open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
דולב מור

**דולב מור** (נולד ב-15 במאי 1984), הוא סופר, עורך ספרות ועורך טלוויזיה ישראלי.

## ביוגרפיה
מור נולד וגדל בשכונת קיראון בקריית-אונו, ולמד והתחנך בתיכון בן-צבי, שם סיים את לימודיו במגמת הקולנוע.

הוא בוגר תואר ראשון (B.F.A) במסלול הפקה בבית הספר לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. כמו כן, הוא בעל תעודת הוראה לספרות ומקצועות הומניסטיקה מהמרכז האקדמי לוינסקי־וינגייט.

## קריירה
החל משנת 2003, מור עורך תוכניות לטלוויזיה, בעיקר בז'אנרים של הריאליטי והשעשועונים. במקביל, היה עורך וידאו באתר ynet בין השנים 2011-2010 ועורך באולפן שישי בין השנים 2019-2016.

בשנת 2021 יצא לאור ספרו הראשון, "להציל את דובי הקוטב", בהוצאת שוקן. הספר מתאר את סיפורו של ילד ממוצא אשכנזי שגדל בסביבה של ילדים בני עדות המזרח. מור חשף בעקבות צאת הספר כי הוא מבוסס בחלקו על חוויות אישיות מילדותו, כאשר היה הילד היחיד ממוצא אשכנזי בכיתה, וסבל ממעשי בריונות בין היתר בגלל מוצאו. בשנת 2021 הופיע הספר ברשימת 50 הספרים הטובים לשנת 2021 של עיתון הארץ.

בהמשך אותה שנה הופיע בתוכנית הדוקומנטרית של כאן 11 מכונת המיתוסים בבימוי אורי רוזנווקס.

בשנת 2022 זכה בפרס שר התרבות והספורט בתחום היצירה הספרותית העברית לשנת 2022, בקטגוריית סופרים בראשית דרכם.

בשנת 2023 נכלל הסיפור הקצר שלו "תדר" בקובץ הסיפורים אדם במלחמה, שנכתב בעקבות אירועי טבח שבעה באוקטובר.

בשנת 2025 יצא לאור ספרו השני, "מצעד הבהמות", בהוצאת פרדס, אשר זכה במענק מקרן רבינוביץ. בספר מור מביע ביקורת על הקהילה הגאה וההתמודדות שלה עם תופעות בקהילה של אונס, הטרדות מיניות ובעילת קטינים. מור חשף בעקבות צאת הספר כי נאנס בגיל 16.

## ספרים
* **להציל את דובי הקוטב**, הוצאת שוקן, 2021
* **מצעד הבהמות**, פרדס הוצאה לאור, 2025

## פרסומים נוספים
* הסיפור הקצר "תדר", בתוך קובץ הסיפורים **אדם במלחמה**, שנכתב בעקבות אירועי טבח שבעה באוקטובר, הוצאת חיל חינוך, צה"ל.
* 
* 

## עריכת ספרים
* **תיבת הנגינה**, מאת דורון סיון, הוצאת אוריון, 2025
* **סבתא רחל מתה**, מאת טל אהרוני, הוצאת סער, 2025.
* **להתחיל מאפס**, מאת צביקה גנדלמן, הוצאת אוריון, 2026.

## עריכת תוכניות טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

* 

#### ראיונות
*
*
* גואל פינטו, פאנל לכבוד שבוע הספר 2021, ״גם כן תרבות״, כאן תרבות, 13 ביוני 2021

#### ביקורות על הספר להציל את דובי הקוטב
* 
*
*
*

#### ביקורות על הספר מצעד הבהמות
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס שרת התרבות
קטגוריה:להט"בים ישראלים
קטגוריה:קריית אונו: אישים
קטגוריה:בוגרי תיכון בן צבי (קריית אונו)
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: קולנוע וטלוויזיה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1984
קמילה ברגשאצ’יובה

**קמילה ברגשאצ'יובה** (בסלובקית: **Kamila Beregszásziová**; נולדה ב־3 במאי 1980) היא כדורגלנית עבר סלובקית ששיחקה כחלוצה. בין השנים 1996–2001 רשמה 32 הופעות ו־18 שערים במדי נבחרת סלובקיה נשים.

בשנת 2001 דורגה במקום ה־20 בהצבעת FIFA Women’s World Player of the Year, שהייתה ההצבעה העולמית הראשונה של פיפ"א שהוקדשה כולה לכדורגל נשים.

## קריירה במועדונים
ברגשאצ'יובה שיחקה במשך כל הקריירה שלה במועדון אולימפיה קושיצה, שם כבשה 131 שערים ב־120 משחקים בליגת הנשים הסלובקית.

לצד הקריירה הספורטיבית, למדה בהאוניברסיטה הטכנית בקושיצה.

## קריירה בינלאומית
ברגשאצ'יובה ערכה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת הבוגרת ב־14 באוגוסט 1996, בגיל 16, במסגרת משחק מוקדמות של אופ"א מול פינלנד.

בין 1996 ל־2001 שיחקה 32 משחקים בינלאומיים וכבשה 18 שערים, מתוכם 13 במשחקי מוקדמות רשמיים.

במשחק מוקדמות למונדיאל הנשים 2003 כבשה ארבעה שערים בניצחון 0–7 של סלובקיה על בוסניה והרצגובינה.

## סטטיסטיקות

## הישגים
* מקום 20 – FIFA Women’s World Player of the Year 2001

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ספורטאיות סלובקיות
קטגוריה:כדורגלנים סלובקים
קטגוריה:חלוצות כדורגל
קטגוריה:ילידות 1980
ישראל קופר

**ישראל קופֶּר** (ביידיש: **ישראל קופּער**; כ"ה בשבט ה'תר"ג, 25 בינואר 1843 – י"ח בטבת תרס"ט, 11 בינואר 1909) היה חזן יהודי-אוקראיני בולט שפעל ברומניה וליטא עד שהיגר לארצות הברית.

## קורות חייו
ישראל קופר נולד ב-25 בינואר 1843 בעיירה אלוסניץ (Alusenitz) שבמחוז קמניץ-פודולסקי שבפודוליה (דרום מערב אוקראינה), להוריו יהושע־שמואל ופריידא־ראשע לבית מילניצר. קיבל את חינוכו ביאשי, רומניה.
הוברח דרך הים השחור לרומניה בגיל 15 כדי להימלט מ"החטופים" שחיפשו נערים יהודים לגיוס לצבא. בנעוריו שימש כ אצל החזן ניסן בלזר.

### ברומניה – החזן של בוקרשט
בערך בשנת תרל"א (1871) קופר התקבל לשמש כחזן בבית הכנסת הגדול של בוקרשט. שימש שם במשך חמש שנים. בבוקרשט נודע כמורה דרך מוזיקלי לדור חדש של משוררים וחזנים. הוא היה בין הראשונים שהכשירו את זיגמונד מוגולסקו, שלימים הפך לכוכב התיאטרון היידי, ושילב אותו במקהלתו.

### בווילנה – בבית הכנסת הגדול
לאחר פטירתו של החזן יהושע פיינזינגר נותרה משרת החזן בבית הכנסת העירוני בווילנה מיותמת במשך כשש שנים. בערך בשנת תרל"ו (1876) קופר הוזמן למלא את מקומו ושימש כחזן ראשי בבית הכנסת במשך כעשור.

### בארצות הברית – קאַלוואַריער שול
בשנת תרמ"ו (1886) הוזמן קופר לארצות הברית והתקבל כחזן ראשי ב"בני ישראל קאַלוואַריאַ" (Anshe Kalvaria) שברחוב פייק בלואר איסט סייד. החוזה שקיבל כלל משכורת של 2,000 דולר לשנה ו1,000 דולר לשימוש המקהלה. בפועל החזיק במשרה זו במשך 23 שנים, עד פטירתו.

לפי המסופר, בשבת הראשונה לכהונתו—שבת מברכים של חודש אלול—הנהיג מקהלה של 14 משוררים, ותפילת שחרית ומוסף ארכה כ־שש שעות וחצי.

## סגנונו המוזיקלי
ממוזער|בית הכנסת בני ישראל קאַלוואַריאַ כפי שהוא נראה כיום
קטעי המופת שלו, היו ביצועי ה־"שמע ישראל" של קדושה תפילת מוסף וביצועי "מי שברך". קופר הצטיין בשילוב "קולורטורות וולאכיות" וביצועי "דוינעס" רומניות, שבהן נחשב לאמן שאין שני לו.

קולו היה בעל מנעד של "כמעט שלושה אוקטבות", תואר כטנור הירואי "מפואר, מעודן, צלול כקריסטל ורב־עוצמה", והגיע עד לצליל רה גבוה ברגיסטר העליון. חובבי חזנות השוו את ביצועיו לאלה של החזן גרשון סירוטה. מנצחו הקבוע היה החזן והדיריגנט יעקב קופל סנלדר.

## שנותיו האחרונות ופטירתו
בשנים האחרונות לחייו התגורר בכתובת 2087 Washington Ave שבברונקס. בשל מחלה לא שר במשך כחצי שנה טרם פטירתו. הוא נפטר בביתו ביום י"ח בטבת ה'תרס"ט (11 בינואר 1909). הלווייתו הייתה רבת־משתתפים, ועברה בין בתי הכנסת המרכזיים בלואר איסט סייד.

