My Tears Ricochet

"**My Tears Ricochet**" (בעברית: "**הדמעות שלי ניתזות**") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט, מתוך אלבום האולפן השמיני שלה, *[[Folklore (אלבום של טיילור סוויפט)|Folklore]]*. השיר יצא לאור ב-24 ביולי 2020, על ידי חברת התקליטים ריפבליק רקורדס, ביחד עם שאר שירי האלבום. השיר נכתב על ידי סוויפט לבדה והופק על ידי ג'ק אנטונוף, סוויפט וג'ו אלווין. השיר זכה להצלחה בינלאומית מבלי שיצא כסינגל, תוך שנבחר גם לא לצאת כסינגל ולא נשלח לשום פורמט של רדיו הלהיטים העכשוויים.

עם יציאתו, "My Tears Ricochet" זכה לביקורות חיוביות מטעם מבקרי המוזיקה, תוך שנאמר עליו כי הוא "אחד מהשירים העצובים ביותר של טיילור סוויפט ובאלבום בפרט". כמו כן, הצהירו סוויפט ואנטונוף כי "השיר (והשיר "August") הוא הדבר הטוב ביותר שעשינו יחד". השיר הופיע במקום החמישי במצעד שירי הספוטיפיי העולמי וצבר למעלה מ-5.721 מיליון השמעות ביממה אחת, תוך שהפך לאחד מהשירים עם הפתיחות הגדולה ביותר בשנת 2020. בשבוע אחד, צבר 23 מיליון השמעות.

## הרכב ומילים
"My Tears Ricochet" מכיל בתוכו סיפור, שלפי *[[Genius]]*, מדבר על "בכי, מוות – או מוות של מערכת יחסים לפחות". בהמשך, הצהירה סוויפט כי השיר עוסק ב"רומנטיקה אבודה". היא הוסיפה ושאלה "מדוע האהבה הראשונה שלנו תמיד תהיה זכורה לנו, גם אם היא הסתיימה והמשכנו הלאה בחיים שלנו?".

עם זאת, אף על פי שבאופן סביר ניתן לראות את "My Tears Ricochet" כשיר שמדבר על אהבה צעירה שהסתיימה, ייתכן ואותה מערכת יחסים קשורה דווקא לאספקט העסקי ולא לאספקט הרומנטי. עוד נאמר כי ייתכן ובאמצעות השיר, סוויפט מבטאת את תחושותיה בעקבות המחלוקת שלה עם חברת התקליטים, שבעקבותיה איבדה סוויפט את הבעלות על כל ששת אלבומיה הראשונים ועל הקלטות המקור שלהם.

את השיר הקליטה סוויפט במהלך שנת 2020, בדומה לשאר שירי האלבום ''Folklore'' והראשון אותו הקליטה לאלבום.

## משמעות
[שמאל|ממוזער|266x266px|חתימתו של [סקוט בורצ'טה, מייסד חברת התקליטים ביג משין רקורדס.]]
סוויפט שיתפה באינסטגרם שלה כי "My Tears Ricochet" עוסק ב"מוות וייסורים". כמו כן, היא חשפה בשידור חי ביוטיוב שזה השיר הראשון שכתבה ל-*Folklore*. השיר תואר ככזה שיכול לעסוק ב"בגידתו" לכאורה של סקוט בורצ'טה בסוויפט, שמכר את ביג משין רקורדס לסקוטר בראון; דבר שהוביל את סוויפט ובראון לסכסוך מתוקשר. בנוסף, באוגוסט 2017 יצא השיר "Look What You Made Me Do", בו הכריזה כי "טיילור הישנה מתה"; דבר שהוביל את "My Tears Ricochet" להיות ככל הנראה, השיר דרכו היא מתאבלת על המוות המטפורי הזה. השיר הוא היחיד באלבום שנכתב על ידי סוויפט לבדה, והוא החמישי באלבום בסדר הופעתו. נתון זה מעיד על כך שהוא בעל משמעות נסתרת ומיוחדת בעבור סוויפט, בהתאם למסורת ארוכת השנים שלה להציג בכל אלבום שיר בעל משמעות מיוחדת שיופיע חמישי באלבום.

