open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ספר תולדות ההגנה

שמאל|ממוזער|200px|עטיפת '''ספר תולדות ההגנה'''
**ספר תולדות ההגנה** הוא גוף ידע מקיף שראה אור בשלושה חלקים (ובשמונה כרכים), בהוצאת "מערכות" של צה"ל והוצאות נוספות כגון דבר, בשנות החמישים והשבעים של המאה ה-20. כתבו אותו, על סמך מחקריהם וידיעותיהם, היסטוריונים ישראלים בשנות ה-50 של המאה ה-20. עורכו הראשי היה ההיסטוריון בן-ציון דינור.

## על הספר
ספר תולדות ההגנה מתאר את תולדות כוח המגן העברי בארץ ישראל מתקופת העלייה הראשונה עד מלחמת העצמאות והקמת מדינת ישראל. הוא נכתב סמך על עבודת מחקר מסועפת, ועריכה של קבוצת היסטוריונים ופעילי מחתרות עבריות בארץ ישראל, ובמיוחד חברי השומר, גדוד העבודה, ההגנה והפלמ"ח.

פרקי המבואות ההיסטוריים נחשבים עד היום למקורות חשובים להבנת המצב בארץ ישראל בתקופות הנידונות. עם זאת, נשזרה בספר זיקה אידאולוגית חזקה לתנועת העבודה הסוציאליסטית על גלגוליה השונים; ומתאר לפי הסיפר הציוני מבית מדרשה של מפא"י את הדמויות בעלילה ההיסטורית של היישוב: הערבים, הבריטים, הרוויזיוניסטים, האזרחים והאיכרים.

בהקדמה לכרך הראשון הציג בן-ציון דינור את תפיסתו עולמו כהיסטוריון ציוני מחויב לאמת ההיסטורית; את התפעלותו כבן התקופה וכחוקר תולדותיה, ומאידך גיסא את מקומה כ"מבוא" בלבד לתקופת המדינה החדשה:

מלבד דינור השתתפו בכתיבת הספר גרשון ריבלין, אשר היה מזכיר המערכת, יצחק בן-צבי יעץ וערך, שאול אביגור איש "ההגנה" העיד ויעץ, וכמו כן, חקרו וערכו: אלעזר גלילי, ישראל גלילי, יהודה סלוצקי, חיים הלל בן-ששון, יהודה הרשלג, יצחק מאור, מאיר ורטה וחיה עירוני.

לקראת הכנת הספר נערך איסוף רב של מסמכים ותעודות. חומרים אלו היו הבסיס להקמתו של הארכיון לתולדות ההגנה, השייך לארכיון צה"ל ומערכת הביטחון.

אנשי תנועת החרות, ובראשם מנחם בגין מתחו ביקורת על הספר, בטענה שהוא כולל השמצות של ארגוני אצ"ל ולח"י. כעבור שנים אחדות חזר בגין על ביקורתו, ובעקבות זאת הורה ראש הממשלה, לוי אשכול, להפסיק להוציא לאור את כרכי הספר החדשים בהוצאת "מערכות", ושלושת כרכיו האחרונים יצאו לאור בהוצאת "עם עובד".

נוסח מקוצר של הספר יצא לאור בשם **קיצור תולדות ההגנה**, על ידי יהודה סלוצקי, שאול אביגור, וגרשון ריבלין, בשנת 1976.

## חלקי הספר ופרקיו
הספר מכיל 3 חלקים שראו אור בשמונה כרכים משנת 1954 עד שנת 1972.
אל כל חלק צורפו הערות ומקורות, נספחים ומפתחות.
*חלק א: מהתגוננות להגנה 1878–1920
**ראשונים
**השומר
**במצור
**הגדודים
**ראשיתה של ההגנה
*חלק ב: מהגנה למאבק 1920–1945
**מבחנים ראשונים
**יום קטנות
**מאורעות תרפ"ט
**הפוגה ומתיחות
**מאורעות תרצ"ח-תרצ"ט
**ה"הגנה" במבחן המאורעות
*חלק ג: ממאבק למלחמה
**לקראת מאבק
**הישוב במערכה 1945–1948
**ה"הגנה" בשנות מלחמת-העולם השנייה
**השואה והמרי
**היחידות היהודיות בצבא הבריטי
**המאבק עם הבריטים
**ההעפלה
**ערב מלחמת הקוממיות
**ה"הגנה" במלחמת הקוממיות

## לקריאה נוספת
* יוסף נדבה, היסטוריה בראי עקום, **[[האומה]]** 5 (17), 1966, עמ' 91–104.
* יהודה סלוצקי, האמנם בראי עקום? (למאמרו של י' נדבה), **האומה** 5 (18), ספטמבר 1966, עמ' 272–274.

## קישורים חיצוניים
* ספר תולדות ההגנה, באתר ארגון ההגנה (עם קישורים לספרים הסרוקים באתר הספרייה הלאומית)
**ביקורת**
* 
* , 
* 
*  (ביקורת על ספרו של יגאל עילם, **מה התרחש כאן**, הוצאת עם עובד והמכללה האקדמית ספיר, 2012).

## הערות שוליים

קטגוריה:היסטוריוגרפיה
קטגוריה:ישראל: היסטוריה צבאית
קטגוריה:ההגנה
קטגוריה:ספרי עיון בעברית
קטגוריה:יצחק בן-צבי
קטגוריה:ספרי הוצאת מערכות
הארכיון לתולדות ההגנה

[שמאל|ממוזער|200px|כרזת גיוס ב[היישוב|יישוב לצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה, מאוספי הארכיון לתולדות ההגנה]]
**הארכיון לתולדות ההגנה** הוא ארכיון מסמכים ותעודות על מחתרות עבריות בארץ ישראל, ובמיוחד על ארגון "ההגנה", אשר פעלו ביישוב היהודי בארץ ישראל, מאז תקופת העלייה הראשונה ומשתייך לארכיון צה"ל ומערכת הביטחון. הארכיון שוכן ב"בית אליהו גולומב" בשדרות רוטשילד בתל אביב, באותו בנין נמצא גם מוזיאון ההגנה.

## היסטוריה
הארכיון הוקם תחילה עבור כתיבת "ספר תולדות ההגנה". בהמשך צורפו אליו תעודות ומסמכים רבים, בהם על פי אתר הארכיון: "חלקים נרחבים מארכיון שירות הידיעות (ש"י) של "ההגנה" על מחלקותיו השונות (ערבים, פורשים, קומוניסטים ובריטים); אוסף מסמכים של המוסד לעלייה ב'; מסמכים רבים מארכיון המחלקה לחקירות פליליות (C.I.D) של משטרת המנדט; עדויות של חברי "ההגנה" על פעילותם בארגון; תצלומים של חברי "ההגנה" בפעילויות שונות כגון אימונים, מסדרים, סיורים וטיולים, ומבצעי התיישבות והעפלה; וכן מפות, תרשימים, כרוזים ועלונים.". מנהל הארכיון היה ההיסטוריון נרי אריאלי.

## ראו גם
* מוזיאון ההגנה

## קישורים חיצוניים
* אתר האינטרנט הרשמי של הארכיון לתולדות ההגנה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:תל אביב-יפו: ארכיונים
קטגוריה:ההגנה
ארכיון
חליל אירי

ממוזער|שמאל|צ'ארלס ניקולסון אוחז בחליל אירי, דיוקן משנת 1834
**חליל אירי** (באירית: **fliúít Gaelach**) או "**חליל סקוטי**" הוא כלי ממשפחת כלי הנשיפה מעץ. החליל האירי הוא חליל עץ עם שישה חורים, וניתן לנגן בו קצת יותר משתי אוקטבות. אופן הנגינה בכלי, המבנה והמראה שלו דומים יחסית לחליל צד, אם כי הצליל של החליל האירי נחשב ליותר רך ועדין.

## ראו גם
* חלילית אירית
* טרברסו

## קישורים חיצוניים

* חליל אירי - סקירה, אתר פרש, 23 באוקטובר 2006

*
קטגוריה:כלי נשיפה מעץ
רצח השלושה מגבעת עדה

[ממוזער|[לווייה|לוויות הנרצחים]]
[250px|ממוזער|שמאל|גלעד לשלושת הנרצחים ב[שמורת אלוני יצחק]]
[ממוזער|250px|משפחות הנרצחים בטקס חנוכת אתר ההנצחה לזכרם, [2011]]
**רצח השלושה מגבעת עדה** הוא מעשה רצח של שלושה צעירים, שהתרחש ביוני 1938. שלושה צעירים בני המושבה גבעת עדה נחטפו ולאחר מכן נרצחו על ידי מוסלמים. גופותיהם נמצאו כעבור שנתיים.

## החטיפה והרצח
במחצית השנייה של 1938, הגיע הטרור הערבי לשיא. המושבה גבעת עדה הייתה מבודדת ומוקפת בכפרים ערביים. המקום היה בשליטתו של יוסוף חמדאן מאום אל-פחם, סגנו של יוסוף אבו דורה.

בצהרי 23 ביוני 1938 יצאו מגבעת עדה שלושה צעירים כדי להעמיס עגלת חציר: יצחק קרופיק בן 19, דוד אוורבוך בן 14 ודוד פרנק בן 21. כעבור זמן מה נתגלתה עגלת החציר במרחק קילומטר מהמושבה, במקום שבו נמצאת כיום שמורת אלוני יצחק. הצעירים נעלמו והחיפושים אחריהם החלו, על ידי מתנדבים, גפירים ושוטרים בריטיים, אך החיפושים לא העלו דבר. הועלתה אף שאילתה בנושא זה בבית הנבחרים הבריטי.

