open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
גן מבני

**גן מבני** (structural gene) הוא גן שמקודד לכל תוצר רנ"א או חלבון מלבד פקטור רגולטורי (למשל חלבון רגולטורי). גן זה יכול לקודד, לחלבון מבני כגון אנזים, או מולקולת רנ"א שלא מעורבת בתהליכי רגולציה. גנים מבניים מייצגים מגוון רחב של מבנים ופונקציות של חלבונים, כולל חלבונים מבניים, אנזימים עם פעילויות קטליטיות וכו'. גנים אלו נחוצים לתכונות המורפולוגיות והפונקציונליות של התא. באאוקריוטים, גנים אלו מופיעים בצורה מפוצלת, מחולקים לאינטרונים ולאקסונים אך בפרוקריוטים, גנים אלו מופיעים בצורה רציפה. הגנים המבניים קשורים לסינתזה של שרשרת פוליפפטידית אחת או מספר של שרשראות פוליפפטידיות ובנוסף, ליצירת סוגים שונים של רנ"א הנדרשים במהלך סינתזת חלבון. גנים מבניים שונים מגנים רגולטורים או גני פרומוטר בכך שהם משרתים מטרה חשובה של תעתוק חלבונים.

באופרון הלקטוז, גנים אלו מקושרים עם סינתזת אנזימים אשר נחוצים עבור המטבוליזם של לקטוז. באופרון הלקטוז ישנם שלושה גנים מבניים:
* גן ה-LAC Z עבור אנזים הבטא-גלקטוזידאז.
* גן ה-LAC Y עבור אנזים הפרמיאז.
* גן ה-LAC A עבור האנזים אצטילאז.

## ראו גם
* גן רגולטורי

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גנטיקה
פייגנבוים

**פייגנבוים** או **פייגנבאום** הוא שם משפחה אשכנזי שפירושו עץ תאנה.

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
טרל ברנדון

**תומאס טרל ברנדון** (באנגלית: **Thomas Terrell Brandon**; נולד ב-20 במאי 1970) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק במשך 11 עונות בליגת ה-NBA, בעמדת הרכז. ממוצעיו לאורך הקריירה הם 13.8 נקודות, 3.0 ריבאונדים ו-6.1 אסיסטים למשחק.

## נעורים ומכללות
ברנדון נולד בעיר פורטלנד שבאורגון, וכתלמיד ב"תיכון גרנט" זכה בשנת 1989 בתואר שחקן התיכונים המצטיין של אורגון. בסיום לימודיו התיכוניים החל ללמוד באוניברסיטת אורגון, וכבר בעונת ה שלו הוביל את קלעי קבוצתו עם 17.9 נקודות בממוצע למשחק ונבחר לחמישיית העונה של מחוז ה-Pac-10. בעונתו השנייה והאחרונה באוניברסיטה שיפר את ממוצעיו ל-26.6 נקודות למשחק, וזכה בתואר שחקן המכללות המצטיין של המחוז.

## קריירה מקצועית
ברנדון נבחר על ידי קבוצת קליבלנד קאבלירס בבחירה ה-11 של דראפט ה-NBA לשנת 1991. בעונת הרוקי שלו העפילו הקאבלירס לסדרת גמר המזרח, בהובלת מארק פרייס, לארי נאנס ובראד דוהרטי, אך הפסידו לשיקגו בולס בתוצאה 4-2 והודחו. בשלוש עונותיו הראשונות בקליבלנד שימש ברנדון כמחליפו של מארק פרייס, ובמהלך עונת  תפס את מקומו כרכז הפותח של הקבוצה. בעונות  ו- נבחר להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA לאחר שהעמיד ממוצעי שיא של 19.3 ו-19.5 נקודות בממוצע למשחק, בהתאמה. כמו כן זכה בסיום עונת 1997 בפרס הספורטיביות של ה-NBA, עבור תרומתו לילדים ממשפחות מצוקה. כחלק מפעילותו ההומניטרית הפעיל ברנדון מחנה כדורסל שנתי, בו השתתף בין היתר לברון ג'יימס.

לקראת עונת  נשלח ברנדון למילווקי באקס, יחד עם טיירון היל ובחירת דראפט עתידית, כחלק מטרייד משולש שהעביר את וין בייקר (ממילווקי) לסיאטל סופרסוניקס ואת שון קמפ (מסיאטל) לקליבלנד. ברנדון שיחק במילווקי במשך עונה וחצי, לצד גלן רובינסון וריי אלן, לפני שנכלל בטרייד נוסף שהעביר אותו למינסוטה טימברוולבס. בשלוש עונותיו הראשונות במינסוטה המשיך להציג יכולת טובה עם 16.2 נקודות ו-8.3 אסיסטים בממוצע למשחק, והטימברוולבס סיימו את שלוש העונות עם הפסד בתוצאה 3-1 בסיבוב הראשון של הפלייאוף.

במהלך עונת  סבל ברנדון ממספר פציעות בברכו שאילצו אותו להחמיץ 50 משחקים, ובדיעבד שיחק את משחקו האחרון בקריירה בפברואר 2002, בגיל 31 בלבד. ביולי 2003 נשלח בטרייד לאטלנטה הוקס, ונופה ממנה כחצי שנה לאחר מכן, מבלי ששיחק במדי הקבוצה. ב-9 במרץ 2004 הודיע ברנדון באופן רשמי על פרישה ממשחק.

## קישורים חיצוניים

* סטטיסטיקות הקריירה ב-NBA, באתר Basketball-reference.com

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי אורגון
קטגוריה:פורטלנד: אישים
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:בחירות דראפט של קליבלנד קאבלירס
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת אורגון
קטגוריה:כדורסלני קליבלנד קאבלירס
קטגוריה:כדורסלני מילווקי באקס
קטגוריה:כדורסלני מינסוטה טימברוולבס
קטגוריה:משתתפי משחק האולסטאר של ה-NBA
קטגוריה:אורגון: כדורסלנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1970
מלכי מוקדון

[שמאל|ממוזער|250px|[אלכסנדר הגדול|אלכסנדר השלישי - המפורסם שבמלכי מוקדון]]
במשך כל שנות קיומה, הייתה ממלכת מוקדון מונרכיה. אין מידע מדויק על ייסוד הממלכה, והמידע על המלכים הראשונים הוא חלקי ומעורבב באגדות ומיתולוגיה. מאז המאה ה-7 לפנה"ס לכל המאוחר, נשלטה הממלכה בידי שושלת מלוכה שנקראה "השושלת הארגיאדית". שלטונם של הארגיאדים היה מבוסס בעיקר במרכז הממלכה, בעוד המחוזות ההרריים ומכוסי היערות בצפון ומערב הממלכה נשלטו בידי שושלות מקומיות שלרוב היו קשורות בקשרי דם עם הארגיאדים. להלכה היו שליטים אלו כפופים לארגיאדים, אולם בפועל נאמנותם וצייתנותם השתנתה בהתאם לכושרם של המלכים להטיל את מרותם.

צורת השלטון של המלכים לא השתנתה הרבה מאז התקופה ההומרית. המלך היה נבחר בידי המוקדונים מבין הנסיכים מבני השושלת הארגיאדית, ועם עלותו לשלטון היה המלך מרכז בידיו את כל כוח השלטון. המלך היה אדון הארץ, כהן דת, המפקד העליון של הצבא שופט ראשי וכו'. הוא היה בעליהן של כל האדמות, והאזרחים היו מחויבים בתשלום מס בגין האדמות שעיבדו. המלך לבדו יכל להכריז מלחמה, וחוזים והסכמים נעשו אך ורק בשם המלך. מבין בני האצולה היה בוחר המלך קבוצת נבחרים שכונו "הטיירוי" ("רעי המלך"), והם חיו יחד עם המלך בארמון, שרתו לצדו בצבא והיוו את חוד החנית של חיל הפרשים המוקדוני.

מוקדון נותרה ממלכה שולית יחסית עד עלותו לשלטון של פיליפוס השני, מלך מוקדון, שביסס את שלטונה של מוקדון במרבית יוון. בנו של פיליפוס, אלכסנדר הגדול, הפך את מוקדון לאחת האימפריות הגדולות ביותר בעולם העתיק. אלכסנדר מת ללא יורשים, ועם מותו פתחו מפקדי צבאו, שכונו בשם "דיאדוכים" ("יורשים"), בסדרת מלחמות, שבסופן נפלה מוקדון בידי השושלת האנטיפטרידית, שהוחלפה עד מהרה בידי השושלת האנטיגונידית. שלטונם של האנטיגונידים היה ברוטלי בהרבה מזה של הארגיאדים, אולם תחת הנהגתם הממלכה נותרה יציבה יחסית עד כיבושה בידי רומא בשנת 168 לפנה"ס בתום המלחמה המוקדונית השלישית.

## השושלת הארגיאדית

## השושלת האנטיפטרידית

## השושלת האנטיגונידית

## דיאדוכים

## השושלת האנטיגונידית

## השושלת האייקידית

## השושלת האנטיגונדית

## לקריאה נוספת
* משה עמית, "**תולדות יוון הקלאסית**", הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 1984. 
* דוד גולן, "**תולדות העולם ההלניסטי**", הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 1983.

* Hammond, Nicholas Geoffrey Lemprière, and Guy Thompson Griffith, "**A history of Macedonia**", Oxford: Clarendon Press, 1979.


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:רשימות שליטים
*
קטגוריה:מוקדון
דיוקנו של חואן דה פארחה

**דיוקנו של חואן דה פארחה** (אנגלית: **Portrait of Juan de Pareja**) הוא ציור מאת האמן הספרדי דייגו ולסקס, שצויר בסביבות 1650, ומוצג במוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק.

