open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ימים ורוחות

**ימים ורוחות** (בטורקית: **Beş Vakit**) הוא סרט קולנוע טורקי שיצא לאקרנים בשנת 2006. הסרט נכתב ובוים על ידי ריאה ארדם.

## עלילת הסרט

הסרט מתאר את חייהם של שני נערים - עומר ויאקופ, ונערה - ילדיז בכפר קטן בטורקיה. עומר (המגולם על ידי אוזקן אוזן) שונא את אביו, המואזין והאימאם של הכפר, ומקווה כי ימות. האימאם אינו מבין מדוע בנו עצלן המעדיף לצאת ולטייל ביערות עם חבריו, במקום להצטיין בלימודיו כמו אחיו הקטן היודע לקרוא יותר טוב ממנו. האימאם נוקט כלפי בנו יד קשה, ואוסר עליו לאכול ארוחות ערב עם בני המשפחה. עומר מבקש מרועה הצאן היתום של הכפר עקרבים על מנת להרוג את אביו, אולם מוצא רק עקרב אחד, שלא די בו, ולבסוף גם עקרב זה מת. יאקופ (המגולם על ידי עלי ביי קיאלי) מאוהב במורה (המגולמת על ידי סלמה ארגץ'), מנסה למצוא חן בעיניה ועוקב אחריה. הוא מופתע לגלות שגם אביו צופה במורה בעודה ישנה. ילדיז (המגולמת על ידי אלית איסקן) שונאת את עבודות הבית ומעדיפה אף היא לשחק ביערות. אימה (המגולמת על ידי ניהאן אסלי אילמס) דורשת ממנה לעזור ולשמור על אחותה הקטנה, עד שבטעות מפילה את האחות ברחוב, והאחות נלקחת לבית החולים. עומר ויאקופ יוצאים לטייל בהרים, ושאחיו הקטן של עומר עוקב אחריהם, עומר זורק עליו אבן ופוגע בו בראשו, דבר שגורר החמרה בעונשים המוטלים עליו. יאקופ מודאג שעם היוולד תינוק חדש במשפחתו, אמו תפסיק לאהוב אותו, אולם עם הוולד האח יאקופ רואה שחששותיו חסרי בסיס.

אביה של ילדיז נאבק עם אחיו על כבודו בעיני אביו (סבה של ילדיז). הסב אינו מעריך את האב, וחושב שאחיו עושה כל דבר טוב יותר. הוא מבקש משני האחים לבנות גדר לשדה ולסקל את אבני השדה, ולבסוף מפרק את הגדר שבנה אביה של ילדיז ומשפיל אותו בפומבי.
הסרט מחולק לחמישה פרקים, כאשר כל פרק נקרא בשם אחת התפילות היומיות של האסלאם. כל פרק מתחיל בקריאת המואזין (אביו של עומר, או, במקרה שהאב חולה, אביו של יאקופ) לתפילה. סדר התפילות הוא סדר הפוך לסדר הרגיל. הראשונה היא תפילת הלילה, לאחריה אחר הצהריים, ולבסוף תפילת השחרית.

## צילום והפקה
הסרט צולם בכפר קוזלו שבדרום טורקיה, ותושבי הכפר משתתפים בסרט. הפסקול של הסרט כולל יצירות של ארוו פרט.

## פרסים ופסטיבלים
הסרט הוצג בפסטיבל איסטנבול, וזכה בפרס פיפרסקי בשנת 2006. במאי הסרט זכה בפסטיבל זה בפרס ציבעוני הזהב על בימוי הסרט.
צלם הסרט, פלורן הרי קיבל ציון מיוחד בפסטיבל הסרטים הבינלאומי מנהיים הילדנברג, בו הסרט היה מועמד לפרס הסרט הטוב ביותר.
הסרט קיבל ציון לשבח על ידי חבר השופטים של פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטי 2006
קטגוריה:סרטים טורקיים
טלי ירון-אלדר

**טלי ירון-אלדר** (נולדה ב-15 באוקטובר 1963) היא עורכת דין, שכיהנה בתפקיד נציבת מס הכנסה בין השנים 2002–2004.

## ביוגרפיה
טלי ירון-אלדר נולדה בתל אביב לאם מיקרוביולוגית ולאב רופא, שהיה מנהל מחלקה בבית החולים איכילוב. אביה עשה חלק מהתמחותו בארצות הברית, ובעקבות זאת עשתה המשפחה שלוש שנים באן ארבור שבמישיגן. מאז כיתה ג' ועד היום מתגוררת בתל אביב. למדה בבית הספר התיכון גימנסיה הרצליה ובנעוריה הייתה שחקנית כדורעף בליגה הלאומית. בצה"ל סיימה קורס קצינות קשר ונשארה להדריך בו.

למדה משפטים באוניברסיטת תל אביב. התמחתה במיסים אצל עו"ד משה דרוקר ועו"ד גיורא עמיר. ב-1987, מיד לאחר סיום ההתמחות, החלה לעבוד באגף מס הכנסה במשרד האוצר. בין השנים 1995-1990 למדה לתואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת תל אביב. בשנים 1995-1992 הייתה למנהלת מחלקת חקיקה באגף מס הכנסה. ב-1995 התמנתה לסגנית היועץ המשפטי של אגף מס הכנסה. ב-1998 מונתה ליועצת המשפטית של אגף המכס ומע"מ.

באפריל 2002 מינה אותה שר האוצר סילבן שלום לנציבת מס הכנסה, במקומו של יוני קפלן. היא הייתה האישה הראשונה בתפקיד וגם המינוי הצעיר ביותר לו. בתפקידה זה הייתה חברה ב"ועדת רבינוביץ'" לרפורמה במס הכנסה, שבעקבות המלצותיה נחקק תיקון מס' 132 לפקודת מס הכנסה, שירון-אלדר עסקה בהטמעתו. מרכיביה העיקריים של הרפורמה:
* תחילתו של תהליך להורדת שיעורי המס (סעיף 121 לפקודת מס הכנסה).
* חיוב במס הכנסה של רווחים ריאליים מהכנסות מריבית ומשוק ההון.
* מעבר ממיסוי טריטוריאלי למיסוי פרסונלי, שהביא להרחבה מהותית בחיוב במס הכנסה של הכנסותיהם של ישראלים מחוץ לישראל.
* רפורמה במיסוי הקצאת מניות לעובדים (סעיף 102 לפקודת מס הכנסה).

כשעזבה את מס הכנסה מונתה ב-2004 למנכ"לית חברת הנדל"ן "ארזים" במשרה חלקית והצטרפה למשרד עורכי הדין דורון כהן, כעבור זמן עזבה אותו והפכה שותפה במשרדו של עורך הדין דוד תדמור, לשעבר הממונה על ההגבלים העסקיים, וניהלה את מחלקת המיסוי במשרד. בתחילת 2008 סיימה את תפקידה ב"ארזים". ביולי 2009 מונתה על ידי ראש הממשלה בנימין נתניהו לחברה בוועדה המייעצת למועצה הלאומית לכלכלה. כיום היא שותפה במשרד ירון אלדר פלר ושות.

משמשת כיו"ר דירקטוריון חברת "איטריידר", העוסקת במסחר מקוון באופציות דיגיטליות.

## מעורבות בפלילים
בשנת 2010 נערכה חקירה בעניינה, בחשד שלא קיימה את תקופת הצינון לה נדרשה עם סיום תפקידה בשירות המדינה, בכך שייצגה מול פקיד השומה את רו"ח אביגדור יצחקי ולקוחותיו. בהסדר טיעון הודתה ירון בעבירה שיוחסה לה, ובמאי 2012 גזר עליה בית משפט השלום בתל אביב 180 שעות של עבודות לתועלת הציבור, ללא הרשעתה.

## חיים אישיים
נשואה בשנית לעו"ד רועי פלר ולהם שני ילדים משותפים. בנוסף אם לשלושה ילדים מנישואיה הראשונים.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יועצות משפטיות ישראליות
קטגוריה:יועצים משפטיים ישראלים
קטגוריה:עובדי משרד האוצר
קטגוריה:עובדות משרד האוצר
קטגוריה:מנכ"ליות ישראליות
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:מנכ"לים יוצאי משרד האוצר
קטגוריה:מנהלות ישראליות
קטגוריה:נציבי מס הכנסה
קטגוריה:בוגרות גימנסיה הרצליה
קטגוריה:בוגרי גימנסיה הרצליה
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1963
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1963
השירותים של האפיפיור

**השירותים של האפיפיור** (בספרדית: **El Baño Del Papa**) הוא סרט קולנוע אורוגוואי משנת 2007 שבוים על ידי אנריקה פרננדז וסזאר שרלונה.

## תקציר העלילה
עלילת הסרט מתרחשת בכפר קטן באורוגוואי, על גבול ברזיל בשנת 1988 בעקבות הכרזת האפיפיור כי הוא עתיד לבקר בכפר ולשאת נאום. גיבורו של הסרט הוא בטו, החי עם אשתו ובִּתו בצריף קטן בכפר ומתפרנס, כמו יתר תושבי הכפר, מהברחות מזון מעבר לגבול. תושבי הכפר סבורים כי יבואו מברזיל עשרות אלפי אם לא מאות אלפי מאמינים לשמוע את האפיפיור, והמכירות של מוצרי מזון ומזכרות לצליינים אלה יביאו להם עושר כלכלי. התושבים נערכים מראש, ממשכנים את בתיהם וקונים מוצרי מזון רבים על מנת להכין מזון מהיר לצליינים.

בטו סבור שאם יבנה שירותים בחצר ביתו, יוכל להתעשר מהצליינים, ולכן מזמין את חבריו לברביקיו שלאחריו הם מסייעים לו לבנות את מבנה השירותים. בטו מבריח מעבר לגבול דלת מפוארת עבור השירותים, מתאמן עם אשתו וביתו כיצד להתייחס לצליינים הבאים אל השירותים, ולבסוף מנסה להשיג סכומי כסף על מנת לרכוש אסלה. איש משמר הגבול, שאותו משחד בטו, מחרים לבסוף את אופניו, ורק אוטובוס אחד של צליינים מגיע מברזיל לשמוע את האפיפיור, כך שבטו מצליח להרכיב את האסלה רק עם סיום נאום האפיפיור, וממילא אין מי שירצה להשתמש בשירותים, כיוון שרק תושבים מקומיים (כ-8,000 תושבים) הגיעו לשמוע את האפיפיור.

