open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
בועל ארמית

בספרות ההלכה, **בועל ארמית** הוא יהודי המקיים יחסי מין עם גויה. קיימים איסורים מדאורייתא ומדרבנן על מעשה זה.

## האיסור
קיימות מספר דרגות חומרה באיסור בעילת ארמית:

### איסור חיתון

איסור נישואין עם גוי. התורה כותבת . לפי חלק מהפוסקים איסור זה חל רק על שבעת העממים, ולפי הרמב"ם הוא חל על כל הגויים, בתלמוד הועלתה אפשרות שהאיסור חל רק כאשר הגוי הוא הגבר, והיהודייה צפויה להימשך אחריו., אך הרמב"ם פוסק שהאיסור קיים בשני המצבים של נישואי תערובת.

### בעילה בפרהסיא

על בעילת גויה בפרהסיא למדו חכמים בתלמוד ממעשהו של פינחס ש"קנאים פוגעין בו", אמנם אף שהיא הלכה, אין מורין כן.

### בעילה בצנעה
בעילת גויה אסורה גם בצנעה. יש הסוברים שהאיסור בצנעה הוא מדרבנן, איסור שנגזר על ידי בית הדין של החשמונאים, ויש הסוברים שהאיסור הוא מהתורה, וכך הוכיח הרב שאול מורטירה. לשיטה זו התקנה הייתה להעניש את העובר במכת מרדות. העונש על איסור זה הוא מכת מרדות. כאשר לא קיבל העובר על האיסור מלקות בידי בית דין, נאמר בתלמוד שעונשו הוא כרת, לפי הכתוב בנביא: 

טעם התקנה הוא מפני חשש לאיסור עבודה זרה

גזרו שהעובר על האיסור לקה כאילו עבר 4 עברות, לפי רב דימי, שסימנן נשג"א:

* נידה - הגויות אינן מקפידות על טהרתן ועל נידתן, ואם כן עלול הוא לבוא גם לידי בעילת יהודייה נידה.
* שפחה - שמא יבוא לבעול שפחה, האסורה מהתורה מדין "לא תהיה קדשה". מי שאינו מקפיד על בעילת מי שאינה יהודייה, עלול גם לבוא לידי בעילת שפחה.
* גויה - שמא מתוך קיום יחסי מין עם הגויה, יבוא גם להתחתן עימה, ולעבור בכך איסור מהתורה "ולא תתחתן בם", כדלעיל.
* אשת איש - בבעילת גויה נשואה קיים גם חשש שיבוא לבעול אשת איש יהודייה שאיסורה מדאוריתא, ודינה ביהרג ואל יעבור, למרות שאין יהודי נהרג על בעילת אשת איש גויה.
לפי רבין, הסיבה הרביעית היא "זונה" - מכיוון שיש גויות נשואות המזנות מתחת בעליהן, וכאשר הבועל הוא כהן קיים חשש שמתוך בעילת הגויה יבוא גם לבעול זונה יהודייה, האסורה לכהן מהתורה.

בעקבות איסור זה, בעילת גויה בפרהסיא אסורה ביהרג ואל יעבור, מכיוון שהיא נחשבת כאביזרייהו של גילוי עריות שהם כל איסורי יחסי מין שעונשם מיתה.

## לקריאה נוספת
* האנציקלופדיה התלמודית, **בועל ארמית**, כרך ג' עמ' י"ד - ט"ז

## קישורים חיצוניים
* 
* הרב דוד כוכב, איסור התורה בבועל ארמית, באתר פורטל הדף היומי
* הרב אוהד פיקסלר, חשש חתנות - נישואי תערובת, באתר ישיבת הר עציון

## הערות שוליים

קטגוריה:איסורי עריות
קטגוריה:גוי (יהדות)
קטגוריה:משפט עברי: דיני נפשות
קטגוריה:פרשת בלק
קטגוריה:התבוללות
ג'ייסון תומפסון

**ג'ייסון קרלטון תומפסון** (באנגלית: **Jason Carlton Thompson**; נולד ב-22 ביוני 1985) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר בקבוצת פנרבחצ'ה. הוא שיחק בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת ריידר עד שנת 2008, ובאותה שנה הוא נבחר בדראפט ה-NBA בבחירה מס' 12 על ידי סקרמנטו קינגס.

תומפסון נולד במאונט לורל אשר במדינת ניו ג'רזי ולמד בתיכון לאנייפ המקומי. בשנתו הרביעית במכללת ריידר הציב תומפסון ממוצעים של 20.4 נקודות, 12.1 ריבאונדים, 2.7 חסימות וחטיפה אחת למשחק. תומפסון הוביל את מכללתו למאזן מצוין של 20 ניצחונות מול 13 הפסדים, אך הקבוצה לא הצליחה להעפיל לשלבים הבאים בליגת המכללות.

## קריירה מקצוענית
תומפסון נבחר בבחירה ה-12 בדראפט 2008 על ידי סקרמנטו קינגס. בעונת  שיחק תומפסון את כל 82 המשחקים, וקבע ממוצעים של 11.1 נקודות ו-7.4 ריבאונדים למשחק. העונה הבאה הייתה עונת שיא של תומפסון שקבע בה שיא קריירה למשחק של 27 נקודות ושיא בממוצעי קריירה של 12.5 נקודות ו-8.5 ריבאונדים, ב-31.4 דקות למשחק.

בעונות הבאות יכולתו של תומפסון ירדה, וב-10 ביולי 2015, אחרי 6 שנים בסקרמנטו מבלי להגיע לפלייאוף ה-NBA פעם אחת, נשלח תומפסון בטרייד לפילדלפיה 76' עם קארל לנדרי, ניק סטאוסקאס ובחירת סיבוב ראשון בתמורה לזכויות על ארטוראס גודאיטיס ולוקה מיטרוביץ'. ב-31 ביולי העבירו הסיקסרס אותו בטרייד לגולדן סטייט ווריורס בתמורה לג'רלד וולאס. ב-22 בפברואר 2016, לאחר כחצי עונה בגולדן סטייט, שוחרר תומפסון מהווריורס. כשבוע לאחר מכן חתם בטורונטו ראפטורס על חוזה עד לסיום עונת .

באוגוסט 2016 חתם תומפסון בשנדונג גולדן סטארס מליגת ה-CBA הסינית.

## סטטיסטיקת קריירה ב-NBA
נכון לסוף עונת .

### בעונה הסדירה

### בפלייאוף

## קישורים חיצוניים

* פרופיל באתר NBA.com

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי ניו ג'רזי
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:כדורסלני סקרמנטו קינגס
קטגוריה:כדורסלני גולדן סטייט ווריורס
קטגוריה:כדורסלני טורונטו ראפטורס
קטגוריה:כדורסלני פנרבחצ'ה
קטגוריה:כדורסלני שאנדונג גולדן סטארס
קטגוריה:בחירות דראפט של סקרמנטו קינגס
קטגוריה:ניו ג'רזי: כדורסלנים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטאות ומכללות בארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1986
יונה רוזנפלד (סופר)

שמאל|ממוזער|250px|מתוך עיתון הינט 1928
**יונה רוזנפלד** (ביידיש: ראזענפעלד; 1880 – 9 ביולי 1944) היה סופר יידיש שהתפרסם בשל הנובלות הפסיכולוגיות שלו.

## ביוגרפיה
רוזנפלד נולד בשנת תרמ"א בעיירה סטארי צ'ורטוריסק שבווהלין. למד בחדר ובישיבה, אך נאלץ לנטוש את לימודיו עם מות הוריו מכולרה בשנת 1893. אחיו הנכה לא יכול היה לתמוך בו כלכלית והוא נאלץ להתגורר ולעבוד כשוליה אצל חרט באודסה, עבודה בה עבד והתייסר כעשר שנים. סיפורו הראשון, סיפור אוטוביוגרפי, "השוליה", פורסם בשנת 1904 בעידודו של הסופר י.ל. פרץ.

בגיל 23 עזב רוזנפלד את עבודתו והקדיש את עצמו לכתיבה. בשנים 1909–1912 פרסם שני כרכים בשם "כתבים" (שריפטן) ובהם סיפורו המפורסם "מתחרים" (קאנקורענטען). בעיצומה של המהפכה הרוסית, עזב את קייב וחזר לקובל שבווהלין, שם המשיך ביצירתו ונישא.

רוזנפלד היגר לארצות הברית בשנת 1921, המשיך שם בכתיבה, אך תמיד (כפי שסיפר) כתב על נושאים המתרחשים מהמקום ממנו בא, מילדותו, מווהלין, מקובל: "אני אומנם חי בניו יורק, אבל לנגד עיני אני רואה את פולין ורוסיה". בשנת 1928 ביקר באירופה, תחילה בברלין ואחר כך בוורשה. במרץ-מאי 1929 שהה בארץ ישראל.

שישה כרכים, "אוסף כתובים" (געזאמעלטע שריפטן), פורסמו ב-1924 בניו יורק והספר "עבודות נבחרות" (געקליבענע ווערק) יצא לאור ב-1929 בווילנה.
הספר "הוא והם - יומן של סופר לשעבר" (ער און זיי: א טאג בוך פון א געוועזענעם שרייבער) פורסם בניו יורק 1927 והספר "מיומני" (פון מעיין טאג בוך) שראה אור ב-1924 נחשבו בעיניו לעבודתו המובחרת.
רוזנפלד כתב סיפורים באופן קבוע ליומון היידי האמריקני פארווערטס עד שבאמצע שנות ה-30 הסתכסך עם העורך אברהם קאהאן והקשר ניתק.

"בודד לנפשו" (איינער אליין) הוא ספרו המפורסם ביותר אותו החל לכתוב בשנת 1937 וסיימו ב-1940. רוזנפלד כתב את הספר תוך כדי סבל גופני עז ממחלה ממארת שפקדה אותו. הספר זכה לשבחים רבים בעיתונות היידית. ספר זה תורגם לעברית בידי יעקב דוד אברמסקי וראה אור בשנת 1964.

