open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
סאליבנס איילנד

**סאליבנס איילנד** (באנגלית: **Sullivan's Island**) הוא אי החוצץ בין האוקיינוס האטלנטי למפרץ צ'ארלסטון בקרוליינה הדרומית שבארצות הברית. האי, אשר גודלו 8.9 קמ"ר, הוא מקום מושבה של עיירה בשם זהה, וזירת קרב חשוב מתקופת מלחמת העצמאות האמריקנית.

## היסטוריה
שמו המקורי של האי היה או’סאליבנס איילנד (O’Sullivan’s Island), על שמו של קפטן פלורנס או’סאליבן, אשר תִּפעל מגדלור באי בסוף המאה ה-17. קפטן או’סאליבן היה קברניט באחת מספינות הצי האנגלו-אירי שהביאו את המתיישבים הראשונים לאזור קרוליינה הדרומית. עם השנים קוצר שם האי לשמו הנוכחי – סאליבנס איילנד.

בסוף המאה ה-17 ותחילת המאה ה-18 שימש האי כתחנת פריקה ובידוד לעבדים אפריקאים שהובאו בספינות אל המושבות הבריטיות בצפון אמריקה. העבדים הוחזקו על האי לצורכי בדיקות, הסגר וסינון לפני שהועברו לנמלים הגדולים ולשווקים בצ’ארלסטון והסביבה. על פי ההערכות, כ-40% מכלל העבדים שהובאו לארצות הברית — כ-200,000 בני אדם — עברו דרך האי. עובדה זו הופכת את סאליבנס איילנד לאחת מנקודות הכניסה המרכזיות והמשמעותיות בהיסטוריה של העבדות בארצות הברית. כיום מוצב באי אתר זיכרון שמציין את עברו כתחנה בסחר העבדים האטלנטי.

ב-28 ביוני 1776 התחולל באי קרב משמעותי במסגרת מלחמת העצמאות האמריקנית. הכוחות הקולוניאליים, בפיקודו של קולונל ויליאם מולטרי, הצליחו להדוף מתקפה של הצי הבריטי בפיקודו של הגנרל סר הנרי קלינטון והקומודור פיטר פרקר. הקרב התנהל סביב מצודה מאולתרת, שנבנתה מגזעי עץ דקל מקומי ושכבות של חול ים, אשר ספגו את פגזי הבריטים ומנעו נזק משמעותי. ניצחון זה שימש מקור השראה למורדים, וכתוצאה מכך אומץ עץ הדקל כמוטיב המרכזי בדגל קרוליינה הדרומית, שזכתה גם לכינוי “מדינת הדקל” (Palmetto State).

לאחר תום המלחמה נבנתה על האי מצודה קבועה – פורט מולטרי (Fort Moultrie), אשר שימשה כמוקד ההגנה המרכזי של מפרץ צ’ארלסטון. במהלך השנים מילאה המצודה תפקידים שונים, כולל במהלך מלחמת 1812, מלחמת האזרחים האמריקנית, ואף בתקופות מאוחרות יותר. המצודה נותרה בשימוש צבאי עד לסגירתה בסוף שנות ה-40 של המאה ה-20. כיום היא מהווה אתר לאומי לשימור היסטורי, ומתופעלת על ידי שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית. המקום פתוח לקהל ומשמש כאתר חינוך והנצחה להיסטוריה הצבאית והחברתית של האזור.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קרוליינה הדרומית: איים
קטגוריה:מפרץ צ'ארלסטון
מספר ארדש-בייקון

**מספר ארדש-בייקון** (Erdős–Bacon number) הוא מדד הומוריסטי המחבר בין שני ערכים: **[[מספר ארדש]],** מספר השלבים הנדרשים לחבר אדם כלשהו לפרופ' פאול ארדש (מתמטיקאי פורה במיוחד) דרך מאמרים מדעיים משותפים ו**[[שש דרגות של קווין בייקון|מספר בייקון]]**, מספר השלבים שמקשרים שחקן כלשהו לקווין בייקון באמצעות הופעה משותפת בסרטים. כלומר מספר ארדש-בייקון הוא הסכום של שני המספרים כלפי אותו אדם. 

## הסבר
פאול ארדש היה אחד המתמטיקאים הפוריים בהיסטוריה, ופרסם למעלה מ-1,500 מאמרים מדעיים, רובם בשיתוף פעולה עם כ-500 עמיתים. לפיכך, הפך לנקודת המוקד ב'גרף המאמרים': אנשים שפרסמו מאמר עם ארדש הם בעלי מספר ארדש 1, מי שפרסמו מאמרים משותפים עם אנשים אלה הם בעלי מספר ארדש 2, וכן הלאה. בעולם הקולנוע נהוג מיפוי דומה, שבמרכזו השחקן קווין בייקון: שחקנים שהופיעו בסרט לצד בייקון הם בעלי מספר בייקון 1, מי שהופיעו בסרט לצד אנשים אלה הם בעלי מספר בייקון 2, וכן הלאה. הרעיון לחבר את שני המספרים פורסם בשנת 1998, כאשר פרופסור דניאל קלייטמן, מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT), בעל מספר ארדש 1, שימש יועץ להפקת הסרט סיפורו של ויל האנטינג, והופיע בו כניצב. קלייטמן זכה כך במספר בייקון 2, כי בסרט השתתפה גם השחקנית מיני דרייבר, בעלת מספר בייקון 1. לפיכך, עומד מספר ארדש-בייקון של קלייטמן על 3 - חיבור של מספר בייקון ומספר ארדש שלו. 

רוב בעלי מספר ארדש-בייקון הם מתמטיקאים ומדענים שהשתתפו בסרטים בתפקידי אורח, בהם סטיבן הוקינג, קרל סייגן, בריאן גרין, ג'ון פורבס נאש וריצ'רד פיינמן. שחקנים מעטים יחסית הם בעלי מספרי ארדש-בייקון:
* נטלי פורטמן השתתפה בכתיבת שני מאמרים מדעיים, והיא בעלת מספר ארדש-בייקון 7.
* קולין פירת' הציע, בריאיון ל-BBC, לחקור את ההתאמה בין מבנה המוח לנטיות פוליטיות. הוא נכלל ברשימת המחברים של מאמר מדעי שנכתב בעקבות הצעתו, ומספר ארדש-בייקון שלו הוא 7.
* מים ביאליק, שהתפרסמה בגיל צעיר ככוכבת סדרת הטלוויזיה "בלוסום", השלימה ב-2008 עבודת דוקטורט במדעי המוח, השתתפה בכתיבת ספר מדעי, והיא בעלת מספר ארדש-בייקון 7.
* דניקה מק'קלר, שהתפרסמה בתפקיד ויני קופר בסדרת הטלוויזיה "שנות הקסם", סיימה בהצטיינות תואר ראשון במתמטיקה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, ובמהלך לימודיה השתתפה בכתיבת מאמר מדעי. מספר ארדש-בייקון שלה הוא 6.
* המדען הישראלי גור יערי היה בעבר שחקן, והופיע במספר סרטים, בהם "האיטלקים באים". הוא בעל מספר ארדש-בייקון 7.

האדם הצעיר בעולם שקיבל מספר ארדש-בייקון הוא ניב הופמן הישראלי, אשר סיים תואר ראשון במתמטיקה ומדעי המחשב באוניברסיטת תל אביב בגיל 19, ובמהלך לימודיו השתתף בכתיבת מאמר מדעי. בילדותו השתתף בתוכנית "שחק אותה סשו" שהונחתה על ידי ליטל רוזנצוויג. הוא בעל מספר ארדש-בייקון 7.

להלן טבלה חלקית עם אנשים בעלי מספרי ארדש-בייקון.

## ראו גם
* תופעת העולם הקטן
## הערות שוליים

קטגוריה:בידור
קטגוריה:רשתות חברתיות
קטגוריה:תרבות פופולרית
קטגוריה:תרבות מתמטית
קטגוריה:פאול ארדש
אולפנת נווה חנה

**אולפנת נווה חנה** היא אולפנה תורנית לבנות מייסודה של רשת אור תורה סטון. האולפנה ממוקמת סמוך ליישוב אלון שבות שבגוש עציון.

## רקע
האולפנה הוקמה בשנת 1984 ה'תשמ"ה על ידי הרב ד"ר שלמה ריסקין, ראש מוסדות אור תורה סטון ורב העיר אפרת. בשנותיה הראשונות עמדה בראשה ד"ר ברוריה סמט, אחריה הרב אבישי מילנר ואחריו הרב ד"ר רונן בן דוד. נכון ל-1 בינואר 2024 עומדת בראש האולפנה רוחמה גבל-רדמן. האולפנה, יחד עם הישיבה התיכונית "נווה שמואל" שבאפרת, היוו את הבסיס לרשת המוסדות "אור תורה סטון" בראשות הרב ריסקין.

בראשית שנותיה ישבה האולפנה בקיבוץ כפר עציון ובשנת ה'תשנ"ד עברה ל"גבעה הצהובה" סמוך לאלון שבות. באולפנה לומדות בעיקר תלמידות מאזור גוש עציון ואפרת, מקצתן מגיעות ממקומות מרוחקים יותר כמו ירושלים ואזור בית שמש.

באולפנה כיתות ט עד יב. בכל שכבה שתי כיתות עיוניות, ועוד כיתה קטנה במאפיינים רגשיים.

## תפיסה פדגוגית
באולפנה פועלות מספר תוכניות ייחודיות השמות דגש על למידה פעילה ועצמאית:
* תוכנית "אדם אדמה"
* צפייה מודרכת בקולנוע ומדיה
* תוכנית ייחודית במחשבת ישראל

באולפנה מתקיימת אחת לשבוע תוכנית בית מדרש הנקראת אתר"ג בניהולה של שרון ברנד.

