שביט קוהוטק

**שביט קוהוטק** (כינוי רשמי **C/1973 E1**, בעבר **1973 XII** ו-**1973f**) הוא שביט שעבר סמוך לשמש לקראת סוף שנת 1973. תחזיות מוקדמות של בהירות השיא של השביט, ייחסו לו פוטנציאל להפוך לאחד השביטים הגדולים ביותר של המאה ה-20. תחזיות אלה, שלוו גם בפרסום רב, משכו את תשומת הלב של הציבור הרחב ושל העיתונות, והוא כונה "שביט המאה". אף על פי שהשביט היה בהיר למדי, הוא היה חיוור בהרבה מהתחזיות: בהירותו הנראית הגיעה לשיא של 3- בלבד, בשונה מהתחזיות שצפו לו בהירות של 10-. הוא גם נראה רק למשך זמן קצר בהרבה מהצפוי.

השביט התגלה ב-18 במרץ 1973 על ידי האסטרונום הצ'כי לובוש קוהוטק. קוהוטק חיפש את שביט ביילה, וגילה באופן בלתי צפוי את השביט, שקרוי על שמו. הוא התגלה רחוק יותר מהשמש מכל שביט קודם. על פי שיטות חיזוי מקובלות, שביט קוהוטק היה אמור להיות בהיר מאוד בסוף 1973 ובתחילת 1974.

השביט הגיע לפריהליון ב-28 בדצמבר 1973. בנקודה זו הייתה בהירותו מרבית, אך מפאת קרבתו לשמש ניתן היה לצפות בו מכדור הארץ רק באמצעות מכשור מדעי ייעודי, ורוב הצופים מכדור הארץ נאלצו להמתין עד ינואר 1974, כאשר השביט התרחק מהזוהר המסנוור של השמש. בהירותו הנראית הייתה אז 0. בהמשך אותו חודש דעכה בהירותו במהירות, עד שלא ניתן היה לצפות בו בעין בלתי מזוינת. הוא נצפה לאחרונה בנובמבר 1974. בשל התחזיות לבהירות נדירה בעוצמתה, שפורסמו בכלי תקשורת רבים בעולם אך לא התממשו לבסוף, הפך קוהוטק לשם נרדף לאכזבה גדולה.

בשל הזיהוי המוקדם והמאפיינים הייחודיים שלו, הושקע מאמץ מדעי רב בתצפיות בקוהוטק, והוא הפך לשביט הנחקר ביותר באותה תקופה. הממצאים שהתקבלו קידמו באופן משמעותי את ההבנה של שביטים. הזיהוי של מולקולות מורכבות יותר שנפלטו מקוהוטק, לצד רכיבים כימיים פשוטים, אישר את ההשערה ששביטים מורכבים גם ממולקולות גדולות יותר שמתפרקות לתוצרים פשוטים. הנוכחות המשמעותית של גזים ושל פלזמה שנפלטו מקוהוטק, תמכה במודל "כדור השלג המלוכלך" להרכבם של גרעיני שביטים.

המסלול האקסצנטרי של קוהוטק לפני הפריהליון של 1973, מרמז שייתכן שהוא נוצר מוקדם מאוד, סמוך לזמן היווצרותה של מערכת השמש, או שמקורו במערכת פלנטרית אחרת. ייתכן שזמן המחזור שלו היה בתחילה מסדר גודל של כמה מיליוני שנים, וייתכן גם שהופעתו ב-1973 היה המסע הראשון שלו פנימה לתוך מערכת השמש.

## גילוי
[טקסט=Photograph of Luboš Kohoutek at the mission control center at the Johnson Space Center|ימין|ממוזער| לובוש קוהוטק בחדר הבקרה ב[מרכז החלל ג'ונסון, משוחח עם האסטרונאוטים של סקיילאב 4 במהלך מעבר השביט בינואר 1974]]
השביט התגלה ב-18 במרץ 1973 על ידי האסטרונום הצ'כי לובוש קוהוטק כחלק מניסיון לזהות את שביט ביאלה. קוהוטק בדק לוח צילום שצולם במצלמת שמידט במצפה הכוכבים של המבורג בברגדורף. לוח הצילום נחשף פעמיים, עם מרווח של 15.5 דקות בין החשיפות. שביט קוהוטק הופיע על לוח הצילום כנקודה מפוזרת כפולה. האובייקט הופיע גם בצילום של אותו שדה ב-9 במרץ, כשהוא מוסט בכיוון מערב-צפון-מערב, מה שאישר כי מדובר באובייקט אמיתי הנע על פני כוכבי הרקע ולא בשגיאת תצפית. בזמן הגילוי הייתה בהירותו הנראית של השביט בין 15.5 ל-16, והוא הופיע בקבוצת הכוכבים "נחש מים". קוהוטק תיאר את השביט כ"מפוזר עם עיבוי מרכזי".

בזמן הגילוי היה השביט ליד מסלולו של כוכב הלכת צדק, במרחק של כ-4.7 יחידות אסטרונומיות מהשמש ו-4 יחידות אסטרונומיות מכדור הארץ. השביט נע באיטיות רבה לכיוון מערב-צפון-מערב, במהירות זוויתית של כ-0.2° ליום. בהתבסס על חישובי מסלול עוקבים, הוערך כי השביט יגיע לפריהליון כשבעה חודשים מאוחר יותר. גילויו של שביט במרחק כה גדול ובזמן כה רב לפני הגיעו לפריהליון שלו, היה חסר תקדים. ב-19 במרץ 1972 שלח קוהוטק את ממצאיו ללשכה המרכזית למברקים אסטרונומיים (CBAT) , מה שהוביל להכרזה על התגלית בחוזר 2511 של האיגוד האסטרונומי הבין-לאומי. זה היה השביט השישי שהתגלה ב-1973, ובכך קיבל את הכינוי הרשמי *1973f.*

