open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
וריד נבוב

**הוורידים הנבובים** (בלטינית: **venae cavae** (צורת הרבים של **vena cava**); מכונים גם **הוורידים החלולים**) – הווריד הנבוב העליון והווריד הנבוב התחתון – הם שני כלי הדם הוורידיים העיקריים המנקזים דם מחוזר מכל רקמות הגוף לתוך הלב (מלבד הריאות, שמתנקזות דרך ורידי הריאה).

#### [[הווריד הנבוב העליון]]
הוווריד הנבוב העליון (Vena cava superior) מנקז את וריד הזרוע והראש (vena brachiocephalica) הימני והשמאלי, שאחראים על ניקוז הדם המחוזר בעיקר מן הראש, החזה והגפיים העליונות. וריד מרכזי נוסף המתנקז לווריד הנבוב העליון הוא הווריד האי-זוגי (Azygos vein), אשר מנקז דם מכלי הדם העוטפים את עמוד השדרה והשרירים הבין-צלעיים.

#### [[הווריד הנבוב התחתון]]
הווריד הנבוב התחתון (Vena cava inferior), לעומת זאת, מנקז את איברי הבטן, האגן והגפיים התחתונות. הסעיפים העיקריים של הווריד הנבוב התחתון הם וריד הכבד, ורידי הכליה והוורידים הפמורליים המגיעים מן הירך ומנקזים את הדם הוורידי ברגליים. בשונה משאר הגוף, כלי הדם המנקזים את מערכת העיכול אינם מנוקזים ישירות לווריד הנבוב התחתון, אלא עוברים שלב של סינון הכרוך במעבר דרך הכבד. סינון זה נועד למנוע הגעה לא מבוקרת של מרכיבים מתהליך העיכול אל יתר חלקי הגוף מבלי שעברו "מיון".

בסופם, מתנקזים שני הוורידים הנבובים לחלל העלייה הימנית בלב. העלייה הימנית מעבירה את כלל הדם המחוזר שקיבלה לחדר הימני, ומשם עובר הדם דרך ארבעה עורקים עיקריים לחימצון בנאדיות הריאה.

בזמן ההתפתחות העוברית משמש הווריד הנבוב התחתון כצינור המרכזי שדרכו מגיע דם מחומצן למערכת כלי הדם של העובר. במסגרת סדרה של כלי דם עוקפים ופתחים זמניים מסופקים צורכי העובר על אף שריאותיו אינן מסוגלות לחמצן דם.

## ראו גם
* תסמונת הווריד הנבוב העליון
*וריד
*משוואת האגן-פואזיי

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ורידים
שפות סלאביות מזרחיות

שמאל|ממוזער|השפות הסלאביות המזרחיות
**השפות הסלאביות המזרחיות** היא הקבוצה הגדולה ביותר של שפות סלאביות מבחינת מספר הדוברים. השפות העיקריות בקבוצה הן רוסית, אוקראינית ובלארוסית. כמו כן נכללת בה גם הרוסינית, שנחשבת על ידי חלק מהבלשנים כניב של האוקראינית.

מספר הדוברים שפות אלו כשפה ראשונה הוא כ־190 מיליון. מפאת חשיבותה התרבותית, ההיסטורית והפוליטית של השפה הרוסית, יש עוד כ־113 מיליון דוברי רוסית כשפה שנייה.

## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
שלום זיסמן

**שלום זיסמן** (14 במרץ 1914 – 12 בפברואר 1967) היה חבר הכנסת השנייה מטעם הציונים הכלליים, יושב ראש תנועת מכבי ישראל, ממלא מקום ראש עיריית רמת גן ויושב ראש הוועד האולימפי בישראל.

## ילדותו
נולד בז'לחוב שבפולין. אביו, שמואל יהודה היה דמות מרכזית בקהילה וכיהן בתור חבר מועצת העיירה ויו"ר הבנק המסחרי. שלום זיסמן נסע ללמוד משפטים בוורשה בהיותו בן 16, אולם היותו ציוני נלהב, וכן האנטישמיות החריפה של אותה העת, הביאוהו לעלייה בגפו לארץ ישראל בגיל 19.

בתקופת המנדט הבריטי, נכנס לפעילות ספורטיבית במכבי צעיר מתוך אמונה בערכו העצום של החינוך הגופני לנוער היהודי, ותוך זמן קצר התמנה למפקד המכבי הצעיר בחיפה. בתנועת "המכבי", הכיר זיסמן את ציונה, מי שעתידה לימים להיות אשתו.

## בימי המנדט הבריטי
ב-1936, בהתקרב ימי המאורעות, הצטרף לשורות ההגנה. בפרוץ מלחמת העולם השנייה, התגייס זיסמן לצבא הבריטי, לגדוד השני של הבריגדה היהודית, שם לחם בקרבות המערכה במדבר המערבי ובחזית איטליה. אחרי המלחמה נשלח למזרח אירופה לפעולות בתחומי העלייה, רכש והצלת שארית הפליטה, והצליח לאתר בין היתר את שתי אחיותיו, שריד אחרון למשפחתו הענפה.

עם התגברות המאבק כנגד המנדט הבריטי, חזר זיסמן לפעילות בהגנה, ופרסם סדרת מאמרים בעיתונים מעריב והארץ על כל סוגי הנשק ואופן שמושם. פרסם גם ספר בשם "דע את נשקך", אשר היה בעל מטרה זהה למאמריו, הכנת היישוב היהודי בארץ ישראל ליום פקודה. במלחמת העצמאות היה רב-סרן שלום זיסמן סגן ראש מחלקת ההסברה וממייסדי עיתון צה"ל במחנה.

## פעילותו הציבורית
ב-1951 נבחר לכנסת השנייה מטעם מפלגת הציונים הכלליים והיה חבר בוועדת החוץ והביטחון. לצד עבודתו בהיבט הביטחוני, התאפיינה כהונתו ביוזמות רבות ביניהם בתחום הכלכלה, שהאמין כי עליה להיות חופשית, ואף בתחום בטיחות הדרכים שכבר אז זיהה בו פוטנציאל נזק משמעותי.

ב-1953 נבחר לתפקיד יושב ראש מכבי ישראל, תפקיד שמילא מתוך אמונה שהספורט, לצד מעלותיו הרבות לאדם בכלל, משמעותו חשובה ביותר גם עבור מדינת ישראל החדשה. האמין כי הדגלים של מדינת ישראל, המתנופפים במגרשי ספורט בבירות העולם, מפגינים את קומתה הזקופה של מדינת ישראל המתחדשת לקהל רב, וההמנון הלאומי המנוגן במגרשי ספורט - מפלס דרך אל לב יהדות התפוצות.

ב-1955 בתום כהונת הכנסת השנייה, נבחר זיסמן למועצת עיריית רמת גן, וכיהן בה כממלא מקומו של ראש העירייה אברהם קריניצי. במסגרת זו יזם את הקמת בורסת היהלומים בשטחה של רמת גן, נמנה עם מייסדיו של כפר המכביה, הכפר האולימפי של האולימפיאדה היהודית, וכן נמנה עם מקימי אצטדיון רמת גן והפארק הלאומי.

נבחר ליושב ראש הוועד האולימפי הישראלי, ונאבק על זכותה של ישראל להשתתף באירועי הספורט השונים בזירה האסיאתית. ב-1966 במהלך משחקי בנגקוק שם שהה עם המשלחת הישראלית, נבחר לכהן בדירקטוריון פדרציית אסיה לספורט, ונטל את התפקיד למרות היותו במצב בריאותי ירוד.

נפטר ב-12 בפברואר 1967.

בנו, עורך דין שמואל זיסמן, היה שחקן נבחרת ישראל ומכבי תל אביב בכדורסל.

## קישורים חיצוניים
* 
*  

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם הציונים הכלליים
קטגוריה:יושבי ראש הוועד האולימפי בישראל
קטגוריה:חברי מועצת העיר רמת גן
קטגוריה:לוחמי הבריגדה היהודית
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:חברי הכנסת השנייה
קטגוריה:סגל במחנה
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1914
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1967
ירכית

[ממוזער|321x321 פיקסלים|הירכית - מדי א' של לוחמי [חטיבת הצנחנים]]
[שמאל|ממוזער|250px|חייל ה[בונדסוור לבוש ירכית טקסית]]
**ירכית** היא חולצה המיועדת ללבישה באופן ששוליה אינם מוכנסים לתוך המכנסיים או החצאית. הירכית משמשת כחלק ממדי צבא. ירכית כבגד אזרחי מכונה בדרך כלל טוניקה.

## ירכית כפריט לבוש במדי צבא
ירכית היא חלק ממדי שרד במספר רב של צבאות בעולם ובאופן היסטורי מקושרת לטוניקה, שהייתה חלק ממדי השרד בעת העתיקה. 

בישראל, לובשים חיילי חטיבת הצנחנים ירכית כחלק ממדי ה-א' שלהם. את הירכית לובשים מעל המכנסיים, ומעליה חוגרים חגורה. על פי הנחיות צה"ל, אסור ללבוש אפודה או סוודר מעל הירכית.

בעבר ירכית הייתה חלק ממדי א' של חיילות צה"ל.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:חולצות
קטגוריה:מדי צבא
קטגוריה:מדי צה"ל
פיכטלגבירגה

**פִיכְטֵלְגֶבִּירְגֶה** (בגרמנית: **Fichtelgebirge**) הוא רכס הרים הנמצא בצפון-מזרח בוואריה, גרמניה. הרכס נפרס מעמק נהר המיין האדום עד לגבול הצ'כי, שם שמו של הרכס נקרא הרי האורה, ששייכים גם כן ליער הבוהמיה.

ההר הגבוה ביותר ברכס הוא **שנברג** המגיע לגובה של 1051 מטר מעל פני הים. הנהרות הנובעים מהפיכטלגבירגה הם מיין, סקסון סאלה, אגר והפיכטלנב שבהמשך מצטרף לנהר הוואלדנב.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קצרמר צ'כיה
קטגוריה:אירופה: רכסי הרים
קטגוריה:בוואריה: גאוגרפיה
קטגוריה:אתרי סקי בגרמניה
קטגוריה:גרמניה: הרים
קטגוריה:צ'כיה: גאוגרפיה
Sabotage (שיר של ביסטי בויז)

**Sabotage** הוא סינגל שיצא לאור בשנת 1994 על ידי להקת ההיפ הופ האמריקנית "ביסטי בויז". השיר מופיע באלבומם "Ill Communication". השיר משלב מגוון סגנונות שהבולטים ביניהם הם ראפ ומטאל, המשולבים עם רוק, סקרצ'ינג וקטעי גיטרה חוזרים.