### בית ראשון
את הבית הראשון, פותחת סוויפט עם השורות "אנחנו מתאספים כאן, אנחנו מסתדרים בשורה, בוכים בחדר מואר; ואם אני עולה באש, אתה תהפוך לאפר, גם כן". ההתייחסות לשרפה, היא כאמצעי לסילוק גופות על ידי שרפתן. סוויפט יודעת שאם היא תמות, הדבר יוביל להשלכות שונות. זה מתואר בשורה:

הדבר מתקשר לעזיבה המלאה של סוויפט מביג משין רקורדס ומאבקה על הבעלות של הדיסקוגרפיה שלה. לפי השורה הזו, אם סוויפט עוזבת ("נשרפת"), ביג משין רקורדס נשרפת גם כן, כיוון שהיא לכאורה שום דבר בלעדיה ("עשויה אפר"). סוויפט הייתה לאמן המצליח ביותר שחברת התקליטים החתימה ולכן ההשערה כי חברת התקליטים לא תשרוד בלעדיה היא אפשרית. אותה המטפורה מוזכרת גם ברצועה האחרונה של האלבום, "Hoax": "אני אפר מהאש שלך". יש שקישרו את "Hoax" לסקוט בורצ'טה. הרעיון שבא לידי ביטוי בשורה זו, הוא שבורצ'טה פגע בעצמו כאשר מכר את הדיסקוגרפיה שלה לסקוטר בראון, היות שהיא בתגובה פרסמה את תחושותיה ברשתות החברתיות והדבר עורר סערה כנגדו. גם ב-"Dancing with Our Hands Tied" וב-"The Archer", היא משתמשת במטפורות דומות.

בשתי השורות הבאות: "אפילו ביום הגרוע ביותר שלי, האם מגיע לי, מותק; כל הגיהנום שנתת לי?", היא מודה שהיו לה ימים רעים, תוך שהיא שואלת האם זה אומר שהיא ראויה ליחס הרע שקיבלה מאותם האנשים שעבדו עמה. הדבר מתקשר שוב לבורצ'טה ולעובדה שהוא מכר את הדיסקוגרפיה שלה מאחורי גבה ובעצם גרם לה למפח נפש ולתחושה של בגידה. היא סוגרת את הבית עם השורות "כי אהבתי אותך, נשבעת שאני אהבתי אותך; עד יום מותי". בשורות האלה, היא מתייחסת לשורה "אני מצטערת, טיילור הישנה לא יכולה לבוא לטלפון כרגע; למה? אה, כי היא מתה!", הלקוחה מלהיטה "Look What You Made Me Do". אותו השיר תואר כשיר ש"בעקבותיו תדמיתה כנסיכת פופ מתה". כלומר, "My Tears Ricochet" מדבר ככל הנראה על הסכסוך שלה עם סקוט בורצ'טה וסקטור בראון ועל המעבר שלה ליצור מוזיקת אינדי.

### פזמון
[ממוזער|312x312px|הפסל "[קין". יצירתו של אנרי וידאל, 1896, גני טווילרי, פריז, המתאר את עוצמת רגשות האשמה של קין לאחר שרצח את אחיו הבל.]]
את הפזמון היא פותחת בשורה "לא הייתה לי את האפשרות ללכת בעצמי בחסד". בשנת 2019, חברת איתקה הולדינגס, בראשות סקוטר בראון, רכשה את ביג משין רקורדס ובכך הוא הפך לבעלים של ששת אלבומיה הראשונים של סוויפט. היא הביעה את אכזבתה בטאמבלר וטענה כי בראון מתנכל לה במכוון במשך שנים. הצהרתה עוררה מחלוקת ברשתות החברתיות, כאשר ידוענים כמו ג'סטין ביבר התבטאו בתמיכה בבראון ובורצ'טה. בשורה זו, היא מסבירה כי אינה מסוגלת לשבת בחיבוק ידיים ולא לעשות דבר, כאשר הזכויות שלה על ששת אלבומיה הראשונים נמכרו, תוך שהיא מסבירה כי לא הייתה לה האפשרות לעזוב את החברה בצורה מכובדת ונורמטיבית.

