open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
האלור האנסון

**האלור האנסון** (בפארואזית: **Hallur Hansson**; נולד ב-8 ביולי 1992) הוא כדורגלן פארואזי המשחק בוויילה בעמדת הקשר.

## קריירה
האנסון התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ואגור, בגיל יותר מאוחר עברה משפחתו לטורסהאבן, והוא עבר למחלקת הנוער של הבנר בולטפלאג המקומית. כאשר סיים את גיל הנוער ביחד עם עמיתו לקבוצה גילי רולנטסון הוא חתם באברדין הסקוטית. ב-27 בנובמבר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת בהפסד 2-0 נגד קילמרנוק. לאחר שלא זכה לדקות משחק באברדין, בשנת  חזר להבנר בולטפלאג. ב-29 בינואר 2013, חתם לשנה וחצי באולבורג הדנית, אך כעבור שנה עזב את המועדון וחתם בוויקינגור גוטה. בסיום העוה חתם בונדסיסל בה הוא שיחק במכרז השדה לצד יליד איי פארו נוסף ברנדור אולסן. ב-17 ביוני 2016 חתם לשנתיים בהורסנס.

ב-31 במרץ 2023 האנסון חתם בקלאקסוויק.

האנסון שיחק בצעירותו בכל הנבחרות הצעירות של ארצו. ב-15 באוגוסט 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איי פארו במשחק ידידות נגד . ב-11 באוקטובר 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 1-1 נגד  במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014.

## תארים
; אישיים
*קשר העונה בליגת העל של איי פארו: 
*נבחרת העונה בליגת העל של איי פארו: 

## קישורים חיצוניים

* פרופיל השחקן באתר FaroeSoccer.com

קטגוריה:כדורגלנים פארואזים
קטגוריה:קשרי כדורגל פארואזים
קטגוריה:כדורגלני אברדין
קטגוריה:כדורגלני אולבורג
קטגוריה:כדורגלני הורסנס
קטגוריה:כדורגלני ויילה בולקלוב
קטגוריה:כדורגלני נבחרת איי פארו
קטגוריה:ילידי 1992
אירוויזיון הילדים 2010

**אירוויזיון הילדים 2010** היא תחרות השירים האירופית לילדים לשנת 2010 ונערכה במינסק, עיר הבירה של בלארוס. בשנה זו התחרו 14 מדינות. ארמניה היא הזוכה הגדולה וזהו ניצחונה הראשון בתחרות.

## מדינה מארחת
בשונה מתחרות האירוויזיון, אירוויזיון הילדים לא מתארח באופן אוטומטי במדינה שזכתה בשנה שעברה, אלא כל מדינה שמעוניינת באירוח מגישה הצעה ואיגוד השידור האירופי בוחר את הטובה ביותר. המדינות שהציעו לארח את תחרות אירוויזיון הילדים לשנת 2010 היו מלטה, רוסיה ובלארוס. בלארוס זכתה באירוח לאחר שהוכיחה עניין באירוע כשזכתה פעמיים בתחרות (2005 ו-2007) והאולם מינסק ארנה המכיל 15,000 מקומות מתאים בגודלו לאירוויזיון הילדים.

## אומנים חוזרים
בשנה זו עדיין היה חוק שאוסר על זמרים להשתתף בשנית. זמרי ליווי ורקדנים הורשו לחזור לתחרות כזמרים, זמרי ליווי או רקדנים:

## הלוגו
הלוגו נוצר על ידי רשות השידור הבלארוסית ואיגוד השידור האירופי. קשת הצבעים בלוגו מסמלת אנשים, תרבויות ומדינות שונות. הכנפיים מייצגות את החופש וכך גם בבמה היו כנפיים. 11 תושבי בלארוס שמייצגים את השונות נבחרו לקחת חלק במופע, בנוסף לזוכי אירוויזיון הילדים מהשנים 2003-2009 שהציגו מחרוזת משותפת המייצגת גיוון תרבותי. כל זוכה שר קטע קצר משירו הזוכה: דינו ילוסיץ' מקרואטיה (2003), מריה איסבל מספרד (2004), קסניה סטניק מבלארוס (2005), התאומות טומלצ'בי מרוסיה (2006), אלכסיי זגלוביץ' מבלארוס (2007), להקת בזקיבי מגאורגיה (2008) וראלף מקנבאך מהולנד (2009).

## מדינות משתתפות
14 מדינות השתתפו במופע:

## מוסרי הניקוד
* ליטא - ברנארדס גרבסיאיוסקאס (זמר שהשתתף בקדם הליטאי)
* מולדובה - פאולה פרשיץ' (זמרת שהשתתפה בקדם המולדבי)
* הולנד - בראם (זמר שהשתתף בקדם ההולנדי ב-2009)
* סרביה - מאיה מזיק (נציגת לטביה באירוויזיון הילדים 2008)
* אוקראינה - אליזבת ארפוש (אחת ממנחי הקדם האוקראיני בשנה זו)
* שוודיה - רובין רידל (אחיה הגדול של ג'וספין)
* רוסיה - פיליפ מזורוב (מגיש הנקודות ב-2009)
* לטביה - רולף אילאנדס (אחד מנציגי לטביה באירוויזיון 2012)
* בלגיה - לאורה אומלופ (נציגת בלגיה באירוויזיון הילדים 2009)
* ארמניה - נדיה סרגסיאן (זמרת ארמנית שהשתתפה בקדם הארמני ב-2011)
* מלטה - פרנצ'סקה זארב (זמרת מלטית שהשתתפה בקדם המלטזי בשנים 2005-2008 והנחתה אותו בשנים 2009 ו-2010)
* בלארוס - אנסטסיה בויטגינה (תלמידת מרכז ההתעמלות במינסק)
* גאורגיה - ג'ורגי טורדזה (זמר שהשתתף בקדם הגאורגי)
* מקדוניה - שרה מרקוסקה (נציגת מקדוניה באירוויזיון הילדים 2009)

## קישורים חיצוניים

* 

2010
קטגוריה:2010 במוזיקה
קטגוריה:מינסק
קטגוריה:בלארוס: תרבות
קטגוריה:2010 באירופה
יגדיל תורה (סלוצק)

**יגדיל תורה** (מכונה לעיתים "יגדיל תורה הסלוצקאי") היה מאסף תורני שיצא לאור בסלוצק ובבוברויסק, בין השנים ה'תרס"ט–ה'תרפ"ח (1908–1928).

עורכי כתב העת היו רבי איסר זלמן מלצר שכיהן אז כרבה של סלוצק וכראש ישיבת "עץ חיים" בעיר, ותלמידו רבי משה בנימין טומשוב ("מבי"ט").

## היסטוריה
### סדרה ראשונה
רבי איסר זלמן מלצר, אז רבה של סלוצק וראש הישיבה בה, הציע את רעיון ייסוד כתב העת בסעודת פורים שנערכה בביתו בשנת ה'תרס"ח (1908). תלמידו הרב טומשוב שנכח בסעודה, קידם את הרעיון ושלח קול קורא להשתתפות בגליונותיו, לרבנים רבים בליטא ובשאר הפזורה היהודית במזרח אירופה.

גיליונו הראשון של כתב העת, ראה אור בחנוכה תרס"ט (דצמבר 1908). המאסף יצא בתחילת דרכו כשבועון ונדפסו ממנו בשנותיו הראשונות עשרות גליונות. כתב העת נתקל בבעיות תקציביות, אך הדפסתו נעצרה רק כאשר נפל העורך הרב טומשוב למשכב ונאלץ לנסוע לברלין לצורך רפואתו.

### סדרה שנייה: יגדיל תורה (ניו יורק)
בהמשך הוא היגר לארצות הברית, ועם הגיעו לניו יורק בשנת ה'תרע"ו (1916) התחיל להוציא לאור סדרה חדשה של כתב העת. סדרה זו מכונה לעיתים "יגדיל תורה (ניו יורק)" או "יגדיל תורה הניו-יורקי" כדי לבדלה מיגדיל תורה הסלוצקאי המקורי, בשל היותה סדרה חדשה בעלת מספור גליונות חדש. על גליונות כתב העת נדפסו במקביל מספר השנים לסדרה החדשה והמקורית, כך נדפס בראש גליונות שנת ה'תרע"ז: .

בגליונות אלו התרחב קהל הכותבים הטבעי של כתב העת וכלל גם רבנים רבים מרבני יהדות ארצות הברית, לחלקם הוא מהווה במה יחידה בה נדפסו מחידושי תורתם ופסקיהם ההלכתיים.

### סדרה שלישית: סלוצק-בוברויסק
עם כניסתו בשנות ה-20 של המאה ה-20 של הרב יחזקאל אברמסקי לכהן כרבה של סלוצק, חידש יחד עם הרב שלמה יוסף זוין, אז רבה של נובוזיבקוב את הופעת כתב העת ברישיון ממשלתי. בכך היה "יגדיל תורה" לכתב העת העברי והיהודי היחיד שיצא לאור ברוסיה הסובייטית.
בשני גליונותיו שהודפסו בבוברויסק בשנת תרפ"ח (1927–1928), נדפסו מאמרים מרבנים בולטים שעדיין נותרו בברית המועצות, כמו: הרב מאיר סטולביץ, רבה של חסלביץ; הרב משה פיינשטיין, אז רבה של ליובאן והרב פתחיה מנקין מקרוצ'ה .