## משפחתו
נשא לאשה את פאני רבקה אנגעלשער (Fannie Rebecca Engelscher) להם היו שבעה ילדים – חמישה בנים ושתי בנות.

שני בניו, הארי ואירווינג קופר, הופיעו כצמד וודוויל מקצועי בשם "האחים קופר". הם הופיעו על במות ברחבי ארצות הברית ושילבו רפרטואר יידי ותיאטרוני.

## קישורים חיצוניים
*the American Jewish Year Book, 1904 עמ' 215
*שמואל וויגאדא, ישראל קופער, ערשטער פון די וועלט-חזנים אין אמעריקע, פארווערטס⁩, 19 מאי 1963⁩ 
*אליהו זאלודקאווסקי, סקירה על קופר – "קולטור-טרעגער פון דער אידישער ליטורגיע" (1930) 
* 
הודעות פטירתו:
*יידישעס טאגעבלאט⁩, 11 ינואר 1909⁩ 
*⁨⁨דיא ווארהייט⁩, 12 ינואר 1909⁩ 
תיאור הלווייתו:
*⁨⁨דיא ווארהייט⁩, 13 ינואר 1909⁩ 
*⁨⁨יידישעס טאגעבלאט⁩, 12 ינואר 1909⁩ 
*⁨⁨יידישעס טאגעבלאט⁩, 13 ינואר 1909⁩ 
*⁨⁨דער מארגען זשורנאל⁩, 15 מאי 1910⁩ (הקמת מצבה) 

## הערות שוליים

קטגוריה:חזנים אוקראינים
קטגוריה:חזנים אמריקאים
קטגוריה:מהגרים מאוקראינה לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1840
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1909
אנדרטה ליהודי צלם

**האנדרטה ליהודי צלם** (בגרמנית: **Denkmal für die Juden von Zelem**) מנציחה את הקהילה היהודית בעיירה האוסטרית דויטשקרויץ בבורגנלנד, אשר גורשה בשנת 1938. האנדרטה הוקמה ונחנכה בשנת 2012 והיא ממוקמת מול ביתו לשעבר של המלחין היהודי קרל גולדמארק. האנדרטה יוזמה על ידי מיכאל פייר (Michael Feyer).

## ההיסטוריה של יהודי צלם
קהילה יהודית התיישבה בעיירה "דויטשקרויץ" בשנת 1671. משמעות שם העיירה הוא הצלב הגרמני ומשום שהמונח צלב מייצג את הדיכוי שעברו היהודים תחת האימפריה הרומית, מסעות הצלב וגירוש ספרד נמנעו היהודים להשתמש במונח זה והעדיפו לקרוא לעיירה "צֶלֶם". בעבר, זו הייתה הקהילה היהודית הגדולה ביותר בבורגנלנד, ומשנת 1676 הייתה אחת משבע קהילות תחת חסותו של בית אסטרהאזי.

ב-26 במרץ 1720, הוציא מיכאל הראשון אסטרהאזי דה גלנתה מכתב הגנה ליהודי צלם המאשר את זכותם להתיישב במעמד של יהודי חסות. שתי שריפות גדולות בשנים 1762 ו-1777 פגעו קשות בקהילה. בשנת 1857, חיו 1,244 יהודים בדויטשקרויץ, 37.8% מכלל האוכלוסייה. זה היה שיאה של הקהילה ולאחר מכן, החלה הגירה לערים ועיירות צפוניות, כמו: וינה, וינר נוישטאדט ושופרון.

בשנת 1834 נבנה בית כנסת חדש בצלם ולקהילה היה גם בית קברות משלה וכן ישיבה שמשכה אליה מספר צעירים ממדינות שכנות. לאחר מהפכת 1848, בוטלו הזכויות הפיאודליות של האצולה, ועמן בוטלה גם תלותם של היהודים בהם. המעמד החוקי של חברי הקהילה היהודית נקבע על ידי הקיסר ומשנת 1860 ואילך, הורשו יהודים להתיישב בערים. בשנת 1867, כל היהודים באוסטרו-הונגריה קיבלו אמנציפציה, ההגבלות הוסרו, הם הורשו לרכוש נדל"ן והיהדות קיבלה מעמד שווה עם הזרמים הנוצריים בהונגריה. עם זאת, ב-1880 מנתה הקהילה רק 476 יהודים.

מיד לאחר עליית הנאצים וסיפוח אוסטריה, במרץ 1938, החלה רדיפה אכזרית אחר יהודים בבורגנלנד ועד אוקטובר כבר לא היו קהילות יהודיות. מחנה מעצר הוקם בפראונקירכן (Frauenkirchen), שם נכלאו יהודים וחברי "חזית המולדת" (Vaterländischen Front). 154 מבני הקהילה הצליחו להימלט מבעוד מועד, 81 נרצחו במחנה ריכוז וגורלם של רבים נותר לא ידוע.

ביום ראשון, 16 בפברואר 1941, פוצצו הנאצים את בית הכנסת. קודם לכן, פרוכת ארון הקודש היקרה של בית המקדש הוחרמה ונלקחה לווינה ובית הקברות חולל.

## האנדרטה
### אבן הזיכרון
בשנת 1949 הונחה "אבן זיכרון" במקום שבו היה בית הכנסת שנהרס על ידי הנאצים. במהלך מכירת הנכס ובניית בניין חדש בשנות ה-70, פורקה אבן זיכרון זו ומאז היא נעדרת.

### הקמת האנדרטה החדשה
את הרעיון להקמת האנדרטה יזם מיכאל פייר, איש עסקים אוסטרי, נכבד (Kommerzialrat) בעל סוכנות אירועים וינאית והאנדרטה נחנכה ב-3 ביולי 2012 בטקס חגיגי, בו השתתפו חברים רבים בקהילה היהודית של וינה ואנשים המתעניינים בהיסטוריה.

### מיקום האנדרטה
הבית בו בילה המלחין קרל גולדמרק את שנות ילדותו ונעוריו, הוא אחד הבתים היהודיים האחרונים שנותרו בעיר,  ברחוב האופטשטראסה (Hauptstraße) שבעבר נקרא "יודנגאסה" (Judengasse; תרגום: רחוב היהודים). מול בית זה הוקמה האנדרטה.

### הכתובת על האנדרטה

## קישורים חיצוניים

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:אוסטריה: אנדרטאות להנצחת השואה
קטגוריה:בורגנלנד
על משכבי

**"על משכבי"** הוא שיר שבוצע על ידי הזמרים הישראלים משה פרץ וחנן בן ארי, ויצא כסינגל ב-22 במרץ 2017. השיר נכלל בהמשך באלבומו השמיני של משה פרץ, "בחור חדש", שיצא ביוני 2017, וכן באלבום השני של חנן בן ארי, "לא לבד", שיצא בשנת 2018.

## רקע וכתיבה
השיר "על משכבי" נכתב והולחן במשותף על ידי משה פרץ ואבי אוחיון. הוא הופק ועובד מוזיקלית על ידי אייל מזיג.

הטקסט של השיר שואב את השראתו ממגילת שיר השירים מן התנ"ך, ומשבץ בו שורות שלמות מתוך הפסוקים, כדוגמת . השיר מעביר מסר של כמיהה, געגוע וכאב על אהבה אבודה, תוך שימוש בשפה פיוטית ועכשווית כאחד.

בראיון שנתן משה פרץ, הוא סיפר כי השיר היה קיים עוד לפני שיתוף הפעולה. כאשר אבי אוחיון השמיע את השיר לחנן בן ארי, בן ארי הביע רצון לבצע אותו. פרץ, שהעריך מאוד את בן ארי, הציע לו להתחלק איתו בביצוע השיר כדואט.

## הצלחה
השיר הגיע למקום שמיני במצעד השבועי של מדיה פורסט, ונכלל באלבומו של פרץ "בחור חדש" וכן באלבומו של בן ארי "לא לבד".

## מיקומי שיא

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי משה פרץ
קטגוריה:שירי חנן בן ארי
קטגוריה:דואטים
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי משה פרץ
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי אבי אוחיון
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי אבי אוחיון
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירי אהבה בעברית
קאמל (חברה)

**קאמל** (באנגלית: **Camel**) היא חברת סיגריות אמריקאית. החברה מנוהלת בידי R. J. Reynolds Tobacco Company, יצרנית טבק אמריקאית. רוב סיגריות הקאמל מכילות טבק טורקי וטבק וירג'יאני.

## היסטוריה
ב-1913, ר. ג. ריינולדס הקים את החברה , שהייתה מהפכנית בהפצת קופסאות הסיגריה, מכיוון שלפני כן, רוב הסיגריות היו נמכרות בנפרד (טבק ונייר גלגול). ריינולד הכין מספר סוגים של טבק, ובהמשך החברה שלו ייצרה למעלה מ-425 מיליון קופסאות סיגריה בשנה.

ב-1999, החברה Japan Tobacco International קיבלה היתר מחברת קאמל לשווק את סיגריות הקאמל מחוץ לארצות הברית.

## שיווק
החברה קאמל שיווקה את הסיגריות שלה באמצעות תמונה של גמל מ-29 בספטמבר 1913. התמונה, שצולמה על ידי אנדרו ג'קסון פרל, התפרסה במהרה והפכה לסמל מזהה של קאמל.

