open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
זמן אביב

**זמן אביב** (באנגלית: **Springtime**) הוא סרט הנפשה קצר משנת 1929 שהופק בידי אולפני וולט דיסני. זהו הסרט השלישי בסדרת הסרטים "סימפוניות טיפשיות", הוא יצא חמישה ימים לפני קריסת וול סטריט.

## עלילה
פרחים, חיפושיות, נדלים, עופות וצפרדעים רוקדים (ואוכלים אחד את השני) בזמן שמתנגנת תערובת של מוזיקה קלאסית.

המוזיקה שבה נעשה שימוש בסרט כוללת את "מצב הבוקר" מפר גינט של אדוורד גריג, את "פרחים לוחשים" של פרנץ פון בלון, את המחול של אמילקארה פונקיילי מחול השעות ו"עליצות פריזאית" של ז'אק אופנבך.

## ביקורות
Motion Picture News (2 בנובמבר 1929): "פאניקה. תרומה נוספת לבידור האומה. וולט דיסני הגיע לממוצע גבוה במיוחד עם הסדרות המצוירות השונות שלו. זה שווה כל שבחים שהכתב הזה עשוי להעניק לו. הבסיס לתעלולים המשעשעים הוא קו שמהרהר על אביב, אהבה וריחוף. הכל הופך לטרפסיכורה: פרחים, עכבישים, עגורים, צפרדעים. והשגרה שהם עוברים דרכה מובטחת והם יצחיקו כל קהל".

הסרט היומי (3 בנובמבר 1929): "זה נקרא סימפוניה טיפשית של דיסני, וזה פקק. היצירה המצוירת היא הטובה ביותר שנראה אי פעם בתחום האנימציה, הביטויים והתעלולים הכלליים של בעלי החיים הם חכמים בצורה יוצאת דופן וגם נאמנים לחיים. סדרה של צפרדעים בוגרי גודלן נבלעות זו על ידי זו בתורה, עד שנשארת רק הצפרדע הגדולה האחרונה. זו בתורה נבלעת על ידי ציפור ארוכת רגליים, שכבדה עד כדי כך שהיא צונחת בבריכה. הצפרדע הגדולה והציפור טבעו. ההתנשאות החכמה היא סאטירה משובחת על הישרדותם של החזקים בעולם החי. המוזיקה המסונכרנת המלווה את המוזיקה הרוקדת של הצפרדעים מוסיפה מאוד לצחוקים, שבאים בקלות".

וראייטי (12 בפברואר 1930): "עוד קומדיה מצוירת משעשעת עשויה בצורה גאונית על ידי וולט דיסני. בסדר לכל תיאטרון. בזמן אביב דיסני ביקשה לבטא את התחושה האביבית הזו של דמויות מונפשות של חרקים, חיות ופרחים בשגרות ריקוד חדשניות המוגדרות למספרים מוזיקליים מסקרנים. תזמון הריקודים, הברזים הנלווים וכו', כל כך מושלם שהקצב לבדו מעניק ערך בידורי נדיר לסרט החדש הזה בסדרת סימפוניות טיפשיות. נוצלה גם כל הזדמנות להזריק קומדיה לצחוקים. קצת חזרה באופי שגרות הריקוד אבל לא רציני".

## מדיה ביתית
הסרט הקצר הופץ למדיה ביתית ב-19 בדצמבר 2006, באוצרות וולט דיסני: עוד סימפוניות טיפשיות, כרך ב'.

## בתרבות הפופולרית
הסרט הקצר מופיע בסרט האנימציה "על כלבים וגנבים", כשהגורים צופים בטלוויזיה עם הוראס וג'ספר.

באופן דומה, אחד מקטעי המוזיקה מהמחצית השנייה של הקצר ישמש מאוחר יותר עבור הקטע המלא של "מחול השעות" בסרטו של וולט דיסני משנת 1940, "פנטסיה".

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סימפוניות טיפשיות
קטגוריה:סרטי אנימציה של סרטי קולומביה
קטגוריה:סרטי שחור-לבן אמריקאיים
גודל (מתמטיקה)

במתמטיקה, **גודל** של עצם מתמטי הוא תכונה שלו שניתן להשתמש בה כדי לקבוע האם העצם גדול יותר או קטן יותר מעצמים אחרים מסוגו.

## ביוון העתיקה
מתמטיקאים ביוון העתיקה הבחינו בין סוגים אחדים של גודל, בהם:
* שברים חיוביים
* קטעים של ישר: מסודרים לפי אורך.
* צורות מישוריות: מסודרות לפי שטח.
* גופים תלת-ממדיים: מסודרים לפי נפח.
* זוויות, שגודלן נמדד ברדיאנים או במעלות.
הם הראו ששני הגדלים הראשונים ברשימה זו אינם זהים, ואף אינם מהווים מערכות איזומורפיות של גודל, בכך שהוכיחו שאורך אלכסון של ריבוע שאורך צלעו 1 אינו רציונלי (אי אפשר להציגו כמנה של שני מספרים שלמים).

## מספרים
גודל של מספר x קרוי בדרך כלל הערך המוחלט שלו.

הערך המוחלט של מספר ממשי r הוא
: \left| r \right| = r כאשר \ r >= 0 
: \left| r \right| = -r כאשר \ r 
ניתן לראות ערך מוחלט של מספר גם כמרחק שלו מ־0 על הישר הממשי.

מספר מרוכב z ניתן לראות כנקודה P במרחב אוקלידי דו-ממדי שקרוי המישור המרוכב. הערך המוחלט של z הוא מרחקו מראשית הצירים. הערך המוחלט של מספר מרוכב z = a + bi הוא
:\left| z \right| = \sqrt{a^2 + b^2}
כאשר המספרים הממשיים a ו-b הם החלק הממשי והחלק המדומה של z, בהתאמה.
דוגמה: הערך המוחלט של המספר המרוכב  הוא \sqrt{(-3)^2+4^2} = 5.

לחלופין, הערך המוחלט של מספר מרוכב z הוא שורש ריבועי של מכפלת המספר המרוכב z בצמוד המרוכב שלו \bar{z}. למספר מרוכב  z = a + bi הצמוד המרוכב הוא  \bar{z} = a -bi.
: \left| z \right| = \sqrt{z\bar{z} } = \sqrt{(a+bi)(a-bi)} = \sqrt{a^2 -abi + abi - b^2i^2} = \sqrt{a^2 + b^2 }
(כאשר i^2 = -1).

## מרחבים וקטוריים
### מרחב וקטורי אוקלידי
וקטור אוקלידי מייצג את המיקום של נקודה P במרחב אוקלידי. ויזואלית ניתן לתאר את הווקטור כחץ מראשית הצירים אל הנקודה P. מתמטית, וקטור x במרחב אוקלידי n-ממדי מוגדר כרשימה מסודרת של n מספרים ממשיים (הקואורדינטות הקרטזיות של P) *x* = [*x*1, *x*2, ..., *x**n*]. הגודל, או האורך, של וקטור אוקלידי מסומן \|x\| ומוגדר בדרך כלל כנורמה האוקלידית שלו:
:\|\mathbf{x}\| = \sqrt{x_1^2 + x_2^2 + \cdots + x_n^2}.
דוגמה: במרחב אוקלידי תלת-ממדי, גודל הווקטור  הוא \sqrt{3^2 + 4^2 + 12^2} = \sqrt{169} = 13.
תוצאה זו שקולה למכפלה סקלרית של הווקטור בעצמו:
:\|\mathbf{x}\| = \sqrt{\mathbf{x} \cdot \mathbf{x}}.

### מרחב נורמי

לווקטור כללי במרחב וקטורי לא מיוחס גודל. כאשר במרחב הווקטורי מוגדרת נורמה, למשל במרחב וקטורי אוקלידי (כאמור לעיל), המרחב קרוי מרחב נורמי. הנורמה של וקטור v במרחב נורמה נחשבת לגודל שלו.

## סקאלה לוגריתמית

השוואה בין גדלים המשתרעים על-פני טווח רחב מאוד של ערכים נוח להציג בסקאלה לוגריתמית. דוגמאות: עוצמת קול הנמדדת בדציבל, בהירות נראית של כוכבים, סולם ריכטר למדידת גודלה של רעידת אדמה.

## הערות שוליים

קטגוריה:מתמטיקה
המצור על ברצלונה (1706)

**המצור על ברצלונה** התרחש בין 3 ל-27 באפריל 1706 במהלך מלחמת הירושה הספרדית, כאשר צבא צרפתי-ספרדי הטיל מצור על ברצלונה בניסיון לכבוש מחדש את העיר בעקבות נפילתה בשנה הקודמת, לצבא הברית הגדולה בראשות אנגליה.

לאחר שהרוזן מפיטרבורו  נכנס לולנסיה בניצחון בינואר 1706, ברצלונה נותרה פגיעה. בעקבות זאת הצרפתים החליטו לשנות את תוכניות התקיפה של ולנסיה ולנסות לצור על ברצלונה במקום זאת, בזמן שהעיר נחסמה מחוף הים על ידי הרוזן מטולוז. הכוחות הספרדים הונהגו על ידי פיליפה החמישי, ואילו הרוזן רנה דה פלוראי דה טסה , הופקד על כוחות היבשה הצרפתיים במהלך המצור.

למרות שהיו להם כוחות ארטילריה מועטים וההטרדה המתמדת מפיטרבורו, שצעד צפונה עם 3,000 איש ותקף את הנצורים מההרים, הצליחו לבסוף הכוחות הצרפתיים-ספרדים לבקע שלוש פרצות בחומות. אך לפני שהתקבלה ההחלטה להסתער על העיר, נזנח המצור, בעקבות הופעתו של צי אנגלי גדול בפיקודו של ג'ון ליק  עם תגבורת.

