open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
קתדרלת אלמודנה

שמאל|ממוזער|250px|בלילה
**קתדרלת אלמודנה** (שם מלא בספרדית: **Santa María la Real de La Almudena**) היא קתדרלה קתולית במדריד, בירת ספרד.

## היסטוריה
התוכניות להקמת קתדרלה על שם הבתולה מאלמודנה עלו במהלך המאה ה-16 מהרגע בו הפכה מדריד לבירת ספרד על ידו של המלך פיליפ השני, אך בנייתה נדחתה לאורך זמן רב עקב התנגדותה של הבישופות של טולדו שפחדה מפגיעה במעמדה. כך שבניית הקתדרלה בפועל החלה רק במאה ה-19 (בשנת 1879). בנייתה של הקתדרלה התנהלה בעצלתיים ואף הופסקה כליל עם פרוץ מלחמת האזרחים הספרדית. עבודות הבנייה נמשכו בשנת 1950, והקדתרלה נפתחה רק בשנת 1993, יותר ממאה שנים לאחר תחילת העבודות, בנוכחות האפיפיור יוחנן פאולוס השני.

## סגנון ועיצוב
תכנון הקתדרלה שהבנייה החלה על-פיו היה בסגנון התחייה הגותית, אך עם המשך עבודות הבנייה לאחר מלחמת האזרחים, הוחלט לעצב את חלקה החיצוני בסגנון נאו קלאסי, במטרה להתאים את הקתדרלה לחזיתו של הארמון המלכותי הניצב מולה. עיצוב פנים הקתדרלה נחשב לחדשני ומודרני, עם חדרי תפילה ופסלים של אמנים בני זמננו המעוצבים בסגנונות שונים.

## קישורים חיצוניים

* 
למידע בעברית על הקתדרלה

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מדריד: מבנים
אלמודנה, קתדרלת
תזמורת הרדיו ההולנדית

**תזמורת הרדיו ההולנדית** (באנגלית: **Netherlands Radio Symphony Orchestra**) נוסדה בשנת 1985 אחרי מיזוג של תזמורת הטיילת ותזמורת הרדיו (Omroep Orkest).

התזמורת השתתפה בהפקות אופרה שונות ובמיזמים מוזיקליים מיוחדים, כמו גם בתחרויות בינלאומיות. היא שימשה כתזמורת הליווי הקבועה של כיתות האמן לניצוח על שם קיריל קונדראשין, "תחרות אוסקר בק" ותחרות הזמרים הבינלאומית. התזמורת הופיעה בפסטיבל הולנד, ב"שבוע גאודאמוס" ובכמה מיזמים חינוכיים.

מנצחיה הראשיים של תזמורת הרדיו ההולנדית היו קס בקלס וארי קלאס (1996 - 2003). קלאס התמנה למנצח אורח עליון בעונת 2003-04 הנס פונק החזיק בתואר מנצח ראשי בעונת 2003-04 והיה מנצחה הראשי האחרון של התזמורת. מחלת ניוון העצבים של פונק אילצה אותו לנצח על כמה מן הקונצרטים מכיסא גלגלים. עוד מנצחים אורחים היו ייז'י קוט, יאנוש פירסט, סטניסלב סקרובצ'בסקי, יאפ ואן זביידן ואלכסנדר חלאזארב, וכן מארק זאוסטרוט, ארמין ז'ורדן וז'אן ברנאר פומייה.

תזמורת הרדיו ההולנדית שימשה גם כתזמורת האופרה בכמה הפקות, בהן "אלקו" של רחמנינוב, "העיר המתה" של אריך וולפגנג קורנגולד ואופרות אחדות של דוניצטי. כמו כן ניגנה בביצוע הבכורה ההולנדי של "שלוש אחיות" של פטר אטווש, בקופרודוקציה עם להקת האופרה הנודדת של הולנד.

בשנת 2005 פורקה תזמורת הרדיו ההולנדית ונגניה נקלטו בתזמורת הרדיו הפילהרמונית של הולנד ובתזמורת הרדיו הקאמרית של הולנד. הקונצרט האחרון של תזמורת הרדיו ההולנדית התקיים ב-7 ביולי 2005.

## קישורים חיצוניים


*Netherlands Radio Symphony Orchestra website
*Jan Marijnissen, "Opdoeken Radio Symfonie Orkest grenst aan barbarij".  Dutch Socialist Party commentary, 21 June 2004 (commentary in Dutch).


## הערות שוליים




קטגוריה:תזמורות סימפוניות
הולנד
קטגוריה:תזמורות הולנדיות
דוד סימור

**דוד סימור** (באנגלית: **David Seymour**; 20 בנובמבר 1911, ורשה – 10 בנובמבר 1956, סיני), שנודע בכינויו **שים** (בכתיב צרפתי: **Chim**), היה צלם וצלם עיתונות יהודי-פולני-אמריקאי.

## קורות חיים
נולד בשנת 1911 בשם **דוד שִימִין** (בפולנית: **Dawid Szymin**) בעיר ורשה, בנם של רגינה ובנימין שימין (1880–1942), מו"ל נודע של ספרים עבריים ויידיים בוורשה, שותף בהוצאת הספרים החשובה "צנטרל".
למד אמנות גרפית בלייפציג, והחל להתעניין בצילום כאשר המשיך בלימודיו בסורבון שבפריז בשנת 1933. אז החל לעבוד כצלם עיתונות עצמאי, וחתם על עבודותיו 'CHIM' ("שים") – קיצור פונטי בכתיב צרפתי באותיות רישיות של שם משפחתו, שימין.

שים התפרסם וזכה למוניטין לאחר שסיקר את מלחמת האזרחים בספרד בין השנים 1936–1938. בשנת 1939 תיעד שים את מסעם של פליטים ספרדים למקסיקו, ומשם נסע עם פרוץ מלחמת העולם השנייה לניו יורק, ואימץ לעצמו את שם המשפחה **סימור**. ב-1942 התגייס שים לצבא האמריקני (כחלק מנערי ריצ'י), והשתתף בלחימה באירופה. שני הוריו נותרו בפולין ונרצחו בשנת 1942 באוטבוצק. עם סיום המלחמה חזר לאירופה לתעד מטעם אונסק"ו את מצוקתם של הילדים הפליטים.

בשנת 1947 הקים סימור יחד עם אנרי קרטייה ברסון ורוברט קאפה את סוכנות מגנום. הוא המשיך לסקר נושאים מגוונים, החל ממצוקתם של הילדים בכל רחבי אירופה, דרך כוכבי הוליווד ועד לסיקור עלייה לישראל בשנותיה הראשונות.

לאחר מותו של קאפה ב-1954 היה שים לנשיא סוכנות מגנום, והחזיק בתפקיד זה עד למותו שלו שנתיים מאוחר יותר.

ב-10 בנובמבר 1956 נהרג סימור מפגיעת מכונת ירייה מצרית בעת שסיקר את שביתת הנשק לאחר מבצע קדש, ארבעה ימים לאחר חתימתהּ בסואץ.

אחותו הגדולה, הָלָה (הלינה) שימין (לימים איילין (Eileen); 1908–2004), היגרה אף היא לניו יורק. היא הייתה אשתו של העיתונאי והסופר שמואל לייב שניידרמן, ולקחה חלק מרכזי במחקר ובעריכת חומריו. בנה הצעיר, בן שניידרמן, הוא פרופסור למדעי המחשב באוניברסיטת מרילנד.

בשנת 2011 פורסם סרט דוקומנטרי המזוודה המקסיקנית אודות נדודי אוסף של כ-4,000 צילומים ממלחמת האזרחים בספרד שצילמו רוברט קאפה, דוד סימור וגרדה טארו שנעלמו לאחר מותו של קאפה בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20 ונתגלו במקסיקו בשנת 2007.

## קישורים חיצוניים

* 
* דף הצלם באתר סוכנות מגנום
* 
* 
* 


* CHIM: The Photographs of David Seymour
* Susan Stamberg, David Seymour's 'Reflections From The Heart', National Public Radio


## הערות שוליים

קטגוריה:צלמי סוכנות מגנום
קטגוריה:צלמים יהודים אמריקאים
קטגוריה:צלמים יהודים פולנים
קטגוריה:קצינים וחוגרים יהודים בצבא ארצות הברית
קטגוריה:נערי ריצ'י
קטגוריה:יהודים אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:יהודים שהיגרו מפולין לארצות הברית
קטגוריה:צלמי עיתונות יהודים
קטגוריה:יהודים במלחמת האזרחים בספרד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1911
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1956
גרנט לואלין

**גרנט לואלין** (באנגלית: **Grant Llewellyn**; נולד ב-29 בדצמבר 1960, טנבי, פמברוקנשייר, ויילס) הוא מנצח ולשי.

## חייו

לואלין החל לפתח את מוניטין הניצוח שלו בשנת 1985, כשקיבל משרת עמית ניצוח במרכז המוזיקה טנגלווד במסצ'וסטס. מדריכיו שם היו ליאונרד ברנשטיין, סייג'י אוזאווה, קורט מאזור ואנדרה פרווין. בהמשך ניצח בקונצרטים בפסטיבל טנגלווד על תזמורת הטיילת של בוסטון וכעוזר מנצח של התזמורת הסימפונית של בוסטון. משנת 1990 עד 1995 היה מנצח חבר של תזמורת ה-BBC הלאומית של ויילס. לואלין היה מנצח אורח ראשי של התזמורת הסימפונית סטאוונגר משנת 1993 עד 1996. לואלין כיהן כמנצח ראשי של התזמורת הסימפונית של אנטוורפן בשנים 1995 עד 1998.

משנת 2001 עד 2006 כיהן לואלין כמנהל מוזיקלי של אגודת הנדל והיידן בבוסטון, מאסצ'וסטס ועכשיו הוא נושא בתואר המנצח הראשי של האגודה. מאז יולי 2004 הוא המנצח הראשי של התזמורת הסימפונית של קרוליינה הצפונית. החוזה ההתחלתי שלו היה לארבע שנים, ובנובמבר 2006 הוארך עד 2012. בשנת 2020 סיים את תפקידו בתזמורת.

