open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מומו שיפוצים

**מומו שיפוצים** הוא מחזה מאת דונלד צ'רצ'יל. המחזה תורגם לעברית על ידי דן אלמגור והועלה לראשונה בישראל בשנת 2014 באמצע מבצע צוק איתן.

## עלילה
העלילה מתרחשת בפנטהאוז יוקרתי השוכן בקומה ה-27 של מגדל מגורים אקסקלוסיבי, בו מתגוררת גב’ אווה זיו-זביידה (חני פרץ) אשת חברה אמידה, מוחצנת ובעלת טעם ראוותני. כאשר בעלה שוהה בחו”ל, אווה מבקשת להפתיע אותו במתנה יוצאת דופן התקנת ג'קוזי חדש בדירה, בתקווה להקל על כאבי הגב מהם הוא סובל. לצורך כך היא שוכרת את שירותיו של השיפוצניק מומו (זאב רווח), אשר מוצא את עצמו עד מהרה מעורב בפרשייה אישית סבוכה רומן סודי שמנהלת אווה עם גבר נשוי, בן זוגה של צעירה מקומית. לנוכח ההתפתחויות, מומו נרתם לעזרתה של אווה בניסיון למנוע משבר זוגי טרם שובו של הבעל, ובמהלך העלילה מתגלה כדמות מפתח בלתי צפויה, המובילה לפתרון הדרמה ולשיקום הסדר בבית.

## דמויות ושחקנים

## קישורים חיצוניים
* מומו שיפוצים, באתר "הבמה"
* מומו שיפוצים, באתר אשדוד נט
* 
* 
* מומו שיפוצים, באתר אשדוד נט
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מחזות ישראליים
קטגוריה:מחזות משנות ה-2000
קטגוריה:יצירות משנת 2014
ברכת המעריב ערבים

**ברכת המעריב ערבים** היא אחת מברכות קריאת שמע של תפילת ערבית והראשונה שבהם. 

ברכות קריאת שמע של ערבית, כוללות שתי ברכות קודם קריאת שמע: אחת ארוכה – 'ברכת המעריב ערבים', וברכה קצרה – 'אהבת עולם'. לאחריה שתי ברכות נוספות: 'ברכת גאל ישראל' ו'ברכת השכבינו'.

הברכה נקראת כך משום שהיא פותחת במילים: , וגם נחתמת במילים: .

## מקור הברכה
בתחילת הברכה ישנו הבדל בין הנוסחאות השונות: 

בנוסח אשכנז הנוסח הוא:. אמנם בנוסח עדות המזרח הנוסח הוא: .

מקור נוסח עדות המזרח הוא בדברי האר"י בשער הכוונות וכפי שהובא בשערי תשובה:

## תוכן הברכה
### חתימת הברכה
לגבי נוסח חתימת הברכה, בנוסח אשכנז ישנו משפט שנוסף על נוסח ספרד, ובטור הביא את שתי הנוסחאות, ובשם אחיו רבי יחיאל כתב שהנוסח הנכון יותר הוא נוסח ספרד:

### נוסח הברכה בשבת
בסידור רס"ג מופיע נוסח שונה לברכת המעריב ערבים, נוסח המיוחד לתפילת ערבית של ליל שבת, לדעת שולמית אליצור, נוסח זה התחיל כפיוט, עד שהתקבע כחלק מנוסח התפילה הקבוע.: 

וכן נוסח שונה לתפילת ערבית של מוצאי שבת: 
אחרים התנגדו לכל שינוי בנוסח התפילה בין חול לשבת, כך למשל כתב רב עמרם גאון:

## בתרבות
הקטע הפותח את הברכה המתחיל במילים 'בחכמה פותח שערים' נודע בלחנו של אלי פרידמן, בשיר בשם 'ומעביר יום'. כן הולחנו מילים אלו בלחנים נוספים.

## ראו גם
* מערבית

## קישורים חיצוניים

*
*
*
*
*

## הערות שוליים

קטגוריה:ברכות קריאת שמע
קטגוריה:תפילת ערבית
קטגוריה:ברכות
אל (סדרת טלוויזיה)

**אל** (באנגלית: **Elle**) היא סדרת טלוויזיה קומית אמריקאית, שנוצרה על ידי לורה קיטרל וקרוליין דרייס ומשמשת כפריקוול לזיכיון "לא רק בלונדינית". הסדרה חוקרת את שנות התבגרותה של אל וודס, הדמות אותה גילמה במקור ריס וית'רספון, במהלך שנות לימודיה בתיכון. הסדרה מופקת על ידי חברת ההפקה של וית'רספון, "Hello Sunshine"; בהשראת הצלחתן של סדרות התבגרות אחרות, ביקשה וית'רספון להציג זווית חדשה לשנות נעוריה של אל.
הסדרה עתידה לעלות לשידור במהלך שנת 2026 בשירות "פריים וידאו".
## תקציר העלילה
הסדרה בוחנת את שנות נעוריה של אל וודס בשנות ה-90. הסדרה עוקבת אחר אל כתלמידת תיכון, הרבה לפני שהפכה לסטודנטית השאפתנית למשפטים בהרווארד, המוכרת מהסרטים. היא מתעמקת בחוויותיה הראשונות של אל עם אהבה ראשונה, חברות והתפתחות אישית, המעצבות את דמותה הנחושה והבטוחה שמופיעה בסרט המקורי.
העלילה מדגישה את השילוב הייחודי של קסם, אינטליגנציה וקשיחות שמאפיינים את אל, כשהיא מתמודדת עם גיל ההתבגרות. על אף שהיא עדיין לא הדמות המגובשת שתכבוש את הרווארד, הסדרה שואפת להציג כיצד אישיותה, שנינותה והמצפן המוסרי החזק שלה החלו להתפתח. דרך אתגרים שונים, אל תצא למסע של גילוי עצמי והעצמה אישית.
הסדרה צפויה לשמור על ההומור, האופטימיות והלקחים לחיים שהפכו את "לא רק בלונדינית" לפופולרית, תוך הצגת זווית חדשה על שנות התבגרותה של אל.
## צוות השחקנים
### דמויות ראשיות
* לקסי מינטרי – **אל וודס**
* ג'ון דיאן רפאל – **אווה וודס**
* טום אוורט סקוט – **וייאט וודס**
* צ'נדלר קיני – **קימברלי**
* ג'ייקוב מוסקוביץ – **מיילס**
* גבריאל פוליקאנו – **ליז**
* זאק לוקר – **דסטין**
### דמויות משניות
* ג'סיקה בלקין – **מדיסון**
* לוגן שרוייר – **ג'וש**
* איימי פיטץ – **דונה**
* ליסה יאמאדה – **אמבר**
* קלואי וופר – **גברת ברק**
* דייוויד בורטקה – **צ'אד**
* בראד הרדר
* קיילה מייסונט – **טיפאני**
* ג'יימס ואן דר ביק – **דין וילסון**

## הפקה
### פיתוח
באפריל 2023, לאחר רכישת "מטרו גולדווין מאייר", הכריזו "אולפני אמזון" על תוכניותיהם להרחיב את הזיכיון של "לא רק בלונדינית" עם סדרת טלוויזיה חדשה שנמצאת בפיתוח.

ב-14 במאי 2024, הודיעה "פריים וידאו" על סדרת פריקוול חדשה, שתעלה לשידור בשנת 2025. בהצהרה שפורסמה עם ההכרזה, אמרה ריס וית'רספון, שהנחתה את האירוע, כי הצופים 

בינואר 2025, בריאיון נוסף, סיפרה וית'רספון כי ההשראה ליצירת סדרת הספין-אוף הגיעה לאחר שצפתה בסדרה "ונסדיי" מבית "נטפליקס" בכיכובה של ג'נה אורטגה: , אמרה וית'רספון. 
### ליהוק
בפברואר 2025 לוהקה השחקנית לקסי מינטרי לתפקיד אל וודס, דמות שגולמה במקור על ידי וית'רספון בסרטים "לא רק בלונדינית" (2001) ו"לא רק בלונדינית 2" (2003). מינטרי הייתה בין המועמדות הסופיות במהלך תהליך הליהוק לסדרה החדשה.

במרץ 2025 לוהקו ג'ון דיאן רפאל וטום אוורט סקוט לגילום הוריה של אל, אווה ווייאט. עוד נמסר על ליהוקם של צ'נדלר קיני, גבריאל פוליקאנו וג'ייקוב מוסקוביץ' הצטרפו לגילום דמויותיהם של קימברלי, ליז ומיילס. באפריל 2025 נמסר על ליהוקם של זאק לוקר, ג'סיקה בלקין, לוגן שרוייר ואיימי פיטס לגילום דמויותיהם של דסטין, מדיסון, ג'וש ודונה. במאי 2025 נמסר על ליהוקם של ליסה יאמאדה, קלואי וופר, דייוויד ברטקה, בראד הרדר וקיילה מייזונט לצוות השחקנים המשני.
### צילומים
צילומי הסדרה החלו ב-2 באפריל 2025.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות קומדיה אמריקאיות
קטגוריה:סדרות פריקוול
קטגוריה:סדרות טלוויזיה המבוססות על סרטים
קטגוריה:סדרות טלוויזיה מקוריות של אמזון
דסקליו

**דָסְקָלְיוֹ** (ביוונית: **Δασκαλιό**) הוא אי יווני זעיר ולא מיושב באיים הקיקלאדיים, השוכן מול החוף המערבי של האי השכן, הגדול יותר, קרוס. על פי המחקר, בעבר היו מחוברים, אך הם נותקו עקב עליית מפלס הים.

## ארכאולוגיה
האי הקטן נחשב למרכז דתי עם מקדשים רבים ומנחות קודש, כולל פסלים שנשברו במכוון. באי נמצאו מעל 1,500 דיסקיות אבן וכ-700 חלוקי נחל לבנים שיובאו ממקום אחר.

