open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מחלף עלה תלתן

שמאל|ממוזער|250px|מחלף עלה תלתן מלא עם דרכי שירות
[שמאל|ממוזער|250px|מחלף עלה תלתן מלא. צולם ליד נמל התעופה סביה גוצ'ן ב[איסטנבול, טורקיה (צילום מ-2005)]] 
**מחלף עלה תלתן** (על פי האקדמיה ללשון העברית: **מחלף לולאות**; באנגלית: Cloverleaf interchange) הוא מחלף בעל שני מפלסים במפגש שני כבישים מהירים. המחלף מאפשר מעבר בין הכבישים ללא שימוש במנגנוני ויסות מעכבי תנועה כדוגמת רמזורים או מעגלי תנועה. 

## מאפיינים
הפניות שמאלה במחלף עלה תלתן (בכבישים בהם נוהגים בצד ימין) מתבצעות על ידי חציית גשר או מנהרה מעבר לכביש היעד אליו רוצים לפנות, פנייה ימינה לתוך כביש בצורת לולאה בת 270 מעלות וכניסה לנתיב המתמזג עם כביש היעד. שמו של סוג מחלף זה בא מדמיון השרטוט שלו לצמח התלתן בעל ארבעת העלים.

מחלף עלה תלתן בעל ארבע לולאות הוא מחלף מלא, כיוון שכל הפניות בו מתבצעות באופן חופשי ללא מנגנוני ויסות. קיימים גם סוגי מחלף עלה חלקיים המשולבים עם מחלף מסוג מחלף יהלום. במחלפים אלה קיימות אחת עד שלוש לולאות ושאר הפניות החסרות מתבצעות בהכוונת רמזורים. שילוב אפשרי אחר הוא עם מחלף ערימה שבו פניות חסרות לולאה מבוצעות באמצעות רמפה ארוכה המורכבת בדרך כלל ממספר גשרים.

## יתרונות וחסרונות
### יתרונות
מחלפי עלה תלתן הם הזולים ביותר לבנייה במפגש שני כבישים מהירים שבו נדרשים כל שמונת כיווני הפנייה ללא אמצעי ויסות מעכבי תנועה. מחיר הבנייה הזול נובע מהעובדה שגם מחלף מלא דורש בניית גשר אחד בלבד. במחלף ערימה, לשם השוואה, ייתכן שימוש ביותר מעשרה גשרים.

### חסרונות
מחלפי עלה תלתן סובלים מבעיה מרכזית המכונה 'אריגה'. המקור לבעיה זו נובע מהקרבה בין נתיבי הכניסה והיציאה במחלף, שגורמת לכלי הרכב הנכנסים לכביש לחצות את מסלול כלי הרכב היוצאים ממנו. בתנועה עמוסה גורמת האריגה לעומסי תנועה במחלף ולכן מחלפי עלה תלתן מתאימים למפגש בין שני כבישים שהתנועה העוברת ביניהם היא דלילה. פתרון חלקי אפשרי לבעיה הוא הגדלת הלולאות ובכך הרחקת הכניסות והיציאות, אך בפתרון זה המחלף שבלאו הכי גדול משמעותית ממחלף יהלום הופך לגדול מאוד. חלופה אחרת, אך  יקרה, היא הסבת פניות של עלה תלתן לפניות רמפה-ישירה הלקוחות ממחלף ערימה. במקרה כזה הופך המחלף למחלף מסוג 'עלה תלתן ערימה'. דרך נוספת להתמודדות עם השפעות האריגה היא הוספת נתיב שירות עצמאי לפונים במחלף, כך שהתנועה שאינה פונה במחלף מבודדת ואינה מושפעת מעומסים אפשריים ביציאה ובכניסה.

חיסרון נוסף הוא רדיוס הפנייה בלולאות, המחייב הפחתת מהירות כלי הרכב באופן משמעותי. עקב כך, תאונות התהפכות של כלי רכב בלולאה הן מחזה נפוץ. ככל שרדיוס הלולאות גדול יותר, כך התנועה בהן זורמת מהר ובאופן בטוח יותר.

## היסטוריה
המחלפים הראשונים מטיפוס זה נבנו בארצות הברית בסוף שנות ה-20 של המאה ה-20. ייתכן שהמחלף הראשון מביניהם נפתח ב-1929 במדינת ניו ג'רזי. מהנדס אזרחי בשם ארתור הייל מארצות הברית רשם פטנט על התכנון עוד בשנת 1916. באירופה נרשם פטנט בשווייץ בשנת 1928 והחל מ-1936 נבנו מחלפי עלה תלתן בכבישים מהירים בגרמניה.

## קישורים חיצוניים

* Kurumi's Guide to Interchanges, על מחלף עלה תלתן (אנגלית)

## הערות שוליים

עלה תלתן, מחלף
*
ח'רבת ח'ייבר

**ח'רבת ח'ייבר** הוא תל הנמצא בשומרון, צפונית מהכפר הפלסטיני מיית'לון, 3 ק"מ מזרחית מהכפר סָנוּר, שבו נמצאו שרידים מהתקופות הרומית, הביזנטית והערבית הקדומה.

התל נקרא במפות הסקר הבריטי משנת 1888 בשם "Tel Kheibar" ובמפה הישראלית "ג'בל חיבר".

## תיאור המקום
ח'רבת חייבר, או תל ח'ייבר, הוא תל מבוצר השוכן על גבעה מבודדת בסמוך לקצה המערבי של עמק סנור. הוא מתנשא לגובה של 423 מטר מעל לפני הים.

התל נסקר בסקר הר מנשה. מורדותיו המזרחיים של התל תלולים מאוד, ופסגתו הגבוהה השטוחה מוקפת בשרידי חומה, אשר לא נאמד מועד הקמתה, שהשתמרו בחלקם עד לגובה שלושה מטרים. חומה זו תחמה עיר קדומה, בגודל 5 דונמים. השטח המיושב השתרע בימי קדם גם מעבר לחומות העיר, לפחות בתקופה הרומית, אך ייתכן שגם בתקופות נוספות. השטח נטוע עצי פרי. בכל רחבי התל וכן על הגבעה שעליה הוא שוכן נתגלו חרסים רבים, בורות מים, מערות קבורה, ועוד. כמו כן נמצאו באתר שרידי סרקופאג מהתקופה הרומית.

הארכאולוג אדם זרטל הציע לזהות את האתר עם בירת הטריטוריה של בני מילכה משבט מנשה.

## הקשר היהודי
חוקרי סקר ארץ ישראל המערבית ציטטו מסורת מקומית על התל, שקישרה את האתר עם "מלך יהודי, שלפי האיכרים המקומיים, ישב בסנור. לבתו הייתה אחוזת קיץ בסמוך לתל במרג' אל-ע'ורוק".

הארכאולוג צבי אילן סייר במקום בשנת 1971, ומצא כי תושבי הכפר סאנור הסמוך מודעים לכך "כי שם גרו היהוד בימי קדם (ח'רבת ח'ייבר)". התושבים יודעים גם על מסורת ערבית-מקומית שעל פיה כאשר גורשו היהודים מחצי האי ערב היו שבחרו לעלות לארץ-ישראל ולהתיישב בח'רבת ח'ייבר אשר בעמק סנור.

אילן וברסלבי הזכירו מסורות המקשרות את שם המקום ליהודי ח'ייבר תושבי החיג'אז במאה ה-7 לספירה.

מקום נוסף בארץ בו חיים מוסלמים אשר מזהים עצמם עם צאצאי יהודי ח'ייבר הוא יטה, בדרום הרי חברון. ח'רבת ח'ייבר רחוקה מנתיבי התחבורה בארץ ישראל ומתאימה כמקום מקלט לשבט היהודי שברח ממוחמד 
בעקבות קרב ח'ייבר, בשנת 628.

## חפירות באתר
בנובמבר 1985 נחפרה מערת קבורה בשיפולים המערביים של התל. היה זה במסגרת אישור תוכנית בנייה בכפר מיית'לון על ידי הממשל הצבאי. החפירה נערכה מטעם קצין מטה ארכאולוגיה ביהודה ושומרון על ידי עפר שיאון ועבד א-רחים חמראן.

המערה, בגודל 8.5 מטר על 7.5 מטר נחשפה במדרון המכוסה במדרגות חקלאיות. למערה שני חלקים: חלק דרומי וחלק צפוני.  שני החלקים נפתחים  אל עבר חצר חצובה. החלק הדרומי של המערה כולל אולם, אשר במרכזו נמצא סרקופג שבור. אל המערה ירדו בשש מדרגות. החלק הצפוני כולל שני מפלסים ושישה כוכים טבעיים שהורחבו בעבודת סיתות גסה. למערה זו ירדו בארבע מדרגות. פתח זה נמצא חסום באבן גולל. בשני האולמות נמצאו שלדיהם של 11 בני אדם.

הממצא הקרמי במערה כלל: שברי קנקנים, סירי בישול, קערות ושני בקבוקים.  התיארוך הוא לתקופה הרומית המאוחרת ולתקופה הביזנטית. כן נמצאו באתר 11 נרות חרס שלמים ושני שברי נרות מהתקופה הביזנטית והתקופה הערבית  הקדומה.

החופרים סבורים כי המערה שימשה לקבורה לתושבי ח'ייבר מתקופת הברונזה התיכונה ב' עד לימי הביניים.

## לקריאה נוספת
* **חדשות ארכאולוגיות** – 1994, רשות העתיקות, 1994 – ח' ח'יבר – [547-A  [64

## הערות שוליים

קטגוריה:השומרון: אתרים ארכאולוגיים
יום מרטין לותר קינג

[שמאל|ממוזער|200px|מרטין לותר קינג, [1964]]

**יום מרטין לותר קינג** (באנגלית: **Martin Luther King Day**) הוא יום חג לאומי בארצות הברית, המציין את הולדתו של הכומר האפרו-אמריקאי מרטין לותר קינג ג'וניור. נחגג ביום שני השלישי בחודש ינואר, בסמוך ליום הולדתו האמיתי של קינג (15 בינואר). זהו אחד משלושת החגים הפדרליים המוקדשים לאדם יחיד (שני האחרים הם יום קולומבוס ויום הולדתו של וושינגטון, שהפך דה פקטו ליום הנשיאים).

