open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
קבר סעדי

**קבר סעדי** (בפרסית: **آرامگاه سعدی شیرازی**) הוא קומפלקס של קבר ומאוזוליאום המוקדש למשורר הפרסי סעדי שיראזי, הידוע בכינויו "סעדיה". האתר נמצא בעיר שיראז, בפרובינציית פארס שבאיראן.

המתחם נרשם ברשימת המורשת הלאומית של איראן ב-9 בדצמבר 1975, ונמצא בניהול הארגון למורשת תרבותית, מלאכת יד ותיירות של איראן.

## היסטוריה
סעדי נקבר בסוף חייו בח'אנקה ששכנה במקום שבו מצוי הקבר. במאה ה-13 נבנה עבורו קבר ביוזמת הווזיר של אבקא חאן, שמס א-דין ג'ובייני. הקבר נהרס במאה ה-17, ובתקופת שלטונו של כרים ח'אן זנד נבנה מבנה חדש בן שתי קומות מלבנים וטיח, כשמשני צדדיו שני חדרים. המבנה הנוכחי נבנה בשנים 1950–1952 לפי תכנונו של האדריכל מוחסן פורוגי בהשראת צ'הל סותון ומשלב אלמנטים ארכיטקטוניים מסורתיים ומודרניים. על קירות הקבר חקוקים שבעה בתי שיר מפרי עטו של סעדי.

## המבנה החדש
המבנה הנוכחי נבנה בסגנון פרסי. בחזית הקבר ניצבים שמונה עמודי אבן חומה, והמבנה עצמו עשוי מאבן לבנה ואריחים. הקבר בצורת קובייה מבחוץ, ובפנים בצורת מתומן, עם קירות שיש וקשת בצבע טורקיז. שטחו של קבר סעדי שיראזי הוא 257 מטר רבוע. מבנה הקבר כולל שתי מרפסות הערוכות בזווית ישרה זו לזו, והקבר עצמו ממוקם בנקודת המפגש ביניהן, בתוך מבנה מתומן שבראשו כיפה תכולה מרהיבה.

מעל הקבר מצויה קשת עשויה אריחי טורקיז. בסיסי המבנה עשויים אבן שחורה, העמודים וחזית המרפסת עשויים גרניט אדום, והחזית החיצונית עשויה מאבן טרוורטין. פנים המבנה עשוי שיש.

### אלמנטים של מים
משמאל לקבר מצוי בריכת דגים בצורת מתומן, ששטחה 30.25 מ"ר. מול המרפסת קיימת בריכה נוספת, שבה נוהגים מבקרים להשליך מטבעות. כ־ מתחת לקבר ישנה אמת מים המכילה מים עם חומרים גופריתיים וכספית.

## גלריה

קובץ:Mausoleo_de_Saadi,_Shiraz,_Irán,_2016-09-24,_DD_04.jpg|עיצוב חיצוני בשנת 2016
קובץ:Mausoleo_de_Saadi,_Shiraz,_Irán,_2016-09-24,_DD_01.jpg|טרסות בשנת 2016
קובץ:Mausoleo_de_Saadi,_Shiraz,_Irán,_2016-09-24,_DD_03.jpg|הקבר בשנת 2016
קובץ:Alcôve_(3100218820).jpg|גומחה בשנת 2008
קובץ:Sadie1.JPG|תמונה חיצונית בלילה
קובץ:Tomb_of_Saadi_by_Pascal_Coste.jpg|איור משנת 1840
קובץ:Tomb_of_Sheikh_Saadi_by_Eugène_Flandin.jpg|איור משנת 1840 מאת יוג'ין פלאנדין


## קישורים חיצוניים

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:שיראז: מבנים
קטגוריה:מאוזוליאומים
חדר בניו יורק

**חדר בניו יורק** הוא ציור שמן על בד מאת אדוארד הופר. היצירה הושלמה בסטודיו בניו יורק בשנת 1932. היא מוצגת כיום במוזיאון שלדון לאמנות בלינקולן, נברסקה.

## תיאור
הצופה בציור צופה בסצנה מבחוץ דרך חלון שחור, ובו ארבע אבנים ועמוד משמאל. צפייה בסצנה מהחלון מעניקה אפקט ריאליסטי ביותר לפעולת הריגול וההצצה אחר שתי הדמויות, שאינן מודעות לכך שהן נמצאות במעקב.

הופר מצייר את הסביבה חשוכה, וממקם את הצופה בלילה של ניו יורק. האישה לובשת שמלה אדומה שחושפת את צווארה וזרועותיה. היא יושבת ליד פסנתר, מנגנת בקלידים באצבע אחת, ראשה וכתפיה מופנים אל הכלי. חציה השמאלי בצל, ופרופיל פניה הימני מראה את גוון פניה החיוור. הגבר יושב בכורסה ורודה. הוא לובש חולצה לבנה מכופתרת, מניח את מרפקיו על רגליו וקורא עיתון. באשר לחדר בו הם נמצאים, הקירות ירוקים, ובמרכזו שולחן עץ אלון, בדיוק כמו הדלת בחלק האחורי של הציור. מאחורי הפסנתר, אהיל אדום.

הופר הודה כי שאב השראה לציור מ"הצצות לחללי פנים מוארים שנראו בזמן הליכה ברחובות העיר בלילה".

## הקשר
הופר הרבה לצייר סדרות של נושאים שאליהן חזר לעיתים קרובות. שניים מהנפוצים ביותר מופיעים ביצירה זו: ניו יורק, בדידות ודיוקנאות של זוגות. אך כאן הופר מציג חידוש באמצעות מעורבותו של הצופה בסצנות המצוירות. כדי למקם את הצופה הופר משתמש במשאבים חזותיים ספציפיים מאוד. כמו נקודת המבט מבעד לחלון.

היסטוריון האמנות ג'וזף סטנטון מציע כי הציור *מלון ליד מסילת רכבת* עשוי להיות יצירה נלווית לחדר *בניו יורק*. סטנטון טוען כי הצמד על מסילת הרכבת עשוי להיות אותו זוג מהחדר, שלושה או ארבעה עשורים מאוחר יותר. הוא מציין לשם השוואה שבשני הציורים, שמלות הנשים הן באותו צבע, עם שיער כהה במיוחד ועור חיוור. באופן דומה, הגברים לבושים שחור אך ללא ז'קט. מעבר לדמיון הפיזי בין שני הזוגות, הרעיון של קרבה פיזית אך ניכור מוחלט קושר את שתי העבודות יחד.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אדוארד הופר
קטגוריה:ציור ריאליסטי
אחוזת דאונטון: הגמר הגדול

**אחוזת דאונטון: הגמר הגדול** (באנגלית: **Downton Abbey: The Grand Finale**) הוא סרט דרמה תקופתית בריטי, שבוים על ידי סיימון קרטיס על פי תסריט מאת ג'וליאן פלוז. הסרט מהווה המשך לעלילת "אחוזת דאונטון 2: עידן חדש" (2022) והוא השלישי והאחרון בזיכיון "אחוזת דאונטון". מרבית שחקני הסדרה המקורית, שהופיעו גם בשני הסרטים הקודמים, צפויים לשוב לתפקידיהם. פול ג'יאמטי ודומיניק וסט ישובו לגלם את דמויותיהם מהסרט הקודם – הרולד לוינסון וגאי דקסטר, בהתאמה – בעוד שלצוות השחקנים הנוכחי לוהקו ג'ולי ריצ'רדסון, אלסנדרו ניבולה, סיימון ראסל ביל וארטי פרושן.

במרץ 2024, אישרה אימלדה סטונטון כי סרט שלישי ואחרון בזיכיון נמצא בתכנון, וכי רוב השחקנים המקוריים צפויים לחזור. לאחר שפורסם במאי 2024 כי מספר שחקנים ישובו לגילום תפקידיהם, התקיימו צילומי הסרט באותו החודש והסתיימו באוגוסט 2024. שמו הרשמי של הסרט נחשף במרץ 2025.

הסרט עתיד לעלות לאקרנים בהפצת "Focus Features" ב-12 בספטמבר 2025.

## תקציר העלילה
הסרט עוקב אחר משפחת קראולי וצוות המשרתים שלה בכניסתם לעשור החדש – שנות ה-30 של המאה ה-20. כאשר הדמויות האהובות נדרשות להוביל את אחוזת דאונטון אל עבר העתיד, עליהן להסתגל לשינויים ולהיפתח לפרק חדש בחייהן.

## צוות השחקנים והדמויות

## הפקה
במרץ 2024 אישרה אימלדה סטונטון כי סרט שלישי ואחרון בזיכיון "אחוזת דאונטון" נמצא בתכנון, אליו ישובו שחקני הסדרה המקורית. במאי 2024 נמסר כי פול ג'יאמטי ודומיניק וסט ישובו לגלם את דמויותיהם של הרולד לוינסון וגאי דקסטר, בהתאמה, מהסרט השני וכי ג'ולי ריצ'רדסון, אלסנדרו ניבולה, סיימון ראסל ביל וארטי פרושן לוהקו לתפקידים שטרם פורסמו. ב-27 במרץ 2025 נחשף שמו הרשמי של הסרט.
## צילומים
הצילומים החלו ב־13 במאי 2024 והסתיימו באוגוסט 2024.

## הפצה
הסרט עתיד לעלות לאקרנים ב-12 בספטמבר 2025.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי דרמה היסטורית אמריקאיים
קטגוריה:סרטי דרמה בריטיים
קטגוריה:סרטי המשך אמריקאיים
קטגוריה:סרטים מבוססי סדרות טלוויזיה
בניין משרד ראש הממשלה והמועצה המלכותית

**משרד ראש הממשלה והמועצה המלכותית** (באנגלית: **Office of the Prime Minister and Privy Council**, בצרפתית: **Bureau du Premier ministre et du Conseil privé**) הוא מבנה משרדים ממשלתי הממוקם ברחוב ולינגטון 80 בעיר אוטווה, אונטריו, קנדה. המבנה שוכן מול גבעת הפרלמנט ונמצא בלב אזור כיכר הקונפדרציה, בו ממוקמים משרדי ראש הממשלה והמועצה המלכותית.

