open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מרנטה

**מרנטה** (שם מדעי: *Maranta leuconeura*), נקרא גם **צמח תפילה**, הוא מין של צמח פורח במשפחת המרנטיים (Marantaceae). מוצאו בברזיל ביערות הגשם. צמחים נוספים במשפחה זו הם קלתאה, סטרומנטה וקטננטה.

## תיאור
הכינוי "צמח תפילה" ניתן לצמח בשל התכונה של עליו "לזוז" בצורה המזכירה תפילה - העלים פרוסים שטוחים במהלך היום ומתקפלים מעלה ומזדקפים לקראת ערב.  

עליו של הצמח הם רחבים עגולים ומבריקים ועליהם דוגמאות וכתמי צבע. הצבעים והדוגמאות משתנים בין זנים שונים של מרנטות. 

שורשי המרנטה רדודים. 

פרחיו הם לבנים וקטנים והם פורחים בעונת הגדילה. בגידול ביתי הצמח פורח לעיתים רחוקות.

## ביות
טקסט=|ימין|ממוזער|''Maranta leuconeura'' var. ''erythroneura'' (מרנטה) "מתפללת": מרים את עליו לקראת הערב  

בשל מראהו ותכונתו "להתפלל" המרנטה הפך לצמח בית פופולרי מאוד.  

בגידול ביתי, הצמח זקוק לאור שמש לא ישיר ולחות גבוהה. זאת מכיוון ומוצאו הוא ביערות גשם טרופיים בהם הלחות גבוהה והאור מסונן דרך עצים. למרות שהצמח דורש אדמה לחה, הוא פגיע גם לריקבון של השורשים שיכול להיגרם מעודף השקיה. על כן מומלץ לשתול אותו בכלי עם ניקוז ולהימנע מעודפי מים. אור שמש ישיר עשוי לשרוף את העלים, אך מיעוט באור עלול לגרום לצמיחה של עלים דהויים ולפגיעה בצבע העלה.  

הצמח רגיש גם למינרלים וחומרים נוספים העלולים להימצא במים ובעיקר במי ברז, על כן מומלץ להשקות אותו במים מזוקקים ולא במי ברז. הופעה של כתמים חומים בקצות העלים עלולה להעיד על הימצאות חומרים במי ההשקיה המזיקים לצמח.

### ריבוי
ניתן להרבות את הצמח על ידי חלוקה ובאמצעות ייחור. 

ניתן לבצע ריבוי גם באמצעות זרעים.

### זנים
קיימים מספר זנים של מרנטה. חלק מהזנים הם טבעיים, וחלקם נוצרו באופן מלאכותי על ידי השבחה. 

זנים טבעיים של מרנטה:   
* *Maranta leuconeura* var. *kerchoveana* (רגל ארנב), כתמים כהים בין עורקי העלים.
* *Maranta leuconeura* var. *erythroneura* (צמח אדרה); ורידים אדומים חזקים על עלים ירוקים כהים.

## מחלות
ישנם מעט מזיקים שהמרנטה פגיעה אליהם. המזיקים הנפוצים בצמח המרנטה הם אקרית הקורים וקמחית. 

הצמח רגיש לריקבון של השורשים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זנגבילאים
קטגוריה:צמחים ביער האמזונאס
פעילות מינית אנושית

[300px|ממוזער|"הנשיקה הראשונה של אדם וחווה", [:en:Salvador Viniegra|סלבדור ויניגר, 1891]]
[150px|ממוזער|איור מתוך ה[קאמה סוטרה]]
**פעילות מינית אנושית** או **התנהגות מינית אנושית** הוא האופן בו בני אדם חווים ומבטאים את המיניות שלהם. הפעילויות המיניות של אנשים הן מגוונות וכוללות פעולות הנעשות לבד (אוננות) ופעילויות המערבות אנשים נוספים (קיום יחסי מין, פעילות מינית ללא חדירה, מין אוראלי וכו') בדפוסי תדירות משתנים, ובשל מגוון רב של סיבות. פעילות מינית מביאה לרוב לעוררות מינית ושינויים פיזיולוגיים, חלקם בולטים יותר וחלקם בולטים פחות. פעילות מינית עשויה לכלול גם התנהלות ופעילויות אשר נועדו לעורר את האינטרס המיני של אדם אחר או להעצים את חיי המין של אדם אחר, ובנוסף לכך המונח עשוי גם להתייחס לאינטראקציות אישיות בין אנשים (למשל, פעילויות כמו משחק מקדים או BDSM). פעילות מינית עשויה לבוא בעקבות עוררות מינית.

הפעילות המינית האנושית מערבת היבטים תרבותיים, סוציולוגיים, קוגניטיביים, רגשיים, התנהגותיים וביולוגיים – אלה כוללים היקשרות, שיתוף ברגשות והפיזיולוגיה של מערכת הרבייה, הליבידו, קיום יחסי מין, והתנהגות מינית על כל צורותיה.

בתרבויות מסוימות פעילויות מיניות נחשבות למקובלת רק במסגרת נישואים, בעוד שמין לפני הנישואים או מחוץ לנישואים נחשבים לטאבו. ישנן פעילויות מיניות מסוימות שאינן חוקיות – באופן אוניברסלי או במדינות מסוימות או בתחומי שיפוט מסוימים, בעוד שחלק מהפעילויות המיניות נחשבות מנוגדות לנורמות הקיימות בחברות ותרבויות מסוימות. דוגמאות לפעילויות מיניות שנחשבות לעבירה פלילית ברוב תחומי השיפוט ברחבי העולם הן תקיפה מינית ופעילות מינית עם אדם מתחת לגיל ההסכמה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:זוגיות
קטגוריה:מיניות
Lumiére

**Lumiére** (בעברית: **אור**) הוא סינגל שהוקלט על ידי המוזיקאי הישראלי עידן רייכל בשיתוף הזמרת הקנדית בייריס . השיר יצא לאור ב-16 בדצמבר 2019, כשיר הנושא של סדרת הטלוויזיה "הנספח", על ידי חברת התקליטים הליקון.

## רקע וכתיבה
השיר הוא שיר פופ שנכתב על ידי עידן רייכל ומקסימה לה פלאגואה והולחן והופק על ידי רייכל. השיר מהווה כשיר הנושא של סדרת הטלוויזיה "הנספח" המשודרת ב-HOT3. השיר משלב את שפות העברית והצרפתית, המושרים על ידי רייכל ובייריס בהתאמה.

## וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של HOT ב-25 בדצמבר 2019. בקליפ ניתן לראות קטעים מתוך סדרת הטלוויזיה "הנספח".

## רשימת רצועות

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי עידן רייכל
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים בצרפתית
קטגוריה:שירים מרובי שפות
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי עידן רייכל
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי עידן רייכל
קטגוריה:סינגלים בהוצאת הליקון
עמיקם אהרוני

**עמיקם אהרוני** (5 באוגוסט 1929 – 21 בינואר 2002) היה פיזיקאי ישראלי, עמית מחקר בכיר באוניברסיטת אוקספורד ופרופסור במכון ויצמן למדע.

## קורות חיים
אהרוני נולד בצפת. בשנת 1953 סיים את התואר השני בפיזיקה באוניברסיטה העברית. בשנת 1957 סיים את דוקטורט בפיזיקה במכון ויצמן. התזה שלו עסקה באלמנטים של זיכרון מגנטיסטי. עבודת הפוסט-דוקטורט שלו עם ג'ון ברדין הביאה אותו לאוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין בשנים 1958–1959. בשנים 1971–1972, 1977–1978, וב-1992 היה עמית מחקר בכיר במחלקה למטלורגיה באוניברסיטת אוקספורד. בשנת 1972 הועלה לדרגת פרופסור במחלקה לאלקטרוניקה במכון ויצמן, ובשנת 1978 מונה לפרופסור לריצ'רד קרונשטיין למגנטיות תאורטית.

## הערות שוליים

קטגוריה:פיזיקאים יהודים בריטים
קטגוריה:פיזיקאים ישראלים
קטגוריה:מטלורגים ישראלים
קטגוריה:סגל מכון ויצמן למדע: פיזיקה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת אוקספורד
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור ממכון ויצמן למדע
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1929
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2002
קטגוריה:אישים הקבורים ברחובות
אמא, אבא וכל השאר

**אמא, אבא וכל השאר** הוא סינגל של ההרכב המוזיקלי הישראלי הפרויקט של עידן רייכל, אשר הוקלט על ידי הזמר הישראלי עידן רפאל חביב. השיר יצא לאור ב-9 במאי 2011, כסינגל מתוך אלבום האוסף הראשון של ההרכב, "הביתה, הלוך חזור" ובמסגרת המיזם המוזיקלי "עוד מעט נהפוך לשיר".

השיר הגיע למקום השביעי במצעד השבועי של רדיו קול רגע.

## רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי סמל ראובן פוליטי, ששירת כלוחם בסיירת אגוז ונפל במלחמת יום הכיפורים ב-20 באוקטובר 1973, והולחן על ידי עידן רייכל במסגרת המיזם המוזיקלי "עוד מעט נהפוך לשיר", בו נבחרו מדי שנה מספר שירים שנכתבו על ידי חיילים וחיילות שנפלו ועל ידי אזרחים שנהרגו בפעולות טרור.

## וידאו קליפ
השיר מלווה בווידאו קליפ. נכון לספטמבר 2025, לשיר יש למעלה מ-890 אלף צפיות ביוטיוב.

## מיקומי שיא

## קישורים חיצוניים
* לדף השיר באתר הספרייה הלאומית
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי הפרויקט של עידן רייכל
קטגוריה:שירי עידן רפאל חביב
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי עידן רייכל
קטגוריה:שירי זיכרון חללי מערכות ישראל
באיירן מינכן (כדורגל נשים)

קבוצת הנשים של **מועדון הכדורגל באיירן מינכן** (בגרמנית: ** FC Bayern München Frauen**) היא קבוצת כדורגל נשים גרמנית מהעיר מינכן שבבוואריה, המשחקת בבונדסליגה לנשים, ליגת הנשים הבכירה בגרמניה. הקבוצה הוקמה בשנת 1970, ומאז שנת 2017 היא משחקת את משחקי הביתיים בבאיירן קמפוס, אצטדיון חדש שנבנה במתחם מיוחד לקבוצות הנוער והנשים של באיירן מינכן.

