open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ארביס

שמאל|ממוזער|250px|ארביס קווקזי
**אָרַבִּיס** (שם מדעי: *Arabis*) הוא סוג במשפחת המצליבים, עליו נמנים כ-70 מינים, המאופיינים בשעירות של חלקי הצמח, ובפרחים לבנים. בארץ ישראל גדלים בר חמישה מינים מסוג זה, הגדלים בעיקר בצפון הארץ ובחרמון.

## תיאור הסוג
על סוג זה נמנים כ-70 מיני צמחים, רובם עשבוניים, בעלי שעירות מאפיינת. הצמחים נמוכים או בעלי קומה בינונית.

מקור השם העברי בשם הלטיני. השם האנגלי העממי הוא Rockcress, הלחם של המילה rock (סלע) ושל השם cress, שניתן לעלי מאכל שונים ממשפחת המצליבים, לדוגמה גרגיר הנחלים מכונה Watercress. שם זה, Rockcress, מייצג תכונה אופיינית של מיני הסוג, לגדול סמוך לסלעים או ביניהם.

קיימות השקפות סיסטמטיות שונות לגבי הסוג, וקיימת ביקורת לפיה הסוג במובנו הישן הוא קבוצה פוליפילטית. על-פי מחקרים גנטיים וציטולוגיים עדכניים, הופרד הסוג לשני סוגים: האחד כולל את מיני הארביס של האזור הפלארקטי ומספר מועט של מינים מצפון אמריקה, בעוד השני, שנקרא Boechera, כולל את רוב המינים שגדלים בצפון אמריקה. מינים אחרים בסוג ארביס הועברו לסוג תודרנית.

תפוצת מיני הסוג, במובנו הישן, היא באזורים הממוזגים של חצי הכדור הצפוני. תפוצה צפונית זו באה לידי ביטוי גם במיני הסוג בארץ ישראל, כאשר מספר מיני הארביס עולה בה כלפי צפון. כמו כן, מספר המינים החד-שנתיים הוא גדול יחסית באזור הים-תיכוני, בשל תנאי הגידול היובשניים יחסית באזור זה.

## תיאור מורפולוגי
רוב מיני סוג זה הם עשבוניים חד-שנתיים או רב-שנתיים, בעוד מינים מעטים הם בני-שיח או שיחים. איברי הצמח מכוסים שערות פשוטות או מסועפות. העלים הראשונים של הצמח לרוב מחולקים לטרף ופטוטרת, בעוד העלים המבוגרים יותר, הקרובים לאיברי הרבייה של הצמח, הם חסרי פטוטרת ('יושבים'), ולעיתים רבות חובקים את הגבעול- כלומר, העלה 'מקיף' את הגבעול מכל צידיו. תכונה זו מבדילה בין סוג זה לבין מלקולמיה.

כותרת הפרח לרוב בצבע לבן, אך קיימים מינים שצבע פרחיהם ורוד, סגול או צהוב. הפרי מוארך, דמוי צורת הסרגל.

## מיני הסוג בארץ ישראל
***ארביס נאה** (*Arabis turrita*) – נבדל משאר מיני הארביס בארץ בכך שפירותיו נוטים כלפי מטה או לצד. זהו עשבוני רב-שנתי הגדל בצל החורש בגליל העליון ובחרמון.
***ארביס קווקזי** (*Arabis alpina*) – עשבוני רב-שנתי שמאפיינת אותו צורת גידל כריתית- כלומר, גבעולים רבים וקצרים. צבע הכותרת לבן, עם כתם צהוב בבסיסו. הפריחה אחידה בזמן, ומביאה למראה של כר צפוף בפרחים. מין זה נדיר מאוד בארץ ישראל המערבית- וידוע בה רק מאתר אחד, המצוק הצפוני של הר אביתר, הסמוך ליישוב דלתון שבגליל העליון. בחרמון המין נחשב למצוי.
***ארביס אביבי** (*Arabis verna*) – צמח חד-שנתי בעל כותרת ורודה, הגדל באופן נדיר באזורים רבים בארץ ישראל
***ארביס אושה** (*Arabis aucheri*) – מין חד-שנתי בעל כותרת לבנה, הגדל באופן נדיר בחבלי הצומח הים תיכוני בישראל.
***ארביס אזון** (*Arabis auriculata*) – מין חד-שנתי בעל פרי ארוך יחסית. גדל באופן נדיר בחבלים רבים בארץ ישראל.

## לקריאה נוספת
* נעמי פינברון-דותן ואבינעם דנין, **המגדיר לצמחי בר בארץ-ישראל**, ירושלים: הוצאת כנה, 1991, עמ' 242–243. 
* אבי שמידע, **החי והצומח של ארץ ישראל**, תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1983, כרך 10, עמ' 107.

## קישורים חיצוניים

* ['''ארביס''' באתר הצומח של [הרפובליקה העממית של סין|סין] (אנ')]

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:מצליבים
ז'אק פלטייה די-מאן

**ז'אק פלטייה די-מאן** (בצרפתית: **Jacques Pelletier du Mans**; 1517, לה מאן – יולי או אוגוסט, 1582, פריז), היה משורר, מתרגם ומתמטיקאי צרפתי.ממוזער|''De occulta parte numerorum, quam algebram vocant'', 1560

## ביוגרפיה
די-מאן נולד למשפחה בורגנית בעיר לה מאן (כיום בחבל פיי דה לה לואר) שבצרפת. למד בקולז' דה נאוואר בפריז, שבו אחיו שימש כפרופסור למתמטיקה ולפילוסופיה. אחר כך למד משפטים ורפואה. הוא נמנה עם חוג המחברים שנהנו מתמיכתה של מרגריט מנווארה. ב- 1541 פרסם את התרגום הראשון לצרפתית של חיבורו של הוראטיוס "אמנות הפיוט". בתקופה זו פרסם גם מאמרים בשטחי המדע והמתמטיקה.

ב-1547 כתב הספד על מותו של הנרי השמיני, מלך אנגליה. באותה שנה פרסם קובץ בשם "יצירות פואטיות" שבו תרגם לצרפתית חלק של היצירה "אודיסיאה" של הומרוס, את הספר הראשון של היצירה "גיאורגיה" של ורגיליוס, שתים עשרה סונטות של פטרארקה, שלושה מזמורים של הוראטיוס ואפיגרמה בסגנונו של מארטיאליס. כמו כן, נכללו בקובץ זה שיריהם הראשונים של ז'ואקן די בלה ושל פייר דה רונסאר.

הוא בילה את זמנו בערים בורדו, פואטייה וליון (שם השתתף בחוג של משוררים ובהם לואיז לבה) ובאזור פיימונטה. ב- 1555 פרסם מדריך לכתיבת שירה בשם "אהבת האהבות" ובו שירים המתארים את השמים ואת הכוכבים. הוא בילה את שנותיו האחרונות במסעות (סבויה, גרמניה, שווייצריה וייתכן שגם איטליה), וביקר באזורים שונים של צרפת. בתקופה זו פרסם יצירות בשטחי האלגברה, הגאומטריה, המתמטיקה והרפואה.

ב-1572 שימש במשך תקופה קצרה כמנהל אוניברסיטת אקוויטניה בבורדו, אך השתעמם והתפטר מתפקידו זה. בתקופה זו היה בקשרי ידידות עם מחבר ספר המסות מישל דה מונטן. ב- 1579 שב לפריז וב- 1581 פרסם את קובץ שיריו האחרון בשם "מזמורים".

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מתמטיקאים צרפתים
קטגוריה:משוררים צרפתים
קטגוריה:הומניסטים צרפתים מתקופת הרנסאנס
קטגוריה:צרפתים במאה ה-16
קטגוריה:ילידי 1517
קטגוריה:נפטרים ב-1583
יוחנן השני (אפיפיור)

**האפיפיור יוחנן השני** (בלטינית: **Ioannes II**; נולד בשם **מרקוריוס**; 475 בערך – 8 במאי 535) היה אפיפיור בין השנים 533 ל-535. הוא היה האפיפיור הראשון שהחליף את שמו לשם מלכותי עם היבחרו לכהונה, מאחר ששמו המקורי, מרקוריוס, היה שם של אל רומי. הוא היה כומר של בזיליקה די סן קלמנטה ברומא, ובתקופה זו הזמין עבודות רבות עבור הבזיליקה, ודאג לתרומות רבות. בבזיליקה ועדיין קיימות אנדרטאות לזכר "יוחנן שמו בלידתו מרקוריוס". הוא קבור בבזיליקת פטרוס הקדוש.

על פי הליבר פונטיפיקליס יוחנן קבל מתנות יקרות ערך ומשרת דת מקצועית מקיסר האימפריה הביזנטית יוסטיניאנוס הראשון, הישג משמעותי בהתחשב במעמד המונופיזיטיזם באימפריה הביזנטית באותו עת.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אפיפיורים איטלקים
קטגוריה:אפיפיורים בימי הביניים
קטגוריה:אישים הקבורים בבזיליקת פטרוס הקדוש
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-5
קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-6
קטגוריה:נפטרים ב-535
בניטו סטפנלי

**בניטו סטפנלי** (באיטלקית: **Benito Stefanelli**; ) היה שחקן קולנוע איטלקי. הופיע ביותר מ-60 סרטים בין השנים 1955 ל-1990.

## קריירה
סטפנלי מוכר בעיקר בשל התפקידים ששיחק במערבוני הספגטי בבימויו של סרג'ו לאונה: "בעבור חופן דולרים" (1964) "הצלפים" (1965) ו"הטוב, הרע והמכוער" (1966). הוא הופיע גם בסרטו של לאונה "היו זמנים במערב" ב-1968.

במהלך הקריירה שלו הופיע סטפנלי בעשרות מערבונים במיוחד בין השנים 1960–1970. בנוסף לתפקידו בטרילוגיה של לאונה שימש סטפנלי גם כמתורגמן של קלינט איסטווד במהלך צילום הטרילוגיה, בשל בקיאותו בשפה האנגלית.