## השתתפות בפסטיבלים ופרסים
הסרט הוא סרטם הראשון של אנריקה פרננדז וסזאר שרלונה. הסרט הוקרן בפסטיבל קאן בשנת 2007 בהקרנת בכורה עולמית.
הסרט זכה בפרס הקהל בפסטיבל הסרטים גרמאדו, וכן בפרסים עבור השחקן הטוב ביותר, השחקנית הטובה ביותר והתסריט בפסטיבל זה.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:סרטי 2007
קטגוריה:סרטים אורוגוואיים
האיים האגאדיים

שמאל|ממוזער|250px|מבט מטרפאני אל פביניאנה ומארטימו
**האיים האגאדיים** (באיטלקית: **Isole Egadi**; בלטינית: Aegates Insulae), הוא שמה של קבוצת איים הרריים קטנים בים התיכון, סמוך לחוף הצפון-מערבי של סיציליה, לא הרחק מן העיר טרפאני. שטחם הכולל הוא 37.45 קמ"ר.

הגדול מבין האיים, פביניאנה (Favignana, בלטינית "אייגוסה"), שוכן 10 מייל דרום-מערבית לטרפאני; לוואנצו (Levanzo, בלטינית "פורבנטיה") 8 מייל מערבה; מארטימו (Marettimo, "היירה נסוס" בעת העתיקה), הנמצא 15 מייל מערבית לטרפאני, נחשב כיום חלק מקבוצת איים זו. קיימים עוד איים זעירים אחדים בין פביניאנה לסיציליה. 

אוכלוסיית האיים נאמדה ב-2011 ב-4,300 נפש. עיקר כלכלתם של יושבי האיים היא על דיג, ובעיקר דיג טונה.

בפביניאנה ובלוואנצו נתגלו ממצאים ארכאולוגיים וציורי מערות המלמדים כי האיים היו מיושבים כבר בתקופות הנאוליתית והפלאוליתית. 

האיים האגאדיים היו זירת קרב אייגוסה (241 לפנה"ס), הקרב הימי בין ציי קרתגו ורומא שסיים את המלחמה הפונית הראשונה.

עד 1874 היו האיים בבעלות משפחת פאלאוויצ'יני (Pallavicini) מג'נובה, אז נקנו על ידי משפחת פלוריו (Florio) מפלרמו.

## קישורים חיצוניים

* 

אגאדיים
אגאדיים
אגאדיים
קייקיליה אטיקה

**קייקיליה אטיקה** (בלטינית: **Caecilia Attica**, 51 לפנה"ס - ?), אצילה רומאית.

## ביוגרפיה
אטיקה נולדה ברומא. אביה טיטוס פומפוניוס אטיקוס היה חבר בולט במעמד הפרשים ואמה קייקיליה פילה הייתה צאצאית של מרקוס ליקיניוס קראסוס.

אטיקה קיבלה חינוך מצוין על ידי אביה ששכר לה מורים שהחלו ללמדה מגיל חמש או שש, היא גם הייתה חביבתו של חברו הקרוב של אביה מרקוס טוליוס קיקרו שמזכיר אותה בחיבה רבה מספר פעמים במכתביו לאטיקוס.

אטיקה נישאה בשנת 37 לפנה"ס למרקוס ויפסניוס אגריפס שהיה מצביאו הראשי של אוקטביוס, הנישואים אורגנו על ידי מרקוס אנטוניוס. בתם ויפסניה אגריפינה נישאה לבנו החורג של אוקטביוס טיבריוס וייתכן שעוד בת שלהם נישאה למצביא הרומאי פובליוס קווינקטיליוס וארוס.

גורלה של אטיקה לא ידוע, בשנת 28 לפנה"ס בעלה אגריפס נשא לאישה את קלאודיה מרקלה, ייתכן שאגריפס התגרש מאטיקה בעקבות האשמות שהועלו נגדה על כך שקיימה קשר אינטימי עם אחד ממוריה או שלפי דעה אחרת, שמתבססת על העובדה שהיא לא מוזכרת בין האנשים שבאו לראות את אביה שהוא היה על ערש דווי, גורסת שהיא נפטרה לפני שנת 32 לפנה"ס.

 קטגוריה:רומאים בתקופת הרפובליקה
קטגוריה:נשים ברומא העתיקה
קטגוריה:נשים במאה ה-1 לפנה"ס
אגוניסט

**אגוניסט** (AGO – **Agonist**) הוא חומר הנקשר לקולטן מסוים, ומפעיל אותו – בדומה לחומר המקורי (כגון הורמון, מוליך עצבי) שנוהג להיקשר לאותו קולטן.

מקור השם הוא במילה היוונית "agon" שמשמעה תחרות, כך שאגוניסט הוא מי שמשתתף בתחרות.

בפרמקולוגיה המושג אגוניסט משמש לתיאור אופן הפעולה של תרופה מסוימת.

## סוגי אגוניסטים
דוגמה אחת לאגוניסט היא סאלבוטאמול (תרופה לאסתמה, שם מסחרי בישראל: ונטולין) נקשר לקולטני בטא-2 של אדרנלין, ומפעיל את הקולטנים האלה כמו ההורמונים אדרנלין ונוראדרנלין, ועל כן סאלבוטאמול הוא אגוניסט לקולטני בטא-2 של אדרנלין.

אגוניסטים לדופמין הם חומרים כימיים או תרכובות שמפעילות את הקולטנים של דופמין בצורה דומה לזו של דופמין. הפעלת הקולטן על ידי האגוניסט תורמת ליצירת שרשרת פעולות תוך תאיות בדומה לאלו שנעשות כאשר דופמין מפעיל אותו.

## ראו גם
*אנטגוניסט
* סופראגוניסט

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פרמקולוגיה
אנטגוניסט (פרמקולוגיה)

**אנטגוניסט** (ANT - **Antagonist**) או **חוסם** הוא חומר הנקשר לקולטן מסוים ואינו משנה את פעולתו. אם קיימים בסביבה אגוניסטים (כגון הורמון, מוליך עצבי, או אגוניסט שלהם) הוא מפריע לקישורם ובכך מעכב או מחליש את השפעתם. 

בפרמקולוגיה המושג אנטגוניסט משמש לתיאור של חומר לו יש אפיניות אך הוא חסר השפעה על הקולטן אליו הם נקשרים, וקישורם יפריע לקישור של אגוניסטים כמו גם אגוניסט הפוך (inverse agonist).

דוגמה לאנטגוניסט הוא רימונבאנט (תרופה כנגד השמנת יתר וכן למניעת עישון, שם מסחרי: אקומפליה) חוסמת את קולטני CB1 - קאנבינואיד, במערכת העצבים המרכזית ובאיברים היקפיים הקשורים למטבוליזם של הגלוקוז והשומנים, ועל כן רימונבאנט הוא אנטגוניסט לקולטני CB1.

## ראו גם
*אגוניסט

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פרמקולוגיה
אנטגוניסט

**אַנְטָגוֹנִיסְט** ("יריב", "מתנגד") הוא אדם, דמות, רעיון, עצם, חומר וכדומה המנוגד לדבר אחר.
דרום הולנד

**דרום הולנד** (בהולנדית: ) הוא שם מחוז בהולנד, אשר ממוקם במערב המדינה, לחוף הים הצפוני. דרום הולנד הוא המחוז הצפוף ביותר והמתועש ביותר בהולנד. הוא גובל בזיילנד בכיוון דרום-מערב, צפון בראבנט בדרום, חלדרלנד במזרח, אוטרכט בצפון-מזרח וצפון הולנד בצפון.

במחוז נמצאות הערים החשובות האג (מושב הממשלה ובית הדין הבינלאומי לצדק) ורוטרדם, שתיים מן הערים הגדולות ביותר בהולנד (לצד הבירה, אמסטרדם, שבמחוז צפון הולנד). ערים חשובות אחרות הן דורדרכט, ליידן, דלפט, גאודה, קטוויק שעל הים; וערים חדשות יותר כמו זוטרמר (השלישית בגודלה במחוז דרום הולנד).

## קישורים חיצוניים

* 

* 

*
קטגוריה:הולנד: מחוזות
Sea Launch

**Sea Launch** הוא מיזם מסחרי לשיגור לוויינים למסלול גיאוסינכרוני, המשתמש באסדת שיגור המתמקמת על קו המשווה בטרם השיגור לחלל.

זהו מיזם משותף לארבע חברות, ובעת הקמתו הייתה חלוקת הבעלות בין ארבע החברות כך:
* חברת בואינג מארצות הברית (בבעלותה 40% מהמיזם) - אחראית על האינטגרציה של המשגר עם המטע"ד.
* תאגיד החלל "אנרגיה" מרוסיה (בבעלותו 25% מהמיזם) - אחראי לספק את השלב השלישי למשגר זניט.
* חברת אקר קווארנר מנורווגיה (בבעלותה 20% מהמיזם) - אחראית על בניית אסדת השיגור ואוניית הפיקוד.
* תאגיד החלל יוז'נוי מאוקראינה (בבעלותו 15% מהמיזם) - ייצור ואספקת המשגר זניט (למעט השלב השלישי שלו).
בסוף שנת 2011, בעקבות קשיים כלכליים שעברה החברה, השתלט תאגיד אנרגיה על 95 אחוזים מכלל החברה, כשבעלות שאר החברה בידי חברת בואינג.

בסוף 2014 כתוצאה מסיפוח חצי האי קרים לרוסיה פעילות המיזם הופסקה.
## טיל השיגור
מיזם Sea Launch עושה שימוש בדגם מיוחד של משגר הלוויינים זניט, בעל שלושה שלבים. הטיל מיוצר על ידי חברת יוז'נוי האוקראינית, וכולל שלב עליון מתוצרת רוסית.