בהמשך, היא שרה "ואתה הגיבור שעף מסביב, מציל את פניך", ורומזת שבורצ'טה עשה מספר ניסיונות להציל את פניו כאשר ספג ביקורת על מעשיו כלפיה, תוך ניסיון להעביר את האשמה אליה. היא בתגובה, הצהירה כי: "אני לא כמוהו, מאשימה האשמות מטורפות וקטנוניות על העבר". בנוסף, גיבור הוא מישהו שמטרתו להציל אחרים, אבל כאן הוא מציל רק את עצמו ואת המוניטין שלו. כלומר, מנסה להציג עצמו כבחור הטוב בזמן שהוא לא, לטענתה. השורה השלישית "ואם אני מתה בשבילך, מדוע אתה באשכבה?" מכילה בתוכה משחק מילים. "מת בשבילי" הוא בדרך כלל ביטוי מטפורי המשמש להדגשת השלכות של משהו או שמא של מישהו שכן, אם היא (סוויפט) "מתה" בעיני מושאי השיר (בראון ובורצ'טה), מדוע הם עדיין נמצאים באשכבתה. הדבר מצביע על כך שעדיין יש להם קשר אליה ושהם עדיין מתנכלים לה בדרכים שונות. לקראת סוף הפזמון, היא מצהירה "מקלל את שמי, מייחל שנשארתי", ובעצם מאזכרת את שירה "The Way I Loved You", משנת 2008. באותו השיר מופיעות השורות "אני מתגעגעת לצרחות ולמריבות; לנשיקות בגשם; השעה 02:00 ואני מקללת את שמך". לטענתה, בראון ובורצ'טה מייחלים שהיא תישאר בביג משין רקורדס, אך הם לא מרוצים מכך שהיא חשפה את פועליהם ולכן הם מנסים לגרום לה להיראות זו שאינה נורמטיבית ("מקלל את שמי").

בסוף הפזמון, היא מזכירה את שם השיר ואומרת "תראה איך הדמעות שלי ניתזות". פועל זה מתקשר בדרך כלל לקליעים, פגזים או כלי נשק אחרים, שמדומים לדמעותיה. מטפורת הקרב הזו נמשכת לאורך השיר, ובאה לידי ביטוי בשורות "אנו אוספים אבנים", "כוון לליבי" ו"אוניות הקרב ישקעו מתחת לגלים". לדבריה, השניים הפנו את כל האשמה כלפיה עד כדי כך שגם בהלוויה שלה, הדמעות שלה מדומות לקליעים. אם השיר הוא אנלוגיה לעזיבתה של טיילור את ביג משין רקורדס, אז הדמעות שלה גרמו לכך שהם עצמם סובלים ממעשיהם. כמו כן, הוסבר כי כוונתה של סוויפט ב"דמעות" הוא שהתקשורת מאשימה אותה שהיא משתמשת בהן וברגשותיה כנשק כנגד אנשים.

### בית שני
בבית השני, היא שרה "אנו אוספים אבנים, מבלי שנדע מה פירושן; חלק לזרוק, חלק לייצור טבעת יהלום". בשורות אלה יש אזכור של הביטוי "מי שגר בבית זכוכית שלא יזרוק אבנים", שמשמעותו היא שרצוי שמי שמותח ביקורת על הזולת לא יהיה פגיע בעצמו לאותה ביקורת. כמו כן, היא מתייחסת ללא הרף להלוויות ולמוות בשיר הזה. המוטיב של ערימת האבנים משמש לזיכרונות של סוויפט. כל ערימה, שוות ערך לזיכרון. היא מזכירה טבעת יהלום שהיא בעצם מוטיב המסמל את הדברים הטובים ואת האנשים החשובים בחייה. היא ממשיכה ואומרת "אתה יודע שלא רציתי לרדוף אותך; אבל איזו סצנת רפאים", ומתכוונת לכך שהיא לא רצתה בכל הקונפליקט עם בורצ'טה, תוך ש"סצנת הרפאים" המדוברת היא בעצם ההקלטה המחודשת של ששת אלבומיה. דבר שהיא כלל לא רצתה, אך לטענתה הוא לא השאיר לה ברירה אחרת וכדי שהזכויות עליהם יהיו שלה שוב, זה מה שיהיה עליה לעשות.ממוזער|261x261px|ג'ק אנטונוף, שהשתתף בכתיבת השיר.בסוף הבית, היא שרה "אתה עונד את אותם התכשיטים שנתתי לך; כשאתה קובר אותי". אותם התכשיטים הם ששת אלבומיה (מ-*[[Taylor Swift]]* ועד *[[Reputation]]*), שיצאו על ידי חברת התקליטים ביג משין רקורדס. אף על פי שסוויפט לא העניקה ברצון את האלבומים לחברת התקליטים, לא הייתה לה שליטה בגורלם והיא נאלצה לאבד את מרבית הזכויות עליהם. ההשוואה של האלבומים לתכשיטים, היא מעין האדרה שלהם עקב הצלחתם חסרת התקדים ברחבי העולם. (*[[1989 (אלבום)|1989]]* נמכר בלמעלה מ-23,500,000 עותקים, בעוד *[[Fearless]]* נחשב לאלבום הקאנטרי המעוטר בכל הזמנים) בנוסף, היא מסבירה כי גם כאשר ביג משין רקורדס, בראון ובורצ'טה ניסו "לקבור" אותה באמצעות הטחת האשמות ועלבונות, הם עדיין ימשיכו להרוויח מה"תכשיטים" שלה כסף. בשנת 2017, קברה את עצמה סוויפט בתכשיטים בשווי 10 מיליון דולרים בקליפ של "Look What You Made Me Do", דבר שמאזכר בתוכו בשנית את דימויי התכשיטים.