קינג היה הדובר הראשי של התנועה לזכויות האזרח, אשר מחתה נגד אפליה על רקע גזעי במשפט הפדרלי והמדינתי, ודגל במאבק בלתי אלים. נרצח בשנת 1968. המערכה למען הכרה בחג פדרלי לכבודו של קינג החלה זמן קצר לאחר הרצח. נציג מדינת מישיגן בבית הנבחרים מטעם המפלגה הדמוקרטית, ג'ון קוניירס, הגיש הצעת חוק להכרה בחג לאומי, תוך הדגשת פעילותו של קינג למען ארגוני עובדים. מרכז קינג החל לגייס תמיכה ביוזמה בקרב הציבור בכללותו. במסגרת המערכה למען הכרה ביום חג מיוחד ביצע הזמר סטיבי וונדר בשנת 1980 את השיר Happy Birthday לכבודו של קינג ובשנת 1981 ארגן מסיבת עיתונאים גדולה לכבודו תחת הכותרת Rally for Peace. שישה מיליון חתימות נאספו על עצומה למען חקיקת חוק מתאים.

רונלד רייגן חתם על החוק שהכיר ביום חג זה ב-2 בנובמבר 1983, והוא נחוג לראשונה ב-20 בינואר 1986. תחילה, חלק מהמדינות הסתייגו מקיום החג לכבודו של קינג והשתמשו בכינויים אחרים או שילבו אותו בחגים אחרים. הפעם הראשונה שבה החג נחוג באופן רשמי בכל 50 המדינות הייתה בשנת 2000.

קובץ:MLK service firstlady.JPG|הגברת הראשונה של ארצות הברית מישל אובמה מחלקת מזון לעניים בבית תמחוי ביום מרטין לותר קינג 2010
קובץ:MLK service obama.JPG|נשיא ארצות הברית ברק אובמה מחלק מזון לעניים בבית תמחוי ביום מרטין לותר קינג 2010
קובץ:President Ronald Reagan at the Signing Ceremony for Martin Luther King Holiday Legislation.jpg|רונלד רייגן חותם על הצו הנשיאותי לקביעת יום מרטין לותר קינג. לידו עומדת קורטה סקוט קינג


## ראו גם
* יום מנדלה

## קישורים חיצוניים

* על משמעותו של יום מרטין לותר קינג באתר מרכז קינג
* החוק הפדרלי הקובע את החג
* 
* 

קינג, מרטין לותר
קטגוריה:פולקלור אמריקאי
קינג, מרטין לותר
קטגוריה:מרטין לותר קינג
טוראנה

שמאל|ממוזער|250px|הטוראנה הצפונית בסטופה הגדולה בסאנצ'י
**טוראנה** היא סוג של שער המאפיין אדריכלות הינדואיסטית ובודהיסטית. טוראנות קשורות לסטופות כגון הסטופה הגדולה בסאנצ'י. הינדים בדרום-מזרח אסיה מכינים טוראנות מסורתיות מפרחים ואפילו עלים, שהם תולים מעל הדלת. לפי האמונה הבודהיסטית וההינדואיסטית הטוראנות מביאות מזל טוב ומסמלות אירועים חגיגיים או מביאי מזל.

## ראו גם
* טוריאי

## לקריאה נוספת

* Studies in Medieval Indian Architecture By Ram Nath. Published 1995. M.D. Publications Pvt. Ltd. 172 pages. 
* India By Nick Edwards, Mike Ford, Devdan Sen, Beth Wooldridge, David Abram. Contributor David Abram, Nick Edwards, Mike Ford, Devdan Sen, Beth Wooldridge. Published 2003. 1440 pages. 


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אלמנטים אדריכליים
קטגוריה:אדריכלות מקדשים הינדואיים
קטגוריה:הינדואיזם
קטגוריה:בודהיזם
הביאנלה של ויטני

**הביאנלה של ויטני** (באנגלית: **The Whitney Biennial**) היא ביאנלה במוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית בעיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית, ובה מוצגות יצירות אמנות מודרנית של אמנים אמריקאים צעירים. מקורה של ביאנלה זו בתערוכה שנתית של אמנים צעירים שהציגה האספנית והפסלת גרטרוד ואנדרבילט ויטני החל משנת 1918. הביאנלה נחשבת לאחת הטובות בעולם. החל משנת 2000 מוענק במסגרת הביאנלה פרס בקסבאום.

בשנת 2002 הושק אתר WhitneyBiennial.com המציג תערוכות אמנות דיגיטלית.

בין היתר הציגו בביאנלה האמנים דן קולן, איסבל בישופ, קנת אנגר, גניאל ג'ונסטון, זו שטראוס, מתיו די ג'קסון, מרילין מינטר, הארי גמבואה הבן, רוברט גובר, אירית בצרי, דש שנו, כריס וייר, הנאה לידן וכריס יוהנסון.

ב- 25 ביולי 2019 התפטר וורן בי קנדרס, סגן יו"ר מועצת המנהלים של הוויטני, שלפי הדיווחים תרם יותר מעשרה מיליון דולר למוזיאון מאז 2006, לאחר שחבורת אמנים הודיעה כי הם היו מוציאים את עבודותיהם מהביאנלה בוויטני, שנחשבה לרבים כתערוכת האמנות העכשווית היוקרתית ביותר במדינה. המדובר היה בבעלותו של קאנדרס בקבוצת ספארילנד, יצרנית גז מדמיע שהשימוש שלה תועד נגד מהגרים בגבול ארצות הברית-מקסיקו.

## ראו גם
*הביאנלה של ונציה

## קישורים חיצוניים

*האתר הרשמי של הביאנלה באתר המוזיאון
*האתר הרשמי של הביאנלה
*ריאיון עם אוצֵר הביאנלה של שנת 2006
*ביקורת על הביאנלה של שנת 2006 
*דוד שפרבר, ביקורת על הביאנלה של שנת 2012
## הערות שוליים

ביאנלה, ויטני
ויטני
קטגוריה:ניו יורק: תרבות
אובייקט (ארוחת בוקר בפרווה)

"**אובייקט**", הידוע בשם "**ארוחת בוקר בפרווה**" (בצרפתית: **Le Déjeuner en fourrure**) היא יצירת אמנות מאת האמנית הסוריאליסטית מרט אופנהיים משנת 1936.

את האובייקט יצרה אופנהיים לאחר מפגש עם פבלו פיקאסו ודורה מאר, אשר התנהל בבית קפה פריזאי. פיקאסו העיר בקשר לצמיד מכוסה פרווה אותו ענדה אופנהיים כי בעצם ניתן לכסות כל דבר בפרווה. בעקבות מפגש זה רכשה אופנהיים את מערכת הכלים בחנות כלבו וציפתה אותם בפרווה. 

העבודה עושה שימוש ברדי מייד, אולם אופנהיים משנה את החפצים על ידי הדבקת הפרווה אשר מנטרלת את התפקוד של האובייקט מן השימוש המקורי. בנוסף, מציעה העבודה התבוננות סוריאליסטית במציאות היום יומית, התבוננות המרמזת על תכנים של מיניות ומיניות נשית.
 
## קישורים חיצוניים
* ארוחת בוקר בפרווה, אתר המוזיאון לאמנות מודרנית (באנגלית)
* ארוחת בוקר בפרווה, אתר "מפגשים מהסוג החזותי"

קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:יצירות אמנות מודרניסטיות
קטגוריה:פרווה
מימוסיים

**מִִימוֹסִיִּים** או **שִּׁטִּיִּים** (שם מדעי: Mimosoideae) היא שבט התת-משפחת הקסאלפיניים (Caesalpinioideae) במשפחת הקטניות. המימוסיים כוללת עשרות ספורות של סוגים; זאת לעומת מאות הסוגים בפרפרניים, תת-משפחה נוספת בקטניות.

סוגי תת-המשפחה מאופיינים בפריחה בעלת עלי כותרת קטנים ואבקנים בולטים ומרובים. מחולקת על פי רוב לחמישה שבטים: Acacieae, Ingeae, Mimoseae, Mimozygantheae, Parkieae.

בארץ צומחים מספר סוגים של מימוסיים, חלקם יובאו וחלקם צומחים בר. הסוג הבולט מביניהם הוא השיטה.

## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1825
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אוגיסטן פיראמי דה קנדול
אחוות הוורד

**אחוות הוורד** (באנגלית: **Brotherhood of the Rose**) היא נובלה מאת דייוויד מורל, שפורסמה בשנת 1984. היא מהווה חלק ראשון בטרילוגיה.

שני הספרים הבאים בסדרה:

* Fraternity of Stone (מסדר האבן)
* The League of Night and Fog (אגודת הלילה והערפל)

## תקציר עלילה
סול וכריס, שני יתומים, מאומצים על ידי סוכן חשאי ומאומנים כרוצחים שכירים. כאשר אביהם המאמץ מנסה לגרום למותם, שניהם משתמשים בידע הרב שצברו ובנאמנותם הרבה זה לזה כדי לשרוד.

## עיבוד לסרט
בשנת 1989 נעשה עיבוד טלוויזיוני לספר. בתפקידים הראשיים כיכבו פיטר שטראוס ודייוויד מורס כסול וכריס (שנודעו גם בשם הקוד רמוס ורומולוס), רוברט מיצ'ם כג'ון אליוט וקוני סלקה כסוכנת המוסד אריקה ברנשטיין.

ביולי 2007, אולפני האחים וורנר רכשו את הזכויות ליצירת עיבוד קולנועי לספר, שייצא בשנת 2009.

