open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
הרצח במנזר רטיסבון

ממוזער|שמאל|250px|מנזר רטיסבון בירושלים
**הרצח ב[[מנזר רטיסבון]]** אירע ב-9 בספטמבר 1956, ובו נרצח שומר המנזר במרכז העיר ירושלים, לאחר שפתח חבילה ממולכדת שנשלחה אליו.

## הרצח
ב-9 בספטמבר 1956 נהרג השומר במנזר מהתפוצצות של רימון יד מסוג מילס. הרימון נשלח אליו ללא נצרה בתוך חבילה שהכילה סוכריות. הנרצח, אליהו סינאני, כבן שישים, היה בן העדה הקראית. במלחמת העצמאות היה בין תושבי הרובע היהודי בעיר העתיקה בירושלים שנפלו בשבי הירדני. בשובו מהשבי דאג לו הנשיא יצחק בן-צבי, שחקר את עדות ישראל והיה מקורב לעדה הקראית, ובהשתדלותו קיבל את משרת השומר במנזר. 

על חזית המעטפה שהייתה מצורפת לבונבוניירה היו כתובים בכתב יד שם וכתובת הנמען, ועל גב המעטפה היה כתוב רק השם "לוי". חוקרת כתב היד שהוזמנה מתל אביב לבדוק כיצד תוכל לסייע בחקירה, חשדה שבעל הכתב היא בחורה צעירה, מעדות המזרח. כשבוע לאחר הרצח מסר אב המנזר למשטרה מכתב אנונימי, כתוב במכונת כתיבה, שהתקבל במנזר ומוען לבנו של הנפטר, אברהם סינאני. במכתב נכתב: "האם אתה מאושר שאביך נרצח בגללך. אברהם סינאני, עד סוף כל הימים תזכור שאתה אשם. בגללך הוא נרצח. זאת הייתה הנקמה". אברהם סינאני התחתן עם צעירה מטורקיה ועבר להתגורר שם. לחוקרים התברר שקודם לכן עמד בקשר אישי עם ישראלית בשם שושנה ברזאני ועזב אותה.

השוטרים עצרו את ברזאני בבסיס חיל הים בחיפה. בחיפוש בחדרה נמצאה נצרה של רימון מילס. יחד אתה נעצר צעיר בשם צאלח מזרחי שנחשד בשותפות לרצח. מזרחי סייע לברזאני לקנות את חבילת הסוכריות והשיג עבורה את הרימון מהצבא. הגרפולוגית המשטרתית מצאה זיהוי בין כתב ידה של שושנה ובין כתב היד על החבילה הממולכדת וכן זיהתה בין המכתב המודפס ומכונת הכתיבה בבסיס. כן נעצר פנחס פנחסי שהודה בזריקת הרימון הראשון לבקשתה של ברזאני, אשר סברה כי היא רואה את אברהם סינאני בין העוברים והשבים.

## המשפט
המשפט התנהל בבית המשפט המחוזי בירושלים. על ברזאני ומזרחי הגנו שני סנגורים מפורסמים - אשר לויצקי ושלמה תוסיה-כהן.

שושנה ברזאני  הואשמה בכוונה לנקום בחברה אברהם סינאני, על שעזב אותה והיגר לטורקיה. היא השיגה מאחד מחיילי הבסיס שני רימוני מילס. את הראשון זרק פנחסי ברחוב שמואל הנגיד. לאחר מכן שכנעה ברזאני את צאלח מזרחי להכין קופסת עץ שבתוכה אפשר להטמין רימון יד. את קופסת העץ שמו בתוך קופסת קרטון ובה הסוכריות ושלחו את החבילה בידי שליח לאליהו סינאני במנזר. 

התביעה הביאה חוות דעת פסיכיאטרית של ד"ר ראובן מאיר, מנהל בית החולים הממשלתי לחולי נפש בבאר יעקב, שקבע ששושנה ברזאני הייתה מודעת למעשיה.

בית המשפט הרשיע את ברזאני ומזרחי ברצח בכוונה תחילה ודן אותם למאסר עולם. בית המשפט העליון דחה את ערעורם.

הנשיא יצחק בן-צבי קצב את עונשם של ברזאני ומזרחי ל-18 שנות מאסר. עם זאת, לאחר ניכוי שליש מתקופת המאסר בגין התנהגות טובה שוחררו שניהם ב-23 במרץ 1966, לאחר תשע שנות מאסר.

## לקריאה נוספת
* נתן דונביץ': **נאשמים – דרמות מבית משפט**, הוצאת זמורה ביתן, 2000
* דן מרגלית: **הסדיסט – סיפורי חיים מאחורי משפטים דרמטיים**, הוצאת "מד", עמ' 149–192, 1961
* 
* 

## הערות שוליים

מנזר רטיסבון
קטגוריה:1956 בישראל
קטגוריה:רצח בירושלים
צבי ליבונטין

**צבי ליבונטין הכהן** (תקצ"ב, 1832 – י' בטבת תרנ"ח, 1898) היה מאנשי העלייה הראשונה, ממייסדי ראשון לציון.

## ביוגרפיה
נולד בניקולייב שברוסיה (כיום באוקראינה) לזאב הכהן ליבונטין. קיבל חינוך תורני וחינוך כללי. בצעירותו הצטרף לתנועת חובבי ציון. התעשר מעיסוקו במסחר.

בשנת תרמ"ב (1882) עלה בן אחיו זלמן דוד ליבונטין לארץ ישראל כציר מטעם משפחות מקרמנצ'וג ומחרקוב. הוא כונן ביפו ועד בשם ועד חלוצי יסוד המעלה, אשר הציב לו מטרה לרכוש קרקע בארץ ישראל ולייסד בה מושבה של עובדי אדמה. לאחר שאיתר אדמות ב"עיון קרא" שבדרום יפו, פנה לדודו העשיר והציע לו לרכוש את האדמות. צבי ליבונטין נענה לבקשתו ורכש בכספו למעלה ממחצית אדמות "עיון קרא", שעליהן קמה ראשון לציון.

זמן קצר לאחר מכן עלה צבי ליבונטין עם אשתו לאה לארץ ישראל. מיד עם בואו הצטרף לקבוצת ועד חלוצי יסוד המעלה, וכעבור מספר חודשים עלו חברי הקבוצה על הקרקע וייסדו את המושבה ראשון לציון. צבי ליבונטין נחשב "זקן המייסדים". את מחצית השטח מכר לחבריו ומחציתו השאיר לעצמו. מחלקו הפריש 360 דונם לשש משפחות חסרות אמצעים. את תמורת הקרקע הקדיש לבניית בית הכנסת הגדול של המושבה.

בשנת תרמ"ג (1883) קיבל צבי ליבונטין מוועד חלוצי יסוד המעלה תואר "חבר נכבד" מטעם הוועד ואף הוגשה לו תעודת הוקרה על פועלו. באותה שנה החל יחד עם שני חברים נוספים בנטיעת גפנים, ובעקבותיהם הלכו שאר המתיישבים.

כיו"ר ועד המתיישבים חתם בשנת תרמ"ג (1883) על המכתב הראשון שנשלח מבני המושבה אל הברון רוטשילד, בו סיפרו על המצב הקשה של המתיישבים. לימים סירב ליבונטין לקבל את מרות פקידות הברון, ובעקבות זאת מכר את רכושו ונשאר להתגורר במושבה, יחד עם אשתו לאה, כאזרחים מן השורה עד יומם האחרון. בהיותם חשוכי ילדים תרמו את עיזבונם למוסדות הציבור במושבה.

נקבר בבית הקברות הישן בראשון לציון, ולצדו אשתו לאה.

## קישורים חיצוניים
* ליבונטין הכהן (לבונטין) צבי באתר אלבום המשפחות – עדת ראשון לציון

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי העלייה הראשונה
קטגוריה:ראשון לציון: מייסדים
צבי
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות גני אסתר בראשון לציון
קטגוריה:חברי ועד חלוצי יסוד המעלה
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1832
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1897
53 (מספר)

**53** (במילים בלשון זכר: **חמישים ושלושה**; בלשון נקבה: **חמישים ושלוש**) הוא המספר הטבעי הבא אחרי 52 ולפני 54.

## במתמטיקה
* 53 הוא המספר הראשוני ה-16. (אחרי 2, 3, 5, 7, 11, 13, 17, 19, 23, 29, 31, 37, 41, 43 ו-47).
* סכום 53 המספרים הראשוניים הראשונים (5,830) מתחלק ב-53.
* 53 הוא חלק משלשה פיתגורית: 282 +452 = 532
* 53 נכתב בבסיס הקסדצימלי 3516, שמכיל את אותן הספרות בסדר הפוך. לפחות ארבע מכפלות של 53 מקיימות את אותה תכונה: 371 = 17316, 5141 = 141516, 99481 =1849916, ו-8520280 = 82025816.

## במדע
* 53 הוא המספר האטומי של יוד.

## בתחומים אחרים
* 53 היא קידומת הטלפון הבינלאומית של קובה.
* "53 ימים" הוא ספר מאת ז'ורז' פרק.
* "53rd & 3rd" הוא שיר מאת הראמונס.
* "53 מיילים מערבית לוונוס" הוא שיר מאת The B-52's.
* "53 התחנות של טוקאידו" היא סדרת יצירות אוקיו-אה מאת הירושיגה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מספרים טבעיים
אבינועם הורביץ

**אבינועם הורביץ** (ט"ו בטבת תר"נ, 7 בינואר 1890 – כ"ד באייר תש"ל, 30 במאי 1970) היה מהנדס ופעיל ציוני במצרים.

## קורות חיים
נולד בגדרה לביל"ויי צבי הורביץ וללאה, בתו של יהושע דב בנינסון. למד ב"חדר" ובבית הספר שבמושבה, ובתום לימודיו היסודיים נשלח ללמוד במקוה ישראל.

