open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
דינה תירוש

**דינה תירוש** (נולדה ב-3 בנובמבר 1953) היא פרופסור מן המניין בחוג להוראת המדעים בבית הספר לחינוך באוניברסיטת תל אביב. תחומי מחקרה העיקריים הם התפתחות ורכישה של מושגים מתמטיים, כללים אינטואיטיביים במדעים ובמתמטיקה, הכשרה וקידום מקצועי של מורי מתמטיקה.

## ביוגרפיה

תירוש נולדה ברחובות. את לימודיה הגבוהים עשתה באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1975 סיימה תואר ראשון במתמטיקה ובמדעי המחשב. בשנת 1978 סיימה תואר שני. עבודת המאסטר שלה הייתה בנושא "חשיבה אינטואיטיבית לגבי אינסוף" בהנחיית פרופסור אפרים פישביין. בשנת 1985 סיימה תואר שלישי. עבודת הדוקטורט שלה הייתה בנושא "התפיסה האינטואיטיבית של מושג האינסוף והשלכותיה על החינוך המתמטי", גם זו בהנחיית פרופסור פישביין. שימשה כמורה למתמטיקה במספר תיכונים בארץ.

לאחר חזרה מלימודי בתר-דוקטור בארצות הברית בשנת 1986 החלה ללמד כחברת סגל באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1993 מונתה לפרופסור חבר ובשנת 1998 לפרופסור מן המניין.

היא נשואה, אם לארבעה, וסבתא ל-13.

## מספריה
* **היבטים פסיכולוגיים בהוראת המתמטיקה**, הוצאת מכון מופ"ת, 2000
* **העקביות המתמטית של תלמידים: מיון, מקורות ואסטרטגיות טיפול**, הוצאת רמות, 1999
*  "מתמטיקה: מחקר והוראה. הוצאת מכון מופ"ת, 1996

* **Implicit & Explicit Knowledge: An Educational Approach**, Ablex Publishing, 1994
* **Forms of Mathematical Knowledge: Learning and Teaching with Understanding**, Springer Netherlands, 2009 (editor)
* **How Students (Mis-)Understand Science and Mathematics: Intuitive Rules**, Teachers College Press (with Ruth Stavy), 2000
* **The Handbook of Mathematics Teacher Education: Volume 2**, Sense Publishers, 2008 (co-editor)


## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: חינוך
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1953
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1953
ברט (חברה)

שמאל|ממוזער|250px|אובלטים מתוצרת ברט
**ברט** (באנגלית: Barth) היא חברה פרטית ישראלית לייצור מזון, חברה-אחות לחברת שוקוטרייד המתמחה בייבוא והפצת ממתקים.

## היסטוריה
חברת ברט הוקמה בישראל על ידי מרגלית ברט (גיסתו של אהרן ברט) עם עלייתה לארץ ישראל מגרמניה בשנת 1933 עם עליית הנאצים לשלטון. הידע שהביאה איתה בייצור אובלטים, שוקולד ומרציפן תורגם למפעל ביתי קטן ברחוב דיזנגוף בתל אביב. בשנת 1959 עבר המפעל לרחוב מודיעין ברמת גן, בשנת 1992 התבסס במבנה שהחברה בנתה במיוחד לצרכיה בקריית אריה שבפתח תקווה. בשנה זו גם זכה המפעל בפרס מבנה התעשייה היפה ביותר לאותה שנה.

לחברת ברט חברה אחות - שוקוטרייד בע"מ, שנוסדה בשנת 1963. במסגרת החברה מיובאים לארץ מותגי ממתקים ושוקולד.

בשנת 2023, עם פטירתם של הבעלים מיכה ועודד ברט, עברה החברה לניהולו של הדור הרביעי, על ידי אלכסנדרה אהרון ברט.

## מוצרי החברה
מוצר הדגל של ברט הוא אובלטים עגולים עם קימל. במשך השנים שכללו בני משפחת ברט את המכונות, וכיום הייצור אוטומטי. נוספו טעמים חדשים: שומשום וזעתר. המפעל עובד 24 שעות ביממה 6 ימים בשבוע ומייצא חלק מתוצרתו גם תחת מותג פרטי.

בשנת 2023 הוסיפה החברה שני ליינים חדשים, האחד של ביסקוויטים מדגנים חלקם ללא תוספת סוכר, האחר של שוקולדים בארבעה גדלים. ליין נוסף של מוצרי מתנה מתוקים ומיוחדים הושק לראש השנה 2023.

## קישורים חיצוניים

 (מאורכב)

* 

קטגוריה:תעשיית ממתקים בישראל
קטגוריה:קריית אריה: חברות
אלפרד האברקמפ

**אלפרד האברקמפ** (בגרמנית: **Alfred Haverkamp**; 16 במאי 1937 - 16 במאי 2021) היה היסטוריון גרמני של ימי הביניים, פרופסור באוניברסיטת טריר שבגרמניה. מחקריו עסקו בימי הביניים המאוחרים בגרמניה ואיטליה וכן בהיסטוריה של היהודים באירופה של ימי הביניים.

## אודות
נולד בהולדורף שבגרמניה. למד היסטוריה, לימודים גרמניים ופילוסופיה באוניברסיטת מינכן, אוניברסיטת מינסטר ובאוניברסיטת וירצבורג. בשנת 1964 סיים את הדוקטורט. בשנת 1970 מונה לפרופסור להיסטוריה של ימי הביניים באוניברסיטת טריר. בשנת 1988 היה פרופסור אורח באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 2005 יצא לגמלאות.

הוא שימש כמנהל של מכון אריה מיימון להיסטוריה יהודית באוניברסיטת טריר. בשנת 1987 יזם את הקמת "החברה לחקר ההיסטוריה של היהודים" (Gesellschaft zur Erforschung der Geschichte der Juden) בגרמניה ועמד בראשה עד שנת 2007. בתו, ד"ר אווה האברקמפ, אף היא חוקרת של יהדות אירופה ומרצה באוניברסיטת מינכן.

נפטר ב-16 במאי 2021.

## מספריו

* *Aufbruch und Gestaltung, Deutschland 1056–1273*, München 1984, .
* *Herrschaftsformen der Frühstaufer in Reichsitalien*, Stuttgart 1970, .
* *Die Regalien-, Schutz- und Steuerpolitik in Italien unter Friedrich Barbarossa bis zur Entstehung des Lombardenbundes*, München 1966.
* zusammen mit Karin Birk: *Europas Juden im Mittelalter*, Ostfildern-Ruit 2004, .
* *Hildegard von Bingen in ihrem historischen Umfeld : internationaler wissenschaftlicher Kongreß zum 900jährigen Jubiläum, 13. – 19. September [[1998]], Bingen am Rhein*, Mainz 2000, .
* *Juden und Christen zur Zeit der Kreuzzüge*, Sigmaringen 1999, .
* zusammen mit Franz-Josef Ziwes: *Juden in der christlichen Umwelt während des späten Mittelalters*, Berlin 1992, .
* zusammen mit Alfred Heit: *Ecos Rosenroman: ein Kolloquium*, München 1987, .
* *Haus und Familie in der spätmittelalterlichen Stadt*, Köln u.a. 1984, .
* *Zur Geschichte der Juden im Deutschland des späten Mittelalters und der frühen Neuzeit*, Stuttgart 1981, .


## קישורים חיצוניים

* דף אישי, באתר אוניברסיטת טריר

קטגוריה:היסטוריונים גרמנים
קטגוריה:היסטוריונים של ימי הביניים
קטגוריה:חוקרי תולדות עם ישראל בימי הביניים
קטגוריה:חוקרי יהדות אשכנז
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1937
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-2021
אריה מיימון

**אריה מימון** (בגרמנית: **Arye Maimon**; 4 בספטמבר 1903 – 5 בדצמבר 1988) היה היסטוריון ישראלי ממוצא יהודי-גרמני. עמד בראש פרויקט "Germania Judaica" באוניברסיטה העברית בירושלים.

## קורות חיים

נולד בשם **הרברט פישר** (Herbert Fischer) ב-4 בספטמבר 1903 בברסלאו שבגרמניה. אביו היה יצרן בגדים, שלחם במלחמת העולם הראשונה. בשנת 1921 סיים מיימון את לימודיו התיכוניים. הוא היה חבר בצופים בברסלאו, אולם נאלץ לפרוש עקב האנטישמיות בארגון, ולאחר מכן הצטרף לתנועת הנוער היהודית "Deutsch-Jüdischen Wanderbund Die Kameraden". הוא למד היסטוריה כללית, לימודים גרמניים ופילולוגיה שמית באוניברסיטת ברסלאו. בשנת 1931, כשהיה בן 28, סיים את עבודת הדוקטור, בהנחיית ריכרד מיכאל קבנר, אשר עסקה במצב המשפטי של היהודים בערים בגרמניה במאה ה-13.

באפריל 1933 סולק מיימון מתפקידו כמרצה בגימנסיה בברסלאו, עקב החוק לשיקום שירות המדינה המקצועי, שנחקק בעקבות עליית הנאצים לשלטון. בעקבות כך הוא עזב את גרמניה, ולימד בצ'כוסלובקיה ובפולין. באותן שנים החל להיות ציוני. בשנת 1938 ברח לקוסטה ריקה, ושם ניסה לעבוד בחקלאות, אך נכשל. אחר כך הקים בסן חוזה בית ספר לילדים יהודים. משם המשיך לאורוגוואי שם עסק בשילחויות על אופניים ואחר כך היה מורה לגרמנית וספרדית.

בשנת 1949 עלה לישראל, והיה חבר קיבוץ מעברות. אחר כך עזב את הקיבוץ ועבר לתל אביב, ובין השנים 1961 ל-1970 היה מורה למבוגרים בתל אביב. בשנת 1970 מונה לעמוד בראש פרויקט "Germania Judaica" ב.

מיימון נפטר ב-1988 ונקבר בהר המנוחות.

