open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
מיליה דיין

**מיליה דיין** (בערבית: **ميليا ديان**, באנגלית: *Milia Dayan*; פעלה בשנת 1870) הייתה שחקנית תיאטרון יהודיה-מצרית. היא ואחותה היו שתי הנשים הראשונות שהיו שחקניות מקצועיות במצרים ובעולם הערבי.

## ביוגרפיה וקריירה
מיליה דיין נולדה בשם אמיליה דיין במשפחה יהודית ענייה במצרים.

בשנת 1870 נוסד התיאטרון המודרני במצרים עם הקמת להקת התיאטרון של אחד מחלוצי הבמה במצרים, יעקב צנוע. האמנות התיאטרונית המודרנית, שיובאה מן העולם המערבי, דרשה נוכחות של נשים שיגלמו דמויות נשיות. בעוד שיעקוב צנוע הצליח לגייס שחקנים גברים מקומיים, הוא התקשה מאוד למצוא נשים מצריות שישחקו בתיאטרון. בתקופה זו נשים במצרים חיו בדרך כלל בהפרדה מגדרית איסלאמית ונדרשו לצניעות מוחלטת, ולא היה מקובל כלל שאישה מוסלמית תעסוק במשחק.

צנוע קיבל אישור להעסיק נשים על הבמה, אך בתנאי שלא תהיינה מוסלמיות. לבסוף הצליח להעסיק שתי נערות יהודיות עניות – מיליה דיין ואחותה. צנוע לימד אותן קרוא וכתוב וכן את יסודות המשחק, והן הפכו לשתי השחקניות המקצועיות הראשונות בעולם הערבי כאשר הופיעו לראשונה על הבמה. במשך תקופה ארוכה היו אחיות דיין הנשים היחידות ששיחקו בתיאטרון ערבי, וצנוע נאלץ להתאים את מחזותיו כך שכל התפקידים הנשיים יגולמו על־ידן בלבד.

נראה כי מיליה דיין זכתה להצלחה רבה יותר מאחותה. מלבד משחק, היא גם הופיעה כזמרת וליוותה את להקת התיאטרון של צנוע  בסיורים ברחבי מצרים ואף עד סוריה. בדרך זו מילאה תפקיד חלוצי והייתה השחקנית הראשונה שעלתה על במות במקומות רבים שבהם הופיעה הלהקה.

האחיות דיין נחשבות לשחקניות הראשונות בעולם הערבי, יחד עם מרים סמט (Miriam Samat), ורדה מילאן, מתילד נג'ה (Mathilde Nagga) והאחיות אבריז אל-אסטאטי ואלמז אל-אסטאטי – כולן נשים לא מוסלמיות.

## קישורים חיצוניים
* *World Encyclopedia of Contemporary Theatre, Volume 4: The Arab World* – Routledge, 1999.
* ميليا ديان رائدة سيدات المسرح, באתר gocp.gov.eg, פורסם ב-2 בדצמבר 2019 
## הערות שוליים

קטגוריה:נשים במצרים
קטגוריה:זמרות מצריות
קטגוריה:יהודיות מצריות
קטגוריה:שחקניות יהודיות
קטגוריה:זמרות יהודיות
קטגוריה:אומנים יהודים שפעלו בארצות ערב
קטגוריה:נשים במאה ה-19
קטגוריה:ילידי המאה ה-19
מורה (להקה)

**מורה** (ידועה גם בשם **מוּרה**) היא להקת טריו ישראלית העוסקת בהלחנת שירי משוררים בסגנון אינדי עם השפעות של רוק מתקדם וג'אז.

## היסטוריה
הלהקה הוקמה בשנת 2004 על ידי אלון לוטרינגר, עומר קליין ושחר ברבש. הלהקה החלה להופיע בתיאטרון תמונע בתל אביב במסגרת סצנת האינדי המקומית, הפכה לתופעה מדוברת ולהופעותיה הגיע קהל רב. משמעות שם הלהקה הוא ״מרירות״ בשפה הערבית. חברי הלהקה, שהחלו לנגן יחד בזמן לימודיהם בתיכון תלמה ילין, הגיעו מרקע של ג׳אז, רוק מתקדם ומוזיקה אלטרנטיבית.בפרויקט זה, הם שילבו בין עיבודים מורכבים לטקסטים של משוררים עבריים, ביניהם: יונה וולך, דוד אבידן, אברהם חלפי, יהודה עמיחי ויעקב אורלנד.

בשנת 2005 הקליטה הלהקה הופעה חיה בתיאטרון תמונע. ההופעה תועדה ויצאה כדיסק בשם **הופעה חיה בתמונע**, שנמכר רק בהופעות עצמן ולא הופץ בחנויות.

לאחר תקופה של פעילות קצרה בתחילת שנות ה־2000, הלהקה הפסיקה להופיע למשך כשבע שנים. בשנת 2015 התאחדו חבריה להקלטת אלבום הבכורה **"מוּרה"** ולהופעות השקה בתיאטרון תמונע.

בשנת 2025 הודיעה הלהקה על מופע איחוד חד-פעמי לרגל 10 שנים לצאת אלבומם, במסגרת פסטיבל תל אביב (ניהול אמנותי: שלומי שבן). ההופעה זכתה לשבח מפי בן שלו, מבקר המוזיקה של הארץ, שכתב: "דווקא מכיוון שחברי "מורה" מקדשים את השירים האלה, הם מבינים שהם צריכים לגעת בהם מוזיקלית בלי כפפות משי, בלי חרדת קודש."

## חברי הלהקה
* **אלון לוטרינגר** – שירה ובס
* **עומר קליין** – פנדר רודס, שירה
* **שחר ברבש** – תופים והקשה

## סגנון מוזיקלי
מורה מתמקדת בלחנים לשירי משוררים עבריים ובהענקת עיבודים מודרניים לשירה קלאסית.
הלהקה הלחינה טקסטים של יונה וולך, דוד אבידן, יהודה עמיחי ואחרים.
הסגנון המוזיקלי שלה משלב יסודות של רוק מתקדם, ג׳אז, ומוזיקה אלטרנטיבית.

## דיסקוגרפיה
* **הופעה חיה בתמונע** (2005) – אלבום הופעה חיה שהוקלט בתיאטרון תמונע ונמכר בדיסק בהופעות בלבד.
* **מוּרה** (2015) – אלבום הבכורה של הלהקה.
האלבום כולל את השירים: “מות המשורר”, “קורנליה”, “אני ילד בעגול אור”, “חוני”, “ילדי הישן חלם עלי חלום”, “נפרד מאלה שקשה לעזבם” ועוד.

השיר "מות המשורר" הוקלט ופורסם כסינגל ראשון לקראת יציאת האלבום.

## קישורים חיצוניים
* 

* 75px מוּרה, באתר אמזון מיוזיק
* 
* 
* 
* עמוד הלהקה באתר Qube

## הערות שוליים

קטגוריה:להקות ישראליות
קטגוריה:להקות אינדי ישראליות
קטגוריה:להקות רוק מתקדם ישראליות
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 2004
שלדג הנהר

**שלדג הנהר** (באנגלית: "**The Kingfisher**") הוא ציור שמן על בד מאת הצייר ההולנדי וינסנט ואן גוך, שנוצר בפריז בשנת 1887. היצירה משתייכת לזרם הפוסט־אימפרסיוניסטי ונמנית עם ציורי החיות שצייר האמן במהלך שהותו בצרפת. הציור שמור כיום במוזיאון ואן גוך באמסטרדם.

## תיאור היצירה
הציור מתאר שלדג הנהר יחיד היושב על קנה דק לצד גדת מים, דרוך ומוכן לצוד את טרפו. ואן גוך השתמש במכחולו הקצר והאופייני כדי לתאר את האיזון העדין בין תנועת הציפור לסביבתה. הרקע הירקרק־צהבהב יוצר תחושת רוגע והרמוניה עם הטבע, בעוד המרקם הדחוס והמהיר של הצבעים משווה לתמונה חיות ומיידיות. הצללית המוארכת של זנב הציפור מאזנת את תנוחת המקור המורם, והגוונים הכחולים של נוצותיה נראים מעט עמומים, אולי כהעדפה אמנותית או כתוצאה מתנאי התאורה שראה האמן. הציור מבטא את מפגשו של ואן גוך עם יופיו השברירי של עולם החי ועם הקשר שבין אמנות לטבע.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:וינסנט ואן גוך: ציורים
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:מים באמנות
קטגוריה:אוספי מוזיאון ואן גוך
קטגוריה:בעלי חיים באמנות
אוניאו סאו ז'ואו

**אוניאו סאו ז'ואו** (בפורטוגזית: **União São João Esporte Clube**) הוא מועדון כדורגל מברזיל, שממוקם בעיר אראראס שבמדינת סאו פאולו. המועדון נוסד בשנת 1981 ושיחק בעבר בדרג הבכיר של אליפות ברזיל בכדורגל.

## היסטוריה
המועדון הוקם בשנת 1981 ביוזמת בעלי מפעל הסוכר המקומי Usina São João. הוא החל את דרכו באליפות סאו פאולו בכדורגל ובשנת 1987 העפיל לראשונה לדרג הבכיר של הליגה המדינתית, בו שיחק במשך 18 עונות. הישג השיא היה מקום שני בעונת 2002. הופעתו האחרונה בדרג העליון של אליפות סאו פאולו הייתה בעונת 2005.

בעונת 1989 השתתף המועדון לראשונה בליגת המשנה הברזילאית, בה הופיע במשך תשע עונות. בעונת 1996 זכה באליפות הליגה, והשתתפותו האחרונה במפעל הייתה בעונת 2003.

בעקבות הרחבת ליגת העל הברזילאית ל-32 קבוצות לקראת עונת 1993, העפיל "אוניאו סאו ז'ואו" לראשונה לליגה הבכירה הארצית. הוא שיחק בליגה זו במשך ארבע עונות, כשהישגו הבולט הוא המקום ה-12 בעונת הבכורה שלו (1993). עונתו האחרונה בליגה הבכירה הייתה 1997.

