open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
יציאת חירום

150px|ממוזער|שמאל|דלת יציאת חירום במטוס נוסעים
**יציאת חירום** היא פתח במבנה, שטח פתוח מגודר או כלי תחבורה, אשר מיועד לאפשר לאנשים השוהים בו לפנות את המקום במהירות במקרה של סכנת חיים. 

זהו אמצעי בטיחות אשר נועד למנוע פגיעות בנפש באסונות או מצבי חירום שונים, במיוחד בעת שרפה. יציאת החירום סגורה בעיתות שגרה, ועליה להיפתח או להיפרץ בזמן סכנה.

## סוגי יציאות חירום
ממוזער|250px|חלון המשמש כיציאת חירום - במקרה הצורך יש לשבור את השמשה.

על פי רוב יציאת החירום היא דלת או שער אשר יועדה במיוחד למטרה זו, אך גם חלון יכול לשמש למטרה זו. 

דלת אש - היא דלת שנועדה לסייע במניעת התפשטות שרפה במבנה ולאפשר לאנשים להיחלץ ממנו בקלות.

במקרים בהם ישנו חשש שיתגלה קושי בפתיחת החלון המשמש כיציאת חירום, מותקן לידו פטיש ביטחון המיועד לשבירת השמשה.
במבנה רב-קומות שבו החלונות משמשים כיציאות חירום מותקנות לרוב מדרגות חירום בסמוך עליהם, אשר מאפשרות להגיע לקומת הרחוב בצורה בטוחה. שירותי כבאות והצלה יכולים להשתמש במדרגות אלו כדי להגיע לאנשים הלכודים בבניין, אשר אינם יכולים לצאת ממנו בכוחות עצמם.

## הכוונה ליציאת החירום
ממוזער|250px|שלט מואר ליציאת החירום - לשימוש בתנאי חושך או ראות לקויה
יציאת חירום לרוב מסומנת באופן בולט, כדי שיהיה קל למצוא אותה במקרה הצורך. הסימון יכול להיעשות על ידי תמרור מתאים וחצים המסמנים את הדרך מאזורים רחוקים יותר. זאת משום שבמקרה חירום עלולה להתעורר בהלה ואף היסטריה המונית, אשר יכולות לפגוע בשיקול הדעת. כמו כן במקרים של שרפה העשן יכול לפגוע ביכולת הראייה. שימוש בחומרים הזוהרים בחושך נעשה למקרה של פגיעה במערכת החשמל בשעות הלילה, ובשלטים המשמשים להכוונה מותקנת סוללה עצמאית על מנת שהשלט יואר גם בזמן הפסקת חשמל.

בבית מלון נהוג לתלות מפה המתארת את הגישה ליציאת החירום בצד הפנימי של הדלת אשר פונה לחדר.

במטוסים אחראי צוות האוויר לתדרך את הנוסעים בנוגע לנוהלי הבטיחות, אשר כוללים את מיקומם של פתחי החירום במטוס למקרה של נחיתת חירום.

## ראו גם
* השרפה בתיאטרון אירוקווי
* השרפה במועדון קוקונט גרוב
* בטיחות וגיהות בתעסוקה
* בטיחות בתחבורה
* הדרכת אוכלוסייה לשעת חירום (צה"ל)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:בטיחות
קטגוריה:חירום
קטגוריה:דלתות
קטגוריה:חלונות
תנועת הנוער 6 באפריל

**תנועת הנוער** **6 באפריל** (בערבית: **شباب 6 ابريل**, "נערי שישה באפריל") היא קבוצת פייסבוק, שהוקמה תחילה בשביל לתמוך בשביתת הפועלים מאל-מחלה אל-כוברא במצרים בְ-6 באפריל 2008, מאוחר יותר הייתה ממובילי ההפיכה במצרים.

שני היוזמים של הקבוצה הכירו ממסע הבחירות של מפלגת אל-ע'ד בשנת 2005. אך הם נטשו את הפעילות הפרלמנטרית, אחרי שיו"ר המפלגה, איימן נור, נעצר ונכלא למשך ארבע שנים.
דרך פייסבוק הם קראו לשביתה כללית. בזמן קצר הם אספו יותר מ-70,000 תומכים. ההפגנות דוכאו באלימות, עם פצועים רבים וגם שני הרוגים.

בתחילת ינואר 2011 הייתה התנועה גורם מוביל להתגייסות שהובילה למהפכה, בין היתר דרך וידאו של אסמאא' מחפוז שבו היא קראה להתקוממות. הקבוצה תמכה במוחמד אל-בראדעי והייתה מועמדת לפרס נובל לשלום.

## ראו גם
* מפלגת אל-ע'ד
* האביב הערבי
* כפאיה

## קישורים חיצוניים
* 

* הווידאו של אסמאא מחפוז
* על התנועה
* מאמר מאת שזיה כמאל על מקומן של הנשים במהפכה
* 

קטגוריה:פעילי אינטרנט
קטגוריה:מצרים: היסטוריה
קטגוריה:האביב הערבי
קטגוריה:אתרי אינטרנט שצונזרו
קטגוריה:המהפכה במצרים (2011)
Spring Framework

**תשתית התוכנה ספרינג** (באנגלית: **Spring Framework**; להלן: **ספרינג**) היא שלד תוכנה בקוד פתוח ומנגנון להיפוך שליטה (Inversion of Control) עבור הפלטפורמה של ג'אווה.

ניתן להשתמש ביכולות הליבה של ספרינג בכל יישום Java, אבל קיימות גם הרחבות לבניית יישומי רשת על גבי פלטפורמת ה-Java EE. למרות שספרינג אינה כופה עבודה לפי פרדיגמת תכנות מסוימת, היא הפכה פופולרית בקהילת ה-Java כאלטרנטיבה או אפילו כתוספת למודל ה-(Enterprise JavaBeans (EJB.

## מודולים
ספרינג מורכבת מכמה מודולים המספקים מגוון שירותים:

* **[[היפוך שליטה]] (Inversion of Control container)**: קונפיגורציה של רכיבי היישום וניהול מחזור החיים של אובייקטים של ג'אווה, מבוצע בעיקר באמצעות הזרקת תלויות (dependency injection).
* **[[תכנות מוכוון-היבטים]] (Aspect-oriented programming)**: מאפשר טיפול בדרישות חותכות (Cross-cutting concerns).
* **גישה לנתונים (data access)**: עבודה עם בסיסי נתונים יחסיים באמצעות JDBC וכלים למיפוי אובייקטי-רלציוני (ORM) ועבודה עם בסיסי נתונים מסוג NoSQL.
* **ניהול [[תנועה (מערכות מידע)|טרנזקציות]] (transaction management)**: מאחד כמה ממשקי תכנות יישומים (APIs) לניהול טרנזקציות ומתאם טרנזקציות עבור אובייקטים של ג'אווה.
* **[[Model-View-Controller]]**: תשתית מבוססת HTTP ו-servlets המספקת אפשרויות להרחבה והתאמה של יישומי ווב ו-web services מבוססי REST.
* **גישה מרחוק (remote access framework)**: ייבוא וייצוא של אובייקטי ג'אווה דרך רשת מחשבים, בסגנון RPC. תומך בפרוטוקולים CORBA ,RMI ופרוטוקולים מבוססי HTTP, כולל web services מבוססי SOAP.
* **[[Convention over configuration]]**: פתרון לפיתוח יישומים מהיר עבור יישומי enterprise מבוססי ספרינג, מוצע במסגרת המודול Spring Roo.
* **[[עיבוד באצווה]] (batch processing)**: תשתית לעיבוד נפחים גדולים, כולל פונקציות ניתנות לשימוש חוזר, ניהול טרנזקציות, סטטיסטיקות של עיבוד עבודות, אתחול ודילוג על עבודות וניהול משאבים.
* **[[אימות זהות]] והרשאות (authentication and authorization)**: תהליכי אבטחה ניתנים לקונפיגורציה, התומכים במגוון של סטנדרטים, פרוטוקולים, כלים ושיטות, דרך תת-הפרויקט Spring Security.
* **ניהול מרוחק (remote management)**: חשיפה וניהול של אובייקטי ג'אווה לצורך קונפיגורציה מקומית או מרוחקת באמצעות JMX.
* **[[העברת מסרים]] (Messaging)**: רישום אובייקטים שתפקידם להאזין למסרים, לצריכת מסרים שקופה מתוך תורי מסרים באמצעות JMS. שיפור האפשרויות לשליחת מסרים באמצעות APIs סטנדרטיים של JMS.
* **[[בדיקות תוכנה|בדיקות]] (testing)**: תומך במחלקות לכתיבת בדיקות יחידה ובדיקות אינטגרציה.

## ראו גם
* היפוך שליטה
* תכנות מוכוון-היבטים
* הזרקת תלויות
* מיפוי אובייקטי-רלציוני
* Hibernate
* Enterprise JavaBeans

## קישורים חיצוניים

* 
* Spring Framework - סדרת מדריכי וידאו באתר YouTube 
* Spring AOP - סדרת מדריכי וידאו באתר YouTube 
* Spring Data Support - סדרת מדריכי וידאו באתר YouTube 

קטגוריה:Java
חיי אהבה

**חיי אהבה** (בגרמנית: **Liebesleben**) הוא סרט מ-2007 בבימויה של מריה שרדר. הסרט הוא קו-פרודוקציה ישראלית-גרמנית שצולמה בישראל, והוא מבוסס על רומן באותו שם מאת צרויה שלו. התסריט נכתב על ידי שרדר ושלו. הסרט זכה בשני פרסי קולנוע הבווארי 2008 לצילום הטוב ביותר והמוזיקה הטובה ביותר. הסרט גם זכה בפרס הסרט הגרמני 2008 עבור הצילום הטוב ביותר.

## שחקנים

## ביקורות
הסרט זכה לביקורות שליליות בעיקר.
יאיר רוה כתב על הסרט:
:
מאיר שניצר כתב על הסרט:
:

לעומת זאת, מאמרי ביקורת בגרמניה עשו חסד רב עם הסרט, וניתן לקרוא זאת במאמר: "ביקורות משבחות לסרט "חיי אהבה" בגרמניה".