כמנצח אופרה, ניצח לואלין על הצגות באופרה האנגלית הלאומית (חליל הקסם) ותיאטרון האופרה של סנט לואיס. הוא יצר קשרים עם הבמאי צ'ן-שי ז'נג בהפקה משנת 2001 של דידו ואניאס מאת הנרי פרסל ב"פסטיבל ספולטו בארצות הברית". עוד ניצח בשנת 2003 על הפקה חדשה של "מאנון" מאת ז'יל מאסנה ב"אופרה נורת'". לא מכבר השתתף כמנצח בתחרות "זמר העולם מטעם BBC קארדיף. 

לואלין, אשתו שרלוט וארבעת ילדיהם חיים בקארדיף.

בספטמבר 2020 עבר לואלין שבץ מוחי, ואם כי חזר לנצח, עודנו מתמודד עם תוצאות הפגיעה ומרגיש, שלעולם לא יחזור להיות ממש כשהיה לפני.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים




קטגוריה:מנצחים בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1960
עמוס בר

שמאל|ממוזער|200px|עמוס בר
שמאל|ממוזער|200px|עמוס בר, 1958
**עמוס בר** (**פּוֹסָה**; 15 באוקטובר 1931 – 15 במרץ 2011) היה סופר ישראלי אשר מרבית ספריו נכתבו לילדים ולבני נוער, מורה ועורך.

## ביוגרפיה
עמוס בר נולד לשרה ופנחס ברבר במושב תל עדשים שבעמק יזרעאל. בגיל 9 עבר לתל אביב עם משפחתו, וחוויות ילדותו ונעוריו שזורות בספריו. לאחר שסיים את בית הספר תיכון חדש בתל אביב, התגייס לגדוד הנח"ל הראשון ושירת בהיאחזות הנח"ל "נח"לאים מול עזה", שלימים הפכה לקיבוץ נחל עוז. ב-1951 הצטרף לקיבוץ רביבים שבנגב. את ספרו הראשון "הטרקטוראי הקטן" כתב בשנת 1958, בעקבות חוויותיו כחקלאי בשדות הקיבוץ. בהמשך פרסם ספרי ילדים רבים, סיפורים בעיתוני ילדים, תסכיתים ותסריטים לתוכניות ילדים ברדיו ובטלוויזיה (ספרו הראשון, "הטרקטוראי הקטן", הופק כסרט). לאחר סיום לימודיו בסמינר הקיבוצים ובאוניברסיטת תל אביב, עסק שנים רבות בהוראה, בעיקר לימודי טבע.

בשנת 1978 קיבל על עצמו את עריכת "פשוש", ירחון טבע לילדים בהוצאת החברה להגנת הטבע, והיה עורכו במשך 24 שנים. בנוסף שימש עורך ספרי ילדים בהוצאות הספרים הקיבוץ המאוחד, שוקן וכנרת. בשני העשורים האחרונים לחייו התגורר עם משפחתו ביישוב שערי תקווה, וערך מפגשי סופר עם ילדים ובני נוער ברחבי ישראל.

עמוס בר (פּוֹסָה) נפטר ב-15 במרץ 2011. היה אב לשישה וסב.

## יצירתו
ספריו של עמוס בר נכתבו בהשראת חוויות ילדותו בארץ ישראל, על נופיה, צמחייתה ובעלי החיים שבה. כתיבתו מצטיינת בסגנון אישי מחויך ושובבי - מתובל בנוסטלגיה ואופטימיות. בספריו ניכרת החיבה העזה שהסופר רוחש לגיבוריו: , תיאר בר את דרך עבודתו. 

## פרסים
בשנת 1972 נכלל ברשימת כבוד של פרס אנדרסן על ספרו **נגמר לי הסוס**. חמש שנים לאחר מכן, בשנת 1977, זכה בפרס למדן על ספרו **פורץ המחסומים**. בשנת 1993 זכה בפרס זאב על יצירתו **המשוררת מכנרת**.

### ארכיון
ארכיונו נמצא בארכיון גנזים- אגודת הסופרים בבית אריאלה בתל אביב.

## ספריו

## יצירותיו כעורך

## יצירות לילדים שתרגם ועיבד

## קישורים חיצוניים

* 
* עמוס בר באתר דףדף - סופר החודש (מרץ 2011)
* 
* יצירותיו של עמוס בר  באקו"ם
* הסופר עמוס בר הלך לעולמו באתר של אקו"ם
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:עורכים ספרותיים ישראלים
קטגוריה:עורכי עיתונים ישראלים
קטגוריה:עיתונאי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס למדן
קטגוריה:זוכי פרס זאב
קטגוריה:רביבים: אישים
קטגוריה:תל עדשים: אישים
קטגוריה:שערי תקווה: אישים
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:בוגרי תיכון חדש
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי סמינר הקיבוצים
קטגוריה:אישים הקבורים בגבעת השלושה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1931
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2011
יאן קולמנס

**יאן אנא גומאר קולמנס** (בפלמית: **Jan Anna Gumaar Ceulemans**; נולד ב-28 בפברואר 1957 בליר שבבלגיה) הוא כדורגלן נבחרת בלגיה וקבוצת קלאב ברוז'. הוא נחשב עד עצם היום הזה לאחד מגדולי הכדורגלנים הבלגים בהיסטוריה. קולמנס שיחק כקשר, והיה שיאן ההופעות בנבחרת בלגיה עם 96 הופעות בין-לאומיות והחזיק בשיא זה עד אוקטובר 2017. קולמנס נמנה עם דור הזהב של הכדורגל הבלגי בשנות ה-80, עת הוביל את נבחרתו לגמר ביורו 1980, ולמקום הרביעי במונדיאל 1986, תחת הדרכתו של המאמן גי תיס.

## קריירה
קולמנס רשם את הופעת הבכורה של במשחקי גביע העולם במונדיאל 1982, כאשר בלגיה גברה על אלופת העולם דאז נבחרת ארגנטינה 0:1 במשחק הפתיחה של הטורניר בקאמפ נואו בדרך לשלב השני. במונדיאל 1986 הוביל קולמנס את נבחרת בלגיה למקום הרביעי, בהם כבש שלושה שערים, אחד מהם זכור במיוחד: שער נגיחה תוך כדי צלילה מול נבחרת ספרד ברבע הגמר.

ההופעות שלו העניקו לקשר הבלגי את הכינוי "הקפטן האמיץ". קולמנס פרש מהנבחרת אחרי מונדיאל 1990. בגביע העולם באיטליה כבש הקפטן הבלגי את השער השלישי בניצחון 1:3 על נבחרת אורוגוואי, אבל בלגיה הודחה על ידי אנגליה בשלב שמינית הגמר בזכות שער של דייוויד פלאט בדקה ה-119 בהארכה. באותו משחק שלח קולמנס כדור לקורה.

קולמנס החל את הקריירה בקבוצת לירסה שם שיחק בין השנים 1974 ל-1978 וכבש 39 שערים ב-110 הופעות ליגה. בעונת 1978/1979 עבר קולמנס למועדון הפאר הבלגי קלאב ברוז', ושיחק בו במשך 13 שנים עד לפרישתו מפעילות ב-1991. קולמנס כבש 191 שערים ב-404 הופעות בליגה במדי ברוז'. הוא זכה 3 פעמים (1980, 1988, 1990) עם הקבוצה באליפות בלגיה, ולזכותו גם שתי זכיות בגביע הבלגי (1986, 1991).

אחרי שפרש ממשחק בעקבות פציעה בברך, הפך למנג'ר באלסט ב-1992. הוא הוביל את הקבוצה לליגה הבכירה בבלגיה ואף העפיל עימה לגביע אופ"א. ב-1998 הוא עבר לווסטרלו והוביל גם אותה להופעה בגביע אופ"א. ב-2005 חזר כמאמן לקבוצת בה הפך לסמל, קלאב ברוז', אבל פוטר מתפקידו אחרי סדרה של משחקים מאכזבים באפריל 2006. בעונת 2007/2008 חזר לאמן את וסטרלו, ובסוף עונת  סיים את תפקידו בקבוצה.

קולמנס נבחר על ידי פלה לאחד מ-125 הכדורגלנים הגדולים של פיפ"א במרץ 2004.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:כדורגלנים בלגים
קטגוריה:קשרי כדורגל בלגים
קטגוריה:כדורגלני לירסה
קטגוריה:כדורגלני קלאב ברוז'
קטגוריה:כדורגלני נבחרת בלגיה
קטגוריה:מאמני כדורגל בלגים
קטגוריה:מאמני קלאב ברוז'
קטגוריה:זוכי נעל הזהב הבלגית
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1982
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1986
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1990
קטגוריה:כדורגלני יורו 1980
קטגוריה:כדורגלני יורו 1984
קטגוריה:בלגים שנולדו ב-1957
אברמסקי

**אברמסקי** הוא שם משפחה יהודי-אירופאי שפירושו "בן אברהם".

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
קטגוריה:שמות משפחה המבוססים על השם אברהם
פורום באר שבע

[שמאל|ממוזער|200px|[עופר ניסים מתקלט בפורום ביום העצמאות בשנת 2009]]
**מועדון הפורום** הוא מועדון לילה בבאר שבע.

המועדון ממוקם באזור התעשייה "קריית יהודית" בדרום העיר באר שבע ומורכב מארבעה אולמות: האולם המרכזי, פקטור דאנס בר, גלריה חדשה ופקטור קיץ. לכל אולם עיצוב ייחודי המשרה, יחד עם המוזיקה שמשתנה מאולם לאולם, אווירה שונה. המועדון עצמו עוצב על ידי גדי הלפרין.

מעבר למועדון עצמו, מחזיקה חברת פורום באר שבע גם עסקים נוספים, כמו שלטי חוצות להשכרה.

