open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
תצורת מוצא

**תצורת מוצא** היא תצורה גאולוגית בחבורת יהודה. התצורה נחשבת לשכבה החשובה בהרי יהודה שכן היא בנויה משכבות חוואר צהבהב האטום למים. ממנה נובעים מעיינות רבים בהרי ירושלים. מבחינים בה היטב מכביש 1 בקטע מתחת לקריית יערים (קריית טלז-סטון).

התצורה נמצאת מעל תצורת בית מאיר. עוביה המשוער כ-16 מטר ולעיתים עשירה במאובנים. הוא יוצרת טרסה של קרקע טרה רוסה ורנדזינה - תלוי במסלע הקרוב. הטרסות האלה מהוות את השטחים הפוריים של הרי יהודה הן בשל שפע המים והן בשל טיבה של האדמה.

מחשופים משכבה זו מצויים באזור נס הרים, מבשרת ירושלים ובמדרונות המערביים של הרי ירושלים, כמו בשמורת המסרק.

## לקריאה נוספת
* ספי בן-יוסף, **[[מדריך ישראל]] - יהודה**, הוצאת כתר ומשרד הביטחון – ההוצאה לאור

## הערות שוליים

מוצא, תצורה
הספר האדום הקטן של התלמידים

**הספר האדום הקטן של התלמידים** (בדנית: **Den Lille Røde Bog For Skoleelever**) הוא מדריך זכויות לתלמידים, שנכתב על ידי שני מורים דנים, יספר הנסן וסרן יאן הנסן והודפס לראשונה בדנמרק בשנת 1969. הספר תורגם לשפות רבות בתחילת שנות השבעים. שם הספר מתייחס לפורמט בו הודפס - ספר כיס בכריכה אדומה, ומהווה פרפרזה על שם ספרו של מאו דזה-דונג - "הספר האדום הקטן".

הספר מעודד צעירים לאמץ גישה ביקורתית כלפי נורמות חברתיות ומנחה אותם כיצד לעשות כן. מתוך 200 העמודים בספר, 20 עוסקים במין ו-30 עוסקים בסמים, כולל אלכוהול וטבק. הספר מתאר לעיתים את המבוגרים כנמרים של נייר ודן בחובותיהם של המורים, במשמעת, באינטליגנציה ובבתי ספר מסוגים שונים.

המהדורה האנגלית נפסלה על ידי הצנזורה בבריטניה ונמכרה במחתרת. בשנת 1979 יצאה המהדורה העברית אותה תרגם וערך יעקב לורך עם בתו רונית לורך-לומברוזו. תרגום הספר ייחודי יחסית בכך שכל מהדורה, כולל זו העברית, עודכנה לפי המצב החוקי והחברתי במדינה בה הוא יצא, כך לדוגמה קיימות גרסאות שונות באנגלית לבריטניה, ארצות הברית ואוסטרליה.

ספר זה היה מהפכני ושנוי במחלוקת, בשל גישתו שהתייחסה אל התלמידים כאל אנשים בוגרים הצריכים להיות מודעים לזכויותיהם ולעמוד עליהן. בכל מקום בו הופץ, ניסו גורמים שמרניים לעצור את הפצתו ולעיתים אף הצליחו בכך, אך מבחינה רשמית בלבד, משום שתמיד המשיך להימכר במחתרת.

## השלכות
חלק מהרעיונות שהובאו בספר מצאו דרכם לחוק זכויות התלמיד שנחקק בישראל בשנת 2000 ולפנקס זכויות התלמיד שהופץ על ידי משרד החינוך.

## לקריאה נוספת
סרן הנסן, יספר הנסן, יעקב לורך ורונית לומברוזו, **הספר האדום הקטן של התלמידים** **- מהדורה ישראלית מורחבת**, ירושלים, יובל, 1979.

## קישורים חיצוניים
* סריקה של הגרסה העברית של הספר בארכיון האינטרנט
* מאמר על הספר באתר milesago.com 
* זכויות התלמיד באתר משרד החינוך

קטגוריה:ספרי 1969
קטגוריה:ספרים דניים
קטגוריה:פילוסופיה של החינוך
קטגוריה:צנזורה
אסכולת הפארנאס

**אסכולת הפארנאס** (בצרפתית: **Parnasse**) הייתה תנועה בשירה הצרפתית שהתקיימה במחצית השנייה של המאה התשע עשרה. שמה נגזר מהר פארנאסוס שעל פי המיתולוגיה היוונית היה מקום משכנן של המוזות. שם זה הופיע לראשונה ב-1866 עם פרסום קובץ השירה "הפארנאסוס בן זמננו" על ידי העורך אלפונס למר בפריז. קבצים נוספים הופיעו ב-1871 וב-1876. שלושה קבצים אלה כללו שירים של כ-100 משוררים ובהם: שארל מארי רנה לקונט דה ליל (שהיה אבי אסכולה זו), תאופיל גוטייה, תאודור דה באנוויל, שארל בודלר, פול ורלן, סטפאן מלארמה, סילי פרידום ופרנסואה קופה.

כבר במחצית הראשונה של המאה התשע עשרה אמר אלפונס דה למרטין - משורר הרומנטיזם הצרפתי: "אני הראשון שהוריד את השירה מן הפרנאסוס..." אולם משוררי אסכולת הפארנאס התנגדו לגישה הרגשנית המוגזמת של הרומנטיזם וצידדו בהתאפקות ובהתנתקות מנושאים אישיים. הם עשו ניסיונות של כתיבה בסגנון נוקשה, בשימוש במילים נדירות ובשלמות הצורה, בחרו לשם כך בנושאים קלאסיים לא רגילים, ועשו שימוש לעיתים קרובות במטפורה של הפיסול כדי להדגיש את נוקשותה של שירתם.

משוררי אסכולת הפארנאס התנגדו להתעסקותה של השירה בנושאים פוליטיים וחברתיים. לדעתם, מטרתה העיקרית של השירה היא היופי. תאוריה זו התבססה על האידיאל של "אמנות לשם אמנות" של התנועה האסתטית שבין מנסחיה היו תאופיל גוטייה ותאודור דה באנוויל.

לאסכולה זו נודעה השפעה בין היתר על המשוררים הצרפתיים ארתור רמבו ופרנסיס ז'ם. למרות היותה צרפתית במקורה, אסכולת הפארנאס לא הייתה מוגבלת לצרפת בלבד, ונודעה לה השפעה גם על משוררים בני אומות אחרות ובהם המשורר האנגלי הנודע אלפרד טניסון.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ספרות צרפתית
עפרוני עב-מקור

**עפרוני עב-מקור** (שם מדעי: *Ramphocoris clotbey*) הוא מין ציפור ממשפחת העפרוניים. שמה ניתן לה בגלל המקור העבה והגדול יחסית לגופה. אורך גופו של העפרוני עב המקור הוא 17-18 ס"מ.

העפרוני עב-המקור נפוץ בעיקר במדבריות סהרה ולעיתים נדירות מאוד חולף גם בישראל. בתחילת המאה ה-20 מצא הזואולוג ישראל אהרוני לראשונה עפרוני עב-מקור במדבריות סוריה והיה לתגלית מרעישה בזמנה בתחום הצפרות באירופה.

את קינו בונה העפרוני עב-המקור על הקרקע. המקור העבה כנראה משמש להבאת אבנים לבניית סוללת הגנה לקן מתנאי מזג האוויר הקשים והרוחות החזקות במדבריות. לאחר בניית הסוללה העפרוני עב-מקור מביא כמה זרדים לריפוד הקן והנקבה מטילה בו ארבע ביצים בגוון אדום-ורוד. הוא דוגר במדבריות צפון מערב אפריקה, מלוב ועד למאוריטניה, ובתפוצה מקוטעת גם במזרח התיכון - בחצי האי ערב, בירדן ובדרום ישראל.

בישראל עד לסוף שנות ה-90 העפרוני עב המקור היה מזדמן נדיר ביותר, עם תצפיות ספורות של פרטים בודדים או קבוצות קטנות, לרוב במעוף. בשנת 1999 נמצא דוגר לראשונה בהרי אילת, בעקבות גשמי חורף יוצאי דופן באזור זה שגרמו להתפתחות כתמי צמחייה עשירים. מאז דוגר לא קבוע, ונצפה כמעט בכל שנה באופן קבוע בנגב הדרומי, בהרי אילת ובערבה. בעקבות גשמים עזים בינואר 2010 בערבה ובנגב הדרומי, התרחש אירוע דגירה המוני ויוצא דופן, וכנראה שאלפי זוגות דגרו בדרום ישראל. בעקבות כך, בשנה שלאחר מכן נצפו ריכוזים של מאות פרטים יחד במספר אתרים בנגב הדרומי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

ממוזער|240px|עפרוני עב-מקור בוגר שצולם בערב הסעודית
[ממוזער|[ביצה|ביצי עפרוני עב-מקור, אוסף מוזיאון טולוז]]

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי שארל לוסיאן בונפרטה
קטגוריה:עפרוניים
קטגוריה:ארץ ישראל: עפרוניים
קטגוריה:עופות יחידים בסוגם
קטגוריה:ערב הסעודית: עופות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1850
סלומון לאנגלבן

**סלומון לאנגלבן** (בגרמנית: **Salomon Langleben**; 1862 – 8 בפברואר 1939) היה שחמטאי יהודי-פולני.

## ביוגרפיה

לאנגלבן נולד בוורשה. חי שנים רבות בארצות הברית. בשנת 1894 ניצח בתחרות בופלו, בסוף המאה ה-19 חזר לפולין.
בשנת 1900 ניצח בתחרות ורשה, לפני אלכסנדר פלמברג. בשנת 1908 הגיע למקום הרביעי בתחרות ורשה (ניצח: שמעון אלאפין). בשנת 1909 הגיע שני, אחרי עקיבא רובינשטיין בתחרות ורשה. בשנת 1910 הגיע שלישי בתחרות ורשה (ניצח: אלכסנדר פלמברג), חלק מקום 4-5 בתחרות סנקט פטרסבורג בשנת 1911 (ניצח: סטפן לויצקי), הגיע רביעי בתחרות ורשה 1911/12 (ניצח: עקיבא רובינשטיין), חלק מקום 4-5 בתחרות לודז' 1912 (ניצח: יפים בוגוליובוב), חלק מקום 8-10 בתחרות וילנה 1912 (ניצח: קארל הרומאדקה, חלק מקום 4-5 בתחרות סנקט פטרסבורג 1913 (ניצח: אלכסנדר אבנסון) ובתחרות ורשה 1917 סיים במקום השני.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחמטאים יהודים פולנים
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1862
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1939
קוראל רואן באסקט

210px|שמאל|ממוזער|ההיכל הביתי, '''אונדרי ושרס'''
ממוזער|הקבוצה לפני משחק (2007)
**קוראל רואן באסקט** (בצרפתית: **Chorale Roanne Basket**) היא קבוצת כדורסל צרפתית מקומונת רואן, המתמודדת ב-Pro B.

