open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ארמון הדוכס הגדול

250px|ממוזער|שמאל|חזית ארמון הדוכס הגדול בלוקסמבורג וביתני השמירה שבכניסה אליו
250px|ממוזער|שמאל|שומר בכניסה לארמון הדוכס הגדול בלוקסמבורג
**ארמון הדוכס הגדול** (בלוקסמבורגית: **Groussherzogleche Palais**) הוא ארמון בעיר לוקסמבורג, בירת לוקסמבורג. הוא משמש כמעונו הרשמי של הדוכס הגדול, ראש המדינה של לוקסמבורג.

הארמון ניצב באתר בלתי מבודד בליבה של העיר וצמוד למבנים אחרים באותו אזור. חזית החלק העתיק ביותר שבו, הנמצא בין שני צריחים, בנויה בסגנון הרנסאנס. החלק המרכזי של הארמון שנבנה בסגנון הבארוק מתוארך לתחילת שנות ה-40 של המאה ה-18. 
## היסטוריה
לאחר שנחרב בשנת 1554 בהתפוצצות אבק שרפה, שוקם המבנה ושימש כבניין העירייה של העיר מ-1572 ועד ל-1795, ולאחר מכן כמטה הממשל בלוקסמבורג כולה עד לשנת 1817. מאז שימש כמעון מושל לוקסמבורג מטעם הולנד.

עם העברת השלטון בדוכסות לידי בית נאסאו-וילבורג ב-1890, יועד המבנה לשמש למגורי הדוכס הגדול ומשפחתו בלבד. בהנהגתו של אדולף, הדוכס הגדול של לוקסמבורג שופץ והותאם המבנה לייעודו וב-1859 נוסף לו אגף חדש.

במהלך הכיבוש הגרמני של לוקסמבורג במלחמת העולם השנייה, שימש הארמון לגרמנים כאולם קונצרטים וכמסבאה. נזק רב נגרם למבנה, ריהוטו ואוספי האומנות שבו. לאחר שובה מהגלות של שארלוט, הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג ב-1945, חזר הארמון לשמש את ייעודו הקודם. הוא שופץ בשנות השישים וחודש כולו בשנים 1991–1996.

הארמון משמש למגורי הדוכס הגדול וכאתר למילוי חובותיו הרשמיות. לדוכס הגדול משרדים בבניין והוא מקבל בו אורחים רשמיים ומקיים בו נשפים לכבודם. ראשי מדינות המבקרים בלוקסמבורג לנים בארמון. בכל חג מולד משודרת מהחדר הצהוב בארמון ברכה מאת הדוכס לכל תושבי המדינה. 

משנת 1945 ועד 1966 ניצבו אנשי משמר הדוכס הגדול במשמר טקסי בחזית המבנה. מאז ואילך ממלאים תפקיד זה חיילי צבא לוקסמבורג.

## קישורים חיצוניים

*הארמון באתר הדוכס הגדול של לוקסמבורג

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אירופה: מעונות רשמיים
קטגוריה:לוקסמבורג (עיר): מבנים
קטגוריה:לוקסמבורג: ממשל
רשימת מדינות על-פי תפוקת הנפט הגולמי

להלן טבלה של דירוג מדינות בעולם על פי תפוקת הנפט הגולמי, המבוססת על נתוני מנהל מידע האנרגיה של משרד האנרגיה האמריקאי, נכון לשנת 2023.  

## רשימת המדינות
הנתונים נכונים ל- 2023.

## ראו גם
* רשימת מדינות על-פי עתודות הנפט המוכחות

## לקריאה נוספת

* “Statistics: Worldwide Crude Oil and Gas Production”, **[[Oil & Gas Journal]]**, 13 May 2013, p. 34
* U.S. Energy Information Administration (EIA), Production of Crude Oil including Lease Condensate (Thousand Barrels Per Day), [downloaded on 15 June, 2013]
(מינהל מידע האנרגיה מעדכן את נתוניו מדי פעם)


## קישורים חיצוניים

* "Oil: Production", **BP Statistical Review of World Energy, June 2012**, p. 8
* "Oil: Production", **BP Statistical Review of World Energy, June 2013**, p. 8
[BP data includes crude oil, shale oil, oil sands and NGLs - natural gas liquids, the liquid content of natural gas where this is recovered separately].
* CIA, Country Comparison: Crude Oil Production, **The World Factbook**, [downloaded on 15 June 2013]



## הערות שוליים

קטגוריה:תפוקת נפט
קטגוריה:רשימות מדינות
טורבוקאד

**טורבוקאד** (באנגלית: **TurboCAD**) היא תוכנת שרטוט והדמיה מבית התוכנה האמריקאי IMSI design.

## רקע
התוכנה משמשת לתיב"ם דו־ממדי, תלת־ממדי וכן להדמיה לתחומים של הנדסה אזרחית, אדריכלות ועיצוב פנים. היא נחשבת לפורצת דרך בעולם השירטוט וההדמיות מהיותה תוכנה הפועלת בשיטת "One Stop Shop", כלומר תוכנה המשמשת לכלל תהליכי העבודה באדריכלות ועיצוב פנים, בשונה ממרבית תוכנות התיב"ם המתרכזות בתחום מסוים. סיומת קובצי הטורבוקאד הנה TCW.

## טורבוקאד בישראל
בישראל משווקת התוכנה מאז שנת 2008 בבלעדיות חברת השיווק "Edit פתרונות תוכנה". בדומה למרבית תוכנות השירטוט, הטורבוקאד עובדת בשקיפות מלאה עם יתר תוכנות השירטוט, ההדמיה, והמשולבות (שירטוט והדמיה). בישראל נפוצה התוכנה בקרב למעלה מאלף משתמשים, נכון לשנת 2013.

## היסטוריה
התוכנה פותחה במקור בדרום אפריקה על ידי הנדריק ורמוטן והיין אוזהייזן, והייתה מסוגלת לעבוד אך ורק במחשבי HP. בראשית דרכה שווקה התוכנה אך ורק בארצות הברית במקביל לתוכנת "ג'נריק-קאדד" (Generic CaADD) כאשר הרעיון המרכזי היה אחיד לשתיהן - ליצור תוכנה שתכיל גם שירטוט וגם הדמיה בעלויות נמוכות ותתחרה בתוכנת האוטוקאד המובילה בשוק כיום, אך מאחר שג'נריק-קאדד פורסמה לפני הטורבוקאד, היא זכתה לחשיפה נרחבת יותר בעיתונות בשל מחירה הנמוך (600$ במקור).

## תפוצה
כיום טורבוקאד מופצת בלמעלה מ-80 מדינות ברחבי העולם, כאשר בחלקם היא אף נחשבת לתוכנה המובילה (אף מובילה יותר מאוטוקאד) ותופסת נתח שוק עיקרי בדרום אפריקה, בריטניה ויפן. עד שנת 1994, כ-13 שנים לאחר צאת הגרסה הראשונית, נפוצה התוכנה בקרב כ-250 אלף משתמשים ונכון לשנת 2013, למעלה ממיליון משמשים.

## ראו גם
* תיב"ם

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:תכנון בעזרת מחשב
קטגוריה:תוכנות תלת־ממד
קטגוריה:תוכנות גרפיות
צאצא

**צאצא** הוא מונח המגדיר את הקשר בין הורה לבין בנו או בתו, נכדו, נינו וכן הלאה, בניגוד לשארות הכולל את כל קרובי המשפחה (כולל אחים, קרובים באמצעות נישואין ועוד).

במדינות שבהן מעמד ילד מתהליך אימוץ שווה למעמדו של ילדים – גם ילד מאומץ וצאצאיו יכללו בהגדרת הצאצאים.

במקרא המילה צאצאים אינה מתייחדת לבני האדם, אלא אף לכל תולדות הבריאה (ראו : "תבל וכל צאצאיה"). משמעות זו נשמרה גם בעברית בת ימינו, כשהמונח משמש לתאר כל תוצר של רבייה, בבני אדם, בעלי חיים וצמחים.

להיותו של אדם צאצא של אדם אחר חשיבות בדיני ירושה.  לחוק הירושה קובע:

בעשרות מחוקי מדינת ישראל שבהם יש התייחסות לקרוביו של אדם, נכללים הצאצאים ברשימת הקרובים. בחוק העונשין, למשל, מוגדר בן משפחה "בן זוג, הורה או בן זוג של הורה, הורה של בן זוג או בן זוגו של ההורה, סב או סבתא, צאצא או צאצא של בן זוג, אח או אחות, גיס או גיסה, דוד או דודה, אחיין או אחיינית".

בסדר הירושה בממלכות שונות נכללים רק צאצאים של המונרך. בסדר הירושה לכתר הבריטי נכללים רק צאצאיהם של המלך או המלכה. כך גם בסדר הירושה לכתר השוודי מאז 1979. בסדר הירושה לכתר הסעודי נכללים רק הצאצאים הזכרים של המלך. בסדר הירושה לכתר ממלכת ארצות השפלה נכללים צאצאיהם של המלך או המלכה, בהסתייגות שמי שנישא ללא אישור הפרלמנט של הולנד מאבד את זכותו לרשת את הכתר, וכך גם כל הצאצאים שנולדו מנישואים אלה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:משפחה
אינגילואים

**אינגילואים** או **הרתים** (בגאורגית: **ინგილოები**/**ჰერები**) הם קבוצה אתנית של הגאורגים המתגוררים בסאינגילו - צפון מערב אזרבייג'ן והם דוברי דיאלקט אינגילואי של הגאורגית.