## מסלול
טקסט=Diagram of Comet Kohoutek's approach of the Sun|ממוזער|מסלולו של שביט קוהוטק ליד הפריהליון שלו (באדום) ושל כדור הארץ (בכחול)
אלמנטי המסלול של שביט קוהוטק חושבו על ידי האסטרונום הבריטי בריאן ג'י מרסדן  זמן קצר לאחר גילוי השביט, באמצעות צילומי השביט מ-7, 9 ו-21 במרץ 1973. על פי חישובים אלה לקוהוטק מסלול כמעט פרבולי, השוכן סמוך למישור המילקה עם אקסצנטריות בין 0.9999 ל-1 ונטיית מסלול של 14.3°. על פי נתוני מסלול אלה השביט אמור היה לעבור קרוב מאוד לשמש, כשהפריהליון יתרחש ב-28 בדצמבר 1973 במרחק של 0.14 יחידות אסטרונומיות בלבד מהשמש. הפריהליון הקרוב ובהירותו של השביט עם גילויו היו דומים לאלה של שביטים אחרים שהפכו בהירים מאוד. המסלול המחושב גם הצביע על כך שייתכן שהמעבר הקרוב של קוהוטק הוא המעבר הראשון שלו במערכת השמש הפנימית. על פי החישוב הראשוני של מרסדן, אורך הציר החצי-ראשי של קוהוטק הוא כ-50,000 יחידות אסטרונומיות. לחלופין, ייתכן שזמן המחזור של קוהוטק היה כמיליון שנים לפני שחווה את השפעות הכבידה של כוכבי הלכת, מה שיהפוך את קוהוטק לשביט ארוך מחזור. רעיון זה נתמך על ידי סטיבן מרן  מנאס"א, שהאמין שלשביט היה בתחילה פריהליון רחוק יותר ממסלול צדק, עד שכוכב חולף השפיע עליו כבידתית, צמצם את הפריהליון שלו למסלול של כוכב חמה ואת זמן המחזור שלו ל-4–5 מיליון שנים. אינטראקציות כבידה נוספות בין השביט לכוכבי הלכת היו מקצרות את תקופת ההקפה של השביט עוד יותר, לכ-75,000 שנים.

ב-15 בינואר 1974 היה קוהוטק בנקודה הקרובה ביותר לכדור הארץ, במרחק של כ-0.8 יחידות אסטרונומיות, כך שלא ניתן היה לזהות פרטים בגרעין השביט באמצעות תצפיות מכדור הארץ.

 ו-JPL Small-Body Database  הציגו את קוהוטק כבעל מסלול היפרבולי, כשהיה ליד הפריהליון, אך עד 1978 הפך המסלול להיות קשור לשמש. השביט אינו צפוי לחזור למערכת השמש הפנימית במהלך 75,000 השנים הקרובות. חלק מהמטאורואידים שנפלטו על ידי קוהוטק במהלך ההתקרבות הראשונית שלו, במיוחד אלה שקוטרם גדול מ-0.2 מ"מ, נכנסו למסלולים יציבים סביב השמש.

בתצפית מכדור הארץ בין השנים 1973 ל-1974, נע השביט על פני השמים בכיוון דרום-מזרח, בדומה לנתיבו של השביט האלי בין השנים 1985 ל-1986. לצופים בחצי הכדור הדרומי ובאזורים הטרופיים היה קל יותר לצפות בשביט. הוא נראה בשמי הערב מרגע גילויו ועד סוף ספטמבר 1973. לאחר מכן הפך השביט לעצם של שמי הבוקר. לאחר שהופיע בקבוצת הכוכבים נחש מים, נע השביט עד סוף 1973 על פני קבוצות הכוכבים סקסטנט, אריה, גביע, עורב, בתולה, מאזניים, עקרב וקשת. קוהוטק היה סמוך לגבול קשת ונושא הנחש במהלך הפריהליון, כאשר הוא היה מופרד חזותית מהשמש ב-0.5° בלבד. בשנת 1974 נע השביט על פני קבוצות הכוכבים גדי, דלי, דגים ושור. נכון לשנת 2022, השביט נמצא במרחק של כ- מהשמש בקבוצת תאומים.

## מבנה והרכב
טקסט=False color image of the comet, which appears as a bright object at center-right|שמאל|ממוזער| תמונת צבע מדומה של שביט קוהוטק כפי שצולמה במצלמה אלקטרוגרפית באולטרה סגול רחוק במהלך הליכת חלל מסקיילאב ב-25 בדצמבר 1973
האקסצנטריות הגבוהה של מסלולו של קוהוטק והיעדר היסטוריה של אינטראקציות עם גופים גדולים במערכת השמש מעידים על כך שהוא עשוי להיות שריד של שלב ההיוצרות של מערכת השמש או שמקורו במערכת פלנטרית אחרת. ייתכן גם שמקורו של השביט הוא בעננת אורט.

### גרעין וזנב
ב-1974, ניתוח פוטומטרי של קוהוטק, תוך שימוש בכוכב חמה כנקודת ייחוס, קבע כי קוטר הגרעין של קוהוטק הוא לכל היותר 30 ק"מ. ב-1975 ניסו חוקרים לקלוט הד מכ"ם מגרעין השביט קוהוטק באמצעות טלסקופ רדיו הייסטק , אך ללא הצלחה. המסקנה הייתה שגודלו של הגרעין אינו עולה על 250 ק"מ. ב-1976 נערכה אנליזת פוטומטריה, ועל סמך קצב אובדן מים הוערך כי לגרעין יש רדיוס של כ-2.1 ק"מ ואלבדו של כ-0.67.