מאז תחילת העשור השני של המאה ה־21, המועדון משתתף בדרגים הנמוכים של אליפות סאו פאולו. בין השנים 2002–2014 כלל לא השתתף בתחרויות רשמיות.

## אצטדיון
אצטדיונה הביתי של הקבוצה נבנה בשנת 1988 ונמצא בבעלות המועדון. הוא מכיל כ-21 אלף מקומות ישיבה.
## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מדינת סאו פאולו: ספורט
קטגוריה:קבוצות כדורגל ברזילאיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1981
ריאד אל-עמור

**ריאד דחלאללה אחמד אל־עמור** (בערבית: **رياض دخل الله أحمد العمو**ر נולד ב-18 ביוני 1969) הוא מחבל פלסטיני האחראי לרצח של תשעה ישראלים ומספר פלסטינים. בעבר בכיר בתנזים, ריצה 11 מאסרי עולם עד לשחרורו במסגרת הסכם חמאס-ישראל באוקטובר 2025.

## ביוגרפיה
שימש כמפקיד בכיר בתנזים. התגורר בתוקוע. בתחילת דרכו נעצר לחודש במהלך האינתיפאדה הראשונה.

במהלך האינתיפאדה השנייה השתתף בפיגועים רבים: ירי על שיירה צבאית בה נהרג  - 2 באוקטובר 2000, ירי על כוח נח"ל באל-ח'דר בו נהרגו , ו - נובמבר 2000, פיגוע ירי בקבר רחל בו נהרג  - אפריל 2001, רצח סא"ל  בכביש המנהרות ביוני 2001, הפיגוע בכביש 398 בפברואר 2002, חטיפת ורצח  בינואר 2002, רצח דבורה פרידמן בכביש 60 במרץ 2002, ופיגועים נוספים.

בנוסף לכך הרג שלושה פלסטינים שנחשדו על ידו כמשתפי פעולה. ב-2001 היה יעד מרכזי של השב"כ ושל צה"ל מפני שהיה האחראי הישיר לכל פיגועי הירי בגזרה, וגם לירי אל שכונת גילה בירושלים.

נעצר ב-8 במאי 2002. בעת מעצרו היה נשוי ואב ל-5 ילדים. ב-2003 נידון לאחד עשר מאסרי עולם.

ב-2019 נבחר למועצת תוקוע. דיווח פלסטיני מ-2023 מספר על חרשות חלקית שלו ועל היותו חולה בכלאו.

ב-10 באוקטובר 2025 פורסם כי הוא צפוי להשתחרר מהמאסר כחלק מהסכם חמאס-ישראל. ב-13 באוקטובר שוחרר.

## הערות שוליים

קטגוריה:פעילי פת"ח
קטגוריה:טרוריסטים פלסטינים
חותם אדם וחוה

**חותם "אדם וחוה"** (באנגלית: ***Adam and Eve cylinder seal***), הידוע גם בשם **חותם הפיתוי** (), הוא חותם גליל מסופוטמי קטן מאבן ירקרקה, שמקורו מן התקופה שלאחר האימפריה האכדית, סביב המאה ה־22 עד ה־21 לפנה״ס. החותם מתאר שתי דמויות יושבות משני עבריו של עץ וביניהן נחש, ולפנים סברו כי הוא קשור לסיפור אדם וחוה שבספר בראשית. כיום מקובל לראות בו דוגמה טיפוסית של סצנה פולחנית אכדית – סצנת משתה או פולחן פוריות.

## תיאור החותם
על פני הגליל נחרתה בסגנון אינטליו (חריתה פנימה) סצנה ובה שתי דמויות יושבות משני צידי עץ תמר נושא פירות, וביניהן נחש ניצב זקוף. כאשר מגלגלים את החותם על טין רך, נוצרת הטבעה רציפה של התמונה ההפוכה.

במאה ה־19 תיאר אותו האשורולוג ג׳ורג׳ סמית כך:

## משמעות ופרשנות
החוקרת דומיניק קולון (Dominique Collon) הציעה כי מדובר בסצנה מוכרת מן התקופות ה־23–22 לפנה״ס: אל ישוב (שניכר בקרניו כסמל אלוהי) מול מתפללת. העץ והנחש שביניהם מייצגים, ככל הנראה, סמלים של פוריות וחיים.

החוקר דייוויד פיטרסן (David L. Petersen) תמך בעמדה זו, וציין כי כל המאפיינים תואמים למסורת הידועה של **סצנת המשתה האכדית**:

המיתולוג ג׳וזף קמפבל ראה בסצנה שריד של פולחן פריון קדום, שמקורו אף בתקופה הנאוליתית, שבו מופיעים האלה־אם ועץ החיים, כאשר הנחש הוא סמל ההתחדשות:

## קצת רקע על גלילי חותם
גלילי חותם הם גלילים קטנים, לרוב מאבן קשה, שנחרתו בהם עיטורים ותמונות במשטח קעור. הם נוצרו בדרום מסופוטמיה סביב 3500 לפנה״ס, ושימשו להחתמה על טין, כאמצעי מנהלי, תכשיט או קמיע מאגי. עם התפשטות הכתב היתדותי, התפשט גם השימוש בחותמות אלה ברחבי המזרח הקדום.

## ראו גם
* חותם גליל
* מסופוטמיה
* גן עדן
* אדם וחוה

## קישורים חיצוניים
* חותם אדם וחוה באתר המוזיאון הבריטי 
* הערך בגלריית Google Arts & Culture 
* הערך המקורי בוויקיפדיה האנגלית 

## הערות שוליים

קטגוריה:חותמות
קטגוריה:ארכאולוגיה
קטגוריה:מסופוטמיה
הגראנד בולבאר

**הגראנד בולבאר** (בצרפתית: ***Les Grands Boulevards***) היא יצירת שמן על קנבס מאת האמן הצרפתי פייר-אוגוסט רנואר, אשר צוירה בפריז בשנת 1875. היצירה מתארת את אחת השדרות המרכזיות בעיר לאחר תהליך ההתחדשות העירונית של אמצע המאה ה־19, והיא שמורה כיום במוזיאון פילדלפיה לאמנות. היצירה משתייכת לסגנון האימפרסיוניסטי ומסווגת כנוף עירוני.

## תיאור היצירה
במרכז היצירה מוצגת שדרה עירונית רחבה בפריז, ובה דמויות רבות: משפחות, גברים ונשים בלבוש תקופתי, וכן כרכרות רתומות לסוסים. הבניינים המתוארים בצד הימני בנויים בסגנון אבן אחיד, אופייני לתכנון העירוני החדש של פריז. העצים הגבוהים יוצרים צללים על פני הרחוב, והאור הטבעי משתלב עם קומפוזיציה רכה. משיחות המכחול קצרות, הצבעים בהירים, והאובייקטים נראים מטושטשים, באופן שתואם את עקרונות האימפרסיוניזם.

## פרשנות והשוואות
הגראנד בולבאר משקפת את המודרניזציה של פריז במחצית השנייה של המאה ה־19, לאחר תכנונו מחדש של המרחב העירוני על ידי הברון ז'ורז'-אז'ן אוסמן. הציור מתמקד ברגע חולף במרחב הציבורי, תוך הצגת תנועה עירונית שגרתית. רנואר מדגיש את האור והאווירה הכללית במקום תיאור מפורט של דמויות. גישתו נבדלת מזו של אמנים אימפרסיוניסטים אחרים בני זמנו, בכך שהוא שומר על תחושת קהילה ואינטראקציה בין הדמויות, במקום להציג ניכור אורבני.

### סמליות

הגראנד בולבאר משקפת את השינויים התרבותיים והלאומיים שהתרחשו בצרפת לאחר מלחמת צרפת–פרוסיה. אף על פי שאין בולטים ביצירה סממנים פוליטיים מפורשים, תיאור החיים העירוניים התוססים נתפס כביטוי לרוח חדשה של אופטימיות מודרנית. העיר מוצגת כמרחב מאורגן, שוויוני לכאורה, שבו מתקיימת פעילות אזרחית פתוחה, וניכרת תחושת שיקום תרבותי. הצבת דמויות ממעמדות שונים במרחב משותף משקפת אידיאל של סדר אזרחי חדש, וייתכן שהיא מסמלת את השאיפה ללכידות לאומית בעקבות המשבר הצבאי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סוסים באמנות
קטגוריה:ציורים של פריז
קטגוריה:פייר אוגוסט רנואר
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:עצים בציורים
פסגת השלום בשארם א-שייח' (2025)

**פסגת השלום בשארם א-שייח**' (או בשמה הרשמי: **פסגת שארם א-שייח' לשלום: הסכם לסיום המלחמה בעזה**; ; ) היא מפגש פסגה דיפלומטי רם-דרג שהתקיים ב-13 באוקטובר 2025 בשארם א-שייח' שבמצרים, לאור הסכם ליישום השלב הראשון של תוכנית 21 הנקודות של נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ לסיום הלחימה ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל בין ישראל לארגוני הטרור הפלסטיניים ובראשם חמאס.

מטרת הפסגה היא הגעה לסיכום על יישום השלבים הבאים בתוכנית 21 הנקודות של דונלד טראמפ ונחתמה בה התחייבות לקיים את תנאי התוכנית. היא דנה בממשל העתידי ברצועת עזה, אבטחה, שיקום וסיוע הומניטרי ותבקש בנוגע לכך התחייבויות מהמדינות המשתתפות בה. כן הוכרז בה באופן רשמי על סיום המלחמה בעזה ועל פתיחת עידן חדש של שלום, ביטחון ושגשוג במזרח התיכון. בפסגה חתמו ארצות הברית, מצרים, טורקיה וקטר על הסכם הכולל התחייבות להשיג חזון מקיף לשלום במזרח התיכון, מתוך עקרונות של כבוד הדדי גורל משותף.

