open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
נצר אחרון

[ממוזער|[אנדרטת נצר אחרון בהר הרצל]]
ממוזער|אנדרטה לזכר 15 חללי נצר אחרון שנפלו בקרבות של מלחמת העצמאות בגוש עציון
ממוזער|קיר נצר אחרון באנדרטה לשואה בבית העלמין של גוש עציון
המושג **"נצר אחרון"** מכוון לאדם האחרון שנשאר ממשפחה או מקהילה שהושמדה, בדרך כלל ב.

בחברה הישראלית נקשר מושג זה לניצולי השואה שהיו נצר אחרון למשפחתם שנספתה, עלו לישראל, בדרך כלל כמעפילים, התגייסו לצה"ל במסגרת גיוס חוץ לארץ, השתתפו בקרבות מלחמת העצמאות ונפלו. מבין חללי המלחמה, בין 129 ל-152 היו נצר אחרון למשפחותיהם (שלהם הוקמה אנדרטה בהר הרצל). בנפילתם נכרתה ההמשכיות היחידה למשפחה.

## הנצחת חללי נצר אחרון
בשנת 1998 יזם יהודה שטרנפלד את הנצחת חללי נצר אחרון: 

מחקרו של שטרנפלד הבשיל לספר שראה אור בשנת 2008 ובו תועדו 144 חללי נצר אחרון. גם אחר הוצאת הספר המשיך המחקר, שמונה את מספר חללי נצר אחרון על 152. עם זאת, מקור אחר טוען ל-129 חיילי נצר אחרון.

ביוזמתו של שטרנפלד הוקמה גם "אנדרטת משֶבֶר לתקווה" ביער המגינים סמוך ללטרון.

משה אורן, שהיה ראש תחום מפעלי ההנצחה במשרד הביטחון בשנת 2002 המשיך בדרכו של שטרנפלד, יזם את כבישת השביל המחבר בין מוזיאון יד ושם לבין בית הקברות הצבאי בהר הרצל, את הקמת אנדרטת נצר אחרון בשביל, וערך את **ספר "נצר אחרון"** שיצא לאור בשנת 2008.

צביקה שוורצמן, איש קבוצת הטלוויזיה הקהילתית של כפר סבא, שימש עד פרישתו לגמלאות אחראי על מיזמי האינטרנט במכללת "אפקה" בתל אביב. כמידען, הוא עסק בסיוע לניצולי שואה במציאת קרובי משפחה באמצעות האינטרנט. לדבריו הוא קרא בשם המיזם "נצר אחרון" והחל לבדוק את רשימת חללי צה"ל נעדרי קרובי משפחה שסיפק לו משרד הביטחון. הראשון ברשימה לפי א"ב היה אברמוביץ אברהם (בומי) ומהר מאוד מצא שוורצמן בעזרת האינטרנט קרובי משפחה שלו, אם כי לא בני במשפחה הגרעינית (הורים, אחים ואחיות או בנים ובנות). בעקבות פעילותו של שוורצמן, ובשיתוף פעולה עם גופים נוספים, צומצמה רשימת חללי "נצר אחרון" לכדי 160 שמות, במקום 275.

ב-14 במרץ 2019 נחנכה אנדרטה לזכר השואה ו'נצר אחרון' שנפלו במלחמת העצמאות בגוש עציון. לפי המחקר של ארכיון כפר עציון נפלו 15 שורדי שואה-נצר אחרון בגוש עציון המהווים כ-10% מכלל נופלי 'נצר אחרון'. אחד מהם הוא יוסף באומינגר, ניצול שואה כבן 20, שעלה לארץ ב-1945 ונפל ב-14 במאי 1948, ד' באייר תש"ח, בקרב האחרון בכפר עציון. באנדרטה לוח שבו כתוב חלק ממגילת הנטיעה הקושרת בין השואה לבין הקמת כפר עציון. האנדרטה נבנתה לאחר פנייה של זוג שורדי שואה תושבי אפרת, טוביה ואסתר שלזינגר ונבנה על ידי המועצות הדתיות גוש עציון ואפרת. מעצב האנדרטה: האדריכל יהודה לוי, מעצבת הזכוכיות: דברת אוסטרוף ביטון.

## לקריאה נוספת
* **נצר אחרון: ספר יזכור להנצחת חללי מערכות ישראל ניצולי שואה שנותרו שריד אחרון למשפחתם שעלו לארץ התגייסו לשורות הצבא ונפלו במלחמה**, עורך: משה אורן, בהוצאת משרד הביטחון, אגף משפחות והנצחה, היחידה להנצחת החיל ויד ושם, 2008

## קישורים חיצוניים
* נצר אחרון באתר יד ושם
* 
* מבוא לספר יזכור לאנשי נצר אחרון בעריכת משה אורן
* נצר אחרון באתר הנוער העובד והלומד
* נצר אחרון – חברי ישראל שלי מנציחים ניצולי שואה שנפלו במלחמת העצמאות ללא שריד או משפחה באחר ישראל שלי
* RelatioNet Netzer נצר אחרון בלוג הכולל רשימת נופלי "נצר אחרון"
* 
* דף פייסבוק: פרויקט אימוץ חללי "נצר אחרון"
* אתר ההנצחה והמורשת בכפר עציון
* פרויקט הנצחת חללי "נצר אחרון" באתר הגנאלוגי - Geni

## הערות שוליים

קטגוריה:בעקבות השואה
קטגוריה:מלחמת העצמאות: אבידות והנצחה
אליפות צרפת בטניס 1929

**[[אליפות צרפת הפתוחה#האליפות|אליפות צרפת]] 1929** הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי חימר באצטדיון החדש רולאן גארוס בפריז. התחרות התחילה ב-20 במאי והסתיימה ב-3 ביוני. זו הייתה התחרות ה-34 מאז ייסודה.

רנה לקוסט זכה בתחרות הגברים וזוגות גברים.

## התחרות
### תחרות הגברים
[שמאל|ממוזער|180px|[רנה לקוסט, מנצח תחרות הגברים]]
בתחרות זו השתתפו 83 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:

# אנרי קושה (), מנצח תחרויות 1926 ו-1928, הודח בחצי גמר
# **[[רנה לקוסט]] (), מנצח תחרויות 1925 ו-1927, ניצח בתחרות**
# ביל טילדן (), הודח בחצי גמר
# ז'אן בורוטרה (), הפסיד במשחק גמר
# פרנק הנטר (), הודח ברבע גמר
# אומברטו דה מורפורגו (), הודח ברבע גמר
# באני אוסטין (), הודח בסיבוב השלישי
# קולין גרגורי (), הודח בסיבוב הרביעי
# ז'אק בריניון (), הודח ברבע גמר
# בלה פון קרלינג (), הודח ברבע גמר
# לואיס ריימונד ( דרום אפריקה), הודח בסיבוב הראשון
# ג'ורג'ו דה סטפני (), הודח בסיבוב הראשון
# קריסטיאן בוסי (), הודח בסיבוב הרביעי
# רנה דה בוזלה (), הודח בסיבוב השני
# דניאל פרן (), הודח בסיבוב השלישי
# האנס מולדנהאואר (), הודח בסיבוב הרביעי

אנרי קושה, מנצח תחרות 1928 הודח בחצי הגמר. בגמר התחרות נפגשו רנה לקוסט () וז'אן בורוטרה (). רנה לקוסט ניצח ב-5 מערכות ובכך זכה באליפות בפעם השלישית.

### תחרות הנשים
שמאל|ממוזער|180px|הלן וילס, מנצחת תחרות הנשים
בתחרות הנשים השתתפו 58 טניסאיות שחולקו ל-4 בתים. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג:

# **[[הלן וילס]] (), מנצחת תחרות 1928, מנצחת התחרות**
# בובי הייני ( דרום אפריקה), הודחה ברבע הגמר
# פיבי ווטסון (), הודחה ברבע גמר
# איילין ויגינגסטול (), הודחה בחצי גמר
# קיאה באומן (), מנצחת תחרות 1927, הודחה בסיבוב הראשון
# סימון מתייה (), הפסידה בגמר
# סילי אאוסם (), הודחה בחצי גמר
# אירמגרד רוסט (), הודחה בסיבוב השלישי

במשחק הגמר הלן וילס () ניצחה את סימון מאטיה () בשתי מערכות. בכך היא זכתה באליפות בפעם השנייה ברציפות. באותה שנה היא זכתה באליפות וימבלדון ובאליפות ארצות הברית הפתוחה.

### תחרות זוגות גברים
בתחרות השתתפו מספר זוגות. מנצחי תחרות 1928 ז'אק בריניון וז'אן בורוטרה () השתתפו גם השנה אך עם פרטנרים חדשים. במשחק הגמר נפגשו מנצחי תחרות 1925 רנה לקוסט וז'אן בורוטרה () עם הזוג הצרפתי הנוסף אנרי קושה וז'אק בריניון וניצחו ב-5 מערכות.

### תחרות זוגות נשים
בתחרות השתתפו 26 זוגות. מנצחות תחרות 1928 פיבי ווטסון ואיילין ויטינגסטול () הודחו בחצי גמר. במשחק הגמר לילי דה אלברס () וקיאה באומן () שיחקו נגד בובי הייני ואלידה ניב ( דרום אפריקה) וניצחו אותן בשתי מערכות.

### תחרות זוגות מעורבים
בתחרות השתתפו 50 זוגות. במשחק הגמר מנצחי תחרות 1928 איילין ויטינגסטול () ואנרי קושה () נפגשו עם הלן וילס ופרנק הנטר () וניצחו אותם בשלוש מערכות.