## משתתפים
בגליונות כתב העת הופיעו מאמריהם התורניים של רוב ככל האישים הרבניים הבולטים של יהדות ליטא, ולצידם רבנים מרוסיה, פולין ועוד. בין הכותבים נמנו: רבי משה מרדכי אפשטיין; רבי מנחם קרקובסקי מחסלביץ; רבי ברוך יהושע הורוביץ מאלקסוט; רבי ראובן כץ, אז רבה של אמדור; רבי יחיאל מיכל רבינוביץ, מחבר "אפיקי ים"; רבי אברהם יצחק הכהן קוק; רבי שמעון שקופ; רבי אליהו מאיר פייבלזון; רבי יהושע יוסף פרייל (דודו של ג'ו שווארץ); רבי יהודה לייב צירלסון מקישינב; רבי אברהם דובער כהנא שפירא מקובנה; רבי משה סוקולובסקי; רבי יעקב צבי אופנהיים, רבה של קלם; רבי יחיאל יעקב ויינברג, אז רבה של פילווישקי; רבי צבי יחזקאל מיכלזון מפלונסק ורבים אחרים.

## לקריאה נוספת
* יהודה רובינשטיין, **יגדיל תורה (סלוצק)**, בתוך: יצחק לוין (עורך), **אוצר כתבי־עת תורניים: ביבליוגרפיה של כתבי עת תורניים... בשנות תנ"א – תש"ח**. ניו יורק: דפוס האחים שולזינגר, תש"מ. עמ' 106–107.
** הנ"ל, **יגדיל תורה (ניו יורק)**, שם עמ' 107–108.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:ארצות הברית: כתבי עת תורניים
קטגוריה:כתבי עת תורניים
חצי האי סקנדינביה

**חצי האי סקנדינביה** (או **חצי האי הסקנדינבי**) הוא חצי אי בצפון יבשת אירופה, בו נמצאים כיום המדינות נורווגיה (בחלק המערבי של חצי האי), שוודיה (בחלק המזרחי של חצי האי) והחלק הצפוני של מדינת פינלנד (אזור הנמצא בחלק הצפון-מזרחי של חצי האי). רכס ההרים הסקנדינבי עובר כמעט באופן מושלם בגבולות המדיניים של שלוש המדינות, מלבד החלק הדרומי ביותר של רכס ההרים, אשר פונה מערבה לעבר אזור דרום-מרכז נורווגיה.

חצי האי גובל במפרץ הבוטני, הים הבלטי, מצר קטגט, מצר סקאגרק, הים הצפוני, הים הנורווגי וים ברנץ.

חצי האי סקנדינביה הוא חצי האי הגדול ביותר ביבשת אירופה – יותר מחבל הבלקן, מחצי האי האיברי, ומחצי האי האיטלקי.

## ראו גם
* סקנדינביה

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:סקנדינביה
קטגוריה:אירופה: חצאי איים
יגדיל תורה (ורשה)

**יגדיל תורה** (לעיתים: יגדיל תורה הוורשאי) היה קובץ רבני-תלמודי שהופיע בפרבר הוורשאי פראגה, בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20, ושימש כבמה תורנית מרכזית לחידושי תורה ופסקי הלכה של רבנים ותלמידי חכמים מרחבי העולם היהודי, בדגש על רבני יהדות פולין.

כתב העת נערך בידי הרב אברהם בנימין גלוביצ'ובר (גלאוויטשאווער) מפראגה, והרב ישעיהו יוסף מרגולין מברנזוויל, ניו יורק, ארצות הברית.

החל משנת 1933 נדפס כתב העת באוסטרוב מזובייצקה.

## תכנים ומשתתפים
לצד חידושי תורה בפרסום ראשון מכתבי יד של רבנים כמו האדמו"ר מאוסטרובצה רבי יחזקאל הולשטוק, רבי יעקב שור מקיטוב ורבי יוסף רוזין, "הרוגאצ'ובי". פרסמו מאמרים בכתב העת, הרבנים: פנחס אפשטיין מירושלים, מנחם זמבה מפראגה, יצחק טרונק מקוטנה וצבי יחזקאל מיכלזון מוורשה.

התפרסמו בכתב העת גם חידושי תורה של בחורים צעירים, בהם שמחה אלברג.

בגיליון אב-אלול תרצ"ג, נדפס נספח ובו חידושים למסכת כתובות מכתב יד של הרב מאיר דן פלוצקי.

## לקריאה נוספת
* הרב אבא זיונס, **יגדיל תורה (וורשה-פרגה)**, בתוך: יצחק לוין (עורך), **אוצר כתבי־עת תורניים: ביבליוגרפיה של כתבי עת תורניים... בשנות תנ"א – תש"ח**. ניו יורק: דפוס האחים שולזינגר, תש"מ עמ' 109.

## קישורים חיצוניים
;מגליונות כתב העת
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:כתבי עת תורניים
צ'ילסיטו

**צ'ילסיטו** (בספרדית: **Chilecito**) היא עיר בפרובינציית לה ריוחה בארגנטינה. צ'ילסיטו נמצאת במרכז הפרובינציה, בעמק בין רכס סיירה דה ולסקו במזרח ורכס סיירה דה פמטינה במערב.

## היסטוריה
ממוזער|ימין|תחנה של הרכבל בלה מחיקנה
צ'ילסיטו נוסה ב-19 בפברואר 1715 על ידי המתיישב הספרדי דומינגו דה קסטרו אי בסאן תחת השם "ויז'ה סנטה ריטה", על שם הקדושה הנוצרית האיטלקייה ריטה מקאשה (Rita da Cascia). אחר כך שונה השם ל"ויז'ה ארחנטינה", ולאחר מכן לשם הנוכחי. מקור השם לא ברור, ואחת הדעות היא שהוא נובע מהשם הילידי של האזור.

במאה ה-19 הכלכלה המקומית הסתמכה בעיקר על כריית זהב במכרות בהרים הסמוכים. אחת העדויות שנותרו מתקופה זו היא מעין רכבל המקשר את צ'ילסיטו למכרה "לה מחיקנה" (La Mejicana) ברכס סיירה דה פמטינה, אשר הפך לאטרקציה תיירותית.

## כלכלה
כיום כלכלת צ'ילסיטו מתבססת על חקלאות, בעיקר על גידול גפנים ובמידה פחותה יותר על גידול פירות שונים.

## חינוך
בעיר נמצאת האוניברסיטה הלאומית של צ'ילסיטו, שהייתה במקור קמפוס של האוניברסיטה הלאומית של לה ריוחה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:פרובינציית לה ריוחה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1715
ג'וזף קנדי השלישי

**ג'וזף (ג'ו) פטריק קנדי השלישי** (באנגלית: **Joseph Patrick "Joe" Kennedy III**; נולד ב-4 באוקטובר 1980) הוא פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כשליח המיוחד של ארצות הברית לצפון אירלנד בין השנים 2024-2022 תחת ממשלו של ג'ו ביידן, וקודם לכן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הרביעי של מסצ'וסטס מ-2013 עד 2021. בשנת 2020 התמודד אל הסנאט של ארצות הברית אך הפסיד לסנאטור הדמוקרטי המכהן אד מרקי בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית.

הוא נצר למשפחת קנדי כבנו של חבר הקונגרס לשעבר ג'וזף קנדי השני, נכדו של התובע הכללי של ארצות הברית לשעבר רוברט קנדי, ונינו של השגריר לשעבר ג'וזף קנדי. נשיאה ה-35 של ארצות הברית, ג'ון פיצג'רלד קנדי, היה אחיו של סבו.

## ביוגרפיה
קנדי נולד בשכונת ברייטון בבוסטון שבמסצ'וסטס. הוא בנם של חבר הקונגרס ג'וזף קנדי השני ורעייתו שיילה ראוץ' ונכדם של אתל ורוברט קנדי. יש לו אח תאום בשם מת'יו. הוריו התגרשו כשהיה בן 11.

ב-2003 סיים תואר ראשון במדעי הניהול והנדסה באוניברסיטת סטנפורד וב-2009 תואר JD במשפטים מאוניברסיטת הרווארד. הוא התנדב לחיל השלום ובשנים 2004 עד 2006 השתתף במשימות ברפובליקה הדומיניקנית ובפוארטו ריקו. כעורך דין עבד כעוזר לתובע המחוזי במחוז מידלסאקס ובמחוז קייפ קוד והאיים סביבו.

בנובמבר 2012 ניצח ברוב של 61% בבחירות לנציגות המחוז הרביעי בבית הנבחרים של ארצות הברית. הוא זכה ברוב גדול בבחירות לכהונה נוספת בנובמבר 2014 כשהתמודד ללא תחרות מצד נציגי מפלגות גדולות אחרות ולכהונה נוספות ב-2016 וב-2018. הוא כיהן כחבר בוועדת האנרגיה והמסחר.

ב-2018 נבחר על ידי המפלגה הדמוקרטית לשאת את נאום התגובה של המפלגה לנאום מצב האומה של דונלד טראמפ. קנדי הודיע כי אין בכוונתו להתמודד מחדש בבחירות 2020 לבית הנבחרים. פרישתו זו באה לאחר שהחליט להתמודד בבחירות המקדימות במפלגה הדמוקרטית לייצוג מסצ'וסטס בסנאט של ארצות הברית נגד הסנאטור המכהן אד מרקי. במסע הבחירות שלו לסנאט הביעו תמיכה מספר אישים דמוקרטים בהם קירסטן סינמה, גיל סיסנרוס, סטפני מרפי, ג'ון לואיס ואחרים. בבחירות המקדימות עצמן הפסיד קנדי למרקי ברוב גדול.

בשנים 2022-2024 כיהן כשליח מיוחד של ארצות הברית בצפון אירלנד לאחר שמונה לתפקיד על ידי הנשיא ג'ו ביידן.

קנדי נשוי ללורן ומתגורר בברוקליין שבמסצ'וסטס. הם הורים לבת ובן.

### אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 

* ג'וזף קנדי השלישי באתר בית הנבחרים האמריקאי
* 
* 
* 

## הערות שוליים

 קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:בוסטון: אישים
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית ממסצ'וסטס
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית
ג'וזף קנדי השלישי
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אירי
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-115 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-114 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-113 של ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:תאומים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1980
סופיה בוטלה

**סופיה בּוּטֶלַה** (בערבית: **صوفيا بوتلّة**; בצרפתית: **Sofia Boutella**; נולדה ב-3 באפריל 1982) היא שחקנית ורקדנית צרפתייה ילידת-אלג'יריה. התפרסמה תחילה כרקדנית רחוב ורקדנית היפ הופ, והופיעה במסע פרסום של חברת "נייקי".

פריצתה הקולנועית הגדולה הייתה בסרט "קינגסמן: השירות החשאי" משנת 2015, בו גילמה את גאזל. בשנת 2016 שיחקה בסרט "סטארטרק: אל האינסוף".

## ביוגרפיה
בוטלה נולדה וגדלה ברובע באב אל-ואד (אנ') שבאלג'יר בירת אלג'יריה. אביה הוא מוזיקאי הג'אז סאפי בוטלה , ואמה אדריכלית. אחיה סֵיף עובד כאמן אפקטים חזותיים בתעשיית הבידור. פירוש שם משפחתם הוא "אנשי ההרים".

בילדותה, סופיה החלה את לרקוד בריקוד קלאסי, מגיל 5. בשנת 1992, בהיותה בת 10, היא ומשפחתה החליטו להימלט ממולדתם – בעיצומה של מלחמת האזרחים באלג'יריה  – והיגרו לפריז, צרפת, שם החלה לעסוק בהתעמלות אמנותית. היא אף הצטרפה בגיל 18 לנבחרת צרפת בהתעמלות אמנותית לנשים .

## קריירה

### ריקוד
בוטלה התפתחה בתחום ריקוד ההיפ הופ, והצטרפה ללהקת הריקוד "Vagabond Crew" שניצחה בשנת 2006 בתחרות הברייקדאנס הבינלאומית "קרב השנה" . אחר כך היא השתתפה בלהקת "Chienne de Vieand "Aphrodites שהוקמה כספין אוף. היא בוגרת מכללת ברקלי למוזיקה.

פריצת דרך של בוטלה כרקדנית הגיעה בשנת 2007, עת נבחרה להשתתף במסע לפרסום מוצרי נשים של "נייקי וומן", שיצר הבמאי והכוריאוגרף ג'יימי קינג . זו הייתה דחיפה גדולה לקריירה שלה, מה שהוביל לעבודה נוספת לצד כוכבות כמו הזמרת מדונה, בסיבוב ההופעות שלה Confessions Tour וכן לצדה של הזמרת ריהאנה. היא מודה על תקופת עבודתה זו שסייעה לה ללמוד אנגלית.

היא הייתה הדמות הראשית בקליפ לשיר "Hollywood Tonight" של מייקל ג'קסון ששוחרר בפברואר 2011.

### משחק
בשנת 2002 ביצעה את הופעת המשחק הראשונה שלה בסרט הריקודים "Le défi" לצדה של השחקנית אמנדה ליר; בבימויה של הבמאית והכוריאוגרפית הספרדייה בלנקה לי .

בשנת 2012 בוטלה הופיעה לראשונה בסרט בינלאומי, כאשר גילמה את אווה בסרט הריקודים הבריטי "סטריט דאנס 2"; המשכון לסרט המצליח StreetDance 3D משנת 2010.  

בשנת 2014 שיחקה בסרט המדע-בדיוני הבריטי "*Monsters: Dark Continent",* ובשנת 2015 שיחקה בתפקיד משנה בסרט הריגול הקומי "קינגסמן: השירות החשאי".

בשנת 2016 גילמה את ג'יילה בסרט המדע הבדיוני "סטארטרק: אל האינסוף", לצד זאכרי קווינטו וזואי סלדנה.

בשנת 2017 שיחקה כמומיה בסרט "המומיה" לצדם של טום קרוז וראסל קרואו. בהמשך השנה שיחקה בסרט הפעולה "פצצה אטומית" לצידה של שרליז ת'רון, ובסרט הטלוויזיה "פרנהייט 451". בשנת 2018 שיחקה בסרט "מלון ארטמיס" וכן בסרטו של גספר נואה "קליימקס".

בשנת 2021 שיחקה לצדו של ניקולס קייג' בסרט "Prisoners of the Ghostland".

בשנת 2024 שיחקה בתור סבע אל-באדר בסרט מותחן הריגול הבריטי-אמריקאי "ארגייל", בכיכובם של הנרי קאביל ודואה ליפה.

## חיים אישיים
ממרץ 2014 עד אוקטובר 2018 הייתה במערכת יחסים עם השחקן האירי, רוברט שיהאן.

## פילמוגרפיה

### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:צרפתים ילידי אלג'יריה הצרפתית
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אלג'יראיות
קטגוריה:רקדניות אלג'יראיות
קטגוריה:דוגמניות אלג'יראיות
קטגוריה:מתעמלות אומנותיות
קטגוריה:בוגרות מכללת ברקלי למוזיקה
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1982
מקס רואו

**מקס רואו** (באנגלית: **Max Rowe**; 3 ביולי 1912 – 1 בינואר 1985) היה מנהל החברה היהודית ליישוב ארץ ישראל (פיק"א) ונשיאה הראשון של האוניברסיטה הפתוחה.

## ביוגרפיה
מקס רואו נולד בלייפציג שבגרמניה בשנת 1912. הוא רכש השכלה משפטית באנגליה, והחל להופיע בבית-המשפט בלונדון ב-1937. במלחמת העולם השנייה, שירת במשך ארבע שנים בחיל המודיעין הבריטי בדרגת רב-סרן, ועם תום המלחמה שב לפרקטיקה המשפטית שלו.

בשנת 1948 עלה רואו לישראל, הצטרף לקרן רוטשילד וכיהן בתפקיד מנהל "החברה היהודית ליישוב ארץ ישראל" (פיק"א). ב-1966 נתמנה למנכ"ל קרן רוטשילד ושימש בתפקיד עד 1982. בשנת 1976 התמנה לנשיא האוניברסיטה הפתוחה, ושימש בתפקיד זה שנה אחת.

רואו נפטר ב-1985 ונקבר בבית הקברות חוף הכרמל.

### טכנולוגיה וחינוך
רואו ראה חשיבות בקידומה של מערכת החינוך, וכחלק מן התשתיות הנדרשות לקידומה של המערכת יזם את הקמתם של האוניברסיטה הפתוחה, הטלוויזיה החינוכית והמרכז לטכנולוגיה חינוכית (מט"ח). שלוש היוזמות הללו התאפיינו בשימוש מתקדם בטכנולוגיה ככלי לעבודה החינוכית, ושיקפו את דרכו של רואו בהנגשת חוכמה ודעת לציבור.

מפעלו האחרון של רואו טרם מותו היה "בית הספר לטכנולוגיה" של האוניברסיטה הפתוחה. על תרומותיו הרבות בתחום החינוך, העניקה לו האוניברסיטה העברית בירושלים תואר דוקטור כבוד לפילוסופיה בשנת 1982.

את מחשבותיו אודות הדרכים לקדם את מערכת החינוך פרסם מקס רואו במסמך ששמו "**ממערכת בתי-ספר למערכת למידה בישראל**". המסמך מציג את הצעדים הנדרשים להובלת מערכת למידה חדשנית, המבוססת על למידה יחידנית ועושה שימוש נרחב בטכנולוגיה מודרנית מתוך רצון ליצור שוויון הזדמנויות.

## פרס רוטשילד ע"ש מקס רואו
בשנת 1987 החלה יד הנדיב להעניק את פרס רוטשילד לחינוך ע"ש מקס רואו לאנשי חינוך הפועלים מתוך הצטיינות, יוזמה וחדשנות במערכת החינוך בארץ. ועדת הבחירה של הפרס כוללת נציגים של משרד החינוך, אקדמאים בתחום החינוך ואנשי ציבור.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הטלוויזיה החינוכית הישראלית - אישים
קטגוריה:נשיאי האוניברסיטה הפתוחה
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:עורכי דין ישראלים במאה ה-20
קטגוריה:יהודים בצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטאות ומכללות בממלכה המאוחדת
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות חוף הכרמל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1912
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1985
אוניברסיטת נאנסי

ממוזער|בניין אוניברסיטת נאנסי
**אוניברסיטת נאנסי** (בצרפתית: **Nancy-Université**) כללה שלושה מוסדות להשכלה גבוהה בעיר נאנסי, בחבל לורן שבצרפת לפני שאוחדה לתוך אוניברסיטת לורן ב-1 בינואר 2012.
* **[[אוניברסיטת אנרי פואנקרה]]** (**UHP**, גם **נאנסי 1**): מדעי הטבע, כולל מספר פקולטות ובתי ספר להנדסה.
* **[[אוניברסיטת נאנסי 2]]**: מדעי החברה: מציעה למעלה מ-50 תוכניות לתואר ברמת התואר הראשון והשני.
* **[[המוסד הלאומי הפוליטכני של לורן]]** (בצרפתית: **l'Institut National Polytechnique de Lorraine**, או **INPL**): בתי ספר להנדסה
עם יותר מ-50,000 סטודנטים, אוניברסיטת נאנסי הייתה החמישית בגודלה בצרפת.

## ספריות
לאוניברסיטת נאנסי היו מספר ספריות אקדמיות. הספרייה האקדמית של אוניברסיטת נאנסי 2, נפתחה בידי הנשיא אלבר לברן, כשהיא מכילה 500,000 מסמכים, מתוכם כ-250,000 ספרים, ב-35 מקומות.

## היסטוריה
האוניברסיטה המקורית של נאנסי נוסדה ב-1572 בעיר סמוכה על ידי שארל השלישי, דוכס לורן, ושארל, קרדינל לורן והועברה אל נאנסי ב-1768. האוניברסיטה נסגרה על ידי המהפכנים ב-1793 ונפתחה מחדש ב-1864.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

נאנסי
קטגוריה:נאנסי
גברדייסק

**גברדייסק** (ברוסית: **Гвардейск**; עד שנת 1946 נקראה בשמה הגרמני **Tapiau**; בליטאית: **Tepliuva**; בפולנית: **Tapiawa/Tapiewo**) היא עיר במחוז קלינינגרד שברוסיה.

