open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ארמיטאז' אמסטרדם

ה**ארמיטאז' אמסטרדם** (בהולנדית: **Hermitage Amsterdam**) הוא סניף של מוזיאון הארמיטאז' הנמצא על גדת נהר האמסטל ברובע פלאנטז' באמסטרדם שבהולנד. המוזיאון הראשי ממוקם בסנקט פטרבורג שברוסיה.

מבנה המוזיאון, שנוסד בשנת 2004 ממוקם בבניין האמסטלהוף, שנבנה בשנת 1681.

## היסטוריה
### מבנה המוזיאון
בניין האמסטלהוף (Amstelhof) נבנה בין השנים 1681–1683 בסגנון ניאו קלאסי מונומנטלי כבית אבות. במקור שימש המבנה כבית אבות לנשים בלבד, והחל משנת 1719 גם כבית אבות לגברים. המבנה נותר בשימוש עד שנות ה-90 של המאה ה-20. המבנה נבנה על קרקע של העירייה, על גדת נהר האמסטל והתעלות ניווה הרנחראכט (Nieuwe Herengracht), ניווה קייזרחראכט (Nieuwe Keizersgracht) ורחוב ויספרסטראט (Weesperstraat).

המבנה תוכנן, ככל הנראה, על ידי אדריכל העיר האנס פטרסום (Hans Petersom) וכלל מרתף, שתי קומות ועליית גג. המבנה בנוי סביב שתי חצרות רבועות וצרות. החצרות כוסו בשלהי המאה ה-19, והמבנה שופץ בשנות ה-70 של המאה ה-20. במסגרת השיפוץ שומר ושוקם המטבח המקורי מהמאה ה-19 במרתף המבנה, אשר שימש להכנת ארוחות לכ-700 המתגוררים בבית האבות.

במסגרת השיפוצים שנעשו במאה ה-19 והמאה ה-20 שונה פנים המבנה. בעוד שבמבנה המקורי התגוררו במבנה באולמות מגורים ארוכים, בראשית המאה ה-20 נבנו חדרים בהם התגוררו ארבעה אנשים בלבד - דבר יוצא דופן באותה עת.

### ייסוד המוזיאון
בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20 הציע פרופסור מיכאיל פיוטרובסקי, מנהל מוזיאון הארמיטאז' להקים סניף של המוזיאון במערב אירופה, כהמשך לפרויקטים של המוזיאון שהציג תערוכות ברחבי אירופה וארצות הברית. ארנסט וין (Ernst Veen), מנהל הניווה רק (Nieuwe Kerk) הציע להקים את הסניף באמסטרדם - לאור הקשר והדמיון בין העיר אמסטרדם לבין סנקט פטרבורג.

באותה עת הוחלט להוציא את בית האבות מבניין האמסטלהוף שכבר לא התאים למטרתו, וכן הוחלט לעשות שימוש במבנה למטרות חינוכיות. בשנת 1988 זכה וין בפרס איי לתרומתו לפיתוח הכלכלי של העיר אמסטרדם, והשתמש בכספי הפרסלמימון מחקר בדבר האפשרות להקמת סניף של הארמיטאז' בעיר. בעקבות המחקר הוקם ה"ארמיטאז' על האמסטל" (Hermitage aan de Amstel) - תצוגה זמנית עד להקמת מבנה הקבע של המוזיאון. עלות הקמת המוזיאון צפויה להגיע ל-39 מיליון אירו.

הפתיחה הרשמית של המוזיאון התקיימה ב-19 ביוני 2009.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אמסטרדם: מוזיאונים לאמנות
קטגוריה:ארמיטאז'
קטגוריה:2004 בהולנד
מחוז הוואי

**מחוז הוואי** (באנגלית: **Hawaii County**) הוא מחוז שבמדינת הוואי שבארצות הברית. במחוז רק אי אחד שנקרא הוואי ועל שמו נקרא המחוז. במחוז 148,677 איש לפי מפקד האוכלוסין של שנת 2000. העיר הגדולה ביותר במחוז היא הילו שהיא גם בירת המחוז. במחוז יש את מועצת המחוז ראש המועצה נבחר אחת ל-4 שנים. במחוז 2 נמלי תעופה בינלאומיים האחד נקרא "נמל התעופה הבינלאומי של הילו" שמשרת את אזור הילו והשני הוא "נמל התעופה הבינלאומי קונה" שמשרת את הצד המערבי של המחוז.

## קישורים חיצוניים

* 

הוואי
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1905
מזהה עצם דיגיטלי

**מזהה עצם דיגיטלי** (באנגלית: **Digital Object Identifier**, ובראשי תיבות: **DOI**) הוא מזהה ייחודי וקבוע המוקצה לעצם דיגיטלי, כגון מאמר אקדמי, ספר, דו"ח, קובץ וידאו או ערכת נתונים, במטרה לאפשר הפניה יציבה אליו במרחב האינטרנטי. המערכת נועדה לאפשר זיהוי בלתי משתנה של משאבים, גם אם מיקומם או כתובתם משתנים.

## רקע
מערכת ה-DOI פותחה בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20, והיא מנוהלת על ידי קרן ה-DOI הבינלאומית (*International DOI Foundation*), שנוסדה בשנת 1998. המערכת מתבססת על תקן ISO 26324:2012, המגדיר את ה-DOI כמזהה רשמי לפרסומים דיגיטליים.

## מבנה
המזהה מורכב משני חלקים:
* **קידומת** (*prefix*) – מספר המתחיל תמיד ב-"10." ולאחריו מזהה של הגוף הרושם (לדוגמה: Crossref או DataCite).
* **סיומת** (*suffix*) – מחרוזת המוגדרת על ידי הגוף המנפיק, וייחודית לאובייקט המסוים.

לדוגמה: **10.1000/xyz123**
הקישור המלא יהיה: https://doi.org/10.1000/xyz123

## שימושים
DOI נפוץ במיוחד בתחום האקדמי, ומשמש לזיהוי יציב של פרסומים מדעיים. הוא משולב בציטוטים, מאגרי מידע ביבליוגרפיים, מערכות הפניה, מערכות לניהול פרסומים מוסדיים ועוד.
המערכת תומכת גם בפרסומים שאינם מאמרים, כגון ערכות נתונים, תוכני וידאו, קובצי מחקר, תזות ועוד.

## גופים רושמים
מזהי DOI ניתנים על ידי גופים רושמים (*Registration Agencies*) שהורשו לכך על ידי הקרן הבינלאומית. בין הגופים המרכזיים:
* Crossref – לרוב כתבי עת מדעיים.
* DataCite – לפרסומי נתונים.
* mEDRA, ISTIC, JaLC ועוד.

## יתרונות
* **קביעות** – מאפשר הפניה גם כאשר כתובת ה-URL משתנה.
* **זיהוי חד-משמעי** – מזהה כל פריט באופן ייחודי.
* **שילוב עם מערכות מידע** – כגון מערכות ספרייה, מנועי חיפוש אקדמיים ומערכות ציטוט.

## ראו גם
* כתובת URL
*קוד מזהה בין-לאומי

## קישורים חיצוניים
* 

* האתר הרשמי של קרן DOI הבינלאומית
* Crossref
* DataCite
* תקן ISO 26324:2012

*
קטגוריה:שיטות ותקנים בספרנות
קטגוריה:הוצאה לאור
קטגוריה:מאגרי מידע
קטגוריה:ספריות דיגיטליות
קטגוריה:תקנים בתחום המחשוב
תומאס בורגנטל

**תומאס בורגנטל** (באנגלית: **Thomas Buergenthal**; 11 במאי 1934 – 29 במאי 2023) היה עורך דין ומשפטן יהודי-אמריקאי, אשר שימש כשופט בבית הדין הבינלאומי לצדק בהאג.

## ביוגרפיה
בורגנטל נולד למשפחה יהודית-גרמנית שנמלטה מגרמניה לצ'כוסלובקיה אחרי עליית הנאצים לשלטון. שרד את השואה במחנות אושוויץ וזקסנהאוזן. אחרי השחרור התגורר עם אמו זמן מה בגטינגן, ובשנת 1951 היגר לארצות הברית.

בשנת 1960 קיבל תואר במשפטים (J.D) מאוניברסיטת ניו יורק, וכן היה בעל תואר שני ודוקטורט במשפטים (S.J.D) עם התמחות במשפט בינלאומי מאוניברסיטת הרווארד. בורגנטל נחשב למומחה בתחומי המשפט הבינלאומי וזכויות אדם, בהם כתב חיבורים רבים, כיהן כעמית תוכנית פולברייט וכפרופסור למשפטים באוניברסיטת טקסס באוסטין בין 1975 ל-1980 ובאוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון בין 1980 ל-1985 ובשנים 1989–2000, וכשופט במספר טריבונלים. בשנת 2000 מונה לכהונה כשופט בבית הדין הבינלאומי לצדק בהאג. בשנת 2008 זכה בפרס גרובר לצדק.

בפרשת גדר ההפרדה של ישראל שנידונה בבית הדין בהאג היה בורגנטל השופט היחיד שהתנגד לפסק הדין שנתן בית הדין לפיו "חומת ההפרדה" מנוגדת למשפט הבינלאומי, וכי על ישראל לעצור את בניית "החומה בשטחים הפלסטיניים הכבושים כולל מזרח ירושלים וסביבתה", לפרק את חלקיה שנבנו על שטחים שמעבר לקו הירוק, ולשלם פיצויים לפלסטינים שנפגעו מהקמתה. בורגנטל הביע אף הוא ביקורת כלפי מעשי ישראל, אך טען שבפני בית הדין לא עמד בסיס עובדתי מספיק בשביל ממצאיו הגורפים, וכי היה עדיף שהוא היה נמנע מדיון בנושא.

בורגנטל נפטר ב-29 במאי 2023.