בשנת 2004 דירג מגזין הרולינג סטון את השיר במקום ה-480 ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים. ב-2005 מיקם המגזין Q את השיר במקום ה-46 מבין 100 השירים הטובים ביותר המשלבים קטעי גיטרה בולטים.

## וידאו קליפ
השיר מזוהה בעיקר עם הווידאו קליפ שלו שבויים על ידי ספייק ג'ונז והוקרן רבות בערוץ ה-MTV. הקליפ היווה מחווה לסדרות המשטרה שרווחו בשנות ה-70 כגון "הוואי חמש-אפס" ו"סטארסקי והאץ'", וחברי להקת הביסטי בויז הופיעו בו כשחקנים בסדרת טלוויזיה בדיונית בשם "Sabotage" שהקליפ מהווה את הפתיח שלה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ביסטי בויז
קטגוריה:שירי היפ הופ אמריקאיים
סבוטז'

ממוזער|כרזה מתקופת מלחמת העולם השנייה בארצות הברית, אשר מיידעת את העובד שעליו לדווח אם הוא חושד שעומדים לבצע סבוטז'
**סבוטז**' (בצרפתית: **Sabotage**) היא פעולה אשר מכוונת להחלשה ופגיעה מכוונת בגוף או ישות כלשהי. במקומות עבודה, מתייחס המושג לפגיעה מוסכמת בין העובדים ביעילות התפוקה, בדרך כלל כדי לשפר את תנאי העבודה או למחות כנגד עוולה שנעשתה לדעת העובדים, בידי ההנהלה. על פי רוב מקרה של סבוטז' במקום עבודה יתרחש במכונות או רכוש אחר, כדרך להביע מחאה והתנגדות למדיניות אשר נקבעה בידי ההנהלה. מבצעי הסבוטז' ישמרו על אלמוניותם, בשל ההשלכות הפליליות של מעשיהם.

## אטימולוגיה
ישנם שלושה הסברים אפשריים למושג, כולם מתייחסים למקורו במילה הצרפתית וההולנדית לנעלי עץ, "סאבוט":
*בשפה ההולנדית, במאה ה-15 היו עובדים שדחפו את נעלי העץ שלהם (סאבוט) בין גלגלי השיניים של נולי הטקסטיל. מעשים אלה נעשו מחשש שהמכונות יגזלו מהעובדים את המשרות שלהם.
*בשפה הצרפתית סאבוט (sabot) שפירושה נעל עץ, נחשבת למקור המושג ובפרט לנגזרת המילה סאבוטר (saboter) שמשמעה בצרפתית "לדפוק עם הרגל" או "לעבוד באופן חסר אחריות".
* המושג נגזר מסלנג צרפתי של המאה ה-19 המאוחרת. המילה סאבוט, שימשה לתיאורם של עובדים לא מיומנים, אשר נקראו כך בשל נעלי העץ שנהגו לנעול. סבוטז' היה המושג שתיאר את העבודה הגרועה שעובדים אלו סיפקו בדרך כלל.

בארצות הברית של תחילת המאה ה-20 ארגוני פועלים רבים, ובראשם ה-IWW, התייחסו לפעולת הסבוטז' כפעולה של הגנה עצמית מפני פעולות לא מוסריות שהונחתו על הפועלים מידי מעסיקיהם. אחד ממנהיגיו המפורסמים של ה-IWW, "ביג" ביל הייווד, אשר תרם רבות לעיצוב הארגון והפילוסופיה שלו, נחשף למושג בעת סיור באירופה שערך ב-1910 כשהגיעו לצרפת:

אנדראס מאלם בספרו How to Blow Up a Pipeline: Learning to Fight in a World on Fire מצדיק פעולות סבוטז' כחלק של המאבק נגד התחממות עולמית.

## ראו גם
* לודיטים
* סבוטז' (סרט)

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:דרכי מחאה
קורדורוי

שמאל|ממוזער|250px|בד קורדורוי
**קוֹרְדורוֹי** (אנגלית: **Corduroy**, על פי האקדמיה ללשון העברית - **קְטִיפַת תְּלָמִים**) הוא בד ממשפחת הקטיפה. הבד ארוג מסיבי כותנה בפסים ונחתך לאחר האריגה לרוחב פס רצוי.

קורדורוי נחשב לבד חזק ועמיד מאוד ושימש בעבר לבגדי עבודה. כיום משמש למעילים, לחליפות מחויטות, למכנסיים, לחצאיות ולבדי ריפוד.

קורדורוי מיוצר בפסים ברוחב שונה, בהתאם למקור הבד ובהתאם למקור גם השם:
* **מנצ'סטר** - בד כבד בעל פסים רחבים מאוד - כ-2 מ"מ - על שם מקום הייצור המקורי, מנצ'סטר שבאנגליה.
* **קורדורוי** - בד בעל עובי בינוני עם פסים ברוחב 1 מ"מ.
* **ג'נטלרוי** - בד עדין בעל רוחב פסים משתנה ולעיתים בדוגמת משבצות, משמש לחולצות ולשמלות.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בדים
קטגוריה:כותנה
אז'ור

**אָז'וּר** (על פי האקדמיה ללשון העברית: **מִשְׁלֶפֶת**) היא טכניקת רקמה שנעשית בדרך כלל על בד כותנה עדין, בדרך כלל מיוצר מסיבי כותנה. בטכניקה זו פורמים חלק מסיבי האריג ורוקמים מחדש בדוגמאות שיוצרות חורים קטנים דמויי תחרה. החורים ערוכים לעיתים בדוגמאות של פרחים או עלים. הבד משמש לחולצות נשים ולשמלות לתינוקות וילדות וכן לכלי לבן (סדינים, ציפות, מפות וכו').

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:טקסטיל
קטגוריה:עיבוד מתכת
בטיסט

[ממוזער|[ממחטה מבטיסט]]
[ממוזער|אישה לבושה [שמלה מבטיסט]]
**בטיסט** הוא בד דק מאוד, שקוף למחצה. ארוג לרוב מסיבי כותנה או פשתן באריגת שתי וערב פשוטה (אריגת פשתן). משמש לחולצות קיציות אוריריות, כותנות לילה וממחטות. נקרא גם **כותנה שווייצרית**.

קיימים כיום גם סוגי בטיסט מסיבים סינתטיים.

אחת מהדרכים לייצור אורגנזה היא טיפול בחומצה לבטיסט עד שיהפוך לשקוף ונוקשה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בדים
קטגוריה:אפונימים
קטגוריה:כותנה
שי יניב

[שמאל|ממוזער|190px|אלוף שי יניב (משמאל) מפקד על טקס סיום [קורס קצינים בבה"ד 1 כשלצידו מפקד הבסיס אל"ם ערן ניב]]

**שי יניב** (נולד ב-21 בדצמבר 1960) הוא משפטן ישראלי המכהן כסגן נשיא בית המשפט המחוזי בתל אביב. בעבר כיהן כנשיא בית הדין הצבאי לערעורים בדרגת אלוף.

## קורות חייו
יניב למד משפטים באוניברסיטת תל אביב במסגרת העתודה האקדמאית. במהלך לימודיו היה עורך כתב העת "עיוני משפט". שירת בתחילה בפרקליטות הצבאית. בגיל 28 היה יניב לשופט הצעיר ביותר בתולדות מדינת ישראל. הוא כיהן בכל מחוזות השיפוט, עד שמצא את מקומו כשופט בית הדין הצבאי לערעורים. בהמשך ובמקביל לשירותו הצבאי, החל בכתיבת עבודת דוקטורט באוניברסיטת תל אביב בהנחייתה של פרופ' נילי כהן, אך לא השלים אותה, עקב קידומו לדרגת אלוף ומינויו לנשיא בית הדין הצבאי לערעורים ולמפקד יחידת בתי הדין הצבאיים, במקומו של האלוף פרופ' ישי בר, ב-14 באוגוסט 2007. באוגוסט 2012 החל יניב את כהונתו השנייה כנשיא בית הדין הצבאי לערעורים, תפקיד בו ניתן לכהן עד שתי קדנציות בנות 5 שנים כל אחת, על-פי חוק השיפוט הצבאי.

ביוני 2016 נבחר לשופט בבית המשפט המחוזי תל אביב. ב-12 ביולי 2022 מונה לתפקיד סגן נשיא בית המשפט.

יניב גם מרצה לדיני צבא בפקולטות למשפטים באוניברסיטת תל אביב, במרכז הבינתחומי בהרצליה ובאוניברסיטה העברית בירושלים.

יניב נשוי ואב לשלושה.

## קישורים חיצוניים

* 
* שי יניב, באתר צה"ל
; מכתביו:
* 
* "הסדרי טיעון מהזווית השיפוטית - שינויים והשלכות", **ספר אליהו מצא** (2015), עמ' 341
* "מבט על תרומת המשפט הצבאי להתפתחות הדין הכללי", **ספר טירקל** (2020), עמ' 381
* "חנינה לפני משפט? פרשת קו 300 ולקחיה", **[https://www.gov.il/BlobFolder/guide/book_75_chapters/he/ספר%2075%20שנות%20עצמאות%20במשפט-דיגיטלי%20בלי%20לוגו.pdf 75 שנות עצמאות במשפט]** (2023), עמ' 647

## הערות שוליים

קטגוריה:אלופי צה"ל
קטגוריה:בוגרי תיכון אליאנס (תל אביב)
קטגוריה:נשיאי בית הדין הצבאי לערעורים
קטגוריה:סגל המרכז הבינתחומי הרצליה: משפטים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת רייכמן: משפטים
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:בוגרי העתודה האקדמית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960
מרכז רפואי כרמל

[שמאל|ממוזער|200px|סמלו המקורי של המרכז הרפואי כרמל בבניינו החדש, משנת 1976, בעיצוב [אלי גרוס]]
**מרכז רפואי כרמל, על שם [[ליידי דייויס]]**, הוא בית חולים השוכן בשכונת אחוזה בחיפה ומשתייך לשירותי בריאות כללית.