לאורך המאה ה-19, קאמל היו משווקים את עצמם בפרסומות, בעיתונים ובשלטי חוצות על מבנים. עם זאת, מ-1936, סלוגן החברה היה "בשביל העיכול שלכם – תעשנו קאמל" (For digestion's sake – smoke Camels). עם זאת, ב-1951, ועדת הסחר הפדרלית של ארצות הברית אסרה את פרסום הסלוגן.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות אמריקאיות
קטגוריה:חברות שהוקמו בשנות ה-1910
קטגוריה:מותגי סיגריות
קטגוריה:תעשיית הטבק
אשר רובינס

**אשר רובינס** (באנגלית: **Asher Robbins**; 26 באוקטובר 1761 – 25 בפברואר 1845) היה פוליטיקאי אמריקאי, אשר כיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם רוד איילנד.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
רובינס נולד ב־26 באוקטובר 1761 בעיר וות'רספילד שבמושבת קונטיקט, ובשנת 1782 השלים את לימודיו בקולג' ייל. באותה שנה התחיל לשמש כמרצה בקולג' של רוד איילנד (כיום אוניברסיטת בראון), תפקיד שבו החזיק עד 1790. לאחר מכן למד משפטים, התקבל ללשכת עורכי הדין ב־1792, והחל לעסוק בעריכת דין בפרובידנס שברוד איילנד.

### פוליטיקה
בשנת 1795 עבר להתגורר בניופורט. בשנת 1800 התמודד כמועמד המפלגה הפדרליסטית על מושב הקונגרס הכללי של רוד איילנד בבית הנבחרים של ארצות הברית. בשנת 1812 מונה לתובע פדרלי מחוזי, ובשנים 1818–1825 כיהן כחבר האספה המחוקקת של רוד איילנד.

בשנת 1825 נבחר לסנאט של ארצות הברית, תחילה כנציג סיעת אדמס (ולאחר מכן כאנטי-ג'קסוניאני ובהמשך כחבר המפלגה הוויגית), כדי למלא את מושבו של ג'יימס דה-וולף שהתפטר. הוא נבחר מחדש ב־1827 וב־1833 וכיהן בין 31 באוקטובר 1825 ל־3 במרץ 1839. במהלך כהונתו שימש כיושב ראש ועדת החוקים המאושרים בקונגרס ה־22.

### בערוב ימיו
לאחר שסיים את כהונתו בסנאט, חזר לכהן באספה המחוקקת של רוד איילנד בשנים 1840–1841. בשנת 1841 מונה למנהל הדואר של העיר ניופורט, תפקיד שבו שימש עד מותו בעיר ב-25 בפברואר 1845. הוא נקבר בבית העלמין Common Burial Ground.

בתו הייתה המשוררת סופיה לואיז ליטל.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי קונטיקט
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:חברי האספה הכללית של רוד איילנד
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הלאומית הרפובליקנית
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הוויגית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מרוד איילנד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1761
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1845
נייתן דיקסון הראשון

**נייתן פלוז דיקסון** (באנגלית: **Nathan Fellows Dixon**; 13 בדצמבר 1774 – 29 בינואר 1842) היה פוליטיקאי אמריקאי, אשר כיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם רוד איילנד.

## ביוגרפיה
דיקסון נולד ב-13 בדצמבר 1774 בפליינפילד שבמושבת קונטיקט, למד באקדמיית פליינפילד ובשנת 1799 השלים את לימודיו במכללת רוד איילנד ומטעי פרובידנס (שמה הקודם של אוניברסיטת בראון) בפרובידנס. הוא למד משפטים, התקבל ללשכת עורכי הדין בשנת 1801, והחל לעסוק בעריכת דין במחוז ניו לונדון, קונטיקט. בשנת 1802 עבר לווסטרלי שברוד איילנד, המשיך לעסוק בעריכת דין, וגם עסק בבנקאות. הוא שימש כנשיא "בנק וושינגטון" בווסטרלי משנת 1829 ועד מותו.

דיקסון כיהן כחבר בית הנבחרים של רוד איילנד בשנים 1813 ו־1830, ושירת כקולונל במיליציה המדינתית. הוא נבחר לסנאט של ארצות הברית מטעם המפלגה הוויגית, וכיהן בו מ־4 במרץ 1839 ועד מותו בוושינגטון די. סי. ב-29 בינואר 1842. במהלך כהונתו שימש כיושב ראש ועדת "תביעות המהפכה" בקונגרס ה־27.

הוא נקבר בבית העלמין ריבר בנד בווסטרלי, רוד איילנד.

בנו של דיקסון,  כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית, ונכדו נייתן דיקסון השלישי כיהן גם כחבר בית הנבחרים וגם כסנאטור – שלושתם ייצגו את רוד איילנד.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי קונטיקט
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בראון
קטגוריה:בנקאים אמריקאים
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מרוד איילנד
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הוויגית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1774
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1842
איצריית ההדרים

**איצריית ההדרים** (שם מדעי: *Icerya purchasi*) היא כנימת מגן גדולה יחסית, ממשפחת האיצריתיים (Margarodidae), הנחשבת למזיק חקלאי מרכזי של עצי הדר וצמחים מעוצים רבים נוספים ברחבי העולם. כנימה זו נודעה בעיקר בזכות היותה המזיק הראשון שטופל בהצלחה דרמטית באמצעות הדברה ביולוגית קלאסית.

## מאפיינים וביולוגיה
איצריית ההדרים היא מין של כנימת מגן שמוצאה מאוסטרליה. כיום היא נפוצה בכל אזור שבו מגדלים הדרים ואקלים סובטרופי עד טרופי.
* **מראה**: הנקבה הבוגרת היא כנימה ניידת (בניגוד למינים אחרים של כנימות מגן), גופה בצבע אדום-חום כהה עד אדום-כתום. כל גופה מכוסה בשכבה דקה של שעווה לבנה-אפרפרה.
* **שק ביצים (אוויסק)**: הסימן המזהה הבולט ביותר הוא **שק הביצים** (המכונה גם "אוויסק") המחובר לחלקה האחורי של הנקבה. השק עשוי משעווה צמרית לבנה ומחורצת לאורכו. אורכו יכול להיות עד פי שלושה מאורך גוף הנקבה (אורך גופה כ-4–6 מ"מ). הנקבה מטילה לתוך שק זה מאות ביצים.
* **רבייה**: האיצרייה מתייחדת בכך שהיא לרוב הרמאפרודיט (זכר ונקבה בעת ובעונה אחת), והיא מסוגלת להפרות את עצמה. הדרגות הצעירות (נימפות) בוקעות מהביצים ודומות למראה לבוגרות, אך קטנות יותר.

## נזק חקלאי
האיצרייה היא רב-פונדקאית ותוקפת מגוון רחב של צמחים. בישראל, הפונדקאים המועדפים הם עצי הדר. הנזק נגרם בשני אופנים עיקריים:
* **מציצת מוהל:** הכנימה ניזונה ממוהל הצמח על ידי מציצה מענפים ועלים. מציצה מסיבית גורמת לכלורוזה (הצהבת עלים), ירידה בצימוח ובמקרים קשים עלולה להביא לתמותה של ענפים ואף של העץ כולו (בעיקר עצים צעירים).
* **עובש פיח:** האיצרייה מפרישה טל דבש – נוזל סוכרי ודביק. נוזל זה מהווה מצע נוח להתפתחות פייחת (פטריות שחורות), המכסה את חלקי הצמח (עלים, ענפים ופירות). כיסוי זה פוגע בפוטוסינתזה ומוריד את הערך המסחרי של הפרי.

## הדברה ביולוגית
סיפור ההדברה של איצריית ההדרים נחשב לסיפור ההצלחה המכונן של תחום ההדברה הביולוגית.

בשנות ה-80 של המאה ה-19, פלישת איצריית ההדרים, שהובאה במקרה לארצות הברית, כמעט והשמידה את תעשיית ההדרים הצעירה בקליפורניה. הטיפול הכימי שהיה זמין באותה עת (בעיקר גז ציאניד) לא היה יעיל וגרם נזק סביבתי רב.

משרד החקלאות האמריקני שלח בשנת 1888 את החוקר  לאוסטרליה, ארץ מוצאה של הכנימה, כדי למצוא את האויבים הטבעיים שלה. קובלה גילה את המושית הטורפת **** (*Rodolia cardinalis*), המוכרת גם כ"פרת משה רבנו האוסטרלית".

המושית הובאה לקליפורניה, שם שוחררה לפרדסים הנגועים, לאחר שנבדקה בתחילה בשטח קטן מכוסה ברשת. בתוך כשנה, הטורף הטבעי השתלט על אוכלוסיית האיצרייה והכחיד אותה כמעט לחלוטין. הצלחה זו, המכונה לעיתים **הנס של קליפורניה**, הוכיחה את כוחה של ההדברה הביולוגית והובילה לפיתוחה המואץ כתחום מחקר חקלאי.

