The Low End Theory

***The Low End Theory*** (בתרגום חופשי לעברית: **תאוריית הקצה הנמוך**) הוא אלבום האולפן השני של הרכב ההיפ הופ האמריקאי א טרייב קולד קווסט. האלבום יצא לאור ב-24 בספטמבר 1991 על ידי חברת התקליטים ג'ייב רקורדס. האלבום הוקלט ברובו באולפני באטרי בניו יורק בין 1990 ל-1991. האלבום הופק בעיקר על ידי חבר ההרכב קיו טיפ, עם צלילים מינימליים המשלבים בס, ברייקים, ודגימות ג'אז, להבדיל מאלבומם הראשון, *[[People's Instinctive Travels and the Paths of Rhythm]]* (1990). מבחינת מילות השירים, מציג האלבום פרשנות חברתית, משחקי מילים, הומור, ואינטראקציות בין קיו טיפ וחברו להרכב פייף דוג.

האלבום נתמך על ידי הסינגל המוביל "Check the Rhime". האלבום הגיע למקום 45 ברשימת הבילבורד 200. עם הוצאת האלבום, מבקרי המוזיקה, ומנהלי התקליטים בג'ייב רקורדס הטילו ספק בפוטנציאל המסחרי של האלבום. למרות זאת, הוצאתם לאור של שני הסינגלים "Jazz (We've Got)" ו-"Scenario", משכו תשומת לב והרחיבו את המוניטין של ההרכב. ב-19 בפברואר 1992 קיבל האלבום תקליט זהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי, עם תפוצה של 500 אלף יחידות שקולות לאלבום בארצות הברית, וב-1 בפברואר 1995 קיבל האלבום תקליט פלטינה, עם תפוצה של מיליון יחידות.

בשנים שלאחר יציאתו, צבר "The Low End Theory" הכרה רבה על ידי מבקרי מוזיקה וכותבים והפך לאבן דרך בתרבות ההיפ הופ האלטרנטיבי. האלבום נחשב לאלבום הפריצה של פייף דוג ושתרם לתחילת קריירת הסולו של באסטה ריימס. השפעת האלבום על אמנים בז'אנר ההיפ הופ, R&B ועוד נבעה משילוב המילות השירים וההפקה של קיו טיפ, שגשרו על הפער בין היפ הופ לג'אז. האלבום הופיע במגוון רחב של רשימות "האלבומים הטובים ביותר" של מבקרי מוזיקה וכתבים. ב-2020 דורג במקום ה-43 ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים של הרולינג סטון. ב-2022, הוצג האלבום בספריית הקונגרס ברישום הלאומי להקלטות שלה בגלל היותו "חשוב מבחינה תרבותית, היסטורית ואסתטית".

## רקע
חודש לאחר יציאת אלבום הבכורה של ההרכב *People's Instinctive Travels and the Paths of Rhythm,* אובחן חבר ההרכב פייף דוג כסוכרתי והוא שקל לעזוב את ההרכב. אחרי שיחה עם חברו להרכב קיו טיפ, הם הסכימו להגדיל את השתתפותו של פייף דוג באלבומם הבא ו"לקדם את עצמם בכלליות כהרכב". מפגשים לאלבום התחילו עוד בעודם בזמן ההקלטות של אלבום הבכורה. ההרכב רצה להתחיל את ההקלטות לאלבום החדש זמן קצר לאחר השלמת אלבום הבכורה שלהם, עוד לפני צילום הקליפים לאלבום הבכורה ולפני סיבוב ההופעות שלהם. פייף דוג אחר כך אמר ש"טיפ לא מוכן לעצור". שם האלבום, The Low End Theory, מתייחס בו זמנית למעמד הגבר השחור בחברה ולתדרי הבס במוזיקה, בזמן שבעטיפת האלבום מופיעה תמונה מופשטת של אישה כורעת ברך צבועה בצבעים הכלל אפריקאיים.

בזמן הקלטות האלבום, פיטרו ההרכב את מנהל המוזיקה שלהם קול די ג'יי רד אלרט והצטרפו לחברת ההנהלה של ראסל סימונס, עם כריס לייטי מנהלם החדש. בנוסף הם פיטרו את עורך הדין שלהם, שהיה המנהל של רד אלרט שבעקבות כך חטף תביעה. הפעולות האלה יצרו מתח עם הקבוצה שהיו חברים בה "Native Tongues", המתח לעולם לא הפסיק אחרי החלפת המנהלים, ההרכב דרש מקדמות רבות מג'ייב רקורדס מה שגרם בסופו של דבר להארכת החוזה שלהם איתם לאלבום נוסף. בכל זאת המשיך המשא ומתן שלהם עם ג'ייב במשך שנה מה שגרם למתח גם בניהם. אירועים אלה גרמו להתפכחות בתעשיית המוזיקה בנוגע להרכב, מה שהשפיע המון על "הגישה באלבום ועל חומרתו".