על פי ההגדרה במילון האנציקלופדי ברוקהאוס ואפרון המילה אינגילואים היא שם נרדף לגאורגים מוסלמים. האינגילואים מחולקים מבחינה דתית לנוצרים ומוסלמים סונים. רוב האינגילואים המוסלמים מתגוררים בכפרים האזריים עליאבד ומוסול שבמחוז זגטאלה וכפר איטיטלה שבמחוז בלקן. האינגילואים הנוצרים מתגוררים במחוז קאח האזרי בכפרים: קאח אינגילוי, בויוק אלאטמיר, קאחבאש, עליביילי, משאבאש, זאגאם, חאלאפטאלה, קאראמשה וקימיר. בתחילת המאה ה-20 היו חמש קהילות נוצריות וארבעה בתי ספר.

כתוצאה מפעילות מיסיונרית של האגודה לשיקום הנצרות האורתודוקסית בקווקז (Общество восстановления православного христианства на Кавказе), שנוסדה ביולי 1860, מונו 12 עמאים ואינגילואים רבים התנצרו באותה שנה. בשנת 1863 9 מאותם עמאים התאסלמו בחזרה. פעילות האגודה נתקלה בהתנגדות המולות. טאראסי איוואנסקי, המפקח על מחוז זקלטה מטעם האימפריה הרוסית, דיווח כי המולות אסרו על האינגילואים (במחוזות זקלטה וקאח) לדבר גאורגית אפילו לשימוש היומיומי. עובדה זו פורסמה בשנת 1915 גם בעיתון קווקזקוי סלובו (Кавказское Слово). העיתון ציין כי אחרי שנות ה-60 של המאה ה-19, לאחר שהאימאם שאמיל נכנע לאימפריה הרוסית, החלו האינגילואים לאבד את שפת האם שלהם. העיתון מייחס זאת למאמצים העיקשים לשחזור הנצרות האורתודוקסית בקירבם, שהובילה להגברת האמונה המוסלמית שלהם ולהתרחקות מכל דבר גאורגי או נוצרי.

העיתון הגאורגי סכרתוולו (საქართველო, הופיע בגאורגיה בשנים 1915-1921) דיווח כי רבים מהכפריים החליטו שאימהות לא ידברו גאורגית עם ילדיהם כדי לזרז את היעלמות השפה הגאורגית. כמו כן, החלו האינגילואים לשאת נשים ממחוזות נוחי וקאזאח, שהיו מאוכלסים באזרים או דאגסטנים מוסלמים. ילדים שההורים שלהם לא דוברי טטרית נשלחו לכפרים טטרים ללימוד השפה וכדי להשכיח מהם את שפת האם הגאורגית. האינגילואים הפסיקו לבקר את המקומות הקדושים (כנסיות) שלהם סגדו על לאותם ימים. על פי העיתון, האינגילואים, קיבלו את מנהגי האזרים המוסלמים והלכו בעיניים פקוחות ובאופן וולנטרי לאיבוד הלאומיות הגאורגית.

האינטליגנציה הגאורגית באותם ימים הקדישה תשומת לב רבה לשחזור הלאומיות הגאורגית בקרב הגאורגים המוסלמים לאחר הפלישה העות'מאנית לאג'ריה. העיתונות הגאורגית ציינה את הצורך המיידי בנחיצות העבודה הרבה הדרושה במחוז זגטאלה לשחזור התרבות המקורית של האינגילואים.

## דמוגרפיה

בכפר עליביילי ישנו תיאטרון דרמה גאורגי ממלכתי של מחוז קאח. בשנת 2009 יצא לאקרנים סרט דוקומנטרי על האינגילואים בהפקת אזרבייג'נפילם.

## קישורים חיצוניים

* Manana Gnolidze (2003), ACTIVITY OF RUSSIAN ORTHODOX CHURCH AMONG THE MUSLIM NATIVES OF THE CAUCASUS IN IMPERIAL RUSSIA: Zakatala district, 1885-1910

## הערות שוליים

קטגוריה:עמים גאורגיים
קטגוריה:אזרבייג'ן: דמוגרפיה
קטגוריה:אזרבייג'ן: קבוצות אתניות
מלחמת ליגת קמברה

**מלחמת ליגת קַמְבְּרֶה**, הידועה לעיתים גם בשם **מלחמת הליגה הקדושה** ובשמות אחדים נוספים, הייתה אחד העימותים המהווים יחד את המלחמות האיטלקיות. הצדדים הנצים העיקריים במלחמה, שניטשה מ-1508 עד 1516, היו צרפת, מדינת האפיפיור והרפובליקה של ונציה; הצטרפו אליהם בשלבים שונים של העימות כמעט כל המעצמות והמדינות החשובות במערב אירופה, ובהן ספרד, האימפריה הרומית הקדושה, אנגליה, סקוטלנד, דוכסות מילאנו, פירנצה, דוכסות פרארה ושכירי חרב שווייצריים.

הליגה של קמברה הוקמה על ידי האפיפיור יוליוס השני כדי לרסן את השפעתה של ונציה בצפון איטליה. הייתה זו ברית אנטי-ונציאנית שכללה, מלבדו, את לואי השנים עשר, מלך צרפת, את מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ופרננדו השני, מלך אראגון. הברית נחלה הצלחה בתחילת דרכה, אך לאחר זמן נתגלעו חיכוכים בין יוליוס השני ללואי ה-12 שגרמו בסופו של דבר להתפרקות הברית ב-1510 ולהתחברותו של יוליוס השני בברית עם ונציה נגד צרפת. 

הברית בין ונציה והאפיפיור התרחבה לאחר זמן והפכה למה שמכונה "הברית הקדושה". ב-1512 הצליחו חברות הברית לסלק את הצרפתים מאיטליה, אך בשל חילוקי דעות בדבר חלוקת השלל פרשה ונציה ועברה לצדה של צרפת. תוך וכדי כך ירש פרנסואה הראשון את כסאו של לואי ה-12, ובהנהגתו נחלו הצרפתים והוונציאנים ניצחון בקרב מריניאנו ב-1515 והצליחו להשיב לעצמם את הטריטוריות שאיבדו קודם. חוזי נויון ובריסל, שחתמו את המלחמה שנה אחר כך, החזירו למעשה את מפת איטליה למצבה בשנת 1508.

## קישורים חיצוניים

 

קטגוריה:המלחמות האיטלקיות
קטגוריה:המאה ה-16
קטגוריה:מלחמות איטליה
קטגוריה:מלחמות צרפת
ליגת קמברה
ליגת קמברה
דון פרלימפלין ואהבתו לבליסה בגן ביתו

**דון פרלימפלין ואהבתו לבליסה בגן ביתו**, נקרא גם בשם **אשת הסנדלר ודון פרלימפלין** (בספרדית: **Amor de Don Perlimplín con Belisa en su jardín**) הוא מחזה קצר פרי עטו של המחזאי הספרדי פדריקו גארסיה לורקה מסוגת הפארסה. המחזה נכתב ב-1928 והוצג לראשונה ב-Teatro Español  במדריד ב-3 באפריל 1933.

## תקציר העלילה
המחזה מספר את סיפורו של רווק מזדקן, דון פרלימפלין, שמשרתתו מרקולפה משכנעת אותו שעליו להינשא מכיוון שהיא הולכת ומזדקנת ושהיא לא תוכל תמיד לטפל בו. דון פרלימפלין מביע ספקות, אבל מסכים לשאת לאישה את שכנתו בליסה, הצעירה ממנו בהרבה, שאינה מתאימה לו. בליסה נענית לשידוך מכיוון שאימה רודפת הבצע משכנעת אותה שכספו של דון פרלימפלין יהפוך אותה למושכת יותר בעיני גברים אחרים.

בליל כלולותיהם מופיעים שני שדונים, סוגרים את המסך ואומרים שיש דברים שיש להשאירם בלתי נראים. בבוקר המחרת מגלה דון פרלימפלין שהוא קורנן בליל כלולותיו בידי חמישה גברים שונים שנכנסו דרך חמישה סולמות מכל אחת מחמש הגזוזטרות. הוא מגיב בצורה מוזרה מכיוון שאין הוא נתקף קנאה, אלא הוא מאושר בשביל אשתו, מכיוון שהיא צעירה, הוא זקן והיא זקוקה לגבר צעיר שיספק אותה.

בליסה מתחילה לקבל מכתבי אהבה מגבר מסתורי עטוף בשכמייה אדומה. היא מתאהבת בגבר המסתורי וקובעת להיפגש איתו בגן ביתו של דון פרלימפלין. בליסה מגיעה למפגש בשעה שנקבעה, מבין הענפים מופיע הגבר  עטוף בשכמייה רחבה. הגבר מועד פצוע אנוש, ומתברר שזהו דון פרלימפלין בעצמו, שאת מכתבי האהבה שלו העבירה מרקולפה.

## תרגומים לעברית
* פדריקו גארסיה לורקה, **דון פרלימפלין ואהבתו לבליסה בגן ביתו** : הללויה ארוטית בארבע תמונות ופרולוג : גרסה קאמרית; תרגמה מספרדית והוסיפה הערות ואחרית דבר רנה ליטוין. ירושלים : הוצאת כרמל, תשנ"א 1991.
* פדריקו גארסיה לורקה, מחזות : ירמה, אשת הסנדלר התמהונית, בית ברנרדה אלבה, **אהבת דון פרלימפלין לבליסה בגן**; מספרדית - רפאל אליעז. תל אביב : הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשל"ב 1972.