לשביט בהירות מוחלטת כוללת של 5.8, והבהירות מוחלטת של גרעינו היא 9.5. במהלך הופעתו של קוהוטק בשנים 1973–1974, רוחב זנבו היה כ-30,000 ק"מ בסמוך להילה וכ-300,000 ק"מ הרחק ממנה. זיהוי של יוני פחמן חד-חמצני חיוביים הראה שאורך הזנב היה לפחות 20 מיליון ק"מ. הגוון הצהוב-כתום של זנב האבק של קוהוטק במהלך הפריהליון שלו, כפי שנצפה על ידי אסטרונאוטים בסקיילאב, היה ככל הנראה תוצאה של פיזור אור על ידי חלקיקי אבק בזלת בגדלים של כ-0.5 מיקרומטר. סמוך להילה הזנב היה חסר צבע, מה שמעיד על התפלגות רחבה של גודלי החלקיקים. תצפיות ממצפה הכוכבים המשותף לחקר שביטים בניו מקסיקו, זיהו את זנב היונים הכחול של קוהוטק, משתרע למרחק של 0.333 יחידות אסטרונומיות מהגרעין. צפיפות החלקיקים בזנב במרחק של כמה מיליוני קילומטרים מהגרעין הייתה כ-10 יונים לסמ"ק, בעוד שצפיפות האלקטרונים המקסימלית בזנב הייתה כ-20,000 אלקטרונים לסמ"ק. במרחק של 0.5 יחידות אסטרונומיות בערך מהשמש, זרם הפלזמה בזנבו של קוהוטק יצר שדה מגנטי חלש בעל עוצמה דומה לשדה המגנטי הבין-פלנטרי.
[טקסט=A collage of eight images of the comet as it passed by the sun. The sun is blocked out by the imaging instrument.|ממוזער| רצף תמונות של קוהוטק בפריהליון שצולמו באמצעות [קורונוגרף]]

### שכיחות האבק ואנטי זנב
אנליזות ראשוניות של השביט סיפקו אומדנים שונים לכמויות האבק והגז שנפלטו מהשביט. חלקן הצביעו על כך שקוהוטק עשיר יחסית באבק (וכתוצאה מכך דל בגז) ואחרות הצביעו על כך שהשביט דל יחסית באבק (וכתוצאה מכך עשיר בגז). בין 16 ל-29 בינואר 1974 נפלטו מהגרעין בערך 1,675 ק"ג גז ו-16,000 ק"ג אבק לשנייה בממוצע. כאשר כדור הארץ עבר דרך מישור מסלולו של קוהוטק הופיע אנטי זנב, שהעיד על הדומיננטיות של האבק בחומר שנפלט מהשביט. אנטי זנבות מורכבים מחלקיקים מוצקים גדולים יחסית, המתפזרים סביב הגרעין. לחלקיקים באנטי-זנב היו רדיוסים גדולים מ-10 מיקרומטר בערך, בעוד שרדיוסי החלקיקים בהילה ובזנב היו פחות מ-1 מיקרומטר. במרחק של 0.23 יחידות אסטרונומיות מהשמש, החומר הפחות רפלקטיבי בהילה היה בעל  של 20 ± 720 מעלות קלווין בעוד שהחומר באנטי-זנב היה בעל טמפרטורה אפקטיבית של 10 ± 565 מעלות קלווין. חימום שמש אינטנסיבי סמוך למועד הפריהליון הפחית מאוד את גודל החלקיקים באנטי-זנב, והותיר מאחוריו רק חלקיקים בגדלים של לפחות 100–150 מיקרומטר, מה שהוביל לירידה בבהירות האנטי-זנב. סיליקטים זוהו בזנב ובאנטי-זנב באמצעות תצפיות באינפרא אדום. ב-2 בדצמבר 1973 נפלטו מקוהוטק כ-900 מיליארד מולקולות אבק בשנייה. לאחר הפריהליון ירד קצב פליטת האבק, וב-31 בינואר 1974 נפלטו מקוהוטק כ-30 מיליארד מולקולות אבק בשנייה. מעבר זה הודגש גם על ידי עלייה ביחס הגז לאבק של קוהוטק לפחות בפקטור של פי 2 לאחר הפריהליון. ייתכן שהשינוי התאפשר על ידי המראה של משטחים מכוסי קרח כאשר השביט התקרב לשמש. פליטת המטאורואידים במעבר של קוהוטק בסמוך לשמש הוסיפה בערך 1 מיליארד ק"ג מסה ל. הלוויין HEOS 2 זיהה מיקרו-מטאורואידים קטנים כאשר חצה את מישור המסלול של השביט בסביבות 9 ביוני 1974. למיקרו-מטאורואידים הללו היו מסות שנעו בין  ל- גרם.
טקסט=Gray scale photograph of Kohoutek, appearing as a bright, teardrop-shaped object at center with a faint tail|שמאל|ממוזער| קוהוטק כפי שנראה מסקיילאב בדצמבר 1973