הצבא הצרפתי-ספרדי נטש את ציודו והארטילריה שלו ונסוג במהירות. פיליפ נותר מנותק ולא יכול היה לחזור למדריד, וכך הוא חצה לצרפת. ברצלונה וכל אזור קטלוניה נשארו בידי בעלות הברית עד 1714.

לאחר ניצחון הברית הגדולה בברצלונה, ליקוי החמה ב-12 במאי 1706  התפרש באופן נרחב כ"ליקוי מלך השמש", כלומר, הטלת פקפוק בלואי הארבעה עשר, מלך צרפת, בעוד בית המשפט הצרפתי ראה רשמית את הליקוי רק כתופעה מדעית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ברצלונה: היסטוריה
קטגוריה:קטלוניה: היסטוריה
קטגוריה:מלחמת הירושה הספרדית
קטגוריה:ספרד: העת החדשה המוקדמת
הפיגוע במחסום שועפאט (2022)

ממוזער|התפרעויות על הגדר לאחר הפיגוע, מחנה פליטים שועפאט.
**פיגוע הירי במחסום שועפאט** הוא פיגוע ירי שאירע ב-8 באוקטובר 2022 במחסום שועפאט שבצפון ירושלים ובו מחבל פתח באש לעבר קבוצת לוחמים ומאבטחים ששהו במקום. בפיגוע נהרגה לוחמת צה"ל – נועה לזר מבת חפר, דוד מורל (מאבטח אזרחי) נפצע באורח קשה מאוד, ונפצעו שני שוטרי משמר הגבול באורח קל.

## הפיגוע
במוצאי שבת, 8 באוקטובר 2022, סמוך לשעה 21:10, הגיע רכב למחסום שועפאט, ממנו יצא המחבל עודאי תמימי, בן 22 ממזרח ירושלים, ופתח באש לעבר קבוצת לוחמים ומאבטחים שעמדו בעמדת הבידוק. מהירי נהרגה סמל , לוחמת מחיל המשטרה הצבאית, נפצע דוד מורל (מאבטח אזרחי) באופן קשה מאוד, ונפצעו שני שוטרי מג"ב באורח קל. המחבל נמלט רגלית לתוך מחנה הפליטים שועפאט. הנהג שהסיע את המחבל הסגיר את עצמו למשטרה לאחר מכן, ובחקירתו אמר שהיה בדרכו למודיעין.

## לאחר הפיגוע
[ממוזער|מפקד [מחוז ירושלים (משטרה)|מחוז ירושלים במשטרת ישראל, ניצב דורון תורג'מן בזירת הפיגוע במחסום שועפאט, 8 באוקטובר 2022]]
לאחר הפיגוע כוחות הביטחון עצרו שישה חשודים, ארבעה מהם חשודים במעורבות בפיגוע. בנוסף, החלו הפרות סדר והתפרעויות אלימות במחנה הפליטים שועפאט, שכללו זריקת אבנים וירי זיקוקים מאסיבי לעבר כוחות הביטחון שנכנסו למחנה במטרה ללכוד את המחבל.

ב-17 באוקטובר עצרו כוחות ימ"מ, ימ"ס ירושלים, מג"ב ושב"כ 8 חשודים נוספים בסיוע למחבל, כולל קרובים שלו.

ב-19 באוקטובר ביצע המחבל עודאי תמימי פיגוע ירי נוסף, בשער הכניסה למעלה אדומים, ונורה למוות בידי מאבטחים. אחד המאבטחים נפצע מן הירי באופן קל. על גופת המחבל נמצאו סכין ורימון יד, בנוסף לאקדח בו ביצע את הירי. בעקבות חיסולו נערכו תהלוכות תמיכה במחבל בערים ג'נין, שכם, חברון ומחנה הפליטים שועפאט. פת"ח הכריזה על שביתה כללית בשטחי הרש"פ לאות אבל על מותו.

### פיגוע נוסף

כ-4 חודשים לאחר מכן, אירע פיגוע נוסף במחסום, בו דקר המחבל מחמד באסל פתחי זלבאני משועפאט את לוחם מג"ב אסיל סואעד שערך בידוק באוטובוס, ופצע אותו. במהלך ניטרול המחבל נפצע הלוחם באורח אנוש, וכעבור מספר שעות נקבע מותו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
*  (בסרטון יש צילום וידאו מהפיגוע וקרב היריות)

## הערות שוליים

קטגוריה:טרור פלסטיני
מחסום שועפאט
מחסום שועפאט
קטגוריה:שועפאט
קטגוריה:פיגועי טרור נגד חיילים ושוטרים
קטגוריה:צה"ל: פגיעות מפעולות טרור
מחסום שועפאט
מחסום שועפאט
המצור על ברצלונה (1651)

**המצור על ברצלונה** התרחש בין יולי 1651 לאוקטובר 1652 במהלך המרד הקטאלוני כאשר צבא ספרדי גדול הגיע אל ברצלונה וצר על חיל המצב שהורכב מחיילים קטאלונים  וצרפתים בפיקודו של פיליפ דה לה מוטה-הודנקור .

המצור בן 15 החודשים הסתיים בסופו של דבר בניצחון ספרדי, ובתבוסה של המרד הקטלוני שנמשך מאז 1640. למרות שהחיילים הצרפתיים נשארו בחלקים של קטלוניה במשך שבע שנים נוספות, לא התרחשו קרבות גדולים בתקופה זו. בשנת 1659 נחתם הסכם הפירנאים במטרה להביא לסיום רשמי של הסכסוך.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ברצלונה: היסטוריה
קטגוריה:קטלוניה: היסטוריה
קטגוריה:ספרד: העת החדשה המוקדמת
קטגוריה:יחסי ספרד–צרפת
המצור על ברצלונה (1697)

**המצור על ברצלונה** של 1697 נוהל בהצלחה במהלך מלחמת תשע השנים על ידי צרפת. לואי ז'וזף דה בורבון, הדוכס מוונדום, שפיקד על כ-32,000 חיילים (מחוזקים בחיילים מהחזית האיטלקית כאשר הסתיימה שם המלחמה), אילץ את חיל המצב, בפיקודו של גאורג, נסיך הסן-דרמשטדט , להיכנע ב-10 באוגוסט. אף על פי כן, הייתה זו מלחמה קשה: לפי ג'ון לין, האבדות הצרפתיות הסתכמו בסביבות 9,000 איש, בעוד שהאבידות בצד הספרדי היו 12,000 הרוגים, פצועים או נעדרים, אם כי אנטוניו אספינו לופז קבע את נתון האבדות לספרדים ב-4,500 הרוגים ו-800 פצועים, והאבידות לצרפתים ב-15,000, כולל 52 מהנדסים.

## לקריאה נוספת

* Childs, John. The Nine Years' War and the British Army. Manchester University Press, 1991. 
* Espino López, Antonio. El frente catalán en la Guerra de los Nueve Años, 1689-1697 . Universitat Autònoma de Barcelona. Departament d'Història Moderna i Contemporània, 1994. 
* Lynn, John A. The Wars of Louis XIV: 1667–1714. Longman, 1999. 


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ברצלונה: היסטוריה
קטגוריה:קטלוניה: היסטוריה
קטגוריה:ספרד: העת החדשה המוקדמת
קטגוריה:יחסי ספרד–צרפת
יצחק מאור

**יצחק מאור** (27 במרץ 1950 – 9 באוקטובר 1973) היה קצין צה"ל בדרגת סגן, שלחם במלחמת יום הכיפורים בזירת הדרום ונפל בקרב. על פעולתו במלחמה הוא עוטר לאחר המלחמה בעיטור המופת.

## ביוגרפיה
יצחק מאור נולד בחיפה והשלים שם את לימודיו התיכוניים. היה פעיל בתנועת הצופים וחובב ספורט. השתתף בצליחת הכנרת.

בקיץ 1969 התגייס לצה"ל במסגרת גרעין "מגל" של הנח"ל. עבר קורס צניחה צבאית, קורס מפקדי כיתות וקורס קציני חיל רגלים. הוא למד במרכז ללימודים קדם-אקדמאיים של הטכניון והתכוון ללמוד בו בפקולטה להנדסה אזרחית.

## במלחמת יום הכיפורים
בפרוץ מלחמת יום הכיפורים נמנה מאור על אנשי גדוד המילואים 68 מחטיבת ירושלים, שאיישו את מעוזי קו בר-לב שלגדת תעלת סואץ, וספגו את מהלומת ההתקפה הראשונית של הצבא המצרי. מאור היה סגן מפקד מעוז חיזיון. ביום הראשון למלחמה, 6 באוקטובר, נפגע מפקדו והוא נטל את מקומו ונלחם עד שנפל ב-9 באוקטובר. תחילה נחשב לנעדר, ולאחר זמן נמצאה גופתו.

יצחק מאור הניח אם ושני אחים. הוא הובא לקבורה בבית הקברות הצבאי בחיפה.

בחודש מאי 1975 עוטר מאור בעיטור המופת לאחר מותו. בכתב העיטור תוארו מעשיו:

## הנצחה
שמו של מאור הונצח על גבי מספר אנדרטאות: אנדרטת חללי גדוד 68 במלחמת יום הכיפורים; אנדרטה לנופלים מבית הספר הריאלי בחיפה; קיר הזיכרון לאנשי הטכניון שנפלו במערכות ישראל. חבריו הקימו אנדרטה ונטעו חורשה לזכרו על הר הכרמל. המרכז ללימודים קדם אקדמאיים של הטכניון הוציא חוברת לזכר תלמידיו שנהרגו, וביניהם מאור.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חללי צה"ל במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מעוטרי עיטור המופת במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:חיילי חטיבת ירושלים
קטגוריה:קציני צה"ל
קטגוריה:חברי גרעיני נח"ל
קטגוריה:בוגרי תנועת הצופים בישראל
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הצבאי בחיפה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1973
ולדימיר קונסטנטינוב

**ולדימיר אנדרייביץ' קונסטנטינוב** (ברוסית: **Влади́мир Константи́нов**; נולד ב-19 בנובמבר 1956) הוא פוליטיקאי רוסי ברפובליקה של קרים, וכיהן כיו"ר המועצה העליונה (מרץ 2010–מרץ 2014). מ-7 באפריל 2014 הוא חבר במפלגת רוסיה המאוחדת.