קובץ:Love Life Jara (Netta Garti) auf der Fahrt nach Akko.jpg|יערה (נטע גרטי) בעכו
קובץ:Love Life two.jpg|יערה (נטע גרטי)


## קישורים חיצוניים

* הסרט המלא לצפייה בתשלום באתר ארכיון ישראלי לסרטים - סינמטק ירושלים
* "חיי אהבה" באתר חברת טרנספקס
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי 2007
קטגוריה:סרטים גרמניים

קטגוריה:ירושלים בקולנוע
קטגוריה:סרטים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2007
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2008
אה"מ ג'אווה (1811)

אוניית הוד־מלכותו "**ג'אווה**" (באנגלית: HMS ***Java***) הייתה פריגטת מפרשים בת 38 תותחים של הצי המלכותי הבריטי. האונייה, שהושקה ב-1805, הייתה במקורה פריגטה צרפתית מדגם Pallas בת 40 תותחים בשם "רֶנוֹמִי" (*Renommée*), שנשבתה על ידי הבריטים ב-1811 במהלך קרב טמאטאווה. היא מפורסמת בעיקר בשל הקרב אונייה-מול-אונייה שניהלה ב-29 בדצמבר 1812 משך שלוש שעות נגד הפריגטה האמריקנית "קונסטיטושן", בסופו הוכנעה, נפלה בשבי והועלתה באש.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אוניות מלחמה בריטיות
קטגוריה:פריגטות של הצי המלכותי הבריטי
קטגוריה:אוניות מלחמה צרפתיות
קטגוריה:אוניות מלחמה במלחמת 1812
קוואדראטוס

**אוּמידיוּס קוואדראטוּס**, היה נציב רומאי בפרובינקיה סוריה באמצע המאה הראשונה.

שמו נזכר על ידי יוסף בן מתתיהו בספרו "מלחמות היהודים" בהקשר להתערבותו בהתקוממויות שאירעו בין היהודים לשומרונים תחת נציבותו של ונדיטיוס קומאנוס ביהודה.

## פרשת השומרונים
במהלך תקופת נציבותו של קומאנוס ביהודה (48-52 לסה"נ) התגברו החיכוכים בין האוכלוסייה היהודית ביהודה ובין השומרונים.

אנשי הגליל היו עוברים בארצם של השומרונים בדרכם לעלות לרגל לירושלים בחגים. פעם אחת יצאו שומרונים מהכפר **גינַי** (בסביבת ג'נין של ימינו) והרגו בהם. ראשי הקהילה היהודית בגליל פנו לנציב קומאנוס ודרשו שיינקום את דם המתים, אולם הוא זלזל בהם שכן שוחד קודם לכן על ידי השומרונים. בתגובה, הגליליים שדדו ושרפו כמה כפרים שומרונים. כששמע על כך קומאנוס, יצא בראש צבאו ודיכא את המהומה.

מסופר כי השומרונים פנו אז לנציב פרובינקיה סוריה, אומידיוס קוואדראטוס, שהיה באותה עת בצור והתלוננו על היהודים. היהודים, לעומתם, טענו בפניו על אשמתם של השומרונים ועל אשמתו של קומאנוס ששוחד על ידם. קוואדראטוס דחה את החלטתו עד שיגיע ליהודה. בהגיעו לשומרון לשמוע את הפרשייה הבין כי השומרונים היו אשמים בה. למרות זאת הורה על תלייתם של היהודים שהיו אחראיים על המרדת הגליליים. לאחר מכן הגיע ללוד שם הורה על הוצאתם להורג של 4 מורדים יהודים נוספים.

כדי לפתור את הבעיה שלח קוואדראטוס לרומא את קומאנוס, את הטריבון הצבאי קֶלֶר ואת ראשי היהודים (ובראשם חנניה הכהן הגדול) והשומרונים שיתייצבו לבירור וחקירה בפני הקיסר. מכיוון שחשש ממרידה הגיע בעצמו לירושלים, מצאה חוגגת ורגועה וחזר לאנטיוכיה. בהתערבותו של אגריפס השני, הכריע הקיסר קלאודיוס לטובת היהודים, והורה להוציא להורג את ראשי השומרונים ולהגלות את קומאנוס.

ההיסטוריון טקיטוס מזכיר גם הוא את האירועים הללו בספרו "ספרי השנים". הוא מאשר את מרבית תיאוריו של יוסף בן מתתיהו אך אינו מזכיר כלל את עולי הרגל היהודים שנרצחו בשומרון, אלא תולה את סיבת הסכסוך באיבה ששררה בין הגליליים לבין השומרונים. על פי גרסת טקיטוס, היה קוואדראטוס השופט, אשר דן את הנציבים בהרשאתו של קלאודיוס, ולא קלאודיוס עצמו, כפי שטען יוסף בן מתתיהו.

## ראו גם
*ונטידיוס קומאנוס

## הערות שוליים

קטגוריה:התקופה הרומית בארץ ישראל
קטגוריה:רומאים בתקופת הקיסרות
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-1
תיאטרו מאסימו

**תיאטרו מאסימו [[ויטוריו אמנואלה השני, מלך איטליה|ויטוריו אמנואלה]]** (באיטלקית: **Teatro Massimo Vittorio Emanuele**, ידוע בשמו המקוצר – **תיאטרו מאסימו**) הוא בניין אופרה בפלרמו, איטליה. זהו בניין האופרה הגדול ביותר באיטליה והשלישי בגודלו באירופה (אחרי האופרה הלאומית של פריז והאופרה של וינה). התיאטרון מכיל 1,387 מושבים וידוע בזכות האקוסטיקה המצוינת שבו.

בשנת 1864 מועצת העיר פלרמו הכריזה על תחרות בין-לאומית לבניית בניין אופרה. הבניין תוכנן על ידי האדריכל האיטלקי ג'ובאן בטיסטה פליפה באזילה  בשנת 1874 אך הופסקה בשנת 1882 למשך שמונה שנים, עד 1890. שנה לאחר מכן מת ג'ובאן באזילה 1891 והפרויקט הועבר לידי בנו, ארנסטו באזילה . הבניה הושלמה בשנת 1897. ב-16 במאי באותה שנה, 22 שנים אחרי ששמו את אבן הפינה נחנך בניין האופרה בהפקת פלסטף של ורדי.

ג'ובאן באזילה קיבל השראה מהאדריכלות הסיציליאנית הקלאסית. חלקו החיצוני של הבניין נבנה בסגנון ניאוקלאסי וכלל אלמנטים מהאדריכלות היוונית.

המבנה תוכנן להכיל 3,000 מושבים אך כיום מכיל 1,387 מקומות. 

בשנת 1974 נסגר לצורך שיפוצים על מנת לעמוד בתנאי הבטיחות המודרניים אך בגלל העלות הגבוהה של השיפוץ, שחיתות ומאבקים פוליטיים גרמו לדחיה של 23 שנים. תיאטרו מאסימו נפתח שוב רק בשנת 1997. 

הסצנה האחרונה של הסנדק 3 צולמה בתיאטרון.

המנהל המוזיקלי של התיאטרון הוא המנצח הישראלי עומר מאיר ולבר.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:איטליה: בתי אופרה
קטגוריה:פלרמו: מבנים
חסן אבו זייד

**חסן אבו זייד** (בערבית: **حسن أبو زيد**; נולד ב-4 בפברואר 1991) הוא כדורגלן פלסטיני–ישראלי המשחק בעמדת הקשר האחורי בשבאב אל-ח'ליל מליגת העל הפלסטינית.

## קריירה
אבו זייד נולד בלוד, ישראל, למשפחה ערבית-ישראלית, המגדירה עצמה גם כפלסטינית. גדל במחלקת הנוער של בני יהודה תל אביב, ובעונת  ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון. ב-30 באוקטובר 2010 כבש את שער הבכורה שלו בליגת העל הישראלית, בניצחון בני יהודה תל אביב 2–0 על בני סכנין. בסך הכל שיחק אבו זייד שלוש שנים במועדון משכונת התקווה.

בתחילת עונת 2012/2013 עבר אבו זייד למכבי תל אביב. אבו זייד לא הצליח לתפוס מקום קבוע בהרכב בעונה זו, אך היה חלק מסגל הקבוצה שזכתה באליפות. בתחילת עונת 2013/2014 הושאל להפועל רמת השרון, בה ערך 13 הופעות ליגה, ובינואר 2014 הושאל לא.א.ק. לרנקה מליגת העל הקפריסאית.

לאחר חצי עונה בקפריסין, חזר אבו זייד לישראל, וב-9 ביולי 2014 הושאל למכבי פתח תקווה. אבו זייד שותף בשלושה משחקי גביע הטוטו וכן במחזור הראשון של ליגת העל, אך לאחר מכן החליטה הקבוצה לשחררו, וב-22 בספטמבר 2014 הוא הושאל להפועל פתח תקווה. ב-28 בספטמבר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בהפסד 1–3 נגד מכבי חיפה. בסך הכל הבקיע שלושה שערים בעונה זו, ובסופה ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית.

ב-19 באוגוסט 2015 חתם אבו זייד לשנתיים בטורפדו ארמאוויר מליגת המשנה הרוסית, ובמדיה שיחק חצי שנה וערך חמש הופעות בליגה.

ב-3 בפברואר 2016 חזר אבו זייד לקבוצת נעוריו, בני יהודה תל אביב. לקראת עונת 2016/2017 מונה לקפטן הקבוצה הבוגרת, ולאחר מכן טען כי סרט הקפטן נלקח ממנו מנסיבות גזעניות.

ב-16 בינואר 2017 חתם אבו זייד לעונה וחצי בהפועל תל אביב, וכבר באותו יום ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשפתח בהרכב בהפסד 0–1 בדרבי מול מכבי תל אביב. בתום העונה ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית.

