open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ניקולאי נוטוביץ'

שמאל|ממוזער|200px
**ניקולאי נוטוביץ**' (ברוסית **Николай Александрович Нотович**), נולד ב-1858, היה אציל, קצין קוזאקי, מרגל, ועיתונאי רוסי. נוטוביץ ידוע בעיקר בשל ספריו בהם טען כי ישו במהלך חלק משנות חייו (12-30 שנים), נסע וחי בקשמיר ולדאק, שם למד בודהיזם.

## קישורים חיצוניים
* ניקולאי נוטוביץ': משנות חייו של ישו
* 

## הערות שוליים

 

קטגוריה:סופרים רוסים
קטגוריה:עיתונאים רוסים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1858
קטגוריה:נפטרים ב-1950
שרלטן

[ממוזער|250px|[פייטרו לונגי: השרלטן, 1757]]
**שרלטן** (מצרפתית: *charlatan*) הוא מין רמאי המשתמש באחיזת עיניים, בשקרים ובטכניקות שונות כדי להציג את עצמו בציבור כבעל מקצוע או כבעל יכולת אחרת או כבעל ידע מסתורי או מקצועי, וזאת על מנת להרוויח כסף, כבוד או טובות הנאה שלא ביושר. הכינוי ניתן לראשונה למוכרי תרופות בצרפת שנהגו לבשר על בואם על ידי השמעת מוזיקה ועריכת מופעי רחוב. אחד השרלטנים שזכה לפרסום רב היה הפריזאי טבארין, שהקים במה בפלס-דופין (Place Dauphine) שבעירו בשנת 1618 ושימש השראה למערכוני קומדיה דל'ארטה ולפארסה של מולייר.

## שימוש במילה
יש להבחין בין שרלטנים לבין להטוטנים, קוסמים ומאחזי עיניים אחרים. בשונה מהאחרונים, השרלטן אינו יוצר "קשר אישי" עם השיטות והאביזרים בהם הוא עושה שימוש. הוא אינו רואה במעשיו סוג של אומנות, דרך חיים או מטרה כשלעצמה. מטרתו העיקרית של השרלטן היא לשכנע את לקוחותיו הפוטנציאליים שבאפשרותו לספק להם את המוצר או השירות בו הם מעוניינים, בעוד שהוא יודע שהדבר נבצר מיכולתו.

שרלטנים מסוימים מתחזים לבעלי ידע מקצועי או מיסטי כלשהו ומספקים שירותים כמו ייעוץ רוחני, ניבוי עתידות, סיאנסים לצורך תקשורת עם רוחות רפאים או מתן שירותים 'רפואיים' מפוקפקים בשל אופיים הפסאודו-מדעי. השרלטן מאופיין בכך שמטרתו להשיג תשלום כלשהו על ידי הולכת שולל את לקוחותיו.

## אטימולוגיה
מקור אפשרי למילה **שרלטן** הוא במילה האיטלקית *ciarlare* שמשמעותה ללהג, לקשקש. לחלופין, ייתכן שמקורה במילה Cerretano, כלומר תושב העיירה האיטלקית צ'רטו די ספולטו (Cerreto di Spoleto) שהתפרסמה ברופאי האליל שלה.
## שרלטנות רפואית
[שמאל|ממוזער|150px|[גריגורי רספוטין היה מיסטיקן רוסי שהציג את עצמו כבעל כוחות ריפוי על-טבעיים.]]
אחת הצורות הנפוצות ביותר שבה שרלטנים באים לידי ביטוי היא בחלק מתחומי הרפואה האלטרנטיבית (בה ישנם גם אנשי מקצוע מוסמכים ומיומנים). השרלטן משכנע את המטופל שיש לו ידע העולה על זה של הרפואה הקונבנציונלית או יכולות על-טבעיות. חלק מציגים עצמם כאנשי דת שקיבלו את יכולתם מידי ישות עליונה.

צורת רמאות זו הייתה נפוצה מאוד בעבר, בה השרלטנים מכרו תכשירים רפואיים אמתיים או לא (חלקם מבוססים על צמחי מרפא), תוך יחוס סגולות מיוחדות לתרופה. בעת המודרנית התופעה של שרלטנים המתחזים למומחים לרפואה לא נעלמה כלל. כך גם במאה ה-21 מקובלים טיפולים פרה-רפואיים הטוענים לידע נסתר בגוף האדם, מכשירים חשמליים שונים שכביכול עוזרים לטיפול בבעיות רפואיות, יחוס סגולות לקמעות ועוד. שרלטנים מסוימים מייחסים לעצמם כוחות על טבעיים ומפרסמים הופעות שבהן הם מרפאים חולים. ההופעות לעיתים אף מוקלטות ומשודרות בטלוויזיה או מופצות באינטרנט.

## ראו גם
*מכשף
*קוסם
*אורן זריף

## קישורים חיצוניים

*Controversial therapies - מאמר של ריצ'רד לבוי על דרכים שבהן הורים יכולים להבחין בין דרכי טיפול מקצועיות ויעילות עבור לקויות למידה לבין אפשרויות אחרות שמנסות לשווק עצמן ככאלו ללא הצדקה מעשית.
* 
* רחלי ווקס, התרופה לכל המחלות, 17 בדצמבר 2022

## הערות שוליים

קטגוריה:פסאודו-מדע
קטגוריה:הונאה
רדיקל בראון-מקוי

בתורת החוגים, **רדיקל בראון-מקוי** הוא רדיקל המוגדר כחיתוך הגרעינים של כל ההומומורפיזמים לחוגים פשוטים עם יחידה. אם החוג מכיל אבר יחידה, אז רדיקל בראון-מקוי שלו שווה לחיתוך האידיאלים המקסימליים. בהתאם, אומרים כי חוג הוא בראון-מקוי (או שווה לרדיקל בראון-מקוי של עצמו) אם אין לו תמונה הומומורפית המכילה אבר יחידה. באנליזה פונקציונלית הוא נקרא גם **הרדיקל החזק**.

רדיקל בראון-מקוי מכיל את רדיקל ג'ייקובסון של החוג; בחוגים קומוטטיביים שני הרדיקלים שווים.
גם בחוגים המקיימים זהויות פולינומיות הרדיקלים משתווים, בגלל משפט של קפלנסקי הקבוע כי חוג פרימיטיבי עם זהויות הוא פשוט ובעל אבר יחידה (וסוף ממדי מעל המרכז).
אם  R חוג נילי אז  R[x_1,\dots,x_n] הוא בראון-מקוי (וגם חוג הפולינומים במשתנים לא קומוטטיביים הוא כזה).
לפי תוצאה של אגטה סמוקטונוביץ' ואדמונד פוצ'ילובסקי חוג הפולינומים  R[x] הוא בראון-מקוי אם ורק אם ל- R אין תמונה הומומורפית ראשונית בעלת מרכז החותך באופן לא-טריוויאלי כל אידיאל שונה מאפס.

אם H הוא מרחב הילברט ספרבילי, אז הרדיקל החזק של אלגברת האופרטורים החסומים \ B(H) הוא האידיאל הכולל את כל האופרטורים הקומפקטיים.

קטגוריה:תורת החוגים
אלקטרוסקופ

שמאל|ממוזער|250px|כדור הנמשך למקל במערכת האלקטרוסקופ
**אלקטרוסקופ** הוא מכשיר מדידה הבודק נוכחות מטען חשמלי של גוף ואת גודל המטען (אך לא את סימנו, כלומר אם הוא חיובי או שלילי). בפועל המכשיר מודד את הפוטנציאל החשמלי של הגוף הטעון. את המכשיר המציא הרופא הבריטי ויליאם גילברט בסביבות שנת 1600.
ישנם שני סוגים של אלקטרוסקופים קלאסיים: אלקטרוסקופ כדור ואלקטרוסקופ עלי זהב.

## אלקטרוסקופ כדור
את אלקטרוסקופ הכדור המציא ג'ון קנטון בשנת 1754. הוא הורכב מכדור קטן מחומר מבודד קל (במקור מעץ ספוגי, pith) שתלוי על חוט.

הבדיקה נעשית באמצעות קירוב הגוף אותו מודדים לכדור. דגם אופייני הוא מקל מבודד ששופשף במשי הגורם לו להיות טעון חיובית. כאשר הכדור זז עקב המשיכה למקל, מדידת הזווית בין החוט למוט אנכי מאפשרת לחשב את מטען המקל.

עקרון הפעולה, כפי שמבינים אותו כיום, הוא היווצרות של פולריזציה (הפרדה של מטענים שליליים וחיוביים) מיקרוסקופית באטומים שמרכיבים את הכדור המבודד. האלקטרונים הטעונים שלילית מתקרבים למקל הטעון חיובית, ונמשכים אליו בכוח חזק יותר מהכוח שבו נדחים גרעיני האטום החיוביים, כך שהכוח השקול מושך את הכדור אל המקל.

## אלקטרוסקופ עלי זהב
שמאל|ממוזער|150px|אלקטרוסקופ עלי זהב הנמצא במחלקה לפיזיקה באוניברסיטת רומא "לה סאפיינצה".
[שמאל|ממוזער|150px|איור של אלקטרוסקופ המדגים [השראה אלקטרוסטטית]]
את אלקטרוסקופ עלי הזהב המציא הפיזיקאי הבריטי אברהם בנט בשנת 1787. המכשיר רגיש יותר במדידותיו מאלקטרוסקופ הכדור. המכשיר בנוי ממוט מתכת (לרוב נחושת) ושתי רצועות מקבילות של עלי זהב. לחלק העליון של מוט המתכת מחובר כדור או דיסקית מחומר מוליך. כמו כן, על מנת להגן על עלי הזהב מפני משבי רוח שעלולים להזיז אותם, המערכת מוכנסת לכלי זכוכית. הבדיקה נעשית על ידי קירוב דגם לקצה העליון. אם הדגם טעון עלי הזהב נדחים זה מזה, ועל פי הזווית הנוצרת ביניהם ניתן לחשב את מטען המקל (אך לא את סימנו).

