open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ברונו אורטלנו

**ברונו דומיניקס אורטלנו רוץ**' (בספרדית-קטלאנית: **Bruno Dominix Hortelano Roig**; נולד ב-18 בספטמבר 1991) הוא אתלט ספרדי, הוא אלוף אירופה (אמסטרדם 2016) בריצת 200 מטר.

## ביוגרפיה
אורטלנו נולד בוולונגונג שבאוסטרליה, שם עבדו הוריו כביולוגים מולקולריים. בהמשך, עבר עמם לקנדה, וסיים את לימודיו התיכוניים בברלינגטון. הוא המשיך ללימודי הנדסת ביוטכנולוגיה באוניברסיטת קורנל, והיה חבר בנבחרת האתלטיקה שלה.

הוא החל להשתתף בתחרויות אתלטיקה בינלאומיות בשנת 2010, ורשם הישגים משמעותיים ראשונית בשנת 2013, אז סיים במקום החמישי בריצת 200 מטר באליפות אירופה עד גיל 23 שנערכה בטמפרה. באותה אליפות זכה גם במדליית ארד עם נבחרת השליחים הספרדית ל-100X4 מטר, וסיים במקום החמישי עם נבחרת השליחים ל-400X4 מטר. באליפות העולם שנערכה באותה שנה במוסקבה העפיל לשלב חצי הגמר בריצת 200 מטר, וסיים במקום ה-16, בשיא ספרד חדש של 20.47 שניות. נוסף לכך, הוא העפיל לחצי הגמר בריצת שליחים 100X4 מטר, וסיים עמה במקום התשיעי בתוצאה של 38.46 שניות.

בשנת 2016 רשם אורטלנו עליית מדרגה נוספת. באליפות העולם באולם שהתקיימה בפורטלנד, אורגון במרץ סיים אורטלנו במקום 15 בריצת 60 מטר בשיא אישי חדש ל-6.63 שניות. באליפות האיברו-אמריקאית באתלטיקה שנערכה בריו דה ז'ניירו במאי הוא זכה במדליית כסף בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.48 שניות וסיים במקום רביעי בריצת שליחים 100X4 מטר ובתחרות שנערכה במדריד ביוני הוא קבע בריצת 100 מטר שיא ספרד חדש של 10.06 שניות.

### אלוף אירופה
באליפות אירופה שנערכה באמסטרדם, הולנד ביולי אותה שנה קבע את הישג השיא שלו, כשזכה במדליית זהב בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.45 שניות, לפני רמיל גולייב מטורקיה (20.51 שניות) ודניאל טלבוט מבריטניה (20.56 שניות). בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא ספרדי חדש של 20.39 שניות. בשלב הגמר הגיע אמנם שני, אחרי ההולנדי צ'ונדרי מרטינה, אך מרטינה נפסל, ומדליית הזהב הוענקה לאורטלנו. אורטלנו עצמו גילה את דבר זכייתו רק במהלך ריאיון שנערך עמו לאחר המירוץ. נוסף לכך, סיים במקום רביעי בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.12 שניות.

ביוני 2018 קבע שיא ספרד בריצת 400 מטר של 44.69 שניות. ביולי 2018 שיפר את שיא ספרד בריצת 200 מטר כשקבע תוצאה של 20.04 שניות במהלך מוקדמות אליפות ספרד.

## שיאים אישיים
### אצטדיון
* ריצת 100 מטר: 10.06 שניות (2016), **שיא ספרד**
* ריצת 200 מטר: 20.04 שניות (2018), **שיא ספרד**
* ריצת 400 מטר: 44.69 שניות (2018), **שיא ספרד**

### אולם
* ריצת 60 מטר: 6.63 שניות (2016)
* ריצת 200 מטר: 20.75 שניות (2014)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אתלטים ספרדים
קטגוריה:אצנים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קורנל
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1991
ארי ברזילי

**ארי ברזילי** (נולד ב-19 בפברואר 1953) הוא פרופסור אמריטוס במחלקה לנוירולוגיה בפקולטה למדעי החיים באוניברסיטת תל אביב. ראש המעבדה לחקר מחלות מוח ניווניות ופונקציונליות המוח.

## ביוגרפיה
ארי ברזילי נולד בתל אביב, רביעי מבין אחיו לאמו שנולדה בירושלים והיא דור שמיני בארץ, ולאביו עלה לארץ מרוסיה ועבד בחברת "אמקור" לייצור מקררים. בשנת 1957 עבר עם משפחתו להרצליה פיתוח. את לימודיו התיכוניים השלים בבית הספר התיכון אליאנס בתל אביב. בצבא שירת כקצין בחיל השריון.

בשנת 1977 החל את לימודיו האקדמאים באוניברסיטה העברית בירושלים, שם השלים את התואר הראשון שלו בכימיה, פיזיקה וביולוגיה. את התואר השני והשלישי שלו עשה בנוירוביולוגיה וביוכימיה והשלים אותם בשש שנים.

ברזילי עשה את הפוסט-דוקטורט שלו בשנת 1987 באוניברסיטת קולומביה שבניו יורק. תואר זה ארך 5 שנים במעבדתו של פרופסור אריק קנדל. בסיום התואר, שנת 1992 חזר לארץ ובחר לעבוד באוניברסיטת תל אביב, בה עובד עד היום בתור ראש מעבדה העוסקת במחלות ניווניות ופונקציונליות של המוח. בנוסף כיהן כיו"ר המועצה המדעית של עמותת "לראות" בין השנים 2006–2013.

ארי ברזילי נשוי לאפרת ברזילי, מעצבת גרפית במקצועה וצלמת אמנותית, ולהם תאומים.

## פעילות מחקרית
המחקר במעבדתו של בריזלי במחלקה לנוירוביולוגיה באוניברסיטת תל אביב מתעסק בעיקר בפונקציונליות המוח ומחלות מוח ניווניות, ובמנגנון ה-DDR.

במעבדה חוקרים את הקשר בין השיבוש בתפקוד מנגנון DDR לאטיולוגיה של מחלות מוח ניווניות באמצעות מחקר בעכברים בעלי מוטציה בגנים שחסרים אצל חולים עם הפרעות ביציבות הגנומית, לדוגמה ATM, Nbs1, Wrn.

בנוסף חוקרים במעבדה את הקשר בין תגובת התא לנזק DNA ובין תהליך ההזדקנות על מנת להשיג תובנה עמוקה יותר לתהליך ההזדקנות בהתמקדות על תהליכים שמושפעים על ידי Atm ו- Wrn במטרה להבין את תפקיד החלבונים בהזדקנות. תחום נוסף הנחקר במעבדה הוא הבנת חשיבות תאי הגליה באטיולוגיה של מחלות מוח ניווניות . בזמן מחלות מוח ניווניות חלק מהרשתות נפגעות, מטרת המחקר הוא להבין אלו מן הרשתות נפגעו וכיצד ניתן לתקן אותן. במחקר שמים דגש על תפקיד תאי הגליה בפגיעה בתפקוד הרשת וכאמצעי היכול לעזור בתיקונה לאחר שנפגעה.

נוסף על מחקרים בנושא זה, ברזילי חוקר גם את המנגנון המולקולרי של ניוון והתחדשות עצב הראייה. מחקריו מתמקדים בפתרון לבעיות חשוכות מרפא ברשתית העין ועצב הראייה באמצעות השתלת פיגום שיקדם את הישרדות תאי RGC (תאי גלגיליון) והתחדשות אקסונלית, הפרשה מרחבית ומבוקרת ממבנים בגודל ננומטרי שיושתלו בעצב הראייה, והשתלת צ'יפים מיקרוסקופים ואלקטרודות בעצב הראייה.

## קישורים חיצוניים

* ארי ברזילי, באתר של הפקולטה למדעי החיים באוניברסיטת תל אביב

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: נוירוביולוגיה, ביוכימיה וביופיזיקה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:נוירולוגים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון אליאנס (תל אביב)
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1953
NFPA 704

ממוזער|צורת הסימון בשיטת NFPA 704 - המעוין האדום מסמן את מידת הדליקות, הכחול משמש לציון הסיכון הבריאותי (רעילות) הצהוב למידת הפעילות הכימית והלבן לציון סיכונים מיוחדים
ממוזער|בקבוקי שטיפה המכילים אצטון ואתנול המסומנים בסימוני NFPA 704
**NFPA 704** היא שיטת סימון של כימיקלים המציינת את הסיכונים מהם ואת חומרתם. שיטת סימון זו פותחה על ידי האגודה הלאומית לסיכוני אש בארצות הברית **National Fire Protection Association** או **NFPA** בראשי תיבות. שיטה זו היא שיטה תקנית לזיהוי סיכונים מחומרים לשם תגובה במצבי חירום. מטרת הסימון היא זיהוי מהיר של הסיכונים לצורך קביעת הציוד, דרכי הפעולה ואמצעי הזהירות שיש לנקוט בשלבים הראשונים של תגובת חירום לשרפה, דליפה או תאונה בה מעורב החומר המסוכן.

הסימון הוא באמצעות מרובע המחולק ל־4 חלקים בצבעי כחול, אדום, צהוב ולבן. המעוין האדום מסמן את מידת הדליקות, הכחול משמש לציון הסיכון הבריאותי (רעילות) הצהוב למידת הפעילות הכימית והלבן לציון סיכונים מיוחדים (חומר המגיב עם מים, למשל).

בתוך כל רבע מעוין נכתב מספר המציין את חומרת הסיכון או אותיות המסמנות סיכון מיוחד (בחלק הלבן).