### פליטת מים מהגרעין
בהמשך הראו אנליזות פוטומטריות כי קוהוטק היה כוכב שביט גזי עם יחס גבוה בין גז לאבק, תכונה המאפיינת שביטים הנכנסים למערכת השמש הפנימית בפעם הראשונה, מה שמרמז על גרעין עשיר בחומרים נדיפים. ניתוחים של ההילה והזנב של קוהוטק באולטרה-סגול קרוב מצאו נוכחות שווה בערך של אטומי מימן והידרוקסיד, מה שמצביע על כך שמקורם במים שעברו פוטוליזה. כאשר היה במרחק של 1 יחידות אסטרונומיות מהשמש, איבד קוהוטק כמיליון טון מים ביום. בתקופה של 120 ימים סביב הפריהליון, המאופיין בקצב המראה מקסימלי של מים, איבד השביט כ-64 מיליארד ק"ג. אובדן המסה עקב פליטת מים לאחר פריהליון היה בערך מחצית מאבדן המסה בתקופה המקבילה לפני הפריהליון. פני השטח של הגרעין של קוהוטק היו מכוסים, ככל הנראה, בתערובת של חלקיקים וקרח מים המאוחסנים בקלאתרטים. חלק גדול מהמים הללו התאדו כאשר קוהוטק התקרב לפריהליון עקב התגברות הקרינה והותירו אחריהם רק קרח תת-קרקעי וכיסי מים קטנים יותר על פני השטח של הגרעין. הפליטה הלא אחידה של מים ושל חומרים נדיפים אחרים מצביעה על כך שלגרעין של קוהוטק יש כנראה הרכב ומבנה הטרוגניים בסקאלות של בערך 10 מטר. סילוני חומרים נדיפים נפלטו כנראה מאזורים שנחשפו לאחר שהתאדו מהם חומרים פחות נדיפים. ניתוח מאוחר יותר של ספקטרוגרמות של קוהוטק סיפק עדויות חזקות לנוכחות קטיון המים (H2O+), במיוחד בזנב השביט. היון הזה היה ככל הנראה תוצאה של פוטו-יוניזציה של מים נייטרליים (H2O) קרוב מאוד לגרעין.

### הרכב כימי
חמצן אטומי ופחמן אטומי זוהו גם כתוצרים הסבירים של פירוק פחמן חד-חמצני או פחמן דו-חמצני. הגרעין פלט גם מימן בקצב של עד כ- אטומים לשנייה במהירויות של כ-0.2 ± 7.8 קמ"ש. בשל הצפיפות הנמוכה של מימן והכבידה הנמוכה של קוהוטק, ענן המימן המקיף את השביט היה גדול, ורוחבו היה כ-30 מיליון ק"מ - גדול יותר מדיסקת השמש. בתוך הענן, היחס בין דאוטריום למימן אטומי היה לכל היותר 1%. מאוחר יותר הובן שהמימן האטומי הוא התוצר של הפוטו-דיסוציאציה של קרח מים הנמצאים בגרעין השביט. ייתכן שהגרעין גם היה מכוסה פעם בשכבה בעובי של מטר בערך של חומרים נדיפים מאוד, שהתנדפו במהירות כאשר קוהוטק התקרב לראשונה למערכת השמש הפנימית.

ציאניד נצפה לראשונה בהילה של קוהוטק ב-15 באוקטובר 1973, כשהשביט נמצא במרחק של 1.8 יחידות אסטרונומיות מהשמש. החתימה הספקטרוגרפית של מתיל ציאניד באורך גל של 2.7 מ"מ זוהה גם בגרעין של קוהוטק. תצפיות רדיו ומיקרוגל של השביט זיהו מימן ציאניד, רדיקל מתילידין ואלכוהול אתילי בנוסף להידרוקסיד ומים. חומרים כימיים אחרים שזוהו בהילה של קוהוטק כללו את רדיקל האמינו, פחמן דו-אטומי ונתרן יודי. כמו כן זוהו חתימות פליטות של גז תלת-פחמןC3 וחנקן. שלא כמו בשביטים שנצפו בעבר, רדיקלי הציאנו  והפחמן הדיאטומי בהילה של קוהוטק לא התפזרו בצורה כדורית אלא התארכו באופן משמעותי הרחק מהשמש למרחקים של עד 10,000,000 ק"מ.

## היסטוריה תצפיתית
טקסט=Two side-by-side videographs of Kohoutek, which appears as a faint blur|ממוזער| קוהוטק כפי שנראה מ ב-28 באפריל 1973
בעקבות גילוי השביט על ידי לובוש קוהוטק, נערכו תצפיות נוספות על השביט, שהראו כי הילת השביט הייתה צפופה מאוד וקוטרה כ-20 שניות קשת. ב-5 במאי 1973 הפך השביט לחיוור מכדי שניתן יהיה לצפות בו בשעות הדמדומים. בשלב זה, בהירות השביט הייתה בערך 14. לאחר מספר חודשים של ראות לקויה, זוהה השביט על ידי אסטרונום יפני חובב ב-23 בספטמבר; בהירותו הנראית של השביט הייתה 11 אבל הוא נשאר אובייקט מפוזר ונטול פרטים. בשלב זה היה השביט במרחק של 2.2 יחידות אסטרונומיות מהשמש. בסוף ספטמבר הופיע זנב ברור בצורת מניפה באורך 2 דקות קשת. עד אמצע אוקטובר 1973 ההילה גדלה לקוטר של 1 דקת קשת, ועד סוף החודש נראה בבירור גם גרעין השביט.