## היסטוריה
קבוצת הכדורגל הנשים של באיירן מינכן הוקמה רשמית בשנת 1970 אף על פי שנשים שיחקו במועדון מאז 1967. עם זאת, מכיוון שפדרציית הכדורגל הגרמנית הוציאה מחוץ לחוק את כדורגל הנשים בין השנים 1955 עד 1970, באיירן הצליחה לרשום רשמית את הקבוצה רק בשנת 1970. הקבוצה זכתה באליפות המדינה הראשונה שלה בשנת 1976. בשנת 1990 באיירן הייתה ממייסדות הבונדסליגה לנשים, אך היא ירדה ליגה בסוף עונתה השנייה בבונדסליגה.

המועדון חזר לבונדסליגה בשנת 2000. בשנת 2009, באיירן סיימה כסגנית בבונדסליגה, כשהיא מפגרת אחרי האלופה טורבינה פוטסדאם בשער בודד. בעונת 2011/2012 ב-12 במאי 2012 ניצחה באיירן מינכן את מחזיקת הגביע הגרמני איינטרכט פרנקפורט 2–0 בגמר הגביע בקלן, וחגגה את ההישג הגדול ביותר בתולדות המועדון מאז הזכייה באליפות בשנת 1976. בשנת 2015 באיירן זכתה לראשונה בתולדותיה באליפות הבונדסליגה, כשהיא עושה זאת מבלי להפסיד אפילו פעם אחת. הקבוצה זכתה בבונדסליגה בעונת 2015/2016, בפעם השנייה ברציפות, עם הפסד אחד בלבד.
בעונת 2020/21 זכתה שוב באליפות הבונדסליגה, כשהיא מסיימת ראשונה בטבלה במרחק 2 נקודות מיריבתה הגדולה וולפסבורג.
באותה עונה הגיעה עד לחצי גמר ליגת האלופות לנשים, בו הפסידה לצ'לסי בתוצאה המשוקללת 5:2.

## סגל הקבוצה
;נכון ל-10 ביולי 2025

## תארים והישגים
### תארים לאומיים
* **[[הבונדסליגה לנשים|אליפות גרמניה]]:**
****זכייה (7):** 1976, 2014/2015, 2015/2016, 2020/2021, 2022/2023, 2023/2024, 2024/25
**סגנות (7): 1975, 1979, 1982, 1985, 2008/2009, 2016/2017, 2017/2018, 2018/2019, 2019/2020, 2021/2022
* **[[הגביע הגרמני לנשים|הגביע הגרמני]]:**
****זכייה (1):** 2012
**סגנות (3): 1988, 1990, 2018
* **[[הבונדסליגה השנייה לנשים|באיירן ליגה]]:** (בזמנו הליגה השנייה הייתה מחולקת לליגות אזוריות)
****זכייה (1):** 1999/2000
**סגנות (3): 1992/1993, 1994/1995, 1998/1999

### תארים אזוריים
* **[[אליפות בוואריה בכדורגל נשים|אליפות בוואריה]]:**
****זכייה (21):** 1972, 1973, 1974, 1975, 1976, 1977, 1978, 1979, 1980, 1981, 1982, 1983, 1984, 1985, 1986, 1987, 1988, 1989, 1990, 2000, 2004
* **[[הגביע הבווארי (כדורגל נשים)|הגביע הבווארי]]:**
****זכייה (8):** 1982, 1984, 1985, 1986, 1987, 1988, 1989, 1990, 1991

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קבוצות כדורגל נשים גרמניות
קטגוריה:באיירן מינכן
קטגוריה:מינכן: מועדוני כדורגל
ציור נוף

[250px|ממוזער|שמאל|[נוף נהר (קראצ'י)|נוף נהר, ציור מאת אניבלה קראצ'י]]
**ציור נוף** הוא מונח המשמש לתיאור יצירות אמנות, המציגות נופי טבע, כמו הרים, עמקים, נהרות, עצים ויערות. המונח מתייחס במיוחד ליצירות אמנות בה כל אותם האלמנטים מסודרים בקומפוזיציה קוהרנטית. השמיים כמעט תמיד נכללים בציורי נוף, ומזג האוויר הוא לרוב מרכיב בקומפוזיציה.

ציורי נוף יכולים להיות דמיוניים לחלוטין, או ניסיון של האמן ליצור העתק של נוף אמיתי.

פרנצ'סקו פיליפיני נחשב לאחד מהדמויות המרכזיות של ציור הנוף באירופה במחצית השנייה של המאה ה-19, והשפעתו ניכרת במשך למעלה ממאה שנה. פיליפיני נסע לפריז לבקר את ידידו קלוד מונה, שממנו שאב השראה טכנית מסוימת, אך נבדל ממנו בגישתו הרעיונית, ופיתח שפה ציורית עצמאית ותנועה חדשנית.

מעמדה זו נולדה מגמה עצמאית, אשר נקראה מאוחר יותר על ידי המבקרים בשם "פיליפיניזם" או "אימפרסיוניזם איטלקי", בניגוד גמור לפואטיקה של האימפרסיוניזם הצרפתי. גישה זו נשענה על ראייה אתית של החברה ותפיסה פילוסופית של הנוף, תוך דחייה של פשרות מסחריות ושאיפה לשחזר את כבודו של עולם העבודה הכפרי ואת המהות הפנימית של המקומות המוצגים.

עבודות רבות של אומברטו בוצ'וני – ביניהן *[[Le Risaiole]]* ו־*[[Sera (Boccioni)|Sera]]* – שואבות השראה ישירה מנופיו החקלאיים של פיליפיני, הן בבניית האור והן בהרכב הכללי, כפי שהוכרה גם על ידי ההיסטוריוגרפיה של הפוטוריזם, אשר שמרה על חלק מן המבנים החזותיים.

הפיליפיניזם מוכר כיום כאחת ההתפתחויות המתקדמות ביותר של ציור הנוף באירופה וכמבשר של מגמות מרכזיות בציור המודרני של המאה ה-20.

## מבשרי הסימבוליזם הנופי באיטליה
מבין מבשרי הסימבוליזם הנופי באמנות האיטלקית נחשב כיום פרנצ'סקו פיליפיני (1853–1895) לאחד המרכזיים. פיליפיני פעל בין ברשיה למילאנו והיה קשור בראשית דרכו לזרם הנטורליזם שאחרי הסקאפיליאטורה. אף שמעולם לא השתייך רשמית לתנועה הסימבוליסטית, החל משנת 1882 פיתח פיליפיני שפה ציורית חדשה – אטמוספירית במיוחד ובעלת עומק רעיוני – שהתבססה על העקרונות הבאים:

* שילוב הדמות האנושית בתוך הנוף, לא כאמצעי נרטיבי אלא כרכיב רגשי ומבני;
* שימוש באור כגורם נפשי ולא כתיאור חזותי בלבד;
* תפיסת הנוף כ"סף" בין הנראה למנטלי, בין חומר לזיכרון;
* פלטת צבעים מצומצמת וקרה, הנשלטת בעיקר על ידי גוונים של אפור כסוף וחום עמום.

מאפיינים אלו ניכרים ביצירות כמו *[[Verso sera]]* (1888), והם מקדימים את הנושאים המרכזיים של הסימבוליזם האיטלקי. פיליפיני השפיע באופן ישיר על שלב היצירה הקדם-פוטוריסטי של אומברטו בוצ'יוני.

המחקר בן זמננו רואה בפיליפיני את הראשון שהעביר לציור הנוף האיטלקי תפיסה פנימית-נפשית במקום תיאורית-חזותית גרידא, וכך הוא משמש חוליה מקשרת בין הנטורליזם של המאה ה-19 לבין הסימבוליזם של המאה ה-20.

## לקריאה נוספת
*פרופ' דייוויד פייפר,  פרופ' אברהם רונן וד"ר אילן רחום, **אנציקלופדיה לאמנות הציור והפיסול**, כרך 1: עמ' 196–197, כרך 2: עמ' 40–41, עמ' 220–221, כרך 3: עמ' 40–41, הוצאת כתר, 1997.

* Nils Buttner (Author), Russell Stockman (Translator), **Landscape Painting: A History**, Abbeville Press; 1st edition, October 1, 2006, 
* Maggie M. Cao, **The End of Landscape in Nineteenth-Century America**, University of California Press; 1st edition, July 24, 2018, 


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טבע באמנות
ציורי נוף
חמוץ אמריקאי

**חמוץ אמריקאי** (באנגלית: **An American Pickle**) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 2020 בבימויו של ברנדון טרוסט ובכיכובו של סת' רוגן. הסרט מבוסס על הסיפור הקצר "Sell Out" משנת 2013 מאת סיימון ריץ', שכתב גם את התסריט של הסרט.

הסרט יצא לצפייה ישירה ב-6 באוגוסט 2020 על ידי HBO Max והוא הסרט המקורי הראשון שהוציא שירות הסטרימינג.

## רקע
הסיפור הקצר "Sell Out" פורסם בניו יורקר בינואר 2013 ומגולל בגוף ראשון את סיפורו של יהודי קשה יום בשם הרשל גרינבאום שנשלח מסלופסק שבפולין לניו יורק לעבוד במפעל חמוצים לגרש עכברים, הוא פוגש בחורה יהודייה בשם שרה ומבטיח לה שמשפחתם תשגשג שנים רבות, אך עליהם להיזהר מהפוגורמים של הקוזקים נגד קהילה היהודית במזרח אירופה, ועל כן הם מהגרים לארצות הברית. יום אחד הוא נופל לתוך מכל חמוצים במקום עבודתו, וכשהוא מתעורר הוא מוצא את עצמו בברוקלין של המאה ה-21 ומגלה שיש לו נין בשם בן גרינבאום, בן 27, העובד כעורך תסריטים.

