open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
חוק יובש

[שמאל|ממוזער|250px|טופס [מרשם רופא|מרשם רפואי לאלכוהול, משנות ה-20, תקופת חוק היובש בארצות הברית]]
**חוק יובש** הוא שם כללי לכל חוק האוסר על ייצור, הובלה, ייבוא, ייצוא ומכירה של משקאות אלכוהוליים. לעיתים, מאפשר החוק שימוש במשקאות אלכוהוליים לצרכים דתיים, רפואיים ומדעיים.

בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20, רווחה התפיסה לפיה המדינה אחראית לרווחתם וטובתם של האזרחים ובין השאר עליה לחוקק חוקים אשר יגנו על האזרחים מפני הרעות שהם גורמים לעצמם. בעקבות הנזקים הרבים הנגרמים משתייה עודפת של משקאות חריפים, כשכרות ואלכוהוליזם, עלה בתחילת המאה ה-20 הרעיון לאסור מכירת משקאות חריפים ובכך לפתור את הבעיות הללו. בארצות הברית הרעיון קודם על ידי מפלגת האיסור, שעיקר מצעה נגע לאיסור מכירת משקאות אלכוהוליים. בעקבות זאת, נחקקו חוקי יובש במספר מדינות. אולם החוקים הללו בוטלו, ומאז אמצע המאה ה-20 אין מדינות חופשיות בהן יש חוקי יובש.

## הסיבות לביטול חוקי יובש

הדעה הרווחת היא שחוקי יובש בוטלו מכיוון שהם כשלו ולא הצליחו למנוע שתיית משקאות חריפים. אך יכולות להיות סיבות אחרות לביטול החוקים, כמו התפשטות הדעה המתירה לאדם לנהוג כרצונו גם כאשר הוא גורם לעצמו נזק, התגברות "השוק השחור" של האלכוהול והגדלת הפשיעה (בארצות הברית לדוגמה החלו ארגוני המאפיות לתפוס מקום משמעותי ומסוכן) וסיבה נוספת היא השפעתם של בעלי הון על המחוקקים (אשר היו מעוניינים בהחזרת הסחר במשקאות אלכוהוליים).

## מדינות בהן היה חוק יובש
במאה ה-20 נחקקו חוקי יובש במספר מדינות:
* 1901 עד 1948 באי הנסיך אדוארד (פרובינציה קנדית)
* 1914 עד 1925 ברוסיה
* 1915 עד 1928 באיסלנד
* 1916 עד 1927 בנורווגיה
* 1919 עד 1932 בפינלנד
* 1920 עד 1933 בארצות הברית

## חוק היובש בארצות הברית

ב-16 בינואר 1919 נחקק בארצות הברית התיקון ה-18 לחוקתה, אשר אסר על "ייצור, הובלה ומכירה של משקאות חריפים" בכל ארצות הברית. עם כניסתו של התיקון לתוקף כשנה מאוחר יותר (ב-16 בינואר 1920) החלה בארצות הברית **[[תקופת היובש]]**.

חוק זה בוטל על ידי התיקון ה-21 לחוקת ארצות הברית מ-17 בפברואר 1933, שאפשר מחדש מכירת משקאות אלכוהוליים. עד היום, זהו המקרה היחיד בחוקת ארצות הברית שבו תיקון אחד לחוקה ביטל תיקון אחר.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:תקופת היובש
קטגוריה:משקאות אלכוהוליים
הדים

**הדים** הוא כתב עת ספרותי, שיצא לאור בארץ ישראל בשנים תרפ"ב-תר"ץ (1922-1930). 

"הדים" יצא לאור בצורת חוברות קטנות, בין 50 ל-60 עמודים בלבד וללא הקפדה יתרה על מועדים קבועים, אלא לעיתים מזומנות. הדים נערך בידי הסופרים יעקב רבינוביץ ואשר ברש.

העורכים ביקשו להמשיך ברוחו של כתב העת קצר הימים "המעורר", שהוציא לאור הסופר יוסף חיים ברנר. כלומר, לחזק את הספרות העברית הצעירה, אך לא במניפסטים חוצבי להבות ולא במפעלי ענק של הוצאה לאור. אלא, בעבודה צנועה, בפסיעות קטנות, כמו החוברות של "הדים" עצמן. ובלשונם של העורכים: "בימי רפיון רוח וקהות יחס לספרותנו, אנו באים בחוברות הקטנות הללו. לא לגדולות אנו מתכוננים. לא לשנות ערכין ולא לחדש ערכין; אך גם לא נשתעבד לזרמים קיימים ולדרכים כבושות. בעצם אנו שואפים לדבר אחד: רעננות". דברים אלה נדפסו בפתחה של החוברת הראשונה.

המשתתפים בחוברות "הדים" היו רוב הסופרים והמשוררים העבריים שפעלו בארץ ובגולה. שכר הסופרים ששילמה המערכת היה הגון וסייע לסופרים רבים במאבק הקיום שלהם. בין המשתתפים היו: יעקב רבינוביץ ואשר ברש עצמם, יעקב פיכמן, יהודה קרני, אברהם שלונסקי, יהושע רבינוב מקיבוץ גבת, לוי בן אמיתי מקיבוץ דגניה ב', אברהם ברוידס, יצחק למדן, דבורה בארון, מרדכי טמקין, אסתר ראב, יוסף צבי רימון, מנחם זלמן וולפובסקי, הלל בבלי, שמעון הלקין, יעקב נתנאלי-רותמן, אברהם עמיצור ורבים אחרים.

העורכים הביאו גם תרגומים משובחים משל גדולי המשוררים והסופרים ברחבי תבל, ובהם: פרנץ ורפל, רבינדרנת טאגור, פרנסיס ז'ם, סרגיי יסנין, שארל בודלר ורבים אחרים.

קטגוריה:ישראל: כתבי עת ספרותיים
קטגוריה:ספרות בעברית
התיקון הרביעי לחוקת ארצות הברית

ממוזער|מגילת הזכויות האמריקאית, הכוללת את התיקון הרביעי לחוקה
**התיקון הרביעי לחוקת ארצות הברית** (באנגלית: **Fourth Amendment**) הוא חלק ממגילת הזכויות שבחוקת ארצות הברית. התיקון מגן מפני חיפוש, פריצה או תפיסה שרירותיים על ידי השלטון.

לפי התיקון, לכל אדם יש זכות לפרטיות בגופו וברכושו ועל כן חיפוש בהם חייב להיעשות רק על סמך מידע מבוסס. חיפוש גופני או חיפוש בביתו ורכושו של אדם יתאפשרו בצו בית משפט, על סמך הצהרה של מבקש הצו, למעט מספר מצבים מוגדרים בהם ניתן לבצע חיפוש ללא צו, למשל, כאשר שוטר עוצר חשוד, הוא רשאי לבצע בדיקה גופנית, או כאשר יש חשש סביר לכך שהחשוד עומד להשמיד ראיות - ניתן לפרוץ לביתו לשם מניעת הפעולה.

## תוכן התיקון
### מקור

*The right of the people to be secure in their persons, houses, papers, and effects, against unreasonable searches and seizures, shall not be violated, and no Warrants shall issue, but upon probable cause, supported by Oath or affirmation, and particularly describing the place to be searched, and the persons or things to be seized.*


### תרגום
:"זכותם של כל בני האדם להיות מוגנים, בין בגופם, בין בביתם, בין במסמכיהם ובין בחפציהם, מפני חיפושים ותפיסות בלתי סבירים, לא תיפגע, ואף צו לא יינתן, מבלי סיבה סבירה, הנתמכת בשבועה או בהצהרה, והמתארת במדויק את המקום בו יתבצע החיפוש, והאנשים או החפצים אשר ייתפסו."

## היסטוריה
הטקסט המקורי של החוקה יצר התנגדות כיוון שלא נתן ערבונות מספקים לחירות אזרחית. ולכן התיקון הרביעי לחוקה יחד עם שאר התיקונים במגילת הזכויות הוצעו לקונגרס ב-1789. תהליך אימוץ השינויים הסתיים ב-15 בדצמבר 1791.

בשנת 2009 חשף ממשל אובמה כי לאחר פיגועי 11 בספטמבר, שבמהלכם הותקפו מרכז הסחר העולמי ובניין הפנטגון על ידי מחבלים מארגון אל-קאעידה, נתן הנשיא ג'ורג' ווקר בוש יד חופשית לכוחות הביטחון האמריקנים להיכנס לבתיהם של אזרחי המדינה וזאת ללא צו חיפוש רשמי. על פי מזכר פנימי שנחשף, מטרתו של בוש בפעולות אלו הייתה לבדוק האם וכיצד אפשר לעקוף את זכויות התושבים כדי שכוחות הביטחון יוכלו לפעול במהירות וביעילות.

ביוני 2014 קבע בית המשפט העליון של ארצות הברית, פה אחד, כי התיקון הרביעי חל גם על מידע דיגיטלי, וכי אסור לבצע במכשיר כזה חיפוש ללא צו של בית משפט, אלא במקרים חריגים בהתאם לסייגים לתיקון הרביעי.

## ראו גם
חוק הפטריוט

## קישורים חיצוניים

* תרגום:חוקת ארצות הברית של אמריקה בוויקיטקסט
* 

## הערות שוליים

התיקון ה-4 לחוקת ארצות הברית
קטגוריה:פרטיות
היאס

שמאל|280px
**היאס** (באנגלית: **HIAS**, ראשי תיבות: **Hebrew Immigrants Aid Society**, "החברה לסיוע למהגרים עבריים") הוא ארגון יהודי-אמריקאי הומניטרי שנוסד במקור כדי לסייע לפליטים יהודים ב-1881. הארגון סייע ליהודים נתיני ארצות הברית להשיג רישיונות כניסה עבור קרוביהם שבאירופה, לעזור להם בצעדיהם הראשונים בארץ החדשה ולהילחם בחוקים המגבילים את אפשרות ההגירה של יהודים מארץ לארץ. כיום, מטרת ארגון היאס היא לסייע לכלל הפליטים (לאו דווקא יהודים) שנמצאים במצוקה קשה, לעזור להם לאיחוד משפחות, ולפעול למען ביטחונם.