בשנת 1908 נסע ללמוד הנדסאות באוניברסיטה בנאנסי שבצרפת. יחד עמו היו הלל לבונטין, בנו של זלמן דוד ליבונטין, ואלכסנדר חיסין, בנו של ד"ר חיים חיסין. בשנת 1911, לאחר שחלה, נסע להחלמה אצל דודתו ודודו, בילה ויעקב ויסמן, במצרים. כעבור שנה שב לצרפת להשלים את לימודיו.

בשנת 1915 נסע למצרים אל אחיו אמנון הורביץ ואל דודותיו שהתגוררו באלכסנדריה. כעבור זמן החל לעבוד כמהנדס ראשי ומנהל טכני של חברת הטראם באלכסנדריה. בשנת 1920 נסע מספר פעמים לארץ ישראל, לבקשת פנחס רוטנברג וראע'ב נשאשיבי ראש עיריית ירושלים, כדי לייעץ להם בנושאי חשמל. רשם על שמו מספר פטנטים בתחום החשמל והחימום.

בשנת 1922 נישא בארץ ישראל לפנינה ליבונטין, בתו של זלמן דוד ליבונטין, בת המחזור הראשון של גימנסיה הרצליה, חברתם לכיתה של משה שרת (אז שרתוק), דב הוז ואליהו גולומב. כעבור זמן שב למצרים והתגורר באלכסנדריה. הורביץ היה פעיל מרכזי בחיים הציבוריים היהודיים באלכסנדריה ועמד בראש הסניפים המקומיים של ארגונים ציוניים שונים, ובהם הקרן הקיימת, קרן היסוד וברית עברית עולמית. שפת הדיבור בבית הייתה עברית. ביתו שימש אכסניה לאורחים מארץ ישראל, ובהם ראשי סולל בונה שבאו להתייעץ עמו בנושאים הנדסיים.

מדי שנה היה הורביץ בא עם משפחתו לחוג את הפסח בתל אביב. בשנת 1942, בדרכה ארצה בערב פסח, נקלעה המשפחה לתאונת רכבת. הבת הגדולה דליה, בת 18, נהרגה, ואשתו והבת הצעירה לאורה נפצעו קשה. הבת הובאה לקבורה בגדרה, ליד סבה צבי הורביץ.

בשנת 1945 הוזמן על ידי ראש ממשלת עיראק להכין תוכנית תחבורתית לבגדאד. בשנת 1946 התמנה למהנדס ראשי בחברת הרכבת המקומית אלכסנדריה-רמלה.

במלחמת העצמאות אסר השלטון המצרי את פעילי התנועה הציונית במצרים כחשודים בבגידה במולדת המצרית. בין העצורים היו גם אבינועם הורביץ ודודו יעקב ויסמן, שהיה אז נשיא הוועד הפועל של ההסתדרות הציונית במצרים. בשל הדמיון בין השמות 'ויסמן' ו'ויצמן', הפיצה העיתונות המצרית את הידיעה כאילו הורביץ הוא קרוב משפחה של ד"ר חיים ויצמן. הוא היה עצור כשמונה חודשים, ולאחר מכן שוחרר והמשיך בעבודתו בחברת הרכבות אלכסנדריה-רמלה.

לאחר מבצע סיני עלה לישראל, והתגורר בתל אביב. נפטר בשנת 1970, ונקבר בגדרה. כעבור חודש נפטרה אשתו והיא הובאה לקבורה לצדו.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:מהנדסים ביישוב
קטגוריה:מהנדסים יהודים מצרים
קטגוריה:משפחת בנינסון
קטגוריה:משפחת ליבונטין
קטגוריה:בוגרי בית הספר החקלאי מקוה ישראל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת נאנסי
קטגוריה:יורדים מארץ ישראל
קטגוריה:פעילים ציונים במצרים
קטגוריה:אלכסנדריה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1890
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1970
קטגוריה:אישים הקבורים בגדרה
ארגוטיזם

**ארגוטיזם** (באנגלית: **Ergotism**) או **האש של אנתוני הקדוש** היא הרעלת מזון הנובעת כתוצאה מאכילת פטריות ארגוט או מזון הנגוע בהם (בדרך כלל שיפון ודגנים נוספים). ההרעלה גורמת לתסמינים גופניים ונפשיים שונים, ובמקרים רבים עקב חוסר טיפול מתאים אף למוות. הרעלת הארגוטיזם הייתה נפוצה מאוד בימי הביניים ונחשבה למגפה. כך לדוגמה בשנת 994 לספירה מתו בצרפת לבדה 40,000 איש. עם התפתחות המדע והרפואה כמעט ונעלמה התופעה למעט מקרים אקראיים בודדים מדי שנה, בעיקר באזורים כפריים.

## האירוע בפונט־סנט־אספרי
המקרה האחרון ההמוני המיוחס לארגוטיזם אירע ב-16 באוגוסט 1951  בפונט־סנט־אספרי  שבדרום־מזרח צרפת בו כ־75 איש לקו בהזיות שונות ועוד כ־300 איש במיחושים שונים.

## תסמינים
החומרים הפעילים שבפטריית הארגוט פוגעים במערכת העצבים המרכזית והדבר משפיע גופנית ונפשית בתחומים רבים:
התסמינים הגופניים עשויים לכלול תחושת עקצוצים ובעירה באיברי הגוף ההיקפיים, התקפי כאב כלליים ובכללם כאבי ראש עזים, פרכוסים, שלשולים, בחילות והקאות. במצב של אי טיפול בהרעלה והמשך תזונה מהפטריות עלולים אף להתפתח בצקת ונמקים, כשבמקרים קיצוניים ההרעלה עלולה לגרום למוות. בנוסף ייתכנו גם תסמינים נפשיים שונים המקבילים לתסמיני השפעת סם ה-LSD (המופק אף הוא מפטריות הארגוט) כדוגמת פסיכוזה, מאניה, והזיות.

## דרכי טיפול
דרך הטיפול היעילה ביותר בתסמיני ההרעלה הגופניים היא הפסקת התזונה ממקור הרעל - הפטריות והמזון הנגוע. במקרים חמורים יותר של נמקים ובצקות נדרשת התערבות רפואית אקטיבית כגון כריתת האיבר הנגוע או חיתוך פיסת הבשר הפגועה. בתסמיני ההרעלה הנפשיים מקובל לטפל בהכנסה לחדר נטול גירויים ובכך למנוע במידת מה את תופעת הסינסתזיה האופיינית להפרעות נפשיות ממשפחת ה-LSD. בימי הביניים התפרסמו מנזרי הכנסייה הנוצרית שבאירופה ביכולתם המיסטית לרפא את חולי הארגוטיזם, למפרע התברר כי החלפת לחם השיפון הנגוע אותו אכלו החולים עד כה, בלחם חיטה הנגוע פחות, אשר היה מצוי יותר במוסדות הכנסייה, היא זו שגרמה להחלמתם המסתורית של החולים. מכאן גם שמה המשני של ההרעלה "האש של אנתוני הקדוש" משום שמנזרי המסדר על-שם אנתוני הקדוש התפרסמו בהתמחותם בטיפול בהרעלה.

## ראו גם
* פטריות ארגוט
* LSD

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מחלות מערכת העצבים
קטגוריה:הרעלת מזון
אביב הברון

**אביב הברון** (נולד ב-1959) הוא עיתונאי ישראלי. כתב וערך בכלי תקשורת רבים, חשף את "פרשת נערות הליווי", פרסם את הספר "הירוקים" על קבוצת הכדורגל מכבי חיפה, ומשמש כעורך "המוסף לשבת" של "ידיעות אחרונות".

## ביוגרפיה
הברון נולד בקיבוץ בארי להורים חברי הקיבוץ, הסופרת רינה הברון ודוקטור אברהם הברון. סבו היה צבי נשרי, שנחשב לאבי החינוך הגופני בישראל; בן דוד של אמו היה רפאל איתן (רפול), הרמטכ"ל לשעבר; בן דודו היה המאייר והצייר דודו גבע; דודו מצד אביו היה האדריכל חנן הברון.

### קריירה עיתונאית
את צעדיו הראשונים בתקשורת עשה הברון ב"תוספתן", העלון של קיבוץ בארי. ב-1982 הצטרף לשבועון "כותרת ראשית", בעריכת נחום ברנע. הוא פרסם בשבועון כתבות מגזין והיה בעל טור קבוע שנקרא "אם אשכחך הפועל ירושלים". בהמשך מילא שורת תפקידים בעיתונות הכתובה: סגן עורך המגזין "מבט ספורט"; סגן עורך המקומון התל אביבי "העיר" של רשת שוקן; כתב ועורך במוסף סוף השבוע של "חדשות"; עורך במקומון מעריב "זמן תל אביב"; וסגן עורך המקומון "תל אביב" של רשת ידיעות תקשורת. כתבה פרי עטו, שתיארה את תלאותיהם של דודו גבע ואשתו בדרך לקבלת רישוי לבניית ביתם, נבחרה בגיליון ה-1000 של "העיר" לאחת מעשר הכתבות הבולטות של המקומון בשנות קיומו.

ב-1996 התמנה הברון לעורך מדור הספורט של "מעריב" ושימש בתפקיד שבע שנים. בנובמבר 1999 הוא חשף יחד עם יונתן הללי את "פרשת נערות הליווי", שעוררה בישראל סערה גדולה והובילה להחלתו של הקוד האתי על שחקני נבחרת ישראל בכדורגל. ב-2004 עבר לשמש כעורך מוסף "סופשבוע" של מעריב, הוא הודח על ידי עורך העיתון אמנון דנקנר לאחר שנתיים, אך המשיך לעבוד בעיתון.

ב-2008 התמנה לעורך "המוסף לשבת" – המוסף הפוליטי של "ידיעות אחרונות".