ב-3 ביולי 2017 חתם אבו זייד במכבי אחי נצרת מהליגה הלאומית, ובמדיה כבש שישה שערים בעונת 2017/2018. ב-11 ביוני 2018 חתם בהפועל אכסאל, העולה החדשה לליגה הלאומית. אבו זייד ערך רק הופעה אחת במועדון, נגד קבוצתו לשעבר מכבי אחי נצרת בגביע הטוטו, וב-13 באוגוסט 2018 חתם בהפועל חדרה, העולה החדשה לליגת העל, ובמדיה שיחק חצי עונה וכבש שער אחד, בניצחון 1-0 על הפועל חיפה במחזור הרביעי.

ב-3 בינואר 2019 חתם אבו זייד בהפועל בני לוד.

בינואר  חתם בשבאב אל-ח'ליל מליגת העל הפלסטינית.

## תארים
;מכבי תל אביב
* אליפות: 2012/2013

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:קשרי כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלנים ערבים ישראלים
קטגוריה:לוד: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני בני יהודה תל אביב
קטגוריה:כדורגלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורגלני הפועל רמת השרון
קטגוריה:כדורגלני מכבי פתח תקווה
קטגוריה:כדורגלני הפועל פתח תקווה
קטגוריה:כדורגלני א.א.ק. לרנקה
קטגוריה:כדורגלני הפועל תל אביב
קטגוריה:כדורגלני מכבי אחי נצרת
קטגוריה:כדורגלני הפועל אכסאל
קטגוריה:כדורגלני הפועל חדרה
קטגוריה:כדורגלני הפועל בני לוד
קטגוריה:כדורגלני שבאב אל-ח'ליל
קטגוריה:כדורגלנים ישראלים בקפריסין
קטגוריה:כדורגלנים ישראלים ברוסיה
קטגוריה:כדורגלנים ישראלים בליגת העל הפלסטינית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1991
הצתה

[ממוזער|שמאל|הצתה באמצעות חיכוך ב[ונואטו|וונואטו]]
**הצתה** היא פעולה יזומה של הבערת אש (להבדיל מהתלקחות ספונטנית).

שימוש האדם הקדמון באש החל אצל ההומו ארקטוס או בתחילת ימיו של ההומו סאפיינס. השגת יכולת זו הייתה נקודת מפנה באבולוציה האנושית החברתית והתרבותית שאפשרה לבני האדם להתרבות במהירות בשל הוספת חלבונים ופחמימות מבושלים לתזונה, הרחבה של הפעילות האנושית לשעות הלילה, והגנה מפני טורפים.

חיכוך הוא הדרך הפרימיטיבית המקובלת ביותר להצתת אש. דרכים שונות להצתת אש באמצעות חיכוך היו ידועות עוד בתקופת האבן הקדומה, ועודן משמשות בימינו. הקשה באבני צור ופלדה הייתה דרך נפוצה נוספת להצתת אש.

שיטות מודרניות להצתת אש, המבוססות גם הן על חיכוך, הן שימוש בגפרור או במצית המבוסס על דלק. להצתה ללא דלק משמש גביש פיזואלקטרי, כלומר חומר המגיב ללחץ ביצירת זרם חשמלי ויוצר ניצוץ. הצתת אש בכוונה רעה היא פשע.

## דרכי הצתה
הדרך הוותיקה ביותר להצתת אש היא חיכוך בין שני עצים, אבני צור או פלדה, דרך בה משתמשים עד היום ומשמשת בסיס למצית ולגפרורים. בנוסף קיימות עוד שתי דרכים ותיקות להבערת אש. האחת היא שימוש בעדשה כדי לרכז את קרני השמש עד להדלקת אש. השנייה היא שימוש בבוכנת אש שבה דוחסים במהירות אוויר במזרק מתכת שתחתיתו חומר דליק. עליית הטמפרטורה כתוצאה מדחיסת האוויר מציתה את החומר.
כיום הדרך הנפוצה ביותר להצתת אש היא בגפרורים (מקלות עץ או קרטון) המצופים בקצה שלהם בזרחן וחמצן שעל ידי חיכוך שלהם על משטח מתאים, ניצתת אש.

עוד דרך נפוצה כיום להצתת אש היא במצית, המצית פועל על חיכוך של גלגל מאבן צור בברזל אשר יוצר ניצוץ אש המדליק דלק שיש בתוך המצית. כיום ישנם מציתים שבמקום גלגל מאבן צור ישנו גביש פיאזואלקטרי, כלומר במקום חומר שמגיב לחיכוך ישנו חומר המגיב ללחץ ביצירת זרם חשמלי שמובל אל קצה המצית ויוצר ניצוץ בין שני מוליכים חשופים, הניצוץ מדליק את הדלק. ניתן להצית אש על ידי "ערבוב" של חומרים כימיים שהריאקציה הכימית ביניהם אקסותרמית מספיק כדי להעלות את הטמפרטורה מעל טמפרטורת ההתלקחות. על רעיון זה התבססו כל הגפרורים הכימיים.

## תהליך ההצתה בגפרור
ממוזער|300px|הרכב ראש הגפרור
ממוזער|300px|הרכב משטח הקופסה
עד להמצאת הגפרור הייתה הבערת האש משימה לא פשוטה שדרשה מיומנות מיוחדת ומאמץ. בשנת 1827 המציאו באירופה את גפרור הזרחן – קיסם עץ שראשו מצופה בתערובת של זרחן לבן, שעווה, גופרית וחומרי דבק. כשהיו משפשפים את הגפרור בכל משטח, הזרחן היה נדלק ומצית את כל שאר החומרים, כולל הקיסם. אולם לגפרור זה היו שני חסרונות גדולים. ראשית, הוא היה נדלק מכל שפשוף בכל משטח אחר, כך שלפעמים היה נדלק מעצמו אפילו בתוך הקופסה עקב החיכוך בגפרורים אחרים. ושנית, הזרחן הלבן שבו השתמשו הוא חומר רעיל ביותר. די בכמות של 0.1 גרם זרחן לבן כדי להרוג אדם בוגר. זרחן מגיב בצורה מתונה עם החמצן שבאוויר אפילו בטמפרטורת החדר (לכן הוא זורח בחושך), ומתלקח לחלוטין כבר ב-34 מעלות צלזיוס. שלושים שנה מאוחר יותר, בסביבות אמצע המאה ה-19, הופיעו לראשונה בשוודיה גפרורים לא מסוכנים שלא כללו זרחן לבן בכלל. גפרורים אלה, שמכונים גם "גפרורי ביטחון" (Safety matches) הם הגפרורים שבהם אנו משתמשים היום. במקום זרחן לבן הם מכילים זרחן אדום – שהועבר מראש הגפרור למשטח השפשוף של הקופסה ובכל מקרה אינו רעיל. ברגע שהתהליך מתחיל נוצרת אש שמספקת את האנרגיה להמשך התהליך ולהבערת קיסם העץ. ספק האנרגיה להדלקת הגפרור הוא השפשוף של ראש הגפרור במשטח שעל הקופסה - חיכוך היוצר את אחד המרכיבים להם האש זקוקה, חום. בנוסף לחום האש זקוקה גם לחומר בעירה ולחמצן.

## ראו גם
*שריפות מכוונות מעשה ידי אדם
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אש
בובונרו

**מחוז בובונרו** (בטטום: **Bobonaro**) הוא אחד מ-13 המחוזות של המדינה מזרח טימור. האוכלוסייה במחוז מונה 83,034 אנשים שחיים על שטח של 1,368 קמ"ר. בירת המחוז היא העיר מליאנה שהיא גם העיר הרביעית בגודלה במזרח טימור וחיים בה 13,200 אנשים.

## גזרות
המחוז מחולק ל-7 גזרות מרכזיות והן:
* אטבה (באנגלית: Atabae)
* בליבו (באנגלית: Balibó)
* בובונארו (באנגלית: Bobonaro)
* קאילאכו (באנגלית: Cailaco)
* לולוטוי (באנגלית: Lolotoi)
* ונילאלי (באנגלית: Venilale) (ידוע גם בתור לולוטוא (באנגלית: Lolotoe))
* מליאנה (באנגלית: Maliana)

## ראו גם
* מחוזות מזרח טימור

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

בובונרו
האוניברסיטה הקתולית של הלב הקדוש

[שמאל|ממוזער|250px|האוניברסיטה ב[שנות ה-50 של המאה ה-20]]
שמאל|ממוזער|250px|שיעור באוניברסיטה
**האוניברסיטה הקתולית של הלב הקדוש** (באיטלקית: **Università Cattolica del Sacro Cuore**) היא אוניברסיטת מחקר פרטית הממוקמת במילאנו שבאיטליה. האוניברסיטה הוקמה ב-1921, ונחשבת לאחת מהאוניברסיטאות הפרטיות הגדולות באירופה. בנוסף לקמפוס המרכזי במילאנו, ישנן שלוחות של האוניברסיטה גם בערים רומא, ברשה, פיאצ'נצה, קרמונה וקמפובאסו.

## בתי ספר
לאוניברסיטה הקתולית של מילאנו 14 בתי ספר בתחומים שונים:
*בית הספר לחקלאות, פיאצ'נזה-קרמונה (נוסד ב-1951)
*בית הספר לאמנות ופילוסופיה (נוסד ב-1923)
*בית הספר למדעי הבנקאות, הפיננסים והביטוח (נוסד ב-1990)
*בית הספר לכלכלה (נוסד ב-1947)
*בית הספר לכלכלה, פיאצ'נזה-קרמונה (נוסד ב-1990)
*בית הספר לחינוך (נוסד ב-1936)
*בית הספר למשפטים (נוסד ב-1923)
*בית הספר למשפטים, פיאצ'נזה-קרמונה (נוסד ב-1995)
*בית הספר למתמטיקה, פיזיקה ומדעי הטבע, ברשה (נוסד ב-1968)
*בית הספר לרפואה, רומא (נוסד ב-1958)
*בית ספר לשפות וספרות זרה (נוסד ב-1968)
*בית הספר למדעי המדינה (נוסד ב-1926)
*בית הספר לפסיכולוגיה (נוסד ב-1999)
*בית הספר לסוציולוגיה (נוסד ב-2001)

## הפוליקליניקה האוניברסיטאית אגוסטינו ג'מלי

הפוליקליניקה האוניברסיטאית אגוסטינו ג'מלי הוא בית חולים בתפוסה של 1,850 מיטות, הממוקם ברומא. בית חולים זה אף משמש כבית הספר לרפואה של האוניברסיטה הקתולית של הלב הקדוש. אגוסטינו ג'מלי (באיטלקית: Agostino Gemelli, 1878-1959) היה מנדיקנט פרנציסקני, רופא ופסיכולוג, אשר כיהן כרקטור הראשון של האוניברסיטה הקתולית וב-1961 ייסד את בית החולים ברומא.

