open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אלוסטרון

**אלוסטרון** (באנגלית: **Alosetron**, שם מסחרי: **Lotronex**) היא תרופה המעכבת את קולטן לסרוטונין מסוג 5-HT3. התרופה משמשת לטיפול במקרים קשים של תסמונת המעי הרגיז המלווה בשלשולים (IBS-D) בקרב נשים בלבד, שלא הגיבו לטיפולים שגרתיים אחרים.

## היסטוריה
אלוסטרון אושרה לראשונה על ידי ה-FDA בשנת 2000, אך הוסרה מהמדפים באותה שנה לאחר שדווח על תופעות לוואי קשות במערכת העיכול. בשנת 2002 היא אושרה מחדש תחת פרוטוקול בטיחות מחמיר (REMS), המגביל את השימוש בה למקרים חמורים בלבד.

## שימוש רפואי
* טיפול בנשים הסובלות מתסמונת המעי הרגיז עם דומיננטיות של שלשולים (IBS-D) הנמשכת מעל 6 חודשים.
* הטיפול מיועד רק לנשים שאינן מגיבות לטיפול תרופתי קונבנציונלי.
* התרופה לא הוכחה כיעילה בקרב גברים.

## תופעות לוואי
תופעות לוואי שכיחות כוללות:
* עצירות (מופיעה אצל כ-25% מהמטופלים).
* כאב בטן ובחילה.

תופעות לוואי נדירות אך חמורות כוללות:
* **קוליטיס איסכמית** (Ischemic colitis): דלקת במעי הגס עקב הפרעה באספקת הדם, העלולה להיות קטלנית.
* **עצירות חמורה** המובילה לחסימת מעיים, קרע במעי או ניקוב (פרפורציה).

## התוויות נגד
אין להשתמש בתרופה במצבים הבאים:
* היסטוריה של עצירות כרונית או חסימת מעיים.
* היסטוריה של קוליטיס איסכמית, מחלת קרוהן או דלקת כיבית של המעי הגס (UC).
* מחלת כבד חמורה.
* שימוש מקביל בתרופה **פלובוקסאמין** (Luvox).

## פרמקולוגיה של התרופה
### פרמקודינמיקה
אלוסטרון היא חוסמת סלקטיבית של קולטני 5-HT_3 הפזורים על פני נוירונים במערכת העיכול. קולטנים אלו ממלאים תפקיד מרכזי בתחושת כאב בטני ובוויסות תנועתיות המעי (מוטיליות). על ידי חסימת הקולטן, התרופה מפחיתה את הרגישות לכאב במעי ומאטה את זמן המעבר של הצואה במעי הגס, מה שמפחית את תדירות השלשולים.

### פרמקוקינטיקה
* **ספיגה**: נספגת במהירות לאחר נטילה פומית; זמינות ביולוגית של כ-50%–60%. מזון מעכב מעט את הספיגה.
* **פיזור**: נקשרת בשיעור של 82% לחלבוני הפלזמה.
* **מטבוליזם**: עוברת פירוק אינטנסיבי בכבד על ידי אנזימי הציטוכרום P450, בעיקר CYP1A2.
* **הפרשה**: רוב המטבוליטים מופרשים בשתן (כ-74%) והשאר בצואה.
* **זמן מחצית חיים**: קצר יחסית, כ-1.5 שעות, אך השפעתה הביולוגית נמשכת זמן רב יותר בשל קשירה חזקה לקולטן.

## תגובות בין־תרופתיות
אינטראקציות משמעותיות עם:
* **פלובוקסאמין**: מעלה את הריכוז של אלוסטרון בדם פי 6 לערך, מה שמגביר משמעותית את הסיכון לתופעות לוואי. השילוב אסור בהחלט.
* **סימטידין**: עלול להעלות את ריכוז התרופה בדם.

## בטיחות במהלך הריון והנקה
* **הריון**: מסווגת בקטגוריה B. במחקרים בבעלי חיים לא נמצא נזק לעובר, אך אין מספיק מחקרים מבוקרים בבני אדם. יש להשתמש רק אם הצורך המטופל עולה בבירור על הסיכון.
* **הנקה**: לא ידוע אם התרופה עוברת בחלב אם, ולכן מומלץ לנקוט זהירות.

## קישורים חיצוניים

* מידע על אלוסטרון, באתר ה-FDA 
* אלוסטרון, באתר PubChem 

## הערות שוליים

קטגוריה:תרופות לפי א'-ב'
ג'ון קוקס הבן

**ג'ון ויין קוקס הבן** (נולד ב־10 ביולי 1947) הוא פוליטיקאי ועורך דין אמריקאי, שכיהן כהונה אחת כחבר דמוקרטי בבית הנבחרים של ארצות הברית, כנציג מחוז הקונגרס ה־16 של מדינת אילינוי.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
קוקס נולד ב־10 ביולי 1947 בהייזל גרין, ויסקונסין. הוא למד באוניברסיטת ויסקונסין–פלאטוויל שבפלאטוויל, ויסקונסין. לאחר סיום לימודיו הצטרף לצבא ארצות הברית ושירת בו בשנים 1969–1970. לאחר מכן קיבל תואר דוקטור למשפטים מבית הספר למשפטים ג'ון מרשל בשיקגו. בשנת 1976 ניצח קוקס את ויקטור ספרנגלמאייר, מועמד רפובליקני שמונה לתפקיד, בבחירות לתובע המחוזי של מחוז ג'ו דייוויס, אילינוי. במהלך כהונתו כתובע מחוזי פעל קוקס לקידום העמדה לדין פדרלית מחמירה יותר של סוחרי בני אדם שפעלו באזור הגבול בין אילינוי לאיווה. הוא כיהן שתי כהונות ולאחר מכן חזר לעיסוק בעריכת דין פרטית. את מקומו כתובע מחוזי ירש ג'. כריסטופר מור.

לאחר כהונותיו כתובע מחוזי שימש קוקס כעוזר מיוחד לתובע הכללי המדינתי במחלקת הסיוע הציבורי של מדינת אילינוי, כמרצה במכללת לוראס, וכיועץ המשפטי של העיר גאלינה, אילינוי.

### כהונה בקונגרס
לאחר פרישתה של חברת הקונגרס הרפובליקנית לין מורלי מרטין, הצטרף קוקס למרוץ להחלפתה בבית הנבחרים. להפתעת רבים, הוא ניצח את ג'ון האלוק, רפובליקני וחבר בית הנבחרים של אילינוי מרוקפורד. במהלך כהונתו שירת בוועדת הבנקאות, הפיננסים והעניינים העירוניים; בוועדת פעולות הממשל; ובוועדות המשנה לפיקוח, רגולציה וביטוח של מוסדות פיננסיים, לדיור ופיתוח קהילתי, ולמידע ממשלתי, משפט וחקלאות.

במהלך חלוקת מחוזות הבחירה מחדש בשנת 1991, שנוהלה בידי הרפובליקנים, צורפו למחוז ה־16 אזורים ממחוז מקהנרי, הידוע בנטייתו הרפובליקנית החזקה. דון מנצולו ניצח את קוקס במחוז ה־16 החדש. בעת הפסדו של קוקס, פעל הדמוקרטי מאילינוי דן רוסטנקובסקי להכשיר את הקרקע למינויו של קוקס לוועדת הדרכים והאמצעים של בית הנבחרים. מנצולו החזיק במושב עד שהובס בפריימריז הרפובליקניים בשנת 2012 בידי חבר הקונגרס הרפובליקני אדם קינזינגר, לאחר חלוקת המחוזות של 2011.

### קריירה לאחר הקונגרס
לאחר סיום כהונתו שב קוקס לגאלינה, אילינוי, והמשיך לעסוק בעריכת דין פרטית. מאז שובו לגאלינה שימש גם כיועץ המשפטי של עיריית גאלינה. קוקס כיהן כסגן נשיא לענייני חוץ וכיועץ המשפטי הראשי של חברת Jo-Carroll Energy, Inc. (NFP), קואופרטיב אנרגיה מאילינוי, עד לפרישתו.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי ויסקונסין
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מאילינוי
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1947
גבריאל איגלסיאס

**גבריאל חסוס איגלסיאס** (נולד ב-15 ביולי 1976), המכונה **פלאפי**, הוא סטנדאפיסט ושחקן אמריקאי. הוא הפיק מספר תוכניות סטנד-אפ מיוחדות עבור ספקי טלוויזיה כמו קומדי סנטרל ונטפליקס. כשחקן, הוא הופיע במספר רב של סדרות טלוויזיה וסרטים מצוירים, כולל הסיטקום מר איגלסיאס בנטפליקס, גילם את טוביאס בסרט "מג'יק מייק" משנת 2012 ובסרט ההמשך שלו, ודיבב את ספידי גונזלס בסרט "ספייס ג'אם: אגדה חדשה". הוא גם היה המנחה של התוכניות "מהפכת סטנד-אפ" בקומדי סנטרל.

בשנת 2018, איגלסיאס היה אחד מעשרת הקומיקאים בעלי השכר הגבוה ביותר בעולם.

## ביוגרפיה
איגלסיאס נולד ב-15 ביולי 1976, בסן דייגו, קליפורניה, לאסתר מנדז וחסוס איגלסיאס, זוג ממוצא מקסיקני. אמו, אסתר, גידלה אותו כאם חד הורית.

## קריירה
איגלסיאס עבד בחברת טלפונים סלולריים בלוס אנג'לס ובשנת 1997 עבר לתחום הקומדיה במשרה מלאה, אם כי הדבר הוביל לפינויו מביתו ואיבד את מכוניתו.

בשנת 2000, איגלסיאס הופיע בעונה השישית של קומדיית המצבים All That של ניקלודיאון, בכיכובם לצד אמנדה ביינס וניק קאנון.