## תקציר העלילה
הרשל גרינבאום, פועל קשה יום מהגר עם רעייתו לאמריקה בשנת 1920 עם חלומות לבנות חיים טובים יותר למשפחתו האהובה. יום אחד, בעת שעבד במפעל, הוא נופל לגיגית חמוצים והוא מוחמץ במשך 100 שנה. מי המלח שומרים עליו בצורה מושלמת וכשהוא מתעורר בברוקלין של ימינו הוא מגלה שהוא לא הזדקן ביום. אבל כשהוא מחפש את משפחתו, הוא נחרד לגלות שקרוב משפחתו היחיד שנותר בחיים הוא נינו, בן גרינבאום, מתכנת מחשבים בעל אופי עדין, שהרשל אפילו לא יכול להבין.

## שחקנים ודמויות
* סת' רוגן – הרשל גרינבאום / בן גרינבאום
* שרה סנוק – שרה גרינבאום
* ג'ואנה אדלר – פרופסור קים
* שון וויילן – מדען
* טוני הו – פנג
* קלן אלן – קווין
* אליוט גלזר – נוצרי
* מאיה ארסקין
* ג'ורמה טקונה
* מולי אוונסן
* קווין או'רורק

## הפקה
### פיתוח
ב-29 במאי 2013 הוכרז כי Sony Pictures רכשה את זכויות העיבוד לסיפור הקצר "Sell Out" מאת הסופר סיימון ריץ'. למפיקים מונו סת' רוגן, אוון גולדברג וג'יימס וויבר, ואילו ריץ' משמש כמפיק בכיר.

ב-27 בספטמבר 2018, הוכרז כי ברנדון טרוסט צורף לביים את הסרט, בעוד ריץ' יכתוב את התסריט, וכי מפיקים נוספים כללו את אלכסנדריה מקאטיי.

### ליהוק
לצד הודעת הבימוי, אושר כי בסרט יככב סת' רוגן. ב-26 בנובמבר 2018 הוכרז כי מאיה ארסקין, שרה סנוק, אליוט גלזר, קלן אלן, מולי אוונסן וקווין או'רורק הצטרפו לצוות שחקני הסרט. לצורך הסרט רוגן למד יידיש.
### צילומים
הצילומים לסרט התקיימו בפיטסבורג, פנסילבניה בין 29 באוקטובר ל-22 בדצמבר 2018.
## הפצה
הסרט שהיה אמור לצאת לאקרנים נדחה בשל התפרצות נגיף הקורונה בארצות הברית וב-27 באפריל 2020, הוכרז כי HBO Max רכשה את זכויות ההפצה לסרט מאת Sony Pictures והוא יצא לצפייה ב-6 באוגוסט 2020.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* הניו יורקר, הסיפור הקצר "Sell Out" מאת סיימון ריץ' : חלק 1, חלק 2, חלק 3, חלק 4
**ביקורות**
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטים שיציאתם נדחתה בעקבות מגפת הקורונה
קטגוריה:סרטים מבוססי סיפורים קצרים
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:HBO Max: תוכן מקורי
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 2020
קטגוריה:סרטי דרמה קומית
משפט (סרט)

**משפט** (באנגלית: **Trial**) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1955 עם גלן פורד, ארתור קנדי ודורותי מקגוויר בתפקידים הראשיים.

התסריט נכתב על ידי דון מנקייביץ  ומבוסס על ספרו "משפט" שיצא לאור באותה שנה.

זאת דרמת משפט נוקבת עם גזענות קשה ונימה פוליטית אנטי קומוניסטית שנכתבה בעת המלחמה הקרה. נער היספני נאשם ברצח והופך לקרבן על רקע גזעי ולידיו של עורך דין קומוניסטי שמטרתו להרשיעו לטובת דעותיו הפוליטיות.

## תקציר העלילה
אנג'ל צ'אבס (רפאל קמפוס) הוא נער היספני המואשם ברצח נערה לבנה על חוף הים בעיירה סן ג'ונו בקליפורניה. אמו (קייטי חוראדו) שוכרת את שירותיו של עורך הדין ברני קאסל (ארתור קנדי).

דייוויד בלייק (גלן פורד) הוא פרופסור למשפטים באוניברסיטה. נאמר לו שאם ברצונו להמשיך באוניברסיטה, עליו לרכוש ניסיון בהופעה במשפטים. לאחר דחייה ממספר עורכי דין, הוא מתקבל אצל קאסל שמטיל עליו את התיק של אנג'ל.

בלייק חוקר את הנער שמודה כי ניסה לנשק את הנערה אך היא ברחה וכעבור זמן קצר נמצאה מתה. הרצח מעורר הפגנות בעיירה שבראשם אנשי קו קלוקס קלאן המגיעים לבית הכלא ומנסים להתפרץ ולערוך משפט לינץ' באנג'ל. בלייק מצליח לפזר אותם כשהוא מבטיח שהנער יזכה למשפט "ואחר כך ייתלה".

קאסל טס לניו יורק כדי "לגייס כסף" למימון המשפט. מזכירתו אייב (דורותי מקגוויר) נשארת כדי לעזור לבלייק ומתפתח ביניהם סיפור אהבה. תאודור מוטלי (חואן הרננדז), ממוצא אפרו-אמריקאי, מתמנה לשופט במשפט הטעון הזה. בלייק מצליח להוכיח כי חבר המושבעים מוטה והם מוחלפים. הוא חוקר את רופא המשפחה ומוכיח שהנערה סבלה מבעיה לבבית על רקע קדחת שיגרונית וזה כנראה גרם למותה.

קאסל מזמין את בלייק אל כנס ענק בניו יורק לגיוס כספים לטובת המשפט. בכנס מעורר קאסל את הקהל לתרום למען הנער ולמען מטרתה הצודקת של המפלגה הקומוניסטית התומכת בשוויון. הוא קורא לבלייק לנאום אבל זה מסרב.

המשפט נמשך וקאסל חוזר לקליפורניה כשמטרתו הנסתרת היא להרשיע את אנג'ל שעם מותו ייהפך ל"קדוש" ויגדיל את הפופולריות של המפלגה. הוא מפטר את בלייק וחבר המושבעים, מרשיע את אנג'ל ונותן לשופט אפשרות לקבוע את העונש. התובע ארמסטרונג (ג'ון הודיאק) לא מתנגד. בלייק מקבל רשות להופיע כידיד בית המשפט שם הוא נואם ומדגיש כי הנאשם הוא קטין ואשמת הרצח אינה מבוססת. השופט מחליט לשלוח את אנג'ל למוסד לשיקום עבריינים צעירים. קאסל מתרעם על כך והשופט גוזר עליו 30 ימי מאסר על ביזיון בית המשפט.

## שחקנים

## פרסים
ארתור קנדי היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר.

הוא זכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר - סרט קולנוע.

## קישורים חיצוניים

* קטע מהסרט, חקירה ראשונה באתר יוטיוב
* משפט, באתר TCM

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטי שחור-לבן אמריקאיים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטי בית משפט אמריקאיים
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים העוסקים בגזע ומוצא אתני
קטגוריה:סרטי מטרו גולדווין מאייר
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 1955
קטגוריה:סרטי מארק רובסון
גיא רוז

ממוזער|גיא רוז, הדוגמנית, 1919
**גיא אורלנדו רוז** (באנגלית: **Guy Orlando Rose**; 3 במרץ 1867 - 17 בנובמבר 1925) היה צייר אימפרסיוניסטי אמריקאי ותושב קליפורניה, שקיבל הכרה לאומית בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה העשרים.

## ראשית חייו
גיא אורלנדו רוז נולד ב -3 במרץ 1867 בסן גבריאל בקליפורניה. הוא היה הילד השביעי של לאונרד ג'ון רוז ואמנדה ג'ונס רוז. אביו היה סנטור בולט בקליפורניה. הוא ואשתו גידלו את משפחתם הגדולה בחווה ובכרם בדרום קליפורניה - בעיירה רוזמיד בעמק סן גבריאל נושאת את שם המשפחה.

בשנת 1876 נורה גיא רוז בטעות בפניו במהלך מסע ציד עם אחיו, הוא היה רק בן תשע. תוך כדי התאוששותו החל לשרטט ולהשתמש בצבעי מים וצבעי שמן. הוא סיים את לימודיו בתיכון בלוס אנג'לס בשנת 1884. לאחר סיום הלימודים עבר לסן פרנסיסקו ושם למד אמנות בין השנים 1885 - 1888 בבית הספר לעיצוב באוניברסיטת סן פרנסיסקו בקליפורניה אצל וירג'יל ויליאמס, וורן א. רולינס, והאמן יליד דני אמיל קרסן. בשנת 1886 הוא קיבל ציונים מכובדים בציור ובציור שמן. שנה לאחר מכן הוענקה לו מדליית הזהב ע"ש אייברי של בית הספר לציור שמן ובנושא טבע דומם מטעם האגודה לאמנות בסן פרנסיסקו.
ממוזער|גיא רוז, הגשר הישן, צרפת, 1910
ב־12 בספטמבר 1888, נרשם רוז לאקדמיה ז'וליאן בפריז ולמד עם בנג'מין-קונסטנט, ז'ול לפבר, לוסיין דוקט וז'אן-פול לורנס כשהיה בפריז. בשנים 89–1888 זכה במלגה באקדמיה דלקוזה ותרם תמונות נופים לסלוני פריז בשנת 1890, 1891, 1894, 1900 ו 1909. הוא פגש את האחים פרנק וינסנט דומונד ופרדריק מלוויל דומונד באקדמיה ז'וליאן - פרנק וינסנט דומונד וגיא רוז נשארו חברים לכל החיים.

