open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
סידני פרנקלין

שמאל|ממוזער|250px|סידני פרנקלין
**סידני פרנקלין** (באנגלית: **Sidney Franklin**; 11 ביולי 1903 – 26 באפריל 1976) היה ללוחם שוורים יהודי אמריקאי הראשון בעולם.

## ביוגרפיה
פרנקלין נולד בברוקלין, ניו יורק, בן חמישי מתוך תשעה ילדים למשפחה יהודית אורתודוקסית שהיגרה מרוסיה. אביו עבד כשוטר. הוא למד באוניברסיטת קולומביה אמנות מסחרית. ביוני 1922 עזב את הבית בגלל ויכוח אלים עם אביו. הוא חצה את הגבול למקסיקו סיטי על מנת ללמוד על ההיסטוריה של המאיה. בוווראקרוס הוא ראה לראשונה מלחמת שוורים ונישבה בקסמה. הוא החל בקריירה של לוחם שוורים. הקרב הראשון שלו היה ב-23 בספטמבר 1923. הוא לחם בספרד, בפורטוגל, במקסיקו, בקולומביה ובפנמה.

ארנסט המינגוויי חברו הקרוב, כתב עליו בספרו "מוות אחר הצהריים": "אין ספרדי אחד, שראה אותו בקרב, אשר יתכחש לאמנותיות ולמצוינות שלו", "הוא היה מוצלח יותר, מדעי יותר, אינטליגנטי יותר ומלוטש יותר מאשר כל המטאדורים בספרד למעט שישה, ולוחמי השוורים יודעים את זה ורוחשים לו כבוד עצום".

פרנקלין הופיע במספר סרטים בארצות הברית ובמקסיקו. בשנת 1952 לאחר סיום הקריירה שלו כמטאדור, שב לארצות הברית וכתב אוטוביוגרפיה בשם "לוחם שוורים מברוקלין". חברו הקרוב היה השחקן ג'יימס דין, שהיה חובב גדול של מלחמות שוורים.

פרנקלין, שהיה הומו, מעולם לא יצא מהארון.

בשנת 1976 נפטר פרנקלין בגיל 72 שנים בבית אבות בגריניץ' וילג' שבעיר הולדתו.

## קישורים חיצוניים

* 
* "Sidney Franklin: Bullfighter from Flatbush" 
* האוסף של סידני פרנקלין האגודה של ההיסטוריה היהודית אמריקאית, בוסטון, מסצ'וסטס וניו יורק 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:ברוקלין: אישים
קטגוריה:ספורטאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:ספורטאים להט"בים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1903
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1976
יהודה פרדיס

**יהודה פרדיס** (4 במרץ 1924 – 23 באפריל 2023) היה סופר, עיתונאי, משורר, מחנך, עורך ומגיש פינות רדיו ישראלי.

## ביוגרפיה
פרדיס נולד בפוזנן, פולין, בן למנחם ושפרה. בגיל 10 עלה עם הוריו לארץ ישראל, והמשפחה התיישבה בחדרה. למד הוראה בסמינר בית הכרם. השתלם בפיזיקה בטכניון ובאוניברסיטה העברית בירושלים. הוא הגיש פינות בתוכניות הנוער של קול ישראל. היה עורך מדעי בשבועון הנוער "מעריב לנוער", ופרסם בו מדור מדע וטכנולוגיה ושאלוני "בחן את עצמך". כתב גם בעיתון "מעריב". בשנות ה-60 פרסם ספרים טכניים לנוער, בהם: "חמישים מלאכות", "טלוויזיה מהי", "בנה במו ידיך" ועוד, וספר ילדים - "האורן הבודד". כתב גם פזמונים – כמו "הצריף הקטן" (אותו הלחין משה וילנסקי, ושרה עפרה חזה) ו"האיש שבקיר" שהלחין מאיר הרניק ושר שמשון בר-נוי.

יהודה פרדיס היה נשוי לחנה לבית לוי, שהייתה מורה בבית ספר יסודי ברמת גן. לזוג נולד בן.

נפטר ב-23 באפריל 2023, והובא לקבורה בבית הקברות ירקון.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* מיכאל שרון, מקור השיר המסתורי "האיש שבקיר", באתר אימגו
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:פזמונאים ישראלים
קטגוריה:סגל מעריב לנוער
קטגוריה:סגל קול ישראל
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:בוגרי המכללה האקדמית לחינוך ע"ש דוד ילין
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1924
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2023
נורברט מזור

**נורברט מזור** (בגרמנית: **Norbert Masur**; 1901–1971) היה גרמני ממוצא יהודי, נציג שוודי של הקונגרס היהודי העולמי, אשר סייע בהצלת קורבנות ממחנות הריכוז הנאציים במהלך מלחמת העולם השנייה.

מזור נולד בפרידריכשטדט שבגרמניה, היה בנו של לייזר מזור. מזור היגר לסטוקהולם לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה, שם כיהן בתפקיד נציג הקונגרס היהודי העולמי בשוודיה. במהלך מלחמת העולם השנייה נפגש בחשאי עם היינריך הימלר מפקד הס"ס, פגישה זו התקיימה ב-21 באפריל 1945.

מזור ניהל משא ומתן עם הימלר על שחרורם של 1000 אסירים (בעיקר נשים) ממחנה הריכוז ראוונסבריק לשוודיה. משא ומתן זה הביא את הצלב האדום השוודי להצלתם של כ-7000 אסירים.

## קישורים חיצוניים
* הפגישה בין נורברט מזור להיינריך הימלר
* הצטדקותו של היינריך הימלר
* 

קטגוריה:יהודים גרמנים
קטגוריה:שוודים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:שוודים שנולדו ב-1901
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1971
תחביר ויקי

שמאל|ממוזער|250px|ויקיפדיה משתמשת בתחביר ויקי
**תחביר ויקי** (באנגלית: **Wikitext language** או **Wiki markup**) הוא שפת תגיות המשמשת לכתיבת דפים באתרי ויקי, כגון ויקיפדיה, אשר למעשה היא גרסה מופשטת של שפת HTML. מערכות הוויקי השונות ממירות את קוד תחביר הוויקי ל-HTML על מנת שזה יפעל כיאות בדפדפני האינטרנט השונים.

המטרה העיקרית לכך שמערכות הוויקי השונות מבוססות על תחביר הוויקי במקום על HTML הוא משום ששפת HTML מורכבת בהרבה ובשל כך אנשים רבים אינם יודעים להשתמש בה או שנרתעים מלהשתמש בה. בשל הפשטות של תחביר הוויקי העורכים במערכות הוויקי השונות, ובוויקיפדיה בפרט, מסוגלים ליצור תוכן מורכב בקלות רבה יחסית.

## דוגמה לשימוש בתחביר ויקי
הטבלה שלהלן ממחישה את ההבדלים שבין תחביר הוויקי לבין שפת HTML, לצד הפלט של הקוד הנ"ל.




## ראו גם
* ויקי
* HTML
* WYSIWYG

## קישורים חיצוניים

* עזרה:תחביר ויקי, באתר ויקיפדיה העברית
* ויקיפדיה:מגבלות המפענח, באתר ויקיפדיה העברית
* , באתר מדיה-ויקי 
* ספר אודות השימוש בתחביר ויקי, באתר ויקיספר 

קטגוריה:ויקי
קטגוריה:שפות סימון
RPG-32

**RPG-32 האשם** (אר. פי. ג'י 32, מרוסית РПГ-32 -Ручной Противотанковый Гранатомёт Хашим) הוא מטול רקטות נגד טנקים רוסי.

## היסטוריה
RPG-32 פותח בין השנים 2007-2005 על ידי החברה הממשלתית הרוסית "בזלט" בבקשה ותחת חוזה של ירדן. המטולים הראשונים היו אמורים להיות מסופקים לצבא ירדן בשנת 2008. תוכנן שייצור המוני ברישיון של RPG-32 והתחמושת שלו תהיה במפעל "JRESCO" בירדן. השם של המטול "האשם" הוא כתוצאה משם בית המלוכה ההאשמי הירדני. מקסיקו רכשה אף היא רישיון לייצור המוני של המטול.

בשנת 2010 ציידה רוסיה את צבא לבנון ב-1500 מטולי RPG-32.

## תיאור
RPG-32 הוא נשק מודולרי שירש פתרונות מוצלחים ומוכחים של דגמים ישנים יותר של מטולי רקטות רוסים נגד טנקים. RPG-32 מסוגל לפעול כנגד מגוון מטרות בשדה הקרב, החל מטנקים ונגמ"שים משוריינים וכלה בבונקרים, ציוד צבאי ואף כנגד חיילים. 

הנשק מורכב ממטול רקטות קצר רב-פעמי עם אחיזות, שליטת ירי, כוונות וזבילי תחמושת נתיקים, שמוטענים מראש במפעל ייצור ומחוברים לקצה המטול לפני הירי.

## מפעילים
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## ראו גם
* RPG-7
* RPG-29

קטגוריה:רקטות נגד טנקים
קטגוריה:אמצעי לחימה רוסיים
הרמת סינוס

**הרמת סינוס** היא סוג של טיפול שיניים שמטרתו ליצור תוספת עצם בחלקים האחוריים של הלסת העליונה (המקסילה). כאשר יש צורך בביצוע שתל דנטלי בחלקים האחוריים של הלסת העליונה, נתקל לפעמים המשתיל בבעיה של חוסר בנפח עצם מספק. באזור זה של הלסת קיים חלל אוויר שנקרא: הסינוס המקסילרי. החדרת שתל דנטלי דרך עצם לא מספקת אל תוך חלל הסינוס הפתוח עשויה ליצור דלקות וזיהומים שיגרמו לכישלון השתל. בהתאם, יש צורך לעבות את כמות העצם באזור לפני החדרת השתל.

