open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מישל פטרוצ'אני

**מישל פטרוצ'אני** (באיטלקית: **Michel Petrucciani**; 28 בדצמבר 1962 – 6 בינואר 1999) היה פסנתרן ומלחין ג'אז. למרות מחלה תורשתית נדירה שגרמה לגמדות, ידיו היו בגודל נורמלי והוא נחשב לאחד מפסנתרני הג'אז הגדולים של שנות השמונים והתשעים.

## תולדות חייו
פטרוצ'אני נולד למשפחה ממוצא איטלקי ליד מונפלייה שבצרפת. אביו טוני ואחיו פיליפ ניגנו בגיטרה ואחיו לואי ניגן בגיטרה בס. כבר בגיל ארבע ידע פטרוצ'אני שהוא רוצה להיות פסנתרן, לאחר שצפה בטלוויזיה בהופעה של דיוק אלינגטון. מחלתו, פָּרֶכֶת (Osteogenesis Imperfecta), גרמה לכך שעצמותיו יהיו פריכות מאוד, עצרה את גדילתו ופגעה גם בריאותיו לפיכך נשאו אותו בני משפחתו על הידיים. למרות זאת הביע אביו הערכה לרצונו ורכש בעבורו פסנתר, עליו התאמן פטרוצ'אני באמצעות מיכשור שאפשר לו להגיע אל הדוושות. בהתחלה למד מוזיקה קלאסית ולאחר מספר שנים עבר לג'אז, בין היתר כיוון שרצה להלחין מוזיקה פרי עטו. פרט לאלינגנטון הוא מנה בין משפיעיו את קית' ג'ארט וביל אוונס.

בגיל 13 כבר הופיע עם אביו ואחיו בפסטיבל ג'אז. הוא פגש בחצוצרן קלארק טרי והתחיל לנגן עמו. בגיל 20 עבר לארצות הברית וניגן והופיע עם הסקסופוניסט צ'ארלס לויד, הם הוציאו יחדיו שלושה אלבומים. בהמשך שיתף פעולה עם כמה מכוכבי הג'אז כמתופף ג'ק דז'ונט, נגני הבס דייב הולנד, גארי פיקוק, אדי גומז וסטנלי קלארק, הגיטריסטים ג'ון אברקרומבי וג'ון סקופילד, הסקסופוניסטים לי קוניץ, ג'ו לובאנו וג'רי מאליגן והחצוצרן דיזי גילספי. בנוסף הקים את השלישייה "Power of three" עם ג'ים הול בגיטרה וויין שורטר בסקסופון.

ב-1986, בגיל 21, היה לנגן הג'אז הצרפתי הראשון שהוחתם בחברת בלו נוט, בה הקליט שישה תקליטים כמוביל. בנוסף נסע ברחבי העולם והופיע בפסטיבלי ג'אז (הופיע פעמיים בפסטיבל ג'אז בים האדום באילת), בין היתר בסיבוב הופעות מיוחד עם אחיו ואביו, כמחווה למשפחתו שתמכה בו לאורך כל דרכו.

[ממוזער|שמאל|250px|קברו ב[בית הקברות פר לשז]]

ב-1994 הוכתר בפריז באות לגיון הכבוד הצרפתי.

ב-1999 נפטר מדלקת ריאות ונקבר בבית הקברות פר לשז בפריז. בין מספידיו היה נשיא צרפת, ז'אק שיראק שקרא לו "דוגמה ומופת לכל אדם".

הוא היה נשוי לפסנתרנית האיטלקייה גילדה בוטה (Gilda Buttà), ממנה התגרש, לזוג נולדו שני ילדים.

ב-1998 הפיק ערוץ מצו סרט תיעודי בשם "מכתב לפטרוצ'יאני" (צרפתית: "Lettre a Michel Petrucciani") המלווה הופעה של השלישייה שלו בגרמניה וכולל קונצרט שלם בהופעה.

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה באתר JazzProfessional 
* ביוגרפיה באתר Sunny Side Records 
* אתר המוקדש לחייו ויצירתו 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נגני ג'אז: פסנתרנים
קטגוריה:פסנתרנים צרפתים
קטגוריה:צרפתים ממוצא איטלקי 
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פר לשז
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1962
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1999
נפת יזרעאל

**נפת יזרעאל** (נקראת לעיתים **נפת [[עפולה]]**) היא נפה במחוז הצפון של מדינת ישראל. שטח הנפה הוא 1,235 קמ"ר, והיא קרויה על שם עמק יזרעאל הנמצא בשטחה.          

הנפה מחולקת לשבעה אזורים טבעיים: עמק בית שאן (231), עמק חרוד (232), רמת כוכב (233), עמק יזרעאל (234), אזור יקנעם (235), רמת מנשה (236) והרי נצרת-תירען (237).          

נפת כנרת הוקמה בהחלטת ממשלת ישראל בשנות ה-50, על בסיס שתי נפות של המנדט הבריטי: נפת נצרת ונפת ביסאן.          

## רשויות מקומיות

## חלוקה דמוגרפית
על פי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה לשנת 2023, אוכלוסיית הנפה מונה כ-556,300 איש, מתוכם:

* 297,300 (53.4%) הם ערבים, מהם:
** 257,500 (46.3%) מוסלמים
** 39,600 (7.1%) נוצרים
* 239,100 (43%) הם יהודים
שיעור הילודה היהודי בנפה הוא 2.71 ילדים לאישה, שיעור הילודה הערבי הוא 2.13 ילדים לאישה.

## הערות שוליים

קטגוריה:מחוז הצפון
קטגוריה:ישראל: נפות
מקס ומוריס

**מקס ומוריס** הוא סרט קומדיה ישראלי שיצא לאקרנים בשנת 1994. התסריט נכתב על ידי חיים מרין, הסרט בוים על ידי יעקב גולדווסר והשחקנים הראשיים בו הם משה איבגי ואורי גבריאל.

הסרט מבוסס על ההצגה "עלילות מכס, מוריס ובלה, מורדוך הערבי וזבשיק הסוס" שהועלתה לראשונה בתיאטרון בית ליסין בשנת 1987. 

הסרט נחשב למעין סרט המשך ל"מתחת לאף" שיצא בשנת 1982.

## עלילה
הסרט עוסק במקס ומוריס, צמד עבריינים. הסרט נפתח בחזרתו של מקס (אורי גבריאל) לארץ שמעלה סיפורים קומיים משהותו בחו"ל. לאחר האיחוד המחודש בין צמד העבריינים הוותיק חולמים השניים על "מכה", שתסדר אותם, ותגרור לאחריה את פרישתם מעולם הפשע. השניים מתכננים לגנוב את הכסף מהכספת של "הגרוזיני". במהלך הסרט פורצים השניים לישיבה של ג'קי אמזלג וגונבים את הקופה של הגרוזיני בעזרת שואב אבק. הם מתכננים לטוס לחו"ל עם הכסף עד שמתברר להם שחברתו של מוריס גנבה את הכסף וברחה לחו"ל.

## שחקנים
[שמאל|ממוזער|250px|מקס, [אורי גבריאל, מימין ומוריס, משה איבגי, משמאל]]

## מוזיקה
המוזיקה לסרט הולחנה על ידי יוני רכטר והמלל נכתב על ידי חיים מרין ועלי מוהר. "שירו של מקס" ("חו'ל") ו-"שיר התשובה" בוצעו בעבר על ידי גידי גוב וחיים צינוביץ' בערב שירי רכטר ומוהר, "העיקר זה הרומנטיקה", ב-1991.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* הסרט המלא לצפייה בתשלום באתר ארכיון ישראלי לסרטים - סינמטק ירושלים
* 
* 
* הסרט המלא לצפייה ישירה באתר וואלה VOD
* "מקס ומוריס" - פרק בפודקאסט "טראשטוק", בהגשת גילי פורת ושני קיניסו

* "מקס ומוריס" באתר חברת ההפקה "טרנספקס"

קטגוריה:סרטי 1994
קטגוריה:סרטי קומדיה ישראליים
קטגוריה:סרטי קומדיית פשע
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1994
קטגוריה:סרטי יעקב גולדווסר
ברני מרינבך

**ברני (דוב) מרינבך** (נולד ב-1946) הוא קלרניתן של מוזיקת כליזמר.

## ביוגרפיה

מרינבך נולד וגדל בשכונות יהודיות בניו יורק וסיים תואר דוקטור בהיסטוריה יהודית. הוא הרצה באוניברסיטאות בארצות הברית ובישראל ובמקביל ניגן בתזמורות חסידיות. בשנת 1975 עלה לישראל. בין השנים 1980–2001 עבד כנגן בתזמורת משטרת ישראל ואף שימש בה כנגן ראשי. במקביל הופיע בחתונות ופיתח את סגנון הכליזמר. בשנת 1987 הקים את "להקת הכליזמר הישראלית" המבוססת בירושלים ומופיעה בכל רחבי ישראל. מרינבך ולהקתו זכו בפרס הראשון בשנת 1992 בפסטיבל הכליזמרים בצפת ובעוד פרסים במשך השנים. מרינבך משתתף כל שנה בפסטיבל בצפת.

מרינבך מנגן בסגנונות שונים בקלרינט ובסקסופון, ובמהלך השנים, הוא הפיק מספר תקליטורים:
*"צלילים מצפת" – נגינת קלרינט בסגנון כליזמר.
*"סקסופון מצפת" – מנגינות "כליזמר" בסגנון "פופ" ושירים חסידיים בסגנון ג'אז.
*"צלילי מולדת בסקסופון" – מיטב שירי ארץ ישראל בסגנון הכליזמר והג'אז.
*"ניגונים בצל השואה" - שירים ששרו ולחנים שהולחנו בזמן השואה, לפניה ולאחריה.
*"איידישע כליזמר" - נעימות מרגשות מתרבות היידיש, בביצוע כליזמרי חדשני.
מרינבך גר בירושלים בשכונת גילה ולו חמישה ילדים.