## אסדת השיגור

שמאל|ממוזער|250px|אסדת השיגור אודיסיאה
מיזם Sea Launch הוא במהותו שיגור של משגר לוויינים מהים. על מנת להשיג את היציבות הנדרשת מכן השיגור, וכן את הנפח הגדול של ציוד ותשתיות הדרושות למשגר הלוויינים זניט, נבנתה אסדת השיגור "אודיסיאה" על בסיס של אסדת קידוח נפט. ההסבה בוצעה על ידי החברה הנורווגית Aker Kværner בשיתוף עם חברת יוז'נוי מאוקראינה, יצרנית המשגר.

לאסדת השיגור כושר הפלגה עצמית בים ובאוקיינוס, ובסיס הקבע שלה, שם היא עוברת טיפולי תחזוקה תקופתיים, מצוי בלוס אנג'לס. לצורכי שיגור נוצל משגר לוויינים וחלליות מדגם זניט-2 שהיה מיוצר באוקראינה.

## מרכז הבקרה הימי
שמאל|ממוזער|250px|האוניה Sea Launch Commander

אוניית חברת Sea Launch המכונה **Sea Launch Commander** נושאת את המשגר והלוויין, הדלק והמחמצן, אנשי הצוות ומרכז בקרה. באוניה מגורים לנציגים מטעם החברות שהלוויינים בבעלותן עתידים להיות משוגרים, מרכז מעקב וטלמטריה, מסוק, ציוד תקשורת מתקדם ומאגר חלקי חילוף לשם טיפול ותיקון במשגר.

צוות האוניה מונה 240 איש. אורך האוניה: 220 מטר. הדחק: 34,000 טון.

## יומן שיגורים

## פירוק
ב-22 ביוני 2009 ביקשה החברה סעד משפטי לפי סעיף 11 האמריקני, המקנה לה הגנה מנושים, בטרם הליך פירוק. המצב הקשה אליו נקלעה חברת השיגורים נבע בעיקר מתקלת השיגור בשנת 2007, שהביאה לעיכובים משמעותיים בשיגורים וממעבר של לקוחות שהזמינו שיגור באמצעות החברה לספקי שיגור אחרים.

באוקטובר 2010 יצאה החברה ממשבר החובות שלה וחזרה לפעול. תאגיד "אנרגיה" רכש את מרבית מניות החברה, כש-5% בלבד ממניות החברה נשארו בידי חברת בואינג.

בשנת 2017 נרכשו מניותיה של אנרגיה על ידי תאגיד החלל S7 Space.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:משגרי לוויינים וחלליות
נהר סוואן

**נהר סוואן** (**Swan River**, מילולית: ברבור) זורם במערב אוסטרליה, ועובר בעיר פרת', בדרום מערב הטריטוריה, לפני שהוא נשפך כ-15 ק"מ דרום-מערבית לעיר, בפרימנטל, לתוך האוקיינוס ההודי.

בשנת 1697 הפליג החוקר ההולנדי ווילם דה ולמינג אל תוך נהר הזורם במערב אוסטרליה וקרא לו בשם נהר סוואן (הולנדית: Swaanerivier) על שם הברבור השחור, עוף מים המקנן באזור הנהר שהוא מין אנדמי לאוסטרליה המערבית.

נהר הסוואן מתחיל בפארק הלאומי ואליוּנְגה (Walyunga National Park), מרחב עשיר בעצי אקליפטוס וצמחיית הספר האוסטרלי, הצומחים על שכבות גרניט, כ-50 ק"מ צפונית לפרת', במקורות מפרץ וּרוֹלוּ (Wooroloo) של נהר אבון. לא מדובר על זרימה של שני הנהרות יחד, אלא על המשך של נהר האבון באמצעות נהר הסוואן. באוסטרליה נקראים לעיתים הנהרות בשמות שונים בתוככי היבשת ובהתקרבם לחוף.

## קישורים חיצוניים

* 

סוואן
קטגוריה:אוסטרליה המערבית: גאוגרפיה
אוכלי נבלות

ממוזער|250px|אוכלי נבלות שונים.
[ממוזער|250px|[נשר אפריקני ואורובו שחור, שני עופות אוכלי נבלות שעברו אבולוציה מתכנסת.]]
[ממוזער|250px|[תן שחור ונשר אוכלים נבלת זברה.]]
[ממוזער|250px|[דרקון קומודו צעיר ניזון מנבלות תאו מים.]]
**אוכלי-נבלות** או **אוכלי-פגרים** (באנגלית: **Scavenger**) הם בעלי חיים אוכלי בשר הניזונים מבשר נבלות של בעלי חיים אחרים. לאוכלי נבלות יש תפקיד חשוב והכרחי במערכת האקולוגית באספת שיירים מהגופה ובהאצתם את התהליך הטבעי של פירוקה על ידי מפרקים.

לרוב, אוכלי נבלות מתפקדים גם כציידים פעילים, מאחר שרק מספר מערכות אקולוגיות יכולות לתמוך בפגרים רבים לזמן רב, כך שהם צדים או חומסים טרף לאחרים. כאשר הם ניזונים מתפתחת במקרים רבים תחרות של טירוף אכילה רבתית, בה זוכים החזקים או המהירים ביותר, בעוד אחרים נאלצים להמתין.

אוכלי צואה גם נחשבים לפי כמה חלוקות לתת-סוג של אוכלי נבלות, אף שהם ניזונים מצואה ולא רק מהבשר. גם אוכלי רקבובית ניזונים לעיתים גם מרקובת המגיעה מהחי, אך גם מהצומח ללא הבדל.

## מאפיינים
אוכלי הנבלות הם לרוב קרניבורים או אוכלי כל הניזונים לעיתים גם מטרף חי, לרוב קטן מהם, אך בניגוד לרוב הקרניבורים הם בעלי התמחות בתזונה מבשר מת וחלקם מתקשים לצוד בהצלחה. לעיתים הם גם חומסים מזון לטורפים אחרים ובמקרים אחרים חיים בקומנסליזם על טרף של אחרים (כמו כמה עכבישים הניזונים מטרף עכבישים גדולים מהם או שועל שלג המתקיים משרידי ארוחתו של דוב קוטב). ישנם גם טורפים ציידים הניזונים מנבלות כמו צבועיים, תנינים ודרקוני קומודו ואפילו מספר חיות אוכלות צמחים שיגוונו בנבלות (למשל צב אראו או ארנבת שלג).

אוכלי נבלות מובהקים הממלאים אותם גומחות מציגים קווי דמיון גם למינים רחוקים טקסונומית, כמו אצל הנשר והקונדור שלשניהם מקורים ארוכים בעלי קצה מעוקל וצוואר קירח מנוצות. מאחר שהם מצויים הרבה על הקרקע הם בעלי גוף מוצק ורגליים חזקות אך טפריהם חלשים יותר מעופות דורסים אחרים והם צוללים במהירות נמוכה, כי אינם זקוקים לטפרים חזקים וצלילה מהירה כדי לתפוס את מזונם, כפי שעושים עופות דורסים אחרים.

## דוגמאות
מבין אוכלי הנבלות נמנים יונקים מסדרת הטורפים כמו הצבועיים, תן, קויוט ושועל השלג וגם דובים (הניזונים מלווייתנים שעולים על החוף). מהעופות בולטים דורסים כמו הקונדוריים והנשרים אף שגם דורסים אחרים ניזונים מנבלות, מיני עורביים, שחפיים, מרבו, חמסניים ויסעור ענק, נסטור ואף המין חד-זנב צהוב-מקור. בין הזוחלים ישנם כמה לטאות כמו הכוחיים, כמה לטאיים וטגואיים הניזונים מנבלות. מהדגים ישנם צלופחים שונים, שפמנונאים, כמה כרישים (למשל שש-זימי אפור) ופיראניים וכן המיקסינות. ישנם גם חסרי חוליות רבים אוכלי נבלות כמו זבובאים כמו זבוב הבית והימשושיים, קברניתיים, נמלים, צרעות. כמו כן מספר סרטנים וסרטני נהרות ניזונים מנבלות. בקרקעית הים מינים ניזוני קרקעית יאכלו נבלות שוקעות, ביניהם כוכבי ים, מלפפוני ים, חלזונות ימיים, סרטנים שונים והרבה תולעים.

חלקם מאוכלי הנבלות מתבססים על עצמות, כמו מספר תולעים ימיות או הפרס השומט עצמות מצוקים כדי שיתפצחו.

עם זאת ישנם מספר טורפים שכמעט אף פעם לא אוכלים נבלות ואף מסרבים למזון מת בשבי, למשל נחשים ומרבית החתוליים. חלק מהנטרפים פיתחו הגנה כנגדם – העמדת פני מת.

## ראו גם
* טורפים
* אוכלי רקבובית
* ניזוני קרקעית
* אוכלי צואה
* טירוף אכילה

## קישורים חיצוניים

* 
## הערות שוליים

*
תאונת רכבת

ממוזער|שמאל|250px|התנגשות בין שתי רכבות דו-קומתיות של רכבת ישראל סמוך לתחנת נתניה
[ממוזער|250px|[אסון מונפרנאס: תאונת רכבת זו אירעה בתחנת הרכבת של מונפרנאס בפריז ב-22 באוקטובר 1895, כאשר רכבת ובה 131 נוסעים בשמונה קרונות, וכן ארבעה קרונות מטען ודואר, המשיכה בנסיעתה גם לאחר סוף המסילה ועברה דרך אולם המבואה של התחנה. הקטר במשקל 450 טון פרץ פתח בקיר החזית של הבניין, ונפל מגובה של עשרה מטרים על דוכן עיתונים שניצב ברחוב. ההרוגה היחידה בתאונה הייתה מוכרת העיתונים, מארי אוגוסטין אגיאר.]]
**תאונת רכבת** היא תאונה שבה מעורבת רכבת. תאונות רכבת הן מסוגים אחדים:
* תאונה שבה מעורבת רכבת אחת בלבד, שנשמטה מן המסילה או נפגעה מתקלה אחרת בתפעולה.
* התנגשות בין שתי רכבות.
* התנגשות בין רכבת וכלי רכב, אדם, בעל חיים או כל עצם אחר שהיה על המסילה בעת נסיעת הרכבת.