## הקלטות והפקה
מרבית הקלטות האלבום הוקלטו במנהטן באולפני באטרי, בין השנים 1990 ל-1991, שהוקלטו על ידי קונסולת המיקסינג Neve 8068 ששומשה בעבר על ידי ג'ון לנון. כמו אלבומם הראשון הפקת האלבום בוצעה בעיקר על ידי קיו טיפ, בזמן שעלי שאהיד מוחמד חבר ההרכב שימש כדי ג'יי וכמפיק משנה. סקף אנסלם הפיק שני שירים באלבום, אשר תוכנתו בסטודיו של ג'אזי ג'יי ברובע הברונקס. פיט רוק היה המפיק המקורי של הסינגל השני שיצא, "Jazz (We've Got)", לפני שקיו טיפ הפיק מחדש את הסינגל, קיו טיפ אף נתן לו קרדיט בסוף של השיר.

חבר ההרכב ג'ארובי וואיט שהופיע באלבום הבכורה הקליט מספר בתים, למרות זאת הוא עזב את ההרכב בזמן הקלטות האלבום כדי ללמוד אומנות קולינרית והבתים שלו לא נכנסו לאלבום בסופו של דבר. בשיר "Butter" היה אמור להיות בית של קיו טיפ, אבל פייף דוג התעקש לבצע את השיר לבד, מה שגרם לריב קצר שבסופו פייף דוג שר את השיר וקיו טיפ את הפזמון.

במהלך הקלטת האלבום קיו טיפ התקרר ולא רצה להשמע מצונן באלבום אז הוא החל להקליט מחדש את כל הבתים שלו לפני שאנשים אמרו לו שהוא נשמע בסדר ושכנעו אותו אחרת.

## מורשת והשפעה
*The Low End Theory* הוא אלבום שנחשב לאחד מכמה אלבומים שהשפיעו הכי הרבה על היסטוריית ההיפ הופ, קורבין רייף מקומפלקס שאמר שהאלבום "פרץ דרך ודחק את המעטפת הקולית של כל ז'אנר הראפ". הוא עזר לעצב את ההיפ הופ האלטרנטיבי בשנות התשעים, בזכות ה"חידושים העדינים" של ההרכב הוא עזר לפרסם משמעותית את ז'אנר הג'אז ראפ בין השנים 1992 ל־1993. בזכות האלבום יכלו ההרכב להראות איך היפ הופ היה לפני שההצלחה המסחרית השפיעה רבות על היצרתיות של המון ראפרים, וכדי לאתגר את תרבות הגאנגסטה ראפ שבאותה תקופה הייתה פופולרית.

האלבום נחשב לפריצת הדרך המילולית של פייף דוג, הוא הגיע לרמה של Master of ceremonies בלתי שכיח. ופריצת הדרך של חבר ההרכב לידרס אוף דה ניו סקול, באסטה ריימס ששר בית בסינגל "Scenario", שבזכותו קריירת הסולו של באסטה נתנה קפיצה משמעותית בהצלחה שלה. הוא "השתפר גם בתור MC וגם בתור מנהל הדירקטוריון", השורה של קיו טיפ "חוק מספר 4080 בתעשייה, אנשי חברות התקליטים הם מפוקפקים" בסינגל "Check the Rhime" הפכה להיות בין השורות הכי מצוטטות בכל ז'אנר ההיפ הופ, האלבום התחיל להקרא בכינוי "Sgt. Pepper's של עולם ההיפ הופ" בגלל פריצת הדרך המוזיקלית שלו בתחום הפקת ותכנות ההיפ הופ. עטיפת האלבום נחשבת לאחת מהטובות והמוכרות ביותר בהיסטוריית ההיפ הופ ואף דורגה במקום ראשון ברשימת הטופ 50 של קומפלקס.

האלבום השפיע רבות על מגוון רחב של מוזיקאים מתחום ההיפ הופ והאר אנד בי. המפיק 9th Wonder אמר כי האלבום הוא "פסקול החיים שלו" בזמן התבגרותו, ואפילו אמר שהאלבום "שינה את חייו". והמשיך והוסיף על "השפעת האלבום שהצליחה להשפיע גם עליו, על Phonte, סלאם וילג', מוס דף, דה רוטס, קוולי, פארל, אאוטקאסט, אפשר להמשיך לנצח אם מסתכלים על העץ המשפחה שטרייב יצרו, יש להם הרבה צאצאים". האלבום השפיע בנוסף על קניה ווסט, קומון, דיאנג'לו, ג'יל סקוט, נאז, קנדריק לאמאר, לוג'יק, האבוק, מאדליב, רוברט גלאספר, ועל ד"ר דרה, שהפיק ושחרר לאור את אלבום הבכורה שלו *[[The Chronic]]* אחרי שהושפע רבות על ידי האלבום. מוזיקאים ומז'אנרים אחרים אמרו שגם הושפעו מהאלבום, כגון זמר הרוק ג'ק ווייט והסולן של להקת אלקטרוניקה, ג'יימס לאבל.

## רשימת השמעה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי היפ הופ