איגלסיאס התמודד בעונה הרביעית של סדרת הריאליטי "הקומיקאי האחרון" בשנת 2006, והגיע לשמונת המתמודדים האחרונים. לאחר מכן נפסל איגלסיאס בשל שימוש במכשיר בלקברי כדי לתקשר עם אנשים חיצוניים במהלך התוכנית.

בשנת 2007, איגלסיאס דיבב משפחה מקסיקנית שלמה בפרק בעונה השישית של הקומדיה המצוירת של רשת פוקס, "איש משפחה". באותה שנה, הוא החל לדבב דמויות של תאומים זהים בסדרה "בית הספר לקיסר המתחיל", סדרת אנימציה של אולפני דיסני, אותה הוא מתאר כעבודת הדיבוב האהובה עליו.
שמאל|ממוזער|איגלסיאס בנובמבר 2010
בשנת 2011, קומדי סנטרל השיקה את "Gabriel Iglesias Presents Stand Up Revolution", סדרת סטנד-אפ שאיגלסיאס הפיק והנחה, שרצה במשך שלוש עונות עד שהסתיימה ב-2014.

בשנת 2022, איגלסיאס היה הקומיקאי הראשון שמכר את כל הכרטיסים להופעה באצטדיון דודג'ר בלוס אנג'לס. ההופעה שוחררה לנטפליקס ב-18 באוקטובר 2022, בשם "Stadium Fluffy"*.*

## פרסים והוקרה
ב-10 בפברואר 2012, איגלסיאס קיבל מספר פרסים מהעיר אל פאסו, טקסס, כולל המפתח לעיר ופרס Beacon of H.O.P.E מטעם ארגון Operation HOPE.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תסריטאי טלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:מפיקי טלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:סטנדאפיסטים אמריקאים
קטגוריה:חקיינים אמריקאים
קטגוריה:ילידי 1976
דיאנה מתרחצת (קורו)

**דיאנה מתרחצת (המזרקה)** היא יצירת שמן על קנבס שצייר האמן הצרפתי ז'אן-בטיסט קאמי קורו בין השנים 1869–1870. היצירה שייכת לאוסף כרמן טיסן ומוצגת כיום במוזיאון תיסן בורנמיסה במדריד. היא מציגה את האלה דיאנה רוחצת בטבע, ומהווה דוגמה מובהקת לניסיונו של קורו לשלב בין ציור נוף לציור עירום נשי בסביבה אידילית. אף שקורו נודע בעיקר בזכות ציורי הנוף שלו, הוא יצר גם קבוצת עבודות קטנה – אך מהותית – של דמויות עירומות, ויצירה זו משתייכת לקבוצה זו.

## תיאור היצירה

הציור מתאר את דמותה העירומה של האלה דיאנה, הרוחצת בסביבה טבעית ונינוחה. גופה מוצג בשקט, ללא הקפדה אנטומית מדויקת, אלא בגישה רכה ומעוגלת המדגישה את תחושת האור והחומר. הרקע מציג נוף יערי אפוף אווירה הרמונית. מידות היצירה הן 72.1 על 41 ס"מ, והיא צוירה בטכניקת שמן על קנבס. המודל שעמדה בפני קורו בעת ציור העבודה הייתה אמה דוביני – אחת הדוגמניות הקבועות שלו, אשר דגמנה גם עבור דיוגה ופוביס דה שאבאן. דוביני שימשה השראה במספר יצירות נוספות של קורו, ביניהן "האישה בכחול" השמורה בלובר בפריז.

## פרשנות

היצירה נוצרה, ככל הנראה, במסגרת מפגש משותף עם הצייר אשיל אודינו (Achille Oudinot) – תלמידו וידידו של קורו. לפי הרישום בקטלוג של אלפרד רובו ואטיין מורו-נלאטון, היצירה צוירה "בחברתו של אודינו", ניסוח שמעלה שאלה אם שיתוף הפעולה היה ביצירה עצמה או רק במעמד המשותף של ציור מודל חי. מכל מקום, סצנה זו ממחישה את נטייתו של קורו לעסוק בציור דמויות מתוך גישה רגשית ולא טכנית. גישתו הלא-אנטומית עוררה ביקורת אצל אמנים בני תקופתו – כגון אנגר – אך זכתה גם להערכה מצד אמנים אחרים, בהם היפוליט פלנדרן, שזיהה בעבודותיו איכות ייחודית שנעדרה אצל ציירים אחרים.

בדברים נדירים שכתב קורו עצמו על ציור עירום (בהקשר ליצירה אחרת מאותו סוג), הוא הסביר את עמדתו האמנותית: לדבריו, אין מדובר בשיעור אנטומיה, אלא בניסיון לייצג את התחושות שמעורר הגוף האנושי – את הדרך בה הבשר משקף את האור, ואת התחושה שהוא חי ונושם. הוא מתאר את מאמציו לטשטש את המפרקים והקווים המבניים, כדי ליצור דמות טבעית, חיה, רכה – כפי שהעין חווה אותה – תוך שימוש בדימוי פיוטי: "יש להכניס בציור השדיים את התמימות שבה הייתי מצייר פחית חלב."

## סמליות

הציור עוסק בדמותה המיתולוגית של דיאנה, אלת הציד והטוהר מהמיתולוגיה הרומית (המקבילה לארטמיס היוונית). למרות הממד המיתי של הדמות, קורו נמנע מהצגתה בגישה דרמטית או הירואית. במקום זאת, הוא בוחר להציג את הרגע בו היא מתרחצת, באינטימיות שקטה, כחלק מהטבע. בכך משתלב המוטיב המיתי במסגרת של אידיליה ציורית, נטולת סמליות כבדה או נרטיב מובהק.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:ציורי עירום
קטגוריה:ציורים המבוססים על המיתולוגיה היוונית
קטגוריה:ז'אן-בטיסט קאמי קורו: ציורים
קטגוריה:מוזיאון תיסן בורנמיסה: ציורים
ההון האנושי בהייטק הישראלי

**ההון האנושי בהייטק הישראלי** מתייחס לשכבת יזמים, מדענים, מנהלים ואנשי הון סיכון שהיוו את התשתית האנושית והניהולית להתפתחות תעשיית ההיי-טק בישראל. שכבה זו פועלת בממשק שבין האקדמיה, מערכת הביטחון הישראלית והשוק הגלובלי, ונחשבת לאחד הגורמים המרכזיים לביסוס מעמדה של ישראל כמרכז חדשנות בינלאומי, המכונה לעיתים "סטארט-אפ ניישן".

## יסודות והרכב
מחקרים כלכליים וניתוחי מדיניות מצביעים על כך שההון האנושי בהייטק הישראלי נוצר משילוב של מספר מרכיבים מרכזיים:
* **הכשרה צבאית־טכנולוגית** ביחידות כגון יחידה 8200 וממר"ם, המספקות ניסיון מוקדם בפיתוח מערכות מורכבות ובניהול פרויקטים.
* **הכשרה אקדמית** באוניברסיטאות ובמכללות להנדסה, ובכלל זה שילוב מסגרות צבאיות ואקדמיות בתוכניות כגון העתודה האקדמית ותוכנית תלפיות.
* **תרבות ארגונית לא־היררכית** המאופיינת בישירות, יוזמה אישית ונטייה לפתרון בעיות מהיר.
* **רשתות קשרים צפופות** בין בוגרי יחידות טכנולוגיות, מוסדות אקדמיים ויזמים, בעיקר באזור סיליקון ואדי.

## התפתחות היסטורית
התפתחות ההון האנושי בהייטק הישראלי התרחשה במספר שלבים מרכזיים:

* **שנות ה־70 וה־80 – שלב התשתיות:** הקמת מרכזי מחקר ופיתוח של חברות רב־לאומיות כגון אינטל, מוטורולה וIBM, לצד התרחבות התעשיות הביטחוניות, ויצירת שכבה ראשונה של מהנדסים ומנהלים בעלי ניסיון תעשייתי.
* **שנות ה־90 – שלב הפריצה היזמית:** הקמת חברות טכנולוגיה ישראליות עצמאיות, התרחבות תחום התוכנה והנפקות בנאסד"ק. בתקופה זו פעלו חברות כגון צ'ק פוינט ומיראביליס (מפתחת ICQ).
* **המאה ה־21 – שלב הסקייל־אפ:** מעבר לבניית חברות טכנולוגיה גדולות הפועלות בשווקים גלובליים, והתרחבות תחומים כגון סייבר, בינה מלאכותית ומחשוב ענן.

## השפעה כלכלית וביקורת
על פי נתוני רשות החדשנות, ענף ההייטק אחראי לכ־18% מהתוצר בישראל (נתוני 2023), אך במקביל נטען כי הוא תורם להיווצרות "כלכלה דואלית" המתאפיינת בפערי שכר משמעותיים בין עובדי הענף לשאר המשק. בנוסף, הועלתה ביקורת בנוגע לתת־ייצוג של נשים, ערביי ישראל ותושבי פריפריה בתעשייה.

## ראו גם
* היי-טק בישראל
* סיליקון ואדי

## לקריאה נוספת
* סינור, דן וזינגר, שאול. *סטארט-אפ ניישן: סיפור נס הכלכלה של ישראל*. הוצאת מטר, 2011.
* OECD. *OECD Reviews of Innovation Policy: Israel 2016*. OECD Publishing.

## קישורים חיצוניים
* רשות החדשנות
* Startup Nation Central
* IVC Research Center

## הערות שוליים

קטגוריה:היי-טק
קטגוריה:ישראל: כלכלה
קטגוריה:יזמות ישראליות
המנוחה

**המנוחה** היא ציור שמן על בד מאת האמן הצרפתי ז'אן-בפטיסט-קמיל קורו, משנת 1860. הוא מוצג בגלריה הלאומית לאמנות בוושינגטון די.סי.

הציור מציג את הדוגמנית האיטלקייה אגוסטינה סגאטורי, כאישה עירומה עטורת זר, השוכבת בנוף טבעי.