האפיפיור יוחנן פאולוס השני טופל בבית החולים לאחר שנפצע קשה בניסיון ההתנקשות בחייו ב-1981.

## בוגרים בולטים
*רומנו פרודי
*צ'יריאקו דה מיטה
*אוסקר לואיג'י סקאלפרו

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר האוניברסיטה 

האוניברסיטה הקתולית של הלב הקדוש
קטגוריה:מילאנו
קטגוריה:אוניברסיטאות קתוליות
קטגוריה:איטליה: דת
שוש וייץ

**שושנה (שוש) וייץ** (1 בפברואר 1939 – 24 בספטמבר 2000) הייתה ד"ר לתיאטרון, חוקרת ומבקרת תרבות ותיאטרון.

## ביוגרפיה
וייץ נולדה ב-1 בפברואר 1939. למדה הוראה, לימדה בעפולה ולאחר מכן הייתה שנים רבות מורה ומרצה לתיאטרון בסמינר הקיבוצים, באוניברסיטת תל אביב ובתיכון חדש. פרסמה טורי ביקורת בעיתון "ידיעות אחרונות" והייתה מבקרת התיאטרון של קול ישראל. בשנת 1976 קיבלה תואר שני מאוניברסיטת תל אביב (עבודה הגמר הייתה בנושא "דרכי הכנה לקראת הצגות תיאטרון"). נושא עבודת הדוקטור שלה, שאותה הגישה ב-1980, היה מחזותיו של חנוך לוין.

וייץ הקימה את מרכז המידע לתרבות ישראלית במשרד החינוך ופרסמה מאמרים ומחקרים על הרגלי צריכת התרבות בישראל.

בתה (ילידת 1959) היא העורכת ובמאית הטלוויזיה ענת זלצר. בנה הוא המלחין והמוזיקאי ערן וייץ. בשנת 1992 נדרס בנה השני, אסף, למוות בתאונת דרכים בגיל 16, דבר שהוביל להסתגרותה.

וייץ נפטרה בסתיו 2000 ממחלת הסרטן, בת 61 במותה. נקברה בבית העלמין קריית שאול.

## קישורים חיצוניים
* מידע ביוגרפי בלוח זיכרון
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מבקרות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:סגל סמינר הקיבוצים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: תיאטרון
קטגוריה:חוקרות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:חוקרי תיאטרון ישראלים
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנפטרו מסרטן
קטגוריה:ישראליות שנפטרו מסרטן
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1939
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1939
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2000
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2000
פאול באומגרטנר

**פאול באומגרטנר** (בגרמנית: **Paul Baumgartner**  21 ביולי 1903 – 19 באוקטובר 1976) היה פסנתרן שווייצרי.

## קורות חייו
באומגרטנר נולד באלשטטן שבשווייץ. הוא למד פסנתר והלחנה אצל ואלטר בראונפלס בבית הספר הגבוה למוזיקה ותיאטרון במינכן ואצל אדוארד ארדמן בקלן, שם גם לימד בהמשך. עם עליית הנאצים לשלטון חזר לשווייץ והשתקע בבזל, שם לימד בקונסרבטוריון.

באומגרטנר היה פסנתרן מעולה, מן הבאים בחוג מקורביו של הצ'לן פבלו קזאלס, וניגן בפסטיבל קזאלס הראשון. עם זאת, כיום הוא זכור בעיקר כמורה, שמנה בין תלמידיו את אלפרד ברנדל, קרל אנגל, אריה ורדי והמנצח גינתר ואנד.

בשנת 1962 קיבל באומגרטנר את פרס האמנות של העיר סנט גאלן. 

הוא מת ב-1976 בלוקרנו שבשווייץ.

## קישורים חיצוניים


* Discography at SonyBMG Masterworks


קטגוריה:פסנתרנים שווייצרים
קטגוריה:מוזיקאים שווייצרים
קטגוריה:מורים למוזיקה
קטגוריה:פליטי רדיפות הנאצים
קטגוריה:שווייצרים שנולדו ב-1903
קטגוריה:נפטרים ב-1976
קרן בת שבע דה רוטשילד

**קרן בת שבע דה רוטשילד** היא קרן למחקר מדעי. יעדיה הם לקדם את המדע בישראל למען תושבי ישראל. הנהלת הקרן מונה חמישה חברים, ואת "פעילותה המדעית מכוון חבר יועצים המורכב ממדענים ישראלים בכמה תחומי דעת. נשיא הקרן הוא נשיא האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים".

הקרן הוקמה על ידי הברונית בת שבע דה רוטשילד, לאחר שנוכחה לדעת בצורך בקרן מחקר מדעי בישראל, בעקבות מפגשים ושיחות שקיימה עם פרופ' אפרים קציר ומדענים ישראלים נוספים, בביקוריה בישראל בשנות החמישים של המאה ה-20. דה רוטשילד ייסדה את "קרן בת שבע דה רוטשילד" כ"קרן פרטית שמורה" בניו יורק בשנת 1958. בשנת 1965 נרשמה הקרן גם בישראל. ובשנת 1993 העבירה דה רוטשילד את הקרן לניהולה של האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.

בראשית המאה ה-21, תומכת הקרן במגוון תחומי מחקר, כגון מחקר מחקר רפואי, מחקר גנום האדם, השפעות קרינה ומחקר כדור הארץ. הקרן תומכת גם בתוכניות מפגשי מדענים בישראל, הקרויות על שמה, בהם: "סמינרי בת שבע" ו"סדנאות בת שבע"; בהזמנת מדענים מחוץ לארץ להרצות בארץ בתוכנית "עמיתי בת שבע"; וב"מלגות אהרן ואפרים קציר" למדענים במכון ויצמן.

פעילות הקרן הופסקה באופן זמני, ולא יפורסם קול קורא של קרן בת שבע לפעילויות לשנת 2024.

## קישורים חיצוניים
* קרן בת-שבע דה רוטשילד באתר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים
## הערות שוליים

קטגוריה:קרנות למחקר מדעי
קטגוריה:הנצחת משפחת רוטשילד
קארינה קאפור ח'אן

**קארינה קאפור ח'אן** (בהינדית:**करीना कपूर**, נולדה ב-21 בספטמבר 1980) היא שחקנית הודית שמופיעה בסרטי בוליווד. קאפור נולדה במומביי שבהודו, בת למשפחת קאפור. היא בתם של השחקנים בביטה (Babita) ורנדהיר קאפור, אחותה של קאריסמה קאפור ונכדתו של ראג' קאפור. זוכת שישה פרסי פילמפייר.

## קריירה
בשנת 2001 השתתפה קאפור בסרט "Kabhi Khushi Kabhie Gham..." לצדו של ריטיק רושאן, שזכה להצלחה רבה בהודו ומחוצה לה. והוא אחד מההצלחות המסחריות הגדולות ביותר שלה עד היום. לאחר שקבלה ביקורות שליליות לשורה של תפקידים, קאפור קבלה תפקידים תובעניים כדי להציג גמישות רבה יותר כשחקנית. התיאור של עובדת סקס ב-2004 בסרט "Cameli" התברר כנקודת המפנה בקריירה שלה, והיא המשיכה בהופעותיה בסרט "Dev" שזכה לשבחי הביקורת בשנת 2004, ובסרט "Omkara" בשנת 2006.

בשנת 2009 גילמה את סים בקומדיה הרומנטית "אהבה מדהימה" לצידו של אקשאיי קומאר, וכן גילמה את פיה בסרט המצליח "שלושה אידיוטים" של אביג'אט ג'ושי.

בשנת 2011 כיכבה לצד סלמאן ח'אן בסרט "שומר ראש" של הבמאי סידיק.

בשנת 2023 כיכבה בסרט המותחן של נטפליקס, "חשודה X" (אנ') המבוסס על הרומן משנת 2005, "נאמנותו של החשוד x" (אנ') מאת הסופר היפני קייגו היגשינו (אנ').

בשנת 2024 כיכבה לצדן של קריטי סנון וטאבו בקומדיית השוד "דיילות אוויר" בשפה ההינדית.

## חיים אישיים
קאפור חאן נשואה לשחקן סייף עלי ח'אן, איתו יש לה שני בנים. חייה מחוץ למסך הם נושא לסיקור נרחב בהודו. היא ידועה בהיותה גלויה ואסרטיבית ומוכרת בזכות הסגנון האופנתי שלה. לצד משחק קולנועי, קאפור משתתף במופעי במה, מנחה תוכנית רדיו ותרם ככותב, שותפה לשני זיכרונות אוטוביוגרפיים ושני ספרי מדריכי תזונה. היא פתחה קו משלה של ביגוד וקוסמטיקה לנשים, ועבדה עם UNICEF מאז 2014 כדי לתמוך בחינוך בנות וחינוך איכותי בהודו.