## המבנה הישן
[שמאל|250px|ממוזער|בית חולים הכרמל בשנת [1947]]
בית החולים הוקם במקור במבנה שכתובתו היום היא חורב 2. המבנה תוכנן ב-1935 על ידי האדריכל משה גרשטל, ככל הנראה, כמלון בן שלוש קומות, אך עקב פרוץ המאורעות מחד, ועליית יהודי גרמניה מאידך, שימש כ"בית עולי גרמניה" של התאחדות עולי גרמניה. בעת הבנייה, תוכנן במקום גם סליק גדול שהיה שייך להגנה. בתקופת מלחמת העולם השנייה, נסגר בית העולים עקב הפסקת העלייה, והמקום נרכש על ידי קופת חולים הכללית. המטרה הייתה להקים בו בית חולים למחלות פנימיות. היוזם להקמתו של בית החולים ומי ששימש כמנהלו במשך 25 שנים היה ד"ר גרהרד רוזנקרנץ, יליד גרמניה, אשר עלה לישראל ב-1933.

## הבניין החדש
בשנת 1976 נחנך הבניין הראשי הנוכחי של בית החולים, בניין בן 7 קומות ברחוב מיכל. בנייתו נעשתה על-פי תכנונו של האדריכל יעקב רכטר. באותה שנה הועברו למבנה החדיש רוב מחלקות בית החולים ומאז הבניין משמש כמבנה הראשי שלו. המבנה הישן ממשיך לשמש כאחד ממבניו הפעילים הנוספים של המרכז הרפואי. שוכנות בו המחלקה הגריאטרית, מחלקת הדיאליזה ורוב מרפאות החוץ של בית החולים, וכן המחלקה לרפואת הקהילה ואפידמיולוגיה, המרכז לטרשת נפוצה וחקר המוח והמרכז הארצי לבקרת סרטן. מרפאת פה ולסת נמצאת במבנה האודיטוריום במרכז הכרמל.

כחלק מהלקחים ממלחמת לבנון השנייה, בשנת 2010 החלו בתכנון ובניית חדר מיון חדש לבית החולים, שקירותיו עשויים בטון מזוין בעובי 60 סנטימטר, כך שהוא ממוגן מפני טילים. עם סיום העבודות, נחנך חדר המיון הממוגן באמצע דצמבר 2011.

מנהל המרכז הרפואי כרמל כיום הוא ד"ר אבי גולדברג. בעבר, המרכז נוהל על ידי ד"ר חן שפירא ועל ידי ד"ר יעקב זילברג.

בשנת 2023 הודיע משרד הבריאות כי בית החולים יעבור למבנה חדש שייבנה בקרית אתא וייקרא בית החולים על שם מנחם בגין.

## גלריה

## קישורים חיצוניים

* 
* מרכז רפואי כרמל ע"ש ליידי דייויס - אתר האינטרנט של בית החולים
*  אמירה קהת, סיפורו של מקום, "בית חולים 'כרמל' הישן", באתר העמותה לתולדות חיפה
* בית החולים "כרמל" בחיפה ייפתח באוקטובר, דבר, 1 ביוני 1976, באתר עיתונות יהודית היסטורית

## הערות שוליים

קטגוריה:אחוזת שמואל
כרמל
קטגוריה:חיפה: בתי חולים
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן יעקב רכטר
שניים לדרך

**שנים לדרך** (באנגלית: **Two for the Road**) הוא סרט קולנוע משנת 1967 בבימויו של סטנלי דונן. הסרט מתאר מערכת יחסים הנפרשת במשך 20 שנה בין אדריכל, המגולם על ידי אלברט פיני ואשתו, המגולמת על ידי אודרי הפבורן.

בעת צאתו לאקרנים היה הסרט חדשני וייחודי באופן הצגת סיפור העלילה הבלתי ליניארי. סצנות הסרט מוצגות בסדר שונה מסדר התרחשותם, ומצופה היה מהצופים לשער מה התרחש בין הסצנות - אירועים שונים שאירעו מבחינת מועד התרחשותם בציר העלילה בתחילת הסרט מוצגים בסופו ולהפך.

## פרסים
התסריט, שנכתב על ידי פרדריך רפאל היה מועמד לפרס אוסקר בשנת 1967 ולפרס באפטא בשנת 1968. במאי הסרט היה מועמד לפרס גילדת התסריטאים של אמריקה בשנת 1968. התסריט זכה בפרס גילדת התסריטאים של בריטניה הגדולה.

אודרי הפבורן הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב עבור השחקנית הטובה ביותר בגין תפקידה בסרט.

שיר הנושא של הסרט - "שנים לדרך" הולחן על ידי הנרי מנסיני למילותיו של לזלי בריקוז. מילות השיר עצמן לא מושמעות בסרט. שיר זה היה מועמד לפרס גלובוס הזהב בשנת 1968.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:סרטי 1967
קטגוריה:אודרי הפבורן
קטגוריה:סרטי קומדיה
קטגוריה:סרטים רומנטיים
קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
קטגוריה:סרטי אודרי הפבורן
קטגוריה:סרטי סטנלי דונן
רנסאנס (פירושונים)

המונח רנסאנס מתייחס בדרך כלל לתקופת ההתחדשות שהתרחשה באירופה בין המאות ה-14 ל-17
אריק קנלר

**אריק קנלר** (נולד ב-30 באוגוסט 1961) הוא סוכן אומנים ישראלי, המתמחה בייצוג כותבים - סופרים, תסריטאים ומחזאים.

הפיק מספר הצגות – בהן "המובן מאליו" של אל-דרור וכן אלבומים מוזיקליים, בהם "זרעי קיץ" של מאיר אריאל.

קנלר מנגן בכינור באופן מקצועי. הוא ניגן עם מספר אמנים, בין השאר בהקלטת האלבום "נאהב עד שנמות" של אריק סיני (2003) ובמופעים של אסף אמדורסקי ולזכרו של מאיר אריאל.

ב-2004 הגיש קנלר בערוץ 8 את הסדרה "החולה המדומה". הוא שיחק בתפקידי משנה במספר סרטים ותוכניות טלוויזיה, בהן "עלילות דוד" (דוד אופק ויוסי מדמוני) ורמזור, בעיקר בתפקיד סוכן שחקנים.

דמותו של קנלר בסיפור "הקייטנה של קנלר" מתוך ספר בעל אותו שם של אתגר קרת (1998) מבוססת על אריק קנלר, סוכנו של אתגר קרת.

סוכנות האמנים "קנלר יצוג אמנים", שאותה ייסד קנלר בשנת 1996, מייצגת בין השאר את אתגר קרת, שירה גפן, עוזי וייל, יוסף אל-דרור, דורית רביניאן, דוד אופק, יוסי מדמוני ויוסף סידר. קנלר הוא מראשוני סוכני הכותבים בארץ, ומשרדו מתרכז בכותבים, אך מייצג גם שחקנים, במאים ועורכי וידאו. ב-11 במאי 2021 פורסם שהסוכנות חתמה על הסכם זכות סירוב ראשונה  עם סוכנות הבידור האמריקאית "אנונימוס קונטנט" שמושבה בלוס אנג'לס. לפי ההסכם, החברה האמריקאית תקבל זכות ראשונים על הפקות קולנוע וטלוויזיה מקוריות שתיזום הסוכנות של קנלר.

ב-1 בינואר 2020, קנלר שיחק את דמותו של יוסי סטרדיווריוס בסדרה של כאן חינוכית ילדי בית העץ.

## קישורים חיצוניים
* קנלר בריאיון עם אורנה בן דור באתר MSN
* האתר הרשמי של קנלר ייצוג אמנים

## הערות שוליים

קטגוריה:כנרים ישראלים
קטגוריה:סוכני אמנים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1961
המקדש המוזהב

**המקדש המוזהב** (ביפנית: **金閣寺**, Kinkaku-ji) הוא השם הלא רשמי של "מקדש גן הצבאים" (Rokuon-ji) בקיוטו שביפן.
## היסטוריה
האדמה שעליה יושב המקדש הייתה ב-1220 וילה של סיונג'י קינצונה (Saionji Kintsune), והמקדש נבנה במקור ב-1397 כדי לשמש וילה לפרישת השוגון אשיקגה יושימיצו (Ashikaga Yoshimitsu), והיה כחלק מרכושו שנודע בתור קיטאימה.
בנו הוא זה אשר המיר את המבנה למקדש זן של כת הרינזאי. המקדש נשרף מספר פעמים במהלך מלחמת אונין (Ōnin War).

המקדש המוזהב הוא בניין בעל שלוש קומות, שתי הקומות העליונות מחופות בזהב טהור. הביתן משמש גם בתור מקום אחסון לשרידים ולמזכרות של הבודהה. על גג המקדש עומד הפיניקס הסיני (פנגאהואנג).
ה"מקדש המוזהב" שימש את נכדו של יושימיצו כהשראה ל"מקדש הכסוף" (Ginkaku-ji), מקדש בודהיסטי אף הוא, שהנכד תכנן לחפותו בכסף.

למקדש המוזהב יש גן יפני שצמוד אליו והאגם שבקדמתו נקרא אגם המראה (Kyōko-chi). בתוך האגם יש הרבה איים ואבנים אשר מספרים את סיפור הבריאה הבודהיסטי.

ב-1950 המקדש נשרף על ידי נזיר שלקה בנפשו. גרסה פיקטיבית של האירועים נמצאת במרכז ספרו של הסופר יוקיאו מישימה מ-1956 "The Temple of the Golden Pavilion".
ב-1984 נתגלה שציפוי הלכה רקוב ומתקלף ולכן הוחלף בחדש, שנראה בדיוק כמו הישן, אך יותר עבה ממנו. הציפוי הושלם ב-1987. בנוסף לחידוש הציפוי, פנים המקדש והציורים שוחזרו. ב-2003 סיימו את העבודות בשיפוץ גג המבנה.