## הרמת סינוס פתוחה
בהרמת סינוס פתוחה, מבצע המנתח פתח או חלון בצד החיצוני של הלסת על מנת לקבל גישה אל החלל. לאחר פתיחת החלון, מרים המנתח את הרירית המדפנת את חלל הסינוס בעזרת כפיות ייעודיות מבלי לקרוע אותה. בין רצפת החלל לבין הרירית המורמת ממקם המנתח גרגירי עצם כתושה. גרגירי העצם יכולים להיות ממקור אדם, פרה או אפילו סינתטיים. בסיום החדרת הגרגרים, סוגר המנתח את החלל הממולא ותופר את החניכיים. העצם הטבעית של הגוף מחליפה את גרגירי העצם הכתושה בתהליך ביולוגי הנמשך כ-8 חודשים. לאחר שנוצרת עצם טובה ועבה, ניתן להחדיר לתוכה את השתל הדנטלי ולבנות מעליו שיניים חדשות.

לניתוח זה תופעות לוואי משמעותיות הכוללות נפיחות, שטפי דם חיצוניים המטומות) ולעיתים דמם משמעותי מאתר הניתוח. קרע ברירית המורמת עשוי להביא לירידה בסיכויי הצלחת הפעולה הנאמדים בכ-90%. מרבית המטופלים נאלצים לחוות תקופת החלמה של 4-5 ימים המלווה בתופעות הלוואי שהוזכרו ובאובדן ימי עבודה.

## הרמת סינוס סגורה
בהרמת סינוס סגורה לא פותחים חלון אל תוך הסינוס, אלא מבצעים קדח קטן מאוד (כ-3-5 מ"מ בלבד) דרך עצם הלסת מתוך חלל הפה ולא מהצד. הפעולה יכולה להתבצע רק המקרים בהם קיים נפח משמעותי של עצם שיבטיח ייצוב השתל המוחדר ומאפשרת הגבהה ותוספת של 2-3 מ"מ עצם בלבד. דרך החריר שנוצר, דוחף המנתח את רירית הסינוס כלפי מעלה, מחדיר גרגירי עצם כתושה, ולעיתים גם שתל דנטלי כבר באותה ישיבה מבלי להמתין להחלפת העצם הכתושה בעצם טבעית. את דחיקת הרירית כלפי מעלה ניתן לבצע באמצעות מכשירים הנקראים: אוסיאוטומים, או באמצעות החדרת צינורית שבקציה בלון מתנפח. ניפוח הבלון מוביל להרמת הרירית. לאחר הסרת הבלון מהאזור, תוחדר העצם הכתושה ואולי גם השתל.

## הרמת סינוס בפולשנות מינימלית
בשנים האחרונות פותחו מספר שיטות המאפשרות ביצוע הרמת סינוס בפולשנות מינימלית בחלקן על ידי הרמה סלקטיבית של הממברנה (הרירית) ובכך מאפשרות ביצוע ההליך ללא צורך בפתיחה של כל חלל הפה בטכניקות שונות המפחיתות את הסיכון שבקריעת הממברנה ובסיבוכים/ זיהומים הנלווים לכך ובעצם זה גם מקצרות את משך הניתוח. שיטות אלה הופכות את פרוצדורת הרמת הסינוס להליך בפולשנות מינימלית ועל ידי כך מצמצמות באופן משמעותי את תופעות הלוואי הנלוות בדרך כלל להרמות סינוס כגון שטפי דם, נפיחות, זיהום וכאבים ובכך מקצרות את תקופה ההחלמה למטופל.

## סיכונים וסיכויים
רמת ההצלחה של ביצוע הרמת סינוס עומדת על כ-90% עד 95%. כישלון של הטיפול עשוי להיגרם כבר במהלך ביצוע הטיפול עצמו אם רירית הסינוס (הממברנה השניידריאנית), נקרעת. במקרה כזה עשוי המנתח לתקן את הממברנה הקרועה, או להחליט להפסיק את הניתוח. לאחר כ-4 חודשים מתאחה שוב הממברנה וניתן לבצע ניסיון נוסף. סיבוכים מוכרים של תהליך הרמת סינוס הם כאב, נפיחות, זיהום, ואף דלקת כרונית של הסינוסים. מרבית תופעות הלוואי יחלפו בתוך מספר ימים מביצוע התהליך.

## ראו גם
# שתל דנטלי

קטגוריה:פרוצדורות דנטליות
ברסקין

[שמאל|ממוזער|200px|חייל גרנדיר ב[צבא איטליה חבוש כובע ברסקין.]]
**ברסקין** (באנגלית: **Bearskin**) הוא כובע בצורת צילינדר גבוה העשוי פרווה ומזוהה בעיקר עם יחידות גרנדירים (נושאי רימון). הברסקין נפוץ כיום בתור כובע צבאי הנחבש במדי שרד יצוגיים בעיקר בקרב חיילי יחידות גרנדירים וחיילי משמר במספר צבאות בעולם.

## היסטוריה
יחידות גרנדירים חבשו באופן מסורתי כובעים או מצנפות ללא שוליים, כדי לא להפריע לפעולת הטלת הרימון. במהלך המאה ה-17, כובעים אלו לעיתים עוטרו בפרווה בקצוות, אך מנהג זה הופסק עד לאמצע המאה ה-18 כאשר החלו להופיע כובעי פרווה הגבוהים בצבאות בריטניה, צרפת וספרד. בשנים הראשונות כובעים אלו היו בעלי חלק עליון מבד ולפעמים עוטרו בעזרת פלטת מתכת מעוצבת בקדמת הכובע. משום היותם של הגרנדירים חיילים מובחרים ובדרך כלל גם גבוהים יותר משאר חיילי הצבא, ככל הנראה תפקיד הכובע הגבוה היה להעצים את גובהם והמראה המרשים של הגרנדירים בשדה הקרב.

כיום הברסקין השתמר בעיקר לצרכים רשמיים וייצוגיים, כאשר הוא נחבש במספר יחידות ברחבי העולם, רובם יחידות גרנדירים או יחידות משמר. בין היחידות המוכרות אשר עושות שימוש בברסקין ניתן למנות את חמשת הרגימנטים של משמר הרגלים בצבא הבריטי, בנוסף ליחידות משמר ברחבי אירופה ומספר להקות צבאיות ברחבי העולם.

## שימוש ביחידות צבאיות כיום
[שמאל|ממוזער|200px|איור של חייל מ[משמר הגרנדירים של הצבא הבריטי, 1889.]]
* : רגימנט הגרנדירים ה-1, רגימנט הפרשים ה-8.
* : המשטרה הבלגית הפדרלית; המשמר המלכותי הרכוב.
* : משמר החיים המלכותי.
* : משמר הגרנדירים.
* : כל חמשת הרגימנטים של משמר הרגלים המלכותי, האגודה הארטילרית המכובדת, משמר הדרגונים הסקוטי המלכותי.
* : הרגימנט ה-22 המלכותי, משמר הרגלים של המושל הכללי, משמר הגרנדירים הקנדי, הרגימנט המלכותי של קנדה.
* : משמר החיים המלכותי.

בנוסף נעשה שימוש במספר מצומצם של יחידות צבאיות, בעיקר טקסיות ויצוגיות במספר מדינות נוספות. במספר להקות צבאיות נחבש הברסקין כחלק ממדי השרד היצוגיים, כך לדוגמה להקת חיל האוויר, חיל הים, המארינס והצבא של ארצות הברית, כמו גם להקות צבאיות של מדינות האימפריה הבריטית לשעבר ביניהם אוסטרליה וקנדה.

## גלריה

קובץ:US_Navy_080821-M-3261D-002_A_drum_major_in.jpg|'מייג'ור התופים' של להקת המארינס של צבא ארצות הברית.
קובץ:Bearskin.cenotaph.london.arp.jpg|חיילי המשמר האירי במצעד רשמי בלונדון.
קובץ:Danish Royal Guard Present Arms.jpg|חיילי משמר החיים המלכותי של דנמרק.
קובץ:R22eR Québec-1.JPG|חיילי הרגימנט ה-22 המלכותי של קנדה.


## ראו גם
* קלפאק
* באסבי

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ביגוד צבאי, דרגות ואותות
קטגוריה:כובעים
להט (טיל)

**להט** (באנגלית: LAHAT - Laser Homing Attack or Laser Homing Anti-Tank) הוא טיל נ"ט דור שלישי קל משקל, בעל הנחיית לייזר חצי-אקטיבי, שפותח משנת 1992 ומיוצר על ידי התעשייה האווירית. הטיל תוכנן בעיקרו להיות מופעל באמצעות טנקי מרכבה בעלי תותחי 105 ו-120 מ"מ, למרות שהוא מתאים לכל סוגי התותחים בקטרים הללו. הלהט מותאם אף לשימוש מספינות סיור, מל"טים ו-HMMWV. בניגוד לפגזים, הלהט לא חייב תותח של טנק לצורך הפעלתו.  

ללהט מערכת הנחיית לייזר חצי-אקטיבית. ציון המטרה ניתן להיעשות על ידי פלטפורמת השיגור או על ידי מפעיל אחר (מל"ט, מסק"ר או צוות סיור) הנתון לחשיפה מינימלית. עם חתימת שיגור נמוכה, מסלול הטיל יכול להיות מותאם לתקיפת רק"מ, ספינת קרב או מסק"ר. 

לטיל טווח של 8 ק"מ משיגור קרקעי ועד 13 ק"מ משיגור באזור מוגבה. לטיל יש דיוק של 0.7 מטר (CEP) וזווית של 30 מעלות המאפשרת חדירה אפקטיבית של עד  פלדה משוריינת באמצעות רש"ק טאנדם לשימוש כנגד מיגון ריאקטיבי. ללהט גם אמצעי הגנה אקטיביים כנגד אמצעי שיבוש. הלהט מאוחסן בתוך הטנק כמו כל פגז אחר, והטיפול בו נעשה כמו בשאר סוגי התחמושת של הטנק.