## פרסים
קאפור קיבל שישה פרסי פילמפייר מתוך חמש עשרה מועמדויות. על תפקידה ב-Refugee, זכתה קאפור בתואר השחקנית הנשית הטובה ביותר בשנת 2000. היא זכתה בהכרה מיוחדת של חבר השופטים עבור Chameli (2003), ובשני פרסי מבקרים לשחקנית הטובה ביותר עבור Dev (2004) ו-Omkara (2006). מאוחר יותר קיבלה קאפור את פרס השחקנית הטובה ביותר ושחקנית המשנה הטובה ביותר עבור Jab We Met (2007) ו-We Are Family (2010) בהתאמה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה הודיות
קטגוריה:צמחוניות
קארינה
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת מומבאי
קטגוריה:צמחונים הודים
קטגוריה:זוכי פרס פילמפייר
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מומבאי
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה הודים
קטגוריה:הודים שנולדו ב-1980
קטגוריה:הודיות שנולדו ב-1980
אוגר סיני

**אוגר סיני** (שם מדעי: *Cricetulus griseus*) הוא מין במשפחת האוגריים, שמקורו במדבריות הצפוניים של סין ומונגוליה.

## תיאור
אורכו של אוגר סיני בוגר נע בין 82 עד 127 מ״מ, כולל הזנב שאורכו 20–33 מ"מ). משקלו בלידה כ-1.7 גרם, ובבגרותו בין 35—40 גרם. האוגר הסיני חי בממוצע 2–3 שנים.

בהשוואה לאוגרים אחרים, גופו של האוגר הסיני ארוך ודק וזנבו ארוך. אשכיהם של הזכרים גדולים יחסית, ולכן בדרך כלל מגדלים כחיות מחמד רק את הנקבות, והזכרים משמשים בעיקר לרבייה ומחקר.

צבעם של אוגרי הבר הוא חום עם גוונים שחורים ואפורים, עם פס שחור במורד עמוד השדרה ובטן לבנה. גוונים אלו, בשילוב עם המבנה הגמיש שלהם והזנב ארוך, גורמים להם להיראות כ"עכבריים" בעיני חלק מהצופים, ואכן, הם חברים בקבוצה שנקראת אוגרי עכברוש. זן נוסף הוא האוגר הלבן המנוקד הסיני, אשר לעיתים קרובות הוא אפרפר-לבן כולו, עם פס כהה בודד על הגב.

מזגם יכול להיות די סוער, אך הטיפול בהם קל מאוד; אחת מהתכונות החביבות עליהם היא היצמדות לאצבע עם ארבע רגליהם כמו עכברון הקציר על גבעול תירס. האוגרים הסיניים עשויים להיות די עצבניים בצעירותם, וכשמתבגרים ונעשים יותר ממושמעים, הם יכולים להיות עדינים יותר עם אופי חברותי.

בעבר, האוגרים הסיניים היו חיות מעבדה נפוצה, עד שהוחלפו על ידי העכבר והחולדה הנפוצים אשר קלים יותר לגידול.

## מוטציות צבע
באוגרים סיניים יש שלוש מוטציות צבע ידועות: סוג רגיל (פראי), מכותם דומיננטי, ולבנים שחורי עין. המוטציות "רגיל" ו"דומיננטי" זמינות באופן רחב בשוק חיות המחמד בבריטניה, בעוד שמוטציית "לבן שחור עיניים" היא נדירה מאוד ונמצאת רק אצל מגדלים חובבים בבריטניה.

## קישורים חיצוניים

* / יצירת חלבון תרופתי בחלב

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1867
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אנרי מילנה-אדואר
קטגוריה:אוגריים
קטגוריה:חיות מחמד
קטגוריה:סין: יונקים
סלופ

שמאל|ממוזער|250px|מערך המעטה של סלופ ברמודי
**סְלוּפּ** (באנגלית: **sloop**; מהולנדית: **sloep** או מצרפתית: **chaloupe**) הוא סוג של סירה או ספינת מפרשים בעלת תורן יחיד ומעטה אורכי, הכולל מפרש ראשי ומפרש קדמה אחד. קאטר, לשם השוואה, מניף מפרש ראשי ושני חלוצים לפחות, ותורנו מותקן קרוב יותר לירכתיים מאשר בסלופ.

מערך המעטה הנפוץ ביותר של מפרשיות כיום הוא מערך סלופ-ברמודה (Bermuda sloop) או בקיצור מערך ברמודי (Bermuda rig). מפרשית מסוג סלופ בת ימינו מניפה מפרש ראשי עם מנור ומפרש קדמה ללא מנור (חלוץ או חלוץ גנואה).

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מפרשיות
קטגוריה:אוניות וספינות מפרשים
קטגוריה:מערכי מפרשים וחלקיהם
מרקוריוס, שליט טרנסילבניה

**מרקוריוס** (בלטינית: **Mercurius**, מאה ה-11–12) היה, ככל הנראה, שליט (ווייבוד) (בהונגרית vajda – וויידה) של טרנסילבניה בשנים 1113–1111, אף על פי שבאותה תקופה עדיין אין תיעוד לקיום תואר זה.

שמו מוזכר כ-*Mercurius, principes Ultrasilvanus* ("מרקוריוס, נסיך הארץ שמעבר ליערות") בתעודה שהונפקה על ידי המלך קלמן של הונגריה בשנת 1111 ובתעודה נוספת משנת 1113.
בירתה הייתה אלבה יוליה (או בליגרד או, בהונגרית, גיולאפהרוואר).
בתעודה משנת 1097 מצוין שמו של וינקוריוס כ"רוזן של בליגרד" (*Vincurius comes Bellegratae*), ובספרים מסוימים נכתב שם זה בטעות Mercurius, מה שהביא להשערה השגויה שמדובר באותה דמות היסטורית.
. לגבי סמכויותיו, עדיין לא ידוע בתקופתו על השימוש בתואר "ווייבוד", המוזכר לראשונה רק מאוחר יותר, בצ'רטר משנת 1199. לכן עדיין לא ברור אם הוא היה באמת שליט של חבל הארץ או רק אחד מבעלי האחוזות הגדולים בה.
בשנת 1111 מצוין גם שם הבישוף הקתולי הראשון של טרנסילבניה, סימון "אולטראסילבאנוס".
על חייו ומעשיו של מרקוריוס אין פרטים כלשהם.

## קישורים חיצוניים
*היסטוריה של רומניה. טרנסילבניה, כרך א, פרק 4 מאת ד"ר יון אוארל פופ - הווייבודות של טרנסילבניה ופארטיום מהמאה -12  ועד 1541, קלוז'-נפוקה, הוצאת ג'ורג'ה באריציו, 1997 עמ' 2 
*רוזנויות מלכותיות בטרנסילבניה ב"היסטוריה של טרנסילבניה" מאת לאסלו מאקאי ואנדראש מוצי, עריכה כללית: בלה קפצי, בתרגום לאנגלית, הוצאת אוניברסיטת קולומביה, ניו יורק, 2001
* Gaufredus Malaterra *De Rebus gestis RogeriiCalabriae et Siciliae Comitis et Roberti Guiscardi Ducis fratris eius* עמ' 103

## הערות שוליים

קטגוריה:שליטי טרנסילבניה
מכרות המלך שלמה (ספר)

**מכרות המלך שלמה** (באנגלית King Solomon's Mines) הוא רומן הרפתקאות מאת הנרי ריידר הגרד, שיצא לאור בשנת 1885.

## תקציר העלילה
הספר מספר על שלושה בריטים, אלן קווטרמיין - צייד פילים, ג'ון גוד - קצין לשעבר והנרי קרטיס, שיוצאים למסע בעקבות היעלמות אחיו של קרטיס ובתקווה למצוא את היהלומים האגדיים במכרות המלך שלמה. אליהם מצטרפים משרתים אפריקאים, אחד מהם העונה לשם אומבופה. כל המשרתים, מלבד אומבופה, מתים בדרך למכרות בערבות המסע המסוכן.

כאשר מגיעה המשלחת לעובי היער הם נתקלים בשלוחה של שבט הקוקואנה. גוד מרשים את השבט עם המראה שלו, שעבורם נדמה מוזר (יש לו משקף מזכוכית על אחת מעיניו, חצי מפניו מגולחות, יש לו שיניים תותבות וצבע עורו לבן מאוד) והם מאמינים כי שלושת הגברים הבריטים הם רוחות נעלות שהגיעו מן הכוכבים. הם נלקחים אל מלך השבט - טוואלה שמתגלה כמלך אכזר המושפע ממכשפה העונה לשם גאגול.

לאחר שחזה באכזריותו של טוואלה, אומבופה מחליט לחשוף בפני המשלחת כי שמו בעצם איגונסי והוא המלך החוקי של שבט הקוקואנה. חצי משלוחות השבט מוכנות להילחם בשמו של איגנוסי ואילו אלה הנאמנים לטוואלה נלחמים בשמו. הפרקים הבאים מתארים מלחמה עקובה מדם וטבח של אלפי בני שבט הקוקואנה. לבסוף, איגנוסי מנצח כשידו על העליונה. קרטיס מחסל את המלך טוואלה בשם המלך החדש, איגנוסי.

לאחר ניצחונו, מציע איגנוסי לחברי המשלחת הבריטיים גישה לכל האוצרות של מכרות המלך שלמה. היחידה שמכירה את המעברים למכרות היא גאגול שמתאבלת על מותו של המלך האכזר. לאחר שגאגול נדחקת לפינה ומסכימה בלית ברירה לקחת אתם למכרות, נכנסת המשלחת הבריטית למכרות הסבוכים ולוקחת איתם את אחת מבנות השבט, פולאטה, שמטפלת ומאוהבת בגוד. לאחר שמצאו את המטמון, גאגול בוגדת בהם, רוצחת את פולאטה ומנסה ללכוד את החבורה. הם נאבקים בה, ובעקבות המאבק, גאגול נמחצת למוות על ידי דלת הסתרים עשוית הסלעים ולמעשה מצליחה ללכוד את המשלחת.

בעקבות תושייתם, מצליחה המשלחת להיחלץ מחדר המטמון. לפני שנמלטו הצליח קווטרמיין לחלץ חופנים של יהלומים. בדרכם חזרה הביתה בתור גברים אמידים מאוד, הם מוצאים את אחיו של קרטיס ובכך משלימים את שליחותם.

