רי"ף

**הרי"ף** - **רבי יצחק בן יעקב אלפסי** (ד'תשע"ג, 1013 – י' באייר ד'תתס"ג, 1103) מן הראשונים, היה מגדולי פוסקי ההלכה היהודית.

## תולדות חייו
[ממוזער|הלכות רב אלפס. נדפס ב-[1836 בפרעסבורג]]
הרי"ף נולד בכפר קלעת חמאד באלג'יריה. הוא למד בישיבת קירואן שבתוניסיה. הוא חי בתפר שבין תקופת הגאונים לתקופת הראשונים, חתם את תקופת הגאונים והחל את תקופת הראשונים, לכן יש המכנים אותו "גאון", כיוון שלא היסס לחלוק על הגאונים.

יש הסבורים כי עבר לעיר פאס שבמרוקו ושעל שמה קיבל את הכינוי **אלפסי**. אחרים סבורים שיש לתת אמון בדברי רבי אברהם אבן דאוד, שאינו מזכיר את העיר פאס בתולדות הרי"ף, ולכן לדעתם אין משמעות השם היא שמוצא משפחתו מפאס. בשנת 1088, בגיל שבעים וחמש, הכריע הרי"ף במשפט ממוני נגד אדם אלים, וכתוצאה מכך נאלץ לנוס לספרד (יש אומרים שהייתה זו הלשנת שווא של אויביו). בתחילה התיישב בקורדובה ומשם עבר לאליסנה, בה שימש כראש ישיבת אליסנה אחר פטירת רבי יצחק אבן גיאת, ובה שהה עד מותו. שם גם נקבר.

הרי"ף נפטר בשנת 1103 (י' באייר ד'תתס"ג) והוא בן תשעים. על מצבת קברו חקקו את השורות הראשונות מתוך קינה שחיבר עליו רבי משה אבן עזרא: כִּתְבוּ בְּעֵט בַּרְזֶל עֲלֵי שָׁמִיר / שֶׁבֶר אֲשֶׁר הָיָה לְזִכָּרוֹן,

יִבְלוּ יְמוֹת עוֹלַָם וְיִתְחַדֵּשׁ / אֶבְלוֹ לְכָל יָבֹא לְדוֹר אַחְרוֹן.

אִמְרוּ: בְּקֶבֶר זֶה מְאוֹר חָכְמָה / נִקְבָּר וְהָעוֹלָם בְּעִוָּרוֹן.על שמו נקרא היישוב כפר הרי"ף, שכונת הרי"ף באופקים, וכן בתי כנסת, מוסדות ורחובות ערים בישראל.

## חיבוריו

### הלכות רב אלפס

הרי"ף התפרסם בעיקר בשל חיבורו על התלמוד, ספר ההלכות שהקיף 24 מסכתות בשלושה סדרים, מועד, נשים ונזיקין, שהיו רלוונטיות להלכה בתקופתו. חיבור זה התכנה מאוחר יותר בשם "תלמוד קטן" או "ש"ס קטן". יש הטוענים כי שמו המקורי הוא "הלכות רבתי", אם כי בכתבי הראשונים הוא נקרא לרוב 'הלכות' או הלכות ר' יצחק, ובש"סים שבו מודפס "הלכות רב אלפס" (בעקבות התוספות שמצטטים אותו תמיד בשם 'רב אלפס').

את ספרו כתב במתכונת התלמוד, כשהוא מתמצת, מעתיק ומרכז רק את הדברים שלדעתו נוגעים להלכה. בכך יצר לתלמוד עמוד שדרה הלכתי שמקל על פסיקת ההלכה, כמו גם עריכה של תלמוד מקוצר, להקלה על תפוצתו ולימודו של התלמוד. בפסיקתו, קבע הרי"ף עדיפות לתלמוד הבבלי. בנוסף לכך גם הכליל בחיבורו מעט דברי אגדה, בפרט כאלו הנוגעים לדברי מוסר, אף שאת רובם השמיט כי אינם נוגעים להלכה. 'הלכות הרי"ף' הן לא רק תמצות של התלמוד הבבלי. הרי"ף השתמש במקורות נוספים: מקורות תנאיים כמו תוספתא ומדרשי הלכה, מקורות אמוראיים – התלמוד הירושלמי, מקורות גאוניים וחיבורי רבותיו – רבנו חננאל ורב נסים גאון. כל זאת, כדי להשלים את התמונה ההלכתית של הדינים הנוהגים בזמן הזה. על ספר זה חוברו פירושים רבים, ואף לו כדוגמת הרמב"ם, יש נושאי כלים שנכתבו על מנת לבארו.

### חיבורים נוספים
בנוסף, חיבר ספרות ענפה של שאלות ותשובות, שמתוכה הגיעו לידינו מאות תשובות בעברית ובערבית.

הרמב"ם החשיב את הרי"ף ואת תלמידו רבי יוסף אבן מיגאש לרבותיו. הראב"ד החשיב את הרי"ף לרבו הגדול, וכשהשיג עליו עשה זאת בלשון עדינה שלא כדרכו. כן הרמב"ן, ור"י בעל התוספות התייחסו אליו בהערצה מופלגת. רוב חכמי ההלכה מתייחסים אליו כאל סמכות העל בפסיקות ההלכה.