זהו אחד ממספר ציורים שקורו יצר ובהם נשים עירומות בסביבות חיצוניות בעלות אופי חלומי. בעירום זה נראית אישה צעירה שוכבת על עור נמר, על רקע נוף. נראית מפרופיל ימין, היא פונה ומביטה ישירות בצופה. התנוחה שלה מזכירה את הדמות ביצירה "האודליסק הגדולה" של ז'אן-אוגוסט-דומיניק אנגר. היא מופיעה כאן מחדש כמי שלובשת זר על ראשה ועומדת סמוך לתוף טמבורין הפוך. אין ספק שהיא דמות של בכחנטית (מלוות דיוניסוס מהמיתולוגיה היוונית) הנהנית מרגע של מנוחה, בעוד ברקע נמשכות חגיגות הבכחנליה.

הוא הוצג בסלון של 1861 בפריז. כיום הציור נמצא בגלריה הלאומית לאמנות בוושינגטון הבירה, לאחר שנרכש בשנת 2014, לאחר שהיה בעבר חלק מאוסף גלריית קורקורן לאמנות בעיר.

## פרשנות
ציורו של קאמי קורו "המנוחה" מתאפיין בגישה אינטימית ומהורהרת כלפי הדמות הנשית המתוארת בו. הדמות העירומה שוכבת בנוף טבעי ומביטה בצופה במבט ישיר ורגוע, אשר נטען בממד של עמימות פסיכולוגית. מבקרים מציינים כי קורו מבקש לעסוק פחות בזיהוי הדמות ויותר בהעברת תחושת נוכחותה הייחודית. הביקורת האמנותית מדגישה את הדרך שבה הציור מעלה שאלות על העצמי הפנימי – לא כדי לפתור אותן, אלא כדי להציג את חוסר האפשרות לחדור לעולמה של הדמות באופן מלא. בכך מציב הציור אתגר פרשני לצופה, השואף לגעת במהותו של האדם מעבר למראה החיצוני.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:הגלריה הלאומית לאמנות וושינגטון: ציורים
קטגוריה:ציורי נוף
קטגוריה:ציורי עירום
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ז'אן-בטיסט קאמי קורו: ציורים
ליאו אלן

**ליאו אלווד אלן** (באנגלית: **Leo Elwood Allen**; 5 באוקטובר 1898 – 19 בינואר 1973) היה פוליטיקאי אמריקאי ממדינת אילינוי.

## ביוגרפיה
אלן נולד ב-5 באוקטובר 1898 בעיר אליזבת שבאילינוי. סביו מצד אמו היו מהגרים מגרמניה, וסבו מצד אביו היה מאנגליה. הוא למד בבתי ספר ציבוריים וסיים את לימודיו באוניברסיטת מישיגן שבעיר אן ארבור בשנת 1923. במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת כסמל ברגימנט ארטילריית השדה ה־123 בשנים 1917–1919. בשנים 1922 ו־1923 עבד כמורה בעיר גאלינה, אילינוי, ולאחר מכן שימש כפקיד בית המשפט המחוזי של מחוז ג'ו דייוויס בשנים 1924–1932. הוא למד משפטים, הוסמך כעורך דין בשנת 1930 והחל לעסוק בעריכת דין בגאלינה.

בשנת 1932 נבחר אלן כחבר המפלגה הרפובליקנית לבית הנבחרים של ארצות הברית, ונבחר מחדש שלוש־עשרה פעמים נוספות. הוא כיהן בתפקיד מ־4 במרץ 1933 ועד 3 בינואר 1961. הוא שימש פעמיים כיו"ר ועדת הכללים של בית הנבחרים, בשני הקונגרסים שבהם החזיקו הרפובליקנים ברוב: הקונגרס ה־80 (1947–1949) והקונגרס ה־83 (1953–1955). אלן הצביע בעד חוקי זכויות האזרח של השנים 1957 ו־1960.

בשנת 1960 בחר אלן שלא להתמודד לכהונה נוספת, פרש מהחיים הפוליטיים והתיישב בגאלינה, שם נפטר ב־19 בינואר 1973. הוא נקבר בבית הקברות גרינווד.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי אילינוי
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אנגלי
קטגוריה:אמריקאים ממוצא גרמני
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מישיגן
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-20
קטגוריה:אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מאילינוי
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1898
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1973
תומאש סילבה

**תומאש קושטה סילבה** (בפורטוגזית: **Tomás Costa Silva**; נולד ב-15 באוקטובר 1999 בוויאנה דו קסטלו שבפורטוגל) הוא כדורגלן פורטוגזי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת דוברודז'ה דובריץ' מליגת העל הבולגרית.

## קריירת מועדונים
סילבה גדל במחלקת הנוער של ספורטינג ליסבון, ושיחק בקבוצות הבוגרות של ספורטינג ליסבון, ויזלה, ורזים ויגלוניה ביאליסטוק. ב-16 בספטמבר 2025 חתם בדוברודז'ה דובריץ', העולה החדשה לליגת העל הבולגרית.

## קריירה בין-לאומית
סילבה ערך הופעה אחת בנבחרת פורטוגל עד גיל 20.

## תארים
**ספורטינג ליסבון**

* אליפות פורטוגל (1): 2020/2021

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים פורטוגזים
קטגוריה:קשרי כדורגל פורטוגזים
קטגוריה:כדורגלני ספורטינג ליסבון
קטגוריה:כדורגלני ויזלה
קטגוריה:כדורגלני יגלוניה ביאליסטוק
קטגוריה:פורטוגזים שנולדו ב-1996
נרדין מולאחוסיינוביץ'

**נרדין מולאחוסיינוביץ**' (באנגלית: **Nardin Mulahusejnović**; נולד ב-9 בפברואר 1998 בגרצ'אניצה שבבוסניה והרצגובינה) הוא כדורגלן בוסני המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת נואה מליגת העל הארמנית.

## קריירת מועדונים
מולאחוסיינוביץ' גדל במחלקות הנוער של ברטסטבו גרצ'אניצה וז'לייזניצ'אר סרייבו, ושיחק בקבוצות הבוגרות של ברטסטבו גרצ'אניצה, זרינסקי מוסטאר, גאבלה, מריבור, קופר, נ.ש. מורה, סרייבו ודינמו מחצ'קלה.

ב-31 ביולי 2025 חתם על חוזה לשלוש שנים בנואה מליגת העל הארמנית.

## קריירה בין-לאומית
מולאחוסיינוביץ' שיחק בנבחרת בוסניה והרצגובינה עד גיל 21.

## תארים
;מריבור
* אליפות סלובניה (1): 2018/2019

;זרינסקי מוסטאר
* הגביע הבוסני (1): 2023/2024

;קופר
* מלך השערים של ליגת העל הסלובנית (1): 2020/2021

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים בוסנים
קטגוריה:חלוצי כדורגל בוסנים
קטגוריה:כדורגלני זרינסקי מוסטאר
קטגוריה:כדורגלני מריבור
קטגוריה:כדורגלני קופר
קטגוריה:כדורגלני מורה
קטגוריה:כדורגלני סרייבו
קטגוריה:בוסנים שנולדו ב-1998
מרקו ראקוניאץ

**מרקו ראקוניאץ** (בסרבית: **Марко Ракоњац**; נולד ב-25 באפריל 2000 בביילו פולה שבמונטנגרו) הוא כדורגלן מונטנגרי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת הפועל ירושלים מליגת העל הישראלית ובנבחרת מונטנגרו.

## קריירת מועדונים
ראקוניאץ שיחק בקבוצות ידינסטבו ביילו פולה, צ'וקאריצ'קי, FK IMT, לוקומוטיב מוסקבה, הכוכב האדום בלגרד, TSC באצ'קה טופולה ודיושג'ר. ב-3 באוגוסט 2025 חתם על חוזה לשנתיים ב-OFI כרתים מליגת העל היוונית.

בינואר 2026 חתם בהפועל ירושלים.

## קריירה בין-לאומית
ב-28 במרץ 2022 ערך ראקוניאץ את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מונטנגרו, בניצחון 0–1 על נבחרת יוון במשחק ידידות.

## תארים
;הכוכב האדום בלגרד
* אליפות סרביה (1): 2022/2023
* הגביע הסרבי (1): 2022/2023

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים מונטנגרים
קטגוריה:חלוצי כדורגל מונטנגרים
קטגוריה:כדורגלני צ'וקריצ'קי
קטגוריה:כדורגלני לוקומוטיב מוסקבה
קטגוריה:כדורגלני הכוכב האדום בלגרד
קטגוריה:כדורגלני באצ'קה טופולה
קטגוריה:כדורגלני דיושג'ר
קטגוריה:כדורגלני OFI כרתים
קטגוריה:כדורגלני הפועל ירושלים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת מונטנגרו
קטגוריה:ספורטאים מונטנגרים בסרביה
קטגוריה:ספורטאים זרים ברוסיה
קטגוריה:ספורטאים זרים בהונגריה
קטגוריה:ספורטאים זרים ביוון
קטגוריה:ספורטאים מונטנגרים בישראל
קטגוריה:מונטנגרים שנולדו ב-2000
נחמיה פרידקס

**נחמיה פרידקס** (ד' בתמוז ה'תשי"ב, 27 ביוני 1952 – כ"ו בתשרי ה'תשל"ד, 22 באוקטובר 1973) היה חייל צה"ל שעוטר בעיטור המופת לאחר נפילתו במלחמת יום הכיפורים.

## ביוגרפיה
פרידקס נולד בחיפה לאסתר ולאפרים. לו שני אחים. למד במרכז חינוך ליאו באק ובתיכון דתי יבנה בעיר. היה חבר תנועת הנוער בני עקיבא.

