open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
גשר קרים (מוסקבה)

**גשר קרים** או **גשר קרימסקי** (ברוסית: **Крымский мост**) הוא גשר תלוי הממוקם במרכז מוסקבה, בירת רוסיה. 

אורכו של הגשר, החוצה את נהר מוסקבה כ-1,800 מטרים מהקרמלין, והוא עשוי פלדה. הגשר חוצה את הנהר דרומית מערבית לקרמלין, ובאמצעותו חוצה טבעת הגן את הנהר. הגשר מקשר בין כיכר קרים שבצפון לרחוב קרימסקי ואל שבדרום הנהר.

הגשר הושלם ב-1 במאי 1938 כחלק מתוכניתו של יוסיף סטלין לבנות מחדש את מרכז מוסקבה. הגשר תוכנן על ידי האדריכלים וו. פ. קונסטאנטינוב וא. וו. ולאסוב, והוא הגשר התלוי היחיד במוסקבה.

## היסטוריה
הגשר הנוכחי הוא הגשר הרביעי החוצה את הנהר באתר זה. הגשר הראשון היה גשר צף עשוי עץ שנבנה באתר בשנת 1786. לימים הוחלף הגשר בגשר קבוע. קשת שקוטרה 15 מטרים אפשרה מעבר רפסודות מתחת הגשר.

גשר הפלדה הראשון נבנה בשנת 1873 על ידי אמאנד סטרובה על פי תכנונו של וו. ק. ספייר. הגשר היה צר ביותר ולרוב עמוס בתנועה. חברות החשמלית של מוסקבה הרשו מעבר חשמלית אחת בכל פעם על הגשר על מנת למנוע פקקי תנועה קשים.

בתקופת שלטונו של סטלין הוחלט על בנייה מחדש של כל הגשרים באזור מוסקבה. הגשר משנת 1873 נהרס רק לאחר השלמת בניית הגשר החדש, מאחר שלא ניתן היה לעצור את התנועה העמוסה בטבעת הגנים לזמן רב. אולם לצורך פינוי המקום לגשר החדש הוזז הגשר הישן מרחק של 50 מטרים - הזזה שנערכה בין ה-21 במאי וה-26 במאי 1935. על אף משקלו הרב של הגשר (4,000 טונות) ואורכו (128 מטרים) הצליחו להעביר את הגשר בשלמותו. הגשר המוזז המשיך לפעול עד השלמת הגשר החדש בשנת 1938.

הגשר שופץ לאחרונה בשנת 2001.

## תיאור הגשר
אורכו הכולל של הגשר (לרבות מסלולי הגישה) 668 מטרים. אורכו של הגשר עצמו 262.5 מטרים (כאשר אורך המקטע האמצעי, התלוי, של הגשר 168 מטרים, ואורך שני המקטעים הצדדיים 47.25 מטרים כל אחד).

רוחבו של הגשר 38.4 מטרים (6 מסלולי נסיעה ברוחב כולל של 24 מטרים, ושתי מדרכות ברוחב 5 מטרים).

הגשר נבנה באמצעות 10,000 טונות של פלדה.

## אזכורים
הגשר הופיע על שני בולים של ברית המועצות: במרץ 1939, ובדצמבר 1948. 

## קישורים חיצוניים

קרים
קרים
נחל אבוב

**נַחַל אַבּוּב** הוא נחל אכזב מיובליו של נחל גורר ושמה של שמורת טבע ברכס זוהר שבדרום מדבר יהודה, כ-5 ק"מ מזרחית לערד.

**[[שמורת טבע|שְׁמוּרַת]] נַחַל אַבּוּב** משתרעת על שטח של 2,000 דונם לכל אורכו של הנחל. בתחום השמורה נובע מעיין עין אבוב שזכה לשמו בשל כך שמימיו נובעים מתוך צינור (אבוב) הנמצא בנקרה קארסטית. עוד שוכנים בשמורה מפל מים בגובה 20 מטרים ומצפה זוהר, הנקודה הגבוהה ביותר ברכס זוהר, שגובהה 626 מטרים מעל פני הים וממנה נוף לעבר דרום ים המלח וממלכת ירדן. בשמורה גדל הצמח הנדיר יחסית יחנוק המלחות. בנוסף צומחים במקום רותם המדבר, בלוטה גלונית, שלהבית קצרת-עלים ועוד.

ראש זוהר היא גבעה בגובה של 559 מטרים מעל פני הים וממנה תצפית לעבר ים המלח וירדן. זהו המקום ממנו יצאו בשנות ה-40 וה-50 של המאה ה-20 מסעות הפלמ"ח ותנועות הנוער למדבר יהודה. במקום שרידי מבנה בטון וגדר ששימשו כתחנת משטרה בריטית בתקופת המנדט הבריטי על ארץ ישראל, וכן לוח זיכרון לפנחס סלע שנרצח באזור בסוף שנת 1950 וגלעד לנופלים בדרכי המדבר.

## קישורים חיצוניים
* ספי בן-יוסף,טיול רגלי בנחל אבוב, באתר מסע אחר

קטגוריה:מדבר יהודה: שמורות טבע
קטגוריה:מדבר יהודה: נחלים
צומת גבעתי

**צומת גבעתי** הוא צומת המחבר בין כביש 35 (אשקלון - קריית גת) לכביש 232 לא הרחק מקיבוץ נגבה, שדה יואב ומצודת יואב.

## היסטוריה
הצומת הייתה נקודה אסטרטגית  במלחמת העצמאות. בחודשים יוני - יולי 1948 השתלט הצבא המצרי על האזור החיוני לאחר שננטש על ידי צה"ל ללא קרב וחפר בו ארבעה משלטים : גבעה 113, גבעה 100, משלט הצומת הצפוני ומשלט הצומת הדרומי. במהלך מבצע יואב, בין ה-16 באוקטובר ל-17 באוקטובר 1948, תקף גדוד 51 מחטיבת גבעתי (הגדוד הועבר ב-1956 לחטיבת גולני), עליו פיקד יהודה ואלך את המשלטים . בקרב הקשה, אבן דרך בהבקעת הדרך לנגב הנצור, נהרגו  30 מחיילי גבעתי. הצומת נקראת על שם החטיבה וגדוד 51 זכה לשם "גדוד הבוקעים הראשון".

## קישורים חיצוניים
* קרבות משלטי הצומת, מאתר חטיבת גבעתי.

## הערות שוליים

קטגוריה:החזית המצרית במלחמת העצמאות
גבעתי, צומת
קטגוריה:נגבה
גבעתי
יער המלאכים

**יער המלאכים-שחריה** הוא יער נטוע אורנים שננטע על ידי קק"ל והנמצא באחזקתה. שטחו משתרע על 7,000 דונם וחלק ממנו משתרע בשטחם של היישובים חרבת א-ראעי וחרבת כרוע, ששכנו על גבולו המזרחי של כיס פלוג'ה במלחמת העצמאות. היער נמצא בחבל לכיש מזרחית לקריית גת ולמושב שדה משה ולא הרחק מגן לאומי לכיש וגן לאומי בית גוברין - מרשה.

קק"ל החלה בנטיעת היער בשנת 1957 והוא נקרא "יער המלאכים-שחריה" לכבוד קהילת יהודי לוס אנג'לס (Angels=מלאכים) אשר תרמה כסף לנטיעתו ועל שמה של המעברה שחריה ששכנה בקרבת מקום. במרכז היער מגדל תצפית מבטון וסביבו פינות פיקניק מסודרות וחניון נופש פעיל. בחורף גדלות ביער פטריות רבות. בתחומי היער זורמים שני נחלים: בדרומו זורם נחל לכיש ובצפונו נחל שחריה.

## קישורים חיצוניים
* היער באתר קק"ל
* 
* 

המלאכים
בני סוהילה

**בַּנִי סוּהֵילָה** (בערבית: **بني سهيلا**, תעתיק מדויק: **בני סהילא**) היא עיר בדרום רצועת עזה השייכת לנפת ח'אן יונס והיא שוכנת כ-2 ק"מ מזרחית לח'אן יונס וגובלת בה ברצף טריטוריאלי בנוי. ממזרח לה שוכנת עבסאן א-סע'ירה ומדרום-מזרח לה עבסאן אל-כבירה. כל אלה שייכות למטרופולין של ח'אן יונס.

לפי הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, אוכלוסיית העיר מנתה כ-41,439 תושבים ב-2017. במלחמת חרבות ברזל נהרסה העיר כמעט כליל.

המקום קרוי אולי על שם כוכב קאנופוס הנקרא בערבית "סהיל".

## היסטוריה
קבוצת עולי רגל נוצרים (1839) הזכירה את המקום **בַּנִי סֻהֵיל**.

משלחת של יהודי ירושלים, שבראשה עמד יואל משה סלומון, ביקרה בבני סוהילה ב-1910 במסעה לחבל עזה כדי לרכוש קרקע להתיישבות וציינה ששמו **בְּנֵי סֶלַע**.

במפקד האוכלוסין בארץ ישראל בשנת 1922, נמנו בבני סוהילה 1,043 תושבים, כולם מוסלמים.

במפקד האוכלוסין בארץ ישראל בשנת 1931 נמנו 2,063 תושבים, עדיין כולם מוסלמים, ב-406 בתים. בשנות ה-30 הגיעו עשרות מבני הכפר לאזור יפו למצוא עבודה, והתגוררו במחנה אוהלים ליד יפו.

לאחר מלחמת העצמאות עברו לגור בכפר פליטים רבים.

בעקבות מלחמת סיני הייתה בני סוהילה נתונה תחת שליטת צה"ל, אשר מינה בה מועצה והעמיד בראשה את חמדאן אבו עמר. ב-1957 נמנו בעיירה 3,600 תושבים קבועים ו-2,500 פליטים.

ביולי 1972 ביקר משה דיין בכפר והוא נתבקש להרחיב את שטח השיפוט של הכפר, לאור צפיפות האוכלוסייה בכפר. באותה עת רבים מתושבי הכפר עבדו בישראל.

