open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
כוחות הביטחון המרכזי

שמאל|ממוזער|250px|כוחות הביטחון המרכזי ערוכים לפיזור הפגנה, ינואר 2011
**כוחות הביטחון המרכזי** (ערבית: قوات الأمن المركزي, בתעתיק: קוואת אל-אמן אל-מרכזי; או בקיצור: **הביטחון המרכזי**) הם כוחות שיטור המיועדים לשמירה על הסדר וביטחון הפנים במצרים. בין תפקידיהם אבטחת אתרים ממשלתיים, שגרירויות זרות, פיקוח על הפגנות ופיזור מהומות, אבטחת אירועים המוניים, פיקוח על התפילות במסגדים, ולוחמה בטרור. 

הביטחון המרכזי כפוף למשרד הפנים המצרי, שהוא המשרד הממשלתי האחראי לאכיפת החוק במדינה. מטרת הקמת הכוחות הייתה שליטה בהפגנות ברחבי מצרים ופיזור מהומות, והימנעות משימוש בצבא הסדיר למטרות אלו. הגיוס לכוחות הביטחון המרכזי הוא במסגרת שירות החובה בצבא מצרים. הכוחות מונים מעל 300,000 אנשי ביטחון, חלקם בשירות חובה. לרוב, מגויסים לכוחות אלה בני האזורים הכפריים והפחות משכילים של המדינה. 

לביטחון המרכזי 8 אזורי מבצעים: קהיר, אלכסנדריה, גיזה, מרכז ומערב הדלתא, מזרח הדלתא,  תעלת סואץ וסיני, צפון מצרים העליונה ודרום מצרים העליונה.

ב-1986 השתתפו רבים מאנשי הביטחון המרכזי במרידה נגד השלטון, לאחר שהופצו שמועות כוזבות בדבר הארכת שירות החובה שלהם. במהלך ההתקוממות הציתו אנשי הביטחון המרכזי בתי מלון ומכוניות בתוך קהיר. ההתקוממות דוכאה על ידי הצבא שכוחותיו נכנסו לעיר הבירה, ולאחריה הוכנסו רפורמות למנגנון הביטחון המרכזי, ושופרו שכרם ותנאיהם של אנשי הכוחות.

בינואר 2011 השתתפו אנשי הביטחון המרכזי בדיכוי המהומות שפרצו במחוזות רבים במצרים שהובילו להדחת הנשיא חוסני מובארכ. כוחות הביטחון המרכזי הואשמו בשימוש ברוטלי בכוח, נכשלו בדיכוי המהומות, והוחלפו  בחיילי הצבא המצרי, שנכנסו למוקדי המתיחות על מנת להרגיע את הרוחות.

קטגוריה:מצרים: צבא וביטחון
ריו גז'גוס

**ריו גז'גוס** (בספרדית: **Río Gallegos**) היא עיר בדרום פטגוניה שבארגנטינה, השוכנת בסמוך לשפך נהר גז'גוס (על שמו היא קרויה) לאוקיינוס האטלנטי. ריו גז'גוס היא בירתה של פרובינציית סנטה קרוס, ובשנת 2010 התגוררו בה כ-98 אלף תושבים, כ-21% עליה לעומת האוכלוסייה שהייתה שם בשנת 2001.

האירופי הראשון שהפליג באזור היה חופרה דה לואאיסה, ב-1525. את הנהר שגילה כינה אידלפונסו (Idelfonso), ואת שמו הנוכחי נתן לו סימון דה אלקסאבה, שסייר באזור ב-1535. הספרדים לא התעניינו באזור המרוחק, שהיה דל באוצרות טבע, והוא נותר בלתי מיושב. רק לאחר כיבוש המדבר בידי ארגנטינה העצמאית, בשנות ה-70 של המאה ה-19, שנועד לבסס את אחיזתה בפטגוניה, החלה התיישבות באזור. בתחילה, הוקם במקום בסיס של חיל הים הארגנטינאי ב-1885, ותוך שנים ספורות התבססה סביבו העיירה. כבר ב-1888 החליט מושל הטריטוריה רמון ליסטה להעביר את הבירה מפוארטו סנטה קרוס לריו גז'גוס, אך ההחלטה אושרה סופית רק ב-1904. בין 1912 ל-1920 עודדה הממשלה חוואים מאיי פוקלנד ומדרום צ'ילה להתיישב במקום. העיר התפתחה כמרכז לגידול כבשים, והנמל התפתח כמרכז לייצוא כבשים ותוצרתן. לאחר שטריטוריית סנטה קרוס קיבלה מעמד של פרובינציה ב-1957, הייתה ריו גז'גוס לבירתה. 

במהלך מלחמת פוקלנד ב-1982 שימש שדה התעופה של העיר לגיחות אוויריות של חיל האוויר הארגנטינאי. כיום ריו גז'גוס היא העיר הגדולה ביותר בדרום פטגוניה, ופועל בה נמל תעופה בינלאומי.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:סנטה קרוס: ערים
קטגוריה:פרובינציות ארגנטינה: ערי בירה
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1885
לופולית

שמאל|ממוזער|250px|גופי חדירה עיקריים: 1 – לקולית; 2 – דייק קטן; 3 – בתולית; 4 – דייק; 5 – סיל; 6 – פקק געשי; 7 – לופולית
**לופולית** הוא מחדר פלוטוני הנוצר מחדירת מאגמה לסלעי הליתוספירה והתגבשותה לסלע פלוטוני. לופוליתים הם גופי חדירה תואמים, כלומר הם חודרים במקביל לשכבות סלעי הסביבה ומתגבשים ביניהם. מקור השם מיוונית: לופאס – צלחת + ליתוס – אבן.

## היווצרות
לפולית נוצר בעומק רדוד יחסית על ידי מאגמה צמיגה מאוד, המתגבשת לסלע – לרוב מאפי בהרכבו. המאגמה מתקררת לאטה מתחת לפני השטח – תהליך המאפשר את היווצרותם של גבישים גדולים.

לופולית דומה בהיווצרותו ללקולית, אך שונה ממנו בצורתו. ללפולית צורת משפך רחב, בעוד ללקולית צורת פטריה. צורת המשפך נובעת ממפגש המאגמה בשכבת סלע שאינה מאפשרת לה להתקדם למעלה, ולחץ המאגמה דוחק את שכבות סלעי הסביבה כלפי מטה. עם התגבשות המאגמה פוחת נפחה, מה שעשוי לגרום התמוטטות של שכבות הסלעים מעל הלופולית אל החלל שנוצר.

לופוליתים עשויים להיווצר בגדלים שונים – מקילומטרים ספורים לכמה מאות קילומטרים. במתחם בושוולד בדרום אפריקה – שהיווצרותו מתוארכת לתחילת הרביעון, לפני כ-2 מיליון שנים – מצוי לופולית שכבתי שרוחבו כמה מאות קילומטרים.

## תפוצה
שמאל|ממוזער|250px|מחדר שכבתי במתחם בושוולד
לצד הלופולית במתחם בושוולד קיימים לופוליתים בגדלים שונים במקומות נוספים בעולם:
*במתחם דולות במינסוטה מצוי לופולית גדול, המורכב בעיקר מסלעי גברו.
*באגן סדברי בצפון אונטריו מצוי לופולית, שמקורו בהתכה נרחבת של סלעים בעקבות התנגשות מטאוריט לפני כ-1,850 מיליון שנים.
*במתחם סקארגארד בגרינלנד מצוי לופולית גדול.
*בנבדה מצוי "לופוליט המבולדט" – מחדר שכבתי שנוצר ביורה, המורכב בעיקר מסלעי גברו.

## ראו גם
*גאולוגיה - מונחים

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פטרולוגיה
קטגוריה:וולקנולוגיה
קטגוריה:סלעי יסוד
קטגוריה:סלעים פלוטוניים
קטגוריה:גופי חדירה פלוטוניים
לואי גארל

שמאל|ממוזער|250px|לואי גארל (2010)
**לואי גארל** (בצרפתית: **Louis Garrel**; נולד ב־14 ביוני 1983) הוא שחקן וקולנוען יהודי-צרפתי, מוכר בין היתר בשל כיכובו בסרטים "החולמים" (2003), "מאהבים קבועים" (2005), "קיץ לוהט" (2011) ו"קצין ומרגל" (2019).

## קורות חיים
גארל נולד בפריז, צרפת; בנם של במאי הקולנוע פיליפ גארל ושל השחקנית בריז'יט סי, אחיה של השחקנית אסתר גארל, ונכדו של השחקן מוריס גארל. סבו וסבתו מצד אמו הם יהודים־ספרדים. הוא בוגר של הקונסרבטואר הלאומי הגבוה לאמנות הדרמה.

מלבד השפה צרפתית המולדת שלו, גארל דובר גם אנגלית ואיטלקית.

## קריירה
הוא הופיע לראשונה בסרט קולנוע כשהיה בן 6, בסרט "Les baisers de secours", שביים אביו, ושהוריו היו בו השחקנים הראשיים. הסרט הבא שבו השתתף היה Ceci est mon corps" (2001)", כשהיה בן 18, אך מה שנחשב לפריצת הדרך המקצועית שלו הוא הסרט "החולמים" (2003) בבימויו של ברנרדו ברטולוצ'י, שבו כיכב לצדם של מייקל פיט ואווה גרין.

ב־2004 השתתף בסרטו הפרובוקטיבי של כריסטוף הונורה "Ma mère" ("אמא שלי"), לצדה של איזבל הופר. שיתוף הפעולה בין אונורה לגארל נמשך בשנים הבאות, וגארל כיכב בסרטים נוספים בבימויו, בהם "בפריז" (2006), "שירי אהבה" (2007), "הנשמה הטהורה" (2008) ו"מסדרים ללינה את החיים" (2009). ב־2006 זכה בפרס סזאר בקטגוריית השחקן המבטיח ביותר על תפקידו בסרט "מאהבים קבועים", שביים אביו.

