open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
פיאטרס באובליס

**פיאטראס באובליס** (בליטאית: **Petras Baublys**;23 במאי 1914 – 16 בדצמבר 1973) היה רופא ילדים ומנהל בית יתומים ליטאי, מחסידי אומות העולם, שבמהלך מלחמת העולם השנייה הציל עשרות ילדים יהודים ממוות בידי הנאצים.

## פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
באובליס נולד בלידא, ליטא. סיים את לימודיו באוניברסיטת ויטאוטאס מגנוס שבקובנה בשנת 1936. עבד כמרצה באוניברסיטת וילנה וכרופא ילדים מוביל בליטא.

באובליס ניהל בית יתומים ששכן בקרבת גטו קובנה. ב-1942, אמהות יהודיות שהיו פעילות במחתרת היהודית בגטו קובנה שנרדפה על ידי הנאצים, ביקשו מבאובליס להסתיר את ילדיהן ולהצילם. האימהות נהגו להשאיר את תינוקן על מפתן בית היתומים, ואחת מהאחיות הייתה אוספת את התינוק. סוכם עם ד"ר באובליס שבתוך החיתול של התינוק, תוטמן הוכחה למוצאו של הילד כמו תעודת הטבלה או תעודת לידה. ילדים דוברי ליטאית נשלחו במהירות למשפחות ליטאיות, ואילו ילדים ששליטתם בשפה הליטאית הייתה מועטה, שהו בבית היתומים לתקופת זמן ארוכה יותר. במקביל לצירוף הילדים לבית היתומים, באובליס דאג להנפיק עבור ילדים רבים תעודות זהות מזויפות, שאפשרו את אימוצם על ידי ליטאים.

## לאחר המלחמה
באובליס שימש כרופא הילדים הראשי של משרד הבריאות הליטאי בין השנים 1950–1958. כתב שני ספרים על גידול ילדים והורות בליטאית. באובליס נהרג בתאונת מטוס ב-16 בדצמבר 1973.

## הכרה והנצחה
ב-5 במאי 1977, הוכר ד"ר באובליס על ידי יד-ושם כחסיד אומות העולם בטקס ביד ושם בירושלים בנוכחות אחיו של ד"ר באובליס, ריצ'רדס באובליס. בטקס גם הוכרו אחיו וגיסתו, סרג'יוס באובליס וידויגה באובלין על הסתרת ילד יהודי בביתם.

## קישורים חיצוניים

* האנציקלופדיה האוניברסלית הליטאית
* Hidden In Thunder אודות פיאטרס באובליס, באתר GENI

## הערות שוליים

קטגוריה:רופאי ילדים
קטגוריה:ליטאים חסידי אומות העולם
קטגוריה:ילידי 1914
קטגוריה:נפטרים ב-1973
זופיה בוצ'קובסקה

**זופיה בוצ'קובסקה** (בפולנית: ****; 1906 – ?) הייתה אגרונומית פולנייה מלבוב, שהצילה יהודים בתקופת השואה והוכרה כחסידת אומות עולם.

## פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
זופיה למדה את לימודיה היסודיים בוורשה. ולאחר מכן, למדה בפקולטה לחקלאות. בשנת 1936 התחתנה עם סטניסלב בוצ'ובסק, ועברה לגור אצל משפחתו. בשנת 1938 זופיה ובעלה סטניסלב (Boczkowski Stanisław), עברו להתגורר ולעבוד כאגרונומים באחוזתו של הרוזן באדני ליד בוסקו-זדרוי.

ב-1942 זופיה הייתה בדרכה הביתה ולפתע הבחינה באסירים יהודים שעסקו בחפירת בורות שנועדו לגופות של היהודים לאחר הוצאתם להורג. זופיה הבחינה בילדה קטנה כבת חמש, שהשתייכה לקבוצת עובדי הכפייה. לבה של זופיה יצא אל הילדה וזופיה החליטה להציל אותה. היא פנתה אל קצין המשטרה הגרמני האחראי וביקשה ממנו לכאורה בתמימות, לקחת את הילדה מכיוון שהילדה מוכרת לה כבת להורים נוצרים. הקצין ביקש ממנה טפסים המאשרים כי הילדה היא נוצרייה אולם גם רמז שתמורת שוחד, יסכים לשחרר אותה. אף על פי שלבני הזוג הייתה כבר ילדה יהודיה שאספו לביתם ואף על פי שלא היה להם כסף רב הם החליטו להשתמש בחסכונותיהם המעטים על מנת להציל גם אותה. מעבר לבעיה הכספית, סטניסלב חשש מאוד מפני הלשנה מצד שכנים ועוברי אורח. למרות חששותיו, זופיה הייתה נחושה לפעול להצלת הילדה. היא נסעה ללבוב, הסדירה את התיעוד המתאים ובעזרתו הוכיחה שהילדה לכאורה אכן בת להורים נוצרים. לאחר מתן שוחד לקצין הנאצי הוא מסר לה את הילדה. הילדות, ינקה שטיגליץ (חנה שמולביץ) הנקה פודושין (מרי ברון), נשארו בחיים הודות לטיפול המסור של בני זוג, שדאגו לכלתן ולבושן, והסיתרו אותן במקומות שונים ודאגו לבריאותן. בנוסף לטיפול המסור עזרו ליהודים רבים נוספים בכך שסיפקו להם מזון והסתירו אותם בדירות מכריהם.

## לאחר המלחמה
הנקה פודושין עלתה לישראל בשנת 1957 ומסרה את עדותה בשנת 1961. גם ינקה שטינגליץ עלתה לארץ ומסרה את עדותה ליד ושם. השתיים התגוררו בחיפה. ב -31 במאי 1966 זופיה וסטניסלב הוכרו כחסידי אומות עולם. בנוסף נטעו עץ לכל אחד מהם.

## לקריאה נוספת
* נחום בוגנר, בחסדי זרים: הצלת ילדים בזהות שאולה בפולין. ירושלים: הוצאת יד ושם, 2000, עמ' 54–55.

## הערות שוליים

קטגוריה:פולניות חסידות אומות העולם
קטגוריה:ילידות 1906
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1906
קארל איבן דניאלסון

**קארל איבן דניאלסון** (בשוודית: **Carl Ivan Danielsson**; 13 באוגוסט 1880 - 21 ביולי 1963) היה דיפלומט שוודי, שהוכר על ידי יד ושם כחסיד אומות העולם על מעורבותו בהצלת יהודי בודפשט בשנה האחרונה של המלחמה.

## ביוגרפיה
### קריירה
דניאלסון נולד ב-13 באוגוסט 1880 בעיר מאלמו שבשוודיה. הוא מונה לראשונה לתפקיד במשרד החוץ השוודי ב-1903 והיה הממונה על היחסים עם פולין ובירתה ורשה.

בשנת 1919 מונה כקונסול שוודיה במדריד וליסבון למשך שנה ולאחר מכן שימש כקונסול השוודי בווינה ובבודפשט למשך שלוש שנים. מאוחר יותר כיהן למשך 12 שנה, עד שנת 1937, כקונסול בקהיר ולאחר מכן שב לשלוש שנים נוספות במדריד. אז שב לבודפשט ושם שהה עד שנת 1945.

### פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
במהלך מלחמת העולם השנייה, היה הדיפלומט השוודי קארל איבן דניאלסון השגריר בשגרירות השוודית שבבודפשט, הכבושה בידי הגרמנים. הוא ידע על כל הפעולות שנעשו על ידי הנאצים ואף תמך בהן. ביוני 1944 ביקש דניאלסון אישור מהממשלה ההונגרית, כי יותר לצלב האדום השוודי לסייע לצלב האדום ההונגרי להאכיל ילדים יתומים ונטושים. ההונגרים הסכימו. בדצמבר, עם התקדמות הצבא האדום לכיוון בודפשט, נסוגו הנאצים למערב הונגריה והורו לשגרירות השוודית לנוע עמם על מנת לזכות בהגנה מצידם. דניאלסון החליט להישאר בבודפשט הנצורה, כדי לא לזנוח את היהודים וכך הצליח להציל רבים מהם כשסיפק להם מחסה, הגנה ואוכל.

### לאחר המלחמה והוקרה
דניאלסון חזר לשוודיה, לעיר הולדתו מאלמו, שם נפטר בשנת 1963. לאחר המלחמה שלחה לו הקהילה היהודית בסטוקהולם מכתב הוקרה על פעולותיו.

דניאלסון הוכר כחסיד אומות העולם בשנת 1982, כ-19 שנה לאחר מותו, בטקס שנערך ביד ושם.

## הערות שוליים

קטגוריה:דיפלומטים שוודים
קטגוריה:שוודים חסידי אומות העולם
קטגוריה:שוודים שנולדו ב-1880
קטגוריה:שוודים שנפטרו ב-1963
אדם אימריך

**אדם אימריך** (בסלובקית: **Adam Imrich**; 1 בנובמבר 1897 – 11 בנובמבר 1975) היה יערן סלובקי. בעקבות תרומתו להצלת בני משפחה יהודית בתקופת מלחמת העולם השנייה והשואה, יד ושם הכירה בו כחסיד אומות העולם.

## קורות חיים
אדם אימריך נולד ב־1 בנובמבר 1897, התגורר בעיירה סבינוב שבסלובקיה, והיה נשוי לאמה. לזוג הייתה בת, יוזפינה. אימריך עבד כיערן וכמפקח ראשי בעיירת סבינוב.

## פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
אליזבטה טאקאובה, אחותה של אמה, שמוצאה נוצרי קתולי, הייתה נשואה לדסידריוס גרוסמן, רופא עיניים יהודי בעיר קושיצה.

כאשר קושיצה נכבשה על ידי הונגריה ב־2 בנובמבר 1938 עברו דסידריוס ואליזבטה לפרשוב, שנשארה בידי סלובקיה. בשנת 1943 נולדה בתם סוזנה.