לאחר חטיפת האוטובוס מאשקלון באפריל 1984, הרס צה"ל בכפר ארבעה בתים, של משפחות החוטפים.

לפי מפקד התושבים של שנת 2006 חיו בעיר 32,800 תושבים, כולם מוסלמים.

ב-7 באוקטובר 2023 השתתפו פעילי חמאס ותושבים במתקפה על אזור עוטף עזה. בתגובה לכך פשט צה"ל על בני סוהילה במהלך מלחמת חרבות ברזל, כבש את העיירה, והשמיד בה את תשתיות האויב ואת בתי פעילי הטרור.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:נפת ח'אן יונס
קטגוריה:רצועת עזה: ערים
קטגוריה:מישור החוף הדרומי: ערים
תאופנוס היווני

**תאופנוס היווני** (ברוסית: **Феофан Грек**; סביבות 1340–1410) מגדולי הציירים של איקונינות בנסיכות מוסקבה של המאה ה-15, מורה של אנדריי רובליוב.

## ביוגרפיה
הוא נולד בבירת האימפריה הביזנטית קונסטנטינופול ומכאן מקור השם "היווני". העבודות שלו שלפני הגעתו לרוסיה לא השתמרו. בשנת 1370 הוא הגיע לנובגורוד ובשנת 1378 החל לעבוד על עיטור כנסיית ספאס על רחוב אילין. רוב העבודה נשמרה עד היום. הציורים וסגנונו השפיעו רבות על הציירים האחרים בנובגורוד והשפעתו מורגשת בעיטורים של הכנסיות שנבנו באותה תקופה וגם בעיטור הספרים שבוצע במהלך המאה ה-14.
ממוזער|200px| ציור בתקרת הכנסייה בנובגורוד

על המשך פעילותו לא ידוע הרבה. ככל הנראה הוא עבד בניז'ני נובגורוד ועבד גם בערים נוספות. לקראת סוף המאה ה-14 הוא הגיע למוסקבה. בשנת 1392 הוא השלים עיטור ספרי דת של אחד מאצילי מוסקבה.
לא ברור היקף הפעילות שלו במוסקבה אך לפי העדויות הוא עבד על עיטור של קתדרלת המלאך מיכאל ושל קתדרלת הבשורה ביחד עם אנדריי רובליוב. בעבודות אלו הוא בפעם ראשונה ברוסיה צייר אנשים כולל הגוף המלא.

## קישורים חיצוניים

* תיאור העבודות
* קורות חיים ותאור עבודות (ברוסית)
* 

קטגוריה:נסיכות מוסקבה
קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:ילידי 1340
קטגוריה:נפטרים ב-1410
האנה שטוקבאואר

**האנה שטוקבאואר** (בגרמנית: **Hannah Stockbauer** נולדה ב-7 בינואר 1982) היא שחיינית גרמניה, אלופת עולם בעלת 7 מדליות מתוכן 5 זהב בשתי אליפויות עולם בשחייה ובעלת מדליית ארד אולימפית.

## ביוגרפיה
האנה שטוקבאואר נולדה בנירנברג.

באולימפיאדת סידני (2000) סיימה שטוקבאואר במקום החמישי במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:30.11 דקות, אחרי המנצחת ברוק בנט מארצות הברית שקבעה שיא אולימפי חדש (8:19.67 דקות) ובמקום השישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:10.38 דקות, אחרי המנצחת בנט (4:05.80 דקות).

באליפות העולם בשחייה שנערכה בפוקואוקה בשנת 2001 זכתה שטוקבאואר ב-4 מדליות, מתוכן 2 זהב, במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:24.66 דקות, לפני דיאנה מונז מארצות הברית (8:28.84 דקות) וקייטלין סנדנו אף היא מארצות הברית (8:31.45 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא תחרות חדש של 16:01.02 דקות, לפני פלאביה ריגאמונטי משווייץ (16:05.99 דקות) ומונז (16:07.05 דקות). בנוסף, היא זכתה במדליית כסף במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 8:01.35 דקות, אחרי המנצחת מבריטניה (7:58.69 דקות) ויפן (8:02.97 דקות) ובמדליית ארד במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:09.36 דקות, אחרי יאנה קלוצ'קובה מאוקראינה (4:07.30 דקות) וקלאודיה פול מקוסטה ריקה (4:09.15 דקות).

באליפות העולם בשחייה שנערכה בברצלונה בשנת 2003 זכתה שטוקבאואר ב-3 מדליות זהב במשחי החתירה הארוכים וניבחרה לשחיינית המצטיינת של התחרות. במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:06.75 דקות, לפני אווה ריסטוב מהונגריה (4:07.24 דקות) ומונז (4:07.67 דקות), במשחה ל-800 מטר חופשי לאחר שהגנה על תוארה בשיא תחרות חדש של 8:23.66 דקות, לפני מונז (8:24.19 דקות) ורבקה קוק מבריטניה (8:28.45 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי שוב לאחר שהגנה על תוארה בשיא תחרות חדש נוסף של 16:00.18 דקות, לפני היילי פירסול מארצות הברית (16:09.64 דקות) ויאנה הנקה בת ארצה (16:10.13 דקות).

באולימפיאדת אתונה (2004) זכתה שטוקבאואר במדליית ארד במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:57.35 דקות (5 מאיות השנייה בלבד לפני אוסטרליה שסיימה במקום הרביעי), היא שחתה אחרונה בתוצאה של 1:59.22 דקות. המנצחת בתחרות הייתה ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש (7:53.42 דקות) וסין (7:55.97 דקות). בנוסף, היא סיימה במקום ה-12 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:10.46 דקות ובמקום ה-14 במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:38.17 דקות.

באוקטובר 2005 פרשה שטוקבאואר משחייה תחרותית.

## השגים
*בשנת 2003 זכתה שטוקבאואר בתואר שחיינית השנה בעולם.
*שטוקבאואר זכתה בתואר ספורטאית השנה בגרמניה בשנים 2001 ו-2003.

## קישורים חיצוניים

* sports123.com 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחייניות חופשי
קטגוריה:אלופות עולם בשחייה
קטגוריה:שחייניות באולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:שחייניות באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:זוכות מדליית ארד אולימפית מגרמניה
קטגוריה:שחייניות גרמניות
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1982
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1982
קרוטן

ה**קָרוֹטֵנִים** הם קרוטנואידים שאינם כוללים חמצן. ה**קרוטנים** כוללים, בין השאר את אלפא-קרוטן, בטא-קרוטן, גאמא-קרוטן, דלתא-קרוטן וליקופן.

השם קרוטן בא מהשם הלטיני של הגזר קרוטה carota.

הקרוטנים משמשים גם כצבע מאכל בעל מספר E E160a, ונהוג להוסיף אותו כתוסף מזון למוצרי מזון תעשייתיים.

## מבנה
הקרוטנים הם פחמימנים בלתי רוויים הכוללים 40 אטומי פחמן, ומספרים שונים של מימן המחוברים אליהם במערכת מצומדת, ואין בהם אטומים אחרים (נוסחתם: C40Hx). לחלקם יש טבעות פחמימנים באחד או שני קצותיהם. לקרוטנים מבנה של טטרהטרפנים.

## תכונות
הקרוטנים נותנים לצמחים צבע אדום, כתום ולעיתים צהוב והם מצויים בפירות ובירקות שונים כמו גזר, עגבנייה, תפוז, מנגו ושסק.

בגוף האדם, קרוטנים נספגים בתריסריון בלבד.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:צבעי מאכל
קטגוריה:תרכובות ביוכימיות
קתדרלת פואטייה

250px|ממוזער|חזית הקתדרלה
**קתדרלת פואטייה המוקדשת לסן פייר** (בצרפתית: **Cathédrale Saint Pierre de Poitiers**) היא קתדרלה קתולית בפואטייה, צרפת.
## היסטוריה
בנייתה החלה ב-1162 על ידי הנרי השני, מלך אנגליה ואלינור מאקוויטניה. הקתדרלה נבנתה על חורבות בזיליקה רומית, והושלמה ברובה עד סוף המאה ה-12. עבודות על החזית נמשכו גם למאה ה-13 והמאה ה-14. הקתדרלה נחנכה רק ב-1379. הקתדרלה היא המונומנט הגדול ביותר מימי הביניים בעיר פואטייה.

הקתדרלה בנויה בשילוב סגנונות בין אדריכלות רומנסקית לאדריכלות גותית מוקדמת, כאשר הסגנון האחרון הוא השולט. היא מורכבת מספינה ראשית בת שלושה אגפים, כמעט שוויי גובה (כנסיית אולם) ורוחב. הספינות מנמיכות את גובהן בחלקן המערבי, דבר המגביר את הפרספקטיבה. אורכה הוא 94 מטר, וגובה האבן הראשה בקמרון המצלב הוא 27 מטר. לקתדרלה אין אפסיס והופעתן של חזיתות המבנה כבדה. החזית המערבית רחבה יחסית לגובהה, כוללת שני מגדלים שלא הושלמו בגובה 32 ו-33.5 מטר וכן חלון רוזטה בסגנון גותי קורן מהמאה ה-14. רוב חלונות בית המקהלה ובית הרוחב משמרים את זכוכית הצבעונין מהמאות ה-12 וה-13. חלון הוויטראז' המזרחי הוא העתיק ביותר ומכיל את דמויותיהם של הנרי השני ואלינור (שכנראה גם תרמו את החלון) לצד צליבת ישו וסיפורי המרטיריות של פטרוס (סן פייר) ופאולוס. ספסלי המקהלה, שגולפו בשנים 1235–1257 הם מבין העתיקים בצרפת.