## היסטוריה
לראשונה מוזכרת ב-1255 כיישוב פרוסי בשם **טפיאוב**. בחצי השני של המאה ה-13 שכן ליד העיר מבצר של המסדר הטבטוני, בין 1280–1290 בעיר נבנה מבצר עשוי מעץ, ב-1351 נבנתה טירת אבן.

בין 1469 ל-1722 בטירת העיר החזיקו את הארכיון של המסדר הטבטוני.

ב-6 באפריל 1722 פרידריך וילהלם הראשון העניק לטפיאוב מעמד של עיר והעניק לה סמל. ב-1807 לעיר נכנס צבאו של נפוליאון, ב-1902 בעיר נפתח מרכז לבריאות הנפש, ב-1904 החל לצאת לאור עיתון העיר, ב-1914 בזמן הפצצה ארטילרית על העיר הושמד ארכיון עירוני.

לאחר מלחמת העולם השנייה העיר סופחה לברית המועצות ושמה שונה לגברדייסק.

## אוכלוסייה
אוכלוסיית גברדייסק לפי שנים:

## קישורים חיצוניים

* האנציקלופדיה העממית של עריה ומחוזותיה של רוסיה 

## הערות שוליים

קטגוריה:מחוז קלינינגרד: ערים
קטגוריה:ערים גרמניות לשעבר
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-13
אליהו פיינשטיין

רבי **אליהו הלוי פיינשטיין** (מכונה: **רֶבּ אֶלֶ'ה פרוז'ינער**; ז' בטבת ה'תר"ג, 10 בדצמבר 1842 – כ"ז בתשרי ה'תרפ"ט, 11 באוקטובר 1928) היה רב ליטאי, רבן של ערים שונות ברחבי ליטא, שהתפרסם בעיקר כרבה של עיר רבנותו האחרונה, פרוז'ני.

## ביוגרפיה
נולד בסלוצק לרב אהרן הלוי פיינשטיין, בהיותו פעוט עברו הוריו להתגורר בעיירה סטרובין  שבה התמנה אביו כרב. בילדותו התקרב לרב יוסף פיימר רבה של סלוצק. בהיותו בן שלוש עשרה, התארס עם גוטא כישא בת הרב יצחק יחיאל דוידזון אב בית דין קרליץ, ונכדת רבי יששכר בער דוידזון רבה של קאפולי. חמיו לעתיד, שלח אותו להשתלם בלימודי רבנות בישיבת וולוז'ין, והוא התפרסם בה כעילוי.

הזוג נישא בח' בתמוז ה'תר"ך (1860), בשנים הבאות ישב בעירו של חותנו ועסק בהרחבת היקף ידיעותיו בתלמוד הבבלי והירושלמי. הוא עשה לו למנהג עד סוף ימיו, לסיים מדי שנה את שני התלמודים, ובלכתו ברחוב היה משנן משניות בעל פה.

בפסח תרכ"ג (1863) נפטר אביו, והוא התמנה תחתיו כרבה של סטרובין, במשרתו זו החזיק שבע שנים. הוא סירב להצעה לכהן כראב"ד בעיר בריסק לאחר פטירת הרב איסר יהודה מאלין. בשנת תר"ל (1870), עזב הרב יהושע רבינוביץ את רבנות העיר קלצק לטובת רבנות נעשוויז והרב פיינשטיין התמנה במקומו כרבה של קלצק. עם פטירת חמיו בתרל"ג נאלץ למלא את מקומו בקורליץ, עד שנת תרל"ט, אז התמנה כרבה של חסלוביץ וכיהן בה חמש שנים.

באספת הרבנים אחרי פרעות הסופות בנגב, היה המתנגד היחיד לפניית הרבנים לבקשת רחמים מאלכסנדר השלישי, קיסר רוסיה, כי סבר שפרעות בסדר גודל כזה, בהכרח קיבלו סיוע ארגוני או הסכמה שבשתיקה מהממשל בסנקט פטרבורג, ולכן פנייה לממשל עלולה רק לפגוע במצב היהודים.

בשנת תרמ"ד (1884) עזב הרב ירוחם יהודה ליב פרלמן (לימים "הגדול ממינסק") את רבנות פרוז'ני לטובת רבנות מינסק, והרב פיינשטיין נקרא למלא את מקומו. הוא כיהן בתפקידו זה עד פטירתו בכ"ז בתשרי ה'תרפ"ט, 11 באוקטובר 1928.

ספרו "הליכות אליהו", סודר מכתביו לאחר פטירתו והוא כולל פרשנות וחידושים על משנה תורה לרמב"ם ושו"ת בענייני הלכה. הספר נדפס בשנת תרצ"ב.

## משפחתו
* בנו יצחק יחיאל - היה עסקן ופעיל חסד, נפטר בברלין בה' בחשון ה'תר"צ.
* בנו - אברהם לייב פיינשטיין.
* חתנו רבי מנחם קרקובסקי - רבה של נובהרדוק ורב בווילנה. הוא פרסם את תולדות חמיו בעיתונות היהודית ברוסיה בסדרת מאמרים ארוכה.
* בתו פסיה (פשקה) - אשת רבי משה סולובייצ'יק. בניהם-נכדיו: הרבנים יוסף דוב ואהרן סולובייצ'יק.
* חתנו רבי דוד פייגנבוים מילא את מקומו כרב בפרוז'ין.
* בתו שרה רבקה - נישאה לרב אליעזר יצחק מייזל מלודז'

הוא השיא את גיסתו, אחות אשתו, פייא גיטל דוידזון, לרב דוד פיינשטיין. בנם היה הרב משה פיינשטיין ונכדם הרב יחיאל מיכל פיינשטיין. גיס נוסף, היה הרב יעקב קנטורוביץ.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), 'פיינשטיין, ר' אליהו ב"ר אהרן הלוי („ר' אליהו מפרוז'אן”)', בתוך: **יהדות ליטא**, כרך ג, תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 77 (, תמונה 1275)

;ספרו
* 

## הערות שוליים

אליהו
קטגוריה:סלוצק: אישים
קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:קלצק: רבנים
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:פרשני הרמב"ם
קטגוריה:ילידי 1842
קטגוריה:נפטרים ב-1928
אוניברסיטת לורן

**אוניברסיטת לורן** (בצרפתית: **Université de Lorraine**, לעיתים בראשי תיבות: UL), נוסדה ב-1 בינואר 2012 מאיחודם של אוניברסיטת נאנסי על שלושת מוסדותיה ואוניברסיטת מץ.

האוניברסיטה מחולקת לשני מרכזים אוניברסיטאיים, אחד בנאנסי והשני במץ ולומדים בה כ-52,000 סטודנטים.

## מוסדות חברים
left|ממוזער|333x333px|הפקולטה למשפטים, כלכלה ומנהל בנאנסי

* אוניברסיטת אנרי פואנקרה (לעיתים מכונה נאנסי-I)
* אוניברסיטת נאנסי 2
* אוניברסיטת פול ורלן - מץ
* המוסד הפוליטכניק הלאומי של לורין (INPL)

## ראו גם

* אוניברסיטת נאנסי

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

120px|ממוזער|ימין|סמל.

לורן
קטגוריה:לורן
קטגוריה:גראנד אסט: מבנים
מוסיכף

**מוסיכף** היא תוכנית טלוויזיה לילדים בנושא מוזיקה קלאסית ומחול, בהנחייתה של ניצה שאול ובהשתתפות תזמורת סימפונט רעננה בניצוחו של ירוחם שרובסקי.

כל פרק בתוכנית עסק בנושא אחר כגון: חיות, צעצועים, סיפורים וכו' ובמהלכו הושמעו קטעים מיצירות קלאסיות שונות שהותאמו לנושא הפרק ובליווי שחקנים, ליצנים ורקדנים.

התוכנית מוסיכף שודרה בערוץ 2 תחת זכיינית השידור רשת בין השנים 1993–1994 והופקה על ידי אולפני הרצליה.

חלק מהפרקים של מוסיכף שוחררו בקלטות וידאו על ידי חברת קלסיקלטת, אשר כל קלטת מציגה שני פרקים נבחרים מתוך התוכנית.

## קישורים חיצוניים
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות לילדים
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 1993
קטגוריה:ערוץ 2: תוכניות וסדרות
קטגוריה:רשת: תוכניות וסדרות
קטגוריה:מוזיקה קלאסית
קטגוריה:ניצה שאול
קטגוריה:תוכניות שצולמו באולפני הרצליה
אנטיפריסטזיס

**אנטיפריסטזיס** (מיוונית: άντιπερίστασὶς), בפילוסופיה, הוא מונח כללי עבור מספר תהליכים, אמתיים או מבוימים, שבהם תכונה אחת מחזקת תכונה אחרת הופכית. היסטורית, הסבר זה יוחס למספר תופעות, החל מתגובת סיד למים קרים, למקורם של הרעם והברק.

מקור המונח ביוונית הוא ἀντί ("מתנגד") ו-περίστασις ("עומד סביב").

המונח שימש להסביר את טענת הפילוסופים שקור, במקרים רבים, מגביר את טמפרטורת הגוף, ויובש מגביר את לחותו. לפיכך, נאמר, סיד (תחמוצת סידן) לוהט כאשר מוסיפים לו מים (תופעה שהוסברה אחר כך כתגובה אקסותרמית). רעיון זה שימש גם כהסבר לכך מדוע מי הבארות חמים יותר בחורף מאשר בקיץ (תופעה המוסברת כהסתגלות עצבית). גם הרעם והברק הוסברו כתגובה לקרירות הרקיע.

