open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
עלילות מכס, מוריס ובלה, מורדוך הערבי וזבשיק הסוס

**עלילות מכס, מוריס ובלה, מורדוך הערבי וזבשיק הסוס** הוא מחזמר מאת חיים מרין. המחזה הועלה לראשונה ב-11 בפברואר 1987 בבית ליסין.

## עלילה
קומדיה מוזיקלית המתארת את עלילותיהם העצובות-משעשעות של צמד שותפים לעבריינות מכס ומוריס לצד דמויות נוספות: בלה, ארוסתו של מוריס, זבישק הסוס, אביה של בלה, ומורדוך הערבי, המכונה "מרדכי היהודי", שהוא ידידו הקרוב של זבישק הפולני. חבורה זו של פושעים זוטרים מבלה במסעדתו העמוסה והענייה של מורדוך הערבי, וחולמת על "המכה הגדולה" שתוציא אותם מן הביצה הדלה שבה הם שקועים, ותוביל אותם לעבר עתיד מזהיר יותר.

במהלך ההמתנה למימוש חלומותיהם, הם עוסקים בדיונים בנושאים מוסריים, פילוסופיים וכבדי משקל, ומתווכחים על עניינים אקטואליים הרלוונטיים לחברה הסובבת אותם. במקביל, הם יוצרים בעצמם שירים מלאי רגש עז, מלחינים מנגינות מלאות יגון, ומבצעים אותם בשמחה ובאופטימיות גם כאשר היא חסרת יסוד ממשי. כל האירועים מוצגים דרך עיניהם של אנשים המתבוננים בחברה מלמטה למעלה, ומעידים על גישה חיובית נדירה למרות המצב הקשה בו הם נמצאים.

בשנת 1994 יצא הסרט "מקס ומוריס" שמבוסס על ההצגה גם את הסרט הזה כתב חיים מרין וגם שם שיחקו השחקנים אורי גבריאל ומשה איבגי.

## שחקנים
* אורי גבריאל
* משה איבגי
* אלי גורנשטיין
* סלים דאו
* תמי אלון

## ראו גם
* מקס ומוריס – סרט דומה

## קישורים חיצוניים
* דף ההצגה "עלילות מכס, מוריס ובלה, מורדוך הערבי וזבשיק הסוס" באתר בית לסין.
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מחזות ישראליים
קטגוריה:מחזות משנות ה-1980
קטגוריה:יצירות משנת 1987
מרד ההמונים

**מרד ההמונים** (בספרדית: **La rebelión de las masas**, מבוטא: [la reβeˈljon de las ˈmasas]) הוא ספר מאת הפילוסוף הספרדי חוסה אורטגה אי גאסט. תחילה פורסם כסדרת מאמרים בעיתון El Sol בשנת 1929, ובהמשך ראה אור כספר בשנת 1930. 

## תקציר
ביצירה זו עוקב אורטגה אחר היווצרותו של "אדם ההמון" ומנתח את תכונותיו, בדרכו לתיאור עליית ההמונים לשלטון ולפעולה במסגרת החברה המודרנית. לאורך כל הספר, מביע אורטגה ביקורת חריפה הן כלפי ההמון והן כלפי היחידים המרכיבים אותו, תוך שהוא מציג ניגוד בין "חיים נאצלים" לבין "חיים המוניים", ומוקיע את הברבריות והפרימיטיביות שהוא מזהה באדם ההמוני.

אף על פי כן, הוא אינו מתייחס למעמדות חברתיים מסוימים, כפי שרבים בעולם הדובר אנגלית הבינו בטעות. אורטגה מדגיש שאדם ההמון יכול להגיע מכל רקע חברתי. היעד המרכזי של ביקורתו הוא דווקא האדם הבורגני המשכיל – אותו señorito satisfecho ("האדון המרוצה"), המומחה הסבור כי שליטתו בתחום מסוים מזכה אותו בסמכות על תחומים נוספים, תוך בוז מוחלט לבורותו בהם.

תקצירו של אורטגה באשר למה שניסה להשיג בספרו ממחיש היטב את עמדתו:"בחיבור זה נעשה ניסיון לשרטט טיפוס מסוים של אירופי, בעיקר דרך ניתוח התנהגותו ביחס לציוויליזציה שבה נולד."

 דבר זה היה נחוץ, כי אותו טיפוס של אדם "אינו מייצג ציוויליזציה חדשה הנאבקת בקודמתה, אלא שלילה גרידא..."

## ציטוטים בולטים
"כפי שנהוג לומר בארצות הברית: 'להיות שונה זה להיות מגונה'. ההמון רומס תחתיו כל דבר שונה, כל דבר מצטיין, אינדיבידואלי, מובחן ונבחר. כל מי שאינו כמו 'כולם', שאינו חושב כמו 'כולם', מסתכן בהשמדה. וברור, כמובן, ש'כולם' הזה איננו באמת 'כולם'. בעבר, 'כולם' כלל את ההמון ואת המיעוטים המיוחדים, השונים והמובחנים. כיום, 'כולם' הוא ההמון בלבד. כאן אנו נתקלים בעובדה האדירה של זמננו, המתוארת ללא טשטוש אכזריותה."

 — פרק 1, "בואם של ההמונים""הפאשיזם והסינדיקליזם הצמיחו לראשונה טיפוס של אדם אשר 'אינו טורח להסביר את עצמו או אפילו להיות צודק', אלא פשוט נחוש לכפות את דעתו. זו הייתה החידוש: הזכות לא להיות צודק, לא להיות רציונלי – 'ההיגיון של חוסר ההיגיון'."

 — פרק 8, "מדוע ההמונים מתערבים בכל, ומדוע תמיד הם עושים זאת באלימות"

## תרגומים
התרגום לאנגלית פורסם לראשונה בשנת 1932 באישורו של אורטגה. אף שצוין בו כי המתרגם ביקש להישאר אנונימי, מהדורות מאוחרות יותר מראות כי זכויות היוצרים בארצות הברית חודשו בשנת 1960 על ידי תרזה קארי, ולפי רישומי משרד זכויות היוצרים האמריקאי, שם המתרגם היה ג'. ר. קארי.

תרגום שני לאנגלית פורסם בשנת 1985 בהוצאת אוניברסיטת נוטרדאם בשיתוף עם הוצאת ו. ו. נורטון. תרגום זה בוצע על ידי אנתוני קריגן (כמתרגם) וקנת' מור (כעורך), והקדמה מיוחדת נכתבה על ידי הסופר זוכה פרס נובל סול בלו.

תורגם לעברית בידי יורם ברונובסקי ויצא לאור ס-1975 בהוצאת זמורה ביתן מודן. 