## גלריה

Kinkaku-ji.jpg|המקדש המוזהב כשמולו אגם המראה
קובץ:Water reflection of Kinkaku-ji Temple a sunny day, Kyoto, Japan.jpg|המקדש המוזהב כשמולו אגם המראה
Kinkaku3402CBcropped.jpg|המקדש המוזהב


## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:יפן: מקדשים בודהיסטיים
קטגוריה:קיוטו: מבנים
משוואת הנדרסון-האסלבאך

**משוואת הנדרסון-האסלבאך** היא משוואה כימית המתארת את אופן גזירתו של ערך ה-pH בתמיסה נתונה, כמדד של החומציות (באמצעות שימוש ב- pKa, הידוע כקבוע הדיסוציאציה החומצי) במערכות ביולוגיות וכימיות. באמצעות המשוואה ניתן להעריך את ה-pH של תמיסת בופר ולמצוא את נקודת שיווי המשקל של ה-pH בתגובות חומצה-בסיס. במקרים רבים משתמשים במשוואה על מנת לחשב את הנקודה האיזואלקטרית של חלבונים.

## ניסוח המשוואה
משוואת הנדרסון-האסלבאך מנוסחת כך:\textrm{pH} = \textrm{pK}_{a}+ \log_{10} \frac{[\textrm{A}^-]}{[\textrm{HA}]}
 
במילים:

pH=pKa +log\frac{[Base]}{[acid]} 
 
במשוואה זו, (pKa = - log10(Ka כאשר Ka הוא קבוע הדיסוציאציה של החומצה, כלומר:

\textrm{pK}_{a} = - \log_{10}(\textrm{K}_{a}) = - \log_{10} \left ( \frac{[\mbox{H}_{3}\mbox{O}^+][\mbox{A}^-]}{[\mbox{HA}]} \right )

עבור תגובת ברונסטד-לאורי הפשוטה מסוג חומצה-בסיס המתוארת כך:

\mbox{HA} + \mbox{H}_{2}\mbox{O} \rightleftharpoons \mbox{A}^- + \mbox{H}_{3}\mbox{O}^+

## היסטוריה
לורנס ג'וזף הנדרסון חיבר משוואה דומה ב-1908, ותיאר בה את השימוש של חומצה פחמתית בתמיסת בופר. זמן מה לאחר מכן, קארל אלברט האסלבאך ניסח את המשוואה מחדש בצורה לוגריתמית, וכך נוצרה המשוואה בצורתה הנוכחית. האסלבאך השתמש במשוואה על מנת לחקור את החמצת המטבולית, שנגרמת בין השאר כתוצאה מנוכחות חומצה פחמתית בדם.

## מגבלות
הבסיס של משוואת הנדרסון-האסלבאך כולל בתוכו כמה קירובים משמעותיים. הקירוב העיקרי הוא ההנחה כי ריכוזי החומצה והבסיס המצומד לה יהיו שווים לריכוז הרשום במצב של שיווי משקל. הנחה זו לא מביאה בחשבון את הדיסוציאציה של החומצה ואת ההידרוליזה של הבסיס, כאשר גם הדיסוציאציה של מים לא נלקחת בחשבון. קירובים אלה אינם טובים כאשר מתעסקים בחומצות חזקות או בסיסים חזקים (pKa גבוה בכמה יחידות מ-7), תמיסות מהולות או מרוכזות מאוד (פחות מ-1mM או יותר מ-1M), או יחסי חומצה/בסיס גבוהים (למעלה מ-1 ל-100).

## מסקנות
במצב שבו ריכוז היונים שווה לריכוז החומצה, 1=[-AH]/[A], ערך ה-pH של התמיסה יהיה שווה לערך ה-pKa. זאת מאחר ש-log(1)=0, ואם נציב ביטוי זה בנוסחה נקבל: pH=pKa.מסיבה זו, ערך ה-pKa יהיה בדיוק בין שתי נקודות שקולות על עקומת טיטרציה.

## ראו גם
* טיטור
* בססת מטבולית
* בססת נשימתית
* חמצת נשימתית

## לקריאה נוספת

* Lawrence J. Henderson. Concerning the relationship between the strength of acids and their capacity to preserve neutrality. *Am. J. Physiol.* **1908**, *21*, 173-179.
* Hasselbalch, K. A. Die Berechnung der Wasserstoffzahl des Blutes aus der freien und gebunden Kohlensäure desselben, und die Sauerstoffbindung des Blutes als Funktion der Wasserstoffzahl *Biochemische Zeitschrift* **1917**, *78*, 112-144.
* Po, Henry N.; Senozan, N. M. Henderson-Hasselbalch Equation: Its History and Limitations. *J. Chem. Educ.* **2001**, *78*, 1499-1503.
* de Levie, Robert. The Henderson-Hasselbalch Equation: Its History and Limitations. *J. Chem. Educ.* **2003**, *80*, 146.

## קישורים חיצוניים
*מחשבון המתבסס על המשוואה
*גזירה של המשוואה ודיון מפורט עליה
*דוגמה לשימוש במשוואה לחישוב המטען נטו של חלבונים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:כימיה אנליטית
קטגוריה:חומצות
קטגוריה:בסיסים
חצי האי הקוריאני

**חצי האי הקוריאני** הוא חצי אי במזרח אסיה, החופף במידה רבה את הגבולות המדיניים, התרבותיים והאתניים של קוריאה. עד מלחמת העולם השנייה שכנה בשטחו ישות פוליטית אחת, קוריאה, וכיום שוכנות בשטחו המדינות קוריאה הדרומית וקוריאה הצפונית. חצי האי מחובר ליבשה מצפון, ומוקף בים מיתר עבריו – ים יפן ממזרח, מצר קוריאה מדרום והים הצהוב ממערב. ההגדרה המקובלת לגבולו הצפוני של חצי האי חופפת את גבולותיה של קוריאה הצפונית עם סין ועם רוסיה, הקבועים ברובם לאורך גבולות טבעיים, הנהרות יאלו וטומן. בגבולות אלה, שטחו של חצי האי ושל האיים הסמוכים לו 220,847 קמ"ר. בסך הכול גרים בחצי האי כ-74 מיליון בני אדם שחיים בצפיפות של כ-337 נפש לקמ"ר.

הרים משתרעים על כ-70% משטח חצי האי. רובם של הרים אלה נמוכים, והגבוה שבהם, הר פאקטו, מתנשא לגובה של 2,744 מ' מעל פני הים. אורך קו החוף של חצי האי הקוריאני הוא 8,460 ק"מ. החופים הדרומי והמערבי מפורצים במיוחד, ורוב רובם של 3,579 האיים הפזורים לאורך קו החוף מצויים בסמוך לחופים אלו.

האקלים בחצי האי משתנה מצפון לדרום. הדרום חם ולח יותר מהצפון, והוא מושפע מזרמי ים חמים. הצפון קר ויבש יותר, והאקלים בו דומה לזה של מנצ'וריה. בעוד שכמות המשקעים השנתית בעמק של שנהר יאלו הצפוני היא כ-600 מ"מ, בחופי הדרום עומדת כמות המשקעים על כ-1,500 מ"מ. הבדלי הטמפרטורות בין אזורים אלה עשויים להגיע גם ל-C° 20. בקיץ פוקדות את חצי האי סופות מונסון, ובסתיו סופות טייפון. עיקר המשקעים יורדים בקיץ, וכמחצית מהם בזמן המונסון.

## ראו גם
* גאוגרפיה של קוריאה הצפונית

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:קוריאה: גאוגרפיה
קוריאה
קטגוריה:חבלי ארץ במחלוקת
בד סינתטי

ממוזער|בד סינתטי מסוג פליס

**בד סינתטי** הוא בד אשר מיוצר מסיבים שאינם מופקים מצמחים או בעלי חיים. במקום זאת, מקור הסיבים בבד סינתטי בפולימרים שהופקו מתוצרי לוואי של נפט.

בשנות ה-50 של המאה ה-20 יוצר לראשונה הניילון והיה לבד הסינתטי הראשון. במרוצת העשורים הטכנולוגיה התפתחה ומגוון הבדים הסינתטיים גדל עד מאוד, ותכונותיהם נבדלות זה מזה. בחלק מהמקרים הצליחו מפתחי הבדים הסינתטיים לחקות תכונות אשר עד כה היו נחלת הבדים הטבעיים בלבד.

יתרונם העיקרי של הבדים הסינתטיים הוא בכך שהם ניתנים לניקוי בקלות רבה יחסית לבדים הטבעיים, מצריכים פחות גיהוץ, הם חזקים יותר וניתן להשתמש בהם במגוון שימושיים (בדים לפנים הבית, בדים החשופים לשמש וכו').

בדים סינתטיים נפוצים:

* אקרילן
* דיולן
* דיולן לופט
* פוליאסטר
* פליס
* ספנדקס

## קישורים חיצוניים

* 

*
אחשדרפן

ממוזער|300x300 פיקסלים|מפת האחשדפנויות באימפריה הפרסית
**אֲחַשְׁדַּרְפָּן** (מפרסית עתיקה: 𐎧𐏁𐏂𐎱𐎠𐎺𐎠 בתעתיק: khshathapavan – בתרגום לעברית "מגן הפרובינציה") או **סאטראפ** (מיוונית: **σατράπης**). הוא התואר של מושלי הפרובינציות בפרס ומדי בתקופת הממלכה האחמנית, תחת שלטונם של אלכסנדר הגדול ומלכות בית סלאוקוס ובהמשך בתקופת האימפריה הסאסאנית.

## מקור המילה
מקור המילה כנראה באיראנית עתיקה: חְ'שַתְ'רַ-פַ (xšaθra-pā/ă*). בפרסית עתיקה קיימת הצורה ḫšaçapāvan, ובפהלווי štrp. משמעות המונח "מגן הממלכה (או: השושלת)"; הלחם של "ח'שת'רא" שמשמעה "כוח" ו"פאווא" שמשמעה "מגן". בתנ"ך מופיע התואר "אחשדרפן" לתאר בעל תפקיד זה. ביוונית עתיקה המילה תועתקה ל-σατράπης "סאטרפס", מונח שעבר ללטינית כ-satraps ובשלב מאוחר יותר לאנגלית satrap.

