סיוון מלכיאור

**סיון מלכיאור** (נולד בשם **סוון פורומרק**; 1951–1991) היה פעיל לזכויות ההומוסקסואלים בישראל, יושב ראש האגודה לשמירת זכויות הפרט ופעיל של הקהילה הגאה בישראל במחצית השנייה של שנות ה-70.
## ביוגרפיה
מלכיאור נולד בשוודיה כ**סוון פורומרק** (Sven Furumark). הוא היה בנו של הארכאולוג פרופ' ארנֶה פורומארק (Arne Furumark) מנישואיו השניים לאן-מרי (Anne-Marie Furumark' born Melkersson), שהייתה ככל הנראה ממוצא יהודי (שמה העברי היה כנראה מרים), והייתה תלמידה של פורומארק באוניברסיטת אופסולה. מלכיאור עלה לישראל בסוף שנות ה-60, ולאחר עלייתו בחר לעצמו את השם סיון מלכיאור. מלכיאור למד בלשנות באוניברסיטת אופסולה ושלט בעברית ברמה גבוהה מאוד, ולא ניתן היה להבחין במבטא זר בדיבורו. ייתכן שכוונתו הייתה ללמוד לתואר שני בבלשנות שמית בתל אביב, מ-1974 הוא עבד בתפקיד ניהולי בחברת מנפאואר. מ-1969 או 1970 עד 1976 הוא היה בזוגיות עם אלי ב. 

עם הקמת האגודה ל"שמירה על זכויות הפרט" (שלימים הפכה לאגודת הלהט"ב) בשנת 1975 הצטרף לאגודה והיה חבר בוועד האגודה מראשיתו. באספה הכללית הראשונה שנערכה ב-29 בפברואר 1976 נבחר מלכיאור לתפקיד יו"ר האגודה, תפקיד אותו מילא עד פברואר 1977. בפברואר 1977 מלכיאור נבחר שוב כיו"ר הארגון, אך זמן קצר אחר כך הוא התפטר מתפקידו כיו"ר וכחבר ועד האגודה. הוא חזר לכהן בוועד האגודה בין ינואר ליולי 1979, ונשאר מעורב בענייני האגודה בין היתר בזכות בן-זוגו רו הרץ, שהיה חבר ועד בשנים 1985-86.

בנובמבר 1975 היה שותף למפגש בין חברי הוועד לח"כ שולמית אלוני ולמפגש עם היועץ המשפטי לממשלה אהרן ברק. מטרת הפגישות הייתה לקדם את ביטול האיסור הפלילי על יחסי מין "שלא כדרך הטבע", לבטיח את הלגיטימיות של האגודה עצמה ולשפר את היחס של משטרת ישראל להומואים באזורי שיטוט (קרוזינג). מלכיאור גם היה שותף לארגון תוכנית מיוחדת של "השעה השלישית" בהנחיית פרופ' ירמיהו יובל שעסקה באופן ראשוני בבעיות בהן הומואים נתקלים בחברה ואשר שודרה ב-2 בפברואר 1976.

יש טענות שכבר ב-1974 מלכיאור ארגן את מצעד המסיכות בכיכר מלכי ישראל. כעשרים הומוסקסואלים חבשו מסכות ודרשו שוויון זכויות, אך רובם חבשו מסכות בשל חשש מחשיפה שתגרום לפיטוריהם. מלכיאור היה בין הבודדים שצעדו ללא מסכה. אפשר לתאר פעילות זו כמצעד הגאווה הראשון בישראל. מלכיאור היה גם היחיד שהתראיין לאחר ההפגנה בפנים חשופות לערוץ הראשון.

ביולי 1979 התקיימה ההפגנה הלהט"בית הראשונה בישראל על רקע הניסיון להכשיל את קיום הכנס העולמי הרביעי של הומואים יהודיים. משתתפי הכנס שהגיעו ממדינות רבות והפעילים הישראליים התארגנו להפגנה שנערכה בכיכר מלכי ישראל. בישיבת ההכנה של הכנס נכח כתב הטלוויזיה הישראלית מוקי הדר, והכתבה ששודרה ביומן השבוע הפופולרי חשפה לראשונה בישראל התארגנות הומו-לסבית. בכתבה הופיעו אבל אנגל ובן-זוגו יונתן דנילוביץ, ניצן אביב, סיון מלכיאור ועוד 3 לסביות שצולמו מהגב כדי למנוע זיהוי, אבל אחת מהן זוהתה על פי קולה ופוטרה ממשרתה כמורה. גם ההפגנה שנערכה ב-19 ביולי 1979 סוקרה בטלוויזיה וניתן לראות בשידור את סיון מלכיאור לצד אבי אנגל, פעילים ישראליים ועשרות מבין משתתפי הכנס הבין-לאומי. ההפגנה ידועה בפולקלור הקהילתי כ"הפגנת הנעימים והנעימות" כי מלכיאור דחף מונחים אלו כתחליף ל"גיי", אולם, ניסיונו זה לא עלה יפה והמושג לא נשתרש.

בשנת 1982 מלכיאור חזר לשוודיה עם בן זוג ישראלי דתי. הוא עבד כמתכנת, תרגם מעברית לשוודית והחל בדוקטורט על עברית מודרנית אותו לא סיים בשל מחלת האיידס בה נדבקו הוא ובן זוגו. בן הזוג התאבד לאחר שנודע לו על הידבקותו, ואילו מלכיאור נפטר מהמחלה בשנת 1991.

## קישורים חיצוניים
*סיוון מלכיאור, באתר האגודה לשמירת זכויות הפרט

## הערות שוליים

קטגוריה:להט"בים ישראלים
קטגוריה:פעילים למען זכויות להט"ב בישראל
קטגוריה:פעילים חברתיים ישראלים
קטגוריה:יו"ר אגודת הלהט"ב
קטגוריה:ישראלים ילידי שוודיה
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1991
קטגוריה:ישראלים שנפטרו מאיידס