open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
שאלת קיטבג

**שאלת קיטבג** היא ביטוי סלנג צה"לי המתאר שאלה שהתשובה עליה ברורה מראש וכן שהשואל יינזק מעצם הצגת השאלה, ולעיתים אף יגרום נזק גם לסובבים אותו. בעיית שאלת הקיטבג היא סוגיה קלאסית בתורת ההחלטות.

במקורו נוצר הביטוי כאשר חיילים שקיבלו פקודה לנוע ממקום למקום שאלו את מפקדיהם אם עליהם לקחת עמם את שק הציוד האישי ("קיטבג"), והתשובה הייתה "כמובן שיש לקחתו", למרות שלא זאת הייתה הכוונה המקורית של המפקדים.

כיום הביטוי שגור בישראל גם בתחומי חיים שאינם צבאיים. בדרך כלל שאלות קיטבג הן שאלות כן או לא, או שהן שאלות של מה צריך לעשות.

ניתן לזהות שני סוגים של שאלות קיטבג:
* שאלה לגבי משימה שהשואל יודע שעליו לבצעה, אך הוא מעלה את השאלה בתקווה לביטול המשימה או הקלת הדרישות.
* שאלה לגבי הוראות לא ברורות. במקרה כזה, מהווה שאלת הקיטבג דילמה: מצד אחד, השואל קיבל הוראות שאינן ברורות במלואן ומעוניין להבהירן על מנת לבצען טוב יותר. מהצד השני, השאלה גורמת בהסתברות גבוהה להחמרת ההוראות, ולכן לא כדאי לשאול אותה. הסיבה להחמרה הצפויה של ההוראות היא שבמקרים רבים נותני ההוראות אינם נותנים את הדעת על רמת הקושי של המשימות, והם מעדיפים להחמיר את ההוראות מאשר לקחת אחריות על הקלתן – אף כי ניתן לשער שהקלת העומס על המבצעים תוביל לשיפור הביצועים. פתרונות אפשריים למצב הדילמה יכולים להיות "לא לשאול ולא לעשות" – פתרון ראש קטן, או לפתור מראש את השאלה מבלי להציגה, ולהעמיד את נותן ההוראות בפני עובדה מוגמרת.

לדוגמה: המפקד פוקד על חייליו להקיף את המחנה בריצה, ואחד החיילים שואל האם לעשות זאת עם חגור וכפל"ד או בלעדיהם. זו שאלת קיטבג קלאסית.

כאמור, גם בתחומים שאינם צבאיים ניתן לזהות "שאלות קיטבג". דוגמה שעולה רבות היא בפניות לרשויות שונות לקבלת מסמכים (למשל היתר בנייה). מקובל כי אם המבקש ישאל את הרשות אם עליו להציג מסמך כלשהו, התשובה תמיד תהיה חיובית, בין אם המסמך באמת נדרש ובין אם לא.

## קישורים חיצוניים

* אודות שאלת קיטבג 
* 

קטגוריה:סלנג בצה"ל
קטגוריה:קבלת החלטות
קיטבג
גנוס (גאומטריה אלגברית)

בגאומטריה אלגברית ובגאומטריה אריתמטית, ה**גנוס** של עקום (מרוכב) הוא הגנוס של היריעה שהעקום מגדיר כמשטח רימן. הגנוס הוא מדד מספרי למורכבות העקום, בעיקר דרך הטריכוטומיה: הספירה של רימן היא בעלת גנוס g=0, עקומים בעלי גנוס g=1 הם עקומים אליפטיים, ולעקומים אחרים g>1.

## גנוס של שדה פונקציות

משטח רימן אפשר לתאר על ידי שדה הפונקציות שלו, שהוא שדה מדרגת טרנסצנדנטיות 1 מעל המרוכבים. גם להפך, שדה מהצורה \ \mathbb{C}(z,w), כאשר w תלוי ב-z, מגדיר משטח רימן, ו**הגנוס של השדה** מוגדר כגנוס של המשטח. משטח המוגדר על ידי משוואה מהצורה \ w^2 = f(z), כאשר f הוא פולינום, נקרא עקום היפר-אליפטי, והגנוס שלו שווה לחלק השלם של \ \frac{\deg(f) - 1}{2}. מאי-שוויון רימן נובע שכל עקום מגנוס 1 (ולכן כל שדה פונקציות מגנוס 1) מוגדר על ידי משוואה מהצורה \ w^2 = (z-a)(z-b)(z-c), ולכן הוא עקום אליפטי. בדומה לזה, כל עקום מגנוס 2 הוא היפר-אליפטי; אבל טענה זו אינה נכונה לגנוס גבוה יותר.

## הגנוס בגאומטריה אריתמטית

הטריכוטומיה שהוזכרה לעיל מתבטאת באופי השונה של בעיות אריתמטיות על-פי הגנוס של המשוואות המעורבות. לעקומים מגנוס 0 יש פרמטריזציה מלאה, ועקומים מגנוס 1 הם אליפטיים. השערת מורדל קובעת שלכל עקום אלגברי מגנוס גדול מ-1 מעל שדה מספרים, יש מספר סופי של נקודות רציונליות.

## מקורות
* Harvey Cohn, Introduction to the construction of class fields, פרק 5.

## ראו גם
* גנוס (טופולוגיה)

קטגוריה:גאומטריה אלגברית
תעלת גריבוידוב

שמאל|ממוזער|250px|תעלת גריבוידוב
[שמאל|ממוזער|250px|[כנסיית הגואל שעל הדם ידועה בסגנונה הרוסי-ביזנטי, על גדת התעלה. התעלה הוצרה לצורך בניית הכנסייה.]]
**תעלת גריבוידוב** (ברוסית: **Канал Грибоедова**) היא תעלת מים מלאכותית בעיר סנקט פטרבורג שברוסיה, אשר מחברת בין הנהרות מויקה ופונטנקה. 
אורכה – 5 קילומטר, ורוחבה – 32 מטר.

## היסטוריה
התעלה נחפרה בשנת 1739 בתור הרחבה של נחל קריבושה (בתרגום מרוסית "הנחל העקום"), אשר נשפך לתוך נהר פונטנקה. הנחל הורחב, הועמק וחובר עם הנהר מויקה. בשנים 1764 –1790 נערכו עבודות לחיזוק קרקעית התעלה וגדותיה. גדות התעלה צופו באבן גרניט ונבנו עליהן מדרכות (מגרניט אף הן). בשנת 1774 קיבלה התעלה שם רשמי, "תעלת יקטרינה", על שמה של הקיסרית הרוסית יקטרינה הגדולה.

בשנת 1923, במסגרת קמפיין שניהל השלטון הקומוניסטי לסילוק שמות המקומות שהיו קשורים לשלטון הצארים, הוחלף שמה של התעלה ל"תעלת גריבוידוב" – על שמו של הדיפלומט והמחזאי הרוסי אלכסנדר גריבוידוב, אשר התגורר באחד הבתים לאורך התעלה. הבית בו התגורר גריבוידוב לא השתמר עד ימינו.

## מבנים מפורסמים לאורך התעלה
* כנסיית הגואל שעל הדם
* קתדראלת קאזאן 
* בניין הפקולטה לכלכלה של אוניברסיטת סנקט פטרבורג
* גשר ארבעת האריות

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סנקט פטרבורג: נהרות ותעלות
גריבוידוב
דקות של תהילה

**דקות של תהילה** היא סדרת דרמה ישראלית לנוער ששודרה בערוץ 2 (בשידוריה של הזכיינית טלעד) בשנת 2001 וכללה 12 פרקים.

הסדרה שודרה תחילה בשעות אחר הצהריים, ולאחר שזכתה למדרוג (רייטינג) גבוה, עברה לשעות הערב.

הסדרה צולמה בבית מלון באילת, כשאזורי המלון השונים היוו את אתרי ההתרחשויות העיקריים. בין אזורים אלה ניתן למנות את הבריכה, הלובי, הבר, חדר האוכל וכיוצא באלה. הדרמה התפרשה גם על פני העיר אילת עצמה, במקומות כמו החוף, הטיילת, אתרי הבילוי ואף עד למעבר טאבה, מעבר הגבול למצרים.

## עלילה
שישה צעירים, מכל רחבי ישראל, מתקבצים בבית מלון חמישה כוכבים באילת בו הם אמורים לשהות תקופה ממושכת. בפניהם עומדת המשימה להפוך לצוות בידור מגובש ומצליח.

מלבד הדרמה הכרוכה בעיצוב ובהעלאת המופע לאוויר, מהווים החיים המשותפים של הצעירים, המגיעים מרקע שונה, בסיס לאינספור קונפליקטים, חלקם דרמטיים וחלקם קומיים. 

## דמויות ושחקנים

## קישורים חיצוניים

* 
## הערות שוליים

קטגוריה:ערוץ 2: תוכניות וסדרות
קטגוריה:טלעד: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:סדרות נעורים ישראליות
קטגוריה:אילת בתרבות ובאמנות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2001
רחוב הרפובליקה

**רחוב הרפובליקה** (במלטית **Triq ir-Repubblika**) הוא רחובה הראשי של העיר ולטה, בירת מלטה. 
## מבנה
אורכו של הרחוב הוא 950 מטרים, והוא מוביל משער העיר על גבול העיר פלוריאנה בדרום-מערבה של ולטה, ועד מבצר סנט אלמו בקצה הצפון-מזרחי של העיר. רחוב הרפובליקה עובר לאורך קו הרכס במרכזו של חצי האי שברס (Scebarras) שעליו בנויות ולטה ופלוריאנה, ובדרכו הוא חוצה את כל רחובות הרוחב של העיר. 

