open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
חקל דמא

[שמאל|ממוזער|280px|המנזר מכיוון מזרח ([כפר התימנים בשילוח|כפר השילוח)]]
שמאל|ממוזער|250px|הכניסה למנזר
שמאל|ממוזער|250px|מעל שער הכניסה למנזר כתובת אבן עליה חקוקה דמותו של אונופריוס משתחווה למלאך. בהתאם למסורת דמותו מתוארת עם זקן ארוך, ערומה לחלוטין למעט עלים סביב חלציו ורגליו נראות נשיות (זכר לעובדה שנולד אישה).
**חֲקֵל-דָּמָא** (מארמית: **שדה הדמים**) הוא שמו של שטח רחב במזרח ירושלים הגובל בגיא בן הינום ונחל קדרון, צפונית לשכונת אבו תור. על פי המסורת הנוצרית חלקה זאת נקנתה בכסף שקיבל יהודה איש קריות בעבור הסגרת ישו לרומאים. השטח שימש כבר מתקופות קדומות כשדה קבורה ציבורי בעיקר עבור עולי רגל נוצרים שהלכו לעולמם בעת ביקורם בירושלים. כיום ממוקם בשטח מנזר השייך לכנסייה היוונית הנקרא מנזר אוֹנוּפְרִיוּס.

## במסורת הנוצרית
במסורת הנוצרית ישנן שתי גרסאות לגבי קניית החלקה. על פי מעשי השליחים () יהודה איש קריות עצמו קנה את החלקה בכסף שקיבל עבור הסגרת ישו ומת במקום. על פי גרסה אחרת, יהודה חש רגשי חרטה גדולים לאחר הצליבה, ולכן התוודה בפני ראשי הכהנים, זרק אליהם את הכסף,
הלך ותלה את עצמו ().

"שדה היוצר לקבורת הגרים" שיוך לשטח הגובל בגיא בן הינום ובנחל קדרון.

במסורות הנוצריות הקדומות הקבורה בחלקה זאת נחשבה מעלה גדולה, ועל פיה הנקברים בחלקה זו פטורים משבט הדין באחרית הימים, וכן הגופות בחלקה זאת מתרוחחות (כלומר הופכות מגופות לעצמות) במהירות יתירה ובלא להותיר ריח רע. בעקבות אמונות אלו בימי הביניים נהוג היה לקחת עפר מהחלקה ולפזרה בבתי הקברות באירופה. בשנת 1218 הגיעה ארצה אונייה על מנת ליטול מכאן אדמה עבור בתי הקברות של פיזה באיטליה.

בשטח עצמו פזורים קברים רבים, ובמערות השונות מצויות עצמות אדם. בולט במיוחד מבנה קבורה ציבורי מממלכת ירושלים הצלבנית (23 על 17.5 מ') אשר שימש לקבורה ציבורית בימי הצלבנים. הקשתות המרכזיות של המתחם עומדות על תילן עד היום. שמו היה ה"שרניה" (בית העצמות) ולתוכו הושלכו גופות עולי רגל עניים שמתו במהלך עליית הרגל שלהם בעיר הקדושה.

## מנזר אונופריוס

בשנת 1892 נבנה על ידי הכנסייה היוונית מנזר בשטח המתואר, המנזר נקרא על שם הנזיר אונופריוס על פי מסורת הנצרות האורתודוקסית, אונופריוס נולד כאשה, ועקב רדיפות של מחזר עקשן, ביקש/ה מאלוהים להפוך לגבר. אונופריוס החל את דרכו הנזירית בעיר תבאי המצרית, ומאוחר יותר פרש מהמנזר וחי בבידוד מוחלט במדבר סיני ולאחר מכן היה מראשי הנזירות במדבר יהודה במאה הרביעית. מסופר עליו שהוא לא לבש דבר מלבד עלים שכיסו את חלציו וזקן ארוך, מלאכים וציפורים דאגו להביא לו מזון. בזכות הזקן הוא הפך לפטרון הקדוש של האורגים, והוא גם משמש כפטרון של עורכי הדין מכיוון שלפני הפיכתו לנזיר הוא היה כזה.

לא רק מסביב למנזר אלא גם בתוכו ניתן להבחין במערות קבורה רבות. הכנסייה של המנזר הוקמה בתוך מערת קבורה, בכניסה למנזר ובמרכז חצרו גם כן מצויות מערות קבורה מורכבות, מעוטרות ושמורות. בכוכי המערות מונחות עצמות נזירים שנהרגו על פי המסורת בפלישה הפרסית ב-614.

## אזכורים בספרות ובשירה
בספר תמול שלשום של ש"י עגנון, כלב החוצות בלק מגיע לחלקה זאת במהלך שיטוטיו בגיא בן הינום, ואף מתגנב לתוך מנזר אונופריוס בעקבות ריח בשר. החלקה מוזכרת גם בשירו של אבנר טריינין, "שרב בגיא בן-הינום", בספר "השער הסתום" (הקיבוץ המאוחד תל אביב תשל"ו), וכן בשיר של אסתר אטינגר המופיע בספר לפני המוזיקה (הקיבוץ המאוחד, תל אביב 1986).

המקום מוזכר גם בסיפור "ירמיהו איש ענתות" של פרנץ ורפל:

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מזרח ירושלים: כנסיות ומנזרים
קטגוריה:אתרי מורשת במחוז ירושלים
קטגוריה:גיא בן הינום
קטגוריה:אתרי הברית החדשה
מושל צ'ילה

[שמאל|ממוזער|250px|[פדרו דה ואלדיביה, המושל הראשון של צ'ילה.]]
**מושל צ'ילה** (בספרדית: **Gobernador de Chile**) היה המושל המנהלי, הצבאי והאזרחי של האזור הקולוניאלי באימפריה הספרדית שכונה ממלכת צ'ילה (Reino de Chile). מכיוון שכך נשא המושל של צ'ילה גם בדרגה הצבאית-מנהלית של קפטן-חנראל. במהלך התקופה הקולוניאלית בהיסטוריה הצ'יליאנית היו 66 מושלים בצ'ילה.

בזמן קיומה של האודיינסייה המלכותית של צ'ילה (Real Audiencia de Chile; בשנים 1565–1575, 1609–1811, ו- 1815–1817) עמד המושל בראשה ונשא בתואר "נשיא" בית משפט זה. תואר זה דבק בבעל המשרה ולעיתים קרובות כונה מושל צ'ילה "נשיא". כאשר לא התקיימה אודיינסייה בצ'ילה, היה המושל החוסטיסיה מיור (justicia mayor) של הממלכה. 

מכיוון שכך נשא בעל המשרה בתואר "מושל" מתוקף היותו ראש המנהל והממסד הפוליטי המקומי; בתואר "קפטן-חנראל" כמפקד הצבאי העליון; ובתואר "נשיא האודיינסייה המלכותית", או לעיתים "נשיא" בלבד, מתוקף ישיבתו בראש מוסד זה.

ריכוז סמכויות אלו העניקו למושלים כוח רב וחסר תחרות של ממש ברחבי צ'ילה. מכיוון שכך אחדים מהם ניצלו זאת לרעה ולתועלתם האישית. מאידך, במהלך המחצית השנייה של המאה ה-18, תחת בית בורבון וכחלק מהשינויים המנהליים שנערכו ברחבי האימפריה הספרדית במסגרת הרפורמות הבורבוניות, קודמו ארבעה מתוך שבעת המושלים של צ'ילה לתפקיד הרם של משנה למלך במלכות המשנה של פרו, ואחד לתפקיד המשנה למלך של מלכות המשנה של ריו דה לה פלטה. לאלו קדם מושל אחד בלבד אשר הפך למשנה למלך של פרו בסוף המאה ה-16, אולם הוא הגיע למשרה הודות להשפעתה של משפחת האצולה לה השתייך, ולא לכישרונו.

כאשר התפנתה המשרה כתוצאה ממותו של המושל, התפטרותו או מכל סיבה אחרת, וכתוצאה מהניתוק היחסי של צ'ילה משאר חלקי האימפריה, נתמנה בדרך כלל ממלא מקום מקומי עד להגעת המושל הממונה החדש. ממלא המקום היה לרוב אחד הוקאלס (vocal), חבר באודיינסייה, בדרך כלל הוותיק שבהם (decano). כאשר לא תיפקדה האודיינסיה יכול היה להתמנות לתפקיד החוסטיסיה מיור או אחד מהוסינוס (vecino), תושב עיר בעל רכוש, של אחת משתי הערים המרכזיות בממלכה: סנטיאגו דה צ'ילה וקונספסיון, בהתאם למקום בו הפסיק נושא המשרה לכהן. נושא משרה זמני זה המתין לאישורו של הממונה הישיר עליו, המשנה למלך שבפרו. זה לרוב שלח מושל זמני מטעמו, עד שיגיע אחד שמונה ישירות על ידי המלך. בידודה של צ'ילה וריחוקה ממרכזי העוצמה הקולוניאליים והאימפריאליים הביאו למצב בו תקופות ארוכות מילאו את המשרה ממלאי מקום מקומיים. כך, למשל, במשך 23 שנות שלטונו של פליפה השלישי, רק אחד מתוך תשעת המושלים של צ'ילה מונה בידי המלך.

קטגוריה:צ'ילה: היסטוריה
מקדם (מתמטיקה)

במתמטיקה, **מְקַדֵּם** הוא גורם המופיע בביטוי ומכפיל גורמים אחרים בביטוי. בדרך כלל המקדם הוא מספר. 