## היסטוריה
ב-1648, כאספן יצירות אמנות מטעם פיליפ הרביעי, מלך ספרד, נשלח הצייר דייגו ולסקס לרומא, איטליה, כדי לרכוש יצירות אמנות עבור ארמון המלך במדריד. ולסקס הביא איתו את העבד חואן דה פארחה (Juan De Pareja), ששימש כעוזר בסדנת העבודה שלו. במהלך שהותו ברומא, פרסם ולסקס דיוקן בצבעי שמן של חואן דה פארחה, שהוצגה כחלק מתערוכת ציורים ב-19 במרץ 1650. הציור היה מפתיע בתוכנו: דיוקן של אדם שחור, לבוש בבגדים מכובדים, דבר שהיה יוצא דופן לתקופתו. בביוגרפיה של ולסקס, שכתב לימים הסופר אנטוניו פאלומינו, הוא תיאר את השבחים שקצר הציור על ידי הציירים השונים בתערוכה. נאמר על ציור זה כי שאר הציורים באותה תערוכה היו אמנות, אך ציור זה בלבד היה "אמיתי".

ולסקס תיאר בציור זה את דיוקנו של חואן דה פארחה, אדם שחור ממוצא מורי, כשהוא עומד בסדנת העבודה שלו, כתרגיל ההכנה הרשמי לציור דיוקנו של אינוקנטיוס העשירי, האפיפיור באותה תקופה.

ציור דיוקנו של האפיפיור אינוקנטיוס העשירי, בעל הפנים הזעופות וגלימתו הוורודה, שדמותו בוהקת על רקע הארגמן, היווה אתגר מורכב למדי מבחינת הצבעים והקומפוזיציה. בנוסף, מאחר שרצה לתאר אירוע מהחיים, בעודו מבקר במקום, ולא ניתן היה להשתמש באפיפיור המכובד עצמו כמודל, נדרש ולסקס לתפוס את מהות הקומפוזיציה והצבעים של הדמות במהירות, לצורך ציור דיוקנו של האפיפיור. הציור "דיוקנו של חואן דה פארחה", שנועד להוות הכנה לציור אחר, פורסם והוא בעל חשיבות רבה בזכות עצמו.

## הציור
בציור "דיוקנו של חואן דה פארחה", צייר ולסקס את העבד, ששימש כעוזרו האישי בסדנה, תוך התנסות באתגרי הציור, החל מהצבעים וכלה בהעמדה. כדי לפצות על טווח הצבעים המצומצם, אימץ ולסקס סגנון כמעט אימפרסיוניסטי של המכחול, שנים רבות לפני המצאת המושג, כדי להביא חיות, עניין ועוצמה לציור.
עיניו של חואן דה פארחה המצויר, מביטות באופן גאה ונוקב, ונראה כי האדם שבתמונה הוא המתבונן בצופים. עצם השימוש באדם שחור כמודל, הלבוש בבגדים מכובדים, אשר מרים את ראשו בגאווה ונועץ מבט נוקב, הוא דבר שנחווה כיוצא דופן ואולי אף מתריס לתקופתו. אתגר הצבעים בציור נראה מרשים גם כיום: למרות צבעיו הכהים מאוד של הציור, המתאר אדם כהה עור, הלבוש בגלימה שחורה, עומד על רקע כהה, עם מיעוט של צבע לבן בצווארון, הציור הוא עדיין מעורר, מסקרן ומלא חיים.

חואן דה פארחה הפך לאמן בזכות עצמו, לאחר שבשנת 1654 שוחרר מהעבדות על ידי ולסקס.

הציור "דיוקנו של חואן דה פארחה" נרכש על ידי מוזיאון המטרופוליטן לאמנות בשנת 1971. מחיר הרכישה, שהיה מעל 5.5 מיליון דולר, קבע שיא חדש לאותה תקופה עבור רכישת ציורים במכירה פומבית. ההוצאה הכספית הגדולה לזמנה היוותה מקור לביקורת על הנהלת המוזיאון. כיום מהווה התמונה חלק חשוב ויוקרתי מאוסף הציורים במוזיאון.

## ראו גם
* דיוקן של אישה שחורה

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:דייגו ולסקס
קטגוריה:מוזיאון המטרופוליטן לאמנות
קטגוריה:דיוקנאות גברים
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
קטגוריה:עבדות באמנות
תותח L7

ממוזער|250px|טנק צנטוריון של צה"ל, חמוש בתותח L7
**תותח L7** (בשמו הרשמי: **Royal Ordnance L7**; כינויו בצה"ל: "**שָרִיר**") הוא שמו של תותח טנקים תוצרת בריטניה, בקוטר  ובאורך 52 קליברים, שהוכנס לשימוש לראשונה בשלהי שנות ה-50 של המאה ה-20. ה-L7 נחשב לאחד מתותחי הטנקים המוצלחים בזמנו, והותקן במרוצת השנים על כלי רק"ם רבים ברחבי העולם ויוצר בכמויות גדולות. עדות ליעילותו ניתן למצוא בכך שגם בשנות האלפיים הוא נמצא בשימוש.

## פיתוח
במהלך המרד ההונגרי האנטי קומוניסטי ב-1956, טנק T-54A נתפס על ידי המורדים ההונגרים והובא לשגרירות הבריטית בבודפשט. בחינה של מיגון וכוח האש של הטנק הביאה את הבריטים למסקנה כי תותח ה-20 ליטראות, מערכת הנשק העיקרית של הצבא הבריטי, איננו מספק. בתוך כך הוחל בפיתוח של תותח בקוטר 105 מ"מ, שתוכנן להתאמה בטנקי הצנטוריון. ב-1959 הוכנס לראשונה טנק צנטוריון 7, החמוש בתותח החדש.

מאוחר יותר, ארצות הברית אימצה את התותח M68, שפותח על בסיס ה-L7, ושימש את טנקי הפטון ומאוחר יותר גם את טנק ה-M1 אברמס. בשנת 1961 הסכימו הבריטים למכור לישראל את התותח, שכינויו בצה"ל "שָרִיר", וב-1963 החלו בהרכבתו בטנקי השוט הישראלי, וערב מלחמת ששת הימים היו כל טנקי השוט מצוידים בתותח זה.

## שירות
### התותח בצה"ל
במלחמת ששת הימים נטלו טנקי השוט חלק מכריע בקרבות שנערכו בסיני במלחמת ששת הימים ב-1967. מיומנות הצוותים, השריון העבה ואיכות התותח סייעו לכוחות השריון של צה"ל להכריע קרבות שריון בירי מטווחים ארוכים. במהלך הקרבות גילו טנקי השוט עליונות מוחלטת, והיו חלק מציר ההבקעה בציר הצפוני. בנוסף, טנקי השוט חסמו את הצבא המצרי הנסוג תוך תפיסת מעברי מפתח וניהול קרבות שריון בציר המרכזי. 

במלחמת יום הכיפורים טנקי השוט הצה"ליים הוכיחו שוב את איכותם. חטיבות 7 ו-188 שהיו מצוידות בטנק השוט-קל, שעליו הורכב התותח החדש, ושודרג המנוע וטווח הפעולה, היוו את עמוד השדרה של ההתגוננות נגד התקפות השריון הסורי. אוגדה 146 שהייתה מושתת על טנקי שוט, פתחה בהתקפת הנגד בחזית הצפונית. כמו כן, כוחות המצוידים בטנקי השוט המשודרגים פרצו לתוך סוריה, הדפו את התקפות הנגד של חילות הסיוע העיראקיים והירדנים. כמו כן, הם גילו עמידה איתנה בקרבות הבלימה בחזית המצרית. 

בניתוחים שבוצעו לאחר מלחמת יום הכיפורים, התבררה החלפת התותחים בטנקי השוט הצה"ליים כמשפיעה ואף מכרעת. קצב האש של צוות מיומן בעזרת התותח הזה היה גבוה, ועמד על 10 בדקה, בעוד הטנקים הסובייטים, דוגמת הT-54/55, שהיה טנק מקביל לצנטוריון, ירה בקצב אש מקסימלי של 4–5 פגזים בדקה. יתרון זה של טנקי הצנטוריון אשר השתמשו בתותח ה-L-7 היה בעל השפעה מכרעת בקרבות ברמת הגולן במלחמת יום הכיפורים.

התותח על כלל גרסאותיו (בכלל זה גם ה-M68) הותקן גם בטנקי טירן 4 ו-5 שנתפסו שלל, בכלל גרסאות המגח ובטנקי המרכבה סימן 1 וסימן 2.

### צבאות אחרים
התותח הותקן גם בטנק הלאופרד 1 הגרמני, הסטרידסואגן 103 השוודי וה-Type 74 היפני ועוד רבים אחרים. נערכו ניסיונות גם להתקין תותח מסוג זה על הנגמ"ש האופני הקל האמריקאי, סטרייקר.

## ראו גם
* תותח תע"ש 120 מ"מ
* צנטוריון
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:תותחים בריטיים
בדחן (סיפור קצר)

**בדחן** (באנגלית: **Jokester**) הוא סיפור מדע בדיוני קצר מאת הסופר אייזק אסימוב. הסיפור הופיע לראשונה בגיליון דצמבר 1956 של Infinity Science Fiction. הסיפור תורגם לעברית בשנת 1976 בספר גדול ורחב הוא העולם תחת השם 'הליצן', ושוב בשנת 2009 בספר כתבי אייזק אסימוב כרך 1.

## עלילה
נואל מאירהוף הוא "רב-אומן", אחד מתוך קבוצה קטנה של גאונים מוכרים, שיודעים אילו שאלות יש לשאול את מולטיוואק על מנת לקבל ידע חדש שטרם ידוע לאנושות. טימותי וויסטלר, מנתח מערכות בכיר, חושש מדרכי הפעולה של מאירהוף, לאחר שתפס אותו מספר בדיחות למולטיוואק.

טימותי פונה לאברם טרסק, פקיד ממשלתי, ומעלה בפניו את החשש שמאירהוף משתמש בבדיחות כדי להתגבר על הכישורים החברתיים החסרים לו, וכעת נגמרו לו הבדיחות והוא רוצה להשתמש במולטיוואק כדי להמציא בדיחות חדשות.

אברם קורא למאירהוף ושואל אותו למעשיו. מאירהוף מסביר כי הוא מכניס למולטיוואק בדיחות כי הוא חוקר את מוצא הבדיחות, במיוחד מדוע נראה שאין כזה דבר בדיחה מקורית, למעט משחקי מילים, וכל בדיחה שמישהו מספר היא בדיחה שהוא שמע ממישהו אחר.