לאורך הרחוב חמש כיכרות - כיכר החירות (Misraħ il-Ħelsien), כיכר המצור הגדול (Misraħ l-Assedju l-Kbir), כיכר הרפובליקה (Misraħ ir-Repubblika) הממוקמת בערך במרכזה הגאוגרפי של העיר, פיאצה ג'ורג' הקדוש (Pjazza San Ġorġ) וכיכר סנט אלמו (Misraħ Sant'Iermu). 

חלקו הדרום-מערבי של הרחוב, משער העיר ועד כיכר הרפובליקה הוא מדרחוב. לאורכו של הרחוב שוכנים חלק ממוסדות הציבור והשלטון החשובים של מלטה, ובהם הפרלמנט ומשכן הנשיא, וכן כנסיות, חנויות ומסעדות.

## מהלך הרחוב

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ולטה
איוואן קראמסקוי

**איוואן ניקולאייביץ' קראמסקוי** (ברוסית: **Иван Николаевич Крамской**; 27 במאי [על פי הלוח היוליאני; על פי הלוח הגריגוריאני: 8 ביוני] 1837 – 24 במרץ [על פי הלוח הגרגוריאני: 6 באפריל] 1887) היה צייר ומבקר אמנות רוסי, וממנהיגי תנועת האומנות הרוסית הדמוקרטית.

## קורות חיים
קראמסקוי נולד למשפחת אצולה זוטרה שירדה מנכסיה. בין השנים 1857–1863 למד אמנות באקדמיה לאמנות של סנקט פטרבורג, אולם יצא נגד מסורות האקדמיה, והיה בין יוזמי מרד הארבעה עשר  אשר סירבו להציג בתערוכת האקדמיה (צעד שהביא לגירושו מהאקדמיה). לאחר תום לימודיו ייסד את "ארטל האמנים" (Артель художников) עם חבריו.

בהשפעת רעיונות דמוקרטיים ומהפכנים, קראמסקוי וחבריו העדיפו סגנון ציור ריאליסטי ולאומי על סגנון האקדמיה (סגנון מסורתי שמרני). קראמסקוי היה לאחד ממיסדי תנועת "הנודדים" ואידאולוג התנועה.

בין השנים 1863–1868 לימד ציור בבית הספר של החברה לעידוד האמנויות השימושיות.

לאחר תקופה זו החל לצייר דיוקנאות של אישי ציבור, סופרים ואמנים (ובהם דיוקנם של לב טולסטוי (1873), איוואן שישקין (1873), פאבל טרטיאקוב (1876), מיכאיל סלטיקוב-שצ'דרין (1879) - דיוקנאות המוצגים כיום בגלריית טרטייקוב). 

טרטייקוב צייר יצירות דתיות, תוך הצגת תזה פסיכולוגית באמצעותן. היצירות הדרמטיות נועדו להעביר לצופה את רגשות הדמויות, ובאמצעות דמותו של ישו ניסה קראמסקוי להעביר לצופה בתמונה את התמה של גיבור המקריב עצמו לטובת האומה (תמה דמוקרטית מהפכנית). אחת מיצירותיו הידועות ביותר היא "ישו במדבר" (1872), שנרכשה על ידי האספן פאבל טרטיאקוב ומוצגת כיום בגלריית טרטייקוב. 

יצירות נוספות של קראמסקוי המציגות תמות דרמטיות הן "דמות אישה" (1883) ו-"יגון בלא נחמה" (1884), המוצגות בגלריית טרטייקוב.

התמות הדמוקרטיות והמהפכניות של קראמסקוי הפכו את יצירותיו ליצירות המשפיעות על תנועת האמנות המהפכנית בשלהי המאה ה-19 ברוסיה.

## גלריה

Iwan Nikolajewitsch Kramskoj 002.jpg|בנות הים, 1871
Kramskoi vanamees karguga.jpg|זקן עם קב, 1872
Kramskoi Christ dans le désert.jpg|ישו במדבר, 1872
Ivan Nikolayevich Kramskoi - Portrait of Ivan Ivanovich Shishkin, 1873.jpg|דייקן הצייר איוואן שישקין, 1873.
Ivan Nikolayevich Kramskoi - Portrait of Leo Tolstoy.jpg|לב טולסטוי, 1873
Ivan Nikolayevich Kramskoi - Portrait of Ivan Ivanovich Shishkin, 1880.jpg|איוואן שישקין, 1880
Maria Feodorovna by Kramskoj.jpg|מריה פיודורובנה, 1880s
Kramskoy Portrait of a Woman.jpg|דיוקן אישה, 1883
Vladimir-Solovyov.jpg|ולדימיר סולוביוב, 1885
Kramskoy Alexander III.jpg|אלכסנדר השלישי, 1886


## קישורים חיצוניים
 
* 
* ביוגרפיה
* יצירותיו
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ציירים ריאליסטים
קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:מבקרי אמנות
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ברית המועצות
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1837
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1887
איוואן שישקין

[שמאל|ממוזער|250px|דיוקנו של איוואן שישקין מעשה ידי [איוואן קראמסקוי, 1880.]]
**איוואן איוואנוביץ' שישקין** (ברוסית: **Иван Иванович Шишкин**; 25 בינואר 1832 – 20 במרץ 1898) היה צייר נופים רוסי, ומפעילי תנועת "הנודדים" באמנות הרוסית.

## קורות חיים
שישקין נולד בעיירה אלאבוגה (כיום בטטרסטן) וסיים את לימודיו התיכוניים בגימנסיון קאזאן. לאחר תום לימודיו התיכוניים למד במשך ארבע שנים בבית הספר לציור פיסול ואדריכלות של מוסקבה, ובין השנים 1856–1860 למד באקדמיה הקיסרית לאמנויות שבסנקט פטרבורג אצל סוקרט וורוביוב. הוא סיום את לימודיו באקדמיה בהצטיינות וזכה במדליית זהב בתחרות האקדמיה. המדליה כללה מלגה ללימוד במערב אירופה, ושישקין נסע לשווייץ ולגרמניה.

לאחר שובו לרוסיה הצטרף שישקין לקבוצת "הנודדים" וכן לאגודת אמני הציור בצבעי מים של רוסיה.

לאחר חמש שנים התקבל שישקין כחבר מן המניין באקדמיה הקיסרית, ולאחר זמן קצר מונה לפרופסור באקדמיה ובין השנים 1873–1898 לימד בה ציור. במקביל, באותה עת לימד שישקין את כיתת ציורי הנוף בבית הספר הגבוה לאמנות בסנקט פטרבורג.

שישקין הציג מיצירותיו בתערוכות של האקדמיה, וכן בתערוכות האמנות הרוסית שנערכו במוסקבה בשנת 1882, בניז'ני נובגורוד ב-1896, בתערוכה העולמית של פריז ב-1867, בתערוכה העולמית של וינה ב-1873 ובתערוכה העולמית של פריז ב-1878.

שישקין נודע בגישתו האנליטית והמדויקת לציור ציורי טבע ונוף, ובציורי היערות והטבע הפראי של רוסיה שצייר בצורה ריאליסטית. שישקין התגורר בדאצ'ה באיזה וירה, דרומית לסנקט פטרבורג, וצייר את היערות ובעלי החיים באזור. הוא נפטר בשנת 1898 בסנקט פטרבורג.

בשנת 1868 הוא התחתן עם יבגניה, אחותו של פיודור וסילייב, אך בהמשך הם התגרשו הוא התחתן שנית ותלמידה שלו.

## האסטרואיד שישקין
בשנת 1978 נקרא אסטרואיד שישקין 3558 שהתגלה על ידי האסטרונומית הסובייטית לודמילה ז'וראבליובה על שמו.

Utro v sosnovom lesu.jpg|בוקר ביער אורנים
Ivan Ivanovich Shishkin - Rye field, 1878.jpg|שדה שעורים
Iwan Iwanowitsch Schischkin - Rain in an Oak Forest.jpg|גשם ביער אלונים


## קישורים חיצוניים

* יצירותיו של שישקין
* "בוקר ביער אורנים"
* "שדה שעורים"
* "יער"
* 
* 
* 

קטגוריה:אמנים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:ציירים ריאליסטים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1832
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1898
אחמד סעדאת

**אחמד סעדאת** (בערבית: **احمد سعدات**; נולד ב-23 בפברואר 1953) הוא טרוריסט ופוליטיקאי פלסטיני, מזכ"ל ארגון הטרור החזית העממית לשחרור פלסטין ומתכנן רצח רחבעם זאבי. מרצה עונש של 30 שנות מאסר בישראל.

## ביוגרפיה
נולד באל-בירה למשפחת פליטים מהכפר דיר טריף. ב-1969 נעצר לראשונה בידי ישראל על רקע פעילותו בחזית העממית. ב-1981 נבחר לוועד המרכזי של החזית. בשנים 1993-1989 היה במעצר מנהלי במשך שנתיים במצטבר. ב-1994 נבחר לראש החזית בגדה המערבית. סעדאת מונה למזכ"ל החזית העממית באוקטובר 2001 לאחר שצה"ל חיסל את קודמו בתפקיד אבו עלי מוסטפא. כנקמה על חיסולו של אבו עלי מוסטפא הוא תכנן את רציחתו של רחבעם זאבי. לאחר ההתנקשות ב-17 באוקטובר אותה שנה, נמלט למתחם המוקטעה ברמאללה. יאסר ערפאת סירב להסגירו ובתגובה צרה ישראל על המתחם. לאחר שיחות שהתנהלו בין הצדדים בשיתופן של ארצות הברית ובריטניה, הושג הסדר שכונה "הסכם רמאללה" ובמסגרתו סעדאת הובא למשפט צבאי פלסטיני ולאחריו נכלא בכלא ביריחו בפיקוחם של סוהרים בריטיים ואמריקנים.

ב-2002 נהרג אחיו, מוחמד, מאש צה"ל במהלך ניסיון מעצר באזור רמאללה. ב-2003 הביע את התנגדותו למפת הדרכים.