## קישורים חיצוניים

* ברני מרינבך והכלייזמרים, אתר אמנות לעם
* ברני (דב) מרינבך, אתר עיריית ירושלים
* 
* 

קטגוריה:קלרניתנים ישראלים
קטגוריה:מוזיקאים ישראלים
קטגוריה:כליזמרים
קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
קטגוריה:גילה: אישים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
צ'אז פלמינטרי

[שמאל|220px|ממוזער|צ'אז פלמינטרי ב[פסטיבל הסרטים טרייבקה, (2008)]]
**קאלוגרו לורנזו "צ'אז" פלמינטרי** (באנגלית: **Calogero Lorenzo "Chazz" Palminteri**; נולד ב-15 במאי 1952) הוא שחקן קולנוע אמריקאי סיציליאני מועמד פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1994 על תפקידו בסרט "קליעים מעל ברודוויי", התפרסם בזכות תפקידיו בסרטים "החשוד המיידי" ו"סיפור מרובע ברונקס".

## ביוגרפיה
פלמינטרי נולד למשפחה אמריקאית ממוצא סיציליאני ברובע הברונקס, ניו יורק. אזור מגוריו היה חלק מאוד חשוב ומשפיע על חייו ועבודתו המקצועית של פלמינטרי, את תפקידו המשמעותי הראשון בתחום הקולנוע במותחן הפשע של רוברט דה נירו "סיפור מרובע ברונקס" כתב פלמינטרי לעצמו וכמו כן גם את תסריט הסרט בהשפעת חוויותיו האישיים באזור הברונקס. בסרט גילם פלמינטרי את בוס המאפיה סוני לוספיצ'יו, תפקיד אשר פתח לפלמינטרי דלתות רבות לאחר מכן.

בעקבות הופעתו בסרט קיבל פלמינטרי פנייה מוודי אלן לשחק בקומדיית הפשע שלו "קליעים מעל ברודוויי", בסרט גילם פלמינטרי את דמותו של צ'יץ', גנגסטר המתלווה אל שחקנית הקולנוע אוליביה ניל, אט אט מתחיל צ'יץ' לחשוף צדדים אומנותיים באישיותו ומשתלט על ההצגה של המחזאי הצעיר דייוויד שיין (ג'ון קיוזאק).

ב-1995 גילם את דמותו של חוקר המכס דייוויד קויאן בסרט המתח עטור הפרסים "החשוד המיידי".

ב-1999 שיחק פלמינטרי בפעם השנייה לצידו של רוברט דה נירו בקומדיית הפשע "בואו נדבר על זה" שם גילם את בוס "הטורקים הצעירים" פרימו סינדונה, בנוסף דיבב פלמינטרי בסרט "סטיוארט ליטל" את דמותו של סמוקי החתול הרשע.
ב-2006 הופיע פלמינטרי במותחן הפשע האלים "כרוניקה של אקדח", בסרט גילם פלמינטרי את השוטר המושחת ריידל המפיץ שהשוטר הסמוי שעובד בחסות המאפיה הרוסית ג'ואי (פול ווקר) איבד אקדח, שהחל שרשרת תקריות אלימות. באותה שנה שיחק בסרט הפשע "מדריך להכרת קדושיך" בכיכובו של צ'נינג טייטום.

פלמינטרי נשוי לשחקנית ג'ינה ראנאודו, ולהם 2 ילדים.

## פילמוגרפיה נבחרת
*הדרקון האחרון (1985)
*אוסקר (1991)
* בלאדי מרי (1992)
* סיפור מרובע ברונקס (1993)
* קליעים מעל ברודוויי (1994)
* החשוד המיידי (1995)
* המילה האחרונה (1995)
* ג'ייד (1995)
* נשות השטן (1996)
* שחיתות בצמרת (1996)
*בגידות שכאלו (1996) - גם תסריטאי
* הרלי ברלי (1998)
* בואו נדבר על זה (1999)
* סטיוארט ליטל (1999)
* מת לצחוק (2001)
* היפהפייה והיחפן 2 (2001)
* *One Eyed King* (2001)
* נוכלים (2002)
* נואל (2004)
*נסיעה אחת אחרונה (2004)
* כיפה אדומה: הסיפור האמיתי (2005)
* חיה (2005)
* במיקס (2005)
* כרוניקה של אקדח (2005)
* קטן עליו (2006)
* מדריך להכרת קדושיך (2006)
* ארתור והמינימונים (2007)
*ג'ולין (2008)
*יונקר ג'ו (2008)
*הוליווד למטומטמים (2010)
*המשימה (2019)
**Clover* (2020)

### טלוויזיה
*קוז'אק (2005)
*קווין יכול לחכות (2016)
* הסנדק של הארלם (2019–2021)

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:הברונקס: אישים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקני תיאטרון אמריקאים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא איטלקי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1952
רחוב ג'אמפ 21

**רחוב ג'אמפ 21** (באנגלית: **Jump Street 21**) היא סדרת דרמת פשע אמריקאית מצליחה ששודרה בין השנים 1987–1991 ברשת FOX האמריקנית למשך ארבע עונות ולאחר מכן בסינדיקציה לעונה החמישית והאחרונה. היא אחת הסדרות הראשונות של רשת FOX באותה תקופה, וקרש הקפיצה של השחקן ג'וני דפ, שהפכה אותו לאליל נוער. הסדרה זכתה להצלחה ופופולריות רבה ברחבי העולם כולל ישראל בערוץ 3.

לאחר העונה הרביעית רשת FOX החליטה לבטל את התוכנית עקב אחוזי צפייה נמוכים, אבל לבסוף היא המשיכה בשידורי סינדיקציה למשך העונה החמישית. בעונה החמישית כמעט כל השחקנים הראשיים עזבו ונוספו כמה שחקנים מחליפים, אך הדבר לא עזר להעלות את המידרוג, מה שגרם לביטול הסדרה.

## עלילה
הסדרה מביאה את סיפורה של יחידת שוטרים סמויים מיוחדת הממוקמת ברחוב ג'אמפ מספר 21, שמטרתה לעצור פשעים חמורים בבתי ספר ובמוסדות. הסדרה דנה בנושאים כאלכוהוליזם, פשעי שנאה, שימוש בסמים, גזענות, הומופוביה, איידס והתעללות בילדים בין היתר.

## שחקנים ראשיים
* ג'וני דפ - טום הנסון, נער מבוגר שהצטרף למשטרה לאחר שאביו נהרג (עונות 1–4)
* הולי רובינסון-פיט - ג'ודי הופס, שוטרת (לאחר מכן בלשית)
* פיטר דה-לואיז - דאג פנהול, שוטר וחברו הטוב של הנסון (עונות 1–4, תפקיד אורח בעונה 5)
* דסטין נגוין - הארי טרומן איוקי, שוטר (עונות 1–4)
* סטיב ויליאמס - קפטן אדם פולר, מפקד היחידה
* ריצ'רד גרייקו - דניס בּוּקֶר, שוטר (עונות 3–4)
* מייקל דה-לואיז - ג'ואי פנהול, שוטר (עונה 5)
* מייקל בנדטי - אנטוני "מאק" מקיי, שוטר (עונה 5)

### הופעות אורח
מבין השחקנים האורחים שהופיעו בסדרה נמנים דום דה-לואיז, ג'ייסון פריסטלי, ג'וש ברולין, דייוויד פיימר, בראד פיט, כריסטינה אפלגייט, וינס ווהן, בלייר אנדרווד, ג'ון ווטרס, שאנן דוהרטי, רוזי פרז, כרים עבדול-ג'באר, תומאס היידן צ'רץ', ברידג'ט פונדה, שרילין פן וקורטווד סמית'.

## סדרת [[ספין אוף (תקשורת ובידור)|ספין אוף]]
לאחר הצלחתה של התוכנית הוחלט להוציא סדרת בת בשם "בּוּקֶר" שמתמקדת בדמותו של השוטר דניס בּוּקֶר, שהופיע בעונות השלישית והרביעית של הסדרה "רחוב ג'אמפ 21". הסדרה שודרה ברשת FOX בין השנים 1989–1990, אך לא הצליחה כמו קודמתה וירדה לאחר שתי עונות בלבד.

## סרט
גרסה קולנועית לסדרה יצאה במרץ 2012, בכיכובם של ג'ונה היל וצ'אנינג טאטום, ועם ג'וני דפ בתפקיד אורח.
ביוני 2014, יצא סרט המשך "רחוב ג'אמפ 22".

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פוקס: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות נעורים אמריקאיות
קטגוריה:סדרות משטרה ופשע
קטגוריה:סדרות דרמה אמריקאיות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה באנגלית
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 1987
שומר אוצר המלך

**שומר אוצר המלך** (אנגלית: **Keeper of the Privy Purse**), המכונה גם אוצֵר מלך או המזכיר הכלכלי של המלך, הוא תואר שהמחזיק בו אחראי על ניהול העניינים הכלכליים במשק הבית המלכותי של ריבון הממלכה המאוחדת, ודואג למימון הוצאותיו הפרטיות או הרשמיות.

מתחת לשומר נמצא סגן אוצר המלך/מלכה לניהול הרשימה הציבורית וקרן תצוגת הארמונות המלכותיים. מנהל הכספים אחראי גם על הניהול הפיננסי של כל הקרנות הנמצאות ברשימה הציבורית או ממומנות על ידי משרדי ממשלת בריטניה השונים למטרות ייחודיות.

סגן השומר מסייע לו בעניינים פרטיים למחצה כגון הטיפול באורוות המרוצים, אוסף הבולים המלכותי, האסקוט המלכותי, הקפלה המלכותית, האבירים הצבאיים של וינדזור, המסדר הוויקטוריאני המלכותי, מגורים מלכותיים המושכרים לאנשים שונים כחלק מחוזה העסקתם או הוקרה על פועלם, ודוכסות לנקסטר. הדוכסות היא מקור ההכנסה העיקרי של התקציב המלכותי. בנוסף לכך הוא אחראי על משרד הדואר המלכותי, דרכו עוברות התכתובות הרשמיות של ארמון בקינגהאם והארמונות המלכותיים האחרים במדינה.

שומר אוצר המלך נפגש עם הריבון אחת לשבוע. השומר הנוכחי הוא סר מיכאל סטיבנס, המכהן בתפקיד מאז 2018.