## ההצגה בתיאטרון המקצועי הישראלי
* **תיאטרון הקאמרי – הצגת בכורה: 9 בינואר 1958**
** יוצרים: מתרגם – רפאל אליעז,  במאי – דן קידר, מעצבת תפאורה - אווה הגדיש, מלחין מוזיקה – יוחנן זראי, מעצבי תנועה – חואן ויעקב ארקין.
** שחקנים: דון פרלימפלין – אברהם חלפי, בליסה – אביבה גור, מרקולפה -  דבורה קידר.
* **תיאטרון צוותא – הצגת בכורה: 1969**
** שחקנים: דון פרלימפלין – מישה אשרוב, בליסה - דליה פרידלנד.
* **[[תיאטרון החאן]] - הצגת בכורה: 26 במאי 2002**
** יוצרים: מתרגמת – רנה ליטוין, במאי – יוסי יזרעאלי, מלחין מוזיקה - יוסף ברדנשווילי, מעצב תפאורה - רוני תורן, מעצבת תלבושות - עפרה קונפינו, מעצב תאורה - רוני כהן, מעצבת תנועה – מרינה בלטוב.
** שחקנים: דון פרלימפלין – אריה צ'רנר, מרקולפה -  עליזה רוזן, בליסה - שרון שטרק, אמה של בליסה - עירית פשטן, שני השדונים - יהויכין פרידלנדר וניר רון.
* **[[תיאטרון תמונע]] - הצגת בכורה: נובמבר 2006**
** יוצרים: מתרגמת – רנה ליטוין, במאית – אנה בניאל, מעצב תפאורה - אריאל טל ארביב, מעצבת תלבושות - מורן שריג, מלחין מוזיקה - רן בגנו.
** שחקנים: דון פרלימפלין - איציק גולן, בליסה – קרן אור, מרקולפה - נועה בוקר, אמה של בליסה - דנה קיילה, שדונים – יובל רז וגילה פוליצר.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תיאטרון ספרדי
קטגוריה:מחזות פדריקו גארסיה לורקה
קטגוריה:יצירות משנת 1928
אדוארד הול

**אדוארד הול** (באנגלית: **Edward Hall**; 1498 בקירוב – 1547) היה כרוניקן, משפטן ופוליטיקאי אנגלי.

## ביוגרפיה
הול, בנו של ג'ון הול מנורת'הול, שרופשייר, למד באיטון קולג' ובקינגס קולג' אוניברסיטת קיימברידג'. הוא נעשה עורך דין (Barrister) ושימש כשופט (Common sergenant) של הסיטי של לונדון וכשופט בבית המשפט של השריף. ב-1529 נבחר לפרלמנט מטעם מחוז הבחירה של מאץ' ונלוק (Much Wenlock) וב-1542 ו-1545 מטעם מחוז הבחירה ברידג'נורת'.

ספרו *The Union of the Two Noble and Illustrate Families of Lancastre and Yorke*, המוכר יותר בשם *Hall's Chronicle*, ראה אור לראשונה ב-1542. מהדורה נוספת פורסמה שנה לאחר מותו, ב-1548, על ידי ריצ'רד גרפטון, ועוד אחת ב-1550; מהדורות אלה כוללות תוספת מ-1532 שחוברה על ידי גרפטון על פי הערות המחבר. ב-1809 פורסמה מהדורה בפיקוחו של סר הנרי אליס, וב-1904 נערך החלק העוסק בתקופת שלטונו של הנרי השמיני על ידי צ'ארלס ויבלי.

ה"כרוניקל" מתחיל בעלייתו לכס של הנרי הרביעי ב-1399, ממשיך בתיאור הסכסוך בין בתי לנקסטר ויורק ומסתיים - עם התוספת של גרפטון - במותו של הנרי השמיני ב-1547. הול מציג את מדיניותו של הנרי השמיני באור חיובי, ומדבריו ניכרת אהדתו שלו לפרוטסטנטים.

ערכו של החיבור בחלקיו הראשונים אינו רב, אך הוא הולך וגדל כאשר הוא עוסק בשלטונו של הנרי השביעי ועיקר חשיבותו בכל הנוגע למלכותו של הנרי השמיני. בעניינים חשובים אחדים, שמחברים אחרים התעלמו מהם, מעניק החיבור להיסטוריונים את מה שברור כי היא עדות מכלי ראשון למאורעות. גם חוקרי הספרות מוצאים בספרו עניין רב ביותר, משום שהוא אחד מן המקורות העיקריים למחזותיו ההיסטוריים של שייקספיר.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:היסטוריונים אנגלים
קטגוריה:חברי הפרלמנט של אנגליה (לפני 1707)
קטגוריה:ילידי 1497
קטגוריה:נפטרים ב-1547
שמעון בן יהונתן

**שמעון (שים) בן יהונתן** (נולד ב-19 בדצמבר 1942) הוא כדורגלן ומאמן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת המגן הימני בקבוצת הפועל תל אביב.

## קריירת משחק
בן יהונתן גדל בשכונת שפירא בתל אביב, החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של גדנ"ע יהודה, וכשהיה בן 17 עבר לקבוצת הנוער של הפועל תל אביב. לקבוצה הבוגרת של המועדון עלה בשנת 1961, ושנה אחר כך הפך לשחקן הרכב קבוע בקבוצה. ב-8 בדצמבר 1962 בישל לגדעון טיש את שער הניצחון בדרבי מול מכבי תל אביב.

בעונת 1965/1966 זכה עם הפועל תל אביב באליפות, תחת הדרכתו של המאמן דוד שווייצר, ולצידם של שבי בן ברוך, דני בורסוק, ג'ורג' בורבה, יחזקאל חזום ושייע פייגנבוים. בעונה זו כבש את שערו הראשון במדי הפועל תל אביב, בניצחון 2–0 על מכבי שעריים. בעונה שלאחר מכן פתח בהרכב הקבוצה בגמר אליפות אסיה לקבוצות, בו ניצחה הפועל תל אביב 2–1 את אלופת מלזיה, והפכה לזוכה הראשונה בטורניר.

בעונת 1968/1969 זכה עם הפועל תל אביב באליפות נוספת, תחת הדרכתו של המאמן רחביה רוזנבוים. במחזור ה-23 בעונה זו כבש בן יהונתן שער בדרך לניצחון קבוצתו 2–1 על בני יהודה תל אביב. בעונה שלאחר מכן שוב הגיע עם הפועל תל אביב לגמר אליפות אסיה, אך הפעם הפסידה הקבוצה לאלופת איראן. ב-6 במרץ 1971 כבש בן יהונתן צמד שערים בניצחון 4–2 על בית"ר ירושלים.

בשנת 1972 זכה עם הפועל תל אביב בגביע המדינה, לאחר שפתח בהרכב הקבוצה בניצחון 0–1 על הפועל ירושלים במשחק הגמר. באותה עונה שימש גם כמאמן זמני לתקופה קצרה. גם בשנת 1975 שימש כמאמן הפועל תל אביב לתקופה קצרה, ובתום העונה פרש ממשחק פעיל, לאחר שכבש במהלך הקריירה 8 שערי ליגה במדי הפועל תל אביב, והיה חלק בלתי נפרד מהגנת הקבוצה במשך שנים רבות, לצידם של השוער אריה בז'רנו, המגן השמאלי נחמן קסטרו והבלמים דוד פרימו וקיקו רחמינוביץ'. בן יהונתן נכלל בסגל נבחרת ישראל, אך לא הופיע במדיה במשחק רשמי.

## קריירת אימון
לאחר שפרש, מונה בן יהונתן בשנת 1976 למאמן הפועל רמת גן. בן יהונתן אימן את הקבוצה במשך עונה אחת, ובתחילת עונתו השנייה בקבוצה פוטר לאחר שני מחזורים. בעונת 1979/1980 אימן את בני יהודה תל אביב, ובעונת 1982/1983 אימן את בית"ר ירושלים לתקופה קצרה, ולאחר המחזור השמיני מונה שוב למאמן הפועל רמת גן עד תום העונה.

בשנת 1986 מונה שוב למאמן הפועל רמת גן, אך פוטר לאחר שלושה מחזורים והוחלף בלופא קדוש. במהלך עונת 1988/1989, אשר בסופה ירדה הפועל תל אביב לליגת המשנה לראשונה בתולדותיה, הוזעק בן יהונתן לשמש כמאמן חירום, לפני מינויו של אליהו עופר.

## תארים כשחקן
;הפועל תל אביב
* אליפות: 1965/1966, 1968/1969
* גביע המדינה: 1971/1972
* אליפות אסיה לקבוצות: 1967

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:מגני כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני הפועל תל אביב
קטגוריה:כדורגלני גדנ"ע יהודה
קטגוריה:מאמני כדורגל ישראלים
קטגוריה:מאמני הפועל רמת גן
קטגוריה:מאמני בני יהודה תל אביב
קטגוריה:מאמני בית"ר ירושלים
קטגוריה:מאמני הפועל תל אביב
קטגוריה:תל אביב-יפו: כדורגלנים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1942
חוסה אנריקה מויאל

**חוסה אנריקה מויאל** (ספרדית: **José Enrique Moyal**, בישראל נקרא **יוסף הנרי מויאל**. בניכר כונה ג'וֹ; 1 באוקטובר 1910 - 22 במאי 1998) היה מתמטיקאי-פיזיקאי אוסטרלי יהודי. עסק, בין השאר, במכניקת הקוונטים, הנדסת אווירונאוטיקה, הנדסת חשמל וסטטיסטיקה.

נולד ב-1910 במזרח ירושלים העות'מאנית. אביו היה דוד מויאל, עורך-הדין המוסמך היהודי הראשון בארץ ישראל, בנו של יוסף מויאל. אמו הייתה קלרה קלמי, מורה מצרפת, בתו של חיים קלמי. מאביו ירש נתינות ספרדית ואת התואר ביי. ב-1915 התגרשו הוריו, ואמו עזבה למצרים. מויאל גדל בתל אביב, ולמד בגימנסיה הרצליה, מחזור י"ז.

