open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
טקין ארבורון

**טקין ארבורון** (בטורקית: **Tekin Ariburun**; 1905 – 13 באוגוסט 1993) היה איש צבא, פוליטיקאי טורקי ונשיא טורקיה לתקופת ביניים. נולד בעיר שטיפ שבעבר הייתה בשליטת האימפריה העות'מאנית וכיום חלק ממקדוניה.

## שירותו הצבאי
ארבורון היה בן לאיש צבא וגיבור לאומי טורקי, אביו מת בקרב על גליפולי כמפקד גדוד 57. בשנת 1925 סיים את לימודיו בבית הספר ללוחמת אוויר ומונה לקצין טייס ב-1927 ובשנת 1935 סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית של טורקיה. בשנת 1950 היה למפקד חיל האוויר הטורקי וב-1959 קיבל דרגת גנרל ועמד כמפקד העליון של כוחות האוויר של טורקיה, בשנת 1960 סיים את שירותו הצבאי.

## חייו הפוליטיים
ארבורון החל את חייו הפוליטיים במפלגת הצדק לאחר פרישתו משירותו הצבאי, בשנת 1961 נבחר לסנטור באיסטנבול. הוא נבחר ליו"ר הסנאט ב-1970 ושימש בתפקיד זה עד 1977. בשנת 1973 בין 29 במרס עד 6 באפריל שימש ארבורון כנשיא לתקופת ביניים עד לבחירתו של הנשיא פהרי קורוטירק.
רבורון ייצג את טורקיה בכנסים ובמפגשים בינלאומיים רבים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:נשיאי טורקיה
קטגוריה:גנרלים טורקים
קטגוריה:ילידי 1905
קטגוריה:טורקים שנפטרו ב-1993
בן-הדד השני

**בֶּן-הֲדַד השני** בתעודות ארמיות הוא מופיע בשם **בר-הדד** וגם **הדד-אידרי**. היה מלך ארם דמשק אשר שלט באמצע המאה ה-9 לפנה"ס בימי אחאב מלך ישראל. נלחם שלוש פעמים נגד ישראל והיה אחד ממנהיגי ברית הממלכות שנלחמו נגד אשור בקרב קרקר. הוא היה בנו או נכדו של בן-הדד הראשון. אחריו מלך חזאל.

בן הדד הוא חלק מרשימה בת 53 דמויות מקראיות, שאושרו במחקר מבחינה ארכאולוגית כדמויות היסטוריות.

## היסטוריה
במלחמתו הראשונה (ככל הנראה בשנת 855 לפסה"נ) נגד ישראל הצליח בן הדד יחד עם 32 מלכים שהיו וסלים של ארם להביס את צבא ישראל ולהטיל מצור על הבירה שומרון, המצור גרם ללהט פטריוטי בקרב תושבי ישראל ואחאב הצליח להביס את בן הדד. שנה לאחר מכן כינס בן הדד שנית את צבאו ונערך בעיר אפק (ככל הנראה פיק בגולן, או תל עין גב). גם בקרב זה הצליח אחאב להכות את הארמים, וניצחון זה הביא לשינוי ביחסים בין הצדדים: בן הדד התחייב להחזיר לאחאב את הערים שנלקחו מידי עמרי אביו, ולהעניק לסוחרי ישראל זכויות סחר ("חוצות") בדמשק.

בן הדד היה אחד משלושת המנהיגים העיקריים של ברית שתים עשרה הממלכות (יחד עם אחאב ואירחולינה מלך חמת) שבשנת 853 לפנה"ס נלחמו באימפריה האשורית בקרב קרקר והצליחו לבלום את התפשטותה מערבה. לפי המונולית מכורח צבאו של בן הדד היה הגדול ביותר מבין צבאות הברית וכלל 1200 מרכבות, 1200 פרשים ו-20 אלף רגלים.

לאחר בלימת הצבא האשורי שבו הממלכות האזוריות להילחם זו בזו. שלוש שנים לאחר המלחמה הקודמת של בן-הדד עם ממלכת ישראל, יצא אחאב בשנת 852 לפנה"ס יחד עם יהושפט מלך יהודה למלחמה כנגד בן הדד ברמות גלעד, אך הוא נהרג בקרב וצבאו נסוג. בשנת 842 לפנה"ס התרחשה הפיכה שלטונית בארם, ובן-הדד השני נרצח על ידי חזאל שמלך אחריו.

## הערות שוליים

קטגוריה:מלכי ארם דמשק
קטגוריה:אישים בתנ"ך המוזכרים במקורות חיצוניים
קטגוריה:ארמים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-9 לפנה"ס
אבון (עיר)

**אבון** (בהונגרית: **Abony**) היא עיר במחוז פשט שבהונגריה.

הכפר אבון הוקם ככל הנראה במאה ה-13. תיעוד כתוב לקיומו של הכפר ולבעלות מקומית עליו קיים מהמאה ה-15. במאה ה-16, עם פלישת העות'מאנים, נפל הכפר תחת שטחי שליטתם ונהרס כמעט לחלוטין. בתחילת המאה ה-18 גדלה אוכלוסיית הכפר והוא הוכר כעיר. ליד העיר התחולל אחד הקרבות במלחמת העצמאות ההונגרית של 1848.

בעיר נמצאים מוזיאון עממי, טירה, בית כנסת, כנסייה קתולית, כנסייה פרוטסטנטית ומאוזוליאום של נכבדים מקומיים.

## הקהילה היהודית
אזכור ראשון של יהודים באבון קיים מהמחצית הראשונה של המאה ה-18. בית הכנסת הוקם ב-1756,
וב-1788 נוסד בית הספר היהודי. ב-1840 נמנו ביישוב 912 יהודים אך מאז מספרים הלך והתמעט. בינואר 1941 היו בעיר 315 יהודים, רובם נאולוגים. הצבא הגרמני כבש את הונגריה ב-19 במרץ 1944. במאי הוצאה פקודה להקים גטאות במחוז, ובגטו אבון רוכזו יהודי העיר ויהודי הנפה. ביוני גורשו יהודי הגטו בשני טרנספורטים שיצאו לאושוויץ.

## ילידי המקום
* **[[דוד הרץ]]** ( 1844 - בודפשט, 7 ביולי 1931) היה צייר הונגרי-יהודי, מורה לציור, מנהל בית ספר. אביו של השופט והיסטוריון הספרות בודוג האלמי.
***[[אימרה ואלקו]]**, מקודם **ויינפלד** (בהונגרית: **Valkó Imre**; אבון, 1 בספטמבר 1902 – בוסטון, ארצות הברית, 2 במרץ 1975) היה כימאי קולואידי (כימיה פיזיקלית), כימאי טקסטיל יהודי-הונגרי. הוא אחיהם הגדול של אישטוואן פאל ואלקו מהנדס מכונות ושל איבאן פטר ואלקו פיזיקאי ומהנדס חשמל.
***[[דיולה האי]]** (שמו הבדוי: **סטפן פאבר**) (בהונגרית: **Háy Gyula**; אבון, 5 במאי 1900 – אסקונה, שווייץ, 7 במאי 1975) היה סופר, מחזאי, מתרגם, תסריטאי יהודי-הונגרי זוכה פרס קושוט (1951). הוא אחיו של הצייר קארוי לאסלו האי (1907-1961).
***[[קארוי לאסלו האי]]** (בהונגרית: **Háy Károly László**; אבון, 27 באפריל 1907 – בודפשט, 22 בינואר 1961) היה צייר, גרפיקאי, מעצב תפאורה, סופר אמנות יהודי-הונגרי פרופסור באוניברסיטה, זוכה פרס מיהאי מונקאצ'י (1960), אחיו הצעיר של הסופר דיולה האי (1900–1975).

## קישורים חיצוניים

* 
* מפת הרחובות 
* תצלומי העיר
* 
* 
* אבון באתר הלמ"ס ההונגרי
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הונגריה: ערים
קטגוריה:קהילות יהודיות בהונגריה
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
קטגוריה:גטאות בהונגריה
בן-הדד הראשון

**בֶּן-הֲדַד בֶּן טַבְרִמֹּן בֶּן חֶזְיוֹן** היה מלך ארם דמשק אשר שלט במחצית הראשונה של המאה ה-9 לפנה"ס בימי אסא מלך יהודה, ובעשא מלך ישראל. מלך בין השנים 865-885 לפנה"ס. אביו היה טברימון וסבו היה המלך חזיון. אחריו מלך בן-הדד השני.

בן הדד הוא חלק מרשימה בת 53 דמויות מקראיות, שאושרו במחקר מבחינה ארכאולוגית כדמויות היסטוריות.

## במקרא
כאשר עלה בעשא וצר על יהודה הוציא המלך אסא כסף וזהב מאוצרות בית ה' ושלח לבן הדד, מלך ארם, בבקשה שיפר את בריתו עם בעשא וילחם בו, כדי להסיר את המצור מעל אסא. ובן הדד שלח את צבאו, שכבש שטחים גדולים בצפון ארץ ישראל, ואילץ את בעשא להסיר את לחצו מממלכת יהודה וכפי שמתואר בהרחבה בספר מלכים:

## מצבתו
בן הדד הראשון הקים מצבה בסמוך לחלב. הכיתוב על המצבה על פי ויליאם פוקסוול אולברייט:

על פי המצבה אפשר להסיק שממלכת ארם השתרעה בזמנו עד הפרת. על פי ספר מלכים, ממלכת ארם דמשק הוקמה בסוף ימיו של שלמה על ידי שר מצובא ככתוב במקרא:

 ומכאן ניתן להניח שהיא כללה גם את ממלכת צובה.