## סיכון לשרפה
מצוין על פי דרגת החומרה בחלק העליון האדום של הסמל.

## סיכון בריאותי
מצוין על פי דרגת החומרה בחלק השמאלי הכחול של הסמל.

## אי-יציבות/פעילות
מצוין על פי דרגת הפעילות החלק הימני הצהוב של הסמל.
 

## אזהרות מיוחדות
בחלק התחתון הלבן של הסמל מצוינות תכונות מיוחדות של החומר. תקן NFPA 704 מגדיר 3 סימונים כאלו:

לעיתים מסמנים בחלק הלבן של הסמל גם סימונים נוספים שאינם מוגדרים רשמית בשיטת NFPA 704

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כיבוי אש
קטגוריה:בטיחות
קטגוריה:כימיה
קטגוריה:סימון מוצרים
ממלא מקום נשיא רוסיה

**ממלא מקום [[נשיא רוסיה]]** הוא תפקיד זמני שמתמנה אליו נושא משרה אחרת במקרה של חוסר מסוגלות, מוות, התפטרות, או העברה מכהונה (על ידי הדחה או הרשעה) של הנשיא המכהן הנוכחי.

עד 1993, ממלא מקום הנשיא היה סגן נשיא רוסיה, אך מאז 1993, ראש ממשלת רוסיה הוא ממלא מקום הנשיא וכך היה בין 5 ל-6 בנובמבר 1996 כשראש הממשלה ויקטור צ'רנומירדין כיהן כממלא מקום הנשיא ילצין, בעקבות ניתוח מעקפים שהאחרון עבר באותו היום. ראש הממשלה צ'רנומירדין סיפר בתקשורת כי הנשיא ילצין העביר אליו את סמכויות הנשיא טרם שנכנס לניתוח. עם החלמתו מהניתוח המשיך ילצין למלא את סמכויותיו כנשיא המדינה, עד להתפטרותו, ב-31 בדצמבר 1999, אז מונה ולדימיר פוטין לממלא מקומו עד לבחירתו לתפקיד הנשיא, במרץ 2000.

על פי סעיף 92 בחוקת רוסיה:
 

הסעיף מסתמך על נוסח הצו הנשיאותי מה-3 באוקטובר 1993:

לממלא מקום הנשיא אין סמכות לפזר את הדומה, להחליט על משאל עם ולהציע תיקונים לחוקה.

הבאים בסדר הירושה לאחר הנשיא הנבחר הם: ראש הממשלה, יושב ראש מועצת הפדרציה, יושב ראש הדומה יושבי ראש בתי המשפט לחוקה ובית המשפט העליון ולאחר מכן התובע הכללי.

מאחר שסעיף 8 בחוק ממשלת רוסיה קובע שבמקרה של נבצרות את ראש ממשלת רוסיה מחליף סגנו הראשון, סגן ראשון לראש הממשלה ניצב בסדר הירושה מיד לאחר ראש הממשלה:

## קישורים חיצוניים
*Статья 8. Исполнение обязанностей Председателя Правительства Российской Федерации// Федеральный конституционный закон от 17 בדצמבר 1997 N 2-ФКЗ (ред. от 14 בדצמבר 2015) «О Правительстве Российской Федерации»
## הערות שוליים

קטגוריה:נשיאות רוסיה
דגל נשיא רוסיה

**דגל נשיא רוסיה** הוא דגלו האישי של נשיא רוסיה הנושא את סמל המדינה של הנשר הדו-ראשי על רקע הטריקולור הרוסי וצבעי הלאומיות הסלאבית. הדגל הוצג בשנת 1996 והפך לדגל המפקד העליון בשנת 2009 והוא מופיע לעיתים קרובות בתמונות רשמיות של הנשיא ומונף על ספינות הצי כשהנשיא נמצא על סיפונן, הדגל משמש הן כדגל הנשיא והן כדגל המפקד העליון.

הדגל מונף תדיר מעל מעונות הרשמיים ורכביו של הנשיא, כמו גם מעל ארמון הסנאט בקרמלין כשהנשיא שוהה בו. הדגל לעולם אינו מונף בחצי התורן ואינו קודם לדגל הלאומי בסדר החשיבות.

## ראו גם
* דגל נשיא ארצות הברית
* דגל רוסיה

## קישורים חיצוניים

הנשיא
רוסיה
קטגוריה:נשיאות רוסיה
רוסיה, נשיא
ז'וזה אלדו

**ז'וזה אלדו** (בפורטוגזית: **José Aldo**; נולד ב-9 בספטמבר 1986) הוא לוחם MMA עבר ברזילאי ואלוף העולם לשעבר במשקל נוצה  באליפות הלחימה האולטימטיבית (UFC). אלדו היה אלוף העולם ב-WEC  במשקל נוצה וכן אלוף העולם הראשון במשקל נוצה ב-UFC.

## ביוגרפיה
אלדו נולד באמזונס שבברזיל. בינקותו נפל מזרועותיה של אחותו על מנגל – תאונה שהותירה צלקת בצדו השמאלי של פניו. בילדותו שיחק פוטבול וקיווה להתמקצע בענף זה, אולם משום שמאס בבריונות שחווה ברחובות מצד בני נוער שהכו אותו, הוא החליט להשקיע את זמנו בקפוארה על מנת ללמוד דרכים להגן על עצמו. תחילה, למד אלדו קפוארה ברחובות עד שמאמן ג'ו ג'יטסו ברזילאי הבחין בו והזמין אותו להתאמן אצלו במכון, ולאחר אימון אחד, אלדו החליט לנטוש את הקפוארה ולהקדיש את זמנו ללימוד ג'ו ג'יטסו ברזילאי. בגיל 17 עבר להתגורר בריו דה ז'ניירו כדי להתמקצע ב-MMA.

בשנת 2016, יצא לאור בנטפליקס סרט על אודות חייו 'חזק יותר מהעולם' (באנגלית: Stronger Than The World).

## קריירת MMA
אלדו השתתף בקרב ה-MMA הראשון שלו בגיל 17, באוגוסט 2004. בשנת 2005 נחל תבוסה ראשונה ויחידה עד שנלחם בשנת 2015 בקונור מקגרגור. ביוני 2008 נלחם לראשונה במסגרת ה-WEC, ובנובמבר 2009 זכה בתואר אליפות העולם במשקל נוצה. באותה השנה נבחר ללוחם השנה על ידי Sherdog . באוקטובר 2010, ארגון ה-WEC התמזג עם ארגון ה-UFC ואלדו קיבל את תואר האליפות הראשון למשקל נוצה בארגון. במסגרת ה-UFC, אלדו הגן על תואר האליפות שלו 7 פעמים ברציפות מנובמבר 2009 עד לדצמבר 2015. בדצמבר 2015, איבד את תואר האליפות כאשר נלחם בקונור מקגרגור והפסיד בנוקאאוט תוך 13 שניות בלבד מתחילת הקרב (שהוכתר לקרב האליפות הקצר ביותר בהיסטוריית ה-UFC). ב-9 ביולי 2016, השיג את תואר האליפות הזמני  כאשר נלחם בפרנקי אדגר  וניצח. בנובמבר 2016, הופשט מקגרגור מתואר האליפות משום שהחליט לקחת פסק זמן מהשתתפות בקרבות, ותואר האלוף הבלתי מעורער הועבר לאלדו מבלי שהשתתף בקרב. ב-3 ביוני 2017, במסגרת אירוע UFC 212 , הפסיד את תואר האליפות למקס הולוואי . ב-2 בדצמבר 2017, במסגרת אירוע UFC 218 , התמודד שוב מול מקס הולוואי בקרב על תואר האליפות, והפסיד בסיבוב השלישי בנוקאאוט טכני. ב-28 ביולי 2018, נלחם נגד ג'רמי סטפנס  וניצח בנוקאאוט טכני בסיבוב הראשון.

## חיים אישיים
אלדו נשוי לויויאנה פריירה, לוחמת ג'ו ג'יטסו ברזילאי ואגרוף תאילנדי. בשנת 2012 נולדה בתם ג'ואנה.

## תוצאת קרבות MMA

## ראו גם
* קונור מקגרגור
* אליפות הלחימה האולטימטיבית

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלופי אליפות הלחימה האולטימטיבית
קטגוריה:אמני לחימה ברזילאים
קטגוריה:זוכי פרס MMA העולמי: לוחם השנה
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1986
סינמטקים בישראל

[שמאל|ממוזער|250px|ספריית [סינמטק תל אביב]]
בישראל קיימים מספר סינמטקים המקרינים לקהל הרחב, באופן סדיר, סרטים שאינם מוצגים בבתי קולנוע. בסינמטק ירושלים קיים ארכיון סרטים עצמאי, ולצד סינמטק תל אביב נמצאת הספרייה לקולנוע המשמרת סרטים, תוך שימת דגש על שימור היצירה הקולנועית הישראלית.

## היסטוריה
ב-1955 ייסדה ליה ון ליר בחיפה את "מועדון הסרט הטוב", שמנה 250 חברים והציע הקרנת סרטי איכות. ב-1956 ייסדה מועדוני סרטים נוספים בתל אביב ובירושלים. ב-1960 ייסדה את "ארכיון הסרטים הישראלי" שהוכר בשנת 1963 כחבר ב"פיאפ" - הפדרציה הבינלאומית לארכיוני סרטים.

בשנות ה-60 התקיימו הקרנות סרטים ישנים במסגרות של מועדונים של חובבי קולנוע או באולמות קולנוע ישנים. חובב הקולנוע ישעיהו קולר ניהל אוסף של סרטים וניסה, ללא הצלחה, לקיים הקרנות מסחריות של סרטים ישנים. יוזמה מוקדמת להקרנת סרטים תוך שימוש במושג "סינמטק" התקיימה בשנת 1970 בתיאטרון חיפה בו הוקרנו סרטים קצרים בנושאי תיאטרון לפני הצגות של התיאטרון. 

בשנת 1973 פתחה עיריית תל אביב-יפו את סינמטק תל אביב בבית עובדי העירייה ברחוב פומבדיתא. ב-1973 הקימה ון ליר את סינמטק חיפה, ומאוחר יותר באותה שנה הקימה את הסינמטק בבית אגרון בירושלים.

## סינמטקים בישראל
הסינמטקים הגדולים בישראל הם:
* סינמטק הרצליה
* סינמטק חולון
* סינמטק חיפה
* סינמטק ירושלים
* סינמטק ראש פינה
* סינמטק שדרות
* סינמטק תל אביב
* סינימה קלאס - סינמטק ראשון לציון

סינמטקים אלה מקיימים הקרנות סדירות ומארחים פסטיבלי קולנוע שנתיים. מספר סינמטקים קטנים יותר פועלים בנצרת, בדימונה ובמקומות אחרים בישראל. הסינמטקים הקטנים יותר פועלים לעיתים כאולמות הקרנה בלבד.

