open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ממלכת ג'אנג'ארו

**ג'אנג'ארו** (ידועה גם בשם **יאמה**) הייתה ממלכה קטנטנה בדרום אתיופיה. הייתה ממוקמת בין נהר האומו ובין נהר הגילגאל גיב, ממערבה גבלה בממלכת ג'ימה ובדרומה בממלכת גארו. שלושה הרים גבוהים ממוקמים בממלכה זו הר בור אמה, הר אזולו והר טובה, ובכך אפשר לזהות את מיקומה של הממלכה הקדומה.

אף על פי שהייתה אחת מהממלכות של הסידמאים, עד כיבושה על ידי אתיופיה ב-1894 לא הייתה ידועה והייתה מבודדת משכנייה. האירופאים הראשונים הגיעו לממלכה זו רק בשנת 1614 רק אחרי 1850 האזור היה ידוע יותר לזרים מחוץ לממלכה. כמה מהאנשים אשר ביקרו את הממלכה מתארים את תושבייה במילים "המהגים שלהם כלכך ברברים ומוזרים ביותר". 

## היסטוריה
ג'אנג'ארו מוזכרת לראשונה בשיר ניצחון של הקיסר יסחק הראשון. המלכים הראשונים של ג'אנג'ארו היו שייכים לשושלת האלמאם גאמה, שגורשו על ידי שבט מווה, שעל פי המסורת הגיעו מהצפון.

ב-1844 לוחמים של ממלכת ג'ימה הביסו את צבא ג'אנג'ארו, והמלך של ג'אנג'ארו נלקח כאסיר. הוא זכה לחופש רק ב-1847 והמשיך את מאבקו כנגד שכינו.

ממלכת ג'ימה כבשה חלק מג'אנג'ארו ב-1880. ויתר המלכות סופחה לממלכת שאווה על ידי סאהל מאריאם בשנת 1894 ומלכה האחרון בתור ממלכה עצמאית, אבבה באגיבו, ברח לגאראגה, אבל לבסוף נכנע לקיסר מנליק השני. בנו אבבה צ'אבסה התנצר, ואימץ את השם גאברה מאדהאן, ושירת את אתיופי שהחזיק באחוזה פיאודלית.

בעקבות הארגון המנהלי החדש שיזם הקיסר היילה סלאסי בשנת 1942 הממלכה נעשתה חלק ממחוז קאפה. האימוץ של החוקה החדשה בשנת 1995 ג'אנג'ארו נעשתה חלק ממחוז מדינת האומות, הלאומים ועמי הדרום, כיום שטח הממלכה חופך את שטחו של הפלך המיוחד יאם.

## הערות שוליים




ג'אנג'ארו
ג'אנג'ארו
ממלכת וולאיטה

**וולאיטה** הייתה ממלכה בדרום אתיופיה. הממלכה הזו סיימה את תפקידה כאשר נכבשה על ידי הקיסר האתיופי מנליק השני, המלך האחרון של וולאיטה טונה הובס, ואז וולאיטה נכבשה בשנת 1896. הממלכה אז נכללה בתוך האימפריה האתיופית. אף על פי כן, היא הייתה בעלת שלטון עצמי ונשלטה על ידי מושלים שמונו על ידי קיסר אתיופיה עד עליית החונטה הצבאית דרג ב-1974.

בעקבות הארגון המנהלי החדש שיזם הדרג הממלכה נעשתה חלק ממחוז סידאמו. בעקבות האימוץ של החוקה החדשה בשנת 1995, וולאיטה הוכנסה למדינת האומות, הלאומים ועמי הדרום, וכיום שטח וולאיטה חופף לשטחה של נפת וולאיטה.

## קישורים חיצוניים

וולאיטה
וולאיטה
ליפוט באומהורן

[שמאל|ממוזער|250px|[בית הכנסת של סגד]]
[שמאל|ממוזער|250px|כיפת בית הכנסת הגדול ב[סגד, מראה מבפנים]]
[שמאל|ממוזער|250px|בניין לויד ב[טימישוארה, כיום הרקטורט של האוניברסיטה הפוליטכנית]]
**ליפוט (לאופולד) באומהורן** (הונגרית **Baumhorn Lipót**; 
28 בדצמבר 1860 – 8 ביולי 1932) היה אדריכל יהודי הונגרי. הוא נודע בשל עשרים ושניים בתי כנסת ועשרים מבנים קהילתיים או מבני דת יהודיים אחרים שתכנן ברחבי האימפריה האוסטרו-הונגרית לפני מלחמת העולם הראשונה, ולאחריה בהונגריה. בנוסף תכנן באומהורן מבנים חילוניים שונים כמו בתי דירות, בתי ספר, בנקים ווילות.

## קורות חיים
ליפוט באומהורן נולד למשפחה יהודית בעיירה קישבר במחוז קומארום-אסטרגום, בצפון מערבה של הונגריה. לאחר סיום לימודי התיכון הריאלי בעיר גיור, נסע לווינה שם למד ב. בהמשך השתקע בבודפשט בה עבד משך 12 שנים (1883–1894) במשרד האדריכלים של אדן לכנר וגיולה פארטוש. בשנים 1893 ו־1899 השתלם באיטליה, ולאחר מכן, בשנת 1904, במרכז אירופה. באומהורן נפטר בעיירת הולדתו, קישבר, בגיל 72, ונקבר בבית העלמין היהודי המרכזי בבודפשט. על מצבתו נחקקה רשימת בתי הכנסת שבנה ותמונת הגדול מכולם – בית הכנסת של סגד.

ליפוט באומהורן היה נשוי לבלנקה לבית זינגר, בתו של זיגמונד שילר, שהיה עורך העיתון "פסטר לויד".

## בתי הכנסת
את בית הכנסת הראשון תכנן בשנת 1888 באסטרגום, מבנה שקנה לו פרסום והמשמש כיום כמכון טכני. בין בתי הכנסת שתכנן נימנים בית הכנסת ברובע פבריק בעיר טימישוארה, בית הכנסת המודרני בברשוב (1898–1901); בית הכנסת ברייקה שבקרואטיה; בתי הכנסת בסולנוק (1898–1899), בד'נד'ש (1931, כיום בית מסחר לרהיטים), באויפשט, בית הכנסת ברחוב הגדוש ד'יולה ברובע ה־13 בבודפשט – כולם בהונגריה, וכן בתי הכנסת בנובי סאד (1906, כיום אולם קונצרטים), במורסקה סובוטה שבאזור סלובניה המודרנית ובזרניאנין בסרביה. 
שנים עשר מבית הכנסת שהקים באומהורן ניצבים על תילם עד היום, ובהם בית הכנסת של סגד (1903) שבהונגריה, שבו 1,040 מקומות, הנחשב לפסגת יצירתו, אך לא כולם משמשים לייעודם המקורי.

## עבודות אחרות
*בניין "בגה" של מנהל המים בטימישוארה.
*בית הספר התיכון לבנות בטימישוארה 1901–1902.
*הבנק צ'ונגראד בסגד 1902–1903.
*בניין בנק בנובי סאד 1904.
*בית הספר ברחוב צ'אטה בבודפשט 1909–1911.
*בניין לויד, כיום הנהלת המכון הפוליטכני, בטימישוארה, 1912.

## קישורים חיצוניים

* הלקסיקון היהודי ההונגרי, בעריכת פטר אויווארי, 1929, בודפשט.
* אודות יצירתו של באומהורן.
* רות אלן גרובר, האדריכל שחיפש את אלוהים בפרטים, ארכיון הניו יורק טיימס, פורסם במקור ב-7 באפריל 1999.
* סיור בעקבות ליפוט באומהורן עם תמונת האדריכל.

## הערות שוליים

קטגוריה:אדריכלים יהודים הונגרים
קטגוריה:הונגרים חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1860
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1932
יעקב מטריקין

**יעקב מטריקין** (15 בספטמבר 1902 – 1 באוגוסט 1981) היה אדריכל ישראלי.

## רקע
נולד במרינהאוזן (רוסיה), עבר עם משפחתו לטרטו (אסטוניה) ומשם עברו לריגה (לטביה). בגלל היותו יהודי (ולמרות היותו תלמיד מצטיין) לא התקבל ללימודי אדריכלות בריגה, והוא למד באוניברסיטת אולדנברג שבגרמניה. לאחר סיום הלימודים עבד במשך שנה אצל נגר כדי ללמוד כל מה שניתן ללמוד על עץ. ואומנם, עם עלייתו ארצה נחשב לאחד המומחים בתחום זה.

בעת עלייתו ארצה דיבר רוסית, לטבית, גרמנית ועברית. אנגלית למד בארץ. הוא עלה ארצה בשנת 1924 והתיישב בירושלים, שם פגש את ציונה פלדבליט לבית בן אברהם, ממייסדי קריית ענבים, אחות "הדסה" לה נישא בשנת 1932.

## פועלו
כיהן בין השנים 1928 ועד 1951 בתפקיד ראש המחלקה הטכנית של מחלקת ההתיישבות בסוכנות היהודית. כל ההתיישבות הכפרית שעלתה על הקרקע בשנים אלו הייתה בפיקוחו ובהדרכתו. בנוסף לתכנון הכללי ולצוות המחלקה הטכנית, תכנן גם בעצמו. לאחר עזיבתו את הסוכנות פתח משרד אדריכלים בירושלים. קודם למלחמת העצמאות התמחה מטריקין גם בעיצוב ריהוט ובין השאר תכנן ויצר בשיתוף נגר ירושלמי סדרת רהיטים עבור ארמון המלך עבדאללה בירדן.
בתכנונו הקפיד ליצור הרמוניה בין הבניין והסביבה הטבעית. הוא כתב במאמר בהקשר לתכנון שלושת המצפים בנגב: "*...נוסף לאקלים המשפיע המעמיד בעיות בפני מתכנן המגורים, יש לדאוג גם להתאמת חומרי בנין ואופן ניצולם לתפקידם. תנאי האקלים מכוונים אותנו לבחירת הכוונה נכונה של הבניינים. החומרים שבהם נבחר חייבים לשמש מחיצה יעילה בין החוץ והפנים, הגנה מתמורות אטמוספיריות בקיץ ובחורף, ולסייע ביצירת אקלים פנים הנוח לחיי אדם*".
ספרייתו הפרטית כללה ספרי אדריכלות, ספרי אמנות, ספרי ארכאולוגיה, ספרים העוסקים בצמחייה ובאקלים, ספרים העוסקים בציונות וארץ ישראל. מדף מיוחד הוקצה למדע בדיוני.