## קישורים חיצוניים
*
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רומנים (סוגה ספרותית)
קטגוריה:ספרי 1984
קטגוריה:קהילת המודיעין הישראלית בתרבות ובאמנות
קטגוריה:ספרי הוצאת אודיסיאה
הלהקה הווילנאית

[ממוזער|''[הדיבוק*]]
*'הלהקה הווילנאית** (ב[[יידיש]]: **די ווילנער טרופע''') הייתה להקת שחקנים חשובה שפעלה בוורשה בשפת היידיש והעלתה הצגות בסגנון הריאליזם הבימתי של מחזאים יהודים וזרים. היא נחשבה לסמן איכות תיאטרונית והצגתה המפורסמת ביותר הייתה "הדיבוק" של ש. אנ-סקי שמרים אורלסקה משחקת בתפקיד לאה, שהועלתה לראשונה בשנת 1920, לציון שלושים יום למות מחברו ש. אנ-סקי, ורק מאוחר יותר "אומצה" על ידי תיאטרון הבימה המוסקבאי.

הלהקה חבה את שמה לעובדה כי נוסדה בווילנה בשנת 1915, באמצע מלחמת העולם הראשונה, על ידי השחקנים אלכסנדר עזרו ויעקב שרמן והבמאי לב קדישזון. אך זמן קצר מאוחר יותר היא עברה לוורשה ומשם פעלה עד שנות העשרים המוקדמות.

תחילה הציגה בעיקר מחזות "יהודיים" מאת ש. אנ-סקי, שלום עליכם ושלום אש אך תוך זמן קצר החלה להציג מחזאות מתורגמת של גדולי הסופרים העולמיים: גורקי, מולייר, איבסן ועוד. הלהקה נדדה ברחבי פולין ואף מחוצה לה, בפריז, לונדון וניו יורק. בין חבריה באותם הימים בלטו זיגמונט טורקוב, ג'וזף גרין, חנה בראץ, ליובה קדישזון, יוסף בולוף, שמואל איריס ויעקב רוטבאום אשר התפרסם מאוחר יותר כבמאי תיאטרון בניו יורק.

במסגרת מסעותיה בעיירות מזרח אירופה הלהקה צירפה לשורותיה צעירים רבים והייתה מעין בית ספר נודד לדראמה. בין אלה אשר הצטרפו בתחילת שנות העשרים בלט יוסף מאורער לימים מחשובי שחקני היידיש בארגנטינה. בשנת 1923 הלהקה הוזמנה להופיע בבוקרשט שברומניה והצלחתה שם שינתה לתמיד את התיאטרון הרומני. קשיים כלכליים אילצו את חברי הלהקה להתמזג עם התיאטרון היידי בבוקרשט וכך המשיכו להופיע עד תחילת שנות השלושים, עת רוב השחקנים בחרו להגר לארצות הברית (יוסף בולוף, ליובה קדישזון) או לארגנטינה (שמואל איריס, יוסף מאורער).

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:תיאטרון יידיש
קטגוריה:יהדות וילנה
קרב מרג' דאבק

**קרב מרג' דאבק** (בערבית: **معركة مرج دابق**, קרב אחו (אזור המרעה) דאבִק; בטורקית: **Mercidabık Muharebesi**) הוא קרב שנערך ב-24 באוגוסט 1516 בסוריה, צפונית לחלב של ימינו, ובו הכו כוחות האימפריה העות'מאנית את צבא הסולטנות הממלוכית.

## הרקע לקרב

האימפריה העו'תמאנית בימי סלים הראשון התקדמה במסע כיבוש מהיר והתפשטה הן מערבה לכיוון אירופה והן מזרחה ודרומה. הכוח החזק באותה תקופה באזור המזרח התיכון היה הסולטנות הממלוכית, שמרכזה היה בקהיר. בסולטנות הממלוכית שלטו שליטים ממוצא צ'רקסי והיא חוותה התדרדרות שלטונית ומדינית שנמשכה משנות ה-90 של המאה ה-15. כחלק מהתפיסה הצבאית השמרנית של הסולטנות, סירבו הממלוכים להשתמש בנשק חם, ושמו דגש על תנועת פרשים קלים ועל ירי קשתים. העות'מאנים, לעומת זאת הצטיינו בחדשנות צבאית ושכללו את השימוש בארטילריה.

בקיץ 1516 היה ברור לממלוכים שמגמתו של הצבא העות'מאני היא התקדמות אל עבר מצרים. הדוקטרינה הממלוכית הייתה יציאה לקראת האיום במקום להתבצר ולהמתין להגעתו, ואכן הכוחות הממלוכיים יצאו בחיל של כעשרת אלפים פרשים מקהיר במגמה לפגוש את הכוח העות'מאני ולעצור אותו.

## הקרב
הכוחות נפגשו באחו דאבק וניצבו אלה מול אלה. כיוון ההתקפה של הממלוכים היה ממזרח למערב. העות'מאנים נערכו בעמדות הגנה מולם. כוח יאניצ'רים סמוי התמקם מדרום למערך הממלוכי ופניו צפונה. בתחילה הייתה ידם של הממלוכים על העליונה והם הדפו את האגף הדרומי של הטורקים אל מעבר לעמדות ההגנה שלהם, אולם היה זה תכסיס של הסולטאן סלים, שנועד למשוך את הממלוכים אל תוך מלכודת. כאשר התקדמו הממלוכים פרץ קדימה כוח היאניצ'רים וחסם את דרכי הנסיגה. או אז ניתנה הפקודה לפתוח באש תותחים. לפי כל הדיווחים נראה שהממלוכים הופתעו מאש התותחים. בעיקר הושפעו לרעה הסוסים. בקרב שורות הלוחמים הממלוכים החלה בהלה והם החלו לנוס - אולם דרכי הנסיגה שלהם היו כבר חסומות. כל זאת תוך התפרעות של הסוסים וקטל שערכו בהם הטורקים שאיגפו את הכוח הממלוכי והשמידו אותו. הניצחון העות'מאני היה מוחלט. למעשה, לא נותרה התנגדות של ממש לכוחם מסוריה ועד קהיר.

קיים בידנו תיעוד יוצא-דופן, בעברית, מאת אליהו קפשאלי בן התקופה המתאר:

## ניתוח הקרב
אין ספק שקרב מרג' דאבק הוא דוגמה לניצחונה של עדיפות טכנולוגית על פני שיטות לוחמה מיושנות ושמרניות. עוז הרוח, האומץ והנחישות הממלוכית והנכונות שלהם להסתער מול פני האויב לא עמדו להם אל מול טכנולוגיה עדיפה של סוללת תותחים.

מהידוע לנו כיום, הקטל של התותחים העות'מאנים כשלעצמם לא היה גדול. אך גורם ההפתעה, החרדה והבלבול שזרעו בשורות החיילים והשפעתם ההרסנית על הסוסים גרמו לשבירת ההתקפה ולבהלת המנוסה.

זהו אחד הקרבות הראשונים בהיסטוריה בהם תותחים שימשו ככלי הכרעה בשדה הקרב.

## השלכות הקרב
האימפריה העות'מאנית המשיכה בהתפשטותה דרומה. נערכו אמנם קרבות מגננה בח'אן יונס וליד רידניה , אך הם לא הצליחו למנוע את ההשתלטות העות'מאנית תוך זמן קצר על קהיר ועל המזרח התיכון כולו. תאריך הקרב מסמן את תחילת שלטון האימפריה העות'מאנית במזרח התיכון, שלטון שנמשך כ-400 שנה (ההפסקה היחידה בשלטון העות'מאני הייתה בשנים 1831–1840, כאשר מוחמד עלי, ששלט מטעם הסולטאן העות'מאני במצרים, מרד בו בתמיכת הצרפתים וכבש את ארץ-ישראל וסוריה).

## ראו גם
* ממלוכים

## לקריאה נוספת
* אמנון כהן (עורך), **היסטוריה של ארץ-ישראל, כרך 7: שלטון הממלוכים והעות'מאנים (1804-1250)**, ירושלים, כתר ויד יצחק בן-צבי, 1981
* מרדכי גיחון, **אטלס כרטא לתולדות ארץ ישראל, מביתר ועד תל-חי: היסטוריה צבאית**, ירושלים 1974. עמ' 73

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
מרג' דאבק
מרג' דאבק
איימוס ברן

**איימוס ברן** (אנגלית: **Amos Burn**; 31 בדצמבר 1848 – 25 בנובמבר 1925) היה שחמטאי וסופר בנושאי שחמט אנגלי מהמובילים בעולם בסוף המאה ה-19. ברן דורג בין עשרת הטובים בעולם בין השנים 1873-1901.

## ביוגרפיה
ברן נולד בעיר האל ועבר ללונדון בגיל 21. שם קיבל שיעורי שחמט מאלוף העולם לעתיד וילהלם שטייניץ וכמו מורו נודע ברן בזכות כישורי ההגנה המעולים שלו. בספרו "שיטתי" מונה אותו אהרון נימצוביץ' בין ששת השחקנים ההגנתיים "הטהורים" הטובים ביותר. משנת 1913 ועד מותו, ערך ברן את טור השחמט של העיתון "השדה", אך מעולם לא הפך לשחקן מקצועני.

הישג השיא של ברן היו מקום ראשון משותף בתחרות לונדון 1887 ביחד עם איזידור גונסברג ולפני ג'וזף הנרי בלקברן ויוהנס צוקרטורט.

הישג מעולה נוסף היה מקום ראשון באמסטרדם 1889, לפני עמנואל לסקר הצעיר.

מקום שני בברסלאו 1889, לפני זיגברט טאראש ומקום ראשון בקלן 1898 לפני רודולף שארושק, מיכאל צ'יגורין, דוד ינובסקי, קרל שלכטר ושטייניץ.

ברן שיחק גם בתחרות הייסטינגס בשנת 1895, התחרות החזקה ביותר שהתקיימה עד אותו זמן, וסיים במקום ה-12 עם 9.5 נקודות מתוך 21.

ברן הוא אחד השחמטאים עם תוצאה חיובית מול אלכסנדר אלכין. בשנת 1911 ניצח ברן את אלכין בתחרות קרלסבד.

בדיאגרמה הבאה ישנה עמדה מיוחדת מאחד ממשחקיו של ברן מול מקדונלד (ליברפול 1900, ברן בשחור).

