open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
סם בסקוב

**סמואל** (**סם**) **בֶּסֶקוֹב** (בדנית: **Sam Besekow** (לעיתים נכתב **Besekov**); 26 בינואר 1911 – 21 באפריל 2001) היה במאי תיאטרון ושחקן דני-יהודי.

## ביוגרפיה

בסקוב (בשמו המקורי: שמואל בית יעקב) נולד ב-1911 בקופנהגן בירת דנמרק, בנם של הורים יהודים שהיגרו מרוסיה. בסקוב נולד בקופנהגן. בגיל חמש החל לנגן בפסנתר, בבית הספר למד בחוגים לדרמה ושיחק בתפקידים ראשיים. בגיל העשרה זכה במלגה ונסע ללמוד בגרמניה תיאטרון אצל ארווין פיסקטור ומקס ריינהרדט. למד תיאטרון, היסטוריה ופילוסופיה באוניברסיטת מינכן. כשהיה ברטולט ברכט בגלות בדנמרק, בסקוב הצעיר היה נוסע לעיירה סוואמבורג, על מנת לקחת חלק בחוג הדרמה שהנחה ברכט. לאחר שובו לדנמרק למד במשך שנתיים בבית הספר לדרמה שליד התיאטרון המלכותי בקופנהגן. לאחר סיום לימודיו החל לעבוד בתיאטרון. תחילה היה רקדן, אחר-כך שחקן ובמאי. המחזה הראשון שביים היה "ירמיהו" מאת שטפן צווייג. בגיל עשרים ושלוש עזב את התיאטרון והצטרף לקרקס שנדד ברחבי סקנדינביה, בו שהה במשך כמה חודשים.

בסקוב היה הבמאי והמנהל האמנותי של התיאטרון הממלכתי בקופנהגן. הרבה לביים בשוודיה, בנורווגיה ובפינלנד. בתחילת דרכו נהג לשחק בהצגות שביים, אחר-כך רק ביים.

לישראל הגיע לראשונה ב-1962 כדי לביים את המחזה "גלילאו", פרי עטו של ברטולט ברכט, בכיכובו של זלמן לביוש בתפקיד הראשי של גליליאו גליליי. אחר-כך ביים במהלך השנים הצגות נוספות בתיאטרון חיפה.

נפטר בקופנהגן, בגיל 90.

## הצגות בבימויו

## פרסומיו

## ספר יובל

* Niels Barfoed [et al], *Til Sam Besekow*, København: Borgen, 1981. (למלאת לו 70)


## לקריאה נוספת
רשימת הצגותיו:

* "Niels Peder Jørgensen, 'Fortegnelse over Sam Besekows iscenesættelser 1934-1981,' in: *Til Sam Besekow* (1981), pp. 162-210.


## קישורים חיצוניים
* סם בסקוב באתר WorldCat Identities
* 
* סם בסקוב, באתר Dansk Biografisk Leksikon (הלקסיקון הביוגרפי הדני)
* סמ(ואל) בסקוב באתר Dansk film og teater (קולנוע ותיאטרון דניים)
* סם בסקוב באתר Geni
* , 
* 
* 
* 
* 
* 

* Per Nørgård, Sam, Genkenderen. Til Sam Besekov (70 år). (1981), באתר הספרייה המלכותית של דנמרק


## הערות שוליים

קטגוריה:במאי תיאטרון דנים
קטגוריה:במאי תיאטרון יהודים
קטגוריה:יהודים דנים
קטגוריה:דנים שנולדו ב-1911
קטגוריה:דנים שנפטרו ב-2001
קוקו (גורילה)

**קוקו** הגורילה (באנגלית: **Koko**; נולדה בשבי ב-4 ביולי 1971 – 19 ביוני 2018) הייתה נקבת גורילה שהשתתפה בניסויים בלשניים בקופי אדם. על פי פרנסין פטרסון (Dr. Francine 'Penny' Patterson) וחוקרים נוספים מאוניברסיטת סטנפורד שבקליפורניה, קוקו הבינה יותר מ-1,000 מילים בשפת הסימנים האמריקאית, וכן כ-2,000 מילים באנגלית מדוברת. כמו בניסויי שפה נוספים עם קופי אדם, רמת השליטה של קוקו בסימנים אלו שנויה במחלוקת, ונטען שהיא למדה להשתמש במחוות מסוימות בדרך של התניה אופרנטית. קוקו נולדה בגן החיות בסן פרנסיסקו וגרה רוב חיה בוודסייד, קליפורניה. השם קוקו הוא קיצור של "הנביקו" (花火子 - "ילד זיקוקין" ביפנית), שניתן לה בגלל תאריך לידתה, 4 ביולי.

קוקו נצפתה מפגינה רגשות המיוחסים בדרך כלל לבני אדם. במהלך צפייה בסרט הקולנוע האהוב עליה "תה עם מוסוליני" מוצגת סצנה עצובה שבה ילד קטן נפרד ממשפחתו הנוסעת ברכבת. בסוף הסצנה היא נצפתה מסמנת בשפת הסימנים את המילים: "צרות", "עצוב", "אמא" ו-"קוקו אוהבת", עם דמעות בעיניה.
כשהודיעו לקוקו על מותו של השחקן רובין ויליאמס, שאותו פגשה ב-2001 ומיד נקשרה אליו, היא התעצבה מאוד ואף סימנה בשפת סימנים את המילה "בכי", דבר המראה על אינטליגנציה רגשית גבוהה. קוקו נפטרה ב-19 ביוני 2018.

## חיות המחמד של קוקו
קוקו הייתה אחת מבעלי החיים היחידים שגידלו חיית מחמד. לכבוד חג המולד 1983, קוקו ביקשה ממטפליה מתנה חתול. כאשר נקנה לה בובת חתול, קוקו סירבה לשחק עמה והמשיכה לבקש חתול. ליום הולדתה ב-1984 קיבלה קוקו גור חתולים זכר מסוג מנקס, שנקרא אול בול ("All Ball"). קוקו טיפלה בגור בחמלה, כאילו היה צאצאה. מספר חודשים לאחר מכן, גור החתולים ברח ונדרס על ידי רכב. על פי דיווחי פטרסון, קוקו התאבלה על מותו של הגור. מאוחר יותר גידלה קוקו שני גורי חתולים נוספים, אף הם מזן מנקס.

## אזכורים בתרבות
* ב-1977 נוצר עליה סרט תיעודי שנקרא "קוקו - גורילה מדברת" (Koko – A Talking Gorilla).
* בסדרת הטלוויזיה "המפץ הגדול", שלדון קופר מנסה ללמד את פני פיזיקה ומשווה את הניסיון ללימוד קוקו את שפת הסימנים. שלדון טוען שלקוקו יכולות לימוד העולות על אלו של פני.
* באחד מפרקי "סיינפלד", ג'ורג' קוסטנזה זוכה לכינוי "קוקו" על שם הגורילה, שכן כשהוא כועס, הוא "קופץ מעלה ומטה כמו קוף".

## ראו גם
* ניסויים בלשניים בקופי אדם
* שפת בעלי חיים

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ארצות הברית: בעלי חיים מפורסמים
קטגוריה:2018 במדע
קטגוריה:יונקים מפורסמים
קטגוריה:גורילות
קטגוריה:פרימטים בתרבות
החתונה (מחזה)

**החתונה** (בגרמנית: **Die Kleinbürgerhochzeit**) הוא מחזה מסוגת הפארסה, פרי עטו של המחזאי הגרמני ברטולט ברכט. המשמעות המילולית של שם המחזה בגרמנית הוא "חתונה זעיר בורגנית".

## אודות המחזה
"החתונה" שייך לאסופה של חמישה מחזות קצרים שכתב ברכט בצעירותו, ב-1919 והוא היחיד מביניהם שהוצג בחייו. הצגת הבכורה נערכה בשאשפילהאוס של פרנקפורט, בבימויו של מלכיוור ווישר, ב-11 בדצמבר 1926. המחזות ראו אור בדפוס לראשונה ב-1966. המחזה הנדפס נקרא בשם "חתונה זעיר בורגנית", אולם ככל הנראה לא היה זה הנוסח הסופי, מכיוון שהוא חסר את רעש המיטה הנשברת בסיום המחזה.

## תקציר העלילה
מסיבת הכלולות של זוג צעיר נערכת בדירה זעיר בורגנית. המסיבה שמתחילה ברוח טובה, ממשיכה בלעג, עוקצנות ורכילות בין המשתתפים השונים. במקביל, כסמל חיצוני לעלילה, מתפרקים הרהיטים בדירה, רהיטים אותם בנה החתן.

## המחזה בדפוס בעברית
* **חתונה מבית טוב**, ת"א: נאמנות התיאטרון הלאומי "הבימה", תרגם אהוד מנור, 1975.
* **החתונה**, רמת גן: מרכז ישראלי לדרמה, תרגם אברהם עוז, 1988.

## ההצגה בתיאטרון הרפרטוארי הישראלי

1. **[[התיאטרון הקאמרי|תיאטרון הקאמרי]], הצגת בכורה: 10 במרץ 1980, מספר הצגות: 80**
* יוצרים: נוסח עברי – אברהם עוז, בימוי – עמרי ניצן, תפאורה – אלי סיני, תלבושות – רות דר, מוזיקה – משה זורמן, ריקודים – רות מוטס, תאורה – אבי צברי.
* משתתפים: אבי הכלה – יהודה פוקס, אם החתן – אסתר גרינברג—שבק, הכלה – תיקי דיין, אחות הכלה – אסתי קוסוביצקי, החתן – שלמה וישינסקי, החבר – דב רייזר, האישה – עדנה פלידל, הבעל – יוסי גרבר, הבחור הצעיר – ששי סעד.

