open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
הדיוויזיה ה-26 (ורמאכט)

**הדיוויזיה ה-26** (בגרמנית: **26. Infanterie-Division**) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט במלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה במערכה בפולין, בקרב על צרפת, בקרבות החזית המזרחית, והושמדה במהלך מבצע לבוב-סנדומייז'. לאחר מכן הוקמה הדיוויזיה כ**דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-26**, שלחמה בחזית המערבית, ובכלל זה בקרב על הבליטה.

## היסטוריה
### הדיוויזיה ה-26
הדיוויזיה הוקמה ב-1 באפריל 1936 בקלן, והועמדה תחת פיקוד פריץ קיהנה. במהלך המערכה בפולין הייתה הדיוויזיה חלק ממפקדת הכוחות בהרי אייפל במסגרת הארמייה החמישית בחזית המערבית, ובמהלך המערכה על צרפת לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-23 במסגרת הארמייה ה-16. במהלך מבצע ברברוסה הייתה הדיוויזיה חלק מהקורפוס ה-6 במסגרת הארמייה התשיעית, ובמהלך הקרב על מוסקבה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-6 במסגרת ארמיית הפאנצר השלישית. ביולי 1942 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד ארמיית הפאנצר השנייה, ובדצמבר אותה שנה לחמה הדיוויזיה כחלק מהארמייה האיטלקית השמינית והארמייה ההונגרית השנייה. בפברואר 1943 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הארמייה השנייה, ובאוקטובר 1943 הועברה תחת פיקוד הארמייה הרביעית, עמה לחמה באזור סמולנסק. ביוני 1944 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הרביעית ולחמה עמה במבצע לבוב-סנדומייז', וב-10 בספטמבר 1944 הושמדה הדיוויזיה בקרבות באזור קובל, ושרידיה צורפו לדיוויזיה ה-253.

### דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-26
ב-25 באוגוסט 1944 הוקמה **דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-582**, וב-17 בספטמבר שונה שמה ל**דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-26**, והיא הועמדה תחת פיקוד הארמייה השביעית. בדצמבר 1944 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד ארמיית הפאנצר החמישית, ולחמה עמה במהלך הקרב על הבליטה כחלק מקורפוס הפאנצר ה-47. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה כחלק מארמיית הפאנצר החמישית בקרבות בגרמניה, עד להשמדתה בהרי ההארץ ב-21 באפריל 1945.

## מפקדים

## קישורים חיצוניים

* הדיוויזיה ה-26 באתר lexikon-der-wehrmacht 
* דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-26 באתר lexikon-der-wehrmacht 

## הערות שוליים

26
דיוויזיה 26
דוד שניאור

**דוד שניאור** (1905 – 1 בנובמבר 1988) היה צייר, מעצב במה וגרפיקאי שפעל בתחילת דרכו בגרמניה ולאחר מכן בישראל.

## ביוגרפיה
ממוזער|ימין|130px|דוד שניאור בגיל 5 1910
שמאל|ממוזער|250px|משפחת שניאור 1922, דוד שניאור עומד שני מצד ימין
דוד שניאור נולד ב-1905 בעיר פשמישל בגליציה (כיום בדרום-מזרח פולין). בהיותו בן שנתיים החליטו אביו יוסף ואמו דבורה, להגר לאמריקה, אך דחו את החלטתם בעת ששהו זמן מה בהמבורג. בסופו של דבר החליטו להשתקע במינכן שם גדל שניאור עם ששת אחיו ואחיותיו ובמרוצת הזמן התבססו במקום. בתחילת דרכו עבד אביו במינכן כשוחט, ובהמשך הפך לסוחר אמיד בעל השפעה ומהלכים בעיר. כיוון שבבית ניהלו ההורים אורח חיים דתי, נשלח שניאור ללמוד במסגרת שנקראה "תלמוד תורה" שהקימה הקהילה החרדית בעיר, ובמקביל למד בבית הספר העממי הגרמני שרוב תלמידיו היו קתולים. לאחר מכן למד בבית הספר התיכון הריאלי. חבריו באותה עת היו תלמידים בוואריים כמו גם ילדים יהודים שעמם נטל חלק בפעילויות של איגוד הספורט היהודי "בר כוכבא" ואיגוד הצעירים הציוני "בלאו וייס".

בשנת 1922, כשהיה בגיל 17, נשלח להכשרה חקלאית בפרוסיה המזרחית למשך מספר חודשים, במסגרת חברותו בארגון בלאוּ-וייס שראה בלימודי החקלאות אבן יסוד של החזון הציוני. הוא נהג להזכיר את המטלות החקלאיות השונות שהוטלו עליו באותה עת, כגון העמסת קציר על סוסים וזריעת תפוחי אדמה כחלק מהחוויות המכוננות שעיצבו את חייו והתבטא לא אחת כי עבודת הידיים בחקלאות, הייתה למעשה ההכנה הראשונה שלו כאמן יוצר.

למד אמנות במינכן. לאחר שסיים את ההכשרה בפרוסיה, נסע לברלין ועבד שם במשך חצי שנה עם צייר שלטים ויחד עמו צייר שלטים עבור חנויות של יהודים. הוא חווה את האירועים שהובילו לעליית המפלגה הנאצית לשלטון בגרמניה בשנת 1933, כמו גם מאסר באותה שנה, כעציר פוליטי במחנה הריכוז דכאו. לאחר שנחלץ כעבור חודשיים מהמאסר, הצליח להגיע לארץ ישראל דרך פראג כשבאמתחתו כרזות וציורים ספורים פרי יצירתו ששרדו. יצירתו משקפת באופן ייחודי את תור הזהב של האקספרסיוניזם הגרמני ששלט באמנות החזותית בגרמניה בין השנים 1905–1925.

נמנה עם מייסדי "אגודת הציירים העבריים לגרפיקה שימושית בארץ ישראל" ואף היה חבר כבוד בה. השתקע בתל אביב, ועבד בה לפרנסתו בתחום הגרפיקה והפרסום. בהמשך הקדיש את רובו ככולו ליצירת מאות רבות של ציורים ורישומים שמוצגים עד היום באוספים קבועים בגלריות ובמוזיאונים רבים ברחבי הארץ ובעולם. יונה פישר, אוצר אמנות וחתן פרס ישראל, כתב בספר האמן "SCHNEUER"  שיצא לאור בשנת 1986, כי "דוד שניאור הוא רשם וירטואוזי, חושני אינסטינקטיבי" וכן "בעל מלאכה פשוט" כפי שנהג שניאור להעיד על עצמו. דני קרוון כתב בירחון לאמנות ולספרות גזית, כי "דוד שניאור הוא וירטואוז בשליטתו על כלי עבודתו, ככנר אמן היודע להוליך את הקשת על גבי המיתר ולהפיק ממגע זה גוני גוונים וצלילים".

שניאור נפטר ב-1988 ונקבר בבית העלמין הדרום.

בנו הוא צלם הקולנוע דני שניאור ונכדתו היא האמנית הרב תחומית עלמה שניאור.

## לקריאה נוספת
כתבה מקיפה על חייו ויצירתו של דוד שניאור בירחון לאמנות ולספרות "גזית"

## קישורים חיצוניים

* 
*יצירתו של דוד שניאור וביוגרפיה מאת יונה פישר 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מעצבים ישראלים
קטגוריה:מעצבי במה ישראלים
קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:חברי בלאו וייס
קטגוריה:מעצבים ביישוב
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1905
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1988
השתיין

**השתיין** () הוא ספר מאת הסופר הגרמני הנס פאלאדה, שיצא לאור בשנת 1950, לאחר מות מחברו.

הספר נכתב על ידי פאלאדה במהלך שנת 1944, בעת מאסרו ב"בית מחסה לפושעים חולי נפש", לשם נשלח על ידי המשטר הנאצי, מה שהיה שקול באותם הימים לעונש מוות. תקוותו היחידה לצאת ממצב זה הייתה להבטיח לגבלס כי ישלים יצירה אנטישמית שהוזמנה אצלו בעבר. בעקבות זאת הובטח שלומו, וסופקו לו חומרי כתיבה, בהם השתמש פאלאדה לכתיבת שלושה ספרים, ובהם "השתיין". שלושת הספרים נכתבו בקוד, שפוענח רק לאחר מותו של פאלאדה.

## עלילת הספר
העלילה מתארת את סיפורו של ארווין זומר, איש מעמד הביניים המתגורר בגרמניה של שנות ה-30, אשר בבעלותו עסק זעיר, ונשוי למגדה, המסייעת בניהול העסק. חייו השגרתיים והמשעממים של הגיבור משתנים בהדרגה בעקבות גילויו של הגיבור את נפלאות הטיפה המרה, והפיכתו בהדרגה, שלב לאחר שלב, לאלכוהוליסט. שינוי זה מוביל את הגיבור למסע בין מספר מוסדות סגורים ובתי כלא בגרמניה של אותה התקופה, וכל זאת תוך מעבר בין מספר נקודות שבר, אשר משנות את עולמו ללא היכר.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:ספרים גרמניים
קטגוריה:יצירות שהתפרסמו לאחר מות מחבריהן
קטגוריה:ספרי ידיעות ספרים
תיקון רציפות

בתורת ההסתברות, **תיקון רציפות** היא טרנספורמציה המופעלת על משתנה מקרי בעל התפלגות בדידה, כשמנסים לקרב אותה באמצעות התפלגות רציפה, על מנת לשפר את הקירוב.