במבט ראשון נראית עמדת השחור אבודה לחלוטין. הרץ השחור מותקף פעמיים ומרותק למלך ולכן ייפול, והעמדה נראית מבטיחה מט ללבן בתוך מספר מסעים. ברן הדהים את הצופים במסע 33...מהז4!! מסע שמשאיר את המלכה מאוימת על ידי שלושה כלים לבנים שונים. אם 34. ר:ז4 או ח:ז4 השחור זוכה על ידי ר:ד2. אם 34. מה:ז5 מה:ז5 35. צ:ז5 מח6 שחור זוכה בכלי ובמשחק. מקדונלד ראה כל זאת ושיחק 34. צ:ז4 פו3+ 35. מז2 פ:ד2 36. צ:ז5+ מח6 37. ח4 פ:ב3 38. צו5 פ:א5 וברן זכה כעבור 11 מסעים נוספים. האמן ועיתונאי טים קראבה מיקם את המסע 33... מהז4!! כאחד מעשרת המסעים היפים ביותר שאי פעם בוצעו. מסע זה הוא דוגמה נדירה למוטיב  במשחק השחמט.

ברן הנציח את שמו גם בהסתעפות ברן של ההגנה הצרפתית (1. ה4 ה6 2. ד4 ד5 3. פג3 פו6 4. רז5 ד:ה4). הוא לא היה הראשון שנקט במסעים אלו אך היה השחקן החזק הראשון שעשה זאת באופן תדיר.

## דוגמאות מתוך משחקיו
### לבן: איימוס ברן - שחור: אז'ן זנוסקו-בורובסקי אוסטנד 1906

החל מהמסע התשיעי לשחור יש רגלי מבודד שבתחילה עומד ב-ד5. רגלי מבודד נחשב לחולשה אך זנוסקו-בורובסקי מדגים בצורה מרשימה עד כמה מסוכן רגלי מבודד, בעיקר לאחר שהוא הופך לרגלי מעבר, וככל שהוא מתקדם והופך למסוכן יותר, כך יותר ויותר כלים של הלבן נחלצים לעכב אותו, עד שאין בכוחו של הלבן להמשיך ולהתמודד איתו.

## לקריאה נוספת
* Forster, Richard, **Amos Burn: A Chess Biography**, McFarland & Company, 2004.
ביוגרפיה בת 972 עמ' על האיש ופועלו.

## קישורים חיצוניים

* 129 ממשחקיו של ברן בפורמט PGN, supreme-chess
* נתונים סטטיסטיים על ביצועיו של ברן, chessworld
* מידע כללי

## משחקים מוסברים (באנגלית)
### 1911
* חוסה ראול קפבלנקה מול איימוס ברן, 23.2.1911, One Does Not Simply Waste a Move Against Capablanca   San Sebastian (1911)

## הערות שוליים

קטגוריה:שחמטאים אנגלים
קטגוריה:כתבי שחמט
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1848
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1925
מחלף נשרים

**מחלף נשרים** הוא מחלף הנמצא מזרחית לרמלה ומחבר את כביש 6, כביש 44, כביש 424 וכביש 431. בשנת 2009 התוסף החיבור לכביש 431, ומאז הפך המחלף לאחד הגדולים בישראל. המחלף נמצא בסמוך למפעל המלט נשר ברמלה ומושב יד רמב"ם ("הנשר הגדול") ומכאן שמו. הוא נפתח לתנועה בשנת 2004 עם חנוכת הקטע המרכזי של כביש 6.

מבנה המחלף מבוסס על הרכבה של כמה סוגי מחלפים ומשתרע על שטח רב הנותן מענה לשני קישורים מרכזיים, בין כביש 6 לכביש 431 ובין כביש 431 לכביש 44. כל אחד מאלה הוא למעשה תת-מחלף. תת-המחלף של 6/431 מבוסס על מחלף ערימה עם לולאה אחת של מחלף עלה תלתן. תת-המחלף של 431/44 הוא מסוג מחלף יהלום. לצורך יישום קישורים אלה, נעשה ברחבי המחלף שימוש ביותר מעשרה גשרים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כביש 6: מחלפים
קטגוריה:כביש 431: מחלפים
קטגוריה:נשר בתרבות
נשרים
מיסוך כימי

**מיסוך כימי** היא פעולה שמבוצעת במהלך אנליזה כימית שכוללת הוספה של גורם מְמַסך (חומר B) שנועד להגיב עם החומר המְמוּסך (חומר A) ולבודדו כדי למנוע ממנו (חומר A) להגיב עם חומר אחר (חומר C) שמוספים במהלך האנליזה.

צורות בידוד שונות של החומר הממוסך (אופי התרכובת עם הגורם הממסך):

# יצירת תרכובת **חזקה ויציבה** (קומפלקס לדוגמה) בין החומר הממוסך לגורם הממסך - על ידי כך נמנעת תגובה בין החומר הממוסך לחומר האחר שהוסף (חומר C), ולמעשה החומר הממוסך נשאר מבודד.
# יצירת תרכובת **שמתפרקת לאט** - בשיטה זו לאחר הוספת הגורם הממסך נוצרת תרכובת אשר קצב פירוקה נמוך. כלומר, במהלך האנליזה, כאשר מוספים חומר אחר, התרכובת של החומר הממוסך והגורם הממסך לא מספיקה להתפרק (כמות זניחה מספיקה להתפרק ולמעשה המערכת לא מגיעה לשיווי משקל). התרכובת של החומר הממוסך והגורם הממסך לא בהכרח יציבה יותר מהתרכובת שתיווצר במצב של שיווי משקל בין החומר הממוסך והחומר האחר שהוסף.

קטגוריה:כימיה אנליטית
להוטסה

**להוטסה** (בנפאלית: **ल्होत्से**, בטיבטית: **ལྷོ་རྩེ**) הוא ההר הרביעי בגובהו בעולם. ההר שוכן על הרכס הדרומי של הר האוורסט. פסגת ההר היא בגובה 8,516 מטר מעל פני הים, להר שתי פסגות משנה: להוטסה האמצעי (מזרח) בגובה 8,414 מטר ולהוטסה שאר בגובה 8,383 מטר. ההר שוכן על גבול סין ונפאל.

## מאפיינים בולטים
להוטסה ידוע בזכות קרבתו להר אוורסט ובזכות העובדה כי מטפסים להר אוורסט במסלול המקובל יותר, עושים חלק מדרכם על המורד הצפון מערבי של הר להוטסה. נוכחותו הטופגרפית של הר להוטסה היא הקטנה ביותר מבין כל הפסגות מעל 8,000 מטר בעולם כיוון שהיא נמצאת רק 610 מטר מעל המעבר הדרומי לאוורסט. לכן, פסגה זו מדורגת כפסגה נחותה מבין פסגות מעל 8,000 מטר.

אולם, צורת פסגתו של להוטסה מרשימה בפני עצמה וזאת בזכות המורד הדרומי. מורד זה מתרומם לגובה של 3.2 ק"מ לאורך מישור של 2.25 ק"מ בלבד, עובדה בזכותה זהו המורד התלול ביותר בגודל זה בעולם. ניסיונות רבים לטפס אל הלהוטסה מן המורד הדרומי נחלו כישלון וחלק מכישלונות אלה הסתיימו במוות. רק מעטים הצליחו להעפיל אל פסגת ההר מכיוון זה.

## טיפוס
אחד הניסיונות המתועדים הראשונים להעפיל אל פסגת להוטסה נעשה בשנת 1955, על ידי משלחת הימלאית בינלאומית בראשה עמד נורמן דיירנפורת'. במשלחת היו שני אוסטרים, שני שווייצרים ושני אמריקאים וכן קצין קישור נפאלי. את משאה של המשלחת נשאו 200 סבלים מקומיים ומספר מטפסים בני השרפה. לאחר שבחנו את המורד הדרומי התלול, מיקדה המשלחת את מאמציה במורד המערבי והצפון-מערבי של להוטסה, בו העפילה עד לגובה של 8,100 מטר. המטפסים ירדו מן ההר כאשר החלה במקום רוח עזה והטמפרטורות ירדו. המשלחת, בה היה גם הקרטוגרף שניידר, השלימה מיפוי ראשון של אזור האוורסט. המשלחת אף צילמה מספר סרטים קצרים על התרבויות באזור ההימלאיה וכן טיפסה למספר פסגות נמוכות יותר באזור.

ההעפלה הראשון לפסגת להוטסה הושלמה ב-18 במאי 1956 על ידי משלחת שווייצרית בראשות ארנסט רייס ופריץ לוכזינגר. ב-12 במאי 1979 הושלמה ההעפלה הראשונה לפסגת להוטסה שאר על ידי זפ מאירל ורולף וולטר מאוסטריה. להוטסה האמצעי נותר לאורך תקופה ארוכה פסגת ההר הגבוהה ביותר בעולם שעדיין לא דרכה בה כף רגל אדם. ב-23 במאי 2001 הגיעו מטפסים ראשונים לפסגת להוטסה האמצעי. היו אלה חברי משלחת רוסית: יבגני וינוגרדסקי, סרגי טימופייב, אלכסי בולוטוב ופטר קוזנצוב.

ב-31 בדצמבר 1988 היה המטפס הפולני ז'יז'טוף ויליצקי לראשון שטיפס לפסגת הלהוטסה בחורף. נכון לאוקטובר 2003 טיפסו לפסגת הלהוטסה 243 מטפסים ו-11 מתו במהלך ניסיונות הטיפוס.

## פני להוטסה
המדרון המערבי של להוטסה ידוע בשם "פני להוטסה". כל מטפס על האוורסט העושה דרכו אל המדרון הדרומי של ההר חייב לטפס על קיר קרח כחול זה בגובה 1,125 מטר. המדרון מתרומם ברובו בזווית של 40-50 מעלות ולעיתים אף בזווית של 80 מעלות. מטפסי השרפה וכן המטפסים המובילים במשלחת מציבים בדרך כלל במדרון זה חבלים קבועים ושאר משלחת הטיפוס באה בעקבותיהם. במדרון שני קטעים סלעיים המכונים בשמות "הרצועה הצהובה" ו"דורבן ז'נבה".
## קישורים חיצוניים

* להוטסה באנציקלופדיית הטיפוס
* 

קטגוריה:נפאל: הרים
קטגוריה:סין: הרים
קטגוריה:פסגות 8,000 המטרים
קטגוריה:הימלאיה
Grand Theft Auto

**Grand Theft Auto** (בתרגום חופשי לעברית: "גניבת כלי רכב", מוכרת גם בראשי התיבות **GTA**) הוא זיכיון משחקי וידאו מסוגת פעולה והרפתקה שמפותח על ידי חברת "Rockstar Games". הזיכיון נוצר על ידי דייוויד ג'ונס ומייק דאילי כחלק מחברת "DMA Design" הבריטית.