## קישורים חיצוניים
* שומר התקציב המלכותי באתר המלוכה הבריטית
* רשימת השומרים (1660 - 1837) באתר British History Online

קטגוריה:נושאי משרה בבית המלוכה הבריטי
קטגוריה:בריטים נושאי משרות טקסיות
קטגוריה:משק בית מלכותי
לילה קדרובה

**לילה קדרובה** (; 9 באוקטובר 1918 – 16 בפברואר 2000) הייתה כוכבת קולנוע רוסייה, זוכת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1964 על תפקידה בסרט "זורבה היווני" וזכתה בפרס טוני על תפקידה בעיבוד הבימתי לסרט.

## קורות חייה
קדרובה נולדה בסנקט פטרבורג. בשנת 1922 משפחתה עזבה את רוסיה הסובייטית ובשנת 1928 היא עברה לצרפת.

בשנת 1932 הצטרפה קדרובה לתיאטרון האמניות המרכזי שיה מבוסס על השחקנים ממוצא רוסי.
את קריירת המשחק שלה החלה קדרובה במספר סרטים צרפתיים.

בשנת 1964 שיחקה לראשונה בסרט "זורבה היווני" המבוסס על ספרו של ניקוס קאזאנצאקיס בתפקיד מאדאם הורטנס המכונה "בובולינה" שבצעירותה הייתה זונת צמרת. על תפקידה בסרט קיבלה קדרובה את פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר והפכה לשחקנית הרוסיה הראשונה ולמעשה היחידה עד היום שזכתה בפרס האוסקר על משחק. ב-1972 השתתפה בסרטו של מנחם גולן "הבריחה אל השמש". 

בשנת 1983 הופיעה קדרובה בגרסת המחזה לספר "זורבה היווני" וגילמה בו את הדמות אשר הקנתה לה את פרס האוסקר.
על תפקידה במחזה זכתה קדרובה בפרס הטוני וב"פרס דרמה דסק" היוקרתי. 

בשנת 1988 שיחקה בסרטו של רוברט הופמן "*Some Girls".* 

ב-16 בפברואר שנת 2000 נפטרה קדרובה בביתה שב סאלוט סט. מרי, אונטריו, קנדה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה צרפתיות
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה רוסיות
קטגוריה:זוכי אוסקר: שחקנית המשנה הטובה
קטגוריה:זוכי אוסקר: שחקן המשנה הטוב
קטגוריה:זוכי פרס טוני: שחקניות
קטגוריה:ילידות 1918
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1918
קטגוריה:רוסיות שנפטרו ב-2000
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2000
אלישע בעל כנפיים

**אלישע בעל כנפיים** הוא דמות המוזכרת בתלמוד הבבלי (מסכת שבת) בתקופת גזירות השמד של אדריאנוס. במסגרת הגזירות נקבע כי המניח תפילין יוצא להורג. למרות הגזירות, היה אלישע מניח את התפילין ויוצא לשוק. חייל רומי ראה זאת ורדף אחריו. כשתפסו שאל אותו מה יש בידו, ואלישע ענה "כנפי יונה"; להפתעתו ראה החייל כי בדרך נס, אכן בידיו של אלישע היו אלה כנפי יונה, ומאז הוא נקרא "אלישע בעל כנפיים".

אלישע בעל כנפיים הוא דמות אשר מייצגת את החכמים ששאפו לקיים את מצוות התורה בפומבי, למרות הגזירות הקשות שנגזרו על היהודים בארץ ישראל לאחר דיכוי מרד בר כוכבא.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אישים בתלמוד
קטגוריה:נסים ביהדות
צוקי מאובני ג'וגינס

**צוקי ג'וגינס** (אנגלית **Joggins Fossil Cliffs**) הם צוקים הנמצאים סמוך לעיירה הכפרית ג'וגינס במערב מחוז קמברלנד, בפרובינציה נובה סקוטיה, קנדה. בסביבה נמצאים מרבצי פחם גלויים שנכרו עוד בשנת 1686. המכרה הראשון הוקם באזור בשנת 1731, ובאזור התקיימו פעולות כרייה נרחבות עד אמצע המאה ה-20. העיירה הוקמה כעיירת כורים, וגדלה במידה כזו עד שבשנת 1919 הוכרזה כעיר. ב-1949 בוטל מעמד זה, עקב הידלדלות הכרייה וירידה משמעותית באוכלוסיית המקום בעקבות כך. אסון שהתרחש ב-1958 במכרות בספרינגהיל, כ-40 קילומטרים ממזרח לג'וגינס, ובו נספו 74 כורים, הביא לסגירת כל המכרות באזור. 

ג'וגינס נמצאת סמוך לחוף הים של מפרץ צ'יגנקטו, שהוא שלוחה של מפרץ פאנדי, חלקו הצפוני של מפרץ מיין. הצוקים הפונים אל המפרץ ידועים במרבצי המאובנים הנמצאים בהם, המתוארכים לעידן הקרבון, בפרק הזמן הקרוי קרבון פנסילבני, לפני 354 עד 290 מיליוני שנים. צוקי ג'וגינס נמצאים בתהליך של סחיפה רצופה על ידי משטר הגאות והשפל. ההבדל בין רמת הגאות והשפל במפרץ פאנדי הוא הגדול בעולם, והסחיפה המתמשכת מביאה לחשיפה בלתי פוסקת של המאובנים הנמצאים במעבה האדמה. 

גאולוגים גילו את מאגר המאובנים בצוקי ג'וגינס כבר בשנות העשרים של המאה ה-19. באמצע המאה נערכו במקום מחקרים על ידי אחד ממניחי היסוד לגאולוגיה המודרנית, סר צ'ארלס לייל. בספרו "יסודות הגאולוגיה" (Students' Elements of Geology, יצא לאור ב-1871) הכריז לייל שצוקי ג'וגינס והמאובנים החשופים בהם הם "הדוגמה הטובה בעולם" לחשיפה שכזו. המאובנים שנמצאו בצוקי ג'וגינס מוזכרים גם בספרו של צ'ארלס דרווין, "מוצא המינים".

חלק נכבד מן המאובנים שנמצאו באתר נחשפו בידי סר ויליאם דוסון (Dawson), תלמידו של לייל. רבים מן הממצאים שחשף נמצאים כיום במוזיאון רדפאת' (Redpath) באוניברסיטת מקגיל, במונטריאול. ב-1852 גילו דוסון ולייל תגלית חשובה: מאובנים טטרפודיים, שנקברו בתוך גזע עץ. דוסון המשיך בחקירת המאובנים וגילה את אחד המאובנים החשובים ביותר בתולדות המדע, ההילונומוס (*Hylonomus*) - הזוחל הקדום ביותר הידוע למדע, ולפיכך גם המין בעל שפיר עוברי (Amniota) הקדום ביותר. בנוסף למאובני בעלי חיים נמצאו בצוקי ג'וגינס גם עקבות של בעלי חיים שהשתמרו מאובנות בסלע, וכן צמחים שהשתמרו בשלמות, בעיקר שרכים ועצים פרהיסטוריים.

בשנת 2008 הוכרזה רצועת חוף באורך של כ-15 קילומטרים, הכולת את צוקי ג'וגינס, כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו.

## קישורים חיצוניים

* 
* צוקי ג'וגינס באתר אונסק"ו

קטגוריה:קנדה: גאולוגיה
קטגוריה:נובה סקוטיה: גאוגרפיה
קטגוריה:קנדה: פארקי מאובנים
קייס פירו

**קייס מאדי פירו** (בערבית: **قيس فرو** 21 ביוני 1944 – 11 בספטמבר 2019) היה היסטוריון ישראלי ממוצא דרוזי, פרופסור מן המניין בחוג להיסטוריה של המזרח התיכון באוניברסיטת חיפה. תחומי מחקרו הם העדה הדרוזית, החברה במזרח התיכון במאה ה-19, העלווים והשיעים בסוריה ובלבנון.

## ביוגרפיה
פירו נולד בשנת 1944 בכפר עספיא במשפחה דרוזית בימי שלטון המנדט הבריטי בארץ ישראל. למד בבית ספר יסודי ואחר כך ב בחיפה, כיום המכללה האורתודוקסית הערבית בחיפה. שירת בצה"ל בגדוד הדרוזי ובמהלך שירותו סיים קורס מ"כים.

בשנת 1966 נרשם לאוניברסיטת חיפה ובהמשך סיים בה לימודי תואר ראשון בהיסטוריה כללית וספרות ערבית ותואר שני באוניברסיטת חיפה, ואת לימודי הדוקטורט השלים במחלקה למזרח התיכון באוניברסיטת ניס שבצרפת בשנת 1979. נושא עבודתו - "הקשרים בין מרסיי לאימפריה העות'מאנית ולמצרים בין 1860 ל-1914". לימד בבית ספר תיכון ומשנת 1982 לימד באוניברסיטת חיפה. בשנת 1996 יצא לשנת שבתון כחוקר במרכז המזרח התיכון באוניברסיטת אוקספורד.

כסטודנט באוניברסיטת חיפה הציע להקים ארכיון שירכז חומרים כתובים בנושא הדרוזים. נשיא האוניברסיטה אימץ את הרעיון והחליט על הקמת המדור הדרוזי באוניברסיטת חיפה. פירו עמד בהמשך בראש המדור. בשנים 1997–2000 עמד בראש החוג להיסטוריה של המזרח התיכון באוניברסיטת חיפה. הוא היה המנחה של תדי כ"ץ בעבודתו לתואר שני בנושא הקרב בטנטורה במלחמת העצמאות שנפסלה על ידי האוניברסיטה.

התגורר ביישוב הולדתו, מועצה המקומית עספיא, בה נפטר בשנת 2019 בגיל 75. היה נשוי והשאיר ארבעה ילדים: שלוש בנים - גסאן, מרצה במתמטיקה תאורטית, וטארק, מרצה וחוקר בתחום האסלאם, נזאר מורה לחינוך גופני ובת - סאוסן, מורה.