המבנה נחשב לאתר היסטורי לאומי של קנדה מאז שנת 1977, בזכות סגנונו האדריכלי המרשים, חשיבותו ההיסטורית ותפקידו המרכזי בממשל הקנדי.

## היסטוריה
המבנה נבנה בין השנים 1883 ל־1889 לפי תכנונו של האדריכל תומאס פולר, שכיהן באותה תקופה כאדריכל הראשי של משרד העבודות הציבוריות. זה היה המבנה הראשון שנבנה על ידי ממשלת קנדה מחוץ לגבולות גבעת הפרלמנט לצורך אכלוס משרדי ממשלה שצמחו באופן ניכר לאחר הקונפדרציה של 1867 והתרחבות תחומי האחריות הפדרליים. המבנה תוכנן לשכן את משרדי הפנים, החקלאות, האינדיאנים והדואר, כאשר משרד האינדיאנים פעל במקום עד לשנת 1965. לאורך השנים שימש המבנה כמודל לבנייה ממשלתית בקנדה ונחשב לאחת היצירות המובהקות ביותר של פולר בזכות סגנונו, חומריו ואיכויותיו האדריכליות.

עם סיום הבנייה, נקרא המבנה "בלוק לנגוון" על שמו של הקטור־לואי לנז'וון, שר העבודות הציבוריות באותה תקופה ואחד מאבות הקונפדרציה. במשך עשרות שנים שימש שם זה גם כמטונימיה – שם סמלי – למשרדי ראש הממשלה. אולם, בעקבות הכרה ציבורית וממשלתית בתפקידו של לנז'וון בהקמת מערכת הפנימיות לילדים ילידיים בקנדה, אשר במרכזה ניסיון למחיקת הזהות התרבותית של הילדים האבוריג'יניים ובמקרים רבים גם להתעללות חמורה, הודיע ראש ממשלת קנדה ג'סטין טרודו ב־21 ביוני 2017 על הסרת שמו של לנז'וון מהמבנה. מאז נקרא הבניין בשמו הרשמי הנוכחי.

המבנה הוכרז כאתר היסטורי לאומי של קנדה ב־17 בנובמבר 1977 בהתאם לחוק האתרים והאנדרטאות ההיסטוריים. ההכרזה נומקה בין היתר בזכות תרומתו של תומאס פולר לעיצוב סמלי של מבני השלטון הקנדי ובשל אופיו האדריכלי המרשים, המשלב בין סגנון האימפריה השנייה לבין מוטיבים מן התחייה הרומנסקית. בין מאפייני המבנה הבולטים ניתן למנות את גגו מסוג מנסארד המצופה בנחושת, חלונות דרמר בולטים, חזיתות סימטריות עם אגפים מודגשים, עיטורי אבן מגולפים, מסגרות ברזל מעוצבות וחזות כללית מרשימה ואיתנה. עיצוב הפנים כולל מסדרונות רחבים, עמודי גרניט מלוטשים, גרם מדרגות מפואר, עבודות נגרות איכותיות ומערך חללים המדגיש את המרכזיות הממשלתית של המבנה.

## גלריה

קובץ:Prime Minister Justin Trudeau welcomes Joe Dunford in Ottawa - 2018 (39831981274).jpg
קובץ:Secretary Blinken Meets Canadian Prime Minister Trudeau in Ottawa (52458715777).jpg
קובץ:Secretary Blinken Meets Canadian Prime Minister Trudeau in Ottawa (52459505424).jpg


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ראש ממשלת קנדה
קטגוריה:אוטווה: מבנים
נמל התעופה הבינלאומי צ'וקורובה

טקסט=נמל התעופה הבינלאומי מרסין צ'וקורובה  |ממוזער|נמל התעופה הבינלאומי צ'וקורובה
טקסט=נמל התעופה הבינלאומי מרסין צ'וקורובה  |ממוזער|נמל התעופה הבינלאומי צ'וקורובה
טקסט=נמל התעופה הבינלאומי מרסין צ'וקורובה  |ממוזער|נמל התעופה הבינלאומי צ'וקורובה
**נמל התעופה הבינלאומי צ'וקורובה** (טורקית:**Çukurova Uluslararası Havalimanı**) הוא נמל תעופה בינלאומי הממוקם במישור צ'וקורובה טורקיה שעל-שמו הוא קרוי. הוא שוכן במרחק של 15 ק"מ מהעיר טרסוס, 45 ק"מ ממרכז העיר מרסין, ו-35 ק"מ ממרכז העיר אדנה. למרות שהוא משרת גם את אדנה ואוסמנייה, תפקידו העיקרי הוא חיזוק הקישוריות האווירית של מרסין והאזור הסובב אותה.

הבעלות על נמל התעופה היא של רשות שדות התעופה הממלכתית (DHMİ), וההפעלה מתבצעת על ידי חברת, **חברת ניהול נמל התעופה פבורי צ'וקורובה בע"מ**.
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:טורקיה: שדות תעופה
תה (סופר)

**תה** הוא שם העט של סופר ישראלי, הנחשב לחלוץ בתחום הסופרים העצמאיים וסופרי הרשת בישראל. תה ידוע בזכות כתיבתו הקצרה והנוגה ברשתות החברתיות. סגנון כתיבתו הארוכה תואר כנע בין אתגר קרת להרוקי מורקמי. פרסומיו ברשתות החברתיות עוסקים בעיקר בסיפוריו וקטעיו הקצרים. ספריו "על אהבה ומעשיות אחרות" ו"ושוב הזמן" היו לרבי מכר בישראל.

## ביוגרפיה
ממוזער|הסופר תה כפי שהוא מופיע ברשתות החברתיות

שמו האמיתי של הסופר תה איננו ידוע בציבור. הוא מקפיד על הסתרת פניו בכל תמונותיו המפורסמות ברשת, בדרך כלל בעזרת כובע חום שהפך לסימן ההיכר שלו. מקור שמו, לדבריו, נובע מכינוי שהוצמד לו על ידי המקומיים בתקופת מגוריו ביפן.

תה הוא מהראשונים בישראל שפיתחו מודל של כתיבה ופרסום ברשתות חברתיות, מה שאפשר לו להגיע לקהל רחב עוד בטרם הודפסו ספריו. בעקבות הצלחתו, הוא הפך לדמות מוכרת בקרב הקהילה הספרותית העצמאית, וצבר עשרות אלפי עוקבים ברשתות החברתיות ומכירות של עשרות אלפי עותקים מספריו.

## קריירה ספרותית
לתה עשרות אלפי עוקבים ברשתות החברתיות השונות. ספריו בישראל נמכרו בעשרות אלפי עותקים. הוא נודע בזכות כתיבתו הקצרה, אותה הוא מתאר בראיון כ'שביל פירורי לחם' המוביל לסיפוריו הארוכים. קטעיו הקצרים עוסקים תכופות באהבה, אבדן ובנימה מלנכולית שמייצרת אינטימיות מידית עם הקורא. יצירותיו נוטות לשייט במרחב שבין מציאות לדמיון, בין היומיום למופלא. בראיון, הוא מספר כי עד גיל 25 כבר 'מילא ארגז' במכתבי דחייה ממגזינים והוצאות לאור בארץ ובעולם. תחילת הצלחתו באה אליו כשלמד לשלב בין יסודות פנטסטיים ובין כתיבה רגשית, ובזכות פורמט הקטעים הקצרים שפיתח ברשת החברתית אקס (לשעבר טוויטר).

לפי פרסומים, תה החל לכתוב בסביבות שנת 2010 ברשת, תחילה באקס ולאחר מכן בפייסבוק ובאינסטגרם. הוא הוציא לאור שבעה ספרים, מתוכם שניים הפכו לרבי מכר. ספריו עוסקים במספר סוגות, מהרומנטית עד לספקולטיבית, ומאופיינים בגיוון רב.

## ספריו
לסופר תה שבעה ספרים. ספריו יצאו בהוצאה עצמית ומופצים לחנויות הספרים בידי הוצאת כנרת, זמורה, דביר.
* על אהבה ומעשיות אחרות (תה ספרים, 2014) - אוגדן סיפורים
* מחשבה נודדת (תה ספרים, 2015) - רומן גרפי
* אליוט (תה ספרים, 2018) - רומן פנטזיה
* ושוב הזמן (תה ספרים, 2019) - אסופת סיפורים
* מסע קצר כדי לחזור (תה ספרים, 2020) - אסופת קטעים
* מאהבים (תה ספרים, 2023) - רומן אירוטי
* עוד קצת על אהבה (תה ספרים, 2024) - אוגדן סיפורים במהדורה מוגבלת

## פסטיבל הסופרים הישראלי
בשנת 2022 הקים תה, בשיתוף עם הסופר אסיף אלקיים, את "פסטיבל הסופרים הישראלי". הפסטיבל החל כאירוע ספרותי קטן וצנוע בנתניה, והתפתח במהירות לאירוע תרבות משמעותי בנמל יפו. נכון לשנת 2025, הפסטיבל מארח מאות סופרים, עשרות הרצאות ואלפי מבקרים מדי שנה.

## הישגים והשפעה
תה השפיע רבות על תפיסת הספרות העצמאית בישראל. הוא יצר מודל חדש שבו סופרים יכולים לפתח קריירה שאינה תלויה בהוצאות ספרים מסורתיות. פעילותו זוכה להערכה רבה בקרב קהילת הסופרים העצמאיים ובקרב הציבור המתעניין בספרות ובתרבות בישראל.

