open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
קבוצת מניטו

**קבוצת מניטו** (בצרפתית: **Manitou Group**) היא חברה צרפתית לייצור מלגזות, בימות מתרוממות ניידות וציוד העמסה מתקדם אחר. החברה החלה את דרכה ב-1957, כאשר מרסל בראוד , בנם של מייסדי החברה, היה הראשון לפתח מלגזה אשר מתאימה לשימוש בשטח, על בסיס הכלאה בין מלגזה וטרקטור. היום מניטו היא יצרנית מלגזות השדה (או מלגזות השטח) וכלי ההעמסה הטלסקופיים הוותיקה בעולם והמובילה בתחום.

## היסטוריה
בשנת 1944 נוסדה החברה, בעיר אנז'ה (Ancenis) אשר בצפון מערב צרפת, כחברה לייצור מערבלי בטון, מנופים ומכבשים לייצור לבנים. בסוף שנות ה-50, בנם של המייסדים, מרסל בראוד, ירש את החברה והרחיב את פועלה, כאשר פיתח, יחד עם חבר, את מלגזת השטח הראשונה: הכלאה בין המלגזה, אשר הייתה קיימת באותה תקופה, לבין הטרקטור החקלאי. הפיתוח החדש כונה "מניטו", כלומר "זה שמטפל בהכל", בצרפתית.

כבר בתחילת שנות ה-70 הרחיבה מניטו את פועלה לשוק הבינלאומי, ע"ב מגוון רכבי העמסה: תחילה לבריטניה, לישראל, והמשך לאיטליה. בשנות ה-90 והאלפיים החלה לפעול במדינות הבנלוקס, פורטוגל, אוסטרליה, רוסיה ופולין, ובעשור האחרון גם בארצות הברית, ברזיל, הודו ודובאי (מול המזרח התיכון). הפעילות הבינלאומית של מניטו תחילה התמקדה בייצוא, אך בהמשך הקימו גם מפעלי ייצור מחוץ לצרפת, ואף רכשו חברות תומכות שונות בתחום בכל רחבי העולם.

המשרד הראשי של מינטו, והן מרכז המחקר והפיתוח שלה ומרכז ההדרכה, עודם ממוקמים בעיר אנז'ה, בה נוסדה החברה.

## קווי מוצר ודגמים עיקריים
במהלך השנים חברת מניטו הוסיפה לקו המוצרים של מלגזות השדה "הקלאסיות", גם כלי העמסה הנדסיים נוספים, מתקדמים שמכונות "מעמיסים טלסקופיים". מעמיס טלסקופי או מלגזה טלסקופית היא מלגזה שמחובר אליה גליל טלסקופי ("בום" - מנגנון הארכה מכני  על בסיס בוכנה הידראולית או בוכנה פנאומטית), שהופך אותה יותר למעיין עגורן. בקצהו של הגליל הטלסקופי המתארך ניתן להתקין מגוון אביזרים, וכך עושה את הרכבים הללו למתאימים לעבודות העמסה שונות בתחומי תעשיות החקלאות, הבנייה והתשתיות.

## בישראל
לאחר בריטניה, ישראל היא המדינה הראשונה אליה יוצאו דגמי המלגזות של חברת מוניטו, כבר באמצע שנות ה-70.

לאורך כל השנים, היבואן של המותג מניטו בישראל היא חברת דוד צ'פניק ובניו, אשר בפועך הוא היבואן הוותיק ביותר בעולם של מוצרי מניטו.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

## ביאורים

קטגוריה:חברות צרפתיות
קטגוריה:חברות צמ"ה
בית חרושת פאקא

**בית חרושת פאקא** נוסד בשנת 1934 ועסק בייצור אלכוהול, פחמן דו-חמצני ושמרי אפייה.  המפעל היה אחד ממפעלי התעשייה החשובים שהוקמו בבת ים עוד לפני הקמת המדינה.

## היסטוריה

בשנות ה-30 של המאה ה-20, בעת שבת ים עדיין נקראה "בית וגן", הוקמו חמישה מפעלי תעשייה שסיפקו תעסוקה לתושבים. בין מפעלים אלה היה מפעל "פאקא" לייצור אלכוהול, פחמן דו-חמצני ושמרי אפייה. המפעל היה במשך עשרות שנים מפעל השמרים היחיד בארץ.

בניית המפעל לשמרים החלה בשנת 1934. המכונות שיובאו לצורך הפעלתו נחשבו לחדישות, ולמקום הוזמן מומחה מחו"ל להדרכה מקצועית, לצד מדריך מקומי בשם שארף. בעלי המפעל היו לווין, י. יין והאחים פלוטקין, שפעלו במסגרת חברת "פאקא", והשקיעו בהקמתו סכום של כ-15,000 לא"י – השקעה משמעותית לאותן שנים. הצורך בהקמת המפעל הוסבר גם על רקע העובדה שבאותה עת ייבאה ארץ ישראל שמרים מחו"ל בעלות שנתית של כ־8,000–10,000 לא"י.

עד לקום המדינה זכה המפעל לסוג של הילה ממלכתית בשל היותו בלעדי בתחומו. המפעל שימש מקור תעסוקה חשוב לתושבי האזור והיה חלק מההתפתחות התעשייתית של בת ים.

בשנת 1948 פורסם כי טיב השמרים הורע ובעקבות כך גם טיב הלחם.

בשלב כלשהו עבר המפעל לבעלותה של חברת טבע תעשיות פרמצבטיות, וזו מכרה את החברה לקבוצת משקיעים בשנת 1998.

בשנת 2002 התלוננו שכנים של המפעל על מפגעי ריח וזיהום סביבתי שהוא גורם.

המפעל פאקא ממשיך לפעול גם כיום ונמצא בבעלות קבוצת פוראטוס, אחת החברות הגדולות בעולם לייצור שמרים. פאקא תעשיות בע"מ היא יצרנית השמרים הטריים היחידה בישראל. בין השאר מייצרת החברה את מותג השמרים "שמרית".

### מיקום המפעל וקשרו לעמדת פאקא ההיסטורית

המפעל שכן בסמוך למה שמכונה היום "עמדת פאקא" (על שמו של בית החרושת) - עמדה מבוצרת היסטורית מתקופת מלחמת העצמאות. עמדה זו, הממוקמת בפינת הרחובות ז'בוטינסקי ובן-גוריון בבת ים, שימשה את אנשי "ההגנה" לתצפית ולהגנה על בת ים. כיום משמשת העמדה אתר הנצחה ומורשת עירונית, שהוקם על ידי עיריית בת ים בשנת 1989.

## הערות שוליים

קטגוריה:המנדט הבריטי: כלכלה
קטגוריה:בת ים: חברות
קטגוריה:ישראל: תעשייה
אלמגרו

**קלוּבּ אלמגרו** (בספרדית: **Club Almagro**) הוא מועדון כדורגל ארגנטינאי. המועדון נוסד בשנת 1911 באזור גראן בואנוס איירס. בעבר הקבוצה שיחקה בליגה הבכירה וכיום משחקת בליגת משנה.

## היסטוריה
המועדון הוקם בשנת 1911. 

הקבוצה שיחקה בליגה עליונה של התאחדות הכדורגל הארגנטינאית החל משנת 1919 ועד ל-1934. בשנת 1938 קבוצת המועדון חזרה לליגה הבכירה אך בעקבות עונת 1938 בליגת העל הארגנטינאית ירדה בחזרה לליגת משנה.

בשנת 1968 קבוצת המועדון ניצחה פעם נוספת באליפות ליגת משנה אך לא הצליח להתקדם לליגה הבכירה בעקות הפסד במשחקי מעבר.

בשנת 2000 ובשנת 2004 הקבוצה הצליחה להגיע למשחקי הליגה הבכירה אך ירדה ממנה לאחר עונה בודדת.

נכון לעונת 2025 הקבוצה משחקת בליגת המשנה הארגנטינאית.

בסך הכול הקבוצה שיחקה 10 עונות בליגה הבכירה ו-64 עונות בליגת משנה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל ארגנטינאיות
קטגוריה:פרובינציית בואנוס איירס: ספורט
קטגוריה:גראן בואנוס איירס: מועדוני כדורגל
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1911
ריתוך בפיצוץ

ממוזער|שמאל|290px|ריתוך פיצוץ 1. ציפוי. 2. אזור שהתמצק מחדש (יש למזער אותו לצורך ריתוך של חומרים שונים). 3. מטרה (מצע). 4. פיצוץ. 5. אבקת חומר נפץ. 6. סילון פלזמה.
**ריתוך בפיצוץ** הוא תהליך ריתוך במצב מוצק שמתבצע על ידי האצת אחד הרכיבים במהירות גבוהה במיוחד באמצעות חומרי נפץ כימיים. תהליך זה משמש לעיתים קרובות לציפוי פלדת פחמן או לוחות אלומיניום בשכבה דקה של חומר קשה יותר או עמיד יותר בפני קורוזיה (למשל, פלדת אל-חלד, סגסוגת ניקל, טיטניום או זירקוניום). בשל אופיו של תהליך זה, גאומטריות הניתנות לריתוך בשיטה זו מוגבלות מאוד. גאומטריות אופייניות המיוצרות כוללות לוחות, צינורות וצינורות מפחים.

## פיתוח
ממוזער|שמאל|220px|קטע מלוטש של ריתוך פיצוץ עם מבנה גלי טיפוסי
בניגוד לצורות ריתוך אחרות כמו ריתוך בקשת (שפותח בסוף המאה ה-19), ריתוך בפיצוץ פותח בעשורים שלאחר מלחמת העולם השנייה. עם זאת, מקורותיו, עוד במלחמת העולם הראשונה, עת נצפו חתיכות רסיסים  שנדבקו לציפוי שריון לא רק ננעצו, אלא למעשה הולחמו למתכת. מאחר שהחום הקיצוני הכרוך בצורות ריתוך אחרות לא שיחק תפקיד, הסיקו שהתופעה נגרמה על ידי כוחות הנפץ הפועלים על הרסיסים. תוצאות אלו שוכפלו מאוחר יותר בבדיקות מעבדה, וזמן קצר לאחר מכן, התהליך נרשם כפטנט והוכנס לשימוש.

