open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
וויצק

**ווֹיְצֶק** (**Woyzeck**) הוא מחזה מאת גאורג ביכנר (1813–1837), שראה אור רק לאחר מותו, בשנת 1879, והועלה לראשונה ב-8 בנובמבר 1913 בעיר מינכן.

לשם העלאת המחזה היה צורך לערוך שינויים מקיפים בכתבי היד הרבים של המחזה, שכן ביכנר נפטר בגיל 23 ממחלת הטיפוס לפני שהשלים את כתיבתו. טיוטת כתב היד נעלמה ורק בשנת 1879 נמצאה.
## עלילה
המחזה מציג קטעים מתוך חייו של החייל הפשוט פרנץ וויצק, שעושה ככל שביכולתו כדי לקיים את חברתו מריה ואת בנם המשותף מחוץ לנישואין. לשם כך הוא אף משמש שפן ניסיונות אצל מדען אכזרי. מריה בוגדת בו עם חייל אחר, בדרגת סרן. חשדו של וויצק מתעורר מיחסם הקריר של חבריו, עד שהוא מבחין במריה ובמאהבה רוקדים בפונדק. לאחר התבוסה למאהב הבכיר והחזק ממנו הופכות ההזיות מהן סבל עוד קודם לכן לשאיפות לרצח. לבסוף הוא משיג סכין, מחלק את כל רכושו ודוקר את מריה למוות.

לפי המחקר המדעי הנוכחי, משקפת עלילת המחזה לפחות מקרה פלילי אמיתי אחד או אורגת יחדיו מספר מקרים כאלו. ביכנר עיבד למחזהו עובדות מתוך מקרים פליליים אמיתיים ואף אימץ את השם וויצק לצורך המחזה שלו מתוך שמו של יוהאן כריסטיאן וויצק, שבהתקף קנאה רצח את קריסטיאן ווסט, אלמנה עמה חי והיה לאדם האחרון שהוצא להורג בכיכר השוק של לייפציג.

"וויצק" נחשב ל"דרמה פתוחה" וזאת בניגוד למבנה ה"דרמה הסגורה" של אריסטו, כמו למשל במחזה "מרי סטיוארט" של שילר. הדרמה הפתוחה היא אוסף חופשי של סצנות בודדות, חסרות תלות תוכנית או כרונולוגית מדויקת ביניהן. גם המבנה הקלאסי של חמש המערכות לא מתקיים.

המחזה שימש כבסיס לאופרה **[[ווצק]]** מאת אלבן ברג. הצגת הבכורה של האופרה נערכה בברלין ב-1925.

## הפקות בישראל
וויצק עלה לראשונה בישראל ב, בתרגום דן מירון; בימוי: שמואל בונים; תפאורה ותלבשות: יגאל תומרקין; מוזיקה: גארי ברתיני. הצגת הבכורה נערכה ב-14 באוקטובר 1963.

בשנת 1973 עלה המחזה בתיאטרון החאן, בתרגום ועיבוד של נחמי דרימר, בבימוי מייקל אלפרדס.  

בשנת 1978 עלה בתיאטרון הבימה בתרגום שמעון זנדבנק ובימוי של דוד לוין.

בשנת 1991 עלה על ידי אנסמבל עיתים. במסגרת האנסמבל עיבדה, ערכה וביימה רינה ירושלמי את המחזה יחד עם מעצב הבמה והתפאורן משה שטרנפלד.

בשנת 2004 עלה בתיאטרון המעבדה בבימויו של עמיר קליגר בשנת 2004.

בשנת 2006 הוא הועלה בתיאטרון מלנקי.

הוא תורגם לעברית בידי דורי פרנס ועלה בתיאטרון הקאמרי, ב-30 בספטמבר 2010, בבימויו של איתי טיראן ובכיכובם של טיראן ורותי אסרסאי.

בשנת 2016 הועלה המחזה בתיאטרון אלפא, בתרגומו של ידידיה יצחקי ובבימויו של דוד ברסלבי, עם מוראד חסן בתפקיד וויצק.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מחזות גרמניים
קטגוריה:מחזות משנות ה-1870
קטגוריה:מחזות 1913
קטגוריה:יצירות שהתפרסמו לאחר מות מחבריהן
נירון קלאודיוס דרוסוס

**דֶקִימוּס** או **נֵירוֹן קְלַאוּדִיוּס דְרוּסוּס**, לרוב דרוסוס בלבד או **דרוסוס הראשון** (38–9 לפנה"ס), היה בנם הצעיר של ליוויה, אשת אוגוסטוס קיסר, ובעלה הראשון, טיבריוס קלאודיוס נירון. דרוסוס נולד שלושה חודשים לאחר גירושיה של ליוויה ונישואיה לאוגוסטוס, עניין שהיה בסיס לשמועה כי דרוסוס הוא למעשה בנו של אוגוסטוס. ההיסטוריון הרומי, סווטוניוס, ציין כי דרוסוס נולד תחת השם דצימיוס אך במהרה שונה שמו לנירון. הוא היה בנו החורג של אוגוסטוס, אחיו של הקיסר טיבריוס, סבו של הקיסר קליגולה מצד אביו, אביו של הקיסר קלאודיוס וסבא רבא של הקיסר נירון מצד אמו.

## נישואיו ושירותו
לימים נשא דרוסוס את אנטוניה הצעירה, בת מרקוס אנטוניוס ואוקטאביה, אחות אוגוסטוס. ילדיהם היו המצביא גרמניקוס, הקיסר העתידי קלאודיוס, וליווילה, שכנראה הורעבה למוות בידי אנטוניה בניסיון להציל את שם המשפחה אחר שהתגלתה מזימתה עם סאינוס לרצוח את הקיסר טיבריוס, אחי דרוסוס.

דרוסוס, בדומה לאחיו טיבריוס, היה למצביא ממולח ושירת בגרמניה לאורך נהר הדנובה. כמו כן הרחיב את השליטה הרומית מעבר לנהר הריין בשלוש פלישות. הוא היה למצביא הרומי הראשון ששט באוקיינוס הצפוני, בנה מספר תעלות, ולפי סווטוניוס עצר את כיבושיו רק כאשר נתקל באישה גרמנית שגובהה כגובה שני אנשים שפנתה אליו בלטינית ואסרה עליו להתקדם יותר.

דרוסוס היה חביבו של אוגוסטוס ונחשב אף כיורש פוטנציאלי לכס הקיסרות.

באחד ממסעותיו הצבאיים נגד שבט המרקומני נפל מסוסו ומת. דרוסוס היה מקובל בקרב החיילים, שהקימו אנדרטה לזכרו. אוגוסטוס כתב ביוגרפיה של חייו, אך זו לא שרדה עד ימינו.

## סיבות למותו
הסיבה הנתונה למותו אינה זו שהוזכרה בידי מספר היסטוריונים: סווטוניוס מציין כי דרוסוס נפטר ממחלה ("קלאבדיוס האלוהי", פס' I "טיבריוס" פס' VII), כך גם דיו קסיוס (דברי ימי רומא, ספר 55 פס' I-II) וואליוס פאטרקולוס (דברי ימי רומא, ספר 2, פס' 97). יחסם של היסטוריונים כדוגמת טקיטוס לליוויה אפשרו את קביעת מות דרוסוס כתוצאה מהרעלה בידי אמו, כמתואר בבדייתו ההיסטורית של רוברט גרייבס, "אני, קלאודיוס".

## הקשר הביולוגי לאוגוסטוס
אוגוסטוס נודע בחוליו (למרות שחיי עד לגיל 77) שהתאים לסממני מחלת וילסון (פגם גנטי שמביא להצטברות נחושת בכבד ובמוח). בתו של אוגוסטוס ילדה חמישה ילדים, שניים מתוכם מתו בילדותם, אחד כנראה היה חולה רוח. אחת מנכדותיו הייתה אגריפינה, אותה נשא גרמניקוס, בן דרוסוס. בנם המפורסם ביותר היה קליגולה, "הקיסר המטורף". גם קליגולה לקה במחלת וילסון ובפסיכוזה. היות שהגנים הגורמים למחלה הם רצסיביים, יש צורך בשני הורים הנושאים את גן המחלה כדי שהוולד ילקה בה, עניין המוכיח את קשרו הביולוגי של דרוסוס לאוגוסטוס.

כמו כן, הקיסר קלאודיוס שהיה בן לדרוסוס ואנטוניה (בת אחות אוגוסטוס) לקה אף הוא בסממני המחלה, ואותם ליוו מחלות ילדות ונכויות רבות אחרות. נירון קיסר, בן אגריפינה הצעירה, אחות קליגולה, סבל אף הוא מפסיכוזה וסממני המחלה.

מיפוי גנטי זה מאשש את הסברה כי דרוסוס אכן היה בנו הביולוגי של אוגוסטוס.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:רומאים בתקופת הקיסרות
קטגוריה:השושלת היוליו-קלאודית
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-1 לפנה"ס
שמאי (מקצוע)

**שמאי** הוא אדם העוסק בהערכת שווי כספי (שומה) של רכוש או נזק לרכוש וכן בהיבטים שונים של פרשנות לעניין חבות ו/או כיסוי ביטוחי.