בשנת 1998 נקרא על שמו מכון אריה מיימון להיסטוריה יהודית באוניברסיטת טריר שבגרמניה.

## קישורים חיצוניים
* ביוגרפיה מאת אלפרד האברקמפ, באתר מכון אריה מיימון להיסטוריה יהודית 
* ספריו, בקטלוג הספרייה הלאומית של גרמניה

## הערות שוליים

קטגוריה:היסטוריונים גרמנים
קטגוריה:היסטוריונים יהודים גרמנים
קטגוריה:היסטוריונים ישראלים
קטגוריה:חוקרי תולדות עם ישראל
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:בוגרי תנועת הצופים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1903
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1988
דה פאראגון

שמאל|ממוזער|250px|דה פאראגון
**דה פאראגון** (אנגלית: **The Paragon**) הוא רחוב השוכן בעיר באת' שבסאמרסט, אנגליה. רחוב זה מורכב מבתי מגורים בסגנון ג'ורג'יאני, שתוכננו על ידי תומאס וור אטווד והוכרזו כבניינים רשומים. כיום הוא מהווה חלק מדרך A4.
## מבנה הרחוב
בתים 1 עד 21 הם בני שלוש קומות ובעלי גג מנסארד. בכל בניין יש דלתות וחלונות תואמים, המורכבים מגמלון מרכזי ואנטבלטורות משני צידי חלונות הקומה הראשונה, ועמודים טוסקניים וגמלונים בדלתות. ג'יין אוסטן וקרוביה התגוררו בבית מספר 1 בין 1797 ל-1810, אז עברו לבית ברחוב גרייט פולטני. בתים 22 עד 37 מהווים המשך לסגנון האדריכלי של 21 הבתים הקודמים, והם הושלמו ב-1775 על ידי בנאי מקומי בשם ג'וזף אקספורד. בתים 28 עד 32 נפגעו בהפצצה במהלך מלחמת העולם השנייה, אך שוקמו מאז.

בין 1779 ל-1790 נבנתה ברחוב כנסיית סנט סווית'ין, על ידי ג'ון פאלמר. ב-30 במאי 1797 נישא בה מתנגד העבדות ויליאם וילברפורס לברברה ספונר. ב-805 נקבר בה הסופר והמשורר כריסטופר אנסטיי, וב-1831 נקבר בה איש הצי המלכותי סר אדוארד ברי. הכניסה לבית הקברות הסמוך היא דרך שער עם בסיס כפרי ופאנלים בעלי לפידים הפוכים בין פילסטרים. במקום יש גם אנטבלטורה עם מטופות וטריגליפים.

בית מוזיאון באת' שוכן במרחק קצר מדה פאראגון בחצר הקרויה "הכרמים" (The Vineyards), השוכנת בבניין שנבנה ב-1765 ככנסיית השילוש הפרסביטריאנית. המקום נודע גם כקפלת הרוזנת מהנטינגדון, שהתגוררה בבית הסמוך בין 1707 ל-1791.

## קישורים חיצוניים

* בתים 1 - 21 באתר Images of Engalnd
* בתים 22 - 37 באתר Images of England
* בית הכנסייה באתר Images of England
* שערי בית הקברות באתר Images of England
* כנסיית סנט סווית'ין באתר Images of England

קטגוריה:באת': רחובות
אלן קאמינג

**אלן קאמינג** (באנגלית: **Alan Cumming**, נולד ב-27 בינואר 1965 בפרת'שייר, סקוטלנד) הוא שחקן תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע סקוטי-אמריקאי. בנוסף הוא גם עוסק ככותב, במאי, מפיק, וסופר. בין תפקידיו הבולטים כשחקן היו בוריס גרישנקו ב"גולדן איי", נייטקרולר ב-"אקס-מן 2", פגאן פלופ בטרילוגיית "ספיי קידס", איליי גולד בסדרה "האישה הטובה", ובילי בלייק בסדרה "ישנן בנות".

## ביוגרפיה
קאמינג נולד וגדל בסקוטלנד. כשהחל בקריירת המשחק שלו הוא השתתף בכמה סרטי קולנוע אינדי כגון "The Anniversary Party" אשר השתתף בכתיבתו, בבימויו ובמשחק בו, ובסרט "Sweet Land" שבגינו זכה בפרס אינדפנדנט ספיריט כמפיק. הופעות התיאטרון שלו בלונדון כללו את "המלט", "Accidental Death of an Anarchist" שבגינו זכה בפרס אוליביה, ו"עקומים". בברודוויי הוא הופיע במחזות "אופרה בגרוש" לצד סינדי לאופר, "Design for Living" ו"קברט" – עליו זכה בפרס טוני.

בנוסף לתפקידיו כשחקן, כתב קאמינג רומן בשם "Tommy's Tale", הנחה תוכנית אירוח והוציא סדרת בשמים הנושאים את שמו – "Cumming". הוא כותב למגזינים רבים ומעלה הצגת קברט בשם "I Bought A Blue Car Today".

בשנת 2023 החל להנחות את תוכנית הריאליטי האמריקאית "הבוגדים" בשירות הסטרימינג 'Peacock' המבוססת על פורמט הולנדי באותו שם.

## חיים אישיים
קאמינג הוא אזרח הממלכה המאוחדת, והחל משנת 2008 הוא מחזיק גם באזרחות אמריקאית.

קאמינג הוא ביסקסואל. בנוסף, הצהיר שהוא טבעוני.

היה נשוי לשחקנית הילרי ליון בין השנים 1985–1993. בשנת 2007 נרשם באיחוד אזרחי עם גראנט שאפר, הזוג התחתן ב-2012.

## פילמוגרפיה

## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* אלן קאמינג באתר Internet Off-Broadway Database
* 
* 
* Alan Cumming: ‘ I never had any shame about being bisexual’.

## הערות שוליים

קטגוריה:זוכי פרס טוני: שחקנים
קטגוריה:מדבבים אמריקאים
קטגוריה:פעילים למען זכויות להט"ב בבריטניה
קטגוריה:קומיקאים אמריקאים
קטגוריה:קצינים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה סקוטים
קטגוריה:שחקני תיאטרון אמריקאים
קטגוריה:תסריטאים אמריקאים
קטגוריה:ביסקסואלים בריטים
קטגוריה:ביסקסואלים אמריקאים
קטגוריה:טבעונים אמריקאים
קטגוריה:טבעונים בריטים
קטגוריה:אישים זוכי פרס דרמה דסק
קטגוריה:שחקני תיאטרון סקוטים
קטגוריה:בוגרי הקונסרבטוריון המלכותי של סקוטלנד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1965
אטנאסיו חירארדוט

שמאל|ממוזער|250px|פסלו של אטנסיו חירארדוט בכיכר העיר מרקאי בוונצואלה
**אטנאסיו חירארדוט** (ספרדית: **Atanasio Girardot**, 2 במאי 1791 - 30 בספטמבר 1813) היה קצין קולומביאני, ממוצא צרפתי, אחד מגיבורי המלחמות המהפכניות לעצמאותן של קולומביה וונצואלה בתחילת המאה ה-19, אחד מעוזריו של סימון בוליבאר. נהרג בקרב בגבעת בארבולה. היה משפטן בהכשרתו.

## בקולומביה
אטנסיו חירארדוט נולד בסאן חרונימו כבן לסוחר וכורה צרפתי בשם ז'אן לואי ז'ירארדו, שהתיישב במחוז אנטיוקיה ואחר כך בעיר בוגוטה,
ולאישה מקומית ממחוז אנטיוקיה בשם מריה חוזפה דיאס דה הויוס.

למד משפטים במכללת "נואסטרה סניורה דל רוסאריו" (גבירתנו של רוסאריו) בבוגוטה וסיים את התואר ב-30 באוקטובר 1810. לאחר מכן התגייס יחד עם שני אחיו, פדרו ומיגל, לצבא המהפכני שנלחם בעד העצמאות במחוז לידתו.

היה ללוטננט (סגן) בגדוד המתנדבים של המשמרות הלאומיים בפיקודו של הקולונל אנטוניו בראיה. הצטרף למסע דרומה שאורגן על ידי החונטה הממשלתית העליונה של נואבה גרנדה (קולומביה של היום) לצורך התמיכה בקונפדרציית הערים והצטיין בשחרור העיר פופאיאן מידי הכוחות המלוכנים בהנהגתו של מיגל טאקון אי רוסיקה, הידוע כרודן מפופאיאן. תרומת לוחמיו של חירארדוט הייתה מכרעת בקרב שהתנהל ב-28 במרץ 1811 בבאחו פלאסה.

מאוחר יותר השתתף ב"מלחמת האזרחים הגרנדית הראשונה" בין הפדרליסטים ובין תומכי השלטון הריכוזי
(סנטרליסטים). ניצח את הסנטרליסטים בקרבות בפאלובלנקו ובאלטו דה לה ווירחן אך הובס על ידי כוחותיו של אנטוניו נריניו על גבעת מונסראטה בבוגוטה ב-9 בינואר 1813.

## בוונצואלה
במלחמת העצמאות של ונצואלה חירארדוט לקח חלק לראשונה תחת פיקודו של הקולונל מנואל קסטייו אי ראדה לראשונה בעת הקרב באנגוסטורה דה לה גריטה ב-13 באפריל 1813. בנוסף השתתף במבצעים צבאיים אחרים במהלך "המסע המדהים" (Campaña Admirable) של שנת 1813.

באותה שנה, 1813, הקונגרס של נואבה גרנדה החליט לשלוח כתגבורת לכוחותיו של סימון בוליבר, יחידה בת 600 לוחמים על מנת להילחם למען שחרור ונצואלה. בין חבריה היה גם אטנסיו חירארדוט.

בראש כוח חלוץ של צבא השחרור, חירארדוט הביס את הכוחות המלוכנים ברמת פונומסה ואת אלו של הקפטן מנואל קניאס בקרב באגואה אוביספוס. ב-31 ביולי 1813 השתתף בקרב טגואנס.