עקרון הפעולה: כאשר מקרבים את המקל הטעון אל החומר המוליך בקצה העליון של הכלי, אלקטרונים נעים בין עלי הזהב והחומר המוליך בהתאמה כך שנוצר קיטוב מאקרוסקופי ביניהם. עלי הזהב זהים, כך שהמטען והמתח המושרה בהם זהה, ולכן הם דוחים זה את זה. ככל שהמטען עליהם בערכו המוחלט גדול יותר כך הכוח החשמלי גדול יותר והוא מרחיק ביניהם ויוצר זווית גדולה יותר.

## דגמים אחרים
לעיתים משתמשים במערכת הניסויית בשני כדורים כאשר תולים אותם מהמתקן העומד במצב של V הפוך, כאשר כדור אחד טוענים במטען כלשהו, מקרבים את הכדור הראשון לכדור השני עד למגע על מנת שיעביר מטען עד למצב של שוויון פוטנציאלים שכתוצאה מכך הופכים להיות בעלי מטענים שווים. במצב כזה שני הכדורים בעלי מטען שווה וקוטביות שווה ולכן ניתן למדוד באופן גס את כמות המטען של הכדורים על פי המרחק ביניהם שנוצר בעקבות כוח הדחייה החשמלי.

## קישורים חיצוניים

* 
## הערות שוליים

קטגוריה:מכשירי מדידה חשמליים
שערים

**שערים** היה עיתונה היומי של מפלגת פועלי אגודת ישראל שיצא בין השנים התרצ"ה–התשמ"א.

## היסטוריה
העיתון החל לצאת בתשרי תרצ"ה (1934) באופן בלתי סדיר. במאי 1939 החל לצאת שבועון בשם "העתיד" של פועלי אגודת ישראל, אולם הוא לא התמיד זמן רב וחזר לצאת באופן בלתי סדיר, כשחלק מהגליונות מסומנים כ"הוצאה חד פעמית". מאפריל 1941 הוכתרו גליונות חד פעמיים אלו שוב בשם "שערים", תוך שמצוין עליהם "תפוצה פנימית" או "פנימי, לא למכירה". החל מתחילת 1945 החלו לצאת גליונות שערים באופן סדיר מדי שבוע. בתחילה צוין על הגליונות הסימון "פנימי, לא למכירה", אך בהמשך הם הופצו עם מחיר. גליונות העיתון מנו את תחילת הוצאת העיתון מתחילת שנת 1945. בשנת תשי"א (1951), ביוזמת מנהיג המפלגה בנימין מינץ, הפך העיתון ליומון, והוא יצא עד לשנת תשמ"א (1981).

עורכו הראשון היה יעקב ברונר, וסגנו היה יהודה נחשוני (רזמיבש). בשנות ה-60 מונה נחשוני לעורך, והוא שימש בתפקידו עד לסגירת העיתון. בין עיתונאיו נמנו: נפתלי קראוס, משה קרובקה (אביו של הרב זאב קרוב), אריה אלברט, אריה אביב"י (אביו של הרב יוסף אביב"י) נח סביר (ציינווירט) וישראל קצובר.

בשנות השיא שלו שימש העיתון במה מרכזית למאמרים תורניים ורעיוניים של רבנים, סופרים, משוררים ואישי ציבור דתיים, ובהם הרב רפאל קצנלבוגן, הרב איסר פרנקל, הרב בן ציון פירר, יוסף צבי רימון, יעקב רימון, הרב דוד הלחמי הרב נתן אורטנר. כביטאון פא"י הביא העיתון את עמדת המפלגה בנושאים האקטואליים שעמדו על הפרק. עיקר תפוצתו הייתה בקרב אנשי פא"י, והוא נשלח אל רבנים ואישי ציבור חרדים ודתיים בישראל ומחוצה לה.

פרשנים פוליטיים מייחסים לעיתון את הצעד הראשון שהוביל למהפך בבחירות 1977. בשנת 1976 חשף כתב העיתון ישראל קצובר כי הטקס לציון הגעתם של מטוסי ה-F-15 הראשונים של חיל האוויר יגרום לחילול שבת של המשתתפים בו. חשיפה זו הובילה להצעת אי אמון שהוגשה בכנסת ב-14 בדצמבר 1976 על ידי החזית הדתית התורתית (אגודת ישראל ופועלי אגודת ישראל), צעד שגרם לתרגיל המבריק של יצחק רבין ופיזור הכנסת, והוביל בעקיפין למהפך בבחירות.

שנות הוצאתו של "שערים" משקפות במידה רבה את כוחה של המפלגה ואת תהליך התפוררותה שהחל בשנות השבעים. ב-1981 נסגר היומון, וכעבור שנה החל להופיע שוב כשבועון, בעריכת מאיר הלחמי, עד לשנת תשנ"ה (1995). כעבור עשור, בשנת תשס"ה (2005), נעשה ניסיון נוסף על ידי שרידי פא"י, בראשות חנוך ורדיגר (בנו של אברהם ורדיגר), לחדש את הופעת העיתון כירחון, ובגלגול זה יצאו 11 גיליונות, בעריכת העיתונאי אהרון קורנפלד, עד לסגירתו.

## קישורים חיצוניים
* שערים באתר עיתונות יהודית היסטורית של הספרייה הלאומית, עם אפשרות חיפוש בטקסט העיתון

## הערות שוליים

*
קטגוריה:עיתונות בעברית
קטגוריה:שבועונים
קטגוריה:עיתונות מפלגתית חרדית בישראל
קטגוריה:פועלי אגודת ישראל
בדיקות חיוניות

[שמאל|ממוזער|250px|שער של ספר בד"ח חירום של מטוס [F-14. בשער מתוארים כל הנושאים הכלולים בו.]]
[שמאל|ממוזער|250px|טייס [הצי האמריקני מבצע בדיקות לפי ספר בד"ח של ה־UH-60.]]
**בדיקות חיוניות** או בראשי תיבות: **בד"ח** (באנגלית: **Aircraft Checklist**) היא רשימת תיוג הכלולה בדרך כלל בספרון בעל אותו השם, המקיף את כל הבדיקות והפעולות שיש לבצע בכל מצב של טיסה או תקלה בכלי הטיס. הרשימה כתובה כסדרת פעולות עוקבות אותן יש לבצע.

## היסטוריה
בשנת 1935 נערכו מבדקים במכרז של צבא ארצות הברית. במכרז למטוס הפצצה. במכרז השתתפו מרטין דגם 146, דאגלס דגם DB-1 ובואינג עם דגם 299. הדגם של בואינג הצטיין במבדקים ונחשב למועדף בתוכנית, והמבדקים שנשארו נחשבו לפורמליים בלבד. אך בטיסת מבחן אחת שנערכה ב-30 באוקטובר דגם 299 הזדקר אחר המראה והתרסק. צוות החקירה גילה שהטייס שכח לשחרר את נועל הגה הגובה לפני המראה.

ביקורת קשה הוטחה בדגם של בואינג בטענה שהוא מסובך מדי לתפעול על ידי אדם. הדגם של בואינג הפסיד במכרז לדגם של דאגלס שקיבל את הסימון B-18. בואינג הצליחה לשמור על הפרויקט ו-17 מטוסים מדגם 299 נמסרו לשירות, שם המטוסים היו תחת פיקוח צמוד של בואינג, משרד ההגנה והקונגרס. טייסי המטוס המורכב רצו למצוא שיטה לוודא שכל הפעולות הנחוצות נעשו ושום בדיקה לא נשכחה. בסופו של התהליך הם יצרו את הבד"ח הראשון שהיה מחולק לארבעה חלקים: בדיקות לפני המראה, בדיקות לאחר המראה, בדיקות לפני נחיתה, ובדיקות לאחר נחיתה. המטוסים המשיכו לטוס כ-2.9 מיליון קילומטר ללא אירוע חמור. הדגם הפך לבסוף ל-B-17.

## מאפיינים
רשימת בדיקות ופעולות מלאה מאפשרת לחסוך מהטייס את הצורך לשנן את כל הפרטים הקטנים במערכות המורכבות של המטוס ואופן תפעלתן, וכן מקנה ביטחון שכל הפעולות הנחוצות בוצעו. הבד"ח מאפשר לטייסים פחות מנוסים להתמודד עם מצבים מורכבים.

### כתיבת הבד"ח
כל דגם של מטוס דורש בדיקות ופעולות שונות, לכן הבד"ח הוא מסמך ייחודי לדגם ספציפי של מטוס. כתיבת בד"ח מתחיל עם טיסות הניסוי הראשונות, כאשר טייסי הניסוי בודקים את הדרישות והתנהגות של כלי הטיס בכל מצב. תהליך זה נמשך גם עם כניסתו של כלי הטיס לשירות כאשר תאונות, אירועים או עדכונים טכניים מחייבים שינויים בבדיקות או תפעול במצבי טיסה שונים.
[טקסט=|ממוזער|250x250 פיקסלים|דוגמה לבד"ח של מסוק [בל OH-58 קיואה|OH-58.]]

### מלל
דוגמה לאופן הכתיבה בבדיקות של מטוס ספיטפייר לקראת נחיתה (בהקפה):

## קישורים חיצוניים
* בד"ח של ספיטפייר

קטגוריה:מונחים בתעופה
קטגוריה:ניהול תהליכים
מפאלדה, נסיכת סבויה

ממוזער|199x199 פיקסלים|הנסיכה כילדה קטנה
**הנסיכה מפאלדה מסבויה** (באיטלקית: *Mafalda di Savoia,* 2 בנובמבר 1902 – 27 באוגוסט 1944) הייתה נסיכה איטלקייה ואחותו של מלך איטליה האחרון, אומברטו השני. במהלך מלחמת העולם השנייה נשלחה למחנה הריכוז בוכנוואלד ומתה בו. 

