open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
הרונין האחרון

**הרונין האחרון** (ברוסית: **Последний Ронин**) הוא סרט פעולה פוסט־אפוקליפטי רוסי משנת 2024, אשר בוים, הופק ונכתב על ידי מקס שישקין ומככבים בו יורי קולוקולניקוב, דיאנה ינאקאייבה ודניל וורוביוב.

## עלילת הסרט
בעתיד ה(לא)רחוק. כתוצאה משינויי האקלים שהובילו למלחמה גרעינית עולמית, הציוויליזציה כמעט והושמדה: אדמות נשרפות, ערים נהרסו. ציוד מודרני אינו פועל, הבנזין איבד מזמן את תכונותיו. המטבע העיקרי בעולם הזה הוא שני קליעים: 9 ו-7.62 מ"מ מרובי AK-47. רדוף רוחות מהעבר, רונין, נוסע בודד משוטט בשממה בחיפוש אחר רוצחו של אביו ומבלה שנים ביצירת מפה של היבשת. בכל צעד הוא נתקל במארב של ציידי ראשים ושודדים. אבל יום אחד, הגורל מאחד אותו עם נערה מתבגרת סוררת, מריה, שמבטיחה לו את התשלום הגבוה ביותר אם ייקח אותה למקום בו נולדה.
## צוות שחקנים ודמויות

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי פעולה רוסיים
קטגוריה:סרטים ברוסית
קטגוריה:סרטים בצרפתית
קטגוריה:סרטי 2024
קטגוריה:סרטים פוסט-אפוקליפטיים
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני רוסיים
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני מ-2024
התפצלות סתגלתנית

250px|ממוזער|טקסט=פרושי דרווין מדגימים התפצלות סתגלתנית|ארבעה מתוך 14 מיני הפרושים החיים בארכיפלג הגלאפגוס. לפי ההשערה התפתחו באמצעות התפצלות סתגלתנית אשר גיוונה את צורות המקור שלהם, ובכך אפשרה להם לנצל מקורות מזון שונים.

בביולוגיה אבולוציונית, **התפצלות סתגלתנית** או **קרינה אדפטיבית** היא תהליך שבו אורגניזמים מתפצלים במהירות ממין אב קדמון אל מגוון רחב של צורות חדשות, בעיקר כאשר שינוי בסביבה יוצר משאבים חדשים, משנה אינטראקציות ביוטיות או פותח נישות אקולוגיות חדשות. החל מאב קדמון יחיד, תהליך זה מוביל להיווצרות מינים חדשים (ספציאציה) ולהסתגלות פנוטיפית של קבוצת מינים בעלי תכונות מורפולוגיות ופיזיולוגיות שונות. הדוגמה המוכרת ביותר להתפצלות סתגלתנית היא היווצרות מיני הפרושים באיי הגלאפגוס ("פרושי דרווין"), אך ידועות דוגמאות רבות נוספות ברחבי העולם.

השם קרינה אדפטיבית נובע מכך שיש התאמות רבות מתפתחות מנקודת מוצא אחת, וגורמות למין ל"הקרין" מספר מינים חדשים.

התפצלות סתגלתנית היא צורה אחת של התפצלות אבולוציונית .
* התפצלות סתגלתנית – כרוכה בעלייה בשיעור הפיצול של ענף טקסונומי מסוים, עם התבדלות של תכונות. התפצלויות אלו אינן מונעת על ידי גורמים גאוגרפיים, אלא על ידי מאפיינים אקולוגיים שונים היוצרים לחצים אבולוציוניים שונים. התפצלות זו עשויה להיות קשורה גם לרכישת יכולות חדשות.
* התפתחות בלתי סתגלתנית – כוללת כל סוג של התפצלות אבולוציונית שאינה התפצלות סתגלתנית, כגון התפצלות גאוגרפית, הנובעת מבידוד גאוגרפי של חלק מהאוכלוסייה ללא הבדל ניכר במאפיינים האקולוגים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אבולוציה
גדודים של רקפות

"**גדודים של רקפות**" (2004) הוא פסל מאת האמנית הישראלית טליה טוקטלי, הנמצא באוסף הכנסת.

היצירה "גדודים של רקפות", היא אחת מן הגרסאות שיצרה טוקטלי לדימויי רקפות זה. ראשיתה של העבודה בסמפוזיון בין-לאומי לפקרמיקה שהתקיים באום אל-פחם בשנת 2003, אז נולד לראשונה דימוי זה על ידי מבנים דמויי ספלוני קפה ותחתיות, המפוסלים בפורצלן בטכניקות של לחיצה לתבנית ובניית-יד. הספלים מונחים זה על זה, כך שנוצר מצבור של "פרחים", המאזכרים תפרחות של רקפות.

טוקטלי משלבת בעבודה מישורי תרבות שונים – החל מספלוני הקפה הערבים, ועד לסרוויס הקפה האירופי, היצוק באופן מסורתי מפורצלן. צבעי הכלים – ורוד, ירוק ולבן, מאזכרים במעומעם את צבעי הדגל הפלסטיני, אך גם מתקשרים לדימוי הרקפת הרווח בתרבות הציונית של המאה ה-20.

## הערות שוליים

קטגוריה:יצירות משנת 2004
קטגוריה:קרמיקה ישראלית
קטגוריה:פיסול ישראלי
קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:ירושלים: פסלים
קטגוריה:משכן הכנסת: יצירות אמנות
קטגוריה:טליה טוקטלי
אבא אמא אח אחות

**אבא אמא אח אחות** (באנגלית: **Father Mother Sister Brother)** הוא סרט אנתולוגיה דרמה קומית משנת 2025 בבימויו של ג'ים ג'ארמוש שגם כתב את התסריט. מככבים בו טום וייטס, אדם דרייבר, מים ביאליק, שארלוט רמפלינג, קייט בלאנשט, ויקי קריפס, שרה גרין , אינדיה מור ולוקה סבט .

הסרט הוקרן בבכורה עולמית ב-31 באוגוסט 2025 בפסטיבל ונציה ה-82 במסגרת התחרות הראשית וזכה בפרס הראשי, פרס אריה הזהב. הוא עתיד לעלות לאקרנים בארצות הברית ב-24 בדצמבר 2025.

## רקע
הסרט מורכב משלושה סיפורים העוסקים כולם במערכות היחסים בין ילדים בוגרים, הוריהם, ובינם לבין עצמם. כל אחד משלושת הפרקים מתרחש בהווה, וכל אחד במדינה אחרת. "אבא" מתרחש בצפון מזרח ארצות הברית, "אמא" בדבלין, אירלנד, ו"אח, אחות" בפריז, צרפת.

## שחקנים
* טום וייטס – אבא
* שארלוט רמפלינג – אמא
* אדם דרייבר – ג'ף
* מים ביאליק – אמילי
* קייט בלאנשט – טימותי
* ויקי קריפס – לילית
* שרה גרין  – ז'אנט
* אינדיה מור – סקיי
* לוקה סבט  – בילי

## הפקה
בריאיון במסגרת פסטיבל אאוטלוק 2023 חשף ג'ים ג'ארמוש כי הוא עובד על סרט חדש, אותו הגדיר "מאוד עדין.. מאוד שקט.. מצחיק ועצוב", ושיתף כי הוא מעריך שהסרט לא יכלול מוזיקה כדי שלא תסיט את הסרט לכיוונים אחרים. בנובמבר 2023 נחשף כי שמו של הסרט יהיה "אבא אמא אח אחות".

בדצמבר 2023 הוכרז על ליהוקה של קייט בלאנשט לסרט, במאי 2024 הוכרז על יתר צוות השחקנים.

הפקת הסרט התעכבה בשל שביתת השחקנים והתסריטאים ב-2023. צילומי הסרט העיקריים החלו בסופו של דבר בנובמבר 2023 בווסט מילפורד, ניו ג'רזי. בתחילת 2024 התקיימו צילומים באירלנד ובפריז.

## הפצה
הסרט הוקרן בבכורה עולמית ב-31 באוגוסט 2025 בפסטיבל ונציה ה-82 במסגרת התחרות הראשית וזכה בפרס הראשי, פרס אריה הזהב. הוא עתיד לעלות לאקרנים בארצות הברית ב-24 בדצמבר 2025.

## ביקורות
באתר Rotten Tomatoes הסרט קיבל 100 אחוזי טריות המבוססים על 18 ביקורות. באתר Metacritic עומד הסרט על ציון ממוצע משוקלל של 79 המבוסס על 12 מבקרים, נתון המצביע על 'הערכה חיובית בדרך כלל'.

## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 2025
קטגוריה:סרטים על משפחות
קטגוריה:סרטי דרמה קומית
קטגוריה:סרטי אנתולוגיה
עולם בשני צבעים

"**עולם בשני צבעים**" הוא סינגל של הזמר-יוצר הישראלי ששון איפרם שאולוב. השיר יצא לאור ב-5 באוגוסט 2025 בהוצאת אבי גואטה הפקות, בעיבוד והפקה מוזיקלית של מתן דרור.

## רקע וכתיבה
השיר נכתב והולחן על ידי שאולוב, והופק מוזיקלית על ידי מתן דרור. עוד בטרם יציאתו הרשמית זכה השיר לחשיפה ברשתות החברתיות, לאחר שקטע מתוכו הופץ והפך ויראלי, מה שעורר ציפייה לקראת פרסומו. מילות השיר עוסקות בזוגיות ובקשר רגשי הנתפס כמחסה בתוך מציאות סוערת. הפזמון כולל את השורה "בניתי לך עולם בשני צבעים, אחד שחור אחד לבן בהיר", כסמל לדואליות שבקשר: בין קושי לאור ובין מורכבות לפשטות. השיר מתמקד באהבה נכזבת ובחוויית כאב אישי תוך שימוש בדימויים פשוטים ונגישים.

