open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
לארי פייג'

[ממוזער|292x292px|יושב הראש ומנהלה הכללי לשעבר [אריק שמידט (משמאל) לצדם של צמד מייסדי חברת Google, סרגיי ברין (במרכז) ולארי פייג' (מימין), 2008]]
**לורנס "לארי" פייג**' (באנגלית: **Lawrence "Larry" Page**; נולד ב-26 במרץ 1973) הוא מדען מחשב ויזם יהודי-אמריקאי. פייג' ייסד יחד עם סרגיי ברין את חברת גוגל ושימש כמנכ"ל חברת ההחזקות שלה, אלפאבית, עד שהוחלף בידי סונדאר פיצ'אי ב-4 בדצמבר 2019.

הונו הוערך במעל 228 מיליארד דולר (נכון לנובמבר 2025).

## ביוגרפיה
אביו, קרל ויקטור פייג', היה פרופסור למדעי המחשב ואינטליגנציה מלאכותית באוניברסיטת מישיגן. אמו, גלוריה, היא מרצה לתכנות מחשבים באוניברסיטת מישיגן. אמו יהודייה, וסבו מצד אמו עלה לישראל. עם זאת, משפחתו של אביו היא מרקע נוצרי פרוטסטנטי.
פייג' הוא בוגר תיכון איסט לאנסינג. סיים בהצטיינות את לימודי התואר הראשון בהנדסת מחשבים באוניברסיטת מישיגן. מאוחר יותר עבר לאוניברסיטת סטנפורד שבקליפורניה, בה סיים תואר שני.

## קריירה
סרגיי ברין ולארי פייג’ הכירו במרץ 1995, במפגש הכוונה למועמדי דוקטורט במחשבים. פייג', שכבר היה שנתיים בתוכנית, נבחר להציג לסטודנטים, ביניהם ברין, את הקמפוס, ומשם השניים התיידדו.

באותו זמן פייג' הגה את רעיון ה-BackRub, זחלן אשר יעבור בין מיליוני מסמכים ברשת המקושרים ביניהם. מורכבותו וממדיו של הרעיון משכו את ברין לעבוד עם פייג'; לדבריו, "דיברתי עם הרבה קבוצות מחקר בקמפוס, וזה היה הפרויקט המעניין ביותר, גם מפני שהוא מנסה להתמודד עם גודלה של הרשת, שמסמלת את ידע האנושות, וגם מפני שחיבבתי את לארי".

כדי להפוך את הלינקים שזחלן ה-BackRub סיפק למדדים של חשיבות דפי אינטרנט, פיתחו ברין ופייג' את אלגוריתם הפייג' ראנק, במטרה לבנות מנוע חיפוש טוב יותר מכל מנוע אחר שהיה קיים בתקופתם. הוא התבסס על טכנולוגיה שניתחה את הרלוונטיות של הקישורים ההדדיים שמחברים דף אינטרנט למשנהו. באוגוסט 1996 הגרסה הראשונה של גוגל הייתה זמינה, אז רק ברשת האתרים של אוניברסיטת סטנפורד.

ב-1998 הקימו ברין ופייג' את חברת גוגל. פייג' שימש בתור נשיא-משנה של גוגל, ביחד עם ברין, עד 2001, אז הם שכרו את אריק שמידט בתור יושב ראש ומנכ"ל גוגל. השלושה ניהלו את גוגל כטריומווירט, עד ל-4 באפריל 2011, בו החליף פייג' את שמידט בתפקיד המנכ"ל, ושמידט מונה ליו"ר בפועל.

## חיים אישיים
פייג' נישא ללוסינדה סאוות'וורת' ב-2007, בטקס שנערך באחד מאיי הבתולה הבריטיים, נקר , שבבעלותו של המיליארדר ריצ'רד ברנסון. סאוות'וורת' היא מדענית-חוקרת (ואחותה של השחקנית קארי סאוות'וורת' ). לזוג שני ילדים.

## קישורים חיצוניים

* האתר של לארי פייג' באוניברסיטת סטנפורד
* גוגל: הנהלה
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מייסדי חברות טכנולוגיה יהודים
קטגוריה:אמריקאים בתעשיית המחשבים
קטגוריה:יהודים בתעשיית המחשבים
קטגוריה:אנשי עסקים יהודים אמריקאים
קטגוריה:דירקטורים אמריקאים
קטגוריה:דירקטורים יהודים
קטגוריה:עובדי גוגל
קטגוריה:חלוצי האינטרנט
קטגוריה:פעילי אינטרנט יהודים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מישיגן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:מיליארדרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:חברי האקדמיה הלאומית להנדסה של ארצות הברית
קטגוריה:יהודים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:אמריקאים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1973
אתי לבני

**אתי אסתר ניבה לבני** (נולדה ב-1 ביוני 1948) היא חברת הכנסת לשעבר מטעם מפלגת שינוי בכנסת ה-16.

## ביוגרפיה
לבני (במקור פיירשטיין) היא ילידת תל אביב וכיום היא תושבת הרצליה. במקצועה היא עורכת דין.

בפעילותה הציבורית הרבתה לעסוק בתחום התרבות ועמדה בראש עמותות וועדות בתחום האמנות, וכעורכת דין פעלה עם שולמית אלוני לעריכת טקסי נישואין אזרחיים.

בשנת 2003 נבחרה לכנסת ה-16 מטעם שינוי. ובין תפקידיה היו: יו"ר הוועדה למעמד האישה, סגנית יו"ר הכנסת, חברה בוועדת החוקה, חוק ומשפט, וועדת החוץ והביטחון. 

לבני פעלה בכנסת למען קהילת ההומואים והלסביות, קידום זכויות האישה וייצוגה ובתחומים נוספים. כחלק מהפעילות הציבורית, יזמה לבני הפגנות תמיכה בתוכנית ההתנתקות, לקחה חלק במאבק לשימור היכל התרבות ובמאבק נגד שינוי שמו של מוזיאון תל אביב.

בפיצול סיעת "שינוי" לקראת הבחירות לכנסת השבע עשרה (2006), עזבה לבני יחד עם מרבית חברי הכנסת של הסיעה את המפלגה ועברה למפלגת "חץ" והתמודדה מטעמה במקום השישי ברשימה. חץ לא עברה את אחוז החסימה.

בנובמבר 2008 התמודדה לבני בבחירות המקדימות של מפלגת קדימה לכנסת ה-18 והוצבה במקום ה-51 ברשימת המפלגה לכנסת. בבחירות לכנסת התשע עשרה הוצבה לבני במקום העשירי ברשימת המפלגה לכנסת.

## חיים אישיים
הייתה נשואה ליו"ר דירקטוריון חברת החדשות של ערוץ 2, איש התקשורת יצחק לבני, עד למותו ב-2017. לזוג שלושה ילדים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם מפלגת חץ
קטגוריה:חברות הכנסת מטעם שינוי
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם שינוי
קטגוריה:עורכות דין ישראליות
קטגוריה:עורכי דין ישראלים
קטגוריה:פעילות מפלגת קדימה
קטגוריה:חברות הכנסת השש עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת השש עשרה
קטגוריה:יושבי ראש הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי
קטגוריה:סגני יושב ראש הכנסת בכנסת השש עשרה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1948
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
קטגוריה:פורום דבורה
אילן ליבוביץ (פוליטיקאי)

**אילן ליבוביץ** (נולד ב-25 בינואר 1967) הוא חבר הכנסת לשעבר שכיהן בכנסת ה-16 מטעם שינוי.

## ביוגרפיה
נולד ברחובות. למד יחסים בינלאומיים ומדע המדינה באוניברסיטה העברית ומשפטים במכללה למנהל. עד לבחירתו לכנסת עסק בעריכת-דין, כעורך-דין עצמאי.

בשנת 2003 נבחר לכנסת ה-16 מטעם שינוי, וכיהן כיושב ראש הסיעה בכנסת מינואר עד מרץ 2006.

לאחר התפלגות סיעת שינוי למפלגת חץ ולמפלגת שינוי לקראת הבחירות לכנסת השבע עשרה, התמודד במקום השלישי ברשימת שינוי. שתי המפלגות לא עברו את אחוז החסימה.

ב-2006 ייסד ליבוביץ יחד עם אנשי חינוך, אישי ציבור, אנשי עסקים ואנשי אקדמיה את המכון למנהיגות העתיד.

ב-2008 התמודד ליבוביץ על ראשות עיריית רחובות, ונתמך על ידי קדימה. הוא זכה ב-13% בלבד מהקולות, ולא נבחר לתפקיד. רשימתו זכתה במנדט אחד במועצת העירייה, וליבוביץ החליט לוותר על מקומו בה, ולפנותו למועמד הבא אחריו ברשימה.

## חיים אישיים
ליבוביץ גר ברחובות. נשוי ואב לשלושה ילדים.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם שינוי
קטגוריה:פעילים למען זכויות להט"ב בישראל
קטגוריה:חברי הכנסת השש עשרה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי המסלול האקדמי המכללה למינהל: משפטים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1967
אוזו 12

**אוזו 12** הוא מותג אוזו מוכר בעולם. הוא מגיע מיוון ומיוצר משנת 1880 על ידי האחים קלויאניס.

## האגדה סביב השם
האחים קלויאניס היו נוהגים למכור את המשקה שלהם מחבית ההתיישנות היישר לתוך הכוס. כל חבית הייתה למעשה גרסה מעט שונה של המשקה. במרוצת הזמן, החליטו האחים לבדוק איזו גרסה היא הטובה ביותר, לשם כך, הם ערכו משאל בקרב לקוחות הפאב. בסיום המשאל גילו האחים כי חבית מספר 12 הייתה הגרסה הטובה ביותר בקרב הלקוחות. החבית בוקבקה והפכה לאוזו 12. 
אוזו 12 היה לאוזו הראשון בעולם שנמכר בבקבוקים. המותג שייך כיום לקבוצת קמפרי.