## חיים אישיים
תה שומר בקפדנות על פרטיותו ואינו חושף את שמו האמיתי. הוא מתגורר בישראל.

## קישורים חיצוניים

* 
* פסטיבל הסופרים הישראלי באתר עיריית תל אביב
* ראיון עם הסופר תה בתחנת 103FM, מאי 2024

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:סופרים הידועים בשם עט
פנאא

**פנאא** (בערבית: **فناء**, שורש: **ف-ن-ي** משמעות: אבד, כלה, נכחד; בפרסית: **فنا**; בטורקית: **Fena**) הוא מושג בסופיות שמשמעותו העלמה או ביטול של האני. במושג זה השתמשו מיסטיקנים פרסיים וטורקיים ידועים כמו ג'לאל-דין רומי, במשמעות של "למות לפני שאתה מת". המושג פנאא מושתת על הכתוב בקוראן  אך קיימות גישות שונות להסברת המושג פנאא.

## גישות להסברת המושג פנאא
הגישות העיקריות להסברת המושג פנאא:

### ביטול האני והתמסרות לאללה
הגישה הרווחת ביותר רואה בפנאא מצב של חיסול מוחלט של האגו האנושי, (הרצון, התשוקות ותחושת העצמי) בפני אלוהים, עד שהסופי אינו חש יותר בקיומו, אלא רק בקיום אללה והוא מתמסר אליו לחלוטין. בשלב הבא, הבקאא הסופי נמצא בעולם, אך לא כעצמו אלא ככלי בידיו של אללה. את הגישה הזו פיתח ג'לאל א-דין רומי והוא כתב עליה רבות בספרו .

כמו:

המונח חיים אינו מתייחס לחיים הפיזיים, אלא לחיים רוחניים, כלומר השגת קרבה לאלוהים. גם הביטוי "מוּת לפני שתמות" לא קורא למוות פיזי, אלא למוֹת האגו, ויתור על הזהות האגוצנטרית, והתמסרות מוחלטת לרצון האלוהי. אדריס הוא נביא המוזכר בקוראן (מזוהה עם חנוך המקראי) שהועלה לשמיים בעודו בחיים ונחשב לסמל של עלייה רוחנית והשגת דרג קדושה.

### אחדות עם האל
גישה מיסטית רדיקלית שהובעה על ידי אל-חוסיין בן מנסור אל-ח'אלאג שהפנאא אינה רק היפרדות מהאגו, אלא הגעה להכרה של אחדות מוחלטת בין אללה, הבריאה והעצמי האינדיבידואלי (הגעה למצב .

גישה זו נחשבה מסוכנת על ידי חכמי האסלאם כי היא עלולה להתפרש כאילו אדם יכול להתאחד עם אללה ולהיות, כביכול, חלק מממנו. הרעיון של "אנא אל-חק!"- אני הוא האמת! מסיבה זו הוצא אל-ח'לאג' להורג.

### הכרה ברצונו של אללה וזכירתו בלבד
גישה הטוענת שפנאא הוא מצב של שִכחת כל מה שאיננו אללה והישארות רק עם זכירתו. מצב של הבטלות מוחלטת של המאמין בפני האל. (אך אין מדובר על הגעה לרמה גבוהה יותר של "אחדות", או אף ראיית האל).

### התגלות האל
סופיים כמו אל-ג'וניד אל-בגדדי, אל-ע'זאלי ו טענו כי המטרה העליונה של הסופיות היא "ראיית אללה" (مُشَاهَدَة, מוּשהאדה)

## ראו גם
* סופיות

## הערות שוליים

קטגוריה:מיסטיקה
קטגוריה:סופיות
אל פוסטר

**אלויסיוס טיירון פוסטר** (באנגלית: **Aloysius Tyrone Foster**; 18 בינואר 1943 – 28 במאי 2025) היה מתופף ג'אז אמריקאי.

פוסטר החל את הקריירה המקצועית שלו באמצע שנות ה־60, כאשר ניגן והקליט עם מוזיקאים מז'אנר ההארד בופ והסווינג, בהם בלו מיטשל ואילינוי ז'אקה. בשנות ה־70 ניגן ג'אז פיוז'ן עם מיילס דייוויס, והיה אחד הבודדים שהיו בקשר עמו בתקופת פרישתו בין השנים 1975 ל־1980.

במהלך תקופה זו המשיך פוסטר להופיע ולהקליט ג'אז אקוסטי עם אמנים בולטים כמו סוני רולינס, דקסטר גורדון, מק'קוי טיינר, הוראס סילבר ואחרים. הוא השתתף באלבום הקאמבק של דייוויס The Man with the Horn משנת 1981, והיה הנגן היחיד שניגן בהרכב של דייוויס גם לפני וגם לאחר תקופת פרישתו.

לאחר שעזב את ההרכב של דייוויס באמצע שנות ה־80, הופיע והקליט פוסטר עם הרבי הנקוק, סוני רולינס, ג'ו הנדרסון ומובילים נוספים, בעיקר בסגנונות של ג'אז אקוסטי. בנוסף, הוציא מספר אלבומי סולו תחת שמו, החל מהאלבום Mixed Roots שיצא בשנת 1978.

## ביוגרפיה
הוא החל לנגן בתופים בגיל 13, וביצע את הופעת הבכורה שלו בהקלטה בגיל 20, באלבומו של בלו מיטשל The Thing to Do, שיצא בשנת 1964.

הוא הצטרף להרכב של מיילס דייוויס בשנת 1972, לאחר שג'ק דיג'ונט עזב, וניגן עם דייוויס עד שנת 1985.

באוטוביוגרפיה שפרסם דייוויס בשנת 1989, הוא תיאר את הפעם הראשונה ששמע את פוסטר מנגן בהופעה חיה, בשנת 1972, במועדון "The Cellar" שבמנהטן:

"הוא (פוסטר) הדהים אותי — היה לו גרוב אדיר והוא פשוט הניח אותו בדיוק במקום. זה בדיוק מה שחיפשתי. אל ידע להכין את הקרקע לאחרים, שכולם ינגנו עליו, והוא שמר על הגרוב כאילו לנצח"*.*

פוסטר החל להלחין בשנות ה־70, ויצא לסיבובי הופעות עם הרכב משלו, שכלל מוזיקאים כגון הבסיסט דאג וייס, הסקסופוניסט דיינה סטפנס והפסנתרן אדם בירנבאום.

בעשור האחרון לחייו הופיע פוסטר לעיתים תכופות במועדון *Smoke* בניו יורק, שם גם יצאו שני אלבומיו האחרונים במותג Smoke Sessions.

אל פוסטר נפטר ב-28 במאי 2025, בגיל 82. 

## דיסקוגרפיה
### אלבומים כסולן

* Mixed Roots (CBS/Sony, 1978)
* Mr. Foster (Better Days, 1979)
* Brandyn (Laika, 1997)
* Oh! (ScoLoHoFo album)|Oh! (ScoLoHoFo), with Joe Lovano, John Scofield, Dave Holland (bassist)|Dave Holland (Blue Note, 2003) – recorded in 2002
* Love, Peace and Jazz! Live at the Village Vanguard, with Eli Degibri, Kevin Hays, Doug Weiss (JazzEyes, 2008)
* The Paris Concert (Inakustic, 2008) [DVD-Video]
* Inspirations and Dedications (Smoke Sessions, 2019)
* Reflections (Smoke Sessions, 2022)


### כנגן

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מתופפים אמריקאים
קטגוריה:מוזיקאים אמריקאים
קטגוריה:מוזיקאי ג'אז
קטגוריה:מלחינים אמריקאים
קטגוריה:נגני בי בופ
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1943
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2025
יום יבוא

"**יוֹם יָבוֹא**" הוא שיר שכתב דן אלמגור והלחין ועיבד בני נגרי, עבור המחזמר "אל תקרא לי שחור" שהופיע בארץ בשנת 1972. השיר מבוסס על נאומו של פעיל זכויות האדם, ד"ר מרטין לותר קינג.

## רקע
המחזמר "אל תקרא לי שחור" היה מבוסס על שירים בסגנון הגוספל האפרו-אמריקאי וביטא את הערכים של שוויון ושלום בין בני האדם, שהופיעו בשנות ה-60 עם תנועת "ילדי הפרחים".
המחזמר הופק ב"התיאטרון הצעיר" על ידי מנחם נוביק. השירים וקטעי הקישור נכתבו על ידי דן אלמגור והולחנו על ידי בני נגרי, והוא בוים על ידי דני ליטאי.

השיר "אל תקרא לי שחור" נכנס למצעדי הפזמונים השבועיים של הגל הקל ב-24 ביולי 1972, זכה להצלחה גדולה וצעד 12 שבועות, עד 23 באוקטובר 1972. שלושה שבועות רצופים מתוכם עמד בראש המצעד, החל מ־28.8.1972. במצעד השנתי תשל"ב (1972) של הגל הקל דורג השיר במקום ה־16.