## תרגומים לעברית
* תרגם מנחם זלמן וולפובסקי, שטיבל, 1935
* תרגם מרדכי גלדמן, מסדה, 1971
* תרגם שרגא גפני, הוצאת שלגי, 1979
* תרגם אוריאל אופק, סדרת כתרי, כתר, 1987
* תרגם יהודה אטלס, הרפתקה: סופרים מתרגמים קלאסיקה, הוצאות אוקיינוס ומודן, 2012

## קישורים חיצוניים

* מכרות המלך שלמה (מהדורת 1901) באתר ארכיון האינטרנט 
* מכרות המלך שלמה באתר פרויקט גוטנברג 
* 
* 
*מכרות המלך שלמה במדריך הרפתקה לספרי נוער
* 
* הסיבה לצבע הכומתה של חיל ההנדסה הקרבית, על סמך הספר. באתר מתגייסים.

קטגוריה:ספרי 1885
קטגוריה:ספרים שעובדו לסרטים
קטגוריה:ספרי הוצאת שלגי
קטגוריה:ספרי הוצאת מסדה
קטגוריה:ספרי הוצאת כתר
קטגוריה:ספרי הוצאת מודן
קטגוריה:ספרי סדרת הרפתקה
כנסייה עגולה

[ממוזער|[כנסיית טמפל העגולה בלונדון]]
**כנסייה עגולה** היא מבנה מיוחד של כנסייה שהחלל המרכזי שלה מתוכנן באופן מעגלי. כנסיות עגולות נמצאות בעיקר בשוודיה ודנמרק (בעיקר באי בורנהולם) והיו מבני כנסייה פופולריים בסקנדינביה במאה ה-11 וראשית המאה ה-12.

יש להבדיל בין כנסיות עגולות למבני כנסייה עגולים במגדלים, וכן כנסיות בצורת מתומנים ומצולעים, שהן אינן עגולות לחלוטין.

## היסטוריה
בתקופה שקדמה לראשית הנצרות, נבנו מבנים עגולים בקבריהם של שליטים. באיטליה נבנו מספר כנסיות בפטיסטיות עגולות על ידי השליט או הבישוף לאחר שהאזור הוכרז כנוצרי. כנסיית הקבר בירושלים היא אחת מהכנסיות העגולות הראשונות, והיא נבנתה מעל לקברו של ישו. כך קרה גם במצודת פראג, בה נבנתה רוטונדה בקתדרלת ויטוס הקדוש שנוסדה במיקום בו מוצגת זרועו של ויטוס הקדוש. בהמשך נבנו כנסיות עגולות גם בקהילות ברפובליקה הצ'כית, בפולין ובמדינות הסלאביות.

כנסיית הקבר היוותה השראה לכנסיות רבות, היות שמסעות הצלב הובילו צלבנים וטמפלרים רבים שלקחו איתם לאירופה רעיונות ותוכניות לבניית כנסיות חדשות. דוגמאות לכנסיות עגולות נבנו בקיימברידג' ובלונדון, בהם כנסיית טמפל.

כנסיות עגולות באתיופיה קיימות מהמאה ה-16. מבחוץ הן נראות כמו בקתות עגולות, אך מבפנים מחולקות לשלושה חלקים. בראשון - רצפה מכוסה בשטיחים, עם כיסאות עבור הזקנים והילדים. בשני - רצפה מכוסה בשטיחים אליה רק אנשי הדת של הכנסייה האתיופית האורתודוקסית רשאים להיכנס. ובשלישי נמצא התבות או ארון הברית והוא אזור מלבני שמתייחסים אליו כקודש הקודשים ובו הקירות מכוסים בקישוטים ובתמונות של קדושים.
[ממוזער|שמאל|137x137px|כנסיית [קידאנה מהרת|קִידָאנֵה מִהְרַת (בעברית: ברית הרחמים) ברחוב אתיופיה, ירושלים]]

קובץ:Roundchurch.jpg|כנסייה עגולה בסקוטלנד
קובץ:Crkva Sv Vida Rijeka 140807.jpg|כנסיית ויטוס הקדוש ברייקה קרואטיה
קובץ:Bahar Dar Church Ethiopia.jpg|כנסייה עגולה בבהר דר באתיופיה
קובץ:Saint Anne Church - Kallósd, Hungary - 2005.jpg|כנסייה עגולה בהונגריה
קובץ:Domes of the Church of the Holy Sepulchre.jpg|הכיפה העגולה בכנסיית הקבר בירושלים
קובץ:Mantua3 BMK.jpg|רוטונדה די סן לורנצו במנטובה


## קישורים חיצוניים

*הכנסיות העגולות בבורנהולם 
*הכנסייה העגולה בקיימברידג' 
*כנסיית טמפל בלונדון 

קטגוריה:אדריכלות כנסייתית
קטגוריה:אלמנטים אדריכליים
דמנהור

**דַמַנְהוּר** (בערבית: **دَمَنْهُور**; ממצרית קדומה: **Dmỉ-n-Ḥr.w** - "הכפר של הורוס"; בקופטית: **Ⲡϯⲙⲓⲛ̀ϩⲱⲣ** - **פְּטִימִינְהוֹר**) היא עיר במצרים התחתונה ובירת מחוז אל-בחירה. דמנהור ממוקמת כ-70 ק"מ מדרום-מזרח לאלכסנדריה.

## היסטוריה
במצרים העתיקה הייתה דמנהור עיר הבירה של המחוז השביעי ושמו א-מנט. העיר הייתה מוקדשת לאל הורוס ומכאן שמה הקדום. שמה היווני Ἑρμοῦ πόλις μικρά (הרמופוליס מיקרה) משייך אותה לאל היווני הרמס. סטראבון ותלמי האסטרונום ישבו בה, ושם נכתב במאה השלישית איטינראריום אנטונינוס, רישום הכבישים הרומיים.

## אוכלוסייה
לפי אומדן רשמי מתאריך 1 ביולי 2023 גרו בדמנהור 329,572 בני אדם. העיר משמשת כמקום מושבו של בישוף. ממוקם בה בית אופרה מפורסם, והיא מקום עלייה לרגל לנוצרים, מוסלמים, וליהודים. היהודים נוהרים לעיר דמנהור לקיברו של רבי יעקב אבוחצירא, מגדולי רבני מרוקו.

## העלייה לקבר רבי יעקב אבוחצירא
את הקבר פוקדים מדי שנה, בכ' בטבת, יהודים רבים מכל העולם. בשנת 2012 נאסרה הכניסה לקבר בטענה כי הביקורים פוגעים ברגשות המצרים.

## מפורסמים שנולדו בדמנהור
*אחמד זוויל, חתן פרס נובל לכימיה בשנת 1999
*קירלוס ה-6, האפיפיור ה-116 של אלכסנדריה
*עבד אלוהאב אלמסירי, חוקר ואחד האישים בולטים בתנועת "כפאיה" וכתב אנציקלופדיה בת שמונה כרכים על היהדות והציונות
*פואד אבראהים, גאוגרף

בצפון איטליה קיימת קהילה אקולוגית בשם קהילת דמנהור, שמייסדיה רואים עצמם כממשיכי דרכם של חכמי מצרים העתיקה.

## אקלים

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מצרים: ערים
קטגוריה:קברי צדיקים בארצות ערב
קטגוריה:מחוזות מצרים: ערי בירה
ליגת העל הרומנית בכדורסל

**ליגה נציונלה**, היא ליגת הכדורסל הבכירה ברומניה. הליגה נוסדה בשנת 1950.

עד לסוף העידן הקומוניסטי, שלטו שני מועדונים מעיר הבירה (דינמו וסטיאווה) בליגה ותואר האליפות התחלק בנייהם. מאז עונת 1991/92 החל עידן חדש והאליפות ראתה גם מחוזות אחרים מחוץ לעיר בוקרשט.

הליגה משחקת תחת חוקי הכדורסל של פיב"א. במהלך העונה הסדירה כל קבוצה משחקת פעמיים נגד כל קבוצה אחרת בשיטה של בית חוץ, הווה אומר שבעונה הסדירה יש 30 משחקים. 8 הקבוצות המסיימות ראשונות עולות לסדרות פלייאוף של הטוב מחמישה משחקים כאשר בסופן מוכתרת האלופה.

האלופה משתתפת במפעל היורוקאפ.
### קבוצות הליגה בעונת 2025/26

## היסטוריית אלופות

## קישורים חיצוניים
* 

רומניה
קטגוריה:רומניה: כדורסל
קטגוריה:תחרויות ספורט ברומניה
אנטואן לואי בארי

[שמאל|ממוזער|250px|'''הרקולס יושב על שור''', [שנות ה-30 של המאה ה-19 (המוזיאון הלאומי, ורשה)]]
[שמאל|ממוזער|250px|'''תזאוס והמינוטאור''', 1843 ([מוזיאון בולטימור לאמנות)]]
[שמאל|ממוזער|250px|'''סוס טורקי, מס' 2''', 1844 ([מוזיאון וולטרס לאמנות)]]
**אנטואן לואי בארי** (בצרפתית: **Antoine-Louis Barye**; 24 בספטמבר 1795 – 25 ביוני 1875) היה פסל צרפתי הנודע בהתמחותו בפיסול פסלי בעלי חיים.
הפסלים של אנטואן-לואי ברייה נעשו על ידי בנו אלאפרד ברייה, אשר במשך עשרות שנים נאלץ לא לחתום על עבודותיו עד שנעשתה פיצוץ ביחסים ביניהם.

## קורות חיים
בארי נולד בפריז שבצרפת ולמד להיות צורף זהב. בראשית דרכו עבד עם אביו, בשנת 1808, בהיותו בן 13, הצטרף למחלקת הצורפות של צבא צרפת ובשנת 1810 עבר לעבוד תחת הצורף גיום מרטין בייניי  - שהיה הצורף האישי של נפוליאון בונפרטה. בתקופת מלחמות נפוליאון שירת במחלקת המפות של הצבא.