בשנת 1928 עבר ללמוד הנדסת חשמל בגרנובל. ב-1930 חזר לתל אביב ועבד כמהנדס. תוך זמן קצר נסע ללימודים נוספים בפריז, שם נישא לשושנה פּוֹלָק, פליטה יהודית מהיידלברג. בתום לימודיו השתקעו בתל אביב. בשנת 1937 חזר עם אשתו ובתו לפריז ללימודי סטטיסטיקה ופיזיקה תאורטית. בשנת 1939 עבד במשרד האוויר של צרפת (האחראי על חיל האוויר), שם חקר פעפוע של גזים רעילים ובמסכי עשן. כאשר פריז נכבשה על ידי הנאצים ב-1940, נמלט ללונדון דרך בורדו. בבריטניה עבד בחברת המטוסים דה הבילנד, חקר את תכונותיהם של חומרים דמויי גומי, ועסק בפיזיקה תאורטית בבלפסט ובמנצ'סטר.

תרומתו הידועה ביותר היא לניסוח המתמטי של מכניקת הקוונטים במרחב הפאזה, בהתבסס על רעיונות של יוג'ין ויגנר, הרמן וייל, ג'ון פון נוימן ובמקביל להילברנד חרונבולד. זהו ניסוח המבוסס על פונקציית קוואזי-הסתברות (פונקציית ויגנר) ופונקציות אחרות במרחב הפאזה, במקום על וקטורי-מצב ואופרטורים ליניאריים במרחב הילברט, עליהם מבוסס ניסוח דיראק. ניסוח זה יוצר הקבלה בין מכניקת הקוונטים לבין מכניקה סטטיסטית ומכניקה אנליטית, והוא שימושי במיוחד באופטיקה קוונטית. קוונטיזציה בניסוח זה מכונה גם קוונטיזציית מויאל. מכפלת אופרטורים מוחלפת במכפלת מויאל, והפעולה המקבילה ליחס החילוף ולסוגרי פואסון נקראת סוגרי מויאל. מאמרו בנושא פורסם בשנת 1949, לאחר מחלוקת ממושכת עם פול דיראק.

בשנת 1951 ביקר במכון ויצמן למדע, אך לא מצא שם משרה במתמטיקה עיונית. לישראל לא חזר עוד. ב-1955 התגרש מאשתו. היו להם שני ילדים: אורה אילנה ודוד. בשנת 1957 עבר לאוסטרליה, וב-1963 נישא שם להיסטוריונית אן מוזלי. ב-1964 עבר לארצות הברית ועבד במעבדה הלאומית ארגון ליד שיקגו. ב-1972 חזר לאוסטרליה שם היה פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת מקווארי בסידני. אוניברסיטה זו מעניקה מדי שנה את מדליית מויאל עבור מחקר בפיזיקה, מתמטיקה וסטטיסטיקה.

## לקריאה נוספת

* Ann Moyal, "Maverick Mathematician: The Life and Science of J.E. Moyal," ANU E-press, 2006, , accessed by http://epress.anu.edu.au/maverick_citation.html


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:פיזיקאים יהודים
קטגוריה:בוגרי גימנסיה הרצליה
קטגוריה:משפחת מויאל
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:מדענים יהודים אוסטרלים
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1910
קטגוריה:נפטרים ב-1998
הליוגרפיה

[ממוזער|חריטת ההליוגרפיה המוקדמת ביותר ששרדה, נעשתה על ידי [ניספור נייפס בסביבות 1826. הלוח נחשף תחת חריטה רגילה, שהעותקה אל הלוח באמצעות טכניקה זו]]
**הליוגרפיה** (מצרפתית: *héliographie*, נקרא גם "**רישום-שמש**") הוא שם של תהליך בצילום שהומצא על ידי הצלם והממציא הצרפתי ניספור נייפס בשנת 1822, איתו הוא גם יצר את התצלום הראשון בהיסטוריה ששרד, נוף מחלון בלה-גרא סביבות 1826.

התהליך התבצע באמצעות תמיסת ביטומן (bitumen of Judea - סוג של זפת) אשר שימש כציפוי ללוח מתכת או זכוכית, והגביר באופן יחסי את הרגישות לאור. לאחר חשיפה של כ-8 שעות, הביטומן התקשה באזורים שנחשפו לאור. לאחר החשיפה נשטף הלוח באמצעות שמן לבנדר ונפט, שהמיסו את הביטומן באזורים שלא נחשפו לאור ולכן לא התקשו.

## ראו גם
*דאגרוטיפ של שדרות דו-טמפל

## קישורים חיצוניים

* The First Photograph, באתר האינטרנט של "Harry Ransom Center", אוניברסיטת טקסס באוסטין 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:היסטוריה של הצילום
קטגוריה:צרפת: המצאות
קטגוריה:טכניקות צילום
יום אירופה

**יום אירופה** הוא חג, שנחוג ברחבי אירופה ביום 9 במאי. ביום זה חוגגים את השלום ביבשת אירופה ואת איחוד אירופה. יום זה מוכר גם בשם **יום שומאן**, לזכר הצהרת שומאן, הצהרה היסטורית בנושא איחוד אירופה, שהוצהרה על ידי שר החוץ הצרפתי, רובר שומאן, ב־9 במאי 1950.

האירופאים החליטו על יום זה בשנת 1985, יחד עם ההחלטה על קביעת הדגל האירופאי.

יש אירופאים המעדיפים לחוג את יום אירופה ב־5 במאי, לזכר הקמת מועצת אירופה במועד זה בשנת 1949.

#### יום הדלתות הפתוחות

ביום אירופה, מוסדות האיחוד האירופי פותחים את שעריהם לציבור מדי שנה בבריסל ושטרסבורג, ומאפשרים לאזרחים לבקר במקומות שבהם מתקבלות החלטות המשפיעות על חיי היום יום שלהם. יתר על כן, רבים מאלה מארגנים אירועי הנצחה לכבוד החשיבות ההיסטורית של התאריך. הארגונים שבוחרים לבצע מחווה סמלית זו הם:

* הפרלמנט האירופי (EP)
* מועצת האיחוד האירופי
* הנציבות האירופית (EC)
* הוועדה הכלכלית והחברתית האירופית (EESC)
* הוועדה האירופית לאזורים (CoR)
* בית הדין לצדק של האיחוד האירופי (CJEU)
* הבנק המרכזי האירופי (ECB)
* שירות הפעולה החיצונית האירופית (EEAS)
* בנק ההשקעות האירופי (EIB)

## ראו גם
* יום האומות המאוחדות
* יום חבר העמים הבריטי
* יום הניצחון (9 במאי)
* יום אפריקה

## קישורים חיצוניים
* 

*חגיגות יום אירופה בדנמרק, ב־2007 
* אתר האינטרנט הרשמי של יום אירופה 
* The EU in slides

קטגוריה:אירועים בחודש מאי
קטגוריה:האיחוד האירופי
קטגוריה:מועצת אירופה
תעלת עינת

**תעלת [[עינת]]** בנויה על בסיס ערוץ שניקז בעבר את האזור שמדרום וממזרח למעיינות הירקון בתל אפק (אנטיפטריס). אגן הניקוז של התעלה מצוי בין אגני הניקוז של נחל שילה שמדרום לה ואגן הניקוז של נחל רבה שמצפון לה והיא חלק מאגן הניקוז של הירקון. למרות שכיום התעלה היא מלאכותית, היא מהווה בית גידול לח ובחלקה התחתון זורמים מים המרחיבים את המערכת האקולוגית של הקטע הנקי בירקון.
ממוזער|מפת תעלת עינת 1940

## תוואי התעלה
ממוזער|שדות ותעלת עינת באביב
תחילת התעלה במורדות המזרחיים של גבעת מגדל צדק והיא עוברת בכיוון הכללי מזרח-מערב בשדות קיבוץ עינת עד לכביש חוצה ישראל, לאחר חציית כביש הגישה לקיבוץ מצטרף לתעלה ערוץ המגיע ממתקן השאיבה של מקורות ובו זורמים מים במשך מרבית החורף.

לאחר חציית כביש חוצה ישראל ממשיכה התעלה במקביל לו לכיוון צפון, חוצה את כביש פתח תקווה ראש העין ועוברת בשוליים המערביים של תל אפק.

מתל אפק משנה שוב התעלה את מהלכה וזורמת מערבה עד שהיא נשפכת לירקון באזור בריכת הנופרים. בקטע זה זורמים בתעלה כל השנה מים המגיעים מהאגם בגן הלאומי בתל אפק.

## חי וצומח
ממוזער|תעלת עינת בחלקה הזורם
התעלה מהווה בית גידול לח באזור שמרבית בתי הגידול מסוג זה נעלמו עקב פגיעת האדם, 
במורדות המערביים של גבעת מגדל צדק גדלה בתה שמרובים בה הגאופיטים כדוגמת כלניות ואירוס.
בשדות קיבוץ עינת מצפון לערוץ ולכביש הגישה לקיבוץ בולטת גבעה סלעית ועליה עצי חרוב.
מאזור קיבוץ עינת מערבה זורמים בתעלה מים במשך מרבית עונת הגשמים והיא מהווה מקום רבייה לדו-חיים, כן נצפו באזור התעלה תנים ושועלים.
מאזור תל אפק מערבה זורמים בתעלה מים כל השנה והתעלה אמורה לעבור שיקום נופי ולהיות מאוכלסת בחי וצומח המאפיין את מקורות הירקון.

## אתרים ושרידי אדם
התעלה חוצה את מעבר אפק שבו עברה בתקופה הקדומה דרך הים ובימינו כביש חוצה ישראל ומסילת הרכבת המזרחית.
ראשית התעלה בגבעת מגדל צדק שעליו שרידי מצודה והכפר מג'דל יאבא, בשדות קיבוץ עינת בולטת גבעה סלעית ועליה עצי חרוב, הגבעה נוצרה כתוצאה ממאמציהם של מייסדי קיבוץ עינת לסקל את האדמה שניתנה להם לעיבוד, האבנים מפעולת הסיקול רוכזו במקום אחד וכך נוצרה הגבעה, אנדרטה לכך הבנויה מסלעי ענק בצורת דולמן מצויה בכניסה לקיבוץ.
התעלה עוברת ממזרח לתל אפק ובתחומי הגן הלאומי ירקון.