בנובמבר 1973 הפך קוהוטק בהיר מספיק כדי שניתן יהיה לראות אותו בעין בלתי מזוינת. זנב היונים של השביט נצפה לראשונה ב-21 בנובמבר, כשהוא מלווה את זנב האבק הבהיר יותר. עד 22 דצמבר 1973 הגיע השביט לבהירות נראית של 2.8, לפני שהפך לבלתי ניתן לצפייה מכדור הארץ עקב ההתקבצות של קוהוטק והשמש; בין 24 ל-31 בדצמבר השביט היה במרחק זוויתי של 10° מהשמש. במהלך תקופה זו, השביט הפך השביט בהיר יותר, מה שהציב אותו בשורה אחת עם השביטים הגדולים. קוהוטק היה בעוצמתו הבהירה ביותר בתקופה זו, והיה אובייקט בבהירות נראית 3- בערך. באינפרא אדום היה קוהוטק היה עצם בהיר בהרבה, ובאורכי גל של 10 מיקרון ו-20 מיקרון הייתה בהירותו הנראית 4.75- ו-5.70- בהתאמה.
ממוזער|תרשים עיפרון של קוהוטק ב-29 דצמבר 1973 על ידי האסטרונאוט אדוארד גיבסון, סקיילב-4
בנקודת הקִרבה המקסימלית שלו אל השמש, השביט נצפה במרחק זוויתי של 0.75 מעלות בלבד ממרכז השמש. בזמן זה בהירות השמש הקשתה על תצפית מכדור הארץ, אך אסטרונאוטים במשימות סקיילאב וסויוז 13 הצליחו לבצע תצפיות ישירות בשביט. האסטרונאוטים בסקיילאב ציינו כי השביט היה צהבהב במובהק, והעריכו כי קוהוטק בשיא הבהירות שלו דומה לבהירותו של צדק, 1.6- . במהלך המעבר הקרוב של קוהוטק הופיע אנטי זנב, שנמתח עד 5–7 מעלות מהשביט לכיוון השמש. תצפיות מסקיילאב לא הצליחו לזהות את ההפרדה הטיפוסית בין זנב הגז לזנב האבק בשביט. במקום זאת, השביט קיבל מרקם צהוב אחיד, השתנה ללבן ומאוחר יותר למראה סגול מנומר. הצבע הצהוב של השביט בפריהליון נבע מפיזור אור השמש על ידי נתרן שנפלט מהשביט. בשיא גודלו, התפרס זנב השביט קוהוטק על פני זווית של 25 מעלות בשמים. בנוסף, התגלו בזנב מבנים מורכבים, כגון סלילים ועננים לא סדירים, שהשתרעו למרחק ניכר מהגרעין.

החל מה-27 דצמבר 1973 ניתן היה לחזור ולצפות בקוהוטק מכדור הארץ. לצופים בכדור הארץ היה השביט אובייקט שבהירותו 0 או 1. עד שקוהוטק הגיע לעמדה נוחה יותר לצפייה על ידי הציבור הרחב, הוא דעך לבהירות 2 בערך. אף על פי שהשביט היה עמום מהצפוי, הוא בכל זאת היה בין עשרת השביטים הבהירים ביותר שנראו מכדור הארץ בין 1750 ל-1994. לאחר הפריהליון שלו ב-28 דצמבר, השביט התעמעם במהירות, לבהירות 1.5 ב-1 בינואר 1974 ולבהירות 4 ב-10 בינואר 1974. עד סוף ינואר 1974, קוהוטק היה חיוור מכדי שיוכל להראות בעין בלתי מזוינת. השביט התעמעם לבהירות של כ-10 לקראת סוף מרץ 1974. עד אפריל 1974 עקבו אחר השביט בטלסקופים מכדור הארץ. בדרכו הרחק מהשמש הוא נראה הרבה יותר מפוזר ומטושטש בהשוואה למראהו כשהתקרב אליה. כאשר השביט חזר לאותו מרחק מהשמש שבו התגלה, הוא היה פי 100 יותר חיוור מאשר בזמן שהתגלה. השביט צולם בפעם האחרונה בתחילת נובמבר 1974 כשהוא במרחק של כ-5 יחידות אסטרונומיות מהשמש, ובהירותו הנראית 22.

מטר מטאורים קלוש שנראה ב-1–3 מרץ 1974, בזמן המעבר הקרוב ביותר של כדור הארץ למסלולו של קוהוטק, עשוי להיות קשור ישירות לקוהוטק.

## תחזיות בהירות השביט
טקסט=Scatterplot of brightness observations of the comet, showing the brightening and subsequent dimming of the comet as it swung around the Sun|ממוזער| עקומת האור של קוהוטק על פי תצפיות קרקעיות, כשהפריהליון מסומן בקו האדום. בעוד התחזיות הראשוניות הניחו שבהירות של השביט פרופורציונית הופכית לחזקה הרביעית או אפילו השישית של המרחק ההליוצנטרי שלו, בפועל הייתה בהירותו פרופורציונית הפוכה לחזקה השנייה.|259x259 פיקסלים
המעבר הצפוי של קוהוטק בסמוך לשמש וההשערה כי מעולם לא התקרב לשמש בעבר, הפכו את השביט למועמד להיות אחד השביטים הבהירים ביותר של המאה ה-20. ההנחה המקובלת הייתה כי בהירותו של שביט פרופורציונית להופכי של החזקה הרביעית של מרחקו מהשמש. הנחה זו הייתה הבסיס לחיזוי שיא בהירותם של שביטים. הערך של החזקה  המשמשת לחישוב הבהירות המרבית של שביט, אינו קבוע ונע בין 3 ל-6. גמישות זו בערך n גורמת לחוסר ודאות בחישובי בהירות השביטים.

במקרה של קוהוטק, החישובים התאורטיים הצביעו על אפשרות לעלייה בבהירות של פי מיליון ויותר. אף על פי שעל סמך התצפיות המוקדמות ניתן היה לספק הערכה מדויקת יותר לבהירות הנראית הסופית של השביט, בערך 2.3-, חלק מהאקסטרפולציות של בהירות השביט באמצעות תצפיות הצילום הראשוניות חזו כי בסמוך לפריהליון תהיה בהירותו הנראית 10-. שביט כה בהיר יראה היטב באור יום. מאוחר יותר הגיעו ההערכות לבהירות של 12-, דומה לבהירות של ירח מלא.