## רקע

ב-8 באוקטובר 2025 הסכימו מדינת ישראל וארגון הטרור חמאס על יישום השלב הראשון של תוכנית 21 הנקודות שהוצעה על-ידי נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ, וכתוצאה מהסכם זה הופסקה האש בין הצדדים ב-10 באוקטובר. טראמפ הכריז לאחר מכן על תוכנית לקיום ועידת פסגה בין-לאומית שתעסוק בצעדים הבאים בתהליך השלום הישראלי-פלסטיני בפרט והשלום במזרח התיכון בכלל.

## משתתפים
יושבי הראש של הפסגה הם נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ ונשיא מצרים עבד אל-פתאח א-סיסי. השתתפו בה נציגים מיותר מ-30 מדינות, כולל ממדינות אירופה והמזרח התיכון.

ב-13 באוקטובר, ביום הפסגה ובעת ביקור טראמפ בישראל, הזמין א-סיסי את ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו להשתתף בפסגה. נתניהו אישר תחילה את הגעתו לפסגה אך בסופו של דבר ביטל את הגעתו, בשל חג שמחת תורה שחל באותו ערב. פרשנים פוליטיים העריכו כי הסיבה האמיתית לביטול היא מחשש למשבר מול המפלגות החרדיות (טענה שהוכחשה על ידי המפלגות החרדיות). סיבות נוספות שעלו הן חששו ממשבר קואליציוני עם מפלגות עוצמה יהודית והציונות הדתית ורצון להימנע ממבוכה בזירה המדינית ומתרחיש של תמונה לצד אבו מאזן שהיה "בלתי נסבל פוליטית מבחינתו". 

איראן קיבלה הזמנה להשתתף בפסגה, אך סרבה להצעה.

הנציגים הבאים השתתפו בפסגה:

;ארגונים בין-לאומיים

## חתימת ההסכם
בפסגה חתמו נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ, נשיא מצרים, עבד אל-פתאח א-סיסי, נשיא טורקיה, רג'פ טייפ ארדואן ואמיר קטר, תמים בן חמד אאל ת'אני, הסכם הכולל התחייבות להשיג חזון מקיף לשלום במזרח התיכון, מתוך עקרונות של כבוד הדדי גורל משותף. בהסכם נכתב: .

## ראו גם

* תהליך השלום הישראלי-פלסטיני
## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תהליך השלום הישראלי-פלסטיני
קטגוריה:2025 בישראל
קטגוריה:שארם א-שייח'
קטגוריה:סיני: היסטוריה
קטגוריה:הסכסוך הישראלי-ערבי: ועידות
קטגוריה:ועידות פסגה שנערכו במאה ה-21
קטגוריה:2025 במצרים
קטגוריה:נשיאות דונלד טראמפ השנייה
קטגוריה:תוכנית 21 הנקודות
עקרונות הגאולוגיה

**עקרונות הגאולוגיה: ניסיון להסביר את השינויים שחלו בעבר בפני השטח של כדור הארץ בהתייחס לסיבות הפועלות כיום** (*Principles of Geology: Being an Attempt to Explain the Former Changes of the Earth's Surface, by Reference to Causes Now in Operation*) הוא ספר עיון מאת הגאולוג הסקוטי צ'ארלס לייל, שפורסם לראשונה בשלושה כרכים בין השנים 1830 ל־1833. בספר השתמש לייל בתאוריית האחידות (Uniformitarianism) כדי לתאר כיצד פני כדור הארץ משתנים לאורך הזמן. תאוריה זו עמדה בניגוד ישיר לתאוריית הקתסטרופיזם שהייתה מקובלת באותה תקופה.

רבים מהמאמינים בקתסטרופיזם עשו זאת כדי לשמור מקום לאמונה דתית. כך למשל, סיפור המבול בספר בראשית נתפס בעיניהם כאירוע גאולוגי ממשי, מאחר שתאוריית הקתסטרופיזם תיארה את שינויי פני הארץ כתוצאה מאירועים חד-פעמיים ואלימים. לייל ערער על גישה זו באמצעות חקר הר אטנה שבסיציליה, ותיאר את השינויים בין שכבות הסלעים ואת הרשומות המאובנות שבתוכן כדי להוכיח כי שינויים איטיים והדרגתיים הם שגרמו לעיצוב פני כדור הארץ כפי שאנו מכירים אותם.

בעזרת ראיות גאולוגיות הסיק לייל כי גיל כדור הארץ עתיק בהרבה מה־6,000 שנה שנחשבו עד אז לגיל המקובל על פי פרשנות בריאת העולם הדתית. הספר הדגים כי אותם תהליכים המתרחשים כיום הם אותם תהליכים שהתרחשו גם בעבר.

## השפעות הספר
פירושו של לייל לשינויים גאולוגיים כצבר הדרגתי של שינויים זעירים לאורך תקופות זמן עצומות, נושא מרכזי ב"עקרונות הגאולוגיה", השפיע על צ'ארלס דרווין בן ה-22, שקיבל את הכרך הראשון של המהדורה הראשונה מידי רוברט פיץ' רוי, קפטן ה־האוניה ביגל, מעט לפני שיצאו (דצמבר 1831) למסעה השני של הספינה.

בעצירה הראשונה שלהם בסאו טיאגו, מצא דרווין מבנים סלעיים אשר – כשהתבונן בהם "בעיני לייל" – העניקו לו תובנה מהפכנית לגבי ההיסטוריה הגאולוגית של האי, תובנה שהשתמש בה לאורך כל מסעותיו.

בזמן שהותו בדרום אמריקה, קיבל דרווין את הכרך השני, שבו נדחתה רעיון האבולוציה אורגנית והוצעה במקום זאת תאוריית "מרכזי הבריאה" כדי להסביר את המגוון וההתפלגות של המינים. רעיונותיו של דרווין התרחקו בהדרגה מתיאוריה זו, אך בגאולוגיה פעל במידה רבה כתלמיד של לייל, ושלח הביתה ראיות נרחבות ותאוריות שתמכו בתאוריית האחידות של לייל, כולל רעיונותיו לגבי יצירת אתולים.

## ראו גם
* היסטוריה של הגאולוגיה
* היסטוריית חקר האבולוציה
* גיל כדור הארץ

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ספרי גאולוגיה
ארונצ'לה

**ארונצ’לה** (באנגלית: **Arunachala**; בטמילית: **அருணாசல**, מילולית: “ההר של האור האדמדם”) הוא הר קדוש הנמצא בעיר טירוונאמלאי (Tiruvannamalai) שבמדינת טמיל נאדו, דרום הודו. ההר נחשב לאחד האתרים הרוחניים החשובים ביותר בהינדואיזם, ומזוהה עם האל שיווה בצורתו כ־ארונצ'לשווארה (Arunachaleswara) – ביטוי של האל האלוהי.

## מיקום וגאוגרפיה
ההר שוכן סמוך לעיר טירוונאמלאי, כ־185 ק”מ דרומית־מערבית לצ’נאי. גובהו כ־814 מטר מעל פני הים, והוא מתנשא מעל הנוף הסובב כשמורת טבע ירוקה. סביב ההר מתפתלת דרך באורך כ־14 ק”מ המשמשת את המאמינים לטקסי עלייה לרגל

## משמעות רוחנית
בהינדואיזם, ההר ארונצ’לה נחשב להתגלמותו הפיזית של שיווה עצמו בצורת אש – אחד מחמשת יסודות היסוד (פנצ’ה מהא־בוטה).

על פי המסורת, שיווה הופיע כאן כעמוד של אור אינסופי כדי להוכיח לבראהמה ווישנו את עליונותו. המקום מסמל את המודעות הטהורה (Self / Atman) – הלב השקט של הקיום.

## טקסים ועלייה לרגל
* מדי חודש בליל הירח המלא מתקיים טקס ה־גיריוולם (Girivalam) – אלפי מאמינים מקיפים את ההר יחפים לאור הירח בתפילה ובמדיטציה.
* הפסטיבל הגדול ביותר הוא Deepam Karthigai, הנערך מדי שנה (בנובמבר–דצמבר), שבו מציתים מדורה ענקית בפסגת ההר כסמל לאור האלוהי.

## אשרם רמנא מהארשי
למרגלות ההר נמצא האשרם של רמנא מהארשי (Sri Ramana Ashram), אחד מגדולי המורים הרוחניים של המאה ה־20. רמנא חי למרגלות ההר במשך עשרות שנים, ראה בו ביטוי פיזי של ה”עצמי האמיתי” (Self), ולימד מדיטציה שקטה והתבוננות פנימית (self-inquiry – “מיהו אני?”).

## חשיבות עכשווית
ההר מושך אלפי מבקרים מדי שנה – הינדים, בודהיסטים, יוגים ומחפשי דרך מכל העולם – המבקשים שקט, הארה וחיבור פנימי.

הסביבה סביב ההר כוללת מקדשים עתיקים, מערות מדיטציה, ואשרמים רוחניים, ונחשבת למוקד עוצמתי של אנרגיה (Shakti)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:טמיל נאדו
קטגוריה:אתרי עלייה לרגל
קטגוריה:הרים מקודשים
קטגוריה:הודו: גאוגרפיה
כוס השוקולטה

**כוס השוקולטה** (בצרפתית: **La Tasse de chocolat**; באנגלית: **The Cup of Chocolate**) היא ציור שמן על בד מאת הצייר האימפרסיוניסטי פייר-אוגוסט רנואר, אשר צויר בין השנים 1877–1878. היצירה מציגה דיוקן נשי אינטימי של אחת מדוגמניותיו הקבועות של האמן, מרגו לגראן. הציור נמצא כיום באוסף הקבע של מוזיאון הלובר אבו דאבי.

## תיאור היצירה
במרכז היצירה נראית אישה צעירה היושבת בבגדי פאר כהים, עם תחרה לבנה בצווארון ופרח מקושט בסמוך לכתפה. היא אוחזת ביד אחת ברקמת בד ועל השולחן מונחת כוס פורצלן סינית תואמת לצלחת, ככל הנראה עם שוקולטה חמה. לצידה מונחים כפית כסף ופריט מתיקה נוסף. הרקע כולל טפט בסגנון יפני ועציץ פרחים, מה שמעיד על השפעות אסתטיות מן המזרח הרחוק. הבגדים, הריהוט, וההעמדה של הדמות משקפים סגנון בורגני פריזאי מסוף המאה ה-19.