יעקב מטריקין נפטר ב-1 באוגוסט 1981, ונקבר בבית הקברות בקריית ענבים.

## פרויקטים בולטים
[שמאל|ממוזער|250px|[מצודת חוקוק]]
250px|ממוזער|מצבת קבורתו
*שלושת המצפים בנגב: בית אשל, גבולות ורביבים
*המצפים בגליל: חוקוק ומצודת ביריה (בתכנון מבנים אלו השתמש בחומרים הטבעיים הנמצאים במקום: לבני בוץ בנגב ואבן בזלת בגליל). 
*חדרי אוכל במזרע, תל קציר, אפיקים (נהרס), נירים, משמרות
*בתי מרגוע באיילת השחר, בקריית ענבים (ללא המלון הגבוה העומד שם היום) ובמעלה החמישה (ללא הרחבת חדר האוכל)
*אכסניית הנוער בקריית ענבים (על שם האזרחי, נהרס)
*בית עולים, צפון תל אביב (נהרס)
*מחלבות תנובה בחיפה, תל אביב, ירושלים ורחובות.
* חדר האוכל בעין גדי (עבר הרחבה)
*בית הספר החקלאי בעין כרם (ירושלים)
*בית ספר מקיף "עמל" ברמלה
*קריית מוריה בירושלים
*המרכז המסחרי בקריית היובל בירושלים
*הכפר השוודי (ירושלים)
*בנין המקווה בנחלים.
*חבר בוועדת התכנון של הר הרצל 

## קישורים חיצוניים

* 
* עזרא פימנטל, יעקב מטריקין ותכנון היישובים הכפריים הראשונים בנגב באתר יד יצחק בן-צבי
*מיכאל יעקובסון: סיבוב בחדר האוכל בקיבוץ משמרות, באתר 'חלון אחורי', 14 באפריל 2020

## הערות שוליים

קטגוריה:אדריכלים ישראלים
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:נגרים יהודים
קטגוריה:אישים הקבורים בקריית ענבים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1902
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1981
סופרבאד - חרמן על הזמן

**סופרבאד - חרמן על הזמן** (באנגלית: **Superbad**) הוא סרט התבגרות קומי אמריקאי משנת 2007. הסרט בוים על ידי גרג מוטולה על פי תסריט מאת סת' רוגן ואוון גולדברג, בהפקתו של ג'אד אפאטאו. בסרט מככבים ג'ונה היל ומייקל סרה כסת' ואוון, שני מתבגרים ששמים לעצמם למטרה לאבד את הבתולים לפני סיום הלימודים בתיכון.

רוגן וגולדברג התחילו לפתח את התסריט כשהיו בני 13, המתבסס באופן רופף על חייהם בתיכון בוונקובר בשנות התשעים; ולדמויות הראשיות יש את אותן שמות כמו שני הכותבים. רוגן היה המועמד הראשוני לשחק את דמותו סת', אך בגלל הגיל והגודל הגופני שהשתנה עם השנים, ג'ונה היל לוהק במקומו.

עם יציאתו הסרט זכה לביקורות חיוביות, כאשר המבקרים שיבחו את הדיאלוג והכימיה בין היל וסרה. הסרט גם זכה להצלחה כלכלית, והרוויח 169 מיליון דולר בתקציב של 20 מיליון דולר. עם השנים הסרט קיבל מעמד של סרט פולחן ונחשב לאחת הקומדיות הטובות של שנות האלפיים ולאחד מסרטי התיכון הטובים בכל הזמנים.

## עלילה
אוון וסת' הם שני חברים טובים, תיכוניסטים רגע לפני סיום לימודיהם. אוון (מייקל סרה) הוא תלמיד חרוץ, שקט ובעל חרדות רבות ואילו סת' (ג'ונה היל) הוא נער קולני, חרמן ובעיקר מתעניין בסקס. השניים מחליטים לנצל את הלילה האחרון שלהם יחד, לפני הפרידה הבלתי נמנעת שכרוכה במעבר לקולג', כדי לנסות ולאבד את בתוליהם. סת' מוזמן למסיבה אצל ג'ולס (בה הוא מאוהב בסתר) והוא נענה בחיוב ומתחייב גם לספק את המשקאות האלכוהוליים למסיבה כחלק מהתוכנית לנסות ולהשכיבה. לשם השגת המשקאות האלכוהוליים הוא נאלץ להיעזר בידידם, נער חנון בשם פוגל אשר מצויד בתעודת זהות מזויפת בה נכתב כי יש לו שם יחיד - מק'לאבין.

תוכניתם של הנערים מסתבכת כאשר פוגל נקלע לשוד בעת שהוא מנסה לקנות משקאות אלכוהוליים במכולת. במהלך השוד הוא מותקף בעצמו. למקום מוזעקים שני קציני משטרה, סלייטר ומייקלס, אשר מגיעים ולוקחים את עדותם של המוכרת במכולת ושל פוגל. פוגל המבועת מציג בפניהם את תעודת הזהות המזויפת והשוטרים מאמינים לגרסתו. השוטרים מציעים לפוגל טרמפ למסיבה אך בדרך הם עוצרים במספר מקומות. אוון וסת' רואים את מכונית המשטרה מחוץ למכולת ומניחים שפוגל נעצר משום שניסה לקנות אלכוהול (בארצות הברית חל איסור גורף לקטינים מתחת לגיל 21 לקנות או לצרוך משקאות אלכוהוליים). בעודם מתלבטים מה לעשות, סת' נפגע ממכונית והנהג, כדי לפצות אותם, לוקח אותם למסיבה אחרת שם הוא מבטיח לתת להם אלכוהול. אוון וסת' מוצאים את עצמם מעורבים בקטטה במסיבה והם בורחים מהמסיבה עם משקאות אותם הצליחו לקחת איתם.

בינתיים, ניידת המשטרה שבה פוגל, סלייטר ומייקלס מקבלת קריאה להגיע לפזר את המסיבה והם נתקלים באוון וסת'. פוגל, אוון וסת' בורחים מהקצינים ומגיעים למסיבה של ג'ולס. במסיבה אוון מתחיל עם ידידתו בקה, פוגל מתחיל עם בחורה בשם ניקולה, וסת' מנסה להתחיל עם ג'ולס. סלייטר ומייקלס מגיעים למסיבה כדי לפזרה.

הסרט מסתיים כאשר פוגל הוא היחיד אשר מצליח לאבד את בתוליו עם ניקולה, אוון נהייה חבר של בקה וסת' נהייה חבר של ג'ולס.

## שחקנים

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 2007
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי נעורים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קולומביה
קטגוריה:סרטי גרג מוטולה
קטגוריה:סרטי פולחן
אנדראס הקדוש

**אנדראס הקדוש** או **אנדריאס הקדוש** (ביוונית: **Ανδρέας**) הוא אחד משנים עשר השליחים של ישו ואחיו הצעיר של פטרוס הקדוש. אנדראס הקדוש נחשב לבישוף קונסטנסינופול הראשון, ולקדוש החשוב ביותר בנצרות האורתודוקסית.

## חייו
על פי הברית החדשה, אנדראס היה בנו של יהודי בשם יונה או יוחנן (מתי 16:17; יוחנן 1:42). הוא נולד בבית צידה ליד הכנרת. אנדראס ואחיו שמעון (פטרוס) היו דייגים, וישוע פנה אליהם בעת שהיו בסירתם, בהבטיחו להם כי אם ילכו אחריו יהיו ל"דייגי אנשים" (מתי, ד, 19).. השניים אף חלקו עם ישוע בית בכפר נחום. אנדראס ותלמיד נוסף היו תלמידיו של יוחנן המטביל, והיו ראשוני ההולכים בעקבות ישוע. על פי אוסביוס מקיסריה שציטט את אוריגנס, אנדראס עבר להטיף באסיה הקטנה ובסקיתיה, והגיע בנדודיו עד אזור הים השחור; כך הפך לפטרונן של רוסיה ורומניה, שם הוא נקרא אנדריי. לפי הכרוניקה הרוסית הראשונה התיישב בקייב, שם הקים את הכנסייה האורתודוקסית הרוסית; הוא אף מינה את איסטכיס לבישוף הראשון של ביזנטיון. אנדראס נצלב בעת שהותו בעיר פטרס שביוון.

אנדראס הקדוש נחשב גם לפטרון של סקוטלנד, והעיירה הסקוטית סנט אנדרוס קרויה על שמו (שם הוא נקרא אנדרוס). צורת צליבתו של אנדראס הקדוש (צלב בצורת האות X) הביאה לקריאת צלב כזה על שמו: צלב אנדראס הקדוש, ובדגל סקוטלנד מופיעה תבנית צלב אנדראס. אנדראס נחשב גם לפטרונן הקדוש של רוסיה, אוקראינה, רומניה, יוון, ספרד וסיציליה, וכן של הערים האיטלקיות נאפולי, ראוונה, ברשה, אמלפי ומנטובה, ובנוסף של בורדו בצרפת, ברוז' בבלגיה ופטרס שביוון.