## קישורים חיצוניים
* 
* אתר ספרית נווה חנה

## הערות שוליים

נווה
נווה חנה
קטגוריה:גוש עציון: מוסדות חינוך
קטגוריה:אור תורה סטון
קטגוריה:אלון שבות
הנס בותמן

**הנס הרמן בותמן** (בגרמנית: **Hans Hermann Bothmann**; 11 בנובמבר 1911 – 4 באפריל 1946) היה מפקד מחנה ההשמדה חלמנו שהיה ממוקם במערבה של פולין.

## ביוגרפיה
בנובמבר 1932 היה לחבר בהיטלריוגנד וביוני 1933 - באס אס. אחרי פלישת גרמניה הנאצית לפולין בספטמבר 1939 הוצב בותמן בתחנת משטרת הביטחון בפוזנן.

באביב 1942 מונה למפקד מחנה ההשמדה חלמנו במקום האופט-שטורמפיהרר (סרן) הרברט לאנגה. עד מרץ 1943 ניהל בותמן את פעולות רצח ההמונים במחנה. משהופסקו המשלוחים של יהודים למחנה חלמנו באפריל 1943 הועבר בותמן ליוגוסלביה בראש 85 אנשי סגל המחנה, ושם צורפה יחידתו, שנקראה "זונדרקומנדו בותמן" (Sonderkommando Bothmann), לפלוגת הז'נדרמריה באוגדת 'פרינץ אויגן' (Prinz Eugen Division). במסגרת האוגדה פעל בותמן נגד הפרטיזנים היוגוסלבים. 

בסוף אביב 1944 נקראה יחידתו של בותמן לחזור לחלמנו ובחודשים יוני-יולי 1944 חידשה את פעולות רצח ההמונים בגזים. באוגוסט 1944 השתתפה "זונדרקומנדו בותמן" בפעולות חיסול גטו לודז' ואחר כך עסקה בטשטוש עקבות רצח ההמונים בחלמנו על ידי שריפת גוויות הנרצחים במסגרת "מבצע 1005".

### אחרי מלחמת העולם השנייה
בינואר 1945 נמלט בותמן למערב גרמניה, שם נאסר על ידי הבריטים, וב-4 באפריל 1946 התאבד בתלייה בכלא הבריטי.

## קישורים חיצוניים

* על הנס הרמן בותמן, באתר יד ושם

קטגוריה:פושעי מלחמה נאצים
קטגוריה:אנשי אס אס
קטגוריה:גטו לודז'
קטגוריה:סגל מחנה חלמנו
קטגוריה:משתתפים ברצח יהודי פולין
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1911
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1946
קטגוריה:מתאבדים: נאצים
קטגוריה:נאצים שנפטרו במעצר
פיליפ חתי

**פיליפ ח'ורי חתי** (בערבית: **فيليب خوري حتي**; 22 ביוני 1886 - 24 בדצמבר 1978) היה היסטוריון של האסלאם, חלוץ לימודי התרבות הערבית בארצות הברית.

## ביוגרפיה
חתי נולד למשפחה מרונית בכפר בנפת עאליי במחוז הר הלבנון, אז חלק מהאימפריה העות'מאנית. למד בבית ספר פרסביטריאני ובאוניברסיטה האמריקנית בביירות. אחרי סיום לימודיו לימד באוניברסיטה האמריקנית בביירות ולאחר מכן עבר לאוניברסיטת קולומביה בארצות הברית בה לימד שפות שמיות וקיבל תואר דוקטור בשנת 1915. לאחר תום מלחמת העולם הראשונה חזר לאוניברסיטה האמריקאית בביירות בה לימד עד שנת 1926. בשנת 1926 קיבל משרה באוניברסיטת פרינסטון, בה כיהן עד פרישתו לגמלאות בשנת 1954 כפרופסור לספרות שמית ויושב ראש המחלקה לשפות אסיה. לאחר פרישתו לגמלאות עבר ללמד באוניברסיטת הרווארד.

בשנת 1944 העיד בפני ועדה של בית הנבחרים של ארצות הברית כנגד הקמת מדינה יהודית בארץ ישראל בטענה שאין צידוק היסטורי למדינה כזאת. עדותו התפרסמה בעיתון ופתחה דיון פומבי בינו ובין אלברט איינשטיין ואריך קהלר.

בשנת 1945 יעץ למשלחת הערבית בוועידת ייסוד האו"ם בסן פרנסיסקו. בשנת 1946 הוא העיד בפני ועדת החקירה האנגלו-אמריקאית לענייני ארץ ישראל מטעם הצד הערבי וטען שאין ישות בשם "פלשתינה" ומעולם לא הייתה כזאת. לטענתו השטח שנקרא פלשתינה היה באופן היסטורי חלק מסוריה ושהצגת מפות של ארץ ישראל בפני התלמידים בבתי ספר דתיים נתנה להם את הרושם המוטעה שיש קשר בין היהודים וארץ ישראל. בנוסף טען שהציונות כופה על הערבים דרך חיים זרה להם לה הם מתנגדים ואשר הם לעולם לא יקבלו.

גורמים בימין בישראל נוהגים לצטט את חתי כאומר: "אדוני, אין דבר כזה היסטוריה פלסטינית. בהחלט לא!" כאסמכתא לטענתם שאין עם פלסטיני.

## קישורים חיצוניים

* פיליפ חתי, The Origins Of The Druze People And Religion, אתר ארכיון האינטרנט

## הערות שוליים

קטגוריה:מהגרים מלבנון לארצות הברית
קטגוריה:היסטוריונים של המזרח התיכון
קטגוריה:נוצרים לבנונים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה האמריקנית בביירות
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:סגל האוניברסיטה האמריקנית בביירות
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1886
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1978
לדעת הכל

**לדעת הכל** הוא אלבום האולפן השמיני של הזמר הישראלי, עמיר בניון, והשני שלו לשנת 2010 אחרי אלבומו המשותף "מחשבות", עם יהודה מסס. את האלבום הפיק בניון בעצמו ביחד עם תומר מתנה בחברת התקליטים שלו, נבל עשור. למרות ניסיונות הקידום הרבים של האלבום והמחירים הנמוכים, האלבום לא זכה להצלחה רבה, כשאחת מהסיבות היא שהאלבום לא יצא למכירה בחנויות מוזיקה רבות ברחבי הארץ אלא רק להורדה דיגיטלית דרך האינטרנט.

## רקע
מהאלבום יצאו 3 סינגלים; הסינגל הראשון היה "חזון יחזקאל" המכיל עיבוד לחזון העצמות היבשות, "לדעת הכל"- שיר הנושא של האלבום, ו"הכי גבוה" שמטרתו היא להגיד שאין דבר העומד בפני הרצון. לפני צאת האלבום צירף בניון "גלויה מוזיקלית" - קטע וידאו מיוחד עם הסבר אישי לכל שיר באתר יוטיוב.

בכל שירי האלבום בניון לא אומר במפורש את כוונת השיר והוא רק רומז לגביה. בהסבר לשיר "להיחלץ מהבלבול", שאותו כתב והלחין בניון בעצמו, מספר בניון על התפוצצות בועת השקרים שבה האדם חי וההשלמה עם המציאות, אך הוא סובר כי ניתן לצאת מהדמיונות והבלבול בהם האדם חי. השיר "בניתי" הוא שיר אהבה בין ילד לחברתו על גבול הדמיון, הכולל בתוכו תיאור של הדמיון התמים של הילד אשר מחכה לחברתו שלא מגיעה. הוא מדבר על נאמנות, קנאה, ועל הדברים הכי קטנים בעולם. השיר "אדם", הכולל בתוכו מקצב טראנס ערבי, מדבר על אדם מספר בראשית ועל ההתלבטויות שלו בגן עדן ובעיקר על היצר להידמות לבורא העולם ולהפוך לבורא עצמאי עד שלבסוף נמאס לו מ"המשחק" הזה. הרצועה האחרונה בדיסק עם השיר "כמה סתיו", אשר מוקדשת לדודתו שהלכה לעולמה בתחילת שנת 2009, מבקש בניון לדבר עם הקב"ה שיסביר לו דברים שאנשים אינם מבינים ומבקש ממנו להפסיק דברים שבני אדם אינם מסוגלים להפסיק.

## רשימת הקטעים

## קישורים חיצוניים

* 
* עמיר בניון מדבר על האלבום בתוכנית "מאחורי השירים" ברשת ג' 

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי עמיר בניון
קלאופטרה (סרט, 1917)

ממוזער|200px|תידה בארה בתפקיד קלאופטרה
**קלאופטרה** הוא סרט אילם אמריקאי משנת 1917 בבימויו של ג'יי גורדון אדוורדס, שהיה להצלחה כבירה בתקופתו. בסרט מככבים תידה בארה בתפקיד הראשי של קלאופטרה, פריץ לייבר בתפקיד יוליוס קיסר ות'רסטון הול בתפקיד מרקוס אנטוניוס.

זהו אחד הסרטים המושקעים שהופקו בהוליווד עד אז, והוא כלל תלבושות ותפאורות מרהיבות. הפקתו עלתה 500 אלף דולר, לפי אולפן ההפקות, שהם בערך 8.3 מיליון דולר במונחים של ימינו, וצוות העובדים שהיה מעורב בהכנתו מנה 2,000 איש לערך. עלילת הסרט מבוססת באופן רופף ביותר על עלילת הטרגדיה "אנטוניוס וקלאופטרה" מאת ויליאם שייקספיר. תידה בארה הופיעה בסרט במגוון תלבושות רחב, חלקן נועזות למדי.

אולם, שנים לאחר יציאתו לאקרנים, עם אכיפתו של קוד הייז, הוחלט כי הסרט לא עומד בתקני המוסר שנקבעו ועל כן נאסרה הצגתו. שני העותקים האחרונים של הסרט אבדו בשריפות באולפני פוקס ובמוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק. כיום נותרו רק כמה קטעים מהסרט שנמצאים בידי מוזיאונים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי שחור-לבן אמריקאיים
קטגוריה:סרטים אילמים
קטגוריה:קלאופטרה השביעית
קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
קטגוריה:סרטים אבודים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 1917
קטגוריה:סרטים המבוססים על רומנים בריטיים
קטגוריה:סרטים שצולמו בקליפורניה
טום רוב סמית

**טוֹם רוֹבּ סמית** (באנגלית: **Tom Rob Smith**, נולד ב-1979) הוא סופר ותסריטאי אנגלי, המתגורר כיום בלונדון.
טום הוא בוגר אוניברסיטת קיימברידג' לאחר שסיים את לימודיו בשנת 2001, למד במשך שנה כתיבה יוצרת.