בהתבסס על הבהירות הגבוהה, חזו האסטרונומים כי יהיה ניתן לצפות בשביט בעין בלתי מזוינת במשך זמן רב. תחזיות מוקדמות הראו שקוהוטק ייראה בעין בלתי מזוינת מתחילת נובמבר 1973. לאחר מכן, עד אמצע דצמבר, יהפוך לבהיר כמו צדק, ובינואר 1974 בסמוך לזמן שיגיע לפריהליון, תגדל בהירותו עוד יותר. כאשר פורסמו ההערכות הללו הוכתר קוהוטק על ידי העיתונות כ"שביט המאה". פרד לורנס וויפל ציין כי השביט עשוי "להיות השביט של המאה".  בריאן מרסדן הצהיר כי "עצם [בגודל של שביט קוהוטק] צריך להגיע לבהירות חריגה ולפתח זנב יוצא דופן", וכי הוא צפוי להראות בעין בלתי מזוינת למשך כ-12 שבועות. אך הוא גם הזהיר כי העבר מראה, ששביטים עשויים להיות בלתי צפויים ומאכזבים. סוכנות הידיעות Associated Press דיווחה בתחילת אפריל 1973, שאסטרונומים האמינו שהגעתו של השביט "עשויה להיות האירוע האסטרופיזי המרהיב ביותר של המאה [העשרים]".
[טקסט=Graph plotting both Kohoutek's brightness and predictions based on prior comets|שמאל|ממוזער| הבהירות של קוהוטק (התצפיות משורטטות כנקודות) לא הייתה מהתחזיות המבוססות על עקומות האור של שביטים מהעבר כמו ארנד-רולנד [שביט בנט|ובנט (הקווים המוצקים והמקווקוים, בהתאמה).]]
למרות התחזיות, שמשכו את תשומת הלב של העיתונות והציבור הרחב, היו גם אסטרונומים זהירים, שקבעו שתחזיות אלה היו אופטימיות מידי. ללא קשר לבהירות שלו, השביט יהיה קרוב מדי לשמש מכדי שצופים מכדור הארץ יוכלו לצפות בו בשיאו. חוזר 548 של האגודה הבריטית לאסטרונומיה, שפורסם ב-25 יולי 1973, סיפק תחזית חלופית בגודל 3- לשיא הבהירות של קוהוטק. עד אוגוסט 1973, ההערכות לגבי הבהירות המקסימלית של קוהוטק נותרו גבוהות מאוד. מאמר ב-*[[Nature]]* שפורסם בשבוע האחרון של ספטמבר 1973 טען שבהסתברות מעל 50 אחוז, שיא הבהירות של קוהוטק יהיה בטווח של שתי יחידות מ-4-. באוקטובר 1973 העלון הלאומי המלווה את "כתב העת של האגודה האסטרונומית המלכותית של קנדה" העריך כי קוהוטק ייראה בעין בלתי מזוינת במשך ארבעה חודשים סביב הפריהליון.

ככל שהתקרב השביט לפריהליון, עודכנו תחזיות הבהירות כלפי מטה. ב-11 באוקטובר 1973 חוזר BAA 549 תיקן את ההערכה של בהירותו הנראית מרבית של השביט לערך 4-. בהירות כזו תניב רק כעשרה ימים של ראות ברורה בעין בלתי מזוינת לצופים בחצי הכדור הצפוני. בנובמבר 1973 פורסמו תחזיות נמוכות יותר לבהירות השביט.

אף על פי שקוהוטק התבהר בפקטור של כמעט מיליון כאשר הגיע לפרהליון, מספיק "כדי להוות אובייקט משובח עבור צופים מנוסים בתנאים אידיאליים בשמים בהירים הרחק מאורות העיר", השביט היה חיוור בהרבה מהחזוי ונראה בינוני למדי בעיני הציבור. בסופו של דבר, הבהירות הסופית של השביט הייתה קרובה לתחזיות הנמוכות שפורסמו. מאוחר יותר אמר אחד החוקרים כי "אם אתה רוצה הימור בטוח, תהמר על סוס – לא על שביט."

### סיבות לאופטימיות יתר של התחזיות
למרות ערכים גבוהים יותר של החזקה , עקומת האור  של קוהוטק מ-24 בנובמבר 1973 לפריהליון התאימה לערך של . אחרי פריהליון ל-16 בינואר 1974 ההתאמה הטובה ביותר הייתה ל-  או . השימוש האופטימי בערך  הוביל להערכת-יתר של בהירות הפריהליון של קוהוטק בשיעור של עד פי 2800. ייתכן שהבהירות המוקדמת של קוהוטק בסביבות זמן גילויו הושפעה משחרור אינטנסיבי של חומרים נדיפים מאוד, שעשויים היו להיות שכיחים בגרעין שביט שמתקרב למערכת השמש הפנימית בפעם הראשונה. ייתכן שפליטת הגזים הוגברה על ידי שכבות חיצוניות נקבוביות במיוחד של הגרעין, שאפשרו לקרח הנדיף ביותר להתאדות בקלות במרחק גדול מהשמש. במודל זה, השביט היה מתבהר במהירות בשלבים המוקדמים של התקרבות השמש שלו, עם  בערך, לפני שהוא ממשיך להתבהר בדומה לשביטים קצרי מחזור. הפרץ המוקדם היה מוביל לציפיות מוגזמות של הבהירות הסופית של השביט. מחקר נפרד על שביטים ארוכי-מחזור שפורסם ב-1995 מצא ששביטים בעלי ציר חצי-ראשי התחלתי גדול מ-10,000 יחידות אסטרונומיות מתבהרים לאט יותר ובמידה פחותה מאשר שביטים בעלי מחזור קצר יותר. כעת מובן שעקומת האור של קוהוטק, שקדמה לפריהליון של 1973 הייתה אופיינית לשביטים עם מסלולים דומים.