לאחר ניצחונו בבחירות למועצה הפלסטינית המחוקקת בינואר 2006, הכריז חמאס על כוונתו לשחרר את רוצחי זאבי ובהם סעדאת. ב-14 במרץ 2006 בשעה 09:00 בבוקר, יצאו הסוהרים הבריטים והאמריקאים מהכלא מחשש לחייהם. בתגובה החל צה"ל במבצע הבאת ביכורים במסגרתו צר על הכלא בו הוחזק סעדאת. לאחר 10 שעות מצור, הוא נלכד והובא לכלא בישראל. בדצמבר 2008 נגזרו עליו 30 שנות מאסר בבית משפט צבאי. ישראל סירבה לשחרר את סעדאת במסגרת עסקת שליט ובעסקאות החטופים במהלך מלחמת חרבות ברזל (בינואר ובאוקטובר 2025).

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פוליטיקאים פלסטינים
קטגוריה:חברי המועצה המחוקקת הפלסטינית
קטגוריה:פעילי החזית העממית לשחרור פלסטין
קטגוריה:עצירים מנהליים בישראל
קטגוריה:ראשי ארגוני טרור פלסטיני
קטגוריה:אסירים ביטחוניים בישראל
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1953
בקרת הורים

**בקרת הורים** היא מכלול אמצעים, בחומרה ובתוכנה, המאפשרים למשתמשים כלים לבקרה ושליטה מרחוק על פעילותם של אחרים. שימוש נפוץ לכך הוא שליטה ובקרה של הורים על פעילות ילדיהם, ומכאן השם "בקרת הורים", אך הכלים מאפשרים גם, למשל, בקרה ושליטה של מעביד על עובדיו. כלים אלו כוללים, בין היתר: התרעה ברגע שהילד יוצא משטח בית הספר, הגבלת מהירות המכונית שבה נוהג הילד ושליטה בתכנים הניתנים לצפייה על ידי הילד בטלוויזיה או במחשב.

בקרת ההורים היא תכונה אופציונלית אשר לרוב מתאפשרת במכשירים מתקדמים כטלוויזיות דיגיטליות, משחקי מחשב, טלפונים סלולריים ותוכנות מחשב.

הבקרה במכשירים אלו מתבצעת בארבעה אופנים:
* **סינון תוכן** המגביל גישה לתוכן עבור טווח גילים.
* **שליטה בזמן שימוש** אשר מגבילה את משך זמן השימוש במכשירים מסוימים על ידי הגדרת זמנים.
* **ניטור** המספק מעקב אחר מיקום ופעילות המשתמש בהתקן מסוים. 

במחשב אישי מוצעת בקרת ההורים במסגרת תוכנות אנטי וירוס ואבטחת המחשב, מערכות הפעלה, דפדפנים ומשחקים.
התכונה קיימת בסוגים שונים המותאמים לאותה תוכנה (לדוגמה: מערכת הפעלה או דפדפן) כמו כן,  רמת האבטחה בין תוכנה לתוכנה משתנה בהתאם לאופיה ויכולותיה.

תוכנות ניטור מצלמות מסכים, מאפשרות קריאת הודעות דוא"ל נכנס ויוצא, שמירת ההיסטוריה של כל אתרי האינטרנט שנצפו, קריאת הודעות הנשלחות ומתקבלות בתוכנות מסרים מיידיים ואף הקלטת כל תו שהוקלד על ידי המשתמש.

## ראו גם
* אינטרנט כשר
* K9 Web Protection חברה לבקרת הורים באינטרנט

## קישורים חיצוניים
* הגדרת בקרת הורים במערכת הפעלה, באתר מיקרוסופט ישראל
* תוכנת בקרת הורים להורדה חינם

קטגוריה:אבטחת מחשבים
קטגוריה:אינטרנט: בטיחות
קטגוריה:צנזורה באינטרנט
בוקר ביער אורנים

**בוקר ביער אורנים** (ברוסית: **Утро в сосновом лесу**) הוא ציור שמן על בד ריאליסטי מעשה ידי האמנים הרוסיים איוואן שישקין וקונסטנטין סאוויצקי. 

היצירה מתארת יער בבוקר אביבי, לאחר סופה חזקה אשר הפילה את אחד מעצי היער העבותים. על העץ השבור מטפסים שלושה גורי דובים.

שישקין, שהתמחה בציורי טבע ונוף צייר את נוף היער הבראשיתי הריאליסטי וסאוויצקי צייר את הדובים המופיעים ביצירה. 

היצירה זכתה לפופולריות רבה, ונרכשה על ידי אספן האמנות העשיר פאבל טרטיאקוב אשר ציין כי האופי של היצירה והדיוק הריאליסטי של הנוף המתואר בה אופייניים לשישקין ולכן היצירה מוצגת כיצירה שנעשתה על ידו בלבד. טרטיאקוב אף הורה על מחיקת חתימתו של סאוויצקי מהיצירה (אף שבגלריה מצוין כיום שאת הדובים צייר סאוויצקי).

היצירה הפופולרית הוצגה על ידי מותגים שונים, ובהם מוצרי שוקולד של חברת באבאיווסקי, ונחשבת לאחת היצירות הפופולריות ביותר ברוסיה. 

## קישורים חיצוניים
* "בוקר ביער אורנים"

קטגוריה:ציור ריאליסטי
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:גלריית טרטיאקוב: ציורים
קטגוריה:בעלי חיים באמנות
קשת השלום

שמאל|ממוזער|250px|הכתובת "הלוואי ושער זה לא יסגר לעולם"
**קשת השלום** (באנגלית: **Peace Arch**) הוא מונומנט בדמות שער ניצחון בגובה 20.5 מטרים הנמצא על גבול ארצות הברית–קנדה במעבר הגבול בין בליין, וושינגטון, ארצות הברית וסארי, קולומביה הבריטית, קנדה. הקשת נמצאת ב"פארק קשת השלום" שחלקו הצפוני נמצא בקנדה וחלקו הדרומי בארצות הברית. הקשת עצמה שוכנת בדיוק על קו הגבול כאשר חלקה בקנדה וחלקה בארצות הברית.

## היסטוריה
הקשת נבנתה ב-1921 על ידי סם היל , איש עסקים אמריקאי שהשקיע רבות בצפון-מערב ארצות הברית בתחילת המאה ה-20 לזכר הסכם גנט שנחתם ב-1814 וסיים את המלחמה בין ארצות הברית ובריטניה. על גג הקשת שגובהה 20.5 מטרים מתנוססים דגלי ארצות הברית וקנדה (כל אחד בצד שלו), וכתובת חקוקה באבן על האפריז. בצד האמריקאי חקוק המשפט "ילדיה של אם משותפת" ובצד הקנדי חקוק המשפט "משכן משותף באחדות משותפת". בתוך הקשת רשומה ההקדשה "שהשער הזה לא ייסגר לעולם" בשני הצדדים.

## מעבר הגבול
מעבר הגבול מחבר את כביש בין-מדינתי 5 (I-5) המוביל מכיוון קליפורניה וסיאטל מהצד האמריקאי לכביש 99 בצד הקנדי הממשיך לוונקובר. מעבר גבול זה לא נסגר מעולם ומסמל את השלום בין שתי המדינות. שמו הרשמי של מעבר הגבול בצד הקנדי הוא "מעבר דאגלס" על שמו של סר ג'יימס דאגלס, המושל הראשון של קולומביה הבריטית. בזכות הקשת, מעבר הגבול נקרא בפי אנשים רבים "מעבר גבול קשת השלום". מעבר הגבול של דגלאס, הידוע גם כמעבר קשת השלום, הוא מעבר הגבול השלישי העמוס ביותר בין ארצות הברית לקנדה עם כ־3,500 עד 4,800 מכוניות העוברות בו מדי יום. 

אתר האינטרנט של הפארקים בקולומביה הבריטית מציין כי שטח הצד המנוהל בקנדה של פארק קשת השלום הוא תשעה דונם. אתר האינטרנט של פארקי המדינה האמריקניים מציין כי שטח החלק המנוהל על ידי ארצות הברית בפארק קשת השלום גם הוא כתשעה דונם.

## אירועים היסטוריים
בשנת 1952 הזמר האפרו-אמריקאי פול רובסון לא הורשה לצאת מגבולות ארצות הברית ובכך נמנעה יציאתו להופעה בקנדה, ממש מעבר לגבול. הוא החליט למחות על כך והופיע מהצד האמריקאי כאשר מאות קנדים עומדים מעבר לגבול ורואים את הופעתו המאולתרת על משאית עם מרכב שטוח.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:גבול ארצות הברית – קנדה
קטגוריה:ארצות הברית: אנדרטאות
קטגוריה:שערי ניצחון
קטגוריה:מדינת וושינגטון: מבנים
קטגוריה:קולומביה הבריטית
קטגוריה:קנדה: מבנים
קטגוריה:קשתות וקמרונים
ניתוח ויפל

[ממוזער|גידול ממאיר ([אדנוקרצינומה) בראש הלבלב שנכרת בניתוח ויפל]]
**ניתוח ויפל** (באנגלית: **Whipple surgery**), ידוע אף בשם **הליך ויפל** (באנגלית: **Whipple procedure**) ובשם **פנקריאטיקודואודנקטומי** (בלטינית: **Pancreaticoduodenectomy**) הוא ניתוח ארוך ומורכב בחלל הבטן, המתבצע על הלבלב, התריסריון, ואיברים פנימיים נוספים. יעודו העיקרי של ניתוח זה הוא לטיפול בגידולים ממאירים בראש הלבלב, גידולים ממאירים בצינור המרה או בתריסריון סמוך ללבלב.