## קישורים חיצוניים

* תחרות נשים
* תחרות גברים
* האתר הרשמי של אליפות צרפת הפתוחה
* נתונים נוספים על האליפות

צרפת
1929
קטגוריה:1929 בצרפת
חוטמן חום

**חוטמן חום**, **קואטי חום** או **חוטמן לבן פנים** (שם מדעי: *Nasua narica*) הוא מין של חוטמן - חיה הקרובה לדביבון ומאותה משפחה כמוהו, החי ביערות גשם במרכז אמריקה וגם מצפון ומדרום לה. הוא דומה לקרובו - חוטמן אדום, אך חלל אפו לבן ולא שחור כמו קרובו. גם צבעו הוא יותר חום, אפור ואף שחור יותר מאשר אדום.
## מאפיינים
החוטמן נפוץ ואיננו בסכנת הכחדה, אף שהיערות בהם הוא חי נפגעים.

יש לו 4 תת-מינים: *N. n. narica* ,*N. n. molaris* ,*N. n. nelsoni* ו-*N. n. yucatanica*. ייתכן שתת-המין *N. n. nelsoni* הוא מין עצמאי החי באי קוסומל.

**אורך**: 110 ס"מ בממוצע.

**משקל**: 4-6 ק"ג. הזכרים גדולים מהנקבות ויכולים להגיע עד 12 ק"ג.

**תפוצה**: באמריקה המרכזית ודרום אמריקה הצפונית במקסיקו ואריזונה וגם בצפון אמריקה הדרומית בקולומביה, בעיקר ביערות גשם טרופיים וביערות אחרים ומעט גם בהרים נמוכים, חופים וביצות שונים בהם הם מבקרים.

**מזון**: הקואטי כמו הראקון הוא אומניבור (אוכל-כל) ויאכל גם מזון מהצומח כמו פירות כמו של הפיקוס וזרעים שונים ומחי - חרקים, נבלות, חולייתנים קטנים, ביצים וגוזלים. הם לא מפחדים לצוד גם חיות ארסיות כמו הטרנטולה.

**אויבים**: עופות דורסים, נחשי חנק וחתולים גדולים. הקואטי עלול לנשוך מה שמאיים עליו או שיברח אל בין העצים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:ראקוניים
קטגוריה:מקסיקו: יונקים
קטגוריה:קוסטה ריקה: יונקים
קטגוריה:קולומביה: יונקים
קטגוריה:ניקרגואה: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1766
זולוטונושה

**זולוטונושה** (אוקראינית: **Золотоноша**) היא עיר במחוז צ'רקאסי אוקראינה.

## היסטוריה
בראשית המאה ה-17 הייתה זולוטונושה בעיקר מושבם של הקוזאקים. ב-1640 היו ביישוב 273 בתי אב שבהם התגוררו 1,500 תושבים.

ב-1803 התגוררו בזולוטונושה 4,500 תושבים. ב-1897 היו כבר כ-9,000 תושבים, מתוכם 60 אחוזים אוקראינים, 32 אחוזים יהודים ו-7.5 אחוזים רוסים. באותה שנה העבירו בעיר קו של מסילת רכבת.

העיר נכבשה על ידי הגרמנים ב-19 בספטמבר 1941 ושוחררה על ידי הצבא האדום ב-22 בספטמבר 1943.

## הקהילה היהודית
יהודים התגוררו בזולוטונושה מסוף המאה ה-18. בשנת 1803 התגוררו בעיר כ-250 יהודים. בשנת 1847 מספר הגיע לכ-1000. נכון לשנת 1865 התגוררו בעיר 1864 יהודים (27% מהאוכלוסייה). בעיר פעלו שלושה בתי כנסת, בית ספר יהודי מקצועי ו-14 תלמודי תורה. לפי מרשם האוכלוסין שנערך באימפריה הרוסית בשנת 1897 התגוררו בזולוטונושה 2,769 יהודים, כ-32% מכלל האוכלוסייה. בתחילת מאה ה-20 החזיקו היהודים במרבית מוסדות המסחר בעיר. בשנת 1912 הוקם סניף של פועלי ציון בעיר. במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה נפגעו יהודי העיר ממספר פרעות. בשנת 1919 ערכו חיילי צבא המתנדבים פוגרום ביהודי העיר, במהלכו נרצחו כמה עשרות יהודים ונבזזו בתי עסק בבעלות יהודית. בשנת 1920 התפרעו בעיר חיילי הצבא האדום. בתום מלחמת האזרחים והתבססות השלטון הקומוניסטי נסגרו מוסדות הדת היהודים בעיר. בעיר נפתח סניף של יבסקציה. בשנת 1926 התגוררו בעיר 5180 יהודים (כ-34% מכלל התושבים). הגידול במספר היהודים נבע בעיקר ממעבר יהודים מכפרי הסביבה אל זולוטונושה. אך בתחילת שנות ה-30 החלה מגמה של עזיבת היהודים. צעירים יהודים עזבו את העיר לטובת ערים מרכזיות בברית המועצות. לפי מרשם האוכלוסין, שנערך בשנת 1939, התגוררו בעיר 2087 יהודים (כ-11% מכלל האוכלוסייה). 

עם כיבוש העיר בידי הורמאכט ב-19 בספטמבר 1941, החלו רדיפות ורציחות היהודים בזולוטונושה. כבר ב-22 בספטמבר הוצאו להורג כ-300 איש מיהודי העיר. ב-23 בנובמבר 1941, בגיא ההריגה בפאתי העיר נרצחו כמעט כל יהודי זולוטונושה.  

לאחר המלחמה חזרו כמה מאות יהודים אל העיר, ניסו לשקם את חיי הקהילה ואף הקימו בית תפילה בחשאי. בשנת 1949, בית התפילה הוחרם וחלק מחברי הקהילה נעצרו על ידי המשטרה החשאית. רק לאחר התפרקות ברית המועצות הוקם בעיר ארגון יהודי, אשר הפעיל בית תפילה. נכון לשנת 1998 התגוררו בעיר כ-100 יהודים

## אוכלוסייה
שינוי אוכלוסייה של זולוטונושה לאורך השנים:

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* היסטוריה של הקהילה היהודית בזולוטונושה 

## הערות שוליים

קטגוריה:מחוז צ'רקאסי: ערים
קטגוריה:קהילות יהודיות באוקראינה
קטגוריה:שואת יהודי אוקראינה
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-17
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
דניס אגר

הרַבָּה **דַּוִידַהּ דְּנִיס לִיס אַגֶר** (באנגלית: **Denise Leese Eger**; נולדה ב-חג הפורים דמוקפין ט"ו באדר ה'תש"כ, 14 במרץ 1960) היא רבה רפורמית אמריקנית, כיהנה כיושבת-ראש איגוד הרבנים המתקדמים (CCAR) בארצות הברית בין 2015 ל-2017.

## ביוגרפיה
אגר נולדה בפיטסבורג, פנסילבניה וגדלה בממפיס, טנסי. אביה בנימין היה בעל עסק לממכר תכשיטים, ואמה אסתר הייתה מנהלת חשבונות. משפחתה הייתה חברה בקהילת טמפל ישראל המקומית, בה התחנכה. היא הייתה פעילה במסגרת זו מגיל 12. כילדה למדה אופרה, וסיימה תואר בזמרה באוניברסיטת ממפיס. בשנתה האחרונה שם החליטה לעבור לקריירה רבנית. ב-1980 עברה לאוניברסיטת דרום קליפורניה, לתוכנית ללימודי יהדות, אותה סיימה ב-1982, וב-1985 השלימה תואר שני בתחום בקמפוס ניו יורק של ההיברו יוניון קולג'. ב-1988 הוסמכה שם לרבנות. היא הייתה אחת המעטות מבין הבוגרים שהיו להט"בים מוצהרים; ב-1977 אמנם קראה הנהגת התנועה לגלות סובלנות כלפי הומוסקסואלים ולסביות, אך הם היו רחוקים מלהיות מקובלים בקרב הרפורמים. היא הגיעה ל"בית חיים חדשים" בלוס אנג'לס, בית-כנסת להט"בי שהוקם ב-1972 על ידי הציבור הלהט"בי היהודי המקומי. אגר כיהנה במקום בעת משבר האיידס, כשרבים מהחברים מתו מהמחלה. ב-1990 יצאה מהארון בריאיון לעיתון מקומי, והייתה לרבה הלסבית המוצהרת הראשונה בזרם; באותה שנה העביר ההיברו יוניון קולג' החלטה לאפשר סמיכת להט"בים מוצהרים.

ב-1992 התפצלה הקהילה בת ארבע-מאות החברים עקב סכסוך על הארכת החוזה שלה, והיא וכמה עשרות מתומכיה פרשו והקימו את המניין המאולתר "קול עמי" בווסט הוליווד. בית-כנסת קבוע נחנך כעבור עשור, כשהקהילה מונה יותר משלוש מאות משקי בית. ב-2003 מונתה לסגן-הנשיא מטעם הרפורמים במועצת הרבנים של דרום קליפורניה, אחד מגופי הרבנות הגדולים בארצות הברית. ב-11 במרץ 2009 התמנתה לנשיאות. במהלך שנות פעילותה נודעה כפעילה למען הכרה בנישואין חד-מיניים, ונאבקה בהצעה 8 שקראה לאסור אותם. כמו כן השתתפה בחיבור הנוסח התנועתי לעריכת טקסים כאלה. ב-2011 קיבלה את פרס הקמפיין לזכויות אדם לשוויון קהילתי. ב-16 במרץ 2015 נבחרה לכהן כיו"ר ועידת הרבנים המרכזית של הזרם.

אגר הייתה נשואה בעבר לעורכת הדין קארן סייטמן, ויש להן בן משותף. ביולי 2016 נשאה את הרַבָּה אלינור שטיינמן. ב-2017 עזבה את תפקידה ב-CCAR לטובת הרב דוד שטרן. היא עודנה מכהנת ב"קול עמי".