מולטיוואק עונה כי ההומור הוא בעצם כלי מחקר פסיכולוגי שנכפה על בני האדם על ידי חוצנים במטרה לחקור את הפסיכולוגיה האנושית. מאחר שבני האדם יודעים על השימוש בהומור ככלי מחקר של חוצנים, כלי זה הופך ללא יעיל, וההומור נעלם מן העולם.

קטגוריה:יצירות משנת 1956
קטגוריה:סיפורי מולטיוואק
קטגוריה:סיפורים קצרים מאת אייזק אסימוב
רון שני

**רון שני** (נולד ב-1953) הוא איש היי-טק ופוליטיקאי ישראלי, ששימש כראש המועצה האזורית משגב בשנים
2007–2018.

## ביוגרפיה
רון שני נולד ברמת גן, שם למד בתיכון בליך אותו סיים בשנת 1971. בשנים 1972–1975 למד הנדסת חשמל בטכניון במסגרת העתודה האקדמית. עם סיום לימודיו, חזר לצה"ל. לאחר קורס קצינים והשלמות בבית הספר לחובלים, שירת בחיל הים בתפקידים שונים בשנים 1975–1984. הוא משרת במילואים בחיל הים בדרגת סגן-אלוף.

בשנים 1979–1981 שירת רון בבסיס חיל הים במפרץ שלמה של זירת ים סוף וגר עם משפחתו באופירה. עם פינוי אופירה והחזרת סיני למצרים עבר רון עם משפחתו לחיפה שם גרו עד שנת 1983 בה עברו למצפה אבי"ב במועצה אזורית משגב.

לאחר שחרורו מהצבא התמחה רון בתחום התקשורת בתעשיית ההיי-טק שהייתה אז בראשית דרכה. בשנים 1985–1996 עבד בחברת פיברוניקס שהייתה חלוצה בתחום תקשורת אופטית, בתפקידים שונים בפיתוח ושיווק, עד לתפקיד כסמנכ"ל שיווק. 

בשנים 1996–1998, עבד בחברת אלביט בתפקיד סמנכ"ל פיתוח עסקי בתחום התקשורת וההשקעות. בשנים 1998–2000 הצטרף לחברת הסטרט-אפ "פיץ'" שעסקה בתחום מערכות הפעלה לטלוויזיות חכמות בתפקיד דירקטור וסמנכ"ל שיווק ולאחר רכישת החברה על ידי מיקרוסופט עבד עבורה בין השנים 2000–2002.

בשנים 2002–2007 הצטרף רון לחברת הסטרט-אפ אקסטנד בתפקיד סמנכ"ל שיווק וחבר הנהלה ולאחר רכישתה על ידי חברת "ואיו", המשיך לעבוד בה עד לבחירתו לראשות מועצה אזורית משגב.

לשני תואר שני בניהול תעשייתי מהטכניון, אותו קיבל בשנת 1992.

### פעילות ציבורית
בשנת 1985 נבחר שני ליו"ר ועד היישוב של מצפה אבי"ב וחזר ונבחר מספר פעמים עד לשנת 2000. מאז הקמתו, צמח היישוב מ-20 משפחות ליישוב בן 180 משפחות.

שני נבחר לנציג מצפה אבי"ב במליאת המועצה האזורית משגב בשנת 1985 וחזר ונבחר מספר פעמים עד לשנת 2001. בשנות כהונתו במליאת המועצה האזורית משגב רון היה חבר במספר ועדות, כולל ועדת הכספים של המועצה ובשנים 1996–2001 היה חבר גם בהנהלת המועצה.

בדצמבר 2007 נבחר שני לראשות המועצה האזורית משגב וחזר ונבחר בשנת 2012. במסגרת תפקידו כראש מועצה הוביל את התוכנית האסטרטגית של משגב "ישוב לדורות" העוסקת באסטרטגיה של היישוב הכפרי-קהילתי והמיושמת כיום במועצה ובישובים.

תחת כהונתו זכתה משגב בפרסים רבים וביניהם פרס ניהול תקין שהתקבל בכל שנה ממשרד הפנים, פרס השר להגנת הסביבה למצוינות סביבתית בשנת 2011, פרס שרת התרבות והספורט למצוינות בספורט בשנת 2012, פרס שר הפנים לאחריות חברתית בשנת 2014 , אות "הקהילה המתנדבת" מהמועצה הלאומית להתנדבות בישראל ומשר הרווחה והשירותים החברתיים בשנת 2011  ומספר פעמים באות "רשות ירוקה".

מאז בחירתו של שני צמחה משגב בקצב שנתי של כ-4% ונכון ליוני 2016 מונה המועצה מעל 28 אלף תושבים, צמיחה של כ-900 תושבים בשנה.

בשנת 2010 נבחר שני לתפקיד יו"ר ועדת הכלכלה של מרכז המועצות האזוריות וכחבר הנהלה של המרכז. 

לקראת הבחירות ב-2018 הודיע שני שלא יתמודד על כהונה נוספת בתפקיד.

## חיים אישיים
שני נשוי, אב לשלושה וסב.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל: הנדסת חשמל
קטגוריה:בוגרי העתודה האקדמית
קטגוריה:בוגרי תיכון בליך
קטגוריה:חיילי חיל הים
קטגוריה:סגני-אלופים בחיל הים
קטגוריה:מהנדסי חשמל ישראלים
קטגוריה:עובדי מיקרוסופט
קטגוריה:ראשי המועצה האזורית משגב
קטגוריה:אופירה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1953
ים לאפטב

250px|ממוזער|שמאל|מיקומו של ים לאפטב
**ים לאפּטב** (ברוסית: **Мо́ре Ла́птевых**; שמו בעבר: ים נורדנשלד) הוא ים שולי של אוקיינוס הקרח הצפוני.

## גאוגרפיה
שטחו הוא 700,000 קילומטר רבוע. עומקו הממוצע 578 מטרים ועומקו המקסימלי 3,385 מטרים.

הוא גובל במערב בחצי האי טיימיר ובסברניה זמליה, בדרום בחוף הצפוני של סיביר, רפובליקת סאחה-יקוטיה ומחוז קרסנויארסק, ובמזרח גובל באיי סיביר החדשים.

ממערב לים לאפטב שוכן ים קארה, וממזרח לו ים סיביר המזרחי.

הים קרוי על שמם של מגלי ארצות רוסיים דמיטרי וחריטון לאפטב.

הנמל הראשי על חופי הים הוא בעיר טיקסי.

## קישורים חיצוניים

* 

לאפטב
לאפטב
לאפטב
קטגוריה:חבל מנהלי קרסנויארסק: גאוגרפיה
פארק אולימפיק ליון

**פארק אולימפיק ליון** הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בקומונה Décines-Charpieu שנמצאת במטרופולין של ליון שבצרפת. האצטדיון, אשר מכונה גם "האצטדיון הגדול" ו"אצטדיון האורות", משמש בתור אצטדיונה הביתי של קבוצת אולימפיק ליון מליגת העל הצרפתית. באצטדיון יש 59,186 מושבים, והוא החליף את סטאד דה ז'רלן בתחילת שנת 2016.

בספטמבר 2016 נבחר האצטדיון לארח את גמר הליגה האירופית 2018, אליו העפילו אולימפיק מרסיי ואתלטיקו מדריד. המשחק הסתיים בניצחונה של אתלטיקו בתוצאה 3-0, לעיני כ-56,000 צופים.

## קישורים חיצוניים

* 

* פארק אולימפיק ליון, באתר The Stadium Guide
* פארק אולימפיק ליון, באתר World Stadiums

קטגוריה:אצטדיוני כדורגל בצרפת
קטגוריה:רון-אלפ: ספורט
קטגוריה:ליון: מבנים
קטגוריה:אולימפיק ליון
קטגוריה:אצטדיוני גביע העולם בכדורגל נשים 2019
קטגוריה:אצטדיוני גמר הליגה האירופית
תחנת הרכבת פריז-מזרח

ממוזער|התחנה בשנת 1856
[ממוזער|ה[קילומטר אפס של מסילות הרכבת בצרפת, באולם המערבי בתחנה]]
**תחנת הרכבת פריז-מזרח** (בצרפתית: **Gare de Paris-Est**, מכונה לרוב **gare de l'Est** - **גאר דה ל'אסט**) היא תחנת רכבת גדולה בצפון פריז, אחת משש תחנות הרכבת הגדולות של פריז המשמשות כתחנות קצה של ה-SNCF. התחנה נמצאת ברובע העשירי של פריז, לא רחוק מתחנת הרכבת פריז-צפון (גאר די נור). התחנה סוגרת את המבט לאורך הציר בכיוון צפון-דרום שיצר הברון אוסמן במסגרת תוכנית אוסמן להתחדשות פריז. שמה של התחנה נובע מהאזורים בצרפת אותם היא משרתת, ולא ממיקומה בתוך העיר פריז, בצפון העיר.

## תחבורה
עם מעל ל-30 מיליון נוסעים בשנה, התחנה היא החמישית במספר הנוסעים בפריז. התחנה כוללת 30 רציפים, המחולקים לצבעים לפי אופי ויעד הקווים אותם הם משרתים. מהתחנה יוצאים הקווים לאזור גראנד אסט, ובעיקר קו ה-TGV לשטרסבורג וקו הרכבת למילוז. מלבד קווים אלו יוצאים מהתחנה קווים אזוריים המשרתים ערים קטנות באזור שממזרח לפריז, וכן קווים בינלאומיים הנוסעים לרוסיה, פולין, בלארוס, גרמניה, שווייץ, הונגריה ומדינות נוספות.

בתחנה נמצאת גם תחנת מטרו בעלת שם זהה, המקשרת אותה לעיר ולשאר תחנות הרכבת בעיר.

באגף המערבי (הישן) של התחנה נמצאת נקודת הקילומטר אפס של רשת המסילות בצרפת.