## קישורים חיצוניים
* אתר סינמטק שדרות
* אתר סינמטק ירושלים
* אתר סינמטק תל אביב
* אתר סינמטק חיפה
* אתר סינמטק הרצליה
* אתר סינמטק ראש פינה
* אתר סינמטק חולון
*אתר קולנוע בהיכל - סינמטק ראשון לציון

## הערות שוליים

*
בית הכנסת אבן דנאן

**בית הכנסת אבן דנאן** (בערבית: **معبد ابن دنان**) הוא בית כנסת בפאס שבמרוקו, מהעתיקים והחשובים שבבתי הכנסת בצפון אפריקה. נבנה באמצע המאה ה-17 על ידי מימון בן סידן, סוחר עשיר ממשפחה יהודית בעלת השפעה מהעיירה אית אסחאק , ובשלהי המאה ה-19 חודש וניתנה לו צורתו הנוכחית. המבנה, שנמצא בלב ה"מלאח" (הרובע היהודי) מהווה מזכרת נדירה מתקופת מפתח בתולדות יהדות מרוקו.

מתחת לבית הכנסת שוכן מקווה, כשמעליו, ברצפת בית הכנסת, ישנו פתח דרכו היו מביטים הדיינים על טובלים יהודים-אנוסים ששבו ליהדותם, ובכך מאשרים את טבילתם.

בית הכנסת, עדיין בבעלות פרטית, מכיל כנראה את האוסף השלם היחיד של תשמישי קדושה מרוקאים, כולל תיבה עשויה עץ וברזל מחושל בצד המערבי; שני היכלות מגולפים בעץ בקיר המזרחי המקושט באריחים; ספסלי עץ, כולל כיסא אליהו לברית המילה; מנורות שמן, ווילונות רקומים.

הכניסה לבית הכנסת דרך דלת צנועה לפרוזדור המוביל לאולם תפילה בעל שני מרכזים, מחולק על ידי שלושה עמודים מתומנים. הרצפה מרוצפת לבנים מזוגגות ירוקות-לבנות בדוגמת אדרת-הדג. בעבר היו מנורות שמן ונורות חשמל רבות, כולל נרות זיכרון, אולם אלה נעלמו.

במשך שנים רבות הלך מצבו של הבניין והידרדר, והוא נזקק לעבודות שימור. הקהילות היהודיות של פס ושל קזבלנקה נאבקו לשמר את בית הכנסת כחלק בלתי נפרד ממורשת יהדות מרוקו וכנכס היסטורי ותרבותי חשוב.

בית הכנסת נכלל ברשימה של מאה מונומנטים בסכנה, במסגרת תוכנית לשימור שיזם ארגון עולמי לשמירה על מונומנטים. לבסוף נערך השיפוץ בסיועם האדיב של גופים פרטיים וציבוריים כולל ממשלת מרוקו וצאצאי משפחת אבן דנאן. במאי 1999 נחנך בית הכנסת המשופץ, ונרשם כמונומנט היסטורי של פז. כיום בעיר פז ובסביבותיה חיים יהודים מועטים.

דגם של בית הכנסת רבי שלמה אבן דנאן מוצג בשער האמונה, בתצוגת הקבע של מוזיאון אנו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

אבן דנאן
קטגוריה:יהדות פאס
אבן דנאן
קטגוריה:פאס: מבנים
העיר החופשית ליבק

**העיר החופשית ליבק** (בגרמנית: **Freie Stadt Lübeck**) הייתה עיר חופשית בתחומי האימפריה הרומית הקדושה ולאחר מכן בתחומי הקונפדרציה הגרמנית והאימפריה הגרמנית. העיר התקיימה כעיר חופשית עד 1937, שאז סופחה לפרובינציית שלזוויג-הולשטיין.

## היסטוריה

בשנת 1226 הקיסר פרידריך השני העלה את דרגת העיר לעיר קיסרית חופשית, והיא הפכה לעיר החופשית ליבק. במאה ה-14 ליבק הפכה ל"מלכת ברית ערי ההנזה", ונהייתה העיר לעיר החזקה והגדולה ביותר בברית.

בשנת 1359 קנתה העיר את הרשאפט מאלברכט החמישי, דוכס סקסוניה-לאוונבורג, ובשנת 1370 קנתה את לורדות ברגדורף, שכללה חלק ניכר מנתיב הסחר בין המבורג לליבק. בשנת 1375 כינה הקיסר קרל הרביעי את ליבק כ"אחת מחמש תהילות האימפריה הרומית הקדושה" יחד עם הערים: ונציה, רומא, פיזה, ופירנצה.

ליבק איבדה ממעמדה לאחר השתתפותה במלחמת אזרחים בדנמרק, שבה נחלה תבוסה. לאחר התבוסה כוחה של העיר החל לדעוך. ליבק הצליחה להישאר נייטרלית במלחמת שלושים השנים, אך עם ההרס שנגרם על ידי שלושים שנות המלחמה ועקב כיוונו של המסחר האירופאי למסחר טרנס-אטלנטי, ברית ערי ההנזה והעיר ליבק איבדו מחשיבותן. לאחר שברית ערי ההנזה התפרקה למעשה בשנת 1669, ליבק נותרה עיר סחר חשובה בים הבלטי.

המלחין הגדול דיטריך בוקסטהודה החל לנגן כנגן עוגב בכנסיית מריה שבעיר בשנת 1668 ונותר במשרה עד שנת 1703 לפחות.

במסגרת מלחמת הקואליציה הרביעית נגד נפוליאון, חיילים תחת פיקודו של ברנדוט (מלך שוודיה ונורווגיה) כבשו את ליבק הנייטרלית ב-6 בנובמבר 1806. מאז ליבק הייתה למעשה מסופחת לצרפת עד קונגרס וינה בשנת 1815.

בקונגרס וינה אושרה עצמאותה של ליבק והיא הפכה לאחת מ-39 מדינות ריבוניות של הקונפדרציה הגרמנית. בשנת 1867 הצטרפה ליבק לקונפדרציה הצפון-גרמנית, ובשנת 1871 הפכה למדינה אוטונומית כחלק מהאימפריה הגרמנית. במהלך רפובליקת ויימאר נחלש מעמדה של העיר, ובשנת 1937 סופחה העיר לשלזוויג-הולשטיין.

## קישורים חיצוניים

ליבק
קטגוריה:ליבק
ליבק
ליבק
ליבק
ליבק
ליבק
ליבק
ליבק
קרל השביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה

**קרל השביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה** (בגרמנית: **Karl VII Heiliger Römischer Kaiser**; 6 באוגוסט 1697 בריסל - 20 בינואר 1745 מינכן), היה הנסיך הבוחר מבוואריה, וקיסר האימפריה הרומית הקדושה במהלך מלחמת הירושה האוסטרית.

## ביוגרפיה
קרל אלברכט נולד ב-6 באוגוסט 1697 למקסימיליאן השני עמנואל, הנסיך הבוחר מבוואריה ותרזה סובייסקה, בתם של יאן השלישי סובייסקי, מלך פולין ומריה קז'ימייז'ה. במהלך מלחמת הירושה הספרדית פוצלה משפחתו, וקרל שהה במעצר בווינה עד לשנת 1715. בשנת 1717 הצטרף קרל אלברכט לאוסטרים, במלחמה ההבסבורגית-עות'מאנית (1716–1718).

ב-26 בפברואר 1726 מת אביו מקסימיליאן השני עמנואל, הנסיך הבוחר מבוואריה, וקרל אלברכט עלה לשלטון במקומו. במהלך שלטונו, הצליח קרל לשמור על יחסים טובים הן עם ממלכת צרפת, והן עם ממלכת הבסבורג.

לאחר מותו של קרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בשנת 1740, סירב קרל אלברכט לקבל את הסנקציה הפרגמטית, ובשנת 1741 כרת ברית עם צרפת וספרד ופלש לאוסטריה. בתחילה חשב קרל אלברכט לעלות על וינה, אך לבסוף פנה לעבר פראג וכבש אותה, והוכתר ב-19 בדצמבר 1741 למלך בוהמיה.

ב-20 בינואר 1742 נבחר קרל אלברכט פה אחד ל**קיסר האימפריה הרומית הקדושה**, בין השאר על ידי עזרה מאחיו קלמנס אוגוסט מבוואריה, שהיה הארכיבישוף של קלן. אולם בהמשך גברה ידם של האוסטרים, וקרל אלברכט ברח מבוואריה, שנפלה בידי האוסטרים, ונשאר עם תואר בלבד, ללא כוח ממשי.

ב-20 בינואר 1745 מת קרל אלברכט במינכן, ובנו מקסימיליאן יוזף עלה לשלטון בבוואריה במקומו. ב-13 בספטמבר 1745 נחתם הסכם פיסן, ובו נבחר פרנץ מלורן לקיסר האימפריה הרומית הקדושה.

## משפחתו
ב-5 באוקטובר 1722 התחתן קרל אלברכט עם מריה אמליה, ארכידוכסית אוסטריה בתם של יוזף הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ורעייתו וילהלמינה אמליה מבראונשווייג-לינבורג, ממנה היו לו 7 ילדים:
* מקסימיליאנה מריה (1723).
* מריה אנטוניה (1724–1780).
* תרזה בנדיקטה (1725–1743).
* מקסימיליאן יוזף (1727–1777).
* יוזף לודוויג לאו (1728–1733).
* מריה אנה יוזפה (1734–1776).
* מריה יוזפה (1739–1767).

בנוסף היה לקרל אלברכט בן נוסף מפילגשו סופיה קרולינה פון אינגלהיים:
* פרנץ לודוויג פון הולנשטיין (1723–1780).