## מספריו
* קיס פירו, **המשי והתמורות החברתיות-כלכליות בלבנון: 1860–1914**, חיפה: אוניברסיטת חיפה - המרכז היהודי-הערבי, המכון לחקר המזרח התיכון ע"ש גוסטאב היינמן, 1986 (סדרת מונוגרפיות בחקר המזרח התיכון, 5).
* קייס פירו, **לבנון – אתגר השונות** (ספר 5 בסדרה **המזרח התיכון בימינו**), האוניברסיטה הפתוחה, תשע"ג–2013.

* *Silk and Socio-economic Change in Lebanon* (1860 – 1914), Haifa, Haifa University Press, 1986
* *A History of Druzes*, Brill Academic Pub, 1997
* *The Druzes in the Jewish State: A Brief History* ,Brill Academic Pub, 1999
* *Inventing Lebanon: Nationalism and the State Under the Mandate*, I B Tauris & Co Ltd, 2002
* Metamorphosis of the Nation (al-Umma): Arabism and Minorities in Syria and Lebanon 1850-1940, 2009


## קישורים חיצוניים

* 
* שש אחרי המלחמה, ריאיון עם פירו בנושא לבנון לאחר מלחמת לבנון השנייה בערוץ האקדמי
* 

קטגוריה:היסטוריונים דרוזים ישראלים
קטגוריה:אנשי חינוך דרוזים ישראלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת חיפה: לימודי המזרח התיכון והאסלאם
קטגוריה:עספיא: אישים
קטגוריה:בוגרי בית ספר אורתודוקסי ערבי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטאות ומכללות בצרפת
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2019
שיקגו (נהר)

**נהר שיקגו** (באנגלית: **Chicago River**) הוא נהר באורך 251 ק"מ הזורם דרך העיר שיקגו, אילינוי. בעבר זרם הנהר אל עבר ימת מישיגן, אך במאה ה-19 הוטה מהלכו כך שיזרום לאגן הניקוז של נהר המיסיסיפי.

נהוג לצבוע את הנהר בירוק לכבוד חגיגות יום פטריק הקדוש.

## הטיית הנהר
בעבר זרם נהר שיקגו אל עבר ימת מישיגן. עם הגידול באוכלוסיית שיקגו והתפתחות התעשייה בה במאה ה-19, הוזרמו כמויות גדולות של ביוב ושפכים לנהר. דבר זה הוביל לזיהום של ימת מישיגן ובעיות תברואה קשות, עקב שאיבת מי שתייה מזוהמים מהאגם. כדי לפתור בעיות אלו, הוטתה בשנות ה-50 של המאה ה-19 חלק מן הזרימה דרך תעלת אילינוי ומישיגן אל עבר נהר אילינוי, מיובלי המיסיסיפי. בשנת 1900 הושלמה הפיכת הטיית הנהר. באמצעות שימוש בתאי שיט, שונה כיוון זרימת המים בנהר כך שיזרום מימת מישיגן דרך תעלת התברואה והספנות של שיקגו (Chicago Sanitary and Ship Canal) לנהר דפליינס (Des Plaines River) אשר עובר ממערב לעיר ונשפך לנהר אילינוי.

## גלריית תמונות

תמונה:Chicago River from Michigan Ave.jpg|הנהר במרכז העיר שיקגו


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אילינוי: נהרות
קטגוריה:שיקגו
קטגוריה:יובלי המיסיסיפי
אזורי סידני

העיר סידני, בירת מדינת ניו סאות' ויילס באוסטרליה, היא אחת מהמטרופולינים הגדולות בעולם מבחינת שטחה הגאוגרפי, כ־12,145 קמ"ר. מבחינה מנהלית, היא מחולקת למספר **אזורים** (Regions) המכילים כל אחד מספר רשויות עירוניות, להן בתורן כפופים מספר פרוורים. שיטה עירונית זאת מייצרת מארג מוניציפלי תאי: כל פרוור נחשב לרשות עצמאית ומנהל באופן פרטני את צרכיו. כך למשל הפרוור קיריבילי, המרוחק קילומטרים ספורים מסידני, נחשב לרשות עצמאית ועשוי לכלול רחובות בשמות זהים לרחובות בסידני (כגון רחוב פיט); רחובות ארוכים במיוחד, כגון דרך פאראמטה, עשויים להתפרש על פני מספר פרוורים, ובמעבר מפרוור למשנהו תחל ספירת מספרי הבתים מחדש ברחוב.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:סידני: גאוגרפיה
תרסיס פלפל

ממוזער|280x280px|הדגמת השימוש בתרסיס פלפל
ממוזער|232x232 פיקסלים|תרסיסי פלפל מסחריים תוצרת גרמניה
ממוזער|240x240 פיקסלים|אדם שנפגע מתרסיס פלפל רוחץ את פניו.
**תרסיס פלפל** (אנגלית: Pepper spray) הוא תרסיס המכיל קפסאיצין, החומר הפעיל בפלפל חריף; התזתו על פני אדם גורמת לגירוי עז בעיניים עד למצב של דימוע מיידי, קוצר נשימה, גודש באף, שיעול, ודלקת. השפעות אלה נמשכות כחצי שעה לאחר התזה בודדת אך תופעות הלוואי הקלות יותר, עלולות להימשך גם שעות. חולים במחלות דרכי הנשימה או אחרות, כגון קצרת, עלולים גם למות כתוצאה משאיפת הגז.
תרסיס פלפל משמש כאמצעי להגנה עצמית בתור גז מדמיע, וגרסאות חריפות שלו משמשות לניטרול התפרעויות ושליטה בקהל על ידי כוחות ביטחון. מכל התרסיס הוא קטן ונייד, בדרך כלל, כדי שיוכל להיות בשימוש כאמצעי הגנה עצמית שניתן להסתירו בתיק יד. קיימות גם גרסאות מסחריות של מכל תרסיס פלפל קטן, שניתן לשגרו מרובה, שמיועד לשיגור מטעני צבע ("פיינטבול").

## ייצור
הקפסיאצין מופק מפלפלים באמצעות מיצוי מהצמח לאחר כתישה בממס אורגני דוגמת אתנול. לאחר שהממס מתאדה נשאר השרף שמורחף במים בעזרת חומר פעיל שטח כפרופילן גליקול. האמולסיה נארזת במכלי לחץ ליצירת התרסיס. תכולת הקפסאיצין בתרסיס צריכה להיות 1% לפחות על פי התקן האמריקני.

## חומרים דומים
גרסה סינתטית של קפסאיצין, pelargonic acid vanillylamide, נמצאת בשימוש בתרסיסי פלפל בבריטניה. גרסה סינתטית הדומה בהשפעותיה לתרסיס פלפל, pelargonic acid morpholide, נמצאת בשימוש נרחב ברוסיה. בשני המקרים המוצרים נמכרים למטרות דומות ומתאפיינים בתגובה דומה בהתזה על פני אדם.

## השפעת התרסיס
התזת תרסיס פלפל על פני אדם מעוררת דלקת, גורמת לדימוע מיידי של העיניים, קשיי נשימה, גודש באף ושיעול. השפעת התזה בודדת יכולה לגרום להשפעות אלו למשך 30-45 דקות, ולהשפעות לוואי קלות יותר למשך שעות לאחר מכן. לחולי קצרת התגובה מהתזת תרסיס פלפל עלולה להיות קטלנית. שטיפת פני המותקף במים לא תקל על הצריבה. בבדיקה קלינית בה נבדקו ארבעה סוגי שטיפות (מים, חלב, סותר-חומצה, ג'ל לידוקאין ושמפו תינוקות) נמצא כי אף אחד מפתרונות אלו לא הקל על הצריבה, וזו פגה כעבור אותו פרק זמן. פרמדיקים המובילים חולים שהותקפו בתרסיס פלפל, משתמשים לעיתים בשמפו תינוקות, וטוענים כי הדבר מועיל במידת מה.
הקפסאיצין הגורם להפעלה של קצות תאי עצב תחושתיים ולדלדול תכולת הנוירו-פפטידים בהם, התוצאה היא כאב עז ותגובה דלקתית המתבטאת בהגברת זרימת הדם ללחמית והתנפחות של תאי אפיתל בקרנית. נגרם נזק לתאי אפיתל בעין שנרפא לאחר כיום. בשבוע שלאחר הפגיעה נצפתה ירידה ברגישות העין לגרוי מכני, הרגישות הכימית עולה ביום שלאחר הפגיעה ואחרי שבוע יורדת מתחת לנורמלי.
מחקר שבחן כ-3,600 מקרים בהם הופעל תרסיס פלפל על אסירים העלה ששיעור הפגיעות החמורות (המצריכות טיפול רפואי) היה 6.8% מהנפגעים כשרוב הפגיעות החמורות היו בעיניים (כ-54%) או בדרכי הנשימה (32%).

## ראו גם
* גז מדמיע
* קפסאיצין
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:נשק כימי
קטגוריה:נשק אל-הרג
פלפל
ירין שחף

**ירין שחף** (נולד ב-1962 בתל אביב) הוא מאפר, מרצה על איפור, ובעל בית ספר למקצועות האיפור.

## ביוגרפיה
ב-1979 סיים לימודי איפור ב-Giorgio Make-up School בפירנצה שבאיטליה. עם שחרורו מצה"ל, בשנת 1983, התמנה למאפר הראשי של רבלון ישראל ועבד במקביל כמאפר בהפקות אופנה, פרסומות, סרטים ומופעים. במסגרת שירות המילואים התמנה ירין כמאפר הראשי של חיל הרפואה בצה"ל ועסק בהדמיות איפור פציעות והסוואות.

בשנת 1986 הקים את בית הספר למקצועות האיפור. במקביל להוראת איפור מקצועי בבית ספרו, מלמד שחף איפור מקצועי בבתי ספר בעולם (Make Up Institute בסטוקהולם שבשוודיה, Beni Durrer בברלין שבגרמניה).

בשנת 2001 הקים את מיזם "ירין שחף למען הקהילה", שבו בוגרי בית ספרו מתנדבים ומאפרים במופעים שונים המהווים מנוף לגיוס כספים לבתי חולים ועמותות שונות כגון עמותת עלם, האגודה למלחמה בסרטן, כתף לחייל והאגודה למען החייל.