לפני שתוכנות סטטיסטיות בעלות יכולת חישוב חזקה היו זמינות, לתיקוני רציפות היה תפקיד חשוב ביישומים של מבחנים סטטיסטיים בהם המשתנה הנבדק היה בעל התפלגות בדידה, כמו התפלגות בינומית או פואסונית; בפרט הייתה להן חשיבות רבה עבור חישובים שנעשו באופן ידני.

כשרמת דיוק גבוהה במיוחד אינה נדרשת, חישובים הנעשים במחשב עבור פרמטרים מסוימים יכולים להסתמך גם היום על תיקון הרציפות, וכך לשפר את הדיוק (לעומת אי-שימוש בתיקון רציפות) תוך שמירה על פשטות התוכנה ועל מהירות הריצה שלה.

## דוגמאות

### התפלגות בינומית

נניח כי X \sim \textrm{Bin} \left(n, p\right) (X מתפלג בינומית עם פרמטרים n ו-p). אז לכל x \in \{0, 1, 2, ... n\} מתקיים:
:P \left( X\leq x \right) = P \left( X 

אם np ו-np(1-p) גדולים מספיק (נהוג להחשיב 5 ומעלה כגדולים מספיק), אז ההסתברות לעיל ניתנת לקירוב טוב על ידי:
:P \left( Y\leq x+1 \right)  או על ידי:  P \left( Y\leq x \right)

עבור Y \sim \textrm{N} \left(np, np(1-p) \right) (Y מתפלג נורמלית עם פרמטרים np ו-(np(1-p. לכן קירוב זה נקרא גם "קירוב נורמלי"). כל זה נכון גם בלי תיקון רציפות.

תיקון רציפות פירושו לקחת את הערך האמצעי בין x לבין x+1, כלומר לקחת את x+0.5, וכך נקבל קירוב שהוא יותר מוצלח:
:P \left( Y\leq x+\frac{1}{2} \right)
ההחסרה של \frac{1}{2}  מ-x+1 או ההוספה של \frac{1}{2}  ל-x היא למעשה תיקון הרציפות.

באופן דומה, אם נרצה לקבל קירוב עבור:
:P \left( X \geq x \right) = P \left( X > x-1 \right)
נשתמש ב:
:P \left( Y \geq x-\frac{1}{2} \right)

### התפלגות פואסון

נניח כי \ X \sim \textrm{Poisson} \left( \lambda \right).  (X מתפלג פואסונית עם פרמטר λ) תוצאת הקירוב הנורמלי היא:
:P \left( X \leq x \right) = P \left( X 
עבור Y \sim \textrm{N} \left( \lambda, \lambda \right).

## ראו גם
* משפט הגבול המרכזי

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:תורת ההסתברות
קטגוריה:סטטיסטיקה
Herr, wie du willt, so schicks mit mir, רי"ב 73

**Herr, wie du willt, so schicks mit mir** (בעברית: אדון, אם תרצה), רי"ב 73, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בלייפציג. ביצועה הראשון היה ביום ראשון השלישי שלאחר חג ההתגלות, 23 בינואר 1724.

## היסטוריה
קנטטה זו הייתה החמישית בשנה, לאחר שבשנה הקודמת הלחין עשרים וחמש קנטטות. הקנטטה הקודמת שהלחין היא רי"ב 154. באך ביצע את היצירה לפחות פעם אחת נוספת ב-1748 או 1749.

ב-1870 הוציאה לאור חברת באך את הקנטטה לראשונה, בכרך 18 של פרסומיה.

## מילים ומוזיקה
סדר הקריאה לאותו יום כולל פסוקים מהאיגרת אל הרומים ומהבשורה על-פי מתי בהם מתואר הסיפור כיצד ישו ריפא את המצורע. הלברית נכתבה על ידי מחבר לא ידוע והיא מצטטת בפתיחה את דברי המצורע לישו: "אֲדֹנִי אִם־תִּרְצֶה תּוּכַל לְטַהֲרֵנִי". בהמשך נעשה שימוש בפסוקים מתוך מזמור של קספר ביננמן (Kaspar Bienemann). כורל הסיום הוא ממזמור של לודוויג הלמבולד (Ludwig Helmbold).

הקנטטה נועדה לביצוע על ידי סולני סופרן, טנור ובס בליווי מקהלה בת ארבעה קולות, ובתזמור של שתי קרנות, שני אבובים, שני כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו. לקנטטה חמישה פרקים:
# כורל ורצ'יטטיב לשלושת הסולנים: *Herr, wie du willt, so schicks mit mir* (אדון, אם תרצה)
# אריה לטנור: *Ach senke doch den Geist der Freuden* (אנא, החדר נא את רוח השמחות)
# רצ'יטטיב לבס: *Ach, unser Wille bleibt verkehrt* (אבוי, רצוננו יישאר עיקש)
# אריה לבס: *Herr, so du willt* (אדון, אם רצונך הוא)
# כורל: *Das ist des Vaters Wille* (זהו רצון אבי)

## הקלטות
היצירה הוקלטה במלואה 12 פעמים בהקלטות מסחריות. בין המנצחים שביצעו את ההקלטות ניתן לציין את גוסטב ליאונהארדט (ב-1977), פיליפ הרווחה (ב-1990), ג'ון אליוט גרדינר (ב-2000) ומסאקי סוזוקי (ב-2001).

## קישורים חיצוניים
* פרטי הקנטטה באתר קנטטות באך
* טקסט הקנטטה באתר קנטטות באך (בתרגום לעברית)

## הערות שוליים

קטגוריה:קנטטות מאת יוהאן סבסטיאן באך
יחסי מלזיה–נורווגיה

היחסים שבין **[[מלזיה]]** לבין **[[נורווגיה|ממלכת נורווגיה]]** הם יחסים טובים המתבטאים בתחומים רבים. מלזיה מחזיקה קונסוליה המייצגת אותה באוסלו בירת נורווגיה כאשר לנורווגיה יש שגרירות המייצגת אותה בקואלה לומפור.

## יחסים כלכליים
שתי המדינות הן מדינות אשר קיימים בהן מרבצי נפט. עקב כך, תעשיית הנפט הפכה לנושא הכי חשוב ביחסים בין שתי המדינות. שתי המדינות גם משתפות פעולה בתעשיית החקלאות. נכון ל-2013 ישנן 50 חברות נורווגיות הרשומות במלזיה. בשנת 2006 הייצוא למלזיה מנורווגיה היה שווה 150 מיליון רינגיט מלזי כאשר הייבוא ממלזיה לנורווגיה היה שווה 338.7 מיליון רינגיט מלזי.

## יחסים ביטחוניים
נורווגיה מרבה לספק למלזיה אמצעי ביטחון, נשק ושירותים צבאיים.

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
הדיוויזיה ה-34 (ורמאכט)

**הדיוויזיה ה-34** (בגרמנית: **34. Infanterie-Division**) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.

## היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-1 באפריל 1936 בקובלנץ, והועמדה תחת פיקוד אריך לידקה. במהלך המערכה בפולין הייתה הדיוויזיה חלק מהקורפוס ה-30 במסגרת הארמייה הראשונה בחזית המערבית, ובמהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-23 במסגרת הארמייה ה-16. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-12 במסרת ארמיית הפאנצר השנייה, ולאחר מכן במסגרת הארמייה הרביעית, ובמהלך הקרב על מוסקבה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-12 במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה, ולאחר מכן במסגרת הארמייה הרביעית. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בגזרה המרכזית, כחלק מהארמייה הרביעית ולאחר מכן כחלק מארמיית הפאנצר השנייה. בספטמבר 1943 הועברה הדיוויזיה תחת פקוד ארמיית הפאנצר הרביעית ולחמה עמה בקרב דנייפר ובמבצע דנייפר-קרפטי, ובפברואר 1943 הועברה תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הראשונה ולחמה עמה בקרב קורסון-צ'רקאסי. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות באוקראינה כחלק מהארמייה השמינית, וביולי 1944 הועברה לאיטליה שם לחמה כחלק מארמיית ליגוריה עד סוף המלחמה.

## מפקדים

## קישורים חיצוניים
* הדיוויזיה ה-34 באתר lexikon-der-wehrmacht 

34
דיוויזיה 34
ציפור שנייה

[שמאל|ממוזער|250px|סוזן ופרן מבצעות את השיר "ציפור שנייה" ב[ערב שירי משוררים הראשון (1972)]]
"**ציפור שנייה**" (מוכר במילותיו הראשונות: "**ראיתי ציפור רבת יופי**") הוא שיר עברי מאת המשורר הישראלי נתן זך, שהתפרסם בקובץ שיריו "כל החלב והדבש" (עם עובד, 1966).
השיר הולחן על ידי המוזיקאי והמפיק המוזיקלי מישה סגל, ובוצע לראשונה ב-1972 על ידי צמד הזמרות היהודיות-קנדיות סוזן ופרן, ובהמשך על ידי נורית גלרון (1979), חוה אלברשטיין ואחרים.

## נסיבות הלחנת השיר וביצועו הראשון
השיר הולחן על ידי מישה סגל עבור הערב "מנגינות למילים: שירי משוררים", שנערך ביוזמתו של מפקד גלי צה"ל, יצחק לבני, בינואר 1972 בבית החייל בתל אביב. בערב זה בוצעו 13 שיריהם של משוררים ישראלים בני זמננו (לצד זך – יהודה עמיחי, דליה רביקוביץ ודוד אבידן), שהולחנו על ידי דפנה אילת, מוני אמריליו, סשה ארגוב, שלמה ארצי, מתי כספי, צביקה פיק, דפנה אילת ויאיר רוזנבלום. המנהל המוזיקלי והמנצח היה עודד פנחסי, והמבצעים האחרים היו חוה אלברשטיין, שלמה ארצי, עדנה גורן, צילה דגן, הדודאים, דורית ראובני ושלישיית פיקוד מרכז, רבקה זהר, שולה חן, מתי כספי וצביקה פיק.