## היסטוריה
המועדון נוסד בשנת 1937, בשם **מועדון הכדורסל רואן**. בשנותיו הראשונות, המועדון התחרה מול קבוצות מחוץ לצרפת, משום שבצרפת לא הייתה ליגה מסודרת. ב-1945 שונה שם המועדון ל**סיאוריאל רואן** על שמו של ראש העיר לשעבר, קלוד סיאוריאל. ב-1961, המועדון התחרה לראשונה במסגרת ליגה מקצועית. תוך מספר שנים המועדון הידרדר לליגות הנמוכות ורק בתחילת שנות ה-70 עלה בחזרה לליגה הראשונה. 

משנות האלפיים המועדון נחשב לאחד ממועדוני הכדורסל החזקים בצרפת. המועדון זכה פעמיים באליפות צרפת, ופעם אחת הגיע לגמר הגביע הצרפתי. כמו כן, התחיל המועדון להשתתף במסגרות אירופיות, כמו מפעל היורוליג.

הקבוצה מארחת ב**[[היכל אנדרה ושרס]]** (Halle André Vacheresse), שעבר הרחבה ביוני 2010, ומכיל כעת 5,000 מקומות.

## תארים והישגים
***[[ליגת העל הצרפתית בכדורסל|הליגה הצרפתית]]**:
**אליפות (2): 1959, 2007
**מקום שני: 1973, 1979, 1988, 1989, 2003, 2008
***[[הגביע הצרפתי בכדורסל|הגביע הצרפתי]]**:
**גמר: 1964
***הסופרקאפ הצרפתי**:
**זכייה (1): 2007
***[[יורוליג]]**:
**שלב הבתים: 2008
***[[יורוצ'לנג']]**:
**חצי גמר: 2010
**רבע גמר: 2003, 2006, 2012

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קבוצות כדורסל צרפתיות
קטגוריה:אוברן-רון-אלפ: ספורט
קטגוריה:1937 בצרפת
קטגוריה:הוקמו ב-1937
דגל המלכה אליזבת השנייה

**דגלה האישי של המלכה אליזבת השנייה** (באנגלית: **Personal Flag of Queen Elizabeth II**) הוא דגל ששימש את המלכה אליזבת השנייה בתפקידה כראש חבר העמים, ונעשה בו שימוש במדינות חבר העמים הבריטי שאינן ממלכות חבר העמים הבריטי.

## תיאור
במרכז הדגל מצויה האות "E" בצבע זהב שמעליה כתר מוזהב וסביבה זר של שושנים על רקע כחול. הכתר מסמל את מעמדה של המלכה ואת סמכותה, והשושנים את מדינות חבר העמים הבריטי.

## היסטוריה
הדגל עוצב בדצמבר 1960, לבקשת המלכה אליזבת השנייה ונעשה בו שימוש לראשונה בשנת 1961 לרגל ביקורה של המלכה בהודו. אליזבת השנייה ביקשה שיעוצב דגל המסמל אותה כראש חבר העמים, תפקיד נפרד מהיותה מלכה. במהלך השנים נעשה שימוש בדגל במקום הנס המלכותי בעת שהמלכה מבקרת במדינות חבר העמים, וכן כאשר היא ביקרה בבית מארלבורו שבלונדון.

## השימוש במוטיב בניסים המלכותיים של מדינות חבר העמים
דגל זה מהווה חלק מהנס המלכותי של אוסטרליה, קנדה וניו זילנד. וכן שימש כבסיס לניסים המלכותיים של ברבדוס, מלטה, טרינידד וטובגו, מאוריציוס, וסיירה לאון.

## קישורים חיצוניים

*  דגלי משפחת המלוכה הבריטית באתר דגלי העולם 
* דגל המלכה אליזבת השנייה באתר משפחת המלוכה הבריטית 

*
קטגוריה:מלכות אליזבת השנייה
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: דגלים
קטגוריה:המלוכה הבריטית
קטגוריה:חבר העמים הבריטי
פרח לניצול

[250px|ממוזער|חיילות חיל-האוויר בפגישה עם ניצולת שואה בפרויקט "פרח לניצול", [אפריל 2011]]
[250px|ממוזער|[נשיא מדינת ישראל|נשיא המדינה ראובן ריבלין, מעניק תעודת הוקרה לניצול השואה איציק יעקובי במסגרת המיזם "פרח לניצול". מימין הקחנ"ר אופיר לויוס, אפריל 2021]]
[250px|ממוזער|הרמטכ“ל [בני גנץ בפרויקט ”פרח לניצול“, במסגרתו נפגש עם ניצולת השואה אסתר פרידמן והעניק לה תעודת הערכה בשם חיילי צה“ל ומפקדיו. אמו של גנץ, מלכה ז"ל, הצילה את חייה של פרידמן בברגן בלזן, אפריל 2013]]
**פרח לניצול** הוא מיזם בו מבקרים חיילי צה"ל את ניצולי השואה בערים השונות בארץ. 

זהו פרויקט הוקרה לניצולי השואה בישראל המאורגן במשותף על ידי חיל החינוך והנוער בצה"ל, הקרן לרווחה לנפגעי השואה בישראל ובית לוחמי הגטאות. מטרתו היא לתת תשומת לב ואוזן קשבת לכל ניצולי השואה בישראל.

הפרויקט החל להתקיים לראשונה בשנת 1995, ובתחילתו לקחו בו חלק חיילים מחיל החינוך בלבד, ולאחר מכן החלו לקחת בו חלק חיילים מחיל האוויר הישראלי, חיל הים הישראלי, פיקוד הדרום ויחידות אחרות.

במסגרת הפרויקט פוקדים חיילי צה"ל בתי ניצולים ומקשיבים לסיפוריהם אודות מה שעבר עליהם בשואה ולבסוף החיילים מעניקים לניצולים תעודת הוקרה על תרומתם למדינה. 

הביקורים מתואמים מראש עם הניצולים בשתי רמות: ראשית, "הקרן לרווחת נפגעי השואה בישראל" מוודאת את רצון הניצולים בביקור שכזה, ולאחר מכן החיילים יוצרים קשר טלפוני עם הניצולים לתאום הגעתם אליהם.

בשנת 2019 הוענקה תעודת הוקרה לניצול השואה אברהם גרינזייד, לוחם הצבא האדום על ידי הרמטכ"ל רב-אלוף אביב כוכבי.

## ראו גם
פרויקט נוסף של צה"ל בנושא השואה הוא "עדים במדים".

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:זיכרון השואה בישראל
קטגוריה:ניצולי השואה
קטגוריה:זיכרון השואה
קטגוריה:יזמות
קטגוריה:ישראל: חברה
קברות המורדים מעל נחל חבר

ממוזער|קבר מורדי בר כוכבא
**קברות המורדים מעל נחל חבר** הם קבר אחים של שרידי עצמות שיוחסו ללוחמים ובני משפחותיהם מימי מרד בר כוכבא. ב-11 במאי 1982 העצמות נקברו בטקס צבאי מלא בנוכחות ראש הממשלה מנחם בגין. מקום הקבורה - מעל נחל חבר, שבין מורדותיו נמצאות מערת האימה ומערת האגרות, בהן נאספו השלדים. בסמוך לו נמצאים שרידי אחד משני מחנות הצבא הרומיים.

ב-2007 גילו מטיילים שהמצבה הושחתה. היא שופצה בינואר 2008 על ידי מתנדבים, לאחר שהושחתה בפעם השנייה מתנדבים שיפצו מחדש את המצבה והקימו לוח מתכת להנצחת הנופלים בדצמבר 2012.

ממוזער|הנוף מהקבר 

## הממצאים במערות נחל חבר
הממצאים הקדומים ביותר במערות נחל חבר שייכים לתקופה הכלקוליתית. ביניהם נמצא שלד אחד. גיל הממצאים נאמד בכ-3,500 לפנה"ס (לפי תיארוך פחמן-14). רוב הממצאים במערות שייכים לתקופת מרד בר כוכבא, מהמאה השנייה לספירה. כך למשל, נמצאו כלי חרס, חפצי בית, שרידי מזון ומטבעות מתקופת המרד. במערות התגלו קטעי פפירוסים, קטעי קלף ואוסטרקונים. הממצאים הכתובים כללו תעודות משפטיות, קטעים שנכתבו בתקופת המרד עצמו ומגילות מקראיות. כן התגלו תעודות נבטיות, קדומות יותר, מהמאה הראשונה לפנה"ס. המצבור כולו היה מכוסה בשכבת פיח, כתוצאה מהבערה באש.

במערות נאספו 40 שלדים, של גברים, נשים, ילדים ותינוקות. חלקם הונחו בפנים המערות וההנחה היא שמתו בזמן המצור. נמצאה קבורה של איש מבוגר, כאשר הפנים לכיוון ירושלים כמקובל בקבורה יהודית. על הממצאים במערת האגרות כתב יגאל ידין:
:"יש לשער שפליטי מרד בר כוכבא תכננו בריחה מן המערה בזמן ששמו עליה הרומאים מצור, ולכן הטמינו את חפציהם. לפחות חלק מיושבי המערה לא הצליחו להימלט, שכן באחד הכוכים שבאולם הפנימי (אולם ג') נתגלו שלדים של 17 אנשים (שלושה גברים, שמונה נשים ושישה ילדים). רוב הגולגולות נמצאו מונחות בסלים, והשלדים נמצאו עטופים במחצלאות ובסלים. כמה שלדים נמצאו עטופים בבגדים ובשטיחים."