במסכת סנהדרין דף מ"ג ע"א מוזכר "נצר" כאחד התלמידים שנצלבו עם ישו, וייתכן שמדובר באנדראס הקדוש (בשל דמיון פונטי כלשהו בין השמות).
שמאל|ממוזער|200px|אנדראס הצלוב
[שמאל|ממוזער|200px|[ויטראז' של אנדראס הקדוש מאת דאגלס סטראכן, בבית התפילה סנט מרגרט בטירת אדינבורו]]

## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:שנים עשר השליחים
קטגוריה:סקוטלנד: סמלים לאומיים
קטגוריה:יהודי המאה הראשונה לפנה"ס
הומוסקדסטיות

249x249px|ממוזער|שמאל|גרף המציג שונות דומה לאורך ציר ה-X, כלומר הומוסקדסטיסיות.
ממוזער|גרף המציג שונות הולכת וגדלה ביחס ישר להתקדמות בציר ה-X, כלומר הטרוסקדסטיסיות.
בסטטיסטיקה, סדרה של משתנים מקריים היא סדרה **הומוסקדסטית**, אם לכל המשתנים המקריים יש אותה שונות. תכונה זו ידועה גם בשם **שונות הומוגנית**. עבור המקרה המשלים, בו למשתנים המקריים אין את אותה השונות, הסדרה נקראת **הטרוסקדסטית** או בעלת **שונות הטרוגנית**.

הומוסקדסטיות של המשתנים המעורבים היא הנחה נפוצה בשיטות אמידה שונוֹת, כמו בחישוב קו רגרסיה, או בניתוח שונות. במקרים בהם ההנחה לא מתקיימת, מודל הנסמך על שונות הומוגנית יאמוד באופן מוטה את רווחי הסמך, ואת ערכי ה-P, מאחר שחישוב רווח הסמך וערך ה-p נסמך על אומדן שגוי של שונויות הפרמטרים. עם זאת, האומדן של גודל הפרמטרים עצמם \hat\beta_i לא יפגע.

מקרים רבים בהם המשתנה התלוי אשר נאמד הוא משתנה של 'ספירה' (Count) אינם בעלי שוויון שונויות. זאת מאחר שמקרים אלה נוטים להפלג לפי התפלגות פואסון או לפי התפלגות בינומית שלילית. בהתפלגויות אלו, ככל שקצב ההתרחשות של המאורעות הנספרים \lambda גדול יתר כך גם השונות גדולה יותר. לדוגמה עבור ספירה של מכוניות העוברות בצומת, אשר קצב ההתפלגות במקרים אלו נוטה להתפלג פואסון, המנעד של מספר המכוניות העוברות בצומת מרכזית גדול יותר לעומת המנעד של מספר זה בצומת שאינה מרכזית.

על מנת לבחון שוויון שונויות ניתן להשתמש בשיטות גרפיות המצליבות בין ערכי המשתנים השונים המשמשים למידול, או בין ערכי המשתנים לבין השאריות (residuals) של המודל. כמו כן, ניתן להשתמש בניתוחים סטטיסטיים ייעודיים כמו מבחן לוין (Levene's test) מבחן וויט, מבחן בראוץ'-פגן ומבחן גולדפלד-קוואנדט.

## התמודדות עם הטרוסקדסטיות

כאשר מזוהה חריגה מהומסקדסטיסיות במידע המשמש לאמידת המודל, ניתן לטפל בבעיה במגוון דרכים. מן הצד של המידע המשמש לניבוי, ניתן להעביר חלק מהמשתנים טרספורמציה כך שיעמדו בהנחת שוויון השונויות. החסרון שבאפשרות זו הוא הפגיעה בפרשנות הפרמטרים של המודל, שכן ביצוע טרנספורמציה על משתנה משנה את משמעותו. מן הצד של המודל, ניתן להוסיף פרמטרים שיינסו למדל את החריגה של השונות מהומוגניות. החסרון באפשרות זו הוא הצורך במציאת מודל רלוונטי, אשר ימדל נכונה את החריגה הפרטנית מהומוסקדסטיסיות הקיימת במידע. אפשרות נוספת היא להשתמש במודלים א-פרמטריים אשר חסינים (robust) לחריגה משונויות. לדוגמה ניתן להשתמש במבחני פרמוטציות. שימוש בשיטות א-פרמטריות כמו מבחני פרמוטציות דורש לעיתים כוח מחשובי רב, ועלול להאריך משמעותית את זמן הריצה עבור מודלים מורכבים או כאלה הדנים במידול מידע רב.

## אטימולוגיה
המונח סקדסטיסיות (באנגלית Skedasticity) מגיע מהמונח (skedánnymi) אשר פירושו ביוונית עתיקה לפזר.

## ראו גם
* סטטיסטיקה חסינה
* שיטת הריבועים הפחותים
* נראות מקסימלית
* מבחן הכדוריות של מאוצ'לי

## קישורים חיצוניים

* https://web.archive.org/web/20071124052859/http://www.qsarworld.com/qsar-statistics-homoscedasticity.php
* 
קטגוריה:תורת ההסתברות
קטגוריה:סטטיסטיקה
לה גולט

**לה גולט** (בערבית: **حلق الوادي**, חלק אלואדי; בצרפתית: **La Goulette**) היא עיר בתוניסיה, חלק מנמל העיר תוניס. לה גולט נמצאת כ-10 ק"מ מתוניס ומחוברת אליה בסוללה שעוברת דרך אגם תוניס. מבצר הקסבה של לה-גולט נבנה על ידי קרל החמישי ב-1535. העיר נכבשה על ידי העות'מאנים ב-1574. ב-1881 הפכו הכובשים הצרפתים את אזור המבצר לעיר עצמאית. בתקופת הכיבוש הגרמני במלחמת העולם השנייה הוקם בה מחנה ריכוז ועבודה בכפייה של יהודים. קודם לעצמאות תוניסיה ב-1956 התגוררו בעיר בעיקר תושבים ממוצא אירופי (בייחוד איטלקים). נכון ל-2004 מתגוררים בעיר 28,407 תושבים.

## יהדות לה גולט

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

קטגוריה:תוניסיה: ערים
קטגוריה:תוניסיה: ערי חוף
קטגוריה:תוניסיה: ערי נמל
אנצ'בדזה

[שמאל|ממוזער|250px|[שלט אצולה|שלט האצולה של משפחת אנצ'בדזה]]
**אנצַ'בַּדזה** (בגאורגית: **ანჩაბაძე**) הידועים גם כ**אצ'בּה** (באבחזית: **А́чба**) היא משפחה אבחזית-גאורגית ומשפחת אצולה אבחזית הוותיקה ביותר ששרדה עד היום.

שורשיה המשוערים של המשפחה נעוצים בתחילת ימי הביניים בתקופת שלטונה של השושלת ששלטה על אבסגיה. לאחר ההפרדות מהממלכה הגאורגית המאוחדת במאה החמש עשרה, הייתה אבחזיה תחת השפעה עות'מאנית והאסלאם, מספר חברי המשפחה נאלצו לפלוש לשטחי הממלכה המזרח גאורגית, כארתלי-קאחתי. כך הם יצרו ענפים ראשיים של נסיכים: הענף האבחזי של נסיכי אנצ'בדזה, בית מאצ'בלי מכארתלי, בית אבחזי מקאחתי. כל ענפי המשפחה השתלבו, מאוחר יותר, עם סיפוח גאורגיה על ידי האימפריה הרוסית, באצולה הנסיכית (קניאז) של האימפריה הרוסית, כאשר מאצ'אבלי ואבחזי השתלבו ב־1826/1850 ואנצ'בדזה בשנת 1903.

צאצאי המשפחה ששרדו מתגוררים כיום באבחזיה ובטביליסי, ונושאים בשם המשפחה אצ'בה ואנצ'בדזה.

## הערות שוליים

קטגוריה:אבחזיה: אצולה
קטגוריה:בתי אצולה רוסיים
קטגוריה:ממלכת גאורגיה
קטגוריה:אבחזים
קטגוריה:בתי אצולה גאורגיים
מסווה

ממוזער|תחפושת (הסוואה) שואל החידות
**מסווה** הוא כל דבר שמסתיר או משנה את המראה של האדם הפיזי, כולל פאה, משקפיים, איפור, תלבושות ועוד. הסוואה היא סוג של מסווה, כאשר ניתן גם להסוות חפצים כדי להסתיר את ייעודם האמיתי.

מסווה משמש בעיקר פושעים וסוכנים חשאיים המבקשים להימנע מזיהוי, אדם שעובד בסוכנות מסוימת ומנסה להשיג מידע עלול ללכת 'סמוי' כדי לקבל מידע בלי להיות מוכר על ידי הציבור; אדם או סלבריטי ידוע יכול ללכת 'בעילום שם' כדי להימנע מתשומת לב של עיתונות לא רצויה.
בספרי קומיקס וסרטים ההסוואות משמשים גיבורי על ובמדע בדיוני על ידי חייזרים, בנוסף גם להתחפש במסווה או בתחפושת חקיינית או תואמת זו מסורת בליל כל הקדושים.

## בספרות הבדיונית
בספרי קומיקס וגיבורי על, הסוואות משמשות להסתיר את הזהות הסודית ולשמור כוחות מיוחדים בסוד מאנשים רגילים. לדוגמה, סופרמן מציג את עצמו כקלארק קנט, וספיידרמן מסווה את עצמו בתחפושת, כך שהוא לא יכול להיות מוכר כפיטר פארקר.

במדע בדיוני, חייזרים לעיתים קרובות מסווים את עצמם במראה אנושי בלבישת "חליפות אנושיות" כתחפושות.

בשירה האפית, אודיסאוס משתמש במסווה של קבצן כדי לבחון את נאמנותם של המשפחה שלו ומשרתיו כששב ממסע של 10 שנים.

לפעמים הסוואות משמשות בפעילויות פליליות ובריגול, זהו דימוי נפוץ בספרות בלשית ובסיפורי ריגול. שרלוק הולמס לעיתים קרובות התחפש למישהו אחר כדי שלא יזוהה.

כמו כן, קליי קאמל, אחד מהאויבים של הקוסם מנדרייק נחשב אמן התחפושות, כי הוא מסוגל לחקות כל אחד ולשנות את המראה שלו בשניות.

## ראו גם
* אלטר אגו
* נשף מסכות
* מסכה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:הונאה
קטגוריה:הסוואה
קטגוריה:מרגלים
אמנות הרעש

[ממוזער|שמאל|200px|[לואיג'י רוסולו, תצלום משנת 1916.]]
"**אמנות הרעש**" (באיטלקית: **L'arte dei rumori**) הוא מניפסט שנכתב כמכתב בשנת 1913 בידי המוזיקאי לואיג'י רוסולו (Luigi Russolo) עבור המוזיקאי בלילה פראטלה (Balilla Pratella). המניפסט דן בחשיבותה של המוזיקה האלקטרונית כאמצעי לכינון מחדש של המוזיקה בעידן הפוטוריסטי. 