## קישורים חיצוניים
*Some Notes on the Stele of Ben-Hadad מאת G. Levi Della Vida and W. F. Albright, מאמר Bulletin of the American Schools of Oriental Research  No. 90 (Apr., 1943), pp. 30-34. באתר JSTOR
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מלכי ארם דמשק
קטגוריה:אישים בתנ"ך המוזכרים במקורות חיצוניים
קטגוריה:ארמים
בן-הדד השלישי

**בֶּן הֲדַד בֶּן חֲזָאֵל** (קרוי גם **מרא**) היה מלך ארם דמשק ובנו של המלך חזאל. הוא מלך בתחילת המאה ה-8 לפנה"ס בתקופת יהואחז ויהואש מלכי יהודה וישראל. אחריו מלך רצין, אחרון מלכי ארם.

בן הדד הוא חלק מרשימה בת 53 דמויות מקראיות, שאושרו במחקר מבחינה ארכאולוגית כדמויות היסטוריות.

## היסטוריה
כשבן הדד ירש את חזאל אביו ועלה על כס המלוכה, ארם כבר נחלה מספר ניצחונות על ישראל, ובן הדד המשיך בהם. הוא הכה קשות את הצבא הישראלי, וצר על הבירה שומרון, אולם נסוג בעקבות שמועה על כוונת מלכי החתים ומצרים לסייע לישראל.

בן הדד יצא למלחמה גם כנגד זַכֻּר מלך חמת על השליטה במחוז לעש שבצפון סוריה שזכר סיפח לממלכתו. בן הדד צר על חדרך בירתו של זכר אולם הובס בסופו של דבר על ידיו. הסיפור על המצור מופיע בכתובת זכור.

ארם סבלה מעלייתה מחדש של אשור. אדד-ניררי השלישי מלך אשור פלש לממלכה תוך שהוא זורע הרס ופוגע פגיעה אנושה בכוחה. הוא הטיל בשנת 806 לפנה"ס מצור על דמשק, הביס את בן הדד והכריח אותו לשלם לו מס כבד. לאחר נסיגתו של אדר ניררי יצא בן הדד למלחמה חדשה כנגד ישראל ויהודה והצליח להטיל מצור על ירושלים. אולם, תוכניותיו השתבשו כשאדר ניררי חזר ופלש לארם.

הפלישות של אשור החלישו את ארם ואפשרו ליואש, מלך ישראל, לפתוח בסדרת מלחמות שבהן הצליח להביס את בן-הדד, ולהחזיר את כל השטח שארם כבשה מממלכת ישראל.

## קישורים חיצוניים
* מלכי בן הדד באתר דעת.
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מלכי ארם דמשק
קטגוריה:אישים בתנ"ך המוזכרים במקורות חיצוניים
קטגוריה:ארמים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-8 לפנה"ס
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-9 לפנה"ס
אדמוב (עיירה)

**אדַמוּב** (בפולנית: **Adamów**) היא עיירה במחוז לוּקוּב (Łuków), פרובינציית לובלין (Lublin), פולין. בשנת 2009 היו בעיירה כ-2,200 תושבים.

## היסטוריה
מהמאה ה-16 עד המאה ה-19 היה לאדמוב מעמד של עיר, אותו העניק למקום המלך זיגמונד הראשון. העיר הייתה בבעלות פרטית. בעלי העיר הקימו בה כנסייה, ובמהלך המאה ה-16 גדלה אוכלוסיית המקום עד לכ- 700 איש. לאחר חלוקת פולין השתייכה אדמוב לקיסרות ההבסבורגית, ובמאה ה-19 – לפולין הקונגרסאית. 

לאחר מרד 1863-1864 נושלה אדמוב ממעמד עיר. בסוף המאה ה-19 היו בעיירה כ-1,000 תושבים ו-90 בתים. 

במהלך הפלישה הגרמנית לפולין, באוקטובר 1939, הייתה אדמוב זירת קרבות בין צבאות פולין וגרמניה. בשנת 1943 פרצה בעיירה שרפה, בה נשרפו רוב בתיה.

## יהודי אדמוב
ראשיתו של היישוב היהודי באדמוב הוא בתחילת המאה ה-19. היהודים בעיירה התפרנסו ממלאכה ומרוכלות בכפרי הסביבה. בין שתי מלחמות העולם כיהן כרב הקהילה הרב יהודה גרינוולד.

בעיירה התקיימה פעילות ציונית, לרבות של תנועות נוער ציוניות, ואחד מבניה, יצחק גרינוולד (1961-1890), אשר עלה לארץ בשנת 1923, היה ממקימי היישוב מגדל עדר.

טרם השואה חיו באדמוב 664 יהודים, למעלה משליש מסך תושבי העיירה.

### בשואה
הגרמנים נכנסו לעיירה ביום 20 בספטמבר 1939, וריכזו את יהודיה ברחוב אחד, שהפך לגטו לא מגודר. בד בבד, החלו בחטיפת יהודים לעבודות כפייה. לגטו שבעיירה הגיעו פליטים יהודים רבים מכפרי הסביבה, וביולי 1942 חיו בו 1,724 יהודים. בשל תנאי התברואה הקשים והצפיפות בגטו, נפטרו רבים מיושביו ממחלות וממגפות.

בספטמבר 1941 הגיעו לתושבי הגטו ידיעות על טבח המוני שנעשה ביהודי העיירה סרוקומלה, ובעקבות זאת התארגנה קבוצה בת כ- 50 יהודים, אשר הצליחה לצאת מהעיירה, להשיג נשק ומזון, ולהסתתר בבונקר ביערות.

ב- 4 באוקטובר 1942 נכנסה לעיירה קבוצת אנשי גסטאפו, אשר ציוותה על היהודים להתכנס בכיכר העיירה, ושם נלקחו מהם חפציהם ובגדיהם. כעבור מספר ימים כותר הגטו על ידי כוחות המשטרה הפולנית והאוקראינית, ויהודיו הועברו לעיירה לוקוב, וממנה שולחו למחנה ההשמדה טרבלינקה.

ב- 20 באוקטובר 1942 פשטה קבוצת פרטיזנים יהודים, חלקם פליטים מהגטו, על בית הכלא בעיירה, והצליחה לשחרר מספר עצורים יהודים, ולהבריח אותם ליערות.

מחנה עבודה קטן בו הוחזקו עובדי כפייה יהודים מהעיירה חוסל ב- 13 באוגוסט 1943.

## ראו גם
* בית הקברות היהודי באדמוב

## קישורים חיצוניים

* 
* אדמוב במרכז מורשת יהדות פולין
* 

קטגוריה:לובלין (פרובינציה): יישובים
קטגוריה:גטאות בפולין
קטגוריה:לובלין (פרובינציה): עיירות יהודיות
קטגוריה:עיירות
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
אמא ואבאז

**אמא ואבאז** היא סדרת טלוויזיה דרמה קומית ישראלית שיצר אבנר ברנהיימר בכיכובם של יפתח קליין, יהודה לוי ומיה דגן, על זוג אבות הומואים שהביאו ילד לעולם עם אשה. הסדרה מביאה מבט חדש על מושג המשפחה ומגדירה אותו מחדש. הדגם שנבחר הוא של הורות משותפת. גיבורי הסדרה שואלים את עצמם שאלות נוקבות לגבי הורות ומשפחה.

הסדרה עלתה לשידור בערוץ הוט 3 ובמקביל גם בשירות VOD של חברת הכבלים HOT בנובמבר 2012 והסתיימה בפברואר 2013.

באוגוסט 2013, נרכשה הסדרה לשידור בצרפת, הסדרה שווקה בעולם על ידי סוכנות ADD שגם מכרה את הפורמט להפקת גרסה מקומית.

לסדרה נכתבה עונה נוספת, אולם הפקתה בוטלה על ידי HOT כחודש וחצי לפני צילומיה המתוכננים בקיץ 2015.

## עלילת הסדרה
שלושה הורים: סמי וארז (יהודה לוי ויפתח קליין בהתאמה) – זוג הומואים, וטליה (מיה דגן) רווקה סטרייטית, שזה עתה נולד להם תינוק, מנסים לבנות תא משפחתי חדש. סמי, ססגוני, מתעסק בנדל"ן, אוהב לחגוג, אסרטיבי, עומד על שלו, היה מעדיף שארז והוא יהיו ההורים ללא הבחורה בתמונה. ארז, נוירוטי וחרדתי, שרוצה בכל לבו להיות אבא למופת, אבל עושה כל טעות אפשרית ומטיף לכולם. כשארז הציע לטליה לעשות איתו ילד, טליה הבינה שהיא רוצה משפחה. טליה רוצה להפריד את המשפחה מאהבה וחיי מין. היא לא טובה במערכות יחסים ארוכות טווח. מערכת היחסים שלה עם ארז וסמי תפתח בחייה אפשרויות חדשות.