בשנת 2000 עוד היו שרידי אדם במערת האגרות כפי שמתברר מקטעי וידאו שצולמו במהלך החפירות שערך במקום פרופ' ריצ'רד פרוינד.
ממוזער|הכיתוב על הקבר 

## לקריאה נוספת
* יוחנן אהרוני, "מערות נחל חבר", בתוך **[[מדבר יהודה וים המלח]]**, בעריכת צבי אילן, הוצאת החברה להגנת הטבע, 1973.

## קישורים חיצוניים
* - בכתבה זו מובאת ביקורת על קיום טקס הקבורה

## הערות שוליים

קטגוריה:מדבר יהודה
קטגוריה:ארץ ישראל: קברים ובתי קברות
קטגוריה:בר כוכבא
אריה הכף

250px|שמאל|ממוזער|ציור משנת 1927 של אריה הכף
**אריה הכף** (שם מדעי: *Panthera leo melanochaitus*) היה תת-מין של טורף מהמין אריה שהוגדר כמין שנכחד.

## תיאור
אריות הכף הוא תת-המין השני בגודלו ובמשקלו שהתקיים מבין תת-המינים של האריות, קטן רק מהתת-מינים הפרהיסטוריים כמו אריה מאובן או אריה אמריקני שנחשב כיום למין עצמאי. זכר בוגר יכול היה לשקול עד 230 ק"ג ולהגיע לאורך של עד 3 מטר. אריה זה נבדל משאר תת-המינים במראהו הגדול וברעמתו השחורה. גם קצוות האוזניים היו שחורות.

אריות הכף העדיפו לצוד פרסתנים גדולים הכוללים אנטילופות כגנו שחור, אנטילופת סוס כחולה, דאמאליסק הצבי, דלגן ועוד, אבל גם זברות, ג'ירפות ותאו אפריקני. הם אף טרפו חמורים ובקר של המתיישבים האירופאים. 

## אזור מחיה
אריות הכף חי בדרום אפריקה, באזור פרובינציית כף התקווה הטובה, היה נפוץ במיוחד באזור קייפטאון אך אזור מחייתם המדויק איננו ברור. אריה הכף האחרון שנראה וניצוד באופן וודאי בפרובינציה מת בשנת 1858. אריה הכף לא היה האריה היחידי שחי באזור זה.

## טקסונומיה
גם האריה ברבארי וגם אריה הכף נכחדו באפריקה בשל צייד בידי האדם. בנוסף לכך, מצבו של אריה הכף דומה למצבו של האריה הברבארי גם בשל דיווחים שהתפרסמו בשנת 2000 על סיכוי להימצאותם של אריות מתת-מין זה שנמצאו בשביה בגן חיות ברוסיה והובאו לדרום אפריקה לחוות רבייה. כמו כן הושבו לאחרונה שישה פרטים של אריה מתת המין הברבארי לשמורת טבע פרטית ליד קייפטאון לשם רביית פרטים בעלי תכונות הדומות לאריה הכף ולאחר מכן צפוי שחרורם לטבע. פרויקטים כאלו נעשו ונעשים כיום למינים נוספים של בעלי חיים שנכחדו בידי האדם כגון הקואגה ושור הבר.

ישנו בלבול בזיהוי אריה הכף לבין אריות אחרים עם רעמה גדולה ושחורה החיים בשבי. האריות שחיים כיום בשבי אינם טהורי גזע מפני שלא נעשה מאמץ למניעת רבייה של אריות מתת-מינים שונים של אריות החיים באפריקה. בשל כך, נוצרו אריות שהם תערובת של מספר תת-מינים מה שהוביל למוטציות שונות כמו רעמת פרווה שחורה וארוכה.

## הכחדה
אריות הכף נכחדו תוך זמן קצר לאחר ההתיישבות האירופאית, ולכן לא סביר שהרס אזור המחיה היה גורם משמעותי. המתיישבים ההולנדים והאנגלים, צדו וטבחו בם לשם ספורט עד להכחדתם. כמו כן, הקדמה הרחיקה את עדרי חיות הבר ששימשו את מקור מזונם העיקרי.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אריה
קטגוריה:יונקים שהוכחדו בידי האדם 
קטגוריה:אפריקה: יונקים שנכחדו
קטגוריה:בעלי חיים שנכחדו מאז 1500
בושאייף

שמאל|ממוזער|250px|פנים בית הכנסת בושאייףבית הכנסת **בושאייף** נמצא במושב זיתן, ומשמש כבית כנסת חשוב ליוצאי לוב. בית הכנסת הוא העתק מדויק של בית הכנסת בזליתן שבלוב והוקם לפי מודל ששוחזר והועבר להנהלת המושב. בית הכנסת בושאייף נבנה ע״י הקבלן עמוס דואן בשנות ה-60. בית הכנסת קרוי על שמה של בושאייף, שלפי מסורת יהדות לוב, הייתה צדיקה בימי בית שני בעלת יכולות ריפוי מיסטיות ובתו של רבי ישמעאל כהן גדול. בשנים האחרונות בית הכנסת שופץ והוחלפו ההיכל והתיבה.

## היסטוריה
סיפור שעובר מדור לדור במסורת הלובית, מספר על רבי ישמעאל כהן גדול שגורש מבית המקדש לאחר חורבן בית שני והגיע לאפריקה. לרבי ישמעאל היו שלוש בנות צדיקות, אחת בשם גריבה (על שמה בית הכנסת אלגריבה באי ג'רבה שבתוניסיה), השנייה אום שוויכה (על שמה בית כנסת בטריפולי) והשלישית הייתה בושאייף שעל שמה בית הכנסת בזליתן ועל שם העתקו בישראל שבזיתן. האגדה מספרת שלבושאייף לא היו ילדים ובאחת מתפילותיה הובטח לה שהיא תזכה להזכר על ידי העדה כולה.

לפי החוקר עופר רגב, בית הכנסת נקרא על שם הזוג בושאייף שהיו עשירים מופלגים ונדבנים. כשמת האדון בושאייף מצאה אלמנתו כי ברשותו הייתה כברת קרקע שרכש מערביי זליתן. היא הקימה במקום בית כנסת מפואר לזכרו שהיה למקום עלייה לרגל ליהודים ולמי שאינם יהודים. ב-1870 נשרף בית הכנסת והסולטן הטורקי נתן הוראה להקים אותו מחדש על חשבון האוכלוסייה המוסלמית בזליתן. 

בחול המועד סוכות תשכ"ז, אוקטובר 1966, הונחה אבן פינה לבית הכנסת. בית הכנסת נבנה כהעתק בית הכנסת בזליתן.

## הילולת יוצאי לוב
פעמיים בשנה: בסוכות ובל"ג בעומר, נערכת הילולה דתית של יוצאי לוב בבית הכנסת בושאייף, ובה במה עם תזמורת נגני העדה הלובית אליה מגיעים ח"כים, שרים, רבנים ואישי ציבור, דוכני מזון של העדה הלובית, חדר הדלקת נרות ושמן. מנהג ההילולה התחיל כבר בבית הכנסת בושאייף בזליתן שבלוב ומתקיים עד היום בבניין שהוקם בישראל.

## בתרבות
בקרב יהודי-לוב נפוץ השיר "אל-עאדה יא טראבלסיה" (המנהג, הטריפוליטאים), בו קורא המשורר שלומה וולד וואסי לבני העדה "זורו בושאייף" - בקרו בבושאייף.

## גלריה

pbushaeff.jpg|בית הכנסת "בושאייף" בלוב
PikiWiki Israel 4671 bushayef synagogue.jpg|פנים בית הכנסת. העתק מדויק של המבנה בו היו מתפללים יהודי לוב בעיר זליתן בגולה


## לקריאה נוספת
*חנה מקובר: חכמי לוב, ישיבת הוד יוסף. ירושלים, תשנ"ב, עמודים, 157-165.
*עופר רגב: **להתאהב בארץ ישראל**, הוצאת כנרת זמורה - ביתן, 2005

## קישורים חיצוניים

* 
* אלי אלון, הילולת הצדקת בושאייף בבית הכנסת במושב זיתן שבקרבת לוד, באתר TheMarker Cafe, 7 באוקטובר 2012
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ארץ ישראל: בתי כנסת
קטגוריה:בתי כנסת ספרדיים
קטגוריה:לוב: בתי כנסת
קטגוריה:זיתן
יוליאנוס העני

**יוליאנוס העני**, או יוליאנוס איש מסדר ההוספיטלרים, הוא קדוש בכנסייה הקתולית. מומחים להגיוגרפיה רואים בסיפורו אגדה בלבד. הוא נחשב לפטרונם של הנגרים, העובדים בענף ההארחה והנודדים בדרכים. ליוליאנוס שני ימי חג, ה-9 בינואר וה-12 בפברואר.

קיימות גרסאות שונות לאגדה על קורות חייו. חלק מן האגדות טוענות כי הוא נולד בלה מאן (שבצרפת), ככל הנראה מתוך בלבול עם הקדוש יוליאנוס מלה מאן. המיתוס ההולנדי-בלגי טוען כי יוליאנוס נולד בשנת 7 לערך באַת (בחלוקה המדינית הנוכחית בבלגיה - בשני ימי חגו מתקיימות חגיגות בעלות נופך לאומי-בלגי בעיר) וגרסה שלישית טוענת בכלל כי הוא נולד בנאפולי שבאיטליה. גם בנוגע לאכסניה לעולי רגל שהקים, קיימת מחלוקת אם היא הייתה ממוקמת לחופי הנחל גרדו בפרובאנס או שבאי המצוי בנהר המוביל למצ'רטה.