## פרשנות
הציור מציג שילוב בין השפעות תרבותיות אירופאיות ומזרח־אסייתיות. כלי החרסינה הסיניים, הטפט המושפע מאמנות יפנית, ודגם הרקמה האלג'יראית שעל ברכיה של הדמות – כל אלה מבטאים מגמה של סקרנות תרבותית וטעם בין-לאומי שהיו נפוצים בצרפת של אותה תקופה. בנוסף, הבחירה בדוגמנית פשוטה, שתוארה כבעלת מקצוע צנוע, והצגתה כאישה אלגנטית בביתה, מדגישה את נטייתו של רנואר לטשטש גבולות חברתיים־מעמדיים ביצירתו.

## תולדות הבעלות
היצירה נותרה ברשותו של רנואר במשך כעשרים שנה, ככל הנראה בשל הקשר האישי שלו עם המודל מרגו, אשר נפטרה זמן קצר לאחר השלמת היצירה. בהמשך עברה היצירה לאוסף פרטי בפילדלפיה, כחלק מאוסף משפחת פורד. לאחר תקופה ארוכה שבה לא הוצגה לציבור, נחשפה בתערוכה בלונדון בשנת 2015. בשנת 2022 נרכשה היצירה על ידי מוזיאון הלובר אבו דאבי ונכנסה לאוסף הקבע שלו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי מזון ומשקאות
קטגוריה:דיוקנאות נשים
קטגוריה:פייר אוגוסט רנואר
קטגוריה:ציור אימפרסיוניסטי
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
רצח יורי גושצ'ין

**רצח יורי גושצ'ין** היה פיגוע טרור פלסטיני ב-23 ביוני 2001, במהלך האינתיפאדה השנייה. בפיגוע נרצח יורי גושצ'ין, בן 18 מפסגת זאב שבירושלים שפותה להגיע לאל-בירה.

## הרצח
יורי גושצ'ין היה צעיר ישראלי, בן להורים עולים מרוסיה, שהתיישבו בירושלים. גושצ'ין סיים את לימודיו התיכוניים והיה צפוי להתגייס לצה"ל בחודש שלאחר הרצח.

בערב הרצח יצא גושצ'ין מבית חברתו, המתגוררת בסמוך לביתו בשכונת פסגת זאב, ומאז נותק עמו הקשר. לאחר שנעלם במשך שעות החלה המשפחה בניסיונות איתור כושלים.

על פי הממצאים, גושצ'ין נחטף ככל הנראה זמן קצר לאחר שיצא מבית חברתו והובא לשטחי הרשות הפלסטינית באזור אל-בירה, שם נרצח באכזריות בירי ובדקירות. חקירה מאוחרת גילתה שחבריו לעבודת שיפוצים הזמינו אותו לבדיקת אופציה לשיפוץ והרגוהו בצורה אכזרית.

בשעות הבוקר המוקדמות נמצאה גופתו של גושצ'ין ועליה סימני ירי ודקירות. המשטרה הפלסטינית העבירה את הגופה לידי גורמי התיאום והקישור הפלסטיניים, שהעבירו אותה בהמשך לישראל. סמוך ל"בית המטבחיים", מפעל לעיבוד בשר על יד מחנה בית אל, נמצאו סימנים המעידים כי הגופה הושארה שם בטרם הועברה.

גושצ'ין נקבר בהר המנוחות. גדודי חללי אל-אקצא השייכים לפת"ח נטלו אחריות.

הרצח בוצע על ידי מספר מחבלים: עמאר מרדי – נעצר ביוני 2006,  סירב להשתחרר ב-25 בינואר מחשש לחיסול בעזה אך שוחרר לאחר מספר ימים במסגרת הסכם חמאס–ישראל בינואר 2025; ג'יהאד רום – נעצר ביוני 2006, השתחרר במסגרת הסכם חמאס–ישראל באוקטובר 2025; נאסר אבו זיידה – חוסל באוגוסט 2001.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פיגועי דקירה
קטגוריה:פעולות טרור ב-2001
אלקטרו-אינדסטריאל

**אלקטרו-אינדסטריאל** (באנגלית: **Electro-industrial**) הוא תת-ז'אנר מוזיקלי של EBM ופוסט-אינדסטריאל , שהופיע לראשונה בתחילת שנות ה-1980 בבלגיה, קנדה, צרפת וגרמניה.

בין האמנים המזוהים עם הז'אנר ניתן למנות את Front 242 , קברט וולטייר, Front Line Assembly , Klinik , Numb  וסקיני פאפי.

## אפיון
לאחר שה-EBM דעכה בתחילת שנות ה-1990, הז'אנר צבר פופולוריות בסצנת המועדונים הבין-לאומית. בניגוד ל-EBM, מוזיקאי הז'אנר השתמשו במקצבים קשים יותר ובשירה צרודה, מעוותת או דיגיטלית. בניגוד לרוק תעשייתי, מוזיקאי הז'אנר (למעט סקיני פאפי ו-Numb ) לרוב לא השתמשו בגיטרות חיות. בעוד של-EBM יש מבנה מינימליסטי והפקה נקייה, לאלקטרו-אינדסטריאל יש צליל מחוספסס, מורכב ורב-שכבתי עם גישה ניסיונית יותר.

מאז אמצע שנות ה-1990, יצירות הז'אנר הכילו גיטרות, ולעיתים נקשרו לאינדסטריאל מטאל. כמו כן, באותה תקופה שולבו אלמנטים מז'אנרי מוזיקה אלקטורנית נסיוניים, כמו דראם אנד בייס, מוזיקת דאנס אינטליגנטית וגליץ'. בנוסף לכך, יצירות הז'אנר מכילות ליריקה בנושאי שליטה, דיסטופיה ומדע בדיוני, ולעיתים מקבלים השראה אסתטית מסרטי אימה.

## הערות שוליים

קטגוריה:סגנונות מוזיקליים
קטגוריה:שנות ה-1980 במוזיקה
סובייטווייב

**סובייטווייב** (באנגלית: **Sovietwave**) הוא תת-ז'אנר מוזיקלי של סינת'ווייב, שמקורו בתחילת שנות ה-2010 במדינות ברית המועצות לשעבר (ובמיוחד ברוסיה, בלארוס ואוקראינה). יצירות הז'אנר מדגישות את הטכנולוגיה והתרבות שהיה בברית המועצות, כולל תוכנית החלל הסובייטית והאמנות הרטרו-פוטוריטית הסובייטית. הבלשנית מריה אנגסטרום תיארה את הז'אנר כמקבילו הפוסט-סובייטי של וייפורווייב, בעודו מעורר ביקורת נוסטלגית דומה על "קריסת העתיד העכשוויית" והכמיהה לאופטימיות האבודה של עידן שחלף.

## אפיון
הז'אנר מבוסס על מגמות מוזיקה אלקטרוניות מודרניות, כמו מוזיקת לו-פיי, מוזיקת אמביינט וסינת'-פופ, וכמן כן על המוזיקה האלקטרונית במדינות ברית המועצות לשעבר. אף על פי השימוש הנרחב בז'אנר בדגימות מתוכניות רדיו ונאומים פוליטיים, הז'אנר אינו פוליטי באופן גלוי. כמו כן, ז'אנר זה מאופיין בדגש על ההיבטים התרבותיים, הפוליטיים והמדעיים של ברית המועצות, כאשר קטעים מסרטים חינוכיים ונאומים של מדינאים סובייטים משמשים בעיקר ליצירת חוויה נוסטלגית לחיים הסובייטים עבור המאזין. בנוסף לכך, ליצירות הז'אנר בדרך כלל יש ליריקה בנושאי חלל וקדמה טכנולוגית, שנעלמו עם קריסת ברית המועצות, יחד עם זיכרונות ילדות חיוביים ואופטיזם טכנולוגי של עידן החלל. על פי מדענית מדעי החברה, נטליה מאייסובה, מגמה זו היא "נוסטלגיה לעתיד שעבר".

הז'אנר מושפע גם מפסקולי סרטי אנימציה וקולנוע ישניים, מוזיקאים סוביטיים (כמו ויאצ'סלב משרין , אדוארד ארטמייב, אלכסנדר זצפין, Zodiac  ואליאנס ) וכן מעבודתם של מוזיקאים מערביים שהיו פופולריים בברית המועצות (כמו דפש מוד, Digital Emotion  ומודרן טוקינג.

החוקר הרוסי איוואן בלצקי תיאר את הז'אנר ככזה שדומה לצ'ילווייב בעודו מציין כי שניהם מעוררים את המוזיקה הפופולרית והאסתטיקה של שנות ה-1980, ולעיתים מכילים קצבי תדר נמוך וסינתיסייזרי וינטג'. בנוסף לכך, בלצקי תיאר את האסתטיקה של סובייטווייב ככזה שמעורר את "הצד החיובי של המדינה הסובייטית של שנות ה-1960 – שנות ה-1980", תוך משחק על זיכרונות הילדות של אלו שחיו באותה תקופה, ועל תחושת האופטימיות הכללית הקשורה לעידן החלל בברית המועצות.

ההיסטוריון סטיבן גמבל תיאר את סובייטווייב כפיוז'ן של מוזיקה סובייטית ישנה "עם הצלילים האלקטרוניים של סינת'ווייב".

## הערות שוליים

קטגוריה:שנות ה-2010 במוזיקה
קטגוריה:סגנונות מוזיקליים
קטגוריה:מיקרוז'אנרים
קטגוריה:מוזיקה סובייטית
קטגוריה:רטרו
ג'ון פרנקלין מילר (פוליטיקאי מוושינגטון)

**ג'ון פרנקלין מילר** (באנגלית: **John Franklin Miller**; 9 ביוני 1862 – 28 במאי 1936) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר בבית הנבחרים של ארצות הברית בין השנים 1917–1931.

