open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
יקטרינה קורולקובה

**יקטרינה אנטונובנה קורולקובה** (באנגלית: **Yekaterina Antonovna Korolkova;** אוגוסט 1900–1950) הייתה אחות בבית חולים פסיכיאטרי, חסידת אומות העולם, שהצילה יהודים במלחמת העולם השנייה.

## פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
יקטרינה עבדה כאחות סניטרית בבית החולים הפסיכיאטרי שבשכונת קולמובו שבעיר נובגורוד. היו לה שני ילדים - בת בשם יקטרינה ווסיליבנה, ילידת 1922 ובן בשם וסילי וסיליביץ', יליד 1926. אחת מחברותיה לעבודה, מיליה רייזיק, שהייתה יהודייה סייעת לרופא שיניים, גרה בסמוך למתחם בית החולים יחד עם בתה פרידה רבינוביץ' וסבתה של פרידה. אביה של פרידה שעבד כרופא פסיכיאטרי, הוצא להורג ב-1938 . הנאצים הוציאו את החולים מן העיר והשמידו אותם ובאופן זה פינו את מבני בית החולים על מנת שהסגל הקיים יטפל בשבויי מלחמה ובפצועים נאצים.

כשהסגל עבד בבית החולים, ילדי האחיות והרופאים שהו במתחם. בחורף 1941 כשירד השלג הראשון, הילדים יצאו לשחק בשלג ובמקום התפוצץ פגז. לילד אחד נערף ראשו, ילדים רבים נפצעו ובהם פרידה בת ה-8, שספגה רסיסים בשתי רגליה. באותו חורף, הנאצים ירו למוות בווסילי, בנה של יקטרינה, שכן חשדו שהוא פרטיזן.

בשל חששה של מיליה מגורלה ומגורל סבתה של פרידה והחשש שיעצרו על ידי השלטון הנאצי, בקשה מחברתה יקטרינה לטפל בבתה אם ייתפסו. מיליה והסבתא שולחו על ידי הנאצים ויקטרינה אימצה את פרידה וטיפלה בה עם שחרורה מבית החולים, כאילו הייתה הבת שלה. יקטרינה הטבילה את פרידה לנצרות, דאגה לה למסמכי לידה חדשים וכן לשינוי שמה לליובה קורולקובה בסיועו של כומר.

לכל אורך תקופת השלטון הנאצי בעיר, ורה ניקולאיבנה, אחייניתה של יקטרינה, שעבדה במטבח אצל הגרמנים, הביאה להן אוכל, שהיה חיוני להשרדותן.

בסוף שנת 1943, פרידה, יקטרינה ואמה של יקטרינה, נטליה מטבייבנה, הופנו יחד עם הצוות הרפואי למחנה ריכוז בשיאולאי שבליטא. שם שיכנו אותן במגורי החיילים והן שהו שם למשך כשלושה חודשים. לאחר מכן, יחד עם הצוות הרפואי במקום, הן הועברו לכפר יוניטקי במרחק 17 ק"מ משיאולאי בו שכן בית חולים רוסי לנכים ושם שהו עד להגעת הצבא הסובייטי.

ב-1944, לאחר שחרור ליטא בידי הצבא הסובייטי, השלוש חזרו לקולמובו.

## לאחר המלחמה
אחרי השחרור פרידה נשארה לגור עם אמה ואחותה של יקטרינה, נטליה מטבייבנה ואולגה אנטונובנה. יקטרינה נסעה לגרמניה והצליחה להשיב את בתה שנשלחה לעבודות כפייה בגרמניה. ב-1945 הגיע לביתה של יקטרינה דוד של פרידה. הוא ביקש לקחת עימו את פרידה ללנינגרד, אולם פרידה סירבה להיפרד ממשפחתה החדשה שטיפלה בה לאחר מות אמה. עם זאת, כאשר הדוד פריד הגיע בשנית, יקטרינה שכנעה את פרידה להצטרף אליו שכן היא שוכנעה שפריד יוכל לספק לה חיים וחינוך טובים יותר. פרידה שמרה על קשר עם יקטרינה עד שזו מתה ממחלת הסרטן. יקטרינה נקברה בנובגורוד בבית הקברות פיטרוב.

בשנות ה-90 עלתה פרידה לישראל.

## הכרה והנצחה
ב-15 בנובמבר 1999, יד ושם הכיר ביקטרינה קורולקובה כחסידת אומות העולם. הטקס התקיים במוסקבה, בירת רוסיה. שמה של קורולקובה מונצח בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם בירושלים.

## קישורים חיצוניים
*
## הערות שוליים

קטגוריה:רוסים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: רוסיה
קטגוריה:אחיות
קטגוריה:ילידות 1900
קטגוריה:נפטרות ב-1950
מאימי פון מירבאך

**מאימי פון מירבאך**, (בגרמנית: **Maimi von Mirbach**; 9 באפריל 1899 – 8 באוקטובר 1984) הייתה ברונית בת למשפחת אצולה, צ'לנית גרמנייה וחברה בכנסיית הווידוי, מחסידי אומות העולם, שהצילה במלחמת העולם השנייה ולפניה יהודים ממוות בידי הנאצים.

## קורות חיים
מאימי נולדה באנטוורפן. בגיל 15 עברה עם משפחתה להתגורר בעיר פוטסדאם הסמוכה לברלין. היא הייתה בת למשפחת אצולה, בעלת תואר בארונית ועסקה מגיל צעיר במוזיקה.

כבר בשנות העשרים של המאה העשרים הכירה בהתפתחות הלאומנית והאנטישמית בגרמניה. לאחר תפיסת השלטון בידי המפלגה הנאצית, בשל סלידתה מהאידאולוגיה הגזענית הנאצית, בשל ניסיונה האישי כבת למיעוט הבלגי בחברה הגרמנית וכן בשל ערכי הכנסייה עליהם גדלה, פנתה מריה ליהודים נרדפים והציעה להם את עזרתה. לחלק הגיעה דרך הרקע המוזיקלי שלה וחלק היו מבוקשים על ידי הגסטפו. את היהודים להם נתנה מחסה הבריחו לביתה. לחלק סיפקה מחסה בעוד לאחרים תרמה כסף ואוכל ובכך סיכנה את חייה במקרה והדבר היה מתגלה.

## פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
### יהודים אותם הצילה פון מירבאך
רשימת אשר הצילה פון מירבאך.

בשנת 1938 עזרה לד"ר לזרוס וד"ר הירשפלד לברוח מגרמניה להולנד ולהעביר את רכושם. את הירשפלד, שגם היה שופט בבית הדין לעבודה בפוטסדאם לתקופה של כ־6 שנים משנת 1927, הכירה ברביעיית מיתרים בה ניגנו ביחד. בליל הבדולח נעצר ד"ר הירשפלד ושוחרר לאחר כ־3 שבועות בתנאי שיעזוב את גרמניה. הרשויות הגרמניות דרשו ממנו מיסים כבדים בתמורה לעזיבתו שעמדו על בערך 73,000 רייכסמארק. את הסכום הזה עזרה מאימי להירשפלד להשיג בכך שקנתה את בית משפחתו ואת רכושם. אשתו ה"ארית", שחלתה בסרטן נשארה להתגורר בבית שלהם עד מותה בשנת 1941 וביתם נשלחה לבריטניה וניצלה. ד"ר לזרוס וד"ר הירשפלד נשלחו שניהם לגטו טרזינשטט, לשם פון מירבאך שלחה להם, תחת שמות או כתובת בדויים, מארזי אוכל. בסופו של דבר נשלחו שניהם למחנה ההשמדה אושוויץ, שם נרצח יוליוס עם הגעתו. לא ידוע מה עלה בגורלו של הירשפלד.

לקראת סוף 1941, נתנה מחסה לג'יסלה ברנדל - תלמידת מוזיקה לשעבר מהמבורג, שלימודיה נפסקו עקב היותה חצי יהודיה. ג'יסלה גם נהלה מערכת יחסים עם גבר לא יהודי ולהם נולד ילד משותף. הזוגיות שלהם עברה על האיסור על נישואי תערובת ולכן, מעצם ההסתרה של פון מירבאך את מערכת היחסים שלהם, עברה גם היא על חוקי נירנברג.

מאוחר יותר הסתכנה פון מירבאך שוב כאשר נתנה מחסה לשרלוט קיסר - יהודיה שהסתתרה מפני הגסטפו.

## לאחר המלחמה
לאחר 1945, מירבאך הושפעה מהשפלות והגבלות רבות באזור הכיבוש הסובייטי של ברלין בימיה הראשונים של גרמניה המזרחית. בשנת 1956 היא עזבה את פוטסדאם ועברה להתגורר ברובע שרלוטנבורג בברלין. עד מותה ב־1984, היא העידה בפני תלמידים בבתי ספר ומוסדות נוער בגרמניה, על חוויותיה בתקופת המשטר הנאצי. היא המשיכה לעסוק במוזיקה ושמרה על קשר עם חלק מהיהודים שהצילה.

## הכרה והנצחה
ב־2 באפריל 1981 הוכרה כחסידת אומות עולם בטקס ביד ושם. בטקס נכחו שתי אחייניותיה, פרופ. ג'יסלה ברנדל - אותה הצילה בתקופת השואה, וגם חברה מימיה בבית הספר. ב־27 בדצמבר 1984, לאחר מותה, ניטע לכבודה עץ בגן חסידי אומות העולם. בפוטסדאם, בה התגוררה, קרוי רחוב על שמה ובביתה של מירבאך ישנו לוח זיכרון.ממוזער|לוח הזיכרון בביתה של מירבאך, Alleestraße 10, בפוטסדאם.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:גרמניות חסידות אומות העולם
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1899
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1899
קטגוריה:נפטרות ב-1984
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1984
אתא קנדו

**אתא קנדו** (במקור **אתלקה גרג-Görög Etelka**, בהונגרית: ** Kandó Ata** 17 בספטמבר 1913 – 14 בספטמבר 2017) הייתה אמנית אשר יחד עם בעלה הוכרו כחסידי אומות עולם על הצלת יהודים בהונגריה בתקופת השואה.