## בישראל
איצריית ההדרים מצויה גם בישראל, בעיקר בשפלת החוף. הדברתה מבוססת בעיקר על שמירת אוכלוסיית הרודוליה הטבעית באזורי הגידול, תוך הימנעות מריסוסים כימיים רחבי טווח שעלולים לפגוע בטורף. במקרים של התפרצות מקומית, נעשה שימוש בהדברה כימית סלקטיבית וממוקדת.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1878
קטגוריה:חרקים מזיקים
קטגוריה:כנימות
סת' פדלפורד

**סת' פדלפורד** (באנגלית: **Seth Padelford**; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מרוד איילנד, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כסגן מושל רוד איילנד בשנים 1863–1865, וכמושל רוד איילנד ה-31 בשנים 1869–1873.
## ראשית חייו
סת' פדלפורד נולד בטאונטון שבמסצ'וסטס, כבנם של ג'ון ומרי (לבית הית') פדלפורד. הוא היה צאצא מדור שישי של ג'ונתן פדלפורד שנולד באנגליה ב-1628. הוא התחנך בבית ספר מקומי, ונכנס לעבוד בעסק של חנות מכולת במשך ארבעים שנה. בשנים 1837–1841 ייצג פדלפורד את הרובע החמישי במועצת העיר פרובידנס, ובשנים 1851–1852 הוא ייצג את הרובע השני. החל מ-1837 הוא שימש במשך 15 שנה כחבר מועצת החינוך של פרובידנס.
## קריירה פוליטית
פלדפורד היה אוניטרי באמונתו ומתנגד לעבדות, והיו לו קשרים עם חברת הסיוע למהגרים של ניו אינגלנד  שלקחה חלק באירועי קנזס המדממת. בשנים 1852–1853 הוא כיהן כנציג פרובידנס בבית הנבחרים של רוד איילנד. פדלפורד היה תומך במפלגה הוויגית, וכאשר עלתה במקומה המפלגה הרפובליקנית הוא הצטרף לשורותיה. בבחירות למשרת מושל רוד איילנד של 1860 הוא היה מועמד, אך הובס על ידי ויליאם ספראג הרביעי כאשר רפובליקנים מתנגדי המלחמה ובעלי אינטרסים בתעשיית הטקסטיל חברו לדמוקרטים ותמכו בספראג, אחיינו של המושל לשעבר והסנאטור ויליאם ספראג השלישי. ב-1863 הוא נבחר כסגן מושל רוד איילנד, תפקיד בו הוא כיהן שנתיים. ב-1869 נבחר פלדפורד כמושל וכיהן בתפקיד עד 1873 כאשר הוא בחר שלא להתמודד על התפקיד לתקופת כהונה חמישית. במהלך תקופת כהונתו כמושל הוקמה ברוד איילנד מערכת יסודית של פיקוח על בתי הספר, הוקמו בתי מדרש למורים מטע המדינה, וההקצבות לחינוך הציבור הוכפלו פי ארבעה.

לאחר תום כהונתו כמושל נבחר פדלפורד לתקופת כהונה של שלוש שנים בוועד הקרן לתשלום החזרי חובות של ארצות הברית , וב-1876 נבחר לתקופת כהונה נוספת של שלוש שנים בתפקיד.

## חיים אישיים
ב-1834 נשא פדלפורד לאישה את לואיזה רודס, ולשניים נולדו שלוש בנות ובן. לאחר מותה של לואיזה ב-1845 נישא פדלפורד בשנית למרי (ברטון) פירס, ולשניים לא נולדו ילדים.

סת' פדלפורד נפטר בפרובידנס ב-26 באוגוסט 1878. הוא נטמן בבית הקברות סוואן פוינט שבעיר.
## לקריאה נוספת

* Sobel, Robert, Raimo, John, eds. **[https://archive.org/details/biographicaldire0004unse/page/1352/mode/2up Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4]**, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 1352


## קישורים חיצוניים

* סת' פדלפורד באתר אגודת המושלים הלאומית 
* סת' פדלפורד באתר The Political Graveyard 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:מושלי רוד איילנד
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:סגני מושלי רוד איילנד
קטגוריה:חברי האספה הכללית של רוד איילנד
קטגוריה:פעילים בתנועה לביטול העבדות
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1807
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1878
אלברט קולינס גרין

**אלברט קולינס גרין** (באנגלית: **Albert Collins Greene**; 15 באפריל 1792 – 8 בינואר 1863) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי, אשר כיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית וכתובע הכללי של מדינת רוד איילנד.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
גרין נולד ב-15 באפריל 1792 באיסט גריניץ' שברוד איילנד, והשלים את לימודיו באקדמיית קנט. הוא למד משפטים, התקבל ללשכת עורכי הדין בשנת 1812, והמשיך את הכשרתו המשפטית בבית הספר למשפטים בליצ'פילד, קונטיקט, בשנים 1812–1813. לאחר מכן החל לעסוק בעריכת דין בעיר הולדתו.

### קריירה פוליטית
גרין היה חבר בבית הנבחרים של רוד איילנד בין 1815 ל־1825, ושימש כיו"ר בית הנבחרים בשנים 1821–1825. בנוסף, הוא שירת במיליציה המדינתית כקצין: תחילה כבריגדיר גנרל ולאחר מכן כמייג'ור גנרל של הבריגדה הרביעית בשנים 1816–1823.

הוא כיהן כתובע הכללי של רוד איילנד מ־1825 עד 1843. בשנת 1827 קיבל תואר שני לשם כבוד מאוניברסיטת בראון.

גרין כיהן כחבר הסנאט של רוד איילנד בשנים 1843–1844, וב־1845 נבחר לסנאט של ארצות הברית מטעם המפלגה הוויגית. הוא כיהן שם מ־4 במרץ 1845 עד 3 במרץ 1851. לאחר שלא התמודד לכהונה נוספת, נבחר מחדש לסנאט המדינתי ב־1851 וב־1852. בשנת 1857 חזר לכהן בבית הנבחרים של רוד איילנד.

לאחר מכן פרש מהחיים הציבוריים. הוא נפטר ב-8 בינואר 1863 בפרובידנס ונקבר בבית העלמין של כנסיית גרייס.

## משפחתו
גרין היה בנם של פרי גרין ואליזבת (בלצ'ר) גרין. ב־16 במאי 1814 נישא לקתרין סליה גרין, בתו של מושל רוד איילנד ויליאם גרין. לשניים נולדו חמישה ילדים. בתם קתרין נישאה לריצ'רד וורד גרין, נשיא בית המשפט העליון של רוד איילנד.

לאחר פטירת אשתו קתרין, נישא גרין בשנית לג'וליה בורן ב־22 באוגוסט 1841.

דודו של אלברט גרין היה נתנאל גרין, מייג'ור גנרל בצבא הקונטיננטלי במלחמת העצמאות האמריקאית.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי רוד איילנד
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:התובעים הכלליים של רוד איילנד
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מרוד איילנד
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הוויגית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1792
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1863
טונהאלה (ציריך)

ה**טונהאלה** (בגרמנית: **Tonhalle**) הוא אולם קונצרטים השוכן בציריך שבשווייץ, האולם משמש כמשכנם של תזמורת טונהאלה ושל התזמורת הסימפונית של ציריך.

האולם, המכיל 1,455 מקומות ישיבה וממוקם ברחוב קלרידנשטראסה 7 בציריך, נחנך בשנת 1895 בנוכחות המלחין יוהנס ברהמס. האולם נחשב לבעל אקוסטיקה יוצאת דופן.

בשנת 1938, נבנה סביבו מבנה חדש שמהווה כיום את המתחם של בית הקונגרסים בציריך.

## היסטוריה
הטונהאלה נבנה בין השנים 1893 ל-1895, ותוכנן על ידי האדריכלים הווינאים פרדיננד פלנר והרמן הלמר. שני האדריכלים הללו תכננו גם את בית האופרה של ציריך ואולמות תיאטרון וקונצרטים נוספים ברחבי אירופה.

האדריכלים נודעו בניסיונם הרב בתחום האקוסטיקה, ואכן הצליחו להשיג אקוסטיקה מצוינת בטונהאלה. במחקר שערך על אולמות קונצרטים ובתי אופרה, המהנדס ליאו לירוי בראנק מצא כי "האולם הגדול" הוא "אולם מצוין", וקביעה זו אושרה על ידי שלושה מתוך ארבעה מנצחים שראיין. בראנק אף הוסיף כי "מבקרי המוזיקה נתנו בדרך כלל שבחים רבים לאקוסטיקה של האולם".

הפתיחה החגיגית של האולם התקיימה ב-19 באוקטובר 1895, ובה ניצח יוהנס ברהמס על יצירתו "שיר הניצחון" (Triumphlied, Op. 55). בתקופה זו, הטונהאלה היה ידוע גם בכינוי טרוקדרו של ציריך, בשל דמיונו לארמון טרוקדרו שבפריז.

בשנת 1938, כדי לפנות מקום למרכז כנסים במסגרת התערוכה הלאומית השווייצרית, נהרס המבנה כמעט כולו. רק האולם הפנימי והחזית הצפון-מזרחית שרדו.

המבנה החדש והמחליף תוכנן על ידי משרד האדריכלים "הפלי מוזר שטייגר", והוא נחשב לאחת הדוגמאות המרכזיות לסגנון "לנדיסטיל", שהוא הגרסה השווייצרית של ה"אובייקטיביות החדשה".

בשנת 1988 הותקן בטונהאלה עוגב חדש, שנבנה על ידי החברה הגרמנית קלויקר-שטיינמאייר, במקומו של העוגב המקורי שנבנה ב-1872 על ידי היצרן השווייצרי יוהאן נפומק קון. נגן העוגב ויועץ העוגבים ז'אן גיו מילא תפקיד מפתח בעיצובו של העוגב החדש.

תוכניות להחלפת מתחם בית הקונגרסים במרכז כנסים חדש הוגשו בשנת 2006, אך נדחו ב-2008. במקום זאת, תוכנן שיפוץ לאולם הקיים לעונת 2013/14.