## פולינום
המקדם בפולינום הוא גורם הכופל את המשתנה (או המשתנים). דוגמה: בביטוי 7x^2-3xy+1.5+y המספרים 7 ו-3 הם מקדמיהם של שני האיברים הראשונים, בהתאמה. האיבר השלישי, 1.5, הוא קבוע. לאיבר האחרון אין מקדם המוצג במפורש, והוא נחשב לבעל המקדם 1, משום שהכפלה ב-1 אינה משנה את ערכו של הנכפל. פעמים רבות המקדמים הם מספרים, אך לעיתים הם פרמטרים של הבעיה, למשל a, b, ו-c בביטוי ax^2+bx+c שבו המקדמים אינם נחשבים למשתנים. 

בהתאם לכך, פולינום במשתנה יחיד, \ x, ייכתב בצורה
:a_k x^k + \dotsb + a_1 x^1 + a_0
למספר טבעי כלשהו k, כאשר a_k, \dotsc, a_1, a_0 הם מקדמים. כדי שביטוי זה ישקף את כל המקרים, יש להתיר גם מקדם 0. החזקה הגבוהה ביותר, \ k, שעבורה המקדם \ a_k שונה מאפס, נקראת ה**מעלה** של הפולינום, ומסומנת \deg p(x). המקדם \ a_0 נקרא **המקדם החופשי** ו- \ a_k נקרא **המקדם המוביל** של הפולינום. אם המקדם המוביל שווה ל-1, הפולינום נקרא **[[פולינום מתוקן]]**. דוגמה: \ 3x^2 + 5x + 12  הוא פולינום ממעלה שנייה, שהמקדם המוביל שלו הוא 3. 'פולינום ממשי' הוא פולינום שבו המקדמים הם מספרים ממשיים. באופן כללי יותר, המקדמים עשויים להיות איברים בשדה (או חוג) כלשהו F, ואז מדובר ב"פולינום מעל F".

## אלגברה ליניארית
באלגברה ליניארית, המקדם המוביל של שורה במטריצה הוא האיבר הראשון שאינו 0. דוגמה: במטריצה:
:
M = \begin{pmatrix}
1 & 2 & 0 & 6 \\
0 & 5 & 9 & 4 \\
0 & 0 & 0 & 4 \\
0 & 0 & 0 & 0
\end{pmatrix}

המקדם המוביל של השורה הראשונה הוא 1, המקדם המוביל של השורה השנייה הוא 5, המקדם המוביל של השורה השלישית הוא 4, ולשורה הרביעית, שכולה אפסים, אין מקדם מוביל. 

אף שבאלגברה בסיסית מקדמים הם בדרך כלל קבועים, בראייה כללית יותר הם יכולים להיות משתנים. הקואורדינטות (x_1, x_2, \dotsc, x_n) של הווקטור v במרחב וקטורי עם בסיס \lbrace e_1, e_2, \dotsc, e_n \rbrace 

: v = x_1 e_1 + x_2 e_2 + \dotsb + x_n e_n . הם המקדמים של וקטורי הבסיס בביטוי.

## כימיה
בנוסחה כימית, המקדם הוא מספר המייצג כמה מולקולות (או אטומים) מכל סוג משתתפים בתהליך. דוגמה: בנוסחה 2H_2 + O_2 \rarr 2H_2O המספר 2 לפני H_2 (מולקולת מימן) ולפני H_2O (מולקולת מים) הם מקדמים סטויכיומטריים.

## ראו גם
* מקדם (פיזיקה)

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אלגברה בסיסית
לוויין המחקר WMAP

**[[לוויין מחקר|לוויין המחקר]] WMAP**, או בשמו המלא **Wilkinson Microwave Anisotropy Probe**, הוא לוויין ששוגר על ידי נאס"א על מנת לסקור את קרינת הרקע הקוסמית הבאה מכל עבר על פני השמים. קרינת הרקע הקוסמית היא הקרינה השיורית מן המפץ הגדול. מטרת המשימה היא לגלות הפרשי טמפרטורה זעירים בקרינת הרקע הקוסמית כדי לאמת את התאוריות על היווצרות היקום. WMAP הוא היורש של לוויין המחקר COBE, ואחד משרשרת לווייני מחקר בגודל בינוני.

WMAP שוגר ב-30 ביוני 2001 בעזרת משגר דלתא 2 מבסיס חיל האוויר בקייפ קנוורל שבפלורידה.

## נקודת מבט ייחודית
שמאל|ממוזער|250px|תוצאות מיפוי קרינת הרקע הקוסמית בתדר 94 גיגה-הרץ על ידי לוויין המחקר WMAP
מטרת המחקר של WMAP היא קרינה התואמת לגוף שחור בטמפרטורה של 3 מעלות קלווין בלבד (3 מעלות מעל האפס המוחלט), ולפיכך החליטו מתכנני המשימה להרחיקו מכדור הארץ ולמקמו ב נקודת לגראנז' L2, אשר בה כוחות הכבידה של כדור הארץ והשמש מבטלים את הכוח הצנטריפטלי.

עיקר הקרינה בטמפרטורות האלו נופל בתחום של גלים מילימטריים, ולפיכך הלוויין מצויד בגלאים הסורקים את השמיים במספר תדרים בתחום, שהם 23, 33, 41, 61 ו-94 גיגה-הרץ.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* אתר WMAP ב-NASA
* מיקומו של WMAP
* 

קטגוריה:לוויינים אמריקאיים
קטגוריה:תוכנית החלל האמריקאית
קטגוריה:טלסקופי חלל בחלקים הבלתי נראים של הספקטרום
ליסה רנדל

**ליסה רנדל** (באנגלית: **Lisa Randall**; נולדה ב-18 ביוני 1962) היא פרופסור לפיזיקה תאורטית באוניברסיטת הרווארד, העוסקת בפיזיקת חלקיקים, בתורת המיתרים ובקוסמולוגיה. היא האישה הראשונה שקיבלה קביעות במחלקה לפיזיקה באוניברסיטת פרינסטון והפיזיקאית התאורטית הראשונה שקיבלה קביעות ב-MIT ובהרווארד.

## חייה
רנדל למדה בתיכון סטויווסנט היוקרתי בניו יורק, בכיתה בה למד גם הפיזיקאי בריאן גרין, וסיימה את לימודיה ב-1980. היא קיבלה תואר BA מאוניברסיטת הרווארד ב-1983, ושם גם השלימה את עבודת הדוקטורט שלה ב-1987, בהנחייתו של הווארד ג'ורג'י (Howard Georgi). לאחר תקופה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, עבודת בתר-דוקטורט במעבדת לורנס ברקלי, ומשרת מרצה זוטר בהרווארד, הצטרפה ב-1991 לפקולטה לפיזיקה ב-MIT. בין 1998 ו-2000 שימשה כפרופסור במינוי משותף בפרינסטון וב-MIT, וב-2001 חזרה להרווארד כפרופסור מן המניין.

היא חברה באקדמיה האמריקאית לאמנויות ומדעים (American Academy of Arts and Sciences) ובחברה האמריקאית לפיזיקה (American Physical Society). בסתיו 2004 הייתה הפיזיקאי התאורטי המצוטט ביותר בחמש השנים הקודמות.

מחקרה של רנדל עוסק בחלקיקים אלמנטריים ובכוחות היסוד, והיא מעורבת בחקר מגוון רחב של מודלים, האחרון שבהם כולל ממדי מרחב נוספים (Randall-Sundrum model). היא עסקה גם בסימטריית-על, observables של המודל הסטנדרטי, תפיחה קוסמית, באריוגנזה, התאוריה המאוחדת הגדולה, תורת היחסות הכללית ותורת המיתרים.

לרנדל יצאו מוניטין גם מחוץ לעולם האקדמיה. הספר שכתבה, "מעברים מעוקמים: חשיפתה של תעלומת הממדים הנסתרים ביקום", נכלל ברשימת 100 הספרים הבולטים של הניו יורק טיימס לשנת 2005. מגזין ניוזוויק הגדיר אותה כ"אחת הפיזיקאים התאורטיים המבטיחים בדורה" ניוזוויק, גיליון 2 בינואר 2006. ביולי 2006 התפרסם ראיון אתה במגזין המדע הפופולרי Discover. במאי 2007 הופיעה רנדל ברשימת 100 האנשים המשפיעים ביותר של הטיים מגזין (Time 100), בקבוצת "מדענים והוגי דעות".

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:קווינס: אישים
קטגוריה:בוגרי תיכון סטייווסנט
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:סגל אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:סגל אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:סגל המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
קטגוריה:פיזיקאיות אמריקאיות
קטגוריה:פיזיקאים אמריקאים
קטגוריה:זוכי מדליית אוסקר קליין
קטגוריה:אמריקאים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1962
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1962
מבול של צרות

**מבול של צרות** (באנגלית: **Evan Almighty**; בתרגום חופשי: אוון הכל-יכול) הוא סרט קולנועי מסוגת קומדיה שבוים על ידי טום שדיאק, והוא ספין אוף לסרט ברוס הגדול מכולם. הקרנת הבכורה בארצות הברית הייתה ב-22 ביוני 2007, ובישראל יצא לאקרנים בתחילת אוגוסט.