## ביוגרפיה
מפאלדה נולדה ב-2 בנובמבר 1902 ברומא, לויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה ואלנה, נסיכת מונטנגרו. בשנת 1925 היא נישאה לנסיך פיליפ, רוזן הסן, שהיה אחיינו של קיסר גרמניה האחרון - וילהלם השני, ונינה של מלכת בריטניה ויקטוריה. לזוג נולדו 4 ילדים. הנסיך פיליפ היה חבר נאמן במפלגה הנאצית בגרמניה ואחיו היה חבר ההנהגה הבכירה של המפלגה. עם עליית הנאצים לשלטון בגרמניה, ובמיוחד לאחר שמשטר זה כרת ברית לשיתוף פעולה עם איטליה הפשיסטית בראשות בניטו מוסוליני, המחשבה הייתה שבני הזוג יוכלו לתרום רבות לחיזוק ברית זו. מחשבה זו לא יצאה אל הפועל עקב הסתייגותה של הנסיכה מפאלדה מהמשטר הנאצי, למורת רוחו של בעלה. במהלך מלחמת העולם השנייה ראה קנצלר גרמניה אדולף היטלר בנסיכה מפאלדה כמי שפועלת במתכוון נגד האינטרסים של גרמניה באיטליה, וכינה אותה "הנסיכה הנתעבת ביותר בבית המלוכה האיטלקי".

בספטמבר 1943 נסעה הנסיכה מפאלדה לבולגריה כדי להשתתף בהלווית גיסה המלך בוריס השלישי. בהיותה שם נודע לה כי איטליה נכנעה לכוחות בעלות הברית והמשטר הפשיסטי נפל, וכי בעלה הושם במעצר בית בבוואריה וילדיה נמצאים בחסות הוותיקן ברומא. בטענות שווא הובלה מפאלדה לשגרירות הגרמנית בסופיה, שם היא נעצרה על ידי הגסטאפו והובלה לברלין. הגרמנים ביקשו באמצעות מעצר זה לגרום למלך איטליה ויטוריו אמנואלה לא לשתף פעולה עם כוחות בנות הברית נגד גרמניה הנאצית. לאחר חקירות ועינויים בברלין נשלחה מפאלדה למחנה הריכוז בוכנוואלד. היא נכלאה שם באגף המיועד לאסירים רמי דרג, כמו לאון בלום, ז'ורז' מנדל, ונשותיהם של מנהיגי איגודי עובדים גרמנים לשעבר עם ילדיהן. 

ב-25 באוגוסט הפציצו כוחות בנות הברית את המחנה. מפאלדה נפצעה קשה בהפצצות ונכוותה בחלקים רבים בגופה. לאחר יומיים היא מתה מחוסר טיפול רפואי הולם. לחברותיה האיטלקיות במחנה, להן היא סייעה רבות בתנאים המחפירים ששררו שם, היא אמרה בשעת מותה "אני מבקשת שתזכרו אותי לא כנסיכה איטלקייה, אלא כאחותכן האיטלקייה".
למשפחתה של מפאלדה נודע על מותה במחנה הריכוז רק לאחר סיום מלחמת העולם השנייה. בסיום המלחמה הובאה מפאלדה לקבורה באחוזת משפחתה בהסן.

## לאחר מותה
למרות הדחת משפחת המלוכה האיטלקית מהשלטון לאחר מלחמת העולם השנייה זוכה הנסיכה מפאלדה באיטליה לכבוד עקב התנהגותה האמיצה והסיוע שהיא נתנה לאחיה האיטלקיים במחנה הריכוז בוכנוולד.

ממשלת איטליה החליטה בשנת 1997 להנפיק בול מיוחד לזכרה של הנסיכה מפאלדה. בשנת 2002 הפיקה הטלוויזיה הממלכתית באיטליה סרט אודות חייה. כמו כן נחנך פסל לזכרה ברומא, והיא הונצחה בגן ציבורי בעיר סירקוזה בסיציליה.

## משפחתה
בשנת 1925 התחתנה מפאלדה עם פיליפ, רוזן הסן, ממנו נולדו לה 4 ילדים:
* מוריץ, רוזן הסן (1926–2013)
* היינריך, נסיך הסן (1927–1999)
* אוטו, נסיך הסן (1937–1998)
* אליזבת, נסיכת הסן (נולדה ב-1940)

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בית סבויה
קטגוריה:אישים באיטליה בתקופת הפשיזם
קטגוריה:פוליטיקאים איטלקים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:ילידות 1902
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1902
קטגוריה:נפטרות ב-1944
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1944
הקפה (תעופה)

שמאל|ממוזער|250px|תרשים המתאר את שדה התעופה של אילת ואת צורת ההקפה בשדה.
**הקפה** היא תבנית טיסה מקובלת של כלי טיס סביב מסלול הטיסה. התבנית חלה על מטוסים הנמצאים בשלבי המראה או נחיתה.
התבנית הומצאה כמענה לתנועה המתגברת סביב שדות תעופה. סידור התנועה לתבנית מקובלת מאפשרת פישוט שליטה על כלי הטיס במרחב השדה ויצירת סדר ברור ואחיד של פעולות הן לטייס והן לפקח הטיסה.

## שלבי ההקפה
[שמאל|ממוזער|250px|מטוס [F-14 בפיינל לנחיתה בנושאת מטוסים.]]
צורת ההקפה היא מלבן אשר צלעותיו הארוכות מקבילות למסלול. הצלע הנושקת למסלול נקראת **צלע נגד הרוח**. בדרך כלל הצלע הזאת תהיה הימנית במלבן של ההקפה, אך בשדות תעופה בעלי מסלולי טיסה מרובים הכיוון עשוי להשתנות. במקרה של מסלולים מקבילים, לרוב במסלול הימני צלע נגד הרוח תהיה השמאלית ובמסלול השמאלי צלע נגד הרוח תהיה הצלע הימנית, כך שאין מגע בין מסלולי הטיסה של המטוסים.

### צלעות ההקפה
#### צלע מתה
צלע מתה היא צלע נוספת והיא מהווה את נקודת הכניסה להקפה של המטוסים הבאים עם כיוון הנחיתה. צלע זאת מקבילה לצלע נגד הרוח, והיא נמצאת באותו הצד עימה (כלומר בכיוון המנוגד לצלע עם הרוח) אף על פי שייתכן ולא יהיה בה שימוש כלל, במיוחד במקרה של מסלולי טיסה מרובים בהם אין מקום לצלע נוספת.

#### צלע נגד הרוח
צלע נגד הרוח היא הצלע הנושקת למסלול הטיסה. בהמראה או בנחיתה משתמשים בביטוי צלע נגד הרוח כיוון שהתנועה בצלע הזאת תכוון תמיד נגד הרוח, כיוון שתנועה נגד הרוח מגדילה את המהירות האווירית לעומת המהירות הקרקעית ומאפשרת המראה או נחיתה בטוחות וקצרות יותר.

#### צלע צולבת
צלע צולבת (Crosswind leg) היא הבאה אחרי צלע נגד הרוח והיא נמצאת בניצב אליה. מטוס שממריא צריך בצלע זו לצבור מהירות וגובה, לקפל את כני הנסע ולהתכונן לבצע פנייה לצלע עם הרוח. נקודת המפגש בין צלע זאת לצלע נגד הרוח היא נקודת היציאה של המטוסים מההקפה, כלומר המקום בו הטייס מנווט וטס בעצמו.

#### צלע עם הרוח
צלע עם הרוח (Downwind leg) היא נקודת הכניסה של כל מטוס הנכנס להקפה מהכיוון ההפוך לכיוון הנחיתה (אם כיוון השדה הוא 270° אז כל מטוס הבא בטווח שבין כיוונים 0° ל־180° נחשב לכיוון המנוגד לכיוון הנחיתה). בצלע זאת הטייס מקבל את הוראות הפקח ואת המספר שלו בתור לנחיתה.

#### צלע בסיס
צלע בסיס היא הצלע שלפני הפיינל, בצלע זאת הטייס צריך להקטין מהירות אוויר להנמיך למהירות גישה ולבצע בדיקות חיוניות לקראת נחיתה. אם ישנן חריגות כל שהן ביכולתו של כלי הטיס לבצע נחיתה בטוחה צלע זאת היא ההזדמנות האחרונה לזהות אותן.

#### פיינל (הצלע הסופית)
בצלע הסופית המטוס מתיישר על המסלול ומתחיל בגלישה אל המסלול. בצלע זאת מתבצעת הנחיתה והיא נחשבת למסוכנת בהקפה. בביטול נחיתה המטוס עובר מצלע פיינל ישר למצב של צלע עם הרוח, כלומר הוא אוסף מהירות וגובה כדי להגיע לתנאי טיסה בטוחים.

### הליכה סביב
הליכה סביב היא שם למצב בו הטייס מבטל את הנחיתה והוא צריך לבצע פעולות בסדר מסוים כדי לנסוק ולאפשר למטוס הקפה נוספת. לאחר "הליכה סביב" מתבצע ניסיון נחיתה נוסף. הליכה סביב מתבצעת כאשר לא ניתן להשלים את הנחיתה באופן בטוח, למשל במקרה שהתנאים הבאים מתקיימים: המסלול לא פנוי, המטוס גבוה או נמוך מדי, המטוס לא מיושר עם המסלול ואין יכולת לתקן זאת בבטיחות ואין קשר עין עם המסלול.

### נקודות כניסה
במדינות שונות ישנן נקודות כניסה להקפה מקובלות ואף מאושרות או אסורות על פי החוק. בארצות הברית ואירופה למשל נקודת הכניסה המקובלת היא בזווית 45° לצלע עם הרוח, בקנדה מגדל הפיקוח עשוי להורות על כניסה להקפה בצלע עם הרוח, צלע בסיס או אף ישירות לפיינל.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שלבי טיסה
אדריאן סילבה

**אדריאן סבסטיאן פרוצ'ט סילבה** (בפורטוגזית: **Adrien Sébastien Perruchet Silva**; נולד ב-15 במרץ 1989 באנגולם שבצרפת) הוא כדורגלן עבר פורטוגלי ששיחק בעמדת הקשר.

## קריירה
סילבה נולד בצרפת והחל לשחק כדורגל בקבוצות הילדים של בורדו. כשהיה בן 11 עברה משפחתו לפורטוגל וכעבור שנתיים הוא החל לשחק במחלקת הנוער של ספורטינג ליסבון, וכן שיחק בכל הנבחרות הצעירות של פורטוגל, סילבה הוקפץ לסגל הקבוצה הבוגרת של ספורטינג ליסבון בעונת , וערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הפורטוגזית ב-17 באוגוסט 2007, כאשר עלה לדקה אחת בניצחון הביתי 4–1 על קבוצת אקדמיקה דה קוימברה.