## מבנה והיסטוריה
התחנה נבנתה באמצע המאה ה-19, בתקופת הפיתוח של רשת המסילות בצרפת, כתחנת המוצא של הקו לשטרסבורג. בניית התחנה החלה בשנת 1847 והיא נחנכה בשנת 1850 במעמד נשיא צרפת נפוליאון השלישי. בתחילה כללה התחנה שתי מסילות בלבד. בשנת 1854 נוסף אליה הקו למילוז וניתן לה שמה הנוכחי. לאורך השנים גדל מספר המסילות והרציפים בתחנה והגיע ל-16, והרציפים כבר לא היו צמודים למבנה התחנה.

בשנת 1883 יצאה מהתחנה הרכבת הראשונה בקו האוריינט אקספרס, לכיוון איסטנבול.

בין השנים 1926-1930 שופצה התחנה ושטחה הוכפל, והיא קיבלה את צורתה הנוכחית.

בשנת 1984 קיבלה התחנה מעמד של מונומנט היסטורי בצרפת.

עם הופעת קווי ה-TGV בתחנה, בשנת 2007, חודשו מבנה התחנה והרציפים ונערך בהם שיפוץ מקיף.

התחנה בנויה בסגנון נאו-רומנסק, עם השפעות ומאפיינים נאו-גותיים. החזית כוללת חלון גדול ומעוטר בצורת חצי רוזטה, ומעליו גמלון. בראש הגמלון פסל אישה המייצג את העיר שטרסבורג. כשהורחבה התחנה בשנת 1926 הפך המבנה הישן לאגף המערבי שלה, ונבנה אגף מזרחי במתכונת דומה. הפסל שנבנה בראש האגף המזרחי מייצג את העיר ורדן. בחזית המבנה ארקדה מקושתת ארוכה, ולפניה כיכר רחבה.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:פריז: מבנים היסטוריים
קטגוריה:הרובע העשירי של פריז
קטגוריה:פריז: תחנות רכבת
M65

**M65** (מ-**Messier 65**) או **NGC 3623** היא גלקסיה ספירלית במרחק של כ-35 מיליון שנות אור מכדור הארץ בקבוצת הכוכבים אריה. היא חלק מקבוצת גלקסיות קטנה המכילה גם את הגלקסיות M66, NGC 3628 ו-NGC 3593 ונקראת קבוצת M66 ולפעמים גם "שלישיית אריה" (NGC 3593 חלשה משלוש האחרות וקצת מרוחקת מהן).

## היסטוריה
[ממוזער|ימין|שלישיית אריה:M65 (למעלה ימין), [M66 (למטה) ו-NGC3628 (למעלה שמאל)]]M65 התגלתה על ידי האסטרונום הצרפתי שארל מסיה ביחד עם הגלקסיה השכנה M66 והוכנסה על ידיו לקטלוג מסיה ב-1 במרץ 1780 כשהוא מתאר אותה כערפילית עמומה מאוד ללא כוכבים. ויליאם הרשל תיאר אותה כערפילית בהירה עם מרכז בהיר ושוליים עמומים באורך של 12 דקות קשת עם שני ענפים עמומים שמתמשכים מקצותיה. הרשל ציין שמדובר בערפילית מקטלוג מסיה. ב-1830 צפה בה ג'ון הרשל וציין את הגרעין של הערפילית כבהיר ועגול בקוטר של כ-4 דקות קשת.

בשנת 2013 נצפתה ב-M65 סופר-נובה מסוג II שהגיעה לבהירות נראית מדרגה 15.6.

## תצפית
M65 נמצאת על הקו המחבר את הכוכב θ (תטא) באריה עם הכוכב ι (יוטא) באריה, מעט יותר מ-2.5 מעלות דרום-דרום-מזרח מ θ באריה וכ-2.8 מעלות צפון-צפון-מערב לכוכב ι באריה. M66 נמצאת כ-שליש מעלה ממזרח לה ו-NGC 3628 נמצאת מעט יותר מחצי מעלה מצפון-צפון-מזרח לה. מישור הגלקסיה נוטה רק ב-15 מעלות ביחס לקו הראייה אליה מכדור הארץ, ולכן היא נראית מאורכת ולא עגולה. עם בהירות מדרגה 9.3 נחוץ טלסקופ על מנת לראותה, טלסקופ חובבים מספיק כדי להבחין בה ולראות שצורתה מאורכת, אבל רק בצילום ארוך חשיפה דרך טלסקופ מקצועי ניתן להבחין שזו גלקסיה ספירלית ובאורכה המלא - כ-8 דקות קשת. גודל זוויתי זה ממרחק של 35 מיליון שנות אור שקול לרדיוס של כ-80,000 שנות אור. הנטייה של מישור הגלקסיה מאפשרת את מדידת מהירות הסיבוב של החומר שבקצה הדיסקה וממנה את מסתה של הגלקסיה, שמוערכת בכ- מסות שמש, כשליש ממסת שביל החלב.

ההסחה לאדום של אור הגלקסיה מראה ש-M65 מתרחקת משביל החלב במהירות של כ-800 קילומטר בשנייה.

## קישורים חיצוניים

* M65 באתר SEDS
* 

## הערות שוליים

65
65
קטגוריה:קבוצת הכוכבים אריה
קטגוריה:קבוצת אריה I
שמורת ביצת ואדי מלחה

**שְׁמוּרַת מְלֵחָה**, **בִּצַּת וָאדִי מַלָחָה**, היא שמורת טבע במרכז בקעת הירדן, השוכנת בחלקו העליון של ואדי מלחה (שזורם מצפון הבקעה), באזור היישובים תומר וגלגל. התנאים הגאוגרפיים הייחודיים בשמורה גורמים למליחות גבוהה במיוחד בקרקע, המשפיעה על הצומח בה. על הבולטים בעופות השמורה נמנה פרנקולין. בשמורה יש מסלול הליכה ורכיבה באורך 4.5 ק"מ.

השמורה מתפרשת מאזור היישובים רותם ומשכיות ועד אזור חמדת.

## לקריאה נוספת
*קום התהלך בארץ - עמנואל הראובני (ערך על השמורה ע' 244).
*בקעת הירדן ומזרח השומרון (אתר מספר 42)

## קישורים חיצוניים
*באתר 'החברה להגנת הטבע
*באתר 'תיירות בקעת הירדן'
*באתר 'טבע ונופים בישראל'

קטגוריה:השומרון: שמורות טבע
קטגוריה:בקעת הירדן
קטגוריה:גלגל (קיבוץ)
אוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו

**אוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו** (באנגלית: **University of California, San Francisco**; בראשי תיבות: **UCSF**) היא אוניברסיטה ציבורית הממוקמת בסן פרנסיסקו שבקליפורניה. האוניברסיטה נוסדה ב-1873 והיא אחד מעשרת הקמפוסים של אוניברסיטת קליפורניה. האוניברסיטה מתמקדת בתחומי המחקר הרפואי ומדורגת בין המוסדות הטובים בעולם בתחום זה. כל הסטודנטים באוניברסיטה הם בתוכניות לתארים מתקדמים. נכון ל-2019 באוניברסיטה לומדים 3,132 סטודנטים לתארים מתקדמים.

שישה מחברי הסגל האקדמי של האוניברסיטה זכו בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה: הרולד א. ורמוס וג'. מייקל בישופ (1989) סטנלי פרוזינר (1997) אליזבת בלקברן (2009), שיניה יאמאנקה (2012) ודייוויד ג'וליוס (2021).

## מבנה וחלוקה ארגונית
האוניברסיטה כוללת ארבעה בתי ספר בתחומי הרפואה המציעים 17 תוכניות לתואר שלישי ו-10 תוכניות לתואר שני.
* - נוסד ב-1864 בשם בית הספר לרפואה טוטלנד, ב-1873 הצטרף לאוניברסיטת קליפורניה וב-1898 עבר למיקומו הנוכחי. בית הספר כולל את המרכז הרפואי UCSF, המורכב מבית החולים מאונט זיון, בית החולים לילדים בניהוף, ובית החולים מופיט-לונג. המרכז הרפואי UCSF מדורג במקום השביעי בארצות הברית על ידי US News and World Report.
* - נוסד ב-1872 כקולג' קליפורניה לרוקחות, ב-1873 הצטרף לאוניברסיטת קליפורניה
* - נוסד ב-1881
* - נוסד ב-1907
* - נוסד ב-1961

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

סן פרנסיסקו
*
גליזה 208

**גליזה 208** הוא כוכב הסדרה הראשית כתום (סיווג ספקטרלי של K7) בעל בהירות נראית מדרגה 8.6. הכוכב נמצא בקבוצת הכוכבים אוריון במרחק של 37.1 שנות אור (11.37 פארסק) מכדור הארץ. לכוכב מסה של 0.47 מסות שמש, טמפרטורה פניו היא 3,750 קלווין ובהירותו המוחלטת היא מדרגה 8.6 ששקולה לעוצמת הארה של כ-3% מעוצמת ההארה של השמש.

חישובים משנת 2010 מעלים השערה שהכוכב עבר במרחק של כ-5 שנות אור (1.537 פארסק) מכדור הארץ לפני כ-500,000 שנה.

הכוכב הוא כוכב משתנה מקבוצת RS בכלבי ציד.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:קבוצת הכוכבים אוריון
קטגוריה:כוכבי הסדרה הראשית מסוג K
208
HD 37017

**HD 37017** הוא כוכב כפול הממוקם בקבוצת הכוכבים אוריון.

שני הכוכבים אשר מרכיבים את הכוכב הכפול מקיפים את מרכז מסתם המשותפת בזמן של 18.6556 יממות. הכוכבים ממוקמים בצביר הכוכבים NGC 1981.
## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:כוכבי הסדרה הראשית מסוג B
קטגוריה:קבוצת הכוכבים אוריון
יחסי הפיליפינים–קטר

[שמאל|ממוזער|250px|[אמיר קטר חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני והמשלחת שלו בפגישה עם נשיא הפיליפינים בניגנו אקינו (השלישי) והמשלחת שלו, 2012]]
היחסים הדיפלומטיים בין **[[הפיליפינים|רפובליקת הפיליפינים]] ל[[קטר (מדינה)|מדינת קטר]]** החלו באופן רשמי ב-5 במאי 1981. הפיליפינים ניהלו את יחסיהם עם קטר באמצעות השגרירות הקיימת באיחוד האמירויות הערביות. נוהל זה היה נהוג עד מאי 1992, כאשר נפתחה שגרירות הפיליפינים בדוחה אשר בקטר.