יונה רוזנפלד נפטר בניו יורק ונטמן בבית הקברות "הר הכרמל החדש" שבקווינס.

## על יצירתו
בפגישה עם הסופר יוחנן טברסקי בניו יורק, בעצם ימי מחלתו (1937), סיפר רוזנפלד על החומרים המרכיבים את סיפוריו: עקב חייו האפורים בעיירה נידחת, מר גורלו ועבודתו כשוליה - פגישותיו עם הבריות היו מצומצמות ואין לו מבחר גדול של טיפוסים. רוזנפלד המשיך: "אנוס אני להסתפק במצבים השונים שאני מעמיד בהם את כל אחד מגיבורי, ומתוך כך מפסיק כל טיפוס מלהיות טיפוס, כי לאמיתו של דבר אין מין זה בנמצא כלל! כלומר, הטיפוס ישנו, אלא שאין טיפוסיותו קיימת אלא כל זמן שנתון במצב כתיקונו. במצבים מורכבים, מסובכים, אנו יכולים לראות אפילו את הגיבורים הגדולים ביותר חסרי-ישע ואת החכמים הגדולים ביותר חסרי עצה."

## מכתביו
* **שריפטן**, בשני כרכים, 1909-1912, קייב
* **געזאמעלטע שריפטן**, בשישה כרכים, 1924, ניו יורק
* **פון מעיין טאג בוך**, 1924, ניו יורק
* **ער און זיי: א טאג בוך פון א געוועזענעם שרייבער**, 1927, ניו יורק
* **געקליבענע ווערק**, 1929, וילנה
* **איינער אליין**, 1940, ניו יורק. מהדורה עברית יצאה לאור ב-1964

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* הכתבה "יונה רוזנפלד" מאת יוחנן טברסקי מתוך ספר קובל, עמ' 198-207. מספרי העמודים על פי הספר
* 
* ; 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים מווהלין
קטגוריה:סופרים כותבי יידיש
קטגוריה:ילידי 1880
קטגוריה:נפטרים ב-1944
אומפטמפה

**אוּמְפַּטַמְפָּה** (באנגלית: ***Umpatampa***) הוא אלבום האולפן השני של הזמרת-יוצרת הישראלית דנה אינטרנשיונל. הוא יצא לאור בנובמבר 1994, על ידי חברת התקליטים IMP דאנס בע"מ. האלבום הגיע למעמד של אלבום פלטינה על מכירות של למעלה מ-45,000 עותקים, הישג שאף זמרת לא הגיעה אליו עד אז, מלבד הזמרות ריטה וירדנה ארזי.

ארבעת הסינגלים שהופצו מתוך האלבום נכנסו למצעד הפזמונים העברי השנתי תשנ"ה: "ישנן בנות" (מקום רביעי), "אני לא יכולה בלעדיך" (מקום חמישי), "נוסעת לפטרה" (מקום 25) ו"בתולה" (מקום 34). פרט לשלישי שצוין, כולם דורגו במקום הראשון במצעד העברי השבועי של רשת ג' וזכו להצלחה ארצית.

האלבום יצא בארבע מהדורות שונות. בראשונה לא נכלל "לילה טוב אירופה", איתו הגיעה אינטרנשיונל למקום השני בקדם-האירוויזיון 1995. בשנייה צורף השיר כרצועת בונוס, אף שלא הופיע ברשימת הרצועות. ההבדל היחיד בין השלישית והרביעית היה פס צהוב אופקי שצויר בחלקה העליון של העטיפה, והסתיר חלק משיערה של אינטרנשיונל.

## שירי האלבום
"לילה טוב אירופה" היה השיר איתו אינטרנשיונל התחרתה ב-1995 בתחרות קדם-האירוויזיון, אך הגיעה למקום השני. הרצועה העוקבת, "פטראנס" היא גרסה דאנסית לשיר "נוסעת לפטרה", אשר מופיע באלבום. ב"פטראנס" הושמטו מילים ושורות וגם הפזמון, שהופיעו בשיר המקורי. "אני לא יכולה בלעדיך" הוקלט בשתי גרסאות שונות. הראשונה היא גרסתו הרגילה והשנייה (המכונה "פאוור דאנס") מקוצרת והמקצב שלה מהיר יותר. את "ישנן בנות" ביצעה במקור להקת הנח"ל בתוכניתה "הנח"לאים באים הנח"לאים באים" מ-1967, כשהסולנית היא שולה חן. בגרסתה של אינטרנשיונל, שהייתה יותר קצבית ולוותה בווידאו קליפ, שולבה נעימת מארש צה"ל, אותה חיבר יואב תלמי. במופע "ארץ ישראל המתחדשת" שהוקלט ב-1996 ויצא על גבי אלבום, ביצעה אינטרנשיונל את השיר בדואט עם חן. "Umpatampa" הוא קטע כלי שזכה להצלחה בישראל ודורג במצעד השנתי של רשת ג'.

 הופץ בנובמבר 1994 כסינגל מתוך אומפטמפה ובשנת 1995 הופץ מחדש כסינגל מאיפיטמפה. "Right Now" הוא קטע כלי נוסף. "100% גבר" נכתב על ידי יונה וולך, שהייתה ידועה בכתיבתה הארוטית והמינית. הוא מתאר את אהבת הגברים לנשים מנקודת מבט של אישה, ומסתיים בשורה "כשאני מתנהגת כמו לא אישה הוא לא אוהב" – כלומר, אישה צריכה להאדיר את נשיותה על מנת שבן-זוגה לא ייפרד ממנה. "בתולה" הוא שיר הומוריסטי שמדבר על נערה יפה שמפתה גברים אך מתעקשת לשמור על בתוליה.

## רשימת רצועות

;הערות
* "Umpatampa" מעוצב כ-"UMPATAMPA".
* "" מעוצב כ-"QUE'EST – QUE C'ESST".
* "Right Now" מעוצב כ-"RIGHT NOW".
* "Zomba" מעוצב כ-"ZOMBA".

## קרדיטים

## נתוני מכירות

## היסטוריית יציאות לאור

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי דנה אינטרנשיונל
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומים בערבית
קטגוריה:אלבומים בצרפתית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי עופר ניסים
קטגוריה:אלבומי פלטינה בישראל
קטגוריה:אלבומי חברת IMP רקורדס
נפות ירדן

12 המחוזות של ירדן מחולקים ל-52 נפות.

## נפות
שמאל|400px|נפות ירדן

**[[אירביד (מחוז)|מחוז אירביד]]
* [[נפת אירביד]]
* [[נפת בני עביד]]
* [[נפת אל-מזאר א-שמאלי]]
* [[נפת א-רמת'א]]
* [[נפת בני כנאנה]]
* [[נפת אל-כורה (ירדן)|נפת אל-כורה]]
* [[נפת אל-אע'ואר א-שמאליה]]
* [[נפת א-טייבה]]
* [[נפת אל-וסטייה]]

**מחוז בלקא
* נפת בלקא
* נפת א-שונה אל-ג'נובייה
* נפת דיר עלא
* נפת עין אל-באשא
* נפת מאחס ואל-פוחייס

**[[ג'רש (מחוז)|מחוז ג'רש]]
* [[נפת ג'רש]]

**מחוז זרקא
* נפת זרקא
* נפת א-רוסייפה
* נפת אל-האשמייה

**[[טפילה (מחוז)|מחוז טפילה]]
* [[נפת טפילה]]
* [[נפת בוסיירא]]
* [[נפת אל-חסא]]

**מחוז כרכ
* נפת כרכ
* נפת אל-מזאר אל-ג'נובי
* 
* נפת אל-קסר
* נפת ע'ור אל-מזרעה
* נפת פקוע
* נפת עי
* נפת מואב
* נפת אל-קטראנה
* נפת אל-מוג'ב

**[[מידבא (מחוז)|מחוז מידבא]]
* [[נפת מידבא]]
* [[נפת דיבון]]

**מחוז מעאן
* נפת מעאן
* נפת פטרה
* נפת שובכ
* נפת חוסיינייה

**[[מפרק (מחוז)|מחוז מפרק]]
* [[נפת מפרק]]
* [[נפת א-רוויישד]]
* [[נפת אל-באדיה א-שמאליה]]
* [[נפת אל-באדיה א-שמאליה אל-ע'רביה]]

**מחוז עג'לון**
* [[נפת עג'לון]]
* [[נפת כופרנג'ה]]

**מחוז עמאן
* נפת עמאן
* נפת מארכא
* נפת אל-קויסמה
* נפת אל-ג'אמעה
* נפת ואדי א-סיר
* נפת נאעור
* נפת סחאב
* נפת אל-ג'יזה
* נפת אל-מוקר

'''מחוז עקבה
* נפת קוויירה
* 

## ראו גם
* מחוזות ירדן

*
נפות ירדן
ירדן
נפות ישראל

מדינת ישראל מחולקת ל-16 **נפות**, שהן הדרג השני של המנהל המקומי. הממשל המרכזי מחולק למחוזות, ומחוזות מחולקים לנפות. שבעת מחוזות ישראל (עם מחוז יהודה ושומרון), המהווים יחידות מנהליות ראשיות במדינה, מחולקים לנפות - יחידות מנהליות משניות.

אין בישראל מערכת שלטון נפתי תת-מדיני אלא כל משרד ממשלתי מרכזי הנדרש לקיים פעילות ברמה המקומית, מקיים מערך של נציגויות במחוזות ובנפות לפי שיקולים פנימיים של המשרד, ולחלופין מקיים מערך שירותים מקומיים באמצעות שותפות עם השלטון המקומי.