באוקטובר 2025 חשפה IAI את הדור הבא והמשופר של הטיל, להט אלפא.

## מפעילים
* 
** טנקי מרכבה
* 
** טנק ארג'ון

## ראו גם
* 9M119 סביר 
שמאל|80px|ממוזער|טיל להט בודד

## קישורים חיצוניים

* עלון המוצר בפורום צבא וביטחון בפרש

קטגוריה:טילים נגד טנקים ישראליים
קטגוריה:התעשייה האווירית לישראל: טילים
קטגוריה:טילים נגד טנקים מהדור השלישי
טוריט

**טוריט** היא העיר המרכזית בנפת טוריט ובירת מחוז אקווטוריה המזרחית, אחד מעשרת המחוזות שבדרום סודאן, בסמוך לגבול עם אוגנדה.

## מיקום
העיר נמצאת באמצע הדרך המקשרת בין ג'ובה הבירה לעיר לוקיצ'וגיו שבקניה

העיר מרוחקת כ-150 ק"מ מזרחית מהעיר הגדולה במדינה ובירתה, ג'ובה.
הגובה הממוצע מעל פני הים הוא 615 מטר.

## רקע
בעיר קיים שדה תעופה, מספר בתי ספר יסודיים, שני בתי ספר תיכוניים ושני בתי חולים.

## אוכלוסייה
אוכלוסיית העיר טוריט מוערכת בכ-20,050 נפש נכון לשנת 2004.

## ראו גם
* שדה התעופה טוריט
* אקווטוריה המזרחית
* אקווטוריה

## קישורים חיצוניים

*תמונות משדה התעופה טוריט

## הערות שוליים

קטגוריה:דרום סודאן: ערים
קטגוריה:טוריט
קטגוריה:ערי בירה של יחידות מנהליות
קטגוריה:מדינות דרום סודאן: ערי בירה
שדה התעופה טוריט

**שדה התעופה טוריט** (באנגלית: **Torit Airport**) הוא שדה תעופה המשרת את העיר טוריט שבדרום סודאן.

## מיקום
שדה התעופה טוריט נמצא בנפת טוריט במחוז אקווטוריה המזרחית שבדרום סודאן, בסמוך לגבול הבינלאומי עם אוגנדה.
שדה התעופה ממוקם בצפון מזרח העיר בסמוך למרכז העסקים הראשי של העיר ובמרחק 120 ק"מ (מרחק אווירי) משדה התעופה ג'ובה, הגדול ביותר במדינה..

בשדה התעופה מסלול המראה ונחיתה יחיד לא סלול באורך של 1,097 מטרים.

## רקע
שדה התעופה טוריט הוא שדה תעופה אזרחי המשרת את העיר טוריט והסביבה. לשדה התעופה אין לוח זמנים מסודר.

## ראו גם
* טוריט
* אקווטוריה המזרחית
* אקווטוריה

## קישורים חיצוניים
* מיקום שדה התעופה טוריט בגוגל מפות

## הערות שוליים

טוריט
קטגוריה:טוריט
טאנוטר

200px|ממוזער|שמאל|ואהאן ממיקוניאן (המאה ה-5), בעל התואר"טאנוטר האיוץ"
**טאנוטר** (בארמנית: **Տանուտեր**, מ"טון" = "בית" + " טר" = אדון)
היה  תואר אצולה ארמני מימי קדם וימי הביניים ועד לתקופה המודרנית. 
*א.הוא ציין את   ראשי המשפחות  מקרב האצילים (הקרויים בארמנית  "נחראראר").
מקור השם במילים "טון" שמשמעותו "בית, ו "טר" שמובנו "אדון".
התואר היה בשימוש מימי קדם בשביל זקני השבט ("פטריארכים"), שנקראו  "אקו", "טאנמץ" או "טאנוטר".
גם לאישה הזקנה של השבט היה תואר מקביל – "טאנטיקין".
התואר היה מקביל ל"ארבאב" הפרסי.
המצביא ואהאן ממיקוניאן, אחד  הגבורים הלאומיים של הארמנים,, נבחר על ידי האצילים ל"האיוץ  טאנוטר", במובן של "המנהיג של ארמניה". 

*ב.עד לסיפוח ארמניה המזרחית על ידי רוסיה בשנת 1828, ראשי הכפרים, שנבחרו על ידי התושבים, נשאו גם כן את השם "טאנוטר"

## לקריאה נוספת

*Ē.D. Ałayan (1976), *Ardi Hayereni Bacʿatrakan Baṙaran* (Yerevan: Hayastan publishing house)


## קישורים חיצוניים
* על האצלה הארמנית: היסטוריה, מוסדות ומבנה - מאת מליךּ ורג' אטאבקיאן באתר איגוד האצילים הארמנים ברשת  
:Melik Vrej Atabekian - *The Armenian Nobility:history, institutions and structure*, Noyev Kovchev monthly 4 (74), April 2004   
*לפי ג'ורג' בורנוטיאן '''תולדות העם הארמני''' כרך ב
:George A. Bournoutian, A History of the Armenian People,) (Vol. II: 1500 to the Present. Mazda Academic Press, California, 1994    
* ויקימילון

## הערות שוליים

קטגוריה:ארמניה: היסטוריה
קטגוריה:תוארי אצולה
מדינת האגמים

**מדינת האגמים** (באנגלית: **Lakes**; בערבית: **البحيرات**, אלבחיראת) היה אחד מעשרת מחוזות דרום סודאן בין השנים 2011 ל-2015. שטחו הכולל היה כ-40,235 קמ"ר, גודל האוכלוסייה בו היה כ- 1,310,142 נפש (נכון ל-2022) ובירתו הייתה העיר רומבק. מדינת האגמים הייתה אחד מארבעת המחוזות הנמצאים בחבל ארץ בחר אל-ע'זאל.

בחר אל ג'באל היה מחוז בחבל ארץ אקווטוריה שהופרד ממנה ב-1948 . בצידו המזרחי גובל מחוז מדינת האגמים במחוז ג'ונגליי כשאת קו הגבול משרטט תוואי הנילוס הלבן, מצפון נמצא מחוז מדינת האיחוד, מצפון מערב נמצא מחוז ואראפ, מדרום מזרח נמצא מחוז אקווטוריה המערבית ומדרום גובל במחוז אקווטוריה התיכונה.

בדומה לשאר המחוזות בדרום סודאן גם מדינת האגמים חולקה לנפות. בראש כל נפה עמד נציב שמינה נשיא המדינה, סאלווה קיר מאיארדיט.

## הערות שוליים

אגמים
נחל בית העמק

ממוזער
**נַחַל בֵּית הָעֵמֶק** הוא נחל אכזב בגליל המערבי. הוא נקרא על שם היישוב בית העמק בו הוא עובר. תחילתו של הנחל בין היישובים הר חלוץ וכיסרא-סומיע, חוצה את הכפר מזרעה ונשפך לים תיכון בין היישוב שבי ציון לעיר נהריה. תוואי הנחל הוא מפותל והוא עובר דרך חורשים ים תיכוניים רבים.

## מקור השם
הנחל קרוי על שם היישוב הקדום בית העמק, המוזכר כנקודת ציון בגבול נחלת שבט אשר. בערבית נקרא הנחל ואדי מג'נונה על שם המעיין שבערוצו.

## היסטוריה
בשנים 1959–1961 בוצעו עבודות לניקוז הנחל, על ידי המועצה האזורית געתון בשיתוף הקרן הקיימת לישראל, כדי למנוע הצפות של השדות שסביבו.

בשנת 1964 סומנו שבילי טיולים לאורך הנחל.

## יובלי הנחל
נחל חשק, נחל כישור, נחל גיתה, נחל ינוח, נחל זיתון ונחל יחיעם

## הידרוגרפיה
אורכו של נחל בית העמק כ־27 ק"מ, ושטח אגן הניקוז שלו כ־71 קמ"ר. מוצאו באזור כסרא, למרגלות הר פלך. מערבה, מתחתר הנחל במסלע גירני ויוצר תוואי תלול באזור מצוקי גיתה לרגלי מצודת תפן. שפך הנחל לים התיכון נמצא מצפון למושב שבי ציון. יובלי הנחל העיקריים: נחל כישור, נחל גיתה, נחל ינוח ונחל יחיעם – מתנקזים אליו מצפון . 

המעיין היחידי הנובע בנחל הוא עין בית־העמק (עין אל־מג́נונה) בבסיסם של מצוקי גיתה. זהו מעיין אכזב קרסטי פועם, הנובע רק כאשר אוגריו מתמלאים מים. קצב יציאת המים במעיין משתנה, ותלוי בכמות המשקעים בחורף. בסמוך למעיין נמצאים שרידי טחנת קמח אשר הופעלה בכוח מי המעיין.  

יובלי הנחל הרדודים משמשים לחקלאות מדרגות, לגידולים עונתיים ולמטעי זיתים. לאורך הנחל קיימות חורבות עתיקות ומתקנים חקלאיים מהמאה הרביעית והחמישית לספירה, ששימשו ככל הנראה כחוות חקלאיות. 

על אגן ההיקוות של נחל בית העמק יורד כ־700 מ״מ גשם בממוצע לשנה, ונפח המים השנתי של הנחל הוא 2.2 מיליון מ״ק (שנים 1944–2024). הספיקה השנתית המקסימלית בנחל נמדדה בסוףחורף 1968–1968 – 13.9 מיליון מ״ק. הספיקה המקסימלית (השיטפונית) הרב שנתית הממוצעת בנחל היא 10.8 מ״ק/שנייה (1944–2024). הספיקה המקסימלית הגבוהה ביותר של 58.49 מ״ק/שנייה נמדדה בעת שיטפון חזק בנחל ב־8 בינואר 2020. בימים 5–8 בינואר 2020 ירד גשם כבד באזור אגן ההיקוות של הנחל: 162 מ״מ בפקיעין (מתוכם 95 מ״מ ב־8 בחודש), 187 מ״מ ביחיעם (מתוכם 99 מ״מ ב־8 בחודש) ו־144 מ״מ בנהריה.