## ראו גם
* A Lucky Child

קטגוריה:שופטים יהודים אמריקאים
קטגוריה:זכויות האדם
קטגוריה:בוגרי מכללת בת'אני
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:סגל אוניברסיטת טקסס באוסטין
קטגוריה:חוקרי משפט אמריקאים
קטגוריה:חוקרי משפט יהודים
קטגוריה:שופטי בית הדין הבין-לאומי לצדק
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז אושוויץ
קטגוריה:חוקרי המשפט הבין-לאומי
קטגוריה:אמריקאים ממוצא גרמני-יהודי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1934
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2023
עיבוד עץ

שמאל|ממוזער|250px|ציור מצרי עתיק המתאר עיבוד עץ
**עיבוד עץ** הוא תהליך בניית, גילוף או יצירת חפץ עשוי עץ. 

חלק מן המוצרים המעובדים הם מוצרים מוגמרים, בעוד שאחרים מיועדים להפוך לחלק מסחורה מוגמרת לאחר הרכבה. עיבוד היא אחת מטכניקות הגימור. עבודה בעץ מסייעת בשימור העץ, סוגי עץ שונים דורשים סוגים אחרים של עיבוד. ענפי תעשייה ומלאכה שונים עושים שימוש בעיבוד עץ, כך למשל בייצור תכשיטים, כלי עבודה, ותבניות; וכן תחומים כמו הנדסת רכב, הנדסת מכונות, הנדסת אניות ובנייתן במספנה, בניית גשרים ומתקנים אחרים בתחום ההנדסה האזרחית.

לצד אבן, בוץ וחלקי בעלי חיים, עץ היה אחד החומרים הראשונים שעובדו על ידי המין האנושי, כבר מתקופות מוקדמות ביותר. ניתוח כלי אבן של ניאנדרטלים מן התרבות המוסטרית העלה כי חלק ניכר מהם שימשו לעיבוד עץ. התפתחות הציוויליזציה הייתה קשורה להתפתחות כישורים גבוהים יותר בעיבוד חומרים אלה. בתקופות מאוחרות יותר, נעשה שימוש בעיבוד עץ לייצור חפצים אשר כיום כמעט שלא מיוצרים, או לא מיוצרים מעץ: בוני כרכרות, חרשי אופן, או יצרני נעלי עץ (שאמנם מיוצרות כיום, אך לא באופן נפוץ כפי שהיה לפני תחילת השימוש במוצרים סינתטיים לייצור הסוליות).

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:נגרות
קטגוריה:העץ בשירות האדם
ירוק-העד

**ירוק-העד** הוא כינויו של משחק שחמט מפורסם בין **[[אדולף אנדרסן]]** לבין **[[ז'אן דיפרן]]**. על המשחק הזה נאמר שכל חובב שחמט צריך להכירו בעל פה, ואכן הוא מופיע באנתולוגיות שחמט רבות.

אדולף אנדרסן היה אמן שחמט גרמני, ומן הבולטים שבשחקנים בתקופה הקלאסית של השחמט במאה התשע עשרה. במהלך הקריירה הארוכה שלו נחשב בין השנים 1861–1870 לשחקן הטוב בעולם, למעט בשלוש השנים בהן זרח כוכבו של פול מורפי. ז'אן דיפרן היה שחמטאי יהודי-גרמני שהיה מדורג במקום השישי בעולם בשנים 1855–1856 ואשר התפרסם בעיקר בזכות ספרו Kleines Lehrbuch des Schachspiels שדורות של שחמטאים גדלו עליו.

המשחק מצטיין בסדרת מסעים כפויים, החל במסע ה-20, והקרבות מרהיבות של הצריח והמלכה הלבנים.

לבן: אדולף אנדרסן. שחור: ז'אן דיפרן, המשחק התקיים בברלין בשנת 1852, גמביט אבנס.

## הצגת המשחק

## ניתוח המשחק
**1. ה4 ה5 2. פו3 פג6 3. רג4 רג5 4. ב4 ר:ב4 5. ג3 רא5** (היום נחשב המסע 5...רה7 עדיף) **6. ד4 ה:ד4 7. 0-0 ד3** (היום נחשבים המסעים פו6 או פזה7 עדיפים, אך ד3 היה פיתוח של דיפרן, והוא נקט בו בכל הזדמנות)

 העמדה לאחר 7...ד3

**8. מהב3 מהו6 9. ה5 מהז6 10. צה1**

 העמדה לאחר 10. צה1

**פזה7 11. רא3 ב5** (עמדת השחור עדיפה, והוא יכול להגביר את יתרונו על ידי ד5 12. ה:ד6 ג:ד6 13. צה3 0-0)** 12. מה:ב5 צב8 13. מהא4 רב6 14. פבד2 רב7** (המסע לא טוב, מטעמי זהירות עדיף להצריח בשלב זה) **15. פה4 מהו5** (זה המסע השלישי של השחור במלכה, בניגוד לעקרון הפתיחה שאומר שאין להניע את אותו כלי פעמיים) **16. ר:ד3 מהח5 17. פו6+** תוכנת המחשב "מציעה" ללבן מסעים סולידיים כגון פז3 או צאד1) **ז:ו6 18. ה:ו6 צז8 19. צאד1** (כאן ממליצה התוכנה רה4. ייתכן כי אנדרסן היה משוכנע שיריבו לא יעמוד בפיתוי ויכה את הפרש, אך מתברר שלשחור עשויה להיות הצלה על ידי המסע רד4 או מהח3; גארי קספרוב בספרו "My Great Predecessors Part I ,2003, Everyman Chess" (עמוד 28) מציע את המסע צז4 לשחור). **מה:ו3** לאחר מסע זה ההמשך כפוי.

 העמדה לאחר 19... מה:ו3 (19...מהח3 שומר על שוויון)

20**. צ:ה7 פ:ה7 (20...מד8 21. צ:ד7+ מג8 (אם 21...מה8 22. צה7+ מד8 23. רה2+ וזוכה במלכה, ואם 21...מ:ד7 22. רו5++ מה8 23. רד7+ מד8 24. ר:ג6+) 22. צד8+ מ:ד8 (אם 22...פ:ד8 23. מהד7+ מ:ד7 24. רו5+ מה8 25. רד7 מט אם 22...צ:ד8 23. ז:ו3) 23. רה2+ וזוכה במלכה) 21. מה:ד7+ מ:ד7 (אם 21...מה8 22. ר:ה7 מט) 22. רו5+** (שח כפול)

 העמדה לאחר 22. רו5

**מה8 (אם 22...מג6 23. רד7 מט) 23. רד7+ מו8 ( אם 23...מד8 24. ו:ה7 מט) 24. ר:ה7** מט.

 העמדה בסיום המשחק

## קישורים חיצוניים
* משחק ירוק העד באתר chessgames

קטגוריה:משחקי שחמט מפורסמים
קטגוריה:גרמניה: שחמט
קטגוריה:1852
המנון איי מרשל

**פוראבר מרשל איילנדס** או בעברית איי מרשל לעד הוא ההמנון הרשמי של מדינת איי מרשל. ההמנון נכתב על ידי הנשיא לשעבר של המדינה אמטה קבואה.

## מילות השיר

## ראו גם

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

איי מרשל
קטגוריה:איי מרשל: סמלים לאומיים
הגווארדיה השחורה

**הגווארדיה השחורה - כל מה שאסור לדעת על שוד הקופה הציבורית** הוא ספר מאת ירון זליכה, שהיה החשב הכללי במשרד האוצר בשנים 2003 עד 2007. הספר יצא לאור בהוצאת זמורה ביתן בשנת 2008.

## רקע
זליכה מונה על ידי שר האוצר, בנימין נתניהו. זליכה מתאר את נתניהו באורח חיובי ביותר, כמי שניצב לצידו ללא סייג, ותמך בו ללא היסוס במאבק בשחיתות.

הספר מוקדש למתקפה חריפה על השחיתויות שגילה זליכה, לפי דבריו, בניהול כספי המדינה. זליכה מצביע על מי שהיה שר האוצר ומאוחר יותר ראש הממשלה, אהוד אולמרט, כמי שפעל נחרצות למען חבריו בעלי ההון, בניגוד לכללי המינהל התקין. במיוחד בא הדבר לידי ביטוי בפרשת המכרז להפרטת בנק לאומי, שבה, לפי זליכה, התנהג אולמרט כעושה דברה של קבוצת פרנק לואי, ופעל לשנות את כללי המכרז כך שיתאימו במיוחד עבורה, ובצורה שהייתה עלולה לעלות בהפסד מאות מיליוני שקלים לקופה הציבורית בישראל. אולמרט היה בקשרים חברתיים הדוקים עם פרנק לואי ועם אנשיו. זליכה מתאר כיצד תעתע באולמרט בניסיון למנוע ממנו להכשיל את המכרז. האשמותיו של זליכה הובילו לפתיחת חקירה פלילית נגד אולמרט, שתרמה בסופו של דבר, לצד פרשות אחרות, להחלטתו להתפטר מראשות הממשלה. נגיד בנק ישראל, סטנלי פישר סתר כמה מהאשמותיו העובדתיות של זליכה ועל כן הוא מואשם על ידיו כאילו שיקר בחקירת משטרה. גם את היועץ המשפטי מני מזוז, ובפרט את אחותו, ימימה מזוז, היועצת המשפטית של משרד האוצר, מאשים זליכה ברפיון ידיים מול השחיתות ובניגוד אינטרסים.

האשמה חמורה במיוחד מפנה זליכה לשר בנימין בן אליעזר, שאמר לזליכה, בעקבות האשמותיו נגד אולמרט: "אם תעז להפליל את ראש הממשלה, אתה עלול לגמור עם עשרה כדורים בגב. אני מזהיר אותך. שלא תעז להפליל את ראש הממשלה" (עמ' 300).

זליכה מתאר שחיתות ובזבזנות ששררו במגזר הציבורי, בין השאר נמנעה המדינה מלחייב במס הכנסה הטבות שכר גדולות לעובדים במגזר הציבורי, כך שהעובדים קיבלו סכום גדול מהמגיע להם, עד שהדבר תוקן בידי זליכה. המדינה דחתה תשלום חובות לספקים, עד כדי העמדתם בסכנה של פשיטת רגל. זליכה מספר שביטל נוהג זה.