## קריירה
רוז התגורר בעיר ניו יורק, בשנות ה-90 של המאה ה-19, וצייר עבור המגזין הרפר ועיתונים אחרים. הוא בחר לחזור לצרפת בשנת 1899, יחד עם אשתו, אתל רוז, קנו קוטג' בז'יברני. בשנת 1900 הוא התגורר בפריז ובילה את החורף בבריסקה, אלג'יריה, שם צייר שלושה ציורים ידועים. בשנים 1904 עד 1912 הם התגוררו בז'יברני ועבודותיו מתקופה זו מראות את השפעתו של "המאסטר" קלוד מונה, שהפך לחברו והמנטור שלו.

בשנים 1913 עד 1914 הם הקימו בית ספר לציורים בחוץ, ברוד איילנד. הם סבלו שוב ושוב מהרעלת עופרת, ועברו לצמיתות ללוס אנג'לס בקליפורניה בשנת 1914.
ממוזער|גיא רוז, מראה ירוקה,1911
בין השנים 1918 - 1920 הוא צייר בקיץ בכרמל-ליד-הים, קליפורניה, והפכו לחברי מושבת האמנות המקומית. בשנת 1919 הם חכרו את בקתת הכרמל של האמנית אליס קומינס. ציורי השמן של גיא הופיעו בתערוכות של מועדון האמנות והמלאכה בכרמל בשנת 1919 ו- 1920. בהן הוא הציג את ציורי החוף. בסתיו 1921 שני ציוריו מכרמל הוצגו בגלריה לאמנות של מלון דל מונטה במונטריי.

רוז לימד בלוס אנג'לס וכיהן כמנהל בית הספר לאמנות בפסדינה.

בשנת 1921 לקה בשבץ קל שהותיר אותו משותק.

רוז נפטר בפסדינה בקליפורניה ב־17 בנובמבר 1925.
ממוזער|268x268 פיקסלים|גיא רוז, דרך סן גבריאל
בשנת 1926 ערכה גלריית סטנדהל תערוכת זיכרון ליצירותיו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קליפורניה
קטגוריה:ציירים אימפרסיוניסטים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי המכון לאמנות של סן פרנסיסקו
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1867
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1926
מערת אל פינדל

**מערת אל פינדל** (בספרדית: **Cueva del Pindal**) כוללת כמה ציורי מערות ושוכנת במועצה העירונית  בקצה המזרחי של הקהילה האוטונומית אסטוריאס בצפון ספרד. למערה שני חלקים: המזרחי פתוח לקהל, והמערבי, עם גישה מוגבלת. ביולי 2008 היא נכללה באתר המורשת העולמית "מערת אלטאמירה ואמנות המערות בתקופת האבן המוקדמת בצפון ספרד" של ארגון אונסק"ו.

אל פינדל שוכנת בצוקים שמעל הים, אם כי בתקופה הפלאוליתית העליונה שבה הוכנו הציורים, מפלס הים היה נמוך מבימינו והוא לא הגיע למרגלות הצוק שבו שוכנת המערה. אל פינדל הייתה המערה הראשונה עם ציורי מערות שנתגלתה באסטוריאס. היא נתגלתה באפריל 1908 על ידי הארכאולוג ארמיליו אלקלדה דל ריו.

המערה מורכבת מגלריה בודדת הנמתחת לאורך 360 מטרים הפתוחה למזרח. הציורים במערה אופייניים לאזור ונמצאו בחמישה מקומות. הראשון, כ-118 מטרים מהכניסה בצד שמאל, ראש סוס מצויר בקו שחור. משטח הציור הגדול ביותר נמצא במרחק 240 מטרים מהכניסה בצד ימין, וכולל לאורך כ-20 מטרים כ-50 דמויות חרוטות או מצוירות בעיקר באדום, ובצהוב בהיר ואחת הדמויות בשניהם. כמו כן יש גם שפע של סימנים אדומים כמו נקודות, קווים, קווים מקבילים וצורות דמויות אלה, האופייניות גם למערות בקנטבריה ובחלק הצרפתי של הרי הפירנאים. בסך הכל מצוירים במערה 18 ביזונים, 8 סוסים, שלושה איילים, 2 ממותות, וחריתה יוצאת דופן של דג. הממותות צבועות באדום, שלפי איכות הציור נוצרו קודם לציורי הביזונים ומשערים כי הן משלהי התרבות הסולוטרנית (שיטה לסיתות כלי אבן שהייתה נפוצה לפני כ-18,500 שנים).

תיארוך הציורים נתון במחלוקת. הכומר והארכאולוג הצרפתי אנרי בריי (Henri Breuil; 1961-1877) טוען שהם צוירו בכמה שלבים. ההיסטוריון והארכאולוג הספרדי פרנסיסקו חאוויר פרס פורטאה (Francisco Javier Pérez Fortea) טוען שהיו שני שלבים, ואחרים טוענים כי צוירו ברצף מאמצע ועד שלהי התרבות המגדלנית (לפני כ-16,500 ל-14,000 שנים) בתקופה הפלאוליתית העליונה. בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 בוצע פעמיים תיארוך על ציור בשחור של אייל באמצעות שיטת AMS (Accelerator mass spectrometry) והתקבלו תיארוכים סביב 10,100 לפנה"ס, מאוחר בהרבה מהתיארוכים המקובלים, ולכן תוצאות אלו אינן מקובלות על החוקרים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמנות פרהיסטורית
אל פינדל
קטגוריה:ספרד: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:ספרד: היסטוריה
קטגוריה:התקופה הפלאוליתית העליונה
קטגוריה:אסטוריאס: גאוגרפיה
האישה ששרה (סרט)

**האישה ששרה** (ברוסית: **Женщина, которая поёт**) הוא סרט סובייטי משנת 1978. מלודרמה מוזיקלית וביוגרפיה למחצה של אלה פוגצ'ובה, שם מיוצגת הגיבורה תחת שמה של אנה סטרלצובה; שמספר על גורלה של זמרת פופ. כמה פעמים יש לה רצון לעזוב את הבמה, שכן נראה לה שאין לה חומר שעליו תוכל לחשוף באופן מלא את הכישרון שלה. אבל היא מחפשת ומוצאת את הסגנון שלה, הז'אנר שלה, השירים שלה. היא עוברת מסלול חיים קשה: נפרדת מבעלה, הופכת לאמא ולבסוף חווה תחושה חזקה.

הסרט יצא בבתי קולנוע של ברית המועצות בסוף פברואר 1979. על פי תוצאות הפצת הסרטים הסובייטים משנת 1979, הסרט זכה במקום הראשון, ומשך אליו 55 מיליון צופים, ווהשחקנית הראשית אלה פוגצ'ובה זכה בתואר "השחקנית הטובה של השנה" על פי משאל שנערך במגזין "המסך הסובייטי". "האישה ששרה" תופס את המקום ה-27 בהיסטוריה ההפצה של הקולנועית הסובייטית.

לאחר יציאת הסרט, הסרט זכה לביקורות וסקירות רבות בעיתונות הסובייטית - חיוביות ושליליות כאחד - ועורר ויכוח סוער בחברה, אך לא כל כך סביב הסרט, אלא סביב אלה פוגצ'ובה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטים ברוסית
קטגוריה:סרטי 1978
קטגוריה:סרטים סובייטיים
רמזים (סיבוב הופעות)

**רמזים** הוא סיבוב הופעות של הזמרת-יוצרת הישראלית ריטה אשר נתמך על אלבומה "רמזים" והתקיים ברחבי ישראל ובארצות הברית. המופע עלה בשנת 2008 והסתיים בשנת 2010. הוא נמשך כשלוש שנים וכלל כ-250 הופעות.

## רקע
בינואר 2008 יצא לאור האלבום "רמזים", בהפקתו המוזיקלית של עברי לידר. האלבום יצא אחרי שנה קשה שעברה על ריטה, שכללה פרידה מחברת התקליטים "הליקון" וכן פרידה מתוקשרת מבעלה רמי. עם צאתו של האלבום התראיינה ריטה בספיישל מיוחד בערוץ 2, בו היא דיברה בגילוי לב נדיר על אחת השנים הטעונות בחייה, הראיון זכה לנתוני רייטינג גבוהים.

האלבום מתאפיין בקו שקט, מאופק ועדין שלא אפיין את אלבומיה הקודמים. כסינגלים ראשונים יצאו השירים: "אני גרה מול המים" שכתב יוסי בנאי והלחינה ענבל סמדר, "אחרי שאהב" שהלחין קלינשטיין למילים של יהונתן גפן, "הפעם" שכתב והלחין עברי לידר, ו-"מחכה" שהלחין עידן רייכל למילים שלה. "מחכה" זכה להצלחה גדולה והיה תקופה ארוכה השיר המושמע בישראל ועמד בראש כל מצעדי תחנות הרדיו, בהמשך יצאו גם "האם היית" שהלחין קלינשטיין למילים של נועה גולנדסקי, "סוף העונה" שכתבו אלי מורנו ועילי בוטנר ו"היינו גדולים" שכתבה רחל שביט והלחין קלינשטיין. בתוך שבועיים בלבד הגיע האלבום למעמד אלבום זהב וכחודשיים מרגע צאתו הגיע למעמד אלבום פלטינה עם מכירות של למעלה מ-50,000 עותקים, נתון נדיר לתעשיית המוזיקה הישראלית של אותן שנים.

ביולי 2008 במסגרת תוכנית סיום העונה של חדשות הבידור "Y בעשר", הוכתרה ריטה כאשת השנה בעקבות ההצלחה הגדולה והשינוי בחייה האישיים והמוזיקליים. בסוף אותה שנה נבחרה ריטה לזמרת השנה בארבעה מצעדי תחנות רדיו שונים. כמו כן, פורסם כי "רמזים" הוא האלבום הנמכר ביותר בישראל בשנת 2008 ושהיא האמן המושמע ביותר ברדיו בישראל בשנת תשס"ח.