### פזמון שני
לפזמון השני משמעות שונה מזו של הראשון והוא עוסק גם בבני הזוג לשעבר של סוויפט. היא מתחילה אותו שוב עם השורה "לא הייתה לי את האפשרות ללכת בעצמי בחסד", לה שתי משמעויות, מילולית ומטפורית: מבחינה מילולית, השורה הזו מצביעה על כך שאותה רוח הרפאים (סוויפט, לאחר מותה לכאורה) לא יכולה לעזוב מבלי לנקום. לכן היא עוקבת אחר בן זוגה לשעבר ולא עוזבת את מחשבותיו. מבחינה מטפורית, סוויפט עוזבת את ביג משין רקורדס (מתה לכאורה), אך נלחמת על השליטה באלבומיה באמצעות פרסום הפרשה ברשתות החברתיות, דבר שעורר סערה תקשורתית. כשזכתה בתואר "אשת העשור" בשנת 2019, היא הצהירה בנאומה: "אבל ברור שאני לא הולכת ברצון".

השורה השנייה בפזמון הזה שונה מזו המופיעה בפזמון הראשון, והיא "כי כשנלחמתי, היית אומר לי שאני אמיצה". כלומר, סוויפט מעבירה ביקורת על בורצ'טה ומספרת כי בעבר, הוא היה זה שתמך בה ועמד לצידה ועכשיו הקערה התהפכה על פיה והוא הפך לאחד שפועל נגדה כביכול. היא מבצעת שוב את השורה "ואם אני מתה בשבילך, מדוע אתה באשכבה?" וסוגרת את הפזמון השני עם שתי השורות "מקלל את שמי, מייחל שנשארתי; תראה איך הדמעות שלי ניתזות".