## שמורת הנחל

כ־2.5 ק"מ מאפיק נחל בית העמק באזור בו הנחל חולף בין מדרונות תלולים המתנשאים לגובה 200 מ' מעל לערוץ נכללים בשמורת נחל בית העמק.

## צמחייה בנחל
כרמי זיתים, עצי בוסתן, חורש טבעי: אלון מצוי ואלה ארצישראלית. מורן החורש, אדר סורי, חרוב, כליל החורש, איריס נצרתי, צמחיית נחלים: סוף, קנה ואשל. שפן הסלעים, שועל מצוי בז מצוי, עקב עיטי, לילית מצויה, חזירי בר, תנים ודלקים. 

הצומח הטבעי לאורך אפיק הנחל וגדותיו נפגע במשך דורות רבים בשל רעייה בלתי מבוקרת ופעילות אדם, ושרדו בו נופים טבעיים מצומצמים יחסית, בעיקר במעלה הנחל.

## קישורים חיצוניים

*יערה שאלתיאל וסיון אורנאי, נחל בית העמק- סקר אתרים בתוואי הנחל, אתר רשות העתיקות - מינהל שימור, 2008

## הערות שוליים

בית העמק
קטגוריה:בית העמק
קטגוריה:נחלת שבט אשר
בית העמק
קטגוריה:מזרעה
טאב

[שמאל|ממוזער|250px|מקש טאב (Tab) על גבי [מקלדת מחשב|מקלדת בחלק השמאלי-עליון]]
**טַאבּ** (**Tab** קיצור באנגלית של tabulate או tabulator key) הוא מקש מיוחד במקלדת מחשב וכן תו במחשב. השימוש העיקרי הוא למעבר מהיר בכיוון אופקי אל נקודת העצירה הבאה באותה שורה.

מקש טאב נוצר כבר במכונת כתיבה. לצורך ארגון טקסט בטבלאות היו צריכים בעבר להקליד פעמים רבות את תו הרווח כדי לעבור לעמודה הבאה. מקש טאב נוצר כדי לחסוך זמן, וכדי לקדם את נייר ההדפסה במהירות בכיוון האופקי אל העמודה הבאה. לצורך זה היה צורך להגדיר מראש נקודות על גבי הציר האופקי "עצירות טאב" אליהן יתקדם נייר ההדפסה בכל הקשה על טאב, עצירות אלו היו לרוב בנות 8 רווחים.

במקלדת מחשב השימוש הוא דומה, אבל הורחב לשימושים נוספים:
*במעבדי תמלילים בטקסט רגיל, השימוש בטאב מקדם את הסמן בכיוון אופקי לנקודות קבועות "עצירות טאב", ובטבלאות - הטאב מקדם את הסמן אל העמודה הבאה.
*בגיליונות אלקטרוניים טאב מקדם את הסמן בכיוון אופקי אל העמודה הבאה באותה שורה.
*בתוכנות רבות - טאב משמש בממשק משתמש גרפי כדי להעביר את המיקוד מאובייקט אחד לבא אחריו, או כדי לקדם את הסמן משדה אל השדה שבא אחריו.
*במרבית המחשבים במערכת חלונות, שילוב המקשים  משמש למעבר בין חלונות פתוחים, והשילוב  משמש למעבר בין כרטיסיות פתוחות באותו חלון.
* בתוכנות רבות, משמש המקש להזחה.
## התו טאב
טאב הוא גם תו. בקוד ASCII ערכו של התו 9. בקובצי טקסט תו זה משמש לקידום בכיוון אופקי לנקודות קבועות "עצירות טאב". קידום דומה קיים גם ב-HTML, באמצעות `&amp;#9;`.

קיים תקן דה-פאקטו להעברת נתונים TSV (Tab-separated values) ובו משמש התו טאב להפרדה בין שדה אחד לבין הבא אחריו באותה שורה (רשומה).

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מקשים
קטגוריה:קידוד תווים
גן עדן האבוד: רצח הילדים בגבעת רובין הוד

**גן עדן האבוד: רצח הילדים בגבעת רובין הוד** (באנגלית: **Paradise Lost: The Child Murders at Robin Hood Hills**) הוא הראשון מבין שלושה סרטים דוקומנטריים, שיצאו בשנים 1996, 2000 ו-2011 בערוץ HBO. הסרטים עוסקים במשפטם של שלישית מערב ממפיס, שהואשמו ברציחתם של שלושה ילדים בני שמונה, בעיירה מערב ממפיס בארקנסו בשנת 1993.

## רקע
ב-5 במאי 1993 בשעות הערב, דווח על שלושה ילדים בני שמונה נעדרים: כריסטופר באיירס, סטיבן הובס ומייקל מור. לאחר שלא נמצאו במשך קרוב ל-20 שעות, נמצאו נעליים של ילד בתעלת ניקוז ליד גבעות רובין הוד בעיירה, שהובילו לגופותיהם הכבולות והחבולות של שלושת הילדים.

כחודש לאחר מכן, ב-7 ביוני, נחקר ג'סי מיסקלי במשך 12 שעות בנושא הרצח. בשלב מסוים, מיסקלי, בעל מנת משכל נמוכה, הודה שהיה עם הילדים ורדף אחרי מייקל מור שניסה לברוח. בנוסף, טען שהיה עם דמיאן אקולס וג'ייסון בולדווין. להגנתו טענת ההגנה של מיסקלי הייתה כי הודאתו הייתה כפויה. מיסקלי תוחקר ארוכות כאשר רק 46 דקות מהחקירה מתועדות בהקלטה, בנוסף בהודאתו הוא טוען שהילדים נרצחו בשעה שהם עוד היו בבית הספר. לאחר ההודאה נעצרו בולדווין ואקולס, אשר לשניהם היו תיקים במשטרה על ונדליזם וגנבה. הם היו ידועים כנערים שמתלבשים באופן גותי ושומעים מוזיקת מטאל.

## תקציר העלילה
ב-1993, הגיעו במאי הסרט לעיירה מערב ממפיס ברצון ליצור סרט על הנערים הרוצחים. לאחר כשישה חודשים של המתנה, קיבלו אישור ממשטרת מערב ממפיס לראיין את שלושת החשודים. בריאיון עם ג'סי מיסקלי, טוען מיסקלי, שלא רצח אף אחד, ושהיה לו קשה לענות לשאלות חוזרות כל הזמן. הוא טען שרצה שיפסיקו להציק לו ושהוא יוכל לחזור להיות עם אביו.

מיסקלי הועמד לדין ראשון. טענות ההגנה היו שהודאתו הייתה כפויה, והם הביא מספר עדים שיחזקו את טענתם. מיסקלי הורשע ברצח מדרגה ראשונה של מייקל מור, וברצח מדרגה שנייה של סטיבי בראנץ' וכריסטופר באיירס. נגזרו עליו מאסר עולם ועוד 40 שנה בבתי הכלא של מדינת ארקנסו.

אקולס ובולדווין הועמדו לדין יחד אחר כך. לפי החוק האמריקאי, לא ניתן היה להשתמש בהודאתו של מיסקלי במשפטם. התביעה ניסתה להוכיח שדמיאן אקולס היה חבר בכת השטן ושהרצח בוצע כפולחן שטני. כעד תביעה, הובא ד"ר דייל גריפיס, מומחה בכתות. ההגנה טענה שד"ר גריפיס, שקיבל את התואר שלו בהתכתבות, אינו יכול לקבל מעמד עד מומחה, אך טענה זו נדחתה על הסף. ההגנה הביא ילדה אשר טענה ששמעה את אקולס מתרברב בכך שרצח את שלושת הנערים והוא מתכוון לרצוח עוד שניים לפני שיסגיר עצמו. בנוסף, הביאה התביעה עד שהיה עם אקולס בבית הכלא לנוער שטען שאקולס אמר לו שהוא רצח את הילדים. העד השלישי היה ידוע כשקרן פתולוגי, אך עדיין נלקחה עדותו בחשבון. אף על פי שלא ניתנה שום ראייה בנוגע לנוכחותם של בולדווין או אקולס באזור הרצח, או כל ראייה אחרת שתקשר אותם לרצח באופן ישיר, שניהם הורשעו ברצח מדרגה ראשונה של שלושת הילדים. על דמיאן נגזר גזר דין מוות בזריקה, ועל בולדווין מאסר עולם ללא חנינה.

בשנת 2010 הגישו השלושה ערעורים לבית המשפט העליון בארקנסו שקבע שיערך שימוע חדש ובמהלכו יבחנו ראיות חדשות.
בתאריך ה-19 באוגוסט 2011, לאחר 18 שנים ו-78 ימים בכלא השלושה לבסוף משתחררים ממאסר.

## ראו גם
* גן עדן האבוד: תגליות
* גן עדן האבוד: כור מצרף

## קישורים חיצוניים

*  דנה הילמן, "Paradise Lost", ראיון עם יוצרי הסרט בפודקאסט "עבר פלילי", 25 בדצמבר 2018

קטגוריה:סרטים תיעודיים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 1996
רשימת המבורכים

**רשימת המבורכים** (בגרמנית: **Gottbegnadeten-Liste**) הייתה רשימה שהופצה בשנת 1944 על ידי משרד התעמולה הנאצי ואשר כללה את שמותיהם של 1,041 אמנים מתחומי האמנות השונים אשר סגנון עבודתם תאם את השקפתו של המשטר בנושא זה.