## ראו גם
* טכנוקרטיה
* תרבות פופולרית

## קישורים חיצוניים
* חוסה אורטגה אי גאסט ומרד ההמונים, באתר טקסטולוגיה
* מרד ההמונים 

קטגוריה:ספרי 1929
שי סנדקה

**שי סנדקה** (נולד ב-1986) הוא עובד סוציאלי ישראלי. התפרסם בעיקר כצ'ייסר בשעשועון "המרדף", המשודר בתאגיד השידור הישראלי.

## ביוגרפיה
שי סנדקה נולד ב-1986 בצפת להורים שעלו מאתיופיה. גדל ברמלה.

למד בבית ספר ממלכתי-דתי ובהמשך עבר לתיכון חילוני, אך המשיך לשמור על אורח חיים דתי. בשל לימודיו בתיכון חילוני נמנע ממנו להצטרף להדרכה בתנועת הנוער בני עקיבא, חרף רצונו, בשל התנגדות של הורים בסניף המקומי.

לאחר סיום לימודיו בתיכון התגייס לצה"ל ושירת בגדוד 12 בחטיבת גולני כלוחם וקצין ולקח חלק במלחמת לבנון השנייה ובמבצע עופרת יצוקה. לאחר השירות הצבאי פנה ללימודים אקדמיים וסיים תואר ראשון בעבודה סוציאלית באוניברסיטה העברית.

### המרדף
### רקע
בילדותו גילה עניין בקריאה. עם הזמן התרחב תחום הקריאה שלו מקומיקס לספרי מדע וידע כללי. הוריו עודדו את סקרנותו, רשמו אותו לחוגים, עשו לו מנוי לספרייה, ותמכו בהתפתחות התחביב שהפך עם השנים לעיסוק מרכזי.

לדבריו, רוב הידע שלו מגיע מסקרנות אישית, קריאה מרובה באנציקלופדיות ובוויקיפדיה.

#### בתוכנית "המרדף"
הוא החל את דרכו בתוכנית "המרדף" כצופה שצפה בתוכנית בביתו. בעידוד אשתו, שנרשמה בשמו מבלי שידע, החל להתחרות בתוכנית. בשנת 2020, בעונה החמישית, הפך למתמודד וזכה בפרק בו השתתף לאחר שהביס את הצ'ייסרית. בעקבות הצלחתו, הוזמן להשתתף בפרק ספיישל של מתמודדים מכל העונות, ששודר כפרק הסיום של אותה עונה, אך לא זכה בסכום כסף למרות שהגיע למרדף הגמר עם מתמודדים נוספים.

אף על פי שלא ניצח בפרק האחרון, פנתה אליו הפקת התוכנית והציעה לו לגשת לאודישנים לתפקיד הצ'ייסר. סנדקה עבר ראיונות, אודישנים וסימולציות, ובסופו של תהליך הצטרף לצוות הצ'ייסרים החל מהעונה התשיעית, לצידם של הצ'ייסרים הוותיקים איתי הרמן ומיכל שרון.

את הצילומים שילב לצד עבודתו כעובד סוציאלי בעיריית רחובות, ונע בין ימי צילום, שירות מילואים במלחמת חרבות ברזל, ועבודה יומיומית עם אוכלוסיות רגישות.

## חיים אישיים
נשוי ואב לשלושה. מתגורר ברמלה. עובד כעובד סוציאלי בעיריית רחובות.

אוהב ללמוד ולצבור ידע, כפי שהוא מעיד על עצמו, .

## הערות שוליים

קטגוריה:עובדים סוציאליים ישראלים
קטגוריה:חידונאים ישראלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: עבודה סוציאלית
קטגוריה:סגל תאגיד השידור הישראלי
קטגוריה:חיילי חטיבת גולני
קטגוריה:רמלה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1987
אינדיקאר

**אינדיקאר** (באנגלית: **IndyCar**) הוא גוף אמריקאי המארגן סדרת מרוצי מכוניות בקטגוריית "אינדי". האירוע המרכזי והיוקרתי ביותר של הסדרה הוא מרוץ האינדיאנפוליס 500.

הגוף מנהל מספר סדרות מרוצים, ובראשן ה**אינדיקאר Series** (IndyCar Series), סדרת הפיתוח **אינדי NXT** (Indy NXT), וסדרות **USF Pro Championships** המהוות את שלבי הפיתוח המוקדמים יותר. הארגון נמצא בבעלות "תאגיד הבידור פנסקי" מאז 2019.

## סקירה כללית
* **אינדיקאר Series**: סדרת מרוצי המכוניות החשופות הבכירה בצפון אמריקה. האליפות כוללת מרוצים במגוון סוגי מסלולים: מסלולי כביש ומסלולי רחוב.
* **[[אינדיאנפוליס 500]]**: מכונה "המופע הגדול ביותר במרוצים" ("The Greatest Spectacle in Racing"), זהו המרוץ היוקרתי ביותר בסדרה ובעולם הספורט המוטורי האמריקאי. הוא מעניק ניקוד כפול באליפות ונחשב לחלק מה"הכתר המשולש של הספורט המוטורי".
* **אינדי NXT**: סדרת פיתוח הנחשבת לשלב האחרון לפני סדרת אינדיקאר הבכירה.
* **אליפויות USF Pro**: סדרת מרוצים המהווה את שלבי הפיתוח המוקדמים בדרך לאינדיקאר, וכוללת את אליפויות USF Juniors, USF2000 ו-USF Pro 2000.

## היסטוריה
שורשיו של אינדיקאר נטועים באליפויות מרוצי המכוניות שאורגנו בארצות הברית החל מאמצע המאה ה-20 על ידי איגוד הרכב האמריקאי (AAA), ובהמשך על ידי מועדון הרכב של ארצות הברית (USAC). בשנת 1979 פרשו מספר בעלי קבוצות מהממסד הקיים והקימו את סדרת CART, שהפכה במהרה לליגה המרכזית והבולטת בתחום.

בשנת 1994 ייסד טוני ג'ורג', נשיא מסלול האינדי 500, את "ליגת המרוצים אינדי" (IRL) כמענה עצמאי ל-CART. מהלך זה יצר פיצול עמוק בספורט שנודע בשם "The Split", אשר נמשך כ-12 שנים והשפיע לרעה על הפופולריות והיציבות של התחום.