משלחת חפירות של אוניברסיטת קיימברידג' מִנהל העתיקות האיים הקיקלאדיים ו"מכון קפריסין", ערכו בשנת 2008 סקר תוך שימוש בטכנולוגיה מתקדמת, כולל רחפנים ומידול תלת-ממדי, הצביעו על כך שהאתר היה יישוב גדול מתקופת הברונזה בגודל כ-7000 מטרים רבועים, שהם רוב שטחו של האי. זהו האתר הגדול ביותר באיים הקיקלאדיים. היישוב שימש מרכז סחר ונמצאו בו פריטים שהגיעו מכל רחבי הים האגאי. בין היתר נמצא ונחפר מבנה באורך 16 מטרים ורוחב 4 מטרים - הגדול ביותר מתקופה זו באיים הקיקלאדיים - שבתוכו התגלה "מטמון דסקליו" שכלל אזמל ושני גרזנים.

בנוסף, נמצאו עקבות של נחושת, מרכיב מפתח לייצור ברונזה, דבר המצביע על סדנאות מתקדמות לעיבוד מתכת, משנת 2500 לפני הספירה.

האי היה בנוי כפירמידה והמדרגות נבנו עם למעלה מ-10,000 טונות של שיש שנחצבו באי נקסוס, המרוחק כ-10 קילומטרים. במפלסים התחתונים שכנה מערכת ניקוז מורכבת של תעלות מים, שהיא מהעתיקות ביותר באירופה. שרידי צמחים בדגימות הקרקע, הצביעו על ענבים, זיתים, תאנים, שקדים, חיטה ושעורה, שככל הנראה יובאו מאזורים חקלאיים מחוץ לאי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:יוון: איים לא מיושבים
סמי חג'אווי

**סמי אחמד עארף חג'אווי** (בערבית: **سامي حجاوي**; נולד ב-11 באוגוסט 1959) הוא מהנדס אזרחי פלסטיני שכיהן כראש עיריית שכם בין השנים 2022 – 2024. מאז מרץ 2024 הוא מכהן כשר במשרד השלטון המקומי בממשלת מוסטפא.

## ביוגרפיה
חג'אווי נולד בשכם ב-1959 בתקופת הממשל הירדני ביהודה ושומרון. יש לו תואר דוקטור בהנדסה אזרחית עם התמחות בקרקע ויסודות מאז 1987 מאוניברסיטאות בברית המועצות. הוא רשום ב.

חג'אווי עבד כמהנדס ברשות הפלסטינית, בירדן ובתימן וייסד את תברת מעבדות הבנייה חג'אווי. במקביל, עבד כמרצה במשרה חלקית באוניברסיטת א-נג'אח ובאוניברסיטת ביר זית. הוא חבר במכון הבטון האמריקאי וב.

סמי התמודד במסגרת הבחירות לרשויות המקומיות ברשות הפלסטינית (2021–2022) ועמד בראש רשימת "בוחרים שכם". לאחר הבחירות הוא כיהן כראש עיריית שכם בין 9 באפריל 2022 למרץ 2024. בספטמבר 2023 נחשף כי ח'גאווי קיבל חמש משכורות למרות התחייבותו טרם הבחירות לפיה לא לקבל משכורת עבור תפקידו. תגובתו לכך הייתה כי הוא נאלץ לקחת משכורת בשל "התחייבויות דחופות שצצו".

ב-15 בינואר 2023 הוא נבחר כחבר בחבר הנאמנים של מכון כדורי בטולכרם בהחלטה של נשיא הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס.

ב-28 במרץ 2024 אישר עבאס את הרכב השרים של הממשלה הפלסטינית התשע עשרה בראשות מוחמד מוסטפא. ב־31 במרץ 2024 הושבע חג'אווי כשר במשרד השלטון המקומי באל־בירה.
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שרי ממשלת הרשות הפלסטינית
קטגוריה:פוליטיקאים פלסטינים
קטגוריה:ראשי עיריית שכם
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטאות ומכללות ברוסיה
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1959
גן כפרי עם חמניות

**גן כפרי עם חמניות** (בגרמנית: **Bauerngarten mit Sonnenblumen**) הוא ציור שמן על בד מאת האמן האוסטרי גוסטב קלימט, אשר נוצר בשנת 1907. היצירה מתארת גן פורח ועשיר בצמחייה, בו חמניות גדולות וצהובות בולטות במרכז התמונה, מוקפות בפרחים מגוונים, עצים וצמחי רקע נוספים. גודלו של הציור 110 על 110 סנטימטרים, והוא שמור בגלריה האוסטרית בלוודר בווינה.

קלימט יצר את הציור בתקופה בה שהה בעיירה קמר, שבתחום היישוב שורפלינג על אגם אטרזה, בגינת וילה אוליאנדר. הציור מהווה מעין המשך ליצירה קודמת בשם *[[גן כפרי]]* (*Bauerngarten*), שצוירה שנה קודם לכן בליצלברג, בחצי האי בו שכנו חוות "מייר" ו"בראוהוף". המעבר בין הלוקיישנים משתקף גם בשינוי הגאוגרפי בתמונות – במקום רצועת אדמה שטוחה, כפי שנראית בציור מ-1906, מתוארת כאן רצועת חוף צרה שמתנשאת למדרון תלול המוביל לעבר הר שָפְּבֶּרג, יעד טיולים אהוב על קלימט.

## תיאור היצירה
גן כפרי עם חמניות מתאפיין בצבעים עזים ובמשיחות מכחול חופשיות שנותנות לתמונה תחושת תנועה וחיים. החמניות, עם עלי הכותרת הצהובים והלב המרכזי הכהה, בולטות על רקע ירוק עשיר ויוצרות ניגוד צבעוני חזק. האור הזהוב השוטף את הציור מעניק לו אווירה בוקולית, אידילית. הצמחייה מצוירת בדייקנות רבה, וקלימט מדגים כאן את שליטתו בטקסטורות ודפוסים – תכונה שמאפיינת את סגנונו המאוחר. מעבר לכך, היצירה מבטאת לא רק את יופיו של הטבע, אלא גם את רגשותיו של האמן דרך סגנון ציור עשיר וחושי.

גן כפרי עם חמניות מדגים את המעבר בסגנונו של קלימט לעבר קומפוזיציות פתוחות יותר. הוא נפרד מהרקע הדחוס בצמחייה עיטורית שהופיע ביצירות קודמות, ובמקומו מציג גן במדרון קל, אשר מעניק לצופה תחושת עומק דרך פריסת קבוצות פרחים בגבהים שונים. בין שתי חמניות ניתן אף להבחין בגזע עץ דק, רמז לצמחייה שממשיכה מחוץ לפריים המרכזי.

[250px|ממוזער|שמאל|[גן כפרי, ציור משנת 1907]]
### הקשר סגנוני והתפתחות אמנותית

בציור זה ניתן לזהות תהליך סגנוני שבו קלימט עובר מהצגה ברורה של האובייקטים אל פירוק צורני דקורטיבי. הדבר בא לידי ביטוי ביצירת קומפוזיציה "פסיפסית", המתוארת כסגנון "הכול־על־הכול" (all over) – כלומר: פריסת פרטים אחידה על פני כל שטח הציור, ללא מוקד מרכזי ברור. בניגוד לקומפוזיציה קלאסית שמובילה את העין אל דמות או אלמנט אחד מרכזי, קלימט יוצר כאן מרקם צפוף ועשיר שבו הפרחים, הצורות והצבעים חולשים באותה עוצמה על המרחב כולו. תהליך זה מאפיין את יצירתו המאוחרת, ומשקף מעבר מהשפעות ריאליסטיות לייצוגים מופשטים ודקורטיביים.

### הקשר גאוגרפי וטופוגרפי
הציור גן כפרי עם חמניות שונה ביצירתו הקומפוזיציונית מקודמו גן כפרי משנת 1906, בין השאר בשל שינוי המיקום. בעוד שליצלברג, מקום שהותו הקודם של קלימט, מאופיין ברצועת אדמה שטוחה ורחבה, הרי שקמר – המקום בו צויר הציור החדש – מציעה נוף שונה בתכלית: רצועת חוף צרה המובילה אל מדרון תלול שבראשו הר שפברג. שינוי זה משפיע על מבנה התמונה, על תחושת העומק בה ועל התפיסה של חלל פתוח. ההבדל הטופוגרפי הזה הוזכר גם בהקשר להשוואה ליצירה הגרפית "הנערה לי ואני" מאת אוסקר קוקושקה, ונועד להמחיש את ההבדלים בגאוגרפיה של האזור בתקופה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:גוסטב קלימט
קטגוריה:ציורים משנות ה-1900
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:חמניות בתרבות
זרה מושלמת

**זרה מושלמת** (באנגלית: **Perfect Stranger**) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 2007, שבוים על ידי ג'יימס פולי.

## עלילה
העיתונאית החוקרת רוונה פרייס מגלה כי מאחורי רצח של אדם קרוב אליה עלול להיות מעורב הפרסומאי הידוע האריסון היל, היא מתחילה לעבוד בחברת הפרסום שלו תחת שם בדוי, אך היא מגלה כי מספר אנשים עובדים בסביבתה תחת זהות בדויה.

במסגרת עבודתה פרייס מכינה שקיות מתנה להשקת תצוגה של ויקטוריה סיקרט ובזמן זה היא פוגשת בפרסומאית אחרת שדרכה היא מגלה שהיל עשיר בזכות אשתו, ובמידה והיא תעזוב אותו הוא יישאר חסר כל, ולפיכך הוא דיסקרטי לגבי חייו האישיים.
 
## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:סרטי 2007
קטגוריה:סרטי ג'יימס פולי
תקווה II

**תקווה II** (בגרמנית: **Hoffnung II**) הוא ציור מאת האמן האוסטרי גוסטב קלימט, אשר נוצר בשנים 1907–1908. היצירה מוצגת באוסף הקבוע של המוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק, בקומה החמישית, בגלריות על-שם אלפרד ה. באר הבן.