## גלריה

Poitiers Cathédrale Saint Pierre.jpg|החזית המערבית של הקתדרלה
Poitiers Crucifixion window a.jpg|ויטראז' המתאר את צליבת ישו
Cathédrale vue de grand'rue.jpg|הקתדרלה ממערב


## קישורים חיצוניים

* מידע ותמונות, באתר Sacred-Destinations
* מידע ותמונות, באתר Structurae.de
* תמונה של חוץ הקתדרלה
* תמונה של פנים הקתדרלה

פואטייה, קתדרלת
פואטייה
קטגוריה:פואטו-שראנט: מבנים
קטגוריה:אקיטן החדשה: מבנים
אנדריי ירמולנקו

**אנדריי מיקולייביץ' ירמולנקו** (באוקראינית: **Андрій Миколайович Ярмоленко**; נולד ב-23 באוקטובר 1989 בלנינגרד, ברית המועצות) הוא כדורגלן אוקראיני המשחק בעמדות הקיצוני השמאלי והחלוץ בדינמו קייב ובנבחרת אוקראינה.

## קריירה
ירמולנקו נולד בלנינגרד שבברית המועצות וגדל בצ'רניהיב, אוקראינה. 

הוא החל את קריירת הכדורגל שלו במועדון הכדורגל דסנה צ'רניהיב. הוא גדל במחלקת הנוער של דסנה וב-2006 קוּדם לקבוצה הבוגרת שלה, ששיחקה בליגות נמוכות באוקראינה. לאחר שסקואטים מהמועדון האוקראיני הבכיר דינמו קייב הבחינו בו, עבר ירמולנקו לדינמו בחורף 2007.

עם הצטרפותו לדינמו קייב שיחק ירמולנקו בתחילה במסגרת מועדון המשנה. ירמולנקו הועבר לקבוצה הבוגרת של דינמו קייב בסיום עונת , אז ערך הופעה בודדת בליגת העל האוקראינית בכדורגל במהלכה כבש גם שער בכורה. בעונת  קיבל ירמולנקו הזדמנויות רבות יותר בקבוצה - הוא ערך 10 הופעות במסגרת ליגת העל האוקראינית והיה שותף לזכיית קבוצתו באליפות הליגה וכן היה מלך השערים של טורניר הגביע האוקראיני, עם 5 שערים במסגרתו.

בעונת  הפך ירמולנקו לשחקן קבע בקבוצה הבוגרת של דינמו. הוא זכה עם הקבוצה בסופר קאפ האוקראיני ובהמשך היה לשחקן קבוע בהרכב, הן במסגרת הליגה האוקראינית והן בליגת האלופות. בשנת 2011 שוב זכה עם הקבוצה בסופר קאפ.

ב־28 באוגוסט 2017 חתם ירמולנקו במועדון הגרמני בורוסיה דורטמונד תמורת 25 מיליון אירו.

ב-11 ביולי 2018 חתם ירמולנקו בוסטהאם מהפרמייר ליג.

ב-13 ביולי 2022 חתם באל עין.

בעונת 2023 חזר לדינמו קייב.
### נבחרת אוקראינה
בנבחרת הלאומית של אוקראינה משחק ירמולנקו מאז ספטמבר 2009, עת כבש שער כבר במשחק הבכורה שלו, מול . ירמולנקו הבקיע שני שערים לזכות נבחרתו במוקדמות מונדיאל 2010, ובמהלך משחקי מוקדמות מונדיאל 2014 כבש חמישה שערים.

ירמולנקו נכלל בסגל של נבחרת אוקראינה ליורו 2012, יורו 2016 ויורו 2020. בשלוש אליפויות אלו נטל חלק בכל משחקי הנבחרת. במהלך יורו 2020 הבקיע שני שערים.
במהלך הקריירה שלו בנבחרת ירמולנקו לקח חלק ב-116 משחקים והבקיע 46 שערים (נכון ל-2023), מה שמציב אותו במקום השני הן ברשימת מלכי השערים והן ברשימת שיאני ההופעות של הנבחרת בכל הזמנים.

נכלל בסגל נבחרת אוקראינה לטורניר יורו 2024.

## תארים
;דינמו קייב
* אליפות אוקראינה: 2008/2009, 2014/2015, 2024/2025
* סופר קאפ: 2007, 2009, 2011
* הגביע האוקראיני: 2013/2014, 2014/2015
;תארים אישיים:
* כדורגלן השנה באוקראינה - 2011, 2014
* מלך השערים של ליגת העל האוקראינית - 2017.

## קישורים חיצוניים

* פרופיל השחקן באתר ffu.org.ua
* פרופיל וסטטיסטיקות באתר Soccernet

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים אוקראינים
קטגוריה:קשרי כדורגל אוקראינים
קטגוריה:חלוצי כדורגל אוקראינים
קטגוריה:צ'רניהיב: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני דסנה צ'רניהיב
קטגוריה:כדורגלני דינמו קייב
קטגוריה:כדורגלני בורוסיה דורטמונד
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אוקראינה
קטגוריה:כדורגלני וסטהאם יונייטד
קטגוריה:כדורגלני אל-עין
קטגוריה:זוכי פרס כדורגלן השנה באוקראינה
קטגוריה:כדורגלני יורו 2012
קטגוריה:כדורגלני יורו 2016
קטגוריה:כדורגלני יורו 2020
קטגוריה:כדורגלני יורו 2024
קטגוריה:אוקראינים שנולדו ב-1989
גרמניה שנת אפס

**גרמניה שנת אפס** (באיטלקית: **Germania, anno zero**) הוא סרטו של רוברטו רוסליני משנת 1948 שחתם את "טרילוגיית המלחמה" המפורסמת שלו (שני הסרטים האחרים היו פאיזה ורומא עיר פרזות). עלילת הסרט **גרמניה שנת אפס** מתרחשת בגרמניה שאחרי מלחמת העולם השנייה בניגוד לשאר סרטיו ולסרטי הנאו-ריאליזם האיטלקי שמתרחשים באיטליה.

פרט לכך הסרט מהווה סרט נאו-ריאליזם קלאסי ורוסליני משתמש בו בשחקנים מקומיים, לא מקצועיים, מונולוגים פשוטים, תאורה טבעית ואת התפאורה עצמה מהוות חורבות ברלין שאחרי המלחמה. האתרים שבהם צולם הסרט דרמטיים ביותר ומציגים לצופה את ההפצצות הכבדות שספגה העיר ואת המאבק האנושי להמשיך ולהתקיים לאחר נפילתו של הרייך השלישי. 

סצנת הסיום של הסרט נחשבת לאחד מרגעי השיא של הנאו-ריאליזם האיטלקי. עמוס גיתאי ציין סצנה זו כאחת מסצנות האלימות שהותירו בו את החותם המשמעותי ביותר.

## עלילה
גיבור העלילה הוא ילד בן 12, אדמונד קלר, הגר עם אביו החולה, אחיו ואחותו בדירה בבניין מופצץ יחד עם חמש משפחות נוספות. אחותו, אווה, מואשמת על לא עוול בכפה במכירת גופה לחיילי כוחות הברית החונים בברלין. אחיו, קרל-היינץ, מסרב להירשם במשטרה המקומית בשל החשש שיוענש על חברותו בכוח הנאצי שלחם בכוחות הברית עד לסוף המר.

בעוד משפחתו מוטרדת בבעיות אלו, אדמונד נותר לבדו במאבק להישרדות, כשמשפחתו תלויה בהכנסתו בשל סירובו של קרל-היינץ להירשם במשטרה ולצאת לעבוד. אדמונד מתחיל לסחור בשוק השחור שמתפתח בברלין לאחר המלחמה אך מרומה בידי אדם מבוגר ועל ידי קבוצת נערים. קבוצת נערים זו חושפת אותו לעולם של רמאויות, גנבה ומין מזדמן.

מורו לשעבר של אדמונד, מר הנינג, הוא נאצי מסוכן הסוחר גם הוא בשוק השחור בחפצים של הנאצים. מר הנינג משבח את אדמונד על הצטרפותו לנוער ההיטלראי ומנסה להתקרב לאדמונד ולנצלו מינית. במסגרת הטפתו לאדמונד על הערכים הנאצים, מר הנינג מוסיף חטא על פשע ומספר לאדמונד שאביו אינו ראוי לחיות משום חולשתו. אדמונד לוקח את דבריו של הנינג ברצינות תוך אמונה בעתיד הטוב שמבטיחה לו התעמולה, ומרעיל את אביו כדי לשחרר את המשפחה מעול הטיפול בו. 

כשאדמונד מספר על כך למר הנינג, הלה מתכחש לכך מכל וכל ומותיר את אדמונד בנקיפות מצפון בלתי נסבלות. בעוד אדמונד מסתובב בעיר על רקע ההריסות, בולטת הכנסייה כמבנה שהוא ככל המבנים, חסר רלוונטיות או משיכה במצב הנוכחי של התושבים. הסרט מסתיים בקפיצתו של אדמונד מראשו של מגדל חרב אל מותו בסצנה קשה ובלתי נשכחת בקולנוע הנאו-ריאליסטי.

## שנת אפס
שם הסרט, "גרמניה שנת אפס", בא לציין את תחילתה של גרמניה מחדש, משנת האפס. המונח הפך למטבע לשון בקולנוע המרמז על חברה הקמה מתוך הרס וחורבן,  תחושה של סוף יחד עם התחלה חדשה. ז'אן-לוק גודאר ביים סרט תיעודי בשנת 1991 בשם "גרמניה תשע אפס" כפרפרזה על סרטו של רוסליני, כאשר בצרפתית המילה "תשע" פירושה גם "חדש". גם בישראל, הבמאי יוסף פיצ'חדזה הוציא את סרטו "שנת אפס" תוך שימוש במטבע לשון זה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטי נאו ריאליזם
קטגוריה:סרטים איטלקיים
קטגוריה:סרטי 1948
קטגוריה:סרטים בגרמנית
קטגוריה:סרטים על ילדים
קטגוריה:סרטים על התאבדות
אלקלה דה אנארס

**אלקלה דה אנארס** (בספרדית: **Alcalá de Henares**) היא עיר בקהילה האוטונומית מדריד שבספרד, במרחק של כ-30 ק"מ מן העיר מדריד. אוכלוסיית העיר מונה 199,184 תושבים (נכון ל-2023). האוניברסיטה והרובע ההיסטורי של העיר הם אתר מורשת עולמית מאז 1998. היא גם עיר הולדתם של אישים רבים, כמו מיגל דה סרוואנטס (מחבר הרומן דון קישוט), ומנואל אסאניה.