בפרסית מודרנית המילה עברה גלגול לשוני והפכה ל**שהרבאן** (**شهربان**). משמעות המילה השתנתה אף היא והפכה ל"שומר העיר". (שהר شهر – "עיר", באן بان – "שומר").  

בספרות המודרנית משמשת המילה תואר למושל בעל השפעה רבה.

## התפתחות היסטורית של תפקיד האחשדרפן
האזכור הראשון של התפקיד הוא משנות שלטונו של דריווש הראשון שחילק את האימפריה הפרסית ל-20 סטרפיות. תפקיד האחשדרפן הוא תפקיד של מושל השולט מכוח סמכות המלוכה, בפועל הוא נהנה מאוטונומיה רחבה ודבר זה הביא לעצמאות יתר של נושאיה ומרידות כנגד השלטון המרכזי בתקופת שלטונם של מלכים חלשים.

האחשדרפן עמד בראש השלטון המקומי בסטרפיה, היה אחראי על גביית המיסים, המשפט המקומי וכן על פיתוחה הכלכלי של הסטרפיה למען רווחת התושבים. בסטרפיות גדולות הפחות היו כפופים לאחשדרפן.

האחשדרפן מונה מבני משפחת המלוכה או משורות האצולה הגבוהה, המלך מינה לצידו סופר ומפקד צבא שהיו כפופים ישירות למלך, דבר זה נעשה כניסיון להצר את צעדיו של האחשדרפן וליצור איזון בין שלושת הגורמים שיחלישו את נטיית המחוזות המקומיים לפעולה באופן עצמאי.

החלוקה לסטרפיות נשארה על כנה גם לאחר כיבוש הממלכה הפרסית בידי אלכסנדר הגדול וכינון ממלכת בית סלאוקוס.

## אחשדרפנים בתנ"ך
אחשדרפנים מוזכרים בתנ"ך במגילת אסתר:

מפסוק זה ניתן ללמוד שמעמד האחשדרפנים היה רם ממעמד הפחות ששלטו במדינות השונות. וכך גם:

וכן בפרק ט' פסוק 3 במגילת אסתר.
האחשדרפנים מוזכרים גם בספר דניאל ובספר עזרא.

המילה "וְהָאֲחַשְׁדַּרְפְּנִים" () היא אחת משלוש המילים הארוכות ביותר בתנ"ך (11 אותיות), יחד עם "וּכְתוֹעֲבוֹתֵיהֶן" () ו"וְכַעֲלִילוֹתֵיכֶם" ().

## המונח בספרות
* בסדרת ספרי נרניה הסטרפ הוא השליט של המדינה הדרומית לנרניה – קלורמן.
* בסדרת ספרי הלווייתן מבבל האחשדרפנים הם רופאים-כוהנים המנהלים את האימפריה של בבל.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:האימפריה הסאסאנית
קטגוריה:הממלכה האחמנית
קטגוריה:שליטי פרס
קטגוריה:מגילת אסתר
קטגוריה:מילים ארוכות
פורמולה 1 עונת 1994

במסגרת **[[פורמולה 1]] של שנת [[1994]]** נערכו 16 מרוצים. באליפות העולם זכה מיכאל שומאכר. קבוצת ויליאמס זכתה באליפות העולם ליצרנים.

עונה זו זכורה כאחת המרתקות ביותר מבחינה ספורטיבית, אך גם כאחת העצובות ביותר. כמו כן העונה נחשבת לשנוייה במחלוקת בגלל חשדות רבים לתרמיות טכניות - בעיקר נגד קבוצת בנטון.
במהלך סוף השבוע של מרוץ סן-מרינו, נהרגו שני נהגים: רולנד רצנברגר, נהג אוסטרי צעיר נהרג בעת התנגשות במעקה הבטון שבצד המסלול באחד ממקצי הדירוג. בעקבות מותו, התלבט איירטון סנה אם לפרוש מהמרוץ או לא. לבסוף, החליט להשתתף. סנה נהרג במהלך המרוץ עצמו כאשר גם הוא התנגש במעקה בטון במסלול (בפניה אחרת של המסלול). תחילה הובהל סנה חסר הכרה אל בית החולים במסוק, שם נקבע מותו. במכוניתו של סנה נמצא דגל אוסטריה מוכתם בדם שלקח עמו רצנברגר בעת מקצי הדירוג. סנה התכוון להניף את הדגל לזכרו של רצנברגר אם היה מנצח במרוץ. במהלך מקצי הדירוג נפצע קשה גם הנהג הברזילאי הצעיר רובנס באריקלו.

מבחינה תחרותית, שלט (לאחר מותו של סנה שהיה מועמד לאליפות) מיכאל שומאכר בצורה בטוחה למדי. אולם ארבעה מרוצים לפני סוף העונה, נפסלה מכוניתו (ושומאכר גם כן) בשל אמצעים טכניים אסורים ברכב. דיימון היל ניצח בשני המרוצים הבאים בהם שומאכר לא השתתף כעונש, וצימצם את הפער לנקודה אחת בלבד. במרוץ האחרון, הוביל שומאכר על היל במספר שניות, אך תחת לחץ שומאכר עשה טעות, ירד מהמסלול ופגע בקיר. מפני שהפגיע הלא הייתה חזקה יחסית, שומאכר חזק למסלול במהירות. היל, שניצל את הטעות כדי להתקרב לשומאכר, היה מאוד קרוב אליו בפניה הבאה. היל ראה מרווח קטן בצד הפנימי והימר על לנסות להיכנס לשם, למרות שהיה סיכון מסוים בבחירה. שומאכר, שלא השגיח על מראותיו, לא ראה את היל נכנס בצידו הפנימי. על כן, שומאכר הסתובב אל הצד הפנימי של הפנייה, כפי שעושים באופן שגרתי, אך היל כבר היה שם, לכן שומאכר הסתובב על היל וגרם לשני הגלגלים של עצמו לעוף באוויר לרגע, ומהתנופה נכנס בקיר ופרש. היל נראה כאילו הוא עומד לזכות באליפות, אך כשל במתלים כתוצאה מהתאונה גרם לפרישותו. שומאכר זכה באליפות, אך למרות טענות רבות, לא נפסל על ידי ההפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA). מקרה זה הזכיר לרבים את ההתנגשות בין איירטון סנה לאלן פרוסט מספר שנים קודם לכן. נייג'ל מנסל זכה במרוץ האחרון של העונה, שהיה לניצחון האחרון במסגרת קריירת הפורמולה 1 שלו.

## שינויים בחוקה
כבכל עונה, חלו מספר שינויים בתקנון. העיקריים שבהם היו:
* לא יתקיימו מקצי דירוג מוקדמים למקצי הדירוג הרגילים. 26 הנהגים שיסיימו במקומות הראשונים (מתוך 28) ישתתפו במרוץ.
* איסור על עזרי נהיגה אלקטרונים הכוללים:
:- מיתלים אקטיביים
:- מערכת למניעת החלקה
:- מערכת למניעת נעילת גלגלים
:- מערכות עזר לכוונון הרכב (שמירה על כיוון נסיעת הרכב)
:- מערכות הילוכים אוטומטיות עם תכנות מעבר הילוכים
:- מערכות האצה אלקטרוניות
* הגבלת סוגי הדלק המותרים
* איסור קירור הדלק לפני תדלוק
* גודל מכל הדלק - לפחות 200 ליטר
* אישור לתדלוק תוך כדי מרוץ (ולא רק החלפות צמיגים)

## מרוצי עונת 1994

## דירוג נהגים סופי

## דירוג קבוצות סופי

## קישורים חיצוניים

* תוצאות מרוצי העונה באתר Formula1.com.
* סיכום העונה באתר MotorSport Magazine.

קטגוריה:עונות בפורמולה 1
קטגוריה:1994 בספורט
וילם פיט רכנספורך

**וילם פיט רכנספורך** (**Willem Piet Regenspurg**; 6 במרץ 1894 – 23 במאי 1966), היה אמן הולנדי רב תחומי.

רכנספורך צייר בצבעי שמן ופסטל בעיקר נופים ודוממים, היה צורף וייצר תכשיטים ומוצרי נוי רבים מזהב, כסף, ברונזה ונחושת. הוא למד קדרות ויצר כלי קרמיקה ייחודיים אגרטלים, כדים ופסלים. היה אמן אמייל ויצר תכשיטים וחפצי נוי ייחודיים המשלבים אמייל נחושת וזהב.

## תולדות חייו
פיט רכנספורך נולד באנסחדה כבנה הצעיר של משפחה ענפה ומוכרת בעיר. את הכשרתו החל כחרש ברזל והתמחה בריקוע נחושת. במקביל למד ציור אצל הציירים בולינג (B.H. Boling) וחריטסן (W.Garritsen). הודות למלגה שקיבל, למד באקדמיה לאומנות בהאג את מקצוע הצורפות.

בתום לימודיו בשנת 1920 שב לאנסחדה ומיד קיבל הזמנות עבודה ממשפחות יהודיות אמידות. עבורם יצר כלי אוכל מכסף, אגרטלים וקערות מנחושת. בשנת 1928 יצר עבור בית הכנסת החדש שנבנה באנסחדה, מנחושת את נר התמיד את החנוכיה ושאר חפצי היודאיקה שמפארים את המקום עד היום. במקביל המשיך לצייר עצים גזעי עצים כרותים ואת נוף האברשים של עיר הולדתו.

הוא נישא ליט לפינג שתמכה בו והיוותה לו מקור השראה, כשנפטרה בשנות החמישים התקשה להתגבר על האובדן. לאחר שנים נישא בשנית לוילי בוטסה, שלוותה אותו עד מותו ב-1966.

עם השנים פיתח פיט טכניקה ייחודית למיצוי גוני נחושת ייחודיים ושילב אותם בפסלים של דגים, צפרדעים ולטאות.