## היסטוריה
המועדון הוקם על ידי האחים יוסי ורועי שוורץ ונחנך רשמית ב-14 בנובמבר 1988. נחשב למועדון הלילה המוביל בדרום ונבחר לא פעם על ידי דירוגים שונים לאחד מן המועדונים המובילים בישראל, ובשנות פעילותו התארחו בו זמרים ולהקות ישראליים מובילים, כאשר לא מעט אומנים בעלי זיקה למוזיקה אלקטרונית הגיעו להופיע במועדון גם מחוץ לארץ.

הפורום שהחל את דרכו כמועדון לילה בלבד, הפך עם השנים ל"קבוצת הפורום" המאגדת בתוכה חברות המתמחות בתחומים שונים ביניהם גינון, מסעדנות, ארגון אירועים, הפקת פסטיבלים, צעצועים ועוד. בין המקומות ניתן למנות את הבר הדו קומתי בשם "דראפט", ואת חברת השילוט חוצות "פורום ארט". "קבוצת הפורום"

בין האמנים שהופיעו בפורום באר שבע: שלום חנוך, שלמה ארצי, יהודה פוליקר, ריקי גל, מאיר בנאי, אביתר בנאי, משינה, אהוד בנאי, דני סנדרסון, גידי גוב, נתן גושן, מוש בן ארי, אביב גפן, התקווה 6, ברי סחרוף, היהודים, עברי לידר, הדג נחש, בלקן ביט בוקס ועומר אדם.

ב-12 במאי 2013 המועדון נסגר באופן זמני לצורך מעבר למתחם חדש ב"ישפרו סנטר" בבאר שבע ונפתח מחדש לאחר מספר חודשים. בהקמת המתחם החדש הושקעו יותר מ-15 מיליון ש"ח והוא המועדון הגדול ביותר בארץ המשתרע על פני 8 דונם.

### תקריות

* באפריל 2015 נסגר המועדון למשך חודש ימים, זאת בשל נפילת בליין על חיילת שבילתה במועדון ופציעתה, שבעקבות התנהלות המועדון, החיילת, דורון גנון, נותרה מרותקת לכיסא גלגלים ועם 100% נכות. בשנת 2019 משרד הביטחון תבע את המועדון בעלות של 16 מיליון שקל.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:באר שבע: תרבות
קטגוריה:ישראל: מועדוני לילה
קטגוריה:באר שבע: מבנים
קטגוריה:באר שבע: חברות
קטגוריה:באר שבע: תיירות
ז'אק אנקטיל

ממוזער|שמאל|250px|מצבה לזכרו של אנקטיל
**ז'אק אנקטיל** (בצרפתית: **Jacques Anquetil**; 8 בינואר 1934 בצרפת - 18 בנובמבר 1987) היה רוכב אופני כביש צרפתי.
## קריירה
אנקטיל התמחה בעיקר במרוצים נגד השעון, ונודע בעיקר כרוכב הראשון שניצח 5 פעמים בטור דה פראנס. אנקטיל היה לרוכב הראשון שזכה בכל שלושת הגרנד טורים הגדולים (זכה 5 פעמים בטור דה פראנס, פעמיים בג'ירו ד'איטליה, ופעם אחת בוואלטה אספנייה). אנקטיל ממוקם במקום ה-3 בכל הזמנים בזכיות בגראנד טורים (8), אחרי אדי מרקס (11) וברנאר אינו (10).

אנקטיל ניצח גם באחד מהמונומנטים הגדולים של מרוצי האופניים - לייז'–בסטון–לייז'. הוא ניצח במרוץ גנט - וולגם, וסיים שני וחמישי באליפות העולם לאופני כביש. אנקטיל זכה במרוץ היוקרתי ביותר נגד השעון - הגראנד פרי דה נאסיונס - 9 פעמים, הראשון שבהם היה ב-1953, בעודו בן 19 בלבד, והאחרון ב-1966, בגיל 32. אנקטיל רשם גם 5 ניצחונות במרוץ היוקרתי פאריז-ניס. סה"כ זכה אנקטיל ב-200 מרוצי כביש לאורך כל הקריירה.

למרות הישגיו, לא זכה אנקטיל לפופולריות רבה בקרב חובבי הספורט בצרפת, שראו בו מכונה חסרת רגשות, ולעיתים קרובות עודדו את יריביו על הכביש. אנקטיל נתפס בקרב הצרפתים כרוכב שהגיע להישגים בגלל ניצחונותיו המרשימים במרוצים נגד השעון, ופחות משום שהיה רוכב נחוש או בעל סיבולת גבוהה. אנקטיל טען לא אחת כי מטרתו העיקרית הייתה להרוויח כסף מאופניים ותו לא.

אנקטיל היה רוכב מקצועני 16 שנה עד לפרישתו ב-1969. הוא מת מסרטן ב-1987.

## הישגים עיקריים
* 5 ניצחונות בטור דה פראנס (1957, 1964-1961)
* מקום 3 בטור דה פראנס (1959)
* 2 ניצחונות בג'ירו ד'איטליה (1960, 1964)
* מקום 2 בג'ירו ד'איטליה (1959, 1961)
* מקום 3 בג'ירו ד'איטליה (1966, 1967)
* ניצחון בוואלטה אספנייה (1963)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:רוכבי אופניים צרפתים
קטגוריה:מנצחי הטור דה פראנס
קטגוריה:מנצחי ג'ירו ד'איטליה
קטגוריה:זוכי מדליית ארד אולימפית מצרפת
קטגוריה:מנצחי קטעים בטור דה פראנס
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1934
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1987
בית הכנסת אור תורה

שמאל|ממוזער|250px|אולם בית הכנסת
שמאל|ממוזער|250px|תקרת בית הכנסת
**בית הכנסת אור תורה** הוא בית כנסת בעכו. בית הכנסת הוקם בידי עולים מתוניסיה, והוא מכונה גם "התוניסאי" או "לגריבה", על שם בית הכנסת הגדול באי ג'רבה שבתוניסיה, אף שכיום הוא משמש מתפללים מכל עדות המזרח.

## היסטוריה
בית הכנסת הוקם בשנות ה-50 של המאה ה-20 בידי עולים מתוניסיה, במבנה עתיק ששימש עד אז כמתנ"ס. גבאי בית הכנסת ציון בעדאש החליט להוסיף למבנה יצירות פסיפס, כשם שהיה מקובל בבתי הכנסת העתיקים בארץ ישראל. הוא פנה למפעל הפסיפס של קיבוץ אילון, ופסיפס ראשון הוצב בבית הכנסת.

לאורך השנים נוספו עוד ועוד קטעי פסיפס, וכיום קירותיו החיצוניים והפנימיים, תקרתו וחלק מהרצפה מכוסים כולם במאות מיליוני אבני פסיפס צבעוניות. צבעי האבנים טבעיים, ואף אחת מהן לא נצבעה. כולן הובאו ממקומות שונים בארץ ישראל, מרמת הגולן ועד הרי אילת. בנוסף, יש בבית הכנסת 140 חלונות ויטראז'. הפסיפסים והוויטראז'ים עוסקים בתולדות עם ישראל, החל בסיפורי התנ"ך וכלה באירועים מהמאה ה-20, וכן בנופי ארץ ישראל, עריה ועולם החי והצומח שלה. 11 יצירות עוסקות בשואה, וסדרה נוספת של פסיפסים מוקדשת למטבעות ארץ ישראליים לדורותיהם. עד היום מיוצרים רוב הפסיפסים באילון.

בבית הכנסת ארבע קומות. בקומה הראשונה בית מדרש המשמש גם לאירועים וכנסים, בקומה השנייה בית הכנסת עצמו, בקומה השלישית עזרת הנשים ובקומה הרביעית מתחם ובו היצירות העוסקות בשואה.

אלמנט ייחודי נוסף בבית הכנסת הוא הימצאותם של שבעה היכלות (ארונות קודש) שדלתותיהם עשויות כסף. כל היכל מוקדש לנושא אחר: האחד לקהילות ישראל בעולם, השני לצה"ל, השלישי לשואה, הרביעי לעשרת הרוגי מלכות, לעולי הגרדום, לחטיבת כרמלי (ששחררה את עכו במלחמת העצמאות) ולאלי כהן, החמישי לגירוש ספרד, השישי לירושלים והשביעי לבית המקדש. שבעת ההיכלות נועדו לסמל את שבעת הרקיעים. כולם מצופים מבפנים בפסיפס. בית הכנסת הוקם לפני כשישים שנה ועד היום עדיין ממשיכים לתפעל אותו.

## לקריאה נוספת
* ציון בעדאש,  כל עם ישראל - בבית כנסת אחד : בית הכנסת "אור תורה" "לגריבה" ("התוניסאי"), עכו, תשס"ה

## קישורים חיצוניים

* הדס כרמונה, "פסיפס וקדושה", בפורטל התיירות של הגליל המערבי

קטגוריה:עכו: מבני דת
אור תורה
אור תורה
קטגוריה:ישראל: פסיפסים
קטגוריה:אמנות יהודית
קטגוריה:יהדות תוניסיה
קטגוריה:עכו העתיקה
היכל הספורט בית מכבי

**היכל הספורט בית מכבי** הוא היכל הספורט העירוני של העיר ראשון לציון, שנפתח בשנת 2008. ההיכל נמצא ברחוב גולדה מאיר, בסמוך לתחנה המרכזית החדשה של ראשון לציון.
## היסטוריה
ההיכל נבנה בשנת 2008 במטרה ליצור "בית" לקבוצות מכבי ראשון לציון בכדוריד ובכדורסל ומכאן שמו – בית מכבי. האולם נחנך ב-5 באוקטובר 2008 כשקבוצת הכדורסל מכבי ראשון לציון הפסידה במשחק אימון לאחת הקבוצות הבכירות באירופה, אולימפיאקוס פיראוס.

האולם משמש לאירועים רבים נוספים, הן של האגודה והן של העירייה. כמו כן, אירח האולם את משחקי רבע הגמר, חצי הגמר והגמר של גביע המדינה בכדורסל נשים לעונת 2009. המתחם מכיל חדרי כושר, חדרי הלבשה ומלתחות ואת משרדי ההנהלה של הקבוצות.

