שני גברים מתבוננים בירח

[ממוזער|''גבר ואישה מתבוננים בירח'', [הגלריה הלאומית הישנה (ברלין)|הגלריה הלאומית הישנה, בערך 1824. 34 x 44 ס"מ]]
[ממוזער|''שני גברים מתבוננים בירח'', [מוזיאון המטרופוליטן לאמנות, בערך 1825–1830. 34.9 x 43.8 ס"מ]]
**שני גברים מתבוננים בירח** (בגרמנית: **Zwei Männer in Betrachtung des Mondes**) וגבר ואישה מתבוננים בירח הם סדרה של ציורים דומים מאת קספר דויד פרידריך, והם נמנים עם יצירותיו הידועות ביותר. פרידריך צייר לפחות שלוש גרסאות, כאשר באחת הווריאציות מופיעים גבר ואישה. הגרסה משנת 1819–1820, השמורה בגלריית המאסטרים החדשים, נחשבת לגרסה המקורית; הווריאנט משנת כ־1824, שבו מופיעה אישה, נמצא בגלריה הלאומית הישנה בברלין; והגרסה משנת כ־1830 מצויה במוזיאון המטרופוליטן לאמנות***.***

ציורי נוף רומנטיים גרמניים אלה מציגים שתי דמויות ביער אפל, הנראות כצלליות על רקע שמים בגווני פסטל. החזיתות הכהות של היצירות והרקעים הבהירים יוצרות ניגוד חד. השמים מרמזים על התרחשות של ליקוי חמה. שורשיו וענפיו הכהים של עץ מת שנעקר ממקומו עומדים בניגוד לשמים. הענפים המשוננים והקונטרסטים החדים יוצרים רושם של סביבה מאיימת עבור הדמויות, ומזכירים את הסגנון הגותי המרשים שהתפתח לראשונה בימי הביניים וחודש בתקופה הרומנטית. כך גם העצים והסלעים האפלים והמוצלים המקיפים את הזוג. הדמויות לבושות בגוונים כהים ובבגדים נוקשים ובעלי אופי רשמי במקצת, המרמזים על השתייכותן למעמד חברתי גבוה. היצירות מדגישות את הרוחניות שבטבע ואת נוכחות ה“נשגב”, שהם מן הנושאים המרכזיים ביצירתו של קספר דויד פרידריך.

בעומדו מול **"גבר ואישה מתבוננים בירח"**, אמר המחזאי סמואל בקט:

״זה היה המקור ל*[[מחכים לגודו]]*, אתה יודע.”

## תיאור התמונה והקומפוזיציה
הציורים מתארים סצנה קדמית ובה שני אנשים על שביל הררי, העולה ממרכז החלק התחתון של התמונה אל שמאל. הגבר שמימין לובש גלימה בצבע ירקרק־אפרפר וכומתה שחורה של *altdeutsche Tracht*, ובידו הימנית מקל. הגבר שמשמאל נמצא מעט גבוה יותר על השביל ונשען על כתפו של בן לווייתו; הוא רזה יותר ולובש מעיל פראק ירקרק־אפרפר, שממנו מציץ צווארון לבן, וכן כובע שחור של אגודת סטודנטים מוקדמת (*Burschenschaft*), שסרטו קשור מתחת לסנטרו. שניהם מביטים בחרמש הירח המתמלא ובכוכב הערב. צדו האפל של הירח מואר באור־ארץ.

הסצנה ממוסגרת מימינם בעץ אלון עקור ושמור־טחב, שענפיו נשלחים אל עבר ענפיו של אשוח משמאלם; סלע גדול מונע מן האלון ליפול, ובצד שמאל מצוי סלע נוסף. ברקע נפתחת הירידה של הנוף, וצמרות אורנים מרמזות על יער. בקדמת התמונה הקרובה נראים גדם עץ וענף יבש גדול המונח על הקרקע. הציור כמעט מונוכרומטי, בגוונים של חום ואפור, ומתאר את שעת הדמדומים.

הגרסה מדרזדן נחשבת בדרך כלל לגרסה המקורית. היא מדגימה שימוש ביחס הזהב ביחסים שבין הציר האנכי המרכזי, הציר המאונך שבין ציר זה לבין הכוכב, וציר נוסף העובר דרך עינו של הגבר המבוגר.

בהתאם לפרשנויות מוקדמות של האמן, המדגישות מסרים רוחניים החבויים מאחורי צורות טבעיות, רואה היסטוריון האמנות הגרמני ורנר בוש במבנה הגאומטרי רמז למסר הטרנסצנדנטי של חוויית הטבע של שתי הדמויות.

כמו ביצירות רבות של קספר דויד פרידריך, אין בציור אזור ביניים: הסצנה הארצית שבקדמת התמונה מוצבת בניגוד לשמים המוארים, והתהום שלרגלי שני הגברים נעשית מוחשית באמצעות ניגוד זה. כך מודגם היחס האנטיתטי בין מרחב ארצי רציונלי ומוחשי לבין אינסופיות בלתי־רציונלית ונשגבת, נושא מרכזי בעיסוקם של ציירי הרומנטיקה. הקומפוזיציה מציבה יסודות אלה במערכת יחסים הרמונית. היצירה תוארה כדימוי מכונן של הרומנטיקה הגרמנית.

ייתכן ששני הגברים המתוארים הם קספר דויד פרידריך עצמו, מימין, ותלמידו אוגוסט היינריך משמאל. פרשנות זו ניתנה בידי ידידו של פרידריך, וילהלם וגֶנר. יוהאן כריסטיאן דאל הסכים כי הדמות הצעירה היא היינריך, אך זיהה את הדמות המבוגרת ככריסטיאן וילהלם בומר, אחיה של קרולינה, אשתו של פרידריך; עם זאת, בשנת 1819 היה היינריך בן 25 בלבד, בעוד שבומר היה בן 18 בלבד. קרולינה פרידריך היא, לפי זיהוי זה, האישה המופיעה בגרסה שבה מתוארים גבר ואישה.

שני היסטוריוני אמנות מראשית המאה העשרים הציעו גם זיהוי של המיקום. מקס זֶמראו מיקם את פרידריך ואת ידידו בנימין פרידריך גוטהלף קומר על מצוק באי ריגן; ואילו מקס זאוארלנדט הציע כי אותם שני גברים מתוארים בהרי הרץ.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות ציורים
קטגוריה:ציורים בגלריה הלאומית הישנה
קטגוריה:הירח באמנות
קטגוריה:גברים בציור
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:קספר דויד פרידריך