2. **[[תיאטרון החאן]], הצגת בכורה: 1995, מספר הצגות: 24**
* יוצרים: בימוי – אופירה הניג, תפאורה – יוסי בן-ארי.
* משתתפים: החתן – ניר רון, הכלה - פלורנס בלוך, אחות הכלה - ענת פדרשניידר, אחות הכלה - נעמי פרומוביץ'-פנקס.

## הערות שוליים

קטגוריה:מחזות ברטולט ברכט
אולג יאנקובסקי

**אולג יאנקובסקי** (ברוסית: **Олег Янковский**;  23 בפברואר 1944 - 20 במאי 2009) היה שחקן ובמאי תיאטרון וקולנוע רוסי וסובייטי. הוא זכה בפרס ברית המועצות ובשנת 1987 ופעמיים בפרס הפדרציה הרוסית (בשנים 1996 ו-2002). בשנת 1991 הוענק לו תואר אמן העם של ברית המועצות. על פעילותו בתחום התיאטרון והקולנוע הוא קיבל מספר עיטורים.

## חייו
אולג יאנקובסקי נולד בעיר ג'זקזגן (אז בברית המועצות, היום בקזחסטן) למשפחה בעלת שורשים פולנים-בלארוסים. אביו היה קצין בצבא האימפריה הרוסית ונפצע במהלך מלחמת העולם הראשונה. הוא שירת לצד מיכאיל טוכאצ'בסקי. בתחילת שנות ה-30 נעצר ושוחרר. בשנת 1937 נעצר שנית ושוחרר תוך זמן קצר. בשנת 1953 הוא נפטר בעקבות פציעה ישנה.

בשנת 1951 המשפחה עברה לעיר סראטוב. בשנת 1957 אולג הצעיר עבר לאחיו שהיה שחקן בתיאטרון העירוני במינסק. לאחר מספר שנים אולג יאנקובסקי חזר לאימו לסראטוב. לאחר סיום לימודי בית הספר הוא התקבל ללימודי משחק בבית הספר למשחק העירוני. בהיותו בשנת הלימודים השנייה אולג יאנקובסקי נישא לסטודנטית למשחק. לאחר סיום הלימודים הזוג הצעיר התקבל לתיאטרון העירוני. אשתו זכתה לפופולריות גדולה על במת התיאטרון העירוני, בעוד שהוא שיחק במספר הצגות ללא הצלחה יתרה.

### קריירה בברית המועצות
בסוף שנות ה-60 יאנקובסקי הוזמן לראשונה לשחק בקולנוע. הוא התקבל לתפקיד ראשי בסרט המגן והחרב על פעילות המודיעין הסובייטי במהלך מלחמת העולם השנייה. הסרט זכה לפופולריות רבה, ולאחריו השתתף במספר סרטים נוספים. באחד הסרטים הוא הצטלם לצד יבגני לאונוב. בהמלצת יבגני לאונוב הוא התקבל לתיאטרון לנקום במוסקבה בו מארק זכארוב היה הבמאי הראשי. במקביל לעבודה בתיאטרון, ינקובסקי המשיך להשתתף בסרטים. בתחילת שנות ה-70 השתתף בסרטו של אנדריי טרקובסקי "המראה". בשנת 1979 הוא שיחק בתפקיד הראשי בסרט על ברון מינכהאוזן, תפקיד זה נחשב לאחד הטובים של השחקן.

בשנת 1982 יאנקובסקי שיחק תפקיד ראשי בסרט של אנדריי טרקובסקי "נוסטלגיה". אחרי שהסרט לא זכה בפרס בפסטיבל הקולנוע בקאן, אנדריי טרקובסקי לא חזר לברית המועצות והסרט נאסר להקרנה במדינה.

### קריירה לאחר התפרקות ברית המועצות
בשנת 1991 יאנקובסקי שיחק בסרט על הריגת הצאר ניקולאי השני. בשנת 1991 הוא נסע לצרפת ועבד שם מספר שנים. בהיותו בצרפת ליאנקובסקי הוענק תואר אמן העם של ברית המועצות, בין האחרונים. בשנת 1992 יאנקובסקי חזר לרוסיה והמשיך לשחק בקולנוע ובתיאטרון במוסקבה בו התחיל את הקריירה שלו אצל במאי מארק זכארוב.

בשנת 2008 יאנקובסקי חלה ותוך זמן קצר התברר כי הוא סובל מסרטן. למרות כל המאמצים כולל ביצוע ניתוחים בגרמניה, השחקן נפטר ב-20 במאי 2009 במוסקבה. הוא הוטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה במוסקבה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין נובודוויצ'יה
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה רוסים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה סובייטים
קטגוריה:במאי תיאטרון רוסים
קטגוריה:רוסים ממוצא בלארוסי
קטגוריה:מעוטרי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:אמני העם של ברית המועצות
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1944
קטגוריה:סובייטים שנפטרו מסרטן הלבלב
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2009
תקופה קריטית

**תקופה קריטית** היא פרק זמן מוגבל שבו חלק כלשהו של אורגניזם המתפתח נמצא בשלב חשוב בהתפתחותו.
תקופות קריטיות הן פרקי זמן שרק במהלכן יכולים גירויים מסוימים להשפיע על התפתחות מערכת העצבים. לגירויים אלו לא תהיה השפעה מחוץ לתקופות אלו.

בהתאם לכך, התקופה הקריטית היא הזמן שבו האורגניזם רגיש ביותר לתנאים הסביבתיים.

## השפעה התפתחותית
התפתחות האדם מושפעת מגורמים תורשתיים וסביבתיים. האינטראקציה בין גורמים אלו היא הבסיס להבדלים בין אישיים בתחומים רבים. המטען הגנטי של האדם נקבע בשעת ההתעברות ועל פי רוב אינו נוטה לעבור שינויים. לעומת זאת, תנאי הסביבה בהם גדל האדם יכולים להשתנות מרגע לרגע.

הפלסטיות של מערכת העצבים היא המנגנון המאפשר למידה ושינוי בהתנהגות בעקבות מפגשים עם הסביבה. מכיוון שהיא משתנה לאורך החיים, התגובה שלה לגירויים סביבתיים מסוימים יכולה להשתנות מתקופה לתקופה.
למשל, מנגנונים עצביים מסוימים מעוצבים על ידי הניסיון בשנות החיים הראשונות בלבד.

כאשר מספקים את התנאים המתאימים בתקופה הקריטית, ההתפתחות היא מהירה. עם זאת, בתקופה קריטית עלול להיגרם נזק בלתי הפיך למערכת העצבים המרכזית, אפילו בעקבות פגיעה לא חמורה.
זאת משום שאם תמנע מהאורגניזם סביבה מתאימה בתקופה זו, ייתכן ותפגע ההתפתחות של יכולות מסוימות ללא דרך חזרה.

## יכולות שהתפתחותן תלויה בתקופה קריטית
יכולת הסטריאואופסיס המאפשרת למוח לגבש תפיסת עומק מתוך ההבדלים בין התמונות המתקבלות על הרשתית של שתי העיניים יכולה להתפתח רק אם הפעוט התנסה במיקוד עיניו בתקופה מסוימת.

אצל חתולים קיימת תקופה קריטית בהתפתחות הראייה בגיל 3–5 שבועות. אם בתקופה זו לא מאפשרים לעין אחת לראות, קשרי עצב מרכזיים שלה משתנים, כך שהיא לא תוכל לתפקד בהמשך.

רכישה מלאה ושוטפת של שפת אם יכולה להתבצע בשנות הינקות והילדות המוקדמות בלבד. לאחר מכן תהליכי רכישת השפה הופכים להיות מאומצים ומוגבלים יותר במידת היעילות שלהם.

החתמה (או הטבעה) הוא התהליך שבו צאצא נקשר להוריו והם אליו, והיא מתרחשת מיד לאחר בקיעתו או לידתו של הצאצא. ברגעים ראשונים נמצאים החושים במצב של רגישות יתר, ויש קליטה משופרת של כל הסביבה, דרך מלוא החושים, דבר המאפשר החתמה. כיוון שהצאצא נולד כ"טאבולה ראסה", החתמה יכולה להתבצע על ידי כל מי שעונה לקריטריונים הנדרשים על ידי הצאצא במהלך התקופה הקריטית, אפילו בני מין אחר או בני אדם.

## ראו גם
* התפתחות קוגניטיבית

## הערות שוליים

קטגוריה:פסיכולוגיה התפתחותית
קטגוריה:מערכת העצבים
קטגוריה:למידה
מיכאיל וורונין

**מיכאיל יאקובלביץ' וורונין** (ברוסית: **Михаил Яковлевич Воронин**; 26 במרץ 1945 – 22 במאי 2004) היה מתעמל סובייטי. אלוף אולימפי (מקסיקו סיטי 1968), בעל 9 מדליות, מהן 2 זהב ואלוף עולם (דורטמונד 1966).

## ביוגרפיה
מיכאיל וורונין נולד במוסקבה. עוד בילדות החל להתאמן במועדון דינמו. בשנת 1964 הוא זכה באליפות ברית המועצות ונכלל בנבחרת לאולימפיאדה, אך בסופו של דבר לא השתתף בתחרויות.

### אלוף עולם
באליפות העולם שנערכה בדורטמונד, גרמניה בשנת 1966 זכה וורונין ב-4 מדליות, 2 זהב ו-2 כסף. את מדליות הזהב קיבל בתחרות קרב רב אישי ובתרגיל טבעות. את מדליות הכסף – בתרגיל סוס סמוכות ובתרגיל מקבילים.

בשנת 1968 הוא התחתן עם זינאידה וורונינה גם היא אלופה אולימפית בהתעמלות.  הם התגרשו כעבור שנתיים. לזוג נולד ילד.