## יחסים כלכליים
קטר משמשת כיעד השלישי בגודלו לעובדים הפיליפיניים בחו"ל (OFW). ישנם כ-250,000 עובדים פיליפיניים בקטר, שהם כ-17 אחוזים מכלל אוכלוסיית קטר הזרה (שהיא כ-1.5 מיליון אנשים). העיסוקים של הפיליפיניים בקטר מגוונים מאוד וכוללים בנייה, תיירות, טכנולוגיית מידע, תקשורת, בתי מלון, בנקים, ואחיות סיעודיות. ישנם גם 44 ארגונים וחברות פיליפיניות בדוחה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
גלקסיית אנדרומדה VIII

אנדרומדה VIII היא גלקסיה אשר התגלתה באוגוסט 2003.

הגלקסיה הנה גלקסיית לווין של גלקסיית אנדרומדה (הגלקסיה הגדולה הקרובה היותר לגלקסיית שביל החלב) ולא זוהתה במשך זמן רב עקב העובדה שהיא מפוזרת למדי.

הגלקסיה התגלתה לבסוף בעזרת מדידת הסחה לאדום של כוכבים מול גלקסיית אנדרומדה, מה שהראה שקיימות מהירויות שונות בין גלקסיית אנדרומדה VIII לגלקסיית אנדרומדה והן גלקסיות נפרדות. מדידות נוספות שפורסמו בשנת 2006 מראות תוצאות שונות ומערערות על קיומה של אנדרומדה VIII כגלקסיה נפרדת מגלקסיית אנדרומדה.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קבוצת הכוכבים אנדרומדה
קטגוריה:גלקסיות ננסיות
קטגוריה:גלקסיות לווייניות של גלקסיית אנדרומדה
תומפסון (מניטובה)

**תומפסון** (באנגלית: **Thompson**) היא עיר בצפון פרובינציית מניטובה, קנדה. למרות קוטנה היחסי עם שטח של כ-17 ק"מ ואוכלוסייה של כ-13 אלף נפש (נכון ל-2011), העיר מהווה מרכז הסחר האזורי בצפון מניטובה, ועל כן נחשבת ל"מרכז הצפון".

תומפסון נוסדה בשנת 1950. דרך מצוינת לחקור אותה היא על שביל רוח מודרך דרך לצד יצירות אמנות בהשראת הזאבים שנראים מדי בקצה העיר. מוזיאון צפון מורשת מציג את ההיסטוריה הייחודית הזהות של העיר הזאת.
## גאוגרפיה
מגוון של פארקים פרובינציאליים בקרבת מקום מציעים מפלים, כולל מפלי קוואסיצ'צ'ואן.

תומפסון ממוקמת כ-830 ק"מ צפונית לגבול ארצות הברית–קנדה, וכ-739 ק"מ צפונית לבירת מניטובה, ויניפג.

תעשיית כריית הניקל, טחינתו, היתוכו וזיקוקו  היא התחום הכלכלי המקומי הבולט ביותר. כמו כן חלק גדול מתושבי תומפסון מועסקים על ידי הרשויות הממשלתיות הפרובינציאליות.

תומפסון מתאפיינת באקלים תת-ארקטי, עם חורפים קפואים וארוכים וקיצים קצרים אך חמימים. ממוצע הטמפרטורות הרב-שנתי (כפי שנמדד בשדה התעופה "תומפסון" הממוקם כ-5.6 ק"מ צפונית לעיר, בין השנים 1981-2010) עומד על מינוס 2.9 מעלות צלזיוס, כאשר הממוצע נע בין מינוס 23.9 מעלות בחודש הקר בשנה - ינואר, לבין 16.2 מעלות בחודש החם בשנה - יולי.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מניטובה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1956
גלעד עמית

**גלעד עמית** (נולד ב-30 במאי 1978) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, המשמש נספח זרוע היבשה בארצות הברית. קודם לכן שימש קצין אג"ם של פיקוד המרכז, מפקד חטיבת שומרון, נספח צה"ל במארינס ומפקד גדוד 50.

## ביוגרפיה
עמית נולד ביסוד המעלה. התגייס לצה"ל בנובמבר 1996, ושובץ בפלס"ר חטיבה 500, במסגרתו השתתף בלחימה בדרום לבנון. לאחר קורס קציני חי"ר שב לפלוגה ומונה למפקד צוות. בהמשך מונה למפקד פלוגת החוד של גדוד חרוב, ופיקד עליה בין היתר בקרב שכם, במבצע חומת מגן. לאחר מכן מונה למפקד פלס"ר 401 בין השנים 2003–2005. בהמשך שימש כסגן מפקד גדוד בחטיבת הנח"ל, בין היתר במהלך מלחמת לבנון השנייה. לאחר מכן יצא ללימודים.

בשנת 2010 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד "עוטף אילת", ופיקד עליו בין היתר במהלך מתקפת הטרור בדרום ישראל, את תפקידו סיים בשנת 2012. בהמשך שימש כמפקד גדוד 50 בין השנים 2012–2014. לאחר מכן שירת כנספח צה"ל במארינס בין השנים 2014–2016. ב-1 ביוני 2016 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת שומרון, ושימש בתפקיד עד 25 ביולי 2018. באוגוסט 2018 מונה לקצין אג"ם של פיקוד המרכז, תפקיד אותו מילא עד 18 באוגוסט 2020. לאחר מכן היה חניך במכללה לביטחון לאומי במחזור מ"ח (2020–2021). בשנת 2021 מונה לנספח זרוע היבשה בארצות הברית. במלחמת חרבות ברזל תפקד בחלקה הראשון של המלחמה כמפקד חפ"ק המח"ט של חטיבת השריון 460 ונלחם עמה בצפון הרצועה.

## חיים אישיים
עמית מתגורר ביסוד המעלה, נשוי לטלי ואב לשלושה ילדים.

## קישורים חיצוניים

* 
* ראובן זלץ, גורם צבאי מוסמך: "גדר תוקם גם באזור אילת", ערב ערב, מקומו העיר אילת, גיליון 2118, 26 באוקטובר 2011
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מפקדי גדוד 50
קטגוריה:מפקדי חטיבת שומרון
קטגוריה:קציני אג"ם של פיקוד המרכז
קטגוריה:נספחי זרוע היבשה בארצות הברית
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:בוגרי המכללה לביטחון לאומי
קטגוריה:יסוד המעלה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1978
תחנת הרכבת פריז צפון

ממוזער|פנים אחד מאולמות הרציפים בתחנה|טקסט=|342x342 פיקסלים
**תחנת הרכבת פריז-צפון** (בצרפתית: **Gare de Paris-Nord**, מכונה לרוב **Gare du Nord** **- גאר דו נור**) היא תחנת רכבת גדולה בצפון פריז, בצרפת. תחנת הרכבת משרתת את כל צפון צרפת ואת המדינות הגובלות בה מכיוון זה - בריטניה, בלגיה, גרמניה והולנד. זו התחנה העמוסה ביותר באירופה והשנייה בעולם במספר הנוסעים, עם כ-190 מיליון נוסעים בשנה.

התחנה נבנתה באמצע המאה ה-19, בתקופת הפיתוח הראשוני של רשת המסילות והרכבות בצרפת. התחנה נחנכה בפעם הראשונה בשנת 1846, כתחנה קטנה ששירתה את הקו לגבול בלגיה דרך ליל.
כיום מהווה התחנה צומת תחבורה בינלאומי, ומקשרת מספר גדול של אמצעי תחבורה, החל בקווי רכבת בינלאומיים ומהירים דוגמת TGV, היורוסטאר וה־Thalys, קווים ארציים, רכבות פרבריות - RER, המטרו של פריז, אוטובוסים ומכוניות וכלה בשירות עירוני של אופניים להשכרה.

מאז 1975 רשומה התחנה כמבנה היסטורי.

## היסטוריה
מבנה התחנה הראשון נבנה על ידי חברת "Chemin de du Nord" ונחנך ב -14 ביוני 1846 באותה השנה שבה הושק הקו החדש בין פריז לליל. תוך זמן קצר התחנה לא יכלה להכיל את כל הנוסעים ונאלצו להורסה חלקית על מנת להגדילה, חזית התחנה המקורית הוסרה והועברה לתחנת ליל. ג'יימס מאייר דה רוטשילד, יו"ר חברת הרכבת "צ'מין דה-פר-דוארד", בחר באדריכל הצרפתי ז'אק איגנאס לעצב את התחנה הנוכחית. הבנייה נמשכה ממאי 1861 עד דצמבר 1865, אבל התחנה החדשה נפתחה לשירות, בעודה בבנייה בשנת 1864. החזית עוצבה כדוגמת קשת ניצחון ולבנייתה השתמשו בלוחות אבן רבים. לבניין יש את הצורה הרגילה של תחנת טרמינל כמו האות U. קרן התמיכה העיקרית נעשית מתוך ברזל יצוק. עמודי התמיכה בתחנה נעשו במפעל הברזל של אלסטון וגורלי בגלאזגו שבממלכה המאוחדת, המדינה היחידה שבה היה בית יציקה גדול מספיק למשימה.

## תחבורה ונוסעים

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פריז: מבנים היסטוריים
קטגוריה:פריז: תחנות רכבת
קטגוריה:הרובע העשירי של פריז
יורגן קרוי

**יורגן קרוי** (בגרמנית: **Jürgen Croy**, נולד ב-19 באוקטובר 1946) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת השוער, נחשב לאחד מגדולי השוערים בגרמניה המזרחית, ואף הוכתר שלוש פעמים ככדורגלן השנה בגרמניה המזרחית. קרוי שיחק לאורך כל הקריירה בצוויקאו ששיחקה אז בליגת העל המזרח גרמנית, ובהמשך אימן את המועדון. קרוי ערך 86 הופעות במדי נבחרת גרמניה המזרחית, והשתתף עמה באולימפיאדת מינכן, בה זכה במדליית ארד, מונדיאל 1974 ואולימפיאדת מונטריאול, בה זכה במדליית זהב.