ב-27 ביוני 2010 הגיע סילבה לישראל והושאל לשנה אחת בקבוצת מכבי חיפה. לאחר שלא הצליח להשתלב במכבי חיפה תחת אלישע לוי, ב-18 בינואר 2011 חזר לפורטוגל והושאל לאקדמיקה דה קוימברה. לאחר שנה וחצי באקדמיקה, חזר סילבה בקיץ 2012 לסגל ספורטינג ליסבון.

ב-21 באוקטובר 2014 כבש צמד במסגרת ליגת האלופות בהפסד ספורטינג 3–4 לשאלקה. ב-31 באוגוסט 2017 סיכם סילבה בלסטר סיטי. מכיוון שהחתימה על מסמכי ההעברה חרגה ב-14 שניות מהזמן החוקי של חלון ההעברות, ההעברה לא הייתה רשמית. ב-1 בינואר 2018 סילבה חתם רשמית בלסטר. ב-31 בינואר 2019 הושאל סילבה למונקו עד לסוף העונה.

ב-3 באוקטובר 2020 חתם סילבה בסמפדוריה.

ב-4 בינואר 2022 סילבה חתם באל-וחדה מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות.

ב- 30 בינואר 2024 חזר סילבה לפורטוגל וחתם בשורות ריו אבה מליגת העל הפורטוגלית.

### קריירת נבחרות
סילבה ערך את הופעתו הבכורה בנבחרת ב-18 בנובמבר 2014, כשעלה כמחליף בניצחון 1–0 על . סילבה היה חלק מסגל נבחרת פורטוגל שזכתה ביורו 2016.

## קישורים חיצוניים

* עמוד השחקן באתר הרשמי של מכבי חיפה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים פורטוגזים
קטגוריה:קשרי כדורגל פורטוגזים
קטגוריה:כדורגלני ספורטינג ליסבון
קטגוריה:כדורגלני מכבי חיפה
קטגוריה:כדורגלני אקדמיקה דה קוימברה
קטגוריה:כדורגלני לסטר סיטי
קטגוריה:כדורגלני מונקו
קטגוריה:כדורגלני סמפדוריה
קטגוריה:כדורגלני אל-וחדה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת פורטוגל
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים פורטוגזים בישראל
קטגוריה:ספורטאים פורטוגזים באנגליה
קטגוריה:ספורטאים פורטוגזים בצרפת
קטגוריה:ספורטאים פורטוגזים באיטליה
קטגוריה:ספורטאים זרים באיחוד האמירויות הערביות
קטגוריה:כדורגלני יורו 2016
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2017
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2018
קטגוריה:פורטוגזים שנולדו ב-1989
שירות המכס הפדרלי של רוסיה

ממוזער|מטה שירות המכס הפדרלי במוסקבה. 2006.
**שירות המכס הפדרלי של רוסיה** (ברוסית: **Федеральная таможенная служба**) הוא הזרוע הממשלתית ברוסיה המופקדת על פיקוח המכס ויישום מדיניות הממשל בנושאי מטבעות ומאבק בהברחות בלתי חוקיות. רוסלן דווידוב הוא ראש שירות המכס הפדרלי הנוכחי מאז פברואר 2023.

## היסטוריה

גוף המכס הראשון ברוסיה הוקם לראשונה בתקופת האימפריה הרוסית בשנת 1865 בתור המחלקה לאיסוף המכס ובאוקטובר 1893 הפכה לגוף משמר הגבול של משרד האוצר. אחריות הטלת המכסים נותרה כחלק מתפקידיו של גוף משמרות הגבול גם בתקופת ברית המועצות ועד שנת 1990 הועברו תפקידי המכס לידי ועדת המכס הממלכתית שאך הוקמה והוכפפה לממשלת רוסיה.

ב-9 במרץ 2004 בצו נשיאותי מספר 314 הוקם שירות המכס הפדרלי מתוך ועדת המכס הממלכתית שפורקה. מאז הקמת השירות בשנת 2004 ועד 2006 היה הגוף כפוף למשרד לפיתוח כלכלי, כאשר בשנת 2006 הועבר לאחריותה הישירה של הממשלה. בינואר 2016 הוחלט להעביר את שירות המכס הפדרלי לאחריות משרד האוצר הרוסי.

## ראשי שירות המכס הפדרלי

## קישורים חיצוניים

* 

* שירות המכס הפדרלי באתר **[[יוטיוב]]**

## הערות שוליים

קטגוריה:רוסיה: ארגונים ממשלתיים
קטגוריה:רוסיה: כלכלה
קטגוריה:משרד האוצר של רוסיה
קטגוריה:רשויות מכס
משרד האוצר של רוסיה

**משרד האוצר הרוסי** (ברוסית: **Министерство финансов России**; שמו בגרסה המקוצרת: **Минфин России**) הוא המשרד הממשלתי ברוסיה האחראי על המדיניות הפיננסית של רוסיה.

משרד האוצר הרוסי אחראי על הסוכנות הפדרלית לניהול רכוש המדינה, שירות המיסים הפדרלי, שירות המכס הפדרלי והשירות הפדרלי לשליטה באלכוהול.

בניין משרד האוצר הרוסי שוכן ברחוב אילינקה 9 במוסקבה.

## היסטוריה
משרד ממשלתי ראשון לענייני כלכלה ברוסיה הוקם בשנת בתקופת פיוטר הגדול בשם קולגיית המסחר (Камер-коллегия) שעסקה באיסוף מטבעות והכנסות המדינה. בתקופת יקטרינה השנייה הוקמה המשלחת לענייני הכנסות המדינה של הסנאט הרוסי (Экспедиция о государственных доходах), שהפכה לאחר מכן למשרד האוצר של האימפריה הרוסית ב-8 בספטמבר 1802 והתקיימה עד לפרוץ מהפכת פברואר שהביאה לפירוק מוסדות השלטון הצארי בשנת 1917.

באוקטובר 1917 הוקם קומיסריון האוצר העממי (Наркомат финансов).

בשנת 1946 הקומיסריון הפך למשרד האוצר של ברית המועצות (Минфин СССР) שאיגד תחתיו את כל משרדי האוצר הרפובליקניים שהתקיימו ברוסיה הסובייטית, אוקראינה הסובייטית ושאר הרפובליקות הסובייטיות.

ב-11 בנובמבר 1991 בוריס ילצין חתם על צו נשיאותי להקמת משרד האוצר והכלכלה של הפדרציה הרוסית. ב-15 בנובמבר אותה שנה משרד האוצר הסובייטי פורק באופן רשמי.

ב-19 בפברואר 1993 משרד האוצר והכלכלה פוצל והתקיימו 2 משרדי ממשל: משרד האוצר ומשרד הכלכלה (שהפך לימים למשרד לפיתוח כלכלי).

שר האוצר המשפיע ביותר בתולדות המשרד הוא אלכסיי קודרין שכיהן בשנים 2000–2011 והוכר כשר האוצר הטוב ביותר באירופה לשנת 2010 על פי מגזין Euromoney.

## ארגון ומבנה
משרד האוצר מורכב ממחלקות שונות האחראיות לניהול תקציב ולמדיניות בתחום המטבעות ובתחומי אחריות שונים בנוסף מכיל המשרד גם גופים פדרליים כדוגמת:
* גוף האוצר הפדרלי של רוסיה (Федеральное казначейство)
* שירות המיסים הפדרלי (Федеральная налоговая служба, ФНС России)
* שירות המכס הפדרלי (Федеральная таможенная служба ,ФТС России)
* השירות הפדרלי לשליטה באלכוהול (Федеральная служба по регулированию алкогольного рынка ,Росалкогольрегулирование)
* גוזנאק (Гознак), המטבעה הממשלתית
* הסוכנות הפדרלית לניהול רכוש המדינה
* הקרן לאבנים ומתכות יקרות של הפדרציה הרוסית

## שרי האוצר של הפדרציה הרוסית

שר האוצר של רוסיה הוא השר האחראי על משרד האוצר ומכהן במקביל גם כסגן ראש ממשלת רוסיה.

## קישורים חיצוניים

* 

* האתר הרשמי של משרד האוצר הרוסי
* האתר הרשמי של שירות המיסים הפדרלי

*
אוצר
רוסיה
קטגוריה:גופים רוסים שהוטלו עליהם סנקציות של מחלקת האוצר של ארצות הברית
דאג ויליאמס

**דאגלס לי "דאג" ויליאמס**, (באנגלית: **Douglas Lee "Doug" Williams**; נולד ב-9 באוגוסט 1955) הוא שחקן פוטבול אמריקני לשעבר בליגת ה-NFL.

ויליאמס נולד בזאקרי שבלואיזיאנה. שיחק בנבחרת הפוטבול של אוניברסיטת בראון ולאחר שסיים את לימודיו, הצטרף לקבוצת הפוטבול אוניברסיטת המדינה גרמבילנג בלואיזיאנה, שאותה אימן אביו. ב-2001 נבחר לחבר בהיכל התהילה של פוטבול המכללות..

את הקריירה ב-NFL התחיל בשנת 1978 כשנבחר במקם ה-17 בסיבוב הראשון של הדראפט על ידי טמפה ביי באקנירס והיה לקוורטרבק הפותח שלהם. הבאקנירס שמעולם לא הגיעו לפלייאוף לפני הגעתו של ויליאמס, העפילו לפלייאוף לאחר הגעתו שלוש פעמים בארבע שנים. ויליאמס שיפר את אחוז המסירות המוצלחות שלו בכל שנה בבאקנירס ונחשב ל"לב ולנשמה" של הקבוצה ולכוח המניע אותה לניצחון. הוא השתכר ב-120 אלף דולר לשנה, שכר הנמוך בהרבה משל הקוורטרבקים הפותחים בליגה ונמוך יותר משל 12 קוורטרבקים מחליפים באותה עת.