## קורות חיים
אתא קנדו (שם נעוריה Etelka Görög) נולדה בבודפשט, בירת הונגריה. אמה, בקה מרגיט [G. Beke Margit] הייתה סופרת ומתרגמת. אביה אימרה ג'ורג' [Imre Görög] היה מורה בתיכון, שנשבה בידי הרוסים במהלך מלחמת העולם הראשונה וגורש לסיביר ביוני 1915.

בילדותה המוקדמת של אטלקה, היא לא הצליחה להגות את שמה ואמרה אתא [Ata] במקום אטלקה [Etelka]. וכינוי זה הפך לשמה במשך כל ימי חייה.

גיולה קנדו נולד בסבונה, איטליה. הוריו גיולה וג'יזלה ג'מבור, היו אמנים. האב היה צייר והאם צלמת.

גיולה ואתא גדלו, הכירו והפכו לאמנים גם הם - אתא הייתה צלמת וגיולה צייר. הזוג נישא ב-1931, ועבר לגור בפריז. ב-1935, לאחר כמה שנים של חיי דוחק, חזרו לבודפשט. ב-1938 חזרו לפריז, עד שגורשו חזרה לבודפשט על ידי הנאצים ב-1940. ב-1941 נולד לאתא וגיולה בנם הראשון, תמאס [Tamás] ושנתיים לאחר מכן נולדו להם בנותיהם התאומות, ג'וליה ומגדלנה [Júlia & Magdolna].

היא התחתנה עם גיולה קנדו (בהונגרית: **Egerfarmosi Kandó Gyula** 17 בינואר 1908 - 17 באוגוסט 1968).

## פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
הוריה ואחיותיה של אתא נאלצו להתחבא בתקופת השואה בשל שורשיהם היהודים, בעוד שאתא עצמה הייתה מוגנת בשל נישואיה לגיולה.

אתא וגיולה נחלצו לעזרתה של גאבור בירו [Gábor Bíró]. גאבור, חברה יהודיה קרובה של בני הזוג, הייתה בשלבים מתקדמים של ההריון בתחילת המלחמה, והייתה לבדה משום שבעלה נשלח למחנה עבודה. על מנת לאפשר לגאבור ללדת בבטחה בבית החולים, אתא העניקה לה תעודות הזהות שלה וגאבור שהתה בבית החולים במשך 5 שבועות - שבועיים לפני הלידה ושלושה שבועות לאחר הלידה, תחת זהותה השאולה של אתא. פרט לרופא הראשי, איש בבית החולים לא ידע שגאבור היא יהודיה.

לאחר לידת בתה, גאבור נסעה יחד עם משפחת קנדו ברחבי המדינה על מנת לברוח מהנאצים, כשברשות גאבור מסמכים מזויפים. הם העמידו פנים שהתינוקת היא בתם הרביעית של בני הזוג קנדו ושגאבור היא האומנת. הם עברו בין שבעה מקומות שונים, הצליחו לחמוק מן הרשויות וגאבור ותינוקה שרדו את המלחמה בשלום.

אתא וגיולה סייעו בזיוף מסמכים עבור יהודים נוספים ואפשרו ליהודים להשתמש בדירתם בבודפשט כמקום מסתור.

## לאחר המלחמה
גיולה ואתא נפרדו בשנת 1949. גיולה חזר לבודפשט ועסק באומנות עד מותו ב-1968. אתא נדדה בין כמה מדינות באירופה. היא נישאה בשנית לצלם צעיר בשם אד ואן דר אלסקן [Ed van der Elsken] ועברה להתגורר בהולנד. לאחר כמה שנים התגרשה ממנו, אך נשארה לגור בהולנד עם שלושת ילדיה והמשיכה לעסוק בצילום עד מותה ב-2017.

## הכרה והנצחה
ב-1 בנובמבר 1998 הוכרו אתא וגיולה כחסידי אומות העולם. הטקס התקיים בלונדון ושמם נחקק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם בירושלים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:צלמים הולנדים
קטגוריה:הונגרים חסידי אומות העולם
קטגוריה:הונגריות שנולדו ב-1913
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1913
קטגוריה:נפטרות ב-2017
וונדה פיליפוביץ' קרהלסקה

**וונדה פיליפוביץ' קרהלסקה** (בפולנית: **Wanda Filipowicz-Krahelska**; 15 בדצמבר 1886 – 1968) הייתה ממקימות ארגון ז'גוטה ופעילה חברתית, הוכרה כחסידת אומות העולם על הצלת יהודים בפולין במלחמת העולם השנייה.

## קורות חיים
וונדה נולדה בעיירה באזור בלארוס. אביה היה שותף במרד ינואר ב-1863. עם סיום לימודיה, יחד עם אחת מאחיותיה, וונדה פתחה בית ספר יסודי לילדים בביתן.

בגיל 20, לאחר התאבדותו של בעלה שהיה פעיל ב, וונדה הצטרפה לארגון זה. במסגרת פעילותה בו, היא הפיצה עלוני מידע והעבירה כלי נשק בין אנשיו. וונדה השתתפה בתכנון ובביצוע שני ניסיונות התנקשות במושל הכללי של ורשה. התוכניות נכשלו, אך וונדה הצליחה לברוח.

לאחר ניסיונות ההתנקשות, וונדה עברה לגליציה, ובהמשך לקרקוב, עד שלבסוף היא נתפסה על ידי השלטונות הפולנים. היא נישאה בנישואים פיקטיביים על מנת לזכות בהגנה פוליטית אולם הועמדה לדין ונענשה בגין ניסיונות ההתנקשות בהם הייתה מעורבת. בעקבות חוויה זאת, וונדה החליטה להתרחק מהחיים הפוליטיים. היא התחילה ללמוד בבית ספר לאומנויות בקרקוב, אבל חזרה לחיים הפוליטיים זמן קצר אחרי זה, ביחד עם בעלה החדש. כמו בעלה הקודם, גם הוא היה חבר בארגון הפולני-סוציאליסטי הלוחם. השניים ייצגו את הארגון באיטליה עד לשנת 1915, אז חזרו לקרקוב. וונדה המשיכה לשרת בארגון. ב־1935, היא התחילה לפרסם את המגזין "Arkady", מגזין אומנויות נחשב.

## פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
במלחמת העולם השנייה, וונדה הצטרפה למחתרת הפולנית. רוב פעילותה הייתה קשורה לעזרה ליהודים. עוד לפני פרוץ המלחמה, ב-1938, היא סייעה לפליטים יהודים מגרמניה, אשר גורשו על ידי המשטר הנאצי. יחד עם זופיה קוסאק-שצ'וצקה, היא פעלה להקמת ארגון ז'גוטה (Żegota) אשר פעל להצלת יהודים רבים, בעיקרם ילדים; הארגון יזם משימות הצלה רבות בגטו ורשה, ארגן מקומות מסתור ליהודים שנמלטו מהגטו, וסיפק מסמכים מזויפים עבור יהודים במסתור. בספטמבר, אחרי האקציה הגדולה בגטו ורשה, וונדה ואישה בשם יוזפה קורנצקה, עזרו למצוא את מקומות המסתור בהם הסתתרה סופיה דורוטה בוגוצקה. היא עזרה ליהודים נוספים כמו לבני משפחת רוזנברג, לרופאה שנמלטה מכיכר השילוחים - האומשלגפלץ, ולאלמנתו של שמעון אשכנזי.

## אחרי המלחמה
לאחר המלחמה, וונדה חזרה לעבודתה כעיתונאית. היא התחילה לפרסם עיתון חודשי בשם "Skarpa Warszawska" (בתרגום חופשי, המנהרה שמתחת לגדר של ורשה), ששינה את שמו ל"". ב־1965 היא פרשה לפנסיה. היא נפטרה ב־1968.

## הנצחה והכרה
וונדה הוכרה כחסידת אומות העולם ב-23 במאי 1967, בעקבות מכתב שנשלח על ידי עו"ד דורוטה בוגוצקה, ניצולת שואה שוונדה עזרה להסתיר בזמן המלחמה. שמה נחקק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות עולם ביד ושם בירושלים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בלארוסיות חסידות אומות העולם
קטגוריה:ילידות 1886
קטגוריה:נפטרות ב-1968
ולטר קרמר

**ולטר קרמר** (בגרמנית: **Walter Kraemer**; 21 ביוני 1892 – 6 בנובמבר 1941), היה פוליטיקאי גרמני, חבר המפלגה הקומוניסטית הגרמנית, שהוכר כחסיד אומות העולם על עזרתו לאסירים יהודים תוך סיכון חייו בתקופת השואה.

## קורות חיים
קרמר נולד בעיר זיגן. בצעירותו עבד כמנעולן מקצועי. ב-1910 הצטרף לצי הקיסרי הגרמני והשתתף במלחמת העולם הראשונה. בסוף המלחמה נעצר בעקבות השתתפותו במרד החיילים בקיל, אך שוחרר במהפכת נובמבר.

ב-1918 חזר לזיגן ונהיה חבר פעיל באגודה לעובדים והחיילים. הוא הצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית ולקח חלק בפוטש של קאפ במרץ 1920.

לקראת סוף 1920 הצטרף למפלגה הקומוניסטית כחבר פעיל ונבחר לייצוג המפלגה במועצת העיר. קרמר נבחר למזכיר המחוזי והפך לאחד משלושת המנהיגים המובילים של השמאל בפרלמנט רפובליקת ויימאר. ב-1932 קרמר נפגע קשות בעקבות מתקפה של נאצים על חברי המפלגה הקומוניסטית.

בעקבות שריפת הרייכסטאג בפברואר 1933 קרמר נעצר ונשלח לכלא לשלוש שנים באשמת בגידה. בינואר 1937 נעצר שוב ונשלח למחנה הריכוז ליכטנבורג ובאוגוסט הועבר לבוכנוואלד.