## ביוגרפיה
מילר נולד ב-9 ביוני 1862 בחווה במחוז סנט ג'וזף שבאינדיאנה. הוא למד בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ולפאראיסו. בשנת 1887 השלים את לימודיו והוסמך לעריכת דין באותה שנה. בשנת 1888 עבר מילר לסיאטל והחל לעסוק בעריכת דין. בין השנים 1890 ל-1894 כיהן כתובע המחוזי של מחוז קינג, ובין השנים 1908 ל-1910 כיהן כראש עיריית סיאטל.

מילר נבחר לראשונה לבית הנבחרים בשנת 1916, במקומו של הרפובליקני  שהתמודד לסנאט, וייצג את מחוז הקונגרס הראשון של מדינת וושינגטון מטעם המפלגה הרפובליקנית. לאחר מכן נבחר מחדש בבחירות של 1918, 1920, 1922, 1924, 1926 ו־1928. בשנת 1930 הפסיד במרוץ על המועמדות הרפובליקנית ל, שניצח אחר כך בבחירות הכלליות.

ג'ון פרנקלין מילר נקרא על שם דודו – גם הוא ג'ון פרנקלין מילר – שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם קליפורניה. שניהם לעיתים השתמשו בשם המקוצר ג'ון פ. מילר.

במהלך כהונתו בקונגרס הביע מילר עמדות גזעניות. הוא טען בפני חברי בית הנבחרים כי:

עם סיום כהונתו חזר מילר לעסוק בעריכת דין בסיאטל, שם נפטר ב-28 במאי 1936.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי אינדיאנה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית ממדינת וושינגטון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1862
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1936
שיאנג-יאנג

**שְׂיָאנְגְיָאנְג** (בסינית מפושטת: **襄阳**; בסינית מסורתית: **襄陽**; בפין-יין: **Xiāngyáng**) היא נציבות עירונית במחוז חוביי שבמרכז הרפובליקה העממית של סין. העיר היא איחוד של שתי ערים נפרדות בעבר - פאנצ'נג ושיאנג-יאנג (כיום שיאנגצ'נג), ונקראה בין השנים 1950–2010 בשם **שְׂיָאנְגְפָֿאן** (בסינית: **襄樊**; בפין-יין: **Xiāngfán**). מה שנשאר משיאנג-יאנג העתיקה ממוקם מדרום לנהר האן ומכיל את אחת מחומות העיר העתיקות ביותר שעדיין שלמות בסין, בעוד שפאנצ'נג ממוקמת מצפון לנהר האן. שתי הערים מילאו תפקידים היסטוריים בולטים הן בהיסטוריה הסינית העתיקה והן בהיסטוריה הטרום-מודרנית. כיום, העיר מהווה יעד להשקעות ממשלתיות ופרטיות, כאשר המדינה שואפת לעשות אורבניזציה ולפתח את המחוזות הפנימיים. על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020, התגוררו בנציבות העירונית כ-5.261 מיליון תושבים, מתוכם כ-2.32 מיליון בשלושת הרבעים.

## גאוגרפיה ואקלים
[שמאל|ממוזער|250px|[קו רקיע|קו הרקיע של שיאנג-יאנג בלילה]]
הנציבות העירונית שיאנג-יאנג משתרעת על פני 19,721 קמ"ר בצפון-מערב מחוז חוביי וגובלת במחוז חנאן מצפון, ברובע המיוער שֶׁנּוֹנְגְגְ'יָה מדרום-מערב ובארבע נציבויות עירוניות -  ממזרח,  מדרום-מזרח, יִיצָ'אנְג מדרום-מערב ושְׁה-יֵן ממערב ומצפון-מערב. נהר האן, יובל ראשי של נהר היאנגצה, זורם דרך מרכז העיר ומחלק אותה מצפון לדרום.

בשיאנג-יאנג יש אקלים סובטרופי גשום בן ארבע עונות (לפי שיטת קפן), המושפע ממונסון, עם חורפים קרים ולחים (אך יבשים יחסית) וקיצים חמים ולחים.

## חלוקה מנהלית
הנציבות העירונית שיאנג-יאנג מחולקת לשלושה רבעים, שלוש נפות ושלוש נפות עירוניות:

## כלכלה
שיאנג-יאנג מחזיקה במשאבי אנרגיה גדולים, בעוד שמרבצי המינרלים שלה כוללים רוטיל, אילמניט, זרחן, בריט, פחם, ברזל, אלומיניום, זהב, מנגן, מלחת ומלח סלעים. עתודות הרוטיל והאילמניט מדורגות גבוה בסין. ייצור טקסטיל הוא התעשייה העיקרית של שיאנג-יאנג, ואחריה ייצור מכונות, עיבוד כימי, אלקטרוניקה וייצור חומרי בניין. משאבים חקלאיים משמעותיים, כאשר התוצרת החקלאית העיקרית של שיאנג-יאנג כוללת דגנים, כותנה, גידולי שמן צמחי, טבק, תה ופירות. כביתה של דונגפנג מוטורס, שיאנג-יאנג היא מרכז רכב ידוע והיא משתפת פעולה עם יצרנים זרים לייצור דגמי ניסאן ואינפיניטי למכירות מקומיות. ישנם מספר מפעלי סיבים כימיים בעיר, כולל Birla Jingwei Fibres, השייך ל. העיר השקיעה גם בפארקים רבים של תעשייה, טכנולוגיה ואנרגיה נקייה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: נציבויות עירוניות
קטגוריה:חוביי: ערים
מתאו לוי

**מתאו לוי מנדניה** (בספרדית: **Mateo Levy Mendaña**; נולד ב-22 באוקטובר 2006 בבואנוס איירס שבארגנטינה) הוא כדורגלן מקסיקני-ארגנטינאי ממוצא יהודי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת קרוס אסול מליגת העל המקסיקנית.

## קריירת מועדונים
לוי גדל במחלקת הנוער של קרוס אסול, ובשנת 2024 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל המקסיקנית.

## קריירה בין-לאומית
לוי נכלל בסגל נבחרת מקסיקו עד גיל 20 לטורניר גביע העולם עד גיל 20 בשנת 2025, וערך הופעה אחת בטורניר.

## חיים אישיים
לוי נולד בבואנוס איירס שבארגנטינה למריאנו לוי, יהודי, ולאאוחניה מנדניה. בשנת 2017 עבר יחד עם משפחתו למקסיקו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים מקסיקנים
קטגוריה:חלוצי כדורגל מקסיקנים
קטגוריה:כדורגלנים ארגנטינאים
קטגוריה:חלוצי כדורגל ארגנטינאים
קטגוריה:כדורגלני קרוס אסול
קטגוריה:מקסיקנים שנולדו ב-2006
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-2006
Chill Kill

***Chill Kill*** הוא אלבום האולפן הקוריאני השלישי של להקת הבנות הדרום קוריאנית רד ולווט. הוא יצא לאור על ידי חברת SM אנטרטיינמנט ב-13 בנובמבר 2023, והוא כולל עשרה שירים, כולל הסינגל הראשי הנושא את שם האלבום.

## רקע והפצה
ב-18 בספטמבר 2023, הודיעה חברת SM אנטרטיינמנט כי להקת רד ולווט תוציא את אלבום האולפן השלישי שלהן בנובמבר 2023, ויכיל עשרה שירים, כולל הסינגל המוביל באותו שם. ב-24 באוקטובר פורסם לוח הזמנים לקידום האלבום. ב-25 באוקטובר שוחררו סרטוני הטיזר של ה"מוד סמפלר" של סולגי, איירין, ג'וי וירי, ולמחרת יצא סרטון טיזר לוונדי. ב-6 בנובמבר פורסם הטריילר הרשמי. ב-9 בנובמבר פורסם הטיזר של highlight medley, ולמחרת יצא סרטון הטיזר לקליפ "Chill Kill". האלבום והקליפ של הסינגל יצאו ב-13 בנובמבר.

## ביצועים מסחריים
האלבום "Chill Kill" הופיע לראשונה במקום השני במצעד Circle Album Chart של דרום קוריאה במהדורת המצעדים של ה־19 עד ה־25 בנובמבר 2023. מאוחר יותר, האלבום עלה למקום הראשון באותו מצעד במהדורת ה־17 עד ה־23 בדצמבר 2023, והפך לאלבום ה־13 של רד ולווט שמגיע למקום הראשון, מה שמחזק את מעמדן כלהקת הבנות עם מספר האלבומים הרב ביותר במקום הראשון במצעד הזה. ביפן, האלבום הופיע לראשונה במקום ה-45 במצעד האלבומים של בילבורד יפן במהדורת המצעדים מיום 15 בנובמבר 2023, במצעד אוריקון, האלבום הופיע לראשונה במקום ה-25 במצעד האלבומים, ובמקום ה-14 במצעד האלבומים הדיגיטליים במהדורת המצעדים מיום 27 בנובמבר 2023.

בארצות הברית, Chill Kill הופיע לראשונה במקום ה-14 במצעד Billboard World Albums, ובמקום ה-14 ב־Heatseekers במהדורת המצעד מיום 25 בנובמבר 2023. בבריטניה, האלבום הופיע לראשונה במקום ה-33 בבמצעד האלבומים הבריטי של OCC. באוסטרליה, האלבום הופיע לראשונה במקום העשירי במצעד 20 האלבומים המובילים של ARIA במהדורת המצעד מיום 20 בנובמבר 2023.

## קידום
לפני צאת האלבום, ב-13 בנובמבר 2023, רד ולווט קיימו אירוע לייב בשם "Red Velvet 'Chill Kill' Countdown Live" ביוטיוב, טיקטוק, וויברס ואיידול פלוס, שמטרתו להציג את האלבום ולהתחבר עם קהל המעריצים שלהם.