## חשיבות אקולוגית
ממוזער|סיומה של תעלת עינת בבריכת הנופרים
חשיבותה האקולוגית של התעלה היא בכך שהיא מהווה בית גידול לח הכולל ארבעה חלקים, נחל אכזב שהזרימה בו מוגבלת לימי גשם בלבד, ערוץ שבו זורמים מים במשך מרבית עונת הגשמים וערוץ זרימה קבועה המרחיב את המערכת האקולוגית של הקטע הנקי של הירקון.
בנוסף התעלה מקשרת בין המערכות האקולוגיות של ציר הגבעות (הדום השומרון) והירקון ובין שלושה אתרים הנכללים בגנים לאומיים, מגדל צדק, תל אפק (אנטיפטריס) ומקורות הירקון (כפר הבפטיסטים).

## מסלולי טיול
דרך עפר עוברת במקביל לתעלה בשדות קיבוץ עינת עד כביש חוצה ישראל, דרך עפר נוספת עוברת מהפינה הצפון-מערבית של גן לאומי תל אפק עד ברכת הנופרים.

## קישורים חיצוניים

* מסלול טיול באתר צופית

## הערות שוליים

עינת
קטגוריה:נחל הירקון
קטגוריה:עינת
מרטין די בלה

ממוזער|שמאל|מרטין די בלה
**מרטין די בלה, סייר דה לנז'ה** (בצרפתית: **Martin du Bellay, Sieur de Langey**; 1495-1559) היה אציל וכרוניקן צרפתי ונסיך איבטו (Yvetot) מתוקף נישואיו. זיכרונותיו על המלחמות האיטלקיות מהווים את המקור הראשי החשוב ביותר של התקופה.

## המהדורות של ספרו

* Du Bellay, Martin, sieur de Langey. *Mémoires de Martin et Guillaume du Bellay*. Edited by V. L. Bourrilly and F. Vindry. 4 volumes. Paris: Société de l'histoire de France, 1908–19.
* Du Bellay, Martin, sieur de Langey. *Les mémoires de Mess. Martin du Bellay.* Paris, 1569. Digitized copy in: books.google.co.uk


## לקריאה נוספת

* Oman, Charles. *A History of the Art of War in the Sixteenth Century*. London: Methuen & Co., 1937.


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:המלחמות האיטלקיות
קטגוריה:היסטוריונים צרפתים
קטגוריה:ילידי 1495
קטגוריה:נפטרים ב-1559
קורו ספצאטו

**קורו ספצאטו** או **קורי ספצאטי** (באיטלקית: **Coro spezzato** או **Cori spezzati**, בתרגום: "מקהלה מפוצלת" או "מקהלות מפוצלות" או "נפרדות") הוא סוג של שירה כנסייתית שבה מנגינות עצמאיות של לחן פוליפוני מתחלקות לסירוגין במעין דו-שיח בין שתיים מקהלות או יותר, הנמצאות לעיתים קרובות במרחק זו מזו בתוך הכנסייה. לפעמים ברגעי שיא או בסיום היצירה המקהלות (למשל ב"דוקסולוגיה" כגון Gloria patri ו-"saeculorum.Amen") מתאחדות בזימרה ושרות ביחד. נקרא גם קורו באטנטה (Coro battente)., 
סוג זה של שירה דו-מקהלתית או רב-מקהלתית התפתח במאה ה-16 בעיקר בוונציה ובסביבתה והוא נחשב לפסגת הטכניקה של סגנון פוליכורלי (דו-מקהלתי או רב-מקהלתי). 

תנאי בזיליקת סן מרקו בוונציה סיעו במיוחד להיווצרות סגנון זה הודות לשני יציעי מקהלה, אחד מכל צד של המזבח הראשי של הכנסייה והמצוידים כל אחד בעוגב משלו.

מקור טכניקת ההלחנה הזאת הוא באנטיפוניה של השירה הנוצרית במאות הראשונות של הכנסייה הרומית והיא שימשה בהתחלה בזמרת התהלים. קדמה לה גם כן שיטת ה alternatim, שבה שרו מונודיות גרגוריאניות ולחליפין קטעים פוליפוניים בביצוע מקהלה נוספת או עוגב. 
אולם "קורי ספצאטו" האופייניים לרנסטנס ביצעו מוזיקה פוליפונית, שבה כל מקהלה נפרדת שרה קטע עצמאי, שונה במודוס ובמקצב, לפעמים קטעיהם נפגשים או חופפים תוך כדי דו-שיח מתמיד ואחיד. 

ובדרך כלל השתמשו במקהלות קטנות, למשל של 4 קולות כל אחת (קנטוס, אלטוס, טנור, באסוס). 

עם ממציאי הסגנון הזה נמנו פרה רופינו בארטולוצ'י די אסיזי שהיה מנהל קפלה (magister cappellae) בפדובה ובויצ'נצה, פרנצ'סקו סנטה קרוצ'ה מפדובה, וניקולו אוליבטו הצרפתי, כשהשניים האחרונים ניהלו את הקפלה של קתדרלת טרוויזו., גספרו דה אלברטיס בברגמו וג'ורדנו פאזטו, ממשיכו של בארטולוצ'י בקתדרלה של פדובה. 

בהמשך הצטיין בסגנון זה אדריאן וילארט (Salmi appartenenti alli Vesperi למקהלה ולשתי מקהלות, ונציה, גרדאנו, 1550).מלחינים אחרים של קורי ספצאטו שפעלו בוונציה היו ג'ובאני נאסקו, ג'אמאטאו אזולה, בלדאסארה דונאטו, קלאודיו מרולו, ג'ובאני קרוצ'ה, אנדראה גבריאלי וג'ובאני גבריאלי.

במהלך הזמן השימוש בקורי ספצאטו עבר אל סוגות שונות של מוזיקה פוליפונית כנסייתית כמו מיסות, המנונים, מוטטים.
השיטה שימשה מאוחר יותר באירועים חגיגיים גם מלחינים צפון-גרמנים כמו, למשל, יוהאן קונאו.

## ביבליוגרפיה
*Marc Honegger *Connaissance de la musique de A à Z, Bordas, Paris 1996*
* Meyers Taschenlexikon Musik in 3 Bd, hrsg.von Hans Heinrich Eggebrecht, In Verbindung mit Meyers Lexiconred.unter Leitung von Gerhard Kwiatkowski, Mannheim, Wien, Zürich Bd.1, 1984.

## לקריאה נוספת
*D.Arnold *Andrea Gabrieli und die Entwicklung der "cori spezzati" -Technik*,,Die Musikforschung,12, 1959
*Giovanni d'Alessi *Precursors of Adriano Willaert in the Practice of Coro Spezzato*. Journal of the American Musicological Society, Vol.5 Nr.3, Autumn, 1952,

## קישורים חיצוניים
*קורו ספצאטו באנציקלופדיה המוזיקלית האתר למוזיקולוגיה Musicologie של Jean- Marc Warszawski ברשת, 2008
*Dilva Princivalli art. Cori spezzati (stile policorale) in Storia della musica, 2012 site Carlo Fiore - Materiali didattici

## הערות שוליים

קטגוריה:מוזיקה איטלקית
רוג'ר מורהאוז

**רוגר מורהאוז** (באנגלית: **Roger Moorhouse**; נולד ב-14 באוקטובר 1968) הוא היסטוריון וסופר אנגלי העוסק בהיסטוריה של גרמניה הנאצית.

## קורות חייו
רוג'ר מורהואוז נולד באנגליה בשנת 1968. בשנת 1990, בהשפעת השתחררות מדינות מזרח אירופה בשלהי שנות השמונים, החל ללמוד בבית הספר ללימודים
סלביים ומזרח אירופים באוניברסיטת לונדון. ובשנת 1990 קיבל תואר מוסמך. לאחר מכן למד באוניברסיטאות בגרמניה וסקוטלנד. בהיותו סטודנט שימש כעוזר מחקר להיסטוריון פרופסור נורמן דייוויס Norman Davies ופרסם במשותף עמו מספר מחקרים. ספרו העצמאי הראשון היה "הריגת היטלר" שראה אור בשנת 2006. הספר תורגם ללשונות רבות, כולל גרמנית, ספרדית, סינית, איטלקית ויפנית. אחריו ראה אור ספרו האחרון "ברלין במלחמה" שפורסם בשנת 2011 והופיע בתרגום לעברית. בשנת 2012.

מאמריו של מורהאוז מתפרסמים לעיתים מזומנות במגזין ההיסטוריה של הבי.בי.סי. מורהאוז מתגורר בעיר ברמינגהאם

## ספריו
***הריגת היטלר: המזימות, המתנקשים והרודן שיצר מוות** (**Killing Hitler:The Plots, The Assassins, and the Dictator Who Cheated Death **). בספר מפרט מורהאוז את הפעמים הרבות בהן נעשו ניסיונות לתנקש בחייו של היטלר, ניסיונות ששיאם היה בקשר העשרים ביולי 1944 של שטאופנברג וחבריו. לפי מורהאוז לא רק גרמנים ניסו להתנקש בחייו של היטלר, אלא גם המחתרת הפולנית, האן קה וה דה הסובייטי, ה-OSS, המשרד לשירותים אסטרטגיים האמריקאי וה- SOE, מנהלת המבצעים המיוחדים הבריטי. המחבר מתאר את המניעים השונים של מתכנני ההתנקשויות, השיטות השונות שנקטו בהן ואת הסיבות לכישלונן.
***ברלין במלחמה: חיים ומוות בבירתו של היטלר, 1945-1939** (**Berlin at war: life and death in Hitler`s capital 1939-1945**) ברלין הייתה בירת הרייך השלישי, בה חגגו בטקסים מפוארים את ניצחונות גרמניה בראשית המלחמה, ובסיומה הפכה לזירת הקרב בו הוכרעה גרמניה הנאצית ונחלה את המפלה הסופית. בספר מתאר מורהאוז את חיי היום יום של אזרחי ברלין במלחמה, את האימה שחוו תחת השלטון הרודני, את היעלמותם של שכניהם יהודי העיר ואת החיים בעיר ההולכת ונהרסת בהפצצות אוויר כשרבים מתושביה נהרגים. בין השאר מתוארים בספר מעשיו של פאול אוגורצוב, רוצח סדרתי שפעל בברלין באותה עת. המחבר אינו עוסק במהלכים המדיניים והצבאיים, אלא מתאר את האווירה ואת הדילמות המוסריות שהתלבטו בהן תושבי העיר. מורהאוז מסתמך בספרו על תעוד, ראיונות וספרי זכרונות.