פילוסופים מן האסכולה הפריפטטית, כדוגמת תלמידי אריסטו, עשו שימוש נרחב ברעיון זה.

רוברט בויל בחן רעיון זה בעבודתו "New Experiments and Observations upon Cold", ומצא אותה לא תקפה מדעית.

## ראו גם
* עקרון לה שטלייה
* הומאוסטאזיס
קטגוריה:אריסטו
קטגוריה:תאוריות מדעיות ארכאיות
קלורינדה

**קלורינדה** (בספרדית: **Clorinda**) היא עיר בפרובינציית פורמוסה בארגנטינה. העיר ממוקמת על גדות נהר פילקומיו, המשמש גבול בין ארגנטינה ופרגוואי, קילומטרים ספורים לפני שהוא נשפך לנהר פרגוואי באזור בירת פרגוואי אסונסיון. קלורינדה במרחק של 115 קילומטרים צפונית לפורמוסה, בירת הפרובינציה, ובמרחק של 1,241 קילומטרים צפון-מערבית לבואנוס איירס, בירת ארגנטינה.

## היסטוריה
ההתיישבות באזור החלה באמצע המאה ה-19, אם כי התאריך הרשמי של הייסוד לא ברור. העיר ככל הנראה נוסדה על ידי הספרדי חוסה פרננדס קנסיו ב-1892. מקור שמה של העיירה הוא ככל הנראה בקלורינדה פייטנרה דה בוסי (Clorinda Pietanera de Bossi) שהייתי קרובת משפחה של מנפרדי דה ארטלנדי (Manfredi de Hertelendy), שמשפחתו החזיקה בשטחים רבים בעיירה החדשה.

במהלך שנות קיומה של קלורינדה נהר פילקומיו עלה על גדותיו מספר פעמים, אם כי נגרם לעיר נזק משמעותי רק בהצפה ב-1992.

## כלכלה
כלכלת העיר מסתמכת בעיקר על מסחר עם אסונסיון והעיירה הקרובה ננאווה מעברו השני של הגבול.

## תחבורה
מספר גשרים מקשרים את קלורינדה לעברו השני של הגבול כשהמרכזי ביניהם הוא הגשר הבינלאומי סן איגנסיו דה לויולה, המקשר בין קלורינדה והעיירה חוסה פלקון.

העיר היא הקצה הצפוני של הכביש הלאומי מספר 11, המגיע לרוסאריו בפרובינציית סנטה פה, והקצה המזרחי של הכביש הלאומי מספר 86, אשר מתקדם לאורך נהר פילקומיו עד מערב פרובינציית פורמוסה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:פורמוסה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1900
קלטה אוליביה

**קלטה אוליביה** (בספרדית: **Caleta Olivia**) היא עיר בפרובינציית סנטה קרוס בארגנטינה. העיר נמצאת בחוף מפרץ סן חורחה, בחלקה הצפוני של הפרובינציה.

## היסטוריה
בתחילת המאה ה-20 ממשלו של הנשיא חוליו ארחנטינו רוקה יזם הקמה של קו טלגרף מבירת ארגנטינה בואנוס איירס אל אזור כף וירחנס בדרום המדינה. ב-1901, במהלך העבודות של הנחת הקו, עגנה במפרץ קטן באזור ספינה שהכינה את התשתיות לקו. אסקיאל גוטרו שהיה מפקד הספינה זיהה באזור פוטנציאל להקמת התיישבות חדשה, אשר הוקמה ב-20 בנובמבר 1901. ההתיישבות נקראה קלטה אוליביה, ככל הנראה על שם המפרץ הקטן (בספרדית: קלטה) ועל שם אשתו של גוטרו, אוליביה.

בעשורים שלאחר מכן קלטה אוליביה נותרה התיישבות קטנה עם עשרות בודדות של מתיישבים. העיירה התחילה להתפתח לאחר הקמת ה-YPF, חברת הנפט הלאומית של ארגנטינה שהוקמה ב-1922 בעקבות גילוי מצבורי הנפט באזור קומודורו ריבדביה. קלטה אוליביה הפכה לאחד הבסיסים האזוריים של ה-YPF, מה שתרם להתפתחות העיירה.

ההתפתחות הואצה בשנות ה-40 של המאה ה-20, בין היתר בשם מציאת מאגר נפט בקרבת קלטה אוליביה ב-1944. בשנים שלאחר מכן אוכלוסיית העיר התייצבה, עד שבשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20 העיר קלטה מהגרים רבים מצפון ארגנטינה שבאו לעבוד בתעשיית הנפט. גם הגדילה הזו נעצרה, בעקבות ההפרטה של YPF בשנות ה-90.

בתחילת חודש פברואר ב-2014 הופסקה הזרמת המים לעיר בעקבות חור בצינור ההובלה. העיר נאלצה להתמודד עם חוסר הזרימה במשך כחודש, דבר שגרם הפגנות של התושבים שאילצו את הממשל להביא לעיר משלוחי מים במשאיות.

## כלכלה
כלכלת העיר מתבססת בעיקר על תעשיית הנפט, ובמידה פחותה יותר גם על דיג ותיירות. כמו כן בחלק הדרומי של העיר נמצא נמל קטן בשם "קלטה פאולה".

## חינוך
בעיר נמצא אחד הקמפוסים של האוניברסיטה הלאומית של דרום פטגוניה, שמרכזה נמצא בבירת הפרובינציה ריו גז'גוס.

## תחבורה
העיר נמצאת על מסלול הכביש הלאומי מספר 3, המקשר בין בואנוס איירס לדרום ארגנטינה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:סנטה קרוס: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1901
קטגוריה:ארגנטינה: ערי נמל
רזלוג

**רָזְלוֹג** (בבולגרית: **Разлог**) היא עיר, אתר סקי ורשות מקומית, השוכנת בדרום-מערב בולגריה בשטח מחוז בלגואבגרד, כ-151 קילומטרים מהבירה סופיה. בסמוך לעיר שוכן הפארק הלאומי פירין שהוא אתר מורשת עולמית.

## היסטוריה
האזכור הראשון בכתובים ליישוב בשם רזלוג הוא מראשית המאה ה-11 בהקשר למסעו הצבאי של בסיליוס השני בולגרוקטונוס, קיסר האימפריה הביזנטית נגד הממלכה הבולגרית הראשונה. בהמשך נשלט האזור על ידי הממלכה הבולגרית השנייה ובמהלך המאה ה-14 נכבש היישוב על ידי האימפריה העות'מאנית. ב-1912, במהלך מלחמת הבלקן הראשונה נכבשה העיר על ידי הצבא הבולגרי וסופחה לשטחי ממלכת בולגריה.

## אקלים
בעיר שורר אקלים ממוזג עם השפעה ממתנת מרכסי ההרים, החוסמים את הרוחות הצפוניות הקרות. הטמפרטורה השנתית הממוצעת המרבית היא 17.5oc, והמזערית היא 5oc. ערכי הקיצון נעים ממינוס 5oc בחודש ינואר ועד 29oc בחודשים יולי ואוגוסט. כמות המשקעים השנתית עומדת על 629 מילימטרים.

## ערים תאומות
* 
* 
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* הרשות המקומית רזלוג, באתר guide-bulgaria 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערי מחוז בלגואבגרד
אחמד אבוח'אטר

**אחמד אבוח'אטר** (בערבית: **أحمد أبو خاطر**) (נולד ב-1977) הוא גאוגרף ומתכנן אמריקאי ממוצא פלסטיני, מומחה לניהול משאבי מים, איכות הסביבה ותכנון עירוני. הוא הספורטאי הראשון בהיסטוריה שייצג את פלסטין בתחרות עולמית של הרמת כוח.

## קריירה מקצועית
אחמד אבוח'אטר נולד ברפיח. בנערותו היגר לארצות הברית. למד באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין, שם השלים תואר ראשון בהנדסת מערכות בניין ותואר שני בתכנון עירוני. קיבל תואר דוקטור בתכנון קהילתי ואזורי מאוניברסיטת טקסס באוסטין. מחקריו שמו דגש על ניהול משאבי מים, יישוב סכסוכים וגישור.

כיום, ד"ר אבוח'אטר משמש כמנהל בכיר בחברה למערכות מידע גאוגרפי ומערכות ניווט בשם "Trimble Navigation" בסאניווייל. לפני כן כיהן בתפקידי ניהול בתחומים של פיתוח תוכנה ושיווק במספר חברות בקליפורניה, וכן היה מרצה באוניברסיטת טקסס באוסטין. תחומי התמחותו הם מערכות מידע גאוגרפי, תכנון ופיתוח קהילתי, תכנון ערים ואזורים, מדעי הסביבה ופיתוח בר-קיימא, ניהול משאבי מים חוצי גבולות, ויישוב סכסוכים. הוא כתב מספר מאמרים על ניהול משאבי מים בהקשר של הסכסוך הישראלי-ערבי, וכן על ניהול משאבי מים חוצי גבולות בארצות נוספות במזרח התיכון.

ד"ר אבוח'אטר פרסם מאמרים רבים, מרצה בכנסים ומייעץ, וקיבל מעל 20 פרסים על עבודותיו. כמו כן פרסם מספר רב של ספרים באנגלית. ספרו האחרון, "**מים כזרז לשלום – ניהול מים בין גבולות ויישוב סכסוכים**", מתאר מסגרת לתהליכי משא ומתן על משאבי מים.

## הישגיו בהרמת כוח
אבוח'אטר הוא ספורטאי העוסק בהרמת כוח, והיה הספורטאי הראשון שייצג את פלסטין באיגוד העולמי של מרימי כוח באליפות בלאס וגאס בשנת 2006. אבוח'אטר ייצג שוב את פלסטין בתחרות בשנת 2007 באנהיים, קליפורניה, שם קבע שיא עולם פלסטיני חדש.