לאחר עונת 1982 ביקש ויליאמס לחתום על חוזה בסך 600 אלף דולר לשנה אך הבאקנירס סירבו. ויליאמס עזב את הקבוצה ועבר לליגת ה-USFL ושיחק עבור אוקלהומה אוטלוס שמאוחר יותר הפכה לאריזונה אוטלוס. לאחר סגירת ליגת ה-USFL ב-1986 חזר ויליאמס לשחק ב-NFL עבור וושינגטון רדסקינס כמחליפו של ג'יי שרודר. במהלך עונת 1987 החליף ויליאמס את שרודר שנפצע. ויליאמס, שהצטיין במשחקים אלו, נבחר בסוף להיות הקוורטרבק הפותח בפלייאוף והוביל את הרדסקינס לסופרבול XXII שבו ניצחו את דנוור ברונקוס 42-10 לאחר פיגור 0–10 ברבע הראשון. ויליאמס שהוביל את המהפך זכה בתואר ה-MVP של המשחק. בכך שניצח היה ויליאמס לקוורטרבק האפרו-אמריקאי הראשון שהוביל קבוצה לניצחון בסופרבול. ויליאמס סבל מפציעות במהלך עונת 1988 והוחלף במארק ריפין שלבסוף הפך לקוורטרבק הפותח של הקבוצה. לאחר עונת 1989 פרש ויליאמס מקריירת הפוטבול.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי לואיזיאנה
קטגוריה:שחקני פוטבול אמריקאים
קטגוריה:שחקני וושינגטון קומנדרס
קטגוריה:שחקני פוטבול: קוורטרבקים
קטגוריה:זוכי פרס ה-MVP של משחק הסופרבול
קטגוריה:שחקני טמפה ביי באקנירס
קטגוריה:חברי היכל התהילה של פוטבול המכללות
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בראון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של גרמבלינג
קטגוריה:לואיזיאנה: שחקני פוטבול
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1955
Placebo (אלבום)

**Placebo** הוא אלבומם הראשון של להקת הרוק האלטרנטיבי פלסיבו, אשר יצא לשווקים ב-16 ביולי 1996.

קוראי מגזין Q הגדירו אותו במקום ה-87 ברשימת האלבומים הטובים ביותר של כל הזמנים. חברת התקליטים וירג'ין מיקמה אותו במקום ה-154 ברשימת 1000 האלבומים שלה. האלבום מכיל שילובים של פאנק רוק (Punk rock) וצלילים רכים יותר. הוא מכיל השפעות מאמנים כמו פי ג'יי הארווי וסוניק יות'.

זהו האלבום היחיד שהוקלט עם המתופף רוברט שולצזברג, לפני פרישתו מהלהקה.

## רשימת השירים




*כל השירים נכתבו על ידי בריאן מולקו.
*מספר גרסאות של האלבום מכילות את השיר **Nancy Boy** בגרסת ערוכה הנקראת "Nancy Boy - Sex Mix".
*כל שירי האלבום יצאו כסינגלים למעט "I Know", "Lady of the Flowers" ו-"Swallow".

### הוצאה מחודשת
בשנת 2006 יצאה לאלבום הוצאה מחודשת, הכוללת את הרצועות הבאות כבונוס:




### בונוס DVD
בנוסף לרצועות ההשמעה הנוספות, התווסף לגרסה תקליטור DVD המכיל את הרצועות הבאות:




## קרדיטים
*בריאן מולקו - סולן, גיטרה ובאס.
*סטפן אולסדל - גיטרה, באס, קלידים, קולות.
*רוברט שולצברג - כלי הקשה, תופים, דידגרידו, הפקה.
*בראד ווד - הפקה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-1996
קטגוריה:אלבומי פלסיבו
קטגוריה:אלבומי רוק אלטרנטיבי
קטגוריה:אלבומי חברת וירג'ין רקורדס
אברהם בנמלך

**אברהם מנחם בנמלך (כהן)** (18 במרץ 1942, כ"ט באדר ה'תש"ב – 10 באפריל 2025, י"ב בניסן ה'תשפ"ה) היה עיתונאי, סופר, עורך ושדרן רדיו ישראלי. במשך שלושים ושבע שנה שימש כתב ועורך בקול ישראל. זכה שלוש פעמים בפרס רשות השידור.

## ביוגרפיה
בנמלך נולד בירושלים בשם אברהם מנחם כהן למשפחה ירושלמית דתית ותיקה. בשנת 1965, בגיל 23, החל לכתוב בשבועון "פנים אל פנים", שיצא לאור על ידי האחים שמואל אבידור הכהן ופנחס פלאי. הוא כתב תחת שם העט "אברהם בן-מלך" ("מלך" הם ראשי התיבות של שמות הוריו: מרדכי ולאה כהן), ועם הזמן אימץ אותו לשמו הרשמי – "בנמלך". לאחר עבודתו ב"פנים אל פנים" עבד תקופה קצרה בעיתון "היום". בשנת 1971 התקבל לעבודה בקול ישראל, והשתלב במחלקה הדתית ברדיו. בואו הפיח רוח חיים במחלקה, שעד אז הייתה שמרנית מאוד. הוא הציב סטנדרטים עיתונאיים חדשים בעבודת המערכת. הוא לא הסתפק בסיקור מן האולפן של הנושאים הדתיים בישראל, כפי שהיה מקובל עד אז, אלא שילב תחקירים ועיתונאות שטח. בין היתר, פרסם סדרת תחקירים על נושאי הקבורה והכשרות בארץ. בתקופתו עברו תוכניות המחלקה מרשת א' לרשת ב', המרכזית יותר.

בשנת 1978 התאחדו מערכת ענייני היום (יומנים) ומחלקת החדשות של קול ישראל לחטיבה אחת, "חטיבת החדשות", ואל החטיבה נכנס גל חדש של כתבים צעירים, ובהם אברהם בנמלך (יחד עמו נכנסו שלום קיטל, רזי ברקאי, רוני דניאל, חיים זיסוביץ ואחרים). הוא התמנה לכתב לענייני הסוכנות היהודית, עלייה והתיישבות. כעבור זמן קצר החל לערוך יומני חדשות, תפקיד שהחזיק בו עשרים שנה. כמו כן היה עורך בטלוויזיה הישראלית.

בשנת 2003, לאחר שנים רבות של הפסקה, חודשה תוכנית הרדיו הוותיקה "מלווה מלכה" במוצאי שבת, בעריכתו ובהשתתפותו הפעילה של בנמלך ובהגשתו של איזי מן. התוכנית זכתה לפופולריות רבה, וצברה קהל מאזינים נאמן.

בנובמבר 2008, לאחר 37 שנים, פרש מ"קול ישראל", ומתחילת 2009 כתב בעיתון "המבשר", תחת שם העט מנחם כהנא.

במאי 2013 הוציא לאור רומן ושמו "אללה אוהב אותי" (הוצאת כרמל) – סיפור מתח אודות סוכני אף.בי.איי, המוסד, מודיעין ומשמרות המהפכה ועדה קיצונית של חרדים אנטי-ציוניים הרודפים אחרי עיתונאי ישראלי ובן לווייתו במסע חוצה יבשות ותקופות. באוגוסט 2018 פרסם בנמלך רומן נוסף בשם "אמא של ממזר" (הוצאת קורנס) רומן העוסק בטרגדיה של מעוכבות הגט והעגונות בישראל.

## חיים אישיים
התגורר בירושלים. היה נשוי לציפי ואב לארבעה, בהם עורך הדין אסף בנמלך, לשעבר יושב ראש "נאמני תורה ועבודה", ההיסטוריון מוטי בנמלך, והפרופסור לכלכלה אפרים בנמלך. כלתו היא ההיסטוריונית והסופרת ימימה חובב.

נפטר ב-10 באפריל 2025 והובא לקבורה בהר המנוחות.

## סדרות רדיו בעריכתו
בנמלך ערך סדרות רבות בנושאים שונים:
* **כתובת על הקיר** – על האנטישמיות בעולם. הסדרה זכתה בפרס רשות השידור (1982).
* **מדרום לסמבטיון** – על יהודי דרום אמריקה.
* **השואה** – סדרה במלאת 60 שנה לניצחון בעלות הברית (2005).
* **ישראל בת שישים** – אירועים בולטים בתולדות המדינה. הסדרה זכתה בפרס רשות השידור (2008).
* **הנקודה היהודית** – מוסף רדיו לענייני עם ישראל בישראל ובתפוצות.
* כמו כן כתב את החידון הטלוויזיוני "**מחשבה תחילה**", שזכה בפרס רשות השידור.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:סגל קול ישראל
קטגוריה:סגל המבשר
קטגוריה:זוכי פרס רשות השידור
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1942
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2025
בוסתן כיאט

[שמאל|ממוזער|250px|בוסתן כיאט ומעליו [נחל שיח]]
שמאל|ממוזער|250px|גרפיטי בבוסתן כיאט המספר את סיפור הבוסתן**בוסתן כַֿיָאט** (בערבית: **بُسْتَان خَيَّاط**, תעתיק מדויק: בּסתאן חַ'יָּאט) הוא גן ובוסתן נטוש הנמצא בקצהו התחתון של נחל שיח שעל הר הכרמל בחיפה.

## היסטוריה
הבוסתן הוקם בשנת 1936 על ידי עזיז כיאט, בן משפחת כיאט, אחת מהמשפחות העשירות בחיפה, כבוסתן למטרות נופש משפחתי. הבוסתן, ששטחו כ-6.5 דונם, בנוי בהשראת אדריכלות הגנים הערבית-מוסלמית וכולל מפלי מים, מזרקות, בריכות ותעלות המקשרות בין חלקי הגן.

עם מותו של עזיז בשנת 1943, עבר הבוסתן לבעלות בתו לוסי, אשר נתנה אותו לשימוש אנשי הכנסייה הנוצרית. אחרי מותה ב-1972, נמכר הבוסתן לעיריית חיפה, והוא נכלל ברשימת האתרים לשימור בתחומי העיר חיפה. בשנת 1998 הוחלט בעירייה על שיפוצו, אולם החלטה זאת לא יצאה לפועל.