בתחילת נובמבר 1970 גויס לצה"ל והוצב בחיל הרגלים. בהמשך עבר קורס חובשים, הועבר לחיל הרפואה והחל לשרת כחובש קרבי בגדוד של חטיבת גולני. אחר כך קודם לתפקיד חובש פלוגתי בחטיבה.

עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים שהה בארצות הברית, לאחר שהתקבל והתמנה לתפקיד במשרד החוץ. הוא שב לישראל ושירת בחזית הסורית כחובש ביחידתו. ב-22 באוקטובר 1973, במהלך מבצע קינוח וימים ספורים לפני סיום המלחמה, נפגעו רבים מאנשי היחידה שלו מאש האויב. פרידקס טיפל בפצועים תחת אש וחיזק את רוחם. מרוב עיסוקו בכך, לא שם לב לרימוני היד שהושלכו לעברו, עד אשר נפגע מאש צלף ונהרג. על מעשהו זה עוטר, לאחר מותו, בעיטור המופת.

פרידקס נקבר בבית הקברות הצבאי בחיפה. לאחר נפילתו הועלה לדרגת סמל ראשון.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הצבאי בחיפה
קטגוריה:בוגרי בני עקיבא
קטגוריה:חיפה: אישים
קטגוריה:חללי צה"ל במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מעוטרי עיטור המופת במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1973
Snipex Alligator

**Snipex Alligator** ("סנייפקס אליגטור") הוא רובה נגד ציוד בקליבר 14.5x114 מ"מ תוצרת חברת XADO . זהו רובה בריחי מוזן במחסנית. במלחמת אוקראינה–רוסיה שבר הרובה את שיא הצליפה הארוכה ביותר, כאשר באוגוסט 2025 צלף אוקראיני הרג שני חיילים רוסיים באמצעותו מטווח של כ-.

## הנדסה ותכנון

רובה האליגטור הוא רובה בקליבר גדול לטווח ארוך במיוחד, שנועד לפגוע במטרות נעות ונייחות כגון כלי רכב, ציוד תקשורת ומערכות הגנה אווירית, כלי טיס על הקרקע, ביצורים ועוד. יכולת החדירה היא 10 מילימטר שריון במרחק של עד . הרובה מוזן ממחסנית נתיקה בת 5 כדורים.

על מנת לאפשר דיוק גבוה בירי לטווחים ארוכים במיוחד, המכלול הוא בריחי עם בריח מסתובב לנעילה מדויקת של הקנה. כדי לאפשר לצלף לעמוד ברתע הקנה משתמש בבלם לוע והקת מרופדת בחומר רב-שכבתי. משענת הלחי ניתנת לכוונון והרובה מצויד בדורגל ובמונופוד אחורי ניתן לכוונון. על המתפסים נמצאת מסילת פיקטיני בשיפוע 35 דקות קשת, שעליה ניתן להתקין כוונות טלסקופית ועזרים טקטיים נוספים.

## היסטוריה
הרובה הושק ב-2020 בעמוד הפייסבוק של חברת Snipex ונכנס לשירות בצבא אוקראינה ב-2021.

ברובה נעשה שימוש רב במלחמת אוקראינה–רוסיה כולל צליפות במטרות אדם ממרחקים עצומים של למעלה מ-2 קילומטר. רובה זה מחזיק בשיא הצליפה הארוכה ביותר, אחרי שצלף אוקראיני הרג באמצעות שני חיילים רוסיים ממרחק 4,000 מטר.

## קישורים חיצוניים


File:Гвинтівка «Алігатор».jpg


## הערות שוליים

קטגוריה:רובים נגד ציוד
אלכסנדרו דוברה

**מיכאי אלכסנדרו דוברה** (ברומנית: **Mihai Alexandru Dobre**; נולד ב-30 באוגוסט 1998 בבוקרשט שברומניה) הוא כדורגלן רומני המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת ראפיד בוקרשט מליגת העל הרומנית ובנבחרת רומניה.

## קריירת מועדונים
דוברה גדל במחלקות הנוער של סטיאווה בוקרשט, ויטורול מיכאי גאורגסקו קלוז' ובורנמות'. בעונת  הושאל לקבוצות ברי ורוצ'דייל מהפוטבול ליג הראשונה, ובעונת  הושאל ליאוביל טאון מהפוטבול ליג השנייה.

ב-4 בינואר 2020 ערך את הופעתו היחידה בבורנמות', כשנכנס כמחליף בניצחון 4-0 על לוטון טאון במסגרת הסיבוב השלישי של גביע ה-FA לעונת . ב-31 בינואר הושאל לוויגאן את'לטיק מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ עד לתום עונת 2019/2020. ב-14 ביולי ערך את הופעתו היחידה במועדון, בניצחון 8-0 על האל סיטי במסגרת המחזור ה-44 בליגה.

ב-12 באוגוסט 2020 חתם בדיז'ון מליגת העל הצרפתית. ב-22 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1-0 לאנז'ה במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2020/2021. הוא ערך 22 הופעות ליגה בעונה זו, שהסתיימה בירידתה של דיז'ון לליגת המשנה הצרפתית. בעונת  ערך 28 הופעות ליגה והבקיע תשעה שערים בליגת המשנה, ובתחילת עונת  הוסיף שלוש הופעות ליגה.

ב-8 בינואר 2023 הושאל לפמליקאו מליגת העל הפורטוגלית עד לתום עונת 2022/2023. ב-31 ביולי חתם על חוזה קבוע לשנתיים במועדון. בסך הכל ערך 31 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שני שערים.

ב-7 באוקטובר 2024 חתם על חוזה לשנתיים בראפיד בוקרשט מליגת העל הרומנית.

## קריירה בין-לאומית
בחודש יוני 2021 נכלל דוברה בסגל הנבחרת האולימפית של רומניה לטורניר הכדורגל באולימפיאדת טוקיו. הוא ערך שלוש הופעות בטורניר.

בחודש מרץ 2023 זומן לסגל נבחרת רומניה לקראת משחקי מוקדמות יורו 2024 נגד נבחרות אנדורה ובלארוס. ב-25 במרץ ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 2-0 על נבחרת אנדורה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים רומנים
קטגוריה:חלוצי כדורגל רומנים
קטגוריה:כדורגלני ראפיד בוקרשט
קטגוריה:כדורגלני נבחרת רומניה
קטגוריה:כדורגלנים רומנים באולימפיאדת טוקיו (2020)
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1998
בית הכנסת בקושיז'ה (פראג)

**בית הכנסת בקושיז'ה** (בצ'כית: **Košířská synagoga**) הוא בית תפילה יהודי לשעבר ברובע קושיז'ה שבפראג (כיום חלק מפראג 5). המבנה, שהוקם במקור כאגף של אחוזת "פופלקה" (Popelka), משמש כיום כבית מגורים בכתובת Na Popelce 201/3.

## היסטוריה
בית הכנסת נבנה בשנת 1849, תקופה שבה החלה האוכלוסייה היהודית לעבור מהגטו המרכזי לפרברי התעשייה המתפתחים בעקבות ההקלות הפוליטיות של לאחר שנת 1848. המבנה הוקם כאגף הצפוני של המשק החקלאי "פופלקה". מבחינה אדריכלית, היה זה מבנה קלאסיציסטי פשוט עם חלונות קשתיים גבוהים. אולם התפילה הכיל 100 מושבים לגברים ו-50 מושבים נוספים בעזרת הנשים.

בשנת 1894 אוחדה הקהילה הדתית של קושיז'ה (שהייתה קהילה עצמאית עד 1920) עם הקהילה השכנה בסמיחוב. המבנה שימש למטרות דתיות עד שנת 1931, אז נסגר עם פתיחת מבנה בית הכנסת החדש בסמיחוב. בשנת 1933 הותאם המבנה לשמש כבית יתומים יהודי ומקלט לעניים. במהלך הכיבוש הנאצי, שימש המבנה את ה-"Treuhandstelle" כמחסן לרהיטים עתיקים שנבזזו מדירות יהודים.
בשנת 1952 עבר המבנה שיפוץ יסודי והוסב לדירות מגורים להשכרה. במהלך שיפוץ זה הוסרו האלמנטים הדתיים המאפיינים, כולל צורת החלונות, כדי להתאים את המבנה חזותית לבתי המגורים בסביבה.

## גלריה

File:Pohled na košířskou synagogu ze severozápadu.jpg|מבט מצפון-מערב
File:Pohled na košířskou synagogu od východu.jpg|מבט ממזרח
File:Pohled na košířskou synagogu ze západu.jpg|מבט ממערב
File:Košířská synagoga.jpg|מבנה בית הכנסת לפני השיפוץ


File:Interiér synagogy v Košířích.jpg|פנים בית הכנסת
File:Interiér Košířské synagogy.jpg|פנים בית הכנסת לכיוון ארון הקודש
File:Budova synagogy přestavěna na židovský sirotčinec.jpg|המבנה לאחר שהוסב לבית יתומים
File:Dnešní podoba budovy bývalé synagogy.jpg|מבנה בית הכנסת כיום כבית מגורים (2021)


## לקריאה נוספת

* Jiří Fiedler, **Jewish Monuments in Bohemia and Moravia**, Sefer, 1992. 
* Arno Pařík et al., **Prague Synagogues**, Jewish Museum in Prague, 2000. 


## ראו גם
* יהדות פראג
* בית הכנסת סמיחוב

## הערות שוליים

קטגוריה:פראג: בתי כנסת
יעקב טיראדו

**יעקב טיראדו** (בהולנדית: **Jacob Tirado**; בערך 1540 – 1620) היה מן הדמויות המרכזיות בראשית התגבשותה של הקהילה הספרדית־פורטוגזית באמסטרדם, ונחשב לאחד ממייסדיה וממנהיגיה הראשונים.
במקורות מאוחרים יותר הוא מזוהה גם עם השם **** המופיע במסמכים נוטריוניים, ומתואר כסוחר אמיד שסחרו התמקד בפורטוגל ובוונציה.