## קישורים חיצוניים
*אתר הבית של אוזו 12

קטגוריה:משקאות אלכוהוליים
כדורגל במשחקים האולימפיים

שמאל||220px
**[[כדורגל]]** הוא **[[ספורט אולימפי]]** מאז חידוש **[[המשחקים האולימפיים]]** בעת החדשה. טורניר כדורגל נערך בכל אחת מהאולימפיאדות מלבד אולימפיאדת אתונה (1896) ואולימפיאדת לוס אנג'לס (1932). ראשית התקיים רק טורניר כדורגל גברים, וטורניר כדורגל נשים הצטרף באולימפיאדת אטלנטה (1996).

## מאפיינים ייחודיים
טורניר הכדורגל האולימפי לגברים שונה משאר הענפים האולימפיים בכך שהוא מוגבל לשחקנים עד גיל 23, בתוספת 3 שחקנים מבוגרים יותר (רק בטורניר האולימפי עצמו ולא במוקדמות). משום כך הטורניר האולימפי אינו נחשב לאירוע השיא של הענף, שהוא המונדיאל. ההגבלה על גיל המשתתפים הונהגה באולימפיאדת ברצלונה (1992), כאשר הוסרו המגבלות על השתתפות שחקנים מקצועניים באולימפיאדה. זו הייתה דרישה של פיפ"א, כדי שלא תיווצר תחרות בין הטורניר האולימפי והמונדיאל.
בטורניר לנשים אין מגבלה כזו, ומכאן חשיבותו הרבה המקבילה לזו של גביע העולם בכדורגל נשים.

טורניר הכדורגל לגברים הוא היחיד מבין הענפים האולימפיים הקבוצתיים שבו משתתפות 16 נבחרות, אף שהדבר עומד בסתירה לסעיף 56 באמנה האולימפית המגביל את מספר הנבחרות ל-12, כפי שהדבר נעשה ברוב הענפים האחרים. בטורניר הנשים השתתפו בתחילה 8 נבחרות, ב-2004 הורחב מספרן ל-10 וב-2008 הוחלט להרחיבו שוב ל-12.

מאפיין נוסף המייחד את טורניר הכדורגל באולימפיאדה הוא העובדה שהטורניר מתחיל יומיים לפני הפתיחה הרשמית של המשחקים, וזאת כדי לאפשר לשחקנים לפחות 72 שעות מנוחה בין משחק למשחק. בנוסף המשחקים נערכים במספר ערים ברחבי המדינה המארחת, ולא רק בעיר המארחת את האולימפיאדה.

האולימפיאדה אינה חלון נבחרות רשמי של פיפ"א (בניגוד לחמשת החלונות שיש בשאר השנה). כך שליגות ואף משחקי מוקדמות אירופאים משוחקים במקביל לאולימפיאדה, לכן, קבוצות יכולות לא לשחרר שחקנים למשחקים האולימפיים.

### ייצוג
בטורניר האולימפי יש ייצוג שוויוני יותר של היבשות השונות. אירופה, השולחת קרוב ל-40% מהנבחרות המשתתפות במונדיאל מקבלת רק 4 מקומות (25%) בטורניר האולימפי לגברים, לדרום אמריקה מוקצים רק 2 מקומות, ולעומת זאת אפריקה מקבלת 4 מקומות, אירופה 4 מקומות ואסיה 3 מקומות, CONCACAF (צפון ומרכז אמריקה) 2 מקומות, ואוקיאניה זוכה למקום אחד, אשר לא מובטח לה כלל במונדיאל. כך גם בטורניר לנשים, שבו רק 2 נבחרות מאירופה השתתפו באולימפיאדת לונדון (2012) בנוסף לבריטניה המארחת.

## שלבי הטורניר
השלב הראשון בטורניר (אצל הגברים) נערך במתכונת של 4 בתים עם 4 נבחרות כל אחד, אשר משחקות 3 משחקים נגד יריבותיהן בבית. 2 הראשונות מכל בית ממשיכות לשלב רבע הגמר, ומכאן והלאה הטורניר מתנהל בשיטת נוק אאוט עד הגמר אשר נערך בדרך כלל ביום המשחקים שלפני האחרון.

בטורניר הנשים גם כן השלב הראשון נערך במתכונת של בתים, אלא שישנם רק 3 בתים. לרבע הגמר עולות 2 הראשונות מכל בית ועוד 2 הנבחרות בעלות המאזן הטוב ביותר במקום השלישי.

## היסטוריה

## מדליסטים
### גברים

### נשים

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ענפי ספורט במשחקים האולימפיים
קטגוריה:תחרויות כדורגל לנוער וצעירים
קטגוריה:אליפויות עולם בכדורגל
קטגוריה:תחרויות כדורגל נשים
אוזו

שמאל|ממוזער|בקבוק אוזו
**אוּזוֹ** (ביוונית: **Ούζο**) הוא משקה אלכוהולי מזוקק בטעם אניס, שמקורו ביוון. האוזו שייך למשפחת משקאות האניס והוא נחשב אפריטיף יבש. לא ידוע מה מקור השם, אך הסברה המקובלת היא שהוא מגיע מהמילה הטורקית **üzüm** שפירושה הוא ענבים, אשר מהווים את הפחמימה העיקרית ממנה מותסס המשקה.

## היסטוריה
האוזו כמעט זהה למשקאות כמו הראקי הטורקי והערק המזרח תיכוני. משקאות אלו יוצרו כבר באימפריות הביזנטית והעות'מאנית. צורת ההגשה, המראה וצריכת האוזו הם בדיוק כמו ההגשה והצריכה של הראקי והערק, כך ששלושת המשקאות ממלאים בדיוק אותה פונקציה.

ייצור האוזו המודרני קיבל תנופה במאה ה-19 בעקבות עצמאות יוון (השימוש בשם חדש היה כנראה ביטוי להתנתקות מן התרבות העות'מאנית והמזרח תיכונית). מזקקת האוזו הראשונה הוקמה ב-1856 בעיר . חלק גדול מהאוזו יוצר אז באי לסבוס, שלטענת תושביו שם הוא הומצא, ועד היום האי הוא יצרן מרכזי של אוזו. בשנת 1932 נכנסה לשימוש שיטה לזיקוק אוזו במבשלות נחושת, שהיא היום שיטת הייצור העיקרית.

## ייצור
האוזו מתחיל כשיכר מענבים או צימוקים מעוכים, לעיתים בתוספת תבלינים ופירות נוספים בשלב התסיסה. הריח החזק של המשקה נובע מתוספת האניס לשם הטעם, אך ישנם מרכיבים נוספים שמוכנסים לתערובת על פי בחירת היצרן, כגון כוסברה, ציפורן, שורש מלאכית, שוש, מנטה, שומר, שקדים, קינמון ותפרחת חושחש. האלכוהול וחומרי הטעם מוכנסים למבשלות נחושת ומבושלים, לפעמים יותר מפעם אחת. אחרי כן המשקה מקורר, מאוחסן למספר חודשים ואז מדולל, בדרך כלל לכ-40% אלכוהול.

## הגשה
ביוון המודרנית ישנם מקומות המגישים אוזו לצד מתאבנים ("מזטים") כגון תמנון, מיני סלט, סרדינים, קלמארי וצדפות. המסורת היא לגמוע את האוזו (בדרך כלל עם מים או קרח) באיטיות, תוך כדי אכילת המזטים בחברה במשך מספר שעות משעת ערב.

## מראה
האוזו הוא שקוף וכשמוסיפים לו מים או קרח הוא נעשה לבן חלבי, משום שהשמנים האתריים שבו מסיסים באלכוהול וכשריכוז האלכוהול יורד כאשר מוהלים את המשקה עם מים, נוצרת אמולסיה והמשקה מקבל צבע לבן חלבי.

## מותגי אוזו
*אוזו 12
*אוזו 7
*plomari

## קישורים חיצוניים

*כתבה על משקאות אוזו - המשקה הרשמי של יוון

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:משקאות אלכוהוליים
קטגוריה:המטבח היווני
קטגוריה:משקאות אניס
המהרה

[שמאל|ממוזער|300px|תמונת מסך של [BIOS במחשב שעבר Overclocking. על פי הצהרת היצרן, הערכים המרביים הם 133Mhz ולא 148MHz, וגורם הכפלה פי 13.5 ולא פי 16.5 כפי שמופיע בתמונה]]

**הַמְהָרָה** או **אוֹבֶרְקְלוֹקִינְג** (באנגלית: **Overclocking**, לעיתים בקיצור **OC**) היא הפעלתו של רכיב אלקטרוני (בדרך כלל חלקי מחשב) בתדר שעון גבוה מהתדר שנקבע על ידי היצרן, על מנת לשפר את ביצועי המחשב. המהרה מתבצעת בעיקר למעבד וללוח האם, אם כי גם לזיכרון, כרטיס מסך ורכיבים אחרים.

ההמהרה לא מבוצעת במעבד עצמו אלא בלוח האם, והמעבד מתאים את עצמו למהירות החדשה שנקבעה בלוח האם.

התהליך מבוצע לרוב על ידי משתמשי קצה של מחשבים על מנת לשפר את ביצועי המחשבים. ישנן מספר בעיות בהמהרת מחשב ביתי או כל רכיב אלקטרוני, למשל פליטת חום מוגברת, שגיאות, בעיות תאימות וכדומה. סיבה נוספת לביצוע ההמהרה היא לשם תחרויות; קיימות בעולם מספר בלתי מבוטל של תחרויות אוברקלוקינג למעבדים (ורכיבי חומרה נוספים, בעיקר לכרטיסי מסך וזיכרון) המתרחשות מעת לעת, בהן המטרה העיקרית היא להגיע לתוצאה הגבוהה ביותר בבוחן הביצועים (benchmark) תוך שמירה על הגבלות התחרות. ההגבלות משתנות בין תחרות לתחרות, אך לרוב יכללו הגבלה על דגמי החומרה הספציפיים לתחרות וטמפרטורת הרכיבים. מטרת ההגבלות היא ליצור תחרות מעניינת יותר, ולאפשר תחרות הוגנת; שימוש בחומרה פשוטה או זולה יותר, ובכך למנוע מצב של Pay to win, מצב בו המתחרה שקנה את החומרה החזקה (והיקרה) יקבל יתרון משמעותי ולא הוגן.

