הגדת פריצול

שמאל|ממוזער|350px|מתוך הגדת פריצול
**הגדת פריצול** (באנגלית: **Abraham Farissol's Haggadah**) היא כתב יד עברי מאויר מתקופת הרנסאנס, שאברהם פריצול כתב בשנת 1515 בפרארה שבאיטליה. היא נחשבת לאחת ההגדות המאוירות החשובות של התקופה, ואיוריה משקפים שילוב של מסורת יהודית עם אמנות הרנסאנס האיטלקית. ההגדה נמצאת בספריית בית המדרש לרבנים באמריקה ומספרה שם Mic. 4817.

כתב היד המוקדם ביותר המתוארך בידי פריצול נוצר בשנת 1467, ומיוחסים לו מעל 40 כתבי יד – אך אף אחד מהם אינו כולל איורים שידוע כי נעשו בידו. ייתכן שההגדה מפרארה, 1515, חושפת בפנינו לראשונה את צדדיו האמנותיים של פריצול, שלא נודעו עד כה.

## היסטוריה וייחוס
הגדת פריצול נכתבה בידי אברהם מרדכי פריצול, מחבר תנ"ך וגאוגרף, והוזמנה על ידי יוסף בן מרדכי יהודה נורסה. הגדה זו היא אחד מכתבי היד הבודדים שפריצול עצמו כתב ואייר, שכן בדרך כלל לא אייר את כתביו. אספנים וחוקרים, בהם פיירפקס מאריי ואולשקי, ייחסו זמן רב את איורי כתב היד לצייר הוונציאני בוניפציו דיי פילאטי (1487–1533). ייחוס זה מופיע גם אצל חוקרים מאוחרים יותר, כגון אדלר.

## האיורים
האיורים בהגדה הודגשו בצבעי מים ירוק, אדום, כחול ואוקר, ועוצבו באמצעות הצלבת קווים, במיוחד בצד הימני של הצורות. סגנונם משתייך לעולמו של פאלמה וקיו, וייתכן שהם קשורים לסדנה של בוניפאציו ורונזה.

האיור הראשון, סצנת סדר, מופיע על פיסת קלף שהודבקה בשולי התחתון של עמוד 5, מתחת לטקסט הא לחמא עניא. ארבעה גברים יישובים לאורך השולחן, ואדם חמישי – המחזיק גביע יין גדול – יושב מימין על ספסל נפרד. משמאל נכנס משרת הנושא סל פירות. הדמויות אוכלות אך אינן עוסקות בפעולה טקסית משותפת.

בעמוד 5v מופיע האיור המקראי היחיד, הממחיש את הפסוק "עבדים היינו לפרעה במצרים". בני ישראל לבושים בבגדי התקופה, חלקם אוחזים בכלי עבודה, אך אינם עוסקים בפועל במלאכה. הנוגש ניצב מימין עם כלבו.

האיור האחרון (14v) הוא סצנת סעודה הומה, ובה לראשונה בכתב היד נמצאות גם נשים. משרתים נושאים מגשים משני צדי השולחן, ולפניו יושבים חתול וכלב. בקטע שלצידו ניתנות הוראות על פעולות הסדר: נטילת ידיים, אכילת מצה ומרור, אכילת האפיקומן ושתיית הכוס השלישית. אולם האיור איננו משקף פעולות אלו, ואיננו מציג מאכלים סמלי פסח - אלא עוד משתה מפואר, ללא סממנים יהודיים מובהקים וללא ספרי הגדה על השולחן.

ניכר כי כל האיורים נערכו לפי תוכנית עיטורית מוכנה מראש, אך עם מרכיבים לא מסורתיים: האיורים אינם תמיד צמודים לטקסטים הרלוונטיים, ודמויות אינן מבצעות פעולות תואמות. סצנות הסדר אינן מובחנות ממשתאות בני התקופה, ומאכלי הפסח אינם נראים כלל.

עד לאחרונה נחשבו לאיורי ההגדה 12 ציורים בלבד. בשנת 1983, בעת שיקום כתב היד, הוסרה פיסת הקלף שהודבקה בפוליו 5, ונחשפה סצנת סדר לא גמורה: גבר יושב על כיסא מפואר ליד שולחן, שעליו מפה מעוטרת ובקבוק יין; הוא מחזיק בידו האחת צלחת סדר מכוסה ובשנייה ספר פתוח.

איור זה שונה משאר איורי ההגדה, הן בתוכנו והן בסגנונו: הוא מבוצע בקווים בלבד, ללא הצלבה או הצללה, בדומה לעיטור המילה הפותחת הא בראש הדף – אותיות מצוירות על רקע וילון תלוי לפני פרוזדור עם עמודים. הסגנון והביצוע מצביעים על כך שייתכן כי גם עיטור זה וגם סצנת הסדר נוצרו בידי פריצול עצמו. פרטי האדריכלות, רגלי הכיסא והקישוטים תואמים זה לזה. סגנון הציור כאן עדיין נושא את חותם מסורת כתבי־היד העבריים של המאה ה־15.

## סגנון אמנותי
האיורים בהגדת פריצול משקפים את מאמצי האמן להתאים את התוכן היהודי לסגנון האמנותי של תקופתו, אך לא תמיד הבין את משמעותו הדתית המדויקת. לדוגמה, בסצנה המתארת את חמשת הרבנים מבני ברק בליל הסדר, האמן מציגם אוכלים ושותים במקום לומדים – דבר שלא היה מקובל.

## קישורים חיצוניים
* תמונות דפי ההגדה באתר The Bezalel Narkiss Index of Jewish Art

## ראו גם
* אברהם פריצול

## הערות שוליים

קטגוריה:כתבי יד עבריים מאוירים
פריסול
קטגוריה:ספרי המאה ה-16