## תיאור היצירה
הציור מציג אישה הרה כשהיא רוכנת קדימה ועוצמת את עיניה, כמבקשת להגן בתפילתה על חיי העובר שברחמה. מאחורי בטנה מבצבץ גולגולת – דימוי של מוות המרחף מעל חוויית ההיריון. בתחתית הקומפוזיציה נראות שלוש נשים נוספות, ראשן מורכן וכפות ידיהן מורמות, כנראה בתפילה או באבל. תחושת האֵבל המרומזת מעלה שאלה לגבי עתידו של היילוד, ומציבה ספק בפרשנות האופטימית שמשתמעת משם היצירה.

קלימט העניק לציור במקור את השם חזון (Vision), אך מאחר שקדמה לו יצירה אחרת בשם "תקווה" (1903), גם היא מציגה אישה הרה, נקרא הציור הנוכחי בשם תקווה II והתקבע כך בתולדות האמנות.

## סגנון והשפעות
הציור מאופיין בשילוב של אלמנטים דקורטיביים מרהיבים וטכניקת ציור מושפעת ממקורות אמנותיים מגוונים. שמלתה של האישה מעוטרת בדוגמה מוזהבת שטוחה, המזכירה סמלים ביזנטיים או איקונות רוסיות, בעוד שהגוף מוצג בתלת-ממדיות חושנית. ביצירה זו מתקיימים בצמידות נושאים של לידה, מוות וארוס — שלושת המניעים העיקריים של נפש האדם על-פי תפיסות מודרניות בראשית המאה ה-20.

קלימט, שפעל בווינה של שלהי האימפריה האוסטרו-הונגרית, הושפע ממגוון מסורות אמנותיות, בהן אמנות ביזנטית, מתכת מיקנית, שטיחים פרסיים, מיניאטורות מזרחיות, פסיפסים מרוונה ומסכים יפניים. השקפתו האמנותית התעצבה גם על רקע זמנו, בעידן שבו פעל זיגמונד פרויד בעירו –וינה. חקירותיו הפסיכואנליטיות של פרויד בתחום הדחפים המיניים ותשוקת המוות שיקפו ואף התלכדו עם נושאים שעמדו במרכז יצירתו של קלימט.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורים מהמאה ה-20
קטגוריה:גוסטב קלימט
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:נשים בציור
אבא סיפור

"**אבא סיפור**" הוא שיר שכתב יהונתן גפן, הלחין מיקי גבריאלוב, ועיבדו דני ליטני, גבריאלוב, חיים רומנו ודני פאר. השיר נכתב בשנת 1975 עבור ההצגה "מכתבים למערכת" של יהונתן גפן, בו ביצע לראשונה גבריאלוב כזמר, שיר שכתב.

## אודות השיר
בשנת 1975, העלה יהונתן גפן את המופע "מכתבים למערכת", ששילב קטעי סאטירה עם מוזיקת רוק, שנכתבה ובוצעה בעיקר על ידי הזמר דני ליטני, שהיה אז בראשית דרכו. רוב השירים במופע היו בעלי אופי סאטירי או פוליטי, ויוצא דופן מביניהם היה השיר "אבא סיפור", שהיה למעשה גם השיר היחיד שלא הולחן בידי ליטני, אלא בידי גבריאלוב שהיה חלק מהרכב הליווי.

השיר הוצג כמועמד למצעדי הפזמונים השבועיים של הגל הקל ב-10 בפברואר 1976, זכה להצלחה וצעד 13 שבועות, עד 18 במאי 1976. בשיאו הגיע למקום החמישי במצעד.

## ביצועים וגרסאות כיסוי
גבריאלוב חידש את השיר בשנת 1990, באלבומו "סיפור של חורף".

דילן גפן, נכדו של יהונתן גפן, ביצע את השיר במופע לזכרו, "יהיה טוב" בנובמבר 2023.

חבורת זהו זה!, בעיבודו של אמיר לקנר, ביצעה גרסה כיסוי לשיר, בדצמבר 2023.

## בתרבות
* "אבא סיפור" היא הצגה לילדים שכתבו הדס קלדרון וארז חן, בבימויו של אבישי בן גל, שפתחה את פסטיבל חיפה הבינלאומי ה-34 להצגות ילדים, בשנת 2004.
* מיזם 'אבא סיפור' משנת 2014, של הספרייה המרכזית לעיוורים, הפועלת למען עיוורים, כבדי ראייה ומוגבלים בישראל, הפיק ספרי ילדים המשלבים איורים וכתב ברייל, ומוקלטים בקולם של זמרים ישראלים מפורסמים.
* "אבא. סיפור", הוא סרט שיצר אביב גפן, ויצא לאור באוקטובר 2023, לזכרו של אביו, המשלב קטעי ארכיון וראיונות עם אנשים בחייו של יהונתן גפן.

## קישורים חיצוניים
* "'''אבא סיפור'''", באתר הספרייה הלאומית
* 
* אקורדים לשיר, באתר Tab4u

###### ביצועים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירי ילדים
קטגוריה:שירי ערש
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי יהונתן גפן
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי מיקי גבריאלוב
חבורת שבלי

**חבורות שבלי** הן חבורות ליניאריות המוגדרות מתוך מערכת השורשים של אלגברות לי פשוטות למחצה. הדוגמאות הראשונות הוגדרו על ידי  ב-1955.

למעשה, הבניה של חבורות שבלי מגדירה סכימות חבורה, המגדירות חבורות מעל כל שדה. מעל שדה סגור אלגברית, חבורות שבלי (יחד עם התבניות המצורפות) הן בדיוק החבורות האלגבריות הפשוטות הקשירות.

## הגדרה
תהי L אלגברת לי פשוטה למחצה מעל \mathbb{C}. תהי H תת-אלגברת קרטן של L. תהי \Sigma מערכת השורשים של H. תהי \{\alpha_1,\dots,\alpha_k\} \subset \Sigma מערכת של שורשים פשוטים. יהי \{H_i : i=1,\dots,k\} \cup \{X_{\alpha} : \alpha \in \Sigma\} **בסיס שבלי** של L. תהי \varphi הצגה נאמנה של L על מרחב וקטורי V מממד סופי. מתברר שיש סריג \Lambda ב-V שהוא אינווריאנטי לכל הפעולות X_\alpha^m/m! (לכל \alpha \in \Sigma ולכל מספר טבעי m). יהי R חוג קומוטטיבי כלשהו. נסמן \Lambda_R= R \otimes_{\mathbb{Z}} \Lambda. לכל שורש \alpha \in \Sigma, הפונקציה x_{\alpha}(t) = \sum_{m=0}^{\infty}\varphi(X_{\alpha})^mt^m/m! מגדירה הומומורפיזם x_{\alpha} : (R,+) \rightarrow \operatorname{GL}(\Lambda_R) (זהו סכום סופי משום שכל
X_{\alpha} הוא נילפוטנטי).

**חבורת שבלי** המתאימה ל-(L,V,R) היא תת-החבורה של \operatorname{GL}(\Lambda_R) הנוצרת על ידי התמונות של x_\alpha (לכל השורשים יחד).

## מבנה
סטיינברג (לשדות סופיים) והאמפריז (למקרה הכללי) הוכיחו שחבורת האוטומורפיזמים של חבורת שבלי G נוצרת על ידי ארבעה סוגי אוטומורפיזמים: פנימיים, "אלכסוניים" (כלומר כאלו המושרים על ידי חבורה אלגברית שבה G נורמלית), אוטומורפיזמים של שדה ההגדרה, ואוטומורפיזמים של דיאגרמת דינקין של מערכת השורשים.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:אלגברות לי
ג'וסלין הודון

**ג'וסלין הודון** (באנגלית: **Jocelyn Hudon**; נולדה ב-18 בנובמבר 1994) היא שחקנית קנדית.

## ראשית חייה
הודון נולדה בטורונטו, אונטריו, קנדה ב-18 בנובמבר 1994. 

במשך ילדותה ונעוריה, היא התאמנה בבית הספר הלאומי לבלט של קנדה (אנ').

## קריירה
בשנת 2024 הודון החלה לשחק בסדרת הטלוויזיה של NBC, "שיקגו FIRE". בסדרה הודון מגלמת את ליזי נובאק, פרמדיקית שמצטרפת לאמבולנס 61 תחת ויולט מיקאמי. הודון הצטרפה לסדרה בעונה 12, כמחליפה באמבולנס של סילבי ברט (קארה קילמר). היא הצטרפה תחילה כתפקיד חוזר, והחל מעונה 13 היא בתפקיד ראשי.

## חיים אישיים
הודון החלה לצאת עם השחקן הקנדי ג'ייק מנלי בשנת 2015. השניים התארסו ב-26 באוגוסט 2020 והתחתנו בשנה לאחר מכן. הזוג מתגורר בלוס אנג'לס, קליפורניה.

## פילמוגרפיה

### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה קנדיות
קטגוריה:קנדיות שנולדו ב-1994
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1994
שלוש תקופות חיי האישה

**שלוש תקופות חיי האישה** (בגרמנית: **Die drei Lebensalter der Frau**) הוא ציור מאת גוסטב קלימט משנת 1905. היצירה הוצגה בתערוכה השנייה של איגוד האמנים הגרמנים במאי–אוקטובר 1905 בברלין, תחת הכותרת Die drei Lebensalter ("שלוש התקופות").

## תיאור היצירה
הציור מציג שלוש נשים בגילים שונים, כסמל למחזור החיים. הדמויות ממוקמות במרכז הבד ומהוות את מוקד היצירה. הרקע שטוח ומודגש בו ממד דו-ממדי. הצבעים נייטרליים ותורמים לאווירה רגועה. המוטיבים הצבעוניים האופייניים לקלימט בולטים גם כאן. שתיים מהדמויות, האם והילדה, נמצאות בתוך הילה אנכית בגוני כחול עם דפוסים זורמים וקרים. הדמות המבוגרת נמצאת בהילה נפרדת, בעלת דפוסים ברורים יותר בגוונים חמימים וארציים, בניגוד לגוונים הקרים של ההילה השנייה. ישנה חפיפה מסוימת בין ההילות והדמויות – רגל האם נבלעת מאחורי ההילה השמאלית, וראשה של הקשישה בולט לפני ההילה הימנית.