החל משנות ה-70 של המאה ה-19 קמו בארצות הברית ארגונים שונים שמטרתם הייתה לסייע למהגרים היהודים מאירופה. מהגרים שהגיעו בגלים גדולים בעיקר החל משנות ה-80 של המאה ה-19 בעקבות הפוגרומים והאנטישמיות ברוסיה. אחד מאותם ארגונים היה "בית המקלט העברי" (The Hebrew Sheltering House) שנודע גם בשמו העברי "הכנסת אורחים", שהוקם בשנת 1889 על ידי יהודים ממזרח אירופה ונועד לדאוג למקלט לפליטים חסרי בית. ארגון אחר היה ה"אגודה לעזרה למהגרים עבריים" (Hebrew Immigrant Aid Society) שהוקם בשנת 1902. שני ארגונים אלה התאחדו בשנת 1909 ויצרו את הארגון "האגודה למקלטים ועזרה עבור מהגרים עבריים" (Hebrew Sheltering and Immigrant Aid Society), הידוע כיום כ-HIAS.

הארגון, שחבריו היו בעיקר מהגרים שהתבססו, חילק את פעילותו לשניים: הנשים עסקו יותר בחיי היום-יום וסייעו למהגרים החדשים יותר במזון, בלבוש ומקום לינה בעוד הגברים התמקדו יותר בשתדלנות ופעילות ארגונית במטרה לסייע בהשגת רישיונות הגירה, בהליך ההתאזרחות בארצות הברית ובמציאת מקורות תעסוקה.

הארגון היה מעורב בסיוע לפליטים לא-יהודים, כדוגמת: פליטי מלחמת וייטנאם, קמבודיה ולאוס. מתחילת המאה ה-21 היאס כולל בפעילותו עזרה ליישוב מחדש וסיוע לפליטים לא-יהודים.

רוברט באוורס, אמריקאי אנטישמי ולאומן לבן, שביצע את הטבח בבית הכנסת בפיטסבורג, טען שפעל כנגד היהודים בשל פעילות ארגון היאס בארצות הברית.

## היאס ישראל
היאס ישראל החל את פעילותו טרם הקמת המדינה ופועל בתחומי ההגירה, סיוע לעולים ומבקשי מקלט. הארגון בישראל פועל מול היאס העולמי וכן מול גורמים כגון הסוכנות היהודית.

בין אפיקי הפעילות של היאס ישראל נכללת תוכנית סיוע משפטי למבקשי מקלט ופליטים. הסיוע ניתן בנושאים כגון הסדרת מעמד ונושאים אזרחיים. בתוכנית פועלים עורכי דין וסטודנטים למשפטים אשר עוברים השתלמויות בתחום דיני הפליטים ומציעים ייצוג למבקשי המקלט.

נוסף על כך, מציעים מלגות לסטודנטים עולים. המלגות מוענקות לסטודנטים עולים חדשים שלומדים במוסדות המוכרים על ידי המועצה להשכלה גבוהה, במסלולים לתואר ראשון וכן ללומדים תארים מתקדמים.

## ראו גם
* היצ"ם

## קישורים חיצוניים

* 

* היאס ישראל
* אתר הארגון 
* על הארגון בעמלנ"ט
*  הנחת אבן הפינה למעון היאס לילדים בבאר שבע, יומני כרמל אפריל 1954 (התחלה 6:48)
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ארגונים פוליטיים יהודיים
קטגוריה:יהדות ארצות הברית: ארגונים
קטגוריה:ארגוני עזרה
ארנור

**ארנור** הוא שמה של ממלכה דמיונית בלגנדריום של ג'ון רונלד רעואל טולקין.

## היסטוריה בדיונית
ממלכת ארנור נוסדה באריאדור בשנת 3320 לעידן השני בארץ התיכונה בידי אלנדיל יוצא נומנור, והייתה לממלכת הדונאדין הראשונה בארץ התיכונה.

אלנדיל עצמו שלט בממלכת ארנור ושלח את שני בניו, איסילדור ואנריון, דרומה להקים את ממלכת הדונאדין הדרומית, ממלכת גונדור.
עיר בירתה הראשונה הייתה אנומינס שעל אגם איוונדים, אך ב־861 לעידן השלישי פורנוסט הייתה לעיר עם מספר התושבים הרב יותר ונהפכה לבירה.

הממלכה שגשגה עד שנת 1300, שאז מלחמת אחים בין שלושת בניו של המלך על הכתר גרמה לתפצלות הממלכה לשלוש מלכויות קטנות: ארתדין, קרדולאן, ורוד'אור. אויבה המושבע של הממלכה, המלך המכשף מאנגאמר ואדון הנזגול, ניצל היטב את הפיצול והחל במסע השמדת המלכויות הנותרות בארנור בפיקודו של סאורון.

ב־1409 רודאהור וקרדולאן נפלו, אך הדונאדין הנותרים מבית ארתדין המשיכו להילחם עוד כשש מאות שנה, עד לשנת 1974, אז הובסו בידי גדודי אורקים ופראי אדם תחת פיקוד מלך אנגמאר.

הממלכה פורקה אך שושלת המלכים המשיכה לחיות במסתור ונדדה באריאדור עד למלחמת הטבעת, שלאחריה אראגורן בן אראתורן, מלך גונדור וארנור החוקי, הקים מחדש את ארנור והחזירה לתהילת העבר.

## שרידי ארנור
לאחר שממלכת ארנור נחרבה, כל מה שנותר ממנה הם מספר שרידים: הריסות פורנוסט ואנומינס. מספר צריחים נשארו עומדים כמו הריסות אמון סול (גבעת הרוחות), כמו כן בנתיב בו הלך בילבו ברמות הטרולים יחד עם תורין ושותפיו, ראה בילבו כמה הריסות של צריחים, שלא היו אלא שרידי ממלכת רוד'אור.

## קישורים חיצוניים
* ארנור באנציקלופדיה של טולקין

קטגוריה:שר הטבעות: מקומות
קטגוריה:ממלכות הארץ התיכונה
נבחרת דרום וייטנאם בכדורגל

**נבחרת דרום וייטנאם בכדורגל** הייתה נבחרת הכדורגל הלאומית של מדינת דרום וייטנאם מ-1949 עד 1975. 

נבחרת דרום וייטנאם השתתפה בשני גביעי אסיה בהם סיימה במקום הרביעי. ב-1991 התאחדה הנבחרת עם נבחרת צפון ווייטנאם ל"**[[נבחרת וייטנאם בכדורגל|נבחרת וייטנאם]]**" (הנבחרת לא שיחקה מ-1976 עד 1990).

## כל [[גביע העולם בכדורגל|גביעי העולם]]
*1930 עד 1970 - לא נכנסה
*1974 - לא העפילה

## כל [[גביע אסיה|גביעי אסיה]]

:*משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה

דרום וייטנאם
קטגוריה:וייטנאם: כדורגל
קטגוריה:נבחרות כדורגל שהתפרקו
עונת רבייה

[ממוזער|[פסיון זהוב בחיזור אחרי הנקבה. בעונת הרבייה הזכרים נצבעים בצבעים מרהיבים ומחזרים אחרי נקבות.]]
[ממוזער|[תחרות (אקולוגיה)|לחימות בין הזכרים פורצות בעונת הרבייה. בתמונה זכרי ראמי צבי נלחמים.]]
**עונת רבייה** היא תקופה מסוימת בשנה בה מתרחשת הזדווגות. בתקופה זו בעלי החיים בתקופת מיוחמים ומוכנים להביא צאצאים לעולם. בדרך כלל, עונת הרבייה היא התקופה בה התנאים בסביבת המחיה נוחים ומתאימים כמו כמות מספקת של מזון ושתייה וטמפרטורה אופטימלית. לבעלי החיים השונים יש עונות רבייה שונות המושפעות ממספר רב של גורמים כמו משך אור יום וגנטיקה. 

באדם, בשונה מיונקים רבים, אין עונת רבייה. בנוסף בפרוקריוטים וחד תאים, כגון חיידק אין עונת רבייה מוגדרת, והרבייה מתרחשת כתהליך מחזורי במשך כל ימות השנה.
## פיזיולוגיה
הנקבות בתקופה הזאת נכנסות לשלב הייחום, ומפרסמות זאת בכל מיני אמצעים כמו פרומוני ריח, התנהגות, השמעת קולות ואף שינוי במראה. לזכרים של הרבה מיני בעלי חיים יש דו-צורתיות זוויגית, שמופיעה רק לקראת עונת הרבייה לשם החיזור. קרני האייל למשל צומחות לקראת עונת הרבייה כדי שיוכלו לשמש לו להרשמת הנקבות וללחימה בזכרים אחרים. היות שקרניים אלו מכבידות על האייל, הוא משיר את קרניו בסוף העונה.

## עונת רבייה כמבודד טקסונומי
על פי התפיסה הביולוגית של המין של חוקר האבולוציה ארנסט מייר הגדרת המין של יצור נקבע על ידי הרבייה, כלומר היכולת של שני הפריטים להזדווג בתנאים נורמליים ולהעמיד צאצאים פוריים הם הקובעים ששני הפריטים שייך לאותו מין. אחד מהמבודדים הטקסונומיים הוא עונת הרבייה של היצור, אם לשני יצורים יש עונת רבייה שונה הם שייכים לשני מינים שונים, מכיוון שההבדלים בעונת הרבייה מונעים מהם להזדווג.