## תקציר המניפסט
המוזיקה העתיקה הייתה פשוטה ובוצעה בכלים פשוטים. בתרבויות העתיקות נחשבה המוזיקה כקדושה והיא נשמרה עבור טקסים פולחניים. ביוון העתיקה התבססה התאוריה המוזיקלית על המתמטיקה של פיתגורס, שלא אפשרה את היעדרה של הרמוניה. בתקופת ימי הביניים שונתה ועוצבה התאוריה היוונית, מה שהוביל למוזיקה כדוגמת המזמורים הגרגוריאנים. רוסולו מציין כי בתקופה זו המוזיקה נתפשה בצורה צרה כ"נפרשת בזמן" והאקורדים עדיין לא היו קיימים.

רוסולו מתייחס אל האקורד כאל "צליל שלם" - חלקים נפרדים הנכפפים אל כוליות שלמה. הוא מציין כי האקורד התפתח באופן הדרגתי, ראשית במעבר בין האקורד המשולש הקונסוננטי אל הדיסוננס המאפיין את המוזיקה ה"עכשווית" של המאה ה-20. בעוד המוזיקה העתיקה נסתה ליצור צליל מתוק וטהור, נזקקו המוזיקאים במהלך השנים לצליל מורכב יותר, בחפשם אחר אקורדים דיסוננטיים. צלילים אלו התקרבו אל "צלילי הרעש".

רוסולו משווה בין התפתחות המוזיקה לבין התפתחות והתפשטות המכונות. סביבת העבודה שלנו הולכת ומתמלאת בצלילי המכונות, דבר המעודד את המוזיקאים ליצור "פוליפוניה מורכבת", במטרה לעורר רגשות ולאתגר את חושינו. הוא מציין כי המוזיקה התפתחה לכיוון זה בחיפושה אחר גיוון בטונים ובגוון המוזיקלי שלהם.

על פי רוסולו, צליל מוזיקלי מוגבל במגוון הטונים שבו. בתזמורת מחולקים הכלים לארבע קטגוריות מרכזיות: כלי קשת, כלי נשיפה מעץ, כלי נשיפה ממתכת וכלי הקשה. רוסולו מבקש לשבור מסגרת זו באמצעות המגוון הבלתי מוגבל של "רעשים צליליים". בנוסף, הטכנולוגיה תאפשר לנו להפעיל מניפולציות שונות עליהם, בצורה שלא התאפשרה על ידי שימוש באמצעים מוזיקליים קודמים.

רוסולו מפרט שיש משפחות של צלילים שישרתו את התזמורת העתידית:

# שאגות, רעמים, התפוצצויות, שאגות מושתקות, התנגשויות, פצצות.
# שריקות, צפצופים, נשיפות.
# לחישות, מלמולים, המהומים, רטינות, גרגורים.
# גירוד, שבירה, רשרושים, המהומים, פיצוח, שיפשוף. 
#רעשים שנוצרו על ידי הקשה במתכת, עץ, עור, אבנים, חרס וכו'.
# קולות של חיות ובני אדם, צרחות, צווחות, יבבות, לגלוג, יללות, להג מוות, התייפחויות.

## קישורים חיצוניים
*"אמנות הרעש" תרגום המניפסט לאנגלית מאתר "120 שנים של מוזיקה".
*מוזיקה פוטוריסטית, אתר "120 שנה של מוזיקה אלקטרונית" (באנגלית).

קטגוריה:פוטוריזם
קטגוריה:מוזיקה ניסיונית
הרובע העשירי של פריז

**הרובע העשירי של פריז** (בצרפתית: **Xe arrondissement**), הממוקם בגדה הימנית, הוא אחד מעשרים הרבעים של פריז, צרפת. ברובע נמצאות שתיים משש תחנות הרכבת הגדולות של פריז: גאר די נור וגאר דה ל'אסט. במשך המאה ה-19, היו תחנות אלה מהעמוסות באירופה.
הרובע העשירי מאכלס חלק גדול מתעלת סן מרטן, המקשרת את נהר הסן לחלקים הצפוניים של פריז.
שטח הקרקע של הרובע הוא 2.892 קמ"ר.

## דמוגרפיה
שיא צפיפות האוכלוסין ברובע העשירי היה בשנת 1881, אז הגיע מספר התושבים ל-159,809 (55,259 תושבים לקמ"ר). כיום, הרובע נותר צפוף מאוד הן בתושבים והן בפעילות עסקית, עם 81,926 תושבים (נכון ל-2022) ו-71,962 משרות על פי מפקד האוכלוסין משנת 1999.

### היסטוריה של צפיפות אוכלוסין

## הרבעים הפנימיים
כל אחד מעשרים הרבעים של פריז מחולק בעצמו לארבעה רבעים (*quartiers*). הרבעים הפנימיים של הרובע העשירי הם:
* **רובע סן-וַנְסָן-דה-פּוֹל** (Quartier Saint-Vincent-de-Paul)
* **רובע פּוֹרט-סן-דֵנִי** (Quartier de la Porte-Saint-Denis)
* **רובע פּוֹרט-סן-מַרְטָן** (Quartier de la Porte-Saint-Martin)
* **רובע ל'אוֹפִּיטל-סן-לוּאִי** (Quartier de l'Hôpital-Saint-Louis)

## עיריית הרובע העשירי
עיריית הרובע שוכנת ברחוב פוּבּוּרג-סן-מרטן ׁ(Rue du Faubourg-Saint-Martin) מספר 72.

בשנת 1800 היה המבנה בו שוכנת העירייה שייך לעיריית הרובע החמישי של אותם ימים, שהועברה לבית הדין (פרסביסטרים) של כנסיית סן-לורָן ׁ(Saint-Laurent) ברחוב דה בּוֹנדי (Rue de Bondy) מספר 20 (כיום, רחוב רנה-בּוּלַנְזֵ'ה - Rue René-Boulanger). בשנת 1811 הועברו השירותים המוניציפליים לרחוב דה-לה-גראן-או-בל (Rue de la Grange-aux-Belles) מספר 2 (כיום, רחוב לנקרי Rue de Lancry מספר 32). בשנת 1823 שוב הועבר האתר לרחוב תֶבֶנוֹ (Rue Thévenot) מספר 24, וב-1832 חזר לרחוב בונדי. לבסוף, ב-1 ביולי 1849 התמקמה העירייה בקסרקטינים הגדולים והישנים של המשמר העירוני, ברחוב פוּבּוּרג-סן-מרטָן, ושם נבנה משכנה כיום.

## נוף עירוני
[שמאל|ממוזער|250px|[כנסיית סן לורן בהצטלבות הרחובות פובורג-סן-מרטן ושדרות סבסטופול, ברובע העשירי של פריז]]
* תעלת סן מרטן
* גאר דה ל'אסט
* גאר די נור
* פסאז' בראדי- Passage Brady
* פסאז' די פראדו - Passage du Prado
* שער סן דני
* שער סן מרטן - Porte Saint-Martin
* כנסיית סן לורן - Église Saint-Laurent de Paris
* כנסיית סן ונסן דה פול - Église Saint-Vincent-de-Paul de Paris
* כיכר הרפובליקה
* שדרת מג'נטה - Boulevard de Magenta
* שדרת לה שאפל - Boulevard de la Chapelle
* שדרת סטרסבורג - Boulevard de Strasbourg
* שדרת לה וילט - Boulevard de la Villette
* כיכר ז'אק-בונסרז'אן (Place Jacques-Bonsergent) הקרויה על שמו של איש תנועת ההתנגדות הצרפתית ז'אק בונסרז'אן, שנרצח על ידי הנאצים ב-23 בדצמבר 1940 בשדרת מגנטה מספר 3.

## קישורים חיצוניים

* 

*
10
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1860
אמאטוני

**אמאטוּני** (בארמנית: **Ամատունի**) הייתה משפחת אצילים ארמנית שעקבותיה נמצאו בשלהי העת העתיקה כאשר הם שלטו על מחוז אראגאטסון ומקום מושבם היה באושקן (Օշական). באמצע המאה השמינית, מספר חברים של המשפחה היגרו לאזורים שהיו בשליטת האימפריה הביזנטית, וענף של המשפחה השתלט על ארטז, מחוז בוספוראקאן (Վասպուրական), עם מצודת מאקו כמרכזה, שם שלטו כוואסלים תחת בית ארטסוני (Արծրունիներ). 

מאוחר יותר עברו צאצאים של המשפחה לממלכה הגאורגית המאוחדת. בשנת 1784 התקבלו אמאטוני בשם סארקיס ובניו כאצילים, נסיכים, תחת שלטונו של ארקלה השני. לאחר סיפוח גאורגיה על ידי האימפריה הרוסית אושר למשפחה, ב-25 במרץ 1826, לשאת את התואר קניאז.

## הערות שוליים

קטגוריה:גאורגיה: אצולה
קטגוריה:ארמניה: היסטוריה
קטגוריה:אצולה רוסית
קטגוריה:ממלכת גאורגיה
קטגוריה:בתי אצולה
סנאים דואים

**סנאים דואים** (שם מדעי: Pteromyini) הוא שבט במשפחת הסנאיים ובתת המשפחה סנאים. השבט מונה כ-15 סוגים.

## מבנה גוף
אורך גופם של הסנאים הדואים הוא 19–28 ס"מ וזנבם הארוך והשעיר מגיע לאורך 14–24 ס"מ. בצדי גופם יש קרום המחבר את הרגליים הקדמיות לאחוריות, ובהיותו מתוח הוא משמש כקרום דאייה משובח (נקרא פטגיון). בעזרת קרום זה הסנאים קופצים ודואים מעץ לעץ עד למרחק של 30–40 מטר. ישנם מינים, אשר ביכולתם לדאות גם למרחקים של עד 450 מטר, אולם מספרם של אלו מועט.

על הקרקע סנאים אלה איטיים מבני מינם הרגילים, אך על העצים הם נעים וקופצים בזריזות רבה.