עם הזמן התחזקה IRL, בין היתר בזכות המשך קיומו של מרוץ האינדי 500 תחת חסותה, בעוד CART נקלעה לקשיים כלכליים וקרסה. בשנת 2008 התאחדו שתי הליגות למסגרת אחת תחת ניהולה של IRL, אשר מותגה מחדש לימים בשם "אינדיקאר". בשנת 2019 נרכשו אינדיקאר ומסלול אינדיאנפוליס על ידי תאגיד הבידור פנסקי, שבבעלות איש העסקים רוג'ר פנסקי.

## המכונית ומפרט טכני

## ראו גם
* אינדיאנפוליס 500
* פורמולה 1

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:תחרויות ספורט מוטורי
ואלרי איוונוביץ' ז'ורבליוב

**ואלרי איוונוביץ' ז'ורבליוב** (ברוסית: **Валерий Иванович Журавлёв**, בלטבית **Valērijs Žuravļovs**; 11 בדצמבר 1938 – 18 ביולי 2021) היה אלוף לטביה בשחמט שזכה שלוש פעמים באליפות לטביה. הוא החזיק בתואר של אמן בין-לאומי (IM).

ז'ורבליוב זכה באליפות לטביה בשנים 1980, 1992 ו-1994. בשנת 1968 חלק את המקום הראשון עם יאניס קלובאנס אך הפסיד בדו-קרב על המקום הראשון, וסיים פעמיים במקום השני (1984, 1988).

בשנת 1967 זכה ז'ורבליוב באליפות "דינמו" בסוצ'י והגיע למקום השמיני באליפות השחמט ה-35 של ברית המועצות שנערכה בחרקוב.

בשנות השבעים התגורר ז'ורבליוב בקלינינגרד. בשנת 1972 חלק את המקום הראשון באליפות הצבא הסובייטי עם סמיון פורמן, באליפות הכוחות המזוינים (עם יאניס קלובאנס), ובשנת 1977 זכה באליפות רוסיה בשחמט בוולגוגרד (חלק את המקום הראשון עם לב פסחיס). בשנת 1977 השתתף בתחרות לזכר מיכאיל צ'יגורין בסוצ'י.

הוא שיחק בנבחרת לטביה באליפות ברית המועצות בשחמט לקבוצות בשנים 1962 ו-1969, ועבור הקבוצה הלטבית "מועדון השחמט של ריגה" בגביע ברית המועצות לקבוצות שחמט בשנת 1990.

הוא שיחק בנבחרת לטביה באולימפיאדות השחמט:

בשנת 1994, בלוח המילואים הראשון באולימפיאדת השחמט ה-31 במוסקבה (+2 −1 =2).

ז'ורבליוב שיחק עבור לטביה באליפות אירופה בשחמט לקבוצות:

בשנת 1992, בלוח השלישי בדברצן (+2 −2 =4).

בשנותיו האחרונות התגורר ליד רזקנה ועדיין השתתף בתחרויות קבוצות לטביות.

## ממשחקיו
### [[אלכסיי שירוב]] – ואלרי איוונוביץ' ז'ורבליוב 1983
תחרות אימונים 1983

אלכסיי שירוב – ואלרי איוונוביץ' ז'ורבליוב, יוטיוב

### [[אלכסיי שירוב]] – ואלרי איוונוביץ' ז'ורבליוב 1986
אליפות לטביה 1986

אלכסיי שירוב – ואלרי איוונוביץ' ז'ורבליוב, יוטיוב

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחמטאים לטבים
קטגוריה:לטבים שנולדו ב-1938
קטגוריה:לטבים שנפטרו ב-2021
עונת 1980 בליגת העל הארגנטינאית

**עונת 1980 בליגת העל הארגנטינאית** הייתה העונה ה-89 של הליגה שמנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל הארגנטינאית.העונה כללה תחרויות של אליפות מטרופוליטנו (Campeonato Metropolitano) ואליפות לאומית (Campeonato Nacional).

בהתאם לתוצאות של עונת 1980 אתלטיקו אטלנטה, צ'קריטה ג'וניורס וחימנסיה לה פלאטה ירדו לליגת משנה. במקומם מליגת משנה עלו טאז'רס וטיגרה.

משחקי העונה החלו ב-10 בפברואר 1980 והסתיימו ב-21 בדצמבר.  

באליפות מטרופוליטנו (Campeonato Metropolitano) זכתה ריבר פלייט (התואר ה-20 של הקבוצה) ובאליפות לאומית (Campeonato Nacional) זכתה רוסאריו סנטראל (התואר השלישי). 
 
בסיום העונה קילמס אתלטיקו קלוב, אול בויס וטיגרה ירדו לליגת משנה.

דייגו מרדונה מארחנטינוס ג'וניורס כבש 25 שערים וזכה בתואר מלך השערים של אליפות מטרופוליטנו. דייגו מרדונה כבש 18 שערים וזכה בתואר מלך השערים של האליפות הלאומית. זה היה בתואר החמישי שלו ב-3 שנים אחרונות.

פרס כדורגלן השנה בארגנטינה הוענק לדייגו מרדונה מארחנטינוס ג'וניורס. זאת בפעם השנייה ברציפות.
## מתכונת התחרות
במהלך העונה נערכו 2 תחרויות נפרדות - אליפות מטרופוליטנו (Campeonato Metropolitano) ואליפות לאומית (Campeonato Nacional).

### מתכונת אליפות מטרופוליטנו
באליפות מטרופוליטנו השתתפו קבוצות של אליפות מטרופוליטנו מהעונה הקודמת למעט אתלטיקו אטלנטה, צ'קריטה ג'וניורס וחימנסיה לה פלאטה שירדו ליגה ובתוספת טאז'רס וטיגרה שעלו מליגת משנה. מספר הקבוצות ירד ל-19. העונה הסדירה כללה 38 סיבובים (משחק בית ומשחק חוץ). על ניצחון במשחק הוענקו 2 נקודות ועל תיקו נקודה בודדת. 

מנצחת התחרות העפילה לגביע ליברטדורס. 

17 קבוצות עברו לאליפות לאומית.

### מתכונת אליפות לאומית
באליפות זו השתתפו 17 קבוצות שהגיעו מאליפות מטרופוליטנו ו-11 קבוצות שזכו בתחרויות אזוריות. הקבוצות חולקו ל-4 בתים. בכל בית נערכו 14 סיבובים (נערכו 2 סיבובים הם קבוצות ששיחקו נגד קבוצות מבית אחר). על ניצחון במשחק הוענקו 2 נקודות ועל תיקו נקודה בודדת.

בסיום בתחרות בבתים 8 קבוצות עלו לשלב הכרעה שנערך בשטית נוקאוט עם משחק כפול. הקבוצה המנצחת עלתה לגביע ליברטדורס.

