מפתח (כלי)

ממוזער|מפתח מעוטר
שמאל|ממוזער|120px|מפתח ברזל
**מפתח** הוא כלי המשמש, לצד המנעול, לאבטחה פיזית של חפצים ומרחבים ומאפשר למחזיק בו לנעול ולפתוח מנעולים המתאימים רק לו. מפתחות עשויים לרוב ממתכת, אך ישנם מפתחות המורכבים מחומרים אחרים. השימוש במפתחות ומנעולים מתועד כבר מתקופת התנ"ך: "וַיֵּצֵא אסְגֹּר דַּלְתוֹת הָעַלִיָּה בַּעֲדוֹ וְנָעָל".

קיימים סוגים רבים של מפתחות ובהם:
* מפתח אפס שמשמש לרוב לדלתות חדרים.
* מפתח פלדלת שמשמש לרוב לדלתות יותר מוגנות וחזקות.
* מפתח ברזל שמשמש או למנעולים רגילים (לא של דלתות) או של דלתות פחות שמורות מפלדלת אבל יותר ממפתח אפס.

במילה מפתח נעשה שימוש גם בהשאלה, כדוגמת מפתח לפענוח צופן בתחום הקריפטוגרפיה, או מפתח סול בנגינה.

## היסטוריה
מנעולים נמצאים בשימוש כבר למעלה מ-6,000 שנה. אחת הדוגמאות הקדומות התגלתה בחורבות נינוה, בירתה של האימפריה האשורית. מנעולים מסוג זה התפתחו במצרים העתיקה למנעול פינים עשוי עץ, שהורכב מבריח, מתקן או בית קיבול המחובר לדלת, ומפתח. כאשר הוכנס המפתח, הוא הרים פינים בתוך המתקן מתוך חורים שנקדחו בבריח וכך אפשר את תנועתו. כאשר הוצא המפתח, הפינים נפלו חלקית לתוך הבריח ומנעו את תנועתו. כן נטען כי המפתח הומצא בידי תאודורוס מסאמוס במאה ה-6 לפנה"ס.

הרומאים פיתחו מנעולים ומפתחות ממתכת וכן את שיטת האבטחה המבוססת על מחסומים פנימיים (wards). רומאים אמידים נהגו לשמור את חפצי הערך שלהם בקופסאות נעולות בתוך בתיהם, ולעיתים אף ענדו את המפתחות כטבעות על אצבעותיהם. לנוהג זה היו שני יתרונות: המפתח היה זמין לשימוש בכל עת, ובמקביל שימש כסמל למעמדו ולעושרו של העונד, המחזיק בכסף ובתכשיטים הראויים להגנה.
[ממוזער|232x232 פיקסלים|מפתחות ברזל שנלקחו על ידי פליטים [יהודים למערות נחל חבר בשלבים המאוחרים של מרד בר כוכבא (132–136 לספירה). מוזיאון ישראל, ירושלים]]
בארץ ישראל נמצאו עשרות דוגמאות למפתחות מהתקופה הרומית. בשנות ה-60 של המאה העשרים נתגלו במערות נחל חבר שבמדבר יהודה עשרה מפתחות ברזל, לצד ממצאים נוספים השייכים לפליטים יהודים מתקופת מרד בר כוכבא (132–136 לספירה). ממצא זה מעיד ככל הנראה על תקוותם של הפליטים לשוב לבתיהם לאחר תום הלחימה. מאז התגלו בארץ עשרות מפתחות ברזל מתקופה זו. מחקר של הממצאים הללו הראה שיש ביניהם שונות רבה בצורות ובגדלים, וכי ניתן להבחין בטיפוסים שונים, המשתנים עם הזמן. החוקרים מציעים כי אחד הטיפוסים, המכונה "מפתח מרפק", היה טיפוס מקומי האופייני ליהודה הרומית, ואולי אף שימש בעיקר את האוכלוסייה היהודית. בדיקות באמצעות רדיוגרפיית קרני רנטגן ומטלוגרפיה מלמדות כי המפתחות יוצרו מברזל רך יחסית, חומר שקל לעבדו ואיפשר לנפחים ליצור את הצורות המורכבות של המפתחות. יתרון נוסף של הברזל הרך היה עמידותו היחסית לשבירה.
[ממוזער|מנעול [אמנות גותית|גותי מימי הביניים, מהמאה ה-15–16, עשוי ברזל. מוזיאון המטרופוליטן לאמנות (ניו יורק, ארצות הברית)]]
עם תחילת המהפכה התעשייתית בשלהי המאה ה-18, ועם התפתחותם של הנדסת דיוק ותקנון רכיבים, החלו מנעולים ומפתחות להיות מיוצרים ברמת מורכבות ותחכום הולכת וגוברת. מנעול מנופים (lever tumbler lock), המשתמש במערכת מנופים כדי למנוע את תנועת הבריח במנעול, הומצא בשנת 1778 בידי רוברט בארון. המנעול הדו-פעולתי שפיתח דרש להרים את המנוף לגובה מדויק באמצעות חריץ. הרמה גבוהה מדי של המנוף מנעה את פתיחת המנעול, ממש כפי שהרמה נמוכה מדי אינה מאפשרת זאת. סוג מנעול זה נמצא בשימוש עד ימינו.