בשנת 1962, הגישה חברת דופונט בקשה לפטנט על תהליך ריתוך בפיצוץ, שהוענק ב-23 ביוני 1964, תחת פטנט אמריקאי 3,137,937 והביא לשימוש בסימן המסחרי Detaclad לתיאור התהליך. ב-22 ביולי 1996, חברת Dynamic Materials Corporation  השלימה את רכישת פעילות Detaclad של דופונט תמורת 5,321,850 דולר (או כ-10.67 מיליון דולר כיום).

בשנת 2011 מודלה באופן אנליטי התגובה של לוחות לא הומוגניים שעוברים תהליך של ריתוך בפיצוץ.

## יתרונות וחסרונות
ריתוך בפיצוץ יכול ליצור קשר בין שתי מתכות שלא בהכרח ניתנות לריתוך באמצעים קונבנציונליים. התהליך אינו מתיך אף אחת מהמתכות, אלא הופך את פני השטח של שתי המתכות לפלסטיים, מה שגורם להן לבוא במגע הדוק מספיק כדי ליצור ריתוך. זהו עיקרון דומה לטכניקות ריתוך אחרות שאינן מבוססות היתוך, כגון ריתוך בחיכוך . ניתן לחבר משטחים גדולים במהירות רבה והריתוך עצמו נקי מאוד.

ריתוך בפיצוץ יכול לחבר מגוון רחב של מתכות תואמות ולא תואמות, עם יותר מ-260 שילובי מתכות אפשריים. בריתוך מסורתי, רכיביו הם בדרך כלל מתכות בעלות תכונות דומות. עם זאת, בריתוך בפיצוץ, התאוצה ההתחלתית הגבוהה של שני הרכיבים זה בזה יכולה לעקוף את תכונות המתכת ולחבר שתי מתכות שונות יחד. כתוצאה מכך, למתכת החדשה יש תכונות משולבות של שתי המתכות המקוריות שיכולות להוביל למוליכות, חוזק ועמידות גבוהות יותר. לדוגמה, ריתוך בפיצוץ משמש לרוב לחיבור חומרים כמו פלדת אל-חלד לנחושת. המוצר הוא רכיב בעל מוליכות תרמית ויציבות מבנית. ריתוך בפיצוץ מציע פתרון לקושי בחיבור מתכות בעלות תכונות או נקודות התכה שונות.

חיסרון של שיטה זו הוא שנדרש ידע נרחב בחומרי נפץ לפני שניתן יהיה לבצע את ההליך בבטחה. תקנות לשימוש בחומרי נפץ רבי עוצמה עשויות לדרוש רישוי מיוחד.

## ראו גם
* ריתוך בפעימה מגנטית

## לקריאה נוספת

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

פיצוץ
קטגוריה:התפוצצויות
עונת 1939 בליגת העל הארגנטינאית

**עונת 1939 בליגת העל הארגנטינאית** הייתה העונה ה-48 של הליגה שמנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל הארגנטינאית.

בהתאם לתוצאות של עונת 1938 בליגת העל הארגנטינאית אלמגרו וטאז'רס עזבו את הליגה ובמקומם מליגת משנה עלתה קבוצת ארחנטינו דה קילמס ו-2 קבוצות מרוסאריו - רוסאריו סנטראל וניואל'ס אולד בויס שצורפו לליגה של התאחדות הכדורגל הארגנטינאית.

משחקי הליגה החלו 19 במרץ והסתיימו ב-2 בדצמבר. הליגה כללה 18 קבוצות, מהם 16 מפרובינציית בואנוס איירס. משחקי הליגה כללו 32 סיבובים (כל הקבוצות נפגשו פעמיים). על ניצחון הוענקו 2 נקודות ועל תיקו נקודה בודדת. בסוף העונה קבוצה שסיימה אותה במקום ה-18 עזבה את הליגה ובמקומה לעונת 1939 עלו קבוצות מליגת משנה.

אינדפנדיינטה זכתה באליפות. זה היה תואר הרביעי של הקבוצה ושני ברציפות.

ארחנטינו דה קילמס סיימה את העונה בתחתית הטבלה וירדה לליגת משנה.

ארסניו אריקו () מאינדפנדיינטה כבש 40 שערים וזכה בתואר מלך השערים בפעם השלישית ברציפות.

## טבלת התחרות

## קישורים חיצוניים

* נתונים מפורטים מאתר rsssf
* תיאור התחרות

קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1939
קטגוריה:עונות בליגת העל הארגנטינאית
המציצן

**המציצן** (באנגלית: **Peeping Tom**) הוא מותחן אימה פסיכולוגית בריטי משנת 1960. הסרט עוקב אחרי רוצח סדרתי שרוצח נשים תוך כדי שימוש במצלמת וידאו על מנת לתעד את רגעי האימה שלהן בעודן גוססות. בעזרת הסרטונים הללו הוא יוצר סרטי סנאף לעצמו. שם הסרט נגזר ממציצנות.

לנושא השנוי במחלוקת של הסרט ולביקורות הרעות שקיבל היו השפעה מכרעת על קריירת הבימוי של פאוול בממלכה המאוחדת, שספגה מכה ניצחת. עם זאת, במהלך השנים הסרט קיבל מעמד של סרט פולחן ונחשב כעת ליצירת מופת, ולאב קדמון של סרטי הסלאשר. מכון הסרטים הבריטי דירג אותו במקום ה-78 ברשימת הסרטים הבריטים הטובים בכל הזמנים.

## עלילה
בלונדון, מארק לואיס אוסף את דורה, יצאנית, ומצלם אותה ללא ידיעתה עם מצלמה שמוחבאת במעילו. הוא עוקב אחריה לדירתה, רוצח אותה בעזרת להב המוחבא באחד מרגלי החצובה שלו וצופה בסרט שצילם. בבוקר המחרת, הוא מעמיד פנים שהוא כתב חדשות ומצלם את המשטרה מעבירה את גופתה של דורה מביתה.

לואיס הוא חבר בצוות צילום קולנועי, ושואף להפוך ליוצר סרטים בעצמו. הוא עובד בנוסף במשרה חלקית כצלם פרונו רך. הוא אדם ביישן ומתבודד שמתרועע לעיתים רחוקות עם אנשים מחוץ למקום עבודתו. הוא מתגורר בבית שהיה של אביו לפני שמת, ומשכיר את רובו דרך סוכן בעודו מעמיד פנים שהוא שוכר בעצמו. הלן סטפנס היא אשה צעירה שגרה עם אמה העיוורת בדירה מתחתיו. היא מתידדת איתו מתוך סקרנות לאחר שתפסה אותו מרגל אחריה.

מארק חושף בפני הלן דרך סרטיו שבילדותו אביו השתמש בו כעכבר מעבדה במחקרו על פחד בילדים. אביו היה בוחן את תגובתו לגירויים שונים, דוגמת לטאות גדולות שהיה שם במיטתו. הוא היה מצלם אותו בסיטואציות השונות, ואפילו צילם את תגובתו למות אימו. מחקריו זיכו אותו במעמד של פסיכולוג מוערך.

מארק קובע עם קולגה שלו בשם ויויאן לצלם סרט לאחר שהסט נסגר, כשהיא מגיע הוא הורג אותה ומחביא את גופתה על הסט. הגופה מתגלה מאוחר יותר במהלך צילומים על ידי שחקנית בשם פאולין, שמתעלפת כשהיא מוצאת אותה. המשטרה מקשרת בין שתי הרציחות ושמה לב שלשתי הקורבנות היה מבט מבועת על פרצופן כשמתו. הם מראיינים את כולם על הסט, כולל את מארק שמצלם את כל האירוע בתואנה שהוא יוצר סרט דוקמנטרי.

פסיכולוג מובא לסט על מנץ לייעץ לפאולין. הוא משוחח עם מארק ומציין שהוא מכיר את עבודתו של אביו. הפסיכולוג מעביר למשטרה את פרטי השיחה ואומר להם שלמארק יש "את העיניים של אביו". המשטרה עוקבת אחרי מארק, שהולך לסוכנות ומצלם תמונות של דוגמנית  בשם מילי. מעט לאחר מכן מתגלה שמארק רצח את מילי.

הלן, שסקרנית לגבי סרטיו של מארק, מקרינה אחד מהם. מארק תופס אותה, מה שגורם לה לפחד ובהלה. מארק מגלה שהוא יוצר את סרטיו כדי שיכול לתפוס את רגע הפחד של קורבנותיו. הוא מכוון את הלהב שלו לגרון של הלן, אך לא מסוגל להרוג אותה.

המשטרה מגיעה ומאארק שומע את הסירנות. כפי שתכנן מהתחלה, הוא מתאבד תוך כדי שהמצלמה מקליטה, ובכך משלים את הסרט שלו. הלן בוכה מעל גופתו של מארק בעוד המשטרה נכנסת לחדר. בעוד הסרט נגמר, נשמע קולו של אביו של מארק שקורה לו ילד טוב.

## צוות השחקנים הראשי
* קרלהיינץ בוהם בתפקיד מארק לואיס
* מוירה שירר בתפקיד ויויאן
* אנה מאסי בתפקיד הלן סטפן
* מקסין אודלי בתפקיד מרת סטפן

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

2025 06
קטגוריה:סרטי מייקל פאוול
ז'רום רוסיון

**ז'רום רוסיון** (בצרפתית: **Jérôme Roussillon**; נולד ב-6 בינואר 1993) הוא כדורגלן גוואדלופי המשחק בעמדת המגן השמאלי. רוסיון משחק בנבחרת גוואדלופ.

## קריירת מועדונים
רוסיון התחיל את הקריירה שלו בקבוצות כדורגל מקומיות ובגיל 16 הצטרף לאקדמיה של סושו. בגיל 17 הצטרף לקבוצת המילואים של המועדון וב-2 במאי 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק ליגה נגד אז'אקסיו.