## היסטוריה
כבר מימיו הראשונים של השלטון הנאצי נקבעה רשימת אמנים אשר סגנון עבודתם תאם את השקפתו של המשטר באשר לטיבה ואופיה של האמנות הרצויה מבחינתו. עם תחילתה של מלחמת העולם השנייה, הוכנה רשימה של אמנים מתחומים שונים כגון ציירים, פסלים, מוזיקאים, סופרים, ואדריכלים אשר שוחררו מחובת השירות הצבאי אך התגייסו למערך התעמולה הממשלתי ליצירת אומנות מגויסת לטובת המשטר ולהאדרת שם הנאציונל-סוציאליזם.

החל משנת 1943, עם התקדמות המלחמה, ותבוסותיה של גרמניה בחזיתות השונות, הוחל במדינה מצב של "מלחמה כוללת", כלומר גיוס מוחלט של כל המשאבים לטובת המשך ההישרדות של המשטר. תיאטראות נסגרו, ואמנים רבים גויסו לשירות צבאי או ממשלתי אחר. באותה העת היו רשומים ב"לשכת הרייך לתרבות" שמותיהם של כ-140,000 אמנים אך רק 1041 מתוכם הוכרו כ"מבורכים" והורשו להמשיך בעבודתם האמנותית ובתנאי שתכוון כולה לטובת המשימה של חיזוק רוחם של החיילים, הציבור והמשטר. בקרב הרשימה היה רוב מוחלט לשחקני קולנוע ומקצועות נלווים לתעשייה זו, כגון תסריטאים ובמאים, במטרה לאפשר יצור מוגבר של סרטי תעמולה עבור המשטר.

האמנים אשר זכו להכלל ברשימת המבורכים קיבלו לידיהם כתב מינוי אשר משחרר אותם משירות צבאי אך מחייב אותם לשרת את המדינה באמצעות כישרונם האומנותי כמיטב יכולתם על פי דרישות משרד התעמולה.

לקראת סוף שנת 1944 כאשר קיצו של המשטר הנאצי נראה קרוב מתמיד, התחזק הצורך בגיוס של משאבים זמינים נוספים וגם כמה מן המוזכרים ברשימת המבורכים קיבלו צווי גיוס לשירות.

מבין רשימת המבורכים ניתן למנות את האמנים הבאים:
*פסלים: ארנו ברקר, פריץ קלימש, יוזף תוראק.
*ציירים: ארתור קאמפף, וילי קריגל, קלאוס ברגן
*אדריכלים: הרמן גיסלר, וילהלם קרייס.
*מוזיקאים: ריכרד שטראוס, וילהלם פורטוונגלר, הרברט פון קאראיין.
*סופרים: גרהרט האופטמן, ארווין גווידו קולבנהייר, הנס קרוסה, וילהלם פון שולץ הנס יוסט, אגנס מיגל.

## ראו גם

* אמנות מנוונת

## קישורים חיצוניים

*"Die "Gottbegnadeten-Liste באתר המוזיאון הגרמני להיסטוריה. 

קטגוריה:תרבות, אמנות ומדע בגרמניה הנאצית
נומופוביה

**נומופוביה** היא פוביה (בעת) מאיבוד מגע עם הטלפון הנייד כתוצאה משכחה, אובדן, סוללה ריקה, תקלה ועוד.

## היסטוריה
המונח, קיצור של המילים **no-mo**bile-phone **phobia** (בעברית: בעת באין טלפון נייד), נטבע במהלך מחקר של משרד הדואר הבריטי שנערך בשנת 2008 במטרה למפות את החרדות מהן סובלים משתמשי הטלפונים הניידים. המחקר, בהקף של 2,163 נשאלים, העלה שכ-53% ממשתמשי הסלולר בבריטניה נטו להיכנס לחרדה כאשר הם איבדו את מכשירם, או לחלופין כאשר הסוללה שלו התרוקנה, אשראי השיחות שלהם נוצל עד תום או שהם לא הצליחו לגשת לרשת הסלולרית כדי להוציא שיחות. המחקר מצא שכ-58% מהגברים ו-48% מהנשים סבלו מהבעת, ותשעה אחוזים נוספים נכנסו ללחץ כאשר המכשיר הנייד שלהם היה כבוי. 55 אחוזים מהנשאלים העידו שהסיבה העיקרית לחרדה היא אובדן הקשר עם משפחתם וחבריהם, 10 אחוזים העידו שהם נדרשים להיות זמינים בשביל עבודתם. המחקר גם השווה את רמת הלחץ שנוצרה בממוצע בגין נומופוביה לזו שנוצרת ביום החתונה בקרב בני הזוג ולזו הנוצרת בשל נסיעה לרופא השיניים.

מחקר נוסף שנערך ב-2012 על ידי חברת SecurEnvoy העלה כי שיעור הסובלים מנומופוביה עלה ב-13% מאז בוצע המחקר הראשון, ומאפיין יותר נשים מאשר גברים (70% לעומת 61%), יותר צעירים מאשר מבוגרים (77% מבני העשרה).

## ביקורת
למרות הממצאים שהעלו המחקרים השונים, פסיכולוגים נוטים שלא לראות בתופעה כ"פוביה", שכן גם אם נוצרת אצל הנומופוב חרדה, היא בגדר חרדה נורמלית שאינה מצריכה טיפול. כעדות לכך מציינים שאף מטופל לא הגיע למרכזים לטיפול בחרדה בשל סיבה זו.

## ראו גם
* חרדת החמצה

## הערות שוליים

קטגוריה:תקשורת סלולרית
קטגוריה:פוביות מצביות
קטגוריה:השפעות נפשיות של המדיה הדיגיטלית
אסטל, דוכסית אסטרייטלנד

**אסטל סילביה אווה מארי, דוכסית אסטרייטלנד** (בשוודית: **Estelle Silvia Ewa Mary**; נולדה ב-23 בפברואר 2012) היא בתה של יורשת העצר השוודית, הנסיכה ויקטוריה, והשנייה בסדר הירושה לכתר השוודי, לאחר אימהּ.

## ביוגרפיה
[ממוזער|[סמל אצולה|סמל האצולה של אסטל]]
אסטל היא בתם של הנסיכה ויקטוריה והדוכס דניאל. שמה הוכרז בידי סבה קרל השישה עשר גוסטב, מלך שוודיה. היא הנסיכה הראשונה בהיסטוריה השוודית שנולדה ליורשת עצר מכהנת. היא צפויה לרשת את הכתר גם אחרי לידת אחיה, בעקבות שינוי החוק המבטל את העדפת הבן הבכור ומשווה בין המגדרים בירושת הכתר השוודי.

עם הכרזת שמה פורסמה בעיתונות סברה כי הוא על-שם אשתו של קרוב משפחתה, הרוזן פולקה ברנדוט.

ב-2 במרץ 2016 נולד לאסטל אח, הנסיך אוסקר, דוכס סקניה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:דוכסים
קטגוריה:ילדי משפחות מלוכה
קטגוריה:בית ברנדוט
קטגוריה:שוודיות שנולדו ב-2012
קטגוריה:שוודים שנולדו ב-2012
אתר הניסויים סמיפלטינסק

**אתר הניסויים סמיפלטינסק** (ברוסית: **Семипалатинский испытательный полигон**), הידוע גם כסמיפלטינסק-21 או "הפוליגון" שברוסית זה: "**Полигон**", היה אתר הניסויים העיקרי לנשק גרעיני של ברית המועצות, המקביל לאתר הניסויים נבדה בארצות הברית. האתר שכן בערבות קזחסטן, שהייתה אז רפובליקה סובייטית, והתפרס על שטח של כ-25,000 קמ"ר, גדול משטחה של מדינת ישראל. המתקנים המרכזיים של האתר מוקמו כ-150 ק"מ מערבית לעיר סמיי, שנקראה בעבר סמיפלטינסק.

בין השנים 1949 ל-1989, נערכו באתר 456 ניסויים גרעיניים, חלקם תת-קרקעיים וחלקם אטמוספיריים. הניסוי הגרעיני הראשון של ברית המועצות, RDS-1, בוצע באתר זה ב-29 באוגוסט 1949, וסימן את סיום המונופול האמריקאי על נשק גרעיני. הניסויים הללו הובילו ליצירתם של מספר אגמים מלאכותיים, כמו אגם שאגאן, שנוצר בעקבות פיצוץ גרעיני.

הפעילות האינטנסיבית באתר גרמה לחשיפה משמעותית של האוכלוסייה המקומית לקרינה רדיואקטיבית, מה שהוביל לעלייה במקרי סרטן, מחלות גנטיות ומומים מולדים באזור. למרות זאת, המידע על ההשפעות הבריאותיות נשמר בסוד במשך שנים רבות.

לאחר התפרקות ברית המועצות, נסגר האתר רשמית בשנת 1991. מאז, נעשו מאמצים לנקות ולשקם את האזור, אך ההשפעות הסביבתיות והבריאותיות של הניסויים ממשיכות להשפיע על התושבים המקומיים.ממוזער|200px|שמאל|מפת האתר. האתר סומן בצבע אדום ומשתרע על שטח של 25 אלף קמ"ר (יותר משטח ישראל)
## קישורים חיצוניים

* מאמרים על ההשפעות הבריאותיות של הניסויים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ברית המועצות: מדע וטכנולוגיה
קטגוריה:קזחסטן: מדע וטכנולוגיה
קטגוריה:נשק גרעיני: אתרי ניסויים
מדבר מוהאבי

שמאל|ממוזער|250px|מדבר מוהאבי, 2007
**מדבר מוהאבי** (באנגלית: **Mojave Desert**) הוא מדבר צל גשם בדרום-מערב ארצות הברית. הוא משתרע בתחומי המדינות קליפורניה, נבדה, יוטה ואריזונה. מקור שמו בשבט האינדיאני, מוהאבי, שישב במקום.
## גאוגרפיה
שטחו של מדבר מוהאבי כ-124,000 קילומטר רבוע. גבולותיו מוגדרים בהתאם לתפוצת צמחי היוקה מסוג עץ יהושע הייחודיים לו. גבולותיו הטופוגרפיים הם רכסי ההרים של סן גבריאל, סן ברנרדינו וטהצ'פי ממערב, מדבר סונורה ומדבר קולורדו מדרום, מדבר האגן הגדול מצפון ורמת קולורדו ממזרח.