ספרו הראשון המבוסס על סיפורו של הרוצח הסדרתי, הקניבל והפדופיל האוקראיני אנדריי צ'יקטילו; ילד 44 פורסם בתחילת 2008, ותורגם ל-26 שפות. בשנת 2009 קיבל על ספר זה מספר פרסים יוקרתיים בהם: פרס אנתוני, פרס בארי, פרס דיליס, ופגיון הזהב. כמו כן היה מועמד לקבלת פרס מאן בוקר. ב-2015 צפוי לצאת לאקרנים סרט קולנוע המבוסס על הספר, בכיכובם של טום הארדי, גארי אולדמן וונסן קאסל. באפריל 2009 פורסם ספרו השני; הנאום הסודי, המהווה ספר המשך לילד 44, ומבוסס על המהפכה שבאה בעקבות הנאום הסודי שנשא ניקיטה חרושצ'וב בליל ה-24 - 25 בפברואר 1956. ספרו השני תורגם אף הוא לעברית בהוצאת כתר. ביולי 2011 פורסם ספרו השלישי והאחרון בטרילוגיה; סוכן מספר 6 (באנגלית: **Agent 6**). הספר תורגם לעברית בשנת 2012, ויצא לאור בהוצאת כתר.

ספרו הרביעי, "החווה", ראה אור בתרגום לעברית בתחילת 2014. ב-2014 נטל חלק בכתיבת התסריט למיני סדרה של ה-BBC, "מרגל לונדון".

## ספריו
### טרילוגיית לב דמידוב
**[[ילד 44]]** – המותחן הראשון לסמית, העוסק ברוצח סדרתי הפועל בברית המועצות בעידן סטלין, ומתאר את השפעות האידאולוגיה המרקסיסטית על חקירת הפשע, שגורמת לרשויות לטייח אותו ולתלותו בחסרי ישע שונים. הספר זכה בפרס "דוקרן הפלדה" למותחן הטוב ביותר של שנת 2008.

**[[הנאום הסודי (ספר)|הנאום הסודי]]** – הספר עוסק בנאומו של ניקיטה חרושצ'וב ב-25 בפברואר 1956 בפני קונגרס המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, בו חשף חרושצ'וב את פשעי משטרו הרצחני של סטלין והוקיע את מבצעיהם. הנאום זכה לכינוי "הנאום הסודי". ימים אחדים לאחר שנישא הנאום הסודי נשלחים עותקים מודפסים שלו, לכמה סוכנים של השירות החשאי. אחד העותקים נשלח ללב סטפנוביץ' דמידוב, הגיבור הראשי ב"ילד 44", המכהן כראש מחלק הרצח במשטרת מוסקבה. כאשר עמיתיו לשעבר בקג"ב נרצחים בזה אחר זה, הוא מבין שמישהו מבקש לנקום ומתחיל לחקור. כשבתו נחטפת, הוא מבין שהנוקמים מתכוונים להגיע גם אליו.

**[[סוכן מספר 6]]** – כעשור לאחר מות סטלין, לב דמידוב כבר איננו סוכן השירות החשאי. לב מנסה להשאיר מאחוריו את זוועות המשטר שלהן היה שותף ולבנות חיים חדשים במוסקבה עם אשתו ראיסה ובנותיו המאומצות זויה ואלנה. אבל כאשר ראיסה והבנות נוסעות לניו יורק, בעיצומה של המלחמה הקרה, עולמו שוב מתהפך עליו. הטרגדיה שמתרחשת שם מפרידה את לב ממשפחתו ומכריחה אותו לצאת למסע ממושך, רב-תהפוכות ומזעזע, שיסתיים רק שנים רבות לאחר מכן, באפגניסטן. והוא איננו לבדו במסע הזה. בכל מקום שהוא יגיע אליו הוא יגלה את "סוכן מספר 6".

### החווה
הספר עוסק בדניאל, המוצא את עצמו בין אביו המספר לו שאמו עברה התקף פסיכוטי ואושפזה בבית חולים פסיכיאטרי, לבין אמו המספרת על חבורה של גברים תאבי כוח ומושחתים, על הפשע המחריד שהם ביצעו, על הניסיונות להסתירו, ועל חלקו של אביו בפרשה.

"החווה" יצא לאור שנת 2014 וזכה לשבחים רבים.

## קישורים חיצוניים
* 

* 
* 
* 
*  

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים בריטים
קטגוריה:סופרי מתח ואימה אנגלים
קטגוריה:להט"בים בריטים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קיימברידג'
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1979
קריאולית האיטית

**קריאולית האיטית**, אשר לעיתים קרובות נקראת **קריאולית**, היא שפה קריאולית המדוברת בהאיטי על ידי כ-12 מיליון אנשים. השפה גם מדוברת על ידי מהגרים מהאיטי באיי בהאמה, קובה, קנדה, צרפת, איי קיימן, גיאנה הצרפתית, מרטיניק, גוואדלופ, בליז, פוארטו ריקו, הרפובליקה הדומיניקנית, חוף השנהב, ונצואלה וארצות הברית. קריאולית האיטית היא אחת משתי השפות הרשמיות בהאיטי, לצד צרפתית. השפה החלה להתפתח במהלך המאה ה-18, והיא מבוססת על צרפתית, ערבית, ספרדית, טאינו, אנגלית ומספר שפות אפריקאיות.

קריאולית האיטית הוכרה כשפה רשמית בהאיטי בשנת 1961, לצד הצרפתית, שהייתה שם השפה הספרותית הבלעדית מאז עצמאותה בשנת 1804. ההכרה נבעה בין השאר ממאמציו הרבים של הסופר פליקס מוריסאו-לרוי, שהיה הסופר הראשון ובעל ההשפעה הרבה ביותר, שכתב ספרות ושירה בשפה זו. תקן לאורתוגרפיה קריאולית האיטית קיים משנת 1979. מעמדה הרשמי של השפה תוקף בחוקת 1987.  השימוש בקריאולית האיטית בספרות קטן מאוד, אך הוא נמצא בעלייה. משנות ה-80 עשו מחנכים, סופרים ופעילים פוליטיים שימוש בקריאולית האיטית בספרות. השימוש בה בעיתונים היוצאים לאור בשפה זו, וברדיו ובטלוויזיה הולך וגובר.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:האיטי: תרבות
קטגוריה:שפות
קטגוריה:שפות קריאוליות ופידג'ין
קטאיף

[שמאל|ממוזער|250px|קטאיף (בקדמת התמונה) שקצהו הושאר פתוח, ממולא [קשטה, בזוק פיסטוק קצוץ, בתוספת פרי משומר, מוזלף מי ורדים]]
**קַטַאיֵף** (מבוטא גם **אַטַאיֵף**, בערבית: قطايف) הוא כיסון מתוק מהמטבח הערבי (הלבנוני, המצרי, הסורי) המוגש בתקופת הרמדאן.

הקטאיף מבוסס על בלילה ממנה יוצרים מעין הכלאה בין פנקייק ללחוח, שאותה מטגנים מצידה האחד בלבד. לאחר הטיגון ממולא הצד שאינו מטוגן במלית של גבינת עיזים מתוקה או של אגוזי מלך קצוצים, מקופל במרכזו ומודבק בשפתיו, כך שמתקבל כיסון. הכיסון מטוגן בשמן עמוק או נאפה. יש המכינים קטאיף ממולא גבינה בצורת משפך: לאחר קיפול הפנקייק מותירים את אחד מקצותיו פתוח להצגת המראה הדקורטיבי של המילוי, ואין מטגנים או אופים אותו לאחר המילוי.

על הקטאיף המוכן (והמקורר אם טוגן/נאפה) מוזגים סירופ סוכר, מי ורדים או מי זהר. יש הזורים על הכיסון פיסטוק קצוץ.

מלית האגוזים מתובלת בסוכר וקינמון. יש המחליפים את האגוזים בפיסטוק. חומרי מלית נוספים, פחות שכיחים, הם צימוקים, צנוברים, שקדים, אגוז לוז או בוטנים.

יהודי חלב נוהגים לאכול קינוח זה בחג החנוכה, אחרים מיהודי סוריה נוהגים לאכול אותו בט"ו בשבט ובארוחות חגיגיות נוספות.

## ראו גם
* אפטאר

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* מתכון עטאיף  כולל הסבר מפורט להכנת הקינוח עם שני סוגי המלית, בליווי תמונות. מתוך הבלוג Lebanese Garlic Sauce

## הערות שוליים

קטגוריה:המטבח הערבי: קינוחים
קטגוריה:רמדאן
קטגוריה:מזון באסלאם
קטגוריה:קינוחים ממולאים
קטגוריה:מאכלי האפטאר
ראשי תיבות אלכסוניים

ראשי תיבות אלכסוניים נוצרים כאשר לוקחים אות ראשונה מהמילה הראשונה, אות שנייה מהמילה השנייה וכו'. השימוש בראשי תיבות אלכסוניים נעשה בדרושי חכמי ישראל לעיתים רחוקות. כגון: על המילים "מרכבות עמי נדיב" בשיר השירים הסבירו חכמי הרמז שאלו חיות הקודש הנזכרות בספר יחזקאל פרק א: נשר אדם אריה יעקב בצורה הבאה: אות ראשונה של **נ**שר שנייה של א**ד**ם שלישית של אר**י**ה ורביעית של יעק**ב**.





בצורה דומה הסביר הרב בן איש חי מדוע נהגו לאכול מאכלי חלב בחנוכה: פומפיוס גזר שלא לשמור שבת, חודש ומילה, וכנגדם אוכלים חלב כי **ח** של חלב זו אות ראשונה של **ח**ודש. **ל** של חלב זו אות שלישית של מי**ל**ה. **ב** של חלב זו אות שנייה של ש**ב**ת.