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אבירי מסדר גיזת הזהב
קטגוריה:בית ויטלסבאך
קטגוריה:שליטי בוואריה
קטגוריה:קיסרי האימפריה הרומית הקדושה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1697
קטגוריה:נפטרים ב-1745
זוריטה

**זוריטה **(באנגלית: **Zorita**, נולדה **קתרין בויד**, 30 באוגוסט 1915 – 12 בנובמבר 2001) הייתה מופיעת בורלסק אמריקאית. היא הייתה ידועה במיוחד עבור ריקודי "הנחש הקדוש" ו"נישואים עם נחש" שהייתה מבצעת עם נחשי רב החנק שלה, 'אלמר ואוסקר', וכן עבור מופעי ג'נדרבנדינג שנקראו "חצי-חצי", בהם הייתה מתלבשת כגבר בצד ימין, וכאישה בצד שמאל, ומבצעת ריקוד או סטריפטיז בהם שתי הדמויות החצויות מקיימות אינטראקציות שונות.

## תחילת דרכה
היא נולדה בשם קתרין בויד בינגסטאון, אוהיו בשנת 1915, ואומצה בגיל תשעה חודשים על ידי זוג מתודיסטי קפדני. אביה המאמץ מת כשהיא הייתה בת ארבע, ואמה המאמצת נישאה מחדש לגבר שהתעלל בקתרין מינית. קתרין ברחה מהבית ונישאה בגיל 15, אך נישואיה לא ארכו זמן רב, ועדיין בת 15, היא החלה לעבוד בתור חשפנית במסיבות רווקים ובאירועים נודיסטים בתערוכה העולמית בסן דייגו. היא עברה לניו יורק, שם עסקה בעבודות מזדמנות, ובעיקר כמניקוריסטית. ב-1935, כשעבדה בתור מוכרת סיגריות בתערוכת המדינה של ניו יורק, היא ראתה את מופע הבורלסק הראשון שלה, והוקסמה מהרקדנית הראשית. היא תפרה לעצמה תלבושת, ונכנסה למועדון מקומי בביטחון רב כאשר היא מצהירה שהיא-היא הרקדנית מהתערוכה, וקיבלה את המשרה הראשונה שלה כרקדנית בורלסק.

## הקריירה
זוריטה נהייתה ידועה בשל המופעים הייחודיים ומעוררי המחלוקת שלה. כגון מופעי "חצי-חצי". אחד המפורסמים היה "החתן והכלה", כשהיא לבושה בחצי הגוף בתור חתן ובשני בתור כלה, וכאשר תמיד צד אחד מופנה לקהל כך שנוצרה אשליה של אינטראקציה בין הדמויות, החלו הדמויות להפשיט אחת את השנייה, כאשר הריקוד הסתיים ב"השתוללות ליל הכלולות". במופע אחר, היא יצרה קורי עכביש מקושטים באבנים נוצצות, ויצרה את הרושם שעכביש בלתי נראה מסיר מעליה את הבגדים. הריקוד האייקוני שלה נקרא "מימוש הנישואים עם נחש", שבו היא התפשטה בעוד היא מחזיקה בנחש באורך כמעט שלושה מטר.

ב-1941, זוריטה נעצרה על ידי החברה האמריקאית למניעת אכזריות כלפי בעלי חיים בשל שימושה בנחשים במופע שלה. היא גם הייתה מטיילת ברחובות העיר עם הנחשים, כשמובילה אותם ברצועות. היא שוחררה בערבות של 1,500 דולר, אבל אחרי המופע האחרון שלה בניו יורק כל הנחשים בחזקתה הוחרמו.

היא פרשה מהופעות בשנת 1954 וניהלה מספר מועדוני בורלסק בניו יורק ומיאמי עד שפרשה מן המקצוע לחלוטין ב-1974 כדי להרביע חתולים פרסיים.

## חיים אישיים
זוריטה הייתה ביסקסואלית מוצהרת, וניהלה יחסים עם גברים ועם נשים, והייתה אומרת שהיא מעדיפה נשים, אך מקיימת יחסים עם גברים עבור מה שהייתה מקבלת מהם. היא הייתה מוטרדת מכך שבנות חסותה לא תמיד פעלו כמוה, מכיוון שמצאה את חלקן במרוצת הזמן חיות ללא פנסיה או מקור תמיכה לילדיהן.

נולדה לזוריטה בת אחת, בשנת 1939, לה קראה טאני.

היא נפטרה ב-12 בנובמבר 2001, בגיל 86.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי אוהיו
קטגוריה:מופיעי בורלסקה
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1915
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1915
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2001
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2001
פרובינציית שלזוויג-הולשטיין

**פרובינציית שלזוויג-הולשטיין** הייתה מחוז של ממלכת פרוסיה, ולאחר מכן של המדינה החופשית פרוסיה. לאחר מלחמת העולם השנייה הוקמה בשטחי הפרובינציה, מדינת שלזוויג-הולשטיין שהשתייכה לגרמניה המערבית.

## היסטוריה

בשנת 1868 צורפו דוכסות שלזוויג שנכבשה על ידי פרוסיה במלחמת שלזוויג השנייה, ודוכסות הולשטיין שנכבשה במלחמת אוסטריה–פרוסיה, ליצירת פרובינציית שלזוויג-הולשטיין. בשנת 1876 צורפה לפרובינציה דוכסות סקסוניה-לאוונבורג.

לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה נכללה הפרובינציה במדינה החופשית פרוסיה, ובשנת 1920 נערך בשלזוויג משאל עם, ובסיומו הצטרפה צפון-שלזוויג לדנמרק.

בשנת 1937 צורפה העיר החופשית ליבק לתחומי הפרובינציה.

לאחר מלחמת העולם השנייה, נכללו רוב שטחי הפרובינציה בשטח הכיבוש הבריטי. בשנת 1946 הוקמה בשטחי הפרובינציה מדינת שלזוויג-הולשטיין, שהצטרפה בשנת 1949 לגרמניה המערבית.

## קישורים חיצוניים

* Schleswig-Holstein בוויקיטקסט באנגלית

שלזוויג-הולשטיין
שלזוויג-הולשטיין
שלזוויג-הולשטיין
קטגוריה:שלזוויג-הולשטיין
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהתפרקו ב-1946
קורנטין (עיתון)

ה**דינשטאגישי קורנטין** וה**פרייטאגישי קורנטין** (מיוני 1687, **דינשטאגישי קורנט** ו**פרייטאגישי קורנט**; מלועזית, "העיתון של יום שלישי" ו"העיתון של יום שישי") היה עיתון ביידיש שיצא לאור באמסטרדם ב-1686 ו-1687, קודם במתכונת של דו-שבועון ואחר כשבועון בלבד. היה זה כתב-העת היידי הראשון בהיסטוריה, והעיתון היהודי השני בכלל, לאחר ה"גזטה די אמסטרדם" שיצא בספרדית מ-1672.

לא הרבה ידוע על העיתון. המוציא לאור הראשון היה אורי פייבש בן אהרן הלוי (1715 – 1627), אשכנזי יליד אמסטרדם שסבו הגיע מאמדן כדי להורות לאנוסים מספרד ופורטוגל ששבו ליהדותם בעיר. הוא היה אחד המדפיסים החשובים בדורו באות עברית. העורך והכותב הראשי היה משה בר אברהם אבינו מניקלשבורג, גר צדק. אמסטרדם הייתה מרכז עיתונות גדול, והשלטונות התירו חופש ביטוי רחב יחסית. שני היזמים פרסמו את ה"קורנטין" לקהילה האשכנזית הגדלה, שהגיעה לקרוב ל-3,000 נפש בעת שהחל לצאת לאור, אולי גם בהשראת ה"גזטה". בתחילה הדפיסו את ה"קורנטין" כדו-שבועון: מהדורה אחת יצאה ביום שלישי, ועל כן נקראה "דינשטאגישי קורנטין", והשנייה ביום שישי, "פרייטאגישי קורנטין." לא ידוע מתי נדפס העותק הראשון, אך הישן ביותר שנמצא הוא מ-9 באוגוסט 1686. שמותיהם של הלוי ובר אברהם הופיעו בכל מהדורה בתארים "המחוקק" ו"המסדר". לא היו להם אמצעים לשכור כתבים משלהם והם עסקו כמעט אך ורק בתרגום ידיעות מהעיתונים הגדולים. רוב החדשות היו אודות ענייני העולם, אך גם בלווית דגשים יהודיים מדי פעם. כשדיווחו אודות העלאתם על המוקד של שלושה אנוסים בליסבון, צירפו לכך תפילות לנקמה. 

ב-6 ביוני 1687 חדל פייבש הלוי להוציא את העיתון לאור עקב קשיים כספיים. דוד די קָסְטְרוֹ טַרְתָּס, מפרסם ה"גזטה" מן הקהילה הספרדית, רכש את השליטה. משה בר אברהם הוסיף לשמש כעורך וככותב בפועל. השם שונה מ"קורנטין" ל"קורנט" וטרתס הוסיף את סמל העיר אמסטרדם לכותרת. ב-5 באוגוסט נכתב ב"קורנט"   שמשם והלאה תתפרסם רק מהדורת יום שישי, עקב אי-רווחיותה של זו ביום שלישי. העותק האחרון שנמצא נדפס ב-5 בדצמבר, אם כי לא ברור מתי אכן חדל ה"קורנט" לצאת. כמאה מהדורות שלו שרדו בסך הכל ונתגלו על ידי חוקרים. היה זה עיתון היידיש הראשון, והאחרון לתקופה ארוכה: רק ב-1771 יצא שוב כתב-עת בשפה, ה"דירנפורטער פריפילגירטע צייטונג" בדירנפורט שליד ברסלאו.

## קישורים חיצוניים
* Hilde Pach, The Short-lived Blossoming of the Yiddish Press in the Netherlands.
* Hilde Pach, Arranging reality: The editing mechanisms of the world’s first Yiddish newspaper, the Kurant.
* נספח עם צילומי כמה ממהדורות הקורנטין.