## סיקור תקשורתי
טקסט=Photograph of Kohoutek seated behind several microphones|ממוזער| לובוש קוהוטק מתדרך את העיתונות על התחזיות ב-5 בינואר 1974

קוהוטק היה בזמנו השביט המתוקשר ביותר מלבד השביט של האלי. תשומת הלב התקשורתית נבעה משילוב של מספר גורמים, כולל התחזיות המוקדמות של בהירותו, המעבר שלו במקביל לחג המולד והחגים, מעורבותם של מצפי כוכבים רבים וטלסקופים רבי עוצמה, והכוונה להשתמש במשימת סקיילאב 4 לחקור את השביט. נאס"א ניהלה מסע יחסי ציבור נרחב, שהוביל לסיקור נרחב של השביט בעיתונים אמריקאים בששת החודשים האחרונים של 1973. דייל ד' מאיירס, המנהל המשנה לטיסות חלל מאוישות בנאס"א, העיר ביולי 1973 כי "שביטים [בגודל של קוהוטק] מתקרבים כל כך פעם במאה שנה", ובכך תרם את תרומתו לעניין שהציבור גילה בשביט. במהדורת 30 ביולי 1973 של "ניו יורק טיימס" כתב הטור ויליאם ספיר כי "ייתכן שהוא [קוהוטק] התופעה השמימית הגדולה, הבהירה והמרהיבה ביותר שיראה האדם בן זמננו". בחודש אוגוסט 1973, ציין עיתונאי של *The Mercury News* בסן חוזה, קליפורניה, שחוקרים המתכוננים לחקור את השביט במרכז המחקר איימס של נאס"א' כינו את קוהוטק "שביט המאה"; תואר כבוד זה נקשר במהרה לשביט. ההחלטה של נאס"א לדחות את השיגור של צוות סקיילאב 4 כדי לתמוך בתצפיות על השביט העצימה עוד יותר את העניין הציבורי ומיקדה את תשומת הלב של העיתונות בקוהוטק. למרות התבטאויות זהירות של הקהילה המדעית, שעדכנו את תחזיות הבהירות כלפי מטה, סיפורים המתייחסים להערכות המוגזמות של בהירות קוהוטק המשיכו להתפרסם ולהלהיב את הציבור ככל שהשביט התקרב. אחת המהדורות של *[[טיים (מגזין)|Time]]* הקדישה את כריכת הגיליון לשביט. גם דוברי נאס"א המשיכו להציג את הופעת השביט כאירוע אסטרונומי בעל חשיבות היסטורית. במטרה לנצל את ההזדמנות לפרסום חיובי לנאס"א, הציע היועץ למנהל נאס"א, ג'יימס סי פלטשר, לקיים תוכנית טלוויזיה מיוחדת של חצי שעה שתוקדש לשביט, לסקיילאב, ולודעת חג המולד מהמשפחה הראשונה של ארצות הברית. עם זאת, ג'ון דונלי, עוזר המנהל לענייני ציבור של נאס"א, דחה את ההצעה בטענה, שהיא מערבת באופן לא ראוי את הסוכנות בפוליטיקה. מאוחר יותר הצהיר דובר מרכז טיסות החלל גודארד כי קוהוטק היה עבור המדע הצלחה אדירה, אך "מנקודת מבט של יחסי ציבור, זה [היה] אסון".

### אירועי תצפית
טקסט=Photograph of the starboard side of Queen Elizabeth II.|שמאל|ממוזער| "המלכה אליזבת 2" יצאה להפלגה מיוחדת של שלושה ימים בדצמבר 1973 שהציעה תצפיות טלסקופ והרצאות על שביט
בין 9 ל-12 בדצמבר 1973 הפליגה הספינה המלכה אליזבת 2 בהפלגה מיוחדת של שלושה ימים, שהוקדשה לשביט. אורח הכבוד בהפלגה היה מגלה השביט, לובוש קוהוטק; בהפלגה נכח גם אייזק אסימוב. על הסיפון התקיימו גם דיונים על צילום אסטרונומי והרצאות שדנו באסטרונומיה ובכוכב השביט, בהנחיית מדענים ממכללת דאולינג. עננים וגשמים הפריעו לתצפיות על השביט במהלך ההפלגה, שיצאה מניו יורק והפליגה לאורך החוף המזרחי של ארצות הברית וחזרה לניו יורק. באוטוביוגרפיה האחרונה שלו, כתב אסימוב מאוחר יותר כי "גם אם לא היה [מעונן וגשום כל לילה], השביט קוהוטק היה אכזבה עצומה".

בינואר 1974 יצאה המלכה אליזבת 2 להפלגות דומות באיים הקריביים, שסיפקו הזדמנויות טובות יותר לצפות בשביט. באז אולדרין, יו דאונס, ברל אייבס וקארל סייגן הצטרפו להפלגות בקריביים, ומנהל הפלנטריום של היידן, מארק צ'ארטאנד, שימש כ"אסטרונום ההפלגה".

ב-3 בינואר 1974 יצאה הספינה *SS רוטרדם* לשייט בן תשעה ימים לפוארטו ריקו ואיי הבתולה. במהלך המסע הוצעו לנוסעים הרצאות באסטרונומיה, שהועברו על ידי האסטרונום לויד מוץ. בדצמבר 1973 הטיסה חברת התעופה פרילנדיה 149 מחבריה לפרו כדי לצפות בשביט. לקראת הופעתו הצפויה של השביט, המליץ איגוד הרכב האמריקאי לנוסעים להביא משקפות לטיולים בין דצמבר 1973 ופברואר 1974. פלנטריומים ברחבי ארצות הברית השיקו אירועים ממוקדי שביט והקימו קווים חמים כדי לענות לשאלות הציבור. מצפה הכוכבים של ויליאם מילר ספרי ביוניון קאונטי קולג' והמצפה על גג היכל בוידן באוניברסיטת רוטגרס-ניוארק, שניהם בניו ג'רזי, הנגישו את המתקנים שלהם לציבור המתעניין בשביט, כשהראשונים מקיימים קו טלפון חם לעדכונים על השביט.