עם השנים הלך מצבו הפיזי של האתר והתדרדר. בשנת 2008 הוקמה בחיפה "הקואליציה למען בוסתן כיאט" במטרה לפעול לשימורו, שיקומו ותחזוקתו השוטפת של הבוסתן. בקואליציה חברים המועצה לשימור אתרים, שתיל, החברה להגנת הטבע, העמותה לקידמה חברתית-חיפה, מרכז המחקר למורשת הארכיטקטורה בישראל בטכניון, תושבי הסביבה, אדריכלים, היסטוריונים ואמנים. הקואליציה מארגנת ימי עבודה בוואדי על מנת לתחזק את הבוסתן. במסגרת ימי עבודה אלה, מנקים את השטח ומנסים לתחזק את המקום על מנת שישרוד. הקואליציה מארגנת מפגשים, הרצאות ואירועים למען קידום רעיון שיקומו של הבוסתן, בהשתתפות כריסטינה כיאט, בתו של סלים כיאט, נכדו של עזיז כיאט, תושבי חיפה.

## בוסתן כיאט בתרבות
* בראשית שנות ה-80, צולמו במקום סצנות מ"אסתר", סרטו של עמוס גיתאי.

## גלריה

bustank01.JPG|מבט מהבוסתן למערב לכיוון הים
bustank02.JPG|הבריכה בבוסתן
BUSTANK03.JPG|בריכה ריקה בבוסתן
bustank04.JPG|בבוסתן


## קישורים חיצוניים

* בוסתן כיאט - אתר יפהפה שהולך להיעלם מעינינו, אתר החברה להגנת הטבע
* 
* גילי סופר, נחל שיח: הבוסתן, ב"מסע אחר", או לפני הפרסום
* 
* מיכאל יעקובסון: סקירה מצולמת על בוסתן כיאט, באתר 'חלון אחורי', 8.9.2009
* 
* ״הכל נשאר במשפחה״ - פרק על משפחת כיאט בפודקאסט ״מינהר הזמן״, ״כאן״, תאגיד השידור הישראלי
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:נחל שיח
קטגוריה:מערב חיפה
קטגוריה:חיפה: מבנים
קטגוריה:חיפה: גנים ופארקים
קטגוריה:חיפה: מבנים לשימור
קטגוריה:אתרי מורשת במחוז חיפה
ניב (שן)

שמאל|ממוזער|200px|המחצית התחתונה הימנית של המשנן הקבוע
[שמאל|ממוזער|170px|ניביו הארוכים של ה[סמילודון]]
**ניבים** הם קבוצה של שיניים חדות הקיימות בקרב יונקים, המשמשות לשיסוע המזון ולביתורו, כדי להקל על אכילתו.

אצל בעלי חיים רבים משמשים הניבים גם כנשק או אמצעי הרתעה, וצמחו לגדלים ניכרים, בין אם המין טורף או צמחוני. לדוגמה, קבוצת בעלי ניבי חרב התאפיינה בניבים ארוכים ששימשו אותו כטורפים, ואילו אצל הניבתן והחדשן הם משמשים לתפקידים אחרים.

לבני האדם ולמרבית היונקים ארבעה ניבים בפיהם, המסודרים בקדמת הפה בצידי השיניים החותכות, כך שבכל רבע של הפה קיים ניב אחד.

## ראו גם
*בעלי ניבי חרב
*קדם-טוחנות
*שן חותכת
*שן טוחנת
* שנחרבים

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:שיניים: אנטומיה
וילדשפיצה

ה**וִוילְדְשְׁפִּיצֶה** (בגרמנית: **Wildspitze**) הוא ההר הגבוה ביותר באלפים האצטליים והשני בגובהו באוסטריה אחרי גרוסגלוקנר. להר יש שתי פסגות, הפסגה הצפונית והדרומית. הפסגה הדרומית היא פסגה סלעית וגובהה 3,768 מטר וגובהה של הפסגה הצפונית הוא 3,765 מטר.

מכיוון שזה אחד ההרים הבולטים בכל האלפים ניתן לומר שהנוף מוגבל רק על ידי עקמומיות כדור הארץ. בימים בהירים ניתן לראות עד גרוסגלוקנר במזרח ופינסטרארהורן במערב. יש תצפית טובה על ויסקוגל, ההר השלישי בגובהו באוסטריה. מדרום אפשר לראות את הרי האלפים Otztal עם Similaun, Hintere Schwarze ופסגות רבות אחרות.

הטיפוס הראשון לפסגה הדרומית של הווילדשפיצה מתוארך לשנת 1848 ולפסגה הצפונית, הגבוהה יותר, לשנת 1861. בשנת 1870 טפסו האחים פנדלבורי לפסגת הווילדשפיצה דרך מיטלבורג-יוך, במסלול שהיה לפופולרי בקרב מטפסי הרים. העלייה המוצלחת הראשונה נעשתה בשנת 1848 על ידי לינדר קלוץ וחקלאי מקומי.

## קישורים חיצוניים

* צילומים של וילדשפיצה

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טירול: גאוגרפיה
קטגוריה:הרי האלפים
קטגוריה:אוסטריה: הרים
דאסו סיסטמס

**דאסו סיסטמס** (**Dassault Systèmes**) היא חברת תוכנה צרפתית המפתחת מוצרי תוכן תלת-ממד. החברה הוקמה ב-1981 וכיום היא חלק מקבוצת Groupe Industriel Marcel Dassault, המחזיקה גם בחברת דאסו תעופה. חברת דאסו סיסטמס קמה מתוך חטיבה בדאסו תעופה שתפקידה היה לפתח כלים לייעול פיתוח המנועים והמטוסים. בהמשך התגלה פוטנציאל עסקי בענפי התעשייה נוספים והחברה הפכה ליחידה עצמאית. דאסו סיסטמס היא חברה ציבורית שמניותיה נסחרות בבורסת Euronext וכלולות במדד CAC 40.

חברת דאסו סיסטמס מתמחה בכלי תכנון בתלת מימד ויישומי ניהול מחזור חיי מוצר (Product LifeCycle Management).

## מוצרים
קו המוצרים של חברת דאסו כולל בתוכו מוצרי תוכנה כגון CATIA לעיצוב מוצרים בסביבה וירטואלית, SolidWorks לעיצוב טכני בתלת מימד, DELMIA לסביבת ייצור וירטואלית, SIMULIA לבחינה וירטואלית של מוצרים, ENOVIA לשיתוף בניהול מחזור חיי המוצר ו- 3DVIA לחוויית מציאות מועשרת וסביבות וירטואליות (LifeLike).

בנוסף, מפעילה החברה את netvibes.com, פורטל איסוף ואוטומציה של תוכן בהתאמה אישית. לעסקים, מאפשר האתר ניתוח של מידע רלוונטי עבור הלקוח ממגוון מקורות במרשתת.

## פעילות בישראל
בשנת 2000 רכשה דאסו סיסטמס את חברת ההזנק הישראלית סמארט סולושנס תמורת 35 מיליון דולר. על-בסיס הרכישה היא הקימה מרכז פיתוח ומכירות מקומי בכפר סבא. סמארט סולושנס הוקמה בשנת 1995 על ידי אביחי ניסנבוים ואבינועם נובוגרוצקי, והייתה בבעלות קבוצת כלל מחשבים. היא פיתחה תוכנה לניהול מידע הנדסי בשם SmarTeam.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות תוכנה
קטגוריה:חברות צרפתיות
קטגוריה:חברות הנסחרות ביורונקסט
Rock Bottom (אלבום)

**Rock Bottom** הוא אלבום הסולו השני של הזמר האנגלי רוברט וייאט. הוא יצא ביולי 1974 בהוצאת וירג'ין רקורדס הבריטית. האלבום הופק על ידי ניק מייסון, הידוע גם כמתופף של להקת פינק פלויד.

## רקע
בשנת 1973, כאשר להקתו מאצ'ינג מול עבדה על אלבומה השלישי, נפל וייאט כשהיה שיכור מחלון הקומה הרביעית, נותר משותק בפלג גופו התחתון, רותק לכסא גלגלים ונאלץ לנטוש את התיפוף ואת מאצ'ינג מול. בזמן שהיה בבית החולים, בשיקום מפציעתו כתב וליטש את החומרים אשר הפכו שישה חודשים מאוחר יותר לשירים המרכיבים את Rock Bottom.

## רשימת השירים

## המשתתפים
* רוברט וייאט - קולות, קלידים, כדי הקשה, גיטרת סלייד
* מייק אולדפילד - גיטרה
* גארי וינדו - קלרינט, סקסופון
* איבור קאטלר - קולות, מפוחית יד
* מונגזי פוזה - חצוצרה 
* פרד פרית' - ויולה
* יו הופר - גיטרה בס
* ריצ'רד סינקלייר - גיטרה בס
* לורי אלן - תופים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי רוק מתקדם
M30

**M30** (מ-**Messier 30**, נקרא גם **NGC 7099**) הוא צביר כדורי בקבוצת הכוכבים גדי הנמצא במרחק של כ-26,100 שנות אור ממערכת השמש. זהו צביר כדורי ממוצע בגודלו, אך דחוס ביותר.

## היסטוריה
הצביר התגלה על ידי שארל מסיה שתיאר אותו בקטלוג מסיה כ"ערפילית חסרת כוכבים, עגולה וקשה לצפייה". בשנת 1784 זיהה האסטרונום ויליאם הרשל שזהו צביר ובשנת 1814 ציין שמרכזו צפוף בהרבה משוליו וכי יוצאות ממנו שתי שורות של כוכבים בהירים יחסית לכיוון שוליו הצפוניים של הצביר. 

בהירות נראיתו של הצביר היא מדרגה 7.2 כך שניתן להבחין בו באמצעות משקפת. נחוץ טלסקופ כדי להבחין בכוכבי הצביר, שהבהירים שבהם הם מדרגת בהירות 12.1. הצביר נמצא כ-3.25 מעלות ממזרח-דרום-מזרח לכוכב ζ בגדי.