אחרי שחרור קראקס ובמשך המצור הראשון של פוארטו קבייו על ידי המלוכנים, בוליבאר נסוג אל ולנסיה, שם נתקל בחיילי המפקד הספרדי דומינגו מונטברדה. באתר המוכר כ"בארבולה", תקף בוליבאר ב-30 בספטמבר 1813 את הכוח הקדמי של המלוכנים של רמיחיו בובאדייה.

באותו קרב נורה למוות אטנסיו חירארדוט בעת שנשא את דגל הרפובליקה.

גופתו נקברה בכנסיית איגלסיה מטריס דה ולנסיה, הממוקמת בוונצואלה.

## הנצחה
*לפי פקודתו של בוליבר לבו של חירארדוט נקבר בקתדרלה בקראקס במאוזולאום מיוחד בתוך קפלת השילוש הקדוש שהשתייכה למשפחת בוליבר.
*אנדרטה לזכרו - על גבעה, בצד השמאלי של הדרך אל בארבולה. 
*נושאים את שמו:
**אצטדיון אטנאסיו חירארדוט, האצטדיון המרכזי של העיר מדיין בקולומביה
**העיר חירארדוט במחוז קונדינמרקה בקולומביה
**המוניקיפיום חירארדוט, המרכז המנהלי של העיר מרקאי במדינת ארגואה בוונצואלה 
**המוניקיפיום חירארדוט במדינת קוחדס בוונצואלה

## קישורים חיצוניים

* קורות חיים באתר ונצואלי

קטגוריה:מהפכנים
קטגוריה:אנשי צבא
קטגוריה:מפקדי צבאות סדירים בעת החדשה: אישים
קטגוריה:קולומביאנים
קטגוריה:מלחמות העצמאות של אמריקה הלטינית
קטגוריה:אישים שלבם קבור בנפרד מגופם
קטגוריה:ילידי 1791
קטגוריה:נפטרים ב-1813
מכון אריה מיימון להיסטוריה יהודית

**מכון אריה מימון להיסטוריה יהודית** (בגרמנית: **Arye Maimon-Institut für Geschichte der Juden**) הוא מכון אקדמי באוניברסיטת טריר שבגרמניה. המכון הוקם בשנת 1996 כ"מכון להיסטוריה יהודית", וב-4 בנובמבר 1998 שונה השם לזכרו של אריה מיימון, היסטוריון יהודי-גרמני.

המכון עוסק בחקר ההיסטוריה היהודית, במיוחד זאת של יהודי מערב ומרכז אירופה בימי הביניים ותחילת העת החדשה. מהקמתו ועד שנת 2006 עמד בראש המכון הפרופסור אלפרד האברקמפ. משנת 2006 מנוהל על ידי חבר מנהלים שבהם אלפרד האברקמפ. במכון ספריה המכילה ספרי היסטוריה וכתבי יד יהודים. 

## קישורים חיצוניים
* אתר המכון 

קטגוריה:מכוני מחקר בנושא יהדות
קטגוריה:מכוני מחקר אירופיים
קטגוריה:גרמניה: מדע וטכנולוגיה
בגלל המלחמה ההיא

"**בגלל המלחמה ההיא**" הוא סרט בבימוי אורנה בן דור, שהופק ב-1988 על ידי שירות הסרטים הישראלי, ועוקב אחר הפקת התקליט "אפר ואבק" שיצא באותה שנה על ידי יהודה פוליקר ויעקב גלעד. עורכי הסרט עימתו את האמנים, בני הדור השני לשואה, עם הוריהם וסיפוריהם, והסרט מציג את דרכי ההתמודדות השונות של שני הדורות. בפרט כולל הסרט שיחות של יהודה פוליקר עם אביו, ג'קו פוליקר שנולד בסלוניקי, ואיבד את כל משפחתו באושוויץ, ושיחות של יעקב גלעד עם אמו, הלינה בירנבאום, ילידת ורשה, שנשלחה לאושוויץ ואיבדה את כל משפחתה במיידנק, ובגיל 15 צעדה בצעדת המוות.

הסרט עורר דיון ציבורי בסוגיות הקשר הבין דורי הטעון, ביחס של הורים ניצולי שואה לילדיהם ובצורך הנפשי בדיבור וסיפור (המיוצג בגישתו של ג'קו פוליקר) בניגוד לצורך הנפשי בהדחקה, המוזכר על ידי אמו של גלעד. הוא מוקרן במסגרות חינוכיות, ומומלץ להקרנה ולדיון עבור תלמידי תיכון על ידי בית הספר המרכזי להוראת השואה ביד ושם. נחשב לאבן דרך חשובה בדיון על השפעת השואה על הדור השני.

הסרט השתתף בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין במסגרת הפורום לקולנוע צעיר, וזכה לציון לשבח בפסטיבל הסרטים הדוקומנטריים במוסקבה.

## המופע המשותף של שלמה ארצי ויהודה פוליקר
בערב יום השואה תשמ"ח, העלו שלמה ארצי ויהודה פוליקר, ביוזמת מנהל מחלקת ההפקות באגף התרבות בעיריית תל אביב-יפו, יעקב מנדל, מופע בשם "בגלל המלחמה ההיא" בתיאטרון הקאמרי. במופע שולבו בנוסף לשירי התקליט "אפר ואבק" גם שיריו של ארצי מתוך תקליטו "חום יולי אוגוסט", שיצא אף הוא בשנת 1988: "בגרמניה לפני המלחמה", "רומניה" ועוד. המשורר חיים גורי היה זה שהעלה בפניי מנדל את הרעיון לשנות את מתכונת העצרת בערב יום השואה והגבורה ולשלב בה גם אמנים ויוצרים צעירים. המופע עלה על הבמה פעם אחת בלבד ובאופן חד פעמי, והוא לא הונצח או הוקלט על ידי אף גוף תקשורת.

באפריל 2019, פורסמה בעיתון "ידיעות אחרונות", ידיעה של הכתב רז שכניק, שהקלטה של המופע (כמעט לכל אורכו), נמצאה לאחרונה על ידי שלמה ארצי בעת סידור הארכיון הפרטי בביתו.

## לקריאה נוספת
*
*Liat Steir-Livny, *[https://press.syr.edu/supressbooks/112/remaking-holocaust-memories/ Remaking Holocaust Memory: Documentary Cinema by Third-Generation Survivors in Israel],* Syracuse: Syracuse University Press, 2019, pp 152-154.

## קישורים חיצוניים

* "בגלל המלחמה ההיא" - הסרט המלא לצפייה באתר ארכיון ישראלי לסרטים - סינמטק ירושלים
* סקירה של הסרט  הניו יורק טיימס   ארכיון האינטרנט
* 
* אסף טל, למצוא את העצמי: צפייה בסרט "בגלל המלחמה ההיא", באתר יד ושם
* שירה קדרי, שרטוט של צלם אנוש, באתר בית אבי חי, 7 באפריל 2013

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 1988
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1988
קטגוריה:סרטים תיעודיים ישראליים
קטגוריה:סרטים על ניצולי השואה
קטגוריה:השואה במוזיקה
קטגוריה:מוזיקה ישראלית: סרטים תיעודיים
קטגוריה:זיכרון שואת יהודי יוון
קטגוריה:הדור השני לשואה בתרבות ובאמנות
קטגוריה:שירות הסרטים הישראלי
נבחרת ישראל ברוגבי נשים

**נבחרת הנשים של ישראל ברוגבי** היא קבוצת הרוגבי שביעיות המיצגת את ישראל במשחקים בינלאומיים.

הנבחרת הוקמה בשנת 2004, וארבע שנים לאחר מכן העפילה לטורניר הגמר של אליפות אירופה. כיום היא מדורגת במקום ה-16 ביבשת.

## היסטוריה
ליגת הנשים בישראל הוקמה בשנת 2001, ושלוש שנים אחר כך הוקמה הנבחרת. בשנת 2005 השתתפה הנבחרת לראשונה באליפות אירופה לנבחרות דרג ב', וסיימה במקום התשיעי מתוך 12 נבחרות. בשנים 2006 ו-2007 סיימה הנבחרת במקום החמישי והשישי בהתאמה.

בשנת 2008 התקיימה אליפות אירופה הכללית. נבחרת ישראל הפסידה לנבחרת רומניה במשחק הראשון אולם הצליחה לנצח ברצף לאחר מכן את נבחרות קרואטיה, גיאורגיה, בוסניה-הרצגובינה ואוסטריה וסיימה לבסוף במקום השני בבית המוקדמות. בשלב ההצלבה הפסידה נבחרת ישראל לנבחרת פינלנד אולם ניצחה לאחר מכן את בולגריה במשחק המכריע והעפילה לטורניר הגמר כאחת מ-16 הנבחרות החזקות ביבשת. את הטורניר סיימה הנבחרת במקום ה-15.

הישגי הנבחרת גרמו לקפיצה בדירוג האירופי שלה, ובשנת 2009 היא הייתה מדורגת במקום ה-15 ביבשת מה שהקנה לה השתתפות באליפות אירופה לנבחרות דרג א'. באליפות זו סיימה הנבחרת במקום ה-7 מתוך 12.

באליפות אירופה האחרונה לנבחרות דרג א' שהתקיימה ב-2018, סיימה הנבחרת במקום העשירי.

## שחקניות בעבר
*מיקי ויצמן
*ליאת גלר
*יעל קינן

## ראו גם
* נבחרת הגברים של ישראל ברוגבי

## קישורים חיצוניים
* איגוד הרוגבי הישראלי
* 

## הערות שוליים

ישראל
רוגבי, נשים
קטגוריה:ישראל: רוגבי
משה בנוביץ'

**משה בנוביץ** (נולד ב-16 באוקטובר 1962) הוא חוקר תלמוד והלכה ישראלי, פרופסור מן המניין במכון שכטר למדעי היהדות. מחקריו מתמקדים בתולדות ההלכה וניתוח טקסטים תלמודיים בענייני שבועות ונדרים, קריאת שמע ותפילה, ברכות ומועדים. בשנים האחרונות מקדיש בנוביץ את עיקר עבודתו המחקרית לכתיבת פירושים מדעיים לפרקים שלמים בתלמוד הבבלי, ועד כה ראו אור פירושיו לשישה פרקים.