בתקופת המנדט הבריטי נסלל בירושלים רחוב שנקרא על שמו "דרך יוליאן" (Julian's Way) (הרחוב לא נקרא על שם יוליאנוס הכופר כפי שסוברים רבים בטעות). באותה עת אף פעל ברחוב מלון בשם זה.

## קישורים חיצוניים

* The Life of Saint Julian Hospitaller, translated by Tony Devaney Morinelli, doctoral thesis, Bryn Mawr College. La Vie de saint Julien

קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-1
הנס המלכותי של מאוריציוס

**הנס המלכותי של מאוריציוס** (באנגלית: **Royal Standard of Mauritius**) או **הדגל האישי של מלכת מאוריציוס** (באנגלית: **Queen's Personal Mauritian Flag**) היה הדגל האישי של אליזבת השנייה, מלכת מאוריציוס בין השנים 1968–1992.

בדגל זה נעשה שימוש בעת ביקור המלכה במאוריציוס וכן בעת מילוי תפקידה כראש המדינה.

למושל הכללי של מאוריציוס אשר מילא את תפקידה בהיעדרה היה דגל אחר.

הדגל זהה לשלט האצולה שבמרכז סמל מאוריציוס בתוספת הדגל האישי של המלכה אליזבת השנייה המופיע בעיגול במרכז הנס המלכותי.

## ראו גם
* סמל מאוריציוס
* דגל מאוריציוס

## קישורים חיצוניים
* הנס המלכותי של מאוריציוס באתר דגלי העולם 

מאוריציוס
קטגוריה:ממלכות חבר העמים הבריטי לשעבר
סמל מאוריציוס

**סמל מאוריציוס** קבוע בחוקי מאוריציוס משנת 1990. את הסמל עיצב ב-1906 מושל יוהנסבורג, יוהאן ואן דר פוף.

## תיאור הסמל
במרכז הסמל מופיע שלט אצולה שמצדדיו שני תומכים.
שלט האצולה מחולק לארבע. ברביע השמאלי העליון מתוארת ספינת מפרש מוזהבת על רקע כחול, ברביע הימני העליון מופיעים שלושה דקלים (שנים בחלקו העליון של הרביע, ואחד בחלקו התחתון), ברביע הימני התחתון מופיע כוכב לבן על רקע כחול, ממנו נמשכת כלפי מטה קרן אור וברביע השמאלי התחתון מופיע מפתח אדום על רקע זהוב.

שני תומכי הסמל הם ציפור דודו (משמאל) ואייל סמבר (מימין) כאשר בין התומכים לשלט האצולה ניצבים שני קני סוכר.

מתחת שלט האצולה מופיע המוטו של המדינה: "Stella Clavisque Maris Indici" (בלטינית: הכוכב והמפתח של האוקיינוס ההודי).

## ראו גם

* דגל מאוריציוס
* הנס המלכותי של מאוריציוס
* המנון מאוריציוס

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מאוריציוס: סמלים לאומיים
מאוריציוס
מאוריציוס
קטגוריה:איילים בתרבות
קטגוריה:יוניים בתרבות
קתדרלת ישו המושיע

[שמאל|ממוזער|250px|תמונה מפיצוץ המבנה ב-[1931]]
[ממוזער|250px|שמאל|[בריכת מוסקבה]]

**קתדרלת ישו המושיע** (ברוסית: **Хра́м Христа́ Спаси́теля**) היא קתדרלה של הכנסייה האורתודוקסית הרוסית,  הכנסייה הנוצרית האורתודוקסית הגדולה ביותר ברוסיה והשלישית בגובהה בעולם (103 מטר). הכנסייה שוכנת על גדות נהר מוסקבה, בבירה הרוסית מוסקבה, במרחק הליכה מהקרמלין.

## היסטוריה
### בניית הכנסייה
ב-25 בדצמבר 1812, עם שוך מלחמת רוסיה-צרפת, הכריז הצאר אלכסנדר הראשון, כי בכוונתו להקים קתדרלה "שתציין את הכרת תודתנו להשגחה העליונה שהצילה את רוסיה מהחורבן שאיים עליה" ולאובדן שחווה העם הרוסי.

העבודות על הקתדרלה החלו מספר שנים לאחר מכן. ב-1817 אימץ אלכסנדר את תוכניתו של האדריכל אלכסנדר ויטרברג למבנה. התוכנית, בסגנון נאו-קלאסי, כללה מוטיבים רבים מארגון הבונים החופשיים. המיקום שנבחר למבנה היה "גבעת הדרורים" במוסקבה.

ב-1825 עלה לשלטון אחיו של אלכסנדר, ניקולאי הראשון. בעיני ניקולאי, שהיה פטריוט ואדוק מאוד באמונתו, לא מצאה חן תוכניתו הנאו-קלאסית של ויטרברג שאישר אחיו. הוא הזמין מהארכיטקט קונסטנטין טון עיצוב חדש, בהשראת כנסיית איה סופיה באיסטנבול. התוכנית החדשה של טון, שהייתה בסגנון נאו-ביזנטי, אושרה ב-1832. מיקום המבנה הועתק לאתר הנמצא בקרבת הקרמלין לפי החלטת ניקולאי ב-1837. העבודות על המבנה החלו בשנת 1839.

העבודות נמשכו שנים רבות, ולבסוף נערך טקס הקדשה לכנסייה ב-26 במאי 1883, ביום הכתרתו של הצאר אלכסנדר השלישי. שנה קודם לכן, נערכה השמעת הבכורה של יצירתו הפטריוטית של צ'ייקובסקי, הפתיחה 1812, בכנסייה.

### הרס ושחזור
בעקבות מהפכת אוקטובר החל ברוסיה שלטון קומוניסטי אנטי-דתי מוצהר. עם מותו של לנין הוחלט כי במקום הקתדרלה יוקם ארמון הסובייטים לתפארת הסוציאליזם. התוכנית כללה הקמת פסל עצום ממדים של לנין המנופף בזרועו. הקתדרלה פוצצה עד היסוד בעזרת מקלות דינמיט ב-5 בדצמבר 1931, בהוראת לזר קגנוביץ', שר בממשלת סטלין. במשך שנה פונו הריסות הכנסייה מן האתר. הפרויקט הוקפא בסופו של דבר עקב חוסר תקציב ובעיות ביציבות בקרקע. בשנת 1958 הוקמה במקום בריכת מוסקבה שהייתה בריכת שחייה הגדולה בעולם באותה עת. 

ב-1990, לאחר נפילת השלטון הקומוניסטי ברוסיה, קיבלה הכנסייה הנוצרית אורתודוקסית אישור לבנות מחדש את הכנסייה, וב-1991 הונחה אבן הפינה באתר. ב-1992 יוסדה קרן למטרת הבנייה מחדש של הכנסייה, שאליה הגיעו תרומות מכל רחבי רוסיה. על פרויקט השחזור הופקד זוראב צרטלי. טקס ההקדשה של הכנסייה נערך ב-19 באוגוסט 2000, יום ההשתנות של ישו לפי המסורת האורתודוקסית.

## ראו גם
* בריכת מוסקבה
* ארמון הסובייטים
* הקתדרלה הקתולית של מוסקבה
* קתדרלת המלאך מיכאל
* הקתדרלה הראשית של הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית
* קתדרלת קאזאן

## קישורים חיצוניים
 
* 

ימין|ממוזער|250px

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
ישו המושיע
ישו המושיע
קטגוריה:מלחמת רוסיה–צרפת (1812) בתרבות
ז'ואן קפדבילה

**ז'ואן קפדבילה מנדס** (בקטלאנית: **Joan Capdevila Méndez**; נולד ב-3 בפברואר 1978) הוא כדורגלן עבר ספרדי-קטלוני ששיחק בעמדת המגן השמאלי. קפדבילה שיחק 7 שנים במדי דפורטיבו לה קורוניה ו-4 שנים במדי ויאריאל, ולזכותו 60 הופעות במדי נבחרת ספרד.
## קריירה
קפדבילה, יליד טרגה, החל לשחק במחלקת הנוער של אספניול. את משחקו הראשון בקבוצה הבוגרת של המועדון הקטאלוני ערך בעונת 1998-1999, בתיקו 2-2 בחוץ מול קבוצת אתלטיק בילבאו. בעונה שלאחר מכן הצטרף לאתלטיקו מדריד. אחרי ירידת הליגה של אתלטיקו מדריד, חתם קפדבילה במועדון הגליסיאני דפורטיבו לה קורוניה בקיץ שנת 2000. בלה קורוניה הוא תיפקד כמגן שמאלי, תחילה כמחליף לאנריקה רומרו, ומאוחר יותר כשחקן הרכב ראשון. בעונת 2007-2008, הוא עבר לויאריאל ושיחק בכל משחקי הליגה למעט 2, למען המועדון שסיים את העונה במקום השני.

ב-21 ביולי 2011 חתם קאפדבילה בבנפיקה ליסבון לשנתיים, אך ביולי 2012 חתם באספניול. ביולי 2014 חתם בקבוצת נורת' איסט יונייטד מליגת העל ההודית.

ב-21 בינואר 2015 חתם בלירסה הבלגית. לאחר שהחמיץ חצי שנה עקב פציעה בברך, חתם קפדבילה ב-1 ביוני 2016 בסנטה קולומה מליגת העל האנדורית.

ב-5 ביולי 2017 הודיע על פרישה מכדורגל.

קפדבילה שיחק לראשונה בנבחרת ב-16 באוקטובר 2002 (תיקו 0-0 עם פרגוואי), והוא כבש את השער הראשון שלו בנבחרת ספרד בטורניר המוקדמות ליורו 2008, נגד שוודיה ב-17 בנובמבר 2007, במשחק שהסתיים בתוצאה 3-0 לספרד. קפדבילה היה שותף לזכיית נבחרתו ביורו 2008 ובמונדיאל 2010.