קטגוריה:רבייה בבעלי חיים
ונוס מווילנדורף

שמאל|ממוזער|180px|ונוס מווילנדורף
**ונוס מווילנדורף** הידועה גם בתור **האשה מווילנדורף** היא צלמית פרהיסטורית של אישה בגובה 11.1 ס"מ שנתגלה ב-1908 באתר מהתקופה הפלאוליתית העליונה סמוך לווילנדורף (Willendorf) בעמק הוואכאו שבאוסטריה, על ידי הארכאולוג יוזף סומבתי. הצלמית מגולפת באבן גיר אואוליטית מסוג שאינו מצוי באזור וצבועה באוכרה אדומה.

בבדיקה חוזרת של הסטרטיגרפיה באתר העריכו החוקרים שגיל השכבה הארכאולוגית שבה נמצאה הצלמית הוא כ-30,000 שנים לפני זמננו.

הצלמית לא נועדה כנראה להיות פורטרט ריאליסטי אלא אידיאליזציה של הגוף הנשי. הפות, השדיים והבטן התפוחה מודגשים מאוד, דבר המרמז על קשר חזק לפוריות. זרועותיה הזעירות מקופלות מעל שדייה, ואין לה תווי פנים ברורים. ראשה מכוסה במה שנראה כצמות מלופפות, או סוג של כיסוי ראש.

הכינוי המשווה בין צלמית האישה השמנה למדי עם הדמות הקלאסית של "ונוס" עורר התנגדות בקרב חוקרים בני זמננו. כך לדוגמה העיר כריסטופר ויטקומב כי הוא מבטא באירוניה בוז לתפיסת היופי הקדומה והיכולת הטכנית המוגבלת הניכרות בפסל, כמו גם לחוסר הצניעות של הדמות, שלא תאם את תפיסת הנשיות של ראשית המאה ה-20 (קישור). חוקרים מסוימים דחו את ההשערה כי הצלמית היא איקונין של האלה האם, האלה של אירופה הקדומה הפלאוליתית. יש הסוברים כי בהיותה שמנה היא ייצגה מעמד נכבד בחברת הלקטים-ציידים, ומלבד פוריותה הבולטת, היא הייתה יכולה להיות גם סמל לביטחון והצלחה.

רגלי הצלמית לא עוצבו כך שהיא תוכל לעמוד בעצמה. עקב כך משערים כי הצלמית נועדה להיות מוחזקת בידיים ולא רק להביט בה בלבד. ארכאולוגים אחדים טוענים שהיא שימשה כקמע למזל. אחרים העלו את ההשערה כי הצלמית נועדה להחדרה לפות, כסוג של כישוף שנועד להגביר את הפוריות.

ונוס מווילנדורף היא חלק מאוסף המצוי במוזיאון לתולדות הטבע שבכיכר מריה תרזה בווינה.

מאז שצלמית זו נתגלתה וקיבלה את שמה נתגלו צלמיות דומות נוספות וצורות אמנות אחרות מאותה התקופה, המכונות כיום צלמיות ונוס.

## האמצעים הצורניים של ונוס מווילנדורף
# צורות אורגניות, צורות מעוגלות. הצורות האורגניות מדגישות את סמליות הפריון בגלל שהן הצורות הטבעיות של עולם החי והצומח וכך מודגש שהאישה היא חלק מעולם זה.
# צורות סמליות:
## פירות, המסמלים פוריות ושפע הן בגלל שהפירות והזרעים הם אברי הפריון של הצמחים והן בגלל שהם מזון עסיסי ומזין.
## מעוין עם חור באמצע - בתקופה הפרה היסטורית ציינו כך פריון.
## מעגל קונצנטרי - מעגלים בתוך מעגלים, המסמלים אינסופיות ומחזוריות, כמו מעגל החיים המתחיל ומסתיים ללא הרף.
# שימוש בצורות מוכללות - ללא פרטים אנטומיים מדויקים, בגלל שהצלמית מדברת על כל אישה ולא על אחת מסוימת.
# פרופורציות ערכיות - יחסי גדלים לפי ערכם ולא לפי גודלם במציאות. איברים לא חשובים מוקטנים או לא נמצאים כלל.

## קישורים חיצוניים

* כריסטופר ל.ס. אי. ויטקומב, "נשים בפרהיסטוריה: ונוס מווילנדורף" 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:צלמיות ונוס
קטגוריה:אירופה: ארכאולוגיה
דניאל גרינברג (מחנך)

**דניאל גרינברג** (באנגלית: **Daniel Greenberg**; 28 בספטמבר 1934 – 2 בדצמבר 2021) היה פרופסור אמריקאי לפיזיקה באוניברסיטת קולומביה. נמנה עם מייסדי בית הספר סדברי ואלי שבפריימינגהאם, מסצ'וסטס, בארצות הברית. גרינברג כותב טור בעיתון יומי. בעשורים האחרונים השתתף בכתיבתם ועריכתם של מספר ספרים על הדגם החינוכי של בית הספר. 

ספרו "בית הספר סדברי ואלי: לגדול במקום אחר" (הוצאת המכון לחינוך דמוקרטי, 2002) תורגם לעברית.

## ראו גם
* בית הספר סדברי ואלי

## קישורים חיצוניים
* "סוף סוף חופשי - בית הספר סדברי ואלי" - שלושה פרקים מתורגמים מספרו של דניאל גרינברג.

קטגוריה:סגל אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:חינוך אלטרנטיבי
קטגוריה:חינוך דמוקרטי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1934
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2021
תור (מבנה נתונים)

[ממוזער|סדר יציאת האיברים נקבע על פי סדר כניסתם ([FIFO)]]
במדעי המחשב, **תור** (*queue*) הוא מבנה נתונים מופשט המוגדר על ידי הפעולות הבאות:
* הכנסה (**enqueue**) - הוספת אובייקט אחד חדש בסופו של התור
* הוצאה (**dequeue**) - הוצאתו של האובייקט הנמצא בראש התור
* בדיקה אם התור ריק (**isEmpty**)
* בדיקת ערך בראש התור (**peek**)
כל הפעולות מתבצעות בסיבוכיות \ O(1), כלומר במספר פעולות שאיננו תלוי בגודל הקלט.

פעולות ההכנסה וההוצאה בתור מבוססות על העיקרון **נכנס ראשון - יוצא ראשון** FIFO, זאת בניגוד למחסנית שמממשת את אותן הפעולות, אבל לפי עקרון ה**נכנס אחרון - יוצא ראשון** - LIFO  (או: נכנס ראשון-יוצא אחרון - FILO).

## מימוש תורים
ישנם שני מימושים נפוצים לתור:
* מימוש בעזרת מערך לשמירת הנתונים, ומשתני עזר לשמירת מיקומו של ראש התור וזנבו בתוך המערך. זה למעשה מימוש על ידי חוצץ מעגלי. זהו המימוש הטבעי כאשר גודלו המקסימלי של התור חסום וידוע מראש. כאשר גודלו של תור לא חסום, ניתן לממש אותו בעזרת מערך דינאמי.
* מימוש באמצעות רשימה מקושרת, עם מצביע אל ראש הרשימה ואל סופה, או בעזרת רשימה מקושרת מעגלית. למימוש זה יתרון על פני מימוש במערך בכך שהוא תופס בזיכרון רק את המקום המינימלי ההכרחי עבור התור בכל רגע נתון, ואין לו חסמים מלאכותיים על גודלו. מצד שני, נדרשת הקצאת זיכרון דינמית, וכן קשה להשיג לוקליות של המידע.
## יישומי התור
תורים משמשים באלגוריתמים הדורשים שמירה על סדר במהלך העברת הנתונים (למשל באלגוריתם חיפוש לרוחב), להעברת הודעות בין תהליכונים (חוטים) של תהליך, ובמבני נתונים מורכבים יותר המשמשים לטיפול בריבוי משימות במערכות הפעלה מודרניות, טיפול בבקשות הנכנסות בשרתי אינטרנט, וכדומה.
## קישורים חיצוניים

* 
* מימוש תורים בפייתון באתר "מאיה כותבת אלגוריתמים"

קטגוריה:מבני נתונים
פארק גוספורד

**פארק גוספורד** (באנגלית: **Gosford Park**) הוא סרט משנת 2001, אשר ביים רוברט אלטמן, וכתב ג'וליאן פלוז לפי רעיון של אלטמן ובוב בלבן. אנסמבל רב-משתתפים של שחקנים מהשורה הראשונה לוהקו לתפקידים בסרט, שהיה מועמד לשבעה פרסי אוסקר. הסרט זכה בפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר ובפרס גלובוס הזהב עבור הבימוי. בנוסף היה מועמד לפרס האוסקר בקטגוריות "הסרט הטוב ביותר", "הבמאי הטוב ביותר" והתלבושות. מגי סמית' והלן מירן היו מועמדות בקטגוריית שחקנית המשנה.

## תקציר העלילה
עלילת הסרט מתרחשת בשנת 1932 באנגליה, קבוצה של אנשי אצולה בריטים ואורחים אמריקאים מתאספת לסוף שבוע של ציד באחוזה כפרית בשם "פארק גוספורד" (הסרט צולם בוורת'הם פארק). במהלך סוף השבוע נרצח בעל האחוזה, סר ויליאם מקורדל, והבלש משטרה המקומי מנסה לגלות מי הרוצח. הסרט מנווט בין עולמם של האדונים, בעלי האחוזה ואורחיהם, ובין המשרתים. 