## מיון
*שבט Pteromyini - **סנאים דואים** - בעבר תת-משפחה נפרדת

## ראו גם
*סנאיים
*סנאי
*גלשנאים
*כיסנאי דואה

## קישורים חיצוניים

* סרטון המראה את מעופם מבית ערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק באתר YouTube

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1855
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון פרידריך פון ברנדט
ד'תתקנ"ז

## אירועים
* כ"ב בכסלו – פורעים התנפלו על ביתו של רבי אלעזר מגרמייזא, רצחו את אשתו ושתי בנותיו ופצעו אותו ואת בנו.

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
יואב בן דב (אמן)

שמאל|ממוזער|250px|"ביחד", מרה ויואב בן דב, מתוך התערוכה "ביחד"
שמאל|ממוזער|150px|"מטה", 2007, עץ ועופרת, מתוך התערוכה "רעה"
**יואב בן דב** (נולד ב-1967) הוא אמן ישראלי רב-תחומי.

## ביוגרפיה
בן דב נולד למשפחת אמנים וגדל בצל אמנים ידועים בעין הוד כגון מרסל ינקו, אברהם בזק, מיכאל גרוס ואורי ליפשיץ. את עבודתו הראשונה מכר בן דב בגיל 17 למנצח האופרה של ברלין. לאחר שירות צבאי בחיל התותחנים נסע בן דב לאיטליה ולמד אמנות בפירנצה. לאחר מכן, המשיך בלימודי עיצוב במכון טכנולוגי חולון ובבית הספר בצלאל בירושלים.

עבודותיו של בן דב מאופיינות במוטיבים הקשורים באדמה ובטבע, ורבות מהן עוסקות בארץ ישראל הישנה, וכוללות דימויים המשלבים בין נופים קדומים לסביבה המודרנית.

ב-2012 זכה בן דב ב"פרס ליצירה בתחום הציונות", בשנה הראשונה בה הוא מחולק.

נכון לשנת 2009, בן דב חי ועובד ביפו.

## תערוכות נבחרות
* 1994 - "מקום", גלריה טובה אוסמן, תל אביב
* 1994 - "הביאנלה ה-3 לפיסול", עין הוד
* 1996 - "אמנים שולחים שלום", מוזיאון ארץ ישראל, תל אביב
* 1997 - "מיניארטורה", המרכז לאמנות ויזואלית גוביו, איטליה
* 1998 - "מאין באנו ולאן אנחנו הולכים", מוזיאון פתח תקווה לאמנות
* 1998 - "סימני דרך", גלריה בית הבד, עין הוד
* 1998 - "ציורים", המומחה חלל אלטרנטיבי לתערוכות, תל אביב
* 1999 - "חיריה במוזיאון", ביתן הלנה רובינשטיין, תל אביב
* 1999 - "חיטה", גלריה אנגל, תל אביב
* 1999 - "רימון", גלריה אנגל, תל אביב
* 2000 - "צבר", גלריה אנגל, תל אביב
* 2001 - "חיות אבנים אדמה", מוזיאון בר-דוד, קיבוץ ברעם
* 2002 - "בית הבד", מוזיאון ינקו דאדא, עין הוד
* 2002 - "זית", גלריה אנגל, תל אביב
* 2005 - "בית", גלריה אנגל, תל אביב
* 2006 - "ביחד", גלריה אנגל, תל אביב
* 2007 - "רֹעה", גלריה אנגל, תל אביב
* 2008 - ירח נגה, חלון נגה היקרה, יפו
* 2008 - אוהבים אמנות, מיצב ברחוב רוטשילד, (אוצרת: מורן שוב)
* 2008 - "נלבישך שמלת בטון ומלט", תערוכה קבוצתית, גלריה דנה
* 2008 - ..."וצדיק באמונתו יחיה", יריד ארט ירושלים
* 2010 - "שפה לדבר", גלריה אנגל, תל אביב
* 2012 - "דיוקנאות", גלריה אנגל, תל אביב

## קישורים חיצוניים
* יואב בן דב, באתר גלריה אנגל
* יואב בן דב, באתר מוזיאון ישראל
* 
* 

קטגוריה:אמנים ישראלים
קטגוריה:בוגרי המכון הטכנולוגי חולון HIT
קטגוריה:בוגרי בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב
קטגוריה:זוכי פרס היצירה בתחום הציונות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1967
פרספוליס (ספר)

**פרספוליס** (בצרפתית: **Persepolis**) היא סדרת רומנים גרפיים אוטוביוגרפיים בת ארבעה כרכים פרי עטה של הסופרת והמאיירת ילידת איראן מרג'אן סטראפי. הספר הראשון בסדרה ראה אור בשנת 2000 בצרפת בהוצאת "*L'Association*" הצרפתית. הספר זכה להצלחה רבה הן בצרפת והן מחוץ לה ותורגם לשפות רבות ובהן לעברית.

## עלילה
הספר מספר את סיפור ילדותה של הסופרת והמאיירת, מרג'אן סטראפי. מרג'י בת העשר, נולדה למשפחת מוסלמית שיעית חילונית, בת המעמד הבינוני.

בני המשפחה, המתגוררים בטהראן בירת איראן חווים על בשרם את המהפכה. ההורים הסוציאליסטים תומכים במחנה השמאל ושואפים לסיום משטרו של השאה מוחמד רזה פהלווי בו הם רואים דיקטטורה וייסוד משטר דמוקרטי באיראן. אמה הפמיניסטית יוצאת להפגין בהפגנות רבות.

השאה אמנם מודח, אך במקומו עולה לשלטון האייתולה רוחאללה ח'ומייני. ח'ומייני משנה את הגדרתה של איראן כמדינה ממונארכיה אוטוקרטית, פרו-מערבית הופכת איראן לרפובליקה אסלאמית תיאוקרטית.

ח'ומייני קובע את השריעה כחוק העליון במדינה. בעקבות כך, נפגע חופש האזרח האיראני לחיות את חייו כרצונו ומעמד האישה יורד משמעותית בהשוואה לתקופת השאה. החוקים החדשים כופים למעשה, את האסלאם על כל אזרחי המדינה (מוסלמים ולא מוסלמים) והופכים את האזרח האיראני למשועבד לדת.

הספר מתאר את חייה של מרג'י לאחר המהפכה האסלמית על רקע מלחמת איראן–עיראק והשינויים המהותיים העוברים על המדינה, ועל מרג'י עצמה, בתקופה זו. הספר הראשון, מסתיים בעזיבתה של מרג'י בת ה-14 את איראן. מרג'י נשלחת על ידי הוריה לאוסטריה ובעמוד האחרון בספר הראשון, נראית מרג'י כשהיא בשדה התעופה מתבוננת בעצב מבעד חלון הזכוכית המפריד בינה, באולם הנוסעים ובין הוריה אשר נשארים באולם המלווים.

הכרכים הבאים, עוסקים בחייה של מרג'י בגלות והסתגלותה למקום מגוריה החדש.

## הצלחה
הספר הראשון בסדרה נחל הצלחה כבירה, וכך גם ספרי ההמשך שלו. הספרים תורגמו לשלוש-עשרה שפות, בהן: אנגלית, ספרדית, פורטוגזית, גרמנית, יוונית ועברית.

בישראל, אוחדו שני הכרכים הראשונים בסדרה לספר אחד תחת השם "**פרספוליס - סיפורה של ילדות**". הספר תורגם על ידי ראובן מירן, נערך על ידי שרי גוטמן ויצא לאור בנובמבר 2005 בהוצאת אחוזת בית. סטראפי כתבה הקדשה אישית לקוראי המהדורה העברית של ספרה והביעה את רצונה לבקר בישראל, אך הסבירה כי למען ביטחון הוריה אשר עדיין מתגוררים באיראן היא אינה יכולה לממש זאת. גם בישראל, זכה הספר לשבחים רבים ממבקרי הספרות וקוראים נלהבים.

הספר השני הכולל את הכרכים השלישי והרביעי של המהדורה הצרפתית המקורית יצא לאור בעברית במאי 2009 תחת השם "**פרספוליס 2 - סיפורו של המסע הביתה**". הוא תורגם על ידי אביטל ענבר (הוצאת אחוזת בית, מאי 2009)

בשנת 2007 יצא סרט האנימציה "פרספוליס", בבימויים של מרג'אן סטראפי, כותבת הספר ווינסנט פארונו. בתפקידי דיבוב ראשיים השתתפו השחקנים הידועים: קתרין דנב (בתפקיד האם) ובתה קיארה מסטוריאני (בתפקיד מרג'י), דניאל דארייה (בתפקיד הסבתא) וסימון אבקאריאן (בתפקיד האב). הסרט התמודד על פרס דקל הזהב בפסטיבל הסרטים בקאן. בפסטיבל זה, הסרט זכה אמנם בפרס חביב השופטים בלבד אך בפסטיבל הסרטים בלונדון זכה בפרס הגראנד פרי היוקרתי.