לשני מחוזות יש נפה אחת החופפת את שטחי המחוז, ליתר המחוזות יותר מנפה אחת. גבולות המחוזות והנפות נקבעו בהחלטת ממשלה ומתפרסמים בשנתון הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

## נפות

### [[מחוז הצפון]]

* נפת רמת הגולן (קצרין)
* נפת צפת
* נפת עכו
* נפת כנרת (טבריה)
* נפת יזרעאל (עפולה)

### [[מחוז חיפה]]

* נפת חיפה
* נפת חדרה

### [[מחוז המרכז]]

* נפת רמלה
* נפת השרון (נתניה)
* נפת פתח תקווה
* נפת רחובות

### [[מחוז תל אביב]]

* נפת תל אביב-יפו

### [[מחוז ירושלים]]
שמאל|ממוזער|250px|מחוז ירושלים מחולק לאזורים
* נפת ירושלים

### [[מחוז הדרום]]

* נפת אשקלון
* נפת באר שבע

### [[מחוז יהודה ושומרון]]
* נפת יהודה ושומרון
שטח יהודה ושומרון חולק על ידי הממשל הצבאי לשש נפות: נפת חברון, נפת בית לחם, נפת ירדן, נפת ג'נין, נפת שכם, נפת טולכרם ונפת רמאללה. גבולות הנפות התבססו על חלוקת הנפות בממשל הירדני, בשינויים באזורים שונים.

## קישורים חיצוניים

* הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, אוכלוסייה ודמוגרפיה >אוכלוסיית ישראל >אוכלוסייה לפי חלוקות גאוגרפיות >מחוז נפה

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ישראל: חלוקה מנהלית
ארנסט מיכאל שנאל

**ארנסט מיכאל שנאל** (1931 – 8 במרץ 1947) היה נער שהוצא להורג על ידי אנשי לח"י משום שנחשד בהלשנה למשטרת המנדט.

ארנסט מיכאל שנאל היה נער דתי, חניך בני עקיבא, בן יחיד להוריו מעולי גרמניה, שעלו לארץ בשנת 1939, התגוררו ברמת ישי והיו בעלי מזנון בכניסה ליישוב ממול לחאן ההיסטורי. שנאל עבד כשוליה של חשמלאי בחיפה והתגורר ברחוב רבי עקיבא בשכונת גאולה בעיר. שנאל הצטרף ללח"י בחיפה. מדריכו בלח"י היה פנחס גינוסר. שנאל למד להכיר את חברי לח"י בחיפה, כולל את אחד החברים ששמו נפתלי, שעסק במעקב אחרי אלברט אדוארד קונקווסט, מפקד הבולשת הבריטית בחיפה, מתוך כוונה להתנקש בחייו (התנקשות שלבסוף יצאה אל הפועל ב-26 באפריל 1947). ב-22 בפברואר 1947 ביצעה הבולשת הבריטית מאסר של רבים מחברי לח"י בחיפה, ביניהם 8 בכירים בארגון ונפתלי בכללם. חברי הלח"י בחיפה החלו לחשוד שיש מלשין בשורותיהם. בעת חקירתו במטה המודיעין הבריטי הובא למקום מיכאל שנאל כדי לזהותו. נפתלי הסיק מכך כי שנאל הוא המלשין, והצליח להעביר מסקנתו זו לחבריו שלא נאסרו.

אנשי לח"י החלו במצוד אחרי שנאל. הוא ניסה להתחמק אך נתפס והובא לחקירה. לאחר חקירה ממושכת כיוונו חוקריו אקדח לעברו, אך האקדח לא פעל. את התקלה תירצו החוקרים כמתיחה וכמבחן לנאמנותו ושחררו אותו לנפשו כדי להמשיך במעקב אחריו. כעבור זמן נעצר שנאל בשנית, בערב שבת בלכתו להתפלל בבית הכנסת. הוא נלקח בכח למערה בכרמל להמשך חקירתו. החוקר התרגז על תשובותיו המתחמקות של שנאל. בחקירה נמצא ברשותו של שנאל פנקס ובו שמות חברי לח"י בחיפה. הנער הוכה כדי להכריחו לדבר אך הוא שתק, ואפילו לא הודה כי הוא זה שזיהה את נפתלי במטה המודיעין הבריטי. לטענת נתן ילין-מור אמר שנאל לחוקריו "אני יודע כי זה הסוף שלי על מה שעשיתי. עכשיו תעשו את מה שאתם צריכים לעשות".
שנאל נורה בשבת ארבע פעמים ונהרג. ילין מור המשיך וסיפר כי אנשי לח"י באו למחרת לבית הוריו ברמת ישי כדי לערוך בו חיפוש ולהסביר להם מה קרה. לטענתו, "ההורים לא היו מופתעים והתנצלו על התנהגותו של בנם".

גופתו של שנאל נמצאה ביום שלישי שלאחר מכן, מוטלת, כשהוא יחף וערום למחצה, בין שיחים וסלעים, במעלה הכרמל, ליד שכונת המעין (שכונה דלה של צריפים שהוקמה בשנת 1929 ליד מעין שנבע אז, שכיום אינה קיימת יותר ובמקומה נבנו בתי רחוב בצלאל).
העיתון דבר סיפר על כך והוסיף: "הואיל והנרצח היה חבר באחד מארגוני הפורשים סבורים, שהרצח בוצע על ידי חבריו". שנאל הובא לקבורה בבית הקברות חוף הכרמל בחיפה.

מאוחר יותר בחודש מרץ הודה לח"י במעשה ופרסם הודעה כי הנער הוצא להורג בשל הלשנה, לאחר חקירה ומשפט מהיר.

בעיתון דבר נטען ששנאל הושפע מספרות בלשית והחל בשעות הפנאי לעבוד ללא שכר בחברת חקירות וכמודיע משטרתי. לטענת העיתון היה אסור למשטרה לנצל נער צעיר כמודיע וארגון לח"י היה צריך להבין שמדובר בנער הזקוק לטיפול רפואי ולא למשפט. העיתון מסכם: "קשה לדעת מה קדם למה: האם התקרב הנער קודם לקבוצת הפורשים ואחר כך למשטרה או להפך. אולם עובדה היא כי לנער הייתה בעת ובעונה אחת דריסת רגל גם במשטרה וגם באחת מקבוצות הפורשים ... יידעו איפה "השופטים" ה"מהירים", שהם רצחו נער עברי, בן יחיד להוריו".

## לקריאה נוספת
* 
* י. עוקב **המעש השחור**. הוצאת עוז, 1949.
* נתן ילין-מור, **[[לוחמי חרות ישראל]]: אנשים, רעיונות, עלילות**. הוצאת יאיר, 1999.

## קישורים חיצוניים
* .

## הערות שוליים

קטגוריה:אישים שהוצאו להורג בארץ ישראל על ידי לח"י
קטגוריה:אנשי היישוב שנהרגו על ידי המחתרות
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות חוף הכרמל
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1931
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1947
קאווה

שמאל|ממוזער|200px|כוס קאווה.
**קאווה** (בספרדית: **Cava**) הוא יין מבעבע ספרדי, המיוצר בעיקר באזור קטלוניה. יין הקאווה יכול להגיע כיין לבן או כיין רוזה. זני הענבים העיקריים המשמשים להכנת קאווה הם מקבאו, פרלדה ושארל-לו. רק יינות המוכנים בשיטת ההכנה המסורתית יכולים להיקרא בשם 'קאווה', בעוד יתר היינות המבעבעים המיוצרים בספרד יכולים להיקרא רק 'יין מבעבע' (vinos espumosos). כ-95% מכלל יינות הקאווה מיוצרים בפנדס (Penedès) שבדרום קטלוניה, ובפרט, רבים מבתי הייצור הגדולים מרוכזים בכפר סנט סאדורני ד'אונאייה שבאזור זה. שני בתי הייצור הגדולים ביותר לייצור קאווה הם קודורניו ו- פרשנאט. בעבר, הייתה מכונה הקאווה בשם 'שמפניה ספרדית', מה שאינו אפשרי יותר לפי חוק האיחוד האירופי, מאז ששמפניה הוכרזה כבעלת מעמד גאוגרפי מוגן (PGS), בנוסף להצטרפותה של ספרד לאיחוד האירופי בשנת 1986. עם זאת, בספרדית ובקטלאנית מדוברת הקאווה ממשיכה להיות מכונה בשם שמפניה (champaña או xampany בהתאמה). 
ליין הקאווה מקום משמעותי כחלק מהמסורת המשפחתית הספרדית והקטלאנית, והוא לרוב נצרך באירועים חגיגיים כגון הטבלות, חתונות, סעודות, ארוחות ערב ומסיבות.

## שם
משמעותה של המילה קאווה (cava) בקטלאנית היא 'מערה' (cave, באנגלית), או 'מרתף'. מקור שם זה נמצא בשימוש הקדום של יינות הקאווה במטרה לשמר או ליישן יין. יצרני היינות הקטלאנים אימצו את השם קאווה, על פני השימוש הקודם בשם שמפניה, בשנות ה-70, וזאת כדי להבחינו מהשמפניה הצרפתית.

## ייצור
לפי החוק הספרדי, ניתן לייצר קאווה באחד משמונה אזורי כרמים: אראגון, חבל הבסקים, קסטיליה ולאון, קטלוניה, אקסטרמדורה, לה ריוחה, ולנסיה ו-נווארה. כדי להכין קאווה רוזה, מוסיפים בתהליך ההכנה כמויות קטנות של יין אדום מזני ענבים כגון קברנה סוביניון, גרנאש ומורוודרה. מלבד ענבי המקבאו, הפרלדה והשארל-לו, מייצרים קאווה גם מענבי שרדונה, פינו נואר ומלווסיה. השימוש הראשון בענבי שרדונה לצורך הכנת קאווה, נעשה בשנת 1981. 