בחלק מן התחרויות אין הגבלות כלל (חוץ מחוקים בסיסיים על מנת למנוע רמאויות) ובהן המטרה היא לתת לשחקנים הטובים ביותר להגיע לתוצאות הכי טובות, ואף לשבור שיאי עולם.

בעיית החום היא הבעיה החמורה ביותר, והיא מהווה מכשול מרכזי בהמהרת מחשבים. על מנת להתמודד עם בעיה זו התפתחה תעשיית רכיבי הקירור לסוגיהם. קירור סטנדרטי במחשב שולחני מורכב מיחידת גוף קירור עשויה מתכת מוליכת חום בעלת שטח פנים גדול ומאוורר שנועד לקרר אותה (או פולט את החום הנפלט ממנה). כיום קיים גם "קירור נוזלי", קירור המבוסס על נוזל (ברוב המוחלט של המקרים מים), אשר מוליך חום טוב יותר מאוויר, על מנת לקבל ביצועים טובים יותר מקירורי אוויר סטנדרטיים.

במקרים של תחרויות, קיימים קירורים מתקדמים יותר המבוססים על גז (דחיסה), עיקרון פלטייה, קרח יבש, חנקן נוזלי והליום נוזלי.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:חומרה
נפתלי צבי הלברשטאם

רבי **נפתלי צבי הלברשטאם** (כ"ה בסיוון ה'תרצ"א, יוני 1931 – י"ב באדר ב' ה'תשס"ה, 23 במרץ 2005) (כונה ר׳ נפתל'טשע), היה האדמו"ר הרביעי מבאבוב.

## קורותיו

בנם של האדמו"ר רבי שלמה הלברשטאם (השני) מבאבוב ובלומא רחל בת רבי חיים יעקב טייטלבוים מלימנוב, שהייתה בת דודתו של אביו. בר המצווה שלו הייתה באמצע השואה בכ"ה בסיוון ה'תש"ד (1944) בעיר גרויסווארדיין, לאחר השואה אביו הקים מחדש וביסס את חסידות באבוב בארצות הברית. לקראת סוף השואה, אביו שלחו ללמוד בישראל, והוא למד בישיבות תורה ויראה ובית אברהם סלונים. נישא להעסא בת רבי יוסף פנט מדעש.

עמד לימין אביו במהלך כל השנים בבניית החסידות והקמת מוסדות התורה והחינוך.

לאחר פטירת אביו האדמו"ר רבי שלמה בשנת ה'תש"ס (2000), הוכתר לאדמו"ר מבאבוב על אף שמצבו הבריאותי כבר לא היה בטוב. כיהן כאדמו"ר ארבע וחצי שנים.

דברי תורתו וסיפורי קודש מתפרסמים מדי שבוע בגיליון 'ילקוט שיחות ופנינים יקרים'

היה אב לשתי בנות. חתנו הראשון הוא רבי מרדכי דוד אונגר, שהוכתר כאדמו"ר מבאבוב-45, והשני הוא רבי יהושע רובין (בן רבי מרדכי דוד מסאסרגן) המכהן כאב בית דין בחצרו של גיסו.

## לקריאה נוספת
***ימי הבחרות** - קונטרס על תקופת לימודיו בירושלים, בורו פארק תשס"ו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:ניו יורק: רבנים
קטגוריה:אדמו"רי באבוב
קטגוריה:אדמו"רים אמריקאים
קטגוריה:משפחת טברסקי: ענף צ'רקס-שניאורסון
קטגוריה:משפחת טברסקי
קטגוריה:בוגרי ישיבת בית אברהם-סלונים
קטגוריה:נשיאי כולל חבת ירושלים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1931
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2005
בית הספר הלאומי הגבוה לאדריכלות של ורסאי

**בית הספר הלאומי הגבוה לאדריכלות של ורסאי** (בצרפתית: **École Nationale Supérieure d'Architecture de Versailles**) הוא מוסד אקדמי צרפתי מסוג גרנד אקול המתמחה בלימוד מקצועות האדריכלות. בית הספר הוא אחד מ-20 בתי הספר הלאומיים לאדריכלות שהוקמו לאחר ביטול הפקולטה לאדריכלות בבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות בעקבות מרד הסטודנטים בשנת 1968. בית הספר נוסד בשנת 1969 והוא ממוקם במבנה היסטורי משנת 1677 שהוא חלק מקומפלקס ארמון ורסאי. המבנה שימש כאחת משתי אורוות הסוסים המלכותיות.

בית הספר ידוע כאחד מבתי הספר הטובים לאדריכלות בצרפת ומופיע באופן קבוע בדירוג מאה בתי הספר הטובים ביותר לאדריכלות באירופה של הירחון האיטלקי החשוב דומוס, מאז תחילת הדירוג ב-2013. 

מטרתו הפדגוגית של בית הספר הגבוה לאדריכלות של ורסאי היא לספק ניסיון אינטנסיבי (מעשי ותאורטי) במקצועות האדריכלות – בניה אדריכלית, תכנון ערים, תכנון ופיתוח אזורי. בית הספר מכין סטודנטים לפרקטיקה אדריכלית בשיטות פדגוגיות שונות ובתחומים רחבים (לדוגמה: לימודי אנתרופולוגיה, גאוגרפיה, תולדות האמנות, פיזיקה וכדומה). זהו בית הספר הגבוה לאדריכלות היחידי בצרפת המציע לסטודנטים מצטיינים בשנים מתקדמות סדנאות עבודה על פרויקטים בערים ברחבי העולם (לדוגמה – שאנגחאי, ריו דה ז'ניירו, בואנוס איירס, בנגקוק וונציה).

בית הספר הגבוה לאדריכלות של ורסאי נבחר על ידי משרד התרבות הצרפתי האחראי על לימודי האדריכלות בצרפת להוביל את הרפורמה בלימודי האדריכלות בצרפת שמטרתה איחוד תואר האדריכל הצרפתי עם שיטת התארים האירופית – ה-LMD. בית הספר מוסמך על ידי הממשלה הצרפתית להעניק תואר ראשון (Licence), שני (Master) ושלישי (Doctorat) באדריכלות ותכנון ערים. התואר הוא תואר אירופאי המאפשר לעבוד כאדריכל ומתכנן ערים ב-25 מדינות האיחוד האירופי, והוא מוכר גם בישראל על ידי המועצה להשכלה גבוהה.

## סגל אקדמי
מנהל בית הספר המכהן היום הוא האדריכל ז׳אן קריסטוף קינטון.

בעבר כיהן כמנהל בית הספר ניקולא מישלן, מייסד קבוצת Labfac.

אדריכל מיכאל דרין, אחיו של האדריכל דן דרין (לשעבר ראש מנהל ההנדסה בעיריית תל אביב) - היה פרופסור להיסטוריה של האדריכלות וחוקר במעבדת המחקר של בית הספר LADRHAUS

האדריכל וההיסטוריון ז׳אן קסטקס היה פרופסור מן המניין בבית הספר

ז׳יל קלמאן - אדריכל הגנים שיצר בין היתר את פארק אנדרה סיטרואן הוא חבר במועצת המנהלים של בית הספר.

## סטודנטים ידועים של בית הספר
ג'יני גאנג - אדריכלית אמריקאית מייסדת "סטודיו גאנג". 

מוסא מוסטפא מוסא - אדריכל ופוליטיקאי מצרי שהתמודד על נשיאות מצרים בבחירות 2018.

קתרין פורה - אדריכלית צרפתייה ומומחית לדיור ציבורי. אבירת לגיון הכבוד הצרפתי. 

אן דמייאן - אדריכלית צרפתייה מפורסמת. 

ז׳אן פייר פרנלה דקור - אדריכל צרפתי מינימליסט ידוע. זוכה פרס רומא היוקרתי. 

פרנסואה רוש - אדריכל צרפתי מפורסם. מייסד קבוצת המחקר New Territories/M4

ניקולה גודָה (Nicolas Godin) וז'אן-בנוּאַה דוֹנקֶל (Jean-Benoît Dunckel), חברי להקת האלקטרוניקה הצרפתית אייר, היו סטודנטים בבית הספר הגבוה לאדריכלות של ורסאי שם נפגשו לראשונה.

## תנאי קבלה
הלימודים הגבוהים בצרפת (בבתי הספר הלאומיים) מסובסדים על ידי ממשלת צרפת לאזרחי צרפת ואזרחי מדינות זרות המחזיקים בתעודת בגרות מלאה. אזרחי צרפת צריכים לעבור סדרה של מבחני קבלה על מנת להתקבל לשנת הלימודים הראשונה בבית הספר הגבוה לאדריכלות של ורסאי, לעבור ראיון קבלה ולכתוב "מכתב מוטיבציה".

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:צרפת: אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:ורסאי
קטגוריה:איל-דה-פראנס: מבנים
קטגוריה:איל-דה-פראנס: חינוך
קטגוריה:בתי ספר לאדריכלות
הר אדיר

**הר אדיר** (בערבית: **جبل عداثر**, בתעתיק מדויק: **ג'בּל עַדַא֫תֶ'ר**) הוא הר בגליל העליון אשר נמצא בשטח שמורת הר מירון, בסמוך ליישובים סאסא, מתת וחורפיש.

ההר מתנשא לגובה של 1,008 מטרים מעל פני הים ובשל כך, הוא אחד מן ההרים הגבוהים בישראל. הוא מכוסה בחורש ים תיכוני עבות של אלון, אלה, עוזרר וקטלב. שמו של ההר, המשקיף על לבנון, ניתן לו בשל הפסוק מספר ישעיה "והלבנון באדיר יפול".