## קישורים חיצוניים

* הנריק מ. ברודר, Los-Angeles-Tagebuch: Am Schabbat fährt Frau Rabbi zum Baseball, דר שפיגל, 1 ביוני 2004.
* רבקה ספנס, Leading Combatant in Gay Marriage Fight To Head Southern California Rabbis, דה פורוורד, 15 באפריל 2009.
* דיוק הלפאנד, Activist heads Board of Rabbis of Southern California, לוס אנג'לס טיימס, 12 במאי 2009.
* אסושיאייטד פרס, Lesbian Rabbi Is to Become President of Reform Group, הניו יורק טיימס, 15 במרץ 2015.

קטגוריה:אמריקאים ילידי פנסילבניה
קטגוריה:רבנים רפורמים אמריקאים
קטגוריה:להט"ביות אמריקאיות
קטגוריה:רבנים להט"בים
קטגוריה:רבניות רפורמיות
קטגוריה:פיטסבורג: אישים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ממפיס
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת דרום קליפורניה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת דרום קליפורניה
קטגוריה:בוגרות היברו יוניון קולג'
קטגוריה:בוגרי היברו יוניון קולג'
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1960
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1960
אליפות צרפת בטניס 1930

**[[אליפות צרפת הפתוחה#האליפות|אליפות צרפת]] 1930** הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי חימר באצטדיון רולאן גארוס בפריז. התחרויות התחילו ב-24 במאי והסתיימו ב-1 ביוני. זו הייתה האליפות ה-35 מאז ייסודה.

אנרי קושה זכה בתחרות הגברים וזוגות גברים. הלן וילס זכתה בתחרות הנשים (בפעם השלישית ברציפות) ובתחרות זוגות נשים.

## התחרות
### תחרות הגברים
[שמאל|ממוזער|180px|[אנרי קושה, מנצח תחרות הגברים]]
בתחרות זו השתתפו 81 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:

# **[[אנרי קושה]] (), מנצח תחרויות 1926 ו-1928, ניצח בתחרות**
# ביל טילדן (), הפסיד בגמר
# ז'אן בורוטרה (), הודח בחצי גמר
# אומברטו דה מורפורגו (), הודח בחצי גמר
# אדגר מון (), הודח ברבע גמר
# ג'ק קרופורד (), הודח בסיבוב השני
# ג'ורג' ליטלטון (), הודח ברבע גמר
# אנדרה מרלן (), הודח בסיבוב השני
# הארי הופמן (), הודח ברבע גמר
# עמנואל די פלה (), הודח בסיבוב הרביעי
# ולדימיר לנדאו (), הודח בסיבוב השלישי
# ז'אק בריניון (), הודח בסיבוב השלישי
# וילבור כהן (), הודח בסיבוב הרביעי
# יושירה אוטה (), הודח בסיבוב הרביעי
# פרנץ מטייקה (), הודח בסיבוב השני
# אוטו פרויצהיים (), הודח בסיבוב השני

רנה לקוסט, מנצח תחרות 1929 סיים את הקריירה ולא השתתף בתחרות. בגמר התחרות נפגשו אנרי קושה () וביל טילדן (). אנרי קושה ניצח ב-4 מערכות ובכך זכה באליפות בפעם השלישית.

### תחרות הנשים
שמאל|ממוזער|180px|הלן וילס, מנצחת תחרות הנשים
בתחרות הנשים השתתפו 43 טניסאיות שחולקו ל-4 בתים. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג:

# **[[הלן וילס]] (), מנצחת תחרויות 1928 ו-1929, מנצחת התחרות**
# פיבי ווטסון (), הודחה ברבע גמר
# סימון מתייה (), הודחה ברבע גמר
# סילי אאוסם (), הודחה בחצי גמר
# אליזבת ריין (), הודחה ברבע גמר
# לילי דה אלברס (), הודחה בחצי גמר
# הלן ג'ייקובס (), הפסידה בגמר
# איילין ויטינגסטול (), הודחה בסיבוב השני

במשחק הגמר הלן וילס () ניצחה את הלן ג'ייקובס () בשתי מערכות. בכך היא זכתה באליפות בפעם השלישית ברציפות. באותה שנה היא זכתה באליפות וימבלדון.

### תחרות זוגות גברים
בתחרות השתתפו מספר זוגות. מנצחי תחרות 1929 ז'אק בריניון וז'אן בורוטרה () השתתפו גם השנה אך עם פרטנרים חדשים. במשחק הגמר מנצחי תחרות 1927 אנרי קושה וז'אק בריניון נפגשו עם הזוג הארי הופמן וג'ים וילארד () וניצחו ב-3 מערכות.

### תחרות זוגות נשים
בתחרות השתתפו 22 זוגות. מזוג מנצחות תחרות 1929 רק לילי דה אלברס () השתתפה גם השנה. במשחק הגמר אליזבת ריין והלן וילס () שיחקו נגד סימון ברבייה וסימון מתייה () וניצחו אותן בשתי מערכות. באותה שנה הן זכו באליפות וימבלדון.

### תחרות זוגות מעורבים
בתחרות השתתפו 42 זוגות. במשחק הגמר מנצחי תחרויות 1928 ו-1929 איילין ויטינגסטול () ואנרי קושה () נפגשו עם סילי אאוסם () וביל טילדן () והפסידו ב-3 מערכות.

## קישורים חיצוניים

* תחרות נשים
* תחרות גברים
* האתר הרשמי של אליפות צרפת הפתוחה
* נתונים נוספים על האליפות

צרפת
1930
קטגוריה:1930 בצרפת
עצלן גמדי

**עצלן גמדי** (שם מדעי: *Bradypus pygmaeus*) הוא מין של עצלן תלת-אצבעי. המין אנדמי לאי הקטן אסקודו דה ורגואס, שנמצא מול חופי פנמה שבמרכז אמריקה. האי נפרד מהיבשת לפני כ-8,900 שנים.
## מאפיינים
העצלן הגמדי התפתח ככל הנראה מעצלן חום גרון בתהליך של ננסות איים. הוא קטן מעצלנים אחרים, ומכאן שמו. העצלן הגמדי תואר כזן נפרד רק בשנת 2001. מבחינה חיצונית העצלנים הגמדיים דומים מאוד לעצלנים חומי גרון, אך הם קטנים מהם ב-40% ומגיעים למשקל של עד 3.5 קילוגרם וגובה של חצי מטר בלבד. הם ניזונים כמעט אך ורק ממנגרובים אדומים, צמח עני מבחינת ערכו התזונתי, מה שעשוי להסביר את גודל גופם הקטן. אין להם טורפים טבעיים. אוכלוסייתם קטנה מאוד ומונה פחות מ-100 פרטים, ועל כן הם מוגדרים כמין בסכנת הכחדה חמורה (מין העצלן היחיד הנמצא בסכנת הכחדה). ייתכן שהעצלנים הגמדיים ניצודים על ידי דייגים מקומיים שמגיעים לאי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי צ'ארלס א. הנדלי
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:עצלני תלת-אצבע
קטגוריה:פנמה: בעלי חיים אנדמיים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-2001
קטגוריה:פנמה: יונקים
צזאר קוניקוב

**צזאר לבוביץ' קוניקוב** (ברוסית: **Це́зарь Льво́вич Ку́ников**)  (23 ביוני 1909 - 14 בפברואר 1943), היה קצין יהודי בחיל הים הסובייטי, גיבור מלחמת העולם השנייה.

## ביוגרפיה
נולד בשנת 1909 בעיר רוסטוב על הדון במשפחה יהודית מתבוללת. אביו היה מהנדס מכונות ואמו - עקרת בית. בשנת 1918, במהלך מלחמת האזרחים, נמלטה המשפחה מהעיר מפני הצבא הלבן המתקרב ועברה לבאקו. בשנת 1925 עברו למוסקבה. בשנת 1928 התגייס צזאר קוניקוב לחיל הים של ברית המועצות ושירת בו במשך שנתיים. לאחר סיום השירות התקבל ללימודי הנדסת מכונות באוניברסיטה טכנית במוסקבה. בתום הלימודים עבד כמהנדס ולאחר מכן כטכנולוג ראשי באחד המפעלים במוסקבה.

לאחר פלישת גרמניה הנאצית לברית המועצות ביוני 1941, התנדב לשירות בצבא האדום (למרות שבשל תפקידו היה אמור להיות פטור מגיוס). בתחילת שירותו שובץ כקצין פוליטי ביחידת חיל הים, אך בהמשך, לפי בקשתו, התמנה לתפקיד פיקודי. הא פיקד על יחידת ספינות המשמר שלחמה בים אזוב ליד חופי מריאופול וטגנרוג. בשנת 1942, לאחר נסיגת הצבא האדום מחופי הים האזוב, פוצצו הספינות ומאנשי צוות הספינות ומחיילים נוספים אורגן גדוד נחתים. קוניקוב מונה למפקד הגדוד.

בתחילת 1943 תכנן הפיקוד הסובייטי מבצע לשחרור העיר נובורוסיסק. לפי התכנון כוח ההשתלטות העיקרי (חטיבת חיל רגלים וגדוד שריון) היה אמור לנחות מן הים צפונית לעיר, לתפוס ראש גשר וממנו להתחיל מתקפה על העיר. כדי להטעות את הגרמנים הוחלט על נחיתת כוח נוסף, קטן יותר, מדרומית לעיר. כוח זה היה אמור להיות כוח ההסחה, אשר יגרום לגרמנים לפצל את כוחותיהם. צזאר קוניקוב מונה למפקד כוח ההסחה (שכלל כ-270 חיילים).

בליל שבין 2 ל-3 בפברואר 1943 הונחתה היחידה בפיקודו של קוניקוב על החוף. הנחיתה בוצעה בהצלחה מלאה. החיילים השתלטו על עמדות גרמניות על החוף תוך אבדות מעטות (הורג וכמה פצועים). עם עלות השחר התעשתו הגרמנים והחלו לתקוף את הכוח של קוניקוב. חייליו עמדו בגבורה בכל התקפות האויב. בסוף היום הוביל קוניקוב התקפת נגד, שבמהלכה השתלטו חייליו על עמדת תותחים גרמנים. לאחר ההשתלטות הפעילו את תותחי השלל נגד הגרמנים.