הסרט עוקב אחרי מספר רב של דמויות וקוי עלילה, שחלקם עוסק ביחסים המורכבים בין הדמויות השייכות למעמדות השונים בחברה הבריטית. משולב בו סיפור בלשי בנוסח אגאתה כריסטי, וסיפורי דרמה בנוסח סדרת הטלוויזיה "אדונים ומשרתים".

סיפור הסרט הוא בדיוני לחלוטין אך אחת הדמויות, אייבור נובלו, מבוססת על זמר ידוע מאותה תקופה, ומגלם אותו ג'רמי נורתהם.

## צוות השחקנים
* מגי סמית' - קונסטנס טרנתהם
* מייקל גמבון - ויליאם מק'קורדל
* קריסטין סקוט-תומאס - סילביה מק'קורדל
* צ'ארלס דאנס - לורד ריימונד סטוקברידג'
* ג'רלדין סמרוויל - לואיזה סטוקברידג'
* טום הולנדר - אנתוני מרדית
* ג'רמי נורת'הם - אייבור נובלו
* בוב בלבן - מוריס וייסמן
* ג'יימס וילבי - פרדי נסביט
* קלאודי בלקלי - מייבל נסביט
* לורנס פוקס - רופרט סטנדיש
* ראיין פיליפה - הנרי דנטון
* סטיבן פריי - המפקח תומפסון
* קלי מקדונלד - מרי מקיכרן
* קלייב אוון - רוברט פארקס
* הלן מירן - גברת וילסון
* איילין אטקינס - גברת קרופט
* אמילי ווטסון - אלסי
* אלן בייטס - ג'נניגס
* דרק ג'קובי - פרוברט
* ריצ'רד אי. גרנט - ג'ורג'
* ג'רמי סוויפט - ארתור
* סופי תומפסון - דורותי
* מג ויין אוון - לואיס
* אדריאן סקרבורו - בארנס
* פרנק ת'ורנטון - מר בורקט

## קישורים חיצוניים

* 
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטים בריטיים
קטגוריה:סרטי דרמה
קטגוריה:סרטי מסתורין
קטגוריה:סרטי פשע
קטגוריה:זוכי פרס באפט"א לסרט הטוב ביותר
קטגוריה:זוכי פרס גילדת שחקני המסך - סרטים
קטגוריה:סרטי רוברט אלטמן
קטגוריה:זוכי פרס באפט"א לסרט הבריטי הטוב ביותר
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 2001
קטגוריה:זוכי פרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי לאנסמבל המשחק הטוב ביותר
קטגוריה:סרטי 2001
טים פאוורס

**טים פאוורס** (באנגלית: **Timothy Thomas Powers**; נולד ב-29 בפברואר 1952) הוא סופר מדע בדיוני ופנטזיה אמריקני.

אחת הנקודות הראויות ביותר לציון בעבודתו היא השימוש ב"היסטוריות סודיות" - פאוורס משתמש באירועים היסטוריים מאומתים ומתועדים, אך הוא מתאר אותם מנקודת מבט שונה, בה הקסם הוא כוח מניע חשוב במוטיבציה ובפעולותיהם של הדמויות הפועלות.

## חייו
פאוורס נולד בבאפלו, ניו יורק, וגדל בקליפורניה, לשם עברה משפחתו ב־1959. הוא למד ספרות אנגלית באוניברסיטת המדינה של קליפורניה בפולרטון, שם פגש לראשונה את ק. וו. ג'טר וג'יימס בליילוק, שניהם סופרי מדע בדיוני ופנטזיה, עימם נשאר מאז בקשרי חברות טובים, ומדי פעם שיתף עמם פעולה ביצירתו. עוד חבר אותו פגש באותה התקופה (אם כי לא היה סטודנט באוניברסיטה, שלא כמו ג'טר ובליילוק) הוא פיליפ ק. דיק; הדמות הנקראת "דייוויד" בספרו של דיק "ואליס" מבוססת על פאוורס.

פאוורס ובליילוק המציאו את המשורר ויליאם אשבלס (המופיע בספרו של פאוורס, "שערי אנוביס") בעת לימודיהם באוניברסיטה.

הרומן החשוב הראשון שלו היה "מזיגת הכהה" שכתב ב־1979, אך הרומן שהקנה לו את פרסומו היה הרומן הבא שלו, מ-1983, "שערי אנוביס", שזכה בפרס פיליפ ק. דיק. "שערי אנוביס" תורגם וראה אור בשפות רבות, בהן עברית. ספרו "זרמים זרים" שיצא ב-1987 ותורגם לעברית ב-2011 שימש בסיס לסרט שודדי הקאריביים: זרמים זרים.

בנוסף לקריירת הכתיבה שלו, פאוורס מלמד במשרה חלקית בתפקידו כ"סופר הבית" בתיכון לאמנויות של מחוז אורנג', שם חברו, בליילוק, מנהל את מחלקת הכתיבה היוצרת. פאוורס מתגורר כיום ב־Muscoy, קליפורניה.

פאוורס ביקר בישראל במסגרת פסטיבל אייקון 2005.

בשנת 2011 הוא היה מועמד לקבלת "פרס ארטור קלארק", אך בסופו של דבר הפרס הוענק ללורן ביוקס.

## ביבליוגרפיה
להלן רשימה חלקית של הספרים שהוציא פאוורס:
*מזיגת הכהה (1979) - The Drawing of the Dark בתרגומה של ורד טוכטרמן הופיע בהוצאת אופוס בשנת 2005
*שערי אנוביס (1983) - The Anubis Gates בתרגומה של ורד טוכטרמן הופיע בהוצאת אופוס בשנת 2000
*זרמים זרים (1987) - On Stranger Tides בתרגומה של ורד טוכטרמן הופיע בהוצאת אופוס בשנת 2011
*הזדמנות אחרונה (1992) - Last Call בתרגומה של ורד טוכטרמן הופיע בהוצאת אופוס בשנת 2002
*שלושה ימים עד דלא היה (2006) - Three Days to Never בתרגומה של ורד טוכטרמן הופיע בהוצאת אופוס בשנת 2008

## קישורים חיצוניים

* 

* ביבליוגרפיה של פאוורס
* ראיון עם הסופר מפברואר 2005
* קבוצת Yahoo! המוקדשת לפאוורס
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:באפלו: אישים
קטגוריה:סופרי מדע בדיוני אמריקאים
קטגוריה:סופרי פנטזיה אמריקאים
קטגוריה:סופרים ויוצרים זוכי פרס גפן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של קליפורניה בפולרטון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1952
כנסיית סנט מרי אלדרמאנבורי

**כנסיית סנט מרי אלדרמאנבורי** (באנגלית: St Mary Aldermanbury) הייתה כנסייה אנגליקנית שתכנן ובנה האדריכל סר כריסטופר רן.

הכנסייה נהרסה בבליץ במהלך מלחמת העולם השנייה והוחלט לא לשקמה. לאחר המלחמה הועברו שרידיה לפולטון במיזורי שבארצות הברית והם מהווים אנדרטה לסר וינסטון צ'רצ'יל.

בגן האנדרטה נמצאת אנדרטה להנרי קונדל וג'ון המינגס שערכו את המהדורה הראשונה של מחזות ויליאם שייקספיר.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:הסיטי של לונדון: כנסיות
קטגוריה:מבנים שנפגעו במהלך הבליץ
קטגוריה:כנסיות שנחרבו במלחמת העולם השנייה
כנסיית סנט דנסטן שבמזרח

שמאל|ממוזער|300px|כנסיית סנט דנסטן שבמזרח
**כנסיית סנט דנסטן שבמזרח** (באנגלית: St Dunstan-in-the-East) היא כנסייה אנגליקנית שהייתה על גבעת סנט דנסטן באמצע הדרך בין גשר מצודת לונדון לבין מצודת לונדון בסיטי של לונדון. הכנסייה נהרסה במהלך הבליץ במלחמת העולם השנייה. הריסותיה הן גן ציבורי כיום.
## היסטוריה
הכנסייה נוסדה בשנת 1100 בסגנון גותי. היא ניזוקה מאוד בשרפה הגדולה של לונדון בשנת 1666, ושוקמה בין השנים 1668–1671. צריח, בתכנונו של סר כריסטופר רן, נוסף לכנסייה שלושים שנה לאחר שיקומה. הצריח תוכנן בסגנון גותי כך שיתאים לכנסייה.

מצב הכנסייה התדרדר, והיא נבנתה מחדש בין השנים 1817–1821 על ידי האדריכלים דייוויד לאיינג וויליאם טייט. הצריח של רן שולב במבנה החדש.

בשנת 1941 נהרסה הכנסייה במהלך הבליץ. לאחר המלחמה הוחלט לא לשקמה. ב-1967 החליט האיגוד של לונדון להפוך את הריסות הכנסייה לגן ציבורי, וזה נחנך ב-1971.

הצריח שתכנן רן שרד את הבליץ, ומשמש כיום מרפאה ציבורית. מהכנסייה עצמה נותרו רק הקירות הצפוני והדרומי, וביניהם נשתלו עצים ונבנו מספר מזרקות. הגן נחשב לאחד מהיפים בגני הסיטי.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:הסיטי של לונדון: כנסיות
דנסטן שבמזרח
קטגוריה:כנסיות בסגנון גותי
קטגוריה:מבנים שנפגעו במהלך הבליץ
קטגוריה:כנסיות שנחרבו במלחמת העולם השנייה
הסירחון הגדול

[שמאל|ממוזער|250px|קריקטורה שפורסמה במגזין "[פאנץ'" ב-1855, כתגובה למכתב ששלח המדען מייקל פארדיי בנושא הזוהמה בתמזה]]
**הסירחון הגדול** (באנגלית: **The Great Stink** או **The Big Stink**) היה אירוע בקיץ 1858 שבו עזבו תושבי מרכז לונדון את העיר בשל ריח הביוב שעלה מנהר התמזה.