## קישורים חיצוניים

*דף הספר באתר הוצאת אחוזת בית
*דף הספר, באתר "סימניה"
*"פרספוליס- סיפורה של ילדות", באתר "טקסט"
* 
*דבי סער, "את המנגינה הזו אי אפשר להפסיק", תופרת מילים
* 
* 
* על כתביה, מתי שמואלוף
* .
* 

קטגוריה:אוטוביוגרפיות
קטגוריה:ספרים צרפתיים
קטגוריה:ספרי 2000
קטגוריה:המהפכה האיראנית בתרבות
קטגוריה:נשים באיראן
קטגוריה:ספרים שצונזרו
קטגוריה:סדרות רומנים גרפיים
ד'תתקנ"ו

## אירועים
* במגנצא מתכנסת ועידת רבני גרמניה המתקנת את **[[תקנות שו"ם]]**
* בשפייר פורצות פרעות כנגד הקהילה היהודית, ובהן נרצח בין השאר ריב"א הבחור, נכדו של ריב"א

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ד'תתקנ"ד

## אירועים

## נולדו
* הרמב"ן (לפי הספר "צמח דוד" לרבי דוד גאנז), מגדולי חכמי ספרד במאה ה-13, מחבר פירוש לתורה וחידושים על התלמוד, פוסק הלכה, ומקובל. (נפטר בי"א בניסן ה'ל')

## נפטרו

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ד'תתקנ"ג

## אירועים
## נולדו
## נפטרו
* רבי יצחק בן אבא מארי, פוסק הלכה מחכמי פרובנס ומחבר ספר העיטור. (נולד בד'תתפ"ב)

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ד'תתקנ"א

## אירועים

* פרעות ביהודי אנגליה על ידי הצלבנים היוצאים להילחם במוסלמים בארץ ישראל.
*י אדר א' - טבח ביהודי נורוויץ' 
* י"א אדר א'  - טבח ביהודי סטמפורד ביום השוק 
* כ' אדר ב' - טבח ביהודי דנסטיבל וביורי סנט אדמונס

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ד'תתקמ"ט

## אירועים
* ל' בחשוון – הפעם האחרונה שזמן שאלת גשמים בגולה התחיל בחודש חשוון.
* ב' בטבת – הפעם האחרונה שתקופת שמואל נפלה בתאריך זה
* י"ט באלול – בעת הכתרת ריצ'רד הראשון למלך אנגליה בכנסיית וסמינסטר בלונדון, פרצו פרעות נגד יהודי העיר.
* רבי זכריה בן יהודה אגמאתי החל לחבר את ספרו על הלכות רב אלפס, המכונה "ספר הנר".

## נולדו
## נפטרו
* י"ט באלול – רבי יעקב מאורליינש, מבעלי התוספות נהרג על קידוש השם בפרעות בלונדון.

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ד'תתקמ"ז

## אירועים
* כ"ו בתמוז – סלאח א-דין מנצח את הצלבנים בקרב קרני חיטין

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ד'תתקמ"ח

## אירועים
* כ"ח בתשרי – ממלכת ירושלים הצלבנית נכנעת לצלאח א-דין
* כ"ד באדר ב' - הפעם האחרונה שתקופת שמואל נפלה בתאריך זה

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ד'תתקמ"ו

## אירועים

## נולדו
* כ"ח בסיוון – רבי אברהם בן הרמב"ם, פרשן תורת אביו הרמב"ם, הוגה דעות, נגיד יהודי מצרים ומנהיג זרם חסידי מצרים. (נפטר בי"ח בכסלו ד'תתקצ"ח)

## נפטרו
* רבי זרחיה הלוי, פרשן התלמוד, פוסק ופייטן מחכמי פרובנס. נודע בחיבורו ספר המאור הכולל השגות על הלכות רב אלפס לרי"ף.

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ד'תתקמ"ד

## אירועים

## נולדו

## נפטרו
* רבי אלחנן בן יצחק, פרשן תלמוד ופייטן מבעלי התוספות, בנו של ר"י הזקן, נהרג על קידוש השם בפרעות.

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ד'תתק"ן

## אירועים
* ז' בניסן – טבח יהודי העיר יורק שבממלכת אנגליה

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ד'תתקמ"ב

## אירועים
* גירוש צרפת: פיליפ השני, מלך צרפת מורה על גירוש כל היהודים מתחומי ממלכתו. זהו הגירוש הראשון בשרשרת גירושים בצרפת לאורך 200 השנים הבאות.

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ד'תתקל"ח

## אירועים
* כתיבת הלכות קידוש החודש בספר זמנים, במשנה תורה לרמב"ם
## נולדו
## נפטרו
## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ד'תתקל"ז

## אירועים
* הרמב"ם כותב את ההקדמה לחיבורו הגדול משנה תורה

## נולדו

## נפטרו
* י"ג באב – אמלריך הראשון, מלך ממלכת ירושלים הצלבנית

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ד'תתקל"ה

## אירועים

## נולדו

## נפטרו
* רבנו אפרים מרגנשבורג, מראשוני בעלי התוספות בגרמניה, פרשן תלמוד, פוסק, דיין ופייטן, תלמיד חבר של רבנו תם.

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ד'תתקל"א

## אירועים
* כ' בסיוון – עלילת הדם בבלואה: בשל עלילת דם, הועלו על המוקד 31 מיהודי העיר בלואה שבצרפת, לאחר שהואשמו בהריגתו של נער נוצרי. נקבעה תענית לזכר המאורע ואף נכתבו עליו סליחות.

## נולדו

## נפטרו
* ד' בתמוז – רבנו תם, ראש בעלי התוספות, גדול הדור ביהדות צרפת ואשכנז, פרשן תלמוד, פוסק, וכן פייטן ומדקדק.

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ד'תתקכ"ט

לדעת רוב הראשונים זו שנת היובל.
## אירועים
* כ"ו באדר ב' – הפעם האחרונה שברכת החמה חלה בתאריך זה

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה

## הערות שוליים
ד'תתקכ"ח

## אירועים
*הרמב"ם גמר את פירושו למשנה בהיותו בן שלושים שנה, בעת שכבר היה במצרים.

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ד'תתקכ"ז

## אירועים

## נולדו

## נפטרו
* א' באדר א' - רבי אברהם אבן עזרא - בן תקופת תור הזהב בספרד, עסק במגוון רחב של נושאים. מהבולטים בהוגים היהודים בימי הביניים (יש אומרים שנפטר בד'תתקכ"ד).

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ד'תתקכ"ו

## אירועים
* הרמב"ם מגיע למצרים

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ד'תתקכ"ה

## אירועים
ג' בסיון – הרמב"ם הגיע לארץ ישראל, לנמל עכו

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ד'תתקי"ט

## אירועים
* י"ד בטבת – רבי אברהם אבן עזרא מקבל בחלום הלילה את "איגרת השבת"
* ד' בשבט – הפעם הראשונה שתקופת שמואל חלה בתאריך זה

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ד'תתקכ"ג

## אירועים

## נולדו

## נפטרו
* א' בתשרי – מליסנדה, מלכת ממלכת ירושלים הצלבנית

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ד'תתקי"ב

## אירועים

## נולדו

## נפטרו
* כ"ד בתשרי – לוי הלוי החבר, שליח ציבור וחזן בית הכנסת הירושלמי בנוסח ארץ ישראל בפוסטאט ופייטן, אביו של ידותון הלוי החבר.
* כ' באדר – משה הלוי בן לוי, סוחר ומנהיג הקהילה היהודית בקליוב  שבמצרים, בנו של לוי החבר ואחיו של ידותון החבר.

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה

## הערות שוליים
ד'תתק"ז

## אירועים
* פרעות מסע הצלב השני ביהדות צרפת וגרמניה
** כ"ב באדר – פרעות ביהודי וירצבורג בעקבות עלילת דם עקב גילוי גופת נוצרי בנהר.
** כ' בניסן – הפרעות התפשטו מוירצבורג לקהילות רבות באזור.
** ז' בסיוון – פרעות ביהודי רמרו, ובהן כמעט נרצח רבנו תם

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ד'תתק"ו

## אירועים
* בחודשי הקיץ החלו רדיפות כנגד יהודי גרמניה וצרפת, בעת ההכנות למסע הצלב השני.

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ד'תתק"ג

## אירועים
* כ"ג בטבת – רבי מנחם בן שלמה משלים את כתיבת ספרו "אבן בחן" על הדקדוק העברי.

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ד'תתק"א

## אירועים
* ו' בסיוון – רבי יהודה הלוי יוצא מאלכסנדריה בספינה לכיוון ארץ ישראל.

## נולדו

## נפטרו
* ל' בניסן – רבי יוסף אבן מיגאש, ראש ישיבה ופוסק בספרד, תלמידו של הרי"ף.
* חודש אב – רבי יהודה הלוי, משורר, פייטן ופילוסוף מגדולי תור הזהב בספרד, מחבר ספר הכוזרי.

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ד'תת"ק

## אירועים
* כ"ה באלול – רבי יהודה הלוי הגיע לאלכסנדריה במהלך מסעו לארץ ישראל

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ד'תתצ"ט

## אירועים
* רבי מנחם בן שלמה משלים את חיבורו מדרש שכל טוב על התורה.

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ד'תתצ"ח

## אירועים

## נולדו
[שמאל|100px|ממוזער|[הרמב"ם]]
* י"ד בניסן – רבי משה בן מימון (הרמב"ם), "הנשר הגדול", שנחשב לאחד מגדולי הפוסקים וההוגים היהודיים בכל הדורות. 

## נפטרו

## לוח שנה

### מאפייני לוח השנה
ג'וזפה טורנאטורה

**ג'וזפה טורנאטורה** (באיטלקית: **Giuseppe Tornatore**, נולד ב-27 במאי 1956) הוא במאי איטלקי זוכה פרס אוסקר לסרט הבינלאומי הטוב ביותר לשנת 1990.

## ביוגרפיה
טורנאטורה נולד בכפר בגריה ליד פאלרמו שבסיציליה, איטליה. גילה עניין בתיאטרון ומשחק מגיל 16. בהמשך החל להתעניין בקולנוע. סרטו הראשון היה סרט תיעודי בשם Le minoranze etniche in Sicilia (המיעוטים האתניים בסיציליה) אשר זכה בפרס בפסטיבל סאלרנו. לאחר מכן הועסק על ידי חברת הטלוויזיה הציבורית של איטליה RAI. סרטו הקולנועי הראשון באורך מלא - Il Camorrista - יצא לאקרנים בשנת 1985.
פרסומו העיקרי בא בעקבות הסרט סינמה פרדיסו העוסק בשובו של במאי סרטים מצליח לעיירת הולדתו בסיציליה להלוויית מורו וחברו, ובהעלאת הזכרונות על ילדותו ונעוריו באותה העיירה. הסרט זכה בפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר וכן בפרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר. סרטיו הבאים לא הצליחו לשחזר הצלחה זו.