## ראשית דרכו והגעה להולנד
לפי המסורת, טיראדו יצא מפורטוגל בערך בשנת 1601 עם קבוצת אנוסים, ואונייתם נסחפה לאמדן שבמזרח פריזיה. שם פנו אל הרב משה אורי הלוי, שסייע להם לשוב בגלוי ליהדות והפנה אותם להמשך דרכם לאמסטרדם ושם נימול על ידי הרב משה אורי הלוי.

## פעילות באמסטרדם וייסוד "בית יעקב"
מייחסים לטיראדו תפקיד של מייסד ומארגן של הקהילה הספרדית־פורטוגזית באמסטרדם, ואף מציינים כי היה נשיאה הראשון, לצד דמויות כגון שמואל פלאג'י ויעקב ישראל בלמונטה.
בשנת 1607 הותחלו להתפלל בביתו של יעקב טיראדו, שעל תעלת ה־"Houtgracht"  מול הסמטה לשעבר "Vlooienburgsteeg", ששמה שונה ל־"Houtkopersdwarsstraat". הקהילה הראשונה נקראה "בית יעקב" על שמו, שמילא תפקיד מרכזי בייסודה והיה מן המסגרות המרכזיות בראשית חזרת האנוסים ליהדות גלויה באמסטרדם.

## תרומות והנצחה קהילתית
מדי יום הכיפורים נאמרה בקהילה תפילה מיוחדת לזכותו, כהוקרה על שירותיו לציבור.

קהילת היהודים הפורטוגזים באמסטרדם מחזיקה עד היום בטס מגן לספר תורה כסף שהוגש על ידי יעקב טיראדו ואשתו רחל.

## אחרית ימיו
טיראדו עלה לעת זקנתו לירושלים. ושם נפטר בשנת (1620).

## דמותו בתרבות
דמותו של יעקב טיראדו הונצחה גם בספרות ההיסטורית־פופולרית של המאה ה־19. בשנת 1867 פרסם לודוויג פיליפסון רומן היסטורי בגרמנית בשם "Jakob Tirado: Geschichtlicher Roman aus der zweiten Hälfte des sechszehnten Jahrhunderts" (לייפציג, 1867).

הרומן תורגם לעברית בידי שמואל יוסף פין (וילנה, 1874), ובמחקר צוין כי בתרגום חלו גם התאמות מסוימות (בין השאר מחשש לצנזורה ברוסיה).

על בסיס התרגום העברי עובד הרומן גם ליידיש בידי יצחק יואל לינצקי בשם "די בלוטיגע נקמה, אדער, יאקאוו טיראדא"; המהדורה הראשונה נדפסה בוורשה בשנת תרנ״ג (1893), ומאוחר יותר הופיעו הדפסות נוספות (ובהן מהדורה מתועדת משנת 1902).

## לקריאה נוספת
*

* Robert Cohen, “Memoria para os siglos futuros: Myth and memory on the beginnings of the Amsterdam Sephardi community”, *Jewish History*, 2(1), 1987, pp. 67–72.
* Miriam Bodian, *Hebrews of the Portuguese Nation: Conversos and Community in Early Modern Amsterdam*, Indiana University Press, 1997.
* Odette Vlessing, “New Light on the Earliest History of the Amsterdam Portuguese Jews”, בתוך: Jozeph Michman (ed.), *Dutch Jewish History*, 3, 1993, pp. 43–75.


## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים הולנדים
קטגוריה:אנוסים
קטגוריה:ספרדים
קטגוריה:אמסטרדם: אישים
קטגוריה:ילידי המאה ה-16
קטגוריה:נפטרים במאה ה-17
עם הדומה לחמור

**עם הדומה לחמור** היא אמרה תלמודית המדמה עבדים לחמורים, האמרה מובאת בעיקר בהקשר הלכתי. לפי מספר מקורות הדימוי מתייחס גם לבני ישמעאל.

## מקור האמרה
האמרה מובאת בתלמוד מספר פעמים. במסכת יבמות () אומר רבי אבא שלעבד אין ייחוס, הוא דורש את דברי אברהם לנעריו בעקידת יצחק:  במובן של עַם החמור – עם הדומה לחמור.

במסכת כתובות () אומר רבי אבהו שלשפחה יש חלק בעולם הבא הוא נסמך על הדרשה שעבדים דומים לחמור, כך גם במסכת קידושין () אומר רב הונא שקידושין לא תופסים בשפחה בהסתמך על הדרשה, כך גם אומר רב פפא בהקשר של דיני ממונות במסכת בבא קמא. ניתן להבין את דברי שמואל במסכת נדה כצמצום האמרה רק לנושא ייחוס ולא לעניין צורת התנהגות לעבדים.

## כדימוי לישמעאל
במקרא לא נכתב מי היו נערי אברהם, במדרשים נכתב שאלו היו אליעזר עבד אברהם וישמעאל בנו, במדרשים אחרים במקום ישמעאל נכתב "ממרא".

מכיוון שבכל המובאות הגמרא משליכה את הנושא רק לעניין עבדים כתב הריטב"א שהגמרא מבינה שליוו את אברהם עבדיו ולא ישמעאל בנו, הוא הוסיף שדרך המקרא לתאר את ישמעאל כבן ולא כעבד. כדבריו כתב גם הפרי מגדים. רבי שמואל גרמיזאן כתב שאף לפי המדרש המזכיר את ישמעאל הדרשה לא מתייחסת אליו.

המהר"ל הסביר שההקשר בין חמור לעבד נובע מתוך תפיסה שעבדים הם חומרניים. הפני יהושע מסביר שכוונת הגמרא בדימוי זה הוא להסביר את הזיקה והשיוך שבין העבד לאדם.

על אף דבריהם התפיסה הציבורית של האמרה מתייחס בעיקר לערבים מתוך תפיסה שהם צאצאי ישמעאל.

מהמקורות הראשונים לכך שהאמרה מוסבת גם על ישמעאל הוא בחיבור "פרקי דרבי אליעזר" - חיבור בעל מוטיבים האנטי-אסלאמיים. הדרשה תוך אזכור ישמעאל הובאה גם במדרש רבה. ובמקומות נוספים במדרשי חז"ל. ברוב האזכורים בחז"ל של הדימוי לא נזכר ישמעאל.

הפרשנים במשך הדורות התקשו למה בנו של אברהם הושווה לחמור, הרא"ש בפירושו כותב שהאמרה ביחס לישמעאל מתייחסת רק לעניין ראייה של דברים רוחניים בה הוא שווה לחמור שאינו רואה דברים רוחניים. כדבריו כתב גם מהרח"ו. רבי צדוק הכהן מלובלין פירש את המילה חמור כדמיון למושג קבלי. הרמ"ע מפאנו כתב שישמעאל ואליעזר עשו תשובה לאחר מכן ושוב אינם כלולים בקטגוריה זו.

## בפיוט
הדימוי חמור לנערי אברהם או לישמעאל מופיע מספר פעמים בפייטנות. רבי יהודה בן שמואל אבן-עבאס בפיוט "עת שערי רצון להפתח" שם בפי אברהם שאלה לנעריו: אוֹר הַרְּאִיתֶם צָץ בְּרֹאשׁ הַר הַמֹּר? הם משיבים: לֹא נֶחֱזֶה רַק מַהְמוֹר, בעקבות כך הוא אומר להם: שְׁבוּ פֹה עַם מְשׁוּלִים לַחֲמוֹר.

רבי יעקב אבוחצירא בשיר בקשה על הגאולה מבקש: "קחם לך מקחת חמורים הנהגת" רבי דוד חסין מבקש "די אל שדי, לגלות זה אמור, והשמד עם הדומה לחמור".

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמרות חז"ל
קטגוריה:חמורים בתרבות
טיטיוס

**טיטיוס** (ביוונית עתיקה: **Τιτυός**) במיתולוגיה היוונית הוא ענק ובנם של זאוס ואלרה.

## מיתולוגיה
על פי המיתוס, טיטיוס הוא בנם של זאוס ואלרה. כשזאוס גילה שאלרה בהריון ממנו, הוא הסתיר אותה באדמה על מנת להגן עליה מפני אשתו הרה. אלרה מתה במהלך ההריון, אך גאיה אלת האדמה המשיכה לשאת את התינוק ברחמה עד לידתו מהאדמה. מכיוון שגאיה הייתה האם הפונדקאית שלו, טיטיוס נולד כענק בדומה לילדים האחרים של גאיה. כשטיטיוס גדל, הוא ניסה לאנוס את לטו, לאחר שהרה עודדה אותו לעשות זאת. אפולו וארטמיס הגנו על אמם לטו והם הרגו את טיטיוס. על פי גרסה אחרת, הוא נהרג על ידי אביו זאוס. לאחר מותו, טיטיוס הגיע לשאול והוא נענש שם בחומרה: הוא נקשר בטרטרוס ובכל יום מדי שחר, נשר היה מגיע לקרוע ולאכול את הכבד שלו, אשר היה מתחדש כל לילה, וכך העונש התחיל מחדש מדי בוקר. עונשו של טיטיוס היה דומה מאוד לעונשו של פרומתאוס, ועל פי אחת הגרסאות, הנשר אאטוס שעינה את פרומתאוס, הוא גם הנשר שעינה את טיטיוס.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:יצורים מהמיתולוגיה היוונית
כניעת ורקינגטוריקס ליוליוס קיסר

**כניעת ורקינגטוריקס ליוליוס קיסר** (באנגלית: **Vercingetorix Throws Down His Arms at the Feet of Julius Caesar**) הוא ציור היסטורי מאת הצייר הצרפתי ליונל רואייה, שנוצר בשלהי המאה ה־19. היצירה מתארת את כניעתו של ורקינגטוריקס ליוליוס קיסר לאחר קרב אלסיה בשנת 52 לפנה״ס. הציור מוצג במוזיאון קרוזטייה  שבעיר לה פווי-אן-ולה.