בשנת 2015 הקים את "בית ירין שחף" בתל אביב, בית הספר למקצועות היופי. בבית הספר כיתות לימוד להכשרת מאפרים, מעצבי שיער וסטייליסטים, לצד גלריה לאמנות בה מוצגות תערוכות מתחלפות של אמנות מודרנית.

בשנת 2021 הקים סניף נוסף בחיפה, בסמוך למרכזית המפרץ. בשנת 2018 נבחר "ירין שחף" כבית הספר לאיפור הטוב בישראל מטעם I.U.M – האיגוד הבינלאומי לבתי ספר לאיפור.

שחף נשוי ואב לשתי בנות.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מאפרים ישראלים
קטגוריה:בוגרי בית הספר החקלאי מקוה ישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1962
הצופה מארץ הגר

שמאל|ממוזער|200px|דף הפתיחה של כתב העת
**הצופה מארץ הגר: עיתון עברי מוקדש לחכמת ישראל וספרותו** ולאחר מכן **הצופה לחכמת ישראל** היה כתב עת לחכמת ישראל שנדפס בעברית בבודפשט בירת הונגריה ("ארץ הגר" בכינויה הרבני) בין השנים תרע"א-תרע"ה (1910–1914) בשם "הצופה מארץ הגר" ובין השנים תרפ"א-תרצ"א (1921–1931) במתכונת דומה מאוד בשם "הצופה לחכמת ישראל". כתב העת לא הופיע בשנות מלחמת העולם הראשונה. השקפת כתב העת ורבים ממחברי המאמרים שבו נבעו מתוך היהדות הניאולוגית.

מטרת כתב העת הייתה  (דברים בפתח החוברת הראשונה של "הצופה לחכמת ישראל"). הוא פרסם מחקרים מקוריים והביא לראשונה בדפוס בעברית קטעי ספרים וכתבי יד יהודיים עתיקים מהגניזה הקהירית ועד מדרשים, פיוטים, חליפת מכתבים בין חכמים ודברי הגות שלא יצאו לפני כן בדפוס. כמו כן שימש כתב העת במה לפרסום וביקורת ספרים חדשים בתחום, שיצאו על ידי מלומדי חכמת ישראל ברחבי העולם, במדור שנקרא "לשכת ספרים").

העורך הראשי של כתב העת היה ד"ר יהודה אריה בלוי , אליו הצטרפו ד"ר הרב צדוק העוועשי (ברוב הגיליונות), ד"ר יחיאל מיכל הכהן גוטמן , ד"ר מאיר צבי וייס, ד"ר מרדכי קליין ואחרים, כולם מורים בבית המדרש לרבנים בבודפשט. צדוק העוועשי היה גם "רב ודרשן בק"ק [קהילת קודש] בודאפעשט".

כתב העת יצא במתכונת של רבעון, פעם בשלושה חודשים; בכל חודש יצאה "חוברת", שאיגדה שלושה-ארבעה "גליונות" בני 64 עמודים. כל ימיו נאבק כתב העת בקשיים כלכליים משום שיצא בהוצאה פרטית, על סמך כספם של המוציאים לאור וכספי המנויים הקבועים (הגיליון נוקב בתמחור עבור מנויים בארצות הברית, בריטניה, גרמניה, צרפת והולנד).

## קישורים חיצוניים
### סריקות של חוברות "הצופה לחכמת ישראל" באתר [[HebrewBooks|היברובוקס]]
* הצופה לחכמת ישראל, שנה חמישית (1921)  (לאחר ארבע שנות "הצופה מארץ הגר" וההפסקה שנכפתה עקב מלחמת העולם הראשונה)
* הצופה לחכמת ישראל, שנה שישית (1922) 
* הצופה לחכמת ישראל, שנה שמינית (1924) 
* הצופה לחכמת ישראל, שנה תשיעית (1925) 
* הצופה לחכמת ישראל, שנה עשירית (1926) 
* הצופה לחכמת ישראל, שנה אחת-עשרה (1927) 
* הצופה לחכמת ישראל, שנה שתים-עשרה (1928) 
* הצופה לחכמת ישראל, שנה שלוש-עשרה (1929) 
* הצופה לחכמת ישראל, שנה ארבע-עשרה (1930) 
* הצופה לחכמת ישראל, שנה חמש-עשרה (1931), חוברת ראשונה 
* 

קטגוריה:כתבי עת למדעי היהדות
קטגוריה:יהדות הונגריה
קטגוריה:חכמת ישראל
בלגראנו (כדורגל)

**קלוב אתלטיקו בלגראנו** (בספרדית: **Club Atlético Belgrano**) היא קבוצת כדורגל מהעיר קורדובה שבארגנטינה. מאז טורניר האפרטורה של שנת 2011 משחקת הקבוצה בליגת המשנה הארגנטינאית.

הפיראטים נחשבים למועדון הכדורגל הבכיר של העיר קורדובה. היריבות הגדולה של העיר היא בין בלגראנו לקבוצת הכדורגל טאז'רס דה קורדובה.

## היסטוריה
הקבוצה נוסדה בשנת 1905 בידי קבוצה של נערים, נשיאה הראשון של הקבוצה היה ארטורו אורגז, בגיל 14.
הקבוצה קרויה על שם גנרל מנואל בלגראנו, דמות היסטורית בתולדות ארגנטינה, צבעי המועדון נלקחו מדגל ארגנטינה, שנוצר על ידי בלגראנו.

ב-17 במרץ 1929, נוסד האצטדיון חיגנטה דה אלברטי, שהיה אחד מהאצטדיונים הראשונים בארגנטינה.

הקבוצה זכתה ב-24 אליפויות בליגה המקומית של קורדובה: 1913, 1914, 1917, 1919, 1920, 1929, 1930, 1931, 1932, 1932, 1933, 1935, 1936, 1937, 1940, 1946, 1947, 1950, 1952, 1955, 1957, 1971, 1973.
ב-1992 הקבוצה הגיע לראשונה לליגת העל הארגנטינאית ושיחקה שם עד 2002 למעט עונות 1996 ו-1997.
הקבוצה שבה לליגת העל גם בעונת 2006/07, אך בסופה ירדה לליגה השנייה.

בסוף טורניר הקלאוסורה של שנת 2011 שיחקה הקבוצה מול קבוצת ריבר פלייט צמד משחקים על הזכות לשחק בליגה הראשונה לאחר שסיימה במקום הרביעי בליגת המשנה בארגנטינה. במשחק הראשון בקורדובה ניצחה בלגראנו 2:0 ובמשחק השני באצטדיון המונומנטל של ריבר סיימו הקבוצות בתוצאה 1:1, מה שהיווה תפנית היסטורית: לראשונה ב-110 שנותיה שיחקה ריבר פלייט עונה אחת בליגת המשנה בארגנטינה.
בלגראנו העפילה לאחר צמד משחקי המבחן לליגת העל הארגנטינאית.

שלושת השחקנים המפורסמים ששיחקו בקבוצה הם אוסבלדו ארדילס, שיחק ב-1974 והיה שותף לזכיית נבחרתו בגביע העולמי, לואיס פביאן ארטימה, ששיחק בין 1992-2001, וחוסה ריינלדי, ששיחק בין 1967-1974.

## קישורים חיצוניים

* 

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל ארגנטינאיות
קטגוריה:קורדובה (ארגנטינה): ספורט
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1905
שריונית סיור M3

**שריונית הסיור M3** (באנגלית: **M3 Scout Car**) הידועה גם בתור **שריונית וייט** (באנגלית: **White Car**) על שם יצרן המנוע שלה חברת וייט, היא שריונית קלה אמריקנית בעלת הנעה 4X4 שיוצרה עבור הצבא האמריקני וצבאות בעלות הברית בתקופת מלחמת העולם השנייה.

שריונית זאת הוגדרה כ**שריונית סיור ופיקוד**, ושמשה למספר מטרות כגון סיור, רכב פיקוד, קישור אמבולנס וכדומה.
בתקופת מלחמת העולם השנייה נבנו על ידי התעשיות האמריקניות למעלה מ-20,000 יחידות.
כך למשל כאשר פלשו הכוחות האמריקנים לצפון אפריקה בפקודו של גנרל פאטון, שמשה שריונית כזאת כרכב הפיקוד שלו.

## היסטוריה ומבנה כללי
תכנון השריונית החל בחברת המכוניות והמשאיות וייט בשנת 1937.

היה לה שריון הקפי בעובי של 6.4 מ"מ. הנעה של כל ארבעת הגלגלים בצורה קבועה ללא יכולת שינוי לשניים בלבד. תיבת הילוכים עם ארבעה הילוכים ללא מערכת סינכרוניזציה להקלת העברתם. כמו כן היו לה שני הילוכים מיוחדים לשטח. הייתה מצוידת במערכת בלימת זעזועים שהתבססה על קפיצי עלים. ההגה היה ללא מערכת שמן שגרם לנהיגה די קשה בשטח. מצד שני הייתה מצוידת במערכת בלמים משוכללת לזמנה שהתבססה על ואקום שהקל על הבלימה.

רוחב מפתח הגלגלים היה 3.3 מטרים, מידות הצמיגים היו 220 מ"מ רוחב ו-510 מ"מ קוטר. בשריונית נעשה שימוש בגלגלים סטנדרטיים של 12 פליי. מכל הדלק הכיל 110 ליטרים דלק.

ההזמנה הראשונה המקורית הייתה של 64 יחידות שסופקו לבריגדה השביעית הקלה. לאחר מכן החליט הצבא לאמץ גרסה משופרת שנקראה M3A1. גרסה זו כללה תא לחימה רחב וארוך יותר, וכן בחזית הפגוש הקדמי הותקן תוף עגול ממתכת שנועד לשיפור יכולת חציית תעלות ומכשולי קרקע.
השריונית נשאה שבעה לוחמים ואפשרה לייצר אש משלושה מקלעים: מקלע כבד אחד בחזית מסוג בראונינג 0.5, וכן שני מקלעי בראונינג 0.3 שהותקנו על מסילת מתכת שהייתה בהיקף תא הלחימה.