בזמן מאסרו במחנות הריכוז, קרמר רכש ידע וניסיון בתחום הרפואי והצליח לבצע ניתוחים מסובכים באסירים במחנה. ב-1938 הוא שימש כרופא במחנה הריכוז ובאמצע שנת 1939 מונה כאחראי על צריפי האסירים החולים. המוניטין שלו כרופא במחנה היה גבוה והוא ביצע ניתוחים גם בקצינים נאצים בדרגה גבוהה, ביניהם גם מפקד המחנה. קרמר השתמש בהשפעתו על צוות האס אס כדי להקל על האסירים במחנה.

## פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
מחנה הריכוז בוכנוואלד היה מחולק לשני אגפים – האגף הגדול, בו הוחזקו אסירים פוליטיים והאגף הקטן בו נכלאו אסירים יהודים ורוסים. בחלק זה של המחנה התנאים היו קשים יותר. האסירים היהודים והרוסים עבדו בחורף בחוץ ללא בגדים חמים בקור מתחת לאפס מעלות וקיבלו מזון בכמויות קטנות ביותר, ללא כל טיפול רפואי. בניגוד להוראות קציני האס. אס. שאסרו על מעבר בין האגפים, קרמר נהג להתגנב לאגף השני כדי לעזור לאסירים היהודים והרוסים.

אחד ממטופליו היה ארתור רדבינסקי, יהודי מפראג, אשר סבל מנמק בעקבות כווית קור שלא טופלה. קרמר העביר את רדבינסקי על גבי אלונקה לאגף הגדול של המחנה בלילה, וטיפל בו בלי שימוש בחומרי הרדמה. במקרה אחר עזר לרדבינסקי, שסבל מזיהום שנוצר בעקבות הצלפות.

מטופל יהודי נוסף לו סייע קרמר היה יעקב זילברשטיין, אשר חלה בטיפוס. קרמר זחל באמצע הלילה לאגף הקטן, כדי לספק לזילברשטיין תרופות ולטפל בו.

בסתיו 1941 הובאה קבוצה של קצינים סובייטים, חלקם יהודים, למחנה. קציני האס. אס. ביקשו מקרמר לחתום על תעודות המעידות כי הקצינים אובחנו כחולים בשחפת. קרמר הבין כי התעודות הללו עשויות להוות עילה לרצח הקצינים הסובייטים ולכן סירב להנפיק אותן. כעונש קרמר נשלח לעבודות כפייה מחוץ למחנה ונורה כשניסה לכאורה לברוח.

## הכרה והנצחה
ב-20 באוקטובר 1999 ולטר קרמר הוכר כחסיד אומות העולם. הטקס התקיים בגרמניה בעיר בון. שמו נחקק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם בירושלים.

מדי שנה ביום לציון קורבנות הפאשיזם, מונח זר על קברו בזיגן.

בשנת ה-70 למותו הארגון למען שיתוף פעולה יהודי נוצרי והמוזיאון בדרום וסטפאליה ארגנו שבוע לזכרו והנצחתו.

ב-2012 מועצת העיר זיגן החליטה לקרוא על שמו לכיכר בכניסה לבית החולים המחוזי של מחוז ויינדאו, ובשנת 2014 הושלמה בניית הכיכר ובה מרכיבים המסמלים את חייו ועשייתו של קרמר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:גרמנים חסידי אומות העולם
קטגוריה:קומוניסטים גרמנים
קטגוריה:פוליטיקאים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1908
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1941
השמיים נעולים

"**השמיים נעולים**" הוא סינגל של הצמד דולי ופן, מתוך אלבום האולפן השני שלהם, "צעירים לנצח", בהשתתפות הזמרים הישראלים עברי לידר, אלה לי להב ופלד. השיר יצא לאור ב-14 במרץ 2021. השיר נכתב על ידי הצמד יחד עם לידר ופלד והופק על ידי הצמד ולידר.

## רקע
על השיר סיפרו דולי ופן:
"השמיים נעולים" הוא השיר הישראלי השני שקיבל הכי הרבה לחיצות לניגון חוזר בספוטיפיי, לאחר "אפס מאמץ".

## וידאו קליפ
הווידאו קליפ של השיר פורסם ב-14 במרץ 2021, בסמוך לצאתו של הסינגל. הקליפ בוים על ידי דורון סרי.

הקליפ צולם במנחת ערד, בית כנסת אוהל מועד בתל אביב ובחניון סינמה סיטי.

נכון לספטמבר 2025, לשיר יש למעלה מ-5 מיליון צפיות ביוטיוב.

## ביקורות
מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי העניק לשיר ביקורת חיובית, תוך שאמר כי "מבחינת מורכבות מוזיקלית והפקה – פסגת המחזמר של דולי ופן, ואנחנו אכן במחזמר על רקע 2021, עולם חדש שאחרי מגפה עולמית", תיאר את השיר כ"הצטלבות מוזיקלית שמחברת את מהות הקיום וההישרדות העכשווית בשילוב של פופ קיטש, ראפ ודאנס" והעניק לו ארבעה כוכבי זהב וחצי מתוך חמישה.

## מיקומי שיא

## היסטוריית יציאות לאור

## קישורים חיצוניים
* לדף השיר באתר הספרייה הלאומית

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי אלה לי להב
קטגוריה:שירי דולי ופן
קטגוריה:שירי עברי לידר
קטגוריה:שירי פלד
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירי פופ רוק
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי דולב רם
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי פן חזות
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי עברי לידר
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי דולב רם
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי פן חזות
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי עברי לידר
קטגוריה:שירי מחאה בעברית
קטגוריה:סינגלים בהוצאת הליקון
קטגוריה:סינגלים בהוצאת NMC יונייטד אנטרטיינמנט
אנה מריה הס

**אנה מריה הס** (נולדה כ**אנה מריה פרנקל**, בגרמנית: **Anna Maria Haas**; 9 במרץ 1909 – 1996) הייתה אוסטרית אשר במהלך מלחמת העולם השנייה סיכנה את חייה בהצלת יהודים והוכרה כחסידת אומות העולם.

## קורות חיים
נולדה במווינה ב-1909. ב-1930, נישאה לבנו הס (Benno Haas), בן למשפחת תעשיינים יהודיים, שהמירה את דתה לנצרות קתולית.

בשנת 1938, בעקבות האנשלוס וסיפוח אוסטריה לגרמניה הנאצית, המשפחה הקתולית הוגדרה כיהודייה על פי חוקי הגזע ובנו החליט לעזוב את וינה ולהתנדב לצבא הבריטי.

## פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
הס נחשדה על ידי המשטר הנאצי, מכיוון מוצאו היהודי של בעלה, שהתנדב לצבא הבריטי. במהלך המלחמה התעמתה הס כמה פעמים עם הגסטפו. למרות הסיכון, הס הסתירה בשנים 1938–1939 בדירתה את היהודי רוברט ביר ומשפחתו למשך מספר חודשים. לאחר מכן, הס סיפקה אוכל לשני חבריה היהודים, שהתגוררו כמוה ברובע התשיעי של וינה - בני הזוג ג'וזף וסידונה רובין - ביטמן (Josef and Sidonie Rubin-Bittman), אשר ירדו למחתרת משנת 1939 ושינו תדירות את מקום מסתורם, כדי להתחמק משילוח למחנות המוות. למרות החיפושים הרבים של המשטר הנאצי אחר בני הזוג, כולל חיפוש שנערך בדירתה של הס, הם לא נמצאו והיא לא הסגירה אותם.

בשנת 1944, נולד לבני הזוג רובין - ביטמן במרתף ששימש להם כמחבוא בן בשם פריץ. הס בקרה אותם לעיתים קרובות במחבוא זה וסיפקה להם מצרכי מזון, כולל מזון לתינוקות וחלב. ג'וזף עצמו, למרות התנאים הקשים בהם נמצא, הצליח לעזור ליהודים הונגרים אחרים, שנבחרו על ידי הגסטפו להישלח למחנות ריכוז וכן ארגן מבצע הצלה למחנה ילדים יהודיים במחוז השני של העיר וינה. הס סייעה לו באספקת מזון ותרופות למחנה הילדים. לקראת סוף המלחמה, כשגברו ההפצצות על וינה, הס ניצלה את העובדה שרבים מתושבי העיר ירדו לתפוס מחסה במקלטים, כדי לבקר את בני הזוג במקום מחבואם ולספק להם מזון.

## לאחר המלחמה
הס שרדה את המלחמה ונפטרה בווינה בשנת 1996.

הזוג ג'וזף וסידונה רובין - ביטמן המשיכו להתגורר בווינה לאחר המלחמה וג'וזף הפך לאיש עסקים מצליח. סידונה נפטרה ב־1968 לאחר מחלה קשה וג'וזף נפטר ב־25 באפריל 1972. רוברט ביר שרד את המלחמה והיגר לוונצואלה.

## הכרה והנצחה
ב-3 במאי 1982, יד ושם הכירו באנה מריה הס כחסידת אומות העולם. שמה נחקק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם.

## הערות שוליים

קטגוריה:אוסטרים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: אוסטריה
קטגוריה:אוסטריות חסידות אומות העולם
קטגוריה:אוסטריות שנולדו ב-1909
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1909
קטגוריה:נפטרות ב-1996
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1996
יום הולדתו של ג'פרסון

**יום הולדתו של ג'פרסון** הוא חג פדרלי בארצות הברית, המציין באופן רשמי את הולדתו של הנשיא האמריקאי השלישי, תומאס ג'פרסון, ב-13 באפריל 1743. יום זה הוכר על ידי פרנקלין דלאנו רוזוולט כחלק מהכרזה הנשיאותית 2276, שהוצאה ב־21 במרץ 1938.

הנשיא ג'ורג' ווקר בוש הוציא הכרזה נשיאותית 8124 ב-11 באפריל 2007, באומרו כי "... ביום תומאס ג'פרסון, אנו מציינים את יום הולדתו של דמות מונומנטלית שמקומה בהיסטוריה של אומתנו תמיד נוקיר".