## סרטים
* 1984 Cento giorni a Palermo ("מאה ימים בפאלרמו", תסריטאי בלבד)
* 1985 Il Camorrista ("איש הקאמורה")
* 1989 סינמה פרדיסו
* 1991 Stanno tutti bene ("כולם בסדר")
* 1993 La domenica specialmente ("במיוחד ביום ראשון")
* 1994 Una pura formalità ("רק עניין פורמלי")
* 1995 L'uomo delle stelle ("איש הכוכבים")
* 1995 Lo schermo a tre punte ("המסך משולש הקצוות" סרט תיעודי)
* 1996 Ritratti d'autore: seconda serie (סרט תיעודי)
* 1998 La leggenda del pianista sull'oceano ("אגדת הפסנתרן על האוקיינוס")
* 2000 מלנה
* 2000 Il Manoscritto del principe ("כתב היד של הנסיך", מפיק בלבד)
* 2006 La Sconosciuta ("אישה אלמונית")
* 2009 באריה (Baarìa - La porta del vento)
* 2012 La migliore offerta ("ההצעה הטובה ביותר")
* 2016 La corrispondenza ("התכתבות״)
* 2021 אניו ("Ennio")

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:במאי קולנוע איטלקים
קטגוריה:קולנוע באיטליה
קטגוריה:זוכי פרס באפט"א לתסריט המקורי הטוב ביותר
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1956
קרב מונדה

שמאל|ממוזער|250px|מפת הקרב
**קרב מונדה** הוא קרב שנערך ב-17 במרץ 45 לפנה"ס בסביבת מישורי מונדה (כיום בדרום ספרד) בין יוליוס קיסר לשרידי הכוחות הפומפייניאנים. קרב מונדה היה האחרון במלחמת האזרחים.

## רקע
עם חציית נהר הרוביקון על ידי קיסר בשנת 49 לפנה"ס, נמלטו מנהיגי האופטימאטים ופומפיוס הגדול מחוץ לאיטליה במטרה לגייס צבא שיוכל להביס את קיסר. בשני עימותים מכריעים הם הובסו על ידי קיסר: בקרב פארסאלוס שנערך ביוון בשנת 48 לפנה"ס ובקרב תאפסוס שנערך באפריקה בשנת 46 לפנה"ס.

לאחר התבוסות הללו, ניצחונו של קיסר באפריקה ומותם של ראשי המחנה הרפובליקאי, פומפיוס הגדול וקאטו הצעיר, נמלטו שרידי האופטימאטים בראשותם של בני פומפיוס, גנאיוס וסקסטוס להיספניה שהייתה בסיסו הישן של אביהם, שבה התכוונו לגייס צבא לשם המשך המלחמה בקיסר. לרשותם עמדו 13 לגיונות לעומת 8 לגיונות שעמדו לרשות קיסר.

## הקרב
קיסר פלש להיספניה בדצמבר 46 לפנה"ס, ולמרות כישלונו לגרור את האחים פומפיוס לעימות בתנאים שיהיו נוחים לו, הוא הצליח להשתלט על רוב הפרובינקיה בתוך שנה. לבסוף האחים פומפיוס בחרו בגבעה ליד העיירה מונדה כמקום הקרב נגד קיסר.

קיסר הציב את הלגיון השלישי גאליקה והלגיון החמישי אלודאי באגף השמאלי ואת הלגיון העשירי אקווסטריס באגף הימני, כאשר ביניהם הוצבו חמשת הלגיונות הנותרים במרכז. בתחילה נקלע הקרב למבוי סתום, שכל צד לא הצליח להשיג יתרון על יריבו, למרות סימני השבירה שגילו כוחותיו של קיסר. לבסוף המאבק הוכרע לטובתו של קיסר, בזכות הלגיון העשירי אשר שבר את מבנה האויב באגף השמאלי. טיטוס לאביינוס ניסה לסתום את הפרצה, אולם בוגוד שפיקד על הפרשים הנומידיים, הסתער על האגף הימני של האויב. בשלב זה המבנה של החיילים הפומפייניאנים החל להישבר, ובמהרה התפשטה בהלה בשורות הצבא. כתוצאה מכך נשברה רוח הלחימה שלהם וקיסר ניצל את הדבר כדי להביסם. ניצחונו של קיסר בקרב סיים את מלחמת האזרחים ברומא, ואת ההתנגדות של אויביו לשלטונו האוטוקרטי. קיסר חזר לרומא כמנצח, וכשליטו הבלעדי של העולם הרומאי. הוא מונה לדיקטטור לכל ימי חייו. לאחר אחד עשר ימים פרש מן הדיקטטורה ומונה לקונסול.

## קישורים חיצוניים

* יוליוס קיסר, על המלחמה ההיספנית
* קרב מונדה 
* 

מונדה
עיטור אסורי שלטון המנדט

שמאל|ממוזער|250px|תעודה הנלווית לעיטור אסורי שלטון המנדט
**עיטור אסורי שלטון המנדט** הוא עיטור ישראלי המוענק על ידי משרד הביטחון על סמך החלטת ועדת השרים לענייני סמלים וטקסים, החל משנת 1984. העיטור מוענק למי שנעצר או נאסר על ידי השלטון הבריטי בשל פעילות או השתייכות לאחת המחתרות או הארגונים הצבאיים, או בעלי אופי צבאי, שנטלו חלק במאבק נגד השלטון הבריטי בארץ-ישראל בתקופה שקדמה להקמת מדינת ישראל ואשר עקב שירותו זה נכלא לתקופה העולה על שישה חודשים.

העיטור מעוצב כחלון כלא מסורג, ממנו פורץ מגן דוד כחול.

מקבלי עיטור אסורי שלטון המנדט היו זכאים באופן אוטומטי לקבל את עיטור לוחמי המדינה, שהחל מחולק בשנת 1968.

## קישורים חיצוניים
* עיטור אסורי שלטון המנדט באתר משרד הביטחון

אסורי שלטון המנדט
המכון ללימודי השואה ע"ש ח. אייבשיץ

**המכון ללימודי השואה ע"ש ח. אייבשיץ** הוא מכון שנוסד בשנת תשמ"ז-1987 ביוזמתו של יהושע אייבשיץ לזכר אשתו חדווה. אייבשיץ תרם את התרומה הראשונית לביסוס המכון וגם כתב כמה ספרים על עמידה יהודית בשואה.

המכון אשר שוכן במרכז התרבות הדתי בשכונת "נווה שאנן" בחיפה, מוכר על ידי מינהל חברה ונוער במשרד החינוך וכן על ידי מינהל החינוך של עיריית חיפה.

קהל היעד המרכזי של המכון הם תלמידים, בני נוער וחיילים. במשך שנת לימודים משתתפים בימי העיון שמקיים המכון כ-8000 תלמידים, כ־1000 חיילים ועוד מאות המשתתפים בימי עיון לציבור הרחב.

## העמותה
המכון ללימודי השואה מופעל על ידי עמותה ציבורית שבין חבריה נמנים:
*יו"ר ההנהלה: גדעון רפאל בן מיכאל, לשעבר מנהל מינהל חברה ונוער במשרד החינוך, מחוז חיפה.
*חברי הנהלה: השופט בדימוס אהרון מלמד, לשעבר נשיא בתי המשפט לנוער; פרופסור אליעזר רובינזון - יו"ר האגודה למלחמה בסרטן בישראל והנשיא העולמי של איגוד הרופאים האונקולוגיים; יהודית אופיר - מנהלת לשעבר של בית הספר הממלכתי-דתי רמב"ם בחיפה; אברהם זלצמן - מהנדס; אברהם סלע (ממוש) - מרצה בנושאי ארגון ומינהל ומרצה באוניברסיטת חיפה; זאב שור - רואה חשבון; משה שרגר - רואה חשבון
*מנהל המכון: הרב אהרון פינקלשטיין

מקורותיו הכספיים של המכון הם: תרומות, גביית כספים מהמשתתפים בימי עיון, מענקים של האפוטרופוס הכללי ושל ועידת התביעות.

## מטרות
הארגון מגדיר את המטרות הבאות:
* לזכור ולא לשכוח את ששת מיליוני היהודים שנספו בשואה במקום מושבם, בגיאיות ההריגה, במחנות, בגטאות ובצעדות המוות
* לזכור ולא לשכוח את מעשי הטבח, העינויים וההשפלה שהנאצים ביצעו בעם היהודי, בזדון ובמרמה כדי להכחיד את עמנו מעל פני האדמה
* לזכור ולספר לדור הצעיר ולמבוגרים על העמידה, הגבורה והחיוניות היהודית בשואה
* לזכור ולספר על עולם היהודי- הרוחני- תרבותי המפואר שנחרב ואיננו
* לזכור ולספר על אותם מעטים, חסידי אומות העולם, שלא השתייכו לעם היהודי וחירפו נפשם להצלת יהודים

## פעילויות
ימי עיון לתלמידי בתי ספר וחיילי צה"ל, ספריית עיון (6000 ספרים), ספריית ווידאו (1000 קלטות), הכנת משלחות תלמידים לפולין, השתלמויות למורים והכשרתם לקראת יציאתם למסעות תלמידים בפולין: "את אחיי אנוכי מבקש", תיעוד עדותם של ניצולי שואה, תערוכות, סיוע לתלמידים בכתיבת עבודות וערבי עיון לציבור הרחב. לפעילות המכון מגיע ציבור מגוון של מבוגרים, תלמידים מבתי הספר הממלכתיים והממלכתיים-דתיים וחיילים. המכון מטפח ומעודד מסגרת התנדבותית הנקראת "נוער נאמן זיכרון השואה". בנוסף מדי שנה (מאז שנת 2013) מתנהל במכון מפגש קבוע בין בני נוער לניצולי שואה ובסופו של התהליך אשר משתרע על שנה שלמה, בני הנוער מעלים הצגה על הסיפורים האישיים של ניצולי השואה.

## ביטאון פורום שמירת זיכרון השואה
החל מחודש חשוון תשס"ו, נובמבר 2005 התחיל לצאת לאור ביטאון פורום שמירת זיכרון השואה, שאותו הגה, יזם ועורך בן-מיכאל. כאשר אחרי צאתו לגמלאות חיפש דרך נוספת להביא את זיכרון השואה.