במקביל לעיתונות הכתובה, עבד הברון גם בתקשורת האלקטרונית: הוא ערך בגלי צה"ל את התוכניות "707" עם אלכס אנסקי, "נכון לעכשיו" עם רפי רשף, ו"שעתיים משתיים" עם ראודור בנזימן. בנוסף, שימש כתסריטאי בתוכנית הכדורגל של ערוץ 2, "הדקה ה-91", בהגשת עינב גלילי. בשנים 2006–2007 הוא היה עורך אתר האינטרנט של ערוץ הספורט.

ב-1992 כתב הברון את הספר "הירוקים" (מכבי חיפה - כל הסיפור) - שמתבסס על ליווי קבוצת הכדורגל מכבי חיפה במשך שנה שלמה ומתאר גם את ההיסטוריה של המועדון. הספר הופיע בהוצאת "ספרי עליית הגג".

במרץ 2026 פוטר מתפקידו כעורך "המוסף לשבת" של ידיעות אחרונות והוחלף על ידי אסף מונד הורדי.

## חיים אישיים
מתגורר בתל אביב, נשוי ואב לשלושה ילדים.

במהלך הטבח בקיבוץ בארי נרצחו אחותו ושני גיסיו, ושבעה מבני משפחתו נחטפו לעזה.

## עץ משפחה

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל ידיעות אחרונות
קטגוריה:סגל גלי צה"ל
קטגוריה:משפחת אורלוב
קטגוריה:משפחת שכטר (זכרון יעקב)
קטגוריה:עיתונאי ספורט ישראלים
קטגוריה:סגל חדשות
קטגוריה:סגל העיר
קטגוריה:סגל כותרת ראשית
קטגוריה:בארי: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1959
חומצה לינולאית

**חומצה לינולאית** (באנגלית: *Linoleic acid*) היא חומצת שומן רב-בלתי רוויה. החומר הוא נוזל שקוף בטמפרטורת החדר. זוהי חומצה קרבוקסילית שלה שרשרת בת 18 פחמנים שבה 2 קשרים כפולים בעמדות 6 ו9 (כאשר סופרים את פחמן 1 בצד המתיל הרחוק מהקבוצה הקרבוקסילית). חומצה לינולאית היא חומצת שומן חיונית, כלומר כזו שיש לקבל במזון משום שהגוף אינו יכול ליצור אותה מחומצות אחרות וזקוק לה בכמה תהליכים ביולוגים. 

שמה של חומצה זו נגזר מהמילה היוונית Linon שפירושה פשתן, חלקו השני של השם oleic פירושו "קשור או מופק משמן זית" או "קשור לחומצה אולאית" משום שריווי הקשר הכפול בעמדה 6 של חומצה לינולאית נותן חומצה אולאית.

חומצה לינולאית משמשת בגוף ליצירת חומצה ארכידונית ולכן נדרשת לסינתזת פרוסטגלנדין, מצויה בליפידים של קרום התא. היא נפוצה בשמנים צמחיים והיא מהווה יותר מ-50% בשמן פרג, חריע, שמן חמניות, ושמן תירס.

מחסור בחומצה לינולאית בתזונה גורם לשיער יבש, נשירת שיער, ועיכוב בריפוי פצעים.

שמאל|ממוזער|250px|מטבוליזם של חומצה לינולאית (יצירת חומצה ארכידונית)

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חומצות שומן חיוניות
כוות כניסה

[שמאל|ממוזער|200px|כוות כניסה ותא השירות שתחתיו ב[פרת' שבאוסטרליה]]
**כַּוַּת כְּנִיסָה** או **מנהול** (מאנגלית: **Manhole**) הוא פתחו העליון של תא שירות, המאפשר גישה למערכות תשתית וצנרת ציבוריות תת-קרקעיות כגון מים, ביוב, חשמל, גז וטלפון. 

מקור השם בביטוי האנגלי *Man Hole* (בעברית – פתח (או חור) עבור אדם), המכוון לכך שממדיו של הפתח מצומצמים ומתאימים לא פעם רק למעבר אדם אחד דרכו מדי פעם. מתחת לכוות הכניסה, על פני קיר התא, מותקן בדרך כלל סולם, המאפשר לעובר דרך כוות הכניסה ירידה אל תוך תא השירות.

כוות כניסה ממוקם בגובה פני הקרקע והוא נפוץ במיוחד בשטחים עירוניים, בכבישים ובמדרכות. הוא נפוץ פחות בשטחים פתוחים, שבהם תשתיות החשמל והטלפון מותקנות בחלקן על גבי עמודים ולא מתחת לפני הקרקע.

פתח כוות הכניסה מכוסה על ידי מכסה עגול (לעיתים - ריבוע או מלבן), העשוי ממתכת או מבטון יצוק, שממדיו גדולים במקצת מממדי הפתח שהוא סוגר והוא נח על שולי פתח זה. שימוש בפתח ומכסה עגולים מונע ביתר קלות את נפילת המכסה לתוך הפתח. המכסה מיועד למנוע נפילה של הולכי רגל דרך כוות הכניסה, או כניסה דרכו של אנשים בלתי מורשים לתוך התא שתחתיו. משקלו של המכסה הוא גדול בדרך כלל, בשל החומרים שמהם הוא עשוי וכן על מנת להבטיח שלא יזוז ממקומו, בפרט בעת תנועת בני אדם ומכוניות על פניו. מותקנים בו בדרך כלל תפס או חורים (כאשר הוא יצוק מתכת), המספקים נקודות אחיזה להרמתו באמצעות מוט ולולאה בקצהו. לעיתים חרותים או יצוקים עליו סמלי הרשות המקומית שבשטחה הוא נמצא או החברה המתפעלת את מערכת התשתית שהוא חלק ממנה.


תמונה:Man hole tel aviv.jpg|מכסה לפתח ניקוז ביפו
תמונה:OpticFibreManholeCoverKfarSaba_RJP.jpg|מכסה לתשתית סיב אופטי בכפר סבא
תמונה:Manhole.jpg|תא שירות של מערכת ביוב באטלנטה, ארצות הברית, ובראשו טבעת כוות הכניסה; תא זה אמור להימצא כולו מתחת לפני הקרקע
תמונה:Praha putdeksel.JPG|מכסה כוות כניסה בפראג, צ'כיה, ועליו טבוע חלק מסמלה של העיר
תמונה:Manholetrondheim.jpg|מכסה כוות כניסה בטרונדהיים, נורווגיה, ועליו טבוע סמלה של העיר
תמונה:Man hole cover in Moraira.jpg|פתח ניקוז בעיר מוריירה בספרד
תמונה:Man hole cover Albacete.jpg|thumb|פתח ניקוז בעיר אלבסטה בספרד


## קישורים חיצוניים

* אתר מכסי ביוב (ואחרים) האולטימטיבי

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ריהוט רחוב
קטגוריה:ביוב
קטגוריה:תשתיות
The Rev

**ג'יימס אוון סאליבן** (9 בפברואר 1981 - 28 בדצמבר 2009) היה מוזיקאי אמריקאי הידוע בשם הבמה "**The Rev**". סאליבן היה מתופף להקת Avenged Sevenfold, והסולן והפסנתרן בלהקת "Pinkly Smooth".

## ביוגרפיה
סאליבן גדל בהנטינגטון ביץ', קליפורניה, ומגיל צעיר ניגן על תופים. בגיל ארבע קיבל סאליבן מקלות תופים, ובגיל אחת עשרה מערכת תופים. בתיכון החל לנגן במספר להקות, ולבסוף עבר לנגן בלהקת Avenged Sevenfold, שאיתה הקליט את אלבומו הראשון כשהיה בן 18. ב-Avenged Sevenfold בנוסף לתפקידו כמתופף היה זמר רקע, כותב שירים ופסנתרן. לפי דבריו השפעותיו היו פרנק זאפה ולהקת קינג קרימזון.

סאליבן מת ב-28 בדצמבר 2009, בעקבות מנת יתר של תרופות ואלכוהול. לאחר מותו זכה בפרס המתופף הטוב ביותר, בתחרות Revolver Golden God Awards. חברי להקתו Avenged Sevenfold הספידו אותו בהצהרה רשמית:

אחרי מותו של סאליבן, חברו ללהקה סיניסטר גייטס כתב והקדיש לו את השיר "So Far Away", שהפך ללהיט מצליח.

## דיסקוגרפיה
### עם Suburban Legends

**Origin Edition* (1999)


### עם Pinkly Smooth

**Unfortunate Snort* (2001)


### עם Avenged Sevenfold

**1999 Demo* (1999)
**2000 Demo* (2000)
**Sounding the Seventh Trumpet* (2001)
**Warmness on the Soul* (2001)
**Waking the Fallen* (2003)
**City of Evil* (2005)
**All Excess* (2007)
**Avenged Sevenfold (album)|Avenged Sevenfold* (2007)
**Live in the LBC & Diamonds in the Rough* (2008)


## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיקאים אמריקאים
קטגוריה:אמנים אמריקאים הידועים בשם במה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1981
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2009
ארן

**ארן**, **אראן** או **אר"ן** עשויים להתייחס למספר דברים.

קטגוריה:שמות משפחה
המשרד לפיתוח אזורי של רוסיה

**המשרד לפיתוח אזורי של רוסיה** (ברוסית: **Министерство регионального развития Российской Федерации ;Минрегион России**) היה המשרד הממשלתי הפדרלי ברוסיה המופקד על פיתוח חברתי וסוציאלי של אזורי השוליים במדינה. 
## היסטוריה
המשרד הכיל בתוכו מגוון תפקידים וכולל הגנה על המיעוטים הלאומיים, טיפוח היחסים בין העמים השונים ברוסיה, פיתוח הקוטב הצפוני ואזורי הגבול הצפוני של רוסיה, כמו גם פיתוח הרווחה באזורים הנידחים ביותר בסובייקטים הפדרליים של רוסיה ופיתוח השלטון המקומי וחיזוקו.