## תארים
;דפורטיבו לה קורוניה
* גביע המלך הספרדי - 
* הסופרקאפ הספרדי - 2000, 2002

;נבחרת ספרד
* זכייה ביורו - 2008
* מקום 3 בגביע הקונפדרציות - 2009
* זכייה במונדיאל - 2010

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:כדורגלנים קטלאנים
קטגוריה:מגני כדורגל ספרדים
קטגוריה:מגני כדורגל קטלאנים
קטגוריה:כדורגלני אספניול
קטגוריה:כדורגלני אתלטיקו מדריד
קטגוריה:כדורגלני דפורטיבו לה קורוניה
קטגוריה:כדורגלני ויאריאל
קטגוריה:כדורגלני בנפיקה ליסבון
קטגוריה:כדורגלני נורת'איסט יונייטד
קטגוריה:כדורגלני לירסה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ספרד
קטגוריה:ספורטאים זרים בפורטוגל
קטגוריה:ספורטאים ספרדים בהודו
קטגוריה:ספורטאים ספרדים בבלגיה
קטגוריה:ספורטאים זרים באנדורה
קטגוריה:כדורגלני יורו 2004
קטגוריה:כדורגלני יורו 2008
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2009
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2010
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1978
הנס המלכותי של אוסטרליה

**הנס המלכותי של אוסטרליה** (באנגלית: **Royal Standard of Australia**), המכונה גם **דגלו של מלך אוסטרליה** (**King's Flag for Australia**), הוא הדגל האישי אשר שימש את מלכת אוסטרליה, אליזבת השנייה, בעת ביקוריה במדינה ובעת מילוי תפקידה כראש המדינה של אוסטרליה, משנת 1962 ועד מותה ב-2022, וכונה אז **הדגל האישי של מלכת אוסטרליה** (**Queen's Personal Australian Flag**). לאחר הכתרתו אימץ גם צ'ארלס השלישי את הנס המלכותי כדגלו האישי בעת ביקוריו באוסטרליה, עם שינויים בעיצובו (ראו להלן), והשתמש בו לראשונה בעת ביקורו במדינה באוקטובר 2024.

המושל הכללי של אוסטרליה, הממלא את תפקיד המלך בהיעדרו מהמדינה, משתמש בדגל משלו.

## תיאור הדגל
הדגל מכיל את סמל אוסטרליה שבמרכזו כוכב חבר העמים (כוכב בצבע זהב בן שבעה קצוות המסמל את המדינות והטריטוריות של אוסטרליה - שש מדינות, וקצה נוסף לטריטוריות). במרכז הכוכב, במעגל כחול, הופיע עד 2022 הדגל האישי של המלכה אליזבת השנייה (הכולל את האות E המוזהבת שמעליה כתר מוזהב וסביבם זר של שושנים), שאינו מופיע בעיצוב הנוכחי.

ששת חלקי הסמל מייצגים את שש מדינות אוסטרליה:

* השישית הראשונה העליונה משמאל (הסמוך לניצב הדגל) מסמל את דרום ויילס החדשה ומכיל את צלב ג'ורג' הקדוש שעליו, במרכז השישית מופיע אריה מוזהב, ועל כל אחת מזרועות הצלב מופיע כוכב מוזהב.
* השישית האמצעית העליונה מסמלת את ויקטוריה ובה כתר וחמישה כוכבים לבנים על רקע כחול.
* השישית הימנית העליונה מסמלת את קווינסלנד ומכילה צלב מלטה כחול שבמרכזו כתר, על רקע לבן.
* השישית השמאלית התחתונה מסמלת את דרום אוסטרליה וכוללת ציפור שחורה על רקע מוזהב.
* השישית האמצעית התחתונה מסמלת את אוסטרליה המערבית ובה ברבור שחור על רקע זהוב.
* השישית הימנית התחתונה מסמלת את טסמניה ובה אריה אדום על רקע לבן.

## יחסי הסמל
[ממוזער|שמאל|250px|הנס המלכותי בתקופת שלטונה של [אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת|אליזבת השנייה]]
הדגל יכול להיות מוצג בשני יחסים: 1:2 ו- 22:31. יחס 1:2 הוא היחס המקובל בדגלי צי. יחס 22:31 יוצר סימטריה בדגל, כאשר גבול הדגל הוא בעובי שתי יחידות, וכל אחד מששת הסמלים מוצג כריבוע של 9×9 יחידות.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אוסטרליה: דגלים
קטגוריה:המלוכה האוסטרלית
אוסטרליה
אוסטרליה, הנס המלכותי
מצר קוק

ממוזער|שמאל|250px|המעבורת החוצה את מצר קוק במהלך שיט במארלברו סאונדס
**מצר קוּק** (באנגלית: **Cook Strait**) הוא מצר ים המפריד בין מארלברו סאונדס באי הדרומי לבין ולינגטון באי הצפוני של ניו זילנד, ובין ים טסמן לאוקיינוס השקט. בחלקו הצר ביותר, בין כף טרפיטי (Cape Terawhiti) שבאי הצפוני ל-Perano Head שבאי Arapawa. רוחבו של המצר הוא כ-22 קילומטרים ועומקו הממוצע הוא 128 מטרים.

בין וולינגטון באי הצפוני לפיקטון באי הדרומי פועל שירות מעבורות קבוע החוצה את המצר מספר פעמים ביום, המעבורות מאפשרות מעבר נוסעים, כלי רכב וסחורות בין שני האיים.

המצר נקרא על שם מגלה הארצות ג'יימס קוק שהיה הארופאי הראשון שחצה אותו, בראשית שנת 1770. שמו המאורי של המצר הוא **ראוקווה** (Raukawa), שמשמעותו היא ככל הנראה "עלים מרים".

בשנים 1888-1912 ג'ק הנווטן עזר לספינות לעבור את המצר וזכה להגנת המלך.

## קישורים חיצוניים

* 
*מי באמת גילה את ניו זילנד? אלפי שו, בי.בי.סי 

## הערות שוליים

קוק
קוק
פרגננולון

**פרגננולון** (**Pregnenolone**) הוא הורמון סטרואידי המשמש כחומר המוצא לכל ההורמונים הסטרואידים בגוף האדם: פרוגסטרון, הורמונים מינרלקורטיקואידים (כמו אלדוסטרון), גלוקוקורטיקואידים (כמו קורטיזול) ועוד.

פרגננולון נוצר מכולסטרול. פרגננולון אינו בשימוש במדינת ישראל.
כיום נמכר בארצות הברית כתוסף מזון (בדומה ל-DHEA).

## שימושים
רוב המחקרים על ההורמון פרגננולון בוצעו בשנים 1940–1950. כיום חוזרת ההתעניינות בהורמון וישנם מחקרים חדשים.
במחקר שבוצע בשנת 1995 התוצאות הראו קשר בין חוסר בפרגננולון לבין פגיעה ביכולת הלמידה והזיכרון.

במחקר אחר שבוצע על עכברים, נמצא שעכברים שהוזרק להם פרגננולון ביצעו משימות קוגניטיביות בהצלחה רבה הרבה יותר מעכברים שלא הוזרק להם.
כמו כן בוצע מחקר הקושר את נתינת ההורמון פרגננולון ועוד הורמונים סטרואידיים לעלייה במסת העצם.

בנוסף לזיכרון, רמות נמוכות פרגננולון בדם הן גם גורם אפשרי לדיכאון. במחקר שביצע ה-NIH נמצא שבאנשים הסובלים מדיכאון נמצאות רמות נמוכות באופן משמעותי של פרגננולון בדם.

## ראו גם
* טיפול הורמונלי
* DHEA
* קורטיזול

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים




קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:הורמונים
קטגוריה:המערכת האנדוקרינית
קטגוריה:תוספי תזונה
ולנסיה (כדורסל)

ממוזער|הקבוצה בזמן משחק (2009)
**מועדון הכדורסל ולנסיה** (בספרדית: **Valencia Basket Club**) היא קבוצת כדורסל ספרדי מהעיר ולנסיה, המתמודדת בליגת העל הספרדית וביורוליג.

## היסטוריה
המועדון נוסד בשנת 1986 מאיחוד של שני מועדונים מהליגה השנייה, "חימנסטיקה" ו"בי.סי ולנסיה". המועדון המאוחד נקרא פאמסה ולנסיה. בסיום עונת 1987/88, העפילה הקבוצה לליגה הבכירה, ובנוסף לכך הפכה לאחת הקבוצות הבכירות בספרד.

בעונת 1997/98 זכתה הקבוצה בגביע הספרדי לאחר ניצחון בגמר מול קבוצת חובנטוד בדאלונה 75-89.

בעונות 1998/99, 2001/02 הגיעה הקבוצה עד לגמר גביע ספורטה, אך הפסידה לקבוצות בנטון טרוויזו ומונטפסקי סיינה האיטלקיות בהתאמה. 

בעונת  הגיע המועדון לגמר אליפות ספרד, שבה הפסיד לברצלונה. באותה עונה זכתה הקבוצה בתואר האירופאי הראשון שלה - גביע יול"ב. בגמר, הביסה את המועדון הסלובני נובו מסטו בסיכום שני מפגשים.

בעונת  הגיעה הקבוצה עד לרבע גמר אליפות ספרד וגביע יול"ב. בעונת 2009/2010 גברה הקבוצה בגמר היורוקאפ על אלבה ברלין 44-67 והניפה שנית את הגביע.

בעונת 2010/2011 השתתפה ולנסיה ביורוליג, והודחה בשלב ההצלבה על ידי ריאל מדריד. בעונת 2011/12, הגיעה הקבוצה עד לגמר היורוקאפ, אך הפסידה לקבוצת חימקי מוסקבה 68-77. בעונת 2013/14 זכתה ולנסיה ביורוקאפ לאחר ניצחון 80-67 במשחק הראשון, ו85-73 במשחק השני. בעונת 2015/2016 סיימה במקום השלישי. 

בעונת 2016/1017 זכתה באליפות הראשונה בתולדותיה לאחר ניצחון 3–1 על ריאל מדריד בסדרת הגמר.