*
סער 2

250px|left|ממוזער|חתך ספינת טילים מדגם סער 2.
שמאל|ממוזער|250px|ספינת הטילים אח"י עכו
**סער 2** הוא דגם של ספינות טילים ששירתו בחיל הים הישראלי משנות ה-60 ועד שנות ה-90.

## היסטוריה

השם סער 2 ניתן לשתי קבוצות של ספינות טילים:
* ספינות שנבנו במספנות קונסטרוקסיון מקאניק דה נורמאנדי שבשרבור בשנות ה-60 של המאה ה-20, על פי תוכניות של חיל הים הישראלי. הם הדור השני של ספינות "סער" וצורתן הכללית נגזרת מהעיצוב של ספינות מדגם סער 1, אך הם נבנו מראש עם התאמה לשיגור טילי גבריאל. ספינות אלו ובראשן אח"י חיפה, היו הראשונות שנשאו את הטיל גבריאל. בסדרה נבנו שלוש ספינות: אח"י אילת, אח"י חיפה ואח"י עכו.
* ספינות סער 1 ששודרגו, בעיקר על ידי הוספת היכולת לשגר טילי גבריאל. ההסבה הראשונה בוצעה באח"י מזנק לפני מלחמת יום הכיפורים ולאחר המלחמה שתי ספינות סער 1 האחרות, אח"י מבטח ואח"י משגב שודרגו אף הן.

סטי"לים סער 2 חומשו במערכת נשק משוכללת ומכ"ם בקרת אש, תותח חרטום 40 מ"מ, ו-8 טילי גבריאל. שניים על גבי משגרים קבועים מלפני הגשר, וששת הנותרים על גבי שני משגרים מצטודדים מאחורי הגשר עם שלושה טילים כל אחד. את המשגר המצטודד האחורי ניתן היה להחליף בתותח 40 מ"מ ובכך להיות עם חימוש של 5 טילים ושני תותחי 40 מ"מ.

לאחר מלחמת יום הכיפורים, שתיים מספינות סער 2, אח"י חיפה ואח"י עכו, הועברו בהפלגה סביב אפריקה אל הים האדום במבצע יופי והאחרות שרתו בים התיכון. באביב 1979 חוזקה היכולת של ספינות סער 2 ללוחמה נגד צוללות בהתקנת סונאר טובל בירכתי הספינות.

ספינות סער 2 הוצאו מהשירות בשנים 1992 - 1997. אח"י מבטח, שהחלה כספינת תותחים דגם סער 1 הוסבה לסטי"ל סער 2, הוצאה משירות בינואר 1996 והועברה למוזיאון ההעפלה וחיל הים בחיפה שם היא מוצגת לקהל.

## לקריאה נוספת
* מאירה גונט, **גבריאל זה לא מלאך**, אוריון הוצאת ספרים, 2025.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמצעי לחימה של צה"ל במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:ספינות טילים ישראליות
חינא

בהלכה, **חינא** הוא כינוי לשורה של תקנות אותם תיקנו חז"ל כדי להקל על הנשים לגבות את כתובתן מבעליהם, ומטרתו כדי לגרום חן אהבה בין בני הזוג, האיש והאישה.

אחת מתקנות אלו היא, שאם אדם מת והשאיר כסף אצל בעל חובו, נותנים זכות קדימה לאלמנה לגביית כתובתה, על פני בעלי החובות והיורשים.

נחלקו הראשונים בקשר לסיבת התקנות: לפי דעה אחת, התקנות הן כדי שלא ימנעו הנשים האלמנות מלהינשא לגברים, ולא ישנאו אותם; לפי שיטה אחרת, ההפך הוא הנכון; כדי שהאלמנות ימצאו חן בעיני בעליהם השניים, להינשא להן, יש צורך להקל את תנאי גביית הכתובה, כדי שיהיה להם כסף ויראו כעשירות. דעה זו, מתאימה יותר עם הכלל טב למיתב טן דו מלמיתב ארמלו.

## הערות שוליים

קטגוריה:מילים וביטויים בארמית
כיכר איטליה

שמאל|ממוזער|250px|שלג בכיכר איטליה
**כיכר איטליה** (בצרפתית: **Place d'Italie**) היא כיכר ברובע השלושה-עשר של פריז של פריז. שמה של הכיכר ניתן לה כיוון שבקרבתה שכנו בעבר "שדרות איטליה", הדרך שהובילה מפריז לאיטליה.

לפני שהחלה תוכנית ההרחבה של ז'ורז'-אז'ן אוסמן בפריז, עברו דרך המקום בו נמצאת הכיכר חלק מחומות העיר של פריז. עם הריסת החומות בשנת 1860, נבנתה במקום כיכר גדולה. בשנת 1960 נבנה במקום פרויקט "איטלי 13" - בנייה נרחבת של מגדלים באזור. באזור חנויות רבות וסופרמרקטים המתמחים בתוצרת מן המזרח הרחוק.

בכיכר תחנת מטרו הנושאת את שם הכיכר, ועוברים בה קווים 5, 6 ו-7.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:הרובע השלושה-עשר של פריז
איטליה
הפסטיבל הבין-לאומי למוזיקה, אמנות וריקוד

**הפסטיבל הבין-לאומי למוזיקה, אמנות וריקוד** (באנגלית: **World of Music, Arts and Dance – WOMAD**) הוא פסטיבל בינלאומי למוזיקת עולם אשר נוסד בשנת 1980 על ידי פיטר גבריאל. 

הפסטיבל הראשון התרחש בבריטניה ב-Shepton Mallet באנגליה. השני התקיים בשנת 1982 ומאז התקיימו יותר מ-160 פסטיבלים ב-27 מדינות בהן: אבו דאבי, אוסטרליה, אוסטריה, קנדה, דנמרק, אנגליה, אסטוניה, פינלנד, צרפת, גרמניה, יוון, אירלנד, איטליה, יפן, ניו זילנד, פורטוגל, סרדיניה, סיציליה, סינגפור, דרום אפריקה, ספרד, טורקיה, וארצות הברית.

בין האמנים הישראלים שהופיעו בפסטיבל: אחינועם ניני, חוה אלברשטיין, יאיר דלאל, עידן רייכל, יסמין לוי, דוד ד'אור, בלקן ביט בוקס, התפוחים, מור קרבסי ואמל מורקוס.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:פסטיבלים
מורה להתעמלות: הסרט

**מורה להתעמלות: הסרט** (אנגלית: Gym Teacher: The Movie) הוא סרט של ניקלודיאון אשר שודר לראשונה ב-12 בספטמבר 2008. בסרט מככבים כריסטופר מלוני ונייתן קרס.
## עלילה
דייב סטואי (כריסטופר מלוני) הוא מורה לספורט בחטיבת הביניים פי איי. דייב מבקש להציל את עצמו מכישלון ספורטיבי בעברו (החמצה מביכה של מדליית זהב באולימפיאדת סיאול) על ידי זכייה בפרס "מורה ההתעמלות של השנה".

בשביל לזכות בפרס צריכים תלמידיו לעבור תרגילי אתלטיקה בסיסיים. הבעיה מתחילה כאשר תלמיד חדש בשם רולנד וואפל (נייתן קרס) מצטרף לקבוצה. מאז מות אביו, מגוננת עליו אימו, ויני, באופן תמידי ומכריחה אותו לכבוש קסדה על ראשו, לכן גם כישוריו הספורטיביים אובדים. דייב עושה הכל כדי להעיף את רולנד מקבוצתו עד שהוא מגלה שאימו היא המורה לאנגלית שהוא התאהב בה. דייב מחליט לאמן את רולנד ולהסתיר את זה מאמא שלו, עד ששלי בראג (דייוויד אלן גריר) מתחרה נגד דייב בתפקיד מורה ההתעמלות, אומר לאמא של רולנד שבנה משתתף בתחרות והיא לא נותנת לו להשתתף. בסופו של דבר אמו של רולנד משתכנעת והיא מרשה לרולנד להשתתף. בסוף הסרט הקבוצה מנצחת בתחרות ודייב וויני חברים.

## דמויות
***דייב סטואי** (כריסטופר מלוני) : ספורטאי, מורה לספורט, רואה את הפרס כדי להציל את עצמו מהמבוכה שהייתה לו באולימפיאדת סיאול. כשרונלד מצטרף לקבוצה הוא מנסה לעשות הכל כדי להוציא אותו אבל אז הוא מגלה שאמא שלו הוא המורה לאנגלית שהוא התאהב בה, והוא מחליט לשנות הכל ולאמן את רונלד כדי לנצח בפרס.
***רונלד וואפל** (נייתן קרס) : חסר ביטחון, ביישן, אוהב קומיקסים, תלמיד חדש בחטיבת הביניים, הצטרף לקבוצת הספורט למרות שהוא לא טוב בספורט, הוא ניסה לעשות הכל בשביל להצליח. אמא שלו מכריחה אותו לכבוש קסדה אבל הוא בהמשך הסרט מוריד אותה.
***ויני בליקר** (צ'לה הורסדל) : אמא של רונלד, חברה של דייב, מורה לאנגלית. מאז שבעלה נפטר היא דואגת מאוד לרונלד והיא מכריחה אותו ללבוש קסדה על ראשו כדי שהוא לא ייפגע.
***שלי בראג** (דייוויד אלן גריר) : מורה לספורט, היריב של דייב, מתמודד בתחרות והוא עושה הכל כדי לנצח.
***סוזי סולסברי** (אלכסיה פאסט) : מעודדת, חברה של רונלד, אוהבת לקרוא קומיקסים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטי 2008
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים על חינוך והוראה
קטגוריה:סרטי ספורט
קורות האמנות

**קורות האמנות** (באנגלית: **The Story of Art**) הוא ספר מבוא לתולדות האמנות מאת ארנסט גומבריך, שיצא לאור בשנת 1950. הספר נמכר בשבעה מיליון עותקים, ובכך היה לספר האמנות הנמכר ביותר בכל הזמנים. הספר מתאר את האמנות מנקודת מבט מערבית, ושם דגש על תרומתה של קבוצה קטנה יחסית של אמנים בולטים.