עם פרוץ המרד הסלובקי עברה המשפחה לעיירה הסמוכה, סבינוב, בה התגוררו אמה ובעלה אדם אימריך. בני הזוג אימריך הסתירו את אליזבטה ואת דסידריוס בביתם.

בשל קרבת המקום לחזית הלחימה, עובדה אשר הפכה את האזור למסוכן מאוד, עבר גרוסמן להסתתר בהרים. אליזבטה וביתה סוזנה נשארו בבית אחותה, והתחבאו במרתף לאורך היום. אימריך סיפק לגרוסמן מזון ומדי פעם החזיר אותו לביתו על מנת שינוח.

## לאחר המלחמה
האזור שוחרר על ידי הצבא האדום ב־19 בינואר 1945. לאחר המלחמה נשארו גרוסמן ומשפחתו בסלובקיה עד 1968 אז היגרו לגרמניה.

אדם אימריך נפטר ב־11 בנובמבר 1975.

## הכרה והנצחה
ב־2007 פנתה סוזנה, בתו של גרוסמן, ליד ושם בבקשה להכיר תודה לאדם אימריך אשר הציל את חייה ואת חיי הוריה. ב־18 ביוני 2007 הוכר אדם אימריך על ידי יד ושם כחסיד אומות העולם. הטקס התקיים בברטיסלבה שבסלובקיה.

## הערות שוליים

קטגוריה:סלובקים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מהגרים לגרמניה
קטגוריה:ילידי 1897
קטגוריה:נפטרים ב-1975
לוצ'יה "לוצי" פולריס

**לוצ'יה "לוצי" פולרייס** (בגרמנית: **Lucia „Luci“ Pollreiss**) הייתה תופרת ואשת עסקים וינאית מחסידי אומות העולם, שהצילה במלחמת העולם השנייה יהודים ממוות בידי הנאצים.

## קורות חייה
לוצ'יה פולרייס הייתה תופרת ובבעלותה חנות חייטים קטנה ברודולף-הים-פונפהאוס, ברובע ה-15 של וינה, בטרנרגאסה. לוצ'יה הייתה נשואה לחייל ששרת בארמייה השנייה הגרמנית.

## פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
מקס ארנולד היה חייט יהודי שחי ברובע פרסבאום, מחוץ לווינה. ב-1942 קיבל הודעה מן השלטונות שעליו לעבור לווינה ולהירשם במשרדי הקהילה היהודית. מקס ציית חלקית לפקודה, כשעבר לווינה אולם בחר לא להרשם כנדרש. בווינה נשא לאישה את יוהנה, היהודיה.

כאשר ניתנה הפקודה לגירוש יהודי וינה מזרחה, החליטו בני הזוג מקס יחד עם אחותו של ארנולד ליאופולדין שטרן, להסתתר בעיר. הם חיפשו מקום מקלט ופנו אל לוצ'יה פולרייס, שהסכימה להעסיק את ארנולד כחייט ולעזור לשלושה למצוא מקום מסתור. השלושה נעו בין מקומות מסתור בווינה מ-1942 עד סוף המלחמה. מחודש ספטמבר עד אפריל 1943, התחבאו בביתה של מריה שאוור. לקראת הקיץ הגיעה למקום בעלת הבית של שאוור, שהייתה פעילה נאצית ולכן למשך הקיץ הוסתרו השלושה בביתה של לוצ'יה שדאגה להם למקום לינה, למזון ולשאר צורכי קיומם. בעלה של לוצ'יה, ששירת בצבא הגרמני והגיע רק לחופשות, ביקש ממנה להפסיק לעזור ליהודים. למרות בקשתו והסכנה לחיי שניהם, המשיכה בפעילותה. יום אחד כאשר שהו השלושה בביתה של לוצ'יה, הגיעה הגסטאפו על מנת לברר אם מישהו נוסף מתגורר בביתה. תשובתה השלילית הנחרצת, שכנעה אותם שלא לבדוק את הבית. לוצ'יה סיכנה את עצמה בהסתרת יהודים, פשע שהיה עלול להוביל לגירוש למחנה ריכוז, ובסופו של דבר למוות. היא לא קיבלה כל תמורה על פעילותה ועל כך שחלקה את מזונה ובגדיה עם היהודים, בתקופה של מחסור. לאחר המלחמה המשיכו ליאופולדין שטרן מקס ויוהנה ארנולד לחיות בווינה.

## הכרה והנצחה
ב-8 ביולי 1982 הכיר יד ושם בלוצ'יה פולרייס כחסידת אומות העולם.

## הערות שוליים

קטגוריה:אוסטריות חסידות אומות העולם
משפחת בוקמה

**משפחת בוקמה** (בהולנדית: **Bockma**) הייתה משפחה הולנדית שפעלה למען הצלת ילדים יהודים בזמן מלחמת העולם השנייה, בשיתוף עם התנועה המחתרתית ההולנדית ה-N.V.

הרמן בוקמה (**Harmen Bockma**; 1901–1981), שרה בוקמה (**Sara Bockma**; 1898–1977) ורינס קנוק-בוקמה (**Knook Rins**; 1922).

## פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
משפחת בוקמה הייתה משפחה הולנדית שגרה בחווה על דרך צדדית, מחוץ לאזור העירוני של הירלן, לימבורג. למשפחת בוקמה היו שמונה ילדים. הרמן, אב המשפחה, עבד כאיכר וככורה פחם.

הרמן ושרה השתייכו ל-.N.V - תנועה מחתרתית הולנדית שפעלה בזמן מלחמת העולם השנייה בעיקר למען הצלת ילדים יהודים מידי הנאצים. הקשר בין משפחת בוקמה לתנועת ה-N.V נוצר על ידי יאפ מוש (Jaap Musch). לפני הצטרפותם לקבוצה, המשפחה הסתירה את ליאו בראון בעקבות בקשת הכומר פונטייר, ראש הכנסייה הקלוויניסטית בהרלן.

הרמן ושרה החלו לקלוט אנשים ולהסתירם, עוד לפני שהוסדרה עבורם אספקת כרטיסי מזון, על מנת להזין את המוסתרים. במהלך השנים 1942–1944 הפך ביתם בהדרגה לבית מעבר לצורך הסתרת עשרות יהודים, בעיקר ילדים. נוסף על כך הם הסתירו סטודנטים שפעלו במחתרת ההולנדית. כל המשפחה נרתמה לפעולת ההצלה. ילדי המשפחה נשלחו להחליף ביגוד תמורת מזון. חלקם גם נאלצו לגנוב חיטה לשם הזנת המוסתרים.

בחורף 1942 חלו כמה מבני הבית וביניהם ילדי המשפחה וחלק מהילדים היהודים המוסתרים. שרה והרמן בוקמה כרעו תחת העומס שכן פרט לדאגה למוסתרים הם נאלצו להמשיך ולעסוק בעבודתם לפרנסת המשפחה. לפיכך הם ביקשו את עזרת בתם הבכורה, רינס קנוק-בוקמה, שעבדה כמנהלת משק בית אצל משפחה עשירה בהרלן. רינס נענתה לבקשת הוריה ונחלצה לעזרתם. היא עזרה להוריה בדאגה לאספקת כרטיסי מזון, בהעברת נשק ובקשר עם המוסתרים. באחד המקרים, אספה יחד עם אביה 5 ילדים, תוך כדי התרחשות של אקציה באמסטרדם, ואיתרה תינוק שנשאר בבית ריק לאחר שמשפחתו שולחה.

הבן הבכור של משפחת בוקמה נמלט לאנגליה, שם הצטרף לכוחות המיוחדים של בריטניה ונהרג בהולנד בפעולת מחתרת בשנת 1944.

בבית שרר מתח רב עקב היעדרויות תכופות של הרמן, והמחלות שחזרו ופקדו את הילדים. נוסף על כך, שרה הלכה ונחלשה מיום ליום וכולם חיו בפחד מתמיד להיתפס. הבת רינס הייתה שרויה בקושי נפשי, לחץ ובדידות, אך בעיני המוסתרים היא הייתה דמות משרה ביטחון.

בני משפחת בוקמה שרדו את המלחמה פרט לבנם הבכור שמצא את מותו בחזית ב־1944.

## הכרה והנצחה
אף על פי שכל המשפחה השתתפה במעשה ההצלה רק שלושה מהם הוכרו כחסידי אומות עולם על ידי יד ושם - הרמן בוקמה, שרה בוקמה, רינס קנוק-בוקמה.

טקס הענקת התואר מיד ושם התקיים בהאג שבהולנד.

ב-14 במאי 1967 יד ושם הכיר בהרמן ושרה בוקמה כחסידי אומות עולם.

ב-8 במרץ 1987 יד ושם הכיר ברינס קנוק-בוקמה כחסידת אומות עולם.

לכבוד שלושתם ניטעו עצים בשדרת חסידי אומות העולם ביד ושם.

## הערות שוליים

קטגוריה:הולנדים חסידי אומות העולם
בוקמה
נטליה דודניק

**נטליה דודניק** (ברוסית: **Дудник Наталья**; נפטרה ב-1 בינואר 1977) התגוררה בכפר ברוכבצקאיה, מצפון לעיר קרסנודאר שברוסיה של כיום. הוכרה על ידי יד ושם כחסידת אומות עולם, לאחר שבמהלך מלחמת העולם השנייה והשואה הצילה ילדה יהודייה ממוות.

## פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
בשנת 1941 התיידדה דודניק עם משפחה יהודית ששכרה דירה משכניה, בני הזוג איליה וחיה מלכה זלמן, בתם, רבקה, ובמיוחד עם נכדתם טניה דובוביק, שהזכירה לדודניק את בתה המנוחה. משפחה זו פונתה מבורוביצ'י שבמחוז לנינגרד. באוגוסט 1942, כבשו כוחות גרמניה הנאצית את אזור קרסנודר. על פי הוראות הכובשים הנאצים, דיווחו שכניה של דודניק על שוכרי דירתם היהודים. משפחת זלמן נעצרה, ונשלחה למעצר בבית הכלא הסמוך שבעיר טימאשבאסק. לאחר מכן הוצאו להורג בני הזוג זלמן. דודניק, שידעה שגורל דומה מחכה לטניה הקטנה, החליטה להציל אותה בעזרת סיפור כיסוי, שסיפרה למשטרה המקומית. היא טענה כי מוצאה של טניה הוא רוסי, ושעקב המהומה בזמן הכיבוש, היא אבדה, וכך הגיעה לידי משפחה היהודית. המשטרה האמינה לסיפורה, ואישרה לה להשאיר את טניה בחסותה.