ב-2011 נחשפה תוכנית להקים לצידו של האולם, היכל ספורט חדש עם כ-5,000 מקומות ישיבה והפיכת האולם הקיים לאולם משני של היכל הספורט. האולם החדש נועד לעלות כ-150 מיליון שקל. בהמשך הוחלט על ידי עיריית ראשון לציון לקדם הקמת היכל ספורט שכזה במיקום שונה בעיר הקרוב לאצטדיון הכדורגל העירוני.

לקראת עונת 2012/13 החליט הוועד המנהל של קבוצת הכדורסל של הפועל תל אביב להעביר את משחקיה לבית מכבי באופן זמני עד שנבנה להפועל תל אביב היכל קבוצת שלמה בתל אביב. לאחר עונת 2012/13 הפועל תל אביב הפסיקה את התקשרותה עם האולם, וחזרה לשחק באולם הדר יוסף.

האולם אירח את גמרי גביע ווינר בכדורסל ב-2013 ו-2018 ואירח חלק ממשחקי טורניר גביע וינר גם ב-2014.

מאז שנפתח ב-2008 שימש האולם גם לאירוח משחקי נבחרת ישראל בכדוריד ואף אירח משחקים של נבחרת ישראל בכדורסל נשים עד לחנוכת היכל קבוצת שלמה במתחם הדרייב אין בתל אביב בשנת 2014.

בקיץ 2016 שופץ הפרקט.

## גלריה

Bet Maccabi 2.jpg|בית מכבי במהלך משחק בין מכבי ראשון לציון לבין הפועל גלבוע גליל
Bet Maccabi at night.JPG|בית מכבי מבחוץ בערב משחק
Bet Maccabi 3.JPG|בית מכבי בזמן משחק כדורסל בין מכבי ראשון לציון לבין עירוני רמת גן
Rishon9010.jpg|בית מכבי מבחוץ


## קישורים חיצוניים

*
*שמוליק מזרחי. "פרויקט מתקני הספורט בעיר: הכירו את בית מכבי ". באתר Mynet ראשון לציון 9 במאי 2017

## הערות שוליים

בית מכבי
קטגוריה:ראשון לציון: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:ישראל: בדמינטון
קטגוריה:מכבי ראשון לציון
גישה ישירה לזיכרון

**גישה ישירה לזיכרון** (באנגלית: **Direct memory access**, בקיצור **DMA**) היא תכונה של מערכות מחשב ומיקרו-מעבדים, המאפשרת לתת-מערכות מסוימות של המחשב לבצע קריאה או כתיבה מהזיכרון, באופן עצמאי ובלתי תלוי במעבד. ללא תכונה זו, כל העברת נתונים בין חלקים שונים של המחשב דורשת את תיווכו של המעבד. לדוגמה, DMA מאפשר טעינה של נתונים מהכונן הקשיח ישירות לזיכרון המחשב, מבלי שהמעבד יטען כל נתון מהכונן הקשיח, ויעביר אותו אל הזיכרון.

נהוג ליישם גישה ישירה במרכיבים כגון:
* בקר כוננים
* כרטיס גרפי
* מעבד גרפי
* כרטיס רשת
* כרטיס קול

בנוסף, גישה ישירה ניתנת למימוש גם במערכות מרובות מעבדים וליבות, כאשר לכל רכיב אלקטרוני יש זיכרון מקומי קטן - והגישה הישירה מאפשרת העברת נתונים בין הליבות או בין המעבדים.

היתרון בשיטת הגישה הישירה הוא החיסכון בפעולות מעבד לטובת העברת נתונים. במקום להתעסק בהעברת נתונים, פעולה שלרוב אינה דורשת עיבוד או התייחסות לתוכן הנתונים, המעבד פנוי לטפל בפעולות עיבוד אחרות, ואפילו בתוכנות אחרות שרצות במחשב באותו הזמן. החיסרון בשיטת הגישה הישירה הוא שאין בקרה מרכזית ובלעדית על הזיכרון - דבר שמגדיל משמעותית את הסיכויים למקרים של השחתת זיכרון.

## ראו גם
* מדרג זיכרון
* זמן אחזור
* זיכרון מטמון
* גישה ישירה מרוחקת לזיכרון

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:זיכרון מחשב
נל ואן פליט

**פטרונלה "נל" ואן פליט** (בהולנדית: **Petronella "Nel" van Vliet**; 17 בינואר 1926 – 4 בינואר 2006) הייתה שחיינית הולנדית. אלופה אולימפית (לונדון 1948), אלופת אירופה (מונטה קרלו 1947) ושיאנית עולם במשחה ל-200 מטר חזה.

## ביוגרפיה
נל ואן פליט נולדה בהילברסום, במחוז צפון הולנד. היא החלה לשחות רק בגיל 16 במועדון השחייה המקומי, דה רובן, תחת הדרכתו של המאמן יאן שטנדר. הכישרון הטבעי שלה הוכיח שניתן להצליח גם כשלומדים לשחות בגיל כל כך מאוחר.

מספר חודשים מאוחר יותר זכתה ואן פליט באליפות הולנד בשחייה במשחה ל-200 מטר חזה.

לאחר מלחמת העולם השנייה היא הוכיחה שכוחה במותנה וקבעה שיאי עולם חדשים בסגנון החזה במשחה ל-100 מטר ול-200 מטר בבריכות קצרות.

ואן פליט לא יכלה להשתתף בתחרויות שחייה בינלאומיות בגלל שלא נרשמה כראוי בלידתה, עקב עיסוקיו של אביה. לכן, היא נאלצה להגיש בקשה לבית המשפט ולשלם על כך, ואז ניפתחה לה הדלת, להישגיה הגדולים.

### אלופת אירופה
באליפות אירופה בשחייה שנערכה במונטה קרלו מונקו בספטמבר 1947 זכתה ואן פליט במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:56.6 דקות, לפני אווה סקיי מהונגריה (2:57.9 דקות) ויני דה חרוט  בת ארצה (3:00.5 דקות).

בינואר 1948 נסעה ואן פליט לשיקגו להתאמן במועדון המקומי עם המאמן וולט שלוטר. היא ניצחה בכל התחרויות שבהם השתתפה. שיאה העולמי ב-100 יארד חזה בתוצאה של 1:09.2 דקות.

### אלופה אולימפית
אל אולימפיאדת לונדון (1948) הגיעה ואן פליט כשיאנית עולם. במשחקים עצמם זכתה ואן פליט במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:57.2 דקות (8 שניות איטי משיאה העולמי), לפני ננסי ליונס מאוסטרליה (2:57.7 דקות) ואווה נובק ז'ראר מהונגריה (3:00.2 דקות). רביעית סיימה אווה סקיי אף היא מהונגריה (3:02.5 דקות). סקיי הובילה במרבית המשחה, עד שון פליט החלה לעבור אותה. בשלב המוקדמות קבעה ואן פליט שיא אולימפי חדש בתוצאה של 2:57.4 דקות ובשלב חצי הגמר היא שיפרה את שיאה וקבעה תוצאה של 2:57.0 דקות.

זמן קצר לאחר חזרתה של ואן פליט לביתה, המדליה האולימפית שלה ניגנבה מבית הוריה. רק בשנת 2004 זכתה ואן פליט לקבל מדליה חלופית, מידי אריקה טרפסטרה, בעצמה שחיינית בעלת שתי מדליות אולימפיות מאולימפיאדת טוקיו (1964), בשם הוועד האולימפי ההולנדי על פני זו שניגנבה. בשנת 2006 ניפטרה ואן פליט בגיל 80.

## תארים והשגים
*ואן פליט קבעה 18 שיאי עולם בסגנון החזה בכל המרחקים שנישחו אז ועוד 3 שיאי עולם כשחיינית חזה במשחה שליחים מעורב. 
*ואן פליט הפסידה במשחה אחד בלבד מתוך למעלה מ-100 תחרויות שבהן השתתפה. "הפסדה" היה כשסיימה שנייה ב-200 מטר חזה באחת התחרויות הראשונות שלה לאחר שזכתה בחצי המרחק. 
*בשנת 1973 זכתה ואן פליט להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.https://web.archive.org/web/20120609174154/http://www.ishof.org/Honorees/73/73nvanvliet.html

## ראו גם

* 
*התפתחות שיא העולם ב-100 מטר חזה (ויקיפדיה הגרמנית)
*התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר חזה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחייניות חזה הולנדיות
קטגוריה:אלופות אירופה בשחייה
קטגוריה:שחייניות באולימפיאדת לונדון (1948)
קטגוריה:אלופות אולימפיות הולנדיות: שחייה
קטגוריה:שיאניות עולם הולנדיות: שחייה
קטגוריה:הולנדיות שנולדו ב-1926
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1926
קטגוריה:הולנדיות שנפטרו ב-2006
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-2006
דמביסה מויו

ממוזער|דמביסה מויו, 2014
**דמביסה מויו** (**Dambisa Moyo**, נולדה ב־2 בפברואר 1969) היא כלכלנית וסופרת ילידת זמביה אשר זכתה לפרסום בעקבות יציאת ספרה "Dead Aid: Why Aid is Not Working and How There is a Better Way For Africa" העוסק בהשפעה השלילית של חלק מהסיוע המערבי למדינות אפריקה.

## ביוגרפיה
דמביסה נולדה וגדלה בלוסקה שבזמביה, היא בעלת דוקטורט מאוניברסיטת אוקספורד ותואר שני במינהל ציבורי ופיתוח גלובלי מבית הספר לממשל ע"ש קנדי באוניברסיטת הרווארד. בין השנים 1993 ו-1995 עבדה כיועצת של הבנק העולמי והחל משנת 2001 ככלכלנית בתחום כלכלת-מקרו גלובלית בקבוצת גולדמן זקס עד שנת 2008. היא כותבת לעיתים קרובות טורים כלכליים בעיתונים הכלכליים האקונומיסט וה-Financial Times.