בדרך כלל, נקראת העיר פשוט "אלקלה", והתוספת "דה אנארס" (על שם נהר אנארס שעל גדותיו היא שוכנת) היא כדי להבדילה מערים רבות אחרות עם אותו שם.

ממוזער|שמאל|אוניברסיטת אלקלה

## היסטוריה
העיר יושבה לפחות מאז התקופה הכלקוליתית. הרומאים כבשו את האזור במאה ה-1 לפנה"ס ובנו עיר בשם קומפלוטום (Complutum), שהייתה לעיר הרומאית הראשונה באזור מדריד. עם גידולה ל-10,000 תושבים, קיבלה מעמד של עירייה ומונה לה שלטון עצמאי. לאחר פירוק האימפריה הרומית, ועליית שלטון הויזיגותים, ירד מעמדה של העיר וזאת למרות שהפכה מרכז עלייה לרגל לשרידיהם של יוסטוס ופסטור- שני נערים נוצרים שנהרגו במאה ה-4 לספירה ליד העיר על ידי הקיסר הרומאי דיוקלטיאנוס במלחמתו בנוצרים.

בשנת 711 הכניעו המורים את הויזיגותים, הרסו את העיר ובנו אותה מחדש תחת השם "אל-קלעה" (מבצר בערבית) על גבעה סמוכה. היום גבעה זו נקראת Alcalá la Vieja, או אלקלה הישנה. עם כיבוש העיר על ידי המוסלמים החלה ירידה חדה במעמדה של העיר. 

ב-3 במאי 1118 העיר נכבשה מחדש על ידי הנוצרים מטולדו וצורפה לממלכת קסטיליה. שליטיה החדשים של העיר העדיפו את האתר המקורי וזנחו את המצודה הערבית. תחת השלטון הנוצרי, העיר כללה בתוכה רובע מוסלמי ורובע יהודי. עד סוף תקופת הכיבוש שימשה העיר כעיר הארחה למלכי קסטיליה במסעם דרומה.

בשנות ה-80 של המאה ה-15 ניהל קולומבוס בעיר את פגישתו הראשונה עם מלכי ספרד, פרדיננד ואיזבל. 
העיר נפגעה קשה בזמן מלחמת האזרחים הספרדית.

## אתרים
מרכז העיר ההיסטורי, שבו נמצא הרובע ההיסטורי, נשאר ביסודו ימי-ביניימי, עם הרבה רחובות עקלקלים וריצוף אבנים, ובניינים היסטוריים, והוא מאופיין בבניינים נמוכים בסגנון תור הזהב של ספרד.
### הקתדרלה
נבנתה בשנים 1497-1514,  ומכילה בתוכה את שרידיהם של יוסטוס ופסטור. הקתדרלה עמדה במקום בו עמדה כנסייה קטנה שנבנתה עוד בשנת 414  אך נהרסה על ידי המורים. הקתדרלה, שהוכרזה כמבנה לאומי עוד בשנת 1904, נהרסה ונשרפה בזמן מלחמת האזרחים הספרדית.

### האוניברסיטה
אוניברסיטת אלקלה נוסדה בשם "אוניברסיטת קומפלוטנסה" (ע"ש שמה המקורי של אלקלה) על ידי הקרדינל פרנסיסקו חימנז דה סיסנרוס בשנת 1499 בהסתמכו על אוניברסיטה שהוקמה עוד בשנת 1293 על ידי המלך סנצ'ו הרביעי, מלך קסטיליה.
בשנת 1836 עברה האוניברסיטה למדריד מסיבות כלכליות, וב-1977 נפתחה אוניברסיטה חדשה בבניינים הישנים המקוריים שברובע ההיסטורי של אלקלה.

## אקלים
האקלים במקום הוא אקלים ים תיכוני יבשתי, עם חורף קר ויבש וקיץ חם ויבש, כאשר מרבית הגשמים יורדים בעונות המעבר. הטמפרטורה יכולה לנוע מתחת לאפס בדצמבר ועד 40 מעלות ביולי אוגוסט.

## ערים תאומות

* 

## ראו גם
*שער אלקלה - אנדרטה על שם העיר
*רחוב אלקלה - רחוב על שם העיר

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר התיירות של אלקלה דה אנארס
* 
* 

קטגוריה:ספרד: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:מדריד (קהילה אוטונומית): ערים
קטגוריה:ספרד הרומית
50 המסעדות הטובות בעולם

**50 המסעדות הטובות בעולם** - שקרוי גם פיפטי בסט בקיצור - הוא סקר שעורך מגזין המסעדנות הבריטי Restaurant, שתוצאותיו מתפרסמות מדי שנה כרשימה של 50 המסעדות הטובות ביותר בעולם. כמו כן מתפרסמת רשימה נוספת של המסעדות שלא זכו להיכלל ברשימה הראשונה, אך הגיעו למקומות ה-51 עד ה-100. הסקר מבוסס על משאל בינלאומי הנערך בין שפים ומבקרי מסעדות. המשאל נערך מדי שנה בחודש אפריל מאז שנת 2002.

החל משנת 2010 ועד 2012 זכתה במקום הראשון מסעדת נומה מדנמרק. 

משנת 2006 ועד 2009 זכתה במקום הראשון מסעדת "אל בולי", השייכת לשף פראן אדריה וממוקמת בקוסטה בראווה, קטלוניה שבספרד; היא ירשה את מקומה של מסעדת "הברווז השמן" (The Fat Duck) האנגלית, השייכת לשף הסטון בלומנטל. מטבחן של שתי המסעדות האחרונות מבוסס על גסטרונומיה מולקולרית. רוב המסעדות ברשימה מגישות אוכל של מטבח עילי לפי המסורת הצרפתית.

המשאל מורכב מקולות של 'אקדמיית 50 המסעדות הטובות ביותר'.
העולם מחולק לאזורים, על כל אזור ממונה יושב ראש, שהוא מומחה קולינרי לאותו אזור של העולם. יושבי הראש הללו בוחרים בפאנל מצביעים, שכולל בסך הכול 4,030 מצביעים.
יושב הראש של אזור ישראל הוא עיתונאי הקולינריה רועי ירושלמי.

אין רשימת מועמדים; כל חבר בפאנל המצביעים הבינלאומי בוחר בחמש מסעדות. הוא יכול להצביע לשתי מסעדות באזור המגורים שלו, יתר הבחירות חייבות להיות לאזורים אחרים. אף מצביע אינו רשאי להצביע עבור המסעדה שלו, והבוחרים חייבים לאכול במסעדות בהן בחרו לא מוקדם מ-18 החודשים שקדמו לסקר.

רשימת המסעדות לא כוללת קריטריון מוקדם כמו זה של מדריך מישלן האדום או מדריכים אחרים. הדבר מאפשר למסעדות עממיות יחסית כמו Momofuku Ssam Bar, אסאדור אטשברי וסנט ג'ון להיכלל ברשימה, לצד מסעדות יוקרה כמו The French Laundry או לז אמבסדור.

## המסעדות הטובות בעולם לפי המשאל של מגזין רסטורנט
* 2021 - גרניום, קופנהגן, דנמרק.
* 2020 - נומה, קופנהגן, דנמרק.
* 2019 - מיראזור, מנטון, צרפת.
* 2018 - אוסטריה פרנצ'סקנה, מודנה, איטליה.
* 2017 - Eleven Madison Park, ניו יורק, ניו יורק, ארצות הברית.
* 2016 - אוסטריה פרנצ'סקנה, מודנה, איטליה.
* 2015 - אל סייר דה קאן רוקה, ז'ירונה, ספרד.
* 2014 - נומה, קופנהגן, דנמרק.
* 2013 - אל סייר דה קאן רוקה, ז'ירונה, ספרד.
* 2012 - נומה, קופנהגן, דנמרק.
* 2011 - נומה, קופנהגן, דנמרק.
* 2010 - נומה, קופנהגן, דנמרק.
* 2009 - אל בולי, קוסטה בראווה, ספרד.
* 2008 - אל בולי, קוסטה בראווה, ספרד.
* 2007 - אל בולי, קוסטה בראווה, ספרד.
* 2006 - אל בולי, קוסטה בראווה, ספרד.
* 2005 - The Fat Duck - בריי, ברקשייר, אנגליה, הממלכה המאוחדת.
* 2004 - The French Laundry - יוטויל, מחוז נאפה, קליפורניה, ארצות הברית.
* 2003 - The French Laundry - יוטויל, מחוז נאפה, קליפורניה, ארצות הברית.
* 2002 - אל בולי, קוסטה בראבה, ספרד.

## קישורים חיצוניים
* האתר הרשמי של משאל 50 המסעדות הטובות בעולם
* רשימת 50 המסעדות הטובות בעולם לשנת 2010
* 
* רחלי קרוט,  100 המסעדות הטובות בעולם, נענע 10,  21 באפריל 2009
* אל בולי בספרד - המסעדה הטובה ביותר בעולם, מגזין "שפים", 25/04/07
* אל בולי בספרד המסעדה הטובה ביותר בעולם ל-2006, באתר "אכול ו-Chateau",  2 במאי 2006
* אביטל ענבר, החיים הטובים / מסעדות יוקרה: בישול מושגי, "מסע אחר" 196

## הערות שוליים

קטגוריה:מדריכי מסעדות
Return of Saturn

**Return of Saturn** ("שובו של סטורן") הוא אלבום האולפן הרביעי של להקת הרוק האמריקנית נו דאוט, שיצא לאור ב-11 באפריל 2000 בחברת ההקלטות "Interscope Records". לאחר סבב ההופעות המוצלח לקידום האלבום *[[Tragic Kingdom]]*, שנמשך לאורך שנתיים וחצי, כתבו חברי הלהקה עשרות שירים לאלבומם הבא, שבסופו של דבר הופק על ידי גלן באלארד. יצירת האלבום ארכה שנתיים, וכללה גם מחלוקות רבות בין חברי הלהקה וחברת ההקלטות.