## משתתפים
* אברהם פררה
* עוזי פוקס
* רותי נבון
* יעל שטרן
* דודו זר/גידי זר
* אראלה בר-לב
* רפי גינאי

## ביצועים מאוחרים וגרסאות כיסוי
* האחיות אופירה ורוית יוספי ביצעו בשנת 1989, גרסה מחודשת לשיר, יחד עם המנהל המוזיקלי שלהם, יגאל בשן.
* "דומינוער", להקת הנוער של דימונה, ביצעה את השיר בתחילת שנות ה-90.
* להקת גאיה הקליטה את גרסתם לשיר באלבומם "גאיה" משנת 1999.
* שרה'לה שרון הקליטה את השיר באלבומה "שרה'לה שרון והדור הצעיר בשירה חיה", משנת 2002.
* נינט טייב ובן שרעבי ביצעו את השיר בעונה הראשונה של תוכנית המציאות המוזיקלית "כוכב נולד" בשנת 2003.
* עוזי פוקס, רותי נבון, גבי שושן ושרי ביצעו השיר מתוך המופע המשותף שלהם משנת 2003.
* גרסה של השיר מופעיה בדרמה המוזיקלית היומית "השיר שלנו" משנת 2004.
* ניצן אשל, אדיר מור, דנה קבסה ואברי ארבל שרים מתוך המופע "שירי מחזות זמר" משנת 2010.
* הזמרת קרן הדר שרה את השיר במופע מחווה לדן אלמגור, בשנת 2012.
*הזמרת דין דין אביב שרה את השיר במופע מחווה לדן אלמגור, בשנת 2012.
*שירי מימון שרה מתוך המופע "70 שנים לצה"ל" בשנת 2018.
*יונית שקד גולן ואלי גורנשטיין שרו במסגרת שידורי "ישראל מחוברת" בשנת 2020.
*מאיה בוסקילה שרה מתוך המופע "כל הכבוד! - מחווה למחזמר בתיאטרון ובקולנוע הישראלי" בתיאטרון הלאומי הבימה, בשנת 2021.
* פרודיה על השיר בוצעה בתוכנית החרצופים.

## ראו גם
* שיער (מחזמר)
* ילדי הפרחים

## קישורים חיצוניים
* "'''יום יבוא'''", באתר הספרייה הלאומית
* 
* ["'''יום יבוא'''"](https://pizmonet.co.il/wiki/יום_יבוא_(אל_תקרא_לי_שחור)), באתר פזמונט
* "'''יום יבוא'''", באתר פרויקט בן-יהודה
*האלבום "אל תקרא לי שחור!", באתר סטריאו ומונו

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי רותי נבון
קטגוריה:שירי עוזי פוקס
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי דן אלמגור
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי בני נגרי
קטגוריה:שירי מחאה בעברית
קטגוריה:שירים ממחזות זמר
קטגוריה:תרבות הנגד של שנות השישים
קטגוריה:סינגלים בהוצאת גלטון
קטגוריה:סינגלים בהוצאת NMC יונייטד אנטרטיינמנט
עכשיו כשאתה כאן

"**עכשיו כשאתה כאן**" הוא סינגל של הזמר אריק איינשטיין שכתב והלחין גיא בוקאטי. הסינגל שוחרר ב-18 באוקטובר 2011, יום שחרורו של גלעד שליט משבי החמאס לאחר 5 שנים.

## רקע
[ממוזער|שמאל|גלעד שליט לאחר ששב לישראל, [18 באוקטובר 2011]]
[ממוזער|שמאל|[אריק איינשטיין, דצמבר 2006]]
גלעד שליט הוא ישראלי שנחטף בהיותו חייל צה"ל בשירות סדיר, באזור כרם שלום ב־25 ביוני 2006 על ידי מחבלים פלסטינים, שהשתייכו לארגוני הטרור חמאס, ועדות ההתנגדות העממית וצבא האסלאם. במהלך אוקטובר 2011, חמש שנים וארבעה חודשים לאחר ששליט נפל בשבי החמאס, הושגה עסקה בין ישראל לארגון החמאס אשר במסגרתה שוחרר שליט תמורת 1,027 אסירים פלסטינים וערבים-ישראלים, בהם מאות טרוריסטים שנשפטו למאסרי עולם על ביצוע ותכנון פיגועי טרור ובכללם רצח ישראלים. העסקה הושגה בתיווך מתווכים גרמנים ומצרים ונחתמה במצרים ב-11 באוקטובר 2011.

באותו היום אמר איינשטיין כי הוא חש שמחה אדירה וכי אינו מתכוון להקליט שיר אודות האירוע.

חרף דברים אלו, ב-15 באוקטובר, שלושה ימים בלבד לפני שחרור שליט מהשבי, נודע כי איינשטיין יקליט שיר שיוקדש לשליט. תחילה נטען כי ארקדי דוכין יכתוב וילחין אותו, אולם לבסוף היה זה שותפו המוזיקלי של איינשטיין, גיא בוקאטי, שעשה זאת. בוקאטי אף סיפק את קולות הרקע לשיר. לשיר הופק וידאו קליפ שהוקרן לראשונה בשידור מיוחד של ערוץ 2 ב-20 באוקטובר, יומיים לאחר שחרור שליט מהשבי.

השיר נכתב והולחן בתוך יום אחד, והוקלט ביום שלאחר מכן חרף מנהגו של איינשטיין להכיר את השיר למשך תקופה לפני הקלטתו, כדי להספיק לפרסם את השיר לפני שחרור שליט.

## תוכן
הבית הראשון מתייחס לרגע שבו נודע על חתימת העסקה. איינשטיין מכנה אותו "רגע מתוק". הבית השלישי, הרביעי והחמישי בשיר פונה ישירות לשליט. בין היתר, אומר איינשטיין לשליט לקחת את הזמן באיטיות, לא לרוץ מהר ואף לבכות אם יש צורך בכך. בסוף הבית החמישי נאמר כי הפחד ששליט לא יחזור הרתיע והפחיד את אזרחי ישראל. בריאיון לאולפן שישי בנובמבר 2014, שנה בדיוק לאחר מותו של איינשטיין, סיפר שליט לבוקאטי שהוא התחבר בעיקר לבית השלישי בשיר וכן שהשיר חיזק אותו לאחר שחרורו.

בשני הבתים האחרונים אומר איינשטיין לשליט שאוהבים לשמוע את שמו ושישנה אהבה גדולה בעקבות חזרתו. בנוסף הוא אומר לו לקחת "מה שאפשר" ושלא יתבייש כלל, משום ש"חיכינו רק לתת לך כל מה שתבקש".

## קבלה
על אף שעם שחרורו של שליט הוציאו זמרים רבים בישראל שירים לכבודו, השיר של איינשטיין קיבל יחס מיוחד ויוצא דופן. אורי זר אביב מעיתון "הארץ" טען שהשיר "כתוב מנקודת מבט של ציפייה וידיעה כי גלעד שליט באמת חוזר הביתה".

עם זאת, חגי אוזן מ"וואלה" כתב כי: "אם אריק איינשטיין היה זמר מזרחי הוא כבר היה חוטף ביקורת על המהירות בה הקליט שיר לגלעד שליט, אבל יש דברים שכנראה לזמרים מזרחיים עדיין אסור". בדבריו התייחס אוזן לשיר "מזמור לגלעד" של אייל גולן.

העיתונאי ומבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי נתן לשיר דירוג של 4.5 כוכבים מתוך 5. בביקורת שפרסם באתר האינטרנט שלו שיבח את לחנו ומילותיו של השיר וטען כי הוא "משירי ארץ ישראל היפה, לא זוכר איזה חלק ממנה".

ב-26 בנובמבר 2013 הלך איינשטיין לעולמו. שנה בדיוק לאחר מותו, בנובמבר 2014, נפגש שליט עם גיא בוקאטי. במהלך השיחה אמר שהשיר חיזק ועודד אותו מאוד לאחר שחרורו.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי אריק איינשטיין
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:גלעד שליט
פרשת הניצול המיני מצד הכדורסלנים הזרים

**פרשת הניצול המיני מצד הכדורסלנים הזרים** היא טענה לאירוע **[[פגיעה מינית]]** שהתרחש לכאורה במועדון לילה בתל אביב ולאחר מכן במגורי כדורסלן זר בירושלים באוקטובר 2005. לאחר חקירה משטרתית הוחלט שאין גוון פלילי בפרשה.

## קורות המקרה
בעת בילוי במועדון ה"ווקס", המתלוננת, נערה בת 19 דאז הסובלת מתסמונת דאון, מאוטיזם ומפיגור שכלי, פגשה בכדורסלן האמריקאי מרכוס האטן ששיחק בהפועל תל אביב, אשר הכירה בהיכרות מוקדמת שמונה חודשים טרם המקרה.

לדבריה, האטן לקח אותה לתא השירותים במועדון והורה לה לבצע בו מין אוראלי. כשעמד לסיים, אחז ביד המתלוננת כדי שלא תזוז והכניס לתא השירותים את חברו כדורסלן הפועל ירושלים, הוראס ג'נקינס, ודרש שתבצע גם בו מין אוראלי. המתלוננת פחדה ועשתה כפי שדרשו.

לאחר שגם ג'נקינס סיים, קראו שני האמריקאים לחבריו לקבוצה של ג'נקינס: מריו אוסטין ורוג'ר מייסון ג'וניור. גם בהם נדרשה הצעירה לבצע מין אוראלי.

הצעירה טענה כי הכדורסלנים משכו אותה בכח מהמועדון, הכניסו אותה לרכבם ונסעו לעבר דירתו של מייסון בירושלים ובמהלך הדרך נגעו בה במקומות אינטימיים ושידלו אותה לצרוך סמים.

כשהגיעו לדירתו של מייסון בירושלים, קיימו איתה אוסטין והאטן יחסי מין, כאשר מייסון צופה בהם. בשעה 5 בבוקר נטשו אותה השחקנים ברחוב, וכשהיא חסרת אונים, לטענתה, חזרה אל ביתו של מייסון. אז קיים איתה השחקן יחסי מין ושלח אותה לתחנת מוניות עם 200 שקלים.

## התביעה
הצעירה פנתה למשטרה בתלונה על אשר ארע. המשטרה מצדה סגרה את התיק לאחר בדיקה שטחית, וטענה כי אין גוון פלילי במעשים שתוארו.