בישראל יצא הספר במהדורות רבות במשך השנים.

כיום יוצא הספר במהדורה ה-16 ותורגם ל-30 שפות. בשנת 1996 נוסף לספר פרק בשם "ניצחון המודרניזם", אשר עסק בהתפתחות האמנות במחצית השנייה של המאה ה-20 ובאמנים כמו ג'קסון פולוק ופרנץ קליין.

## הספר בתרגום לעברית
* **קורות האמנות** / מאת א. ה. גומבריך; מאנגלית: חנוך קלעי ואריה לרנר, תל אביב: עם עובד, תשט"ז. (מהדורות נוספות: תשכ"ה-1964; 1975.)
** **קורות האמנות** / א. ה. גומבריך; (תרגמו מאנגלית: חיים עדיני [=אריה חשביה] וחנוך קלעי), תל אביב: עם עובד, תשמ"ב-1981. (מהדורה נוספת: תשנ"ד-1993.)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ספרי אמנות
קטגוריה:ספרי 1950
קטגוריה:תולדות האמנות
קטגוריה:ספרי הוצאת עם עובד
Journal of Palestine Studies

**Journal of Palestine Studies** או בקיצור **JPS** (באנגלית: **כתב העת ללימודים פלסטיניים**) הוא כתב עת אקדמי אשר נוסד בשנת 1971 ויוצא לאור על ידי הוצאת אוניברסיטת קליפורניה והמכון ללימודים פלסטינים בביירות. עורכו הוא פרופ' רשיד ח'אלידי מאוניברסיטת קולומביה. כתב העת עוסק בנושאים הקשורים לפלסטינים ולערביי ארץ ישראל ולסכסוך הישראלי-ערבי.

## קישורים חיצוניים
* 
* כתב העת, באתר הוצאת אוניברסיטת קליפורניה

קטגוריה:כתבי עת מדעיים
קטגוריה:אוניברסיטת קליפורניה
נוויל ברבור

**נוויל ברבור** (אנגלית: **Nevill Barbour**; 17 בפברואר 1895–דצמבר 1972) היה עיתונאי וכתב ה-BBC אשר כתב אודות העולם הערבי.
## חייו
נולד באיסטבורן שבאנגליה. בנו של סיר דייוויד מילר, אשר עבד בפקידות הבריטית בהודו וקאתרין ברבור. שימש ככתב ה-BBC בארץ ישראל במהלך מלחמת העולם השנייה ואחריה חזר לאנגליה שם מונה לראש המחלקה הערבית ב-BBC. הוא שימש כעורך של "the Arab Listener" בהוצאת ה-BBC.

בשנת 1945 הוא היה חבר בצוות 3 נוצרים, 3 יהודים (כולל אלברט חיימסון) ו-3 מוסלמים שכתבו A Constitution for Palestine בה הם התנגדו להקמת מדינה יהודית בשטח המנדט הבריטי.

במהלך מלחמת האזרחים באלג'יר הוא פעל למעבר בטוח של הכתבים מהגבול של תוניסיה לאזורי הלחימה.

## מספריו
* Nisi dominus: A survey of the Palestine controversy, G.G. Harrap and Co. Ltd, 1946
* North West Africa: a political and economic survey, Wilfrid Knapp, Nevill Barbour, Oxford University Press, 1977
* Palestine: star or crescent?, The Odyssey press, 1947
* Memorandum on Zionism, Palestine and the Jewish problem, 1939
* Morocco, Thames and Hudson, 1965
* A plan for lasting peace in Palestine, Syrian orphanage press, 1936


## קישורים חיצוניים

* קורות חיים

קטגוריה:עיתונאים בריטים
קטגוריה:BBC: אישים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1895
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1972
שרלוטה ביהלר

**שרלוטֶה בִּיהלֶר** (בגרמנית: **Charlotte Bühler**; 20 בדצמבר 1893, ברלין – 3 בפברואר 1974, שטוטגרט) הייתה פסיכולוגית התפתחותית והומניסטית יהודייה-גרמנייה.
[שמאל|250px|ממוזער|לוח הנצחה לקארל ושרלוטה ביהלר מותקן על קיר ארמון אפשטיין  ב[וינה|ווינה.]]
## קורות חיים
נולדה בשם **שרלוטה מלכובסקי** (Malachowski) למשפחה ממוצא יהודי-פולני בברלין בשנת 1893, והייתה אחות בכורה לאח. אביה ואלטר היה מהנדס ואדריכל מצליח ואמה רוז הייתה מוזיקאית ואינטלקטואלית, אשר הייתה מתוסכלת עקב חוסר היכולת של נשים להתקדם באותה תקופה. בנעורה הוטבלה לפרוטסטנטיות, כפי שהיה מקובל אצל היהודים מהמעמד העליון באותה תקופה. אולם לאחר תקופה ארוכה של לימודים וקריאת טקסטים דתיים, הגיעה למסקנה כי הדת אינה יכולה לענות על שאלותיה המטאפיזיות, ולכן פנתה לפסיכולוגיה. בשנת 1913 החלה ללמוד באוניברסיטת פרייבורג פילוסופיה, רפואה ופסיכולוגיה.

אחר כך למדה באוניברסיטת ברלין אצל קארל שטומפף, מבכירי הפסיכולוגים באותה תקופה, וכתבה בהנחייתו את הדיסרטציה (1914-15). שטומפף הפנה אותה ללימודים אצל אוסוולד קילפה במינכן, שם פתחה מעבדת מחקר. לאחר מותו המפתיע כשנה לאחר מכן, החליף אותו בתפקיד קארל ביהלר. בין שרלוטה וקארל נוצרה מערכת יחסים רומנטית, ובשנת 1916 נישאו. ב-1918 סיימה ביהלר את הדוקטורט שלה והייתה לדוקטור הצעירה ביותר והאישה הראשונה בעלת תואר זה בסקסוניה.

הזוג קיבל הצעה לעבור לאוניברסיטת וינה, שם שהו במשך 16 שנה. הם הקימו במקום את המכון הפסיכולוגי של וינה. מחקריה של ביהלר עסקו בהתפתחות הפסיכולוגית מגיל הילדות לנעורים, וזכו לעניין רב. הזוג שימש למוקד משיכה לפסיכולוגים מכל רחבי היבשת.

עם סיפוח אוסטריה לגרמניה הנאצית ברחה ביהלר לאנגליה, בעוד בעלה, שהיה קתולי, נשאר ונאסר על ידי הנאצים עקב דעותיו הליברליות, אולם בזכות מכרים הצליח להימלט. הזוג היגר לארצות הברית בשנת 1940, ולבסוף התיישבו בקליפורניה. משנת 1945 החלה ביהלר לעבוד בעיקר כפסיכולוגית קלינית בלוס אנג'לס. היא החלה להיות מעורבת בזרם הפסיכולוגיה ההומניסטית, ואף שימשה כראש האגודה לפסיכולוגיה הומניסטית (The Association for Humanistic Psychology) לאחר מותו של אברהם מאסלו בשנת 1970. כן הייתה נשיאת הכנס הבינלאומי הראשון לפסיכולוגיה הומניסטית באמסטרדם בשנת 1970.

הייתה אם לבן ובת. את שנותיה האחרונות בילתה בשטוטגרט, שם התגורר בנה.

## כתביה שתורגמו לעברית
* **ילדות ונעורים: התהוותה של התודעה** / שארלוטה ביהלר; תורגם מהמהדורה השלישית, המעובדת והמורחבת, על ידי שושנה איטיגין-לוי וש' זילברשטיין, בעריכת יעקב לוי, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, תש"ז-1946–תש"ט-1949. (חלק א: שנת-החיים הראשונה, משנת החיים השנייה עד הרביעית. חלק ב: משנת-החיים החמשית עד התשע-עשרה.)
* **הפסיכולוגיה בחיי זמננו** / מאת שארלוטה ביהלר; תרגמו: י' בן-משה: עמ' 13–192, א' קדימה: עמ' 193–417, עריכה מדעית: חיים אורמיאן, ירושלים – תל אביב: אחיאסף, 1966. (מהדורה נוספת: 1969.)
* **כדי שחייך יצליחו** / שרלוטה ביהלר; עברית: א' אמיתן; עריכה: ח' אורמיאן, תל אביב: אחיאסף, 1970.

## קישורים חיצוניים

* פרופיל 
* 

קטגוריה:ילידות 1893
קטגוריה:יהודיות גרמניות
קטגוריה:פסיכולוגים יהודים גרמנים
קטגוריה:פסיכולוגים הומניסטים
קטגוריה:חוקרי התפתחות ילדים
קטגוריה:פסיכולוגיות התפתחותיות
קטגוריה:פסיכולוגים התפתחותיים
קטגוריה:גרמניות שנפטרו ב-1974
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1974
ילדים מספרים על עצמם

שמאל|ממוזער|250px|כריכת הספר השישי

**ילדים מספרים על עצמם** היא סדרת ספרים רבי מכר בת 14 כרכים של הסופר והמחנך החרדי חיים ולדר. את הספר הראשון בסדרה הוציא תחת השם ח. יערי. הסדרה עוסקת בדילמות ובעיות מעולמם של הילדים ובהענקת פתרונות חינוכיים עבורן. הסדרה תורגמה ל-8 שפות. מהסדרה נמכרו למעלה מ-100,000 עותקים בשפה העברית.