## דמויות ראשיות
* **ארז אהרוני** (יפתח קליין): בן 38, בן זוג של סמי ואביו הביולוגי של הלל. ארז וסמי ביחד שש שנים, אבל ארז לא חי בשלום עם נטייתו המינית
* **סמי ישראל** (יהודה לוי): בן 32, גדל בלי אבא, אביו מת בהיותו ילד, בן זוג של ארז ואבא של הלל.
* **טליה דמירל** (מיה דגן): בת 36, סגן-אלוף במודיעין, מנהלת כוח אדם בכירה ואמא של הלל.
* **ד"ר רוטשילד** (אלון נוימן): המטפל של ארז
* **ניסו** (אוריאל יקותיאל): חבר של סמי
* **מני** (מאור בן הרוש): חבר של סמי
* ** ** (רונן אהרון): חבר של סמי
* **יהודית ישראל** (ריימונד אבקסיס): אמא של סמי
* ** ** (שלמה וישינסקי): אבא של ארז
* **טובה אהרוני** (רוזינה קמבוס): אמא של ארז
* **שימי דמירל** (אריה צ'רנר): אבא של טליה
* (שפרה מילשטיין): אמא של טליה
* **פועה דמירל** (הדס קלדרון): אחות של טליה
* **יותם** (תום אידלסון): חבר של ארז וסמי, עורך החתונה שלהם
* **נטע** (חייקה מלכה): המטפל המושך של הלל
* **בן** (אורי זמיר): נער בן 16 שנזרק מביתו; מאומץ על ידי ארז וסמי
* **פקידה בבית החולים** (אורית נחמיאס)
* **רופא בבית החולים** (אילן חזן)
* **אחות בבית החולים** (נועה רבינר)
* **אחות חדר ניתוח** (ניבה קסטין)

### שחקנים אורחים
* דיקלה: בתפקיד עצמה
* יותם (תום אידלסון)" מגלם את החבר של יהודה ויפתח.
*אדר אהרוני (ליעוז גוטמן): אחיו של ארז

## מורשת
באוגוסט 2025 משרד החינוך הודיע על תוכנית לימודים חדשה לתלמידי מגמות קולנוע ותקשורת שתתמקד ביצירה הטלוויזיונית הישראלית והשפעתה על החברה, התרבות והזהות הישראלית. התוכנית תיכנס לתוקף כבר בשנת הלימודים תשפ"ו ותיועד לתלמידי תיכון וחטיבות עליונות הלומדים ברמת חמש יחידות לימוד בקולנוע ותקשורת. "אמא ואבאז" נכללת בתוכנית לצד סדרות כמו "בטיפול", "נבלות", "פרשת השבוע", "פאודה", "שטיסל", "סרוגים" ו"עבודה ערבית".

## קישורים חיצוניים
* 

**ביקורות**
* 
* 
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:דרמות קומיות ישראליות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2012
קטגוריה:HOT3: תוכניות וסדרות
קטגוריה:HOT: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תל אביב-יפו בטלוויזיה
קטגוריה:תוכניות להט"ב ישראליות
קטגוריה:טדי הפקות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה על הורות
אדלן

**אדלן** (בהונגרית: **Edelény**) היא עיר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן, צפון הונגריה.

## היסטוריה
באזור אדלן נמצאו כלים מהתקופה הפלאוליתית.

אדלן מוזכרת במקורות מהמאה ה-13. הכפר בורשוד שסופח אליה במאה ה-20 מוזכר במקורות מהמאה ה-12 כמקום מושבה של קהילה שהשתייכה לאציל מקומי, בעל טירה.

במהלך כיבוש הונגריה על ידי העות'מאנים ננטשה העיירה מספר פעמים. בתחילת המאה ה-18 נבנה ארמון בסגנון בארוק שנשמר עד היום ומהווה אטרקציה חשובה למבקרי האזור.

במאה ה-19 עלתה חשיבותה של התעשייה בעיירה, ובשנת 1838 הוקם בה מפעל סוכר ונפתח בה מכרה פחם.

בשנת 1986 קיבלה אדלן מעמד של עיר.

## [[ערים תאומות]]
* 
*  
*  Worb, שווייץ
*  Siewierz, פולין

## קהילה יהודית
בינואר 1941 נמנו באדלן 260 תושבים יהודים מתוך כ-3,000 תושבי העיירה, רובם אורתודוקסים.

בשנת 1942 גויסו גברים יהודים רבים מהעיירה לעבודות כפייה במסגרת הצבא ההונגרי ורובם נספו באוקראינה.

הצבא הגרמני כבש את הונגריה ב־19 במרץ 1944. במאי יצאה פקודה הונגרית להקים גטו בעיירה ובגטו רוכזו כ-500 יהודים. ביוני גורשו לאושוויץ רוב יהודי העיירה.

## לקריאה נוספת
*אדלן בפנקס הקהילות הונגריה, עמוד 131
***אֶדאֶלאֵן' (עדעלין)**, בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 9. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944)

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* קהילת אדלן (עדעליין) לפני 1944 –- מתוך אתר הקהילות של JewishGen 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הונגריה: ערים
קטגוריה:קהילות יהודיות בהונגריה
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
קטגוריה:מחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן
קטגוריה:גטאות בהונגריה
לינוקס (אסטרואיד)

**לינוקס** (שם מלא: **9885 לינוקס**; באנגלית: **Linux 9885**) הוא שמו הרשמי של האסטרואיד בחגורת האסטרואידים, שהתגלה ב-12 באוקטובר 1994, במסגרת מיזם מיפוי כוכבי הלכת המינוריים Spacewatch, באוניברסיטת אריזונה. האסטרואיד נקרא על שם ליבת מערכת ההפעלה לינוקס, ושמותיו המשניים הם "1985 CT2" ו-"1994 TM14".

## קישורים חיצוניים
*על האסטרואיד באתר נאס"א
## הערות שוליים

קטגוריה:חגורת האסטרואידים
הצבא הארמני הסודי לשחרור ארמניה

שמאל|ממוזער|250px|הסמל הרשמי של ארגון הטרור
**הצבא הארמני הסודי לשחרור ארמניה** (בראשי תיבות נפוצים **ASALA** באנגלית: Armenian Secret Army for the Liberation of Armenia, בארמנית: **Հայաստանի Ազատագրութեան Հայ Գաղտնի Բանակ**) הוא הזרוע הצבאית של ארגון המחתרת הארמני (ה-PKK הארמני), שפעל משנת 1975 עד שלהי שנות ה-90. 

## אידאולוגיה
המחתרת הארמנית הייתה בעלת אידאולוגיה לאומנית ארמנית ומטרותיה היו לחייב את ממשלת טורקיה להכיר בפומבי ברצח העם הארמני, לשלם פיצויים ולוותר על שטח המולדת הארמנית. כאשר בפועל, המטרה העיקרית של הזרוע הייתה להקים מחדש את ארמניה ההיסטורית בשטחי מזרח טורקיה וארמניה הסובייטית. אותם שטחים שהובטחו לארמנים בהסכם סוור אך לא אושררו על ידי הממשל האמריקאי ובוטלו בהסכם לוזאן.

## פעולותיו של הארגון
הארגון הוכר במדינות רבות כארגון טרור, לדוגמה, ארצות הברית הכירה בASALA כארגון טרור בשנת 1980.

46 אנשים נהרגו ו-299 נפצעו כתוצאה מהפיגועים וההתנקשויות של ה-ASALA, אשר תקף בעיקר דיפלומטים טורקיים ובני משפחותיהם. הארגון קיבל תמיכה חשאית מהפזורות הארמניות בארצות הברית ואירופה. הארגון סבל משסעים פנימיים רבים, במיוחד לאחר ניסיון החיסול הכושל של השגריר הטורקי בהונגריה ב-1991. מאז ועד היום הארגון חדל מפעולותיו המיליטנטיות.

## ראו גם
* רפובליקת ארמניה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מחתרות
קטגוריה:טורקיה: היסטוריה
קטגוריה:ארמניה: היסטוריה
קטגוריה:ארגונים שהוגדרו על ידי ארצות הברית כארגון טרור
אמונת עתיך

ממוזער
**אֱמוּנַת עִתֶּיךָ** הוא רבעון היוצא לאור החל משנת 1985 על ידי מכון התורה והארץ, כפר דרום - אשקלון. ב-27 שנותיו הראשונות התמקד כתב העת בתחום של מצוות התלויות בארץ כמו שביעית, ערלה, נטע רבעי, תרומות ומעשרות וכו'. משנת 2012 הורחבו נושאי כתב העת למחקר תורני בתחומים רבים.

כתב העת 'אמונת עתיך' נקרא על שם הפסוק , ועל פי דרשת ריש לקיש "אמונת" זהו סדר זרעים "שמאמין בחי העולמים וזורע".

כתב העת שם לו למטרה לברר וללבן את הנושא הרחב של מצוות התלויות בארץ. המאמרים שמתפרסמים בו הם מאמרים תורניים ומדעיים, הן במבחינת תוכן הכתיבה והן מבחינת צורת הכתיבה.

מלבד מאמרים תורניים מובאות בחוברות גם סקירות מקצועיות מאנשי מדע ומאגרונומים.

עורך כתב העת הוא הרב יואל פרידמן. חברי המערכת, נכון לתשפ"ד, הם הרבנים יהודה הלוי עמיחי, יצחק דביר, אריה כץ,
שלמה אישון, חיים בלוך, אריאל בראלי, תומר בן-צבי, עזריה אריאל ומרדכי הלפרין.

## צורה חדשה
החל מגיליון 95 (ניסן תשע"ב, 2012) החוברת מהווה במה למחקר תורני המשלב תורה ומדע בתחומים רבים, כמו פוריות, כשרות, משפט, וטכנולוגיה, ממכונים שחרתו על דגלם שילוב של תורה ומדע, ויישום של ההלכה במציאות המודרנית, נוסף על מכון התורה והארץ הוותיק. בין מכונים אלה: מכון פועה, מכון כת"ר, מכון צומת, כושרות, מכון משפטי ארץ, מכון המקדש, מכון שלזינגר, חותם, הליכות עם ישראל, משפט לעם, מרכז תורה ומדינה.

## קישורים חיצוניים
* דף כתב העת, ומפתח מאמרים, באתר מכון התורה והארץ
* גליונות 89–123 של אמונת עתיך, כקובצי PDF, באתר מכון התורה והארץ
* מאמרי גליונות 95 ואילך בספריית אסיף, ממופתחים לפי נושאים ומחברים
* חלק ממאמרי כתב העת בטקסט מלא, באתר דעת
* מאמרי כתב העת אמונת עתיך באתר רמבי"ש
*

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: כתבי עת תורניים
קטגוריה:מכון התורה והארץ
קטגוריה:כתבי עת למחקר תורני
פנטזיה של מדינה

**פנטזיה של מדינה: תצלומי חיילות צה"ל וארוטיזציה של המיליטריזם האזרחי בישראל** הוא ספר עיון ישראלי משנת 2012 שנכתב על ידי ד"ר ללימודי מגדר חוה ברונפלד שטיין. הספר יצא ב"הסדרה לחקר ישראל-חברה, תרבות והיסטוריה" של הוצאת רסלינג.