בקיץ  חתם במונפלייה. ב-21 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 1-0 לפריז סן-ז'רמן. ב-31 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד טולוז, שהיה גם שערו הראשון בליג 1.

ב-6 באוגוסט 2018 רוסיון חתם לארבע שנים בוולפסבורג מהבונדסליגה. ב-14 בספטמבר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בשלב הבתים של ליגת האלופות בתיקו 0-0 נגד ליל.

בינואר  רוסיון חתם באוניון ברלין. בקיץ 2025, עם תום חוזהו, עזב רוסיון את אוניון ברלין והפך לשחקן חופשי.

## קריירה בינלאומית
רוסיון שיחק בצעירותו בנבחרות הצעירות של צרפת. במרץ  החליט לייצג את גוואדלופ.

ב-24 במרץ 2023 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גוואדלופ בהפסד 0–1 ל במסגרת ליגת האומות של CONCACAF.

נכלל בסגל הנבחרת לקראת גביע הזהב 2025.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים גוואדלופים
קטגוריה:כדורגלנים צרפתים
קטגוריה:מגני כדורגל גוואדלופים
קטגוריה:מגני כדורגל צרפתים
קטגוריה:סרסל: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני סושו
קטגוריה:כדורגלני מונפלייה
קטגוריה:כדורגלני וולפסבורג
קטגוריה:כדורגלני אוניון ברלין
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גוואדלופ
קטגוריה:כדורגלני גביע הזהב 2025
קטגוריה:ספורטאים צרפתים בגרמניה
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1993
ריתוך בקרני רנטגן

**ריתוך בקרני רנטגן** הוא תהליך ריתוך ניסיוני המשתמש במקור קרני רנטגן בעל עוצמה גבוהה כדי לספק את האנרגיה התרמית הנדרשת לריתוך חומרים.

למונח "ריתוך בקרני רנטגן" יש גם שימוש ותיק יותר שאינו קשור בבקרת איכות. בהקשר זה, רתך בקרני רנטגן הוא בעל מקצוע המרתך באופן עקבי ברמה כה גבוהה עד שהוא כמעט ולא מכניס פגמים  לאמבט הריתוך, ומסוגל לזהות ולתקן פגמים באמבט הריתוך במהלך תהליך הריתוך. מחלקת בקרת האיכות של בית ייצור או חנות מניחים (או סומכים עליהם) שעבודת הריתוך המבוצעת על ידי רתך בקרני רנטגן תעבור בדיקת רנטגן . לדוגמה, פגמים כמו נקבוביות, קעירויות, סדקים, ליקויי חפייה, סיגים ומובלעות טונגסטן, חוסר התכה וחדירה ועוד, נראים לעיתים רחוקות בבדיקת רנטגן רדיולוגית של ריתוך המבוצע על ידי רתך בקרני רנטגן.

עם השימוש הגובר בקרינת סינכרוטרון  בתהליך הריתוך, השימוש הוותיק יותר בביטוי "ריתוך בקרני רנטגן" עלול לגרום לבלבול. סביר להניח ששני המונחים לא ישמשו באותה סביבת עבודה מכיוון שריתוך בקרינת סינכרוטרון (רנטגן) הוא תהליך אוטומטי וממוכן הנשלט מרחוק.

## רקע
התקדמויות רבות בטכנולוגיית הריתוך נבעו מהכנסתם של מקורות חדשים לאנרגיה תרמית הנדרשת להתכה מקומית. התקדמויות אלו כוללות את הכנסתן של טכניקות מודרניות כגון תהליכי ריתוך בקשת טונגסטן מוגנת בגז, ריתוך בקשת מתכת מוגנת בגז, ריתוך בקשת חסויה, ריתוך באלומת אלקטרונים וריתוך בקרן לייזר. עם זאת, בעוד שתהליכים אלה הצליחו לשפר את היציבות, השחזור והדיוק של הריתוך, יש להם מגבלה משותפת - האנרגיה אינה חודרת במלואה את החומר המיועד לריתוך, וכתוצאה מכך נוצרת אמבט התכה על פני החומר.

כדי להשיג ריתוכים החודרים לעומק המלא של החומר המעובד, יש צורך מיוחד לתכנן ולהכין את הגאומטריה של החיבור או לגרום לאידוי החומר במידה כזו שנוצר "חור מנעול", המאפשר לחום לחדור לחיבור. זה אינו חיסרון משמעותי בסוגים רבים של חומרים, שכן ניתן להשיג חוזק חיבור טוב, אולם עבור סוגי חומרים מסוימים כגון קרמיקה או מתכות קרמיות מרוכבות , עיבוד כזה יכול להגביל משמעותית את חוזק החיבור. יש להם פוטנציאל גדול לשימוש בתעשיית התעופה והחלל, בתנאי שניתן למצוא תהליך חיבור ששומר על חוזק החומר.

עד לאחרונה, לא היו זמינים מקורות של קרני רנטגן בעוצמה מספקת כדי לגרום לחימום נפחי מספק לצורך ריתוך. עם זאת, עם הופעתם של מקורות קרינת סינכרוטרון מהדור השלישי, ניתן להשיג את ההספק הנדרש להתכה מקומית ואפילו לאידוי במספר חומרים.

הוכח כי לקרני רנטגן פוטנציאל כמקור ריתוך עבור סוגי חומרים שלא ניתן לרתך באופן קונבנציונלי.

## הערות שוליים

קרני רנטגן
מגדל טוגרול

**מגדל טוגרול** (בפרסית: **برج طغرل‌**, מתועתק גם כ"תועקול" או "טגרול" או "טוקרול") הוא מגדל מהמאה ה-12 בעיר ריי, בפרובינציית טהראן באיראן. המגדל העשוי מלבנים, טיט ומלט נמצא ליד טירת רשקאן. במקום קבור טוגריל בכ שהיה מנהיג טורקמני ומייסדה של האימפריה הסלג'וקית. טוגריל בכ נפטר בעיר ריי בשנת 1063.

גובהו של המגדל, שבעבר הייתה בו גם כיפה עגולה שלא שרדה ברבות השנים, הוא כמעט 20 מטרים, ושטחו יותר מ-48 מטרים רבועים. עובי הקירות נע בין 1.75 ל-2.75 מטרים. הקוטר הפנימי והחיצוני הם 11 ו-16 מטרים, בהתאמה. הצורה החיצונית היא של מצולע בעל 24 זוויות בעיצובו, דבר התורם ככל הנראה ליציבות המבנה מפני רעידות. בראש המגדל ניתן היה לראות במקור כיתובים בכתב כופי.

המגדל מוכר על ידי ארגון המורשת התרבותית של איראן.

נמצאו מספר טקסטים בהם המגדל מכונה "בורג' ח'ליפה יזיד". ישנן מספר דעות שציינו שמבנה המגדל דומה למצג שעון, כך שלפי אור השמש ניתן לזהות את השעה.

## היסטוריה
ייתכן ואחד השימושים של מגדל זה היה להוות מעין מגדלור, כך שעל ידי הדלקת אש בחלק הגבוה ביותר של המגדל הוא  ישמש להדרכת הנוסעים בדרך המשי המגיעים מאזור חבל ח'וראסאן במרכז אסיה לעיר ריי, ולספק את הצרכים של אותם נוסעים במהלך היום. נאסר א-דין שאה קאג'אר שהיה מלך פרס, הורה בשנת 1884 לבצע שיפוץ כדי לשקם את חלקו העליון של המגדל שעמד בפני קריסה.
ממוזער|מבט פנימי, על מה שהיה במקור מכוסה כיפה עגולה

### שיקום
מגדל טוגרול שוחזר לראשונה ב-1301 בפקודתו של אמין אל-סולטן, ושוחזר לאחר מכן בשנית.

## גלריה

קובץ:Burj_Tughrul_bala.jpg|חלקו העליון של המגדל
קובץ:Toghrol_Tower_portal.jpg|החלק הפנימי של המגדל
קובץ:Details_of_the_tower_built_of_brick,_Ruins_of_Rei_by_Pascal_Coste.jpg
קובץ:Tower_and_ruins_of_Rhey_Yezid_by_Eugène_Flandin.jpg
קובץ:Toghrol_Tower-1401_04.jpg|הכניסה לבניין 
קובץ:Toghrol_Tower-1401_03.jpg|מבט על השמיים מתוך הבניין
קובץ:Toghrol_Tower-1401_05.jpg
קובץ:Toghrol_Tower-1401_01.jpg


## ראו גם
* אדריכלות איראנית
* גונבאד-י קאבוס (מגדל)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ממלכת פרס
קטגוריה:איראן: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:איראן: תרבות
קטגוריה:אדריכלות אסלאמית
קטגוריה:סגנונות באדריכלות
קטגוריה:פרובינציית טהראן: מבנים
בסיס 512

**אתר 512** הוא מתקן מכ"ם של מחלקת ההגנה של ארצות הברית הממוקם על הר קרן  שבנגב בישראל. המתקן נועד לספק אזהרה מוקדמת מפני שיגורי טילים בליסטיים מצד איראן או שלוחותיה נגד ישראל ובעלי בריתה של ארצות הברית במזרח התיכון.

במתקן פועל מכ"ם נייד מסוג AN/TPY-2  אשר הופעל בשנת 2021 על ידי צבא ארצות הברית במסגרת הבריגדה הראשונה לחלל. במקור תופעל האתר על ידי כ-100 חיילים, אך מאז גדל משמעותית מספרם, עם הרחבה בהשקעה של 35.8 מיליון דולר בשנת 2023 שהגדילה את כושר הקליטה של הבסיס ל-1,000 חיילים.