ב-5 במרץ 2014 פסק בית המשפט בשבצ'נקו בקייב על מעצרם של הפוליטיקאים סרגיי אקסיונוב וולדימיר קונסטנטינוב. על שירות הביטחון האוקראיני הוטל להביאם לבית המשפט.

## ביוגרפיה
ממוזער|קונסטנטינוב ב-18 במרץ 2019
בשנת 1973 הוא סיים את התיכון. הוא בוגר אוניברסיטת סבסטופול , הוא בעל התמחות בהנדסת תעשייה והנדסה אזרחית. בשנים 1979 עד 1981 שירת בשירות הצבאי בכוחות המזוינים של ברית המועצות. בנוסף, הוא זכה בפרסים רבים.

בשנת 2010 נבחר ליושב ראש המועצה העליונה של הרפובליקה האוטונומית של קרים, בית הנבחרים של חצי האי קרים (תפקיד שמילא עד מרץ 2014). בשנת 2012, קונסטנטינוב גינה בחריפות את הקריאות לשילוב קרים ברוסיה. ברם, ב-20 בפברואר 2014, במהלך ביקור במוסקבה, הוא הצהיר כי העברת קרים ב-1954 מהרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית לרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית הייתה טעות. מאז מרץ 2014, היה לתומך נלהב בסיפוח הרוסי של קרים ב-2014.

## פעילות פוליטית
### יו"ר מועצת המדינה של רפובליקת קרים
באפריל 2014 הצטרף ולדימיר למפלגת רוסיה המאוחדת. מ-17 במרץ 2014 - הוא יו"ר מועצת המדינה של הרפובליקה של קרים.

בשנת 2018, במהלך הבחירות לנשיאות רוסיה, הוא הפך ליושב ראש משותף במטה של קרים לתמיכה ציבורית בפוטין. ב-25 באפריל 2018 הוא קרא לתושבי קרים שלא לבקר באוקראינה.

ב-7 במאי 2018 הוא הוזמן לטקס השבעתו של נשיא רוסיה ולדימיר פוטין.

ב-5 ביולי 2018, קונסטנטינוב תמך בפומבי ברפורמה בפנסיה, בפגישה של 61 קולות - רוב מוחץ שמיוצג על ידי מפלגת רוסיה המאוחדת - אישר את העלאת גיל הפרישה, רק סגן אחד של מועצת המדינה היה נגד. לדברי יו"ר הפרלמנט, אנשי קרים תומכים ברפורמה המוצעת על ידי ממשלת רוסיה.

ב-14 ביוני 2019, ולדימיר קונסטנטינוב הכריז על כוונתו להשתתף בבחירות למועצת המדינה של קרים, המתוכננות ל-8 בספטמבר.

ב-29 ביולי 2019, על פי החלטת ועדת הבחירות של הרפובליקה של קרים, הוא הפך למועמד לסגן של מועצת המדינה של הרפובליקה.

ב-8 בספטמבר 2019, ביום ההצבעה, נבחר קונסטנטינוב לסגן של מועצת המדינה של קרים.

ב-20 בספטמבר 2019, קונסטנטינוב הפך שוב ליושב ראש מועצת המדינה של הרפובליקה של קרים בחמש השנים הבאות, 74 סגנים של הפרלמנט של קרים הצביעו בעד מועמדותו, סגן 1 היה נגד.

### תיקים משפטיים
ב-2 באפריל 2014, שירות הביטחון האוקראיני הכניס את קונסטנטינוב לרשימת המבוקשים "בקשר לפעולות שמטרתן לשנות או להפיל בכוח את הסדר החוקתי של כוח המדינה" (סעיף 109 לחוק הפלילי של אוקראינה).

קונסטנטינוב גם עמד בראש אחת מחברות הבנייה הגדולות בקרים במשך תקופה ארוכה, שבסופו של דבר הייתה חייבת 7.3 מיליון, לישויות משפטיות וליחידים. מסיבה זו כל החשבונות של החברה נעצרו על ידי השירות המנהל של אוקראינה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פוליטיקאים רוסים
קטגוריה:חברי מפלגת רוסיה המאוחדת
קטגוריה:מעוטרי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1956
טבילת ידיים

בהלכה, **טבילת ידיים** היא פעולה המטהרת את הידיים, בדומה לנטילת ידיים. במקרים אחדים נטילת ידיים אינה מועילה ויש צורך דווקא בטבילת ידיים.

## הלכות הטבילה
ככלל, הלכות טבילת ידיים משלבות את הלכות נטילת ידיים עם הלכות טבילת גוף וטבילת כלים. הטבילה אינה צריכה לכלול את 2 הידיים, וניתן לטהר יד אחת באמצעות טבילה ואת היד השנייה באמצעות נטילה.

דין טבילת ידיים קל יותר בכמה היבטים מנטילת ידיים: אין צורך לטבול ידיים פעמיים, אין צורך להגביה ידיים וגם לא לנגב ידיים לאחר הטבילה. המים שבמקוואות ובמעיינות כשרים לנטילה אפילו אם השתנו מראיהן והם אינם צלולים.

בדומה לכך, יש סוברים שניתן להקל בדיני המים של טבילת ידיים גם לעומת טבילת הגוף וטבילת כלים, כגון בשיעור המים הנדרש או בדינם של מים שאובים, כמבואר להלן.

#### שיעור המים הנדרש
בהלכות טבילה קיימים מספר הבדלים בין טבילה במעיין לטבילה במי מקווה. אחד ההבדלים הוא שבמקווה יש צורך שיהיו מים בשיעור של 40 סאה, ואילו במעיין די בשיעור כלשהו מבחינה עקרונית כדי לטהר. לפי הרמב"ם והראב"ד כלל זה נכון גם לגבי טבילת אדם, ולכן בטבילת ידיים במעיין אין צורך שיהיו במעיין 40 סאה. וכך נפסק בשולחן ערוך.

נחלקו הראשונים מהו שיעור המים הנדרש בטבילת ידיים במקווה: רש"י, רמב"ם ומרדכי סוברים כי ניתן לטבול ידיים רק במקווה הכשר לטבילת אדם, כלומר שיש בו 40 סאה. לעומתם, רבנו יונה ורשב"א סבורים כי ניתן לטבול ידיים במקווה שיש בו רביעית, כיוון שמהתורה רביעית היא שיעור מספיק לטבילת כלים, והצורך לטבול כלים ב-40 סאה הוא מדרבנן, וכיוון שנטילת ידיים היא מדרבנן - יש להקל. להלכה, בשולחן ערוך נפסק שניתן להקל ולטבול ידיים ברביעית מים, והרמ"א כתב שיש להחמיר לכתחילה לטבול דווקא במקווה שיש בו 40 סאה.

#### מים שאובים
הראב"ד סובר שניתן להקל ולטבול ידיים ב-40 סאה מים שאובים, כמו בטבילת בעל קרי, בתנאי שהמים אינם בכלי אלא מחוברים לקרקע. לעומתו, הרמב"ם פוסק שאין לטבול ידיים במים שאובים. וכך פסקו אחרונים רבים. לפי רבי יוסף קארו, גם לשיטת הרמב"ם ניתן להמשיך את המים השאובים ולסמוך על הסוברים שבכך הם כשרים לטבילה.

## לקדשים
למרבית העניינים, למשל אכילת לחם של חולין (שאינו קדוש) ואכילת תרומה, ניתן להסתפק בנטילת ידיים רגילה, ואין צורך דווקא בטבילת ידיים, אף שהיא מועילה אם התבצעה. לעומת זאת, לפני אכילת דברים המוגדרים קדשים (בעיקר קרבנות), תקנו חכמים שיש להטביל את הידיים דווקא, ולא ליטול אותם.

האמוראים נחלקו בהיקפו של דין זה. לדעת רבי חנינא בריה דר' הלל, דין זה נאמר גם בסתם ידיים של הבא לאכול קדשים, אך לדעת רבי אלעזר דווקא מי שיודע שידיו טמאות צריך להטביל אותן לפני האכילה, ולאדם רגיל די בנטילת ידיים. הראשונים נחלקו אף הם במחלוקת זו. האחרונים דנו בשאלת טבילת הידיים לפני אכילת קרבן פסח, לאור העובדה שאין טבילה נזכרת בסדרי ליל הסדר.

## הברכה
כאשר נדרשת נטילת ידיים ואדם טובל את ידיו, נחלקו מהי הברכה שיש לברך על טבילת הידיים. תוספות, הסמ"ג, מרדכי ועוד ראשונים סבורים שיש לברך , ויש שהוסיפו שניתן לברך , אך אין לברך "על נטילת ידיים", משום שאינו נוטל. לעומתם, הרשב"א ותלמידי רבנו יונה סבורים שיש לברך , כיוון שהמצווה היא נטילת ידיים ואין מצווה לטבול את הידיים, והטבילה אינה אלא אופן שמקיימים בו את הציווי ליטול את הידיים. השולחן ערוך פסק כדעת הרשב"א. הרמ"א פסק כדעת התוספות, אך אחרונים רבים חלקו עליו, ויש שהכריעו שאם המים כשרים גם לנטילת ידיים, יברך "על נטילת ידיים" גם כשטובלן, ואם המים פסולים לנטילה וכשרים רק לטבילה, יברך על טבילת ידיים.