## קריירת מועדונים
קרוי, יליד צוויקאו שבגרמניה, העביר את כל הקריירה במועדון צוויקאו מליגת העל המזרח גרמנית, שם שיחק 18 שנים ברציפות, מתוכן 16 שנים בקבוצה הבוגרת, ולאחריהן אף אימן את המועדון במשך ארבע עונות. קרוי הצטיין בשער הקבוצה ונבחר שלוש פעמים ככדורגלן השנה בגרמניה המזרחית, בשנים 1972, 1976 ו-1978. בשנת 1967 זכה קרוי בגביע המזרח גרמני, לאחר ניצחון 3-0 בגמר על הנזה רוסטוק. בשנת 1975 זכה קרוי שוב בגביע המזרח גרמני עם צוויקאו, לאחר ניצחון על דינמו דרזדן בבעיטות הכרעה, כאשר קרוי הבקיע את הפנדל המנצח לצוויקאו. איתרע מזלו של קרוי, על אף היותו השוער הבכיר ביותר בגרמניה המזרחית באותה תקופה, שנודע ביכולתו לעצור כדורים מפתיעים ובתגובותיו המהירות על קו השער, הוא היה מהשחקנים הבינלאומיים היחידים שלא הגיעו מהמועדונים הגדולים דאז של מזרח גרמניה, פ.צ. מגדבורג, דינמו דרזדן או קרל צייס יינה, ולכן, לא זכה להשתתף מעולם במפעלים אירופיים. זאת על אף שהושווה רבות לשוערים הטובים ביותר של אותה תקופה, ספ מאייר ודינו זוף. בשנת 1981 פרש קרוי ממשחק פעיל, לאחר שצבר 372 הופעות ליגה במדי צוויקאו.

## קריירה בינלאומית
קרוי ערך את הופעת הבכורה במדי נבחרת גרמניה המזרחית בשנת 1967, בניצחון 1-0 על נבחרת שוודיה. בשנת 1972 השתתף קרוי באולימפיאדת מינכן, בה זכה במדליית ארד, אותה חלקה גרמניה המזרחית עם נבחרת ברית המועצות, לאחר שהמשחק ביניהן על מדליית הארד הסתיים בתיקו 2-2. בשנת 1974 השתתף קרוי עם גרמניה המזרחית במונדיאל 1974, ושמר על שער נקי בניצחון 1-0 על נבחרת גרמניה המערבית, באחד המשחקים הטעונים ביותר מבחינה פוליטית בתולדות המונדיאל, אך גרמניה המזרחית הודחה בשלב הבתים השני, ואילו גרמניה המערבית המשיכה לזכייה בתואר. בשנת 1976 השתתף קרוי עם נבחרת גרמניה המזרחית באולימפיאדת מונטריאול, וזכה עם הנבחרת במדליית זהב, לאחר ניצחון 3-1 בגמר על נבחרת פולין. בשנת 1981 ערך קרוי את הופעתו ה-86 והאחרונה במדים הלאומיים, במשחק בו ניצחה גרמניה המזרחית את נבחרת קובה בתוצאה 5-0.

## תארים
עם צוויקאו:
* הגביע המזרח גרמני: 1966/67, 1974/75

עם נבחרת גרמניה המזרחית האולימפית:
* אולימפיאדת מינכן (1972): מדליית ארד
* אולימפיאדת מונטריאול (1976): מדליית זהב

תארים אישיים:
* כדורגלן השנה בגרמניה המזרחית (3): 1972, 1976, 1978

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שוערי כדורגל מזרח גרמנים
קטגוריה:שוערי כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:מאמני כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גרמניה המזרחית
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת מינכן (1972)
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1974
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת מונטריאול (1976)
קטגוריה:אלופים אולימפיים מזרח גרמנים: כדורגל
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1946
תאומים כלואים

**[[תאומים]] כלואים** (locked twins) הוא השם של סיבוך נדיר המתרחש בלידת תאומים. כאשר התאום הראשון נמצא במצג עכוז והתאום השני במצג ראש עלולה להתרחש "כליאה". כליאת העוברים הוא מצב מסוכן לשני העוברים שעלולים למות או לחלופין להיפגע באופן קשה. מחשש למצב כליאה זה, נהוג היום לילד על ידי ניתוח קיסרי כמעט כל הריון תאומים שלא במצג - ראש.

מצב "תאומים כלואים" מתרחש בתדירות של 1 ל-90,000 לידות או 1 מתוך 1000 הריונות תאומים. האבחנה במקרים אלו מגיעה בדרך כלל באיחור ולמעשה מתרחשת כאשר האישה נמצאת כבר בתהליך הלידה. במצב זה ישנו קושי ליילד את העובר הראשון.

## גורמי סיכון
גורמים המעלים את הסיכון להיווצרות תאומים כלואים הם: תינוקות קטנים, אגן רחב, אישה שזוהי לידתה הראשונה, מיעוט מי שפיר, שלפוחית היפרטונית, קרע מוקדם מדי של שק מי השפיר, תאומים מונו-כוריוטיים, מונו-אמניוטים.

כאשר העוברים קטנים הכליאה מתרחשת לרוב לאחר הירידה לאגן בעוד בעוברים גדולים יותר יש נטייה להיכלא עוד לפני הירידה לאגן ובעצם לעצור את תהליך הלידה.

## סכנות
כאשר עובר אחד נמצא במצג עכוז ומתחילה לידה העובר יכול להכלא ללא יכולת לצאת ולכלוא גם את העובר השני. במקרה זה סיכויי ההישרדות של העוברים הוא נמוך, במיוחד של העובר הראשון.

## טיפול
תמותה ותחלואה של תינוקות ניתנות למניעה על ידי זיהוי מוקדם של המצב דרך מעקב צמוד על הריונות תאומים וביצוע תדיר של אולטרסאונד. כאשר מאובחן מצב בו עובר אחד במצג עכוז יש לקבוע ניתוח קיסרי אלקטיבי בזמן ובמועד הנכונים. במצב בו הלידה החלה אפשר לנסות ולחלץ את העובר על ידי תמרון על שם **ZAVANELLI**. בתמרון זה דוחפים את העובר כלפי מעלה בחזרה לאגן ומבצעים ניתוח קיסרי להוצאת העוברים והוא נעשה תחת הרדמה.

## הערות שוליים

*
קטגוריה:לידה
מקס ביזלי

**מקסטון גיג "מקס" ביזלי** (באנגלית: **Maxton Gig "Max" Beesley**; נולד ב-16 באפריל 1971) הוא שחקן ומוזיקאי אנגלי. הוא ידוע בעיקר בתפקיד צ'ארלי אדוארדס בסדרת הדרמה "מלון בבילון", והופיע במגוון תוכניות טלוויזיה כגון "Bodies", עיבוד לרומן "קורות טום ג'ונס", "London Ink", "ניצולים", "כלבים משוגעים", "Suits" וב-"Ordinary Lies".

## ביוגרפיה
ביזלי נולד בבורנייג' , פרוור של העיר מנצ'סטר. אביו, מקסטון ביזלי האב, היה מתופף ג'אז מקצועי, ואמו הייתה זמרת ג'אז שהופיעה בשם הבמה "כריס מרלו". הוריו התגרשו כשהוא היה תינוק. שמו האמצעי הוא בהשראת השם של השחקן האמריקאי גיג יאנג. אביו הופיע במופע של טד רוג'רס  ביצע חיקויים והשתתף במערכונים.

### קריירת משחק
ביזלי זכה להכרה ב-1997 כששיחק בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה "קורות טום ג'ונס", עיבוד לספר באותו שם מאת הנרי פילדינג. ב-2001 הופיע בסרט "כל מה שנוצץ", שהיה כישלון מסחרי וביקורתי, ועליו היה מועמד לפרס ראזי לשחקן המשנה הגרוע ביותר. עוד הופיע בסרט "הרוג אותי אחר כך". בשנים 2004 ועד 2007 כיכב ביזלי בסדרת הדרמה הרפואית "Bodies" של BBC Three. מ-2006 ועד 2008 כיכב בסדרת הדרמה "מלון בבילון" של BBC One. במרץ 2008 עזב את הסדרה, וחזר בהמשך לשחק בתפקיד אורח בפרק אחד.

ביוני 2007 כיכב ביזלי בסדרה "דבר איתי" של רשת ITV. עוד הופיע בסרט "Red Roses and Petrol", ובמותחן "The Last Enemy" של ה-BBC. בספטמבר התארח בתוכנית "Ant & Dec's Saturday Night Takeaway" וזכה בתחרות "Beat the Boys" יחד עם ג'ונתן וילקס מול אנט & דק . באוקטובר 2008 הופיע בתפקיד טום פרייס, הפושע לשעבר, ברימייק של BBC One לסדרת הדרמה "ניצולים" ששודרה בשנות השבעים. הסדרה כללה שישה פרקים, והעונה השנייה בת שישה פרקים אף היא שודרה בינואר 2010. באפריל 2011 כיכב בדרמה "The Reckoning" של ITV. לקהל האמריקאי הוא נחשף כשהחל להופיע בסדרת הטלוויזיה "Suits", ומאוקטובר 2015 החל לשחק בסדרת הריגול הפופולרית "הומלנד" בתפקיד שומר הראש מייק בראון.

ביזלי היה הקריין בפרסומות טלוויזיה אחדות בהן של ITV, חברת הביטוח NFU Mutual, סוללות אנרג'ייזר ורשת החנויות PC World. ב-2011 הופיע במסע פרסום של חברת jobsite. ב-2012 היה הקריין בתוכנית הדוקומנטרית "Chatsworth" ששודרה בערוץ BBC One.

### קריירה מוזיקלית
לפני היותו שחקן הייתה לביזלי קריירה מוזיקלית מצליחה. הוא היה נער מקהלה בקתדרלת מנצ'סטר ולמד בבית הספר למוזיקה צ'טהאמס. הוא גם למד לנגן בכלי הקשה בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה יחד עם זמר הסול אומר , וניגן במקלדת וכלי הקשה בסיבוב הופעות עם להקת "Brand New Heavies". הוא מנגן גם בויברפון.