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:תומאס ג'פרסון
קטגוריה:חגים אמריקאיים
קטגוריה:אירועים בחודש אפריל
צעצועי האן

**צעצועי האן** הייתה חנות צעצועים ירושלמית ולאחר מכן רשת צעצועים מהגדולות ומהמובילות בישראל עד לקריסתה בתחילת שנות ה-2000.

## סקירה כללית
בשנת 1950 פתחו יהודה ורחל (אגי) האן עסק למכירה סיטונאית ברחוב שמאי בירושלים. יהודה או בשמו הגרמני המקורי לוטהר, שעלה לארץ מגרמניה הנאצית בשנת 1933, עבד בין השאר אצל סיטונאי צעצועים גדול בשם קלרמן, שעם הזמן העניק לו את סוכנות ההפצה של מוצריו. העסק היה מאוד מוכר בירושלים.

בשנת 1986 פתח בנו של יהודה, שמעון האן מחסן למכירה סיטונאית, והגיע למחזור מכירות של 2.5 מיליון שקל. על גב הצלחה זו החלו להיפתח חנויות נוספות. תחילה נפתחה חנות ברחוב יד חרוצים בשכונת תלפיות בירושלים, וכאשר נפתח שנה לאחר מכן הקניון הראשון בירושלים, קניון האחים ישראל בשכונת תלפיות, הוא פתח את החנות הקניונית הראשונה בשנת 1990. אחר כך נפתחו חנויות בקניון הזהב בראשון-לציון, בקניון מלחה, קניון הנגב, קניון עזריאלי וקניון רמת אביב. לעסק היו 100 עובדים, והוא ייבא בו זמנית 10% מהצעצועים בישראל. המותג פימו היה ביבוא בלעדי שלו.

לאור משבר כלכלי שנבע מהאינתיפאדה השנייה, העסק לא עמד בהוצאות והחל לצבור חובות רבים, ובשנת 2002 הגיע האן להסדר עם הנושים וסגר את העסק המשפחתי.

## הערות שוליים

קטגוריה:רשתות שיווק בישראל
אמאטו ולטיציה בילור

**אמאטו ולטיציה בילור** (באיטלקית: **Amato Billour**; 1900 – ספטמבר 1979, **Letizia Billour**) זוג איטלקי חשוך ילדים. מורה בתיכון ופסנתרנית, שהוכרו כחסידי אומות העולם, לאחר שהצילו ילד יהודי בתקופת השואה.

## פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
בנובמבר 1943, לאחר פלישת גרמניה הנאצית לאיטליה, הוחמר מצבם של יהודי פירנצה. משפחה של יהודים איטלקיים, שכללה את הרב נתן קאסוטו, אשתו חנה וגיסו שאול קמפניינו, נתפסה בידי הנאצים. חולדה, אשתו של שאול, נשארה בעיר, מטופלת בשישה ילדים. חולדה והילדים מצאו מקום מסתור במנזר אולם חששו באופן תמידי מפשיטת חיילי אס אס ותפיסתם. החשש העיקרי היה לגבי הבנים הנימולים, שיכלו לחשוף בפני בני המנזר את האמת אודות מוצאם, במקלחות המשותפות. חולדה הבינה כי עליה למצוא עבורם מקומות מסתור אחרים בקרב משפחות שיסכימו להסתירם. היא פנתה לכומר טוליו וינאי, עליו שמעה מחמותה על עזרתו ליהודים רבים, בעיקר במעבר הגבול לדרום איטליה, ששוחרר מאימת השלטון הנאצי בידי בעלות הברית. תחילה שקל וינאי להעביר את חולדה והילדים לדרום איטליה אולם הגיע למסקנה שהדבר אינו אפשרי עם הילדים. לפיכך, הכומר מצא לראובן בן השנה, את בני הזוג אמאטו ולטיציה, הם טיפלו בו וגידלו אותו תחת השם הבדוי אימיליו מדצמבר 1943 ועד אוגוסט 1944, עת שוחררה פירנצה בידי בעלות הברית. הילד הרגיש טוב אצל בני הזוג שהתייחסו אליו כאילו היה בנם, והילד אף קרא להם "אמא" ו"אבא". מפעם לפעם לקחו אמאטו ולטיציה את אמליו לפארק ציבורי כדי לפגוש את חולדה על מנת שהילד ימשיך להכיר את אמו .

מאוקטובר 1943 בכל המקומות הציבוריים באיטליה הכבושה היו מודעות המזהירות את האוכלוסייה שלא להסתיר או לעזור ליהודים בשום צורה. גילוי על ידי הגרמנים היה משמעו גזר דין מוות ולמרות זאת בני הזוי אמאטו ולטיציה היו מוכנים לסכן את חייהם כדי להציל את ראובן.

## לאחר המלחמה
הקשר בין ראובן-אמיליו להוריו המאמצים היה כה חזק, עד שלאחר המלחמה הם בקשו מחולדה, לעבור לגור לידם ולגדל את הילד יחד. למרות בקשתם, ראובן חזר לגור עם אמו חולדה, אך לטיציה ואמאטו נהגו לבקר אותו מדי ערב עד מרץ 1944, כאשר חולדה החליטה לעלות עם ילדיה לארץ ישראל.

## הכרה והנצחה
ב-1980 מסרה חולדה את עדותה ליד ושם. ב-24 בפברואר 1981 הוענק לזוג אות חסידי אומות עולם. שמם נחקק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם בירושלים.

## קישורים חיצוניים

* סיפור פעילותם של אמאטו ולטיציה בילור אתר יד ושם.

## הערות שוליים

קטגוריה:איטלקים חסידי אומות העולם
קטגוריה:משפחות
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1900
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1979
אנטוני גארילקיויץ

**אנטוני גארילקיויץ** (פולנית: **Antoni Gawrylkiewicz**,  1922-2007) היה איכר פולני מהעיירה קורקיצ'יאני. חסיד אומות העולם, שבמלחמת העולם השנייה שהציל את חייהם של 16 יהודים בתקופת השואה ממוות בידי הנאצים.

## הצלה בתקופת השואה
בשנת 1942 פנה אל אנטוני גארילקיויץ יהודי בשם משה סוננזון, שביקש ממנו הגנה בעקבות הפרעות בדרום ליטא, מפניהן נמלט עם אשתו ושני ילדיו לאחר שילדו השלישי לא שרד. אנטוני הסכים להחביא את משפחת סוננזון שכללה את בתם יפה סוננזון ביחד עם שתי משפחות נוספות שהגיעו לביתו יחד איתם - משפחת קבצ'זניק ומשפחת סולומיננסקי. אנטוני, שעבד בחקלאות בחווה שלא הייתה בבעלותו, טיפל במשפחות, דאג להן לאוכל ולמזון, והכין עבורן מקומות מסתור בבורות שחפר. בשעת סכנה, מצא דרכים להזהירם על מנת שלא ייתפסו בידי הנאצים.

בשל פעילות הצבא הנאצי באזור, משפחתו של אנטוני נחקרה באכזריות בנוגע למקום הימצאם של יהודים, ויש עדות כי אחיו ואביו של אנטוני נרצחו בידי הנאצים בעקבות אותן חקירות, מפני שמלשינים דיווחו עליהם כעל "חברים של יהודים".

## לאחר המלחמה
גארילקיויץ העתיק את ביתו לעיר פלוצק שבפולין, שם חי עד פטירתו בשנת 2007.

הוענק לו תואר חסיד העולם בנוכחותו בשנת 1999 במוסד "יד ושם" בירושלים. שמו נחקק בקיר הכבוד שבגן חסידי אומות העולם.

## הערות שוליים

קטגוריה:חסידי אומות העולם
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1922
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-2007
מטריונה אדמוביץ'

**מטריונה אדמוביץ**' (ברוסית: **Матрена Адамович**; 6 באוגוסט 1893 – 8 במרץ 1986) הייתה נוצרייה אורתודוקסית, שעבדה כמטפלת בילדים, מחסידי אומות העולם, שהצילה במלחמת העולם השנייה יהודים ממוות בידי הנאצים.

## קורות חיים
מטריונה אדמוביץ' התגוררה בבלארוס. בצעירותה לא למדה בבית ספר והחלה לעבוד מגיל צעיר, בעיקר כמטפלת בילדים.

## פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
לפני פלישת גרמניה הנאצית לבלארוס ביוני 1941, מטריונה עבדה כמטפלת בבית משפחת נחום וריבה פינקלשטיין בעיר מינסק כמטפלת לשתי בנותיהן זויה (Zoya) ואניה (Ania). עם פלישת גרמניה, המשפחה היהודיה והמטפלת נמלטו מזרחה, אך לא יצאו מגבולות מחוז המשנה אורשה שבצפון בלארוס, שכן נחום פינקלשטיין, לא חשב שהגרמנים יגיעו כל כך רחוק. באורשה, גויס נחום לצבא האדום ובאוגוסט 1941 הוכרז כנעדר. האם ריבה, גויסה גם היא לצבא, כך שכאשר הגרמנים כבשו את האזור ב-16 ביולי 1941, מטריונה נשארה לבדה לטפל בשתי הבנות. מטריונה החליטה ללכת עמן לכפר גורבטסביצ'י (בבלרוסית: Гарбацэвічы) שבנפת בוברויסק של היום) שם התארחו אצל משפחת מינצ'וקוב, אולם גורשו מיד עם הגעת הגרמנים לכפר. מטריונה מצאה עבורן מסתור אצל משפחת פיליפוב, אך לאחר כשבוע נאלצו לנוס גם משם משום שהגרמנים השתמשו בביתה הגדול של המשפחה להקמת מטה .S.S. עם זאת, משפחת פיליפוב ביקשה מאניסיה, אם משפחת וסילצ'ונוק (Vasilchonok) לתת להם מחסה. אניסיה הסכימה להסתיר את מטריונה ושתי הבנות והן שהו תחת חסותה במשך שלוש שנים. אף על פי שמטריונה סיפרה לכולם ששתי הבנות הן בנותיה, תושבים רבים בכפר לא האמינו בעיקר בשל חזותן היהודית של הבנות, שבלטה במיוחד אצל אניה. משפחת וסילצ'ונוק הגנה עליהן מפני חשדות התושבים. לתקופה מסוימת הסתתרו זויה ואניה במרתף הבית תחת ערימת תפוחי אדמה. בשל המחסור במזון, בני משפחת פיליפוב סייעו לכל אורך התקופה גם הם, בכך שהביאו למסתתרות שאריות אוכל של חיילי ה-S.S. ששהו כאמור בביתם, ובנוסף נרתם לעזרה באספקת מזון גם סנדקם של ילדי משפחת וסילצ'ונוק.