האלבום משלב השפעות סקא פאנק ורגאיי מאלבומי הלהקה הקודמים, עם שירים איטיים יותר ובעלי מאפיינים בלדיים. המילים לחלק גדול מהשירים מתארות את השתוקקותה של הסולנית, גוון סטפאני, לחיים "רגילים", בניגוד למחויבותה לקריירה המוזיקלית.

עם שחרורו, זכה האלבום לביקורות נוגדות ממבקרי מוזיקה שונים. הוא הגיע למקום השני בבילבורד 200 (מצעד האלבומים של מגזין בילבורד), אבל לא עקף את מכירות האלבום הקודם, Tragic Kingdom. מתוך האלבום יצאו ארבעה סינגלים, אבל רק אחד מהם זכה למקום במצעד Billboard Hot 100. בטקס פרסי גראמי ה-43, זכה האלבום במועמדות לאלבום הרוק הטוב ביותר.

## רשימת הרצועות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:נו דאוט
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי מת'יו ויילדר
קטגוריה:אלבומי חברת אינטרסקופ רקורדס
כנסיית הגואל שעל הדם

שמאל|ממוזער|250px|כנסיית הגואל שעל הדם ידועה בסגנונה הרוסי-נאו-ביזנטי
שמאל|ממוזער|250px|פרט מכיפת הכנסייה דמוית הבצל
[שמאל|ממוזער|250px|[פסיפסים רבים מעטרים את פנים הכנסייה]]
[שמאל|ממוזער|250px|פסיפס המתאר את [עקדת יצחק. בין עיטורי הכנסייה מצויים פספסים המתארים הן אירועים מהתנ"ך והן אירועים מהברית החדשה]]
**כנסיית הגואל שעל הדם** (ברוסית: **Храм Спаса на Крови**) היא כנסייה רוסית אורתודוקסית הממוקמת בסנקט פטרבורג שברוסיה. הכנסייה ידועה בסגנונה הרוסי הנאו-ביזנטי, והיא אחד מהאתרים הידועים ביותר בעיר. שמה הרשמי של הכנסייה הוא "**קתדרלת התחייה של ישו**" (**Собор Воскресения Христова**).

שמה של הכנסייה מתייחס לבנייתה באתר שבו נרצח הצאר אלכסנדר השני ב-13 במרץ 1881 (על פי הלוח היוליאני: ב-1 במרץ).

## היסטוריה
הקמת הכנסייה החלה בשנת 1883 בהוראת הצאר אלכסנדר השלישי, לזכרו של אביו, (הצאר אלכסנדר השני). עבודות הבנייה התקדמו באיטיות, והכנסייה הושלמה רק בשנת 1907 בתקופתו של הצאר ניקולאי השני. הכנסייה הוקמה במימון משפחת המלוכה ותורמים פרטיים, באתר ההתנקשות.

הכנסייה ממוקמת לצד תעלת גריבוידוב, במקום בו נזרק רימון יד לעבר מרכבתו של הצאר אלכסנדר השני. הצאר לא נפגע בהתפוצצות, אולם יצא ממרכבתו. מתנקש שני, איגנסי הרניוויסקי הטיל פצצה נוספת שפצעה את הצאר פצעי מוות (הרניוויסקי עצמו איבד את הכרתו ומאוחר יותר מת מפצעיו). הצאר הפצוע נלקח לארמון החורף בו הוא נפטר מספר שעות לאחר מכן.

לאחר הרצח הוקם באתר מזבח זמני, בעת שתוכנן מבנה הנצחה קבוע. הוחלט להקים את מבנה הכנסייה על הרחוב באתר בו אירעה ההתנקשות. לצורך כך הוצרה התעלה, על מנת שמקום ההתנקשות יהיה במרכז הכנסייה. המקום מסומן בכנסייה באבנים יקרות המקיפות את אבני הרחוב הפשוטות שעליהן נשפך דמו של הצאר.

בעקבות המהפכה הרוסית בשנת 1917 נבזזה הכנסייה וניזוקו עיטוריה. הממשלה הסובייטית סגרה את הכנסייה בראשית שנות ה-30. במהלך מלחמת העולם השנייה, בזמן המצור על לנינגרד, הכנסייה שימשה לאחסון גופות מתים ברעב והרוגים בהפגזות הגרמניות. הכנסייה עצמה גם נפגעה בהפגזות.

לאחר מלחמת העולם השנייה שימשה הכנסייה כמחסן לאחסון ירקות (ובאותה עת זכתה לכינוי "הגואל שעל תפוחי האדמה").

ביולי 1970 עברה הכנסייה לידי מוזיאון קתדרלת איסק הקדוש, והנהלת המוזיאון שיקמה את הכנסייה במשך 27 שנים. הכנסייה נפתחה לציבור באוגוסט 1997, על מנת לשמש כמוזיאון. הכנסייה לא נחנכה מחדש, ולכן אינה משמשת לתפילות. כיום, הכנסייה היא אחד מאתרי התיירות העיקריים של העיר.

## תיאור המבנה
הכנסייה שונה בתכנונה מיתר כנסיות סנקט פטרבורג. בעוד שמרבית כנסיות העיר בנויות בסגנון בארוק או סגנון נאו קלאסי, הכנסייה בנויה בסגנון רוסי ביניימי (רוסי ביזנטי) ברוח הלאומנות הרומנטית של תקופת הבנייה.

הכנסייה נבנתה בסגנון מסורתי שהיה מקובל במאה ה-17 ותוך רצון לחקות את כנסיית וסילי הקדוש שבכיכר האדומה במוסקבה.

פנים הכנסייה תוכנן על ידי האמנים המובילים בעת הקמת הכנסייה: ויקטור וסנצוב, מיכאיל נסטרוב, אלכסיי אפנאסייב, ומיכאיל ורובל, ועל ידי האדריכל אלפרד אלכסנדרוביץ' פארלנד (אדריכל לא ידוע באותה עת).

בכנסייה למעלה מ-7,500 מטרים רבועים של פסיפסים המתארים אישים או אירועים מהתנ"ך ומהברית החדשה.

בשל פארה הרב חרגה הקמת הכנסייה מהתקציב המתוכנן שהוערך ב-3.6 מיליון רובלים, והעלות הגיעה לבסוף ל-4.6 מיליון רובלים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* תיאור הכנסייה
* תיאור הכנסייה וההיסטוריה שלה

הגואל שעל הדם
שליו האיים הקנריים

**שליו האיים הקנריים** (שם מדעי: *Coturnix gomerae*) הוא מין של שליו נכחד אשר בית גידולו היה באיים הקנריים. בעבר היה שליו האיים הקנריים מצוי באיים אל איירו, לה פלמה, טנריפה ופוארטוונטורה. ההנחה המדעית היא, כי שליו זה היה מצוי גם בגראן קנריה ולנסרוטה, אך לא ניתן להוכיח זאת, שכן לא נמצאו שם כל שרידי מאובנים.

על פי מחקרים שנערכו במאובנים שנמצאו באיים, היה משקלו של שליו האיים הקנריים כ-150 גרם. כנפיו היו קטנות מאלו של השליו הנודד, ולכן ההנחה היא שהשליו הקנרי לא היה מסוגל לעוף באופן יזום, והיה תלוי בזרמי אוויר, אותם ניצל לצורכי תעופה. מסיבה זאת היה שליו האיים הקנריים טרף קל לחתולים וחולדות, שהגיעו עם המתיישבים הראשונים לאיים במאה ה-15, דבר שכפי הנראה הביא להכחדתו.

## ראו גם
* שליו
* שליו נודד

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:טווסים
קטגוריה:אפריקה: עופות שנכחדו
קטגוריה:עופות שנכחדו בהולוקן
קטגוריה:תרנגולאים נכחדים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1993
המוזיאון הלאומי לאנתרופולוגיה (מקסיקו סיטי)

**המוזיאון הלאומי לאנתרופולוגיה** (בספרדית: **Museo Nacional de Antropología**) הוא מוזיאון לאומי במקסיקו, והמוזיאון הפופולרי ביותר במדינה. המוזיאון מכיל ממצאים ארכאולוגים ואנתרופולוגים חשובים מהמורשת הפרה-קולומביאנית של מקסיקו, כמו אבן השמש (אבן לוח השנה האצטקי) ופסל אצטקי מהמאה ה-16 של שוצ'יפילי (Xochipilli). המוזיאון ממוקם בין הרחובות  בתוך פארק צ'פולטפק במקסיקו סיטי.

## אדריכלות
[שמאל|ממוזער|200px|[אבן השמש האצטקית המקורית המוצגת במוזיאון]]
המוזיאון עוצב על ידי האדריכלים פדרו רמירס ואסקס, חורחה קמפוסנו ורפאל מיחרס ב-1964. חזותו מרשימה עם אולמות תצוגה המקיפים פטיו עם בריכה ענקית וכיכר מטרייה מבטון הנתמכת על ידי עמוד אחד ראשי הידוע כ-**El Paraguas** היוצר מפל מלאכותי. סביב אולמות התצוגה ישנם גנים, אשר רבים מהם כוללים תצוגות חיצוניות. למוזיאון 23 אולמות תצוגה והוא משתרע על 79,700 מ"ר.

## תערוכות
המוזיאון מכיל מספר תצוגות משמעותיות, כגון אבן השמש האצטקית, ראשי אבן ענקיים של הציוויליזציה של האולמקים שנמצאו בג'ונגלים במדינות וראקרוס וטבסקו, אוצרות מתרבות המאיה שנמצאו באתר צ'יצ'ן איצה ובפלנקה ומוצגים אותנטיים של חיי המקסיקנים הכפריים. כמו כן במוזיאון נמצא מודל של העיר האצטקית טנוצ'טיטלאן ששכנה היכן שנמצא כיום מרכז מקסיקו סיטי.