בשנת 2008 ניסה גארל לראשונה את כוחו בבימוי, כשביים את הסרט הקצר Mes copains ("החברים שלי").

בשנת 2011 יצא הסרט "קיץ לוהט" בו הוא שיחק את דמותו של פרדריק, לצד מוניקה בלוצ'י.

בשנת 2015 השתתף בסרט "מלך שלי" עליו היה מועמד לפרס סזאר בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר.

בשנת 2016 שיחק בסרט הבלגי-צרפתי "פלנטריום" לצד נטלי פורטמן.

בשנת 2017 שיחק לצד סטייסי מרטין וברניס בז'ו בסרט הדרמה "יוצא מן הכלל" של הבמאי מישל חזנוויצ'וס. בשנת 2018 כיכב בסרט "הגבר הנאמן" ובשנת 2019 שיחק בסרטו של רומן פולנסקי "קצין ומרגל", ושיחק בסרטה של גרטה גרוויג "נשים קטנות".

בשנת 2021 לוהק לסרטי הקולנוע "שלושת המוסקטרים: ד'ארטניאן" ו"שלושת המוסקטרים: מיליידי", לצדם של פרנסואה סיביל, אווה גרין, רומן דוריס, ונסן קאסל, ויקי קרייפס ובבימויו של מרטין בורבולון, בהפקה בתקציב של 73 מיליון דולר.

בשנת 2022, נמסר על ליהוקו לסרט "המועדפת".

## חיים אישיים
בשנים 2007–2012 היה גארל בזוגיות עם השחקנית הצרפתייה-איטלקית ולריה ברוני-טדסקי, אחותה הגדולה של הזמרת קרלה ברוני. השניים מגדלים תינוקת בשם סלין שאימצו מסנגל בשנת 2009.

ביוני 2017 גארל התחתן עם הדוגמנית והשחקנית לטיסיה קסטה והפך לאב חורג לשלושת ילדיה. בני הזוג ביחד מאז 2015. ב-17 במרץ 2021, קסטה ילדה את בנה הרביעי, הילד הראשון של בני הזוג, בן בשם אייזל.

## פילמוגרפיה

### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים צרפתים
קטגוריה:שחקני תיאטרון יהודים צרפתים
קטגוריה:שחקנים ילדים יהודים
קטגוריה:שחקנים ילדים צרפתים
קטגוריה:במאי קולנוע יהודים צרפתים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע יהודים צרפתים
קטגוריה:צלמי קולנוע צרפתים
קטגוריה:צלמי קולנוע יהודים
קטגוריה:זוכי פרס סזאר
קטגוריה:בוגרי הקונסרבטואר של פריז
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1983
לחצנות מתכת

**לחצנות** היא טכניקה המתייחסת לקבוצת תהליכי ייצור המשמשים ליצירת חלקים חלולים ואקסי-סימטרים תוך כדי סיבוב. התהליך מתבסס על מאמצים פנימיים הנוצרים בחומר תוך כדי התהליך. מאמצים אלו יכולים להיות קומבינציה של מאמצי מתיחה ולחיצה או רק מאמצי לחיצה.
במהלך התהליך מסובבים דיסקת ברזל או צינור במהירות גבוהה ולוחצים על החומר גלם באופן ידני או ממוכן על מנת לקבל את הצורה האקסי סימטרית הרצויה.
בעקבות התקדמות טכנולוגית משמעותית, ניתן ללחוץ ברמת דיוק גבוהה מאשר בעבר מתכות כגון אלומיניום, פלדת פחמן, פלדת אל-חלד (נירוסטה), נחושת, פליז, כסף, זהב, טיטניום, מוליבדן, טנטלום, Hastelloy X, ו-inconel.
הטכנולוגיה שימושית מאוד לייצור גופי תאורה, רקטות, קונוסים, סירים, מכלים, חצאי כדור ומעברים בין קטרים.

## תהליך הייצור
### לחצנות מתכת באמצעות מכונה אוטומטית CNC
העבודה מתבצעת במספר שלבים:
*שלב א' - חיתוך המתכת לצורה עגולה באמצעות מכונת מספרי פח.
*שלב ב' - העברת הפח העגול למכונת לחצנות (מכונה הדומה למחרטה). הפח העגול נתפס באמצעות בוכנה בלחץ כנגד מודל (המודל מחובר למכונת הלחצנות - הוא מסתובב באמצעות המכונה).
*שלב ג' - מפעילים את המכונה. הפח מתחיל להסתובב על גבי המכונה.
*שלב ד' - לוחצים את הפח באמצעות רולר המחובר לבוכנה עד קבלת המוצר הרצוי. התהליך מבוקר CNC.
*שלב ה' - ביצוע פעולה משלימה כגון חריטה, חיתוך גובה, פאזה ועוד.

### יתרונות וחסרונות
*בתהליך ניתן לבצע מספר פעולות בדפינה אחת והיא חסכונית בחומר גלם לכן התהליך אפקטיבי בייצור סדרות גדולות של חלקים.
*הכנת כלי הייצור פשוטה ומהירה ביחס לטכנולוגיות אחרות של עיבוד פח דבר שמאפשר זמני אספקה קצרים ועלויות ייצור נמוכות לאבות טיפוס.
*החלק הסופי המתקבל הוא בעל תכונות מכניות משופרות עקב תופעה של הקשיית מעוותים שמתרחשת בתהליך וכיווניות מבנה קריסטלוגרפי אחידה דבר שמאפשר הפחתה של עוביי דופן או שימוש בחומרים זולים יותר.

חיסרון בתהליך הוא שחלק שנהרס במהלך התהליך לא כלכלי לתקן אותו.
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מטלורגיה
קטגוריה:מקצועות הייצור
קטגוריה:מלאכת יד
מהומות הלחם (מצרים)

ממוזער
**מהומות הלחם** הוא כינויה של התקוממות עממית ספונטנית שזיעזעה את הערים הגדולות במצרים ב-18 וב-19 בינואר 1977. במהומות אלה השתתפו כמיליון וחצי מצרים מהמעמד הנמוך, במחאה על החלטת שר הכלכלה להפסיק את התמיכה הכספית במוצרי המזון בסיסיים. בהפגנות נהרגו כ-79 איש, והן הסתיימו רק לאחר התערבות הצבא המצרי.

מאז עלייתו לשלטון בתחילת העשור, ביקש הנשיא סאדאת להנהיג מדיניות כלכלית ליברלית. בשנת 1976 ביקש סאדאת הלוואות מהבנק העולמי על מנת להקל על נטל החוב של המדינה, אולם הבנק מתח ביקורת על מדיניות הממשלה לסבסד מוצרי מזון בסיסיים. בעקבות זאת הכריז סאדאת בינואר 1977 על קיצוץ של 250 מיליון דולר בסובסידיה לקמח, לאורז ולשמן לבישול וכן על ביטול הבונוסים לעובדי המדינה.

ב-18 וב-19 בינואר התפרעו בני המעמד הנמוך שהיו צפויים להיפגע בצורה הקשה ביותר מביטול התמיכה. המהומות פרצו בכל רחבי הארץ, מאסואן במצרים העילית ועד לאלכסנדריה שעל שפת הים התיכון. במשך יומיים תקפו המתפרעים מטרות שסימלו את השחיתות של המשטר ואת השגשוג של בני המעמד הבינוני. הושמעו סיסמאות כגון: "יא בטל אלעבור, פין אלפטור?" ("גיבור הצליחה, איפה ארוחת הבוקר שלנו?"), ו"גנבי האינפיתאח (קרי, מדיניות הפתיחות הכלכלית), העם רעב ללחם". נשמעו גם קריאות "נאצר, נאצר". כ-79 בני אדם נהרגו ו-800 נפצעו במהלך המהומות.

המהומות אילצו את סאדאת ואת סגנו חוסני מובארכ לבטל את המדיניות החדשה. לדעת משקיפים, המהומות גם הובילו את סאדאת למסקנה שאין טעם לחסוך מפת לחמם של הנתינים עבור תקציבי הביטחון והכנות למלחמה עם ישראל, וכי הגיעה העת להגיע עמה להסדר.

## הערות שוליים

קטגוריה:מצרים: היסטוריה
לחם
קטגוריה:1977
קטגוריה:1977 בפוליטיקה
דניאל יוהנסן

**דניאל יוהנסן** (בגרמנית: **Daniel Johannsen**;  נולד ב-1978) הוא זמר טנור אוסטרי, מן המבוקשים ביותר בזמרי באך ומוזיקה כנסייתית בין בני דורו.

## ביוגרפיה
יוהנסן למד שירה אצל **מרגיט קלאוסהופר** ופרשנות ליד אצל **רוברט הול** בווינה. הוא השתתף בכיתות אמן אצל דיטריך פישר-דיסקאו, ניקולאי גדה וכריסטה לודוויג, וזכה בתחרויות רבות.

מאז סיום לימודיו בשנת 1998 הוא מופיע בשירת אורטוריות, לידר ואופרות במרכזי המוזיקה החשובים ביותר באירופה, בצפון אמריקה, במזרח התיכון וביפן. הוא מרבה להופיע במוזיקפריין ובקונצרטהאוס בווינה וכן בפסטיבלי מוזיקה חשובים, בהם פסטיבל זלצבורג ועם תזמורות ידועות שם, בהן הפילהרמונית של וינה והתזמורת הקאמרית של אירופה ותחת שרביטם של מנצחים נודעים כמו סר נוויל מרינר, ג'ורדי סאוואל ואחרים.