הצעירה הגישה תלונה של 2.5 מיליון שקלים נגד הארבעה, שהכחישו כל קשר למעשים המיוחסים להם או למתלוננת.

## לאחר התביעה
לאחר סגירת התיק וסיום העונה עזבו שניים מן המואשמים את הארץ: מייסון חתם בקבוצת USG פיניקס מיפן, וג'נקינס שהיה כוכב קבוצתו בחר לעבור לקבוצת אפס פילזן מטורקיה (חזר במחצית העונה העוקבת לירושלים בטרם עזב סופית). אוסטין והאטן המשיכו בישראל, לעוד עונה ובסיומה עזבו סופית גם הם.

## קישורים כלליים

* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:2005 בישראל: ספורט
קטגוריה:פרשיות אונס קבוצתי בישראל
קטגוריה:אלימות מינית
קטגוריה:הפועל תל אביב (כדורסל)
קטגוריה:הפועל ירושלים (כדורסל)
קטגוריה:ישראל: פרשות בכדורסל
שירלי

קטגוריה:שמות פרטיים עבריים לנשים
קטגוריה:שמות פרטיים אנגליים
קטגוריה:שמות משפחה אנגליים
אברהם לינקולן: צייד ערפדים (רומן)

**אברהם לינקולן: צייד ערפדים** (באנגלית: **Abraham Lincoln: Vampire Hunter**) הוא רומן ביוגרפי מסוגת אימה ופעולה מאת סת' גראהם-סמית, שיצא לאור ב-2 במרץ 2010 בהוצאת גרנד סנטרל.

## עלילה
עלילת הספר מועברת באמצעות קטעי יומן ומכתבים חלקיים של הנשיא האמריקאי אברהם לינקולן, אשר נטען כי הועברו למחבר על ידי ערפד בשם הנרי סטרג'ס. שנים לאחר מכן, כתב היד נמצא בחנות יד-שנייה בעיירת ריינבק, ניו יורק.

בהיותו בן אחת-עשרה, לינקולן לומד מאביו, תומאס, כי ערפדים קיימים. תומאס חושף כי ערפד הרג את סבו של לינקולן בשנת 1786, וכי גם אמו של לינקולן, ננסי, לא מתה מ, אלא מהשפעת דם ערפדים שניתן לה כחלק מניסיון לסלק חוב. לינקולן נודר להרוג כל ערפד שייתקל בו. שנה לאחר מכן, הוא מצליח להרוג את הערפד שהתברר כאחראי למות אמו.

בשנת 1825, לינקולן יוצא לחקור התקפה אפשרית של ערפדים לאורך נהר אוהיו, אך כמעט נהרג. הוא ניצל ברגע האחרון על ידי ערפד בשם הנרי סטרג'ס, שמטפל בו, מסביר לו על עולם הערפדים, ומדריך אותו לצוד ערפדים רעים בלבד. הנרי שולח לו שמות וכתובות של קורבנות פוטנציאליים, ולינקולן יוצא למסעות ציד חשאיים.

בעת מסע שיט לניו אורלינס, לינקולן עד למכירת עבדים. הוא מגלה שערפד רכש את העבדים לשם אכילה, ולא לשם עבודה. בעקבות כך הוא הופך לאבוליציוניסט, מתוך הבנה שסחר העבדים מזין את קיום הערפדים באמריקה.

לינקולן חוזר לניו סיילם, מתחיל בקריירה עסקית ופוליטית ביום, וצד ערפדים בלילה. כשארוסתו אן ראטלדג' נרצחת בידי ארוסה לשעבר שהפך לערפד, לינקולן צד אותו והורג אותו, אך מחליט לנטוש את הציד ולהתמקד בחייו האזרחיים. הוא נושא את מרי טוד, הופך לעורך דין, ונבחר לבית הנבחרים.

בוושינגטון, לינקולן פוגש את הסופר אדגר אלן פו, שמספר לו שערפדים ברחו מאירופה לאמריקה בעקבות רדיפות. פו נרצח בידי ערפד, ולינקולן ממשיך להילחם בערפדים בעזרתו של ויליאם סיוארד. הוא מתמודד בבחירות לסנאט ומפסיד, אך צובר פופולריות שמובילה אותו לזכייה במועמדות לנשיאות ובכהונה עצמה.

בחירתו של לינקולן לנשיאות ב-1860 מובילה לפרישת מדינות הדרום ולפרוץ מלחמת האזרחים. ערפדים לוחמים לצד הקונפדרציה, אך לינקולן משנה את מהלך המלחמה בהכרזת שחרור העבדים. בנו ויליאם נרצח על ידי מתנקש ערפדי, ולינקולן מסרב להפכו לערפד למרות הצעתו של הנרי.

עם סיום המלחמה ותבוסת הדרום, לינקולן נרצח בתיאטרון פורד בידי ג'ון וילקס בות'. הנרי הורג את בות' ומשיב את גופתו של לינקולן לספרינגפילד, אילינוי.
שנים לאחר מכן, לינקולן (שהפך לערפד) והנרי נוכחים בנאום "יש לי חלום" של מרטין לותר קינג באנדרטת לינקולן בשנת 1963. לינקולן כותב ביומנו כי שהה לילה קודם לכן ב כאורחו של הנשיא ג'ון פיצג'רלד קנדי.

## ביקורות
העיתון "לוס אנג'לס טיימס" שיבח את הרומן וציין כי גראהם-סמית מצליח לשלב דמות היסטורית מובהקת בסיפור ערפדים מקורי מלא הומור ולב. מגזין "טיים" העניק ביקורת מעורבת וציין כי אמנם הכתיבה שוטפת וקולחת, אך הרומן מרגיש צפוי ואינו מצליח לחבר באופן משמעותי בין רעיון העבדות לערפדיות.

## עיבוד קולנועי

אולפני המאה ה-20 הפיק עיבוד קולנועי על פי הרומן, שעלה לאקרנים ב-22 ביוני 2012. טימור בקממבטוב ביים, טים ברטון הפיק יחד איתו, ובתפקיד הראשי כיכב בנג'מין ווקר.

## רומן המשך
רומן ההמשך, "The Last American Vampire", המתמקד בהרפתקאותיו של הנרי סטרג'ס לאורך המאה ה-20, יצא לאור ב-13 בינואר 2015.

## קישורים חיצוניים
* 

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:אברהם לינקולן
קטגוריה:ערפדים בתרבות ובאמנות
קטגוריה:ספרי אימה
קטגוריה:ספרי מתח
קטגוריה:רומן מכתבים
קטגוריה:ספרים שעובדו לסרטים
קיסריה LIVE

"**קיסריה ''LIVE**''" הוא אלבום הופעה הראשון של להקת הסקא והרגאיי הישראלית התקווה 6. אשר שיריו בוצעו בהופעה לחגיגות 20 שנה ללהקה האלבום יצא ב-22 במאי 2025.

## שירים מהאלבום
בהופעה ביצעו את מיטב הלהיטים שלהם כמו "הכי ישראלי", העברית החדשה, ו"הכל עוד לפניי" שזכה בנוסף גם לפתיחה מרגשת בפתיחת האלבום.

בנוסף ביצעו מספר דואטים: עם אברהם טל את "בעולם שלה" ועם אינפקטד מאשרום את "Where Do I Belong" ו"קופנגן" ואת "שים עין עלינו" עם מוש בן ארי בנוסף ביצעו את Jah is one של מוש בן ארי אתו ועם אברהם טל והדג נחש.

בנוסף ביצעו מחרוזת נוסטלגית.

## שירי האלבום

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי הופעה בעברית
קטגוריה:אלבומי התקווה 6
טקס פרסי המשחקים של האקדמיה הבריטית

**טקס פרסי המשחקים של האקדמיה הבריטית** (באנגלית: **BAFTA Games Awards**, או בשמם הרשמי **British Academy Games Awards**) הם פרסים המוענקים מדי שנה על ידי האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה (BAFTA), כהוקרה על הישגים יוצאי דופן בתעשיית משחקי הווידאו.

הטקס נערך לראשונה בשנת 2004, ומאז הוא נחשב לאחד מהאירועים היוקרתיים והחשובים ביותר בתעשיית משחקי המחשב והווידאו. הפרסים מוענקים במגוון קטגוריות, כולל משחק השנה, עיצוב משחק, תסריט, מוזיקה, חידוש מקורי, חוויה מרובת משתתפים, ועבודת משחק (Performance) — הן ראשית והן משנית.

## רקע
האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה נוסדה בשנת 1947, אך רק בראשית שנות ה־2000 החלה להכיר במשחקי וידאו כתחום אומנותי עצמאי הדורש הערכה ופרסים. בשנת 2003 התקיים טקס משולב לסרטים, טלוויזיה ומשחקים, אך לאור ההתפתחות המואצת של תעשיית המשחקים והיקפה הכלכלי והתרבותי ההולך וגדל, הוחלט על קיום טקס עצמאי המוקדש כולו למשחקי וידאו – באפט"א Games Awards.

## קטגוריות הפרסים
הקטגוריות משתנות במעט מדי שנה, בהתאם לשינויים בתעשייה, אך כמה מן הקטגוריות המרכזיות כוללות:
* משחק השנה (Best Game)
* משחק בריטי יוצא דופן (British Game)
* עיצוב משחק (Game Design)
* הישג באומנות (Artistic Achievement)
* מוזיקה מקורית (Original Music)
* נרטיב (Narrative)
* חידוש מקורי (Original Property)
* משחק מתפתח (Evolving Game)
* חוויה משפחתית (Family Game)
* ביצוע ראשי ומשני (Performer in a Leading/Supporting Role)

## הליך הבחירה
המועמדויות נקבעות על ידי ועדות מומחים המורכבות ממפתחי משחקים, מבקרי תוכן ואנשי תעשייה. לאחר קביעת המועמדים, חברי האקדמיה מצביעים עבור הזוכים. הבחירה נעשית תוך שמירה על קריטריונים של איכות, חדשנות והשפעה תרבותית.