### אלוף אולימפי, המעוטר ביותר במשחקים עם 7 מדליות
במקסיקו סיטי 1968 היה וורונין כוכב נבחרת ברית המועצות וזכה ב-7 מדליות, 2 זהב, 4 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב – בתרגיל קפיצות ובתרגיל מתח. בתחרות קרב רב אישי הוא הוביל, אך בתרגיל אחרון עשה טעות וכתוצאה מכך זכה במדליית כסף בתוצאה של 115.85 נק', אחרי סוואו קאטו (115.90 נק') ולפני אקינורי נקיאמה (115.65 נק'), שניהם מיפן.

במינכן 1972, למרות פציעתו זכה וורונין בשתי מדליות כסף – בתחרות הקבוצתית ובתחרות טבעות.

לאחר מינכן 1972 וורונין עזב את התחרויות והיה מאמן במועדון בו הוא התחנך. במשך עשור (1978–1988) הוא היה יושב ראש פדרציה סובייטית להתעמלות. לאחר התפרקות ברית המועצות וורונין נכנס לעסקים אך ללא הצלחה יתרה.

הוא חלה בסרטן ונפטר בשנת 2004 בגיל 59 בלבד.

## ראו גם
* 

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מתעמלים סובייטים
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מעוטרי עיטור אות הכבוד
קטגוריה:אלופים אולימפיים: מתח
קטגוריה:אלופים אולימפיים: קפיצות (גברים)
קטגוריה:אלופי עולם בהתעמלות
קטגוריה:אלופים אולימפיים סובייטים: התעמלות
קטגוריה:משתתפי אולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968)
קטגוריה:משתתפי אולימפיאדת מינכן (1972)
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1945
קטגוריה:נפטרים ב-2004
סינאמאלדהיד

**סינאמאלדהיד** (Cinnamaldehyde) הוא תרכובת אורגנית ארומטית שנוסחתה C9H8O. זהו נוזל שמנוני צמיג צהבהב המעניק לקינמון את הארומה האופיינית. המולקולה מורכבת מקבוצת פניל הקשור לאלדהיד דרך שרשרת לא רוויה. החומר נמצא באופן טבעי בקליפת עץ הקינמון ועצים נוספים מהסוג Cinnamomum. החומר דומה לליגנין ובדומה לו מסונטז בצמח מפנילאלנין. קימנאלדהיד מופק מקליפת העץ על ידי מיצוי בקיטור.
השימוש העיקרי בחומר הוא כתוסף מזון לממתקים, מסטיק, גלידה ומשקאות קלים בריכוזים של פחות מ-0.5%. החומר משמש גם בבשמים, כקוטל פטריות (פונגציד) בחקלאות לרוב להגנה על מערכת השרשים של הצמח. סינאמאלדהיד משמש גם כקוטל חרקים ואמצעי לדחיית בעלי חיים כולל כלבים וחתולים.
משתמשים בחומר גם להגנה על פלדה וסגסוגות ברזל אחרות מקורוזיה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:תרכובות אורגניות
קטגוריה:חמצן: תרכובות
קטגוריה:תרכובות ארומטיות
קטגוריה:חומרי טעם וריח
חדר איימס

ממוזער|250px|המבנה הייחודי של חדר איימס יוצר אשליה אופטית
250px|ממוזער|שמאל|אדם צועד בחדר איימס ונראה כאילו הוא משנה את גודלו
**חדר איימס** (באנגלית: **Ames room**) הוא חדר בעל מבנה מעוות, היוצר אשליה אופטית, המשבשת את תפיסת העומק של האדם הצופה בו מבחוץ כמו גם גורמת לו לתפוש באופן שגוי את גודלם של עצמים, המוכנסים לחדר. החדר נקרא על שם מתכננו אדלברט איימס הבן.

## אופן היווצרות האשליה
באופן כללי הגודל של התמונה הנוצרת על הרשתית, בעקבות האור המוחזר מגירוי מסוים, מושפעת מהמרחק שלו ביחס לצופה. התפתחות של קביעות תפיסתית בנוגע לגודלם של עצמים מתגבשת בשנים הראשונות לחיים ומאפשרת לילד להבין שכשעצם מסוים מתרחק הוא שומר על הגודל שלו למרות שהוא נראה קטן יותר.

הצופה מביט אל החדר, דרך חרך, המאפשר ראייה בעין אחת בלבד וכך מקשה על תפיסת העומק. האשליה של חדר איימס נוצרת בעקבות הנחה מוטעית של הצופה, כי החדר הוא בצורת תיבה או קובייה, כמקובל. אלא שלמעשה רצפת החדר הזה היא בצורה של טרפז ישר-זווית והמרחק בין הרצפה לתקרה הולך וגדל עם ההתקרבות אל הבסיס הגדול של טרפז הרצפה.

כלומר, הצופה מניח ששני חלקי החדר נמצאים במרחק שווה ממנו ולכן מפרש את גודל העצמים באופן מוטעה. כתוצאה מכך, עצמים הנמצאים בחלק המרוחק יותר של החדר נתפסים כקטנים יותר מגודלם הממשי ביחס לעצמים הנמצאים בצדו הקרוב יותר של החדר.

תפאורני תעשיית הקולנוע משתמשים בחדרים כאלו כדי ליצור אשליה, לפיה גובהן של הדמויות בעלילה שונה מגובהם של השחקנים, שלוהקו עבור הסרט. לדוגמה, אם אחת הדמויות דמות גמד או דמות ענק, כל השחקנים יכולים להיות בגובה דומה. התפאורה תגרום להם להיראות בגבהים שונים.

## ראו גם
* חלון איימס

## קישורים חיצוניים

*  

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אשליות אופטיות
איימס
איברהים באנגורה

**איברהים "טטה" באנגורה** (באנגלית: **Ibrahim "Teteh" Bangura**; נולד ב-27 בדצמבר 1989) הוא כדורגלן עבר מסיירה לאון, ששיחק בעמדת החלוץ.

## קריירה
באנגורה החל את הקריירה המקצועית שלו בקאלון, קבוצה מקומית בסיירה לאון. וכבר בגיל 19 היה מלך השערים בליגה המקומית. בגיל 19 ערך הופעת בכורה בנבחרת סיירה לאון. בשנת 2009 עבר לשחק בליגת הפיתוח בארצות הברית, בקבוצת קליבלנד סיטי סטאר.

ביולי 2010 חתם בקופינג מליגת העל השוודית, כשהמועדון היה בסכנת ירידה. בהופעת הבכורה שלו כבש את שערו הראשון בקבוצה. בהופעת הבכורה שלו באצטדיונה הביתי של הקבוצה, כבש שלושער במשחק שהסתיים בתיקו 3-3. ב-27 בספטמבר 2010 חתם בא.י.ק סולנה על חוזה לשלוש שנים החל מינואר 2011 וכבש 15 שערים ב17 משחקים.

בקיץ 2011 חתם בבורסאספור מהליגה הטורקית ששילמה עבורו 2.6 מיליון אירו, ושברה את שיא ההעברות שלה באותה תקופה. במשך הקריירה שלו בבורסאספור נפצע מספר פעמים ולא הצליח לתפוס מקום בהרכב. בחודש ינואר הושאל לסאנליורפאספור מהליגה השנייה בטורקיה, בה כבש שלושה שערים בשמונה משחקים. 

ב-22 באוגוסט 2013 הושאל באנגורה לעונה אחת לבית"ר ירושלים, תמורת שכר של 200 אלף אירו לעונה. ב-30 בדצמבר 2013 שוחרר מהקבוצה, ולאחר מכן הושאל לחצי עונה לקבוצתו לשעבר, א.י.ק סולנה. באנגורה לא שיחק בקדנציה השנייה שלו בא.י.ק. ב-2015 חתם במיאלבי מהליגה השלישית בשוודיה.

באנגורה שיחק גם בנבחרת סיירה לאון. במדי הנבחרת הוא השתתף ב-12 משחקים וכבש 4 שערים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים מסיירה לאון
קטגוריה:סיירה לאון: חלוצי כדורגל
קטגוריה:כדורגלני א.י.ק סולנה
קטגוריה:כדורגלני בורסאספור
קטגוריה:כדורגלני גאיס
קטגוריה:כדורגלני בית"ר ירושלים
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:כדורגלני נבחרת סיירה לאון
קטגוריה:ספורטאים זרים בארצות הברית
קטגוריה:ספורטאים זרים בשוודיה
קטגוריה:ספורטאים זרים בטורקיה
קטגוריה:ספורטאים זרים בישראל
קטגוריה:ילידי 1989
סיד ברנשטיין

**סיד ברנשטיין** (באנגלית: **Sid Bernstein**; 12 באוגוסט 1918 – 21 באוגוסט 2013) היה מפיק מוזיקלי ואמרגן אמריקאי-יהודי, שהתפרסם בכך שהיה מיוזמי ומחלוצי "הפלישה הבריטית" - הבאתן לארצות הברית של להקות בריטיות, בהן הביטלס, האבנים המתגלגלות והקינקס. כמו כן, הוא היה האמרגן הראשון שארגן מופעי רוק באצטדיוני ספורט.

## ביוגרפיה
ברנשטיין נולד בעיר ניו יורק. במהלך מלחמת העולם השנייה הוצב בצרפת כחלק מגדוד נ"מ של צבא ארצות הברית.

ברנשטיין היה למעשה מחלוצי הפלישה הבריטית, כאשר הביא את להקת הביטלס מבריטניה לארצות הברית. בשלהי חודש דצמבר 1963, הוא הציג את שירי הלהקה, שהייתה אז עדיין לא מוכרת בארצות הברית, במחוז Tidewater שבווירג'יניה, וחודש לאחר מכן גם בעיר ניו יורק. הצגת הלהקה כללה את השמעת להיטיה במועדונים פופולריים, וכן חלוקת מתנות הנושאות את שם הלהקה. בשנת 1964 ארגן ברנשטיין את הופעת הביטלס בקרנגי הול, לאחר השתתפותם הראשונה בתוכנית הטלוויזיה "המופע של אד סאליבן". כמו כן, הוא ארגן את הופעתם הידועה באצטדיון שיי בשנת 1965, והודה שנים מאוחר יותר כי איכות הקול בהופעה הייתה נמוכה מאד.