## ביקורות
בביקורת שפרסם עינב שיף ב-ynet תואר השיר כיצירה נטולת יומרות, המזכירה סרט קיץ שנועד בראש ובראשונה לבידור פשוט אך מצליח לספק חוויה נעימה. שיף הדגיש כי "עולם בשני צבעים" לא מתיימר להיות המנון העצמה או תחינה רגשית, אלא מתמקד בסיפור אישי של שברון לב. לטענתו, השילוב בין כתיבה חרוזית במידה לבין הפקה מוזיקלית מקצועית מעניק לשיר חינניות, במיוחד לאור גילו הצעיר של היוצר. עוד צוין כי השיר עשוי להפוך ללהיט אך אינו מחויב לכך, ובכך מהווה חלק מתהליך התבגרות אמנותי רחב יותר עבור שאולוב.

לעומת זאת, בביקורתו של יוסי חרסונסקי הוצג השיר כדוגמה מובהקת לשיר ים תיכוני על אהבה נכזבת. חרסונסקי ציין כי השיר מתכתב עם מאפיינים מוכרים של הז'אנר: מלודרמה, רגשנות גולמית והצגת הדובר כקורבן של פרידה. בביקורתו ניתח את השימוש בדימויים כמו "עולם בשני צבעים" ו"אין דבר בינינו שיפריד" כסימנים למגמה זו, והדגיש את תחושת חוסר האונים והמצוקה המשתקפת בטקסט ובביצוע הקולי. לדבריו, העיבוד של דרור והטון הדרמטי של שאולוב מבטאים את המסחור של הז'אנר, אך יחד עם זאת ממחישים את הקשר הישיר עם קהל היעד.

## מיקומי שיא

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי ששון איפרם שאולוב
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי מתן דרור
האונייה: סיפור על מאבק בין אימפריות, מרד ורצח

**האונייה: סיפור על מאבק בין אימפריות, מרד ורצח** (באנגלית: **The Wager: A Tale of Shipwreck, Mutiny and Murder**) הוא ספר העיון החמישי מאת העיתונאי האמריקאי דייוויד גראן. הספר מתמקד במרד שעל סיפון "וייג'ר" ויצא לאור ב־18 באפריל 2023 בהוצאת דאבלדיי. הספר הפך לרב-מכר, כשהגיע מיד עם צאתו למקום הראשון ברשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס בקטגוריית ספרי עיון מודפסים וספרים אלקטרוניים, ונשאר ברשימת ספרי העיון בכריכה קשה במשך 66 שבועות.

## נושא
הספר מתאר את סיפורה של אוניית הוד מלכותו "וייג'ר", פריגטה מסוג אונייה מדרגה שישית בצי המלכותי הבריטי, ואת המרד שהתרחש לאחר טביעת הספינה בשנת 1741.

## ביקורות
בסקירת כוכב (starred review) כתבו בקירקוס ריוויוז: "בפירוט מתוח ומתמשך, גראן מציב את אפיזודת 'הוייג'ר' בהקשר של אימפריאליזם אירופי לא פחות מאשר זעם הים. היסטוריה זריזה ושואבת – בחירה מתבקשת למעריצי מותחני־העבר הסוחפים של המחבר". "פבלישרס ויקלי" כתבו כי גראן "ממלא את הסיפור בפרטים מרתקים על חיי הים [...] ומנצל היטב מקורות ראשוניים". מתיו טיג מהגרדיאן כתב: "יש ציפייה, בביקורת על ספר כ'האונייה', לאזן בין מעלותיו לבין דיון בחסרונותיו. אבל זהו אחד מספרי העיון הטובים ביותר שקראתי. אינני יכול אלא להחמיא, במחמאה הגדולה ביותר שסופר יכול לתת: קנאה אינסופית, עמוקה ומלוחה כמו הים". כריס ווגנר מהבוסטון גלוב הוסיף: "גראן מוביל אותנו בתהליך, צעד אחר צעד, סערה אחר סערה, אדם אחר אדם, בפרוזה שהסופרים שהוא מזכיר – בהם הרמן מלוויל וג'וזף קונרד – היו מוקירים". קארל הופמן מהוושינגטון פוסט תיאר את הספר כ"עלילה כמעט טהורה, רוויה אימה, ללא רגעי 'גראן' בגוף ראשון – תיאור הדוק, אכזרי ושלב־אחר־שלב שקשה להניח מהיד, גם אם יש בו לעיתים פערים נרטיביים הנובעים ממגבלות עיון היסטורי באירועים בני 280 שנה".

## עיבוד
ביולי 2022 רכשו מרטין סקורסזה ולאונרדו דיקפריו את זכויות העיבוד לקולנוע. הפרויקט מיועד לאחד מחדש את הכוחות שעמדו מאחורי עיבוד הספר הקודם של גראן, "רוצחי פרח הירח".

בינואר 2024 שודרה גרסה מקוצרת של הספר בתוכנית "Book of the Week" של BBC Radio 4.

## קישורים חיצוניים
* הרצאתו של גראן על הספר, 1 במאי 2023, C-SPAN
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי 2023
לורן מקיס

**לורן פיליפ מקיס** ( בצרפתית: **Laurent Philippe Mekies**; נולד ב-28 באפריל 1977) הוא מהנדס, ומנהל צרפתי. מאז יולי 2025, מקיס משמש כמנהל ומנכ"ל קבוצת רד בול באליפות הפורמולה 1. בעבר שימש כמנהל הקבוצה של רייסינג בולס.

מקיס החל את הקריירה שלו בקבוצת Arrows לפני שעבד כמהנדס מרוצים בקבוצת מינארדי. הוא קודם למהנדס ראשי בקבוצת טורו רוסו לפני שהפך למנהל הבטיחות, ולאחר מכן לסגן מנהל מרוצים ב-FIA. לפני תקופתו ברד בול הוא שימש כמנהל ספורטיבי וסגן מנהל קבוצה בפרארי בין השנים 2018 ל-2023.

## קריירה
מקיס סיים לימודי תואר ראשון באוניברסיטת לאפבורו ותואר מוסמך בבית הספר הטכני הגבוה לאווירודינמיקה והנדסת רכב בפריז. 

בשנת 2000 הוא החל את הקריירה שלו בקבוצת הפורמולה 3 Asiatech בפורמולה שלוש לפני שהצטרף לקבוצת Arrows. בשנים שלאחר מכן הוא עבר לקבוצת מינארדי, שם עבד כמהנדס המרוצים של מארק ובר, ג'סטין וילסון, זולט באומגרטנר וכריסטיאן אלברס. כאשר הקבוצה נרכשה על ידי יצרנית משקאות האנרגיה האוסטרית רד בול ושמה שונה לטורו רוסו בסוף 2005, הוא קודם לתפקיד המהנדס הראשי של הקבוצה.

מקיס עזב את הקבוצה בשנת 2014 והצטרף לפדרציה הבינלאומית לרכב בתפקיד מנהל הבטיחות. בשנת 2017 מונה לתפקיד סגן מנהל המרוצים. בספטמבר 2018 הצטרף לקבוצת פרארי בתפקיד המנהל הספורטיבי. ב-2019 מונה למנהל מחלקת הביצועים במסלול, שנתיים לאחר מכן למנהל המרוצים ולסגן מנהל הקבוצה.

ביולי 2023 הודיע על עזיבה מיידית של הקבוצה. לאחר תקופת צינון נכנס לתקפקיד מנהל קבוצת רייסינג בולס בתחילת עונת 2024. ביולי 2025, לאחר פיטוריו של כריסטיאן הורנר, מונה לתפקיד מנכ"ל ומנהל קבוצת רד בול.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:רד בול
קטגוריה:פורמולה 1: מנהלי קבוצות
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1977
רויטל גרוס

**רויטל (טלי) גרוס** (4 בינואר 1953 – 22 ביוני 2011) הייתה סוציולוגית ישראלית, פרופסור חבר בבית הספר לעבודה סוציאלית באוניברסיטת בר-אילן, וחוקרת בכירה בתחום הבריאות במכון מאיירס-ג'וינט-ברוקדייל.

## קורות חיים
### ראשית חייה
רויטל (טלי) גרוס נולדה בתל אביב (1953) לחוה לבית ברלב וליעקב ניצן (לבית ריצ'מן), שכיהן בתפקידים בכירים במשרד הביטחון ובמשרד החוץ, והיה נציב שירות המדינה בשנים 1968–1977. כשהייתה בת 7 נולדה אחותה הצעירה, תמי.

בילדותה גדלה בתל אביב, ובהמשך עברה עם הוריה לירושלים. בשנים 1958- 1961, עברה עם הוריה לניו יורק בארצות הברית, לאחר שאביה נשלח להיות הממונה על הכספים והמינהל בקונסוליה הישראלית בניו יורק.

בצבא שירתה בגדוד השריון 77.

### השכלה וקריירה
גרוס סיימה בהצטיינות יתרה תואר שני באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 2000 סיימה דוקטורט.

לאחר סיום תואר שני הצטרפה למכון מאיירס-ג'וינט-ברוקדייל, לצוות הבריאות. לאחר סיום הדוקטורט הצטרפה גם כמרצה בכירה באוניברסיטת בר-אילן, בבית הספר לעבודה סוציאלית ע״ש לואיס וגבי וייספלד. היא התקדמה במהלך השנים לדרגת פרופסור חבר, אותה קיבלה בשנת 2003. היא הציגה עבודות בכנסים שונים ואף הייתה יו״ר הכנס השביעי לשירותי הבריאות.

גרוס הייתה חוקרת בתחום שירותי הבריאות ומדיניות הבריאות. תחומי המחקר העיקריים שלה עסקו ברפורמה במערכת הבריאות, רפואה ראשונית, גורמים פסיכולוגיים, בריאות ורווחה ובריאות האישה. במהלך השנים כתבה 66 מאמרים. היא בעלת מדד הירש 18.

גרוס הנחתה סטודנטים לתארים מתקדמים. בין היתר הנחתה במשותף עם פרופסור שפרה שורץ, בדוקטורט של אביגדור קפלן, בנושא "התפתחות שוק ביטוח הבריאות הפרטי בישראל לצידו של ביטוח הבריאות הציבורי - בעידן חוק ביטוח בריאות חובה".