## קורות חיים
בנוביץ נולד בפיטסבורג שבארצות הברית. סיים תואר ראשון בשפות שמיות עתיקות בהצטיינות באוניברסיטת קולומביה בשנת 1983. סיים תואר שני בתלמוד באוניברסיטת בר-אילן בהצטיינות בשנת 1987. הוא כתב עבודת גמר בנושא "נוסח פרק שבועות שתים בתרא בבבלי: מהדורה ביקורתית עם מבוא" בהנחיית פרופסורים ש"י פרידמן וצ"א שטיינפלד. הוא סיים תואר שני נוסף במקרא באוניברסיטה העברית בירושלים בשנת 1987. בשנת 1993 קיבל תואר דוקטור מבית המדרש לרבנים באמריקה של התנועה המסורתית בתלמוד בהנחיית ש"י פרידמן. נושא עבודתו היה "פירוש מדעי לפרק שבועות שתים בתרא בבבלי". החל ללמד במכון שכטר בשנת 1993. בשנת 2002 מונה כפרופסור חבר במכון שכטר, ומשנת 2010 משמש כפרופסור מן המניין במוסד. בין השנים 1991 ל-1994 היה מרצה באוניברסיטת חיפה. בשנת 2004 שימש כפרופסור חבר אורח בית המדרש לרבנים באמריקה.

בשנת 1998 הוענק לו פרס ע"ש פינקלשטיין בתלמוד של ביהמ"ד לרבנים באמריקה. בשנת 2007 קיבל את מלגת Harry Starr Fellowship in Jewish Studies מאוניברסיטת הרווארד.

הוא נשוי ואב לשלושה.

## מספריו
* פרק שבועות שתים בתרא: בבלי שבועות פרק שלישי – מהדורה מדעית וביאור מקיף, בהוצאת בית המדרש לרבנים באמריקה, ירושלים וניו יורק תשס"ג.
* תלמוד האיגוד: מאימתי קורין את שמע: ברכות פרק ראשון מן התלמוד הבבלי עם פרשנות על דרך המחקר, בהוצאת האיגוד לפרשנות התלמוד, ירושלים תשס"ו.
* תלמוד האיגוד: לולב וערבה, החליל: סוכה פרק רביעי ופרק חמישי מן התלמוד הבבלי עם פרשנות על דרך המחקר, בהוצאת האיגוד לפרשנות התלמוד, ירושלים, תשע"ד.
* תלמוד האיגוד: כיצד מברכין: ברכות פרק שישי מן התלמוד הבבלי עם פרשנות על דרך המחקר, בהוצאת האיגוד לפרשנות התלמוד, ירושלים תשע"ו.
*תלמוד האיגוד: חזקת הבתים: בבא בתרא פרק שלישי מן התלמוד הבבלי עם פרשנות על דרך המחקר, בהוצאת האיגוד לפרשנות התלמוד, ירושלים תשע"ט (שני כרכים).


* Kol Nidre: Studies in the Development of Rabbinic Votive Institutions, Scholars Press, Atlanta GA, 1998


## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי פנסילבניה
קטגוריה:חוקרי תלמוד
קטגוריה:חוקרי הלכה
קטגוריה:חוקרי תפילה ופיוט
קטגוריה:חוקרי יהדות ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מבית המדרש לרבנים באמריקה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:סגל מכון שכטר למדעי היהדות
קטגוריה:פיטסבורג: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1962
נורברט נחום קריסטיאנפולר

**נורברט נחום קריסטיאנפולר** (21 בספטמבר 1920 – 8 במאי 2017) היה פיזיקאי ישראלי ופרופסור לפיזיקה באוניברסיטת תל אביב.

## ביוגרפיה
נחום נולד בבאדן שבאוסטריה ב-21 בספטמבר 1920 לאידה לבית ביגלאיזן ולרב ד"ר אלכסנדר קריסטיאנפולר, חוקר תלמוד ונצר למשפחת הרבנים של קריסטיאנפולר. בשנת 1938 סיים את לימודיו התיכוניים בגימנסיה הממשלתית בווינה ובאותה שנה עלה לארץ ישראל. בין השנים 1942 ל-1944 השתתף במחקר שנערך על ידי הצבא הבריטי במחלקה לפיזיקה באוניברסיטה העברית. בין השנים 1944 ל-1957 לימד פיזיקה, כימיה ומתמטיקה בתיכון בתל אביב. בשנת 1946 הוענק לו תואר שני מהאוניברסיטה העברית בפיזיקה, כימיה ומתמטיקה ובשנת 1960 סיים דוקטורט. בשנת 1957 החל ללמד באוניברסיטה העברית. ובשנת 1960 הצטרף לסגל אוניברסיטת תל אביב ובשנת 1972 הועלה לדרגת פרופסור חבר ובשנת 1981 לפרופסור מן המניין. בשנת 1988 יצא לגמלאות. חוקר ופרופסור אורח במספר מוסדות אקדמיים בחו"ל, בהם באוניברסיטת פרינסטון (1969),  אוניברסיטת קרוליינה הצפונית (1973-1974) ואוניברסיטת אוקספורד (1979-1980). 

היה נשוי לברכה לבית פריד ואב לשלושה בנים. הוא ניהל אורח חיים דתי-לאומי.

נפטר בגיל 96 ב-8 במאי 2017 בירושלים.

## קישורים חיצוניים
* אתר אישי, באתר אוניברסיטת תל אביב

* אתר גנאלוגי

קטגוריה:פיזיקאים ישראלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: פיזיקה ואסטרונומיה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1920
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2017
האיגוד לפרשנות התלמוד

**האיגוד לפרשנות התלמוד** הוא עמותה שהוקמה בשנת 1993 במטרה להוציא לאור סדרת פירושים על התלמוד הבבלי המבוססים על מחקר מדעי ביחד עם פרשנות מסורתית-דתית. סדרת הפירושים נקראת **תלמוד האיגוד**.

## אודות
העמותה הוקמה בשנת 1993 על ידי פרופ' שמא יהודה פרידמן מהמחלקה לתלמוד באוניברסיטת בר-אילן. בשנותיה הראשונות עסקה בהקמת התשתית המחקרית הדרושה להוצאת הספרים ולצורך כך הקימה צוות מחקר וכתיבה שעוסק בכתיבת הפירוש. 

בשנת תשנ"ו יצאה לאור חוברת ניסיונית תחת הכותרת "ארבע סוגיות", שבה פורסמו פירושים לסוגיות מארבע מסכתות שונות, פרי עטם של חוקרים שונים, מתוך הפירושים שתוכננו לראות אור. בשנת תשס"ב יצא לאור הספר "חמש סוגיות מן התלמוד הבבלי עם פרשנות על דרך המחקר", שבו הופיעו דוגמאות לפירושי סוגיות מתוך חמש מסכתות – שניים מהם נדפסו קודם לכן בחוברת "ארבע סוגיות" ושלוש נדפסו כאן לראשונה. החוברת "ארבע סוגיות אינה נמנית עם הפרסומים הרשמיים של האיגוד, בניגוד לספר "חמש סוגיות".

בשנת תשס"ו החלו לצאת הפירושים, ועד שנת תשפ"א יצאו לאור תשעה ספרים נוספים, המכילים פירוש לעשרה פרקים מן התלמוד.

יו"ר האיגוד הוא מייסדו פרופסור שמא פרידמן, ובהנהלתו חברים פרופ' ישעיהו גפני, פרופ' גדעון ליבזון ופרופ' שמואל שילה.

רוב ספרי המפעל זמינים לשימוש הציבור כקובצי pdf באתר האיגוד, ולצידם חומרי עזר נוספים שלא נדפסו. משנת 2017 האתר לא התעדכן.

## ספרים שיצאו עד כה
* **ברכות פרק ראשון**, מאת משה בנוביץ', תשס"ו
* **ברכות פרק שישי**, מאת משה בנוביץ', תשע"ו
* **שבת פרק שביעי,** מאת שמואל יוסף (סטיבן) וולד, תשס"ז
* **עירובין פרק עשירי**, מאת אברהם אביעד סטולמן, תשס"ח
* **פסחים פרק רביעי**, מאת אהרון עמית, תשס"ט
* **סוכה פרקים רביעי וחמישי**, מאת משה בנוביץ, תשע"ד
* **גיטין פרק תשיעי**, מאת שמא פרידמן, תשפ"א
***בבא בתרא פרק שלישי**, מאת משה בנוביץ, תשע"ט (שני כרכים)
* **סנהדרין פרק חמישי**, מאת נתנאל בעדני, תשע"ב

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הוצאות ספרים בישראל: ארון הספרים היהודי
קטגוריה:מכוני מחקר בנושא יהדות
קטגוריה:תלמוד
קטגוריה:ישראל: עמותות
קטגוריה:חקר ספרות חז"ל
ליאת גלר

**ליאת גלר** (נולדה ב-5 באפריל 1978) היא קפטן נבחרת הנשים של ישראל ברוגבי לשעבר ושופטת הרוגבי הראשונה בישראל. שיחקה בנבחרת מהקמתה בשנת 2005 ועד 2009, אז פרשה ממשחק ועברה לתחום השיפוט.
## קריירה
לגלר היה חלק מרכזי בהעפלתה של ישראל לטורניר הגמר של אליפות אירופה 2008, כאשר בין היתר בעיטת המרה שלה היא זו שהביאה לניצחון על בולגריה במשחק על העלייה לטורניר. באליפות אירופה 2009 לנבחרות דרג א' שימשה גלר כקפטן הנבחרת.

במהלך שנותיה כשחקנית שיחקה גלר באס"א תל אביב, אס"א חיפה ו"הלביאות" ירושלים. בדומה לשחקניות כלורן פטריק, יעל קינן ומיקי ויצמן, היא הייתה שחקנית טכנית ומהירה, אך הייתה מאסיבית יותר מהן (67 ק"ג בתקופתה כשחקנית), ונודעה כשחקנית הגנה מעולה.