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:היטהרות
קטגוריה:אכילה ושתייה ביהדות
קטגוריה:טבילה ביהדות
קטגוריה:מים
קטגוריה:נטילת ידיים
שם קוד: קיסר

**שם קוד: קיסר** (בספרדית: **Código Emperador**) הוא סרט דרמה פוליטית ספרדי משנת 2022 בבימויו של חורחה קוירה. הסרט עוסק בסוכן ביון אשר נדרש להפליל פוליטיקאי חף מפשע.

הסרט הוצג לראשונה ב-18 במרץ 2022, ופתח את פסטיבל הסרטים ה-25 של מלגה. הוא שוחרר לקולנוע בספרד למחרת היום. זמן קצר לאחר מכן נרכשו זכויות ההפצה של הסרט בידי נטפליקס.

## עלילה
חואן, הוא סוכן בסוכנות הביון הספרדית, אשר מוביל צוות מצומצם שנאבק בפעולות טרור. חואן כבר רגיל לכך שפרט לתפקידיו השגרתיים, פוליטיקאים מטילים עליו לעיתים קרובות משימות ייחודיות שנועדו לנקות את שמם של פוליטיקאים ואח"מים אחרים שהסתבכו בפלילים. עם זאת, כאשר המפקד שלו מטיל עליו משימה להפליל פוליטיקאי חף מפשע מסיבות לא ברורות, חואן נאלץ לבחון מחדש את עקרונותיו ואמונותיו.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:סרטי 2022
קטגוריה:סרטים פוליטיים
קטגוריה:סרטים ספרדיים
הופוף

**הופוף** (בערבית: **ٱلْهُفُوف**, תעתיק מדויק: **אלְהֻפוּף**) היא העיר המרכזית בנווה המדבר אל-אחסא במחוז א-שרקייה שבמזרח ערב הסעודית. העיר ידועה כאחת מיצרניות התמרים הגדולות בעולם, וגם בזכות השוק והארמונות הישנים שבה. העיר היא הקרובה ביותר אל שדה גוואר – שדה הנפט הגדול בעולם. הופוף נחשבת לאחד ממרכזי התרבות הגדולים בסעודיה. הפקולטות לחקלאות, וטרינריה ומשאבי טבע של אוניברסיטת המלך פייסל ממוקמות בעיר (האחרות נמצאות בדמאם). בקמפוס של הופוף גם נשים סעודיות יכולות ללמוד רפואה, רפואת שיניים וכלכלת בית. לפי מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2022, אוכלוסיית העיר מנתה 729,606 בני אדם, מה שהופך אותה לעיר השישית בגודלה בערב הסעודית (אחרי ריאד, ג'דה, מכה, אל-מדינה ודמאם).

ישנה אגדה המציבה את הפוף כמקום קבורתם של לילא ומג'נון, אגדה נוספת קושרת את מלכת שבא לביקור באזור.

מבחינה היסטורית, הופוף ייצר בעבר טקסטיל מצמר, משי וכותנה. העיירה נודעת גם בפרי התמר שלה (במיוחד בזן התמרים הח'לאסי). החל משנת 1920, בעיר מיוצרים קנקני קפה מכסף ופליז.

שדה התעופה המקומי משמש לטיסות פנים וטיסות לדובאי. נמל התעופה הבינלאומי הקרוב ביותר הוא נמל התעופה הבין-לאומי המלך פהד, הממוקם כ-160 קילומטרים מהעיר. לעיר יש תחנת רכבת המחברת את העיר עם הבירה ריאד ממערב ודמאם מצפון. כמו שאר מסילות הברזל בסעודיה, גם מסילות הופוף הוקמו ותופעלו על ידי ארגון הרכבות הסעודי.

## אקלים

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערב הסעודית: ערים
הבחירות הכלליות בגרמניה המערבית 1987

הבחירות הפדרליות נערכו במערב גרמניה ב-25 בינואר 1987. בבחירות אלו נבחרו 519 חברי הבונדסטאג ה-11. זאת בניגוד ל-520 חברי הבונדסטאג שנבחרו ב-1983. אחוז ההצבעה עמד על כ-84.3%, כמעט חמישה אחוזים פחות מהבחירות הקודמות. אלו היו הבחירות הפדרליות האחרונות שהתקיימו במערב גרמניה לפני איחוד גרמניה שהתרחש כשלוש שנים מאוחר יותר.

למרות שהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית הייתה הגדולה ביותר עם 193 מושבים, הוקמה ממשלת ימין בהנהגת המפלגה הנוצרית דמוקרטית. בכך הקנצלר המכהן הלמוט קוהל המשיך בכהונה נוספת.

## תוצאות

## קישורים חיצוניים

1987
קטגוריה:1987 בפוליטיקה
נתיבי אוויר קאריביים

**נתיבי אוויר קאריביים** (באנגלית: **Caribbean Airlines Limited** או בקיצור **Caribbean Airlines**, **קאריביין איירלינס**) היא חברת הדגל של טרינידד וטובגו שאף בבעלותה. חברת התעופה היא גם חברת הדגל של ג'מייקה וגיאנה. קריביין איירליינס מפעילה טיסות לאיים הקריביים, צפון אמריקה ודרום אמריקה מטרינידד. כיום החברה מעסיקה יותר מ-1,700 עובדים והיא חברת התעופה הגדולה ביותר בקריביים.

## היסטוריה
קריביין איירליינס הוקמה ב-27 בספטמבר 2006, והחלה את פעילותה ב-1 בינואר 2007. החברה החלה לפעול עם צי של שישה מטוסי בואינג 737–800 ואיירבוס A340-313 אחד.

במרץ 2008, חברת התעופה החלה לטוס באופן ישיר ויומי לנמל התעופה הבינלאומי סימון בוליבר בקראקס שבוונצואלה. במאי 2008 רכשה קריביאן איירליינס מטוס בואינג 737–800 שביעי. חברת התעופה הוסיפה קו חדש לארצות הברית ב-22 במאי.

## יעדים
החברה טסה ליעדים רבים באמריקה ובקריביים, ובהם:
* נמל התעופה הבין-לאומי אורלנדו – פלורידה, ארצות הברית
* נמל התעופה הבין-לאומי מיאמי, פלורידה, ארצות הברית
* נמל התעופה הבין-יבשתי ג'ורג' בוש – טקסס, ארצות הברית
* נמל התעופה הבין-לאומי ג'ון פ' קנדי, ניו יורק, ארצות הברית
* נמל התעופה הבין-לאומי טורונטו-פירסון, קנדה
* נמל התעופה הבין-לאומי חוסה מארטי, קובה
* נמל התעופה הבין-לאומי נורמן מנלי, ג'מייקה
* נמל התעופה הבין-לאומי סנגסטר, ג'מייקה
* נמל התעופה הנסיכה יוליאנה, סנט מארטן

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות תעופה לאומיות
קטגוריה:טרינידד וטובגו
קטגוריה:גיאנה
קטגוריה:ג'מייקה
אייר ניוגיני

**אייר ניוגיני** (באנגלית: **Air Niugini**) היא חברת התעופה הלאומית של פפואה גינאה החדשה, שבסיסה בנמל התעופה הבינלאומי ג'קסונס שבפורט מורסבי. היא מפעילה טיסות פנים מפורט מורסבי ל-12 שדות תעופה גדולים, בעוד שחברת הבת שלה, Link PNG, מפעילה טיסות לנמלי תעופה קטנים. היא גם מפעילה טיסות בינלאומיות באסיה, אוקיאניה ואוסטרליה על בסיס שבועי. אייר ניוגיני טסה ל-25 יעדים מקומיים ו-14 יעדים בינלאומיים ב-10 מדינות ברחבי אסיה ואוקיאניה נכון למרץ 2017. לחברה יש שותפות קוד עם החברות סולומון איירליינס, קוואנטס וקת'אי פסיפיק.ממוזער|מטוס איירבוס של החברה בשנות ה-90
חברת התעופה הוקמה בנובמבר 1973 כחברת התעופה הלאומית של פפואה גינאה החדשה. בעת ההקמה הממשלה החזיקה ב-60% מהמניות, אנסט (16%), קוואנטס (12%) וטרנס אוסטרליה איירליינס (12%). החברה התחילה בשירותים מקומיים בלבד, אך היא התרחבה לטיסות אזוריות זמן קצר לאחר מכן. הקמת החברה התרחשה כתוצאה משאיפות הממשלה לפתח אזורים שונים במדינה גם ללא רשת כבישים ענפה. המטוסים הראשונים שפעלו בחברה היו DC-3 דקוטה ופוקר F27.

## צי החברה
צי החברה נכון ליוני 2022:

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות תעופה לאומיות
קטגוריה:פפואה גינאה החדשה: תחבורה
קטגוריה:הוקמו ב-1973
אייר סנגל

**אייר סנגל** (בצרפתית: **Air Sénégal**) היא חברת הדגל של סנגל. החברה הוקמה בשנת 2016 והיא בבעלות המדינה. משרדיה ממוקמים בנמל התעופה הבינלאומי שליד דקר, בירת סנגל.

## היסטוריה
חברת התעופה הוקמה בשנת 2016 על מנת להחליף את חברת התעופה סנגל איירליינס שפשטה רגל ופורקה. חברת התעופה הלאומית החדשה היא חלק מהרפורמות שיזם הנשיא מאקי סאל. בראש החברה עומד פיליפ בוהן, סגן הנשיא לשעבר של איירבוס.

ב-29 באפריל 2018, חברת התעופה קיבלה את תעודת המפעיל האווירי שלה (AOC), והחלה בטיסות פנים ב-14 במאי עם צי של שני מטוסי ATR 72 חדשים. בסוף 2018 היא שכרה שני מטוסי איירבוס A319, מה שהחברה התרחבה עוד והחלה לטוס לאביג'אן, קוטונו וקונאקרי.

בנובמבר 2019 אייר סנגל הייתה לחברת התעופה האפריקאית הראשונה שרכשה שני מטוסי איירבוס A330-900. המטוס הראשון הגיע בינואר 2019 לאחר טיסת משלוח מטולוז והשיק את הקו היומי דקר-פריז. באותה השנה אייר סנגל התרחבה ליעדים נוספים במערב אפריקה, כולל קזבלנקה שבמרוקו, אקרה בירת גאנה, אבוג'ה ולאגוס שבניגריה.

ההתרחבות ופעילות החברה הופסקו בחדות במרץ 2020 עקב פרוץ מגפת הקורונה. בסוף 2020 אייר סנגל קיבלה את האיירבוס A321 הראשון שלה, כשהשני הגיע בפברואר 2021. 2 המטוסים הללו הובילו להשקת קווים חדשים, למילאנו שבאיטליה וליון שבדרום צרפת. מסלולים אלו החלו בפברואר ומרץ בהתאמה.

נכון ל-2022, אייר סנגל מפעילה טיסות למדינות אפריקה, איטליה, צרפת, ספרד (ברצלונה) וארצות הברית (בולטימור וניו יורק).

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סנגל: תחבורה
קטגוריה:חברות תעופה לאומיות
Air Côte d'Ivoire

**Air Côte d'Ivoire** היא חברת הדגל של חוף השנהב, שבסיסה באבידג'אן. החברה ירשה את חברת הדגל לשעבר של המדינה Air Ivoire, שפשטה רגל ב-2011. היא החלה לפעול ב-12 בנובמבר 2012.

חברת התעופה הוקמה ב-15 במאי 2012 כישות פרטית-ציבורית, בבעלות חלקית של אייר פראנס (שהתכוונה להפוך את נמל התעופה הבין-לאומי פליקס הופואה-בואני למרכז אזורי) וקרן אגא חאן לפיתוח כלכלי (AKFED). לאייר חוף השנהב היה הון ראשוני של 2.5 מיליארד פרנק CFA. נכון לשנת 2017, ממשלת חוף השנהב מחזיקה ב-58% ממניות החברה, לעומת 11% של אייר פראנס.

כיום יעדי החברה כוללים בין השאר את:
* נמל התעופה הבין-לאומי נג'מנה, נג'מנה, צ'אד
* נמל התעופה הבין-לאומי רוברטס, מונרוביה, ליבריה
* נמל התעופה הבין-לאומי מודיבו קייטה, במקו, מאלי
* נמל התעופה הבין-לאומי מורטלה מוחמד, לאגוס, ניגריה
* נמל התעופה הבין-לאומי או. אר. טאמבו, יוהנסבורג, דרום אפריקה
* מדינות נוספות מאפריקה - בנין, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, הרפובליקה של קונגו, גבון, סנגל, גאנה, קמרון, הרפובליקה המרכז-אפריקאית, בורקינה פאסו ועוד.

[שמאל|ממוזער|[איירבוס A319 של החברה במפעל איירבוס בטולוז]]

## צי החברה

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות תעופה לאומיות
קטגוריה:חוף השנהב: תחבורה
הוברטוס הייל

**הוברטוס הייל** (בגרמנית: **Hubertus Heil**; נולד ב-3 בנובמבר 1972) הוא פוליטיקאי גרמני מטעם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה (SPD) המכהן כשר הפדרלי של העבודה והרווחה בקבינט הרביעי של הקנצלרית אנגלה מרקל ובקבינט הראשון של הקנצלר אולף שולץ מאז 14 במרץ 2018.

בשנים 2005–2009 כיהן הייל כמזכיר הכללי של ה-SPD. הוא התפטר בעקבות הפסד המפלגה בבחירות ב-2009. אנדריאה נאלס ירשה את מקומו. הוא חזר לתפקיד לכחצי שנה, בין יוני לדצמבר 2017. כיום הייל משמש כיו"ר ה-SPD בבראונשווייג.

## ביוגרפיה
הייל נולד בהילדסהיים בשנת 1972 כבן למורה. לאחר שסיים את לימודיו בשנת 1992 בגימנסיה אם זילברקמפ בפינה, הייל גויס לשירות האזרחי האלטרנטיבי "(Zivildienst"). בשנת 1995 החל את לימודיו במדעי המדינה וסוציולוגיה באוניברסיטת פוטסדאם.

הייל הצטרף ל-SPD ב-1988 והיה פעיל באדפים הסוציאליסטיים במפלגה. בשנים 1995–1998 היה עוזר פרלמנטרי של שניים מחברי הבונדסטאג. הייל נבחר לבונדסטאג בבחירות ב-1998. כשמפלגתו הובילה את הממשלה בשנים 1998–2005 (תחת הקאנצלר גרהרד שרדר) הייל היה חבר בוועדה לענייני כלכלה. בנוסף על כך, היה ממובילי הסיעה בבונדסטאג.

בנובמבר 2005 הייל האנונימי נבחר למזכיר הכללי החדש של ה-SPD, עם 61.2% מהקולות. בתקופה זו היה ממובילי תהליך עדכון וכתיבת מצע המפלגה. התפטר מהתפקיד ב-2009. בשנים 2009–2017 כיהן הייל כסגן יושב ראש סיעת ה-SPD.

ה-SPD הצטרפו לקבינט הרביעי של מרקל לאחר בחירות 2017. בעקבות כך, הייל מונה לתפקיד שר העבודה. הייל פיקח על חיזוק זכויות העובדים שכללו אכיפת מתן ביטוח לעובדים על ידי המעסיק והעלאת הפנסיה הבסיסית לעובדים בעלי הכנסה נמוכה. הוא גם דאג לזכותם של העובדים לעבוד מהבית תוך כדי התפרצותה של מגפת הקורונה בגרמניה.

בוועידה לאומית של ה-SPD ב-2019, הייל נבחר כאחד מחמשת הסגנים של יושבי ראש המפלגה.

לקראת בחירות 2021, הייל נבחר להוביל את קמפיין ה-SPD בסקסוניה התחתונה. לאחר הבחירות, ההקנצלר החדש אולף שולץ הודיע כי הייל יישאר שר העבודה בקבינט החדש. זמן קצר לאחר מכן, הייל ביצע את החלטת הממשלה החדשה להעלות את שכר המינימום השעתי ל-12 אירו מאוקטובר 2022 ואילך. הוא גם האיץ את הנפקת אישורי ואשרות העבודה לכמה אלפי עובדי שדות תעופה זרים (בעיקר טורקים). זאת על מנת להקל על המחסור בכוח אדם במגזר התיירות לאחר מגפת הקורונה.

## חיים אישיים
הייל נשוי לעורכת הדין סולוויג אורלובסקי מאז 2005. לזוג שני ילדים, בן שנולד ב-2012 ובת שנולדה ב-2014. אחיו, גיאורג הייל הוא עיתונאי בשידור הציבורי. הייל הוא פרוטסטנטי.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי הבונדסטאג
קטגוריה:חברי המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה
קטגוריה:שרי רווחה
קטגוריה:שרי העבודה של גרמניה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1972
ג'בלפור

**ג'בלפור** (באנגלית: **Jabalpur**) היא עיר השוכנת על גדות נהר נרמדה במדינת מאדהיה פרדש שבהודו. על פי מפקד האוכלוסין של 2011, זוהי העיר השלישית בגודלה במדינה וה-37 בהודו כולה. ג'בלפור הוא מרכז מנהלי, תעשייתי ועסקי חשוב במאדהיה פראדש. בנוסף על כך, בית המשפט העליון ומשרדים חשובים אחרים של מאדהיה פראדש ממוקמים בג'בלפור. מקובל להסיק שמשחק הסנוקר הומצא בשנת 1875 על ידי חיילים בריטים ששהו בעיר. ג'בלפור היא בירת מחוז ג'בלפור (המחוז השני באוכלוסייתו במדינה).

## היסטוריה
האימפריה המאורית שלטה באזור בשנים 322 עד 185 לפנה"ס. כשהאימפריה נפלה, ג'בלפור הפכה לעיר-מדינה בהמשך נשלטה על ידי ממלכת הגופטה (בשנים 320–550).

## דמוגרפיה
חלוקה דתית:
* הינדים – 86.75%
* מוסלמים – 8.27%
* ג'ייניזם – 1.37%
* נוצרים – 0.94%
* סיקים – 0.54%
* חסרי דת – 0.21%
* בודהיסטים – 0.18%
* אחרים – 0.85%

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מאדהיה פרדש: ערים
קטגוריה:ערי מיליונים
מלדיביאן

**מלדיביאן** (בדיבהי: **މޯލްޑިވިއަން**) היא חברת התעופה הלאומית של האיים המלדיביים. היא מפעילה טיסות בינלאומיות בנוסף לשירותים בין האיים. הבסיס העיקרי שלה הוא נמל התעופה הבינלאומי ולנה.

## היסטוריה
החברה הוקמה על ידי הממשלה ב-23 באפריל 2009 כחברה בעירבון מוגבל ובבעלות מלאה של הממשלה. חברת התעופה החלה לפעול עם שלושה מטוסים מדגמי בומברדייה דאש 8 ודורניה דו 228. בתחילה החברה טסה רק בתוך האיים המלדיביים. חברת התעופה החלה את טיסותיה הבינלאומיות ב-26 בינואר 2008 עם טיסות סדירות להודו. ב-25 באוגוסט 2008 החברה תויגה מחדש תחת השם "מלדיביאן".

## יעדים
יעדי החברה נכון לאוקטובר 2019:

בנגלדש:
* דאקה, בנגלדש – נמל התעופה הבין-לאומי שאהג'לאל

הרפובליקה העממית של סין:
* צ'אנגשה
* צ'נגדו
* צ'ונגצ'ינג
* פוג'ואו
* נאנג'ינג
* ווהאן
* שיאן
* האנגג'ואו

הודו:
* צ'נאי
* קוצ'י
* טריוונדרום

המלדיביים (רשימה חלקית):
* מאלה – נמל התעופה הבינלאומי של ולנה
* אטול באה
* אטול הא דאלו – נמל התעופה הבינלאומי בקולחודופושי
* אטול ראה
* אטול שאביאני

סרי לנקה:
* קולומבו

תאילנד:
* בנגקוק – נמל התעופה סוברנבהומי

## צי החברה
צי החברה נכון ל-2022

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות תעופה לאומיות
קטגוריה:המלדיביים
אייר טנזניה

**אייר טנזניה** (בסוואהילי: **Kampuni ya Ndege ya Tanzania**) היא חברת הדגל של טנזניה. בסיס הפעולה המרכזי של החברה נמצא בנמל התעופה הבין-לאומי ג'וליוס נייררה, שבעיר דאר א-סלאם.

## היסטוריה
אייר טנזניה הוקמה בשנת 1977 לאחר פירוקה של "East African Airways" והייתה חברה באיגוד אפריקן איירליינס מאז הקמתה. חברת התעופה הייתה בבעלות מלאה של ממשלת טנזניה עד 2002, אז הופרטה חלקית בשותפות עם סאות' אפריקן איירווייז. הממשלה רכשה מחדש את המניות ב-2006, והפכה אותה שוב לחברה ממשלתית בבעלות מלאה.

בשנת 2016, ממשלת טנזניה תחת הנשיא ג'ון מגופולי הובילה תהליך התחדשות בחברה ורכשה מטוסים מבומברדייה אירוספייס ומבואינג. עוד התכוונה חברת התעופה להכפיל את צי המטוסים שלה ל-14 מטוסים עד 2022 ולהגדיל את הנתיבים הארוכים והאזוריים שלה.

באפריל 2021, הזהיר המבקר והמבקר הכללי כי החברה נמצאת בהספדים ובחובות משמעותיים.

## יעדים
נכון ליולי 2022, אייר טנזניה טסה ל-13 קווים מקומיים ול-10 יעדים בינלאומיים, ובהם:
* נמל התעופה בומביי צ'הטרפטי שיוואג'י – מומבאי, הודו
* נמל התעופה הבין-לאומי ג'ומו קניאטה – ניירובי, קניה
* נמל התעופה הבין-לאומי עביד אמאני קארומה – זנזיבר
* נמל התעופה הבין-לאומי אנטבה – אוגנדה

### יעדים בעבר
* נמל התעופה הבין-לאומי המלך עבד אל-עזיז, ערב הסעודית
* נמל התעופה הבין-לאומי מסקט, עומאן
* נמל התעופה הבין-לאומי אתונה-אלפתריוס וניזלוס, יוון
* נמל התעופה לאונרדו דה וינצ'י-פיומיצ'ינו, איטליה
* נמל התעופה הבין-לאומי של פרנקפורט, גרמניה
* נמל התעופה הבין-לאומי אדיס אבבה בולה, אתיופיה
* נמל התעופה לונדון גטוויק, הממלכה המאוחדת
* נמל התעופה הבין-לאומי עדן, תימן

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות תעופה לאומיות
קטגוריה:טנזניה: תעופה
קנוויק

**קנוויק** (באנגלית: **Kennewick**) היא עיר במדינת וושינגטון שבארצות הברית. קנוויק ממוקמת לאורך הגדה הדרום-מערבית של נהר קולומביה. נכון ל-2020, מתגוררים בעיר כ-83,921 תושבים.

## היסטוריה
אינדיאנים התיישבו באזור קנוויק במשך 9,000 שנים לפחות. לואיס וקלארק ציינו המון אינדיאנים מקומיים שחיו באזור כשעברו בו בשנים 1805–1806. הם סימנו במפתם שני כפרים שאוכלייתם שוערה בכ-2,600 ו-3,000 תושבים בהתאמה.

הלבנים הראשונים החלו להגיע לאזור באמצע המאה ה-19, עם התפתחות הסחר והתחבורה באזור. התפתחות זו כללה ספינות קיטור ומסילות רכבת רבות שנבנו באזור. בתחילת המאה ה-20 נוסד העיתון הראשון של העיר. קנוויק התאגדה רשמית ב-5 בפברואר 1904. כמו אזורים חקלאיים רבים אחרים, לשפל הגדול הייתה השפעה גם בקנוויק. בסופו של דבר, קנוויק הצליחה לגדול דמוגרפית גם בשנות ה-30.

בניית אתר הנפורד בריצ'לנד האיצה את צמיחתה של העיר בשנות ה-40 של המאה ה-20, כאשר עובדים מרחבי המדינה הגיעו להשתתף בפרויקט מנהטן. האתר נפתח ב-1943, ורבים מעובדיו לא ידעו שהם עובדים בפיתוח נשק גרעיני. הפלוטוניום שזוקק באתר הנפורד שימש בפצצת האיש השמן, שהוטלה בנגסאקי ב-1945 במכה הסופית והמכריעה של המלחמה. במהלך שנות ה-40 אוכלוסיית קנקוויק גדלה מ-1,918 תושבים ל-10,085 איש.

בקנוויק התקיימה אפליה גזעית כנגד אפרו-אמריקאים טרם תנועת זכויות האזרח. העיר דרשה מאפרו-אמריקאים לצאת ממנה לאחר רדת הלילה. אפילו במהלך היום, אפרו-אמריקאים חוו הטרדה מצד הציבור הרחב והמשטרה. בשנות ה-40 שחורים הוגבלו מהחזקת נכסים בעיר. 

האזור חובר למערכת הכבישים הבין-מדינתיים ב-1986.

קנוויק הצליחה לעבור בקלות יחסית את המשבר הכלכלי העולמי ב-2008 בהשוואה לשאר המדינה. באתר הנפורד כמעט ולא התרחשו פיטורים. מכירות הבתים חוו ירידה קטנה בשנים 2007–2009, אך התאוששו ב-2010. מאז המיתון, קנוויק התרחבה מאוד.

## דמוגרפיה

נכון למפקד האוכלוסין משנת 2010, מתגוררים בקנוויק כ-73,917 נפשות ב-27,266 משקי בית ו-18,528 משפחות. צפיפות האוכלוסין היא 1,059.8 נפש לקמ"ר. גודל משק הבית הממוצע היה 2.67 נפשות בממוצע וגודל המשפחה הממוצע היה 3.22 נפשות במשפחה. הרכב המגדרי של העיר היה 49.9% גברים ו-50.1% נשים.

הרכב הגזעי של העיר הוא:
* 78.5% לבנים
* 1.7% אפרו אמריקאים
* 0.8% ילידים אמריקאים
* 2.4% אסייתים
* 0.2% ילידי האוקיינוס השקט
* 12.1% מגזעים אחרים
* 4.3% משני גזעים או יותר. 
* 24.2% היספנים או לטינים

הגיל החציוני בעיר היה 32.6 שנים. ההרכב הגילאי הוא:
* 28.2% – % 0–18
* 10.3% – 18–24
* 26.8% – 25-44
* 23.8% – 45–64;
* 10.9% – 65+

## ממשל ופוליטיקה
במועצת העיר יש שבעה חברים, שמתוכם ארבעה נבחרים בבחירות כלליות על ידי כלל התושבים, ושלושת האחרים נבחרים על ידי שלושה מחוזות בחירה. ראש העיר נבחר על ידי חברי המועצה.

ההוצאות בעירוניות בשנת 2018 עמדו על כ-96.6 מיליון דולר.

אזרחי קנוויק מיוצגים בסנאט של וושינגטון על ידי שרון בראון, ומורין וולש, ובבית הנבחרים של וושינגטון על ידי בראד קליפרט, מאט בוהנק, ביל ג'נקין וסקיילר רוד. מאז 2015 הנציג של אזור העיר בבית הנבחרים של ארצות הברית הוא הרפובליקני דן ניוהאוס.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מדינת וושינגטון: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1904
גולפפורט

**גולפפורט** (באנגלית: **Gulfport**) היא העיר השנייה בגודלה במיסיסיפי אחרי בירת המדינה, ג'קסון. לפי מפקד האוכלוסין מ-2020, התגוררו בעיר כ-72,000 תושבים. זה גם ביתם של דבורי הים של הצי האטלנטי של הצי האמריקאי.

## היסטוריה
[ימין|ממוזער|[נשיא ארצות הברית ג'רלד פורד מבקר בגולפפורט במהלך מסע הבחירות שלו ב-1976]]
אזור זה יושב על ידי תרבויות ילידיות במשך אלפי שנים, ונרכש מצרפת על ידי ארצות הברית ב-1803 במסגרת רכישת לואיזיאנה. בשנות ה-30 של המאה ה-19 מרבית מהשטח באזור זה של מיסיסיפי פונה מאינדיאנים, מה שאפשר התיישבות לבנה ופיתוח חקלאות (שכללה בעיקר כותנה).
ממוזער|רחוב 14 במרכז העיר גולפפורט
ההתיישבות באזור גולפפורט עצמה החל בשנת 1855. העיר עצמה התאגדה ב-28 ביולי 1898. בשנת 1902 הושלמה בניית הנמל המקומי, שפעיל ביותר עד היום. ב-1910 נפתח בית דואר בעיר. במרץ 1916 הוכרז כי הקרן הפילנתרופית של אנדרו קרנגי תתרום כספים על מנת לבנות ספרייה עירונית.

בדצמבר 1993 סיפחה העירייה  צפונית לעיר – מה שהופך אותה לעיר השנייה בגודלה במיסיסיפי.