## ההתקפה על גבעת עדה

מעודד מ"ניצחונו" תכנן יוסוף חמדאן, התקפה גדולה על גבעת עדה. זו הייתה מושבה מבודדת, לא מוקפת בגדר תיל, מוקפת מצפון וממזרח ביער אלונים שנתן אפשרות להגיע לקרבתה ולא להתגלות. הפועלים הערביים במושבה סיפקו לו ידיעות על סדרי השמירה במושבה. ההתקפה החלה ב-10 ביולי 1938 בשעה 19:15, לפני צאת השומרים והנוטרים לעמדותיהם. בהתקפה השתתפו כ-100 ערבים. הם פתחו בהתקפת הסחה מערבית למושבה וכעבור זמן קצר חדרו למושבה ממזרח. הנוטרים פתחו באש ובזריקת רימונים, אבל הערבים חדרו למושבה פרצו לבית משפחת גולדברג, הרגו את האם ועמדו לקחת את בנותיה כבנות ערובה. המגינים נלחמו בהם ביריות ובזריקת רימונים. הנשים והילדים פונו לבית העם והמגינים תכננו לסגת אליו כעמדה אחרונה. תוך זמן קצר הגיעה תגבורת של אנשי פו"ש והערבים נסוגו. כתוצאה מחילופי האש, נהרגו 11 ערבים. מתושבי גבעת עדה נהרגו האם רבקה גולדברג והמגינים שמעון מרגלית ויצחק קומורניק.

יצחק שדה הגיע למושבה והרגיע את תושביה. הוא הביא למקום 30 אנשי הגנה כתגבורת לשמירה וקבע עמדות במרחק 500 מטר מהמושבה. כעבור מספר ימים הגיעה למקום קבוצת אנשי פו"ש מובחרים שהשתכנו במושבה ויצאו לסיורי לילה. פעולה זו חיזקה את הביטחון במושבה.

## מציאת הנרצחים
רק כעבור שנתיים בעזרת מידע שנקנה בכסף ממודיע מוסלמי, נמצאו הגופות בתוך בור בכפר זלפה וזוהו על ידי קרובי המשפחות. הסתבר שלמרות ההוראות הם יצאו לשדה ללא נשק או אבטחה. שם ארבו להם, חטפו אותם והביאו אותם למטהו של יוסוף אבו דורה. שם הועמדו בפני מין "בית דין צבאי" וכעבור שבועיים הם הוצאו להורג ביריות.

הם הובאו לקבורה בגבעת עדה ב-8 באפריל 1940. 

בינואר 2011 נחנך אתר הנצחה לשלושה במקום חטיפתם, בשמורת אלוני יצחק, בטקס בהשתתפות המשפחות השכולות.

## לקריאה נוספת
* **[[ספר תולדות ההגנה]]**, כרך ב' חלק שני, 1973

## קישורים חיצוניים

* טקס חנוכת גלעד החטופים בגבעת עדה
* 
* 
* 
* מצבות מדברות-ההתקפה על גבעת עדה

קטגוריה:פרשיות רצח בארץ ישראל
קטגוריה:1938 בארץ ישראל
קטגוריה:חללי היישוב במרד הערבי הגדול
קטגוריה:פיגועי טרור בארץ ישראל
קטגוריה:בנימינה
קטגוריה:מעלה עירון
קטגוריה:אישים הקבורים בקבר אחים
אוצר המונחים הפילוסופיים

**אוצר המונחים הפילוסופיים ואנתולוגיה פילוסופית** חובר על ידי יעקב קלצקין בשנות ה-20 של המאה ה-20. הוא לקסיקון מונחים בפילוסופיה היהודית ומהפילוסופיה הערבית בימי הביניים ובראשית העת החדשה, ונספח אנתלוגי חמישים חיבורים של פילוסופים יהודים וקראים וערבים; חלקם שהיו מודפסים, ושבעה בכתבי יד שלפניו.

## חיבורו ומבנהו
המונחים העבריים שהובאו בלקסיקון, נלקחו מהיצירות שנתחברו בעברית או שנתחברו בשפות אחרות, בעיקר ערבית, ותורגמו לעברית על ידי מתרגמים, בדרך כלל, בני זמנם של המחברים. על כן, ה"אוצר" מהווה גם מחקר לשוני של השפה העברית, הן כפי שנעשה בה שימוש בחיבורים פילוסופיים, והן בעבודות התרגום שלהם, בדרך כלל מערבית. 
המונחים סודרו על פי סדר האלפבית. בכל מונח הובאו מילים נרדפות, תרגומי המונח בדרך כלל בגרמנית, וציטטות הכוללות אותו במספר חיבורים.

קלצקין החל את עבודת כתיבת ה"אוצר", לשם שימושו הפרטי כחוקר הספרות העברית לדורותיה, ובמשך הזמן כאשר הצטברו בארכיונו שמות רבים, החליט לבחור ולאסוף את המונחים באופן שיטתי, ולכונן לקסיקון מקיף. לעבודתו נעזר בין השאר באוסף הספרים שהיה בספריה העירונית בערים פרנקפורט וציריך, וכן באוספי "הספרייה הפרוסית" בברלין וספרית בית המדרש לרבנים בניו יורק. 

המהדורה הראשונה של הלקסיקון ראתה אור בארבעה כרכים בהוצאת אשכול בברלין בשנת תרפ"ח 1928; האנתולוגיה שנספחה אל הלקסיקון ראתה אור בשנת תרפ"ו 1926. מהדורה נוספת ראתה אור בשנות ה-30 של המאה ה-20.

בשנים האחרונות פועל באוניברסיטת המבורג המיזם "PESHAT in Context" ליצירה של תזאורוס דיגיטלי מורחב על בסיס הלקסיקון. העורכים מציינים כי קלצקין התמקד במונחים ומשמעויות מתקופת הרמב"ם וקודמיו, השמיט מונחים מסוימים, ולא ציין את מקורם משפות זרות במקרים רבים, ועם זאת זהו כלי חשוב לחוקרים גם היום. אתר המיזם מספק לקוראים סריקה של הלקסיקון במלואו, אך ללא האנתולוגיה.

## האנתולגיה
האנתולוגיה כוללת חלקים מהחיבורים בעברית ובערבית של הוגי דעות, רבנים ומלומדים, שמהם בין השאר נלקחו מונחים ללקסיקון, בהם (על פי סדר הא"ב):
*אברהם כהן דה-הירירה - שער השמים
*אברהם בר חייא הנשיא - הגיון הנפש 
*אבו עלי אבן סינא - אגרת חי בן מקיץ
*אלבטליוסי - העגולות הרעיוניות
*אבוחמד אלגזאלי - בתשובות שאלות, מאזני צדק, כונות הפילוסופים
*אבונאצר אל פרבי - השכל והמושכלות 
*בחיי אבן פקודה - חובות הלבבות
*חסדאי קרשקש - אור ה'
*יהודה אברבנאל - וכוח על האהבה
*לוי בן גרשון - ספר מלחמות ה', ההיקש הישר
*משה בן מימון - מורה נבוכים, מילות ההגיון 
*משה חיים לוצאטו - אור ה', לשון למודים
*נחמן קרוכמל - מורה נבוכי הזמן
*סעדיה גאון - ספר האמונות והדעות
*עובדיה ספורנו - אור עמים
*שלמה אבן גבירול - מקור חיים, ספר תיקון מידות הנפש

ותרגומיהם של מבחר מתרגמים, כגון אברהם הלוי חסדאי, ומשה אבן תיבון שתרגם את ספר ההויה וההפסד של אריסטו.

## קישורים חיצוניים
* על הלקסיקון וגרסה אלקטרונית מלאה (ללא האנתולוגיה)
*  
קטגוריה:פילוסופיה יהודית
קטגוריה:ספרי עזר
קטגוריה:בלשנות
קטגוריה:ספרי עיון בעברית
קטגוריה:ספרי שנות ה-1920
יום ניקיון לאומי

**יום הניקיון הלאומי** מתקיים בישראל אחת לשנה, ביום שלישי האחרון של חודש אדר, ובשנה מעוברת - ביום שלישי האחרון של חודש אדר ב', כך נקבע בסעיף 21ב בחוק שמירת הניקיון שכותרתו "יום ניקיון ארצי".

כבר ב-2004 התחילו לתכנן את החוק
והחוק אושר בשנת 2008, לאחר שנקבע שהוא יתקיים בחודש אדר (בדרך כלל מרץ) ולא בספטמבר כמו בארצות אחרות כדי שהתזמון יתאים לאקלים הישראלי.

גם בעבר הרחוק היה יום ניקיונות, לפי מסכת שקלים א', א', (בחמישה עשר באדר) קורין את המגילה בכרכים, ומתקנים את הדרכים ואת הרחובות ואת מקוות המים; ועושין כל צורכי הרבים, ומציינין על הקברות, ויוצאין אף על הכלאיים.

ביום הניקיון של 2011 נאספו כ-50 טון פסולת מרשות הרבים.

## קישורים חיצוניים
* הצעות לפעילויות ביום הניקיון באתר החברה להגנת הטבע
* פניה של המשרד להגנת הסביבה לקראת יום הניקיון 2012
* לוח אירועים של אירועי ניקיונות
* י CLEAN UP ISRAEL עמותה לקידום ניקיון ברשות הרבים בישראל

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: תרבות
קטגוריה:שמירת הסביבה
קטגוריה:יום שלישי
קטגוריה:ניקיון
עיר הטוקיו דום

שמאל|ממוזער|200px|חלק מהקומפלקס
שמאל|ממוזער|250px|ה'''Thunder Dolphin''' וה'''Big O''', שתי האטרקציות המרכזיות בפארק השעשועים
**עיר הטוקיו דום** (באנגלית: Tokyo Dome City; נודע בעבר כ"Big Egg City") הוא קומפלקס בידור בבונקיו, טוקיו, יפן. בקומפלקס מבקרים כ-30 מיליון איש בשנה, וביום ממוצע כמעט 100,000 איש.
## היסטוריה
הקומפלקס נפתח ב-1955, ועבר מאז שיפורים רבים. הוא מכיל בתוכו את אצטדיון הבייסבול המקורה הגדול בעולם, אשר שמו הקודם של הקומפלקס ניתן לו בזכותו: בשל צורתו הייחודית של האצטדיון, המדמה ביצה, הוא מכונה בחיבה "הביצה הגדולה" או "הביצה הגדולה של טוקיו". לכן נקרא הקומפלקס עד 1 בינואר 2000 כ"עיר הביצה הגדולה".