## היווצרות הסדרה
על פי ולדר, מה שהוביל אותו ליצירת הסדרה היה בשלב בו עבד כמורה-חייל. בכיתה שבה לימד היה תלמיד מופרע. ולדר כתב סיפור והקריאו לכיתה מתוך מטרה שיפנים את המסר. לאור העובדה שהילדים נהנו מהסיפור הוא המשיך לכתוב סיפורים ולהקריא אותם לתלמידים. לאחר מכן הוא שלח כמה סיפורים לעיתון "יתד נאמן" תחת השם ח. יערי. לאור התגובות החיוביות שקיבל הוא פנה להוצאת ספרים על מנת להוציא את הסיפורים לאור. בסופו של דבר הוא הוציא לאור את הספר בשנת 1993 ולדבריו תוך שבוע וחצי נמכרו 2,000 עותקים. נכון לשנת 2002, יצא הכרך הראשון בכ-20 מהדורות, 40,000 ספרים, בסך הכול.

בשלהי 2021, בעקבות פרסום עדויות לפיהן ניצל מינית נשים, רבים מרוכשי הספרים הוציאו את הספרים מחוץ לביתם כאות מחאה על מעשיו. חנויות ספרים שונות הודיעו על הסרת ספריו מהמדפים, ובמספר מקרים אף שרפו את ספריו.

## נושאי הסדרה ומאפייניה
הסדרה עוסקת באירועים ובחוויות מעולמם של הילדים ומתעמקת ברגשותיהם. הסיפורים הכתובים בגוף ראשון עוסקים בעלילות כמו התמודדות של ילד שמן, מלכי כיתה, יחסי הורים–ילדים ועוד. הסיפורים מעבירים מוסר השכל ישיר בעלילתם. רבים מספרי הסדרה אוירו על ידי יוני גרשטיין.

ספריו היוו חידוש בגישה אל הילדים תחת המוטו "הלב אינו מחסן" והעידוד שהוא נותן לילדים לספר על רגשותיהם ולהכיר בהם.

בספריו נהג ולדר להזמין את הילדים לכתוב את סיפוריהם ולשולחם אליו. לאחר שהוציא לאור את ספריו למבוגרים (**[[אנשים מספרים על עצמם]]**) החלו לשלוח אליו גם אנשים מבוגרים ונוער את סיפוריהם. לעיתים השתמש ולדר בחומרים שנשלחו אליו, אם כבסיס לעלילה ואם כמקור השראה. לדברי ולדר, הגיעו אליו למעלה מ-25,000 מכתבים בשפה העברית.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי ילדים ונוער בעברית
קטגוריה:ספרי ילדים ונוער חרדיים
קטגוריה:סדרות סיפורת חרדיות
קטגוריה:ספרי חיים ולדר
כריסטיאן סְנוּק הורחרוניה

**כריסטיאן סְנוּק הורחרוניה** (בהולנדית: **Christiaan Snouck Hurgronje**; 8 בפברואר 1857 - 26 ביוני 1936) היה חוקר הולנדי של תרבויות ולשונות המזרח ויועץ לענייני ילידים בממשל המושבות של איי הודו המזרחיים ההולנדיים.

## חייו
סנוק הורחרוניה נולד באוֹסְטֶרְהַאוּט (Oosterhout) והחל ללמוד תאולוגיה באוניברסיטת ליידן ב-1874. הוא קיבל את תואר הדוקטור ב-1880, נושא עבודת הדוקטור היה "החגיגות במכה". הוא התמנה לפרופסור בבית הספר לעובדי השירות הקולוניאלי בליידן ב-1881. הורחרוניה, שידע ערבית על בוריה, נעזר במושל העות'מאני בג'דה ונבחן בידי משלחת של מלומדים ממכה ב-1884, ולאחר שעבר בהצלחה את הבחינות קיבל היתר לעלות לרגל לעיר הקדושה מכה ב-1885. הוא היה אחד מהמלומדים המערביים הראשונים שעשו כן.

במסעו החלוצי הוא היה דמות מערבית חריגה במכה, אולם אימץ לחיקו את התרבות והדת של מארחיו בהתלהבות והמיר דתו לאסלאם.

ב-1889 הוא התמנה לפרופסור לשפה המלאית באוניברסיטת ליידן וליועץ רשמי לממשלה ההולנדית לעניינים קולוניאליים. הוא כתב למעלה מ-1,400 מסמכים אודות המצב באצ'ה ומצב האסלאם בהודו המזרחית ההולנדית, כמו גם על השירות הקולוניאלי והלאומיות.

בשמשו כיועצו של פן הֵטס (J. B. van Heutsz) נטל הורחרוניה חלק פעיל בשלב הסופי (1905-1898) של מלחמת אצ'ה (1913-1873). הוא נעזר בידיעותיו על תרבות האסלאם על מנת להציע אסטרטגיות שיסייעו לשבור את ההתנגדות של מתיישבי האצ'ה ולכפות עליהם שלטון קולוניאלי הולנדי ובכך לשים קץ ל-40 שנות מלחמה שבה נספו לפי ההערכות בין 50 ל-100 אלף מתיישבים ונפצעו מיליון אחרים.

הצלחתו במלחמת אצ'ה הקנתה להורחרוניה עמדת השפעה בעיצוב מדיניות הממשל הקולוניאלי בשארית שטחה של אינדונזיה, אולם מכיוון שסבר שהצעותיו לא יושמו די הצורך, הוא שב להולנד ב-1906. בשובו להולנד המשיך בקריירה המדעית הפורייה שלו.

## ביבליוגרפיה

* Ibrahim, Alfian. "Aceh and the Perang Sabil." Indonesian Heritage: Early Modern History. Vol. 3, ed. Anthony Reid, Sian Jay and T. Durairajoo. Singapore: Editions Didier Millet, 2001. 132-133
* Reid, Anthony (2005). An Indonesian Frontier: Acehnese & Other Histories of Sumatra. Singapore: Singapore University Press. .
* Vickers, Adrian (2005). A History of Modern Indonesia. New York: Cambridge University Press. pp. 10–13. .


## קישורים חיצוניים

* עבודותיו של סנוק הורחרוניה בפרויקט גוטנברג
* 
* 

קטגוריה:מזרחנים
קטגוריה:חוקרי אסלאם
קטגוריה:אינדונזיה: היסטוריה
קטגוריה:מתאסלמים
קטגוריה:מגלי ארצות הולנדים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ליידן
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ליידן
קטגוריה:נשיאי אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:חברי האקדמיה ההונגרית למדעים
קטגוריה:חברי האקדמיה הרוסית למדעים
קטגוריה:ילידי 1857
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-1936
אח"י תקומה (סדרת דולפין)

**אח"י תקומה** היא צוללת דיזל מסדרת דולפין של חיל הים הישראלי. היא ושתי הצוללות הנוספות מאותה סדרה, אח"י לויתן ואח"י דולפין נבנו בגרמניה במספנות HDW. אח"י תקומה התחילה את שירותה בשנת 2000.

אח"י תקומה חמושה ב-6 צינורות טורפדו של 533 מ"מ (21 אינץ') ו-4 צינורות טורפדו של 648 מ"מ, המסוגלים לשגר גם טילים כגון הטיל הרפון כנגד ספינות.

## מפקדי הצוללת

## ביאורים

תקומה
Mi Delirio

**Mi Delirio** (ההזיה שלי) הוא האלבום החמישי של הזמרת והשחקנית המקסיקנית אנהי.
האלבום יצא לאור ב-24 בנובמבר 2009 ומכר יותר מ-2 מיליון עותקים בכל העולם.
האלבום מכיל שירי אלקטרופופ, דאנס ובלדות. רוב השירים נכתבו בעזרת ועל ידי אנהי בעצמה.

## מצעדים
בארצות הברית, Mi Delirio נכנס היישר אל המקום הרביעי במצעד האלבומים הלטיניים של מגזין הבילבורד.
בנוסף, השיר נכנס היישר אל המקום השני במצעד אלבומי הפופ הלטיניים של הבילבורד.

## סינגלים
* "Mi Delirio" - סינגל הבכורה מהאלבום. השיר יצא לאור ב-18 באוגוסט 2009 להורדה דיגיטלית בחנות ה-iTunes. הווידאו קליפ לשיר צולם ב-16 באוקטובר 2009, והוצג לראשונה ב-17 בנובמבר. השיר הגיע למקום ה-29 במצעד שירי הפופ הלטיניים של הבילבורד.
* "Quiero" - נבחר לסינגל הבכורה בספרד. השיר יצא לאור ב-30 בינואר 2010, ולהורדה דיגיטלית ב-16 במרץ 2010. הווידאו קליפ לשיר הוצג לראשונה ב-26 במאי 2010.
* "Me Hipnotizas" - שיר דאנס-פופ. השיר יצא לאור כסינגל שני מהאלבום ב-22 בפברואר 2010, ולהורדה דיגיטלית ב-16 במרץ 2010. הווידאו קליפ לשיר הוצג לראשונה ב-1 ביוני 2010.
* "Alérgico" - הסינגל הרביעי מהאלבום, שנכלל בגרסת הדלוקס של האלבום. השיר יצא להורדה דיגיטלית ב-19 באוקטובר 2010. אנהי אישרה ב-MTV ברזיל, כי לשיר יהיו שלושה קליפים, אחד בספרדית, אחד בפורטוגזית, ואחד בשיתוף פעולה עם נואל סקאג'ריס.
* "Para Qué" - הסינגל החמישי. הסינגל כולל קטע וידאו לקידום ה-DVD של Mi Delirio World Tour.
* "Pobre Tu Alma" - מתוכנן לצאת כסינגל השישי ואחרון מהאלבום. השיר הושמע לראשונה ב-"Europe FM Spain" ב-22 בנובמבר 2010, ועתיד לצאת לאור להורדה דיגיטלית באפריל 2011.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי חברת EMI רקורדס
רוברטו ארלט

**רוברטו ארלט** (בספרדית: **Roberto Arlt**; 2 באפריל 1900 – 26 ביולי 1942) היה עיתונאי, סופר ומחזאי ארגנטינאי. בעל מדור קבוע בעיתון "אל מונדו", וממבשרי הניו ג'ורנליזם בדרום אמריקה.