## היסטוריה
ההליך הניתוחי הננקט בניתוח ויפל תואר לראשונה על ידי אלסנדרו קודיווילה בשנת 1898. השימוש הראשון בהליך לסרטן התרסריון בוצע על ידי המנתח הגרמני ואלטר קאוש בשנת 1909 ותואר על ידו בספרות הרפואית בשנת 1912. ההליך נקרא על שמו של המנתח האמריקאי אלן אולדפת'ר ויפל, אשר שכלל את שיטת הניתוח ופרסמה בשנת 1935, ואף הוסיף ושכלל את השיטה לאורך השנים.

## הליך הניתוח
הרעיון הבסיסי בהליך ניתוח ויפל הוא בעובדה שראש הלבלב מקבל אספקת דם מאותו עורק המוביל אף לתרסריון. כלי דם זה עובר דרך הלבלב, כך שבעת כריתת הלבלב, מתחייבת אף כריתת התריסריון. הסרת ראש הלבלב ללא כריתת התריסריון, תותיר את האחרון ללא אספקת דם מספקת.

ההליך המקובל של ניתוח ויפל כולל כריתה של החלק הרחיקני של הקיבה, החלק הראשון והשני של התריסריון, ראש הלבלב, החלק הרחיקני של צינור המרה המשותף, המעי הריק הקריבני, בלוטות הלימפה באזור הניתוח, וכיס המרה. חלקו המשחזר של הניתוח מורכב מחיבור החלק הנותר של הלבלב למעי הריק וחיבור צינור המרה למעי הריק, כדי לאפשר למיצי העיכול ומיצי המרה לזרום לדרכי העיכול וכן חיבור של הקיבה אל המעי הריק כדי לאפשר מעבר מזון.

ניתוח מורכב זה בוצע במקורו בשני חלקים, אולם בשנת 1940 שכלל ויפל את שיטת הניתוח ואיפשר לעשותו כהליך בודד. אורך הניתוח בממוצע בין ארבע לשבע שעות. סיכון התמותה מניתוח ויפל בארצות הברית הוא כ-5%. לאחר החלמה מן הניתוח חולים עלולים לסבול מקשיי עיכול ומירידה במשקל בשל השינוי במערכת העיכול והקושי באכילה, לרוב תופעה זו תחלוף בין חודש לחצי שנה לאחר הניתוח. לעיתים מתפתחת סכרת בעקבות הוצאת חלק מהלבלב, ואז נדרשת כלכלה המותאמת למחלת הסכרת וטיפול בזריקות אינסולין.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:כירורגיה כללית: פעולות
קטגוריה:כירורגיה אונקולוגית
קטגוריה:סרטן הלבלב
מצר ג'ורג'יה

**מצר ג'ורג'יה** (אנגלית: Strait of Georgia) הוא מצר ים בין האי ונקובר שבקולומביה הבריטית, קנדה ויבשת אמריקה.
## גאוגרפיה
אורכו של המצר הוא 240 ק"מ ורוחבו נע בין 18.5 ק"מ ל-55 ק"מ. בדרומו של המצר שוכנים איי המפרץ ואיי סן חואן, ובצפונו איי התגליות. איונים וארכיפלגים רבים מפוזרים במצר ויוצרים מצרי משנה. עומקו הממוצע של המצר הוא 156 מטרים ועומקו המרבי הוא 460 מטרים מתחת לפני הים. נהר פרייזר הנשפך למצר מהווה 80% מהמים המתוקים הנשפכים אליו. האיים החשובים ביותר במצר הם טקסדה ולסקוודי.

המצר קיבל את שמו משמו של ג'ורג' ונקובר, קצין בצי המלכותי הבריטי אשר עמד בראש המשלחת לגילוי האזור הצפון-מערבי של אמריקה בסוף המאה ה-18.

המצר הוא מעבר שיט חשוב בצפון-מערב אמריקה שכן הוא מחבר את נמל ונקובר, המהווה את הנמל העיקרי של קנדה באוקיינוס השקט אל הים הפתוח. על שפת המצר שוכנות עיירות המהוות חלק מוונקובר רבתי, למשל העיר דלתה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קצרמר גאוגרפיה של ארצות הברית
ג'ורג'יה
ג'ורג'יה
ג'ורג'יה
קטגוריה:האי ונקובר
קטגוריה:קולומביה הבריטית: גאוגרפיה
קטגוריה:מדינת וושינגטון: גאוגרפיה
טאבלה

**טַאבְּלָה** (הינדי: **तबला**, בנגלית: ** তবলা**, אורדו: **طبلہ**, ערבית: **طبلة**, מערבית: טבל, תוף) הוא כלי הקשה ממברנופוני הודי.
שמאל|ממוזער|200px|טאבלה ואביזרי מתיחת רצועות
שמאל|ממוזער|200px|נגן טאבלה (הרשאד קנטקר)

## מבנה הטאבלה וחלקיה
מערכת הטבלה מורכבת משני תופים בגדלים שונים, העשויים מסוגי עץ שונים. על הכלי מתוח עור שבערך במרכזו מודבק טלאי עור עבה ושחור. התוף הימני, הקטן, נקרא "דיין" (Dayan) והגדול, השמאלי, נקרא "ביאן" (Bayan). חיבור העור לגוף התוף נקרא "קינר", העור הבהיר נקרא "סוּר", וטלאי העור העבה, השחור, נקרא "גאב".

## הנגינה בטאבלה
הנגינה בטאבלה נעשית על ידי תיפוף עם האצבעות, האגודל וכרית כף היד על גבי עור התוף ודפנותיו. הקשה במקומות שונים על פני התוף משנה את גובה הצליל. כמו כן קיימת שיטת נגינה על ידי החלקה של כרית כף היד והאגודל מדפנות הכלי אל כיוון מרכז העור (ה"גאב"), היוצרת צליל ייחודי.

הנגן יושב בדרך כלל על הרצפה או על שרפרף נמוך ומחזיק את התופים לפניו, מונחים על כריות מיוחדות. מתיחת העור נעשית על ידי מכשיר מיוחד המותח את הרצועות בהן הוא מחוזק אל גוף הכלי.

נגן הטאבלה המוכר ביותר בעולם המערבי הוא זקיר חוסיין.

## בול
נגני טאבלה משננים את המהלך הריתמי של הנגינה ואת סוגי התיפוף השונים על ידי מלמול הברות המתארות סוגי תיפוף שונים. שינון הברות זה, ושפת ההברות נקראים "בוֹל" (מן המילה ההינדית לדיבור "בולנה"). בהקלטות והופעות מוזיקה הודית ניתן לשמוע את הנגן מדקלם את ה"בול" לפני או במקביל לנגינה.

הברות בול לדוגמה הן:
* **גה** - מכה קצרה ביד שמאל, כאשר כרית כף היד נשארת על דופן התוף
* **קה** - מכה שטוחה באצבעות יד שמאל, כאשר כרית כף היד נשארת על דופן התוף
* **קט** - מכה חדה במרכז השחור של התוף
* **נא** - מכה ביד ימין כנגד דופן התוף
* **טי-טה** - דרדור אצבעות במרכז התוף

גם תבניות קצביות נפוצות (סדרת בולים במקצב) הן בעלות שמות מזהים.

## קישורים חיצוניים

* מבנה התופים ודוגמאות צליל עבור רצפים ריתמיים ובוֹלים נפוצים 
* 

קטגוריה:מוזיקה הודית
קטגוריה:כלי הקשה
קטגוריה:כלי נגינה מזרחיים
ג'יימס אייבורי

**ג'יימס פרנסיס אייבורי** (באנגלית: **James Francis Ivory**, נולד ב-7 ביוני 1928) הוא במאי קולנוע אמריקאי, נודע במיוחד כשותף בחברת מרצ'נט ואייבורי הפקות יחד עם המפיק איסמעיל מרצ'נט והתסריטאית רות פראוור-ג'אבוולה. היה מועמד לשלושה פרסי אוסקר לבמאי הטוב ביותר, על סרטיו זכרונות מאחוזת הווארד, שארית היום וזכרונות אהבה מפירנצה. ב-2018 זכה בפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר עבור הסרט "קרא לי בשמך".

## שנים ראשונות
אייבורי נולד בברקלי שבקליפורניה וגדל בקלאמת פולס שבאורגון, שם למד אדריכלות ואמנות. סרטו הראשון היה "ארבע לפנות בוקר", סרט קצר שהופק ב-1953 במסגרת לימודי הקולנוע שלו באוניברסיטת דרום קליפורניה. ב-1957 קיבל תואר מוסמך מאוניברסיטה זו. סרט הגמר שלו, סרט תיעודי שצילם בוונציה, זכה לשבחי הביקורת. ב-1961 צילם סרט תיעודי נוסף, הפעם בהודו, בשם *The Delhi Way* (יצא לאקרנים ב-1964) והכיר את איסמעיל מרצ'נט שהפך לשותפו למערכת זוגית ולעשייה האמנותית עד מותו בשנת 2005.

## מרצ'נט ואייבורי

ב-1961 ייסד עם איסמעיל מרצ'נט את חברת ההפקות שהפיקה למעלה מ-40 סרטים עד מותו של מרצ'נט ב-2005. ב-1963 צירפו השניים את התסריטאית רות פראוור-ג'אבוולה.

רוב סרטי החברה בוימו על ידי אייבורי והופקו על ידי מרצ'נט, לתסריט מאת רות פראוור-ג'אבוולה והיו מבוססים על רומנים או סיפורים מאת א.מ. פורסטר, הנרי ג'יימס וג'אבוולה עצמה. עלילות הסרטים מתרחשות לרוב במאה ה-19 או ב"תקופה האדוארדית" באנגליה, בארצות הברית או בהודו והם עשירים בעיצוב סגנוני, תלבושות תקופתיות וכדומה.