אתר זה הוא אחד מתוך מספר מתקנים הפועלים במסגרת סוכנות ההגנה מפני טילים במטרה להגן מפני שיגורי טילים פוטנציאליים מצד מדינות אזוריות קטנות כמו איראן וקוריאה הצפונית. הבסיס פועל בנוסף לאתרי מכ"ם דומים מסוג AN/TPY-2 ביפן ובאתר סודי נוסף בשם "אתר K", שאמור לפעול בבסיס המכ"ם קורצ'יק בסמוך למלטיה שבטורקיה.

## ראו גם
* היחסים הצבאיים בין ארצות הברית לישראל
* הגנה מרחבית בגובה רב

## הערות שוליים

קטגוריה:אמצעי לחימה אמריקאיים
קטגוריה:מכ"ם: מתקנים
קטגוריה:בסיסים ומתקנים צבאיים
קטגוריה:הנגב: מבנים
עודד אשכנזי

**עודד אשכנזי** (נולד ב־27 בפברואר 1984) הוא צלם קולנוע וטלוויזיה ומרצה לקולנוע ישראלי, זוכה פרסי צילום בפסטיבל דוקאביב ובפסטיבל הקולנוע ירושלים. סרטיו הוקרנו בפסטיבלי סרטים בישראל ובעולם, לרבות פסטיבל קאן ופסטיבל ונציה. היה מועמד ב-שנת 2023 לפרס אופיר לצילום הטוב ביותר על צילום הסרט "הדרך לאילת".

## ביוגרפיה
אשכנזי נולד בקריית אונו, להוריו מוטי ואורנה ובהמשך ילדותו גדל בקיסריה. ב-2007 החל בלימודי קולנוע בבית הספר לקולנוע וטלוויזיה ע"ש סטיב טיש של אוניברסיטת תל אביב. צילם סרטים עלילתיים, דוקומנטריים וניסיוניים, וכן פרסומות לחברות מובילות כמו סמסונג, בנק מזרחי, יטבתה., וקליפים מוזיקליים לזמרים כמו רביב כנר ומוטי שטיינמץ.

זכה בפרסים רבים על עבודותיו, ביניהם: הסרט הקצר "רז וראג'ה" שצילם השתתף בפסטיבל הסרטים של ונציה והסרט "פרפרים" שהשתתף בפסטיבל קאן. זכה בפרס הצילום הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע ירושלים על צילום הסרט "הצלילה", היה מועמד לפרס אופיר לצילום הטוב ביותר וזכה בפרס הצילום הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע ירושלים על צילום הסרט "הדרך לאילת".

ב-2023 החל ללמד צילום קולנוע בקורן - בית הספר לקולנוע יהודי.

## פילמוגרפיה נבחרת

## חיים אישיים
החל משנת 2008 מנהל זוגיות עם לירון בנקין ולהם שתי בנות ומתגוררים בפרדס חנה-כרכור.

## קישורים חיצוניים

* עודד אשכנזי באתר ספר הקולנוע הישראלי
* עודד אשכנזי באתר "אישים"

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: קולנוע וטלוויזיה
קטגוריה:צלמי קולנוע ישראלים
קטגוריה:סגל קורן - בית הספר לקולנוע יהודי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1984
היסטוריה סביבתית

[ממוזער|350 פיקסלים|העיר [מאצ'ו פיצ'ו נבנתה בסביבות שנת 1450 לספירה, בשיאה של אימפריית האינקה. ישנה אספקה שפעה של מי מעיינות ואדמה המספקת מזון בשפע. צלעות הגבעות המובילות אליה עוצבו במדרגות כדי לספק אדמות חקלאיות לגידולים, להפחית סחף קרקע, להגן מפני מפולות וליצור מדרונות תלולים כדי להרתיע פולשים פוטנציאליים.]]
**היסטוריה סביבתית** היא חקר האינטראקציה האנושית עם העולם הטבעי לאורך הזמן, תוך הדגשת התפקיד הפעיל שממלא הטבע בהשפעה על ענייני האדם ולהפך.

ההיסטוריה הסביבתית צצה לראשונה בארצות הברית מתוך התנועה הסביבתנית של שנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20, וחלק ניכר מהדחף שלה עדיין נובע מדאגות סביבתיות עולמיות כיום. התחום התבסס על סוגיות של שימור אך התרחב בהיקפו והוא כולל היסטוריה חברתית ומדעית כללית יותר ויכול לעסוק בערים, אוכלוסייה או פיתוח בר-קיימא. מכיוון שכל ההיסטוריה האנושית מתרחשת בעולם הטבע, היסטוריה סביבתית נוטה להתמקד בטרמינלים מסוימים של זמן, אזורים גאוגרפיים או נושאים מרכזיים. זהו גם נושא רב-תחומי מאוד, השואב גישה נרחבת הן למדעי הרוח והן למדעי הטבע.

ניתן לחלק את נושא ההיסטוריה הסביבתית לשלושה נושאים עיקריים. הראשון, הטבע עצמו והשינויים בו לאורך הזמן, הכולל את ההשפעה הפיזית של בני האדם על הקרקע, המים, האטמוספירה והביוספירה של כדור הארץ. הקטגוריה השנייה, העוסקת בסוגיה כיצד בני האדם משתמשים בטבע, כוללת את ההשלכות הסביבתיות של גידול האוכלוסייה, טכנולוגיה יעילה יותר ושינוי דפוסי הייצור והצריכה. נושאים מרכזיים נוספים הם המעבר מקהילות של ציידים-לקטים נוודים לחקלאות מיושבת במהלך המהפכה הנאוליתית, השפעות ההתפשטות וההתיישבות הקולוניאלית וההשלכות הסביבתיות והאנושיות של המהפכות התעשייתיות והטכנולוגית. הנושא האחרון הוא כיצד אנשים חושבים על הטבע. נושא זה עוסק באופן שבו עמדות, אמונות וערכים משפיעים על האינטראקציה עם הטבע, במיוחד בצורת מיתוסים, דת ומדע.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:היסטוריה לפי נושא
קילסקוס

**קילסקוס** (שם מדעי: *Kileskus*; פירוש השם: "לטאה" בקאקס ) הוא סוג של דינוזאור טורף ממשפחת הפרוצרטוזאוריים, אשר התקיים ברוסיה של היורה התיכון שלפני 166 מיליון שנה מזמננו.

## מאפיינים
דינוזאור זה ידוע ממספר ממצאי מאובנים שהתגלו בתצורת איטאט  שבקרסנויארסק ברוסיה. הממצאים שנודעו ממנו כוללים בעיקר את הלסת העליונה, הלסת התחתונה וכמה מעצמות כפות הידיים והרגליים וכן כמה חוליות צוואר וזנב ושוקית חלקית. במראהו דמה מאוד לפרוצרטוזאורוס ולגואלונג והייתה בעל קסדת לסת חלולה וגבוהה ולסתות מוגבהות עם שורות שיניים חלולות.

הדינוזאור הגיע לאורך של 5.2 מטרים, בגובה של 1.85 מטר ומשקל של 700 ק"ג, מה שהופך אותו לגדול הפרוצרטוזאוריים שהתגלו. הוא היה טורף-על במשך היורה הרוסית וניזון מדינוזאורים קטנים יותר וזוחלים שונים שתפס.

הסוג תואר למדע בשנת 2010 בידי החוקר אווריאנוב (Averianov) ועמיתיו והוא כולל מין בודד - **Kileskus aristotocus**, שפירושו: "אריסטוקרטי", זאת בשל היותו מהבסיסיים והגדולים שבבני משפחתו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:פרוצרטוזאוריים
קטגוריה:דינוזאורים שחיו ביורה תיכון באסיה
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-2010
ברנרד קאהן

**ברנרד "ברני" קאהן** (באנגלית: **Bernard "Bernie" Kahn**; 26 באפריל 1930 - 21 באפריל 2021), שחיין יהודי-אמריקאי, זוכה מדליית ארד באליפות ארצות הברית (1952) ואלוף המכביה הרביעית (1953) במשחה ל-100 מטר גב. בנוסף היה תסריטאי, בעיקר של קומדיות מצבים.

## ביוגרפיה
קאהן נולד וגדל בברוקלין שבניו יורק. בעל תואר ראשון ושני בספרות אנגלית מאוניברסיטת מישיגן.

### קריירה כשחיין
באליפות ארצות הברית שנערכה בדטרויט שבמישיגן ב-27 ביולי 1951 הוא סיים במקום שמיני במשחה ל-100 מטר גב.

במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת הלסינקי שנערכו בניו יורק בתחילת יולי 1952 הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:09.1 דקות ולא זכה להיכלל במשלחת האמריקאית לאולימפיאדה. בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 1:08.3 דקות.

#### מדליית ארד באליפות ארצות הברית
באליפות ארצות הברית שנערכה בניוארק שבניו ג'רזי ב-27 באוגוסט 1952 הוא זכה במדליית ארד במשחה ל-110 יארד גב בתוצאה של 1:09.7 דקות, אחרי האלוף האולימפי הטרי יושינובו אויאקאווה (1:05.7 דקות) וביל סונר (1:08.9 דקות).

#### אלוף המכביה
בתחרויות השחייה של המכביה הרביעית שנערכו בספטמבר 1953 הוא זכה במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:07.3 דקות, לפני מונסיין מארצות הברית (1:13.2 דקות) ומיקי בונין מדרום אפריקה (1:14.2 דקות).

באליפות ארצות הברית שנערכה באינדיאנפוליס שבאינדיאנה ב-6 באוגוסט 1954 הוא סיים במקום חמישי (רביעי מבין האמריקאים) במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:08.4 דקות.

### קריירה כתסריטאי
הוא כתב תסריטים לקומדיות מצבים וכתב למעלה מ-100 פרקים עבור סדרות ביניהן: "שחק אותה סמארט", "משפחת אדמס", "ספינת האהבה", "שלושה בדירה אחת", "אבא, עליך להתחתן", "משפחת פרטרידג'", עבורן כתב פרק אחד לכל סדרה ו"מעשי כשפים" עבורה כתב 14 פרקים. בשנת 1971 הוא כתב ביחד עם ג'וזף מק'אוויטי, לילה גארט וסטו בילט את התסריט לסרט הטלוויזיה של דיסני, "המנהל היחף". בשנת 1972, מחזהו "החור שלנו באדמה" הופק במועדון תיאטרון לה מאמא באיסט וילג', מנהטן, בבימויו של הנרי יואס.