לאחר האליפות ב-2009 ובגיל 31 החליטה גלר לפרוש ממשחק ולהתחיל הסמכה כשופטת. בעונת 2010/2009 היא הייתה האישה הראשונה ששפטה בליגת הנשים, ליגת הוותיקים וליגת הנוער. כיום (2010) משמשת גלר כמתאמת השופטים של איגוד הרוגבי הישראלי.

אחיה אלון גלר הוא המנהל האדמיניסטרטיבי של האיגוד ושל קבוצת הרוגבי של רעננה, שופט אף הוא, ושחקן נבחרת ישראל בעבר ונבחרת הוותיקים כיום.

## קישורים חיצוניים

* 
* איגוד הרוגבי הישראלי

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות רוגבי ישראליות
קטגוריה:בוגרי תיכון מקיף שלאון (קריית גת)
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1978
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1978
דוקטרינת אייזנהאואר

ממוזער|טקסט=דיוקן של נשיא ארצות הברית דוווייט ד. אייזנהאואר, הוגה דוקטרינת אייזנהאואר הקרויה על שמו, שגרסה הכנסת כוח צבאי וכלכלי אמריקאי למזרח התיכון, זאת כדי למנוע השפעה סובייטית באזור אסטרטגי חשוב זה. הדיוקן מאת ג'יימס אנת'וני וילקס|דיוקן של נשיא ארצות הברית דוווייט ד. אייזנהאואר, הוגה דוקטרינת אייזנהאואר הקרויה על שמו, שגרסה הכנסת כוח צבאי וכלכלי אמריקאי למזרח התיכון, זאת כדי למנוע השפעה סובייטית באזור אסטרטגי חשוב זה. הדיוקן מאת ג'יימס אנת'וני וילקס
לאחר מלחמת סיני היה נשיא ארצות הברית, דווייט אייזנהאואר, מעוניין בהכנסת כוח צבאי וכלכלי אמריקני למזרח התיכון כדי למנוע חדירה של הגוש הקומוניסטי או צרפת ובריטניה לאזורים הנוחים להשפעה חיצונית. 

ב-1956, אחרי התחזקות הקומוניזם בסוריה והתקרבות סוריה לגוש המזרחי, ניסו ארצות הברית,  בריטניה ועיראק להפיל את המשטר בסוריה - ונכשלו, במקביל הוביל נאצר, כחלק מגוש המדינות הבלתי מזדהות, מדיניות שלכאורה הייתה נייטרלית מבחינה גושית אך בפועל גילתה אהדה לגוש הקומוניסטי תוך קבלת סיוע, יועצים ונשק מהגוש הקומוניסטי, סיוע שהחל בעסקת הנשק הצ'כוסלובקית-מצרית ונמשך באספקת נשק ישירה מברית המועצות.

ב-5 בינואר 1957, במקביל לפינוי הכוחות הישראליים מסיני, במסגרת "הודעה מיוחדת לקונגרס על המצב במזרח התיכון", פרסם אייזנהאור יחד עם מזכיר המדינה, ג'ון פוסטר דאלס, תוכנית לשמירת עצמאות מדינות המזרח התיכון בשיתוף עם האו"ם, תוכנית זו נודעה בשם "דוקטרינת אייזנהאואר", מטרתה של התוכנית הייתה למנוע את התפשטות הקומוניזם במזרח התיכון. 

התוכנית הסמיכה את נשיא ארצות הברית לשלוח כוחות מזוינים לעזרתה של כל מדינה במזרח התיכון שתבקש את עזרת ארצות הברית כנגד הקומוניזם הבינלאומי (כלומר שתרצה להתגונן מפני מדינה בה שולט הקומוניזם), אך הייתה כלכלית בעיקרה (היקפה היה תמיכה לפיתוח במזרח התיכון בסכומים של 200 מיליון דולר בשנה). התוכנית למעשה חידשה את דוקטרינת טרומן, שמטרתה הייתה למנוע התפשטות השפעה של ברית המועצות על ידי תמיכה כלכלית וערבות צבאית. 

התוכנית לא כללה סעיף של התערבות צבאית למען ישראל, ככל הנראה כדי לא לסכל את חתימתן של מדינות האזור האחרות על התוכנית. עם זאת אייזנהאור הצהיר שישראל היא עובדה קיימת שאין לערער על קיומה. ישראל הצטרפה לתוכנית זו, על אף התנגדויות פנימיות מתוך חשש שהדבר יפגע ביחסי ישראל עם ברית המועצות.

מיד עם פרסום התוכנית, הודיעו מדינות "הברית הנגדית" (ברית נגדית לברית בגדאד - מצרים, סוריה וסעודיה) שהן מתנגדות לדוקטרינה וכי יש להניח למדינות האזור לשמור על עצמאותן בלי התערבות חיצונית. פרסום דוקטרינת אייזנהאואר דחף את סוריה לאיחוד עם מצרים. מיד אחרי פרסום הדוקטרינה נסע שוכרי אל-קוותלי למצרים, הצהיר על רצונו לאיחוד בין סוריה למצרים, ומינה משלחת למשא ומתן על האיחוד. משא ומתן שיצר את הרפובליקה הערבית המאוחדת.

לבנון אימצה את הדוקטרינה במרץ 1957 וכמיל שמעון פנה לארצות הברית בבקשת עזרה ביולי 1957. ארצות הברית שלחה את אוניות הצי השישי לחופי לבנון והחיילים האמריקאים נשארו שם כשנה.

## קישורים חיצוניים
* 

*Office of the Historian, Bureau of Public Affairs, United States Department of State The Eisenhower Doctrine, 1957
 

## הערות שוליים

קטגוריה:המאה ה-20
קטגוריה:המלחמה הקרה: דוקטרינות ואסטרטגיות
קטגוריה:ארצות הברית: יחסי חוץ
קטגוריה:נשיאות דווייט אייזנהאואר
קטגוריה:יחסי ארצות הברית – ברית המועצות
אייזנהאואר
קטגוריה:1957 בארצות הברית
קטגוריה:1957 בפוליטיקה
משה רוסנק

**משה רוסנק** (י"ז באייר ה'תרפ"ד - כ"א בתמוז ה'תשס"ו; 21 במאי 1924 – 17 ביולי 2006) היה מפקד הרובע היהודי במלחמת העצמאות. יקיר ירושלים לשנת 2005.

## ביוגרפיה
משה רוסנק נולד בשנת 1924 בקושיצה (אז בצ'כוסלובקיה, כיום בסלובקיה), למשפחה דתית וציונית. סבו, יהושע רוסנק, שימש כציר בקונגרס הציוני. לאביו של רוסנק היה בית חרושת למגבעות, ואמו הייתה עקרת בית. בצעירותו היה חבר בתנועת בני עקיבא בעירו. כשהיה בן 9 עלו אביו ושני אחיו הגדולים לארץ ישראל, באופן בלתי לגאלי. רוסנק הצטרף אליהם יחד עם אמו, אחיו הצעיר ואחותו כעבור שנה.

משפחת רוסנק שינתה את שם המשפחה ל"לוי" כדי להתחמק מהשלטונות הבריטיים בארץ ישראל. המשפחה התגוררה בדירת חדר בשכונת בית ישראל בירושלים, ופתחה חנות מגבעות. רוסנק למד בתלמוד תורה מזרחי בעיר. בשנת 1938, נפטר אביו של משה מלוקמיה.

בגיל 15 הצטרף רוסנק לתנועת הנוער הציונית-דתית "ברית החשמונאים". מגיל 17 עבד בעבודות מזדמנות ובהמשך החל לעבוד בבנק למשך מספר שנים. בתקופה זו הצטרף לאצ"ל, ועבר קורסים והכשרות שונות. בהמשך עבר ללח"י, מסיבות אידאולוגיות, ולאחר תקופה מסוימת קיבל תפקיד פיקודי. כינויו המחתרתי היה "אברם". בשנת 1945 התגייס להגנה ועבר קורס מפקדי מחלקות, אותו סיים ב-29 בנובמבר 1947, ביום החלטת החלוקה, ויום לפני פרוץ מלחמת העצמאות.

## מפקד העיר העתיקה בתש"ח
ממוזער|שמאל|180 פיקסלים|השלט שעל אבן ההנצחה ברחבת משה רוסנק ברחוב היהודים ברובע היהודי בעיר העתיקה, בירושלים

בתחילת מלחמת העצמאות נשלח לפקד על מחלקת חי"ש ברובע היהודי בירושלים. במרץ 1948 החליף את אברהם הלפרין בתפקידו כמפקד הרובע, ונערך עם לוחמיו להגנה על הרובע מפני תקיפות הלגיון הערבי. רוסנק פיקד על הרובע בתבונה ובגבורה בימי המצור הקשים כשהוא מתמודד עם בעיות חברתיות מורכבות, עם כוחות ערבים עדיפים מכוחותיו בעשרות מונים, ועם יחס אדיש יחסית מצד מפקדי ההגנה לרובע היהודי. תחת הנהגתו של רוסנק לחמו אנשי הרובע עד שכלתה כל תקווה. מתוך רצון למנוע טבח בתושבים, לאחר תקופה של מצור ולחימה מתמשכת ברובע, ובסיומו של קרב קשה, חתם רוסנק ב-28 במאי, יחד עם ההנהגה האזרחית על הסכם הכניעה, ויצא לשבי הירדני. לאחר מספר חודשים שוחרר מהשבי.

בשנת 2005 הוענק לרוסנק תואר יקיר ירושלים. בנימוקי הוועדה נכתב כי הפרס מוענק לרוסנק 

משה רוסנק נפטר בכ"א בתמוז ה'תשס"ו (2006) ונטמן בהר הזיתים בסמוך לקבר האחים לחללי הרובע היהודי ושל לוחמי העיר העתיקה במלחמת העצמאות.