בשנת 1816 עבר ללמוד אצל הפַּסָל פרנסואה ג'וזף בוסיו  והצייר אנטואן-ז'אן גרו, וב-1818 התקבל בארי לבית הספר לאמנויות היפות בפריז. בשנת 1823 ביקר בז'רדן דה פלאנט והחל לצייר בעלי חיים וצמחים. בהמשך החל לפסל בעלי חיים על בסיס רישומיו. בתקופה זו המשיך לעבוד כצורף לפרנסתו.

בשנת 1819, במהלך לימודיו, בארי פיסל מדליון שנקרא "מילו מקורטנה, נטרפת בידי אריה", שזכה בתחרות של בית הספר באות כבוד.

בשנת 1820 פיסל בארי את היצירה "הרקולס עם החזיר מהר ארימנתוס".

בשנת 1823 פיסל בארי את היצירה "צעיר עם כובע בארט" בברונזה ובשנת 1827 את "דיוקנו של רישאר". ב-1829 פיסל את היצירה "צבי ניצב".

בשנת 1831 פיסל לראשונה פסל רחב ממדים "טיגריס טורף קרוקודיל" העשויה גבס, שזכה לפופולריות רבה ולפרסים, ואת "אריה דורס נחש" העשויה ברונזה.

בארי המשיך לפסל בעלי חיים הן כיצירות קטנות ממדים והן יצירות גדלות המתארות תמות מיתולוגיות ורומנטיות, כגון פסלי אריות וטיגריסים בגני ארמון הטווילרי, וכן קבוצות הפסלים "מלחמה, שלום, כוח וסדר" בשנת 1854.

בשנת 1855 זכו פסליו שהוצגו בתערוכה העולמית בפרסים, ובארי קיבל את אות לגיון הכבוד.

בשנת 1854 הוצע לבארי ללמד ציור בעלי חיים במוזיאון לזואולוגיה. בארי נשאר בתפקיד זה עד פטירתו בשנת 1875.

בשנת 1868 התקבל בארי כחבר באקדמיה הצרפתית.

בשנת 1870 עבר בארי לתקופה קצרה לעיר שרבורג, בעקבות ההרס שנגרם במלחמת פרוסיה צרפת, אולם שנה לאחר מכן שב לפריז.

בארי נפטר ב-29 ביוני 1875.

כיכר באיל סן לואי נקראת על שמו.

## קישורים חיצוניים

* יצירות אנטואן לואי בארי במוזיאון היל-סטד, קונטיקט
* קורות חיים
* קורות חיים
* יצירותיו, באתר מוזיאון אילנה גור
* 
* 

קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פר לשז
קטגוריה:פסלים צרפתים במאה ה-18
קטגוריה:פסלים צרפתים במאה ה-19
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1795
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1875
קופינליות

במתמטיקה, ובמיוחד בתורת הקבוצות, ה**קופינליות** או **סופיות** של סדר חלקי A היא העוצמה המינימלית של תת-קבוצה חוסמת (קופינלית) של A. עוצמה זו מייצגת עד כמה הסדר קל לכיסוי.

ההגדרה הכללית של מושג הקופינליות תלויה בהנחה שלכל אוסף של עוצמות יש מינימום, ששקולה לאקסיומת הבחירה, אך בדרך כלל נשתמש במושג בקבוצות סדורות היטב, כך שלא נהיה חייבים להניח את אקסיומת הבחירה.

## הגדרה
עבור קבוצה סדורה חלקית A, נאמר כי תת-קבוצה B היא קופינלית ב-A אם לכל איבר מ-A יש איבר מ-B שגדול (או שווה) אליו. הקופינליות של A היא: 
:\mbox{cf} (A) = \min\{ |B| : B \subset A , \forall a\in A \exists b \in B\,\,  a \le b\}

אם A סדור קווית אז B היא קופינלית אם היא לא חסומה, ולכן הקופינליות של A היא גודלה של הקבוצה הלא-חסומה המינימלית ב-A.

## קופינליות של סודרים
לכל סודר \alpha, הקופינליות תוגדר כסודר הקטן ביותר שהוא טיפוס סדר של תת-קבוצה חוסמת של \alpha, כלומר \mathrm{cf}(\alpha)=\min\{\mathrm{ort}(A):A\subseteq\alpha\land\forall \beta\in\alpha ,\exist\gamma\in A,\beta.

באותה דרך ניתן להגדיר קופינליות של קבוצה סדורה היטב, באמצעות הקופינליות של טיפוס הסדר שלה:
\mathrm{cf}(A)=\mathrm{cf(ort}(A)).

## קופינליות של מונים
בהינתן מספר מונה \kappa, הקופינליות שלו תוגדר כעוצמת הקבוצה הקטנה ביותר של עוצמות הקטנות מ\kappa, וסכומם הוא \kappa:
\mathrm{cf}(\kappa)=\min\left\{|I|:\kappa=\sum_{i\in I}\lambda_i\land\forall i\in I,\lambda_i.

מכיוון שניתן להגדיר \kappa=\sum_{\alpha\in A}1 עבור |A|=\kappa, נקבל \mathrm{cf}(\kappa)\leq\kappa.

ממשפט קניג נובע כי לכל מספר מונה אינסופי \kappa מתקיים \kappa (נגדיר את צד שמאל כסכום העוצמות \lambda_i, ואת צד ימין כמכפלת \kappa בעצמו |I| פעמים), וכן \kappa (לא ייתכנו \kappa עוצמות קטנות מ2^\kappa שסכומם 2^\kappa, כי אז לפי משפט קניג 2^\kappa=\sum_{\alpha\in A}\lambda_\alpha כאשר |A|=\kappa. אם נניח ש\kappa>\mathrm{cf}(2^\kappa) נוכל להוסיף אפסים לאגף שמאל ואחדות לצד ימין כדי להגיע לסכום ומכפלה של \kappa איברים).

## דוגמאות
* \mbox{cf}(\mathbb{R}) = \mbox{cf}(\mathbb{N}) = \aleph_0 (נובע מתכונת ארכימדס)
* אם \alpha סודר אז \mbox{cf}(\alpha + 1) = 1 כי הקבוצה \{\alpha\} היא קבוצה קופינלית.
* בהנחת אקסיומת הבחירה - \mbox{cf}(\aleph_1) = \aleph_1. הסיבה לכך היא שאחרת היה אוסף בן מנייה של סודרים בני מנייה קופינלי (כלומר לא חסום) בקבוצת כל הסודרים בני המנייה. איחודם היה בן מנייה, ומהווה דוגמה נגדית לקופינליות שלהם, כיוון שהוא גדול מכולם. באותו אופן, \mbox{cf}(\lambda^{+}) = \lambda^{+}, לכל מונה \lambda.
נעיר כי מהאמור לעיל נובע ש-\mbox{cf}(2^{\aleph_0}) > \aleph_0 מה שמדגים את העובדה שהקופינליות תלויה בעיקר בסדר הנבחר ולא בעוצמת הקבוצה.

## מונה וסודר סדיר וחריג
מונה וכן סודר יקרא **סדיר** (רגולרי) אם הוא שווה לקופינאליות של עצמו, אחרת הוא יקרא חריג (סינגולרי). למשל, \aleph_0 הוא מונה סדיר כי כל סדרה לא חסומה בו היא בהכרח אינסופית. כמו כן, בהנחת אקסיומת הבחירה, כל מונה עוקב הוא סדיר. לעומת זאת, המונה הגבולי \aleph_\omega הוא חריג כי הסדרה \aleph_0, \aleph_1, \dots ,\aleph_n,\dots היא קופינלית בו ומעוצמה \aleph_0 בלבד.

הקופינליות של כל סודר היא סודר סדיר, כלומר \mbox{cf}(\mbox{cf}(\alpha)) = \mbox{cf}(\alpha).

קטגוריה:תורת הקבוצות
אלכסנדרוס פנגוליס

**אלקסנדרוס פנגוליס** (ביוונית: **Αλέξανδρος Παναγούλης**; 2 ביולי 1939, גליפאדה ליד אתונה – 1 במאי 1976, אתונה) היה פעיל חברתי, משורר  ופוליטיקאי יווני.

## חייו
אביו של פנגוליס היה קצין בצבא יוון. אחד משני אחיו נפל קורבן לדיקטטורה הצבאית. האחר, אפסטסיוס, היה פוליטיקאי. 
פנגוליס למד הנדסת חשמל באוניברסיטה הטכנית הלאומית של אתונה.
בצעירותו התחנך פנגוליס בתנועת הנוער "הנוער הדמוקרטי היווני". בזמן שירותו הצבאי שקעה יוון בדיקטטורה המכונה גם "שלטון הקולונלים". הוא ערק משורות הצבא והקים את הארגון "התנגדות לאומית". ב-13 באוגוסט 1968 הוא ניסה להתנקש בחייו של גאורגיוס פאפאדופולוס, נתפס והתפרסם בגלל עמידתו האיתנה בעינויים שהופעלו עליו כשנחקר לאחר מכן. בתגובה לעינויים כתב שירים בכלא. על פנגוליס הוטל גזר דין מוות, אך ההוצאה להורג לא בוצעה בגלל לחץ בינלאומי, ודינו הומתק למאסר עולם. 

הוא המשיך לעבור עינויים גופניים ונפשיים קשים. ב-5 ביוני 1969 הוא הצליח לברוח מהכלא הצבאי, אך נתפס שוב. הוא לא הפסיק לנסות לברוח, עד ששוחרר אחרי הפלת הדיקטטורה. אוריאנה פלאצ'י ביקרה אותו בגליפאדה זמן קצר אחרי שחרורו לריאיון עיתונאי, והשניים פיתחו קשר זוגי, עליו מבוסס הרומן "איש" של פלאצ'י. 