## אליפות מטרופוליטנו

### טבלת התחרות

## אליפות לאומית

### שלב הבתים
שלב הבתים החל ב-6 בספטמבר והסתיים ב-23 בנובמבר.

בתחרות השתתפו 17 קבוצות שהגיעו מאליפות מטרופוליטנו ו-11 קבוצות שעלו לתחרות מליגות אזוריות.

התחרות כללה 14 סיבובים (משחקי בית ומשחקי חוץ). הקבוצות נפגשו גם עם הקבוצות מבתים אחרים.

### שלב הוקאאוט
משחקי רבע הגמר נערכו ב-30 בנובמבר ו-3 בדצמבר. משחקי חצי הגמר נערכו ב-10 בדצמבר ו-14 בדצמבר. משחקי הגמר נערכו ב-17 בדצמבר ו-21 בדצמבר.

רוסאריו סנטראל ניצחה בתחרות והעפילה לגביע ליברטדורס.

## קישורים חיצוניים

* נתונים מפורטים מאתר rsssf

## הערות שוליים

קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1980
קטגוריה:עונות בליגת העל הארגנטינאית
I Don't Want a Lover

"**I Don't Want a Lover**" הוא סינגל הבכורה של הלהקה הסקוטית טקסס, מתוך אלבומם הראשון "Southside". השיר יצא לאור בינואר 1989 והגיע בשיאו למקום השמיני במצעד הסינגלים הבריטי. בארצות הברית, הוא הגיע למקום ה-77 במצעד הבילבורד הוט 100 בספטמבר 1989.

בשנת 2001, ההרכב הנורווגי סטארגייט והדיג'יי השוודי Stonebridge  הפיקו רמיקס והוציא מחדש את השיר כדי לקדם את אלבום האוסף "The Greatest Hits". גרסה זו יצאה לאור ב-9 ביולי 2001, והגיעה למקום ה-16 במצעד הבריטי.

## משתתפים
* ג'וני מקאלהון - כתיבה, בס
* שרלין ספיטרי - כתיבה, קולות רקע, גיטרות
* סטיוארט קר - קולות רקע, תופים
* אלי מקרליין - גיטרות
* ג'וליאנו גיזי - גיטרות
* קרייג ארמסטרונג - קלידים
* Wix – מקלדות
* מארק פלטהאם - מפוחית
* טים פאלמר - הפקה
* סיימון וינשטוק - הנדסה
* סטארגייט - רמיקס, הפקה נוספת (מיקס 2001)

## במצעדים

## מכירות

## קישורים חיצוניים
* 20px "I Don't Want a Lover", במסד הנתונים המוזיקלי AllMusic **(באנגלית)**
* 20px "I Don't Want a Lover", במסד הנתונים המוזיקלי MusicBrainz **(באנגלית)**
* 20px "I Don't Want a Lover", במסד הנתונים המוזיקלי Discogs **(באנגלית)**
* 30px "I Don't Want a Lover", במסד הנתונים המוזיקלי Genius **(באנגלית)**
* 20px "I Don't Want a Lover", באתר המוזיקה Spotify **(באנגלית)**
* 44px "I Don't Want a Lover", באתר המוזיקה אפל מיוזיק **(באנגלית)**
* 55px "I Don't Want a Lover", באתר המוזיקה Tidal **(באנגלית)**
* 44px "I Don't Want a Lover", באתר המוזיקה Deezer **(באנגלית)**
* 20px "I Don't Want a Lover", באתר המוזיקה Last.fm **(באנגלית)**
* 20px "I Don't Want a Lover", באתר המוזיקה Musixmatch **(באנגלית)**
* 20px "I Don't Want a Lover", באתר המוזיקה SoundCloud **(באנגלית)**
* "I Don't Want a Lover", באתר המוזיקה SecondHandSongs

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 1989
קטגוריה:סינגלי בכורה מ-1989
קטגוריה:סינגלים מ-2001
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי קאנטרי רוק
קטגוריה:שירי רוק
קטגוריה:סינגלים בהוצאת מרקורי רקורדס
כן (מפלגה צ'כית)

מפלגת "**אנו**" (ANO) (כן בצ'כית) היא מפלגת ימין שמרנית ופופוליסטית ומפלגת האופוזיציה הראשית בצ'כיה כיום, שהוקמה על ידי ראש ממשלת צ'כיה לשעבר בין 2017 ל־2021 ויו"ר האופוזיציה כיום אנדריי באביש ב-11 במאי 2012, כמפלגת ימין חדשה וחסרת תקדים בפוליטיקה בצ'כיה דאז, שהתמקדה בשחיתות במדינה. המפלגה זכתה להצלחה גדולה בבחירות 2013 במדינה, כשהתמקמה במקום השני עם 18.6 אחוזים מהקולות, מעט מתחת למפלגה הסוציאל-דמוקרטית של צ'כיה, שזכתה ב־20.4 אחוזים מן הקולות והרכיבה את הממשלה. בבחירות 2017 זכתה במספר הקולות הרב ביותר: 29.6 אחוזים מן הקולות והרכיבה את הממשלה, תחילה לבדה ולאחר מכן כממשלת אחדות יחד עם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של צ'כיה. הממשלה התקיימה עד לשנת 2021, כשאז המפלגה הפסידה בבחירות לטובת המפלגה הדמוקרטית האזרחית בראשות פטר פיאלה בהפרש זעום ביותר של פחות מאחוז, ופיאלה הרכיב את הממשלה הנוכחית. המפלגה ניצחה בבחירות שנערכו בשנת 2025.

## אידאולוגיה
המפלגה נחשבת למפלגת ימין שמרנית ופופוליסטית, ולמפלגת הימין העיקרית בצ'כיה. היא דוגלת בשמרנות לאומית וחברתית, בדלנות צבאית, אירוסקפטיות רכה, ובלאומיות כלכלית. היא מתנגדת לאימוץ מטבע האירו בצ'כיה, אינטגרציה אירופאית נוספת ול"בירוקרטיה של האיחוד האירופי ובריסל). היא מתנגדת נחרצות להגירה רחבה למדינה, וטוענת כי צריך לצמצם למינימום הגירה זרה למדינה, ומהגרים יוכלו להשתלב בתנאי שהם מקבלים על עצמם את התרבות הצ'כית.

מבחינה כלכלית, המפלגה מחזיקה בעמדות מסוימות של מרכז-שמאל, כגון ביטול הפטור החלקי ממס לעצמאיים והשבת הפטור החלקי ממס לגמלאים. בנוסף. המפלגה הציעה להעלות את שכר המורים בבתי הספר ב-2.5 אחוזים. עמדת המפלגה בנושאים כלכליים היא לרוב לאומית כלכלית.