מקצוע זה נחלק למקצועות משנה אחדים:
* **[[שמאי מקרקעין]]**: עוסק בשמאות מקרקעין, כלומר בהערכת שווים של נכסי מקרקעין. הערכה זו נחוצה במצבים שונים, למשל:
** משקיע המעוניין לרכוש נכס מקרקעין יכול להיעזר בחוות דעת שמאית לעניין שווי הנכס ונתוניו הפיזיים, התכנוניים והקניניים.
** שותפים או יורשים של נכס מקרקעין מעוניינים לפרק את השותפות באמצעות הערכת שמאי מקרקעין.
** הנפקת מניות של חברה בבורסה מחייבת הגשת שומות מקרקעין לשם הצגתן לקהל המשקיעים.
**חוק התכנון והבנייה מעניק לשמאים חמישה תפקידים: תשלומי עריכת טבלאות איזון, עריכת שומות היטלי השבחה, שומה לפיצוי בגין הפקעות, אומדן כפל שווי (שהוא הקנס לביצוע חריגת בניה), פיצויים בגין נזקי תכנון.
* **שמאי ביטוח** או **שמאי**: עוסק בהערכת שוויו של רכוש לצורך ביטוחו או לכל צורך אחר (ערך נכס למכירה, ערך נכס לבטוחה כלשהי וכדומה - **למעט מקרקעין**). מקובל לחלק את ענף השמאות לתחומי משנה:
****שמאי רכב**: עוסק בשומות לכלי רכב. קובע הערכת עלות התיקון של רכב שנפגע בתאונה. באחריותו לתת חוות דעת אובייקטיבית בעניין זה, כמסגרת לתשלום של מבוטח או מבטח למוסך שיעסוק בתיקון הרכב. פעילות נוספת של שמאי רכב היא קביעת מחיר השוק של רכב משומש, קביעת שיעור ירידת ערך בגין נזקי תאונת דרכים וכן שומה של נזקים, פגמים או ליקויים ברכב חדש או משומש. כן תתבקש חוות דעת שמאי רכב בנושאים טכניים שונים ואף לעיתים בחקירת תאונות דרכים לשם קביעת חבות אפשרית של מי מהצדדים.
****שמאי רכוש**: עוסק בהערכת רכוש, ונזקים לרכוש כללי (למעט מקרקעין) אשר נגרמו על-פי רוב עקב אש, פריצה, אובדן וכיוצא בזה. כמו כן, עוסק בהערכות רכוש לצורך הנפקות בבורסה או לצורך מכירה של עסק או פעילות עסקית.
****שמאי ימי**: עוסק בהערכת כלי שיט, מטענים ימיים, מטען בהובלה אווירית או יבשתית והנזק להם בשעת ההובלה ובעקבותיה.
****שמאי חקלאי**: עוסק בהערכת רכוש וגידולים חקלאיים, וכמובן הנזקים שנגרמים להם. בארץ הענף נחלק לתחום "חקלאי" ולתחום "ציוד חקלאי" כאשר לציוד חקלאי תערך בדרך כלל שומה על ידי שמאי רכב מוסמך.
****סוקר**: עוסק בסיקור סיכונים עבור חברת הביטוח והמלצות להקטנת הסיכון.

**רישוי שמאים בענפים השונים**

על-פי הדין קיימת הגבלת עיסוק לשמאים בעלי רישיון בתחום המקרקעין ובתחום הרכב.

שמאי המקרקעין מאוגדים בלשכה סטטוטורית בעלת סמכויות.

עד שנת 1980 לא היה רישוי כלשהו לשמאי רכב ומאז פרסום צוו הפיקוח על מצרכים ושירותי שמאי רכב, המקצוע מוסדר והרשות האחראית להסדרה הנה משרד התחבורה אגף שרותי רכב ותחזוקה.

לשמאי הרכב איגוד וולונטרי שחברות בו אינה תנאי לעיסוק במקצוע. 

האחראי על פעילות שמאי הרכב ויכול לנקוט סנקציות נגדם הוא משרד התחבורה.

לשמאי הרכוש אין רישוי ומסגרת כלשהי למעט איגודי שמאים שונים אשר אינם סטטוריים. למעשה, כל אדם יכול להכריז על עצמו כשמאי רכוש. לאחרונה, נפתחו מספר מסגרות להכשרת שמאי רכוש. בתי ספר פרטיים המנוהלים על ידי שמאים וותיקים וכן מכללת עדיף העורכת קורסים בנושא.

## ראו גם
* איגוד השמאים בישראל

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מקצועות הכלכלה
קטגוריה:ביטוח
קטגוריה:מקרקעין
מסירות (משחק)

**מסירות** הוא משחק לא תחרותי שמטרתו הנאה או שיפור הכושר המוטורי ואימון לקראת משחקי כדור. במשחק מסירות משתדלים המשחקים לזרוק את הכדור כך שלצד התופס יהיה קל ככל האפשר לתפוס את הכדור, בהתאם לרמתו. משחקים כאלה עשויים להיות משוחקים בין הורה לילדו או בין ילדים המבקשים לחזק את כושרם המוטורי לקראת התמודדות במשחקי כדור תחרותיים. שחקן מסירות מוערך יותר ככל שהמסירות שהוא מוסר קלות יותר לתפיסה, וככל שהוא מצליח "להציל" כדורים קשים יותר לתפיסה. המתמסרים פועלים כצוות, ומונים את ניקודם המשותף בתור מספר המסירות שהצליחו למסור בלי שהכדור ייגע בקרקע.

## מטקות
ממוזער|משחק מטקות על חופי תל אביב בשנת 1931

משחק המטקות על חוף הים הוא גרסה של משחק ה**מסירות**, בה השחקנים משתדלים לשחק עם בני זוג הקרובים לרמתם המוטורית, כדי להיות מאותגרים במידה שווה. בגלל מהירויות הכדור הגבוהות הכרוכות במשחק, שחקן המחמיץ כדורים גורם להפסקת המשחק לפרק זמן ארוך, בעודו מביא את הכדורים התועים, ומפריע לשטף המשחק.

## אולטימייט
ממוזער|אולטימייט - משחק מסירות עם פריזבי

**אולטימייט** או **אולטימייט פריזבי**, הוא משחק ספורטיבי ותחרותי, ללא מגע בין שחקנים, ובו משתמשים בפריזבי במקום בכדור. המשחק מתנהל על מגרש דשא (לרוב) בגודל דומה למגרש כדורגל, בו שני שטחי הבקעה הסמוכים לצלעותיו הצרות, בדומה למגרש פוטבול. מטרת כל צד במשחק היא להעביר את הפריזבי אל תוך שטח ההבקעה הנגדי.
המשחק פופולרי מאוד בארצות הברית ובאירופה. אליפויות עולם ותחרויות אזוריות מתקיימות באופן סדיר. בישראל קיימות מספר קבוצות תחרותיות ומספר קבוצות עממיות.

## ראו גם
* שיר משחק - מסירות ללא כדור

קטגוריה:משחקי ילדים
קטגוריה:משחקי כדור
קטגוריה:משחקי רחוב
משחק ידיים

שמאל|ממוזער|200px|איור מ-1920 המתאר ילדים המשחקים במשחק ידיים לצלילי הפזמון "Pease Porridge Hot"
**משחק ידיים** הוא משחק שיתופי בדרך כלל (להבדיל ממשחק תחרותי), שמטרתו מחיאת כף הדדית, בין שני ילדים או יותר, לצליליו של פזמון. לעיתים קרובות מילותיהם של הפזמונים משובשות ובלתי מובנות לילדים עצמם. אופן מחיאת הכף חוזר על עצמו בדרך כלל בין הפזמונים השונים, מכיוון שמגוון אפשרויות מחיאת הכף כשלעצמו מוגבל. מגבלה נוספת היא הסימטריה הכרוכה בהיות המשחק שיתופי.

הילדים עשויים למחוא את כף יד ימין מעל כף יד שמאל של בן הזוג למשחק, כאשר היד השנייה מבצעת את הפעולה ההפוכה, או למחוא את כף יד שמאל מעל כף יד ימינו של בן הזוג. הילד יכול למחוא כפיים עם עצמו, למחוא כף יד ימין אל מול יד ימין של בן הזוג, יד שמאל אל מול שמאל, או את שתי הידיים בו זמנית מול שתי הידיים של בן הזוג. תנועה נוספת היא הידוק הידיים וליטוף ידיו המהודקות של בן הזוג, בתנועה מימין לשמאל או משמאל לימין.

משחקי ידיים משפרים את הקואורדינציה ואת תפיסת המרחב. אף על פי שהם אינם תחרותיים ביסודם, וסיום הפזמון מהווה השג עבור כל המשתתפים בגרסה השיתופית, המשחקים מאתגרים זה את זה בהגבירם את קצב המשחק, ומכבדים את אלו המצליחים לעמוד בקצב גבוה יותר. הם עשויים להפוך אלימים כאשר השחקנים מתחרים זה בזה בכושר עמידתם בכאב.

הגרסה השיתופית מתאימה בדרך כלל לשני משתתפים. בגרסה התחרותית, המערבת בדרך כלל מספר רב יותר של משתתפים, התנועות מוגבלות לתנועות א-סימטריות הנעות במעגל, כדוגמת קווה קווה דה לה אומה.

## קישורים חיצוניים

*
ידיים
ידיים
קטגוריה:סימטריה
קטגוריה:כפות ידיים
רעלן

**רעלן** (בלועזית: **טוקסין**) הוא חומר רעיל המופק על ידי אורגניזמים (בעלי חיים, צמחים וכדומה).

רעלנים מופרשים במקרים רבים על ידי גורמי מחלות שונים, כגון חיידקים. הרעלנים מפרקים קשרים בין מולקולות בתאי הגוף, או שהם מגיבים עם המולקולות ומוציאים אותן בכך מכלל פעולה.

כשהמולקולות הנפגעות הן אנזימים, קולטנים, נוקלאוטידים או חלבונים חשובים, משתבשת או נפסקת פעולת התא. אם לתא תפקיד מוגדר במערכת כלשהי בגוף, הדבר מביא למחלה.

דוגמה למחלה הנגרמת על ידי רעלן היא דיזנטריה.

מבדילים בין **אקסוטוקסין** (**רַעֲלָן חוּץ-תָּאִי** או **אקזוטוקסין**, Exotoxin), אותו החיידק מפריש, ו**[[אנדוטוקסין]]** (**רַעֲלָן תּוֹךְ-תָּאִי**, Endotoxin), המהווה חלק מדופן התא של החיידק. לעיתים אנדוטוקסינים אינם מזיקים כשהחיידק חי, אך כשהוא נאכל על ידי מאקרופאג'ים (חלק ממערכת החיסון של הגוף) דופן התא שלו מתמוסס, הרעלנים משתחררים ואז הם מזיקים לתאי הגוף ביתר קלות.