קטגוריה:עיתונים ביידיש
קטגוריה:יהדות הולנד
קטגוריה:הולנד: תקשורת
יוג'ין

**יוג'ין** (בצרפתית: **אז'ן**, בלטינית: **אאוגניוס**, ברוסית: **יבגני**) הוא שם פרטי. מקורו בשם היווני εὐγενής, שפירושו "אצילי" (מילולית: "סוג טוב"; בלשון חז"ל:**אֶוְוגִּינוֹס**).

קטגוריה:שמות פרטיים לגברים
אסיף (פירושונים)

קטגוריה:שמות משפחה עבריים
קטגוריה:שמות פרטיים עבריים לגברים ולנשים
אלברכט השני, מלך גרמניה

**אלברכט השני, מלך גרמניה** (בגרמנית: **Albrecht II, Römisch-deutscher König** 10 באוגוסט 1397 – 27 באוקטובר 1439) היה מלך גרמניה מ-1438 ועד 1439, ובנוסף היה גם מלך הונגריה, קרואטיה ובוהמיה.

## קורות חייו
אלברכט נולד ב-10 באוגוסט 1397 לאלברכט הרביעי, דוכס אוסטריה ויוהאנה סופיה מבוואריה, בתו של אלברכט הראשון, דוכס בוואריה ורעייתו מרגרט מבריג.

בשנת 1404 מת אביו, ואלברכט עלה לשלטון במקומו כ**אלברכט החמישי, דוכס אוסטריה**. בתחילה שימשו דודיו וילהלם, דוכס אוסטריה ולאופולד הרביעי, דוכס אוסטריה כעוצרים, אולם לאחר מותו של לאופולד בשנת 1411, תפס אלברכט את השלטון.

עם הקמת תנועתו האנטי-קתולית של יאן הוס בצ'כיה, החמיר מצבם של היהודים עקב האשמות בכך ששיתפו פעולה עימה. בשנת 1420 הגיעה הקהילה לשעת שפל חמור ביותר, עת יהודי מפרנסי העיר אנס שבאוסטריה עילית הואשם בעלילת שווא של חילול לחם הקודש. עלילה זו גרמה לכך שאלברכט פקד לאסור את כל יהודי אוסטריה. 210 יהודים הועלו על המוקד בפומבי והשאר גורשו מאוסטריה בחוסר כל. בכך הייתה אוסטריה הראשונה בין מדינות מרכז אירופה שגירשה את תושביה היהודים.

בשנת 1422 התחתן אלברכט עם אליזבת מלוקסמבורג, בתו של זיגיסמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ורעייתו ברברה מצליה. בשנת 1423 סייע אלברכט לחותנו במהלך המלחמות ההוסיטיות, ובתמורה הכריז עליו זיגיסמונד כיורשו, והעניק לו את התואר מרקיז מוראביה.

בשנת 1437 מת חותנו זיגיסמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ואלברכט הוכתר למלך הונגריה, קרואטיה ובוהמיה, וב-18 במרץ 1438 אף נבחר למלך הרומאים.

ב-27 באוקטובר 1439 מת אלברכט בעיר נסמיי במהלך מסע כנגד הטורקים, ומכאן ואילך שלטו יורשיו באימפריה הרומית הקדושה עד לפירוקה בשנת 1806.
ממוזער|אלברכט השני, ציור מסביבות 1438

## משפחתו
ב-12 בפברואר 1422 התחתן אלברכט עם אליזבת מלוקסמבורג, בתם של זיגיסמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה וברברה מצליה, ממנה נולדו לו 4 ילדים:
* אנה מאוסטריה, רוזנת תורינגיה (1432–1462).
* גאורג (1435).
* אליזבת מאוסטריה (1438–1505).
* לסלו החמישי, מלך הונגריה (1440–1457).

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:בית הבסבורג
קטגוריה:שליטי אוסטריה
קטגוריה:מלכי הונגריה
קטגוריה:מלכי גרמניה
קטגוריה:ילידי 1397
קטגוריה:נפטרים ב-1439
בן קרומפטון

**בנג'מין "בן" לורטון קרומפטון** (באנגלית: **Benjamin "Ben" Lorton Crompton**; נולד ב-1974) הוא שחקן אנגלי, המוכר בעיקר מהופעתו בסדרת המערכונים "Man Stroke Woman" של ה-BBC, ומהופעתו בתפקיד אדיסון טולט בסדרה "משחקי הכס" של HBO. הוא גם הופיע בסיטקום "אידיאלי" של BBC Three בכיכובו של ג'וני וגאס.

## ביוגרפיה
קרומפטון נולד בעיר סטוקפורט שבמחוז מנצ'סטר רבתי. הוא היה חבר בלהקת התיאטרון "Youth Unlimited Theatre Group".

ב-2002 הופיע קרומפטון בסרט "הכל או כלום", בסדרת הטלוויזיה "לדפוק שעון" ובסרט הטלוויזיה "Housewife, 49". בסרט "102 כלבים וגנבים" שיחק בתפקיד יואן. בין השנים 2012 ו-2014 השתתף בשלוש העונות של הסדרה הקומית "פרמפייס" בתפקיד קית', אבא של ג'יימי. ב-2011 הופיע קרומפטון בתפקיד ויליאם נאט בסרט הטלוויזיה "החשדות של מר ויצ'ר" של רשת ITV. ב-2012 שיחק בסרט "Blood".

ב-9 באוגוסט 2011 אישר ג'ורג' ר. ר. מרטין בפוסט בבלוג שלו שקרומפטון לוהק לתפקיד אדיסון טולט (הקרוי גם Dolorous Edd), מאנשי משמר הלילה, בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "משחקי הכס". קרומפטון המשיך לגלם את הדמות מהעונה השנייה ועד השישית של "משחקי הכס".

ב-2014 שיחק קרומפטון בתפקיד קצין ימי בפרק "בתוך הדאלק" בעונה השמינית של סדרת המדע בדיוני "דוקטור הו". עוד ב-2014 השתתף בדרמה "The Great Fire" של רשת ITV וגילם את דמותו של "מר בגוול".

ב-2016 הופיע בווידאו קליפ בשם "Old Skool" של להקת המוזיקה האלקטרונית "מטרונומי" .

## פילמוגרפיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אנגלים
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1974
כנסיית ניקולאי (לייפציג)

**כנסיית ניקולאי** (בגרמנית: **Nikolaikirche**) בלייפציג נקראת על שם ניקולאוס הקדוש היא אחת מהכנסיות הלותרניות הגדולות והחשובות במרכז העיר. התפרסמה בגלל שיוהאן סבסטיאן באך ניצח בה על יצירותיו ובעיקר בגלל שבה החל המרי האזרחי במזרח גרמניה שהביא בסופו לקריסת השלטון במדינה זו ולאיחוד גרמניה.
## היסטוריה
הכנסייה נבנתה לראשונה ב-1165 בסגנון רומנסקי עם שני מגדלים. במאה ה-16 הורחבה ונבנתה בסגנון גותי. המגדל הנוכחי נבנה ב-1730.

באך ניצח בכנסייה זו על יצירות רבות כמו יוהנס פסיון, אורטוריות, קנטטות שלו בהופעות בכורה עוד לפני שבוצעו בכנסיית תומאס.

אולם הכנסייה הענק מסוגל להכיל בתוכו 1700 איש. ב-2 בספטמבר 1989 נאספו אלפי אזרחים בכנסייה ובכיכר הסמוכה ובעידוד הכנסייה הם דרשו זכויות כמו החופש לטייל בכל מקום ודרישה לבחירת ממשלה דמוקרטית. סיסמת ההמון הייתה: "אנחנו העם" (בגרמנית: Wir sind das Volk). האירוע דווח בתקשורת ואספות דומות החלו להיערך בערי גרמניה המזרחית. 

נקודת השיא הייתה ב-9 באוקטובר 1989. פרט לאנשים שגדשו את הכנסייה התאספו סביבה כ-70.000 (מתוך אוכלוסייה של 500.000). כוחות הביטחון הקיפו אותם אך לא קבלו הוראות לפתוח באש. ההפגנות תפחו והגיעו עד ל-320.000 עד שב-9 בנובמבר 1989 נפלה חומת ברלין.

באחד החדרים בכנסייה יש תערוכה של מסמכים וצילומים על אירועים אלה.

ממשלת גרמניה המזרחית הוציאה בול עם תמונת הכנסייה והסיסמה Wir sind das Volk. 


File:Apsis & Pulpit of Nikolaikirche (Leipzig).jpg|האפסיס ובימת ההטפה בכנסיית ניקולאי
File:Pipe organ of Nikolaikirche (Leipzig).jpg|האורגן בכנסיית ניקולאי
קובץ: Exterior of Nikolaikirche (Leipzig).jpg|מראה חיצוני של הכנסייה עם עמוד ניקולאי, עמוד זיכרון מקושט בכפות דקלים לציון ההפגנות השקטות של ימי ב' בכנסיית ניקולאי למען איחודה של גרמניה מחדש 


## קישורים חיצוניים

* 
* כנסיית ניקולאי בלייפציג , באתר my berlin
* 

קטגוריה:לייפציג: מבנים
קטגוריה:גרמניה: כנסיות בסגנון גותי
ליברטיניזם

**ליברטיניזם** מתואר כנהנתנות קיצונית, גישה חסרת עכבות בכל מה שנוגע ליחסי מין ורואה חשיבות רק בהנאה. ה**ליברטין** הוא אחד נטול חסמים מוסריים אשר נתפסים בעיניו כמיותרים ולא רצויים, מתעלם ודוחה בבוז התנהגויות שהן טאבו בחברה.

כפילוסופיה, לליברטיניזם הייתה פופולריות מסוימת בבריטניה וצרפת במאות ה-17, ה-18 וה-19. בין התומכים המפורסמים של פילוסופיה זו ניתן למנות את המרקיז דה סאד וג'ון וילמוט.

## היסטוריית המונח
המילה "ליברטין" הוטבעה במקור על ידי ז'אן קלווין כדי לתאר באופן שלילי את המתנגדים למדיניותו בז'נבה שבשווייץ. קבוצת הליברטינים, בראשות אמי פרין, טענה נגד . ב-1548 נבחרו תומכיו של פרין לראשונה למועצת העיר ז'נבה, והרחיבו את בסיס התמיכה שלהם על ידי הגברת התרעומת בקרב האזרחים הוותיקים בעיר נגד מספרם ההולך וגדל של פליטים דתיים צרפתיים שברחו למדינה.