## לאחר המלחמה
כאשר האזור שוחרר מהכיבוש הנאצי בפברואר 1943 הצליחה רבקה דובוביק, למצוא את בתה, טניה. רבקה הייתה מלאת הוקרה לנטליה על שהצילה את בתה היחידה ממוות בידי הנאצים. השתיים שמרו על קשר עד למותה של רבקה בשנת 1970.

## הכרה והנצחה
ב-4 ביוני שלחה רבקה דובוביק מכתב ליד ושם, בו פירטה את אירועי חייה, וביקשה להכיר בדודניק כחסידת אומות עולם. ב-21 ביולי 1997 הוכרה נטליה דודניק כחסידת אומות עולם, עשרים שנים אחר מותה. שמה נחרט בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם.

## הערות שוליים

קטגוריה:חסידי אומות העולם
קטגוריה:אוקראיניות שנפטרו ב-1977
המשחקים העולמיים לנשים 1930

[ממוזער|250px| [הלינה קונופצקה מפולין, מנצחת בזריקת דיסקוס]]

**המשחקים העולמיים לנשים 1930**, הם אירוע השלישי, שנערך בין ה-6 ל-8 בספטמבר 1930 בגנרלי ארנה, פראג, צ'כוסלובקיה. המשחקים אורגנו על ידי אליס מיליאט והתאחדות ספורט הנשים הבינלאומי (FSFI) Fédération Sportive Féminine Internationale. התחרויות נפתחו בטקס רשמי כמו במשחקים האולימפיים בנוכחותם של כ-15,000 אנשים. בתחרויות השתתפו 200 אתלטיות מ-14 מדינות ב-12 תחרויות שונות ונקבעו מספר שיאי עולם. מדליה מיוחדת הונפקה למשתתפות.

ב-8 בספטמבר נערך משחק יחיד בכדורסל בין קנדה לצרפת. קנדה ניצחה 18–14.

## מדינות משתתפות

## אתלטיות מצטיינות
* **[[סטניסלבה ואלשביץ']]** (), זכתה ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 ארד
* **[[קינואה היטומי]]** (), זכתה ב-4 מדליות, 1 זהב, 1 כסף ו-2 ארד

## המנצחות בתחרויות
### ריצות

### שדה

## טבלת דירוג לפי ניקוד

## הערות שוליים

1930
קטגוריה:1930 בספורט
קטגוריה:צ'כוסלובקיה: היסטוריה
קטגוריה:פראג: תחרויות ספורט
אריק מירגרן

**אריק מירגרן** (בשוודית: **Erik Myrgren**; 2 בינואר 1914 – 20 באוקטובר 1996) היה כומר ממוצא שוודי בזמן מלחמת העולם השנייה, שהציל יהודים מפני הנאצים במהלך השואה והוכר כחסיד אומות העולם.

## פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
בזמן המלחמה שימש ככומר בצי הימי השוודי בעיר שצ'צ'ין בפולין. לקראת סוף שנת 1944 הופצצה כנסיית קראוטמרקט. מירגרן החליט לחזור הביתה לאשתו ובתו בסטוקהולם כדי לחגוג איתם את חג המולד. מסלול החזרה עבר בברלין. כאשר הגיע לתחנת הרכבת בברלין, קידם את פניו הכומר אריק פרווה, שהיה ממלא מקומו של כומר הכנסייה השוודית בברלין. הוא ביקש ממירגרן להישאר בברלין, ולמלא את מקומו בהיעדרו לתקופה של שבועיים.

מירגרן הסכים בתנאי שיגיע הביתה עד חג המולד. עקב תאונת מטוס שבה נהרג פרווה, נאלץ מירגרן להישאר בברלין. לאחר שנודע לו שאריק פרווה ניהל פעילות סודית ומורכבת להצלת יהודים מפני הנאצים, הוא נרתם להמשיך את דרכו.

מירגרן גילה ש-15 יהודים הוסתרו במרתף הכנסייה. הוא המשיך להסתירם, הוא דאג להם למזון, לתרופות, למסמכים מזויפים, לבגדים, ועזרה רפואית בעת הצורך.

לעיתים החביא במשך הלילה כ-50 יהודים במרתף הכנסייה.

בסוף 1944 הוצע לו לחזור לשוודיה, אך הוא סירב והעדיף להמשיך את עבודת ההצלה, למרות הסכנות הנשקפות לו. במרץ 1945 הצליח לשלוח קבוצה של יהודים עם מסמכים מזויפים דרך נמל התעופה טמפלהוף לשוודיה. במאי 1945 נכבשה ברלין על ידי הצבא האדום, והכנסייה השוודית הועלתה באש על ידי חיילים רוסים. מירגרן מצא מקלט בבניין המשלחת הדיפלומטית, ובהמשך חזר לשוודיה דרך ברית המועצות.
ממוזער

## לאחר המלחמה
מירגרן התגורר בקהילה כפרית בשוודיה. הוא מילא בשנות ה-50 תפקיד בפיקוח על חילופי שבויים בקוריאה.

נפטר ב-20 באוקטובר 1996.

## הכרה והנצחה
ב-11 בדצמבר 1986 הכיר מוסד יד ושם באריק מירגרן כחסיד אומות העולם. בנוסף ניטע ביד ושם עץ לכבודו של מירגרן.
## לקריאה נוספת
* סילבר, אריק. צדיקים בסתר: ספר חסידי אומות העולם, הוצאת עידנים, 1992 פרק רביעי עמ' 89–96.
## הערות שוליים

קטגוריה:שוודים חסידי אומות העולם
קטגוריה:שוודים שנולדו ב-1914
קטגוריה:שוודים שנפטרו ב-1996
מריה שאוור

**מריה שאוור** (בגרמנית: **Maria Schauer**) הייתה אם בית אוסטרית, שהוכרה על ידי יד ושם כחסידת אומות עולם, לאחר שהצילה במהלך מלחמת העולם השנייה והשואה יהודים ממוות בידי הנאצים.

## פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
מקס ארנולד היה חייט יהודי שחי ברובע פרסבאום, מחוץ לווינה. ב-1942 קיבל הודעה מן השלטונות שעליו לעבור לווינה ולהירשם במשרדי הקהילה היהודית. מקס אמנם הגיע לווינה אולם בחר לא להרשם כפי שנדרש. בווינה נשא לאישה את בת זוגו, יוהנה. כאשר ניתנה הפקודה לגירוש יהודי וינה מזרחה, החליטו בני הזוג יחד עם אחותו של ארנולד, ליאופולדין שטרן (בלועזית), להסתתר בעיר. הם חיפשו מקום מקלט ופנו אל לוצ'יה "לוצי" פולריס, תופרת ואשת עסקים, שהסכימה להעסיק את ארנולד כחייט, ולעזור לשלושה למצוא מקום מסתור. שלושת היהודים נעו בין מקומות מסתור בווינה מ-1942 עד סוף המלחמה בשנת 1945. מחודש ספטמבר עד אפריל 1943, הם התחבאו בביתה של מריה שאוור. עם זאת, לקראת הקיץ הגיעה למקום בעלת הבית של שאוור, שהייתה פעילה נאצית מרכזית, ולכן למשך הקיץ ארחה פולריס את השלושה בביתה שלה, תוך שהיא דואגת להם למקום לינה, למזון ולצורכי קיומם.

לאחר המלחמה המשיכו שלושת היהודים לחיות בווינה.

## הכרה והנצחה
ב -8 ביולי 1982 הכיר יד ושם במריה שאוור כחסידת אומות העולם.

## הערות שוליים

קטגוריה:אוסטריות חסידות אומות העולם
מריה וונדה פטריקוביץ'

**מריה פטריקוביץ**' (בגרמנית: **Maria Petrykiewicz**) **וונדה בוטסי (פטריקוביץ')** (בגרמנית: **Bottesi Wanda**; 1923 –???) אם ובתה שהצילו יהודים בתקופת השואה והוכרו כחסידות אומות עולם על ידי יד ושם.

## פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
וונדה בוטסי נולדה באינסברוק שבחבל טירול שבאוסטריה בשנת 1923.

ונדה ואמה מריה הצילו את הנשים היהודיות לוריין ג'סטמן-ויסניקי, מרים פוכס ורות ורג'ינה ליטמן בקיץ 1944 ממחנה ריכוז והשמדה. תחילה לקחו את הנשים אליהן לדירה, החביאו אותן במשך כמה שבועות, וסיפקו להן מזון ובגדים בסיסיים. חבריהן, אנטון דייץ, שהיה מפקח במשטרה, עזר להן לזייף מסמכים, אשר הצהירו כי הנשים הללו הן נוצריות. כך הנשים היהודיות הצליחו להינצל מהשואה כעובדות זרות.

## הכרה והנצחה
הניצולה לוריין ג'סטמן-ויסניקי פנתה ליד ושם במכתב וביקשה שיכירו במריה וונדה כחסידות אומות עולם. הן הוכרו כחסידות אומות עולם ב-5 ביוני 1980 בטקס שהתקיים ביד ושם בנוכחות בתה של ונדה. ניטע לכבודן עץ בגן חסידי אומות העולם ביד ושם ושמן נחקק בקיר הכבוד.

## הערות שוליים

קטגוריה:אוסטריות חסידות אומות העולם
קטגוריה:אוסטריה: משפחות
קטגוריה:ילידות 1923
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1923
ואלי ראץ

**ואלי ראץ** (בהונגרית: **Rácz Vali**; 25 בדצמבר 1911 – 12 בפברואר 1997) הייתה שחקנית קולנוע ותיאטרון וזמרת, יקירת הציבור ההונגרי. הוענק לה תואר "חסידת אומות העולם" על ידי יד ושם בירושלים, על הצלת יהודים בימי השואה.