תכנון השריונית השפיע ישירות על תכנון וייצור הזחל"מ הראשון: זחל"ם M3. כמו כן השפיע ישירות על מתכנני הנגמ"ש הסובייטי BTR-40 שיוצר לאחר מלחמת העולם השנייה.
שמאל|ממוזער|250px|שריונית שהוסבה לאמבולנס בשרות יחידות השריון הבריטיות

## שרות מבצעי
שרות מבצעי ראשון עשו השריוניות האלה בפיליפינים בשנת 1941. כמו כן הן היו בשימוש בצפון אפריקה ובפלישה לסיציליה. השימושים המסורתיים היו לצורכי תצפית, מודיעין וסיור. כמו כן שמשו כרכב פיקוד וכאמבולנסים. באופן מוגבל ביותר גם כרכב קרבי.
באמצע שנת 1943 התבררו ללא כל ספק מגבלותיה בשדה הקרב: חלק עליון פתוח ופגיע, שריון הקפי דק יחסית, מגבלות תנועה בשטח ונהיגה קשה. בשנה זו החליף הצבא את השריונית הזאת בשריונית מתקדמת יותר מסוג M8 וכן בשריונית מסוג M20. חלק קטן נשמר ולקח חלק בפלישה לנורמנדיה בשנת 1944. חלק אחר נשלח לזירת האוקיינוס השקט אולם לא לקחו חלק בקרבות.

במסגרת הסכמי החכר והשאל נשלחו 3,034 שריוניות לברית המועצות. שריוניות אלה היו בשירות הצבא הסובייטי עד 1947. במסגרת אותו הסכם הן הועברו לצבא הבריטי, לצבא צרפת החופשית וליחידות צבא בלגיות וצ'כוסלובקיות שלחמו במסגרת הצבא הבריטי.

## מלחמת העצמאות

בחודש מרץ 1948 הגיעה לארץ אונייה שהביאה 20 שריוניות M3. על בסיס שריוניות אלה ומספר דגמים נוספים החלו ביחידת שמ"ש (שרות המשוריינים) לבנות את השריונית הישראלית הראשונה עם צריח מסתובב.

## שימוש בעולם
בסוף שנות התשעים הייתה הרפובליקה הדומיניקנית המדינה היחידה שעדיין השתמשה בשריוניות האלה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמצעי לחימה אמריקאיים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:כלי רכב משוריינים במלחמת העצמאות
קטגוריה:שריוניות
קטגוריה:כלי רכב משוריינים אמריקאיים
קטגוריה:כלי רכב שהושקו ב-1940
קטגוריה:רכבי סיור
שיר נפוליטני

**שיר נפוליטני** הידוע גם כ"קנצונה נפוליטנה" או "קנצונטה" (נפוליטנית: **A canzóne napulitana**'; איטלקית: **Canzone Napoletana**) הוא סוגה מוזיקלית של שיר המיועד בדרך כלל לקול טנור או בריטון ומושר בשפה הנפוליטנית, בליווי כלים. התמה המרכזית של השיר היא אהבה, והוא יכול להיות סוג של סרנדה. 

השיר הנפוליטני מבוסס על יסודות מסורתיים עממיים מנאפולי והסביבה ועל יסודות קלאסיים - סגנון האריות האופראיות. הקנצונות הנפוליטניות נכנסו לרפרטואר של זמרי אופרה גדולים והתפרסמו על ידי כך בכל העולם. עם השירים הנפוליטניים הידועים נמנים "סנטה לוצ'יה", "פוניקולי פוניקולה", "או סולה מיו" ו"מרוצלה".

## התפתחות
השיר הנפוליטני, שצמח מתוך השירה העממית (בין השאר מן הוילנלה מן המאה ה-16), קיבל צורה רשמית ב-1830, שנה בה נוסד פסטיבל פיידיגרוטה (Piedigrotta) לכבוד כנסיית המדונה של פידיגורה בנאפולי. השיר הזוכה בפסטיבל באותה שנה היה *Te voglio bene assaie*, אותו הלחין מלחין האופרה גאטנו דוניצטי. הפסטיבל התקיים עד 1950.

השירים הנפוליטניים נפוצו מחוץ לאזור נאפולי הודות למהגרים הרבים מאזור זה בין 1880 ו-1920, ובפרט הודות לזמר אנריקו קארוזו, שנהג לשיר כהדרן, לאחר הופעות אופרה במטרופוליטן אופרה בניו יורק, שירים נפוליטניים. כך הפך קארוזו את השיר הנפוליטני לפופולרי בארצות הברית בראשית המאה ה-20. שירים נפוליטניים, בביצוע אותנטי לכאורה, שולבו בפסקוליהם של סרטי הנאו-ריאליזם האיטלקי שהיו פופולריים בעולם בשנות ה-50 של המאה ה-20. בשנות ה-60 של המאה ה-20 היה מרינו מריני לכוכב שירים נפוליטניים בינלאומי.

גם שלושת הטנורים (פלאסידו דומינגו, חוזה קררס ולוצ'אנו פבארוטי), שהיו פופולריים מאוד בשנות ה-90 של המאה ה-20, שילבו שירים נפוליטניים בין אריות אופראיות ששרו. דומינגו הקליט תקליט שלם בשם *Italia ti amo*, שכולו שירים נפוליטניים. גם זמרים איטלקים מפורסמים אחרים כג'וזפה די סטפנו ואנדראה בוצ'לי הקליטו שירים נפוליטניים רבים ומשלבים אותם בהופעותיהם.

אף על פי שהשיר הנפוליטני מושר בדרך כלל על ידי גברים, ישנן גם זמרות השרות שירים נפוליטניים, שהבולטות בהן הן מינה אנה מציני (Mina Anna Mazzini; מוכרת בשם הבמה "מינה") ופייטרה מונטקורווינו (Pietra Montecorvino).

גם כותבים שאינם מנאפולי כתבו שירים נפוליטניים בנפוליטנית. הבולט בהם היה גבריאלה ד'אנונציו.

## קישורים חיצוניים
* רשימת שירים נפוליטניים ומילותיהם
* תווים לשירים נפוליטניים

*
קטגוריה:מוזיקה איטלקית
קטגוריה:סגנונות מוזיקליים
אויבי הציבור

**אויבי הציבור** (באנגלית: **Public Enemies**) הוא סרט פשע אמריקאי שיצא בשנת 2009 ומבוסס על סיפורו של שודד הבנקים ג'ון דילינג'ר. הסרט בוים על ידי מייקל מאן, שהיה שותף גם בהפקה ובכתיבת התסריט. התסריט התבסס על ספרו של בריאן בורו בנושא זה. בסרט מגלם כריסטיאן בייל את מלווין פרביס, סוכן FBI שמנסה לעצור את הפושעים ג'ון דילינג'ר (ג'וני דפ), בייבי פייס נלסון (סטיבן גראהם) ו"פריטי בוי" פלויד (צ'נינג טייטום), שפעלו בתקופת השפל הגדול במערב ארצות הברית ומשכו תשומת לב תקשורתית.

## עלילה

הסרט מתחיל ב-1933, על רקע השפל הכלכלי הגדול בארצות הברית, בשנות ה-30, כשהפשע הוא עניין שבשגרה ומפרי חוק הם רוקסטארים. שודדים וכנופיות נמצאים בכל מקום ובכל זמן. כשהמבוקש, הידוע, והמסוכן מכולם הוא ג'ון דילינגר (ג'וני דפ). כאשר ג'ון משתחרר מבית הכלא שישב בו תשע שנים, הוא מיד מחליט לחזור לשדוד בנקים ביחד עם חבריו. יחידה מיוחדת שמקים ג'יי אדגר הובר (בילי קראדופ) אשר בראשה עומד מלווין פרביס (כריסטיאן בייל) מבקשת לייצר שיטור מאורגן כנגד הפשע המאורגן. הם יוצאים נגד הפושעים של התקופה, והסרט כולל מרדפים ואירועי ירי בין הצדדים בלתי סדירים בין לבין.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קהילת המודיעין האמריקאית בתרבות ובאמנות
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פשע אמריקאיים
קטגוריה:סרטי משטרה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מאפיה
קטגוריה:סרטי 2009
קטגוריה:סרטים אמריקאיים המבוססים על סיפור אמיתי
קטגוריה:סרטים שצולמו בשיקגו
קטגוריה:סרטי דרמה היסטורית אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מייקל מאן
סגין

**סֶגִין** או **ε בקסיופאה** הוא הכוכב העמום ביותר והמזרחי ביותר מבין חמשת הכוכבים שיוצרים את האסטריזם בצורת האות **W** שמהווה את החלק הבולט של קבוצת הכוכבים קסיופאה, עם בהירות נראית מדרגה 3.37. מקור שמו של הכוכב אינו ידוע. כ-3.9 מעלות ממערב-דרום-מערב לכוכב, סמוך לקו המחבר אותו עם רוכבה, נמצא הצביר הפתוח M103.

## תכונות
סגין הוא כוכב הסדרה הראשית כחול מסוג ספקטרלי B3 Vp (לפעמים מסווג כענק כחול מסוג ספקטרלי B3 IIIp), כאשר הסימון **p** מציין ספקטרום לא שגרתי, במקרה זה קווי בליעה חלשים מהרגיל של הליום. מסתו מעט מעל 9 מסות שמש, רדיוסו קרוב ל-7 רדיוסי שמש, טמפרטורת פניו כ-14,250 קלווין והוא מאיר בעוצמה של פי 600 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה, אך בשל טמפרטורת פניו הגבוהה רוב קרינתו היא בתחום העל-סגול, כך שעוצמת קרינתו הכוללת היא בערך פי 2,000 מעוצמת ההארה של השמש. סגין מסתובב על צירו במהירות שנראית נמוכה יחסית לכוכבים מסוגו - כ-50 קילומטר בשנייה בלבד. מצד שני, ספקטרום הכוכב מראה על קיומה של מעטפת חומר המקיפה אותו ואופיינית לכוכבים בעלי מהירות סיבוב גבוהה שגורמת לזריקת חומר מהכוכב. ייתכן שקו הראייה אל הכוכב קרוב לציר הסיבוב שלו ולכן רק נראה שמהירות הסיבוב נמוכה בעוד שהיא למעשה גבוהה בהרבה.