במקום שרידי מצודה מתקופת הברזל, אשר נבנתה ככל הנראה על ידי שושלת בית עמרי מממלכת ישראל.

פסגת ההר סגורה למבקרים ועליה בסיס צה"לי מרובה אנטנות, אשר נראות למרחוק.

## מצפור הר אדיר
שמאל|ממוזער|250px|המצפור לחללי מלחמת לבנון השנייה
הר אדיר קרוב לגבול עם לבנון ויש ממנו תצפית מצוינת לעבר רוב הדרום הלבנוני. במלאת שנה למלחמת לבנון השנייה, הועלתה על ידי משפחות הנופלים בקשה להקים במקום מצפור לזכר חללי המלחמה. ביוזמתן של המשפחות השכולות הוקם המצפור על ידי רשות הטבע והגנים ובסיוע הקרן הקיימת לישראל. הוא נחנך בטקס ממלכתי ב-3 ביולי 2012 ומורכב ממרפסת עץ היכולה לשאת 180 מבקרים. על המעקה יש הסברים על מהלך המלחמה, לוחות מתכת שעליהם חקוקים שמות 121 הלוחמים שנפלו בה, מפות התמצאות בשטח, וחקוק שירו של יהודה עמיחי "כי אדם אתה ואל אדם תשוב". כמו כן ישנו לוח עם הקדשה של המשפחות השכולות לזכר חללי המלחמה:

.

מכיוון שהמצפור נמצא בשמורת הר מירון, נעשה מאמץ לא לפגוע בטבע. בשל כך, הכביש הסלול לפסגת ההר, אשר נסלל לפני שנים רבות כדי להגיע לבסיס הצבאי על ההר, אינו מגיע עד למצפור. ההגעה למצפור אפשרית רק ברגל, לאחר הליכה של כחמש דקות בדרך עפר היוצאת מחניון הסמוך למחנה הצבאי.

## קישורים חיצוניים

* הר אדיר, באתר iNature.info
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מלחמת לבנון השנייה: אבידות והנצחה
אדיר
ריו סונג מין

**ריו סונג מין** (בקוריאנית: **유승민**; נהגה "יוּ סוּנג-מִין"; ) הוא טניסאי שולחן דרום קוריאני. אלוף אולימפי (אתונה 2004) ובעל 7 מדליות מאליפות העולם.

## ביוגרפיה
באליפות העולם שנערכה בשנת 1999 הגיע ריו לשלב רבע גמר ליחידים, במשחקי אסיה שנערכו בשנת 2000 זכה במדליית זהב, באולימפיאדת סידני (2000) סיים במקום רביעי בתחרות ליחידים ובגביע העולם שנערך בשנת 2003 הגיע לשלב רבע הגמר.

### אלוף אולימפי
באולימפיאדת אתונה (2004) זכה ריו במדליית זהב בתחרות ליחידים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:חברי הוועד האולימפי הבין-לאומי
קטגוריה:שחקני טניס שולחן דרום קוריאנים
קטגוריה:אלופים אולימפיים: טניס שולחן
קטגוריה:שחקני טניס שולחן באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:שחקני טניס שולחן באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:שחקני טניס שולחן באולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:שחקני טניס שולחן באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:ילידי 1982
הדיונה הגדולה

**הדיונה הגדולה** באשדוד היא דיונה הנמצאת ב"פארק החולות" הנמצא בקצה הדרום-מזרחי של העיר אשדוד (דרומית לרובע המיוחד). הדיונה, שגובהה 35 מטר ואורכה יותר מ-250 מטר, היא שריד לחולות הנודדים של מישור החוף. צורתה סהר, ולכן קוראים לה גם סהרון.

הדיונה היא שריד כמעט אחרון לחולות הלבנים של מרכז הארץ. הכניסה ל"פארק החולות" בו היא ממוקמת, נמצאת דרומית לגשר עד הלום וכוללת עצי שקמה שנטועים בקצה דרך העפר המובילה לדיונה.

## בינוי בסביבת הדיונה

בשנת 1994 נערך מאבק נחוש על ידי פעילים סביבתיים נגד עיריית אשדוד, אשר ניסתה בעת הוצאת תוכנית מתאר חדשה להוביל לבניה שבסופו של דבר הייתה גורמת לחיסולה של הדיונה. המאבק הצליח בצורה משמעותית, כאשר מעבר לביטול הבנייה באזור הדיונה בוטלה אף הבניה אשר חסמה את נדידת החולות המזינים את הדיונה ובאופן זה הדיונה המשיכה להתקיים. בעקבות המאבק הסביבתי, הוכנה ב-1996, בשיתוף הסניף המקומי של "החברה להגנת הטבע", תוכנית מתאר חדשה בשם "תוכנית הרוויזיה (ד/2000) שהגדירה את הדיונה .

ב-2016 עיריית אשדוד ומועצת העירייה החליטו לסכל את הניסיון להכרזה על החולות כשמורת טבע תוך כדי קידום תוכניות בנייה מסיביות בשטח של רובע י"ד, הרובע האחרון להיבנות מתוך תכנונה המקדים של אשדוד (תוכנית פרלשטיין–דודאי), החופף חלקית את הדיונה. ב-2021, תוכנית הבנייה ל-6,600 יחידות דיור. ב-2022 אושרה הקמת הרובע בוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה.

במחקר שנערך על ידי הגאוגרפים חיים צוער ואביב לי כהן-זדה מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב (פורסם ב-2020) נמצא, כי בעוד שהתוכניות לרובע י"ד באות לאזן בין שימור הדיונה לשאיפות לבנות בסביבתה על ידי תכנון בשולי הדיונה והשארתה במרכז, לא מביאה בחשבון שיקולים סביבתיים חשובים. לפי צוער וכהן-זדה, הדיונה מתקדמת לכיוון החלק המזרחי של הרובע המיוחד (אך לא מסכנת את בית החולים אסותא, במערב הרובע), וחול עשוי להיסחף אל מבני הרובע המתוכנן על ידי רוחות חזקות מדרום.

## גלריה

קובץ:Ashdod-dune01.jpg
קובץ:Duna velki 020.jpg
קובץ:IHM הדיונה הגדולה.jpeg
קובץ:הדיונה הגדולה של אשדוד, דצמבר 2023.jpg


## ראו גם

* חולית – גבעת חול שנוצרה על ידי סחיפה אאולית

## קישורים חיצוניים

### מידע

* 
* 

### כתבות
* 
* 
* מסלול טיול בדיונה הגדולה באתר של"ח
* 
* 
*  
* 

## לקריאה נוספת
* פועה בר, **גאו-אקולוגיה של דיונות במישור החוף של ישראל**, הוצאת מאגנס, 2022
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: גאוגרפיה
קטגוריה:מישור החוף הדרומי
קטגוריה:אשדוד: גאוגרפיה
קטגוריה:ישראל: חולות
קטגוריה:כביש 4
אינוקנטיוס השישי

**אינוקנטיוס השישי** (בלטינית: **Innocentius VI**; סביב 1282 - 12 בספטמבר 1362), אפיפיור מ-18 בדצמבר 1352 עד מותו.

אטיין אובר נולד בכפר לה מונט (כיום בסק ) שבחבל לימוזן בצרפת. שימש כפרופסור למשפטים בטולוז. ב-1338 נתמנה לבישוף העיר נויון שבצפון צרפת, וב-1340 לבישוף העיר קלרמון (כיום קלרמון-פראן) שבדרום צרפת. ב-1342 נתמנה לקרדינל וב-1352 לראש "לשכת התשובה" בחצר האפיפיור, שעניינה היה בעיות של תשובה וחרטה. באותה שנה נפטר האפיפיור קלמנס השישי, וחבר הקרדינלים בחר באטיין אובר לאפיפיור בשם אינוקנטיוס השישי.

אינוקנטיוס השישי שם קץ לבזבוז בחצר האפיפיור באביניון, וכדי לכסות את הגרעון מכר את תכשיטיו ואת חפצי האמנות שלו. הוא פיטר את משרתיו של קודמו, קלמנט השישי, וציווה על כל הכמרים להתגורר במחוזות כהונתם. הוא עצמו היווה דוגמה לחיי צניעות ודרש מן הקרדינלים התנהגות דומה. אינוקנטיוס השישי שאף לשחרר את האפיפיורים מתלותם במלך צרפת, באמצעות החזרת מקום מושבו של האפיפיור מאביניון לרומא. אולם לשם כך הוא נזקק להכנסות מנחלות הכנסייה באיטליה, שבהן שלטו עריצים מקומיים. הוא שלח לאיטליה את הקרדינל הספרדי חיל דה אלבורנוס, שבאמצעים צבאיים ומדיניים הצליח להחזיר את נחלות הכנסייה באיטליה לרשות האפיפיור. בגלל מלחמת מאה השנים בין צרפת לאנגליה התערער ביטחונו של האפיפיור. אביניון הותקפה על ידי חיילים משוטטים ואינוקנטיוס השישי נאלץ להוציא סכומי כסף גדולים כדי לבנות ביצורים בארמון האפיפיורים.

ב-1355 הגיע האפיפיור לרומא והכתיר את קארל הרביעי לקיסר האימפריה הרומית הקדושה. אך קארל הרביעי לא הסתפק בכך ופרסם צו שבו עמד על זכותו לאי תלות באפיפיור (1356). צו זה היה דומה לצו של קודמו, הקיסר לואי הרביעי מבוואריה, שטען כי בחירתו לקיסר איננה זקוקה לאישור האפיפיור. אינוקנטיוס השישי ניסה לפשר בין צרפת ואנגליה במלחמת מאה השנים. ב-1360 נחתם בתיווכו הסכם ברטיני בין ז'אן השני מלך צרפת לבין אדוארד השלישי מלך אנגליה.