* פולין 1939. בספר זה (באנגלית) הוא מתאר את קורותיה של המלחמה בפולין בתחילת מלחמת העולם השנייה.

## ספרו שתורגם לעברית
* **ברלין במלחמה: חיים ומוות בבירתו של היטלר, 1945-1939**. תרגום: עמנואל לוטם. הוצאת כנרת, זמורה-ביתן, דביר, 2012.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:היסטוריונים בריטים
קטגוריה:סופרים בריטים
קטגוריה:מקבלי עיטור מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של פולין
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1968
אינדי פולק

**אינדי פולק** או **אינדי עממי** (באנגלית: **Indie folk**) הוא סוגה של מוזיקת הפולק. זרם המוזיקה הופיע בשנות ה-90 של המאה ה-20 אצל זמרים וכותבי שירים מתחום האינדי רוק אשר הושפעו ממוזיקת הפולק של שנות ה-50, ה-60 ותחילת שנות ה-70 של המאה ה-20, ממוזיקת קאנטרי ומאינדי רוק.

האמנים הראשונים בסוגה כוללים את לו ברלו, ג'ף באקלי ואליוט סמית'. הסוגה מתקשרת בעיקר לסגנונות הבארוק פופ, Freak folk , פולק פסיכדלי ו-New Weird America. הסוגה התרחבה באופן משמעותי בשנות האלפיים, כאשר זמרים ולהקות כמו ברייט אייז, ביירות, בון איבר, פליט פוקסס, The Decemberists  וממפורד אנד סאנז יצרו מוזיקה בסוגה זו.

## אמנים מוכרים בסוגה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סגנונות מוזיקליים
קטגוריה:פולק
קטגוריה:מוזיקת אינדי
נרי ליבנה

**נרי רחל ליבנה** (נולדה ב-5 באפריל 1953) היא עיתונאית, אשת תקשורת, שדרנית רדיו ובעלת טור ישראלית.

## ביוגרפיה
נולדה בחיפה. אביה, יוסף, עבד כפקיד בעיריית חיפה. שם משפחתו המקורי היה וייס, ובעת נישואיו הוא עברת אותו לליבנה. אמה הדסה, ממשפחה שמוצאה מיהדות ספרד ובתו של אברהם כלפון, הייתה מורה ומנהלת בית ספר יזרעאליה בחיפה. השם "נרי" הוא רעיון של אמה, כנר נשמה לסבתה (מצד אביה), יענטל-רחל, שנספתה בשואה. אחיה של נרי ליבנה הוא איש העסקים והממציא צבי (סטיב) ליבנה.

עד גיל שנתיים וחצי גדלה עם משפחתה בקיבוץ גשר הזיו, ואז חזרה המשפחה לחיפה. היא למדה בבית הספר הריאלי ולאחר מכן, ספרות ופילוסופיה באוניברסיטה העברית בירושלים.

## קריירה
ליבנה כתבה בעיתונים "כל העיר", "כותרת ראשית", "חדשות" ו"הארץ".

הגישה ברדיו ירושלים את תוכנית האקטואליה "שיחת העיר" (1995-1996); בגלי צה"ל את "המילה האחרונה" (2000), את "יש עם מי לדבר" ואת "ציפורי לילה".

ליבנה הופיעה ואף הנחתה במספר תוכניות טלוויזיה: "מבט נשי", "תיק תקשורת", "נשים גדולות", "לילה, לילה", "הנרגנות" והשתתפה בפאנלים של תוכניות שלרוב עוסקת בנושאים הקשורים לתרבות, לפמיניזם, לזכויות אדם ולחינוך.

חיברה את הספר "המדריך לאישה המושכת" העוסק בסוגים שונים של התמכרויות. הספר ראה אור בהוצאת עם עובד.

בשנת 2012 אמרה ליבנה בתוכנית "פוליטיקה" בערוץ הראשון כי "איתמר היא התנחלות של אנשים תוקפנים במיוחד. אחת לשנתיים בערך יוצא משם רוצח", ואף מנתה שני שמות של תושבי היישוב שלדבריה הם רוצחים. השניים הגישו נגדה תביעת לשון הרע וזכו בתביעה, בהיעדר הגנה, אך זו בוטלה על ידי בית המשפט מכיוון שליבנה לא קיבלה את כתב התביעה. בתביעה עצמה פסק בית המשפט לטובת ליבנה וקבע כי התובעים ישלמו את הוצאותיה.

ב-2016 הופיעה במוקומנטריה "לצבי יש בעיה" בכיכובו של צביקה הדר, בה שיחקה את תפקיד הפסיכולוגית של הדר.

ב-2017 חשפה בתקשורת כיצד במהלך פגישה בביתו של אלכס גלעדי בשנת 1999, שליבנה סברה שהיא פגישת עבודה, חשף בפניה גלעדי את איבר מינו. גלעדי הגיב לסיפורה: "דבריה של נרי נכונים בעיקרם. מה שאנשים מבוגרים עושים בחייהם, בבתיהם הפרטיים במסגרת מערכת יחסים אישית, זה עניינם הפרטי." בינואר 2018 הגיש גלעדי לבית המשפט תביעת לשון הרע על סך שני מיליון ש"ח, נגד ליבנה (ונגד אושרת קוטלר) בגין הפרסומים כנגדו, אך חזר בו מהתביעה כעבור שנה בעקבות הליך גישור.

בחודשים ינואר ופברואר 2019 השתתפה בתוכנית הריאליטי "האח הגדול VIP עונה 3". בשנת 2020 השתתפה בסדרה "PPS".

## חיים אישיים
ליבנה התגוררה בירושלים שנים רבות, ולאחר מכן עברה לתל אביב. היא התגרשה שלוש פעמים; מתוכן פעמיים מאריאל הירשפלד, פרופסור לספרות עברית באוניברסיטה העברית, ולהם שלושה בנים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
*  העולם המופלא של נרי ליבנה, באתר הפודקאסט "גיקונומי", 28 בפברואר 2017
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלות טור ישראליות
קטגוריה:בעלי טור ישראלים
קטגוריה:סגל כותרת ראשית
קטגוריה:סגל הארץ
קטגוריה:סגל חדשות
קטגוריה:סגל גלי צה"ל
קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:בוגרות בית הספר הריאלי
קטגוריה:בוגרי בית הספר הריאלי
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:מתחרי האח הגדול (ישראל)
קטגוריה:סגל רדיו ירושלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1953
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1953
Ooh La La

**Ooh La La** (בעברית: **או לה לה**) הוא הסינגל הראשון מתוך פסקול הסרט "הדרדסים 2", שמבוצע בידי זמרת הפופ האמריקנית, בריטני ספירס. הסינגל יצא לאור ב-17 ביוני 2013.

## רקע והוצאה
ב-30 בינואר 2013, הודיעה ספירס שהיא מקליטה שיר לפסקול הסרט "הדרדסים 2", שיהווה הסינגל הראשון מתוך הפסקול, לכבוד שני בניה, ג'יידון ג'יימס, ושון פרסטון. ספירס סיפרה: 

ב-17 במאי, דלפה גרסת הדמו של השיר. הדמו זכה לתגובות אוהדות מצד המעריצים והמבקרים כאחד. ב-17 ביוני כחודש לאחר מכן, יצא לאור הסינגל הרשמי, והושמע לראשונה בתוכנית הרדיו של ראיין סיקרסט, בה גם התראיינה ספירס לצורכי קידום מכירות הסינגל וקידום הסרט עצמו.

## וידאו קליפ
ב-9 ביוני, הודיעה ספירס בטוויטר הרשמי שלה שלסינגל יצא לאור קליפ בכיכובה ובהשתתפות שני בניה. עד רגע יציאתו לאור של הקליפ, הודלפו תמונות מתוך הקליפ וקטעים קצרים ממנו. ב-11 ביולי הועלה לערוץ ה-VEVO הרשמי של ספירס, באתר YouTube, הקליפ הרשמי של הסינגל.
בקליפ מתוארים ספירס ושני בניה צופים בסרט "הדרדסים 2" בבית הקולנוע, כאשר בעקבות כישוף של גרגמל, "נשאבת" ספירס לתוך הסרט עצמו ומגיעה לכפר הדרדסים.
במהלך הקליפ ספירס רוקדת ושרה יחד עם הדרדסים בכפרם, תוך כדי שילדיה צופים בה. הווידאו קליפ משלב קטעים מתוך הסרט עצמו, לצורך קידום הסרט.