במהלך התקופה אניה הצטרפה אל כוחות הפרטיזנים ונהרגה במהלך פעילותם לאחר כמה חודשים.

בשנת 1944 מטריונה יצאה מן הבית על מנת לחפש מלח, לשם תיבול המזון חסר הטעם. היא נתפסה על ידי חיילים גרמנים שהסיעו אותה ברכבם לכפר למעצר. עם הגעתה למטה ה-S.S. מטריונה בכתה בכי חזק מאוד, שנשמע על ידי אולגה וסילצ'ונוק, בת ה-16. אולגה הזעיקה את בני משפחת וסילצ'ונוק והם התגייסו להצילה מעבודות הכפייה שיועדו לה על ידי הנאצים. הם חששו שמטריונה המבוגרת שצלעה ברגל אחת, לא תשרוד את העינויים והעבודות הקשות. אולגה התנדבה להציע לחיילים הנאצים להחליף את מטריונה בעבודות הכפייה. היא טענה בפניהם כי היא תוכל להועיל להם יותר. החיילים נענו לבקשתה ומטריונה הושלכה מהרכב במשיכת צווארונה.

## לאחר המלחמה
זויה התאחדה עם אמה לאחר המלחמה והן חזרו למינסק. בשנים הראשונות לאחר המלחמה החיים במינסק היו קשים ביותר בשל ההרס הכבד ששרר בכל מקום וזויה ואמה התגוררו בצריף דל.

מטריונה אדמוביץ' עבדה כמטפלת של בתה של זויה בשנות ה-60, וגרה עם משפחתה של זויה עד יום מותה.

## הכרה והנצחה
מטריונה אדמוביץ' הוכרזה כחסידת אומות עולם ב-25 ביולי 2005. שמה חקוק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות עולם ביד ושם בירושלים.

## הערות שוליים

קטגוריה:בלארוסיות חסידות אומות העולם
קטגוריה:ילידות 1893
קטגוריה:נפטרות ב-1986
פטרונלה לסטיינה

**פטרונלה לסטיינה** (בליטאית: ; 9 בספטמבר 1897 – 30 בנובמבר 1981) הייתה מורה להיסטוריה בעיר קובנה שבליטא. הוכרה כחסידת אומות העולם לאחר שבמלחמת העולם השנייה הצילה יהודים מגטו קובנה.

## קורות חיים
פטרונלה נולדה בשנת 1897 בליטא. בשנת 1914 היא סיימה את לימודיה בגימנסיה לבנות בעיר מריאמפולה שבליטא והחלה לעבוד כאחות בצבא רוסיה (כיום בלארוס), עד 1916. כעבור זמן מה עברה להתגורר במוסקבה, שם החלה ללמוד היסטוריה במוסד להשכלה גבוהה. בשנת 1918 פטרונלה חזרה למריאמפולה ולימדה היסטוריה בבית ספר בעיר. פטונלה נישאה לאדומס לסטס ובשנת 1923 עברה להתגורר בעיר קובנה. גם בקובנה פטרונלה לימדה היסטוריה בגימנסיה של העיר.

## פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
אחת מתלמידותיה של פטרונלה הייתה יהודיה בשם תמרה זלמנסון. בתקופת הכיבוש הגרמני, נכלאה תמרה עם כל בני משפחתה בגטו קובנה. הקשר בין תמרה למורתה פטרונלה המשיך להתקיים באמצעות ברונדה פג'אדיטה, שביקרה במפעל גומי, בו הועסקו אסירי הגטו ובהם תמרה. ברונדה העבירה לתמרה מסר כי פטרונלה מוכנה להסתיר אותה. תמרה אכן יצאה מן הגטו למקום המסתור בביתה של מורתה ושהתה בו במשך חודש. האנשים היחידים שראו את תמרה, היו חבריה הנאמנים של פטרונלה. בנוסף לתמרה, החביאה פטרונלה יהודים נמלטים נוספים בביתה. משהבית היה צר מלהכיל את כולם, הועברה תמרה לביתה של מורה אחרת מבית הספר בשם ורוניקה. לאחר התגברות הלחימה החליטה פטרונלה כי עדיף לה ולתמרה להתרחק מחזית המלחמה עד לסיומה.

## לאחר המלחמה
עד שנת 1945 המשיכה פטרונלה ללמד היסטוריה. בשנת 1945 הועמדה לדין בעוון כתיבת תזכיר פוליטי שנחשב על ידי ברית המועצות כ"פעילות אנטי-מהפכנית". על פטרונלה נגזרו 8 שנות מאסר בגולאג. בשנת 1953 חזרה לליטא וניסתה לחפש עבודה, אך כאסירה פוליטית לשעבר, נתקלה בקשיים. למזלה, תלמידה לשעבר, בעל משרה באוניברסיטת קובנה, השיג עבורה משרה כמרצה באוניברסיטה. עם זאת, כיוון שנאסר עליה ללמד היסטוריה, היא לימדה את השפה הרוסית. בשנת 1963 פרשה לגמלאות ונפטרה בשנת 1981.

## הכרה והנצחה
ב-30 ביולי 2000 הכיר יד ושם בפטרונלה לסטיינה ובשותפותיה להסתרת היהודים, כחסידות אומות העולם. שמן נחקק בקיר הכבוד לחסידי אומות העולם בירושלים.

## הערות שוליים

קטגוריה:ליטאיות חסידות אומות העולם
קטגוריה:קובנה: אישים
קטגוריה:מורות להיסטוריה
קטגוריה:ילידות 1897
קטגוריה:נפטרות ב-1981
ח'באב בן אל-ארת

**ח'באב בן אל-ארת**' (בערבית: خباب بن الأرت) היה אחד מהצחאבה. הוא היה סוחר חרב, והשתתף בכל הקרבות המאוחרים של הנביא האסלאמי מוחמד. בנו, עבדאללה, היה מפקד בצבאו של עלי בן אבי טאלב בקרב אל-נהרוואן, ונהרג על ידי הח'וארג'.

## ראו גם
* אבו בכר

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:צחאבה
קטגוריה:ילידי 587
קטגוריה:נפטרים ב-658
מוזיאון שוולס

ממוזער|מוזיאון שוולס, 2016
**מוזיאון שוולס** (בגרמנית: **Schwules Museum**; באנגלית: **Gay Museum**) הוא מוזיאון ומרכז מחקר בברלין, גרמניה, שמתמקד בהיסטוריה של הקהילה הגאה ובתרבות להט"ב. המוזיאון נפתח לציבור ב-1985, והוא המוזיאון הראשון בעולם שהוקדש להיסטוריה הלהט"בית.

בארכיון המוזיאון, נמצאים כתבי עת מ-1896 ואוסף של תצלומים, קטעי וידאו, סרטים, הקלטות קול, חתימות, עבודות אמנות ואפמרות. בספריה של המוזיאון יש כ-20,000 ספרים בנושא הומוסקסואליות.

## מיקום
[ממוזער|[חנות מזכרות|חנות המזכרות במוזיאון שוולס, 2015]]
[ממוזער|[בית קפה|בית הקפה במוזיאון שוולס, 2015]]
המוזיאון הוקם ב-1985 במרינגדאם 61, שכונת קרויצברג, ברלין. המוזיאון הועבר בקיץ 2013 למפעל דפוס לשעבר בלוצובשטראסה 73, שכונת מיטה, ברלין. כתוצאה מההעברה של המוזיאון, שטח התצוגה של המוזיאון הוכפל.

## היסטוריה
הדחף להקמת מוזיאון שוולס היה תערוכה מוצלחת על נושאים הומוסקסואליים במוזיאון מרקישס  בברלין בקיץ 1984, שנקראה אז בשם "*Eldorado - Homosexual Women and Men in Berlin 1850-1950*" (בעברית: "אלדורדו - נשים וגברים הומוסקסואלים בברלין 1850-1950"). התערוכה הייתה התערוכה הציבורית הראשונה שהוצגה בגרמניה על חיי ההומואים במדינה. ב-1985, אגודת ידידי מוזיאון שוולס בברלין נוסדה ופתחה מוזיאון משלה, המוקדש אך ורק לנושאים הלהט"בים, במרינגדאם 61, שכונת קרויצברג, ברלין. הבניין רכש את המוטו *Homo-Hof* (מילולית: "החצר הגאה") מאחר שהיה נמצא במבנה מועדון הלילה הגאה ובית הקפה הידידותי להומוסקסואלים, *SchwuZ,* ו, קבוצת התמיכה לזכויות להט"ב.

בדצמבר 2009, קיבל המוזיאון הקצאה ראשונה של כספי ציבור, מענק לשנתיים מכספי התרבות של הסנאט של ברלין . המענק שימש להרחבת הצגת הזהויות המיניות, למעט הומוסקסואליות, בעיקר בשביל לשים דגש רב יותר על נשים לסביות וטרנסים.

## ראו גם
* אנדרטת ההנצחה להומוסקסואלים שנרדפו על ידי הנאצים (ברלין)

## לקריאה נוספת

* Bollé, Michael (ed.) (1984) *Eldorado: Homosexuelle Frauen und Männer in Berlin, 1850–1950: Geschichte, Alltag und Kultur*. Berlin: Frölich und Kaufmann, 1984. . 2nd ed. (1992) Berlin: Verein der Freunde eines Schwulen Museums in Berlin e.V. .