בתחום האופרה מבצע יוהנסן את התפקידים הליריים של מוצרט, אופרות מתקופת הבארוק ויצירות מודרניות לצד אופרטות. הוא מרבה להופיע ברסיטלים של לידר מן הרפרטואר הגרמני ואיננו מתעלם גם מן הרפרטואר האנגלי והצרפתי. באביב 2010 הקליט את מחזור השירים "אהבת משורר" של רוברט שומאן, בהמשך לתקליטור הסולו הראשון שלו, המכיל אריות של באך.

בעונת 11–2010 יופיע יוהנסן ב"אורטוריית חג המולד" של באך ובמשיח של הנדל במינכן, בניצוח הנסיירג אלברכט. במינכן ימלא גם את תפקיד **טאמינו** ב"חליל הקסם" של מוצרט, ויופיע במחזור "הטוחנת היפה" של שוברט. בעונה זו צפויות לו גם הופעות בבון, בפריז, ב"שוברטיאדה" בישראל, בחגיגות באך בלייפציג ובפילהרמונית של לוקסמבורג.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרים אוסטרים
קטגוריה:זמרים במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1978
שירת היפה והחיה

[ממוזער|250px|שירת היפה והחיה בלהקת המטאל הגותי הסימפונית [אפיקה בה יש שירה נשית מלודית של סימונה סימונס לצד גרואלינג של מארק יאנסן.]]
[ממוזער|250px|שירת היפה והחיה בלהקת הדום-דת' הגותית [Draconian בה יש שירה נשית מלודית של ליסה יוהנסון לצד גרואלינג של אנדרס יאקובסון.]]
**שירת היפה והחיה** (באנגלית: **Beauty and the Beast**) היא שיטת שירה הנפוצה בעיקר במטאל הגותי, בה יש שילוב בין שירה נשית מלודית, לעיתים קרובות בקול סופרן, לנהמות גרואלינג או בס צרוד מצד הזמר.

## היסטוריה
כבר באמצע שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 להקות דום מטאל שילבו לעיתים שירה נשית נקייה לצד הסולן. השיר המפורסם ביותר של שלב זה הוא Gothic של Paradise Lost שניגנה אז דום-דת'. שילוב זמרת נשית על בסיס קבוע החל מהמחצית השנייה של שנות ה-90 בנורווגיה, אז להקות כמו Theatre of Tragedy, Trail of Tears, Tristania ו-The Sins of Thy Beloved החלו לשלב זמרת סופרן או מצו סופרן קלאסי על בסיס קבוע לצד גרואלינג שביצע הסולן של הלהקה. להקות אלה פיתחו את סוגת המטאל הגותי הסקנדינבי שלצד שירת היפה והחיה הציג גם קלידים, כינור וליווי של מקהלה בשיריו. חלק מלהקות המטאל הגותי התפתחו ללהקות מטאל סימפוני ושילבו זמרות בעלי הכשרה אופראית לצידן. לעומתן, להקות אחרות, כגון Within Temptation, התרככו וויתרו על שירת היפה והחיה לטובת שירה נשית בלבד.

## מיון
אף ששירת היפה והחיה היא אחד המאפיינים של המטאל הגותי ניתן למצוא להקות מטאל גותי שבהן יש רק זמר זכר או רק זמרת נקבה, ללא שילוב בין שני הסגנונות. כמו כן, ישנן להקות מטאל, כמו Nightwish, שמשלבות לעיתים שירה בסגנון זה אך הן אינן להקות מטאל גותי.

## סגנון
סגנון שירת היפה והחיה משלב בין הרכות והקול הצלול של השירה הנשית (בעיקר כשמדובר בקול סופרן) לבין החספוס והעוצמה של שאגת הגרואלינג (בקול באס). בדרך כלל הזמר והזמרת שרים בנפרד, בתורות, כל אחד חלק אחר מהשיר, אך לעיתים הם גם שרים ביחד שורות או בתים שלמים. ברוב להקות המטאל הגותי המבצעות את שירת היפה והחיה, קטעי הגרואלינג ארוכים יותר מקטעי השירה הנשית, אך לרוב את הפזמונים (בתים החוזרים על עצמם בשיר) מבצעת הזמרת. ישנן להקות, כמו טריסטניה, שלצד שירת היפה והחיה משלבות גם שירה גברית נקייה ואף ליווי של מקהלה.

## דוגמאות
* טריסטניה: ויבקה סטנה (מצו-סופרן לירי) ומורטן ולנד (גרואלינג וגיטרות).
* The Sins of Thy Beloved: אניטה אוגלנד (סופרן), גלן מורטן נורדבה וארילד כריסטנסן (גרואלינג וגיטרות).
* אפיקה: סימונה סימונס (מצו-סופרן עד אלט) ומארק יאנסן (גרואלינג וגיטרות).
* Draconian: אנדרס יאקובסון (גרואלינג) וליסה יוהנסון (מצו סופרן) והייקה לנגהנס (אלט).
* Theatre of Tragedy עם הזמרת ליב קריסטין (שירה נשית) לצד גראולינג.
* Beyond Forgiveness: טליה הויט (סופרן), ריצ'רד מרקוס (גרואלינג) וגרג ויטוור (גרואלינג וצרחות בלאק מטאל).
* Galadriel

## ראו גם
* מטאל גותי
* מטאל סימפוני
* גרואלינג

קטגוריה:מטאל
קטגוריה:זמרה
קטגוריה:דום מטאל
פול מיסרקי

**פול מיסרקי** (בצרפתית: **Paul Misraki**; 28 בינואר 1908 – 30 באוקטובר 1998) היה מלחין יהודי-צרפתי בסגנון ג'אז שכתב מוזיקה ליותר מ-140 סרטי קולנוע וטלוויזיה.

## קורות חייו
נולד בקונסטנטינופול למשפחה יהודית צרפתית ממוצא איטלקי. מקור שם המשפחה הוא כנראה "מזרחי", שהותאם לשפת המקום. הוא התחיל לעסוק במוזיקה בגיל צעיר מאוד. בגיל ארבע הוא ניגן על פסנתר ובגיל שבע הלחין את הוואלס הראשון שלו. הוא סיים את לימודי התיכון בבית הספר היוקרתי "Lycée Janson de Sailly", שם גם הכיר את ריי ונטורה ויחד הם יצרו תזמורת Ray Ventura et ses Collegiens (= ריי ונטורה והתיכוניסטים שלו)

במהלך מלחמת העולם ה-2 הוא עבר מצרפת לדרום אמריקה שם ניגן בקברטים של ברזיל וארגנטינה. לאחר מכן עבר להוליווד ובסוף המלחמה חזר לצרפת. עבד ויצר בצרפת ועל תרומתו הגדולה בתחום המוזיקה זכה בעיטור אביר לגיון הכבוד הצרפתי. נפטר בפריז.

## מוזיקה
כתב מוזיקה לזמרים צרפתיים כמו ז'אן סבלון, שארל טרנה, איב מונטאן. הוא כתב גם מוזיקה לבמאיים אורסון ולס, ז'אן-לוק גודאר, ז'אן-פייר מלוויל ורוז'ה ואדים שזכתה להצלחה. התפרסם במוזיקה לסרטו של גודאר אלפוויל. בישראל השיר חוץ מזה הכל בסדר תורגם על ידי דן אלמגור.

## ספרים
כתב ספרים "בית אבי" (1941), "לכלוך על עיניי" (1955) וספר אוטוביוגרפיה

## רשימת סרטים חלקית עם המוזיקה שלו

* Atoll K (1951)
* Mr. Arkadin (1955)
* Et Dieu… créa la femme (1956)
* La mort en ce jardin (1956)
* Les cousins (1959)
* À double tour (1959)
* Les bonnes femmes (1960)
* Le doulos (1962)
* Alphaville, une étrange aventure de Lemmy Caution (1965)


## לקריאה נוספת

* Misraki. Paul, and Jacqueline Chassang. 1948. La maison de mon père; échange de lettres à la recherche de la foi, par Paul Misraki et Jacqueline Chassang. Préface du père A.-M. Carré. Paris: Revue des jeunes.
* Misraki, Paul. 1960. Paul Misraki. L'Éclat du verre: roman. Paris: Flammarion (Lagny-sur-Marne, Impr. de Lagny).
* THOMAS, Paul. Les Extraterrestres. pp. 224. Paris, 1962, 1962. Print.
* Misraki, Paul. 1983. Ouvre-moi ta porte. Paris: R. Laffont.


## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 

קטגוריה:מלחינים יהודים צרפתים
קטגוריה:מלחיני קולנוע יהודים
קטגוריה:מלחיני קולנוע צרפתים
קטגוריה:מוזיקאי ג'אז
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1908
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1998
ז'אן-פייר מלוויל

**ז'אן-פייר מלוויל** (בצרפתית: **Jean-Pierre Melville**; 20 באוקטובר 1917 – 2 באוגוסט 1973) היה במאי ושחקן קולנוע יהודי-צרפתי. מלוויל נולד בשם **ז'אן פייר גרומבאך** (**Jean-Pierre Grumbach**), ומאוחר יותר אימץ את השם "מלוויל"  בהיותו לוחם תנועת ההתנגדות הצרפתית במלחמת העולם השנייה, כמחווה לסופר האהוב עליו ביותר, הרמן מלוויל. עם שם זה נשאר גם לאחר תום המלחמה.