הספר מחולק ל-6 פרקים, אחרית דבר, ומבוא, ובהם בוחנת ברונפלד שטיין תהליכים של ארוטיזציה ושימוש בגוף הנשי וביחסים שבינו לבינה על ידי מנגנוני המיליטריזם האזרחי בישראל. ברונפלד שטיין מתמקדת בצילומי חיילות ומתייחסת אליהם כגשר חזותי או כקיצור דרך ויזואלי עבור אותו עונג חזותי. במהלך הספר טובעת ברונפלד שטיין מונח חדש בשם "מיליטריזם ארוטי" שהוא כהגדרתה נגזרת מתוך המיליטריזם האזרחי.

## קישורים חיצוניים
* הספר, באתר ההוצאה
* 
* 

קטגוריה:ספרי עיון בעברית
קטגוריה:ספרי 2012
קטגוריה:ספרות פוליטית ישראלית
קטגוריה:ספרי הוצאת רסלינג
דני וסלי

[ממוזער|שמאל|250px|דני וסלי ובמאי הטלוויזיה [בני כרמלי בהדלקת נרות חנוכה במשרדי "רשת".]]
[ממוזער|שמאל|250px|דני וסלי עם [דן שילון ויוחנן צנגן בעת שכיהן כמנהל התוכניות ב"רשת".]]
**דניאל (דני) וסלי** (נולד ב-30 בספטמבר 1950) הוא מפיק טלוויזיה. עם מינויו של יאיר לפיד לראש הממשלה ה-14 ב-30 ביוני 2022, מונה וסלי לראש הסגל של לשכת ראש הממשלה.

## ביוגרפיה
וסלי נולד בתל אביב להורים שעלו מצ'כוסלובקיה. בשירותו הצבאי שירת בלהקת פיקוד המרכז, והיה לסולנה. הוא השתתף בתוכניתה של הלהקה "רד אלינו לבקעה" (1969), והיה הסולן בשירים המצליחים "אנחנו שנינו מאותו הכפר" ו"שירו של צנחן". כעבור שנה השתתף בתוכנית "ליד הירדן" שהעלתה הלהקה. לאחר שחרורו מהצבא הצטרף כעיתונאי לגלי צה"ל, שם ערך והגיש תוכניות אקטואליה שונות.

ב-1983 הצטרף לחברת ההפקות "רימון תקשורת", שהייתה בבעלות דן שילון וארנון צוקרמן. החברה הוקמה בכדי להתמודד במכרז להקמת ערוץ 2, שלבסוף בוטל באותה עת. ב-1985 פרץ סכסוך עסקי בין שילון וצוקרמן והחברה נסגרה. ווסלי הצטרף אחר כך לחברת התקשורת "רשת", והיווה אחד ממקימיה יחד עם שילון. במקביל באותן השנים המשיך לשמש כמגיש ועורך בגלי צה"ל.

במסגרת "רשת" הפיקו שילון ווסלי תוכניות טלוויזיה בישראל ולערוצים זרים. בשנת 1991 החל וסלי להפיק, בערוץ 2 הניסיוני, את התוכנית "בשידור חי עם דן שילון" ואת "פספוסים פלוס" (הגרסה הראשונה של התוכנית "פספוסים"). וסלי השתתף בצוות שהוביל את החברה לזכייה במכרז לשידורים המסחריים בערוץ 2, וכיהן כמפיק הראשי עם תחילת השידורים בנובמבר 1993, ולאחר מכן מנהל התוכניות שלה עד סוף 1997.

לאחר מכן הקים וסלי את חברת ההפקה "וסלי תקשורת והפקות", שהפיקה בין היתר את תוכניות האירוח "פגישה לילית" (1996–2005) בהנחיית קובי מידן, "יאיר לפיד", (2000–2007) ו"יצפאן" (2001–2006).

בשנת 2010 הפיק את תוכניות הטלוויזיה התיעודיות "ככה ניצחנו" ו"איפה היית כשרבין נרצח?".

בשנת 2011 הפיק סדרת תוכניות של תוכני ועידת TED, בהנחיית יאיר לפיד, עבור "שידורי רשת" בערוץ 2.

לאחר שלפיד הכריז על הצטרפותו לפוליטיקה ועל הקמת מפלגת יש עתיד בראשותו, הצטרף וסלי לצוות שהוביל את הקמפיין הראשון של המפלגה, לבחירות לכנסת ה-19, ונתן ללפיד ערבות של 130 אלף שקל. בבחירות אלה המפלגה זכתה ב-19 מנדטים. לאחר היוודע תוצאות הבחירות, הוא מונה לחבר בצוות המשא ומתן הקואליציוני של יש עתיד. לאחר שלפיד מונה לשר האוצר, שימש וסלי ראש המטה שלו.

וסלי המשיך במשך השנים להיות חבר ב"פורום המרתף", קבוצת היועצים הקרובה של יאיר לפיד.

## חיים אישיים
וסלי בעל תואר ראשון בכלכלה ובמנהל עסקים מאוניברסיטת בר-אילן. במשך כמה שנים, בעת שהיה שליח גלי צה"ל בארצות הברית, היה וסלי בן זוגה של העיתונאית יעל דן, עמה התגורר בניו יורק.

מתגורר ברמת השרון, נשוי לצלמת ורדי כהנא ואב לשניים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי הסגל בלשכת ראש הממשלה
קטגוריה:מפיקי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:חברי להקת פיקוד המרכז
קטגוריה:סגל גלי צה"ל
קטגוריה:פעילי יש עתיד
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:רמת השרון: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
קלארין

ממוזער|שער העיתון, 1952
**קלארין** (בספרדית: **Clarín**; בעברית: **[[ביוגל]]**) הוא עיתון יומי היוצא לאור בארגנטינה בשפה הספרדית בבעלות קבוצת קלארין. העיתון נוסד ב-28 באוגוסט 1945 על ידי רוברטו נובל ומאז 1969 מנהלת אותו אלמנתו ארנסטינה הררה דה נובל. העיתון מזוהה עם המרכז הפוליטי במדינה.

העיתון מופץ בכ-500,000 עותקים בכל רחבי ארגנטינה ובכך נחשב לעיתון הנפוץ ביותר במדינה. הוא נחשב לאחד ממובילי הדעה בעיתונות בדרום אמריקה. הגרסה המקוונת של העיתון היא הנפוצה ביותר בקרב דוברי הספרדית בדרום אמריקה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ארגנטינה: תקשורת
קטגוריה:עיתונים
מכון סימן לינוקס

**מכון סימן לינוקס** (באנגלית: **Linux Mark Institute** ובקיצור **LMI**) הוא מלכ"ר המנהל מטעם לינוס טורבלדס את הסימן המסחרי של לינוקס, לתוכנות המשתמשות בליבת לינוקס, לתוכנות המבוססות על תוכנות הקיימות בלינוקס הן ביישום והן בתיעוד.

הסימן המסחרי לינוקס נמצא בבעלות לינוס טורבאלדס בארצות הברית, גרמניה, האיחוד האירופי ויפן לתוכנת מערכת הפעלה של מחשב, כדי להקל על שימוש במחשב וביישום.

הקצאת הסימן המסחרי לטורבאלדס התרחשה לאחר שעורך הדין ויליאם ר. דל קרוצ'ה, החל בשנת 1996 לשלוח מכתבי דרישת תמלוגים למפיצי לינוקס שונים, בטענה לבעלות על הסימן מסחרי לינוקס, אשר רשם אותו באוגוסט 1994. המפיצים יחד עתרו נגד הקצאת הסימן המסחרי ודרשו לרשום אותו מחדש על שם לינוס טורבאלדס, והמהלך צלח בסופו של דבר.

בתחילה המכון חייב בתשלום סמלי עבור שימוש בשם לינוקס, בדומה לסימני מסחר אחרים, אבל מאוחר יותר שונתה המדיניות לטובת המשתמשים, ומאז הסימן חופשי, ללא הגבלת זמן, ברחבי העולם.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:לינוקס
קטגוריה:קניין רוחני
בית הקלפים (סדרה בריטית)

**בית הקלפים** (באנגלית: **House of Cards**) היא מיני-סדרת דרמה-פוליטית בריטית ששודרה ב-BBC בשנות ה-90, המבוססת על ספרו של מייקל דובס, חבר המפלגה השמרנית. עלילת הסדרה עוקבת אחר פרנסיס ארקרט, מצליף המפלגה השמרנית בפרלמנט של בריטניה, פוליטיקאי ממולח וחסר מעצורים.

מאפיין בולט של הסדרה הוא שבירת הקיר הרביעי שמתבצעת על ידי הגיבור בגילומו של איאן ריצ'רדסון, שזכה על תפקידו בפרס באפט"א לטלוויזיה לשחקן הטוב ביותר.

העונה הראשונה שודרה בסוף 1990 וזכתה לשתי סדרות המשך: "שלום אדוני המלך" (במקור: "To Play the King") ששודרה ב-1993 ו"הפוסק האחרון" (במקור: "The Final Cut") ששודרה ב-1995. הסדרות זיכו את מפיקיהן בפרס פיבודי למצוינות טלוויזיונית ב-1996.

סדרה אמריקאית בעלת שם זהה, פותחה על בסיס הסדרה הבריטית והחלה להיות משודרת ב-2013.