## אנדוטוקסינים
האנדוטוקסין הוא רעלן המשויך לחיידק מסוים, והוא חלק מדופן התא של החיידק. בניגוד לאקסוטוקסין, אשר מופרש על ידי החיידק בעודו חי, האנדוטוקסין משוחרר בעיקר לאחר שהחיידק מת.

דוגמה לאנדוטוקסין הם ליפופוליסכרידים (LPS-Lypopolysaccharide) אשר נמצאים במעטפת החיצונית של חיידקים גרם שליליים, והם הגורם העיקרי להיותם פתוגניים (מחוללי מחלות).

בתחום הפרמצבטי, הכרחי להסיר כל שאריות האנדוטוקסינים ממוצר או תרופה - גם כמות מזערית אשר תוחדר למחזור הדם עלולה לגרום למחלות בבני אדם ובעלי חיים. הדבר נעשה בתהליך דה-פירוגנציה (Depyrogenation), בתנור בטמפרטורה מעל 300oC המסוגלת להפסיק פעולתו של החומר. ישנו קשר הניתן להוכחה בין הזמן והטמפרטורה בה נעשה תהליך הדה-פירוגנציה וקצב ירידת כמות האנדוטוקסינים.

בדיקה רגישה המסוגלת לבדוק נוכחות של אנדוטוקסינים נקראת בדיקת LAL (Limulus Amebocyte Lysate). הבדיקה עושה שימוש בריאגנט המופק מדמו של סרטן הנקרא סרטן הפרסה (Horseshoe crab). כמויות קטנות מאוד של אנדוטוקסין יגרמו לתחילתה של תגובת שרשרת אנזימטית שבסופה ייווצר ג'ל עמיד, וניתן יהיה לזהות כי ישנם אנדוטוקסינים.

## ראו גם
* תריאק
* הכשת נחש

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:פיזיולוגיה
קטגוריה:ביוכימיה
קטגוריה:טוקסיקולוגיה
בוטוליזם

**בּוֹטוּליזם** (**Botulism**) (**נקנקת**) היא הרעלה נדירה הנגרמת על ידי רעלן הבוטולינום שמייצר החיידק *[[Clostridium Botulinum]]*.

רעלן הבוטולינום הוא הרעלן החזק ביותר בטבע שחיידק כלשהו מייצר: גרם אחד מסוגל להרוג מיליוני בני אדם.

הרעלן גורם לשיבוש חמור במערכת העצבים ועלול להוביל לשיתוק נשימתי ושל שרירי השלד.

ישנם שלושה סוגים עיקריים של בוטוליזם:
***בוטוליזם המועבר במזון** היא הרעלת מזון שנגרמת על ידי צריכת מזון המכיל את רעלן הבוטולינום.
***בוטוליזם מפּצע** נגרם מרעלן החודר לגוף דרך פצע שנגוע בחיידק.
***בוטוליזם של תינוקות** נגרם על ידי צריכת נבגים של החיידק, שגדלים לאחר מכן במעיים ומשחררים את רעלן הבוטולינום. הרעלה זאת נפוצה אצל תינוקות ומקושרת לאכילת דבש

[שמאל|ממוזער|250px|[חיידקים|חיידקי *[[Clostridium botulinum]]*]]
כל הצורות של בוטוליזם עלולות להיות קטלניות ונחשבות למקרי חירום רפואיים. בוטוליזם המועבר במזון יכול להוות בעיה אפידמיולוגית דחופה, שכן אנשים רבים עלולים להידבק תוך זמן קצר ממקור המזון המזוהם.

בוטוליזם המועבר במזון נמצא בדרך כלל בפחיות שימורים. בפחיות אלו קיימת סביבה אל-אווירנית, לה זקוק החיידק האנארובי. גדילת החיידקים בפחית גורמת לעיתים קרובות להתנפחותה ולעיוות צורתה, זאת עקב פחמן דו-חמצני אותו פולט החיידק בתהליך תסיסה.

כ-90% ממקרי הבוטוליזם המועבר במזון נובעים מהכנה ביתית של שימורים, ורק כ-10% מהמקרים מקורם בפחיות שהוכנו בייצור תעשייתי.

בארצות הברית מדווחים בכל שנה כ-110 מקרים של בוטוליזם. כרבע מתוכם מועברים במזון, מעט פחות משלושה רבעים הם בוטוליזם של תינוקות, ומעט המקרים הנותרים מקורם בפצע מזוהם.

רעלן הבוטולינום פועל באמצעות היקשרות לקצות נוירונים (תאי עצב) מוטוריים - כאלו שנפגשים עם תאי שריר. ההיקשרות לנוירון מונעת שחרור המוליך העצבי (נוירוטרנסמיטר) אצטילכולין, אשר תפקידו להניע את שרשרת הפעולות הגורמת בסופו של דבר להתכווצות השריר. התכווצות זו נמנעת, אם כן, והחולה לוקה בשיתוק.

אבחנת בוטוליזם יכולה להתבצע על ידי בדיקת ELISA, באמצעות דגימת מטוש מרירית האף תוך 24 שעות ממועד החשיפה הנשימתית, אבל לרוב מבצעים בדיקות דם לזיהוי הרעלן של החיידק, ובדיקות צואה (לזיהוי הרעלן או החיידק), במקרה של שגשוג החיידק במעי. סרולוגיה לבדיקת נוגדנים אינה יעילה, שכן כמות הרעלן הנה נמוכה מדי להשראת אימוגניות (מערכת החיסון של הגוף לא מספיקה לייצר נוגדנים בתגובה חריפה זו).

החולה עלול למות בתוך כעשרה ימים, על פי רוב מהפסקת תפקודם של שרירי הלב והנשימה. יחד עם זאת, טיפול מהיר בנוגד רעלן עשוי להביא להחלמה. טיפול בבוטוליזם הוא טיפול ספציפי סביל באנטי רעלן. יעילות האנטי רעלן פוחתת ככל שחולף זמן ממועד החשיפה ויש לטפל קרוב ככל שניתן קרוב למועד החשיפה. עם זאת, גם לאחר הופעת סימנים עדיין מסוגל האנטי-רעלן להקל על הסימפטומים של המחלה. בנוסף, מקבלים חולי בוטוליזם תמיכה נשימתית נמרצת.

## קישורים חיצוניים

* בוטוליזם באתר המרכז לבטיחות ביולוגית
* בוטוליזם באתר המרכז לבקרת מחלות ומניעתן
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מחלות זיהומיות של המעיים
קטגוריה:הרעלת מזון
רייקסמוזיאום

ה**רייקסמוזיאום** (בהולנדית: **Rijksmuseum**) הוא המוזיאון הלאומי של הולנד, ואחד המוזיאונים החשובים בעולם. המוזיאון שוכן במוזאומפליין (כיכר המוזיאון) של אמסטרדם.

## היסטוריה
המוזיאון נוסד בשנת 1800 בהאג במטרה להציג את האמנות ההולנדית ונקרא לאחר היווסדו "**הגלריה הלאומית לאמנות**" (*Nationale Kunst-Gallerij*).

בשנת 1808 עבר המוזיאון לאמסטרדם במצוות המלך לואי בונפרטה, אחיו של נפולאון בונפרטה.
לאחר העברתו לאמסטרדם נוספו למוזיאון הציורים שהיו בבעלות העיר, ובהם משמר הלילה וירמיהו מבכה את חורבן ירושלים של רמברנדט.

בשנת 1885 עבר המוזיאון למשכנו הנוכחי, אשר תוכנן על ידי האדריכל ההולנדי פייר קויפרס. סגנון הבנייה של המוזיאון הוא שילוב בין הסגנון הגותי לסגנון רנסאנס.

במוזיאון מוצגות בין השאר עבודות של יאקוב ואן רויסדאל, פרנס האלס, יוהנס ורמיר ורמברנדט.

ב-13 באפריל 2013 נפתח המוזיאון מחדש לאחר שיפוץ שארך 10 שנים.

## גלריה

קובץ:The Nightwatch by Rembrandt - Rijksmuseum.jpg|משמר הלילה מאת רמברנדט - 1642
קובץ:Rembrandt Harmensz. van Rijn - Jeremia treurend over de verwoesting van Jeruzalem - Google Art Project.jpg|ירמיהו מבכה את חורבן ירושלים מאת רמברנדט - 1630
קובץ:Jozef vertelt zijn dromen aan zijn ouders en zijn broers Rijksmuseum SK-A-3477.jpeg|יוסף מספר על חלומותיו מאת רמברנדט -1633
קובץ:Stilleven met pauwen Rijksmuseum SK-A-3981.jpeg|טבע דומם עם טווסים, רמברנדט
קובץ:VermeerMilkmaid.jpg|מוזגת החלב מאת יוהנס ורמיר - 1658 - 1660
קובץ:De bedreigde zwaan Rijksmuseum SK-A-4.jpeg|הברבור המאוים, מאת יאן אסליין - 1670


## קישורים חיצוניים

* 

* 
* שיקום מוזיאון הרייקסמוזיאום
* מיכאל יעקובסון: סקירה אדריכלית על הבניין והספרייה שבו, באתר 'חלון אחורי', 12 במרץ 2014
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:אמסטרדם: מוזיאונים לאמנות
הולנד
קטגוריה:הולנד: אתרי מורשת לאומית
גלקטוז

ממוזער|150px|ביטא-גלקטוז בצורת הטבעת המשושה
ממוזער|100px|היטל פישר של הD-גלקטוז
**גָלַקְטוֹז** הוא חד-סוכר, המצוי בפירות חמצמצים (תפוזים, שזיפים, חמוציות, אננס), בירקות שורש (לוף, בצל, סלק סוכר) וכן בחלק ממוצרי החלב ובסוגי מסטיקים שונים. הגלקטוז הוא אחד ממרכיבי סוכר החלב (לקטוז). הלקטוז הוא דיסכריד המורכב מגלוקוז וגלקטוז. הגלקטוז, בדומה לגלוקוז הוא הקסוז.