## פורמטי יציאה לאור
* דיסק סינגל:
Ooh La La" (performed by Britney Spears) – 4:17"

Vacation" (performed by G.R.L.) – 3:36"

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שירי בריטני ספירס
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי יעקב כשר
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי סירקט
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי ד"ר לוק
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי סירקט
קטגוריה:שירים מסרטי קולנוע
קטגוריה:שירי סינת'-פופ אמריקאיים
קטגוריה:סינגלים בהוצאת RCA רקורדס
נרגל שראצר

**נֵרְגַל שַׂרְאֶצֶר** (באכדית: Nergal-šar-uṣur, שפירושו: "האל נרגל נצור את המלך") או **נריגליסאר**, היה מלך בבל בתקופה הנאו-בבלית בין השנים 556-560 לפנה"ס. הוא נשא לאישה את קשַּיה (Kaššaia) בתו של המלך נבוכדנצר השני, והיה גיסו של קודמו אמל-מרדוך אותו רצח וגם תפס את מקומו .

נרגל שראצר מוזכר בתעודות בבליות שעוסקות בענייני כלכלה ומינהל כשר נכבד. הוא עלה לשלטון בגיל מתקדם, את גיסו רצח בגלל שלא ייצג את האינטרסים של האוליגרכיה הבבלית. על פי התעודות הבבליות הוא ניהל מסעות מלחמה ב-556/557 לפנה"ס והגיע עד קיליקיה בניסיון להחזיר לבבל את השלטון עליה. הוא מופיע ברשימת המלכים הכשדיים, למרות שלא ידוע אם היה ממוצא כשדי או שהיה במקורו מילידי בבל. לא היה לו קשר דם לנבוכדנצר. לאחר מותו בשנת 556 לפנה"ס ירש אותו בנו לבאשי-מרדוך.

## במקרא
נרגל שראצר מופיע בספר ירמיהו כאחד מקציניו הבכירים של נבוכדנצר השני אשר השתתפו בכיבוש ירושלים. בירמיה, פרק לט פסוק ג,  בסיפור על כיבוש ירושלים בשנת 586 לפנה"ס נכתב:  רבים מהחוקרים סוברים שהקצין הבכיר המופיע במקרא בתואר רב מג (רב מג הוא תואר של מפקד רם דרג), הוא אותו מלך שעלה למלוכה בבבל.

בפסוקים שצוטטו יש חזרה על שמו של נרגל שראצר מה שהוביל את החוקרים לחשוב שכנראה חל שיבוש מסוים בפסוקים הללו והתפקיד של נרגל שראצר הוא סמגר. טענה זו מקבלת אישוש ממנסרה של נבוכדראצר ב' שם כתוב שנרגל שראצר הוא איש סין-מגר (ככל הנראה שם אזור שנרגל שראצר הוא מושלו).

## לקריאה נוספת
* הערך נרגל שר-אצר, אנציקלופדיה מקראית כרך ה, עמ' 105, 926

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מלכי האימפריה הבבלית החדשה
קטגוריה:אישים בתנ"ך המוזכרים במקורות חיצוניים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-6 לפנה"ס
לבאשי-מרדוך

**לָבָּאשִׁי-מַרְדוּךְ**, היה מלך בבל הוא מלך בשנת 556 לפנה"ס. הוא היה בנו ויורשו של המלך נרגל שראצר.

לבאשי-מרדוך ירש את אביו על כס המלוכה עוד בהיותו נער, לאחר שאביו מלך ארבע שנים בלבד. בגלל גילו הצעיר הוא לא התאים למשול. הוא נרצח בקשר תשעה חודשים לאחר הכתרתו. אמו הייתה קשאיה (Kaššaia) בתו של נבוכדנצר השני.

לבאשי-מרדוך משויך לשושלת המלוכה הכשדית בעקבות אמו, שהייתה ממוצא כשדי. לאחר מותו, עלה לכס המלוכה נבונאיד, שהתמנה למלך בבל על ידי חצרני הארמון ולא היה לו קשר למשפחת המלוכה.

## קישורים חיצוניים

 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מלכי האימפריה הבבלית החדשה
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-6 לפנה"ס
שלמה זלמן זלזניק

ממוזער|הרב שלמה זלמן זלזניק
הרב **שלמה זלמן זלזניק** (תרמ"ז, 1887 - כ"ט בטבת תשל"ה, 12 בינואר 1975) היה ראש ישיבת עץ חיים בירושלים.

## תולדותיו
נולד בירושלים, בנו של הרב מנחם יעקב ואלטה רחל זלזניק, בת איטה לאה והרב חיים אברהם רובינזון, שהיה מגבאי ישיבת עץ חיים וביקור חולים. אביו נפטר בצעירותו והוא גדל עם אמו ואחיו אצל הורי אמו.

למד בישיבת עץ חיים. נישא לשרה חאשה, בת יצחק חגיז, חסיד חב"ד, שעלה מוויטבסק לירושלים, בעל בית מסחר למוצרי נייר ודפוס בשער יפו. מנישואיו הראשונים נולדו בתו בתיה, אשת הרב עזריאל ברומברג, והרב אברהם יעקב זלזניק.

בשנת תרע"ו (1916) נפטרה אשתו בשנות העשרים לחייה. כעבור שלוש שנים, בשנת תרע"ט (1919), נישא ללאה בארג, שהתייתמה מאביה וגדלה בבית הרב זרח אפרים אפשטיין, שהיה חותן אחיו מנחם יעקב. מנישואיו השניים נולדו שאר ילדיו.

כיהן במשך שנים רבות כראש ישיבת עץ חיים. נפטר בשנת תשל"ה, ונקבר בהר הזיתים. לאחר פטירתו התמנה במקומו בנו הרב אברהם יעקב זלזניק.

## משפחתו

אחיו שמואל-נתן ומרדכי שימשו ברבנות בניו זילנד. אחיו, מנחם יעקב, שנולד אחרי פטירת אביהם ונקרא על שמו, היה חתנו של הרב זרח אפרים אפשטיין. אחותו פייגה נחמה הייתה אשת הרב עמנואל שולביץ, בנו של הרב אליעזר שולביץ, מייסד וראש ישיבת לומז'ה.

בניו: הרב אברהם יעקב זלזניק - היה ראש ישיבת עץ חיים, וחבר מועצת גדולי התורה של דגל התורה, הרב שמעון זלזניק – היה ר"מ בישיבת שעלבים; הרב יצחק זלזניק – מתלמידיו המובהקים של הרב איסר זלמן מלצר; והרב זרח אפרים זלזניק - מתלמידי הגרי"ז ומתלמידי בנו הרב יוסף דב סולובייצ'יק ראש ישיבת בריסק בירושלים. היה ר"מ בישיבת מצוינים בי-ם ומראשי ישיבת ארץ צבי, בתו שרה רבקה הייתה אשת הרב שמואל קיבלביץ. בתם אידלה נישאה לרב שמואל דויטש; בתו מרים הייתה אשת הרב שלום צבי גליק, בנו של הרב יצחק יעקב גליק, משערי חסד; בתו בת-שבע הייתה אשת הרב שמואל דוד כהן.

## ספריו
בשמות ספריו הנציח את שמות הוריו:
* **זרע אברהם** - חידושים על מסכתות התלמוד
* **זרע יעקב** - על שולחן ערוך אורח חיים
* **זרעה של רחל** - על התורה

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:בוגרי ישיבת עץ חיים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הפרושים
קטגוריה:ירושלים: רבנים
קטגוריה:ראשי ישיבה ליטאים בישראל
קטגוריה:רבני ישיבת עץ חיים
קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1887
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1975
המגנטון של בוהר

**המגנטון של בוהר** (באנגלית: **Bohr magneton**) הוא קבוע פיזיקלי מתחום הפיזיקה האטומית המבטא את מומנט הדיפול המגנטי של אלקטרון, ומסומן \mu_\mathrm{B}. קרוי על שמו של הפיזיקאי הדני נילס בוהר. 

המגנטון של בוהר מבוטא במערכת יחידות SI על ידי הנוסחה:

:\mu_\mathrm{B} = }

ובמערכת יחידות cgs על ידי הנוסחה:

:\mu_\mathrm{B} = 

כאשר:
:e הוא ההמטען החשמלי של אלקטרון (C1.6\times10^{-19})
:\hbar הוא קבוע פלאנק המצומצם
:m_\mathrm{e} היא מסת המנוחה של האלקטרון
:c היא מהירות האור
1 **מגנטון של בוהר** שווה בקירוב למומנט המגנטי שנובע מספין של אלקטרון.

## היסטוריה
כבר בשנת 1907, עוד לפני הרעיון של המודל הפלנטרי של מבנה האטום, הבחינו מספר פיזיקאים תאורטים בכך שהמגנטון צריך להיות תלוי בקבוע פלאנק, לפי ההערכות באותה תקופה, שיערו שהיחס בין האנרגיה הקינטית של האלקטרון ותדירות האורביטל צריך להיות שווה לקבוע פלאנק, בהתאם לכך הגיע ב-1911 הפיזיקאי ריצ'אד גנס לערך הכפול מהערך של ה**מגנטון של בוהר**. באותה שנה הציג לראשונה את הערך המדויק הפיזיקאי הרומני סטפאן פרוקופיו, עקב כך שמו של המגנטון בספרות המדעית בשפה הרומנית הוא המגנטון של בוהר-פרוקופיו. הערך של המגנטון של בוהר הוא מומנט הדיפול המגנטי של סיבוב אלקטרון עם תנע זוויתי סיבובי של 1ħ. לפי מודל האטום של בוהר, זהו המצב של אנרגיית האפס, שהיא האנרגיה הנמוכה ביותר האפשרית במערכת. בוהר הציג את המודל שלו בקיץ 1913 ובו השתמש בערך זה, במקביל לפרסומו הרשמי באותו זמן של פרוקופיו. הקבוע החל לשאת את שמו של בוהר רק בשנת 1920, כאשר פרסם וולפגנג פאולי מאמר בנושא וטבע את שמו הרשמי.