## רשימת השירים
רשימת השירים מתוך ההופעה ה-100, שהתקיימה בשנת 2008 בקיסריה ושודרה בגלי צה"ל:
# "אחרי שאהב"
# "סוף העונה"
# "ימי התום"
# "שיר אהובת הספן"
# "הפעם"
# "מחכה"
# "אהבה גדולה"
# "שרה ברחובות"
# "ערב כחול עמוק"
# "שביל הבריחה"
# "בגידה"
# "עבד של הזמן"
# "ים הרחמים" (עם קובי אפללו)
# "שיר געגועים" (סולו קובי אפללו)
# "נוצה ברוח" (עם קובי אפללו)
# "שירת הסירנה (אל תפחד)"
# "בוא"
# "רגע פרטי"
# "עטוף ברחמים"
# "תפתח חלון"
# "אני חיה לי מיום ליום"

## הפקה

## ביקורות

יוסי חרסונסקי ביקר באופן חיובי את המופע: "היא לא צריכה להשתנות. אין כמו ריטה לעשות הכי טוב את ריטה. אני נסוג מכל דרישותיי הקודמות. תנו לריטה להיות ריטה. כמו שיש לתת לרביץ להיות רביץ...זוהי ריטה גם של שירים שהיא שרה מתוך עצמה. אבל בעיקר עדיין שרה ברחובות. בלי רמזים. הכל גלוי. ככה הקהל רוצה להתרגש איתה. שרה איתו ברחובות, על הבמה, ונותנת את כ ו ל ה".

גם יובל אברמוביץ' ביקר באופן חיובי את המופע: "ריטה מחודשת ומשובחת. בלי רקדנים בלי פירוטכניקה בלי עיבודים פומפוזיים. הקהל מאוהב בנטו הבשל הזה ומגיע בהמוניו, מחבק בחום, משליך זרי פרחים וממתין מחוץ לאולם בתקווה לזכות בחיבוק. האולמות שבהם היא מופיעה מלאים עד אפס מקום חודשים קדימה. רמזים הוא מופע המשאיר את הקהל דרוך לכל אורכו עד לסיום שכולו חגיגה אחת גדולה. אלבומה הנוכחי "רמזים" מכר תוך עשרה שבועות מעל חמישים אלף עותקים...".

## הערות שוליים

קטגוריה:סיבובי הופעות מ-2008
קטגוריה:סיבובי הופעות מ-2009
קטגוריה:סיבובי הופעות מ-2010
קטגוריה:סיבובי הופעות של ריטה
קטגוריה:סיבובי הופעות בישראל
סורת אל-ע'אשיה

**סורת אל-ע'אשיה** (בערבית: **الغاشية**) היא הסורה ה-88 בקוראן, ובה 26 פסוקים.

שם הסורה נגזר מהפסוק הראשון שמופיע בה. יש האומרים שמשמעות שם הסורה היא "המאורע הנורא", בעוד אחרים פירשו זאת כ"חזון המכסה".

## תוכן הסורה
פסוקים 1–7 מדברים על עונשם של הלא מאמינים בגיהנום.

פסוקים 8–16 מתארים את שכרם של המאמינים בגן העדן.

פסוקים 17–21 מתארים דברים שונים שלכאורה נבראו על ידי אללה.

פסוקים 21–24 שוב דנים בעונש הגיהנום.

פסוק 25 מכריז על חזרתו העתידית לכאורה של האדם אל בוראו.

## הסורה בחדית'
ישנו חדית' שבו נאמר כי זה אשר קורא את הסורה הזאת באופן עקבי בתפילותיו, יזכה לכאורה בחסדו של האל גם בעולם הזה וגם בעולם הבא, ויזכה להגנה מפני הגיהנום.

בחדית' אחר נאמר שמוחמד נהג לקרוא את הסורה הזאת בתפילות החג.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:הקוראן
דיאנה ואקטיון (טיציאן)

**דיאנה ואקטיון** (באיטלקית: **Diana e Atteone**) הוא ציור שמן של הצייר טיציאן, שצויר בין השנים 1556–1559. היצירה מוצגת לחלופין בגלריה הלאומית בלונדון ובגלריה הלאומית של סקוטלנד באדינבורו.

## הסיפור המיתולוגי
סיפורם של דיאנה ואקטיון מתואר בספר השלישי של השיר האפי מטמורפוזות מאת המשורר הרומי אובידיוס. הציור מתאר את הרגע בו הצייד אקטיון רואה בטעות, במערומיה, את האלה דיאנה (מקבילתה הרומית של האלה היוונית ארטמיס, אלת הבתולות והצייד אשר שמרה בקנאות על בתוליה וכל מי שפגע בטהרתה פגש סוף אלים). כעונש היא הופכת אותו לאייל והוא נטרף בידי כלבי הציד שלו.

## היסטוריה
הציור הוא אחד מסדרה בת שישה ציורים שהוזמנו על ידי פליפה השני, מלך ספרד ואשר טיציאן כינה poesie (פיוטים). הציור סופק בין השנים 1556–1559.

הציור נותר באוסף המלכות הספרדי עד 1704, אז פליפה החמישי, מלך ספרד העביר אותו לשגריר צרפת. הוא נרכש עד מהרה על ידי פיליפ השני, דוכס אורליאן, אחיינו של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת, עבור "אוסף אורליאן" בפריז. בשנת 1791, לאחר המהפכה הצרפתית, נמכר אוסף אורליאן לסוחר בבריסל על ידי לואי פיליפ השני, דוכס אורליאן.

חלקו הגדול של אוסף אורליאן, כולל ציור זה ודיאנה וקליסטו, נקנה בשנת 1798 על ידי תעשיין בריטי. מאוחר יותר נרכשו שני הציורים על ידי משפחת אצולה בריטית והוצגו באחוזת המשפחה בלונדון. הם נרכשו במשותף על ידי הגלריה הלאומית בלונדון והגלריה הלאומית של סקוטלנד בשנת 2008, ומיועדים להצגה ברוטציה בת חמש שנים בין שני המוזיאונים.

## תיאור היצירה
דיאנה מוצגת לובשת כתר ועליו ירח סהר בצד ימין של הציור. אקטיון נראה משמאל כשלידו אחד מכלבי הציד שלו. הוא מסיט וילון קטיפה אדום, פעולה אשר חורצת את גורלו למרות שהוא חף מפשע. הנימפות רוחצות במעיין הנובע ממזרקה מלאכותית ומציגות מגוון תגובות ותנוחות עירום. אחת מהן נראית מאחורי עמוד אשר בקודקודו ראש אייל, רמז לבאות. במרכז, ליד הנימפות שיושבות בבסיס המזרקה, בולט לעין אגרטל ונציאני  מתקופתו של טיציאן.

לצידה של דיאנה נראית שפחה שחורה, המספקת ניגודיות לדיאנה הבהירה. הפירוט שבו טיציאן מתאר את דמותה מעיד על שימוש בדוגמנית חיה. בדיקות בקרני רנטגן העלו שבמקור צוירה נימפה לבנה, והוספת האישה השחורה נועדה להגדיל עוד יותר את גיוון הדמויות וכן כדי להדגיש את תפקידה השונה מזה של הנימפות.

טיציאן ידוע בטיפול הנפלא שלו בצבעים והדבר מתבטא למשל בהשתקפויות על פני מי המעיין, או בניגודיות בין הווילון האדום אשר אקטיון מסיט, והצבע הכחול של השמיים. הנוף ברקע, מעבר להרים, נעשה תוך שימוש בפיגמנט אולטרמרין (העשוי מלפיס לזולי כתוש). זהו פיגמנט יקר אשר היה זמין לטיציאן עקב היותה של ונציה מרכז סחר גדול

## ראו גם
* דיאנה וקליסטו

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:טיציאן
קטגוריה:ציור של תקופת הרנסאנס
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-16
קטגוריה:ציורים המבוססים על מטמורפוזות
קטגוריה:רחצה באמנות
דיאנה וקליסטו (טיציאן)

**דיאנה וקליסטו** (באיטלקית: **Diana e Callisto**) הוא ציור שמן של הצייר טיציאן, שצויר בין השנים 1556–1559. היצירה מוצגת לחלופין בגלריה הלאומית בלונדון ובגלריה הלאומית של סקוטלנד באדינבורו.

## הסיפור המיתולוגי
סיפורם של דיאנה וקליסטו מתואר בספר השני של השיר האפי מטמורפוזות מאת המשורר הרומי אובידיוס. קליסטו היא אחת הנימפות של האלה דיאנה. יופיטר מלך האלים חושק בה, מתחפש לדיאנה כדי שיוכל להתקרב אליה ואז אונס אותה. היא הרה ומסתירה את ההריון מחברותיה, אך כאשר הן רוחצות במעיין והיא מסרבת להסיר בגדיה, הן מגלות זאת, קורעות את בגדיה מעליה והיא מגורשת.

יונו מלכת האלים מגלה את מעשהו של יופיטר וכנקמה על כך הופכת את קליסטו לדובה. בנה של קליסטו, ארקס הצייד, מנסה להורגה. יופיטר חומל עליהם וברגע האחרון מרומם אותם לרקיע והופך את קליסטו למערכת הכוכבים הדובה הגדולה ואת ארקס למערכת הכוכבים הדובה הקטנה.

## היסטוריה
הציור הוא אחד מסדרה בת שישה ציורים שהוזמנו על ידי פליפה השני, מלך ספרד ואשר טיציאן כינה poesie (פיוטים). הציור סופק בין השנים 1556–1559.

הציור נותר באוסף המלכות הספרדי עד 1704, אז פליפה החמישי, מלך ספרד העביר אותו לשגריר צרפת. הוא נרכש עד מהרה על ידי פיליפ השני, דוכס אורליאן, אחיינו של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת, עבור "אוסף אורליאן" בפריז. בשנת 1791, לאחר המהפכה הצרפתית, נמכר אוסף אורליאן לסוחר בבריסל על ידי לואי פיליפ השני, דוכס אורליאן.