## פרסים
כאמור, היה אייבורי מועמד לשלושה פרסי אוסקר לבימוי. הוא זכה בפרס באפט"א ב-1987 עבור הסרט "זכרונות אהבה מפירנצה" וב-1992 עבור הסרט "זכרונות מאחוזת האוורד". ב-1987 זכה בפרס "אריה הכסף" של פסטיבל ונציה עבור הסרט "מוריס" וב-1992 זכה בפרס מיוחד של פסטיבל הקולנוע בקאן.

זכה בפרס אוסקר ובפרס באפט"א לתסריט המעובד הטוב ביותר עבור הסרט "קרא לי בשמך".

## קישורים חיצוניים

* 

* ביוגרפיה באתר מרצ'נט ואייבורי 

קטגוריה:אמריקאים ילידי קליפורניה
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת דרום קליפורניה
קטגוריה:במאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:זוכי מלגת גוגנהיים
קטגוריה:במאים להט"בים
קטגוריה:להט"בים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס באפט"א לתסריט המעובד הטוב ביותר
קטגוריה:זוכי אוסקר: התסריט המעובד הטוב
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1928
ישורון שיף

**ישורון שיף** (ה' באלול ה'תרע"ה, 25 באוגוסט 1915 – 3 בפברואר 1974) היה מראשוני הקצינים הבכירים במשטרת ישראל.

## ביוגרפיה
שיף נולד למאיר שיף וחסיה גינצבורג בראשון לציון וסיים לימודיו בגימנסיה העברית הרצליה, לאחריהם הוכשר להוראה ומשנת 1935 למד מזרחנות באוניברסיטה העברית בירושלים. אחיו הוא הסופר מידד שיף. בשנת 1933 החל לעבוד בהוראה בכפר הנוער בן שמן ולימד ערבית ומקצועות נוספים. כמורה לערבית הועסק גם בסמינר בבית הכרם ועבד כמתרגם קטעי עיתונות מערבית עבור המחלקה המדינית של הסוכנות היהודית. בשנת 1938 מונה למזכירו האישי של ראש המחלקה, משה שרתוק.

שיף היה חבר ארגון ההגנה ובוגר קורס סגנים במסגרתה. במלחמת העולם השנייה התגייס ליחידת החפרים היהודים בצבא הבריטי והוצב לשרת ביוון, מצרים, קפריסין, עיראק ופרס. בין פעולותיו עסק בעידוד עלייה מעיראק (עם אנצו סרני), בשיכון פליטים מפולין בטהראן, ועם הקמת הבריגדה היהודית היה מראשוני חבריה. בשנת 1946 שוחרר, הועסק על ידי קרן קיימת לישראל והחל בלימודי משפטים. החל בתקופה זו ועד הקמת מדינת ישראל פעל מטעם ההגנה ושימש מפקד גדוד מכמש, מפקד ההגנה באזור ים המלח, ולאחר מכן עוזר אישי למפקד מחוז ירושלים דוד שאלתיאל. בתקופת ההפוגה הראשונה השתתף במשא ומתן עם הלגיון הערבי.

עם הקמת משטרת ישראל היה מבכירי קציניה. באוגוסט 1948 נתמנה למפקד משטרת מחוז ירושלים ובשנת 1949 מונה למפקד מחוז הצפון. במאי 1951 נתמנה לראש אגף החקירות והיה סגן המפקח הכללי. בשנת 1953 פרש משירות המשטרה.

שיף סירב להצעה לשמש סגן הממונה על הכנסות המדינה במשרד האוצר ועם שחרורו שימש מנהל חברת "סרן" לייצור פלסטיק. בשנת 1957 מונה למנהל הראשון של חברת "אפיקי נפט" ופיקח על עבודות קו צינור אילת-אשקלון. באמצע שנת 1960 עבר לנהל את חברת נפטא. בין נובמבר 1962 לנובמבר 1964 כיהן כשגריר ישראל בליבריה. בינואר 1973 היה שיף אורח התוכנית "חיים שכאלה" שהביאה אותו, אדם שלא היה מוכר עד אז בציבור הרחב, לאור הזרקורים.

שיף נפטר מהתקף לב בפברואר 1974 ונקבר בבית העלמין הדרום.

אב לשתי בנות מנישואיו לרות, בתם של זליג וד"ר פרומה ויצמן, אחותו של חיים ויצמן.

## קישורים חיצוניים
* 
* שיף ישורון, אלבום המשפחות עדת ראשון לציון, מוזיאון ראשון-לציון

## הערות שוליים

קטגוריה:ניצבי משטרת ישראל
קטגוריה:ראשי אגף החקירות והמודיעין
קטגוריה:מפקדי מחוז ירושלים במשטרת ישראל
קטגוריה:מפקדי מחוז הצפון במשטרת ישראל
קטגוריה:לוחמי הבריגדה היהודית
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:שגרירי ישראל בליבריה
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:בוגרי גימנסיה הרצליה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:משפחת ויצמן
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1915
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1974
יהושע בן יהוצדק

**יְהוֹשֻׁעַ** (**יֵשׁוּעַ**) **בֶּן יְהוֹצָדָק** היה כהן גדול, ממייסדי בית המקדש השני.
לאחר הכרזת כורש (בשנת ג'ש"צ; על פי המקובל במחקר ההיסטורי, בערך 538 לפנה"ס), עלו כארבעים אלף יהודים מבבל ארצה, ובראשם זרובבל בן שאלתיאל, צאצא לבית המלוכה ממשפחת דוד. לצידו עמד יהושע בן יהוצדק, צאצא לכהנים הגדולים ממשפחת פינחס בן אלעזר הכהן. יש אומרים, שאף אביו יהוצדק, היה כהן גדול בבית ראשון.

בחזון הנביא זכריה מכונה יהושע "אוּד מוצל מאש", מאחר ששרד מחורבן הבית הראשון.

יהושע התמנה לכהן גדול על ידי העולים מבבל. יחד עם זרובבל, הקים יהושע את בית המקדש השני: בתחילה הוקם מזבח העולה בלבד והוקרבו עליו קורבנות, וכעבור מספר שנים הושלם ההיכל, בעידודם של חגי הנביא וזכריה הנביא. מערכת היחסים בין יהושע הכהן הגדול, כמנהיג דתי, לבין זרובבל, כמנהיג מדיני, מתוארת במקרא כפורה וחיובית: "ועצת שלום תהיה בין שניהם". גם חזון המנורה וענפי הזית (ששימש מקור השראה לסמל מדינת ישראל) מבטא ציפייה לשיתוף פעולה בין "שני בני היצהר" (ה"מלך" - זרובבל, והכהן הגדול - יהושע, המשוחים בשמן המשחה).

ככל הנראה, היה יהושע בן למשמרת ידעיה. בכך מוסבר מדוע משמרת זו הייתה המשמרת הראשונה בימי בית המקדש השני, מפני שהייתה משמרתו של הכהן הגדול.

על פי רש"י עזרא הסופר היה דודו של יהושע בן יהוצדק (עזרא היה אחיו של יהוצדק, שניהם בני שריה הכהן הגדול, על פי פשוטו של מקרא אין הכרח כזה ולא ברור שהיו קרובים מכיוון שלפי החשבון ההיסטורי עזרא עלה לארץ עשרות שנים לאחר יהושע). יהושע המשיך בתפקידו ככהן גדול, שזכה בו עקב עלייתו המוקדמת יותר ועקב היותו בן לכהן הגדול מבית ראשון, אבל עזרא הסופר נחשב מעתה לסמכות הרוחנית הבכירה שהובילה את עולי בבל: .

על פי מסורת עממית ומפוקפקת (סביר שיהושע נקבר בירושלים ושגופתו לא נשלחה לבבל להיקבר בה) קבור יהושע בקבר יהושע כהן גדול בבגדאד, בירת עיראק, לגדות החידקל. בחלקת קברו נקברו דיינים ופוסקים דוגמת יעקב בר יוסף הרופא ועבדאללה סומך. כשזה האחרון הועבר לבית עלמין אחר הסמוך לבגדאד ואיננו קבור עוד בחלקה.

## צאצאיו
על בניו של יהושע מסופר שנשאו נשים נכריות, והוציאו אותם עקב דרישתו של עזרא. בספר נחמיה (יב:י-יא) נמנו צאצאיו של יהושע הכהן הגדול עד דור חמישי: יויקים, אלישיב, יוידע, יונתן/יוחנן, וידוע, שיש המזהים אותו עם שמעון הצדיק. המפרשים סבורים כי כל אלה היו כהנים גדולים. על פי שיטת חז"ל, כנראה כל הצאצאים הללו היו בחיים כבר בזמן הקמת בית המקדש, ומכאן שיהושע בן יהוצדק היה זקן מופלג בזמן עלייתו ארצה, בן מאה בקירוב.

בחזון הנביא זכריה מתואר יהושע הכהן הגדול כמי שמחליפים את בגדיו המלוכלכים בבגדים נקיים, כמשל לחוטא שעוונו נמחה ונסלח: 
לא נתפרש במקרא מה היה חטאו של יהושע, ובמדרשי חז"ל נקשר הדבר לחטאם של בניו, שנשאו נשים נכריות. מהשוואת פרק זה בזכריה לנבואת חגי ניתן לשער, שחטאו של יהושע הכהן הגדול, כנציג הכהנים, היה חוסר זהירות בדיני טהרת המקדש, ולכן תיקון החטא מתואר במילים: .