בעונת 2018/2019 זכתה הקבוצה ביורוקאפ בפעם הרביעית והעפילה ליורוליג.

אולם הבית של המועדון הוא **[[פואנטה דה סן לואיס]]** אשר מכיל 8,500 מקומות ישיבה.

## תארים והישגים
***[[ליגת העל הספרדית בכדורסל|הליגה הספרדית]]:**
**אליפות: 2017
**מקום שני: 2003, 1996
***[[גביע המלך הספרדי בכדורסל|הגביע הספרדי]]:**
**זכייה (1): 1998
**גמר: 2000, 2006, 2013, 2017
***[[יורוקאפ|גביע יול"ב/יורוקאפ]]:**
**זכייה (4): 2003, 2010, 2014, 2019
**גמר: 2012, 2017
**חצי גמר: 2005
***[[גביע ספורטה]]**:
**גמר: 1999, 2002
**חצי גמר: 2001
***[[הסופרקופה הספרדי בכדורסל|הסופר קאפ הספרדי]]**
**זכייה (1): 2017

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:קבוצות כדורסל ספרדיות
אולימפיאדת לייק פלאסיד (1932)

**[[אולימפיאדת החורף]] ה-3** נערכה מ-4 בפברואר עד 15 בפברואר 1932 בעיר לייק פלאסיד שבמדינת ניו יורק, בארצות הברית.

באולימפיאדה זו השתתפו ספורטאים מ-17 מדינות.

## מדליות

## ראו גם
* יהודים באולימפיאדת לייק פלאסיד

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* משחקים אולימפיים בלייק פלאסים

1932
קטגוריה:1932 בספורט
קטגוריה:מדינת ניו יורק: ספורט
קטגוריה:1932 בארצות הברית
לייק פלאסיד
קטגוריה:אולימפיאדת לייק פלאסיד (1932)
הנריק הרינייבסקי

[שמאל|ממוזער|250px|"[כרתליס דדה" ("אם גאורגיה"), תיאור בצורת צלמית של האישה הגאורגית על ידי הנריק הרינייבסקי]]
**הנריק הרינייבסקי** (בגאורגית: **ჰენრიხ ჰრინევსკი**, הֶנריך הרינֶבסקי; ברוסית: **Генрих Викторович Гриневский**; 22 בנובמבר 1869 – 4 במרץ 1938) היה צייר פולני-גאורגי, גרפיקאי, מאייר הידוע גם כאיש-אקדמיה בתחום האדריכלות הגאורגית המסורתית ומחנך. נעצר והוצא להורג במהלך הטיהורים הגדולים של סטלין, ורוב יצירותיו המקוריות הושמדו.

## ביוגרפיה

הרינייבסקי נולד כבן לפטריוט פולני גולה במערב גאורגיה, בעיר כותאיסי, שהייתה באותם ימים חלק מהאימפריה הרוסית (פלך כותאיסי של מלכות המשנה של הקווקז). בין השנים 1895–1898 הוא למד אדריכלות בפירנצה וקארלסרוהה. בשנת 1898 הוא התיישב בטביליסי שם צייר ולימד. בתקופת העצמאות הקצרה של הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה, בין השנים 1918–1921, הוא ניהל את בית הספר לאומנויות של טביליסי, ועזר להפיכתה לאקדמיה הגאורגית לאומנויות יפות. בשנת 1922 הוא מונה לפרופסור במוסד, ולאחר מכן בשנת 1927 הוא מונה לתפקיד סגן רקטור האקדמיה.

באותם ימים היה הרינייבסקי מעורב בכל פרויקט תרבותי גדול; הוא היה חלק ממקימי מוזיאון ההיסטוריה של טביליסי והיה חבר בוועדה מיוחדת שפעלה להגן על המורשת התרבותית הגאורגית. הוא לימד פולקלור ואדריכלות כנסייתית והפיק אלבום של אקוורלים בשם "אדריכלות עתיקה של גאורגיה", וניתוח כולל של הלבוש המסורתי הגאורגי וספר לימוד על נקודות המבט החד־ממדיות ותאוריות של הצללים.

איוריו של הרינייבסקי הופיעו בקביעות בעיתונות הגאורגית ובמהדורות של סופרים גאורגים מובילים, במיוחד איליה צ'בצ'בדזה. הוא גם יצר את הקיר עם ציורי הדמויות הדתיות שבכנסיית כשוותי. הוא היה מעורב בפרויקט משותף של הקמת מבנה בנק האצולה הגאורגי (כיום משמש המבנה את ספריית הפרלמנט הלאומית של גאורגיה). הוא התנגד לתוכנית הרפורמות האידאולוגיות באקדמיה לאומנויות שקידמו השלטונות הסובייטים. בשנת 1937, בתקופת הטיהורים הגדולים, הוא נעצר והוצא להורג בירייה. הסטודיו של נהרס בידי אנשי הנ.ק.ו.ד., וחלק גדול מעבודתו אבד ללא תקנה.

## מקורות
* הנרייקה ג'סטינסקה (2001), "אמנים פולנים בגאורגיה, תערוכת קטלוג טביליסי",  (או ), אנגלית, פולנית וגאורגית
* ההיסטוריה של ספריית הפרלמנט הלאומית של גאורגיה, באתר הספרייה, בגאורגית

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ציירים גאורגים
קטגוריה:ציירים פולנים
קטגוריה:קורבנות הטיהורים הגדולים
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1869
קטגוריה:נפטרים ב-1938
דגל המושל הכללי של אוסטרליה

**דגל המושל הכללי של אוסטרליה** (באנגלית: **Flag of the Governor-General of Australia**) הוא הדגל המסמל את המושל הכללי של אוסטרליה ומונף באתרים בהם מבקר המושל הכללי, במגוריו הרשמיים ועל מכוניתו.

## היסטוריה
בגרסה הראשונה של הדגל בה נעשה שימוש בין השנים 1902–1909 היה היוניון ג'ק שבמרכזו כוכב בן שישה קצוות, שעליו כתר וסביבו מעגל מוזהב וראשי תירס.

בשנת 1909, נוסף קצה נוסף לכוכב חבר העמים ודגל המושל הכללי שונה בהתאם.

ב-16 ביולי 1936 אומץ הדגל הנוכחי של המושל הכללי.

## תיאור הדגל
יחס הדגל הוא 1:2 ובו הסמל המלכותי הבריטי - אריה אדום שלראשו כתר מוזהב, העומד על כתר אדוארד הקדוש, ומתחתיו המילים "חבר העמים של אוסטרליה" ("COMMONWEALTH OF AUSTRALIA") באותיות כחולות קהות על רקע של קלף מוזהב.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אוסטרליה: דגלים
אוסטרליה
ראפ רוק

**ראפ רוק** (באנגלית: ** Rap Rock**) הוא ז'אנר מוזיקלי של מוזיקת הרוק המשלב בין רוק ובין היפ הופ.

הז'אנר לעיתים מבולבל עם ראפ מטאל, ז'אנר דומה אשר מאופיין יותר בצלילי הבי מטאל בהשוואה לראפ רוק הטיפוסי. הראפ מטאל, בין היתר, השפיע מאוחר יותר גם על ז'אנר הנו-מטאל.

הסגנון התפתח באמצע שנות ה-80, עם להקות כמו Run-D.M.C., Beastie Boys ו-Lone Rager.

בישראל ענף הראפ רוק לא רחב במיוחד, אך בתחילת שנות התשעים נוצר הז'אנר כשהשפן הנכון הוציאו את השיר "ראפ עברי", ונייג'ל האדמו"ר הוציא באלבומו את השיר "אני לא מפסיק", גם חיים צינוביץ' הוציא באלבומו בשנת 1994 שירים שמתקשרים בז'אנר זה כמו "לך עם הכעס" ו"תן לו בראש". שב"ק ס' היו בתחילת דרכם להקת ראפ רוק. כיום הלהקות העיקריות שמנגנות בסוג זה הן קאיזן וסינרגיה.

באפריל 2016 שחרר פלד את הסינגל "בא בבום" מתוך האלבום "הכל עליי", ובאפריל 2022 שחרר את אלבום הלייב שלו "בא בלייב", שמכיל שירים שלו מכמה אלבומים שונים בגרסת ראפ רוק, מכיוון שבהופעותיו פלד נוהג לשלב רוק עם ראפ.

## קישורים חיצוניים
* ראפ רוק באתר All Music Guide

קטגוריה:היפ הופ
קטגוריה:סגנונות רוק
חינוך בממלכה המאוחדת

ב**[[הממלכה המאוחדת|ממלכה המאוחדת]]** קיימות ארבע מערכות חינוך נפרדות:
* מערכת החינוך באנגליה
* מערכת החינוך בוויילס
* מערכת החינוך בסקוטלנד
* מערכת החינוך בצפון אירלנד

ארבע מערכות החינוך דומות אחת לשנייה אבל קיימים הבדלים במבנה ובתכנים, הנקבעים על ידי פקידות מקומית בכל אחד מחלקי הממלכה המאוחדת ומושפעים גם מן העובדה שמערכת החינוך מופרטת בחלקה. באופן כללי, מתמקדות מערכות החינוך של אנגליה, צפון אירלנד וויילס בהקניית התמחות בנושאים מסוימים; בעוד שמערכת החינוך הסקוטית מעדיפה הקניית ידע כללי. סקוטלנד הייתה למדינה הראשונה בעולם שהכניסה לתוכנית הלימודים שיעורי חובה על הקהילה הגאה.

קיימת בבריטניה חובת חינוך ילדים, אך לא קיימת חובת התייצבות בבתי ספר, וקיים – אם כי לא מאוד נפוץ – חינוך ביתי וחינוך מרחוק. באנגליה, ויילס וצפון אירלנד, מתחילים ילדים ללמוד בגיל חמש; בסקוטלנד בין גיל ארבע וחצי לגיל חמש וחצי; ובכל ארבעת האזורים חלה חובת החינוך על קטינים עד גיל 16.

