הזיכיון האוסטרו-הונגרי בטיינג'ין

**הזיכיון האוסטרו-הונגרי של טיינג'ין** (סינית: **天津奥租界**, גרמנית: **Österreichisch-ungarische Konzession in Tientsin**, בהונגרית: **Osztrák–magyar tiencsini koncesszió**) היה טריטוריה בעיר הסינית טיינג'ין בשליטת האימפריה האוסטרו-הונגרית בין השנים 1902 ל-1920. שטח זה הועבר לשליטת האימפריה האוסטרו-הונגרית לאחר החתימה על פרוטוקול בוקסר בסיום הסכסוך בין סין לברית שמונה האומות, ששלחה כוח משלוח בין-לאומי לדכא את מרד הבוקסרים בשנת 1901. אף על פי שחיל המשלוח האוסטרו-הונגרי היה נוכח במקום משנת 1901, הזיכיון החל רשמית ב-27 בדצמבר 1902 והסתיים ב-14 באוגוסט 1917. זהו הזיכיון הטריטוריאלי הקצר ביותר, שהתקיים רק 14 שנים.

## היסטוריה
הזיכיון האוסטרו-הונגרי, על שטח של 108 דונם, היה אחד הזיכיונות הקטנים מבין הזיכיונות הזרים בטיינג'ין שנתנה שושלת צ'ינג לאומות המנצחות. זאת בשל ההשתתפות הקטנה יחסית של האימפריה האוסטרו-הונגרית בכוח המשלוח הבין-לאומי: ארבע סיירות ו-296 חיילים. גבולות שטח הזיכיון היו, על גדת הנהר האי במערב, מעבר לגשר מעיר טיינג'ין, עד מסילת הרכבת ג'ינגשאן במזרח, ונהר ג'ינז'ונג (בטיינג'ין של המאה ה-21, רחוב שיזילין, מחוז הביי), יובל של נהר האי מצפון. מעבר לנהר נמצא בניין צרפתי בן מאה שנה, הקתדרלה הישנה של גבירתנו של הניצחונות, במחוז הביי. שטח הזיכיון גובל בשטח הזיכיון האיטלקי בטיינג'ין שנמצא גם הוא במחוז הביי.

בניגוד לאופן שבו נהגו המעצמות האירופיות האחרות, האימפריה האוסטרו-הונגרית העניקה אזרחות לכל התושבים בשטח. הממשל הופקד בידי מועצה שהורכבה מאצילים מקומיים, הקונסול הקיסרי ומפקד חיל המצב הצבאי שכלל 40 מלחים מהצי האוסטרו-הונגרי ו-80 שוטרים סינים אשר כונו "שימבו". לשני הנציגים האוסטרו-הונגרים היה הכוח להכריע בהצבעה בישיבות המועצה. מערכת החוק שהוחלה בבית המשפט היה החוק באימפריה האוסטרו-הונגרית.

בשטח הזיכיון נבנו תיאטרון, ספא, בית ספר, בית עבוט, קסרקטינים, כלא, בית חולים ובית קברות. על אף הנוכחות הקצרה יחסית, כ-14 שנים, השליטה האוסטרו-הונגרית הותירה בשטח עקבות של הסגנון ההבסבורגי אותם ניתן למצוא עד היום באותו אזור של העיר.

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, סין הצטרפה למלחמה לצד ההסכמה המשולשת נגד מעצמות המרכז, כבשה מיד את שטחי הזיכיון האוסטרו-הונגריים והגרמנים והכריזה על ביטולם ב-14 באוגוסט 1917.

בתום מלחמת העולם הראשונה, עם פירוק אוסטרו-הונגריה, היה צורך בשתי אמנות נפרדות כדי לאשרר את ביטול הזיכיון. אוסטריה ויתרה על זכויותיה בזיכיון ב-10 בספטמבר 1919 עם חוזה סן-ז'רמן, הונגריה ויתרה עליהן ב-4 ביוני 1920 עם חוזה טריאנון. ביוני 1927 אוחד שטח הזיכיון עם הזיכיון האיטלקי בעקבות שורה של עימותים בין פלגים סיניים מנוגדים.

## התפתחות
הסחר של האימפריה האוסטרית-הונגרית עם סין עצמה היה מוגבל ביותר, והזיכיון היה ממוקם בקצה הצפוני של נהר האי, עובדה שהגבילה תעבורה ימית. לפיכך, שטח הזיכיון לא הפך למוקד פיננסי ומסחרי. עם זאת, שטח הזיכיון היה ממוקם בין העיר העתיקה לתחנת הרכבת של טיינג'ין. זמן קצר לאחר קביעת גבולות הזיכיון, הקימה חברת החשמל והחשמל שיצ'אנג הבלגית קו חשמלית מהשער המזרחי של העיר העתיקה לתחנת הרכבת, ובמקביל בנתה מחדש את גשר המצופים ג'ינטאנג, מזרחית לגשר ברזל. במקום קם רחוב מסחרי עם עסקים קמעונאיים סיניים מרוכזים לאורך הכביש הראשי (במאה ה-21 כביש ג'יאנגו במחוז הביי) שבו עברו חשמליות ואשר נקרא על שם הגשר החדש.

## תמונות משטח הזיכיון

קובץ:原奥匈帝国驻天津领事馆.jpg|טקסט=The former Austro-Hungarian consulate|הקונסוליה האוסטרו-הונגרית לשעבר
קובץ:The_villa_of_Yuan_Shikai_in_Tianjin.jpg|טקסט=The villa of Yuan Shikai|הווילה של יואן שיקאי

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אסיה: מושבות לשעבר
קטגוריה:האימפריה האוסטרו-הונגרית
קטגוריה:סין: אמנות והסכמים