## קורות חיים וקריירה מוקדמת
ואלי ראץ נולדה ב-25 בדצמבר 1911, להורים קתולים אדוקים, בכפר גלה בדרום מערב הונגריה. אביה היה מנהל בית הספר של הכפר. ואלי ראץ הייתה זמרת ושחקנית הונגריה, אשר הגיעה לשיא הפופולריות שלה בסוף שנות ה-30 וה-40. בנוסף להיותה שחקנית במועדון לילה, הופיעה בכ-20 סרטים הונגרים. נקראה "מרלן דיטריך ההונגרית".

לאחר שלמדה במנזר עברה לבודפשט ללמוד באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט. זמן קצר לאחר סיום הלימודים, החלה לקבל תפקידי שירה קטנים בסרטים בין השנים 1933 ו- 1934 שיחקה בתיאטרון העירוני ולאחר מכן בתיאטרון ההונגרי. בשנת 1936 שרה בקברט ידוע בבודפשט ובתיאטרון העיר במשך שלוש שנים.

## פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
במהלך מלחמת העולם השנייה, באפריל 1944, כאשר הנאצים כבשו את הונגריה והחלו לגרש את האוכלוסייה היהודית, ראץ' עזרה להחביא את חבריה היהודים בווילה שלה בבודפשט. בין אפריל לנובמבר 1944, חיו בביתה חמישה יהודים בחשאי, עד שנבגדה בטעות על ידי בעלה של אחת מהניצולות. ראץ נעצרה על ידי המשטרה החשאית ההונגרית ונכלאה במפקדתם במלון "מאג'סטיק", שבו נחקרו ועונו אסירים לפני גירושם או הוצאתם להורג. בזכות מאמציהם של תומכיה במחתרת, היא שוחררה בסופו של דבר.

## לאחר המלחמה
כל היהודים שהצילה שרדו את המלחמה, וחלקם עלו לישראל מאוחר יותר. אחרי 1945 היא הייתה חברה בתיאטרון רויאל רוו, בתיאטרון מדג'יאזי, ואחר כך בקמרה וארייטה. היא שיחקה ב-20 סרטים, אבל הייתה בעיקר זמרת. היא ערכה קונצרטי סולו באקדמיה למוסיקה ובאולם הקונצרטים של ויגאדו, כמו כן הופיעה בקביעות במועדון הנגלי קיוסק. בשנת 1946 התחתנה עם הסופר והעיתונאי פטר האלאש. בנם ואלר נולד ב-1950, וכעבור שנתיים נולדה בתם מוניקה, שהפכה לימים לעיתונאית בלונדון, מוניקה פורטר. המשפחה נמלטה מהונגריה בעקבות מרד 1956 והיגרה לארצות הברית. בשנת 1970 חזרו לאירופה ובשנת 1975 ראץ ובעלה קבעו את ביתם במינכן, גרמניה. ואלי ראץ נפטרה במינכן ב-12 בפברואר 1997.

## הכרה והנצחה
ב -25 במאי 1992 הוענק לה התואר "חסידת אומות העולם" על ידי רשות הזיכרון לשואה ולגבורה ביד ושם.

ספרה של בתה מוניקה פורטר על מעשיה של ראץ במלחמה פורסם לראשונה ב -1990. ספר זה גרם לפרסום סיפורה של ואלי ראץ בקרב קהל רחב יותר, מחוץ להונגריה.

## לקריאה נוספת
* Agnes Grunwald-Spier MBE (Author), Sir Martin Gilbert (Foreword) *The Other Schindlers: Why Some People Chose to Save Jews in the Holocaust* The History Press, 2010. Pages 45-49 are about Vali Racz's story.

## קישורים חיצוניים

* 

* פודקאסט בו מספרת בתה עליה ומתארת גם את טקס הענקת תואר חסידי אומות עולם.

## הערות שוליים

קטגוריה:נשים הונגריות
קטגוריה:הונגריות חסידות אומות העולם
קטגוריה:בוגרות האקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט
קטגוריה:שחקניות תיאטרון הונגריות
קטגוריה:זמרות הונגריות
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה הונגריות
קטגוריה:הונגריות שנולדו ב-1911
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1911
קטגוריה:נפטרות ב-1997
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1997
רוג'ר לטצ'פורד

**רוג'ר לטצ'פורד** (באנגלית: **Roger Letchford**) היה חייל בצבא הבריטי אשר השתתף בהצלתה של שרה חנה ריגלר היהודייה במהלך מלחמת העולם השנייה והשואה. בזכות מעשה ההצלה זכה לקבל את אות גיבור השואה הבריטי ואת אות חסיד אומות העולם מיד ושם.

## פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
רוג'ר לטצ'פורד השתייך לקבוצת שבויי מלחמה בריטים אשר נשבו ב-1940 בצרפת, הוגלו מזרחה ונכלאו במחנה סמוך לחוף הבלטי, שם הועבדו בחוות גרמניות.

סטן וולס, אחד מהשבויים, מצא באסם החווה בו עבדו את שרה מטוסון בת ה-16, נערה יהודייה משאוולי שבליטא אשר חמקה מצעדת המוות ומצאה מסתור באסם. הוא נתן לה מזון והביא אותה לפני השבויים האחרים, ביניהם רוג'ר לטצ'פורד, והם נדהמו ממצבה הרפואי הקשה והתגייסו לעזור לה.

הקבוצה הבריחה אותה לתוך מחנה השבויים שלהם, מחנה B 20 בגרוס גולמקאו, שם הסתירו אותה בתוך מתבן והמשיכו לטפל בה. הם הביאו לה אוכל, טיפלו בכוויות הקור שלה, השיגו פראפין על מנת לטפל בכינים שבשערה, רחצו אותה ודאגו שתבריא. הסכנה שתיחשף הייתה רבה. מחוץ למגוריהם של חברי הקבוצה הייתה תחנת משטרה וריגלר הוחבאה במתבן מעל סוסיהם של השוטרים.

לאחר זמן קצר אולצו השבויים הבריטים לעזוב, אך בליל הפינוי שלהם דאגו למצוא אישה מקומית שתמשיך לטפל בריגלר עד הגעת הצבא האדום.

ריגלר שרדה את השואה, ולאחר שגילתה כי היא הניצולה היחידה ממשפחתה היגרה מאירופה לארצות הברית.

## לאחר המלחמה
במשך שנים רבות ניסתה ריגלר לאתר את מציליה, אך רק 25 שנה לאחר סיום המלחמה היא הצליחה לאתר אותם וליצור עימם קשר.

## הכרה והנצחה
רוג'ר לטצ'פורד הוכר על ידי יד- ושם כחסיד אומות העולם ב-15 במרץ 1989 והצטרף לשותפיו לקבוצה סטן וולס, ג'ורג' המונד, טומי נובל ואלן אדוארדס, אשר הוכרו כחסידי אומות העולם ב-2 בנובמבר 1988. שאר חברי הקבוצה: ביל קיבל, ברט המבלינג, ביל סקרוטון, ווילי פישר וג'ק בקלי, הוכרו כחסידי אומות עולם ב-11 באוקטובר 2011. ב-26 במרץ 2015 קיבלו רוג'ר לטצ'פורד ושאר שותפיו את התואר "גיבור השואה הבריטי" מממשלת בריטניה.

## לקריאה נוספת

* “Saving the Jews: Amazing Stories of Men and Women who Defied the Final Solution”, Mordecai Paldiel, Schreiber Publishing, 2000
* “10 British Prisoners-of-War Saved My Life*–* Sara Rigler's Gift of Life”, Hannah Rigler, Jay Street Publisher, New York, 2006

## הערות שוליים

קטגוריה:בריטים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מעוטרי אות גיבור השואה הבריטי
לארס ברג

**לארס ברג** (בשוודית: **Lars Berg**; 1901–1969) היה דיפלומט שוודי, שהוכר כחסיד אומות העולם.

## ביוגרפיה
ברג נולד בנורווגיה. בבגרותו עבד בשגרירות השוודית בהונגריה, שעובדיה זייפו מסמכים עבור משפחות יהודיות שחצו את הגבול בהונגריה.

ברג הצטרף לקבוצת דיפלומטים שוודים בבודפשט, בראשות ראול ולנברג, אשר סיפקה מסמכים מזויפים ליהודים, ותמכה בקבוצות שעזרו ליהודים לנוע ממקום למקום.

בנוסף נזקפת לזכותו של ברג הצלת פיטר זוואק ומשפחתו, אשר נמצאו על ידי חיילי "צלב החץ". במסגרת זאת, הצליח ברג לחלצם מידי החיילים שביקשו להוביל אותם אל נהר דנובה על מנת לירות בהם. ברג רץ אל הבניין בו הוחזקו, תוך שהוא מנופף במקלע וצועק שהבית נתון להגנה שוודית.

בסיום המלחמה פרסם ברג ספר בשוודית, אשר גולל את כל המאורעות אשר חלפו עליו ועל עמיתיו. ברג היה למעשה אחד האחרונים, שראו את ולנברג בחיים. הוא נעצר יחד עמו על ידי הסובייטים, אך שוחרר בעוד שוולנברג הועבר למוסקבה. ספרו שפך אור על סיפור היעלמותו של ולנברג. הספר פורסם בשוודיה בשנת 1949, אך נעלם מן המדפים תוך שבועות בודדים ולא ניתן היה למצוא אותו. ב-1990 יצאה לאור גרסה מתורגמת לאנגלית שהיוותה ראיה מוצקה לפרשת היעלמותו של ולנברג.

ב-13 ביולי 1982 הוכר לארס ברג כחסיד אומות העולם יחד עם עמיתו קארל איבן דניאלסון, וניטע לכבודו עץ בגן חסידי אומות עולם.