מנהיג המפלגה אנדריי באביש הושווה לא פעם לנשיא ארצות הברית דונלד טראמפ, ראש ממשלת הונגריה ויקטור אורבן, וראש ממשלת איטליה לשעבר סילביו ברלוסקוני, זאת בשל עמדותיו השמרניות והפופוליסטיות.

מבחינ, יחסי חוץ, המפלגה מחזיקה בדעות שמרניות-בדלניות טיפוסיות. בתחילת מלחמת אוקראינה–רוסיה ב־2022 המפלגה תמכה בסיוע צבאי צ'כי לאוקראינה, אך מאוחר יותר ביוני 2022 מנהיג המפלגה אנדריי באביש התנגד להענקת הסיוע בטענה ש"המטרה למניעת השתלטות רוסית על אוקראינה כבר הושגה". במהלך הבחירות לנשיאות צ'כיה בינואר 2023 שבהן הפסיד, באביש קרא לשיחות שלום בין אוקראינה ורוסיה, והתנגד לצירוף אוקראינה לאיחוד האירופי בטענה שזאת תהיה "קטסטרופה מוחלטת".

המפלגה נחשבת לפרו ישראלית מובהקת ומוחלטת, ומנהיגה אנדריי באביש אף פתח במרץ 2021 בהיותו ראש הממשלה משרד של השגרירות הצ'כית בירושלים יחד עם שר החוץ הישראלי דאז גבי אשכנזי, מהלך שזכה לגינוי מצד הפלסטינים והליגה הערבית. לאחר טבח שבעה באוקטובר ופריצת מלחמת חרבות ברזל, המפלגה הביעה תמיכה בלתי מסויגת בישראל וגינתה בחריפות את פשעי חמאס, יחד עם ראש הממשלה פטר פיאלה מהמפלגה הדמוקרטית האזרחית מהמרכז-ימין.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:צ'כיה: מפלגות
כל עכבה לטובה

**כל עכבה לטובה** הוא ביטוי עברי הנושא מסר של נחמה ועידוד למי שנתקל בעיכובים בעת שהוא חותר להגשמת מטרה מסוימת. בהתאם לביטוי, גם העיכובים באו להיטיב עם האדם. 

הביטוי מיוחס לרב חיים יוסף דוד אזולאי (החיד"א) בן המאה ה-18. בערבית קיים ביטוי דומה, كل تأخيرة فيها خيرة, שהוא כנראה המקור לדברי החיד"א. 

בתלמוד הבבלי מופיע ביטוי בארמית בעל משמעות רחבה יותר: "כָּל דְּעָבִיד רַחְמָנָא - לְטַב עָבִיד, שמשמעותו: "כל מה שעושה הקב"ה - לטובה הוא עושה זאת".

## קישורים חיצוניים
* כל עכבה לטובה, באתר "השפה העברית"
* כל עכבה לטובה, באתר "פרשת"

קטגוריה:מילים וביטויים בעברית
אהבה ופרפר

**אהבה ופרפר** (בצרפתית: **L'Amour au Papillon**, באנגלית: **Cupid with a Butterfly**) הוא ציור שמן מאת הצייר האקדמי הצרפתי ויליאם אדולף בוגרו, אשר צויר בשנת 1888.

## תיאור היצירה

הציור מציג את קופידון יושב על שפת מזרקה, לצד אשפת החצים שלו, בעת שהוא מסיר בעדינות פרפר מזרועו. תיאור זה מבטא את הרוך והזהירות הנדרשים בטיפוח מערכות יחסים. זרם המים במזרקה שמאחור עשוי לרמז על זרימת הזמן ועל חשיבותם של רגעי הילדות. בדמותו של קופידון כילד, מבקש הציור להדגיש את חובתו של המין האנושי להעניק טיפול עדין וזהיר ב"כנפיהם של ילדיו", ממש כפי שקופידון נזהר בכנפיו של הפרפר. מבקריו של בוגרו נטו ללעוג ליצירותיו שעסקו בקופידון, אך רבים מהם לא זיהו את ההיבט ההומניסטי והחגיגה שבחיים, שהיו בבסיס עבודות רבות שלו. בבחירה למקד את המבט בצד החיובי של מצוקות חברתיות, צייר בוגרו גם את העניים והצוענים באור אידיאלי ונשגב, וכך עשה גם בדימויים מיתולוגיים, כמו קופידון זה, המופיע כילד אמיתי אך יפהפה באופן כמעט על-טבעי.

הציור נשא מסר פרוגרסיבי לקהל בן התקופה, ולפיו מוטלת על ההורים והחברה אחריות לטפח את ילדיהם כך שיוכלו לגדול בחופשיות וללא פגע. מסר זה עלה בקנה אחד עם מגמות תרבותיות וחברתיות חדשות בסוף המאה ה־19, כמו חקיקה נגד עבודת ילדים והתארגנויות רווחה לטובת הנזקקים.

## תולדות הבעלות

הציור נרכש ישירות מהאמן על ידי סוחר האמנות מיכאל קנודלר (M. Knoedler) ב־2 ביוני 1888, עוד בטרם הושלם, תמורת 15,000 פרנק. לאחר מכן עבר דרך גלריית גופיל בניו יורק והחזקה פרטית של איזבל ואן ווי ויליס. בהמשך נמכר במספר מכירות פומביות בגלריות פארק־ברנה בניו יורק, ונרכש על ידי גלריות פינדלי וגלריות גאלט. כיום הוא שמור באוסף הפרטי של פרד ושרי רוס בארצות הברית.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורים המבוססים על המיתולוגיה היוונית
קטגוריה:ויליאם אדולף בוגרו: ציורים מהמיתולוגיה
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:בעלי חיים באמנות
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:ציורים של קופידון
קטגוריה:ויליאם אדולף בוגרו: ציורים
חלום האביב

**חלום האביב** (בצרפתית: ***Rêve de printemps***, באנגלית: ***Dream of Spring***) הוא ציור שמן מאת הצייר האקדמי הצרפתי ויליאם אדולף בוגרו, אשר נוצר בשנת 1901. הציור מוצג במוזיאון האמנות של אינדיאנפוליס.

## תיאור היצירה
היצירה מציגה אישה צעירה היושבת על שפת מזרקה בגן, כשסביבה שלושה קופידונים. אחד הקופידונים מנסה להניח על ראשה זר פרחים, ואילו האחרים נושאים פרחים נוספים וחץ אהבה. הסצנה מתארת אלגוריה לעונת האביב באמצעות דמות נשית בלבוש צנוע וסמלים מיתולוגיים. הרקע כולל גן פורח וצמחייה, והקומפוזיציה מדגישה את הניגוד בין הדמות הסטטית למעוף הדינמי של הקופידונים.