הילדה, הצעירה ביותר, צמודה לאמה והן היחידות הנוגעות זו בזו. שתיהן עטויות בד כחול שקוף סביב רגליהן, ועיניהן עצומות. סביב ראשה של האם פזורים פרחים המסמלים את עונת האביב. שיערה הבהיר והמלא של האם מנוגד לשערה הדליל של הקשישה, שפניה מופנות מטה. סימני הזקנה ניכרים בגופה – עור רפוי, בטן נפוחה וורידים בולטים. היא גם הדמות היחידה ששתיהן רגליה גלויות, דבר המדגיש את הניוון והכיעור שבזקנה.

## קלימט ותנועת הזצסיון הווינאי
גוסטב קלימט היה צייר אוסטרי בולט, שנולד בשנת 1862. בראשית דרכו עבד כשוליה אצל פרדיננד לאופברגר. מאוחר יותר היה ממקימי תנועת הזצסיון הווינאי ואף כיהן כנשיאה הראשון בשנים 1897–1903. התנועה נוסדה בעקבות עזיבתם של קלימט ואמנים נוספים את אגודת האמנים האוסטרית בשל חילוקי דעות אמנותיים. התנועה ארגנה תערוכות רבות והקימה את כתב העת "ור סקרום" (בלטינית: "אביב קדוש"), אשר שימש במה לכתיבה ויצירה מודרנית. קלימט עזב את התנועה בשנת 1905 – השנה בה הושלם ציור זה.

## אלמנטים טכניים
זהו ציור שמן על קנבס בגודל 180 על 180 ס"מ. ניתן להבחין בשימוש בטכניקת אימפסטו, שהייתה שכיחה ביצירותיו של קלימט. הוא נהג לערבב ממסים בצבעים כדי למנוע ברק מיותר, ולעיתים ביצע תיקונים חוזרים ביצירותיו, דבר שהגביל את קצב עבודתו. *שלוש תקופות חיי האישה* שייך ל"תקופת הזהב" של קלימט, אשר כללה גם את הציור המפורסם **[[הנשיקה (קלימט)|הנשיקה]]**. תקופה זו התאפיינה בקישוטיות גבוהה ובשימוש בצבעי זהב ומטאליים. היצירה משתייכת גם לסגנון אר נובו בשל התקופה בה נוצרה והמאפיינים הדקורטיביים שבה. הציור מוצג כיום ברומא, בגלריה הלאומית לאמנות מודרנית.
[250px|ממוזער|שמאל|[אישה בשלושה שלבים, מאת אדוורד מונק]]

## השוואה ליצירות אחרות
הציור אישה בשלושה שלבים מאת אדווארד מונק צויר בשנים 1894–1895, והוא מוקדם כרונולוגית לציור "שלוש תקופות חייה של האישה". שתי היצירות עוסקות בהצגה כרונולוגית של חיי האישה ומעמידות את הרצף מן הנעורים אל הבשלות והדעיכה כציר רעיוני מרכזי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורים מהמאה ה-20
קטגוריה:גוסטב קלימט
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:נשים בציור
קטגוריה:ילדים בציור
אורין רוזנר

**אורין רוזנר** (נולדה ב-8 באוגוסט 1991) היא משוררת ופסיכולוגית ישראלית.

## קורות חיים

אורין רוזנר נולדה ברמת גן וגדלה בגני תקווה. את שירותה הצבאי עשתה בעיתון ״במחנה״. היא בעלת תואר ראשון בהיסטוריה ובפסיכולוגיה מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני בפסיכולוגיה קלינית מהאוניברסיטה העברית.

שיריה פורסמו בעיתונים ידיעות אחרונות והארץ ובכתבי העת הו!, מאזנים, הבה להבא, משיב הרוח וננופואטיקה. ספר שיריה הראשון, ״גורי רוח״, תורגם לצרפתית על ידי המשורר והמתרגם עמנואל מוזס וראה אור בצרפת ב-2022.

רוזנר זכתה בפרס שר התרבות למשוררים בראשית דרכם בשנת 2017, בציון לשבח בפרס קרן י.ל. גולדברג לתרבות וספרות בשנת 2022 ובפרס היצירה לסופרים עבריים ע"ש לוי אשכול בשנת 2024.

## מספריה
* **גורי רוח,** הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2019.
* **פעמון,** הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2022.

## קישורים חיצוניים
* אורין רוזנר ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה"
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ויקיפדיה: ערכים של משתמשים חדשים

קטגוריה:משוררות ישראליות
קטגוריה:פסיכולוגיות ישראליות
קטגוריה:סגל במחנה
קטגוריה:זוכי פרס שרת התרבות
קטגוריה:זוכי פרס היצירה לסופרים ומשוררים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1991
אמה אנדייבסקה

**אמה אנדייבסקה** (באוקראינית: Е́мма Іванівна Андіє́вська; נולדה ב--19 במרץ 1931) היא משוררת, סופרת וציירת ממוצא אוקראיני המתגוררת בגרמניה. עבודותיה מאופיינות בסגנון סוריאליסטי. חלק מיצירותיה של אנדייבסקה תורגמו לאנגלית ולגרמנית. משנת 1943 היא התגוררה בגרמניה ובארצות הברית לסירוגין. היא חברה באיגוד הלאומי של הסופרים של אוקראינה, בארגון הסופרים הבין-לאומי, באקדמיה החופשית במינכן ובאגודה הפדרלית של האמנים.

## ביוגרפיה
אנדייבסקה נולדה ב-19 במרץ 1931 בדונצק. אביה היה כימאי-ממציא, ואמה הייתה בעלת השכלה בתחום החקלאות. אנדייבסקה הלכה לבית הספר באופן לא רציף עקב בעיות בריאותיות קשות מהן סבלה לעיתים תכופות, ועקב כך נאלצה ללמוד בכוחות עצמה. המצב הבריאותי שלה גם השפיע על החלטת המשפחה למעבר מגורים ובשנת 1937 הם עברו להתגורר בוישגורוד וכשנתיים לאחר מכן עברו לקייב. אביה הוצא להורג בירי על ידי השלטונות הסובייטיים, כדי למנוע ממנו להעביר את תגליותיו לגרמנים.

לאחר מות האב, בני המשפחה הנותרים נאלצו לעזוב לגרמניה בשנת 1943. המשפחה התגוררה בערים שונות בגרמניה, כולל בברלין, שהייתה אז תחת שלטון צבאי אנגלי, שם שכבה אנדייבסקה מגובסת במשך שלוש שנים, חולה בשחפת בעמוד השדרה. בסוף 1949 עברה המשפחה למיטנוואלד, ולאחר מכן למינכן.

בשנת 1957 סיימה אנדייבסקה את לימודיה באוניברסיטה החופשית האוקראינית במינכן, והתמחתה בפילוסופיה ובפילולוגיה. בשנת 1957 עברה כל המשפחה לניו יורק. בשנת 1962 קיבלה אנדייבסקה אזרחות אמריקאית. בשנת 1959 נישאה למבקר הספרות, המסאי והסופר האוקראיני איוון קושליבץ, וחיה איתו במשך ארבעים שנה. בין השנים 1955 ל-1995 עבדה אנדייבסקה כקריינית, תסריטאית ועורכת המחלקה האוקראינית של רדיו אירופה החופשית במינכן. כיום היא גרה ועובדת במינכן.

## קריירה ביצירה
אנדייבסקה היא אחת היוצרות הוותיקות והבולטות, המשפיעות ביותר על כותבים אוקראיניים במאות ה־20 וה־21. בתחום כתיבת השירה היא משתמשת באפקטים אקוסטיים ודיסוננסיים, אשר בונים רשת ענפה של משמעויות המושרשות בפולקלור, בתרבות פופולרית, באומנויות החזותיות, בפילוסופיה, בדת ועוד. היא פרסמה למעלה משלושים ספרי שירה, שלושה רומנים וציירה קרוב לתשעת אלפים ציורים. יצירותיה תורגמו לעשרות שפות וציוריה הוצגו בתערוכות רבות ברחבי העולם.

## סגנון
אמה אנדייבסקה מקושרת לעיתים קרובות עם קבוצת סופרים אוקראינים מהגרים מניו יורק. עבודתם מאופיינת בהיותה אסתטית גרידא ולא פוליטית. השירה והפרוזה של אנדייבסקה כונתה לעיתים קרובות סוריאליסטית. היא מדגישה את התפקיד החשוב של התת-מודע בעבודתה. רוחניות ומיסטיקה הן גם היבטים חשובים בכתיבתה. השקפת עולמו של אנדייבסקה דומה במידה מסוימת לרעיונות הבודהיסטים ולרעיונות של קרלוס קסטנדה.

עבודותיה של אנדייבסקה מורכבות ודורשות למדנות מהקורא.

## פרסים
אנדייבסקה זכתה בפרסים רבים, ובהם פרס אוקראינה ע"ש טאראס שבצ'נקו, הפרס הממלכתי הגבוה ביותר לאומנויות ולספרות באוקראינה:
* פרס אנטונוביץ' (1983)
* מסדר אומץ לב אינטלקטואלי (2002)
* פרס הספרות הבינלאומי "ניצחון" (2003)
* חלודוסקי סקארב (2009)
* פרס שבצ'נקו הלאומי (2018)

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מהגרים מאוקראינה לגרמניה
קטגוריה:משוררות גרמניות
קטגוריה:ילידי 1931
קטגוריה:סופרות אוקראיניות
קטגוריה:אוקראינה: אישים לפי עיר
Trompe le Monde

***Trompe le Monde*** הוא אלבום האולפן הרביעי של להקת Pixies, שיצא לאור ב־23 בספטמבר 1991 דרך חברת התקליטים 4AD באירופה, וב־7 באוקטובר 1991 בארצות הברית דרך Elektra/4AD.