זליכה פעל לשינוי אופן הדיווח החשבונאי של המדינה, כך שיעמוד בתקנים בינלאומיים. החשב הכללי הקודם, ניר גלעד, יעץ לו שלא להתעסק בעניינים שעלותם קטנה מ-20 מיליון ש"ח מפאת חוסר זמן, המלצה שמוצגת בידי זליכה כסמל להשלמה עם בזבזנות של כספי ציבור. ניר גלעד מותקף גם על פרשת מכירת בתי הזיקוק, שבה גילה יחס נדיב במידה בלתי סבירה כלפי סמי עופר ואחיו יולי עופר, מכירה שזמן מה לאחריה מונה גלעד למנכ"ל החברה לישראל של האחים עופר.

זליכה מציין שספג ביקורת ולעג בעיתון "גלובס", ומייחס זאת להתעקשותו שבעלי "גלובס", אליעזר פישמן, לא ייהנה מתנאים בלתי שוויוניים בעניין חובות חברות הכבלים.

## קישורים חיצוניים

* בועז ארד, ספרו של ד"ר ירון זליכה "הגווארדיה השחורה", באתר "אנכי"
* 
* 
קטגוריה:ספרי עיון בעברית
קטגוריה:ישראל: שחיתות
קטגוריה:ספרי זמורה ביתן
קטגוריה:כלכלת ישראל בתרבות
חוויית היינקן

ממוזער|250px|תצוגה במוזיאון
**חוויית היינקן** (Heineken Experience) הוא מוזיאון המוקדש להיסטוריה של מבשלת הבירה היינקן. המוזיאון ממוקם באמסטרדם שבהולנד, בבניין אשר שימש את מבשלת הבירה בין השנים 1867–1988, והיה המבשלה הראשונה של החברה.

המוזיאון הוקם בשנת 1991 ומציג את ההיסטוריה של המבשלה, את דרכי הבשלת הבירה, וכן פועלים במקום שני ברים. המוזיאון מהווה חלק מהמסלול האירופי למורשת תעשייתית.

בשנת 2009 שופץ המוזיאון, ועודכנו רוב תכניו ותחנותיו. 

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אמסטרדם: מוזיאונים
קטגוריה:אתרי מורשת תעשייתית באירופה
היינקן
אני וסימון ומואיז הקטן

**אני וסימון ומואיז הקטן** הוא פזמון שחיבר יוסי בנאי והלחין חנן יובל ב-1979, המתאר את זיכרונותיו של בנאי מילדותו בשכונת מחנה יהודה בירושלים.

## תוכן השיר
בשיר מתואר, לעיתים בעגה ירושלמית, הווי ילדותו של בנאי עם שני חבריו הטובים: סימון ומואיז הקטן. השניים הם האחים שמעון (נפטר ב-3 בינואר 2023) ומשה יאיר, בני יעקב יאיר וריינה לבית 'מזרחי לוס פְּלָאטֵירוֹס' - הצורפים מירושלים. השניים הכירו את בנאי מנחלאות: הוא גר במחנה יהודה והם בזיכרון טוביה, והם הפכו לחברים קרובים, אף על פי שלא למדו יחד בבית הספר. השניים למדו באותה כיתה בתלמוד תורה "מזרחי", בעוד שבנאי למד באליאנס. בן כיתתם יוסף בן ניסן (בתמונה: יושב שלישי משמאל) סיפר כי סימון היה מבוגר ממואיז בשנה וחודשיים, והם נשלחו ללמוד יחד באותה כיתה, כדי לחסוך ולקנות תיק אחד, קלמר אחד, ספר ומחברת ולחלוק את הציוד. אמם אמרה על כך בלדינו: "דוֹס קוּלוֹס אן אוּן פנטלון", כלומר "שני ישבנים במכנס אחד".

בשיר מתוארים המשחקים "סמל" וסוס ארוך. ניכרת בו גם השפעת הקולנוע של אותם ימים על משחקי הילדות: . בנוסף מתוארות הצגות יומיות בקולנוע רקס, ששכן בפינת רחוב פרינסס מרי (לאחר מלחמת העצמאות שונה השם לרחוב שלומציון המלכה) ורחוב הלל, ובו הוצגו סרטי חברת "נייל פילם" המצריים, וכן סרטים אמריקאים. הקולנוע חדל לפעול בעקבות הצתתו בידי אנשי האצ"ל ב"פעולת תגמול" ב-4 בדצמבר 1947. הוא ננטש ולאחר מכן נהרס. עץ התות המוזכר בשיר () הוא כנראה זה המצוי בגינה ברחוב כרמל בשכונת אוהל משה, הנקראת בשם "גן התות".

## גרסאות כיסוי לשיר
השיר זכה למספר גרסאות כיסוי של להקת "קרח תשע" (בהופעות בלבד), חנן יובל (מלחין השיר) וארנון פרידמן.

## בעקבות החברים
בסרט התעודה "מכתבים ברוח" (המבוסס על יצירתו באותו שם) הציג בנאי את חברי הילדות שלו, האחים שמעון ומשה יאיר.

## המופע בעקבות השיר
השיר נחשב לאחד השירים המזוהים ביותר עם בנאי. הפופולריות של השיר, בעל הנופך הנוסטלגי, אף הובילה ליצירת מופע בשם זה באותה שנה, בכיכוב בנאי (המופע כלל שירים ומערכונים). בתוכנית נכללו גם שירים נודעים אחרים שלו (כמו "על כל אלה" שחיברה נעמי שמר לתוכנית, כמו גם מערכונים). בנאי הופיע עם התוכנית בשנים 1980–1981.

ב-2002 הוציאה "הד ארצי" את המופע "אני וסימון ומואיז הקטן" כחלק מסדרת "מבראשית".

## גלריה

קובץ:Shuk.jpg|
קובץ:PikiWiki Israel 50052 shlomzion st.jpg|
קובץ:Lek på Uranienborg skole.jpg|
קובץ:Tarzan the Ape Man (1932) Trailer - Johnny Weissmuller (cropped).jpg|
קובץ:The_Dawn_Patrol_(1938_film)_01.png|180px|
קובץ:Gungadinjaffe.jpg|180px|


## קישורים חיצוניים

* המופע 'אני וסימון ומואיז הקטן' בתיאטרון ירושלים 1981, בערוץ של רשות השידור ביוטיוב.
* 
* דויד פרץ, ניתוח השיר אני וסימון ומואיז הקטן, באתר תרבות.il
* עפר גביש, סימון, מואיז, יוסי בנאי, באתר של גביש
*  זה הסוד שלי, תוכנית 10 לעונה, בהגשת אבי נוסבאום, מאיר עוזיאל, סלוצקי ודומינגז עם סימון ומואיז הקטן, דצמבר 2016, באתר רשות השידור, החל מדקה 18
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי יוסי בנאי
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים על ירושלים
קטגוריה:שירים על נוסטלגיה
קטגוריה:שירים על ילדות
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי חנן יובל
קטגוריה:מחנה יהודה
קטגוריה:שירים המבוססים על אנשים אמיתיים
מוסקיטו (כטב"ם)

**מוסקיטו** הוא מיקרו-כטב"ם מתוצרת מפעל "מלט" של התעשייה האווירית לישראל המאפשר לאסוף מודיעין חוזי בזמן אמת באזורים מוגבלים ובשטח בנוי. פותחו שתי גרסאות של ה"מוסקיטו": "מוסקיטו 1" ו"מוסקיטו 1.5".

ה"מוסקיטו" נושא מצלמת וידאו זעירה ויכול לשדר את המידע בזמן אמת. הוא מסוגל לטוס באופן אוטונומי בעזרת GPS על-פי נתיב טיסה שהוגדר לו לפני המשימה, עם אפשרות התערבות של המפעיל במהלכה. קשר דו-כיווני בין ה"מוסקיטו" למפעילו נעשה באמצעות תקשורת רדיו בקו ראייה. ה"מוסקיטו" משוגר מהיד או בעזרת בנג'י  ונוחת על גחונו. הוא מונע על ידי מנוע חשמלי קטן עם מדחף דו להבי מדגם B-013 מתוצרת בנטל אינדוסטריז.

פיתוח ה"מוסקיטו" החל ב-2001. טיסת הבכורה של ה"מוסקיטו 1" נערכה ב-1 בינואר 2003. משקל ההמראה המרבי של ה"מוסקיטו 1" הוא 250 גרם וזמן השהות שלו באוויר הוא עד 40 דקות. משקל ההמראה המרבי של הגרסה המתקדמת יותר של הכטב"ם, ה"מוסקיטו 1.5", הוכפל ל-500 גרם וזמן השהות שלו באוויר הוארך ל-60 דקות.

הכטב"ם הוכנס לשימוש בזרוע היבשה של צה"ל.

## מאפיינים (מוסקיטו 1.5)
### מאפיינים כלליים
* **[[מוטת כנפיים]]:** 34 ס"מ
* **אורך:** 30 ס"מ
* **משקל המראה מרבי:** 500 גרם

### ביצועים
***שהות באוויר:** עד 60 דקות 
***טווח:** 1.5 ק"מ
***סייג רום:** 300 רגל

## קישורים חיצוניים
* מוסקיטו, באתר התעשייה האווירית לישראל

קטגוריה:כלי טיס בלתי מאוישים
קטגוריה:כלי טיס בלתי מאוישים ישראליים
קטגוריה:התעשייה האווירית לישראל: כלי טיס בלתי מאוישים
ג'וד (סרט)

**ג'וד** (באנגלית: **Jude**) הוא סרט קולנוע בריטי משנת 1996 על פי הרומן "ג'וד האלמוני" מאת תומאס הארדי. במאי הסרט מייקל וינטרבוטום ביים ב-2000 את הסרט "התמורה" (The Claim), המבוסס אף הוא על רומן מאת הארדי. "ג'וד" הוא סיפורו של חרש אבן המתאהב בדודניתו למרות ששניהם נשואים לאחרים. חוסיין אמיני כתב את התסריט ואדריאן ג'ונסטון הלחין את הפסקול המקורי.