## גורמי הסירחון
בתחילת המאה ה-19 הייתה ללונדון מערכת ביוב שכָּללה בעיקר שימוש בנחלים שכוסו ושפיכת שפכי העיר לתמזה. באותה העת החל השימוש במערכות אינסטלציה מודרניות בבתים, והומצאו השירותים המודרניים הכוללים שטיפת האסלה במים. שימוש בשירותים מסוג זה הגביר מאוד את כמות השפכים שייצרה העיר. בעוד שבעבר השתמשו תושבי העיר בסירי לילה, כעת נהגו לשטוף את השפכים בכמויות מים אשר הכפילו ושילשו בזמן קצר את כמויות הביוב של העיר. בנוסף, תיעוש העיר הביא לשפכים רבים מבתי מטבחיים וממפעלים בעיר.

ביוב זה נשפך בסופו של דבר אל נהר התמזה, אשר שימש כמקור מי השתייה של חלק מתושבי העיר. מים מזוהמים אלה הביאו להתפשטות מגפות כולרה. עד אותה עת חשבו שהמחלה נגרמת ממיאזמה (אוויר מזוהם). ב-1849 פרסם ג'ון סנואו חיבור שבו פיתח את התאוריה שמקור המחלה הוא מים מזוהמים. סנואו הגיע למסקנה זו לאחר שהבחין שתושבי אזורים מסוימים, הנסמכים על מקורות מים ספציפיים, נוטים לחלות בכולרה יותר מאשר תושבים של אזורים אחרים. בעת התפשטות המגפה באזור הסוהו בשנת 1854, הוא זיהה שוב את המים המזוהמים כמקור להתפרצות, והביא לסגירת הבאר ממנה נשאבו המים לתושבי האזור.

בשנת 1848 התאחדו מספר גופים מקומיים והקימו את הוועדה המטרופולית לביוב. זו בדקה את מערכת הביוב של העיר והגיעה למסקנה שיש להרחיבה. בשנת 1855 הוחלפה הוועדה על ידי מועצת העבודות המטרופולינית של לונדון, אשר המשיכה לדון בנושא. תקציבים לביצוע הרחבה זו הוקצו רק בעקבות "הסירחון הגדול".

## קיץ 1858
קיץ 1858 היה קיץ חם ויבש במיוחד. בשל הטמפרטורות הגבוהות והיעדר הגשם ירדו מפלסי התמזה ויובליו, ואחוז הזיהום בהם עלה. בשל הזיהום במים והטמפרטורות הגבוהות שלהם, התרבו הבקטריות במים והסירחון החל להתפשט ברחבי העיר לאורך הנהר ויובליו.

הריח הגיע לעוצמה כזו שבארמון וסטמינסטר כוסו החלונות בווילונות הטבולים בכלוריד הסידן (בורית) על מנת שהריח לא ייכנס. חברי בית הנבחרים דנו בהצעות להעביר את בית הנבחרים ולפנות את התושבים להמפטון קורט ואוקספורד. גשם שירד ניקה את האוויר והעלה את מפלס המים, וכך נפתר המשבר.

## תוצאות הסירחון
בעקבות הסירחון מינה הפרלמנט הבריטי ועדה אשר תמליץ כיצד למנוע את הישנות הסירחון.
מועצת העבודות המטרופולינית של לונדון קיבלה בשנת 1859 את המלצות המהנדס הראשי שלה, ג'וזף באזאלגט, שכללו את הקמת מערכת הביוב של לונדון המשמשת את העיר עד היום.

בהמשך לניסיון בלונדון התפתחה בעולם שיטת הטיפול בביוב, תוך הפרדת מי הביוב ממי השתיה.

## לקריאה נוספת

## קישורים חיצוניים
* תיאור האירוע

## הערות שוליים

קטגוריה:לונדון: אסונות
קטגוריה:תמזה
קטגוריה:1858
קטגוריה:ביוב
DEViANCE

[ממוזער|250px|[לוגו הקבוצה]]
**DEViANCE** היא קבוצת תוכנה פיראטית מחתרתית שנוסדה ב-1999. הקבוצה, שעודה פעילה (נכון לינואר 2012), נמנית עם מספר קבוצות העוסקות בפריצת הגנה של תוכנות ומשחקי מחשב ובהפצתן באמצעות האינטרנט. בדומה לקבוצות פיראטיות אחרות, ל-DEViANCE אין אתר אינטרנט רשמי.

DEViANCE היא אחת מקבוצות הפריצה הפופולריות ביותר בקרב קהילת שחקני המחשב. לעיתים, הקבוצה הצליחה לשחרר גרסאות פרוצות של משחקים שעות ואף ימים לפני מועד תחילת שיווקן הרשמי. דוגמה לכך הייתה יציאתו של המשחק Unreal Tournament 2004 כיממה לפני השקתו הרשמית על ידי חברת אטארי ב-16 במרץ 2004.

בנוסף לפריצת תוכנות ומשחקי מחשב, הקבוצה גם מייצרת ומפיצה מחוללי רישיונות (בסלנג לועזי: "Keygen" (הלחם מקוצר של המילים באנגלית key ו-generator)). 

למרות שמעט מחבריה עדיין מפיצים לעיתים רחוקות פרצות תוכנה באופן פעיל, קבוצת DEViANCE נסגרה באופן רשמי. כך הכריז מנהלה ב-25 בדצמבר 2006, ונשא את נאומו בנושא באתר http://deviance.untergrund.net. עם זאת, הקבוצה עדיין נחשבת לפעילה, כיוון שחבריה לשעבר ממשיכים להפיץ פרצות בתוכנה בשמה.

DEViANCE מפיצה במקביל לתוכנה הפרוצה גם קובץ מידע (עם סיומת קובץ nfo (אך בפורמט קובץ טקסט (סיומת txt) בסיסי)), הכולל מידע אודותיה. בסופו של קובץ זה מופיעה תמיד ההצהרה הבאה (מתורגמת מאנגלית):

קטגוריה:העתקה פירטית של תוכנה
קיפוד חולות מצוי

ממוזער|קיפוד חולות
**קיפוד חולות מצוי** (שם מדעי: *Hemiechinus auritus*) הוא הקטן בקיפודי ישראל. אוזניו ורגליו ארוכות מאוד וקוציו גבשושיים. קיפוד החולות חי בחולות ובאדמות קלות. הקיפוד המצוי דחק את רגליו מיישובים ומסביבתם. קיפוד החולות נפוץ בצפון אפריקה עד הודו, דרום רוסיה ומונגוליה עד ערב.

קיפוד החולות פעיל בעיקר בערב ובבוקר, אך גם בלילה. ביום חבוי הקיפוד במחילות. משקלו של קיפוד החולות 220-190 (160-130) גרם.

קיפוד החולות הוא יחידאי. תחום המחיה לזכר הוא כ-50 דונם, ולנקבה כ-25 דונם. תחומי המחיה חופפים זה את זה במידה רבה.

בעת סכנה יכול לברוח במהירות של 12 קמ"ש.

## תפוצה בעולם
קיפוד החולות נפוץ מלוב במערב עד הודו ומונגוליה במזרח ומדרומה של רוסיה עד לצפון חצי האי ערב. בנוסף, קיפוד החולות מצוי גם בקפריסין.

## תפוצה בישראל
בעבר אכלס הקיפוד חולות ואדמה קלה באזור החוף מקיסריה בצפון ועד החולות של מערב הנגב בדרום. דרומה ומזרחה לבאר שבע הוא נפגש עם המין קיפוד המדבר. נפוץ היה גם בבקעת ערד. עם התרחבות השטחים החקלאיים חדר הקיפוד המצוי לחולות ולאזורי האדמות הקלות שיוצבו על ידי החקלאות ודחק משם את קיפוד החולות.
על פי בדיקה של החברה להגנת הטבע, שבוצעה בין השנים 2001 ל-2006, קיפוד החולות מצוי בסיכון באזור החוף.

## קישורים חיצוניים

* קיפוד חולות מצוי באתר IUCN 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי סמואל גוטליב גמלין
קטגוריה:ארץ ישראל: אוכלי חרקים
קטגוריה:קיפודיים
קטגוריה:קפריסין: יונקים
קטגוריה:הודו: יונקים
קטגוריה:רוסיה: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1770
קטגוריה:לבנון: יונקים
קטגוריה:סוריה: יונקים
קטגוריה:עיראק: יונקים
קטגוריה:קירגיזסטן: יונקים
קטגוריה:חיות בר שחיות בערים בישראל
אופולה

**אופולה** (פולנית: **Opole**, ; שמה לשעבר בגרמנית: אוֹפֶּלְן, **Oppeln**) היא עיר הנמצאת בדרום פולין על גדות הנהר אודר. אוכלוסיית העיר מונה 129,553 תושבים והיא בירת פרובינציית אופולה. היא גם בירתה ההיסטורית של שלזיה עלית. בעיר יש מיעוט גרמני גדול יחסית.

## היסטוריה

בעקבות מותו של בולסלאב השלישי (1138), אופולה וכל האדמות שבאזורה נהפכו לדוכסות נפרדת, שבסופו של דבר הייתה שותפה לגורלה של פולין ויותר מאוחר גם לגורלה של שלזיה.

לאחר הפסדה של אוסטריה במלחמה השלזית הראשונה ב-1742, חלקה הגדול של שלזיה, כולל אופולה, נפל לידי פרוסיה. ב-1871 הפכה העיר לחלק מהקיסרות הגרמנית.

