ויליאם אנדרוז קלארק

**ויליאם אנדרוז קלארק האב** (באנגלית: ****; 8 בינואר 1839 – 2 במרץ 1925) היה פוליטיקאי ויזם אמריקאי, שעסק בכרייה, בנקאות ומסילות ברזל. ייצג את מדינת מונטנה בסנאט של ארצות הברית בשתי תקופות כהונה, אחת בשנים 1899–1900 ושנייה בין 1901–1907.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו וקריירה עסקית
ימין|ממוזער| קלארק קונה עיתון, בערך 1906
קלארק נולד ב-8 בינואר 1839 בקונלסוויל, פנסילבניה. הוא עבר עם משפחתו לאיווה ב-1856, שם לימד בבית הספר ולמד משפטים ב־Iowa Wesleyan College. ב-1862 נסע מערבה כדי לעבוד ככורה. לאחר שעבד במכרות קוורץ בקולורדו, בשנת 1863 עשה קלארק את דרכו לשדות זהב חדשים כדי למצוא את מזלו בבהלה לזהב במונטנה.

הוא התיישב בבירה של טריטוריית מונטנה, באנאק, והחל לעבוד בכרייה. קלארק השקיע את רווחיו בהפיכתו לסוחר, והסיע פרדות הלוך ושוב בין סולט לייק סיטי לעיירות הצומחות של מונטנה כדי להעביר ביצים ואספקה בסיסית אחרת.

עד מהרה הוא החליף שוב קריירה והפך לבנקאי בדיר לודג', מונטנה. הוא השתלט על נכסי כרייה כאשר בעלים לא עמדו בהחזר ההלוואות שלהם, מה שהציב אותו בתעשיית הכרייה. הוא הרוויח הון עם כריית נחושת, מפעלי היתוך קטנים, חברות חשמל, עיתונים, מסילות רכבת (קווי עגלות מסביב לביוט ומסילת הרכבת של סן פדרו, לוס אנג'לס וסולט לייק מסולט לייק סיטי, יוטה לסן פדרו ולוס אנג'לס, קליפורניה). ועסקים אחרים, שהפכו אותו לאחד משלושת "מלכי הנחושת" של ביוט, מונטנה, יחד עם מרקוס דאלי ופ. אוגוסטוס היינץ.

ב-1877 קלארק היה מייג'ור בגדוד שרדף אחרי הצ'יף ג'וזף ולהקתו בפלישה של נס פרס.

בין 1884 ל-1888, קלארק בנה בית בן 34 חדרים, מעוצב בטיפאני, המשלב את ההמצאות המודרניות ביותר שקיימות, בביוט, מונטנה. בשנת 1899 בנה קלארק את גני קולומביה (פארק שעשועים) עבור ילדי ביוט. הוא כלל גני פרחים, ביתן ריקודים, פארק שעשועים, אגם ואזורי פיקניק. סצנת ערב בין הדמויות ארלין סימס (בגילומה של אן פרנסיס) ובוז מרדוק (בגילומו של ג'ורג' מהריס) מהפרק "חודש של יום ראשון" של סדרת הטלוויזיה "כביש 66" משנת 1961 צולמה במקום בגני קולומביה, שם היא נופלת אל זרועותיו. על גרם המדרגות הגדול. מאוחר יותר בנה קלארק אחוזה הרבה יותר גדולה ופזרנית בת 121 חדרים בשדרה החמישית בניו יורק, בית ויליאם א. קלארק.

### קריירה פוליטית
alt=Newspaper political cartoon from the October 28, 1900 issue of ''The Anaconda Standard'' depicting Clark bribing state legislators by throwing wads of money through hotel transom windows.|שמאל|ממוזער| קריקטורה פוליטית המתארת את קלארק משחד את מחוקקי המדינה, אוקטובר 1900
קלארק כיהן כנשיא שתי הוועידות החוקתיות של מדינת מונטנה בשנים 1884 ו-1889.

קלארק השתוקק להיות מדינאי והשתמש בעיתונו, The *Butte Miner*, כדי לקדם את שאיפותיו הפוליטיות. בתקופה זו, ביוט הייתה אחת הערים הגדולות במערב. הוא הפך לגיבור בהלנה, מונטנה, על ידי קמפיין לבחירתה כבירת המדינה במקום אנקונדה. בקרב זה על מיקומה של הבירה היו אלמנטים של אירים מול אנגלים, קתולים מול פרוטסטנטים, ואנטי-בונים חופשיים מול הבונים החופשיים.