בינתיים, המבצע לנחיתת הכוח העיקרי (מצפון לנובורוסיסק) הסתבך ונכשל. הגרמנים הצליחו להדוף את כוח הנחיתה הסובייטי. מפקד המבצע נאלץ לשנות את התוכנית המקורית - מעתה היחידה של צזאר קוניקוב הפכה מכוח ההסחה לכוח העיקרי. ספינות חיל הים החלו להזרים הספקה ותגבורות לשטח שנכבש על ידי חייליו של קוניקוב.

צזאר קוניקוב המשיך לפקד על כל הכוחות בשטח הנחיתה עד ל-12 בפברואר, אז נפצע קשה מרסיסי פגז. הוא פונה מהאזור על ידי ספינה לעיר גלנדז'יק. כעבור יומיים מת מפצעיו בבית החולים.
## הנצחת זכרו
* על שמו נקראו :
** רחובות בערים הבאות: קרסנודר, רוסטוב על הדון, נובורוסייסק, גלנדז'יק
** כיכר במוסקבה
** בתי ספר בערים הבאות: נובורוסייסק, טואפסה, גלנדז'יק ואזוב
* אנדרטות לזכרו הוצבו בערים: אזוב, סבסטופול, נובורוסייסק וליד כפר סינייבסקיה במחוז קרסנודר.
* ספינת נחיתה בצי הרוסי נשאה את שמו (הנחתת הוטבעה על ידי האוקראינים בפברואר 2024, במהלך מלחמת רוסיה-אוקראינה)
* בברית המועצות וברוסיה הופקו בולי דואר לזכרו.
## קישורים חיצוניים

* דף אישי באתר גיבורי ברית המועצות (רוסית)

קטגוריה:אנשי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:יהודים אנשי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:יהודים מעוטרי גיבור ברית המועצות
קטגוריה:מעוטרי עיטור לנין
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום
קטגוריה:מעוטרי עיטור אלכסנדר נבסקי (ברית המועצות)
קטגוריה:רוסים וסובייטים שנהרגו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ימאי הצי הסובייטי
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1909
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1943
כדורעף במשחקים האולימפיים

[ממוזער|משחק בין נבחרות ברית המועצות וצ'כוסלובקיה בשלב הבתים של [אולימפיאדת מוסקבה (1980)]]
[ממוזער|נבחרת הנשים של יפן חוגגת את זכייתה במדליית הארד ב[אולימפיאדת לונדון (2012), לאחר ניצחונה על נבחרת קוריאה הדרומית]]
תחרויות **[[כדורעף]]** נערכות כחלק מ**[[המשחקים האולימפיים]]** מאז אולימפיאדת טוקיו (1964).

## היסטוריה
בטורניר הראשון שנערך באולימפיאדת טוקיו (1964), השתתפו עשר נבחרות של גברים ושש נבחרות של נשים. כל הנבחרות שיחקו נגד כולן, ודירוגן היה בהתאם לתוצאות המשחקים שלהן. האלופה האולימפית הראשונה בטורניר הגברים הייתה נבחרת ברית המועצות, ואלופת הנשים הייתה נבחרת יפן. לקראת אולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968), שקל הוועד האולימפי הבינלאומי לבטל את הטורניר, אך בסופו של דבר הוא התקיים, במתכונת דומה, אך מספר נבחרות הנשים עלה לשמונה.

מאחר ששיטת הטורניר אפשרה מצב שבו האלופה יכולה להיקבע כבר לפני מחזור הסיום, אם צברה מספיק נקודות, מה שהיה מביא לאיבוד עניין מצד הקהל, שונתה שיטת המשחקים באולימפיאדת מינכן (1972). מספר נבחרות הגברים עלה ל-12, והן חולקו לשני בתים בני שש נבחרות. בתום שלב הבתים, הנבחרות שסיימו בשני המקומות הראשונים בכל בית העפילו לשלב חצי הגמר, ושיחקו זו נגד זו בשיטת הצלבה. המנצחות העפילו לשלב הגמר, והמפסידות שיחקו על מדליית הארד. הנבחרות שסיימו במקום השלישי והרביעי בכל בית שיחקו במשחקי דירוג על מקומות 5 עד 8, הנבחרות שסיימו במקום החמישי בכל בית שיחקו במשחק דירוג על המקום התשיעי, והנבחרות שסיימו במקום השישי בכל בית שיחקו במשחק דירוג על המקום ה-11. טורניר הנשים כלל גם הפעם 8 נבחרות, אלא שבדומה לטורניר הגברים, הן חולקו לשני בתים. שתי הראשונות בכל בית העפילו לחצי הגמר, בדומה לגברים, ושתי האחרונות בכל בית המשיכו למשחקי הדירוג על מקומות 5 עד 8. 

מאז אולימפיאדת מינכן נערכו שינויים מינוריים בלבד בשיטת הטורנירים. באולימפיאדות שבין אולימפיאדת מונטריאול (1976) לאולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) צומצם מספר נבחרות הגברים לעשר, אך הועלה מחדש ל-12 באולימפיאדת סיאול (1988). באולימפיאדת אטלנטה (1996) בוטלו משחקי הדירוג על המקום התשיעי ועל המקום ה-11. במקום זאת, ארבע הנבחרות הראשונות בכל בית עלו לשלב רבע הגמר בשיטת הצלבה, ורק לאחריו העפילו המנצחות לשלב חצי הגמר והמפסידות למשחקי הדירוג על מקומות 5 עד 8. באולימפיאדת אתונה (2004) בוטלו גם משחקי הדירוג על מקומות 5 עד 8. טורניר הנשים המשיך להתקיים במתכונת זהה עד אולימפיאדת ברצלונה (1992). מאז אולימפיאדת אטלנטה (1996) עלה מספר הנבחרות המשתתפות ל-12, והטורניר נערך בשיטה זהה לטורניר הגברים, כולל השינוי שנערך באולימפיאדת אטלנטה.

## זכיות
### נשים

### גברים

## מדליות

## השחקן המצטיין
[ממוזער|[פאולה פקנו, ה-MVP באולימפיאדת בייג'ינג (2008)]]
מאז אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) נהוג לבחור את השחקן והשחקנית המצטיינים (MVP) בכל טורניר. 

## השתתפות
### נשים
39 נבחרות כדורעף לנשים השתתפו לאורך השנים במשחקים האולימפיים. נבחרת יפן השתתפה בהם 12 פעמים, ונבחרות ארצות הברית וקוריאה הדרומית השתתפו 11 פעמים כל אחת.

### גברים
37 נבחרות כדורעף לגברים השתתפו לאורך השנים במשחקים האולימפיים. נבחרת ברזיל היא היחידה שהשתתפה בכל 14 הטורנירים. נבחרות איטליה וארצות הברית השתתפו ב-11 טורנירים כל אחת.

## ראו גם
* כדורעף חופים במשחקים האולימפיים
* כדורעף במשחקים הפאראלימפיים

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ענפי ספורט במשחקים האולימפיים
אולימפיים
*
נח יצחק דיסקין

רבי **נח יצחק דיסקין** (כונה **ר' נח אִיצֶ'ה**; לפני ה'ת"ר, 1840 - ח' בתמוז תרס"ח, 7 ביולי 1908) היה ראב"ד לומז'ה.

## ביוגרפיה
נולד לרב בנימין דיסקין, אחיו הגדול הוא רבי משה יהושע יהודה לייב דיסקין. בצעירותו למד במשך 3 שנים אצל רבי יצחק אלחנן ספקטור בגרודנה. נישא לבתו של הגביר המפורסם וראש הקהל של לומז'ה, ר' ישראל משה נובינסקי. בשנת תרל"ד התמנה לכהן במקום אחיו כרבה של לומז'ה. אחריו כיהן בתפקיד זה הרב איסר יהודה מאלין שלימים נעשה ראש בית הדין בבריסק. הצעת רבנות באיישישוק לא יצאה אל הפועל בשל התנגדות אחד מנכבדי הקהילה למנותו, בשל היותו כבד שמיעה. תלמידו היה רבי יואל לייב הלוי הרצוג אביו של הרב הראשי לישראל יצחק אייזיק הלוי הרצוג. לאחר פטירת אשתו הראשונה נישא לבת אחיו הרב אברהם שמואל דיסקין, מינדל צירל דיסקין שהייתה מפורסמת בליטא בחכמתה ויופיה.

היה בין משתתפיו הקבועים של כתב העת כנסת חכמי ישראל, כתב העת של רבני מזרח אירופה בשנים 1892–1900, לצד רבנים כמו רבי יוסף זכריה שטרן, רבי שמואל מוהליבר ורבי ישראל יהושע מקוטנא. הוא היה מקובל על בני קהילתו, יפה תואר ומקפיד על לבושו. וחוגים המקורבים לממשלה הרוסית הציגו אותו כ"רב לדוגמה" בשל תלבושתו המהודרת וכובע הצילינדר המבריק שלו. הצייר הפולני בוגאצקי מצוטט כמי שאמר שכדי לצייר את דמותו הפטריארכלית של הרב דיסקין הוא זקוק למכחולם של רפאל או רמברנדט.

הוא נפטר בח' בתמוז תרס"ח, 7 ביולי 1908, ונקבר בבית הקברות העתיק של לומז'ה לצד אביו רבי בנימין דיסקין. הקבורה התאפשרה אף שבית הקברות העתיק נסגר לקבורה ארבעים שנה קודם לכן מחוסר מקום, בשל התמוטטות קיר פנימי בסמוך לקבר אביו שאירעה בדיוק בלילה שלפני פטירתו.

## חיים אישיים
אשתו הראשונה הייתה בתו של ישראל משה נובינסקי, היה נשוי לה עד לפטירתה.

אשתו השנייה הייתה מינדל צירל - בת אחיו הרב אברהם שמואל דיסקין.