המוזיאון מציג גם תערוכות חיצוניות המתמקדות בעיקר בתרבויות הגדולות של פעם. התערוכות שהוצגו במוזיאון בעבר התמקדו בתרבויות פרס, יוון, סין, מצרים וספרד.

## גלריה

תמונה:museum of anthropology model.jpg|מודל של המקדש המרכזי טנוצ'טיטלאן
תמונה:museum of anthropology Maya Room.jpg|אולם המאיה
תמונה:museum of anthropology palenque.jpg|תצוגה של פלאנקה באולם המאיה
תמונה:TenochtitlanModel.JPG|מודל של טנוצ'טיטלאן
תמונה:Aztec statue of Coatlicue, the earth goddess.jpg|פסל של אלת האדמה האצטקית
תמונה:Musee National Anthropologie-Calendrier Maya.jpg|לוח השנה האצטקי-אבן השמש
תמונה:Jaguar cuauhxicalli.jpg|יגואר שוצ'יקלי
תמונה:Aztec_Macuilxochitl_(Xochipilli).jpg|אל השירים, ריקוד ומוזיקה האצטקי, שוצ'יפילי
תמונה:20041229-Olmec Head (Museo Nacional de Antropología).jpg|ראש אולמקי ענקי
תמונה:20041229-Luchador Olmeca (Museo Nacional de Antropología) MQ.jpg|פסל של מתאבק אולמקי
תמונה:Seated Olmec Jaguar from San Lorenzo, Veracruz.jpg|יגואר אולמקי 
תמונה:Aztec serpent sculpture.JPG|פסל של נחש אצטקי
תמונה:TeotihuacanModel.JPG|מודל של טאוטיווקאן
תמונה:Aztec codex replica.jpg|תעתיק של הקוד האצטקי


## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:מוזיאונים לאנתרופולוגיה
קטגוריה:מקסיקו סיטי: מבנים
קטגוריה:מקסיקו: תרבות
קטגוריה:מקסיקו: ארכאולוגיה
מסגד סנקט פטרבורג

[ממוזער|חזית המסגד. למסגד שני [מינרטים, וחזית הבנויה בסגנון מוסלמי מסורתי.]]
[ממוזער|צילום תקריב של אחד מה[מינרטים של המסגד]]
ממוזער
**מסגד סנקט פטרבורג** (ברוסית: **Санкт-Петербу́ргская мече́ть**) הוא מסגד הממוקם במרכז סנקט פטרבורג שברוסיה, בסמוך לארמון החורף ולמבצר פטרופבלובסקיה. המסגד נפתח לציבור בשנת 1913 והיה המסגד הגדול באירופה באותה עת.

אבן הפינה של המסגד הונחה בשנת 1910 על מנת לציין את יובל ה-25 לשלטונו של אלים חאן בבוכרה. המבנה הושלם לבסוף בשנת 1929.

## תיאור המסגד
למסגד שני מינרטים שגובהם 29 מטרים וכיפה שגובהה 39 מטרים. המסגד נבנה על מנת להכיל 5,000 מתפללים - חלק ניכר מאוכלוסיית העיר המוסלמית שהגיעה לכ-8,000 איש בעת הקמת המסגד.

האדריכל ניקולאי ואסילייב תכנן את המבנה בצורה הדומה לקברו של טמרליין שבסמרקנד.

## היסטוריה
בשנת 1882 פנה סלים-גירי טווקלב, המופתי של אורנבורג לרוזן טולסטוי, שר בממשלת רוסיה וביקש כי יותר לו לבנות מסגד בסנקט פטרבורג.

בשנת 1906 הקים הרוזן טולסטוי ועד מיוחד שבראשה אהון אטואלה באייזיטוב במטרה להשיג 750,000 רובלים במטרה לממן את הקמת המסגד. התורם העיקרי להקמת המבנה היה סעיד אבדול אחד, אמיר בוכרה.

מיקום המסגד הנבחר - במרכז העיר, למול מבצר פטרופבלובסקיה, היה מיקום סמלי ביותר, ונדרשה הסכמת הצאר ניקולאי השני לבניית המבנה. ההסכמה ניתנה בעת שהות הצאר בפטרהוף ב-3 ביולי 1907.

בסתיו אותה שנה אישרה הוועדה את בחירת האדריכל ניקולאי ואסילייב לתכנון המבנה, ואת המהנדסים סטפן קריצ'ינסקי ואלכסנדר פון גוגן לפקח על הבנייה.

ב-3 בפברואר 1910 נערך טקס הנחת אבן הפינה של המבנה. האבן הונחה על ידי אהון באייזיטוב, בנוכחות פקידי ממשל, המופתי, מנהג המפלגה המוסלמית בדומה של רוסיה ושגרירי טורקיה ופרס.

בין השנים 1940–1956 נסגר המבנה בהוראת השלטונות הבולשביקים, והמבנה שימש כמחסן מזון במהלך מלחמת העולם השנייה. בשנת 1956, בעקבות בקשת נשיא אינדונזיה, סוקרנו, אשר ביקר בעיר, הושב המבנה לקהילה המוסלמית 10 ימים לאחר תום הביקור.

המבנה שופץ בשנת 1980.

## תיאור המבנה
קירות המבנה עשויים אבן גרניט אפורה, והכיפה ושני המינרטים מצופים בפסיפס של אריחי חרסינה בצבע כחול.

חזיתות המבנה מעוטרות בפסוקים מהקוראן על אריחי חרסינה. העמודים בתוך המבנה עשויים שיש אפור.

קומת הקרקע משמשת את הגברים, ועזרת הנשים ממוקמת בקומה השנייה.

רצפת המבנה מכוסה שטיחים שנארגו באסיה המרכזית.

## קישורים חיצוניים

* תיאור המסגד ותצלומים שלו 
* תיאור המסגד 

קטגוריה:סנקט פטרבורג: מבני דת
סנקט פטרבורג
נתן זייברג

**נתן "נתי" זייברג** (**Nathan "Nati" Seiberg**; נולד ב-22 בספטמבר 1956) הוא פיזיקאי ישראלי-אמריקאי החוקר את תחום תורת המיתרים. הוא מכהן כפרופסור במכון למחקר מתקדם בעיר פרינסטון שבניו-ג'רזי.

## קורות חיים
נולד בישראל ב-22 בספטמבר 1956. בילדותו התבלט במחנה נוער שוחר מדע שנערך במכון ויצמן למדע.

סיים תואר ראשון בפיזיקה בהצטיינות באוניברסיטת תל אביב בשנת 1977, לאחר מכן התגייס ושירת חמש שנים בצה"ל. במקביל עבד על דוקטורט במכון ויצמן, בהנחיית חיים הררי, אותו סיים בשנת 1982. הוא החל ללמד במכון ויצמן, ובשנת 1989 מונה לפרופסור מן המניין. בשנים 1989 עד 1997 כיהן כפרופסור באוניברסיטת ראטגרס. משנת 1997 משמש כפרופסור מן המניין לפיזיקה מתמטית במכון למחקר מתקדם (הישראלי הראשון שכיהן במוסד זה) ומשנת 1998 כפרופסור אורח באוניברסיטת פרינסטון.

בשנת 1995 הוענקה לו מדליית אוסקר קליין. בשנת 1996 קיבל מלגה במסגרת היוקרתית של עמיתי מקארתור. בשנת 2008 מונה כחבר באקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית.
ב-2012 זכה בפרס לפיזיקה יסודית בסך 3 מיליון דולר. בשנת 2016 זכה במדליית דיראק  יחד עם מיכאל שיפמן וארקדי ויינשטיין.

למחקריו של זייברג היה תרומה משמעותית בתחום תורת המיתרים ותורת השדות הקוונטית. ביחד עם אדוארד ויטן פרסם את משוואות זייברג-ויטן, העוסקות בתורת כיול.

## קישורים חיצוניים

* 

* דף הבית של זייברג במכון למחקר מתקדם 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור ממכון ויצמן למדע
קטגוריה:פיזיקאים ישראלים
קטגוריה:פיזיקאים אמריקאים
קטגוריה:פיזיקאים יהודים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:סגל המכון למחקר מתקדם
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ראטגרס
קטגוריה:סגל מכון ויצמן למדע: פיזיקה
קטגוריה:עמיתי מקארתור
קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:ישראלים חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:זוכי מדליית אוסקר קליין
קטגוריה:זוכי פרס פריצת הדרך בפיזיקה יסודית
קטגוריה:זוכי פרס דני היינמן לפיזיקה מתמטית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1956
קטגוריה:זוכי פרס דיראק
קידום נוער

**קידום נוער** הוא אחד ממקצועות החינוך והרווחה המתמקד באוכלוסיית נוער בסיכון, והצעירים וצעירות בסיכון.

הנערים נכללים בקבוצות סיכוניות, כלומר, נערים העלולים להגיע למצבי סיכון כגון דרות רחוב, סמים ואלכוהול, מעורבות בפלילים כעבריינות נוער, זנות, הפרעת אכילה, דיספוריה מגדרית ועוד. המניעים לכך הם מעמד סוציו-אקונומי נמוך, חוויות רבות של אי-הצלחה, המובילות לדימוי עצמי נמוך ומרידה במוסכמות בגיל ההתבגרות. יחידיות קידום נוער עוסקים ומוסמכים לטפל בבני נוער רווקים ושלא מתחום בריאות הנפש בלבד. קיימת אפשרות ליווי לנוער שחווה בעיות קלות בתחום בריאות הנפש כמו טראומה או פגיעה מינית.