## עלילה
פרנסיס ארקרט הוא חבר בפרלמנט הבריטי המכהן כמצליף המפלגה השמרנית. ארקרט הוא טיפוס אריסטוקרטי ומתנשא, בן למשפחה גאלו-סקוטית במקור (כפי שמעיד השם) ש"הגיעה דרומה עם ג'יימס הראשון". לאחר סיום כהונתה של מרגרט תאצ'ר ומינויו של הנרי קולינגרידג' לראש הממשלה, מצפה ארקרט להתמנות לשר הפנים בקבינט של קולינגרידג', אך מתאכזב שהרפורמות שמציע נדחות והוא לא ממונה לשר. בתמיכת אשתו (דיאן פלטשר), הוא יוצא למסע נקמה שמטרתו להתמנות בעצמו לראש הממשלה. תוך שימוש במניפולציות, תככים פוליטיים, מידע רגיש שצבר במסגרת תפקידו כמצליף המפלגה, ניצול אנשי מפלגה סוררים וסחיטתם, הוא מוביל להתפטרותו של קולינגרידג', לפגיעה במתמודדים האחרים מטעם המפלגה על התפקיד, עד למינויו כראש הממשלה. ארקרט לא בוחל בשום אמצעי ובדרך אף הורג את רוג'ר אוניל, איש יחסי הציבור של המפלגה, נרקומן אותו סחט, ורוצח את מאטי (סוזאנה הרקר), עיתונאית צעירה אותה ניצל להדלפות וניהל עמה רומן עד שהחלה לחשוד בו.

במיני סדרה השנייה (To Play the King) מכהן ארקרט כראש ממשלה, והוא מתמודד בזירה הפוליטית מול מלכה החדש של הממלכה המאוחדת (מייקל קיצ'ן) הדוגל במדיניות כלכלית סוציאליסטית. בעונה זו מנצל ארקרט יועצת פוליטית צעירה ולא בוחל בשימוש באלימות ובפגיעה במי שפועל נגדו. בסיום העונה נבחר בשנית לראשות הממשלה ומביא להתפטרותו של המלך.

במיני סדרה השלישית (The Final Cut) מוטיב המוות מקבל מקום בולט. העונה נפתחת בחיסולה של כלבת הציד הנאמנה והזקנה על ידי ארקרט, כרמז לבאות, ובסצנה הבאה עדים להלווייתה של מרגרט תאצ'ר. ארקרט שואף להטביע את חותמו כראש ממשלה בממלכה המאוחדת ובאירופה כולה ולהתעלות על תאצ'ר. במהלך העונה הוא מתמודד עם עברו כקצין בצבא הבריטי בקפריסין ופשעי מלחמה שביצע על רקע משא ומתן להסכמי שלום בין קפריסין לטורקיה וקפריסין הצפונית. הוא מתעמת עם שר החוץ שלו, ומאמץ לקרבתו פוליטיקאית שאפתנית שהיא גם המאהבת של יריבו. במקביל, כאשר הפופולריות שלו יורדת הוא מחרחר מלחמה מחודשת בקפריסין בתקווה שתהייה עבורו מה שהייתה מלחמת פוקלנד לתאצ'ר, אך הדבר מסתיים בפיאסקו, טבח בילדות ואסון תקשורתי. כשמעמדו צונח נוטשים אותו אנשי אמונו זה אחר זה. רעייתו דואגת להוציא לפועל את המעשה היחיד שיתרום להאדרת שמו ומארגנת התנקשות בחייו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות דרמה פוליטיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה בריטיות שעלו לשידור בשנות ה-1990
קטגוריה:מיני-סדרות טלוויזיה
קטגוריה:זוכי פרס פיבודי
קטגוריה:סדרות דרמה בריטיות
קטגוריה:מכון הסרטים הבריטי: מאה תוכניות הטלוויזיה הבריטיות הטובות ביותר
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: תוכניות: תסריט למיני סדרה או לסרט טלוויזיה
אודרי דה ווס

**אודרי דה ווס** (באנגלית: **Audrey de Vos**; 24 בינואר 1900 – 7 במאי 1983)  הייתה מורה אנגלייה לבלט אשר לימדה בלונדון במשך כ-40 שנה, בעלת גישה חדשנית בתחום הוראת הבלט.

## ביוגרפיה

בהיותה כבת 15 החלה ללמד בלט בלונדון, עיר הולדתה. החל משנת 1930 היא לימדה בסטודיו משלה. היא הייתה תלמידתם של סרפימה אסטפייבה ולברנטי נוביקוב. בתחילת המאה העשרים עבדה גם עם בלט רוס (Ballet Russ de Monte Carlo). בתקופת מלחמת העולם השנייה נאלצה להפסיק ללמד והייתה לנהגת אמבולנס.

גישתה להוראת הבלט הייתה שונה מדרך ההוראה המקובלת באותה תקופה, והיא נחשבה למהפכנית. הרעיון שהוביל אותה היה, שאין מי שאינו יכול לרקוד בלט. כל דבר אפשרי, אך יש לצאת מנקודת המוצא של היכולות או המגבלות של התלמיד, וליישם את הטכניקה לפי המצב האישי של כל אדם. לא היה לה עניין להביא את הרקדן להתאים עצמו לרעיונות שלה, אלא לחשוב מנקודת המבט שלו, כיצד יוכל ליישם את הבלט הקלאסי לטובתו ולהתקדמותו האישית. כל תלמיד קיבל תיקונים אישיים ושונים באופיים, והערות לפי צרכיו המידיים. ולאורך שנות הלימוד התחלפו הערותיה והתיקונים שהציעה, לאור התקדמותו של הרקדן. אודרי דה ווס סלדה מהמונח "שיטה" (Method), וטענה שההוראה חייבת להיות תהליך מתמשך של השתנות והתפתחות, לפי צורך אינדיבידואלי של הרוקד. היא דימתה את הגוף לתזמורת על חלקיה השונים, והווריאציות המופקות ממנו הן בעלות עוצמות שונות בשרירים ובאופן ההבעה. היא שילבה במערכת ההוראה שלה גם שיעורי מחול מודרני, שיצרה ולימדה, כדי לגוון ולהעשיר את איכויות הרקדן/תלמיד.

דרכה המיוחדת של דה ווס אפשרה לתלמידים בעלי מוגבלויות פיזיות, להגיע לביצועים ברמה גבוהה של הטכניקה, מתוך כוח רצון עז ואמונה ביכולתם. תלמידים שנפלטו מבתי-ספר ממוסדים לבלט, בשל היותם גבוהים מדי, שמנים מדי, או בלתי "מתאימים" במובנים אחרים, מצאו את דרכם אל דה ווס, שם הגיעו להישגים מרשימים ביותר. השיעורים התבססו על בעיה מסוימת שיש צורך לעבוד עליה, בתוך הסדר הקבוע והמסורתי של תרגילי הבלט.
הייחוד של תרגילים שבנתה, יחד עם תיקונים והנחיות ביצוע ספציפיות לכל רקדן ורקדנית, העלו את היכולת וההבנה של תלמידיה לרמה גבוהה. תלמידיה נקלטו בלהקות בעלות סגנונות שונים, וחלק כסולנים בלהקות ידועות כגון בריל גריי () מלהקת הסדלרס ויילס (Saddlers wales), דורין ויילס (), איבון קרטייה (), דייוויד ווהן (), מגי בלק () ועוד. תלמידיה הישראלים היו דומי רייטר סופר, אמירה מרוז, דינה שמואלי חינקיס ודליה אלטמן.

## קישורים חיצוניים
* Audrey De Vos, 1900-1983
* Jessica Zeller, Teaching through Time: Tracing Ballet's Pedagogical Lineage in the Work of Maggie Black, Journal
Dance Chronicle, 19 Feb 2009 
* BALLET The amazing archive of AUDREY DE VOS in two slip cases letters galore etc 
* Audrey de Vos: A unique teacher – and her legacy. באתר danceuk

## הערות שוליים

קטגוריה:מורות לבלט
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1900
קטגוריה:בריטיות שנפטרו ב-1983
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1983
יעקב עציון

**יעקב עציון** (**צסיס**; פברואר 1927 – 22 בספטמבר 1984) היה מפקד שייטת 13 בשנים 1951–1953.

## ביוגרפיה
עציון נולד בשם **יעקב צסיס** בברית המועצות, בנם של חוה ויצחק צסיס, מורה. בגיל שש עלה לארץ ישראל עם הוריו. משפחתו התגוררה בירושלים והוא למד בבית הספר תחכמוני בעיר. כעבור זמן קצר עבר עם משפחתו לנהלל, שם שימש אביו מורה ומנהל בית הספר (בהמשך היה מייסד בית הספר הממלכתי בטבעון). עם סיום לימודיו בנהלל עבר בגפו לחיפה, שם למד בבית הספר הימי שהיה בחצר הטכניון בשכונת הדר הכרמל. לאחר מכן התגייס לפלי"ם, ונשלח למחנה אימונים בקיבוץ מעברות. עם סיום הכשרתו במעברות הצטרף לצי הסוחר ושימש איש קשר של המוסד לעלייה ב'. עסק בהורדת עולים לחופי הארץ ובהברחת יהודים שהיו מבוקשים על ידי הבריטים. הוא פעל בנמלי צפון אפריקה, אירופה, סוריה ולבנון.

לאחר מכן שב לארץ וסיים קורס מ"כים בג'וערה, וקורס מפקדים בסידני עלי. בפרוץ מלחמת העצמאות עלה לירושלים עם חבריו לפלי"ם, והצטרף ללוחמי הגדוד הרביעי. לחם ונפצע בקרבות על הדרך לירושלים ובקרבות בתוך העיר. בקרב על גבעת הרדאר נפצע קשה, ועם פתיחת הדרך לשפלה הועבר לצפון הארץ להחלמה ולאחר שהחלים חזר לשירות.

לאחר קום המדינה והקמת צה"ל היה ממקימי חיל הים וממפקדיו הראשונים. בין תפקידיו היה מפקד שייטת 13, ראש מחלקת כח אדם, מקים ומפקד שייטת הטרפדות (היה אחראי על העברת סירות הטורפדו לאילת), מפקד זירת (מז"ר) ים סוף (זי"ס) במבצע קדש.

לאחר שחרורו מצה"ל בדרגת סגן-אלוף התיישב בקריית טבעון ועבד בחברת "אבן וסיד" כמנהל מחלקת הציוד המכני, ולאחר מכן בניהול אזור מרכז ודרום בחברה.