השימוש בקופידונים מדגיש את הממד הרגשי והחגיגי של היצירה, בהתאם למאפייני סגנונו של בוגרו. מוטיב זה חוזר ביצירות רבות של האמן, ומשקף את נטייתו להציג דימויים אידיאליים, נטולי הקשרים פוליטיים או ביקורתיים.

היצירה נחשבת לדוגמה מובהקת של סגנונו האידיאליסטי של בוגרו, שהתמקד בדמויות נשיות מצוירות בקפידה ובילדים מלאי חן. במרכז התמונה נראית אישה צעירה היושבת לצד מזרקת יער, כשהיא מלווה בשלושה קופידונים הנושאים פרחים וחץ אהבה. הציור, שמידותיו למעלה מ־180 על 120 סנטימטרים, מייצג את הגישה האקדמית המסורתית שהתפתחה בצד מגמות מודרניות כמו האימפרסיוניזם.

מוזיאון האמנות של אינדיאנפוליס קיבל את הציור כמתנה ממלווין וברן סימון, לרגל חגיגות 125 שנה להיווסדו של המוסד בשנת 2008. הציור, שהיה אהוב במיוחד על ברן סימון, הוענק למוזיאון מתוך כוונה שיהיה זמין לציבור הרחב. זו הפעם הראשונה שבה מוצגת במוזיאון יצירת מופת של בוגרו, שהגיע לשיא פרסומו בסוף המאה ה־19.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורים של קופידון
קטגוריה:ויליאם אדולף בוגרו: ציורים מהמיתולוגיה
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-20
קטגוריה:עצים בציורים
קטגוריה:ויליאם אדולף בוגרו: ציורים
צח רוקח

**צח (יצחק) רוקח** (נולד ב-18 באוקטובר 1989, י"ט בתשרי התש"ן) הוא סטנדאפיסט ותסריטאי ישראלי.

## ביוגרפיה
רוקח נולד וגדל בבת ים. למד בבית הספר התיכון רמות בבת ים. בשנת 2007 התגייס לשירות קרבי במשמר הגבול. מעט לאחר סיום שירותי הצבאי בשנת 2011, החל להופיע כסטנדאפיסט בבמה הפתוחה של הקאמל קומדי קלאב. במשך השנים התקדם בתחום הסטדנאפ, והפך לאמן בית במועדון הקאמל ובמועדון הסטנדאפ פקטורי. בנוסף, רוקח הוציא שני ספיישלים מצולמים. כמו כן הופיע כאמן פותח לאמנים מובילים כמו אייל קיציס, אדיר מילר, מני עוזרי, יונתן ברק ועוד. במהלך השנים כתב צח עבור כמה ממשתתפי התוכניות סטנדאפ ניישן ומועדון לילה.

בשנת 2024 החל רוקח להגיש פודקאסט יחד עם חברו הסטנדאפיסט נועם אונגר בשם "נו מה עכשיו". בנוסף, התארח בפודקאסט "בגג של יצחקי" בהנחיית אסף יצחקי.

## חיים אישיים
רוקח מתגורר בתל אביב. הוא גרוש, אב לילדה.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קומיקאים יהודים
קטגוריה:סטנדאפיסטים
קטגוריה:סטנדאפיסטים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1989
המועצה הצבאית של שבטי הבדואים

**המועצה הצבאית של שבטי הבדואים** או **מועצת השבטים והחמולות** היא מועצה בראשות עבדול מוניים אל-נסיף, האחראית על כ-41 שבטים בסוריה, מערב עיראק, דרום ירדן וצפון לבנון.

## היסטוריה
המועצה נוסדה בשנת 2019 על מנת לאחד את השבטים הבדואים והסונים על נהר הפרת, אך מאז היא התרחבה ללבנון, אזורים אחרים בסוריה ואפילו לירדן ועיראק בשנים 2024 ו-2025.

בשנת 2024 הם נפגשו עם חכמת אל-היג'רי על אחדות סוריה.

בשנת 2025 הם בירכו את אחמד א-שרע על ניצחונו נגד סוריה הבעת'יסטית.

חלק משבטי המועצה בדרעא נכנסו לעימותים עם המועצה הצבאית של א-סווידא ביולי 2025, בעקבות זאת התחילו עימותים בדרום סוריה בהם המועצה נלחמה בדרוזים וטבחה ב-298 מהם. בעימותים הם איבדו 300 בדואים וכ-200 בדואים נפצעו בצורה בלתי הפיכה, ולפי הערכות כלל הלוחמים של 2 שבטים נהרגו בעימותים.

אך המועצה לא הצליחה לכבוש את מחוז א-סווידא והוכרחה לסגת בעקבות תקיפות ישראליות ואיומים מהכורדים ומהכוחות העלווים בכורדיסטן הסורית.

## ארגונים ושבטים במועצה

* התכנסות שבטי הדרום - תת-מועצה שהוקמה במחוז א-סווידא ודרעא.
* שבט אניזה - שבט ערבי מוסלמי הנמצא ברחבי המזרח התיכון
* שבט בני חאליד - שבט שנמצא בערב הסעודית, דרום סוריה וירדן ובעבר תחת האימפריה העות'מאנית היה שבט מלוכה ושלט באזורים נרחבים מדרום האימפריה.
* שבט אל-בו נאסיר - שבט ערבי רחב הנמצא בעיראק וצפון סוריה.
* שבט מוואלי - שבט בצפון סוריה ההוקם על ידי האימפריה העות'מאנית.
* שבט הנואים - שבט רחב בעל תנועות בתוכו בסוריה ורמת הגולן בישראל, חלקים מהשבט נאמנים לצה"ל וחלקים לצבא הסורי.
* שבט שמר - שבט תימני בדואי שהיגר מתימן לצפון חצי האי ערב.
* שבט אל-עוקאידאת - שבט רחב ממערב עיראק ודיר א-זור
** שבט אל-בוסראיה - שבט גדול הנמצא ליד נהר פרת וידוע על לחימתו נגד הכורדים וארצות הברית
** שבט אל-שיאטת - שבט גדול הנמצא ליד נהר פרת ומונהג על ידי רפעא עאקלה אל-רג'ו.