השיר, שבוצע על ידי צמד הזמרות היהודיות-קנדיות סוזן ופרן, היה ללהיט.

## ביצועי השיר
זהו שיר קצר במהותו. על כן, העיבוד לרוב משנה במעט את מבנה השיר. בפרט, העיבוד כולל חזרה כפולה על מילות השיר.

בחלק מהעיבודים ישנו גם מבוא מוזיקלי (באורך של לפחות עשר שניות), שמכין לקראת תחילת השירה.

בנוסף, קצב השירה בביצועים השונים הוא לרוב איטי ורגוע.

לשיר קיימים עיבודים למקהלה מעורבת (דוד מורס), מקהלת נשים (פנינה ענבר), לאנסמבל חליליות ועוד.

## מבנה השיר
השיר מחולק לשני בתים מחורזים. בבית הראשון מתואר המפגש עם הציפור, ובשני מתוארת השפעתו על הדובר בשיר.

בשני בתי השיר יש אותו מספר של שורות. בבית הראשון קיימת שורה שהיא דומיננטית יותר מבחינת אורכה (השורה השלישית).

## פרשנות
לשיר ישנן פרשנויות רבות, והמשותף למרביתן הוא שהשיר מדבר על חוויית התגלות. השיר מתאר את ההתפעלות מאותה התגלות ואת השפעתה על הדובר בשיר.

יש התייחסויות שונות לכותרת השיר, ובפרט להתייחסות לאותה ציפור כ"ציפור שנייה". בין יתר הפרשנויות, בחלק מהן משוער שזה נעשה כהמשך לשיר אחר של זך (שמופיע ללא כותרת), שגם בו מתואר מפגש עם ציפור, ובחלקן משוער שזה דווקא מתאר סוג של תקווה למפגש עם ציפור נוספת.

## קישורים חיצוניים

* מילות השיר, באתר שירונט
* 
* אלון אופיר, עיון בשני שירי אובדן: "לעולם לא אשמע את קולו המתוק של האלוהים" מאת יונה וולך ו"ציפור שנייה" מאת נתן זך, מפמ"ר ספרות
* יוסי חרסונסקי, נורית גלרון, ציפור שנייה, באתר חרסונסקי מיוסיק

ביצועים:
*  (בערוץ של גלרון)
*  (בערוץ של סגל)
* [ביצוע של [אנסמבל קולות נשים נעמה]]

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 1966
קטגוריה:שירי 1972
קטגוריה:שירי נורית גלרון
קטגוריה:שירי חוה אלברשטיין
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי נתן זך
קטגוריה:שירים על בעלי כנף
קטגוריה:שירים על יופי
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי מישה סגל
משפט שני הטורים של קולמוגורוב

בתורת ההסתברות ובפרט בתהליכים מקריים, **משפט שני הטורים של [[אנדריי קולמוגורוב|קולמוגורוב]]** מתאר תנאי להתכנסות בהסתברות של תהליך מקרי. משפט זה נובע מאי-שוויון המקסימום של קולמוגורוב, ויש לו תפקיד באחת מההוכחות המקובלות של החוק החזק של המספרים הגדולים.

המשפט קרוי על שמו של המתמטיקאי הרוסי אנדריי קולמוגורוב.

## נוסח פורמלי

תהי \left( X_n \right)_{n=1}^{\infty} סדרה של משתנים מקריים בלתי-תלויים במרחב הסתברות \left( \Omega, \mathcal{F}, \mathbb{P} \right). נניח כי הם בעלי תוחלות סופיות שנסמן \mathbf{E} \left[ X_n \right] = \mu_n ובעלי שונויות סופיות שנסמן \mathbf{Var} \left( X_n \right) = \sigma_n^2.

אם הטור \sum_{n=1}^{\infty} \mu_n מתכנס והטור \sum_{n=1}^{\infty} \sigma_n^2 מתכנס, אז גם הטור \sum_{n=1}^{\infty} X_n מתכנס בהסתברות 1. כלומר,
\mathbb{P} \left( \omega \in \Omega \mid \sum_{n=1}^{\infty} X_n \left( \omega \right) ~\text{converges} \right) = 1

## הוכחה

נניח ללא הגבלת הכלליות כי \mu_n = 0 (אחרת נתבונן בסדרת המשתנים המקריים \left( X_n - \mu_n \right)_{n=1}^{\infty}, שתוחלתם היא אפס ושונויותיהם זהות לאלה של \left( X_n \right)_{n=1}^{\infty}). נסמן S_N = \sum_{n=1}^N X_n, ונראה שמתקיים \limsup_N S_N - \liminf_NS_N = 0 בהסתברות 1.

נשים לב שעבור כל m \in \mathbb{N} מתקיים,
\limsup_{N \to \infty} S_N - \liminf_{N \to \infty} S_N = \limsup_{N \to \infty} \left( S_N - S_m \right) - \liminf_{N \to \infty} \left( S_N - S_m \right) \leq 2 \max_{k \in \mathbb{N} } \left| \sum_{i=1}^{k} X_{m+i} \right|

ולכן לכל m \in \mathbb{N} ולכל \epsilon > 0 מתקיים,
\begin{align} \mathbb{P} \left( \limsup_{N \to \infty} \left( S_N - S_m \right) - \liminf_{N \to \infty} \left( S_N - S_m \right) \geq \epsilon \right) &\leq \mathbb{P} \left( 2 \max_{k \in \mathbb{N} } \left| \sum_{i=1}^{k} X_{m+i} \right| \geq \epsilon \ \right) \\ &= \mathbb{P} \left( \max_{k \in \mathbb{N} } \left| \sum_{i=1}^{k} X_{m+i} \right| \geq \frac{\epsilon}{2} \ \right) \\ &\leq \limsup_{N \to \infty} 4\epsilon^{-2} \sum_{i=m+1}^{m+N} \sigma_i^2 \\ &= 4\epsilon^{-2} \lim_{N \to \infty} \sum_{i=m+1}^{m+N} \sigma_i^2 \end{align}
כאשר אי השוויון שבשורה השלישית נובע מאי-שוויון המקסימום של קולמוגורוב.

מההנחה כי הטור \sum_{n=1}^{\infty} \sigma_n^2 מתכנס, נובע כי הביטוי האחרון שואף לאפס כאשר m \to \infty. בחרנו \epsilon > 0 שרירותית, ולכן ההסתברות הזאת היא בהכרח 0 לכל \epsilon > 0, כנדרש.

## לקריאה נוספת


* Durrett, Rick. *Probability: Theory and Examples.* Duxbury advanced series, Third Edition, Thomson Brooks/Cole, 2005, Section 1.8, pp. 60–69.
* M. Loève, *Probability theory*, Princeton Univ. Press (1963) pp. Sect. 16.3
* W. Feller, *An introduction to probability theory and its applications*, 2, Wiley (1971) pp. Sect. IX.9

קטגוריה:משפטים בתורת ההסתברות
הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים על שם דווייט אייזנהאואר

**הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים על שם דיוויט אייזנהאואר** (באנגלית: The **Dwight D. Eisenhower Presidential Library, Museum and Boyhood Home**) הם הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים העוסקים בהנצחת נשיא ארצות הברית דווייט אייזנהאואר. המוזיאון ממוקם בעיר הבית של אייזנהאואר- אבילין, קנזס. 

המוזיאון כולל את בית הילדות שלו שבו חי בין השנים השנים 1911-1898. אייזנהאואר ואשתו קבורים באתר המוזיאון.

## גלריה

קובץ:Eisenhower familyhome.jpg| מראה בית ילדותו של אייזנהאואר
קובץ:Eisenhower House.jpg|הכניסה לבית ילדותו של אייזנהאואר


## ראו גם
* אנדרטת דווייט ד. אייזנהאואר - בוושינגטון די. סי.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קצרמר מוזיאונים
אייזנהאואר
קטגוריה:הנצחת דווייט אייזנהאואר
קטגוריה:קנזס
ג'יימס ארל ראדר

**ג'יימס ארל ראדר** (באנגלית: **James Earl Rudder**  6 במאי 1910 - 23 במרץ 1970) היה מייג'ור גנרל אמריקאי שהתפרסם בתפקידו כמפקד גדוד הריינג'רים ה-2 שלחם בקרב פואנט דו אוק במהלך הפלישה לנורמנדי.

## חייו
ראדר נולד בעיירה עדן שבטקסס. הוא למד באוניברסיטת טקסס A&M ובמסגרת העתודה האקדמית עבר קורס קציני מילואים של צבא ארצות הברית, והוסמך כקצין חי"ר. לאחר לימודיו עבד כמורה וכמאמן פוטבול. עם כניסתה של ארצות הברית למלחמת העולם השנייה, בשנת 1941, התגייס ראדר לצבא ושימש בשורת תפקידי מטה ופיקוד בדיוויזיית החי"ר ה-83. בשנת 1943 מונה למפקד גדוד הריינג'רס ה-2. בפלישה לנורמנדי פיקד ראדר על צוות קרב של הריינג'רס שכלל את גדודי הריינג'רס ה-2 וה-5. זמן קצר בטרם הפלישה גילה ראדר כי סגנו, שאמור היה לפקד על כיבוש עמדת התותחים בפואנט דו אוק, אינו כשיר לתפקידו. בשל כך פיקד ראדר על גדוד הריינג'רס ה-2 שנחת בחוף אומהה וכבש את מתחם בפואנט דו אוק, לאחר לחימה קשה. על האופן שבו פיקד על הגדוד בקרב הוענק לראדר צלב השירות המצוין. בהמשך המלחמה פיקד על רגימנט הרגלים ה-109 במהלך הקרב על הבליטה, שם עוטר בכוכב הכסף על גבורתו.