## רשימת שירים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי קיי-פופ
פיליפ אגיון

**פיליפ מריו אגיון** (בצרפתית: **Philippe Mario Aghion**; נולד ב-17 באוגוסט 1956) הוא כלכלן יהודי-צרפתי ופרופסור ב-INSEAD, בבית הספר לכלכלה של לונדון, ובבית הספר לכלכלה של פריז. בשנים 2002–2015, הוא שימש כפרופסור לכלכלה באוניברסיטת הרווארד. לפני כן, הוא היה פרופסור באוניברסיטת שפילד, יוניברסיטי קולג' לונדון, עמית רשמי במכללת נאפילד, אוקספורד, ופרופסור עוזר במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. אגיון הוא זוכה פרס נובל לכלכלה לשנת 2025 במשותף עם פיטר האוויט "על תאוריית הצמיחה בת קיימא באמצעות הרס יצירתי".

## ביוגרפיה
פיליפ אגיון נולד בפריז בשנת 1956, בנם של גבי ורמון אגיון. הוא קיבל את הדוקטורט שלו בכלכלה מאוניברסיטת הרווארד בשנת 1987.

אגיון החל את הקריירה האקדמית שלו בשנת 1987, כשהצטרף למכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס כמרצה משנה. בשנת 1990 מונה לסגן הכלכלן הראשי של הבנק האירופי לשיקום ופיתוח, ולאחר מכן עבר לאוניברסיטת אוקספורד וליוניברסיטי קולג' לונדון בשנת 1996. בשנת 2002 חזר להרווארד, שם הפך לפרופסור לכלכלה. ב-2015 אגיון מונה לפרופסור לכלכלה בבית הספר לכלכלה של לונדון.

מחקרו מתמקד בצמיחה כלכלית וחדשנות. יחד עם פיטר האויט, הוא פיתח את "הפרדיגמה השומפטריאנית", והרחיב אותה למספר כיוונים.

הוא חבר באקדמיה האמריקאית לאמנויות ומדעים, ונבחר לעמית חבר באקדמיה הבריטית בשנת 2015. הוא כיהן כנשיא האגודה הכלכלית האירופית בשנת 2017. הוא עורך של "הסקירה השנתית לכלכלה" מאז 2018.

## מחקר
עבודתו המוקדמת, בסוף שנות ה-80, התמקדה בתורת החוזים ובמימון תאגידי, במיוחד עם פטריק בולטון ואוליבר הארט. בשנת 1992 ויחד עם פיטר האוויט, הוא הציע מודל בסיסי של תורת צמיחה אנדוגנית תוך שימוש במסגרת השומפטריאנית של הרס יצירתי. פרסום זה סלל את הדרך לרצף רחב של ספרות תאורטית ואמפירית על הגורמים והמדיניות של צמיחה. במאה ה-21 חקר גם את הקשרים בין תחרות, מוסדות וצמיחה, ובפרט את הקשר ההפוך בין עוצמת התחרות לחדשנות. בעשור השני של המאה ה-21 מחקרו התרחב לנושאים של אי שוויון, ניידות חברתית והכלכלה הפוליטית של החדשנות. עבודתו האחרונה עוסקת בהשפעות של אוטומציה, בינה מלאכותית, גלובליזציה וצמיחה ירוקה.

## פעילות נוספת
אגיון נבחר לעמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ומדעים בשנת 2009 והוא חבר בוועדה המנהלת והמפקחת (ESC) של CERGE-EI. הוא מכהן גם בוועדה המייעצת המדעית של מכון מקס פלאנק לחקר טובין קולקטיביים.

לקראת הבחירות לנשיאות צרפת ב-2012, אגיון חתם יחד על פנייה של מספר כלכלנים לתמיכה במועמד המפלגה הסוציאליסטית פרנסואה הולנד שאכן נבחר בסופו של דבר.

בשנת 2016, מונה אגיון על ידי המזכיר הכללי של האומות המאוחדות באן קי-מון לקבוצת מומחים המייעצת לוועדה ברמה גבוהה לתעסוקה בתחום הבריאות וצמיחה כלכלית, בראשות משותפת של הנשיאים פרנסואה הולנד מצרפת וג'ייקוב זומה מדרום אפריקה. בשנת 2021, אגיון מונה לקבוצת הייעוץ ברמה גבוהה (HLAG) של הבנק העולמי וקרן המטבע הבין-לאומית בנושא התאוששות וצמיחה בת קיימא וכוללנית, בראשות משותפת של מארי פנגסטו, סיילה פזרבסיוגלו וניקולס שטרן.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פריז
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:סגל המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
קטגוריה:סגל אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:סגל אוניברסיטת שפילד
קטגוריה:סגל בית הספר לכלכלה של לונדון
קטגוריה:זוכי פרס נובל יהודים צרפתים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לכלכלה 
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1946
הצייר בגינה

**הצייר בגינה** (בגרמנית: **Der Maler im Garten**) הוא ציור שמן על בד מאת האמן הגרמני קרל שפיצווג, שנוצר בסביבות שנת 1860. היצירה מתארת סצנה אינטימית בגינה ירוקה ומשקפת את נטייתו של שפיצווג לצייר נושאים קטנים ומקומיים. כיום, היצירה שמורה באוסף קרן אוסקר ריינהרט במוזיאון האמנות וינטרטור שבשווייץ .

## תיאור היצירה
במרכז הציור נראה גבר היושב בגבו אל הצופה, תחת שמשייה, בלב גן ירוק ושופע. על כובעו ניצבת ציפור קטנה, וסביבו צמחייה עשירה. אף שהקנבס והמכחולים אינם נראים, כותרת היצירה מרמזת על עיסוקו של האיש כצייר. ייתכן שמדובר בידידו של שפיצווג, הצייר אדוארד שלייכר האב . טכניקת השריטות בצבע הרטוב, שנועדה לדמות עשב, נדירה ביצירותיו של שפיצווג ומופיעה לעיתים אצל שלייכר – ייתכן כהומאז' חברי.

## פרשנות
הציור מגלם את הסגנון הפיוטי של שפיצווג, הכולל הקפדה על תאורה רכה, אווירה רגועה ואירוניה מעודנת. האמן בוחר ברגע של התבוננות בלתי נצפית – כלומר, הצייר אינו מודע למבט הצופה. נוכחות הציפור אינה רק אלמנט קישוטי, אלא מהווה חדירה של המציאות לעולם הפנימי של היצירה, בדומה למוטיבים נוספים ביצירותיו, כמו בציור "הקריאה". ייתכן והציור נעשה באוויר הפתוח, בהשפעת אסכולת ברביזון.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:קרל שפיצווג: ציורים
יאן זיולקובסקי

**יאן זיולקובסקי** (בפולנית: **Jan Ziółkowski**; נולד ב-5 ביוני 2005 בוורשה שבפולין) הוא כדורגלן פולני המשחק בעמדת הבלם בקבוצת רומא מהסרייה א' ובנבחרת פולין.

## קריירת מועדונים
זיולקובסקי גדל במחלקות הנוער של ויכר קובילקה ופולוניה ורשה. בשנת 2022 חתם בלגיה ורשה, והחל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון. בשנת 2024 החל לשחק בקבוצה הראשונה של המועדון, ובסך הכול ערך 24 הופעות במסגרת ליגת העל הפולנית, בהן הבקיע שער אחד.

ב-29 באוגוסט 2025 חתם ברומא מהסרייה א'. ב-28 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-0 על הלאס ורונה במסגרת המחזור החמישי בליגה לעונת 2025/2026.

## קריירה בין-לאומית
ב-9 באוקטובר 2025 ערך זיולקובסקי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פולין, בניצחון 1-0 על נבחרת ניו זילנד במשחק ידידות.

## תארים
;לגיה ורשה
* הגביע הפולני (1): 2024/2025
* הסופר קאפ הפולני (1): 2025

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים פולנים
קטגוריה:בלמי כדורגל פולנים
קטגוריה:כדורגלני לגיה ורשה
קטגוריה:כדורגלני רומא
קטגוריה:כדורגלני נבחרת פולין
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-2005
דער ועקער

**דער ועקער** (בעברית: **המעורר**) היה העיתון הסוציאליסטי היהודי הראשון ביידיש שהוקם ברומניה. הוא יצא לאור מדי שבוע ביאשי בין 1 במאי 1886 ל-27 בספטמבר 1897.

העיתון נמכר למנויים. אף על פי שמספר המנויים הגיע בשנת 1897 ל-400, ההכנסות לא כיסו את ההוצאות, לכן העיתון נסגר.

העיתון חידש את הופעתו לזמן קצר בין השנים 1915 - 1916 בעריכתו של מקס וקסלר. הוא נסגר עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה וגיוסו של מקס וקסלר.

העיתון הוקם על ידי קבוצת פעילים סוציאליסטים יהודים שפרשו בשנת 1883 ממפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית של רומניה (אנ') בשל חילוקי דעות, והקימה בשנת 1885 קבוצה סוציאליסטית עצמאית בשם Lumina (בעברית: האור). בשנת 1895 הוציאה הקבוצה לאור את העיתון הסוציאליסטי Lumina בשפה הרומנית, ולאחר מכן, בשנת 1896 את העיתון דער ועקער, ביידיש.

בראש הקבוצה עמד העיתונאי מקס וקסלר (אנ'), ולצידו פעלו ד"ר ליטמן (לאון) גלרטר, לאון גלר וד"ר שטפן סטאנקה (Ștefan Stancă). עורך העיתון היה זײדל שמואל-יהודה הלמן (אנ') חזן, משורר, עיתונאי ומחנך. תפקידו כעורך היה לתרגם ליידיש כתבות שנכתבו על ידי חברי הקבוצה ברומנית, או לערוך כתבות שנכתבו על ידם ביידיש.

## עיתונים אחרים באותו שם
* דער ועקער (רוס') - עיתון שיצא לאור ביידיש בווילנה מטעם ארגון הבונד, בין 3 בינואר 1906 ל-16 בפברואר 1906.
* דער וועקר (Der Veker) (אנ') - עיתון שיצא לאור ביידיש במינסק מטעם ארגון הבונד בין השנים 1917 - 1941.
* דער וועקער (Der Veker) - עיתון ביידיש שפורסם כל חודשיים בארצות הברית על ידי הארגון הסוציאליסטי היהודי Jewish Socialist Verband (JSV) .
* דער וועקער (Der Veker) (אנ') - עיתון חסידי שיוצא לאור בארצות הברית החל משנת 2016.