ההבדל בין גלוקוז לגלקטוז הוא מיקום הקבוצה ההידרוקסית על פחמן C4 (כלומר הוא אפימר C4 שלו), שנמצאת מעל מישור הטבעת בגלקטוז ומתחת אליו בגלוקוז.

לאחר תהליך חימצון מתקבלות חומצה גלקטורונית (חמצון על C6), או גלקטונית (חמצון על C1). חמצון C1 ו-C6 נותן חומצה מזו גלקטרית "חומצה מוצית".

### היסטוריה
ב-1855 התגלה כי בהידרוליזה של סוכר החלב לקטוז מתקבל סוכר נוסף לגלוקוז. ב-1865 בודד לואי פסטר את החומר. השם גלקטוז (או "glucose lactique" - גלוקוז חלבי בשל מקורו בסוכר החלב) מופיע אצל מרסלין ברתלו (Marcellin Berthelot) בספרו *"Chimie organique fondée sur la synthèse"*. השם גלקטוז נגזר מהמילה γάλακτ- (gálakt-) שמשמעותה "חלב" ביוונית עתיקה, ומהסיומת הכימית "ose" המקובלת עבור סוכרים. הרמן אמיל פישר מצא את המבנה המרחבי ב-1894.

## מחלות הקשורות בגלקטוז
במחלה המטאבולית התורשתית הנדירה גלקטוזמיה חסר לתינוקות האנזים הדרוש להפיכה של גלקטוז לגלוקוז.

במחלת אי-הסבילות ללקטוז (*Lactose Intolerance*), קיים פגם באנזים בטא-גלקטוזידאז המפרק לקטוז לגלוקוז וגלקטוז. אנשים הסובלים מהמחלה אינם יכולים לעכל את הסוכר המצוי בחלב. בגופם הלקטוז עובר למעי, שם הוא מעוכל על ידי חיידקים וגורם לשחרור גז בצורת נפיחות.

## ראו גם
* פרוקטוז
* צלולוז
* גלוקוז
* אגר

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:חד-סוכרים
הסיטי של לונדון

[שמאל|ממוזער|250px|[השרפה הגדולה של לונדון]]
[שמאל|ממוזער|250px|ה[גריפון|גריפין סמל טמפל בר מסמל את גבולה של הסיטי]]
[שמאל|ממוזער|250px|[קתדרלת סנט פול בשנת 1896]]
**הסיטי של לונדון** (באנגלית: **City of London**) היא המרכז ההיסטורי והפיננסי של לונדון רבתי. האזור נקרא בדרך כלל "**הסיטי**", או "המייל המרובע" (**Square Mile**).

מספר התושבים המתגוררים בסיטי הוא נמוך – פחות מ-10,000 תושבים – אולם עובדים בה מעל 300,000 איש. הסיטי של לונדון נחשבת למרכז הכלכלי השני בעולם, לאחר ניו יורק.

## שלטון מקומי
הסיטי מנוהלת על ידי האיגוד של לונדון. בראש האיגוד עומד הלורד ראש העיר של לונדון, שיש להבדיל בינו לבין ראש העיר של לונדון העומד בראש לונדון רבתי. שיטת הבחירה של הלורד ראש העיר אינה דמוקרטית, ומאפשרת לאנשי עסקים שעובדים בסיטי אך אינם מתגוררים בה להשתתף בבחירתו.

## משטרה
לסיטי יש כוח שיטור מיוחד, הנפרד ממשטרת לונדון רבתי (MPS) שנקרא משטרת הסיטי של לונדון.

## שטח הסיטי
שטח הסיטי נקבע לפי חומת לונדון שהקיפה אותו בעבר. החומה נבנתה על ידי הרומאים כדי להגן על לונדיניום. כיום שטח הסיטי גדול מהשטח שהיה מוקף חומה, והוא מכיל גם את לשכות עורכי הדין של הסיטי, ה"בארס".

הסיטי גובלת במערבה בסיטי של וסטמינסטר. הגבול בין המחוזות חוצה את רציף ויקטוריה, עובר מערבה למידל טמפל, לאורך רחוב סטרנד, רחוב פליט וצ'נסרי ליין, שם גובלת הסיטי ברובע קמדן. הגבול בין רובע קמדן והסיטי עובר לאורך רחוב הולבורן וממשיך מזרחה לאורך רחוב צ'רטרהאוס וחוצה את דרך פרינגדון, שם גובלת הסיטי עם רובע איזלינגטון. הגבול בין הסיטי לאיזלינגטון עובר דרך אלדרסגייט ודרך גוסוול, ומזרחה למורגייט, שם גובלת הסיטי ברובע האקני ומשם דרומה עד לגבול הסיטי עם רובע טאוור המלטס. הגבול בין הסיטי לטאוור המלטס עובר מערבית למצודת לונדון, הנמצאת מחוץ לסיטי.

כל שטחו של גשר לונדון מצוי בשטח הסיטי, אף שרק מחצית מנהר התמזה בין רובע סאת'ק לסיטי מצוי בשטח הסיטי (המחצית השנייה בשטחה של סאת'ק).

## היסטוריה

## אתרים חשובים בסיטי
* ברביקן
* מרכז האומנויות ברביקן
* קתדרלת סנט פול
* אכסניות המשפט
** אינר טמפל
** מידל טמפל
* חומת לונדון
* האנדרטה לשריפה של לונדון
* מוזיאון העיר לונדון
* כלא ניוגייט
* בריכת לונדון
* מגדל 42
* מגדל סוויס רה
* טמפל בר
* אולד ביילי
* מצודת לונדון
* גבעת לדגייט
* בית הכנסת בוויס-מרקס

## רחובות ראשיים בסיטי
* צומת בנק
* אלדרסגייט
* אלדגייט
* בישופסגייט
* צ'יפסייד
* קריפלגייט
* רחוב פליט
* גרייסצ'רץ
* הולבורן
* לדגייט
* מורגייט
* ניוגייט
* ת'רדנידל

## תחבורה
### גשרים
* גשר בלקפריירס
* גשר לונדון
* גשר סאות'ארק
* גשר מצודת לונדון
* גשר המילניום

### תחנות רכבת עיקריות
* תחנת בלקפריירס
* תחנת רחוב קנון
* תחנת קישור הסיטי – תמזה
* תחנת רחוב פנצ'רץ'
* תחנת רחוב ליברפול
* תחנת מורגייט

## ראו גם

* השרפה הגדולה של לונדון
* הפיגוע בסיטי של לונדון (1993)
* הלורד ראש העיר של לונדון
* נמל לונדון

## קישורים חיצוניים

* הסיטי
* מוזיאון העיר לונדון
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:לונדון: רבעים
קטגוריה:לונדון: גאוגרפיה
קטגוריה:תמזה
בנדר סרי בגוואן

שמאל|ממוזער|250px|אחד המסגדים המפוארים, במרכז העיר
**בנדר סרי בגוואן** (; בג'אווי: **بندر سري بگاوان**) היא עיר הבירה של ברוניי ושל מחוז ברוניי ומוארה, והעיר הגדולה ביותר בה. על פי מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2021 התגוררו בעיר 266,682 תושבים. מקור השם של העיר היא בשפה הפרסית בה המילה **בנדר** משמשת לתיאור נמל, בתרגום לעברית שמה הוא "עיר הנמל (של) אור כהן הדת".

בעיר ממוקמים מוסדות השלטון והתרבות המרכזיים של ברוניי ובהם אולם הטקסים המלכותי, בניין הסמלים, מרכז ההיסטוריה ובתי הספר העיקריים והחשובים. בנוסף, בעיר מפעלים ליצור ריהוט, טקסטיל, מוצרי אומנות-יד ועיבוד עץ.

מבחינה מוניציפלית כוללת העיר גם את הכפר קמפונג אַייֶר, "כפר המים", שבתיו בנויים על כלונסאות כחצי קילומטר אל תוך הים שלחופו שוכנת העיר עצמה.

## היסטוריה
התיישבויות ראשונות באזור החלו לקום במהלך המאה ה-6 וה-7, בצורת כפרי דייג. הפיתוח הגדול של העיר הגיע בין המאה ה-15 ועד למאה ה-17. עם הגעת מעצמות אירופיות כגון ספרד, הולנד והממלכה המאוחדת, ההתיישבות בעיר נחלשה מאוד. החל משנת 1888 הפכה העיר (עם שאר ברוניי) לשטח חסות בריטי ולנציג הבריטי נבנה בובונגאן דואה בלאס. החל משנת 1899 החלו ניסיונות למצוא נפט בסביבת העיר, ללא הצלחה. בשנת 1920 בנדר סרי בגוואן הוכרזה כבירת הטריטוריה והפכה לשטח מוניציפלי בפני עצמו.

השגשוג שהיה בתקופת הבריטים פסק עם כיבוש העיר בידי האימפריה היפנית בשנת 1941, כחלק ממלחמת העולם השנייה. בנדר סרי בגוואן הייתה תחת שלטון יפני עד סוף המלחמה בשנת 1945. במהלך המלחמה מרבית מהתשתיות נהרסו, כתוצאה מהפצצות בעלות הברית והמאבק של היפנים. אחרי המלחמה, בריטניה ניסתה לשקם את העיר והשקיעה רבות במערכת החינוך והסדר הציבורי.

בשנת 1950 ניהל הסולטאן המקומי משא ומתן עם הבריטים, והעלה את מס החברות ל-30%. בנוסף על כך, האיץ את תהליך השיקום מהמלחמה. עם התרחבות תעשיית הנפט והגז בברוניי, חל תהליך פיתוח מהיר בעיר.

בשנת 1968 הוקם בעיר מוזיאון ברוניי, המוזיאון הלאומי של הסולטנות.