במהלך הופעת להקת הביטלס באצטדיון שיי, דאג ברנשטיין לפרסם על מסכי הענק להקה נוספת אותה היה מעוניין לקדם - להקת הווייט סול "הראסקלס" , בה פגש במהלך קיץ 1965. הוא עבד עם הלהקה במשך כ-5 שנים והביא לפרסומה ברחבי ארצות הברית.

ברנשטיין ארגן מופעים גם עבור לני קרביץ, פרנק סינטרה, ג'ימי הנדריקס, סליי אנד דה פמילי סטון ואחרים. בשנת 1965 הוא אף הביא זמרים ישראלים להופיע לראשונה בארצות הברית, בהם שושנה דמארי, שייקה אופיר ויפה ירקוני, אשר הופיעו בקרנגי הול.

בשנת 2010 פורסם סרט תיעודי באורך מלא בשם "סיד ברנשטיין מציג..." (באנגלית: "Sid Bernstein Presents..."), אשר עוסק בסיפור חייו של ברנשטיין. כמו כן, ברנשטיין השתתף בכתיבת שני ספרים על אודותיו - "It's Sid Bernstein Calling" ו-"Not Just The Beatles".

ב-14 בפברואר 2012, בגיל 93, הוציא ברנשטיין אלבום מוזיקה ראשון כזמר, בו הוא שר מבחר מהשירים האהובים עליו.

ברנשטיין נפטר ב-21 באוגוסט 2013, בנסיבות טבעיות.

## קישורים חיצוניים

* "Sid Bernstein: The man who brought America to the Beatles" - ריאיון עם ברנשטיין באתר NYRock, משנת 2001
* "Sid Bernstein Presents..." באתר IMDb
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:אמרגנים אמריקאים
קטגוריה:אמרגנים יהודים
קטגוריה:מפיקים מוזיקליים יהודים
קטגוריה:מפיקים מוזיקליים אמריקאים
קטגוריה:הביטלס
קטגוריה:מנהלים מוזיקליים יהודים
קטגוריה:מנהלים מוזיקליים אמריקאים
קטגוריה:יהודים אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1918
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2013
אנדרטת מלחמת העצמאות בעכו

**אנדרטת מלחמת העצמאות בעכו** היא אנדרטה בעיר עכו, המנציחה את זכרם של חללי צה"ל, שנפלו בכיבוש עכו ושחרור הגליל המערבי במלחמה זו.

האנדרטה ממוקמת בשטחו של גן הזיכרון בצומת רחוב בן-עמי ורחוב הארבעה בעכו. היא בנויה כקיר דמוי טרפז המצופה באבנים מסותתות והנראה כחומה. לפניו רחבה מוגבהת ומגודרת שבה מתנופף דגל ישראל. בשקע במרכז הקיר מוצב לוח שיש שבו נחרתו סמל צה"ל וכתובת זו:

**נצח והוד לחללי מלחמת השחרור**
**לוחמי הגליל המערבי וכובשי עכו**
**תש'ז תש'ח**

מתחת לכתובת מוצבים שלושה לוחות שיש משופעים, שעליהם חרותים שמותיהם של 21 חללים מיחידות חטיבת כרמלי מגדוד 21 וגדוד 22. רבים מהם נהרגו בכיבוש עכו במאי 1948. האחרים נפלו באותה תקופה בקרבות ברחבי הגליל המערבי.

האנדרטה הוקמה בשנת 1949 על ידי חיים תיבון ביוזמת ותיקי גדוד 22 בחטיבת כרמלי. לוחות השיש ועליהם שמות הנופלים הוספו לה בהמשך.

## לקריאה נוספת
***אנדרטאות תש"ח** בהוצאת היחידה להנצחת החייל, 2009.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:המצור על הגליל המערבי
עכו
מלחמת העצמאות בעכו
קטגוריה:עכו: מבנים 
קטגוריה:חטיבת כרמלי
דן רדלר

**דן רדלר** הוא מעצב תאורה, מחזאי וסופר ישראלי. הוא כתב שני ספרי לימוד והדרכה לתאורת במה, ארבעה רומנים ומחזה. ספרו העוסק בתאורת במה צוטט רבות וראה אור גם בשפה האנגלית. רדלר הקים ואצר את המוזיאון לתאורת במה שהוצג בארץ מעל עשר שנים והועבר לתצוגת קבע בסין.

## ביוגרפיה
רדלר נולד וגדל ברמת גן. את לימודיו החל בבית הספר אורט גבעתיים ושנה לפני הגיוס לצבא החל לעסוק בתאורת תיאטרון. לאחר שחרורו התמחה בתאורה תיאטרונית והקים מספר חברות שעסקו בתאורת תיאטרון. רדלר למד תיאטרון באוניברסיטת תל אביב, שימש כמרצה לתאורה במסגרות שונות ויחד עם המהנדס אלפרד סנטור והקים חברת הזנק בשם "קומפיולייט", בה פותח מחשב תאורה המבוסס על מיקרופרוססורים. בשנת 2003 הקים רדלר את "כוחה של תאורה", מוזיאון לתאורת במה, שאוספיו מלמדים על התפתחות התאורה והתיאטרון, החל מהמאה ה-17.

האוסף הוצג בישראל והועבר לסין במסגרת.

רדלר חי בזוגיות עם השחקנית חגית בן-עמי, בתו הצעירה של מבקר התיאטרון נחמן בן-עמי.

## יצירתו
בשנת 1992 יצא ספרו הראשון "תאורת במה" – ספר העוסק באמנות התאורה. בשנת 2005 יצא הספר באנגלית. בשנת 2009 יצא הרומן "משחק הכיסאות" – שעלילתו מתפרסת משנות ה-60 של המאה הקודמת ועד ימינו. הרומן התפרסם בשתי מהדורות.

בשנת 2010 כתב את מחזהו הראשון "יותר מדי סושי", שהוצג בפסטיבל תיאטרון בית לסין. בשנת 2013 יצא לאור הרומן השני שכתב רדלר, "הכדור השמיני", ששם זרקור על תופעת הקליטה של העולים מחבר המדינות, תוך התמודדות עם סוגיות גורל וזוגיות. הספר עובד למחזה גרגורי, עלייתו ונפילתו ולסרט בשם "הארוחה". בשנת 2018 יצא ספרו השני "תאורת במה ועוד." בעברית- ספר עיון רחב יריעה העוסק בהתפתחות הרעיונית והטכנולוגית של תאורת הבמה ובתרומתה לשינוי פני התיאטרון מהמאה הרביעית לפני הספירה ועד לימינו. בשנת 2020 הפורסם בהוצאת ״כנרת זמורה ביתן״ הרומן השלישי שכתב רדלר, ״על הקצה.״ במוקד הספר משפחה שנולדה בחטא המחריב אותה, החיים השבריריים שמצליחים הגיבורים - האם, האב והבן - לבנות לעצמם בעודם מהלכים על פי תהום, והמפגש הבלתי נמנע בין גורלם. בשנת 2024 יצא לאור ספר הפרוזה: "חיי גירושים" מותחן פסיכולוגי על אהבה, צדק ובמת תיאטרון שהפכה לזירת משפט. בשנת 2025 יצא הספר באנגלית.

## ספריו
***תאורת במה**, הוצאת כנרת, 2003
***משחק הכיסאות**, הוצאת גוונים, 2009
***הכדור השמיני**, הוצאת גוונים, 2013
***תאורת במה ועוד**, הוצאת ניב, 2018
***על הקצה**, כנרת זמורה ביתן, 2020
***חיי גירושים**, 2025

## מחזותיו
* **גרגורי עלייתו ונפילתו**, תיאטרון הספרייה ברמת גן. 2016

## קישורים חיצוניים
* אתר הבית של דן רדלר
* 
* 
* דן רדלר - הכדור השמיני, נילי דגן
* 
* סקירה מאת חוי הראל של על הקצה, פרלמנט הספרים

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:ספרות ישראלית
קטגוריה:מעצבי תאורה ישראלים
קטגוריה:בוגרי אורט טכניקום
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: תיאטרון
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
צינור הנפט באקו–בתומי

**צינור הנפט באקו–בתומי** היה קו להובלת קרוסין (בשלב הראשון) ונפט גולמי משדות הנפט שליד העיר באקו, בירת אזרבייג'ן, דרך הקווקז, עד עיר הנמל בתומי שלחופי הים השחור בגאורגיה. כאשר הוקם ב-1907, היה הצינור שארכו 833 ק"מ, הארוך מסוגו בעולם.

## צינור הקרוסין
בד בבד עם פיתוח שדות הנפט שליד באקו, בסוף המאה ה-19 הועלו רעיונות לשווקו דרך נמלי הים השחור. התוצר העיקרי באותה תקופה היה הקרוסין, ששימש למאור. ב-1880 הציע דימיטרי מנדלייב לפרוס קו צינור וארבע שנים לאחר מכן תכנן המהנדס ולדימיר שוחוב את הצינור, דרך עמק נהר קורה לטביליסי ומשם, דרך כותאיסי לבתומי. ב-1883 נסללה מסילת ברזל, במימון משפחת רוטשילד, לשינוע קרוסין בתוואי זה.

סלילת הצינור, בקוטר 200 מ"מ החלה ב-1897 והסתיימה ב-1907. הצינור כלל 16 תחנות שאיבה, לצידה של מסילת הברזל ולצידו נפרס גם קו טלפון. הצינור העביר כמיליון טון קרוסין בשנה, שיוצאו במכליות דרך הים השחור לאירופה. עם מלחמת האזרחים ברוסיה והתערערות המצב הביטחוני, הפוליטי והכלכלי באזור נפסקה תעבורת הקרוסין.