בשנים 1978–1979 יצר את הסיטקום של NBC "ג'ו וואלרי" , בכיכובם של פול רג'ינה ושר פונטנה כדמויות ראשיות ובשנת 1985 כתב את התסריט לסרט הקומדיה "אימון בסיסי". בנוסף הוא הפיק מספר סרטים לטלוויזיה.

## פרסים והוקרה
במהלך שנות ה-70 קיבל קאהן מספר פעמים את פרס איגוד התסריטאים האמריקאי לטלוויזיה עבור קומדיה.

## קישורים חיצוניים
### שחיין

* ברנרד קאהן, באתר *intersportstats* 
* 
### תסריטאי

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:ברוקלין: אישים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מישיגן
קטגוריה:שחיינים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אלופי המכביה: שחיינים
קטגוריה:תסריטאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מדינת ניו יורק: שחיינים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1930
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2021
סוחר שמח

**הסוחר השמח** (באנגלית: **The Happy Merchant**) היא קריקטורה אנטישמית המציגה דמות סטריאוטיפית של גבר יהודי. הקריקטורה נפוצה בקהילות אינטרנטיות רבות כמו 4chan, רדיט, X ואינסטגרם, ומשמשת רבות להבעת שנאה והסתה נגד יהודים.

## היסטוריה
הקריקטורה אוירה לראשונה בתחילת שנות ה-90 בידי הקריקטוריסט ניק בוגאס, תחת שם העט "A. Wyatt Mann", משחק מילים על הביטוי "A White Man" (גבר לבן). התמונה הייתה חלק מקריקטורה שכללה גם קריקטורה גזענית של גבר שחור, והשתמשה בתמונות אלו כדי לומר: "בואו נודה בזה! עולם ללא יהודים ושחורים יהיה כמו עולם ללא חולדות וג'וקים". היא הופצה בדפוס ולאחר מכן הופיעה לראשונה באינטרנט בפברואר 2001.

במקור הופיעה הדמות כחלק מקריקטורה שכללה גם דמות סטריאוטיפית של אדם שחור, תוך השוואתם לחולדות ולמקקים – מסר בוטה של שנאה גזענית. הדמות היהודית מן הקריקטורה הפכה לעצמאית וזכתה לשם "הסוחר השמח", והחלה להתפשט ברשת בקרב קהילות ימין קיצוני שתמכה בטענה שהיהודים קושרים בסתר קשר לכבוש את העולם.

## תיאור הקריקטורה
בקריקטורה מופיעים מאפיינים אנטישמיים מובהקים, בהם:
* אף גדול ומעוקל (אף יהודי)
* כיפה
* חיוך ערמומי תוך שפשוף ידיים
* גב כפוף – כסמל לחמדנות או רוע
* קרחת בחלק הקדמי של הקרקפת עם שיער מקורזל מאחור וזקן שחור מקורזל

## שימושים והפצה
הקריקטורה הפכה לסמל אנטישמי מובהק בתרבות הרשת, במיוחד בפורומים כמו 4chan ו־Gab, ובממים שונים. לעיתים משולבת הדמות בקריקטורות נוספות, למשל בתוך המם "פפה הצפרדע" או ממים פוליטיים אחרים.

ב־2017, חשבון הטוויטר של רשת אל-ג'זירה באנגלית פרסם את התמונה שכללה את הקריקטורה סוחר שמח תוך התייחסות למכחישי שינויי האקלים. אל ג'זירה הסבירו בהתנצלות כי לא פרסמו את התמונה המדוברת, אלא ענו למשתמש שפרסם אותה ואז קישרו לשרשור בטעות.

## מחקר והשפעה
מחקר שפורסם ב־2018 מצא שהקריקטורה היא אחת הפופולריות ביותר בקהילות שוליים אנטישמיות ברשת, ונעשה בה שימוש נרחב כדי להפיץ תיאוריות קשר, דמוניזציה של יהודים, והשוואתם לגורמים מאיימים. המחקר משנת 2018 שפורסם על ידי סאבאס זאנטו ואחרים, שהתמקד באנטישמיות מקוונת, תיעד כי הסוחר המאושר והווריאציות שלו היו "בין הממים הפופולריים ביותר הן בפורום /pol/ של 4chan והן ב-Gab, שני אמצעים מרכזיים לביטוי הימני-אלט-רייט.

המחקר מצא כי השימוש ב"סוחר שמח" בפורום /pol/ נותר עקבי ברובו (עם פעילות שיא במהלך התקיפה האמריקאית בסוריה באפריל 2017), בעוד שהשימוש במם ב-Gab גדל לאחר עצרת איחוד הימין האמריקאי בשארלוטסוויל באוגוסט 2017. כמו כן נקבע כי הפורום /pol/ משפיע על התפשטות הקריקטורה סוחר שמח לפלטפורמות אינטרנט אחרות כמו טוויטר ורדיט.

## ראו גם
* הד (סימון אנטישמי)

## לקריאה נוספת
* Zannettou, Savvas (November 24th, 2019). "A Quantitative Approach to Understanding Online Antisemitism". arXiv

## קישורים חיצוניים
* הסבר על הקריקטורה, באתר הליגה נגד השמצה
* , באתר arXiv
* סוחר שמח, באתר Know Your Meme

## הערות שוליים

קטגוריה:יצירות משנת 2001
קטגוריה:קריקטורה
קטגוריה:תופעות אינטרנט
קטגוריה:עלילות אנטישמיות
קטגוריה:ארצות הברית: אנטישמיות
מס-קום-יה

**מס-קום-יה** (בטורקית: **Mas-Kom-Yah**, בכתיב מלא: **Mason, Komünist, Yahudi**; בתרגום מלא: "בונים חופשיים, קומוניסטים, יהודים") הוא מחזה אנטישמי שנכתב בשנת 1975 על ידי רג'פ טאיפ ארדואן, לימים ראש עיריית איסטנבול, ראש ממשלת טורקיה ונשיא טורקיה. המחזה מבוסס על ספרו של המטיף האסלאמיסטי מוסטפא בייורטלו, בשם "הטופר האדום" (בטורקית: **Kızıl Pençe**). השם "**Mas**on, **Kom**ünist ve **Yah**udi" הוא ראשי תיבות של שלוש קבוצות: מסונים (בונים חופשיים), קומוניסטים ויהודים, המוצגות ביצירה כקואליציה קונספירטיבית.

## עלילה
גיבור המחזה הוא בעל מפעל חילוני בשם איִיהַן ביי (Ayhan Bey), ששולח את בנו ללימודים מחוץ לטורקיה. כשזה חוזר, לאחר שנטש את האסלאם, נוצר קרע קשה ביניהם. במקביל, פועלי המפעל מתמרדים ולוקחים בעלות על רכושו של אייהן ביי. את המרד מוביל פועל יהודי המעמיד פני מוסלמי. לבסוף, הפועל שמתואר כמנהיג מרושע במיוחד מסית את שותפיו לרצוח את בעל המפעל.

## הפקה וביצוע
המחזה נכתב והופק על ידי רג'פ טאיפ ארדואן עצמו, שגם גילם את דמות בנו של בעל המפעל. ההצגה הועלתה במקומות שונים ברחבי טורקיה בין השנים 1975 ל־1980, עד להפסקת הופעות בעקבות ליל הגנרלים בטורקיה בשנת 1980.

## ביקורת
בשנת 2012 פרסם השבועון הגרמני דר שפיגל כתבה בה תואר המחזה כיצירה בעלת אופי אנטישמי מובהק. עוד נטען כי ארדואן רואה בתיאטרון כלי תעמולתי, ואף פועל להגבלת מוסדות תרבות בטורקיה בשל היותם מעוזים ליברליים וחילוניים.

## קישורים חיצוניים
* כתבה בארכיון על המחזה, באתר סוזג'ו 
* אזכור המחזה, באתר Gerçek Gündem 

## הערות שוליים

קטגוריה:מחזות משנות ה-1970
קטגוריה:יצירות משנת 1975
קטגוריה:אנטישמיות
קטגוריה:עלילות אנטישמיות
קטגוריה:אנטישמיות בתרבות
קטגוריה:ספרות טורקית
קטגוריה:רג'פ טאיפ ארדואן
בובספוג מכנסמרובע (עונה 12)

העונה השתים עשרה של סדרת הטלוויזיה והאנימציה בובספוג מכנסמרובע היא אחת מעונות הסדרה ועונת ההמשך של אחת עשרה העונות הקודמות. העונה עלתה לאוויר לראשונה ב-11 בנובמבר 2018. פרקי העונה דובבו באולפני דאבי דאב על ידי שרון בורגאוקר, עד לפטירתו. בהמשך העונה הפרקים דובבו על ידי תומר שביט.

## פרקים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:עונות בובספוג מכנסמרובע
תזמורת הגליל

**תזמורת הגליל** (באנגלית: **Galilee Chamber Orchestra**, בערבית: **فرقة الجليل**, נהגה "פִרקת אלג'ליל") היא תזמורת קאמרית יהודית-ערבית הפועלת בנצרת מאז שנת 2012. 

את התזמורת מפעילה עמותת "פוליפוני לחינוך". מנצח התזמורת הוא הפסנתרן סלים עבוד-אשקר, והמנהל הוא אחיו, הכנר נביל עבוד-אשקר. כהשראה וכדגם לתזמורת שימשה תזמורת דיוואן מזרח-מערב, שבה ניגן נביל עבוד-אשקר; וקרן דניאל בארנבוים, מייסד תזמורת הדיוואן, תמכה בתזמורת הגליל בתחילת דרכה. התזמורת מופיעה בקונצרטים רבים בישראל וברחבי העולם, ובין השאר ניגנה גם בקרנגי הול בניו יורק ובקונצרטהאוס בברלין. בין היתר הופיעו איתה בישראל הצ'לן לין הארל והפסנתרן אנדראש שיף. 