## תחבורה
את העיר משרת נמל התעופה הבינלאומי של ברוניי.

## ערים תאומות
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אסיה: ערי בירה
קטגוריה:ערי חוף
קטגוריה:ברוניי: ערים
קטגוריה:אסיה: ערי נמל
קטגוריה:בורנאו: ערים
*
מדיניות חוץ

**מדיניות חוץ** היא שם כולל למקבץ יעדים פוליטיים, המגדירים את האופן שבו תנהג מדינה כלשהי ביחס לשאר מדינות העולם.

על פי רוב, מדיניות חוץ מעוצבת באופן שיגן על האינטרסים הלאומיים של המדינה, ביטחונה הלאומי, יעדיה האידאולוגיים ועל שגשוגה הכלכלי. מדיניות החוץ עשויה לשקף עניין בשיתוף פעולה בין-לאומי הנעשה בדרכי שלום, או בתוקפנות, במלחמה ובניצול של אומות אחרות.

במאה ה-20 עלתה חשיבותה של מדיניות החוץ, שכן במהלכה נעשתה כל מדינה מסוגלת לקיים קשרים דיפלומטיים כלשהם עם יתר מדינות העולם.

הגייתה של מדיניות חוץ ועיצובה מוטלות בדרך כלל על כתפיהם של ראש הרשות המבצעת ושל שר החוץ. בארצות הברית, לעומת זאת, לקונגרס האמריקני יש עוצמה והשפעה ניכרת על אישור מדיניות החוץ שמתווה הנשיא. במדינת ישראל ניתן משקל רב לעמדת מערכת הביטחון בניסוח מדיניות החוץ הלאומית.

## ראו גם
* יחסי חוץ
* יחסים בין-לאומיים
* מדיניות ציבורית

## קישורים חיצוניים

* הוראת מדיניות חוץ בעידן שאחרי המלחמה הקרה
* 

קטגוריה:ממשל ומדיניות
קטגוריה:מדיניות ציבורית
לוח הכפל

במתמטיקה, **לוח הכפל** הוא טבלה המציגה את תוצאות פעולת הכפל של מספרים קטנים.

ממוזער|250px|שימוש בטבלת לוח כפל מ-1 עד 11

לוח הכפל העשרוני נלמד בבתי הספר היסודיים ברחבי העולם באמצעות שינון. בבתי הספר היסודיים בישראל נהוג לשנן את תוצאות פעולות הכפל של המספרים 1 עד 10, בעוד שמדינות אחרות מרחיבות את טווח המספרים מ-1 עד 11 או מ-1 עד 12.

## היסטוריה
ממוזער|180px|טבלת לוח הכפל העשרוני העתיקה מתקופת המדינות הלוחמות בסין אשר מתוארכת לשנת 305 לפנה"ס
לוח הכפל העתיק ביותר שנמצא התגלה בבבל ותוארך כבן 4,000 שנים. עם זאת, לוח הכפל ההוא לא היה לוח כפל עשרוני. לוח הכפל העשרוני העתיק ביותר שנמצא התגלה בסין ונכתב על רצועות במבוק בסביבות שנת 305 לפנה"ס, במהלך תקופת המדינות הלוחמות בסין.

לעיתים, מיוחס לוח הכפל למתמטיקאי היווני הקדום פיתגורס (570–495 לפנה"ס). בשל כך, בשפות רבות נקרא לוח הכפל "לוח פיתגורס" (למשל בצרפתית, איטלקית ורוסית). לוח הכפל היווני העתיק ביותר שנמצא נכתב על לוח שעווה, תוארך למאה הראשונה לספירה, ונמצא כיום במוזיאון הבריטי.

## לוח הכפל בטבלאות שונות
במדינות רבות נהוג לשנן את לוח הכפל בבתי הספר היסודיים באופן הבא:





## לוח הכפל בטבלה אחת


 
 *
 1
 2
 3
 4
 5
 6
 7
 8
 9
 10
 11
 12
 
 1
 1
 2
 3
 4
 5
 6
 7
 8
 9
 10
 11
 12
 
 2
 2
 4
 6
 8
 10
 12
 14
 16
 18
 20
 22
 24
 
 3
 3
 6
 9
 12
 15
 18
 21
 24
 27
 30
 33
 36
 
 4
 4
 8
 12
 16
 20
 24
 28
 32
 36
 40
 44
 48
 
 5
 5
 10
 15
 20
 25
 30
 35
 40
 45
 50
 55
 60
 
 6
 6
 12
 18
 24
 30
 36
 42
 48
 54
 60
 66
 72
 
 7
 7
 14
 21
 28
 35
 42
 49
 56
 63
 70
 77
 84
 
 8
 8
 16
 24
 32
 40
 48
 56
 64
 72
 80
 88
 96
 
 9
 9
 18
 27
 36
 45
 54
 63
 72
 81
 90
 99
 108
 
 10
 10
 20
 30
 40
 50
 60
 70
 80
 90
 100
 110
 120
 
 11
 11
 22
 33
 44
 55
 66
 77
 88
 99
 110
 121
 132
 
 12
 12
 24
 36
 48
 60
 72
 84
 96
 108
 120
 132
 144


כדי למצוא את תוצאת הכפל של שני מספרים יש לאתר עמודה ושורה מתאימות.

ישנן גם טבלאות חלקיות מדורגות. בגלל הקומוטטיביות של פעולת הכפל הטבלאות החלקיות מספיקות לכל ההצטלבויות האפשריות בין 1 ל-10 או בין 1 ל-12.

## ראו גם
* כפל

## קישורים חיצוניים

* 

* חידון לוח הכפל, באתר לרגו (LerGO)

## הערות שוליים

קטגוריה:כפל
קטגוריה:הוראת המתמטיקה
מחוז הצפון

**מחוז הצפון** (בערבית: **المنطقة الشمالية**, אל-מנטקה א-שמאליה) הוא אחד מששת המחוזות אליהם מחולקת מדינת ישראל. גודלו הוא 4,473 קמ"ר, והוא כולל בשטחו את הגליל, רמת הגולן, עמק החולה, ארץ כינרות, עמק בית שאן, עמק יזרעאל, מישור החוף הצפוני ורמות מנשה. מרכז המחוז והעיר הגדולה ביותר בו הוא נצרת.

קיים בילבול בין מחוז צפון **וצפון ישראל** כי מחוז צפון הוא רק המחוז ובצפון של ישראל קיים גם מחוז חיפה והעירהגדולה ביותר שם היא חיפה.

מחוז הצפון נוצר בהחלטת ממשלת ישראל בשנת 1953, על בסיס מחוז הגליל של המנדט הבריטי. בתחילה הוא כלל ארבע נפות: צפת, כנרת, יזרעאל ועכו, ובשנת 1981 נוספה לו נפה חמישית – רמת הגולן, שנכבשה מסוריה במלחמת ששת הימים. באפריל 1957 הועברה מועצה אזורית זבולון ממחוז צפון לחיפה.

מחוז הצפון הוא המחוז היחיד בישראל שרוב תושביו הם ערבים – נכון ל-2023, יש בו כ-816,100 תושבים מהמגזר הערבי (לרבות דרוזים), לעומת כ-728,200 תושבים מהמגזר היהודי (לרבות חסרי דת).

## חלוקה מוניציפלית
מחוז הצפון כולל 94 רשויות מקומיות:

### נפות ואזורים טבעיים

## דמוגרפיה
ממוזער|תפוצה גאוגרפית של העדות הדתיות בצפון ישראל|ימין

על פי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה לשנת 2023, אוכלוסיית מחוז הצפון מונה כ-1,544,200 איש שהם אזרחי ישראל, מתוכם:
* כ-669,200 (43.3%) הם יהודים
* כ-598,500 (38.8%) הם ערבים מוסלמים
* כ-120,700 (7.8%) הם דרוזים
* כ-96,800 (6.3%) הם ערבים נוצרים
* כ-53,500 (3.5%) הם ללא סיווג דתי
* כ-5,500 (0.4%) אחרים, רובם נוצרים לא-ערבים

צפיפות האוכלוסייה במחוז היא, אפוא, כ-345 איש לקמ"ר. תושבי המחוז מהווים כ-16.1% מכלל אוכלוסיית ישראל.

## נתוני אוכלוסייה ושטח לפי רשות
### ערים
במחוז יש 18 עיריות:

### מועצות מקומיות
במחוז יש 60 מועצות מקומיות:

מחוז הצפון הוא המחוז בעל מספר המועצות המקומיות הרב ביותר בישראל.

### מועצות אזוריות
במחוז יש 15 מועצות אזוריות:

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
צפון
החזרה (אופטיקה)

[ממוזער|320x320 פיקסלים|השתקפות האורות על המים ב[הגן הבוטני האוניברסיטאי בגבעת רם|גן הבוטני בירושלים, דצמבר 2021]]
[ממוזער|השתקפות של דמות ב[מראה, ציור משנת 1916]]
שמאל|ממוזער|260px|שרטוט של החזרת אור פשוטה
ממוזער|השתקפות באמצעות משקפי סקי
**החזרה** או **השתקפות** היא תופעה באופטיקה גאומטרית, המתרחשת כאשר אור פוגע במשטח, וחלק ממנו או כולו מוחזרים אל המרחב בזווית החזרה, כלומר, נוצרת השתקפות.

בהחזרת אור, כמות האור המוחזרת ממשטח כלשהו תלויה בחומר המשטח, אשר משתנה מאחד למשנהו.

**זווית הפגיעה** היא הזווית שבין קרן האור הפוגעת במשטח, לבין אנך היוצא מהמשטח בנקודת הפגיעה. **זווית ההחזרה** היא הזווית שבין קרן האור המוחזרת מהמשטח, לבין האנך למשטח.

**חוקי ההחזרה:**
* הקרן המוחזרת נמצאת במישור שנקבע על ידי הקרן הפוגעת והאנך.
* זווית ההחזרה שווה לזווית הפגיעה

במקרה של אלומת אור, יחול חוק ההחזרה על כל אחת מהקרניים באלומה, ותיווצר החזרה של כל אחת מהקרניים בזווית השווה לזווית הפגיעה. כתוצאה מכך, מקבלים אלומת אור החוזרת בזווית שווה לזווית הפגיעה במשטח.