חלקו הגדול של אוסף אורליאן, כולל ציור זה ודיאנה ואקטיון, נקנה בשנת 1798 על ידי תעשיין בריטי. מאוחר יותר נרכשו שני הציורים על ידי משפחת אצולה בריטית והוצגו באחוזת המשפחה בלונדון. הם נרכשו במשותף על ידי הגלריה הלאומית בלונדון והגלריה הלאומית של סקוטלנד בשנת 2008, ומיועדים להצגה ברוטציה בת חמש שנים בין שני המוזיאונים.

## תיאור היצירה
[ממוזער|[דיאנה ואקטיון (טיציאן)|דיאנה ואקטיון]]
הציור מתאר את הרגע בסיפור בו שאר הנימפות קורעות את בגדיה של קליסטו מעליה. זהו ציור משלים לדיאנה ואקטיון, גם פה מתוארת ענישה של בן אדם חף מפשע בידי האלים. מדובר למעשה על קורבן אונס אשר מנודה בידי חברותיה.

שני הציורים תוכננו מלכתחילה היות מוצגים כזוג. הם דומים זה לזה בין היתר גם במספר הדמויות (8–10 לעומת 2 בשאר הציורים בסדרה poesie) ובגודלם המעט קטן יותר מגודלם של ארבעת הציורים האחרים בסדרה. בשניהם יש פסלים ותבליטים דומים ונוף משלים. לדוגמה, זרם המעיין בציור זה נראה כהמשכו של זרם המעיין בציור "דיאנה ואקטיון". כאן האור מגיע מימין בעוד שב"דיאנה ואקטיון" הוא מגיע משמאל, עובדה המעידה על כך ששני הציורים נועדו להיות מוצגים זה מול זה, משני צידיו של חלון.

## ראו גם
* דיאנה ואקטיון

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:טיציאן
קטגוריה:ציור של תקופת הרנסאנס
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-16
קטגוריה:ציורים המבוססים על מטמורפוזות
סמסונג ביטוח חיים

**סמסונג ביטוח חיים** (בקוריאנית: **삼성생명보험**) הידועה גם בשם "**סמסונג לייף**" (באנגלית: **Samsung Life**) היא חברת ביטוח דרום קוריאנית רב לאומית אשר בסיסה בסיאול שבדרום קוריאה.
החברה היא חברת בת של קבוצת סמסונג, היא חברת הביטוח הגדולה ביותר בדרום קוריאה, ומדורגת בדירוג 500 החברות הגלובליות של כתב העת פורצ'ן.

מוצריה העיקריים של החברה כוללים: ביטוח חיים, ביטוח בריאות, וקצבות.

## היסטוריה
סמסונג לייף הוקמה בשנת 1957 כחברה פרטית. במאי 2010 היא הונפקה בבורסת קוריאה  והפכה לחברה ציבורית.
הנפקה זו הייתה ההנפקה הגדולה ביותר בתולדות דרום קוריאה, והפכה את סמסונג לייף לאחת מהחברות הגדולות לפי שווי השוק שלה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות הנסחרות בבורסת קוריאה
קטגוריה:חברות ביטוח
קטגוריה:סמסונג
פרסאוס ואנדרומדה (טיציאן)

**פרסאוס ואנדרומדה** (באיטלקית: **Perseo e Andromeda**) הוא ציור שמן של הצייר טיציאן, שצויר בין השנים 1554–1556. היצירה מוצגת באוסף וולאס בלונדון.

## הסיפור המיתולוגי
סיפורם של פרסאוס ואנדרומדה מתואר בספר הרביעי של השיר האפי מטמורפוזות מאת המשורר הרומי אובידיוס. הגיבור המיתולוגי פרסאוס, בנם של זאוס ודנאה, שב מהמסע שבו הרג את הגורגונה מדוזה, ומציל את אנדרומדה מלועה מפלצת הים לה הוקרבה. מאוחר יותר הוא נושא אותה לאישה.

## היסטוריה
הציור הוא אחד מסדרה בת שישה ציורים שהוזמנו על ידי פליפה השני, מלך ספרד ואשר טיציאן כינה poesie (פיוטים). הציור סופק בין השנים 1554–1556.
לא ברור כיצד הציור עזב את האוסף המלכותי הספרדי, אך בהמשך היה שייך לפסל פומפו לאוני (שעבד עבור מלכי ספרד במדריד משנת 1556, בהתחלה כעוזרו של אביו, לאונה לאוני) ואז לאנתוני ואן דייק, שהביא אותו ללונדון. לאחר מכן, הציור שהה בסדרה של אוספים צרפתים מכובדים, כולל אוסף אורליאן בבעלות פיליפ השני, דוכס אורליאן. כמו ציורים איטלקים אחרים, הוא הגיע ללונדון אחרי פיזורו של אוסף אורליאן בעקבות המהפכה הצרפתית. הוא נקנה על ידי המרקיז האנגלי פרנסיס-סיימור קונווי, אביו של מייסד אוסף וולאס, בשנת 1815.

## תיאור היצירה
ממוזער|רישום של אנתוני ואן דייק, ככל הנראה העתק של רישום אבוד של טיציאן
פרסאוס ואנדרומדה הוא אולי הדרמטי מכל ציורי הסדרה poesie. הוא מתאר את הרגע בסיפור בו פרסאוס מציל את אנדרומדה מלועה של מפלצת הים. אנדרומדה מוצגת כבולה לסלע כקורבן כדי לפייס את מפלצת הים. הגיבור פרסאוס זוחל למטה כדי לחלץ אותה, כאשר ירידתו העוצמתית והאקטיבית מנוגדת לפגיעות הפסיבית של אנדרומדה. דמותה העירומה של אנדרומדה מהווה אנטיתזה חזותית לדמותו המשוריינת של פרסאוס.

ישנם הבדלים מסוימים בין ציורו של טיציאן למקור המיתולוגי, שנבעו או מתרגום לקוי של הלטינית או מפרשנות חופשית של טיציאן: במיתולוגיה הוריה של אנדרומדה נמצאים בקרבתה, כאן הם ככל הנראה על החוף ממול, ליד העיר. אנדרומדה מוצגת בציור כמי שניצבת בין צדפים ואלמוגים, שעדיין לא נוצרו בשלב זה בסיפור.

מצד שני, טיציאן מתאר את אנדרומדה כמי שנראית כמו פסל ובוכה, כמו במיתולוגיה. כמו כן נראים בציור האמצעים אשר פרסאוס קיבל מהאלים כדי שיוכל להרוג את המדוזה: החרב המעוקלת שקיבל מן האל מרקוריוס, והמגן שקיבל מן האלה מינרווה. כמו מרקוריוס, הוא נועל מגפיים מכונפים, וחובש כובע מכונף.

הקומפוזיציה של פרסאוס ואנדרומדה התפתחה במספר שלבים, הניתנים לעקיבה בעזרת צילומי רנטגן, צילומי אינפרא-אדום, ורישום ששרד. גם בעין בלתי מזוינת ניתן עדיין להבחין בחלק מהגרסאות הקודמות. תחילה אנדרומדה הייתה מימין, בתנוחה הדומה לתנוחתה בגרסה הסופית. הזרוע משמאל הונפה מעל ראשה בצורה דומה, אך הזרוע השנייה הייתה פחות או יותר אופקית, והראש ככל הנראה הביט לעבר המרכז. קיים רישום של אנתוני ואן דייק המתעד זאת, מתוך רישומיו האיטלקים. הרישום הוא ככל הנראה העתק של רישום אבוד של טיציאן.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:טיציאן
קטגוריה:ציור של תקופת הרנסאנס
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-16
קטגוריה:ציורים באוסף וולאס
קטגוריה:ציורים המבוססים על המיתולוגיה היוונית
קטגוריה:ציורים המבוססים על מטמורפוזות
קטגוריה:אנדרומדה
חוק עידוד מעורבות סטודנטים ביום חינוך ארוך

**חוק עידוד מעורבות סטודנטים ביום חינוך ארוך, התשס"א–2000** בא לעודד סטודנטים במוסדות להשכלה גבוהה בישראל להיות מעורבים בפעילות ביום חינוך ארוך, באמצעות מלגת לימודים שתינתן בתמורה לפעילות זו. החוק נחקק בכנסת החמש עשרה ביוזמתה של חברת הכנסת קולט אביטל.

דברי ההסבר להצעת החוק הציגו את מטרתו:
:מטרת הצעת חוק זו היא שילובם של הסטודנטים והסטודנטים להוראה בפעילות חינוכית לילדים בגילאי בית הספר היסודי וחטיבות הביניים במסגרת יום חינוך ארוך. הצעת החוק תזרז את יישום חוק יום חינוך ארוך, תוך צמצום העלויות הכרוכות ביישומו, ובו בזמן תוך סגירת פערים בחברה הישראלית על ידי הרחבת האופקים של ילדים ובני נוער לאחר שעות הלימודים הפורמליות.

החוק אושר בכנסת ב-18 באוקטובר 2000, ולא עבר שום שינוי מאז.

החוק קובע שסטודנט שהתקבל לתוכנית לשילוב סטודנטים בפעילות חינוכית במסגרת יום חינוך ארוך יחויב במתן ארבע שעות שבועיות בפעילות חינוכית, ובתמורה יהיה זכאי למלגה שלא תפחת ממחצית משכר הלימוד.

בהתאם לסמכות שהוקנתה לה בחוק התקינה שרת החינוך, התרבות והספורט, לימור לבנת, את תקנות עידוד מעורבות סטודנטים ביום חינוך ארוך, תשס"ה-2005, המפרטות את אופן המעורבות של הסטודנט, וקובעות שמלגה מלאה, בשיעור 60% משכר הלימוד, תינתן תמורת פעילות שלא תפחת ממאה שעות לשנת לימודים.