לדברי סולן הלהקה בלאק פרנסיס, האלבום נועד להיות אלבום פאנק רוק (Punk rock) של הלהקה, לאחר האלבום הקודם Bossanova שהתאפיין יותר בצליל של סרף רוק. האלבום חוזר לסאונד הגולמי והחייתי של הלהקה בראשית דרכה. בין השירים נכללות גם שתי יצירות מוקדמות מ־1987: "Subbacultcha" ו־"Distance Equals Rate Times Time".

למרות ההפקה המלוטשת של גיל נורטון, האלבום מציג לראשונה השפעות של הבי מטאל, תוך המשך התבגרות בכתיבה של פרנסיס. בעת יציאתו, האלבום לא זכה לביקורות אוהדות כמו האלבומים הקודמים של הלהקה.

זהו האלבום הראשון של הלהקה שנקרא על שם אחד מהשירים שבו. לדברי הסולן, השם מתייחס לטכניקת הציור טרומפלואי (trompe-l'œil), אך גם לביטוי הצרפתי "trompe la mort" ("לרמות את המוות") ששמע באולפן ההקלטות "סטודיו דה דאם" בפריז.

## רשימת רצועות
כל השירים נכתבו על ידי בלאק פרנסיס, אלא אם צוין אחרת.

# "Trompe le Monde" – 1:48
# "Planet of Sound" – 2:06
# "Alec Eiffel" – 2:50
# "The Sad Punk" – 3:00
# "Head On" (גרסת כיסוי ל־The Jesus and Mary Chain) – 2:13
# "U-Mass" – 3:01
# "Palace of the Brine" – 1:34
# "Letter to Memphis" – 2:39
# "Bird Dream of the Olympus Mons" – 2:48
# "Space (I Believe in)" – 4:18
# "Subbacultcha" – 2:09
# "Distance Equals Rate Times Time" – 1:24
# "Lovely Day" – 2:05
# "Motorway to Roswell" – 4:43
# "The Navajo Know" – 2:20
# "Rock Music (live)" – 1:51 *
# "Hang Wire (live)" – 2:01 *
# "Monkey Gone to Heaven (live)" – 2:57 *
# "Isla de Encanta (live)" – 1:47 *
* קטעים חיים שהוקלטו ב־MC Vredenburg, אוטרכט, 25 בספטמבר 1990 עבור תחנת הרדיו VPRO Radio 3 (הולנד), והופיעו במהדורה מוגבלת שהופצה על ידי PIAS Benelux.

## משתתפים
* בלאק פרנסיס – שירה, גיטרה
* Joey Santiago – גיטרה ראשית
* David Lovering – תופים
* קים דיל – בס, שירה
* Eric Drew Feldman – קלידים
* הפקה: גיל נורטן

## קישורים חיצוניים
* מילות השירים של האלבום Trompe le Monde

קטגוריה:אלבומי פיקסיז
קטגוריה:אלבומי חברת אלקטרה רקורדס
קטגוריה:אלבומי חברת 4AD
אסיה-פסיפיק

**אסיה-פסיפיק** (באנגלית **Asia–Pacific**) הוא האזור בעולם הגובל במערב האוקיינוס השקט. גבולותיו המדויקים של האזור משתנים בהתאם להקשר, אך לעיתים קרובות כלולים מדינות וטריטוריות באוסטרליה, מזרח אסיה ודרום מזרח אסיה. בהקשר רחב יותר, ניתן לכלול את מרכז אסיה, צפון אסיה, איי האוקיינוס השקט, דרום אסיה, מערב אסיה (כולל חצי האי ערב והלבנט), ואפילו מדינות הגובלות באוקיינוס השקט באמריקה. לדוגמה, שיתוף הפעולה הכלכלי בין אסיה לאזור הפסיפיק (APEC) כולל חמש כלכלות (קנדה, צ'ילה, מקסיקו, פרו וארצות הברית) בעולם החדש (חצי הכדור המערבי). המונח הפך פופולרי מאז סוף שנות ה-80 של המאה ה-20 במסחר, פיננסים ובפוליטיקה.

## אזורים קשורים
* מרכז ומזרח אסיה (CEA)
* מזרח אסיה – חלק מהחברות מפרידות את עסקיהן במזרח אסיה משאר אסיה, ומתייחסות לאזור המזרחי בנפרד מאזור מערב / מרכז אסיה.
* אסיה הפסיפיק - במיוחד האזורים הגובלים באוקיינוס השקט באסיה
* אוקיאניה
* דרום-מזרח אסיה
* דרום אסיה
* דרום-מערב אסיה

## רשימת מדינות וטריטוריות לפי תת-אזור
ממוזער|300x300 פיקסלים|אזור אסיה-פסיפיק, על פי הוועדה הכלכלית והחברתית של האו"ם לאסיה והאוקיינוס השקט (ESCAP)
בהתאם לוועדה הכלכלית והחברתית של האו"ם לאסיה והאוקיינוס השקט (ESCAP), אזור אסיה-פסיפיק כולל סך של 51 מדינות ו-7 טריטוריות המקובצות ל-5 תת-אזורים:
* **[[מזרח אסיה|מזרח]] וצפון מזרח אסיה (ENEA)**
* **[[צפון אסיה|צפון]] ו[[מרכז אסיה]] (NCA)**
* **[[דרום אסיה|דרום]] ו[[דרום-מערב אסיה]] (SSWA)**
* **[[דרום-מזרח אסיה]] (SEA) – [[איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה]]**
* **[[אוקיאניה]] (PACIFIC)**

## סקירה כלכלית
עדכון הבנק העולמי מאפריל 2024 מצביע על כך שקצב הצמיחה באזור אסיה-פסיפיק, למעט סין, צפוי לעלות מעט ל-4.6% בשנת 2024, לעומת 4.4% בשנת 2023. צמיחת הסחר העולמי, שהייתה מינימלית ועמדה על 0.2% בשנת 2023, צפויה להשתפר ל-2.3% בשנת 2024, דבר קריטי לכלכלות האזוריות המוכוונות לייצוא. עם זאת, ההשקעות הפרטיות נותרו מתחת לרמות שלפני מגפת הקורונה, עקב רמות חוב גבוהות יותר וריביות עולות, דבר המאותת על אקלים השקעות זהיר. האזור מתמודד עם אתגרים משמעותיים הן מגורמים חיצוניים, כגון אינפלציה ליבה גבוהה והתאוששות צנועה בסחר העולמי, והן מבעיות מקומיות כמו חוב מוגבר ואי-ודאות פוליטית, אשר עלולים להפריע לצמיחה כלכלית. בנוסף, ירידה היפותטית של 1% בצמיחת התמ"ג בארצות הברית או בסין עלולה להפחית את צמיחת התמ"ג בכלכלות מתפתחות אחרות באסיה-פסיפיק בכ-0.5% ו-0.3%, בהתאמה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אוקיאניה: אזורים
קטגוריה:אסיה: אזורים
תל אל-מזר (ירדן)

**תל אל־מזר** (ידוע גם בתור **תל מזר** או **מזאר**) הוא תל ארכאולוגי בבקעת הירדן התיכונה, כ־3 ק"מ מזרחית לנהר הירדן, בשטח ירדן. התל הוא שריד של יישוב שפעל החל מתקופת הברונזה התיכונה ועד לראשית התקופה ההלניסטית.

התל שוכן כ־5.5 ק"מ דרומית לתל א-סעידיה וכ־3 ק"מ צפונית לעיירה המודרנית דיר עלא ולתל דיר עלא.

בין השנים 1977–1981 ערכה משלחת של אוניברסיטת ירדן (בשיתוף  ואוניברסיטת ליידן) ארבע עונות חפירה בתל עצמו ובתלולית סמוכה (תלולית A).

סקרים והחפירות בסביבות התל העלו חרסים מתקופת הברונזה הקדומה א', תקופת הברונזה התיכונה ותקופת הברונזה המאוחרת, אולם הממצאים המשמעותיים הקדומים ביותר תוארכו לשלהי המאה ה־11 לפנה"ס (תקופת הברזל א'), בו הוקם בתלולית א' מתחם חצר עם מספר חדרים סמוכים, שהחופרים פירשוהו כמתחם פולחני פתוח (open-court sanctuary), שהחליף את המקדש בדיר עלא הסמוכה, שחרב במאה ה־12 לפנה"ס.

בסמוך לתלולית הוקם בתקופה הנאו־בבלית בית קברות שנותר בשימוש עד למאה ה־5 לפנה"ס. יחד עם הנקברים נמצאו מספר חותמות עמוניות, כלי נשק, תכשיטים, וקרמיקה מקומית, פיניקית ואשורית.

באתר נמצאו גם כמה כתובות עמוניות וארמיות המתוארכות למאות ה־6–5 לפנה"ס.

בגוף התל התגלו מבנים החל מהתקופה האשורית, (תקופת הברזל). השכבות ה־6 וה־5 של התל מתוארכות למאה ה־8 לפנה"ס.

שכבה 6 נחפרה רק במעט והתגלה בה מה שעשוי להיות מבנה ציבור אחד או יותר, ומשכבה 5 התגלתה חומת סוגרים ושרידיו של מבנה גדול עם אלמנטים אדריכליים המזכירים בית חילני. הממצא הקטן שבתוך המבנה מעיד על פעילות (כגון בישול, אריגה וגידול בעלי חיים) המתאימה לסביבה ביתית אולם ממדיו של המבנה מרמזים לכך שאולי הוא נבנה כמבנה ציבורי שכלל אלמנטים הגנתיים, והוסב לשימוש ביתי בשלב מאוחר יותר. השכבה באה אל קיצה בשריפה בתחילת המאה ה־7 לפנה"ס, והאתר ננטש לזמן מה.