## הערות שוליים

קטגוריה:יהדות יאשי
קטגוריה:עיתונים ביידיש
קטגוריה:עיתונות יהודית ברומניה
קטגוריה:סוציאליסטים יהודים
קטגוריה:עורכי עיתונים ביידיש
פריחת מדבר

[שמאל|ממוזער|פריחת מדבר בנמקווהלנד, [דרום אפריקה]]
**פריחת מדבר** היא פריחה המתרחשת במדבר כאשר כמות גשמים חריגה מגיעה לזרעים ולפקעות שהיו במצב סמוי או רדום, וגורמת להם לנבוט ולפרוח בתחילת האביב. היא מלווה בריבוי חרקים, ציפורים ומינים של לטאות קטנות.

## מסביב לעולם
### בצ'ילה
[שמאל|ממוזער|מדבר פורח בברנקייה (2010), [אטקמה (מחוז)|אזור אטקמה]]
במדבר אטקמה, מתרחשת פריחה מדברית בין החודשים ספטמבר לנובמבר בשנים בהן כמות המשקעים גבוהה באופן חריג. בדרך כלל, מדבר אטקמה מקבל פחות מ-12 מ"מ (0.47 אינץ') של גשם בשנה.

בשיאה, ניתן לראות את התופעה מדרום לעיר ולנר  ועד לצפון לעיר קופיאפו  ברחבי עמקי החוף ורכס החוף הצ'יליאני.

מבחינה אקלימית, האירוע קשור לתופעת אל ניניו, פס של טמפרטורות מים חמות באופן חריג באוקיינוס מתפתח מדי פעם מול החוף המערבי של דרום אמריקה, מה שיכול להוביל לעלייה באידוי ובעקבות כך גם למשקעים.

המדבר הפורח הוא אטרקציה תיירותית פופולרית, ותיירים מבקרים בתופעה מנקודות שונות ברחבי דרום אטקמה, כולל הואסקו , ולנר, לה סרנה, קופיאפו וקלדרה .
ימין|ממוזער|מדבר פורח במדבר אטקמה הצ'יליאני

#### צמחים ובעלי חיים
מדבר הפריחה כולל יותר מ-200 מיני פרחים, רובם אנדמיים לאזור אטקמה. המינים השונים נובטים בזמנים שונים במהלך תקופת הפריחה של המדבר. כמה מהמינים הנפוצים ביותר הם:
* גארה דה לאון (Bomarea ovallei)
* פאטה דה גואנקו (Cistanthe grandiflora)
* אנאניקה (Rhodolirium montanum)
* סכיזופטלון טנויפוליום

האזור הוא גם ביתם של קקטוסים, סוקולנטים ודוגמאות אחרות של צמחים קסרופיליים, כמו גם מיני בעלי חיים, כולל הטוקואיים והצפרדע בעלת ארבע העיניים.

#### שימור
ארגוני הגנת הסביבה העלו חששות בנוגע להשפעות המזיקות הפוטנציאליות של מספר רב של תיירים המבקרים במדבר הפורח, הסחר הבלתי חוקי במיני פרחים מקומיים, ופיתוח הספורט המוטורי. ארגוני סביבה הציעו כי פעילויות אלו מגבילות את פוטנציאל ההתחדשות של המינים הקיימים. בתגובה לכך, ממשלת צ'ילה קבעה סדרה של איסורים ובקרות, בנוסף לקמפיינים הסברתיים לציבור, ובמיוחד לתיירים, על מנת להגביל את הנזק. הוועדה למען גידול פלורידה במחוז אטקמה הוקמה בשנת 1997, והושקה מחדש בשנת 2015, על ידי הממשלה האזורית של אזור אטקמה כסוכנות שמטרתה למצוא דרכים להגן על פריחת המדבר.

ביוני 2022 הוציאה קופיאפו צו עירוני הקובע קנסות למי שפוגע בפריחה המדברית. ב-2 באוקטובר 2022 הוכרז רשמית הפארק הלאומי דזיירטו פלורידו בשנת 2023.

#### פריחה
התופעה תלויה בכמות גשמים גבוהה מהממוצע, אך כמות גשמים מוגזמת יכולה להגביל את הפריחה. לדוגמה, בשנת 1997 חווה האזור כמות גשמים כוללת גבוהה מאוד, עם 129.4 מ"מ (5.09 אינץ') של גשם בקופיאפו (978% מעל הממוצע) ו-168.5 מ"מ (6.63 בולנר (433% מעל הממוצע), אך הייתה פריחה מדברית מינימלית בלבד.

במרץ 2015, ביום אחד חלקים מהאזור קיבלו 23 מ"מ (0.91 גשם כתוצאה מניניו, שגרם לפריחה בספטמבר ובאוקטובר 2015.

### בפרו
בדרום ובצפון לימה, מתרחשת פריחה מדברית בין החודשים ספטמבר לנובמבר. הייחודיות של פריחת המדבר בלימה היא שהיא מגיעה עד לרמות כאשר העננים "נתקעים" ומוציאים מים. הייחודיות השנייה היא הטחב הירוק שמופיע.

## קישורים חיצוניים

* פרחי אטקמה: תמונות מאת גרהרד הודפול, 1999 - 2015
* אטקמה פלורה
* סרטון מס' 10 - מדבר פורח. 
* פרחי מדבר

## הערות שוליים

קטגוריה:צמחייה מדברית
קטגוריה:אביב
קטגוריה:תבניות אקלים
פיטר האוויט (כלכלן)

**פיטר וילקינסון האוויט** (באנגלית: **Peter Wilkinson Howitt**; נולד ב-31 במאי 1946) הוא כלכלן קנדי. הוא פרופסור למדעי החברה באוניברסיטת בראון שברוד איילנד. האוויט הוא עמית באגודה האקונומטרית מאז 1994 ועמית באגודה המלכותית של קנדה מאז 1992. הוא כיהן כנשיא איגוד הכלכלה הקנדי בשנים 1993–1994 והיה עורך כתב העת Journal of Money," Credit, and Banking" בשנים 1997–2000.

בשנת 2019 הוא קיבל את פרס חזיתות הידע של קרן BBVA בכלכלה. הוא ופיליפ אגיון זכו במשותף במחצית מפרס נובל לכלכלה לשנת 2025 "על כך שהסבירו צמיחה כלכלית המונעת על ידי חדשנות", כאשר המחצית השנייה של הפרס הוענק ליואל מוקיר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל אוניברסיטת בראון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת נורת'ווסטרן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מקגיל
קטגוריה:כלכלנים קנדים
קטגוריה:זוכי פרס נובל קנדים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לכלכלה
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1946
מיילס בורן

**דייוויד בוסטיאן III** (באנגלית: **David Bostian III**) הידוע יותר בשם הבמה שלו, **מיילס בורן** הוא מתאבק אמריקאי, המופיע בארגון ההיאבקות WWE, בתוכנית NXT, שבה הוא מכהן כאלוף צפון אמריקה הנוכחי.

## ראשית חייו

בוסטיאן נולד בוילמינגטון, צפון קרוליינה, עם מצב רפואי הנקרא יתר לחץ דם ריאתי מתמשך של הוולד. זהו מצב שניתן לטפל בו, כשאחד מתופעות הלוואי המשמעותיות של הטיפול הוא אובדן שמיעה, דבר שהוביל לכך שבוסטיאן הפך לחירש. בוסטיאן קיבל מכשירי שמיעה והשתמש במערכת FM בזמן שלמד בבית הספר; מערכת זו אפשרה לו התמקדות באדם אחד וקריאת שפתיים. הוא החל להתאבק עוד כשהיה בגן הילדים והמשיך בכך, כשלמד בתיכון. כמתאבק בבית הספר המקומי בווילמינגטון, הוא קיבל אישור מאיגוד האתלטיקה של בתי הספר התיכוניים בצפון קרוליינה ללבוש את משדר ה-FM שלו בתוך קסדת הראש, כדי שיוכל לשמוע את מאמניו במהלך הקרבות שלו.

## קריירת היאבקות מקצועית
### WWE (2022–היום)

ב-17 במרץ 2022 הוכרז כי בוסטיאן הוא אחד מקבוצת מתאבקים חדשה שהועברה למרכז האימונים של ה-WWE Performance Center. בוסטיאן ערך את הופעת הבכורה שלו בזירה תחת שם הבמה **מיילס בורן** בפרק של התוכנית *NXT Level Up*, ששודר ב-17 ביוני 2022, ובו הוא הפסיד למתאבק גורו ראאג'. במהלך השנה שבאה לאחר מכן, בורן התחרה בעיקר בתוכנית *NXT Level Up*, כשהוא היה בצד המפסיד ברוב הקרבות שלו, כשניצחון יחיד נרשם לזכותו בקרב מול איקמן ג'ירו בפרק ששודר ב-21 באוקטובר. בספטמבר 2023 החל בורן לשתף פעולה עם דרו גולאק, צ'ארלי דמפסי ודיימון קמפ כחלק מקבוצה בשם No Quarter Catch Crew.

שבוע לאחר מכן, במסגרת פרק הספיישל *NXT: Roadblock*, הכריזו חברי קבוצת NQCC כי הם יגנו על אליפות גביע המורשת של NXT על ידי כל חברי הקבוצה תחת כלל מיוחד בשם "Catch Clause"; לפי כלל זה, כל חברי הקבוצה נחשבו לאלופי גביע המורשת, מנגד, ארגון ה-WWE הכיר באופן רשמי רק בצ'ארלי דמפסי כאלוף בפועל. ב-6 במאי 2025 בפרק של התוכנית *NXT*, ניצח בורן בקרב באטל רויאל בן 25 משתתפים וכתוצאה מכך זכה להיות הטוען לכתר לאליפות NXT. הוא התמודד מול אובה פמי באירוע NXT Battleground, שנערך ב-25 במאי, אך נחל הפסד. ב-3 ביוני 2025 בפרק נוסף של התוכנית *NXT*, בורן גבר על דמפסי בקרב לפי "שיטת הסיבובים" ובכך הוא עזב את קבוצת NQCC.