## הערות שוליים

קטגוריה:כהנים בתקופת בית שני
קטגוריה:בית המקדש
קטגוריה:כהנים גדולים בתנ"ך
קטגוריה:יהודי תקופת בית שני
קטגוריה:שיבת ציון
קטגוריה:כהנים מבני צדוק
קטגוריה:יהודי המאה השישית לפנה"ס
קטגוריה:עולים מבבל לארץ ישראל בעת העתיקה
קטגוריה:עולים לארץ ישראל במאה ה-6 לפנה"ס
אסמאעיל מרצ'נט

**אסמאעיל מרצ'נט** (**Ismail Merchant**; 25 בדצמבר 1936 - 25 במאי 2005), היה מפיק קולנוע אמריקאי, יליד הודו. נודע במיוחד כשותף בחברת מרצ'נט ואייבורי הפקות יחד עם הבמאי ג'יימס אייבורי והתסריטאית רות פראוור-ג'אבוולה. כמו כן היה בין הבודדים אשר הצליח לפעול בהוליווד כמפיק עצמאי לאורך זמן. כמפיק עצמאי, שאינו קשור לאולפן גדול הצליח לדאוג למימון ולהפצה של סרטי חברת ההפקות המשותפת במשך למעלה מ-40 שנה. הוא היה מועמד לפרס האוסקר לסרט הטוב ביותר שלוש פעמים, עבור שארית היום, זיכרונות מאחוזת הווארד וזכרונות אהבה מפירנצה.

## שנים ראשונות
הוא נולד במומביי בשם אסמאעיל נורמוחמד עבדול רחמן למשפחה מוסלמית. בביתו דיברו גוג'ראטית ואורדו ובבית הספר למד ערבית ואנגלית. 

ב-1947, בעת חלוקת הודו, היה אביו נשיא הליגה המוסלמית וסירב לעבור לפקיסטן ומרצ'נט גדל בצל האירועים האלימים של התקופה. בן 22 עזב את הודו ועבר לארצות הברית. הוא קיבל תואר מוסמך מאוניברסיטת ניו יורק ועבד באו"ם.

ב-1960 הפיק סרט קצר בשם "The Creation of Woman" (בריאת האישה), הסרט הוצג בפסטיבל הקולנוע בקאן והיה מועמד לפרס הסרט הקצר הטוב ביותר. ב-1961 פגש בעת ביקור במולדתו את ג'יימס אייבורי שצילם שם את סרטו התיעודי *The Delhi Way*.

## מרצ'נט ואייבורי

ב-1961 ייסד עם ג'יימס אייבורי את חברת ההפקות שהפיקה למעלה מ-40 סרטים עד מותו. ב-1963 צירפו השניים את התסריטאית רות פראוור-ג'אבוולה.

רוב סרטי החברה בוימו על ידי אייבורי והופקו על ידי מרצ'נט, לתסריט מאת רות פראוור-ג'אבוולה והיו מבוססים על רומנים או סיפורים מאת א.מ. פורסטר, הנרי ג'יימס וג'אבוולה עצמה. עלילות הסרטים מתרחשות לרוב במאה ה-19 או ב"תקופה האדוארדית" באנגליה, ארצות הברית או הודו והם עשירים בעיצוב סגנוני, תלבושות תקופתיות וכדומה.

## מחוץ לעולם הקולנוע
מרצ'נט היה ידוע כנהנתן וחובב בישול. הוא כתב מספר ספרים בנושא זה, כמו גם בנושאים אחרים. בהם:
* Ismail Merchant's Indian Cuisine - ספר בישול הודי
* Ismail Merchant's Florence - ספר על פירנצה, מאת מפיק הסרט "זכרונות אהבה מפירנצה"
* Ismail Merchant's Passionate Meals - ארוחות תאווה
* Ismail Merchant's Paris: Filming and Feasting in France - על צילום סרטים ואכילה בפריז
* My Passage From India: A Filmmaker’s Journey from Bombay to Hollywood and Beyond - אוטוביוגרפיה

מרצ'נט נפטר בלונדון, בעת צילומי הסרט *The White Countess*, מסיבוך של כיב קיבה ונקבר במומביי, לפי בקשתו.

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה באתר מרצ'נט ואייבורי הפקות 
* לזכרו של אסמאעיל מרצ'נט מאתר "הבמה"
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מוסלמים שיעים
קטגוריה:מפיקי קולנוע הודים
קטגוריה:במאי קולנוע הודים
קטגוריה:במאים להט"בים
קטגוריה:מחברי ספרי בישול בריטים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מומבאי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:פעילים למען זכויות להט"ב בבריטניה
קטגוריה:מהגרים מהודו לממלכה המאוחדת
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1936
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2005
קודקס רוהונץ

**קודקס רוהונץ** הוא כתב יד עתיק שהכתוב בו טרם פוענח.

שמאל|ממוזער|250px|דף 44 מתוך קודקס רוהונץ

## היסטוריה

הקודקס נקרא על שם העיר רוהונץ (Rohonc, כיום רכניץ באוסטריה), שם היה עד 1838, כאשר נתרם לאקדמיה ההונגרית למדעים על ידי הרוזן גוסטב בטיאני (Gusztáv Batthyány), יחד עם כל הספרייה הפרטית שלו.

מקורו של הקודקס אינו ברור. ייתכן שרמז על כך עשוי להיות ערך בקטלוג 1743 של הספרייה Rohonc Batthyánys, בו נכתב: "imádságok Magyar, I. volumen 12.", כלומר, התפילות בהונגרית בכרך אחד. גודלו של הקודקס הוא תבנית 12, גודל של דפי ספר הנוצר על ידי קיפול של גיליון דפוס ל-12 חלקים היוצרים דפים בגודל 5 על 7.5 אינצ'ים כל אחד. אבל זה כל המידע שנמסר בקטלוג, כך שהוא עשוי להיות רק רמז.

הקודקס נחקר על ידי החוקר ההונגרי פרנץ טולדי בסביבות 1840 ומאוחר יותר על ידי פאל הונפאלבי (Pál Hunfalvy), אך ללא הצלחה. הוא נבדק גם על ידי המומחה האוסטרי לפלאוגרפיה ד"ר מהל, אך לשווא. יוזף יירצ'ק ובנו, קונסטנטין יוזף יירצ'ק, שניהם פרופסורים באוניברסיטת קארל בפראג, בחנו את 32 העמודים של הקודקס בשנים 1884–1885 ושוב, ללא הצלחה.

בשנת 1885 נשלח הקודקס גם לחוקר הגרמני ברנארד יילג (Bernard Jülg), פרופסור באוניברסיטת אינסברוק, אבל גם הוא לא הצליח לפענח אותו. מיהאי מונקאצ'י (Mihály Munkácsy), הצייר ההונגרי המהולל, לקח את הקודקס איתו לפריז בשנים 1890–1892 כדי ללמוד אותו, אך הדבר לא הניב תוצאות.
רוב החוקרים ההונגרים חיוו דעתם שהקודקס הוא פשוט מתיחה של שָמואל ליטראטי נמש (Sámuel Literáti Nemes, 1796–1842), אספן עתיקות מבודפשט, הידוע לשמצה בגין זיופים היסטוריים רבים (שנעשו בעיקר בשנת 1830). דעה זו ראשיתה כבר ב-1866, כאשר ההיסטוריון ההונגרי קארוי סאבו חשב כך, ואליו נוספו חוקרים נוספים שהחזיקו בדעה זו.

## תיאור
כתב היד מכיל 448 דפי נייר. גודל כל אחד מהם הוא 10X12 ס"מ. ישנן 9–14 שורות בכל דף, כשכל שורה מכילה סמלים שאפשר לזהותם כאותיות. מלבד הטקסט מופיעים לא פחות מ-87 איורים, שאם הם קשורים לטקסט, כדרך כל ספר שפורסם מעולם, הרי שבאמצעותם ניתן ללמוד מעט על אודות הכתוב בדפים, אף שאין איש המסוגל לקרוא אותם. באיורים מופיעים סצנות מלחמה, טירות, מלכים, נתינים, דגלים. כמו כן, מופיעים סימנים המזוהים עם דתות ואמונות כמו הצלב הנוצרי, הסהר האסלאמי וצלב הקרס ההינדי. מספר סוגי הסמלים שכביכול יכולים להיות אותיות הוא כ-200, כ-10 פעמים יותר מאשר כל אלפבית מוכר. אך ישנם גם סמלים שמופיעים ממש לעיתים רחוקות. הסמלים דומים לכתב הברות כגון הכתב היפני.

עוד גילו כי הקודקס כתוב מימין לשמאל כמו בשפה העברית וכדרך עמי המזרח התיכון.

ניתוח הדפים מראה שהקודקס נכתב על דפים שיוצרו בוונציה בסביבות 1430.

## השפה והכתב
השפה שבה נכתב הקודקס אינה ידועה, אף על פי שהוצעו הונגרית, דאקית, רומנית או קומנית ואפילו הינדי. אין שום רמז שיכול להצביע באיזו שפה נכתב הקודקס. היו אף דעות שהספר נכתב בכתב הונגרי עתיק ("Rovásírás").

## קישורים חיצוניים

* תמונות סרוקות מהקודקס

## הערות שוליים

קטגוריה:כתבי יד
קטגוריה:מערכות כתב לא מפוענחות המופיעות בכתב יד בודד
שאול זימן

**שאול זימן** (כ"א בסיון ה'תרס"ט, 10 ביוני 1909 – כ"ח באייר ה'תשכ"ג, 22 במאי 1963) היה רופא ישראלי ומנכ"ל משרד הבריאות.

זימן נולד בליטא לקלמן זימן ולאה לבית רבינוביץ'. הוסמך לרפואה בברלין, ובמהלך לימודיו פעל בארגונים ציוניים ובעליית הנוער. בסמוך לברלין השתתף במשק הכשרה, ובשנת 1935 עלה לארץ ישראל. אביו עלה שנתיים קודם לכן, ועסק בחקלאות ובפעילות ציבורית בתחום הדת.

