סינדיקט מגדלי הטבק העבריים בראש פינה

**סינדיקט מגדלי הטבק העבריים בראש פינה** הייתה אגודה חקלאית שהוקמה בראש פינה ובסביבתה בתקופת המנדט הבריטי בארץ ישראל. האגודה נוסדה בשנת 1923 על ידי איכרי המושבה, במטרה לארגן את גידול הטבק בגליל העליון ושיווקו לתוצרת מקומית ולייצוא.

## רקע
עם כינון המנדט הבריטי בארץ ישראל, חתר השלטון לשיפור מצבה הכלכלי של הארץ ולקידום תחומי החקלאות והתעשייה. אחד הענפים שהבריטים ביקשו לעודד היה גידול הטבק – תחום שבעת שלטון האימפריה העות'מאנית הוגבל באמצעות רגולציה ריכוזית. בשנת 1921 ביטלו הבריטים את האיסור שחל עד אז על גידול טבק, ובתוך זמן קצר החלו חקלאים רבים לעסוק בגידולו. אדמות הגליל התבררו כמתאימות במיוחד לגידול טבק, והאזור חווה גל נרחב של כניסת חקלאים יהודים וערבים לענף.

בשנים הראשונות נחל הענף הצלחה: היבולים היו איכותיים, והביקוש לטבק בארץ ובעולם (ובפרט בפולין) אפשר מחירים נאים. לפי ד"ר משה ורד, בשנת 1922 נאספו כ-355 טונות טבק ברחבי הארץ, מתוכן רק שני טון גודלו בידי חקלאים יהודים. עד לשנת 1924 זינקה הכמות ל-900 טון, שמתוכם שני שלישים גודלו על ידי יהודים.

לצד הצלחת הגידול, התמודדו החקלאים עם אתגרים כלכליים ולוגיסטיים: הצורך בידיים עובדות, תנאי אחסון מיוחדים, קשיי שינוע ושווקים תנודתיים. בעידודו וביוזמתו של אליהו קראוזה מנהל מקווה ישראל החלו המגדלים להתארגן באגודות שיתופיות – סינדיקטים – שנועדו לרכז את המאמץ החקלאי, לשפר את ניהול היבול ולהעצים את כוח המיקוח של החקלאים. בין הארגונים שקמו נמנו "ארגון מגדלי הטבק העבריים בארץ ישראל", "אגודת מגדלי הטבק ביבנאל" ו"סינדיקט מגדלי הטבק של ראש פינה".

## הקמת הסינדיקט והפעילות בגליל
באמצע שנת 1923 הקימו איכרי ראש פינה אגודה הדדית בשם סינדיקט מגדלי הטבק העברים בראש פינה וסביבותיה. בשנת 1921 רק עשרה איכרים גידלו טבק בשטח של 60 דונם שממנו הפיקו כ־3.6 טון יבול. כעבור עשר שנים, ב־,1931 כבר הגיע מספר המגדלים החברים בסינדיקט ל־110 ושטח הגידול השתרע על 2,700 דונם שמהם נקטפו 100 טון טבק. מראשית גידול הטבק במושבה הסתייעו האיכרים בפקידות יק"א בהלוואות למימון רכישת השתילים ובאגרונום עמרם חזנוב להדרכה. הסינדיקט התבסס בעקבות הסכם עם התעשיין היהודי-גרמני שמואל לובלינר, שנחתם בשנת 1924 לרכישת כלל יבול הטבק מהמושבה עבור מפעל לסיגריות בפולין שבו היה שותף. ההסכם כלל רכישת כ-250 טון טבק גולמי במחיר של 25 גרוש מצרי לקילוגרם.

בראש הסינדיקט עמד תחילה מרדכי ברנשטיין, חבר ועד המושבה. בהמשך החליפו בתפקיד אברהם ברזילי, גם הוא ממייסדי ראש פינה. הסינדיקט ניהל את כלל היבול המסחרי של המושבה לרבות אלה של איכרים ממשמר הירדן, יסוד המעלה, מטולה ומושבות נוספות. היבול שימש לתעשייה המקומית ולייצוא, בעיקר לפולין. למרות התחרות הבין-לאומית הקשה בענף, הטבק הגלילי זכה לשבחים, ואף במדליות בין-לאומיות – בהן מדליית זהב ב**תערוכה הקולוניאלית בפריז** בשנת 1932.

## שיתוף פעולה יהודי–ערבי
במהלך שנות פעילותו, רכש הסינדיקט תוצרת גם מאיכרים ערבים בכפרים ג'אעונה ופרעם, ואף העביר להם חלק מהמקדמות שקיבלו חבריו מפיק"א.

עד לפרוץ המרד הערבי הגדול בשנת 1936 עבדו במושבה זה לצד זה פועלים יהודים וערבים מהכפר ג'אעונה. עם תחילת החרם הערבי על ההתיישבות היהודית עזבו הפועלים הערבים את המושבה. החרם נמשך כחצי שנה בלבד, אך גרם לניתוק מוחלט בשיתוף הפעולה. בעקבות זאת נחתם הסכם עם פלוגת בית"ר המקומית, לפיו זכו חברי הפלוגה ב-60% מהיבול תמורת עבודתם בשדות.

## דעיכת הענף
כשם שהייתה עלייתו של ענף הטבק פתאומית ומהירה, כך הייתה גם ירידתו. נתבדו הציפיות לשווקו בחוץ לארץ. מחירו ירד, והאיכרים נתקלו בקשיים הולכים וגוברים במכירת יבוליהם. במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20 נמשכה גוויעתו האיטית עד שהתחסל לחלוטין במהלך מלחמת העולם השנייה. בשנת 1947 פורק הסינדיקט במסגרת הסדר כספי של קק"ל עם "אמיקא בישראל" – נציגת יק"א בארץ.

## הערות שוליים

קטגוריה:טבק
קטגוריה:היישוב: כלכלה
קטגוריה:ראש פינה