## חיים אישיים והנצחה
רויטל גרוס הייתה נשואה, עד לפטירתה, לאפרים גרוס שהיה חבר הנהלת בנק ישראל, אותו הכירה בצבא בגדוד השריון 77 שבו שירתו שניהם.

לבני הזוג נולדו 3 בנים: אסף, יואב ועודד. הם התגוררו במבשרת ציון.

גרוס נפטרה ב-22 ביוני 2011, לאחר התמודדות עם סרטן הלבלב. היא נקברה בהר המנוחות בגבעת שאול בירושלים.

לזכרה פורסם ב-2013 ספר מאמרים שכתבה. הספר הוא פרי יוזמה של משפחתה של גרוס, מכון ברוקדייל, אוניברסיטת בר-אילן בית הספר לעבודה סוציאלית והמחלקה לניהול. כמו כן יהודית שובל ואמה אברבוך הקדישו לזכרה ספר שכתבו והתפרסם בהוצאת רסלינג. בנוסף נערך לזכרה כנס מדעי.

## קישורים חיצוניים
* Revital Gross’s research while affiliated with Bar Ilan University and other places, באתר ResearchGate
* Revital Gross, באתר ScienceDirect
* פרופ' רויטל (טלי) גרוס ז"ל, באתר בית הספר לעבודה סוציאלית, אוניברסיטת בר-אילן

## הערות שוליים

קטגוריה:סוציולוגים ישראלים
קטגוריה:סוציולוגיות ישראליות
קטגוריה:מבשרת ציון: אישים
קטגוריה:קטמון: אישים
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בר-אילן: עבודה סוציאלית
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1953
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1953
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2011
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2011
הרמן ואן סטברן

**הרמן ואן סטברן** (באנגלית: **Herman van Staveren;** נולד ב-26 בינואר 1849 – נפטר ב-24 בינואר 1930) היה רב ופילנתרופ ניו זילנדי יליד הולנד.

## ביוגרפיה
ואן סטברן נולד בבולסוורד, פריסלנד, הולנד, ב-26 בינואר 1849, בנם של הרב איסק ברנדס ואן סטברן ואשתו השנייה, סינתיה סימונס אדלר. הוא התחנך באנטוורפן ובלונדון, והוסמך לרבנות בשנת 1868. ואן סטברן נשא לאישה את מרים ברנט בבית הכנסת הגדול בלונדון ב-1 בספטמבר 1875, ולזוג נולדו תשע בנות וארבעה בנים. בשנת 1877 הציע אותו הרב הראשי, ד"ר נתן מרקוס אדלר, לג'וזף נתן, נציג הקהילה היהודית בוולינגטון, ניו זילנד, לכהן כרב הקהילה.

הרמן ומרים ואן סטברן הפליגו מלונדון לליטלטון, ניו זילנד, והגיעו ב-26 ביולי 1877. הם נסעו מיד לוולינגטון, שם החל לכהן בתפקידו. בבית הכנסת נודע ואן סטברן בשמו העברי רבי מנחם בן יצחק. כרבה של קהילה קטנה ומבודדת, הוא לקח על עצמו פעילויות רבות. ניהול התפילותת, הקמת וניהול בית ספר עברי פעמיים בשבוע, טיפול בשחיטה הכשרה ועריכת בריתות. הוא חנך בתי קברות יהודיים בקרורי (1892) ובגיזבורן (1904) וקידם את הקמתה של חברה קדישא כדי להבטיח קבורה דתית לכל היהודים. הוא היה פעיל בהקמת האגודה הפילנתרופית היהודית של ולינגטון. כרב בכיר בניו זילנד הוא היה מעורב בנושאים עם היבטים דתיים שעלו ברחבי המדינה. הוא גם ניהל את שיפוץ והרחבת בית הכנסת המקומי, ולאחר 50 שנות כהונה העניק לו הרב הראשי של ניו זילנד את התואר מורנו.

הוא היה חבר נבחר במועצת הסיוע לצדקה של ולינגטון, בוועדת בית החולים של ולינגטון (1888–1910) ובמועצת בית החולים של ולינגטון (1889–1910), שבה היה יושב ראש ב-1892. כאשר המועצות הללו התמזגו ב-1910 והפכו למועצת בית החולים וסיוע הצדקה של ולינגטון, הוא מונה לחבר במועצה עד יום מותו. הוא גם עמד בראש הסקר הציבורי של ועדת הרישוי, והיה חבר פעיל בוועדת בית הספר טראס ובמוסד הנדיב של ולינגטון. ב-1891 הוא היה חבר מייסד של מועדון ג'וניור ולינגטון (לימים מועדון ולסלי) ובמשך תקופות שונות הוא השתייך למועדון הרוטרי של ולינגטון וללשכות הבונים החופשיים ווטרלו והינמואה.

אף על פי שחוקי הקהילה אסרו על הרב לנהל עסק, ואן סטברן יעץ לבני משפחתו בהקמת חברת האחים ואן סטברן בע"מ ב-1905.

בנו הנרי נפטר במגפת השפעת הספרדית. שבעה מתוך 13 ילדיו נישאו, ורק לחמישה היו ילדים בעצמם, כך שיש לו מעט צאצאים. הוא נפטר ב-24 בינואר 1930 בוולינגטון. הלווייתו שיקפה את הכבוד הרב שרחשו לו הקהילה כולה, עם למעלה מ-150 כלי רכב ותושבים רבים שגדשו את הרחובות. רעייתו מרים נפטרה ב-10 באוקטובר 1930.

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים ניו זילנדים
קטגוריה:רבנים הולנדים
קטגוריה:ילידי 1849
קטגוריה:נפטרים ב-1930
מוזיאון יהדות אוסטריה

**מוזיאון יהדות אוסטריה** שוכן ברחוב אונטרברגשטראסה 6 בעיר אייזנשטאדט, אוסטריה. המוזיאון נוסד בשנת 1972 על ידי קורט שוברט, והיה המוזיאון היהודי הראשון שנפתח באוסטריה לאחר שנת 1945.

## היסטוריה
קורט שוברט, מייסד המוזיאון, היה פרופסור קתולי שכיהן כראש החוג ללימודי יהדות באוניברסיטת וינה בתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה. בשל האקלים הציבורי באוסטריה באותה עת, מרבית המיזמים הקשורים ליהדות נוהלו כיזמות פרטיות, והמוזיאון נכלל בהם. הוא הוקם באייזנשטט ולא בווינה, בעיקר בשל מגבלות תקציב. המוזיאון פנה בראשית דרכו בעיקר לקהל אקדמי ולא לציבור הרחב, וריכז את פעילותו סביב סימפוזיונים שנתיים. ייסודו סלל את הדרך להקמת מוסדות נוספים באוסטריה שעסקו בנושאים יהודיים, ובהם המוזיאון היהודי בווינה.

כיום שוכן המוזיאון בבית ורטהיימר (Wertheimerhaus), הידוע גם בשם Wertheimer’schen Freihaus. המבנה נבנה בשנת 1719 ביוזמת משפחת אסטרהאזי ובמימונה, על ידי שמשון ורטהיימר, אשר קיבל את המשימה בזכות שירותיו למשפחה האריסטוקרטית. ורטהיימר היה איש עסקים מרכזי, ששירת הן את החצר בווינה והן את הרבנות הראשית בהונגריה. הבית נבנה באייזנשטט בתקופת כהונתו כרב ראשי, וכלל בית כנסת פרטי ובו חדר נפרד לנשים. בית כנסת זה נכלל כיום כחלק מתצוגת הקבע של המוזיאון.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אוסטריה: מוזיאונים
קטגוריה:יהדות אוסטריה
קטגוריה:אירופה: מוזיאונים לתולדות עם ישראל
יצחק הברפלד

**יצחק משה הברפלד** הוא פרופסור אמריטוס בחוג ללימודי עבודה באוניברסיטת תל אביב. מחקריו עוסקים בסוגיות של פערי שכר, מערכות יחסי עבודה והשפעתן על פערים אלו ועל אי-שוויון בהכנסות, פערים בין קבוצות אוכלוסייה שונות והגירה כלכלית.

## קורות חיים
בשנת 1975 השלים לימודי תואר ראשון במדע המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים. ב-1979 השלים תואר שני במינהל ציבורי אף הוא מהאוניברסיטה העברית. ב-1985 השלים דוקטורט ביחסים תעשייתיים באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון.

החל ללמד בחוג ליחסי עבודה באוניברסיטת תל אביב בשנת 1985. בשנים 1998-2000 עמד בראש החוג. בשנת 2008 התקבל כפרופסור בחוג ובשנים 2008-2012 כהן כראש ועדת לימודים והוראה וכראש ועדת קבלה בפקולטה למדעי החברה. בשנים 2012-2015 עמד פעם נוספת בראש החוג ליחסי עבודה.

במקביל, בשנת 1985 החל ללמד כמרצה אורח במכון ליחסים תעשייתיים באוניברסיטת וויסקונסין-מדיסון, ובשנים 1991-1993 בבית הספר לעסקים באוניברסיטה. החל משנת 2004 החל ללמד כמרצה אורח במחלקה לסוציולוגיה של אוניברסיטת אילינוי בשיקגו. בשנים 2009-2013 לימד כמרצה אורח בבית הספר למינהל עסקים, כלכלה ומשפט באוניברסיטת גטבורג בשוודיה..

## ספריו
* יצחק הברפלד, **מעסיקים בישראל ויחסי עבודה קיבוציים: מצב קיים, עמדות והעדפות**, הוצאת משרד התמ"ת, 2006

## קישורים חיצוניים
* ינון כהן, יצחק הברפלד, סיגל אלון, אורן הלר ומירי אנדבלד, פערי השכלה והכנסה בדור השני והשלישי בין יהודים/יות ממוצא מזרחי, אשכנזי ומעורב באתר הביטוח הלאומי 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: לימודי עבודה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
בית הכנסת הומבולדט

**בית הכנסת הומבולדט**, היה בית כנסת אגודה של "אגודת בית הכנסת ובית הספר היהודית" עבור הרובע העשירי בעיר וינה, פָבוֹריטֶן. המבנה, ששכן ברחוב הומבולדטגאסה 27 בסמוך לכיכר הומבולדט, נבנה בשנים 1895–1896 על פי תוכניותיו של האדריכל יעקב גרטנר. בשנת 1938 נהרס המבנה במהלך ליל הבדולח. 