בקומפלקס מגוון רחב של אפשרויות בילוי. הן כוללות פארק שעשועים בשם "אטרקציות עיר הטוקיו דום", והוא מהמפורסמים ביפן. הוא כולל, בין השאר, שתי אטרקציות עולמיות בתחום פארקי השעשועים: רכבת ההרים Thunder Dolphin, רכבת ההרים המעגלית ה-6 הכי גבוהה בעולם, והBig O, הגלגל הענק הראשון בעולם שהיה נטול חיבור מרכזי, ובמשך מספר שנים גם גלגל הענק הגדול בעולם (קוטרו 60 מטר). שתי האטרקציות משתלבות זו בזה, כאשר הThunder Dolphin, הנוסעת במהירות של 130 קילומטר בשעה, עוברת דרך הגלגל הענק.

מלבד פארק השעשועים, בעיר הטוקיו דום ישנו גם מרכז לייף סטייל מושקע (הכולל ספא, חדר כושר וקניון ענקי), מלון בן 43 קומות, אולם אירועים, והוא אף מקושר לרכבת התחית של טוקיו דרך תחנת רכבת הממוקמת בתוך הקומפלקס.

## ראו גם
* טוקיו דום
* פארק שעשועים

## קישורים חיצוניים

*  

## הערות שוליים

קטגוריה:טוקיו: מבנים
עומרי בן הרוש

[250px|ממוזער|בן הרוש במשחקה של [מכבי תל אביב (כדורגל)|מכבי תל אביב מול צ'לסי, 2015]]
**עומרי בן הרוש** (נולד ב-7 במרץ 1990) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הבלם והמגן השמאלי בהפועל ניר רמת השרון.

## קריירה
בן הרוש גדל במחלקת הנוער של מכבי נתניה, שם שיחק מגיל שמונה. ב-3 באוגוסט 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק גביע הטוטו נגד בית"ר ירושלים כאשר נכנס כמחליף. את שערו הראשון בקבוצה הבוגרת הוא הבקיע ב-30 בינואר 2010, בתיקו 3–3 מול הפועל תל אביב, כאשר כבש את השער הראשון במשחק. את עונתו הראשונה בבוגרים של נתניה סיים עם שני שערים ב-16 הופעות בכל המסגרות.

בעונת 2010/2011 הוא הפך לשחקן חשוב במכבי נתניה ורשם 35 הופעות בכל המסגרות, כולל שער בגביע הטוטו. בסוף עונה זו כבש ב-12 במאי 2012 את השער האחרון באצטדיון הקופסה לפני שנסגר ונהרס, שער ניצחון על בני סכנין בתוספת הזמן.

ב-24 בספטמבר 2012 חידש את חוזהו לעוד שלוש שנים במכבי נתניה, עם שכר של 90 אלף דולר בעונתו הראשונה של החוזה החדש ותוספת של 10 אלף דולר בכל שנה נוספת. ב-6 באפריל 2013 רשם את הופעת הליגה ה-100 שלו במכבי נתניה.

ב-11 ביולי 2013 חתם על חוזה לשלוש שנים עם אופציה לשנה נוספת במכבי תל אביב עבור סכום שמוערך ב-2.2 מיליון ש"ח. ב-30 ביולי 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה, כשנכנס כמחליף במשחק החוץ נגד פ.צ. בזל השווייצרית במסגרת מוקדמות ליגת האלופות. את שערו הראשון במדי הקבוצה כבש במשחק החוץ מול הפועל חיפה ב-23 בנובמבר 2013.

בעונת 2014/2015 זכה עם מכבי תל אביב בטרבל המקומי, עם זכיות באליפות המדינה, בגביע המדינה ובגביע הטוטו. הוא פתח בהרכב מכבי בגמר גביע המדינה, בו הביסה הקבוצה 2–6 את הפועל באר שבע.

ב-28 ביוני 2017 חתם לשנתיים במכבי חיפה. ב-16 בספטמבר 2017 כבש את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 4–2 על הפועל רעננה.

ב-6 באוגוסט 2018 חתם בקבוצת לוקרן מליגת העל הבלגית. הוא המשיך לשחק בשורותיה על אף שהקבוצה ירדה ליגה בתום העונה הראשונה שלו בה.

ב-22 בספטמבר 2020 חתם במ.ס. אשדוד.

ב-1 ביולי 2021 חתם בבני סכנין.

ב-18 באוגוסט 2022 חתם בסקציה נס ציונה.

ב-25 ביולי 2023 חתם בהפועל כפר סבא.

ב-30 בינואר 2024 חתם לעונה וחצי במ.ס. אשדוד.

ב-20 ביולי 2025 חתם בהפועל כפר שלם, וב-12 בינואר 2026 קיבל עומרי הודעת שחרור מהמועדון.

ב-21 בינואר 2026 חתם בהפועל ניר רמת השרון.

### נבחרת ישראל
בשנת 2010 זומן בן הרוש לראשונה לנבחרת הצעירה של ישראל, למשחק נגד הנבחרת הצעירה של שוודיה, במסגרת מוקדמות יורו 2011 עד גיל 21, בו ניצחה ישראל 1–2. ב-11 ביוני 2013 ערך את הופעתו האחרונה בנבחרת הצעירה, בניצחון 1–0 על נבחרת אנגליה הצעירה במסגרת יורו 2013 עד גיל 21. בסך הכל רשם 21 הופעות בנבחרת הצעירה.

בשנת 2011 זומן לראשונה לנבחרת הבוגרת. את הופעת הבכורה שלו ערך ב-2 בספטמבר בהפסד 0–1 לנבחרת יוון במסגרת מוקדמות יורו 2012.

## תארים
;מכבי תל אביב
* אליפות ישראל: 2013/2014, 2014/2015
* גביע המדינה: 2014/2015
* גביע הטוטו: 2014/2015

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:מגני כדורגל ישראלים
קטגוריה:בלמי כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני מכבי נתניה
קטגוריה:כדורגלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורגלני מכבי חיפה
קטגוריה:כדורגלני לוקרן
קטגוריה:כדורגלני מועדון ספורט אשדוד
קטגוריה:כדורגלני בני סכנין
קטגוריה:כדורגלני סקציה נס ציונה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ישראל
קטגוריה:כדורגלנים ישראלים בבלגיה
קטגוריה:נתניה: כדורגלנים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1990
אהרן ארולייא

הרב **אהרן אברהם ארולייא** (1750 - י"ח ניסן ה'תקע"ט) יליד אדירנה, כיהן כרב ופוסק בעיר פיליפופוליס. 
 
## יחוסו וקורות חייו

מעט ידוע על חייו הפרטיים. פסקיו ההלכתיים הובאו על ידי הרב חיים פלג'י ועל ידי בנו הרב אברהם לפאג'י, ונראה שהוא היה פוסק מוסמך בדורו. כמו כן, הרב חזקיה די מדינה מצטט דבריו בחיבורו ההלכתי שדי חמד.

החוקר שלמה רוזאניס כותב בספרו "קורות היהודים בתורקיה" כי שם המשפחה ארולייא הושאל מהכפר Panarolla אשר ליד טולידו שבספרד, וכפי הנראה מקום זה היה מוצא המשפחה, קודם גירוש ספרד, יחד עם שאר יהודי המקום.

## חיבורו
חיבורו היחיד הידוע לנו הוא 'שו"ת מים החיים' שנכתב על השולחן ערוך, והובא לדפוס על ידי בנו חיים יצחק מתתיה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים
 
קטגוריה:רבנים: אחרונים
קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: רבנים
לנדסדומור

ה**לנדסדומור** (באיסלנדית: **Landsdómur**) הוא ערכאה שיפוטית מיוחדת באיסלנד אשר נוסדה בשנת 1905 על מנת לטפל במקרים של חברי פרלמנט החשודים בפלילים.

בלנדסדומור 15 חברים - חמישה שופטי בית המשפט העליון, נשיא בית משפט מחוזי, מומחה לחוקה, ושמונה אנשים אשר נבחרים על ידי הפרלמנט לקדנציה של שש שנים.

הלנדסדומור  הוקם בשנת 1905, על פי סעיף 14 של החוקה, אך התכנס לראשונה בשנת 2011, לצורך משפטו של גייר הארדה, ראש הממשלה לשעבר של איסלנד, שהואשם ברשלנות פושעת שהובילה למשבר הכלכלי שפקד את המדינה בשנת 2008.

## הערות שוליים




קטגוריה:איסלנד: פוליטיקה
כס החרצית

[שמאל|ממוזער|250px|כס הטקהמיקורה בארמון הקיסרי של [קיוטו, המשמש בעיקר לטקסי הכתרה (2019)]]
[שמאל|ממוזער|חדר הכס ב[תקופת מייג'י. הקיסר האחרון שישב עליו היה הירוהיטו. החדר הוחרב במהלך ההפצצות במלחמת העולם השנייה|250px]]
**כֵּס החרצית** (ביפנית: **皇位**) הוא המונח המערבי המקובל לתיאור הכס של קיסר יפן. המונח מתייחס לרוב למושב מאוד ספציפי, דוגמת כס הטקהמיקורה בחדר השישין בארמון הקיסרי של קיוטו.

כסים אחרים שמשמשים את הקיסר במסגרת רשמית במהלך טקסטים או בעת הקראת נאום מן הכס, אינם נחשבים לכס החרצית; לדוגמה הכס בארמון הקיסרי של טוקיו או הכס בו משתמש הקיסר בישיבות הדיאט של יפן.

כס החרצית הוא מטונימיה המתייחסת, כאשר נעשה בה שימוש רטורי, לראש המדינה. ואף למוסד המונרכיה היפני עצמו.

## היסטוריה
יפן היא המונרכיה העוברת בירושה הוותיקה ביותר בעולם. במובן דומה מאוד לזה המתקיים בכתר הבריטי, כס החרצית הוא מושג מופשט מטונימי המייצג את הקיסר ואת הסמכות החוקית לקיומו של השלטון.

בניגוד למקבילה הבריטית, רעיון הקיסרות היפנית התפתח באופן שונה בתקופה שלפני 1947, כאשר לא הייתה הפרדה נראית לעין בין הרכוש של מדינת הלאום לרכושו הפרטי של הקיסר. 

על פי האגדה, הקיסרות היפנית נוסדה כבר בשנת 660 לפני הספירה על ידי הקיסר ג'ימו, ולפיכך הקיסר הנוכחי הוא ה-126 לאייש את כס החרצית. הרשומות ההיסטוריות היחידות ששרדו מגיעות רק עד אוג'ין, אשר ככל הידוע מלך בשלב מוקדם של המאה ה-4.