לאחר המלחמה שימש בשורת תפקידי מטה ופיקוד במילואים ועלה לדרגת מייג'ור גנרל. לאחר שחרורו שימש כנשיא אוניברסיטת טקסס A&M.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי טקסס
קטגוריה:קצינים אמריקאים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:גנרלים בצבא ארצות הברית
קטגוריה:מעוטרי כוכב הכסף
מעוטרי מדליית השירות המצוין
קטגוריה:מעוטרי צלב השירות המצוין
קטגוריה:מעוטרי כוכב הארד
קטגוריה:הריינג'רס
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טקסס A&M
קטגוריה:נשיאי אוניברסיטת טקסס A&M
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1910
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1970
הדיוויזיה ה-35 (ורמאכט)

**הדיוויזיה ה-35** (בגרמנית: **35. Infanterie-Division**) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של ה שלחמה במלחמת העולם השנייה.

## היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-1 באוקטובר 1936 בקרלסרוהה, והועמדה תחת פיקוד הוברט שאלר-קאלידה. במהלך המערכה בפולין הייתה הדיוויזיה חלק מהארמייה השביעית בחזית המערבית, ובמהלך המערכה על צרפת לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-4 במסגרת הארמייה השישית. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-5 במסרת במסגרת הארמייה התשיעית, ובמהלך הקרב על מוסקבה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-5 במסרת ארמיית הפאנצר השלישית, ולאחר מכן במסגרת ארמיית הפאנצר הרביעית. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בגזרה המרכזית, כחלק מהארמיות השונות, ואף השתתפה במבצע בגרטיון כחלק מקורפוס הפאנצר ה-41 במסגרת הארמייה התשיעית וספגה בו אבדות כבדות. לאחר מכן הועברה תחת פיקוד הארמייה השנייה, ולחמה עמה בקרבות הקשים שהתחוללו בפרוסיה המזרחית עד סוף המלחמה.

## מפקדים

## קישורים חיצוניים
* הדיוויזיה ה-35 באתר lexikon-der-wehrmacht 

35
אקדח דייהו

**דייהו K5/DP51** הוא אקדח חצי אוטומטי בקוטר 9 מ"מ, שפותח על ידי חברת דייהו הדרום קוריאנית, בין השנים 1984 ל-1988.
ייחודו של אקדח דייהו הוא בהיותו בעל מנגנון "פעולה משולשת".

## היסטוריה
האקדח פותח בחברת דייהו (Daewoo Precision Industries), שפשטה רגל ופורקה. אחר-כך יוצר על ידי חברת S&T Daewoo וכיום מיוצר על ידי S&T Motiv.

האקדח משמש כאקדח שירות של כוחות הביטחון והמשטרה של קוריאה הדרומית ונמכר גם למדינות אחרות.

מיוצרים שני דגמים נוספים וניתן להשיג את האקדח גם בהתאמה לתחמושת 40S&W.

## מנגנון ההפעלה
גאוות יצרנית האקדח היא על היותו האקדח הראשון בעולם שיוצר במנגנון "פעולה מהירה", בעוד רוב האקדחים הם בעלי "פעולה יחידה", או "פעולה כפולה".
מנגנון הפעולה המהירה של דייהו זכה לכינוי "פעולה משולשת", "פעולה כפולה מהירה", או "פעולה כפולה פלוס+".

המנגנון הייחודי של הפעולה המהירה כולל מערכת קפיצים פנימית, שאינה קיימת באקדחים אחרים, המאפשר לשמוט את הפטיש, כשהאקדח דרוך וכשיש כדור בקנה, כמו ב"פעולה כפולה", אך באופן שלחיצה **ארוכה וקלה** על ההדק, גם תקפיץ את הפטיש השמוט לאחור וגם תשחרר נקירה.
מנגנון זה מאפשר שימוש באקדח כבאקדח בעל "פעולה כפולה", אך באופן שיריית הכדור הראשון תהיה נוחה ומדויקת יותר, כמו באקדח בעל מנגנון "פעולה יחידה".
בנוסף, ניתן גם להשתמש באקדח זה מבלי לשמוט את הפטיש, כאקדח בעל מנגנון "פעולה יחידה" רגיל.

גוף האקדח והמחלק עשויים סגסוגת אלומיניום 7075-T6. הקנה והכוונות עשויים פלדת מוליבדן (4140 ו-4150 בהתאמה).

## קישורים חיצוניים

* קטלוג הנשק של S&T Motiv
* דף האקדח באתר World guns

## הערות שוליים

קטגוריה:אקדחים
קטגוריה:דייהו
קטגוריה:קוריאה הדרומית: מדע וטכנולוגיה
קטגוריה:קוריאה הדרומית: צבא וביטחון
קטגוריה:קבוצת טאטא
קונצרט פרס נובל לשלום

350px|ממוזער|שמאל|בימת הקונצרט בשנת 2009
**קונצרט פרס נובל לשלום** הוא מופע מוזיקלי שנתי, הנערך ב-11 בדצמבר בעיר אוסלו בירת נורווגיה. הוא נערך לכבודם של חתני פרס נובל לשלום באותה שנה, יום אחד לאחר טקס הענקת הפרס. הקונצרט נערך ברציפות מאז שנת 1994.

הקונצרט מתקיים בנוכחות חתני הפרס ואורחים נכבדים אחרים. מופיעים בו אמנים, המציגים מגוון רחב של סגנונות מוזיקליים (בשנת 1995 כלל הקונצרט באופן חריג יצירות מוזיקה קלאסית בלבד). בשנות התשעים הנחו את האירוע אמנים ומנחי טלוויזיה נורווגים, אך מאז מופיעים בו כמנחים בעיקר אמנים מארצות הברית. מאז תחילתו הופיעו בקונצרט אמנים ידועים רבים ממגוון ארצות, בפרט ארצות המערב. תזמורת רדיו נורווגיה מלווה מדי שנה את המופע.

המנחים מציגים בקונצרט את פעילותם של חתני הפרס, ראיון מוקלט עמם מוצג והם עצמם נואמים במהלך הקונצרט.

ההכנות לקונצרט ובחירת האמנים שישתתפו בו מתחילות בחודש ינואר בעוד שזהות חתני הפרס מוכרזת בחודש אוקטובר. עם זאת יש ונעשים שינויים מאוחרים בתוכנית הקונצרט לשם מתן התייחסות לזהות חתני הפרס.

הקונצרט מוקלט ונערך במספר גרסאות, המשודרות בכ-100 מדינות בסך הכל, עם קהל צופים של מאות מיליוני אנשים. הוא מופק על ידי חברת הפקות פרטית וממומן בחלקו מחסויות.

במשך רוב שנות האירוע הוא נערך באולם אוסלו ספקטרום, אך בשנת 2015 הוא הועבר אל טלנור ארנה בעיר.

הקונצרט נערך לראשונה בשנה שבה זכו בפרס יצחק רבין, שמעון פרס ויאסר ערפאת. בין האמנים שהופיעו בו באותה שנה הייתה הזמרת עפרה חזה. בשנת 2010 הופיע בקונצרט עידן רייכל.

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר הקונצרט
* ערוץ הקונצרט באתר YouTube

קטגוריה:אירועים
קטגוריה:קונצרטים
קטגוריה:פרס נובל
קטגוריה:נורווגיה: תרבות
קטגוריה:אוסלו
קאצ'ון

**קאצ'ון** (בהנגול: **개천시**) היא עיר במחוז דרום פויאנג שבקוריאה הצפונית.

## גאוגרפיה
61% משטח העיר מיוערים.

## מחוזות אדמיניסטרטיביים
קאצ'ון מחולקת ל-26 שכונות ו-11 כפרים.

## כלכלה
מקורות מים קיימים בשפע, וכמה מאגרים ממוקמים בתוך קאצ'ון.

החקלאות מפותחת מאוד כולל גידול עצי פרי וחיות משק. תעשיית העיבוד השבבי נפוצה מאוד וכך גם הכרייה.

## תחבורה
קאצ'ון נגישה באמצעות הרכבת.

## תיירות
אתרי תיירות בקאצ'ון כוללים את מערת Songam, מקדש Taeripsa עם פגודה בגובה 9 קומות, מספר דולמנים ויערות. כמו כן קיים אגם Yŏnpung אשר נבנה ב-1956.

## מחנות מאסר
קיימים 2 מחנות מאסר בקאצ'ון, שניהם ידועים בתנאים הקשים שבהם:
* מחנה מאסר קאצ'ון הוא מחנה עבודה בכפייה לאסירים פוליטיים הממוקם כ-20 ק"מ דרום-מזרחית למרכז העיר, על גדות נהר הטיידונג. שין דונג-היוק נולד במחנה, עונה שם, ולבסוף ראה את אמו ואחיו מוצאים להורג לפני שברח.
* מחנה הריכוז קאצ'ון הוא מתחם מבני כלא כ-2.5 מזרחית למרכז העיר. לי סון אוק היה כלוא במשך 6 שנים במחנה ונתן את עדותו בפני הסנאט של ארצות הברית.

## הערות שוליים

קטגוריה:קוריאה הצפונית: ערים
טאנצ'ון

**טאנצ'ון **(בהנגול: 단천시) היא עיר נמל הממוקמת בצפון מזרח מחוז דרום חאמיונג שבצפון קוריאה. אוכלוסיית העיר מונה 360,000 תושבים. טאנצ'ון גובלת עם ים יפן (הים המזרחי של קוריאה).