## היסטוריה
אגודת בית הכנסת ובית הספר היהודית לרובע העשירי, הידועה גם כאגודת בית הכנסת פָבוֹריטֶן, נוסדה בשנת 1876. יושב הראש היה בנימין זהר, והרבנים שכיהנו בה היו דוד לֵווי, אהרון לֵוי מנדל ואלברט ויינר. טקס הנחת אבן הפינה החגיגי של בית הכנסת התקיים ב־10 במאי 1898.

## המבנה
בית הכנסת נבנה במבנה מרכזי מקומר, שעוטר באלמנטים בסגנון ניאו־רומנסקי וכלל מספר צריחי בצל. בקומת הקרקע הוצבו 428 מקומות ישיבה, ובגלריות היו 277 מקומות נוספים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בתי כנסת שהוחרבו בליל הבדולח
קטגוריה:וינה: בתי כנסת
פונטבדרה (כדורגל)

**פונטבדרה** (בספרדית: **Pontevedra Club de Fútbol**) הוא מועדון כדורגל ספרדי. המועדון נוסד בשנת 1941 בעיר פונטבדרה. בעבר קבוצתו שיחקה בלה ליגה וכיום משחקת בפרימרה דיוויסיון RFEF שהיא השלישית בחשיבותה במדינה.

## היסטוריה
המועדון הוקם בשנת 1941 תוך איחוד קבוצות Eiriña CF ו- Alfonso XIII CF שפעלו בעיר.

בסיום עונת 1959/1960 קבוצת המועדון קודמה לליגה השנייה. בעונת 1963/1964 היא שיחקה בלה ליגה אך ירדה לאחר עונה בודדת. היא חזרה לליגה העליונה עוד 5 פעמים במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20. ההישג היה המקום ה-7 בליגה.

החל מעונה 1973/1974 הקבוצה שיחקה בליגות נמוכות ורק בקיץ 2004 זכתה בקידום לליגה השנייה. היא הצליחה לשרוד בה עונה בודדת. בסך הכול היא שיחקה בליגה השנייה 9 עונות. מאז עונה זו היא מתמודדת בליגות נמוכות. נכון לעונת 2025/2026 היא משחקת בפרימרה דיוויסיון RFEF שהיא השלישית בחשיבותה במדינה.

במשחקי גביע המלך הישג הקבוצה היה השתתפות במשחק רבע הגמר בעונות 1964/1965 ו-1966/1967.

הקבוצה משחקת באצטדיון עירוני שנבנה בשנת 2010 ומכיל 10,500 מקומות.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל ספרדיות
קטגוריה:גליסיה: ספורט
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1941
יעקב קלח

**יעקב קלח** (8 ביולי 1934 – 29 בינואר 2011) היה צלם קולנוע ישראלי. מחלוצי תחום צילום הקולנוע בישראל.

## קריירה
בתחילת שנות ה-60 היה צלם ביחידת ההסרטה של דובר צה"ל, ותיעד, בין השאר, את משפט אייכמן. מ-1968 ועד 1978 עבד כצלם קולנוע, וצילם כמה מהסרטים הבולטים בישראל באותה התקופה.

סרט הקולנוע הראשון שצילם היה "המטרה טיראן", שיצא לאקרנים בשנת 1968. אחר כך צילם, בין היתר, את הסרטים "מרגו שלי" (1969), "הפריצה הגדולה" (1970), "אריאנה" (1971), "פלוך", "עזית הכלבה הצנחנית", "הטרמפיסט" (1972), "חגיגה לעיניים" (1975), "גבעת חלפון אינה עונה", "יופי של צרות!" (1976) ו"הלהקה" (1978). לאחר שסיים מלאכת סרט זה הפסיק לעבוד בתחום.

קלח נפטר בביתו שבתל אביב בגיל 76, לאחר מאבק בן 17 שנה במחלת פרקינסון. הוא נקבר בבית העלמין בקיבוץ גבעת ברנר.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:צלמי קולנוע ישראלים
קטגוריה:אישים הקבורים בגבעת ברנר
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1934
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2011
ברדפורד גרינג

**ברדפורד גרינג** (באנגלית: **Bradford Gering**) (נולד ב-1967) הוא קצין בדרגת גנרל המשרת כסגן מפקד חיל הנחתים.

## ביוגרפיה
גרינג נולד בסמית'טאון, שבמדינת ניו יורק. הוא סיים תואר ראשון בפסיכולוגיה והיסטוריה באוניברסיטת בינגהמטון ב-1989 והוא בעל תואר שני באסטרטגיה מהאוניברסיטה לביטחון לאומי. ב-1989 התגייס לחיל הנחתים דרך תוכנית עתודת הקצונה של החיל, סיים קורס טיס והוסמך כטייס על מטוסי AV-8B הרייר II.

גרינג פיקד על טייסת התקיפה 211 (VMA-211) ועל טייסת האימונים ה-1 (MAWTS-1) בבסיס חיל האוויר יומה שבאריזונה בין השנים 2012–2014. בשנים 2015-2017 שימש סגן מפקד פיקוד כוחות הנחתים. לאחר מכן שימש סגן קצין אג"ם של פיקוד אפריקה של ארצות הברית.

ביולי 2021 מונה למפקד כנף הנחתים השלישית. הוא שימש ממלא מקום מפקד כוח המשלוח הראשון של חיל הנחתים מאוגוסט 2023 עד פברואר 2024.

בתפקידו הבא מונה לסגן לענייני תעופה של מפקד חיל הנחתים. באוקטובר 2025 הועלה לדרגת גנרל ומונה לסגן מפקד חיל הנחתים.

## קישורים חיצוניים

*ביוגרפיה באתר חיל הנחתים

קטגוריה:גנרלים בחיל הנחתים של ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים מעוטרי אות לגיון ההצטיינות
קטגוריה:מעוטרי כוכב הארד
קטגוריה:מעוטרי מדליית האוויר
קטגוריה:טייסי חיל הנחתים של ארצות הברית
קטגוריה:מפקדי כנפות בחיל הנחתים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה לביטחון לאומי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בינגהמטון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1967
Happy Together

"**Happy Together**" הוא שיר שנכתב על ידי גארי בונר ואלן גורדון והוקלט על ידי להקת הרוק האמריקאית "הצבים". השיר יצא כסינגל בינואר 1967, והגיע בשיאו למקום הראשון בבילבורד הוט 100 בארצות הברית, והיה הסינגל היחיד של הלהקה שהגיע לראש המצעד. השיר גם הגיע למקום השני בקנדה ולמקום ה-12 בבריטניה.

בישראל זכה השיר במקום הראשון במצעד הפזמונים הבין-לאומי השנתי של הגל הקל לשנת 1967, ובמקום הרביעי במצעד השנתי של גלי צה"ל באותה שנה.

## רקע
בונר וגורדון הלחינו את השיר בזמן שהיו חברים בלהקת הקוסמים . השיר מספר על אהבה נכזבת, למרות הלחן השמח. היצירה נדחתה על ידי אמנים רבים, לפני שהתקבלה על ידי להקת הצבים. הם הקליטו את הגרסה שלהם באולפן Sunset Sound  בהוליווד, עם הבסיסט החדש צ'יפ דאגלס.

## הצלחת השיר
לאחר שהשיר יצא לאור וזכה להצלחה, הלהקה נקראה להופיע בתוכניות טלוויזיה כמו "המופע של אד סאליבן" ו"המופע של האחים סמות'רס" . מבקרי מוזיקה שיבחו את גרסת הצבים על איכויות הפופ שלה. השיר זכה לגרסאות כיסוי, כאשר המצליחה ביותר הייתה של צמד הרוק הקל Captain & Tennille .

בשנת 1999, ארגון זכויות הביצועים בארצות הברית, BMI , כלל את השיר ברשימת השירים המושמעים ביותר בארצות הברית במאה ה-20, ובשנת 2007 הוא נכנס להיכל התהילה של הגראמי.

## משתתפים
**הצבים**

* הווארד קיילן - קולות רקע
* מארק וולמן - קולות רקע
* אל ניקול - גיטרה מובילה, קלידים, קולות רקע
* ג'ים טאקר - גיטרת קצב, קולות רקע
* צ'יפ דאגלס - גיטרה בס, קולות רקע, עיבודי קרן וכלי נשיפה
* ג'ון ברבאטה - תופים

## השיר במצעדים

## מכירות

## קישורים חיצוניים
* 20px "Happy Together", במסד הנתונים המוזיקלי AllMusic **(באנגלית)**
* 20px "Happy Together", במסד הנתונים המוזיקלי MusicBrainz **(באנגלית)**
* 20px "Happy Together", במסד הנתונים המוזיקלי Discogs **(באנגלית)**
* 30px "Happy Together", במסד הנתונים המוזיקלי Genius **(באנגלית)**
* 20px "Happy Together", באתר המוזיקה Spotify **(באנגלית)**
* 44px "Happy Together", באתר המוזיקה אפל מיוזיק **(באנגלית)**
* 44px "Happy Together", באתר המוזיקה Deezer **(באנגלית)**
* 55px "Happy Together", באתר המוזיקה Tidal **(באנגלית)**
* 20px "Happy Together", באתר המוזיקה Musixmatch **(באנגלית)**
* 20px "Happy Together", באתר המוזיקה Last.fm **(באנגלית)**
* 20px "Happy Together", באתר המוזיקה SoundCloud **(באנגלית)**
* "Happy Together", באתר המוזיקה SecondHandSongs **(באנגלית)**

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד 100 סינגלי הפופ של קאש בוקס
קטגוריה:שירי פופ פסיכדליים
קטגוריה:שירי שנות ה-1960
ליקוי הירח המלא בספטמבר 2025

[ממוזער|[ליקוי ירח|ליקוי הירח המלא כפי שנצפה במוסקבה, רוסיה.]]
[ממוזער|שמאל|250px|ליקוי הירח כפי שהוא נצפה מ[תל אביב, ישראל]]
[ממוזער|ליקוי הירח כפי שנראה מ[סידני, אוסטרליה, זמן קצר לפני סיום שלב הליקוי המלא.]]
**ליקוי ירח מלא** התרחש במסלול צומת הירח  ביום ראשון, **7 בספטמבר 2025**, עם גודל ליקוי של 1.3638. ליקוי ירח מתרחש כאשר הירח נע לתוך צל כדור הארץ, וגורם להחשכת הירח. ליקוי ירח מלא מתרחש כאשר הצד הקרוב של הירח עובר כולו בתוך צל כדור הארץ. בניגוד לליקוי חמה, שניתן לצפות בו רק מאזור קטן יחסית של העולם, בליקוי ירח ניתן לצפות מכל מקום בצידו של כדור הארץ שבו יש לילה בזמן הליקוי.