ביזלי היה נגן כלי הקשה ופסנתרן בקונצרט עם רובי ויליאמס, טייק ד'את, ג'מירוקוואי ופול ולר (Paul Weller Movement). בקיץ 2003 ניגן בכלי הקשה ובפסנתר במופע של ויליאמס בנבוורת , ובהייד פארק בקונצרט לייב 8 בלונדון. עוד ניגן בתופים בקונצרט השני של ויליאמס בבריזביין במסגרת מופע "Electric Proms" של ה-BBC.

ביזלי היה חבר בלהקת הג'אז "אינקוגניטו" , אבל אחר סיור הופעות של שמונה חודשים עם הלהקה החליט לסיים את הקריירה המוזיקלית ולהתחיל לשחק. ב-28 באוקטובר 2006 הופיע ביזלי כפסנתרן אורח במופע של ג'יימס בראון בראונדהאוס  בלונדון, כחלק מפסטיבל "Electric Proms".

### חיים אישיים
ביזלי הוא תומך של מועדון הכדורגל מנצ'סטר יונייטד. אחיו החורג, ג'ייסון מיליגן, גם הוא שחקן.

## פילמוגרפיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אנגלים
קטגוריה:שחקנים ילדים אנגלים
קטגוריה:מוזיקאים אנגלים
קטגוריה:בוגרי בית הספר גילדהול למוזיקה ודרמה
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1971
חוסה אלבי

**חוסה אלבי פיטה** (בספרדית: **José Albi Fita**, בוולנסית: **Josep Albi Fita**, **ז'וזפ אלבי פיטה**; 1922 – 7 ביוני 2010) היה משורר ספרדי, מבקר ספרות, ומתרגם. הוא היה נשיא הכבוד של אגודת הסופרים ומבקרי הספרות הוולנסיאנית (CLAVE). אלבי היה "אחרון המשוררים של תקופת שוך מלחמת האזרחים הספרדית".

## ביוגרפיה והשכלה
חוסה אלבי פיטה נולד בוולנסיה בשנת 1922, אבל גדל בסואקה. הוא למד משפטים באוניברסיטת ולנסיה (שם פגש את ז'ואן פוסטר אי אורטלס) וגם באוניברסיטת דאוסטו. אלבי קיבל תואר בפילוסופיה, מאוניברסיטת סרגוסה ודוקטורט מאוניברסיטת מדריד. במהלך חייו, אליבי שמר על קשר עם מיגל ארננדס, דאמאסו אלונסו וגבריאל סלאיה.

## אבני הדרך בקריירה
בשנת 1950, בהשראת קריאה של Marinero en tierra על ידי רפאל אלברטי, אלבי החל לראשונה לכתוב שירה. הוא החל לפרסם את Cuadernos literarios, יומן הביקורת הספרותית שלו שהופיע ב-"Verbo y Cuadernos literarios", עלון ביקורת אשר ייסד בשנת 1954. אלבי החל לכתוב תחת שם בדוי, "דיאס קלאבס" (מילולית: "עשרה מפתחות") תוך שימוש במונחים סוריאליסטים מופנמים. הוא גם מוכר בגלל שיתוף הפעולה שלו עם ז'ואן פוסטר אי אורטלס ביצירת אנתולוגיות של היצירות של אנחל קרספו, פול אלואר, ויוצרים ספרדים סוריאליסטים נוספים.

## פרסים
כמשורר היה פופולרי הן בקרב המבקרים והן בקרב הציבור הרחב, וקיבל מספר פרסים. ב-1957, הוא קיבל את "פרס ולנסיה לספרות", על Vida de un hombre. ב-1958, הוא זכה ב"פרס גבריאל מירו" על El silencio de Dios.

ב-1977, אלבי קיבל "פרס ולנסיה לספרות" בשנית על Odisea 77. בשנת 1978 הוענק לו "פרס מיגל אנחל דה ארגומוסה" על Elegía atlántica.

בשנת 2002, אלבי קיבל "פרס ולנסיה לספרות" בפעם השלישית. יתר על כן, הוא שימש נשיא הכבוד של אגודת הסופרים ומבקרי הספרות הוולנסיאנית (CLAVE).

## שנותיו האחרונות ומותו
בשנותיו האחרונות חילק את זמנו בין אוליבה, עיר הולדתה של אמו, לבין עיר החוף והנופש שאביה (Xàbia).

אלבי מת בביתו שבשאביה ב-7 ביוני 2010.

## ביבליוגרפיה
להלן רשימה של העבודות השונות של אלבי לפי סדר הופעתם:
* Vida de un hombre
* El silencio de Dios
* Odisea 77
* Elegía atlántica
* Poemas del amor de siempre
* Septiembre en Paris
* Bajo palabra de amor
* Elegías apasionadas
* Piedra viva

## הערות שוליים

קטגוריה:משוררים ספרדים
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1922
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-2010
דניאל זילברשטיין (עיתונאי)

**דניאל זילברשטיין** (נולד ב-14 ביולי 1983 בתל אביב) הוא עיתונאי ישראלי.

## ביוגרפיה
אביו הוא עורך הדין יעקב "פיפו" זילברשטיין.

בצעירותו שיחק זילברשטיין כדורסל בקבוצת הנערים של רמת השרון. בגיל 16 החל לעבוד בשבועון הכדורגל "ראשון". בגיל 18 התגייס לגלי צה"ל ושימש בתחנה במשך כ-10 שנים בתפקידים שונים, ביניהם כתב חדשות החוץ, עורך חדשות החוץ, עורך החדשות הראשי ומגיש תוכנית האקטואליה לסיכום היום "24 היום שהיה".

ב-2008 החל לעבוד כמגיש ושדרן בערוץ הספורט, ושידר מאולימפיאדת בייג'ינג שנערכה בשנה זו. בהמשך שידר משחקי כדורסל ומשחקי טניס. בשנת 2010 סיקר את המונדיאל בדרום אפריקה עבור גלי צה"ל.

בשנים 2014–2016 סיקר עבור ערוץ הספורט שני משחקי אולסטאר ואת גמר ה-NBA ב-2015. בשנת 2015 שימש כאחד ממגישי תוכנית הרדיו "המילה האחרונה" בגלי צה"ל, יחד עם יוסי שריד ומנחם הורוביץ. היה שליח ערוץ הספורט ב-אולימפיאדת ריו 2016.

בשנת 2023 החל לשדר פודקאסט בהפקת "All in" בשם "משבר גיל ה-40 שלי", ובאותה שנה גם הנחה את התוכנית "אין גבול" בערוץ "רלוונט", לצד עמנואל אלבז-פלפס. לאחר סגירת הערוץ, עבר לחדשות 13 והחל לשמש ככתב תחקירים ומגזין.

באפריל 2025, לאחר עזיבתו של טל ברמן את חדשות 13, החל זילברשטיין להגיש, במקומו של ברמן, את התוכנית "היום שהיה". זאת, למשך כחודשיים, עד למינוי טל שורר כמגיש קבוע למהדורה. מאז, בין עיסוקיו השונים ב"חדשות 13", זילברשטיין משמש, בין היתר, מגיש-מחליף בתוכנית זאת.

הוא מרצה באוניברסיטת ת"א ובבית הספר לתקשורת במכללה האקדמית ספיר.

זילברשטיין מתגורר בתל אביב עם אשתו, נועה רודיק, ולהם שני בנים.

## קישורים חיצוניים

* 
* דניאל זילברשטיין באתר "ערוץ הספורט"

## הערות שוליים

קטגוריה:חיילי גלי צה"ל
קטגוריה:בוגרי תיכון רוטברג (רמת השרון)
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:עיתונאי ספורט ישראלים
קטגוריה:סגל ערוץ הספורט
קטגוריה:עיתונאים כותבי עברית
קטגוריה:סגל המכללה האקדמית ספיר
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1983
LHS 3003

**LHS 3003**, נקרא גם **GJ 3877**, הוא ננס אדום הממוקם בקבוצת הכוכבים נחש מים במרחק של 20.9 שנות אור (6.4 פארסק) ממערכת השמש. לכוכב בהירות נראית מדרגה 17.141 והוא בעל סיווג ספקטרלי של M7V.

## קישורים חיצוניים
* 
* [ניתוח תכונות הכוכב על בסיס מדידות, [מריה תרזה רואיס] ונוספים]

## הערות שוליים

קטגוריה:קבוצת הכוכבים נחש מים
קטגוריה:ננסים אדומים
קטגוריה:קטלוג גליזה
קטגוריה:קטלוג לויטן
גליזה 784

**גליזה 784** (נקרא גם **LHS 3531**) הוא ננס אדום בעל סיווג ספקטרלי של M0V הממוקם בקבוצת הכוכבים טלסקופ במרחק של 20.2 שנות אור (6.20 פארסק) מכדור הארץ. לכוכב בהירות נראית מדרגה 7.966.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ננסים אדומים
קטגוריה:קבוצת הכוכבים טלסקופ
784
קטגוריה:קטלוג לויטן
יהושע שמידט

הרב **יהושע מרדכי שמידט** (נולד בכ"ג בניסן ה'תשכ"ז מאי 1967) הוא ראש ישיבת נחלת יוסף ורב היישוב שבי שומרון. מחבר ספרים על 'שיטת הסימנים'.

## ביוגרפיה
נולד בפתח תקווה. למד בישיבת נחלים, המשיך לתקופה קצרה במרכז הרב ומשם פנה ללמוד בישיבת ניר קריית ארבע. בהמשך שימש כר"מ בקיאות למספר שנים, והיה לאחד מתלמידיו המובהקים של הרב דוב ליאור. קבע את מושבו בשבי שומרון, שם היה ראש כולל ובהמשך הקים את הישיבה גבוהה – הסדר במקום והתמנה לרב היישוב. נשיא הישיבה הוא הרב דוב ליאור.

בשנת 2001 נפצע קל הרב שמידט בפיגוע, לאחר שחוליית מחבלים פתחה באש מרכב שחלף על פני הרכב בו נסע. כיפתו המחוררת פורסמה בכלי התקשורת.