## פרסומים
*המכון מוציא ומפיץ בדוא"ל (ללא תשלום) את "ביטאון פורום שמירת זיכרון השואה והמאבק באנטישמיות" שנושאיו תואמים את מטרותיו.
*המכון מוציא לאור את ספריו של יהושע אייבשיץ.
*המכון מפיץ (ללא תשלום) את עלון המכון, המיועד לתלמידי בתי ספר תיכוניים.
*המכון מוציא לאור חוברות שכתב גדעון רפאל בן-מיכאל

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:ישראל: מוסדות להוראת תולדות השואה
קטגוריה:ישראל: ארגוני חינוך
קטגוריה:חיפה: מוסדות חינוך
סיר פלא

ממוזער|שמאל|250px|סיר פלא פתוח, לשמאלו - המכסה
[ממוזער|שמאל|250px|סיר פלא, מכוסה במכסה, על ה[כיריים]]
ממוזער|שמאל|250px|טבעת המתכת הרחבה, שהונחה בין הכיריים לסיר.
**סיר פלא** הוא כלי לאפייה על גבי פתילייה וסוגי כיריים אחרים, ששימש בישראל של תקופת היישוב ועד שנות ה-70 של המאה ה-20, במטבחים שטרם היו מצוידים בתנורי אפייה. בין המשתמשים בו היו שכינוהו בשמו הגרמני: "וונדרטופ" (Wundertopf). סיר הפלא שימש בעיקר לאפיית עוגות, אשר עקב צורתו נאפו כטבעת חלולה.

הסיר עגול, במרכזו חלל עגול הבנוי כארובה. נלווה לסיר מכסה תואם, כשל סירים רגילים, ללא פתח מרכזי. לרוב לא הונח הסיר ישירות על הכיריים אלא על גבי טבעת מתכת רחבה, ששוליה הפנימיים מתרוממים לארובה. טבעת זו הפרידה בין הסיר לכיריים ועל ארובתה הורכב הסיר. הטבעת נמכרה בעוביים שונים ונועדה לספוג ולפזר את החום, כך שהעוגה לא תצא אפויה מדי באמצע ולא אפויה מספיק בשוליה. העובי השונה של טבעות המתכת נועד למשכי אפייה שונים או ללהבות בעלות עוצמה שונה. האפייה נעשתה עם מכסה סגור, בדרך כלל על להבה בעוצמה נמוכה.

הוצאת העוגה מהסיר נעשתה על ידי הפיכת הסיר מעל צלחת או מגש. כדי שפעולה זו תתאפשר, היה צורך לשמן את הסיר היטב טרם הכנסת בלילת העוגה, ולפני הוצאת העוגה האפויה העבירו סכין בין שוליה לבין דופנות הסיר על מנת לנתקה מן התבנית.

יש הטוענים שהסיר הומצא בארץ ישראל בשנות ה-30 של המאה ה-20, ואחרים טוענים שהוא התבסס על סירים שנוצרו קודם לכן בגרמניה ובמזרח אירופה והובאו לארץ ישראל על ידי עולים חדשים. הסיר יוצר לראשונה על ידי חברת "פלאלום" (שם החברה הוא הלחם בסיסים של המילים פלשתינה ואלומיניום), שנוסדה בשנת 1934 וסיר הפלא הפך למוצר הדגל שלה שאף יוצא למדינות רבות. מאוחר יותר ייצרו את הסיר חברות נוספות במגזר החרדי, כולל חברת "מטלום", שממשיכה לייצר את המוצר היום. כיום גם ישנן משפחות דתיות המשתמשות בסיר פלא לאפייה בפסח, על מנת לוותר על הצורך בהכשרת התנור לפסח.

## אופן פעולתו
סיר הפלא יעיל באפייה על גבי גז בגלל האלומיניום ממנו הוא עשוי, החור שלו, ודיסק המתכת המפריד אותו מהלהבה. האלומיניום מאפשר לחום להתפשט בצורה אחידה. החור המרכזי של הסיר מתמקד בלהבה ויוצר פיזור חום סביב החלק הפנימי של העוגה. דיסק המתכת מרים את הסיר מהאש, מפחית וממקד את הלהבה. האפייה בסיר הפלא ללא דיסק המתכת תייצר עוגה יבשה בתחתית, עבה ומרופפת במרכז. דיסק מתכת נמכר בעוביים ובקטרים שונים כדי להתאים לאופני אפייה שונים. מכסה סיר הפלא מחורר בחורים קטנים כדי לשחרר קיטור. זמן האפייה בסיר פלא 50-40 דקות.

סיר הפלא מייצר עוגות גבוהות ואווריריות. בנוסף לאפייה, סיר הפלא הוא אמצעי יעיל לבישול ירקות, קטניות ואורז בשכבות. הוא גם יכול לשמש לבישול קוגל, מנות פסטה, בשר ועוף.

## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ישראל: המצאות
פלא
חרבת ג'בארה

**ח'רבת ג'בארה** (בערבית: **ﺧﺮﺑﺖ ﺟﺒﺎﺭﺍ**) הוא כפר פלסטיני בשומרון, 4 ק"מ דרומית לטולכרם ו-3 ק"מ מזרחית לטייבה. הציר המרכזי בכפר הוא הכביש שחיבר בעבר את טולכרם עם קלקיליה.

ח'רבת ג'בארה הוא יישוב חקלאי קטן (350 תושבים לערך) של מוסלמים סונים, חלקם מהערים והכפרים באזור בתקופה שבו היווה הכפר פרבר של כפר-צור. גדר ההפרדה שהוקמה באזור בשנת 2003 השאירה את הכפר בצד המערבי (הישראלי) של הגדר וניתקה אותו, במידה מסוימת, מעיר המחוז שלו, טולכרם. הגישה לכפר הייתה אפשרית דרך מחסום צה"ל מצפון לכפר (ידוע גם בשמות מחסום שער אפרים ומחסום ג'בארה), ממחסום צה"ל ממזרח לכפר, ודרך ציר עפר מטייבה.

ב-2003 הותירה גדר ההפרדה את הכפר ממערב לה והפכה אותו למובלעת, כאשר הגישה מהשומרון אל הכפר אפשרית אך ורק דרך שער בגדר, בעוד המעבר למדינת ישראל פתוח, אך לתושבי הכפר אין רשות לנוע בישראל ללא אישור מנהלת תיאום וקישור. התושבים היו מחויבים להיכנס ולצאת מיישובם באמצעות אישור מטעם מנהלת התיאום והקישור (מת"ק), ופלסטינים אשר רצו לבקר או לעבוד ביישוב היו חייבים באישור כניסה לכפר. ילדים נטולי תעודת זהות, היו צריכים להביא אישור על היותם תושבי הכפר כדי להיכנס למרחב הכפר.

ב-2009, בעקבות עתירה של התושבים, הורה בג"ץ לשנות את תוואי הגדר. במאי 2011 החלו העבודות. בראשית 2012, במהלך העבודות, התגלו במקום מחילות תת-קרקעיות מתקופת המרד הגדול.

ב-2013 הסתיימו העבודות והכפר חדל להיות מובלעת.

בכפר יש מכולת, בית קפה ומסגד.

## הערות שוליים

קטגוריה:הרשות הפלסטינית: יישובים
קטגוריה:אתרים ארכאולוגיים יהודיים בארץ ישראל
קטגוריה:נפת טולכרם
קטגוריה:גדר ההפרדה
ידרוליניה

שמאל|ממוזער|250px|הנהלת ידרוליניה ב"ארמון הים האדריאטי" ברייקה
שמאל|ממוזער|255px|המעבורת "זאדר" בנמל אנקונה באיטליה
**ידרוליניה** (בקרואטית **Jadrolinija**: "הקו האדריאטי") היא חברת ספנות קרואטית גדולה, שנוסדה בעיר רייקה ב-20 בינואר 1947 כתוצאה מהתאחדות של מספר חברות ספנות קטנות יותר, שהוותיקה שבהן, "אדריה", נוסדה בשנת 1872. הנהלת החברה שוכנת ב"ארמון הים האדריאטי" (Palača Jadran) ברייקה. הבעלות על החברה נמצאת בידי המדינה ולכן מסובסדת על ידי התקציב הממשלתי.

החברה מפעילה מעבורות נוסעים ורכב לאורך חופי המדינה, וכן מספר קווים בינלאומיים בין קרואטיה לאיטליה (לאנקונה ובארי). הקו הידוע והחשוב של החברה פועל לאורך חופי הים האדריאטי של קרואטיה, מדוברובניק בדרום ועד רייקה בצפון.

ברשות החברה 54 כלי שיט, מהם 40 מעבורות לכלי רכב, 8 ספינות קטמרן, אוטובוס ימי אחד ו-5 ספינות רגילות. בשנת 2014 עמד היקף תעבורת הנוסעים השנתי של החברה על כ-10 מיליון וכן הובלו כ-2.5 מיליון כלי רכב.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות קרואטיות
קטגוריה:רייקה
קרוסיפיקס

[שמאל|ממוזער|250px|קרוסיפיקס המוצג ב[כנסייה צרפתית, ובמרכזו דמותו של ישו הצלוב]]**קְרוּסיפיקס** (מלטינית: **cruci fixus**, בתרגום חופשי: קבוע על צלב) הוא צלב שעליו דמותו של ישו בתנוחת צליבה. הקרוסיפיקס הוא אחד מסמליה העיקריים של הנצרות ומסמל את קורבנו של ישו ואת מותו בדרך של צליבה. השימוש בקרוסיפיקס מקובל ברוב הזרמים הכנסייתיים הגדולים. 

בקרוסיפיקסים מופיעה בדרך כלל על הצלב הכתובת INRI, שמסמלת את ראשי התיבות בלטינית IESVS·NAZARENVS·REX·IVDÆORVM, כלומר "ישו מנצרת, מלך היהודים". בכנסיות מזרחיות הכיתוב עשוי להיות שונה במקצת - INBI, שמקורו בכיתובים ביוונית עתיקה של הכתובת.

## ראו גם

* צליבת ישו
* צליבת ישו (פייטרו לורנצטי)
* צלב גרו

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סמלים נוצריים
קטגוריה:צלבים
קטגוריה:חפצים שנחשבו כמגנים מפני הרוע