ליקוי ירח מלא יכול להימשך עד כמעט שעתיים, בעוד שליקוי חמה מלא נמשך רק כמה דקות בכל מקום נתון, מכיוון שצל הירח קטן יותר. ליקוי ירח, המתרחש כ-2.6 ימים לפני האפסיד (ביום רביעי, 10 בספטמבר 2025, בשעה 8:10 UTC), יהיה גדול יותר.

ליקוי ירח זה הוא השני מתוך טטראד , כאשר האחרים יתקיימו ב-14 במרץ 2025 (מלא); 3 במרץ 2026 (מלא); ו-28 באוגוסט 2026 (חלקי).

ליקוי זה היה ליקוי מלא גם בישראל, והיה הליקוי המלא הראשון מאז 27 ביולי 2018 והאחרון עד 31 בדצמבר 2028.

## אזורים בכדור הארץ שמהם נראה הליקוי
הליקוי היה גלוי לחלוטין מעל מזרח אפריקה, אסיה ואוסטרליה. היה ניתן לראותו כשהוא עולה מעל רוב אפריקה ואירופה, וכשהוא שוקע מעל מרכז האוקיינוס השקט.

## פרטי ליקוי הירח
להלן טבלה המציגה פרטים על ליקוי ירח זה. היא מתארת פרמטרים שונים הקשורים לליקוי זה.

## עונת הליקוי הירח
ליקוי ירח זה היה חלק מעונת ליקויים, תקופה, בערך כל שישה חודשים, שבה מתרחשים ליקויים. רק שתי עונות ליקויים (או לעיתים שלוש) מתרחשות בכל שנה, וכל עונה נמשכת כ-35 ימים וחוזרת על עצמה קצת פחות משישה חודשים (173 ימים) לאחר מכן; לכן שתי עונות ליקויים מלאות תמיד מתרחשות בכל שנה. שניים או שלושה ליקויים מתרחשים בכל עונת ליקויים. ברצף שלהלן, כל ליקוי הוא במרווח של שבועיים מקודמו.

## קישורים חיצוניים

* מידע והסבר על הליקוי באתר סוכנות החלל הישראלית
* מחזור סארוס 128
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו
קטגוריה:ליקויי ירח
קטגוריה:2025 במדע
הירש וינטראוב

**צבי הירש ויינטראוב** (ביידיש: **ויינטרויב**; א' באדר תקע"ג, 1813 – ח' בטבת ה'תרמ"ב, 23 בדצמבר 1881) היה חזן ומלחין יהודי יליד דובנו, ששימש כחזן ראשי בעירו ואחר כך בקניגסברג, ונודע כאחד מחשובי החזנים־מלחינים במאה ה־19.

## קורות חיים
ויינטראוב נולד בדובנו, לחזן והמלחין שלמה וינטראוב ולשפרה. מכיוון שאחיו מתו בילדותם, נקרא בשם **אלתר** כסגולה לאריכות ימים, ומשם בא כיניו "אלטוני".

בילדותו שר במקהלת אביו, שם קיבל את יסודות החזנות, כשהיה בן שש, החל אביו ללמד אותו לנגן כלי נגינה, ובעיקר על הנבל והכינור, והביא לו את המורים הטובים ביותר כדי שירכוש את החכמה והמלאכה של המוזיקה. בגיל שבע כבר חיבר יצירה מקורית, שעוררה השתוממות ושמחה רבה אצל אביו. בהמשך יצא ללימודי הרמוניה בווינה, שם הושפע רבות מסגנונו של החזן והמלחין שלמה זולצר, ובברלין. לימודי קונטרפונקט השלים בקניגסברג.

בערך בשנת תקפ"ח התחתן עם אשתו הראשונה בסלאוויטא.

בשנים 1829–1834 ירש את מקומו של אביו כחזן בדובנו, ככל הנראה מתוך ציפייתו של אביו לכך. בשנת 1838 מונה לחזן ראשי בקניגסברג, ושימש בתפקיד זה עד לפטירתו.

בשנת 1857 התחתן בשנית עם ברתה זליג.

## יצירתו
בשנת תרי"ט הוציא לאור בקניגסברג סדרת ספרים בשם "שירי בית א-דני", ובכרך השלישי נדפסו יצירותיו של אביו תחת השם "שירי שלמה". שבו ניכרות שתי השפעות מרכזיות: סגנונו המסורתי של אביו, המייצג את מזרח אירופה, ומנגד הסגנון החדש שהנחיל שלמה זולצר בווינה, המייצג את מערב אירופה. כך, לדוגמה, ביצירתו ל"**קדיש**" לראש השנה (כרך ב', עמ' 149) הוא שומר על המסורת המזרח־אירופית, ואילו בלחן **זכרנו** (עמ' 153) הסגנון מערבי לחלוטין. המתח בין מסורת המזרח לחידושי המערב מאפיין את כל יצירתו.

בהקדמה לכרך השלישי (שבו הובאו יצירות אביו), התייחס ויינטראוב ללחנים העתיקים כאל "ממצאים קדומים", והבחין בין מנגינות מסורתיות־מודאליות (פריגית, מיקסולידית, איולית) לבין ניגונים חדשים יותר, שלדבריו גם הם חלק מהמסורת אך אינם עתיקים.

## פועלו בקניגסברג
בקניגסברג פיתח ויינטראוב את מעמדו כחזן וכמלחין, וזכה להוקרה רבה. ב־1873 העניק לו הקיסר וילהלם הראשון את התואר "מנהל מלכותי" (*Königlicher Direktor*). בשנת 1878 חגג את יובל ה־40 לכהונתו, וזכה לברכות מכל העולם המוזיקלי.

ויינטראוב החזיק בקול טנור לירי, אם כי לפי העדויות קולו לא הגיע לאיכותו המיוחדת של אביו. לצד עבודתו כחזן עסק גם בהלחנה מוזיקלית חילונית. אלכסנדר זיסקינד ערסלר היה בין תלמידיו.

## מותו
ויינטראוב נפטר בקניגסברג. הוא בחר כיורשו את החזן אדוארד בירנבאום, שנודע בהמשך כאבי חקר תולדות המוזיקה היהודית. כתב־היד של כל יצירותיו, החזניות והחילוניות, שמור כיום בהיברו יוניון קולג' בסינסינטי, אוהיו. ונספד על ידי יצחק במברגר.

## להאזנה
*

## קישורים חיצוניים

*
* Journal of Synagogue Music, כרך VI, חוברת 1 (1975), כולל מאמרו האוטוביוגרפי של ויינטראוב, "A Cantor Travels Westward"
***הירש ויינטרוב**, בתוך: 
* אליהו זאלודקאווסקי, סקירה על וינטראוב – "קולטור-טרעגער פון דער ידישער ליטורגיע" (1930) 
* פנחס שרמן, סקירה על וינטראוב – "חזנים פון אמאל", די חזנים וועלט⁩, 1 פברואר 1934⁩ 
* 
ידיעה על פטירתו
*החזה⁩, 2 פברואר 1882⁩

## הערות שוליים

קטגוריה:מלחיני מוזיקה ליטורגית יהודית
קטגוריה:מלחיני קטעי חזנות
קטגוריה:חזנים אוקראינים
קטגוריה:חזנים גרמנים
קטגוריה:ילידי 1813
קטגוריה:נפטרים ב-1881
בית הקיסרות של יפן

**בית הקיסרות** (皇室, *kōshitsu*, קוֹשִיצוּ) הוא השושלת השולטת ביפן. הוא מורכב מבני משפחתו המורחבת של קיסר יפן המכהן, הנושאים בתפקידים רשמיים וציבוריים. על פי החוקה הנוכחית של יפן, הקיסר הוא "הסמל של המדינה ושל אחדות העם". חברים אחרים במשפחת הקיסרות מבצעים תפקידים טקסיים וחברתיים, אך אין להם תפקיד בענייני הממשלה. חובות הקיסר עוברות לפי סדר הירושה לילדיו הזכרים. המונרכיה היפנית היא המונרכיה הוותיקה ביותר בעולם העוברת בירושה באופן רציף. לשושלת הקיסרית אין שם, ולכן לחבריה הישירים אין שם משפחה.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הקיסרות היפנית
בלאו-וייס לינץ

**בלאו-וייס לינץ** (בגרמנית: **FC Blau-Weiß Linz**) הוא מועדון כדורגל אוסטרי מהעיר לינץ, המשחק בבונדסליגה האוסטרית.

## היסטוריה
המועדון נוסד בשנת 1997 תחת השם פ.צ. בלאו-וייס לינץ, לאחר שהוקם כתחליף למועדון פ.צ. לינץ שנסגר קודם לכן עקב קשיים כלכליים. 