קידום נוער נועד לקדם את בני הנעורים (גילאי 14–18) וצעירים (26-19) ולעזור להם, השירות תורם ליצירת הזדמנויות למימוש הפוטנציאל האישי במגוון תחומי החיים, וכן תורם לשילוב מחדש בקבוצת השווים ובחברה. המטופלים מגיעים ליחידות מצו בית-משפט, גופים של הרווחה ובאמצעות reaching out - "חיזור", כלומר, עובדי קידום הנוער מסתובבים באזורי השיטוט והבילוי של בני הנוער במצב סיכוני בשעות הפעילות שלהם (לרוב, בשעות הלילה המאוחרות עד שעות הבוקר המוקדמות) וכך מאתרים אותם.

העבודה עם הנערים מתקיימת ביחידות לקידום נוער הפרושות ברחבי הארץ. ביחידות נהנים הנערים ממסגרת חינוכית המקבלת אותם, לאחר שנפלטו ממסגרות הלימוד הפורמליות, מטיפול פרטני ומטיפול קבוצתי וכן אפשרות ללימודים לקראת קבלת תעודת בגרות, למתאימים לכך, הם גם מקבלים שירות טיפול בנוסף להשכלה. כמו כן, מוענקת הכנה להשתלבות בעולם התעסוקה, הכנה לקראת השירות הצבאי או האזרחי, וחיזוק המעורבות בקהילה. בחלק מהיחידות אף ניתנים ייעוץ משפטי, ליווי תעסוקתי והכשרות מקצועיות..

מדריך קידום נוער יכול להגיע מתחום ההוראה, עבודה סוציאלית, פסיכולוגיה או חינוך. הכשרה ממוקדת במקצוע 'עובד קידום נוער' ניתנת במספר מכללות בישראל. בהן, המכללה האקדמית בית ברל, המכללה האקדמית לחינוך ע"ש קיי, מכללת אורות ישראל, המכללה האקדמית לחינוך ע"ש דוד ילין ומכללת אורנים.

## ראו גם
* תוכנית היל"ה
* היחידה לקידום נוער
* חינוך בלתי פורמלי

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: עבודה סוציאלית
קטגוריה:נוער
קטגוריה:עבודה סוציאלית
מנזר אלכסנדר נבסקי

שמאל|ממוזער|200px|מראה המנזר במאה ה-19
שמאל|ממוזער|250px|המנזר כיום
**מנזר אלכסנדר נבסקי** או **לאוורת אלכסנדר נבסקי** (ברוסית: **Александро-Невская лавра** – "אלכסנדר נבסקי לברה") הוא מנזר הממוקם בקצה המזרחי של נבסקי פרוספקט בסנקט פטרבורג.

## היסטוריה
המנזר נבנה בהוראת פיוטר הגדול על מנת להכיל את השרידים הקדושים של אלכסנדר נבסקי, הקדוש המגן של סנקט פטרבורג שהפכה באותה עת לבירת רוסיה במקום מוסקבה.

בשנת 1797 הוגדר המסדר כלאורה (תואר אותו נשאו קודם לכן רק לאוורת קייב-פצ'רסק שבקייב ולאוורת השילוש-סרגייב).

במתחם הכנסייה מצויות שתי כנסיות הבנויות בסגנון הבארוק אשר תוכננו על ידי האב והבן טרציני, ונבנו בין 1717–1722 ו-1742–1750 בהתאמה.

כמו כן במתחם ממוקמת קתדרלה המוקדשת לשילוש הקדוש שנבנתה בסגנון נאו-קלאסי בין השנים 1778–1790 בתכנונו של האדריכל איוואן סטארוב.

במתחם המנזר ממוקם בית העלמין טיחווינסקויה בו קבורים, בין היתר, לאונרד אוילר, מיכאיל לומונוסוב, אלכסנדר סובורוב, ניקולאי קאראמזין, מודסט מוסורגסקי, פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי, פיודור דוסטויבסקי, קארלו רוסי, סרגיי ויטה, ניקולאי רימסקי-קורסקוב ואיוואן גונצ'רוב.

לאחר מהפכת אוקטובר צומצמה בהדרגה הפעילות הדתית במתחם ובשנות ה-30 הופסקה כליל. בשנת 1996 החלה להתחדש פעילות דתית במתחם ובשנת 2000 הוחזר המקום לניהול הכנסייה הרוסית ולבעלותה.

## ראו גם
* בית העלמין טיחווינסקויה

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:סנקט פטרבורג: מבני דת
קטגוריה:רוסיה: מנזרים נוצריים
קטגוריה:נבסקי פרוספקט
קטגוריה:סנקט פטרבורג: אטרקציות תיירותיות
הליגה הלאומית בכדורסל נשים

**הליגה הלאומית בכדורסל נשים** היא ליגת הכדורסל השנייה בישראל לנשים. הליגה הוקמה לראשונה בשנת 1960. הליגה מורכבת מקבוצות שהשתתפו בעבר בליגה הראשונה ומתיימרות לחזור אליה. ובנוסף קבוצות חדשות וקבוצות בת.

## שיטת משחקים
השיטה משתנה מעונה לעונה.
כיום הליגה היא אחת ומשחקות בה 14 קבוצות כאשר ארבע הקבוצות הראשונות מתחרות בפיינל פור והזוכה מעפילה לליגת העל. ושלוש האחרונות בטבלה בסיום הליגה נושרות לליגה הארצית. בעבר הליגה הייתה מחולקת לשתי טבלאות (צפון/דרום) בשני סיבובים של 11 משחקים. סיבוב של פלייאוף תחתון ועליון משולב, ובסיום הפלייאוף העליון, פיינל פור הטוב מ 3, שבסיומו שתי קבוצות עולות לליגת העל.
3 האחרונות בפלייאוף התחתון, יורדות לליגה הארצית.

בסיום עונת 2019/20 שהופסקה עקב משבר הקורנה הוקפאו היורדות לליגה הארצית והוחלט כי הראשונה בטבלה באותו הזמן הפועל גלבוע קרן תעפיל לליגת העל ולא יהיו יורדות מליגת העל, עקב כך עלו ארבע הראשונות בליגה הארצית אל הליגה הלאומית (מלבד קבוצת אליצור נתניה ארצית שמחזיקה קבוצה גם בליגה הלאומית), אחת מכל מחוז והליגה הוגדלה ל-17 קבוצות לעונת 2020/21, עקב מגפת הקורנה הליגה לא נפתחה כסדרה ובסופו של דבר שונה מבנה הליגה פעם נוספת לצמד בתים אזורים בעלי 7 ו-8 קבוצות, הפועל גלבוע קרן שהכורזה כעולה לליגת העל ויתרה על העלייה ונשארה בליגה ומכבי רעננה הס, הפועל באר שבע אסא ואליצור חולון שרת ויתרו על מקומן בליגה.

## הקבוצות
### הקבוצות בליגה בעונת 2025/2026
בעונה זו הליגה כוללת 14 קבוצות:

## עולות ויורדות

## קישורים חיצוניים
* עמוד הליגה באתר ספסל
* טבלת הליגה באתר איגוד הכדורסל הישראלי

## הערות שוליים

קטגוריה:תחרויות כדורסל נשים בישראל
לאומית נשים
Crush 40

**קראש 40** (באנגלית: **Crush 40**) היא להקת רוק כבד יפנית-אמריקאית. חברי הלהקה הם ג'ון סנואוהה וג'וני ג'יאולי. את מרבית השירים שלהם ניתן למצוא במשחקי "סוניק הקיפוד" (החל מ-Sonic Adventure ועד המשחק Team Sonic Racing), ובנוסף לכך עשו את האפקטים במשחק Nights: Journey of Dreams.

## היסטוריה
### טרום הלהקה
ג'יאולי היה המתופף של להקת Killerhit החל מ-1983, כאשר היה בן 17. כשהלהקה התפרקה ב-1991, הצטרף לאחיו ג'ואי והם הוציאו אלבום משותף בשם "Brothers" (אחים). ב-1998 התקבל בתור גיטריסט ללהקת אקסל רודי פל ולעיתים גם שר.

סנואוהה, בעודו בן 3 ביפן כבר למד לנגן על פסנתר. כשעבר לפנמה, בגיל 12, נמשך למוזיקת רוק. הוא למד בכוחות עצמו לנגן בגיטרה חשמלית כשהיה בן 15, והקליט את ההקלטה הראשונה שלו בגיל 17. ב-1993, כשסיים את לימודיו בקולג', צורף ג'ון לחברת Sega בתור עורך משחקי וידאו, וערך את הסאונד במשחק "Sonic the Hedgehog 3". ואת המוזיקה במשחק "Sonic Adventure".

### הלהקה
תחילתה של קראש 40 הייתה כאשר עשו מוזיקה ל-"NASCAR Arcade". "קראש 40" היה שם המיזם של ג'יאולי וסנואוהה. הם שאבו השראה מאוסף המשחקים של "Sonic the Hedgehog" אז. כיום, קראש 40 עורכת מוזיקה למשחקים של "SEGA".

## דיסקוגרפיה

* Sonic Adventure Vocal mini-Album (Songs with Attitude)  (1998)
* Thrill Of The Feel  (2000)
* Sonic Adventure 2 Vocals Collection: Cuts Unleashed  (2001)
* Crush 40  (2003)
* Triple Threat: Sonic Heroes Vocal Trax  (2003)
* Shadow the Hedgehog Original Soundtrack  (2006)
* Sonic the Hedgehog Vocal Traxx: Several Wills  (2007)
* True Blue: The Best of Sonic the Hedgehog  (2008)
* Face to Faith: Sonic and the Black Knight Vocal Trax  (2009)

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:להקות רוק אמריקאיות
הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1804

**[[הבחירות לנשיאות ארצות הברית]] ב-[[1804]]** היו הבחירות החמישיות בארצות הברית. הן נערכו מיום שישי, 2 בנובמבר, עד ליום רביעי, 5 בדצמבר 1804. הן העמידו את הנשיא הדמוקרטי רפובליקני המכהן תומאס ג'פרסון מול הפדרליסט צ'ארלס קוטוורת' פינקני, שהיה המועמד לתפקיד סגן הנשיא תחת ג'ון אדמס 4 שנים קודם לכן, גיבור מלחמת העצמאות האמריקנית והשגריר בצרפת. ג'פרסון הביס את פינקני בקלות וכך סגנו, ג'ורג' קלינטון, הפך לסגן הנשיא. קלינטון היה הסגן של ג'פרסון ושל יורשו, ג'יימס מדיסון.