## תקציר עלילה
ג'וד פולי הוא צעיר כפרי באנגליה הוויקטוריאנית החולם להיות מלומד באוניברסיטה, אבל נסיבות חייו הקשות לא מאפשרות להגשים את שאיפותיו. הוא נאלץ לעבוד כחרש אבן ולהתחתן עם ארבלה, נערה כפרית בנישואים לא מוצלחים. כמה חודשים אחרי שאשתו נוטשת אותו, ג'וד מנסה להגשים את חלומו. הוא עובר לעיר בה הוא מאמין שכל אחד המוכן להשקיע בלימודיו יצליח לזכות בהשכלה נאותה. בעיר הוא פוגש בדודניתו היפה סו בריידהד, השותפה לדעותיו והבזה למוסכמות. השניים מתאהבים ומתפתח ביניהם קשר רומנטי. בני הזוג מנסים להסתיר את הקשר האסור ביניהם מהחברה השמרנית הסובבת אותם כדי להימנע מסקנדל ומהטרגדיה הבלתי נמנעת. 

## שחקנים ראשיים
*כריסטופר אקלסטון - ג'וד פולי
*קייט וינסלט - סו בריידהד
* ליאם קנינגהם - פילוטסון
* רייצ'ל גריפית'ס - ארבלה
* ג'וּן ויטפילד - דודה דרוסילה
* פול קופלי - מר ויליס
* דייוויד טננט - סטודנט

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטי דרמה
קטגוריה:סרטים בריטיים
קטגוריה:סרטים לפי ספרי תומאס הרדי
קטגוריה:סרטי 1996
חנקן דו-חמצני

**חנקן דו־חמצני** הוא תרכובת שנוסחתה NO2. בטמפרטורת החדר תחמוצת חנקן זו היא גז רעיל, הפוגע בדרכי הנשימה ובריאות בפרט. צבעו חום וריחו חריף.
החומר פאראמגנטי, על החנקן אלקטרון בלתי מזווג כך שהמולקולה היא רדיקל חופשי, שני הקשרים חנקן־חמצן חולקים אלקטרונים לא מאותרים כך שסדר הקשר הוא בין 1 ל־2.

חנקן דו־חמצני משמש כדלק לטילים ולתגובות ניטרציה. הוא מזהם אוויר הנוצר במנועי בעירה פנימית ונחשב לתחמוצת החנקן הנפוצה ביותר.
[ממוזער|250px|מבחנה לדגימת חנקן דו־חמצני כ[זיהום אוויר|מזהם אוויר בלונדון.]]
## הכנה
בדרך כלל מיוצר חנקן דו־חמצני מתגובה של חנקן חמצני (NO) עם חמצן אטמוספירי
*2NO + O_2 \Rightarrow 2NO_2 

במעבדה ניתן לייצר חנקן דו־חמצני בתהליך דו שלבי: פרוק חומצה חנקתית נותן דו חנקן חמש חמצני (N2O5) העובר אחר כך פרוק בחימום:
*2HNO_3 \Rightarrow N_2O_5 + H_2O 
*2N_2O_5 \Rightarrow 4NO_2 + O_2 

NO2 נוצר גם מפרוק תרמי של כמה מלחי ניטראט למשל:
*2Pb(NO_3)_2 \Rightarrow 2PbO + 4NO_2 + O_2 
מחיזור חומצה חנקתית על ידי נחושת
*Cu + 4HNO_3 \Rightarrow Cu(NO_3)_2 + 2H_2O + 2NO_2 

או בתגובה בין בדיל לחומצה חנקתית
*Sn + 4HNO_3 \Rightarrow H_2O + H_2SnO_3 + 4 NO_2 

## תגובות

NO2 נמצא בשיווי משקל עם הדימר N2O4
*2NO_2 \Leftrightarrow N_2O_4 

שינוי האנתלפיה בתגובה \Delta H = -57.23 kJ/mol כלומר הדימריזציה אקסותרמית ולכן הצורה NO2 תועדף בטמפרטורות גבוהות וככל שהטמפרטורה נמוכה ייטה שיווי המשקל לטובת הדימר N2O4 שהוא דיאמגנטי וחסר צבע מכאן ההבדלים בצבע הגז בטמפרטורות שונות כמודגם בצילום. שמאל|ממוזער|250px|חנקן דו־חמצני בטמפרטורות שונות. מימין לשמאל: ,196°C,0°C, 23°C, 35°C, 50°C-

ב־150°C החומר מתפרק ל־NO ולחמצן
*2NO_2 \Rightarrow 2NO +O_2 , הפירוק אנדותרמי \Delta H = 114 kJ/mol

בשל חולשת הקשר חנקן־חמצן במולקולה NO2 הוא מחמצן חזק ועשוי להגיב בעצמה ולעיתים בפיצוץ עם תרכובות רבות כדוגמת פחמימנים.

### הידרוליזה
חנקן דו־חמצני עובר הידרוליזה ומתקבלת חומצה חנקיתית (HNO2) וחומצה חנקתית (HNO3)
*2NO_2 +H_2O\Rightarrow HNO_2 +HNO_3 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חנקן: תרכובות
קטגוריה:תחמוצות
אמיר שלח

**אמיר שלח** (נולד ב-11 ביולי 1970) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הבלם וכיום עוזר מאמן נבחרת ישראל בכדורגל. במרבית הקריירה שיחק שלח במכבי תל אביב, עימה זכה ב-3 אליפויות, 3 גביעי מדינה וגביע טוטו אחד. כמו כן שיחק שלח בנבחרת ישראל ואף החזיק בעבר בתואר שיאן ההופעות של הנבחרת.

## קריירה
שלח החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של מכבי תל אביב. בעונת 1989/1990 שיחק במכבי הרצליה ששיחקה אז בליגה השלישית, ובעונה שלאחר מכן חזר למכבי תל אביב, שם שיחק עד סוף עונת 1997/1998. באותן שנים היה שלח חלק מחוליית הגנה שכללה את גדי ברומר, אלכסנדר פולוקארוב ואבי כהן "הירושלמי". בעונת 1991/1992 זכה עם הקבוצה באליפות ראשונה לאחר 13 שנים בהן לא זכתה הקבוצה בתואר. שלח שיחק כמעט לאורך כל עונת 1993/1994, בה זכתה קבוצתו בגביע המדינה, אך לא שותף בניצחון 2–0 בדרבי מול הפועל תל אביב במשחק הגמר בעקבות פציעה שהשביתה אותו בחודש האחרון של העונה.

בעונת 1994/1995 זכה שלח באליפות השנייה שלו עם הקבוצה.

בעונת 1995/1996 זכה שלח עם מכבי תל אביב בדאבל. כמות השערים הנמוכה שספגה הקבוצה באותה עונה הייתה חסרת תקדים: 16 שערים בלבד ב-30 משחקים. שלח, שהחמיץ משחק אחד בלבד בליגה, הציג כושר שיא תחת המאמן דרור קשטן, ובמחזור השישי של העונה גם כבש שער נדיר מבחינתו, בניצחון 0-3 על מכבי פתח תקווה.

ב-1998 עזב את מכבי תל אביב ושיחק עונה אחת בבית"ר ירושלים ועונה אחת בהפועל חיפה לפני שחזר למכבי תל אביב בעונת 2000/2001 וזכה עמה בגביע נוסף. בסוף הקריירה שלו שיחק שלח שנתיים במכבי נתניה ובשנת 2004 פרש ממשחק פעיל.

### נבחרת ישראל
את הופעת הבכורה בנבחרת ישראל ערך שלח ב-12 בפברואר 1992 במשחק ידידות נגד נבחרת חבר המדינות העצמאיות, בו הפסידה ישראל 1–2. בהמשך הקריירה שלו שיחק שלח משחקים רבים בנבחרת וב-15 באוגוסט 2001, בהתמודדות מול נבחרת ליטא, שבר את שיא ההופעות בנבחרת שהיה שייך עד אז למוטל'ה שפיגלר ולניר קלינגר. לאחר מכן שיחק שלח רק עוד משחק אחד בנבחרת, מול נבחרת בוסניה והרצגובינה במסגרת מוקדמות הגביע העולמי 2002. בסך הכל צבר שלח 85 הופעות במדי נבחרת ישראל המציבות אותו כיום במקום הרביעי, אחרי אריק בנדו, יוסי בניון ואלון חרזי.

### קריירת האימון
בינואר 2007 מונה שלח לעוזרו של מאמן מכבי נתניה דאז, ראובן עטר, אולם לאחר כ-4 חודשים בלבד, במאי 2007, פוטר מתפקידו. בעונת 2012/13 מונה למאמן קבוצת נערים א' של בית"ר טוברוק, בה שיחק באותה עת בנו טום.
ב-2 ביוני 2024 מונה לעוזר מאמן נבחרת ישראל.

## חיים אישיים
שלח הוא בנו של הכדורסלן והמאמן שמעון שלח.

הוא היה נשוי לעדי שום, בתו של שחקן העבר והמאמן יצחק שום. מנישואים אלה יש לו בן כדורגלן, טום שלח.

אשתו הנוכחית היא הדוגמנית ויקי מקריאניס, ולזוג 2 ילדים משותפים.

לאחר פרישתו מכדורגל החל שלח לעסוק באדריכלות פנים.

## תארים
* אליפויות (3): 1991/1992, 1994/1995, 1995/1996
* גביעי מדינה (3): 1993/1994, 1995/1996, 2000/2001
* גביעי טוטו (1): 1992/1993

## קישורים חיצוניים
* 

* עמוד השחקן באתר הרשמי של מכבי תל אביב
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:בלמי כדורגל ישראלים
קטגוריה:תל אביב-יפו: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורגלני מכבי הרצליה
קטגוריה:כדורגלני בית"ר ירושלים
קטגוריה:כדורגלני הפועל חיפה
קטגוריה:כדורגלני מכבי נתניה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1970
חברה שקופה

**חברה שקופה** הוא הסדר עתידי בדיני המס בישראל מכוח תיקון 132 לפקודת מס הכנסה (סעיף 64א1). ההסדר דומה באופיו להסדר אמריקאי המכונה S-corp (מוסדר בפסקת משנה S לקוד מס ההכנסה האמריקאי). משמעות ההסדר היא כי ההכנסות וההוצאות של החברה תיוחסנה לבעלי המניות של החברה בהתאם לחלקיהם בזכות לרווחים בחברה.