## קישורים חיצוניים
* סגין באתר של ג'ים קלר
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כוכבי הסדרה הראשית מסוג B
קטגוריה:קבוצת הכוכבים קסיופאה
השתנות חסומה

**השתנות חסומה** היא תכונה של פונקציות ממשיות. עבור פונקציות במשתנה אחד, פונקציה בעלת השתנות חסומה בקטע \ [a, b] היא כזו שהשינוי הכולל שלה על ציר ה-y הוא סופי, ולכן היא גם חסומה בקטע.

## הגדרה
עבור פונקציה \ f:[a, b] \rightarrow \mathbb{R} תהי T חלוקה של הקטע בצורה הבאה:

: \ T:  a = x_0 

נגדיר את ההשתנות של f לפי T להיות:

:\ v(f,T) = \sum_{i=1}^n |f(x_i) - f(x_{i-1})|

כעת נגדיר את **ההשתנות הכללית של הפונקציה** בקטע [a,b] להיות:

 V^b_a(f)=\sup_{T}\{v(f,T)\} 

כאשר ההשתנות הכללית של f בקטע היא ערך ממשי סופי, f תיקרא "בעלת השתנות חסומה בקטע".

## דוגמאות
* הפונקציה \cos x היא בעלת השתנות חסומה בקטע [0,\pi] ומתקיים שם \ V^b_a(\cos x) = 2.
* כל פונקציה מונוטונית היא בעלת השתנות חסומה ומתקיים \ V^b_a(f) = |f(b)-f(a)|.
* כל פונקציה המקיימת את תנאי ליפשיץ היא בעלת השתנות חסומה שכן במקרה כזה קיים קבוע K כך ש-V^b_a(f) \le K(b-a).
* פונקציית דיריכלה היא פונקציה חסומה שאינה בעלת השתנות חסומה. לכל n טבעי אפשר לבחור חלוקה T שבה יש n+1 נקודות רציונליות ואי-רציונליות לסירוגין ולקבל v(T) = n.
* הפונקציה x\sin(1/x) המוגדרת כאפס באפס היא פונקציה רציפה וחסומה בקטע [0,1] שאינה בעלת השתנות חסומה. אפשר לבנות סדרת חלוקות (T_n) עם נקודות קרובות מספיק לאפס כך שהסדרה v(T_n) היא סדרת הסכומים החלקיים של הטור ההרמוני המתבדר.

## תכונות של פונקציות בעלות השתנות חסומה בקטע סגור
* צירוף ליניארי של פונקציות בעלות השתנות חסומה הוא פונקציה בעלת השתנות חסומה.
* פונקציה בעלת השתנות חסומה היא פונקציה חסומה: בהינתן נקודה x \in [a,b], ניווכח כי בחלוקה של הקטע בנקודה אחת T=\{a = x_0 , מתקבל כי\ |f(x)| - |f(a)| \le |f(x) - f(a)| \le  |f(x) - f(a)| + |f(b) - f(x)| = \sum_{i=1}^2 |f(x_i) - f(x_{i-1})| \le V^b_a(f) 
: ולכן \ |f(x)| \le V^b_a(f) + |f(a)| לכל \ x ב-[a,b].

:הכיוון ההפוך שגוי, כפי שמודגם בדוגמאות.
* פונקציה היא בעלת השתנות חסומה אם ורק אם היא הפרש של שתי פונקציות מונוטוניות לא יורדות: אם \ f  פונקציה בעלת השתנות חסומה, הפונקציות
: \ f_1(x) = V_a^x f
: \ f_2(x) = V_a^x f - f(x)
: שתיהן פונקציות מונוטוניות לא יורדות, ומתקיים: \ f(x) = f_1(x) - f_2(x)
: כל הפרש בין פונקציות לא יורדות הוא בעלת השתנות חסומה כצירוף ליניארי של פונקציות בעלות השתנות חסומה.
* לפונקציה בעלת השתנות חסומה קבוצה בת מנייה של נקודות אי-רציפות וכולן מהסוג הראשון. נובע מההצגה כהפרש פונקציות מונוטוניות.
* פונקציה בעלת השתנות חסומה גזירה כמעט בכל מקום והנגזרת שלה אינטגרבילית לבג. נובע מההצגה כהפרש פונקציות מונוטוניות.
* אם f רציפה בהחלט מתקיים: V_a^b(f) = \int_a^b |f'| d\lambda (אינטגרל לבג לפי מידת לבג).

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:פונקציות ממשיות ומרוכבות: מאפיינים
חיטהורן

ממוזער|313x313 פיקסלים|העיר חיטהורן בהולנד
**חיטהורן** (בהולנדית: **Giethoorn**) היא עיירה השוכנת במחוז אוברייסל שבהולנד.
## היסטוריה
השם חיטהורן הוא שיבוש של הפירוש ההולנדי ל"קרני עיזים". שמה ניתן לה על ידי המתיישבים הראשונים שהגיעו לאזור בשנת 1230 לערך. חיטהורן נקראת גם "ונציה של הצפון" או "ונציה של הולנד" מכיוון שבחלק הישן של העיירה לא נבנו שבילים, ולכן התחבורה היחידה בה נעשתה על ידי שיט בתעלות.

כיום, חיטהורן היא אחת העיירות המתוירות והידועות ביותר בהולנד. בעיירה החדשה ישנם כבישים וכמעט ולא משתמשים בסירות לצורכי תחבורה, אולם ניתן לשכור סירות לשיט בתעלות ובאגמים. כמו כן עומדים לרשותם של המבקרים ושל המקומיים בעיירה בתי קפה ומסעדות.

## ערים תאומות

* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:הולנד: יישובים
קטגוריה:אזורים ללא מכוניות
קטגוריה:אוברייסל
קטגוריה:עיירות
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-13
מחזיר גרושתו

**מחזיר גרושתו** הוא כינוי הלכתי למי שגירש את אשתו בגט ולאחר מכן מבקש לשאתה בשנית. אם בינתיים נישאה לאיש אחר, והתאלמנה או התגרשה ממנו, אינה יכולה לחזור לבעלה הראשון לעולם. אם טרם נישאה לאחר, היא רשאית להינשא לו בשנית, אלא אם הוא כהן.

פוסקי ההלכה נחלקו בשאלה האם יש מצווה ועדיפות מיוחדת בהחזרת גרושתו שטרם נישאה לאחר על פני נישואין לאישה אחרת.

## לאחר שנישאת לאחר
במקרא () נאמר כי אסור לאדם לשאת את גרושתו בשנית לאחר שנישאה לאחר:

איסור זה מוזכר גם בדברי הנביא ירמיהו, והוא משמש אותו כמשל ליחס בין ה' לבין עם ישראל:

פירוש: למרות שישראל עבדו עבודה זרה, הנמשלת כבגידת אישה בבעלה, מוכן ה' לחדש את הקשר עמם כמקדם.

איסור זה נמנה כאחד מתרי"ג המצוות, והעובר עליו במזיד - נענש על ידי בית הדין במלקות.
 
טעם המצווה: . טעם נוסף: כדי למנוע אפשרות שהבעל הראשון, המתחרט על גירושיו, יפעל לפירודה של אשתו מהשני (רבי מאיר שמחה הכהן מדווינסק, בפירושו "משך חכמה", שם).

האיסור חל רק כאשר נישואי האישה הן לבעל הראשון והן לשני תקפים הלכתית, ולו גם בדרך של קידושין ללא נישואין, אך לא במקרה של קיום יחסי אישות ללא קידושין.

כאשר נעשה האיסור, הילדים הנולדים מנישואין אלה אינם ממזרים.

## החשיבות בהחזרת גרושתו
בתורה לא נאמרה מצוות עשה מיוחדת להחזיר את הגרושה בטרם נישאה לאחר. פוסקי ההלכה חלוקים בשאלה האם כאשר בני הזוג רוצים בכך הדבר נחשב כמצווה.

בספר החינוך (מצווה תקפ) נכתב: . כך גם סבר רבי שמעון בן צמח דוראן (אלג'יר, ראשית המאה ה-15), כי יש מצווה בדבר, אך לא כתב כל נימוק.

הרדב"ז, מרבני ארץ ישראל ומצרים בדור גירוש ספרד, סבר אחרת: . לדעתו אמנם יש יתרון בנישואי בני זוג שכבר חיו יחד חיי אישות, אבל זוג שהתגרש ואף נדרו שלא להינשא בשנית – מוכח שהייתה שנאה ביניהם: .

על תשובה זו העיר רבי שמואל ויטאל, בנו של המקובל רבי חיים ויטאל:: , וזאת הן מבחינת הסיכוי לחידוש שלום הבית והן מבחינת טובת הילדים. הוא מסתמך על המדרש המרחיב את הפסוק  גם לגבי בת זוג שנתגרשה. כדעה הזו נקטו פוסקים נוספים.

על פי דעה אחת במדרש, משה רבנו החזיר את אשתו צפורה לאחר גירושיה. כמו כן, נאמר בתלמוד הבבלי על אביו של משה, עמרם, שהחזיר את אשתו יוכבד לאחר גירושיה.

## הלכות המחזיר גרושתו
בכמה פרטים הלכתיים הנוגעים לשמחת הנישואין קיימת הבחנה בין הנושא אישה חדשה לבין המחזיר את גרושתו:

הנושא אישה חדשה פטור מלצאת למלחמה במשך שנה: ; פטור זה אינו חל על המחזיר גרושתו.

אין נושאים אישה חדשה בשלוש הרגלים, מפני ש"אין מערבין שמחה בשמחה", כדי ששמחת החג ושמחת הנישואין לא יאפילו זו על זו; לעומת זאת, מותר להחזיר את גרושתו בימי החג, מפני שהשמחה איננה רבה כמו בנישואי אישה חדשה. על פי זה התירו פוסקי ההלכה לשאתה גם בימי האבלות הנהוגים בספירת העומר.