סטטיסטית, נסיעה ברכבת היא אחת מאמצעי תחבורה הבטיחותיים ביותר, והיא עומדת בערך באותה רמת בטיחות הקיימת בטיסות. עם זאת, כיוון שרכבות נוסעים מהוות אמצעי תחבורה המוני עם מספר נוסעים גבוה (מאות ואף מעל אלף נוסעים ברכבת) ומהירות נסיעה גבוהה (עד 350 קמ"ש) ורכבות משא מאופיינות במשקל גבוה (עד אלפי טונות) ועשויות להכיל כמויות גדולות מאוד של חומרים מסוכנים, תאונות רכבת עלולות לגרום לאסונות כבדים עם לנפגעים רבים הן מבין נוסעי הרכבת והן מתושבי האזור בו ארעה תאונה.

## הסיבות לתאונות רכבת
בדומה לתאונות דרכים, תאונת רכבת נגרמת בשל משולש של גורמים:

### הגורם האנושי
תפקודם של מפעילי הרכבת, ובפרט נהג הרכבת ומפעילי מערכות האיתות והבקרה, הם בעלי חשיבות עליונה למניעת תאונות רכבת. מהירות נסיעה שלא תואמת את תנאי המסילה (למשל בעיקול או בהגעה למסוט) עשויה לגרום לשימוט של הרכבת ולהתהפכותה. אי ציות להוראות האיתות (למשל מעבר של סימנור המורה על עצירה) או שגיאה של מפעיל מערכות הבקרה עלול להביא למעבר של רכבת למסילה שאינה פנויה או למסילה צדדית קצרה שמסתיימת בבלם פגוש, מה שעשוי לגרום להתנגשות (ברכבת אחרת או בבלם פגוש) ולתאונה קשה. מערכות אבטחה מתקדמות כמו אינדוזי מאפשרות בקרה על פעולותיו של נהג הרכבת והפעלת חרום של הבלמים במקרה של אי ציות להוראות האיתות ובכך למנוע תאונות קשות במקרה של טעות אנוש של הנהג.

מהירות נסיעתה הגבוהה של הרכבת ומרחק העצירה הרב הנדרש לה משפיעים על יכולתו של נהג הרכבת למנוע תאונה במקרה של עצם הנמצא על המסילה (למשל רכב או אדם) והתנהגות לא זהירה של הולכי רגל ונהגים בקרבת המסילה (למשל התעלמות מרמזור אדום או מחסום מורד במפגש כביש - מסילה או חצייה של המסילה במקום לא מוסדר) גורמים לחלק ניכר מתאונות הרכבת.

### הגורם התשתיתי
מצב התשתיות משפיע רבות על היכולת למנוע תאונת רכבת. ככל שמערכת האיתות והבקרה יותר אמינה וכוללת מערכות גיבוי והתראה למקרה של טעות אנוש (מעבר של סימנור אדום או מהירות גבוהה מהמותר לקטע המסילה הנוכחי) פוחת הסיכון להתנגשות רכבות או לשימוט כתוצאה ממהירות מופרזת או ממעבר למסילה לא נכונה. ככל שרשת המסילות מופרדת מתשתיות תחבורתיות אחרות (הפרדה מפלסית על ידי גשרים) ופחות נגישה להולכי רגל (גידור) הסיכון להתנגשות בכלי רכב אחרים או לדריסת הולכי רגל יורד.

### הגורם המכני
כשל מכני יכול לגרום גם כן לתאונה, אם על ידי שימוט כתוצאה מכשל במסילה, תקלה בבלמים או בחוגוני הרכבת ואם כתוצאה משריפה בזמן הנסיעה.

## קישורים חיצוניים

* תיעוד התהפכות הרכבת שהתרחשה בפרברי סנטיאגו דה קומפוסטלה שבספרד, 24 ביולי 2013 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:תחבורה
רכבת
זניט (משגר לוויינים)

**זניט** הוא שמו של משגר לוויינים רב־שלבי שפותח בברית המועצות על בסיס המאיצים של המשגר הכבד מטיפוס **אנרגיה**. כיום מיוצר המשגר על ידי תאגיד יוז'נוי האוקראיני.

## דגמי המשגר
למשגר זניט מספר דגמים, שהתפתחו במשך השנים לכלל משפחה של משגרים בעלי ביצועים שונים:

*זניט 2 - הדגם הבסיסי. כולל שני שלבים. שוגר לראשונה ב-13 באפריל 1985. בוצעו 36 שיגורים.
** זניט 2M - דגם משופר בו שונו המנועים להשגת ביצועים טובים יותר. בוצע שיגור בודד.
*זניט-3SL - גרסה תלת שלבית המשמשת את תאגיד Sea Launch. התווסף לדגם זה שלב שלישי מתוצרת תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. בוצעו 36 שיגורים
** זניט 3SLB - גרסה מותאמת לשיגור מקוסמודרום בייקונור, בוצעו 4 שיגורים.
** זניט 3SLBF - דגם תלת שלבי בו הוסף השלב העליון הרוסי "פרגאט". בוצעו 4 שיגורים.

## לוויינים ישראליים ששוגרו באמצעות המשגר זניט
* לוויין המחקר של הטכניון, טקסאט שוגר בשנת 1998 לחלל באמצעות המשגר זניט.
*לוויין התקשורת עמוס 3 שוגר לחלל על ידי המשגר זניט, ב-28 באפריל 2008.
*לוויין התקשורת עמוס 4 שוגר לחלל על ידי משגר זניט ב 31 באוגוסט 2013.

## קישורים חיצוניים

*נתונים על המשגר זניט 2 באתר סוכנות החלל של אוקראינה
* תיאור המשגר מדגם zenit 3sl 
* רשימת שיגורים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:משגרים סובייטיים
קטגוריה:משגרים רוסים
משקל (בלשנות)

ה**משקל** הוא מורפמה (צוּרָן) שנוצר בדרך גזירה מסורגת. לתוך תבנית המשקל משבצים את אותיות השורש לשם יצירת שמות עצם ותארים. לרוב, אותיות השורש במשקלים מיוצגות באותיות ק-ט-ל, כנראה עקב התאמה טובה יותר לייצוג מאפיינים לשוניים מאשר השורש פ-ע-ל, המשמש לייצוג אותיות השורש בפעלים (אם כי יש רבים המייצגים גם שמות עצם באמצעות האותיות פ-ע-ל). נהוג לחלק את המשקלים לדגושים (בעלי דגש תבניתי ב-ע' הפועל), וללא דגושים.

גם תבניות שמות הפעולה בבניינים השונים מכונות משקלים (לדוגמה: **קְטִילָה** – שְמִירָה, שם פעולה בבניין קל), וכן גם צורת הבינוני בבנייני הפועל השונים (לדוגמה: **קוֹטֵל** – שׁוֹמֵר, בינוני בבניין קל).

במקרים רבים המשקל מצביע על משמעותה של המילה. כך למשל, המשקלים **מַקְטֵל**, **מַקְטֵלָה**, ו**מִקְטֶלֶת** מציינים לרוב מכשיר או כלי, לדוגמה: מחשב, מצלמה ומקלדת. המשקלים **מִקְטָל**, **מַקְטָל** ו**מִקְטָלָה** מציינים מקומות: מגרש, ומדרכה. המשקל **קַטֶּלֶת** מציין בדרך כלל מחלות כגון אדמת, חצבת, עקמת, אך גם כלים ומכשירים כמו קלטת ורתכת, וכן קבוצות ואוספים כגון רכבת, טייסת, שייטת, כוורת, כספת (שייך גם ל"כלים"), ועוד.

קיימות עשרות בודדות של משקלים נפוצים, ועוד הרבה משקלים נדירים יותר.

המשקל הוא **תבנית לשונית** קבועה של שם העצם שלתוכה יוצקים את אותיות השורש. האותיות הנוספות המשמשות חלק קבוע בתבנית המשקל נקראות *מוספיות* (תחיליות / תוכיות / סופיות).

שני ספרי עזר מרכזיים בעברית בנושא המשקלים הם: 'לוח השמות השלם' של שאול ברקלי, ו'היכל המשקלים' של יצחק אבינרי.

## ראו גם
* בניינים בעברית
* מוספית
* גזרה

## קישורים חיצוניים
* שורש ומשקל, אתר סנונית

## הערות שוליים

קטגוריה:מורפולוגיה (בלשנות)
קטגוריה:דקדוק עברי
Gsh-18

שמאל|ממוזער|100px|אקדח גשה-18
**Gsh-18** הוא אקדח תוצרת רוסיה שפותח על ידי וסילי גריאזב וארקדי שיפונוב במפעל לנשק קל בטולה עבור היחידות המיוחדות של המשטרה והצבא. עם סיום הפיתוח והבדיקות משנת 2001 החל יצור סדרתי של האקדח.

הנשק שוקל 470 גרם בלבד ובעל קיבולת של 18 כדורים למחסנית. העיתון טיימס טען, לאחר תערוכת נשקי הימ"מ באנגליה, כי מדובר באחד האקדחים המדויקים בעולם. האקדח בעל מערכת של שלוש נצרות (אחת במרכז ההדק ושתיים על ידית האחיזה). מערכת זו מאפשרת ליורה להחזיק את האקדח במצב דרוך, וכן אפשרה למהנדסים ליצור הדק רך יותר מכיוון שישנה סכנה פחותה לכך שהאקדח יירה בטעות. הקליע של הנשק (7n31) חודר בקלות מטווח 25 מטר שכבה של 10 מ"מ טיטניום תרמי (ומגנים שונים למיניהם קלים, בינוניים, ואפילו כבדים), כדור ה-7N21 הנפוץ יותר חודר שכבה של 8 מ"מ מתכת ממרחק 20 מטר.
הכוחות המיוחדים ברוסיה משתמשים בו באופן נרחב והוא גם נכנס לצבא הרוסי.