## קורות חיים
מלוויל נולד בפריז, צרפת, למשפחה יהודית מאלזס. מגיל צעיר היה פוקד את אולמות הקולנוע מדי יום. הוא שירת במלחמת העולם השנייה, תחילה בצבא הבריטי, והשתתף במבצע דרגון. כשחזר מהמלחמה הוא הגיש בקשה ב־SNTPCT (האיחוד הלאומי של טכנאים ועובדי הפקה קולנוע וטלוויזיה) להיות עוזר במאי ונדחה. כתוצאה מכך, החליט לביים את סרטיו בגפו. מלוויל הפך לבמאי עצמאי. את סרטו הראשון, "שתיקת הים", (Le Silence de la Mer) משנת 1949 כתב, הפיק, ביים וערך, מה שהפך אותו למודל לחיקוי בקרב אנשי הגל החדש בקולנוע הצרפתי כבמאי השולט באופן עצמאי על יצירתו.

מלוויל נודע בסרטיו הטרגיים והמינימליסטיים בקטגוריית הפילם פוליסייר, הפילם נואר הצרפתי, אף שביים גם כמה דרמות ועיבודים ספרותיים כגון "ילדים נוראים", על פי ז'אן קוקטו, ו־"ליאון מורין, כומר", על פי רומן מאת באטריס בק. הסרט "הסמוראי" (1967), בכיכובו של אלן דלון, שהיה השחקן המועדף עליו, נחשב ליצירת המופת שלו. גם סרטו "בוב המהמר" (1956), נחשב לאבן־פינה בסוגו. סרטו "צבא הצללים" (1969), על פי רומן של ז'וזף קסל, נחשב לאחד הסרטים הטובים ביותר על המחתרת ותקופת הכיבוש הנאצי בצרפת. "המעגל האדום" (1970), בכיכובם של איב מונטאן, אלן דלון, בורביל וג'אן־מריה וולונטה, נחשב אף הוא כפסגה ביצירתו. מלוויל העניק חשיבות רבה לתסריט, למורכבויות סיפוריות ולשימור מתח פסיכולוגי לאורך כל הסרט. לעיתים קרובות סרטיו פסימיים וחוקרים את הצדדים האפלים של האדם. בעזרת יכולת נדירה של התבוננות בנפש האדם, הצליח מלוויל לזכות באהדת הקהל וכן באהדת הביקורת, ששיבחה את סרטיו.

מלוויל היה אחד הבמאים הראשונים שצילמו בלוקיישנים אמיתיים ולא בתוך אולפן ובכך השפיע מאוד על סרטי הגל החדש. הוא הופיע בתפקיד משני בסרטו של ז'אן־לוק גודאר "עד כלות הנשימה", ואף עזר לו בעריכת הסרט (סגנון ה"ג'אמפ־קאט" החדשני לאותה התקופה). בשנת 1963 היה חלק מחבר השופטים בפסטיבל הסרטים הבינלאומי ה־13 בברלין.

מלוויל ביים 13 סרטים באורך מלא, חצי מהם סרטי פשע. הוא היווה השראה והשפיע על במאים כז'אן-לוק גודאר, קוונטין טרנטינו, מרטין סקורסזה וג'ון וו. מלוויל היה רווק מושבע, אינדיבידואל אדוק (שנודע כדון־ז'ואן), הסתובב תמיד עם משקפי שמש כהים (גם בלילות) וחי הרחק מעין־הציבור. הוא נפטר בפריז בגיל 55 מהתקף לב.

## פילמוגרפיה
### בתור במאי

### בתור שחקן

## שם קוד מלוויל
בשנת 2008 הופק סרט תיעודי באורך 26 דקות, שנקרא "שם קוד מלוויל" (Code Name Melville), החושף את תפקידו החשוב של מלוויל בהתנגדות הצרפתית במהלך מלחמת העולם השנייה ובגישתו לעשיית סרטים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:במאי קולנוע יהודים צרפתים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע יהודים צרפתים

קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1917
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1973
רקע

**רקע** (באנגלית: **Setting**) הוא מכלול הדברים אשר נותנים את הטון בהם מתרחש הסיפור, כולל זמן, תפאורה ומיקום. רקע מיוחס גם כסביבה חברתית המערבת אלמנטים כתרבות, גאוגרפיה ותקופות זמן היסטוריות. יחד עם עלילה, סגנון, דמות ותמה, הרקע נחשב לאחד המרכיבים הבסיסיים בסיפורת.

לרקע תפקיד חשוב בעלילה, כמו למשל סיפורי אדם נגד הטבע או אדם נגד חברה. בכמה מהסיפורים, הרקע הופך לדמות משל עצמו. בתפקיד זה הוא מיוחס ככלי עלילתי או כטכניקה ספרותית.

סוגי רקעים:
* היסטוריה חלופית
* עולם מערכה
* דיסטופיה
* אוטופיה
* יקום/מדינה/מיקום דמיוני
* יקום מקביל
* מציאות וירטואלית
* מציאות מדומה

## ראו גם
*מצג

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:כתיבה
ערי הזהב הנסתרות (ספר)

**ערי הזהב הנסתרות** (באנגלית: **The King's Fifth** - בתרגום חופשי "החמישית של המלך") הוא רומן היסטורי לילדים מאת סופר הילדים האמריקני סקוט אודל אשר יצא לאור לראשונה בארצות הברית בשנת 1966.

הספק עוסק בקונקיסטאדורים וביחס של הכובשים לעמים הילידיים של יבשת אמריקה, וכן מעלה סוגיות של מצפון ומוסר מול תאוות בצע.

הספר היווה מקור השראה לסדרת האנימה "ערי הזהב הנסתרות".

## תקציר העלילה
בשנת 1540 מצטרף אסטבן דה סנדובל (Estéban de Sandoval), צייר מפות בן חמש-עשרה, למשלחת ספרדית אל אזור סיבולה (Cìbola) המסתורי (באזור דרום-מערב ארצות הברית של ימינו) בחיפוש אחר שבע ערי הזהב של סיבולה. הזהב אינו מעניין אותו; הוא חולם לצייר מפות של אזורים המסומנים בינתיים כ"לא ידוע". בין חברי המשלחת: קפיטן מנדוסה (Captain Mendoza) האכזר וצמא-הזהב וכן זיאה טרויאנו (Zia Troyano), מתורגמנית בת שלוש-עשרה מבני הנאיאריט. שנתיים מאז יציאת המשלחת אסטבן בן השבע-עשרה הוא היחיד ששרד מכל חבריה (מלבד זיאה, אשר שבה לכפרה). הספר כתוב בצורת זכרונותיו של אסטבן, היושב כעת בכלא בוראקרוס שבמקסיקו, מואשם בכך שלא מסר חמישית מן האוצר שמצאו לקופת המלך כנדרש בחוק. אסטבן כותב כדי להבין את עצמו, להבין מה אירע לו במהלך השנתיים הללו של קדחת הזהב המאיימת על כל חברי המשלחת והאם בעקבות כל מה שקרה הוא ראוי עדיין להיקרא אדם.

## עיבוד טלוויזיוני

בתחילת שנות השמונים הופקה סדרת האנימה "ערי הזהב הנסתרות" (בצרפתית: Les Mystérieuses Cités d'Or) אשר היא עיבוד חופשי לרומן. מלבד אלמנטים בסיסיים שזהים בין הסדרה לספר (כמו שמות הדמויות, התקופה בה מתרחשת העלילה ומסעותיהם של הכובשים הספרדים ביבשת אמריקה בחיפוש אחר זהב) עלילת סדרת האנימציה שונה באופן מהותי מעלילת הספר ומכילה אף מוטיבים של פנטזיה ומדע בדיוני (כגון גזע של חייזרים ומכונות תעופה משוכללות). הסדרה אשר שודרה בישראל בערוץ הראשון בסוף שנות השמונים, זכתה לפופולריות בקרב ילדי ישראל.

## תרגום לעברית
* **ערי הזהב הנסתרות**, תרגם אסף שור, סדרת הרפתקה, הוצאות מודן ואוקיינוס, 2016
## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:ספרי 1966
קטגוריה:ספרי ילדים ונוער
קטגוריה:רומנים (סוגה ספרותית)
קטגוריה:ספרי הוצאת מודן
קטגוריה:ספרי סדרת הרפתקה
מרגריט השנייה, רוזנת פלנדריה

שמאל|ממוזער|250px|מרגריט השנייה
**מרגריט השנייה, רוזנת פלנדריה** (**Marguerite II de Flandre** או **Marguerite de Hainaut**; 2 ביוני 1202 - 10 בפברואר 1280) הייתה בתם הצעירה של בלדווין התשיעי, רוזן פלנדריה (שהיה גם רוזן אנו בשם בלדווין השישי) ושל מארי משמפאן.

## ביוגרפיה
אביה יצא למסע הצלב הרביעי לפני לידתה, ואמה הצטרפה אליו שנתיים לאחר מכן. אחרי מות אמה ב- 1204 ומות אביה בשנה שלאחריה, מרגריט ואחותה הבכורה ז'אן הועברו להשגחתו של דודן, פיליפ מנאמור עד 1208 כאשר העביר אותן לחצרו של פיליפ השני, מלך צרפת.

ב-1212, בהסכמתו של פיליפ השני, מלך צרפת מרגריט נישאה ל בושאר הרביעי מאוון, שהיה מושל אנו ואשר בתוקף תפקידו זה שימש כאפוטרופוס וכמורה של מרגריט. אחותה ז'אן, שהתקנאה במרגריט על כך שנישואיה הבטיחו לה ירושה גדולה, ניסתה לבטל נישואים אלה בטענה שמרגריט הייתה בת עשר שנים בלבד, ולכן לא היה בכוחה להשלים את נישואיה. מבלי לחקור הרבה בדבר, האפיפיור אינוקנטיוס השלישי גינה את נישואיה של מרגריט, אם כי לא ביטל אותם.

בושאר ומרגריט המשיכו בחייהם המשותפים והביאו לעולם שלושה ילדים, אך ז'אן לא ויתרה והביאה למעצרו של בושאר ב- 1219. הוא שוחרר ב-1221 בתנאי שיסכים להיפרד ממרגריט. ז'אן שכנעה את מרגריט להינשא לגיום השני מדאמפייר, שהיה אציל משמפאן. מנישואים אלה נולדו שני בנים: גיום וגי דה דאמפייר (מאוחר יותר, גי דה דאמפייר, רוזן פלנדריה). עם מותה של ז'אן ב-1244, מרגריט הפכה לרוזנת פלנדריה ולרוזנת אנו.

מצב זה גרם לשערורייה משום שמרגריט הייתה עדיין נשואה לבושאר. פרץ מאבק בין שני הבעלים בדבר חוקיותם של הילדים - מאבק שנמשך עשרות שנים וגרם למלחמות הירושה של רוזנות פלנדריה ושל רוזנות אנו. ב-1246, לואי התשיעי, מלך צרפת, ששימש כבורר בין הצדדים, נתן לילדיו של גיום השני מדאמפייר את הזכות לרשת את רוזנות פלנדריה, ולילדיו של בושאר הרביעי מאוון את הזכות לרשת את רוזנות אנו.

ב-1253 התעוררו שוב בעיות: ז'אן הראשון, רוזן אנו, שהיה בנו בכורו של בושאר, שכנע את ויליאם השני, רוזן הולנד וזיילנד לכבוש את רוזנות אנו וחלקים של רוזנות פלנדריה שהיו סמוכים לגבולות האימפריה הרומית הקדושה. התפתחה מלחמת אזרחים שבסופה בקרב ואלקרן כוחותיו של ז'אן הראשון, רוזן אנו הביסו את אלה של בני משפחת דאמפייר ולקחו אותם בשבי.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:רוזני פלנדריה
קטגוריה:רוזנות (נשים)
קטגוריה:נשות אצולה במאה ה-13
קטגוריה:ילידי 1202
קטגוריה:נפטרים ב-1280
כבש (מישור משופע)

[שמאל|ממוזער|250px|כבש [נגישות|נגיש למשתמשי כיסאות גלגלים לצד מדרגות באגף הנוער של מוזיאון ישראל.]]
[שמאל|ממוזער|250px|כבש נגיש בכניסה לקרון [רכבת בהולנד.]]
[שמאל|ממוזער|250px|הנשיא [דונלד טראמפ|טראמפ ליד כבש המטוס בביקורו בישראל.]]
**כֶּבֶשׁ** או **רמפה** (מאנגלית: **Ramp**) הוא מדרון משופע המשמש כאמצעי מעבר ממפלס אחד למשנהו.

בניגוד למדרגות, אמצעי זה שמיש לאנשים הדוחפים עגלות ורוכבים על כלי תחבורה קלים כמו אופניים. כאשר הכבש עומד בדרישות מסוימות, הוא נגיש למשתמשי כיסאות גלגלים.

כבש ש**אינו** נגיש למשתמשי כיסאות גלגלים עשוי לתפוס שטח רצפה דומה לזה של גרם מדרגות או להשתלב בקלות בגרם מדרגות כזה. אולם כבש נגישות חייב להיות בשיפוע מרבי של שמונה מעלות, ולכן הוא מתפרש על שטח רצפה גדול בהרבה מזה של גרם מדרגות. מעבר לכך, כבש כזה צריך להיות רחב דיו עבור כיסאות גלגלים, ואם הוא ארוך, הוא חייב לכלול מקומות בהם שני משתמשי כיסאות גלגלים יכולים לחלוף זה על פני זה ולשלב בתוכו משטחים ישרים בהם משתמשי כיסא גלגלים ידני יכולים לנוח.

בשל שטח הרצפה הגדול שתופס כבש הנגישות, בתוך בניינים ובמקומות רבים מחוצה להם אין לו מקום, ובמקומו מותקנים מעלית או מעלון. חסרונם של אלו על פני כבש הוא הצורך שלהם בתחזוקה שוטפת ואי-יכולתם לעבוד בהפסקות חשמל, ובחלק מהמקרים גם בשעות חירום.

בתעופה מקובל הביטוי **כבש המטוס** שהוא המדרגות שמחברים אל דלת המטוס, והמאפשרים לנוסעים לרדת. בביקורי מנהיגים, מקובל להתחיל את טקסי קבלת הפנים כאשר האורח מגיח מהמטוס אל כבש המטוס ומתחיל לרדת בו.

## ראו גם
*כבש (מזבח)
*מישור משופע

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלמנטים אדריכליים
קטגוריה:נגישות בנייה וניידות
קטגוריה:נגישות
פאראסקבה האדוקה

[ממוזער|שמאל|210px|[איקונין של פאראסקבה האדוקה]]
**פאראסקבה האדוקה** (ביוונית: **Αγία Παρασκευή**) הוא כינויה של קדושה הנערצת בכנסיות השונות של הכנסייה האורתודוקסית הנוצרית ונחשבת לפטרונית המגינה של מולדובה. שרידי הקדושה הובאו על ידי וסילה לופו ליאשי ב-13 ביוני 1641 מאז נשארו בה ומשמשים כמקום עלייה לרגל. היום המוקדש לה הוא 14 באוקטובר, שהוא גם יום מותה.

## ביוגרפיה
פאראסקבה נולדה בתחילת המאה ה-11 בכפר אפיוואט (Epivat), תראקיה המזרחית, בקרבת קונסטנטינופול. אחיה, המבוגר ממנה, אפטימיה (Eftimie), היה נזיר שהגיע לדרגת בישוף. פאראסקיבה נהגה, החל מגיל 10, להתחלף בלבושה הנאה עם עניים לבושי בלויים, חרף נזיפות אימה. בגיל 15 נכנסה פאראסקיבה למנזר וכעבור חמש שנים, בגיל 20, עברה פאראסקיבה למנזר קטן במדבר יהודה. בגיל 25 שבה לכפר הולדתה ושירתה ליד הכנסייה המקומית עד מותה בגיל 27 וקבורתה בקרבת הים.

בעקבות נסים, שהתרחשו ליד קברה, הוכרזה פאראסקיבה כקדושה ושרידיה הועברו לכנסיית כפרה. ב-1223, הצאר הבולגרי העביר את שרידיה לוליקו טרנובו, בירת בולגריה באותה תקופה. ב-1393, לאחר שבולגריה נכבשה בידי הטורקים, הועברו השרידים לידי מירצ'ה הזקן לתקופה של שלוש שנים ולאחר מכן הוענקו על ידי הטורקים לסרבים, שהעבירו אותם לבלגרד. ב-1521 כבשה האימפריה העות'מאנית את סרביה ושרידי הקדושה נלקחו כמשכון והועברו לקונסטנטינופול. הפטריארכיה של קונסטנטינופול פדתה את השרידים בסכום של 12,000 דוקטי זהב והם נשארו בחזקתה עוד 120 שנה.

ב-1641, הפטריארכיה של קונסטנטינופול העניקה את השרידים לשליט נסיכות מולדובה, וסילה לופו, כהכרת תודה על מעשיו למענה ועל תשלום חובותיה. וסילה לופו העביר את השרידים ליאשי והשכין אותם במנזר שלושת בכירי הכנסייה.

## קישורים חיצוניים

* קדושים רומנים - הקדושה פאראסקבה מיאשי 
* Sfânta Parascheva ne veghează de aproape patru secole - הקדושה פאראסקבה שומרת עלינו מזה קרוב ל-400 שנה, בעיתון Lumina 

## הערות שוליים

קטגוריה:קדושים רומנים
קטגוריה:נסיכות מולדובה
קטגוריה:יאשי
קטגוריה:קדושות נוצריות
קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:נשים במאה ה-11
יולי הרגיל-שדה

**יולי הרגיל** (נולדה ב-9 בספטמבר 1967) שחקנית ובמאית ישראלית.
## ביוגרפיה
בוגרת בית הספר למשחק "בית צבי". יולי היא נכדתו של משה חורגל (1901–1990) שחקן תיאטרון הקאמרי.

## קריירה

### קריירה בתיאטרון
לאורך השנים השתתפה יולי בהצגות רבות, בהן: "שבועת האדרה" בתיאטרון לילדים ונוער" (כיום תיאטרון אורנה פורת, "פילומנה", "המסיבה" בתיאטרון בית ליסין, "השושנה המקועקעת", "תעלולי סקפן" ב"הבימה", "הדוד וניה" בתיאטרון חיפה.

### קריירה בטלוויזיה ובקולנוע
גילמה דמויות רבות גם על המסך בין השנים 1994–2010: היא שיחקה בערוץ 2 ב"זהב של שוטים", "בנות בראון", "מתחם אויב", "חטופים" ועוד.
לאורך השנים השתתפה יולי בפרסומות רבות.

## חיים אישיים
נשואה ואם לבן. מתגוררת ברמות השבים. משמשת גם כמנחת סדנאות "תיאטרון מהספרים".

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בוגרות בית צבי
קטגוריה:בוגרי בית צבי
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:משפחת חורגל
קטגוריה:רמות השבים: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1967
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1967
בהרב

**בהרב** הוא שם משפחה עברי ומשמעו "בן הרב".

## הערות שוליים

קטגוריה:שמות משפחה עבריים
רוסטאם באטמנגליג'

**רוסטאם באטמנגליג**' (באנגלית: **Rostam Batmanglij**, נולד ב-28 בנובמבר 1983 בוושינגטון די. סי.) הוא מפיק מוזיקלי ומוזיקאי. באטמנגליג היה חבר בלהקת האינדי רוק הניו יורקית ומפייר ויקאנד בה ניגן בקלידים, גיטרה וליווה בקולות רקע, וכן הוא אחד המקימים של הרכב האלקטרו-סול דיסקאברי.