במהלך תקופת כהונתו, פנה אליו גם יוחנן החמישי קיסר ביזנטיון, בהצעה שיכפיף את הכנסייה המזרחית לסמכותו של האפיפיור, אם הלה יתן לו מענקים להדיח את שותפו לשלטון, יוחנן השישי קנטקוזנוס. אינוקנטיוס דחה את ההצעה בשל משאבים מוגבלים של הכס הקדוש בתקופה זו.

אינוקנטיוס השישי מת באביניון ב-1362 ונקבר במנזר בעיר וילנב-לז-אביניון, שמעברו השני של הנהר רון. במקומו נבחר לאפיפיור אורבנוס החמישי.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אפיפיורים צרפתים
קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-14
קטגוריה:נפטרים ב-1362
אילן בכר (עיתונאי)

**אילן בָּכָר** (נולד ב-5 באוגוסט 1953) הוא עיתונאי וסופר ישראלי.

## ביוגרפיה
בכר נולד בירושלים. למד זמן מה בבית הספר הגימנסיה העברית רחביה. בגיל 15 עבר לקיבוץ בית השיטה.
בשנת 1971 התגייס לשירות חובה. בשנת 1974, לאחר קרבות מלחמת יום כיפור בה השתתף כלוחם בסיירת שריון, חזר כמפקד לחטיבת הנח"ל. כחלוף זמן קצר נפצע קשה בעת שהקומנדקר שבו נסע עם חיילים נוספים, לאבטח את אנדרטת הצנחנים בבקעה, עלה על מוקש שקטל 5 לוחמים והותיר את בכר פצוע קשה. לאחר שהשתחרר מבית החולים ומהצבא פנה ללימודים אקדמיים באוניברסיטה העברית.

החל את דרכו המקצועית ב-1979 בסוכנות הידיעות הישראלית עתי"ם. כעבור שנתיים התמנה כחבר במערכת "מעריב". בהתחלה היה כתב לענייני משטרה, ולאחר מכן התמנה לסופר המדיני של העיתון.
בשנת 1990 נשלח לשלוש שנות שליחות ציונית לארצות הברית.

לאחר מכן, החל לעבוד בחברת סלקום, תחילה כדובר החברה, ולאחר תקופה קודם למנהל תקשורת פנים-ארגונית.

פרסם מספר ספרים. משמש כעורך ספרותי בהוצאת "כתר–מעריב". ב-2005 פרסם את ספרו האוטוביוגרפי "זה מה שאני זוכר...: עדות אישית על הלם קרב". ב-2009 ערך את ספרו של ד"ר שאול ובר על יצחק רבין.

בכר מתגורר בתל אביב. אב לשלושה ילדים.

## ספריו

### ספרים שכתב
* יצחק דרורי ואילן בכר, **המוח**, תל אביב: ספרית מעריב, תשמ"ט 1988. (קורות חייו של יצחק דרורי)
* **זה מה שאני זוכר...: עדות אישית על הלם קרב**; מבוא מאת נתנאל לאור, אור יהודה: זמורה-ביתן, תשס"ה 2005. (אוטוביוגרפי)
* אילן בכר ואוּרי אהרנפלד **שבוי בפקודה!: צנחן שבוי בכלא בקהיר: סיפורו של אורי אהרנפלד שבוי מלחמה ממלחמת יום כיפור**; עורך: דני דור, תל אביב: ספרית מעריב, תש"ע 2010.
* **קוריאה הדרומית – להכיר עולם חדש**: מדריך טיולים; עורך: דני דור, תל אביב: ספרית מעריב, תשע"ב 2012.
* **יום הולדת לפרה**, (אייר: פרופ' אלכסנדר (אלי) בלנקשטיין), הוצאת מנדלי מוכר ספרים ברשת, 2012. (לילדים) (ספר אלקטרוני)
* **שניים ביציע** (אייר: ערן יעקבי), הרצליה, ספרי ניב, 2020
* **The Girl from San Daniele**, תורגם לאנגלית ונמכר באמזון מ-2022. ("הנערה מסן-דניאל" הוא רומן בדיוני היסטורי המבוסס על סיפור המשפחה האמיתי של בכר במהלך מלחמת העולם השנייה).
* **בין צעקה לזעקה**, הוצאה e-vrit, ספר דיגיטלי, 2026.

### ספרים שערך
* אילן כפיר, **האדמה רעדה: 33 ימים לבנון 2006**; עורך: דני דור; עריכה: אילן בכר, תל אביב: ספרית מעריב (עיון) – כתר, תשס"ז 2006.
* יצחק דרורי, **המוח 2**; עורך: דני דור; עריכה: אילן בכר, תל אביב: ספרית מעריב, תשס"ז 2007.
* שאול ובר, **[[יצחק רבין]] - צמיחתו של מנהיג: ילדות, נעורים, פלמ"ח**; עריכה: אילן בכר, תל אביב: ספרית מעריב, תש"ע 2009.
* תמי אליעזר, **כלואה ב[[שמעיה אנג'ל]]: רומן סודי של בת 16 עם העבריין מס' 1 בישראל**; עריכה: אילן בכר, תל אביב: ספרית מעריב, תשס"ט 2009.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל מעריב
קטגוריה:עורכים ספרותיים ישראלים
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:בית השיטה: אישים
קטגוריה:שליחי הסוכנות היהודית
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1953
ספגטי

[שמאל|ממוזער|200px|ספגטי ללא [רוטב]]
[שמאל|ממוזער|200px|ספגטי מוכן עם [רוטב עגבניות]]
שמאל|ממוזער|200px|בישול ספגטי
**ספגטי** הוא פסטה שצורתה כשל אטריות ארוכות ודקות (כ-1–1.5 מ"מ). בניגוד לבוקטיני (הפסטה שבישראל מכנים בטעות מקרוני), הספגטי אינו חלול במרכזו. מקור המילה "ספגטי" מהמילה האיטלקית Spaghetto, מעין קיצור של המילה Spago שפירושו "חוט דק" או "חוט שזור". ניתן לתרגם את המילה Spaghetti באופן מילולי - חוטים קטנים.

ישנן כמה וריאציות על הספגטי המוכר, בהן ספגטיני (Spaghettini, ספגטי דק), ספגטוני (Spaghettoni, ספגטי עבה) וספגטי אלה קיטרה (Spaghetti alla chitarra, ספגטי עם חריצים אופקיים שמזכיר מיתר של גיטרה).

## הכנה
רוב הספגטי הנמכר והנצרך יוצר בצורה תעשייתית ולאחר מכן עבר ייבוש. את הספגטי מבשלים במים רותחים ומומלץ עם מלח גס עד שהם הופכים רכים ולאחר מכן מסננים את הספגטי באמצעות מסננת, ולא שוטפים. מבנה ומרקם הספגטי משתנה במהלך הבישול. מרקם פופולרי הוא אל דנטה (בישול הספגטי לדרגה שהם אכן מבושלים אולם עדיין קשים ונדרשת לעיסה שלהם). אחרים מעדיפים לבשל את הספגטי עד הסוף על מנת שיהיה לספגטי מרקם רך במיוחד.

הספגטי, אשר מוגש בדרך כלל עם רוטב עגבניות, מהווה מעין סמל של המטבח האיטלקי. ניתן להגיש ספגטי עם רטבים איטלקיים אחרים כמו בשמל או אליו אוליו (Aglio e olio) אבל לא מקובל להגיש עם רוטב בולונז או רטבים גסים כיוון שהם לא יכולים להתפס על המבנה החוטי הארוך. נהוג להוסיף חתיכות קטנות של גבינה צהובה הנמסות בספגטי החם. סוגי הגבינה הנפוצים הם פרמזן, פקורינו וצ'דר. מחוץ לאיטליה מוגש הספגטי יחד עם קציצות בשר, אם כי שילוב זה אינו מתכון איטלקי.

קיימת אפשרות להגשת ספגטי עם צדפות - ספגטי אלה וונגולה.

## אכילה
בעולם המערבי נהוג לאכול את הספגטי באמצעות מזלג: "דוקרים" את הספגטי באמצעות המזלג ומסובבים את המזלג כך שהספגטי יתלפף סביב שיני המזלג. לעיתים נעזרים בכף, אשר בתוכה מסובבים את המזלג עם הספגטי. עם זאת, לא בכל התרבויות אוכלים את הספגטי בצורה זו. יש המעדיפים לחתוך את הספגטי לאטריות קטנות באמצעות סכין ולאחר מכן להשתמש במזלג או כף (במטרה לאסוף את הספגטי במקום ללפף אותו סביב כלי האכילה). במספר מדינות באסיה יש המשתמשים במקלות אכילה סיניים. באתיופיה אוכלים את הספגטי עם הידיים.

## ראו גם
* אטריות
* רוטב בולונז
* דלעת הספגטי
* ספגטי אלה פוטנסקה

## לקריאה נוספת
* מאסימו מונטנארי, **קיצור תולדות הספגטי ברוטב עגבניות**, הוצאת אסיה, 2023.

## קישורים חיצוניים

*  Secret of Snapping Spaghetti in SLOW MOTION - הסבר פיזיקלי על הנטייה של ספגטי לא מבושל להישבר ליותר משני חלקים
*  תחרות אכילת ספגטי, 1967, ארכיון הסרטונים של AP
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:סוגי פסטה
ניקולא מישלן

**ניקולא מישלן** (צרפתית: **Nicolas Michelin**; נולד ב-26 בינואר 1955) הוא אדריכל ומתכנן ערים צרפתי.

## קריירה
מישלן, יליד פריז, למד מתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטת פייר ומארי קירי ואדריכלות בבית הספר לאדריכלות Paris-Conflans. קיבל תעודת אדריכל DPLG בשנת 1980.

בשנת 1988 הקים יחד עם האדריכל פין גייפל (Finn Geipel) את סטרוקטורת החיפוי של הארנה של ניםhttps://web.archive.org/web/20060209022333/http://www.jedecouvrelafrance.com/f-1507.gard-arenes-de-nimes.html מיד לאחר מכן הקימו את קבוצת LABFAC ("מעבדה לאדריכלות") משרד אדריכלים חשוב הפועל בפריז וברלין ואחראי בין היתר על בית הספר לאומנויות של לימוז' (צרפתית - École d'Arts de Limoges) ועל מבנה תיאטרון קמפרhttps://web.archive.org/web/20200629171226/https://www.floornature.com/ (צרפתית - Théâtre de Quimper).