אחמד אבוח'אטר מתחרה בקטגוריית גברים עד 198 פאונד.
* שיאו בסקוואט: 630 פאונד.
* שיאו בלחיצת חזה: 610 פאונד.
* שיאו בדדליפט: 705 פאונד.

## קישורים חיצוניים
* באתר IMEU

קטגוריה:ספורטאים פלסטינים
קטגוריה:מהגרים לארצות הברית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת טקסס באוסטין
קטגוריה:מרימי משקולות
קטגוריה:רפיח: אישים
קטגוריה:אדריכלים פלסטינים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1977
עונת 1950/1951 ב-NBA

**עונת 1950/1951** היא העונה החמישית של ליגת ה-NBA. לפני תחילת העונה איבדה ה-NBA שש קבוצות, כאשר אנדרסון פקרס, ווטרלו הוקס ושבויגן רד סקינס עברו לליגת ה-NBPL, בעוד שיקגו סטאגס, דנוור נאגטס וסנט לואיס בומרס התפרקו. העונה נפתחה עם 11 קבוצות, אך במהלך העונה גם הוושינגטון קפיטולס התפרקה והותירה את הליגה עם 10 קבוצות בלבד. עונה זו הציגה את משחק האולסטאר הראשון ב-NBA, שהתקיים בבוסטון, מסצ'וסטס. העונה הסתיימה עם זכייתה הראשונה של רוצ'סטר רויאלס בתואר האליפות, לאחר שבסדרת הגמר ניצחה את ניו יורק ניקס בתוצאה 4-3. הסנטר ארני רייזן הוביל את קלעי האלופה בסדרת הגמר, כשקלע 21.7 נקודות בממוצע למשחק.

## דראפט 1950
הדראפט בעונה זו התקיים ב-25 באפריל 1950 בשיקגו, אילינוי. בדראפט השתתפו 12 קבוצות, מכיוון ששיקגו סטאגס עזבה את הליגה רק לאחר הדראפט, ונבחרו בו 121 שחקנים, מתוכם 40 שיחקו ב-NBA. פול אריזין נבחר כבחירה טריטוריאלית לפני הדראפט על ידי פילדלפיה ווריורס, ובבחירה הראשונה בחרה קבוצת בוסטון סלטיקס את צ'אק שייר. בדראפט זה נבחרו בסך הכול ארבעה חברי היכל התהילה: פול אריזין, בוב קוזי (בחירה שלישית), ג'ורג' יארדלי (7) וביל שרמן (16), וכן שחקן האולסטאר לארי פאוסט (בחירה חמישית). צ'אק קופר, הבחירה ה-12, וארל לויד, הבחירה ה-100, היו לשחקנים האפרו-אמריקאים הראשונים שנבחרים בדראפט ה-NBA. לויד הפך לאפרו-אמריקאי הראשון המשחק במשחק NBA, כשעלה לשחק ב-31 באוקטובר 1950, יום אחד לפני שקופר ערך את משחק הבכורה שלו.

## אולסטאר
[ממוזער|שמאל|260px|[אד מקאולי, ה-MVP של משחק האולסטאר וחבר חמישיית העונה]]
משחק האולסטאר בעונה זו, הראשון אי פעם, נערך ב-2 במרץ 1951 בבוסטון, מסצ'וסטס. את סגלי הקבוצות בחרו עיתונאים מרחבי ארצות הברית, ואת החמישיות הפותחות בחרו מאמני קבוצות האולסטאר.
המאמנים במשחק היו ג'ו לאפצ'יק מניו יורק ניקס וג'ון קנדלה ממיניאפוליס לייקרס. חמישיית המזרח כללה את בוב קוזי, אנדי פיליפ, ג'ו פולקס, דולף שייז ואד מקאולי, וחמישיית המערב כללה את ראלף בירד, בוב דייוויס, ג'ים פולארד, אלכס גרוזה וג'ורג' מייקן. במשחק עצמו ניצחה קבוצת המזרח בתוצאה 111-94, ובתואר ה-MVP של משחק האולסטאר זכה אד מקאולי שקלע 20 נקודות.

## טבלת העונה הסדירה

*כוכבית מסמנת קבוצה שהעפילה לפלייאוף. 

## מובילי הקטגוריות הסטטיסטיות

## חמישיות העונה
[ממוזער|שמאל|260px|[ג'ורג' מייקן (מספר 99), מלך הסלים וחבר חמישיית העונה]]

## פלייאוף 1951
**סגל האלופה, [[רוצ'סטר רויאלס]]:** ארני רייזן, בוב דייוויס, בובי וונזר, ארני ג'ונסון, ג'ק קולמן, רד הולצמן, ביל קלהון, ג'ו מקניימי, פול נואל ופפ סול.**[[מאמן|מאמן ראשי]]:** לס הריסון.

## הערות שוליים

1950/1951
קטגוריה:1951 בספורט
קטגוריה:1950 בספורט
קטגוריה:1950 בארצות הברית
קטגוריה:1951 בארצות הברית
עמק אמוק

**עמק אָמוּק** (או **אמיק**; בטורקית: **Amik Ovası**; בערבית: **سهل العمق**) שוכן בחלקה הדרומי של טורקיה, בחבל האטיי, בקרבת העיר אנטקיה (העיר העתיקה אנטיוכיה). העמק ידוע באתרים הארכאולוגים הרבים שנמצאו בו. העמק, המכונה גם "מישור אנטיוכיה", מוקף בהרים. שטחו 500 קמ"ר. לעמק צורה של משולש: בקודקודו הצפוני של המשולש נמצאת העיר קיריהן (Kırıkhan), בקודקוד הדרום־מזרחי - העיר רֵיהנְלי (Reyhanlı), ובקודקוד הדרום־מערבי - העיר אנטקיה.

את העמק חוצה נהר האורונטס, שנשפך לים ליד עיר הנמל הקטנה Samandağ (סלאוקיה פייריה העתיקה). שיטפונות נהר האורונטס הביאו לעמק אדמת סחף, שהפכו אותו לעמק פורה. במרכז העמק השתרע בעבר אגם אנטיוכיה . אגם זה, ששטחו היה בין 300–350 קמ"ר, נוצר מחסימתם בסחופת של אפיקי הנהרות שעברו בעמק בדרכם לאורונטס. האגם שימש כמקור חשוב של דגים וצדפות לתושבי האזור. האגם על הביצות שהקיפו אותו יובש בין שנות ה-50 לשנות ה-70 של המאה ה-20 לשם יצירת שדות חקלאיים והדברת המלריה. במרכז האגם המיובש הוקם שדה־תעופה.

## אתרים ארכאולוגים
בתקופת הברזל התקיימה בעמק ממלכת אונקי, שנקראה בארמית "עמק".

האתרים העיקריים בעמק הם תל ג'ודידה  ותל תעינאת. אתרים אלה היו מיושבים מהתקופה הנאוליתית ועד התקופה הביזנטית. אתר נוסף הוא אללח', שהיה מיושב מתקופת הברונזה הקדומה ועד תקופת הברונזה המאוחרת; וכן גם תל ד'הב , השוכן בצמוד לתל ג'ודאידה וקשור אליו.

בשנות ה-30 של המאה ה-20 נערכו בעמק סקרים ארכאולוגים על ידי המכון האוריינטלי של אוניברסיטת שיקגו ועל ידי הארכאולוג הבריטי לנרד וולי. המכון של אוניברסיטת שיקגו חזר וביצע בין השנים 1995–2005 סקרים מקיפים של האתרים הארכאולוגים בעמק.

## קישורים חיצוניים

* The Amuq Survey and Related Projects של המכון האוריינטלי של אוניברסיטת שיקגו
* Tayinat Archaeological Project
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טורקיה: גאוגרפיה
אוטגאווה טויוקוני

250px|ממוזער|שמאל|
**אוּטָגָאוָוה טוֹיוֹקוּני** (ביפנית: **歌川豐國**; 1769 – 24 בפברואר 1825) אמן הדפסי עץ ומאייר ספרים יפני, מאמני האוקיו-אה החשובים והמשפיעים בתקופת אדו, נודע בעיקר בשל איורים של שחקני קבוקי ונשים יפות (ביג'ינגה), השתייך לאסכולת אוטגאווה של אומני הדפסי העץ. לעיתים קרובות מצוין שמו כטויקוני 1 כדי להבדיל אותו מתלמידיו שכונו טויקוני 2 וטויוקוני 3.

## ביוגרפיה
טויקוני היה בנו של יצרן בובות ששלח אותו ללמוד בסטודיו של אוטגאווה טויוהארו מייסד אסכולת אוטגאווה. טויוקוני היה בין האמנים הבולטים בתחום. בתחילת דרכו התרכז בציורי ביג'ינגה ובהמשך החל לצייר שחקני קבוקי וסצנות מתיאטרון הקבוקי. בשנת 1794 פרסם סדרת פורטרטים של שחקני קבוקי שנקראה "תמונות של שחקנים על הבמה" (Yakusha Buta no sugata-e) וסגנונו החדש החל להתפתח. בעקבות כך הגיעה ההצלחה, שחקני הקבוקי היו אייקוני תרבות באותה התקופה והדפסי עץ שעסקו בנושא היו מבוקשים. אסכולת אוטאגוואה צמחה והתפתחה וטויקוני ותלמידים נוספים סיפקו את הביקוש הגובר להדפסי הקבוקי.
לאחר מותו של טויהארו ב-1814 הפך למוביל התנועה. הודות לפועלו ותרומתו של טויקוני הפכה אסכולת אוטגאווה למובילה ומשפיעה בתחום אומנות האוקיו אה במאה ה-19. בין התלמידים המפורסמים של התנועה ושל טויקוני עצמו נמנים אוטאגוואה קוניסאדה ואוטאגוואה קוניושי ועל אף ששני תלמידיו אלו הפיקו הדפסי שונגה רבים, טויקוני עצמו ייצר קומץ של איורי שונגה, למעשה סוברים כי בשיא הקריירה שלו הוא לא ייצר הדפסי שונגה כלל אלא רק בשנותיו האחרונות.