## השפעה תרבותית
טקסט=Painting of a scene including the Star of Bethlehem|ממוזער| חוגים דתיים מסוימים ייחסו חשיבות רוחנית לבהירות השביט וההופעה הצפויה של קוהוטק סביב חג המולד
בשל התחזיות האופטימיות של בהירותו של קוהוטק, הפך השביט במהלך 1973 לתופעה תרבותית ותקשורתית רחבת היקף. ההתעניינות הגואה של הציבור באסטרונומיה הביאה לעלייה דרמטית במכירה של טלסקופים וספרים בתחום. חברת אדמונד סיינטיפיק דיווחה על עלייה של 200 אחוזים במכירת הטלסקופים ב-1973 בהשוואה ל-1972.  ב-Macy's גדל קצב המכירות של טלסקופים ומשקפות פי ארבעה, לאחר שהחברה פרסמה מודעה בת שבעה עמודים ב"ניו יורק טיימס". ספרי אסטרונומיה פופולריים, כמו "The Comet Kohoutek" של ג'וזף גודאווג', זכו להצלחה מסחרית רבה. התקרבות השביט השפיעה גם על התרבות הפופולרית, כאשר אסטרונומים הוזמנו להופיע בתוכניות טלוויזיה פופולריות, כמו תוכניתו של ג'וני קרסון, כדי לדון בשביט. ההתלהבות הגדולה מקוהוטק הראתה את כוחה של האסטרונומיה כנושא בעל עניין ציבורי רב.

העיתוי של הופעתו של קוהוטק בסביבות חג המולד הקנתה לו משמעות רוחנית מיוחדת בעיני נוצרים פונדמנטליסטים. בחוגים מסוימים נודע קוהוטק כ"שביט חג המולד". אירוע זה חידש את הדיון על כוכב בית לחם, והרעיון שייתכן שהאירוע המתואר בברית החדשה ובישר על לידתו של ישוע, היה שביט. קבוצות של פרוטסטנטים פונדמנטליסטים ראו בשביט סימן לבאות, ומבשר הביאה השנייה של ישוע. מטיף הרדיו קארל מקינטייר הצהיר כי השביט היה מעבר לכל מה שנראה אי פעם וכי "רק כתבי הקודש מסוגלים להסבירו".

קוהוטק השפיע גם על תנועות שוליים שונות, ובפרט על תנועת העידן החדש. חסידי תנועה זו ראו בשביט סימן לבואו של עידן קוסמי חדש, עד כדי כך שכינו אותו "עידן קוהוטק" וארגנו אירועים מיוחדים כגון "חגיגת התודעה של קוהוטק" בסן פרנסיסקו בינואר 1974. במקביל, קבוצות אחרות, בהן כת "ילדי האלוהים", פירשו את הופעת השביט כאות לאסון קרב, יום הדין שיהווה משפט אלוהים על "רשעותה של אמריקה". חלק מחברי הכת התכוננו לעזוב את ארצות הברית לקראת הקטסטרופה הצפויה. תיאוריות קונספירציה נוספות טענו כי השביט יגרום להיסטריה המונית או אפילו להכחדה המונית של האנושות עקב הצתה של מאגרי הנפט העולמיים.

מכיוון שהשביט לא עמד בציפיות הרבות ממנו, השם קוהוטק הפך לשם נרדף לאכזבה עמוקה, ומטאפורה לאירוע שנופח מעבר לממדיו האמיתיים. בעקבות הסיקור התקשורתי הנרחב במחצית השנייה של 1973, שהדגיש את בהירותו היוצאת דופן של השביט, ההופעה המאכזבת שלו עוררה גל של כתבות סאטיריות. למשל, ב"שיקגו טריביון" הופיעו מאמר סאטירי שקשר את תחזיות הבהירות האופטימיות למאמץ להסיח את דעתו של הציבור משערוריית ווטרגייט או לקונספירציה שנועדה להגביר את מכירות הטלסקופים. התחזיות המוגזמות לגבי בהירותו של השביט שהופצו בתקשורת הגיעו בתקופה של חוסר אמון גובר במדע, שכתב העת "טיים" כינה "התפכחות הולכת ומעמיקה". התקשורת המרכזית הפכה חשדנית יותר כלפי אירועים אסטרונומיים, כפי שהתבטא בסיקור המוגבל של שביט ווסט. זאת אף על פי שווסט היה אחד השביטים הבהירים והמרהיבים ביותר של המאה העשרים, וניתן היה לצפות בו באור יום. מדענים אמנם ספגו ביקורת על אי-הדיוק של התחזיות שלהם, אך חלק ניכר של הביקורת של הציבור הרחב הופנה כלפי אסטרולוגים ומנהיגי כתות, שייחסו לשביט משמעויות רוחניות מיוחדות.

התגובה התרבותית לאכזבה מקוהוטק הייתה מגוונת ויצירתית. סטודנטים במכללת פיצר בקליפורניה יזמו בינואר 1974 את פסטיבל קוהוטק למוזיקה ואמנויות, שהפך לאירוע שנתי בהשתתפות מוזיקאים שונים. מספר אלבומי מוזיקה ושירים שיצאו בשנות ה-70 וה-80 הוקדשו לקוהוטק או נקראו על שמו, כמו "Kohoutek" באלבום הבכורה של להקת Journey שיצא ב-1975. Sun Ra ניגן בקונצרט בבית העירייה בניו יורק שהוקדש להגעתו של קוהוטק ב-22 בדצמבר 1973. להקות עם יצירות שהושפעו מהשביט כללו את קראפטוורק, פינק פלויד, ארגנט ו-REM. קוהוטק זכה להתייחסות גם כמו בסדרות קומיקס,בסיטקומים ושירים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קוהוטק
קטגוריה:1973 במדע
קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו