לובי המלון

**"לובי המלון"** הוא ציור שמן על בד משנת 1943 מאת הצייר האמריקאי אדוארד הופר ; הוא נמצא באוסף מוזיאון האמנות של אינדיאנפוליס (IMA), באינדיאנפוליס, אינדיאנה, ארצות הברית.  הציור מתאר חלל לובי של בית מלון ובו ארבע דמויות, ועוסק בנושאים של המתנה, ארעיות וניכור במסגרת מרחב ציבורי זמני.

## תיאור היצירה
הציור מציג חלל פנימי של לובי בית מלון, המעוצב באמצעות דלפק קבלה, דלת מסתובבת, מעלית, עמודים ותקרה עם קורות. הרצפה מחולקת באמצעות פס אלכסוני המכוון את המבט לעבר הדלפק ומדגיש את מבנה החלל ואת חלוקתו הפנימית.

בחלל מוצבות ארבע דמויות: גבר מבוגר העומד ומחזיק מעיל על זרועו, אישה מבוגרת היושבת לצדו ולבושה במעיל אדום וכובע, אישה צעירה היושבת בנפרד ולובשת שמלה כחולה וקוראת, ופקיד קבלה הממוקם מאחורי הדלפק ואינו נראה במלואו. מעל האישה המבוגרת תלויה תמונת נוף ממוסגרת.

הדמויות אינן מקיימות אינטראקציה זו עם זו ונראות שקועות בעולמן הפנימי. הגבר המבוגר מביט קדימה ואינו מגיב לסביבתו, בעוד האישה המבוגרת מפנה אליו את מבטה. האישה הצעירה מופרדת משאר הדמויות, יושבת לבדה ואינה משתתפת במתרחש.

הקומפוזיציה בנויה כך שכל קבוצת דמויות נתפסת מזווית ראייה שונה: הזוג המבוגר והפקיד נראים מנקודת מבט אחת, ואילו האישה הצעירה נראית מנקודת מבט גבוהה יותר. ארגון זה יוצר תחושת מרחב מורחב שאינו תואם פרספקטיבה אחידה.

התאורה מורכבת ממספר מקורות שאינם גלויים בבירור. אור חודר דרך הדלת המסתובבת ומאזורים בלתי נראים בתקרה, לצד תאורה באזור הדלפק. שילוב זה יוצר אזורים מוארים לצד צללים חדים. הצבעוניות נשענת על גוונים קרים של ירוק וכחול, לצד ניגודים חמים המופיעים בפרטים ובבגדי הדמויות.

### הדמויות והמבנה החזותי

הדמויות מאורגנות כך שכל אחת מהן פועלת בתוך מרחב אישי נפרד. הגבר המבוגר עומד ומביט קדימה, ואינו יוצר קשר עם סביבתו. האישה המבוגרת מביטה לעברו, כאילו מצפה לתגובה שאינה מגיעה, דבר המדגיש את המרחק ביניהם.

האישה הצעירה יושבת בנפרד, קוראת ואינה משתתפת במתרחש. מיקומה והפרספקטיבה הגבוהה ממנה היא נראית מדגישים את נוכחותה ואת ניתוקה משאר הדמויות.

פקיד הקבלה מוסתר מאחורי הדלפק ואינו נראה במלואו, דבר היוצר נוכחות חלקית ומדגיש את המתח בין נראות להסתרה.

הבדלי הלבוש בין הדמויות מדגישים הבחנות של גיל ומעמד: האישה המבוגרת לבושה במעיל אדום וכובע, בעוד האישה הצעירה לובשת שמלה כחולה. הצבעים יוצרים הבחנה חזותית ברורה בין הדמויות.

החלל עצמו מחולק כך שהוא מבודד את הדמויות זו מזו. הפס האלכסוני על הרצפה מחלק את החלל ומכוון את המבט, ומדגיש את ההפרדה בין אזורי הישיבה. בנוסף, הפרספקטיבה הלא אחידה יוצרת תחושת חוסר יציבות ומרחב מורחב.

התאורה הבלתי עקבית, הנובעת ממקורות שאינם גלויים, מחזקת את תחושת המתח והמסתורין ומדגישה אזורים שונים של הדמויות והחלל.

## הקשר ומשמעות

הציור מציג את הלובי כמרחב מעבר ציבורי למחצה, שבו אנשים שוהים לזמן קצר אך אינם יוצרים קשר ביניהם. זהו מקום של המתנה, שבו זרים חולקים מרחב משותף מבלי לתקשר.
הדמויות מבטאות תחושת ניכור, בדידות והיעדר תקשור. הן אינן מגיבות זו לזו, והעמדתן בחלל מדגישה מרחק רגשי וחברתי. היצירה עוסקת גם במצבים של גיל וחלופיות, באמצעות הצבת דמויות בגילים שונים בתוך אותו מרחב.
הציור מאופיין בתחושת קיפאון והשהיה בזמן, כאשר הדמויות נראות כנתונות במצב סטטי. יצירותיו של הופר מעוררות שאלות ואינן מספקות פירוש חד־משמעי, וכי תחושת הבדידות והניתוק היא מאפיין מרכזי ביצירתו.

## תהליך יצירה

הציור נוצר לאחר תהליך ממושך של תכנון באמצעות רישומים מוקדמים. ידועות כעשר סקיצות שבהן ניכרת התפתחות הדרגתית של הקומפוזיציה. בתחילת התהליך תואר חלל שונה ובו מספר דמויות אחר, ולעיתים התקיימה אינטראקציה ביניהן.

בהמשך שינה הופר את מבנה החלל ואת סידור הדמויות. דמות גבר שישב הוחלפה באישה צעירה, והתווספה דמות פקיד הקבלה שלא הופיעה בסקיצות הראשונות. כמו כן, התקשורת בין הדמויות הוחלפה בהיעדר אינטראקציה, דבר שהגביר את תחושת הניכור.

הציור הסופי משלב בין תצפית לבין עיבוד דמיוני, כאשר הרישומים שימשו בסיס אך עברו שינוי מהותי. השינויים בין הסקיצות לגרסה הסופית מדגישים מעבר מתיאור מציאותי לקומפוזיציה המבטאת את עולמו הפנימי של האמן.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אדוארד הופר
קטגוריה:ריאליזם
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:גברים בציור
קטגוריה:נשים בציור
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-20