## ביוגרפיה
באטמנגליג' גדל בוושינגטון די. סי. למשפחה פרסית. הוריו הגיעו לארצות הברית לאחר המהפכה האיראנית. אמו היא שפית ומחברת של ספרי בישול ואביו הוא מוציא לאור.

את חברי להקת ומפייר ויקאנד הוא הכיר באוניברסיטת קולומביה, שם השלים תואר במוזיקה. את הלהקה הקימו בשנתם האחרונה ללימודים, ואת האלבום הראשון הם הפיקו בעצמם תוך כדי שהם עובדים בעבודות אחרות. באטמנגליג' בעיקר מנגן על כלים שונים במסגרת הלהקה, אך הוא גם שותף מרכזי בכתיבת המילים של השירים. סולן הלהקה, עזרא קניג, אמר כי הוא ובאטמנגליג' הם שני כותבי השירים העיקריים של הלהקה. באטמנגליג' הוא המפיק המוזיקלי של אלבומי הלהקה Contra, ו-Vampire Weekend.

באטמנגליג' החל להקליט שירים עם סולן להקת רה רה ריוט במסגרת פרויקט צדדי שהתהווה לכדי הרכב מוזיקלי של אלקטרו-סול בשם דיסקאברי. אלבום הבכורה של ההרכב בשם LP יצא ב-7 ביולי 2009 בחברת התקליטים XL Recordings. באלבום משתתפים גם עזרא קניג וגם סולנית להקת דירטי פרוג'קטורז. בשנת 2010 הוא השתתף בסינגל שהוציאה חברת הנעליים קונברס, שאת המילים שלו כתב באטמנגליג' והוא שר בו יחד עם קיד קאדי. בנוסף, הוא הוציא קטעי סולו תחת השם "Boys Like Us".

באטמנגליג' הוא הומוסקסואל והדבר בא לידי ביטוי גם בשירים שהוא כותב.

## קישורים חיצוניים
* 

* ריאיון עם רוסטאם באטמנגליג' , מגזין אאוט, 9 בפברואר 2010

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי וושינגטון די. סי.
קטגוריה:מוזיקאי רוק
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:להט"בים אמריקאים
קטגוריה:פזמונאים להט"בים
קטגוריה:מוזיקאים להט"בים אמריקאים
קטגוריה:אמני XL Recordings
קטגוריה:אמריקאים ממוצא איראני
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1983
אחמד שפיק

ממוזער|ימין|שפיק במהלך מסע קמפיין
**אחמד מוחמד שפיק** (בערבית: **أحمد محمد شفيق** ; נולד ב-25 בנובמבר 1941) הוא איש צבא ופוליטיקאי מצרי. בשנת 2011 כיהן כחודש כראש ממשלת מצרים.

## ביוגרפיה
שפיק נולד וגדל בקהיר, והתגייס לחיל האוויר המצרי, בו שירת כטייס קרב. הוא לחם בשנות ה-60 במלחמת האזרחים בתימן ובמלחמת ששת הימים, ובמהלך מלחמת ההתשה קודם למפקד טייסת ולמפקד בסיס. שפיק נטל חלק פעיל במלחמת יום הכיפורים, תחת פיקודו של חוסני מובארכ, כטייס קרב בכיר. ב-14 באוקטובר 1973 הוא השתתף בקרב אל-מנצורה ומיוחסת לו הפלת שני מטוסי קרב ישראלים. ב-1984 מונה לנספח הצבאי של מצרים בשגרירות ברומא, תפקיד אותו מילא עד 1986. לאחר מכן שב לשורות חיל האוויר, וכיהן כראש מטה חיל האוויר (1991) ולבסוף כמפקד החיל (1996).

ב-2002 השתחרר מהצבא, ומונה לשר התעופה האזרחית. במהלך כהונתו שודרגו התשתיות בשדות התעופה במצרים, ובפרט נמל התעופה הבינלאומי של קהיר ונמל התעופה הבינלאומי שארם א-שייח', וחברות תעופה רבות יותר החלו לפעול במדינה. בנוסף, הצליח לשקם את חברת התעופה הלאומית איג'יפטאייר, שהייתה נתונה במשבר, ובשנת 2008 הצטרפה החברה לברית חברות התעופה סטאר אלייאנס.

בעקבות המהומות במצרים בראשית 2011, במהלכן התפטרה ממשלת מצרים, מונה שפיק ב-29 בינואר לראש ממשלת מצרים. ב-3 במרץ 2011 הוא התפטר מתפקידו ובמקומו מונה עיסאם שאראף.

ב-2012 התמודד שפיק בבחירות לנשיאות. בסיבוב הראשון זכה שפיק בכ-23 אחוזים מקולות המצביעים והעפיל לסיבוב השני, שהתקיים ב-16–17 ביוני 2012, ובו קיבל 48.3% מקולות הבוחרים והפסיד למוחמד מורסי.

מאז שהפסיד באחוזים בודדים ב-2012, הוא ברח לאיחוד האמירויות הערביות וחי שם בגלות. בנובמבר 2017 הכריז על מועמדותו לקראת בחירות 2018 לנשיאות מצרים. בדצמבר נעצר על ידי שלטונות האמירויות, שגירשו אותו חזרה למצרים. ברגע שנחת שם הוא נעצר וקיבל איומים על הגשת כתב אישום באשמת שחיתות אם לא יסיר את מועמדותו. ב-7 בינואר 2018 הודיע שפיק על הסרת מועמדותו. למחרת הודיעה גם מפלגתו על תמיכתה בנשיא המכהן, עבד אל-פתאח א-סיסי.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי צבא מצרים
קטגוריה:נספחים צבאיים מצרים
קטגוריה:פוליטיקאים מצרים
קטגוריה:ראשי ממשלת מצרים
קטגוריה:שרי ממשלת מצרים
קטגוריה:האביב הערבי: אישים
קטגוריה:המהפכה במצרים (2011): אישים
קטגוריה:אנשי צבא מצרים במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מצרים שנולדו ב-1941
שושנה בירן

**שושנה בירן** (5 בדצמבר 1933 – 31 בינואר 1989) הייתה רופאה ישראלית וחוקרת בתחום הרפואה. כיהנה כראש המכון האונקולוגי ע"ש שרת בבית החולים הדסה עין כרם ופרופסור מן המניין לאונקולוגיה באוניברסיטה העברית.

## תולדותיה
בירן, הצעירה מבין ששת ילדי שרה ויעקב לבית שמואלביץ' (שמואלי), נולדה בתל אביב, בה גדלה והתחנכה. עם סיום לימודיה התיכוניים בבית הספר "תיכון חדש", התגייסה לצה"ל ושירתה כמורה חיילת. במסגרת תפקידה זה עבדה גם עם ילדים חולי שחפת בסנטוריום שבהרי-יהודה, לימים בית חולים איתנים. לאחר סיום שירותה הצבאי למדה בסמינר הקיבוצים והשלימה את הכשרתה כמורה למדעי הטבע. במהלך לימודיה הכירה את שרגא בירנבאום (בירן); השניים נישאו בשנת 1954, ונולדו להם שלושה בנים.

לאחר שובה משנת-לימודים באוניברסיטת סורבון בפריז, החלה בירן את לימודי הרפואה בבית-הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית, ומאז קשרה את גורלה בעיר זו. עם סיום לימודיה בשנת 1960, החלה להתמחות במחלקה האונקולוגית בבית-החולים "הדסה", שם עשתה את מרבית דרכה המקצועית עד לפטירתה.

במשך השנים התקדמה במקצועה כרופאה קלינית וכחוקרת אקדמית. בשנת 1978 התמנתה לפרופסור-חבר בחוג לאונקולוגיה שבבית-הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים. היא ייסדה את היחידה לטיפול-יום אונקולוגי במרכז הרפואי הדסה עין כרם. בשנת 1984 התמנתה כמנהלת המכון האונקולוגי על שם משה שרת בבית החולים הדסה עין כרם. בשנת 1985 התמנתה כ"פרופסור מן-המניין" בחוג לאונקולוגיה בבית-הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים. במהלך שנות עבודתה טיפלה באלפי חולים אונקולוגיים, ובה בעת פעלה כחוקרת אקדמית וכמרצה לסטודנטים לרפואה, וחינכה דור של רופאים אונקולוגיים.

בירן הייתה יושבת הראש של החברה הישראלית לאונקולוגיה, והביאה למודרניזציה של האבחון והטיפול בסוגי סרטן שונים, בעיקר בסרטן השד. היא הייתה מחלוצות הטיפול המסייע בסרטן השד בישראל, והראשונה לארגן תוכנית טיפול כלל-ארצית לסרטן-השד. גם "הניתוח המשמר" לסרטן-השד הוא פרי יוזמתה ומאבקיה המתמידים לשיפור הטיפול בחולות סרטן-השד. היא פרסמה מאות מאמרים בעיתונים אקדמיים ומקצועיים ברחבי העולם, וזכתה לכבוד ולהערכה מצד עמיתיה.

בירן הייתה נציגה של מדינת ישראל בארגון הבריאות העולמי, ובין היתר מונתה בשנת 1986 למארגנת הכינוס האונקולוגי היוקרתי "ECCO" (הכנס האירופי לאונקולוגיה קלינית).

בירן נפטרה ב-1989 בביתה שבירושלים מסרטן השד. נטמנה בהר המנוחות.