## קישורים חיצוניים

* 

* בקרו בברלין; מוזיאון שוולס 
* ג'פרי אפטון במוזיאון שוולס, סיפורי ברלין, 14 בפברואר 2010

## הערות שוליים

קטגוריה:ברלין: מוזיאונים
קטגוריה:להט"ב בגרמניה
קטגוריה:להט"ב: היסטוריה
קטגוריה:גרמניה: ארכיונים
קטגוריה:ברלין: היסטוריה
הפארק הלאומי טטרה (סלובקיה)

שמאל|ממוזער|300x300 פיקסלים| אגם Štrbské pleso, כשברקע הרי הטטרה הגבוהים.
**הפארק הלאומי טטרה, סלובקיה** (בסלובקית: **Tatranský národný park**; בראשי תיבות: **TANAP**) הוא אחד מתשעת הפארקים הלאומיים בסלובקיה. הפארק נמצא בצפון מרכז סלובקיה בהרי הטטרה. חשיבותו של הפארק בהגנה על מגוון מגוון החי והצומח באזור, הכוללים מינים אנדמיים רבים, כולל צפיר האלפים של הרי הטטרה.

הרי הטטרה יוצרים גבול טבעי בין סלובקיה מדרום לפולין מצפון ושתי המדינות שיתפו פעולה מאז ראשית המאה ה-20 במאמצים להגן על ערכי הנוף והטבע באזור. פולין הקימה את הפארק הלאומי טטרה בתחומה, מאוחר יותר ייעדה אונסק"ו את השטח המשולב של שני הפארקים כשמורה ביוספרית חוצה גבולות במסגרת Natura 2000.

## גאוגרפיה
הפארק הלאומי טטרה מגן על האזורים בתחום סלובקיה של רכסי הרי הטטרה הגבוהים באזור הרי הטטרה המזרחיים (*Východné Tatry*), ואזורי הרי הטטרה המערביים (*Západné Tatry*). החלק המערבי של הפארק הלאומי טטרה ממוקם באזור ז'ילינה והחלק המזרחי באזור פרשוב .

הפארק הלאומי משתרע על שטח של 738 קמ"ר, ואזור החיץ סביב הפארק משתרע על שטח של 307 קמ"ר; סך הכל 1045 קמ"ר. בפארק 600 ק"מ של שבילי הליכה ו- 16 שבילי אופניים מסומנים ומתוחזקים.

### הרים

הרי הטטרה המערביים מחולקים לשישה אזורים: *Osobitá*, *Roháče*, *Sivý vrch* (מילולית: ההר האפור) *Liptovské Tatry* (Liptov Tatras), *Liptovské Kopy*, *Červené vrchy* (מילולית: הרי אדום). הרי הטטרה המזרחיים מחולקים לאזור הרי הטטרה הגבוהה (*Vysoké Tatry*) ו-*Belianske Tatry*.

הפסגה הגבוהה ביותר בסלובקיה, Gerlachovský štít, בגובה 2,655 מטר, נמצאת בשטח הפארק. זוהי גם הפסגה הגבוהה ביותר בהרי הטטרה ובקרפטים . Bystrá הוא ההר הגבוה ביותר בהרי הטטרה המערביים, בגובה 2,248 מטר, והר Havran (מילולית: עורב) הוא הנקודה הגבוהה ביותר באזור Belianske של הרי הטטרה, בגובה 2,152 מטר.

### אגמים ונחלים
בשטח הפארק למעלה ממאה אגמים הרריים, הגדול והעמוק שבהם הוא Veľké Hincovo pleso, שטחו 0.2 קמ"ר ועומקו 58 מטר.
השטח סביב היישוב Štrbské Pleso הוא קו רכס המחלק את שטח הפארק לשני אגני ניקוז. מזרחה לאזור זה הנחלים הם מוצא נהר פופרד הנשפך ל ואילו מערבה לאזור הנחלים מהווים את מוצא נהר ואה הנשפך ל.

### מערות
בפארק כ-300 מערות, אולם רק אחת מהן פתוחה לציבור: מערת בליאנסקה (Belianska jaskyňa).

## היסטוריה
פארק טטרה בסלובקיה נוסד ב-1 בינואר 1949 והוא הפארק הלאומי הראשון בסלובקיה. בשנת 1987 נוסף לשטח הפארק חלק משטח הרי טטרה המערביים. בשנת 1992 הפך הפארק לחלק מתוכנית אונסק"ו "אדם וביוספרה", יחד עם הפארק הלאומי טטרה בפולין. מאז שנת 2004 הפארק הוא חלק משטחי Natura 2000 באירופה.

## ראו גם
*הפארק הלאומי טטרה (פולין)

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר הרשמי של '''הפארק הלאומי טטרה'''
* הפארק הלאומי טטרה

## הערות שוליים

קטגוריה:סלובקיה: גאוגרפיה
מריה גורסקה

**מריה גורסקה** (בפולנית: **Andrzeja Gorska**;  2 בפברואר 1917 – 15 בדצמבר 2007), הייתה נזירה קתולית בפולין, אם מנזר "קהילת האורסולינות של לב ישו המתייסר" . חסידת אומות העולם על הצלת ילדים יהודים במלחמת העולם השנייה.

## פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
במהלך הכיבוש הגרמני בפולין, מנזר האחיות Ursuline היה מוקד פעיל להצלת יהודים. ילדות יהודיות רבות נאלצו להסתתר במנזר תחת זהות בדויה. הילדות בטחו באם המנזר גורסקה ושיתפו אותה בסוד יהדותן, והיא התרגשה מהריסון העצמי ומהקשיים שלהן.

גורסקה עסקה באופן רשמי בניהול בית תמחוי לילדים יתומים ונטושים. באופן לא רשמי, עסקה בהברחת ילדות יהודיות מחוץ לגטו ורשה והעברתן למוסדות בפולין שהיו שייכים למנזר. היא סיפקה להן מסמכים מתאימים, הגנה עליהן והסתירה אותן כשהגרמנים פשטו על המקום.

חלק מהאחיות היהודיות במנזר בחרו להיטבל לנצרות כדי להסתתר. גורסקה הייתה גאה בכך שכמה מהאחיות שהגיעו כפליטות יהודיות החליטו להישאר כנזירות במנזר גם לאחר סיום המלחמה. לאורך כל המבצעים המסוכנים שלקחה בהם חלק, גורסקה הונעה מתוך אהבה נוצרית ותחושת מחויבות להצלת חיי אדם.

## הכרה והנצחה
מריה גורסקה הוכרה ב-27 באוקטובר 1997 כחסידת אומות העולם על ידי "יד ושם", וזאת בשל מאמציה וסיכון חייה למען הצלת יהודים במהלך השואה. כהוקרה על תרומתה, הוענק לה בשנת 2007 "עיטור תחיית פולין" . עיטור יוקרתי זה מוענק לאזרחים שרשמו הישגים יוצאי דופן בתחומים כגון חינוך, מדע, תרבות, כלכלה, עבודה סוציאלית ושירות אזרחי, וכן עבור העמקת קשרים טובים בין מדינות. אחת הניצולות בזכות גורסקה, זופיה רוזנבלום-שימנסקה (Zofia Rosenblum-Szymańska), פרסמה ספר המתאר את הימלטותה מהגטו ואת שהותה במנזר. בספרה, תיארה הניצולה את יחסה החם והתומך של האחות גורסקה ואת פעולותיה במהלך המלחמה. היא ציינה במיוחד את מנהגה של האחות לבקר אותה באופן תדיר בחדרה, לשמש לה אוזן קשבת לבעיותיה, ולדאוג למתן תמיכה נפשית בעתות מצוקה. 

## לקריאה נוספת
# Rosenblum-Szymańska, Zofia, “Bylam tylko lekarzem (I Was Only a Doctor)”, Warsaw, 1979.

## הערות שוליים

קטגוריה:פולנים חסידי אומות העולם
קטגוריה:פולניות שנולדו ב-1917
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1917
קטגוריה:פולניות שנפטרו ב-2007
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-2007
זופיה פראניו

**זופיה פראניו** (בפולנית: **Zofia Franio**; 16 בינואר 1899 – 25 בנובמבר 1978) הייתה רופאה פולנייה, אשר שירתה בדרגת מייג'ור בצבא פולין, ופעילה במחתרת הפולנית, שהוכרה כחסידת אומות העולם על הצלת יהודים בשואה.

## פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
ד"ר פראניו הכירה זמן רב לפני מלחמת העולם השנייה את אנה אשכנזי, יהודייה שעבדה כמורה בבית ספר תיכון לתפירה בווילנה. לאחר כיבוש וילנה על ידי הצבא הגרמני ב-1941, הסתתרה אשכנזי בדירתה של ולאדיסלבה מוזולף, שניהלה את בית הספר בו עבדה עד 1939. לאחר מכן עברה אשכנזי לחווה בבעלותה של מוזולף. מוזולוף דאגה להשיג עבור אנה תעודת זהות ליטאית מזויפת על שם אנה וירסקה.

בסתיו 1941 צעדה אשכנזי ברגל, מצוידת בתעודה המזויפת, מהחווה עד לעיר ורשה, והגיעה לדירתה של פראניו. פראניו הצליחה להשיג עבורה קנקארטה, שאפשרה את מגוריה בעיר ורשה.

למרות הקנקארטה ותעודת הזהות המזויפת, אשכנזי הועברה בין מקומות מסתור שונים – תחילה בדירתה של פראניו ולאחר מכן, מחשש להלשנות, במקומות אחרים שאיתרה פראניו. בסוף שנת 1943 פראניו מצאה לה עבודה ב"בית חולים של ילדי ישו", בו היא נשארה עד פרוץ מרד ורשה באוגוסט 1944.