## רקע היסטורי

הציור מתאר את סיומן של מלחמות גאליה, סדרת מערכות צבאיות שניהל יוליוס קיסר נגד שבטים גאליים שהתנגדו להתפשטות הרומית. כניעתו של ורקינגטוריקס מסמלת את תבוסת ההתנגדות הגאלית ואת השלמת המעבר לשליטה רומית. האירוע המתואר בציור נזכר גם בכתביו של יוליוס קיסר עצמו, *מלחמת גאליה*, ספר ז, פרק 89, שם מתוארת כניעתו של ורקינגטוריקס והנחת נשקו בפני קיסר. תיאור זה שימש מקור השראה לציורו של ליאונל רואייה.

## תיאור היצירה

הסצנה מתמקדת ברגע הכניעה ומציגה את ורקינגטוריקס עומד מוקף בלוחמיו המובסים, מול יוליוס קיסר המנצח. הקומפוזיציה מדגישה את יחסי הכוח בין הדמויות ואת תוצאות העימות. תיאור הלבוש, השריון והנשק של הרומאים והגאלים נעשה תוך הקפדה על דיוק היסטורי. השימוש בצבעים עשירים תורם לעוצמתה החזותית של הסצנה.

## סמליות

השלכת הנשק בידי ורקינגטוריקס מסמלת את קץ ההתנגדות הגאלית ואת עליונות רומא. כלי הנשק השבורים מייצגים את התמוטטות תקוות הגאלים, בעוד דמותו של קיסר מבטאת סמכות ושליטה.

## משמעות היצירה

הציור משמש תיעוד חזותי של אירוע מכריע בהיסטוריה העתיקה ומעורר עיסוק בנושאים של כוח, כיבוש והמחיר האנושי של מלחמה. היצירה מדגישה את יכולתו של רואייה לשלב תיאור היסטורי עם עוצמה רגשית.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורי היסטוריה
קטגוריה:יוליוס קיסר
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:ציורי מלחמה
דיוקן גרגור באצ'י

**דיוקן גרגור באצ’י** הוא ציור מן המאה ה־16 מאת צייר אוסטרי אלמוני. היצירה שמורה בטירת אמבראס שבאינסברוק, אוסטריה. הציור מתאר אציל הונגרי בשם גרגור באצ’י, אשר שרד פציעה קשה שבה רומח חדר לארובת עינו הימנית ויצא דרך צווארו.

## תיאור היצירה
הציור מתאר את האציל ההונגרי גרגור באצ’י (Baksa Márk), אשר שרד פציעה שבה רומח חדר לארובת עינו הימנית ויצא דרך צווארו. כתובת לטינית בפינה השמאלית העליונה של הציור מציינת: GREGOR. BAXI VNG: NOB: – „גרגור באצ’י, אציל הונגרי." מחקר שפורסם בשנת 2024 קבע כי סביר יותר שנגרמה מפגיעת ג’ריד עות’מאני (סוג של רומח הטלה) במהלך המצור על גיור בשנת 1598.

לצורכי טיפול, חוד הרומח נוסר משני קצותיו. על פי מקורות היסטוריים, האציל חי כשנה אחת לאחר הפציעה.
ממוזער|ימין|תחריט של גרגור באצ'י, סוף המאה ה-16, אמן לא ידוע
ממוזער|דיוקן ב-''Icones habitus monumenta Turcarum'' Fol. 72r, בין 1586 ל-1650
הציור נזכר לראשונה במלאי משנת 1621 של טירת אמבראס תחת הכותרת „הוסר הונגרי, פצוע בקרב עם הטורקים”. ככל הנראה הוא נכנס לאוסף של פרדיננד השני, ארכידוכס אוסטריה, בשל התעניינותו הידועה בכלי נשק ובפריטי קוריוז. אחת התעלומות הקשורות לציור היא השאלה האם ניתן היה לשרוד פציעה מסוג זה. הפרט הרפואי החריג עשוי היה להיות הסיבה העיקרית להזמנת הדיוקן. אף שטראומות דומות לא היו נדירות בתקופה המודרנית המוקדמת, עצם הישרדותו של באצ’י עוררה סקרנות מתמשכת.

בעקבות ספקנות מצד מבקרי המוזיאון, המקרה נבחן בידי רדיולוגים, אונקולוגים בתחום הקרינה ונוירולוגים מאוניברסיטת אינסברוק לרפואה. בהתבסס על נתונים דו־ממדיים שנגזרו מן הציור, הם יצרו שחזור אנטומי תלת־ממדי של הגולגולת באמצעות טכנולוגיית אב־טיפוס מהיר. ממצאיהם העלו כי באצ’י אכן יכול היה לשרוד את הפציעה, אילו הרומח עבר מתחת למוח.

ואר בכתב העת *[[לאנסט]]* בשנת 2010: בעל מלאכה שנדקר ממוט מתכת שנפל מתקרת כנסייה מגובה של 14 מטרים (46 רגל) שרד את הפציעה, ולאחר חמש שנים סבל מתסמינים ארוכי טווח מינימליים בלבד.

## ראו גם
* אנטולי בוגורסקי – מדען שראשו נפגע מקרן פרוטון של מאיץ חלקיקים
* אדוארד מויברידג' – מקרה מוקדם נוסף של פגיעת ראש שהובילה לשינויים נפשיים
* לב זסטצקי – חייל שפיתח אגנוזיה לאחר שכדור חדר לאזור הקודקוד - אוקסיפיטלי שלו
* פיניאס גייג' – שראשו ננעץ על ידי מוט ברזל

## הערות שוליים

קטגוריה:דיוקנאות גברים
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-16
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:המוזיאון לתולדות האמנות בווינה: ציורים
כל האימהות משקרות

**כל האימהות משקרות** היא סדרת דרמה קומית ישראלית שנוצרה על ידי יעל כץ, נועם נבו ונטלי מיכאלשווילי דרור, ובבימויה של עטרה פריש. 

הסדרה היא דרמת ספורט בהפקת גרין פרודקשנס וסרטי יונייטד קינג. במרכז העלילה סיפורה של אם יחידנית שמחליטה לצאת למסע ספורטיבי ולשחק כדורשת, כדי לנסות להשפיע לטובה על חייו של בנה ולהוציא אותו מאורח החיים היושבני שלו.

הסדרה עלתה לשידור ב-2 בפברואר 2026 בכאן 11. פרק סיום העונה הראשונה שלה היה אמור להיות משודר ב-1 במרץ 2026, אך שידורו נדחה בעקבות מבצע שאגת הארי. כך, בצירוף מקרים סמלי, שודר פרק סיום העונה ביום האישה הבין-לאומי, 8 במרץ, צירוף מקרים שזכה ליחס המבקרים לפרק הסיום.

ב-25 בפברואר 2026 פורסם כי הסדרה תחודש לעונה שנייה.

## תקציר העלילה
עלילת הסדרה מתמקדת באלי, אם יחידנית לאיתמר בן ה-12, עובדת כמנהלת חשבונות. אלי מעדיפה בדרך כלל לבלות את שעות הפנאי שלה בצפייה בטלוויזיה לצד בנה המתבגר. פנייה מפתיעה שמגיעה לאלי מהמורה של בנה, גורמת לה להבין, כי חוסר המעש שלה משתקף גם בהתנהלות של הבן שלה. כדי לשדר נורמליות היא מחליטה להצטרף לקבוצת כדורשת ביפו, אף שאינה מאוד נלהבת מהרעיון. במהלך העונה מנסות חברות הקבוצה להפוך ממפגש חברתי לא מחייב לקבוצה תחרותית, תוך התמודדות עם מתחים, קשרים אישיים וחוויות משותפות. העלילה עוקבת אחר תהליך השינוי של חברות הקבוצה, גם על המגרש וגם בחיים האישיים.

חלק מהשחקניות בסדרה הן שחקניות כדורשת אמיתיות מקבוצת יפו בליגת "מאמאנט", אשר שימשה השראה ליצירת הסדרה.

## שחקנים ודמויות

## סקירת הסדרה

### פרקים

## קישורים חיצוניים
* 

* , בערוץ ה-YouTube הרשמי של תאגיד השידור הישראלי

## הערות שוליים

### ביאורים

קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:דרמות קומיות ישראליות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2026
קטגוריה:כאן 11: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תל אביב-יפו בטלוויזיה
הגר במדבר

**הגר במדבר** (באנגלית: **Hagar in the Wilderness**) הוא ציור מאת הצייר הצרפתי ז'אן-בטיסט קאמי קורו, שנוצר בשנת 1835. היצירה הוצגה בסלון של שנת 1835 והיא המוקדמת מבין ארבע יצירות מקראיות גדולות ושאפתניות שקורו הציג במהלך שנות ה־30 וה־40 של המאה ה־19. הציור נמצא כיום באוסף מוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק ומוצג בגלריה 803.

## תיאור היצירה
הציור מתאר סצנה מן הסיפור המקראי על משפחת אברהם. מאחר שאשתו שרה הייתה מבוגרת ועקרה, הוליד אברהם בן עם שפחתה הגר, ושמו ישמעאל. לאחר ששרה ילדה את יצחק, גורשו הגר וישמעאל אל מדבר באר שבע. קורו בחר לתאר בציור זה את רגע הצלתם האלוהית של הגר וישמעאל במדבר.