הערה: ערך זה מתייחס לחברה שקופה לפי הדין הישראלי בלבד. קיימים הסדרים דומים בדיני המס של מדינות אחרות.

## התנאים לחברה שקופה
לפי סעיף 64א1(א) בפקודת מס הכנסה, חברה שקופה היא חברה תושבת ישראל שעומדת בתנאים הבאים:
# החברה אינה חברה ציבורית כהגדרתה בחוק החברות ולפי תקנונה לא ניתן לשנות את סיווגה לחברה כזאת.
# מספר בעל המניות של החברה אינו עולה על 50 או על מספר גבוה יותר אם נקבע בחקיקת משנה.
# כל בעלי המניות הם יחידים תושבי ישראל.
# המניות הן מאותו סוג, למעט מניות המקנות זכויות הצבעה.
# הזכות לרווחי החברה מוקנית מכוח המניות בלבד.
# זכותו של בעל מניות לרווחים זהה לזכותו לנכסי החברה בעת פירוק החברה.
# החברה אינה "מוסד כספי" כהגדרתו בחוק מס ערך מוסף.
# החברה ביקשה להיחשב כחברה שקופה בהודעה שנמסרה לפקיד השומה בתוך 60 יום מיום התאגדותה.

## מיסוי חברה שקופה
לצורך חישוב המס, שיעור המס, קיזוז הפסדים ופטורים ממס תיחשב הכנסתה החייבת והפסדיה של החברה השקופה כהכנסתם או הפסדם של בעלי מניותיה, בהתאם לחלקיהם בזכויות לרווחים בחברה. סיווג ההכנסה או ההפסד לא משתנה אצל בעל המניות (למעט במקרים מסוימים). כך, למשל, על-פי חוק המיסוי, המוכר רשאי לפרוס את הרווחים החייבים במס שבח על-פני תקופה של 4 שנים טרם המכירה, וכך להקטין את גובה מדרגות המס שהוא חייב בהן ולהפחית את שיעור המס שישלם. הרציונל הוא שהשבח לא נוצר בשנת המכירה בלבד, אלא נצבר במהלך תקופה ממושכת. ואולם, הזכות לפרוס את השבח נתונה רק לנישום יחיד ולא לחברה. חריג לעניין זה הוא חברה משפחתית וחברה שקופה, כהגדרתה בפקודת מס ההכנסה. 

## ההסדר החקיקתי
ההסדר היה אמור להיכנס לתוקף ב-2003 ויש שיאמרו טרם לכן. הוא אינו תקף עדיין משום שלא נחקקה לצידו חקיקת משנה כנדרש. 
הסדר החברה השקופה נועד להחליף את ההסדרים הקיימים כיום באמצעות חברות הצינור הישראליות: חברה משפחתית וחברת בית. נקבע כי מרגע שיכנס ההסדר לתוקפו תהפוכנה כל חברות הצינור לחברות שקופות, אלא אם תודענה אחרת לפקיד השומה.

קטגוריה:דיני מיסים
חוק השופטים

**חוק השופטים, תשי"ג-1953** היה בתוקף בין 1953 לבין כניסת חוק בתי המשפט [נוסח משולב] לתוקף ב-1984. החוק קבע לראשונה מאז עצמאות מדינת ישראל הוראות לגבי כשירות למינוי שופטים; אופן מינוי השופטים (בידי נשיא מדינת ישראל ועל פי הצעת ועדת מינויים); הוראה בדבר אי תלותם של השופטים. כמו כן קבע החוק הוראות לדין משמעתי של שופטים.

מטרת החוק הייתה מתן גושפנקה משפטית-חוקית לאי תלותה של הזרוע השיפוטית במדינה. כבר ב-1951 היה ניסיון להעביר חקיקה בנושא, אך בשל חילופי גברי תכופים בכנסת ובממשלה, הדבר לא התאפשר. ההיסטוריונית של המשפט פנינה להב טוענת כי העובדה שעברו חמש שנים עד לחקיקת החוק מעידה על חוסר יציבות מערכתית ובעייתיות בהפרדת רשויות. יצחק אולשן מעיד בספרו "דין ודברים", כי גם במהלך עיצוב החוק היו חילוקי דעות, שחלקם נבעו מן העובדה כי חלק מן המחוקקים ראו לנגד עיניהם את דמותו של פנחס רוזן (שלא נטה להתערב בשיקולי השופטים והחלטותיהם) ולפיכך התקשו להבין את חשיבות ההפרדה בין הרשות המבצעת (משרד המשפטים) ומינוי השופטים. להב עוד טוענת, כי העברת החוק אפשרה שיקול דעת נרחב יותר לשופטים ומביאה לראיה את פסק דין "קול העם".

החוק מגדיר כי הוועדה לא יכולה למנות כל אדם לשופט, אלא לפי חוק הכשרות. עם זאת, כפי שעולה מדיוני הכנסת ישנה ביקורת על כך שהחלק המתעסק בכשרות הוא פורמלי מידי. לעומת זאת, ישנה סכנה כי סעיף דקדקני מידי יהפוך את הליך בחירת השופטים לטעון פוליטית. הדוברים השונים הביאו מקורות מן המשפט העברי לחיזוק עמדותיהם לכאן ולכאן.

בין המקדמים העיקריים של החוק היה שר המשפטים פנחס רוזן. שופטי בית המשפט העליון (משה זמורה, יצחק אולשן, שמעון אגרנט ומשה זילברג) היו בין היועצים. אחרים היו יואל זוסמן ומשה לנדוי, שמונו מיד לאחר אישור החוק לשופטי בית המשפט העליון. בשל מצבו הבריאותי של השופט זמורה, הופנתה תשומת הלב גם לצורך בממלא מקום נשיא בית המשפט העליון, והתואר הוכנס לחוק (ממלא המקום הראשון היה אולשן).

בעקבות החוק הוקמה הוועדה לבחירת שופטים.

החוק אושר בכנסת ב-20 באוגוסט 1953, וב-31 באוגוסט 1984 שולב בחוק בתי המשפט [נוסח משולב], התשמ"ד-1984.

## לקריאה נוספת
* שמעון שטרית, **על השפיטה - מערכת הצדק במשפט**, הוצאת ידיעות אחרונות - ספרי חמד, 2004, הפרק "חוק השופטים, התשי"ג-1953 – היסטוריה חקיקתית", עמ' 90–93.

## קישורים חיצוניים
* 
* יצחק אולשן, מעמדו של בית המשפט העליון וחוק השופטים, מתוך ספרו "דין ודברים": תיאור המהלכים שהובילו לחקיקת "חוק השופטים"

## הערות שוליים

קטגוריה:הכנסת השנייה: חקיקה
שופטים
רבאט אל-מנצורי

שמאל|ממוזער|250px|הרבאט מבפנים - מועדון חברתי לנוער מהקהילה האפריקאית
שמאל|ממוזער|250px|מפת הרובע המוסלמי
**רבאט אל-מנצורי** הוא מבנה גדול ברובע המוסלמי בעיר העתיקה בירושלים.

המבנה ממוקם ממערב להר הבית, בסמוך לשער המשגיח, ברחוב עלאא' א-דין (מצידו הדרומי). עלאא' א-דין, שהיה "המשגיח על ההקדשים" בראשית התקופה הממלוכית (בין השנים 1260 ל-1284), הקים את המבנה כאכסניה לעולי רגל מוסלמים עניים שהחלו להגיע לירושלים באותה תקופה. האכסניה נחנכה ב-1281, הוקדשה לסולטאן אל-מאלכ אל-מנצור סייף א-דין קלאון ולכן נקראה "אל מנצורי". עלאא א-דין עצמו קבור מצידו הצפוני של הרחוב, באכסניית אל-בציר שהוקמה ב-1267.

המבנה, ככל אכסניה ממלוכית, היה בנוי בתבנית ריבוע של חדרים בגודל קבוע שנפתחו אל חצר פנימית קטורה (כלומר ללא גג). הכניסה למבנה הייתה דרך מקשת (מבנה בצורת קשת) מעוטר, שבשני צדדיו ספסלי ישיבה מאבן ("מצטבא"), כנהוג באדריכלות הממלוכית. מימין ומשמאל לכניסה היו מחסנים ואורוות. יוסף דרורי מציין שהמיקום היה סמוך לביתו הרשמי של המפקח, דבר שהקנה לו חשיבות ויוקרה בד-בבד עם אפשרות נוחה עבור השלטונות לפקוח עין על הנוכחים וגם לשמור על ביטחונם.

באזור החלה להתגבש קהילה של צאצאי עבדים, חיילים ושומרי וקף שהובאו ממדינות אפריקה כסודאן, צ'אד וניז'ר שהתגוררו במבנה האכסניה ובמבנים שנבנו בסמוך אליו, על גגו ובתוך חצרו ועל ידי כך שינו את תבניתו המקורית.

בראשית התקופה העות'מאנית שימש המבנה כקסרקטין לחיילים (שחלקם הביאו את משפחותיהם, כאמור, והתגוררו במקום) ולאחר מכן, ובייחוד במאה ה-19 שימש כבית סוהר מרכזי לרוצחים ונאשמים בפשעים פליליים חמורים, בית הסוהר לנידונים למוות שכן מצידו השני של הרחוב ונקרא **חבס א-דם**.

בשלב מסוים לאחר תום השלטון העותמאני ננטש המבנה והתדרדר במהלך השנים עד כדי סכנת התמוטטות. עם זאת שימש למגורי משפחות דלות ממוצא אפריקאי. רק בשנות ה-90 גייס הווקף כספים לשם שיפוץ המבנים ההיסטוריים סביב הר הבית ושיפץ את המבנה. בשנת 1993 נפתח בחלק מהמבנה ששוקם (האורוות העתיקות) מועדון קהילתי חברתי עבור בני הקהילה האפריקאית ברובע המוסלמי. במועדון מתקיימת פעילויות עבור ילדים ונוער שנשרו ממסגרות חינוכיות ופעילויות הכשרה מקצועית לנשים. הפעילות נעשית ברובה בהתנדבות על ידי עובדים סוציאליים ופעילים בתחום הטיפול באמנויות. בין החוגים המוצעים חינם חוגי ספורט ומחשבים במטרה שהצעירים לא יסתובבו ברחובות הרובע ולא יתדרדרו לפשיעה. המועדון נתמך על ידי ארגונים הומניטריים שונים וכספי תרומות.