## צינור הנפט
ב-1924 העלתה ממשלת ברית המועצות את הצורך לייצא נפט מבאקו לאירופה. משא ומתן שהתקיים מול חברות מצרפת להקמה משותפת של צינור נפט גולמי ושיווקו לצרפת ומשם לאירופה, עלה על שרטון. ב-30 באפריל 1930 נחנך צינור הנפט, בקוטר 250 מ"מ, שהקמתו החלה ב-1928. הנפט הובל אל בתי זיקוק שהוקמו לצורך זה בבתומי וכלל 13 תחנות שאיבה לאורך הדרך. הפעילות התבצעה דרך החברה הממשלתית Azneft (אזרבייג'ן-נפט), שהוקמה כתוצאה מהלאמתן של 272 חברות נפט פרטיות שפעלו בבאקו ערב מהפכת אוקטובר. קיבולת הצינור הייתה 1.64 טון נפט בשנה.

באוגוסט 1942, תחת איום של פלישת גרמניה הנאצית והשתלטותה על צינור הנפט ושדות הנפט, פורק חלק ניכר של הצינור, לבל ייפול בידי האויב.

קו הצינור משתמש חלק מקו באקו-טביליסי-ג'ייהאן ובאקו-סופסה.

## קישורים חיצוניים
* Russian pipeline transport (1860-1917)
* HISTORY OF DEVELOPMENT OF OIL INDUSTRY
* BREAKING THROUGH THE OIL BLOCKADE

## הערות שוליים

באקו–בתומי
קטגוריה:גאורגיה: כלכלה
קטגוריה:אזרבייג'ן: כלכלה
קטגוריה:ברית המועצות: אנרגיה
צלופח אש

**צלופח האש** (שם מדעי: *Mastacembelus erythrotaenia*) הוא דג ממשפחת צלופחי הביצה החיים במים מתוקים באזורים טרופיים בדרום-מזרח אסיה (תאילנד, וייטנאם, קמבודיה ואינדונזיה), גודלו כבוגר נע בין 20 ס"מ למטר ועשרים. צבעו חום עד שחור עם פסים אדומים בבגרות עד כתומים ולפעמים אף צהובים בצעירותו. הוא נחשב לאחד הדגים החכמים ואף נאמר שהוא יכול לזהות את בעליו. על אף שמו הוא איננו קשור לצלופחים אלא לדגי ביצות מוארכים הקרובים לדקראים. הוא נחשב לדג מאכל מקובל במקום גידולו אך נסחר בעולם לתחום דגי הנוי לגידול באקווריומים.

**באקווריום**
הוא לא תוקפני יחסית אך הוא עלול לאכול כל דג שקטן מספיק וקרוב מספיק להיכנס לפיו. צלופח האש נחשב כיום לאחד מדגי הנוי הפופולריים ביותר, מחיר פרט גדול יכול להגיע בישראל לסכום של כ-200 דולר. הוא זקוק לצמחייה ולמקומות מסתור כדי להסתדר טוב באקווריום אך לא רצוי לשלב אותו עם אמנוניים (למעט סקלרים) ועם דגים טורפים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1850
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פיטר בליקר
קטגוריה:צלופחי ביצות
קטגוריה:תאילנד: דגי מים מתוקים
ריצ'רד וושבורן צ'יילד

**ריצ'רד וושבורן צ'יילד** (באנגלית: **Richard Washburn Child**;  5 באוגוסט 1881 - 31 בינואר 1935) היה עיתונאי ודיפלומט אמריקאי, שכיהן כשגריר ארצות הברית באיטליה ושימש סופר צללים לבניטו מוסוליני.

## תולדות חייו
נולד בווסטר, מסצ'וסטס ולמד משפטים באוניברסיטת הרווארד. ב-1906 היה לעורך דין. הוא יסד את הליגה הפרוגרסיבית-רפובליקנית במסצ'וסטס, שהייתה מבשרת של המפלגה הפרוגרסיבית.

במהלך מלחמת העולם הראשונה שימש ככתב צבאי באירופה וברוסיה, ולאחר מכן עבד כתועמלן במשרד האוצר האמריקאי. ב-1920 עבד בצוות מסע הבחירות של וורן הרדינג, שגמל לו במינויו לשגריר ארצו באיטליה. צ'יילד כיהן ברומא בין 28 ביולי 1921 ל-20 בינואר 1924. הוא הוקסם מהנהגתו של בניטו מוסוליני ומכך שהצליח להתמודד בהצלחה עם הסכנה שבמהפכה בולשביקית באיטליה. צ'יילד גייס השקעות אמריקאיות עבור איטליה של מוסוליני, בעיקר באמצעות בנק ג'יי. פי. מורגן, והפך לידיד קרוב של ה"דוצ'ה", בניטו מוסוליני, שהכתיב לו חומרים עבור כתיבת ביוגרפיה.

עם שובו של צ'יילד לארצות הברית היה לעורך הראשי של כתב העת *[[The Saturday Evening Post]]*. ב-1928 פרסם בהמשכים את פרקי "האוטוביוגרפיה שלי", הביוגרפיה של מוסוליני, שיצאה לאחר מכן כספר.

בנוסף, חיבר מספר ספרי פשע.

## לקריאה נוספת

* Richard Washburn Child ,**A Diplomat Looks at Europe**, Literary Licensing, 2013 
* Benito Mussolini, Richard Washburn Child, Max Ascoli, Richard Lamb, **[http://books.google.co.il/books/about/My_Rise_And_Fall.html?id=ZXdoAAAAMAAJ&redir_esc=y My Rise And Fall]** - כרך הכולל את ה"אוטוביוגרפיה" של מוסוליני מאת צ'יילד


## קישורים חיצוניים

* הודעה על מותו בעיתונו
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:ווסטר: אישים
קטגוריה:עיתונאים אמריקאים
קטגוריה:כתבים צבאיים אמריקאים
קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:שגרירי ארצות הברית באיטליה
קטגוריה:ביוגרפים
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:אישים באיטליה בתקופת הפשיזם
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1881
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1935
חניון שקמי עיינות

**חניון שקמי עיינות** או **חניון שקמי גן רווה** הוא חניון קטן ובו קבוצה של  עצי שקמה עתיקים, הנמצא צמוד לכביש 42 ממזרח, מול הכניסה לבית הספר עיינות.

המקום היה בעבר על דרך יפו - עזה ולפיכך הקים בו, בתחילת המאה ה-19, מושל יפו דאז, מוחמד אגא א-שאמי (המכונה "אבו נבוט"), סביל מעל באר מים. הסביל הוא מבנה בעל כיפה ולצידו בריכת מים פתוחה. הבאר כיום סתומה.

ייתכן והשקמים במקום שרדו בגלל סביל זה, שהיה גם אתר מנוחה לשיירות.

כיום יש במקום חניון קטן להנצחת שלושה בוגרי בית הספר עיינות הנמצא ממול, שנפלו בסיני במלחמת ששת הימים: ,  ו.

## גלריה

File:PikiWiki Israel 32830 Gan Rave Sycamores memorial site .JPG|שלט ההנצחה לשלושת בוגרי עיינות
File:PikiWiki Israel 32831 Gan Rave Sycamores memorial site .JPG|סביל אבו נבוט
Ayanot076.jpg|הסביל בחניון
Ayanot079.jpg|פנים הסביל
PikiWiki_Israel_32832_Gan_Rave_Sycamores_memorial_site.JPG|חניון שקמי עיינות


## קישורים חיצוניים

* שקמי עיינות, באתר inature
* שקמי עיינות, באתר תפוז אנשים
* סביל אבו נבוט והשקמים הענקיים של גן רווה, באתר עמוד ענן

קטגוריה:מועצה אזורית גן רווה
עדשת עין הדג

250px|ממוזער|שמאל|מצלמה עם עדשת עין הדג
**עדשת עין הדג** (באנגלית **Fisheye lens**) הוא כינוי לעדשות צילום בעלות אורך מוקד קצר במיוחד, כלומר עדשות "רחבות" מאוד. אורך המוקד הקצר יוצר עיוות משמעותי של התמונה, ואף תמונה "כדורית". עיוות זה יוצר תחושה שהתמונה צולמה מבעד לעיניו של דג מתחת למים, פרט זה גרם לממציא העדשה רוברט ו. ווד להעניק לעדשה את כינויה.
עדשות עין הדג הן לרוב בעלות אורך מוקד הנע בין 8–10 מ"מ עבור תמונה כדורית, ובין 15–16 מ"מ עבור תמונה המכסה את כל מסגרת התמונה (Frame), זאת כאשר אלו מורכבות על מצלמה בפורמט 35 מ"מ.

## שימושים
[250px|ממוזער|שמאל|תמונה של [הטלסקופ הגדול מאוד ב שצולמה דרך עדשת עין הדג מעגלית]]

### שימוש באומנות הצילום
השימוש הנפוץ בעדשות עין הדג נעשה בתחום אומנות הצילום. צלמים מרכיבים עדשה זו על מנת לקבל את אפקט העיוות האופייני לה ובכך מקבלים תמונות בעלות סגנון מיוחד. העיוות מאופיין בכך שגופים הנמצאים במרכז התמונה נראים גדולים באופן משמעותי מגופים בעלי גודל זהה הנמצאים בקצה התמונה.

בצילום ספורט אקסטרים (לדוגמה, סקייטבורד) נעשה פעמים רבות שימוש בעדשה זו על מנת לקבל את האפקט הייחודי.

### שימושים נוספים
באמצעות עדשת עין הדג ניתן להקרין על גבי תקרה נמוכה יחסית תמונה אשר תכסה אותה, אפקט אשר אינו יכול להתקבל בקלות באמצעות שימוש בעדשה אחת בעלת זווית צרה יותר. לכן נעשה שימוש בעדשה זו בפלטניטריומים, בתי קולנוע מסוג IMAX, וסימולטורים מסוגים שונים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ציוד צילום
קטגוריה:מכשירים אופטיים
איגוד השיט הבין-לאומי

[220px|שמאל|ממוזער|ה[סמליל הקודם של איגוד השיט הבין-לאומי, שהיה בשימוש עד 2016]]
**איגוד השיט הבין-לאומי** (באנגלית: **International Sailing Federation** או בראשי תיבות, **ISAF**) הוא ארגון הגג האחראי על כל תחרויות השיט בעולם והוא חלק מהוועד האולימפי הבין-לאומי.