למימוש החוק משמשת תוכנית סחל"ב.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

עידוד מעורבות סטודנטים ביום חינוך ארוך
קטגוריה:הכנסת החמש עשרה: חקיקה
קטגוריה:סטודנטים בישראל
מערת צ'ופין

**מערת צ'ופין** (בספרדית: **Cueva de Chufín**) כוללת כמה ציורי מערות ושוכנת במועצה העירונית  בקהילה האוטונומית קנטבריה בצפון ספרד. היא ממוקמת במפגש הנהרות  ו, בסביבה עם מדרונות תלולים שבהם יש כמה מערות עם אמנות סלע. ביולי 2008 היא נכללה באתר המורשת העולמית "מערת אלטאמירה ואמנות המערות בתקופת האבן המוקדמת בצפון ספרד" של ארגון אונסק"ו.

היא התגלתה על ידי הצלם מנואל דה קוס בורבויה (Manuel de Cos Borbolla), יליד ראבגו (Rábago) בקנטבריה.

במערת צ'ופין נמצאו כמה תקופות מגורים. תחילת השימוש במערה בשלהי התרבות הסולוטרנית (שיטה לסיתות כלי אבן שהייתה נפוצה לפני כ-18,500 שנים), אם כי תארוך הציורים הוא בין 20,000 ל-25,000 שנה. המערה קטנה וכוללת שתי קבוצות של אמנות סלע. הראשונה, בכניסה, מורכבת מחריטות עמוקות, הכוללות קבוצה מרכזית עם ביזון, כמה איילות, דגים וסימנים. בתוך המערה, שני בעלי החיים והסימנים צבועים באדום ואילו חרוטים ביזונים, שור הבר, סוסים ודמות אנתרופומורפית.

בנוסף יש גם מספר גדול של סמלים. קבוצה מהם, המכונה "מקלות", נמצאת בתוך ציורי החיות. יש גם מספר גדול של שרטוטים תוך שימוש בנקודות אדומות, בהם אחד מהם בולט סביב החור בסלע שהתפרש כמייצג של פות.

## קישורים חיצוניים

* 
* CHUFÍN CAVE אתר Prehistoric Rock Art Trails
* EL CHUFÍN CAVE מאתר התיירות הרשמי של ספרד

## הערות שוליים

קטגוריה:אמנות פרהיסטורית
צ'ופין
קטגוריה:ספרד: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:ספרד: היסטוריה
קטגוריה:התקופה הפלאוליתית העליונה
קטגוריה:קנטבריה: גאוגרפיה
חוק המלחמה בשחיתות (רוסיה)

**החוק הפדרלי מיום 25 בדצמבר 2008 מספר 273 "אודות המלחמה בשחיתות"** הוא חוק פדרלי של הפדרציה הרוסית, שנכנס לתוקף ב-10 בינואר 2009, המסדיר את המאבק בשחיתות.

את החוק אוכפים שירות הביטחון הפדרלי הרוסי וועדת החקירות הפדרלית של רוסיה.

## אימוץ החוק
הצעת החוק הוגשה לדומה ב-3 באוקטובר 2008. ב-19 בדצמבר אומץ החוק בקריאה שלישית על ידי צירי הדומה ואושרה על ידי מועצת הפדרציה ביום 22 בדצמבר 2008. ב-25 בדצמבר 2008, נשיא רוסיה דמיטרי מדבדב חתם על החוק הפדרלי והוא נכנס לתוקף בינואר 2009.

## תוכן
החוק קובע את העקרונות הבסיסיים למאבק בשחיתות, כמו גם את היסודות הארגוניים והמשפטיים למניעה ולמאבק בה.

השחיתות עצמה נקבעת על ידי רישום מעשים לא חוקיים, המאופיינים כשחיתות - השימוש הבלתי חוקי של האדם בעמדתו הרשמית בניגוד לאינטרסים הלגיטימיים של החברה והמדינה להשגת רווח, או מתן הטבות כאלה לאדם מסוים על ידי אנשים אחרים שלא כדין.

בין אמצעי המניעה המעוגנים בחוק: ביטול איסורים ומגבלות בלתי מוצדקות, במיוחד בתחום הפעילות הכלכלית; העלאת השכר והערבויות החברתיות לעובדי המדינה והעירייה; יצירת מנגנונים של שליטה ציבורית על עבודתם של גופים ממשלתיים; תעמולה נגד שחיתות; הבטחת עצמאות התקשורת; דרישות מחמירות יותר לעובדי מדינה.

על עובד המדינה להודיע למעבידו, לפרקליטות או לגופי מדינה אחרים על כל מקרים של קבלת שוחד. בנוסף, נדרשו עובדי מדינה להכריז לא רק על הכנסותיהם ורכושם (רשימת ההכנסות והרכוש המוצהרים הורחבה), אלא גם את הכנסותיהם ורכושם של בני זוגם וילדיהם הקטינים. עובדי מדינה המחזיקים בניירות ערך, מניות (הון, מניות בהון מורשה (מניות משותפות) של ארגונים), זאת כדי למנוע ניגוד עניינים ועליהם להעביר אותם לניהול אמון.

## ראו גם
* שחיתות

## קישורים חיצוניים
* החוק הפדרלי של הפדרציה הרוסית מיום 25 בדצמבר 2008 "אודות מלחמה בשחיתות"

## הערות שוליים

 
קטגוריה:2008 ברוסיה
קטגוריה:רוסיה: חוקים פדרליים
קטגוריה:מאבק בשחיתות
תהילים פ'

**תהילים פ**' הוא המזמור השמונים בספר תהילים. (על פי המספור בוולגטה ובתרגום השבעים זהו המזמור ה-79 במספר).

על פי התלמוד, האות ע' במילה 'יער' (בפסוק יד) היא חצייה של ספר תהילים. כמו כן אות זו היא תלויה. בחלק מהגרסאות האות כ' שבמילה 'וכנה' היא אות רבתי.
## סוגת המזמור וזמנו
מזמור פ' הוא מזמור מלך. במזמור משולבים זיכרונם של אירועים היסטוריים בתולדות עם ישראל, כיבוש הארץ וזאת לפי תיאורה של הגפן המתפשטת לכל עבר וכובשת כל חלקה טובה, בפסוקים ט'- י': , ונכתב בזמנו של דוד המלך. יש הטוענים כי מזמור זה נכתב על מלחמת אבן העזר ונפילת ארון הברית בידי הפלשתים, בה נחרבה שילה. לכן, לדעתם, מזכיר המזמור במיוחד את צאצאיה של רחל, אפרים, בנימין ומנשה, וממשיך בתיאור תבוסת בני ישראל ותחינת המשורר שיציל את עמו.

המלבי"ם טוען כי מזמור זה נכתב בימי עזרא ונחמיה: 
בתרגום השבעים נכתב בכותרת המזמור: "על האשורי". ייתכן ותהילים פ"ט מתאר את ימיה האחרונים של ממלכת יהודה עושה שימוש במשל המופיע במזמור זה. אך לא ברור בכמה קדמה כתיבתו של מזמור זה למזמור פ"ט אך מהכתוב עולה שהוא קדם לימי חורבן ממלכת ישראל וזאת כי אין במזמור תיאור של גלות ומעבר לכך המשורר מתפלל לה' שילחם בעד עמו.

## כותרת המזמור

בנוסף למזמור זה התבנית "אֶל-שֹׁשַׁנִּים". מופיעה בשינוי קל: "עַל-שֹׁשַׁנִּים" במזמור מ"ה ומזמור ס"ט. ייתכן והכוונה לכלי נגינה. המונח "עֵדוּת" מעיד על סיווגו של המזמור מבחינת תוכן או סוגה ספרותית או מוזיקלית.

## תוכן המזמור
מזמור זה מביע את תפילתו של עם ישראל כאשר אויבי ישראל כובשים את הארץ ומחריבים אותה. בעל המזמור מזכיר את חסדו של האל שהוביל את עמו במדבר בזמן יציאת מצרים ווהנחיל להם את הארץ. המשורר מתלונן כי ה' עזב את עמו ומתחנן שישוב ויושיע את העם. המשל במזמור מדמה את העם לגפן אשר ה' נטע אותה. ייתכן כי המשורר רומז לברכת יעקב ליוסף וזאת כי המשורר מתפלל בעד בית יוסף, וזאת על פי הפתיחה: "נֹהֵג כַּצֹּאן יוֹסֵף".

יציאת מצרים וכיבושה של הארץ שזורים במזמור בתיאור מצוקתו של העם בהווה עם היכנסו לארץ והתמודדותו עם אויביו:  המשורר משתמש בדימויים אלה גם כשהוא מבקש את הצלתו מה': . הניסים שחולל ה' מתוארים באמצעות דימויים המסבירים את שליטת האל בטבע.

[250px|ממוזער|שמאל|תהילים פ', דף תרגום תהילים לספרדית בידי רבי [יהודה לאון טמפלו משנת 1671]]

## המזמור בתפילה
המזמור משמש שיר של יום ביום השלישי או הרביעי של פסח לפי מנהג הגר"א, בשל אזכור יציאת מצרים בפסוק ט'.

## המזמור בתרבות
היצירה Du Hirte Israel, höre, רי"ב 104, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בלייפציג. הקנטטה נפתחת בפסוק ממזמור זה: "רֹעֵה יִשְׂרָאֵל הַאֲזִינָה! נֹהֵג כַּצֹּאן יוֹסֵף, יֹשֵׁב הַכְּרוּבִים" וממשיכה בתיאור התלות של המאמין ברועה. החלק האחרון הוא פרפרזה על תהילים כ"ג.

### ב[[מוזיקה חסידית|מוזיקה החסידית]]
* על המילים "רֹעֵה יִשְׂרָאֵל הַאֲזִינָה נֹהֵג כַּצֹּאן יוֹסֵף ישֵׁב הַכְּרוּבִים הוֹפִיעָה. ה' אֱלֹהִים צְבָאוֹת הֲשִׁיבֵנוּ הָאֵר פָּנֶיךָ וְנִוָּשֵׁעָה" מושר ניגון חב"ד שהולחן לרגל יום הולדתו ה-79 של הרבי מליובאויטש בשנת ה'תשמ"א.
* **הבט** - פסוקים ט"ו, ט"ז במזמור מושרים על ידי מרדכי בן דוד באלבומו **לולא תורתך**.