ביולי 2016 הצביעו רוב חברי האגודה האזרחית ביישוב שבי שומרון בעד בחירת רב חדש תחתיו. למרות שרוב היישוב הצביע נגד התעקש הרב להמשיך להיות רב היישוב. הליכים משפטיים התנהלו בעבר בעניין בבית הדין האזורי לעבודה. בסופו של דבר נשאר הרב כי רק בסמכות משרד הדתות לפטרו אף שיש ביישוב שלא מכירים בו כרב היישוב.

שיטת הרב ידועה בייחודיתה בכך שיוצרת מעיין חיבור בין הדרך הליטאית לדרך החסידית, כשבמקביל לשיחות מוסר על ענייני לימוד כפי הנהוג בישיבות הליטאיות, מעביר טישים חסידים והתוועדיות כפי הנהוג בישיבות החסידיות.

הרב שמידט נשוי ואב לאחד עשר ילדים.

## שיטת הלימוד
חיבר את 'שיטת הסימנים' במטרה להקל על לומדי גמרא לזכור את תוכן כל דף הנלמד על ידי סימנים הנמצאים בתוכן בדף.

שיטתו בישיבה היא לימוד עיון החותר להגיע לנקודה המרכזית של הסוגיה מתוך עיון בספרי ראשונים ואחרונים והקניית כלים ללימוד העיון, תוך שאיפה להגיע לפסק הלכה.

## חיבוריו
* ספר שיטת הסימנים: חלק א' – מסכת ברכות וסדר מועד; חלק ב' – סדר נשים; חלק ג' – סדר נזיקין. חלק ד' – סדר קדשים.
***כי הוא אות עולם היה** – חוברת ללג בעומר ה'תשע"ה על דרכו של רשב"י
***מבטל הגזרות** – חוברת ללג בעומר ה'תשפא
***משנתו סדורה** – חוברת עצות ודרכי חיזוק בשינון וחזרה על לימוד תורה, וחשיבות קריאת סיפורי צדיקים. יצא לאור בכסלו ה'תשפ"ג.

כמו כן הוציא חוברות על שאר התלמוד הבבלי על פי שיטת הסימנים. הספר על שיטת הסימנים קיבל הסכמות מהרב חיים קניבסקי, הרב מרדכי אליהו, הרב יצחק יוסף, הרב מאיר מאזוז, הרב יעקב אריאל, הרב זלמן נחמיה גולדברג, הרב דוב ליאור, האדמו"ר מנדבורנה הרב יעקב ישכר בער רוזנבוים ועוד.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* דף הפייסבוק של מכון שיטת הסימנים
* 
* 
* [פגישתו בעניין שיטת הסימנים עם הרב [יצחק יוסף]]
* מבחר שיעורים של הרב מתוך ערוץ היוטיוב
* שיעורי הרב באתר ישיבה
* אתר תורה בשומרון
* אתר שיטת הסימנים
* כל הכתבות על הרב שמידט, באתר ערוץ 7
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי ישיבת נחלים
קטגוריה:בוגרי ישיבת מרכז הרב
קטגוריה:ראשי ישיבות ציוניות
קטגוריה:יהודה ושומרון: רבנים
קטגוריה:רבני הציונות הדתית בישראל
קטגוריה:בוגרי ישיבת ניר קריית ארבע
קטגוריה:ראשי כולל אברכים ישראלים
קטגוריה:פתח תקווה: אישים
קטגוריה:שבי שומרון: אישים
קטגוריה:שבי שומרון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1967
ניסים הכהן (אברי"ש)

הרב **נסים הכהן** (**[[משפחות כהן#כהן אברי"ש|אברי"ש]]**; תאריך לידה לא ידוע - כ' בחשוון ה'תקע"ד, 13 בנובמבר 1813), היה אב בית דין של ה"חארה כבירה" - הרובע הגדול באי ג'רבה שבתוניסיה. מקובל ומחבר.

## ביוגרפיה
נולד לרב מרדכי הכהן, בן למשפחת אברי"ש. התחנך בצעירותו אצל הרב אהרן פרץ, ובהמשך אצל הרב אברהם הכהן יצחקי והרב אברהם כלאף. שימש כ-46 שנים כדיין, מורה צדק, ואב בית הדין בג'רבה, ולימד והרביץ תורה.

הלך לעולמו בכ' בחשוון ה'תקע״ד (1813).

## משפחתו
משפחתו הייתה משפחת רבנים בתוניסיה, בספרו הוא כותב "וראיתי בכתבי למר זקני הרי"ה (רבי יוסף הכהן), בן הרי"ה (רבי יצחק הכהן)", אך לא ברור מי הם.
* אביו, הרב מרדכי הכהן אברי"ש, מגדולי רבני ג'רבה בדורו, ודיין בבית דינו של הרב אהרן פרץ.
* אחיו הגדול, הרב יוסף הכהן. הוא מזכירו בכתביו.
* אחיו, הרב אברהם הכהן. ככל הנראה הוא הרב אברהם הכהן (השלישי), תלמיד חכם ודיין בעיר תוניס.
* אחיו, הרב רחמים הכהן אברי"ש, מגדולי רבני ג'רבה בדורו. כשהרב נסים נפטר, נתמנה במקומו לראב"ד ב"חארה כבירה", עד לעלייתו לארץ ישראל, שם נפטר.
* בנו, הרב יוסף הכהן, מגדולי רבני ג'רבה בדורו. למד אצל אביו, עבר לשמש כרב למשך עשר שנים באחת הערים בסמוך לטריפולי שבלוב, לאחר ששב לג'רבה נתמנה לדיין ומורה צדק ב"חארה כבירה". העמיד תלמידים רבים ובהם הרב נסים ביתן, שהיה להראב"ד בג'רבה. התפרנס מצורפות ולא נהנה מכספי הציבור. חיבר את הספר "שארית יוסף", נפטר בשנת ה'תרי"ח (1858).
* חתנו, רבי יהודה מעארך.

## חיבוריו
* **מעשה נסים** - הכולל חידושים על התנ"ך, תוניס ה'תרנ"ה (1895). הספר הוגה והוכן לדפוס על ידי שנים מרבני תוניס, משה שתרוג ושלום חי זרקא.
* **מעשה נסים** - פירוש על ספר משנה תורה לרמב״ם, תוניס ה'תרס״ז.
לדברי תלמידו, רוב החידושים שכתב אבדו "בעניין רע" ולא הגיעו לדפוס.

## קישורים חיצוניים
* הספר '''מעשה נסים''' (תנ"ך), באתר HebrewBooks
* יוסף פרי, שושלת הכוהנים בתוניסיה, באתר תוניסיה מורשת
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים ג'רבאים
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:משפחת כהן אברי"ש
קטגוריה:נפטרים ב-1813
בסיס לאמנות ותרבות

**בסיס לאמנות ותרבות** היה בית ספר ללימוד פיסול, ציור וצילום, שפעל בשנים 2020-1993.
## פעילות
בית הספר הוקם על ידי הפסל דוד זונדלוביץ' ב-1993. תחילה שכן בנתניה. בראש בית הספר עמד פרופ' יעקב דורצ'ין, חתן פרס ישראל לאמנות פלסטית.

תוכנית הלימודים בבית הספר הייתה עצמאית וארכה ארבע שנים, במקצועות: פיסול, ציור וצילום. בית הספר הוכר על ידי משרד התרבות ונוהל באמצעות עמותה ללא כוונת רווח, אשר בראשה עמדה הפסלת דוריס ארקין. בית הספר היה בנוי כקהילת אמנים המהווה בית למורים העוסקים ביצירה. תלמידי בית הספר יכלו לצפות ולהתעניין באופן בלתי אמצעי בתהליך העבודה של מוריהם, נחשפו לעבודתם של אמנים אורחים ולתערוכות בגלריית בית הספר. הלימודים שילבו בין מסורות קיימות לידע עכשווי, בין לימוד קבוצתי לבין עבודה עצמאית. בית הספר שם דגש על עבודה מרובה בסדנאות ובמעבדות, תוך ניסוי וטעייה.

ימין|טקסט=בנין בית הספר ״בסיס לאמנות ותרבות״ באזור התעשייה בהרצליה|ממוזער|בנין בית הספר
מנתניה עבר בית הספר להדסה נעורים, ולאחר כעשור, ב-2015, לבניין חדש שנתפר למידותיו, ברחוב המדע 14 בהרצליה. לרשות תלמידי בית הספר במסלולים השונים עמדו סדנאות פיסול, מעבדות צילום מקצועיות, ספרייה, אולם אירועים משוכלל לצורכי הרצאות, מופעים והקרנת סרטי אמנות, וגלריה המציגה תערוכות מתחלפות ותצוגות ופרויקטים של התלמידים. אוצרת הגלריה הייתה שלומית ברויר. אתר האינטרנט של בית הספר הכיל אינפורמציה שוטפת, מילון מושגים לסטודנטים לאמנות ולקהל שוחרי האמנות. מגזין "בסיס" המצוי באתר בית-הספר מהווה מקור מידע ובמה למאמרים ודעות על אירועי תרבות ואמנות בישראל ובעולם. עורכת המגזין היא האמנית דנה גילרמן.

### צוות בית הספר
* ראש מסלול הפיסול - פרופ' יעקב דורצ'ין
* ראש מסלול הציור - יורי כץ
* ראש מסלול הצילום - מיקי קרצמן
* ראש הלימודים העיוניים - ד"ר אירית דגני רז
* מרכז פעילות התרבות - יאיר גרבוז

כן לימדו בבית הספר יעקב מישורי, צביקה קנטור, לאו ריי, אולג גבריזון, שרון יערי, פיטר שטיבלמן, מאיר ויזלטיר, יוסי מר-חיים, אפרת קליפשטיין, מקס גורביץ, גלית אלוני, מיכל בראור, הדס רוזנברג ניר, וסילי רז, רמי רודריך, דורון בר אדון, אייל רוזמן, ניר הראל ורם ברכה.

520px|מרכז|טקסט=חדר המדרגות של בית הספר לאמנות בסיס בהרצליה|ממוזער|חדר המדרגות של בית הספר, בצילום פנורמי מהקומה השלישית
## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:ישראל: בתי ספר לאמנות
קטגוריה:הרצליה: חינוך