## פילמוגרפיה חלקית
* השריף (1959)
* רמוס ורומולוס (סרט) (1961)
* בנו של ספרטקוס (1962)
* טבח גרנד קניון (1963)
* בעבור חופן דולרים (1964)
* הצלפים (1965)
* הטוב, הרע והמכוער (1966)
* האכזרי (1967)
* קוראים לי אף אחד (1973)
* השוחד (1978)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה איטלקים
קטגוריה:פעלולנים
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1929
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1999
קרב קמברה (1918)

**קרב קמברה של 1918** (נודע גם בשם "קרב קמברה השני") היה קרב התקפי של מדינות ההסכמה במסגרת מתקפת מאה הימים בשלב האחרון של מלחמת העולם הראשונה. הקרב התקיים בסביבות העיר קמברה (בצרפתית: Cambrai) בחבל נור-פה דה קאלה בצרפת.  בקרב, שנמשך כיומיים (8 - 10 באוקטובר), נעשה שימוש בטקטיקה חדשה לאותה תקופה במסגרתה שולבו מאות טנקים וכוח מקלעים כבדים ממונע יחד עם מתקפת חיל הרגלים, דבר שהביא לניצחון מוחץ בזמן קצר.

העיר קמברה שימשה כבסיס גרמני לוגיסטי חשוב במסגרת קו הינדנבורג. 7 הק"מ של קווי הגרמנים באזור זה, שהוחזקו על ידי כוחות דיוויזיית הלנדווהר ה-20 ודיוויזיית המילואים ה-54, הותקפו אור ל-8 באוקטובר על ידי 324 טנקים. לאחר הפשיטה התקדמו הדיוויזיות הקנדיות ה-2 וה-3 לתוך העיר קמברה וכבשו אותה תוך התמודדות עם התנגדות קלה בלבד.

הגרמנים התבצרו מחדש בקווי הגנה מצפון לעיר (סמוך לקווי הפתיחה שלהם מ-1914) והציבו התנגדות שהאטה את התקדמות הכוח התוקף, דבר שהכריח את הקנדים להתחפר בפאתי קמברה הצפוניים.

## לקריאה נוספת

* Keegan, John, **The First World War**, UK Ed (Pimlico edition, London, 1999). . pp. 396 - 397


## קישורים חיצוניים

* מאה הימים של הקנדים 

קטגוריה:מתקפת מאה הימים
קטגוריה:קרבות הממלכה המאוחדת במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:קרבות גרמניה במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:קרבות קנדה במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:נור-פה דה קאלה
קטגוריה:1918 בצרפת
אורות לתעסוקה

תוכנית **אורות לתעסוקה** היא תוכנית לטיפול במובטלים שהופעלה בישראל בין 1 באוגוסט 2007 ל-1 במאי 2010. התוכנית היוותה המשך של תוכנית מהל"ב, ויחדיו הן זכו לכינוי 'תוכנית ויסקונסין', על שם מדינת ויסקונסין, ממנה יובא מתווה התוכנית.

בתוכנית נערכו מספר שינויים ביחס לתוכנית מהל"ב, שהקלו על לקוחות מרכזי התעסוקה. היא המשיכה לפעול עד לפקיעת הוראת-החוק הזמנית, מכוחה פעלה התוכנית, ב-29 באפריל 2010 . הוראת החוק פקעה עקב התנגדותם של חברי ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת להארכת התוכנית במתכונתה הקיימת.

במכרז של משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה להפעלת הוועדות המקצועיות בפרויקט, בהיקף של 6 מיליון שקל בשנה וכלל העסקת מומחים ורופאים בוועדות, זכתה חברת פמי פרימיום.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* 
* 
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: תעסוקה
קטגוריה:ישראל: רווחה
קטגוריה:הפרטה בישראל
קטגוריה:גיוס והשמה בעבודה
הלגיון השלישי קירנאיקה

שמאל|ממוזער|250px|מטבע שנטבע על ידי מרקוס אנטוניוס בשנת 32 לפני הספירה. על המטבע הנס וכן כיתוב של הלגיון השלישי קירנאיקה
**הלגיון השלישי 'קירנאיקה**' (לטינית: **Legio III Cyrenaica**) היה לגיון רומאי שהוקם על ידי מרקוס אנטוניוס בשנת 36 לפני הספירה, בזמן ששימש כמושל קפריסין שהייתה מאוחדת מבחינה מנהלית עם קירנאיקה.

## היסטוריה
הלגיון שהה במצרים במאה הראשונה לספירה. בשנת 106 הפך ללגיון היחיד בפרובינקיה שזה עתה הוקמה, פרובינקיה ערביה. הלגיון הוצב תחת לגאטוס פראטוריאני, קלאודיוס סוורוס (Claudius Severus), שהיה המושל הראשון של פרובינקית ערביה, לאחר שמספח ערביה, מושל סוריה, אולוס קורנליוס פלמה עזב חזרה לסוריה. הלגיון השתתף במלחמות הפרתיות של טראיאנוס, כפי שעולה מקשת הוקרה, מייל אחד מהחומות של דורה-אירופוס, שנבנתה על ידי הלגיון לכבוד ניצחון הקיסר טראיאנוס במלחמות הפרתיות, קשת זו נבנתה לפני שטראיאנוס קיבל את התואר הנוסף פרתיקוס (Parthicus), ולכן היא מוקדמת לפברואר שנת 116. בנוסף, טריבון צבאי של הלגיון, Q. Voconius Saxa Fidus, זכה בעיטור צבאי על חלק במלחמה.
לאחר המלחמות בשנת 116–117, יחידה של הלגיון שהתה בירושלים, כפי שעולה מכתובת המתארת את הלגיון והתגלתה בשימוש משני בחומה בהר ציון, כנראה כחלק מהכוחות שנשלחו עם לוסיוס קוויטוס לדכא את המרידה היהודית.
בפפירוס משנת 119, הלגיונות השלישי קרינאיקה והלגיון העשרים ושתים דיוטוריאנה. הוצבו באותו המחנה ניקופוליס במצרים. ונשאר בה עד לשנת 123, שבה הוא הוחלף בלגיון השני 'טראיאנה'. הלגיון עבר בשנה זו חזרה לפרובינקיית ערביה ונשאר בה עד המאה החמישית לספירה. הטריוס נפוס, נציב פרובינקיית ערביה בזמן מרד בר כוכבא ומפקד ההלגיון השלישי קירנאיקה השתתפו גם הם באופן מלא בדיכוי מרד בר כוכבא בשנים 132-136.

## לקריאה נוספת

* Emil Ritterling, *Legio*, **Realencyclopädie of Klassischen Altertumswissenschaft**, 1925, Columns 1506-1514
* H. A. Sanders, *The Origin of the Third Cyrenaic Legion*, **The American Journal of Philology**, Vol. 62, No. 1 (1941), pp. 84-87.
* Johannes Kramer, Die Wiener Liste von Soldaten der III. und XXII. Legion (P. Vindob. L 2), **ZPE** 97 (1993), pp. 147-158
* G. W. Bowersock, *A Report on Arabia Provincia*, **The Journal of Roman Studies**, Vol. 61, (1971), pp. 219-242
* Karl Strobel, *Zu Fragen der frühen Geschichte der römischen Provinz Arabia und zu einigen Problemen der Legionsdislokation im Osten des Imperium Romanum zu Beginn des 2. Jh.N.Chr. Zu Fragen der frühen Geschichte der römischen Provinz Arabia und zu einigen Problemen der Legionsdislokation im Osten des Imperium Romanum zu Beginn des 2. Jh.N.Chr*, **ZPE** 71, (1988), pp. 251-280
* John Peter Oleson, M. Barbara Reeves, Barbara J. Fisher, *New Dedicatory Inscriptions from Humayma* (Ancient Hawara), Jordan, **ZPE** 140 (2002), pp. 103-121
* P.-L. Gatier, *La Legio III Cyrenaica et l'Arabie*, in **dans Les légions de Rome sous le Haut-Empire, I**, Lyon, 2000, p. 341-344
* A. Kindler, **The Coinage of Bostra** (Warminster 1983) 87-95.
* D. Kennedy originally, *Legio VI Ferrata: The Annexation and Early Garrison of Arabia*, **HSCP** 84 (1980) 282-309


## קישורים חיצוניים

* Emil Ritterling, Legio III Cyrenaica, Realencyclopädie of Klassischen Altertumswissenschaft, 1925, Columns 1506-1514

## הערות שוליים

קטגוריה:בר כוכבא
שלישי
ליטיגציה

**לִיטִיגַצְיָה** (בעברית: **הִתְדַּיְּנוּת**, **הִדַּיְּנוּת**) הוא שם מקובל למקצוע הטיעון בבית משפט. תפקיד זה לרוב נעשה באמצעות עורך דין, ובישראל גם על ידי טוען רבני.

הליטיגציה היא אמנות הטיעון וההופעה בבית המשפט. הליטיגציה עוסקת בתחום המשפט הפלילי, במשפט האזרחי ובמשפט המנהלי. הליטיגציה האזרחית כוללת גם התמחות בליטיגציה מסחרית.

תחום הליטיגציה וההופעה בבית המשפט מוסדר בתקנות סדר הדין האזרחי, התשע"ט-2018, בהן מפורטים כללי הפרוצדורה האזרחית, תקנות בתי משפט לעניינים מינהליים (סדרי דין), התשס"א-2000 וכן [חוק סדר הדין הפלילי [נוסח משולב], התשמ"ב-1982](https://he.wikipedia.org/wiki/%D7%97%D7%95%D7%A7_%D7%A1%D7%93%D7%A8_%D7%94%D7%93%D7%99%D7%9F_%D7%94%D7%A4%D7%9C%D7%99%D7%9C%D7%99).

תחום הליטיגציה רלוונטי לכל תיק אשר בסופו של דבר מגיע לדיון משפטי, בין אם מדובר בבית משפט, בבית דין או בכל ערכאה שיפוטית אחרת. על עורך דין העוסק בליטיגציה לדעת את סדרי הדין הרלוונטיים להליך המשפטי.