בשטחו של המדבר זורם נהר מוהאבי, רובו מתחת לקרקע. המדבר מיושב בדלילות, אך נמצאות בו כמה ערים שהגדולה בהן היא לאס וגאס שבנבדה.

בקצהו הצפון-מערבי של מדבר מוהאבי משתרע "עמק המוות", שבו נמצאת הנקודה הנמוכה ביותר באמריקה הצפונית – 86 מטר מתחת לגובה פני הים. עמק זה צחיח ויבש במיוחד, ואף נמדדו בו ב-10 ביולי 1913 הטמפרטורות הגבוהות ביותר בחצי הכדור המערבי – 56.7 מעלות צלזיוס.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

*
מוהאבי, מדבר
קטגוריה:קליפורניה: גאוגרפיה
קטגוריה:נבדה: גאוגרפיה
קטגוריה:יוטה: גאוגרפיה
קטגוריה:אריזונה: גאוגרפיה
המשמר הוולשי

**המשמר הולשי** (באנגלית: **Welsh Guards**; בולשית: **Gwarchodlu Cymreig**) הוא רגימנט משמר החמישי והאחרון בסדר בכירותו מבין חמשת הרגימנטים של משמר הרגלים, כחלק מדיוויזיית המשמר בצבא הבריטי. הרגימנט הוא גם האחרון שנוסד מבין החמישה, מתוך כוונה לכלול רגימנט משמר לכל אחת ממדינות הממלכה המאוחדת.

## מבנה ויעוד
רגימנט המשמר מכיל רק גדוד אחד; **הגדוד הראשון, המשמר הוולשי**. הגדוד משרת לסירוגין במשימות ייצוגיות בלונדון ובהצבות מבצעיות ברחבי העולם, בתור גדוד חיל רגלים קל.

כחלק מתוכנית "החייל העתידי" של הצבא הבריטי, הגדוד עתיד לשרת תחת החטיבה הרביעית (חי"ר קל).

## היסטוריה
[שמאל|ממוזער|200px|חיילי הרגימנט ב[הכיכר האדומה|כיכר האדומה לציון 65 שנים לסיום מלחמת העולם ה-2.]]
רגימנט המשמר הוקם ב-26 בפברואר 1915 על ידי הרשאה מלכותית של המלך ג'ורג' החמישי, זאת כדי להקים רגימנט משמר ולשי בדומה לרגימנטים האחרים אשר מייצגים את שאר מדינות הממלכה המאוחדת. שלושה ימים לאחר ההקמה, הרגימנט צעד לראשונה במהלך האירוע הממלכתי של יום דוד הקדוש, היום שהפך ליום השנה הרשמי של הרגימנט. ב-17 באוגוסט הרגימנט יצא לכיוון צרפת כדי להשתתף במלחמת העולם הראשונה, הקרב הראשון שהרגימנט השתתף בו היה מספר חודשים לאחר מכן בלוּס בספטמבר.

לאחר המלחמה, חזר הרגימנט לאנגליה ובמשך השנים הבאות הוצב בעיקר שם במשימות ייצוגיות ואימון. ב-1929 נשלח הרגימנט לשירות במצרים שם הוצב לתקופה קצרה, לאחר מכן מספר שנים לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה הוצב הרגימנט בגיברלטר שם נותר עד תחילת הלחימה. ב-18 במאי 1939 נוסד הגדוד השני של הרגימנט ובמהלך המלחמה נוסד גם הגדוד השלישי. במהלך המלחמה, השתתף הרגימנט בלחימה בצרפת שהסתיימה בחילוץ החיילים הבריטים מדנקרק, בהמשך לחמו יחידות המשמר בצפון אפריקה ובאירופה.

לאחר המלחמה, הוקפאו הגדוד השני והשלישי והגדוד הראשון נשלח בשנת 1947 לשירות בישראל המנדטורית, עד הקמת מדינת ישראל העצמאית שנה מאוחר יותר. בשנות ה-50 שירת המשמר בגרמניה בתקופת המתיחות עם ברית ורשה, לאחר מכן במצרים ובמלחמת סיני. בשנת 1960 חזר המשמר לגרמניה וב-1965 נשלח לעדן בתקופת הדעיכה של הקולוניה מידי האימפריה הבריטית. בהמשך השנים שירת המשמר בגרמניה וצפון אירלנד בעיקר ובשנת 1976 נשלח לקפריסין לאחר הפלישה הטורקית לאי. בשנת 1982 שירת המשמר במהלך מלחמת פוקלנד מבלי להשתתף בשיא הלחימה, למרות זאת קיבל הרגימנט תואר קרב עבור השתתפותו במלחמה.

באפריל 2009 נשלח הרגימנט לשירות באפגניסטן, שם ב-1 ביולי נהרג מפקד הגדוד לויטננט קולונל רופרט ת'ורנלו מפיצוץ מטען צד. ת'ורנלו היה ההרוג בדרגה הגבוהה ביותר מאז מלחמת פוקלנד בשנת 1982. במאי 2010 השתתף הרגימנט במצעד הצבאי בכיכר האדומה, מוסקבה, בפעם הראשונה שחיילים בריטים משתתפים במצעד זה לציון 65 שנים לסיום מלחמת העולם השנייה.

## מסורת
* **מדים יצוגיים:** במדי היצוג של הרגימנט, כפתורי מעיל המדים מסודרים בקבוצות של חמש (משום שהגדוד הוא החמישי בבכירותו). סמל הצווארון הוא סמל הרגימנט (סמל הכרישה; סמלה הלאומי של ויילס) סמל זה נענד גם על הכותפות בקצוות הכתפיים.
** **נוצת מצנפת:** נוצת המצנפת נענדת מצד שמאל של כובע הברסקין והיא מורכבת מפלומה בצבעי לבן-ירוק-לבן.
* **תוארי קרב:** לרגימנט ישנם 47 תוארי קרב: 20 ממלחמת העולם הראשונה, 26 ממלחמת העולם השנייה ואחד עבור מלחמת פוקלנד (1982). תוארי הקרב מופיעים על דגל הרגימנט ועל התופים של להקת הרגימנט, בדומה ליחידות אחרות בצבא הבריטי.

## קישורים חיצוניים

* עמוד המשמר באתר משרד הביטחון הבריטי. .

## הערות שוליים

משמר וולשי
קטגוריה:יחידות רגלים בריטיות
פרנץ וקסמן

**פרנץ וקסמן** (באנגלית: **Franz Waxman**, בגרמנית: **Franz Wachsmann**; 24 בדצמבר 1906 – 24 בפברואר 1967) היה מנצח ומלחין פסקולים יהודי-אמריקאי פורה, עליהם היה מועמד ל-12 פרסי אוסקר וזכה בשניים. מלבד זאת כתב וקסמן גם מוזיקה קלאסית, היצירה הידועה ביותר שלו בתחום הקלאסי היא "פנטזיית כרמן" לכינור ותזמורת, המורכבת מווריאציות על נושאים מתוך האופרה כרמן מאת ז'ורז' ביזה.

## קורות חיים וקריירה
נולד בקניגסהוטה שבשלזיה (ליד קאטוביץ) שהייתה אז בשלטון פרוסיה (כיום חוז'וב שבפולין). ראייתו נפגעה בתאונה שאירעה כשהיה בן שלוש.

בשנת 1930 תזמר את המוזיקה שחיבר פרידריך הולנדר (Friedrich Hollaender) לסרט המלאך הכחול (בכיכובה של מרלן דיטריך) ובהמשך חיבר מוזיקה לסרטים גרמניים נוספים. עם עליית הנאצים לשלטון נמלט לפריז, שם עבד עם פריץ לאנג על סרטו "ליליום" ובשנת 1935 היגר לארצות הברית. הסרט הראשון עבורו חיבר מוזיקה בארצות הברית היה "מוזיקה באוויר", עבורו השלים את הפסקול יחד עם ג'רום קרן, שחיבר את המחזמר המקורי בברודוויי, עליו היה הסרט מבוסס. הצלחתו הראשונה הייתה בסרט האימה "כלתו של פרנקנשטיין" משנת 1935.

משנת 1940 החל את שיתוף הפעולה שלו עם אלפרד היצ'קוק בסרט "רבקה", שהפסקול שלו זיכה אותו במועמדות לאוסקר ולאחר מכן בסרטים "חשד" (1941) שגם הוא זיכה אותו במועמדות לאוסקר, "משפט פאראדין" (1947), "דודנית רחל" (1952) ו"חלון אחורי" (1953). ב-1937 חיבר את הפסקול לסרט "ספנים אמיצים" וב-1941 חיבר את הפסקול לסרט "ד"ר ג'קיל ומיסטר הייד", שניהם בבמויו של ויקטור פלמינג.

בשנת 1951 זכה בפרס אוסקר ובפרס גלובוס הזהב עבור הפסקול לסרט "שדרות סאנסט", שנה לאחר מכן זכה שוב באוסקר על פסקול הסרט "מקום תחת השמש". ב-1952 חיבר את פסקול הסרט "שובי שבא הקטנה" וב-1955 חיבר את פסקול הסרט "מר רוברטס".

בשנת 1947 ייסד את פסטיבל לוס אנג'לס למוזיקה, שהתקיים במשך 12 שנה והעלה הפקות של מוזיקה קלאסית מודרנית משל ארנולד שנברג, איגור סטרווינסקי, דמיטרי שוסטקוביץ' ואחרים.