על שמו - "רחבת משה רוסנק" ברחוב היהודים ברובע היהודי בירושלים.



## ראו גם
* הרובע היהודי במלחמת העצמאות

## קישורים חיצוניים

* משה רוסנק, דף ציבורי לזכרו בפייסבוק.
* משה רוסנק בראיון שעות לפני פטירתו לאלידע בר שאול, בגיליון מעייני הישועה.
* משה רוסנק, באתר עיריית ירושלים
* מפקדה האחרון של העיר העתיקה במלחמת העצמאות, אתר הר הזיתים
* משה רוסנק באתר מוזיאון חצר היישוב הישן
* משה רוסנק באתר ערים בלילה מתוך כתביו של אהרון לירון
* 
* מפקדה האחרון של העיר העתיקה אתר הר הזיתים

## הערות שוליים

קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:לוחמי האצ"ל
קטגוריה:לוחמי הלח"י
קטגוריה:יקירי ירושלים
קטגוריה:שבויי הרובע היהודי במלחמת העצמאות
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הנביאים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1924
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2006
יום הקוסמונאוטיקה

שמאל|ממוזער|250px|גליונית זיכרון מברית המועצות עם בול המתאר את יורי גגארין, שהונפקה לציון יום הקוסמונאוטיקה בשנת 1981

**יום הקוסמונאוטיקה** (ברוסית: **День Космонавтики**) הוא חג בו מציינים את טיסתו הראשונה של הקוסמונאוט יורי גגארין, האדם הראשון בחלל שטס בחללית ווסטוק 1,  את החג מציינים בעיקר ברוסיה ובארצות ברית המועצות לשעבר. יום הקוסמונאוטיקה נקבע רשמית כיום חג ואזכור ממלכתי בברית המועצות ב-12 באפריל 1962.

בשנת 2011, בעצרת הכללית של האו"ם 12 באפריל הוכרז כיום הטיסות המאוישות לחלל הבינלאומי

## טקסים ממלכתיים ברוסיה
במסגרת יום הקוסמונאוטיקה מצוין זכרם של חלוצי חקר החלל ברוסיה, ובהן סרגיי קורוליוב, קונסטנטין ציולקובסקי וקוסמונאוטים שאינם עוד בחיים, ובהם יורי גגארין, ולדימיר קומארוב ואחרים.
*טקס רשמי נערך בעיר קורוליוב, ליד פסלו של גגארין.
*טקס נוסף נערך בכיכר האדומה ובבית הקברות של חומת הקרמלין, שם טמון אפרם של קוסמונאוטים שנספו.
*טקס מרכזי נערך באנדרטת ציולקובסקי, שלצידה מוזיאון קטן המנציח את חקר החלל בברית המועצות.

## ראו גם
* הלילה של יורי

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:האדם בחלל
קטגוריה:חגים ומועדים
קטגוריה:רוסיה: היסטוריה
קטגוריה:אירועים בחודש אפריל
דני גרינברג

**דני גרינברג** (נולד ב-1969), יזם היי-טק וסופר ישראלי.

## השכלה ויזמות
דני גרינברג בוגר לימודי תואר ראשון ותואר שני בהנדסת חשמל מהטכניון - מכון טכנולוגי לישראל. שירת במשך 10 שנים ביחידת מחקר ופיתוח אלקטרוני בצה"ל. במסגרת שירותו זכה שלוש פעמים בפרס ראש אמ"ן לחשיבה יוצרת (1994, 1999, 2001).

בשנת 2001 הצטרף גרינברג לחברת "Passave" שייסדו ויקטור ויסליב ואריאל מייסלוס. גרינברג היה חבר בצוות המייסדים ושימש סמנכ"ל המחקר והפיתוח (VP R&D) של החברה.
בשנת 2006 נרכשה "Passave" על ידי החברה האמריקנית PMC-Sierra. לאחר הרכישה מונה גרינברג לתפקיד דירקטור מחקר ופיתוח ובהמשך מונה לסמנכ"ל לפיתוח תוכנה (VP Software) ב- PMC-Sierra.

בשנת 2009 ייסד גרינברג מיזם בשם "TVint" לפיתוח שבבים עבור גלישת אינטרנט במכשירי טלוויזיה.

בשנת 2011 ייסד גרינברג מיזם בשם "Oliver-Solutions" לפיתוח תוכנת ניהול והפעלה לתחום הטלקום ומוצרי תקשורת נשלטי תוכנה.

## ספריו

בשנת 2010 יצא לאור הספר "אקזיט", ספרו הראשון של דני גרינברג, בהוצאת "סלע ספרים" ועריכת אמנון ז'קונט. זהו ספר מתח שעלילתו מתרחשת בסביבת היי-טק.

בשנת 2011 יצא לאור ספר המתח "צעד גדול מדי", ספרו השני של דני גרינברג, בהוצאת "סלע ספרים". הספר עוסק בתחום האינטליגנציה המלאכותית והסכנות הטמונות בהתפתחות הטכנולוגית המואצת.

בשנת 2023 יצא לאור הספר "ריסט" (Reset), ספרו השלישי של דני גרינברג, בהוצאת "סלע ספרים". זהו ספר מתח שעוסק בסכנת הטרור הביולוגי. עלילת הספר מתארת קרב מוחות בין הגיבור, חוקר מהמכון הביולוגי בנס-ציונה, לבין יריב מסתורי, שמנסה לחולל כאוס באמצעות נשק בלתי קונבנציונלי, במסגרת אידאולוגיית "הריסט הגדול", אותה הוא מבקש לממש בישראל ובעולם כולו.

## חיים אישיים
נשוי למירי ואב לשלושה ילדים. מתגורר בראשון לציון.

## קישורים חיצוניים
* דני גרינברג - כתבה באתר דה-מרקר, 12.03.10
* אקזיט - אתר הבית של הספר "אקזיט" - ספרו הראשון של דני גרינברג
* 
* 
* הספרים של דני גרינברג באתר ההוצאה לאור "סלע ספרים"
* הספרים של דני גרינברג באתר עברית (חנות ספרים מקוונת)
* 

קטגוריה:יזמי היי-טק ישראלים
קטגוריה:מנכ"לים יוצאי שירות קבע בצה"ל
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:מהנדסי חשמל ישראלים
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל: הנדסת חשמל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1969
הסכם פרדריקסהאמן

**הסכם פרדריקסהאמן**  (בשוודית: **Freden i Fredrikshamn**) היה הסכם שלום שנחתם ב-17 בספטמבר 1809 בין האימפריה הרוסית לבין שוודיה וסיים את המלחמה הפינית שהחלה בשנת 1808 בין הצדדים.

הצד הרוסי היה מיוצג בשיחות על ידי ניקולאי רומיאנצב (שר החוץ) ודוד אלופאוס (השגריר בשוודיה). ואילו הצד השוודי יוצג על ידי קורט פון סטדינק (השגריר ברוסיה) ואנדרס סקולדנברד (שר בכיר).

בהתאם להסכם, שטח פינלנד עבר לשליטה רוסית והוקמה הדוכסות הגדולה של פינלנד שהיו לה זכויות אוטונומיות בתוך האימפריה הרוסית. כמו כן, שוודיה חויבה לסכם תנאי שלום עם צרפת. עד אז היא הייתה חברה בכל הבריתות נגד צרפת. אלכסנדר הראשון הבטיח המשך קיום חוקים ישנים בפינלנד, אך הדבר לא הוזכר בהסכם. כאשר בסוף המאה ה-19 הרוסים החלו במדיניות אקטיבית ברוסיפיקציה של האזור, הם טענו שהדבר אינו נוגד את ההסכם באופן פורמלי.

במסגרת ההסכם גם איי אולנד עברו לרוסיה ונהפכו להיות חלק של פינלנד, למרות שהיו מיושבים על ידי שוודים בלבד. גם עתה הם מהווים חלק של פינלנד.
 
ההסכם היה בתוקף עד לשנת 1920 כאשר במסגרת חוזה טרטו פינלנד קבלה את עצמאותה.

## קישורים חיצוניים

* טקסט ההסכם 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שוודיה: אמנות והסכמים
קטגוריה:האימפריה הרוסית: אמנות והסכמים
קטגוריה:הסכמי שלום במאה ה-19
קטגוריה:גבול פינלנד–שוודיה
הסכם פרידריקסהאמן
מארק שפיגלמן

**מארק שפיגלמן** (נולד ב-4 בנובמבר 1940) הוא רופא, מנתח ומומחה ישראלי לארכי-אפידמיולוגיה (חקר מגפות ומחלות בעבר הקדום) ולחקר ממצאי אדם קדומים. הוא פרופסור אורח במרכז קובין לחקר מחלות מידבקות וטרופיות בפקולטה לרפואה באוניברסיטה העברית ובמחלקה למיקרוביולוגיה רפואית ביוניברסיטי קולג' לונדון.