בשנת 2001 הקים משרד אדריכלים עצמאי לאדריכלות ותכנון ערים - ה-"ANMA". המשרד זכה בפרס הצרפתי "סרגל הכסף" (צרפתית - Équerre d'Argent) על תכנון אולם הספורט המרכזי של העיר גרנובל בצרפת.

מאז ספטמבר 2000 הוא מכהן כמנהל בית הספר הגבוה לאדריכלות של ורסאי.

## קישורים חיצוניים

* אתר בית הספר הגבוה לאדריכלות של ורסאי
* אתר משרד האדריכלים ANMA
* ספר על קבוצת Labfac

קטגוריה:מתכנני ערים
קטגוריה:אדריכלים צרפתים במאה ה-20
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1955
מינכן (סרט)

**מינכן** (באנגלית: **Munich**) הוא סרט קולנוע ודרמה היסטורית בהפקה אמריקאית-קנדית משנת 2005 בבימויו של סטיבן ספילברג, המציג את סיפורם של סוכני "המוסד" הישראליים, שבמסגרת מבצע זעם האל, חיסלו את המחבלים המעורבים בתכנון טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן. "מינכן" הוא למעשה העתק (רימייק) של הסרט "חרב גדעון" מ-1986 שעסק באותו נושא, ומבוסס על הספר "נקמה". הסרט היה מועמד לחמישה פרסי אוסקר ובהם גם לבמאי, לתסריט ולסרט הטוב ביותר.

בסרט משתתפים שחקנים בינלאומיים (אריק באנה וג'פרי ראש האוסטרלים, דניאל קרייג הבריטי, קירן היינדס האירי, מתייה קסוביץ הצרפתי) וישראלים (איילת זורר, גילה אלמגור, שמוליק קלדרון משה איבגי, אלון אבוטבול, עודד תאומי, עמוס לביא, אסי כהן, גיא עמיר, יגאל נאור, יהודה לוי, שרון אלכסנדר, ירון מוטולה, לירון לבו, היאם עבאס, סמי סמיר, מכרם ח'ורי, עמי ויינברג).

עלילת הסרט מתרחשת במקומות רבים ברחבי העולם, אולם הסרט צולם במספר קטן יותר של מקומות. הסצנות שהתרחשו באזורים השוכנים לחוף הים התיכון (תל אביב, ביירות, קפריסין ואתונה) צולמו במלטה (ברבאט). בבודפשט צולמו הסצנות שהתרחשו בלונדון, רומא ושדה-התעופה הצבאי הגרמני פירסטנפלדברוק. לעומת זאת, פריז וניו יורק צולמו באופן אותנטי.

עם עלייתו לאקרנים, נמתחה על הסרט ביקורת מצד גורמים ישראלים שונים, בהם ראשי הצבא ו"המוסד", על כך שהוא נוקט זווית ביקורתית כנגד מבצע חיסול המחבלים, עושה השוואה בין פעולות המוסד לטבח שביצעו המחבלים בספורטאים ואף מציג את המחבלים באור הומני. ספילברג עצמו דחה את הביקורת, וטען כי הוא רצה להעלות דילמות בעניין התגובה לטרור, שלרוב אינה מובילה להפסקתו. כמו כן טען, שלפני שהוציא את הסרט, הקרין אותו לפני משפחות הנספים וקיבל את אישורן. עוד נטען (על ידי אמנון וטלי ליפקין-שחק) שמחסלי "המוסד" בסרט הוצגו כחובבנים, בעוד שבמציאות ביצעו סוכני המוסד את המשימה באופן מקצועי וללא נפגעים ל"מוסד".

## קישורים חיצוניים
* 

* 
* על עלבונו של ספילברג מהבקורת הישראלית על סרט
* ישראל פלדה, ביקורת אומנותית על קולנוע פוליטי, באתר "אומדיה"
* מאחורי הקלעים של הסרט "מינכן", באתר Eonline, 23 בינואר 2006

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:דרימוורקס: סרטים
קטגוריה:סרטי 2005
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מתח אמריקאיים
קטגוריה:סרטי סטיבן ספילברג
קטגוריה:סרטים אמריקאיים המבוססים על סיפור אמיתי
קטגוריה:סרטים על טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן
קטגוריה:המוסד בתרבות ובאמנות
קטגוריה:סרטים בין-לאומיים שעלילתם מתרחשת בישראל
קטגוריה:סרטי אולפני יוניברסל
קטגוריה:סרטי דרמה היסטורית
קטגוריה:מבצע זעם האל
קטגוריה:סרטים עם מוזיקה מאת ג'ון ויליאמס
שאבייר דירסאו

**דירסאו שאבייר פרנסיסקו** (בפורטוגזית: **Dirceu Xavier Francisco**, נולד ב-18 בדצמבר 1977), מוכר בישראל כ**שאבייר דירסאו**, הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת הקשר האחורי.
## קריירה
דירסאו, יליד בקבו פריו שבמדינת ריו דה ז'ניירו, החל את הקריירה שלו בקבוצות הבוגרים החל בפלומיננסה, אחד המועדונים הגדולים בריו דה ז'ניירו. הוא שיחק שם כחמש שנים בהן זכה עם הקבוצה אליפות המחוזית. לאחר ירידת הקבוצה לליגה השנייה עבר לז'ובנטוס, קבוצה קטנה בברזיל. בזמן משחק נפצע, עזב את הקבוצה והושבת לשנה. לאחר שהתאושש מהפציעה חזר לליגה הברזילאית, לקבוצת סנטו אנדרה.

בשנת 2004 הגיע דירסאו לישראל וחתם בשורות האלופה, מכבי חיפה. הוא עזר לחיפה לזכות באליפות התשיעית שלה ב-2005 ובעשירית ב-2006. הוא הצטרף למועדון כאלמוני אך הפך במהרה לאחד הקשרים האחוריים המובילים בליגת העל.

באוגוסט 2007, זמן קצר לפני תחילת העונה, שוחרר ממכבי חיפה וחתם על חוזה לשלוש עונות במכבי פתח תקווה אך שוחרר לאחר עונה אחת וחזר לברזיל.

## קישורים חיצוניים

ימין|ממוזער|200px|שאבייר דירסאו
* עמוד השחקן, באתר מכבי חיפה און-ליין
* עמוד השחקן, באתר הרשמי של מכבי חיפה

קטגוריה:קשרי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:כדורגלני פלומיננסה
קטגוריה:כדורגלני גוארני
קטגוריה:כדורגלני מכבי חיפה
קטגוריה:כדורגלני מכבי פתח תקווה
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים ברזילאים בפורטוגל
קטגוריה:ספורטאים ברזילאים בישראל
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1977
תשריט

**תשריט** הוא תוכנית משורטטת של מבנה או של שטח בנוי, כגון תוכנית בניין עיר, המפרטת את גבולותיו, את חלקיו (כולל החלקים הפתוחים בו) ואת ייעודם. התשריט ערוך על רקע של מפת מדידה ומסומנים בו כבישים, רחובות, גושים וחלקות.

למפת התשריט יש צבעים מוסכמים הקבועים בנוהל מבא"ת (מבנה אחיד לתוכניות). בתוכניות ישנות, שנערכו לפני החלתו של נוהל מבא"ת, ייתכנו שמות שונים וצבעים שונים לייעודים, ויש צורך תמיד לבחון את מקרא התשריט.
*צבע צהוב: אזור מגורים א' – בנייה נמוכה, וילות וכדומה
*צבע ירוק: שטח ציבורי פתוח
*צבע אפור: אזור מסחרי
*צבע אדום: דרך או כביש
*צבע כתום: בנייה רוויה
*צבע חום: מבני ציבור

בתשריט ניתן לראות את מיקומי הגושים והחלקות וניתן להסיק על פיו את היעוד של הגושים והחלקות על פי תוכנית הבינוי העירונית.

לתשריט של תוכנית בניין עיר מצורף תקנון, שהוא חוברת מילולית המגדירה את זכויות הבנייה בגושים ובחלקות השונות. בתקנון מפורטות מגבלות כמו מספר הקומות המרבי המותר, אחוזי הבנייה המותרים, קווי בניין ועוד. 

## ראו גם
* תכנון ערים ואזורים
* תוכנית בניין עיר

## קישורים חיצוניים
* נוהל מבא"ת באתר מינהל התכנון
*  דוגמה לתשריט תב"ע
קטגוריה:תכנון עירוני
קטגוריה:ישראל: תכנון ובנייה
ואנג נאן

**וָאנג נָאן** (בכתב סיני: 王楠; באנגלית: **Wang Nan**; ) היא טניסאית שולחן סינית. בשיאה דורגה במקום הראשון בעולם. שותפתה למשחקי הזוגות היא ג'אנג יינינג. היא אלופה אולימפית בעלת 5 מדליות, מהן 4 מדליות זהב.