לאחר פטירתה קראה עיריית ירושלים על שמה של שושנה בירן את כיכר הכניסה למרכז הרפואי הדסה עין-כרם.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: רפואה
קטגוריה:אונקולוגיות ישראליות
קטגוריה:אונקולוגים ישראלים
קטגוריה:סגל מרכז רפואי הדסה
קטגוריה:מדעניות ישראליות
קטגוריה:מדענים ישראלים
קטגוריה:חוקרות סרטן ישראליות
קטגוריה:חוקרי סרטן ישראלים
קטגוריה:ירושלים: רופאים
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור לרפואה מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור לרפואה מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרות תיכון חדש
קטגוריה:בוגרי תיכון חדש
קטגוריה:בוגרות סמינר הקיבוצים
קטגוריה:בוגרי סמינר הקיבוצים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1933
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1933
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1989
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1989
קמצנות

**קמצנות** היא תכונה המתאפיינת בפחד להוציא כספים, לעיתים עד ויתור על נוחות ועל צרכים בסיסיים.
במקרים רבים, קמצן לא מגדיר עצמו ככזה, אלא כאדם מחושב או חסכן. לכן הגדרת הקמצנות מתבססת לעיתים על סטנדרטים חברתיים ועל הסבל והתסכול הנגרמים בעקבותיה לאנשים אחרים. לעיתים אנשים הסובבים אדם קמצן חשים כי עיסוקו בכסף הוא אובססיבי, וכי נמנעות מהם פעילויות או רכישות בסיסיות ללא סיבה כלכלית אובייקטיבית.

אבי הפסיכואנליזה, זיגמונד פרויד, קישר את הקמצנות לקשיים בתהליך הגמילה מחיתולים בילדות, העלול להתפתח לקיבעון בשלב האנאלי ולהתבטא בבגרות באישיות נוקשה, חסרת גמישות וקמצנית. התומכים בביהביוריזם ותאוריות קוגניטיביות-התנהגותיות כמו תאוריית הלמידה החברתית של אלברט בנדורה, טוענים שקמצנות נלמדת באמצעות חיקוי של דמות קרובה, כגון הורה המתנהג בקמצנות.

## ראו גם
* הקמצן
* תאוות בצע

## קישורים חיצוניים

* 
* 
*
*
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:התנהגות האדם
מעבורת סטטן איילנד

שמאל|ממוזער|250px|מעבורת סטטן איילנד
ממוזער|שמאל|מעבורת "קנדי", מעבורת סטטן איילנד מפוארת בעגינה בנמל הבית סנט ג'ורג'.
ממוזער|שמאל|אחת משתי מעבורות המיני החדשות של החברה.
**מעבורת סטטן איילנד** או **סטטן איילנד פרי** (באנגלית: **Staten Island Ferry**) הוא קו מעבורות מים המשמשות לתעבורה בין הרבעים סטטן איילנד ומנהטן בניו יורק. למעבורת נמלים שהוסבו בצורה מיוחדת עבורה, אחד בקצה סטטן איילנד ואחד בבאטרי פארק, מנהטן. תחנת הבאטרי פארק מחוברת כמעט באופן ישיר לרכבת התחתית של ניו יורק. המסע במעבורת הוא כעת בחינם.

כיום פעילות בקו 8 מעבורות. הקו יחיד במינו במערך התחבורה בעיר ניו יורק. במעבורת עוברים בממוצע 75,000 בני אדם ביום. מלבד המעבורת, ישנם קווי מונית ימית, במעבורות קטנות יותר, מסביב למנהטן. המעבורת משמשת מגוון רחב של אוכלוסיות, בין אם אלו עובדים המתגוררים בסטטן איילנד ונוסעים לעבודה במנהטן ומעדיפים תחבורה ציבורית יעילה על מציאת חנייה ברובע או תיירים.

חברת "מעבורות סטטן איילנד" נוסדה ב-1817 על ידי John De Forest, שהפעיל ספינת קיטור אחת. ב-1838 רכש את החברה איל ההון קורנליוס ואנדרבילט. החברה נותרה בשליטת משפחת ואנדרבילט עד מלחמת העולם השנייה. כיום מפעילה את קו המעבורת מחלקת התחבורה של עיריית ניו יורק.

## אופן ההפלגה
כל פרק זמן מסוים יוצאת המעבורת מנמל הבית שלה סנט ג'ורג בסטטן איילנד. כל הפלגה מתחילה בישיבה מוחלטת של הנוסעים, אשר לרשותם עומדת בחירה היכן לשבת: בפנים או במרפסת. לאחר קריאת ה"הקשב" ושריקת הצופר, עומדים לרשות הנוסעים מזנון בו בין השאר ניתן לקנות מעדנים, בתי שימוש, מעלית לנכים ואף מרפסת ממנה ניתן להשקיף על העיר.
במעבורת מיני בנוי המזנון כמסעדה, וקירותיה עשויים זכוכית.

## נתוני המעבורת
*מספר קומות - 4 במעבורת רגילה, 2 במעבורת מיני
*תכולה מקסימלית של אנשים - כאלף איש
*זמן נסיעה - 25-35 דקות
*קו - סטטן איילנד - מנהטן
*צבע המעבורת מבחוץ - כתום
*צבע המעבורת מבפנים - ירוק-כחול
*תעבורה יומית - 75,000 איש

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר המוקדש למעבורת 

קטגוריה:ניו יורק: תחבורה ציבורית
סטטן איילנד
קטגוריה:ארצות הברית: תחבורת מים
קטגוריה:מנהטן תחתית
Lost Paradise

**Lost Paradise** (בעברית: **לוסט פרדייז**; באופן מילולי: גן עדן אבוד) הוא אלבומה הראשון של להקת הדום מטאל, Paradise Lost. האלבום יצא לאור בינואר 1990 ומציג את סגנון הדת'-דום המוקדם של הלהקה.

את האלבום הוציאה לאור חברת ההקלטות הבריטית פיס-ויל רקורדס (באנגלית: **Peaceville Records**)

האלבום יצא במהדורה שנייה ב-2003, ונוספו לו שלושה שירי בונוס.

## רשימת שירים
# Intro
# Deadly Inner Sense
# Paradise Lost
# Our Saviour
# Rotting Misery
# Frozen Illusion
# Breeding Fear
# Lost Paradise
# Internal Torment II

### שירי בונוס בגרסה השנייה
# Eternal (הופעה חיה)
# Gothic (מיקס)
# The Painless (מיקס)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי מטאל
סדן (גאולוגיה)

שמאל|ממוזער|250px|סדן בולט מבתולית
בגאולוגיה, **סדן** הוא מחדר פלוטוני הנוצר מחדירת מאגמה לסלעי הליתוספירה והתגבשותה לסלע פלוטוני. סדנים הם גופי חדירה בלתי-תואמים, כלומר הם חודרים בניצב לשכבות סלעי הסביבה.

## היווצרות והרכב
סדנים נוצרים כתוצאה מהתגבשות סוגי מאגמה שונים. הם מהווים מחדרים רדודים יחסית, הניזונים מבתוליתים. הסדנים עשויים להיות שרידיהם של צינורות הזנה ולבלוט ככיפה מעל פני השטח לאחר סחיפה של סלעי הסביבה.

חתך הרוחב של סדן הוא לרוב עגול, וקוטרו נע ממאות מטרים עד קילומטרים אחדים. התגבשות איטית של המאגמה יוצרת בסדן גבישים גדולים.

## תפוצה
[שמאל|ממוזער|250px|סדן שן רמון ב[מכתש רמון]]
סדנים קיימים במרבית האזורים בהם התקיימה געשיות.

בישראל מוכר סדן "שן רמון" במכתש רמון, הנחשף סמוך לדופן הדרומית של המכתש. הסדן חדר לסלעי המשקע מהטריאס, והתגבש לסלעי קוורץ-סיאניט בעלי גבישים גדולים. סדן זה נחשף עקב סחיפה בעת התחתרות הנחלים שיצרה את המכתש.

במכתש רמון מצויים סדנים נוספים, כמותם ניתן למצוא במקומות נוספים בדרום ישראל – בגושי התשתית המהווים את חלקו הצפוני של השילד הערבו-נובי: אילת, רודד ותמנע.

## ראו גם
*גאולוגיה - מונחים
*בתולית
*דייק
*סיל

## לקריאה נוספת
*
*
*
***Encyclopedia of Volcanoes**,  ,Academic Press

## הערות שוליים

קטגוריה:פטרולוגיה
קטגוריה:וולקנולוגיה
קטגוריה:סלעי יסוד
קטגוריה:סלעים פלוטוניים
קטגוריה:גופי חדירה פלוטוניים
זלאטוגרד

**זלאטוגרד** (בבולגרית: **Златоград**) היא עיר במרכז דרומה של בולגריה, השנייה בגודלה במחוז סמוליאן, השוכנת על רכס הרודופי, 228 קילומטרים דרומית מזרחית מהבירה סופיה, 60 קילומטרים מבירת המחוז סמוליאן ו-5 קילומטרים מגבול יוון.

## היסטוריה
במסמכים מהמאה ה-18 מתועד על אדמות זלאטוגרד המודרנית כפר בשם **בֶּלוֹבִידוֹבוֹ**. התיעוד היה בהקשר בנייתה של כנסייה ביישוב. ב-1834, בעיצומו של עידן התחייה הלאומית הבולגרית הושלמה בניית הכנסייה וב-1852 הוקם בית ספר ללימודי דת. לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) נכלל היישוב בשטח המחוז העות'מאני האוטונומי רומליה המזרחית. לאחר מלחמת בולגריה–סרביה (1885) הועבר השטח לחזקת האימפריה העות'מאנית ובתקופה זו מתועדת אוכלוסייה שרובה מוסלמית סונית. ב-1912, במהלך מלחמת הבלקן הראשונה נכבש השטח בידי צבא ממלכת בולגריה ומאז נותר בחזקת הבולגרים. ב-1934 נקרא היישוב **דָרֵדֶרֶה**. לאחר מלחמת העולם השנייה זכה היישוב למעמד של עיירה.