בשנת 1984 נפטר לאחר שלקה בסרטן. נקבר בבית העלמין גבעת שאול בירושלים.

יעקב היה נשוי לימימה ואב לשלושה בנים. , אחד מהם, הלך בעקבות אביו. הוא התגייס לשייטת 13 בשנת 1969 ובשנת 1972, נהרג בתאונת אימונים בשייטת.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:ישראלים ילידי ברית המועצות
קטגוריה:אנשי הפלי"ם
קטגוריה:מפקדי שייטת 13
קטגוריה:פעילי ההעפלה
קטגוריה:ראשי מספן כוח האדם
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:בוגרי בית הספר הימי על יד הטכניון
קטגוריה:אבות שכולים: חללי צה"ל
קטגוריה:סגני-אלופים בחיל הים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1927
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1984
מייקל בוראווי

**מייקל בוראווי** (באנגלית: **Michael Burawoy**; 15 ביוני 1947 – 3 בפברואר 2025) היה סוציולוג אנגלי-אמריקאי מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי, שכיהן מאז 2010 ועד למותו כנשיא  (ISA).

## ביוגרפיה
אביו עזב את האימפריה הרוסית בשנת 1905 ועבר לגרמניה בה הוא הכיר את אשתו, שנולדה בריגה. בשנת 1933 הם עזבו לאנגליה, בה נולד מייקל בוראווי. הוא סיים את התואר הראשון באוניברסיטת קיימברידג' ואחר כך נסע להמשך לימודים לאפריקה.

החל מסוף שנות ה-70 התבסס כאחד מהקולות הבולטים בסוציולוגיה מרקסיסטית, סוציולוגיה של עבודה ומתודולוגיה אתנוגרפית. בשנותיו האחרונות פעל לקידום הסוציולוגיה הציבורית: הפיכת הדיסציפלינה הסוציולוגית לרלוונטית ונגישה יותר לשיח הציבורי, ובו בזמן פתיחת הדיון הסוציולוגי לקהלים רחבים יותר. בשנת 2004 כיהן כנשיא האגודה הסוציולוגית האמריקאית. בתפקידו זה הקדיש את הכנס השנתי של האגודה לסוציולוגיה ציבורית.

בין ספריו הבולטים: "מייצרים הסכמה" (1979), "הפוליטיקה של הייצור" (1985), "אתנוגרפיה גלובלית" – ספר בעריכתו (2000).

בוראווי תמך בתנועת החרם על ישראל.

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סוציולוגים אמריקאים
קטגוריה:סוציולוגים אנגלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קיימברידג'
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:מרקסיסטים
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1947
קטגוריה:אנגלים שנפטרו ב-2025
הגדרת תוכן תרבותי חופשי

ממוזער|הלוגו של Definition of Free Cultural Works
**Definition of Free Cultural Works** (תרגום מאנגלית: "**הגדרת תוכן תרבותי חופשי**") היא הגדרת תוכן חופשי כפי שהוצגה על ידי אריק מולר, ומפורסמת באתר freedomdefined.org.

הטיוטה הראשונה ל"הגדרת התוכן התרבותי החופשי" יצאה לאור ב-3 באפריל 2006, ובין המסייעים למיזם היו ריצ'רד סטולמן, לורנס לסיג, אנג'לה ביסלי, ואחרים. גרסה 1.0 ו-1.1 נכתבו במקור בשפה האנגלית ותורגמו למספר שפות נוספות.

"הגדרת התוכן התרבותי החופשי" נמצא בשימוש קרן ויקימדיה. בשנת 2008 הוגדרו הרישיונות ייחוס, וייחוס שיתוף זהה, של Creative Commons, כמאושרים בתור תוכן תרבותי חופשי. התוכן בוויקיפדיה, לדוגמה, הוא תוכן תרבותי חופשי.

## רישיונות מאושרים
*רישיון Against DRM
*רישיון BSD
*רישיון הייחוס של Creative Commons
*רישיון הייחוס שיתוף זהה של Creative Commons
*רישיון Design Science
*הרישיון לשימוש חופשי במסמכים של FreeBSD
*רישיון Free Art
*הרישיון לשימוש חופשי במסמכים של גנו
*הרישיון הציבורי הכללי של גנו
*רישיון Lizenz für Freie Inhalte
*רישיון MirOS
*רישיון MIT

## קישורים חיצוניים

* 
* הבלוג של אריק מולר
* הבלוג של אנג'לה ביסלי
* אתר הבית של Definition of Free Cultural Works

## הערות שוליים

קטגוריה:תוכנה חופשית
קטגוריה:רישיונות זכויות יוצרים
קטגוריה:תוכן חופשי
שלמה זלמן גרוסמן

הרב **שלמה זלמן גרוסמן** (נולד ב-1950, סיוון ה'תש"י). כיהן כרבה האשכנזי של אלעד.

## תולדותיו
נולד בשכונת מאה שערים בירושלים. בנם של הרב נתן אליעזר ומנוחה גרוסמן ונכדו של הרב שלמה זלמן ברינשטיין. אמו נפטרה כאשר היה בן-3, למד בישיבת "אהל יעקב" בבני ברק. שם היה תלמידו של הרב חיים ברים. בשנות ה-70 היה רב בבקעת הירדן ולאחר מכן בעמנואל.

בשנות ה-90 התגורר בבני ברק והתמנה לדיין בבית הדין של הרב נסים קרליץ. הרב גרוסמן שימש כמתווך המרכזי בין חסידות בעלז לרשימת "דגל התורה" של הרב שך בבחירות לכנסת השתים עשרה ב־1988, מעורבותו במשא ומתן הקריטי הזה הייתה חשובה בעיני הרב שך, שראה בו דמות חיונית להמשך ההתבססות וההובלה של "דגל התורה".https://www.93fm.co.il/radio/489708/?tax=category&id=10088

בשנת 1991 ביקש להתמנות לרב העיר פתח תקווה, אף על פי שבאותה עת כיהן הרב ברוך שמעון סלומון כרב ראשי. כאשר ניסה הרב סלומון להיפגש עם הרב שך כדי לדון בעניין, נמנעה ממנו הכניסה לבית הרב. בעקבות זאת, פנה לרב יוסף שלום אלישיב, שזעם על המהלך של הרב גרוסמן וראה בו עבירה הלכתית. הרב אלישיב שלח מסר לרב שך כי מעשיו של הרב גרוסמן אינם תואמים להלכה. בעקבות כך, הרב אלישיב פרש ממועצת גדולי התורה.

בשנת 1994 נערכו בחירות לרב העיר מודיעין עילית, עיר חרדית ליטאית חדשה שהוקמה באותה תקופה. הרב יוסף שלום אלישיב הביע את תמיכתו ברב שמחה קסלר, בעוד שמבית הרב שך הגיעה תמיכה במועמדותו של הרב שלמה זלמן גרוסמן. בסופו של דבר, נבחר הרב קסלר לתפקיד.

בשנת 1989 כיהן כמזכיר ועדת הרבנים של דגל התורה. לאחר מכן היה ממייסדי ארגון תודעה. הקים את עמותת "בית ומנוחה" שיזמה את אכלוסה של אלעד. באפריל 1999 התמנה על ידי ועדה כרבה הראשי האשכנזי של אלעד לצדו של הרב הספרדי מרדכי מלכא.

הרב גרוסמן מכהן גם כדיין בקהילה היהודית בניס שבצרפת, לשם הוא נוסע לפרקי זמן קצרים. החל משנת תשע"ג הוא עומד בראש גוף הכשרות "בד"ץ איחוד הרבנים", יחד עם הרב משה מרדכי קארפ.

בסיוון תש"ף הגישה מזכירות הרבנות הראשית לישראל בקשה להאריך את כהונתם של רבני העיר אלעד, הרב שלמה זלמן גרוסמן והרב מרדכי מלכא, עקב הגעתם לגיל 70. ומועצת הרבנות הראשית האריכה את כהונתם עד לגיל 75.

ביולי 2025 במלאת לו 75 שנה, חדל לכהן באופן רשמי כרב עיר.

בעקבות כך עתר הרב לבית המשפט העליון, נגד המשרד לשירותי דת, על מנת שיאריכו את כהונתו. אולם הרב ביקש למחוק את העתירה, ובהחלטת שופטי הבג"ץ, הבקשה התקבלה.

גיסו היה הרב ברוך אידלשטיין. חתנו הרב יהודה שוורץ מכהן כרב בית הכנסת "מאור שרגא" באלעד.

## ספריו
* **[[שו"ת]] שערי שלמה** – חושן משפט והלכות פסח
* **סדור פסח כהלכתו**
* **סדר [[ערב פסח שחל בשבת]]**
* **קיצור הלכות פסח**
* **הלכות המועדים** – יום טוב
* **דעת שלמה** – בראשית

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רבני ערים בישראל
קטגוריה:אלעד: רבנים
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת ישראלים
קטגוריה:דייני בית דין צדק בני ברק
קטגוריה:מאה שערים: אישים
קטגוריה:עמנואל: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
דרור רשף

**דרור רשף** (נולד ב-1971) הוא במאי, תסריטאי ועורך קולנוע וטלוויזיה ישראלי.

## קורות חייו
נולד ברמת השרון וגדל ברעננה מגיל חמש. דרור רשף הוא בוגר בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה (1999-1994).

סרט הגמר שלו – רוזורה (1999, 18 דקות, פילם 16 מ"מ), מלודרמה מופשטת בכיכובו של אלכס אנסקי. מספר על בחורה שמגלה יום אחד כי האדם שאיתו היא חולקת את חיה הוא אביה, פסיכיאטר שמחק את זכרונה על מנת למלא את החלל שנותר לאחר מות אשתו הסרט מושפע בשפתו הקולנועית מדייוויד לינץ'.