משחקיות הסדרה כוללת עיצוב עולם פתוח המאפשר לשחקן לשוטט בערים שונות בעולם תוך השלמת משימות כדי להתקדם בעלילה, לצד מגוון משימות-צד אופציונליות. עלילות משחקי הסדרה מתמקדות בפושעים שונים ומתרחשות בגרסה סאטירית של ארצות הברית תוך פרודיה על התרבות שלה. שם הסדרה נובע מהמינוח המשטרתי האמריקאי לגניבת כלי רכב. בהתאם לשמה, משחקי הסדרה מאפשרים לשחקן לבצע שלל עבירות כאשר גנבת מכוניות היא רק אחת מהן.

כיוון שהסדרה כולה מציבה דגש משמעותי על ביצוע פשעים ואף מציגה אלימות מציאותית, הזיכיון זכה להסתייגויות וביקורת שלילית רבה. הדבר פתח דיון מעמיק באשר להשפעת משחקי ווידאו אלימים על אלימות נוער, אך העמדה הנפוצה במחקר גורסת ששימוש במשחקי מחשב אלימים אינו קשור לעלייה בהתנהגויות אלימות.

## משחקי הסדרה

## ראו גם
*Rockstar Games, בעלת הסדרה
*Rockstar North, מפתחת את משחקי הסדרה

## קישורים חיצוניים

* 
* סדרת משחקי Grand Theft Auto בפרויקט פאנדום
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:סדרות משחקי וידאו
קטגוריה:משחקי פעולה-הרפתקאות
קטגוריה:משחקי וידאו שפותחו בממלכה המאוחדת
ג'ול (זמרת)

**ג'ול קילצ'ר** (באנגלית: **Jewel Kilcher**; נולדה ב-23 במאי 1974) היא זמרת-יוצרת, מוזיקאית שחקנית וסופרת אמריקאית, שהייתה מועמדת לארבעה פרסי גראמי. 

## ביוגרפיה
ג'ול קילצ'ר נולדה ב-23 במאי 1974 בעיר פייסון, יוטה. בתם השנייה של אטילה קונו "אץ" קילצ'ר, המוכר מתוכנית ההישרדות "*Alaska: The Last Frontier"* בערוץ דיסקברי, ואימה היא ולנדרה קילצ'ר (לבית קרול). יש לה אח גדול, שיין. בת דודתה היא השחקנית קוריאנקה קילצ'ר. אמה ממוצא אירי, ואביה ממוצא גרמני ושווייצרי. סבה מצד אביה, יול קילצ'ר, היה סנאטור מטעם מדינת אלסקה, שהתיישב באלסקה לאחר שהיגר אליה משווייץ. 

זמן קצר לאחר לידתה, המשפחה עברה להתגורר באנקורג', אלסקה והתיישבה באחוזה המשתרעת על פני 770 דונם. שם, נולד אחיה הצעיר, אץ' ג'וניור. יש לה גם אח למחצה, ניקוס, שגדל בעיקר באורגון עם אמו, שאיתה היה לאביה מערכת יחסים קצרה. לאחר גירושיהם של הוריה בשנת 1981, קילצ'ר התגוררה עם אביה בהומר, אלסקה. 

היא למדה לנגן בגיטרה כאשר היא קיבלה מלגה בבית הספר היוקרתי לאומנויות במישיגן. היא החלה לכתוב שירים בגיל 17.

## קריירה
אלבום הבכורה שלה, אשר יצא בשנת 1995, "Pieces of You", הוא אחד האלבומים הנמכרים ביותר שיצאו בארצות הברית עד היום, שהגיע למקום ה-4 במצעדי בילבורד ונמכר למעלה מ-12 מיליון עותקים, יותר מסך כל המכירות של האלבומים הבאים שלה.

ב-1999 הופיעה ג'ול בסרטו של הבמאי אנג לי "לרכוב עם השטן". 

ב-21 בדצמבר 2021, זכתה בעונה השישית של תוכנית המציאות "הזמר במסכה"; בתחפושת של מלכת הלבבות. 

היא צפויה להופיע בתחרות הזמר האמריקאית. 

## דיסקוגרפיה

### אלבומי אולפן

* *Pieces of You* (1995)
* *Spirit (1998)*
* *Joy: A Holiday Collection (1999)*
* *This Way (2001)*
* *0304* (2003)
* *Goodbye Alice in Wonderland (2006)*
* *Perfectly Clear (2008)*
* *Lullaby (2009)*
* *Sweet and Wild (2010)*
* *The Merry Goes 'Round (2011)*
* *Let It Snow: A Holiday Collection (2013)*
* *Picking Up the Pieces (2015)*

## פילמוגרפיה

### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי יוטה
קטגוריה:זמרות אמריקאיות
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:זמרי פולק רוק
קטגוריה:זמרות פולק רוק אמריקאיות
קטגוריה:זמרי פולק רוק אמריקאים
קטגוריה:פזמונאיות אמריקאיות
קטגוריה:מלחינות אמריקאיות
קטגוריה:זמרי-יוצרי קאנטרי אמריקאים
קטגוריה:זמרות-יוצרות אמריקאיות
קטגוריה:זמרי פולק אמריקאים
קטגוריה:מוזיקאיות אמריקאיות
קטגוריה:זמרות קאנטרי
קטגוריה:מוזיקאי קאנטרי אמריקאים
קטגוריה:גיטריסטיות אמריקאיות
קטגוריה:אמניות אטלנטיק רקורדס
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שופטות תוכניות מציאות אמריקאיות
קטגוריה:משתתפי הזמר במסכה (תוכנית טלוויזיה אמריקאית)
קטגוריה:פמיניסטיות אמריקאיות
קטגוריה:נדבניות אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאיות ממוצא גרמני
קטגוריה:אמריקאים ממוצא שווייצרי
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1974
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1974
סולנאים

**סולנאים** (שם מדעי: Solanales) היא סדרה של צמחים בעלי פרחים. על פי מערכת המיון APG II מ-2003, הסדרה כוללת חמש משפחות:
* סולניים (Solanaceae)
* חבלבליים (Convolvulaceae)
* Montiniaceae 
* Sphenocleaceae 
* Hydroleaceae 

המינים בסדרה זו חולקים מספר מאפיינים: עלים מסורגים, ללא עלי לוואי; לרוב הפרחים בעלי חמישה עלי כותרת, חמישה אבקנים, מאוחים (לפחות בבסיסם).

על פי שיטת המיון של קרונקוויסט מ-1981, משפחות נוספות מוינו תחת הסולנאים, כגון השלהביים, הממוינים כיום תחת האברשאים.

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1820
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פרידריך פון ברכטולד
קטגוריה:סדרות צמחים
הפיגוע בקו 5 בתל אביב

**הפיגוע בקו 5** היה פיגוע התאבדות שאירע ב-19 באוקטובר 1994, י"ד בחשוון ה'תשנ"ה, באוטובוס קו 5 של חברת דן ברחוב דיזנגוף, תל אביב. בפיגוע נרצחו 22 בני אדם ונפצעו 104.

דקות ספורות לפני השעה 9 בבוקר פוצץ מטען בן כ-20 ק"ג של חומר נפץ, שהוכן בידי יחיא עיאש, על ידי מחבל מתאבד, מארגון החמאס בתוך האוטובוס בזמן שזה נסע ברחוב דיזנגוף לכיוון צפון, כ-100 מטרים מצפון לכיכר דיזנגוף, בסמוך לצומת הרחובות דיזנגוף-אסתר המלכה. אוטובוס נוסף של קו 5 נפגע גם כן מהפיצוץ, כשבאותה שעה העלה נוסעים בתחנת אוטובוס סמוכה בצדו השני של רחוב דיזנגוף (לכיוון דרום). מהפיצוץ נהרגו 21 איש, ואישה נוספת נפטרה מפצעיה בחלוף ארבעה ימים.

היה זה אחד מפיגועי ההתאבדות הראשונים בישראל והגדול ביותר עד לאותה עת. בזמן סיקור הפיגוע נחשפו צופי הטלוויזיה וקוראי העיתונים לתמונות קשות של הרוגים ותמונות זוועה אחרות. נוסף על כך, שידור האירוע בשידור חי הביא להיוודעות דבר מותו של אחד ההרוגים לבני משפחתו מתוך צפייה בטלוויזיה. הדבר עורר גל מחאה וזעזוע, אשר בעקבותיו התגבשו, מחד, כללי אתיקה עיתונאית לאופן הסיקור החזותי של אירועים מסוג זה ומאידך, נוהלי פינוי שרידי גופות והסתרתן במהירות בידי הגופים העוסקים בזירת האירוע.

בעקבות הפיגוע הוטל סגר על השטחים ובית משפחתו של המחבל, סאלח עבד א-רחים נזאל, נהרס בידי צה"ל באישורו של בג"ץ.

## הנצחה
* במקום הפיגוע נבנתה אנדרטה לזכר הקורבנות.
* ספריית הכ"ב ביפו ד' קרויה על שם 22 חללי הפיגוע.
* חודשיים לאחר הפיגוע הוציאה הזמרת טלי רון-אלכסנדר את השיר "יום שהתחיל ונגמר בשחור", אותו כתבה לזכרה של שירה מרוז-קוט שהייתה מקורבנות הפיגוע.