בשנות ה-20 של המאה ה-20, שימש הירוהיטו עוצר במהלך כמה שנים מתקופת שלטון אביו, הקיסר יושיהיטו, כאשר לא היה מסוגל פיזית למלא את חובותיו הקיסריות. עם זאת, הנסיך העוצר היה נטול הסמכות הסמלית של כס החרצית, אותה הוא יכֹל להשיג רק לאחר מות אביו.

בחוקת יפן הנוכחית הקיסר מוגדר כ"סמל המדינה והאחדות של כלל אזרחיה", והקיסרות הנוכחית היא מונרכיה חוקתית.

## טקהמיקורה
הכס טקהמיקורה (ביפנית: 高御座) ממוקם בארמון הקיסרי של קיוטו, והוא הכס העתיק ביותר ששרד בממלכה. הוא נמצא במרכז במה מתומנת, חמישה מטרים מעל הקרקע, ויכול להיות מופרד משאר החדר בעזרת פרגוד (רהיט, שמשמש כקיר נייד). דלת הזזה שנועדה להסתיר את הקיסר מן העין נקראה קנג'ו-נו-השוג'י (賢聖障子), והיא עוטרה באיור של 32 קדושים סינים. האיור הפך לאחד הדגמים ראשוניים עבור כל הציורים בתקופת הייאן. כיום משמש הכס בעיקר בטקסי הכתרה, כאשר לצדו נמצא כס-תאום, הנועד לקיסרית הרעיה.

## ראו גם
* קיסר יפן

## הערות שוליים

חרצית
קטגוריה:יפן: סמלים לאומיים
קטגוריה:יפן: היסטוריה
קטגוריה:קיסרי יפן
טומיאיצ'י מוריאמה

**טומיאיצ'י מוריאמה** (ביפנית: 村山 富市; 3 במרץ 1924 – 17 באוקטובר 2025) היה פוליטיקאי יפני שהיה ראש ממשלת יפן ה-81, מ-30 ביוני 1994 עד 11 בינואר 1996. מוריאמה עמד בראש המפלגה הסוציאל-דמוקרטית.

עם בחירתו לתפקיד ראש ממשלת יפן, היה מוריאמה לראש הממשלה הסוציאליסטי הראשון מזה חמישים שנים ביפן.

נאום שנשא ביום השנה החמישים לסיום מלחמת העולם השנייה, בו הביע התנצלות על הפשעים שביצעו היפנים במהלך המלחמה, זכה לפרסום רב.

## ראשית חייו
מוּרָיָאמה נולד במחוז אויטה. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת מייג'י בטוקיו והתמנה למזכיר איגוד הפועלים בחברה בה עבד. לאחר מכן תמך האיגוד בהצטרפותו של מוריאמה למפלגה הסוציאליסטית.

הוא החל את הקריירה הפוליטית שלו כחבר מועצה בעיר אויטה ב-1955, והחזיק בתפקיד במשך שלוש כהונות. תומכיו עודדו אותו להתמודד על מושב באספה המחוזית של אויטה ב-1963, וגם בתפקיד זה החזיק במשך שלוש כהונות. ב-1972 נבחר מוריאמה לבית הנבחרים של יפן.

מוריאמה נודע כאדם רגוע ובעל יכולות ניהול משא ומתן, וידע להגיע לפשרות. הוא התמנה ליושב ראש הוועדה לענייני הדיאט של מפלגתו ב-1991, אחד התפקידים הבכירים בפוליטיקה היפנית. לאחר הבחירות הכלליות של 1993 הצטרפה המפלגה הסוציאליסטית לקואליציה, עד 1994, ובאוקטובר של אותה השנה הוא נבחר להיות מנהיג המפלגה.

## ראשות הממשלה
מוריאמה התמנה לראשות ממשלת יפן ב-30 ביוני 1994. הממשלה התבססה על קואליציה בה היו חברות המפלגה הסוציאליסטית, המפלגה הליברלית-דמוקרטית ומפלגת סקיגאקה החדשה.

בשל גודל הקואליציה לא הייתה מנהיגותו חזקה. על אף התנגדות מפלגתו להסכם הביטחון בין יפן לבין ארצות הברית טען מוריאמה שההסכם נחתם בהתאם לחוקה, וכך אכזב רבים מתומכיו. ממשלתו ספגה ביקורת נוספת על כך שלא הגיבה במהירות מספקת לרעידת האדמה בקובה ב-1995. חודשיים לאחר מכן אירעה התקפת הסארין ברכבת התחתית של טוקיו שביצעה הכת אום שינריקיו.

בזמן כהונתו כראש ממשלת יפן, התנצל מוריאמה על הפשעים שביצעה האימפריה היפנית במהלך המלחמה הפסיפית, ביום השנה החמישים לסיומה ב-15 באוגוסט 1995.

בבחירות הכלליות של 1996 איבדה מפלגתו מושבים רבים בבית הנבחרים. מוריאמה הביע רצון להתפטר מתפקידו, אך תומכיו התנגדו. הוא התפטר בכל זאת מספר חודשים מאוחר יותר, וריוטרו האשימוטו, מנהיג המפלגה הליברלית-דמוקרטית, החליפו.

ב-2000 פרש מוריאמה מהחיים הפוליטיים.

נפטר ב-17 באוקטובר 2025.

## ראו גם
* המפלגה הסוציאל-דמוקרטית

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ראשי ממשלת יפן
קטגוריה:יפנים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1924
קטגוריה:יפנים שנפטרו ב-2025
קלינקה

ממוזער|איוואן לריאונוב
"**קלינקה**" (ברוסית: "**Калинка**") הוא שיר שנכתב ב-1860 על ידי המלחין הרוסי איוואן לריאונוב. השיר בוצע לראשונה בסראטוב. פירוש המילה "קלינקה" היא פרי מורן קטן.

## מילים

## הקלטות והשפעה תרבותית
השיר בוצע ב-1953 בסרט הלילה אנו שרים בביצוע זמר האופרה אציו פינצה שגילם את זמר הבס הרוסי פיודור שאליאפין. גרסה זו חשפה את השיר לציבור הרחב, הקנתה לו הצלחה רבה וחשפה אותו לתרבויות פופולריות של מדינות אירופה.

ב-1998 הוציאה הלהקה הסקנדינבית Infernal גרסת כיסוי לשיר.

קלינקה היה אחד משירי הרקע בגרסת הארקייד של אטארי לטטריס.

ב-2000, להקת הנשים הגרמנית "Yamboo" ביצעה גרסת טכנו\פופ של השיר בעת חגיגות הסילבסטר בברלין, גרמניה. הגרסה שלהן כללה אך ורק את פזמון השיר המקורי. שאר בתי השיר נכתבו על ידיהן, באנגלית.

ב-2003, קנה המיליארדר הרוסי-יהודי רומן אברמוביץ' את מועדון הכדורגל צ'לסי. מאז, היה השיר לשיר הנושא הלא רשמי של מועדון הכדורגל. השיר נוגן לפני או אחרי משחקים חשובים של מועדון כגון: משחק של המועדון מול מועדון הכדורגל ברצלונה במסגרת ליגת האלופות ובגמר גביע הפוטבול ליג.

חלקים מקלינקה אפשר למצוא בשיר "Love Me, Love Me" של Arsenium.

ניתן למצוא גרסת רמיקס נוספת של השיר במשחק הנינטנדו 64, הטטריס החדש.

בפסקול הסרט ההודי 7 Khoon Maaf, שיצא ב-2011, מבוצעת גרסת כיסוי של השיר בשם "Darling".
### מר קלינקה
דימיטרי אולג הוא זה שעיבד את השיר שמוכר בביצוע מקהלת הצבא האדום: הוא הפך שיר קליל לאריה אופראית. ויקטור איבנוביץ' ניקיטין, סולן מקהלת הצבא האדום לשעבר, קיבל לראשונה את התואר "מר קלינקה" לאחר ששר שלושה הדרנים לשיר בקונצרט השלום בברלין, 1948. התואר הוא לא רשמי: הוא מוענק לסולני מקהלת הצבא האדום בקונצרטים בהם זוכה השיר למספר הדרנים. לאחר ניקיטין, זכו כמה סולני להקת הצבא האדום בתואר, ביניהם: אוונג'י בליאב, ואדים פטרוביץ', ואסילי איבנוביץ' ועוד.

## בישראל
לגבעטרון גרסת כיסוי בעברית לשיר, הנקראת קלינקה. השיר בנוי על תרגום המילים ברוסית עם תוספות של הגבעטרון. גרסת הכיסוי של הגבעטרון נכתבה על ידי אביבה אורשלום. חברי הגבעטרון נהגו לשיר את השיר בהופעות בהן הוצגה המחרוזת השירים הרוסיים של הלהקה, קטיושקה. את השיר ביצעו חברי הגבעטרון בפסטיבל עין גב ב-2007 ששודר בערוץ הראשון.

לאחר הוצאת גרסת הכיסוי של הגבעטרון, הזמר הישראלי ליאור ייני בחר לבצע את השיר, בהצמדות למילות תרגומיה של אביבה אורשלום. ליאור ייני ואורשלום העלו הצגה בשם "קלינקה" שכל כולה שירים ברוסית, בתרגום אורשלום, בבימוי אוריאל זוהר, שרו ורקדו: ליאור ייני ודני כץ. ההצגה הופיעה בשנים 1976–1977 במשך כשנה וחצי בכל רחבי הארץ.

ב-2021 יצאה גרסה של השיר בעיבוד של הזמר עומר אדם והיוצר סקאזי, אשר שולבה בפרסומת למותג המשקפיים אופטיקנה.

## בתרבות הפופולרית
*ניתן למצוא גרסת בללייקה של השיר בחנות הקלטות, במפת "הטרמינל" במשחק Call of Duty: Modern Warfare 2.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 1860
קטגוריה:שירי ליאור ייני
קטגוריה:שירים ברוסית
קטגוריה:שירים שתורגמו מרוסית לעברית
קטגוריה:שירים על צמחים
קטגוריה:שירים סובייטים
קונקורדנציה חדשה

**קונקורדנציה חדשה לתורה נביאים וכתובים** היא קונקורדנציה שחיבר אברהם אבן-שושן. היא מכילה את כל המילים המוזכרות בתנ"ך; בשפות עברית וארמית.