## הספר Dead Aid
הספר הגיע לרשימת רבי המכר של הניו-יורק טיימס ומשך ביקורת מצד ארגוני סיוע כגון "אחד" מיסודו של הזמר בונו. הארגון פתח במערכה כנגד הספר, כאשר לטענת הארגון הספר קורא להפסקה מוחלטת של הסיוע לאפריקה. דמביסה מבקרת בספר כמו גם בראיונות שונים את "תרבות המפורסמים" אשר מתערבים לטענתה בניהול אפריקה ומהווים למעשה תחליף לממשלות המקומיות. הספר זכה בין היתר לתמיכתם של נשיאי סנגל ורואנדה ועורר דיון רב בסוגיה.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 

קטגוריה:בוגרות בית הספר לממשל באוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:בוגרי בית הספר לממשל באוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת אוקספורד
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת אוקספורד
קטגוריה:עובדי הבנק העולמי
קטגוריה:עובדות גולדמן זקס
קטגוריה:עובדי גולדמן זקס
קטגוריה:סופרות אפריקאיות
קטגוריה:סופרות זמביות
קטגוריה:אישים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:ילידות 1969
קטגוריה:ילידי 1969
סוקרטס (כדורגלן)

**סוקרטס ברזיליירו סמפאיו דה סוֹאוּזה ויאיירה דה אוליביירה** (פורטוגזית: **Sócrates Brasileiro Sampaio de Souza Vieira de Oliveira**; 19 בפברואר 1954, בלם (עיר) – 4 בדצמבר 2011, סאו פאולו), הידוע יותר בכינויו **סוקרטס**, היה כדורגלן ברזילאי, קפטן וקשר נבחרת ברזיל בכדורגל במונדיאל 1982 ובמונדיאל 1986.

נחשב לאחד הקשרים הגדולים בכל הזמנים. נודע בזכות משחק בעיטות עקב, יכולת מסירה יוצאת מהכלל וראיית משחק טובה. במרץ 2004 נבחר על ידי פלה לאחד מ-125 הכדורגלנים החיים הטובים בעולם.

## קריירת הכדורגל
סוקרטס החל את הקריירה המקצוענית שלו ב-1974 בקבוצת בוטפוגו מהעיר ריבייראו פרטו, אך בילה את רוב הקריירה שלו (מ-1978 עד 1984) עם קבוצת קורינתיאנס מסאו פאולו. בשנת 1984 סוקרטס עבר לשחק בקבוצת פיורנטינה האיטלקית אותה עזב בשל קשיי הסתגלות. את הקריירה המקצוענית סיים בקבוצות הברזילאיות פלאמנגו וסאנטוס.
ב-2004, יותר מעשור מאז פרש, הסכים סוקרטס לשמש כשחקן-מאמן בגארפורת' טאון, קבוצה חובבנית באנגליה. הוא הופיע פעם אחת במדי הקבוצה ב-20 בנובמבר 2004 מול טאדקסטר אלביון, למשך 12 דקות בלבד.

סוקרטס הופיע לראשונה במדי הנבחרת בשנת 1979, בגיל 25. במונדיאל 1982 שיחק לצידם של פלקאו, זיקו וסרז'יניו בהדרכת המאמן טלה סנטנה, בנבחרת שנחשבה לכישרונית במיוחד ושעוררה ציפיות גבוהות. למרות הפוטנציאל הרב שהיה טמון בה, כשלה הנבחרת והודחה על ידי נבחרת איטליה בסיבוב השני. בטורניר זה כבש סוקרטס שני שערים, אחד מהם נחרת בזיכרונם של אוהדי כדורגל רבים כאשר כבש מול נבחרת ברית המועצות בבעיטה ממרחק בסיום מבצע אישי בו עבר שני שחקנים. במונדיאל 1986 הודחה ברזיל ברבע הגמר על ידי נבחרת צרפת בהנהגת מישל פלאטיני, בתום דו-קרב בעיטות עונשין, לאחר החמצה של סוקרטס.

## מחוץ לכדורגל
סוקרטס היה דוקטור לרפואה, הישג נדיר לכדורגלנים מקצוענים, במיוחד לאור העובדה שהשיג את התואר בעת שהיה כדורגלן פעיל. בזמן ששיחק בקורינתיאנס ניצל סוקרטס את מעמדו הספורטיבי לצרכים פוליטיים: הוא הוביל ביחד עם חבריו לקבוצה מחאה כנגד השלטון הצבאי הדיקטטורי בברזיל, וקרא להחליף את המשטר בדמוקרטיה.

סוקרטס נודע כמי שלא חי חיים ספורטיבים, נהג לעשן קופסת סיגריות אחת ביום ולשתות משקאות אלכוהוליים. עובדה זאת הקשתה עליו להסתגל לכדורגל המקצועני באיטליה.

אחיו ראיי, זכה עם נבחרת ברזיל במונדיאל 1994 ושיחק בקבוצות סאו פאולו ופריז סן-ז'רמן.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:קשרי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:כדורגלני בוטפוגו
קטגוריה:כדורגלני סנטוס
קטגוריה:כדורגלני קורינתיאנס
קטגוריה:כדורגלני פיורנטינה
קטגוריה:כדורגלני פלמנגו
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ברזיל
קטגוריה:מאמני כדורגל ברזילאים
קטגוריה:מאמני ליגה דה קיטו
קטגוריה:זוכי פרס כדורגלן השנה באמריקה הדרומית
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1982
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 1983
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1986
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1954
קטגוריה:ברזילאים שנפטרו ב-2011
לוו-יאנג

**לְווֹיָאנְג** (בסינית מפושטת: **洛阳**; בסינית מסורתית: **洛陽**; בפין-יין: **Luòyáng**; מילולית: "הגדה הצפונית של ") היא נציבות עירונית במחוז חנאן שבמזרח הרפובליקה העממית של סין. על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020, התגוררו בנציבות העירונית כ-7.057 מיליון תושבים, מתוכם כ-2.55 מיליון בששת הרבעים. העיר הייתה בירתה של סין כולה בתקופות שונות, החל מהמאה ה-8 לפנה"ס ועד ל.

## גאוגרפיה
[שמאל|250px|ממוזער|[תצלום לווין של לוו-יאנג]]
הנציבות העירונית לוו-יאנג משתרעת על פני 15,235 קמ"ר במערב מחוז חנאן וגובלת בבירת המחוז גֶ'נְגְג'וֹאוּ ממזרח ובנציבויות העירוניות , ,  ו מצפון-מזרח, מדרום-מזרח, ממערב ומדרום בהתאמה. מצפון היא גובלת בתת-הנציבות העירונית  ובמחוז שאנשי. העיר שוכנת במפגש הנהר הצהוב ונהר לוו, כ-680 ק"מ דרום-מערבית לבייג'ינג בירת סין.

## היסטוריה
את העיר לוו-יאנג ייסד בראשונה הדוכס של ג'ואו, אחיו של המלך ווּ, מייסד שושלת ג'ואו ב. הוא קרא לעיר צֵ'נְגג'וֹאוּ ושיכן בה את שאריות האצולה של שושלת שאנג. בשנת 770 לפנה"ס הפכה העיר לבירת הממלכה. היא נהרסה במלחמת אזרחים בשנת 510 לפנה"ס ונבנתה מחדש שנה לאחר מכן.

בשנת 25 לספירה הפכה לוו-יאנג לבירת שושלת האן המזרחית, תוך שמעמדה מתבסס כאחד ממוקדי התרבות הסינית במשך מאות השנים שלאחר מכן. בשנת 68 הוקם בעיר מקדש הסוס הלבן, המקדש הבודהיסטי הראשון בסין. המקדש עדיין קיים, אם כי המבנים הנוכחיים הם בעיקר מן המאה ה-16.

בשנת 190 נחרבה העיר במהלך מלחמה פנימית בשושלת האן המזרחית, והבירה הועתקה מערבה לצָ'אנְג-'אָן (שִׂיאָן של ימינו). שלושים שנה לאחר מכן, בתקופת שלוש הממלכות, השיב לה את מקומה הקיסר וֶן, כשהפך אותה לבירה של שושלת ויי. שושלת גִ'ין, שאיחדה מחדש את סין, מיקמה גם היא את בירתה בלוו-יאנג. העיר הוחרבה בשנית בשנת 317 כאשר פולשים מצפון אילצו אותה להעתיק את בירתה לגְ'ייֵנְקָאנְג (נאנג'ינג של ימינו).

בשנת 493 העתיקה שושלת וֵיי הצפונית, אחת מהשושלות הדרומיות והצפוניות, את בירתה ללוו-יאנג. סמוך לעיר החלו לחצוב פסלי בודהה במערכת מערות לוֹנְגְמֶן. למעלה מ-30,000 פסלי בודהה נחצבו בסלע באותה תקופה, והם מהווים היום אתר מורשת עולמית, אף כי ראשיהם של רבים מן הפסלים נותצו בזמן מהפכת התרבות. עם פיצול השושלת ב-534 לשושלת ויי המזרחית והמערבית, שוב איבדה העיר את בכורתה, כשהשושלת העתיקו את בירותיהם ליֵצֶ'נְג ולצָ'אנְג-'אָן, בהתאמה. צָ'אנגְאָן נותרה הבירה גם לאחר איחוד הקיסרות תחת שושלת סווי וכן תחת שושלת טאנג אחריה. לאחר מכן לא חזרה לוו-יאנג להיות הבירה, אלא לשנים ספורות בשלהי שושלת טאנג (904-907), וכן תחת ממלכת טאנג המאוחרת (923-936) בתקופת חמש השושלות ועשר הממלכות.

בשנת 1948, במהלך מלחמת האזרחים הסינית בין הקוומינטנג למפלגה הקומוניסטית הסינית, המאבק על לוו-יאנג הסתיים בניצחונם של הקומוניסטים והפך לאבן דרך במסע כיבושם מיידי הלאומנים.