## לקריאה נוספת
* יום טוב לוינסקי, "דור דור ורבניו: ר' נח יצחק דיסקין", בתוך:  (תמונה 129)

## הערות שוליים

קטגוריה:לומז'ה: רבנים
קטגוריה:משפחת דיסקין
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:תלמידי הרב יצחק אלחנן ספקטור
קטגוריה:ילידי 1840
קטגוריה:נפטרים ב-1908
עיבוד תמונה מגמתי

**עיבוד תמונה מגמתי**, **טפלול תמונה** או **מניפולציה של תמונה** (באנגלית: **Photo manipulation**) הוא תהליך המבוצע על ידי אמן באמצעות כלים מתאימים כדי לקבל מן התמונה את התוצאה הרצויה. המונח מתייחס כיום בעיקר לעיבוד תמונה ממוחשב, בו ניתן לבחור מתוך יישומי תוכנה רבים ומגוונים, החל ביישומים מקצועיים ועד תוכנת הדמיה בסיסית למשתמש המזדמן.

תהליך זה היה ניתן לביצוע גם קודם לעידן המחשב, כאשר האמצעים הנפוצים ביותר היו לרוב חדר חושך, דיו, ומברשות אוויר. כיום, התהליך ניתן לביצוע על ידי תוכנות מחשב המתמחות בעיבוד תמונה; אחת מן המפורסמות שבהן היא תוכנת פוטושופ מבית אדובי מערכות. בישראל, שמה של תוכנת פוטושופ הפך לשם גנרי לכלל תהליך עיבוד התמונה, ובמדיה ההמונית מרבים לתאר את התהליך כ"עשיית פוטושופ".

## סוגי העריכה הדיגיטלית המגמתית
בעריכה דיגיטלית בדרך כלל מצלמים את התמונות במצלמה דיגיטלית ואפשר לקבל את הקלט ישירות למחשב. אפשר להעביר לפורמט דיגיטלי גם שקפים, תשלילים או תמונות מודפסות, וזאת באמצעות סורק. את התמונות ניתן להשיג גם ממאגרי תמונות לצרכים ספציפיים. עם הופעתם של המחשבים, משטחים לרישום דיגיטלי והמצלמות הדיגיטליות, תחת המושג "עריכת תמונות" כוללים כיום את כל מה שניתן לבצע על הצילום, בין בחדר חושך או באמצעים ממוחשבים. לא פעם טפלול התמונה בולט ביותר, ובא לידי ביטוי לא רק בשינויים עדינים באיזון בין הצבעים או בקונטרסט, אלא אפילו ב"הלבשת" הראש על גוף שונה, בהעלמת דמויות או חלקי גוף מן התמונה או בשינוי הטקסט על גבי שלטים, לדוגמה.

תוכנת עריכת תמונות יכולה לשמש ליצירת אפקטים ועיוות תמונה עד לקבלת התוצאה הרצויה. התוצאה המתקבלת עשויה להיות דומה במעט לתמונה המקורית – ואף להיות שונה ממנה כמעט לגמרי. עיבוד תמונה מגמתי מקובל כיום כסוג של אמנות.

### תת-סוגים של ריטוש תמונה דיגיטלית
#### ריטוש טכני
עיבוד לצורך שיקום התמונה או שיפורה (התאמת צבעים / ניגודיות / איזון לבן, חדות, רעש, הסרת אלמנטים או פגמים גלויים על עור או חומרים).

#### ריטוש יצירתי
משמש כסוג של אמנות או לשימוש מסחרי. בריטוש יצירתי עורכים את התמונה ליצירת תמונות מלוטשות ומעניינות יותר, לצורכי אופנה, יופי או צילום פרסומת.

אחד התחומים הבולטים ביותר בריטוש היצירתי הוא הרכבת תמונה (compositing), שבה האמן הדיגיטלי משתמש במספר תמונות כדי ליצור תמונה אחת. כיום משמשת גרפיקה ממוחשבת תלת-ממדית יותר ויותר להוספת אלמנטים או אפילו מקומות ורקעים. בסוג זה של הרכבת תמונה נעשה שימוש נרחב במקרים שבהם יהיה קשה או אפילו בלתי אפשרי מבחינה טכנית לבצע צילום קונבנציונלי באתר או אפילו בסטודיו.


Givat Yona in Ashdod, February 2025 62.jpg|ריטוש יצירתי של אוניות משא ורחפן ממונע ליד נמל אשדוד
Stickers with the inscription "Bring them all home" in Tel Aviv, February 2025 40.jpg|ריטוש יצירתי של מדבקה עם הכיתוב "Bring them all home" במהלך מלחמת חרבות ברזל


## ראו גם
* שערוריית תמונת קרי-פונדה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:טכניקות דיגיטליות
קטגוריה:טכניקות צילום
קטגוריה:צילום עיתונות
דניאל אסייג

**דניאל אסייג** (נולד ב-12 במרץ 1993) הוא סטנדאפיסט, זמר, תסריטאי ושחקן ישראלי.

## ביוגרפיה
נולד באילת בשם **דין אסייג**. בנם של דבי ושל הקומיקאי שלום אסייג. הוריו התגרשו כשהיה בן חצי שנה. עד גיל 12 גדל דניאל אסייג בטירת כרמל אצל סבו וסבתו, לאחר שאמו דבי עברה לחיות באנגליה. מגיל 12 חזר לחיות עם אביו, ואת שנות התיכון עשה בתיכון עירוני י"ד בתל אביב.

בשנת 2004 הופיע לראשונה בתפקיד אורח בפרק הסיום של סדרת הדרמה "המשאית" ששודרה בערוץ 2 שיחק בסצנה קצרה לצד אביו, שיחק בתפקיד ילד.

בשנת 2009 השתתף עם אביו שלום אסייג בתוכנית "איך זה להיות ילד של מפורסם?".

בנעוריו החל לקיים הופעות סטנדאפ, חלקן לצד אביו. בשנים 2010–2011 הופיע מספר פעמים בהופעות אורח בתוכנית "צחוק מעבודה".

שירת בצה"ל בסיירת גבעתי. תוך כדי השירות הצבאי, בגיל 18 וחצי, נישא לעדן אסייג.

בשנים 2013–2020 שיחק בסדרה הקומית "שנות ה-80", המבוססת על קורותיה של משפחת אביו בטירת כרמל בשנות ה-80. בסדרה מגלם את דמותו של אביו, שלום אסייג בנעוריו, תפקיד אותו הוא מגלם לאורך חמש עונות הסדרה. בעונה החמישית והאחרונה שימש לראשונה כתסריטאי וכתב חמישה פרקים.

אסייג נמנה גם עם מגישי התוכנית של רשת "חופרים למיליון", יחד עם טום קשתי ושי-לי שינדלר, אשר ליוותה את שידור העונה השלישית של תוכנית המציאות "המירוץ למיליון".

בשנת 2014 השתתף בסדרת הדוקו-ריאליטי "מחוברים+", בה התוודה על נסיונותיו לחידוש הקשר עם אמו, שעמה לא היה בקשר במשך שנים.

בשנת 2015 השתתף עם חן מזרחי בקליפ של סטטיק ובן-אל תבורי בשיר "כביש החוף".

בשנת 2017 הוציא סינגל בשם "מתחיל הקיץ" יחד עם עדי אלון וגל מלכה.

בשנת 2018 השתתף בגרסה הישראלית של התכנית "שרוטים", ששודרה ב-MTV ישראל ובהוט קומדי סנטרל.

בשנת 2022 השתתף עם אביו ובנו בפרסומת של רשת הקמעונאות "ויקטורי".

בשנים 2022–2024 חזר לגלם את דמותו של שלום אסייג במשך שתי עונות בסדרה "שנות ה-90", סדרת ההמשך ל-"שנות ה-80", בה הוא גם שימש כתסריטאי הראשי.

בשנת 2023 עלה לאקרנים הסרט "ההילולה" שמבוסס על הסדרות "שנות ה-90" ו"שנות ה-80", גם שם גילם את שלום, ושימש כתסריטאי הראשי של הסרט.

בשנת 2025 שיחק בסדרה "תחריר" את עו"ד דוד אסלן. באותה שנה שיחק בסדרת הדרמה של Yes "איננה" בתפקיד עמית, חוקר משטרה צעיר. באותה שנה שיחק בסרט ההמשך ל"ההילולה", "ההילולה 2 – החתונה" ושימש גם כתסריטאי הראשי של הסרט.

בשנת 2026 יצר ושיחק בסדרה "המעברה" שמשודרת ברשת 13, ובה הוא מגלם את גיורא לואיס, סגנו של גרשון מנהל המעברה, בחור בריטי אשר מדבר עם מבטא. 

### חיים אישיים
אסייג מתגורר בפתח תקווה ונשוי בשנית ליניר בן שושן. השניים הורים לשתי בנות. בנוסף, לאסייג בן, אושר, מנישואיו הראשונים לעדן אסייג.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בדרנים ישראלים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:סטנדאפיסטים ישראלים
קטגוריה:קומיקאים יהודים ישראלים
קטגוריה:משתתפי מחוברים
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני י"ד (תל אביב)
קטגוריה:טירת כרמל: אישים
קטגוריה:ראש העין: אישים
קטגוריה:טירת כרמל: מוזיקאים
קטגוריה:פתח תקווה: מוזיקאים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1993
כובען

[ממוזער|250px|אישה העוסקת בהכנת כובע, [וייטנאם]]
[ממוזער|כובען בחנותו, [אקוודור]]
**כובען** הוא אדם העוסק בהכנת כובעים או פרטי לבוש אחרים המשמשים לכיסוי הראש.

## היסטוריה
כובעים אותם יוצרים כובענים נמכרים כיום לנשים, גברים וילדים, אם כי המונח כובען נפוץ יותר לכובעי נשים. בעבר מכרו כובענים בחנויותיהם כובעים שייצרו או ייבאו, לצד פריטי לבוש נוספים כגון חולצות, גלימות ועוד. תיעוד ראשון של מקצוע זה קיים עוד מהמאה ה-16.