ב-1957 חיבר את פסקול הסרט "פייטון פלייס" וב-1960 את הפסקול לסרטים "סימארון", "סיפורה של רות" ו"זריחה בקמפובלו".

## פרסים ומועמדויות
זכייה בפרס אוסקר לפסקול הטוב ביותר:
* שדרות סאנסט (1951)
* מקום תחת השמש (1952)
מועמדויות:
*  לפסקול מקורי ולמוזיקה מקורית
* רבקה (1940)
* ד"ר ג'קיל ומיסטר הייד (1941)
* חשד (1941)
* המטרה, בורמה! (1945)
* 
* 
* סיפורה של נזירה (1959)
* טאראס בולבה (1962)

זכה בפרס גלובוס הזהב ל"שדרות סנסט" והיה מועמד עבור "טאראס בולבה".

אלבום הפסקול של "סיפורה של נזירה" זכה בפרס גראמי.

מכון הסרטים האמריקאי מנה את פסקול הסרט "שדרות סאנסט" במקום ה-16 בין 100 הפסקולים הגדולים בכל הזמנים.

## מוזיקה קלאסית נבחרת
* "פנטזיית כרמן" לכינור ולתזמורת, 1946
* "פנטזית טריסטן ואיזולדה" לכינור, פסנתר ותזמורת
* "Auld Lang Syne" לכינור ותזמורת קאמרית, 1947 עם הפרקים: וריאציה על "מוזיקת לילה זעירה", "קונצ'רטו אור ירח", "Chaconne a son gout" ו"מחווה לשוסטקופייב".
* "שיר טרזין", 1964–1965, מבוסס על שירים מאת ילדים מגטו טרזיינשטט

## קישורים חיצוניים

* 

* מאמר מאת עמיתו  דייוויד ראסקין
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מהגרים מגרמניה לארצות הברית
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מלחיני קולנוע יהודים
קטגוריה:מלחיני קולנוע אמריקאים
קטגוריה:מלחינים יהודים אמריקאים
קטגוריה:זוכי אוסקר: הפסקול הטוב
קטגוריה:מוזיקאים שעזבו את גרמניה הנאצית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1906
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1967
שירותים אקולוגיים

**שירותים אקולוגיים** או **שירותי קומפוסט** הם סוג של בית שימוש ללא מים, שבהם הצואה והשתן נאספים ולאחר תהליך פירוק נהפכים לדשן אורגני. ישנם כמה סוגים שונים של שירותים אקולוגיים, הנבדלים ביניהם בעיקר במקום אגירת הזבל לאורך תהליך הקומפוסטציה. תהליך זה מתרחש באופן טבעי על ידי מיקרואורגניזמים (בעיקר חיידקים ופטריות) לאורך כמה חודשים עד כמה שנים.
230px|ממוזער|תא שירותים יבשים בפסטיבל אקטיביזם 2010
## תכונות
שירותים אקולוגיים הם "שירותים יבשים" - בהם לא נעשה שימוש במים כמו בשירותים רגילים, אלא נעשה שימוש בחומר סופח נוזלים כמו נסורת, מוץ, סיבי קליפת קוקוס או נייר גרוס כדי לאפשר פירוק אירובי אורגני, לכסות את הזבל הטרי ולמנוע ריחות. טכניקה זאת יוצרת כיסי אוויר המסייעים להתפתחות הפירוק האורגני, ומסייעת ביחס הפחמן-חנקן באופן שתורם להפחתת הריח מהשירותים ומתהליך הפירוק.

שירותים אקולוגיים אינם דורשים בורות ספיגה או מערכות ביוב כמו בשירותי אסלה רגילים. לפיכך, הם הופכים לפתרון אפשרי לשירותים במקומות מרוחקים אשר קשה לתחזק באופן קבוע, כדוגמת גנים לאומיים או שמורות, בתי קיט במקומות מרוחקים וכו', וגם כפתרון עבור מקומות נידחים בארצות מתפתחות אשר אינם מחוברים לרשת מים וביוב.230x230px|ממוזער|שירותי דלי
## סוגי שירותים אקולוגיים

* **שירותי דלי:** הסוג הפשוט ביותר של שירותי קומפוסט - הפסולת נאספת בדלי אליו מוסיפים חומר יבש לאחר השימוש. כשהדלי מתמלא תוכנו מרוקן אל ערימת קומפוסט שנמצאת במקום אחר.
* **שירותי דלי עם הפרדת נוזלים:** ישנן אסלות בהם השתן זורם למכל אחד והצואה לאחר. היתרונות בכך הן שצריך לרוקן את הדלי לעיתים רחוקות יותר, אפשר להשתמש בפחות חומר יבש ואפשר להשתמש בשתן כדשן באופן כמעט מיידי מאחר שאין בו פתוגנים.
* **שירותי דלי עם מערכת לקומפוסטציה מהירה:** באסלות מהסוג הזה יש מערכת חשמלית שמזרזת את תהליך הקומפוסטציה וקטילת הפתוגנים על ידי אוורור וחימום הפסולת.
* **שירותי קומפוסט מובנים:** בחדר השירותים מותקן תא גדול מתחת למושב או מתחת לרצפה עצמה, אליו נאגר כל הזבל ובתוכו מתבצע תהליך קומפוסטציה ארוך טווח. כשהתא מתמלא, סוגרים אותו ונותנים לתהליך הפירוק לקרות מבלי להוסיף פסולת חדשה. במקביל פותחים תא נוסף ומתחילים את התהליך מחדש. בסוף תהליך הפירוק ניתן להוציא את התוצרת ולהשתמש בה כדשן.ממוזער|246x246 פיקסלים|ציור של שירותי קומפוסט מובנים עם תא לקומפוסטציה מתחת לאסלה. צינור אוורור מסייע לתהליך ההפיכה לדשן וגם מסלק ריחות לא נעימים. פתח אחורי מאפשר לפנות את הדשן שנוצר בסיום התהליך

## ראו גם
* לטרינה

## לקריאה נוספת
* ג'וזף ג'נקינס, **זבל אנושי**, המדריך השלם להכנת קומפוסט מזבל בני אדם, הוצאת יער, 2005

## קישורים חיצוניים

* 
* שירותי קומפוסט באתר בידיים - עשה זאת בעצמך
* 
* The Humanure Handbook

## הערות שוליים

קטגוריה:בתי שימוש
קטגוריה:פינוי פסולת
קטגוריה:קומפוסט
אריה לייב בקשט

הרב **אריה לייב בקשט** (לעיתים כתוב **אריה ליב**, תרע"ח – י"ד בטבת תשס"ד) היה ראש ישיבת "עטרת מרדכי" בדטרויט שבארצות הברית והעמיד אלפי תלמידים.

נולד בדולטיש בליטא לרב יעקב יהושע שנספה בשואה. למד בישיבת מיר במיר ואחר כך בגלותה בווילנה ובשאנגחאי בזמן מלחמת העולם השנייה. היה מקורב לראש הישיבה הרב אליעזר יהודה פינקל. המשגיח בשנתו הראשונה בישיבה היה הרב ירוחם לייבוביץ. בווילנה בזמן מלחמת העולם השנייה גלו אליה מישיבות שונות ובהן מישיבת מיר וגם מכנסת בית יצחק שבראשות הרב ברוך דב לייבוביץ שגם ממנו שמעו תלמידי מיר שיעורים, וכן שמעו שיעורים מפי הגרי"ז מבריסק.

בתש"ו נשא לאישה את בת הרב מרדכי רוגוב, ראב"ד טייני בליטא ומחבר "עטרת מרדכי" שלמד בישיבות מיר ווולוז'ין.

לאחר השואה הגיע לארצות הברית ובה כיהן כראש ישיבת "עטרת מרדכי" בדטרויט במשך כ-55 שנים. בין תלמידיו הרבים, תלמידי חכמים גדולים.

נפטר בדטרויט, ונקבר בירושלים.

משיחותיו המוסריות שהשפיע בהן רבות על תלמידיו, ערכו תלמידים את הספר "קול אריה".

## חיבוריו
***קול אריה** - שיחות מוסריות על פרשיות השבוע ששוכתבו על ידי תלמידים. יצאו לאור שני כרכים על חומש בראשית ועל החומשים שמות וויקרא, דטרויט, תשס"ג (2002) ותשס"ה (2005).

## קישורים חיצוניים
*[הגאון ר' ארי' לייב באַקשט זצ"ל, דאס יידישע ווארט, גיליון 382, [אדר] תשס"ד, עמ' 12].
*הרב דוד ביגמן, לדמותו של מורי ורבי הרב אריה לייב בקשט במלאת עשרים שנה לפטירתו, אתר ישיבת מעלה גלבוע, ז בטבת תשפ"ד.
*הרב דוד ביגמן, לחיות בעולם של בריאה חדשה: בעקבות הרב אריה לייב בקשט, אתר ישר.

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי ישיבה אמריקאים
קטגוריה:בוגרי ישיבת מיר (בלארוס)
נפות סוריה

14 המחוזות (מחוז – محافظة, מֻחאפזה, ובתעתיק מדויק: מחאפט'ה) של סוריה מחולקים ל-61 נפות (נפה – منطقة, מנטקה), כולל נפת דמשק, ואלה מחולקות ל-206 גושים (גוש – ناحية, נאחיה).