הקונקורדנציה החדשה, כשמה כן היא, נערכה במתכונת חדשה מורחבת לעומת הקונקורדנציות שקדמו לה.

הקונקורדנציה המקראית הראשונה חוברה על ידי הנזיר הדומיניקני הוגו קארו, וראתה אור כנראה בשנת 1244. זו הייתה קונקורדנציה של הוולגטה, וחוברה בלטינית. הקונקורדנציה הראשונה בשפה העברית חוברה על ידי רבי יצחק נתן בן קלונימוס באמצע המאה ה-15.

אבן-שושן סבר כי "גולת הכותרת של הקונקורדנציות העבריות בימינו היא בלי ספק הקונקורדנציה "היכל הקודש" של ד"ר שלמה מנדלקרן, שזכתה מאז הופעתה בשנת תרנ"ו 1896 לתפוצה רבה בעשרות מהדורות באירופה, בארצות הברית ובישראל". היא הייתה המקיפה ביותר בזמנה, והביאה את הפסוקים לפי סדרם בתנ"ך ולא על פי סדר הוולגאטה, כפי שהיה נהוג.

מהדורתה הראשונה של הקונקורדנציה החדשה ראתה אור בשנת תשל"ז/1977. חידושיה העיקריים היו:
* **מפתח משמעים משוכלל בסמוך לכל מילה** – ליד כל משמע של מילה מקראית צוינו מספרי הפסוקים המתאימים לאותו משמע.
* **רשימת קרובים** – "רשימה מרוכזת של מילים נרדפות וקרובות-משמע ליד ערכים רבים".
* **מפתח הצירופים** – ערוך בסדר האלפבית ליד רוב הערכים, מאפשר למצוא או "לאשש קיומו של צירוף לשוני".
הקונקורדנציה החדשה כוללת את כל המילים בתנ"ך ואת כל המקומות המדויקים שבהן מילה מצויה, בספרי תורה, נביאים וכתובים. יתר על כן, היא מביאה את כל המקומות שמילה נזכרת, "בפסוקים השונים, על כל צירופיה והקשריה, צורותיה התקניות והחורגות, נטיותיה וכתיביה, ניקודה במחובר ובהפסק – הכל בתחום המסורה שבמקרא".

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קונקורדנציות לתנ"ך
אוקונומיאקי

שמאל|ממוזער|250px|סוגים נפוצים של אוקונומיאקי
שמאל|ממוזער|250px|טבח מכין אוקונומיאקי במסעדה בהירושימה
**אוקונומיאקי** (ביפנית: **お好み焼き**) הוא חביתית יפנית מתובלת. המאכל מקובל ברחבי יפן ונפוץ בעיקר באזורי קנסאי והירושימה. התוספות, והבלילה נוטות להשתנות בהתאם לאזור בו הוא מוגש. לדוגמה, אוקונומיאקי בטוקיו הוא בדרך כלל קטן מאוקונומיאקי בהירושימה או בקנסאי.

## אוקונומיאקי בקנסאי
סגנון הבישול של האוקונומיאקי באזור קנסאי הוא הסגנון המוביל של בישול אוקונומיאקי במטבח היפני. תערובת האפייה של הגרסה עשויה מקמח, בטטה מגורדת, מי דאשי, ביצים וכרוב מגורר. לעיתים מכילה תערובת האפייה מרכיבים נוספים כגון: בשר, בצל ירוק, תמנונים, דיונונים, שרימפסים, ירקות שונים, קימצ'י, מוצ'י או גבינות אחרות. אוקונומיאקי נחשב כאוכל הנשמה של אוסקה, העיר המרכזית בקנסאי.

## אוקונומיאקי בהירושימה
באזור הירושימה, המרכיבים מרובדים באוקונומיאקי ולא מעורבבים. הרבדים בדרך כלל עשויים מכרוב וחזיר ומעוד מרכיבים פוטנציאליים כמו תמנון, דיונון וגבינה. אטריות (אודון, יאקיסובה ועוד) הן תוספות נפוצות לאוקונומיאקי, לצד ביצת עין ורוטב אוקונומיאקי. 
כמות הכרוב בה משתמשים בדרך כלל גדולה יותר פי ארבעה או שלושה מן כמות הכרוב בה נהוג להשתמש באוקונומיאקי בסגנון קנסאי. 
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:המטבח היפני
קטגוריה:צ'וגוקו
קטגוריה:קנסאי
קטגוריה:חביתיות
קטגוריה:מאכלי אטריות
דני לשמן

**דני לשמן** (נולד ב-30 באוקטובר 1981) הוא שחקן ישראלי.

## ביוגרפיה
דני לשמן נולד בקריית קריניצי, רמת גן, שם גדל עד גיוסו לצה"ל. הוא הצעיר בין שלושה אחים. הוריו של אביו הם ניצולי שואה מפולין; הוא דור שמיני בארץ מצד אימו. בני דודיו הם המוזיקאי אורי לשמן והגיטריסט גלעד פסטרנק. בגיל שבע הופיע לראשונה על הבמה בפסטיבל זהירות בדרכים. לשמן למד במגמת תיאטרון בתיכון בליך, שם ביים את ההצגה "שמונה נשים" והשתתף בהצגה "סקס שקרים ווידאוטייפ", שנעשתה על פי סרט בעל אותו שם. בצה"ל שירת כמפקד צוות במערך המנתץ בחיל התותחנים. בהמשך למד לתואר ראשון בקולנוע באוניברסיטת תל אביב.

בתפקידו הראשון במדיה הטלוויזיונית גילם את דורי פיינגולד בסדרה "השמיניה", ששודרה בשנים 2005–2007, 2013- 2014 במשך חמש עונות בערוץ הילדים, וזכתה לפופולריות רבה. בהמשך עזב לשמן את לימודי הקולנוע והחל ללמוד תיאטרון בסטודיו למשחק מיסודו של יורם לווינשטיין (2007-2009).
הוא תרגם את המחזמר "מתגלגלים" של סטיבן סונדהיים מאנגלית לעברית, שהוצג בסטודיו בבימויו של רפי ניב, וגם שיחק בו. המחזמר מספר על צמד כותבי מחזמר, פרנק המלחין וצ'ארלי התמלילן (לשמן). בסטודיו כיכב גם בהצגה "בילי רגל עקומה", בתפקיד נער נכה בעל מוגבלות פיזית.

לשמן שיחק עד 2012 בארבעה סרטים עלילתיים באורך מלא: "עדות" בבימויו של שלומי אלקבץ, "טייארה" בבימויו של טומי לנג (הסרט היה מועמד לפרס אופיר ב-2012 בקטגוריית הפרינג'), "עץ לימון" בבימויו של ערן ריקליס ו"סופשבוע בגליל" בבימויו של משה מזרחי.

משנת 2010 הוא שחקן בתיאטרון הבימה. לשמן תרגם שירים של להקת קווין להופעה "מרימים ווליום" של להקת הנוער הייצוגית של חיפה. בנוסף הוא מדבב סרטים וסדרות, בהם הסדרה "כלב חשאי".

בין השנים 2009–2011 גילם לשמן את שחר פוקס בעונה הראשונה והשנייה של הסדרה חצויה, ואת דני בסדרה חצויה - הדבר האמיתי. ב-2014 השתתף בסרט "אילוף הגוררת" בבימויו של ריקי שלח.

בשנת 2015 התחיל לשחק במחזמר שיער של התיאטרון הקאמרי בתפקיד ווף.

בשנת 2019 דיבב את מזלגוני בסרט "צעצוע של סיפור 4", ובשנת 2022 שב לדבב את הדמות בסדרה "מזלגוני שואל שאלה". הוא צפוי להמשיך לדבב את הדמות בסרט "צעצוע של סיפור 5" שעתיד לעלות לאקרנים בשנת 2026.

## חיים פרטיים
ב-2013 נישא למורן כהן. לזוג בת ובן. מתגורר בתל אביב.

## תפקידים
### תיאטרון

### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:מדבבים ישראלים
קטגוריה:בוגרי סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין
קטגוריה:בוגרי תיכון בליך
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: קולנוע וטלוויזיה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1981
May the Force be with you

"**May the Force be with you**" (בעברית: **יהיה הכוח עמך**; ידוע גם כ**יהיה הכוח עמכם**) הוא ביטוי שזכה למעמד פולחני וסמלי בטרילוגיית סרטי "מלחמת הכוכבים". בביטוי השתמשה דמות אחת לפחות בכל הסרטים. גנרל דודונה הוא הראשון שהשתמש בביטוי, בסרט הראשון בטרילוגיה המקורית: "מלחמת הכוכבים - פרק 4: תקווה חדשה" לאחר הסבר המתקפה על כוכב המוות לטייסי המורדים. בסרט הראשון מוזכר הביטוי פעמים נוספות על ידי אובי ואן קנובי, על ידי האן סולו ועל ידי דארת' ויידר. בהמשך הסדרה משתמשים בשורה במעמדי פולחן, דת ומלחמה. בסדרה נוהגות הדמויות לאחל את הביטוי לעמיתיהן כביטוי "בהצלחה". 

ב-2005 דורג הביטוי במקום השמיני ברשימת "מאה שנים... מאה ציטוטים" של מכון הסרטים האמריקאי. ב-4 במאי (May the fourth) חל יום מלחמת הכוכבים הבינלאומי, מתוך משחק המילים "יהיה הרביעי עמך" (May the Fourth be with you). הביטוי הוזכר בסרטים נוספים, כך למשל בסוף הסרט "Cocoon" משתמש ג'ק בונאר בביטוי כדי לברך את הקשישים שעוזבים עם החייזרים. בסרט "שיגעון בחלל", הדמות יוגורט משתמשת בפרודיה על המשפט "יהיה השוורץ עמכם" (May the Schwartz be with you). בפרק ב"באטמן: איש העטלף" משתמש הג'וקר (מארק המיל) בפרודיה נוספת על הביטוי: "יהיה החוט הדנטלי עמך, תמיד" (May the floss be with you always). בסדרה ליגת הצדק בפעולה בפרק *מרוץ נגד פשע* אומר הפלאש לסופרמן "יהי כוח המהירות עמך" (May the speedforce be with you).
בסדרה הפלאש סיסקו אומר לבארי לפני שנוסע לעתיד משפט זה מאחר שהוא נוסע לעבר בעזרת כוח המהירות.