חינוך על-יסודי קיים מגיל 11. קיימים בתי ספר תיכוניים ציבוריים מקיפים (Comprehensive School); בתי ספר תיכוניים עיוניים ציבוריים (Grammar School); ואפשרות לחינוך עצמאי (Independent School) ופרטי (הקרוי בבריטניה דווקא Public School).

סיום בית הספר התיכון הוא בגיל 17 בסקוטלנד ובגיל 18 בשאר חלקי הממלכה המאוחדת. האוניברסיטאות בממלכה המאוחדת הן ברובן ציבוריות, למעט אוניברסיטת בקינגהאם, שבה לא קיימת השתתפות ציבורית וממשלתית בעלות שכר הלימוד.

## חינוך יהודי
מסקר שפורסם בינואר 2008, עלה כי 60% מיהדות הממלכה המאוחדת מעדיפה להקנות לילדיה חינוך יהודי, בבתי ספר פרטיים-עצמאיים או בבתי ספר המשתייכים לעמותות. בממלכה המאוחדת 93 בתי ספר יהודיים, מרביתם באנגליה; מהם 48 מקנים חינוך יסודי, 24 הם בתי ספר תיכון והשאר משלבים חינוך ייסודי ותיכוני.

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
ארדביל

**ארדביל** (בפרסית: **اردبیل**, באזרית: **Ərdəbil**, ) היא עיר בצפון-מערב איראן ובירת מחוז הקרוי על שמה. העיר מרוחקת כ-25 ק"מ מהגבול עם אזרבייג'ן, כ-70 ק"מ מחוף הים הכספי וכ-176 ק"מ צפונית-מזרחית לתבריז. על פי מפקד האוכלוסין האחרון של איראן שנערך בשנת 2016, התגוררו בארדביל 529,374 בני אדם, רובם אזרים.

במקום נערך בשנת 730 קרב ארדביל, שבו ניצחו הכוזרים את הצבא הערבי-מוסלמי.

מתחם הקבר והמרכז הסופי של שייח' סאפי א-דין בעיר הוכרזו בשנת 2010 כאתר מורשת עולמית.

## אקלים

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:איראן: ערים
קטגוריה:פרובינציות איראן: ערי בירה
מסה (אריזונה)

**מסה** (מספרדית: **Mesa**, "שולחן") היא עיר במחוז מריקופה שבמדינת אריזונה – ארצות הברית. העיר היא השלישית בגודלה במדינה, והיא נחשבת לפרבר של פיניקס. פיניקס, מסה ופרבריהן יוצרות יחד אזור מטרופוליטני ענק, שמבחינת שטחו הוא מדורג כ-28 בעולם.

מסה ממוקמת על רמה שטוחה, שגובהה הממוצע הוא 378 מטר מעל פני הים. עובדה גאוגרפית זו היא שנתנה לעיר את שמה, שכן "Mesa" בספרדית פירושה "הר שולחן". שטחה של העיר על פי מדידות רשמיות הוא 324.2 קמ"ר, מתוכם 0.6 קמ"ר הם מים והשאר יבשה.

אוכלוסייתה של מסה נאמדה בשנת 2006 בכ-460,000 נפש. בכך היא מקדימה ערים אמריקניות ידועות יותר, כקליבלנד, מיאמי וסנט לואיס. על פי עתודות הקרקע שלה, עשויה אוכלוסיית העיר לגדול עד כדי 630,000 נפש.

למרות מספר התושבים הגדול, מתפקדת מסה בעיקר כעיר שינה. שכונותיה אינן עשויות מקשה אחת. חלקן בתהליך של שקיעה וניוון, וחלקן בתנופת בינוי ופיתוח מתקדמים.

## היסטוריה
הידיעות הקדומות ביותר על פעילות אנושית באזור, מתוארכות בערך לשנת 1 לפנה"ס. על פי המשוער, חיו באזור באותה עת בני השבטים האינדיאניים הוהוקם ופימה, שהפכו את המדבר הצחיח למקום חי וצומח, בעזרת תעלות השקיה נרחבות שחפרו. התנחלויות אלו נמשכו כמעט ללא שינוי עד הכיבוש הספרדי, במהלכו ולאחריו הגיעו לאזור חיילים ומיסיונרים נוצריים.

במאה התשע עשרה החלו להתיישב באזור קהילות מורמוניות ונוצריות אחרות. קהילות אלו, שמנהיגן היה דניאל ובסטר ג'ונס, ייסדו בשנת 1877 את ההתיישבות להי (Lehi), בשנת 1878 התפלגו חלק מבני הקהילה מקבוצתו של ג'ונס וייסדו בסמוך את העיר מסה. במשך הזמן הגיעו תושבים נוספים מאזורים אחרים והעיר הלכה והתפתחה.

עד היום מהווים המורמונים כעשרה אחוזים מתושבי מסה.

## חינוך
במסה קיימת רשת חינוכית ציבורית, המשרתת את רוב האוכלוסייה. בעיר נמצא גם קולג' קהילתי, הגדול במחוז מריקופה, ולומדים בו מעל 22,000 סטודנטים. הפוליטכניון של אוניברסיטת המדינה של אריזונה ממוקם אף הוא בעיר, ולומדים בו כ-6,000 סטודנטים לימודי הנדסה ומדעים מדויקים.

## אקלים

## ערים תאומות
מסה כרתה ברית ערים תאומות עם חמש ערים אחרות בעולם:
* 
* 
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 

* 

קטגוריה:אריזונה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1878
שלדת אופניים

[שמאל|ממוזער|250px|שלדת אופני כביש העשויה מברזל, מבית החרושת של [גרג למונד בציריך בעיצוב קלאסי לאופני כביש]]
שמאל|ממוזער|250px|אופניים ששלדתם עשויה במבוק
ממוזער|שמאל|250px|חלקי השלדה
**שלדת [[אופניים]]** היא מסגרת שעליה מורכבים כלל המכלולים המשמשים לרכיבת אופניים. אליה יחוברו גלגלים, גלגלי שיניים ושרשרת, מערכות הילוכים ומעצורים, בולמי זעזועים ועוד.

## עיצוב וחומרים
שלדות אופניים מיוצרות מחומרים רבים: באופן מסורתי, רובם של החומרים הם מתכות, אך בשנים האחרונות נוספו פולימרים חדשניים רבים. בעבר, אופניים היו עשוייום מברזל והאופניים הראשונים היו מעץ.
כיום, מרבית האופניים בעולם עשויים מכרום או אלומיניום. ככל שהתקדם שוק האופניים נוצרה דרישה לחומרים עמידים יותר וקלים יותר והיצרנים החלו לייצר שלדות מוונדיום, מטיטניום ומסקנדיום. למשך מספר שנים יוצרו אף שלדות ממגנזיום, אך כיום רוב המגנזיום נדרש לתעשיית הרכב וכמעט ואין שלדות מגנזיום. עם התקדמות המדע ופיתוח פולימרים, החלו ליצור את שלדות הקרבון (סיבי פחמן) הראשונות. שלדות אלה, העשויות מפולימר המבוסס על פחמן, הן קלות משקל וחזקות, ומבוקשות בשל כך. חיסרון של הקרבון הוא מבנה הסיבים - במקרה שישנה פגיעה באופניים הסיבים עלולים להיפרם וכל הצינור עלול לקרוס. לעיתים לא ניתן לתקן פגמים בקרבון. בשלדות המתכת, חשיבות גבוהה ניתנת לנושא הריתוך: במרבית המפעלים המודרניים נעשה הריתוך על ידי מכונה, אך קיימים עדיין מספר יצרנים אשר מקפידים על ריתוך ידני.

הדיוק בייצור שלדות הוא מהותי: שלדה שלא תוכננה ובוצעה כראוי, לא יהיה ניתן לחבר אליה את המכלולים הרבים.
סכומי כסף גדולים מושקעים במציאת חומרים מתאימים לשלדות. שלדה לאופניים עשויה להגיע עד לסכום של כ 40,000 שקלים.

## מבנה
המבנה הקלאסי של שלדת אופניים הוא מעוין המורכב משני משולשים. מבנה זה לא השתנה במאה השנים האחרונות והוא עדיין שולט בתחום אופני הכביש.
השלדה צריכה לספק רמה מסוימת של ספיגת זעזועים מחד וקשיחות (על מנת להפוך כוח למהירות) מאידך. ככל שנגביר את ספיגת הזעזועים כך תיפגע הקשיחות והמהירות תרד. לכן, באופני כביש, השלדה היא קשיחה מאוד ואין כמעט בליעת זעזועים. באופני הרים המצב הפוך: יש בלימת זעזועים ואף מוסיפים בולמים ייעודיים לשלדה. לכן, קיימים עשרות עיצובים המנסים להגיע למצב שבו אין איבוד כוח על חשבון ספיגת הזעזועים. בכל מקרה, מנסים היצרנים להפוך את האופניים לקלים יותר, בדרך כלל על ידי יצירת שלדה קלה יותר.

בתחתית השלדה מופיע לרוב מספר השלדה, ערך המורכב מאותיות ומספרים ומזהה בלעדית את זוג האופניים ליצרן נתון, ערך זה נועד בין השאר למלחמה בגנבות האופניים. בישראל מחוז תל אביב במשטרת ישראל משתמש במספר זה.

## יצרנים
שלדות אופניים פשוטות מאוד מיוצרות בדרך כלל במזרח הרחוק מסגסוגת פלדה הנקראת כרומולי המכילה כרום. יצרנית גדולה נוספת של שלדות אופניים היא ארצות הברית בה מיוצרות בעיקר שלדות לאופני הרים. באופן מסורתי, אופני כביש מיוצרים באירופה ומספר רוכבי עבר גדולים נותנים את שמם לבתי מלאכה ליצור שלדות עילית כדוגמת אדי מרקס וגרג למונד.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:חלקי אופניים
מולי שחור

**מוֹלִי שחור** או **מוֹלִי חַד-רֹאשׁ** (שם מדעי: *Poecilia sphenops*) הוא דג ממשפחת הגמבוזיים. קל לזהותו על פי צבעו השחור ומראהו הקטיפתי.
## מאפיינים
אורך גופו יכול להגיע ל-70 מ"מ. צבעו שחור קטיפתי. הזכר קטן מן הנקבה. לזכרים יש סנפיר גב גדול יותר משל הנקבה. זהו דג כלאיים, זאת אומרת נולד מזוג של שני סוגי משריצים . ישנה וריאציה של מין זה שנקרא "מולי בלון" גופו קצר יותר, גבוה יותר ועגלגל ונראה כבלון, ומכאן שמו.