### גשר מוזיקלי
את הגשר המוזיקלי, היא מחליטה לפתוח בשתי השורות "ואני יכולה ללכת לכל מקום שארצה, רק לא הביתה" שמדברות על ביג משין רקורדס, שהייתה לבית של סוויפט. היא מספרת שהיא יכולה ללכת לאן שליבה יהיה חפץ, אך בביתה שלה היא לא יכולה לנוע יותר. בשורה הראשונה, היא מאזכרת את ריפבליק רקורדס כ"מקום הפתוח" שלה, בו היא יכולה לפעול לפי רצונותיה, אך בשורה השנייה, היא מאזכרת את ביג משין רקורדס כבית שלה בו היא כבולה. (אזכור לששת אלבומיה שנותרו בבעלות ביג משין רקורדס) הדבר מתקשר גם לספר "You Can't Go Home Again", שמדבר על כך שאם מישהו הולך ממקום מסוים, אותו המקום ישתנה ולא יהיה כפי שהיה בעבר.[ממוזער|262x262px|[ריפבליק רקורדס, חברת התקליטים החדשה בה חתמה סוויפט.|ימין]]בהמשך, היא שרה "ואתה יכול לכוון לליבי, ללכת על דם; אבל אתה עדיין תתגעגע אליי בעצמות שלך". למרות הדרכים הרבות בהן ביג משין רקורדס ובעליה (בורצ'טה ובראון) מנסים לחבל בסוויפט ובמוניטין שלה, היא תמיד תהיה חלק מהם כביכול. שני אלבומיה *1989* ו-*Red* היו שניים מהאלבומים הנמכרים ביותר בשנות ה-20 של המאה ה-21, וכל אחד מהם ספג שבחים רבים, תוך שסיבובי ההופעות שלה היו מהמצליחים בעולם. כל זה, בנוסף לפרסומים והמכירות גרפו ככל הנראה סכום כסף רב, שביסס את חברת התקליטים. בנוסף, כשהזכירה את המילה "לכוון" (מילה נרדפת למטרה), היא בעצם מאזכרת את שירה "The Archer" ומסבירה כי היא גם ה"קשת" ("הציידת") וגם ה"טרף".
היא סוגרת את הגשר המוזיקלי עם האמירה: "ואני עדיין מדברת איתך (כשאני צועקת לשמיים); וכשאתה לא יכול לישון בלילה (אתה שומע את שירי הערש הגנובים שלי)". היכולת לישון בלילה בקלות, היא דרך נפוצה לתאר מצפון נקי. בנוסף, חוסר היכולת לישון בלילה הוא לעיתים קרובות תוצאה של הרגשת אשמה, או שמא בעקבות שיר שמתנגן בראש באופן חוזר ונשנה. כאן סוויפט קובעת (או משערת) שכאשר בורצ'טה או בראון אינם מסוגלים לישון בלילה עקב נקיפות מצפון, השירים שלה מתנגנים בראשם שכן, רבים משיריה ידועים כ"קליטים". כלומר, היא מציגה כאן באופן חד וברור את נושא האלבומים והשירים הגנובים שלה.

### פזמון שלישי
לפזמון השלישי משמעות שונה מזו של הראשון והשני. היא מתחילה אותו בפעם השלישית עם השורה "לא הייתה לי את האפשרות ללכת בעצמי בחסד", אך ממשיכה לשיר שתי שורות חדשות: "וכך אוניות הקרב ישקעו מתחת לגלים; היית צריך להרוג אותי, אבל זה הרג אותך בצורה דומה". היא משתמשת במטפורות שונות בשתי השורות האלה. ראשית, אותן "אוניות הקרב" הן בורצ'טה ובראון לכאורה. היא מצהירה כי בעקבות המהלך שלהם, הם ישקעו מתחת לגלים. כלומר, יקרסו והמוניטין שלהם יימחק כליל לאחר שתפיץ את הפרשה. באומרה "היית צריך להרוג אותי, אבל זה הרג אותך בצורה דומה", היא מסבירה כי כאשר השניים ניסו להתנכל לה ולהרוג אותה, הם בעצם הרגו את עצמם שכן, המוניטין שלהם נפגע בצורה משמעותית כתוצאה מפרסומיה של סוויפט. לאחר שזו פרסמה את הפרשה ברשתות החברתיות, הקהל הרחב וידוענים שונים יצאו כנגד בורצ'טה ובראון. בהמשך, היא מבצעת שוב את השורה "מקלל את שמי, מייחל שנשארתי".

את הפזמון השלישי היא סוגרת עם שלוש השורות "הפכת לפחדים הגרועים ביותר שלך; ואתה משליך את האשמה, שיכור מהכאב הזה; מוחק את השנים הטובות". בורצ'טה האשים באופן חוזר ונשנה את סוויפט על כך שהיא שיקרה בנוגע לפרשה ולפיכך, "משליך את האשמה" עליה ו"מוחק את השנים הטובות" שהשניים חלקו ולכאורה נהנה מהסבת כאב לסוויפט. כאשר בורצ'טה ממשיך לטעון שהוא רוצה את הטוב ביותר עבור סוויפט, זו מאמינה שהוא הפך לסיוט הגרוע ביותר של עצמו, לאור בגידתו והכחשותיו המתמשכות בנוגע למעשיו. בנוסף, זו לא הפעם הראשונה שסוויפט מתייחסת למלעיזים שלה כדמויות שיכורות ומרירות שכן, בשירה "Mean" היא הזכירה את הנושא.