## מאפיינים
* משקל: 470 גרם
* כדורים: 7n31-7n21 9x21\ 9x19 parabellum
* מהירות לוע: 535–570 מטר לשנייה
* אורך: 184 מ"מ
* גובה: 136 מ"מ
* עובי: 34 מ"מ
* אורך קנה: 103 מ"מ
* שנת ייצור:1998

## קישורים חיצוניים

* אתר היצרן ברוסית
* אתר היצרן באנגלית

קטגוריה:אקדחים רוסיים וסובייטיים
גשר שייח' חוסיין

**גשר שייח' חוסיין** (או **גשר מעוז**) הוא גשר הרוס על נהר הירדן, בעמק בית שאן ליד הקיבוץ מעוז חיים ומכאן שמו בעברית. מקור שמו בערבית הוא בקבר קדוש מוסלמי בשם זה שהיה בעבר מצפון לגשר. לאחר החתימה על הסכם השלום עם ירדן בשנת 1994, הוסב שמו ל"גשר נהר הירדן".

## היסטוריה
ממוזער|הגשר ב-1920
לכל אורך ההיסטוריה שימש האתר כמעברה בין מזרחה למערבה של ארץ ישראל:
* יהודה המכבי עבר בנקודה בשובו ממסעו להצלת היישובים היהודיים בעבר הירדן.
* בשנת 63 לפנה"ס עבר שם פומפיוס עם צבאו בדרכו לבית שאן.
* בשנת 638 פרצו המוסלמים דרך הגשר הזה לראשונה אל תוך ארץ ישראל.
* בשנת 1183 חצה צלאח א-דין עם צבאו את הגשר לכיבוש ארץ ישראל מהצלבנים.
ממוזער|193x193px|גשר שיח' חוסיין הקורס לתוך הירדן, 1946, ארכיון ההגנה

הגשר ההרוס נבנה על ידי העות'מאנים בשלהי המאה ה־19 ופוצץ לראשונה על ידם בשנת 1918 בעת נסיגתם מפני הצבא האוסטרלי במלחמת העולם הראשונה. לאחר כיבוש הארץ בידי הבריטים הוצב דרומית לו גשר עץ זמני שפינה את מקומו לגשר ברזל קבוע שהוצב במקום בשנת 1925.

ב־17 ביוני 1946 פוצצו לוחמי הפלמ"ח מהגדוד הראשון בפיקוד ברוך אקסלרוד את הגשר במהלך מבצע ליל הגשרים. לאחר תקופה קצרה הוקם במקום גשר ביילי.

ב-14 בפברואר 1948 יצאו אנשי הפלמ"ח עמיקם אלון וצבי משה פרוצל למבצע לפיצוץ מכונית תופת על הגשר, במטרה להביא לקריסת הגשר ובכך למנוע חדירת כוחות אויב מהגבול המזרחי. השניים הצליחו לפרוץ את המחסומים ולפוצץ את המכונית על הגשר. אלון הצליח לקפוץ מהגשר לנהר הירדן ולהינצל. פרוצל, שהיה החבלן שהפעיל את המטען, נהרג מכדורי חיילי הלגיון הערבי.

בשנת 1967, מייד לאחר מלחמת ששת הימים נהרס הגשר סופית, הפעם גם מצידו הירדני בידי הצבא הירדני שחשש שצה"ל ימשיך להתקדם מזרחה מעבר לנהר הירדן. עם חתימת הסכם השלום עם ירדן ב־1994, הוצב במקום גשר ביילי חדש על ידי נציגי צה"ל וצבא ירדן וזמן קצר אחר כך נפתח מעבר נהר הירדן בין שתי המדינות.

החל משנת 1998, ניצב במקום גשר ביילי גשר כפול מבטון אשר נבנה בצידו הישראלי על ידי מע"צ ובצידו הירדני בידי הירדנים בסיועה של ממשלת יפן.

## ראו גם
* ליל הגשרים

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

שייח חוסיין, גשר
קטגוריה:עמק בית שאן
שייח' חוסיין
שייח' חוסיין
שייח' חוסיין
רשת פלאים

שמאל|ממוזער|250px|רשת הפלאים
**רשת הפלאים** (בלטינית: **Rete Mirabile**, וברבים: Retia Mirabilia) היא מבנה של עורקים וורידים הנמצאים קרוב מאוד אחד לשני. רשתות פלאים נמצאות בחלק מבעלי החוליות. פעולת רשת הפלאים מבוססת על כך שדם זורם בתוכה בכיוונים מנוגדים. היא מאפשרת העברת חום, יונים וגזים דרך דפנות כלי הדם, כך שזרימות הדם המנוגדות זו לזו בכיוונן בתוך הרשת שומרות על הפרש טמפרטורה קבוע, או על ריכוזים קבועים של גזים ומומסים. העיקרון ההנדסי נקרא מנגנון זרימה נגדית.

יעילות הרשת נקבעת בעיקר לפי הקלות שבה יכולים חום, יונים וגזים לעבור בין כלי הדם. הרשת יעילה ביותר בהעברת גזים וחום. יעילות ההעברה פוחתת עבור יונים קטנים, וקטנה בהרבה עבור חומרים אחרים כתלות בגודלם: מולקולות קטנות יותר יעברו בקלות יתרה ממולקולות גדולות.

## דוגמאות לרשת הפלאים בטבע
בציפורים בעלות קרומי שחייה בין אצבעות הרגליים, קיימת רשת פלאים ברגליים ובכפות הרגליים המעבירה חום מהדם החם הזורם בעורקים אל הדם הקר הזורם בוורידים. כתוצאה מכך, הטמפרטורה הפנימית של כפות הרגליים דומה יותר לטמפרטורה המקיפה את כפות הרגליים, ובכך נמנע איבוד חום מכפות הרגליים. בדוגמה זו רשת הפלאים מתפקדת כמחליף חום ביולוגי. 

בצוואר הכלב, רשת הפלאים מגינה על המוח כאשר הגוף מתחמם יתר על המידה.

באשכים של יונקים קיימת רשת פלאים העוזרת לקרר את האזור. האשכים פוריים יותר בטמפרטורות נמוכות ולכן זקוקים להחלפת חום קבועה.

בדגי טונה, טמפרטורת הגוף צריכה להישמר גבוהה יותר מזו של המים הקרים שבהם הם חיים, ורשת הפלאים מסייעת בכך.

בפינגווינים קיימת רשת פלאים ברגליים, בסנפירים ובאזור החוטם, על מנת להגביל את איבוד חום הגוף לסביבה הקרה שבה הם חיים.

בחלק מן הדגים, ממלאת רשת הפלאים את שלפוחית השחייה בחמצן, בעזרת מערכת חילוף בין זורמים, שבה רמות החומציות (PH) השונות גורמות לחמצן להינתק מההמוגלובין בדם ולצאת מהתמיסה שבה הדם רווי ביתר, אל השלפוחית.

בג'ירף קיימת רשת פלאים בצוואר, ובעזרתה מתאזן לחץ הדם כאשר החיה מתכופפת כדי לשתות.

ביונקים קיימת רשת פלאים עדינה בעורקיקים המוציאים (עורקיקים המהווים חלק ממערכת הכליה בבעלי חיים רבים) שבנפרוני הכליה. חשיבותה בשמירה על ריכוז מומסים גבוה בלשד הכליה (החלק הפנימי של הכליה); ריכוז המומסים בלשד הכליה מאפשר ספיגה חוזרת של מים בעזרת אוסמוזה מצינורות האיסוף הכלייתיים כאשר הם יוצאים מהכליה. כך מתאפשרת הפרשת שתן מרוכז והפחתה של איבוד מים מהגוף לשתן.

בעופות ים (קורמורנים, שקנאים, שחפים ועוד) יש בלוטה ליד הנחיריים, ל"התפלת מים". הבלוטה מרכזת מלח מומס במים, מתוך הדם, במנגנון זרימה נגדית. העוף "מתעטש" ומוציא את המים המלוחים אל הים.  הבלוטה מאפשרת לעופות לשתות מי ים לצמאונם, כאשר אין בסביבה מים שפירים לשתייה.

## רשת הפלאים בהיסטוריה של הרפואה
הרופא הקדום גלנוס סבר - בטעות - שגם לבני-אדם יש רשת פלאים בצוואר. אבחנתו זו הייתה כנראה מבוססת על ניתוח כבשים ובלבול של התוצאות עם סינוס הקרוטיד של בני אדם. כתוצאה מכך מדע הרפואה האמין שסינוס הקרוטיד בבני-אדם הוא בעל תכונות רפואיות חשובות. רק במאה ה-16 הפריך וסאליוס את הטענה.

## קישורים חיצוניים
*רשת פלאים באשכים וברחם של דולפינים
*דיון קצר ברשת הפלאים
*דרך הפעולה של שלפוחית הגז בדגים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אנטומיה של חולייתנים
קטגוריה:מערכת ההובלה
פגר

[שמאל|ממוזער|250px|[אורובו שחור מנקר בפגר סנאי]]
**נבלה**, או **פגר**, היא גופת בעל חיים מת. זהו מקור מזון חשוב עבור טורפים גדולים ואוכלי-כל במרבית המערכות האקולוגיות. הניזונים מנבלות נקראים אוכלי נבלות או אוכלי פגרים. 

נבלה מתחילה בתהליך הריקבון, החל ממותו של בעל החיים. היא מושכת חרקים ומתרבים בה חיידקים, וכתוצאה מכך מתפשט ריח עז ואופייני בקרבת הנבלה. פטריות וצמחים אחדים "מחקים" ריח זה, במטרה למשוך אליהם חרקים מפרים ומאבקים.

ישנם חיות כמו האופוסום המידמות לפגר כדי להינצל מטורפים שלא אוכלים נבלות.
נבלות הן כר פורה למחוללי מחלות שונים.

## ראו גם
* ריקבון גופה
* טומאת נבלה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אקולוגיה
קטגוריה:זואולוגיה
קטגוריה:מוות
כנסיית סן רמי

**כנסיית סן רמי** היא בזיליקה של מנזר סן רמי בריימס, צרפת. המנזר נוסד בסביבות שנת 1000 לספירה. הכנסייה מכילה את שרידי הקודש של סן רמי (רמיגיוס הקדוש), בישוף ריימס, שניצר את כלוביס הראשון, מלך הפרנקים בחג המולד בשנת 496, אחרי שהביס את האלמאנים בקרב טולביאק.