## מחוזות אדמיניסטרטיביים
טאנצ'ון מחולקת ל-39 שכונות ו-39 כפרים.

## כלכלה
במכרות טאנצ'ון יש 25 סוגים של מינרלים, כולל אבץ, מגנזיט, עופרת, זהב, כסף, מוליבדן, גרפיט ואזבסט. העיר ידועה בייצור כימי, ייצור טקסטיל ומתכות.

## תחבורה
בטאנצ'ון עובר קו רכבת. בשנת 2012, הנמל שופץ ושודרג. נמל טאנצ'ון שוחזר, וטקס שהתקיים בדצמבר 2012 סימן את סיום העבודות. הנמל ממוקם לאורך חופי טאנצ'ון, והוא נמצא רק 80 ק"מ ו-40 ק"מ מנמל סינפו ונמל צ'ונג'ין, בהתאמה.

## הערות שוליים

קטגוריה:קוריאה הצפונית: ערים
קטגוריה:ים יפן: ערי נמל
הלמה של קרונקר

באנליזה מתמטית, **הלמה של [[לאופולד קרונקר|קרונקר]]** היא משפט מתמטי הקושר בין התכנסות של סדרה לבין התכנסות של טור המתאים לה במובן שיתואר להלן.

משפט זה משמש פעמים רבות לטפל בהתכנסות של סכומים ממוצעים של משתנים מקריים בלתי-תלויים. דוגמה בולטת לכך היא אחת ההוכחות של החוק החזק של המספרים הגדולים, העושה שימוש במשפט זה יחד עם משפט שלושת הטורים של קולמוגורוב.

המשפט קרוי על שמו של המתמטיקאי הגרמני לאופולד קרונקר.

## נוסח פורמלי

תהי \left( x_n \right)_{n=1}^{\infty} סדרה של מספרים ממשיים. נניח כי הטור האינסופי \sum_{n=1}^{\infty}x_n = s מתכנס למספר ממשי.

אזי לכל סדרה מונוטונית עולה של מספרים ממשיים \left( a_n \right)_{n=1}^{\infty} המתבדרת לאינסוף, מתקיים כי,
\lim_{N \to \infty} \frac{1}{a_N} \sum_{n=1}^{N} a_n \cdot x_n = 0

## הוכחה

נסמן S_N = x_1 + x_2 + \dots + x_N. ניתן לראות שמתקיים כי,
\frac{1}{a_N} \sum_{n=1}^{N} a_n \cdot x_n = S_N - \frac{1}{a_N} \sum_{n=1}^{N-1} \left( a_{n+1} - a_n \right) \cdot S_n

יהי \epsilon > 0. הנחנו כי \lim_{N \to \infty} S_N = s, ולכן קיים N_0 כך שמתקיים \left| s - S_N \right|  לכל N \geq N_0.

עבור כל N מספיק גדול, נפרק את הסכום שקיבלנו לשני סכומים:
S_N - \frac{1}{a_N} \sum_{n=1}^{N_0-1} \left( a_{n+1} - a_n \right) S_n - \frac{1}{a_N} \sum_{n=N_0}^{N-1} \left( a_{n+1} - a_n \right) S_n
:= S_N - \frac{1}{a_N} \sum_{n=1}^{N_0-1} \left( a_{n+1} - a_n \right) S_n - \frac{1}{a_N} \sum_{n=N_0}^{N-1} \left( a_{n+1} - a_n \right) s - \frac{1}{a_N} \sum_{n=N_0}^{N-1} \left( a_{n+1} - a_n \right) \left( S_n - s \right)
:= S_N - \frac{1}{a_N} \sum_{n=1}^{N_0-1} \left( a_{n+1} - a_n \right) S_n - \frac{a_N - a_{N_0}}{a_N} \cdot s - \frac{1}{a_N} \sum_{n=N_0}^{N-1} \left( a_{n+1} - a_n \right) \left( S_n - s \right) 


כאשר N \to \infty, האיבר הראשון מתכנס ל-s והאיבר השלישי מתכנס ל--s, והם מבטלים זה את זה; האיבר השני מתכנס לאפס כי a_N \to \infty; והאיבר האחרון חסום על ידי \epsilon \cdot \frac{a_N - a_{N_0}}{a_N} \leq \epsilon.

## לקריאה נוספת


* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טורים מתמטיים
בית הכנסת כותאיסי

**בית הכנסת כותאיסי** () הוא אחד מבין שלושת בתי כנסת בעיר כותאיסי שבגאורגיה והגדול מביניהם.

ימין|300px|ממוזער|מתפללים בבית הכנסת כותאיסי
בניית בית הכנסת הסתיימה בשנת 1885 ברחוב גפונוב 57–59 שבכותאיסי (בהמשך עבר לכתובת 59 בלבד), בית הכנסת הוא הגדול והחדש שבבתי הכנסת של העיר כותאיסי. ישנם עוד שני בתי כנסת בכותאיסי. שניהם ברחוב גפונוב, מספר 10 ומספר 8, בתי הכנסת האלה נוסדו בשנות ה-60 של המאה ה-19.

## קישורים חיצוניים

כותאיסי
קטגוריה:כותאיסי
גיא הצבועים

**גיא הצבועים** הוא שמו של יישוב או נחל במזרח נחלת שבט בנימין הנזכר בתנ"ך.

האתר נזכר בספר שמואל א' בתיאור פשיטות הפלשתים בחבל בנימין בעת שהותם בעיר מכמש: .

במשנה ובתוספתא נזכר יישוב מתקופת הבית השני בשם **הר צבועים**, אשר נמצא באזור של אקלים חם במיוחד, שהביא להבשלת הפירות בו מוקדם מהרגיל: .

ייתכן כי שמו של האתר הקדום השתמר בשמו של אפיק נחל הקרוי בימינו **ואדי אבו א-צ'באע** (מילולית: נחל אבי הצבועים) המתחבר אל נחל פרת.

## קישורים חיצוניים
* הר צבועים וגיא הצבועים באתר "דעת - אנציקלופדיה יהודית".

## הערות שוליים

קטגוריה:קצרמר תנ"ך
קטגוריה:נחלת שבט בנימין
קטגוריה:מדבר יהודה
קטגוריה:יישובי המקרא
בית הכנסת בתומי

**בית הכנסת בתומי** () הוא בית כנסת בבתומי, אג'ריה, גאורגיה. הוא נבנה על ידי סימון וולקוביץ' בשנת 1904.

ב-1898 נעתר הצאר הרוסי, ניקולאי השני, לבקשת הקהילה היהודית בבתומי לבנות בית כנסת, וזה נחנך ב-1904. ב-1929 נסגר בית הכנסת על ידי השלטון הסובייטי של ברית המועצות, והמבנה שימש לצורך תחרויות ספורט. עם זאת, בשנת 1993, לאחר נפילת הקומוניזם, הותר ליהודים שנותרו בעיר לשוב להשיב למבנה את שימושו המקורי. ב-1998 בית הכנסת שופץ באופן נרחב, הוא נצבע בלבן ונקבע מגן דוד מרשים בממדיו בחלון החזית. ב-2011 הוכרז בית הכנסת כאתר מורשת לאומי.

## גלריה

קובץ:Synagogue Batumi interior, 2016.jpg|פנים בית הכנסת
קובץ:Synagogue in Batumi 06.jpg|גדרות בית הכנסת
קובץ:Synagogue in Batumi 04.jpg|הדלת הראשית של בית הכנסת
קובץ:Synagogue in Batumi 10 (cropped).jpg|שלט הנצחה לאדריכל בית הכנסת סימון לבוביסדזה וולקוביץ' (1879–1937)


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

בתומי
קטגוריה:בתומי
משה אליקים בריעה הופשטיין

רבי **מֹשֶׁה אֶלְיָקִים בְּרִיעָה הוֹפְּשְׁטֵיין** (כונה גם "הבאר משה" על שם ספרו; 1757 – 1828, י"ב באלול תקפ"ח) היה בנו של המגיד מקוז'ניץ ואדמו"ר חסידי, השני בשושלת קוז'ניץ.

## ביוגרפיה
נולד בשנת 1757 לאביו רבי ישראל הופשטיין - המגיד מקוז'ניץ. היה תלמידם של רבי אלימלך מליז'נסק ורבי זושא מאניפולי. נישא לביילא בתו של רבי יהודה לייב מאניפולי, בעל "אור הגנוז", ובזיווג שני לחיה שרה בתו של רבי אלעזר וייסבלום מליז'נסק, בנו של רבי אלימלך מליז'נסק. אחר פטירת אביו בי"ד בתשרי תקע"ה סירב למלא את מקומו, ורק לאחר ציוויו של החוזה מלובלין התמנה לתפקיד. 

לאחר פטירתו נסעו רוב חסידיו לאחיינו רבי חיים מאיר יחיאל ממוגלניצא (השרף ממוגלינצא) ורק לאחר פטירתו, בשנת תר"ט (1849), חזרה ההנהגה לבנו רבי אלעזר הופשטיין.
 
חיבר ספרים רבים, בהם על התורה ומועדים "באר משה", "דעת משה", "קהלת משה" ו"בינת משה", "מטה משה" על הגדה של פסח, "פרקי משה" על פרקי אבות, "תפילה למשה" בענייני חג הסוכות, "ויחל משה" על תהלים. בספריו הרבה להביא מתורת רבותיו.