## ביקורת
באתר המוזיקה *Justrandomthings* נכתב כי "השיר מדבר על כך שטיילור סוויפט הייתה קורבן להמון דברים שקרו לה ובעקבותיהם היא נאלצה להתחבא ולברוח מהמציאות". בהגרדיאן נכתב כי "השיר מעלה המון תהיות וספקולציות שעוסקות במערכת יחסים שהסתיימה, תוך שהוא מכיל בתוכו עצב רב". ב-*[[NME]]* נכתב כי השיר "מרגיש כמו אחות של השיר "Clean", שלקוח מתוך אלבום האולפן החמישי של סוויפט, ''1989'' שיצא בשנת 2014".

בשאר אתרי המוזיקה, הפנו כלפי השיר ביקורות חיוביות וזאת, בנוסף לכך שברולינג סטון הוא דורג במקום ה-48 ברשימת "כל 206 השירים של טיילור סוויפט, לפי דירוג".

### רשימות כל הזמנים וסוף שנה

## הצלחה מסחרית
עם הפצתו של *Folklore*, הופיע "My Tears Ricochet" במקום הרביעי במצעד הספוטיפיי האמריקאי, עם 3.202 מיליון השמעות והפך לאחד מהשירים עם הבכורה הגדולה ביותר של אמנית בארצות הברית בתולדות הפלטפורמה. כתוצאה מכך, הוא דורג במקום ה-16 במצעד הבילבורד הוט 100 והפך לאחת מהרצועות היחידות של אמנית בשנת 2020 שהצליחו לעשות זאת. ברולינג סטון טופ 100 דורג במקום השישי. הוא דורג במקום השביעי במצעד שירי הסטרימינג, תוך שבמצעדים האלטרנטיביים דורג במקום השלישי במצעד השירים האלטרנטיביים, השלישי במצעד שירי הרוק & האלטרנטיביים, העשירי במצעד השירים האלטרנטיביים הדיגיטליים, והשלישי במצעד השירים האלטרנטיביים (סטרימינג). במצעד שירי הרוק & האלטרנטיביים שהה השיר במשך עשרים שבועות, מה שהפך אותו לאחד מהשירים היחידים בהיסטוריה שעשו זאת מבלי לצאת כסינגל שיווקי או כסינגל.

מחוץ לארצות הברית, זכה "My Tears Ricochet" להצלחה גם כן, כאשר דורג במקום השמיני במצעד הסינגלים האוסטרלי. במצעד הסינגלים של סינגפור, דורג במקום השביעי, תוך ש-14 שירים נוספים מ-*Folklore* (פרט ל-"Peace" ו-"Hoax") דורגו במצעד גם כן. בממלכה המאוחדת זכה להצלחה רבה, כאשר דורג במקום ה-20 במצעד שירי הסטרימינג. בקנדה, זכה להצלחה רבה גם כן, כאשר הצליח להגיע למקום ה-14 בקנדה הוט 100, המצעד המייצג את המדינה. בשבוע בכורתו, הצליח להגיע למקום ה-97 במצעד הסינגלים של שוודיה. בסמוך לצאתו, עלה לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי והצליח לצבור שם למעלה מ-100 מיליון השמעות.

במצעדי סוף השנה של בילבורד זכה השיר להצלחה חסרת תקדים, כאשר הפך לאחד מהשירים היחידים בהיסטוריה שדורגו בהם מבלי לצאת כסינגל שיווקי או כסינגל. במצעד שירי הרוק & האלטרנטיביים השנתי דורג במקום ה-23.

## קרדיטים וצוות
הקרדיטים לקוחים מהאתר טיידל.

## מיקומי שיא

## נתוני מכירות

## היסטוריית יציאות לאור

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי טיילור סוויפט
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי טיילור סוויפט
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי ג'ו אלווין
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי ג'ק אנטונוף
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי טיילור סוויפט
קטגוריה:שירים על בגידה: מעילה באמון
קטגוריה:שירים על בכי
קטגוריה:שירים על הצתה
קטגוריה:שירים על מוות
קטגוריה:בלדות משנות ה-2020
קטגוריה:שירי רוק אמריקאיים