עד שנת 1555 המשיכו תומכי קלווין לשלוט במועצת העיר. באותה שנה הגיבו תומכי פרין בניסיון הפיכה משולב שדרש לפטר את הממשלה ולטבח בצרפתים.

במאות ה-18 וה-19 המונח הפך קשור יותר למונחים של דיבור. שארל-מוריס דה טליראן כתב שז'וזף בונפרטה  בעודו על כס המלוכה של נאפולי.

## תיאטרון וקולנוע
* במחזה של שייקספיר, *[[המלט]],* אופליה מתייחסת לאחיה לארטס כ"ליברטין פזיז" (מערכה 1, סצנה 3).
* סאלו או 120 ימי סדום, סרט משנת 1975.
* קליגולה (הסרט), סרט משנת 1979.

## ליברטינים בולטים
* האפיפיור אלכסנדר השישי
* שארל בודלר
* לורד ביירון
* קליגולה
* ג'קומו קזנובה
* צ'ארלס השני, מלך אנגליה
* אליסטר קראולי
* פייר שודרלו דה לאקלו
* אדוארד השביעי, מלך הממלכה המאוחדת
* ג'ורג' הרביעי, מלך הממלכה המאוחדת
* אנרי הרביעי, מלך צרפת
* יוחנן השנים עשר
* לואי החמישה עשר, מלך צרפת
* פיוטר הגדול
* לורנצו דה פונטה
* ארתור רמבו
* המרקיז דה סאד
* פול ורלן
* ג'ון וילמוט

קטגוריה:אתיקה
M86

**M86** (נקראת גם **NGC 4406**) היא גלקסיה ענקית הנמצאת במרחק כ-60 מיליון שנות אור מכדור הארץ בקבוצת הכוכבים בתולה. גלקסיה זו שייכת לצביר הבתולה והיא אחת מהגלקסיות הבהירות והגדולות ביותר שבה. לא ברור האם M86 היא גלקסיית עדשה או גלקסיה אליפטית.

## היסטוריה
M86 התגלתה ב-18 במרץ 1781 על ידי האסטרונום הצרפתי שארל מסיה שצירף אותה לקטלוג מסיה ותיאר אותה כ"ערפילית ללא כוכבים" וציין שהיא סמוכה ל-M84, אותה גילה מעט מוקדם יותר, וכן שהן דומות זו לזו. מסיה חיפש ערפילית שעליה דיווח עוזרו פייר מאשן כשבועיים קודם (M85) וגילה באותו הלילה 7 גלקסיות נוספות על זו שגילה מאשן, כולן מצביר הבתולה. (האחרות הן M87 - M91). ויליאם הרשל ציין בהערות של הקטלוג שלו משנת 1786, שזוג הגלקסיות NGC 4435 ו-NGC 4438, שאותן גילה ב-8 באפריל 1784 ושצוינו ביחד כ-I.28, נמצאות סמוך ל-M86. בנו, ג'ון הרשל זיהה בטעות את NGC 4435 כ-M86 כשהוא מניח ש-I.28 מציין רק את NGC 4438, אך על פי רישומי המיקום והתאור של זוג הערפיליות בקטלוג הערפיליות שלו משנת 1833, מדובר ב-NGC 4435. במיקום של M86, מופיעה בקטלוג ערפילית, שכביכול התגלתה על ידיו וקיבלה את הציון **1253**. יותר מאוחר הוא זיהה את הטעות ולקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים משנת 1864 הוא הכניס את M86 כ-**GC 2961** כשהיא מזוהה עם ערפילית 1253 ומתוארת כערפילית בהירה מאוד, גדולה, עגולה, בהירה יותר במרכזה מאשר בשוליה ושיש לה גרעין (NGC 4435 קיבלה שם את הציון GC 2991). בשנת 1888 כלל אותה ג'ון דרייר בקטלוג הכללי החדש תחת הציון **NGC 4406** כשהיא מתוארת באותו התיאור של ג'ון הרשל.

## תצפית
M86 נמצאת במרכז צביר הבתולה והיא מהגלקסיות הכי בהירות שבו. עם דרגת בהירות נראית 8.9 היא ניתנת לצפייה באמצעות משקפת או טלסקופ חובבים, אך מכיוון שאין כוכבים בולטים בסביבתה, לא קל לאתרה. M86 נמצאת כ-4.7 מעלות מצפון-מערב לכוכב ρ (רו) בבתולה ובערך באמצע הקו המחבר את דנבולה שבקבוצת אריה עם הכוכב וינדמיאטריקס (ε בבתולה) שבהירותו מדרגה 2.8, כ-9 מעלות מכל אחד מהם. כ-18 דקות קשת ממערב-דרום-מערב ל-M86 נמצאת M84 וניתן לראותן ביחד בטלסקופ עם הגדלה בינונית. M87 נמצאת כמעלה ורבע מדרום-דרום-מזרח ל-M86, ו-M88 נמצאת כ-2 מעלות מצפון-מזרח לה. למעשה ברדיוס של כ-5 מעלות מסביב ל-M86 נמצאות לא פחות מ-13 גלקסיות מתוך קטלוג מסיה. במרחק של כ-0.4 מעלות ממזרח-צפון-מזרח ל-M86 נמצאות זוג הגלקסיות NGC 4435 ו-NGC 4438 שמכונות "העיניים" וכ-0.3 מעלה מדרום-דרום-מערב לה נמצאת NGC 4388.

## תכונות
גודלה הזוויתי של M86 הוא כ-9 דקות קשת השקולות לקוטר של כ-155,000 שנות אור, ומסתה של הגלקסיה מוערכת בכ-3.2x1012 מסות שמש - פי 5.5 ממסת שביל החלב. צורתה אליפטית, אך לא ברור האם היא אכן גלקסיה אליפטית או שמדובר בגלקסיית עדשה שמישורה נטוי ביחס לקו הראיה אליה. על פי ההסחה לכחול של קרינת הגלקסיה היא מתקרבת אל שביל החלב במהירות של כ-270 ק"מ לשנייה ומבין הגלקסיות שבקטלוג מסיה רק ל-M90 יש הסחה לכחול גדולה יותר. בשל מהירות חריגה זו (צביר הבתולה מתרחק משביל החלב במהירות ממוצעת של כ-1,100 קילומטר בשנייה) שיערו בעבר ש-M86 אינה חלק מהצביר, אבל לאחר שנתגלו גלקסיות נוספות בצביר עם מהירויות חריגות אף יותר, משערים כיום שהיא נמצאת בצידו המרוחק של הצביר ומקיפה את מרכזו במהירות גבוהה, וזאת עקב מסתו הגדולה של הצביר - כ-1015 מסות שמש.

## קישורים חיצוניים

* M86 בדפי מסיה של SEDS
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קבוצת הכוכבים בתולה
86
86
קטגוריה:צביר הבתולה
86
אבודים לרגע

**אֲבוּדִים לְרֶגַע** הוא סרט ישראלי משנת 2005 בכיכובם של תומר בן דוד ואיתי תורג'מן, שבמרכזו השימוש בסמים בקרב חיילים משוחררים ישראלים בהודו. הסרט בוים על ידי עמית רוס ויאיר קויפמן ומבוסס על סיפורו האישי של האחרון.

הסרט עוסק ב"טיול הגדול" שחיילים משוחררים עושים בהודו ובחוויית הטריפ הרע ("התפלפות" כדבריו של קויפמן) בעקבות השימוש בסמים. חיילי צה"ל העומדים לפני שחרור נשלחים פעמים רבות לצפייה בסרט ולהרצאה של יאיר קויפמן מטעם משרד הביטחון.

## עלילה
עמית (תומר בן דוד), קצין משוחרר, וחברו הטוב מני (איתי תורג'מן) מגיעים לטיול בהודו. עמית נסע להודו במטרה לטייל ואילו מטרתו של מני היא לעשן ג'ארס ולנוח. לבסוף, עמית נכנע ללחציו של מני ושניהם מתנסים אף בסמים קשים. לאחר טריפ אחד של LSD מחליט עמית לנטוש את הרגל המסיבות ויוצא לטרק נוסף, ממנו הוא לא שב. מני יוצא לחפש אותו, ולאחר תקופת חיפוש ממושכת הוא מגלה שעמית מתנהג באופן משונה וחושד שהוא סובל מפסיכוזה.

## קישורים חיצוניים

טריילר לסרט באתר YouTube

קטגוריה:סרטי 2005
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2005
אבי נעים

**אבי נעים** (נולד בשנת 1966) הוא פוליטיקאי ומנהל ישראלי. היה ראש מועצת בית אריה-עופרים משנת 2004 ועד 2018. שימש כמנכ"ל משרד ההתיישבות מיולי 2020 עד אוקטובר 2020.

## ביוגרפיה
נולד בירוחם לוויקטור, יליד לוב וטובה, ילידת פרס. בגיל 12 אותר כמחונן ונשלח ללמוד בתיכון בויאר בירושלים כתלמיד בפנימייה. שירת כחייל קרבי בחטיבת גולני. במהלך שירותו נפצע במחנה הפליטים בלאטה, הוכר כנכה צה"ל והמשיך בשירותו הצבאי. שירת 16 שנים בשב"כ. הגיע לראשונה לבית אריה במסגרת פעילות מבצעית בכפר בית רימא, ובשנית כמאבטח האישי של יצחק שמיר ב-1991, ולאחר מספר ימים השתקע ביישוב עם חברתו (לימים, רעייתו).
 
בוגר תואר ראשון בהצטיינות בממשל במרכז הבינתחומי הרצליה ותואר שני במשפטים באוניברסיטת בר-אילן. קצין חי"ר במילואים בדרגת רס"ן. 