## צאצאיו
מזיווג ראשון:
* לאה אשת רבי יעקב יואל אורנשטיין (נכד הרב מאפטא).
* אשת רבי מאיר יוסף ב"ר נתן מקוז'ניץ (חתן רבי לוי יצחק מברדיטשוב).
מזיווג שני:
* רבי אלעזר הופשטיין, חתן רבי יעקב ממעליץ, כיהן כאדמו"ר בקוז'ניץ אחרי פטירת בן דודו השרף ממוגלינצא עד לפטירתו בכ"ו בכסלו תרכ"ב.
* אסתר עטל אשת רבי יצחק שלמה גולדמן-גולדברג מזליחוב.
* גיטל אשת רבי יוסף מדומברובה.
* רייזל אשת רבי מרדכי זאב הורביץ-שטרנפלד (ב"ר צבי בן החוזה מלובלין). 
* שפרינצא מירל אשת רבי שמואל זנוויל בינדיגר מברדיוב-ירושלים.
* רבי ישכר מקוז'ניץ. חתנו רבי משה זינגר הדפיס את הספר "בית ישראל" מזקנו המגיד מקוז'ניץ.

## קישורים חיצוניים
* רבי משה אליקים בריעה מקאזניץ, באתר "אידישע וועלט פארומס"
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אדמו"רי בית קוז'ניץ
קטגוריה:רבנים פולנים
קטגוריה:מחברי ספרי חסידות
קטגוריה:ילידי 1757
קטגוריה:נפטרים ב-1828
ארווין פירוב

גנרל **ארווין פירוב** (; 15 במאי 1890 – 1 בפברואר 1982) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

## ביוגרפיה
### קריירה מוקדמת
פירוב נולד ב-15 במאי 1890 בברלין, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1908 התגייס פירוב לצבא האימפריה הגרמנית, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-64 (ברנדנבורג ה-8 - פלדמרשל פרידריך קרל, נסיך פרוסיה), ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה. ב-27 בינואר 1915 הועלה פירוב לדרגת אובר לויטננט, וב-13 במאי 1916 נפצע במהלך הקרבות. ב-18 באפריל 1917 הועלה לדרגת האופטמן, ובדצמבר 1917 מונה לקצין מטה במחלקת הרכבות במטכ"ל הקיסרי. על פעולותיו בקרבות קיבל פירוב את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף פירוב לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בפברואר 1928 הועלה פירוב לדרגת אוברסט לוטננט, וב-1 באוקטובר 1933 מונה למפקד הגדוד ה-2 ברגימנט הרגלים ה-15. ב-1 בספטמבר 1934 הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 באוקטובר אותה שנה מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-36. ב-6 באוקטובר 1936 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-105, ב-12 באוקטובר 1937 מונה לראש מטה הקורפוס ה-11, וב-1 בינואר 1938 הועלה לדרגת גנרל מיור.

### מלחמת העולם השנייה
ב-15 בספטמבר 1939 מונה פירוב למפקד הדיוויזיה ה-96, ובמהלך המערכה על צרפת לחם עמה כחלק מהקורפוס ה-43 במסגרת הארמייה התשיעית. ב-1 בינואר 1940 הועלה פירוב לדרגת גנרל לויטננט, וב-1 באוגוסט 1940 מונה למפקד הדיוויזיה ה-9. ב-1 בינואר 1941 הועלה פירוב לדרגת גנרל חיל הרגלים, וב-6 בפברואר 1941 מונה למפקד הקורפוס ה-55. במהלך מבצע ברברוסה לחם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה השישית, והשתתף בקרב קייב ובקרב חרקוב הראשון. ב-15 בנובמבר 1941 קיבל פירוב על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-14 בפברואר 1943 מונה למפקד הקורפוס ה-20, שהיה חלק מהארמייה הרביעית. ב-1 ביולי 1943 מונה למפקד הצבאי במערב צרפת, וב-1 בספטמבר 1944 נפל בשבי הבריטי.

### לאחר המלחמה
בשנת 1947 שוחרר פירוב מהשבי. לאחר שחרורו התגורר בעיר טקלנבורג, עד למותו ב-1 בפברואר 1982.

## קישורים חיצוניים

* ארווין פירוב באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים
קטגוריה:מפקדי גייסות גרמניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1890
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1982
קורפוס הצנחנים השני (ורמאכט)

**קורפוס הצנחנים השני** (בגרמנית: **II. Fallschirm-Korps**) היה קורפוס גרמני במלחמת העולם השנייה.

## היסטוריה
הקורפוס הוקם ב-5 בנובמבר 1943 על בסיס הקורפוס האווירי ה-13, ולמפקדו מונה אויגן מיינדל. במאי 1944 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה השביעית עימה לחם במערכה בנורמנדי, ובספטמבר לחם בהולנד כחלק מארמיית הצנחנים הראשונה לבלימת מבצע מרקט גארדן. הקורפוס לחם כחלק מארמיית הצנחנים הראשונה בקרבות בהולנד ובצפון גרמניה, וב-8 במאי 1945 נכנע מיינדל בראש כוחותיו לכוחות בעלות הברית.

## מפקדים
* גנרל חיל הצנחנים אויגן מיינדל (5 בנובמבר 1943 - 8 במאי 1945)

## קישורים חיצוניים
* קורפוס הצנחנים ה-2 באתר lexikon-der-wehrmacht 

2
קורפוס הצנחנים הראשון (ורמאכט)

**קורפוס הצנחנים הראשון** (בגרמנית: **I. Fallschirm-Korps**) היה קורפוס גרמני במלחמת העולם השנייה.

## היסטוריה
הקורפוס הוקם ב-1 בינואר 1944 על בסיס קורפוס השדה של הלופטוואפה ה-2, ולמפקדו מונה אלפרד שלם. הקורפוס לחם בקרבות באיטליה, ובכלל זה בקרב על מונטה קאסינו, וב-2 במאי 1945 נכנע לכוחות בעלות הברית יחד עם שאר קבוצת ארמיות C.

## מפקדים
* אלפרד שלם (1 בינואר 1944 - 1 בנובמבר 1944)
* ריכרד היידריך (1 בנובמבר 1944 - 23 בינואר 1945)
* הלמוט בהלקה (23 בינואר 1945 - 2 במאי 1945)

## קישורים חיצוניים
* קורפוס הצנחנים ה-1 באתר lexikon-der-wehrmacht 

1
אוטו-ארנסט אוטנבאכר

גנרל **אוטו-ארנסט אוטנבאכר** (; 18 בנובמבר 1888 – 7 בינואר 1975) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

## ביוגרפיה
### קריירה מוקדמת
אוטנבאכר נולד ב-18 בנובמבר 1888 באסלינגן אם נקר, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1907 התגייס אוטנבאכר לצבא האימפריה הגרמנית, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-121 (וירטמברג ה-3 - וירטמברג הישנה), ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל אוטנבאכר את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף אוטנבאכר לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באוקטובר 1933 הועלה אוטנבאכר לדרגת אוברסט לוטננט, וב-1 באוקטובר 1934 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-54. ב-1 באוגוסט 1935 הועלה לדרגת אוברסט, וב-21 בדצמבר אותה שנה התחתן עם רות אנליזה דה קייזר. ב-6 באוקטובר 1936 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-105, ב-1 באפריל 1939 הועלה לדרגת גנרל מיור, ובקיץ אותה שנה מונה למפקד חטיבת "לצן".

### מלחמת העולם השנייה
בפרוץ המלחמה לחם אוטנבאכר עם חטיבתו במהלך המערכה בפולין, ובסתיו 1939 מונה למפקד גדוד התחלופה ה-346. ב-1 ביוני 1940 מונה אוטנבאכר למפקד הדיוויזיה ה-177, ב-25 באוקטובר אותה שנה מונה למפקד הדיוויזיה הממונעת ה-36, וב-1 במרץ 1941 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס הממונע ה-41 במסגרת ארמיית הפאנצר הרביעית, ובמהלך הקרב על מוסקבה לחמה כחלק מהקורפוס הממונע ה-56 במסגרת ארמיית הפאנצר השלישית. ב-6 באוקטובר 1941 מונה אוטנבאכר למפקד זמני של הקורפוס הממונע ה-41, וב-14 בינואר 1942 מונה למפקד הקורפוס ה-13, שהיה חלק מהארמייה הרביעית. ב-1 באוגוסט 1942 מונה לנציב כללי בממשל הצבאי בצרפת, ובקיץ 1944 פרש לביתו בעקבות תשישות.

### לאחר המלחמה
בשנת 1950 נשפט אוטנבאכר בבורדו על ביצוע פשעי מלחמה, אולם שוחרר מחוסר ראיות. לאחר שחרורו התגורר בעיר שטוטגרט, עד למותו ב-7 בינואר 1975.

## קישורים חיצוניים
* אוטו-ארנסט אוטנבאכר באתר lexikon-der-wehrmacht 

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים
קטגוריה:מעוטרי עיטור פרידריך
קטגוריה:מפקדי גייסות גרמניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1888
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1975
קורפוס הפאנצר המוצנח הרמן גרינג

**קורפוס הפאנצר המוצנח הרמן גרינג** (בגרמנית: **Fallschirm-Panzerkorps Hermann Göring**) היה קורפוס גרמני במלחמת העולם השנייה.

## היסטוריה
הקורפוס הוקם ב-1 באוקטובר 1944, ולמפקדו מונה וילהלם שמאלץ. הקורפוס כלל את דיוויזיית פאנצר מוצנחת הראשונה הרמן גרינג ואת דיוויזיית פאנצר מוצנחת השנייה הרמן גרינג. הקורפוס לחם בקרבות בפרוסיה המזרחית, ולאחר מכן לחם בהרי ההארץ עד סוף המלחמה.