## ראו גם
*אפקט זימן
*מגנטון גרעיני

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פיזיקה אטומית
קטגוריה:מכניקת הקוונטים
קטגוריה:קבועים פיזיקליים
קטגוריה:מגנטיות
קטגוריה:נילס בוהר
קרב סן מתייה

[שמאל|ממוזער|250px|איור לפואמה של [ז'רמן דה ברי, בה נראית "קורדלייר" עולה בלהבות ומאחוריה האונייה האנגלית "ריג'נט". "קורדלייר" מניפה את דגל הצלב השחור ו"ריג'נט" את דגל צלב סנט ג'ורג'.]]
שמאל|ממוזער|250px|זירת קרב סן מתייה
**קרב סן מתייה** הוא קרב ימי שניטש ב-10 באוגוסט 1512, במהלך מלחמת ליגת קמברה, בין צי אנגלי בן 25 אוניות בפיקוד סר אדוארד הווארד לצי צרפתי-ברטאני המונה 22 אוניות בפיקוד רנה דה קלרמון. הלחימה ארעה ליד כף סן-מתייה (Pointe Saint-Mathieu), לא הרחק מברסט שבצרפת, והסתיימה בניצחון האנגלים.

זהו אחד משני הקרבות הימיים הגדולים היחידים שניהל הצי האנגלי בתקופת שלטונו של הנרי השמיני. במהלך הקרב איבד כל צד את אוניית המלחמה הגדולה ביותר שלו, "ריג'נט" האנגלית ו"מארי-לה-קורדלייר" הצרפתית, כתוצאה מהתפוצצות מחסן התחמושת של "קורדלייר" תוך כדי לחימתן כשהן צמודות זו לזו.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קרבות ימיים
קטגוריה:המלחמות האיטלקיות
קטגוריה:הנרי השמיני
קטגוריה:אנגליה: קרבות
קטגוריה:ברסט (צרפת)
נמל התעופה לוקסמבורג-פינדל

**נמל התעופה לוקסמבורג-פינדל** (בלוקסמבורגית: **Fluchhafe Lëtzebuerg**, בצרפתית: **Aéroport de Luxembourg**, בגרמנית: **Flughafen Luxemburg**) הוא נמל התעופה הגדול בלוקסמבורג. נמל התעופה משרת יעדים בינלאומיים בלבד, והוא היחיד במדינה עם מסלול סלול.

הנמל ממוקם כארבעה קילומטרים מצפון-מזרח לעיר לוקסמבורג. יש בו מסלול תעופה יחיד באורך 4,000 מטרים.

בשנת 2011 עברו בנמל 1,795,255 נוסעים ו-705,079 טון מטען במסגרת 57,537 המראות ונחיתות.

לפי טונות המטענים העוברים בו, ממוקם הנמל במקום החמישי באירופה ו-28 בעולם.

נמל התעופה משמש כבסיס לחברת התעופה הלאומית לוקסאייר, ולחברת התעופה למטענים קרגולוקס.

## קישורים חיצוניים

* 

*  מדיה וקבצים בנושא [נמל התעופה פינדל](http://www.airliners.net/search/photo.search?placesearch=Luxembourg%20(-%20Findel)%20(LUX%20%2F%20ELLX%29&distinct_entry=true) באתר Airliners.net

קטגוריה:לוקסמבורג: תחבורה
לוקסמבורג
קטגוריה:לוקסמבורג (עיר)
קטגוריה:לוקסמבורג (עיר): מבנים
לטקיה (נפה)

**נפת לטקיה** (בערבית: **منطقة اللاذقية**) היא נפה הנמצאת בצפון-מערב מחוז לטקיה בסוריה. על פי מפקד האוכלוסין של 2004 מנתה האוכלוסייה 526,888 איש. עיר הבירה של הנפה היא לטקיה.

מחוז לטקיה והמחוזות הסובבים אותו הפכו למדינות אוטונומיות נפרדות תחת המנדט שניתן לצרפת על ידי חבר הלאומים ונותרו כך למשך שנתיים עד לאיחודם ב-1923 למנדט הצרפתי על סוריה. בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20 נודעה לטקיה גם כ"מדינת העלווים".

החקלאות נותרה ענף הכלכלה הראשי בנפה, כאשר ענפי הגידול המרכזיים הם הדרים, תפוחים וזיתים. הכנסה חשובה נוספת היא של תיירים, בעיקר ממדינות המפרץ הפרסי, במהלך עונת הקיץ.

## חלוקה לנאחיות

נפת לטקיה מחולקת לשבע תת-נפות ("נאחיות"; האוכלוסייה נכון לשנת 2004):

# נאחית לטקיה (*ناحية اللاذقية*) - 424,392 איש.
# נאחיית אל בהלוליה (*ناحية البهلولية*) - 17,532 איש.
# נאחיית ראביה (*ناحية ربيعة*) - 8,214 איש.
# נאחיית עין אל-ביידה (*ناحية عين البيضة*) - 30,959 איש.
# נאחיית קסטל מא'אף (*ناحية قسطل معاف*) - 16,784 איש.
# נאחיית קסאב (*ناحية كسب*) - 1,927 איש.
# נאחיית חנדי (*ناحية هنادي*) - 27,080.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סוריה: נפות
כדור בדולח

ממוזער|שמאל|250px|כדור בדולח
[ממוזער|שמאל|250px|"כדור הבדולח", ציור מעשה ידי [ג'ון ויליאם ווטרהאוס.]]
**כדור בדולח** הוא כדור עשוי בדולח או זכוכית, המשמש בתרבויות מסוימות, על פי אמונתן, ככלי לניבוי עתידות.

## שימוש
משתמשים המאמינים ביכולות מתקן זה, צופים בכדור הבדולח, או בגוף מים דומה (המכונה "בריכת ניבוי"), ומפרשים את ההשתקפויות או הדמויות המופיעים בכדור על מנת לחזות את העתיד. אחרים מאמינים כי צפייה ממושכת בכדור הבדולח מכניסה אותם לטראנס או מצב מעין היפנוטי המאפשר להם לחזות את העתיד (וזאת מבלי לראות דמויות או השתקפויות בכדור עצמו).

כמו כן קוסמים ואמני להטוטים משתמשים לעיתים בכדורי בדולח כחלק מהמופע שלהם.

## אזכורים תרבותיים
בסרט הקולנוע "המבוך" של ג'ים הנסון, מהווה כדור הבדולח אלמנט משמעותי בסרט, כאשר הדמויות נכנסות לתוך כדורי הבדולח, ומלך הגובלינים (המגולם על ידי דייוויד בואי) מלהטט בכדורי הבדולח.

בספר "הארי פוטר ומסדר עוף החול" כדור הבדולח מסמל את הנבואה המהווה בסיס לסדרת הספרים.

## קישורים חיצוניים

* אנדרו לאנג, שימוש בכדורי בדולח, באתר psychanalyse-paris 

[ימין|ממוזער|250px|[להטוטנות|ליהטוט כדורי בדולח]]

קטגוריה:ניבוי עתידות
קטגוריה:פסאודו-מדע
קטגוריה:על-טבעי
קטגוריה:זכוכית
קטגוריה:פריטי קסם
בדולח
אוניברסיטת העיר ניו יורק

**אוניברסיטת העיר ניו יורק** (באנגלית: **City University of New York**; בראשי תיבות: **CUNY**) היא רשת אוניברסיטאות ומכללות ציבוריות בעיר ניו יורק, והגדולה מסוגה בארצות הברית.

הרשת נוצרה בשנת 1961, כאשר מושל מדינת ניו יורק נלסון רוקפלר חתם על צו המקים את הרשת, שאז כללה את מרבית האוניברסיטאות בעיר ניו יורק.

בסך הכל נכללים ברשת 25 מוסדות חינוך על פני חמשת הרבעים של העיר, בעיקר מכללות (כגון הסיטי קולג', האנטר קולג', ברוקלין קולג' ואחרות) וכן מרכז לתארים מתקדמים (Graduate Center) הממוקם במרכז מנהטן ובו לומדים אלפי סטודנטים לתואר שני ולתואר דוקטור.

התקציב הכולל של האוניברסיטה עמד בשנת 2020 על 3.6 מיליארד דולר. נכון לשנת 2024, מספר תלמידיה הכולל היה 225,000.

## בוגרים ידועים
בין חברי הסגל, הבוגרים והחוקרים באוניברסיטה נמנים 13 זוכי פרס נובל, 7 מקבלי מלגת רודס, 6 מקבלי מלגת מרשל, 10 מקבלי מלגת טרומן, 26 עמיתי מקארתור, 151 עמיתי תוכנית פולברייט ועשרות עמיתי מחקר של הקרן הלאומית למדע (NSF). להלן זוכי פרסי נובל:
* ארתור קורנברג, סיטי קולג' (1937) - פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (1959)
* רוברט הופסטדטר, סיטי קולג' (1935) - פרס נובל לפיזיקה (1961)
* ג'וליוס אקסלרוד, סיטי קולג' (1933) - פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (1970)
* קנת' ארו, סיטי קולג' (1940) - פרס נובל לכלכלה (1972)
* רוזלין זוסמן יאלו, האנטר קולג' (1941) - פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (1977)
* ארנו פנזיאס, סיטי קולג' (1954) - פרס נובל לפיזיקה (1978)
* הרברט האופטמן, סיטי קולג' (1937) - פרס נובל לכימיה (1985)
* ג'רום קרל, סיטי קולג' (1937) - פרס נובל לכימיה (1985)
* סטנלי כהן, ברוקלין קולג' (1943) - פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (1986)
* גרטרוד עליון, האנטר קולג' (1937) - פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (1988)
* לאון לדרמן, סיטי קולג' (1943) - פרס נובל לפיזיקה (1988)
* ישראל אומן, סיטי קולג' (1950) - פרס נובל לכלכלה (2005)
* ג'ון אוקיף, סיטי קולג' (1963) - פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (2014)

## קישורים חיצוניים

* 

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ניו יורק: אוניברסיטאות ומכללות