הקבוצה שיחקה את משחקה הראשון בעונת 1997/1998 בליגה האזורית האוסטרית העליונה הראשונה ב-19 באוגוסט 1997 נגד אסקו לינץ, וניצחה אותו 2-1. לאחר שלוש שנים בליגה האוסטרית הרביעית, עלתה הקבוצה לליגה השלישית, בה שיחקה במשך 7 עונות, ולאחר מכן התנדנדה במשך מספר עונות בין הליגות השלישית והרביעית. בעונת 2015/2016 סיימה במקום הראשון בליגה השלישית והעפילה לראשונה לליגה האוסטרית השנייה.

ב-4 ביוני 2023, בלאו וייס לינץ זכתה באליפות הליגה השנייה האוסטרית ועלתה לבונדסליגה הראשונה בפעם הראשונה בתולדותיה. בעונתה הראשונה בבונדסליגה האוסטרית סיימה הקבוצה במקום התשיעי, ובעונתה השנייה סיימה במקום השישי.

## סגל הקבוצה
; נכון ל-10 בספטמבר 2025

 (בהשאלה מויקטוריה פלזן)

 (בהשאלה מפ.צ. קלן)

 (בהשאלה מאוסטריה וינה)

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קבוצות כדורגל אוסטריות
קטגוריה:לינץ: ספורט
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1997
אירוסטט

ממוזער|אֵירוֹסְטָאט מודרני המשמש את המשרד לביטחון המולדת של ארצות הברית, במסגרת TARS
**אֵירוֹסְטָאט** (מיוונית עתיקה: **ἀήρ** – "אוויר", **στατός** – "עומד") או **כלי טיס קל מן האוויר** הוא שם כולל לכלי טיס הנשען על כוח עילוי הנובע מציפה לצורך שהייה באוויר. האֵירוֹסְטָאטים כוללים בלונים לא מונעים חופשיים או קשורים וכן ספינת אוויר מונעת. צפיפותו היחסית של האֵירוֹסְטָאט נמוכה מזו של האוויר שמסביבו, ומכאן שמו "קל מן האוויר".

## מבנה ותפעול
הרכיב המרכזי של האֵירוֹסְטָאט הוא מעטפת אחת או יותר, המכילה גז מרים (כגון אוויר חם, מימן או הליום). הגז תופס נפח גדול של אוויר ובכך דוחה אותו ויוצר כוח עילוי הגדול ממשקלו העצמי של הכלי.

נוסעים או מטען נישאים באמצעות מבנים המחוברים למעטפת, כגון סל, גונדולה, תא נוסעים או נקודות חיבור ייעודיות אחרות.

## מונחים
בשימוש רגיל, "אֵירוֹסְטָאט" מתייחס לכל כלי טיס השוהה באוויר הודות לציפה אירוסטטית.

בעבר כונו כל האֵירוֹסְטָאטים "בלונים". דגמים מונעים, שהיו מסוגלים לטוס אופקית, נקראו "בלונים ניתבים" (dirigibles) ומאוחר יותר – ספינות אוויר.

## סוגים
### בלונים
ממוזער|בלון אוויר חם חופשי
בלון הוא אֵירוֹסְטָאט בלתי מונע, הנשאר באוויר בזכות ציפה בלבד – או כשהוא קשור בכבל, או כשהוא נסחף עם הרוח.

בלון קשור נמשך מטה באמצעות כבלים ומצוי בשליטה חלקית באמצעות כננת. בלון עגול אינו יציב ברוחות חזקות ולכן פותח בלון עפיפון בעל צורה אווירודינמית, הדומה לספינת אוויר בלתי קשיחה. שימושים בולטים: בלון תצפית, בלון חסימה, בלוני ריגול ואף בלון אש (ביפן).

### ספינות אוויר

ממוזער|ספינת אוויר בלתי קשיחה של חברת Goodyear

ספינת אוויר היא אֵירוֹסְטָאט חופשי ומונע הניתן להיגוי. קיימות שלוש קטגוריות: קשיחה (כגון צפלין), חצי־קשיחה ובלתי קשיחה (blimp).

### אֵירוֹסְטָאטים היברידיים
דגמים היברידיים משלבים ציפה סטטית עם עילוי אווירודינמי. הליקייט (Helikite) הוא שילוב של בלון הליום ועפיפון, ומצטיין ביציבות ויעילות עלות.

## גזי הרמה
* כדי לספק ציפה, על הגז להיות קל מן האוויר. לאורך ההיסטוריה שימשו לכך:
* אוויר חם – בבלוני האחים מונגולפייה.
* מימן – נפוץ מאוד אך דליק, יצא משימוש לאחר אסון ההינדנבורג.
* גז פחם – זול אך בעל כוח הרמה חלש יחסית.
* הליום – יציב, בלתי דליק, ובעל כושר הרמה קרוב לזה של מימן; כיום הנפוץ ביותר.

## בקרת ציפה
שליטה בציפת אֵירוֹסְטָאט נעשית באמצעות ויסות גז ההרמה והבלסט. לעלייה משחררים משקל או מחממים את האוויר; לירידה משחררים גז או מוסיפים משקל. מערכות מתקדמות מאפשרות שמירה על גובה קבוע לאורך זמן, מה שהופך אֵירוֹסְטָאטים שימושיים לתצפית, מחקר או שידור תקשורת.

## קישורים חיצוניים

* עקרון טיסת הבלון

## הערות שוליים

קטגוריה:כלי טיס
Forum non conveniens

**Forum non convenies** (בעברית: "פורום לא נאות") הוא ביטוי בלטינית הלקוח מן המשפט המקובל ומבטא דוקטרינה ולפיה בהינתן הנסיבות המתאימות יוותר בית משפט על סמכות שיפוט שקנה כדין, לטובת בית משפט או בית דין אחר, לרוב במדינה זרה. בישראל מוכר הכלל, ובתי המשפט נוהגים לפיו בהתקיים הנסיבות המתאימות. העלאת הכלל על ידי נתבע מעוגנת בתקנות סדר הדין האזרחי.

## הסבר הכלל

מקורו של הכלל במשפט בסקוטלנד שם התפתח באמצע המאה ה-19. הביטוי הלטיני "Forum non conveniens" פירושו "פורום לא נאות".

משמעותו של הכלל היא ויתורו של בית משפט על סמכותו לדון בתיק מסוים, אם התקיימו נסיבות המצדיקות זאת. בית משפט קונה סמכות לדון בתביעה אם בוצעה המצאה כדין של כתב התביעה. ההמצאה יכולה להיות מבוצעת בתחומי המדינה, או אף מחוצה לה, אם התקבל היתר מתאים. אך העובדה שבוצעה המצאה כדין אינה אומרת שבית משפט מסוים בו הוגשה התביעה הוא הפורום הנאות לדון בתביעה. ישנה אפשרות שהזיקה של בית משפט זר למקרה חזקה בהרבה, או שהתביעה הוגשה באופן מלאכותי לבית המשפט על מנת לחמוק מדין לא נוח במדינה אחרת, או לגרום אי נוחות לנתבע. באחד המקרים הראשונים שנדונו בסקוטלנד בשנת 1865, קלמנטס נ' מקאולי, תבע תובע אמריקני בבית המשפט בסקוטלנד נתבע אמריקני המתגורר בסקוטלנד על הפרת חוזה לאספקת ציוד למדינות הקונפדרציה, חוזה שהיה בלתי חוקי במקום בו נכרת, בטקסס. ברור שהגשת התביעה בסקוטלנד נועדה לחמוק מטענת אי החוקיות לו הייתה התביעה מוגשת בטקסס, ומרב הזיקות (מקום מגורי הצדדים, מקום חתימת החוזה, מקום ביצועו) הן בטקסס. עם זאת, דחה בית המשפט את טענת הפורום הלא נאות, וקבע כי לא הוכח שבית המשפט בטקסס הוא בעל סמכות לדון בעניין, ובשל כך אין פורום נאות יותר מזה שבסקוטלנד.

כלל זה נהוג במספר רב של שיטות משפט, אלו המבוססות על המשפט המקובל, ואחרות. הכלל נהוג גם בישראל.

## תרגומו של הכלל לעברית

עו"ד מאיר גובר, שכתב עבור המאגר המשפטי נבו מילון למונחים משפטיים בלטינית, מתרגם את הביטוי כ"פורום שיפוט לא נוח". עם זאת, לרוב מתורגם הכלל כ"פורום לא נאות".

## תחולת הכלל במשפט הישראלי

טענת "פורום לא נאות" מוכרת במשפט הישראלי. בית משפט בפניו מועלית טענת פורום לא נאות, יבחן מהו "הפורום הנאות" לדון בתביעה, וזאת לפי מבחן "מרב הזיקות". בין הזיקות הרלוונטיות: מקום מגורי הצדדים, גישה לראיות ולעדים, הדין החל על המקרה ומהו הפורום הנאות על פי אותו דין. כן ייבחנו כלל נסיבות המקרה, שיקולים של יעילות הדיון, וציפיותיהם הסבירות של הצדדים.

תקנות סדר הדין האזרחי קובעות סדר דין מיוחד לדיון בטענה זו, מקום בו הומצאה התביעה לנתבע הנמצא בחו"ל. על פי תקנה 167, יכול נתבע שהומצא לו כתב תביעה מחוץ לתחום המדינה לטעון טענת פורום לא נאות, והדיון בכך יהיה קודם להגשת כתב ההגנה מטעמו. גם נתבע שבוצעה לו המצאה כדין בתחומי המדינה יכול להעלות טענה זו, אך לפי תקנה 29 לתקנות סדר הדין האזרחי, עליו להעלותה בהזדמנות הראשונה.

## הערות שוליים

קטגוריה:לטינית: מונחים משפטיים
קטגוריה:סדר דין אזרחי
קטגוריה:משפט בין-לאומי פרטי
SpongeBob SquarePants: Titans of the Tide

**SpongeBob SquarePants: Titans of the Tide** (בתרגום חופשי: **בובספוג מכנסמרובע: ענקי הגאות והשפל**) הוא משחק פלטפורמה שעתיד לצאת בשנת 2025 שפותח על ידי Purple Lamp ופורסם על ידי THQ Nordic. המשחק מבוסס על סדרת האנימציה בובספוג מכנסמרובע של ניקלודיאון. המשחק מהווה המשך למשחק SpongeBob SquarePants: The Cosmic Shake משנת 2023. במשחק, השחקנים יכולים לשחק בדמויותיהם של בובספוג או פטריק אשר מנסים לפתור סכסוך שנוצר בין המלך נפטון להולנדי המעופף. המשחק עתיד לצאת עבור נינטנדו סוויץ' 2, פלייסטיישן 5, Windows וXbox Series X/S ב-18 בנובמבר 2025.