המשרד הוקם על פי צו נשיאותי של ולדימיר פוטין מה-13 בספטמבר 2004 ונחשב ליורש המשרד למדיניות אזורית (1998-1999), המשרד לענייני פדרציה ולאום (1999-2000) והמשרד לענייני פדרציה ומדיניות ההגירה והלאום (2000-2001). ב-2014 המשרד פוצל לשלושה משרדים נפרדים: המשרד לענייני המזרח הרחוק הרוסי, המשרד לפיתוח צפון הקווקז והמשרד לענייני קרים.

## שרי הפיתוח האזורי
* ולדימיר יעקובלב (2004-2007)
* דמיטרי קוזאק (2007-2008)
* ויקטור בסארגין (2008-2012)
* אולג גובורון (2012)
* איגור סליוניאייב (2012-2014)

## קישורים חיצוניים
* 
* ארכיון האתר הרשמי

קטגוריה:משרדי ממשלה היסטוריים ברוסיה
יעקב קאשטרו

רבי **יעקב קאשֹטרו** (גם קאסטרו; מכונה **מהריק"ש**; רפ"ה, 1525 בערך – י"ב באדר ב' ה'שע"ב, 1612) היה מרבניה הנודעים של יהדות מצרים. נתפרסם בעיקר מחיבורו 'ערך לחם' שכולל הגהות על השולחן ערוך, הספר היה נפוץ בכתבי יד רבים, עוד קודם להדפסתו בשנת תע"ח.

## ביוגרפיה
נולד במצרים לר' אברהם קאשטרו סביב שנת 1525. למד בירושלים אצל הרלב"ח, אך רבו המובהק היה הרדב"ז, והוא מצטט אותו ברוב תשובותיו. בצעירותו עסק במסחר. ידוע כי לתקופה קצרה בשנת ה'שס"ד התגורר באלכסנדריה, אך מרבית ימיו ישב בקהיר (המכונה אצלו "מצרים"), וכיהן כרבו של קהל המוסתערבים בעיר.

ר' יעקב קאשטרו עמד בקשר שאלות ותשובות עם חכמים רבים בערי הממלכה העות'מאנית. הכרעותיו בבית הדין ותשובותיו נכתבו בלשון תקיפה ונחרצת. בדורות שאחריו סמכו כל חכמי מצרים על הכרעותיו ותשובותיו. במצרים ראו בו גדול הדור וקראו לו, כמו שקראו לרמב"ם ולרדב"ז לפניו, "מרא דאתרא". וכותב עליו החיד"א: "ופשטו הוראותיו בכל גבול מצרים".

בשנת ש"ל בערך נסע לארץ ישראל וביקר בצפת, במהלך הביקור התאכסן בביתו של הרב יוסף קארו, מחבר "שולחן ערוך", בצפת, ובספרו "ערך לחם" אף הביא מנהג שנהג הרב קארו.

ככל הנראה נפטר בקהיר, בשנת ה'שע"ב. לפי מסקנת יעקב שפיגל, תאריך פטירתו הוא י"ב באדר ב'.

### תלמידו
בספר "שם הגדולים" כותב החיד"א שרבי אברהם אסכנדרני, בנו של יוסף אסכנדרני הרופא, ומצאצאיו של רבי יוסף אסכנדרני הנזכר מספר פעמים ב"בית יוסף", היה תלמידו של מהריק"ש.

## ספריו
רבי יעקב כתב מספר ספרים, חלקם נדפסו רק לאחר מותו:
* **ערך לחם** – הגהות על "שולחן ערוך". ספר השגות על השו"ע, כמו הגהות הרמ"א. הגהות מהריק"ש תואמות פעמים רבות את הגהותיו של הרמ"א. נינו של מהריק"ש, ר' יצחק ב"ר יוסף קשטרו, שהביא את הספר לדפוס בקושטא בשנת תע"ח (1718), עמד על כך, וכתב שני טעמים להדפסת הספר בשלמותו, על אף שכבר נתפשטו הגהות הרמ"א: . בספרו שו"ת אוהלי יעקב כותב רבי יעקב על השולחן ערוך . יש שהעריכו שזה אחת הסיבות שחיבר את ההגהות על השולחן ערוך.
* **קול יעקב** – דרשותיו שנאספו על ידו בספר "קול יעקב" אך הן לא נדפסו.
* **תולדות יעקב** – חידושים על מסכת ביצה שנדפסו בשנת תרכ"ה.
* **"שו"ת אהלי יעקב"**

פרופ' יעקב שפיגל שההדיר את השיטה שכתב מהריק"ש על מסכת בבא קמא, טוען שהמריק"ש ור' בצלאל אשכנזי, בעל השיטה מקובצת, השתמשו באותה ספריית כתבי יד.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
ספריו:
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קהיר: רבנים
קטגוריה:פרשני שולחן ערוך
קטגוריה:ראשוני האחרונים
קטגוריה:פרשני התלמוד
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת: ראשוני האחרונים
קטגוריה:נפטרים ב-1612
יהושע דב בנינסון

**יהושע דב בנינסון** (**בן נון**; תר"ז, 1846 – כ"ו באדר תרצ"א, מרץ 1931) היה מראשי חובבי ציון במינסק וממתיישבי ראשון לציון.

## קורות חיים
נולד בשנת 1846 בבוריסוב שבפלך מינסק שברוסיה (כיום בבלארוס) לחיים יצחק ובילה בנינסון. בצעירותו למד בישיבת וולוז'ין. בהיותו בן שבע עשרה נישא ליהודית לוין, בת הרב מרדכי לוין, ששימש ראש ישיבה במינסק. לאחר נישואיו מתו אביו ואמו ביום אחד במגפת טיפוס. אחותו הצעירה חסיה הייתה אז כבת שש. בנינסון מכר את בית הוריו ועקר עם כל משפחתו למינסק. למד עברית ומתמטיקה, ולאחר מכן עבד כמנהל חשבונות בבנק לוריא במינסק. כעבור זמן התמנה למנהל הבנק.

באותה תקופה דגל ברעיון הסוציאליסטי, אולם הפרעות שנערכו ביהודי דרום-מערב האימפריה הרוסית בשנת 1881 חוללו אצלו תפנית אידאולוגית והוא נעשה ציוני נלהב. ביתו שימש מרכז לתנועת חיבת ציון במינסק וסביבתה. היה מחברי "אגודת האלף" וממייסדי אגודת "קיבוץ נדחי ישראל", שרבים מחבריה עלו לארץ ישראל והצטרפו לביל"ויים.

בשנת תרמ"ג (1883) עלתה לארץ ישראל אחותו חסיה, שנישאה לביל"ויי יהודה אידל צלליכין. בשנת תרמ"ה (1885) עלתה בתו לאה, שנישאה לביל"ויי צבי הורביץ. בשנת תרנ"א (1891) ביקר בנינסון בארץ ישראל כשליח של "אגודת האלף" ו"קיבוץ נדחי ישראל". הוא סייר בגדרה, שהייתה אז בראשית ימיה, וכן בעמק יזרעאל ובגליל. את בניו חיים יצחק ועמנואל שלח ממינסק ללמוד בבית הספר מקוה ישראל.

בשנת תרס"ו (1906) חיסל את עסקיו ועלה לארץ ישראל עם כל משפחתו. הוא השתקע בראשון לציון ועבד בניהול האדמיניסטריבי של היקב. בין השנים תרע"ב-תרע"ז (1912–1917) היה חבר ועד המושבה. שינה את שם משפחתו ל"בן נון" והיה חותם בשם "יהושע בן נון".

בשנת תרע"ד (1914), לאחר מות אשתו, עבר לתל אביב. היה מקורב לראשי העיר ופרנסיה ובהם חיים נחמן ביאליק.

נפטר בשנת 1931, ונקבר בבית הקברות טרומפלדור.

## צאצאיו
* לאה - נישאה לביל"ויי צבי הורביץ מגדרה. בניהם הם אמנון הורביץ ואבינועם הורביץ.
* חיים יצחק בנינסון – למד במקוה ישראל. נשלח על ידי כי"ח ללימודים בצרפת, שם קיבל תעודת אגרונום. יצא בשליחות יק"א לארגנטינה לנהל את המושבה מוזסביל. שב לארץ כדי להינשא לאחת מבנות המושבה רחובות ובדרכו חזרה בהיותו באלכסנדריה חלה בטיפוס ומת.
* עמנואל בנינסון – למד במקוה ישראל, ולאחר מכן נסע לצרפת ללמוד הנדסאות חשמל באוניברסיטה בנאנסי. היה פרופסור בסורבון. שירת כקצין בצבא צרפת. יצא לארגנטינה אל אחיו חיים יצחק והצטרף כקצין לצי הארגנטינאי. נשא לאישה את שמחה, בתו הבכורה של יעקב ולירו מירושלים.
* גרשון בנינסון - למד בצרפת ונפטר שם בצעירותו.
* בילה - נישאה ליעקב ויסמן.
* רוחמה – נישאה ליהודה ויסמן, אחיו של יעקב. התגוררו במצרים.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:חובבי ציון
קטגוריה:אנשי ביל"ו
קטגוריה:ראשון לציון: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות טרומפלדור
קטגוריה:משפחת בנינסון
קטגוריה:בוגרי ישיבת וולוז'ין
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1846
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1931
אודי בן-מוחה

[250px|שמאל|ממוזער|טקס חילופי מפקדים בחטיבת כפיר, יוני 2011. מימין: המפקד הנכנס בן מוחה, מפקד אוגדה 162, [אגאי יחזקאל והמפקד היוצא, אורן אבמן]]
**אודי בן-מוחה** (נולד בשנת 1968) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף. שימש מפקד המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה, ראש מטה פיקוד הדרום ומפקד חטיבת כפיר.