## הישגים בקריירה
### המשחקים האולימפיים
* אולימפיאדת סידני (2000) - מדליית זהב (יחידות וזוגות)
* אולימפיאדת אתונה (2004) - מדליית זהב (זוגות)
* אולימפיאדת בייג'ינג (2008) -מדליית זהב (קבוצתי), מדליית כסף (יחידות)

### אליפות העולם
* 1997 - מקום שני
* 1999 - מקום ראשון
* 2003- מקום ראשון

### הגביע העולמי
* 1997 - מקום ראשון
* 1998 - מקום ראשון
* 2000 - מקום ראשון
* 2003 - מקום שני

### אליפות [[אסיה]]
* 1996 - מקום ראשון

### [[משחקי אסיה]]
* 1998 - מקום ראשון
* 2002 - הגיעה לשלב חצי הגמר

### גביע אסיה
* 1996 - מקום רביעי
* 1999 - מקום ראשון

### האליפות הלאומית
* 2003 - מקום ראשון (זוגות וזוגות מעורבים)

### המשחקים הלאומיים
* 2001 - מקום ראשון (יחידות וזוגות)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקני טניס שולחן באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:שחקניות טניס שולחן סיניות
קטגוריה:אלופות אולימפיות: טניס שולחן
קטגוריה:שחקניות טניס שולחן באולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:שחקניות טניס שולחן באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:זוכות מדליית כסף אולימפית מסין
קטגוריה:אלופות אולימפיות מסין
קטגוריה:זוכות מדליית כסף אולימפית: טניס שולחן
קטגוריה:סיניות שנולדו ב-1978
כיפה (גאומטריה)

שמאל|150px
**כיפה** היא גוף דו-ממדי המשוכן במרחב התלת-ממדי, המוגדר על ידי מישור בסיס כלשהו החותך כדור. בדומה לכדור, כיפה מוגדרת על ידי אוסף נקודות הנמצאות במרחק שווה, הרדיוס, מנקודה מסוימת במרחב אלא שבניגוד לכדור שלם, לא כל הנקודות אשר יכולות לקיים תנאי זה מהוות חלק מן הכיפה. הכיפה היא למעשה כדור שנחתך במישור מסוים אשר יצר עיגול שלם על מישור זה אשר היקפו נמצא על גבי מעטפת הכדור החתוך. מרכז המעגל חופף את מרכז הכיפה רק במידה והכיפה היא חצי כדור בדיוק. בכיפה שטוחה שהיא חיתוך המשאיר פחות מחצי כדור, מרכז הכיפה נמצא מחוץ לנפחה ואילו כיפה הגדולה מחצי כדור, מרכזה נמצא בתוך נפחה.

ניתן להרחיב במעט את הגדרת הכיפה מכיפה כדורית דווקא לכיפה אליפסואידית - הגוף המרחבי שנוצר על ידי חיתוך אליפסואיד במישור המאונך לציר הסיבוב שלו.

כל הכיפות ניחנות בסימטריה סיבובית סביב ציר הסיבוב שלהן וכן סימטריית שיקוף דרך מישור המאונכים למישור החיתוך ועוברים דרך ציר הסיבוב. בניגוד לספירה או לכדור, הסימטריה סיבובית של הכיפה מוגבלת לציר הסיבוב שלה בלבד.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:צורות גאומטריות
כרוז

[שמאל|ממוזער|250px|כרוזים לבושי [טאבארד בטירת וינדזור]]

**כרוז** (או "מבשר") הוא במקור שליח שמטרתו למסור הודעה, בדרך כלל מטעמו של מלך או אציל. לעיתים לבש הכרוז מעיל עליון בשם טאבארד (tabard) אשר עליו התנוסס שלט האצולה של אדונו. שיטה זו למסירת הודעות רשמיות נמשכה גם בתחילת המאה ה-20, שכן למרות המצאת הדפוס וקיומה של עיתונות יומית ענפה, כמו גם מכשירי טלגרף וטלפון, יישובים רבים ברחבי אירופה עדיין קיבלו הודעות רשמיות באמצעות כרוז מטעם המדינה. כך למשל קיבלו יהודים במזרח אירופה את הידיעה על פרוץ מלחמת העולם הראשונה ועל חובת הגיוס הכללי שהתלוותה אליה.

קיימות שלוש דרגות של כרוזים:
* **כרוז זוטר** (גם - "מעריץ", "חסיד", "תומך")
* **כרוז**
* **כרוז בכיר** ("מלך השלטים")

כרוזים רשמיים פעילים כיום בממלכה המאוחדת, במדינות אחדות בחבר העמים הבריטי, באירלנד ובספרד. רוב הכרוזים באנגליה וסקוטלנד כפופים לרשויות הרשמיות להרלדיקה של המדינה ונקראים "כרוזי שילוט רגילים". דרגות "כרוז מיוחד" ו"כרוז זוטר מיוחד" עשויות להינתן באורח זמני, בדרך כלל כתואר **אמריטוס** לכרוזים שיצאו לגמלאות או לשם השתתפות בטקס רשמי של המדינה. בסקוטלנד עדיין קיימים אנשי אצולה הממנים לעצמם כרוז זוטר משלהם.

בימינו, משמשים כרוזים גם בהקשרים מסחריים וציבוריים. כרוזים מודיעים על אירועים, מבצעים, אזהרות או הודעות רשמיות לקהל הנוכח, כשתפקידם מתמקד בהעברת מידע קולית ומיידית. שימושים נפוצים בכרוזים נעשים באירועי ספורט, ירידים ותערוכות, מסופי תחבורה גדולים (כנמלי תעופה ותחנות רכבת) ועוד.

המונח **כרוז** (או כרזה) מתייחס גם להודעה מודפסת (בדרך כלל מטעם תנועה, ארגון, מנהיג או מוסד), שמופצת באופן המוני בקרב קהל היעד, בין השאר על ידי תליית כרוזים על לוחות מודעות, חלוקתם ברחוב לעוברים ושבים ועוד.

## הרלדיקה

ייתכן כי בשל התפקידים שמילאו בטורנירים בימי הביניים, החלו הכרוזים לעסוק באסדרתם של שלטי האצולה. מדע זה (אשר נקרא בימינו הרלדיקה) הלך והתפתח לאורך השנים וזכה לחשיבות רבה. עד היום עוסקים כרוזים בחלק ממדינות העולם בפיקוח על השלטים וההתמחות בהרלדיקה הפכה לתחום עיסוקם העיקרי. עם זאת, גם כיום, למשל בממלכה המאוחדת, עדיין מתבקשים כרוזים מדי פעם למסור הכרזות פומביות כאשר הם לבושים (כבכול מאורע טקסי) בטאבארד הנושא את שלט האצולה.

## ראו גם
* טאבארד
* כרוז עירוני
* מערכת כריזה

## קישורים חיצוניים

* 
*
## הערות שוליים

קטגוריה:תקשורת המונים
קטגוריה:מקצועות
קטגוריה:הרלדיקה
קטגוריה:מילים יחידאיות בתנ"ך
קטגוריה:תפקידים טקסיים
דייוויד סימן

**דייוויד סימן** (באנגלית: **David Seaman**; נולד ב-19 בספטמבר 1963) הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק בעמדת השוער, המשמש כיום כמאמן השוערים של מועדון החובבים האנגלי, אף. סי. וומבלי.

סימן שיחק כשוערה של קבוצת ארסנל ב-564 משחקים במשך 13 עונות, בהן זכה בתשעה תארים. הוא נחשב לשוער המוצלח ביותר בתולדות ארסנל, אך מזוהה עם כישלונותיה הגדולים ביותר של הנבחרת הלאומית של אנגליה בשנות התשעים. סימן לבש את מדי הנבחרת ב-75 משחקים.

## קישורים חיצוניים

* דייוויד סימן באתר הרשמי של ארסנל

## הערות שוליים

קטגוריה:שוערי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:כדורגלני פיטרבורו יונייטד
קטגוריה:כדורגלני ברמינגהאם סיטי
קטגוריה:כדורגלני קווינס פארק ריינג'רס
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני מנצ'סטר סיטי
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הכדורגל האנגלי
קטגוריה:חברים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1963
טאבארד

RIGHT|ממוזער|150px|טאבארד לבוש מעל שריון
**טאבארד** הוא מעיל קצר, מעוטר מלפנים ומאחור בשלט האצולה של שליט או ריבון, הנחשב ללבוש טיפוסי של כרוזים. לטאבארד מספר גזרות – ללא שרוולים, עם ריפוד לכתפיים או עם שרוולים קצרים. לבוש דומה שימש את האבירים בימי הביניים לכיסוי שריונם – עם ובלי הדפסי שלט אצולה.
בימי קדם השם "טאבארד" שימש, כמו כן, לתיאור אריג צמר גס ומחוספס אותו לבשו בעיקר צמיתים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:כלכלה, חברה ותרבות בימי הביניים
קטגוריה:היסטוריה של הביגוד
קטגוריה:מעילים
קטגוריה:מדי צבא
קטגוריה:הרלדיקה
4

**שנת 4** היא השנה הרביעית במאה ה-1. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. לפי הדעה המקובלת כיום, שנה זו הייתה שנה מעוברת, ואורכה היה 366 ימים. דעה זו מבוססת על פפירוס מצרי, ובו רישום תנועת כוכבי הלכת באותה תקופה. מאידך, חוקרים אחרים טוענים, ששנה זו לא הייתה מעוברת ואורכה היה 365 ימים, עקב רפורמה שנעשתה כמה שנים מוקדם יותר בלוח היוליאני, על ידי אוגוסטוס קיסר. ספירת הנוצרים המקובלת כיום, החלה למעשה בשנת 525, והונהגה רטרואקטיבית. לכן, מי שחי בשנת 4, עדיין לא "ידע" שהוא חי בשנת 4.
כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני.

## אירועים
* אוגוסטוס קורא לטיבריוס חזרה לרומא כדי להתמנות לטריבון ומאלץ אותו לאמץ את גרמאניקוס כיורשו

## נולדו

## נפטרו
* 21 בפברואר – גאיוס קיסר, בנו של מרקוס ויפסניוס אגריפה ויוליה ונכדו של אוגוסטוס קיסר

* גאיוס אסיניוס פוליו, מדינאי והיסטוריון רומאי

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:4 (מספר)
פטליזם

**פטליזם** (מלטינית: fatum, הקרוב ל"גורלי" בעברית), הוא שם תואר להשקפה לפיה האדם כבול לסדר טבעי וקבוע מראש של התרחשויות בעולם. כלומר אמונה בגורל מוחלט וידוע מראש המכתיב את חייו.