עבודות שיפוץ גדולות באולם החלו לבסוף בשנת 2017. עבודות אלה כללו את הסרת העוגב הישן והתקנת עוגב חדש, שנבנה על ידי חברת קון השווייצרית. העוגב הישן נתרם לקתדרלת קופר שבסלובניה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציריך: מבנים
קטגוריה:ציריך: תרבות
קטגוריה:אולמות קונצרטים
ויליאם ברדפורד (פוליטיקאי מרוד איילנד)

**ויליאם ברדפורד** (באנגלית: **William Bradford**; 4 בנובמבר 1729 – 6 ביולי 1808) היה רופא, עורך דין ופוליטיקאי, שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם רוד איילנד וכסגן מושל המדינה.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו והשכלה
ויליאם ברפורד נולד ב-4 בנובמבר 1729 בפליימפטון שבפרובינציית מפרץ מסצ'וסטס, לקפטן סמואל ברדפורד ולשרה גריי. הוא היה נינו של ויליאם ברדפורד, מושל מושבת פלימות'. בתחילה למד רפואה בהינגהם שבמסצ'וסטס, ולאחר מכן עסק ברפואה בוורן שברוד איילנד.

### קריירה ומהפכה
ברפורד עבר להתגורר בחוות מאונט הופ בפבריסטול, מושבת רוד איילנד ומטעי פרובידנס, ושם נבחר להיות ציר באספה הקולוניאלית בשנת 1761, תפקיד שבו כיהן עד 1766, כולל כהונה כיושב ראש האספה בשנים 1765–1766. הוא נבחר מחדש ב־1768 ושירת עד בחירתו כסגן מושל בשנת 1775.

במקביל הרחיב את השכלתו ולמד משפטים. הוא התקבל ללשכה ב־1767 ופתח משרד עורכי דין בבריסטול. הוא כיהן כסגן מושל רוד איילנד מנובמבר 1775 עד מאי 1778. ביוני–אוקטובר 1775 שימש כקצין בדרגת מייג'ור גנרל ומפקד המיליציה של המושבה, עד שהוחלף בידי גנרל ג'ושוע בבקוק. הוא נבחר לקונגרס הקונטיננטלי בשנת 1776 אך לא השתתף בו.

ברדפורד היה חבר בוועדת הביטחון של מחוז בריסטול, רוד איילנד, ומשנת 1773 עד 1776 שירת בוועדת ההתכתבויות של המושבה. כאשר הצי הבריטי הפגיז את בריסטול ב־7 באוקטובר 1775, נהרס ביתו בין שאר המבנים. לאחר מכן עלה על אחת האוניות הבריטיות כדי לנהל משא ומתן על הפסקת אש.

הוא חזר לכהן כציר באספה ב־1780 ושירת עד 1792. הוא כיהן כיושב ראש האספה בשנים 1782–1786 וכן ב־1791–1792.

לאחר הקמת ממשלת ארצות הברית, נבחר ברדפורד לסנאט, והחל לכהן ב־4 במרץ 1793. הוא כיהן כנשיא הזמני של הסנאט מ־6 ביולי 1797 ועד שהתפטר באוקטובר אותה שנה. לאחר שעזב את הסנאט, שב לביתו בבריסטול ושם נפטר ב־6 ביולי 1808. בתחילה נקבר בבית העלמין המזרחי בעיר, ולאחר מכן הועבר קברו לבית העלמין ג'וניפר היל.

## חיים אישיים
ברפורד נישא והקים משפחה, כולל בת בשם ננסי אן ברפורד. בשנת 1790 היא נישאה לג'יימס דה-וולף מבריסטול, שהיה סוחר עבדים מצליח ובא ממשפחה גדולה ובעלת השפעה שנכנסה גם לתחומי הבנקאות והביטוח. הוא עצמו נבחר לסנאט של ארצות הברית בשנות ה-20 של המאה ה-19. השניים היו סבים זקנים של האמן והמוציא לאור צ'ארלס דנה גיבסון.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-18
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מרוד איילנד
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הפדרליסטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1729
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1808
לייב ארנה

**לייב ארנה** (ברוסית: **Live Арена**) הוא מרכז בידור רב-תכליתי הממוקם בפאתי מוסקבה, הניתן להפיכה לכל סוג של אירוע, עם קיבולת של עד 11,000 איש.

לייב ארנה ממוקמת ב שבדרום מערב מוסקבה, כ-2 ק"מ מכביש הטבעת של מוסקבה.

## היסטוריה
לייב ארנה נפתחה ב-17 בדצמבר 2022. באירוע הפתיחה הופיעו אומנים ידועים כמו: דימה בילאן, פיליפ קירקורוב, סרגיי לזרב, גריגורי לפס, מקסים ואחרים.

ב-7 ביוני 2025 לייב ארנה אירחה את טקס פרסי Muz-TV.

ב-1 במרץ 2025 נערך בארנה טקס פרס המוזיקה הלאומי של רוסיה.

ב-20 בספטמבר 2025 נערכה בלייב ארנה תחרות הזמר אינטרוויזיון 2025 בהשתתפות של 22 מדינות.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מחוז מוסקבה: מבנים
קטגוריה:מוסקבה: אולמות קונצרטים
הנאשם (סרט, 2026)

**הנאשם** (באנגלית: **Mercy**) הוא סרט מדע בדיוני אמריקאי בבימויו של טימור בקממבטוב ובכיכובם של כריס פראט ורבקה פרגוסון. הסרט נכתב על ידי מרקו ואן בל והופק על ידי צ'ארלס רובן ובקממבטוב.

הסרט יצא  לאקרנים בארצות הברית על ידי אולפני MGM של אמזון ב-23 בינואר 2026.

## עלילה
בשנת 2029, בלוס אנג'לס, בלש עומד למשפט ומואשם ברצח אשתו. יש לו 90 דקות להוכיח את חפותו בפני שופטת הבינה המלאכותית המתקדמת, שהוא עצמו קידם בעבר, לפני שהיא תקבע את גורלו.

## שחקנים

* כריס פראט - הבלש כריס רייבן, קצין במשטרת לוס אנג'לס העומד למשפט על רצח אשתו
* רבקה פרגוסון - השופטת מדוקס, בינה מלאכותית שהיא חלק מתוכנית מרסי 
* אנאבל ווליס - ניקול רייבן, אשתו המנוחה של כריס
* קיילי רוג'רס - בריט רייבן, בתו של כריס
* קאלי רייס - ג'קלין "ג'אק" דיאלו, השותפה של כריס
* כריס סאליבן - רוב נלסון, חברו של כריס
* קנת' צ'וי  - ריי וייל
* רפי גברון  - הולט צ'ארלס
* ג'ף פייר - פטריק בורק, גבר שניקול נפגשה איתו לפני מותה
* טום רזבן  - המושל

## הפקה
בינואר 2024 הוכרז כי סרט מותחן מדע בדיוני בשם "Mercy" יופק עבור אולפני אמזון MGM בכיכובו של כריס פראט, בבימויו של טימור בקממבטוב על פי תסריט מאת מרקו ואן בל ובהפקתם של צ'ארלס רובן, רוברט עמידון, בקממבטוב ומג'ד נאסיף.

במרץ, רבקה פרגוסון ואנאבל ווליס הצטרפו לצוות השחקנים בתפקידים שלא פורסמו. באפריל, קאלי רייס, רפי גברון, כריס סאליבן, קנת' צ'וי וקיילי רוג'רס הצטרפו לצוות השחקנים. במאי, ג'ף פייר הצטרף לצוות השחקנים של הסרט.

שלב הצילומים החל ב-18 באפריל 2024 בלוס אנג'לס, כשחאליד מוהטאסב שימש כצלם. פראט סבל מפציעה בקרסול ביום הרביעי של הצילומים, ופרסם תמונה של קרסול נפוח בעמוד האינסטגרם שלו. הצילומים הסתיימו ב-23 במאי.

תקציב ההפקה של הסרט עומד על כ־60 מיליון דולר, ללא חישוב הוצאות השיווק וההפצה הגלובליות.

## קבלה וביקורות
תגובת הקהל בארצות הברית לסרט הייתה פושרת, והוא קיבל ציון B- בסקרי CinemaScore. הביקורות המקצועיות היו שליליות ברובן, עם דירוג של 20 אחוזים בלבד באתר Rotten Tomatoes.

## הפצה
הסרט מתוכנן לצאת לאקרנים בארצות הברית ב-23 בינואר 2026, בתלת-ממד וב-IMAX, לאחר שהיה אמור לצאת ב-15 באוגוסט 2025.

### נתוני צפייה
הסרט פתח את הקרנתו בצפון אמריקה עם הכנסות של 11.2 מיליון דולר וקטע רצף של חמישה סופי שבוע שבהם הסרט "אווטאר: אש ואפר" הוביל את טבלת שוברי הקופות בצפון אמריקה. למרות ההישג היחסי, ההכנסות של הסרט אינן נחשבות לתוצאה של שובר קופות, אך הוערכו כהישג נאה לאור סופת חורף קשה שפגעה בחלקים נרחבים של ארצות הברית. בזירה הבינלאומית הסרט הכניס 11.6 מיליון דולר מ־80 שווקים, נתון שנחשב חלש יחסית, והביא להכנסות גלובליות כוללות של 22.8 מיליון דולר.

## קישורים חיצוניים

### ביקורות
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי מתח אמריקאיים
קטגוריה:סרטי IMAX
קטגוריה:סרטי תלת-ממד
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מטרו גולדווין מאייר
קטגוריה:סרטים שצולמו בלוס אנג'לס
קטגוריה:סרטי אמזון
קטגוריה:סרטי 2026
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 2026
אנתוני לאמב

**אנתוני מיילס לאמב** (באנגלית: **Anthony Miles Lamb**; נולד ב־20 בינואר 1998) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הפורוורד בהפועל ירושלים מליגת העל והיורוקאפ. בעבר שיחק ב־NBA, בליגת הפיתוח (G League), בליגה האיטלקית ובליגת ה־NBL האוסטרלית.