## השפעה וחשיבות
פרסי באפט"א למשחקים נחשבים לאות כבוד חשוב בתעשייה, ולעיתים קרובות משפיעים על מכירות המשחקים הזוכים. כמו כן, זכייה בפרס יכולה להוות נקודת מפנה בקריירה של מפתחים, כותבים, מלחינים ואמנים העובדים בתחום.

## טקסים בולטים
* בשנת 2020 זכה המשחק Outer Wilds משחק שפותח באופן עצמאי בפרס משחק השנה.
* בשנת 2023 המשחק Vampire Survivors גרף את הפרס המרכזי, למרות היותו משחק עצמאי קטן בתקציבו.
* ב־2024 המשחק באלדורז גייט 3 זכה בשישה פרסים, כולל משחק השנה.

## הערות שוליים

קטגוריה:פרס באפט"א
קטגוריה:משחקי וידאו
סטארץ

250px|ממוזער|שמאל|הסטראץ פאיסיוס וליקובסקי
**סְטֵארִץ** (ברוסית: **стáрец**; מילולית: זקן, ישיש) הוא נזיר, מנהיג ויועץ רוחני כריזמטי מבוגר בכנסייה האורתודוקסית, בעיקר בכנסייה האורתודוקסית הרוסית (הפרבוסלבית). הסטארץ אינו ממונה על ידי רשות כלשהי אלא מזוהה על ידי קהל המאמינים כמי שרוח הקודש נגעה בו. האמונה היא שבזכות כוחותיו הרוחניים, התמודדותו עם ייסורים וסיגוף יש בכוחו לרפא חולים, לנבא נבואות ובעיקר להדריך, לתמוך ולייעץ לעדת המאמינים ולהתפלל עמם ובעבורם. הכנסיות העממיות עודדו וידוי בפני סטארץ על אף שפעמים רבות לא היה מדובר בכמרים מוסמכים, וזאת גם מפני שהאמונה היא שממילא כל הסודות כבר ידועים לישיש ואין יכולת להסתיר מפניו דבר. יש הממוקמים במנזר מסוים ומקבלים קהל צליינים ויש הנודדים, לעיתים מרחקים ארוכים ביותר, כצליינים בעצמם, כדי להיפגש עם אנשים שונים ומקומות קדושים וכצעד של סיגוף.

## היסטוריה
מקור התופעה כבר בראשית הנצרות. המילה הסלבונית (שפת הכנסייה הרוסית העתיקה) *starĭtsĭ* היא תרגום של המילה היוונית *geron* שהוראתה "זקן". במסורת היוונית התקיימה מסורת ארוכה של ישישים-קדושים כגון סופרוניוס עוד מהמאות הראשונות לנצרות. אחד הסטראצים הרוסים הראשונים היה סרגיי מראדונז' (1314-1392).

תחיית התופעה בעולם הסלאבי קשורה בשמו של פאיסיוס וליקובסקי  (Паисий Величковский; 1722-1794) שהיה נזיר כריזמטי יליד פולטבה (כיום באוקראינה) שהשתלם בהר אתוס ביוון וחי בלאוורת השילוש-סרגייב ליד מוסקבה. המפורסם שבממשיכיו היה סרפים סארובסקי (1754–1833). מרכז התופעה במאה ה-19 היה במנזר אופטינה. במנזר ביקרו בין השאר ניקולאי גוגול, לב טולסטוי, קונסטנטין לאונטייב ופיודור דוסטויבסקי. דמותו של הישיש זוסימה בהאחים קרמזוב של דוסטיייבסטי עוצבה על פי דמותו של הזקן אמברוסי (Амвросий) מאופטינה.

ברומנית יכול הכינוי להתייחס לאב מנזר באופן כללי.

## קישורים חיצוניים
* ערך באונציקלופדיה בריטניקה

## הערות שוליים

קטגוריה:נצרות אורתודוקסית
קטגוריה:אנשי דת נוצרים
מנזר אופטינה

**מנזר אופטינה** (ברוסית: **Óптина пýстынь**) הוא מנזר רוסי אורתודוקסי ליד קוזלסק  במחוז קלוגה, כ-230 ק"מ דרום-מזרחית למוסקבה. המנזר שימש כמוקד חשוב להתחדשות הדתית המיסטית הרוסית במאה ה-19 וכמרכז הסטרצים (ה"זקנים"), המנהיגים הכריזמטיים הלא-ממסדיים של הכנסייה.

## היסטוריה
לא ידוע מתי נוסד המנזר, אך רוב בנייניו הוקמו במפנה המאות ה-18 וה-19. במנזר ביקרו בין השאר ניקולאי גוגול, לב טולסטוי ופיודור דוסטויבסקי. דמותו של הישיש זוסימה בהאחים קרמזוב של דוסטיייבסטי עוצבה על פי דמותו של הזקן אמברוסי (Амвросий) מאופטינה.

במנזר נקברו האחים פיוטר ואיוון קירייבסקי, מייסדי התנועה הסלאבופילית, שאף עבדו בספרייתו. במנזר חיו במשך מספר שנים הפילוסוף קונסטנטין לאונטייב והסופר סרגיי נילוס.

לאחר מהפכת אוקטובר סולקו הנזירים וחלקם הוצאו להורג והמקום סופח לגולאג כמחנה שבויים לשבויי מלחמה פולנים, שנרצחו לאחר מכן בטבח יער קאטין.

ב-1987, עם ראשית הפרסטרויקה, היה מנזר אופטינה אחד המנזרים הראשונים ששוקמו והוחזרו לשליטת הכנסייה. זקני המנזר הוכרו כקדושים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:רוסיה: מנזרים נוצריים
קטגוריה:מחוז קלוגה
24/7 תום אבני

**24/7 תום אבני** היא סדרת טלוויזיה ישראלית מ-2007, מסוגת מוקומנטריה, המתעדת את חייו של תום אבני.

## עלילה
״24/7 תום אבני״ היא תוכנית תיעודית העוקבת אחר חייו של השחקן תום אבני, ומעניקה לצופים הצצה אינטימית ובלתי מתווכת לשגרת יומו. המצלמה מלווה את אבני לאורך כל שעות היממה, שבעה ימים בשבוע, וחושפת צדדים באישיותו ובחייו הפרטיים שלא נחשפו קודם לכן לציבור לעיתים באופן שאינו בהכרח מחמיא.

לאורך התוכנית הופיעו שחקנים אורחים רבים בניהם אגם רודברג, גיא אריאלי, טל מוסרי, חנוך רוזן, יוסי טולדו, עדי הימלבלוי, לוסי דובינצ'יק, מאיר סויסה, מיקי גבע, מיכל מוכתר, ריקי חיות, יגאל זקס, יותם ישי, מיכל ינאי, רותם סלע, אסי עזר, מורן מרציאנו, שרון פאוסטר, גיא פינס, אילנית בן-יעקב, עמי סמולרצ'יק,עופרי פרישקולניק, ענבל לורי, מיטל סלקמון, לירז אבני-סגל, יואב כהן, יובל ברגר, נוגה רוט-גור, סיון ניר, אדם יוסף, שרון סנדלר, ערן מזור הכט, אביחי לוי, ירדן שינדלר, שי אביטל, וחיים שרגא.

## דמויות ושחקנים

* תום אבני
* דביר בנדק - כהן, הסוכן של תום.
* תומר נהיר פטלוק - סימון.

## סקירת סדרה

## פרקים

### עונה 1

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערוץ הילדים
קטגוריה:סדרות קומדיה ישראליות
קטגוריה:סדרות מוקומנטריה ישראליות
קטגוריה:ערוץ הילדים: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות לילדים
קטגוריה:סדרות קומיות ישראליות לילדים
קטגוריה:סדרות נעורים ישראליות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2007
קטגוריה:BIGI: תוכניות וסדרות
דבר המלך במועצה על פלשתינה (א"י) (הכותל המערבי)

**דבר המלך במועצה על פלשתינה (א"י) (הכותל המערבי)** הוא דבר מלך שנחקק בשנת 1931, בעקבות המלצות ועדת הכותל המערבי. עיקרו הוא כי הבעלות בכותל היא לווקף המוסלמי, אך ליהודים תהיה אליו זכות גישה. בשנת 1984 קבעה הכנסת בחוק לביטול דינים שנושנו כי לדבר מלך זה לא היה תוקף מעולם.

## רקע היסטורי לחקיקת דבר המלך
ממוזער|חברי ועדת הכותל המערבי 1930
בקיץ 1930 הקים חבר הלאומים את ועדת הכותל המערבי, בהמלצת ועדת שאו שזומנה בתגובה למאורעות תרפ"ט. הוועדה נועדה "לקבוע את זכויותיהם ותביעותיהם של מוסלמים ויהודים בקשר לכותל המערבי", לבדוק את הגורמים לאלימות, ולמנוע הישנות מקרים דומים בעתיד. הוועדה הגיעה לשתי מסקנות עיקריות:בהמשך הדו"ח קבע בפירוט אילו פעולות של המוסלמים והיהודים צריכות ואין להרשות.

## חקיקת דבר המלך על הכותל המערבי

בעקבות מסקנות הוועדה חוקק המלך ג'ורג' החמישי את דבר המלך במועצה הנוגע לכותל המערבי. בדבר המלך אומצו במלואן מסקנות ועדת הכותל, נקבעה בעלות הווקף המוסלמי בכותל, ברחבה הסמוכה לו, ובשכונת המוגרבים. עם זאת אפשר דבר המלך את תפילת היהודים בכותל במגבלות רבות, ובהן אף איסור תקיעת שופר בכותל. הפרת האיסורים נקבעה כעבירה פלילית שעונשה מאסר שישה חודשים או קנס של 50 לירה ארץ-ישראלית.

במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20, בסיום יום הכיפורים, צעירים יהודים עברו בהתמדה על איסור השופר בכל שנה תקעו בשופר וכתוצאה מכך נעצרו והעומדו לדין, הם נקנסו בדרך כלל או נאסרו לתקופה שנעה בין שלושה לעד שישה חודשים. ב-1930 הרב משה צבי סגל תקע והיה התוקע הראשון. בין התוקעים בהמשך: 1938 - יעקב סיקא אהרוני, אפרים שטיינברג.

## ב[[מדינת ישראל]]

כאשר הוקמה מדינת ישראל התקבל המשפט שהיה נהוג עד קום המדינה, מכוח סעיף 11 לפקודת סדרי השלטון והמשפט "בשינויים הנובעים מהקמת המדינה ורשויותיה". ברור היה כי המדובר בחיקוקים בריטיים שפגעו ביישוב היהודי, ולא ייקלטו במשפט המדינה, כגון האיסורים על העליה ועל רכישת אדמות (שאף בוטלו במפורש בסעיף 13 לפקודה). ממילא לא היה הכותל המערבי בשליטת ישראל, ולפיכך לא עלתה שאלת תוקף דבר המלך על הכותל. לאחר מלחמת ששת הימים עבר הכותל המערבי לשליטת מדינת ישראל, אך גם אז לא עלתה שאלת תוקפו של דבר המלך.

בשנת 1970 דן בג"ץ בעתירה שנגעה לתפילת יהודים על הר הבית, ובמסגרת הטיעונים המשפטיים הועלו טענות הנוגעות לתוקפו של דבר המלך על הכותל המערבי. השופט שמעון אגרנט קבע בפסק הדין (ונקודה זו הייתה מוסכמת על כל השופטים שישבו בדין) כי "המאורע של הקמת מדינת ישראל, עליו הוכרז במגילת העצמאות שהוא בא "בתוקף זכותנו הטבעית וההיסטורית", נוגד את "רציפותו" של דבר המלך האמור בצורה כה בולטת עד שלא דרוש שיקול דעת מיוחד כדי להסיק שהוא בטל מאליו ואין לו תוקף."

בשנת 1984 נחקק חוק לביטול דינים שנושנו שביטל סדרת חיקוקים עות'מאניים, פקודות ודברי מלך מנדטוריים, וחוקים אחרים שנמצא כי אין בהם צורך. במסגרת זו נקבע בסעיף 3 לחוק כי "דבר המלך במועצה על ארץ ישראל (הכתל המערבי), 1931, אין לו ומעולם לא היה לו כל תוקף."

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:1931 בארץ ישראל
קטגוריה:הכותל המערבי
הכותל המערבי
נערה בחלון עם אשכול ענבים

**נערה בחלון עם אשכול ענבים** (באנגלית: **A Girl with a Bunch of Grapes at a Window**) היא יצירת שמן על לוח מאת הצייר ההולנדי חריט דאו, שנוצרה סביב שנת 1660. היצירה שייכת לאוסף המלכותי הבריטי.

חריט דאו נולד בליידן בשנת 1613 ונשאר בה עד מותו בשנת 1675. הוא היה תלמידו של רמברנדט משנת 1628 ועד שעבר האחרון לאמסטרדם, כנראה ב-1631. דאו כמעט שלא עזב את ליידן לאורך חייו, אף שהוזמן לאנגליה על ידי המלך צ'ארלס השני. הוא נחשב לצייר ז'אנר מרכזי ולמייסד אסכולת ה"פיינשילדרס". סגנונו זכה להערכה רבה ביצירתו ובחייו, ויצירותיו היו מבוקשות מאוד. מספר תמונות שלו נשלחו אף לשוודיה עבור אוספה של כריסטינה, מלכת שוודיה. שמו נשמר גם במאות ה־18 וה־19.
[200px|ממוזער|ימין|[נערה בחלון עם אשכול ענבים (1662)|נערה בחלון עם אשכול ענבים גרסה נוספת לציור המוצגת בגלריה סבאודה בטורינו, איטליה]]
הציור מתאר נערה המחזיקה אשכול ענבים מפתה, ונראית משקיפה מהחלון. הסמליות של הגפן והענבים נידונה לעומק במחקרו של ארנסט דה יונג (E. de Jongh) במאמרו Grape Symbolism in Paintings of the 16th and 17th Centuries, שפורסם בכתב העת Simiolus (כרך VII). לפי פרשנותו, הדרך שבה הנערה מציגה את הענבים מרמזת על כך שמדובר בדמות קלת־דעת או מושא לפיתוי. העיטור המקשט את קשת האבן שמעל החלון הוא עיבוד חופשי של אחד התבליטים באולם הצפוני של בית העירייה באמסטרדם, ככל הנראה בהתבסס על הדפס. הסמל ההרלדי שמופיע בציור נחשב לאלתור אמנותי, ולא לזיהוי עם משפחה או מוסד מוכר.

הציור נרכש בשנת 1814 על ידי ג'ורג' הרביעי מאת סר תומאס ברינג, כחלק מקבוצת 86 ציורים הולנדיים ופלמיים, שרובם נאספו על ידי אביו, סר פרנסיס ברינג. היצירה הגיעה לבית קרלטון שבלונדון ב־6 במאי 1814, ונרשמה באותה שנה באנטי־רום לחדר האוכל (מס' 98). בשנת 1841 צוינה בגלריית התמונות בארמון בקינגהאם (מס' 19).

קיימות שתי גרסאות מוכרות של הציור: אחת שמורה באוסף המלכותי, וגרסה זו נמצאת בגלריה סבאודה בטורינו.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורים באוסף המלכותי של הממלכה המאוחדת
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:נשים בציור
קטגוריה:חריט דאו: ציורים
נערה בחלון עם אשכול ענבים (1662)

**נערה בחלון עם אשכול ענבים** (בהולנדית: **eisje aan het venster met een tros druiven**) הוא ציור משנת 1662 מאת האמן ההולנדי חריט דאו, אחד מציירי הז'אנר הבולטים של תור הזהב ההולנדי.

## תיאור היצירה
[ימין|ממוזער|[נערה בחלון עם אשכול ענבים, גרסה נוספת. האוסף המלכותי הבריטי]]
היצירה מציגה אישה צעירה, הנראית מהמותניים ומעלה, כשהיא נשענת החוצה מבעד לחלון פתוח. היא לבושה במקטורן קטיפה בצבע סגול כהה עם חפתים מפרווה לבנה וצווארון לבן. בידה האחת היא מחזיקה אשכול ענבים, וידה השנייה מונחת על אדן החלון. הזגוגית שבחלון עשויה זכוכית עופרת, והחלון עצמו תחום במסגרת מעוטרת, שמעליה קשת אדריכלית עשויה אבן טבעית.משמאל לחלון תלויה על הקיר ווליירה – כלוב עופות – וענף ירוק עם עלים משתרג דרך החלון כך שהוא נראה הן בפנים והן מחוצה לו. האלמנט הצמחי תורם לתחושת הקשר שבין הפנים לחוץ, מוטיב חוזר ביצירתו של דאו. הרקע כהה ומאופק, ובכך מבליט את דמות האישה ומחדד את הריאליזם שבציור.

הציור אופייני לסגנונו של דאו, המשלב דיוק בפרטים, קומפוזיציה מוקפדת ומשחקי אור וצל, בהתאם למסורת ההולנדית של המאה ה־17. כיום שמורה היצירה באוסף של גלריה סבאודה (Galleria Sabauda) בטורינו, איטליה.

קיימות שתי גרסאות מוכרות של הציור: אחת שמורה באוסף המלכותי, וגרסה זו נמצאת בגלריה סבאודה בטורינו.

## הערות שוליים

קטגוריה:חוחית בציורים
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:נשים בציור
קטגוריה:חריט דאו: ציורים
משפחת רעם: משימה חשאית

**משפחת רעם: משימה חשאית** (באנגלית: **The Thundermans: Undercover**) היא סדרת קומדיית מצבים אמריקאית, שנוצרה על ידי ג'ד ספינג'ר, שון קנינגהם ומארק דבורקין. הסדרה מהווה ספין אוף לסדרה של ניקלודיאון "משפחת רעם" ולסרט שיצא בשנת 2023 "משפחת רעם חוזרת", שנוצרו על ידי ג'ד ספינג'ר. הסדרה עלתה לראשונה ב-22 בינואר 2025 בניקלודיאון בארצות הברית, עם הצצה מיוחדת לפרק הראשון שיצא ב-11 בינואר 2025 לאחר משחק ה-"NFL Wild Card". בישראל הסדרה עלתה לראשונה ב-8 ביוני 2025 בערוץ טין ניק. בשנת 2026 צפוי לצאת עוד סרט המשך בשם "Clash of the Thundermans".

כיום, הסדרה בעלת עונה אחת ו-26 פרקים בלבד, אך בישראל, בעקבות טעויות שידור ישראליות רבות, כדומה לכל סדרת ניקלודיאון ובפרט של ארצות הברית, הסדרה נראית כבעלת 2 עונות, ו-13 פרקים בכל אחת מהן.

## עלילה
הסדרה מתרחשת לאחר אירועי הסרט "משפחת רעם חוזרת" ועוקבת אחרי פיבי ומקס, שנשלחים לפעול כסוכנים חשאים כדי להתמודד עם איום חדש בעיירת החוף 'סיקרט שורס', ואיתם הם לוקחים גם את קלואי כדי לפתח אותה בתור גיבורת-על. האיום החדש כולל את הנבל המסתורי מאסטרמיינד, שמתכנן להקים צבא חדש של נבלים.