הבזיליקה נחנכה בידי האפיפיור לאו התשיעי ב-1049. הספינה הראשית ובית הרוחב הם החלקים העתיקים ביותר ובנויים בסגנון רומנסקי בעוד שחזיתות המבנה והאפסיס בנויים בסגנון גותי מוקדם. האפסיס המרווח והגבוה, הנתמך מבחוץ בתמיכות דואות, מהווה את אחת הדוגמאות הטובות ביותר לאדריכלות גותית מוקדמת.

רוב אוצרות הכנסייה נשדדו במהלך המהפכה הצרפתית אך חלונות הויטראז' מהמאה ה-12 נותרו שלמים.

המנזר והכנסייה של סן רמי, ביחד עם קתדרלת ריימס וארמון טו, נהפכו לאתר מורשת עולמית של אונסק"ו ב-1991.


St Remi choir from south east.jpg|בית המקהלה והתמיכות הדואות
Basilique Saint-Remi de Reims 12.JPG|הספינה הראשית, מבט מזרחה
Reims SRemi3 tango7174.jpg|בית המקהלה והאפסיס
Basilique St Rémi de Reims-Façade.jpg|חזית כנסיית סן רמי הגותית


## קישורים חיצוניים

*מאמר ''Catholic Encyclopedia''

קטגוריה:צרפת: אתרי מורשת עולמית
סן רמי, כנסיית
קטגוריה:צרפת: בזיליקות
קטגוריה:ריימס: מבנים
מחנות גלילות

**מחנות גלילות** הם בסיסים צבאיים של צה"ל הנמצאים ברמת השרון, מצפון-מזרח למחלף גלילות. הבסיסים, ששטחם הכולל 1,870 דונם, כוללים את הבסיס המרכזי של יחידה 8200, "**מחנה הרצוג**" המאכלס את בה"ד 15 - בית הספר למודיעין של אמ"ן, ו"**מחנה דיין**" המאכלס את המכללות הצבאיות.

מקור השם למחנות הוא היישוב לשעבר **גלילות**, מעברה ששכנה בתחום הכפר הערבי אג'ליל, שתושביו נטשו אותו במהלך מלחמת העצמאות. אחד הבסיסים הראשונים במקום היה בית הספר להנדסה צבאית. בשנת 1952 עברה לבסיס זה יחידה "ש.מ. 2", שלימים שונה שמה ליחידה 8200.

סמוך למחנות אלו שוכן גם מטה המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים. כמו כן שוכנים לידם המרכז למורשת המודיעין ואתר ההנצחה לחללי קהילת המודיעין.

בשנת 2008 הוחלט לפנות את רוב מתחם גלילות. לפי התכנון, תהליך העברת אגף המודיעין לקריית המודיעין כחלק מהעתקת בסיסי צה"ל לנגב היה אמור להתבצע בעלות מוערכת של 25 מיליארד ש"ח. במקום תוכננה בנייה של בתי מגורים ושטחי משרדים ותעסוקה. לאחר דחיית המעבר מספר פעמים הוחלט שהפינוי יתרחש בין 2026–2028 בשלוש פעימות. למרות ניסיון צה"ל לשכנע את אנשי המודיעין לעבור לדרום, 97% מאנשי הקבע ב-8200 אינם מוכנים להעתיק את מקום מגוריהם. לשם כך נאלצו בצה"ל לשכור משרדים באזור המרכז כדי שלא לאבד את כוח האדם האיכותי.

ב-27 באוקטובר 2024 (במהלך מלחמת חרבות ברזל) התרחש פיגוע דריסה בתחנת אוטובוס במתחם, בו נהרג אדם ונפצעו 40. חיילים שהיו במקום חיסלו את הנהג המפגע ביריות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
קטגוריה:בסיסי יחידה 8200
קטגוריה:רמת השרון: מבנים
קטגוריה:הנצחת קצינים בכירים בצה"ל
קטגוריה:הנצחת משה דיין
ארמון טו

**ארמון טו** (בצרפתית: *Palais du Tau*) בריימס, צרפת היה ארמון הבישוף של ריימס. הוא מקושר גם עם מלכי צרפת, שהכתרתם נערכה בקתדרלת ריימס הסמוכה.

## היסטוריה
באתר הארמון הייתה וילה גאלו-רומי עד המאה ה-7 ומאוחר יותר נהפכה לארמון קרולינגי. התיעוד הראשון של שימוש בשם "ארמון טו" מתוארך ל-1131 ונובע מתוכנית הבניין, שדומה לאות היוונית טאו (T). רוב הבניין הקדום נעלם, החלק העתיק ביותר ששרד הוא הקפלה ב-1207. הבניין נבנה ברובו מחדש בסגנון גותי בשנים 1498-1509, וקיבל את צורת הבארוק הנוכחית שלו בשנים 1671–1710 על ידי ז'ול הארדואין-מנסאר ורובר דה קוט. הארמון ניזוק בשרפה ב-19 בספטמבר 1914 ותוקן רק אחרי מלחמת העולם השנייה.

בארמון גרו מלכי צרפת בימים שלפני ההכתרה בקתדרלת ריימס הסמוכה. המלך הולבש בבגדי ההכתרה בארמון, לפני שהלך אל הקתדרלה; אחרי ההכתרה נערך משתה בארמון. משתה ההכתרה הראשון המתועד בארמון נערך ב-990 והאחרון ב-1825.

הארמון מכיל שלוחה של מוזיאון הלובר החל מ-1972 ומציג פסלים ושטיחי קיר מהקתדרלה, ביחד עם חפצי דת ועצמים הקשורים להכתרת מלכי צרפת.

ארמון טו, ביחד עם קתדרלת ריימס וכנסיית סן רמי, נכללו ברשימת אתרי מורשת עולמית של אונסק"ו ב-1991. בארמון מבקרים 100,000 איש מדי שנה.

## קישורים חיצוניים

* 
* על הארמון, באתר אתרי מורשת עולמית
* באתר ריימס-תיירות

קטגוריה:צרפת: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:צרפת: ארמונות
קטגוריה:ריימס: מבנים
גלילות

אזור **גלילות** משתרע בקירוב בין הרשויות המקומיות הרצליה וכפר שמריהו בצפונו, תל אביב בדרומו, רמת השרון במזרחו וקיבוץ גליל ים בצפון-מזרחו. הוא מצוי בתחום שיפוטן של מספר רשויות מקומיות, וכולל קרקעות בבעלות פרטית ובבעלות המדינה.

## הערות שוליים
פוריסודה

שמאל|ממוזער|150px|פוריסודה
**פוריסודה** (בקאנג'י 振袖, ברומאג'י furisode) הוא סוג של קימונו. זהו הסגנון הפורמלי ביותר של קימונו שנלבש על ידי נשים לא נשואות ביפן. הפוריסודה נתפר ממשי צבוע בצבעים בהירים, והוא בדרך כלל נשכר או נקנה על ידי ההורים בעבור הבת, ללבוש בחגיגות הסאיג'ין שיקי (יום ההגעה לבגרות) בשנה שבה הן מגיעות לגיל 20. באמצעות לבישת הפוריסודה הצעירה מסמנת שהיא רווקה ושהיא בוגרת באופן חוקי, ועל כן מוכנה לנישואים. הפוריסודה דומה לשמלת ערב שנלבשת לדבוטאנט (ערב היציאה לחברה) במערב.

פוריסודה מובחנים על ידי השרוולים הארוכים, בדרך כלל באורך של 39–42 אינץ'. השם פוריסודה מתורגם באופן מילולי לשרוולים (sode) מטלטלים (furi). הפוריסודה נלבש בדרך כלל באירועים חברתיים רשמיים כמו טקס התה וחתונות של בני משפחה.
מאחר שהפוריסודה היא פריט לבוש יקר מאוד, הוא נשכר בדרך כלל בעבור אירוע.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:לבוש יפני
קטגוריה:לבוש מסורתי
A Day to Remember

**A Day to Remember** היא להקת פוסט-הארדקור מאוקלה , פלורידה, ארצות הברית, שמשלבת במוזיקה שלה מקצבים מהירים וכבדים עם שירת פאנק פופ, אימו וגראולינג.

לאחר שניגנו בלהקות שונות באוקלה, הקימו ג'רמי, ניל, טום וג'ושוע את הלהקה ב-2003. לאחר זמן קצר החלה הלהקה להופיע ויצרה לעצמה שם. הם הוחתמו בחברת ההקלטות אינדיאנולה, והקליטו את אלבום הבכורה שלהם " And Their Name Was Treason" שיצא במאי 2005. האלבום מכר 8,000 עותקים בחודש הראשון ליציאתו, אך חברי הלהקה ציפו ליותר.

לאחר מכן הוחתמה הלהקה בחברת התקליטים "ויקטורי" והחלה לעבוד על האלבום השני שלה. האלבום, "For Those Who Have Heart", יצא בינואר 2007, והגיע למקום ה-17 במצעד בילבורד. ב-24 בספטמבר 2007, הוציאה הלהקה גרסת כיסוי לשיר של קלי קלרקסון, "Since U Been Gone" באתר המייספייס שלה. מאוחר יותר הופיע השיר ביציאה המחודשת של האלבום "For Those Who Have Heart" בפברואר 2008.

חברי הלהקה יצאו לסיבוב הופעות בממלכה המאוחדת לראשונה בחייהם בינואר 2008. באמצע 2008 יצאה הלהקה לסיבוב הופעות בארצות הברית ביחד עם ניו פאונד גלורי.
בדצמבר 2008, עתידה הלהקה לצאת לסיבוב הופעות באוסטרליה.