## ילדות
שפיגלמן נולד בפולין בעיר בנדין. אביו, מילוך (שלמה אלימלך) סיים שירות צבאי והיה מעורב בעסקי המשפחה. אמו הייתה סטודנטית לשפה הגרמנית באוניברסיטה העברית, נישאה לאביו בשנת 1939. הוריו של שפיגלמן הצליחו להסתתר מהנאצים בזהות בדויה של גרמנים. מכיוון שהיה נימול, היה מחופש שפיגלמן במהלך כל תקופת המלחמה כילדה כדי שלא יחשדו בו ויזהו אותו כיהודי. באחת מהאקציות שנערכו בעיר נתפסה המשפחה והם נשלחו למיון שבו יוחלט אם הם יועברו לעבודת כפייה או שישלחו לאושוויץ. אמו של שפיגלמן סירבה להוראות החיילים שפקדו עליה ללכת עם מארק לתור של מי שאינו כשיר לעבודה אשר מגיע לאושוויץ. אולם קצין נאצי שהיה במקום החליט לחוס עליהם ולא לשלוח אותם לאושוויץ מכיוון ששפיגלמן, שהיה מחופש לילדה, הזכיר לו את בתו. לאחר מכן הסתתר מרק בגטו ואחר כך אצל משפחה פולנית. אביו, מילוך, היה בן דודו של ולדאק ספיגלמן, גיבור הרומן הגרפי עכבר - סיפורו של ניצול וגם מארק עצמו מופיע בספר.
## לימודים
בשנת 1949, אחרי המלחמה משפחתו היגרה לאוסטרליה. בשנת 1965 סיים לימודי רפואה (MB-BS) אוניברסיטת סידני. בשנת 1971 סיים לימודי תואר Fellowship of the Royal College of Surgeons בקולג' המלכותי של הכירורגים בלונדון. במשך 25 לימד כירורגיה בסידני שבאוסטרליה ובשנת התשעים התפנה ללמוד ארכאולוגיה ולשלב את הדיסיפלינה יחד עם הידע שלו ברפואה וכך בשנת 1994 סיים לימודי תואר ראשון בארכאולוגיה בהצטיינות במכון לארכאולוגיה ביוניברסיטי קולג' לונדון.

בשנת 1967, ביום החמישי של מלחמת ששת הימים הגיע לישראל עם קבוצת רופאים מתנדבים. עבד עם פרופסור אשכנזי במחלקה לנוירוכירוגיה. בבית החולים פגש את שרה-רחל מרחובות, בת לניצולי שואה מאותו אזור בפולין שממנו הגיע. הם התחתנו בלונדון, שם למד, ב-5 בינואר 1968. הוא אב לשלושה ילדים. בשנת 1998, לאחר שעבד יותר משלושים שנה בלונדון וסידני, עלה ארצה. מתגורר חלק מהזמן בירושלים. יש לו שני אחים שנולדו אחרי המלחמה, ג'יימס - שופט, ואלן - פרופסור לרפואה.

## מחקר
בשנת 2007 ערך מחקר במומיות בנות חמש מאות שנה בקוריאה הדרומית. הוא ניסה ללמוד מהן אודות המקור של דלקת כבד נגיפית מסוג הפטיטיס B.
בשנת 2008 ערך מחקר בשיתוף קבוצה גרמנית ופלסטינית על דגימות די־אן־איי שנמצאו בחפירה של קתלין קניון ביריחו בשנות ה-50 של המאה העשרים, ואשר אוחסנו בארכיון מוזיאון באוניברסיטת סידני במטרה למצוא את מקורותיהן של מחלות שונות, ביניהן שחפת.

## פרטים נוספים
בשנת 2010 הוביל יחד עם הרב ישראל לאו את מצעד החיים במחנה אושוויץ בפולין.

## קישורים חיצוניים
* דף אישי, באתר האוניברסיטה העברית
* קורות חיים של שפיגלמן
* ביוגרפיה באתר אוניברסיטת מינסוטה
* 
* 
* 
* His brother is one of our most celebrated judges, but Mark Spigelman has an even more extraordinary tale. He survived the Nazis by dressing as a girl כתבה בעיתון האוסטרלי (The Sunday Morning Herald (SMH

קטגוריה:כירורגים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:בוגרי יוניברסיטי קולג' לונדון
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: רפואה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1940
שירות הסרטים הישראלי

**שירות הסרטים הישראלי** הוא יחידה במנהל התרבות של משרד התרבות והספורט. השירות מפיק סרטים תיעודיים ומספק שירותי הפקה למשרדי הממשלה ולמוסדות ציבור.

## פעילות
החל מהקמתו, בשנת 1956, קידם ופיתח השירות עשייה דוקומנטרית מקורית העוסקת בהיסטוריה, חברה ותרבות. רבים מסרטיו שודרו והוקרנו, בהם: 'בירושלים', 'ששת הימים', 'גבעת התחמושת-טייק 3', 'יומן ראש ממשלה', 'בגלל המלחמה ההיא', 'הרצל', 'פה-לן-יה' ו'מה שראיתי בחברון'. סרטים אלה ורבים אחרים שמורים בארכיון שירות הסרטים ונגישים לקהל הרחב.

ראשיתו של השירות בפעילות של ייצור סרטים במנהל ההסברה שליד משרד ראש הממשלה, עליה היה אחראי, יגאל אפרתי. משנת 1960 נודע השירות כ"רשות הסרטים" של מרכז ההסברה בשנת 1965 הפיקה הרשות כ-35 סרטים. מאמצע שנת 1967 הוא נקרא 'שירות הסרטים הישראלי.. בשנת 1968 הפיק השירות את הסרט 'ששת הימים' שעלה כ-200,000 ל"י והכניס מעל מיליון לירות. בשנת 1972 הפיק השירות כ-180 סרטים ובהם סדרה בת 35 פרקים 'השבוע לפני 25 שנה' על 35 השבועות הראשונים של מלחמת העצמאות.

בשנת 1970, עם הטמעת מרכז ההסברה במשרד החינוך עבר איליו השירות ולאחר מכן עבר למינהל התרבות. מאז התמקדה פעילות שירות הסרטים בהפקת סרטי שירות לגופים ממלכתיים ובהפקת סרטים תעודיים יזומים על ידי השירות עצמו. עד שנת 2000 השירות היה מבוסס על מבנה תפעולי מצומצם ששוכר את השירותים והכוחות האמנותיים מהשוק הפרטי. צוות מצומצם של כשבעה מפיקים, מחלקת כספים והפצה העסיקו מתוקף חוזה חד-פעמי מאות אנשי מקצוע בענף הקולנוע.

השירות הפיק עד ראשית שנות ה-2000 כ-4,000 סרטים, סדרות טלוויזיה ותשדירי שירות. אחת מהסדרות הבולטות ביותר שהפיק השירות הייתה "דלת הקסמים", אשר שודרה בטלוויזיה הלימודית. רבים מהסרטים הוקרנו במסגרות מסחריות, בפסטיבלים, בתוכניות טלוויזיה שונות בארץ ובעולם, וחלקם זכו בפרסים ישראליים ובינלאומיים. בין הסרטים שזכו בפרסים ניתן למנות את "דיוקנו של מרסל ינקו" שזכה בפרס ראשון בפסטיבל הבינלאומי במרכז פומפידו בפריז בשנת 1981. כמו כן הוקרנו חלק מהסרטים על ידי משרד החוץ כפעילות הסברה והצגת תרבות ישראלית במדינות העולם.

ארכיון שירות הסרטים מנגיש בהדרגה את אוסף הסרטים שבבעלות המדינה באמצעות ובשיתוף אתר ארכיון הסרטים הישראלי-סינמטק ירושלים. אוסף הקולנוע הדוקומנטרי שתחילתו בשנות החמישים של המאה העשרים מציג תיעוד עשיר ומגוון של היסטוריה, חברה ותרבות ישראלית.

## קישורים חיצוניים
* 

* צפייה בסרטי שירות הסרטים באתר ארכיון ישראלי לסרטים
* קטלוג שירות הסרטים הישראלי

## הערות שוליים

*
קטגוריה:קולנוע ישראלי
קטגוריה:ישראל: ארגונים ממשלתיים
קטגוריה:ישראל: ארכיונים
קטגוריה:משרד התרבות והספורט
גאבור וונה

שמאל|ממוזער|250px|גאבור וונה
**גאבור וונה** (בהונגרית: **Gábor Vona**; נולד ב-20 באוגוסט 1978) הוא פוליטיקאי הונגרי, יו"ר מפלגת הימין הקיצוני "יוביק".

וונה נולד בג'נג'ש, למד היסטוריה ופסיכולוגיה באוניברסיטת בודפשט, ולאחר מכן עבד כמורה להיסטוריה. ב-2002 היה בין מקימיה של "יוביק", תנועת ימין קיצוני לאומנית והיה סגן יו"ר התנועה. לאחר התמסדותה של התנועה והפיכתה למפלגה פוליטית, נבחר, ב-2006, לעמוד בראשה. בשנת 2007 הקים את "המשמר ההונגרי", מיליציה הרואה את עצמה כממשיכתה של "צלב החץ". כשנה לאחר מכן קבע בית משפט בהונגריה כי מדובר בתנועה בלתי חוקית, מאחר שפעולותיה נגד זכויות אדם של מיעוטים במדינה נוגדות את חוקת הונגריה, צעד שגרר הפגנות אלימות שכללו יידוי אבנים ויידוי בקבוקים על המשטרה. בהקשר זה אמר וונה כי לכשייבחר לפרלמנט, יופיע ליום ההשבעה כשהוא לובש את מדי המיליציה.

"יוביק" זכתה להצלחה ראשונה בבחירות לפרלמנט האירופי ב-2009, כשזכתה בכ-15% מהקולות וב-3 מושבים. בבחירות שנערכו בהונגריה בשנת 2010 הצליחה המפלגה להיכנס לראשונה לפרלמנט ההונגרי, לאחר שבסיבוב הבחירות הראשון זכתה ב-16.67% מקולות הבוחרים והייתה למפלגה השלישית בגודלה, עם 26 מושבים.

מפלגת "יוביק" בראשותו של וונה מובילה קו המאשים את הצוענים ואת היהודים ברבות מצרותיה של המדינה; וונה התבטא גם נגד קיום מצעדי גאווה במדינה. המפלגה בראשותו קוראת לכינונה מחדש של "הונגריה הגדולה", על גבי שטחים שהיו בעבר בריבונות הונגרית ומצויים כיום בריבונות שכנותיה, רומניה, אוקראינה, סלובקיה, אוסטריה, סלובניה, קרואטיה וסרביה, וכן דוגלת בהגדלת האוטונומיה של המדינות החברות באיחוד האירופי.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פוליטיקאים הונגרים
קטגוריה:מורים להיסטוריה
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1978
מלך ליום אחד (סרט)

**מלך ליום אחד** הוא סרט קולנוע ישראלי מסוגת הקומדיה, בבימויו של אסי דיין, שיצא לאקרנים בשנת 1980, עם גבי עמרני,
חנן גולדבלט וקרוליין לנגפורד בתפקידים הראשיים.