המולי השחור נחשב כדג צמחוני ומרבה לאכול אצות. דגים אלו חיים בטמפרטורה של 24°C וחברותיים עם כל המינים.

כיום הם מיובאים לחנויות בכל רחבי העולם. מגדלי הדגים נמשכים אליו בשל הטיפול הקל בו, רבייתו הקלה וצבעו השחור היפה.

## גלריה

Black Molly 2.jpg|מולי נקבה וזכר
Molinezje black molly.JPG|אקווריום המלא במולים שחורים
Black Molly 3 Male.jpg|זכר מולי. העיגול מקיף את הגונופודיום, איבר ההזדווגות של הזכר.


## קישורים חיצוניים

* מולי שחור, באתר fishy
## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אשיל ולנסיין
קטגוריה:גמבוזיים
קטגוריה:דגי נוי
קטגוריה:מקסיקו: דגים
קטגוריה:דגים אאוריהלינים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1846
הוגו דה לאנטינס

**הוגו דה לאנטינס** (בפלמית: Hugo de Lantins, פעל בשנים 1420–1430), היה מלחין פרנקו-פלמי בשלהי ימי הביניים ובראשית תקופת הרנסאנס. הוא היה פעיל באיטליה, בייחוד בוונציה, וכתב הן מוזיקת קודש והן מוזיקה חילונית; אפשר שהיה קרוב משפחה של ארנולד דה לאנטינס, עוד מלחין שהיה פעיל באותה תקופה באותה אזור.

## חייו
לא הרבה ידוע על חייו, פרט שהיה כנראה בוונציה בשנות ה-20' של המאה ה-15, כיוון שכתב מוזיקה טקסית לדוכס פרנצ'סקו פוסקארי והמוזיקה שלו גם הופיעה בכמה קבצים מאותה עיר. מסתבר, שכתב מוזיקה לכלולות קליאופה מלאטסטה ותיאודור פאלאיולוגוס, נסיך ספרטה, בשנת 1421, הואיל ופרטים סביבתיים מדויקים מופיעים בטקסט למוזיקה. כמעט ודאי, שהיה מוכר לדופאי, כיוון ששני המלחינים כתבו מוזיקה בכמה מקרים לאותם אירועים עצמם ודופאי הזכיר אותו בטקסט לאחת היצירות שחיבר במהלך שהייתו ברימיני עם משפחת מלאטסטה (1420-1424).

המוזיקה של הוגו מתקדמת מזו של ארנולד ועושה שימוש באימיטאציה, שתהיה לתחבולה המוזיקלית השכיחה למשך מאה השנים הבאות ומעלה; לאמיתו של דבר, אימיטאציה שכיחה במוזיקה של הוגו דה לאנטינס יותר מבזו של כל מלחין אחר מראשית המאה ה-15. רוב יצירותיו כתובות לשלושה קולות, אם כי מדי פעם הוסיף קול רביעי.

כמה חלקי מיסות שרדו, אבל אף לא מיסה אחת שלמה; כמו כן שרדו חמישה מוטטים, אחד מהם איזריתמי. במחלקת המוזיקה החילונית כתב הרבה רונדו, כולם בצרפתית, כמו גם אי-אילו באלאטה באיטלקית (ככל הנראה לכלולות המלכותיות של משפחת מלאטסטה).

## מראי מקום וקריאה נוספת

* ____ and J. Michael Allsen. "Lantins, de: (5) Hugo de Lantins", *Grove Dictionary of Music and Musicians|Grove Music Online*, ed. L. Macy (accessed January 6 2005), grovemusic.com (subscription access).
* Gustave Reese, *Music in the Renaissance*. New York, W.W. Norton & Co., 1954. 

* --- ו-ג'. מייקל אולסן. "הוגו דה לאנטינס", "מילון גרוב המקוון למוזיקה ולמוזיקאים", עורך ל. מייסי. 
* גוסטב ריז, "מוזיקה ברנסאנס", ניו יורק, נורטון ושות', 1954.

## ראו גם
* האסכולה הפרנקו-פלמית
* האסכולה הבורגונדית

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מלחינים פרנקו-פלמים
קטגוריה:מלחינים מימי הביניים
קטגוריה:מוזיקה של ימי הביניים
קטגוריה:מלחינים מתקופת הרנסאנס
קטגוריה:מלחינים מהמאה ה-15
קטגוריה:נפטרים ב-1420
איי דחלק

שמאל|ממוזער|250px|מפת הארכיפלג
שמאל|ממוזער|250px|איי דחלק מהחלל
**איי דהלכּ** הם ארכיפלג הנמצא בים סוף, לא הרחק מהעיר מאסאווה, המהווים חלק מאריתריאה. בארכיפלג ישנם שני איים גדולים בנוסף ל-124 איים קטנים יותר. הארכיפלג היה ידוע לרומאים בשם "דגת הפנינה" בגלל הפנינים הרבות המצויות בו. רק ארבעה מהאיים מיושבים, והמאוכלס ביותר הוא דחלק כאביר שהוא גם האי הגדול ביותר. תושבי האי דוברים שפה המיוחדת לאזור הנקראת דחלקית המשתייכת למשפחת השפות שמיות.

## היסטוריה
החוקר האנטינגפורד, מזהה עם דחלק את האיים הנקראים "אליו" ב"פֶריפְּלוּס הים האריתראי" (פריפלוס - קובץ הוראות שיוט), אשר היוו מקור לשריון צבים. לפי ההיסטוריון אדוארד אולנדורף תושבי דחלק היו הראשונים במזרח אפריקה שהתאסלמו ומספר כתובות בכתב כופי מצביעות על כניסה של תרבות ערבית לאזור. במאה ה-7 מדינה אסלאמית הוקמה בארכיפלג, אך נכבשה על ידי תימן, ויותר מאוחר על ידי האימפריה האתיופית. לאחר מכן הייתה תחת שליטתם של ממלכות האימפריה האתיופית האוטונומיות כגון מדיר בהר, ובסופו של דבר נכבשו האיים על ידי האימפריה העות'מאנית ב-1559 והיו תחת שלטונו של הפחה של עיר הנמל סואכין.

בסוף המאה ה-19 האיים נהפכו לחלק מקולונית אריתריאה שהקימו האיטלקים ב-1890. בתקופה זו היו האיים לבתי מאסר של הצבא הקולוניאלי האיטלקי. בעקבות עלייתה של החונטה הצבאית האתיופית ושיתוף הפעולה האתיופי-סובייטי באיים הוקם בסיס צבאי של ברית המועצות. במלחמת העצמאות של אריתריאה נכבשו האיים על ידי ארגון השעביה יחד עם שאר אריתריאה ואתיופיה איבדה את שליטת באיים. בעקבות הכרזת העצמאות של אריתריאה ב-1993 היו האיים לחלק מהמדינה.

בשנת 2012 דווח בארצות הברית כי ישראל מחזיקה בסיס צבאי (מעגן) באיים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אריתריאה: גאוגרפיה
דחלק
דחלק
דחלק
קח את עיניי

**קח את עיניי** (בספרדית: **Te doy mis ojos**) הוא סרט דרמה ספרדי משנת 2003 בבימויה של איסיאר בויאין העוסק באלימות במשפחה. הסרט קיבל שבחים רבים על יכולת הצגת הנושא תוך הימנעות מקלישאות וסטריאוטיפים, וזכה בשבעה פרסי גויה, בין היתר פרס הסרט הטוב ביותר והבמאי הטוב ביותר לשנת 2004.

## עלילה
הסרט מביא את סיפורה של פילאר, אישה מוכה הבורחת עם בנה חואן מביתה ומבעלה אנטוניו בשעת לילה מאוחרת, כשרק נעלי בית לרגליה. פילאר מוצאת מקלט בבית אחותה ומתחילה בחיים חדשים, מתמודדת עם אהבתה למי שהתעלל בה ומתחבטת בשאלה אם לחזור לאנטוניו ולהאמין לו כאשר הוא מבטיח להשתנות.

העובדה שבמאית הסרט איסיאר בויאין הצליחה ליצור דמויות עגולות, מבלי לתאר את אלימותו של אנטוניו באופן חד משמעי ונחרץ מאפשרת לסרט להציג את הרבדים העמוקים הקשורים בנושא אלימותם של גברים כלפי בנות זוגן, ותורמת לתחושת האמינות שהוא יוצר.

## שחקנים
*לאיה מארול - פילאר
*לואיס טוסאר - אנטוניו
*קנדלה פניה - אנה
*רוסה מריה סארדה - אורורה
*קיטי מנבר - רוסה
*סרג’י קלחה - התרפיסט
*אליזבת גלבר - לולה
*ניקולס הרננדז לונה - הילד חואן

## צוות הפקה
*איסיאר בויאין - בימוי
*איסיאר בויאין, אליסיה לונה - תסריט
*אנחל הרננדז זויידו - עריכה
*סנטיאגו גרסיה דה-ליאניז - הפקה
*קרלס גוסי - צילום
*ויקטור מולרו - עיצוב אמנותי
*אלברטו איגלסיאס - מוזיקה

## קישורים חיצוניים

* הסרט באתר בית נועם, למניעת אלימות במשפחה
* פקח את עיני, יוכי שלח
* הפואטיקה של הכאפה, מירנדה לב

קטגוריה:סרטי דרמה ספרדיים
קטגוריה:סרטי 2003
קטגוריה:זוכי פרס גויה: הסרט הטוב
קטגוריה:אלימות במשפחה בקולנוע