## יהודי אופולה

היהודים הראשונים גרו ככל הנראה באזור העיר אופולה עוד לפני הקמת העיר בשנים 1211–1217 . בשנת 1840 הקימה הקהילה היהודית בית כנסת ברחוב הוספיטל. באביב 1894 החלה בניית בית כנסת חליפי וחדש, על האי פָּשֶקֶה, בשובל של נהר אודר העובר בעיר. לאור הגידול המהיר של הקהילה היהודית. בית כנסת החדש היה גדול ומפואר, היו בו כ-600 מקומות ישיבה. בתאריך 22 ביוני 1897 נערכה חנוכת בית הכנסת והעברת ספרי התורה מבית הכנסת הישן לחדש. עם הזמן בית הכנסת הישן נמכר במכירה פומבית לחברה להוצאה לאור ועל כן ככל הנראה, הוא שרד את ליל הבדולח והשואה. בשנת 2006 הפך בית הכנסת הישן לאולפן טלוויזיה אזורית של TVP3 Opole . רשויות העיר מונעות פגיעה בצורתו החיצונית של הבניין.

בשנת 1885 הקהילה היהודית באופולה הייתה בשיאה מבחינת מספר היהודים. בשנה זו חיו בעיר כ־765 יהודים. לאחר השואה קהילת יהודי אופולה לא התאוששה.

## ראו גם
* בית הכנסת החדש (אופלן)
*קהילת יהודי אופולה

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ערים גרמניות לשעבר
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-13
צוריאל

**צוּרִיאֵל** הוא מושב בגליל מערבי, ליד מעלות תרשיחא. הוא משתייך למועצה אזורית מעלה יוסף.

## היסטוריה
המושב הוקם ככפר עבודה בי"ח אייר תש"י, 1950, על אדמות הכפר סוחמאתא שתושביו נמלטו ממנו במהלך מלחמת העצמאות. ראשוני יושביו היו עולים מהעיר בית עד'אקה שבתימן.

טקס עליה על הקרקע וחנוכת בית כנסת התקיים בתחילת יוני 1950. בינואר 1951 נחנכו 133 בתים בכפר, שמנה קרוב ל-500 נפש. בשנת הראשונה עסקו התושבים בסיקול וייעור במימון הקרן הקיימת. צוריאל שרד את הגל הראשון של נטישת כפרי עבודה, והוחל בהסבתו מכפר עבודה ליישוב קבע. אולם רבים מתושבי המקום בקשו לעזוב, וגל של סכסוכים שטף את המקום שבשיאם, ביוני 1952, הוכה קשות המדריך מטעם פועלי אגודת ישראל. נשות הכפר הועסקו על ידי ויצו בייצור בגדים תימניים אותנטיים שנמכרו כמזכרות לתיירים.

בתחילת 1953 עזבו העולים מתימן את המושב והוא אוכלס על ידי עולים ממרוקו. במאי 1954 הצטרפו למושב תשע משפחות ממעברת צמח. באוקטובר 1954 הועברו למושב 18 משפחות עולים. עולים נוספים הצטרפו בפברואר 1955. בשנת 1958 נמסר למושב שטח אדמה נוסף לעיבוד. תושבים נוספים הצטרפו למושב בשנת 1959. החל מינואר 1960 שונתה שיטת התשלום של הסוכנות היהודית לתושבי צוריאל, ובעקבות זאת התקיימה הפגנה של התושבים במשרדי הסוכנות בצפת ובאוקטובר 1960 פתחו תושבי המושב בשביתה. התושבים דרשו את הגדלת המטעים, הגדלת הלולים, נטיעת מטע זיתים ובניית מחסני טבק.

המושב נקרא על שם הדמות המקראית צוריאל בן אביחיל, נשיא בית אב למררי. בסמוך למושב מצפון, מעבר לכביש 89, נמצא האתר הארכאולוגי חרבת ברזית (ח'רבת ברזה), המזוהה עם ברזית המקראית.

## קישורים חיצוניים

* צוריאל, באתר הרשות לפיתוח הגליל
* 

שמאל|ממוזער|200px|מפת המושב המוצבת בכניסה אליו

## הערות שוליים

*
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1950
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:הגליל העליון: יישובים
קטגוריה:מושבים במחוז הצפון
כרם בן זמרה

**כֶּרֶם בֶּן זִמְרָה** (ובראשי תיבות: **כב"ז**) הוא מושב בגליל העליון, מצפון לצפת, ושייך למועצה אזורית מרום הגליל.

## היסטוריה
המושב הוקם בשנת 1949 על אדמות הכפר הערבי **ראס אלאחמר** שנכבש במבצע חירם. מייסדי המושב היו עולים מטורקיה. בראש הקבוצה עמד בנימין אשכנזי, שקיבץ מטעם הפועל המזרחי 7 משפחות נוספות (משפחת רודיטי, משפחת קזס, משפחת רוזיו, משפחת אשכנזי, משפחת בן עזרא, משפחת מילס ומשפחת בגא). במאי 1950 התגוררו במושב בעיקר עולים מטורקיה, ומיעוטים מארצות אירופה ומצפון אפריקה.. אל המשפחות המייסדות הצטרפו בשנת 1951 עולים מרומניה, ביניהם ניצולי השואה. בשנה זו, הגיע להתגורר במושב גם הרב מאיר יהודה גץ, שהתנדב  לשמש בו כרב, מוהל ושוחט ואף הקים את בית הספר האזורי במושב ושמש בו כמורה. בשנת 1952 הצטרפו למושב עולים ממרוקו. בתחילה נקרא המושב "**ההר האדום**" על שם הכפר הערבי "ראס אל אחמר" שעל אדמותיו הוקם אך לאחר מכן שונה שמו ל"כרם בן זמרה", על שם כרמי הזיתים והענבים שהיו במקום ועל שם התנא רבי יוסי בן זמרה הכהן, שקברו מצוי בתחום המושב.

## כיום
המושב הוא מושב חקלאי ובו תיירות מפותחת, צימרים ויקבים.

[250px|ממוזער|ימין|מצבת קבר [יוסי בן זמרה השוכנת בקצה היישוב]]

## קישורים חיצוניים

* **רשימת יישובים**, מושב כרם בן זמרה, תנועת העבודה הישראלית.
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1949
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:הגליל העליון: יישובים
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
קטגוריה:יישובי הפועל המזרחי
קטגוריה:מושבים במחוז הצפון
סוריקטה

**סוּרִיקָטָה** (שם מדעי: *Suricata suricatta*) היא יונק השייך למשפחת הנמייתיים. הסוריקטה מצויה במדבר קלהארי באפריקה הדרומית. בטבע, הסוריקטות חיות בקבוצות שמכילות 2-30 פרטים.

## משמעות השם
באנגלית ידועה הסוריקטה בשם **meerkat**, שהיא מילה שמקורה הוא בהולנדית ומשמעותה "חתול אגמים". כיום שמה הנפוץ בהולנדית הוא **stokstaartje** שמשמעותו "זנבון מקל קטן", אך באפריקאנס ובאנגלית ידועה הסוריקטה בשמה הישן. מקור השם סוריקטה אינו בטוח, וישנן השערות כי מקורו בצרפתית, הולנדית או באחת מהשפות הילידיות בדרום אפריקה.

על פי האמונה הנפוצה בחלקים מדרום אפריקה (בעיקר בחלקים מזמביה ומזימבבווה), הסוריקטה ידועה גם בשם **מלאך השמש** ומגינה על כפרים מ"שד הירח" ומזאבי-אדם, אשר על פי האמונה, מתקיפים צאן וכפריים בזמן שהם בודדים.

## אנטומיה
משקלו של זכר הסוריקטה כ-731 גרם בממוצע, ומשקלה של הנקבה כ-720 גרם בממוצע. לסוריקטות גוף צנום שאורכו כ-35 עד 55 ס"מ, וזנב של כ-17 עד 25 ס"מ. זנבם של הסוריקטות אינו עבה כמו של נמייתיים אחרים, אלא ארוך ודק ומתחדד, וקצהו בצבע שחור או חום-אדמדם. לסוריקטות כתמים שחורים סביב העיניים, המונעים קרינה מן השמש.

לסוריקטה ציפורניים חזקות ומעוקלות בגפיה העליונות, המשמשות אותה לחפירה באדמה ולתפיסת המזון.  צבעם חום-זהוב, והם בעלי פסים קצרים מקבילים על גבם. הם ידועים בעמידתם הזקופה.

## התנהגות חברתית
ב"מחנה" הסוריקטות תמיד יימצא שומר שבמקרה של סכנה מתקרבת, יעבור בין חברי השבט ויודיע להם על הסכנה. בכל "מחנה" יש מחילות משותפות שבהן אפילו "בית שימוש" ציבורי משותף. אצל הסוריקטות קיימת תופעה בה הבוגרים מלמדים את הגורים לצוד. זוהי דוגמה נדירה להוראת מיומנויות על ידי בעל חיים שאינו האדם.

הסורקטות מציגות את תופעת האלטרואיזים בטבע.https://youtu.be/EKLpbd1-BAk?si=7HVhVh1Twu0Svm2u

## תזונה
הסוריקטות הן אוכלי חרקים וניזונות באופן משמעותי מחיפושיות ומפרפראים.

עכברים, חרקים, לטאות, ביצי ציפורים, גוזלים, שורשים, צמחים, נחשים ועקרבים ולעיתים נדירות גם ציפורים מהווים מזון עבור הסוריקטות.

## בתרבות הפופולרית
*הדמות טימון בסרט "מלך האריות" היא סוריקטה.
*הסדרה "יצורים חסרי מנוח" מתארת את חיי הסוריקטות וכך גם הסדרה של ערוץ אנימל פלאנט - "Meerkat Manor".
*ב-2008 יצא סרט בשם "הסוריקטות".
*גרסה 10.10 של אובונטו נקראה בשם הקוד "Maverick Meerkat" - סוריקטה פוחזת
*בסדרת האנימה "אגרטסוקו" דמותו של צ'יף קומייה הוא סוריקטה.