## קישורים חיצוניים

* עמית יריב, הכל אודות קאווה, מסע אחר 
* 

קטגוריה:יין נתזים
קטגוריה:יינות ספרדיים
כריס היוניס

**כריס היוניס** (**Chris Heunis**; נולד בשם יאן כריסטיאן היוניס, Jan Christiaan Heunis; 20 באפריל 1927 – 27 בינואר 2006) היה פוליטיקאי ועורך דין אפריקאנר, חבר המפלגה הלאומית של דרום אפריקה, ושר בממשלות ג'ון פורסטר ופיטר וילם בותה.

נולד ביוניונדייל שבפרובינציית הכף המערבי. למד משפטים והוסמך כעורך דין בשנת 1951. במקביל עסק בפוליטיקה. כיהן כראש המפלגה הלאומית במחוז ג'ורג' בכף המערבי ובשנת 1959 נבחר למועצת הפרובינציה של ג'ורג'.

בשנת 1970 נבחר לפרלמנט של דרום אפריקה. ב-1974 מונה לשר לענייני הודו ולתיירות בממשלת ג'ון פורסטר. ב-1975 מונה לתפקיד שר לעניינים כלכליים. בשנת 1979 מונה כחבר בוועדה הממשלתית לבדיקת החוקה ובשנת 1982 מונה לשר לרפורמה חוקתית בממשלת פיטר וילם בותה. בתפקידו זה היה אחראי להקמת מבנה פרלמנטרי בן שלושה בתים, שבמסגרתו פעל לצד בית לנבחרים לבנים בלבד גם בית שני עבור "צבעוניים" ובית שלישי עבור הודים. הוא אף שכנע את מנהיג מפלגת העבודה של הצבעוניים אלן הנדריקסה לתמוך ברפורמה. במהלך כהונתו אף היה מעורב במגעים חשאיים בין המפלגה הלאומית לבין הקונגרס הלאומי האפריקני. בספטמבר 1986 נבחר פה אחד למנהיג המפלגה הלאומית בפרובינציית הכף. בתחילת 1989 כיהן כנשיא בפועל למשך 100 ימים כאשר בותה לקה בשבץ מוחי.

היוניס פרש מהחיים הפוליטיים בשנת 1989 וחזר לעסוק בעריכת דין בסומסרט ווסט (פרבר של קייפטאון) ביחד עם בנו. קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת סטלנבוש, דרגת לויטננט קולונל לשם כבוד במשטרה, אזרחות כבוד של ג'ורג', ועיטור כבוד של ממשלת סין.

נפטר בסומרסט ווסט לאחר מחלה ממושכת.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אנשי מנגנון האפרטהייד
קטגוריה:נשיאי דרום אפריקה
קטגוריה:אפריקאנרים
קטגוריה:דרום אפריקאים שנולדו ב-1927
קטגוריה:דרום אפריקאים שנפטרו ב-2006
מוזות - בית ספר תיכון לאמנויות

**מוזות** הוא בית ספר תיכון לאמנויות ביפו העתיקה. בית הספר מיועד לבני נוער שלא השתלבו בבית הספר, ורוצים לשלב לימודי אמנות עם לימודים לתעודת בגרות. עד 2022 שכן בבית מרכז האמנויות ובשנה זו עבר למשכן חדש ברחוב יפת 44.

## היסטוריה
בית הספר הוקם בספטמבר 2005 ביפו העתיקה. על ידי "עמותת טופז לקידום ולרווחת ילדים ובני נוער".

הלימודים בבית הספר מתחילים בכיתה י' ונמשכים שלוש שנים. בכל שכבה לומדים כ-30 תלמידים. התלמידים לומדים בכיתה ובאופן פרטני, יוצרים ולומדים אמנות, משתתפים במפגשים חברתיים ויוצאים להתנדב במקומות שונים בקהילה. כל התלמידים לומדים לקראת בגרויות במקצועות העיוניים ובמגמות: אמנות, מוזיקה תיאטרון או קולנוע.

בשנת הלימודים 2016 -2017 נפתחה בבית הספר מגמת קולנוע, שהיא התוספת הראשונה לשלוש המסורתיות שהיו קיימות שם קודם.

בית הספר נתמך על ידי גופים רבים: משרד החינוך, משרד הרווחה, עיריית תל אביב-יפו - ועל ידי מתנדבים.

## תמונות

קובץ:מוזות - שלט הכניסה.jpg|שלט הכניסה לבית הספר
קובץ:סטודיו אמנות במוזות.jpg|סטודיו אמנות בבית הספר


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תל אביב-יפו: תיכונים
קטגוריה:תל אביב-יפו: בתי ספר לאמנות
קטגוריה:ישראל: בתי ספר תיכוניים לאמנות
קטגוריה:יפו: חינוך
קטגוריה:יפו העתיקה
קטגוריה:חומות יפו
ינטה מאש

שמאל| ממוזער | 250px | ינטה מאש

** יֶנטֶה (יעל) מַאש** (בכתיב יידי: **יענטע מאש**, 17 במרץ 1922 - 31 במרץ 2013) הייתה סופרת יידיש.

## ביוגרפיה
נולדה בשנת 1922 למשפחת רויטמן, בעיירה זגוריצה שבבסרביה (אז הייתה שייכת לרומניה, כיום כלולה ברובה ברפובליקת מולדובה). ינטה מאש גדלה במשפחה דוברת יידיש. כילדה, למדה עברית עם מורה פרטי, והמשיכה את לימודי השפה העברית בגימנסיה "תרבות". את השכלתה התיכונית השלימה בגימנסיה רומנית בעיר סורוקי. עם קבלת תעודת בגרות התקבלה ללימודים במכון פדגוגי בקישינב – בירתה של בסרביה, אך הספיקה ללמוד במכון רק שנה אחת.

ב-1940 האזור הצפון-מזרחי של בסרביה צורף לברית-המועצות. ב-1941, זמן קצר לפני שגרמניה כבשה את בסרביה, ינטה והורייה נאסרו והוגלו למחנות עבודה בסיביר באשמה של פעילות אנטי-חברתית כמשפחה של בעלי רכוש. האב – הרש רויטמן – הופרד ממשפחתו והקשר איתו נותק לתמיד. האם – שפרינצה רויטמן – וינטה נשלחו לעבודות כפייה. הן סבלו מעבודה קשה, מרעב, קור ויחס נוראי. אמא של ינטה, כמו רבים אחרים, לא שרדה.

רק ב-1948 ינטה מאש חזרה לקישינב עם בעלה מיכאיל מאש. היא התגוררה בעיר כ-30 שנה, עד עלייתה לישראל ב-1977. בכל התקופה הזו היא עבדה כמנהלת חשבונות. למרות אהבתה לספרות והרצון לכתוב, היא לא כתבה מפחד להשאיר עדות מהחיים שלה כאסירה בסיביר. בשנים הראשונות שלה בישראל, עד שיצאה לפנסיה, היא המשיכה לעבוד כמנהלת חשבונות, אבל במקביל היא התחילה לכתוב. הסיפור הראשון שלה "שיר מיותם" פורסם ב"גולדנה קייט".

ינטה מאש הגיעה ארצה כאלמנה וכאן פגשה את בן העיירה שלה דוד גורביץ, גם אלמן באותו זמן. הם נישאו ודוד תמך בה מאוד ועודד אותה להמשיך לכתוב. היא פרסמה ארבעה ספרים ביידיש. אחד הספרים תורגם לעברית.

על העבודה הספרותית שלה זכתה ינטה מאש בהרבה הערכה ופרסים: פרס גרשון סגל (1994), פרס יעקב פיכמן (1996), פרס פנחס ארליך (1998), פרס איציק מאנגר (1999), פרס דוד הופשטיין (2002), פרס רובינליכט (2004).

ינטה מאש נפטרה בחיפה בשנת 2013.

## ספריה
* "טיף אין דער טייגה", תל אביב: ישראל בוך, 1990.
* "משנה מקום", תל אביב: פרץ פארלאג, 1993.
* "בעסאראבער מוטיוון", תל אביב: פרץ פארלאג, 1998. הספר תורגם לעברית בשם "מוטיבים בסרביים - סיפורים וזכרונות" על ידי מאיר אבני.
* "מיט דער לעצטער הקפה", תל אביב: לייויק-פארלאגן, 2007.

## תרגומים
* "מוטיבים בסרביים", תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור (עברית), 2002.
* אנתולוגיה לספרות ביידיש:  Gud i Odessa och Satan i Paris, הוצאה לאור: שוודיה - Nya Doxa  (שוודית), 2015. 
* On The Landing: A short story by Yenta Mash http://www.yiddishbookcenter.org/yenta_mash_on_the_landing (אנגלית), 2016.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים
2. http://jewishstandard.timesofisrael.com/pen-helps-translate-yiddish-yenta/

קטגוריה:סופרות כותבות יידיש
קטגוריה:זוכי פרס מאנגר
קטגוריה:זוכי פרס פיכמן
קטגוריה:זוכי פרס הופשטיין
קטגוריה:זוכי פרס רובינליכט
קטגוריה:יהודים מבסרביה
קטגוריה:עולות בשנות ה-1970
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1922
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1922
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2013
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2013
משה (דרוויש) צורי

שמאל|ממוזער|משה דרוויש צורי
**משה (דרוויש) צורי** (1854–1936) היה מנהיג קהילת יהודי עכו בתחילת המאה ה-20.

## ביוגרפיה
משה צורי נולד בעכו בשנת 1854. הוא נצר למשפחת צורי, אחת המשפחות הענפות והוותיקות בארץ ישראל מאז המאה ה-18. אבי השושלת, ניסים צורי, עלה לארץ מאזור הבלקן, נישא לאישה טבריינית ועסק בניפוץ צמר ורפדות – מלאכות שעברו בין צאצאי המשפחות מדור לדור במשך כ-200 שנה. כך, גם משה (דרוויש) צורי עסק ברפדות, ונמנה עם בכירי הקהילה היהודית בעיר מגוריו. חברי הקהילה בחרו בו בתחילת המאה ה-20 להיות יושב ראש הוועד ו"מוכתר" היהודים. במסגרת תפקידו טיפל בענייני הכספים של הקהילה, בבית הכנסת, בכרם זיתים שהיה בבעלות הקהילה, בבית הקברות שלה, ובקשר השוטף עם הרשויות.