## השפעת מאפייני המשטח על האור המוחזר
[שמאל|ממוזער|250px|שרטוט [בליעת אור|בליעת קרניים בהחזרה ממשטח מחוספס]]
שמאל|ממוזער|250px|שרטוט החזרת אור חלקית
למאפייני המשטח עליו נקרין יש השפעה רבה על אופן החזרת קרן האור. מאפייני המשטח יכולים לקבוע היווצרות של תופעות פיזיקליות נוספות כגון: שבירת אור, בליעת אור וכדומה.

משטח מישורי וחלק יוצר השתקפות של העצמים באמצעות הקרניים המוחזרות, כמו השתקפות ממים שקטים בתמונה.

### חספוס המשטח
רמת החספוס של המשטח המוקרן משפיעה על ההחזרה. משטח מחוספס מחזיר פחות אור ממשטח חלק. לדוגמה, שיש מחוספס יחזיר פחות אור משיש חלק, שעבר ליטוש. הסיבה לכך היא שחלק מהקרניים החוזרות במשטח מחוספס נתקלות בחלקי המשטח ואז נבלעות, או לחלופין כיוון החזרה שלהן משתנה (ולכן אינן חוזרות במרוכז אלא נפוצות לכל עבר).

### אטימות המשטח
אטימות המשטח המוקרן תקבע האם תיווצר "שבירה". כאשר המשטח אטום לחלוטין, לדוגמה **ב[[מראה]]**, תיווצר החזרה מלאה של הקרניים הפוגעות. לעומת זאת, כאשר המשטח שקוף או שקוף למחצה, חלק מהקרניים יעברו את המשטח ותיווצר שבירה.

### סוג החומר
סוג החומר שממנו עשוי המשטח יקבע כמה מהקרניים יבלעו במשטח, וכמה מהן יוחזרו ממנו. בליעת אור היא תופעה בה אנרגיית הפוטונים, הם החלקיקים מהם עשויה קרן אור, נבלעים בחומר, ובכך מעלים את כמות האנרגיה בו.

[מומלץ לקרוא על תופעה זו בהרחבה בערך בליעת אור.]

## תחומים נוספים
חוקי ההחזרה החלים על קרני אור מאפיינים גם מצבים נוספים בפיזיקה כדוגמת פגיעה של גוף אלסטי במשטח קשיח. מסיבה זו חוק ההחזרה תומך בתפישת האור כחלקיק, שקידם אייזק ניוטון.

ניתן להסיק מחוק ההחזרה, באמצעות שיקולים גאומטריים, שעבור מראה ישרה, מרחק הדמות המשוקפת מהמראה שווה למרחק העצם המשתקף בה. (אם כי השניים בצדדים מנוגדים של המראה. לעומת זאת, ניתן לראות כי מראות פרבוליות יכולות למקד אור, ולכן נעשה בהן שימוש בזרקורים, טלסקופים ועוד.

## ראו גם
* החזרה גמורה
* בליעת אור
* שבירת אור

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:תופעות אופטיות
קטגוריה:אופטיקה פיזיקלית
פרס גנדלף

[שמאל|ממוזער|100px|[ריי ברדבורי, הזוכה בפרס גנדלף לשנת 1980]]
**פרס גנדלף גרנד מאסטר** (**Gandalf Grand Master Award**) נוצר על ידי הסופר לינווד קרטר וקבוצת סופרי פנטזיה נוספים, שקראו לעצמם "גילדת המכשפים ואנשי החרבות של אמריקה". הוא ניתן בין השנים 1974–1981, כפרס למפעל חיים בכתיבת ספרות פנטזיה וכן במשך שנתיים בלבד, גם לספר הפנטזיה הטוב ביותר שיצא לאור בשנה הקודמת. הזוכים בפרס נבחרו על ידי משתתפי הפסטיבל הבינלאומי למדע בדיוני, חברי האגודה העולמית למדע בדיוני.

הפרס מכונה "פרס גנדלף" על שמו של גנדלף, דמות מתוך טרילוגיית שר הטבעות, כאשר הסיבה לבחירה בשמו של קוסם זה דווקא, נעוצה בעובדה שהראשון שקיבל את הפרס היה ג'ון רונלד רעואל טולקין, מחבר הספר "שר הטבעות".

## מקבלי הפרס
*1974 – ג'ון רונלד רעואל טולקין
*1975 – פריץ לייבר
*1976 – ל' ספראג דה קמפ
*1977 – אנדרה נורטון
*1978 – פול אנדרסון
*1979 – אורסולה לה גווין
*1980 – ריי ברדבורי
*1981 – קטרין לוסיל מור

בשנים 1978–1979 ניתן הפרס גם עבור הספרים:
*1978 – הסילמריליון, ג'ון רונלד רעואל טולקין, ערוך על ידי כריסטופר טולקין
*1979 – הדרקון הלבן, אן מק'קפרי

*
גנדלף, פרס
גנדלף, פרס
גנדלף
פרס נבולה

**פרס נבולה** (באנגלית: **Nebula Award**) הוא פרס ספרותי שניתן כל שנה מטעם אגודת סופרי המדע הבדיוני והפנטזיה של אמריקה (SFWA) לכותבי סיפורי המדע הבדיוני הטובים ביותר שפורסמו בארצות הברית במהלך השנתיים שקדמו לחלוקת הפרס.

אין מדובר בפרס כספי, אלא רק בכבוד. עם זאת, המפרסמים של הספרים להוטים לציין שהספרים זכו בפרס זה, שכן העובדה שספר זכה בפרס זה, כמו בפרס הוגו, מביאה לעלייה במכירות הספרים. לעיתים קורה שבאותה שנה ניתנים הן פרס נבולה והן פרס הוגו לאותו הספר.

## קטגוריות הפרסים
עם ייסוד הפרס בשנת 1966, פרסי נבולה ניתנו בארבע קטגוריות:
רומן, נובלה, נובלה קצרה, וסיפור קצר.

הקטגוריות מוגדרות כדלקמן:
*רומן – מעל 40,000 מילים.
*נובלה – בין 17,500 ל-40,000 מילים.
*נובלה קצרה – בין 7,500 ל-17,500 מילים.
*סיפור קצר – מתחת ל-7,500 מילים.

החל משנת 1974 [(1974–1978)(2000–2009)] ניתן הפרס גם עבור התסריט הטוב ביותר, והחל משנת 2018 ניתן הפרס גם עבור כתיבה למשחקי וידאו ומשחקים שולחניים.

## היסטוריה
פרס נבולה ניתן החל משנת 1966. הראשון שזכה בפרס היה פרנק הרברט על ספרו חולית.

זוכים מפורסמים נוספים בפרס:

אייזק אסימוב, 
אורסון סקוט קארד, 
סמואל ר. דילייני, 
הרלן אליסון, 
ויליאם גיבסון, 
ג'ין וולף,
לארי ניבן, 
פרדריק פול, 
רוברט סילברברג,
תאודור סטרג'ן, 
רוג'ר זילאזני,
דניאל קיז
וארתור סי. קלארק.

## פרסים נוספים
פרסים נוספים הניתנים במעמד חלוקת פרסי נובלה, בכל שנה/שנתיים, הם: פרסי כבוד לתרומה בתחום המדע הבדיוני, פרס דיימון נייט עבור  מפעל חיים, פרס אנדרה נורטון (ניתן לראשונה בשנת 2005. קודם לקטגוריה רשמית בשנת 2020) עבור בני נוער וסופרים צעירים ופרס ריי ברדבורי (ניתן לראשונה בשנת 1991. קודם לקטגוריה רשמית בשנת 2020) עבור סרטים או פרקי טלוויזיה דרמטיים.

## קישורים חיצוניים

* 
* סקירת המועמדים לפרס נבולה, 2007 באתר בלי פאניקה
* סקירת המועמדים לפרס נבולה, 2006 באתר בלי פאניקה
* סקירת המועמדים לפרס נבולה, 2005 באתר בלי פאניקה
* סקירת המועמדים לפרס נבולה, 2004 באתר בלי פאניקה
* סקירת המועמדים לפרס נבולה, 2003 באתר בלי פאניקה
* רשימת הספרים זוכי פרס נבולה  מאתר סימניה 
* 

*
*
נבולה
נבולה
נבולה
נבולה
נבולה
טורקסטן

ממוזער|250px|מפת חבל הארץ טורקסטן, עם גבולות המדינות המודרניות.
**טורקסטן** (או **טורקיסטן**, **תורכסתאן**) הוא אזור במרכז אסיה, אשר מאוכלס ברובו בעמים טורקיים הדוברים שפות טורקיות שונות. בין עמים אלו נמנים האוע'וזים (ידועים גם בשם טורקמנים), האוזבקים, הקזחים, הכוזרים, הקירגיזים והאויגורים. עמים אלו התפשטו במהלך ההיסטוריה אל תוך יבשת אירואסיה ויצרו יחידות מדיניות טורקיות כגון טורקיה ואזרבייג'ן כמו גם חבלים טורקיים אחרים כמו טטרסטן ברוסיה וקרים באוקראינה. באזור ישנם גם מיעוטים גדולים של רוסים ופרסים טג'יקים (מילולית: "לא טורקים").
האזור מחולק חלוקה משנית לטורקיסטן האפגאנית, טורקיסטן הרוסית והחבל האוטונומי שינג'יאנג האויגורי (ידוע גם בשם טורקסטן הסינית או אויגורית) שבסין. מאמצע המאה ה-20 מתייחס השם "טורקסטן" בעיקר לחבל שינג'יאנג, אם כי העמים הטורקיים בו התמעטו לאורך השנים וכיום מהווים רק כמחצית מאוכלוסייתו.

אזור טורקסטן כולל בתוכו כמה מן הערים החשובות ביותר של התרבות המרכז-אסייתית, למשל בוכרה, טשקנט וסמרקנד.