## ראו גם
* הכוחות המזוינים של סוריה
* המועצה הצבאית של א-סווידא
* כוחות מגן החוף

## הערות שוליים

2025 07
קטגוריה:בדואים
קטגוריה:2019 בסוריה
קטגוריה:מלחמת האזרחים בסוריה: ארגונים
טבח הדרוזים במחוז א-סווידא (2025)

**טבח הדרוזים בא-סווידא** בוצע על ידי כוחות ממשלת המעבר הסורית, בראשותו של אחמד א-שרע, נגד הדרוזים במחוז א-סווידא, במהלך העימותים בדרום סוריה בין הדרוזים וישראל לבין הצבא הסורי והבדואים. על פי פרסומים מ-20 ביולי, נהרגו בטבח 298 אזרחים.

## רקע

כחלק ממבצע חץ הבשן, מדינת ישראל תמכה בכוחות הדרוזיים בעזרת תקיפות אוויריות שביצעה נגד כוחות המשטר והכוחות הבדואים, במטרה להסיר את האיום מהמרחב הדרוזי בדרום סוריה.

עימותים פרצו בדרום סוריה כתוצאה מאירוע שוד שהתרחש ב-11 ביולי 2025 בכביש דמשק–סווידא, שבו הותקף סוחר ירקות דרוזי על ידי חברי שבטים בדואים שהקימו בכביש מחסום מאולתר. התוקפים גנבו את רכבו וחפציו, הכו אותו ואיימו על חייו, לקחו אותו בכוח לאזור מרוחק, ושם שחררו אותו כשעיניו מכוסות והוא במצב קריטי. בתגובה, קבוצות דרוזיות חמושות מקומיות עצרו מספר אנשים משבטים בדואים למחרת במאמץ להשיב את הרכוש הגנוב. בעקבות זאת נפתח מעגל של חטיפות נקמה בין שני הצדדים, שהסלים במהרה לעימותים גלויים.

## הטבח
ב-14 ביולי 2024, יצא לדרך הגל השני של המתקפה על מחוז א-סווידא, שיזמו המועצה הצבאית של שבטי הבדואים יחד עם הכוחות המזוינים של סוריה. במהלך מתקפה זו דווח על שורה של פגיעות חמורות באזרחים חפים מפשע, שכללו אירועים של אונס, עינויים והוצאות להורג, בין היתר בבתי חולים.

ב-15 ביולי בשעה 17:06, חמושים דרוזים פרסמו סרטון בו דיווחו על שליטתם בכמה שכונות בעיר ועל הטלת מצור על כוחות סוריים חמושים שהתבצרו בבית החולים. למחרת, ב-16 ביולי, דיווחו כלי תקשורת סוריים על מתקפה של פלגים דרוזיים על בית החולים בשעה 12:20. כשעתיים לאחר מכן, שייח' דרוזי מקומי הצהיר כי החמושים הדרוזים הצליחו לחסל מספר "אנשי דאעש" שהתבצרו במקום. בהמשך, צבא סוריה כיתר את בית החולים, לאחר שהכוחות הדרוזיים השתלטו עליו מחדש. בשעה 15:14, התקבלו קריאות מצוקה מתוך בית החולים. לאחר מכן, דווח כי הצבא הסורי הפגיז את המבנה ובדואים נכנסו פנימה. פרטי האירועים שהתרחשו בתוך בית החולים אינם ידועים במלואם, אך באותו ערב תועדו בתוך המבנה עשרות גופות של אזרחים דרוזים, לוחמים וחיילים סורים. 

ב-17 ביולי, לאחר טבח הבדואים בא-סווידא, התחיל הגל השלישי של המתקפה על א-סווידא, שבמסגרתו שבטים בדואים בראשות המועצה השתלטו על מזרח א-סווידא. הם ביצעו פוגרומים במיעוט הדרוזי וגזזו בכוח את שפמיהם של חלק מהשייח'ים כדי להשפיל אותם. אחד מנכבדי העדה שנחטף ושפמו גולח הוא מרהג' שאהין בן ה-80.

## בעקבות הטבח
בעקבות הטבח, מאות מבני העדה הדרוזית בישראל עברו את גדר הגבול בין ישראל לסוריה כדי להילחם לצד אחיהם שבסוריה.

## ראו גם

* טבח העלווים בסוריה (2025)
* טבח הדרוזים בפרוורי דמשק (2025)
* טבח שבעה באוקטובר
* דרוזים בסוריה
* הסכם ישראל-סוריה 2025

## הערות שוליים

קטגוריה:דרוזים בסוריה
קטגוריה:מלחמת האזרחים בסוריה
קטגוריה:מעשי טבח
קטגוריה:2025 בסוריה
יהודית מרגוליס

**יהודית מרגוליס** (נולדה ב-24 בספטמבר 1944) היא אמנית אמריקאית ממוצא ישראלי, יוצרת בתחומי האמנות החזותית: ציור, רישום, חיבור ספרי אמנות, קולאז'ים ומולטימדיה. ביצירתה היא עוסקת בנושאים הקשורים למתח בין תודעה, פמיניזם ומסורת פולחנית דתית.

## חיים מוקדמים
מרגוליס נולדה למשפחה יהודית בקהילה דוברת יידיש בברונקס, ניו יורק. בשנת 1948 עברה עם משפחתה להתגורר בפרברי ניו ג'רזי, ומשם היא עברה כמתבגרת לניו יורק סיטי לטובת לימודי אמנות מוקדמים.

## הכשרה אמנותית מוקדמת
מרגוליס החלה את הכשרתה האמנותית עוד כשהייתה תלמידת בית ספר תיכון בגיל 15, בשיעורי רישום במסגרת ליגת הסטודנטים לאמנות.

לאחר מכן למדה במכללה האמריקאית לאמנות ומדע קופר יוניון, שם פגשה את מי שיהיה לבעלה הראשון, אלבי טבקמן. השניים עברו להתגורר ביחד בקליפורניה ולאחר מכן בחוות מג'יק פורסט באורגון.

## יחסה לדת
מרגוליס ניהלה חיים יהודיים אורתודוקסים במקומות שונים בהם התגוררה: סן פרנסיסקו, לוס אנג'לס וישראל, לפני שיצאה בשאלה. היא מצהירה שלאחר שהחליטה לנטוש את אורח החיים היהודי-אורתודוקסי, היא מצאה איזון בין כל מה שהשיגה במהלך השנים בהן שמרה על אורח חיים דתי לבין איסוף החירויות שהיא מאמינה שחשובות לאמנותה.

## קריירה
מאז 1998 מרגוליס היא עורכת האמנות של *כתב העת* Nashim: The Journal of Jewish Women's Studies and Gender Issues בהוצאת אוניברסיטת אינדיאנה. בנוסף היא מנהלת קריאייטיב של הוצאת Bright Idea Books העוסקת בהפקת ספרי אמן במהדורות מוגבלות.