פראניו רצתה לסייע גם לאמה ולאחותה של אשכנזי, שהתגוררו בעיר לבוב. היא נסעה אליהן, אולם, הן סירבו להצעתה.

פראניו סייעה גם לבן דודתה של אשכנזי: אדוארד קודנובסקי, הסתתר בעיר לבוב, עד שנשלח ברכבת לאושוויץ. אדוארד הצליח לקפוץ מהרכבת הנוסעת, להתחמק מהנאצים ולבסוף הגיע לוורשה, אל דירתה של פראניו. ד"ר פראניו אבחנה שהוא לקה בטיפוס, סיפקה לו מסמכים מזויפים, שלקחה מנפטר צעיר ואשפזה אותו בבית החולים למחלות מידבקות ע"ש סטניסלב הקדוש בוורשה. בבית חולים זה היו לפראניו ידידים נאמנים בקרב אנשי הצוות. בעקבות פקודה חדשה של הרשויות הגרמניות, כל המטופלים המדבקים הועברו לבית החולים הזיהומי ברחוב צ'וצ'ימסקה (Chocimska). בזמן שאחיות בית החולים רחצו את אדוארד, הן שמו לב שהוא נימול ודיווחו על כך למנהל בית החולים, ד"ר גורטנר. המנהל פנה לד"ר פראניו, שאמרה לו: "אם אתה היית נתקל במצב כזה, מה היית עושה בתור רופא ובן אדם?". ד"ר גורטנר השתתק ולא הסגיר את המטופל. אחרי שאדוארד קודנובסקי החלים מן הטיפוס, פראניו ביקשה מאשכנזי לאסוף מזוודה בשבילו. בתוך המזוודה היו פריטי לבוש וכאלף זלוטי במזומן. למרות העזרה שקיבל קודנובסקי, הוא לא שרד את המלחמה.

## הכרה והנצחה
ב-11 במאי 1971, העידה אנה אשכנזי-וירסקה על פעילות ההצלה של ד"ר פראניו בהצהרה בשבועה שנתנה בבית המשפט העליון בלונדון. ב-26 בדצמבר 1971, הוכרה פראניו על ידי יד ושם כחסידת אומות העולם בטקס שהתקיים בוורשה ושמה נחקק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם בירושלים.

## קישורים חיצוניים

* 
* ד"ר זופיה פראניו, באתר מוזיאון מרד ורשה **(בפולנית)**

## הערות שוליים

קטגוריה:פולניות חסידות אומות העולם
קטגוריה:רופאים פולנים
קטגוריה:רופאות
קטגוריה:ילידות 1899
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1899
קטגוריה:נפטרות ב-1978
קטגוריה:נפטרים ב-1978
הגענו הבנות

"**הגענו הבנות**" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית עדן בן זקן. השיר יצא לאור ב-16 במרץ 2021, בהוצאת חברות התקליטים שרית הפקות וארומה מיוזיק, כסינגל השמיני מתוך האלבום, מועבט.

## רקע וכתיבה
ב-14 במרץ 2021, העלתה העלתה בן זקן של קטע מתוך השיר בעמוד האינסטגרם בו חשפה את עטפית הסינגל ותאריך צאתו. השיר נכתב על ידי דולב רם ופן חזות, עדן בן זקן, הופק על ידי דולב רם ופן חזות.

## וידאו קליפ
הווידאו קליפ של השיר, העלתה בן זקן לערוץ היוטיוב שלה את וידאו הקליפ המלא של השיר. כמו כן, הקליפ מציג בתוכו את בן זקן יחד עם נטע אלחמיסטר ונועה בני אשר מציגות את קולקציית הקיץ של בננהוט 2021.

## ביקורות
במאקו, אמר דוד מאיר מועלם כי בן זקן "הוכיחה שאין אמן שמחובר לשטח יותר ממנה. עם או בלי קורונה - החאפלות הביתיות רק התחזקו בשנה האחרונה וכולם דאגו לתעד את עצמם בטיקטוק שרים או רוקדים כשברקע נשמעים בעיקר שירים בערבית. כבר נאמר פה בעבר שהקהל הישראלי לא יחכה שהזמרים בארץ יוציאו שירים בסגנון אלא פשוט ילכו לשמוע את אלו שמעבר לגדר - והנה בן זקן מצילה את כבודה של הסצנה הישראלית". עם זאת, דודי פטימר ממעריב אונליין העניק לשיר ביקורת שלילית, ואמר כי "השיר יוצר את האווירה החפלתית ההולמת, אבל אם חיפשתם מקוריות, איכות (מינימלית), חוסר בורות וכבוד אליכם כמאזינים – זה לא השיר בשבילכם!".

## מיקומי שיא

## היסטוריית יציאות לאור

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי עדן בן זקן
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי דולב רם
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי עדן בן זקן
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי פן חזות
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי דולב רם
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי עדן בן זקן
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי פן חזות
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי דולב רם
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי פן חזות
קטגוריה:שירים על מסיבות
קטגוריה:סינגלים בהוצאת ארומה מיוזיק
קטגוריה:סינגלים בהוצאת שרית הפקות
פורום הגז של מזרח אגן הים התיכון

**פורום הגז של מזרח אגן הים התיכון** (באנגלית: **EMGF** - **East Mediterranean Gas Forum**) הוא ארגון בינלאומי, שנוסד על ידי איטליה, יוון, ישראל, ירדן, מצרים, צרפת, קפריסין, והרשות הפלסטינית. הארגון הוקם באופן לא רשמי בשנת 2019, האמנה הרשמית שלו נחתמה בספטמבר 2020, כאשר הסכם מסגרת נוסף נחתם ב-16 בינואר 2021, והאמנה נכנסה לתוקף באופן חוקי ב-9 במרץ 2021.

מטה הארגון יושב בקהיר שבמצרים.

## היסטוריה
במקור, גוש המדינות החברות בארגון היה פורום בלתי-פורמלי של מצרים, קפריסין, ישראל ויוון. חברות גז גדולות כגון טוטאל, Eni , נובאטק, ואקסון מוביל, חתמו על הסכמי חיפושים וייצור הנוגעים לגז עם אותן ממשלות.

ב-22 בספטמבר 2020 חתמו המדינות החברות על אמנה רשמית להקמת ארגון בין-ממשלתי חדש. מאוחר יותר, גם צרפת ביקשה להצטרף לפורום כחברה, בעוד האיחוד האירופי ואיחוד האמירויות הערביות ביקשו להצטרף כמשקיפים קבועים. ב-9 במרץ 2021 אושרה חברותה של צרפת ל-EMGF, ואילו על חברותה של איחוד האמירויות הערביות הוטל וטו בוועידת השרים של ה-EMGF שהתקיימה בקהיר. הארגון הודיע גם באותו יום כי אמנתו נכנסה לתוקף באופן רשמי.

## מדינות חברות
### חברות
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

### משקיפות קבועות
* 
* 

### במעמד לא ברור
*  – על פי דיווחים מסוימים הרשות הפלסטינית הטילה וטו על קיום משקיפה במרץ 2021 זאת אף על פי שלאור דיווחים קודמים נטען כי היא כבר הפכה למשקיפה בדצמבר 2020.

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:ארגונים בין-ממשלתיים
קטגוריה:ישראל: יחסי חוץ
קטגוריה:גז טבעי
קטגוריה:הים התיכון
ג'ון אוקונור

**ג'ון אוקונור** (באנגלית: **John O'Connor**; 12 באוגוסט 1830 – 23 במאי 1889) היה צייר אירי, שהתמחה בציור תפאורות לתיאטרון.

## ביוגרפיה
נולד בשנת 1830 במחוז לונדונדרי, בנם השלישי של פרנסיס אוקונור ואשתו, רוז קנינגהם מבאת', הוא נותר יתום בגיל שתים עשרה. דודו, הפיק מופעים בתיאטרון בבלפסט וליברפול, סיפק לו עבודה כעוזר בציור סצנות בתיאטרון בלפסט.

הוא התחתן עם אן באטלר פיירברן ב-30 בדצמבר 1851, ונולדו להם 2 בנים: פרנסיס (נולד ב-1853) וג'ון פיטר (נולד ב-1854). אשתו אן נפטרה ב-17 ביולי 1860 בביתם במרילבון. ג'ון התחתן שנית עם אחותה למחצה של אן, אלן פיירברן, ב-9 בינואר 1862 בכנסייה באיזלינגטון, ונולדו להם 2 בנים: הנרי (נולד בשנת 1862) וג'וזף ויליאם (נולד בשנת 1864).

בשנת 1888 החלה בריאותו של ג'ון אוקונור להתדרדר בעקבות מחלות לב, והוא נפטר בהית'קרופט, המפשייר ב-23 במאי 1889.

הוא הותיר אחריו את אשתו אלן שנפטרה בעצמה בשנת 1931 באדמונטון, מידלסקס.

## קריירה
לאחר שהפך לצייר, אוקונור מצא עבודה בשנת 1848 בדרורי ליין, ומשנת 1863 היה צייר הסצנות הראשי בתיאטרון היימרקט. בשנת 1879 הוא הוזמן על ידי ריצ'רד ד'אולי קארט לספק את התפאורות לאופרה חדשה של גילברט וסאליבן, שודדי פנזנס (1880).

התפאורות היו מוצלחות מאוד, עד שאוקונור התבקש להיות מעצב של ההפקה הבאה של גילברט וסאליבן.

הוא החל להציג באגודת האמנים הבריטים בשנת 1854 ובאקדמיה המלכותית משנת 1857 עד 1888. בתקופה זו הפך פופולרי בקרב משפחת המלוכה, והפיק רישומים של טקסי חצר חשובים רבים: 1871 - נישואין של הנסיכה לואיז ; 1872 ציור של טקס ההודיה בכנסיית סנט פול; 1874 ציור הגעתם של הדוכס והדוכסית מאדינבורו לארמון בקינגהאם; 1887 ציור של טקס במנזר ווסטמינסטר.