במשך שנים רבות, עורכי הדין בישראל לא נהגו להפריד בין הליטיגציה לשאר סוגי הייצוג המשפטי, ועורכי הדין במשרדים השונים התעסקו בשני התחומים. רק בשנים האחרונות חלה מגמה של התמחות מוגדרת בתחום הליטיגציה, ומשרדים רבים הקימו מחלקות מיוחדות בהן עובדים עורכי דין המומחים בעניין.

בשל העומס הרב על בתי המשפט, ובניסיון לקצר את משך התנהלות המשפטית, שונו סדרי הדין בהליכים אזרחיים במטרה להמעיט את הטיעונים הנטענים בעל פה בבתי המשפט, ואת משך זמן החקירות, כך שבמקום לבצע חקירה ראשית של עדים, קובעות תקנות סדר הדין האזרחי כי יש להגיש תצהירים בכתב; במקום לסכם את טיעוני הצדדים בסיום הדיון המשפטי, נדרשים הצדדים כיום להגיש סיכומים בכתב; ובמקום לבקש בקשות פרוצדורליות בעל פה, התקנו תקנות לפיהן יש להגיש את הבקשות בכתב.

## לקריאה נוספת
* עו"ד איל רוזובסקי, **סודות הליטיגציה**, הוצאת בורסי, 2015

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:חוק ומשפט
אאופה, מלך ברניקיה

**אֵאוֹפָּה** (באנגלית: **Eoppa**; נפטר בשנת 547 לערך) היה מלך ממלכת ברניקיה בצפונה של אנגליה בין השנים 520 לערך ועד פטירתו.

פרטים מועטים ידועים על מלכותו של אאופה. לפי דברי הימים האנגלו-סקסיים, אאופה היה אביו של אידה, והיה בנו של אסה, מלך ברניקיה ונכדו של אינגווי.

דברי הימים האנגלו-סקסיים מציינים כי אידה היה מייסד הממלכה, אולם יש היסטוריונים הסבורים כי אאופה היה ראש השבט האנגלי שהתיישב באזור ברניקיה, ואף נשא בתואר "מלך" ("EOPPA REX BERNICIA").

במותו, בשנת 547 לערך עלה לשלטון בנו אידה.

## קישורים חיצוניים
* מלכי ברניקיה
* גנאלוגיה ואזכורים

קטגוריה:מלכי ברניקיה
קטגוריה:מלכי אנגליה
אידה, מלך ברניקיה

**אידה** (באנגלית: **Ida**; נפטר בשנת 559 לערך) היה מלך ממלכת ברניקיה בצפונה של אנגליה. אידה מלך משנת 547 ועד פטירתו.

פרטים מועטים ידועים אודות שנות מלכותו. אידה היה בנו של אאופה, מלך ברניקיה, ועלה לשלטון לאחר פטירת אביו בשנת 547. על פי דברי הימים האנגלו סקסים היה מייסד שושלת ברניקיה - שושלת המלכים אשר שלטה בממלכה אשר לימים הפכה להיות חלק מממלכת נורת'מבריה.

"דברי הימים האנגלו סקסים" וכן ה"היסטוריה בריטונום" מציינים את הגניאולוגיה שלו (היותו בנו של אאופה) ומציינים כי הוא היה ראשון מלכי ברניקיה (אף שכיום יש היסטוריונים הסבורים שאף אביו נשא את התואר "מלך").

על פי ההיסטוריה בריטונום אידה נשא לאישה את בירנוך (Bearnoch) ונולדו להם 12 בנים (ההיסטוריה בריטונום מציין את שמותם של חלק מהבנים, ומזכיר את אחד מהם, תאודוריק, אשר לימים היה מלך ברניקיה, ואשר יצא להילחם כנגד אוריין רגד ובניו).

ההיסטוריון בן המאה ה-18 לואיס מוריס מציין כי אידה היה ככל הנראה המקור לדמות המופיעה במיתולוגיה הולשית והנקראת פלאמדווין (Flamdwyn - "נושא האש"). ההיסטוריונית ריצ'ל ברומוויץ' מתנגדת לזיהוי זה, וההיסטוריונים תומאס סטפנס וויליאם פורבס סקין מזהים דווקא את פלאמדווין עם תאודוריק.

## קישורים חיצוניים
* מלכי ברניקיה
* מלכי נורת'מבריה
* ההיסטוריה בריטונום
* דברי הימים האנגלו סקסים (תרגום לאנגלית)
* 

קטגוריה:מלכי ברניקיה
קטגוריה:מלכי אנגליה
קטגוריה:נפטרים ב-559
אלדו סמברל

**אלפרדו סנצ'ז ברל** (בספרדית: Alfredo Sánchez Brell;  23 בפברואר 1937 – 10 ביולי 2010) היה שחקן, במאי ומפיק קולנוע ספרדי שהופיע ביותר מ-150 סרטים בין השנים 1961 ל-2003. סמברל הוא אחד השחקנים האיטלקים הבולטים במערבונים. 

את עיקר פרסומו קנה סמברל על תפקידיו במערבוני הספגטי של סרג'ו לאונה, "בעבור חופן דולרים" (1964) בו גילם את אחד מאנשי חבורתו של רמון, "הצלפים" (1965) בו גילם את אחד מחברי כנופייתו של אינדיו, "הטוב, הרע והמכוער", ו"היו זמנים במערב" (1968). כמו כן שיחק בסרט "בעבור חופן דינמיט" (1971). סמברל הופיע גם בהפקות בינלאומיות, לרוב כשחקן משנה או כניצב.

## פילמוגרפיה חלקית
* בעבור חופן דולרים (1964)
* הצלפים (1965)
* הטוב, הרע והמכוער (1965)
* נאוואחו ג'ו (Navajo Joe) (1966)
* האכזרי (1967)
*100 רובים (1969)
* שלגיה ושות' (1982)
* בשר עדין (1996)

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ספרדים
קטגוריה:במאי קולנוע ספרדים
קטגוריה:מפיקי קולנוע ספרדים
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1931
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-2010
PLS (סיבוכיות)

בתורת הסיבוכיות, מחלקת הסיבוכיות (PLS (Polynomial Local Search היא תת-מחלקה סינטקטית של מחלקת הסיבוכיות TFNP. המחלקה הוגדרה על ידי כריסטוס פפדימטריו ב-1988 והבעיות הכלולות בה הן בעיות מקסימיזציה או מינימיזציה אשר מובטח כי יש להן פתרון. 

כשמה, מתארת המחלקה PLS בעיות חיפוש אשר בהינתן קלט, מוגדרת לו קבוצה של פתרונות אפשריים – לכל פתרון יש מחיר, והמטרה היא מציאת פתרון במחיר אופטימלי מקומי. על פי הגדרת הבעיה, לכל פתרון מוגדרת "סביבה" ("Neighborhood"). פתרון יחשב אופטימאלי באופן מקומי אם אין אף פתרון בסביבה שלו עם עלות טובה יותר.

## מוטיבציה

על אף שבאנליזת המקרה הגרוע בעיות PLS מתנהגות בצורה גרועה (זמן ריצה אקספוננציאלי), בפועל האלגוריתמים הם יעילים למדי.

## בעיית PLS כללית

תהי בעיה L (לדוגמה, בעיית הסוכן הנוסע – בעיית מינימיזציה). L נתונה על ידי קבוצת איברים D (ערים בהן יש לעבור), לכל איבר 
x \in D קיים סט סופי F(x) \  של פתרונות (מסלולים אפשריים העוברים בכל הערים) כל אחד מהם חסום פולינומית. לכל פתרוןs \in F(X), קיימת עלות אי שלילית c(s) \  (עלות הנסיעה במסלול) ורשימת שכנים N(s)\subseteq F(x) אשר תקרא הסביבה של פתרון s (תלוי בהגדרת יחס השכנות, לדוגמה עבור מסלול s נגדיר כי מסלול s' הוא שכן מסדר k אם בהצגת s ו – s' כמחרוזות, מרחק העריכה מ – s ל– s' הוא 2k). על האלגוריתם למצוא פתרון אופטימלי מקומי, כלומר בהינתן L על האלגוריתם למצוא פתרון s אשר לא קיים לו שכן s' מסדר 1 אשר עלותו נמוכה יותר (כלומר שלכל
 s'\in N(s) מתקיים (\ C(s)\leq C(s') ).

## פתרון כללי לבעיית PLS
ראשית נשים לב שכיוון שלכל x הדרישה היא כי הקבוצות D וכן  F(x) | (x \in D) הן סופיות אזי קבוצת הפתרונות חסומה ולכן בהכרח קיים לה מקסימום, כלומר לבעיית PLS קיים תמיד פתרון. 
על מנת לפתור את הבעיה נניח קיום של 3 אלגוריתמים שזמן ריצתם פולינומי באורך הקלט.

A – בהינתן x \in D (רשימת ערים), A מחזיר פתרון כלשהו ל – x (מסלול כלשהו אשר עובר בכל הערים).

B – בהינתן x (רשימת ערים בהן יש לעבור) ומחרוזת s (סדר כלשהו של מעבר בין ערים) B יבדוק האם s הוא פתרון ל – x (האם s מתאר מעבר חוקי על כל הערים ב – x) ואם כן יחזיר את עלותו \ c(x).

C – בהינתן פתרון s, יחזיר פתרון מקבוצת השכנים של s שעלותו נמוכה יותר מזו של s או כי לא קיים כזה – כלומר s הוא אופטימום מקומי. 
פתרון כללי לבעיה יהיה :


 **PLSSolver(A,C,D)**                  // A,C algorithms as described and the group D
  s = A(x)                         // Let s be some arbitraty initial solution
  While C(s) != local optimum      // If s is still not a local optimum
     s = C(x)                      // Generate a better solution from s's neighbors or state it is a local optimum



## רדוקציות ב – PLS ו שלמות ב – PLS
בעיה – L ב - PLS היא **PLS שלמה** (**PLS-Complete**) אם לכל בעיה ב – PLS קיימת רדוקציה ל – L.