## שחקנים
### דמויות ראשיות
* **פיבי תנדרמן** (קירה קוסרין) - אחותו התאומה של מקס תנדרמן. עובדת במסווה כמורה לאומנות בבית הספר המקומי. כוחות-העל שלה הם: טלקינזיס, נשימת הקפאה וחימום וכוח תאומים.
* **מקס תנדרמן** (ג'ק גריפו) - אחיה התאום של פיבי תנדרמן. עובד במסווה כסגן המנהל בבית הספר המקומי. כוחות-העל שלו הם: טלקינזיס, נשימת הקפאה וחימום וכוח תאומים.
* **קלואי תנדרמן** (מאיה לה קלארק) - אחותם הקטנה של פיבי, מקס, נורה ובילי. כוח-העל שלה הוא השתגרות ממקום למקום.
* **ג'ינקס** (ניית'ן ברוקסטון) - חברה הטוב של קלואי בסיקרט שורס. הוא נוטה להסתבך בצרות, אבל לומד במהירות טכנולוגיות שונות.
* **קומבוצ'ה "בוץ'"** (קינלי קנינגהם) - חברתה הטובה של קלואי בסיקרט שורס. היא היפית רוחנית שגרה עם משפחתה ביורט על חוף הים.

### אורחים
* **בילי תנדרמן** (דייגו ולאסקס) - אחיהם של פיבי, נורה, מקס וקלואי. כוח-העל שלו הוא מהירות.
* **האנק תנדרמן** (כריס טאלמן) - אביהם של בילי, נורה, פיבי, מקס וקלואי. כוחות-העל שלו הם חוזק ויכולת לעוף.
* **בארב תנדרמן** (רוזה בלאסי) - אמם של בילי, נורה, פיבי, מקס וקלואי. כוחות-העל שלה הם יצירת אור וברקים.

### נבלים
* **מאסטרמיינד** (דרין דה פול וניקולאי ויטשל) - נבל-על חדש ומסתורי שמתכנן להקים צבא חדש של נבלים בעיירת 'סיקרט שורס'. ניקולאי ויטשל מגלם את דמות מאסטרמיינד, ודרין דה פול מלווה את הדמות בקולו.
* **מאלוור** (ריין אוצ'וה) - נבל-על שרוצה להצטרף לצבא החדש של הנבלים בראשות מאסטרמיינד.

## סקירת סדרה

## פרקים
### עונה 1

## הפקה
בעקבות הצלחת הסרט "משפחת רעם חוזרים", סדרת ספין אוף הוכרזה ב-16 במאי 2024. הצילומים החלו באוגוסט 2024 בוונקובר, קולומביה הבריטית. העונה הראשונה הוזמנה ל-26 פרקים, לפי רישום של איגוד הסופרים של אמריקה והקרדיטים של הפרק האחרון בעונה סוכמו ב-10 בינואר 2025.

## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ניקלודיאון: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות קומדיה אמריקאיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 2025
דוד הרועה

**דוד הרועה** (באנגלית: **The Shepherd David**) הוא ציור של האמנית האמריקאית-צרפתייה אליזבת ג'יין גרדנר בוגרו, המבוסס על סיפור מקראי מ. בסיפור המקראי הזה דוד מנמק את טענתו שיוכל להילחם בגוליית, על ידי כך שהוא מספר שנלחם בחיות טרף שאיימו על צאנו (אריה ודוב).

גרדנר בוגרו מציירת את דוד הצעיר כורע בניצחון על גופת אריה מת, תוך שהוא אוחז טלה במרפק ידו הימנית. עיניו נשואות אל השמיים, וידו השמאלית מצביעה כלפי מעלה אל מקור כוחו.

הקומפוזיציה המונומנטלית ויציבתו של דוד משקפות את היכרותה של גרדנר עם ציורי מאסטרים ישנים ועם פיסול קלאסי. עורו של דוד, בעל מראה שישי, בולט על רקע של שמיים כחולים עמומים וגוני אדמה, דבר שתורם לתחושת העל-טבעיות של הדמות.

המשטח המלוטש של היצירה, שהושג באמצעות משיחות מכחול חלקות ובלתי שבורות, מדגיש את הרעיון שמדובר ברגע היסטורי שקפא בזמן.

במכתב שכתבה לאחותה מריה בשנת 1895, התגאתה גרדנר כי הציור יופיע בקרוב בעמוד שלם בפרסומו של סוחר האמנות אלבר גופיל, אשר כלל את מיטב הציורים של השנה. עם זאת, היא ציינה כי מדובר ביצירה שאינה בהכרח "השקעה טובה", כיוון שהיא עשויה להיות "רצינית מדי לטעמים רגילים", ואולי מתאימה יותר לתצוגה במוזיאון.

הציור מוצג באוסף הקבע של במוזיאון הלאומי לנשים באמנויות בוושינגטון די. סי.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורי התנ"ך
קטגוריה:דוד בציורים
קטגוריה:אריות באמנות
קטגוריה:ילדים בציור
נוצנית שטוחת-רגל

**נוֹצָנִית שְׁטוּחַת-רֶגֶל** (שם מדעי: *Platycnemis dealbata*) היא מין של שפרירית ממשפחת הנוצניתיים. בישראל היא נפוצה מאוד.

## תיאור
**מידות:** אורך הגוף הכולל 28–38 מ"מ (מתוכם הבטן 21–30 מ"מ), מוטת הכנפיים 42–62 מ"מ ואורך הכנף האחורית 16–19 מ"מ.

♂: לזכרים הבוגרים גוף בצבע לבן שנהבי, עם גוון כחלחל ועיניים מורכבות כחולות ובולטות. החלק התחתון של הרגליים (Tibia) האחוריות והאמצעיות רחב ושטוח; מה שהקנה למין את שמו העברי. יש סימונים שחורים בולטים על הראש והחזה, כולל פס-כתף (antehumeral) כפול. הבטן נקייה יחסית מסימונים שחורים, מלבד מקטעים S7–S9 עליהם מופיעים לעיתים קווי אורך שחורים.

♀: לנקבות ולזכרים טריים לאחר הגחה גוף בצבע לבנבן קרמי עם גוון כתום קל עד עז, כולל בעיניים.

הפטרוסטיגמות של שני הזוויגים בצבע משתנה, מלבנבן עד אפור כהה או אפילו כתום.

### הבדלה ממינים דומים
ניתן לבלבל אותה עם חניתית ארץ-ישראלית, החופפת את תפוצתה באזור הלבנט. הזכרים הבוגרים של חניתית זו גם הם בצבע כחול-לבנבן, אך הם מפוספסים יותר באופן כללי ויש להם פסי כתף (antehumeral) בולטים.

שני הזוויגים של הנוצנית שטוחת-הרגל נבדלים מבנות סוגה *Platycnemis pennipes* ("נוצנית כחולה") ומנוצנית צרת-רגל, המופיעות באזור התפוצה, ברגליהם הלבנות כמעט לחלוטין. בנוסף, החלק התחתון של הבטן אצל זכרים הוא לבנבן ובדרך כלל ללא צבע כחול, וללא האבקתיות של צרת-רגל; אך אצל זכרים מזדקנים עלול להופיע גוון כחול על החזה, החלק התחתון של הבטן והרגליים

## אקולוגיה
עונת התעופה היא מסוף אפריל עד סוף ספטמבר בטורקיה וממרץ עד אוקטובר במזרח התיכון.

### תפוצה
אזור התפוצה של נוצנית שטוחת-רגל משתרע מדרום-מזרח טורקיה, לאורך אזור החוף של הים הכספי ועד למרכז אסיה בצפון פקיסטן והודו. בדרום, גבול תפוצתה הוא חצי האי סיני, אזור המדבר בסוריה והמפרץ הפרסי.

המין תועד באפגניסטן, ארמניה, אזרבייג'ן, מצרים בחצי האי סיני, גאורגיה, הודו, איראן, עיראק, ישראל, ירדן, לבנון, פקיסטן; רוסיה ברפובליקת דגסטן ומחוז קרסנודר, סוריה, טג'יקיסטן, טורקמניסטן, החלק האסייתי של טורקיה ואוזבקיסטן. מחוץ לחצי האי סיני, נחשבת נוצנית זו לנכחדת במצרים. היא מקומית ונפוצה בתפוצתה.

### בית גידול
היא חיה בכל סוגי בתי הגידול של מים זורמים עם צמחייה מספקת על גדות הנהר, אך לא בזרימה סוערת.

### התנהגות
נוצנית שטוחת-רגל היא טורפת וניזונה בעיקר מחרקים קטנים. היא חיה בבתי גידול בגבהים מגובה פני הים עד 600. הזכרים בדרך כלל נחים בצל צמחייה גבוהה יותר על גדות מים זורמים. אורח חייה דומה לזה של מיני נוצנית אחרים, אך אין מחקרים רבים על מין זה.

## גלריה

קובץ:Ivory Featherleg Platycnemis dealbata (50550360201).jpg|ניתן להבחין בחלק התחתון הרחב והשטוח של הרגל, הרגל נקיה מסימונים
קובץ:Ivory Featherleg female Platycnemis dealbata (50587671052).jpg|נקבה, הבטן הבהירה כמעט ללא סימונים
קובץ:Platycnemis dealbata - Oleg Kosterin - 164237494 (cropped).jpeg|נקבה, פרט כתום במיוחד
קובץ:Platycnemis dealbata - Oleg Kosterin - 160496811 (cropped).jpeg|גלגל זיווג


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1850
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אדמון דה סליס לונשאן
קטגוריה:שפריריות