בשכבה 4 נבנה מבנה באותו מקום, אך עם תוכנית אדריכלית שונה – שוב מבנה ציבורי עם ממצא ביתי – כלי אגירה, בישול, ואריגה. בשכבה 3 המבנה הורחב. האגף הדרומי, בו נמצאו עצמות בקר לרוב שימש כנראה כבית מטבחיים. החופרים זיהו את המבנה של שכבות 4–3 בתור בית מושל אזורי. מספר כלי יוקרה ומספר אוסטקרונים, שאחד מהם נושא את שמו של מלך עמון, מעידים על אופיו של המבנה. ייתכן שההבדלים בן שכבה 4 ו־3 משקפים הבדלים בשימוש של המבנה, כשאר עם שינויים מנהלתיים באימפריה האשורית במהלך המאה ה־6 לפנה"ס, או עם הכיבוש הבבלי לאחר מכן, הוסב המבנה לשימוש כקסרקטין. שכבה 3 באה אל קיצה בשריפה פתאומית, אולי בהקשר למסעו הצבאי של נבוכדנאצר השני ב־582 לפנה"ס.

לאחר שעמד נטוש למשך תקופה, התל נבנה מחדש (שכבה 2) בתקופה הפרסית. למרות ראשי החצים הרבים שנמצאו בשכבה, נראה כי הייתה זו תקופת שלום, והשכבה באה אל קיצה בנטישה ללא חורבן.

בשכבה 1 שמתוארכת לתקופה ההלנסיטית הקדומה לא נמצאו כלל מבנים, אלא רק בורות אחסון, שכנראה שימשו יישוב שכן.

לאחר מכן, שימש התל, כגבעות אחרות באזור, כאתר קבורה, עד לתקופה המודרנית. שמו של התל בא לו ממבנה הקבר (מזאר) המיוחס לאבו עוביידה בן אל-ג'ראח, ו.
## לקריאה נוספת
*

* 

* 


## הערות שוליים

קטגוריה:ירדן: אתרים ארכאולוגיים
קהילת יהודי טהראן

[ממוזער|230px|[כתובה שנרשמה בשנות ה-40 על ידי משרד הנישואין והגירושין מספר 38 בטהראן בראשות הרב עזיזאלה נעים]]
**קהילת יהודי טהראן** היא אחת מקהילות יהדות איראן המרכזיות והמשמעותיות באיראן לאורך מאות השנים האחרונות. העיר טהראן, בירת איראן, החלה להתפתח כמרכז חשוב רק לקראת סוף המאה ה-18, כאשר שושלת קאג'אר הפכה אותה לבירת הממלכה.

## היסטוריה
העדות המוקדמת ביותר לקיום קהילה יהודית בעיר ניתנת על ידי הנוסע דוד דבית הלל, שציין בשנת 1828 כי התגוררו בעיר כמאה משפחות יהודיות. במהלך המאה ה-19 תיארו שד"רים ומבקרים נוספים, בהם י' וולף, בנימין השני וא' נוימארק, את ההתפתחות והגידול באוכלוסייה היהודית בעיר.

יהודי טהרן עסקו בעיקר במלאכה, במסחר זעיר וברוכלות (שטיחים, בדים, עתיקות), אך נתקלו במגבלות חברתיות וכלכליות בשל תפיסת חוסר הטהרה השיעית כלפיהם. עם זאת, אחד מתחומי ההצטיינות של הקהילה היה הרפואה – רופאים יהודים זכו למוניטין, ובמיוחד י' א' פולאק, יהודי אוסטרי שהתמנה לפרופסור בבית הספר לרפואה בטהראן ולרופא יועץ לשאה בשנות ה-50 של המאה ה-19.

במחצית השנייה של המאה ה-19 חל שיפור במעמד היהודים בעקבות התערבות דיפלומטית מצד אישים כמשה מונטיפיורי ואדולף כרמיה. בשנת 1906, ברפורמות של מוזאפר א-דין שאה, הוענקה ליהודים אזרחות מלאה, ובמשך הזמן הותר להם לשלוח נציגים לפרלמנט.

## החל מהמאה ה-20
תחת שלטון שושלת פהלווי, החל מ-1925, ניכרה מגמת שיפור נוספת במצבם. מוסדות יהודיים בין-לאומיים, בהם ארגון הג'וינט, פעלו רבות בתחומי הרווחה, החינוך והבריאות. עוד קודם להצהרת בלפור, נוסדה בטהראן אגודה ציונית, ובמהלך המחצית הראשונה של המאה ה-20 התרחשו גלי עלייה לארץ ישראל.

בין הבולטים באנשי הרוח בקהילה נמנים שלמה כהן-צדק, מחבר ספר דקדוק עברי ראשון בפרס, חכם חיים מורה, סולימאן חיים – עיתונאי ציוני, עזיז נעים, משה קרמניאן – מתרגם קורות הרצל לפרסית.

בשנת 1970 מנתה הקהילה בטהראן כ-40,000 נפש – יותר ממחצית יהודי איראן. הקהילה כללה מהגרים מעדות מגוונות, ביניהם יוצאי משהד, בוכרה, בגדד ואף יהודים אשכנזים ממזרח אירופה. ברובע היהודי הוקמו מוסדות רווחה ובית חולים. מערכת חינוך יהודית ענפה כללה מוסדות של "כל ישראל חברים", "אורט" ו"אוצר התורה", לצד לימודים בבתי ספר ממשלתיים.

המהפכה האסלאמית ב-1979 הביאה לשינוי חד ביחס השלטונות לקהילה היהודית. תחת שלטון חומייני התפשטה תעמולה אנטישמית, נרשמו מעשי דיכוי ואף הוצאות להורג של יהודים באשמות שונות. רבים עזבו את איראן וקהילה בת עשרות אלפים התדלדלה במהירות. עד שנת 1997 נותרו במדינה כ-25,000 יהודים, רובם בטהרן, ללא הנהגה רבנית פעילה. בתי הכנסת המשיכו לפעול במספר מצומצם, ובחינוך היהודי חלו שינויים כפויים – מנהלים מוסלמים מונו לבתי הספר, והשבת לא הוכרה כיום מנוחה רשמי.

מרבית המהגרים היהודים מאיראן התיישבו בארצות הברית (בעיקר בקליפורניה ובניו יורק), בישראל, בריטניה, צרפת וגרמניה. קהילות אלו שימרו את מורשתן התרבותית והדתית ומילאו תפקיד משמעותי בחיים היהודיים בתפוצות.

## גלריה

קובץ:YusefAbad synagogue Tehran.jpg|בית הכנסת יוסף אבאד
Haim Synagogue 02.jpg|בית הכנסת חיים



## הערות שוליים

קטגוריה:יהדות איראן ופרס
טהראן
קטגוריה:יהדות טהראן
מצבטית משוישת

**מִצְבָּטִית מְשֻׁיֶּשֶׁת** (שם מדעי: *Onychogomphus lefebvrii*) היא מין של שפירית ממשפחת המלקחיתיים, אשר נפוצה במערב ומרכז אסיה. בישראל היא הנפוצה מבין מיני המצבטיות, ונצפית בצפון הארץ ובמזרחה דרומה עד ואדי קלט.

## תיאור
המצבטית המשוישת היא שפירית גדולה, באורך 45–52 מ"מ (מתוכם הבטן 31–40 מ"מ), וכנף אחורית 26–30 מ"מ. היא בעלת שונות מסוימת בצבעי הפרטים, יש מהן שגופן בהיר וחיוור, אך ישנם גם פרטים ירקרקים וכהים. העיניים המורכבות שלה מופרדות ובצבע ירוק עד כחלחל. החזה ירקרק או לבנבן עם פספוס כהה וברור שהקנה לה את שמה העברי, כאשר בקדמת החזה שני פסים בולטים המתחברים לצורת טבעת. הבטן בהירה יותר עם קצה צהוב ושחור בכמות משתנה. על מקטעי הבטן דוגמה שחורה היוצרת טבעת בודדת על כל מקטע (סימן המבדיל אותה משני מיני המצבטיות האחרות בארץ). המקטעים האחרונים בבטן בצבע צהוב-כתמתם, ומעליהם כתמים שחורים מרוחים (לא מופיעים בכל הפרטים).

♂: המצבטים בקצה הבטן עבים ומרובעים, והמצבט התחתון ארוך מהשניים העליונים. החלק הפנימי של המצבט התחתון חלק.

♀: הנקבות דומות בצבעיהן לזכרים, אך הן חסרות את המצבטים בקצה הבטן. הבטן דקה יחסית.

## אקולוגיה
עונת התעופה של הבוגרים היא ממרץ עד ספטמבר, אך בעיקר מאמצע מאי עד תחילת אוגוסט.

זהו מין נפוץ יחסית, שתפצתו משתרעת מדרום-מערב טורקיה ועד לאפגניסטן. בית הגידול הטבעי שלה הוא נהרות פתוחים וסלעיים.
קובץ:Onychogomphus lefebvrii male in Iran.jpg|זכר טרי, איראן


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1842
קטגוריה:שפיריות
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פייר רמבו
דיוקן לורד ליברפול

**דיוקן הרוזן השני מליברפול** הוא ציור שמן מאת האמן הבריטי סר תומאס לורנס, המתאר את המדינאי רוברט ג'נקינסון, שכיהן כראש ממשלת בריטניה בשנים 1812–1827. הציור נוצר בין השנים 1818–1823 והוזמן על ידי המלך ג'ורג' הרביעי בעלות של 300 .

הציור, שמידותיו 140.1 × 108.6 ס"מ, מוצג כיום באולם ווטרלו שבטירת וינדזור, ונמצא באוסף המלכותי הבריטי (RCIN 404930).

לורנס מתאר את ג'נקינסון עומד בתנוחה המזכירה עמידה ליד דוכן הנואמים, לבוש במעיל כהה ועליו הסרט והכוכב של מסדר הבירית – עיטור האבירות הגבוה ביותר בממלכה המאוחדת. הדיוקן מתייחס לתפקידו המרכזי של ג'נקינסון בתקופת סיום המלחמות הנפוליאוניות ובקונגרסים המדיניים שבאו לאחריהן.