בארץ ישראל עסק זימן ברפואה, ובתקופת מלחמת העצמאות עמד בראש בית החולים "זיו" בירושלים. בתקופת המצור על העיר ארגן בה את שירותי הרפואה הציבורית. כשנתיים שימש רופא מחוז ירושלים מטעם משרד הבריאות. משנת 1950 שימש בתפקידים שונים במשרד, ועד 1960 היה סמנכ"ל המשרד האחראי על שירותי הריפוי וקשרי-חוץ. ב-1960 מונה למלא את מקומו של מנכ"ל המשרד היוצא שמעון בטיש, ולאחר מכן התמנה לתפקיד, בו שימש עד מותו.

בשנת 1962 נבחר זימן לוועד הפועל של ארגון הבריאות העולמי. במאי 1963 יצא בשליחות המשרד לוועידה השנתית של הארגון בז'נבה שבשווייץ, ובמהלכה נפטר. משרד הבריאות קבע הענקת פרס על שמו לרופאים בשירות הציבורי.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:ישראלים ילידי ליטא
קטגוריה:אנשי עליית הנוער
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הומבולדט של ברלין
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:מנכ"לי משרד הבריאות
קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:מנהלי בתי חולים בישראל
קטגוריה:רופאים ישראלים בארגון הבריאות העולמי
קטגוריה:יהודים הקבורים בבית הקברות סנהדריה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1909
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1963
שמעון בטיש

**שמעון בטיש** (נכתב גם "בטש"; כ"ה בניסן ה'תרס"ו, 20 באפריל 1906 – ג' בתשרי ה'תשל"ה, 19 בספטמבר 1974) היה רופא ישראלי ומנכ"ל משרד הבריאות.

## תולדות חייו
בטיש נולד בירושלים לשלמה בטיש, סוחר בדים, ולאשתו רוזה לבית בוחבוט. המהנדס מאיר בית-אש היה אחיו. המשפחה נאלצה לעזוב את הארץ בתחילת מלחמת העולם הראשונה, הגרה לארגנטינה, וחזרה ארצה ב-1926. בטיש סיים את לימודיו התיכוניים בבואנוס איירס ולמד רפואה באנגליה ובלבנון. בוגר האוניברסיטה האמריקנית בביירות. הוא עסק ברפואה במסגרת מחלקת הבריאות של ממשלת המנדט הבריטי, ובשנים 1943–1953 היה מנהל בית החולים הירקון.

### מנכ"ל משרד הבריאות
בראשית 1953 נתמנה בטיש למנכ"ל משרד הבריאות במקום ד"ר חיים שיבא שהתפטר. בתפקידו זה לקח חלק בארגון מערכת הבריאות בישראל ובחקיקה בתחום הבריאות, ועסק רבות במיגור מגפת שיתוק הילדים בארץ. בשנים אלו היה פעיל בארגון הבריאות העולמי, שימש חבר הוועד המנהל של האוניברסיטה העברית בירושלים, והיה חבר הקולג' המלכותי לרופאים באדינבורו.

בטיש מונה לתפקיד המנכ"ל בתקופת כהונתו של שר הבריאות יוסף סרלין, איש מפלגת הציונים הכלליים. ב-1955 מונה לתפקיד שר הבריאות ישראל ברזילי, איש מפ"ם. ברזילי הצר את צעדיו של בטיש, שלח אותו להשתלמויות ארוכות בחו"ל, קיצץ בסמכויותיו ותבע את התפטרותו. בינואר 1960 פרש בטיש מתפקידו כמנכ"ל ועבר לתפקיד זוטר יחסית כמנהל המחלקה האפידמיולוגית במשרד הבריאות. במקביל, הצטרף לסגל הפקולטה לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים.

### בארגון הבריאות העולמי
ביוני 1960 יצא בטיש לשליחות במטה ארגון הבריאות העולמי בשווייץ, כמנהל המחלקה לארגון שירותי בריאות. במסגרת תפקידו נשלח ביולי 1960 לקונגו, כנציג הארגון וכיועץ ראשי של ממשלת קונגו לענייני תברואה. בהמשך היה מנהל האגף לתיאום והערכה של הארגון, ויועץ למנכ"ל.

בטיש נישא בשנת 1934 לוויקטוריה אלישר, והיה אב לשתי בנות. הוא נפטר בלונדון בספטמבר 1974,  והובא למנוחות בחלקת הספרדים בהר הזיתים . על שמו רחוב בשכונת מקור חיים בירושלים.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה האמריקנית בביירות
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: רפואה
קטגוריה:מנהלי בתי חולים ביישוב
קטגוריה:מנהלי בתי חולים בישראל
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:רופאים ישראלים בארגון הבריאות העולמי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1906
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1974
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הספרדים
דייוויד פיימר

**דייוויד פיימר** (באנגלית: **David Paymer**; נולד ב-30 באוגוסט 1954) הוא שחקן קולנוע יהודי-אמריקאי, היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ולשני פרסי גלובוס הזהב.

## ביוגרפיה
פיימר נולד בפרבר אושנסייד שבניו יורק לסילביה ומרווין פיימר. הוא יהודי מצד אמו שברחה מבלגיה לארצות הברית במהלך הכיבוש הנאצי. לפיימר אח בשם סטיב. פיימר סיים את לימודיו באוניברסיטת מישיגן עם תואר בפסיכולוגיה.

את הופעתו הראשונה בסרט מקומי ערך ב-1979 בסרט "חותנים צמודים לדולר". לאחר תפקידים משניים בהם הופעה בקומדיית המערבונים המצליחה "תעצרו את העיר אני רוצה לרדת!", הגיע פיימר לשיאו מבחינה מקצועית כשהיה בשנת 1992 מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ומועמד לפרס גלובוס הזהב על תפקידו בדרמה הקומית של בילי קריסטל "מר מוצ"ש". בסרט גילם פיימר את דמותו של סטן אחיו ומנהלו האישי של הקומיקאי באדי יאנג (בילי קריסטל).

לאחר מכן הופיע בדרמה הקומית "לחפש את בובי פישר" ובדרמה ההיסטורית שהייתה מועמדת לארבעה פרסי אוסקר של רוברט רדפורד, "חידון האשליות", בו גילם את דן אנרייט. ב-1995 השתתף בדרמה הביוגרפית שהייתה מועמדת לארבעה פרסי אוסקר של אוליבר סטון, "ניקסון", בדרמה הקומית רומנטית "הנשיא מאוהב" ובקומדיית הפשע "תפוס את שורטי".

ב-1996 היה מועמד לפרס גלובוס הזהב על תפקידו בסרט "פשע המדינה". ב-1997 גילם את דמותו של המדינאי ג'ון פורסית' בדרמת המסתורין ההיסטורית מועמדת ארבעה פרסי אוסקר של סטיבן ספילברג "אמיסטאד".

ב-2003 שיחק בסדרה "קו האש", בכיכובה של לסלי ביב. בסדרה שלא האריכה ימים וירדה מהאוויר לאחר 13 פרקים, גילם פיימר את ג'ונה מלוי, ראש מאפייה מריצ'מונד, וירג'יניה. ב-2004 הופיע בדרמה הרומנטית "בחברה טובה".
ב-2009 שיחק במותחן האימה של סם ריימי "קחי אותי לגיהינום", שם גילם את דמותו של ג'ים ג'אקס.

בשנת 2012 שיחק בקומדיה הרומנטית "עד החתונה זה יעבור", לצד ג'ייסון סיגל ואמילי בלאנט.

## פילמוגרפיה

### טלוויזיה
*הופרמן (1989)
*איש משטרה (1991 - 1992)
**Line of Fire* (2003)
*אל המערב (2005)
*תפיסה (אנ') (2013–2014)
*מת על הבמה (2017)
*ברוקלין תשע-תשע (2019)
*מסע בין כוכבים: פיקארד - ד"ר מוריץ בניון (פרק אחד, 2020)
**Briarpatch* (2020)
*דייב (2021-2020)
*תוכנית הבוקר (2021)
*מינקס (2022)
*משפחה אמריקאית טובה (אנ') (2025)
*הכל הוגן (2025)

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה מפורטת של דייוויד פיימר

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1954
M36 (משחית טנקים)

**משחית טנקים M36**, או בסימונו הרשמי, **תותח מתנייע 90 מ"מ, M36**, היה משחית טנקים אמריקאי מימי מלחמת העולם השנייה. ה-M36 נודע גם בכינוי **ג'קסון** על שם הגנרל האמריקאי סטונוול ג'קסון, כינוי שהשתרש ככל הנראה לאחר המלחמה, אך הוא מעולם לא נקרא כך בפי החיילים.

## תיאור
[שמאל|ממוזער|250px|משחית טנקים M36 במהלך [קרב הארדנים, ינואר 1945]]
עם הופעתם של הטנקים הגרמנים הכבדים דוגמת הפנתר וה-טיגר, התברר כי משחית הטנקים הסטנדרטי, ה-M10 וולברין, הולך ומתיישן מאחר שחימושו העיקרי, תותח M7 בקוטר 76 מ"מ, מתקשה לחדור אותם בטווחים העולים על 500 מ'. מצב זה נצפה על ידי האמריקאים מבעוד מועד, וכבר בשנת 1942, מספר חודשים לפני שנתקלו לראשונה בטנקי הטיגר, החלו האמריקאים מפתחים תותח חדש בקוטר 90 מ"מ.

אב הטיפוס הראשון של ה-M36 הושלם במרץ 1943. הרכב החדש התבסס על תובה סטנדרטית של משחית טנקים M10, עליה הורכב צריח חדש מצויד בתותח M3 בקוטר 90 מ"מ. לאחר השלמת תוכנית הניסוי אושר הכלי לייצור ביוני 1944, תחת הציון הרשמי "תותח מתנייע 90 מ"מ, M36", ונמסרה הזמנה ראשונית ל-500 משחיתי טנקים ראשונים.