## ביוגרפיה
בן-מוחה נולד וגדל בטבריה. בוגר בית הספר לקציני ים עכו (1986). התגייס לצה"ל בשנת 1986, והתנדב לשייטת 13. לאחר מסלול הכשרה שירת כלוחם בשייטת. בסיום קורס קציני חי"ר עבר לגדוד 13 בחטיבת גולני, שם שימש כמפקד מחלקה. לאחר מכן מונה למפקד פלוגה בגדוד. בהמשך שימש כסגן מפקד גדוד 13. לאחר מכן מונה לסגן מפקד יחידת אגוז. לאחר קורס פו"ם הועלה לדרגת סא"ל, ומונה לראש ענף נשק מסייע גדודי בחטיבת ביסלמ"ח. בשנת 2001 מונה למפקד גדוד 17, והוביל את הגדוד בלחימה בין היתר במהלך מבצע חומת מגן, בתפקיד זה שימש עד שנת 2003.

בשנת 2003 מונה למפקד גדוד שמשון, שפעל באותה עת ברצועת עזה. במסגרת זו היה אחראי על אבטחת היישוב נצרים, עד לפינויה במהלך ביצוע תוכנית ההתנתקות. בנוסף הוביל שורה של מבצעים באזור שכונת זייתון וסביבתה. באחד מן המבצעים, מבצע "צעד מזרחי", חדר כוח מן הגדוד ללב שכונת זייתון. במהלך המבצע חוסלו מספר מחבלים מאש מדויקת של צלפי הגדוד, מחבלים נוספים נהרגו במהלך פעולות כירורגיות בתוך הרחובות הצפופים. כוח נוסף מן הגדוד בפיקודו של בן-מוחה ביצע איגוף ופגע במחבלים נוספים. בתקופת פיקודו קיבל הגדוד מכתב הערכה אישי מהרמטכ"ל על הצלחתו במבצעים אלו. פלוגת החוד הגדודית בלטה בהצלחתה במספר התקלויות עם מחבלים וזכתה להערכה רבה. הצטיינות הגדוד שימשה ככר נרחב לכתיבת טכניקות קרביות באותה העת. את תפקידו בגדוד סיים בשנת 2005.

בשנת 2005 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת הערבה, תפקיד בו כיהן עד שנת 2007, במקביל שימש כמפקד צוות בקורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים ולאחר מכן כמפקד קורס מג"דים במילואים. ב-28 בפברואר 2007 מונה להקים ולשמש כמפקד חטיבת שגיא, וכיהן בתפקיד עד אפריל 2008. ב-30 באפריל 2008 מונה למפקד חטיבת יהודה, ושימש בתפקיד עד 16 במאי 2010. לאחר לימודים באוניברסיטה לביטחון לאומי, בארצות הברית, מונה ב-26 ביוני 2011 למפקד חטיבת כפיר, ושימש בתפקיד עד 25 ביולי 2013. באוגוסט 2013 הועלה לדרגת תא"ל ומונה לראש מטה פיקוד הדרום, ושימש בתפקיד בין היתר במהלך מבצע צוק איתן, בתפקיד זה שירת עד מאי 2016. ביוני 2016 מונה למפקד המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה, תפקיד אותו מילא עד אוקטובר 2019.

במלחמת חרבות ברזל, גויס למילואים לחטיבה הדרומית ושימש אחראי על מערכת מעקב אחר עזתים למיטוב פעולות צה"ל במהלך התמרון הקרקעי ברצועת עזה.

בן-מוחה הוא דוקטורט בבית הספר למדעי-המדינה, המחלקה ליחסים בין-לאומיים, ועמית מחקר בקתדרת חייקין לגאואסטרטגיה, אוניברסיטת חיפה.

## לקריאה נוספת
* אלישיב שמשי, "**ארדוף אויביי ואשיגם**", הוצאת מודן והוצאת משרד הביטחון, 2019

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:לוחמי שייטת 13
קטגוריה:לוחמי חטיבת גולני
קטגוריה:מפקדי גדוד שמשון
קטגוריה:מפקדי חטיבת הערבה
קטגוריה:מפקדי חטיבת שגיא
קטגוריה:מפקדי חטיבת יהודה
קטגוריה:מפקדי חטיבת כפיר
קטגוריה:ראשי מטה פיקוד הדרום
קטגוריה:מפקדי המכללה לפיקוד ולמטה
קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:בוגרי בית הספר לקציני ים עכו
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה לביטחון לאומי
קטגוריה:מפקדי חטיבות במלחמת לבנון השנייה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1968
יעקב ויסמן

**יעקב ויסמן** (ח' בסיוון תרמ"ו, יוני 1886 - י"ב בניסן תשט"ז, 23 במרץ 1956) היה איש עסקים ופעיל ציבור, מראשי הפעילים הציונים במצרים ונשיא הוועד הפועל של ההסתדרות הציונית בקהיר.

## קורות חיים
נולד בירושלים, אמו חיה הייתה בת חיים צבי ב"ק. בצעירותו עבר עם משפחתו ליפו. למד בבית הספר של כי"ח, ולאחר מכן במקוה ישראל. שימש מורה לטבע בבית הספר בגדרה.

בהיותו בגדרה הכיר את בילה בנינסון, בתו של יהושע דב בנינסון, וכעבור זמן נישאו. בשנת 1905 עבר למצרים ועבד ב"בנק הגרמני המזרחי" ("דויטשה אוריינט בנק"), תחילה כפקיד ולבסוף כמנהל סניף בכיר. כעבור זמן יסד יחד עם ד"ר שוויצר בנק פרטי בשם "שוויצר ויסמן & קומפאני".

לאחר מלחמת העולם הראשונה היה מנהל חברת הנפט "בלפטרול". בשנת 1920 עבר לאלכסנדריה ועסק בחקלאות, יחד עם אחיו יהודה ויסמן (שהיה גם גיסו; שניהם נישאו לשתי אחיות) ואחיינו אמנון הורביץ. בשנת 1936 יסד את "החברה הארץ-ישראלית לגז בית" וכיהן כמנהלה במשך עשרות שנים.

במקביל לעסקיו היה פעיל מרכזי בארגונים ציוניים ויהודיים במצרים. בשנת 1937 היה ציר מצרים לקונגרס הציוני ה-20 שהתקיים בציריך. היה נשיא הוועד הפועל של ההסתדרות הציונית בקהיר, נציג הקרן הקיימת לישראל במצרים, נשיא הוועד למען החייל העברי בקהיר וסגן נשיא לשכת בני ברית במצרים. במלחמת העולם השנייה היה ממייסדי "מועדון החיילים העבריים" בקהיר.

אשתו בילה ויסמן הייתה אף היא אשת ציבור פעילה במצרים. היא הייתה נשיאת הוועד לעליית הנוער לארץ ישראל וחברה בוועד הפועל הציוני. היא הקימה את ועד הנשים למען החייל העברי בקהיר ועמדה בראשו, וכמו כן הייתה שותפה עם בעלה ביסוד "מועדון החיילים העבריים".

ויסמן נפטר בתל אביב בשנת 1956 ונקבר בבית העלמין קריית שאול. בתו אביבה הייתה אשת עו"ד עמיאל נג'אר, שעמד בראש ארגון הנוער הציוני במצרים. בנו גוריון ויסמן היה בעלה של הזמרת אילנה רובינא ואבי בתה היחידה מאיה.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי בית ספר כל ישראל חברים (יפו)
קטגוריה:בוגרי בית הספר החקלאי מקוה ישראל
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:משפחת בנינסון
קטגוריה:חברי בני ברית
קטגוריה:ציונים ילידי המאה ה-19: אנשי היישוב
קטגוריה:פעילים ציונים במצרים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1886
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1956
צבי הורביץ

ממוזער
**צבי הורביץ** (**בן יעקב**; י"ח באייר תרכ"ג, מאי 1863 – כ"ב באייר תרצ"ח מאי 1938) היה מאנשי ביל"ו, נמנה עם קבוצת מייסדי גדרה.

## ביוגרפיה
נולד בסלוצק, בלארוס, לרבקה ויעקב הורביץ, מצאצאי השל"ה. בצעירותו התייתם מאביו וגדל בבית סבתו. למד בבית המדרש למורים בהנהלתו של יהושע שטיינברג. התגורר במינסק והתחבר לאנשי חובבי ציון ובהם יהושע דב בנינסון, לימים חותנו.

בשנת 1883 הצטרף לביל"ו, עזב את רוסיה ועלה לארץ ישראל. בתקופה הראשונה שהה עם חבריו בבית אנטון איוב שבסמוך ליפו ועבד במקוה ישראל. נבחר להנהלה המרכזית של ביל"ו והיה הגזבר של התנועה.

ב-14 באפריל 1884 השתתף בישיבה בביתו של יחיאל מיכל פינס בירושלים שבה דנו על ייסוד מושבה ביל"ויית. למחרת יצא לבדוק את אדמת גדרה (אז: קטרה), שנרכשה על ידי פינס. כמומחה חקלאי הוא הביע את דעתו החיובית על המקום ובעקבות זאת הוחלט להקים שם את המושבה הביל"ויית. היה בין שבעת אנשי ביל"ו שעלו לגדרה בכ"ה בכסלו תרמ"ה (15 בדצמבר 1884).

בשנת 1886 נסע לרוסיה לשאת את לאה בנינסון, בתו של יהושע דב בנינסון. כששבו לארץ הוא חזר לגדרה לבנות את ביתו ואילו אשתו שהתה בינתיים בראשון לציון, אצל דודה יהודה צלליכין. בשנת 1887 נולד בראשון לציון בנו אמנון. כעבור שנה הצטרפו אליו אשתו ובנו התינוק. תקופה מסוימת שימש מנהל הכספים של ועד המתיישבים בגדרה.

הורביץ היה בר-סמכא בתחום החקלאי ועסק במיכון החקלאות. התמחה בנטיעת גפנים ושקדים ובתעשיית היין, והדריך רבים מבני הקיבוצים והמושבים, ובהם נהלל, דגניה וגן שמואל.

בניו הם אמנון ואבינועם הורביץ. נכדתו, בת בתו ימימה, היא העיתונאית ומבקרת התיאטרון הדה בושס.