שמאל|ממוזער|250px|משפחת משה דרוויש צורי 1923, משמאל באמצע משה צורי (דרוויש) ולונה, אשתו. שורה אחורית מאחורי משה דרוויש:דוד פאסי ולצידו כוכבה בתו, וילדם יוסף פאסי
שמאל|250px|ממוזער|מצבת משה דרוויש צורי בחיפה
משה צורי קשר קשרים טובים עם הפחה הטורקי וזכה לכבוד והוקרה מצד בני כל הדתות בעיר. גם פעילים ציונים, כמו יצחק בן-צבי וארתור רופין, נעזרו במעמדו וקשריו כדי לקדם התיישבות יהודית באזור חיפה ועכו.

יחסיו הטובים עם השלטונות סייעו לו לפתור בעיות שהתעוררו בחיי היום-יום, לעזור לחברים שנקלעו לצרות כלכליות, ולשמר את המוסדות הקהילתיים. ביתו של המוכתר היה פתוח לאורחים בכל ימות השבוע, ובעיקר בשבתות ובחגים, אז נהג לארח עוברי אורח שנקלעו במקרה לעיר ולא יכלו להמשיך בנסיעה עקב השבת. בזכות האמון הרב לו זכה, איפשרו לו ראשי השלטון המקומי לקבל לביתו בחגים אסירים יהודיים שנכלאו בכלא עכו, לשתף אותם בסדר פסח ובתפילות ראש השנה ויום הכיפורים. הוא ערב להם כל זמן שהותם אצלו, ובמוצאי החג השיבם לכלא.

בשנות חייו האחרונות עבר צורי לחיפה, שם התגוררו בניו, ובה נפטר בשנת 1936. הוא נקבר בבית הקברות הישן בעיר, סמוך לחוף. על שמו רחוב בעכו.

### משפחתו
למשה דרוויש צורי נולדו שלושה ילדים: אברהם (על שם אביו) ניסים (על שם סבו) ונ'גמה (על שם אמו). אברהם, שהיה איש עסקים, ירש את תפקיד המוכתר אחרי אביו, ושימש כמנהיג קהילה בשנות ה-30 של המאה ה-20. ני'גמה (אשר שינתה את שמה ל"כוכבה") נולדה בשנת 1895 בעכו, נישאה בשנת 1913 לדוד אלפסי, סוחר תבלינים מחיפה ולהם נולדו שבעה ילדים.

חלק ניכר מבני משפחת צורי הענפה מתגוררים ביישובי צפון הארץ, בעיקר סביב חיפה והקריות. על בניה נמנה חיים צורי, המשמש ראש עיריית קריית מוצקין.

## לקריאה נוספת
* **מאה שנות שמחה - קורותיה של שמחה צורי**, מאת שלומי רוזנפלד.
* 

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:עכו: אישים
קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל
קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל במאה ה-19
קטגוריה:יהודים בארץ ישראל במחצית הראשונה של המאה ה-20
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין היהודי הישן של חיפה
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1854
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1936
קרב השערים הפרסיים

שמאל|ממוזער|250px|צילום מודרני של המעבר
**קרב השערים הפרסיים** נערך בתחילת שנת 330 לפנה"ס בין אלכסנדר הגדול לאימפריה הפרסית. מעבר השערים הפרסיים נמצא בתוככי האימפריה הפרסית. הגעתו של אלכסנדר למעבר התאפשרה אחרי שהביס את דריווש השלישי בקרב גאוגמלה ואף כבש את בבל. 

## שדה הקרב
הקרב נערך במעבר הרים צר שהיה ידוע בעת העתיקה בשם "השערים הפרסיים" (כיום תנג-י ח'אס באיראן) המעבר מקשר בין הערים המודרניות יאסוג' וסדה. המעבר הזה הוא בין הבודדים באזור זה של רכס הרי זגרוס. בעונת החורף שבה נערך הקרב עשויה הטמפרטורה במקום ליפול עד מינוס 25 מעלות צלזיוס.

המעבר הוא נתיב דמוי משפך המתחיל בעמק רחב למדי והולך ונהיה צר יותר ויותר במעבר בין הרים תלולים קשים למעבר. אפילו כיום, במאה ה-21, עובר במקום כביש צר מאוד. הפרסים הקימו מארב שהוחזק בכוח חסימה ששלט על עמדות המפתח במעבר זה.

## הקרב
בהתחלה לא ייחס אלכסנדר הגדול חשיבות רבה למעבר והחליט לעבור בו ללא ביצוע סיור מקדים. לכן, לא גילה את המגנים הפרסים שהתפרסו במעבר ובצדדיו התלולים. בקרב קשה שהתפתח במקום ספג הצבא המקדוני אבדות רבות ונחלץ אך בקושי רב מן המארב שלתוכו נפל.

כתוצאה מכך ביקש אלכסנדר הגדול למצוא דרך עוקפת למעבר. אחרי שנמצא מורה דרך מקומי חילק אלכסנדר את צבאו לשני חלקים. החלק הגדול נותר בבסיס המעבר ואילו הוא עצמו לקח את יחידות העלית ואיגף את הכוח הפרסי המגן.

עם השלמת האיגוף, גם הכוח האוגף חולק לשני חלקים. חלק אחד נותר במקום שאליו הגיע ואילו הכוח האחר תחת פיקודו של אלכסנדר עצמו המשיך את התנועה והגיע לעורפו של הכוח הפרסי. 

עם השלמת התמרון פתחו המקדונים בהתקפה נמרצת מכל הצדדים וכוח החסימה הפרסי הובס.

## ראו גם
* קרב תרמופילאי

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

שערים פרסיים
שערים פרסיים
קטגוריה:המאה ה-4 לפנה"ס
קטגוריה:פרובינציית פארס
ניקולאס יוהנס דידריקס

**ניקולס יוהנס דידריקס** (**Nicolaas Johannes Diederichs**; 17 בנובמבר 1903 – 21 באוגוסט 1978) היה נשיא דרום אפריקה בין 1975 ל-1978.
## חייו
דידריקס היה בעל תואר דוקטור בכלכלה מאוניברסיטת ליידן. בשנות ה-30 ובשנות ה-40 של המאה ה-20 היה דמות מפתח בחוגים אפריקאנרים לאומניים, ואף יסד ארגון בשם Reddingsdaadbond לקידום רווחתם של אפריקאנרים.

דידריקס היה חבר בפרלמנט של דרום אפריקה מטעם המפלגה הלאומית משנת 1953 ועד לשנת 1975. כיהן כשר לעניינים כלכליים בין 1958 ל-1967 וכשר המכרות בין 1961 ל-1964 (שני התפקידים בממשלת הנדריק פרוורד) וכשר האוצר בין 1967 ל-1975 בממשלת ג'ון פורסטר. כמו כן שימש כנשיא Rand Afrikaans University.

כיהן כנשיא (תפקיד ייצוגי) משנת 1975 ועד מותו מהתקף לב בקייפטאון ב-1978.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אנשי מנגנון האפרטהייד
קטגוריה:נשיאי דרום אפריקה
קטגוריה:אפריקאנרים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ליידן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קלן
קטגוריה:דרום אפריקאים שנולדו ב-1903
קטגוריה:נפטרים ב-1978
פאלאצו פובליקו (סיינה)

**פאלאצו פובליקו** (באיטלקית: **Palazzo Pubblico**) הוא בית העירייה של סיינה במחוז טוסקנה שבאיטליה, נמצא בפיאצה דל קמפו שבסיינה. המבנה יועד במקור לשמש את בית הממשל הרפובליקני.

## התוכניות והמבנה
בניית המבנה החלה בשנת 1297, והסתיימה בשנת 1310, אך עבר שינויים בתקופות מאוחרות יותר. תוכנן עבור שלטונות ובכירי העיר. הבניין עוצב באדריכלות ימי הביניים ועוצב בסגנון גותי טוסקני. בסיס המבנה הוא אבן, וכל החלקים היותר עליונים של המבנה עשויים מלבנים. חזיתו של המבנה קעורה מעט, כדי שתתאים לצורתה הקעורה של הפיאצה דל קמפו. מגדל הפעמונים של הארמון, טורה דל מנג'ה, נבנה בין השנים 1325–1344, ועליו הונח מעין 'כתר' שעוצב בידי הצייר ליפו ממי. מגדל הפעמונים נבנה גבוה יותר מן הקמפנילה די ג'וטו בדואומו של פירנצה, שבאותו זמן היה המבנה הגבוה באיטליה. המבנה מצויד בשעון מכני מהמאה ה-14. עיצוב הטורה דל מנג'ה והמבנה כולו שימשו השראה למבנים רבים, בהם מגדל השעון לזכר ג'וזף צ'מברלין באוניברסיטת ברמינגהאם , בית עיריית קופנהגן, בית עיריית אודנסה ועוד. כמו כן, בכניסה למגדל נמצאת הקאפלה די פיאצה, והמגדל עצמו משמש נקודת תצפית על סיינה והאזור.