## קריירת תיכון ומכללות
לאמב גדל ברוצ'סטר, ניו יורק, ושיחק בתיכון Greece Athena, שם היה אחד משחקני הכדורסל הבולטים באזור. בעונתו האחרונה העמיד 30 נקודות ו־17 ריבאונדים למשחק, הוביל את קבוצתו לדירוג מספר 1 במדינת ניו יורק ונבחר פעמיים לשחקן השנה של Greater Rochester.

בשנים 2016–2020 שיחק לאמב באוניברסיטת ורמונט. הוא רשם התקדמות מתמדת וביסס את עצמו כאחד השחקנים הגדולים בתולדות התוכנית. בעונת 2018/19 קלע 21.2 נקודות והוסיף 7.8 ריבאונדים, זכה בתואר שחקן השנה של ה־America East ונכלל ברשימת ה־All-American של ה־AP. הוא סיים את קריירת המכללות עם למעלה מ־1,600 נקודות והוביל את ורמונט לפיינלס של טורנירי America East.

## קריירה מקצועית
### קנטון צ'ארג' וריו גראנדה ואלי וייפרס (2021)
לאחר שלא נבחר בדראפט 2020 של ה-NBA, חתם לאמב בקנטון צ'ארג' מליגת הפיתוח. בפברואר 2021 הועבר לריו גראנדה ואלי וייפרס, ובסיומה של העונה זכה בתואר "השחקן המשתפר של ה־G League" (2021).

### יוסטון רוקטס (2021)
במרץ 2021 חתם על חוזה דו־כיווני ביוסטון רוקטס וערך את הופעת הבכורה שלו ב־NBA. ב־24 באפריל קלע שיא קריירה של 21 נקודות. בקיץ 2021 חתם מחדש בקבוצה אך שוחרר לפני פתיחת העונה.

### סן אנטוניו ספרס וריו גראנדה (2021–2022)
בינואר 2022 חתם על חוזה לעשרה ימים בסן אנטוניו ספרס, שיחק שני משחקים וחזר ל־Vipers, שם סיים את העונה עם 15.0 נקודות בממוצע.

### גולדן סטייט ווריורס (2022–2023)
ב־2022 חתם לאמב בגולדן סטייט ווריורס, תחילה בחוזה Exhibit 10 ובהמשך בחוזה דו־כיווני. הוא שיחק 62 משחקים בעונת 2022/23 ורשם 6.7 נקודות ו־3.5 ריבאונדים למשחק, עד שהומר חוזהו לחוזה NBA רגיל במרץ 2023.

### ניו זילנד ברייקרס (2023–2024)
באוקטובר 2023 חתם לאמב בניו זילנד ברייקרס מליגת ה־NBL. בפברואר 2024 קרע את גיד אכילס וסיים את העונה.

### דולומיטי אנרג'יה טרנטו (2024–2025)
באוגוסט 2024 חתם לאמב בדולומיטי אנרג'יה טרנטו מהליגה האיטלקית (LBA). בעונת 2025 זכה עם הקבוצה בגביע האיטלקי.

### הפועל ירושלים (2025–הווה)
ב־30 ביולי 2025 חתם לאמב לשנתיים בהפועל ירושלים מליגת העל והיורוקאפ.

## קריירה בנבחרת הלאומית
לאמב היה חלק מסגל נבחרת ארצות הברית במסגרת FIBA AmeriCup 2022 וזכה במדליית הארד.

## חיים אישיים
לאמב גדל אצל אמו רייצ'ל, עמה דיבר לראשונה באופן פומבי על התמודדות עם דיכאון קליני ומחשבות אובדניות. בשנת 2021 נזכר שמו בעדות של סטודנטית מאוניברסיטת ורמונט שטענה כי תקף אותה מינית; לאמב עצמו לא נכלל בין הנתבעים בתביעה האזרחית שהוגשה בשנת 2022.

## קישורים חיצוניים
* פרופיל שחקן באתר אוניברסיטת ורמונט
Vermont Catamounts bio

קטגוריה:כדורסלני הפועל ירושלים
ג'ון הופקינס קלארק

**ג'ון הופקינס קלארק** (באנגלית: **John Hopkins Clarke**; 1 באפריל 1789 – 23 בנובמבר 1870) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת רוד איילנד.

## ביוגרפיה
קלארק נולד ב-1 באפריל 1789 בעיר אליזבת' שבניו ג'רזי, ועבר לפרובידנס, שם למד אצל מורה פרטי. בשנת 1809 השלים את לימודיו באוניברסיטת בראון, למד משפטים, התקבל ללשכת עורכי הדין, והחל לעסוק במקצוע בעיר פרובידנס בשנת 1812. בשנת 1813 שימש כפקיד בית המשפט העליון של מחוז פרובידנס.

קלארק היה בעל מזקקה בקרנסטון עד שנת 1824, ואז עבר לעסוק בייצור כותנה בערים פרובידנס, פונטיאק וונסוקט. הוא כיהן כחבר בבית הנבחרים של רוד איילנד בשנים 1836–1842 ושוב בשנים 1845–1847.

קלארק נבחר לסנאט של ארצות הברית כנציג המפלגה הוויגית וכיהן בו מ־4 במרץ 1847 עד 3 במרץ 1853. לאחר סיום כהונתו שב לעיסוקיו התעשייתיים הקודמים. הוא נפטר בפרובידנס ב-23 בנובמבר 1870 ונקבר בבית העלמין נורת' ביריאל גראונד.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי ניו ג'רזי
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הוויגית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מרוד איילנד
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בראון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1789
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1870
פשחוריים

ה**פשחוריים** (שם מדעי: Geocoridae) הם משפחת פשפשים טורפים זעירים המונה כ-300 מינים, בעלת תפוצה כלל עולמית. הפשחוריים נחשבים מועילים ביותר מאחר שהם ניזונים ממגוון רחב של חרקים מזיקים ואקריות הפוגעים בצמחי נוי וגידולים חקלאיים ומשמשים בבקרה על אוכלוסיית המזיקים (לצד הדברה כימית ואמצעים פיזיקליים).

## תיאור ומורפולוגיה
אורכם של הפשחוריים נע בין 3–5 מ"מ, הם בעלי עיניים גדולות ובולטות הממוקמות משני צידי הראש ומכסות את הצד הקדמי של הפרונוטום, צורת גופם אובלית והם בעלי ראש צר ורחב.

## רבייה ומחזור חיים
הנקבות מטילות את ביציהן על גבי עלי הצמח, הנימפות הבוקעות מתוכן עוברות מספר התנשלויות עד הגיען לבגרות. הבוגרים בעלי כנפיים מפותחות לגמרי. התפתחותם משלב הביצה עד הבוגר לוקחת בדרך כלל מספר שבועות בהתאם לתנאים הסביבתיים.

## התנהגות ואקולוגיה
הפשחוריים פעילים בשעות היום וניזונים ממגוון רחב של פרוקי רגלים קטנים הכוללים כנימות עלה, אקריות וביצי חרקים. בדרך כלל ניתן למצאם בשדות חקלאיים, גינות ואזורים בעלי צמחייה שופעת. הם ניזונים באמצעות גפי פה מוארכים החודרים לגופו של טרפם ושואבים את תוכנו. פשפש בודד יכול לצוד בין 50–100 פרטים ביום והוא מועיל ביותר לחקלאים.

## קישורים חיצוניים

* מייק פורטר, פשחוריים, Bugs with Mike
* משפחת הפשחורייםː חרקים גדולי עיניים, BugGuide

קטגוריה:פשפשאים
שבע השנים ההן

**שבע השנים ההן: 1939–1946** הוא ספרו האוטוביוגרפי של יצחק צוקרמן ("אנטק"), ממייסדי הארגון היהודי הלוחם (**אי"ל**) בימי מרד גטו ורשה וממנהיגיו. הספר מתבסס על שיחות שערך צוקרמן עם מכריו לפני מותו, בשנת 1974, וארכו כשנה. אלו הוקלטו ושימשו לצורך כתיבת הספר. צוקרמן עצמו התנה את הקלטותיו בתנאי שיפורסמו רק לאחר מותו.

במהלך 1974 נהג צוקרמן להיפגש פעם בשבוע עם עורכי הספר, יוסקה רבינוביץ ויודקה הלמן, בדירה בתל אביב. השלושה דיברו בעיקר על תקופת מלחמת העולם השנייה. לדברי רבינוביץ והלמן, צוקרמן לא שמע את ההקלטות ולא היה שותף לעריכת ספרו. כן הורה לפרסם את דבריו לאחר מותו:

צוקרמן מת ביוני 1981 ועורכי הספר החלו לחשוב על הדרך בה יכתבו את הספר. לבסוף הגיעו למסקנה כי הספר יכיל את התשובות שצוקרמן סיפק בראיונות, ובכך הסיפור יהיה מתמשך.

הספר יצא לאור בסוף שנת 1990, תשע שנים לאחר מותו של צוקרמן, בהוצאת הקיבוץ המאוחד. עם יציאתו לאור זכה הספר לביקורות חיוביות. כך למשל, הסופר יוסף מונדי אמר כי הספר הוא בגדר "חובה לבתי־ספר ולכל המתעניינים".