בעיה L ב – PLS **ניתנת לרדוקציית PLS** לבעיה K נוספת (**PLS-reducible**) אם קיימות פונקציות f,g בעלות זמן ריצה פולינומי המקיימות:

#f ממפה איברים מ – L לאיברים של K.
#בהינתן  x \in L  ופתרון ל – \ f(x), הפונקציה g ממפה את הזוג((x, solution of f(x) לפתרון של x.
#לכל איבר  x \in L , אם s הוא אופטימום מקומי עבור \ f(x), אזי \ g(s,x) הוא אופטימום מקומי עבור x.

## ראו גם
* PPAD (מחלקת סיבוכיות)
* TFNP 

## קישורים חיצוניים
* מצגת הסבר קצרה  - **?How Easy Is Local Search** 
* מאמר עמ' 318-319 - **On total function, theorems and computational complexity** 
* הערך PLS ב - Complexity zoo

קטגוריה:מחלקות סיבוכיות
סמל הונג קונג

**סמל הונג קונג** הוא הסמל המייצג את הונג קונג - האזור המנהלי המיוחד של הרפובליקה העממית של סין, מאז הועברה השליטה במקום מבריטניה לסין ב-1 ביולי 1997.

הסמל מכיל את פרח הבוהיניה על רקע אדום המופיע גם בדגל הונג קונג, במבנה מעגלי שמכיל טבעת חיצונית לבנה ועליה כתוב בכתב סיני מסורתי השם הרשמי של האזור המנהלי המיוחד, ומתחתיו השם המקוצר באנגלית "HONG KONG".

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: סמלים לאומיים
הונג קונג

קטגוריה:הונג קונג
הונג קונג
גלאפה, מלך ברניקיה

**גלאפה** או **קלאפה** (באנגלית: **Glappa** או **Clappa**; נפטר בשנת 560) היה מלך ממלכת ברניקיה. גלאפה שלט בממלכה במשך שנה אחת, בין שנת 559 ועד פטירתו.

גלאפה היה אחד מ-12 בניו של אידה, קודמו. פרטים מועטים ביותר ידועים אודות מלכותו, וישנה מחלוקת בדבר משכה. ככל הנראה היה בכור בניו של אידה, ולכן עלה לשלטון לאחר מותו. לא ידוע אם נרצח על ידי אחיו, או נהרג בקרב, או נפטר בנסיבות טבעיות, אולם הוא נפטר בגיל צעיר, ולאחריו עלה לשלטון אחיו, אדה, בנו השני של אידה (על פי דברי הימים האנגלו סקסים).

## קישורים חיצוניים
* מלכי ברניקיה
* מלכי נורת'מבריה

קטגוריה:מלכי ברניקיה
קטגוריה:מלכי אנגליה
קטגוריה:נפטרים ב-560
שורק 4

שמאל|ממוזער|250px|חתך מנוע שורק 4

**שורק 4** מתוצרת חברת מנועי בית שמש הוא מנוע טורבו סילון פשוט בקוטר נמוך. המנוע הוא בעל פיר אחד, ציר אחד, מדחס צנטריפוגלי אחד והוא מונע על ידי טורבינה אחת.

הנעת המנוע היא פירוטכנית ואפשר להניע אותו בעזרת מתנע פירוטכני מיוחד. המנוע כולל בקרת שליטה דיגיטלית מלאה (FADEC) ואלטרנטור מובנה במנוע מפיק חשמל בהספק של 1.5 קילו-וואט לשעה.

המנוע בעל עילוי של 5.6 קילוגרם\שנייה, שוקל 72 קילוגרם, באורך של 42.6 אינץ' ובקוטר מקסימלי של 13 אינץ'. http://www.bsel.co.il/htmls/page_54.aspx?c0=12819&bsp=12609

## כלי טיס המשתמשים במנוע
* טיל דלילה
קטגוריה:מנועי סילון
חורבת כרך

**חורבת כרך** (או **חרבת כרך**; מערבית: **ח'רבת אלכַּרַך**) היא שרידי יישוב, אולי יהודי, מהמאה השנייה עד השישית לספירה (התקופה הרומית המאוחרת והתקופה הביזנטית) ברכס הכרמל, בסמוך לקרן הכרמל.

בתקופה זו ישבו במקום יהודים אשר גורשו במרד הגדול על ידי הרומאים מאזור יהודה, שהיה אזור ההתיישבות העיקרי של יהודים באותה עת. התושבים במקום התבססו על חקלאות ומרעה. למרות שלא נמצא בחורבת כרך בית כנסת ייתכן שהאנשים אשר חיו ביישוב זה היו יהודים, וזאת בשל כך שקיימים יישובים דומים באזור אשר בהם נמצא בית כנסת. בחורבת כרך בורות מים רבים שנחפרו כדי לפצות על מחסור במעיינות באזור הכרמל, מחסור במשקעים ובשל סוג הקרקע הסדוק. באתר מערכת חקלאותית מפותחת (שימוש בטרסות) בשל הטופוגרפיה המחייבת זאת וכן שוכנים בה בית בד, מערות קבורה, גת, מספר מאגרי מים מטויחים ומחצבה מקומית.
באתר אשר מעולם לא נחפר ניתן למצוא שברי חרסים, זכוכיות עתיקות ואפילו פסיפסים.

## לקריאה נוספת

*מנחם מרקוס, ** הר הכרמל, סקר נוף ומסלולי טיול**, ערך "חורבת כרך" עמ' 93–94

## קישורים חיצוניים

* 
*  

קטגוריה:הכרמל
קטגוריה:יישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופת המשנה והתלמוד
קטגוריה:אתרים ארכאולוגיים בכרמל
שעון קוקייה

ממוזער|שעון קוקייה מראה ומשמיע את השעה 8
**שעון קוקייה** הוא שעון קיר בעל מטוטלת, הבנוי כבית קטן או שובך; מתוך דלת הנמצאת בחלקו העליון מגיחה, מדי שעה או מדי חצי שעה, בובה דמוית ציפור, המשמיעה צפצוף הדומה לקול הקוקייה. כשהשעון מצביע על תחילת שעה, הוא משמיע צפצופים כמספר השעה, וכשהשעון מצביע על חצי שעה, הוא משמיע צפצוף יחיד.

בונה שעוני הקוקייה הראשונים ביער השחור שנוי במחלוקת. אפילו שני ההיסטוריונים הראשונים של תעשיית השעונים ביער השחור סותרים זה את זה בשאלה זו. בשנת 1810, מרקוס פידליס יאק טען שפרנץ אנטון קטרר משונוואלד היה הראשון שייצר שעוני קוקייה בתחילת שנות ה-30 של המאה ה-18. פרנץ שטיירר, לעומת זאת, מדווח בספרו "היסטוריה של שעוני היער שחור" (1796) שמיכאל דילגר בנויקירך ומתאוס הומל החלו לבנות שעוני קוקייה בשנת 1742. וולפגנג אלטנדורף, לעומת זאת, מייחס את שעון הקוקייה הראשון ביער השחור לאביו של פרנץ אנטון קטרר, פרנציסקוס קטרר. מאז המצאתם נפוצו שעוני הקוקייה מהיער השחור (שם כנראה התגורר הממציא) בעולם כולו. השעונים, בנוסף לפעולתם למדידת הזמן, הפכו לחפצי נוי המקשטים את הבית, ולשם כך הושקע מאמץ בעיצוב חיצוניותם.

שעון הקוקייה הקלאסי מופעל על ידי מנגנון מכני, המקבל את האנרגיה הדרושה להפעלתו מקפיצים הנמתחים בפרקי זמן קצובים, או ממשקולות, שמושכות שרשראות מטה אט-אט, ויש להחזירן מעלה כל פרק זמן קצוב. אולם, בסוף המאה ה-20 כבר לא כל שעוני הקוקייה משולבים עם מטוטלת; בתקופה זו נוצרו גם שעוני קוקייה המופעלים על ידי אנרגיה חשמלית.

באזור היער השחור יש שעוני קוקייה גדולים שהוקדשו להם מבנים ייחודיים.

ממוזער|שעון קוקייה במבנה עצמאי

## קישורים חיצוניים

* אתר מוזיאון המוקדש לשעוני קוקייה בצ'שייר, אנגליה

קוקייה
קטגוריה:היער השחור
היינריך קוהל

**היינריך קוֹהל** (בגרמנית: **Heinrich Kohl**; 4 במאי 1877, קרויצנך – 4 בספטמבר 1914, ליד ריימס) היה אדריכל וחוקר אדריכלות גרמני. בשנת 1905, יחד עם הארכאולוג הגרמני קרל ואצינגר, ערך סקר ארכאולוגי, חפירות ומחקר ראשון מסוגו של בתי הכנסת היהודיים העתיקים בגליל ובגולן.
 
בין השנים 1896–1901 למד אדריכלות. את הנטייה לאדריכלות קדומה קיבל מאביו שעסק בחקר מונומנטים בגרמניה. את הכשרתו כאדריכל בתחום הארכאולוגיה רכש כאשר הצטרף בשנים 1902–1904 אל האדריכל אוטו פוקשטיין שיצא לחקור את שרידי בעלבכ שבלבנון ואחר כך ב-1907 את שרידי חתושש, (בוע'זכוי), בירת החתים.

## חפירותיו בארץ ישראל
באביב 1905 יצא לארץ ישראל יחד עם קרל ואצינגר, מטעם  ****, כדי לערוך סקר בתי כנסת בגליל. בין 28 במרץ ל-17 ביוני סקרו, מדדו ותיעדו בחורבות של תלחום (כפר נחום), אם אל-עמד (חורבת עמודים), ארביד (חורבת ארבל), מירון, אנ-נברתין (כפר נבוריה), כפר ברעם, אל-ג'יש (גוש חלב) – כולם בגליל, חורבת סומקה שבכרמל, ואד-דכה ואום אל-קנאטר שבגולן. כן בדקו קצרות את חירבת כרזה (כורזים), קציון ויארון. בכפר נחום ערכו חפירה ארכאולוגית נרחבת, ברשות המסדר הפרנציסקני, שרכש קודם לכן את האתר. ביתר האתרים החפירות היו מצומצמות. בשנת 1907 יצאו השנים לעונה נוספת. מאחר שהפרנציסקנים מנעו מהם עתה את המשך המחקר בכפר נחום, התרכזו בתיעוד חורבות בית הכנסת בכורזים.