## חלוקה מנהלית
הנציבות העירונית לוו-יאנג מחולקת לשישה רבעים, שמונה נפות ונפה עירונית אחת:

## ערים תאומות
* 
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: ערים
קטגוריה:חנאן: ערים
קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: נציבויות עירוניות
מרגרט צ'אן

**מרגרט צ'אן פונג פו-צ'ון** (באנגלית: **Margaret Chan Fung Fu-chun**; נולדה ב-21 באוגוסט 1947) הייתה מנהלת של ארגון הבריאות העולמי בין השנים 2007 ל-2017. צ'אן, ילידת הונג קונג, בעלת רקע אקדמי בכלכלה ובמינהל עסקים, שימשה בין השנים 1994 ל-2003 כשרת הבריאות של הונג קונג. בין השנים 2003 ל-2006 שימשה בתפקידים בכירים בארגון הבריאות העולמי, כאחראית על מניעת מגפה עולמית של שפעת, וכסגנית האחראי למניעת מחלות מידבקות.

## ביוגרפיה
אחרי לימודיה בבית ספר תיכון, הוכשרה צ'אן כמורה לכלכלת בית בקולג' לחינוך בהונג קונג. ב-1973 סיימה תואר ראשון בכלכלת בית באוניברסיטת מערב אונטריו, וב-1975 קיבלה שם תואר דוקטורט ברפואה. בהמשך קיבלה תואר שני בבריאות הציבור מהאוניברסיטה הלאומית של סינגפור.

ב-1997 קיבלה מענק מחקר מהפקולטה לרפואת בריאות הציבור של הקולג' המלכותי לרופאים בלונדון, וכן הוענק לה מעמד אבירות של "קצינה" במסדר האימפריה הבריטית, על ידי המלכה אליזבת' השנייה.

בדצמבר 1978 הצטרפה לממשלה בהונג קונג, למשרד הבריאות. ב-1989 קודמה לתפקיד עוזרת מנכ"ל משרד הבריאות בהונג קונג, וב-1992 מונתה לסגניתו. ב-1994 מונתה לשרת הבריאות, האישה הראשונה בתפקיד זה בהונג קונג. ב-1997 תרמה למאבק בשפעת העופות ולהרגעת הציבור, ובעת התפרצות המגפה נודעה באמירתה "אני אוכלת בשר עוף מדי יום, אין צורך בפאניקה". בהמשך, כאשר התרבו מקרי ההידבקות במחלה, טענו כנגדה מבקריה שהיא מטעה את הציבור. אך לאחר מכן זכתה להערכה על השמדת מיליון וחצי עופות נגועים והשתלטות על המגפה בהונג קונג.

ב-2003 פרצה בסין וברחבי העולם מגפת הסארס, וצ'אן ספגה ביקורת מהמועצה המחוקקת של הונג קונג על התנהלות פאסיבית ואיטית יחסית בכל הנוגע למגפה. ועדת מומחים שהקימה הממשלה לבדיקת ההתמודדות עם המגפה, קבעה כי צ'אן לא אשמה בכישלון ניהול המשבר, אלא המבנה הלקוי של מערכת הבריאות בהונג קונג, בו מערכת בתי החולים ומערכת בריאות הציבור היו מופרדות, ולפיכך נוצרו בעיות בשיתוף מידע ונתונים.

ב-2003 סיימה צ'אן את תפקידה כשרה, כשהצטרפה להנהגת ארגון הבריאות העולמי. ב-2006 מונתה לראש הארגון, והיא שימשה בתפקיד זה עד שנת 2017. בפעילותה מדגישה צ'אן את חשיבות שיפור הבריאות בקרב נשים ובקרב תושבי אפריקה.

ב-2007 עוררה ביקורת בקרב ארגונים הומניטריים, כאשר הביעה ספק בדבר איכותן של תרופות גנריות, מה שנתפס כתמיכה באינטרסים של חברות התרופות הגדולות, במהלך ביקורה בתאילנד.

ב-2009 עסקה צ'אן בהתמודדות ארגון הבריאות העולמי עם התפרצות שפעת החזירים ברחבי העולם, והכריזה עליה כמגפה כלל עולמית.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:נשים הונג קונגיות
קטגוריה:שרי בריאות
קטגוריה:עובדי ארגון הבריאות העולמי
קטגוריה:עמיתי הקולג' המלכותי לרופאים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת מערב אונטריו
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מערב אונטריו
קטגוריה:ילידות 1947
כיהודה ועוד לקרא

**כיהודה ועוד לִקְרָא** הוא ניב עברי-תלמודי, שפירושו שאין צורך בהוכחה הנוספת, כאשר הראשונה חזקה יותר. בהשאלה משמש הביטוי כמעין הצהרת ענווה בעת הצטרפות ותמיכה בדעתם של אחרים, ומשמעותו כי דעת האומר או הכותב אינה בעלת משמעות לאחר שאחרים, חשובים ממנו, כבר הביעו את דעתם בנידון, והוא רק מצטרף לדברי קודמיו.

## מקור הביטוי
מקור הביטוי הוא משפט תמיהה המובא בתלמוד:

ופירושו: וכי המקרא צריך סיוע ממנהג שביהודה? כלומר: האם לאחר שהובא פסוק כמקור לדין מסוים, קיים צורך להביא ראיה וסיוע מן העובדה שגם בחבל יהודה נהגו כך?

בספרות התורנית מופיע הביטוי "כיהודה ועוד לקרא" פעמים רבות, במשמעותו המקורית: הבעת תמיהה או קביעת עובדה על אי הצורך בהבאת מקור או ראיה קלושים או בלתי מבוססים בסוגיות שונות, לאחר שכבר הובאו קודם לכן ראיות או מקורות מבוססים יותר.

## השימוש המושאל
כבר בתקופת הראשונים הושאל הביטוי כמשפט המהווה הצהרת ענווה בעת הצטרפות לדעתם של אחרים. למשל:

כלומר לא היה צורך בחתימות התושבים כאשר הרבנים כבר הביעו את פסק ההלכה בנידון. דוגמה נוספת אנו מוצאים במשפט:
 

כיום משמש הביטוי בשפת היום-יום בתצורתו המושאלת, הבאה להביע הצטרפות לדעתם של אחרים. שימוש נרחב בביטוי מופיע בהסכמות לספרים ובחתימה על פסקי הלכה, או מכתבי "קול קורא" מרובי חותמים.

רבנים ואישים שונים ששמם הפרטי הוא יהודה נוהגים לצרף את חתימתם באמצעות הניב. אחד הבולטים שבהם, הרב יהודה צדקה, נהג לחתום כמעט באופן קבוע "כיאודה ועוד לקרא".

## הערות שוליים

קטגוריה:ניבים וביטויים חז"ליים
צווארון כחול לבן (סרט)

**צווארון כחול לבן** הוא סרט ישראלי של נעם קפלן (שביים את הסרט וכתב את התסריט). הסרט הופק בשנת 2004 במסגרת בית הספר לקולנוע ע"ש סם שפיגל בירושלים, והיה לסרט הראשון שנוצר בבית ספר זה ויצא להקרנות מסחריות (בקולנוע "לב דיזנגוף" בתל אביב וכן בסינמטק ירושלים).

סרט הוא מוקומנטרי, בחלקו דרמה מבוימת, בחלקו קטעים אותנטיים מאולתרים ולא מבוימים וקטעי מצלמה נסתרת. ניתן לתאר את הסרט גם כקומדיה שחורה המערבת מציאות ודמיון.

הסרט מגולל את סיפורו של איתן קאליש, בחור תל אביבי ציני שחברתו הצ'כית עזבה אותו. בתחילת הסרט, יוצא קאליש לירושלים לערוך עסקת סמים עם עימאד, פלסטיני מהשטחים. את הסמים הוא מתכוון למכור לקהל שיגיע לאירוע "רייב נגד הכיבוש" ברחבת מוזיאון תל אביב.

בסרט מככב קפלן בתפקיד הראשי ולצידו יוהנה הורניקובה, דיראר סולימאן, משה שאטי, בנצי שני, מירי וצ'יקו מזרחי והראפרים הירושלמים סגול 59 (חן רותם) ושאנן סטריט (סולן להקת "הדג נחש") בתפקידי אורח. הפסקול כולל קטעי היפ הופ ירושלמי של סאבסוניק, סגול 59, הדג נחש. את המוזיקה המקורית בסרט כתב דודוש קלמס (קלידן להקת "הדג נחש").

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטי 2004
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:סרטי סטודנטים
קטגוריה:ירושלים בקולנוע
קטגוריה:סרטים מוקומנטריים
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2004
חרגולן זמירי

**חרגולן זמירי** (שם מדעי: *Locustella luscinioides*) הוא מין של ציפור שיר קטנה במשפחת הסבכיים ומהסוג חרגולן אשר נמצא על סף הכחדה כמקנן בישראל.

## תיאור
הוא בינוני בגודלו, אורכו 13-16 ס"מ ומשקלו 11-26 גרם. ביחס למשפחת הסבכיים, לחרגולן הזמירי גב חום-אפרפר או חום אדמדם. החלקים התחתונים בגוון אפור-לבנבן כולל התת-שת, מה שמבדיל אותו מחרגולן נחלים אצלו התת-שת כהה יותר. עם זאת, לפרטים צעירים יש צבע צהבהב בתת-שת. המקור ארוך ודק, ופס גבה קצר ולא מודגש.

מין זה אינו חששן במיוחד, אולם קשה לצפות בו בסבך הקנים, מלבד כאשר הוא שר. השירה מונוטונית ומזכירה את ניגון החרגול, והיא נשמעת לעיתים תכופות בין הערביים. היא דומה לשירתו של חרגולן מנומר, אולם היא מהירה ועמוקה יותר.

## אקולוגיה
אזורי קינונה באקלים ממוזג של דרום אירופה (מקננת נדירה באנגליה) עד טורקיה שבה נמצאת האוכלוסייה הקרובה ביותר לאוכלוסיית ישראל, שהיא גבול תפוצה הדרומי ביותר של המין. זהו מין נודד, החורף באפריקה שמדרום לסהרה. בדומה לרוב הסבכיים הוא ניזון בעיקר מחרקים.