ניתן לדבר על שלשה מובנים שונים לפטליזם:
# האמונה ולפיה אין לאדם בחירה חופשית לפעול אחרת מכפי שהוא נוהג בפועל; אמונה שהאדם כלל איננו מסוגל לעצב את העתיד או את מעשיו שלו עצמו.
# מנטליות פסיבית נוכח אירוע הצפוי להתרחש, משום שהוא נתפס כבלתי ניתן לשינוי. פרידריך ניטשה כינה זאת 'פטליזם טורקי'.
# הענקת ערך נורמטיבי חיובי לגישה פסיבית כלפי החיים, כעדיפה על גישה הפוכה המנסה להיאבק בזרם האירועים ולשנותם.

תחושת הגורל היא ככל הנראה בין התחושות האנושיות העתיקות ביותר, הגורל הוא כוח שאי אפשר לעמוד בפניו שנתפש כקובע את העתיד. לפי המיתולוגיה היוונית זהו כורח בלתי ניתן לביטול אליו נכנעים אפילו האלים (כפי שהודו הפיתיות של דלפי). במיתולוגיה הרומית הגורל מיוצג על ידי שלוש המוירות (ה"פרסאות"), ועל ידי שלוש הנורנות במיתולוגיה הנורדית.

הרמב"ם בספרו "מורה נבוכים" (ג, יז, הדעת הג'), מייחס תפיסה זו גם ל"כת האשעריה מן הישמעאלים", כלומר לחוג פילוסופי מוסלמי שהיה קיים בתקופתו.
בדתות שונות, בעלי תפקידים שונים מנסים לקרוא את צפונות הגורל – הנביא, השאמאן, וכיוצא באלה. גם כיום יש המאמינים בכוחם של חוזים שונים (קוראים בכף יד, קוראים בקפה וכולי).

מקס ובר בחיבורו "האתיקה הפרוטסטנטית ורוח הקפיטליזם" המנתח סוציולוגית את הקפיטליזם טוען שנצרות הפרוטסטנטית (ובמיוחד בגרסתה הקלוויניסטית), בעקבות הרפורמציה ויתרה על הקשר המתווך בין האדם לאל, כפי שהתקיים בתפיסת הנצרות הקתולית. במקום תפישה זו העמידה הרפורמציה, לפי ובר, את התפיסה הטרנסצנדנטית של האל, שגררה גישה פטליסטית לקיום האנושי. ואולם, טוען ובר, דווקא משום כך האמינו פרוטסטנטיים כי הצלחה בחיים פירושה אישור אלוהי חיובי. משום כך הופיע באופן פרדוקסלי, תמריץ מעשי לאידיאל אקטיבי של יזמות ופעלתנות אנושית לשם השגת ההצלחה הזו.

## פטליזם בתרבות
הגורל הוא גם מקור לאירוניה בטרגדיות היווניות, כמו גם במחזהו של פרידריך שילר שהפך לאופרה של ג'וזפה ורדי "כוחו של גורל" או הידיעה המוקדמת של מקבת' על גורלו הצפוי, במחזהו של ויליאם שייקספיר. המוטיב החוזר הוא שלא משנה כמה ינסה הגיבור לשנות את מעשיו והתנהגותו, אין ביכולתו לשנות את גורלו שכבר נחתם ונקבע.
* הסרט "דוני דארקו" הוא על פטליזם, ואף הדמות הראשית (דוני) מציגה גישה פטליסטית לחיים.
* מסרטיו של רומן פולנסקי עולה השקפת עולם פטליסטית. כמעט בכל סרטיו, כבר בשליש הראשון של הסרט, הצופה מקבל רמזים ואף יודע בוודאות מהו גורלן של הדמויות, ומהו סוף הסרט. על אף ניסיונותיהן של הדמויות לשנות את הכיוון בו הן הולכות, פעולותיהן רק מובילות אותן צעד קדימה אל עבר הגורל הקבוע.
* סיפור העם על "פגישה בסאמרא" מייצג השקפה פטליסטית.
* טולסטוי "מלחמה ושלום" (תרגום: לאה גולדברג, ספרית פועלים, 1977) תמך בהשקפת עולם פטליסטית. הוא כתב **'"הפאטאליזם בהיסטוריה הריהו דבר שאין להימנע ממנו, בבואנו להסביר תופעות חסרות היגיון (היינו אותן התופעות שאת הגיונן אין אנו מבינים). ככל שאנו מתאמצים להסביר את התופעות ההיסטוריות הללו על דרך ההגיון, כן נהיות הן חסרות הגיון יותר וסתומות יותר." (כרך ב', עמ' 6–7). **מציטטא זו אפשר לראות גם שטולסטוי התנגד להשקפות דטרמיניסטיות.

## ראו גם
*דטרמיניזם
*הטלת גורל
*מזל

## קישורים חיצוניים

* נילי כהן, "גורל ומשפט", **[[הפרקליט]]** מט תשס"ז

*
קטגוריה:מטאפיזיקה
קטגוריה:תאולוגיה
מדינות אתיופיה

300px|שמאל
אתיופיה מחולקת ל-12 מדינות (הנקראות באמהרית קילילוץ' ברבים וביחיד קיליל), ושתי ערים אוטונומיות (הנקראות באמהרית אַסְתֶדָאדֶר אָקָאבָּאבִּיוֹץ' ברבים וביחיד אַסְתֶדָאדֶר אָקָאבָּאבִּיአስተዳደር አ, מנהלה מקומית). מדינות אלה מחולקות על בסיס אתני ולשוני לכ-68 אזורים (זוֹן ዞ, מאנגלית zone), אלה מחולקים למחוזות (וֶרֶדָה ወረዳ) ואלו בתורם מחולקים לנפות (קֶבֶּלֵי ቀበሌ) אשר מאגדות מספר יישובים (מֶנְדֶר መንደር).

המודל האתיופי הנוכחי הוצג בחוקה החדשה בשנת 1995, והחלוקה הנוכחית תוקנה בה ב-23 בנובמבר 2021 כאשר מדינת עמי דרום מערב אתיופיה הפכה למדינה נפרדת ממדינת האומות, הלאומים ועמי הדרום.

ב-19 באוגוסט 2023 נוצרו המדינה האזורית דרום אתיופיה המדינה האזורית מרכז אתיופיה בעקבות משאל העם באזור דרום אתיופיה ב-2023, כשהיתרה הפכה למדינה האזורית מרכז אתיופיה, ובכך התפרקה מדינת האומות, הלאומים ועמי הדרום.

החוקה מבטיחה את הסמכויות המקיפות של המדינות. למדינות יש אופן פעולה עצמאי בענייני פנים כגון חינוך, אוצר ובריאות. לכל מדינה יש בית נבחרים, שבו הנציגים נבחרים ישירות על ידי הבוחרים. בתי הנבחרים המחוזים מקבלים את סמכותם מהחוקה האתיופית. סעיף 39 של החוקה עוסק ביחס שבין הממשל הפדרלי לבין המדינות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
קטגוריה:אתיופיה: חלוקה מנהלית
אתיופיה
אתיופיה
חנוך בז'וזה

**חנוך בְּז'וֹזָה** (1910 – 21 באפריל 1964) היה פובליציסט ופעיל פוליטי קומוניסטי ישראלי.

## ביוגרפיה
בז'וזה נולד בלודז' שבפולין הרוסית בשנת 1910. בשנת 1929 עלה לארץ ישראל עם קבוצת חברים מהשומר הצעיר. הוא היה חבר בקיבוץ כרכור שלימים שינה את שמו לקיבוץ עין שמר. לאחר עזיבת הקיבוץ עבד בחקלאות בפרדסים וכפועל בנין. בשנת 1934 התחיל לימודי ביולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים.

בז'וזה הצטרף לפק"פ ב-1930, בתקופה זו הקומוניזם היה בלתי חוקי בפלשתינה תחת המנדט הבריטי וחנוך פעל במחתרת כיתר חבריו למפלגה, במרוצת הזמן הפך חנוך לחבר ועד הפק"פ בירושלים.
חנוך נכלא על ידי הבריטים בשל פעילותו הקומוניסטית ולאחר שיצא מן הכלא הקים יחד עם חברים נוספים את הסקציה היהודית של המפלגה הקומוניסטית של פלשתינה והיה לעורך הראשון של ביטאון הפק"פ - קול העם. לאחר מאבקים פנימיים במפלגה הקומוניסטית, פרש יחד עם קבוצתו והקים פלג קומוניסטי עצמאי בשם "האמת", פלג שגם הוציא לאור ביטאון באותו שם.
עם הקמת מדינת ישראל בז'וזה הצטרף בחזרה יחד עם חבריו לחברי הפק"פ והליגה לשחרור לאומי בייסוד המפלגה הקומוניסטית הישראלית. נחשב לאופוזיציה להנהגת המפלגה שדגלה בקו אנטי-ציוני וסולק ממנה בשל כך באפריל 1956. בז'וזה היה פעיל בתחום ההסתדרותי ופרסם מאמרים רבים בתחום המקצועי, ההסתדרותי והפוליטי.

בז'וזה היה נשוי למתרגמת רות לבנית. נפטר ב-1964 ונקבר בבית העלמין קריית שאול.

בשנת 1965, לאחר מותו, הופיע בהוצאת עם הספר ספר זיכרונותיו "דרכים ראשונות".

## פרסומיו
* **צעדים ראשונים בנתיב הקומוניזם הישראלי: (פרקי זכרונות)**, תל אביב: (דפוס אופק), 1956.
* **דרכים ראשונות**, תל אביב: עם הספר, תשכ"ה. (זיכרונות; הופיע לאחר מותו)

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פובליציסטים ישראלים
קטגוריה:בוגרי השומר הצעיר
קטגוריה:פעילי המפלגה הקומוניסטית של פלשתינה
קטגוריה:קומוניסטים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1910
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1964
לידר

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות פרטיים עבריים
קטגוריה:רשתות אופנה
קטגוריה:השקעה
קטגוריה:מפלגות