## קישורים חיצוניים

* 
* the royal society Variation in contributions to teaching by meerkats,


קובץ:Suricata suricatta -Auckland Zoo -group-8a.jpg
קובץ:Meerkat feb 09.jpg
קובץ:Meerkat (Suricata suricatta).jpg
קובץ:Suricata in Jerusalem Biblical Zoo.JPG
קובץ:Meerkat pup.jpg
קובץ:Father & Son meerkats.jpg|בוגר וגור
קובץ:Amsterdam Zoo (3799375010).jpg
קובץ:Meerkat At the zoo Novosibirsk Siberia.jpg
קובץ:Out Alone (4639592122).jpg
קובץ:Meerkat (Suricata suricatta) Tswalu.jpg
קובץ:PikiWiki Israel 33151 Suricata in Zoo-Botanical Garden Nahariya.JPG|סוריקטות בישראל


## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1776
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן כריסטיאן דניאל פון שרבר
קטגוריה:נמייתיים
קטגוריה:יונקים יחידים בסוגם
קטגוריה:דרום אפריקה: יונקים
קטגוריה:לסוטו: יונקים
קטגוריה:נמיביה: יונקים
קטגוריה:מדבר קלהרי: בעלי חיים
חדף קטן

**חדף קטן** (שם מדעי: *Crocidura suaveolens*) הוא הנפוץ בחדפי ישראל.
## מאפיינים
לחדף הקטן זנב ארוך ממחצית גופו וגבו אפור-חום, גחונו בהיר ממנו והגוון משתנה בהדרגה.

החדף הקטן חי בחבל הים תיכוני, בסבך צמחייה (בעיקר סמוך למים) ובנאות מדבר. בעולם נפוץ מדרום אירופה עד קוריאה, צפון אפריקה, מצרים ועד עיראק.

החדף הקטן הוא פעיל בעיקר בלילה, אך ניתן לראותו גם בבוקר ובערב. משקלו 7-4 (8.5-2.4) גרם, אורך זנבו 48-32 מ"מ ואורך גופו 77-52 מ"מ.

החדף הקטן הוא יחידאי וטריטוריאלי. בנחלת הזכר חיות כמה נקבות.

## קישורים חיצוניים

* חדף קטן באתר הרשימה האדומה של IUCN

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פטר סימון פאלאס
קטגוריה:חדפיים
קטגוריה:ארץ ישראל: חדפיים
קטגוריה:צרפת: יונקים
קטגוריה:גרמניה: יונקים
קטגוריה:רוסיה: יונקים
קטגוריה:קפריסין: יונקים
קטגוריה:קרואטיה: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1811
שניר

**שְׂנִיר** הוא קיבוץ מתנועת הקיבוץ הארצי באצבע הגליל. הקיבוץ נמצא במרחק כעשרה קילומטרים מצפון-מזרח לקריית שמונה, בתחום המועצה האזורית הגליל העליון.

שמו של היישוב נגזר מאחד משמותיו של הר חרמון הסמוך, על פי הפסוק  ().

## היסטוריה
היישוב הוקם בכ"א באלול ה'תשכ"ז (26 בספטמבר 1967) כהיאחזות נח"ל ברמת הבניאס, שהייתה אזור מפורז, ממערב לגבול הבינלאומי, מאז הסכם שביתת הנשק 1949, אך הוחזקה בפועל בידי סוריה עד מלחמת ששת הימים. ההיאחזות הוקמה במקום שיועד למצודת אוסישקין ו', במסגרת תוכנית מצודות אוסישקין, אך לא יצאה אז אל הפועל. ההיאחזות אוזרחה כקיבוץ בחשוון ה'תשכ"ט (1968) על ידי ארגון "השומר הצעיר". בראשית דרכו נקרא הקיבוץ "כפר משה שרת" אולם לאחר תקופה קצרה נקבע השם שניר, כשמו של הר החרמון בשפה האמורית. מקורות הפרנסה של הקיבוץ הם: מטע אבוקדו מהגדולים במזרח התיכון, גידולי שדה בעמק החולה, לול לבשר, בקר לבשר, תיירות צימרים וקייטרינג, מפעל סנו שהיה שייך בעבר לקיבוץ, הרחבה קהילתית שנתפשת כענף כלכלי מובהק ומקור ליציבות כלכלית על אף הצהרות חברי הקיבוץ.

בסוף שנות ה-70 היה קיבוץ שניר הראשון בקיבוץ הארצי שהחליט על מעבר מלינה משותפת ללינה משפחתית. לאחר שבתנועה סירבו לאפשר את המעבר, הודיע הקיבוץ על פרישה מתנועת הקיבוץ הארצי.

בשנות ה-90 של המאה ה-20 היה שניר הקיבוץ הראשון שעבר הפרטה, ואחד הראשונים שהוקמה בהם הרחבה קהילתית.

במהלך מלחמת חרבות ברזל פונה הקיבוץ.

## גלריית תמונות

Bamahane Nahal, 1967. II.jpg|טקס העלייה לנח"ל שניר ב-1967 על גבי שער במחנה נח"ל
snirk01.JPG|מועדון לחבר
SaidiSnir.jpg|קיר אמנות שיצר משה סעידי בחזית מועדון לחבר
snirk02.JPG|חדר אוכל


## קישורים חיצוניים

* 
*סיפורו של קיבוץ שניר באתר מיזם הנגב המערבי והגליל
*שניר במרכז המידע להתיישבות בגליל
*מיכאל יעקובסון: סקירה אדריכלית והיסטורית על חדר האוכל והמועדון בקיבוץ, באתר 'חלון אחורי', 13 באפריל 2016
*

## הערות שוליים

קטגוריה:קיבוצים
קטגוריה:קיבוצי הקיבוץ הארצי
קטגוריה:מועצה אזורית הגליל העליון
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1967
קטגוריה:עמק החולה: יישובים
קטגוריה:יישובים בצפון ישראל שפונו במלחמת חרבות ברזל
קטגוריה:היאחזויות נח"ל
קטגוריה:קיבוצים במחוז הצפון
לי באי

[שמאל|ממוזער|196px|לי באי מדקלם שיר מאת [ליאנג קאי]]
**לִי בּאי**, **לִי בּוֹ** או **לִי טי פּוֹ** (סינית: **[[李]][[白]]**; 701 – 762) משורר סיני שחי בימי שושלת טאנג ונחשב לאחד מגדולי המשוררים הסינים.

לי באי היה בנו של סוחר עשיר. מקום הולדתו לוט בערפל, אך רבים גורסים כי נולד בעיר סויאב שבקירגיזסטן (בקרבת טוקמק). משפחתו עקרה למחוז סצ'ואן כשהיה בן 5, שם הושפע לי באי מהטאואיזם ומקונפוציוס. מגיל 25 נדד ברחבי סין,  מה שהשפיע על אישיותו, ועל השפה השירית החופשית שזכתה לעניין רב עוד בחייו. בשנת 742 פגש לי באי את הקיסר ובמשך שנתיים שירת כמשורר בחצרו. בהמשך, נדד ברחבי סין, ופגש את המשורר הנודע דו פו בסתיו 744 ושנה אחר כך. השירים שכתבו השניים זה לזה נחשבים לקלאסיקה.

מאוחר יותר תמך לי באי במרד נגד הקיסר ועל כך הוגלה ליֵלַאנג. הוא זכה לחנינה ומת בדַאנְגטוּ. האגדה מספרת כי טבע כשניסה לתפוס את בבואת הלבנה. אחרים טוענים כי מת מהרעלת כספית בעת ניסיון כימי להמציא משקה מרפא-כל, ואחרים גורסים כי מת משתיית יתר. רבים משיריו עסקו בהנאות היין. 

משירתו של לי באי נותרו כ־1100 שירים. היכרות המערב עם לי באי החלה בזכות התרגומים החופשיים של המשורר עזרא פאונד מהתרגומים ליפנית לשירתו של לי באי. בתרגום לגרמנית נתפרסמו כמה משיריו בזכות השיר על הארץ מאת מאהלר. שיריו תורגמו לעברית בעיקר על ידי דן דאור.

## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* המשורר הנודד, לי באי, אתר הרדיו הסיני הבינלאומי
* 
* 
* 

קטגוריה:משוררים סינים
קטגוריה:ילידי 701
קטגוריה:נפטרים ב-762
צלמית ונוס

[שמאל|ממוזער|180px|[ונוס מווילנדורף]]
[שמאל|ממוזער|150px|[ונוס מלוסל]]
ממוזער|תרבות האלה צלמיות פולחן
**[[צלמית (ארכאולוגיה)|צלמית]] ונוס** הוא כינוי קבוצתי למספר חפצים פרהיסטוריים רובם בצורת פסלון של אישה שמנה או בהריון מתקדם מהתקופה הפלאוליתית העליונה שנמצאו באירופה ובצפון אסיה. צלמיות אלו נמנות עם החרסים העתיקים ביותר הידועים כיום ומהווות דוגמה עתיקה של היריון באמנות. משמעותן התרבותית אינה ידועה. עם זאת, בהתחשב בכך שייתכן כי בתקופה בה נוצרו היחס להשמנה בחברה האנושית היה שונה מהיום (שכן מזון, בייחוד מזון משמין היה מצוי בצמצום כיוון שהחקלאות טרם התפתחה), צלמיות אלו יכלו להיות סמל להצלחה ואיקונין של פוריות, או אף מייצגות באופן ישיר את האלות השונות בעצמן.