## עלילת הסרט
אוון בקסטר (המגולם על ידי סטיב קארל) עוזב את עבודתו בטלוויזיה, שם הוא עבד כשדרן חדשות. הוא נבחר לקונגרס של ארצות הברית ושואף להיכנס עמוק לחיי הפוליטיקה. לשם מטרה זו הוא קונה רכב ועובר יחד עם משפחתו לפרוור שנמצא באזור וושינגטון. אוון מופתע למצוא בפתח ביתו החדש אוסף של כלים וקרשים. לאחר זמן מה מופיע גם שולח המשלוח - אלוהים, בכבודו ובעצמו (המגולם על ידי מורגן פרימן). אלוהים מצווה על אוון לבנות תיבה בדומה לתיבת נוח, מאחר שבקרוב עומד להגיע מבול שיציף את היבשה. לאחר ניסיונות רבים וכושלים של אוון להתחמק מן התפקיד, הוא נאלץ להסכים עם גורלו ומתחיל בבניית התיבה, כאשר הוא מוקף במאות בעלי חיים שונים. למרות הזלזול והלגלוג של הסובבים אותו, הוא מצליח לסיים את בניית התיבה בזמן יחד עם עזרת בני משפחתו ובעלי חיים רבים המתגייסים לעזרתו. היום הנבחר על ידי אלוהים, 22 בספטמבר, מגיע וה'מבול' הצפוי מתגלה כגשם רגיל, מה שגורר קריאות זלזול רבות מכלי התקשורת ושכניו. בנוסף, התיבה נקבעה כאובייקט בלתי חוקי המועמד להריסה.

ברגע שהמכונה הגדולה עומדת לרסק את הספינה, נפרץ סכר של אגם ענק, החולש על העיר, וזרם מים אדיר שוטף את האדמה. האנשים שנמצאים מסביב לתיבה מופתעים מהשיטפון, וממהרים להיכנס לתוכה. גל עצום מרים את התיבה וסוחף אותה תוך כדי הריסת כל דבר העומד בדרכה, עד שהיא נתקעת בבניין הקונגרס. שם אוון יחד עם כל בעלי החיים ובני האדם שהציל, עומד מול הפוליטיקאים ההמומים, כאשר מתברר כי הסכר נפרץ בשל מחדלים ופשעים של פוליטיקאים.

## רווחי הסרט
תקציבו של הסרט "מבול של צרות" היה כפול מתקציבו של "ברוס הגדול מכולם", לכן הציפיות לרווחים היו גבוהות יותר. בסוף השבוע הראשון להקרנתו הוא הכניס 31 מיליון דולר, פחות מחצי מההכנסות של "ברוס הגדול מכולם" שהכניס בסוף השבוע הראשון להקרנתו 68 מיליון דולר.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:סרטי 2007
קטגוריה:סרטי תנ"ך
קטגוריה:סרטי פנטזיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי אולפני יוניברסל
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים שהיו כישלון קופתי
קטגוריה:סרטי טום שדיאק
בית ספר לונגי למוזיקה

שמאל|ממוזער|240px|בית ספר לונגי למוזיקה
**בית ספר לונגי למוזיקה** (באנגלית: **Longy School of Music of Bard College**) הוא קונסרבטוריון השוכן בהרווארד סקוור בקיימברידג', מסצ'וסטס. הוא נחשב לרביעי בטיבו בדירוג בתי הספר למוזיקה באזור בוסטון, שאינם מסונפים לאוניברסיטה (אחרי הקונסרבטוריון של ניו אינגלנד, מכללת ברקלי למוזיקה, והקונסרבטוריון של בוסטון).

את בית הספר ייסד בשנת 1915 ז'ורז' לונגי, אבובן יליד צרפת, שהצטרף לתזמורת הסימפונית של בוסטון ב-1898. הקונסרבטוריון מציע לימודי תואר ותעודה לתואר ראשון ושני, לצד תוכנית מכינה לילדים ולתלמידי תיכון ושיעורים למוזיקאים חובבים מבוגרים.

בשנת 1937 עבר בית ספר לונגי לבית אבן, שבנה איל הרכבות אדווין הייל בשנת 1889, וביסס את קשריו הקרובים עם אוניברסיטאות הרווארד ורדקליף. רבים מתלמידי המוזיקה המחוננים ביותר של הרווארד, ביניהם אליוט קרטר, דניאל פינקהם ורוברט פרימן, ביקרו דרך קבע בבית ספר לונגי הסמוך ללמוד אצל מורי הפקולטה ידועי השם, ביניהם המלחין וולטר פיסטון, נגן העוגב א. פאואר ביגס, במאית האופרה שרה קולדוול, הפסנתרן גרגורי טאקר וזמרת הסופרן אולגה אוורינו.

הפדגוגית והתאורטיקאית הנודעת נדיה בולאנז'ה לימדה בלונגי בין 1938 ל-1944 הרמוניה, הלחנה וקונטרפונקט בקורסים למתקדמים וקבעה מסורת של התמקדות בתאוריה של המוזיקה ובהלחנה, שמאפיינת את בית הספר עד היום. המחנך והכנר רומן טוטנברג ניהל את המוסד משנת 1978 עד 1985 וממשיך ללמד שם גם כיום.

## קישורים חיצוניים
* 

לונגי
קטגוריה:מסצ'וסטס: תרבות
לונגי
ליגאז

שמאל|ממוזער|300px|האנזים DNA ליגאז I מתקן נזק ב-DNA
שמאל|ממוזער|300px|איחוי שתי פיסות DNA

**ליגאז** (באנגלית: **Ligase**) הוא שם כולל לקבוצה של אנזימים המזרזים תגובות איחוי בין שתי מולקולות. הליגאזות מהווים אחת משש הקבוצות שאליהן ממוינים כל האנזימים. קבוצת הליגאזות היא קבוצה מספר 6, ואנזימים המשתייכים אליה מסומנים **EC 6.X.X.X**.

מקור השם ליגאז בלטינית: Ligare פירושו "לאחות". ליגאזות משתמשים בדרך כלל בפירוק מולקולה קטנה לשם הפקת האנרגיה הדרושה לאיחוי שתי מולקולות גדולות. המולקולה הקטנה היא במקרים רבים הנוקלאוטיד ATP, המשמש לעיתים קרובות כ"מטבע אנרגיה" בתא.

קיימות חמש תת-קבוצות בקבוצת הליגאזות, לפי האטומים המשתתפים בתגובת האיחוי:

* **EC 6.1**: איחוי פחמן-חמצן.
* **EC 6.2**: איחוי פחמן-גופרית.
* **EC 6.3**: איחוי פחמן-חנקן.
* **EC 6.4**: איחוי פחמן-פחמן.
* **EC 6.5**: איחוי פוספודיאסטר.

בשמם של ליגאזות רבים קיימת המילה **ליגאז**. ליגאזות אחרים קרויים **סינתטאז** (Synthetase); אין להתבלבל עם **סינתאז** (Synthase), קבוצת אנזימים המפרקת קשרים כימיים ללא שימוש ב-ATP ואשר משתייכת לקבוצה **EC 4**, קבוצת ליאז. ליגאז המאחה מולקולה כלשהי עם פחמן דו-חמצני קרוי **קרבוקסילאז** (Carboxylase).

האנזים הידוע ביותר בקבוצת הליגאזות הוא **DNA ליגאז**. אנזים זה, המשתייך לקבוצה EC 6.5, חיוני בכל היצורים החיים לתיקון נזקים ב-DNA. בביולוגיה המולקולרית משמש האנזים במעבדה לאיחוי פיסות DNA; לעיתים קרובות מדובר בהכנסת פיסת DNA לתוך פלסמיד ולאחר מכן החדרת הפלסמיד לתא חיידק לשם ייצור עותקים רבים ממנו.

קבוצה חשובה של אנזימים בקבוצה EC 6.1 היא **אמינואציל tRNA סינתטאז**—שם כולל לכעשרים אנזימים שתפקידם לחבר בין חומצת אמינו ובין מולקולת tRNA לקראת תהליך התרגום בתא.

שני אנזימים חשובים בקבוצה EC 6.3 הם **גלוטמין סינתטאז** ו**אספרגין סינתטאז**. אנזימים אלו מאחים מולקולת אמוניה עם חומצות האמינו גלוטמט ואספרטט ליצירת חומצות האמינו גלוטמין ואספרגין, בהתאמה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אנזימים
יהודה כץ

**יקותיאל יהודה נחמן כץ** (נולד ב-18 ביולי 1959 נעדר ב-11 ביוני 1982, כ' בסיוון ה'תשמ"ב) הוא חייל צה"ל המוגדר כנעדר בעקבות קרב סולטאן יעקוב בלבנון. בעבר הוגדרו יחד איתו כנעדרים גם זכריה באומל (שגופתו נמצאה בשנת 2019) וצבי פלדמן (שגופתו חולצה ב-2025).

## ביוגרפיה
כץ נולד ברמת-גן ליוסף ושרה כץ, ניצולי שואה. כילד גילה כישרונות בלימודים, ובעיקר ללימודי קודש.

כץ למד בישיבת נחלים ובהמשך בישיבת כרם ביבנה, בראשות הרב חיים יעקב גולדוויכט. כתלמיד במסלול ההסדר התגייס כץ לשירות קרבי בחיל השריון.

## קרב סולטאן יעקוב

כשפרצה מלחמת לבנון, הצטרף יהודה לחבריו שם ולחם בטנק יחד עם סגן  ששימש כמפקד הטנק. הם נשלחו לקרב סולטאן יעקוב, ב-11 ביוני 1982, עשרה ימים בלבד לפני מועד שחרורו מהצבא. בקרב שנערך מספר שעות לפני הפסקת האש, נהרגו 20 חיילים ישראלים ורבים נפצעו, לאחר שכוח צה"ל נקלע לתוך מתחם סורי גדול, וחולץ בקושי בסיוע ארטילרי כבד תוך שהוא משאיר מאחוריו מספר כלי רק"מ פגועים. בסיום הקרב, שישה חיילים הוכרזו נעדרים. מתוכם היו שני שבויים, שהוחזרו מאוחר יותר בחילופי שבויים, והרוג אחד - מפקד הטנק זוהר ליפשיץ - שגופתו הוחזרה. כץ, זכריה באומל וצבי פלדמן נחשבו במשך שנים רבות כנעדרי קרב סולטאן יעקוב. בשנת 2019 אותרה גופתו של באומל והובאה לישראל במרץ.
במאי 2025 אותרה גופתו של צבי פלדמן. גורלו של כץ לא נודע עד היום.