הציור נותר בסטודיו של לורנס עד מותו בשנת 1830, ולאחר מכן נשלח לאולם ווטרלו. הוא מופיע באיור של  משנת 1844, המתעד את סידור האולם (RCIN 919785).

## אולם ווטרלו
אולם ווטרלו הוא חלל מרכזי בטירת וינדזור, אשר הוקם ביוזמתו של ג'ורג' הרביעי בעקבות חתימת , והוקדש להנצחתם של מלכים, חיילים ודיפלומטים שלקחו חלק בהבסת נפוליאון ובהשבת הסדר המלוכני באירופה. לורנס מונה לצייר את דיוקנאות האישים הבולטים, חלקם במהלך קונגרסים מדיניים ברחבי אירופה וחלקם באמצעות נסיעות ייעודיות.

מרבית מ-28 הדיוקנאות שיועדו לאולם נמסרו לאחר מותו של לורנס. באותן שנים נבנה האולם עצמו על ידי קירוי חצר פנימית בטירה בכיפת זכוכית מוארת. השלמתו התרחשה בימי שלטונו של ויליאם הרביעי. האיור של נאש מציג את סידור הדיוקנאות כפי שהוא נשמר עד היום – דיוקנאות באורך מלא של לוחמים מעל המרפסות ובצדי הקירות העליונים, ומתחתיהם דיוקנאות של מלכים, דיפלומטים ומדינאים.

## היסטוריית בעלות
הציור הוזמן על ידי המלך ג'ורג' הרביעי והופיע ברשימת הרכוש של בית קרלטון בשנת 1819 (מספר 661). לאחר מכן הועבר לאולם ווטרלו בטירת וינדזור, שם הוא מוצג עד היום.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:ציורים באוסף המלכותי של הממלכה המאוחדת
קטגוריה:תומאס לורנס: ציורים
קטגוריה:דיוקנאות גברים
קטגוריה:ציורי שמן
מצבטית חדת-שן

**מִצְבָּטִית חַדַּת-שֵׁן** (שם מדעי: *Onychogomphus macrodon*) היא מין של שפירית ממשפחת המלקחיתיים, אשר אנדמית ללבנט. בישראל שפירית נדירה זו נצפית בעמק החולה ובקעת הירדן.

## תיאור
המצבטית חדת-השן היא שפירית גדולה, באורך 50–52 מ"מ (מתוכם הבטן 35–37 מ"מ), וכנף אחורית 26–28 מ"מ. העיניים המורכבות שלה מופרדות וכחלחלות. החזה ירקרק עם פספוס כהה אך דהוי כאשר בקדמת החזה שני פסים מקבילים. הבטן בהירה יותר עם קצה צהוב-שחור. על מקטעי הבטן דוגמה שחורה היוצרת שתי "טבעות", אחת דקה ואחת עבה ומרוחה על כל מקטע. המקטעים האחרונים בבטן צהובים, ומעליהם כתמים כהים עגלגלים.

♂: לזכרים המצבטים בקצה הבטן צרים ומחודדים, והמצבט התחתון קצר מהשניים העליונים. על החלק הפנימי של המצבט התחתון בליטה מחודדת שהקנתה למצבטית הזו את שמה העברי.

♀: הנקבות דומות בצבעיהן לזכרים, אך הן חסרות את המצבטים בקצה הבטן. הבטן עבה יחסית.

## אקולוגיה
עונת התעופה של הבוגרים היא ממרץ עד ספטמבר.

זהו מין נדיר, והיא מוכרת רק מאזורי הנהרות אורונטס, ג'ייהאן והירדן; כלומר רק במדינות ישראל, ירדן, לבנון, סוריה וטורקיה. בית הגידול הטבעי שלה הוא ביצות ונהרות מים מתוקים. עקב העלייה בתקופה האחרונה בפיתוח תשתיות לייצור אנרגיה וניהול מים, היא מאוימת בשל זיהומים, כריית מינרלים ויצירת אגני סכרים. עוד ב-2006 ארגון ה-IUCN העריך כי אוכלוסיית המין ספגה ירידה של 30% בעשור, ובשל כך מסווג מין נדיר זה במצב שימור "פגיע".

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אדמון דה סליס לונשאן
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1887
קטגוריה:שפיריות
קרוס (אי)

**קֶרוֹס** (ביוונית: **Κέρος**; בעבר, **קֶריָה** או **קֶרִיָה**, ביוונית עתיקה: **Κέρεια**) הוא אי יווני לא מיושב, באיים הקיקלאדיים, כ-10 קילומטרים מדרום-מזרח לאי נקסוס. שטח האי כ-15 קילומטרים רבועים והנקודה הגבוהה ביותר בו מגיעה ל-432 מטרים מעל פני הים.

האי קרוס היה אתר חשוב לתרבות הקיקלאדית שפרחה בסביבות שנת 2500 לפני הספירה.

## אוצר קרוס
"אוצר קרוס" ("Keros Hoard") הוא מאגר גדול מאוד של פסלונים קיקלאדיים שנמצא באי קרוס.
ממוזער|פסל ראש אישה, 2300-2700 לפנה"ס, תרבות קרוס
בין השנים 2006–2008 נערכו באי חפירות על ידי משלחת של אוניברסיטת קיימברידג', בניהולו של קולין רנפרו. החפירות התמקדו באתר Kavos בחוף המערבי של האי. שם נמצא "אוצר קרוס" אוסף גדול של
[ממוזער|נגן נבל, קרוס, 2600 לפנה"ס. [המוזיאון הארכאולוגי הלאומי באתונה|המוזיאון הארכאולוגי הלאומי, אתונה]]
פסלונים קיקלאדיים וכן חפצים אחרים עשויים שיש, כולם שבורים. המחקר הוכיח שפסלונים והחפצים הובאו למקום והוטמנו כשהם כבר שבורים (כמו: היעדר שברי חיבור, איתור מקור השיש).

### סקליו
בעונת החפירות הבאה, 2007–2008, אותה משלחת זיהתה וחפר יישוב משמעותי מהתקופה הקיקלאדית באי הסמוך דסקליו (שבעבר היה מחובר לקרוס, אך הפך להיות אי קטן עקב עליית מפלס הים). סקר של האי הקטן הראה שרוב שטחו, כ-7000 מטרים רבועים היה מאוכלס בתקופת הברונזה הקדומה והוא האתר הגדול ביותר באיים הקיקלאדיים.

## תרבות קרוס-סירוס
תרבות קרוס-סירוס קרויה על שם שני האיים הקיקלאדיים - קרוס וסירוס. תרבות זו שגשגה בתקופה הקיקלאדית הקדומה II (בסביבות 2700-2300 לפנה"ס). כמה מהאתרים השמורים ביותר של תרבות זו נמצאים גם באיים קיאה ואיוס, שבקרבת האי קרוס.

בין הממצאים החשובים של תרבות זו נמצאים כלים המכונים "מחבתות" (Frying pans) – כלים עגולים רדודים או קערות בעלי בסיס מעוטר בצבע, או עם תבליטים בדגמים גאומטריים כמו: ספירלות, דגים וסירות. חלק מהחוקרים סבורים שאלו כלי פולחניים ולא בהכרח לבישול כפי ששמם מרמז.

תקופה זו מסמנת גם את תחילת עידן הברונזה באזור, עם עדויות לייצור סגסוגת של נחושת ובדיל. מחצבות השיש המקומיות היוו מקור חשוב לחומר גלם לפסלים ולכלים, והידע בעיבוד שיש היה מפותח במיוחד בתרבות זו.

בדסקליו, שליד האי קרוס התגלה אתר טקסי ייחודי, בו נמצאו אלפי פסלוני שיש שבורים שהובאו למקום, ככל הנראה כחלק מטקס דתי.

מנהגי הקבורה כללו קברים ארגזיים (cist graves) ובהם מנחות קבורה מגוונות כולל כלי קרמיקה, פסלונים וכלי נחושת.

סביב 2300–2200 לפנה"ס תרבות קרוס-סירוס החלה לדעוך, עם מעבר לתקופה הקיקלאדית המוקדמת III והתפתחות תרבות פילאקופי (Phylakopi) שהחליפה אותה באיים הקיקלאדיים.

## הגבלות הגעה לאי
מנהל העתיקות היווני מאשר הגעת תיירים לאי, בתיאום מראש. אין ללון באי, כדי לשמר את העתיקות, עד לסיום המחקרים המדעיים.

## ראו גם
* דסקליו

## קישורים חיצוניים

* המוזיאון לאמנות קיקלאדית באתונה 

## הערות שוליים

קטגוריה:יוון: איים לא מיושבים
קטגוריה:האיים הקיקלאדיים
חצי האי בראון

**חצי האי בראון** (באנגלית: **Brown Peninsula**) הוא חצי אי כמעט ללא קרח  באנטארקטיקה. אורכו הוא  19 ק"מ ורוחבו 7.4 ק"מ. חצי האי מתנשא מעל מדף הקרח רוס צפונית להר דיסקברי, אליו הוא מחובר על ידי מצר יבשה נמוך. חצי האי התגלה על ידי משלחת דיסקברי שכינתה אותו "האי בראון" בגלל צבעו. מאחר שהתגלה מאוחר יותר שמדובר בחצי אי, שמו השתנה בהתאם על ידי ועדת השמות האנטארקטית של ניו זילנד ב-1961. קרחון קטליץ זורם לאורך החוף המערבי של חצי האי.
ממוזער| חצי האי בראון במרכז הצפוני של המפה|ימין

## הערות שוליים

קטגוריה:חוף סקוט
הקולג' למדעי הטבע והרוח באוניברסיטת קליפורניה בברקלי

**הקולג' למדעי הטבע והרוח באוניברסיטת קליפורניה בברקלי** (באנגלית: **College of Letters and Science**) היא הגדולה מבין 15 הפקולטות באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, והיא אחראית על תחומי מדעי הרוח, החברה והטבע במסגרת מדעי הרוח הכלליים (ליברל ארטס). הפקולטה הוקמה במתכונתה הנוכחית בשנת 1915, בעקבות מיזוג של שלוש פקולטות נפרדות: הפקולטה לאותיות (Letters).