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי 1990
קטגוריה:אוטוביוגרפיות עבריות
קטגוריה:ספרים על השואה
דוד כץ (סופר)

**דוד** (**הירש-דוד**, **הירשע־דוד**) **כץ** (נולד ב-1956) הוא חוקר  וסופר יליד ארצות הברית המתגורר בוילנה וחוקר את התרבות הליטאית-יהודית ואת השואה במזרח אירופה.

## ביוגרפיה

דוד כץ נולד ברובע ברוקלין בניו יורק, למשפה יהודית-ליטאית. הוא בנו של המשורר היידי והאנגלי מיינקה כץ. הוא למד בבתי ספר בברוקלין, במכון העברי של בורו פארק ובבית הספר היהודי איסט מידווד, ולאחר מכן בישיבה דפלטבוש, שם הוביל מחאת תלמידים שקראה לשילוב שפת היידיש בתוכנות הלימודים בבתי הספר היהודיים באמריקה. הוא ייסד וערך את כתב העת היידי-אנגלי לסטודנטים "עליכם שלום" (1972–1974). הוא למד בלשנות באוניברסיטת קולומביה וסיים את לימודיו בשנת 1978, לאחר שלמד במקביל בסמינר למורי יידיש בניו יורק. הוא עבר ללונדון בשנת 1978 כדי לעבוד באוניברסיטת לונדון על דוקטורט (שהושלם בשנת 1982) בנושא מקורות המרכיב השמי בשפת היידיש.

במשך שמונה עשרה שנים (1978–1996) לימד לימודי יידיש באוניברסיטת אוקספורד, והוא בנה את תוכנית הלימודים של האוניברסיטה לשפת היידיש.

הוא חי בוילנה, ונוסע ברחבי מזרח אירופה כדי להנציח את זכר יהדות ליטא על ידי ראיונות עם ניצולי שואה.

## קישורים חיצוניים

* דוביד כץ, באתר איגוד יוצאי וילנה והסביבה בישראל

## הערות שוליים

קטגוריה:ילידי 1956
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת לונדון
קטגוריה:אמריקאים ממוצא יהודי-ליטאי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:היסטוריונים יהודים אמריקאים
קטגוריה:סופרים כותבי יידיש
קטגוריה:יהודים ליטאים
קטגוריה:חוקרי השפה היידית
כוח אוריה

**כוח אוריה** (**יחידה 2640**) הוא כוח צבאי המפעיל ציוד מכני הנדסי (צמ"ה), ומורכב ממפעילי באגרים (מחפרים). כוח זה פועל תחת אוגדת עזה, ועוסק בהריסה של תשתיות ומבנים בדרום רצועת עזה במסגרת מלחמת חרבות ברזל. תחת מטריית הכוח פועלים חיילי צה"ל במילואים יחד עם אזרחים וקבלנים פרטיים, המקבלים שכר על עבודתם. הוא משתמש בכלי D9 צה"ליים ובדחפורים פרטיים.

הכוח דינמי, ופועל ללא רישום וללא משימות משרשרת הפיקוד. במקום זאת, הוא מתקשר ישירות עם מפקדי החטיבות והגדודים בשטח ופועל יחד עם הכוחות באופן עצמאי, לעיתים אף בשטחי לחימה לא מטוהרים.

## היסטוריה
הכוח הוקם באוקטובר 2024, במהלך מלחמת חרבות ברזל, ביוזמת אוריה לוברבאום. המהלך נולד לבקשת אוגדת עזה, שניסתה לשחזר את פעילות "כוח צמ"ה פלדות", שהורכב ממילואימניקים ואזרחים ופעל במסדרון נצרים בקיץ 2024 תחת אוגדת סיני, להריסת מבנים שנחשדו כמסכנים את כוחות צה"ל. על פי פרסומים בתקשורת, חלק מהסיבות להקמת הכוח הוא המחסור באמצעים הנדסיים שהתקיים בצה"ל במהלך המלחמה בעקבות אמברגו הנשק האמריקאי על ישראל במהלכה שמנע ייבוא ציוד מכני הנדסי חדש, ולאחר שכלי D9 הקיימים בצבא סבלו שחיקה מתמשכת, באופן שהביא את צה"ל להסתמך גם על קבלנים אזרחיים לביצוע משימות אזרחיות ברצועה.

הכוח התחיל ככוח קטן של כמה מפעילי באגרים בודדים, והתעצם לכוח גדול שמונה עשרות מפעילים. ביולי 2025 מנה הכוח כ-100 מפעילי ציוד מכני הנדסי. במהלך המלחמה התייחס דובר צה"ל לפעילותו ברצועה, וכלל בדיווחיו הן את הכלים הצה"ליים בכוח והן את הכלים האזרחיים. בין היתר, ביולי 2025 השמיד הכוח 409 מבנים ברצועה לזכר , חייל מילואים מיצהר שנהרג כשבוע קודם לכן בקרב ברצועה. מספר מפקדים בצה"ל הורו במהלך המלחמה לא לשתף פעולה עם הכוח לנוכח חלקו בהשמדת מבנים ברצועה.

מפקד הכוח היה בצלאל זיני, אחיו של ראש שירות הביטחון הכללי דוד זיני. בפברואר 2026 הוגש נגדו כתב אישום בגין עבירות של סיוע לאויב במלחמה ולקיחת שוחד, עקב מעורבותו בפרשת הברחת הסחורות לרצועת עזה. לפי האישום, זיני ופקוד שלו ביחידה היו מעורבים בהברחת קרטוני סיגריות לרצועה תמורת למעלה ממיליון ש"ח שהתחלקו בין שניהם, תוך שהם מנצלים את שירותם הצבאי לשם כך. באותו חודש הורה הרמטכ"ל לפרק את היחידה, במסגרת פירוק כל הכוחות המאולתרים שהוקמו במהלך המלחמה.

## הערות שוליים

קטגוריה:אוגדת עזה
קטגוריה:רצועת עזה
קטגוריה:יחידות שהוקמו במלחמת חרבות ברזל
קטגוריה:חיל ההנדסה הקרבית
ג'יימס סימונס

**ג'יימס פאולר סימונס** (באנגלית: **James Fowler Simmons**; 10 בספטמבר 1795 – 10 ביולי 1864) היה איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי מרוד איילנד, שכיהן פעמיים כחבר הסנאט של ארצות הברית – תחילה כמועמד המפלגה הוויגית ולאחר מכן כמועמד המפלגה הרפובליקנית.

הוא זכור במיוחד משום שהסנאט שקל להדיח אותו בגין שחיתות במהלך כהונתו השנייה.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
סימונס נולד ב-10 בספטמבר 1795 בחווה סמוך לליטל קומפטון שברוד איילנד. הוא למד בבית ספר פרטי בניופורט ועבר לפרובידנס בשנת 1812. הוא עבד במספר מפעלי תעשייה ברוד איילנד ומסצ'וסטס, והחל לייצר חוטי טקסטיל בכפר סימונסוויל (כיום ת'ורנטון) שבג'ונסטון בשנת 1822.

ב־1827 עבר לג'ונסטון, חידש את ייצור החוטים ועסק גם בחקלאות. הוא כיהן בבית הנבחרים של רוד איילנד מ־1828 עד 1841.

### כהונה בסנאט
סימונס נבחר לסנאט מטעם המפלגה הוויגית וכיהן מ־4 במרץ 1841 עד 3 במרץ 1847. במהלך כהונתו שימש כיושב ראש ועדת הייצור (בקונגרסים ה־27 וה־28) וחבר בוועדת ההדפסה.

לאחר שהפסיד בהתמודדות לכהונה נוספת ב־1846, חזר לג'ונסטון ולעיסוקיו הקודמים. הוא ניסה שוב להיבחר לסנאט ב־1850 אך נכשל.

### חזרה לסנאט
סימונס נבחר מחדש לסנאט בשנת 1856, הפעם מטעם המפלגה הרפובליקנית, וכיהן מ־4 במרץ 1857, כולל במהלך השנה הראשונה של מלחמת האזרחים האמריקאית. בקונגרס ה־37 שימש כיו"ר ועדת הפטנטים ומשרד הפטנטים.

ב־12 ביולי 1862 הגיש הסנאטור ג'וזף רייט מאינדיאנה הצעת החלטה להדיח את סימונס. רייט טען שמזכיר המלחמה, אדווין סטנטון, האשים את סימונס בכך שדאג להשגת חוזה עבור שני יצרני רובים מרוד איילנד בתמורה לעמלה של 20,000 דולר בשטרי הבטחה.

בעקבות ההאשמות העביר הקונגרס חוק האוסר על חברי קונגרס לקבל תשלום עבור שירותים מול סוכנויות ממשל פדרליות. ב־14 ביולי פרסמה ועדת המשפט של הסנאט דו"ח שבו נאמר כי התנהגותו של סימונס הייתה "בלתי נסלחת לחלוטין", אך ציון שמדובר בהפרה שנעשתה לפני העברת החוק ולכן לא ניתן להעמידו לדין ללא פגיעה בזכויותיו. הוועדה הותירה לסנאט להחליט כיצד לפעול. שלושה ימים לאחר מכן הסתיים המושב מבלי שננקטה פעולה כלשהי בעניינו.

סימונס התפטר ב־5 בספטמבר 1862, עוד לפני שהסנאט שב להתכנס בדצמבר ודן שוב בהדחתו.