הוא הציג גם בתערוכות ובגלריות שונות, בחברת האמנים הבריטים, באגודה המלכותית לצבעי מים ובאקדמיה המלכותית להיברניאן משנת 1875 ועד מותו.

## גלריה

File:A Landscape - .PNG

File:The Embankment (14003917597).jpg

File:Victoria Embankment (21177395802).jpg


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירים בריטים
קטגוריה:ילידי 1830
קטגוריה:נפטרים ב-1889
מועאד' אבן ג'בל

**מֻעאד' אִבְּן ג'בּל** (בערבית: **مُعاذ ابن جبل**; 603 – 639) היה אחד מהצחאבה, בני לווייתו של מוחמד.

## ביוגרפיה
אבן ג'בל היה בין שבעים האנשים מהאנצאר אשר נשבעו אמונים לנביא בשבועת עקבה השנייה. דבקותו הפכה אותו לפוסק הלכה מומחה, גדול יותר מכל האחרים. ההיסטוריה מציירת אותו כאדם בעל תובנות יוצאות דופן, ובעל שכל היוצא מגדר הרגיל. ועומר בן אל-ח'טאב נהג להתייעץ איתו. מספרים שכאשר הוא היה מדבר, היה זה כאילו שאור ופנינים זוהרים מתוך פיו. הוא הגיע לפסגות הידע והכבוד בעוד הנביא היה בחיים, ונשאר במעמדו הנישא גם לאחר מותו של הנביא.

אבן ג'בל היה ידוע בנדיבותו. כאשר מוחמד נפטר, הוא היה עדיין בתימן, לשם שלח אותו מוחמד במטרה ללמד את המוסלמים את דתם והלכתם. כאשר שב מתימן במהלך שלטונו של אבו בכר, עומר אבן אלח'טאב שמע שהתעשר, והציע לאבו בכר שהקהילה תיקח חצי מהונו.

לאחר זמן מה, אבן ג'בל היגר לסוריה, שם הוא חי בין האנשים כמורה ומומחה להלכה. כאשר אבו עוביידה, המושל של סוריה נפטר, עומר אבן אלח'טאב מינה את אבן ג'בל לתפוס את מקומו של אבו עוביידה בשלטון. כמה חודשים אחר כך הוא נפטר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אסלאם
קטגוריה:מוסלמים
קטגוריה:צחאבה
קטגוריה:ילידי 603
קטגוריה:נפטרים ב-639
בית הקברות היהודי העתיק בצ'סקה ליפה

**בית הקברות היהודי העתיק בצ'סקה ליפה** הוא בית קברות יהודי עתיק בצ'סקה ליפה (בצ'כית: Česká Lípa, ביידיש לעיפן או לייפען, בעברית גם לייפא) בצפון צ'כיה.

זהו אחד מבתי הקברות היהודיים העתיקים ביותר בחבל הסודטים, שלא נהרס במהלך השואה.

בשל השטח המצומצם נקברו בו במשך מאות שנות פעילותו בשכבות.
## היסטוריה
בית העלמין נוסד לפני 1575 מאחורי חומות העיר (על פי מסורת בלתי ניתנת להוכחה כבר בשנת 1479), הוא הורחב בשנת 1758 והיה בשימוש עד 1905, אז הוקם בית קברות יהודי חדש ליד בית העלמין בעיר הנוצרית. בתחילת מלחמת העולם השנייה, בית הקברות הישן נהרס על ידי הנאצים בשנת 1938 וחלק מהמצבות נלקחו והיו ממלאות את הנהר. עד היום השתמרו כ-140 מצבות, העתיקה שבהן היא משנת 1682. מרבית המצבות מתוארכות למאה ה-17 וה-18 והן סטלות מסיביות. בבית הקברות קבורים גם בני משפחות אלטשול או גנז, צאצאיו של דוד גנז.

בית הקברות מטופל על ידי הקהילה היהודית של דצ'ין, ומנוקה וננעל באופן קבוע.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:צ'כיה: בתי קברות יהודיים
יחסי דרום סודאן – ספרד

**יחסי דרום סודאן–ספרד** הם היחסים הדו-צדדיים והדיפלומטיים בין דרום סודאן וספרד.

## יחסים דיפלומטיים
ספרד הייתה אחת המדינות הראשונות שהכירו בעצמאות דרום סודאן. היא מיוצגת באמצעות שגרירותה בח'רטום, סודאן, ומחזיקה משרד דיפלומטי בג'ובה. מאז משבר יולי, המשרד בג'ובה נסגר באופן זמני.

## שיתוף פעולה
התגובה ההומניטארית של משרד הפעולה ההומניטרית (OAH) למשבר בדרום סודאן מבוססת על קריטריונים הומניטריים בלבד ומתמקדת בכיסוי הצרכים הבסיסיים של האוכלוסייה, תוך התמקדות בתחום המזון וביטחון תזונתי, בריאות, כמו גם הגנה על עקורים, יחד עם שותפיו העיקריים WFP, ANUR, UNICEF, OCHA, ICRC, WHO, FAO.

מאז 2011, מימון ה-OAH לדרום סודאן מסתכם ב-11,345,500 אירו. אם נוסיף לכך את המימון של ה-CAP הישן והפעלת הסכמי חירום, סכום ה-AECID הכולל המיועד לפעולות הומניטריות מגיע ל-13,733,232 אירו.

## נציגויות דיפלומטיות
* ספרד מיוצגת בדרום סודאן באמצעות שגרירותה בח'רטום, סודאן.
* דרום סודאן מיוצגת בספרד באמצעות שגרירותה בפריז, צרפת.

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים ללא קטגוריות פיזיות - יחסי חוץ
רודי אוגרטן

**רודולף "רודי" אוגרטן** (באנגלית: **Rudolph "Rudy" Augarten**, ידוע גם בשם **זאב כרמי**; 16 ביוני 1922 – 11 בספטמבר 2000) היה טייס קרב יהודי אמריקאי, ששירת בחילות האוויר של צבא ארצות הברית ועוטר בצלב התעופה המצוינת על פועלו במלחמת העולם השנייה. היה ממתנדבי חוץ לארץ ומראשוני חיל האוויר הישראלי. הפיל במלחמת העצמאות שלושה וחצי מטוסים מצריים (הפלה אחת בשיתוף עם בוריס סניור), הדריך את קורסי הטיס הראשונים בחיל האוויר ופיקד על בסיס רמת דוד.
## ביוגרפיה
אוגרטן נולד בפילדלפיה, בן להורים יהודים שהיגרו מפולין.

במלחמת העולם השנייה שירת בחילות האוויר של צבא ארצות הברית. הוא הוכשר כטייס P-47 ת'נדרבולט, שירת בזירה האירופית ונטל חלק בכ-100 גיחות מבצעיות. במהלך הפלישה לנורמנדי נפגע מטוסו מאש נ"מ והוא נאלץ לנוטשו בסמוך לעיר קן שבצרפת. לאחר מספר ימים נפל בשבי הגרמנים, מהם הצליח להימלט ולחבור לכוחות הפלישה האמריקאית. הוא המשיך לשרת כטייס קרב והפיל שלושה מטוסי אויב. באחת מגיחותיו רשם הפלה של שני מטוסי מסרשמיט Bf 109 גרמנים, גיחה שזיכתה אותו בצלב השירות המצוין.

לאחר המלחמה חזר לארצות הברית, למד יחסים בינלאומיים באוניברסיטת הרווארד. במהלך לימודיו שמע הרצאה של אבא אבן והחליט להתנדב לצה"ל. הוא עבר הכשרה בצ'כוסלובקיה על מטוסי מסרשמיט Bf 109 שהיו בשימוש שירות האוויר והגיע לישראל בתום ההפוגה הראשונה במלחמת העצמאות. שירת בטייסת 101 כמפקד גף א' והטיס מטוסי אוויה S-199, ספיטפייר וP-51 מוסטנג. הוא היה שיאן ההפלות של חיל האוויר (יחד עם ג'ק דויל) לאחר שיירט ארבעה מטוסים מצריים. את ההפלה הראשונה השיג ב-16 באוקטובר 1948 במהלך מבצע יואב, כשטס במטוס אוויה S-199 והפיל ספיטפייר מצרי. ב-21 באוקטובר 1948 היה בגיחת סיור בספיטפייר והפיל מטוס ספיטפייר מצרי נוסף. במבצע משה רשם את הפלתו השלישית. ב-22 בדצמבר 1948 הפיל מטוס מאקי MC205V ובמהלך מבצע חורב השתתף בהפצצת אל עריש.

הוא שימש מפקד גף מתקדם בבית הספר לטיסה והדריך את חניכי קורס הטיס הראשון והשני של חיל האוויר על מטוסי הרווארד וספיטפייר. ולאחר מכן חזר לארצות הברית. ביוני 1950 חזר לישראל ומונה למפקד בסיס רמת דוד תפקיד בו שירת עד ספטמבר 1951. בתקופה זו שינה את שמו לזאב כרמי. הוא השתתף בתקיפת חיל האוויר בסוריה בתגובה לתקרית אל-חמה. לאחר מכן שב לארצות הברית, סיים את לימודיו בהרווארד ועבד כמהנדס ואיש נדל"ן.

אוגרטן נישא פעמיים והותיר שני בנים ובת.

## קישורים חיצוניים
* רודי אוגרטן באתר מוזיאון הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה
* Rudy Augarten – avenging the Holocaust
*  אחד הראשונים-רודי אוגרטן, אתר מרקיע שחקים
* 
* 
* רודי אוגרטן באתר findagrave.com

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי פנסילבניה
קטגוריה:פילדלפיה: אישים
קטגוריה:אלופי הפלות
קטגוריה:טייסי חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:טייסי חילות האוויר של צבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:טייסים יהודים אמריקאים
קטגוריה:יהודים אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מעוטרי צלב התעופה המצוינת (ארצות הברית)
קטגוריה:מפקדי בסיס רמת דוד
קטגוריה:מתנדבי חוץ לארץ (מח"ל)
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1922
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2000