## ראו גם
* הכוח (מלחמת הכוכבים)
* יום מלחמת הכוכבים

## קישורים חיצוניים
* May the Force be with you ב-Wookieepedia 

## הערות שוליים

קטגוריה:מלחמת הכוכבים
קטגוריה:מילים וביטויים באנגלית
חמשת מלכי מדין

[שמאל|ממוזער|220px|חמשת המלכים נהרגים בחרב על ידי בני ישראל. איור לתנ"ך שיצא ב[האג ב-1728.]]
**אֱוִי, רֶקֶם, צוּר, חוּר** ו**רֶבַע** הם חמשת מלכי מִדְיָן הנזכרים בתורה ב.

בסיפור הולדת מדין מוזכרים חמשת בניו, עֵיפָה וָעֵפֶר וַחֲנֹךְ וַאֲבִידָע וְאֶלְדָּעָה, ועל כן ניתן לשער שהם היו חמשת שבטי מדין, עליהם מלכו חמשת המלכים. בתורה לא מופיע מידע נוסף על מלכים אלו או על צורת שלטונם המשותפת.

## במלחמת מדין
המלכים נזכרים כמנהיגי המדינים בזמן מלחמת מדין, המלחמה האחרונה אליה יצאו ישראל לפני מות משה, שבסיומה נהרגו חמשתם יחד עם בלעם בן בעור על ידי בני ישראל.

העילה למלחמה הייתה מחמת שהמדיינים הכשילו את בני ישראל בשיטים בעבודה זרה לפעור ובזנות עם בנותיהם. בהקשר לגורם השני מוזכרת באופן ספציפי כזבי בת צור, בתו של השלישי מבין מלכי מדין ("בַת נְשִׂיא מִדְיָן"), שזינתה עם זמרי בן סלוא ונהרגה עמו על ידי פינחס.

## רקם ופטרה
לפי יוסף בן מתתיהו, המלך רקם היה המייסד של פטרה, עיר עתיקה שמאוחר יותר נקשרה לנבטים. הוא מציין שבתקופתו, בקרב האוכלוסייה המקומית עדיין כינו את העיר בשם רקם, על שם מייסדה, המלך רקם. המחקר המודרני מאמת עובדה זו וקובע כי הנבטים כינו את העיר בשם רקם (𐢛𐢚𐢒), צורת האיות באלפבית הארמי (בו השתמשו הנבטים) לשם 'רקם' המקראי.

## ראו גם
* מלחמת מדין

## לקריאה נוספת
*רייך, רחל, **האשה אשר נתת עימדי - נשים כעילה לסכסוך ולמלחמה במקרא**, הילל בן חיים - הקיבוץ המאוחד, 2005. עמ' 100-108.

## הערות שוליים

קטגוריה:מלכי הגויים בתנ"ך
קטגוריה:מדין
קטגוריה:פרשת מטות
קטגוריה:אישים בספר במדבר
רוני כהן

[שמאל|ממוזער|150px|ההצגה "[חוקר פרטי (מחזה)|חוקר פרטי", במאי מיקי גורביץ', תיאטרון החאן]]
[שמאל|ממוזער|150px|ההצגה "[מולי סוויני", במאית ג'יטה מונטה, תיאטרון החאן]]
[שמאל|ממוזער|150px|ההצגה "ארגנטינה", במאי [סיני פתר, תיאטרון חיפה]]
[שמאל|ממוזער|150px|ההצגה "הביתה הביתה", במאית [נויה לנצט, תיאטרון באר שבע]]
שמאל|ממוזער|150px|ההצגה "סדר עולמי חדש", במאית ג'יטה מונטה, תיאטרון החאן
[שמאל|ממוזער|150px|ההצגה "[הקסם הגדול", במאי אודי בן משה, תיאטרון החאן]]
[שמאל|ממוזער|150px|ההצגה "[הנסיכה האמריקאית", במאי אודי בן משה, תיאטרון החאן]]
**רוני כהן** (נולד ב-1960) הוא מעצב תאורה לתיאטרון.
## ביוגרפיה
רוני כהן נולד וגדל במושבה הגרמנית בירושלים, בן לאב כלכלן.
לפני שירותו הצבאי היה חבר גרעין נח"ל לקיבוץ נווה אור, איתו היו חבריו מהנוער העובד ובית-הספר. בצבא שירת בנח"ל המוצנח ולחם במלחמת לבנון הראשונה.

עם שחרורו מצה"ל נשאר בקיבוץ במשך שנה לאחריה עזב ושב לירושלים. כהן תכנן ללמוד יחסים בינלאומיים באוניברסיטה והגיע לתיאטרון בדרך מקרה, כעבודה מזדמנת בתיאטרון החאן הירושלמי, לפני הלימודים. ב-1985 עם שובו מטיול ממושך בארצות הברית ואירופה התקשרו אליו מהחאן, בתחילה קיבל הצעה לנהל הצגה ולעבוד כתאורן, כעבור זמן קצר ניהל את מחלקת התאורה והסאונד של התיאטרון, תפקיד בו הוא מחזיק עד היום (2012). כהן למד במשך שנתיים בקורס לעיצוב תאורה לבמה מטעם אוניברסיטת תל אביב אצל פרופסור בנציון (בנצי) מוניץ, שמיסד את תחום לימוד עיצוב התאורה לבמה בישראל וכיהן באותה עת כראש המסלול לעיצוב תאורה במגמה לעיצוב במה באוניברסיטת תל אביב.

במקביל להיותו מנהל מחלקת התאורה והסאונד של החאן, כהן עובד באופן עצמאי כמעצב תאורה בכל התיאטראות בישראל. עבודתו הראשונה כמעצב תאורה הייתה להצגה "הספסל" בבימויו של יהודה אלמגור, מאז עיצב תאורה להצגות רבות בתיאטרון החאן ועבור התיאטראות: הבימה, הקאמרי, בית ליסין, חיפה, באר שבע ועוד.
כיוצר תאורה לבמה, עבד לצד בכירי במאי התיאטרון בארץ: מיכאל גורביץ', יוסי יזרעאלי, ציפי פינס, אודי בן-משה, אילן רונן, עודד קוטלר, אופירה הניג, רוני פינקוביץ', סיני פתר, הלל מיטלפונקט, שירילי דשא ורבים אחרים.

רוני כהן זכה שלוש פעמים בפרס התיאטרון הישראלי בקטגוריית עיצוב התאורה לבמה.

לימד במשך שנתיים בבית הספר לתיאטרון חזותי בירושלים.

## פרסים
* האשליה – מאת : פייר קורניי, בימוי – יוסי יזרעאלי.
פרס התיאטרון הישראלי לשנת 4–2003.
* הקיץ - מאת: רומן ויינגרטן, בימוי: אודי בן-משה.
פרס התיאטרון הישראלי לשנת 2006-7.
* הנסיכה האמריקאית – מאת נסים אלוני, בימוי: אודי בן-משה.
פרס התיאטרון הישראלי לשנת 2009.

## עבודות בתיאטרון

## קישורים חיצוניים

* עיצוב תאורה - רוני כהן מנהל תאורה וסאונד, באתר תיאטרון החאן, 9 באוגוסט 2010
* רוני כהן באתר פרס התיאטרון הישראלי

## הערות שוליים

קטגוריה:זוכי פרס התיאטרון הישראלי
קטגוריה:מעצבי תאורה ישראלים
קטגוריה:בוגרי הנוער העובד והלומד
קטגוריה:חברי גרעיני נח"ל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: תיאטרון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960
קריקסוס

**קריקסוס** (נפטר בשנת 72 לפנה"ס) היה ממנהיגי מרד העבדים השלישי נגד האימפריה הרומית יחד עם ספרטקוס ואוינומאוס.

קריקסוס היה גאלי (אזור צפון צרפת של ימינו). משמעות השם קריקסוס בגאלית הוא בעל שיער מתולתל. הוא היה עבד אשר הוכשר בבית הספר לגלדיאטורים (לודוס) ליד העיר קפואה שהיה שייך לקווינטוס לנטולוס בטיאטוס.

קריקסוס ברח במהלך מרד הגלדיאטורים בלודוס של בטיאטוס יחד עם עוד 70 גלדיאטורים ועבדים אחרים בנוסף לספרטקוס ואוינומאוס. יחד הם הקימו צבא של עבדים שהתקוממו כנגד הרומאים. המרד הוכח תחילה כמוצלח מאוד כשצבא המורדים הצליח להביס שני לגיונות רומאיים שנשלחו לדיכוי המרד. הם המשיכו לפשוט על אחוזות ובעלי עבדים וצבאם מנה בשיא כוחם כ-70,000 אנשים (אולם לא ברור כמה מהם היו לוחמים).

לאחר כשנה החליט קריקסוס להיפרד מצבאו של ספרטקוס, לאחר חילוקי דעות לגבי המשך המאבק. מטרת ספרטקוס הייתה עלייה צפונה והחזרת העבדים לביתם באזור גאליה ותראקיה (בולגריה ואזור הבלקן של היום), ואילו קריקסוס החליט להישאר להשתקע באזור דרום איטליה.

באביב של שנת 72 לפנה"ס, שני לגיונות רומאיים בהנהגתם של גאנוס קורנליוס לאנטולוס קלאודיוס ולוסיוס גאליוס פובליקולה נשלחו לחסל את המרד. הם ארבו לקריקסוס ולצבאו, שהיה מורכב מלוחמים קלטים וגרמנים באזור פוליה (דרום מזרח איטליה). בקרב המכריע למרגלות הר גרגנוס, שלח קריקסוס את השבטים הגרמניים לשם ריכוך ההגנה הרומית לפני התקיפה, בעזרת הגלדיאטורים הקלטים המאומנים בהנהגתו, אולם השבטים הגרמניים בגדו בו וברחו משדה הקרב. לבסוף נהרגו בקרב קריקסוס ויתר הלוחמים.

היסטוריונים רומאים מאותה תקופה טוענים שספרטקוס "כיבד" את מותו של קריקסוס בעריכת משחקים, במהלכם אילץ 300 שבויי מלחמה רומאים להילחם עד המוות כגלדיאטורים.