קיימים סוגים שונים של כובעים אותם ייצרו כובענים לאורך ההיסטוריה, ששימשו למצבים ואירועים שונים. למשל, הכובעים אותם ייצרו נועדו להיות חלק מחליפה או ממדים צבאיים, או שנועדו להצביע על מעמד חברתי מסוים. דוגמאות לכובעים אותם ייצרו היו למשל כובע צילינדר לגברים, כובע קאובוי, וכובע קוקטייל כלבוש ערב לנשים.

## הכובען בתרבות
במחזה הסאטירי הדרקון של המחזאי הסובייטי יבגני שוורץ משנת 1944, כובען ייצר למען האביר לאנסלוט מצנפת שהחובש אותה נהפך לרואה ובלתי נראה. 

אנדרו לי פוטס גילם את תפקיד הכובען במיני סדרת טלוויזיה "אליס" בשנת 2009. 

### כובענים ביצירותיו של לואיס קרול
ממוזער|250px|הכובען המטורף מתוך הספר הרפתקאות אליס בארץ הפלאות
הסופר הבריטי, לואיס קרול, הציג את דמות הכובען בחלק מיצירותיו.

הכובען הידוע ביותר ביצירותיו הוא "הכובען המטורף", דמות המופיעה בספר "הרפתקאות אליס בארץ הפלאות" מאת קרול. הדמות מופיעה בפרק 7 בספר שבו מתוארת "מסיבת התה המטורפת". כמו כן דמותו של הכובען מופיעה בספר ההמשך "מבעד למראה ומה אליס מצאה שם". על פי המסופר, גיבורת הספר אליס מצאה את הכובען המטורף, הארנביב (המכונה גם ארנב ניסן או ארנב האביב) ונמנמן ישנוני בעיצומה של מסיבת תה אבסורדית. סביב לשולחן התנהלה שיחה מוזרה, עד שלבסוף אליס החליטה לעזוב את המקום, תוך שהיא מכריזה "זוהי מסיבת־התה המטופשת ביותר שהייתי בה בימי!".

בבלדה ההומוריסטית, ציד הסנרק (מסכת ייסורים בשמונה צירים), מאת קרול, הארוכה ביותר מבין הבלדות שלו ואחת מיצירות האיגיון החשובות ביותר, מסופר על קבוצת הרפתקנים שיוצאים לצוד סנרק - יצור אגדי שטבעו לא ברור. הכובען הוא חלק מהחבורה שהתארגנה למטרת ציד סנרק.

## כובענים בישראל
חייקל פלמן, ממייסדי תל אביב, היה כובען במקצועו. לאחר שהחליט להפסיק להתקיים על כספי החלוקה, למד את מקצוע הכובענות ועבר להתגורר בנווה שלום. פלמן היה מבין מייסדי בית הכנסת הגדול. הוא נפטר בשנת 1912.

במוזיאון אוצרות בחומה מוצגות חנויות שונות של בעלי מלאכה, ביניהן חנות של כובען על כלי עבודתו המקוריים.

יעל כהן פתחה סוכנות לעיצוב כובעים ומלמדת בקורס כובענות.

## קישורים חיצוניים

* Milliner, history

## הערות שוליים

קטגוריה:מקצועות
קטגוריה:כובעים
ריאן וייט

**ריאן וין וייט** (באנגלית: **Ryan White**, 6 בדצמבר 1971 - 8 באפריל 1990) היה נער אמריקאי מקומוקו שבאינדיאנה, שהפך לנער הכרזה של המרכז למחלת האיידס האמריקאי לאחר שסולק מבית ספרו בעקבות אבחונו כנושא המחלה.

וייט היה חולה המופיליה ונדבק בנגיף ה-HIV כתוצאה ממנת דם נגועה שקיבל בעירוי. הוא אובחן בדצמבר 1984 בגיל 13, והרופאים העריכו כי נשארו לו שישה חודשים לחיות. אף על פי שהרופאים הסבירו כי הוא אינו מהווה סיכון להידבקות תלמידים אחרים, צצו קולות לפיהם וייט מסכן את בריאות התלמידים, כנראה בגלל חוסר ההבנה במחלת האיידס באותה תקופה. וייט סולק מבית הספר ולאחר שניסה לחזור ללימודיו, מורים והורים רבים התנגדו למהלך. וייט מעולם לא חזר לבית ספרו.

וייט נפטר ב-1990, חמש שנים מעבר למה שהעריכו הרופאים.

בשנת 1991, הקדיש מייקל ג'קסון את שירו "Gone Too Soon"  לווייט, ולאורך כל הקליפ של השיר משולבות תמונותיו של וייט.

## מורשתו
וייט היה אחד מהדמויות הבולטות לשינוי המודעות האמריקאית למחלת האיידס, ויחד עם השחקן רוק הדסון היה אחד הפרצופים המוכרים למודעות המחלה.

## קישורים חיצוניים

* 
* שלבים בחייו של ריאן וייט
* Gone Too Soon - שירו של מייקל ג'קסון לזכרו של ריאן וייט
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ילדים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים ילידי אינדיאנה
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו מאיידס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1971
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1990
ז'אק נתן

**ז'אק נתן פרימו** (בבולגרית: **Жак Натан Примо**; 28 באוקטובר 1902, סופיה, נסיכות בולגריה – 3 במרץ 1974, סופיה, הרפובליקה העממית של בולגריה), היה פוליטיקאי, כלכלן והיסטוריון בולגרי ממוצא יהודי, חבר המפלגה הקומוניסטית של בולגריה אשר כיהן כראש הסקציה היהודית בחזית המולדת של בולגריה ובהמשך כיושב ראש הקונסיסטוריה היהודית של בולגריה. ז'אק נתן נמנה עם מובילי הקו האנטי-ציוני בבולגריה ונחשב לאחד התאורטיקנים המובילים בארצו בתחום הכלכלה המתוכננת.

## קורות חייו
### קריירה מקצועית ופוליטית כללית
ז'אק נתן נולד בסופיה, במקביל ללימודיו בתיכון הצטרף לחוגי הנוער של המפלגה הקומוניסטית וב-1922 מונה למזכיר פוליטי בתנועה. בהמשך, יצא ז'אק נתן למוסקבה ובה רכש השכלה אקדמית בהיסטוריה כלכלית באוניברסיטת מוסקבה. ב-1930 שב לבולגריה והחל לכתוב במספר ביטאונים, חלקם מטעם יהדות בולגריה כגון "ההד היהודי" (בבולגרית: еврейски ехо) וחלקם מטעם המפלגה הקומוניסטית כגון הביטאון "כוכב" (בבולגרית: Звезда). הוא נעצר מספר פעמים על ידי השלטונות בשל פעילותו הקומוניסטית. בין 1941 ל-1943 נכלא במחנה מעצר. בספטמבר 1944, לאחר הפיכת חזית המולדת נמנה ז'אק נתן עם בולטי התאורטיקנים של המפלגה הקומוניסטית בתחום הכלכלה המתוכננת.
בין 1949 ל-1952 כיהן כסגן יושב ראש מועצת המדינה לענייני מדע, אמנות ותרבות. ב-1961 היה לחבר האקדמיה למדעים של בולגריה ובהמשך מנהל מכון הכלכלה של האקדמיה למדעים. נתן כיהן כפרופסור לכלכלה פוליטית במכון לכלכלה על שם קרל מרקס, ורקטור המכון, וכן כפרופסור באוניברסיטת סופיה. לאורך הקריירה פרסם ז'אק נתן מספר רב של ספרים ומאמרים. ז'אק נתן הלך לעולמו בסופיה ב-1974.

### בקרב יהדות בולגריה
בספטמבר 1944, לאחר ההפיכה שהובלה על ידי "חזית המולדת" החלו הקומוניסטים היהודים להשתלט בכוח על מוסדות הקהילה היהודית. ההשתלטות לוותה גם באלימות, אם כי במידה פחותה לאין שיעור מהאלימות שהפגינה המפלגה הקומוניסטית במהלך תהליך השתלטותה הכללי על בולגריה. הקומוניסטים הקימו את "הסקציה היהודית" בחזית המולדת והעמידו בראשו את ז'אק נתן. דרך המנגנון הכללי העמיקו את שליטתם על מוסדות הקהילה, תוך עימות מול התנועה הציונית. בהמשך, עם תחילת גל העלייה לישראל ניסו חברי הסקציה היהודית להשתלט על מנגנון העלייה מבולגריה שהופעל ונוהל על ידי שייקה דן, וזאת במטרה לעכב את יציאת היהודים ככל הניתן. טרייצ'ו קוסטוב אשר כיהן כסגן ראש ממשלת בולגריה וממלא מקומו של גאורגי דימיטרוב החולה, מנע מחברי הסקציה מלהשתלט על מנגנון העלייה ואף הזהיר את ז'אק נתן אישית. עם התערערות מעמדו של קוסטוב עלה בידי הסקציה להשתלט דה יורה על מנגנון העלייה, אך דה פקטו העלייה נמשכה ללא הפרעה בניהולו של שייקה דן.

ב-1949 מונה ז'אק נתן ליושב ראש הקונסיסטוריה היהודית של בולגריה. במהלך תפקידו הוחלט על פרישה מהקונגרס היהודי העולמי, על סגירת בתי הספר של הקהילות היהודיות בערים השונות בשל חוסר בתלמידים, ועל מסירת המבנים לידי הממשלה. ב-20 באפריל 1952 התכנסה הוועידה החמישית של הקונסיסטוריה ובה השתתפו נציגים מ-13 קהילות בלבד. בהחלטה המסכמת של הקונסיסטוריה נקבע כי יהודי בולגריה ימשיכו להשתתף בבניין הסוציאליזם בבולגריה תוך הבעת שנאה לאימפריאליזם של בריטניה וארצות הברית.