## קישורים חיצוניים

* Welcome to Turkistan
* 

קטגוריה:אסיה: גאוגרפיה
עטלף דבורה

**עטלף דבורה** (שם מדעי: *Craseonycteris thonglongyai*) הוא מין עטלף והמין היחיד במשפחה **עטלפי דבורה** (**Craseonycteridae**) אשר תואר לראשונה ב-1974, ומצוי בתאילנד ובמיאנמר.

## מאפיינים
עטלף הדבורה ידוע כעטלף, ואולי אף היונק, הקטן ביותר: משקלו נע בין 1.5 ל-2 גרם, אורכו כ-29 מ"מ עד 33 מ"מ ומוטת כנפיו לא עולה על 10 ס"מ.

מלבד גודלו המזערי, עטלף הדבורה הוא עטלף חרקים טיפוסי. אוזניו גדולות יחסית, ועיניו קטנות ומוסתרות בחלקן על ידי הפרווה. שיניו אופייניות לעטלפי חרקים. חוטמו דומה לחוטם חזיר ומכאן שמו האנגלי Kitti's hog-nosed bat. פרוותו העליונה בצבע חום אדמדם או אפור, בעוד בטנו בהירה יותר. כנפיו גדולות יחסית לגודל שאר הגוף, וצבען כהה יותר. הן בעלות קצוות ארוכים המאפשרים לו לרפרף ולרחף במקום. למרות שיש לו שתי חוליות זנב (caudal vertebrae), אין לו זנב הנראה לעין. בין שתי רגליו יש קרום המסייע לו בתעופה ולכידת חרקים.

עטלף הדבורה חי במערות אבן גיר ליד יערות גשם שופעים הירוקים כל השנה. הוא חי בקבוצות הנעות בין 10 ל-500 פרטים, ובדרך כלל במערה חיים 100 פרטים. מדי שקיעה וזריחה הוא יוצא לשחר אחר מזון. עטלף הדבורה ניזון מחרקים ועכבישים, אותם הוא צד באמצעות אקולוקציה.

מצב השימור של עטלף הדבורה מוגדר כ"קרוב לסיכון" (near threat). סקרים שנעשו בתאילנד הראו על קיומם של כ-2,000 פרטים של מין זה במדינה. במיאנמר נמצאים ככל הנראה יותר מ-2,000 פרטים נוספים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:עטלפים
קטגוריה:יונקים יחידים בסוגם
קטגוריה:מינים יחידים במשפחתם
קטגוריה:תאילנד: יונקים
קטגוריה:מיאנמר: יונקים
אל-חודיידה (מחוז)

**מחוז אל-חודיידה** (בערבית: **محافظة الحديدة**, תעתיק מדויק: **אלחדידה**; בתרגום מילולי: מטיל הברזל) הוא מחוז במערב תימן, הגובל בים האדום. נכון ל-2004 התגוררו במחוז 2,161,379 תושבים.

העיר המרכזית במחוז היא עיר הנמל אל-חודיידה, בה שוכנים כחמישית מתושבי המחוז.

אזור ג'בל בורע הוכרז כפארק לאומי.
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:תימן: מחוזות
חצרמוות (מחוז)

**מחוז חצרמוות** (בערבית: محافظة حضرموت, תעתיק מדויק: חַצְ'רַמַוְת) הוא מחוז בתימן הגובל בצפון בסעודיה ובדרום בחוף הים הערבי. ב-2004 סופח האי סוקוטרה למחוז.

ממוזער|שמאל|300px|כתב חצרמותי - קדם ערבי קדום
מחוז חצרמוות נקרא על שם ממלכה קדומה באותו השם שהתקיימה באזור זה, ושמו נזכר בתנ"ך. בירת המחוז היא העיר אל-מוכלא, ובעת העתיקה הייתה שבוה. המחוז נמצא בתוך חבל ארץ ששמו אף הוא חצרמוות, המשתרע לכל רוחב דרום חצי האי ערב על פני מישור מדברי נרחב שנחצה על ידי ואדי חצרמוות, ועל ידי הרים שהגבוה ביניהם מגיע לגובה של 2,500 מטרים. חלק מחבל ארץ זה נמצא כיום בשליטת ערב הסעודית. טרם הכיבוש בידי מלכות שבא במאה הרביעית לספירה, העם שחי בה דיבר שפה ייחודית עם כתב קדם-ערבי ייחודי שהשתמרה בחרסים וחריטות אבן.

הטמפרטורה הממוצעת בשנה היא 27° מעלות צלזיוס, הקיץ חם, החורף מתון. ישנם גשמים במחוז גם בימי הקיץ, בנוסף לימי הסתיו ולימי החורף.

## יהודים
ממוזער|ימין|חגיגות פסח בקרב יהודי חצרמוות 1946
יהדות חבאן היא קהילה יהודית מהעיר חבאן שבחבל חצרמוות. יהודיה נודעו במנהגי לבושם וחזותם הייחודיים.

בחצרמוות התקיימה קהילה יהודית קדומה שהצמיחה מתוכה (לדברי ר' חיים בן יחיא חבשוש בספר "קורות ישראל בתימן"), בשנת 1495 משיח שקר ששמו לא נודע, אך מסופר שאסף מאמינים רבים ונלחם בשבטי תימן האחרים. לאחר הפסדו במלחמה נפרעו יהודי חצרמוות בגלל תמיכתם בו.

בשנת 1948, לאחר התנקשות ביחיא מוחמד חמיד א-דין (שיחסו ליהודים היה טוב), החלו פרעות ביהודי תימן. גם במחוז חצרמוות היו פרעות, אך לא היו כמעט פגיעות בנפש, אם כי היו פגיעות גדולות במיוחד ברכוש היהודים במחוז.

יהודי המקום עלו לארץ ישראל במבצע אעלה בתמר בשנת תרמ"ב. בשנת 1950, במבצע מרבד הקסמים, התיישבו בתחילה במעברות בעין שמר ולאחר מכן התיישבו רובם במושב ברקת ומיעוטם בשכונת החבאנים סלמה בתל אביב (ידידיה).

מבחינת מקצועות, היהודים בחבאן היו בעיקר צורפי כסף וקיימו יחסי וקשרי מסחר עם יהודי העיר עדן. כך שמרו על קשר עם שאר קהילות תימן, הן מבחינת ידע הלכתי והן קשרים חברתיים וקשרים עם שליחי ארץ ישראל שהגיעו לתימן כדי לעזור ליהודים לעלות לארץ ישראל.

מבחינה דתית, יהודי חבאן היו ידועים בקנאתם לדת ולהלכה ושמרו עליה תמיד. היו בקהילה רבנים, מורי הוראה ובתי דין, שוחטים, סופרי סת"ם ומוהלים. לעיתים כשהיו שאלות הלכתיות וקושיות גדולות הן הופנו לבית הדין בעיר עדן.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:תימן: מחוזות
איב (עיר)

**איבּ** (בערבית: **إب**; תעתיק מדויק: **אבּ**) היא עיר הבירה של מחוז איב בדרום מערב תימן. העיר שוכנת בלב רכס הרי בעדן הגבוהים בגובה של כ-2,050 מטרים. בעיר חיים 160,000 תושבים (2005).

במהלך המאה ה-11 עלתה חשיבות האזור כאשר שושלת סולהידס שלטה על מרבית תימן מבירתם בעיר הקרובה ג'יבלה (Jiblah). במאה ה-20 נשלטה העיר בידי אמיר עצמאי למחצה, עד לשנת 1944, בה בוטלה שיטת האמירויות בידי המלוכה. בשנות ה-50 פרצה מגפת אבעבועות שחורות בעיר.

העיר נמצאת במרכזו של מחוז שהתברך בפעילות חקלאית ענפה. כתוצאה ממדרונות ההרים, הנעים בין 1,200 ל-1,800 מטרים, מתאפיינת שיטת עיבוד הקרקע במחוז במערכת טרסות לניצול האדמה הוולקנית הפורייה. במחוז מיוצרים דגנים, פירות וירקות, קפה, גת וכן קיימים שטחי מרעה לצאן, בעיקר כבשים. השוק העירוני מהווה את מרכז המסחר של האזור כולו.

העיר עצמה מוקפת בחומה עבה ויש בה בתי קומות ומסגדים רבים. אמת מים המחוברת למערכת חלוקת מים מודרנית מספקת את צורכי העיר.

איב ממוקמת כ-117 קילומטרים מצפון-מזרח לעיר הנמל מוח'א (المخا), המהווה תחנה חשובה על הדרך המחברת את מוכה עם צנעא, בירת תימן.

בשנת 1982 נפגעה העיר מרעידת אדמה.

בעיר הייתה קהילה יהודית עד לעלייה הגדולה מתימן. על פי העדויות, במחצית הראשונה של המאה ה-20 מנתה הקהילה היהודית 51 אנשים, ובסמוך לעלייה הגדולה מתימן, היו בעיר כ- 20 משפחות יהודיות. האזכור הראשון הכתוב לקהילה היהודית מופיע בספר הפטירות בעיירה, משנת 1703, היישוב מוזכר גם בפנקס בית דין צנעא, משנת 1775.

## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:תימן: ערים
לאון פוקו

**ז'אן ברנרד לאון פוקו** (בצרפתית: **Jean Bernard Léon Foucault**; 18 בספטמבר 1819 – 11 בפברואר 1868) היה פיזיקאי צרפתי.

פוקו נודע בשל המטוטלת של פוקו שהעידה על כך שכדור הארץ חג סביב צירו. פוקו חקר שדות מגנטיים וגילה את "זרמי פוקו" (eddy currents), לאחר שמצא שדסקית נחושת המסתובבת בתוך שדה מגנטי יוצרת זרמי מערבולת. כמו כן הגה את הגירוסקופ וביצע ניסוי שהעיד על כך שמהירות האור במים איטית יותר מאשר באוויר, ממנו הסיק שלאור יש אופי גלי.