לצד הרמב"ם והרא"ש, הרי"ף הוא אחד משלשת עמודי ההוראה שעליהם השתית ר' יוסף קארו את פסיקתו בשולחן ערוך, המהווה את אחד היסודות החשובים בהלכה מאז שנכתב.

## מתלמידיו
* רבי יעקב - בנו.
* רבי יוסף אבן מיגאש (הר"י מיגאש), תלמידו המובהק וממשיך דרכו כראש הישיבה.
* רבי יהודה הלוי, מחבר ספר ה"הכוזרי".
* רבי אפרים מקלעה חמאד - שהשיג על רבו השגות רבות המובאות בשמו בראשונים.
* רבי ברוך בן יצחק אִבְּן אלבאליה.

## פרשניו
* "תלמידי רבנו יונה" על מסכת ברכות
* רבי יהונתן הכהן מלוניל
* רבי זכריה אגמאתי
* רבנו נסים
* נימוקי יוסף לרבי יוסף חביבא
* הגהות חות יאיר לרבי יאיר חיים בכרך
* חידושי אנשי שם - לקט חידושים

בנוסף נדפסו סביב לרי"ף: "ספר המאור" לרבי זרחיה הלוי (המחולק ל"מאור הקטן" על סדר מועד, ול"מאור הגדול" על סדרי נשים ונזיקין) - ספר שענינו השגות על דברי הרי"ף. ושני הספרים שנכתבו על מנת להגן על הרי"ף מפני השגות הרז"ה, הראב"ד בספרו "כתוב שם" (אף שלראב"ד עצמו ישנם השגות על הרי"ף), והרמב"ן בספריו "ספר הזכות" על השגות הראב"ד ו"ספר מלחמות ה" נגד השגות הרז"ה.

כמו כן, ברוב הדפוסים מופיע גם פירוש "רש"י" על הרי"ף. מוסכם על רוב החוקרים בתחום שרש"י עצמו לא כתב פירוש זה, אך זיהוי המחבר אינו ברור. אהרן ילינק הציע לזהותו עם ר' ישראל בר' יואל, ויש האומרים שזהו ליקוט מפירוש רש"י ומפירושים אחרים.

חיבורים רבים חוברו על ידי הראשונים סביב הרי"ף, ולעיתים פירושיהם כלל לא נועדו לבאר את שיטתו העצמאית של הרי"ף, אלא את דברי התלמוד המובאים בו. תופעה זו רווחת בעיקר בשני אזורים: בארצות המזרח התיכון וצפון אפריקה, ובפרובנס. ההסבר לתופעה הוא, שבאזורים אלה היו הלכות הרי"ף ספר הלימוד העיקרי, יותר מהתלמוד, ולכן הם העדיפו לכתוב את פירושיהם על הספר הנלמד ביותר. על מגמה זו מעיד גם הרמב"ם במכתבו לרבי פנחס בן משולם, הכותב שרוב התלמידים בישיבתו רצו ללמוד את הלכותיו של הרי"ף. בין פרשני הרי"ף מסוגה זו נמנים במזרח ובצפון אפריקה: תלמידו של הרי"ף, רבי אפרים מקלעת חמאד, המצוטט רבות על ידי הפרשנים האחרים; רבי פרחיה בן ניסים; רבי חננאל בר שמואל; רבי יהודה אלמדארי; ובפרובנס: רבי משולם מבדרש, בעל ספר "ההשלמה", שמטרתו להשלים את הדברים שבהם קיצר הרי"ף; רבי יהונתן מלוניל; רבי זרחיה הלוי. גם בספרד, שבה לא זכו הלכות הרי"ף למעמד נכבד כמו בפרובנס, נכתבו, לצד חידושים לתלמוד, גם פירושים לרי"ף, כמו למשל אלה של רבי שלמה בן עלי משיריא, תלמידו של רבי יונה גירונדי; הרא"ה; הריטב"א; והר"ן.

ספר פסקי הרא"ש מבוסס על הלכות הרי"ף בצירוף תוספות מבעלי התוספות ומעיונו של הרא"ש עצמו.

## לקריאה נוספת
* שאול שפר, הרי"ף ומשנתו: תולדות רבינו יצחק אלפסי וספריו, ירושלים תשכ"ז
* עמנואל בן שלום אלאלוף, **הרי"ף בין ספרד לאשכנז: השתלשלות ההלכה ודרכי הלימוד בספרד ובאשכנז ומקומו של הרי״ף כמגשר ביניהם**, ירושלים תשע"ו (2016).
* ב. ז. בנדיקט, הערות לתולדות הרי"ף, **[[קריית ספר (כתב עת)| ספר]]** כז (תש"י), עמ' 119–120.
* שלם יהלום, 'טופס ההלכות הפרטי של ר' יצחק אלפסי', שנתון המשפט העברי כה (תשס"ח), עמ' 96-45.
* שלם יהלום, 'חילופי המהדורות ברי"ף - מגמות והליכים', תרביץ עז (תשס"ח), עמ' 269-239
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* רי"ף יומי
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשוני ספרד
קטגוריה:ראשוני צפון אפריקה
קטגוריה:פאס: רבנים
קטגוריה:אישים שעל שמם יישובים בישראל
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת: ראשונים
קטגוריה:אישים שעל שמם שכונות בישראל
קטגוריה:ילידי 1013
קטגוריה:נפטרים ב-1103
קטגוריה:יהודי ספרד במאה ה-11
קטגוריה:יהודי ספרד במאה ה-12