את פועלו של קוהל קטעה מלחמת העולם הראשונה. קוהל יצא לחזית המערבית בספטמבר 1914 ולאחר כשבועיים נהרג בקרב. את הספר "בתי כנסת קדומים בגליל", שהיה על סף סיום השלים והוציא לאור, בשנת 1916, עמיתו קרל ואצינגר.

מפעלם של קוהל וואצינגר הוא מחקר לדוגמה בתחום האדריכלות הקדומה. הרבה מן הקביעות האדריכליות שקבעו, נתקבלו על חוקרי בתי הכנסת הקדומים שבאו אחריהם. ובכל זאת, במונחים של מתודולגיה ארכאולוגית עכשווית לא היה בחפירה בכפר נחום יותר מאשר ניקוי שפכי עפר ופינוי האבנים הנפולות. אילו הייתה נקוטה בידם מידה מסוימת של חפירה סטרטיגראפית, של איסוף שברי חרסים ולא רק תיעוד של פרטי אדריכלות, הייתה אולי נוצרת אפשרות לסייע בפתרון המחלוקת המרכזית הקיימת בעניין תיארוך בתי הכנסת ובמיוחד תיארוכו של בית הכנסת בכפר נחום.

## לקריאה נוספת
* 
* היינריך קוהל וקרל ואצינגר, **בתי כנסת עתיקים בגליל**, יצא במקור ב-1905, תורגם על ידי פרופסור רוני רייך בהוצאה עצמית של רוני רייך, 2021.

*  Heinrich Kohl und Carl Watzinger, *Antike Synagogen in Galilaea*, Leipzig, 1916, pp. III-V, 1-3


## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ארץ ישראל: ארכאולוגים
קטגוריה:אדריכלים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנהרגו במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1877
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1914
ספירומטריה

**ספירומטריה** (באנגלית: **Spirometry**) הוא המבחן הנפוץ ביותר למדידת תפקודי ריאה.

בספירומטריה משתמשים במכשיר ספירומטר למדוד את פעילות הריאות על פי נפח וזרימת האוויר שנשאף וננשף. בעזרת ספירומטריה ניתן ליצור פנאומוטאקוגרף בו ניתן להיעזר באבחון מחלות כמו אסתמה, סיסטיק פיברוזיס ומחלת ריאות חסימתית כרונית.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מערכת הנשימה
מרכז החלל סמנאן

**מרכז החלל סמנאן** הוא נמל החלל של איראן, וממנו משוגרים לחלל משגרי הלוויינים של סוכנות החלל האיראנית. המרכז נמצא בפרובינציית סמנאן, וכולל מתקני תשתית מסוגים שונים ובהם אתרי שיגור, אזורי מינהלה, תמיכה טכנית, ומתקני מעקב ותקשורת. מרכז החלל נחשף פומבית על ידי איראן בפברואר 2008, עת שוגר ממנו טיל ניסוי מטיפוס "קאבושגאר", שהיה אבן דרך בפיתוח משגר הלוויינים האיראני סאפיר. האתר משמש גם לבחינת טילים בליסטיים של איראן, מסדרת שיהאב (דלק נוזלי) וסג'יל (דלק מוצק).

## שיגורים הקשורים לתוכנית החלל האיראנית
מאתר השיגור בסמנאן בוצעו עד כה השיגורים הבאים, הקשורים לתוכניותיה של איראן לחקר החלל (לא הובאו ברשימה שיגורים של טילים בליסטיים, המבוצעים אף הם מהמתחם):
*4.2.2008 - שיגור טיל קאבושגאר (בחינת השלב הראשון של משגר הלוויינים סאפיר)
*17.8.2008 - שיגור ראשון של משגר הלוויינים סאפיר - השיגור נכשל
*3.2.2009 - שיגור שני של משגר הלוויינים סאפיר - השיגור הצליח והלוויין אומיד הגיע לחלל.
*15.6.2011 - שיגור שלישי של משגר הלוויינים סאפיר - השיגור הצליח והלוויין ראסאד 1 הגיע לחלל.
*3.2.2012 - שיגור רביעי של משגר הלוויינים סאפיר - השיגור הצליח והלוויין נאוויד הגיע לחלל.
*מאי 2012 - שיגור כושל (לא דווח על ידי איראן)
*ספטמבר/אוקטובר 2012 - שיגור כושל והשמדת הטיל על הקרקע עם נזק לתשתיות השיגור (לא דווח על ידי איראן)

## מבנה אתר השיגור
במתחם סמנאן מצוי אתר שיגור הכולל משטח עגול בקוטר של כ-60 מטר, מבוטן, ומוקף בכביש שירות טבעתי. סביב המשטח עמודי תאורה המאפשרים פעילות לילית (שני השיגורים של משגר הלוויינים סאפיר נערכו בלילה). במרכז המשטח מצוי מגדל שירות לטיל, הניתן להזקפה לצורך שיגור. תצלומי לוויין מראים כי בעת שאתר השיגור אינו פעיל מגדל השירות נמצא במצב אופקי. משאית תובלה מיוחדת מביאה את הטיל המשוגר אל מרכז הרחבה, ומזקיפה אותו. המגדל מורם למצב אנכי ומשטחים המחוברים אליו עוטפים את הטיל ומאפשרים לטכנאים גישה למערכות הטיל השונות.

## אתר שיגור שני
תצלומי לוויין שהפכו זמינים לכול בעדכון של תוכנת גוגל ארץ, ואשר צולמו ב-9 באוקטובר 2009, מראים בנייה מסיבית באתר, של כן שיגור חדש וקבוע, המצויד במנוף כחלק ממנו - דבר המעיד הן על המגמה האיראנית של הגדלת המשגר העתידי (מנוף יאפשר הרכבה באתר עצמו של משגר גדול) והן על הקרבה לתכנון של כן השיגור בקוריאה הצפונית, עמה יש לאיראן קשרים רבים בתחום הצבאי בכלל והטילי בפרט. 

*ב-3 בפברואר נחשף משגר הלוויינים האיראני סימורג, אשר ישוגר ממתחם השיגור החדש.
*ב-31 בינואר 2011 חשפה איראן צילומים מתוך מבנה השילובים והמשגר החדש שלה. מהצילומים עולה כי ניתן יהיה לשגר בעתיד משגרי לוויינים גדולים שגובהם יכול להגיע עד ל-40 מטר.

## קישורים חיצוניים

* ניתוח תצלומי לוויין של אתר השיגור בסמנאן
* 

קטגוריה:אסיה: נמלי חלל
קטגוריה:תוכנית החלל האיראנית
קטגוריה:פרובינציית סמנאן
פיטר לי לורנס

**פיטר לי לורנס** (**Peter Lee Lawrence**), במקור **קארל אוטו הירנבך** (**Karl Otto Hirenbach**; 21 בפברואר 1945 – 19 באפריל 1974) היה שחקן קולנוע גרמני שהספיק לצבור מוניטין בתחום מערבוני הספגטי עד למותו בגיל 29.

לורנס שיחק בסרטו של סרג'ו לאונה "הצלפים" ב-1965, כחברה של אחותו של קולונל מורטימר (בגילומו של לי ואן-קליף) שנרצח על ידי אינדיו. סרטים נוספים בהם שיחק: "ימים של אלימות" (1967), "הזעם של ג'וני קיד" (1967), "האיש שהרג את בילי הנער" (1967), ו"הקסם השחור" (1971).

לורנס מת ב-19 באפריל 1974 כנראה מגידול במוח.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1944
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1974
איסלה מוחרס

**אִיסְלָה מוּחֶרֶס** (בספרדית: **Isla Mujeres**, "אי הנשים") הוא השם של אי ושל העיירה הנמצאת עליו במדינה המקסיקנית קינטנה רו. האי הממוקם לא רחוק מחופיו הצפון-מזרחיים של חצי האי יוקטן בים הקריבי, כ-13 קילומטרים צפונית מזרחית לעיר קנקון. אורכו של האי כ-7 קילומטרים ורוחבו 650 מטרים. העיירה היא הבירה של המועצה האזורית איסלה מוחרס. במפקד האוכלוסין שנערך ב-2010 נרשמו 12,642 תושבים.

העובדה שהאי ממוקם קרוב יחסית לקובה הפכה אותו לאחד היעדים המועדפים על מהגרים קובניים המנסים להסתנן לארצות הברית דרך האי בשנים האחרונות.

## היסטוריה
בתקופה הפרה-קולומביאנית היה האי מקום מקדשם של אלילי בני המאיה הזקנים; אל הרפואה ואל הלידה והיה קרוי אישצ'ל (Ixchel). השם איסלה מוחרס שפירושו "אי הנשים" ניתן על ידי הספרדים שהגיעו לאי במאה ה-16 בשל העובדה שבאי נמצאו איורים רבים של אלילות מכתות שונות. בקצה הדרומי של האי היה בעבר מקדש של בני המאיה, אך בשנת 1988 סערת ההוריקן גילברט גרמה נזק קשה למקדש. חלק קטן מהמקדש שרד וכן רוב יסודות המבנה.

החל משנות ה-70 התפתח ענף התיירות באופן ניכר באיסלה מוחרס בעקבות העיר השכנה קנקון.

## תחבורה ותיירות
תחבורת האי מורכבת בעיקר ממוניות או רכבי גולף וקטנועים. לפי נתוני 2005 נרשמו באי כ-121 מוניות, 500 רכבי גולף ו-1,500 קטנועים.