## דמוגרפיה

נכון למפקד האוכלוסין של ארצות הברית מ-2020, התגוררו בעיר 72,926 תושבים ב-25,559 משקי בית ו-15,584 משפחות.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ארצות הברית: ערי נמל בחוף המפרץ
קטגוריה:מיסיסיפי: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1887
גרנד איילנד (נברסקה)

**גרנד איילנד** (באנגלית: **Grand Island**) היא עיר בנברסקה שבארצות הברית. נכון לשנת 2020, מתגוררים בעיר כ-53,000 תושבים.

## היסטוריה
בשנת 1857 35 מתיישבים גרמנים עזבו את דבנפורט שבאיווה והחליטו להתיישב בנברסקה. המתיישבים רצו בתחילה להתיישב באי שנודע בצרפתית *La Grande Isle* במפגשי הנהרות ווד ונהר הפלאט. המתיישבים הגיעו ליעדם ב-4 ביולי 1857, ועד ספטמבר כבר נבנו בתים מעץ. כשהחלה הבהלה לזהב, גראנד איילנד היה המקום האחרון להשגת אספקה לפני היציאה לקליפורניה.
ממוזער|גראנד איילנד, 1867
כמספר שנים לאחר מכן הוקמה עיר חדשה באותו השם בסמוך לעיירה המקורית. חברת יוניון פסיפיק רישתה את האזור במסילות רכבת בשנת 1868, מה שעודד את הצמיחה והשגשוג באזור. בעיירה הוקמו מתקנים עבור קטרי הרכבות ומלון לנוסעים. בשנת 1870 כבר חיו בעיירה 1,057 תושבים. בשנת 1872 כבר התאגדה העיר. בשנת 1890 הפכה גראנד איילנד לאחד המקומות הראשונים בארצות הברית שהקים מפעל לייצור וגידול סלק סוכר.

## דמוגרפיה

נכון למפקד האוכלוסין מ-2010, מתגוררים בעיר כ-48,520 תושבים ב-18,326 משקי בית ו-11,846 משפחות. גודל משק הבית הממוצע הוא 2.59 נפשות וגודל המשפחה הממוצע הוא 3.20 אנשים במשפחה. צפיפות האוכלוסין הייתה 659.4 נפש לקמ"ר. ההרכב המגדרי של העיר הוא 49.8% גברים ו-50.2% נשים. ההרכב הגזעי של העיר הוא:
* 80.0% לבנים
* 2.1% אפרו אמריקאים
* 1.0% ילידים אמריקאים
* 1.2% אסייתים
* 0.2% ילידי האוקיינוס השקט
* 13.1% מגזעים אחרים
* 2.4% משני גזעים או יותר
* 26.7% אנשים היספנים או לטינים

הגיל החציוני בעיר היה 34.7 שנים. ההרכב הגילאי הוא:
* 27.6% – 0–18
* 8.7% – 18–24
* 26.7% – 25–44
* 23.9% – 45–64
* 13% – 65+

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נברסקה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1872
סבובודני

**סבובודני** (ברוסית: **Свобо́дный**) היא עיר במחוז אמור שברוסיה, הממוקמת על גדת נהר הזיה, כ- מצפון לבלאגובשצ'נסק (המרכז המנהלי של המחוז). נכון לשנת 2010, מתגוררים בעיר כ-59,000 תושבים (זאת לעומת 64,000 ב-2002 ו-80,000 ב-1989).

## היסטוריה
סבובודני נוסדה ב-1912 במקביל להקמת מסילת אמור (תוואי עוקף של הרכבת הטרנס-סיבירית). העיר נקראה במקור "אלכסייבסק" (), על שמו של היורש העצר אלכסיי ניקולאייביץ'. ב-1917 שונה שמה של העיירה לסבובודני.

בתקופת שלטונו של יוסיף סטלין נבנה בסמוך לסבובודני מחנה כפייה, על מנת לספק עובדי כפייה לבנייתה של מסילת הרכבת באיקל-אמור. המחנה הפך לאחד הגדולים במערכת הגולאג, עם כ-190,300 אסירים באוקטובר 1935. המחנה גבה את חייהם של אלפי אסירים פוליטיים ואנשי דת.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מחוז אמור: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1912
ביסק (עיר)

**בִּיסְק** (ברוסית: **Бийск**) היא עיר במחוז אלטאי שברוסיה. זוהי העיר השנייה בגודלה לאחר ברנאול. לפי מפקד האוכלוסין משנת 2010, התגוררו בעיר כ-210,115 תושבים.

## היסטוריה
בשנים 1708–1709 הוקם באזור אוסטרוג. זאת לאור הצו שחתם הצאר הרוסי פיוטר הגדול ב-1708. עם זאת, בשנת 1710 הוחרב האוסטרוג. בשנת 1718 הוקם המבצר מחדש, ושמו שונה לביסקאיה () בשנת 1732. בהדרגה הפכה ביסק ממתחם צבאי למרכז מסחרי שבסופו של דבר קיבל מעמד של עיר ב-1782. בשנת 1797 בוטל מעמד העיר של המקום, אך ב-1804 ניתן לביסק מעמד של אוייזד.

## כלכלה
התעשייה של העיר צמחה במהירות, במיוחד לאחר שמספר מפעלים פונו לאזור ממערב ברית המועצות במהלך מלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה העיר הייתה מרכז חשוב לפיתוח נשק (כולל מנוע דלק מוצק). בעיר יש גם מטה של חברת אובלאר, אחת מחברות התרופות הגדולות ברוסיה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נאוקוגרדים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1709
ליבני (עיר)

**ליבני** (ברוסית: **Ливны**) היא עיר במחוז אוריול שברוסיה. בשנת 2018, התגוררו בעיר 47,221 תושבים.

## היסטוריה
בסביבות שנת 1586 הוקם מבצר באזור העיר. המבצר שהוקם באזור היה חשוב בשמירת הגבול הדרומי של נסיכות מוסקבה במקרה של פלישת אויבים .

30 שנה לאחר מכן, שלח איוואן הרביעי את הנסיך מסלסקי לבנות עיירה בסמוך למבצר. המקום נבזז ונשרף על ידי הטטרים בהזדמנויות רבות. בשנת 1606, אזרחי ליבני התקוממו כנגד הצאר בוריס גודונוב, הרגו את המושל שלו והכריזו על נאמנותם לדמיטרי הכוזב הראשון. שנתיים לאחר מכן הוקם בסביבת העיר בסיס כנגד הצאר הרוסי וסילי שויסקי. בשנת 1618 נשרפה עיירת העץ על ידי הקוזאקים של פטרו קונשביץ'. העיירה הותקפה שוב ונשרפה עד היסוד ב-1661. ברגע שנפסקו התקפות הטטרים, נפתחה תקופת השגשוג בליבני. במהלך המאה ה-19 ליבני התחרתה ביילץ כמרכז המסחר העיקרי של האזור.

העיר נכבשה על ידי גרמניה הנאצית בתאריכים 26 בנובמבר–25 בדצמבר 1941. גרמניה השתלטה מחדש על ליבני לזמן קצר בשנים 1942–1943.

הכורה וגיבור העמל הסוציאליסטי, אלכסיי סטחאנוב, נולד בסמוך לליבני.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מחוז אוריול: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
פיג'י איירווייז

**פיג'י איירווייז** (באנגלית: **Fiji Airways**) היא חברת התעופה הלאומית של פיג'י. פיג'י איירוויז מפעילה קווי טיסה ל-13 מדינות ו-23 ערים הכוללות את אוסטרליה, ניו זילנד, סמואה, טונגה, טובאלו, קיריבטי, ונואטו, איי שלמה, הונג קונג, יפן, סינגפור וארצות הברית. באמצעות שותפות קוד, יש לחברה רשת מורחבת של 108 יעדים בינלאומיים. פיג'י איירווייז מטיסה 64% מכלל המבקרים שטסים לפיג'י ומעסיקה למעלה מ-1000 עובדים. לחברה יש הכנסות של למעלה מ-815 מיליון דולר פיג'יאני (390 מיליון דולר אמריקאי).

הטיסה המסחרית הראשונה של פיג'י איירווייס בוצעה בשנת 1951 אך מקורותיה של חברת התעופה מתחילים ב-Katafaga Estates Ltd שהוקמה בשנת 1947. לאחר שנרכשה על ידי קוואנטס ב-1958, שם החברה שונה לאייר פסיפיק. במאי 2012 החברה חזרה לשמה המקורי ("פיג'י איירוויז") וזאת כדי לחזק את תדמיתה כחברת התעופה הלאומית של פיג'י. ממשלת פיג'י מחזיקה ב-52% ממניות החברה, לעומת 46% של קוואנטס. ממשלות נוספות באוקיינוס השקט מחזיקות בשאר האחוזים.

לחברה יש שיתוף קוד עם חברות רבות, ובהן: ג'טסטאר איירווייז, ג'טסטאר אסיה איירווייז, בריטיש איירווייז, ג'פאן איירליינס, פינאייר, קת'אי פסיפיק, אמריקן איירליינס, אלסקה איירליינס, אייר ניו זילנד, אייר אינדיה, הונג קונג איירליינס, קוואנטס וסינגפור איירליינס.

## צי פיג'י איירווייז

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קוואנטס
קטגוריה:חברות תעופה לאומיות
קטגוריה:פיג'י
בראטסק

**בראטסק** (ברוסית: **Братск**) היא עיר על נהר האנגרה במחוז אירקוטסק שברוסיה.

## היסטוריה
האירופאים הראשונים הגיעו לאזור בשנת 1623, בכוונה לגבות מיסים מהאוכלוסייה המקומית. התיישבות הקבע החלה עם בניית אוסטרוג בשנת 1631 במפגש הנהרות אוקה ואנגרה. כמה מגדלי עץ ממבצר זה מוצגים כיום בכנסיית העלייה השמיימה בקולומנסקויה שבסמוך למוסקבה.