בדומה לכל משחיתי הטנקים האמריקאי, צויד גם ה-M36 בצריח פתוח-גג במטרה לחסוך במשקל ולאפשר לצוות תצפית הקפית טובה יותר, מה שהותיר את אנשי הצוות חשופים לרסיסים ולאש מנשק קל. לאחר המלחמה פותח גג משוריין מתקפל אשר הורכב על גבי הצריח הפתוח, בדומה ל-M10.

## שירות מבצעי
הכלים הראשונים הגיעו לאדמת אירופה במהלך חודש ספטמבר, 1944. בסך הכל יוצרו כ-1,400 משחיתי טנקים M36. הצורך במשחיתי הטנקים בעלי תותח ה-90 מ"מ היה כה דחוף, עד כי במהלך החודשים אוקטובר עד דצמבר 1944 יוצרו 187 משחיתי טנקים על בסיס תובות של טנקי שרמן M4A3, עקב מחסור בתובות M10 זמינות. כלים אלה קיבלו את הציון M36B1. ה-M36 היה אחד מכלי השריון האמריקאיים היחידים שהיו מסוגלים להשמיד את כל הטנקים הגרמנים הכבדים בטווחים ארוכים.

לאחר מלחמת העולם השנייה, השתתפו משחיתי טנקים M36 במלחמת קוריאה. ה-M36 היה מסוגל להשמיד את כלי השריון הסובייטיים ששימשו בלחימה. אחד מהשיפורים המרכזיים שבוצעו ב-M36 במהלך הלחימה היה הוספת מקלע תובה, שהופעל על ידי עוזר הנהג, כפי שהיה נהוג בטנקים רבים בתקופה זו.

לאחר מלחמת העולם השנייה יוצאו משחיתי טנקים M36 למספר רב של מדינות. ה-M-36 שימש את הצבא הצרפתי במהלך מלחמת הודו-סין הראשונה, ואת צבא פקיסטן במהלך מלחמת קשמיר השנייה, בשנת 1965.
בשירות הצבא היוגוסלבי שודרגו משחיתי טנקים M-36 באמצעות התקנת מנועי דיזל רוסיים בני 500 כוחות סוס. משחיתי טנקים אלה שימשו את הכוחות הקרואטיים במהלך מלחמת העצמאות של קרואטיה (1991-1995), אך הם הוצאו משירות מיד לאחר המלחמה. במהלך מלחמת קוסובו הציבו הכוחות הסרביים משחיתי טנקים M-36 כמטרות מדומות עבור כוחות האוויר של נאט"ו.

## גרסאות
שמאל|ממוזער|250px|M-36B2

***M36**: צריח ותותח 90 מ"מ על תובת משחית טנקים M10A1.
***M36B1**: צריח ותותח 90 מ"מ על תובת טנק שרמן M4A3.
***M36B2**: צריח ותותח 90 מ"מ על תובת משחית טנקים M10, צויד במנוע דיזל.

## מקורות
* 
* TM 9-2800 Standard Military Motor Vehicles. dated 1 sept. 1943 
* TM 9-758

## ראו גם
* משחית טנקים
* M10 וולברין
* M18 הלקט
* M4 שרמן

## קישורים חיצוניים

*AFV Database
*OnWar
*Militaria: Tank Destroyers
*FM 18-18: Crew Drill, Gun Motor Carriage, M36

## הערות שוליים

קטגוריה:משחיתי טנקים אמריקאיים
קטגוריה:טנקים אמריקאיים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:גרסאותיו של טנק השרמן
גרגוריוס

**גרגוריוס** (מיוונית: "**Γρηγόριος**", המשגיח) היה שמם של קדושים נוצרים ושל אפיפיורים אחדים.

קטגוריה:שמות פרטיים
פיטר שור

**פיטר שוֹר** (באנגלית: **Peter Williston Shor**; נולד ב-14 באוגוסט 1959) הוא פרופסור למתמטיקה שימושית ב-MIT. הישגו המפורסם ביותר הוא אלגוריתם שור: אלגוריתם למציאת גורמים ראשוניים של מספר גדול באופן מהיר (זמן ריצה פולינומי), על ידי מחשב קוונטי.

## קורות חיים
שור גדל בקליפורניה, ארצות הברית. בשנת 1977 זכה במקום השלישי ב"אולימפיאדת המתמטיקה לנוער" בארצות הברית, ולאחר מכן זכה במקום השני באולימפידיה הבינלאומית למתמטיקה שנערכה ביוגוסלביה.
את לימודי התואר הראשון שלו במתמטיקה השלים בשנת 1981 בקלטק, ואת תואר הדוקטור במתמטיקה שימושית בשנת 1985 ב-MIT.

## הישגים
על הישגיו בפיתוח אלגוריתם שור, זכה שור במספר פרסים חשובים, בהם פרס נבנלינה היוקרתי ופרס גדל.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מדעני מחשב אמריקאים
קטגוריה:מתמטיקאים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי המכון הטכנולוגי של קליפורניה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
קטגוריה:חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:חישוב קוונטי
קטגוריה:עמיתי מקארתור
קטגוריה:זוכי מדליית אבקוס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1959
קטגוריה:זוכי פרס דיקסון במדעים
קטגוריה:זוכי פרס דיראק
ההרפתקה האמריקאית

שמאל|ממוזער|250px|חזית הביתן - העיצוב גורם לצופים מבחוץ לחשוב שמדובר במבנה בן שלוש קומות, אולם בפועל מדובר במבנה שגובהו כשבע קומות.
שמאל|ממוזער|250px|מבואת הביתן. גובהם של המבקרים בו ביחס לגובה המבואה מדגים כיצד מתבצעת האשליה הגורמת לבניין בן ארבע חמש קומות, נראה כמבנה בן שתי קומות בלבד.
שמאל|ממוזער|150px|לוגו הביתן
**ההרפתקה האמריקאית** (באנגלית: **The American Adventure**) הוא אחד הביתנים באזור תצוגת העולם של פארק השעשועים אפקוט שבאתר הנופש דיסניוורלד באורלנדו, פלורידה.

הביתן נועד להציג את ההיסטוריה, התרבות, המטבח והאופי של ארצות הברית. 

הביתן נפתח לציבור ב-1 באוקטובר 1982, עם פתיחת פארק השעשועים.

## תיאור הביתן
הביתן כולל מבנה אחד, שחזיתו פונה לעבר הלגונה שבמרכז פארק השעשועים. המבנה בנוי בסגנון קולוניאלי אמריקאי, ונראה שמדובר במבנה בן שלוש קומות. המבנה מכיל את מופע "ההרפתקה האמריקאית" ותערוכה המציגה את דגלי ארצות הברית לאורך ההיסטוריה. בנוסף מצויה בבניין מסעדה הנקראת "פונדק החרות" בה נמכר מזון אמריקאי מסורתי (צ'יזבורגרים והוט דוג).

מופע "ההרפתקה האמריקאית" הוא מופע המשלב בובות אודיו אנימטרוניקס לצד הקרנה על מסך שגובהו שש קומות. לצורך המופע נדרש הביתן להיות בגובה שבע קומות. על מנת להסתיר עובדה זו מהמבקרים במבנה, נבנה המבנה תוך שימוש בפרספקטיבה כפוייה. הדרך המובילה אל המבנה משופעת ולמעשה המבקרים המגיעים אל המבנה עולים בדרכם אליו למפלס שגובהו קומה ומחצה מעל מפלס הפארק. שלוש קומות המבנה הנראות לצופים הן למעשה כשש קומות, כאשר גובה הקומה הראשונה הוא שלוש קומות, וגובה הקומה השנייה שתי קומות, אף שהדבר לא נראה לעין למתבונן מבחוץ.

## אטרקציות
### ההרפתקה האמריקאית
**ההרפתקה האמריקאית** (**The American Adventure**) הוא מופע המתאר את ההיסטוריה של ארצות הברית. את הצופים במופע מארחות דמויותיהם של בנג'מין פרנקלין ומארק טוויין. במהלך המופע מומחזים על הבמה, באמצעות בובות אודיו אנימטרוניקס אירועים מההיסטוריה של ארצות הברית, ובהם אירועים מהמהפכה האמריקאית, מלחמת האזרחים האמריקנית, התרחבות ארצות הברית מערבה, והשפל הכלכלי הגדול. המופע מסתיים בהקרנת קטעי קולנוע המתארים אירועים בעלי חשיבות בהיסטוריה של ארצות הברית מתום מלחמת העולם השנייה ועד ימינו. משך המופע כ-28 דקות, ונעשה בו שימוש ב-53 בובות אודיו אנימטרוניקס. 

המופע, שהחל לפעול בשנת 1982, שופץ בשנת 1993 תוך עדכון השירים המושרים בו. עדכון נוסף בוצע בשנת 2007 במסגרתו עודכנו קטעי הקולנוע המוקרנים בסוף המופע, תוך הוספת תצלומי פיגועי 11 בספטמבר שאירעו בניו יורק. 

### תיאטרון הגנים של אמריקה
למול הביתן, ולחוף האגם הממוקם במרכז הפארק, ממוקם תיאטרון הגנים של אמריקה (**the America Gardens Theatre**). בתיאטרון זה נערכים קונצרטים ומופעים של להקות מכל רחבי העולם. בשנת 1999 נערכה בתיאטרון הופעה מיוחד של להקת "לורד אוף דה דאנס" שנערכה במיוחד עבור פארק השעשועים. 

מדי שנה, בסמיכות לחג המולד נערכת בתיאטרון תהלוכת נרות המבוצעת על ידי מקהלות השרות משירי חג המולד.

## קישורים חיצוניים

* 
*תיאור הביתן באתר All Ears Net
*ההיסטוריה של הביתן

קטגוריה:דיסני: פארקי שעשועים 
קטגוריה:אפקוט