בכל חצי שעה במהלך שעות היום מפליגות מעבורות נוסעים מפוארטו חוארס או מפוארטו קנקון אל האי ובחזרה. במהלך היום מגיעים מטיילים רבים לביקור יומי באי אך היקף הפעילות יורדת בשעות הערב כשקבוצות תיירים עוזבות את האי. ישנם מספר רב של מקומות המגישים מאכלי ים טריים, וכן תבשילים מאיהיים (של בני המאיה). מחירי המלונות עשויים להיות זולים מאוד אך גם יקרים למדי כמו למשל בתי המלון באזור הדרומי-מערבי או כמו הוטל וילה רולנדי. החוף המזרחי הוא חופו של הים הקריבי שהוא סלעי וגלי יותר, ומהחוף המערבי של האי ניתן לראות את קו הרקיע של קנקון מעל המים הצלולים. בקצה הצפוני נמצא "אל סנטרו", מרכז העיירה והאזור המסחרי של האי בו חולש ציר מרכזי - רחוב אידלגו - שאליו ולסביבתו מתרכזים רוב המסעדות ומקומות הבילוי. החוף המפורסם פלאיה ביץ' גם הוא ממוקם בקצהו הצפוני של האי ששוחזר במהירות לאחר שהכתה את האזור סופת ההוריקן וילמה בשנת 2005.

באי ישנו בית חב"ד מצליח בניהולו של הרב מענדי דיין והרב יוסי בן שמעון.

האי איסלה מוחרס ממוקם קרוב לאחת משוניות האלמוגים הרבות, וצלילה ושנירקול הם ספורט פופולרי באי. בנוסף האי מהווה ביתם של אוכלוסיית צבי ים. לאור סכנת ההכחדה המאיימת על צבי הים באזור הוחלט להקים בקצה חופו הדרומי של האי מתקן המתמחה בהרבייה ושיקום הצבים. מתקן זה נסגר בתקופת הקורונה ומאז לא נפתח שוב.

קובץ:Northbeachisla.JPG|החוף הצפוני של האי
קובץ:Coast Isla Mujeres.jpg|שקיעה באי
קובץ:חוף איסלה מוחרס2.jpg|חוף באי
קובץ:חוף איסלה מוחרס1.jpg|חוף באי


## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מקסיקו: איים
קטגוריה:מקסיקו: יישובים
קטגוריה:קינטנה רו
קטגוריה:איים בים הקריבי
מדליית ניוברי

**מדליית ג'ון ניוברי** (**The John Newbery Medal**) היא פרס ספרותי המוענק על ידי האגודה לשירותי ספרייה לילדים (ALSC)  הפועל במסגרת איגוד הספריות האמריקאי (ALA). המדליה מוענקת לסופרים שתרמו תרומה ניכרת ביותר לספרות ילדים אמריקנית (ונושאת כיתוב ברוח זו: for the most distinguished contribution to American literature for children). הפרס, המוענק מדי שנה מאז שנת 1922, הוא הפרס הוותיק בעולם לספרות ילדים. הפרס קרוי על שם ג'ון ניוברי, מוציא לאור של ספרי ילדים ונוער במאה ה-18. המדליה תוכננה על ידי האמן רנה פול צ'יימבלן בשנת 1921 לבקשתו של פרדריק ג. מלצ'ר. המדליה נחשבת לאחד משני הפרסים היוקרתיים ביותר לספרות ילדים בארצות הברית (לצד מדליית קולדקוט).

בנוסף למדליית ניוברי מחלקת ועדת הפרס את אות ההערכה של ניוברי למתמודדים מובילים שלא זכו במדליה. אף שהאות מחולק רק משנת 1971 הוא הוענק רטרואקטיבית גם למתמודדים מובילים על המדליה (שלא זכו בה) בשנים שקדמו לכך.

ועדת הפרס בוחנת אך ורק ספרים שפורסמו בארצות הברית בשפה האנגלית בשנה האחרונה, נכתבו על ידי מי שהם אזרחי ארצות הברית או תושביה ומיועדים לילדים. בין היתר בוחנת הוועדה את הנושא, את אופן הצגתו (בהירות, דיוק וארגון), את העלילה, את הדמויות, את הרקע ואת הסגנון. כן נבחנת התרומה לספרות.

## הזוכים בפרס

בין הזוכים, שישה סופרים זכו במדליית ניוברי פעמיים:
* ג'וזף קרומגולד זכה ב-1954 ו-1960
* אליזבת' ג'ורג' ספיר זכתה ב-1959 ו-1962 (ובנוסף זכתה באות ההערכה ב-1984)
* קתרין פטרסון זכתה ב-1978 ו-1981 (ובנוסף זכתה באות ההערכה ב-1979)
* לויס לאורי זכתה ב-1990 ו-1994
* איליין לודל קוניגסבורג זכתה ב-1968 ו-1997 (ובנוסף זכתה באות ההערכה ב-1968)
* קייט די-קמילו זכתה ב-2004 ו-2014 (ובנוסף זכתה באות ההערכה ב-2001)
מספר סופרים זכו באות ההערכה מספר פעמים, על אף שלא זכו במדליה, ביניהם לורה אינגלס וילדר שזכתה באות ההערכה 5 פעמים, ויצחק בשביס-זינגר שזכה באות ההערכה 3 פעמים.

רשימת הזוכים במדליית ניוברי: 

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

ניוברי
ניוברי
ניוברי
*
ניוברי
אברהא

**אברהא** (שלט בשנים 525–553; נפטר לאחר שנת 553) ידוע גם בכינוי הערבי **אברהת אל-אשרם** (أبرهة الأشرم) דהיינו "אברהא המצולק" ו**אברהא אל-חבשה** (החבשי), היה מצביא אתיופי נוצרי, כובשה ושליטה של דרום ערב מטעם ממלכת אקסום. יותר מאוחר הכריז על עצמו כמלך סבא (תימן). אברהא מפורסם בעיקר בשל ניסיון הכיבוש הכושל של מכה בשנה שבה נולד נביא האסלאם מוחמד.

## קישורים חיצוניים
* חגי ארליך, הנכדים של אברהא - אתיופיה ועולם האסלאם, הרצאה בערוץ האקדמי של אוניברסיטת חיפה, 20/05/2008 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-6
אדה, מלך ברניקיה

**אדה** (באנגלית: **Adda**; נפטר בשנת 568) היה מלך ממלכת ברניקיה בין השנים 560-568.

פרטים מועטים ידועים כיום אודות מלכותו של אדה. ידוע כי היה אחד מ-12 בניו של אידה, מלך ברניקיה, ככל הנראה השני מבין 12 הבנים, וכי מלך לאחר מות גלאפה, אחיו הבכור, בשנת 560 לאחר שנת מלכות אחת בלבד.

במותו, בשנת 568, עלה לשלטון אתלריק אחיו הצעיר (הבן השלישי של אידה).

אדה מוזכר בדברי הימים האנגלו סקסים בו מצוין כי הוא זכה בקרב כנגד פרדור וכנגד גוורי, מוויילס בקרב קר גרו. מידע זה שגוי ככל הנראה, מאחר שהקרב נערך בשנת 580, כ-12 שנים לאחר מותו של אדה, וככל הנראה המנצח בקרב קר גרו היה אלה, מלך ממלכת דיירה השכנה.

## קישורים חיצוניים
* מלכי ברניקיה
* מלכי נורת'מבריה

קטגוריה:מלכי ברניקיה
קטגוריה:מלכי אנגליה
קטגוריה:נפטרים ב-568
אתלריק, מלך ברניקיה

**אתלריק** או **את'לריק** (באנגלית: **Aethelric**; נפטר בשנת 572) היה מלך ממלכת ברניקיה בין השנים 568 ועד פטירתו.

אתלריק היה בנו של אידה ואחיהם של גלאפה ואדה אשר מלכו לפניו.

פרטים מועטים ידועים אודות שלטונו של אתלריק. ידוע כי היה אביו של אתלפירת' אשר לימים מלך בממלכה, ואיחד אותה עם ממלכת דיירה לממלכת אחת בשם ממלכת נורת'מבריה.

לאחר מותו עלה לשלטון תאודוריק, אחיו.

## קישורים חיצוניים
* מלכי ברניקיה
* מלכי נורת'מבריה

קטגוריה:מלכי ברניקיה
קטגוריה:מלכי אנגליה
קטגוריה:נפטרים ב-572
אימאן מרסאל

**אימאן מֶרסאל** (ערבית: **إيمان مرسال**; נולדה ב-30 בנובמבר 1966) היא משוררת מצרייה המתגוררת בקנדה.

## חייה
מרסאל נולדה בכפר הקטן מית עדלאן (ميت عدلان) שבצפון דלתת הנילוס. כבר כתלמידת תיכון פרסמה שירים בעלוני שירה מקומיים. במהלך לימודיה לתואר בספרות ערבית מאוניברסיטת אל מנצורה, השתתפה בעריכת העיתון הפמיניסטי העצמאי "בת הארץ" (بنت الارض), ופרסמה שירה במגזינים רשמיים (במימון שלטוני) כמו "יצירה" (إبداع) ו"קהיר" (القاهرة).

בשנת 1990 פרסמה את ספרה הראשון "אפיונים" (اتصافات), בשנת 1995 את ספרה השני "פרוזדור אפל המתאים ללימודי ריקוד" (ممر معتم يصلح لتعلم الرقص), ובשנת 1997 את ספרה השלישי "הליכה ככל שהזמן מאפשר" (المشى أطول وقت ممكن).

בשנת 1998 עברה לגור בארצות הברית, ובשנת 1999 עברה לקנדה. בשנת 2006 יצא ספרה הרביעי "גאוגרפיה חלופית" (جغرافية بديلة) אשר תורגם לעברית על ידי ששון סומך ויצא לאור בישראל בהוצאת הקיבוץ המאוחד בשנת 2009. פרסום התרגום, שנעשה בהסכמתה של המשוררת, עורר ויכוח במצרים בנוגע לשאלת הנורמליזציה התרבותית עם ישראל.