## כתיבה
הורביץ פרסם רשימות על גדרה ב"הארץ" וב"המגיד", וכן מאמרים מקצועיים בתחום החקלאות ב"דער קאלאניסט" שבעריכת מנשה מאירוביץ ואברהם משה לונץ.

בין השנים 1883–1892 כתב יומן אישי ובו תיעד את קורותיו. קטעים ממנו התפרסמו ב"הארץ" ובירחון "עתידות". בשנת 1935 פרסם חלק מזכרונותיו בירחון "מימים ראשונים" שבעריכת אלתר דרויאנוב, בשם "מרשימותיו של אחד משרידי הבילויים".

בנו, אמנון, המשיך במפעלו התיעודי של אביו ועסק בחקר תולדות הביל"ויים.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:אנשי ביל"ו
קטגוריה:אנשי העלייה הראשונה
קטגוריה:משפחת בנינסון
קטגוריה:סלוצק: אישים
קטגוריה:מייסדי גדרה
קטגוריה:אישים הקבורים בגדרה
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1863
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1938
נעם לאונר

**נעם לַאוּנֶר** (16 באוגוסט 1927 – 12 במאי 2010) היה ראש עיריית ראשון לציון בשנים 1965-1962. יקיר ראשון לציון.

## ביוגרפיה
לאונר נולד בניו יורק. אמו, אסתר, היא בתם של הביל"ויים יהודה אידל צלליכין וחסיה לבית בנינסון, מראשוני ראשון לציון. בשנות ה-20 נישאה אסתר צלליכין להארי ברנרד לאונר, איש הגדוד העברי האמריקאי. לאחר נישואיהם התגוררו בארצות הברית ושם נולדו ילדיהם.

בשנת 1934 עלתה המשפחה לארץ ישראל והתיישבה בראשון לציון. האב היה עורך דין והאם הייתה פעילת ציבור בעיר, בין השאר הייתה חברת מועצת העירייה מטעם הציונים הכלליים. בתום לימודיו בבית הספר חביב למד נעם לאונר בגימנסיה הרצליה. היה פעיל בהגנה. אחיו דן נהרג במלחמת השחרור. לאחר קום המדינה שירת כקצין קשר גדודי וכמפקד פלוגה בחטיבת גבעתי השתתף בפיצוץ מפקדת חסן סלאמה, בקרב על תל א-ריש במבצע חמץ ובקרבות נוספים, והגיע לדרגת רב-סרן.

ערב קום המדינה החל ללמוד משפטים בבית הספר למשפט וכלכלה בתל אביב ולאחר קום המדינה השלים את לימודי המשפטים במחזור הראשון של האוניברסיטה העברית בירושלים. עבד כעורך דין, תקופה מסוימת יחד עם אביו ולאחר מכן כעורך דין עצמאי.

בשנת 1959 נבחר למועצת העיר ראשון לציון מטעם הציונים הכלליים. בשנת 1962 נבחר לראשות העיר וכיהן בתפקידו שלוש שנים. היה חבר באגודת הכורמים ובמועצת הכורמים. אחרי מלחמת ששת הימים שימש כמושל הצבאי הראשון של אזור יריחו.

בשנת 2003 קיבל את התואר "יקיר ראשון לציון". על שמו נקרא אחד מרחובותיה של ראשון לציון.

היה נשוי ללאה טֶסלֶר, ילידת ירושלים, שעבדה כאחות בכירה בראשון לציון וסביבתה. אב לבן ושתי בנות.

## קישורים חיצוניים

* 
* לאונר נעם באתר אלבום המשפחות – עדת ראשון לציון

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:בוגרי גימנסיה הרצליה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:יקירי ראשון לציון
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:משפחת צלליכין
קטגוריה:משפחת בנינסון
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם הציונים הכלליים
קטגוריה:ראשי עיריית ראשון לציון
קטגוריה:בוגרי בית הספר חביב
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות גני אסתר בראשון לציון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1927
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2010
רצח פולה אליעז

**רצח פולה אליעז**, היה רצח שאירע בישראל בשנת 1960, ובו אשתו של המשורר והמתרגם רפאל אליעז נרצחה בידי המאהבת שלו, עליזה פאנו.

## פרשת הרצח
עליזה ברוך עלתה בשנת 1948 מבולגריה עם הוריה. בשנת 1951 סיימה את גימנסיה הרצליה. למדה שנתיים משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים ונסעה ללמוד ספרות בלונדון. עם שובה החלה לפרסם סיפורים קצרים וכתבות על נושאים ספרותיים בעיתונים "על המשמר" ו"למרחב". בתקופה זו התוודעה למשורר רפאל אליעז לאחר שביקשה ממנו חוות דעת על מחזה שכתבה. יחסיהם התהדקו, והיא הרתה לו, אך הפילה לאחר שלקחה לדבריה בכוונה כדורי כינין.

בשנת 1957 נישאה לרופא ד"ר משה פאנו, שעבד כרופא פנימי בבית החולים אסף הרופא, אולם המשיכה את יחסיה עם אליעז שסירב לבקשתה לעזוב את אשתו. בשנת 1960 עבר אליעז לחיפה, שם קיבל דירה במסגרת פרויקט שיכון לסופרים ואמנים שיזם אבא חושי. פאנו החליטה לחסל את אשתו של אליעז בנוסח ספרי אגאתה כריסטי, מהם הושפעה. נודע לה כי פולה אליעז סובלת מהפרעות בקצב הלב והיא נוטלת תכשיר דיגיטליס וכן למדה כי נטילת כמות גדולה של תרופה זו יכולה לגרום להפסקת פעולת הלב ומוות, וקשה לגלות את שרידי התרופה בדם. היא נטלה מרשמים של בעלה, זייפה את חתימתו ורכשה מספר בקבוקים של "פרודיגל" שהוא צורה נוזלית של התרופה.

ב-25 באוקטובר 1960 הגיעה פאנו לביתו של אליעז. הוא לא היה בבית ופולה שהכירה אותה, פתחה לה את הדלת. פאנו הכינה לה מיץ ומסכה לתוכו את ה"פרודיגל". מיד לאחר מכן עזבה את הבית ונסעה לבית מלון בנצרת שם בילתה את הלילה עם אליעז. פולה, לאחר ששתתה את המיץ, החלה להקיא ומצבה התדרדר. היא הובהלה לבית החולים במצב קשה כשהיא ממלמלת: "היא הרעילה אותי...אני שונאת אותה...מה פתאם היא באה לבקר אותי דווקא היום?...". למחרת ב-26 באוקטובר 1960 היא נפטרה ובבדיקת פתולוגית נמצאו שרידי דיגיטוקסין בלב ובכבד.

יום לפני הרצח פנתה פאנו למשרד חקירות פרטי בבקשה לנהל מעקב אחרי פולה אליעז היות שהיא אמורה לקבל הודעה קשה ו"לביים התקף לב". לאחר הרצח היא התקשרה למשרד לברר על המעקב. החוקר ששמע על מותה של פולה אליעז, חשד בה והזמין את המשטרה. כאשר הגיעה פאנו למשרד היא נעצרה מיד ובארנקה נמצאו צנצנות "פרודיגל". לא ברור מדוע פעלה פאנו בצורה כזאת. ייתכן שרצתה להיעצר ולעמוד לדין כדי שהציבור יידע על אהבתה למשורר אליעז.

## המשפט
המשפט נערך בבית המשפט המחוזי בחיפה. לאחר חקירת כל העדים נשאר להחליט האם עליזה פאנו הייתה מודעת למעשיה. בית המשפט הזמין שני פסיכיאטרים שהביעו דעות מנוגדות.

פרופסור היינריך צבי ויניק, מנהל בית החולים לחולי נפש בטלביה וד"ר ראובן מאייר, מנהל בית החולים לחולי נפש בבאר יעקב הסכימו כי עליזה פאנו מעורערת בנפשה וסובלת מנוירוזה חריפה שלא הגיעה לדרגה של פסיכוזה, שהיא מחלת נפש.

פרופסור ויניק גרס כי עליזה פאנו לא יכלה לעמוד נגד הכוחות ההרסניים שפעלו בתוכה. לעומתו טען ד"ר מאייר כי היא יכלה להתגבר על הדחפים שלה.

בית המשפט המחוזי קיבל את דעתו של ד"ר מאיר. עליזה פאנו הורשעה ברצח בכוונה תחילה ונגזר עליה מאסר עולם. היא ערערה לבית המשפט העליון אולם ערעורה נדחה.

## סוף הפרשה
עליזה פאנו ישבה בכלא תקופה קצרה ואחר כך הועברה לאשפוז בבית החולים לחולי נפש בטלביה. היא שוחררה בספטמבר 1967, לאחר שזכתה לחנינה מהנשיא זלמן שזר. היא כתבה מאמרים ומחזות אך ללא הצלחה. בשנת 1990 עזבה את הארץ.

אליעז נישא בשנית ונולדו לו שני ילדים, ולאחר שהתגרש עבר לגור ביפו ונפטר ב-1974.

## לקריאה נוספת
*נתן דונביץ', **נאשמים - דרמות מבית המשפט**, הוצאת זמורה ביתן, 2000

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*עליזה פאנו נגד היועץ המשפטי לממשלה
* 

## הערות שוליים

אליעז, פולה
קטגוריה:1960 בישראל
אליעז, פולה
התלהבות

ממוזער|200px|התלהבות
[ממוזער|200px|[יהודית רביץ מתוך הופעה בקיסריה]]
שמאל|ממוזער|200px|מריעים בהתלהבות

**התלהבות**, במובנה הנפשי, היא תחושה והבעה של התרגשות רבה, מלווה לעיתים בהתפעלות ובמבעים של שמחה ולפעמים היא באה לידי ביטוי בשפת הגוף. התלהבות נחשבת למרכיב רגשי חיוני להנעה ולעשייה האנושית.