## נפות
שמאל|500px|נפות סוריה (נפה)

**[[דמשק|מחוז דמשק]]**
* דמשק

**[[ריף דמשק|מחוז ריף דמשק]]**
* מרכז ריף דמשק
* דומא
* אל-קטייפה
* א-תל
* יברוד
* א-נבכ
* א-זבדאני
* קטנא
* דאריא

**[[קוניטרה (מחוז)|מחוז קוניטרה]]**
* פיק
* קוניטרה

**[[דרעא (מחוז)|מחוז דרעא]]**
* א-סנמין
* איזרע
* דרעא

**[[א-סווידא (מחוז)|מחוז א-סווידא]]**
* שהבא
* א-סווידא
* סלח'ד

**[[חומס (מחוז)|מחוז חומס]]**
* חומס
* אל-מח'רם
* תדמור
* א-רסתן
* אל-קוסייר
* תלכלח'

**[[טרטוס (מחוז)|מחוז טרטוס]]**
* בניאס
* שייח' בדר
* דורייכיש
* סאפיתא
* טרטוס

**[[לטקיה (מחוז)|מחוז לטקיה]]**
* לטקיה
* אל-חפה
* קרדאחה
* ג'בלה

**[[חמה (מחוז)|מחוז חמה]]**
* א-סוקיילבייה
* חמה
* מסיאף
* מוחרדה
* סלמיה

**[[אידליב (מחוז)|מחוז אידליב]]**
* אריחא
* חארם
* אדלב
* ג'סר א-שורור
* מערת א-נועמאן

**[[חלב (מחוז)|מחוז חלב]]**
* עין אל-ערב
* ג'ראבלס
* מנבג'
* אל-באב
* דיר חאפר
* א-ספירה
* ג'בל סמעאן
* אל-אתארב
* אעזאז
* עפרין

**[[א-רקה (מחוז)|מחוז א-רקה]]**
* תל אבייד
* א-רקה
* א-ת'ורה

**[[דיר א-זור (מחוז)|מחוז דיר א-זור]]**
* דיר א-זור
* מיאדין
* אלבוכמאל

**[[אל-חסכה (מחוז)|מחוז אל-חסכה]]**
* אל-חסכה
* ראס אל-עין
* קמישלי
* מאלכיה

## ראו גם
* מחוזות סוריה

## קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:סוריה: חלוקה מנהלית
פאל טלקי

הרוזן **פאל טלקי דה שק** (בהונגרית: **Teleki Pál János Ede**; 1 בנובמבר 1879 – 3 באפריל 1941) היה גאוגרף ופוליטיקאי הונגרי. טלקי שבין שתי מלחמות העולם הפך לאנטישמי קיצוני, שימש פעמיים ראש ממשלת הונגריה (1920–1921, 1939–1941), היה גם שר החוץ של המדינה וגם שר החינוך שלה. בתקופת כהונתו הראשונה נחקק בהונגריה החוק האנטי יהודי הראשון באירופה לאחר מלחמת העולם הראשונה, חוק הנומרוס קלאוזוס. במינויו לראש ממשלה שוב בשנת 1939 העביר את המשך החקיקה האנטי יהודית בהונגריה (החוק היהודי הראשון, החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי).

טלקי, מנהיג תנועת הצופים בהונגריה, עורר מחלוקת חריפה בתקופת מלחמת העולם השנייה: מצד אחד בתקופתו עברו מספר רב של חוקי גזע אנטישמיים, מצד שני נטה לטובת בעלות הברית, ביקר את היטלר וגרמניה הנאצית, וסירב לקחת חלק בפלישה ליוגוסלביה. הוא התאבד ב-3 באפריל 1941, כשהודיעו לו שלמרות התנגדותו החל מעבר הצבא הנאצי בהונגריה לצורך כיבוש יוגוסלביה.

אנדרטה שהייתה אמורה לעמוד מול משכן הנשיאות בבודפשט לא הוצבה בלחץ מרכז שמעון ויזנטל.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:הונגרים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:הונגריה: אנטישמיות
קטגוריה:ראשי ממשלת הונגריה
קטגוריה:מתאבדים: ראשי מדינות
קטגוריה:שרי החינוך של הונגריה
קטגוריה:שרי החוץ של הונגריה
קטגוריה:פוליטיקאים הונגרים
קטגוריה:ממלכת הונגריה (1920–1946): פוליטיקאים
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1879
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1941
המלאך הכחול

**המלאך הכחול** (בגרמנית: **Der blaue Engel**) הוא סרט קולנוע בבימויו של יוזף פון שטרנברג (Josef von Sternberg) ובהפקת אריך פומר לפי ספרו של היינריך מאן "פרופסור אונרט". הסרט הביא לפרסומה של כוכבת הסרט, מרלן דיטריך וסימן את המעבר של הקולנוע הגרמני מעידן הראינוע לעידן המדבר.

## עלילה
הסרט מספר את סיפורו של עמנואל ראט (בגילומו של אמיל יאנינגס), מורה מכובד ודקדקן בגימנסיה, המתאהב נואשות ברקדנית-זמרת (וככל הנראה גם פרוצה) צעירה ויפהפייה בשם לולה-לולה (בגילומה של מרלן דיטריך). בשל אהבתו החוצה גבולות של גיל ומעמד חברתי מתדרדר מעמדו של ראט עד שהוא הופך לליצן בקברט "המלאך הכחול", על מנת להיות לצד אהובתו.

הסרט פותח באקספוזיציה ארוכה הבאה לתאר את פרופסור ראט הקפדן מול תלמידיו הנוהג לחלום בהקיץ על לולה לולה. בהמשך, תלמידיו, המודעים לאהבתו הפתטית ולביקורו בקברט, שותלים במעילו תחתונים השייכים ללולה, במקום ממחטת האף שלו. למחרת מחזיר ראט ללולה את תחתוניה ומבלה עמה את הלילה. כאשר הוא חוזר עם בוקר, מסוחרר מן הלילה שעבר לבית הספר הוא מוצא את תלמידי הכיתה משתוללים ושואגים ומספרים את כל שעבר עליו למנהל בית הספר, שנוזף בו על התנהגותו.

ראט עוזב את משרתו ומתחתן עם לולה. אך חסכונותיו אוזלים עד מהרה והוא נאלץ לקבל על עצמו את משרת הליצן בקברט. לולה, מצידה, מבלה עם גברים המגיעים לקברט ומתעללת בראט, שמוכן לעשות הכל בשבילה, לרוב תוך השפלה עצמית. בעת מופע הוא שם לב ללולה בזרועות אחד ממאהביה, מזפה - "איש הברזל" של הקברט, יורד מן הבמה ומאיים לחנוק אותה, אך נאסר על ידי חברי הלהקה ומוכנס לכתונת משוגעים. למחרת חוזר ראט אל בית הספר בו לימד ומת אצל שולחן המורה בכיתה בה נהג ללמד.

## היסטוריה
הסרט הציג לראשונה את מרלן דיטריך לקהל מחוץ לגרמניה, אחת המועמדות לתפקיד לולה הייתה לני ריפנשטאהל,  מי שהייתה מאוחר יותר במאית סרטי התעמולה של אדולף היטלר. לקראת הקרנת הבכורה של הסרט בארצות הברית, בפסדינה, הוא צונזר ונחתכו ממנו סצנות שנחשבו נועזות.  המוזיקה לסרט נכתבה על ידי  פרידריך הולנדר, מלחין יהודי שנמלט מגרמניה ועשה חיל בארצות הברית. הולנדר הלחין מוזיקה ליותר ממאה סרטים ואת שיריו ביצעו מיטב זמרי התקופה כמו בינג קרוסבי, מרלן דיטריך ודורותי לאמור.

עם עליית הנאצים לשלטון, נאסר הסרט להקרנה בגרמניה.

## שחקנים עיקריים
* אמיל יאנינגס – עמנואל ראט
* מרלן דיטריך – לולה לולה
* קורט גרון – הקוסם (חבר להקת הקברט)
* האנס אלברס – מזפה "איש הברזל" של הקברט

## גרסת הסרט, 1959
ב-1959 הפיקה חברת פוקס המאה ה-20 גרסה מחודשת לסרט בבימויו של אדוארד דמיטריק עם מיי בריט, קורט יורגנס ותאודור ביקל בתפקידים הראשיים.

## קישורים חיצוניים

* סיכום הסרט, אתר בית הספר אוהל שם 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי דרמה גרמניים
קטגוריה:רפובליקת ויימאר: תרבות
קטגוריה:זנות בקולנוע
קטגוריה:סרטי קומדיה טרגית
קטגוריה:סרטים על חינוך והוראה
קטגוריה:סרטי פרמאונט
קטגוריה:סרטים גרמניים משנת 1930
קטגוריה:סרטים שהוחרמו על ידי גרמניה הנאצית
פטישן

**פטישן** (שם מדעי: *Sphyrna*) הוא סוג של דגי סחוס ממשפחת הפטישניים. בסוג זה 8 מתשעת מיני הפטישניים הידועים היום - כולם למעט המין פטישן מכונף-ראש. 

תפוצתו בקרבת החופים בכל היבשות מניו זילנד וארגנטינה בדרום ועד לקו אורך 40 צפון. במפרץ אילת נפוצים שני מינים של פטישנים: פטישן פגום-חרטום שארכו יכול להגיע עד ל-6 מטרים ופטישן כד-חרטום שארכו יכול להגיע עד 4 מטרים.

לכריש זה צורה לא שגרתית, צבעם אפור ויש להם מבנה ראש ייחודי - חלקו הקדמי מתרחב בצורת לוח סחוסי מארך, שבשני קצותיו קבועות העיניים כצורת פטיש ומכאן שמם.

הפטישניים ניזונים מדגים, סרטנים ודיונונים. לצורך איתור טרף הם מסתייעים בחוש ריח מעולה ובקולטנים רבים המצויים על ראשם, אשר מסוגלים לאתר טרף המפיק אותות חשמל.

המין הנפוץ ביותר בסוג זה הוא פטישן תמים-חרטום.

## המינים בסוג
* Sphyrna corona
* Sphyrna couardi
*פטישן כד-חרטום (Sphyrna lewini)
* Sphyrna media
* פטישן פגום-חרטום (Sphyrna mokarran)
* פטישן טיבורו (Sphyrna tiburo)
* Sphyrna tudes
* פטישן תמים-חרטום (Sphyrna zygaena)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קונסטנטין סמואל רפינסק
קטגוריה:פטישניים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1810