אזור חיותו , בדרך כלל עם סבך צמחית גדה ובביצות. הקן נבנה בין הקנים, כאשר הוא מאגד ונאחז בכמה מהם, בו הנקבה מטילה 3–4 ביצים. בישראל מין זה חולף מצוי, ומקנן נדיר מאוד, ההערכות הן שבין 1 ל-3 זוגות מקננים בעמק החולה וייתכן ונכחד כמקנן. עד אמצע המאה ה-20 היה נפוץ מאוד ואוכלוסייתו מנתה מאות זוגות מקננים בנופי ביצה ומים מתוקים בישראל, אולם עקב יבוש שטחים אלו נעלם כמעט לחלוטין מישראל כמקנן.

אוכלוסיית אירופה מוערכת בכ-42,000–100,000 זוגות ומוגדרת כיציבה.

## גלריה

קובץ:Rohrschwirl Chiemgau.jpg|שר בגדות אגם כימזה
קובץ:Savi's Warbler (Locustella luscinioides) (14180450419).jpg
קובץ:Locustellaluscinioides.jpg|מבט חזיתי
קובץ:Savi's Warbler - Hungary CS4E3590 (17123184007).jpg|שר, הונגריה
קובץ:Locustella luscinioides MHNT.ZOO.2010.11.195.32.jpg|ביצים של חרגולן זמירי, אוסף מוזיאון טולוז
קובץ:Stamp of Belarus - 1998 - Colnect 231704 - Savi s Warbler Locustella luscinioides.jpeg|חרגולן זמירי על בול דואר מבלארוס, 1998
קובץ:Zingende snor-4961920.webm|סרטון


## קישורים חיצוניים

* חרגולן זמירי באתר החברה להגנת הטבע.
* דו"ח של מרכז הצפרות הישראלי ל-2008 – החברה להגנת הטבע.
* שירת חרגולן זמירי מאתר YouTube
* חרגולן זמירי באתר הרשימה האדומה של IUCN

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1824
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פאולו סאבי
קטגוריה:ארץ ישראל: סבכיים
קטגוריה:סבכיים
קטגוריה:טורקיה: עופות
קטגוריה:תוניסיה: עופות
קטגוריה:מונטנגרו: עופות
שמואל עמאר

**רבי שמואל עמאר** (ה'תק"ץ, 1830 - י"ח באלול ה'תרמ"ט, 14 בספטמבר 1889) היה דיין, משורר, ומקובל בעיר מקנס שבמרוקו, מחבר הספרים "דבר שמואל" ו"שמע שמואל".

## ביוגרפיה
רבי שמואל נולד בעיר מקנס שבמרוקו, היה ידוע בחוכמתו ובהתמדתו בלימודו ועסק במסחר. בשנת ה'תרל"א, 1871 נפטר אחיו רבי אברהם עמאר אשר היה רבה הראשי של העיר מקנס, חכמי העיר פנו לרבי שמואל עמאר בבקשה לקבל עליו את רבנות העיר, בתחילה סירב, אך לאחר בקשות חוזרות והסכם כי לא יקבל מהקהילה שכר על משרתו הסכים לקבל עליו את המשרה, בה כיהן עד פטירתו בי"ח באלול ה'תרמ"ט (1889). לאחר פטירתו בנו רבי שלום התמנה לדיין תחתיו.

### משפחתו
רבי שמואל נישא בראשונה לאסתר בת אליעזר טובי אך היא נפטרה בשנת ה'תרי"ג, 1853, זמן קצר לאחר נישואיהם. אחר כך נשא את רבקה בת רבי מרדכי טולדאנו ונולדו לו בנו שלום ובתו מזל טוב, בשנת ה'תרל"א (1871) נפטרה גם רבקה, ורבי שמואל נשא את לונה טולדאנו ונולדה להם בתו זוהרה. לאחר זמן נשא רבי שמואל גם את פריחה בת רבי לוי טולדאנו ונולד להם בנו רבי רחמים שלמה.

### מנהיגותו
רבי שמואל שימש במשרת ראש אב בית הדין בעירו, ובבית דינו ישבו: רבי שלום משאש הזקן, רבי יעקב בירדוגו, רבי רפאל דוד בירדוגו, ורבי רפאל אבן צור. רבי שמואל היה ידוע בגאונות הרבה ובכוחו הגדול בפסק ובהלכה. בשבתו בדין עסק רבי שמואל גם בבעיות האישיות אשר העסיקו את אנשי עירו והיה ידוע בליבו החם ורגישותו למצוקותיהם, הוא השתמש בכספו האישי לרווחת אנשי עירו ובעיקר לטובת העניים והנזקקים. התכתב גם עם בית הדין בעיר "רבאט", עם הרב יוסף בירדוגו, והרב אברהם צבע.

במקנס ישנו בית כנסת קטן על שם רבי שמואל, הנקרא בפי תושבי העיר היהודיים "אסליווא אזג'ירא".

### זיקתו לארץ ישראל
חלומו של רבי שמואל היה לעלות לארץ ישראל ולהתיישב בה, אך הוא לא זכה להגשים את חלומו. בימי חייו פעל רבות למען החזקת היישוב היהודי בארץ ישראל ולטובת השד"רים אשר הגיע לעירו ושהו בה, הן בכסף והן במתן עצות אשר יועילו להם בשליחותם.

## יצירתו
רבי שמואל כתב ספרים רבים והיה משורר אשר פיוטיו נתפרסמו והיו לשירי עם בקרב בני עירו, אחד מפיוטו הידועים הוא פיוט הודיה בשם "ארוממך אלי ואודה את שמך", על גזרה אשר נגזרה על בני עירו והתבטלה ביום פורים. וכן שירו המופיע כהקדמה לספר "משפטים ישרים" לרבי רפאל בירדוגו ובו הוא חתום בשם "רבי רפאל ן' צור" אך שמו רמוז בסוף ההקדמה "אני שמואל עמאר".

### ספריו
***דבר שמואל** - שו"ת על חלקי השולחן ערוך - אבן העזר, חושן משפט ויורה דעה, נדפס בקזבלנקה בשנת ה'ת"ש (1940).
***שמע שמואל** - דרושים לנפטרים ולמעלת התורה, נדפס בירושלים בשנת ה'תשנ"ז (1997).
***יניקת הנביאים** - תשובות מלוקטות של חכמי מרוקו ובתוכם כתביו שלא ראו אור, נמצא בכתב יד.
***שירים ופיוטים** - לזמנים ולמועדים, לדעות ולמידות, מוסר והדרכה, הודאה ותפילה, נמצא בכתב יד.
***המכתבים** - חליפות מכתבים עם חכמי דורו, נמצא בכתב יד.

## ראו גם
*רבי יוסף בירדוגו (מקנס)
*רבי דוד צבאח

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:רבנים מרוקאים
קטגוריה:מקנס: רבנים
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:ילידי 1830
קטגוריה:נפטרים ב-1889
דימרקו ג'ונסון

**דימרקו אנטוניו ג'ונסון** (באנגלית: **DeMarco Antonio Johnson**; נולד ב-6 באוקטובר 1975 בשארלוט, קרוליינה הצפונית) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הפאוור פורוורד ומתנשא לגובה 2.05 מטרים.

ג'ונסון שיחק באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בשארלוט במשך ארבע עונות, והעמיד ממוצעים של כ-20 נקודות וכ-9 ריבאונדים למשחק.  ב-1998 נבחר ג'ונסון במקום ה-9 בסיבוב השני של דראפט ה-NBA על ידי הניו יורק ניקס.

בשל שביתת השחקנים בליגת ה-NBA בעונת 1998/1999, התחיל ג'ונסון את קריירת הבוגרים שלו באיטליה בקבוצת ארמאני מילאנו, במדיה נבחר פעמיים למשחק האולסטאר של הליגה האיטלקית. ב-1999 עם סיום השביתה חתם על חוזה בניו יורק ניקס, אך שותף רק בחמישה משחקים במדי הניקס וסיים את העונה בקבוצת הריצ'מונד ריית'ם מליגת ה-IBL (ליגת כדורסל חצי מקצוענית בארצות הברית).

לאחר מכן חזר ג'ונסון לאירופה ושיחק במספר קבוצות, לרבות סקאבוליני פזארו האיטלקית, אולימפיאקוס פיראוס היוונית, אולימפיה ליובליאנה הסלובנית, עימה גם זכה באליפות הליגה ועירוני אשקלון הישראלית. בפברואר 2009 חתם ג'ונסון במכבי ראשון לציון מליגת העל הישראלית. ג'ונסון היה אחד מהשחקנים הבולטים של ראשון לציון, קלע 18.8 נקודות וקלט 7.3 ריבאונדים ב-34 דקות משחק בממוצע. משחק השיא שלו באותה עונה היה מול עירוני קריית אתא עם 30 נקודות ו-11 ריבאונדים ב-32 דקות משחק. את העונה סיים ג'ונסון במקום השני ברשימת קלעי הליגה, ובמקום השביעי ברשימת הריבאונדרים.

בתחילת עונת  חתם ג'ונסון בקבוצת עירוני נהריה, שהייתה קבוצתו השלישית בישראל. הוא שוחרר מהקבוצה במהלך חודש ינואר 2010 וחתם בהמשך העונה בקבוצת ואקוארו דה ביימון (Vaqueros de Bayamón) הפורטו ריקנית. בסיום העונה פרש ג'ונסון ממשחק פעיל ופנה לקריירת אימון.

בשנת 2010 ג'ונסון החל באימון בית ספר יסודי בשארלוט, אותו הצעיד לרבע הגמר של תחרות הכדורסל בו השתתף בית הספר לראשונה מאז שנת 2007. בשנת 2011 הצטרף ג'ונסון לצוות האימון של אוניברסיטת המפטון שמשחקת בליגת המכללות האמריקאית כשמונה לעוזר מאמן בקבוצה.