## חייו
פוקו היה בן של מוציא לאור בפריז, שם הוא נולד ב-18 בספטמבר 1819. לאחר שלמד בעיקר בבית החל ללמוד רפואה, אך עזב אותה לטובת פיזיקה בגלל המטופוביה.

בתחילה, הוא ריכז את מאמציו בשיפור תהליך הצילום של לואי ז'אק מנדה דאגר, ולאחר מכן במשך שלוש שנים עבד עם אלפרד פרנסואה דאן במסגרת ההרצאות שלו על אנטומיה מיקרוסקופית.

עם ארמן איפוליט פיזו הוא ערך סדרת חקירות בנושאים שונים: על עוצמת האור מהשמש, בהשוואה לאור שמופק ממנורת קשת מבוססת פחמן, על ההפרעות של קרינת אינפרא אדום ועל הקיטוב הכרומטי של האור.

בשנת 1850, באמצעות מנגנון פוקו-פיזו, ערך ניסוי למדידת מהירות האור, שנודע כניסוי פוקו-פיזו ובכך שהוא "נעץ את המסמר האחרון בארון הקבורה" של התאוריה של ניוטון על האופי החלקיקי של האור, בכך שהראה שהאור נע לאט יותר במים מאשר באוויר. 

בשנת 1851, פוקו היה הראשון שסיפק הדגמה ניסויית של סיבוב כדור הארץ על ציריו, הוא השיג זאת בכך שהראה כיצד מסתובב מישור התנודה של מטוטלת ארוכה וכבדה שתלה מהגג של הפנתאון של פריז. הניסוי גרם לסנסציה בקרב הקהל הרחב. במהרה נתלו מטוטלות פוקו רבות ברחבי ערים רבות באירופה ובאמריקה שמשכו קהל רב. בשנה שלאחר מכן הוא השתמש בגירוסקופ ואף העניק לו את שמו, כדי להראות בצורה פשוטה ורעיונית יותר את תנועת כדור הארץ.

בשנת 1855 קיבל את מדליית קופלי מהחברה המלכותית על "מחקרים ניסויים מאוד מרשימים", מוקדם יותר באותה שנה מונה לפיזיקאי במצפה הקיסרי בפריז.

בספטמבר 1855 גילה שהכוח הדרוש כדי לגרום לדיסק נחושת להסתובב גדל כאשר שמים אותו בין שני קטבים של מגנט, ושבו-זמנית הדיסק מתחמם על ידי זרמי מערבולת או זרמי פוקו שמושרים במתכת.

בשנת 1857 המציא פוקו את המקטב, שנושא את שמו ובשנה שלאחר מכן הוא פיתח שיטה של בדיקת המראה של טלסקופ מחזיר אור כדי לקבוע את צורת המראה, מה שידוע כמבחן סכין-קצה של פוקו המאפשר לאדם לדעת אם המראה היא בצורה כדורית מושלמת או שיש סטייה שאינה כדורית בדמותה.

## מותו
250px|ממוזער|שמאל|קברו של פוקו
פוקו נפטר מטרשת נפוצה ב-11 בפברואר 1868 בפריז. הוא נטמן בבית הקברות של מונמארטר.

האסטרואיד 5668 פוקו קרוי על שמו, וכן שמו הוא אחד מ-72 השמות החרוטים על מגדל אייפל בפריז.

## לקריאה נוספת
* 

* Amir, D. Aczel, *Pendulum, Léon Foucault and the Triumph of Science*, Washington Square Press, 2004 


## קישורים חיצוניים

* , 18 בספטמבר 2013
* 
* 

קטגוריה:פיזיקאים צרפתים
קטגוריה:זוכי מדליית קופלי
קטגוריה:חברי האקדמיה הצרפתית למדעים
קטגוריה:אישים שהונצחו על מגדל אייפל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות של מונמארטר
קטגוריה:חולי טרשת נפוצה
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1819
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1868
סוכרוז

**סוּכְּרוֹז** הוא דו-סוכר (דיסכריד), המהווה מרכיב עיקרי בקנה סוכר ובסלק סוכר. לאחר מיצויו, ניקויו, וגיבושו הופך לסוכר הלבן המוכר בשימוש היומיומי. כל מולקולה של סוכרוז מורכבת ממולקולה של גלוקוז המחוברת בקשר גליקוזידי למולקולה של פרוקטוז. סוכרוז הוא הצורה העיקרית שבה פחמימות עוברות בין תאים בצמח.

## מבנה כימי
הנוסחה הכימית של סוכרוז היא C12H22O11. הקשר שבין מולקולת הגלוקוז למולקולת הפרוקטוז הוא קשר קוולנטי אלפא (1–2), כאשר 1 ו-2 מייצגים את מספר האטומים בחד-סוכרים היוצרים את הקשר. כיוון שהקשר הגליקוזידי מחבר את שתי הקבוצות המחזרות: האלדהיד בפחמן 1 של הגלוקוז והקטון בפחמן 2 של הפרוקטוז (הפחמנים האנומרים בצורה הטבעתית) הרי שהסוכרוז **אינו** סוכר מחזר. סוכרוז מותך בטמפרטורה של 186 מעלות צלזיוס, והופך לקרמל. סוכרוז מתפרק בבעירה לפחמן דו-חמצני ומים. מידת המסיסות של סוכרוז היא 2.1 גרם סוכרוז לגרם מים.

## שימוש בסוכרוז כמקור מזון

סוכרוז ממוצה לרוב מקנה סוכר (20% מהמשקל הכולל) ומסלק סוכר (15% מהמשקל הכולל) ועובר ניקוי וגיבוש, לסוכר הלבן המוכר. בנוסף, כמויות קטנות של סוכרוז מופקות מדורה ומאדרי סוכר. סוכרוז נפוץ ביותר כממתיק בחברה המערבית. רוב היונקים האחרים, פרט למשפחת החתוליים, יקבלו באהדה מזון המומתק בסוכרוז, גם אם אינם רעבים. סוכרוז מפורק במערכת העיכול לגלוקוז ולפרוקטוז, על ידי האנזים סוכראז. גם לחרקים מסוימים, כגון דבורת הדבש, יש אנזימים שמסוגלים לפרק סוכרוז לגלוקוז ולפרוקטוז.

## השפעות בריאותיות
לסוכרוז השפעות שליליות רבות על בריאות האדם. ההשפעה המפורסמת ביותר היא פגיעה בשיניים. בנוסף, בשל הערך האנרגטי הגבוה שלו, סוכרוז נקשר גם לעודף משקל. אנשים הסובלים מסוכרת צריכים לעקוב באופן מתמיד אחר רמות הגלוקוז בדם. כמות גבוהה של סוכרוז בדם גורמת לעלייה ברמת הסוכר בדם ובסופו של דבר לעלייה בלחץ הדם.

### עששת
חיידקים השוכנים בפה, ובמיוחד חיידקי סטרפטוקוקוס מסוג מוטנס, מפרקים פחמימות מכל הסוגים, ולא רק סוכרוז, לחומצה לקטית. החומצה עלולה לפגוע בציפוי האמייל של השן, ולגרום לעששת.

הסוכרוז הוא הפחמימה שממנה נוצר חומר בשם דקסטרן בכמות גדולה יותר מפחמימות אחרות. הדקסטרן הוא החומר שבאמצעותו חיידקי הסטרפטוקוקוס מוטנס מדביקים את עצמם לשן וכן מהווה להם מקור אנרגיה לשעת הצורך. לכן הסוכרוז גורם לעששת יותר משאר הפחמימות.
## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:דו-סוכרים
קטגוריה:ממתיקים
ברוך גלעדי

**ברוך גלעדי** (1915–1993), "גדעון" מכונה גם **גדעון אברמוביץ** או **ברוך זקין**, חבר הנהלת בית"ר העולמית וברית הציונים הרוויזיוניסטים. היה חבר בהנהלת תנועת החרות ויו"ר חרות-הצה"ר.

## ביוגרפיה
ברוך גלעדי נולד בברנוביץ' השוכנת במזרח פולין. בצעירותו הצטרף לתנועת בית"ר. לאחר שעלה לארץ ישראל התמנה למפקד בית"ר הצעירה בתל אביב. שרת בבריגדה היהודית. לאחר מלחמת העולם השנייה פעל כשליח התנועה הלאומית במחנות העקורים באירופה, כנציב בית"ר בגרמניה, וכיו"ר ברית חרות - הצה"ר.

בשנת 1956 נבחר להנהלה העולמית של ברית חרות הצה"ר.

במלאת לו 70 שנה, בירך אותו מנחם בגין:

נפטר ב-1993 ונקבר בבית הקברות נחלת יצחק.

## לקריאה נוספת
* יוסף קיסטר (עורך), **מדם גדעון נזרעתי**, (ספר שהוצא לזכרו של גלעדי)

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:לוחמי הבריגדה היהודית
קטגוריה:רוויזיוניסטים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות נחלת יצחק
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1916
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1993
פריזיה

**פריזיה** (בהולנדית ובגרמנית: **Friesland**, פריזית: **Fryslân**) היא אזור המשתרע לאורך החוף הדרום מזרחי של הים הצפוני בהולנד מזרחה לכיוון דנמרק. פריזיה כוללת אזורים בצפון מזרח הולנד, צפון גרמניה, ודרום מערב דנמרק. מערב פריזיה חופף בקירוב את המחוז ההולנדי פריסלנד, החלק הצפוני של מחוזות צפון הולנד (הקרויים מערב פריזלנד).

מזרח פריזיה (בגרמנית: **Ostfriesland**) כולל אזורים שממוקמים בסקסוניה התחתונה, לרבות המחוזות: אאוריך, לר, וויטמונד ופריזלנד.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אירופה: אזורים
קטגוריה:גרמניה: גאוגרפיה
קטגוריה:הולנד: גאוגרפיה
קטגוריה:דנמרק: גאוגרפיה
קטגוריה:פריסלנד