במהלך החודשים הבאים, בורן נכנס לפיוד עם אלוף צפון אמריקה של NXT, אית'ן פייג', שעודד את בורן להציג צד יותר אגרסיבי. ב-24 בפברואר בפרק של התוכנית *NXT*, בורן גבר על פייג' וזכה בתואר, שהיה התואר הראשון בקריירת ההיאבקות שלו.

### Total Nonstop Action Wrestling (2025)

ב-11 ביולי 2024, בורן ערך את הופעת הבכורה שלו בארגון ההיאבקות Total Nonstop Action Wrestling (TNA) במסגרת התוכנית *!TNA Impact*, כשנחלץ לעזרתו של צ'ארלי דמפסי על מנת לגבור על חבר קבוצת הרסקאלז, זאכרי וונץ.

### ארגונים עצמאיים (2024)

בורן ערך את הופעת הבכורה שלו בארגון ההיאבקות Game Changer Wrestling (GCW) ב-24 בנובמבר 2024, כשהפסיד לרויס אייזקס כתוצאה מהכנעה.

## חיים אישיים

ב-22 במאי 2023, הוא נישא לג'יידן. לעומת זאת, לאחר כשנתיים של נישואין, השניים נפרדו. מאז שנת 2025, הוא במערכת יחסים עם המתאבקת סטפני ואקר.

## אליפויות והישגים
* **הישגים בארגון ההיאבקות World Wrestling Entertainment – WWE**
** אליפות צפון אמריקה של NXT (פעם אחת, **נוכחי**)

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מתאבקים מקצוענים אמריקאים
קטגוריה:מתאבקי ה-WWE
קטגוריה:מתאבקי ה-NXT
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1999
ג'יוג'יאנג

**גְ'יוּגְ'יָאנְג** (בסינית: **九江**; בפין-יין: **Jiŭjiāng**; מילולית: "תשעה נהרות") היא נציבות עירונית במחוז ג'יאנגשי שבדרום-מזרח הרפובליקה העממית של סין. בעיר שוכן , מהגדולים על נהר היאנגצה. העיר הייתה אחת מחמש הערים הראשונות שנפתחו לסחר חוץ לאורך נהר היאנגצה בעקבות יישום הרפורמה בכלכלת סין של דנג שיאופינג וכיום היא עיר הנמל היחידה בג'יאנגשי לסחר בינלאומי.

על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020, התגוררו בנציבות העירונית כ-4.6 מיליון תושבים, מתוכם כ-1.16 מיליון בשלושת הרבעים. בשנת 2007, העיר נבחרה לאחת מעשר הערים הכי ראויות למגורים בסין על ידי דו"ח ערך המותג של ערים סיניות, שפורסם בפסגת פורום ערי סין בבייג'ינג בשנת 2007.

## גאוגרפיה
הנציבות העירונית ג'יוג'יאנג משתרעת על פני 19,106 קמ"ר והיא הנציבות הצפונית ביותר במחוז ג'יאנגשי. היא גובלת במחוזות חוביי, אנחווי וחונאן מצפון, מצפון-מזרח ומדרום-מערב בהתאמה, בבירת המחוז נָאנְצָ'אנְג מדרום-מזרח ובנציבויות העירוניות שָׁאנְגְזָ'אוֹ ו ממזרח ומדרום-מערב בהתאמה. חלקה הדרום-מזרחי של הנציבות מתרחב לתוך אגם פּוֹיָאנְג, אגם המים המתוקים הגדול ביותר בסין. העיר עצמה שוכנת על הגדה הדרומית של נהר היאנגצה, כ-550 ק"מ דרום-מערבית לעיר שאנגחאי.

## חלוקה מנהלית
הנציבות העירונית ג'יוג'יאנג מחולקת לשלושה רבעים, שבע נפות ושלוש נפות עירוניות:

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ג'יאנגשי: ערים
קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: נציבויות עירוניות
יחידת הליווי המיוחד

**יחידת הליווי המיוחד** (באנגלית: **Special Escort Group**; בראשי תיבות: **SEG**) היא יחידה מיוחדת הפועלת במסגרת אגף הגנת המלוכה וההגנה המיוחדת (Royalty and Specialist Protection – RaSP) בפיקוד האבטחה של משטרת המטרופולין בלונדון. היחידה נוסדה בשנת 1952, ותפקידה לספק ליווי משטרתי חמוש ונייד לאישים בכירים ולמשלחות רמות דרג.

היחידה אחראית על אבטחה וליווי חמוש של ראש הממשלה, חברי בית המלוכה הבריטי, שרים בממשלת בריטניה, וכן של ראשי מדינות ודיפלומטים זרים המבקרים בממלכה המאוחדת. נוסף על כך, היחידה מבצעת ליווי חמוש של אסירים מסוכנים במיוחד (קטגוריה A) ושל מטענים יקרי ערך או מסוכנים.

יחידת SEG מורכבת משוטרים בעלי הכשרה מתקדמת ויכולת תפעול כלי רכב בליווי מדויק ובתנאי לחץ. שוטר אחד ("האופנוע המוביל") שולט בקצב ובמסלול התנועה של השיירה, בעוד שאר האופנוענים מקדימים את השיירה כדי לפנות נתיבים ולוודא מעבר בטוח.

בניגוד לשימוש המקובל בצופרים, אנשי היחידה עושים שימוש בשריקות קצרות וחדות, במטרה לצמצם את ההשפעה הסביבתית והרעש על הציבור והאישים המלווים.

## הערות שוליים

קטגוריה:משטרת המטרופולין של לונדון
קטגוריה:ארגוני אבטחת אישים
משפחת צ'נצ'י

**משפחת צֶ'נְצִ'י** (באיטלקית: **Cenci**) הייתה משפחת אצולה איטלקית מפורסמת בעושרה, בפשעיה ובאסונותיה. המשפחה כללה אפיפיור (יוחנן העשירי) וארבעה קרדינלים (טיבריו צ'נצ'י, בלדסארה צ'נצ'י האב, סרפינו צ'נצ'י ובלדסארה צ'נצ'י הבן) והחזיקה בתארים נסיך , אציל רומאי ומרקיז .

## היסטוריה

המשפחה טענה שמוצאה מהקונסול .

צ'נצ'יו, בנו של פרפקט רומא, חולל בשנת 1075 מרד נגד האפיפיור גרגוריוס השביעי, שנשבה.

המשפחה השתתפה במסע הצלב הראשון עם בוהמון הראשון, באמצעות פאולו וברנרדינו צ'נצ'י.

האפיפיור יוחנן העשירי (860–929), שכינויו היה יוחנן מטוסיניאנו או יוחנן צ'נצ'י, השתייך למשפחת צ'נצ'י. לטענת ההיסטוריון  בגיל צעיר למדי היה למאהבה של האצילה הרומאית  שמשפחתה ניהלה בפועל את רומא, דבר שאפשר לו לטפס בסולם הדרגות הכנסייתיות עד שהפך ל ולאחר מכן הוכתר כאפיפיור ברומא.

המשפחה התפצלה למספר ענפים, שהראשי שבהם הוא של צ'נצ'י ד'ארנולה, אם כי קיים גם ענף צ'נצ'י מפירנצה.

## פרשת ביאטריצ'ה צ'נצ'י
פרנצ'סקו צ'נצ'י, שהיה אציל אלים, חי עם משפחתו בארמון מבוצר ברובע רגולה שברומא (סמוך לגטו רומא). ביאטריצ'ה צ'נצ'י הייתה בתו מאשתו הראשונה ולפי דברי ההגנה במשפטה "כל רומא ידעה" שאביה מתעלל בה, עד כדי גילוי עריות. בעקבות כך עזבה יחד עם אמה החורגת לוקצריה (אשתו השנייה של אביה) ובנה בן ה-12 ברנדטו לטירת המשפחה באברוצי. ב-1598, במהלך אחד מביקוריו של האב בטירה, סיממו אותו הנשים תוך הסתייעות במשרתים והרדימו אותו. לאחר מכן הכתה בראשו ביאטריצ'ה בת ה-21 באמצעות פטיש (מקבת) וגופתו הושלכה מן החלון, במטרה לשוות לרצח מראה של תאונה.

בעקבות היעדרו של צ'נצ'י מרומא החלה משטרת מדינת האפיפיור לחקור את היעלמותו, זאת בעת ששררה אווירה של הכבדת כוח החוק האפיפיורי, בעיקר על בני האצולה. המעשה התגלה מפיו של אחד מן המשרתים והמשפט נפתח ברומא, בסיומו הורשעו השלושה ברצח. ברנדטו הצעיר נשפט לחיי עבדות, אך שוחרר לאחר שנה. הנשים נשפטו להוצאה להורג בעריפה.

ביאטריצ'ה הוצאה להורג בעריפת ראש על גשר טירת סנטאנג'לו. רכוש משפחת צ'נצ'י הוחרם לטובת משפחת אלדוברנדיני, משפחתו של האפיפיור באותה עת קלמנס השמיני. ההוצאה להורג עוררה התקוממות בין תושבי רומא, שדוכאה עד מהרה. גופתה של ביאצריצ'ה נטמנה בכנסיית סן פייטרו אין מונטוריו. האגדה מספרת שמאז רדוף הגשר ברוחה של ביאטריצ'ה הנושאת את ראשה בידה.

ביאטריצ'ה צ'נצ'י הונצחה ביצירות אמנות רבות. פרסי ביש שלי כתב אודותיה את המחזה "The Cenci: A Tragedy in Five Acts", כן נכתבו אודותיה נובלות מאת סטנדל, אלפרד נובל ("נמסיס") ואלברטו מורביה. אופרות מאת ברתולד גולדשמידט ואלברטו חינסטרה (שתיהן לפי המחזה של שלי). המחזאי המודרני אנטונן ארטו עיבד אף הוא את המחזה של שלי.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:איטליה: ימי הביניים
צ'נצ'י