נבחר לראשונה לראשות המועצה המקומית בית אריה בשנת 2004 וכיהן בתפקיד ברצף עד בחירות 2018, אז הפסיד ליהודה אלבוים. בבחירות אלו זכתה רשימתו "בית אריה עופרים בראשות אבי נעים" ב-3 מנדטים מתוך 9. שימש כיו"ר ועדת הביטחון של מרכז השלטון המקומי בשנים 2007 עד 2018.

ב-21 ביוני 2020 מונה למנכ"ל משרד ההתיישבות. תפקיד זה הסתיים בסוף חודש אוקטובר 2020.

החל מיולי 2021 משמש כמנכ"ל החברה לפיתוח הרצליה.

## חיים אישיים
מתגורר בבית אריה, נשוי ואב לארבעה ילדים.

## קישורים חיצוניים

* ריאיון עם אבי נעים, מקומונט יש"ע
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי מועצות מקומיות ביהודה ושומרון
קטגוריה:אנשי השב"כ
קטגוריה:בוגרי תיכון בויאר
קטגוריה:בוגרי המרכז הבינתחומי הרצליה
קטגוריה:מנכ"לי משרד ההתיישבות
קטגוריה:בית אריה-עופרים: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1966
יחסי הודו–קטר

**[[הודו|הרפובליקה של הודו]]** מיוצגת בקטר על ידי שגרירות בדוחה ו**[[קטר (מדינה)|מדינת קטר]]** מיוצגת בהודו על ידי שגרירות בניו דלהי.

## היסטוריה
[ממוזער|250px|אמיר קטר [תמים בן חמד אאל ת'אני עם נרנדרה מודי ראש ממשלת הודו|ישמאל]]
היחסים הדיפלומטיים שבין הודו לקטר כוננו בשנת 1973.

במהלך ביקור שנעשו על ידי האמיר תמים בן חמד אאל ת'אני במרץ 2015, נחתמו חמישה מזכרי הבנות בין המדינות, לצד הסכם בנושא הסגרת פושעים, הקובע נוהל בו כאשר פושע קטרי או הודי, נוסע לשנייה הוא יישב תחילה בכלא של המדינה בה הוא מבקר ולאחר מכן יוסגר לשלטונות מדינתו ויישב בכלא של מדינתו.

## ביקורים רשמיים הדדיים
אמיר קטר דאז חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני, ביקר בהודו שלוש פעמים - אפריל 1999, מאי 2005 ואפריל 2012.

ב-4 ביוני 2016 ראש ממשלת הודו נרנדרה מודי הגיע לקטר לביקור בן יומיים בדוחה וניסה במהלך הביקור לנסות ולתת דחיפה ליחסים הכלכליים עם קטר, בעיקר בתחום הפחמימנים. ראש הממשלה מודי סעד, לאורך כל הביקור, עם מהגרים הודים לקטר, ושוחח אתם על תנאי מחייתם בקטר.

## הודים בקטר
ההודים בקטר הם קבוצה אתנית חשובה ביותר המהווה חלק בלתי נפרד מהמדינה, מספרם מוערך ב-720,000, כשליש מהאוכלוסייה בקטר כולה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
פורת נוב

**פורת מישאל נוב** (נולד ב-1986) הוא זמר ומלחין, בז'אנר מוזיקה יהודית.

## ביוגרפיה
פורת גדל בבת עין, לאילן נוב, תסריטאי וסופר, ולדבורה, העוסקת במחול נשי ותרפיה באמנות. הוא למד בבתי ספר בגוש עציון, אך לאחר מספר שנים יצא לעבוד בתחום הבניין ועוסק בכך לפרנסתו. את דרכו המוזיקלית התחיל בגיל 8 כשהחל ללמוד תופים, ובגיל 13 למד לנגן על גיטרה ולהלחין שירים.

## דיסקוגרפיה
### אגדלך
בדצמבר 2011 הוציא את הדיסק 'אגדלך'. בדיסק השתתפו חבריו ביני לנדאו, יוני שרון, סיני תור, שיבי קלר, יובל סלע, משה לוי ומרדכי יצהר בוימל, ואביו אילן נוב. האלבום מחבר את לחניו של נוב עם פיוטים של רבי שלום שבזי, רבי אברהם אבן עזרא, רבי זכריה אלצהרי ועוד. מאלבום זה התפרסם בעיקר השיר קריה יפהפייה שזכה למספר גרסאות כיסוי והאלבום זכה לשבחים בקרב חובבי הז'אנר.

### הנה עתה
בשנת 2018 הוציא את הסינגל לפיוט מעוז צור. מתוך אלבומו השני שעתיד לצאת. בשנת 2019 הוציא את אלבומו השני 'הנה עתה', באלבום זה נוב מחדש את השיר 'התשמע קולי' של רחל המשוררת. גם בו משתתפים אמנים שונים מחבריו כדוגמת מרדכי יצהר בוימל, יוסף קרדונר, ומשה שבתאי. את האלבום הפיק מוזיקלית דוד ליפשיץ.

### סינגלים
בשנת 2014 הוציא את הסינגל 'ממך עד אליך' שאת מילותיו כתב הרב הלל צייטלין,

בשנת 2020 הוציא את הסינגל 'לב יהודי' יחד עם הזמר משה לוי, מילות השיר מבוססות על אימרותיו של רבי פנחס מקוריץ.

בשנת 2023 הוציא את הסינגל 'השקיפה'.

בשנת 2024 הוציא את הסינגל 'בנה ביתך, עם הזמר הראל טל.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* הסינגל ממך אליך באתר גאולה.

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:זמרים חסידיים
קטגוריה:חסידי ברסלב
קטגוריה:בת עין: אישים
קטגוריה:זמרים חסידיים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1986
רצח השוטרים בדאלאס

300px|ממוזער|שמאל|בניין מכללת אל סנטרו, שלידו התרחש אירוע הירי
**רצח השוטרים בדאלאס** התרחש ב-7 ביולי 2016. תוקף בודד ירה לעבר שוטרים, שאבטחו הפגנה בעיר דאלאס במדינת טקסס שבארצות הברית. הוא הרג חמישה שוטרים ופצע תשעה אנשים נוספים. הייתה זו תקרית הפגיעה בשוטרים החמורה ביותר בארצות הברית מאז פיגועי 11 בספטמבר 2001.

## ההתקפה
ב-7 ביולי בערב נערכה במרכז העיר דאלאס הפגנת מחאה שארגנה תנועת חיי שחורים חשובים. המפגינים מחו נגד שתי תקריות ב-5 וב-6 ביולי שבהן נהרגו אזרחים אפריקאים אמריקאים על ידי שוטרים בנסיבות שנויות במחלוקת במדינות לואיזיאנה ומינסוטה. הייתה זו אחת מהפגנות רבות שנערכו בערי ארצות הברית בעקבות שתי התקריות. כ-800 איש השתתפו בהפגנה, שהתנהלה ללא אירועים חריגים. כמאה שוטרים התלוו למפגינים.

אירוע הירי החל בשעה 20:58 מול מכללת אל סנטרו. התוקף, שהיה לבוש באפוד מגן וחמוש ברובה צבאי ובאקדח, החל לירות מן המארב לעבר השוטרים המאבטחים, תוך שהוא נע ומחליף את עמדות הירי שלו. הוא פגע בשנים עשר שוטרים ובשני אזרחים. חמישה מהשוטרים, בגילאים 32 עד 55, נהרגו. כמה מהשוטרים נורו בגבם ולפחות אחד מהשוטרים נורה למוות על ידי התוקף מטווח קצר.

לאחר ההתקפה הראשונית תפס התוקף עמדה במבנה של חניון. בינו לבין שוטרי העיר התפתח קרב יריות שנמשך עד לשעה 2:30 לפנות בוקר. התוקף נפצע מהיריות אך המשיך להשיב אש, וצעק כי ברצונו להרוג אנשים לבנים ובמיוחד שוטרים וכי הטמין פצצות במקומות שונים במרכז העיר (בחיפושים בעיר לא נתגלו פצצות כלשהן). ניסיון של המשטרה לנהל איתו משא ומתן לא הניב פרי כלשהו. הקרב הסתיים כאשר השוטרים שיגרו לעבר התוקף רובוט חבלה משטרתי שנשא מטען חומר נפץ מסוג C-4 במשקל של כ-300 גרם והפעילו את המטען. בהתפוצצות נהרג התוקף. ככל הנראה הייתה זו הפעם הראשונה שבה כוח משטרה עשה שימוש ברובוט משטרתי על מנת להמית אדם.

בתחילה סברו השוטרים שבהתקפה השתתפו מספר תוקפים. בהמשך החקירה הגיעה המשטרה למסקנה כי בהתקפה השתתף רק תוקף אחד.

## התוקף
התוקף זוהה כמיקה זאוויר ג'ונסון (Micah Xavier Johnson), אפריקאי אמריקאי בן 25, שעבד ערב ההתקפה כמסייע לילדים מוגבלים. הוא שירת בצבא ארצות הברית במשך כחמש שנים כבנאי ונגר. במהלך שירותו עבר אימונים בהפעלת נשק קל והיה מוצב באפגניסטן במשך כשבעה חודשים בשורות יחידת הנדסה. הוענקו לו על שירותו מספר עיטורים הניתנים לכל המשרתים באפגניסטן. שירותו הצבאי הופסק לאחר שהואשם בהטרדה מינית של חיילת.

החקירה בעניינו של ג'ונסון לא העלתה קשרים בינו לבין ארגוני טרור כלשהם, אך נמצאו ראיות לכך שתמך בארגונים אפריקאים אמריקאים לאומניים. המניע להתקפה שערך היה ככל הנראה הריגת שני האפריקאים אמריקאים על ידי שוטרים בימים שקדמו לה, אם כי נמצא שהוא התכונן להתקפה עוד לפני אירועים אלו, ובין השאר עבר אימונים נוספים בירי טקטי. בחיפוש בביתו נמצא כי אגר שם כלי נשק ותחמושת וכן חומרים כימיים וציוד אלקטרוני הדרושים לשם הרכבת פצצות.