בסעודת נישואין של אישה חדשה תיקנו בברכת הזימון הוספה מיוחדת: "ברוך אלוהינו **שהשמחה במעונו** ושאכלנו משלו". לדעת כמה פוסקים, בסעודת נישואין של המחזיר גרושתו אין מוסיפים זאת. כמו כן, יש מתירים לאבל, האסור במשך שנת האבל על אביו ואמו להשתתף בחתונה, להשתתף בסעודת נישואי מחזיר גרושתו.

## נישואי כהן לגרושתו
כהן, האסור בגרושה, אסור גם בגרושתו. מכיוון שגירושין של כהן הם בלתי הפיכים, רצו חז"ל למנוע גירושין פזיזים, וקבעו, ביישובים מסוימים שבהם התגוררו כהנים מרובים, שהגירושין יתבצעו באמצעות גט מקושר: גט מקופל ותפור, ועל כל קיפול נדרשת חתימת עדים מיוחדת, ובכך הושהה זמן הכנתו.

## הערות שוליים

קטגוריה:גירושים
קטגוריה:הלכות אישות
קטגוריה:משפחה
קטגוריה:תרי"ג מצוות
קטגוריה:פרשת כי תצא
דליה פלד

**דליה אסיא-פלד** (נולדה ב-15 באוגוסט 1952 בשווייץ) היא מנכ"לית משותפת ובעלים של קבוצת הכנסים והתקשורת "אנשים ומחשבים" וקוסמת ישראלית. נשיאת כבוד של אגודת הקוסמים - האגודה לקידום אמנות הקסמים בישראל (ע"ר). כלת פרס מפעל חיים של איגוד אמני ישראל (אמ"י).

## פעילות
בשנת 1981 הקימה פלד כמוציאה לאור לשעבר, את קבוצת "אנשים ומחשבים", חברת מדיה וארגון כנסים ואירועים בתחום ההיי-טק והתקשורת, יחד עם בעלה פלי הנמר פלד. כיום היא מכהנת כמנכ"לית החברה.

פלד משקיעה פעילה בסטארט-אפים וחברה בוועדת ההיגוי של מועדון האנג'לים "מועדון המאה פלוס" הבוחנת סטארט-אפים וקובעת אלו השקעות יוצעו לחברי המועדון (המונים כ-800 משפחות).

את עסקי ההוצאה לאור היא מכרה בזמנו להוצאת מודן כולל רבי המכר: ספרה של ורד מוסנזון "דברים שצריכים לעבור", ו"ספר הקסמים הגדול". בשנות ה-80 הוציאה לאור את סדרת הקומיקס הראשונה בישראל, "אסטריקס".

פלד זכתה להכרה בזכות היותה האישה הקוסמת הראשונה בישראל בתחילת דרכה כקוסמת, בשנת 1981, זכתה פלד במקום השני בתחרות הארצית הראשונה בהיכל התרבות בתל אביב. היא מופיעה בדרך כלל לפני מבוגרים במופעי קוסמות ומנטליזם ובמופעי קלוז-אפ (תקריב), ובהתנדבות לפני קבוצות נוער ומבוגרים ולפני חיילים ובבתי חולים.

ב-2004 פלד נבחרה לנשיאת אגודת הקוסמים - האגודה לקידום אמנות הקסמים בישראל (ע"ר). פלד תפקדה במשך כעשור כסגנית נשיא האגודה ואחר כך כנשיאתה עד שביקשה לפרוש. אגודת הקוסמים חברה ב-FISM הפדרציה העולמית של אגודות הקוסמים.

## משפחתה
פלד היא בת לג'ין (ז'נט) ויהודה אסיא, נשואה לפלי הנמר פלד, ולהם שלושה ילדים. דנה הבכורה (נשואה לאלוף בן, עורך ראשי של "הארץ"); בן ודידה (דניאל). שני הראשונים מנהלים ב"אנשים ומחשבים" ודידה מוזיקאית, נגנית גיטרה וזמרת בניו יורק.

אביה היה איש עסקים, מייסד סוויס-ישראל טרייד בנק והבנק לסחר חוץ. אחותה הייתה המעצבת דניאלה להבי ואחיה הוא יזם ההיי-טק דייוויד אסיא.

## קישורים חיצוניים
* מלכת הקוסמים – ריאיון עם פלד בבלוג של אלי אשד
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראליות ילידות שווייץ
קטגוריה:ישראלים ילידי שווייץ
קטגוריה:מו"ליות ישראליות
קטגוריה:מו"לים ישראלים
קטגוריה:מנהלות ישראליות
קטגוריה:מנהלים ישראלים
קטגוריה:משפחת אסיא
קטגוריה:נשות עסקים ישראליות
קטגוריה:קוסמים ישראלים
קטגוריה:בוגרות תיכון עירוני ט' (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני ט' (תל אביב)
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1952
מרוצלה

"**מָרוּצֶלָה**" (בנפוליטנית ואיטלקית: "**Maruzzella**") הוא שיר נפוליטני שנכתב ב-1954. הלחן מאת רנאטו קרוזונה (Renato Carosone) הידוע בעברית יותר כ"קרוסונה", והמילים מאת אנצו בונגורה (Enzo Bonagura). ככל הנראה נכתב כשיר אהבה (סרנדה) לכבוד אשתו של קרוזונה, מריסה. "מרוצלה" הוא שם חיבה מקובל לשם מריסה בדרום איטליה, אולם המילה מרוצלה יכולה להתפרש בנפוליטנית גם כחילזון, ויש לה גם פירושים נוספים.

ב-1955 הופיע השיר לראשונה על אריך-נגן בביצועו של קרוזונה. ב-1956 היה לשיר הנושא של סרט קולנוע בשם "מרוצלה", בביצועו של קלאודיו וילה והיה ללהיט. השיר זכה מאז לביצועים רבים, ב-1959 ביצעה אותו השחקנית אנה מניאני בסרט "Nella città l'inferno" ("גיהנום בכרך"). ב-1973 הושמע השיר בסרט "רחובות זועמים" של מרטין סקורסזה, בכיכובו של רוברט דה נירו.

### מה הוא עושה לה
ב-1964 העלתה שלישיית "הגשש החיוור" את תוכניתה הראשונה "שמחת זקנתי". בתוכנית שולב שיר עברי, במנגינת "מרוצלה", בשם "מה הוא עושה לה" (לשם השיר דמיון צלילי ברור ל"מרוצלה") מאת יוסי גמזו. במקורות רבים (כגון "שירונט"), מופיע גמזו כמתרגם, אך למעשה שירו של גמזו מקורי, ואין לו קשר למילות "מרוצלה". שיר זה זכה לפופולריות רבה, ובוצע בגרסאות כיסוי, בין השאר על ידי גידי גוב ושלומי שבת (במסגרת "לילה גוב"), פבלו רוזנברג, ובמסגרת תחרות "כוכב נולד" 7 על ידי חובי סטאר, עומר אדם וראם כהן. חברות להקת "שוקולד מנטה מסטיק" ביצעו גרסה היתולית של השיר יחד עם חברי "הגשש החיוור", בה הפזמון החוזר שונה ל"מה הוא עשה לי", והזמרות הופיעו בתחפושת של נשים הרות.

## קישורים חיצוניים
* מילות השיר "מה הוא עושה לה", באתר שירונט

קטגוריה:שירי הגשש החיוור
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי יוסי גמזו
קטגוריה:שירים נפוליטניים
קטגוריה:שירים שתורגמו מנפוליטנית לעברית
לורד אוף דה דאנס

שמאל|ממוזער|250px|צילום מן המופע
**לורד אוף דה דאנס** (**Lord of the Dance**) הוא מופע מחול ומחזמר בעל יסודות איריים מסורתיים. מייקל פלטלי הוא היוצר, הכוריאוגרף והמפיק של המופע, ורונאן הארדימן הלחין את המוזיקה.

מייקל פלטלי זכה להכרה בעקבות השתתפותו במופע ריברדאנס, אך עזב בשנת 1995 בשל חילוקי דעות מקצועיים והחליט להפיק מופע משלו: "לורד אוף דה דאנס". פלטלי עבד על המופע במשך כשישה חודשים. בין 28 ביוני ל-1 ביולי 1996 נערכו מספר הופעות שאפשרו הצצה מוקדמת לקטעי המופע, והופעת הבכורה הרשמית הייתה ב-2 ביולי.

המופע הוצג במשך 11 שנים בלמעלה מ-67 מדינות בהשתתפותם של למעלה מ-100 מיליון צופים.

עלילת המופע עוסקת בלורד אוף דה דאנס, הנלחם ביריבו האפל "דון דורצ'ה" כדי למנוע ממנו להשתלט על "כוכב הלכת אירלנד". הלורד אוף דה דאנס מביס את הלורד האפל. במקביל נלחמת עלמה אירית צעירה על ליבו של לורד אוף דה דאנס כנגד מוריאן המפתה, קרב המסמל את המאבק בין אהבה לתשוקה. העלילה מבוססת בעיקרה על פולקלור אירי.

קטעים מן המופע הוצגו בטקס חלוקת פרסי אוסקר בשנת 1997 ולאחר מכן באפקוט בשנים 1999 ו-2000 ובדיסנילנד פריז ב-2002 ו-2003. כיום יש שתי להקות המבצעות את המופע במקביל במקומות שונים בעולם: האחת עורכת מסע הופעות באירופה ובאסיה, והשנייה באמריקה הצפונית ובאמריקה הדרומית. מייקל פלטלי הוא עדיין הבמאי והמפיק, אך אינו משתתף במופע (הוא הפסיק את השתתפותו בעקבות העבודה על המופע "סלטיק טייגר").

המופע הוצג מספר פעמים בישראל, בשנת 1999 ובשנת 2010, וכלל מעל ל-20 הופעות ברחבי הארץ. בינואר 2012 יצא לורד אוף דה דאנס הסרט בתלת מימד.

## קישורים חיצוניים

* האתר הרשמי של המופע
* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מוזיקה אירית
קטגוריה:ריקוד אירי