## לקריאה נוספת
* "הספר שנעלם: מה שקרה בבושפט" - ברג לארס, אתר אמזון

## קישורים חיצוניים
* 
* לארס ברג, גורלו של ראול
* פרופיל באתר wallenberg

## הערות שוליים

קטגוריה:שוודים חסידי אומות העולם
קטגוריה:דיפלומטים שוודים
קטגוריה:שוודים שנולדו ב-1901
קטגוריה:שוודים שנפטרו ב-1969
מילוש האייק

**מילוש הַאיֶיק** (בצ'כית: **Miloš Hájek**; 12 במאי 1921 – 25 בפברואר 2016) היה היסטוריון, פוליטיקאי ולוחם המחתרת הצ'כית בשנים בהן צ'כיה הייתה תחת כיבוש גרמני (1938 - 1945). בשנת 1995 קיבל את התואר חסיד אומות העולם.

## קורות חיים
האייק נולד בדייטניצה , צ'כיה. ב-1938, גרמניה הנאצית כבשה את צ'כוסלובקיה. יחד עם אשתו המנוחה אלנה, הפך פעיל במחתרת הצ'כית והיה פעיל בארגונים אנטי- נאצים אחרים. סיפק ליהודים זהויות מזויפות באמצעות מסמכי זיהוי על מנת לעזור ליהודים לשמור על מקומות המסתור שלהם. הוא נעצר על ידי הגסטפו באוגוסט 1944 ונגזר עליו עונש מוות במרץ 1945. הוצאתו להורג לא יצאה לפועל עקב פעילותה של המחתרת הצ'כית וסיום כיבוש גרמניה בצ'כיה.

## פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
שיתף פעולה עם פעיל ב ארנושט ניומן, וזייף מסמכים לחברי התנועה האחרים ומשפחותיהם ומצא להם מקומות מסתור. האייק סייע לארנוסט ניומן להקים חיים חדשים תחת שם חדש, וכשהיה בסכנת היתפסות, האייק סיפק לו מסמכים חדשים בעזרתם הגיע ניומן להונגריה שם היה מוגן. הרשויות תפסו את האייק ועצרו אותו בגין זיוף מסמכים וסיוע ליהודים. האייק נידון למוות לפי החוק הנאצי. למרות גזר הדין, הרשויות הגרמניות היו עסוקות במלחמה מול הצבא האדום לכן הוצאתו להורג לא להוצאה לפועל והאייק ניצל.

## לאחר המלחמה
האייק הפך לחבר ב"מועצה הקומוניסטית של צ'כיה" בעקבות המלחמה. האייק הצטרף למפלגה הקומוניסטית, ממנה גורש אחרי שברית המועצות פלשה לפראג. הוא פוטר מעבודתו אך יצא לגמלאות על בסיס לוחם מחתרת במלחמת העולם השנייה בזכות עזרתה של אלנה הייקובה, אשתו לשעבר. ב-1977, האייק חתם על "אמנת 77"- אמנת שפועלת למען זכויות אדם. מילוש האייק נפטר ב-25 בפברואר 2016, בגיל 94. נכדתו, אנה, היא היסטוריונית שואה באוניברסיטת וורוויק.

## הכרה והנצחה
ב-29 באוגוסט 1995, הוכר כחסיד אומות העולם על ידי יד ושם. הטקס התקיים בשגרירות ישראל בפראג. שמו נחקק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם בירושלים.

## הערות שוליים

קטגוריה:היסטוריונים צ'כים
קטגוריה:צ'כים חסידי אומות העולם
קטגוריה:צ'כים שנולדו ב-1921
קטגוריה:נפטרים ב-2016
פרדריקה בוכגר

**פרדריקה בוכגר** (בגרמנית: **Friederike Buchegger**) הייתה חסידת אומות עולם אוסטרית אשר הצילה יהודים בווינה בתקופת השואה ומלחמת העולם השנייה.

## פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
בשנת 1939 שמעה בוכגר על מצוקתֹו של ידידה הוותיק, וולטר פוזילס. הלשינו על ארוסתו, אדלטרוד בכר, אישה צעירה מווינה, אוסטריה. אדלטרוד לא הייתה יהודייה, והיא הואשמה בניהול מערכת יחסים רומנטית עם יהודי, דבר שהיווה עבירה על חוקי נירנברג.

כשפרדריקה הבינה שאדלטרוד נאלצה לברוח להונגריה וידידה וולטר ברח לפראג, היא החליטה להשתמש בקשריה כדי לעזור לזוג. היא יצרה קשר עם מכר שעבד בגסטפו הווינאי. על פי בקשתה של בוכגר, הושמד תיקה של אדלטרוד, כולל הודעת ההלשנה האנונימית עליה. ברגע שהייתה בטוחה שהתיק הושמד (בשנת 1941), העבירה בוכגר את ההודעה, ואדלטרוד חזרה לגור בווינה בבטחה.

בשנת 1942, כשהנאצים החלו להעביר יהודים למחנות ריכוז, ברח וולטר חזרה לווינה ביחד עם אחיו לודוויג. הם מצאו מקלט אצל אדלטרוד, שהחביאה אותם בעליית הגג בדירה, שהייתה שייכת לפרדריק קונץ, ארוסה של אחותה שרלוטה. קונץ שירת בצבא, אך כשחזר הביתה בחופשות, נרתמה פרדריקה ומצאה עבור וולטר ולודוויג מקום מסתור אחר. פרדריקה שכנעה את שומר הבניין שלה להחביא אותם לפרקי זמן קצרים. בנוסף היא דאגה לצרכים היומיומיים של השניים, כמו איסוף כרטיסי מזון וכן אספקת מזון. היא הייתה בסכנה תמידית, מאחר שמתן עזרה ליהודים היווה פשע חמור באותה תקופה. למרות זאת, פרדריקה לא קיבלה תמורה כספית למעשיה.

וולטר ולודוויג ניצלו ושרדו את המלחמה.

## לאחר המלחמה
לאחר המלחמה וולטר פוזילס ואדלטרוד בכר התחתנו והמשיכו לחיות באוסטריה. אחיו של וולטר, לודוויג, המשיך גם הוא לחיות באוסטריה. בשנת 1962 וולטר ואדלטרוד התגרשו.

## הכרה והנצחה
ב-26 באוקטובר 1978 הוכרה פרדריקה בוכגר על ידי יד ושם כחסידת אומות עולם. שמה רשום על קיר הכבוד ביד ושם, וכן היא קיבלה מדליה.

## הערות שוליים

קטגוריה:אוסטריות חסידות אומות העולם
אלכסנדרה מלניק

**אלכסנדרה מלניק** (באנגלית: **Alexandra Melnik**; 15 במאי 1892 – 1982) היא חסידת אומות עולם אשר הצילה את סוניה ברנשטיין ואמה פניה, בכך שהוציאה אותם מהגטו והסתירה אותם בביתה יחד עם בנה **[[ויקטור מלניק]]** ובתה **טאיסיה מלניק** (חרצ'נקו) (Kharchenko Taisia).

משפחת מלניק כללה ארבע נפשות, האם אלכסנדרה ושלושת ילדיה: הבת הבכורה טאיסיה בת 16, הבן ויקטור בן 13 והבת גלינה בת 10. אב המשפחה נרצח ב-1938 בטיהורים בתקופת סטלין. אלכסנדרה הייתה אמה של חברה של סוניה מבית-הספר.

## ההצלה
בנובמבר 1941 התחולל הפוגרום הראשון בעיר חמלניצקי באוקראינה, שם סוניה ואמה היו שבויות. אחרי שהצליחו השתיים לשרוד את הפוגרום, הגיעה אלכסנדרה מלניק אל שער הגטו. סוניה סיפרה בעדותה ליד ושם: "אלכסנדרה הייתה אמה של חברת בית הספר שלי עוד מלפני המלחמה. היא נכנסה לתוך הגטו, איתרה אותנו ולקחה אותנו אליה הביתה מתוך רצונה החופשי". הניצולות, סוניה ואמה הסתתרו אצלה במשך שנה, למרות שהמשפחה חיה בעוני, הם חלקו איתם כל דבר (אוכל בגדים וכו'). עוד מספרת סוניה: "הילדים במשפחה גילו בגרות יוצאת דופן ושמרו על שתיקה, גם כאשר שכנים סקרניים ניסו לסחוט מהם מידע כלשהו, לאחר שחשדו באמם."

לאחר שנה של מסתור אצל משפחת מלניק, הכריזו הגרמנים על הפתרון הסופי. משפחת מלניק לא גירשה את סוניה ואמה אלא המשיכה להסתיר אותן. בימים מסוכנים במיוחד הובילו אותן הילדים של משפחת מלניק ליערות ומקומות מסתור והיו מביאים להם אוכל כל כמה ימים. לאחר מכן, היו באים להחזירן הביתה - לביתם.

בהמשך המלחמה, אלכסנדרה העבירה אותם לטרנסניסטריה באמצעות שכן שלה ואדם נוסף שהיו מוכנים לסייע תמורת תשלום. הם הגיעו לעיר מוהיליב-פודילסקי וכך הצליחו לשרוד את המלחמה. לאחר שהצליחו לעבור, חזרה סוניה לאזור הכיבוש הגרמני, על מנת ליידע יהודים שנשארו על כך שבאזורי כיבוש רומני הרציחות ורדיפות יהודים נרגעו במקצת. לאור זאת המשיכה אלכסנדרה להעביר בסיוע ילדיה יהודים נוספים שהסתתרו בטרנסניסטריה. סך הכל הצילה אלכסנדרה 22 יהודים.

לאחר המלחמה, שמרו המשפחות על קשר הדוק ביניהן. בשנת 1989 עלו סוניה ומשפחתה ארצה והתיישבו בבאר-שבע. בנות המשפחות טאיסיה וסוניה קיימו קשר חם במכתבים.