## גאוגרפיה ואקלים
זלאטוגרד ממוקמת בשיפולי רכס הרודופי בגובה ממוצע שנע בין 420 ל-550 מטרים. באזור שורר אקלים ממוזג. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 10.8oc וערכי הקיצון נעים ממינוס 0.8oc בינואר ועד 20.6oc ביולי. כמות המשקעים השנתית עומדת על 1,000 מילימטרים בממוצע לשנה.

## ערים תאומות
* .

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערי מחוז סמוליאן
Fuck You!

**Fuck You!**, או **Forget You**, הוא שיר של הזמר האמריקאי סי-לו גרין. השיר יצא כסינגל מאלבומו השלישי של גרין, *[[The Lady Killer]]*, בארצות הברית ב-19 באוגוסט 2010, על ידי חברת התקליטים אלקטרה. בהמשך השנה, לאחר הצלחתו בארצות הברית, יצא "!Fuck You" כסינגל במדינות נוספות ברחבי העולם וזכה להצלחה במצעדים, והגיע למקום הראשון במספר מדינות בתוכן: הממלכה המאוחדת, הולנד, סקוטלנד וישראל. הסינגל הגיע למעמד של פלטינה בממלכה המאוחדת, קנדה וניו זילנד ולמעמד של אלבום זהב בארצות הברית ובדנמרק.

!Fuck You היה מועמד לשלושה פרסי גראמי, וזכה באחד.

השיר נכתב בידי חברי הסמיזינגטונס: ברונו מארס, פיליפ לורנס, ארי לוין, וברודי בראון בשיתוף עם סי-לו גרין.

בגרסת האלבום נקרא השיר בשם "Fuck You", והמילה הנחשבת כגסה "Fuck" (תרגום מילולי: לעזאזל) הופיעה בו פעמים רבות. כדי למתן את הבוטות הופקה לשיר גרסת רדיו בה הוחלפה המילה "Fuck" ב-"Forget". נמצאו דרכים אחרות בהן נעשה שימוש כדי "לרכך" את הביטוי וניתן למצוא את השיר גם בשמות "F**K You" ו-"FU". המילה Shit הומרה אף היא בצליל 'Shh..' ('ששש..').

## מצעדים ותארים

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:מחלוקות סביב טענות לתועבה במוזיקה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הסקוטי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד 40 הסינגלים ההולנדיים
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אלקטרה רקורדס
סגן נשיא מצרים

**סגן נשיא הרפובליקה הערבית של מצרים** (בערבית: **نائب رئيس جمهورية مصر العربية**) הוא תפקיד פוליטי בכיר בממשל המצרי, שני בחשיבותו רק לנשיא עצמו. התפקיד נוצר בעקבות הקמת הרפובליקה של מצרים בשנת 1953, ובוטל בחוקת 2012.

בספטמבר 1962 הודיע נשיא מצרים, גמאל עבד אל נאצר, על הקמת "מועצת נשיאות" בראשות נשיא הרפובליקה שתפקידה יהיה לטפל בכל הנושאים שהיו נתונים לפני כן בידיו של הנשיא בלבד. חמישה מתוך 11 חברי מועצת הנשיאות היו סגני הנשיא שכיהנו באותה עת.

סעיף 139 לחוקת מצרים מ-1971 הגדיר את סמכויות סגן הנשיא ותפקידו: "נשיא הרפובליקה רשאי למנות אחד או יותר סגני נשיא, להגדיר את סמכויותיהם ולשחרר אותם מהתפקיד. הכללים הנוגעים לנשיא הרפובליקה בנושא חובתו לתת את הדין על מעשיו יחולו גם על סגן הנשיא." החוקה נתנה לנשיא סמכות נרחבת בקביעת מספר סגני הנשיא, כמו גם במינוים, פיטוריהם וסמכויותיהם.

בחוקת מצרים מ-2012 בוטל תפקיד סגן הנשיא.

## סגני נשיא לדורותיהם
### סגנים שמונו על ידי הנשיא גמאל עבד אל נאצר
* עבד אל-לטיף בע'דאדי  7 במרץ 1958 – 23 באוקטובר 1964 - סגן נשיא הרפובליקה הערבית המאוחדת. בחלק מתקופת כהונתו הוגדר תפקידו כסגן נשיא לענייני תכנון ואוצר.
* עבד אל-חכים עאמר  7 במרץ 1958 – 23 באוקטובר 1964 - סגן נשיא הרפובליקה הערבית המאוחדת. בחלק מתקופת כהונתו הוגדר תפקידו כסגן נשיא לענייני צבא.  24 באוקטובר 1964 – 30 בספטמבר 1965 - סגן נשיא ראשון
* אכרם אל-חוראני (סוריה) 7 במרץ 1958 – 19 בספטמבר 1960 - סגן נשיא הרפובליקה הערבית המאוחדת
* צברי אל-עסלי (סוריה) 7 במרץ 1958 – 7 באוקטובר 1958 - סגן נשיא הרפובליקה הערבית המאוחדת
* נור אל-דין כחאלה (סוריה) 20 בספטמבר 1960 – 18 באוקטובר 1961 - סגן נשיא הרפובליקה הערבית המאוחדת. בחלק מתקופת כהונתו הוגדר תפקידו כסגן נשיא לענייני יצור.
* זכריא מוחי א-דין 16 באוגוסט 1961 – 23 במרץ 1964. בחלק מתקופת כהונתו הוגדר תפקידו כסגן נשיא לענייני ממשל כלליים ולאחר מכן, כסגן נשיא לענייני יצור.  1 באוקטובר 1965 – 20 במרץ 1968. במקביל, מילא עד 9 בספטמבר 1966 גם את תפקיד ראש הממשלה.
* חוסיין אל-שאפי 16 באוגוסט 1961 – 30 בספטמבר 1965. בחודשיים הראשונים כהונתו הוגדר תפקידו כסגן נשיא לענייני ממשל כלליים. 20 במרץ 1968 – 16 בינואר 1973.
* כמאל א-דין חוסיין 16 באוגוסט 1961 – 23 במרץ 1964. בחלק מתקופת כהונתו הוגדר תפקידו כסגן נשיא לענייני מנהל מקומי ולאחר מכן כסגן נשיא לענייני שירותים.
* עבד אל-חמיד סראג' (סוריה) 16 באוגוסט 1961 – 18 באוקטובר 1961 - סגן נשיא לענייני פנים.
* חסן איברהים 17 בפברואר 1964 – 27 בינואר 1966
* עלי צברי 1 באוקטובר 1965 – 20 במרץ 1968
* אנואר סאדאת 17 בפברואר 1964 – 23 במרץ 1964  19 בדצמבר 1969 – 14 באוקטובר 1970

### סגנים שמונו על ידי הנשיא אנואר סאדאת
* מחמוד פאוזי  16 בינואר 1972 – 18 בספטמבר 1974
* חוסני מובארכ  אפריל 1975 – 14 באוקטובר 1981

### סגן שמונה על ידי הנשיא חוסני מובארכ
* עומר סולימאן  29 בינואר – 11 בפברואר 2011

### סגן שמונה על ידי הנשיא מוחמד מורסי
* מחמוד מכי  12 באוגוסט 2012 – 22 בדצמבר 2012

### סגן שמונה על ידי הנשיא עדלי מנסור
* מוחמד אל-בראדעי  14 ביולי 2013 – 14 באוגוסט 2013 (בפועל)

## הערות שוליים

*
קטגוריה:מצרים: פוליטיקה
מיקו לפילאמפי

**מיקו יוהנס לפילאמפי** (בפינית: **Mikko Johannes Leppilampi**; נולד ב-22 בספטמבר 1978 בפלקנה, פינלנד) הוא שחקן, מנחה טלוויזיה ומוזיקאי פיני, בנו של יוקה לפילאמפי, מוזיקאי גוספל. לפילאמפי נחשב לאחד מהשחקנים המצליחים ביותר בפינלנד מתחילת שנות ה-2000. הוא התפרסם לאחר השתתפותו בסרט "Helmiä ja sikoja" ("חזירים ופנינים"), עליו הוא גם זכה בפרס "יוסי" , המקבילה הפינית לפרס אוסקר.
## קריירה
בשנת 2003 שיחק לפילאמפי בסרט "פנינים וחזירים".
לפילאמפי שיחק בסרט "War of the Dead" (2011) בו גילם את סגן לאקסו. בנוסף לקריירת המשחק, לפילאמפי מעורב גם בתחום המוזיקה. הוא הוציא אלבום באורך מלא ב-10 במאי 2006, הנושא את שמו. כמו כן, הוא שר את שיר הנושא במספר סרטים בהם הוא השתתף.

הוא הנחה את תחרות האירוויזיון ה-52 ב-12 במאי 2007 ביחד עם יאנה פלקונן. כמו כן, הוא הקריא את הנקודות של פינלנד באירוויזיון 2008 שנערך בבלגרד, בירת סרביה. 

ב-2010 החל להנחות את הגרסה הפינית של "רוקדים עם כוכבים". ב-2018 החל להנחות את הגרסה הפינית לשעשועון "המרדף". 

בקיץ 2006 התחתן עם אמיליה. ב-31 באוקטובר 2005 נולדה בתם. השניים התגרשו באביב 2010.

ללפילאמפי יש אח שמנגן בלהקת הרוק "SleepWalkers".

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:זמרים פינים
קטגוריה:מוזיקאים פינים
קטגוריה:מנחי האירוויזיון בפינלנד
קטגוריה:מנחי טלוויזיה פינים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה פינים
קטגוריה:פינים שנולדו ב-1978