## במחשבת היהדות
בהגות הדתית ובפילוסופיה עסקו רבות בהתלהבות הקשורה באהבת האל. ההתלהבות הדתית נקשרה בדברי הוגים אל הקנאות הדתית. כך כתב רבי דון יצחק אברבנאל אשר חי במפנה המאות ה-15–16 בחצי האי האיברי ובאיטליה, בספרו **נחלת אבות**: . 

יש אשר ראו בהתלהבות כתנאי לקיום המצוות, לעבודת האל בכלל ואף לקבלת הנבואה. ומאידך, יש אשר ראו בלימוד התורה אמצעי להגברת ההתלהבות אל אהבתה וקיום המצוות.

הוגי תנועת החסידות העלו על נס את הכוונה ואת הרוחניות שבקיום המצוות, וקשרו ביניהן לבין רגשות ההתלהבות והדבקות באל באורח החיים היהודי היומיומי. התלהבות בעבודת השם אפיינה את הנהגתו של רבי לוי יצחק מברדיצ'ב. בספר **צוואת הריב"ש** נכתב על חשיבות התפילה בהתלהבות ובדבקות וההשתדלות לכוון אל המהות של אותיות נוסח התפילה, פעולה שנקראת "התקשרות":

.

## ראו גם
* הנעה
* אקסטזה

## לקריאה נוספת
* יעקב קלצקין, הערך: **התלהבות**, **אוצר המונחים הפילוסופיים**, א-ד, ברלין: הוצאת אשכול, תרפ"ח-1928.
* סטנלי רבין ואחרים (עורכים), **משיב הרוח** : יצירתיות התלהבות ומניעת שחיקה במקצועות הרפואה, תל אביב : הוצאת רמות - אוניברסיטת תל אביב, תשע"א 2010.

* Ronald Knox, **Enthusiasm**, Oxford: The Clarendon Press

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רגשות
קטגוריה:מיסטיקה יהודית
קטגוריה:פילוסופיה יהודית
אברה

**אברה** (שם מדעי: *Pteris*) היא סוג של צמחים ממשפחת האברתיים. שמו של הצמח, הן היווני (pteron) והן העברי נגזר מדמיון בין עליו הגדולים של הצמח לאברות העופות. העלה הגדול מנוצה פעם אחת, דבר שמעלה דמיון לצמחים בני משפחת הדקליים.
תפוצת סוג זה הוא באזוריים הטרופיים והסוב-טרופיים.

בסוג מעל 280 מינים שונים ביניהם אברה ארוכת עלים שהייתה נפוצה בישראל וכיום כנראה נכחדה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:שרכיים
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
תחרות אפי

**תחרות אפי (Effie Awards)** היא תחרות בינלאומית בנושאי השיווק והפרסום, במטרה לעודד יצירת מהלכי שיווק יעילים.

## היסטוריה
התחרות נוסדה ב-1968 על ידי .Effie Worldwid Inc, מוסד ללא כוונת רווח (מלכ"ר) שהוקם מטעם האגודה האמריקאית לשיווק, ארגון המוקדש לקידום אמנות השיווק בקרב אנשי מקצוע.

כמה שנים לאחר היווסדה של התחרות בארצות הברית, התרחבה תחרות אפי לארצות נוספות, בהן גרמניה (1981), אוסטריה, בלגיה ושווייץ (1984), וצרפת, צ'ילה ופרו בתחילת שנות ה-90. כיום מתקיימת התחרות בלמעלה מ-40 מדינות שונות ברחבי העולם - באסיה, אירופה, אמריקה הלטינית, צפון אמריקה, המזרח התיכון וצפון אפריקה.

## כנסים ומידע מקוון
מלבד האירוע השנתי המתקיים בכל אחת מהמדינות, מתקיימים באופן שוטף גם כנסים וובינרס (הרצאות אינטרנטיות) שנועדו לחשוף את הזוכים לקהל נוסף, מתוך שאיפה לייצר סביבה חינוכית שתעודד את העוסקים בתעשיית השיווק להמשיך ולקיים מהלכים חדשניים בעלי אפקטיביות מוכחת. לשם כך מפרסם אפי באופן מקוון את נתוני השיפוט ופרטים נוספים אודות המהלכים הזוכים.

## תחרות האפי בישראל
בישראל מתקיימת התחרות מאז שנת 2000 והיא מנוהלת על ידי שלושה גופים: המרכז הישראלי לניהול (המי"ל), איגוד חברות הפרסום בישראל ואיגוד השיווק הישראלי. תהליך השיפוט בתחרות עורך מספר שבועות וכולל מספר שלבים. שאת הפרס הדגל, ה"אפי פלטינום", שופטים מנכ"לים של חברות מובילות במשק.

בשנת 2008 נעשה ניסיון לשלב את התחרות הישראלית במסגרת תחרות כלל-אירופית.

בעקבות מגפת הקורונה התחרות לא נערכה בישראל במשך שנתיים וחזרה שוב בנובמבר 2021.

**הקטגוריות לפיהן מחולק הפרס בישראל:**
# מוצרי צריכה - מזון
# מוצרי צריכה - לא מזון (מוצרים לבית ולשימוש אישי יומיומי)
# מוצרי צריכה לא מתכלים (כגון: מכוניות, אופנה, שעונים, מכשירי חשמל, נדל"ן)
# תקשורת, מדיה, הייטק ומחשוב (כולל אינטרנט)
# פיננסים, לימודים ושירותים
# מלכ"רים, מגזר ציבורי ואחריות חברתית. הקטגוריה מתנהלת במסגרת שני מסלולים נפרדים: מסלול המיועד לעמותות, ארגונים התנדבותיים, משרדי ממשלה, מלכ"רים ורשויות ציבוריות, הפועלים לקידום מטרות חברתיות-ציבוריות; ומסלול עבור חברות מהמגזר העסקי, אשר הובילו מהלכים של אחריות חברתית
# מגזרים (מגזר רוסי, ערבי וחרדי)
# קמעונאות
# תקציבים קטנים - בקטגוריה זו מתחרים מהלכים של מותגים עצמאיים, ובלבד שהושקעו במהלך השיווקי עד 150,000 $ במשך שנת התחרות
# Effie Platinum - הישגים לאורך זמן

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:שיווק
קטגוריה:פרסום
אפי
משפט גלפונד-שניידר

במתמטיקה, **משפט גלפונד-שניידר** הוא משפט הקובע תחת אלה תנאים העלאת מספר אלגברי בחזקת מספר אלגברי נותנת מספר טרנסצנדנטי.

המשפט הוכח על ידי המתמטיקאי הרוסי אלכסנדר גלפונד בשנת 1934 ובאופן בלתי תלוי על ידי המתמטיקאי הגרמני תאודור שניידר בשנת 1935, ובכך עונה בחיוב על הבעיה השביעית של הילברט.

המשפט קובע כי אם a,b מספרים אלגבריים כאשר a\ne0,1 וכן \ b אי-רציונלי, אזי a^b טרנסצנדנטי.

## תנאי המשפט
*המשפט איננו מוגבל למספרים ממשיים ותקף גם למספרים מרוכבים.
:במספרים מרוכבים חזקה היא פונקציה רב-ערכית וייתכן יותר מערך אחד ל-a^b. המשפט תקף לכל ערך נבחר.
*המשפט קובע תנאים מספיקים לכך שאלגברי בחזקת אלגברי יהיה טרנסצנדנטי. עוד קודם לכן היה ידוע כי אלה גם תנאים הכרחיים:
**אם a=0 או a=1 אזי 0^b=0 וכן 1^b=1 בהתאמה, ולכן התוצאה אלגברית.
**אם b=\tfrac{p}{q} רציונלי אז מכיוון ששדה המספרים האלגבריים סגור אלגברית, גם a^b=\sqrt[q]{a^p} אלגברי.
*ההגבלה כי b יהיה אלגברי נחוצה גם היא. אם נדרוש רק כי b יהיה אי-רציונלי, קל למצוא דוגמה נגדית למשפט: 2^{\log_2(3)}=3.

## השלכות
משפט גלפונד-שניידר משמש להוכחת הטרנסצנדנטיות של קבוצה רחבה של מספרים. דוגמאות מפורסמות:
*קבוע גלפונד-שניידר 2^\sqrt{2} והשורש שלו \sqrt2^\sqrt2.
*קבוע גלפונד \text{e}^{\pi}=(e^{\pi i})^{-i}=(-1)^{-i} (לפי זהות אוילר).
*i^i=(\text{e}^{0.5\pi i})^i=\frac{1}{\sqrt{e^{\pi}}} (לפי זהות אוילר).
*לפי המשפט, אם a,b אלגבריים אז \log_a(b)=\frac{\log(b)}{\log(a)} טרנסצנדנטי או רציונלי (אחרת a^{\log_a(c)}=c דוגמה נגדית למשפט).
:למשל \log_2(3) אי-רציונלי (נובע מכך ש-2 ו-3 ראשוניים), ולכן טרנסצנדנטי.

## ראו גם
*משפט לינדמן-ויירשטראס

## קישורים חיצוניים
*

*


קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
גלפונד-שניידר
קטגוריה:מספרים טרנסצנדנטיים
קטגוריה:הבעיות של הילברט
אברתיים

ה**אברתיים** (שם מדעי: Pteridaceae; נקרא גם: Adiantaceae) היא משפחה של צמחים מסדרת השרכיים.
במשפחה זו כ-20 סוגים, ביניהם:
* שערות שולמית (*Adiantum*) - המין שערות שולמית מצויות מצוי בישראל.
* אברה (*Pteris*) - המין אברה ארוכת עלים חשוד כנכחד מישראל.

לאברתיים יכולת לנטרל ולאחסן ארסן, הרעיל לצמחים אחרים, והודות לה הם חסינים לריכוזי ארסן גבוהים בקרקע.