האיגוד אחראי בין היתר על תחרויות סירות קטנות, יאכטות, גלשני רוח, גלישת קיט וסירות בשלט רחוק.

## היסטוריה
"איגוד מרוצי היאכטות הבין-לאומי" (IYRU) הוקם ב-1904, כשמזכיר "איגוד מרוצי היאכטות" כתב למועדון שיט צרפתי על הצורך לכנס ועידה שתחליט על חוקים למרוצי היאכטות שיהיו מקובלים על כל מדינות אירופה. הוועידה התכנסה ב-14 באוקטובר 1907 במועדון היאכטות של פריז ומאז הפכה לסמכות של תחרויות השיט בעולם. ב-5 באוגוסט 1996 שינה IYRU את שמו לאיגוד השיט הבין-לאומי (ISAF).

## חוקים
כל 4 שנים מפרסמת ISAF ספר חוקים שתקף לכל התחרויות הבין-לאומית והארציות. החוקים מהווים סטנדרט בעולם השיט וכל התחרויות מתנהלות על פיהם.

החוקים החשובים הם:
*חוק מרוצי השיט ׁׁ(RRS)  פירוט
*חוקי הציוד בשיט (ERS)  פירוט
*תקנות מיוחדות למרוצים רחוקים מהחוף (OSR)  פירוט

## תחרויות
ISAF אחראית על תחרויות השיט באולימפיאדה ולכן הן נחשבות כתחרות בפיקוח ותוצאותיהן נכללות בדירוג השייטים. בנוסף, מארגנת ISAF את אליפות העולם בשיט שמתקיימת כל 4 שנים ומתחרים בה בדגמים האולימפיים.

### אליפות העולם בדגמים
בנוסף לאליפות העולם בשיט הארבע שנתית, מתקיימת לכל דגם אולימפי תחרות אליפות עולם נפרדת בתדירות של שנה.

### תחרויות מיוחדות שמאורגנות על ידי ISAF
*וולו אושן רייס
*גביע אמריקה
*סבב תחרויות דו-קרב עולמי (נקרא גם סבב אלפרי או בקיצור WMRT)
*סדרת השיט אקסטרים 40
* ואנדה גלוב
*סבב PWA

## תארים
### איש השנה של ISAF
כל שנה מחלקת ISAF את תואר איש השנה לשייט אחד ושייטת אחת (במקרה של צוות מוענק התואר לכולם). התואר מוענק בחסות רולקס. עד כה אף ישראלי לא זכה בתואר אך גל פרידמן ולי קורזיץ היו מועמדים.

### היכל התהילה של ISAF
בשנת 2007 הכריזה ISAF על רשימה של 6 שיטים שמהווים את היכל התהילה. הכוונה של ISAF היא לעדכן את הרשימה כל 4 שנים.
השיטים הנוכחיים:
* פול אלבסטרום
* ברברה קנדול
* רובין נוקס-ג'ונסטון
* אלן מקארתור
* אולין סטפנס
* אריק טברלי

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:פדרציות ספורט
קטגוריה:לונדון: ספורט
אוטו-טיון

ממוזער| אוטו-טיון: תוכנה משמשת לעיבוד אותות קול (Aortography)
**אוטו-טיון** (באנגלית: **Auto-Tune**, "כיוון אוטומטי") היא תוכנה וסימן מסחרי של קניינית התוכנה "Antares Audio Technologies". התוכנה משמשת לעיבוד אותות קול. במקור היא נועדה לצורך הסוואה ותיקון של זיופים מוזיקליים. פיתוח התוכנה הושלם על ידי המהנדס אנדי הילדברנד ב-1997. בשנת 1998 נעשה שימוש ראשוני באוטו-טיון בשירה של הזמרת שר "Believe". מארק טיילור ובריאן רולינג, שהפיקו את האלבום, ניסו לשמור את השימוש באוטו-טיון בסוד, אולם בשנת 2000 הודו שהשתמשו בו. מאז נודע האוטו-טיון כ"אפקט שר" וכ"פוטושופ של הקול האנושי".

בשנת 2004, מבקר המוזיקה ניל מקורמיק כתב בעיתון "דיילי טלגרף" ש"האוטו-טיון הוא המצאה מרושעת ביותר המנסה לקעקע את תעשיית הפופ מאז סוף שנות התשעים, ללא הצלחה", וששירת האוטו-טיון היא כ"שירת המתים". בשנת 2010 הודתה סדרת הטלוויזיה הבריטית "אקס פקטור" שמספר מתמודדים עשו שימוש באוטו-טיון. בעקבות זאת אסר סיימון קאוול להשתמש באפקט זה. באותה השנה כלל המגזין "טיים" את האוטו-טיון ברשימת ההמצאות הגרועות ביותר.

## התפשטות התופעה בשנת 2009 והמחאה נגדה

תופעת האוטו-טיון דעכה בעשור הראשון של המאה ה-21, אך הכתה גלים שנית לקראת העשור השני של המאה ובייחוד בשנת 2005, כאשר הראפר טי-פיין גילה ולמד את מקור התוכנה לעומק והכניס אותה לעולם המוזיקה בסערה ובעקבות זאת יותר ויותר זמרים עשו שימוש באפקט, למעט זמרים בודדים שסירבו להשתמש בו. בטקס פרסי גראמי ה-51 שנערך ב-2009 מחתה להקת "קאב פור קיוטי" על השימוש באוטו-טיון בתעשיית המוזיקה, בעונדם סרטים כחולים. הזמר ג'יי זי חיבר שיר על סלידתו מהאוטו-טיון בשם "מות האוטו-טיון", ובו מחה על היותו של האוטו-טיון גימיק "שאינו מעלה ואינו מוריד". הזמרת כריסטינה אגילרה לבשה חולצה שעליה הוטבעה הכתובת: "אוטו-טיון זה לחלשים".

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:תוכנות אודיו
קטגוריה:תוכנות שהושקו ב-1997
קטגוריה:ארצות הברית: המצאות
קטגוריה:מחלוקות במוזיקה
פרס אנני לסרט הטוב ביותר

**[[פרס אנני]] לסרט הטוב ביותר** (באנגלית: **Annie Award for Best Animated Feature**) הוא פרס אמריקאי לאולפנים על סרטי הנפשה, המוענק באופן שנתי מאז 1992 על ידי האגודה הבין-לאומית לסרטי הנפשה.

ב-1998, שם הפרס שונה ל-"Outstanding Achievement in an Animated Theatrical Feature", אך הוא הוחזר לשמו המקורי ב-2001. עוד באותה השנה, החלה גם חלוקתו של פרס אוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר, ומאז זכו לעיתים קרובות אותם הסרטים בשני הפרסים מדי שנה, פרט ל-2006, 2008, 2010, 2012, 2014 ו-2019. ב-2015, הוחלט לפצל את הפרס לכדי אחד חדש - פרס אנני לסרט העצמאי הטוב ביותר, בו מועמדים סרטי הנפשה זרים שאינם זכו להפצה רחבה בבתי הקולנוע בצפון אמריקה. הלכה למעשה, סרטי האולפנים הגדולים הם אלו שנותרו להתחרות על הפרס המקורי.

## זוכים ומועמדים

### המאה ה-20

### המאה ה-21

## ראו גם
* **[[פרס אוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר]]** - הפרס המקביל של האקדמיה האמריקאית לקולנוע, הניתן כחלק מפרסי האוסקר

## קישורים חיצוניים
* פרסי אנני, אתר האינטרנט הרשמי

## הערות שוליים

*
סרט
יוסוף בן תאשפין

**יוסוף בן תאשפין** (נהגה גם כ**תשאפין** או **תשופין**, בערבית: **يوسف بن تاشفين ناصر الدين بن تالاكاكين الصنهاجي**, תעתיק: יוסף בִּן תאשפין נאצר אלדין בִּן תאלאכּאכּין אלצנהאג'י) היה השליט הרביעי של שושלת אל-מוראביטון ששלטה על ספרד וצפון אפריקה בימי הביניים. הוא מייסד העיר מרקש והיה המנהיג שהוביל את הכוחות המוסלמים בקרב א-זלאקה. הוא שלט בין השנים 1061–1106.

## ביוגרפיה
בן תאשפין הוא מנהיג ממוצא ברברי שעלה לשלטון בשנת 1061, לאחר משא ומתן עם השליט הקודם, בן דודו, אבו בכר בן עומר ושכנועו לפרוש ולמסור את כס השלטון. בתקופה זאת אל-מוראביטון היו עדיין שליטים של אזור קטן במגרב. הוא אחראי לכיבושים שהפכו את אל-מוראביטון לאימפריה של ממש, ששולטת על רובו של המגרב ועל חלקיה המוסלמים של ספרד. תחילה הוא כבש את הערים פאס (1075), טנג'יר (1079), תלמסאן (1080) וסאוטה (1083). הוא נחשב אחד השותפים להקמתה של מרקש.

בהזמנת שליטי הממלכות המוסלמיות של ספרד, הוא הגיע כדי להדוף את התקדמות ממלכת קסטיליה הנוצרית בראשות אלפונסו השישי. בקרב א-זלאקה הוא השיג ניצחון גדול אך במחיר יקר, ולכן הוא החליט לחזור אחריו למגרב. עם זאת הוא חזר לספרד שנים לאחר מכן בראשות צבא גדול, והפך את ספרד המוסלמית לכפופה לשלטון אל-מוראביטון. הוא נזכר כאחד המנהיגים הצבאיים הדגולים בתולדות עולם האסלאם. בן תאשפין נפטר בשנת 1106, יורשו ובנו היה עלי בן יוסוף.

## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:היסטוריה אסלאמית
קטגוריה:מרוקו: היסטוריה
קטגוריה:ברברים
קטגוריה:מרקש
קטגוריה:נפטרים ב-1106
תאזה

**תאזה** (בברברית: **ⵜⴰⵣⴰ** ; בערבית: **تازة**) היא עיר בצפון מרוקו ששוכנת בין הרי הריף להרי האטלס התיכון. לפי המפקד של 2004, חיו בעיר כ-144,000 תושבים. 

העיר מוקפת בחומה שהוקמה כנראה במאה ה-12, והורחבה מספר פעמים מאז הקמתה. העיר העתיקה כוללת מסגד גדול שנבנה על ידי שושלת אל-מוואחידון ומהווה אחד הדוגמאות המוקדמות ביותר לסגנון הארכיטקטוני של שושלת זאת. כמו כן ניתן למצוא בה גם מדרסה שנבנתה במאה ה-14. 

## הקהילה היהודית בתאזה
ידוע כי בעבר שכנה בעיר קהילה יהודית גדולה, ומספר רבנים ומשוררים יהודים יצאו ממנה. רבי אברהם הכהן סקלי כיהן כרב העיר בין השנים תר"ה - תרל"א.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מרוקו: ערים
סמל קרינתיה

**סמל קרינתיה** הוא סמלה הרשמי של מדינת קרינתיה שבאוסטריה.
## עיצוב
הסמל מעוצב כמגן מעוגל בתחתיתו שמחולק בניצב. בחצי הימני (מכיוון נושא השלט) שדה זהב שבו מוטענים שלושה אריות שחורים שלשונותיהם, טפריהם ועינם אדומות, פוסעים. בחצי השמאלי שדה אדום עם פֶס לבן. הסמל שימש בתחילה כסמלו של אולריך השלישי דוכס קרינתיה (1220 - 1269) ולאחר מכן כסמלה של דוכסות קרינתיה שהתקיימה עד 1335 במסגרת האימפריה הרומית הקדושה. הסמל המשיך לשמש את השלטון המקומי ללא שינוי כמעט, והוא מופיע גם בציור מהמאה ה-16 של מרגרטה מאולטש שהייתה דוכסית טירול, אליה אוחדה קרינתיה. השינויים שנעשו בסמל במשך השנים לא היו במגן אלא בשאר התקני הסמל כמו הקסדה שלעיתים הוחלפה בכתר.
מעל המגן קסדה כסופה בעלת סורגים מוכתרת בכתר זהב ומעטה אדום וזהב. הציצה היא שתי קרני תאו זהובות שמכל אחת מהן יוצאים חמישה מקלות ועליהם תלויים שלושה עלי טיליה, שחורים מימין ואדומים משמאל.

לסמל קיימת גם גרסה מוקטנת שמורכבת מהמגן לבדו והוא מופיע בדגל המדינה.

הסמל נקבע בחוק המדינה ב-1996.

## קישורים חיצוניים

* היסטוריית הסמל 
* הסמל באתר סמלי העולם

קרינתיה
קטגוריה:קרינתיה
חץ (סימן)

[ממוזער|250px|[שלט חוצות|שלטי חוצות עם חיצים להכוונת לקוחות אל בית העסק הרצוי]]

**חץ** הוא סוג של פיקטוגרמה, שתפקידה להצביע לכיוון מסוים, למשל במטרה להורות לאיזה כיוון יש להתקדם על מנת להגיע ליעד שנבחר.

חץ בסיסי מורכב מקו שבקצהו האחד משולש או צורה אחרת המזכירה משולש.

## שימושים
[ממוזער|חץ ב[תמרור המציג את כיוון הנסיעה]]
[ממוזער|חץ על שלט הכוונה ל[מרחב מוגן|מרחב המוגן בבית חולים שיבא - תל השומר במהלך מלחמת חרבות ברזל]]

במפות רבות נהוג לציין את כיוון ההצפנה הנכון של המפה באמצעות סימון הצפון על ידי ציור חץ המורה בכיוון המתאים. לאחר סיום הצפנת המפה, התקדמות בכיוון אליו מורה החץ תוביל צפונה.

בתרבויות מסוימות נעשה שימוש בצורת חץ לשם סימון סכנה.

## חצים שונים בתקן יוניקוד

## ראו גם
* אות
* אידאוגרמה
* לוגוגרמה
* פדקס - חברה מסחרית אשר הלוגו שלה מפורסם בגין החץ שבו.
* חץ הזמן

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סימני כתב
קטגוריה:לוגיקה
קטגוריה:כתב
סיגל גונן

**סיגל גונן קשת** (נולדה ב-28 במרץ 1963) היא אתלטית ישראלית בעבר. אלופת ישראל, שיאנית ישראל, אלופת המכביה השתים עשרה (1985) ושיאנית המכביה בקפיצה לרוחק. היא ייצגה את ישראל באליפות העולם באתלטיקה (רומא 1987).

שיאה הישראלי בקפיצה לרוחק החזיק מעמד כ-28 שנה.

## ביוגרפיה
גונן התאמנה בקבוצת אס"א תל אביב. התאמנה בהדרכתו של דוד קושניר.

### 1977
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביוני 1977 זכתה גונן במדליית ארד בקפיצה לרוחק בשיא נערות חדש לגילאי 14 של 5.66 מטר, אחרי אורנה עוזיאל מהפועל רמת גן (5.78 מטר) ומיה קלה (5.68 מטר). בתחרות האתלטיקה של המכביה העשירית שנערכה ביולי אותה שנה היא זכתה במדליית ארד בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.41 מטר.

### 1978
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ב-4 ביוני 1978 זכתה גונן במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.68 מטר, אחרי אירית שווטיונסקי (5.75 מטר).

### 1985
#### אלופת ישראל
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה באצטדיון שבהדר יוסף בתחילת יולי 1985 זכתה גונן במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.11 מטר, לפני דליה נבות (5.80 מטר) ושרה לנצנר (5.60 מטר).

#### אלופת המכביה
שבועיים לאחר מכן, בתחרות האתלטיקה של המכביה השתים עשרה שנערכה בהדר יוסף ב-23 ביולי אותה שנה, היא זכתה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בשיא מכביה חדש של 6.13 מטר, לפני דליה נבות (5.80 מטר).

### 1986
#### שיאנית ישראל
בתחרות בינלאומית שנערכה בהדר יוסף במאי 1986 קבעה גונן בקפיצה לרוחק שיא אישי חדש של 6.26 מטר, סנטימטר אחד פחות משיאה הישראלי של מאיה בן-צור (6.27 מטר). חודש לאחר מכן, בתחרות שנערכה בפירת שבמערב גרמניה ב-יוני אותה שנה היא סיימה במקום שישי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.18 מטר. חודש לאחר מכן, בתחרות שנערכה בתל אביב ב-12 ביולי 1986 היא קבעה בקפיצה לרוחק שיא ישראלי חדש של 6.46 מטר, שיפור לשיא בן השנתיים של מאיה בן-צור. שיא זה הושווה לאחר 18 שנים על ידי סבטלנה גנזדילוב ונשבר לאחר 28 שנים על ידי חנה קנייזבה-מיננקו (6.52 מטר). חודשיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה בלוזאן שבשווייץ היא סיימה במקום חמישי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.10 מטר.

### 1987
באליפות ישראל שנערכה בתל אביב בשנת 1987 זכתה גונן במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.01 מטר.

#### אליפות עולם
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה ברומא שבאיטליה בספטמבר אותה שנה, היא סיימה במקום 25 בקפיצה לרוחק, בתוצאה של 6.03 מטר.

## חייה האישיים
גונן נשואה ואם לילד.

## תארים והישגים
* בשנת 1986 זכתה גונן בתואר אתלטית השנה של ישראל.

## קישורים חיצוניים
* שיאי ישראל לנשים באתר איגוד האתלטיקה בישראל
* סיגל גונן באתר *[[ההתאחדות הבינלאומית לאתלטיקה]] (IAAF)* 
* אלופי ואלופות ישראל באתלטיקה באתר *gbrathletics* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אלופות המכביה: אתלטיות
קטגוריה:אלופות ישראל בקפיצה לרוחק
קטגוריה:אלופי ישראל בקפיצה לרוחק
קטגוריה:שיאניות ישראל בקפיצה לרוחק
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1963
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1963
סעדיה אבן דנאן

רבי **סעדיה אבן דנאן** (הראשון; רס"ד) היה משורר, בלשן, פרשן מקרא, דיין וכרוניקאי בן המאה ה-15. מחשובי החכמים בספרד וצפון אפריקה בתקופה שלאחר פרעות קנ"א.

## קורות חייו
רבי סעדיה בן מימון אבן דנאן נולד בגרנדה שבספרד, כנראה בראשית המחצית השנייה של המאה ה-15. הוא מונה להיות הדיין של העיר וזכה למוניטין רב בזכות ידענותו בתלמוד. אחת מפסיקותיו הנודעות נוגעת למעמדם של האנוסים בספרד לאחר האינקוויזיציה. אבן דנאן פסק שהמומרים, במיוחד בדור הראשון אך גם אחריו, לא נחשבים לגויים אלא ל"אנוסים גמורים" או כאלה שמוגדרים הלכתית כ"יהודים רשעים". לאחר גירוש ספרד רס"ד התיישב באוראן שבאלג'יריה ושם נפטר ב-1493. צאצאיו בני משפחת אבן דנאן היו לשושלת ארוכה של רבנים וחכמים בעיר פאס, שושלת זו מנתה מספר חכמים בשם זהה.