בתום לימודיו הכיר דרך חבר את חורחה אינס, מבמאי התיאטרון ומדריכי השחקנים המשפיעים בספרד ובארגנטינה. במשך שנתיים שהה דרור רשף במחיצתו של אינס במדריד, ספרד ושימש כעוזרו האישי (2002-2000).

אחר-כך עבד במשך ארבע שנים כעורך בכיר בחברת החדשות של ערוץ 10. שם החל עבודה משותפת עם שלומי אלדר, עיתונאי ופרשן לענייני ערבים, על כתבות יומיות ומגזיניות. ב-2009 שימש דרור כעורכו של "חיים יקרים", סרטו התיעודי של אלדר, אודות אישה פלסטינית מעזה שבנה מאושפז בבית חולים בישראל לצורך השתלת מח עצם. הסרט זכה בפרס הסרט התיעודי הטוב ביותר לשנת 2010 מטעם האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה, ועוטר בשבחים מעיתונים רבים כדוגמת הניו יורק טיימס, הוול סטריט ז'ורנל, סקרין אינטרנשיונל וההוליווד רפורטר. הוא נכנס לרשימת 15 סרטי התעודה המועמדים לפרס האוסקר האמריקאי, נקנה ושודר ברשת HBO העולמית.

ב-2011 חזר דרור לערוץ 10 ושימש כעורך בכיר במגזין שישי (בעריכתם של רותי יובל וניר בכר) עד לסגירת התוכנית ב-2012.

בשנים 2010-2009 כתב רשף את התסריט, ביים והפיק עצמאית את סרט הקולנוע "מי אתה בשבילי", שהשתתף בפסטיבלי קולנוע רבים ברחבי תבל והוקרן בסינמטקים ברחבי ישראל.

כעת עובד על "נדר", סרטו השני באורך מלא לקולנוע.

דרור רשף נשוי לבמאית סרטי התעודה יעל חרסונסקי.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:עורכי קולנוע ישראלים
קטגוריה:תסריטאים ישראלים
קטגוריה:מפיקי קולנוע ישראלים
קטגוריה:בוגרי בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה 
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1971
מי אתה בשבילי

[שמאל|ממוזער|180px|[הילה מצקר-הלוי וליאור דורון]]
שמאל|ממוזער|180px

שמאל|ממוזער|180px
**מי אתה בשבילי** הוא סרט קולנוע עצמאי פרי עטו ובבימויו והפקתו של דרור רשף שיצא לאקרנים בשנת 2011.

## תיאור העלילה
אניה (הילה מצקר-הלוי), כמעט בת עשרים, לוקה במוגבלות שכלית, אך מנהלת בכוחות עצמה חיי שגרה מלאים. היא מתפרנסת מעבודת ניקיון במגדל משרדים, ונדמה כי ימיה מתנהלים על מי מנוחות, עד שבאחד הימים היא פוגשת באופן מקרי את ארי (ליאור דורון) איש הייטק, שפוטר מעבודתו, לאחר שלקה בהתקף פסיכוטי.

בין השניים נרקמת מערכת יחסים אינטימית ואניה ממתינה בקוצר רוח להוריה, לקבל את אישורם על הרומן שמטלטל את עולמה. עם זאת, לארי יש תוכניות אחרות לגבי הקשר הזוגי ואניה שמסרבת להאמין כי הוריה נהרגו בתאונת דרכים לפני שנים, עומדת להבין כי חייה העצמאיים והבוגרים החלו בעצם, כבר מזמן.

## הרקע לסרט

לאחר שסיים את לימודי הקולנוע, החל דרור רשף לכתוב תסריט לסרט עלילתי באורך מלא. ניסיונותיו למצוא תמיכת קרנות ומפיקים עלו בתוהו. הוא זנח את הרעיון וכתב תסריט חדש שאותו החליט לעשות אחרת - לצלם עצמאית בתקציב קטן מאוד. הוא סיפר על כך בריאיון לנירית אנדרמן בעיתון הארץ:

הניסיון הרב בעריכת חומרים דוקומנטריים השפיע במידה ניכרת על סגנון הבימוי של רשף, שביקש לשרטט את העולם של גיבורי "מי אתה בשבילי", באותנטיות ובאמינות הקרובים מאוד "לחיים" – בהשראת הנאו-ריאליזם האיטלקי והשיכלול המאוחר שלו "דוגמה 95" הדני.

## אודות ההפקה
כהכנה לסרט הפגיש דרור רשף את הילה מצקר-הלוי, השחקנית הראשית שמגלמת את דמותה של נערה מוגבלת בשכלה, עם קבוצת "התיאטרון האחר" של אקים. רשף ומצקר-הלוי הגיעו למפגשי הקבוצה במשך שלושה חודשים, עד לתחילת הצילומים. מצקר-הלוי לקחה חלק פעיל בפעילויות הקבוצה וכך למדה והטמיעה את התנהגותם.

הסרט צולם במשך שבועיים בווידאו, בשני לוקיישנים מרכזיים: בבית הורד - שם עבד רשף כעורך ובדירה של חבר.

על מנת לחסוך בזמן ימי הצילום, כל סצנה בסרט צולמה ב-one shot; הצוות עבד כולו בהתנדבות. עלות ההפקה במימון פרטי לא עלתה על עשרות אלפי דולרים בודדים.

העבודה מיום כתיבת התסריט עד לסיום עריכת הסרט ארכה שנה, כשמקביל רשף עבד במשרה מלאה כעורך בחדשות ערוץ 10. קרן הקולנוע הישראלי השקיעה בסרט סכום קטן וסייעה בהשלמתו. בשלהי 2009, עזב את עבודתו על-מנת לצאת עם הסרט לפסטיבלים אליהם הוזמן ברחבי תבל.

הקרנת הבכורה של "מי אתה בשבילי" בישראל הייתה ב-4 בפברואר 2011 בסינמטק תל אביב. לאחר מכן הסרט הוקרן פעם בשבוע במשך חודשיים.

מרט פרחומובסקי כתב על הסרט בוואלה:

## פסטיבלים ופרסים
* זכה בפרס מיוחד מטעם חבר השופטים בפסטיבל סוצי, רוסיה.
* הסרט השתתף בפסטיבל הקולנוע במילאנו, איטליה: Milan international film festival בו הועמד לפרס הסרט הטוב ביותר, התסריט, הבימוי ושחקנית ראשית.
* הסרט פתח כנס בן שלושה ימים לציון יום זכויות האדם הבינלאומי בסנקט פטרבורג רוסיה.

הציג בקטגוריית panorama בפסטיבל שאנגחאי: Shanghai international film festival,
World new voices, בפסטיבל סאו פאולו בברזיל.
כמו כן השתתף בפסטיבלים בבודפשט, סיביר, מוסקבה, מלבורן, אוסטרליה ובפסטיבל לסרטים ישראלים בטורונטו.

## היוצרים

## השחקנים

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 2011
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2011
תומא

**תומא** הוא שם משפחה. בצרפתית: Thomas; בגרמנית: Thoma; בערבית: توما

קטגוריה:שמות משפחה גרמניים
קטגוריה:שמות משפחה ערביים
קטגוריה:שמות פרטיים
קטגוריה:שמות משפחה המבוססים על השם תומאס
שלמה גרוסמן

**שלמה גרוסמן** (1938 – 14 בפברואר 2021) היה פרופסור לביוכימיה בפקולטה למדעי החיים באוניברסיטת בר-אילן, יו"ר ות"ת, נשיא המכללה האקדמית אשקלון ויו"ר ועד ראשי המכללות.

## ביוגרפיה
שלמה גרוסמן נולד ב-1938 במשמר הירדן, נכד לשלמה לוי גרוסמן ממייסדי וראש ועד המושבה. לאחר שאביו, שמואל, נהרג במלחמת העצמאות והמושבה נהרסה על ידי הסורים, עקרה המשפחה לחיפה. גרוסמן סיים את לימודיו בבית הספר התיכון הדתי "יבנה" בחיפה ואת שירותו הצבאי עשה בגרעין נח"ל שם פגש את אשתו יהודית.

קיבל תואר ראשון מהאוניברסיטה העברית בירושלים, תואר שני מאוניברסיטת בר-אילן ותואר דוקטור לביוכימיה מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בעבודתו המחקרית עסק בנוגדי חמצון. הוא פיתח שיטה להכנת ג'לטין כשר, מעור של דגים, שעליו רשמה אוניברסיטת בר-אילן פטנט עולמי. הצטרף לסגל אוניברסיטת בר-אילן, עסק בחקר שומנים ונוגדי חמצון וכיהן גם כסגן נשיא למחקר באוניברסיטה.

שימש שנים רבות חבר המועצה להשכלה גבוהה, ובשנים 2003–2009 כיהן כיו"ר הוועדה לתכנון ולתקצוב (ות"ת). היה חבר בקרן הלאומית למדע וחבר האקדמיה האירופית למדע ואמנות.

היה נשוי ליהודית גרוסמן (נפטרה ב-2018).

שלמה גרוסמן היה אחיו של פרופ' אברהם גרוסמן, היסטוריון באוניברסיטה העברית, וחתן פרס ישראל.

נפטר ב-14 בפברואר 2021.

## קישורים חיצוניים

* פרופ' שלמה גרוסמן, באתר של אוניברסיטת בר-אילן
* פרופ' שלמה גרוסמן, באתר של ועד ראשי המכללות האקדמיות הציבוריות
* יו"ר החדש של הוועדה לתכנון ותקצוב- פרופ' שלמה גרוסמן
* עידן הראל, פרופ' שלמה גרוסמן - נבחר לנשיא המכללה באשקלון, באתר "דתילי", 14 במאי 2012
* 
* דבר יושב-ראש הוועדה לתכנון ולתקצוב, באתר המועצה להשכלה גבוהה
* 
* יוסי פרטוק, הלך לעולמו נשיא מכללת אשקלון, אתר אשקלונט, 14 בפברואר 2021
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ביוכימאים ישראלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בר-אילן: מדעי החיים
קטגוריה:יושבי ראש ות"ת
קטגוריה:יושבי ראש ונשיאי עמותות
קטגוריה:נשיאי מכללות בישראל
קטגוריה:בוגרי תיכון יבנה (חיפה)
קטגוריה:יתומי צה"ל
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:משמר הירדן: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1938
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2021
Window Maker

250px|ממוזער|שמאל
**Window Maker** הוא מנהל חלונות חופשי ומבוסס קוד פתוח למערכת החלונות X, המאפשר ליישומים גרפיים לרוץ על מערכות הפעלה דמויות יוניקס. הוא מיועד לחקות את ממשק המשתמש הגרפי של NeXT, כסביבה תואמת. OpenStep  Window Maker הוא חלק ממיזם גנו.