## מאמצי החיפוש
מאז הכרזתו של כץ כנעדר עסקו צה"ל ובני משפחתו בניסיונות שונים להשגת מידע על גורלו. מנגד, על פי אגף המודיעין של צה"ל, מי שהחזיקו בנעדרים ובמידע על גורלם היו גורמים פלסטיניים בסוריה, בהכוונת אש"ף ומנהיגו באותו עת, יאסר ערפאת, יחד עם סגנו לעניינים צבאים אבו ג'יהאד, שהוביל מאמץ הסתרה והונאה על מנת להקשות על צה"ל להשיג מידע על גורלו של כץ.

בשנת 2004 החליט הרב הראשי הצבאי ישראל וייס להכריז על שלושת הנעדרים כ"חללים שמקום קבורתם לא נודע", אולם בעקבות מאבק המשפחות נמנע המהלך.

ב-18 בדצמבר 2010 דיווח העיתון "ג'ואיש כרוניקל" כי ברשות ממשלת בריטניה דיווח משגריר בריטניה בסוריה, איוור לוקאס, שכלל עדות על שביית החיילים בידי הכוחות הסוריים.

באדר ב' תשע"א (2011) נפטרה אימו של כץ, שרה. שלוש שנים אחר כך, באב תשע"ד (2014), נפטר אביו יוסף.

מאז ועד היום נישאת תפילה יומית למענו על ידי תלמידים בישיבת "כרם ביבנה". ארוניתו של יהודה כץ בישיבה עדיין נושאת את שמו ואיש לא נגע בה מאז היעדרותו.

בשנת תשס"ו נפתחה בתוך ספריית ישיבה כרם ביבנה ספריית "יהודה יעלה" לזכותו של יהודה, שנבנתה מספריו האישיים ומתרומת משפחתו. כמו כן משפחתו פתחה קרן מלגות לעידוד כתיבת מאמרים תורניים.

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי ישיבת כרם ביבנה
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת לבנון הראשונה
קטגוריה:נעדרי צה"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1959
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1982
פרנסואה דה מונמורנסי

ממוזער|250px|שמאל|פרנסואה דה מונמורנסי
**פרנסואה דה מונמורנסי** (בצרפתית: **François de Montmorency**; 7 ביוני 1530 - 6 במאי 1579) היה איש צבא ומדינאי צרפתי. בן לבית מונמורנסי.

## ביוגרפיה
פרנסואה היה בנו בכורו של אן דה מונמורנסי, המפקד העליון של הצבא הצרפתי בתקופתם של פרנסואה הראשון, אנרי השני, פרנסואה השני ושארל התשיעי מלכי צרפת. במשך 15 שנה לחם פרנסואה לצד אביו, החל במערכה בחבל לורן נגד צבאו של קרל החמישי (1552) ועד קרב סן דני במלחמת הדת השנייה בצרפת, שבו נהרג אביו (1567).

ב-1553, בקרב טרואן (באזור התעלה שבצפון צרפת) נפל בשבי הספרדים. כאשר השתחרר משביו ב-1556, התמנה למושל פריז וחבל איל-דה-פראנס. באותה שנה נשלח לעזרתו של האפיפיור פאולוס הרביעי במערכה נגד הספרדים באיטליה. ב-1557 השתתף בקרב סן-קנטן (בחבל פיקרדי שבצפון צרפת), שבו נפל אביו בשבי הספרדים, וב-1558 השתתף בכיבוש העיר קאלה שלחופי התעלה.

ב-1559 השתתף בשיחות שהביאו לשלום קאטו-קמברסיס בין פליפה השני מלך ספרד לבין אנרי השני מלך צרפת. בהתאם להסכם זה נשארו בידי צרפת ערי המבצר לאורך הנהר סום (בצפון צרפת) והערים מץ, טול וורדן שבחבל לורן. אחרי מות אנרי השני נאלץ פרנסואה דה מונמורנסי לוותר על התואר "גראנד מייטר" (ראש בית המלך) לטובת פרנסואה, דוכס גיז, אך השתתף באספת המעמדות הצרפתית שהתקיימה באורליאן ב-1560 - 1561.

פרנסואה דה מונמורנסי לחם לצד הקתולים בקרב דרה (19 בדצמבר 1562) שהיה הקרב הראשון במלחמות הדת בצרפת. אך היריבות בינו לבין בית גיז התגברה עד כדי דין ודברים וקרבות רחוב בפריז ב-1565 נגד שארל, קרדינל לורן, אחיו של פרנסואה, הדוכס מגיז. ב-1570, כמושל פריז, ניסה ללא הצלחה לשכנע את ההמון הפריזאי לתמוך בשלום סן-ז'רמן-אן-לה, שכלל ויתורים להוגנוטים.

ב-1572 נשלח אל אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה כדי לחתום על ברית בין ממלכת צרפת לבין ממלכת אנגליה, וקיבל שם את אות מסדר הבירית (מסדר אבירים אנגלי). כאשר שב לפריז היה מאוד לא פופולרי בעיני ההמון הפריזאי. באי יכולתו להשתלט על ההמון שהתקומם נגד נישואי אנרי מלך נווארה ההוגנוטי למרגריט דה ולואה הקתולית, נאלץ פרנסואה דה מונמורנסי להתפטר מתפקידו כמושל פריז, מה שהותיר את שדה הפעולה בידי בית גיז. מאורעות אלה הביאו לטבח ליל ברתולומאוס הקדוש שהחל ב-24 באוגוסט 1572.

ב-1574, המלך שארל התשיעי אפשר לפרנסואה דה מונמורנסי לתפוס את מקומו בחצר המלכות, אך היריבות עם בית גיז גרמה לו לנטוש אותה שוב. משום שלא נותר לו דבר להפסיד, הצטרף לקשר של פרנסואה, דוכס אנז'ו, נגד בית המלוכה. הקשר נתגלה והוא נעצר ונכלא בבסטיליה.

הוא השתחרר מכלאו ב-1575, ומאז התגורר בארמונו שבו נפטר ב-1579. פרנסואה דה מונמורנסי נקבר בכנסיית סן מרטן דה מונמורנסי בחבל איל-דה-פראנס.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:פוליטיקאים צרפתים
קטגוריה:אנשי צבא צרפתים
קטגוריה:מלחמות הדת בצרפת
קטגוריה:מסדר הבירית: אבירים וגבירות זרים
קטגוריה:בית מונמורנסי
קטגוריה:אישים שנכלאו בבסטיליה
קטגוריה:ילידי 1530
קטגוריה:נפטרים ב-1579
פדראו

**פדראו** (בפורטוגזית: Padrão; ברבים: Padrões) היה עמוד אבן גדול עליו חרוט שלט האצולה של פורטוגל ועליו צלב, אשר הוצב במקומות שונים ברחבי העולם על מנת לציין תביעה לבעלות פורטוגלית על הקרקע. הפדרוייש הוצבו בידי מספר מגלי ארצות, ביניהם דיוגו קאו, בארתולומיאו דיאש וואסקו דה גאמה, במרוצת עידן התגליות הפורטוגלי (מראשית המאה ה-15 ועד לראשית המאה ה-17).

החברה הגאוגרפית של ליסבון (Sociedade de Geografia de Lisboa) הצליחה לשחזר במהלך המאה ה-20 שלושה פדרוייש שהוצבו בידי דיוגו קאו ואחד של בארתולומיאו דיאש. אלו שהציב וסקו דה גמה נחשבים כיום לאבודים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פורטוגל: היסטוריה
רון ויליאמסון

**רון ויליאמסון** (3 בפברואר 1953 – 4 בדצמבר 2004) היה שחקן בייסבול ששיחק בתפקיד תופס ומגיש בליגת המשנה בארצות הברית. הוא הואשם על-לא-עוול-בכפו ברצח ובאונס, הורשע במשפטו, נדון למוות ב-1988, אך זוכה ב-1999.

## ביוגרפיה
ויליאמסון נולד באוקלהומה. הוא היה הבחירה ה-41 בדראפט של ליגת ה-MLB ב-1971, בחירה שנעשתה על ידי קבוצת אוקלנד אתלטיקס בסיבוב השני. ב-1972 הוא שיחק בקבוצת המשנה של אוקלנד וחבט בממוצע של 265. ב-52 משחקים. עונת 1973 הייתה גרועה מבחינתו, והוא חבט בממוצע של 0.137 בלבד בקבוצת קי וסט קונצ'ס, כאשר ב-59 משחקים היו לו רק 13 . בעונות 1976–1977 שיחק בקבוצת המשנה של הניו יורק יאנקיז בתור מגיש.

חייו של ויליאמסון החלו לנוע במעגלים לאחר מכן. הוא התמכר לאלכוהול ולסמים, וסבל ממחלות נפש, הפך לדיכאוני ועבר לגור עם אמו.

חייו עברו את השינוי הגדול ביותר כאשר ב-1982 דברה סו קרטר, מלצרית בבר בעיר עדה שבאוקלהומה שבו הוא נהג לבקר באופן תדיר, נמצאה מתה בדירתה. חמש שנים לאחר מכן טענה משטרת עדה כי ויליאמסון, ביחד עם חברו דניס פריץ, הם החשודים ברצח של דברה קרטר. בעקבות זאת נשפטו השניים בבית המשפט בעדה. גזר דינו של ויליאמסון היה מוות בזריקת רעל, ואילו פריץ נדון למאסר עולם.