## מאפייני הצביר
צורתו של M30 היא עגולה עם שוליים לא סדירים, קוטרו כ-90 שנות אור ומרחקו ממערכת השמש הוא כ-26,100 שנות אור כך שגודלו הזוויתי הוא כ-12 דקות קשת – כ-40% מקוטרו של הירח המלא. מרכזו של הצביר צפוף ביותר, כך שמחצית המסה שלו מרוכזת ברדיוס של 8.7 שנות אור בלבד. ליבת הצביר קטנה מאוד וקוטרה קטן משנת אור אחת. לעומת זה כבידתו של הצביר מחזיקה כוכבים במרחק של עד כ-140 שנות אור ורק מעבר למרחק זה גובר כוח המשיכה של שביל החלב על כבידתו של הצביר. הספקטרום הכולל של אור הצביר מתאים לסוג ספקטרלי F3 ועד היום התגלו בו 12 כוכבים משתנים, כאשר בשנת 1983 זוהתה בצביר נובה ננסית.

## קישורים חיצוניים

* M30 בקטלוג מסיה באתר SEDS.
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קבוצת הכוכבים גדי
30
30
Stranger in Paradise

**Stranger in Paradise** (בעברית: **זר בגן עדן**) הוא שיר פופולרי מהמחזמר קיסמט שנכתב ב-1953 על ידי רוברט רייט (Robert Wright) וג'ורג' פורסט (George Forrest). כמו שאר השירים במחזמר, המלודיה של השיר מתבססת על המוזיקה שהלחין אלכסנדר בורודין לאופרה "הנסיך איגור". בפרט המלודיה של שיר זה, הידוע ביותר מהמחזמר, מתבססת על המוזיקה של "Gliding Dance of the Maidens" מהמחולות הפולבצים (הקטע הידוע ביותר מהאופרה).

נושא השיר הוא אדם האוהב אישה יפה, אותה הוא משווה למלאכית ואת החיים עימה לגן עדן, ואת עצמו לזר המבקר בגן העדן שלה. האוהב מבקש ממנה לקבלו ולהפכו לבן בית בגן עדן, כלומר: להיות איתה ביחד. הבית האחרון של השיר מבטא זאת במפורש:

את השיר ביצעו במקור ריצ'רד קיילי ודורוטה מורו (שכיכבה במחזות "איש למנשה" ו"המלך ואני") במסגרת ההפקה המקורית של המחזמר קיסמט. בסרט מ-1955 המבוסס על המחזמר ביצעו את השיר ויק דמון ואן בליית'. הגרסה הפופולרית ביותר לשיר בוצעה על ידי טוני בנט. הביצוע של טוני בנט הגיע למקום הראשון במצעד הפזמונים הבריטי (UK Singles Chart) במאי 1955 והיה הלהיט הראשון של בנט. גרסת כיסוי לשיר בוצעה על ידי The Four Aces וטוני מרטין זכתה לפופולריות. גרסאות כיסוי נוספות לשיר שזכו לפופולריות בוצעו על ידי קילי סמית', ריי קוניף, וס מונטגומרי, ג'ורג' שירינג, קרטיס קאונס, אייזק הייז, סאן רע, הסופרימס (באלבומם I Hear A Symphony), שרה ברייטמן ולהקת סנט אטיין .

השיר משמש כמוטיב חוזר בסרט ארוחת בוקר של אלופים (Breakfast of Champions) מ-1999 המבוסס על ספר באותו שם מאת קורט וונגוט.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סינגלים מ-1954
קטגוריה:שירי שרה ברייטמן
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים ממחזות זמר
קטגוריה:שירים על גן עדן
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי
נאות דוד

[שמאל|250px|ממוזער|החלק הדרומי של המבנה ובחזיתו נראית מזרקת ה[מוריסטן]]
שמאל|250px|ממוזער|הישיבה
שמאל|250px|ממוזער|בית הכנסת "עת לחננה"
**"נאות דוד"** הוא כינויו של אגף יהודי השוכן בבניין בצדו המערבי של המוריסטן (רח' סנט הלנה) שברובע הנוצרי בעיר העתיקה, סמוך למסגד עומר. במבנה התגוררו בשנת 2013 עשר משפחות יהודיות, ופועלים בו ישיבה ובית כנסת.

## היסטוריה
כמו יתר המוריסטן, המבנה בבעלות הפטריארכיה היוונית-אורתודוקסית, שהחכירה אותו לגורמים שונים, ובין היתר שכנה בקומתו השנייה אכסניית סנט ג'ון. בשנות השמונים של המאה ה-20 הייתה החזקה בנכס בידיו של הארמני מרדוריס מטוסיאן, שמכר אותה ב-1989 לעמותת עטרת כהנים. במסגרת העסקה שולמו על ידי העמותה ובמימון משרד השיכון שבראשו עמד אריאל שרון, 3,600,000 ש"ח. ב-11 אפריל 1990 נכנסו למקום יהודים, שקראו לו נאות דוד. הפטריארכיה היוונית-אורתודוקסית של ירושלים טענה שהמבנה בבעלותה ולא בבעלות המוכר, ובמקום התנהלו מהומות והפגנות. הפטריארכיה פנתה לבית המשפט. ובג"ץ פסק בתחילת מאי 1990 שיישארו במקום 20 יהודים עד לבירור נושא הבעלות בדיון בבית המשפט העליון. בסופו של ההליך, לאחר שנים, אישר בית המשפט העליון את החכירה.

באולמות הצדדיים באזור הכניסה לאכסניה הוקמו ישיבת "לנתיבות ישראל" ובית הכנסת "עת לחננה" על שם אלחנן אתאלי תלמיד ישיבת עטרת כהנים שנרצח בפיגוע דקירה בעיר העתיקה.

כיום (2019) גרות במתחם 10 משפחות יהודיות.

## ישיבת "לנתיבות ישראל"
**ישיבת ״לנתיבות ישראל״** (מכונה גם בשם **״חומות״** במלעיל) היא ישיבה גבוהה ציונית, שהוקמה בשנת תש"ס (2000) בראשותו של הרב ישעיהו דורון. לימים התאחדה הישיבה עם ישיבת "חומות ירושלים" בראשות הרב מוטי נחמני, שבהמשך עבר לעמוד בראש כולל בוני ירושלים שייסד.

בישיבה לומדים כ-70 תלמידים, מתוכם כ-45 אברכים.

הישיבה נחשבת לאחת מישיבות הקו והולכת בדרכו של הרב צבי טאו אשר קובע את מקום תפילתו בה. הישיבה שמה דגש על לימוד בעיון של הגמרא לצד לימודי אמונה מעמיקים. בין המלמדים בישיבה לאורך השנים נמנים: הרב אלי בזק, הרב אשר ברקו, הרב יוסי כהן, הרב צבי לבנברג, הרב נתי אנקרי, הרב נחמיה טאו, הרב משה ברי והרב יהונתן גואלמן. הישיבה קשורה לישיבת הר שלום במצפה אשתמוע, שמספר מרבניה מלמדים בה בקביעות, ולמכינה הישיבתית הקדם-צבאית "כאייל" בעיר אופקים, אותה הקימו כמה מאברכי הישיבה, ורבניה מעבירים בה שיעורים על בסיס יומי.

## קישורים חיצוניים

* "נאות דוד" באתר "עטרת ירושלים"

## הערות שוליים

קטגוריה:הרובע הנוצרי
קטגוריה:ישיבות בעיר העתיקה
קטגוריה:ישיבות ציוניות
קטגוריה:ישיבות הקו
קטגוריה:מזרח ירושלים: מבנים יהודים
משרד ההגנה של ברית המועצות

**משרד ההגנה של ברית המועצות** (Министерство обороны СССР) היה המשרד הממשלתי בסובנרקום של ברית המועצות, שהיה אחראי לניהול הצבא האדום משנת 1953 (עת החליף את הקומיסריון העממי לענייני צבא ואת הקומיסריון העממי לענייני צבא) ועד 1992 (עת התפרקה ברית המועצות).

את מרבית מחלקותיה קיבל משרד ההגנה של הפדרציה הרוסית.

משרד ההגנה הנחה את חמשת השירותים המזוינים ואת כל הפעילות הצבאית על בסיס יומי. הוא היה אחראי על שדה, חימוש ואספקת השירותים המזוינים, ובימי שלום כל הפיקודים הטריטוריאליים של הכוחות המזוינים דיווחו לו.  משרד ההגנה היה מאויש כמעט במלואו על ידי אנשי צבא מקצועיים, והיה לו מונופול על מידע צבאי מכיוון שלברית המועצות היו חסרים ארגוני מחקר ביטחוניים עצמאיים הנמצאים לעיתים קרובות במדינות אחרות. מונופול זה נתן לקצינים סובייטים בכירים ללא עוררין השפעה על מנהיגי המפלגה והממשל בסוגיות, החל מפיקוח על נשק, לפיתוח נשק ועד מכירת נשק למדינות זרות, המשפיעים על עמדתם ויוקרתם של הכוחות המזוינים.
## היסטוריה
עד 1934 הגוף העיקרי האדום הצבא האדום היה **הקומיסריון העממי לענייני צי וצבא** (Народный комиссариат по военным и морским делам СССР) שבמרץ 1934 נקרא **קומיסריון  ההגנה העממי** (Народный комиссариат обороны СССР).

ב-25 בפברואר 1946 קומיסריון  ההגנה אורגן ליצירת **הקומיסריון העממי של הכוחות  המזוינים 
של ברית המועצות** (Народный комиссариат Вооружённых Сил СССР), שבמרץ 1946 הפך ל**משרד הכוחות המזוינים** (Министерство Вооружённых Сил СССР).

בפברואר 1950 המשרד פוצל ל**משרד הצבא** (Военное министерство СССР) ו**משרד הצי** (Военно-Морское министерство СССР), אשר במרץ 1953 אוחדו ליצירת **משרד ההגנה הסובייטי** (Министерство обороны СССР).

במרץ 1992 המשרד פורק סופית.

## מבנה
המשרד אורגן כחלק ממועצת השרים והיה כפוף גם לסובייט העליון ולוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות.