## סגנונו ויצירותיו
הסדרה "תמונות של שחקנים על הבמה" (Yakusha Buta no sugata-e) מנתה עשרות הדפסים של שחקני תיאטרון הקבוקי, השחקנים הופיעו כגבוהים במיוחד, מבטם דרמטי והם מתוארים בצבעים הרמוניים בעוד הרקע אפור.

יכולותיו של טויוקוני להעביר סצנה דרמטית באו לידי ביטוי ביתר שאת באיורו בו הוא מראה את השחקן מצומוטו קוג'ירו מגלם את מוקואמון המאוים על ידי רוח המגולמת על ידי אונואה מאצוסוקה (Actors Onoe Matsusuke I as the Ghost of Iohata and Matsumoto Kojiro as Mokuemon).

הרוח בצד השמאלי של התמונה מוצגת כדמות גבוהה המתכתבת עם הקווים האנכיים מימין, באמצע על האדמה מצויר מוקומון בקווים מעוגלים, גופו ופניו מביעים את האימה שבה הוא שרוי.

## קישורים חיצוניים

* artelino, short article on Toyokuni
* Toyokuni Online
* a collection of large images by Toyokuni
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמנים יפנים
קטגוריה:אוקיו-אה: אמנים
קטגוריה:ילידי 1769
קטגוריה:יפנים שנפטרו ב-1825
וילהלם פילכנר

**וילהלם פילכנר** (בגרמנית: **Wilhelm Filchner**  13 בספטמבר 1877 - 7 במאי 1957) היה חוקר ארצות גרמני.

## משלחות ראשונות
בגיל 21, השתתף פילכנר במשלחת הראשונה שלו, שלקחה אותו לרוסיה. כעבור שנתיים, יצא לבדו על גב סוס לסייר בהרי פמיר, מאוש למורגאב ומשם דרך ואקן אל טאשקורגן וחזרה. מ-1903 עד 1905 עמד בראש משלחת שחקרה את טיבט.

## משלחת לאנטארקטיקה
לאחר שובו מטיבט, הוטלה על המשימה לארגן משלחת גרמנית למיפוי אנטארקטיקה. לאחר משלחת אימון והכשרה בשפיצברגן, יצאה המשלחת בספינה "דויטשלנד", ב-4 במאי 1911. המשלחת נכנסה אל ים ודל וגילתה את חוף לואיטפולד ואת מדף הקרח פילכנר-רון, שפילכנר קרא במקור על שם וילהלם השני, קיסר גרמניה. הייתה זו המשלחת הראשונה שהרחיקה אל תוך ים ודל מעבר לג'יימס ודל, כ-80 שנה קודם לכן.

הספינה עגנה למשך החורף בקרח הדחוס לאחר שהמאמצים להקים בסיס על מדף הקרח עלו בתוהו בגלל הינתקות גוש קרח. רק בספטמבר 1912 נחלצה ה"דויטשלנד" משביה ויכלה לחזור אל נמל הבית שלה. בזמן שהספינה נגרפה בקרח הצף של ים ודל, חקר פילכנר את קיומו של ניו סאות' גרינלנד, קו חוף לא-מוכח, שקפטן בנג'מין מורל ראה לכאורה בשנת 1823, במהלך מסע לצייד כלבי-ים. פילכנר לא מצא כל עדות לקיומו של חוף כזה והסיק, שמורל ראה חזיון תעתועים.

## המשך חייו
פילכנר לא חזר מעולם לאנטארקטיקה, אך יצא למסעות רבים בנפאל ובטיבט, בהם סקר גאוגרפי של נפאל בשנת 1939.

אדולף היטלר העניק לו את פרס האמנות והמדע הלאומי של גרמניה כהכרה בהישגיו בחקר העולם.

במהלך מלחמת העולם השנייה היה פילכנר עצור במחנות שונים בהודו. לאחר שחרורו בנובמבר 1946 חי בפונה שבהודו.

פילכנר מת בגיל 79 בציריך, שווייץ.

## כתבים

*Wilhelm Filchner: *Life of a Researcher*
*Wilhelm Filchner: *To the sixth continent* (translation by William Barr 1994)
*Wilhelm Filchner: *Through East Tibet*
*Wilhelm Filchner: *Hell and Fever in Nepal*


## ראו גם
* העידן ההרואי של חקר אנטארקטיקה

## לקריאה נוספת

* Turney, Chris (2013), ''1912: The Year The World Discovered Antarctica'', Text Publishing, Melbourne.
*Murphy, David Thomas. German Exploration of the Polar World: a History, 1870–1940. London, Great Britain and Lincoln, Nebraska: University of Nebraska Press, 2002. xiii, 273 p. .


## קישורים חיצוניים

*  ביוגרפיה של וילהלם פילכנר באתר הקוטב הדרומי
* 

קטגוריה:מגלי ארצות גרמנים
קטגוריה:אנטארקטיקה: מגלי היבשת
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1877
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1957
המרכז הארצי לטהרת המשפחה

**המרכז הארצי לטהרת המשפחה** הוא ארגון הגג לחיזוק נושא טהרת המשפחה, על ידי הדרכה והסברה, הקמה של מקוואות טהרה לנשים, ופיקוח הלכתי עליהם.

## אודות הארגון
הארגון הוקם בשנת תש"ב (1942) על ידי הרב אפרים זלמן הלפרין בעידודו של רבי שלמה גולדמן האדמו"ר מזוויעהל, לצידו ואחריו ניהל את הארגון הרב יהושע לוי.

בנשיאות הארגון עמד הרב דב בריש ויידנפלד והוא נתמך על ידי החזון אי"ש שהורה לסייע לארגון, הרב צבי פסח פרנק אף הורה לתורמים להעדיף תרומה לארגון לצורך הקמת מקווה על פני הקמת בית כנסת.

במהלך השנים כיהנו כנשיאי הארגון גם הרבנים זלמן סורוצקין, יחזקאל אברמסקי, הרב אברהם מרדכי אלתר האדמו"ר מגור, הרב יואל טייטלבוים האדמו"ר מסטמר, הרב אהרן קוטלר, הרב מנחם מנדל שניאורסון האדמו"ר מחב"ד, הרב שלמה זלמן אוירבך, הרב אהרן יהודה ליב שטינמן, הרב עובדיה יוסף, חכם שלום כהן, הרב שמעון בעדני ועוד.

מנהיג הציבור החרדי הרב חיים קניבסקי תמך (בדומה לרבו החזון איש) באופן נלהב בארגון ואף קרא לסייע בכל דרך לפעילותו, הוא גם ראה בתמיכה בפעילות העמותה סגולה לפרי בטן ול"ישועות" רבות.

הארגון מסייע במימון בנייה ושיפוץ של מקוואות לנשים וזאת מתוך שליחות הרואה חשיבות רבה שהמקווה יהיה מפואר ומכובד וינגיש את מצוות הטהרה לנשות ישראל. עד שנת תשפ"ה (2024), הקים הארגון כ-1158 מקוואות.

כיום עומד בראשות הארגון הרב חיים לוי. מנכ"ל הארגון הוא עקיבא ויינר. נשיא הארגון כיום והרב הפוסק של הארגון הוא הרב מרדכי אוירבך.

בנשיאות הארגון עומדים כיום הרבנים דוב לנדו, ברוך דב פוברסקי, משה הלל הירש, ראובן אלבז ושמעון גלאי, לצד האדמורי"ם מבעלז, צאנז, באיאן, מודז'יץ, רחמסטריווקא, פינסק קרלין, זוויעהל ועוד.

על פי דיווחי הארגון מלבד פעילותו להקמת מקוואות, הוא מפקח על כ-800 מקוואות בישראל ומעניק להם תעודות כשרות. כמו כן מפעיל הארגון מרכז מידע בנושא טהרת המשפחה, ומפיק מדריכים בעניין. הארגון מקיים חוגי בית וימי עיון לבלניות ולציבור.

## קישורים חיצוניים
* אתר המרכז הארצי לטהרת המשפחה
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: ארגונים דתיים
קטגוריה:ישראל: עמותות
קטגוריה:טהרת המשפחה
בית הערבה (עיר מקראית)

שמאל|ממוזער|150px|נחלות שבטי ישראל
**בֵּית הָעֲרָבָה** הייתה עיר מקראית בנחלת שבט יהודה, ששכנה באזור צפון ים המלח. על שמה נקרא קיבוץ בית הערבה, השוכן סמוך לאתרה המשוער.

## בית הערבה במקורות
העיר נזכרת תחילה בספר יהושע, בתיאור הגבול הצפוני של נחלת יהודה, בין נחלת שבט יהודה לנחלת שבט בנימין:

היעדרה של בית הערבה בולט בתיאור המקביל של הגבול הדרומי בבנימין, שם מופיעה במקומה "כֶּתֶף מוּל הָעֲרָבָה".

בית הערבה נזכרת גם ברשימת ערי יהודה, בקבוצת המדבר שבנחלת שבט יהודה:

העיר נזכרת גם ברשימה המקבילה של ערי בנימין, בקבוצה 1; חוקרים רבים מניחים כי ברשימה המקורית של ערי יהודה ובנימין, קבוצת המדבר ביהודה וקבוצה 1 בבנימין היוו קבוצה אחת, שפוצלה בהמשך.