## שיטתו בהלכה
רס"ד עיגן את שיטת פסיקתו ההלכתית, בשלשה עקרונות: .

## חיבוריו
ידוע על לפחות תשעה חיבורים פרי עטו של רס"ד:
# "ספר השורשים" - חיבור בלשני על השפה העברית.
# מילון עברי - ערבי. [ולצידו לקסיקון תלמודי, בערבית]
# פרשנות לפרק נג' של ספר ישעיהו.
# חיבור פילוסופי על צורת אותיות האלפבית העברי.
# ספר פרשנות לסוגיות בתלמוד.
# ספר שאלות ותשובות.
# "מאמר על סדר הדורות" - חיבור על מלכי ישראל ושליטי העם היהודי לאורך הדורות.
# 'מורה נבוכים' - שיר הלל לספר מורה נבוכים של הרמב"ם.
#"החוק החיוני לשפה העברית" (נכתב בערבית) - עוסק, בין היתר, במלאכת השיר (פרוזודיה) והוא החיבור הראשון שניסה להשוות את המשקל העברי לערבי.

## יצירתו בדפוס
* סעדיה אבן דנאן - כתביו, שיריו ופסיקותיו בתוך: **פאס וחכמיה - כרך שני** בעריכת דוד עובדיה, ירושלים: הוצאת בית עובד, תשל"ט, עמ' 1-91.
* סעדיה אבן דנאן, **מבוא לספר השורשים**, בתוך: משה כהן, **ההקדמות הדקדוקיות לספר השורשים של רבי סעדיה בן־מימון אבן־דנאן: בלשן, משורר והיסטוריון בתקופת גירוש ספרד**, ירושלים: כפיר, 2000.
* **שירי רבי סעדיה בן מימון אבן דנאן,** בצירוף מבוא, ניתוח פרשנות חילופי נוסח וביאורים**,** יצחק שמעוני, יד בן צבי, 2026.

* Saadia Ibn Danan, **Sepher ha-Shorashim**, Granada: Universidad de Granada, 1996. (בספרדית)
*

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
*
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשוני ספרד
קטגוריה:אנדלוסים
קטגוריה:אוראן: רבנים
קטגוריה:משוררים יהודים בימי הביניים
קטגוריה:מדקדקי העברית בימי הביניים
קטגוריה:יהודי ספרד במאה ה-15
קטגוריה:יהודי אלג'יריה במאה ה-15
קטגוריה:נפטרים ב-1493
חיים יחיל

**חיים יחיל (הופמן)** (25 בספטמבר 1905, כ"ה באלול ה'תרס"ה – 16 במאי 1974, כ"ד באייר ה'תשל"ד) היה דיפלומט ישראלי, כיהן כשגריר ישראל בשוודיה ומנכ"ל משרד החוץ, היה יושב ראש הוועד המנהל של רשות השידור, ממקימי התנועה למען ארץ ישראל השלמה.

## חייו
יחיל נולד בעיירה במוראביה אז בשטחי האימפריה האוסטרו-הונגרית, מהיותו נער היה פעיל בתנועות נוער ציוניות, היה ממייסדי סניף בלאו וייס וחבר בתנועת החלוץ. בתום לימודי התיכון עבר סמינר למורים והורה במשך שנה בבית ספר יהודי בפראג. למד כלכלה ומדעי המדינה באוניברסיטת וינה.

עלה לארץ ישראל ב-1929 והיה חבר בקיבוץ ג' שייסד את גבעת חיים. חזר לאירופה ללימודי דוקטורט באוניברסיטת וינה. הוא היה ממנהיגי הקהילה הסוציאליסטית היהודית בפראג וסייע בארגון העלייה, הוא נשאר בצ'כוסלובקיה עד פלישת הנאצים במרץ 1939. בשובו לארץ ישראל היה פעיל בהסתדרות העובדים, היה מרכז התרבות של מועצת פועלי חיפה וב-1943 נבחר למועצת פועלי תל אביב. לאחר מלחמת העולם השנייה שימש שליח הסוכנות היהודית לגרמניה, הוא היה מנהל פלוגות הסעד שפעלו במסגרת UNRRA (סוכנות הסעד והשיקום של האומות המאוחדות), טיפל בסיוע לניצולי השואה, בארגון העפלת שארית הפליטה לישראל ופעיל בתנועת הבריחה. לאחר קום מדינת ישראל נותר באירופה ומונה לקונסול וקצין עליה באזור הכיבוש האמריקאי בגרמניה. באפריל 1949 שב לישראל, עבד במחלקת הקליטה של הסוכנות היהודית ועמד בראש מחלקת הקליטה והעלייה של הסתדרות העובדים.

באוקטובר 1951 מונה לראש מחלקת ההסברה במשרד החוץ. בנובמבר 1952 יצא לגרמניה כסגן לעניינים מדיניים של המשלחת הישראלית שעסקה בהסכם השילומים, כיהן בתפקיד עד יולי 1954 ושב לתפקידו כראש מחלקת ההסברה.

באפריל 1956 מונה לציר ישראל בשוודיה בנורווגיה ובאיסלנד ובמהלך כהונתו שודרגה מערכת היחסים בין ישראל לשוודיה והוא מונה לשגריר במדינה.

ב-1959 מונה לסגן מנכ"ל משרד החוץ, היה אחראי על מש"ב - המחלקה לשיתוף פעולה בינלאומי. בשנים 1960 עד אוקטובר 1964 כיהן כמנכ"ל המשרד, תקופת כהונתו התאפיינה בגידול ניכר בנציגויות הדיפלומטיות הישראליות ברחבי העולם ובפרט באפריקה ובאמריקה הלטינית.

ב-1965 מונה ליו"ר הראשון של הוועד המנהל של רשות השידור וכיהן בתפקיד עד 1972. כמו כן, בשנים 1968–1971 כיהן כמנכ"ל האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.

היה חבר הנהלת יד ושם, מנהל המרכז לתפוצות ומנהל המועצה הציבורית להנצחת חללי צה"ל. לאחר מלחמת ששת הימים היה ממייסדי התנועה למען ארץ ישראל השלמה. נפטר ב-1974 ונקבר בהר המנוחות. זכרו מונצח ברחוב על שמו בשכונת סן-סימון בירושלים ובבאר שבע.

היה נשוי ללני יחיל, חוקרת השואה, ואב לשני בנים. עמוס, פרופסור לאסטרופיזיקה באוניברסיטת סטוני ברוק ו שנהרג בעת שפיקד על מחלקה במלחמת ששת הימים.

## כתביו

* 
* פעולות המשלחת הארצישראלית לשארית הפליטה 1945–1949
* נושאי ההגשמה

## קישורים חיצוניים

* 
* חיים יחיל באתר משרד החוץ
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה האוסטרו-הונגרית
קטגוריה:חברי בלאו וייס
קטגוריה:יושבי ראש רשות השידור
קטגוריה:מנכ"לי משרד החוץ
קטגוריה:עובדי הסוכנות היהודית
קטגוריה:פעילי ההסתדרות הכללית
קטגוריה:פעילי ההעפלה
קטגוריה:פעילי עלייה
קטגוריה:הבריחה
קטגוריה:ראשי מש"ב – סוכנות הסיוע הלאומית של ישראל
קטגוריה:שגרירי ישראל בנורווגיה
קטגוריה:שגרירי ישראל בשוודיה
קטגוריה:חברי התנועה למען ארץ ישראל השלמה
קטגוריה:אבות שכולים: חללי צה"ל
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1905
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1974
שמעון לביא

רבי **שמעון לביא** (לפני גירוש ספרד – ה'שמ"ה) היה משורר ומקובל מדור גירוש ספרד. מחבר הספר "כתם פז" והפיוט המפורסם "בר יוחאי" ורבה של יהדות לוב.

## קורות חייו
רבי שמעון לביא נולד בספרד בשלהי המאה ה-15. בעקבות גירוש ספרד הגיע בילדותו לעיר פאס שבמרוקו ושם גדל ופעל כרב. בשנת 1551 החליט לעלות לארץ ישראל, אך בהגיעו לטריפולי החליט להישאר בה ולהתמנות לרב הקהילה היהודית עקב מצבה הקשה באותן שנים:

לפי כתבים מאוחרים יותר, הוא הנחיל את המנהג הספרדי ליהדות טריפולי, והתקין מספר שינויים שהשתלבו במסורת של יהדות לוב. פרופ' רפאל פטאי מזכיר אותו בספרו על אלכימאים יהודים, כמי שעסק באלכימיה תאורטית.

## חיבוריו
עבודתו החשובה ביותר של רבי שמעון לביא היא ספרו "כתם פז", פרשנות על ספר הזוהר. בנוסף הוא חיבר שירים, שהמפורסם שבהם הוא "בר יוחאי" לכבודו של רבי שמעון בר יוחאי, בנוסף הוא סידר תיקון ליל שבועות כמנהג יהדות טריפולי.

## לקריאה נוספת
### חיבוריו בדפוס
*
*

### על משנתו
*בועז הוס, **על אדני פז: הקבלה של ר' שמעון אבן לביא**, ירושלים: הוצאת מאגנס, 2000.
*

## קישורים חיצוניים
*מרכז מורשת יהדות לוב – רבי שמעון לביא
*ר' שמעון לביא באתר הזמנה לפיוט
* הרב שמואל ברוך גנוט, רופא הנשמות מטריפולי (לדמותו של רבי שמעון לביא), אתר השבת.
*בר יוחאי בשירו של שמעון לביא מאת פרופ' יהודה ליבס
* בר יוחאי באתר ויקיטקסט
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מגורשי ספרד ופורטוגל
קטגוריה:מקובלים
קטגוריה:פרשני ספר הזוהר
קטגוריה:פאס: רבנים
קטגוריה:משוררים יהודים מרוקאים
קטגוריה:משוררים יהודים לובים
קטגוריה:פייטנים
קטגוריה:טריפולי: רבנים
קטגוריה:יהודי מרוקו במאה ה-16
קטגוריה:יהודי לוב במאה ה-16