מנעול המנופים שופר במידה רבה בשנת 1818 בידי ג'רמיה צ'אב. פריצה שאירעה בנמל פורטסמות' שבאנגליה הביאה את ממשלת בריטניה להכריז על תחרות לפיתוח מנעול שניתן יהיה לפתוח רק באמצעות המפתח הייעודי שלו. צ'אב פיתח את מנעול צ'אב המזהה פריצה, אשר כלל מנגנון אבטחה פנימי שנועד לסכל ניסיונות פתיחה בלתי מורשים וכן להתריע בפני בעל המנעול אם נעשה ניסיון להתעסק בו. צ'אב זכה בפרס של 100 ליש"ט לאחר שפורץ מנעולים מיומן לא הצליח לפרוץ את המנעול במשך שלושה חודשים.

בשנת 1820 הצטרף ג'רמיה לאחיו צ'ארלס והשניים הקימו יחד חברה לייצור מנעולים בשם Chubb Locks. צ'אב המשיך לשפר את מנעוליו: בדגם המשופר משנת 1824 כבר לא נדרש מפתח ויסות מיוחד כדי לאפס את המנעול. עד שנת 1847 השתמשו המפתחות בשישה מנופים במקום ארבעה, ובהמשך הוסיף דיסקה שאפשרה למפתח לעבור אך צמצמה את שדה הראייה אל תוך המנגנון, ובכך הסתירה את המנופים ממי שניסה לפרוץ את המנעול.

הפטנט הראשון על מנעול פינים דו-פעולתי הוענק בשנת 1805 באנגליה לרופא האמריקאי אברהם או. סטנסברי. עם זאת, הגרסה המודרנית של מנעול זה, המצויה בשימוש עד ימינו, הומצאה בשנת 1848 בידי האמריקאי ליינוס ייל האב. בתכנון זה נעשה שימוש בפינים באורכים שונים, המונעים את פתיחת המנעול ללא המפתח המתאים. בשנת 1861 פיתח ליינוס ייל הבן את העיצוב עוד יותר, בהשראת מנעול הפינים שפיתח אביו בשנות ה-40 של המאה ה-19. הוא המציא ורשם פטנט על מפתח שטוח וקטן בעל חריצים משוננים בקצהו, יחד עם מנגנון פינים באורכים שונים בתוך המנעול עצמו – עיצוב מנעול הפינים הנפוץ שנמצא בשימוש עד היום.

## ראו גם
* מחזיק מפתחות
* שכפול מפתחות
* מפתח ראשי (מאסטר)
* פריצת מנעולים
* מפתוח מחדש
* מפתח העניינים

## קישורים חיצוניים
המדריך השלם - למנעולים חבויים - מפתח 0
* 
* אוסף המפתחות של רות הורם

## הערות שוליים

קטגוריה:אבטחה
*