## משחקיות
במשחק, לשחקנים ניתנת האפשרות להחליף בין דמויותיהם של בובספוג ופטריק לצורך משחק איתן.

## פיתוח
באוקטובר 2024, THQ Nordic הוציאה סרטון פרומו לקראת ליל כל הקדושים ביוטיוב ובו מספר קטעים מהמשחקים הקודמים - בובספוג מכנסמרובע: הקרב על ביקיני בוטום – שלוק שני ו-SpongeBob SquarePants: The Cosmic Shake. הסרטון רמז למשחק המשך עתידי, המציג בסופו את הצלליות של בובספוג ופטריק, שכל אחד מהם מופיע בתורו בצורת רוח רפאים בעוד השני מופיע בגרסתו הרגילה. המשחק הוכרז רשמית באוגוסט 2025 על ידי Purple Lamp ו-THQ Nordic בטריילר בו הופיע בהופעת אורח דייוויד הסלהוף המזוהה עם המותג מאז סרט הקולנוע מ-2004.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2025
קטגוריה:משחקים לשחקן יחיד
קטגוריה:משחקי פעולה-הרפתקאות
קטגוריה:משחקי נינטנדו סוויץ' 2
קטגוריה:משחקי פלייסטיישן 5
קטגוריה:משחקי Windows
קטגוריה:משחקי Xbox Series X/S
הסיירות מסדרת טאון (1936)

**הסיירות מסדרת טאון** (באנגלית: **Town-class**) היו סדרה של עשרה סיירות קלות בצי המלכותי הבריטי, שנבנו בהתאם למגבלות שהוטלו על פי אמנת הצי של לונדון משנת 1930.

הסדרה התחלקה לשלוש תתי־מחלקות עיקריות; סאות'המפטון, גלוסטר, ואדינבורו – כאשר בכל אחת מהן שולבו שיפורים ותוספות חימוש בהשוואה לקודמתה. הספינה הראשונה בסדרה הושקה בשנת 1936 ונכנסה לשירות ב-1937, שנתיים בלבד לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה. סיירות טאון השתתפו במערכות רבות במהלך המלחמה, בהם גם בקרב שבו הוטבע אוניית המערכה הגרמנית שרנהורסט. ארבע ספינות מן הסדרה, אה"מ אדינבורו, אה"מ גלוסטר, אה"מ מנצ'סטר, ואה"מ סאות'המפטון, טובעו במהלך הקרבות. יתר הספינות המשיכו לשרת עד שלהי שנות ה־50, וחלקן אף השתתפו במלחמת קוריאה.

האוניה האחרונה בסדרה שיצאה משירות הייתה אה"מ שפילד שנגרטה בשנת 1967. אה"מ בלפסט, שרדה והוסבה לאוניית מוזיאון על נהר התמזה בלונדון, במסגרת מוזיאון המלחמה האימפריאלי.

## היסטוריה
סיירות טאון פותחו כסדרת המשך לסיירות מסדרת אמפיון, עם שיפורים מרכזיים שכללו שילוב צריחים משולשים שאיפשרו מטחי דופן של 12 תותחי 6 אינץ', וכן מתקני תעופה משופרים. מגבלות האמנה הימית בין המלחמות חייבו את האדמירליות לשמור על מספר רב ככל האפשר של סיירות בתוך מסגרת משקל כולל מוגבלת, ולכן שמרו שמונה הספינות הראשונות על הדחק של כ־9,000 טון, בעוד שרק אה"מ אדינבורו ואה"מ בלפסט ניצלו את מלוא המכסה של 10,000 טון. נתון זה הציב אותן בנחיתות מסוימת ביחס לספינות האמריקאיות והיפניות, שנבנו בהתאם או מעבר למגבלת המשקל.

על אף מגבלות אלה, הסיירות נחשבו אוניות רב־תכליתיות מצוינות. הן היו מהירות דיין להשיג משחתות גם בים קשה, בעלות קצב אש גבוה יחסית, וחזקות דיין לספוג פגיעות כבדות. אה"מ שפילד התבלטה במיוחד עם שנים־עשר תוארי קרב, בעוד אחרות זכו בחמישה. ארבע מספינות הסדרה אבדו: אה"מ סאות'המפטון, שננטשה לאחר שריפות בלתי נשלטות מתקיפות אוויריות גרמניות; אה"מ גלוסטר, שהתהפכה לאחר שאזלה תחמושתה נגד מטוסים; אה"מ, שטובעה במבצע פדסטל וננטשה בנסיבות שנויות במחלוקת; ואה"מ אדינבורו, שנפגעה בשיירת אספקה בים הארקטי משני טורפדות מצוללות גרמניות, עצרה עקב טורפדו שלישי – לאחר שהטביעה משחתת גרמנית – ולבסוף טובעה בידי טורפדו בריטי כדי למנוע את לכידתה. ספינות אחרות שרדו נזקים חמורים: אה"מ ליברפול ספגה שתי פגיעות טורפדו, ואה"מ בלפסט הוצאה מהמערכה לשנים הראשונות של המלחמה לאחר שנפגעה ממוקש מגנטי.

במהלך המלחמה ספינות הטאון ספגו יותר פגיעות והשתתפו ביותר פעילות מבצעית מכל סיירת מקבילה בציים אחרים. לאורך המלחמה הסיירות עברו שינויים מקיפים: מערכות מכ"ם ובקרת אש הותקנו, מערכי נ"מ קלים שודרגו, מטוסים הוסרו, וההאנגרים הוסבו לשימושים אחרים, בהם מגורים ואולמות הקרנה. כדי לשמור על יציבות, ספינות ששרדו (למעט אה"מ בלפסט) נאלצו לוותר על אחד מצריחי התותחים המשולשים. לאחר המלחמה המשיכו ספינות הסדרה לשרת במשך למעלה מעשור, חלקן גם במלחמת קוריאה, כשארבע מהן צוידו במערכות שליטה ובקרה מתקדמות. עם זאת, תפקיד הסיירת הלך והתפוגג בעידן המלחמה הקרה, שבו איום אסימטרי נענה לרוב באמצעות נושאות קלות או פריגטות, עקב כוח האדם הרב שדרשו הסיירות. אה"מ בלפסט יצאה משירות ב־1963, 24 שנה לאחר השקת הסדרה, כשהיא מיושנת טכנולוגית ושחוקה מהשירות האינטנסיבי של ימי המלחמה.

## אוניות הסדרה
280px|ממוזער|אה"מ אדינבורו (C16), 1941

## קישורים חיצוניים

* סדרת טאון באתר Naval Encyclopedia.

## הערות שוליים

קטגוריה:סדרות של אוניות
קטגוריה:סיירות בריטיות
קציר החטאים

**קציר החטאים** (בספרדית: **Cosecharás tu siembra**) הייתה טלנובלה ארגנטינאית בת עונה אחת המכילה 120 פרקים, ששודרה בשנת 1991. את הסדרה הפיקו וניהלו, ובין שחקניה הראשיים: לואיסה קוליוק ואוסבלדו לפורט.

הפרק הראשון שודר ב-8 באפריל 1991 בארגנטינה. העלילה מתרחשת בסיציליה של שנות ה-30, ועוקבת אחר ג’וליאנה (לואיסה קוליוק), בתו של פושע חזק באזורה, ולוקה (אוסוולדו לפורט), הצעיר ששורד רצח שמשפיע על חייו, וכיצד גורלם המשותף מוביל ליחסים רומנטיים, סכסוכים עם המאפיה, בריחה וחיים בהם ובין ארגנטינה ואיטליה.

הטלנובלה הוקרנה גם באיטליה בשם Renzo e Lucia, והצליחה אף בישראל.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:טלנובלות ארגנטינאיות
כמהזה

"**כמהזה**" הוא אתר אינטרנט ישראלי להשוואת מחירים באינטרנט בתחום שירותי התקשורת הביתית והסלולרית. האתר מאפשר לצרכנים להשוות בין חבילות אינטרנט, תקשורת בתשתית סיבים אופטיים, טלוויזיה, טריפל וסלולר, במטרה להגביר את השקיפות ולסייע בבחירת חבילה מתאימה לצורכי המשתמש.

## היסטוריה
אתר "כמהזה" נוסד בשנת 2006. הפלטפורמה הוקמה כמיזם צרכני, ששם לו למטרה להקל ולפשט את תהליך החיפוש אחר חבילות התקשורת המשתלמות ביותר, עבור כל גולש, לפי העדפותיו האישיות.

## קישורים חיצוניים
* 
* דו"ח סימילארווב על האתר כמהזה

## הערות שוליים

קטגוריה:אתרי אינטרנט ישראליים
קטגוריה:שירותי אינטרנט ישראליים
גבריאל ויידנר

**גבריאל ויידנר** (בהולנדית: **Gabrielle Weidner**; 17 באוגוסט 1914 בבריסל – 17 בפברואר 1945 בקניגסברג בנאומרק) הייתה לוחמת מחתרת הולנדית שמילאה תפקיד פעיל בתנועת ההתנגדות הצרפתית במהלך מלחמת העולם השנייה.

## ראשית חייה
גבריאל ויידנר נולדה בבריסל להורים הולנדים. היא בילתה את ילדותה בשווייץ, קרוב לגבול הצרפתי. אביה, יוהאן הנרי ויידנר האב, לימד לטינית ויוונית בכנסייה האדוונטיסטית של היום השביעי בקולונז'-סו-סאלוו, כפר בצד הצרפתי של הגבול. היא למדה בבית ספר תיכון בלונדון, שם למדה לדבר בכמה שפות.