## מפקדים
* וילהלם שמאלץ (1 באוקטובר 1944 - 8 במאי 1945)

## קישורים חיצוניים
* קורפוס הפאנצר המוצנח הרמן גרינג באתר lexikon-der-wehrmacht 

הרמן גרינג
קטגוריה:הרמן גרינג
הדיוויזיה ה-44 (ורמאכט)

**הדיוויזיה ה-44** (בגרמנית: **44. Infanterie-Division**) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה במערכה בפולין, בקרב על צרפת, בקרבות החזית המזרחית, והושמדה בקרב סטלינגרד. לאחר מכן הוקמה הדיוויזיה מחדש כ**דיוויזיית הרייכסגרנדיר ה-44**, שלחמה בחזית האיטלקית ובחזית המזרחית.

## היסטוריה
### הדיוויזיה ה-44
הדיוויזיה הוקמה ב-1 באפריל 1938 בווינה, על בסיס כוחות מהדיוויזיות האוסטריות ה-1, ה-2 וה-3, והועמדה תחת פיקוד אלברכט שוברט. במהלך המערכה בפולין לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-17 במסגרת הארמייה ה-14, ובמהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה לחמה הדיוויזיה בשלב השני כחלק מהקורפוס ה-38 במסגרת הארמייה הרביעית. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-29 במסגרת הארמייה השישית, והשתתפה בקרב קייב ובקרב חרקוב הראשון. במהלך מבצע מקרה כחול לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוסים ה-51 וה-11 במסגרת הארמייה השישית, ולאחר מכן לחמה בקרב סטלינגרד כחלק מהקורפוס ה-8, וב-29 בינואר 1943 נכנעו שרידיה לכוחות הסובייטים.

### דיוויזיית הרייכסגרנדיר ה-44
150px|שמאל|ממוזער|סמל דיוויזיית הרייכסגרנדיר ה-44
ב-1 במרץ 1943 הוקמה הדיוויזיה מחדש בצרפת, וב-1 ביוני אותה שנה שונה שמה ל**דיוויזיית הרייכסגרנדיר ה-44**. ב-23 בספטמבר 1943 נשלחה הדיוויזיה לאיסטריה כחלק מקורפוס הפאנצר אס אס ה-2, וב-23 בנובמבר אותה שנה הועברה תחת פיקוד קורפוס הפאנצר ה-14 במסגרת הארמייה העשירית, עמו לחמה בקרב מונטה קאסינו. הדיוויזיה לחמה באיטליה כחלק מהארמייה העשירית, ובדצמבר 1944 הועברה תחת פיקוד ארמיית הפאנצר השנייה בהונגריה. הדיוויזיה לחמה בקרבות בהונגריה ובאוסטריה כחלק מארמיית הפאנצר השנייה ומהארמייה השמינית עד סוף המלחמה.

## מפקדים

## קישורים חיצוניים
* הדיוויזיה ה-44 באתר lexikon-der-wehrmacht 
* דיוויזיית הרייכסגרנדיר ה-44 באתר lexikon-der-wehrmacht 

44
קטגוריה:יחידות גרמניות בקרב סטלינגרד
הדיוויזיה ה-45 (ורמאכט)

**הדיוויזיה ה-45** (בגרמנית: **45. Infanterie-Division**) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה במערכה בפולין, בקרב על צרפת, בקרבות החזית המזרחית, ובכלל זה בקרב קורסק, והושמדה במהלך מבצע בגרטיון. לאחר מכן הוקמה הדיוויזיה מחדש כ**דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-45**, שלחמה בחזית המזרחית עד סוף המלחמה.

## היסטוריה
### הדיוויזיה ה-45
הדיוויזיה הוקמה ב-1 באפריל 1938 בלינץ, והועמדה תחת פיקוד אלברכט שוברט. במהלך המערכה בפולין לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-17 במסגרת הארמייה ה-14, ובמהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה לחמה הדיוויזיה בשלב השני כחלק מהקורפוס ה-26 במסגרת הארמייה השנייה. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-12 במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה, ולאחר מכן במסגרת הארמייה הרביעית, והשתתפה בכיבוש מבצר ברסט, קרב סמולנסק. במהלך הקרב על מוסקבה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-34 במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה, ולאחר מכן במסגרת הארמייה השנייה. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות שונים בגזרה המרכזית, ואף לחמה בקרב קורסק כחלק מהקורפוס ה-20 במסגרת הארמייה התשיעית. במהלך מבצע בגרטיון לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-35 במסגרת הארמייה התשיעית, וב-18 ביולי 1944 הושמדה הדיוויזיה באזור בוברויסק.

### דיוויזיית הגרנדיר ה-45
ב-19 ביולי 1944 הוקמה **דיוויזיית הגרנדיר ה-45** על בסיס דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-546 ושרידי הדיוויזיה ה-45, והועמדה תחת פיקוד ריכרד דניאל. הדיוויזיה לחמה בגזרה המרכזית באזור ורשה, כחלק מהקורפוס ה-8 במסגרת הארמייה התשיעית.

### דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-45
ב-21 באוקטובר 1944 שונה שמה של הדיוויזיה ל**דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-45**, והיא המשיכה להילחם כחלק מהארמייה התשיעית, ולחמה עמה במבצע ויסלה-אודר. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה כחלק מהארמייה ה-17 בקרב על שלזיה ובקרבות בצ'כיה עד סוף המלחמה.

## מפקדים

## קישורים חיצוניים
* הדיוויזיה ה-45 באתר lexikon-der-wehrmacht 
* דיוויזיית הגרנדיר ה-45 באתר lexikon-der-wehrmacht 
* דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-45 באתר lexikon-der-wehrmacht 

## הערות שוליים

45
דיוויזיה 45
עונת 2003/2004 בליגת האלופות

**עונת 2003/2004 ב[[ליגת האלופות]]** הייתה העונה ה-49 של התחרות האירופית לקבוצות כדורגל וה-12 במסגרת ליגת האלופות. היא אורגנה על ידי אופ"א. המשחק הראשון התקיים ב-11 ביולי 2003 ותחרות הסתיימה ב-26 במאי 2004.

בתחרות השתתפו 72 קבוצות.

משחק הגמר נערך בפלטינס ארנה, גלזנקירכן. התחרות הסתיימה בניצחון של פורטו בפעם השנייה בתולדות המועדון. זה היה הניצחון הראשון של קבוצה מפורטוגל מאז שנת 1987.

## מתכונת התחרות
בתחרות השתתפו 72 קבוצות. על מספר הקבוצות מכל מדינה הוחלט על בסיס דירוג אופ"א לשנים 1998–2002. מ-15 מדינות השתתפו יותר מנציגה אחת:
* 4 - ספרד, איטליה, אנגליה (מהן שתי נציגות לא השתתפו בשלבים המוקדמים)
* 3 - גרמניה, צרפת, יוון (מהן שתי נציגות לא השתתפו בשלבים המוקדמים)
* 2 - טורקיה, הולנד, פורטוגל (ממדינות אלו אלופת המדינה העפילה ישירות לשלב הבתים), צ'כיה, רוסיה, סקוטלנד, בלגיה, אוסטריה, אוקראינה

מילאן כמחזיקת התואר העפילה ישירות לשלב הבתים.

יתר הקבוצות השתתפו בסיבובים המוקדמים, כאשר חלק מהן העפילו ישירות לסיבוב השני או השלישי. לאחר הסיבובים המוקדמים, הקבוצות חולקו ל-8 בתים. לאחר מכך 16 קבוצות החלו במשחקי שמינית הגמר.

כל המשחקים (למעט משחק הגמר) היו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ לקביעת הקבוצה שתעפיל לשלבי ההמשך. חוק "שערי חוץ" היה בתוקף לכל שלבי התחרות. במקרה שאין אפשרות להגיע להכרעה תוך יתרון שער חוץ, המנצח נקבע בסדרת בעיטות עונשין.

למנצחת במשחק הוענקו שלוש נקודות.

## שלב המוקדמות
### שלב המוקדמות הראשון

### שלב המוקדמות השני

### שלב המוקדמות השלישי

## שלב הבתים
שלב הבתים נערך בין 17 בספטמבר 2003 לבין 10 בדצמבר 2004. בו השתתפו 16 קבוצות שעברו את השלבים המוקדמים ו-16 קבוצות שהעפילו ישירות לשלב זה. הקבוצות שזכו במקום השלישי בבית, הועברו לגביע אופ"א: סלטיק, אינטר, פ.ס.וו. איינדהובן, גלאטסראיי, פנאתינאיקוס, מרסיי, בשיקטש, קלאב ברוז'.

## שלב הנוקאאוט
שלב הנוקאאוט החל ב-24 בפברואר 2004. כל ארבע הקבוצות הספרדיות העפילו למשחקי שמינית הגמר, אך לא הצליחו להעפיל למשחק הגמר.

### משחק הגמר

## ישראל בתחרות
מכבי תל אביב הייתה הקבוצה הישראלית היחידה שהשתתפה בתחרות. הקבוצה התחילה בשלב המוקדמות השני בו הפסידה לקבוצת מ.ש.ק. ז'ילינה מסלובקיה ולא עברה לשלב המוקדמות השלישי.

## קישורים חיצוניים
* 

* עונת 2003/2004 בליגת האלופות באתר אופ"א
* נתוני דירוג המדינות לפי אופ"א

קטגוריה:עונות בליגת האלופות
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-2003
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-2004
נהר קושק

נהר **קוּשק** (נקרא בטורקמניסטן נהר **גושגי** (**Guşgy**)) הוא נהר המהווה, בחלק ממסלולו, את הגבול בין אפגניסטן לבין טורקמניסטן. בעבר סימן את הגבול הדרומי של האימפריה הרוסית ושל ברית המועצות.