הסרט מביא את סיפורו של יוסף לוי (אותו מגלם גבי עמרני), שוער בבית המלון "בלו ביי" השוכן בגבולה הצפוני של נתניה. יוסף גרוש ואב לבת שמתגוררת בניו יורק, שלי (קרוליין לנגפורד), אותה עזב כשהייתה קטנה, ומאז הוא מתכתב איתה; במכתביו סיפר לה כי הוא איש עסקים מצליח העוסק ביבוא ויצוא סחורות, כדי שתתגאה באביה ולא מספר לה את האמת: שהוא חי בדלות בצריף פשוט בנתניה. כאשר בתו מגיעה לישראל בגיל 21, מוצא עצמו יוסף בתסבוכת. סיבוך נוסף מתרחש כאשר נוצר קשר רומנטי בינה לבין חברו הצעיר והמובטל של יוסף, שמי (חנן גולדבלט).

יוסף מספר לשימי (שמשון) על מכתביו ועל מה שסיפר לבתו. זאת לאחר ששמי מעוניין להכיר את בתו שלי. שמי פונה למנהל המלון (מוסקו אלקלעי), ושאר עובדי המלון נרתמים לתת לו רכב, אליו מתלווה שמי, והוא מראה לה את הארץ בטיול לירושלים ולים המלח, בנוסף יוסף מקבל את הפנטהאוז היוקרתי במלון עם כל מה שיכול המלון להציע, וזאת כדי להפוך אותו למלך ליום אחד, ואף יותר מכך. כאשר עדיין ממשיך להציג יוסף את עצמו כאיש עסקים, ולא מספר את האמת לבתו, מספר שמי לשלי את האמת על אביה.
למרות תגלית זו מחליטה שלי להישאר בישראל עם אביה, ולאחר זמן מה להינשא לשמי.

נעימת הנושא של הסרט, בלחן של נפתלי אלטר, מבוצעת על ידי אלי מגן.

## שחקנים

## אזכורים בתרבות

* בפרק הראשון של העונה השנייה של "שנות ה-90" מרבי, דודו העשיר של ממוקה, מגיע לביקור בישראל. ממוקה מנסה להסתיר ממנו את מצבו הכלכלי לאחר שפשט רגל, וויטלי מציע לו להעמיד פנים שהוא אדם עשיר, בדומה לעלילת הסרט "מלך ליום אחד".

## קישורים חיצוניים

*

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 1980
קטגוריה:סרטי בורקס
קטגוריה:סרטי אסי דיין
הבחרות הסוציאליסטית

**הבחרות הסוציאליסטית** (גם "בחרות סוציאליסטית עברית" ו"הבחרות הסוציאליסטית העברית בארץ ישראל") היה שמה של המשמרת הצעירה של מפא"י (ושל אחדות העבודה לפני היווסדות מפא"י המאוחדת ב-1930). ה"בחרות" נוסדה בשנת 1926 כמסגרת ליצירת עתודה פוליטית בקרב צעירים בגילאים 17 עד 23. קיומה הופסק במהלך מלחמת העולם השנייה, שעה שפוטנציאל הצעירים הופנה לגיוס לצבא הבריטי ולהגנה. 

התנועה הטיפה להגשמה על ידי התיישבות או על ידי חיזוק הסניפים העירוניים ופעולה במסגרות התארגנויות פועלים כגון פלוגות הפועל. התנועה הייתה בעלת זיקה לתנועת הנוער דרור בגולה.

בין אנשי "הבחרות" ניתן למנות את זאב שרף, אהרן ואפרים קציר, משה ברעם, אהרן אבני ואהרן בקר.

## קישורים חיצוניים
* הבחרות הסוציאליסטית באתר תנועת העבודה

קטגוריה:ציונות סוציאליסטית
קטגוריה:תנועת העבודה 
קטגוריה:תנועות נוער ציוניות סוציאליסטיות
קטגוריה:תנועות נוער ביישוב
פסטיבל המדע הבין-לאומי של אדינבורו

**פסטיבל המדע הבין-לאומי של אדינבורו** (באנגלית: **The Edinburgh International Science Festival**) הוא פסטיבל מדע שנוסד בשנת 1989, ומאז מתקיים מדי שנה למשך 12 ימים באדינבורו שבסקוטלנד. בפסטיבל מתקיימות מגוון פעילויות, סדנאות, מופעים, תערוכות וסיורים. הפסטיבל מתקיים במספר מקומות בעיר אדינבורו, ביניהם בגן החיות של אדינבורו, במוזיאון הלאומי של סקוטלנד, בגנים הבוטניים המלכותיים באדינבורו ובאוניברסיטת אדינבורו. בפסטיבל משתתפים בממוצע כ-70 אלף איש ועוד כ-55 אלף תלמידים משתתפים בתוכניות השונות לבתי ספר.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:הממלכה המאוחדת: מדע וטכנולוגיה
קטגוריה:פסטיבל אדינבורו
הוועדה לביטחון המדינה (בלארוס)

**הוועדה לביטחון המדינה של בלארוס** (בלארוסית: **Камітэт дзяржаўнай бяспекі Рэспублікі Беларусь**, בראשי התיבות КДБ, קד"ב) הוקמה ב־1991 והיא סוכנות הריגול ושירות הביטחון הבלארוסי. הארגון עוסק ביטחון פנים, סיכול חתרנות וריגול, הפעלת מרגלים בניכר, אבטחת אישים בכירים וכן אבטחת מידע ומאבק בפשיעה כלכלית חמורה. הארגון נוצר מתוך האגף הבלארוסי של הק.ג.ב. והוא כפוף לנשיא בלארוס.

מטה הארגון נמצא בשדרות העצמאות 17, במינסק הבירה. הק.ד.ב הבלארוסי הוא הארגון היחיד במדינות חבר המדינות שעדיין מתקרא ק.ג.ב. הארגון שמר בעיקרו על המבנה הסובייטי, ומשתף פעולה באופן הדוק עם גופי ביון אחרים בבלארוס (המודיעין הצבאי הבלארוסי) ועם שירותי הביטחון הרוסיים.

בעקבות תמיכתו של הארגון בשירותי הביון הרוסיים ופלישה הרוסית לאוקראינה, הארגון הוכנס לרשימת הסנקציות של האיחוד האירופי, ארצות הברית, שווייץ ויפן.

## מבנה
* המינהל לסיכול ריגול צבאי
* המכון לביטחון לאומי
* המינהל הראשי לפעילויות סיכול ריגול
* מינהל הביטחון הכלכלי
* המינהל הראשי לביטחון כלכלי ומלחמה בשחיתות
* המינהל הראשי לביון חיצוני - אחראית למודיעין חיצוני
* מינהל התקשורת הממשלתית - מודיעין אותות
* יחידת יהלום (אלמאז) ללוחמה בטרור

## פעילות
הארגון נוצר מתוך האגף הבלארוסי של הק.ג.ב. שנוסד ב-20 בדצמבר 1917. ב-1 במרץ 1922, הוועדה פעלה תחת השם המינהל הפוליטי הראשי ולאחר מכן ב-15 ביולי 1934 הוקם האגף הבלארוסי של הנ.ק.ו.ד. בראשות ל. זקובסקי. במרץ 1954, במהלך הרפורמה במשרד הפנים של ברית המועצות, הוקמה הוועדה לביטחון המדינה תחת מועצת השרים של ברית המועצות, שהאגף הבלארוסי היה חלק ממנו.

בספטמבר 1991 הארגון הפך לראשונה לגוף עצמאי והיה אחראי על ענייני ביון וביטחון של בלארוס.

הארגון פועל בתחומים שונים של ביטחון לאומי, ריגול וריגול נגדי. בשנת 2009 הוא האשים את אליאכסנדר בראנקואו בפשעים כלכליים. בסופו של דבר הוא קיבל מקלט מדיני באקוואדור. בשנת 2011 מועמד לשעבר לנשיא בלארוס קיבל מקלט מדיני בצ'כיה והאשים את הארגון בעינויים של אסירים. בנושא זה היו גם האשמות נוספות.

## ראשי הוועדה

## ראו גם
* שירות הביטחון של נשיא בלארוס
* המרכז לניתוח מבצעי (בלארוס)
* המכון לביטחון לאומי של בלארוס, מרכז ההכשרה

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר מקיף על השירותים החשאיים 

## הערות שוליים

קטגוריה:קהילת המודיעין הבלארוסית
קטגוריה:ארגוני ביון
קטגוריה:בלארוס: ארגוני אכיפת חוק
שירות הביטחון של נשיא בלארוס

**שירות הביטחון של נשיא בלארוס** (בבלארוסית: **Служба бяспекі президэнта Республіки Беларусь**) הוא גוף רשמי בבלארוס האחראי לאבטחת נשיא בלארוס ובכירים נוספים במדינה. הגוף, שהוקם בשנת 2000, נחשב כיורשו של "המינהל הראשי לאבטחת המדינה" - גוף שהוקם בשנת 1991 ועסק באבטחת אישים.

חרף הצהרת בלארוס כי מדובר ברשות שמירת חוק לגיטימית, הגדירה מחלקת המדינה של ארצות הברית בשנת 2000 את שירות הביטחון כשירות משטרה חשאית וגרסה כי באפשרותו של השירות להפעיל כוח "נגד יריביו הפוליטיים של הנשיא, ללא פיקוח חוקי ומשפטי".

## ראשי השירות

## ראו גם
*שירות הביטחון הנשיאותי של רוסיה

## קישורים חיצוניים

* פירוט קצר אודות הארגון 
* 15 שנה לשירות הביטחון הנשיאותי של בלארוס - כתבה מקוונת 

## הערות שוליים

קטגוריה:קהילת המודיעין הבלארוסית
קטגוריה:ארגוני אבטחת אישים
קטגוריה:בלארוס: ארגוני אכיפת חוק
קטגוריה:ממשלת בלארוס