## פעילות במלחמת העולם השנייה
אישה דתית מאמינה, גבריאל חיה ועסקה בעבודה כנסייתית עבור הכנסייה האדוונטיסטית של היום השביעי בפריז עם פרוץ מלחמת העולם השנייה. עם הכיבוש הגרמני של צרפת, היא ברחה יחד עם אחיה יוהאן הנדריק ויידנר ואחרים לליון, בחלק הלא כבוש של צרפת. לאחר חתימת ההסכם ב-22 ביוני 1940 עם הנאצים ליצירת צרפת של וישי, היא חזרה לפריז בעוד אחיה הלך לליון שם הקים את המחתרת "דאץ'-פאריס".

בפריז, היא חידשה את עבודתה עבור כנסיית האדוונטיסטים של היום השביעי. בעזרת אחיה ומתנדבים נוספים, היא תיאמה בסתר תוכניות להצלת אנשים שנמלטו מפריז הכבושה, לאורך נתיבי דאץ'-פאריס החוצים את צרפת לשווייץ או לספרד. כך סייעה להציל לפחות 1,080 איש, כולל 800 יהודים הולנדים ויותר מ-112 טייסים של בעלות הברית שירדו.

## מעצר
בפברואר 1944, שליחה צעירה נעצרה על ידי המשטרה הצרפתית והוסגרה לגסטפו. בניגוד לכל הכללים, היה ברשותה מחברת שבה היו שמות וכתובות של חברי דאץ'-פאריס. היא עונתה באכזריות על ידי שומר שטבל את ראשה במים קרים שוב ושוב. תחת עינויים היא חשפה שמות רבים של חברי הרשת המחתרתית המרכזיים. כתוצאה מכך, מספר גדול של חברי דאץ'-פאריס נעצרו. שמה של אחותו של יוהאן, גבריאל, היה בין השמות במחברת. היא נעצרה על ידי הגסטפו ונכלאה בבית הסוהר פרסן בפריז, בתקווה שחבריה ינסו לשחרר אותה. בפרסן היא טופלה בצורה סבירה למדי, אך כאשר המלכודת הזו לא עבדה, היא נשלחה בקרון בקר למחנה ריכוז בראוונסבריק בגרמניה.

היא הובלה לקניגסברג / נאומרק, מחנה משנה לנשים של רשימת מחנות המשנה של ראוונסבריק. המחנה כונה פטי-קניגסברג על ידי האסירים הצרפתים כדי להבחין בין הכפר בנאומרק לעיר קניגסברג בפרוסיה במזרח פרוסיה. במחנה ריכוז זה התנאים היו בלתי אנושיים, והיא סבלה מעבודה קשה ומכות מצד משמרי המחנה. ב-17 בפברואר 1945, מספר ימים לאחר השחרור על ידי חיילים סובייטים, גבריאל מתה בקניגסברג / נאומרק מהשפעות תת-תזונה.

## הכרה
ב-24 במאי 1950, גבריאל ויידנר קיבלה לאחר מותה את צלב ההתנגדות ההולנדי על מאמציה במלחמה. בבית הקברות ההוקרה ההולנדי באורי-לה-וויל (צפונית לפריז), שמה רשום בלוחית מוקדשת ללוחמי ההתנגדות ההולנדים.
קובץ:VERZETSKRUIS_1945.jpg|צלב ההתנגדות 1940–1945


## מקורות ביבליוגרפיים

* 
* How to Flee the Gestapo - Searching for the Dutch-Paris Escape Line - PhD M. Koreman
* The Weidner Foundation


## קישורים חיצוניים
* צלב ההתנגדות ההולנדי
* סרט תיעודי 

* La liberation du camp de concentration de Königsberg en Neumark


קטגוריה:חברי הרזיסטאנס
קטגוריה:חברי המחתרת ההולנדית
קטגוריה:ילידי 1914
קטגוריה:נפטרים ב-1945
המנון אבחזיה

"**ניצחון**" (באבחזית: **Аиааира**) הוא ההמנון הלאומי של מדינת אבחזיה, המוכרת חלקית. הוא אומץ בשנת 1992. המילים נכתבו על ידי המשורר גנאדי עלמיה, והמוזיקה הולחנה על ידי ולרי צ'קדואה.

## היסטוריה
המילים נכתבו לאחר הכרזת העצמאות של אבחזיה בשנת 1992. השראה לשיר המהפכני האבחזי "קיאראז" (באבחזית: "Кьараз") שמקורו בתקופת הרפובליקה הדמוקרטית קצרת הימים של גאורגיה (1918–1921).

בשנת 1994, לאחר מלחמת העצמאות האבחזית, הלחין ולרי צ'קדואה את ההמנון לבקשתו האישית של נשיא אבחזיה הראשון, ולדיסלב ארדזינבה . צ'קדואה, שלמד אצל סרגיי פרוקופייב ודמיטרי שוסטקוביץ', שילב מוטיבים עממיים שונים בהמנון. צ'קדואה, שסירב לתמלוגים עבור היצירה, כתב את ההמנון בחורף בבית קפוא ולא מחומם, אך קיבל דיור כתודה מהנשיא.

ההמנון אומץ רשמית על ידי אספת העם ב-24 באוקטובר 2007 בחוק החוקתי של רפובליקת אבחזיה "על ההמנון הממלכתי של רפובליקת אבחזיה", מס' 1873-s-IV, שנחתם על ידי הנשיא סרגיי בגאפש ב-2 בנובמבר 2007.

## מילות השיר
### עברית

### אבחזית

קטגוריה:המנונים לאומיים של מדינות שההכרה בהן מוגבלת
אביאל כ"ץ

**אביאל כ"ץ** (12 במרץ 1916 – 15 באוקטובר 1974) היה אדריכל ישראלי, חבר מועצת עיריית רמת גן וקצין ההנדסה הראשי של האצ"ל.

## ביוגרפיה
כ"ץ נולד בראשון לציון לשרגא כ"ץ ולאה לבית גרבורג וגדל בתל אביב. למד בבית הספר לבנים "אחד העם" ובגימנסיה נורדיה ובתחילת שנות השלושים למד אדריכלות בבית הספר הגבוה לאומנויות בבלגיה.

בנעוריו הצטרף לתנועת הנוער הלאומי בית"ר, וב-1934 נעצר עם חברים נוספים בתנועה לאחר יום השבתון הכללי ביישוב והואשם ביידוי אבנים אל עבר השוטרים הבריטיים. הוא נידון ל-3 חודשי מאסר עם עבודות פרך.

לאחר ששב לארץ מלימודיו הצטרף ל"ארגון ב'" ונודע בכינוי "רמידור". אחיו אליהו וקלמן היו גם הם פעילים בארגון. כ"ץ נשלח לקורס פיקוד בצבא הפולני. עם תום הקורס החל לשמש כמדריך בקורס הקצינים של האצ"ל, וקיבל לפיקודו את פלוגה ז', בה שירת בין היתר אורי אבנרי. עם פרוץ מלחמת השחרור התמנה כ"ץ לקצין ההנדסה הראשי של הארגון.

## קריירה מקצועית
לאחר הקמת המדינה היה חבר במפלגה הרוויזיוניסטית שהתמודדה בבחירות לאספה המכוננת בנפרד מתנועת החרות, אך לא נבחרה. לאחר מכן הפסיקה המפלגה את פעילותה וב-1950 נבחר כ"ץ למקום השני ברשימת חרות למועצת עיריית רמת גן אחרי דוד מלמדוביץ. ב-1951 נבחר כיו"ר ועדת השיכון והוועדה לשיפור העיר, ולקראת הבחירות לכנסת השנייה באותה שנה עמד בראש סניף חרות ברמת גן. ב-1955 התפטר ממועצת העיר ובמקומו נכנס למועצה ד"ר חנן קאופמן. לאחר פרישתו פתח משרד אדריכלות עצמאי בו המשיך לעבוד עד סוף ימיו.

## פרויקטים שתכנן
### מבני ציבור
* "בית הילדים" ברמת גן – פנימייה של ארגון הנשים של התנועה הרוויזיוניסטית.
* בית בית"ר ברמת גן
* בית חרות ברמת גן
* בית הכנסת הגדול והרבנות של רמת גן
* בנייני קופת חולים לאומית בשכונת התקווה, בני ברק ופתח תקווה
* בית העובד הלאומי בפתח תקווה
* בית הכנסת "אוהל ש"ם" בגבעתיים – שנקרא על שמם של האחים שלמה ומנחם גלבגיסר, פעילי אצ"ל שנפלו שניהם במלחמת השחרור.
* בית זאב בנתניה

### מלונות
* מלונות אורה וגורדוי ברמת גן
* מלון סבסטיה בנתניה
* מלון דפנה בטבריה – בנייתו הושלמה אחרי פטירתו של כ"ץ.

### הנצחת פעילי האצ"ל
* האנדרטה לזכר דב גרונר ברמת גן
* אנדרטת האצ"ל בנורדיה
* אנדרטה לזכר שלמה בן-יוסף – עולה הגרדום הראשון
* שיכון נווה יוסף בפתח תקווה – על שם מפקד האצ"ל יוסף הלוי (גונדר עוזי) שנהרג בהתקפת האצ"ל על יפו, שאחד המפקדים הנוספים בה היה אליהו כ"ץ (גונדר עלי), אחיו של אביאל.

## חיים אישיים
ב-1939 נישא לבתיה לבית איתר. מנישואים אלה נולדו לו שני ילדים – דליה ושלמה. השניים התגרשו וכ"ץ נישא מחדש ב-1949 לחנה לבית כהנא, ומנישואים אלה נולדה ביתו רות מינץ, אימו של האמן תומיליו מינץ.

כ"ץ נפטר בביתו ב-15 באוקטובר 1974 לאחר שחלה והיה מרותק למיטתו במשך כמה חודשים.

## הערות שוליים

קטגוריה:אדריכלים ישראלים
קטגוריה:חברי מועצת העיר רמת גן
קטגוריה:לוחמי האצ"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1916
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1974