בתקופת השפל, ערב מלחמת העולם השנייה נאלץ לעבור למרכז העיר ונתמך על ידי העיר. בזמן הכיבוש הגרמני נתפס ונשלח לגרמניה שם עבד בעבודות כפייה. אחרי המלחמה שב לאנסחדה והמשיך ליצור בחנות והאטלייה הקטן בלב העיר. לפיט לא היו ילדים ולאחר מותו הורישה אלמנתו את יצירותיו למוזיאון בעיר הנגלו (Hengelo).

## יצירותיו של פיט רכנספורך
פיט היה אדם צנוע ושקט ורק בשנת 1981 אורגנה לראשונה תערוכה של יצירותיו, שהוצגה ברייקסמוזיאום. כמעט כל היצירות בתערוכה הגיעו מאוספים פרטיים ושיקפו את יכולתו המגוונות כאמן:
*כלי אוכל וכדים מקרמיקה כסף ונחושת.
*פסלי ברונזה ונחושת.
*עבודות אימייל עדינות על רקע זהב בטכניקה ייחודית.
*חפצי יודאיקה, תכשיטים מכסף וזהב ותמונות שמן ופסטל.

### ברחבי העיר אנסחדה
* ידיות הנחושת הענקיות של דלתות היכל התרבות העירוני.
* לוח ברונזה במשקל 900 ק"ג שעיטר את כניסת בית החרושת לטקסטיל "מנקו".
* נר תמיד, נברשת נחושת והחנוכיה בבית הכנסת של אנסחדה.
* המצבה על קבר אחיו ואשתו שרוקעה בברונזה.

## מקורות
* Begrippen: Regenspurg, Piet - de Synagoge van Enschede 

## קישורים חיצוניים
* פיט רכנספורך, באתר המכון ההולנדי להיסטוריה של האמנות
* מידע על תמונה ותמונה נוספת של רכנספורך המוצגות ברייקסמוזיאום

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים הולנדים
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1894
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-1966
המגדל הביוני

**המגדל הביוני** הוא מיזם עתידני להקמת מגה-מבנה, מעין "עיר אנכית", למגורים. הבניין תוכנן על ידי האדריכלים הספרדים אילוי סליה, מריה רוזה סרוורה וחוויאר גומז. בתוך המבנה יהיה מגדל ראשי, בגובה של 1,228 מטרים, עם 300 קומות שישכן כ-100,000 אנשים. מטרת המגדל הביוני הייתה להשתמש בביוניקה כדי לטפל בבעיית גידול האוכלוסייה בעולם בצורה ידידותית לסביבה. במהלך כהונתו כראש העיר שאנגחאי, הביע שו קואנגדי עניין בבניית המגדל בשנגחאי.

המגדל הביוני יהיה גבוה ב-400 מטרים מהבניין הגבוה ביותר נכון לשנת 2025, בורג' ח'ליפה, וב-220 מטרים ממגדל ג'דה.

המגדל הביוני מורכב משני קופלקסים. הקומפלקס הראשון, מגדל ביוני, מורכב משנים עשר שכונות אנכיות, כל אחת בגובה שמונים מטרים. השכונות מופרדות על ידי אזורי בטיחות, שנועדו להקל על הבנייה והפינוי במקרה חירום. לכל שכונה שתי קבוצות של מבנים, אחת בחלק הפנימי של הבניין ואחת בחלק החיצוני. שתי קבוצות המבנים ממוקמות סביב גנים גדולים ובריכות. הקומפלקס השני, הנקרא "אי הבסיס", בקוטר של 1,000 מטרים, והוא מורכב מבניינים רבים, גנים, בריכות ותשתיות תקשורת. השימושים הצפויים של קופלקסים אלה כוללים מלונות, משרדים, מגורים, מסחר, תרבות, ספורט ופנאי.

## מפרט טכני
* מודל עירוני: עיר אנכית
* דיירים: 100,000
* גובה: 1,228 מטר
* קומות: 300
* מעליות: 368 (15 מטר לשנייה)
* שטח: 2 מיליון מטר רבוע 
* עלות: 16 מיליארד דולר
* אי מלאכותי: קוטר 1 ק"מ
* מבנה: בטון בעל חוזק גבוה (2 טון/סמ"ק או 1,372 מגה פסקל)
* טכנולוגיה: חלל אנכי ביוני
* מיקום: שאנגחאי או הונג קונג

## ראו גם
* ארקולוגיה

## קישורים חיצוניים
* 
* המגדל הביוני – עיר אנכית – מידע 
* המגדל הביוני באתר המועצה לעירוניות אנכית (CVU)
* המגדל הביוני באתר SkyscraperPage

קטגוריה:מבני-על
קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: גורדי שחקים
קטגוריה:בנייה בת קיימא
קולטורפורום

[שמאל|ממוזער|250px|[הגלריה הלאומית החדשה (ברלין)|הגלריה הלאומית החדשה]]
ה**קולטורפורום** (בגרמנית: **Kulturforum**) של ברלין הוא מתחם מבני תרבות המצוי בין תעלת הלנדווהר וכיכר פוטסדאם שבמרכז ברלין, בסמוך לפארק הטירגארטן.

## הקמת המתחם
השטח שעליו נבנה הקולטורפורום היה חלק מהטירגארטן, ויועד לבנייה כבר בתקופת השלטון הנאצי, כחלק מעבודות הפיכת ברלין לעיר הבירה בשם "גרמניה". בתקופת מלחמת העולם השנייה סבל האזור נזקים נרחבים בעת הפצצות בעלות הברית. 

בעקבות חלוקת העיר לעיר מזרחית ועיר מערבית נערכה בשנת 1958 תחרות אדריכלים לצורך הקמת מרכז התרבות עבור מערב העיר, שנותקה ממרכזי התרבות שבמזרח העיר. במסגרת הקמת המתחם הוחלט לבנות אותו ממערב לגבול שעבר בין שני חלקי ברלין, בקצה החלק ההיסטורי של מרכז ברלין בתקווה לאיחוד העיר וחיבור בין אתרי התרבות המרכזיים של העיר. בתחרות זכתה תוכניתו של האנס שארון. עבודות הבנייה החלו בשנת 1963, והמבנים נבנו בנפרד בסגנון מודרני. במסגרת התוכנית הוחלט בשנת 1959 לבנות במקום גם את אולם הפילהרמונית של ברלין.
הגלריה הלאומית החדשה נבנתה בשנת 1965 על פי תוכניתו של לודוויג מיס ון דר רוהה.
שמאל|ממוזער|250px|האדריכלות המודרנית של הקולטורפורום עוררה ביקורות רבות
[שמאל|ממוזער|250px|[דגם אדריכלי|מודל של קולטורפורום]]
[שמאל|ממוזער|250px|בניין [התזמורת הפילהרמונית של ברלין]]
בשנת 1966 מונה רולף גוטברוד לתכנן את מבני המוזיאונים במתחם. גוטברוד תכנן מתחם ובו מספר מבנים סביב חצר פתוחה. למבנים הייתה כניסה אחת שהובילה לאגפים השונים. בשל התנגדות לתוכנית זו שונתה התוכנית, ובשנים 1978–1985 הוקם המוזיאון לאמנות שימושית.
בניית בניין הספרייה הלאומית החלה בשנת 1967 על פי תוכניתו של שארונס. לאחר מותו של שארונס בשנת 1972 המשיך אדגר ויסניווסקי את העבודות עד השלמת הבנייה בשנת 1976.
בשנים 1979–1984 נבנה מוזיאון כלי הנגינה ברלין ובשנים 1984–1988 נבנה היכל הקונצרטים על פי תוכניות של האדריכל אדגר ויסניווסקי. 
בשנת 1987 נערכה תחרות לבניית הגמאלדֶ-גאלרי ונבחרה התוכנית החדשנית של היינץ הילמר וכריסטוף סאטלר. המבנה נבנה בין השנים 1988–1998. בשנת 1994 נחנך משכנו החדש של הקופפרשטיך-קבינט, המוזיאון הלאומי להדפסים ורישומים.

לאחר איחוד העיר קושר המתחם לפוטסדאמר פלאץ הסמוכה ולמבנים המודרניים שנבנו בה, בהם מרכז סוני.

## מבני הקולטורפורום
בקולטורפורם מספר מוזיאונים ומבני תרבות, כולם יוצאי דופן באדריכלות המודרנית שלהם:
* הגלריה הלאומית החדשה (1965–1968 - לודוויג מיס ון דר רוהה)
* בניין התזמורת הפילהרמונית של ברלין (1960–1963 - האנס שארון)
* ספריית המדינה בברלין (1967–1976 - האנס שארון)
* המוזיאון לאמנות שימושית (1978–1985 - רולף גוטברוד)
* מוזיאון כלי הנגינה ברלין (1979–1984 - אדגר וייסינסקי)
* הגמלדה-גאלרי (1988–1998 - הנץ הילמר וכריסטוף סאטלר)
* קופפרשטיך-קבינט ברלין
## קישורים חיצוניים

* 
* תיאור מבני הקולטורפורום  
* תיאור המתחם 
* תרשימים של המתחם 

קטגוריה:ברלין: מבנים
קטגוריה:ברלין: תרבות
רייט

**רייט** (Wright) הוא שם משפחה שמקורו באנגלית עתיקה ומשמעותו אומן או בעל מלאכה העוסק בעץ.

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה לפי עיסוק
קטגוריה:שמות משפחה אנגליים
תחנת הרכבת דיר סניד

שמאל|ממוזער|250px|מסילת הברזל הצבאית העות'מאנית בארץ ישראל 1914-1917
**תחנת הרכבת דיר סניד** (בערבית: **دير سنيد**, באנגלית: **Deir Suneid**) היא תחנת רכבת היסטורית לנוסעים ולמשא שהוקמה על ידי הרכבת המנדטורית ושימשה גם את רכבת ישראל עד שנת 1973, בשם "**תחנת הרכבת יד מרדכי**". שרידי התחנה, שלושה מבנים, שוכנים מזרחית לנתיב העשרה ולכביש 4, סמוך לרצועת עזה.