## דיסקוגרפיה
### אלבומים
* 2005 - "And Their Name Was Treason"
* 2007 - "For Those Who Have Heart"
* 2009 - "Homesick"
* 2010 - "What Separates Me From You"
* 2013 - "Common Courtesy"
* 2016 - "Bad Vibrations"

### מיני אלבומים
* "Time To Kill"

## קישורים חיצוניים

* 

* דף הלהקה בוויקטורי רקורדס

קטגוריה:להקות אמריקאיות
קטגוריה:להקות פופ פאנק
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 2003
וימפל R-27

שמאל|ממוזער|350px|R-27T**וימפל R-27** הוא טיל אוויר-אוויר תוצרת ברית המועצות.

הטיל (קוד דיווח נאט"ו: "AA-10 אלאמו") פותח בברית המועצות בשנת 1982 עבור מטוסים כמו הסוחוי-27 והמיג-29 שהחלו להופיע. מאז פיתוח הדגם הראשון, עבר הטיל עשרות השבחות כגון הגדלת טווח הירי ויכולת התמרון, והחלפת ראשי הביות למונחי חום. הטיל R-27 נחשב לנפוץ ביותר בחיל האוויר הרוסי כיום. לטיל מספר גרסאות בעלות שיטות הנחיה שונות.
## מאפיינים
### R-27
* טווח ירי: 80 ק"מ
* גודל הטיל: 230 מ"מ
* אורך: 480 ס"מ
* משקל: 255-253 ק"ג
* שנת יצור: 1982

### R-27ET1
* טווח ירי: 80 ק"מ
* קוטר הטיל: 260 מ"מ
* אורך: 449 ס"מ
* משקל: 343 ק"ג
* הטיל מונחה חום ונועד כאמצעי שימוש נגד מטוסי חמקן

### R-27EP1
* טווח ירי: 110 ק"מ
* קוטר הטיל: 260 מ"מ
* אורך: 474 ס"מ
* משקל: 346 ק"ג
* שנת יצור: לא ידוע
* מהירות טיסה: 4.5 מאך

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חברת וימפל
קטגוריה:טילי אוויר-אוויר רוסיים וסובייטיים
וימפל R-77

[שמאל|ממוזער|300px|R-77 מתוצרת [וימפל]]
**R-77** (כינוי נאט"ו AA-12 "אדר", מכונה גם **RVV-AE**) הוא טיל אוויר-אוויר לטווח בינוני בעל הנחיית מכ"ם אקטיבית מתוצרת חברת וימפל הרוסית. הטיל נמצא בשימוש נרחב על מטוסי קרב רוסיים כגון מיג-29 ו-סוחוי 27.

הטיל נועד להחליף חלקית את הווימפל R-27 הכבד ממנו, ומהווה מקבילו של ה-AIM-120 אמראם האמריקני, אך הטווח וכושר התמרון שלו עדיפים.

## מאפיינים
### R77
* קוטר הטיל : 200 מ"מ
* טווח :80  ק"מ
* מהירות : מעל 4 מאך
* אורך הטיל :3600  מ"מ
* משקל : 175 ק"ג
* שנת יצור : 1993
* תמרון מקסימלי : 12 ג'י

### R77M1
*קוטר הטיל: 200 מ"מ
*טווח :110 ק"מ
*מהירות : מעל 4 מאך
*אורך הטיל :3600  מ"מ
*משקל : 175 ק"ג
*שנת יצור : לא ידוע בין 1995 ל-1999

### R77M2\RVV-AE-SD
* קוטר הטיל: 200 מ"מ
* טווח :175 ק"מ
* מהירות : סביבות ה5 מאך
* אורך הטיל :3700  מ"מ
* משקל : 225 ק"ג
* שנת יצור : הוצג ב-1999

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:חברת וימפל
קטגוריה:טילי אוויר-אוויר רוסיים וסובייטיים
בית אורליאן

**בית אורליאן** (בצרפתית: **Maison d'Orléans**) הידוע גם כ**בית בורבון-אורליאן**, היה במשך מאות שנים אחד מבתי האצולה החשובים בצרפת, ובאופן מסורתי דוכס אורליאן תמיד היה מהאנשים הקרובים ביותר למלך. משפחת אורליאן היו נסיכי הדם הגבוהים ביותר, זאת אומרת האצולה הגבוהה ביותר שלא שייכת לענף הראשי של בית המלוכה (בדרך כלל ענפים שמוצאם מאחים צעירים של מלכים קודמים). דוכסי אורליאן עלו בחשיבותם על כל שאר חצר המלוכה, חוץ מהמלך ומשפחתו הקרובה.

מוצאו של בית אורליאן הנוכחי הוא בנסיך פיליפ הראשון, דוכס אורליאן (1640-1701), שהיה בנו השני של המלך לואי השלושה עשר ואחיו הצעיר של לואי הארבעה עשר. דוכסי אורליאן נקראו בחצר בתואר "מסייה" (Monsieur) ונשותיהם "מאדאם" (Madame). לפני כן שמות אלו היו שמורים אך ורק לבן השני של המלך. בתקופת המהפכה הצרפתית דוכס אורליאן, לואי פיליפ השני, הידוע גם בשם "שוויון" (Egalité), היה בן משפחת המלוכה היחיד שתמך בצורה גלויה במהפכה. לואי פיליפ אפילו הצביע לטובת ההוצאה להורג של בן דודו, המלך לואי השישה עשר, ולכן הוא ומשפחתו סבלו מעוינות גדולה מצד תומכי המלוכה הצרפתים במשך דורות רבים. למרות תמיכתו במהפכה, גם הוא הוצא לבסוף להורג בהוראת רובספייר, בשל עובדת השתייכותו לאריסטוקרטיה.

בשנת 1830, לאחר מהפכת יולי, בית אורליאן הפך לבית המלוכה כאשר שארל העשירי, המלך הבורבוני שעלה לשלטון ברסטורציה, הוחלף על ידי לואי פיליפ מבית אורליאן (בנו של לואי פיליפ השני, דוכס אורליאן). לואי פיליפ מלך כמונרך חוקתי ותוארו היה "מלך הצרפתים", בניגוד לתואר "מלך צרפת" שהיה נהוג בעבר. הוא מלך עד מהפכת אביב העמים ב-1848, אז ברח לאנגליה. לואי פיליפ היה מלך צרפת היחיד מבית אורליאן.

אפילו לאחר מפלתו של לואי פיליפ נשארה במדינה סיעה מלוכנית-אורליאניסטית שתמכה בהשבתו לשלטון של בית אורליאן. עם מותו של אנרי החמישי, הטוען לכתר האחרון מבית בורבון שמת ללא יורשים, רבים מתומכי הבורבונים הכירו לראשונה בטענות של בית אורליאן כיורשי הכתר הצרפתי. אולם מלוכנים אחרים, שעדיין זכרו לבית אורליאן את תמיכתם במהפכה, העדיפו להעביר את תמיכתם לבית בורבון הספרדי, למרות שהבורבונים הספרדים ויתרו על תביעותיהם לכתר הצרפתי מאות שנה קודם לכן.

כיום ראש בית אורליאן הוא ז'אן, רוזן פריז ודוכס צרפת.

## קישורים חיצוניים

* 

*
להיט בראש

"**להיט בראש**" הייתה תוכנית טלוויזיה ישראלית ששודרה בערוץ הראשון, בין השנים 1984–1992. בשלוש השנים הראשונות התוכנית שודרה בתדירות של פעם בחודש, ומדצמבר 1987 שודרה פעמיים בחודש. 

## היסטוריה
את התוכנית הראשונה של "להיט בראש" ששודרה ב-9 בדצמבר 1984, הנחו משה מורד ומגישת תוכניות הספורט באותן שנים אורלי יניב. לאחר מכן הנחו את התוכנית ביחד ולחוד - משה מורד, שרי צוריאל, אברי גלעד, דנה פיינרו, עירית ענבי, נועם גילאור, ענת דולב, גיל קומר, יואב גינאי ודורון אורן.

התוכנית הייתה למעשה המשך ישיר לתוכנית הווידאו קליפים הקודמת בערוץ הראשון: "עוד להיט". בניגוד לקודמתה, בכל תוכנית הוצג מצעד הלהיטים הישראלי, וזאת לפי המצעדים המקבילים ששודרו בתוכניות הרדיו "מקום בצמרת" של "רשת ג'" ומצעד הפזמונים של גלי צה"ל, ודירוגו נקבע על-סמך בחירתם של מאזיני התוכניות.

בתוכנית נכללו "הופעות חיות" באולפן וקטעי מעבר עם מנחים בסגנון התוכנית הבריטית "Top of the Pops או Flashlights הגרמנית.  בשנים הראשונות של התוכנית, הופעותיהם של האמנים היו בפני קהל באולפן. בתוכניות שולבו קטעי וידאו של אמנים בלועזית עם שירים ישראליים.

בין השנים 1984 ועד 1990 מנגינת הפתיחה של התוכנית הייתה "The Moons of Jupiter" של המוזיקאי הצ'כי אלכסנדר גולדשיידר.

ב-1986 נערכה לראשונה במסגרת התוכנית תחרות בחירת "זמר השנה", "זמרת השנה" ו"להקת השנה", כחלק מהמצעד השנתי.

עד לשנת 1987 הוצגו בכל תוכנית שני קליפים מחו"ל. בחלק מהתוכניות שולבו ראיונות קצרים עם אמנים לפני שהוצג שירם.

התוכנית האחרונה של "להיט בראש" הייתה תוכנית הסיכום השנתי של שנת ה'תשנ"ב 1992.

בהשפעת התוכנית נקראו חנויות קטנות רבות ברחבי הארץ, ללא קשר ביניהן, בשם להיט בראש.

## ראו גם
* עד פופ
* מקום בצמרת
* להיט קיץ

## קישורים חיצוניים

*

## הערות שוליים

קטגוריה:הערוץ הראשון: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 1984
קטגוריה:תוכניות מוזיקה
מרנגה

**מרנגה** (**Merengue**) הוא סגנון מוזיקלי וריקוד בהיספניולה. היום הסגנון פופולרי מאוד גם בקולומביה ובארצות אחרות בדרום אמריקה.