### בערוב ימיו
לאחר התפטרותו חזר שוב לעיסוקיו התעשייתיים.

סימונס נפטר בג'ונסטון שברוד איילנד ב-10 ביולי 1864, ונקבר בבית העלמין נורת' אנד בפרובידנס.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי רוד איילנד
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מרוד איילנד
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הוויגית
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1795
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1864
סמואל ארנולד

**סמואל גרין ארנולד הבן** (באנגלית: ****; 12 באפריל 1821 – 14 בפברואר 1880) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי, איש המפלגה הרפובליקנית, ונודע במיוחד בזכות תפקידיו כסגן מושל רוד איילנד וכחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם רוד איילנד.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
ארנולד נולד ב-12 באפריל 1821 בפרובידנס שברוד איילנד. בתחילה התחנך אצל מורים פרטיים, ולאחר מכן סיים את אוניברסיטת בראון בשנת 1841 ואת בית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד בשנת 1845. באותה שנה התקבל ללשכת עורכי הדין והחל לעסוק במשפטים בפרובידנס. הוא היה גם היסטוריון, ושימש כנאמן של אוניברסיטת בראון מ־1848 עד 1880.

### קריירה
בשנת 1852 נבחר ארנולד לסגן מושל רוד איילנד ושימש גם כמושל בפועל. בשנת 1859 נבחר לחבר באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים, ושם כתב את ספרו "תולדות מדינת רוד איילנד ומטעי פרובידנס" (1859). בשנת 1861 היה חבר בוועדת שלום שהתכנסה בוושינגטון די. סי. בניסיון למנוע את פרוץ מלחמת האזרחים.

במרץ 1861 נבחר שוב לסגן המושל, לאחר שהוצע כמועמד מטעם מפלגת "האיחוד החוקתי" והמפלגה הדמוקרטית. הוא נבחר שוב לסגן המושל גם בשנת 1862.

לאחר פרוץ מלחמת האזרחים מונה לעוזר צבאי של המושל ויליאם ספראג הרביעי, בדרגת קולונל. במסגרת זו גייס את סוללת הארטילריה הקלה הראשונה של רוד איילנד, שיצאה לוושינגטון והצטרפה לצבא האיחוד לשלושה חודשי שירות.

ארנולד נבחר לסנאט של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית כדי למלא את מקומו של ג'יימס סימונס שהתפטר, וכיהן בו מ־1 בדצמבר 1862 עד 3 במרץ 1863. לאחר סיום כהונתו בסנאט חזר למחקר היסטורי, וכיהן כנשיא החברה ההיסטורית של רוד איילנד בשנים 1868–1880. הוא נפטר בפרובידנס ב־13 בפברואר 1880, ונקבר בבית העלמין סוון פוינט.

### משפחתו
ארנולד התחתן עם בת דודתו, לואיזה גינדרט ארנולד (1828–1905), בתו של ריצ'רד ג'יי ארנולד, דודו של אביו. ארנולד כתב: 

נכד־אחיו, תאודור גרין, כיהן גם הוא כסנאטור מטעם רוד איילנד.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי רוד איילנד
קטגוריה:פרובידנס: אישים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בראון
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:אנשי צבא האיחוד
קטגוריה:סגני מושלי רוד איילנד
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מרוד איילנד
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1795
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1880
ליגת העל המלזית

**ליגת העל המלזית** (במלאית: **Liga Super Malaysia**) היא ליגת הכדורגל הבכירה במלזיה. הליגה הוקמה רשמית בשנת 2004, ובעונת 2025/2026 משתתפות בה 13 קבוצות.

הליגה מנוהלת על ידי מנהלת הליגה, תחת אחריות פדרציית הכדורגל של מלזיה, החברה בקונפדרציית הכדורגל של אסיה (AFC). בהתאם לדירוג ה-AFC לשנת 2025, הליגה מדורגת במקום ה-10, ומכאן זכאותה לשלוח נציגה אחת לליגת האלופות האסייתית עילית ונציגה נוספת לליגת האלופות האסייתית השנייה.

ג'והור דארול תא'זים היא הקבוצה המעוטרת ביותר בליגה, עם 11 זכיות באליפות.

## היסטוריה
ליגת כדורגל ארצית במלזיה הוקמה בשנת 1982, ובה השתתפו קבוצות שייצגו את מדינות הפדרציה השונות. בשנת 1989 הוקמה ליגה חצי-מקצוענית.

בשנת 1994 הוקמה לראשונה ליגה מקצוענית – "Liga Perdana". בשנת 1998 פוצלה הליגה לליגה עליונה ולליגת משנה.

בשנת 2004 הוקמה ליגת העל של מלזיה במתכונתה הנוכחית, כליגה פרטית המנוהלת על ידי מנהלת הליגה.

בעבר השתתפו בליגה גם קבוצות מסינגפור, ואף זכו באליפות.

## מתכונת הליגה
נכון לעונת 2025/2026 משתתפות בליגה 13 קבוצות, ובהן קבוצה אחת מברוניי. התחרות כוללת 24 מחזורים בשיטת בית וחוץ. עונת המשחקים נערכת מחודש אוגוסט ועד מאי.

על ניצחון מוענקות שלוש נקודות, על תיקו נקודה אחת, ועל הפסד לא מוענקות נקודות.

הקבוצה המסיימת במקום הראשון מוכתרת כאלופת מלזיה ומעפילה לליגת האלופות האסייתית עילית. סגניתה מעפילה לליגת האלופות האסייתית השנייה.

הקבוצות המסיימות במקומות 12 ו-13 יורדות לליגת המשנה, ובמקומן עולות הקבוצות המובילות מליגת המשנה.

## אלופות הליגה

## הישגים לפי קבוצה

## קישורים חיצוניים
* 
* נתונים מאתר rsssf
* נתונים מאתר globalsport
* נתונים מאתר transfermarkt
* נתונים מאתר soccerway

מלזיה
קטגוריה:מלזיה: כדורגל
הנרי פרדריק ליפיט

**הנרי פרדריק ליפיט** (באנגלית: **Henry Frederick Lippitt**; 12 באוקטובר 1856 – 28 בדצמבר 1933) היה בן למשפחת ליפיט, אחת המשפחות הבולטות ברוד איילנד שהתעשרה מתעשיית הטקסטיל, וכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם רוד איילנד.

## ביוגרפיה
ליפיט נולד בפרובידנס שברוד איילנד ב־12 באוקטובר 1856, והיה בנם של הנרי ליפיט ומרי אן (באלץ') ליפיט. הוא למד בבית הספר הפרטי Mowry & Goff בפרובידנס, וב־1878 סיים תואר ראשון באוניברסיטת בראון. לאחר הלימודים הצטרף לעסקי הטקסטיל של משפחתו בתחום ייצור כותנה.

ליפיט כיהן כדירקטור בקרן Slater Trust Company שבעיר פוקטקט ובכמה מחברות הביטוח למפעלי טקסטיל. הוא היה גם סגן נשיא People's Savings Bank של פרובידנס ודירקטור בבנק Mechanics National Bank.

בשנים 1888–1889 שירת בצוותו של המושל בדרגת קולונל. בשנת 1889 שימש נשיא איגוד יצרני הכותנה של ניו אינגלנד (הקרוי כיום האיגוד הלאומי לטקסטיל).

ליפיט נבחר סנאט של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית] בידי בית המחוקקים המדינתי, וכיהן בסנאט בין 4 במרץ 1911 ל־3 במרץ 1917. בזמן כהונתו שימש יו"ר ועדת ההוצאות של מחלקת החקלאות (בקונגרס ה־62). הוא הפסיד בניסיון להיבחר מחדש בשנת 1916 לאחר תיקון החוק (התיקון ה־17 לחוקה), שקבע כי סנאטורים ייבחרו בבחירה ישירה בידי הציבור.

לאחר שעזב את הסנאט חזר לעסוק באופן פעיל בתעשיית הטקסטיל. הוא שימש יו"ר הדירקטוריון של חברת Manville-Jenckes לייצור בדים לצמיגים שבפוקטקט.

ליפיט היה חבר במספר מועדונים בולטים, בהם Squantum Association, Hope Club, Agawam Hunt Club, Rhode Island Yacht Club, New York Yacht Club, Larchmont Yacht Club ו־University Club of New York. הוא היה גם חבר באיגוד יצרני הכותנה של ניו אינגלנד, ובשנת 1892 הצטרף לאגודת בני מהפכת העצמאות האמריקאית.

הנרי ליפיט נפטר בפרובידנס ב־28 בדצמבר 1933, ונקבר בחלקת משפחת ליפיט בבית העלמין Swan Point.

## משפחתו
בשנת 1881 נישא ליפיט למרי לואיז בואן, אף היא ממשפחה חשובה בתחום ייצור הטקסטיל ברוד איילנד. נולדו להם ארבעה ילדים.

לאחר מות אשתו הראשונה, נישא ליפיט בשנת 1915 ללוסי הרון לופלין, אחותה של הגברת הראשונה לשעבר הלן הרון טאפט ואלמנתו של תומאס ק. לופלין מפיטסבורג. לשניים נולדו שני ילדים: פרדריק ליפיט, פוליטיקאי ונדבן מרוד איילנד, ומרי אן ליפיט, טייסת.

הנרי פרדריק ליפיט היה בנו של מושל רוד איילנד הנרי ליפיט ואחיו של מושל רוד איילנד צ'ארלס ליפיט. הוא היה גם בן־דוד מדרגה ראשונה של ג'ון צ'ייפי ובן־דוד מדרגה שנייה של לינקולן צ'ייפי – שניהם סנאטורים ומושלים של רוד איילנד.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי רוד איילנד
קטגוריה:פרובידנס: אישים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בראון
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מרוד איילנד
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1856
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1933