## היסטוריה
לאחר שהצבא הבריטי כבש את דרום הארץ, סללו הבריטים מסילת ברזל מקנטרה שעל תעלת סואץ ללוד בשנים 1916–1917. לצורך הקמת המסילה הקימו הבריטים גדודי עבודה שהורכבו מעובדי כפייה מצריים. הבריטים כינו את העובדים בשם "ג'יפוס". 
תחנת הרכבת המנדטורית בדיר סניד הוקמה דרומית לכפר הערבי דיר סניד ונחנכה ב-1 בנובמבר 1920. התחנה פעלה על קו קנטרה-חיפה ושימשה לנוסעים ולמשא גם יחד.
דרומית ובסמוך לתחנה עברה המסילה על גשר מעל נחל שקמה (בערבית: ואדי חסי).
מאוחר יותר הקימו הבריטים מחנה צבאי סביב התחנה.

לאחר מלחמת העצמאות (עם ניתוק המסילה לרצועת עזה) המשיכה התחנה לשרת בעיקר רכבות משא ומדי פעם עצרה לשירות נוסעים. בנובמבר 1950 החליט משרד התחבורה לשנות את שם התחנה ל"יד מרדכי". לאחר מלחמת סיני, בה כבשה מדינת ישראל את רצועת עזה, ב-13 בנובמבר 1956, נערכה נסיעה מיוחדת של רכבת משא מהתחנה ועד תחנת הרכבת בעזה.  

מיד אחרי מלחמת ששת הימים חודשה תנועת הרכבות בתחנה, לאחר הפסקה של מספר שנים. ותוך פחות מחודש חודשה המסילה מהתחנה דרומה עד לצפון סיני. בשנים 1972–1973 פעל קו נוסעים תל אביב-עזה שעבר בתחנה, עבור פועלים מרצועת עזה וגם לנוסעים מתל אביב שהמשיכו מעזה לסיני. הקו חדל לפעול לאחר מספר חודשים, עקב מיעוט נוסעים.
בשנת 1973, עקב סגירת קו הרכבת לסיני דרך עזה, נסגרה תחנת דיר סניד באופן סופי.

## מבני התחנה
לאורך ציר הרכבת פזורים מספר מבנים (מדרום לצפון):
* גשר מעל נחל שקמה (כ-100 מטר מדרום לתחנה)
* המבנה הראשי של התחנה + מבנה נוסף המחובר אליו. שני מבנים עשוים אבן ומגודרים.
* מבנה אבן בודד המרוחק כ 80 מטר מצפון לתחנה. ייתכן ששימש למגורי מנהל התחנה. גם מבנה זה מגודר.
* בניין שירותים בחלק הצפוני של התחנה.
* גשר הרוס מעל נחל עובד (כ-500 מטר מצפון לתחנה).

## מצבת הפועלים המצרים
[ממוזער|מצבת הפועלים המצריים שבנו את מסילת הברזל ב[מלחמת העולם הראשונה בתחנת הרכבת בדיר סניד]]
כקילומטר צפונית לשרידי התחנה הקימו הבריטים בצד מסילת הברזל מצבת זיכרון לפועלים המצריים, שסללו את המסילה הצבאית הבריטית, נהרגו ונקברו בקבר אחים בגבעה מלאכותית. על המצבה מופיע כיתוב באנגלית ובערבית.
הכיתוב באנגלית: "מאה תשעים ושנים איש מגדודי העבודה המצריים קבורים בקרבת מקום"
הכיתוב בערבית: "אין אלוהים מלבדי אללה ומוחמד שליח אללה".
באביב פורחים על הגבעה אירוסים ממין אירוס ארם נהרים.

## ראו גם
*מסילת לוד - אשקלון

## קישורים חיצוניים

* הכפר דיר סנייד באתר palestineremembered (אורכב)
* גשר רכבת- תחנת  דיר סנד באתר מרחב שקמה

## הערות שוליים

קטגוריה:מועצה אזורית חוף אשקלון
קטגוריה:בנייה ופיתוח של תחבורה בתקופת המנדט
קטגוריה:ישראל: מבנים שוממים
דיר סניד
קטגוריה:רצועת עזה: תחבורה
קטגוריה:יד מרדכי: תחבורה
קטגוריה:הנגב המערבי: תחבורה
קטגוריה:הנגב: היסטוריה
דיר סניד
טריאסטה (נפה)

**נפת טריאסטה** (באיטלקית **Provincia di Trieste**; בסלובנית **Tržaška pokrajina**) היא נפה במחוז פריולי-ונציה ג'וליה בצפון-מזרח איטליה, ובירתה בטריאסטה. הנפה משתרעת על שטח של 212 קמ"ר ומבחינה זו היא הנפה הקטנה במדינה. בשנת 2006 מנתה אוכלוסייתה 236,512 תושבים, רובם המכריע בעיר טריאסטה. הנפה מחולקת לשש רשויות מקומיות וגם מבחינה זו היא הקטנה באיטליה.

## גאוגרפיה
נפת טריאסטה משתרעת לחופיו של מפרץ טריאסטה שהוא שלוחה של הים האדריאטי, וצורתה כשל רצועה מוארכת שאורכה 30 ק"מ ורוחבה בן 5 ל-10 ק"מ. הנפה מוקפת מדרום, מזרח וצפון על ידי סלובניה, וממערב היא גובלת בים לאורך חוף בן 48.1 ק"מ. רק בפינה הצפון-מערבית, גובלת הנפה לאורך קו גבול קצר, בטריטוריה איטלקית (נפת גוריציה).

נופה של הנפה עוצב בתהליכים קרסטיים וחבל קראס הסלובני, שהעניק את שמו לתופעה, גולש לתחומה של הנפה ומשתפל מגובה של כ-400 מטר עד לחוף הים, לעיתים בצורת מצוקים תלולים. גרוטה ג'יגאנטה (Grotta Gigante - "המערה הענקית") היא תופעת הקרסט הידועה ביותר בנפה, והאולם המרכזי בה משתרע לאורך של 130 מטר, רוחב של 65 מטר, וגובהו 107 מטר.

## כלכלה ותחבורה
ימין|ממוזער|200px|ה-A-4 בסיסטיאנה בנפת טריאסטה
כלכלת הנפה מבוססת בעיקרה על מתן שירותי ביטוח, מסחר (בעיקר בנמלה של העיר טריאסטה), ותיירות, אך גם על תעשייה ובמידה פחותה מכך על חקלאות. התעשייה המרוכזת בעיקר בבירת הנפה כוללת מפעלי מתכת, מספנות ותעשיית מזון כמו קפה "אילי" (Illy) ו"פסטה זרה" (Pasta Zara). החקלאות כוללת גידול גפנים והפקת שמן.

חשיבותו של נמל טריאסטה הביאה לחיבור הנפה לרשת הרכבות של האימפריה האוסטרו-הונגרית כבר ב-1857. רכבות נוסעים יוצאות מטריאסטה בעיקר לוונציה או למסטרה ממנה ניתן להמשיך ליתר חלקי איטליה.

הנפה שוכנת בקצה המזרחי של הכביש המהיר A4 (המכונה על שם ונציה La Serenissima). כביש מהיר זה מוביל לאורך 517 ק"מ עד לטורינו והוא ציר התנועה העיקרי לאורך עמק הפו. הכביש הארצי SS14 מוביל מהנפה אל ונציה במקביל לכביש המהיר. הנפה מחוברת במספר עורקי תנועה גם אל סלובניה ואל הכבישים המהירים A1 ו-A3 במדינה זו.

## ראו גם
*טריאסטה
*רייקה
*איסטריה
*קראס

## קישורים חיצוניים

*אתר הנפה


תמונה:Grado1.jpg|טירת דואינו
תמונה:Castello di Miramare lato mare.JPG|טירת מירמרה
תמונה:Assic 042.jpg|מפל רוזנדרה בסן דורליגו דלה ואלה
תמונה:Muggia Harbour2.JPG|המעגן במוג'יה


קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:פריולי-ונציה ג'וליה
קטגוריה:איטליה: נפות לשעבר
קטגוריה:טריאסטה
עודד ידעיה

שמאל|ממוזער|250px|עודד ידעיה, בתערוכה "אש ורודה", מרץ 2012.
**עודד ידעיה** (נולד ב-1949) הוא צלם, אמן רב־תחומי, מייסד ומנהל בית ספר מנשר לאמנות.

## ביוגרפיה
ידעיה נולד וגדל בקיבוץ חניתה, שירת כקצין בסיירת מטכ"ל, ולמד צילום בבית הספר לאמנות חזותית (School Of Visual Arts) שבניו-יורק. החל את דרכו האמנותית בשנות ה-80 של המאה ה-20, כאשר חזר מלימודיו בניו-יורק. בתקופה זו עסק בעיקר בצילום משפחתי. באותו זמן הוציא לאור ספר צילום ותערוכה תחת הכותרת "מסמך אישי".

ידעיה פרסם שלושה ספרי צילום: "מסמך אישי", "סימנים מוסכמים" ו"יומרות אפורות", אשר איגדו צילומים מתערוכותיו שהוצגו במוזיאון ישראל, במוזיאון הרצליה ובגלריות שונות בישראל ובעולם.

עבודותיו מתאפיינות בטקסטים הנכתבים בכתב יד או בהדפסה על גבי צילומים. בעבודותיו עוסק ידעיה בשאלת תפקידו הפוליטי של הצילום. בתערוכתו האחרונה "אפשר ופשוט:צילום קורא" שהוצגה בגלריית מנשר, הציג צילומים מהפגנות נגד גדר ההפרדה ועליהם טקסטים פרי עטו.

בשנות ה-80 הקים וניהל את המערך האקדמי של בית הספר קמרה אובסקורה וכן לימד באוניברסיטת חיפה, ויצו חיפה, המדרשה לאמנות שבבית ברל ועוד.
עבד כמבקר הצילום של עיתון "העיר" וכתב מאמרים לכתבי עת כגון 'קו' ו'סטודיו'.

בשנת 2005 הקים את בית ספר מנשר לאמנות, והוא משמש כמנהלו.

בשנת 2021 פרסם את ספר הפרוזה הראשון שלו, "ברגד" (הוצאת אפיק - ספרות ישראלית), שבו מוצגת התמורה שחלה במי שהיה קצין לוחם ונהפך ברבות השנים לאקטיביסט פוליטי החותר תחת אותם מוקדי "סמכות" ו"כוח" שבשמם פעל בעברו.