## פנים המבנה ושימושיו
ממוזער|331x331 פיקסלים|חזית פאלאצו פובליקו בסיינה, חלק מכיכר פיאצה דל קאמפו, ותערוכת אמצעי כיבוי ישנים לפני בית העירייה.
המבנה נבנה בימיי שלטון התשעה באיטלקית: "Governo dei Nove" בסיינה, ושימש את פרנסי העיר. חלק מהמבנה משמש ולו חלקית, כעיריית סיינה גם במאה ה-21. בכניסה למבנה בחצר הפנימית (באיטלקית:Cortile del Podesta) מצוירים סמלי תשע המשפחות השליטות בזמן הבניה. החצר מכונה גם "חצר התשעה". בתוך המבנה קיימות יצירות אומנות ידועות, של אומנים מפורסמים והמוזיאון העירוני ממוקם בו. באולם המועצה, הנקרא גם אולם מפת העולם, מצוי ציור של מפה שצייר אמברוג'ו לורנצטי. על קיר נוסף באולם מצויר "מאסטה", מאת סימונה מרטיני. באולם אחר "אולם השלום" מצויות יצירות נוספות של לורנצטי, פרסקאות "אלגוריה על השפעת הממשל הטוב והרע". מקום מעניין אחר בבניין הוא אולם הבאליה (balia - עוצמה באיטלקית), המלא בפרסקאות של דמויות נשיות, לוחמים, ארבעת נושאי הבשורה של ישו ופרסקאות נוספות.

## ראו גם

* פאליו
* קתדרלת סיינה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בתי עירייה
קטגוריה:סיינה: מבנים
קטגוריה:איטליה: מוזיאונים
מבצע זיקוקית ב

**מבצע זיקוקית ב** הייתה תקיפה שביצע חיל האוויר הישראלי במסגרת מלחמת ההתשה על נמל ע'רדקה במצרים בתגובה לפגיעה של צוללנים מצריים בספינות ישראליות בנמל אילת. בתקיפה הוטבעה מקשת של חיל הים המצרי.

## רקע
שמאל|ממוזער|250px|מקשת מדגם T-43
ב-5 בפברואר 1970, חדרו צוללנים מצריים שיצאו מעקבה לנמל אילת והצמידו "מוקשי עלוקה" לשתי ספינות ישראליות שעגנו בנמל וחמקו חזרה לעקבה. כתוצאה פיצוץ המוקשים הוטבעה ספינת עזר ישראלית, אח"י בת גלים (ת-81) וניזוקה הנחתת אח"י בת שבע של חיל הים. התקיפה המצרית תואמה עם ירדן שהסכימה שהמתקפה תצא משטחה. בתגובה הוחלט בישראל לפגוע בספינות מצריות במעגן ע'רדקה שבים סוף.

## התקיפה
יום למחרת התקיפה המצרית, ב-6 בפברואר 1970 החל מהשעה 16:00 יצאו בהפרשי זמן של דקות זה מזה 18 מטוסי תקיפה ישראלים מדגם סקייהוק מטייסות 102, 109 ו-115 לעבר מעגן ע'רדקה כשהם חמושים בפצצות לשימוש כללי סימן 82 ובכוורות רקטות. המטוסים הסתדרו בזוגות כאשר הזוגות מגיעים בזה אחר זה אל מעל לנמל במטרה לפגוע בספינות של חיל הים המצרי. הזוג הראשון הבחין במקשת מדגם T-43 (ספינה להנחה ושליה של מוקשים ימיים) מחוץ לנמל והטילו עליה את החימוש. הפצצות נפלו אל הים בקרבת המקשת ולא גרמו לה נזק. הזוג השני הטיל את חימושו ואחת הפצצות פגעה ישירות במקשת וגרמה לה נזק אך לא הטביעה אותה. המקשת המצרית הפגועה החלה בתנועה ונצמדה לספינה אזרחית ששהתה בקרבתה ובכך מנעה מהזוגות הבאים להמשיך ולהפציץ אותה. הזוגות הבאים הגיעו כמתוכנן אל מעל הנמל אך נמנעו מלתקוף את המקשת וביצעו פטרולי המתנה ותצפית לאיתור ספינות צבאיות אחרות מעל מעגן ע'רדקה ונמל ספאגה הסמוך. בחלוף דקות אחדות ומשנראה היה למפקד המקשת המצרית שהמתקפה עליו נפסקה ניסה לחמוק פנימה אל הנמל. בשלב זה ולאחר שהתרחק מהספינה האזרחית פתחו שוב ארבעה זוגות מטוסי הסקייהוק ביעפי הפצצה אך לא הצליחו לפגוע בה. שלושת זוגות המטוסים האחרונים שהגיעו אל מעל הנמל הצליחו לפגוע במקשת מספר פגיעות קשות ובעודם מבצעים את היעפים נטתה המקשת על צידה וטבעה.

במהלך התקיפה נורתה לעבר המטוסים אש נ"מ קלה שלא פגעה בהם. במקביל למטוסי הסקייהוק, הוזנקו זוג מטוסי מיראז' 3 ישראליים במטרה להגן על מטוסי הסקייהוק מפני מיירטים מצריים אולם במהלך כל התקיפה לא הזניק חיל האוויר המצרי מטוסי יירוט.

## תוצאות התקיפה
מקשת מצרית טובעה וכ-80 חיילים מצריים נהרגו. לצה"ל לא היו נפגעים.

## לקריאה נוספת
* רוח רפאים מעל קהיר חלק ב' - חיל האוויר הישראלי במלחמת ההתשה (1967-1970), דני שלום עמ' 645

## קישורים חיצוניים

זיקוקית ב
קטגוריה:חיל האוויר הישראלי: תקיפות אוויר-קרקע
קטגוריה:ע'רדקה
ויולה רוגנקאמפ

**ויולה רוֹגֶנקַאמפּ** (**Viola Roggenkamp**; נולדה ב-15 באפריל 1948 בהמבורג) היא סופרת ועיתונאית יהודייה-גרמנייה.
נושאים מרכזיים בכתיבתה הם יחסי הורים-ילדים, לסביות ויהודים גרמנים.

## ביוגרפיה
רוגנקאמפ נולדה ב-1948 בעיר המבורג שבגרמניה, בת לאם יהודייה ולאב גרמני שאינו יהודי ששרדו ביחד את ימי גרמניה הנאצית. למדה פסיכולוגיה, פילוסופיה ומוזיקה, וחייתה לפרקים באסיה ובישראל. במשך למעלה מ-20 שנה כתבה עבור השבועון "די צייט" (*Die Zeit*), וקנתה לעצמה שם כפרשנית ופובליציסטית. כן כתבה ברבעון הפוליטי לנשים *[[EMMA]]*.

## ספריה

* *Von mir soll sie das haben?: Sieben Porträts von Müttern lesbischer Töchter*, Berlin: Krug & Schadenberg, 1996, . ("ממני היא קיבלה את זה?: שבעה דיוקנאות של אמהות לבנות לסביות")
* *Tu mir eine Liebe. Meine Mamme. Jüdische Frauen und Männer in Deutschland sprechen von ihrer Mutter*, Berlin: Mosse Verlag, 2002, . (דוקומנטציה על יחסם של אנשים ממשפחות יהודיות לאמם.)
* *Mein Bild von ihm. Lesbische Frauen erzählen von ihren Vätern*, Berlin: Krug & Schadenberg, 2004, . ("תמונתו שבעיני רוחי: נשים לסביות מספרות על אבותיהן")
* *Familienleben*, Frankfurt am Main: Büchergilde Gutenberg, 2004. ("חיי משפחה": רומן העוסק במשפחת שיפר היהודית בשנות ה-60, ובמרכזו עומדות הבנות הנוירוטיות ובמיוחד פאניה בת ה-13, המבקשות לעצמן חיים חופשיים ורגילים. ראה אור במהדורות נוספות וכן בהולנדית.)
* *[[אריקה מאן|Erika Mann]]. Eine jüdische Tochter. Über Erlesenes und Verleugnetes in der Familie Mann-Pringsheim*, Zürich: Arche-Verlag, 2005, . (על אריקה מאן)
* *Frau ohne Kind. Gespräche und Geschichten einer Tafelrunde*, 2005. (רוגנקאמפ הזמינה 13 נשים ללא ילדים, ממגוון גילאים ומקצועות, לספר את סיפורן.)
* *Die Frau im Turm*, Frankfurt am Main: S. Fischer Verlag, 2009, . ("האישה שבמגדל": רומן)
* *Tochter und Vater*, Frankfurt am Main: S. Fischer, 2011, . ("בת ואב": רומן)


## קישורים חיצוניים

* 
* ויולה רוגנקאמפ בקטלוג הספרייה הלאומית של גרמניה 

קטגוריה:סופרות יהודיות גרמניות
קטגוריה:עיתונאים יהודים גרמנים
קטגוריה:עיתונאיות גרמניות
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1948
ג'יגולו אמריקאי

**ג'יגולו אמריקאי** (באנגלית: **American Gigolo**) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת דרמת פשע שיצא ב-1980 בכיכובו של ריצ'רד גיר. פול שרדר כתב וביים את הסרט, שנחשב הראשון בטרילוגיית סרטים העוסקים באדם בודד; הסרטים הבאים שביים בטרילוגיה זו היו "שינה טרופה" (1992) ו"ההולך" (2007).

## תקציר העלילה
הסרט מתאר את המתרחש בנפשו של **ג'וליאן קיי** (ריצ'רד גיר), ג'יגולו מצליח מלוס אנג'לס, שעיסוקו הוא קיום יחסים עם נשים תמורת תשלום. ג'וליאן הוא נרקיסיסט ונהנתן, ומתקשה ליצור קשר רגשי ארוך טווח עם נשים. באחד ממפגשיו הוא מכיר את **מישל סטראטון** (), אשתו של פוליטיקאי מקומי, והיא מביעה בו עניין.

לאחר שנשלח על ידי הסרסור **ליאון ג'יימס** () למפגש עם כלכלן מקומי שמבקש ממנו לקיים יחסים עם אשתו כאשר הוא צופה בהם, מתברר כי האישה נרצחה. חוקר המשטרה **ג'ו סאנדיי** (הקטור אליזונדו) נשלח לחקור את ג'וליאן כחשוד המרכזי ברצח. **ליסה** (), לקוחה שעימה היה ג'וליאן בליל הרצח, מסרבת להעיד לטובתו ולספק לו אליבי, כדי להגן על שמה הטוב. ג'וליאן נעשה מיואש, בגדיו ומראהו נעשים מרושלים, והוא מתחיל לנהוג במכונית פשוטה במקום מכוניתו היוקרתית.

