9.2 מיליארד דולר.

לפי דיווח אחד, איראן הייתה בצמיחה מעל הממוצע, במיוחד במספר המנויים הסלולריים. שירותי נתונים ניידים זמינים אך מהווים חלק קטן מצריכת הנתונים הכוללת ב-2014. להלן נתונים כמותיים על המנויים:

נכון לינואר 2022 יש באיראן 71.9 מיליון משתמשי אינטרנט עם שיעור חדירה של 84%.

## עיתונות
העיתונות באיראן היא בבעלות פרטית וממשלתית ומשקפת מגוון דעות פוליטיות וחברתיות. לבית המשפט של המהפכה האסלאמית יש סמכות לפקח על התקשורת המודפסת והוא רשאי להשעות את הפרסום או לשלול רישיונות של עיתונים או כתבי עת שחבר מושבעים מוצא אשם בפרסום חומר אנטי-דתי, לשון הרע או מידע הפוגע באינטרס הלאומי. מאז סוף שנות ה-90 בית המשפט סגר עיתונים פרו-רפורמיים רבים וכתבי עת אחרים. רוב העיתונים האיראניים מתפרסמים בפרסית, אך קיימים גם עיתונים באנגלית ובשפות אחרות. כתבי העת הנפוצים ביותר נמצאים בטהראן. עיתונים יומיים ושבועיים פופולריים כוללים את אטלא'אט, קייהן, איראן דיילי, וטהראן טיימס (חלק יוצאים גם במהדורה באנגלית).

## לוויין
מאז שנות ה-70 היו רעיונות ללוויין תקשורת בבעלות המדינה. יכולות תקשורת לווינייות כאלה כבר מסופקות באמצעות חוזי חכירה בבעלות מגזר הטלקומוניקציה האיראני. בשנת 2005 נחתם הסכם בין איראן לרוסיה לפיתוח לוויין תקשורת עם תאריך שיגור מתוכנן של 2007, אך השיגור נדחה בגלל עיכובים בבנייתו ולבסוף האיראנים החליטו לבטל את החוזה עם הרוסים.

בשנת 2016 החזיר איגוד הטלקומוניקציה הבין-לאומי את שתי משבצות הלווייניים בחלל לאיראן, לאחר שקודם לכן הסיר אותם בעקבות כישלונות איראן בשיגור לווייני תקשורת.

## טלפוניה
[ממוזער|[טלפון ציבורי בנישאפור]]
מערכת הטלפונים אינה מספקת אך עוברת מודרניזציה והרחבה במטרה לא רק לשפר את היעילות ולהגדיל את נפח השירות העירוני אלא גם להביא את השירות הטלפוני לכמה אלפי כפרים שאינם מחוברים.

### טלפוניה מקומית
החל מ-1994 ניתנת תשומת לב לחיבור אזורים כפריים לשירותי תקשורת. בשנת 2002 חוברו 36,020 כפרים מתוך כ-68,000. כמות הכפרים שחוברו לשירותי תקשורת בכל שנה:

ספקיות התקשורת בעלות תשתיות מתיישנות, כשבמקביל החלשות הריאל האיראני בין השנים 2012–2017 גרמו לירידה בהכנסות ביחס למטבע החוץ והקטינה את הרכישות של ציוד טלקום מיובא מחוץ למדינה וזאת בנוסף לסנקציות המגבילות יבוא.

#### קווים נייחים
נכון לשנת 2019 קיימים במדינה כ-29 מיליון קווים נייחים.

#### טלפונים ניידים
התפתחות הסלולר באיראן החלה ב-1994, אז הותקנו 176 מתקני סלולר אשר שירתו כ-9,600 קווי סלולר.
* קווים סלולריים: כ-118 מיליון נכון ל-2019.
* משתמשים בעלי סמארטפונים: 12 מיליון (אומדן 2014), 30 מיליון (2015) 47 מיליון (2016), בעיקר דגמי סמסונג ו-וואווי.

##### מפעילים
מפעילי סלולר מרכזיים בשנת 2008 היו: חברת הסלולר של איראן עם נתח שוק של 70%, MTN Irancell (28%) ו-Emirates Telecommunications Corp (Etisalat) שזכו ברישיון בסך 300 מיליון אירו בדצמבר 2008. Etisalat הוחלף בקונסורציום איראני ופועל תחת השם RightTel. שני המפעילים הלאומיים, חברת הסלולר של איראן ו-MTN Irancell מציעות שתיהן שירותי נתונים מבוססי GPRS.