## לקריאה נוספת

* יוסף דרורי, **ירושלים בתקופה הממלוכית**, בתוך: אלי שילר (עורך), **תולדות ירושלים מחורבן בית שני ועד לתקופה העות'מאנית**, אריאל 83-84, 1992. עמוד 175.
* רשות העתיקות: Jerusalem, al-Rabat al-Mansouri

קטגוריה:ירושלים: מבנים
קטגוריה:הרובע המוסלמי
קטגוריה:התקופה הממלוכית בארץ ישראל
צ'חאלתה (כפר)

**צ'חאלתָה** (בגאורגית: **ჩხალთა**, באבחזית: **Чҳалҭа**) הוא כפר באבחזיה גאורגיה והיישוב הגדול ביותר בקודורי עילית ובירת המחוז הגאורגי אבחזיה עילית.

הכפר שוכן על גדות הנהר שנקרא אף הוא באותו שם למרגלות רכס צ'חאלתה. המעבר היחיד לכפר עובר דרך מערה עמוקה ואפשר לעבור בדרך רק בעזרת סוסים או רכב שטח. שמונה חודשים במהלך השנה הדרך לכפר מכוסה שלג וניתן להגיע אליה רק בעזרת הליקופטרים. האזור בכללו הוא אזור רגיש לרעידות אדמה. רעידת האדמה האחרונה התרחשה ב-16 ביולי 1963 והייתה בגובה 6.4 בסולם ריכטר.

## היסטוריה

לפני שנכבשה באוגוסט 2008 על ידי הבדלנים האבחזים נשלט אזור עמק קודורי כולו על ידי הממשל הגאורגי כולל הכפר צ'חאלתה. לאחר משבר קודורי מיולי 2006 פוזרה מיליציית מונאדירה הגאורגית ששלטה באזור והנשיא הגאורגי, מיכאיל סאקשווילי, החליט לקרוא לאזור היחיד מאבחזיה שהיה באותה תקופה בשליטה הממשל הגאורגי, אבחזיה עילית. יתר שיטחי אבחזיה נכבשו על ידי הבדלנים האבחזים במהלך מלחמת אבחזיה, 1992-1993. בספטמבר 2006, הועבר הממשל הגולה של אבחזיה שישב בטביליסי לכפר צ'חאלתה. אולם מצב זה השתנה עם פלישת רוסיה לקודורי ולמערב גאורגיה, באוגוסט 2008, במהלך פלישת רוסיה לגאורגיה, כאשר אבחזיה עילית נכבשה על ידי צבא הממשלה הבדלנית של אבחזיה ובכך השלימה את שליטתה המלאה בכל חלקי אבחזיה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:גאורגיה: יישובים
קטגוריה:קווקז: יישובים
קטגוריה:אבחזיה: יישובים
יהודית נסיהו

**יהודית נסיהו** (21 בספטמבר 1925 - 15 באוגוסט 2003) הייתה סוכנת "המוסד", השתתפה בהבאתו של אדולף אייכמן למשפט בישראל ובמבצע לאיתור הילד יוסל'ה שוחמכר.

## קורות חיים
יהודית נסיהו נולדה בהולנד בשנת 1925, בת לחיים וחנה פרידמן. בהיותה בת שלוש עברה עם משפחתה לבלגיה, שם עסק אביה בחלוקת סרטיפיקטים לעלייה לארץ ישראל וברכישת נשק ל"הגנה" שם שימש גם כנשיא ההסתדרות הציונית. בשנת 1940 עלתה עם משפחתה לארץ ישראל והמשפחה התגוררה בתל אביב. אף על פי שמשפחתה הייתה חילונית, הצטרפה יהודית לבני עקיבא.

למדה פילוסופיה והיסטוריה באוניברסיטה העברית בירושלים. במלחמת העצמאות שירתה בצה"ל ואחר כך חזרה ללימודיה. בשנת 1956 הצטרפה ליחידה של הסוכנות היהודית בשם "המסגרת" שעסקה בהעלאת יהודי מרוקו. היא פעלה במשך כשנתיים בקזבלנקה, במסווה של הולנדית עשירה מאינדונזיה. שמה המחתרתי היה ז'ולייט. בסוף שנות החמישים עברה פעילות זו מהסוכנות היהודית ל"מוסד", וכך הפכה נסיהו לעובדת "המוסד" והשתתפה במבצעים רבים ברחבי תבל.

בשנת 1960 השתתפה במבצע הבאתו של אדולף אייכמן למשפט בישראל. היא הגיעה לארגנטינה מיד לאחר שאייכמן נלכד שם והוחזק בדירת מסתור. נסיהו טיפלה בתחזוקת הדירות ששימשו את חוטפיו של אייכמן בארגנטינה, במשך עשרת הימים ששהו שם. ראש "המוסד", איסר הראל, תיאר את פעילותה תוך שהוא מכנה אותה "דינה רון":

כשומרת מצוות עמדה נסיהו בפני אתגר מיוחד בעת שהייתה בפעילות מבצעית, ובפרט כשפעלה תחת מסווה. דוגמה לכך מופיעה בתיאורו של איסר הראל:

בשנת 1962 השתתפה במבצע לאיתורו של הילד יוסל'ה שוחמכר, שנלקח מהוריו על ידי סבו, שרצה להעניק לילד חינוך חרדי.

בשנות השבעים הייתה ראש מחלקת כוח אדם ב"מוסד", ובתפקיד זה טיפלה בעצורי "פרשת לילהאמר" בנורווגיה. בשנת 1976 פרשה מ"המוסד".

לאחר פרישתה למדה משפטים וראיית חשבון, והתמחתה במשרדו של עו"ד ארווין שימרון, שאותו הכירה בעת שהשתתף בצוות הפרקליטים שטיפלו בעצורי לילהאמר. היא מונתה למנכ"לית אגודת הסופרים. יחד עם אחיה, אפרים בן חיים, נמנתה עם מייסדי מפלגת "התחיה".

בשנת 1962 נישאה למרדכי נסיהו, מראשי בית ברל ומהאידאולוגים של מפא"י ומפלגת העבודה, שאותו הכירה בעת לימודיה באוניברסיטה. בשנת 1964 נולד בנם היחיד, חיים. בגיל 30, לאחר שסיים לימודים לתואר דוקטור למתמטיקה, נפטר חיים נסיהו בעת טיול בנפאל. על שמו ניתן פרס חיים נסיהו במתמטיקה לעבודת דוקטורט מצטיינת במתמטיקה, שנכתבה ואושרה בישראל. לאחר מות בנם החל המצב להידרדר כאשר בעלה מרדכי חלה ונפטר ב-1997 היא עצמה חלתה בהמשך בסרטן בגרונה ולאחר מאבק נפטרה ב-2003

## אילן היוחסין של משפחתה

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* הערוץ הראשון, נפש יהודית, באתר יוטיוב, 22.2.2017
* גלי חיים - פועלו ותרומתו של שלמה יחזקאלי סרטה של יהודית יחזקאלי (גלילי) -(יהודית יחזקאלי גלילי) יהודית נסיהו מופיעה בקטע בסרט זה 

## הערות שוליים

יהודית
קטגוריה:ישראליות ילידות הולנד
קטגוריה:ישראלים ילידי הולנד
קטגוריה:נשות המוסד
קטגוריה:אנשי המוסד
קטגוריה:בוגרות בני עקיבא
קטגוריה:בוגרי בני עקיבא
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:לכידת אדולף אייכמן: אישים
קטגוריה:פעילי מפלגת התחיה
קטגוריה:נשים הקבורות בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1925
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1925
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2003
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2003
הגירת הולכי הרגל

ממלכת רומניה שנוסדה במחצית השנייה של המאה ה-19 באיחוד הנסיכויות מולדובה עם וולאכיה סירבה, בניגוד להתחייבותה עם ההכרה בעצמאותה, לתת אזרחות למרבית תושביה היהודים. לדוגמה, בשנים 1878–1900 רק 200 יהודים רומנים זכו לקבל רשמית אזרחות רומנית. באמצעים שונים כמו חקיקה מפלה וקיפוח בכל דרך אפשרית נדחקו היהודים כמיעוט וכקהילה לחיי עוני מרודים. בין השאר נאסר על היהודים לשהות בתחום הכפרי, העוסקים ברוכלות או תיווך הואשמו בשוטטות והיו צפויים לגירוש. כן נאסרה קבלתם לשירות המדינה, לבתי חולים כלליים וכדומה. אפילו בעסקים פרטיים של יהודים נדרש שמספר העובדים היהודים לא יעלה על רבע ממספרם הכללי של העובדים. היהודים, אשר הבינו שמצבם הכלכלי והאזרחי ברומניה לא עומד להשתפר, הצמיחו מתוך יאושם תנועת הגירה, שחלקה פנתה גם אל ארץ ישראל. בגלל מצבם הכלכלי הירוד, המהגרים נאלצו לרוב לנוע בדרכים ברגל ולהסתמך במידה רבה על סיוע הקהילות היהודיות דרכן עברו.

## הקבוצה הראשונה

ב-1900 היה משבר כלכלי ברומניה, בחלקו גם בגלל הבצורת של השנה הקודמת. בחודשי החורף של 1900 יהודים רומנים רבים מכרו רכושם על מנת  להשיג אמצעים לצורך הגירה, מרביתם לכיוון המערב וחלקם לכיוון ארץ ישראל. מעטים מהם הצליחו לצבור את הסכום הדרוש לנסיעתם ולכן אימצו את הרעיון של תנועה רגלית ("עלייה לרגל") לכיוון יעדם, תוך היעזרות בקהילות היהודיות שבדרכם. ב-15 במרץ, צעיר יהודי בשם גינסברג הקים בברלאד חברה בשם **Drumeţii** (ברומנית:"**עוברי הדרך**"), שבה נרשמו יותר משישים חברים ששמו להם למטרה להגר כקבוצה בהליכה ברגל. הקבוצה קנתה שני סוסים, שנועדו לשאת חפצים  וצידה, התקינו לעצמם נעלי איכרים גסות אופינצ' OPINCI לצעידה וכן ילקוטים בהם עמדו לשאת את מזונם, והוציאו לעצמם דרכונים. ב-19 באפריל היוצאים רחצו במקווה ולמחרת היו נכונים ליציאה. נערך טקס פרידה מרגש בו נכחו כחמשת אלפים מקומיים ו-69 המהגרים ("הס"ט-ים") יצאו לדרכם תוך כדי שירת המזמור "Despărţirea" (הפרידה). ביום 22 באפריל יצא לאור גיליון חד פעמי של הכרוז "Daţi ajutor" (ברומנית:"הושיעו נא"), שהופק על ידי אברם אקסלרד ובו כתב הרופא ד"ר פרידמן:

בכרוז הופיע שיר בשם Drumeţii, שחיבר אברם אקסלרד, ידיעות שונות הנוגעות ליציאת המהגרים ומכתבים שהגיעו מחוץ לרומניה.