המשרד הורכב ממטה כללי, מינהל פוליטי ראשי, מינהל המודיעין הראשי, מחלקת ברית ורשה, שירותים ומינהלים מרכזיים.
## שרים

קטגוריה:ברית המועצות: צבא וביטחון
הר ליאמויגה

**הר ליאמויגה** (באנגלית: **Mount Liamuiga**) הוא הר געש בגובה 1,156 מטרים מעל פני הים, המהווה את חלקו המערבי של האי סנט קיטס. פסגתו היא הנקודה הגבוהה ביותר ברחבי האי, במדינת סנט קיטס ונוויס ואף באיי ליווארד כולם, והיא אחת מהפסגות הגבוהות ביותר במזרח האיים הקריביים. בפסגת הר הגעש מצוי לוע ברוחב של כקילומטר, אשר עד לשנת 1959 הכיל אגם רדוד. נכון ל-2006, נוצר האגם בתחתית המכתש בשנית. ההתפרצויות המאומתות האחרונות מהר הגעש התרחשו לפני כ-1,800 שנים, אף על פי שקיימים דיווחים על התפרצויות אפשריות בשנים 1692 ו-1843, שאמינותם מוטלת בספק.

בעבר כונה ההר בשם **הר מיזרי** (באנגלית: **Mount Misery**). שמו הנוכחי של ההר הוענק לו ביום עצמאותה של סנט קיטס ונוויס, ה-19 בספטמבר 1983, אולם מבוגרים רבים אזרחי האי עודם מכנים את ההר בשמו הקודם. השם "ליאמויגה" נגזר משמו של האי סנט קיטס כולו בשפתם של תושבי הקריביים האינדיאנים, ומשמעותו "אדמה פורייה".

מורדות ההר מכוסים באדמה חקלאית ובכפרים קטנים עד לגובה של 460 מטר לערך. החל מגובה זה מכוסים המדרונות ביער גשם טרופי עבות עד לגובה של כ-900 מטר, שלאחריו מכוסה ההר ביער עננים. סיורים וטיולים מודרכים רבים מאורגנים אל פסגת ההר ואל יערות הגשם המקיפים אותה, ומוצאם לרוב מהכפר סנט פול השוכן צפונית-מערבית לפסגה. מפסגת ההר ניתן לראות את האי כולו, את הים הקריבי ואת האיים השכנים, סאבא, סנט אוסטטיוס, סן ברתלמי, סן מרטן, אנטיגואה ונוויס.

## קישורים חיצוניים
*טיפוס על הר געש בסנט קיטס
*מידע על הר ליאמויגה
*מידע נוסף על ההר

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סנט קיטס ונוויס: גאוגרפיה
ליאמויגה
ליאמויגה
האסיסטנט של אלוהים

**האסיסטנט של אלוהים** הוא סרט טלוויזיה משנת 1992 המתאר את הקשיים של אנשים עם מוגבלות שכלית התפתחותית (פיגור שכלי) להשתלב בחברה. התסריט נכתב בידי סביון ליברכט וזיכה את ליברכט בפרס אקו"ם. הסרט בוים בידי ברוך דינר ואורכו הוא 53 דקות.

הסרט מצוי ברשימה הסרטים המומלצים על ידי משרד החינוך לצורך הדרכת חינוך מיני וחברתי עבור נוער עם מוגבלות שכלית התפתחותית.

## עלילה
אסנת (אסנת בר-נט סנד) היא נערה עם תסמונת דאון, שכמו כל אדם המגיע לגיל הנעורים, היא תוהה על מקומה בחברה ועל עתידה בחיים. אסנת אינה מסתדרת עם בני גילה, משום שלחלקם יש דעה קדומה על אנשים עם לקות שכלית ומשום שאת שאר בני גילה, אמהּ מרחיקה ממנה.

אמהּ של אסנת (אביבה גר) היא עורכת דין מצליחה ואם חד הורית, שמגלה חוסר סובלנות לאסנת ולאנשים אחרים עם לקות שכלית. חוסר סבלנות זה ברור מאוד לאסנת והיא תמהה אם היא עצמה הכישלון היחיד של האם המצליחנית. סבתהּ של אסנת (עדנה פלידל) היא בת המשפחה השנייה הדומיננטית בחייה וגם היא זוכה לבוז מאמהּ של אסנת בשל היותה אדם לא מלומד המאמין באמונות טפלות. אולם, למרות הבוז, אסנת ואמהּ מגיעות להתארח בכפר אצל הסבתא, לסוף שבוע.

נדמה כי יחסיהן של בנות המשפחה עומדים להשתנות בעקבות ביקורו של קוסם (עזרא דגן) בכפר. הקוסם, שהוא בעצמו אדם חריג בשל היותו עולה חדש, מגלה גישה פשוטה וחכמה אל ליבן של אסנת וסבתהּ ומחזק את הביטחון העצמי שלהן. הקוסם ממנה את אסנת לאסיסטנטית שלו, להופעה אחת, והיא מסייעת לו להעלים חפצים. אחרי ההופעה היא מבקשת ממנו שיעלים את הנכות שלה והוא מסביר לה ברוגע, שהוא אינו יכול לעשות זאת משום שהוא בסך הכול האסיסטנט של אלוהים.

בסופו של דבר, הקוסם נעלם כפי שהוא צץ ועל המשפחה למצוא בעצמה את הדרך לחיי אושר. סבתהּ של אסנת נאלצת להתעמת עם בתהּ כדי לעמוד על זכויותיה של אסנת.

## שחקנים
* אסנת – אסנת בר-נט סנד
* אמא – אביבה גר
* סבתא – עדנה פלידל
* קוסם – עזרא דגן
* סַפָּר – אלברט אילוז

## קישורים חיצוניים

* הסרט המלא לצפייה ישירה (בתשלום) באתר ארכיון הסרטים הישראלי - סינמטק ירושלים

## הערות שוליים

קטגוריה:מוגבלות שכלית התפתחותית באמנות
קטגוריה:סרטי 1992
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1992
קטגוריה:סרטי ברוך דינר
מדינת מרניאו

**מדינת מָרָנְיִאַוּ** (בפורטוגזית: **Estado do Maranhão**) הייתה יחידה מנהלית קולוניאלית באמריקה הפורטוגלית שהתקיימה בין 1621 ל-1815 בחלק הצפוני של ברזיל המודרנית. לאחר כישלון שיטת הקפיטניות הכפיף פליפה השלישי, מלך ספרד ופורטוגל, מספר קפיטניות תחת סמכותה של יחידה מנהלית חדשה, "מדינה", וייסד שתי מדינות שכאלו: מדינת ברזיל, שכללה את רוב האזורים המפותחים דאז של אמריקה הפורטוגלית, ואת מדינת מרניאו מצפון לה. 

## רקע לייסוד
ב-1612 הגיעו לצפון ברזיל כ-500 פולשים צרפתים בפיקודו של דניאל דה לה טוש (Daniel de la Touche). הם התיישבו באי בדלתת נהרות הפינדארה והאיטאפקורו וכינו את היישוב בשם "Saint-Louis" (הקדוש לואי), לכבוד מלך צרפת לואי ה-13. התיישבות זאת היוותה תחילתה של העיר סאו לואיס. ב-8 בספטמבר 1612 התחילו את בנייתו של מבצר סאו לואיס.

כשנודע לפורטוגלים על נוכחותם של פולשים צרפתים באזור, החלו לאסוף חיילים בקפיטניית פרנמבוקו. בנובמבר 1615 תקפו הפורטוגלים, תחת פיקודו של ז'רונימו דה אלבוקרקה (Jerônimo de Albuquerque), את הצרפתים והשתלטו בהצלחה על העיר. 

באותה התקופה, ועד 1640, שלטה ספרד על פורטוגל וכל מושבותיה, לרבות ברזיל. המלך פליפה השלישי של ספרד היה גם המלך פיליפה השני של פורטוגל.

## ייסוד והיסטוריה
ב-1621 חילק פליפה השלישי את ברזיל הקולוניאלית לשתי מדינות: מדינת ברזיל ומדינת מרניאו. מטרת ייסוד מדינת ברזיל הייתה פיקוח הדוק יותר על השלטון המקומי. מטרת ייסוד מדינת מרניאו הייתה הגברת השמירה על הקפיטניות הצפוניות המרוחקות ממרכז הקולוניות בפני פלישות צרפתיות וכן עידוד הייצור החקלאי והמסחר בו.

מדינת מרניאו כללה את הקפיטניות מרניאו, פרה, וסֶיאָרַה. בירתה הייתה סאו לואיס. 

ב-1641 שוב נכבשה המושבה על ידי פולשים זרים, הפעם מתיישבים הולנדים בפיקודו של מאוריץ ואן נאסאו, ורק בשנת 1644 היא חזרה לידיים פורטוגליות.

ב-1737 הוחלף שמה של המדינה ל"מדינת גראו-פרה ומרניאו" (Estado do Grão-Pará e Maranhão) ובירתה הועתקה לבלם. מאוחר יותר, ב-1772, חולקה המדינה לשניים: "מדינת מרניאו ופיאאוי", שבירתה בסאו לואיס, ו"מדינת גראו-פרה וריו נגרו", שבירתה בבלם. 

בעקבות העתקת מושבה של החצר המלוכה הפורטוגלית אל ברזיל ב-1808, חדלו מדינות "ברזיל", "מרניאו ופיאאוי" ו"גראו-פרה וריו נגרו" להתקיים ב-16 בינואר 1815. אז העלה הנסיך העוצר ז'ואאו השישי את כל הקולוניה הברזילאית לדרגת ממלכה ואיחד אותה עם ממלכת פורטוגל ואלגארווש ביחידה מנהלית אחת, המכונה "הממלכה המאוחדת של פורטוגל, ברזיל ואלגארווש".

עם הכרזת העצמאות של ברזיל ב-1822, שמרו המחוזות הצפוניים, מרניאו, פרה ופיאאוי, על נאמנותם לפורטוגל ורק שנה מאוחר יותר הצטרפו לאימפריה הברזילאית שאך נוסדה.

## קישורים חיצוניים
* ברזיל קולוניאלית באתר "בגרות" ברזילאי.  
* תולדות העיר בלם. 

קטגוריה:מרניאו
קטגוריה:פארה
קטגוריה:סיארה
קטגוריה:ברזיל הקולוניאלית