נתח השוק של מפעילי הסלולר בשנת 2019 הצביע על החלשות מסוימת של חברת הסלולר של איראן (48%), Irancell עם 46% ו-RighTel עם כ-5.5%.

נכון לשנת 2011, הספקים הזרים הגדולים לציוד לרשתות הסלולר של איראן הם: וואווי, אריקסון ו-Nokia Siemens Networks. החל משנת 2016, אורנג' הצרפתית ווודאפון הבריטית (באמצעות HiWEB.ir) מספקות שירותי IT ושירותים לעסקים באיראן.

##### רשת 3G
בשנת 2011 טמין טלקום הייתה המפעילה הראשונה שהציעה שירותי 3G באיראן. על אף שחברת הסלולר של איראן הייתה האחרונה להציג את רשת ה-3G, היא צמצמה את פערי הכיסוי במהרה והפכה למובילה מבין שלושת מפעילות הסלולר במדינה וכיום היא מציעה כיסוי 3G ואף 4G בכל 1,246 הערים במדינה.

##### רשת 4G
נכון לשנת 2020, כיסוי ה-4G LTE באיראן הגיע לכ-90%.

##### רשת 5G
הממשלה הכינה תקנות לפריסת 5G ובשאיפה להשיק את השירות עד לשנת 2022. בפברואר 2021 הייתה Irancell החברה הראשונה שהשיקה את רשת ה-5G במדינה שהייתה זמינה באזור טהרן בלבד. בהמשך אותה שנה גם חברת הסלולר של איראן השיקה את שירותי ה-5G והרחיבה אותם גם לאי כיש.

### בינלאומי
החל משנת 2010, שירותי חיבור בינלאומיים ניתנים בלעדית על ידי חברת התשתיות של איראן, חברה בת בבעלות מלאה של חברת התקשורת של איראן. איראן מחוברת באמצעות כבל סיבים אופטיים תת-ימי לאיחוד האמירויות, כבל סיבים אופטיים טרנס אסיה אירופה (TAE), ממסר רדיו HF ומיקרוגל לטורקיה, אזרבייג'ן, פקיסטן, אפגניסטן, טורקמניסטן, סוריה, כווית, טג'יקיסטן ואוזבקיסטן וכן 13 תחנות לווייניות.

## רדיו וטלוויזיה
כל שידורי הטלוויזיה והרדיו בבעלות המדינה, ללא ערוצי שידור או רדיו פרטיים.
* תחנות שידור רדיו: 5 תחנות FM, ו-72 תחנות AM נכון ל-1998
* מספר מכשירי רדיו: 22 מיליון (2005)
* תחנות שידור טלוויזיה: 29 (בתוספת 450 מחזירים) (1997)
* מספר מכשירי טלוויזיה: 15 מיליון (הערכה של 2007)
* השימוש במקלטי טלוויזיה בלוויין נפוץ אף על פי שהוא בלתי חוקי. למעלה מ-30 אחוז מהאיראנים צופים בערוצי לוויין.

מאז 2015, איראן מייצרת באופן מקומי משדרי DVB-T דיגיטליים.