## מקור הריקוד
קיימות שתי גרסאות בנוגע למקור של המרנגה:

האחת, מקורה בעבדים שנקשרו יחדיו ואולצו לגרור רגל אחת כאשר נכפו לבצע איסוף קני סוכר בקצב התופים עליהם תופפו ברקע. עבד אשר לא היה עומד בקצב היה מקבל עונש חמור.

השנייה, טוענת שאחד מגיבורי האזור המוכרים נפצע ברגלו באחת מהמהפכות ברפובליקה הדומיניקנית. בני העיר קיבלו אותו וחגגו את ניצחונו וכחלק מהזדהות עמו רקדו כאשר הם גוררים רגל אחת.

מרנגה קיים מאז שנותיה הראשונות של הרפובליקה הדומיניקנית (בהאיטי, הריקוד נקראה Meringue). אפשרי ששם הריקוד, מקורו בקצף אוורירי ולבן העשוי סוכר וביצים המשול לאופי הריקוד, לקצבו המהיר יחסית והדייקנות שבו.

באמצע המאה ה-19, צבר המרנגה תאוצה ושירי מרנגה הושמעו כמעט בכל אירוע ברפובליקה הדומיניקנית ובאיים הקריביים. כמו כן הפך המרנגה לריקוד פופולרי בדרום אמריקה.

קיים גיוון רב במוזיקה של המרנגה, קיימים סוגים מגוונים של קצבי ריקוד, ממהירים ועד לאיטיים. הקצב המקובל במועדונים ומסעדות הוא בולרו איטי (סוג של ריקוד ספרדי, Slow Bolero), אשר משתנה למרנגה, הדומה לסגנון הג'ייב בשלביו הסופיים. המרנגה הנפוץ באולמות נשפים הוא איטי יותר ונרקד עם דגש על תנועות רגליים ואגן.

התפשטות המרנגה בארצות הברית החלה באזור ניו יורק, בתחילה לא היה נפוץ אך הפך לכך כעבור מספר שנים, כריקוד המתאים לרחבות ריקודים קטנות ומלאות באנשים.

### הריקוד המקורי
מרנגה הוא שילוב של שני ריקודים, המינואט (Minuet) האפריקאי והצרפתי, מסוף המאה ה-17 ותחילת המאה ה-18. העבדים השחורים ראו את הריקודים שנערכו בערבי הנשפים של אדוניהם, וכאשר חגגו את הפסטיבלים שלהם, הם החלו לחקות את הריקודים אותם ראו "Masters' Dances". אך אותם ריקודים אירופאיים לא היו ריקודים שכיף לרקוד, הם היו אחידים ומשעממים, כך שבמשך הזמן הוסיפו העבדים מוטיבים נוספים באמצעות תיפוף לריקודים אשר הפכו אותם לקיצביים יותר.

המרנגה המקורי נרקד במעגל. כל זוג עמד והחזיק ידיים. הם עמדו בריחוק יחסי אחד מהשני. התנועות המקוריות של ריקוד זה היו ניעור הכתפיים ותנועות מהירות של הרגליים. לא הייתה תנועה קיצונית של האגן כפי שקיימת היום, זאת מכיוון שריקודים אפריקאים בנויים רק מתנועה של הידיים ומצעדים מסובכים.

מכאן שמקור המרנגה דומה מאוד לזה של ה"קייק ווק" ("Cake Walk") הדרום אמריקאי.

## קישורים חיצוניים

*מרנגה, באתר הרפובליקה הדומיניקנית

קטגוריה:מחול
קטגוריה:האיטי: תרבות
סמואל וסט

**סמואל אלכסנדר ג'וזף וסט** (באנגלית: **Samuel Alexander Joseph West** ; נולד ב-19 ביוני 1966) הוא שחקן ובמאי תיאטרון אנגלי.

## ביוגרפיה
סמואל וסט הוא בנם של השחקנים פרונלה סקיילס וטימותי וסט. התחנך בבית ספר העצמאי "אליינס סקול" בדלוויץ' שבלונדון, ולמד ספרות אנגלית באוניברסיטת אוקספורד. הוא הופיע במגוון רחב של תפקידים דרמטיים בתיאטרון בטלוויזיה, בקולנוע וברדיו.

ב-1991 הופיע בסרט "זיכרונות מאחוזת הווארד", עיבוד של מרצ'נט ואייבורי לרומן של א. מ. פורסטר "אחוזת הווארד", לצידם של אמה תומפסון, הלנה בונהם קרטר ואנתוני הופקינס. בסרט גילם את דמותו של לאונרד בסט, פקיד מהמעמד הבינוני הנמוך. על תפקידו זה היה מועמד בשנת 1993 לפרס באפט"א בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר. הוא המשיך להופיע בתפקידים קטנים בסרטי קולנוע ידועים כגון "ג'יין אייר", "נוטינג היל", "איריס וג'ון" ו"ואן הלסינג". ב-2004 השתתף במיני סדרה טלוויזיונית גרמנית "Die Nibelungen" שידועה גם בשם "הטבעת של ניבלאנגס".

וסט מרבה להופיע על הבמה, וגילם עבור הרויאל שייקספיר קומפני את תפקידי ריצ'רד השני והמלט בהצגות שביים סטיבן פימלוט. הוא החל במקביל לקריירת המשחק גם לביים, ובשנת 2004 החליף את מייקל גרנדג' כבמאי בתיאטרון שפילד עד 2007.

פניו מוכרות לצופי הטלוויזיה מהופעותיו בסדרות ותיקות רבות כגון "רציחות במידסומר", "להעיר את המתים" ו"חקירות המפקח לינלי", ובסדרות דרמטיות רבות. וסט גילם את דמותו של אנתוני בלאנט בסדרה של ה-BBC "מרגלי קיימברידג'", העוסקת בחיי המרגלים הבריטים שהיו חברים ברשת קיימברידג', לצידם של טובי סטיבנס (פילבי), טום הולנדר (ברג'ס) ורופרט פנרי ג'ונס (מקלין). בנובמבר 2006 שיחק בתפקיד הראשי בהפקה של ה-BBC לסיפור מאת ג'ון וינדהם "Random Quest". וסט מבוקש מאוד בזכות כישורי הקריאה שלו עבור תוכניות דוקומנטריות בטלוויזיה, וכן הוא מופיע ברסיטלים בהם הוא קורא מתוך מחזות שייקספיריים.

וסט הופיע לצד הוריו במספר סרטי קולנוע. עם אמו פרונלה סקיילס הופיע בסרט "זיכרונות מאחוזת הווארד" ובסרט " Stiff Upper Lips". לצידו של אביו, טימותי וסט, הופיע בסרט "אייריס וג'ון", על חייה של הסופרת אייריס מרדוק, בו גלמו הבן ואביו את אותה דמות בתקופות שונות של חייהם. גם על הבמה הופיע וסט עם אביו במחזה " A Number", ובמחזות השייקסיפיריים "הנרי הרביעי, חלק ראשון" ו"הנרי הרביעי, חלק שני". בשנת 2006 הופיעו השלושה יחדיו בתיאטרון שפילד בהקראה של המחזה "Family Voices" מאת הרולד פינטר.

ב-2006 השתתף וסט כזמר ובקריאת שירה בסיבוב הופעות של מקהלת לונדון בירושלים ובגדה המערבית. במאי 2007 חזר לערי הגדה עם מקהלת לונדון וביים את "חליל הקסם" במסגרת פסטיבל פלסטיני. וסט פעיל פוליטי כבר שנים רבות ומבקר חריף של ממשלת הלייבור הבריטית בראשותו של טוני בלייר.

הוא הקליט יותר מ-50 ספרים מוקלטים של סופרים בריטים שונים החל מויליאם שייקספיר וגם סופרים של בני זמנינו כמו מרי וזלי.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

* על סמואל וסט באתר ה-BBC

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אנגלים
קטגוריה:שחקנים ילדים אנגלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון אנגלים
קטגוריה:במאי תיאטרון בריטים
קטגוריה:חברי הלהקה השייקספירית המלכותית
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1966
אחי הוא בן יחיד

**אחי הוא בן יחיד** (באיטלקית: **Mio fratello è figlio unico**) הוא סרט קולנוע איטלקי שיצא לאקרנים בשנת 2007. הסרט בוים על ידי דניאל לוקטי. תסריט הסרט נכתב על ידי לוקטי, סנדרו פטרליה וסטפנו רולי על פי ספרו של אנטוניו פנאקי.

## עלילה
אצ'ו (המגולם על ידי אליו ג'רמנו), הבן הצעיר במשפחת פועלים קשת יום המתגוררת בלאטינה, בלציו שבאיטליה החליט לעזוב את המנזר בו התחנך להיות כומר ולשוב לבית הוריו, שם הוא מתחבר עם מריו נאסטי (המגולם על ידי לוקה זינגרטי) מוכר מגבות פשיסט המלמד אותו את ערכי המפלגה הפשיסטית, מלמד אותו להעריץ את בניטו מוסוליני ולהצטרף למפלגה. אחיו של אצ'ו, מנריקו (המגולם על ידי ריקארדו סקמרצ'ו) הוא חבר המפלגה הקומוניסטית, כמו גם אחותם. הסרט עוקב אחרי התבגרות האחים בשנות ה-60 וראשית שנות ה-70, בהתאהבותם באותה בחורה, ובהחלטתו של אצ'ו לעזוב את המפלגה הפשיסטית ולהצטרף, בעקבות אהבתו לאהובת אחיו, למפלגה הקומוניסטית. הסרט מצג את הוריו קשי היום המתקשים להשיג דירה ממחלקת הדיור הציבורי, אף שביתם עומד לפול, ובאובדן הערכים של מנריקו הנוטש את אהובתו ובנם והופך להיות גנב.

## הפקה ופרסים
הסרט צולם בעיירה לטינה. 
הסרט הוצג בפסטיבלים רבים בהם פסטיבל קאן. כמו כן הסרט זכה בפרס דויד ד. דונטלו עבור השחקן הטוב ביותר, העריכה, התסריט ושחקנית המשנה הטובה ביותר.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטי 2007
קטגוריה:סרטים איטלקיים
קטגוריה:סרטים רומנטיים