## תהליך ההכרה
אלכסנדרה זכתה בהכרה רק לאחר מותה. לאחר שסוניה ומשפחתה עלו ארצה, הגישה סוניה ב-1990 בקשה ליד ושם, להכיר באלכסנדרה ובמשפחתה כחסידי אומות עולם. הבקשה התעכבה כ-4 שנים בגלל מחסור בעדים שיבואו להעיד. ב-1994 ניתן לאלכסנדרה לוויקטור ולטאיסיה התואר "חסידי אומות העולם" מיד ושם.

לאחר עיכובים ביורוקרטיים מצד גורמים ביד ושם פנתה סוניה בשנת 1995 אישית לנשיא המדינה, עזר וויצמן, להרשות לטאיסיה ובעלה לעלות ארצה לאחר שבקשתם נדחתה כל פעם מחדש בגלל פירוש שגוי של הסעיפים הרלוונטיים בחוק השבות. ב-1996 בגיל 68 עלו טאיסיה ובעלה ארצה לבאר שבע לגור ליד סוניה, והן היו שכנות במשך שנים. לאחר 10 שנים, בגיל 78, קיבלה טאיסיה אזרחות ישראלית. סוניה נפטרה בשנת 2014 והשאירה במותה שני ילדים, שלושה נכדים ושישה נינים. טאיסיה נפטרה בשנת 2019 ונטמנה ליד בעלה בבית העלמין האזרחי בבאר שבע.

## הערות שוליים

קטגוריה:אוקראיניות חסידות אומות העולם
קטגוריה:ילידות 1892
קטגוריה:נפטרות ב-1982
הנריק וויקטוריה איוונסקי

**הנריק איוונסקי** (בפולנית: **Iwański Henryk**, 1902–1978) ו**ויקטוריה איוונסקה** (**Iwańska Wiktoria**) הם זוג חסידי אומות העולם מפולין, ממנהיגי המחתרת הפולנית נגד הנאצים, שהצילו יהודים רבים מגטו ורשה במהלך השואה.

## פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
זמן קצר לאחר פלישת גרמניה הנאצית לפולין, היה הנריק פעיל בהקמת "הארגון הצבאי היהודי". והקדיש את עצמו לתמיכה ביהודים, במסגרת ההתנגדות הפולנית (ארמייה קריובה). ויקטוריה סיפקה ליהודי הגטו ציוד בסיסי, נשק, תחמושת וחומרי הדרכה, שהוברחו דרך תעלות הביוב או בעגלות שהביאו גושי סיד ומלט לגטו. הנריק, במסגרת תפקידו הבכיר במחתרת הפולנית טיפל ביהודים שברחו מתוך הגטו אל הצד הארי של העיר, וסיפק להם מקומות מסתור בבתי חולים, בדירות מסתור, ובכנסיות. הוא צייד אותם במסמכים מזויפים. בין הניצולים בעזרתם היה יוסף צלמייסטר.

במהלך מרד גטו ורשה באפריל 1943 הגבירו הנריק וויקטוריה את מאמצי ההצלה. הם טיפלו ביהודים שברחו וסיפקו להם מקומות מסתור. הנריק וויקטוריה החביאו בדירתם קבוצת יהודים והצילו אותם ממוות. הנריק עצמו לחם במהלך המרד לצד היהודים בקרב על כיכר מוראנובסקי.

## לאחר המלחמה
ויקטוריה נדבקה בשחפת מיהודייה שהסתירה בדירתה, ונפטרה מהמחלה. בבעלותו של הנריק הייתה טבעת קשר מחתרתית יחידה מסוגה. לפני מותו מסר איוונסקי לחיים לזר את הטבעת, שהעביר אותה ליד ושם בשנת 2004.

## הכרה והנצחה
בשנת 1963 זכה הנריק בצלב הכסף של וירטוטי מיליטרי, אחד מעיטורי הצבא הגבוהים ביותר בפולין. ב-15 במרץ 1966, בירושלים, הוכרו הנריק וויקטוריה על יד ושם כחסידי אומות העולם. ניטע על שמם עץ בשדרת חסידי אומות העולם ב-20 בדצמבר 1989.

## הערות שוליים

קטגוריה:חסידי אומות העולם לוחמי ארמייה קריובה
קטגוריה:פולנים חסידי אומות העולם
קטגוריה:זוגות חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: פולין
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1902
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1978
אסקר (נורווגיה)

**אסקר** היא עיר במחוז אקשהוס שבנורווגיה, הממוקמת 30 ק"מ דרום-מערבית לאוסלו. העיר הוקמה ב-1 בינואר 1838.

באסקר מתגוררים, נכון ל-2019, 61,523 תושבים, מה שהופך אותה לעיר ה-11 הכי גדולה בנורווגיה לפי אוכלוסייה. שטחה של העיר הוא 101 קילומטרים רבועים.

## היסטוריה

אסקר הוקמה בשנת 1838 על ידי נוצרים לותרנים קונסרבטיביים. ב-1879 נבנתה באסקר כנסיית אסקר הנאו-גותית, והיא מהווה מקור תיירות מרכזי באקשהוס.

הסניף הראשון של איקאה מחוץ לגבולות שוודיה הוקם באסקר בשנת 1963.

## אנשים חשובים שנולדו בעיר

* הוקון, נסיך נורווגיה
* מטה מאריט, נסיכת נורווגיה
* מורטן הארקט, סולן להקת a-ha
* ג'ונס אדן, DJ ומפיק מוזיקלי

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה: אוסלו|2019 01
קטגוריה:מזרח נורווגיה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1837
תמר סוקניק

**תמר סוקניק** (נולדה ב-26 ביולי 1981) היא עיתונאית ואשת מדיה ישראלית.

## ביוגרפיה
סוקניק נולדה בירושלים לעיתונאי גדי סוקניק ולד"ר נילי סוקניק, יועצת ארגונית. בילדותה עברה לתל אביב עם משפחתה.

בגיל 17 החלה לכתוב במוסף הנוער "פיוז" מבית "ידיעות אחרונות". בשנת 2000 התגייסה לצה"ל ככתבת בעיתון "במחנה".

עם סיום שירותה הצבאי עברה להתגורר בניו יורק ועבדה ככתבת בעיתון "ידיעות אמריקה". כשחזרה לישראל, החלה לעבוד כעורכת חדשות באתר nrg. ב-2005 עברה ל"רשת", שם שימשה כאחראית על כתיבת מסמכי המכרז של הזכיינית לשידור בערוץ 2.

החל מ-2006 שימשה ככתבת המוזיקה במוסף גלריה של העיתון "הארץ", ומשם עברה לשידורי "קשת", לתפקיד עורכת המשנה של התוכנית "מה קורה". לאורך השנים שימשה כעורכת וכתסריטאית במגוון תוכניות טלוויזיה, ובהן "היפה והחנון", ששודרה בערוץ עשר.

בשנת 2013 החלה לעבוד ב"וואלה!" כעורכת התוכניות שצולמו באולפן הטלוויזיה של האתר. ב-2016 קודמה לתפקיד סגנית העורך הראשי של וואלה!. בשנת 2019 עזבה סוקניק את תפקידה בוואלה.

נכון לאוגוסט 2023 מכהנת סוקניק כחברת הנהלה בחברת Literally Media, המנהלת פורטלי בידור והומור אמריקאיים גדולים כגון Cheezburger, Know Your Meme, eBaum's World ו-Cracked.

## חיים אישיים
בין השנים 2004–2007 הייתה סוקניק בת זוגו של המוזיקאי דודו טסה, שהקדיש לה את האלבום "לולה". בשנת 2013 נישאה לאמן והבעלים של "גלריה גורדון", אמון יריב, ולהם בן ובת.

מתגוררת בתל אביב.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:עורכות ישראליות
קטגוריה:עורכים ישראלים
קטגוריה:סגל במחנה
קטגוריה:סגל הארץ
קטגוריה:בוגרות תיכון עירוני ה' (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני ה' (תל אביב)
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1981
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1981
אלברטוס זפאט

**אלברטוס זפאט** (בהולנדית: **Albertus Zafet**; 8 באוקטובר 1901 – 27 ביולי 1944) היה לוחם המחתרת ההולנדית וחקלאי, שהציל במלחמת העולם השנייה והשואה 20 יהודים ממוות בידי הנאצים והוכר על ידי יד ושם כחסיד אומות העולם.

## פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
אלברטוס זפאט נולד ב-8 באוקטובר 1901, ביישוב חקלאי במחוז דרנתה שבהולנד. הוא נישא לאלטיה, שבהמשך עזרה לו בהסתרת היהודים. נולדו להם שתי בנות. שתיהן חלו בפוליו בצעירותן.

אלברטוס ואשתו הבריחו והחביאו 20 יהודים, בעזרת המחתרת ההולנדית. היהודים הוחבאו בגינה בתוך לול תרנגולים נטוש, שנראה כמו חורבה, אך צויד בחשמל ובגז, כדי לספק תנאי מחיה נוחים. כשעלה החשד בדבר החבאת יהודים ביישוב, החלה חקירה של הקצין הנאצי הלמוט' יוהאן למציאתם והוצאתם להורג. כשסירב אלברטוס להסגיר את היהודים, נורה למוות בביתו מול אשתו וילדיו על ידי יוהאן.

## הכרה והנצחה
ב-8 במרץ 1972 הוכר אלברטוס זפאט הוכר כחסיד אומות העולם על ידי יד ושם, בעקבות העדויות של אישה שהציל, מיבום סיטה. לכבודו נשתל ביד ושם עץ חסיד אומות העולם.

לכבודו הוקם עמוד אינטרנט, וכן הוקמה אנדרטה קטנה דמוית מערה, כמו האחת שבה הסתיר יהודים.

## קישורים חיצוניים
* 
* אלטיה זפאט, באתר "ארכיון בית לוחמי הגטאות"

## הערות שוליים

קטגוריה:חברי המחתרת ההולנדית
קטגוריה:הולנדים חסידי אומות העולם
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1901
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-1944
יחסי יוון–קניה

**יחסי יוון–קניה** הם יחסים דו-צדדיים בין יוון לקניה . ליוון יש שגרירות בניירובי וקונסוליה מכובדת במומבסה . קניה מיוצגת ביוון דרך שגרירותה ברומא, איטליה .