## ראו גם
* פיגועי התאבדות בישראל
* הפיגוע בדיזנגוף סנטר
* קו 5

## קישורים חיצוניים

* 
* 
*
*
* , בערוץ ה-YouTube הרשמי של תאגיד השידור הישראלי
*
*
## הערות שוליים

קו 5
קו 5
קו 5
קו 5
קטגוריה:דן חברה לתחבורה ציבורית
קו 5
קו 5
סליבוביץ'

**סליבוביץ**' (בישראל נקרא גם: **שליבוביץ** או **שליבוביצה**) הוא משקה אלכוהולי נטול צבע המיוצר ממיץ שזיפים מזוקק ומותסס. המשקה דומה לברנדי ומכונה לעיתים בארצות דוברות אנגלית "ברנדי שזיפים". שייך לקטגוריית משקאות חריפים הנקראת או דה וי - Eau de vie (ברנדי המזוקק מפירות). תכולת האלכוהול יכולה לנוע בין 25%-70%, אולם בדרך כלל הטווח הוא בין 40%-45%.

מקור השם בנגזרות המילה הסלאווית šljiva (שזיף). המשקה קרוי šljivovica (שליבוביצה) בסרביה, сливова (סליבובה) בבולגריה, slivovka בסלובניה, šljivovica (שליבוביצה) בקרואטיה, šljivovica (שליבוביצה) בבוסניה, сливовица (סליבוביצה) במקדוניה, śliwowica (סליבוביצה) בפולין, şliboviţă (שליבוביצה) ברומניה, slivovica (סליבוביצה) בסלובקיה, slivovice (סליבוביצה) בצ'כיה ו-szilva pálinka (סילבה פאלינקה) בהונגריה.

בתהליך הייצור המסורתי נמעכים השזיפים יחד עם החרצנים לכדי עיסה. בשיטות מודרניות יותר החרצנים מוצאים החוצה לפני תהליך הטחינה. לאחר התססה שמרית שמביאה את עיסת התירוש לחוזק אלכוהולי טבעי של 5%-8% הנוזל עובר זיקוק, אחד שניים או שלושה, בהתאם למסורת, לסוג המזקקה ולמיקום הגאוגרפי. חלק מיצרני סליבוביץ' נוהגים ליישן את המשקה במשך 5–12 שנים בחביות עץ אלון או דובדבן.

סליבוביץ' הוא המשקה הלאומי של רוב ארצות הבלקן שבחלקן כ-70% מתנובת השזיפים (כ-424,300 טון לשנה) מופנית לייצור המשקה. סליבוביץ' הוא גם אפריטיף ודיז'סטיף מסורתי בקרב יהודים אשכנזים ממזרח אירופה, ויש הסוברים שה**יי"ש** ("יין שרף") המוזכר רבות בספרות היהודית-אשכנזית הוא למעשה סליבוביץ'. מכיוון שהמשקה מבוסס על שזיפים ולא על דגנים, הוא נחשב כשר לפסח.

הוועדה הבין-ממשלתית של אונסק"ו לשמירה על המורשת התרבותית הבלתי מוחשית, שהתכנסה ברבאט מרוקו בין 28 בנובמבר ל-3 בדצמבר בשנת 2022, הכניסה את משקה הסליבוביץ ברשימת המורשת התרבותית הבלתי מוחשית של אונסק"ו לבקשת סרביה.

## ראו גם
* צויקה

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:משקאות אלכוהוליים
קטגוריה:דיז'סטיפים
קטגוריה:ליקר פירות
קטגוריה:אפריטיפים
קטגוריה:מאכלי שזיפים
איזידור גונסברג

**איזידור גונסברג** (בהונגרית: **Gunsberg Artúr Izidor**; באנגלית: **Isidor Arthur Gunsberg**; 2 בנובמבר 1854 – 2 במאי 1930) היה שחמטאי יהודי הונגרי-בריטי.

## ביוגרפיה
גונסברג נולד בבודפשט. החל את הקריירה השחמטאית כשחקן בתוך האוטומטון מפיסטו, ולאחר מכן הפך לשחמטאי מקצועני. לשיא יכולתו הגיע בשנת 1889 כאשר היה מדורג ראשון בעולם. גונסברג דורג בין עשרת הטובים בעולם בין השנים 1885 ל-1890; לאחר מכן החל לרדת באיטיות בדירוג העולמי אך בשנת 1902 היה עדיין מדורג במקום ה-17.

בשנת 1876 היגר גונסברג לאנגליה, והפך לאזרח בריטי בשנת 1908.

בשנות ה-80 המאוחרות של המאה ה-19 ובתחילת שנות ה-90 היה גונסברג אחד מהשחמטאים המובילים בעולם. הוא הביס את ג'וזף הנרי בלקברן בדו-קרב בשנת 1887 ואת הנרי בירד בשנת 1889. בשנת 1890 הוא סיים בתיקו דו-קרב עם מיכאל צ'יגורין שהיה פעמיים מועמד לזכייה בתואר אלוף העולם לשחמט. מאוחר יותר באותה שנה הזמין גונסברג את אלוף העולם המכהן וילהלם שטייניץ לדו-קרב. העימות התקיים בניו יורק ושטייניץ ניצח 10.5–8.5.

מרכז|ממוזער|550px|שטייניץ - גונסברג, אליפות העולם 1890

בשנת 1916 תבע גונסברג את העיתון Evening News בתביעת דיבה כאשר הם טענו שטור השחמט שלו מכיל שגיאות גסות. גונסברג זכה במשפט לאחר שבית המשפט העליון באנגליה הסכים כי "בנושאי שחמט, שמונה התעלמויות או השמטות אינן יוצרות טעויות גסות".
על התביעה

נפטר בלונדון ב-2 במאי 1930.

## התמודדויות

## ממשחקיו
### לבן: [[הרי נלסון פילסברי]] שחור: איזידור גונסברג [[הייסטינגס]] 1895
משחק זה נחשב לאחד ממשחקי הסיום המשובחים כאשר בעמדה שקולה לגמרי ממחיש פילסברי דיוק רב בחישוב תוצאת הסיום.

## קישורים חיצוניים

* טימוטי הרדינג, חייו של איזידור גונסברג, chesscafe
* 
* מידע כללי

## משחקים מוסברים (באנגלית)
### 1914
 
* איזידור גונסברג מול חוסה ראול קפבלנקה, 5.5.1914, King's Gambit!   Gunsberg vs Capablanca   St. Petersburg (1914)

## הערות שוליים

קטגוריה:שחמטאים יהודים הונגרים
קטגוריה:שחמטאים יהודים בריטים
קטגוריה:בודפשט: אישים
קטגוריה:יהדות בודפשט
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1854
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1930
חליל פאן

שמאל|ממוזער|חליל פאן
**חליל פאן** (באנגלית: **pan flute**) הוא כלי נגינה עתיק ממשפחת כלי הנשיפה מעץ אשר מורכב מעשרה צינורות עץ או יותר, פתוחים מצד אחד וסתומים מהצד שממול, באורכים שונים, המחוברים זה לזה ומסודרים בצורה אנכית. לחליל וריאציות שונות, והשימוש בו נפוץ ברומניה, אוקראינה, דרום אמריקה, סין, קוריאה ועוד. עשוי לרוב מחזרן או לחלופין מעבקנה  או מקנה מצוי. אך לעיתים עשוי להיות גם מחומרים אחרים שכוללים מתכת, פלסטיק ושנהב.
ממוזער|חליל פאן 10 שלבים
[200px|ממוזער|טקסט=|[לאו רוחאס]]

## במיתולוגיה היוונית
שמו של החליל לקוח מן המיתולוגיה היוונית, על שמו של פאן, אל הרועים, המוזיקה, הטבע והשעשועים. על פי המיתולוגיה, פאן התאהב בנימפה סירינקס  אך זו לא רצתה אותו ופנתה לאלים לעזרה. על מנת להרחיק את פאן מהנימפה, הפכו אותה האלים לקנה. פאן, באבלו, חתך את הקנה לחלקים באורכים שונים ויצר מהם את החליל שנקרא על שמו "חליל פאן". במקור היה החליל נקרא בשם "סירינקס" או "סירינגה", על שמה של סירינקס, הנימפה בה התאהב האל.

## בתרבות

גיבור הרומן ״פיטר פן״, פרי יצירתו של הסופר ג’יימס מתיו ברי, מזוהה אף הוא עם כלי נגינה זה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:כלי נגינה
קטגוריה:כלי נשיפה מעץ
ראשי ממשלת יפן

להלן רשימת כל **[[ראש ממשלת יפן|ראשי ממשלת יפן]]**.

תקופות כהונה מרובות, בין אם רצופות ובין אם לאו, ממוספרות בעמודה הראשונה (מספר ה'''מ'''משלה). העמודה השנייה סופרת את מספר ה**א**ישיות.

## ראשי ממשלת יפן במאה ה-19

## ראשי ממשלת יפן במאה ה-20 לפני מלחמת העולם השנייה

## ראשי ממשלת יפן במאה ה-20 אחרי מלחמת העולם השנייה

## ראשי ממשלת יפן במאה ה-21

## קישורים חיצוניים

* האתר הרשמי של ראשי ממשלת יפן והקבינט שלהם 

## הערות שוליים

*
יפן
שלישיית התאומים

**שלישיית התאומים** הייתה שלישיית בידור ישראלית שפעלה במחצית השנייה של שנות ה-60 של המאה ה-20. ההרכב כלל את חנן גולדבלט, פופיק ארנון ואושיק לוי (שהצטרף כעובד שכיר). סגנונה של השלישייה היה קרוב לסגנון הבידורי הקל שהתפתח באותן שנים, וניכר בתוכניות של הלהקות הצבאיות, התרנגולים והגשש החיוור. הופעות הלהקה נבנו על המתכון הבידורי שכלל שילוב של מערכונים ושירים.

## היסטוריה
שלישיית התאומים הוקמה בעקבות סירובו של חנן גולדבלט, יוצא להקת התרנגולים, להיות הגשש הרביעי. במקום זאת הקים יחד עם ארנון ולוי את השלישייה המקבילה וקראו לעצמם "שלישיית התאומים".