מקורות נהר קושק בצפון-מערב אפגניסטן, והוא זורם לתוך נהר מורגאב.

על שם הנהר קרויה העיר קושק בצפון אפגניסטן, והמוצב הצבאי קושקה בגבול טורקמניסטן.

מעל לנהר עובר גשר שנבנה בשנת 1960, ובו מסילת רכבת המובילה למוצב הצבאי. מאוחר יותר נוסף לגשר גם כביש גישה לרכבים.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קצרמר טורקמניסטן
קטגוריה:קצרמר אפגניסטן
קטגוריה:אפגניסטן: גאוגרפיה
קטגוריה:טורקמניסטן: גאוגרפיה
קטגוריה:אסיה: נהרות ונחלים
נתן (וילהלם) וולף

**נתן (וילהלם) וולף** (1896 – 1978) היה רופא פנימי, מנהל מחלקה פנימית בבית החולים הדסה בתל אביב, מייסד ומנהלו הראשון של בנק הדם של מד"א.

## קורות חיים
נתן (וילהלם) וולף נולד למשפחה מתבוללת מברלין שבגרמניה. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התגייס כחובש (באותה תקופה היה כבר סטודנט לרפואה) ונפצע בבלגיה. לאחר מכן התנדב ל"חיל המזרח" אשר נשלחו לסייע לטורקים במזרח. כך הגיע לארץ ישראל. 
וולף הוצב בתחנת הרכבת החיג'זית (מסילת הרכבת החיג'זית) באל פולה (עפולה) שליד מנחת הטייסת הבווארית 304 במרחביה. בקואופרציה במרחביה פגש את החלוצים ושם גמלה בלבו ההחלטה להעלות לארץ ישראל.

עם התקדמות צבא אלנבי נסוגו הטורקים ועמם חיל המשלוח הגרמני. יחידתו של וילהלם הועברה מעפולה, שם שהתה שמונה חודשים, לשכם, משם לצמח (ליד הכנרת), ובהמשך לדמשק. גם משם הם נאלצו לברוח, מנוסה רגלית של 200 ק"מ עד טורקיה. בסיום המלחמה הם הוחזקו כשבויים אצל הטורקים.

את שירותו הצבאי סיים כקצין. בתום המלחמה חזר לגרמניה והשלים את לימודי הרפואה.

באפריל 1925 התחתן עם חברתו רופאת הילדים הד"ר מלכה לבית לשם. לזוג נולדו בת ובן. בתקופה זו הגיע הזוג וולף לנמל יפו.

### בארץ ישראל
וולף התקבל לעבודה כרופא "חברת המלח" בעתלית. בהמשך דרכו היה רופא המושבות: כפר סבא, גן חיים רמת הכובש והיישובים הערבים שבסביבה. בשנים 1930–1933 השתלם בברלין ברפואה טרופית.

ב-1933 התקבל לעבודה בהדסה כרופא פנימי, אצל הד"ר משולם לבונטין ובהמשך השנים לאחר מספר שנים שבהן כיהן כרופא ראשי קבוע, מונה למנהל המחלקה הראשון של פנימית ג'. במקביל ניהל את מרפאות החוץ של בית החולים.בין תלמידיו: הקרדיולוג פרופ' יצחק קרונזון, ד"ר הנס יעקב שהיה מנהל בית הבריאות ע"ש שטראוס.

בפרשת רצח האחיות היהודיות, נשלח וולף עם הד"ר אריה אלוטין ליפו לנסות להצילן.

בשנת 1934 הוקם השירות הרפואי של ההגנה לאזור תל אביב. השירות הרפואי ארגן שרותי רפואה בעיר ותכנונם לצורכי שעת חירום. מטה השירות הרפואי ששמעון סבוראי היה מפקדו היה מורכב מהרופאים וולף ואלוטין
בהמשך וולף עמד בראש שירותי הרפואה של ההגנה ביחד עם הד"ר יוסף קוט.

ב-1946 הקים את בנק הדם של מגן דוד אדום בבנין מד"א ברחוב מזא"ה 13 בתל אביב. וולף נעזר בארגון המתנדבים של תורמי דם וברופאים: סוניה קבלקין, מלכה וולף, לודביג דרסלר, ושטארק. בהמשך, עבר הבניין ליפו ונקרא: "הבניין למתן שירותי הדם ע"ש הקולונל מיקי סטון". וולף עמד בראשו.

ב-26 בפברואר 1948 מונה על ידי קצין רפואה ראשי הד"ר חיים שיבא לתפקיד של רופא ראשי בחי"ם

במלחמת העצמאות מונה לראש הרפואה הנפתית של חיל הרפואה.

וולף כיהן לימים כחבר הוועד הפועל של מד"א וסגן נשיא הארגון. בשנות ה-50 ובשנות ה-60 המוקדמות פעל בשליחות מד"א לקונגרס הצלב האדום במטרה לשכנעם להכיר במד"א ובסמל מגן
דוד כחלק מהתנועה הבינלאומית של הצלב האדום.

בשנותיו האחרונות לאחר שהתאלמן, התגורר בקיבוץ כברי אצל בתו מרגלית רוזוליו. חתנו היה דניאל רוזוליו ואחד מנכדיו עידו רוזוליו.

## לקריאה נוספת
* נדב מן, תיעוד: "כך נראתה מלחמת העולם הראשונה בארץ", ישראל היום, 1 באוגוסט 2014

## הערות שוליים

קטגוריה:רופאים יהודים גרמנים
קטגוריה:רופאים פנימיים ביישוב
קטגוריה:תל אביב-יפו: רפואה
קטגוריה:רופאים פנימיים ישראלים
קטגוריה:אנשי מגן דוד אדום
קטגוריה:סגל בית החולים הדסה תל אביב
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:יהודים בצבא הגרמני במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:אישים הקבורים בכברי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1896
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1978
סינגוניום

ממוזער|''Syngonium podophyllum''
**סינגוניום** (שם מדעי: *Syngonium*) הוא סוג ממערכת בעלי פרחים שמקורו ביערות הגשם של דרום מקסיקו, איי הודו המערבית, מרכז ודרום אמריקה. זהו צמח מטפס שיכול להגיע להגיע לגובה של 20 מטר ומעלה על צמרות העצים.

## ביות
צורת העלים תלויה בשלב גדילת הצמח ולעלים בוגרים של הצמח המטפס אונות רבות יותר. מיני הסינגוניום מגודלים לרוב כעציצים בדרך כלל בשלב הצעיר והעלוותי שלהם. צמיחתו דורשת טמפרטורה שנעה בין 16 ל-30 מעלות, לחות גבוהה ואור רב, אך לא אור שמש ישיר. חיתוך הקנוקנות מאפשר את גידול הצמח כשיח ושומר על צורת העלים דמוית החץ. הסינגוניום יכול להתרבות באמצעות ייחור.

## מינים
#*Syngonium angustatum*
#*Syngonium armigerum* 
#*Syngonium atrovirens* 
#*Syngonium auritum* 
#*Syngonium castroi* 
#*Syngonium chiapense* 
#*Syngonium chocoanum* 
#*Syngonium crassifolium* 
#*Syngonium dodsonianum* 
#*Syngonium erythrophyllum* 
#*Syngonium foreroanum* 
#*Syngonium gentryanum* 
#*Syngonium harlingianum* 
#*Syngonium hastiferum* 
#*Syngonium hastifolium* 
#*Syngonium hoffmannii* 
#*Syngonium laterinervium* 
#*Syngonium llanoense*
#*Syngonium macrophyllum* 
#*Syngonium mauroanum* 
#*Syngonium meridense* 
#*Syngonium neglectum* 
#*Syngonium oduberi* 
#*Syngonium podophyllum* - המין הנפוץ ביותר שלעיתים מכונה סינגוניום
#*Syngonium rayi* 
#*Syngonium sagittatum* 
#*Syngonium salvadorense* 
#*Syngonium schottianum* 
#*Syngonium sparreorum* 
#*Syngonium standleyanum* 
#*Syngonium steyermarkii* 
#*Syngonium triphyllum* 
#*Syngonium wendlandii* 
#*Syngonium yurimaguense*

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1829
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי היינריך וילהלם שוט
קטגוריה:לופיים
קטגוריה:צמחי נוי
נהר מורגאב

**נהר מורגאב** הוא נהר ארוך במרכז אסיה. הוא מתחיל במרכז-מערב אפגניסטן, זורם צפון-מערבה לכיוון מחוז מורגאב, הקרוי על שם הנהר, ומשם למדבר קאראקום. מימיו נספגים באדמת המדבר.

מקורות נהר מורגאב נמצאים במרכז-מערב אפגניסטן, על רמה הממוקמת בין מספר שרשראות הרים. אפיק הנהר צר, רוחבו פחות מקילומטר, ומדרונותיו תלולים. בתחילת האפיק זורמים אליו מי נהר קושק. לאחר כ-190 קילומטר הוא הופך לנקיק עמוק הזורם מערבה, לכיוון טורקמניסטן, שם רוחבו מגיע ל-2 קילומטר.

מעט ממימיו משמשים להשקיית שדות, בשני צדי הגבול.

בשטחה של טורקמניסטן הנהר זורם לנווה המדבר "מרב העתיקה", שם נספגים מימיו, יחד עם מים המגיעים מתעלת קאראקום ומי הנהר אמו דריה.

שטחו של אגן הניקוז של נהר המורגאב נאמד בכ-46,880 קמ"ר.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קצרמר טורקמניסטן
קטגוריה:אפגניסטן: גאוגרפיה
קטגוריה:טורקמניסטן: גאוגרפיה
קטגוריה:אסיה: נהרות ונחלים