## ממדי ההגירה
בשנת 1900 הגירת "הולכי הרגל" גאתה ואגודות רבות, שמנו 100 עד 500 חברים ששמו להם למטרה להגיע אפילו ברגל לנמל הגרמני המבורג, קמו בערים רומניות רבות. בבוקרשט קמו 5 אגודות, ביאש קמו 3, בברלאד 3, בגאלאץ 2 ובערים בראילה, פוקשאן, בוזאו, טרגו פרומוס, רמניקו סראט ופודו אילואיי אגודה אחת בכל אחת מהן. רק בשבוע שלפני חג השבועות בשנת 1900 יצאו לדרכם 6,000 הולכי רגל יהודים.

## לקריאה נוספת
* Presa evreiască din România, Hary Kuller, Tritonic, 2004 - העיתונות היהודית ברומניה מאת הרי קולר, הוצאת טריטוניק, 2004.

## קישורים חיצוניים
* היסטוריה של העיתונות של העיר ברלד 

## הערות שוליים

קטגוריה:העלייה מרומניה
קטגוריה:עליות לפני קום המדינה
קנדיס בושנל

**קנדיס בושנל** (באנגלית: **Candace Bushnell**; נולדה ב-1 בדצמבר 1958) היא סופרת אמריקנית. ספרה "Sex and the City" היווה השראה לדרמה הטלוויזיונית המצליחה "סקס והעיר הגדולה".

בושנל נולדה בעיירה גלסטונבורי שבקונטיקט, ולה שתי אחיות צעירות. בגיל 19 נשרה מלימודיה באוניברסיטת רייס שבטקסס, ועברה לניו יורק בשאיפה להיות שחקנית, זאת ללא הצלחה יתרה. בושנל פנתה לכתיבה, והייתה ידועה בעיר ניו יורק גם כבליינית. ב-1994 החלה לכתוב עבור הניו יורק אובזרבר את הטור "Sex and the City" שעסק בחיי החברה והמין של רווקות ניו יורקיות, המסופר מנקודת מבטה של קארי בראדשו בעלת טור בעיתון "ניו יורק סטאר" הבדיוני. ב-1997 פורסם אוסף של טורים אלו כספר בעל שם זהה. הזכויות על הספר נרכשו על ידי המפיק ההוליוודי דארן סטאר, שביסס עליו, אם כי לא במדויק, סדרת טלוויזיה חדשה בעלת שם זהה עבור רשת הטלוויזיה HBO. "סקס והעיר הגדולה" שעסקה בחייהן האישיים של שלוש רווקות בשנות השלושים לחייהן, ורווקה בשנות הארבעים לחייה, המתגוררות במנהטן, הפכה לסדרת להיט, ושודרה במשך שש עונות בין השנים 1998 עד 2004. ב-2008 יצא לאקרנים סרט קולנוע שהיווה המשך לעלילת הסדרה. הצלחתה של "סקס והעיר הגדולה" הביאה לבושנל פרסום עולמי, והיא פרסמה שישה ספרים נוספים. בושנל כותבת על חייהן של נשות ניו יורק.

ב-2002, לאחר רומן בן חודשיים, נישאה לצ'ארלס אסקגארד, רקדן בלט הצעיר ממנה בעשר שנים.

## ספריה
***סקס והעיר הגדולה** - 1997
***ארבע בלונדיניות** - 2001 (תרגמה: שרון קרמנר)
***Big Night Out** - 2002
***Sex Sirens: Female Icons and the Power of Sexuality** - 2003
***Trading Up** - 2003
***זה ג'ונגל שם בחוץ** - 2005 (תרגמה: דליה גל)
***One Fifth Avenue** - 2008
***The Carrie Diaries**  - 2010
***Summer and the City**  - 2011
הספרים: "ארבע בלונדיניות" ו"זה ג'ונגל שם בחוץ" ראו אור בעברית בהוצאת כנרת.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סקס והעיר הגדולה
קטגוריה:סופרות אמריקאיות
קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:אל-הוריות אמריקאיות
קטגוריה:אל-הוריים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1958
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1958
הסכם מוסקבה (1994)

**הסכם מוסקבה 1994** היה הסכם הפסקת אש והפרדת כוחות שנחתם בין גאורגיה לממשל הבדלני של אבחזיה במאי 1994 במסגרת הסכסוך הגאורגי-אבחזי.

ההסכם נחתם במוסקבה ב-14 במאי 1994. העדים להסכם היו האו"ם, הפדרציה הרוסית ונציגים מהארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה (OSCE). ההסכם קיבל גושפנקא רשמית בהחלטה 934 של מועצת הביטחון.

במסגרת ההסכם, שנחתם לאחר מספר סבבי שיחות משא ומתן עקרים בניהולו של שליח מיוחד של מזכ"ל האו"ם, הסכימו גאורגיה והבדלנים האבחזים על הפסקת האש ועל יצירת אזור חיץ מפורז. פריסת כוח שיפקח על קיום ההסכם הוטלה על כוח שמירת שלום של חבר המדינות בעזרתם של כוח המשקיפים של האו"ם (UNOMIG) שכבר היה מוצב בגאורגיה.

כוח שמירת השלום הרוסי היה אמור על פי ההסכם לפקח על יצירת התנאים שיביאו להחזרת הפליטים הגאורגים שגורשו מבתיהם במסגרת הטיהור האתני של גאורגים מאבחזיה. אולם למרות נוכחותו של כוח שמירת השלום הרוסי, רק מספר מועט של גאורגים שבו לביתם. יחד עם זאת הייתה שיבה של גאורגים לאזור המפורז במחוז גאלי שבאבחזיה שהייתה אסורה לכניסת הצבא האבחזי. החזרה הספונטנית למחוז הגובל בגאורגיה גופא ושהיה מאוכלס ברוב מגרלי (קבוצה אתנית של גאורגים), הביאה להיווצרותם של קבוצות גרילה גאורגיות חצי-צבאיות שנועדו במקור להגנה על התושבים שחזרו להתגורר במחוז. בסופו של דבר נכנס צבא אבחזיה והביא, בשנת 1998, במלחמה האבחזית השנייה, לגירוש מחודש של הגאורגים מהמחוז, תוך הפרה של הסכם מוסקבה.

## הכרזת גאורגיה על ביטול ההסכם
בעקבות פלישת רוסיה לגאורגיה הודיע, בסוף אוגוסט 2008, השר לענייני רה-אינטגרציה של המחוזות הבדלניים של גאורגיה, תמור יעקובשווילי, בשם ממשלת גאורגיה, על . במקביל אישר הפרלמנט הגאורגי הסכם בעל שישה סעיפים שנחתם במעורבותו של נשיא צרפת ניקולא סרקוזי.

## קישורים חיצוניים
* הסכם הפסקת האש והפרדת הכוחות, החלטת מועצת הביטחון של האו"ם 583, 17 במאי 1994, 
* החלטת מועצת הביטחון של האו"ם 934, 30 ביוני 1994, 
* החלטת מועצת הביטחון של האו"ם 937, 21 ביולי 1994, 

## הערות שוליים

קטגוריה:הסכסוך האבחזי-גאורגי
קטגוריה:גאורגיה: היסטוריה
קטגוריה:אבחזיה: היסטוריה
קטגוריה:רוסיה: היסטוריה
קטגוריה:יחסי גאורגיה–רוסיה
קטגוריה:1994 בפוליטיקה
מוסקבה (1994)
אנדרה מסנה

**ז'אן אנדרה מסנה** (בצרפתית: **Jean-André Masséna**; 6 במאי 1758 – 4 באפריל 1817) היה מרשל של צרפת בימי מלחמות צרפת המהפכנית, מקרב בני דורו כישוריו בשדה הקרב מדורגים שניים רק לנפוליאון עצמו. כינויו בקרב חייליו היה "**ילדו היקר של הניצחון**".

## רקע
מסנה נולד לסוחר זעיר בעיר ניס, אז חלק מממלכת סרדיניה. למשפחתו שורשים יהודיים, שם משפחתו המקורי הוא "מנשה". בגיל 13 הצטרף מסנה לצוות ספינה שבה שהה ארבע שנים בים התיכון, הבין שהים אינו בשבילו והחליט להצטרף לצבא הצרפתי, כחלק מהלגיון המלכותי האיטלקי. ההחלטה השתלמה, שכן הוא הצליח להתקדם עד לדרגה הגבוהה ביותר האפשרית עבור מי שאינו בן אצולה. לאחר שהבין שלא יוכל להתקדם עוד עקב מוצאו הנחות, פרש מהצבא. ב-1789 עסק תקופה קצרה בהברחה, וב-1791 הצטרף לצבא צרפת המהפכנית, שם מוצאו לא היווה מכשול והוא מונה לקצין.