בחירות 1804 היו הבחירות הראשונות שהתקיימו לאחר העברת התיקון ה-12 לחוקת ארצות הברית, שהפריד בין בחירת הנשיא לסגנו. לפי החוקים של התיקון ה-12, האלקטורים היו צריכים להפריד בין בחירתם לתפקיד הנשיאות לבין בחירתם את המועמד לסגן הנשיא. לפני כן, האלקטורים הצביעו לנשיא, והמועמד לנשיאות שהגיע למקום השני מונה לסגן הנשיא.

הניצחון של ג'פרסון בהפרש של 45.6 אחוזים (הוא זכה ב-72.8% לעומת יריבו שזכה ב-27.2%) הוא ההפרש הגדול בהיסטוריית הבחירות לנשיאות ארצות הברית, בהן היה יותר ממועמד אחד. עם ניצחונו בבחירות אלו, ג'פרסון הפך לסגן הנשיא הראשון בהיסטוריה האמריקנית שנבחר לנשיאות ונבחר גם בפעם השנייה, הישג שרק ריצ'רד ניקסון הצליח להשיג ב-1968 וב-1972.

## רקע
אף על פי שהבחירות הקודמות היו צמודות, ג'פרסון זכה לפופולריות במהלך כהונתו. הסחר האמריקני שגשג בעקבות ההפסקה הזמנית במלחמות הנפוליאוניות באירופה, ורכישת לואיזיאנה גם נחשבה להישג.

## מועמדים
### מועמדים דמוקרטים-רפובליקנים
האספה של הרפובליקנים שהיו חברי הקונגרס בחרה במועמדים. אף אחד לא פקפק במועמדותו של ג'פרסון, והבעיה האמיתית הייתה מי יחליף את סגן הנשיא לשעבר, ארון בר. לבר הייתה ממילא מערכת יחסים עכורה עם ג'פרסון, אבל לאחר שחיסל בדו-קרב את אלכסנדר המילטון, כל סיכוייו להיבחר שוב התאפסו. המושל ג'ורג' קלינטון מניו יורק נבחר במקום.

### מועמדים פדרליסטים
הפדרליסטים בחרו בפינקני ובסנאטור לשעבר, רופוס קינג מניו יורק, כדי להתמודד מול ג'פרסון וקלינטון.

## בחירות כלליות
ההתקפה על המדיניות של ג'פרסון הייתה חסרת טעם. הניצחון של ג'פרסון היה סוחף, והוא אף ניצח באזור ניו אינגלנד הפדרליסטי. פינקני ניצח רק בקונטיקט ובדלאוור.

### הצבעה לפי מועמדים

### בחירת האלקטורים לפי מדינות

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

1804
קטגוריה:1804 בארצות הברית
קטגוריה:תומאס ג'פרסון
אלפונס קאר

**ז'אן-בטיסט אלפונס קאר** (בצרפתית: **Jean-Baptiste Alphonse Karr**; 24 בנובמבר 1808 – 29 בספטמבר 1890) היה סופר ועיתונאי צרפתי.

אלפונס קאר נולד בפריז, למד בבית ספר תיכון "בורבון" שבעיר והפך למורה באותו בית ספר. ב-1832 פרסם את הרומן הראשון שלו "תחת עצי הטיליה" שנשא אופי אוטוביוגרפי. בעקבות רומן זה החל לפרסם מאמרים בעיתון "לה פיגארו". הנובלה "שעה אחת מאוחר מדי" הופיעה ב-1833, ואחריה הופיעו רומנים נוספים בעלי אופי אוטוביוגרפי.

ב-1836 השתתף בכתב עת לספרות בשם "יומן פריז" שנוסד על ידי אונורה דה בלזאק ונסגר אחרי שישה חודשים. באותה שנה פרסם את הרומן "סיפור הרומאים של אטרטה" - מה שגרם לפרסומם של צוקי אטרטה בנורמנדי שהפכו לאתר ציור שהתחבב על ציירים רבים ובהם קלוד מונה וגוסטב קורבה.

ב-1839 הפך לעורך העיתון "לה פיגארו", שבו כתב מאמרים רבים. באותה שנה ייסד ירחון סאטירי בשם "הצרעות" שהופיע עד 1849. אמרותיו הפכו לשם דבר. לדוגמה: "ככל שזה משתנה, זה נשאר אותו דבר". כאשר הוצע לבטל את עונש המוות אמר: "הבה נניח לרוצחים לעשות את הצעד הראשון."

אלפונס קאר התנגד לנפוליאון השלישי שקיבל סמכויות דיקטטוריות ב-1851. הוא עזב את פריז ועבר להתגורר בעיר ניס שבריביירה הצרפתית, שם המשיך ביצירתו הספרותית. ב-1854 חכר אדמה חקלאית בסביבות ניס כדי להשביח זנים של צמחים ועצי פרי (זן האגס "אלפונס קאר" נקרא על שמו). הוא עסק בהשבחת פרחים בעיקר מסוג דליה, הפך לאיש עסקים, ייסד את המסחר בפרחים בריביירה הצרפתית ופתח חנות לממכר פרחים, פרי וירקות. הוא עסק גם בדייג כתחביב ועשה שימוש בהתנסותו זו כדי לכתוב את הנובלות "ערביי סנט אדרס" (1853) ו-"לחוף הים" (1860). זיכרונותיו בשם "יומן האונייה" הופיעו ב-1879–1880.

אלפונס קאר מת ב-1890 בסן-רפאל, בריביירה הצרפתית.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:סופרים צרפתים
קטגוריה:עיתונאים צרפתים
קטגוריה:עורכי עיתונים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1808
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1890
דלתא 3

**דלתא 3** (באנגלית: **Delta III**) הוא משגר לוויינים חד-פעמי שיוצר על ידי החברה האמריקנית הרב לאומית בואינג, שהיה חלק מסדרת הטילים דלתא. המשגר שוגר לראשונה ב-26 באוגוסט 1998, אך השיגור הסתיים בכישלון. לאחר כישלון נוסף ולאחריו שיגור שהוכרז כהצלחה אך בעצם לא הגיע למסלול הנכון, יצור הדלתא 3 הופסק. הדלתא 3 יכול היה לשאת מטען כבד כפליים מקודמו, הדלתא 2.

## היסטוריה
במרוצת שנות ה-90 יותר ויותר לוויינים יוצרו במשקלים גבוהים. כיוון שהדלתא 2 לא יכול היה לשאת חלק מן המשקלים הגבוהים הללו ומכיוון שבואינג חשה בצורך להיות בקדמת השוק, החל פיתוחו של הדלתא 3 שבסופו המשגר שוגר באוגוסט 1998.

שיגורו הראשון של הדלתא 3 הסתיים בכישלון, כשתוכנות שהועברו מהדלתא 2 גרמו לשגיאה במערכת הניווט בזמן פעילות השלב הראשון. המשגר נהרס ואיתו גם הלוויין ששיגר, הגאלקסי אקס שהיה לוויין תקשורת שנועד לשימוש ארצות הברית ומדינות באיים הקריביים.

השיגור השני נערך ב-4 במאי 1999, גם שיגור זה הסתיים בכישלון. הכישלון נגרם מבעיית לחץ במנוע השלב השני שגרמה לכיבוי המנוע. כתוצאה מכך לוויין האוריון 3, שהיה לוויין תקשורת לשימוש באוקיאניה ומזרח אסיה, הגיע למסלול נמוך במקום למסלול גאוסטציונרי וכך לא יכול היה לממש את מטרתו.

השיגור השלישי והאחרון נערך ב-23 באוגוסט 2000 וכלל רק מטען מדומה. המסלול שאליו הגיע המטען היה נמוך בכ-6,000 ק"מ מהמסלול המבוקש אך השיגור עדיין נחשב להצלחה חלקית.

כתוצאה מהחלשות שוק הלוויינים, אי-אמון במשגר בגלל ההיסטוריה העגומה שלו והתקרבות סיום פרויקט משגר הדלתא 4 השיגור השלישי היה האחרון של הדלתא 3 ויצורו הופסק.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרת טילי דלתא
סאימה

ה**סאימה** (בלטבית: **Saeima**) הוא בית המחוקקים והנבחרים הלטבי.

הסאימה מונה 100 מושבים הנבחרים בבחירות ישירות על ידי העם כל 4 שנים, בדרך כלל בשבת הראשונה של חודש אוקטובר. מערכת הבחירות האחרונות נערכה ב-1 באוקטובר 2022. בבחירות הפרלמנטריות אחוז החסימה הוא 5% מתוך סך הקולות. 

יושבת-ראש הסאימה הנוכחית היא דייגה מיירינה מטעם מפלגת איחוד החקלאים. היא ממלאת את התפקיד מאז 2023.

בידי נשיא לטביה עומדת האפשרות לפזר את הסאימה ולהכריז על הקדמת הבחירות הפרלמנטריות. הליך זה כרוך בסיכון פוליטי משמעותי לנשיא, לרבות הסיכון של אובדן משרתו. בהיסטוריה החדשה של לטביה זה קרה רק פעם אחת - ב-29 במאי 2011 יזם הנשיא ואלדיס זאטלרס את הליך פיזור הסיאמה. והיא אכן פוזרה ב-21 ביולי 2011.

## ראו גם
* פוליטיקה של לטביה
* בתי מחוקקים לפי מדינה

## קישורים חיצוניים

* 

[ממוזער|ימין|500px|בניין הסאימה ב[ריגה]]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:לטביה: פוליטיקה
לטביה