הפקולטה למדעי החברה, והפקולטה למדעי הטבע.

נכון לשנת הלימודים 2022–2023, למדו בפקולטה כ־23,601 סטודנטים לתואר ראשון וכ־2,417 סטודנטים לתארים מתקדמים.

בשונה ממרבית הפקולטות האחרות באוניברסיטה, אשר מעניקות תארים ראשון במדעים (B.Sc.), הפקולטה לאמנויות ומדעים מעניקה תואר ראשון באמנויות בלבד (B.A.) לכל מסלוליה ברמת התואר הראשון.

## סגל וסטודנטים
הפקולטה לאמנויות ומדעים (L&S) מחולקת לחמש חטיבות עיקריות:
* אמנויות ומדעי הרוח
* מדעי החיים
* מדעים מדויקים ומתמטיקה
* מדעי החברה

### חטיבת הסטודנטים לתואר ראשון
מבין החטיבות לתארים מתקדמים, מדעי החברה היא הפופולרית ביותר, ואחריה מדורגות חטיבות המדעים המדויקים, מדעי הרוח והאמנויות, ולבסוף מדעי החיים. חטיבת הסטודנטים לתואר ראשון משרתת את כ-23,000 תלמידי התואר הראשון בפקולטה. לכל חטיבה יש הנהלה עצמאית הכוללת דקאן, סגן דקאן ועוזרי דקאן. הדקאנית הראשית של הפקולטה כולה היא פרופ’ ג’ניפר ג’ונסון-הנקס.

בפקולטה מלמדים כ-750 אנשי סגל, וביניהם 13 זוכי פרס נובל, 3 זוכי פרס פוליצר ו-12 מקבלי מלגת מקארתור.

#### סטודנטים לתואר ראשון
מרבית הסטודנטים לתואר ראשון באוניברסיטה משתייכים לפקולטה לאמנויות ומדעים. מועמדים לשנה א' מציינים בטופס ההרשמה את תחום העניין שלהם, אך מתקבלים לפקולטה כ"לא-מוצהרים" (undeclared) – בשונה מפקולטות אחרות כמו ההנדסה, שבהן הסטודנטים מתקבלים לתחום לימוד מסוים כבר בעת ההרשמה. סטודנטים ב-L&S נדרשים להכריז על חוג ראשי לפני תחילת השנה השלישית ללימודים.

ישנם מסלולים בעלי ביקוש גבוה במיוחד ("capped majors"), דוגמת כלכלה, פסיכולוגיה ובריאות הציבור, שלגביהם קיימים תנאי קבלה פנימיים מחמירים יותר. כל תלמידי התואר הראשון בפקולטה חייבים לעבור קורסים בתחומים הבאים: הבנת הנקרא וכתיבה, יכולת כמותית, שפה זרה, וכן דרישות היקף (breadth) הכוללות שבעה קורסים בתחומים שונים.

### לימודים מתקדמים
הפקולטה מציעה מגוון רחב של תוכניות לתארים מתקדמים – תואר שני ודוקטורט – שחלקן מדורגות בעקביות בין חמש הראשונות בתחומן לפי דירוג U.S. News & World Report. בין התוכניות קיימים שיתופי פעולה עם מוסדות נוספים: התוכנית ללימודי יהדות ולימוני דתות המזרח הקרוב מופעלת יחד עם המכון התאולוגי של ברקלי (Graduate Theological Union), ותוכנית האנתרופולוגיה הרפואית פועלת יחד עם אוניברסיטת UCSF.

נכון לסתיו 2013, לומדים בפקולטה לתארים מתקדמים 87 סטודנטים לתואר שני ו-2,676 תלמידי דוקטורט.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
עדנה רבנו

פרופ' **עדנה רַבֵּנוּ** (נולדה ב-8 בינואר 1973, ה' בשבט ה'תשל"ג) היא חוקרת ומרצה ישראלית בתחום ההתנהגות הארגונית, המתמחה בהשפעות של אירועי קיצון על עולם העבודה והקריירה. מכהנת כראש החוג לשירותי אנוש במכללה האקדמית תל-חי.

## קורות חיים

רבנו נולדה בישראל בשנת 1973, בשם עדנה נוי. סיימה תואר ראשון בהצטיינות בפסיכולוגיה ומנהל עסקים מהאוניברסיטה העברית בירושלים, תואר שני בהצטיינות במנהל עסקים בהתמחות ניהול והתנהגות ארגונית מאוניברסיטת בר-אילן. לאחר מכן עשתה דוקטורט במנהל עסקים עם התמחות בהתנהגות ארגונית באוניברסיטת בר-אילן. בעבודת הדוקטורט עסקה בקשר בין הון פסיכולוגי, דרכי התמודדות עם לחץ בעבודה, שלומות (well-being) וביצועים.את התיזה כתבה בהנחיית דב אליצור ואייל יניב.

את דרכה המקצועית החלה במכון לייעוץ ארגוני ותעסוקתי, ריכזה קבוצות נוער בסיכון, והעבירה הרצאות בארגונים שונים.

היא עומדת בראש החוג לשירותי אנוש במכללה האקדמית תל-חי ומרצה מן החוץ באוניברסיטת בר-אילן.

היא פרסמה ארבעה ספרים אקדמיים, מהם שלושה עם חוקרים נוספים, ומאמרים רבים בנושאים כגון הון פסיכולוגי, דרכי התמודדות עם לחץ בעבודה, שחיקה, השקעת יתר בעבודה, ניהול משאבי אנוש והערכת ביצועים.

רבנו היא ממקימות ומובילות קהילת "אימהות עם מהות" בחדרה, קהילה הפועלת למען העצמת נשים ואימהות.

רבנו נשואה ואם לארבעה.

## פרסומים נבחרים

### ספרים
* *הערכת התפקוד בארגון: התפתחות ושינוי* (2011, עם אהרון צינר) – ספר בעברית על הערכת ביצועים בארגונים.
* *Shifting Performance Evaluation: Evolution and Change* (2018, עם אהרון צינר) – גרסה מורחבת באנגלית על תהליכי הערכת עובדים.
* *Twenty-First Century Workplace Challenges* (2021) – ספר על אתגרי ניהול ויחסים בעידן החדש.

* *International Student Mobility and Access to Higher Education* (2020, עם אור שכולר ופול האקט) – עוסק בניידות סטודנטים והשכלה גבוהה.

### מחקרים נבחרים

* "Positive Psychological Capital: From Strengths to Power" פרק בספר *Redefining Management: Smart Power Perspectives*, שבו הציעה גישה חדשנית להבנת כוח ניהולי דרך פריזמה של הון פסיכולוגי חיובי (2017).
* מחקר שנכתב עם פרופ' יהודה ברוך, בו ניתחו כיצד תרחישים קיצוניים כמו מלחמות, הגירה, דה-גלובליזציה, בינה מלאכותית ומיתון כלכלי משפיעים על שוק העבודה ומעצבים מחדש קריירות. המחקר פורסם בכתב העת *[[Career Development International]]*,

## קישורים חיצוניים
* פרופ' עדנה רבנו, באתר "המחקר במכללות בישראל"

## הערות שוליים

קטגוריה:ויקיפדיה: ערכים של משתמשים חדשים
קטגוריה:סוציולוגיות ישראליות
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1973
תיאטרון אאכן

**תיאטרון אאכן** (בגרמנית: **Theater Aachen**) הוא תיאטרון ובית אופרה בעיר אאכן בגרמניה. הוא האולם הראשי בעיר המארח אופרות, קונצרטים, מחזות זמר ומחזות תיאטרון. 
מ-2012 הוא אולם הבית של התזמורת הסימפונית של אאכן (Sinfonieorchester Aachen)
הוחלט על הקמתו ב-16 בנובמבר 1822 אחרי יובל ה-25 להכתרתו של מלך פרוסיה, פרידריך וילהלם השלישי.
התוכנית המקורית של הבניין תוכננה על ידי יוהאן פטר קרמר שונתה מאוחר יותר על ידי קארל פרידריך שינקל. בניית המבנה התחילה ב-1822 והוא נפתח לקהל ב-15 במאי 1825. סגנונו הוא נאו-קלאסי אלגנטי עם פורטיקו עמודים בחזית.
בימי מלחמת העולם השנייה הפגזה אווירית של בעלות הברית הרסה את הבניין. אחרי המלחמה הוא נבנה מחדש ונחנך במראה הנוכחי, עם 944 מושבים, ב-23 בדצמבר 1951 עם הצגת האופרה  המייסטרזינגר מנירנברג  מאת ריכרד וגנר.

## מנצחים
מנכ"לים מוזיקליים
 
*1920–1935 פטר ראבה
*1935–1942 הרברט פון קאראיאן
*1942–1944 פאול ואן קמפן
*1946–1953 פליקס ראבה
*1953–1958 וולפגנג זאוואליש
*1958–1962 האנס ולטר קמפל
*1962–1974 וולפגנג טרומר
*1974–1983 גבריאל כמורה
*1984–1990 יורם דוד
*1990–1992 ברוס פרדן
*1993–1996 יוקיו קיטהארה
*1997–2002 אליו בונקומפאני
*2002–2012 מרכוס בוש
*2012–2017 קאזם אבדולה
*2017–2018 יוסטור טוראו
* החל מ-2018 כריסטופר וורד

## קישורים חיצוניים
* 

*האתר הרשמי

קטגוריה:גרמניה: בתי אופרה
קטגוריה:גרמניה: תיאטראות
קטגוריה:אאכן
קטגוריה:נורדריין-וסטפאליה: מבנים