## הנוף
הנוף בציור מתואר כנוף צחיח ברובו והוא פרי דמיונו של האמן. עם זאת, הנוף מבוסס בחלקו על מחקרי טבע שערך קורו, ובהם גם הציור פונטנבלו: עצי אלון בבַּס־ברו (Fontainebleau: Oak Trees at Bas-Bréau), הנמצא אף הוא באוסף מוזיאון המטרופוליטן.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מלאכים באמנות
קטגוריה:הגר בציורים
קטגוריה:מוזיאון המטרופוליטן לאמנות
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:ציורי התנ"ך
קטגוריה:ז'אן-בטיסט קאמי קורו: ציורים
שש אחרי המלחמה (שיר)

**"שש אחרי המלחמה**" הוא שיר של הזמר הישראלי אביהו פנחסוב ביחד עם זאב נחמה, מתוך אלבום האולפן שלו הנקרא גם הוא "שש אחרי המלחמה". השיר ראה אור ב-2 בנובמבר 2025. אורכו כ־3:09 דקות. השיר נכתב והולחן על ידי פנחסוב וגלעד כהנא.

## רקע והפקה
השיר שש אחרי המלחמה נוצר בעקבות תקופה ממושכת בה אביהו פנחסוב, מנהיג וסולן של מועדון הקצב, הופיע בפני חיילים בבסיסי צה"ל ובשטחי כינוס. במהלך המפגשים אביהו מתאר שהוא נחשף לסיפורים האישיים של לוחמים שעזבו את חייהם הפרטיים כדי להגן על המדינה. לדבריו, החוויה הזו הובילה אותו לכתיבת השיר, שמבקש לבטא את המתח שבין הרצון לחזור לשגרה לבין הזיכרונות הקשים מהקרבות. לדברי פנחסוב, הרעיון לשיר התגבש בעקבות חלום שהיה לו ובו דמיין חיילים ששבים הביתה לאחר המלחמה: הם מתמודדים עם הטראומה, אך גם מחפשים רגעים של שמחה, חיבוק וריקוד. אביהו חיפש להעניק לשיר גוון ישראלי על ידי קולות עם מאפיינים חמים ומנחמים, ולכן החליט לפנות לזאב נחמה, סולן להקת אתניקס כדי לבצע את הסינגל.

## משמעות השיר
על פי אביהו, השיר משלב מסרים של תקווה, אהבה ושמחת חיים לצד התמודדות עם כאב ואובדן. הוא מבקש להעניק מקום לפריקה רגשית ולחזרה לחיים, תוך שמירה על זיכרון החברים שלא שבו מהקרב. המילים מבטאות את הרצון לחגוג את החיים מבלי להתעלם מהמחיר הכבד של המלחמה.

הביטוי לכך מופיע בשיר במשפטים:

## קישורים חיצוניים
* מילות השיר "שש אחרי המלחמה", באתר שירונט

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 2025
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:מלחמת חרבות ברזל בתרבות
קטגוריה:שירי מלחמות
קטגוריה:שירי מלחמת חרבות ברזל
המבול לקראת סופו

**המבול לקראת סופו** (באנגלית: **The Deluge towards Its Close**) הוא ציור שמן על בד מאת הצייר ג'ושוע שו , אמן אמריקאי יליד אנגליה. היצירה צוירה בסביבות שנת 1813 ומוצגת כיום בגלריה 774 במוזיאון המטרופוליטן לאמנות.

### רקע ונושא
הציור עוסק בנושא המבול, המתואר בספר בראשית כעונש מוחלט וחסר תקדים על חטאיה הגלויים של האנושות. ייצוגים חזותיים של המבול מוכרים כבר מתקופת הרנסאנס המוקדם. בתקופתו של שו עסקו בנושא זה גם הציירים ויליאם טרנר ובנג'מין וסט.

### תיאור היצירה
הציור מציג מראה קודר של חושך ושממה לקראת סיום האסון. בקדמת הקומפוזיציה מופיע עץ עקור המונח באלכסון על הקרקע, מוקף בגופותיהם המעוותות של טובעים. על גבי העץ משתלשל פגר רפוי של נחש ענק. הדימויים יוצרים תחושת אימה ועוצמה רגשית חריפה, המדגישה את חורבן העולם לאחר שיטפון ההרס.

### השפעות אמנותיות
היצירה מראה זיקה ברורה לטיפולו של בנג׳מין וסט בנושא המבול. שו אימץ ישירות מווסט את מוטיב העץ העקור בקדמת התמונה, כולל סידורו האלכסוני והצבתו בין גופות הטובעים. וסט עצמו לא הסתייג מהשאלה זו, ואף כתב לשו מכתב שבח שבו הילל את עוצמתה הרגשית והאופי הרומנטי של היצירה.

### האמן
ג׳ושוע שו היה אמן אנגלי שעבר לארצות הברית בגיל ארבעים, ארבע שנים לאחר שצייר את המבוללקראת סופו. הוא זכה להכשרה מקצועית טובה והגיע להצלחה ניכרת בתחום ציור הנוף.

## הערות שוליים

קטגוריה:המבול בציורים
קטגוריה:ציורי התנ"ך
קטגוריה:מים באמנות
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:מוזיאון המטרופוליטן לאמנות
מכינת מיתרים-לכיש

**מכינת מיתרים-לכיש** היא מכינה קדם-צבאית מעורבת לדתיים, מסורתיים, חילוניים, בנים ובנות. למכינה ארבעה שלוחות, בקיבוצים בית גוברין, דורות, נחל עוז וגבים. למכינה כ-180 חניכים וחניכות וכ-30–50 אנשי צוות, והיא שייכת לעמותת מיתרים-לכיש.

## הקמת המכינה והתפתחות השלוחות
העמותה הוקמה ב-2007 במושב לכיש ביוזמת דן הרכבי ממושב לכיש, יוסי פניני מארגון מיתרים וגבי גבאי. היזמים גיסו את יניב מזומן ואת יאיר טיקטין ממכינת עמי-חי להקמת המכינה בקיבוץ בית גוברין אשר בחבל לכיש. מזומן עמד בראש המכינה עד שנת 2022, ונכון ל-2026 עומדים בראשה מאיר יחיאל ליפשיץ ושמואל-נחמן שאול.

עם הגידול במספר החניכים המבקשים להתקבל למכינה, החליטה הנהלת המכינה להתרחב בדרך של הקמת שלוחות נוספות בדרום הארץ. ב-2014 הוקמה שלוחה במושב אליאב, אף הוא בחבל לכיש. ב-2021 עברה השלוחה לקיבוץ דורות הסמוך לשדרות. לאחר מבצע צוק איתן ב-2014 הוקמה השלוחה בנחל עוז, אשר לאחר פרוץ מלחמת חרבות ברזל (התקומה) עברה זמנית לקיבוץ משמר העמק. עוד בעקבות מלחמת חרבות ברזל, הוקמה בשנת 2024 שלוחה רביעית בקיבוץ גבים, ביטוי לרצון העז של תושבי הקיבוץ והמכינה לקיום חיים מחודשים בעוטף עזה. עם היותן של כל אחת מהשלוחות חלק מהמכינה, כל שלוחה מדגישה היבט ייחודי.

ב-2016 נפתחה במכינת מיתרים-לכיש תוכנית שיבולים "כדי לאפשר השתתפות צעירים עם מוגבלות במכינות, על שלל האתגרים וההתאמות הנדרשות". באופן מיוחד נדרשה התאמה כדי לשלב בעלי מוגבלויות במסעות שהמכינה מקימת מפעם לפעם, בהשתתפות החניכים בעלי המוגבלויות. ב-2019 דווח על מסע כזה מלכיש ועד ירושלים.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מכינה קדם-צבאית
קטגוריה:בית גוברין
קטגוריה:נחל עוז
קטגוריה:גבים
קטגוריה:הנגב: חינוך
קטגוריה:עוטף עזה
קטגוריה:חבל לכיש
קטגוריה:צה"ל
וולפגנג אגר

**וולפגנג ג'וזף אגר** (בגרמנית: **Wolfgang Josef Egger**; נולד ב-13 בפברואר 1963) הוא מעצב רכב גרמני המשמש כמעצב הראשי של חברת BYD Auto. בעבר שימש בתפקיד המעצב הראשי באלפא רומיאו, אאודי ולמבורגיני.

## קריירה
אגר נולד באוברסטדורף, גרמניה, ולמד עיצוב במכללה הבינלאומית לאמנויות ומדעים במילאנו, איטליה. בשנת 1989 סיים את לימודיו כמעצב תעשייתי והחל לעבוד במחלקת העיצוב של אלפא רומיאו. בשנת 1993 מונה למעצב הראשי החברה.

בשנת 1998 מונה למעצב הראשי בסיאט והיה אחראי על עיצוב סיאט איביזה, סיאט קורדובה וסיאט אלטה.

בשנת 2001 מונה אגר לראש מחלקת העיצוב בלנצ'יה, אך לאחר זמן קצר חזר לאלפא רומיאו כמעצב ראשי. בין המכוניות שפותחו על ידי אלפא רומיאו תחת ניהולו היו הקונספט נובולה, אלפא רומיאו 156, אלפא רומיאו 166, אלפא רומיאו 147 ואלפא רומיאו 8C.

ב-1 במאי 2007, אגר החליף בתפקיד את וולטר דה סילבה כראש חטיבת העיצוב עיצוב בקבוצת אאודי וקיבל אחריות על המותגים אאודי ולמבורגיני. בדצמבר 2013 עזב את אאודי ועבר לעבוד עבור סדנת איטלדיזיין (ItalDesign).

בשנת 2017, אגר מונה למנהל העיצוב של BYD Auto. במסגרת תפקידו אגר ממונה גם על עיצוב מותגי המשנה של קבוצת BYD, כולל דנזה, פנגצ'נגבו ויאנגוואנג.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מהנדסים גרמנים
קטגוריה:מעצבי רכב
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1963
עינת אלבין

**עינת אלבין** (נולדה ב-1973) היא משפטנית ישראלית, פרופסור חבר בפקולטה למשפטים, האוניברסיטה העברית בירושלים. תחומי מחקרה של אלבין הם דיני עבודה, הגנת מידע אישי ואסדרת מערכות בינה מלאכותית במקומות העבודה.