במהלך מלחמת העולם השנייה התעשייה הרוסית הועברה מזרחה (לאור הפלישה הגרמנית למערב ברית המועצות). לאחר תום המלחמה, הפיתוח בעיר הואט לאור הצורך לשיקום רוסיה האירופית.

בשנת 1947, נבנה גולאג בסמוך לבראסק, עם קיבולת של עד 44,000 אסירים. אסירים אלו עבדו בפרויקטים כגון בניית מסילת הברזל שכיום חלק ממסילת הרכבת באיקל-אמור.

התפתחותה המהירה של העיר החלה בשנת 1952 עם ההחלטה להקים סכר ומפעל הידרואלקטרי. מעמד של עיירה הוענק לבראסק בשנת 1955. העיר עצמה נוסדה על בסיס מספר עיירות ואזורי תעשייה, לאור תוכנית אב מסוף שנות ה-50. תחנת כוח הידרואלקטרית מקומית נבנתה בשנים 1954–1966, והביאה עובדים רבים לעיירה.

## כלכלה, תשתיות ותעשייה
ברטסק ממוקמת על יד מסילת הרכבת באיקל-אמור. בסמוך לעיר פועל גם שדה תעופה מקומי. כלכלת העיר נשענת במידה רבה על תעשייה כבדה. בראטסק המודרנית מוגדרת כ"אזור תעשייתי בצפיפות גבוהה", המייצרת כ-20% מהתפוקה התעשייתית של מחוז אירקוטסק. תעשייה זו כוללת את אחד ממפעלי האלומיניום הגדולים ברוסיה, מפעלי עצים, מפעלים כימיים ותחנת כוח פחמית. לחברת האלומיניום הגדולה רוסאל מפעל התכה בברטסק. לאחרונה התבססה בעיר סחר המטבעות הקריפטוגרפיים. בעיר פועלת אוניברסיטת ברטסק ושלוחה של האוניברסיטה הממלכתית של אירקוטסק.

## ערים תאומות
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מחוז אירקוטסק: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1955
בוריסוגלבסק

**בוריסוגלבסק** (ברוסית: **Борисогле́бск**) היא עיר במחוז וורונז' שברוסיה. לפי מפקד האוכלוסין מ-2010, מתגוררים בעיר כ-65,000 איש.

בסמוך לעיר פועל בסיס התעופה הצבאי בוריסוגלבסק.

## היסטוריה
בוריסוגלבסק נוסדה בשנת 1646 ונקראה על שם הקדושים הרוסים בוריס וגלב - הקדושים הראשונים שהוכרזו ברוס של קייב לאחר ההתנצרות באזור.

בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 בוריסוגלבסק הפכה לנמל יבשתי עמוס בשל מיקומה הגאוגרפי באזור המרכז השחור ("צ'רנוזמיה") הפורה ביותר. ארבות הובילו סחורות כגון תבואה, עצים, נפט, דגים, ביצים ואבטיחים מהאזור לערים גדולות במערב ובמרכז רוסיה המחוברות לבוריסוגלבסק בדרכים ימיות. הערים הבולטות שסחרו עם בוריסוגלבסק היו סנט פטרסבורג, מוסקבה, רוסטוב, טאגאנרוג וצאריצין (כיום וולגוגרד). בשנת 1870 נפתח בעיירה מפעל בירה, שייצר בירה כהה ובהירה, סודה פירות. לפי מפקד האוכלוסין משנת 1888, התגוררו בעיירה כ-13,007 תושבים (6,325 גברים ו-6,682 נשים). כמעט כולם רוסים אורתודוקסים. בתחילת המאה ה-20 הייתה בעיירה גימנסיה מעורבת, עם 4 כיתות לנשים ו-6 כיתות לגברים. במקביל פעל גם בית ספר טכני להכשרת פועליי ונהבגי רכבת.

בינואר 1906, המהפכנית מריה ספירידונובה התנקשה בפקיד המשטרה הבכיר ג.נ. לז'נובסקי בתחנת הרכבת בבוריסוגלבסק. לאחר מהפכת אוקטובר ב-1917 היא הפכה לגיבורה בשל מעשה זה. לאחר עליית הבולשביקים לשלטון בבוריסוגלבסק ב-1918, התארגן בעיירה אחד ממחנות הריכוז הראשונים ברוסיה ל"גורמים זרים וזעירים-בורגניים". בדצמבר 1922 הוקם בעיר בית הספר הצבאי השני של חיל האוויר הסובייטי החדש.

## ערים תאומות
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מחוז וורונז': ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1698
Whiteface

**Whiteface** היא סוג של הופעה בה אדם מתאפר כדי להיראות כמו אדם לבן. המונח הוא היפוך של צורת ההופעה הידועה בשם Blackface, שבה אמנים משתמשים באיפור כדי להיראות כמו אדם שחור, בדרך כלל בשביל סטריאוטיפים גזעיים שליליים. מקור מופעי ה-Whiteface הוא במאה ה-19, וכיום עדיין משתמשים בסוג ההופעה הזה, מדי פעם, בסרטים.

## היסטוריה
השימוש המוקדם ביותר במונח, על פי מילון אוקספורד, הוא מ-1870 בניו יורק קליפר. 

השחקן ארתור "דולי" וילסון זכה לכינוי שלו על התחזותו לאירי לבן ששר שיר בשם "מר דולי".

מילון אוקספורד מביא גם שימוש במושג, משנת 1947, אצל השחקן השחור קנדה לי ששיחק את בוסולה, אדם לבן, בסרט *"הדוכסית* ממאלפי".

### דוגמאות
* הסרט "איש האבטיח", משנת 1970, מתחיל בסצנה בה גודפרי קיימברידג' מגלם אדם לבן שמתעורר בוקר אחד ומגלה שהוא שחור.
* אדי מרפי הופיע ב-whiteface בסאטרדיי נייט לייב בשנות ה-80, והופיע ב-whiteface עבור דמויות משניות בסרטים מגלה את אמריקה והפרופסור המטורף.
* כדי לקדם את אלבומו החדש, "White People Party Music", ניק קאנון גילם דמות לבנה ממוצא אירופאי בשם קונור סמולנאט.
* בסרט "*White Chicks*" משנת 2004, שון וויאנס ומרלון ויינס מגלמים שני סוכני FBI שמסתווים כנשים לבנות צעירות על ידי שימוש ב-whiteface.

## השוואה ל-blackface
Blackface נחשבת כגזענית, מבוססת על הקשרים גזעיים שקשורים לעבדות ולהפרדה גזעית. מסיבה זו, Blackface זוכה לגינוי כבד באמנות המודרנית, בעוד Whiteface משמש מדי פעם באומנות המודרנית, בדרך כלל בהקשר קומי. אלה שתומכים בה כאמנות מבדילים אותה מ-Blackface, וטוענים ש-Whiteface אינו מבוסס על גזענות כמו Blackface, ומכאן טוענים שהסאטירה המיועדת על אורחות חיים של אנשים לבנים אינה גזענית. מבקרי הWhiteface מגנים אותו מפני שהשימוש בו צבוע או שהוא מוסר כפול. 

## הערות שוליים

קטגוריה:גזענות
שויה

**שויה** (ברוסית: **Шу́я**) היא העיר השלישית בגודלה במחוז איוואנובו שברוסיה. בשנת 2010 התגוררו בעיר כ-58,000 תושבים.

## היסטוריה
מאז 1403 האזור הוחזק על ידי שלטון מאזור סוזדל. בשנת 1539 שויה נבזזה על ידי אנשי חאנות קאזאן. בשנת 1566 שויה נכבשה על ידי איוואן הרביעי. בשנת 1722 ביקר בעיירה פיוטר הגדול, שחנך בה מפעלים ליצור טקסטיל. עד המאה ה-19, שויה נחשבה למרכז מרכזי לעיבוד פשתן. זאת עד אשר הוחלפה על ידי שכנתה איוואנובו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:רוסיה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
בלוגורסק

**בלוגורסק** (ברוסית: **Белого́рск**) היא עיר במחוז אמור שברוסיה, הממוקמת על נהר טום, מיובליו של הזיה. לפי מפקד האוכלוסין משנת 2010, התגוררו בעיר כ-68,249 תושבים.

העיירה נחשבה בעבר למוקד של בעיות חברתיות ובהן עוני ושחיתות. שם העיר השתנה לאורך ההיסטוריה והעיר נודעה גם כ"אלכסנדרובסקויה" (עד 1926), "אלכסנדרובסק" (1926–1931), "קרסנופרטיזנסק" (1931–1935), וכ"קויבישבקה ווסטוצ'ניה" (1935–1957).

כיום בלוגורסק הוא מרכז לייצור מזון ומוצרי בנייה. בנוסף על כך, פועלים בסביבת העיירה בסיסים צבאיים רבים.

התפתחות האוכלוסייה לאורך השנים:
* 1939: 34,000 תושבים
* 1969: 53,000 תושבים
* 1989: 73,435 תושבים
* 2002: 67,422 תושבים
* 2010: 68,249 תושבים

## היסטוריה
**אלכסנדרובסקויה** (***') נוסדה בשנת [[1860]] על ידי מתיישבים מהחלק האירופי של רוסיה. בשנת 1893 נוסד באזור גם הכפר של '''בוצ'קריובקה''' (***'). שני היישובים גדלו עם הקמת תחנה על מסילת הרכבת הטרנס-סיבירית ב-1913. בשנת 1923 התאחדו אלכסנדרובסקויה ובוצ'קרבקה והפכו ל**אלכסנדרובסק** (****). למקום ניתן מעמד רשמי של עיירה בשנת 1926. בשנת 1935 שונה שמו של הכפר, להנצחת המדינאי הסובייטי ולריאן קויבישב. בשנת 1957 ניתן לעיירה את שמה הנוכחי.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1860
קטגוריה:מחוז אמור: ערים