סיפורו של מלח הספינה הטרופה

**סיפורו של מלח הספינה הטרופה** הוא סיפור מתקופת הממלכה התיכונה במצרים העתיקה על מסע אל מכרות המלך.

## מידע היסטורי
"הספרות של המצרים הקדמונים" מאת ארנסט ווליס באדג', שפורסם ב-1914, קובע כי הפפירוס שהכיל את הסיפור נמצא בתוך הספרייה הקיסרית בסנט פטרסבורג. "ספרות מצרית קדומה כרך א'" של מרים ליכטהיים, שפורסם ב-1973, חוזר על כך, ומציין עוד כי הפפירוס, שנקרא "פפירוס לנינגרד 1115" (P. Leningrad 1115), נמצא כעת במוסקבה. ליכטהיים מציינת גם כי הפפירוס התגלה על ידי ולדימיר גולנישצ'ב בארמיטאז' הקיסרי של סנט פטרסבורג וכי הוא מתוארך לתקופת הממלכה התיכונה. בשנת 1911, קבע האגיפטולוג הצרפתי גסטון מספרו כי גולנישצ'וב גילה את הפפירוס בשנת 1880, והביא לידיעת חוקרים בקונגרס הבינלאומי החמישי של מזרחנים בברלין, בשנת 1881. הוא פרסם את התרגום המלא לצרפתית ב-1881 והוציא מהדורה טיפוסית מלאה ב-1913.

הסופר שהעתיק אותו, ומי שנטען כי הוא "מעולה באצבעות" (ערמומיות של אצבעות) למרות שביצע מספר אי-דיוקים בהעתקה, ידוע בשם Amenaa, או Ameni-amenna. החתימה של אמנה הוזכרה במהדורת 1987 של ספר השיאים של גינס כחתימה העתיקה ביותר ששרדה על פפירוס.

## תקציר
הסיפור מתחיל במלח (šmśw = בן לוויה, משרת, המשמש ככותרת 'בן לוויה של פרעה') המודיע או המצהיר על שובו ממסע בים. הוא חוזר ממשלחת נכשלת, כנראה, וחושש כיצד פרעה יקבל אותו. מלווה מרגיע אותו, ומייעץ לו כיצד להתנהג בפני פרעה, וחוזר על הפתגם "פי אדם מציל אותו." כדי לעודד את אדונו, הוא מספר סיפור על מסע קודם שלו בו התגבר על אסון, כולל מפגש עם האל והמלך.

מלח של ספינה, המאוישת ב-120 מלחים, נפל מסיפון כאשר רוח פתאומית גרמה לגלים לעלות לגובה של שמונה אמות ונשטף על אי. שם הוא מצא מחסה ומזון (הוא אומר "לא היה שום דבר שלא היה שם"). בעודו מקריב מנחה לאלים, הוא שומע רעמים ומרגיש את האדמה רועדת ורואה נחש ענק מתקרב אליו. הנחש שואל אותו שלוש פעמים מי הביא אותו לאי. כאשר המלח לא עונה, הנחש לוקח אותו למקום בו הוא חי ושואל את השאלה שלוש פעמים נוספות. המלח חוזר על סיפורו, כעת אומר שהוא בשליחות עבור המלך.

הנחש אומר לו לא לפחד ושהאלים נתנו לו לחיות והביאו אותו לאי, ושאחרי ארבעה חודשים באי הוא יחולץ על ידי מלחים שהוא מכיר ויחזור הביתה. לאחר מכן מספר הנחש על טרגדיה שאירעה לו, ואומר שהוא היה באי עם 74 מבני משפחתו פלוס בת, ושכוכב נפל ו"עלו בו בלהבות". בתרגומים מסוימים, הבת שורדת; באחרים היא מתה עם השאר. הנחש מייעץ למלח להיות אמיץ ולשלוט בלבו, ואם יעשה כן יחזור למשפחתו.

כעת מבטיח המלח לנחש כי הוא יספר למלך על כוחו של הנחש וישלח לו מתנות רבות ויקרות, כולל מור וקטורת. בעודו צוחק עליו, אומר נחש שהמלח אינו עשיר, אלא שהוא (הנחש) הוא אדון פונת ושהאי עשיר בקטורת, וכשהמלח יעזוב הוא לא יראה שוב את האי כיון שיהפוך למים. ספינתו מגיעה לחלץ אותו, והנחש מבקש ממנו "לעשות לי שם טוב בעירך" ונותן לו מתנות רבות ויקרות, ביניהן תבלינים, קטורת, חטי פילים, כלבי גרייהאונד ובבונים.

המלח חוזר הביתה ונותן למלך את המתנות שלקח מהאי, והמלך מצמיד לו מלווה ונותן לו צמיתים. הסיפור מסתיים בכך שהאדון אומר למספר: "אל תהפוך את המצוין לידידי (כלומר, אל תתנהג ביהירות); מדוע לתת מים לאווז (פשוטו כמשמעו, ציפור) עם עלות השחר לפני שחיטתו בבוקר?"

## ניתוח ופרשנות
עבור חלק מדובר בסיפור זך שנועד כמקור השראה או הרגעה למחשבה האצילית, אולי דומה למשהו כמו יצירה חצרנית המיועדת לאוזן המלוכה או להתחשבות באריסטוקרטים. אף על פי כן, הפרשנות של הסיפור השתנתה מההבנה הראשונית הנאיבית של הסיפור כסיפור פשטני של המסורת העממית לניתוח מתוחכם, שבו הנרטיב מתגלה כבעל מורכבות ועומק: נוסע נטרף מספינה, עוסק במאמץ רוחני (או מסע), במסע בקוסמוס, כדי לפגוש את האל המוסרי המתנה לדרך המוסרית כיצד לחזור למצרים. יתר על כן, ריצ'רד מתיוס כותב כי "כתב הפנטזיה העתיק ביותר הזה מכיל נרטיב ארכיטיפי של הסוגה: גיבור לא יזום ועממי במסע בים נזרק ממסלולו בסערה, נתקל באי קסום, מתעמת עם מפלצת ושורד, חכם יותר לאחר החוויה", ומציין בנוסף שהמפלצת (הנחש) היא המפלצת הגדולה ביותר בכל הזמנים - הדרקון, לפעמים נקרא 'וורם' (wurm)."

הסיפור עצמו מתחיל בסיפור מסגרת שבו מלווה או "חסיד" (באופן קונבנציונלי - אם כי לא בפפירוס - המכונה "המלח") מנסה לנחם את אדונו ("ראש העירייה", למרות שהוצע כי הם עשויים להיות במעמד שווה), שחוזר ממשלחת שנכשלה לכאורה, וחושש כיצד יקבל אותו המלך שלו.

שפת הסיפור צבעונית מאוד ובמקומות מסוימים קיימת פרוזה קצבית, למשל:

הגענו לגבולות הארץ ואוואט

עברנו ליד האי סנמוט,

חזרנו בשמחה

והגענו לארצנו.

מחבר הסיפור השתמש גם באליטרציות, למשל:

Maa sen pet / הם הביטו בשמים

Maa sen ta / הם הביטו על הארץ

Mak ibsen / ליבם היה

Er maut / אמיץ יותר מאריות.

## לקריאה נוספת

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרות מצרים העתיקה
קטגוריה:נחשים בתרבות