בתזמורת חברים כ-35 נגנים, כמחציתם יהודים וכמחציתם ערבים. לצד התזמורת מנהלת עמותת פוליפוני מפעלים נוספים, ובהם תזמורת נוער, חינוך מוזיקלי במוסדות חינוך בצפון, וקונסרבטוריון נצרת. 
בשנת 2025, בעת מבצע עם כלביא, נתקעה התזמורת בלייפציג לאחר שהופיעה שם במסגרת פסטיבל באך.

## קישורים חיצוניים
* 
*

## הערות שוליים
 

קטגוריה:שותפות יהודית-ערבית בישראל
גליל
קטגוריה:נצרת: תרבות
הגל התשיעי

**הגל התשיעי** (ברוסית: **Девятый вал**) הוא ציור שמן על קנבס מאת האמן הרוסי ממוצא ארמני איוואן אייווזובסקי, שנוצר בשנת 1850. היצירה מתארת את הים לאחר סערה לילית קשה. בקדמת התמונה נראים שברי ספינה שאליהם נאחזים הניצולים. הצבעים החמים מעניקים מראה רגוע יחסית לים ומקנים לתמונה תחושת תקווה ואפשרות להינצל, חרף הסכנה. שם היצירה מתייחס לביטוי ימי ותיק שלפיו הגל התשיעי הוא גל בעל גודל מדהים שמגיע לאחר רצף של גלים הולכים וגדלים והוא הגדול ביותר מבין הגלים הסוערים.

## פרשנות קומפוזיציונית
הציור מציג גל ענק המתקרב לעבר שברי הספינה, שעליהם נראים הניצולים. הקרניים העמוקות של אור השמש חודרות דרך ענני הבוקר ומעניקות לסצנה נופך דרמטי, אך גם מלא תקווה. איווזובסקי הציב את הגל הגדול בצורה מרכזית ביצירה, אך שילב את הדמויות כך שהצופה מתמקד גם בהן, תוך תחושת הזדהות עם מאבק ההישרדות. הצללים והאור ממלאים תפקיד מהותי ביצירת עומק ורגש.

## חשיבות ביצירתו של איווזובסקי
"הגל התשיעי" נחשבת ליצירה המוכרת והמשפיעה ביותר של איווזובסקי, והיא מדגימה את יכולתו ליצור איזון בין עוצמת הטבע לבין ההיבט ההומניסטי של האדם הנאבק לשרוד. הציור מייצג את גישתו הרומנטית של איווזובסקי, שהתמקד ביופי הנשגב של הים ובמשמעויות הרגשיות שהוא מעורר. הצייר נולד בשנת 1817 בפאודוסיה שבחצי האי קרים, למשפחה ארמנית, והפך לאחד מהאמנים הבולטים בז'אנר הציור הימי במאה ה-19.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורים ימיים
קטגוריה:מים באמנות
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ארמיטאז': ציורים
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
גשר ז'וסלינו קוביצ'ק

**גשר ז'וסלינו קוביצ'ק**, (בפורטוגזית: **Ponte Juscelino Kubitschek** או בקיצור **Ponte JK**) הוא גשר קשתות בה המיסעה תלויה דרך הקשתות . הגשר חוצה את אגם פרנואה בברזיליה, ברזיל. הוא מחבר את החוף המזרחי של האגם - שם ממוקמים אגם סול, פאראנוה ונמל התעופה הבין-לאומי ברזיליה - למרכז העיר ברזיליה, דרך הציר המונומנטלי. הוא נפתח לתנועה ב-15 בדצמבר 2002, וצורתו הייחודית הפכה במהרה לציון דרך בברזיליה.

הגשר נקרא על שם הנשיא ז'וסלינו קוביצ'ק, שכיהן בין השנים 1956 ל-1961 ונחשב לדמות הפוליטית המרכזית שתמכה בבניית העיר המתוכננת ברזיליה. הגשר תוכנן על ידי האדריכל אלכסנדר צ'אן והמהנדס מריו וילה ורדה.

## תיאור
מבנה הגשר הוא באורך 1200 מטרים, כאשר כל אחד משלושת המפתחים אורכו 240 מטרים. רוחב הגשר 24 מטרים, הוא מכיל שישה נתיבי נסיעה ומדרכות המצוידות במעקות בטיחות לרוכבי אופניים ולהולכי רגל, כל אחת ברוחב מטר וחצי.

למבנה הראשי ארבעה עמודי תמיכה הניצבים על קרקעית אגם פרנואה; הסיפון נתלה בכבלי פלדה המעוגנים לסירוגין לשלושה קשתות פרבוליות בגובה 61 מטרים החוצות זו את זו באלכסון.

## גלריה

קובץ:BSB Ponte JK Panorama 05 2007 266.jpg
קובץ:The new bridge over Lake Paranoa 1.jpg
קובץ:Juscelino Kubitschek Bridge Photo by Sascha Grabow.jpg


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ברזיליה: מבנים
קטגוריה:ברזיל: גשרים
קטגוריה:גשרים תלויים
מרטין סמית

**מרטין פ. סמית** (באנגלית: **Martin P. Smith**), שחיין יהודי-אמריקאי, אלוף המכביה הרביעית (1953) ואלוף המשחקים הפאן-אמריקאיים (1955) במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי.

## ביוגרפיה
סמית התאמן במועדון השחייה של ניו הייבן, לצידם של ויליאם יורזיק, ויין מור וג'יימס מקליין.

### 1950
באליפות ארצות הברית שנערכה בסיאטל, וושינגטון ב-22 ביולי 1950 הוא סיים במקום שמיני במשחה ל-440 יארד חופשי.

### 1951
באליפות ארצות הברית שנערכה בדטרויט, מישיגן בסוף יולי 1951 הוא סיים במקום שביעי במשחה ל-800 מטר חופשי (חמישי בין האמריקאים) ובמקום שמיני במשחה ל-400 מטר חופשי.

### 1952
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת הלסינקי (1952) שנערכו בניו יורק בתחילת יולי 1952 הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:51.9 דקות ולא זכה להיכלל במשלחת האמריקאית לאולימפיאדה. נוסף לכך הוא סיים במקום 14 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:14.8 דקות

באליפות ארצות הברית שנערכה בניוארק, ניו ג'רזי ב-26 באוגוסט אותה שנה הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:19.2 דקות

### 1953
#### אלוף המכביה
בתחרויות השחייה של המכביה הרביעית שנערכו בספטמבר 1953 זכה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב במשחה שליחים 4x200 מטר בשיא מכביה חדש של 9:15.4 דקות, לפני דרום אפריקה (9:26.7 דקות) וישראל (10:03.4 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:01.6 דקות, אחרי דון רוזנטל מארצות הברית שקבע שיא מכביה חדש של 59.0 שניות ומיקי בונין מדרום אפריקה (1:01.0 דקות).

### 1955
#### אלוף המשחקים הפאן-אמריקאיים
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו במקסיקו סיטי, מקסיקו בשנת 1955 הוא זכה במדליית זהב במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם ויליאם יורזיק, ויין מור וג'יימס מקליין בתוצאה של 9:00.0 דקות לפני ארגנטינה (9:09.0 דקות) וקנדה (9:12.2 דקות).

## קישורים חיצוניים

* מרטין סמית, באתר *intersportstats* 
* Americans Set New Swim Marks, Capture 3 Mat Titles In Israel, *[[New York Times]]*, September 28, 1953, Section Sports, Page 30 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחיינים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אלופי המכביה: שחיינים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו במאה ה-20
יורם קרול

**יורם קרול** (נולד ב-1943) הוא כלכלן ישראלי מומחה בתחום המימון ושוק ההון. פרופסור אמריטוס בבית הספר למנהל עסקים באוניברסיטה העברית בירושלים. פרופסור מרצה בחוג למנהל עסקים בקריה האקדמית אונו. יועץ כלכלי, דירקטור ויזם בתחום ההיי-טק.

## קורות חיים
יורם קרול נולד ב-1943. את הכשרתו האקדמית רכש באוניברסיטה העברית בירושלים. סיים תואר ראשון בכלכלה וסטטיסטיקה ב-1968. תואר שני במנהל עסקים ב-1974 ודוקטורט במנהל עסקים ב-1978.

הוא הצטרף לבית הספר למנהל עסקים באוניברסיטה העברית ושם התקדם לדרגת פרופסור מן המניין. הוא פרש כפרופסור אמריטוס.

מחקריו הרבים מתמקדים בתחומי שוק ההון, כלכלה קיבוצית, מימון חברות, סיכון וכלכלה התנהגותית.

הוא היה מרצה אורח במספר אוניברסיטאות בעולם, באוניברסיטת העיר ניו יורק, באוניברסיטת וורטון, אוניברסיטת פלורידה והמכון הטכנולוגי של וירג'יניה.

קרול מכהן כפרופסור מרצה במרכז האקדמי רופין, והוא חבר סגל במרכז לחקר כלכלת נדל"ן ושמאות מקרקעין במרכז האקדמי רופין. הוא מכהן גם כפרופסור מרצה במרכז האקדמי אונו בהתמחות במימון ושוק ההון. כמו כן הוא מנחה שם סטודנטים בתואר שני בעבודות סמינריוניות, והוא מכון ORIF למחקר יישומי בשוק ההון בישראל. באוניברסיטת בן-גוריון בנגב גם מרצה אורח. הוא כיהן כיו"ר ועדת ההסמכה של המועצה להשכלה גבוהה.

### עיסוקים מחוץ לאקדמיה
קרול הוא יועץ כלכלי. במהלך השונים כיהן בתפקידים שונים. בקיבוץ שפיים הוא כיהן כגזבר ומנהל כללי. היה מהיוזמים של פארק המים שפיים, מרכז הקניות והבילוי חוצות שפיים, והקמת בית הספר לבנקאות של בנק הפועלים בשפיים. בשנת 2004, הגיש קיבוץ שפיים תביעה נגד יהודה דורון, יזהר ברום ויורם קרול על כספים שנלקחו מכספי הקיבוץ, אך בשנת 2008 הוסר שמו של קרול מהתביעה.