נוהגים לשייך לקטגוריה זו שני ממצאים ארכאולוגיים עתיקים בהרבה - ונוס מברכת רם, שגילה בין 233,000 ל-800,000 לפנה"ס וונוס מטן-טן, שגילה בין 300,000 ל-500,000 לפנה"ס, השייכים לתרבות האשלית התיכונה. צלמיות אלו שנמצאו באסיה ובאפריקה עשויות אבן ולא חרס. שתי הצלמיות עשויות בצורה גסה, וייתכן כי קבלו את צורת הדמות האנושית כתוצאה מתהליכים גאולוגיים טבעיים. עם זאת, קווקווים החרוטים על ונוס מברכת רם מרמזים על שימוש אנושי בכלי עבודה מאבן, ועל ונוס מטן-טן יש סימנים כי נצבעה - "שכבה שומנית" על פני האבן נבדקה והיא מכילה ברזל ומנגן, עדות לכך שהצלמית עוטרה בידי מישהו שעשה בה שימוש כצלמית, בלא קשר לדרך בה נוצרה. 

דוגמאות לצלמיות ונוס:
*ונוס מברכת רם
*ונוס מטן-טן
*ונוס מהולה פלס 
*ונוס מברסמפוי
*ונוס מווילנדורף
*ונוס מלספוגו
*ונוס מדולני וייסטוניצה
*ונוס מלוסל

## קישורים חיצוניים

* דמויות ונוס מתקופת האבן
* דמויות נשים באמנות הקדומה
* The Venus
* פסל בן 400,000 שנה ממרוקו אתר הבי.בי.סי
* German 'Venus' may be oldest yet מאתר ה-BBC
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אמנות פרהיסטורית
קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:אבולוציית האדם
סטיבן וילסון

**סטיבן ג'ון וילסון** (באנגלית: **Steven John Wilson**, נולד ב־3 בנובמבר 1967 בעיר המל המפסטייד שבבריטניה) הוא מוזיקאי, זמר, כותב שירים ומפיק מוזיקלי אנגלי. ידוע בעיקר כמקים, סולן, גיטריסט וכותב השירים של להקת הרוק המתקדם פורקיופיין טרי. לאחר פירוק הלהקה המשיך בקריירת סולו. במקביל, חבר בלהקות נואו מאן ובלאקפילד בשיתוף עם הזמר הישראלי אביב גפן, וכן לוקח חלק בהרכב Storm Corrosion יחד עם סולן להקת אופת', מיקאל אוקרפלט.

## ביוגרפיה
וילסון ידוע בכישורי ההפקה והמיקס שלו ובסאונד הייחודי שלו. בנוסף לעבודה על יצירותיו, כישרונו בא לידי ביטוי גם בהפקת האלבומים Heritage, Blackwater Park, Deliverance ו-Damnation של להקת המטאל המתקדם השוודית אופת'. וילסון הפיק גם את האלבום הרביעי של להקת המטאל הישראלית אורפנד לנד ואלבומים של להקות רבות אחרות, בעיקר להקות רוק מתקדם.

בשנת 2009 הוציא ביחד עם רוברט פריפ גרסאות מחודשות עם סאונד משופר לאלבומים נבחרים של קינג קרימזון.

לאחר שסיים את דרכו בלהקת פורקיופיין טרי, החל בקריירת סולו. ב-2008 יצא אלבום הסולו הראשון שלו, Insurgentes. ב-2011 יצא אלבום הסולו השני של וילסון "Grace for Drowning". ב-2013 יצא אלבום הסולו השלישי של וילסון "The Raven That Refused To Sing" שהופק על ידי אלן פרסונס. ב-2015 יצא אלבום הסולו הרביעי של וילסון "Hand. Cannot. Erase." ובו מתארחת הזמרת הישראלית נינט טייב. כמו כן, טייב הצטרפה לסיבוב ההופעות של וילסון ב-2016.

וילסון כבר הופיע בעבר כמה פעמים בישראל ובחודש פברואר 2019 הופיע בהיכל התרבות בת"א במסגרת סיבוב ההופעות לקידום אלבומו החמישי "To the Bone".

### חיים אישיים
וילסון מעדיף לשמור על פרופיל ציבורי נמוך, אך משתף תמונות של חייו באינסטגרם. הוא שיתף את החדשות שהוא התחתן עם חברתו הישראלית רותם בספטמבר 2019, ולאחר מכן שיתף את תמונת החתונה. לאשתו יש שתי בנות מנישואיה הקודמים. משפחתו גם הקימה חשבון אינסטגרם לכלבם בואי ווילסון, על שם דייוויד בואי.

בראיון לג'רוזלם פוסט מ-2016 הביע את הערצתו לישראל וביקר מוזיקאים כרוג'ר ווטרס התומכים ב-BDS.

וילסון הוא טבעוני ואתאיסט, ומבקר חריף של הדת המאורגנת אך נמנע מהטפה כאמן.
הוא אינו מעשן ואינו צורך סמים.

## דיסקוגרפיה
;אלבומי אולפן
**[[Insurgentes]]*  (2008)
**[[Grace for Drowning]]*  (2011)
**[[The Raven That Refused to Sing (And Other Stories)]]*  (2013)
**[[Hand. Cannot. Erase.]]*  (2015)
**[[To the Bone]]*  (2017)
**[[:The Future Bites]]*  (2021)
**[[The Harmony Codex]]*  (2023)
**[[The Overview]]*  (2025)

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:גיטריסטים בריטים
קטגוריה:זמרים בריטים
קטגוריה:מוזיקאי רוק
קטגוריה:פורקיופיין טרי
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1967
Deadwing

**Deadwing** הוא אלבום רוק מתקדם מאת להקת פורקיופיין טרי, שיצא לאור ב־28 במרץ 2005 באירופה וב־26 באפריל 2005 בארצות הברית. במהרה הפך האלבום להיות האלבום הנמכר ביותר של הלהקה.

## השירים באלבום




## משתתפים
### חברי הלהקה
* סטיבן וילסון – שירה, גיטרה, פסנתר, גיטרה בס, קלידים, דולצימר
* ריצ'רד ברביירי – סינתיסייזר, קלידים
* קולין אדווין – גיטרה בס
* גאווין האריסון – תופים, כלי הקשה

### מוזיקאים אורחים
* מיקאל אוקרפלט (אופת') – שירה, גיטרה
* אדריאן בלו (קינג קרימזון) – גיטרה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי פורקיופיין טרי
קטגוריה:אלבומי חברת לוה רקורדס
קטגוריה:אלבומים באנגלית
ונוס מברכת רם

ממוזער|שמאל|150px|איור של הפסלון
**ונוס מברכת רם** הוא השם שניתן לאבן חרוטה, ככל הנראה פסלון, מהקדומים שידועים בעולם. האבן נמצאה בשנת 1981 על ידי פרופ' נעמה גורן-ענבר מהאוניברסיטה העברית באתר הארכאולוגי בבריכת רם שברמת הגולן. יש המשייכים את האתר בו נמצאה לתרבות האשלו-יברודית.

הצלמית גולפה מאבן סקוריה אדומה, אורכה 3.5 ס"מ וייתכן ששימשה למטרות סמליות או דתיות. היו חוקרים שערערו על היותה של צלמית זאת מעשה ידי אדם (ולא אבן טבעית בעלת צורה זו), אך , כפי שמוגדר באתר מוזיאון ישראל.

השכבה הארכאולוגית שבה נמצאה הצלמית תוארכה לתקופה שבין 800,000 ל-233,000 שנים לפני זמננו, לפי גילים בשיטת אשלגן-ארגון שנמדדו בשתי שכבות הבזלת התוחמות אותה (מלמעלה ומלמטה). עם זאת, נראה כי התחתונה משתי השכבות קדומה בהרבה לממצאי האתר והתיארוך ההגיוני הוא זה הקרוב לשכבת הבזלת העליונה המכונה "בזלת כרמים". הצלמית נוצרה כנראה בידי הציידים-לקטים מהמין הומו ארקטוס.

צלמית זאת נחשבת לממצא העתיק ביותר של דמות אנושית הקיים בתיעוד הארכאולוגי. היא מזכירה את קבוצת הצלמיות הפרהיסטוריות המכונות צלמיות ונוס, מהתקופה הפלאוליתית העליונה של אירופה, ומכאן כינויה.

קיימים סימנים לכך שהאמן או האמנית הקדומים חרצו חריצים על הצלמית בכלי צור שבעזרתו עוצב הראש, ובאופן זה גם עוצבו הזרועות והחזה השופע של הדמות. אין הסכמה בין החוקרים אם הפסלון הוא אכן צלמית. פרופ' עופר בר-יוסף ופרופ' יוסף גרפינקל כתבו בספרם:

## לקריאה נוספת

*Goren-Inbar, N and Peltz, S, 1995, "[Additional remarks on the Berekhat Ram figure](https://www.scirp.org/(S(351jmbntvnsjt1aadkposzje))/reference/referencespapers.aspx?referenceid=2669826)," *Rock Art Research* **12**, 131-132, quoted in Scarre, C (ed.) (2005). *The Human Past*, (London: Thames and Hudson)
* Nowell, April. "A New Look at the Berekhat Ram Figurine: Implications for the Origins of Symbolism", 2001. *Academia.edu* 


## קישורים חיצוניים

* צלמית מברכת רם, באתר מוזיאון ישראל
* סרטון ריאיון עם הארכאולוגית פרופ נעמה גורן עינבר "The Venus of Berekhat Ram"

## הערות שוליים

קטגוריה:צלמיות ונוס
קטגוריה:עתיקות ארץ ישראל
קטגוריה:התרבות האשלו-יברודית
קטגוריה:ארץ ישראל: פרהיסטוריה
קטגוריה:מוזיאון ישראל: פסלים
קטגוריה:מוזיאון ישראל: ארכאולוגיה