לאחר 11 שנים באגף הנדונים למוות, ויליאמסון זוכה בעקבות בדיקת DNA, ושוחרר מהכלא. הוא נפטר חמש שנים לאחר שחרורו בבית חולים כתוצאה משחמת הכבד בעקבות התמכרותו ארוכת השנים לאלכוהול ולסמים. הסופר ג'ון גרישם קרא את ההספד שנכתב עליו בניו יורק טיימס וכתב עליו את ספרו הלא-בדיוני הראשון, שהפך לרב-מכר.

## לקריאה נוספת
* ג'ון גרישם, **חף מפשע**, מודן הוצאה לאור, 2007 (יצא לאור באנגלית ב-2006)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אמריקאים ילידי אוקלהומה
קטגוריה:מורשעים שזוכו
קטגוריה:שחקני בייסבול אמריקאים
קטגוריה:תופסים
קטגוריה:אוקלהומה: ספורטאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1953
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2004
מוריה

קטגוריה:שמות פרטיים עבריים לנשים
קטגוריה:שמות משפחה עבריים
שוקולד (סרט)

**שוקולד** (צרפתית: Chocolat) הוא סרט משנת 2000 שמבוסס על ספרה של ג'ואן האריס ובוים על ידי לאסה הלסטרם. הסרט מספר את סיפורה של אם צעירה (ז'ולייט בינוש) המגיעה לעיירה בצרפת עם בתה בת השש, ופותחת בה חנות שוקולד. במהרה השוקולד משנה את חייהם של תושבי העיירה. הסרט היה מועמד לחמישה פרסי אוסקר.

הסרט צולם בצרפת, בעיירה פלביני (Flavigny-sur-Ozerain) ובטירת בייאנק (Château de Beynac). הסצנות באגם צולמו באנגליה.

## תקציר
ויאן רושה (ז'ולייט בינוש), נוודת צעירה מגיעה לעיירה רגועה בצרפת עם בתה הקטנה אנוק (ויקטורי ת'יויסול) בחורף של שנת 1959. השוקולדיה החדשה שלה היא מקור לתשומת לב ופחד מכיוון שיכולתה של ויאן לעורר מחדש את התשוקה באנשי העיירה מסכנת את שימור המסורת. הרוזן דה-רנו, אציל מקומי ושמרן (אלפרד מולינה) רואה בויאן איום וחושש שהשוקולד שלה עלול להשחית כליל את הקודים המוסריים של העיירה. מלחמתו נגדה נפתחת כאשר מגיעה לעיירה חבורת צוענים השטים בנהר ומובלים על ידי רו (ג'וני דפ), שמיד נמשך לוויאן והיא אליו. בין תושבי העיירה נמצאות ג'וזפין מוסקה (לנה אולין), אישה מוכה, שבורחת מבעלה ומתחילה לעבוד בשוקולדיה של ויאן, ארמאנד, אישה מבוגרת (ג'ודי דנץ') ומתקדמת בדעותיה שניתקה קשר עם בתה, קרוליין (קארי אן מוס) ונכדה.

## שחקנים ודמויות
* ויאן רושה - ז'ולייט בינוש
* הרוזן דה-רנו - אלפרד מולינה
* רו - ג'וני דפ
* ארמאנד- ג'ודי דנץ'
* קרוליין קלירמונט - קארי אן מוס
* לוק קלירמונט - Aurèlien Parent Koeni
* אנוק - ויקטורי ת'יויסול
* ג'וזפין מוסקה - לנה אולין
* סרג' מוסקה - פיטר סטורמר
* אלפונס מרסו - רון קוק

## לקריאה נוספת
*ליאורה משה, "'שוקולד': פרק אוטוביוגרפי או שיעור בהיסטוריה תרבותית של הקולוניאליזם?", בתוך: חיים בראשית, שלמה זנד ומשה צימרמן (עורכים), **קולנוע וזיכרון: יחסים מסוכנים?**, ירושלים: מרכז זלמן שזר, 2004, עמ' 331–339, 

## קישורים חיצוניים
* 

**ביקורות**
* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטים רומנטיים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 2000
קטגוריה:סרטים בריטיים משנת 2000
קטגוריה:סרטים על שוקולד
קטגוריה:סרטים המבוססים על רומנים בריטיים
קטגוריה:סרטי לאסה הלסטרם
טפטפת קלווין

ממוזער|דיאגרמה של טפטפת קלווין.
**טפטפת קלווין**, הקרויה על שמו של לורד קלווין, היא גנרטור אלקטרוסטטי. קלווין כינה את המכשיר **מעבה טיפות מים**. המכשיר מבוסס על טפטוף של טיפות מים לשם יצירת הפרשי פוטנציאלים תוך שימוש בהשראה חשמלית בין מערכות בעלות מטענים הפוכים. 

## מבנה המכשיר
מבנהו של המכשיר מבוסס על שתי טבעות מתכת ושני מכלים העשויים מחומרים מוליכים. מכל מים מונח בראש הטפטפת. מים מטפטפים באופן קצוב משני פתחים קטנים במכל. כל זרם מים עובר דרך אחת מטבעות המתכת אל אחד מהמכלים. כל אחד מהמכלים מחובר באמצעות חוט מוליך לטבעת שבצד הנגדי. כלומר, הטבעת הימנית מחוברת אל המכל השמאלי ולהפך. שני המכלים המוליכים מופרדים במרווח קטן.

## תיאור התופעה
כאשר מתחילה זרימת המים, יוצאים המים מן החורים וזורמים באופן חופשי דרך הטבעות אל המכלים. המכלים מתמלאים אט-אט במים. באופן ספונטני, כעבור זמן קצר (תלוי בקצב זרימת המים ובממדי המערכת) נפגעת האחידות של זרימת המים, ובמקום לזרום בקילוח אחיד, המים יורדים ברסס. זמן קצר לאחר השינוי באופן הזרימה מופיעה קשת חשמלית לשבריר שנייה בין המכלים. קשת זו נובעת מהפרש פוטנציאלים של עשרות אלפי וולט בין המכלים.

## הסבר התופעה
למרות שמים באופן כללי אינם טעונים, מים "טבעיים" הם תמיסה של מלחים וחומרים אחרים ולכן מכילים יונים שונים. אפילו מים מזוקקים מכילים באופן טבעי יונים (הידרוניום והידרוקסידים). כיוון שבקנה מידה קטן ישנה אי הומוגניות מסוימת בחלוקת המטענים החשמליים, כאשר נפרדת טיפה מן המאגר היא לא בהכרח נייטרלית (אך גם אם אינה נייטרלית, מטענה זעיר). כשעוברת טיפה טעונה דרך אחת הטבעות, היא מגיעה למכל גורמת לטעינתו. נניח כי טיפת מים חיובית עברה דרך הטבעת ה**ימנית**. טיפה זו תנחת במכל הימני, ובגלל החיבור החשמלי בינו לטבעת ה**שמאלית,** גם היא תיטען במטען חיובי. אל הטבעת הזו יימשכו יונים בעלי מטען הפוך – כלומר יונים שליליים. משיכתם לטבעת זו גורמת להם לזרום לצידו השמאלי של המכל העליון ולהגדלת הסיכוי לטפטוף טיפות שליליות מהאביק השמאלי אל המכל השמאלי. טעינתו של מכל זה במטען שלילי גורמת לטעינת הטבעת הימנית במטען שלילי. כעת, כאשר הטבעות טעונות (ואף במטען קטן ביותר) תימשך הפרדתם של מטענים במים: לאט לאט המים הטעונים שלילית יימשכו אל הטבעת הטעונה חיובית (כלומר הטבעת השמאלית), והמים הטעונים חיובית יימשכו אל הטבעת הטעונה שלילית (כלומר זו הימנית). כך מתרחשת הפרדה של מטענים ומתקבל הפרש פוטנציאלים גדול ביותר. הפרדת המטענים נובעת מתהליך של משוב חיובי, כלומר הפרדת המטענים מובילה לעלייה בהפרש הפוטנציאלים, ולהפרדת מטענים חזקה יותר שתוביל לעלייה גדולה יותר בהפרש הפוטנציאלים וכך הלאה. אם הפרש הפוטנציאלים גבוה די הצורך, זרם חשמלי יכול לפרוץ דרך האוויר, בין שני המכלים, ומתקבלת קשת חשמלית הנובעת מיינון האוויר. 

בהסבר זה טמון גם הגורם לשינוי באופן זרימת המים. כאשר הפרדת המטענים נעשית משמעותית, והמים שזורמים בצד כלשהו הם בעלי מטען זהה, מתבצעת דחייה חשמלית. מולקולות המים שבאותו הזרם דוחות זו את זו - כוח המתגבר על הקשרים הבין-מולקולריים הקוולנטים, וגורם לזרימה לא אחידה. דחייה חשמלית זו אף גורמת לפריסה של זרם המים. השינוי באופן זרימת המים הוא אינדיקציה להצטברות מטענים רבים ואכן לרוב לאחר שינוי זה מופיעה הקשת החשמלית.

התהליך חוזר ונשנה, כאשר לאחר כל פריקת מטענים באמצעות הקשת החשמלית, מטעני המכלים וטבעות מתאפסים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:ייצור חשמל
ג'יימס פרנסיס אדוארד סטיוארט

**ג'יימס פרנסיס אדוארד סטיוארט**, שכונה גם "הטוען הזקן לכתר" (אנגלית: **James Francis Edward Stuart**; 10 ביוני 1688 - 1 בינואר 1766) היה בנו של מלך סקוטלנד, אירלנד ואנגליה המודח ג'יימס השני הקתולי.