## אמנות
ביוון ובקניה יש את האמנות הבילטרליות הבאות: מסגרת האמנות הנוכחית מורכבת מהסכמים הבאים:
* פרוטוקול משא ומתן בין משרדי החוץ (ניירובי 16.11.1998)
* הסכם לשיתוף פעולה כלכלי וטכנולוגי (16.11.1998)
* הסכם על סיוע משפטי לעניינים אזרחיים ומסחריים (במשותף עם אנגליה, לונדון, 27.2.1936). חוק 730/1937. (גאזט ממשלתי, 227/1937). (באמצעות הסכם משותף בין יוון וקניה, מיום 16.10.1967 ההסכם הוארך הוארך עד הסכם חדש)
* הסכם הסגרה (במשותף עם אנגליה). (אתונה, 11/24/1910). הממשלה. 41/1912 (באמצעות הסכם משותף מיום 16.10.1967 בין יוון וקניה המורחבת עד הסכם חדש).

הסכם תיירות בין יוון וקניה שהוסכם עליו ב -2003 תלוי גם הוא בחתימה.

## יחסים פוליטיים וכלכליים
בנובמבר 1998 ביקר בקניה, שר החוץ היווני תיאודורוס פאנגאלוס .

בפרשת אוקלן ב -1999, הקונסול היווני בקניה, ג'ורג' קוסטולאס, הגן על מנהיג PKK, עבדאללה אוכלן . אוקלאן עבר מסוריה לאיטליה לרוסיה ליוון ולבסוף לשגרירות היוונית בניירובי, קניה, ב -2 בפברואר 1999. קומנדואים טורקים כבשו את אוקלן בסיוע כוחות הביטחון הקנייתים. בעקבות המעצר דחתה ממשלת קניה את הקבינט שלה על הסערה הציבורית על "תפקידו העכור" בפרשה. שר האוצר הקנייתי, סימאון ניאצ'ה, התפטר במקום לקבל את ההנהגה לעמוד בראש המשרד לפיתוח התעשייה. פרנק קווינגה, שעמד בראש תיק ההגירה, ודנקן ואצ'ירה, שהיה מפכ"ל המשטרה, פוטרו מתפקידם. נח קטאנאנגלה, שר התיישבות הקרקע, הועבר גם הוא לתפקיד אחר בממשלה. שלושה פרקים יוונים הוסרו מתפקידם על הפרשה.

במחצית הראשונה של 2003 התקיימה יוון כנשיאות האיחוד האירופי ונבחרה לאחר מכן כחברה בלתי קבועה במועצת הביטחון של האו"ם. זה יצר מסגרת חיובית לקידום יחסי יוון עם אפריקה, במיוחד קניה, הממלאת תפקיד פעיל במרכז אפריקה, כפי שנראה בהתערבותה במסגרת IGAD, בנושא דרום סודאן .

לשכת המסחר והתעשייה באתונה התחייבה לביקור ביקורתי ב -2001 כדי לזהות תחומים לקידום יחסי הסחר עם קניה, בעיקר בתחום המזון, התרופות והקוסמטיקה. צפוי כי המשא ומתן בין האיחוד האירופי למדינות ACP להקמת משטר סחר חדש עד סוף שנת 2007 יתרום באופן משמעותי להתפתחות נוספת של הסחר עם קניה. זרם התיירים היוונים לקניה גדל בשנים האחרונות, במיוחד בצורה של חגי החבילה.

## קישורים חיצוניים

* משרד החוץ היווני על היחסים עם קניה

## הערות שוליים

קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו
ביל סקרוטון

**ביל סקרוטון** (באנגלית: **Bill Scruton**; 1908 –  10 באוקטובר 1987) היה חייל בצבא הבריטי שנשבה בידי הצבא הגרמני. כשבוי מלחמה בריטי הוא היה שותף להצלתה של נערה יהודיה בשם שרה מוטוסון, על כך הוכר כחסיד אומות העולם.

## פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
סטן וולס היה אחד מעשרת השבויים הבריטים יחד עם סקרוטון, שמצא בקיץ 1944 נערה יהודייה בת שש עשרה בשם שרה מטוסון. כאשר סטן וולס מצא את שרה היא הייתה מורעבת ותשושה לחלוטין.

וולס נתן לה מזון והביא אותה לתשעת האסירים האחרים ביניהם ביל סקרוטון, כשהיא עטופה במעיל צבאי ישן. השבויים האחרים נדהמו ממצבה הרפואי הקשה והתגייסו לעזור לה. ביחד הם הבריחו אותה לתוך מחנה השבויים שלהם – מחנה B20 שליד גרוס גולמקאו, שם הסתירו אותה בתוך מתבן. מאחר שנהגו לתלות את הכביסה באסם בו החביאו אותה, הם השתמשו בכביסה בתור עילה שיאפשר להם להביא לנערה הגוועת מזון. לאור מצבה הגופני הקשה, הם התחלקו בטיפול בה. הם הביאו לה מזון, טיפלו בכוויות הקור מהם סבלה, השיגו פראפין על מנת להילחם בכינים בשערה, רחצו אותה ודאגו שתבריא.

הסכנה שתיחשף הייתה רבה, כיון שממש מחוץ למגוריהם הייתה תחנת משטרה. הסוסים בהם השתמשו השוטרים הוחזקו באותו אסם שבו שרה הוסתרה. אך למרות הסכנה ביל סקרוטון והאחרים טיפלו בה במשך 3 שבועות, עד שאולצו לעזוב. ערב פינויים לכיוון גרמניה, סקרוטון וחבריו דאגו שאישה מקומית תטפל בה עד להגעתו של הצבא האדום.

## הכרה והנצחה
בשנת 1972, 25 שנה לאחר מכן זכו סקרוטון ושאר השבויים להתאחד ולפגוש שוב את שרה הנערה אותה הצילו. סקרוטון נפטר ב-1987.

ביל סקרוטון הוכר כגיבור שואה בריטי על ידי הממשלה הבריטית. בנוסף הוא הוכר כחסיד אומות העולם ב-11 באוקטובר 2011 על ידי יד ושם. האחייניות שלו קיבלו את התארים בעבורו.

## לקריאה נוספת
*"עשרה שבויי מלחמה בריטים", באתר יד ושם.
*Man who helped Jewish girl escape the Holocaust, North Yorkshire The News

## הערות שוליים

קטגוריה:בריטים חסידי אומות העולם
קטגוריה:בריטים שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מעוטרי אות גיבור השואה הבריטי
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1908
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1987
אלכסנדר קרמרובסקי

**אלכסנדר קרמרובסקי** (ברוסית: **Александр Крамаровский;** 1900 – 1 בינואר 1964) היה מורה למתמטיקה וחסיד אומות העולם.

## ביוגרפיה
קרמרובסקי נולד בשנת 1900 באימפריה הרוסית הוא היה מורה למתמטיקה בבית יתומים בפרוורי מוסקבה. הוא התחבר במיוחד לאחת מתלמידותיו, ריבה רזניקובה, שהצטיינה בלימודיה, אך סבלה מהצקות וגינויים עקב היותה יהודיה. ריבה נולדה בשנת 1925 בהומל, בלארוס. היא התייתמה מאמה בגיל צעיר והועברה לחסותו של דודה במוסקבה. עקב קשיים כלכליים הועברה לבית יתומים והייתה היהודיה היחידה בו. אלכסנדר ריחם על ריבה שסבלה מאנטישמיות ורצה לאמץ אותה, אך אשתו סרבה.
## פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
כאשר גרמניה הנאצית תקפה את ברית המועצות במבצע ברברוסה בשנת 1941, פונו התלמידים וצוות בית היתומים לאזור נהר הדון, ונשלחו לעבוד בשדות ולהחליף את הגברים שנלקחו לשרת בצבא האדום. בשנת 1942 גרמניה הנאצית כבשה את האזור. ריבה הייתה אז בת 16. התחילו שמועות שהגרמנים רוצחים יהודים, ואלכסנדר, שעזב את אשתו במוסקבה, החליט לפעול בעניין. הוא לקח את ריבה תחת חסותו כבתו.

השניים נעצרו בעיר נובוצ'רקסק ונשלחו לעבודת כפייה תחת שלטון גרמניה הנאצית עם אסירים רוסים נוספים בגבול גרמניה-אוסטריה. במחנה בו שהו היו שני תתי-מחנות, אחד לאסירים הרוסים והשני ליהודים, שהיו ידועים בתור "הבריגדה היהודית". על מנת להשאיר אותה במחנה הרוסי, המשיך אלכסנדר להציגה כבתו. ריבה ענדה צלב עץ סביב צווארה וקראה לעצמה מרגריטה. לא היו להם תעודות, אך כולם במחנה האמינו שהם נוצרים. בסוף כל יום עבודה אחראי מחנה היה מביא לריבה בגדים של משפחתו לתיקון, ובתמורה היה מעלים עין אם ריבה ואלכסנדר יצאו לשדות וליער בסביבה כדי לאסוף תפוחי אדמה, וללקט צמחים על מנת לשבור את רעבונם. ריבה ואלכסנדר עבדו על פסי הרכבת בקרבת המחנה עד סיום המלחמה.

## לאחר המלחמה
לאחר המלחמה הגיעו האסירים המשוחררים מהבריגדה היהודית למחנה הרוסי, כדי לחפש אחר ניצולים יהודים. ריבה, שבמהלך כל חייה הסתירה את הזהות היהודית שלה, חששה להזדהות כיהודיה ולהצטרף אליהם, אך אלכסנדר שכנע אותה שיהיה לה עתיד טוב יותר, אם לא תחזור לברית המועצות. אלכסנדר הסתייג מהחזרה לרוסיה לאחר המלחמה, מחשש ליחס הממשלה לאזרחיה שנלקחו למאסר על ידי הגרמנים. ריבה סיפרה את סיפורה לחיילים היהודים, אך סירבה להצטרף אליהם ללא אלכסנדר. ריבה ואלכסנדר הועברו למחנה פליטים באיטליה, שם פגשה את בעלה.