הוא היה מנכ"ל קרן התק"ם, דירקטור בחברות קיבוציות - יו"ר תאגיד ״מחצבות כפר גלעדי״, שפית מעבדות ביולוגיות בע"מ, מנכ"ל ודירקטור בגופים פיננסיים וגופים תעשייתיים, חבר בדירקטוריון ובוועדת השקעות של קרן פנסיה, גמל והשתלמות. חבר ועדת ההשקעות של קרן ישראל גרמניה. קרול הוא גם יזם היי-טק.

## חיים אישיים
קרול חבר קיבוץ שפיים. הוא נשוי למאירה מוזיקאית, מלחינה ומנצחת. לבני הזוג נולדו חמישה ילדים. בנם אסף, היה אמן, צייר ורסטורטור, שנפטר ב-2021 בגיל 39 לאחר מאבק במחלת הלוקמיה.

## קישורים חיצוניים
* פרופ׳ יורם קרול, באתר הקריה האקדמית קריית אונו
* פרופ' יורם קרול, בית הספר למנהל עסקים האוניברסיטה העברית בירושלים
* פרופ' יורם קרול Prof. Yoram Kroll, באתר המחקר במכללות בישראל
* Yoram Kroll, באתר ResearchGate
* Yoram Kroll, באתר לינקדאין

## הערות שוליים

קטגוריה:כלכלנים ישראלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: מינהל עסקים
קטגוריה:סגל הקריה האקדמית אונו
קטגוריה:סגל המרכז האקדמי רופין
קטגוריה:שפיים: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1943
חסן ח'ומייני

סייד **חסן ח'ומייני** (בפרסית: سيد **حسن خمينی**; נולד ב-23 ביולי 1972) הוא איש דת איראני. הוא כונה "הנכד הבולט ביותר" מבין 15 הנכדים של רוחאללה ח'ומייני וזה "שרבים חושבים שיכול להיות לו עתיד פוליטי מבטיח".

## ביוגרפיה
[ממוזער|חסן ח'ומייני בין סבו [רוחאללה ח'ומייני|רוחאללה לאביו אחמד. בן דודו עלי אשראג'י נמצא בצד שמאל]]
חסן ח'ומייני הוא נכדו של ח'ומייני, מייסד הרפובליקה האסלאמית של איראן. הוא בנם של אחמד ח'ומייני ופטמה טבטאבאי.

חסן ח'ומייני נשוי ולו ארבעה ילדים.

## קריירה
חסן ח'ומייני הפך לאיש דת בשנת 1993. בשנת 1995 הוא מונה לשומר המאוזוליאום של ח'ומייני, שם קבורים סבו ואביו וכן הוא מלמד בעיר קום, ופרסם את ספרו הראשון על כתות אסלאמיות.
[ממוזער|חסן ח'ומייני עם [אכבר האשמי רפסנג'אני]]
ידוע על פגישות שקיים עם גורמים פוליטיים באיראן וכן עם (יולי 2006) נשיא סוריה בשאר אל-אסד ומזכ"ל חזבאללה חסן נסראללה. בסיום הפגישה עם אסד נמסר שהשניים תומכים באחדות מוסלמית, מגנים התערבות אמריקאית בעיראק ואת "זוועות המשטר הציוני בעזה", אסד גינה את "הלחצים הזרים על איראן בנוגע לתוכנית הגרעין השלווה שלה". הפגישה עם נסראללה התקיימה בשגרירות איראן בדמשק וחסן ח'ומייני החמיא לנסראללה: "תחת ניהולך המוכשר כאחד האישים המהפכנים והחכמים, חזבאללה החיה את ההתנגדות בלבבות המוסלמים" והוסיף כי חזבאללה הוא המשך המהפכה האיראנית.

בהתייחסו ל"פשעים האחרונים של הישראלים בפלסטין", ציין ח'ומייני כי התנגדות ואחדות הקהילה המוסלמית הן הדרך היחידה להתעמת עם המשטר הציוני. "האומה והממשלה האיראנית הן בעלות ברית של הפלסטינים", אמר.

ב-9 בדצמבר 2015 הוא הודיע כי ייכנס לפוליטיקה ויתמודד על תפקיד במועצת המומחים בבחירות שנת 2016. אך מועמדותו נדחתה על ידי מועצת שומרי החוקה ב-10 בפברואר 2016.

חסן ח'ומייני תואר כמי ש"הביע תסכול ממדיניות מסוימת של משטר הנשלט על ידי פונדמנטליסטים", כמו מחמוד אחמדינז'אד. בראיון שנערך בפברואר 2008, דיבר חסן ח'ומייני נגד התערבות של אנשי צבא בפוליטיקה. זמן קצר לאחר מכן, פורסם מאמר ובו האשים אותו אחמדינז'אד בשחיתות, "בטענה שהוא נוהג ב־BMW, תמך בפוליטיקאים עשירים והיה אדיש לסבלם של העניים".

חסן ח'ומייני נפגש עם פוליטיקאים רפורמטורים לפני בחירות 2009 ופגש עם המועמד לנשיאות שהובס, מיר-חוסיין מוסאווי.

ביוני 2020, הועלתה השערה בכלי תקשורת איראניים שהוא יהיה מועמד לנשיאות בבחירות 2021, על אף שהוא סירב לכך בעצת המנהיג העליון עלי חמינאי.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רוחאללה ח'ומייני
קטגוריה:אנשי דת מוסלמים איראנים
קטגוריה:פוליטיקאים איראנים
קטגוריה:ילידי 1972
שהריארי

**שהריארי** (בפרסית: **شهریاری**) הוא שם משפחה.

קטגוריה:שמות משפחה
Happy Now (שיר של קייגו)

"**Happy Now**" הוא סינגל של התקליטן הנורווגי קייגו, בשיתוף פעולה עם הזמר-יוצר השוודי סנדרו קוואצה, שיצא ב-26 באוקטובר 2018 בהוצאת חברות התקליטים סוני מיוזיק ואולטרה מיוזיק. השיר נכתב על ידי קייגו וסנדרו קוואצה, והופק על ידי קייגו.

נכון ליוני 2025, השיר הושמע למעלה מ-525 מיליון פעמים בספוטיפיי, ולמעלה מ-257 מיליון פעמים ביוטיוב.

## מיקומי שיא

## נתוני מכירות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי קייגו
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים על אושר
קטגוריה:וידאו קליפים שצולמו בנורווגיה
קטגוריה:שירי מוזיקת האוס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת סוני מיוזיק
Happy Now (שיר של זד ואלי דוהה)

"**Happy Now**" הוא סינגל של התקליטן הגרמני זד והזמרת האמריקאית אלי דוהה, שיצא ב-18 ביולי 2018 בהוצאת חברת התקליטים אינטרסקופ רקורדס. השיר נכתב על ידי זד, שרה ארונס, Lotus IV ונוני באו, והופק על ידי זד ו-Lotus IV.

נכון ליוני 2025, השיר הושמע למעלה מ-536 מיליון פעמים בספוטיפיי, ולמעלה מ-163 מיליון פעמים ביוטיוב.

## מיקומי שיא

## נתוני מכירות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי זד
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי זד
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי נוני באו
קטגוריה:שירים על אושר
קטגוריה:בלדות משנות ה-2010
קטגוריה:בלדות פופ
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אינטרסקופ רקורדס
דיון הוטו

**דיון הואו קאבנג'י** (באנגלית: **Deon Hotto Kavendji**; נולד ב-29 באוקטובר 1990) הוא כדורגלן נמיבי המשחק בעמדת הקשר באורלנדו פירטס.

## קריירת מועדונים
הוטו התחיל את הקריירה בקבוצת הכדורגל בלו בויס המקומית. בשנת  חתם באפריקן סטארס מליגת העל הדרום-אפריקאית עמה זכה בגביע COSAFA.

בשנת  חתם בגולדן ארוס וכעבור שנתיים חתם בבלומפונטיין סלטיק ובהמשך בבידווסט ויטס.

בקיץ  חתם באורלנדו פירטס. בשנת  הוערך שכרו בסביבות ה-500 אלף ראנד דרום-אפריקאי מה שהפך אותו לשחקן בעל השכר הגבוה במועדון.

בשנת  ייסד קרן על שמו למטרת קידום הכדורגל בנמיביה.

## קריירה בינלאומית
ב-25 במאי 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת נמיביה בתיקו 0-0 נגד . ב-12 ביוני 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 1-1 נגד  במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014.

השתתף עם הנבחרת פעמיים בגביע אפריקה לאומות.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים נמיבים
קטגוריה:מגני כדורגל נמיבים
קטגוריה:קשרי כדורגל נמיבים
קטגוריה:חלוצי כדורגל נמיבים
קטגוריה:כדורגלני בלומפונטיין סלטיק
קטגוריה:כדורגלני בידווסט ויטס
קטגוריה:כדורגלני אורלנדו פירטס
קטגוריה:כדורגלני נבחרת נמיביה
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2019
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2023
קטגוריה:ילידי 1990
יעקב גרינוורצל

**יעקב גרינוורצל** (נולד ב-1952 בפולין) הוא אמן פלסטי ישראלי.

## ביוגרפיה
נולד בשם Jakub Grinwurcel למשפחת יהודים פולנים שהיגרו לישראל בשנת 1957. בין השנים 1976 ל-1980 למד בבצלאל, ובשנת 1980 קיבל את פרס רומי שפירא על יצירתו "חנוכייה משתנה תמיד". בשנת 1988 קיבל את פרס תחרות Art-Quest בארצות הברית. בשנת 1996 יצר לרגל 3000 שנה להקמת ירושלים את היצירה "כתר התורה", שזכתה בתחרות עיצוב יודאיקה בינלאומית. ליעקב גרינוורצל סטודיו בחוצות-היוצר בירושלים, הוא מעצב חפצי קדושה יהודיים בסגנון מודרני. עבודותיו המודרניסטיות עשויות כסף. ביניהן: כוס קידוש, קערה לנטילת ידיים לפני הארוחה, פמוטי שבת, חנוכיה, מזוזות.