## חייו
בעת הולדתו ג'יימס היה במקום הראשון בסדר הירושה לשלוש הממלכות של אביו, ג'יימס השני, והחזיק בתארים המקובלים של יורש העצר נסיך ויילס, דוכס קורנוול ודוכס רות'סיי. עד להולדתו, יורשת העצר הייתה אחותו למחצה מרי שהייתה פרוטסטנטית; הולדתו הפיחה בלב הקתולים תקוות ליסוד שושלת קתולית, אך באותה מידה עוררה הסתייגות עממית רחבה. התמרמרות הציבור האנגלי ממלכו הקתולי הגיעה באותה שנה לשיא בדמות המהפכה המהוללת שבסופה ג'יימס השני אולץ לצאת לגלות עם משפחתו, ובנו ג'יימס איבד את מעמדו ותאריו וחוק הזכויות 1689 נישל אותו ואת צאצאיו ממקומם בסדר ירושת כס המלכות.

אחרי מותו ב-1701 של אביו, ג'יימס השני, תומכיו היעקוביטים מיהרו להכריז עליו כמלך ג'יימס השלישי מאנגליה ואירלנד, וג'יימס השמיני מסקוטלנד. הוא הוכר כמלך על ידי האפיפיור, על ידי צרפת, וכן על ידי מספר מדינות קתוליות נוספות שהיו עוינות לאנגליה.

ג'יימס ניסה שלוש פעמים להשיב לידיו את הכתר שאבד לאביו: ב-1715 הוביל את המרד היעקוביטי של 1715 כנגד ג'ורג' הראשון, מלך בריטניה המלך הראשון מבית הנובר שירש את הכתר אחרי אחותו אן, מלכת בריטניה, ניסיון שכשל וג'יימס נאלץ לחזור לגלותו ביבשת; הוא ניסה שוב ארבע שנים אחר כך במהלך המרד היעקוביטי של 1719 בתמיכת ספרד אך נכשל גם בפעם הזו. ב-1745 הוא מינה את בנו הבכור צ'ארלס אדוארד סטיוארט לעוצר וזה פלש לסקוטלנד במהלך המרד היעקוביטי של 1745, אך לאחר מספר הצלחות הובס בסופו של דבר בקרב קלודן.

בהמשך, התקווה לרסטורציה של בית סטיוארט נמוגה. עם מותו של ג'יימס תומכיו היעקוביטים הכירו בבנו צ'ארלס כמלך, אך בניגוד לאביו הוא לא זכה להכרה בתוארו משום מדינה זרה. לאחר מותו של צ'ארלס התואר עבר להנרי בנדיקט סטיוארט שהיה אחרון הטוענים לכתר היעקוביטי מבית סטיוארט.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:סקוטים
ג'יימס פרנסיס אדוארד
קטגוריה:יורשי עצר שלא זכו למלוך
קטגוריה:דוכסי רות'סיי
קטגוריה:דוכסי קורנוול
קטגוריה:נסיכי ויילס
קטגוריה:אישים הקבורים בבזיליקת פטרוס הקדוש
קטגוריה:ילידי 1688
קטגוריה:נפטרים ב-1766
אוטילה

**אוטילה**  (בספרדית: **Isla de Útila**) הוא האי השלישי בגודלו בקבוצת איי המפרץ שבהונדורס, אחרי רואטאן (Roatán) וגואנאחה (Guanaja). האי נמצא כ-50 ק"מ מהחוף הצפוני של הונדורס, וידוע כאזור מומלץ לצלילה בזכות שוניות האלמוגים הרבות הנמצאות בסביבתו. 

## היסטוריה
שרידים שנמצאו באיים מעידים שהיו מיושבים לפני שהאירופים גילו את איי המפרץ בשנת 1502, במסעו הרביעי של כריסטופר קולומבוס. הקונקוויסטדורים הספרדים שבאו אחריו הפכו את התושבים לעבדים ושעבדו אותם במטעים בקובה ובמכרות הזהב והכסף של מקסיקו. בשנת 1528 כבר חוסלה לגמרי אוכלוסיית האיים.

עד 1550 נעשה האי בסיס לפעילות של שודדי ים שניצלו את המיקום כדי לשדוד ספינות מסע שהיו חולפות באזור בדרכן לאירופה. בין השנים 1550-1700 נשלטו האיים לסירוגין על ידי האנגלים והספרדים.  

במחצית המאה התשע עשרה נאלצו האנגלים להחזיר את האיים להונדורס ששלטה כ-150 שנה באיים. במהלך אותה תקופה נלחמו הספרדים ופיראטים אנגליים על השליטה באיים, ששימשו לאספקת מזון ועצים, לסחר בעבדים ולחניות ביניים. עבדים שנשארו באיים לאחר שסירבו לחזור עם שוביהם יישבו את המקום ונקראים בני ה"גריפונה" (guarifuna). תושבים אלו הושפעו פחות מהתרבות הספרדית באזור, וההשפעה האנגלית עליהם הייתה חזקה יותר.

## שפה
בגלל השפעתם הרבה של האנגלים באיים שפת התושבים המדוברת היא אנגלית, יותר מספרדית, אך אנגלית זו כמעט ובלתי מובנת לתיירים (דומה מאוד לאנגלית הדרומית של ארצות הברית)

## כלכלה
עד תחילת שנות התשעים הכלכלה באי הייתה מבוססת על חקלאות ודיג.

## תיירות
אוטילה עוברת תהליכים דומים לאלו שעברו על האי השכן רואטאן והופכת להיות אתר תיירות המושך צוללים רבים. קביעת הקונגרס הלאומי כי איים אלו יהיו חופשיים ממס, המריצה הקמת בתי ספר לצלילה. כיום ישנם באי כ-15 בתי ספר לצלילה, ועוד אתרי תיירות רבים. ישנם למעלה מ-60 אתרי צלילה הנמצאים סביב האי. קבוצת איי המפרץ ואוטילה בפרט נחשבת לאתר בו ניתן לצפות בכריש לוויתן במהלך השנה.
להבדיל מהאי השכן, רואטאן, אוטילה מושך אליו בעיקר תרמילאים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:הונדורס: גאוגרפיה
קטגוריה:אמריקה המרכזית: איים
טים בורובסקי

**טים בורובסקי** (בגרמנית: **Tim Borowski**; נולד ב-2 במאי 1980 בנויברנדנבורג, שבגרמניה המזרחית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת הקשר. את מרבית שנותיו ככדורגלן העביר בקבוצת ורדר ברמן הגרמנית.

## קריירת משחק
בורובסקי החל את קריירת המשחק שלו בקבוצה המקומית של עיר הולדתו, נויברנדנבורג, אשר במזרח גרמניה. בגיל 16 עבר לקבוצת הנוער של ורדר ברמן, ולאחר 3 שנים בקבוצה זו של המועדון הוקפץ בורובסקי לקבוצת המילואים של ברמן.
כעבור שנה, ערך בורובסקי את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של ברמן. עונת 2003-2004, בה זכתה ברמן בדאבל הגרמני, נחשבה לעונת השיא של בורובסקי.
בורובסקי החמיץ חלק ניכר מעונת 2006/2007, בגין פציעות רבות, כמו זו שנגרמה במהלך משחק חצי הגמר של מונדיאל 2006.
בורובסקי שיחק לרוב כקשר שמאלי במערך היהלום של ה-4-4-2 איתו נהגה באותה תקופה ורדר ברמן לשחק. כמו כן, בורובסקי תופקד לעיתים גם כקשר התקפי או מרכזי. לדבריו, סגנון המשחק שלו הושפע רבות מיוהאן מיקו, עמו שיחק בברמן.

ב-2008 חתם בורובסקי בבאיירן מינכן לעונה אחת, בה שיחק ב-26 משחקים והבקיע חמש פעמים. העונה של בורובסקי בבאיירן מינכן לא צלחה, וב-22 ביולי 2009 חתם בורובסקי בשנית בורדר ברמן, בה שיחק שלוש שנים נוספות עד לפרישתו.

במהלך הקריירה, זכה בורובסקי מלבד באליפות הבונדסליגה והגביע הגרמני, גם בגביע הליגה הגרמנית, בשנת 2006.

## נבחרת גרמניה
את קריירת המשחק הבינלאומית שלו בנבחרת גרמניה החל בורובסקי במשחק נגד בולגריה בשנת 2002. המשחק הסתיים בתוצאה 2:2.
בורובסקי נבחר לסגל הנבחרת הגרמנית למונדיאל 2006 ושיחק כבר במשחקה הראשון של נבחרתו נגד קוסטה ריקה כקשר התקפי במקומו של מיכאל באלאק, כאשר בשאר משחקי המונדיאל שימש כמחליפם של טורסטן פרינגס ובסטיאן שוויינשטייגר.
במהלך משחק רבע הגמר נגד ארגנטינה בישל בורובסקי למירוסלב קלוזה את שער השוויון החשוב של גרמניה (העשירי של קלוזה במצטבר במונדיאלים), שהביא לדו-קרב פנדלים בין שתי הנבחרות. בבעיטות העונשין של אותו המשחק הוסיף וכבש בורובסקי את הפנדל הרביעי והמכריע של משחק זה שהעלה את גרמניה לשלב חצי הגמר מול נבחרת איטליה בו נפצע בורובסקי והוחלף על ידי שוויינשטייגר. את הטורניר סיימה גרמניה במקום השלישי.

בורובסקי זומן לסגל הנבחרת גרמניה גם ביורו 2008 בו הפסידה הנבחרת במשחק הגמר לנבחרת ספרד, ושותף פעמיים כמחליף.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:קשרי כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלני ורדר ברמן
קטגוריה:כדורגלני באיירן מינכן
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גרמניה
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2005
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2006
קטגוריה:כדורגלני יורו 2008
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1980
עז מבריגה

**עז מבריגה** (שם מדעי: *Capra falconeri*) או **יעל הבורג** הוא מין של יעל המצוי בטבע בעיקר במספר מועט של אזורים מיוערים והרריים במערב ההימלאיה ובמרכז אסיה. העז המבריגה היא החיה הלאומית של פקיסטן.