ריבה ואלכסנדר עלו יחד לארץ ישראל בשנת 1946. כאשר ריבה התחתנה, התגורר אלכסנדר איתה ועם משפחתה בקיבוץ גבעות, וריבה ילדה את בנה הראשון. הוא עבד חלקית כ"חצרן עוזר", החל לצייר תמונות נוף ולכתוב מאמרים ברוסית על חייו וחווייתו בישראל. לאחר פרוץ מלחמת העצמאות ב-1947 עברה המשפחה להרצליה, ובשנים לאחר מכן לבאר שבע ואז למושב אורות. ב-1961 הוצעה לאלכסנדר עבודה בעיתון אמריקאי לדוברי רוסית, ולכן עזב את ישראל.

עיתונאי בשם מר מרגולין היה ממכריו של אלכסנדר. הוא סיפר את סיפורו לראשי ההסתדרות ולאחר מכן הביאו לידיעת נשיא המדינה יצחק בן-צבי.

אלכסנדר נפטר בשנת 1964 מאוטם שריר הלב.

## הכרה והנצחה
אלכסנדר קרמרובסקי הוכר כחסיד אומות העולם ב־2 באוגוסט 2011. על היותו חסיד דיווח ליד ושם בנה של ריבה, אורי רייס. שמו נחקק בקיר הכבוד לחסידי אומות העולם.

## הערות שוליים

קטגוריה:רוסים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: רוסיה
קטגוריה:מצילים בשואה: גרמניה
קטגוריה:ילידי 1900
קטגוריה:נפטרים ב-1964
הנס קריסטן מאמן

**הנס קריסטן מָאמְן** (בנורווגית: **Hans Christen Mamen**; 20 באפריל 1919 – 14 באוקטובר 2009) היה תאולוג, כומר והיסטוריון נורווגי מחסידי אומות העולם.

## ביוגרפיה
מאמן נולד באסקר שבנורווגיה. הוא ומשפחתו ניהלו את חוות ווגלונד שבעיירה. הוא החל ללמוד תאולוגיה בבית הספר הנורווגי בשנת 1939, והיה מתנדב במלחמת החורף. במהלך כיבוש נורווגיה על ידי גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה, נאלץ מאמן לנוס לשוודיה. הוא היה מחבריה הראשונים של תנועת המחתרת הנורווגית. במהלך המלחמה המשיך את לימודיו באוניברסיטת אופסלה שבשוודיה.

## פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
בין השנים 1942–1945 שירת מאמן כטייס, והעביר יהודים מנורווגיה אל מעבר לגבול השוודי, ובכך סיכן את חייו, והציל את חייהם של עשרות יהודים שנכלאו במחנות ריכוז במזרח נורווגיה.

## לאחר המלחמה
בשנת 1946, שנה לאחר תום מלחמת העולם השנייה, סיים את לימודי התאולוגיה בנורווגיה. הוא שב לטפל בחווה של משפחתו באסקר, והצליח לתקן את הנזקים שנגרמו לה במהלך המלחמה. הוא עבד ככומר בבית החולים דיקמארק באוסלו בין השנים 1948–1969.

## הכרה והנצחה
מאמן הוכר בשנת 1979 כחסיד אומות העולם על ידי יד ושם.

בשנת 1983 הוא זכה בפרס התרבות של מחוז אקרסהוס, וב-1995 בפרס התרבות של עיריית אסקר. כשהיה בן 86, בשנת 2005, הוא הוכר כאזרח כבוד של מדינת ישראל.

בשנת 2009, נפטר בשיבה טובה והוא בן 90.

## הערות שוליים

קטגוריה:נורווגים חסידי אומות העולם
קטגוריה:כמרים
קטגוריה:אנשי דת נורווגים
קטגוריה:מלחמת החורף: אישים
קטגוריה:נורווגים שנולדו ב-1919
קטגוריה:נפטרים ב-2009
צ'ארלס דרו

**צ'ארלס ריצ'רד דרו** (3 ביוני 1904 - 1 באפריל 1950) היה רופא, חוקר ומנתח אמריקאי. ידוע בעיקר בתרומתו ובפיתוחיו בתחום עירויי הדם, שהצילו את חייהם של אלפי בני אדם.

## חייו והשכלתו
דרו נולד ב-3 ביוני 1904 למשפחה אפרו-אמריקאית ממעמד הביניים בוושינגטון די. סי. שבארצות הברית. אביו, ריצ'רד, עסק בייצור שטיחים, ואמו, נורה, השתכרה כמורה. יחד עם שלושת אחיו, גדל והתחנך בשכונה מעורבת. החל לעבוד כבר בגיל 12 בתור מחלק עיתונים, וכשנה לאחר מכן כבר עבדו תחתיו שישה עובדים נוספים. במהלך שנות לימודיו בבית הספר עבד במספר עבודות נוספות, ביניהן מציל בבריכת שחייה ופועל בניין. דרו הצעיר הפך במהרה לאתלט מצטיין, ואף זכה במספר פרסים בתחום. במהלך חייו המוקדמים לא הביע כל עניין בתחום הרפואה. בשנת 1920 נפטרה אחת מאחיותיו, אלזי, כתוצאה מסיבוך של מחלת השחפת.

לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים בשנת 1922, החל ללמוד במכללת אמהרסט במסצ'וסטס לאחר שזכה במלגה אתלטית. במהלך שנותיו בקולג' החל להתעניין לראשונה בתחומי הביולוגיה והרפואה. בשנת 1926 סיים את לימודיו בקולג' והחל לעבוד כמדריך לביולוגיה וכמנהל אתלטי בקולג' בבולטימור שבמרילנד. כשנתיים לאחר מכן התקבל לפקולטה לרפואה באוניברסיטת מק'גיל שבמונטריאול, קנדה. בשנת 1933 סיים את לימודיו האוניברסיטאיים בהצטיינות והחל בהתמחות מעשית בבית חולים. במהלך ההתמחות, שנמשכה כשנתיים, עסק רבות במחקר, בעיקר בניסיון לפיתוח שיטה לטיפול בהלם באמצעות מתן נוזלים שונים. עיסוקו הממושך בתחום זה הוא שהקנה לא את בקיאותו הרבה בתחום עירוי הדם שבו יעסוק בהמשך חייו. החל משנת 1936 ועד למותו בשנת 1950 עסק דרו בעיקר בהוראה ובמחקר במוסדות אקדמיים שונים, ובשנת 1940 אף הפך לאפרו-אמריקאי הראשון בהיסטוריה שזכה בתואר דוקטור באוניברסיטת קולומביה.

צ'ארלס ריצ'רד דרו מת מפצעיו ב-1 באפריל 1950 בברלינגטון שבקרוליינה הצפונית לאחר שהיה מעורב בתאונת דרכים והוא בן 45 בלבד.

## פיתוחיו בתחום עירויי הדם
בשנת 1940, לפני הצטרפותה של ארצות הברית למלחמת העולם השנייה ולאחר שסיים את לימודי הדוקטורט, גויס דרו לפרויקט "דם לבריטניה" ("Blood for Britain"), פרויקט שמטרתו הייתה פיתוח שיטות חדשניות לאחסון, שימור והפקת דם לעירוי לחיילי בריטניה. במסגרת עבודתו בפרויקט הגה מספר רעיונות מהפכניים בתחום עירויי הדם בפרט ובעולם הרפואה בכלל. דרו הקים מספר מוקדים בהם יכלו אזרחים לתרום דם, והיה ממפתחי הטכנולוגיה הנחוצה לשינוע התרומות ברכבים ייעודיים שכונו "Bloodmobiles" (בתרגום חופשי: "ניידות דם"). דרו הסיק גם שמרכיביו השונים של הדם, ביניהם פלזמת הדם ותאי הדם, ניתנים להפרדה ואחסון בנפרד בצורות שונות. נוסף על אלו, פיתח שיטה חדשנית לשימור תרומות הדם, ובכך סלל למעשה את הדרך להקמתם של בנקי הדם הראשונים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי וושינגטון די. סי.
קטגוריה:רופאים אמריקאים
קטגוריה:הרוגי תאונות דרכים בארצות הברית
קטגוריה:עירוי דם
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת מקגיל
קטגוריה:בוגרי מכללת אמהרסט
קטגוריה:שחורים פורצי דרך
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1904
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1950
לימנוסקליס

**לימנוסקליס** (שם מדעי: *Limnoscelis*; משמעות השם: "רגלי הביצה") הוא סוג של חולייתן פרהיסטורי מהקבוצה דמויי זוחלים, אשר חי בסוף הקרבון לפני 303-295 מיליון שנה והיה מאבותיהם של הזוחלים האמיתיים. המאובנים שלו נמצאו בטקסס ב-1911.

## מאפיינים
יצור זה הגיע לאורך 1.5 מטר והיה בעל רגליים קצרות בעלות אצבעות קצרות וחסרות טפרים, אשר חי רוב זמנה ביבשה. הראש שלו היה ארוך ודמוי כלב והיה בעל שיניים בולטות החוצה. הגולגולת הזכירה גולגולת של פליקוזאור או של פראיזאור (Pareiasauria), מאוחרים יותר. הוא היה יצור איטי שנע בצורה המזכירה לטאות מודרניות וניזון מבשר, אולי באזורי ביצות. עקב איטיותו סביר להניח שהיה צד ממארב.

הלימנוסקליס היה קרובו של הדיאדקטס, אשר חי באותה תקופה והיה גדול ממנו.

## בתרבות
יצור זה הופיע במשחק עולם היורה: המשחק.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1911
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי סמואל ונדל ויליסטון
קטגוריה:דמויי-זוחלים
קטגוריה:בעלי חיים שחיו בפרם באמריקה הצפונית
קטגוריה:טקסונים שהתפתחו בקרבון פנסילבני