מרסאל כותבת בסגנון השירה החופשית, שבניגוד לסגנון הקלאסי של השירה הערבית איננו כבול למשקל ולחריזה. כמו כן, תוכני השירה פחות נוגעים באופן ישיר בנושאים אידאולוגיים ופוליטיים, אלא עוסקים יותר בחוויות אישיות שבאמצעותן מעבירה המשוררת את מסריה. שירתה תורגמה לשפות רבות, בהן אנגלית, צרפתית, גרמנית, ספרדית והולנדית.

## קישורים חיצוניים

* 
* טקסט אורח: גאוגרפיה חלופית, אתר קדמה
* עלי עטא, התרגום לעברית: פולמוס חדש-ישן בקהיר, אתר זווית אחרת (במקור: "אל חיאת")
* אלי הירש, על "גאוגרפיה חלופית", ידיעות אחרונות 4/9/09
* 

קטגוריה:משוררים ערבים
קטגוריה:משוררות מצריות
קטגוריה:ילידות 1966
קטגוריה:מצרים שנולדו ב-1966
תאודוריק, מלך ברניקיה

**תאודוריק** (באנגלית: **Theodric**; נפטר בשנת 579 לערך) היה מלך ממלכת ברניקיה משנת 572 ועד פטירתו.

תאודוריק היה בנו של המלך אידה (אשר יש הטוענים כי היה מייסד הממלכה). תאודוריק עלה לשלטון לאחר מותו אחיו, גלאדה, אדה ואתלריק אשר מלכו לפניו.

פרטים מועטים ידועים אודות מלכותו. ידוע כי אוריאן מלך רגד תקף את ממלכת ברניקיה, וכי תאודוריק ושלושת בניו היו נתונים למצור בן שלושה ימים על האי לידיספארן. אירועים אלה מתוארים בשירה הולשית ובהם בשירה "קרב ארגואד לוויפיין" (*Gweith Argoed Llwyfain*) מתוך ספר טאלייסין.  

תאודוריק נהרג בקרב זה בידי אווין מאב אוריין, בנו של אוריין.

## קישורים חיצוניים
* מלכי ברניקיה
* מלכי נורת'מבריה

קטגוריה:מלכי ברניקיה
קטגוריה:מלכי אנגליה
קטגוריה:חללי קרבות
קטגוריה:נפטרים ב-579
זירו (מוזיקאי)

**זירו** (באנגלית: **Z-Ro**; בשמו האמיתי: **ג'וזף ווין מאקווי**; נולד ב-6 ביוני 1976, מיזורי סיטי, טקסס) הוא זמר ראפ ומפיק תקליטים.

לאורך השנים צבר מוניטין כראפר דרומי ונודע כאמן מחתרתי שמרבית משיריו עוסקים בגזענות, עוני, פשע וסמים. זירו מכר קרוב למיליון תקליטים בארצות הברית, וקרוב ל 1.1 מיליון ברחבי העולם. הוא פופולרי בעיקר בדרום ארצות הברית, זירו כונה על ידי הניו יורק טיימס כראפר מוכשר באופן בולט.אלבומו של זירו **I'm Still Livin** יצא לאור ב-2006 בזמן שזירו ישב בכלא בגין אחזקת סמים, וכונה על ידי ה-"Houston Chronicle" כ"אחד האלבומים הכי טובים שיצאו אי-פעם מיוסטון".

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראפרים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1977
קתדרלת אוורה

ממוזער|250px|הקתדרלה, מבט מצפון
[ממוזער|250px|מבט על בית הרוחב הצפוני, ב[סגנון גותי לוהב]]
**קתדרלת אוורה** (בצרפתית: **Cathédrale Notre-Dame d'Évreux**) היא קתדרלה קתולית ומונומנט לאומי בצרפת השוכנת בעיר אוורה שבנורמנדי.
## היסטוריה
חלקים מהחלק התחתון של הספינה הראשית מתוארכים למאה ה-11. החזית המערבית, על שני מגדליה הבלתי שווים, היא מתקופת הרנסאנס המאוחר. הקתדרלה משלבת סגנונות רבים, בהם אדריכלות גותית, והם מיוצגים בחלקים שונים במבנה. ב-1896 נערכו עבודות שיפוץ ושחזור מקיפות בקתדרלה.

בית הרוחב (טרנספט) הצפוני והשער הם בסגנון גותי לוהב (Flamboyant); בית המקהלה, החלק האיכותי ביותר מבחינת פנים המבנה, הוא בסגנון גותי קורן (Rayonnant) מסביבות 1260. הקרדינל דה לה בלו, הבישוף של אוורה במחצית השנייה של המאה ה-15 בנה את מגדל המצלב המתומן והצריח המחודד האלגנטי שלו. הוא גם בנה את קפלת הגבירה הידועה בזכות חלונות הויטראז' שלה השמורים היטב. שני חלונות רוזטה בקצות בית הרוחב ומסכי העץ המגולפים של הקפלות הצידיות הן יצירות מופת מהמאה ה-16.

ארמון הבישוף מהמאה ה-15, נמצא סמוך מדרום לקתדרלה.

## מידות
* אורך כולל: 109 מטר.
* גובה הספינה הראשית: 21.75 מטר.
* רוחב הספינה הראשית: 25.40 מטר.
* גובה בית המקהלה: 24.10 מטר.
* רוחב בית המקהלה: 31.60 מטר.
## תמונות

Cathedrale Evreux1.jpg|החזית המערבית
Normandie Eure Evreux2 tango7174.jpg|בית המקהלה הגותי
Evreux 1 2006 044.jpg|מגדל המצלב ותמיכות דואות
EvreuxEglise.JPG|הספינה הראשית
Choeur cathédrale d'Évreux.JPG|בית המקהלה - מבט מבחוץ
Normandie Eure Evreux3 tango7174.jpg|מבט מבפנים על המגדל המתומן
Normandie Eure Evreux4 tango7174.jpg|דוכן הדרשה, מאת הנזיר גיום דה לה טרמבלייה, 1675
Cathedrale Evreux3.jpg|הנרתקס

## קישורים חיצוניים

* 
* תמונות של הקתדרלה

אוורה
אוורה
קטגוריה:נורמנדי: מבנים
משה אלטבאואר

**משה אלטבאואר** (12 בנובמבר 1904, ד' בכסלו ה'תרס"ה, פשמישל – 14 באוקטובר 1998, כ"ד בתשרי ה'תשנ"ט, ירושלים) היה בלשן ומתרגם ישראלי, פרופסור לבלשנות באוניברסיטה העברית בירושלים. אלטבאואר הוא חתן פרס ישראל לבלשנות (תש"ן).

## קורות חיים

אלטבאואר נולד בפשמישל שבגליציה בשנת 1904. בשנת 1932 סיים לימודי בלשנות סלאבית באוניברסיטאות לבוב וקרקוב. בין השנים 1926–1935 עסק בהוראה בפולין ובגליציה, ומשנת 1930 הרצה על השפה האוקראינית במכון המדעי למזרח אירופה שבווילנה. ב-1935 עלה לארץ ישראל והועסק על ידי עיריית תל אביב. היה עורך "ידיעות עיריית תל אביב" (1936–1951) וממקימי המוזיאון לתולדות תל אביב.

בשנת 1946 החל להרצות באוניברסיטה העברית בירושלים, ובשנת 1951 הצטרף לסגל ההוראה. מחקריו בבלשנות סלאבית פורסמו בשפות שונות ובכתבי העת בעברית "גליונות", "לשוננו" ו"כנסת". כמו כן כתב ערכים עבור האנציקלופדיה העברית.

בשנת ה'תש"ן זכה בפרס ישראל לבלשנות.

היה נשוי לרות, ואב לשני בנים.

נפטר בשנת 1998 בירושלים.

## קישורים חיצוניים
*  
* 
* 
* 


* Maria Brzezina, Profesor Mosze Altbauer, *Studia Judaica* 3: 2000 nr 1(5) s. 21-41 


קטגוריה:בלשנים ולשונאים ישראלים
קטגוריה:בלשנים ולשונאים ביישוב
קטגוריה:בלשנים ולשונאים יהודים פולנים
קטגוריה:יהודים גליציאנים
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: בלשנות
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לבלשנות
קטגוריה:מתרגמים ישראלים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:עורכי האנציקלופדיה העברית
קטגוריה:עורכי האנציקלופדיה המקראית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1904
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1998
שמעון ביטון (חדרה)

הרב **שמעון חנניה ביטון** (נולד בשנת 1944) הוא הרב הראשי לשעבר של חדרה וראש ישיבת "אור יוסף". 

## ביוגרפיה
נולד במרקש שבמרוקו, ובגיל 11 עלה עם הוריו לישראל והתגורר בבאר שבע. כעבור שנתיים החל ללמוד בישיבת בית יוסף בבני ברק, ולאחר שלוש שנים עבר ללמוד בישיבת מגדיאל אצל הרב נחום לסמן, עמו למד בחברותא כחמש שנים. בהיותו בחור מסר שיעורים לחבריו בישיבה. בד בבד עם לימודיו הישיבתיים למד מחוץ לסדרי הישיבה את תחום "איסור והיתר" בשבת ועירובין. בגיל 17 נסמך להוראה.. 

לאחר נישואיו למד במשך חמש שנים בכולל היכל התלמוד בתל אביב. לאחר מכן שימש כר"מ בישיבת "חומת ציון" בבני ברק, וזמן קצר לאחר מכן נבחר לכהן כראש ישיבה קטנה בחדרה. בשנת תשל"ב, בהיותו בגיל 28, נבחר לכהן כרב שכונת גבעת אולגה. בשנים אלו נבחן אצל גדולי הרבנים הספרדים וקיבל תעודת כושר לרב עיר. 

בשנת תשל"ח נבחר לכהן כרבה הראשי של עיר חדרה, במקום הרב שלום אלבז. שימש כראש ישיבת "אור יוסף" בחדרה.