בשנת 1966 יצאה הלהקה בתוכניתה הראשונה, "הערב יוצאים", אותה ביים יוסי בנאי. בעקבות התוכנית הוציאה הלהקה תקליט שכלל את "אנחנו לא רקדנים" של דוד אבידן בלחן של סשה ארגוב ושירים באווירה שאנסוניירית. התוכנית הביאה שניים מהלהיטים הגדולים של התקופה שתורגמו מצרפתית, "שלגיה" על ידי נעמי שמר (תרגום של שיר צרפתי בשם Les souliers של גי ביאר) ו"זה לא נורא" על ידי דוד אבידן ללחן של חואן סולאנו פֶּדְרֶרוֹ  (הגרסה העברית לשיר El Porompompero ). התוכנית כללה גם גרסה עברית לשיר "Hit the Road Jack", שאותו תרגם אבידן כ-"הסתלקי רות". כל העיבודים המוזיקליים בתוכנית היו של אלכס וייס.

בשנת 1966 שיחקו השלושה בסרטו של ישראל בקר, שני קוני למל, בכיכובו של מייק בורשטיין.

בשנת 1969 יצאה השלישייה בתוכניתה השנייה, "רבותיי פצצה", שגם אותה ביים יוסי בנאי. על העיבודים המוזיקליים הופקד יאיר רוזנבלום, שגם הלחין לשלישייה את להיטה "אני אוהב אותך" שכתב יורם טהרלב. שלום חנוך הלחין את "ניסע לים" למילים שכתב מאיר אריאל. לתוכנית זו כתבה נעמי שמר מילים לשיר "הכל חינם", וכן כתב לה אריק איינשטיין מילים לשני להיטים גדולים שהתפרסמו באותם ימים, "קול ששון וקול שמחה" (לחן של הלהיט "Suddenly You Love Me" של להקת הטרמלוס), וכן "חוזרים הביתה" (לחן של וודי גאת'רי ללהיט "This Land Is Your Land"). את המערכונים בתוכנית כתבו נסים אלוני, יוסי בנאי ועמוס קינן.

באותה שנה השתתפה השלישייה בתוכנית טלוויזיה שהוקדשה לנחיתה על הירח, ובה שר פופיק ארנון את להיט הסולו "בלדה בין כוכבים".

השלישייה התפרקה לאחר שכל אחד מחבריה מצא בת-זוג קבועה והתמקד במקביל להופעות בקריירה עצמאית; ארנון שיחק במחזמר "קזבלן", גולדבלט נסע לארצות הברית, אושיק לוי עבד על תקליט סולו.

במהלך מלחמת יום הכיפורים הופיעה השלישייה בכ-400 הופעות בפני חיילים, כאשר בהמשך חברו אליהם גם מתי כספי, אילנה רובינא והזמר היהודי-קנדי לאונרד כהן.

לאחר הפירוק ולרגל הקלטת קליפ ללהיטים של הלהקה השתתף בהרכב גבי עמרני במקום פופיק ארנון שחזר בתשובה, אך הרכב זה לא הוסיף להופיע.

מערכונים שביצעה הלהקה זכו גם הם לפרסום, בהם "איפה החתן" ו"אדון בר אדון" שנכתבו על ידי יוסי בנאי (בשני מהם בנאי אף השתתף).

## דיסקוגרפיה

* הערב יוצאים (1966)
* רבותיי פצצה (1969)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שנות ה-1960 בישראל
התאומים
התאומים
שגר ועדכן

**שגר ועדכן** הוא מושג מתחום כלי נשק מונחים המתייחס ליכולת לעדכן את הנשק במידע אודות המטרה ומסלול מעופו אליה. העדכון מאפשר שינוי כיוון של האמצעי ואף מתן הוראה להשמדה עצמית.

כלי נשק מונחים כמו טיל התמוז או מל"ט הפוטרוס הם דוגמאות לכלי נשק בשיטת שגר ועדכן.

העברת העדכונים יכולה להתבצע בדרכים הבאות:
* כבל המקשר בין המשגר לטיל הנמצא בתעופה
* קרינה אלקטרומגנטית בשתי שיטות:
** קשר רדיו
** אותות מכ"ם

## ראו גם
*שגר ושכח

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:הנחיית טילים
סטאטו פאלמה

**סטאטו פאלמה בארבה קוט** (ברומנית: **Statu-Palmă-Barba-Cot**) היא דמות מהמיתולוגיה הרומנית המככבת באגדות עם רומניות.

סטאטו פאלמה ("מידתו כף יד") בארבה קוט ("זקנו אמה") הוא גמד מפלצתי המתגורר בראש צפצפה, וכשהוא יורד לקרקע, הוא רוכב על ארנבת צולעת ולעיתים אפילו יורד איתה אל מתחת לקרקע.

## קישורים חיצוניים
* "נקמתו של סטאטו פאלמה" - שיר של וסילה אלכסנדרי בוויקיטקסט הרומני 

קטגוריה:מיתולוגיה רומנית
The System Has Failed

**The System Has Failed** ("המערכת נכשלה") הוא אלבום האולפן העשירי של להקת הת'ראש מטאל האמריקאית מגאדת', והאלבום הראשון שיצא מאז פירוק הלהקה ב-2002. האלבום יצא לאור ב-14 בספטמבר 2004, ונכלל במקום ה-18 ברשימת הבילבורד האמריקני.
## הפקה
האלבום נועד במקור להיות אלבום הסולו של דייב מאסטיין לאחר שזה פירק את הלהקה באפריל 2002 בעקבות פציעה עצבית בידו, אך בעקבות חוזה עם חברת התקליטים, מאסטיין הוציא את האלבום תחת שם הלהקה. לאחר שהחלים, מאסטיין שכר את המתופף ויני קוליוטה ונגן הבס ג'ימי סלואס, ואף את גיטריסט מגאדת' לשעבר כריס פולאנד לצורך הרכבת השירים. 

בקטע האינסטרומנטלי "Shadow of Deth" קיים ציטוט מתוך . בסינגל "Blackmail The Universe" יש ציטוטים נרחבים מסרט הקולנוע "13 יום" , העוסק במשבר הטילים בקובה. השיר "of mice and men", בו מאסטיין מדבר על דרכו האישית רצופת התמורות (כמו תחילת דרכו במוזיקה, ההתאכזבות מחבריו וחוויית סף מוות), נושא את שמה של היצירה "של עכברים ואנשים" . "Back in the Day" עוסק בימים של תחילת סצנת המטאל המחתרתית בלוס אנג'לס. הקטע האינסטרומנטלי הקצר, "I know Jack", מתייחס לציטוט מתוך עימות בחירות בו דן קווייל משווה את ניסיונו לזה של ג'ון (ג'ק) קנדי והתגובה של המועמד הדמוקרטי לא איחרה לבוא: "...הכרתי את ג'ק קנדי, ג'ק קנדי היה חבר שלי. סנאטור, אתה לא ג'ק קנדי!".

עטיפת האלבום מזכירה במקצת את עטיפת Rust in Peace, בה הופיעו ראשי מדינות העולם-בעטיפה רואים את קמיע הלהקה, ויק ראטלהד, מוכר לג'ורג' בוש גזר דין "לא-אשם" ומאחוריו ממתינים לתורם בכירי ארצות הברית נוספים (הזוג קלינטון, דונלד רמספלד, ג'ון אשקרופט ודיק צ'ייני).

## רשימת שירים
כל השירים נכתבו על ידי דייב מאסטיין, אלא אם צוין אחרת:


# "Blackmail the Universe"  – 4:33
# "Die Dead Enough" – 4:18 
# "Kick the Chair" – 3:57
# "The Scorpion" – 5:59
# "Tears in a Vial" – 5:22
# "I Know Jack" – 0:40
# "Back in the Day" – 3:28
# "Something That I'm Not" – 5:07
# "Truth Be Told" – 5:40
# "Of Mice and Men" – 4:05
# "Shadow of Deth" – 2:15
# "My Kingdom" – 3:04

**שיר בונוס שנכלל באלבום שנקנה ברשת חנויות בסט-ביי:**
#"Strange Ways"- 3:13, גרסת כיסוי לשיר של להקת קיס

## משתתפים
* דייב מאסטיין - סולן ראשי, גיטרה
* כריס פולאנד - גיטרה מלווה
* ג'ימי לי סלואס - גיטרה באס
* ויני קוליוטה - תופים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי מגאדת'
קטגוריה:אלבומים באנגלית
מינוף תפעולי

**מינוף תפעולי** הוא מדד פיננסי להערכת המידה בה משפיע גידול במחזור הפעילות של החברה (גידול בפדיון) על ההכנסה התפעולית של החברה (הכנסות לאחר הוצאות תפעוליות). לחלופין נמדד המינוף התפעולי כיחס שבין ההוצאות הקבועות להוצאות המשתנות של החברה. על פי רוב, יחס זה משקף עד כמה גידול בפדיון משפיע על ההכנסה התפעולית.

הלכה למעשה, המינוף התפעולי של החברה משקף עד כמה היא משקיעה בנכסים קבועים לעומת השקעה בשירותים שוטפים. לדוגמה חברה המשתמשת בפס ייצור יקר וגדול, תתאפיין בדרך כלל במינוף תפעולי גבוה, לעומת חברת המשתמשת במיקור חוץ למרבית שרותיה, תתאפיין בדרך כלל במינוף תפעולי נמוך.

קטגוריה:כלכלה
בלזיוס הקדוש

**בלזיוס מסבסטה** (ביוונית: **Βλάσιος**; בארמנית: **Սուրբ Բարսեղ**; נפטר ב-316 לערך) הוא קדוש נוצרי, שהיה רופא ולאחר מכן בישוף בסבסטה (כיום סיוואס, בטורקיה). על פי ההגיוגרפיה, הוא מת כמרטיר בזמן רדיפת הנוצרים על ידי הקיסר ליקיניוס, לאחר שנסרק במסרקות ברזל וראשו נערף.

בלזיוס נחשב לקדוש בכנסיות הקתולית והאורתודוקסית. הוא אחד מארבעה-עשר הקדושים המסייעים ועל פי האמונה מסייע במחלות גרון וצוואר.

לאחר מותו, הוא הפך לקדוש והפך לקדוש הפטרון של מסרקי הצמר, חיות הבר, יצרני הנרות ותחלואי הגרון. סנט בלזיוס היה קדוש פופולרי באנגליה של ימי הביניים, כנראה בשל הקשר עם סירוק צמר ומסחר בצמר, שהיה ענף חשוב באותה תקופה.

