תזות על פוירבך

**תזות על פוירבך** (בגרמנית: **Thesen über Feuerbach**) הוא חיבור פילוסופי קצר, המכיל אסופה של אחת עשרה תזות אפוריסטיות, שנכתבו על ידי קארל מרקס בשנת 1845. הכותרת מתייחסת לביקורת כלפי הפילוסופיה של לודוויג פוירבך, אך מופנית לאידיאליזם הגרמני ולתולדות הפילוסופיה המערבית בכלל. החיבור נכתב במקור כמתווה בסיסי לפרק הראשון בספר האידאולוגיה הגרמנית. התזות, כמו גם הספר שעבורו נכתבו, לא פורסמו בימי חייו של מרקס. התזות ראו אור לראשונה רק בשנת 1888, כנספח לחיבור של פרידריך אנגלס.

החיבור ידוע בעיקר בשל התזה האחת-עשרה והאחרונה:

## רקע
[ממוזער|[בול גרמני משנת 2004 של פוירבך]]
בפברואר 1845 קארל מרקס גורש מצרפת על ידי שר החוץ, פרנסואה גיזו. הוא מצא מקלט בבריסל, ואנגלס הצטרף אליו לאחר כמה חודשים, בתחילת חודש אפריל של אותה השנה. בבריסל מרקס החל לעצב לראשונה את מושג המטריאליזם ההיסטורי, והרעיון שביסוד השינויים המהותיים בהיסטוריה הפוליטית היה מאבק כלכלי בין מעמדות.

מרקס החל לעבוד על ספר המפרט את פילוסופיית ההיסטוריה החדשה שלו, תחת הכותרת "האידאולוגיה הגרמנית". בקשר לפרויקט זה, כתב מרקס מערך של אחת עשרה תזות ומכתמים ביחס לרעיונותיו של לודוויג פיירבאך, שהיה שותף לו בהשתייכות ל"הגליאנים הצעירים", וכמי שנחשב בעיני מרקס למבטא המודרני ביותר של המטריאליזם. אם כי לדעת מרקס לא הצליח לתאר מסקנות פוליטיות משביעות רצון מתוך תובנותיו הפילוסופיות. כאמור, "תזות" אלה נכתבו בתחילה כמתווה ראשוני לפרק הראשון בספר "האידאולוגיה הגרמנית", ורובן פותחו באריכות באותו חיבור.
### היסטוריה פרסומית
למרות המאמצים המרובים למצוא מוציא לאור לספר האידאולוגיה הגרמנית, הוא לא פורסם במהלך חיי מרקס או אנגלס. החיבור פורסם במלואו רק בשנת 1932 על ידי "מכון מרקס–אנגלס–לנין", בוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית של האיגוד ברית המועצות במוסקבה.

גם התזות לא פורסמו במהלך חייו של מרקס. החומרים נערכו מאוחר יותר על ידי אנגלס ופורסמו בפברואר 1888, כנספח לחיבורו לודוויג פוירבך וחתימת הפילוסופיה הגרמנית הקלאסית *.* כתב היד המקורי של מרקס פורסם רק בשנת 1924 בתרגום גרמני ורוסי כחלק מארכיון מרקס-אנגלס, בכרך הראשון.

## סקירה כללית
מרקס מתח ביקורת חריפה על מה שתפס כמטריאליזם הרפלקסיבי של "ההגליאנים הצעירים" דוגמת פוירבך ועל תפיסתם את "מהות האדם" כמבודדת וכמופשטת, ולמעשה מנותקת מההקשר של יחסיו הכלכליים והחברתיים של האדם. מרקס טען שהבנת מקורות האמונה הדתית לא הספיקה להתקדם לקראת חיסולה של הדת. במקום זאת להצהיר כי המבנה החברתי והכלכלי הבסיסי הוא שהוליד את האמונה הדתית וכי מדובר בטרנספורמציה של זה שהיה תנאי הכרחי לביטול הדת.

"התזות" מזהות את הפעולה הפוליטית כאמת היחידה בפילוסופיה, ומתמצות בתזה האחת-עשרה המפורסמת. בעוד שהטקסט מבקש לשמור על עמדתו הביקורתית של האידיאליזם הגרמני, הוא מעביר את הביקורת הזו למונחי פראקסיס, מטריאלים, ופוליטיים. במקום עיסוק תאורטי אידיאליסטי אי עיסוק מטריאליסטי חסר, מרקס מעוניין בשינוי מוחשי בעולם.

## שימושים בטקסט ואזכורים בתרבות
[ממוזער|מצבתו של מרקס ב[לונדון, התזה ה-11 כתובה באותיות זהב בחלקה התחתון]]
התזה האחת-עשרה שימשה את סרגיי פרוקופייב בקנטטה לרגל יום השנה העשרים למהפכת אוקטובר, אופ. 74.

התזה האחת-עשרה נחרתה בכניסה לאוניברסיטת הומבולדט באונטר דן לינדן בברלין. מפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה ציוותה על כך בשנת 1953 כחלק מהשחזור שנעשה באוניברסיטה בעקבות ההרס שגררה מלחמת העולם השנייה.

התזה האחת-עשרה היא גם האפיטף של מרקס, החרוטה על מצבתו בבית הקברות הייגייט בלונדון, יחד עם השורה האחרונה של המניפסט הקומוניסטי, "פועלי כל העולם, התאחדו".

הסופר והמרגל, ויטקר צ'יימברס  (ששלט בגרמנית ותרגם את הגרסה האנגלית משנת 1928 של *[[במבי (ספר)|במבי]]*) פרסם תרגום משלו לתזה האחת עשרה בספר זכרונותיו*:* "Philosophers have explained the world; it is necessary to change the world" (בתרגום חופשי לתרגומו: "פילוסופים הסבירו את העולם; מן ההכרח לשנות את העולם.").

התזה האחת-עשרה מצוטטת בסרט "החבר דב", בסצנה בה חה"כ לשעבר דב חנין תוהה בשיחה עם במאי הסרט, ברק הימן, האם פועלו היה מספיק כדי להביא לשינוי אמיתי.

## ראו גם
ממוזער|240x240 פיקסלים| התזה האחת-עשרה בכתב היד המקורי
* מרקסיזם
* אידיאליזם גרמני
* הגליאנים שמאליים
* לביקורת פילוסופיית המשפט של הגל

## קישורים חיצוניים

* "תזות על פוירבך" באתר מארכיון האינטרנט של מרקס-אנגלס 

## הערות שוליים

קטגוריה:כתבי קרל מרקס
קטגוריה:חיבורים פילוסופיים