קטגוריה:תראקיה
קטגוריה:מורדים
קטגוריה:גלדיאטורים
קטגוריה:עבדים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-1 לפנה"ס
אנומאנוס (מורד)

**אנומאנוס** היה גלאדיאטור גאלי (אזור צרפת - בלגיה של היום) אשר הוכשר בבית הספר לגלדיאטורים (לודוס) של קווינטוס לנטולוס בטיאטוס ששכן ליד העיר קפואה שבדרום מערב איטליה. 

אנומאנוס ברח יחד עם קריקסוס וספרטקוס במהלך מרד הגלדיאטורים בלודוס של בטיאטוס במהלכו ברחו עוד כ-70 עבדים וגלדיאטורים נוספים.

אנומאנוס היה הדוקטורה (מורה) של בית בטיאטוס ולימד את הגלאדיאטורים החדשים שהגיעו.

אנומאנוס, יחד עם קריקסוס וספרטקוס, היה ממנהיגי מרד העבדים השלישי נגד האימפריה הרומית (71-73 לפנה"ס). אנומאנוס היה שותף לניצחונות הראשונים של צבא המורדים נגד האימפריה הרומית, לאחר התקוממותם של הגלדיאטורים, המשיכו אנומאנוס, ספרטקוס וקריקסוס לפרוץ ללודוסים נוספים ולשחרר עבדים רבים באזור קפואה וניאפוליס. 

לדיכוי המרד נשלחו תחילה 2 לגיונות רומאיים תחת פיקודו של גאיוס קלאודיוס גלאבר בקרב המכריע למרגלות הר ווזוביס נחלו הרומאים תבוסה כואבת.

אנומאנוס מת כשנה לאחר פרוץ המרד בחורף של שנת 72 לפנה"ס במהלך אחת הפשיטות של צבא המורדים על הערים באזור דרום איטליה.

קטגוריה:מורדים
קטגוריה:גלדיאטורים
קטגוריה:עבדים
חושה

[שמאל|ממוזער|200px|חושה ב[אום ג'וני, שבה הוקמה דגניה א', ולידה יוסף ברץ (צולם לפני 1914)]]
**חוּשָה** (בטורקית: **havşa**, תעתיק טורקי: ** הָוְשׁ**) הוא מעון עשוי מחימר וקש.

האמצעים והשיטות לבנות חושה הם עתיקי יומין. בשלהי המאה ה-19 ובראשית המאה ה-20, הן היו נפוצות בארץ ישראל אצל הפלאחים הערבים, וגם אצל המתיישבים היהודים, משום שהיו מעונות שזול לבנותם, הגם שהיו ארעיים והתפוררו במשך הזמן. כך לדוגמה התגוררו בחושות פועלים וחלוצים יהודים במרחביה בתקופת העלייה השנייה.

## השימוש בחושות בעידן המודרני
חושות כמעט ולא משמשות למגורים משום חוסר העמידות שלהן בפני פגעי מזג האוויר, והיותן מבנים ארעיים. השימוש בחושות נעשה כיום בעיקר לצורכי תיירות, והוא נפוץ בעיקר בחצי האי סיני, שם משמשות החושות ללינת תיירים שמגיעים להתארח בחופים. החושות בסיני לא עשויות מחימר אלא מקני קש או מעץ, לעיתים עם שלד ברזל המיועד לתמיכה. עם השנים עברו חלק מהחושות בחופי סיני שינוי על מנת להתאימן לאירוח וכיום בחלקן קיימת רצפת בטון יצוקה, ובחלק מהן אף מותקנות נורות ומאווררי תקרה לרווחת הנופשים. עם זאת, בסיני עדיין קיימות חושות הבנויות באופן מסורתי מקש בלבד וללא רצפה, כאשר יש בהן רק מזרן המשמש לשינה. גודלה הממוצע של חושה לאירוח בסיני הוא 8–10 מטרים רבועים.

## הערות שוליים

קטגוריה:מבנים ארעיים
פרס ז'אן הרשולט לפעילות הומניטרית

**פרס ז'אן הרשולט לפעילות הומניטרית** (באנגלית: **Jean Hersholt Humanitarian Award**) הוא פרס אוסקר לשם כבוד הניתן מטעם האקדמיה האמריקאית לקולנוע לאדם מתעשיית הבידור בארצות הברית על הישגים יוצאים מן הכלל בתחום הפעילות ההומניטרית. הזוכה בקטגוריה זו נבחר על ידי חבר הנאמנים של האקדמיה, ההודעה על הזכייה נמסרת בטקס האוסקר והזוכה מקבל לידיו פסלון אוסקר. הפרס אינו מחולק בכל שנה.

הפרס קרוי על שמו של השחקן ז'אן הרשולט, שכיהן כנשיא האקדמיה בין השנים 1945–1949. ב-1939 ייסד הרשולט את "קרן הרווחה לקולנוע" (Motion Picture Relief Fund) ועמד בראשה מהקמתה ועד מותו ב-1956. הקרן נועדה לסייע לשחקנים ואנשי תעשיית הסרטים במימון טיפול רפואי.

## הזוכים
*1956 - י' פרנק פרימן 
*1957 - סמואל גולדווין
*1959 - בוב הופ
*1960 - סול לסר 
*1961 - ג'ורג' סיטון 
*1962 - סטיב ברויידי 
*1965 - אדמונד ל. דה-פטי 
*1966 - ג'ורג' בגנל
*1967 - גרגורי פק
*1968 - מרתה ריי 
*1969 - ג'ורג' ג'סל 
*1970 - פרנק סינטרה
*1972 - רוזלינד ראסל
*1973 - לו וסרמן 
*1974 - ארתור ב. קרים 
*1975 - ג'ולס סטיין 
*1977 - צ'רלטון הסטון
*1978 - לאו יפה 
*1979 - רוברט בנג'מין  (לאחר מותו)
*1981 - דני קיי
*1982 - ולטר מיריש 
*1983 - מ. ג'. פרנקוביץ' 
*1984 - דייוויד וולפר 
*1985 - צ'ארלס רוג'רס 
*1989 - הווארד וו. קוך 
*1992 - אודרי הפבורן (לאחר מותה) ואליזבת טיילור
*1993 - פול ניומן
*1994 - קווינסי ג'ונס
*2001 - ארתור הילר 
*2004 - רוג'ר מייר 
*2006 - שרי לנסינג 
*2008 - ג'רי לואיס
*2011 - אופרה וינפרי
*2012 - ג'פרי קצנברג
*2013 - אנג'לינה ג'ולי
*2014 - הארי בלפונטה
*2015 - דבי ריינולדס
*2019 - ג'ינה דייוויס
*2020 - הקרן האמריקאית לקולנוע וטלוויזיה  וטיילר פרי
*2021 - דני גלובר
*2022 - מייקל ג'יי. פוקס
*2023 - מישל סאטר 
*2024 - ריצ'רד קרטיס
*2025 - דולי פרטון

## קישורים חיצוניים

* 
* דף הפרס באתר פרסי האוסקר

קטגוריה:פרס אוסקר
*
באטל ארנה טושינדן

**באטל ארנה טושינדן** (באנגלית: Battle Arena Toshinden) היא סדרת משחקי-וידאו. המשחק הראשון בסדרה, ששמו כשם הסדרה, היה משחק-הלחימה הראשון בתלת-מימד שהכיל כלי-נשק. אחריו יצאו משחקים נוספים, רובם בז'אנר הלחימה, כאשר המשחק השני בסדרה קיבל גרסת "פלוס" וגרסה למכשיר הסגה. גם המשחק הראשון קיבל גרסה למכשיר הסגה.

## עלילה
הסדרה מתמקדת בטורניר סודי המתרחש אחת לשנים אחדות. לטורניר זה מטרה:
קביעת הלוחם החזק בעולם.
ללוחמים שבטורניר היו סיבות שונות להצטרפותם: אהבה, תהילה ונקמה.
לאורך מרב הגרסאות נכחו הלוחמים הבאים, המהווים חלק מן הדמויות בסדרה:
* אייג'י
* קיין
* פו
* סופיה
* אליס
* ראנגו
* גאיה
* מונדו

## ארבעת כלי-הנשק הקדושים
כלי נשק מסוימים בסדרה, אשר היו שייכים במקור ללוחמים כלשהם ובעלותם עברה ללוחמים אחרים, הם "כלי-נשק קדושים": 
קשת שהייתה שייכת במקור לאוראנוס שהייתה אחד הלוחמות החזקות ביותר בסדרה. אוראנוס נתנה את הקשת לבתה פואלה מריונט וזו לא יודעת עד היום מי היו בעליה הקודמים של קשת זו.
מגן שהיה שייך ללוחם חולה-נפש בשם כאוס. המגן נלקח מכאוס על ידי רוצחו, רוצח-מכשף בשם גנמה אשר גילו עולה על 2,000 שנים.
חרב קטאנה שהייתה שייכת במקור לאייג'י. הוא נתן אותה לאחיינו הצעיר סובארו.
רומח שהיה שייך במקור למונדו ושייכותו עברה למלאכית בשם אאוס. מדובר באותו כלי-נשק אולם אאוס הקנתה לו מראה שונה לחלוטין.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:משחקי DOS
קטגוריה:משחקי Sega Saturn
קטגוריה:משחקי פלייסטיישן
קטגוריה:משחקי גיים בוי
קטגוריה:משחקי פלייסטיישן 3
קטגוריה:משחקי PSP
קטגוריה:משחקי וידאו שפותחו ביפן
יעקב דוד מנדל לייב פרידמן

רבי **יעקב דוד מנדל לייב פרידמן** (נולד בג' באלול תשי"ז, 30 באוגוסט 1957) הוא האדמו"ר הנוכחי מבוהוש**־**פאשקאן.

## תולדותיו
נולד בתל אביב לישראל שלום יוסף פנחס פרידמן, בנו של רבי יעקב דוד מפאשקאן ולשיינדל שרה דבורה בתו של רבי יצחק (השני) מבוהוש. למד בתלמוד תורה "יסודי התורה" בתל אביב, בישיבת בית ישראל רוז'ין בבני ברק ובישיבת תפארת ישראל רוז'ין של חסידות בויאן. היה קשור לרבי שלמה חיים פרידמן מסדיגורה. נישא לבתו של ראש ישיבת רוז'ין, הרב יהושע השיל ברים. לאחר חתונתו התגורר בירושלים ובהמשך עבר לבני ברק. היה תלמיד וחסידו של סבו רבי יצחק, שהועידו לממשיכו באדמו"רות. לאחר פטירת הסב באב תשנ"ב (אוגוסט 1992) מינוהו החסידים תחתיו. לאחר פטירת סבו היה נוסע לרבי ישראל מרדכי טברסקי מרחמסטריווקה
. בכל דברי תורתו מזכיר אמרה מסבו.