## אינטרנט
ב-1993 איראן הפכה למדינה השנייה במזרח התיכון שמחוברת לאינטרנט, ומאז הממשלה עשתה מאמצים משמעותיים לשיפור תשתית המידע של המדינה. תשתית הקישוריות הלאומית לאינטרנט של איראן מבוססת על שתי רשתות עיקריות: רשת הטלפונים הציבוריים (PSTN) ורשת הנתונים הציבורית. ה-PSTN מספק חיבור עבור משתמשי קצה לספקי שירותי אינטרנט (ISPs) בקווים דיגיטליים לרוב ותומך בחיבורים מבוססי מודם. חברת תקשורת הנתונים של איראן (DCI), חברה בת של חברת התקשורת של איראן, מפעילה את רשת הנתונים הציבורית. נעשה שימוש בקווי נחושת, סיבים, לוויין ולטובת אינטרנט והעברת נתונים, כאשר השיטה הפופולרית ביותר ל אינטרנט מהיר היא באמצעות קווי DSL, קווי חכירה ברוחב פס גבוה ולוויין. כ-33 ערים איראניות מחוברות ישירות באמצעות רשת הכבלים טרנס-אסיה-אירופה, או "דרך המשי", המחברת את סין לאירופה. לפי המרכז הסטטיסטי של איראן, ל-13.5 מיליון משקי בית (כלומר 55.5% מכלל האיראנים) יש גישה לאינטרנט (2016). מתוך מספר זה, ל-7 מיליון משקי בית יש גישה לחיבור אינטרנט מהיר קבוע, ול-10.7 מיליון משקי בית יש גישה לאינטרנט אלחוטי מהיר. ב-2016 ל-64.8% ממשקי הבית העירוניים ול-36.1% ממשקי הבית הכפריים הייתה גישה למחשבים בביתם. בשנת 2022 הצהיר שר התקשורת וטכנולוגיות המידע של איראן כי עד 2025 יפרסו סיבים אופטיים בשיטת FTTH לכ-20 מיליון משקי בית ועסקים, וציין כי כבר במרץ 2021 הגיעו סיבים ל-540,000 משקי בית.

מאז 2005 ממשלת איראן מפתחת את "רשת המידע הלאומית" (NIN) שלה כדי להדק את השליטה בתוכן וכן להגביר את המהירות. רשת זו תופרד משאר האינטרנט, במיוחד לשימוש ביתי. יצירת רשת כזו, דומה לזו שבה משתמשת צפון קוריאה תמנע ממידע לא רצוי מחוץ לאיראן להיכנס למערכת הסגורה, כפי שפועלת רשת אינטראנט. גם מיאנמר וקובה משתמשות במערכות דומות. איראן הודיעה כי כל משרדי הממשלה וגופי המדינה יהיו זמינים דרך "רשת המידע הלאומית" המאובטחת (NIN).

פקידים איראנים האשימו חברות טכנולוגיה אמריקאיות כמו גוגל, טוויטר ומיקרוסופט בשיתוף פעולה עם הרשויות בארצות הברית כדי לרגל אחר מאפיינים איראניים באינטרנט, התנהגות חיפוש, אתרי רשתות חברתיות ודואר אלקטרוני. חברות אלו הכחישו את ההאשמות הללו למרות הדלפות של NSA. נכון לשנת 2013, 90% מכל תעבורת האינטרנט מנותבת לאתרי אירוח מחוץ למדינה. איראן אמרה שהיא קבעה "שיא עולמי" של 46% בהשתתפות מקוונת באמצעות NIN במהלך מפקד האוכלוסין ב-2016.

דווח רבות על הדרכים שבהן NIN מסייעת לממשלה באמצעות צנזורה ובקרות באינטרנט. בעוד שעד היום, קיומו של ה-NIN לא הביא לניתוק ארוך טווח מהאינטרנט העולמי, בטווח הקצר הוא שימש את הרשויות למטרה זו. הדבר הומחש במהלך השיבושים המכוונים הנרחבים באינטרנט בעיצומן של מחאות כלל ארציות בסוף 2017 ובתחילת 2018. מחקר של ה-Campaign for Human Rights in Iran (CHRI) זיהה שהרשויות הורו לספקיות לשבש במכוון תעבורה בינלאומית תוך שמירה על קישוריות לאתרים לאומיים המתארחים ב-NIN.

#### מהירות
בשנת 2014 האינטרנט באיראן היה במהירות ממוצעת של 2 Mbit/s, כעשירית מהממוצע העולמי.

לפי speedtest.net בשנת 2022, מהירות האינטרנט הקווית הממוצעת באיראן היא 10Mbit/s והמדינה מדורגת במקום ה-147 מבין המדינות שנבדקו. שירותי האינטרנט הסלולרי טובים משמעותית באיראן בהשוואה לשירותים קוויים, עם מהירות ממוצעת של 28Mbit/s, מה שמדרג את איראן במקום ה-69.

## ראו גם
* משרד טכנולוגיית המידע והתקשורת (איראן)
* חברת התקשורת של איראן
* ארגון תעשיות האלקטרוניקה של איראן
* מדיה באיראן
* כלכלת איראן
* תחבורה באיראן
* צנזורה באיראן
* סטקסנט

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
קטגוריה:איראן: טלקומוניקציה