## תיאור ומאפיינים
עז מבריגה מתנשאת לגובה של 140–180 ס"מ, ומשקלה נע בין 40 ק"ג אצל הנקבות ל-100 ק"ג אצל הזכרים, ולכן היא גדולה יחסית לשאר היעלים. לנקבות פרווה חומה-אפורה, ואילו לזכרים פרווה בגוון מעט בהיר יותר, פנים שחורות ו"זקן" גדול ומדובלל שצבעו לבן על הצוואר ובית החזה. הן לזכרים והן לנקבות בטן לבנה, דוגמה של פסים לבנים ושחורים על הרגליים וזוג קרניים מסולסלות דמויות בורג, ומכאן שם המין. קרני הזכרים יכולות להגיע לאורך של , וקרני הנקבות מגיעות לאורך של 25 ס"מ בלבד. בדרך כלל, פרוות הקיץ קצרה באופן משמעותי מפרוות החורף הקר.

בית הגידול של עז מבריגה הוא הררי ומיוער. היאם מצויה במערב ההימלאיה, ברום של 500 עד 3,500 מטרים מעל פני הים. העיזים המבריגות הסתגלו לחיים באזור הסלעי ולאוויר הדליל שבו, והן מסוגלות לדלג בקלות בין הסלעים. מזונן העיקרי הוא עשבים, עלים, שיחים וכמעט כל צמח שניתן למצוא. לעיתים הן  נעמדות על הרגליים האחוריות כדי להגיע לעלווה של עצים.

עז מבריגה פעילה בעיקר בשעות הבוקר המוקדמות או לפנות ערב. הנקבות והפרטים הצעירים נוהגים להתאסף בעדרים קטנים המונים עד תשעה פרטים, ואילו הזכרים הם יחידאים (מתבודדים). במהלך עונת החיזור והרבייה, הזכרים נלחמים זה בזה בעזרת קרניהם כדי לזכות בנקבות. בתחילת הקרב, הזכרים מזנקים זה אל זה עד שקרניהם ננעלות זו בתוך זו, ואז הם דוחפים זה את זה בכוח עד שאחד הזכרים נכנע. קול הפעייה של העז דומה לזה של עז הבית.

העז המבריגה נתונה בסכנת הכחדה. העז ניצודה, לרוב בצורה לא חוקית, לשם פרוותה, בשרה וקרניה.

בין הטורפים הטבעיים של יעל הבורג ניתן למנות את נמר השלג, דוב שחור אסייתי, דוב חום, שונר צפוני, זאב ההימלאיה וגם חתול נמרי בנגלי. הקטנים יכולים להיטרף גם בידי עיטים זהובים ושועלים, אך האמהות ינסו להגן עליהם בקרניהן החדות.

## תת-מינים
החוקרים מבחינים בין שלושה תת-מינים של עז מבריגה:
* *Capra falconeri falconeri* - מצוי בקשמיר.
* *Capra falconeri megaceros* - מצוי באפגניסטן.
* *Capra falconeri heptneri* - מצוי בטורקמניסטן, אוזבקיסטן ובטג'יקיסטן.

## קישורים חיצוניים

* 

* יעל הבורג, באתר IUCN
## הערות שוליים


קובץ:Markhor Schraubenziege Capra falconeri Zoo Augsburg-02.jpg
קובץ:Markhor Schraubenziege Capra falconeri Tierpark Hellabrunn-1.jpg
קובץ:Capra falconeri 1 - Syracuse Zoo.jpg
קובץ:Capra falconeri at the Columbus Zoo-2011 07 11 IMG 0786.JPG
קובץ:Markhor.jpg


קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1839
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן אנדראס וגנר
קטגוריה:יעלים
קטגוריה:הודו: יונקים
קטגוריה:ההימלאיה: בעלי חיים
קטגוריה:בעלי חיים בהרי פקיסטן
קטגוריה:מגה-פאונה של אירואסיה
קטגוריה:פקיסטן: יונקים
ג'ייסון וייד

**ג'ייסון מייקל וייד** (באנגלית: **Jason Michael Wade**; נולד ב-5 ביולי 1980) הוא הסולן, הגיטריסט וכותב השירים של להקת הרוק האלטרנטיבי לייפהאוס. וייד בעל רקע רוחני, דבר המשתקף היטב בשיריו. הוריו התגרשו כשהיה בן 12, ולאירוע זה ישנו נוכחות חזקה במילים של שיריו. ברשותו קשת רחבה של גיטרות, אך האהובה עליו ביותר, כמו גם השימושית ביותר היא גיטרה של גיבסון.

## ביוגרפיה
### שנותיו הראשונות
ג'ייסון נולד בקמרילו שבקליפורניה למשפחה נוצרית, כששני הוריו היו מיסיונרים. בשל כך, בילה ג'ייסון חלק נכבד מילדותו במסע במזרח הרחוק, שבמהלכו התגורר ביפן, תאילנד, סינגפור והונג קונג. לאחר ארבע שנים קשות מבחינתו של ג'ייסון, הוריו שבו לארצות הברית, ועברו להתגורר בפורטלנד, אורגון. כשג'ייסון היה בן 12 הוריו התגרשו, והוא עבר להתגורר עם אמו באזור העיר סיאטל שבמדינת וושינגטון. ג'ייסון קיבל קשה את גירושי הוריו, ובתקופה שלאחריה בילה זמן רב לבד בחדרו. העצבות שחש בעקבות הגירושים הביאה לו את ההשראה לכתיבת שירים, זאת אף על פי שכלל לא היה ילד מוזיקאי. ג'ייסון מצא במוזיקה את המפלט מן הצרות בחייו, והוא החל ללמוד לנגן על גיטרה והשלים עם המצב החדש. לאחר מכן החליטה אמו לעבור ללוס אנג'לס, אף על פי שג'ייסון היה מרוצה מהחיים בוושינגטון. בלוס אנג'לס הקים את להקת לייפהאוס והקריירה המוזיקלית שלו יצאה לדרך.

### קריירה מוזיקלית
בגיל 15 עבר ללוס אנג'לס, שם הכיר את סרג'יו האנדרד, שהיה שכן שלו, ולהם היה הרבה מן המשותף. הם שיחקו כדורסל ואהבו לרוץ. סרג'יו היה נגן בס והשניים החלו לשתף פעולה בכתיבת שירים. שיתוף הפעולה ביניהם הוליד את להקת לייפהאוס אשר זכתה להצלחה רבה בעקבות הלהיט הראשון שלה "Hanging by a Moment", אשר הוביל להקלטת ארבעה אלבומי אולפן. ג'ייסון היה לחבר הלהקה היחיד הנותר מן ההרכב המקורי של הלהקה. 

ג'ייסון התנסה גם בקריירת סולו קצרה שהקליט את השיר "You Belong to Me" (קאבר ללהיט הידוע משנת 1952, אשר הוקלט עשרות פעמים, ובניהן על ידי בינג קרוסבי, בוב דילן ורוד סטיוארט), אשר הופיעה בפסקול הסרט "שרק" (2001). כמו כן הקליט ג'ייסון את השיר "Days Go By" שהופיע בפסקול הסרט "לזכות בדייט עם טד המילטון" (2004).

### חייו הפרטיים
ב-20 בינואר 2001 התחתן ג'ייסון עם חברתו מזה שנים רבות, ברידן.

## קישורים חיצוניים

* 

* ביוגרפיה נרחבת באתר www.mostbeautifulman.com

קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:גיטריסטים אמריקאים
קטגוריה:אמני גפן רקורדס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1980
יקום מחזורי

**יקום מחזורי** (באנגלית: **cyclic model** (או **oscillating model**), נקרא גם: **היקום המתנדנד**) הוא שם כולל למספר מודלים קוסמולוגיים לפיהם היקום מתפשט ומתכווץ חליפות במחזורים הנמשכים מיליארדי שנים.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קוסמולוגיה
קטגוריה:היקום
שוק הכרמל

ממוזער|הכיתוב "שוק לירקות" בראש שער מקורי של "שוק הכרם" שקדם לשוק הכרמל ברחוב ישכון 41
[שמאל|ממוזער|250px|פברואר 1948, שלט סכנה נעוץ בחבית במרכז שוק הכרמל המזהיר עוברים ושבים מפני אש צלפים הנורית אל השוק מ[מסגד חסן בק הסמוך]]
ממוזער|שוק הכרמל כשהוא ריק
**שוק הכרמל** (הכרמל מבוטא במלעיל) בתל אביב הוא השוק המרכזי בעיר והגדול והידוע ביותר בגוש דן. הוא נמצא לאורך רחוב הכרמל, בין כיכר מגן-דוד לבין מסוף כרמלית וגן הכובשים, בואכה אזור מנשייה, והתרחב עם השנים גם לכמה רחובות סמוכים בשכונת כרם התימנים ובשכונת נחלת בנימין. החלק הדרום מערבי של שוק הכרמל נקרא גם **שוק עזה**. השוק קרוי על שמו של הרחוב בו הוא נמצא. הרחוב המקורי נמשך עד לאזור שכיום קרוי כיכר רבין. בשנות ה-30 שונה חלקו הגדול של הרחוב לרחוב קינג ג'ורג'.

בשוק הפועל בימים ראשון עד שישי, נמכרים בעיקר מוצרי מזון אך גם פרטי הלבשה, סדקית, אביזרי בית, פרחים, דוכני מזון ועוד.