## רומנים

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 


* Biography of Roberto Arlt 
* https://www.findagrave.com/cgi-bin/fg.cgi?page=gr&GRid=8615421


קטגוריה:עיתונאים ארגנטינאים
קטגוריה:סופרים ארגנטינאים
קטגוריה:ארגנטינאים ממוצא גרמני
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1900
קטגוריה:ארגנטינאים שנפטרו ב-1942
הוועידה הצפון-אמריקאית למען יהדות אתיופיה

**הוועידה הצפון-אמריקאית למען יהדות אתיופיה** (**North American Conference of Ethiopian Jewry** או בקיצור NACOEJ) הוא ארגון יהודי-אמריקאי העוסק בקידום רווחתם והעלאתם של יהודי אתיופיה לישראל. הארגון הוקם בשנת 1982 על ידי קבוצת יהודים-אמריקאים שהתאכזבו מעמדתה של האגודה האמריקאית למען יהודי אתיופיה כלפי מדינת ישראל.

מטרות הארגון לפי אתר האינטרנט שלו הן:
* לעזור ליהודי אתיופיה לשרוד באתיופיה
* לעזור ליהודי אתיופיה לעלות לישראל
* לעזור בקליטת יהודי אתיופיה בישראל
* לשמר את התרבות והמורשת העתיקה של יהודי אתיופיה

מאז הקמתו היה מעורב הארגון בהקמת מחנות באתיופיה וסיוע בנושאי חינוך רווחה. בשנת 1991 היה הארגון פעיל בארגון וביצוע מבצע שלמה. כיום הארגון מסייע לבני הפלשמורה אשר נשארו באתיופיה ומעוניינים להגיע לישראל.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:האגודה האמריקאית למען יהודי אתיופיה

קטגוריה:יהדות ארצות הברית: ארגונים
קטגוריה:ארגונים למען יהודי אתיופיה
Heartless (שיר של קניה וסט)

**Heartless** הוא שיר של אמן ההיפ הופ האמריקאי קניה וסט, מתוך אלבום הסטודיו הרביעי שלו, 808s & Heartbreak. זהו הסינגל השני מהאלבום, שיצא לאור 20 ימים לפני צאת האלבום. עם צאתו הגיע למקום ה-4 במצעד הבילבורד הוט 100, ובשיאו למקום ה-2 במצעד זה, בזמן שהגיע למקום הראשון במצעד שירי הראפ הלוהטים. בוצעו גרסאות כיסוי רבות לשיר, בעיקר על ידי דה פריי, להקת הרוק שמקורה בדנוור, וקריס אלן, זוכה העונה השמינית של אמריקן איידול. *Heartless* הוא אחד מהסינגלים הנמכרים בכל הזמנים, כשמכר מעל 3,000,000 עותקים דיגיטליים חוקיים בארצות הברית בשנת 2009, ומעל 5,500,000 עותקים ברחבי העולם.

## רקע
השיר בוצע לראשונה בזמן הופעה במהלך קמפיין של "האמנה הלאומית הדמוקרטית" בדנוור. השיר הופיע גם בהופעה של הראפר T.I. במועדון ה"Key Club" שבלוס אנג'לס. באותו מופע וסט הגיע להופעת אורח ואישר כי השיר יצא לאור בעתיד כסינגל. קטע מגרסה לא רשמית ולא גמורה של השיר הודלף לאינטרנט בתחילת אוקטובר 2008, ומספר ימים לאחר מכן וסט העלה לבלוג שלו את אותה הגרסה הלא רשמית המלאה. הסינגל יצא ל-iTunes ב-4 בנובמבר 2008, וב-8 בנובמבר העלה וסט לבלוג הרשמי שלו גרסה חדשה שונה לשיר להורדה חינמית.

## וידאו קליפ
הקליפ לשיר הופק על ידי הייפ ויליאמס, והקליפ המונפש ל-*Heartless* הוא מחווה לסרטו של ראלף באקשי משנת 1981, *American Pop*. הקליפ מתאר את וסט משוטט בעיר לבדו בלילה, כאשר סצנות של נשים שונות מוצגות לאורך הקליפ. ניתן לראות את דמות המצוירת של "אסטרו" מסדרת הטלוויזיה "משפחת סילוני" במספר סצנות.

## היסטוריית מצעדים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שירי קניה וסט
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי קניה וסט
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי קניה וסט
קטגוריה:וידאו קליפים שבוימו על ידי הייפ ויליאמס
קטגוריה:וידאו קליפים מונפשים
קטגוריה:שירים על בגידה: מעילה באמון
קטגוריה:בלדות משנות ה-2000
קטגוריה:שירי היפ הופ אמריקאיים
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבין-לאומי של מדיה פורסט
קטגוריה:שירי פלטינה בממלכה המאוחדת
קטגוריה:סינגלים בהוצאת רוק-א-פלה רקורדס
דוקטיזם

**דוֹקטיזם** (מיוונית δοκέω, δόκησις תופעה, להיראות, להידמות) הייתה כת נוצרית גנוסטית שנוצרה במאה ה-2 לספירה וטענה שישו לא הופיע כבשר ודם אמיתי שנצלב וסבל אלא היה אשליה בלבד.

## רקע
אחד הקשיים שעמם מתמודד האדם באמונתו באל שאינו גשמי (טרנסצנדנטיות), הוא הקושי להתייחס לישות מופשטת. יש כאלו הפותרים דילמה זו באמצעות האנשה של האל (אצבע אלוהים, ויוציאנו ה' אלוהינו משם ביד חזקה ובזרוע נטויה) ומתן תכונות אנושיות (אל קנוא ונוקם ה', אל חנון ורחום) ואף תיאור בו אדם תופס את בגדו של אלוהים (אמר רבי אבהו: אלמלא מקרא כתוב אי אפשר היה לומר שהיה מקרה בו משה תפס את הקדוש ברוך הוא בדרך שאדם תופס את חברו בבגדו ואמר לפניו: ריבונו של עולם אין אני מניח לך עד שתמחל ותסלח להם).

## עקרונות הכת
על פי הדוקטיזם  לישו לא היו גוף וטבע אנושיים. הוא רק נראה כאדם ולמעשה היה יצור רוחני שלא התקיים בעולם הגשמי ואף לא נולד לידה של ממש. מסקנה הנובעת מנקודת מוצא זו היא שגם סבלו על הצלב לא היה אמיתי והוא אף לא קם לתחייה. רמז לגישה הזו מופיע כבר בכתבי הקודש, באיגרת הקורינתים אל פאולוס. התאוריה הזו פותרת את הסתירה בין הגשמי-הרע והרוחני-הטוב וגם את העובדה שמריה נותרה בבתוליה אחרי לידתו של ישו.

היו אף כאלו שהאמינו שאימו של ישו, מרים, ירדה מהשמים כמלאך וזה חיזק את דעתם שישו לא התגשם כבשר ודם (כי מלאך לא יכול ללדת בן אנוש). אמונה זו הייתה למשל אצל הקתרים (קטארים).

## ראו גם
* אווטאר (הינדואיזם)
* שלילת הגשמות
* כריסטולוגיה

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:תאולוגיה נוצרית
קטגוריה:נצרות: זרמים שסומנו כמינות
קטגוריה:גנוסטיקה
קטגוריה:כריסטולוגיה
Remember the Time

"**Remember the Time**" הוא הסינגל השני מאלבום האולפן השמיני, Dangerous, של הזמר והיוצר מייקל ג'קסון. שיר זה המשיך את הצלחת הסינגל הקודם, Black or White, כאשר חדר לחמשת המובילים בבריטניה, קנדה ובהוט 100 האמריקאי וחדר לעשרת המובילים כמעט בכל מצעד בו שהה, למעט באוסטריה שם הגיע בשיאו למקום ה-16.

## וידאו קליפ
ג'קסון מופיע בסרטון כמו מכשף עם ברדס שנכנס ומנסה לבדר את אשתו של פרעה, מלך מצרים. שני בדרנים קודמים נכשלו ונשלחו על ידיה להוצאה להורג. המלכה רואה מכשף זה באופן שונה - במקום להטוטנות או אכילת אש, הוא צועד במעלה המדרגות אל כס מלכותה ושר לה. פרעה (בגילומו של אדי מרפי) לא מעריך את הצעד הזה ומזמן את שומריו. ג'קסון בורח לחדר אחר ומתחיל לרקוד בסגנון מצרי עם עבדי פרעה. כאשר השומרים מוצאים אותו, הוא נעלם בתוך מערבולת וענן אבק זהוב.

הקליפ עורר ביקורות מפרגנות, ונראה תכופות בערוץ MTV. הוא נחשב לאחד מהווידאו קליפים היקרים ביותר בכל הזמנים.

## מצעדים ודירוגים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 1991
קטגוריה:סינגלים מ-1992
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים על זמן
קטגוריה:שירים על נוסטלגיה
קטגוריה:שירי ניו ג'ק סווינג
קטגוריה:שירים זוכי פרס המוזיקה האמריקאית
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אפיק רקורדס
קרל אוברג

**קרל אלברכט אוברג** (בגרמנית: **Carl Albrecht Oberg**; 27 בינואר 1897 – 3 ביוני 1965) היה מפקד אס אס גרמני שהיה אחראי, במסגרת תפקידו, להשמדתם ולגירושם של עשרות אלפי יהודים למחנות ההשמדה שבפולין.

למרות הרשעתו בפשעי מלחמה ושני גזרי דין מוות נפרדים שנפסקו לו, קיבל אוברג חנינה מידיו של שארל דה גול נשיא צרפת וחזר לגרמניה.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
אוברג נולד בהמבורג ב-27 בינואר 1897. במלחמת העולם הראשונה לחם וזכה בכמה עיטורים. ב-1920 השתתף בניסיון ההפיכה הלאומני של קאפ ("Kapp Putsch"). 

בראשית שנות ה-20 היה אוברג איש הקשר בשלזוויג (Schleswig) בין ארגונים לאומניים לבין הצבא הגרמני (הרייכסווהר). ב-1926 עבד כמה חודשים בחברה לממכר פירות טרופיים, אחר-כך היה מובטל עד 1930, אז רכש קיוסק לממכר טבק בהמבורג.