ידעיה מתגורר בתל אביב עם אשתו, הסופרת רונית ידעיה. אב לשתי בנות, אלה, פעילה חברתית פוליטית, וקרן, במאית ותסריטאית.

בנובמבר 2025 נפצע בתקיפת מתנחלים מגבעת רונן על משתתפי מסיק בבורין. המתנחלים רגמו אותו באבנים וגנבו את מצלמתו. הוא הגיש תלונה במשטרה והתיק נסגר מבלי שזומן למתן עדות.

## לקריאה נוספת
* אריאלה אזולאי, "העיניים של המדינה: שיחות עם ראש אמ"ן לשעבר, שלמה גזית, ושני צלמים: עודד ידעיה ושלמה ערד", **איך זה נראה לך? 25 שיחות, 44 תצלומים**, הוצאת בבל, 2000, עמ' 118–135.

## קישורים חיצוניים

* 
* מנשר לאמנות
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* עודד ידעיה, הרטוריקה של המיתולוגיה:על הצילום של מיכה ברעם, מאמר מתוך 'סטודיו' באתר הוצאת בבל

## הערות שוליים

קטגוריה:חניתה: אישים
קטגוריה:צלמים ישראלים
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:לוחמי סיירת מטכ"ל
קטגוריה:זוכי פרס אנריקה קבלין
קטגוריה:מנהלים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949
עמים הודו-אירופיים

שמאל|ממוזער|250px|התאוריות השונות בדבר מיקומה של ה"אוּר-היימאט" (ארץ המקור) של העמים ההודו-אירופיים
שמאל|ממוזער|250px|התפשטות השבטים ההודו-אירופיים, לפי היפוטזת קורגן
שמאל|ממוזער|250px|תפוצת גנים R1a (סגול) ו-R1b (אדום) 
שמאל|ממוזער|250px|התפשטות המרכבה ממרכז אסיה
**העמים ההודו-אירופיים** הם אלה הדוברים שפות הודו-אירופיות, משפחת שפות גדולה ששפותיה דוברו במקור ברחבי אירופה ומרכז אסיה.

## מקורה של התאוריה
מקורה של התאוריה בדבר הקשר בין העמים ההודו-אירופיים הוא בעיקרה תוצר של מחקרים אנתרופולוגיים, ובמיוחד חקר הבלשנות ההיסטורית אשר התמקדה בשנותיה המוקדמות בעיקר בשפות שמיות ובשפות ההודו-אירופיות, שהיו מוכרות יותר באירופה. בשלבים מאוחרים יותר ולאחר ניסוח התאוריה, הצטרף גם חקר האנתרופולוגיה הביולוגית לבחינתה. כל אלה סייעו בזיהוי פרוטו-תרבות של אוכלוסייה קדומה היפותטית אחת אשר דיברה שפה אם (פרוטו-שפה) משותפת. 

לפי היפוטזת קורגן מתוארכת השפה האם הפרוטו-אירופית לסוף האלף החמישי ולתחילת האלף הרביעי לפנה"ס (התקופה הכלקוליתית), ולפי תאוריות אחרות לכמה אלפי שנים קודם לכן. לפי כל התאוריות האלה, בתקופה זו טרם התפצלה השפה האם ההודו-אירופית לענפיה העיקריים המוקדמים, ומכך מסיקים החוקרים על קיומה של פרוטו-אוכלוסייה הודו-אירופית היפותטית בתקופה זו.

## האור-היימאט (ארץ המקור) ההודו-אירופית
אחת השאלות השנויות במחלוקת מתייחסת למיקומה המדויק של האור-היימאט (גרמנית Urheimat - "ארץ מקור") ההודו-אירופית. בהיעדר ראיות ישירות לקיומה של שפה אם הודו-אירופית ולקיומה של פרוטו-אוכלוסייה שדיברה בה, הוצעו תאוריות רבות בעניין מיקומה המדויק של ארץ המקור של העמים ההודו-אירופיים; וכפי שניסח זאת ג'יימס מלורי: 

עם זאת לפי מלורי קיימות ארבע תאוריות עיקריות באשר למיקומה של ארץ מקור זו:
* האזור הבלטי-פונטי - התקופה המזוליתית (8000 לפנה"ס).
* אנטוליה - התקופה הנאוליתית המוקדמת (7000 עד 6000 לפנה"ס).
* מרכז אירופה-הבלקן - התקופה הנאוליתית המוקדמת (5000 לפנה"ס).
* ההיפותזה הקורגנית: בין הים השחור לים הכספי - התקופה הכלקוליתית המוקדמת (4500 עד 3500 לפנה"ס).
תאוריות אחרות מציעות את ארמניה, הודו או אירופה עצמה מקדמת דנא (מזה עשרות אלפי שנים).

## ראו גם
*שפות הודו-אירופיות

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עמים
קטגוריה:עמי אירופה
קטגוריה:עמי אסיה
אי הנחשים

**אי הנחשים** (באוקראינית: **Острів Зміїний**, ברומנית: **Insula Şerpilor**) הוא אי אוקראיני בים השחור בסמוך לגבול עם רומניה, במרחק של 45 קילומטרים מהדלתה של הדנובה.

אי הנחשים הוא האי המרכזי מבין חמישה איים קטנים, בנפת קיליה, מחוז אודסה, באוקראינה. רומניה טוענת שהאי שייך לה והיא הגישה תביעה לריבונות עליו. התביעה מתבררת בבית הדין הבינלאומי בהאג.

שטח האי הוא 170 דונם. הנקודה הגבוהה ביותר על האי נמצאת בגובה 41 מטר מעל פני הים. המרחק בין שתי הנקודות המרוחקות ביותר על האי הוא 1,973 מטרים. על האי אין מקורות מים מתוקים והצמחייה דלילה מאוד.
[שמאל|300px|ממוזער|ציור של אי הנחשים בשנת [1896]]
בעבר האי שימש כבסיס דיג, ובשנים האחרונות ניסתה אוקראינה לפתח בו תיירות. חשיבות האי גדלה לאחר שנמצאו מרבצי נפט בקרקע הים בסביבה.

## היסטוריה
האי הוזכר לראשונה בכתבים יוונים מהמאה ה-7 לפני הספירה, בהם הוא נקרא "האי הלבן" (ביוונית: Λευκή). האי היה לנקודת עגינה של ספינות סוחר שנעו בין יוון לבין המושבות היווניות בחופיו הצפוניים של הים השחור. היוונים בנו על האי מקדש לאכילס. שרידי המקדש התגלו באקראי בשנת 1823, אך לא נשתמרו עד היום. בשנת 1843 השתמשו בהם לבניית מגדלור באי. האי עבר לשליטת האימפריה הרומית במאה ה-1 לפני הספירה. לאחר חלוקת האימפריה הרומית היה האי חלק מביזנטיון. עם נפילת האימפריה הביזנטית במאה ה-15 עבר האי לשליטה האימפריה העות'מאנית.

לאחר תבוסת הטורקים במלחמה העות'מאנית-רוסית (1828–1829) עבר האי לשליטת האימפריה הרוסית, אם כי לא לזמן רב. בשנת 1856, לאחר הפסדה של רוסיה במלחמת קרים, הועבר האי לידי רומניה. בתקופת השלטון הרומני שימש האי כבית סוהר לחיילי צבא רומניה.

באפריל 1944, במהלך מלחמת העולם השנייה, הונחת על האי כוח קטן של חיילי הצבא האדום. חיל המצב הרומני של האי נכנע מיד ללא קרב. השליטה הסובייטית באי עוגנה בחוזה שנחתם בין רומניה לברית המועצות ב-23 במאי 1948. בתקופת ברית המועצות היה האי שטח צבאי סגור. על האי הוצב מכ"ם של יחידת נ"מ ובסיס קטן של משמר הגבול.

לאחר התפרקות ברית המועצות הפך האי חלק מאוקראינה העצמאית שהציגה בו חיל משמר גבול.

ב-24 בפברואר 2022, ביום הראשון של הפלישה הרוסית לאוקראינה, נכבש האי על ידי רוסיה. הקרב הסתיים תוך דקות לאחר שספינות מלחמה רוסיות השמידו את כל התשתית הצבאית על האי ולקחו בשבי הרוסי 13 שומרי גבול אוקראינים שאוקראינה טענה בתחילה שסירבו להיכנע ונהרגו. הרוסים נסוגו ב-30 ביוני 2022.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:הים השחור
קטגוריה:אוקראינה: גאוגרפיה
קטגוריה:רומניה: איים
קטגוריה:מחוז אודסה
ונטית (שפה איטלית)

**ונטית (שפה איטלית)** (לטינית **Lingua Venetica**) הייתה שפה הודו-אירופית שדוברה בעת העתיקה באזור ונטו שבצפון-מזרח איטליה בין עמק הפו מדרום למורדות הרי האלפים מצפון. 

על קיומה של השפה ומאפייניה מעידות כ-300 כתובות קצרות שהשתמרו מהתקופה שבין המאה ה-6 לפנה"ס למאה ה-1, מועד בו נדחקה מפני הלטינית ונכחדה. דוברי הוונטית היו הוונטים האדריאטים, עם איטלי שכונה "Veneti" בפי הרומאים ו-"Ενετοί" (אֳנֳטי) ביוונית. כ-60 מילים בוונטית פוענחו אם כי חלק מהן נשאלו מלטינית. 

אין לבלבל שפה זו עם הוונטית המודרנית, השייכת למשפחת השפות הרומאניות.

## שיוך

ונטית היא שפה הודו-אירופית המשתייכת לקבוצת ה"קנטום" והיא נכתבה באלפבית צפון איטלי. קיימת הסכמה כי למעט ליבורנית, הייתה הוונטית השפה המקורבת ביותר לשפות האיטליות, קבוצה שכללה בין היתר גם את הלטינית. האפשרות שוונטית הייתה מקורבת גם לניבים אילירים מוטלת בספק בידי רוב החוקרים. עוד נתגלו מספר קווי דמיון בין ונטית לשפות הגרמאניות, במיוחד בכינויי השם (Pronoun).

## ראו גם
* עמים איטליים

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:שפות נכחדות
קטגוריה:שפות הודו-אירופיות
קטגוריה:שפות עתיקות