אחרי שהמשטר ביוון חזר להיות דמוקרטי ישב פנגוליס בפרלמנט מטעם "איחוד המרכז" ותקף בחריפות פוליטיקאים ששיתפו פעולה עם שלטון הקולונלים בגלוי או בחשאי. בליל 1 במאי 1976 נהרג בתאונת דרכים, ימים ספורים לפני שהתכוון לפרסם מסמכים מארכיון המשטרה מזמן הדיקטטורה. במסמכים אלה, שלא פורסמו, יש ראיות לשיתוף הפעולה של פוליטיקאים רבים עם הדיקטטורה. נסיבות התאונה שנויות במחלוקת ורבים טענו שמדובר בהתנקשות. הלווייתו הפכה להפגנה שהשתתפו בה מאות אלפי בני-אדם.

## מורשת
מיקיס תאודורקיס הלחין כמה משיריו. אוריאנה פלאצ'י כתבה רומן עליו. עבור יוונים רבים פנגוליס הוא סמל למאבק לחירות. בשנת 1996 יצא כרטיס טלפון לזכרו ובשנת 1997 בול דואר. רחובות, תחנות של תחבורה ציבורית ורחובות נקראו על שמו, כמו תחנת המטרו אלקסנדרוס פנגוליס באתונה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:פעילים פוליטיים
קטגוריה:פוליטיקאים יוונים 
קטגוריה:משוררים יוונים
קטגוריה:הרוגי תאונות דרכים ביוון
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה הטכנית הלאומית של אתונה
קטגוריה:יוונים שנולדו ב-1939
קטגוריה:נפטרים ב-1976
אלפרד הרדליקה

[שמאל|ממוזער|250px|פסל של יהודי כורע, חלק מ"[האנדרטה נגד מלחמה ופשיזם" בכיכר אלברטינה שבווינה.]]
**אלפרד הרדליקה** (בגרמנית: **Alfred Hrdlicka**; 27 בפברואר 1928 – 5 בדצמבר 2009) היה פסל וצייר אוסטרי.

## קורות חיים
הרדליקה נולד בווינה בירת אוסטריה. בין השנים 1943–1945 למד הרדליקה רפואת שיניים. בשנת 1945 החל ללמוד ציור באקדמי דר בילדנדן קונסט ולמד שם עד שנת 1952. בין מוריו ניתן למנות את אלברט פריס גיטרסלו ואת יוזף דוברווסקי. בין השנים 1952–1957 למד פיסול תחת פריץ ווטרובה. בשנת 1960 הציג לראשונה תערוכת יחיד של עבודותיו בווינה.

בשנת 1964 ייצג את אוסטריה בביאנלה שנערכת בוונציה שבאיטליה.

יצירתו משנת 2008 "דת, עור וכוח" העוסקת בישו ובשליחיו עוררה שערורייה ציבורית שהוצגה, בשל התמות ההומו-אירוטיות שבה (בהן, בין היתר, באחד הציורים מוצגים ישו והשליחים כשהם מקיימים יחסי מין על שולחן הסעודה האחרונה).

בין יצירותיו הידועות ניתן למנות את האנדרטה נגד מלחמה ופשיזם בכיכר אלברטינה שבווינה.

## קישורים חיצוניים

* 

* פסליו של הרדליקה
* זעם בעקבות ציור ישו והשליחים של הרדליקה, אתר msnbc

## הערות שוליים

קטגוריה:פסלים אוסטרים
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1930
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-2009
בראש צעיר

**בראש צעיר** הייתה תוכנית רדיו יומית לנוער ולסטודנטים ששודרה ברשת א' של קול ישראל.

התוכנית שודרה למעלה מ-40 שנה, והייתה אחת מתוכניות הנוער הוותיקות ביותר בעולם הרדיו בישראל. התוכנית הייתה הפלטפורמה הראשונה לנוער שסיפקה חשיפה מעשית לרדיו. מגישי ועורכי התוכנית הם תלמידי תיכון וסטודנטים, כאשר מעליהם ממונה עורך אחראי וכל תוכנית עוסקת בנושא שונה, הקרוב ללבם של התלמידים.

התוכנית היוותה קרש קפיצה למגישיה הצעירים שפיתחו את כישוריהם העיתונאיים. עם מגישי התוכנית הבולטים אז והיום נמנים יוסף טרגין, שתוכנית המדע הפופולרי שלו "עולם המדע" שודרה במשך כשלושים שנה; אריה אלדד, לימים חבר הכנסת מטעם מפלגת האיחוד הלאומי; דליה סיגן, לימים עורכת תוכניות הנוער של קול ישראל; שרית לוי, שמיד עם סיום שידוריה הצטרפה ליחידת דובר צה"ל; דפנה ליאל, כתבת חינוך ומבזקנית בחדשות ערוץ 2; איש הטלוויזיה והעיתונאי דרור גלוברמן; כתב מגזין ותרבות בחדשות 12 אבי סדרינה, כתב הכלכלה של גלי צה"ל ניתאי ענבי; טל ניסן, מפיקה ועורכת בתחנות הרדיו של כאן - תאגיד השידור הישראלי,שיר פינטו בעלים של משרד ליחסי ציבור וניהול האמנים מהגדולים בישראל ורבים נוספים.

העורכת הראשית של מחלקת הנוער ברשת א' הייתה צילה אילן. עורכים אחראיים נוספים היו זיוית אורי, אפרת שושני, מושיק גולדברג, עפרה הלחמי ושירן מיארה. התוכנית ירדה מהאוויר עם סיום שידורי רשת א', אשר הוחלפה ב"כאן תרבות" של תאגיד השידור הישראלי.

## קישורים חיצוניים
* בראש צעיר באתר רשת א'

קטגוריה:תוכניות רדיו בקול ישראל
קטגוריה:נוער בישראל
סבתא רוח-שעווה

טקסט=תמונה של סבתא רוח שעווה|ממוזער|תמונה של סבתא רוח שעווה
**אזמרלדה "אסמה" שעווה** או **סבתא רוח שעווה** או **גבירת הרוח** היא דמות בדיונית בסדרת עולם הדיסק ואחת הדמויות המרכזיות בה. אזמרלדה היא מכשפה וחברה בכנס המכשפות של מדינת לנקר. היא האפוטרופוסית של המדינה הקטנה שלה, ולעיתים קרובות מגנה עליה מפני כוחות על-טבעיים. רוח-שעווה היא אחת המכשפות החזקות בעולם הדיסק (למרות שנני אוג טוענת שהיא יותר חרוצה מאשר חזקה) ולמרות כוח הקסם הרב שלה היא מעדיפה ברוב המקרים להשתמש ב"חוכמת הראש" או "מוחולוגיה", כלומר: פסיכולוגיה והשפעה אישית, כדי להשיג את מבוקשה. היא נוטה להיות קשוחה ולא חביבה במיוחד.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:עולם הדיסק
רוח-שעווה
עצב השמיעה ושיווי המשקל

**עצב השמיעה ושיווי המשקל** (בלטינית: **Nervus vestibulocochlearis**, באנגלית: **Vestibulocochlear nerve**; נהוג לסמנו: **CN VIII**) הוא זוג עצבי הגולגולת השמיני. תפקידו להוביל את השמע ואת תחושת שיווי המשקל מהאוזן הפנימית.

העצב יוצא מהפונס, עובר בחלק הסלעי של עצם הרקה, דרך פתח השמיעה הפנימי Internal auditory meatus, פתח שדרכו חודר גם עצב הפנים אל האוזן התיכונה. שם מתפצל העצב לשניים:
*עצב השמיעה (Cochlear nerve) - המגיע אל השבלול, וממנו מוליך את השמע.
*עצב שיווי המשקל (Vestibular nerve) - המגיע אל מערכת שיווי המשקל, וממנה מוליך את האותות משלוש התעלות העגולות למחצה.

## מיקום העצב באוזן
[מרכז|ממוזער|300px|ה[אוזן ועצבים העוברים דרכה:1 - עצב שיווי המשקל2 - עצב השמיעה3 - עצב הפנים4 - גנגליון הברך Geniculate ganglion (חלק מעצב הפנים)5 - עצב מיתר התוף Chorda tympani - סעיף של עצב הפנים המוביל את תחושת הטעם מהשליש הקדמי של הלשון)6 - השבלול7 - תעלות מערכת שיווי המשקל8 - הפטיש9 - עור התוף10 - חצוצרת השמע]] 

## מיקום העצב בין עצבי הגולגולת

## קישורים חיצוניים

* 

שמיעה ושיווי משקל
קטגוריה:אוזן
קטגוריה:שמיעה
ארנה פרנמבוקו

**ארנה פרנמבוקו** (בפורטוגזית: **Arena Pernambuco**) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בעיר סאו לורנסו דה מאטה, שבמדינת פרנמבוקו אשר בברזיל.
## היסטוריה
בנייתו החלה באוגוסט 2010 והסתיימה באפריל 2013. ארנה פרנמבוקו הוא אחד מ-12 האצטדיונים שלקחו חלק באירוח משחקי מונדיאל 2014 וכן אירח חלק ממשחקי גביע הקונפדרציות 2013. הוא אצטדיון רב-תכליתי, המשמש לענפי ספורט נוספים, הופעות וירידים. האצטדיון נחנך ב-22 במאי 2013.

האצטדיון ממוקם כ-19 ק"מ מרסיפה, בירת פרנמבוקו. אחת הסיבות למיקום מחוץ לרסיפה היא לקיחת חלק במאמץ לפתח את החלק המערבי של אזור מטרופולין של רסיפי. מסביב לארנה נבנה גם מרכז עירוני הנקרא "סידג'י ג'י קופה" (Cidade da Copa, "עיר המונדיאל") ובו בנייני מגורים רבים, בתי ספר, אזורי מסחר ותעשייה, מערכת תנועה ותחבורה משוכללת ותשתיות נוספות. חיבור בין רסיפי לארנה נעשה בעזרת רכבות קלות (על גלגלים) ורכבות רגילות, ובנוסף ארבעה כבישים מהירים אשר מהווים עורקים עיקריים לציבור.

## קישורים חיצוניים

* 
* תיאור האצטדיון באתר פיפ"א. 
* 

קטגוריה:אצטדיוני כדורגל בברזיל
קטגוריה:רסיפה: ספורט
קטגוריה:2013 בברזיל
קטגוריה:אצטדיוני מונדיאל 2014