עבודותיו נמצאות באוספים פרטיים וציבוריים רבים בישראל וברחבי העולם, ביניהם: במוזיאון היהודי בניו יורק, במוזיאון להיסטוריה יהודית באמסטרדם, במוזיאון היהודי בברלין, במוזיאון היהודי בווינה, במוזיאון הארץ בתל אביב, במוזיאון מוריס ספרטוס בשיקגו וברבים אחרים.

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אמנים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
חדר הקבינט (הבית הלבן)

**חדר הקבינט** (באנגלית: **Cabinet Room**) הוא חדר הישיבות הרשמי של נשיא ארצות הברית עם חברי הקבינט שלו ויועציו הבכירים. החדר שוכן באגף המערבי של הבית הלבן בווושינגטון די.סי., בסמוך למשרד הפעולות של החדר הסגלגל, ומשקיף לעבר גן הוורדים של הבית הלבן.

חדר הקבינט הושלם בשנת 1934 ונבנה בסגנון ג'ורג'יאני מחודש (Georgian Revival). הוא החליף את חדר הישיבות המקורי ששימש את הנשיאים הקודמים, והפך לאחד החללים המרכזיים בקבלת ההחלטות של הרשות המבצעת האמריקאית. ב-12 באפריל 1945, שעות ספורות לאחר מותו של הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט, התקיימה בחדר הקבינט השבעתו של הארי ס. טרומן לנשיא ה-33 של ארצות הברית. היה זה אירוע נדיר במיקומו ובנסיבותיו, ושיקף את אופיו המרכזי של החדר בתפקוד הממשלה האמריקאית.

העיצוב הפנימי של החדר כולל תקרת גבס מעוטרת בעיטורים נאו-קלאסיים מסוג טריגליפים, דלתות צרפתיות בצדו המזרחי עם חלונות לונטה מעוגלים מעליהן, ואח בקיר הצפוני שלצידיו גומחות ובהן פסלים של ג'ורג' וושינגטון ובנג'מין פרנקלין, יצירות של הפסל הצרפתי ז'אן אנטואן אודון. מעל האח תלוי ציור גדול בשם "חתימת הכרזת העצמאות" מאת האמן הצרפתי שארל אדואר ארמנד-דומרסק. לאורך הקיר המערבי תלויות תמונות דיוקן היסטוריות, אשר נבחרות לפי טעמו האישי של הנשיא המכהן.

במרכז החדר ניצב שולחן אליפטי גדול מעץ מהגוני, שהוענק במתנה על ידי הנשיא ריצ'רד ניקסון בשנת 1970. סביבו ממוקמים כיסאות קבינט עשויים בהשראת עיצוב מהמאה ה-18. כיסא הנשיא ממוקם במרכז הצד המזרחי של השולחן, והוא גבוה בכשני אינץ' משאר הכיסאות. בגב כיסא הנשיא מוטבעת לוחית פליז עם הכיתוב "THE PRESIDENT", ואילו בגב כיסאות השרים רשום תואר המשרה. נהוג להציע לחברי הקבינט לרכוש את כיסאם האישי בסיום כהונתם, ולעיתים כיסאות אלו מוחזרים לשימוש על ידי ממשלים עתידיים.

בשנת 2006 עבר החדר שיפוץ נרחב שנועד לשחזר את מראהו מתקופת הנשיא רוזוולט, בעקבות שינויים שבוצעו לאחר השריפה באגף המערבי בסוף כהונתו של הרברט הובר. השיפוץ כלל התקנת מנורות קיר בסגנון אר דקו בצורת נשרים עם גלובוסים מוארים, שיחזור מנורות תקרה בסגנון מודרני (Moderne) על סמך תצלומים היסטוריים, צביעת החדר בגוון לבן-חמים בשם Deauville, והנחת שטיח בהזמנה אישית בגווני ארגמן, זהב עתיק, ספיר וירוק שרך, עם דוגמת כוכבים ועלי זית.

תחזוקת החדר, כמו גם שיפוצו ושחזורו, מתבצעת בשיתוף פעולה בין אוצר הבית הלבן, הוועדה לשימור הבית הלבן, והאגודה ההיסטורית של הבית הלבן. עלויות שיפוץ ובנייה ממומנות לרוב על ידי קרן ההקדש של הבית הלבן, בעוד רכישת יצירות אמנות וריהוט היסטורי מתבצעת באמצעות קרן הרכישות של הבית הלבן.

חדר הקבינט ממשיך למלא תפקיד סמלי ומעשי כאחד, ומשמש מקום לדיונים חשובים ולעיתים גם להצהרות פומביות של ממשל ארצות הברית.

## גלריה

קובץ:President Joe Biden participates in a meeting with French President Emmanuel Macron in the Cabinet Room of the White House on 1 December 2022.jpg|חדר הקבינט בתקופת ג'ו ביידן
קובץ:P120909PS-0140 (4190837249).jpg|חדר הקבינט בתקופת ברק אובמה
קובץ:Cabinet-room-2006.jpg|חדר הקבינט בתקופת ג'ורג' ווקר בוש
קובץ:President Bush participates in a full cabinet meeting in the cabinet room - NARA - 186454.tif|חדר הקבינט בתקופת ג'ורג הרברט בוש


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:הבית הלבן: אגפים וחדרים
קטגוריה:הקבינט של ארצות הברית
ח'ומייני (פירושונים)

**ח'ומייני**  הוא שם משפחה המצביע על מוצא מהעיר ח'ומיין באיראן.

קטגוריה:שמות משפחה פרסיים
עבאס עלי ח'לעתברי

**עבאס עלי ח'לעטברי** (בפרסית: **عباسعلی خلعتبها**; 1912 – 11 באפריל 1979) היה דיפלומט איראני, שכיהן כשר החוץ בין השנים 1971–1978. הוא היה בין הדיפלומטים החשובים שעיצבו את יחסי החוץ של איראן בתקופת שלטונו של מוחמד רזא שאה פהלווי. הוא הוצא להורג בעקבות המהפכה האיראנית.

## ביוגרפיה
ח'לעתברי נולד ב-1912 למשפחה מבוססת. הוא רכש את השכלתו בפריז, שם קיבל תואר במדעי המדינה מ ב-1936, ותואר דוקטור במשפטים ב-1938.

הוא החל את הקריירה שלו במשרד האוצר האיראני ב-1940 ולאחר מכן הצטרף למשרד החוץ ב-1942. הוא כיהן לזמן קצר כשגריר איראן בפולין בשנת 1961, ומילא שורה ארוכה של תפקידים דיפלומטיים. בינואר 1962 מונה לכהן כמזכיר הכללי של ברית בגדאד, והחליף את  בתפקיד' בו כיהן עד ינואר 1968 כאשר הוחלף בטורגוט מנמנצ'יולו. בין השנים 1968 ל-1970 כיהן כסגן שר החוץ.

ב-13 בספטמבר 1971 מונה ח'לעתברי לשר החוץ בממשלה בראשות אמיר עבאס הוויידא והחליף את ארדשיר זאהדי בתפקיד. הוא ערך ביקור רשמי בישראל בשנת 1977 כאורחו של עמיתו הישראלי יגאל אלון. ח'לעתברי היה חבר בוועדה לחקירת מוסא א-סדר שהוקמה ב-1977 כדי לקבל החלטה על גורלו של מוסא א-סדר, דמות שיעית רבת השפעה בלבנון. כמו כן, היה מהאחראים המרכזיים לחתימתו של הסכם אלג'יר ומעורב בניהול היחסים עם ארצות הברית, ובסיוע צבאי למשטר בעומאן.

ח'לעתברי מונה לשר החוץ גם בממשלה שהוקמה על ידי  ב-7 באוגוסט 1977, והוא כיהן בתפקיד עד 27 באוגוסט 1978, אז החליפו . למרות היותו נאמן לשאה, ח'לעתברי למד על הדחתו מחדשות הרדיו בשעות הבוקר המוקדמות.

לאחר המהפכה האיראנית בפברואר 1979 נעצר ח'לעתברי ונידון למוות לאחר שהורשע ברשימת אישומים מופרכת, ובהן טענות לשחיתות, לחברות במשטר הקודם וכהונתו כשר, להיותו סוכן סאוואכ וחבר במשלחת ממשלתית הפועלת נגד האינטרסים של האומה, להיותו מועסק על ידי ה-CIA, ובעבירות של בגידה, פעולה נגד האינטרס של העם ופעולה נגד ביטחון האומה. הוא הואשם גם בכך שאפשר לסוכני הסאוואכ לעבוד כדיפלומטים בשגרירויות. על פי הדיווחים, הוא אמר שהוא רק מילא פקודות כשעשה זאת.

ח'לעתברי ועשרה בכירים אחרים במשטר השאה, כולל , הוצאו להורג על ידי כוחות הביטחון של איראן בטהראן ב-11 באפריל 1979. זמן קצר לפני הוצאתו להורג פורסמה בבית המשפט הצהרה כתובה מטעמו, בה נטען כי השאה המודח הרג "באופן אישי" אנשים רבים.

ח'לעתברי היה נשוי לאחותו של , שעמד בראש , והיה אחראי על שאיפותיה הגרעיניות המוקדמות של איראן. היו לו ארבעה ילדים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פריז
קטגוריה:דיפלומטים איראנים
קטגוריה:פוליטיקאים איראנים
קטגוריה:שרי החוץ של איראן
קטגוריה:שגרירי איראן
קטגוריה:שגרירים בפולין
קטגוריה:איראנים שנולדו ב-1912
קטגוריה:איראנים שנפטרו ב-1979