הוא פנה כבר בצעירותו למחוזות הקנאיים של העדה החרדית. הוא מתנגד לנטילת תקציבים מהמדינה, אוסר על חסידיו לדבר בעברית, תוקף את "שלטון הרשע הציוני", ושולח את חסידיו להפגנות נגדו. כיום הוא מהוה חלק מקהילות העדה החרדית, הוא מחזיק באידאולוגיה קיצונית נגד המדינה, לדוגמה בתקופת הקורונה הורה לחסידיו לא לציית להוראת השלטונות.

זאת בניגוד לעמדת סבו רבי יצחק מבוהוש, שהיה בעל יחס חיובי לציונות ואף היה עורך טיש ביום העצמאות, מה שגורם מבוכה לחסידיו ולכן הם ניסו בכתבות שפורסמו בעיתון דורות של העדה החרדית לשכתב את ההיסטוריה שהוא כן היה בעל השקפה קנאית. בעקבות המהפך בחסידות פרשו חלק מחסידיו.

כמו כן, בעוד שסבו הלך בדרך אדמו"רי בית רוז'ין, שכללה לבוש מכובד ובגדים מהודרים כמו עניבה ופאות קצרות, הוא לא נוהג כך ואף לא לובש עניבה, אלא מחנך את חסידיו לגדל פיאות ארוכות, להרכיב משקפי פלסטיק חסידיים ולא אופנתיים ולשמור על קוד לבוש מתבדל.

## ילדיו
בניו:
*משה יהודה, חתן רבי שמעון למברגר ממאקווא
*יהושע העשיל, חתן הרב נחמן יוסף טברסקי (בן הרב מנחם נחום בן רבי יוחנן השני מראחמסטריווקא)
*נחום מרדכי, חתן רבי יצחק יוסף דב רבינוביץ, האדמו"ר מביאלא.
*יצחק, חתן הרב אהרן אויערבך (בנו של רבי מרדכי אוירבך רב קהילת אביר יעקב וחתנו של רבי אליהו שטרנבוך ראב"ד קהל מחזיקי הדת באנטוורפן).
חתניו:
*חיים דב הלפרין, בנו של רבי אברהם שמשון שלום הלפרין מווסלוי
*נחום דוד, בן הרב יהושע מנחם שטרן (בנו של רבי יצחק יהודה גאב"ד ביליץ וחתן רבי ישראל מרדכי טברסקי מראחמסטריווקא)
*שלמה זלמן, בנו של הרב יוסף בנימין ואזנר
*משה נתן נטע למברגר, בנו של רבי אברהם יחיאל ממאקווא בני ברק
*פנחס משה, בנו של הרב חיים דב שטרן (בנו של רבי יצחק יהודה גאב"ד ביליץ וחתנו של רבי ישראל אברהם פורטוגל מסקולען)
*זאב זייבלד, בנו של רבי יהושע השיל מאלטשטאט
*אברהם יצחק רוטנברג, בן האדמו"ר מקוסון בית שמש
*שרגא פייביש מיזליש בנו של הרב צבי הירש מייזליש (חתן האדמור מקרעטשניף ירושלים)

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

יעקב מנדל
קטגוריה:בני ברק: אדמו"רים
קטגוריה:אדמו"רים ישראלים
קטגוריה:משפחת הגר
קטגוריה:אנטי-ציונים יהודים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1957
קטגוריה:בוגרי ישיבת תפארת ישראל - רוז'ין
ז'אן הרשולט

250px|ממוזער|שמאל|ז'אן הרשולט ורוזמרי דה קמפ, גיבורי סדרת תסכיתי הרדיו "דוקטור כריסטיאן", 1953
**ז'אן פייר הרשולט** (**Jean Pierre Hersholt**; 12 ביולי 1886 - 2 ביוני 1956) היה שחקן קולנוע אמריקאי יליד דנמרק שהופיע ב-140 סרטים בהוליווד. קריירת המשחק שלו החלה עוד בתקופת הסרט האילם ונמשכה עד סוף שנות השלושים. בין תפקידיו הבולטים ניתן למנות את מרקוס בסרט האילם "תאוות בצע" של אריך פון שטרוהיים מ-1924 ותפקיד הסבא של היידי בת ההרים (בגילומה של שירלי טמפל) בהפקה משנת 1937. ב-1934 שיחק בסרט הצעיף הצבעוני לצידה של גרטה גרבו. עקב מבטאו הדני הקל, לוהק בעיקר לתפקידי רופאים, פרופסורים או אנשי אצולה ממוצא אירופאי, לרוב נבלים. כמו כן כיכב במופע רדיו בשם "ד"ר כריסטיאן".

ב-1939 יסד הרשולט את "קרן הסיוע של הסרטים" (Motion Picture Relief Fund) ועמד בראשה מהקמתה ועד מותו ב-1956. הקרן נועדה לסייע לשחקנים ואנשי תעשיית הסרטים במימון טיפול רפואי. בין השנים 1945 ל-1949 כיהן כנשיא האקדמיה האמריקאית לקולנוע. לאחר מותו הוחלט לחלק את פרס ז'אן הרשולט לפעילות הומניטרית בטקס האוסקר לאדם מתעשיית הבידור בארצות הברית על הישגים יוצאים מן הכלל בתחום הפעילות ההומניטרית. זכה פעמיים בפרס אוסקר לשם כבוד, ב-1940 וב-1950.

## חיים אישיים
סבתו מצד אמו הייתה יהודייה מדנמרק, סבו מצד אביו היה מהגר צרפתי קתולי.
אחיינו היה השחקן הקנדי-אמריקאי לזלי נילסן.

היה נשוי ואב ל-2 בנים.

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה דנים
קטגוריה:זוכי אוסקר: פרסי כבוד
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: קולנוע
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: רדיו
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: מפעל חיים
קטגוריה:מהגרים מדנמרק לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1886
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1956
חלומות מפלסטיק

**חלומות מפלסטיק** היא תוכנית טלוויזיה דוקומנטרית, אשר שודרה בערוץ HOT בידור ישראלי החל מה-20 בפברואר 2012. התוכנית צולמה בקליניקה של המנתח הפלסטי ד"ר דב קליין ועוקבת אחרי המטופלים שלו.

## פורמט
התוכנית מתעדת בכל פרק כ-3-2 מטופלים אשר באים לבצע ניתוח פלסטי בקליניקה. כל אדם מתועד למשך שני פרקים, לפני הניתוח, בשלבי הייעוץ וההתלבטות, ולאחריו. נוסף לכך, התוכנית גם מתעדת את התגובות, בימים שלפני ואחרי הניתוח בקרב החברים והמשפחה של המנותח. התוכנית מלווה בצילומים קצרים מחדר הניתוח.

בתוכנית השתתפו עשרות מפורסמים וביניהם - נטלי דדון, זהבה בן ועוד.
## שידור
בעונה הראשונה שודרו עשרה פרקים והיא בוימה על ידי יסמין קיני. בעקבות הצלחתה הוזמנה עונה שנייה שעלתה לשידור במאי 2013, ששוב כללה עשרה פרקים שבוימו על ידי יסמין קיני.

בעונה השלישית עלתה ביולי 2014, בבימוי של עידית אברהמי.

בנובמבר 2014, המועצה לשידורי כבלים ולשידורי לוויין מנעה מחברת הכבלים הוט להעלות את העונה הרביעית של התוכנית, לאחר שקבעה כי מדובר ב"פרסום וקידום יחסי ציבור אסורים, בניגוד לכללי משרד התקשורת", לכאורה. על-פי בדיקות שבוצעו במועצה לחוזי ההתקשרות של התוכנית, נטען כי ד"ר קליין שילם 300 אלף שקל עבור השימוש בחומר המצולם במרפאתו ובאתר האינטרנט שלו. במאי 2015 הותר לבסוף לעונה הרביעית לעלות לשידור.
## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* 
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2012
קטגוריה:HOT: תוכניות וסדרות
קטגוריה:פלסטיק
דרור דורי

**דרור חיים דורי** (11 ביולי 1931 – 29 בפברואר 2012) היה מתרגם ישראלי. תרגם לעברית את מסותיו של מישל דה מונטן.

## ביוגרפיה
נולד בתל אביב. בעל תואר דוקטור לפילוסופיה מטעם ניו סקול בניו יורק. שימש מרצה לכלכלה באוניברסיטת סירקיוז שבמדינת ניו יורק.

בשנת 1996, לאחר שאיבד את כושר שמיעתו, החל להתמקד בתרגום מסותיו של מישל דה מונטן. הוא הוציא לאור שני ספרים ובהם מסות נבחרות של מונטן, וכן תרגם את המסה של מונטן "סנגוריה על רמון סבונד".

הספר "מסות" מאת מישל דה מונטן תורגם גם בידי אחרים:
* המסות, ספר ראשון, תרגמה אביבה ברק (הומי), מבוא: נדין קופרטי-צור, הוצאת שוקן, תל אביב 2007, ספר שני 2011
* מסות, תרגום ישורון קשת, הוצאת שוקן, ירושלים ותל אביב 1963.

דורי נפטר בגיל 80 ונקבר בבית העלמין הדרום.

## תרגומיו
* **מישל דה מונטן - מסות נבחרות**, הוצאת באר, 2003
* **מישל דה מונטן - מבחר מסות** הוצאת אוריון, 2007
* **סנגוריה על רמון סבונד** מאת דה מונטן, הוצאת אוריון, 2011

## קישורים חיצוניים
* שלומי יובל, לראשונה בעברית: המסה של מישל דה מונטן, "סנגוריה על רמון סבונד", makara
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מתרגמים ישראלים
קטגוריה:מתרגמים מצרפתית לעברית
קטגוריה:ויקיפדים ישראלים
קטגוריה:בוגרי ניו סקול
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1931
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2012