## קישורים חיצוניים

* פרופיל באתר היורוליג

קטגוריה:אמריקאים ילידי קרוליינה הצפונית
קטגוריה:שארלוט: אישים
קטגוריה:כדורסלני אולימפיה מילאנו
קטגוריה:כדורסלני ניו יורק ניקס
קטגוריה:כדורסלני אולימפיאקוס
קטגוריה:כדורסלני אולימפיה ליובליאנה
קטגוריה:כדורסלני עירוני אשקלון
קטגוריה:כדורסלני מכבי ראשון לציון
קטגוריה:כדורסלני עירוני נהריה
קטגוריה:כדורסלני מורסיה
קטגוריה:כדורסלני סקאבוליני פזארו
קטגוריה:כדורסלני ביאלה
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:בחירות דראפט של ניו יורק ניקס
קטגוריה:קרוליינה הצפונית: כדורסלנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1975
זאוויית א-שאזלייה

שמאל|ממוזער|250px|מסגד אל-שאזליה
שמאל|ממוזער|250px|אחד הקברים
**זאוויית א-שאזלייה** הוא מתחם דתי ומסגד השוכנים בפינה הדרום-מערבית של מצודת עכו וממערב לחמאם אל-באשה, בצפונה של העיר העתיקה בעכו. במקום בו שוכן כיום המבנה, ניצב בתקופה הצלבנית אחד ממגדלי משכן רובע ההוספיטלרים.
## היסטוריה
הבניין הנוכחי הוקם ב-1862 כזאווייה, מוסד שמקורו במגרב והדומה למדרסה. הוא הוקם בידי השייח עלי נור אל-דין אל-ישרוטי, מייסד המסדר הסופי השאזילי בעכו. אל-ישרוטי הגיע לעיר מתוניסיה בשנת 1849 במצוות יונה הנביא, אשר נגלה לו בחלומו. תחילה עשו חברי המסדר שימוש במסגד א-זיתונה הסמוך ולאחר מכן הקימו מסגד בתרשיחא. לבסוף שבו וקבעו את מרכזם העולמי בעכו והקימו בה את הזאוויה. 

המבנה ערוך סביב חצר גדולה המשמשת להתכנסויות ובמרכזה עץ דקל גבוה. המבנה המרכזי בקומפלקס הוא המסגד, המכונה "משהד". הוא שוכן בצידה המזרחי של החצר ובו נמצאים גם קבריהם של מייסד המסדר ושל בני משפחתו. המקום מהווה אתר עלייה לרגל לחברי המסדר המתגוררים בישראל, בירדן ובלבנון. הכניסה לזאווייה היא מרחוב נור אל-דין אל-ישרוטי, המנציח את שמו של מייסדה. 

כיום נמצא מרכז מסדר ה**שאזלים** בלבנון. לפיכך, במשך שנים נזנח המבנה בעכו והשוכרים של המתחם הרחיבו בו את בתיהם. בסוף המאה ה-20 החליטו השאזלים לשפץ את המקום. לצורך זה, הם פינו תחילה את הדיירים, תוך מתן פיצויים, ואז החלו בשיפוץ האתר. ההשקעה בחידוש האתר מוערכת בכ-80 מיליון דולר.

## לקריאה נוספת
* **זאוויה**, מאת זאב בן אריה, סיפורו של מסדר סופי שאזליה יאשרוטיה בישראל, 119 עמודים, אריאל (הוצאת ספרים), ירושלים 2011.

## קישורים חיצוניים

* המקום באתר ArchNet
* המקום באתר החברה לפיתוח עכו העתיקה

קטגוריה:עכו העתיקה
קטגוריה:עכו: מבנים
קטגוריה:עכו: מסגדים
אנדרטת זיכרון לחללי גוש דן

שמאל|ממוזער|250px|טבלת הנצחה בכניסה לאתר הזיכרון
**אנדרטת הזיכרון לחללי גוש דן** שנפלו במערכות ישראל, נמצאת במרכז אתר זיכרון גדול בתחום מחנה דורי בתל השומר. האתר נמצא צמוד לשער הכניסה של המחנה ליד לשכת הגיוס.

## היסטוריה
האנדרטה הוקמה בשנת 1956 ביוזמתם של ראשי הרשויות המקומיות של גוש דן ונציגי ארגון יד לבנים. היא עוצבה בידי הפסל מרדכי כפרי מנהלל. היא בנויה משני עמודים גבוהים ועליהם סמל צה"ל עם הכתובת הצבי ישראל על במותיך חלל, איך נפלו גיבורים. בקיר המחבר בין שני העמודים חקוקות המילים: "יד לבנינו מגוש דן, מכפר אונו, כפר אז"ר, בני ברק, גבעתיים, גבעת שמואל, רמת גן והסביבה, המתנדבים בעם, גואלי מולדת".

האנדרטה נמצאת בקצה רחבה מרוצפת שמשני צידיה לוחות אבן עליהם חקוקים שמותיהם של כ-1700 חללים בני היישובים בגוש דן שנפלו בכל מערכות ישראל מתקופת המחתרות עד לאחרונה. ליד כל חלל מופיע גילו בעת נפילתו. במרכז לוחות ההנצחה נמצא לוח עם סמל מסוגנן של צה"ל ממתכת וסביבו מגולפים באבן סמלי היישובים שנזכרו לעיל.

את מרבית שטח אתר הזיכרון תופסות חורשות  ברושים המסודרות לפי המלחמות השונות. לכל חלל יש ברוש שלידו מוצמד שמו.

כל שנה נערכת בשעות המוקדמות של יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל אזכרה לנופלים, בטקס צבאי מלא וכל שנה נושא ראש רשות אחר את דבריו להורים השכולים.
## גלריה

קובץ:אנדטטת הזיכרון לחללי גוש דן (3).jpg|סמלי היישובים בגוש דן
קובץ:חורשת הנופלים באתר הזיכרון לחללי גוש דן.jpg|חורשת הנופלים באתר הזיכרון לחללי גוש דן
קובץ:חורשת חללי מלחמת יום הכיפורים באנדרטה לחללי גוש דן.jpg|חורשת חללי מלחמת יום הכיפורים
קובץ:טקס הזיכרון 2009 - הדלקת הלפיד באנדרטה לחללי גוש דן.jpg|טקס הזיכרון 2009 - הדלקת הלפיד
קובץ:טקס הזיכרון (2).jpg|טקס הזיכרון 2009
קובץ:טקס הזיכרון 2009 (1).jpg|טקס הזיכרון 2009
קובץ:טקס הזיכרון 2009(3).jpg|טקס הזיכרון 2009 - הזרים


## ראו גם
* מחנה דורי

## קישורים חיצוניים

* 

דן, גוש
קטגוריה:רמת גן: אנדרטאות
קטגוריה:מחנה דורי
הרפתקאותיו של גדי בן סוסי

**הרפתקאותיו של גדי בן סוסי** הוא סרט אילם מונפש ארץ-ישראלי משנת 1931. הסרט הופק על ידי האחים ברוך ויצחק אגדתי, אויר על ידי הצייר והקריקטוריסט אריה נבון, ומלווה בכתוביות מחורזות פרי עטו של אביגדור המאירי. הסרט נחשב ליצירה המונפשת העברית הראשונה, מלבד סרטון פרסומת לחברת נעליים שנבון ויצחק אגדתי יצרו עוד קודם לכן במשותף. 

הסרט מתאר את הרפתקאותיו של בחור ישראלי ממוצא תימני המשוטט ברחבי תל אביב ומחפש פרנסה ואהבה. הוא הוקרן בראינוע עדן במשך זמן קצר.

השם גדי בן סוסי לקוח מן התנ"ך והוא שמו של אחד משנים עשר המרגלים שנשלחו על ידי משה רבנו לתור את ארץ כנען.

## קישורים חיצוניים

* "הרפתקאותיו של גדי בן סוסי" - הסרט המלא לצפייה באתר ארכיון ישראלי לסרטים - סינמטק ירושלים
* 
* אלי אשד, הרב נבון: על אמן הקריקטורות והקומיקס העברי הראשון, באתר e-mago
* הסרט באתר ארכיון שפילברג

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 1931
קטגוריה:סרטים ארץ-ישראליים
קטגוריה:סרטים אילמים
קטגוריה:סרטי שחור-לבן
קטגוריה:סרטים מצוירים ישראליים
פאולו סאבי

ממוזער|שמאל|250px|פאולו סאבי, פסל לזכרו בגן הבוטני בפיזה (Orto botanico di Pisa).
**פאולו סאבי** (באיטלקית: **Paolo Savi**; 11 ביולי 1798 – 5 באפריל 1871) היה גאולוג ואורניתולוג איטלקי.

## חייו
סאבי נולד בפיזה. אביו, גאטנו סאבי, היה פרופסור לבוטניקה באוניברסיטת פיזה. ב-1820 היה פאולו מנחה בזואולוגיה באוניברסיטה, ושלוש שנים מאוחר יותר היה לפרופסור, ולימד גם גאולוגיה. הוא הקדיש מאמצים רבים לפיתוח המוזיאון של האוניברסיטה (Museo storia naturale di Pisa), שהפך לאחד מאוספי הטבע החשובים באירופה.

סאבי נחשב לאבי הגאולוגיה האיטלקית. הוא חקר את הגאולוגיה של האלפים האפואניים ו-Monti Pisani (אזור הררי בצפון-מרכז טוסקנה), והסביר את המקור המטמורפי לשיש שבקרארה, הוא תרם למאמרים שעסקו בשכבת המיוקן ומאובנים בהר במבולי (Monte Bamboli), במחצבי הברזל באלבה ובנושאים נוספים.

סאבי התפרסם גם בתחום האורניתולוגיה (חקר העופות) ופרסם את החיבורים *Ornitologia Toscana* (1827–1831) ו-*Ornitologia Italiana* (1873–1876). סאבי היה הראשון לתאר את חרגולן זמירי, ציפור שיר קטנה, הנקראת באנגלית על שמו Savi's Warbler.

סאבי נפטר ב-5 באפריל 1871 ונקבר בבית הקברות בפיזה ופסל לזכרו נמצא בגן הבוטני בעיר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מדענים איטלקים
קטגוריה:אורניתולוגים
קטגוריה:גאולוגים
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1798
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1871