משפחת אל-אתאסי

שמאל|ממוזער| מעונו של חאלד אפנדי אל-אתאסי שנבנה ב-1893
**משפחת אל-אתאסי** (בערבית: **الأتاسي**, בטורקית: Atasi/ Atasizade) היא משפחה בולטת בעיר חומס בסוריה, משושלת אצולה מהמאה ה-15. בתקופה המודרנית, בני המשפחה הובילו את התנועה הלאומית נגד המנדט הצרפתי בסוריה ובלבנון. כוחה ויוקרתה של המשפחה הגיעו לשיאם בהקמת הרפובליקה המודרנית של סוריה בשנת 1936, כאשר מי שהיה ראש המדינה השני של סוריה, האשם אל-אתאסי, נבחר לנשיא. מתוך שבעת חברי האספה החוקתית שניסחו את החוקה הראשונה של סוריה בשנת 1919, שני חברים בולטים באספה השתייכו למשפחה: ואספי אל-אתאסי והאשם אל-אתאסי. שני חברי משפחה נוספים: לואיי אל-אתאסי ונור א-דין אל-אתאסי כיהנו במהלך שנות ה-60 של המאה העשרים כראשי מדינה. בין בני המשפחה ניתן למצוא כאלו שכיהנו בתפקידים בכירים, בין היתר: שופטים, מושלים, שגרירים, ראשי מפלגות פוליטיות, קציני צבא ופקידי ציבור אחרים לאורך התקופה העות'מאנית ובתקופה המודרנית.

## רקע
שמאל|ממוזער| קברו של סייד עלי בן ח'ליל אל-אתאסי שנפטר ב-1508, ממוקם במסגד אל-אתאסי בחומס
[שמאל|ממוזער| ה[מצבה של סייד סאלח אל-סייד סולימאן אל-אתאסי, שנפטר ב-1782]]
רבים מבני המשפחה המובילים קיבלו תפקידים דתיים ופוליטיים בולטים בסוריה תחת שלטון האימפריה העות'מאנית, תקופת השלטון הצרפתית וגם בסוריה כמדינה עצמאית.

האזכור הקדום ביותר הידוע למשפחה נמצא בכתב יד דתי המתוארך לשנת 1450, שהועתק בשירות אחד מאבות המשפחה, השייח' איברהים בן אחמד אל-אתאסי, שנקרא האימאם של הנסיך טוגן בן סקלסיז, נסיך סוריה הטורקמנית. אביו, עלי בן חליל אל-אתאסי, נקבר בשנת 1508 בקבר במסגד שלימים נודע כמסגד אל-אתאסי. הקבר קיים עד היום.

## המופתי של חומס וטריפולי
משרת המופתי של חומס עברה בירושה במשפחת אל-אתאסי במשך למעלה מארבע מאות שנים. לפחות שמונה עשר חברי משפחה החזיקו בתפקיד זה. בנוסף, ידוע כי שניים מחברי המשפחה היו גם מופתים של העיר טריפולי בלבנון. משפחת סיביאי (Sibaie) גם הם מחומס, הייתה משפחה של משכילים שלעיתים קרובות הייתה בתחרות עם חברי משפחת אל-אתאסי על מקום מושבו של המופתי, והסיבאים הצליחו לזכות בו לפחות ארבע פעמים בתולדות העיר.

מספר בני משפחה כיהנו בתפקיד מופתי. חברי משפחה אחרים שימשו כחכמי דת בתפקידים אחרים כגון שופטים, פקידים ראשיים ואימאמים. סייד איברהים אפנדי אל-אתאסי, שימש גם כמופתי של טריפולי בסוף המאה ה-18. טאהר אל-אתאסי כיהן כשופט העליון של הערים בצרה, שכם וירושלים בארץ ישראל בשלהי התקופה העות'מאנית.

על אף שבני משפחת אל-אתאסי היו מעורבים באופן טבעי בפוליטיקה של העיר חומס מתוקף תפקידם של המופתי ועל ידי השתייכותם למעמד העליון, רק בסוף המאה ה-19 החלו לכהן בתפקידים ממשלתיים שאינם דתיים. שניים מבני המשפחה החזיקו לצד משרת המופתי גם בתפקידים פוליטיים: חאלד אל-אתאסי (1837–1908), ובנו, טאהר אל-אתאסי (1860–1940). ב-1876, סייד חאלד אפנדי אל-אתאסי נבחר לאספה כללית של האימפריה העות'מאנית. בשנת 1922, סייד טאהר אפנדי נבחר לחברות במועצת האיחוד הסורי כנציג חומס בדמשק. בני משפחה אחרים ממלאים מאז תפקידים פרלמנטריים שונים.

המשפחה השיגה השפעה נוספת עם מסורת של שליחת צעירי המשפחה להתחנך באיסטנבול בתקופת הממשל העות'מאני, ולאחר מכן לסורבון ולמרכזי לימוד אירופיים אחרים בתקופת המנדט הצרפתי.

## ראשי מדינות מהמשפחה
* האשם אל-אתאסי, נשיא סוריה: 1936-1939 (התפטר ב-7 ביולי 1939 בעקבות הסירוב של הצרפתים להעניק לסוריה עצמאות מלאה ולהסיג את כוחותיהם מהמדינה),-ספטמבר, 1950, ספטמבר, 1950-דצמבר, 1951, פברואר, 1954-ספטמבר, 1955.
* לואיי אל-אתאסי, נשיא המועצה המהפכנית לאחר הפיכת הבעת' בסוריה ב־1963
* נור א-דין אל-אתאסי, נשיא סוריה, 1966–1970. נעצר ב־1970 לאחר מהפכת התיקונים של חאפז אל-אסד.

## בני המשפחה בעידן המודרני
* **[[סוהיר אל-אתאסי]]** – בשנת 2012 נבחרה לשמש סגניתו של יו"ר הקואליציה הלאומית הסורית החדשה, מעאז אל־חטיב. בחירה זו העמידה אותה כאישה הבכירה ביותר באופוזיציה הפוליטית המקומית. כשהייתה בת 29 ניהלה את הסלון הפוליטי שקם בשנת 2000 אחרי מותו של חאפז אל-אסד ועלייתו של בשאר אל-אסד לשלטון. סלון זה היה אחד מתוך כמה סלונים פוליטיים בתקופת "האביב של דמשק" אך זמן קצר לאחר עלייתו לשלטון החליט בשאר לרמוס את הסלונים וחבריהם נעצרו או נאסרו. בהשראתה יזמה דוקטור סמאח הדאיא את הקמת מועצת נשות המהפכה שמטרתה לשתף את הנשים במאבק "לאור ההשתלטות הגברית על הזירה הפוליטית והרחקתה של האשה מן הפעילות הפוליטית", כפי שנכתב במנשר שפרסמה.
* **מוחמד עלי אתאסי** – עיתונאי, קולנוען ופעיל זכויות אדם. אביו נור א-דין היה נשיא עד 1970, שהה 22 שנה בכלא מאזה מבלי שיוגש נגדו כתב אישום או שיועמד למשפט, חלה בסרטן ונמנע ממנו טיפול רפואי, שוחרר עקב מצבו הבריאותי בדצמבר 1992 והוטס לפריז, שם מת לאחר שבוע.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שמות משפחה ערביים
קטגוריה:סורים