חלומו רב השנים של קלארק להפוך לחבר הסנאט של ארצות הברית הביא לשערורייה ב-1899 כאשר נחשף כי הוא שיחד את חברי בית המחוקקים של מדינת מונטנה בתמורה להצבעתם. באותה תקופה, הסנאטורים האמריקנים נבחרו על ידי בתי המחוקקים במדינותיהם. השחיתות של בחירתו תרמה להעברת התיקון ה-17. הסנאט האמריקני סירב להושיב את קלארק בגלל תוכנית השוחד משנת 1899, אך קמפיין מאוחר יותר לבחירתו לסנאט הצליח, והוא כיהן כהונה אחת מ-1901 עד 1907. בתגובה לביקורת על השוחד שלו לבית המחוקקים במונטנה, דווח כי קלארק אמר: "מעולם לא קניתי אדם שלא היה ניתן למכירה".

קלארק מת ב-2 במרץ 1925 בגיל 86 באחוזתו בניו יורק, ונקבר בבית הקברות וודלאון בברונקס, ניו יורק. עזבונו במותו הוערך בשווי של 300 מיליון דולר, (שווה ערך ל-4.15 מיליארד דולר בשנת 2023), מה שהופך אותו לאחד האמריקאים העשירים אי פעם.

במאמר משנת 1907, מארק טוויין, שהיה חבר קרוב של יריבו של קלארק, הנרי ה. רוג'רס, מארגן של חברת הכרייה הממוזגת של נחושת, תיאר את קלארק כעצם התגלמות העודף והשחיתות של העידן המוזהב:

## משפחתו
שמאל|ממוזער| קלארק עם בנותיו אנדרה (משמאל) והואט (מימין), בערך 1917
שמאל|ממוזער| קלארק בנובמבר 1920 עם בתו, הוגט, תרם 135 דונם לצופים לאחר מותה של בתו אנדרה, אשר עליהם הוקם מחנה אנדריי קלארק
קלארק היה נשוי פעמיים. נישואיו הראשונים היו לקתרין לואיז "קייט" שטאופר, עימה התחתן ב-1869 עד מותה ב-1893.

ביחד, נולדו להם שבעה ילדים, ביניהם צ'ארלס ווקר קלארק וויליאם אנדרוז קלארק הבן.

לאחר מותה של קייט ב-1893, ויליאם התחתן עם אשתו השנייה, האישה שהייתה בת חסותו, אנה אוגניה לה שאפל (10 במרץ 1878, מישיגן – 11 באוקטובר 1963, ניו יורק). הם טענו שנישאו ב-1901 בצרפת. אנה הייתה בת 23 וויליאם היה בן 62. נולדו להם שני ילדים:
* לואיז אמיליה אנדרה קלארק (13 באוגוסט 1902, ספרד – 6 באוגוסט 1919, רנג'לי, מיין)
* הוגט מרסל קלארק (9 ביוני 1906, פריז, צרפת – 24 במאי 2011, ניו יורק)

בתחילת 1946, אנה הזמינה את רביעיית פאגאניני, ורכשה את ארבעת הכלים המפורסמים של סטרדיוואריוס שהיו פעם בבעלותו של ניקולו פגניני לשימושם.

קלארק תרם 135 דונם לצופיות לכבוד בתו הבכורה (על ידי אשתו השנייה), לואיז אמיליה אנדרה (שמתה בגיל 16 מדלקת קרום המוח), ששמחה שם מאוד. מחנה הצופים באחוזת בריארקליף נקרא מחנה אנדריי קלארק.

## מורשת
אוסף האמנות של קלארק נתרם לגלריית קורקורן בוושינגטון הבירה לאחר מותו, והעשיר מאוד את אחזקות המוזיאון באמנות אירופית ואמריקאית. התרומה של קלארק כללה גם בניית אגף חדש עבור הקורקורן, המכונה כנף קלארק.

### מחוז קלארק, נבדה
העיר לאס וגאס הוקמה כתחנת תחזוקה לרכבת סן פדרו של קלארק, לוס אנג'לס וסולט לייק. הוא חילק  ל-1200 מגרשים, שחלקם בפינת רחוב פרמונט בלאס וגאס נמכרו במחיר של עד 1,750 דולר. אזור לאס וגאס אורגן כמחוז קלארק, נבאדה, על שמו של קלארק. המעורבות של קלארק בהקמת לאס וגאס מסופרת באור שלילי מובהק על ידי כריס רומנו בפרק "לאס וגאס" של ההיסטוריה השיכורה של קומדי סנטרל, כאשר ריץ' פולצ'ר מגלם את קלארק.

### קלארקדייל, אריזונה
קלארקדייל, אריזונה, על שמו של קלארק, הייתה האתר של פעולות התכה של המכרות של קלארק בג'רום הסמוכה, אריזונה. העיירה כוללת את אחוזת קלארק ההיסטורית, שספגה נזקי שריפה חמורים ב-25 ביוני 2010. קלארקדייל היא ביתה של הנסיעה ברכבת המדברית של קניון ורדה, העוקבת אחר המסלול ההיסטורי שקלארק בנה ב-1911 ובה נמצא מוזיאון הנחושת לאמנות.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי פנסילבניה
קטגוריה:נדבנים אמריקאים
קטגוריה:בנקאים אמריקאים
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית ממונטנה
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1839
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1925