בעימות שהוא עורך מול ליאון, הסרסור ששלח אותו למפגש עם האישה שנרצחה, מתוודה ליאון כי הרוצח הוא ג'יגולו צעיר אחר, וכי הוא ניסה להפליל את ג'וליאן. אך לאחר העימות, ג'וליאן דוחף בטעות את ליאון מעבר למעקה המרפסת, והוא נופל אל מותו. ללא הוכחות לחפותו, ג'וליאן מוכנס לכלא ומחכה למשפטו. אך מישל מסכנת את שמה ומספקת לו אליבי כדי שיוכל להשתחרר.

## הפקה
המועמד לתפקיד הראשי היה תחילה השחקן ג'ון טרבולטה, אך הוא ביטל את השתתפותו בסרט. ג'ולי כריסטי, שהייתה אמורה לגלם את מישל, ביטלה את השתתפותה כאשר ריצ'רד גיר נבחר להחליף את טרבולטה; במקומה נבחרה לורן האטון.

הבמאי והתסריטאי פול שרדר אמר כי הושפע מהסרט הצרפתי "הכייס" (1959), של הבמאי רובר ברסון, בעת עבודתו על הסרט. שני הסרטים מושפעים מנושא "החטא ועונשו" ודנים בעניין זה.

הסרט תרם לעלייה בקריירה של גיר. צולמה בו סצנת העירום הפרונטלי הראשונה של שחקן הוליוודי בכיר. בגדיו המסוגננים של גיר עוצבו על ידי המעצב האיטלקי ג'ורג'יו ארמני, שהפך בעקבות הסרט לכוכב עולה בעולם העיצוב בארצות הברית.

פסקול הסרט, אותו כתב והפיק ג'ורג'ו מורודר, זכה להצלחה והגיע למקום השביעי במצעד בילבורד 200 האמריקאי. השיר הידוע ביותר בפסקול הוא השיר "Call Me", בביצועה של להקת בלונדי.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 1980
קטגוריה:זנות גברית בקולנוע
קטגוריה:זנות בקולנוע
קדהרין

שמאל|ממוזער|250px|הצמדות התאים מתווכת על ידי קדהרינים. ברקמות אפיתל מופיעים קומפלקסיים חלבוניים adherens junction, המחוברים מצידו הפנימי של התא לשלד התא. קומפלקס זה כולל קדהרינים, p120, אלפא קטנין (α-catenin) ובטא קטנין (β-catenin)
**קדהרינים** (Cadherin), מחלקה של חלבונים טרנס-ממברנליים שלהם תפקיד חשוב בהצמדות תאים (adhesion), ובכך דואגים שתאים ברקמה יהיו קשורים יחד. לפעילותם הם דורשים יוני סידן (Ca2+), ומכאן שמם ("calcium-dependent adhesion").

משפחת חלבוני הקדהרינים כוללת בתוכה בין היתר קדהרינים, פרוטוקדהרינים ודסמוגלינים. חלבונים אלו מכילים cadherin repeats - אלו הם מתחמים קושרי Ca2+ חוץ תאיים. ישנם סוגים שונים של קדהרינים, המסומנים על ידי תחילית (המייצגת את הרקמה האופיינית לקדהרינים), ותאים המבטאים קדהרינים מאותו סוג נוטים להתקבץ יחד. בין היתר:
* CDH1 - E-cadherin (אפיתל): E-קדהרינים הנמצאים ברקמות האפיתל. חלבון זה הוא הנחקר ביותר במשפחת הקדהרינים.
* CDH2 - N-cadherin (עצבי; neural): N-קדהרינים נמצאים בתאי עצב
* CDH12 - קדהרין 12, סוג 2 (N-cadherin 2)
* CDH3 - P-cadherin (שליה; placental): P-קדהרינים הנמצאים בשליה.

תת המשפחה הגדולה ביותר של קדהרינים הם פרוטו קדהרינים (Protocadherin). מוטציות בגנים במשפחה זו עשויים לגרום בין היתר לסכיזופרניה ותסמונת אשר.

חלבונים שונים במשפחת הקדהרינים הם בעלי תפקיד חשוב כמדכאי סרטן.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:חלבונים
דני וקסמן

**דני וקסמן** (נולד ב-יולי 1936 בבית אלפא) הוא מבכירי המורים לאמנות לחימה בישראל ומורה זן מאסכולת הסוטו. וקסמן הוא בעל דרגת דאן 7 בג'ודו, והוא הלא-יפני השני בהיסטוריה שהגיע לדרגה זו. בנוסף, הוא בעל דרגת דאן 15 (ודאי-שיאהן) בנין ג'וטסו מטעם ארגון בוג'ינקאן, הארגון הגדול ביותר העוסק בנינג'יטסו.

## ביוגרפיה
וקסמן נסע ליפן לראשונה בשנת 1958 בעקבות המלצתו של משה פלדנקרייז. פלדנקרייז, שהיה מחלוצי הג'ודו בישראל, ומראשוני המפיצים אותו במערב, היה ידיד של משפחת וקסמן ועורר את עניינו של דני באמנות הלחימה. וקסמן שהה כ-13 שנה ביפן במהלך שני העשורים הבאים ובהם הקדיש את כל זמנו ללימוד זן ואמנויות לחימה. תחילת דרכו של דני ביפן הייתה בקודוקאן, בית הספר המרכזי של הג'ודו, שם הוא פגש את דון דרייגר, מומחה לאמנויות לחימה אסיאתיות שהפך לחברו הקרוב והפגיש אותו עם האצומי והנינג'וצו. יחד עם דורון נבון היה לאחד מראשוני המערביים אשר זכו ללמוד נין ג'וטסו. הם למדו אמנות זו תחת המורה מאסאקי האצומי ואף תחת ראש השיטה הקודם, המורה טושיצוגו טאקמאצו. בין מורי הג'ודו של וקסמן נמנים גדולי המורים של אמנות זו, בהם קוטאני סנסאיי (דאן 10), אוסוואה סנסאיי (דאן 10) ודייגו סנסאיי (דאן 10). וקסמן מיעט להתחרות באופן מקצועי, אך בשנת 1969, בעת ביקור בישראל, השתתף באליפות ישראל לג'ודו וזכה במקום הראשון במשקל הפתוח.

וקסמן היה תלמיד שאינו נזיר של מורה הזן הפרופסור מסונאגה רייהו, שהיה גם סגן נשיא אוניברסיטת קומאזוואה ביפן. הוא מתרגל זן למעלה מחמישים שנה ומלמד זן באזור תל אביב מאז 1994.

ספרו **זן: שאלות ותשובות** יצא לאור בשנת 2000 בהוצאת גל כולל מבוא לזן ותרגום של היצירה "פוקאנזהזנגי" של מייסד הסוטו ביפן איהיי דוגן. בשנת 2006 הוציא לאור את **הדרך הישירה לאני האמיתי ולתפקוד מלא בחיי היומיום** ובו תרגומים של שלושה מספריו של רייהו, וכן מבחר מתרגומיו של זה, לפרקים המרכזיים ביצירת היסוד של הסוטו זן "שובוגנזו" של דוגן. הוא תרגם וערך ספר זה יחד עם עופר כהן. הספר יצא בהוצאת הצוק הכחול.

## ראו גם
* ג'ודו
* זן בודהיזם
* נין ג'וטסו

## קישורים חיצוניים

* זן בחיי היום יום – מורה הזן דוגן וגישת הסוטו לזן, אתר בעריכת עופר כהן, אחד מתלמידיו של וקסמן, ובו מידע רב על זן וכן תרגומים שונים מכתבי דוגן ומסונגה רייהו
* 

קטגוריה:אמני לחימה ישראלים
קטגוריה:זן
קטגוריה:ישראל: ג'ודו
מדליית פנרוז

**מדליית פנרוז** מחולקת מאז שנת 1927 כפרס החשוב של ה"**חברה הגאולוגית האמריקאית**" לחוקרים שקידמו את מדעי כדור הארץ. הפרס נוסד על ידי ר.א.פ פנרוז הבן (R. A. F. Penrose, Jr).
בין זוכי הפרס:
* 1930: אנטואן לקרואה
* 1941: נורמן לוי בואן
* 1944: ביילי וויליס
* 1952: ג'ורג' גיילורד סימפסון
* 1966: הארי הס
* 1970: רלף בגנולד

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:פרסים מדעיים
אמון (סרט)

**אֵמוּן** (באנגלית: **Trust**) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 2010 בבימויו של דייוויד שווימר.

## עלילה
אנני בת ה-14 (ליאנה ליבראטו) חיה עם משפחתה חיים שגרתיים בפרברי שיקגו. היא חברה בנבחרת הכדורעף, ומנהלת יחסים טובים עם משפחתה. היא מכירה נער בן 16 בשם צ'רלי (כריס הנרי קופי) בצ'אט אינטרנטי דרך המחשב שאביה קנה לה ליום הולדתה. השניים יוצרים קשר וירטואלי דרך הפלאפון וה"IM", כשבמהלכו מודיע צ'רלי לאנני שהוא בן 20, ולא 16, ובהמשך מתוודה בפניה שהוא בן 25. אנני מקבלת בהבנה את העובדה ששיקר לה על גילו וממשיכה לדבר איתו בקביעות, בעיקר בגלל שהוא גורם לה להרגיש טוב לגבי עצמה. לאחר שלושה חודשי תקשורת וירטואלית קובעים השניים פגישה בקניון. כשהשניים פוגשים לראשונה אחד את השני מגלה אנני שצ'רלי בן 35 (לפחות), ומתאכזבת ששיקר לה על גילו פעם נוספת. בתחילה, היא בוכה על כך ששיקר לה, אך זמן קצר לאחר תחילת הפגישה סולחת לו לאחר שמחמיא לה על מראה וטוען שהבדל הגילאים ביניהם לא באמת משנה. לאחר שהם מנהלים שיחה ששניהם נהנים ממנה לוקח צ'רלי את אנני למלון, וגורם לה לדגמן מולו בחזייה ותחתונים אדומים שקנה לה. לבסוף, הוא משכנע אותה לשבת לצידו במיטה, משכיב אותה ואונס אותה, בזמן שהוא מתעד זאת בעזרת מצלמת וידאו.