ב-1932 לקח אותו ריינהרד היידריך אליו למינכן ואחר כך לברלין, ואוברג היה ליד ימינו של היידריך בארגון האס דה. הוא עלה מהר בשורות האס אס, וב-1935 היה לשטנדרטנפיהרר (אלוף-משנה). ב-1938 פיקד על גדוד של האס אס במקלנבורג (Mecklenburg), ומינואר 1939 היה מפקד משטרת צוויקאו (Zwickau).

### מלחמת העולם השנייה
בספטמבר 1941 מונה למפקד האס אס והמשטרה במחוז רדום שבגנרלגוברנמן, ושם היה אחראי להשמדת היהודים ולמשלוח פולנים לעבודת כפייה. במרץ 1942 הועלה לדרגת אס אס בריגדפיהרר (תת-אלוף), וב-12 במאי 1942 נשלח לפריז כמפקד הבכיר של האס אס והמשטרה של צרפת הכבושה.

אוברג היה אחראי לפרסום הצו לנשיאת הטלאי הצהוב, לאמצעים חריפים נגד המחתרת הצרפתית, ובעיקר - למימוש "הפתרון הסופי" של יהודי צרפת.
לפי הוראותיו גורשו כ-75,000 יהודים מצרפת למחנות ההשמדה שבפולין. רק כמה אלפים מהם שרדו. באוגוסט 1944 הועלה לדרגת אס אס אובר-גרופנפיהרר (אלוף) וגנרל במשטרה.

בדצמבר 1944 נשלח לפקד על יחידת צבא במסגרת גיס שמפקדו היה ראש האס אס היינריך הימלר.

### אחרי מלחמת העולם השנייה
ביוני 1945 נאסר אוברג בידי האמריקנים ונידון למוות. ב-10 באוקטובר 1946 הוסגר לצרפתים, וב-9 באוקטובר 1954 שוב נידון למוות. אך ב-10 באפריל 1958 הומתק עונשו למאסר עולם, וב-31 באוקטובר 1959 הומתק בצו חנינה נשיאותי ל-20 שנות מאסר ועבודות פרך.

ב-1962 קיבל אוברג חנינה מידי נשיא צרפת שארל דה גול. הוא חזר לגרמניה, ומת כעבור שלוש שנים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:גנרלים באס אס
קטגוריה:פושעי מלחמה נאצים
קטגוריה:משתתפים ברצח יהודי פולין
קטגוריה:משתתפים ברצח יהודי צרפת
קטגוריה:אישים שהוסגרו לצרפת
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1897
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1965
המאבק נגד תעשיית הצמר

**המאבק נגד תעשיית הצמר** הוא מאבק אידאולוגי שמניעות בעיקר תנועות שונות למען זכויות בעלי חיים.
צרכנים רבים ורשתות הלבשה רבות ברחבי העולם נמנעים מצריכה וייבוא צמר, בגלל טענות שהפקתו כרוכה בסבל גדול הנגרם לכבשים בעיקר בתעשיית הצמר האוסטרלי.

## היסטוריה
סרטון הסברה אליו התגייסה הזמרת פינק על תעשיית הצמר מטעם ארגון זכויות בעלי-החיים ששודר בתוכנית יומן חייתי, עורר הדים רבים בציבור, וביקורת על המיוסלינג, האלימות בהובלה, פשיטת העור, כריתת הגפיים והשחיטה שנעשים בהכרה מלאה.

בנובמבר 2004 הכריזה התעשייה האוסטרלית על ביטול הדרגתי עד שנת 2010 של ניתוח המיולסינג (mulesing) – חיתוך עור "המכנסיים" של טלאים מגזע המרינו ללא משכך כאבים בתעשיית הצמר האוסטרלית, במטרה ליצור צלקת שאמורה למנוע מתקפות זבובים קטלניים מסוג flystrike הגורמים סבל רב לכבשים ויכולים אף לגרום למותם. האיסור הושג בעקבות קמפיין מוצלח של ארגון זכויות בעלי-החיים.

בפברואר 2008 רשתות ההלבשה הגדולות בשוודיה, בגיבוי ממשלתי, הכריזו חרם על תעשיית הצמר האוסטרלי עקב התאכזרותה לכבשים. זאת בעידודו של ענק ההלבשה השוודי H&M, שברשותו 1,500 חנויות ב-28 מדינות שונות, הודיע כי לא ירכוש עוד צמר אוסטרלי, ויתור אחר מקורות חלופיים לצמר, זאת עקב התאכזרותה של תעשיית הצמר האוסטרלית לכבשים ובפרט אכזריותו של מנהג ה-Mulesing שזכה לביקורת חריפה ברחבי העולם. ההחלטה התקבלה בעקבות תכתובת בין נציגי החברה לארגון ההגנה על זכויות בעלי החיים, הפועל לכינון חרם בינלאומי על מוצרי הצמר האוסטרלים.

במרץ 2008, הורחב החרם האירופי על תעשיית הצמר האוסטרלית. רשתות הביגוד וההלבשה בדנמרק הודיעו אף הן כי יחלו להחרים את מוצרי הצמר האוסטרלים – נורווגיה היא המדינה הבאה השוקלת את החרם. שר החקלאות של נורווגיה הודיע כי יחוקק חוק שימנע את מכירתו של צמר אוסטרלי שמקורו בכבשים שעברו תהליך מיולסינג. בכך תצטרף נורווגיה לשוודיה ולדנמרק, בהן הוטל חרם על מוצרי הצמר האוסטרלים בשל המנהג החל מפברואר 2008.

במקביל, מנכ"ל החברה הבריטית G.Modiano, הקונה השני בגודלו לצמר האוסטרלי ברחבי העולם, הודיע כי משלוחי הצמר האוסטרלי בהם מטפלת חברתו בוטלו במהלך 10 השבועות האחרונים, והזהיר כי אם לא תפעל הממשלה הפדרלית לפתרון המשבר לשביעות רצונה של תעשיית הביגוד, יעלה הדבר לאוסטרליה בתעשיית הצמר שלה.

הדוגמנית והשחקנית האוסטרלית אנליז בראקנסיק התגייסה גם היא ב-2006 לקמפיין נגד תעשיית הצמר.

## הערות שוליים

קטגוריה:זכויות בעלי חיים
קטגוריה:תעשיית טקסטיל
קטגוריה:צמר
Signs of a Struggle

**Signs of a Struggle** הוא אלבום הבכורה של הלהקה הבריטית מטאפיקס, והוא יצא לאור בשנת 2005 באירופה. הצמד ציין כי האלבום הוא השתקפות של מספר חוויות וקשיים שהם עברו. באלבום מופיע הסינגל "Big City Life", שזכה להצלחה במידה עולמית במדינות רבות (בעיקר באירופה) ובמצעדים.

## רשימת השמעה

## היסטוריית מצעדים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי היפ הופ
בלו איינג'לס

ממוזער|200px|מבנה של הטייסת 
שמאל|ממוזער|200px| אלברט השמן - כינוי של מטוס הפעלולים הענק של הטייסת 
**המלאכים הכחולים** (באנגלית: **Blue Angels**) היא טייסת ראווה השייכת לצי האמריקאי ויעודה הוא ביצוע מצעדים ומופעים בהם מוצגים כישורי האווירובטיקה של הטייסים.
הטייסת הוקמה בשנת 1946 כטייסת ראווה להרמת המורל של אנשי הצי. בשנת 1949 קיימה הטייסת מופע ציבורי ראשון, עד אז מופעי הטייסת היו פתוחים לאנשי הצי הימי בלבד. בסיס הקבע של הטייסת מצוי באריזונה.

הטייסת נוהגת להופיע ב-4 ביולי במגוון מקומות בארצות הברית, כולל ניו יורק, לוס אנג'לס ווושינגטון ומשמשת כפותחת אירועי יום העצמאות האמריקאי. פרט לכך מבצעת הטייסת 70 מופעים בשנה ב-34 בסיסים צבאיים שונים בארצות הברית. כל המופעים פתוחים לקהל הרחב ועלותם היא 5$ לכל צופה מעל גיל 15.

## מטוסי הטייסת

F/A-18 הורנט 
***צוות:** F/A-18C: 1, F/A-18D: 2 
***אורך:** 17.1 מטר (56 רגל)
***מטוסים בטייסת:** 12 
***[[מוטת כנפיים]]:** 12.3 מטר (40 רגל)
***גובה:** 4.7 מטר (15 רגל 4 אינץ')
***שטח כנף:** 30 מטר² (400 רגל²)
***משקל המראה מרבי: **23,500  ק"ג (51,900 ליברות)
***הנעה: **2 × General Electric F404-GE-402 turbofans

ביצועים
***מהירות מרבית:** 1.8 מאך 
***מהירות שיוט:** 890 קמ"ש 
***טווח:** 2,000 ק"מ
***קצב טיפוס:** 50,000 רגל/דקה

C-130 הרקולס
***צוות:** 3 
*מטוסים בטייסת: 1 מדגם רגיל ו2 מדגם הרקולס c130j
***אורך:**29.79 מטר
***מטוסים בטייסת:** 12 
***[[מוטת כנפיים]]:** 40.41 מטר
***גובה:** 11.66 מטר 
***שטח כנף:** 162.12 מ"ר
***משקל המראה מרבי: ** 20,500  ק"ג                                                                                                                                                                                                                     
*[טקסט=הF9F פאנת'ר, המטוס הראשון של הBlue Angels.|ממוזער|ה[F9F פאנת'ר, המטוס הראשון של ה**Blue Angels.**]]**הנעה: **ארבעה מנועי טורבו-פרופ, מתוצרת אליסון או רולס-רויס, בעלי הספק של כ-4,508 כ"ס כל אחד

## קישורים חיצוניים

* 

* 

קטגוריה:יחידות צי ארצות הברית
קטגוריה:טייסות
קטגוריה:צוותים אווירובטיים
קטגוריה:הכוחות המזוינים של ארצות הברית: יחידות אוויריות