## קישורים חיצוניים
* יהדות בולגריה מנפילת המשטר הפרו-נאצי ועד לעלייה הגדולה - 1944-49, באתר "כולנו בולגרים"

## הערות שוליים

קטגוריה:היסטוריונים יהודים בולגרים
קטגוריה:כלכלנים יהודים
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים בולגרים
קטגוריה:קומוניסטים יהודים בולגרים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת סופיה
קטגוריה:ניצולי השואה: בולגריה
קטגוריה:בולגרים שנולדו ב-1902
קטגוריה:בולגרים שנפטרו ב-1974
ז'אן בורוטרה

**ז'אן רובר בורוטרה** (בצרפתית: **Jean Robert Borotra**; 13 באוגוסט 1898 – 17 ביולי 1994), היה טניסאי צרפתי. אחד הטניסאים הבולטים בעולם בשנות ה-20 ותחילת שנות ה-30 של המאה ה-20, כשלזכותו 3 זכיות בטורנירי גראנד סלאם אישיות, 14 בזוגות ו-6 זכיות בגביע דייוויס במדי נבחרת צרפת. כונה "הבסקי הדוהר".

## קריירת טניס
ז'אן בורוטרה נולד בביאריץ.

הוא ניצח לראשונה בטורניר טניס משמעותי ב-1921. ז'אן בורוטרה הפך לחלק מדור זהב של הטניס הצרפתי, כשיחד עם רנה לקוסט, אנרי קושה וז'אק בריניון כונו "ארבעת המוסקטרים", אשר שלטו בטניס העולמי במהלך אותו עשור ובתחילת העשור הבא אחריו. עם רנה לקוסט זכה ז'אן בורוטרה בהישג בינלאומי משמעותי, כשבאולימפיאדת פריז (1924) זכו השניים במדליית ארד בטורניר זוגות הגברים.

ב-1925 בורוטרה ניצח לראשונה באליפות צרפת הפתוחה. במשך מספר שנים הוא זכה ב-3 פרסי גראנד סלאם בתחרויות אישיות וב-14 בתחרויות זוגות. באליפות ארצות הברית הפתוחה הוא הגיע לשלב הגמר בלבד. בשנת 1928 הוא זכה ב-3 תחרויות במהלך אליפות אוסטרליה הפתוחה.

עם נבחרת צרפת בורוטרה זכה 6 פעמים בגביע דייוויס (1927- 1932).

ב-1976 התקבל ז'אן בורוטרה, יחד עם שלושת חבריו ל"ארבעת המוסקטרים", להיכל התהילה של הטניס.

### גמרי גראנד סלאם - יחידים

### גמרי גראנד סלאם - זוגות
#### זוגות גברים

#### זוגות מעורבים

## חיים אישיים
ז'אן בורוטרה השתתף בקרבות מלחמת העולם הראשונה וסיים אותה כמפקד יחידת תותחנים. לאחר המלחמה הוא למד בסורבון ממנה קיבל תואר במשפטים ומאקול פוליטקניק הוא קיבל תואר בהנדסה. במקביל לפעילות ספורטיבית בורוטרה עבד בחברה למכירת ציוד להפקת נפט. לאחר סיום הופעות ספורטיביות בורוטרה פנה לפוליטיקה.

בתחילת מלחמת העולם השנייה הוא גויס לצבא ונפל לשבי. לאחר קריסת המשטר הצרפתי הוא תמך במשטר וישי ואף קיבל את עיטור "מסדר פרנציסקה" שלהם. עם זאת, כבר בשנת 1942 בורוטרה נעצר ונשלח למחנה ריכוז. הוא שוחרר רק במאי 1945. לאחר המלחמה הואשם בשיתוף פעולה עם הנאצים, אך תיקו נסגר ובשנת 1977 הוא קיבל אות לגיון הכבוד.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:טניסאים צרפתים
קטגוריה:טניסאים זוכי אליפות אוסטרליה הפתוחה
קטגוריה:טניסאים זוכי אליפות צרפת הפתוחה
קטגוריה:טניסאים זוכי אליפות וימבלדון
קטגוריה:זוכי מדליית ארד אולימפית מצרפת
קטגוריה:צרפת של וישי: אישים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1898
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1994
מארי אונדר

**מארי אוּנְדֶר** (באסטונית: Marie Under; 27 במרץ 1883 - 25 בספטמבר 1980) הייתה משוררת אסטונית בולטת, נמנית עם מייסדי איגוד הסופרים האסטוני. שירתה תורגמה למעלה מ-26 שפות, והיא הייתה מועמדת לפרס נובל לספרות לא פחות משמונה פעמים.

## ביוגרפיה
אונדר נולד בטאלין, אז האימפריה הרוסית, ולמדה בבית ספר לבנות בשפה הגרמנית. לאחר שהשלימה את לימודיה, עבדה כזבנית בחנות ספרים. בזמנה החופשי חיברה שירה בגרמנית. בשנת 1902 נישאה לקארל האקר, רואה חשבון אסטוני,
והשניים עברו להתגורר בפרוור של מוסקבה. לזוג נולדו שתי בנות שם. בשנת 1904, התאהבה אונדר באמן האסטוני אנט לאיקמה, שהיה אז בן 38. באותה שנה הוא צייר שני פורטרטים שלה, הנחשבים ליצירותיו הבולטות ביותר.
לאיקמה שכנע אותה לתרגם את שיריה לאסטונית ושלח את שיריה לעיתונים מקומיים. שירה הראשון התפרסם ביומון האסטוני "פוסטימס" באוגוסט 1904.

בשנת 1906, חזרה אונדר עם משפחתה לטאלין. בשנת 1913, פגשה את ארטור אדסון, שהפך למזכירהּ, ולימים ההדיר את ספרי השירה הראשונים שלה. בשנת 1924 התגרשה מקארל האקר ונישאה לאדסון.

בשנת 1944 כבשה ברית המועצות את אסטוניה. אונדר ומשפחתה נמלטו לשוודיה, ושהו כשנה במחנה פליטים. בשנת 1945, עקרה המשפחה למלרהיידן, פרוור של סטוקהולם. אונדר חיה שם עד מותה, בשנת 1980.
היא נטמנה לצד בעלה בבית העלמין סקוגשירקוגורדן בדרום העיר סטוקהולם.

ביוני 2016 הועברו קבריהם של אונדר ובעלה, בתה הדה ואחותה ברטה מסטוקהולם לבית העלמין של טאלין.

## יצירתה

בין אסופות שיריה נמנים הספרים:
* *Hääl varjust* (1927)
* *Rõõm ühest ilusast päevast* (1928)
* *Õnnevarjutus* (1929)
* *Lageda taeva all* (1930)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ילידות 1883
קטגוריה:משוררים אסטונים
קטגוריה:משוררות אסטוניות
קטגוריה:פליטים
קטגוריה:נפטרות ב-1980
עידית חכמוביץ

ממוזער|קברה של עידית חכמוביץ ביגור
**עידית חכמוביץ**' (10 ביוני 1955 – 20 בינואר 2015) הייתה משוררת, פזמונאית ומלחינה ישראלית, חברת קיבוץ יגור.

## ביוגרפיה

עידית חכמוביץ' נולדה וגדלה ביגור, בת שלישית לאהובה ויעקב חכמוביץ'. אביה, יליד בסרביה שברומניה, הצטרף לקיבוץ יגור בשנת 1940. היא למדה בבית הספר היסודי ביגור. בכיתה ט' הפסיקה לימודיה ועברה לעבוד בבית ילדים בקיבוצה.
בנעוריה החלה לכתוב שירים. בהיותה בת 16 כתבה את "שיר שבת" שבוצע לראשונה על ידי מקהלת הקיבוץ המאוחד בכנס בבית השיטה.

את שירותה הצבאי עשתה כמורה-חיילת בכפר הנוער שפיה. שירה הראשון שהתפרסם ברדיו היה "אישה", שהולחן על ידי מתי כספי בביצוע חני ליבנה. בהמשך כתבה את השיר "הייתי אומרת" שגם אותו הלחין מתי כספי בביצוע גלי עטרי. שני השירים בוצעו גם על ידי מתי כספי עצמו.

שיריה הרבים זכו ללחנים וביצועים מגוונים. בן הזמרים שהקליטו שיריה: מתי כספי, גלי עטרי, חני ליבנה, הגבעטרון, הפרברים, אורנה ומשה דץ, דורית ראובני, רוחמה רז, גיתית שובל, יואב יצחק, דני בסן ואחרים.
בין המלחינים שהלחינו את שיריה: סשה ארגוב, מתי כספי, נחום היימן, מוני אמריליו, אורי הרפז, אורי קריב ואחרים. חלק משירים שכתבה (מילים) הלחינה היא בעצמה.

בשנת 1993 השתתף שיר שכתבה (מילים) "בית בקצה הקשת" בתחרות קדם-אירוויזיון (לחן - אורי הרפז, זמרת - דורית ראובני) וזכה במקום השני בנקודת השיפוט האחרונה, בתל אביב, ובמקום השישי הכללי. את השיר "ארץ השירים שלי", שכתבה והלחינה, הקדישה לזכרה של נעמי שמר ושיריה, את השיר עיבד צבי שרף ומבצעת להקת "דומיננטה".

שירים נוספים של חכמוביץ שהתפרסמו הם: "נעורי זהב" שמבצעת מקהלת הגבעטרון, "קסם כלנית לעד" שנכתב לפי הזמנה לחג ה-25 של כרמיאל. בביצוע חני ליבנה, "ערב שבת" בביצוע אורנה ומשה דץ, "ונאהב לתמיד" בביצוע הפרברים ועוד.