## קריירה צבאית
באותה תקופה נהוג היה שהחיילים בוחרים את קציניהם, ולכן אדם בעל ניסיון כמסנה קודם מהר, וכבר ב-1793 נעשה מפקד דיוויזיה. במהלך השנים 1796–1797 ניצח במספר קרבות שהחשוב שבהם הוא קרב ריבולי. ב-1799 השתתף בקרבות בשווייץ, בקרב ציריך השני הנחיל תבוסה מוחצת לאלכסנדר רימסקי-קורסקוב. במהלך המצור על ג'נובה הצליח להתגונן די זמן וריתק אליו די כוחות אוסטריים כדי לאפשר לנפוליאון לנצח בקרב מרנגו. בסיום המצור הוא הפסיד את ג'נובה, אולם השיג לצבאו אישור מעבר בטוח לאדמות בשליטת צרפת. זמן קצר לאחר מכן פוטר מהצבא באשמת ביזה. ב-1804 חזר לצבא ופיקד על הגיס ה-IV של הגרנד ארמה. הוא שירת שנתיים בלבד, וחזר לצבא בעת הקרבות במרכז אירופה כנגד הקואליציה החמישית. בקרב אספרן-אסלינג, הגם שנתסיים בניצחון אוסטרי, הצטיין הגיס שבפיקודו, עת עמד כנגד התקפות אוסטריות עזות בכפר אספרן, במשך יומיים. בהמשך אותה שנה עמד בראש צבא צרפתי במטרה לפלוש לפורטוגל: "להדיר את רגלי האנגלים לים". הוא לא זכה בהצלחה רבה, וב-1810 נסוג חזרה לצרפת. באותה שנה פרש סופית מהצבא, ומת כמה שנים מאוחר יותר.

## קישורים חיצוניים

* nndb.com אנדרה מסנה
* 
* 

קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פר לשז
קטגוריה:מרשלים צרפתים
קטגוריה:אנשי צבא במלחמות נפוליאון
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:מפקדי גייסות
קטגוריה:צרפתים במלחמות הנפוליאוניות
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1758
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1817
פתיחה 1812 (סרט)

**פתיחה 1812** (באנגלית: overture 1812), הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1997, שנכתב ובוים על ידי מנשה נוי.

## פרטי עלילה
הסרט מגולל את סיפורו של חייל בגדוד שריון (עמי סמולרצ'יק), שבערב אחד בתום יום אימונים מפרך, מספרת לו חברתו (טינקרבל) שהיא בהריון. היא מפצירה בו לבוא אליה, ולבסוף הוא נעתר לבקשתה ומנסה לצאת מהבסיס הצבאי.
הוא פונה למפקדו (אורי גוטליב) ולמפקד שמעליו (תומר שרון), ואחרי שהם מסרבים לשחררו, מתחילה סדרה של אירועים בהם משתלט החייל על טנק. הוא מניע אותו לעבר משרד המפקד, תוך שהוא מאיים בשיגור פגז אל עבר המשרד שהמפקד וחברתו (שירה גפן) בתוכו.

באותה שעה מפקד הגדוד (ג'וליאנו מר) נמצא בישיבה עם מפקד החטיבה, בה הוא נדהם לגלות שבתרגיל הקרוב הוא לא יקבל אף גבעה להשתלט עליה, סימן למערכת היחסים העכורה בין המח"ט למג"ד. המצב החדש שנוצר מוסיף למצבו הסבוך של הגדוד. כעת מתחילה מערכת יצירתית של לחצים פנימיים בגדוד, במטרה לפתור את הבעיה של החייל על הצד הטוב ביותר, ומבלי שהמח"ט יידע על כך.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:צה"ל בקולנוע
קטגוריה:סרטים אנטי-מלחמתיים
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1997
אנחל סאנס בריס

**אנחל סאנס בריס** (בספרדית: **Ángel Sanz Briz**, 28 בספטמבר 1910 – 11 ביוני 1980) היה דיפלומט ספרדי וחסיד אומות העולם. בעת כהונתו בשגרירות ספרד בהונגריה בזמן מלחמת העולם השנייה סייע להציל אלפי יהודים מהשואה.

בריס נולד בעיר סרגוסה, במחוז אראגון שבספרד. לאחר לימודי משפטים נרשם ב-1933 לבית הספר לדיפלומטיה. זמן קצר לאחר סיום לימודיו פרצה מלחמת האזרחים בספרד, ובריס הצטרף לכוחות הלאומנים של פרנסיסקו פרנקו. לאחר סיום מלחמת האזרחים ב-1939 קיבל את מינויו הדיפלומטי הראשון, שבו הוצב בקהיר.

בשנת 1942 נשלח סאנס בריס לבודפשט. במהלך השנתיים הבאות סייע להציל את חייהם של בין 1,000 ל-5,200 יהודים תוך שימוש בסמכויות השגרירות הספרדית. בין השאר השתמש בחוק הספרדי מ-1924 על-פיו צאצאי מגורשי ספרד זכאים לאזרחות ספרדית. הוא השתמש בחוק זה גם כאשר היהודים האמורים לא היו באמת מצאצאי המגורשים. יחד עם סאנס בריס עבדו דיפלומטים ממדינות נוספות, הבולט שבהם ג'ורג'ו פרלסקה, איטלקי שהתחזה לדיפלומט ספרדי. בשנת 1944 נשלח סאנס בריס לשווייץ ופרלסקה נשאר בבודפשט והמשיך להציל יהודים.
[שמאל|250px|לוח לזכרו של סאנס בריס על חזית שגרירות ספרד בבודפשט, הכוללת ציטוט מנאומו של המלך [חואן קרלוס הראשון בשנת 2007 בעת ביקור בהונגריה|ממוזער]]
[ממוזער|שמו של סאנס בריס, השני ברשימה, מונצח על לוח זיכרון ל[ראול ולנברג ולמצילי יהודים נוספים, בחצר בית הכנסת הגדול של בודפשט]]

לאחר המלחמה נמשכה הקריירה הדיפלומטית של בריס. הוא הוצב בסן פרנסיסקו, וושינגטון הבירה, לימה, ברן, באיון, גואטמלה, האג ובריסל. ב-1973 היה לשגריר הראשון של ספרד בסין. ב-1976 נשלח לרומא כשגריר ספרד בוותיקן, ושם נפטר בשנת 1980.

בשנת 1966 קיבל סאנס בריס את תואר חסיד אומות העולם. בשנת 1994 קיבל גם אות כבוד מממשלת הונגריה.

בשנת 1998, השרות הבולאי בספרד הנפיק בול עם דיוקנו של אנחל סאנס בריס.

## קישורים חיצוניים

* 
* Holocaust: How Spanish 'Angel of Budapest' Sanz Briz saved Jews - מאתר ה-BBC

## הערות שוליים

קטגוריה:קצרמר דיפלומטים
קטגוריה:ספרדים חסידי אומות העולם
קטגוריה:שגרירי ספרד
קטגוריה:שגרירים ברפובליקה העממית של סין
קטגוריה:מצילים בשואה: הונגריה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קומפלוטנסה של מדריד
קטגוריה:אראגון: אישים
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1910
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-1980
וילם שלפהוט

**וילם שלפהוט** (בהולנדית: **Willem Andreas Theodorus Schelfhout **; 19 במאי 1874 - 8 בינואר 1951) היה שחמטאי הולנדי.

שלפהוט הגיע למקום הרביעי בתחרות ליידן 1909 (דרג ב'), חלק את המקום ה-5 וה-6 בתחרות אמסטרדם 1910, הגיע למקום השלישי בתחרות המבורג 1910 (דרג ב'), חלק את המקום ה-7 וה-8 בתחרות קלן 1911 (ניצח: משה לובצקי), הגיע למקום ה-13 בתחרות שבינגן 1913 (ניצח: אלכסנדר אלכין) http://xoomer.alice.it/cserica/scacchi/storiascacchi/tornei/1900-49/1913scheveningen.htm, וחלק מקום 6 בתחרות מאנהיים 1914, הקונגרס הגרמני ה-19, דרג א'. (ניצח: הלגואה). http://www.chessbase.de/nachrichten.asp?newsid=5003

במהלך המלחמה (הולנד שמרה על נייטרליות) שיחק שלפהוט במספר תחרויות, מהן ניצח בתחרות האג בשנת 1917. לאחר המלחמה סיים במקום השביעי בתחרות אמסטרדם 1920 (ניצח: ריכרד רטי) http://xoomer.alice.it/cserica/scacchi/storiascacchi/tornei/1900-49/1920amsterdam.htm, והשתתף מספר פעמים באליפות הולנד. הוא חלק מקום 6-8 בתחרות האג 1919 (ניצח: מקס מארשנד), הגיע שישי בתחרות ניימיכן בשנת 1921 (ניצח: מקס אויבה ),, חלק מקום רביעי בתחרות אמסטרדם 1924 (ניצח: מקס אויבה), הגיע רביעי בתחרות אוטרכט 1926 (ניצח: מקס אויבה) והגיע למקום השישי בתחרות רוטרדם 1936 (ניצח: שלמה לנדאו ).

שלפהוט סיים בתיקו דו-קרב קצר עם מקס אויבה 1-1 בשנת 1923 והפסיד לו 2-0 בשנת 1927, שני הדו-קרבות התקיימו באמסטרדם.

## השתתפות באולימפיאדות
שלפהוט שיחק בנבחרתה האולימפית של הולנד בשלוש אולימפיאדות רשמיות:  
* באולימפיאדת השחמט 1927, האולימפיאדה הראשונה שהתקיימה בלונדון,  בלוח המילואים השיג תוצאה של +1 -0 =1  (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו)http://www.olimpbase.org/1927/1927ned.html
* באולימפיאדת השחמט 1928, האולימפיאדה השנייה שהתקיימה בהאג, בלוח הרביעי השיג תוצאה של +2 -3 =6 http://www.olimpbase.org/1928/1928ned.html
* באולימפיאדת השחמט 1930, האולימפיאדה השלישית שהתקיימה בהמבורג,  בלוח המילואים השיג תוצאה של +2 -1 =2 http://www.olimpbase.org/1930/1930ned.html
 
במהלך מלחמת העולם השנייה, הגיע שלפהוט למקום השלישי בתחרות אמסטרדם (ניצח: מקס אויבה).   http://xoomer.alice.it/cserica/scacchi/storiascacchi/tornei/1900-49/1940amsterdamvvga.htm

## קישורים חיצוניים

* אומדן מד כושר של וילם שלפהוט
* מידע כללי

קטגוריה:שחמטאים הולנדים
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1874
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-1951