## קישורים חיצוניים

* דיווח על האירוע, באתר הניו יורק טיימס, 7 ביולי 2016
* דיווח על האירוע, באתר חדשות NBC, 8 ביולי 2016
* 

קטגוריה:ארצות הברית: פיגועי ירי
קטגוריה:שיטור בארצות הברית
קטגוריה:2016 בארצות הברית
קטגוריה:דאלאס
שוטרים, רצח
קטגוריה:ירי המוני בארצות הברית
יוחאי דמרי

**יוחאי דמרי** (נולד בשבט ה'תשכ"ה, 1965) הוא פוליטיקאי ישראלי שכיהן כראש המועצה האזורית הר חברון.

## ביוגרפיה
נולד בבאר שבע בשכונה א', להורים שעלו בנעוריהם מתוניסיה. האם הייתה אחות בסורוקה והאב עבד כמסגר.

דמרי למד בבית הספר הממלכתי בארי ובישיבת בני עקיבא אהל שלמה אצל הרב אברהם סילברט. היה חניך ומדריך בתנועת בני עקיבא. במהלך כיתה י"א עבר לאופירה והיה שותף במסגרת המאבק נגד הנסיגה מימית.

אחרי התיכון למד בישיבת הכותל בראשותו של הרב ישעיהו הדרי. שירת בחטיבת גבעתי, זמן קצר לאחר שהחטיבה הוקמה מחדש, ושימש כחובש גדודי.

בתחילת שנת לימודיו הרביעית בישיבה פנה אליו הרב דן מרצבך וביקש להקים כולל בעתניאל עם החברותא שלו, הרב חיים רטיג, ויחד עם הרב בני קלמנזון שיעמוד בראשו. בין הלומדים והמלמדים אז היו הרב שג"ר, הרב יאיר דרייפוס והרב עמי עולמי. לאחר מכן שימש במשך שנתיים מזכיר וגזבר של היישוב עתניאל.

שימש מנהל מתנ"ס ולאחר מכן, ראש מינהל החינוך ב.

ב-2013 נבחר לראשות מועצה אזורית הר חברון, תפקיד אליו נבחר בשנית ב-2018. במאי 2023 הודיע כי לא יתמודד על התפקיד בשלישית.

דמרי הוא תושב עתניאל. הוא בוגר מכללת הרצוג בהוראה ומוסמך המסלול האקדמי המכללה למנהל במנהל עסקים, תוך התמחות בפסיכולוגיה עסקית. הוא למד גם אימון וייעוץ ארגוני.

נשוי ליעל, עו"סית קלינית, ואב לתשעה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי מועצה אזורית הר חברון
קטגוריה:עתניאל: אישים
קטגוריה:מנהלי מתנ"סים
קטגוריה:בוגרי בית ספר בארי (באר שבע)
קטגוריה:בוגרי ישיבת אהל שלמה
קטגוריה:בוגרי בני עקיבא
קטגוריה:בוגרי המכללה האקדמית הרצוג
קטגוריה:אישים ממוצא יהודי-תוניסאי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1965
חננאל דורני

**חננאל דורני** (נולד ב-1967) הוא פוליטיקאי ישראלי שכיהן ראש מועצת קדומים, יו"ר מועצת יש"ע. סגן מפקד חטיבה במילואים בדרגת סגן אלוף.

## ביוגרפיה
נולד בשנת ה'תשכ"ז, 1967.

למד במדרשית נעם בפרדס חנה ולאחר מכן בישיבת ההסדר קרני שומרון.

שירת בצה״ל כמפקד פלוגה בחטיבת גבעתי. במילואים שירת כמפקד גדוד בחטיבת עודד, ולחם עמה במהלך מלחמת לבנון השנייה, וכיום סמח"ט במילואים. דורני בעל תואר ראשון בכלכלה ותואר שני במנהל עסקים, ומדעי המדינה, ורואה חשבון במקצועו.

בעבר סמנכ"ל החברה לפיתוח השומרון וראש מועצת קדומים בין השנים 2007 (הבחירות במועצה הוקדמו בשנה אחת לפני הבחירות לרשויות המקומיות בישראל ב-2008 מחמת פרישה מוקדמת של ראש המועצה הקודמת, דניאלה וייס) ו- 2024. בבחירות 2013 אף אדם לא הציג מועמדות מול דורני והוא המשיך לקדנציה שנייה בלי בחירות. בבחירות 2018 דורני רץ אל מול מועמד אחד, רואי מסורי, וניצחו עם 70% מהקולות. ב-2 בנובמבר 2017 נבחר ליו"ר מועצת יש"ע. הוא סיים את תפקידו בנובמבר 2019. לקראת הבחירות למועצה בשנת 2024 הודיע כי הוא פורש מתפקידו, והודיע על תמיכה בעוזאל ותיק, שהיה סגנו בתחילת אותה קדנציה. ותיק ניצח במערכת הבחירות ונבחר לראשות המועצה.

דורני מתגורר בקדומים מאז 1992, אליה עבר בעקבות נישואיו לדבורי לבית זיצר מוותיקי היישוב, ואב לשישה ילדים.

## קישורים חיצוניים

* 
* ביוגרפיה , אתר היישוב קדומים.

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי מדרשית נעם
קטגוריה:ראשי מועצת יש"ע
קטגוריה:ראשי מועצת קדומים
קטגוריה:בוגרי ישיבת ההסדר קרני שומרון
קטגוריה:סגני-אלופים בצה"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1967
עונת 1984/1985 בליגה הלאומית בכדורסל

**עונת 1984/1985 בליגה הלאומית בכדורסל ** הייתה עונתה ה-31 של ליגת הכדורסל הבכירה בישראל. הליגה כללה 12 קבוצות. מתכונת התחרות עם פורמט פלייאוף לא השתנה מהעונה הקודמת. שמונה הראשונות התמודדו זו מול זו בסדרות של הטוב משלושה משחקים, כשלקבוצה בעלת המיקום הגבוה יותר יתרון ביתיות. מנצחות סדרות רבע הגמר (מנצחת מקום ראשון-שמיני נגד מנצחת מקום רביעי-חמישי וכך הלאה) וחצי הגמר התמודדו בסדרת גמר של טוב משלוש כאשר המנצחת בסדרת הגמר זוכה באליפות.

על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על ההפסד במשחק. לליגה העליונה עלו מכבי קריית מוצקין ומכבי דרום תל אביב.

העונה הסדירה החלה ב-10 בספטמבר 1984 הסתיימה ב-3 במרץ 1985. לאחר הפלייאוף, העונה הסתיימה באליפות של מכבי תל אביב בפעם ה-16 ברציפות. 

בהתאם לתוצאות העונה הפועל גן שמואל והפועל קריית גת ירדו ליגה.

## טבלת הליגה

## פלייאוף

## ראו גם

* גביע המדינה בכדורסל 1984/1985

## קישורים חיצוניים
* מידע מאתר מנהלת הליגה

קטגוריה:1984 בישראל: ספורט
קטגוריה:עונות בליגה העליונה בכדורסל בישראל
קטגוריה:1985 בישראל: ספורט
קטגוריה:תחרויות כדורסל ב-1984
קטגוריה:תחרויות כדורסל ב-1985
משה דמאיו

**משה דמאיו** (נולד ב-12 באוגוסט 1958) הוא נציג הבעלים של הפועל רמת גן גבעתיים, ובעבר בעלים של קבוצת בני יהודה תל אביב.

## ביוגרפיה
משה דמאיו החל את דרכו בספורט ככדורגלן ושיחק עד גיל נוער אך נאלץ לפרוש עקב פציעה. הוא החל בתפקידי ניהול בבני יהודה תל אביב עוד משנות השמונים בהן שימש כמנהל קבוצות ילדים ולאחר מכן התקדם בתפקיד לאחראי מחלקת הנוער של בני יהודה תל אביב, כשלאחר מכן הפך למנהל הקבוצה הבוגרת של המועדון. הוא שימש כמנכ"ל בני יהודה עוד מתקופתו של יושב הראש גד סולמי שתחתיו זכתה בני יהודה באליפות ליגת העל בכדורגל היחידה בתולדותיה.

בחודש ספטמבר 2003 החל דמאיו, יחד עם יובל גפני ורוני פניג'ל, בתהליך לרכישת זכויות הניהול של הקבוצה וכשתהליך זה הושלם המשיך בתפקידו כמנכ"ל המועדון. בחודש יוני 2011 נכלל ברשימת 101 המנכ"לים הבכירים באירופה. בחודש מאי 2011 נותר בתפקיד מנכ"ל המועדון לאחר עזיבתו של יושב הראש הקודם חזי מגן ובמהלך תקופה ארוכה ניסה למצוא רוכשים שייקחו את הבעלות על הקבוצה. לאורך השנים בהן שימש כמנכ"ל וכבעלים במועדון, משפחתו הייתה מעורבת גם כן בניהול בני יהודה. בתו מאיה שימשה כמזכירה וכדוברת המועדון, בתו השנייה קרן שימשה כיועצת המשפטית של בני יהודה ואחותו אנה שימשה כחברת עמותה במועדון.

ב-5 במאי 2016 השלים את העברת כלל זכויות הניהול של בני יהודה לידיו של איש העסקים ברק אברמוב. לאחר 13 שנים בתפקיד מנכ"ל, ואף לתקופה קצרה כבעלים, עזב דמאיו את בני יהודה תל אביב.

ב-10 ביולי 2016 מונה לתפקיד מנכ"ל בית"ר ירושלים, וביוני 2017 הודיע לו אלי טביב על הפסקת עבודתו במועדון. ב-29 ביולי 2022 רכש בחזרה את בני יהודה מידי ברק אברמוב, שרכש באותה עת את בית"ר ירושלים. ב-13 ביוני 2024 העביר את זכויות הניהול לאלירן עובד ובכך סיים את דרכו במועדון. באמצע עונת 2024/2025 מונה לנציג הבעלים של הפועל רמת גן גבעתיים.

## הערות שוליים

קטגוריה:עסקני כדורגל ישראלים
קטגוריה:בני יהודה תל אביב
קטגוריה:מנהלי בית"ר ירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1958