הרבתה לכתוב ולהלחין שירים לאירועי תרבות שונים ביגור. השיר "מראה מקום" שכתבה (מילים ולחן) ב-1982 לחג שנת ה-60 של יגור (יָגוּר נוֹתֶנֶת לִי מָקוֹם לָנוּחַ), כמעט הפך להמנון מקומי של יגור. עידית שימשה במשך כמה שנים בתפקיד עורכת ביטאון הקיבוץ, "דפי יגור", ושנים שימשה ספרנית בספריית בית הספר האזורי "כרמל זבולון" ובספריית יגור. ב-2010 כתבה עידית חכמוביץ ביחד עם אפרים סידון את קטעי הקריינות לסרט הטבע ארץ בראשית.

בשנת 2012 יצאו לאור דיסק וספר שיריה הראשון "הייתי אומרת" ובו מיטב שיריה. הספר מעוטר בצילומיה של הצלמת מיכל מלכין, אף היא בת קיבוץ יגור.

חכמוביץ נפטרה ב-20 בינואר 2015 ממחלת הסרטן בגיל 59. היא הובאה למנוחות בבית העלמין בקיבוצה יגור.

## קישורים חיצוניים

* עידית חכמוביץ, באתר שירה עובדת
* 
* 

קטגוריה:משוררות ישראליות
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:משוררות כותבות עברית
קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:פזמונאיות ישראליות
קטגוריה:מלחינות ישראליות
קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:ספרניות ומידעניות ישראליות
קטגוריה:ספרנים ומידענים ישראלים
קטגוריה:יגור: אישים
קטגוריה:יגור: מוזיקאים
קטגוריה:אישים הקבורים ביגור
קטגוריה:אנשי הקיבוץ: אמנים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1955
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1955
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2015
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2015
בוב מתיאס

**רוברט ברוס "בוב" מתיאס** (באנגלית: **Robert Bruce "Bob" Mathias**; 17 בנובמבר 1930 – 2 בספטמבר 2006) היה אתלט אמריקאי. שיאן עולם פעמיים ברציפות אלוף אולימפי (לונדון 1948 והלסינקי 1952) בקרב עשר. היה קצין בחיל הנחתים של ארצות הברית שחקן קולנוע וטלוויזיה בשנות ה-50 וחבר קונגרס אמריקאי.

## ביוגרפיה
מתיאס נולד וגדל בטולרי, קליפורניה.

### אלוף אולימפי
באולימפיאדת לונדון (1948) זכה מתיאס במדליית זהב בקרב עשר בתוצאה של 7139 נקודות (6628 נקודות), לפני איגנק היינריך מצרפת שקבע תוצאה של 6974 נקודות (6559 נקודות) ובן ארצו פלויד סימונס שקבע תוצאה של 6950 נקודות (6531 נקודות) ובכך היה לאלוף האולימפי הצעיר ביותר באתלטיקה במשחקים האולימפיים.

### שיאן עולם
בתחרות שנערכה בעיר מגוריו ב-30 ביוני 1950 קבע מתיאס בקרב עשר שיא עולם חדש של 8042 נקודות (7287 נקודות), שיפור לשיאו בן ה-14 שנים של בן ארצו גלן מוריס שקבע תוצאה של 7900 נקודות (7254 נקודות). 

באולימפיאדת הלסינקי (1952) הגן מתיאס על תוארו וזכה במדליית זהב בקרב עשר בשיא עולם חדש של 7887 נקודות (7592 נקודות), לפני חבריו לנבחרת ארצות הברית, מילט קמפבל שקבע תוצאה של 6975 נקודות (6948 נקודות) ופלויד סימונס שקבע תוצאה של 6788 נקודות (6903 נקודות) ובכך היה לאתלט קרב עשר הראשון בהיסטוריה (מתוך שניים), שזכה פעמיים ברציפות בקרב עשר במשחקים האולימפיים.

## שיאיו האישיים
* ריצת 100 מטר: 10.8 שניות (1952)
* ריצת 400 מטר: 50.2 שניות (1952)
* ריצת 110 מטר משוכות: 13.8 שניות (1952)
* קפיצה לגובה: 1.90 מטר (1952)
* קפיצה במוט: 4.00 מטר (1952)
* קפיצה לרוחק: 7.15 מטר (1952)
* הדיפת כדור ברזל: 15.82 מטר (1953)
* זריקת דיסקוס: 52.83 מטר (1951)
* הטלת כידון: 62.20 מטר (1952)
* ריצת 1500 מטר: 4:50.8 דקות (1952)
* קרב עשר: 7592 נקודות (1952)

## פוליטיקה
מתיאס היה חבר המפלגה הרפובליקנית ובשנים 1967 עד 1975 כיהן כנציג המחוז ה-18 של קליפורניה בבית הנבחרים של ארצות הברית.

## ראו גם
* התפתחות שיא העולם בקרב עשר 

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי קליפורניה
קטגוריה:מתחרים אמריקאים בקרב עשר
קטגוריה:אלופים אולימפיים: קרב-10 וקרב-5 (גברים)
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מקליפורניה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת לונדון (1948)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת הלסינקי (1952)
קטגוריה:זוכי פרס ג'יימס סאליבן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:אלופים אולימפיים אמריקאים: אתלטיקה
קטגוריה:מעוטרי היכל התהילה של מסדר דה-מוליי
קטגוריה:אמריקאים חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:שיאני עולם אמריקאים: אתלטיקה
קטגוריה:קליפורניה: אתלטים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1930
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2006
נסיגה (אדריכלות)

[ממוזער|250px|נסיגות ב[הפירמידה של ג'וסר|פירמידה של ג'וסר]]
[ממוזער|שמאל|250px|[בניין ניו יורק דיילי ניוז, שתוכנן בידי האדריכל ריימונד הוד בשנת 1929, מציג את מערכת הנסיגות שנחקקה בשנת 1916 בניו יורק]]
**נסיגה** (באנגלית: **Setback** או **Step-back**) היא פסיעה לתוך מישור הקיר היוצרת מראה מדורג. השימוש בנסיגות החל עוד בבנייה בעת העתיקה מסיבות מבניות של יציבות וכיום הן נבנות בעיקר כתוצאה מחוקי שימוש בקרקע כפי שמגדירה תוכנית בניין עיר או מסיבות אדריכליות. באזורים הבנויים בצפיפות גבוהה, כמו מרכזי ערים, נסיגות מבניות אלו תורמות בהחדרת אור השמש והאוויר למפלס הרחוב.

## היסטוריה
הבנאים של העת העתיקה השתמשו בנסיגות כדי לשפר את היכולת לבנות לגובה. מאחר שחומרי הבנייה שהיו בנמצא באותה תקופה, כמו חומר, אבן ולבנים, היו בעלי משקל רב, צורות כמו פירמידות מדורגות בעלי ראש צר ובסיס רחב נמצאו יעילות בפיזור העומסים הגדולים לקרקע. דוגמאות בולטות לבנייה מדורגת בעת העתיקה הן הפירמידות המדורגות  שנבנו במסופוטמיה ומצרים העתיקה כדוגמת טפה סיאלק (Tepe Sialk) והפירמידה של ג'וסר.

במאות השנים שלאחר מכן, השתמשו בטכניקת הנסיגות לצורך בניית מבנים בעלי משקל גדול. כשאדריכלים למדו כיצד לרתום את הנסיגות לטובתם והפכו אותה לתכונה אדריכלית, מידותיהן של הנסיגות קטנו ונראו פחות לעין לעומת הנסיגות של הפירמידות המדורגות. לעיתים נסיגות אלו הוסתרו על ידי קישוטים ועיטורים רבים בחזיתות המבנה.

התפתחות שלד הברזל והפלדה במאה ה-19, ביטלה למעשה את הצורך בנסיגות אלו מבחינה הנדסית. שילוב שלד הפלדה לצד המצאות כמו המעלית פתחו את האפשרות לבנות גורדי שחקים רבים זה לצד זה בצפיפות גדולה וליצור מרכז אורבני שוקק. מההיבט הכלכלי, השימוש בנסיגות גם כן נראה מיותר מאחר שמשקיע רצה למקסם את רווחיו על ידי ניצול מלוא זכויות הבנייה שאושרו לו בקרקע. דוגמה בולטת לכך הוא בניין אקוויטבל במנהטן, שנבנה בשנת 1915 ללא נסיגות והותיר תחתיו צל גדול וכמעט תמידי על הרחובות והבניינים הסמוכים לו. השפעה שלילית זו הורידה את מחירי הבניינים הסמוכים לו ופגעה בבריאות הציבור. בתגובה לכך הוחלט לחוקק בניו יורק את ההחלטה על תוכנית בניין עיר של שנת 1916. החלטה זו הגדירה מערכת נסיגות בגורד שחקים ואומצה כמעט באופן מיידי בשאר הערים בארצות הברית ומאוחר יותר בעולם.

## ראו גם
* גורדי שחקים מוקדמים
* בית מדורג

## ביבליוגרפיה

*Alexander, Christopher. *A Pattern Language*. Oxford University Press, 1977.
*Koolhaas, Rem. *Delirious New York*. Monacceli Press, reprint 1997.


## קישורים חיצוניים
*NYC Zoning History
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אלמנטים אדריכליים
קטגוריה:זכויות במקרקעין
קטגוריה:חומות
עצלן דו-אצבע

**עַצְלָן-דּוּ-אֶצְבָּעִי** (שם מדעי: *Choloepus*) הוא הסוג היחיד שחי כיום במשפחה עצלני דו-אצבע והוא כולל שני מינים:
* מין: עצלן דו-אצבע של לינאוס (*Choloepus didactylus*)
* מין: עצלן דו-אצבע של הופמן (*Choloepus hoffmanni*)
כל מיני העצלן דו האצבע חיים בדרום ומרכז אמריקה, וניזונים בעיקר מפירות ועלים. העצלן דו האצבע נמצא במשפחה שונה מעצלני תלת אצבע.

בישראל חיים שני עצלנים דו אצבעיים בגן החיות בספארי ברמת גן.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1811
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:עצלני דו-אצבע