## ביוגרפיה
אלבין נולדה ב-1973. בין 1998-1994 למדה תואר ראשון במשפטים ומדעי המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים, ובין 2004-1999 למדה לתואר שני בפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב. ב-1999 הוסמכה כעורכת דין בישראל. ב-2010 קיבלה תואר דוקטור מהפקולטה למשפטים באוניברסיטת אוקספורד. כותרת עבודת הדוקטורט שלה, בהנחיית פרופסור  היא: "Sectoral disadvantage : The case of workers in the British hospitality sector". ב-2011-2010 הייתה עמיתת פוסט דוקטורט במרכז מינרבה לזכויות האדם באוניברסיטה העברית, וב-2011 הייתה פרופסור אורח בפקולטה למשפטים ביוניברסיטי קולג' לונדון. חברה במועצה הציבורית של איתך - משפטניות למען צדק חברתי.

החל מינואר 2012 היא מלמדת בפקולטה למשפטים, האוניברסיטה העברית בירושלים. אלבין היא עורכת-שותפה של השנתון עבודה, חברה ומשפט.

אלבין זכתה במספר פרסים ומלגות, ביניהם:  (2008); מלגת  (2006); אות  (2008); פרס בירק (2014); אות האקדמיה הבריטית לחוקר אורח (2011) ומלגת החוקרים הצעירים של קרן גרמניה-ישראל (2014).

## מחקר

## קישורים חיצוניים

* פרופ' עינת אלבין באתר הפקולטה למשפטים, האוניברסיטה העברית בירושלים
* קורות חיים של עינת אלבין באתר הפקולטה למשפטים, האוניברסיטה העברית בירושלים

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת אוקספורד
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1973
קטגוריה:משפטניות ישראליות
כביש 588

[ממוזער|קטע הכביש הממוספר כ"כביש 6259", מבט מ[כביש 6010]]
**כביש 588** הוא כביש אורך אזורי במזרח השומרון המהווה הכביש המרכזי במחומש הכפרים ומחבר אותם צפונה לאזור ג'נין ודרומה לאזור שכם. הציר מתחיל בצומת קבאטיה, בסמוך לקבאטיה שבעמק דותן, על כביש 60, ממשיך לכיוון דרום־מזרח ונכנס לעמק זבאבדה, ממשיך ממנו למחומש הכפרים ויורד אל בקעת טמון, עובר ממערב לרכס טמון ומסיים את מסלולו בצומת תרצה שבבקעת נחל תרצה, ליד עיינות בידאן, שם הוא מתחבר לכביש 57 המוביל לבקעת הירדן ולכביש 548 המוביל לשכם.

אורכו של הכביש 27.7 קילומטרים. רובו המוחלט נמצא בשטח A, בעוד קטע קצר ממנו בעמק תרצה נמצא בשטח B וקטע קצר בעמק זבאבדה נמצא בשטח C. משום כך, כניסת ישראלים לציר נחשבת על פי חוקי מדינת ישראל לאסורה. מאז הסכמי אוסלו שקבעו חלוקה זו והוציאו את הכביש מאחריותה של ועדת מספור הכבישים הישראלית מסומן קטע הכביש העובר בשטח C כ"**כביש 6259**". קטע זה קצר מאוד, וכולו בקטע שבין קבאטיה לזבאבדה.

כביש זה נצמד לתוואי המקורי ההיסטורי שלו, ובניגוד לכביש המקביל והמרכזי יותר בשומרון כביש 60, בכביש זה מעולם לא נבנו קטעים עוקפים. בהתאם, הכביש עובר במרכזי כפרים פלסטיניים רבים, והם, מצפון לדרום: קבאטיה, זבאבדה, אל-עקבה וטובאס. כמו כן הוא מהווה כביש גישה למות'לת' א-שוהדא, טמון, פארעה ותיאסיר, אך לא עובר דרכם. בעבר, שכן בסמוך לכביש מחנה בזק של חטיבת גולני, סמוך לצומת מחנה בזק, אולם הוא פונה וננטש ב-2005.

הכביש חוצה במהלכו את נחל חדרה, נחל מלחה, ונחל תרצה.

## מסלול
אורכו של הכביש הוא 27.7 ק"מ. להלן רשימת הצמתים והיישובים לאורך הכביש:

## הערות שוליים

588
קטגוריה:השומרון: תחבורה
קטגוריה:צפון השומרון
קפה ליאז'י

**קפה ליאזי**' או **קפה לייז'י** או **לייז'ואה** או **קפה ליאז**' (בצרפתית: **Café liégeois**) הוא משקה קפה המהווה קינוח קר ממקור צרפתי. המנה מבוססת על קפה ממותק קלות, גלידת וניל וקרם שנטילי. נהוג להגיש אותו על פי המסורת בצרפת בכוסות גבוהות, המיועדות לקינוח קר ופינוק גסטרונומי.

על מנת להכין קפה ליאז'י יש לקרר קודם כל כלי קיבול גדול, כוס או ספל, להכין כמות מתאימה של קפה ממותק ולאחר מכן להוסיף גלידה וקצפת, ממש לפני ההגשה. לעיתים מפזרים מלמעלה גרגירי קפה קלויים מרוסקים, כקישוט למשקה. יש גרסה נוספת, המבוססת על שוקולד ונקראת **שוקולד לייז'ואה**.

## מקור השם
בניגוד למה שלעיתים נהוג לחשוב, קפה ליאז'י לא נוצר בעיר לייז' בבלגיה. מקור השם נטבע בצרפת בתחילת מלחמת העולם הראשונה. בתחילה הוא היה ידוע בשם "קפה וינאי" (café viennois). עם זאת, במהלך מלחמת העולם הראשונה, עם פרוץ קרב לייז', בתי קפה פריזאיים החלו לקרוא לקינוח על שם המעוזים הבלגיים לציין את גבורתם של תושבי ליאז'. למרות זאת מעניין לציין שבמשך זמן מה, דווקא בלייז' הוא המשיך להיקרא "קפה וינאי". ניתן למצוא התייחסות ראשונה במילון Larousse Gastronomique בשנת 1938, שם צוין שעבור ציון שמו של משקה קינוח הקפה הקר עם הקצפת נולד השם הרשמי Café liégeois.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קינוחים קפואים
קטגוריה:קפה
פאטמה פהלווי

**פאטמה פהלווי** (בפרסית: **فاطمه پهلوی**; 30 באוקטובר 1928 – 27 במאי 1987) הייתה נסיכה איראנית משושלת פהלווי. היא הייתה הילדה העשירית של רזא שאה ואחותו למחצה של מוחמד רזה פהלווי. היא נולדה בטהראן ועזבה את איראן לפני המהפכה האיראנית ב-1979. פהלווי נפטרה מסרטן בלונדון בשנת 1987.

## ביוגרפיה
פאטמה פהלווי נולדה בטהראן ב-30 באוקטובר 1928, כילדה העשירית של רזא שאה והרביעית מאשתו הרביעית והאחרונה, , שהייתה צאצאית של השושלת הקאג'ארית ונישאה לרזא שאה ב-1923. פאטמה הייתה אחותם הצעירה של ,  ו, ואחותו הגדולה של .

פהלווי למדה בקולג' קונברס (כיום ) בספרטנבורג, דרום קרוליינה בשנת הלימודים 1947–1948, אך לא חזרה בשנים הבאות ולא השלימה את לימודי התואר. היא ואחיה התגוררו ב בטהראן עם הוריהם.

במהלך שלטונו של אחיה למחצה, מוחמד רזא פהלווי, פאטמה הייתה בעלת מועדון באולינג ואשת עסקים. היא החזיקה במניות בחברות בתחום הבנייה, ייצור שמן צמחי והנדסה. הונה המצטבר נאמד בכ-500 מיליון דולר, בעיקר כתוצאה של "עמלות" שגבה בעלה השני, , מקבלנים צבאיים. פהלווי הייתה מעורבת גם בפעילויות הקשורות להשכלה גבוהה באיראן והחזיקה במניות בקבוצת כדורגל איראנית, פרספוליס.

פהלווי למדה להטיס מסוק, והפכה לאישה האיראנית הראשונה עם רישיון טיס למסוקים. לאחר שסיימה את טיסת הסולו הראשונה, העניקה למאמן שלה שעון , שקיבל השאה מהאסטרונאוטים של אפולו 11 ב-1969 כשביקרו באיראן. בתחילת 2021 נמכר השעון במכירה פומבית ב-18,000 לירה שטרלינג.

פאטמה פהלווי נישאה פעמיים. בפעם הראשונה לווינסנט לי הילייר בטקס אזרחי בצ'יוויטווקיה, איטליה, ב-13 באפריל 1950. לאחר מכן הילייר התאסלם וב-10 במאי בני הזוג נישאו בטקס דתי בשגרירות איראן בפריז. הנישואין לא קיבלו את אישורו של השאה מוחמד רזא, ככל הנראה בשל תגובות שליליות באיראן. לזוג נולדו שלושה ילדים, שני בנים, קייבן ודאריוש, ובת אחת, רנה, שנפטרה בשנת 1954. הם התגרשו בספטמבר 1959.

ב-22 בנובמבר 1959, נישאה פאטמה למוחמד אמיר ח'אתמי, מפקד חיל האוויר האיראני. לזוג נולדו שני בנים, קמביז (נולד ב-1961) ורמין (נולד ב-1967), ובת בשם פארי (נולדה ב-1962).

פהלווי עזבה את איראן לפני המהפכה ב-1979. בשנותיה האחרונות התגוררה בלונדון, שם נפטרה ב-27 במאי 1987 מסרטן.

פהלווי קיבלה את עיטור הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מהגרים מאיראן לממלכה המאוחדת
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:שושלת פהלווי
קטגוריה:נסיכות איראניות
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטאות ומכללות בקרוליינה הדרומית
קטגוריה:איראנים שנולדו ב-1928
קטגוריה:איראנים שנפטרו ב-1987