## סקירה
ל-Window Maker יש שם של מערכת מהירה יעילה ובעלת יציבות גבוהה. המערכת מאופיינת "במראה אלגנטי, ובחזות הדומה לממשקNeXTstep", והושם בה דגש על קלות שינוי ההגדרות והשימוש. הממשק נוטה למינימליזציה.

כלי גרפי בשם Wprefs הנכלל במערכת, מאפשר לשנות את רוב ההיבטים של הממשק הגרפי. סביבת העבודה בעלת ביצועים גבוהים ותומכת ישירות בסמלילים בפורמטים, XPM, PNG, JPEG, TIFF,GIF, ו-PPM (portable pixmap). הסמלילים יכולים להיות גם בעיבוד ערוץ אלפא, ומאפשר פתיחת תפריט נגלל, וכן סמליל מזעור חלון ואנימציות אחרות על שולחנות עבודה מרובים. ניתן להחיל הדגרות גם ללא אתחול המערכת. המערכת תומכת בערכות נושא וקיימות רבות הזמינות לשימוש.

בשל קרבתו מבחינת העיצוב לeXTstepish, קיים מגש סמלים ב-Window Maker, אך המראה דומה יותר למערכת NeXT.

## קישורים חיצוניים

* 
* wmaker-crm פיצול פעיל של המערכת

## הערות שוליים

קטגוריה:תוכנות שהושקו ב-1997
קטגוריה:מנהלי חלונות
חיים גינזבורג

**חיים גינזבורג** (Haim Ginsburg;  13 במאי 1933 – 20 בינואר 2013) היה פרופסור לביולוגיה מולקולרית, ממובילי המחקר בתחום תורת החיסון התאית בישראל.

## קורות חיים
גינזבורג נולד בירושלים וגדל בראשון לציון. ב-1959 סיים תואר ראשון בזואולוגיה וביוכימיה באוניברסיטה העברית בירושלים. ב-1962 קיבל תואר דוקטור במחלקה לווירולוגיה וגנטיקה במכון ויצמן, בהנחית פרופ' ליאו זקס. כיהן במכון ויצמן כחוקר במחלקה לביולוגיה של התא. מ-1972 ייסד וכיהן כפרופסור וראש המחלקה לאימונולוגיה תאית בפקולטה לרפואה של הטכניון בחיפה. היה פרופסור אורח במספר אוניברסיטאות ומכוני מחקר בארצות הברית, אנגליה, שווייץ וגרמניה.

## מחקריו
גינזבורג היה מומחה בגידול תרביות של תאי דם לבנים וחקר את התמיינותם ומנגנון פעולתם. ב-1968 היה הראשון שגילה את מנגנון מערכת החיסון שאחראי לדחיית שתלים בגוף. מנגנון זה מורכב מתאי דם לבנים – לימפוציטים מסוג T, שתפקידם להשמיד תאי גוף מותמרים (תאים שהשתנו בעקבות חדירה של וירוסים או שינוי גנטי סרטני). גינזבורג גילה שמנגנון זה הוא האחראי לדחיית השתלים, שמזוהים למעשה על ידי מערכת תאי ה-T כתאים מותמרים.

גינזבורג ופרופ' ליאו זקס, גידלו לראשונה תרביות תאים שהפכו לסרטניים בעקבות חדירה של וירוסים. גינזבורג גם גילה שתאי LAK (lymphokine-activated killer) מתפקדים כמפרישי חומרים בעלי תפקיד במערכת החיסון.

לגינזבורג יש עשרות פרסומים מדעיים ומחקריו תרמו להבנת מערכת החיסון התאית.

## גלריה

## קישורים חיצוניים

* חיים גינזבורג, באתר הטכניון 
* רשימת פרסומיו באנגלית באתר NCBI (בין השנים 1966–2000)

## הערות שוליים

קטגוריה:ביולוגים ישראלים
קטגוריה:סגל הטכניון: רפואה
קטגוריה:אימונולוגים ישראלים
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור ממכון ויצמן למדע
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1933
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2013
הר שגיא

**הר שגיא** (שם בערבית: ג'בל א-סָמָאוָוה) הוא הר דמוי טרפז בגובה של 996 מטר מעל לגובה פני הים במערב הר הנגב, והוא ההר השלישי בגובהו באזור זה לאחר הר רמון והר חריף.

הר שגיא הוא הר משאר גדול הבנוי מסלע גיר מתקופת האאוקן. אורך במתו כ-4 ק"מ ורוחבה המרבי הוא קילומטר אחד. על במת ההר עובר כביש הגבול. ההר שוכן קרוב לגבול ישראל–מצרים ולכן מהווה יעד אסטרטגי. בהר שוכן מחנה צה"ל של חטיבת פארן, האחראי לביטחון שוטף ולהגנה על יישובי הסביבה ברמת נגב.

ההר מהווה חלק מקו פרשת המים באזור הר הנגב המערבי. הנחלים המנקזים אותו ממזרח – נחל יפרוק בצפון מזרח ונחל שגיא בדרום מזרח – שייכים לאגן הניקוז של נחל פארן. הנחלים המנקזים את מורדותיו המערביים שייכים לאגן הניקוז של ואדי אל עריש.
ממוזער|כביש 10 ממצפור הר שגיא
הדרך שנסללה אל אזור הר שגיא ואל פסגתו מבוססת על דרך הפטרולים שכונתה "דרך יאיר", על שם יאיר פלד שפיקד ב-1958 על סלילת הדרך מראש מעלה אילת ועד אזור כרם שלום. כיום כביש 10.

ב-3 ביוני 2023 התרחש באזור ההר פיגוע הירי בגבול ישראל–מצרים בו נרצחו 3 חיילי צה"ל על ידי שוטר מצרי שהסתנן מהגבול ופצע לוחם נוסף באורח קל.

## הערות שוליים

שגיא
קטגוריה:הר הנגב
בכבלי השכחה

**בכבלי השכחה** (באנגלית: **Spellbound**) הוא סרט מותחן פסיכולוגי בבימויו של אלפרד היצ'קוק. תסריט הסרט נכתב על ידי אנגוס מקפייל (Angus MacPhail) ובן הכט ומבוסס על ספרם של הילרי סיינט ג'ורג' סונדרס (Hilary Saint George Saunders) וג'ון פאלמר (John Palmer) בשם "The House of Dr. Edwardes". בסרט משחקים אינגריד ברגמן, גרגורי פק, מייקל צ'כוב ולאו ג. קרול.

## עלילה
הסרט מגולל את סיפורו של בית חולים פסיכיאטרי שמנהלו ד"ר מארצ'יסון פורש ומוחלף על ידי ד"ר אנתוני אדוארדס. אדוארדס מתגלה כאדם צעיר להפתעת חברי סגל בית החולים. ד"ר קונטנס פיטרסון מגלה שהאדם שהציג את עצמו כד"ר אדוארדס הוא למעשה אדם חולה נפש. אותו אדם שמתברר שקוראים לו ג'ון באלאנטני בורח מבית החולים וד"ר פיטרסון מתלווה עמו כדי לנסות לרפאו. לבסוף מתברר שמי שאחראי למצבו של באלאנטני הוא ד"ר מארצ'יסון.

## צוות שחקנים
* אינגריד ברגמן - ד"ר קונטנס פיטרסון
* גרגורי פק - ג'ון באלאנטני/ד"ר אנתוני אדוארדס
* מייקל צ'כוב - ד"ר אלכסנדר בורלוב
* ליאו ג. קרול - ד"ר מארצ'יסון
* רונדה פלמינג - מארי כרימיכל
* ג'ון אומר - ד"ר פלורוט
* סטיבן גאראי - ד"ר גראף
* פול הארווי - ד"ר אניש

## הפקה
זהו שיתוף הפעולה השני מתוך שלושה של הבמאי אלפרד היצ'קוק והמפיק דייוויד או. סלזניק לאחר הסרט "רבקה" (1940). היצ'קוק ביקש מסלזניק להשתמש בידע הרחב שלו בתחום הפסיכואנליזה לטובת הסרט. סלזניק שכר פסיכולוגית על תקן יועצת טכנית. בנוסף, הצייר סלבדור דאלי צורף להפקת הסרט.

המלחין ברנרד הרמן היה אמור להלחין את פסקול הסרט, אך הוא הוחלף ברגע האחרון במיקלוש רוז'ה, שזכה בפרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר על עבודתו בסרט. אף על פי שרוז'ה החשיב את עבודתו בסרט כיצירת מופת, הוא טען שהיצ'קוק לא אהב את עבודתו.

## פרסים ומועמדויות
* מועמד לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר
* מועמד לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר
* מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר
* **זכייה** בפרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר
* מועמד לפרס אוסקר לצילום הטוב ביותר
* מועמד לפרס אוסקר לעיצוב התפאורה הטוב ביותר

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי אינגריד ברגמן

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 1945
קטגוריה:סרטי אלפרד היצ'קוק
קטגוריה:סרטי גרגורי פק
קטגוריה:זוכי אוסקר: הפסקול הטוב
קטגוריה:סרטים המתרחשים בבתי חולים פסיכיאטריים