## קישורים חיצוניים

* 
* רשימת סוגים מאתר grin

## הערות שוליים

קטגוריה:שרכיים
קטגוריה:משפחות צמחים
חומצה אולאית

**חומצה אולאית** היא חומצת שומן חד-בלתי רוויה. בטמפרטורת החדר החומר הוא נוזל שקוף או צהוב בהיר, חסר ריח. זוהי חומצה קרבוקסילית שלה שרשרת בת 18 פחמנים שבה קשר כפול בעמדה 9 (כאשר סופרים את פחמן 1 בצד המתיל הרחוק מהקבוצה הקרבוקסילית) נוסחתה: CH3(CH2)7CH=CH(CH2)7COOH. השם oleic פירושו "קשור או מופק משמן זית".

## תפוצה
חומצה אולאית היא המרכיב העיקרי בשמן זית. רוב החומצה קשורה בטריגליצרידים ועד 2% מהחומצה בשמן נמצא כמולקולות חופשיות (שאינן קשורות לגליצרול). ריכוז גבוה יותר של מולקולות חופשיות הופך את השמן בלתי ראוי למאכל.

שמנים אחרים המכילים ריכוז גבוה של חומצה אולאית כוללים שמן אבוקדו (70%), שמן אגוזי פקאן (59%–75%), ושמן בוטנים (36%–67%). שמנים המכילים חומצה אולאית בטווח הריכוזים 15%–20% כוללים שמן שומשום, שמן זרעי ענבים ושמן היפופיאה.

ניתן לקבל את חומצת השומן גם מפירות המכילים שמן בציפתם, כגון אבוקדו וזיתים.

חומצה אולאית היא הנפוצה ביותר ברקמת השומן האנושית.

## תכונות החומר
לחומצה אולאית תכונות אופייניות של חומצה קרבוקסילית ושל אלקנים. החומצה מסיסה בתמיסה בסיסית ומתקבלים ממנה מלחי אולאט. על הקשר הכפול ניתן לספוח יוד והוא מתחמצן לאט באוויר בתהליך הנקרא רנסידיפיקציה (rancidification). ספיחת מימן על הקשר הכפול והפיכתו לקשר בודד (הידרוגנציה) בחומצה האולאית נותנת את חומצת השומן הרוויה הנקראת חומצה סטארית. חיזור של הקבוצה הקרבוקסילית נותן כוהל הנקרא אולאיל אלכוהול (oleyl alcohol).

## שימושים
חומצה אולאית היא תוסף למוצרי קוסמטיקה ומשמשת כאמולסיפייר וכממס בתרסיסים.

## השפעה בריאותית
חומצה אולאית (כשמן זית) עשויה לסייע בהורדת לחץ דם ובמניעת סרטן השד וייתכן שהחומר מעכב התקדמות מחלת ALD (אדרנולויקודיסטרופיה) ומצמצם את הסיכוי לשבץ בגיל מבוגר.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

אולאית, חומצה
יערון

ממוזער|Apodemus speciosus
**יַעֲרוֹן** (שם מדעי: *Apodemus*) הוא מכרסם קטן גוף ממשפחת העכבריים. היערון הוא אצן מהיר ובעל יכולת קפיצה. יש לו אוזניים בולטות, זנב ארוך ושתי רגליים אחוריות ארוכות המאפשרות לו לקפוץ.

הסוג נפוץ באירואסיה. בישראל יש מספר מינים של היערון, ביניהם יערון חרמוני אשר תפוצתו באזור החרמון בישראל, סוריה ולבנון.

## מיון
*תת-סוג Apodemus
**מין *A. agrarius*
** *A. chejuensis*
** *A. chevrieri*
** *A. argenteus*
*תת-סוג Alsomys
** *A. draco*
** *A. gurkha*
** *A. latronum*
** *A. peninsulae*
** *A. semotus*
** *A. speciosus*
*תת-סוג Sylvaemus
** *A. alpicola*
** *A. ciscaucasicus*
** יערון צהוב-צוואר (*A. flavicollis*)
** *A. fulvipectus*
** *A. pallipes*
** *A. ponticus*
** יערון קטן (*A. sylvaticus*)
** *A. uralensis*
** *A. witherbyi*
** *A. microps*
** *A. hyrcanicus*
** יערון חרמוני (*A. hermonensis*)
*תת-סוג Karstomys
** יערון גדול (*A. mystacinus*)
** *A. epimelas*
** *A. rusiges*

## קישורים חיצוניים

* 
* Don E. Wilson & DeeAnn M. Reeder (editors), Apodemus. Mammal Species of the World. 
* השפעות על יערון גדול - השפעת סילוק מוסדר של פגרי עופות מלולים על אוכלוסיות טורפים ונטרפים בסביבה הסמוכה . כתב העת 'אקולוגיה וסביבה' פברואר 2013

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1829
קטגוריה:עכברים (תת-משפחה)
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן יקוב קאופ
ספרטק פרימוריה ולדיווסטוק

סמל הקבוצה בעבר|ממוזער
**ספרטק פרימוריה וולדיווסטוק** (ברוסית: **Спартак-Приморье**) היא קבוצת כדורסל רוסית מהעיר ולדיווסטוק במזרח רוסיה, שייצגה את מחוז פרימוריה. עד 2003 נקראה בשם "ספרטק וגוא"ס". התקיימה עד 2021.

## היסטוריה
הקבוצה הוקמה בשנת 1999 ושיחקה באליפויות אזוריות ובליגת המשנה הרוסית בכדורסל עד 2004.

בעונת 2005 הקבוצה שיחקה בליגת העל הרוסית בכדורסל, ב-2007 העפילה ליורוקאפ, אך בשל הדרישה לארח את משחקי הבית במוסקבה סירבה הקבוצה להשתתף במפעל האירופי ולא שיחקה בו. בעונת 2008/09 סיימה במקום ה-11 בליגה הסדירה וסירבה לשחק בטורניר הכרעה על מקומות 9–12 והורדה למקום ה-12 והודחה לליגת המשנה.

בעונת 2010/2011 העפילה הקבוצה לפלייאוף ליגת המשנה הרוסית וניצחה בגמר את אוניברסיטט יוגרה סורגוט והייתה לאלופת ליגת המשנה הרוסית, מה שהבטיח את העפלתה לליגה הבכירה וחזרה לליגת העל, זאת על חשבון דינמו מוסקבה שהודחה.

בעונת 2011/12, הגיעה הקבוצה עד לגמר גביע הרוסי והפסידה לקבוצת קרסניה קריליה סמרה בתוצאה 84:62. בעונת 2013/14 שבה להתמודד בליגת המשנה הרוסית בכדורסל. בעונת 2016/2017 סיימה במקום השלישי ובעונת 2017/2018 זכתה באליפות הסופרליגה הרוסית בכדורסל, לאחר שגברה על סמרה בסדרת הגמר.

את עונת 2019/2020 הקבוצה סיימה במקום הראשון בעונה הסדירה של הסופרליגה הרוסית בכדורסל והתאחדות הכדורסל הרוסית אולצה להפסיק את העונה בעקבות התפרצות מגפת הקורונה והעונה נעצרה. בהמשך הוכרזה ספרטק-פרימוריה לאלופת הליגה.

בעקבות התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה ממשלת פרימוריה הודיעה על הפסקת תקצוב הספורט המקצועני, במה שהותיר את ספרטק פרימוריה ללא מימון לעונת 2020/2021.

## הישגים לפי עונה

## תארים והישגים
**[[הסופרליגה הרוסית בכדורסל]]**
* 15px **אלופת הליגה (4):** 2004/2005, 2010/2011, 2017/2018, 2019/2020
**[[הגביע הרוסי בכדורסל|הגביע הרוסי]]**:
* 15px **גמר:** 2012

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קבוצות כדורסל רוסיות שהתפרקו
קטגוריה:ולדיווסטוק: ספורט
טיסה 9605 של רוסאייר

**אסון התעופה סמוך ל[[פטרוזבודסק]]** אירע ב-20 ביוני 2011, כאשר מטוס טופולב Tu-134 של חברת התעופה רוסאייר בטיסת 9605 ממוסקבה לפטרוזבודסק, התרסק ועלה בלהבות על כביש מהיר, כשביצע נחיתת אונס שנדרשה עקב תנאי מזג אוויר קשים. המטוס התרסק במרחק 600 מטר מנמל התעופה פטרוזבודסק, כאשר לדברי פקחי הטיסה של נמל התעופה, הם דרשו מהטייס לבצע כמה סיבובים מעל לנמל התעופה טרם הנחיתה, אך הטייס החליט לנסות לנחות. כתוצאה מההתרסקות נהרגו 47 מתוך 52 נוסעים.

## קורבנות
בין הנודעים שבהרוגי האסון היה ולדימיר פטאיי, שופט כדורגל מליגת העל הרוסית. החל מ-2010 היה לשופט פיפ"א.

נוסף לזה, בין ההרוגים דווח כי נהרגו בכירים מתעשיית הגרעין הרוסית.
* סרגיי ריז'וב, מנכ"ל הידרו-פרס (ОКБ Гидропресс), חברת בת של רוסאטום העוסקת בעיבוד כורים אטומיים.
* גנאדי בניוק, סמנכ"ל הידרו-פרס
* ניקולאי טרונוב, מנהל מחלקת תכנון גנרטורים לכורים אטומיים ורכיבי חימום בהידרו-פרס
* ואלרי ליאלין, ראש מחלקה באטומאנרגומאש (Атомэнергомаш), חברת-בת של רוסאטום העוסקת בייצור מכונות עבור תעשיית האנרגיה האטומית ברוסיה.

## קישורים חיצוניים

*חקירת ההתרסקות באתר ועדת התעופה הבין מדינתית
* 
* 
* 
* 

רוסאייר, 9605
רוסאייר, 9605
רוסאייר, 9605
רוסאייר, 9605
רוסאייר, 9605
קטגוריה:2011 ברוסיה
רוסאייר, 9605
קטגוריה:רפובליקת קרליה