זהו המקור הטופונימי המפורט ביותר במקרא, והבסיס למחקר הגאוגרפי-היסטורי של יהודה המקראית. ניתוח טקסטואלי והסטורי מראה כי היא חלק מרשימה גדולה יותר שכללה גם את ערי בנימין ב, כלומר את מלוא היקפה של ממלכת יהודה. הרשימה איננה מהתקופה המשוערת של יהושע או של ההתנחלות, שכן היא משקפת שיא יישובי אליו הגיעה ממלכת יהודה רק במאות 7–8 לפסה"נ, בערך ימי חזקיהו או יאשיהו (עדיפות מסוימת לאחרון). אשר למהות הרשימה המקורית יש מחלוקת. היה מקובל להניח שהיא שיקפה חלוקה מנהלית של ממלכת יהודה, שכן הערים ערוכות בקבוצות גאוגרפיות. אולם, גבולותיהן של הקבוצות אינם מוגדרים, והן נכנסות לעיתים זו לתוך זו. כל שניתן לומר הוא שהרשימה משקפת את המצב היישובי בממלכת יהודה, כנראה בימי יאשיהו. סקר הר יהודה והמחקר הנלווה אליו תומך במסקנה זו.

מקובל להניח כי מכאן מוצאו של אחד מגיבורי דוד, אביאל (בן) הערבתי, הנזכר בספר : "אֲבִי עַלְבוֹן הָעַרְבָתִי" (בחלק מנסחי תרגום השבעים: "אביאל בן הערבתי"); הוא נזכר גם בספר : "אֲבִיאֵל הָעַרְבָתִי".

## זיהויה של בית הערבה
המונח המקראי ערבה מציין את בקע הירדן בכלל, ואת ערבות יריחו עד וכולל חוף ים המלח בפרט, והדבר מתאים למקומה בתיאור גבול יהודה. מקובל ששמה של בית הערבה נשתמר בעין אל-ע'רבה שמדרום לו' קלט. אין לזהותה עם כתף מול הערבה שנזכרה לעיל. זאת משום שבתאור גבול יהודה עובר הגבול מבית-חגלה צפונה לבית-הערבה, ורק אז עולה (לאבן בֹּהַן בן ראובן), ואילו בתיאור גבול בנימין עובר הגבול אל כתף מול הערבה ורק אז יורד הערבתה. בתאורי גבול אלו לכל ארכם המונחים 'עלה' ו'ירד' משמשים בעקביות בהוראתם כפשוטה, ולכן נראה שכתף מול-הערבה שוכנת מעל הערבה, וכנראה יורדת אל הערבה באזור בית-הערבה

בעבר היו שהציעו לזהות את העיר הקדומה עם "ח'רבת אלע'רבה" שבערבות יריחו, הגם שהממצאים באתר הם החל מהתקופה הביזנטית. לעת עתה בא בחשבון לזיהוי אתר בגדתו הדרומית של ו' קלט, אשר דווח בתשמ"ג במסגרת הדיווח על מצודת ורד יריחו. לפי התיאור זהו אתר בן כ-30 דונם בו זוהו חרסים לפחות משלביה המאוחרים של תקופת הברזל;דרושה עדיין בדיקה נוספת לתיארוך קראמי מדוקדק ולאיתור היישוב מראשית תקופת הברזל (בהנחה שממנו בא אחד מגיבורי דוד).

כתף מול הערבה היא שלוחת ההר הנישאת ממערב לאתר זה, מעל גדתו הדרומית של ואדי קלט. שלוחה זו, עליה נבנה מאוחר יותר מבצר קיפרוס, היא העצם הטופוגרפי הבולט ביותר באזור.

## לקריאה נוספת
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בית הערבה
קטגוריה:נחלת שבט יהודה
קטגוריה:יישובי המקרא
פרסידנסיה רוקה סאנס פניה

**פרסידנסיה רוקה סַאֶנְס פניה** (בספרדית: **Presidencia Roque Sáenz Peña**), או בקיצור **סאנס פניה**, היא עיר בפרובינציית צ'אקו בארגנטינה. העיר נמצאת במרחק של 168 קילומטרים מרסיסטנסיה, בירת הפרובינציה, ובמרחק של 1,184 קילומטרים מבואנוס איירס, בירת ארגנטינה.

## היסטוריה
העיר נוסדה כמושבה חקלאית על ידי אנשי הצבא הארגנטינאים פדרו אמרנטה וקרלוס דומינגו פרנאנדס ב-1 במרץ 1912. כשפרנאנדס נסע לבואנוס איירס הוא ביקש את רשותו של נשיא ארגנטינה באותו זמן רוקה סאנס פניה לכך שהמושבה תישא את שמו. הוא הסכים וב-24 באוקטובר 1912 המושבה קיבלה את השם "פרסידנסיה רוקה סאנס פניה" (מילולית: "[תקופת] נשיאותו של רוקה סאנס פניה").

בשנים שלאחר מכן האזור יושב על ידי מהגרים צ'כוסלובקים והאוכלוסייה גדלה עד שב-1923 המושבה קיבלה מעמד של עיר.

## כלכלה
כלכלת העיר מתבססת על חקלאות, בעיקר גידול כותנה ושעועית, עיבוד התוצרת החקלאית ותעשייה.

## תחבורה
את העיר משרת נמל התעופה פרסידנסיה רוקה סאנס פניה הנמצא במרחק של כ-5 קילומטרים מהעיר.

סאנס פניה נמצאת על מסלולם של הכבישים הלאומיים 16, המקשר בין העיר קוריינטס בפרובינציית קוריינטס ובין סן חוסה דה מטאן בפרובינציית סלטה, ו-95, המקשר בין ויז'ה חנרל גואמס בפרובינציית פורמוסה ובין סרס בפרובינציית סנטה פה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:צ'אקו: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1912
ולאד מוראר

**קֶלין ולאד מוראר** (ברומנית: **Călin Vlad Morar**; נולד ב-1 באוגוסט 1993 בזלאו שברומניה) הוא כדורגלן רומני, המשחק בעמדות הקשר והחלוץ בגז מתאן מדיאש.

## קריירה
ולאד מוראר נולד וגדל בעיר זלאו בירת מחוז סלאז' שברומניה ושיחק במספר מועדוני נוער קטנים ברומניה. בשנת 2011, חתם מוראר באוניברסיטת קלוז' כשבעונתו הראשונה במדי הקבוצה שיחק דקה אחת בה גם רשם שער בכורה במדי המועדון. אחרי עונה אחת בה רשם שבע הופעות וארבעה כיבושים, בקיץ 2012 חתם מוראר בפטרולול פלוישט יחד עם עוד מספר שחקנים שעזבו את קלוז' וחתמו בקבוצה.

בעונתו הראשונה במדי פטרולול, רשם מוראר 10 הופעות ליגה בהן כבש שלושה שערים בנוסף לכך, ערך מוראר שלוש הופעות במסגרת הגביע הרומני וכבש שער אחד. בעונתו השנייה בקבוצה מיעט מוראר לשחק בליגה אך רשם שתי הופעות במוקדמות הליגה האירופית. באחד המשחקים שיחק מוראר נגד ויטסה ארנהיים ההולנדית. אחרי שנתיים לא מוצלחות במדי פטרולול, בתחילת עונת 2014/15, חזר מוראר לקלוז' ורשם 14 הופעות בהן כבש שלושה שערים.

ב-1 ביולי 2015, רכשה בית"ר ירושלים את כרטיס השחקן של מוראר מקלוז' תמורת 160 אלף אירו והקשר חתם לשלוש עונות במועדון. אולם, לאחר חודשיים, ב-4 בספטמבר 2015, לא הצליח להתאושש מהפציעה עמה הגיע לבית"ר, והוא שוחרר מהקבוצה. ב-13 בינואר 2016 לאחר חצי שנה ללא קבוצה, חתם בראפיד בוקרשט לשנתיים.

### נבחרת רומניה
לזכותו של מוראר שתי הופעות במדי נבחרת רומניה עד גיל 21.

## תארים
;פטרולול פלוישט
* הגביע הרומני: 

;ויטורול קונסטנצה
* אליפות רומניה: 

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:כדורגלנים רומנים
קטגוריה:קשרי כדורגל רומנים
קטגוריה:חלוצי כדורגל רומנים
קטגוריה:כדורגלני אוניברסיטת קלוז'
קטגוריה:כדורגלני פטרולול פלוישט
קטגוריה:כדורגלני בית"ר ירושלים
קטגוריה:כדורגלני ראפיד בוקרשט
קטגוריה:כדורגלני טרגו מורש
קטגוריה:כדורגלני פארול קונסטנצה
קטגוריה:כדורגלני פאנטוליקוס
קטגוריה:כדורגלני וולונטר
קטגוריה:כדורגלני ארד
קטגוריה:כדורגלני גז מתאן מדיאש
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים רומנים בישראל
קטגוריה:ספורטאים זרים ביוון
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1993
מחוז קינג

**מחוז קינג** (באנגלית: **King County**) הוא מחוז במדינת וושינגטון שבארצות הברית. לפי מפקד האוכלוסין של ארצות הברית בשנת 2010, האוכלוסייה במחוז מנתה 1,931,249 תושבים. זהו המחוז המאוכלס ביותר במדינת וושינגטון, וכן ה-13 ביותר בארצות הברית כולה. מקום מושבו של המחוז הוא סיאטל, והיא גם העיר הגדולה ביותר בו.

מבחינה פוליטית מצביע המחוז ברוב גורף למפלגה הדמוקרטית. במקור המחוז קרוי על שם ויליאם רופוס קינג, שהיה סגן נשיא ארצות הברית בעת שטריטוריית וושינגטון נוסדה, אך ב-1986 מועצת המחוז החליטה על החלפת שם המחוז להקרא על שם מרטין לותר קינג הבן, החלטה שאושרה על ידי המדינה ב-2005.

עיר מרכזית הנמצאת במחוז, בה שוכנת החברה מיקרוסופט, היא רדמונד.

## היסטוריה

## פוליטיקה

## קישורים חיצוניים

* 

* הדף של מחוז קינג בפייסבוק

קינג