בהמשך, מספרת אנני לחברתה בריטני על כך ששכבה עם צ'רלי, דבר שמדאיג את בריטני ומוביל אותה לדווח להנהלת בית הספר על המקרה, שלבסוף עובר דרך המשטרה לחקירת FBI. אנני נאלצת לעזור לחוקרים לתפוס את צ'רלי, שמגלה זאת במהלך שיחת טלפון ביניהם, לפני שהם מצליחים לאתר אותו. אביה, ויל (קלייב אוון), מתחיל בעצמו לחקור באופן אובססיבי.

## שחקנים
* **[[ליאנה ליברטו]]** כאנני קמרון
* **[[קלייב אוון]]** כוויל קמרון
* **[[קתרין קינר]]** כלין קמרון
* **[[ויולה דייוויס]]** כגייל פרידמן, יועצת בבית חולים.
* **[[נואה אמריך]]** כהאל הארט, הבוס של וויל
* **[[כריס הנרי קופי]]** כצ'ארלי
* **[[ג'ייסון קלארק]]** כדאג טייט
* **זואי לוין** כבריטני, חברתה של אנני
* **[[נואה קרופורד]]** כטיילר

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:סרטי 2010
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:שיקגו בקולנוע
מוזיאון אדו טוקיו

[שמאל|ממוזער|250px|מודל בקנה מידה של 1/30 של קומפלקס מגורים מהמאה ה-17, הסמוך ל[טירת אדו]]
**מוזיאון אדו טוקיו** (ביפנית: 江戸東京博物館) הוא מוזיאון הממוקם בטוקיו, שנוסד בשנת 1993. האטרקציות העיקריות במוזיאון הן שחזור בגודל מלא של גשר ניהונבשי אשר הוביל אל תוך אדו, הלוא היא טוקיו העתיקה. (כיום ניהונבשי הוא המרכז המסחרי של רובע צ'יודה בטוקיו) ; תיאטרון נהקהמוראזה (Nakamuraza); מינאטורות ומודלים של טוקיו העתיקה, ומבנים מתקופת אדו, תקופת מייג'י ותקופת שווה.

המוזיאון ממוקם בסמיכות לריוגוקו קוג'יקן (אולם הסומו הגדול) בשכונת ריוגוקו ברובע סומידה. המבנה עוצב בידי קיונורי קיקואטאקה , אדריכל נודע ביפן. צורת המבנה המרוחקת והמוגבהת של המוזאון, שואבת השראה רבה ממחסן עתיק שנבנה בסגנון קארצוקורי.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טוקיו: מבנים
קטגוריה:טוקיו: מוזיאונים
קטגוריה:מוזיאונים להיסטוריה
Ext3

**ext3** (קיצור מאנגלית של extended filesystem - מערכת קבצים מורחבת, גרסה 3) היא מערכת קבצים מתועדת. המערכת שימשה בעבר כברירת מחדל בהפצות לינוקס פופולריות רבות, בהן דביאן.

המערכת נודעה לראשונה בשנת 1998 עם הודעת סטפן טווידי על עבודתו בנושא פיתוח הרחבות למערכת הקבצים ext2. המערכת נוספה רשמית לליבת לינוקס מגרסה 2.4.15 ואילך. יתרונה המרכזי הוא ביכולת התיעוד שלה, ובשל כך מניעת הצורך בסריקת מערכת הקבצים לאחר כיבוי שאינו תקין של המחשב. היא פותחה במקביל לשלוש מערכות קבצים מתועדות אחרות (XFS של סיליקון גרפיקס, JFS של IBM ו־ReiserFS של הנס רייזר). היא נחשבה פחות חדשנית ביחס לרוב האחרות, אולם יתרונה העיקרי היה התאימות למערכות ext2 שאפשר שדרוג פשוט.

מחליפתה היא מערכת הקבצים ext4, המתקדמת יותר מבחינת יכולות האחסון שלה.

קטגוריה:מערכות קבצים
קטגוריה:לינוקס
זיכרון נוהלי

**זיכרון נוהלי** (נקרא גם **זיכרון פרוצדורלי** או **זיכרון תהליכי**) הוא הזיכרון שבו נשמר הידע של האופן בו אנו מבצעים פעולות שונות, והוא חלק משמעותי של הזיכרון המרומז המרכיב את הזיכרון לטווח ארוך.

הזיכרון הנוהלי שומר את הידע הקשור בביצוע מיומנויות אשר נרכש לאורך חייו של האדם.
הוא מורכב מפרוצדורות וכולל סכמות ביצוע של מיומנויות קוגניטיביות כמו לוגיקה וחישוב, מוטוריות כמו רכיבה וכתיבה, תפיסתיות כמו קריאה או סנסו-מוטוריות.

הזיכרון הנוהלי מעורב ב**אפקט ההטרמה בעקבות חזרתיות** (repetition priming effect) ולמידה של כישורים.

במוח קשור לגרעיני הבסיס (Basal ganglia), והשליח העצבי המרכזי (הנוירוטרנסמיטור) במערכת זו הוא הדופאמין.

## רכישה ושליפה של ידע נוהלי
הידע הפרוצדורלי נרכש מתוך אימון הכולל תרגול והתנסות בצעדי לימוד רבים.
זהו תהליך של למידה מתוך התנסויות חוזרות, בלא צורך בזכירה מודעת של צעדי הלמידה עצמם.
לאחר שנרכש, הידע הפרוצדורלי משתמר לאורך שנים רבות וקשה לשכוח אותו. הוא אף עמיד בפני השפעות הגיל ופגיעות מוחיות הגורמות לאמנזיה.

להבדיל מהזיכרון המפורש, הידע שמאוכסן בזיכרון הנוהלי לא נשלף באמצעות חשיבה המתורגמת לדיבור, אלא באמצעות התנהגות גלויה.
הוא יכול לבוא לידי ביטוי באופן אוטומטי בהיעדר קשב מכוון.
עם זאת, השליפה מהזיכרון הפרוצדורלי מתאפיינת בחוסר גמישות, כך שהידע יכול לבוא לידי ביטוי רק כאשר התנאים החיצוניים, ומערכות העיבוד הנחוצות לביצוע, דומים לאלו שבמסגרתם נרכש הזיכרון הספציפי.

## ראו גם
* השתנקות תחת לחץ

## הערות שוליים

קטגוריה:זיכרון
קטגוריה:מיומנויות
מקס פלטהאוס

**מקס פֵלְטְהַאוּס** (בהולנדית: **Max Velthuijs**; האג, 22 במאי 1923 – 25 בינואר 2005), היה סופר ילדים ומאייר הולנדי.

## ביוגרפיה
פלטהאוס למד עיצוב גרפי באקדמיה לאומנויות יפות בארנהם, והועסק זמן ממושך בתחום הפרסום. בשנת 1962 החל לאייר ספרי ילדים. עבודתו המוקדמת זיכתה אותו פעמיים בפרס הספרותי "מכחול הזהב", (בהולנדית: Het Gouden Penseel), המוענק מדי שנה לספר הילדים המצטיין באיוריו. הפרס הראשון הוענק לו בשנת 1977 עבור איוריו לספר "המפלצת החביבה והשודדים" (Het goedige monster en de rovers), ואיוריו לספר "אישון מוצא אושר" (Klein mannetje vindt het geluk) הקנו לו את הפרס בשנת 1986.

מקס פלטהאוס קנה את עולמו, הן במולדתו הולנד, והן מחוצה לה עם ספריו על "צפרדע" (Kikker). ספרו הראשון על הדמות, "צפרדע מאוהב" (Kikker is verliefd), ראה אור בשנת 1989 ותורגם לשפות רבות. לאחר מכן פרסם ספרים רבים נוספים על הרפתקאותיהם של צפרדע וחבריו. אחדים מספרים אלה זיכו את פלטהאוס בפרסים ספרותיים נוספים. בשנת 2004 הוענק לו פרס אנדרסן לספרות ילדים.

בשנת 2002 העלה תיאטרון הילדים ההולנדי טֶרָה (Theater Terra) מחזמר בכיכובו של צפרדע, ובשנת 2003 הפיק במאי הסרטים ההולנדי ארנו קרננבורך (Arno Kranenborg) את הסרט התיעודי "מקס פלטהאוס, נכון שהחיים יפים?" (Max Velthuijs, Is het leven niet prachtig?). הסרט ליווה את פלטהאוס בתהליך התהוותו של ספרו האחרון "צפרדע עצוב" (Kikker is bedroefd).

## ספריו שתורגמו לעברית
***צפרדע הוא צפרדע** (מאנגלית: חנה לבנת), הוצאת מחברות לספרות, 2000.
***צפרדע הוא גיבור** (מאנגלית: חנה לבנת), הוצאת מחברות לספרות, 2000.
***צפרדע ביום מיוחד מאוד** (מאנגלית: חנה לבנת), הוצאת מחברות לספרות, 2000.
***צפרדע פוחד** (מאנגלית: חנה לבנת), הוצאת מחברות לספרות, 2000.

## קישורים חיצוניים

* 
* מכון מקס פלטהאוס (הולנדית)
* על הסופר וספריו באתר "כיכר הקריאה" (הולנדית)
* ספרו "צפרדע והציפור" באתר הספרייה הדיגיטלית לספרות הולנדית (הולנדית)
* על שני ספרים בסדרת "צפרדע" באתר דףדף (עברית)
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סופרים הולנדים
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער הולנדים
קטגוריה:זוכי פרס אנדרסן למאיירים
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1923
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-2005