## היסטוריה
בשנת 1913 בעת ביקורו ברוסיה, הציע ארתור רופין, ראש המשרד הארצישראלי, ליהודים ציונים לקנות אדמות בעיר העברית ההולכת ונבנית. קבוצת יהודים עשירים קנו חלקות אדמה באזור רחוב הכרמל תמורת 1000 רובל במחשבה, שיוכלו להוריש את הקרקע לצאצאיהם, ולא מתוך כוונה לעלות לארץ ולהקים על אדמות אלו בתים. לאחר מהפכת אוקטובר 1917 נאלצה קבוצה זו להימלט מרוסיה וחבריה הגיעו לארץ ישראל בידיים ריקות. עשירים רוסים אלו, שכונו "פליטי רופין", מצאו עצמם חסרי כל רכוש למעט מגרשים אלו שבין רחוב אלנבי ומנשייה. בהיעדר יכולת להשתלב בשוק העבודה המקומי, שעסק בעיקר בעבודת כפיים, ביקשו להקים שוק, שיעסוק בסחר פירות וירקות. על אף התנגדויות רבות לרעיון, אישר להם ראש העיר מאיר דיזנגוף להקים לאורך רחוב הכרמל שוק קטן, אשר נחנך רשמית ב-1920 כ"שוק הכרם", וכעבור מספר שנים חוּדַש וקיבל את השם "שוק הכרמל".

על השינויים הכלכליים והגאוגרפיים בשוק הכרמל מלמד מכתב שנשלח למערכת עיתון דבר ב-21 בדצמבר 1927:

בתחילת שנות ה-60 הופנו טענות כלפי השוק כי הוא מהווה מפגע תברואתי.

בהמשך גדל השוק והתרחב לכל אורך הרחוב והתפשט גם אל חלק מסמטאותיה של שכונת כרם התימנים. רחוב גדרה שבכרם, למשל, גובל בצדו האחורי של השוק ואפשר למצוא בו חנויות מזון ומסעדות רבות; עוד כמה רחובות קטנים מקשרים לכל האורך בינו לבין השוק. יחד עם מדרחוב נחלת בנימין הסמוך ורחוב רמב"ם, מהווה שטח זה אזור גדול מאוד הסגור לתנועת מכוניות במרכז תל אביב.

ב-1 בנובמבר 2004 אירע פיגוע התאבדות בשוק, בו מחבל פלסטיני פוצץ עצמו, והרג שלושה אזרחים.

## גלריה

, רוכלת בשוק.jpg|רוכלת בשוק
Kikar magen david before renovation.jpg|הכניסה המזרחית אל השוק מכיכר מגן-דוד ב-2002, טרם שיפוץ הכיכר
רוכל בשוק.jpg|ירקן בשוק
שוק הכרמל בתקופת הסגר השני בימי מגפת הקורונה.jpg|ממוזער|שוק הכרמל בתקופת הסגר השני בימי מגפת הקורונה


## ראו גם
* שוק בצלאל
* רחוב אלנבי, נחלת בנימין, רחוב שינקין, ורחוב קינג ג'ורג'

## קישורים חיצוניים

* 
*  ראשיתו של שוק הכרמל מחקרו של אילן שחורי באתר תל אביב שלי, מתוך מגזין "ארץ וטבע" גיליון 119 ינואר 2009
* גלריית תמונות של השוק
*  פתיחת שוק הכרמל, **1939**, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים
* 
* שרון בן דוד, אצא השוקה, באתר איש הענבים, 6 באוקטובר 2011
* 
* 

## הערות שוליים

הכרמל
קטגוריה:כרם התימנים
קטגוריה:רחוב אלנבי
קטגוריה:נחלת בנימין
ג'ורג' בלנשין

שמאל|ממוזער|250px|ג'ורג' בלנשין וסוזן פארל ב"דון קישוט" - 1965
**ז'ורז' בלנשין** או **ג'ורג' בלנצ'ין** (באנגלית: **George Balanchine**,שמו במקור בגאורגית: **გიორგი ბალანჩივაძე**, גיאוֹרגי באלאנצ'יוואדזֶה, בצרפתית: **ז'ורז' בלנשין**, 22 בינואר 1904, האימפריה הרוסית - 30 באפריל 1983, ניו יורק) היה מנהל הבלט של בלט הניו יורק סיטי ומגדולי הכוריאוגרפים הנאוקלאסיים.

## ביוגרפיה

בלנשין נולד ב-1904 בסנקט פטרבורג למשפחת אמנים גאורגית. הוא למד בקונסרבטוריון של סנקט פטרבורג. אביו מליטון בלנצ'יוודזה (1862-1937) היה מלחין ומייסד בית האופרה של כותאיסי, שנקרא על שמו. אחיו, אנדריה בלנצ'יוודזה (1906-1992), היה מלחין גאורגי נודע.

היה בין אחרוני הכוריאוגרפים שעבדו עבור סרגיי דיאגילב (אפולו מוליך המוזות, "הבן האובד",הזמיר (עיצוב תפאורה: אנרי מאטיס) ,"החתולה".) ביחד עם לינקולן קרסטיין הקים בית ספר לבלט אמריקאי ולהקה, בה כיכבה אשתו, מריה טולצ'יף, כפרימה בלרינה. באותה תקופה היה בלנשין אחראי לפיתוח הסגנון שנודע כ"בלט אמריקאי", אשר כלל טכניקות קצביות, אתלטיות, ומתואמות למוזיקה מודרנית, כדוגמת סווינג. כישוריה האקרובטיים של טולצ'יף היו מותאמים במיוחד לדרישות סגנון זה, והשניים עבדו במהלך שנים לשכללו. כשטולצ'יף רקדה בסגנון בתיאטרון בולשוי ובפריז, הוא התקבל בהתלהבות על ידי המבקרים והקהל. שיתוף הפעולה בין איגור סטרווינסקי ובלנשין אשר החל תחת ידיו של סרגיי דיאגילב נמשך עשרות שנים לאחר מותו והם יצרו יחדיו בארצות הברית עשרות בלטים. בלנשין יצר בלטים גם עבור להקת הבלט רוס דה מונטה קרלו, בלט האופרה של פריז, ותיאטרון הבלט האמריקאי. בלנשין יצר תפקידים עבור הבלרינות אלכסנדרה דנילובה, מריה טולצ'יף, מליסיה היידן, סוזן פרל, מריל אשלי ודרסי קיסטלר, אשר סוקרו בסרט *Dancing for Mr. B*' אשר יצא מספר שנים אחר מותו. בלנשין פיתח סגנון מדויק מאוד ומושלם מקצה הבוהן ועד קצה הזרת, הראש והצוואר, תבע מרקדניו ביצוע מושלם והתמסרות מושלמת. סגנונו התפתח לסגנון מופשט מאוד, הוא בחר בתלבושות שאינן מסתירות את מבנה גוף הרקדנים ומבליטות את רצינותם, אמינותם ויושרם, ונמנע משימוש באפקטים.

הוא נפטר בניו יורק ב-1983.

180px|ממוזער|שמאל|צילום מצעירותו

## ראו גם
*ניו יורק סיטי בלט

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* אסנת לוי, בזכות הפוינט
* 
* 

קטגוריה:כוריאוגרפים אמריקאים
קטגוריה:רקדנים אמריקאים
קטגוריה:רקדני בלט גאורגים
קטגוריה:בוגרי הקונסרבטוריון של סנקט פטרבורג
קטגוריה:מנהלי בלט
קטגוריה:מעוטרי מדליית החירות הנשיאותית
קטגוריה:מהגרים מצרפת לארצות הברית
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ארצות הברית
קטגוריה:זוכי פרס מרכז קנדי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1904
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1983
Tears in Heaven

**Tears in Heaven** (מילולית: **דמעות בגן עדן**) הוא שיר רוק רך שכתבו אריק קלפטון וויל ג'נינגס בשנת 1991.

## על השיר
השיר "דמעות בגן עדן" נכתב בדם לבו של קלפטון, ומתאר את האבל על מות בנו קונור, שנהרג בתאונה ב-20 במרץ 1991. קונור, בנו בן הארבע של קלפטון, נפל אל מותו מחלון קומה 53, בבניין רב קומות בעיר ניו יורק, מתוך דירתה של חברה של אמו. קלפטון, שהגיע לדירה זמן קצר לאחר התאונה, היה הרוס ושבור בעקבות האירוע.

השיר נכתב במשותף עם ויל ג'נינגס והיה חלק מהפסקול של הסרט "Rush". הפסקול זכה בפרס גראמי ב-1992. בשנת 1992, יצא לאור אלבומו של קלפטון Unplugged, שהיה הקלטה של הופעה חיה. באלבום זה מבצע קלפטון את השיר Tears in Heaven בדמעות ובכאב. אלבום זה הביא את קלפטון לזכייה בפרס גראמי בשנה השנייה ברציפות.

השיר זכה מאז כתיבתו לביצועים רבים.

## קישורים חיצוניים

* מילות השיר "דמעות בגן עדן", אריק קלפטון

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי הספד
קטגוריה:פיגועי 11 בספטמבר בתרבות
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי הנצחה
קטגוריה:שירים בהשראת המוות
קטגוריה:שירים על בכי
קטגוריה:שירים על גן עדן
קטגוריה:שירים על ילדים
קטגוריה:בלדות משנות ה-1990
קטגוריה:בלדות רוק
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בנורווגיה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בניו זילנד
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבין-לאומי של אוריקון
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האירי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים של RPM
קטגוריה:זוכי פרס גראמי לשיר השנה
קטגוריה:זוכי פרס גראמי להקלטת השנה
קטגוריה:זוכי פרס גראמי לביצוע הפופ הווקאלי הטוב ביותר של גבר
קטגוריה:זוכי פרס הווידאו קליפים של MTV: קליפים
קטגוריה:סינגלים בהוצאת וורנר רקורדס