## לקריאה נוספת
* אלחנן סמט, **עיונים במזמורי תהילים**, תל אביב, ידיעות ספרים, 2012, עמ' 179–214

## קישורים חיצוניים

* תהילים פ' באתר 929 - תנ"ך ביחד
* הרב אלעזר נאה, "למנצח אל שושנים", אתר ישיבת כרמיאל.

## הערות שוליים

פ
פ
קטגוריה:שיר של יום
חוק שירות הביטחון הפדרלי (רוסיה)

**החוק הפדרלי מ-3 באפריל 1995 מספר 40 "אודות שירות הביטחון הפדרלי"** הוא חוק פדרלי של הפדרציה הרוסית, שנכנס לתוקף ב-10 באפריל 1995 ומחליף את חוק הפדרציה הרוסית מ-8 ביולי 1992, "אודות הגופים פדרליים לביטחון המדינה", שהוצג על ידי צו המועצה העליונה של הפדרציה הרוסית.

החוק החדש הסדיר את הקמתו של שירות הביטחון הפדרלי מתוך השירות הפדרלי למודיעין מסכל.

## רקע
בדצמבר 1993 נשיא רוסיה, בוריס ילצין, חתם על צו לפירוק משרד הביטחון של הפדרציה הרוסית והקמת השירות הפדרלי למודיעין מסכל. הגוף החדש כלל את כלל היחידות שפעלו במשרד הביטחון, למעט יחידות משמר הגבול שהפכו לגוף עצמאי בשם שירות הגבול הפדרלי – הפיקוד הראשי של משמרות הגבול של רוסיה.

## אימוץ החוק
הצעת החוק אומצה על ידי צירי הדומה ב-22 בפברואר 1995. ב-3 באפריל 1995 חתם נשיא הפדרציה הרוסית בוריס ילצין על החוק הפדרלי אודות גופי שירות הביטחון הפדרלי של פדרציה הרוסית, שנכנס לתוקף ב-10 באפריל 1995.

ביוני 2003 שונה החוק הפדרלי שנקרא "אודות גופי שירות הביטחון הפדרלי של פדרציה הרוסית", והוא נקרא מאז, החוק "אודות שירות הביטחון הפדרלי" במסגרתו הורחבו סמכויות הארגון, שכללו תפקידי מלחמה בטרור, מודיעין אותות וביטחון תקשורת, כאשר משמר הגבול הפך לחלק ממנו.

## תוכן
החוק מכיל 6 פרקים ו-38 סעיפים.

בהתאם לפרק השני לחוק הפדרלי, עיקר פעילותם של הגופים בשירות הביטחון הפדרלי היא:
* פעילויות סיכול ריגול;
* מלחמה בטרור;
* מלחמה בפשע מאורגן;
* פעילויות מודיעיניות;
* פעילויות שמירת גבולות;
* אבטחת מידע;

הזכויות והחובות של שירות הביטחון הפדרלי של הפדרציה הרוסית נקבעות על פי סעיפים 12 ו-13 לחוק הפדרלי.

## יישום
בהתאם לחוק הפדרלי ולצו נשיא הפדרציה הרוסית מיום 23 ביוני 1995 מספר 633, החל מה 12- באפריל 1995, השירות הפדרלי למודיעין מסכל הפך לשירות הביטחון הפדרלי של הפדרציה הרוסית. כך השירות החדש למעשה אורגן מחדש מתוך השירות הקודם ולא היה גוף חדש שהוקם מאפס.

## תיקונים
32 תיקונים בוצעו לחוק שעיקרן הוא הרחבת סמכויותיו של הארגון.

## הערות שוליים

קטגוריה:1995 ברוסיה
קטגוריה:רוסיה: חוקים פדרליים
קטגוריה:שירות הביטחון הפדרלי (רוסיה)
מערת אורנוס דה לה פניה

**מערת אורנוס דה לה פניה** (בספרדית: **Cueva de Hornos de la Peña**) היא אתר ארכאולוגי במועצה העירונית  בקהילה האוטונומית קנטבריה בצפון ספרד. המערה הייתה בשימוש מהתקופה הפלאוליתית התיכונה ועד התקופה הנאוליתית, במשך יותר מ-30,000 שנים. ביולי 2008 היא נכללה באתר המורשת העולמית "מערת אלטאמירה ואמנות המערות בתקופת האבן המוקדמת בצפון ספרד" של ארגון אונסק"ו.

המערה נתגלתה ב-1903 על ידי הארכאולוג ארמיליו אלקלדה דל ריו (Hermilio Alcalde del Río, 1947–1866). במהלך החפירות ארכאולוגיות נחשף רצף סטרטיגרפי ארוך שכולל את התקופות של התרבויות המוסטרית, האוריניאקית, הסולוטרנית והמגדלנית. במהלך מלחמת האזרחים בספרד (1936–1939) שימשה המערה כמקלט, מה שגרם להרס חלקי של תוצאות החפירות הראשונות. נכון ל-2020, הכניסה אליה חסומה בקיר אבן ודלתות מתכת להגנה על המונומנטים הפלאוליתיים בפנים.

בתקופה הפלאוליתית, המערה הייתה מאוכלסת תחילה על ידי ניאנדרטלים, ולאחר מכן על ידי הומו ספיינס. בחפירות נחשפו כלי אבן ועצמות בעלי חיים. קירות המערה מכוסים בגילופי סלע, המתארים סוסים, ביזון, יעל ושור הבר, וכן דמות כלאיים של אדם ובעל חיים עם זנב ארוך ויד מורמת. על פי החוקרים, נוצרו התחריטים בשני שלבים המתוארכים בין 18 ל-13 אלף שנים. הציור היחיד שנמצא במערה, עשוי בצבע שחור, מראה סוס. הייחודיות של המערה הוא במה שאין בה ונפוץ במערות הפלאוליתיות האחרות של קנטבריה, איילים וסימנים מופשטים של קווים ונקודות.

## קישורים חיצוניים

* 
* Hornos de la Peña cave – אתר המערות של קנטבריה
* HORNOS DE LA PEÑA CAVE אתר Prehistoric Rock Art Trails
* HORNOS DE LA PEÑA CAVE מאתר התיירות הרשמי של ספרד

## הערות שוליים

קטגוריה:אמנות פרהיסטורית
אורנוס דה לה פניה
קטגוריה:ספרד: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:ספרד: היסטוריה
קטגוריה:התקופה הפלאוליתית העליונה
קטגוריה:קנטבריה: גאוגרפיה
מריה ירמצ'וק

**מריה נזריבנה ירמצ'וק** (באוקראינית: **Марія Назарівна Яремчук**; נולדה ב-2 במרץ 1993) היא זמרת אוקראינית, אשר ייצגה את אוקראינה באירוויזיון 2014 שנערך בקופנהגן, דנמרק.

## ביוגרפיה
ירמצ'וק נולדה בצ'רנוביץ, אוקראינה, והיא בתו של המוזיקאי נצריה ירמצ'וק. אביה של ירמצ'וק נפטר מסרטן הקיבה כשהייתה בת שנתיים. לירמצ'וק יש אחות למחצה, אשר בוגרת ממנה והיא מנישואיה הראשונים של אמה ושני אחים מצד אביה, דמיטרו ונצריה.

## קריירה
ירמצ'וק השתתפה בתוכנית הטלוויזיה המקומית *Holos Krayiny,* היא הגיעה לגמר וסיימה במקום הרביעי. בשנת 2012 ייצגה את אוקראינה בתחרות הבינלאומית לזמרים צעירים "הגל החדש 2012", שם הגיעה למקום השלישי. בעקבות הופעתה בתחרות, ירמצ'וק קיבלה חסות על ידי רינאט אחמטוב, אחמטוב נחשב לבן אדם העשיר ביותר באוקראינה. מריה השתתפה גם ב-Evrobachennya 2013 - Natsionalyni vidbir, הגמר הלאומי המשמש למציאת נציג אוקראינה בתחרות האירוויזיון, מריה לא נבחרה לאחר שסיימה בגמר במקום החמישי עם השיר "Imagine".

ב-21 בדצמבר 2013, ירמצ'וק נבחרה לייצג את אוקראינה באירוויזיון 2014 עם השיר "טיק-טוק".

ב־6 במאי 2014 נערך חצי הגמר הראשון של אירוויזיון בו השתתפה מריה והיא העפילה לגמר הגדול כאשר סיימה במקום ה-5 מתוך 16 מדינות משתתפות. בגמר הגדול ירמצ'וק הופיעה ראשונה בסדר השירים, היא סיימה במקום ה-6 מתוך 26 מדינות, עם 113 נקודות.

בשנת 2023 הופיעה מריה יארמצ'וק, כאורחת מוזמנת, באירוויזיון בליברפול. יחד עם OTOY ומשתתפת האירוויזיון לילדים 2022, זלטה דז'יונקה, היא ביצעה את השירים: "משפחה", "גן דובדבנים מסביב לבית" ו"שצ'דריק".

## עמדות פוליטיות
ירמצ'וק מגדירה עצמה כאדם א-פוליטי, אך בדצמבר 2013 הצהירה שהיא תומכת במפלגת האזורים.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרות אוקראיניות
קטגוריה:נציגי אוקראינה באירוויזיון
קטגוריה:אוקראיניות שנולדו ב-1993
משירי שלום חנוך

**משירי שלום חנוך** הוא אלבום אוסף של הזמר שלום חנוך שיצא בשנת 1995.
האלבום מאגד שירים של חנוך מהשנים 1969–1976 בביצועים המקוריים של הזמרים (מלבד עצמו): אריק איינשטיין, ג'וזי כץ, אושיק לוי ופופיק ארנון.

## רצועות

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי שלום חנוך
קטגוריה:אלבומי חברת פונוקול