באיקונוגרפיה מצויר בלזיוס בדרך כלל עם האמצעים ששימשו לעינויו, מסרקות ברזל.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ארבעה-עשר הקדושים המסייעים
קטגוריה:בישופים
קטגוריה:רופאים
קטגוריה:וטרינריה
קטגוריה:נפטרים ב-316
סטרמבה למנה

**סטרמבה למנה** (ברומנית: **Strâmbă-Lemne**), הוא דמות מהמיתולוגיה  הרומנית המככב באגדות עם רומניות, אחיו התאום של ספרמה פאטרה.

משמעות השם "סטרמבה למנה" ברומנית היא: "מעקם עצים". סטרמבה למנה ואחיו התאום, ספרמה פאטרה, הם שני ענקים שקדמו למבול ושרדו אותו תוך כדי שחייה.

## קישורים חיצוניים
* "נקמתו של סטאטו פאלמה" - שיר של וסילה אלכסנדרי ב-wikisource - סטרמבה למנה וספרמה פאטרה מהווים בו דמויות ראשיות ברומנית

קטגוריה:מיתולוגיה רומנית
סאנור

**סָאנוּר** (בערבית: **صانور**; תעתיק מדויק: **צאנוּר**) היא עיירה פלסטינית בנפת ג'נין, בפתחו הדרום-מערבי של עמק סאנור, כ-25 ק"מ צפונית לשכם ובסמוך לכביש שכם - ג'נין (כביש 60). בסמוך לכפר נמצאים חורבות היישוב שא-נור שפונה במהלך תוכנית ההתנתקות. הכפר ממוקם בפתחה של בקעה רחבת ידיים, (בקעת סאנור) המוצפת בחורף במי גשמים. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, אוכלוסיית העיירה מנתה 5,055 תושבים בשנת 2016.
## היסטוריה
ממוזער|שמאל|250px|כפריים מעבדים את אדמות הכפר, ברקע מצודת סאנור. 1908
250px|ממוזער|שמאל|ואדי סאנור, כפי שצולם מסאנור, 1968
בסקר הארכאולוגי שנערך בארץ אפרים ומנשה לאחר מלחמת ששת הימים, נמצאו בסאנור חרסים מהתקופות הכנענית התיכונה, הישראלית I ו-II, הפרסית, ההלניסטית, הרומית-ביזנטית, ימי הביניים והעות'מאנית.

במאה ה-18 הפך הכפר לאחד מ-24 כפרי הכס שבהם ישבו מוח'תארים בארמון, או מצודה ושלטו על האזור. בשנת 1785 הקים הש'יח יוסוף אל ג'ראר מצודה בכפר על מנת לשלוט על הגישה והדרך לשכם מכיוון צפון. נראה שבניית המצודה החלה כבר על ידי אביו של אל ג'ראר, מוחמד זבין.

תושבי האזור מרדו במושל הטורקי שישב בעכו - עבדאללה פאשא.  מעבר הירדן - המשפחה השלטת בכפר ובאזור - סירבו לשלם מיסים. בעזרת סיוע שקיבל עבדאללה פאשא מלבנון הוא הכניע את המורדים. בשיר השני, אמיר הדרוזים, שלח כוחות מלבנון ובהם גם מאה לוחמים יהודים מהכפרים הלבנוניים חצביה ודיר אל-קמר, שכבשו את הכפר, ובאותה הזדמנות הרסו ובזזו עוד כפרים בסביבה. משפחת ג'ראר עברה לג'בע הסמוכה מדרום. הכפר התפרסם בעקבות מרידה זאת ובמרכזו מצויה עד היום מצודה עתיקה שעל חומותיה טבועים שרידי פגיעות הפגזים.

בצומת המוביל אל הכפר מצוי בניין משטרה, שנבנה על ידי ממשל המנדט הבריטי על מנת לאכוף את החוק והסדר באזור, בימי המרד הערבי הגדול. המפקד הראשי של המרד הערבי, עבד אל-רחים חאג' מוחמד, נהרג בכפר במרץ 1939, במהלך חילופי אש עם הכוחות הבריטים, ונקבר באופן זמני במקום.

לפי תוכנית החלוקה, שהתקבלה ברוב קולות בעצרת הכללית של האו"ם ב-29 בנובמבר 1947, היישוב נכלל בשטח המדינה הערבית, ולאחר הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות של 1949, עבר משליטה בריטית לירדנית.

### לאחר 1967
לאחר מלחמת ששת הימים העביר צה"ל בסיסי טירונים ליהודה ושומרון. בסיס האימונים של חטיבת הצנחנים הוקם מדרום לסאנור במחנה נטוש של הלגיון הערבי. המטרה הייתה לחזק את הביטחון השוטף באזורים בהם יש אוכלוסייה ערבית, ולנצל את השטחים הפנויים לאימונים. בשנת 2003 החליט צה"ל להעביר את בסיס הצנחנים למקום אחר, בשל בידודו של הבסיס באזור ערבי צפוף, ופיגועי ירי ומטענים בדרך אליו.

בשנת 1977 התיישב בבניין המשטרה הסמוך לסאנור גרעין התיישבות יהודי והקים את היישוב שא-נור, שפונה במסגרת תוכנית ההתנתקות. גם גרעין מבוא דותן התיישב בתחילת דרכו במצודת סאנור.

## ראו גם
* ח'רבת ח'ייבר

## קישורים חיצוניים

[350px|שמאל|ממוזער|מבט על [עמק סאנור מהמצודה בכפר סאנור]]
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שא-נור
קטגוריה:השומרון: יישובים
קטגוריה:נפת ג'נין
קטגוריה:הרשות הפלסטינית: יישובים
המפלגה היהודית הרומנית

**המפלגה היהודית הרומנית** (ברומנית: Partidul Evreiesc din România או בקיצור: PER) הייתה מפלגה שפעלה ברומניה בתקופה שבין מלחמות העולם.

## היסטוריה
החל משנת 1909 פעל ברומניה איחוד היהודים הילידים (Uniunea Evreilor Pământeni), שהפכה משנת 1923 להתאחדות יהודי רומניה (Uniunea Evreilor Români), ארגון שהתנגד להתארגנות היהודים הרומנים כמפלגה נפרדת והמליץ על השתלבות במפלגות הרומניות הכלליות. קבוצה יהודית, בהנהגת תאודור פישר ואדולף שטרן, לא קיבלה גישה זו והקימה ב-4 במאי 1931, בבוקרשט, את המפלגה היהודית הרומנית. העיתון **טריבונה יהודית** (Tribuna evreiască) שימש כביטאון המפלגה ותאודור פישר היה נשיאה. וילהלם פילדרמן התנגד, בכל מאודו לכך שהיהודים יופיעו בבחירות לפרלמנט ברשימה לאומית עצמאית ולכן הוא נלחם נגד המפלגה הלאומית היהודית, אברהם לייבה זיסו היה אחד מראשיה ועל כך זכה לקיתון של רותחין מאת זיסו, הפולמוסן השנון. פילדרמן כן ראה חשיבות בהימצאותם של צירים יהודים בפרלמנט, אבל הוא סבר שאלה צריכים לבוא מקרב המסגרות הפוליטיות הרומניות. כוונתו הייתה לשכנע את החוגים השליטים ברומניה, שהיהודים רוצים בשגשוגה ובהתפתחותה של רומניה, לא פחות מן הרומנים עצמם ורואים בה את מולדתם, הוא היה משוכנע שככל שייטיבו הרומנים להבין זאת, כן יוטב לשני הצדדים. בבחירות שנערכו ברומניה ביוני 1931 זכתה המפלגה ב-2.4% מהקולות וקיבלה 5 מושבים בבית הנבחרים. מטעם המפלגה נבחרו לפרלמנט מנפרד רייפר, מאיר אבנר ומקס דיאמנט (מבוקובינה), תיאודור פישר (מבסרביה) ויוסף פישר (ממרמורש). בבחירות של יולי 1932 קיבלה 2.2% מהקולות שייוצגו בחמישה מושבים בבית הנבחרים. בבחירות של 1933 זכתה המפלגה לשיעור תמיכה של 1.25% בלבד מכלל הקולות ואיבדה את כל מושביה בבית הנבחרים, אך המשיכה בפעילות חוץ פרלמנטרית שכללה הפגנות מחאה נגד עליית הנאצים לשלטון בגרמניה. 

ב-26 בינואר 1936 המפלגה חתמה על הסכם לשיתוף פעולה עם "איחוד היהודים הרומנים" ושתי התנועות יצרו את **המועצה המרכזית של יהודי רומניה** (Consiliul Central al Evreilor din România), שפעלה נגד האנטישמיות. בבחירות של 1937 השיגה המפלגה 1.3% מכלל קולות המצביעים.

ב-30 במרץ 1938 המפלגה פורקה, כמו כל יתר המפלגות ברומניה, על ידי צו מלכותי. לאחר מלחמת העולם השנייה, ב-1944, הוקמה המפלגה מחדש על ידי אברהם לייבה זיסו, שהיה לפני המלחמה נשיא הכבוד שלה. זיסו תבע הכרה ביהודים כמיעוט אתני ברומניה, אך השלטונות הקומוניסטיים החדשים לא רצו בכך, הפעילו לחצים לכך שהמפלגות היהודיות יצטרפו לחזית דמוקרטית כוללת המונהגת על ידי הקומוניסטים. ברקע הופרחו השמועות שאם היהודים לא יצביעו עם הממשלה, הממשלה תראה בהם גורם ריאקציונרי ותפרק את הקהילה היהודית והשלטונות הסובייטיים ימצאו כבר תירוצים כדי להגלות את היהודים לסיביר. זיסו התפטר והמפלגה פורקה בהמשך, כמו כל יתר התנועות והמוסדות היהודים, על ידי השלטונות הקומוניסטיים.

## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מפלגות יהודיות בפזורה היהודית
קטגוריה:יהדות רומניה
קטגוריה:רומניה: מפלגות
קטגוריה:רומניה: מפלגות שמרניות