הקים את הישיבה הקטנה "אור יוסף" שבגבעת אולגה, בראשה עומד כיום בנו הרב שמואל. כמו כן הקים את תלמוד תורה "חפץ חיים" ובית הספר לבנות "תהילה". בשנת 2013 הוקם הסמינר לבנות "באר מרים".

בדצמבר 2020, לאחר כ-42 שנים, סיים את תפקידו ברבנות העיר חדרה, כאשר נבחר בנו הרב ישראל מאיר ביטון לתפקיד.

## בניו

* הרב שמואל מיכאל – ראש ישיבת "אור יוסף" בחדרה.
* הרב אהרון – ראש ישיבת תורת חיים וחתנו של הרב ראובן אלבז, ראש ישיבת אור החיים.
* הרב ישראל מאיר – רב העיר חדרה, ראש מוסדות "אדרת אליהו", חבר בית דין לענייני ממונות לצד הרב ציון בוארון, ומחבר הספר "טל לישראל".
* הרב מנחם אליהו – משגיח בישיבת "אור יוסף" ורב קהילת "תפארת פנחס" בעיר נתניה. 
* בועז ביטון – יו"ר תנועת ש"ס בחדרה וסגן ראש העיר מטעם המפלגה

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי היכל התלמוד
קטגוריה:חדרה: רבנים ראשיים
קטגוריה:ישראלים ילידי מרוקו
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:ראשי ישיבה ישראלים
קטגוריה:רבני שכונות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
ברטה השמנה

[שמאל|ממוזער|250px|Gamma-gerät, אחד מ[אב טיפוס|אבות הטיפוס של ברטה השמנה, שהוגבל לתנועה על גבי מסילת רכבת בלבד בשל גודלו]]
**ברטה השמנה** או **ברטה הגדולה** (בגרמנית: **Dicke Bertha**) היה כינויו של תותח-על מטיפוס הוביצר מתוצרת קרופ שהיה בשימוש צבא האימפריה הגרמנית במלחמת העולם הראשונה. שמו הרשמי היה M-Gerät 14 Kurze Marine-Kanone. התותח הענק נבנה במיוחד על מנת להבקיע את הביצורים שהקימה בלגיה על גבולה עם גרמניה, שלב חיוני במימוש תוכנית שליפן הגרמנית לכיבוש צרפת.

## שירות
תכנון התותח החל לפי הזמנת משרד המלחמה של האימפריה הגרמנית, עוד בשנת 1904 לאחר לימוד אופן הפעלת ארטילריה כבדה לשבירת המצור בפורט ארתור במהלך מלחמת רוסיה–יפן. במצור הפעילו היפנים אשר תותחי-חוף בקוטר 280 מ"מ אותם עקרו מתושבתם הקבועה והשתמשו בהם לירי תלול-מסלול מול הביצורים, כך שהפגזים נפלו מלמעלה על גג הביצור.

בתחילה בנתה קרופ מספר אבות טיפוס, בעלי קליבר הולך וגדל. אלו נתגלו כמסורבלים מדי. משנתברר כי ניתן היה להניע אותם רק על גבי מסילת ברזל הם נזנחו.

התותח הסופי היה שונה מאבות הטיפוס שקדמו לו כיוון שיוצר תוך הקפדה על יכולת הובלה בכביש (בעל גלגלים ונגרר על ידי טרקטור, ולא על גבי מסילת ברזל), תפעול על ידי צוות קטן יחסית וקצב אש גבוה ככל האפשר. במרץ 1914 הודגמה הגרסה הסופית של ההוביצר בפני וילהלם השני, קיסר גרמניה ובכירים נוספים. התותח זכה לכינוי "ברטה השמנה" על שם בתו של פרידריך אלפרד קרופ, שירשה את מפעלי קרופ ב-1902.

עם פרוץ המלחמה באוגוסט היו מוכנים רק שני תותחים, אך ייצורם נמשך לאורך המלחמה. הופעתו הראשונה של התותח בשדה הקרב הייתה עם פרוץ המלחמה במתקפות על ביצורי לייז', נאמור ואנטוורפן בבלגיה וקו הביצורים בצפון צרפת. ההתקפה הצליחה לפורר את הביצורים וזיכתה את התותח בתהילה של "נשק פלא" (גרמנית: Wunderwaffe). יכולת "פלאית" זו נבעה מהסיבה שהביצורים נבנו בשנות ה-80 של המאה ה-19 מבטון לא מזוין. בהתקפה על ביצורי ורדן בפברואר 1916 כשלה ההפגזה, ולא הצליחה למוטט את הביצורים שנבנו מבטון מזוין, אך גרמה להם נזק. כישלון זה גרם להפסקת ייצור התותחים, לאחר שייוצרו בין 12 ל-18 פריטים.

מפעלי קרופ העשירו את הפלדה לייצור הקנה בכמות קטנה של היסוד מוליבדן. המוליבדן שהוסף לפלדה העלה את נקודת ההתכה של הפלדה ל-2,620 מעלות צלזיוס, כאלף מעלות יותר מעל נקודת ההתכה של ברזל. כן ביטל המוליבדן את תכונת הפריכות של הפלדה המתגלה בטמפרטורות גבוהות וגורמת להסדקותה. רק ב-1916, באמצעות הנדוס לאחור של שרידי קני תותח גילו הבריטים שהפלדה של קרופ הכילה מוליבדן והחלו להשתמש בעצמם ב"פלדת מולי" לייצור שריונות טנקים.

## ראו גם
* קרל גרט

## לקריאה נוספת

* Gerald V. Bull, Charles H. Murphy, **Paris Kanonen: The Paris Guns (Wilhelmgeschutze) and Project HARP**, E. S. Mittler, Herford, 1988
* Herbert Jäger, **German Artillery of World War One**, The Crowood Press, 


## קישורים חיצוניים

* ברטה השמנה באנציקלופדיית המלחמה 
* אתר מקיף בנושא עם המחשות ותמונות 
* ברטה השמנה באתר "מונחי המלחמה" האנגלי 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמצעי לחימה גרמניים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:תותחים גרמניים
קטגוריה:תותחי-על
פילוקטטס

שמאל|ממוזער|250px|פילוקטטס מתענה על פצעו. ציור מאת אברהם אבילדגורד
**פִילוֹקְטֵטֶס** (ביוונית: **Φιλοκτήτης**, פירוש אפשרי - "אהבת הקניין") הוא דמות מהמיתולוגיה היוונית, מגיבורי שירת הומרוס וגיבורם של מחזות דרמה שנכתבו בעת הקלאסית ביוון העתיקה. דמותו נכרכת בשירה היוונית עם שהות על אי בודד ועם מאבק ממושך בכוחות פנימיים וחיצוניים; בכך, היא נקשרת עם נושא ראשיתה של התרבות, ראשית הציוויליזציה האנושית.

פילוקטטס הוא בנו של המלך פּוֹיַס מחבל תסליה, גיבור עבור היוונים, מלוחמי טרויה שנודע מעל לכל ביכולת הקשתוּת הנדירה שלו.

## בספרות
לבד מאזכורים באיליאדה, עלילותיו של פילוקטטס על האי תוארו במחזות שנשאו את שמו, שאותם חיברו סופוקלס, אייסכילוס ואאוריפידס; ואולם, מחזהו של סופוקלס הוא היחיד ששרד. כמו כן הוא מוזכר במטמורפוזות של אובידיוס.

ישנם לפחות ארבעה סיפורים נפרדים המתארים את השתלשלות האירועים שקרו לפילוקטטס במסעו לטרויה כאשר כולם מעידים לכך שהוא נחבל ברגלו. לפי גרסה אחת, פילוקטטס ננשך על ידי נחש שהרה שלחה כדי להעניש את פילוקטטס על שירות שלו או של אביו להרקלס. מסורת אחרת מספרת כי הוא אולץ בידי היוונים להראות היכן מופק אפרו של הרקלס וכאשר הוא מגיע אל האתר, נפצע ברגלו שנגעה באדמת האפר. גרסה אחרת מתאר את הגעת האכאים, בדרך לטרויה בתחילת המלחמה, לאי טנדוס. מאחר שאכילס הכעיס את אפולו בשל רציחת מלך טנס, כביכול בנו של האל, הציעו האכאים כפיצוי קורבן לאפולו, יצא נחש מן המזבח ונשך את פילוקטטס. הגרסה האחרונה מציעה כי פילוקטטס הוכש באי של כריס, נימפנה כפי שמוצג במחזה של סופוקלס.

בגרסאות מודרנית לעיתים מוצג כי סיבת הפציעה נבעה משריטה בחץ מורעל.

### פילוקטטס אצל סופוקלס

הדרמה המחורזת של סופוקלס הועלתה לראשונה ב-409 לפנה"ס כחלק מאירועי הדיוניסיאה המסורתיים, וזכתה בפרס ראשון. היא ממוקמת על ציר הזמן בנקודה שלאחר השלכתו של הקַשָת המוכשר, פילוקטטס מהעיר מַליס, מהאונייה שבה הפליג עם המלחים במסע לכיבוש טרויה, לאחר שהוכש ברגלו על ידי נחש וייסורי פציעתו מאיימים על הצוות שעימו על הסיפון. הוא נעזב על ידי חבריו על האי לֵמְנוס כשהוא סובל מפצע וברשותו קשתו בלבד. למעשה, העלילה מתרחשת מתום עשר שנים מאותו נידוי, והיא מגוללת את המפגש בין הגיבור המתענה, השוהה בגלות נוראה ובודדה על האי, לבין שליחי צבא יוון הבאים להשיב אותו אל החזית, ובתוך כך מביאה את הקונפליקט העוצמתי בין מייצגי הציוויליזציה (התרבות) לאדם שנמצא מחוץ לה.

## לקריאה נוספת
* סופוקלס, **פילוקטטס**: הוצאת שוקן, בתרגום אהרן שבתאי

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:דמויות ספרותיות
קטגוריה:דמויות מהמיתולוגיה היוונית
קטגוריה:ספרות העולם הקלאסי