מרגוליס כתבה ואיירה את ספר התפילה "תמיכה בחיים; הזמנה לתפילה".

בשנת 2015 היא הייתה אוצרת שותפה של הביאנלה של ירושלים והציגה את התערוכה "נשות הספר" בה הציעו אמניות פרשנויות משלהן לחלוקות השבועיות של התנ"ך.

## השכלה
* תואר ראשון, מכללת לון מאונטיין, סן פרנסיסקו, קליפורניה 1977
* תואר שני (MFA) אוניברסיטת דרום קליפורניה בלוס אנג'לס, 1986
* לימודים נוספים באוניברסיטת קולומביה, ובקופר יוניון, ניו יורק

## יצירות בולטות
* Life Support: Invitation to Prayer, הוצאת אוניברסיטת פן סטייט (2019).
* Countdown to Perfection:Meditations on the Sefirot, ספר אמנותי במהדורה מוגבלת, בעטיפה מצופה פשתן (2009).
* The Underground Dreams of a Cactus, תחריט מצויר ביד במהדורה מוגבלת (1983).

## חיים אישיים
בעלה השני של יהודית, הסופר דייוויד מרגוליס, נפטר ב-17 ביולי 2005. יש לה שלושה ילדים ושישה נכדים.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציירות יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:אמניות ישראליות
קטגוריה:מאיירים ישראלים
קטגוריה:אמנים יהודים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת דרום קליפורניה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:מאיירים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מאיירות אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1944
מיירושוב

**מיירושוב** (בפולנית: **Mieroszów**; בעבר: **פירלונד**, בפולנית: **Fyrląd**; בגרמנית: **Friedland in Niederschlesien**, **פרידלנד אין נידרשלזיין**) היא עיירה במחוז ולבז'יך, בפרובינציית שלזיה התחתית, בדרום-מערב פולין, סמוך לגבול עם צ'כיה. מיירושוב היא המרכז המנהלי של גמינת מיירושוב. העיירה ממוקמת כ-15 ק"מ דרום-מערבית מוולבז'יך, וכ-79 ק"מ דרום-מערבית מבירת האזור ורוצלב.

נכון לשנת 2019, מספר התושבים בעיירה עמד על 4,070.

## היסטוריה
העיירה קיבלה זכויות עיר בשנת 1303.

במהלך מלחמת העולם השנייה, הפעילה גרמניה הנאצית מספר מחנות עבודה בכפייה בעיר, בתחילה בעיקר עבור פולנים (כולל משפחות עם ילדים), ובהמשך גם עבור שבויי מלחמה סובייטים ואיטלקים. בספטמבר 1944 הוקם תת-מחנה של מחנה הריכוז גרוס-רוזן, בו הוחזקו בתחילה כ-300 יהודים פולנים, ובהמשך גם יהודים מסלובקיה והונגריה. עבודת כפייה, רעב ומגפת כינים גרמו למותם של אסירים רבים. המחנה שוחרר ב-9 במאי 1945 בסיום המלחמה. איש מסגל האס אס במחנה לא הועמד לדין לאחר המלחמה.

## ספורט
מיירושוב ידועה בהר יטקי (Jatki), הידוע גם בשם "האוכף החדש", המהווה אתר מוערך למרחפי אוויר וצניחה, במיוחד כאשר הרוחות מגיעות מדרום. האתר כולל רמפה להמראת גלשני רוח, ומתאים גם לאימונים בסיסיים וגם לטיסות ארוכות של טייסים מנוסים.

## הקהילה היהודית

## אישים בולטים
* פדור קראוס (1857–1937), נוירוכירורג גרמני

## קישורים חיצוניים
* 

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שלזיה תחתית: ערים
ים של סכנה

**ים של סכנה** (באנגלית: **Dangerous Waters**) הוא סרט מתח אמריקאי משנת 2023 שבוים על ידי ג'ון בר ונכתב על ידי בר בשיתוף עם מארק ג'קסון. בסרט מככבים אודיה רש, אריק דיין, ספרון בורוז וריי ליוטה.

## עלילה
**רוז** (אודיה רש) ו**אלמה** (ספרון בורוז), אמה, יוצאות למסע עם **דרק** (אריק דיין), בן זוגה החדש של אלמה, בהפלגה לברמודה. באחד הערבית, גברים חמושים משתלטים על הסירה, הורגים את אלמה, יורים בדרק ומציתים את הספינה. רוז, ששרדה, מגלה שדרק בעצם חי אך מעורב בעסקאות מפוקפקות עם שוטרים מושחתים והיה שותף לאירועים שהובילו למוות של אמה. כשדרק מנסה להרוג את רוז כדי לשמור על סודותיו, היא בורחת וניצלת על ידי הצוות של הקפטן של הסירה (ריי ליוטה) – אך היא מגלה שגם הקפטן והצוות שלו מעורבים בפשע. היא נוקמת בקפטן וצוותו, משחררת בנות ערובה צעירות, ובסיומו של הקרב הן מגיעות ליבשה. לאחר חילוצה, רוז מגלה שהנשים מתאחדות עם משפחותיהן, אך היא עצמה מרגישה חסרת בית – עד ש**הסוכן פרידמן** (מאט סרביטו) מעודד אותה לראות את העתיד שנלחמה עליו.
## צוות השחקנים והדמויות
* רוז – אודיה רש
* דרק – אריק דיין
* אלמה – ספרון בורוז
* הקפטן – ריי ליוטה
* ג'ון – סלה בייקר 
* ביל – בריאן דאפי 
* הסוכן פרידמן – מאט סרביטו 

## הפקה

הצילומים התקיימו ברפובליקה הדומיניקנית, הם החלו באמצע שנת 2022. ב-26 במאי 2022, ריי ליוטה נפטר בשנתו בסנטו דומינגו בזמן הצילומים.

## שחרור
הסרט יצא לאקרנים בבתי הקולנוע ב-13 באוקטובר 2023.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטי מתח אמריקאיים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 2023
קטגוריה:סרטים באנגלית
קתי ליברט

**קת'לין (קתי) ליברט** (באנגלית: **Kathleen H. Liebert**; נולדה ב-1 באוקטובר 1967) היא שחקנית פוקר אמריקאית מקצוענית אשר זכתה בצמיד אליפות העולם בפוקר. נבחרה להיכל התהילה של הפוקר לנשים ב-2010.

## קריירת פוקר
ליברט החלה לשחק בטורנירי פוקר קטנים ב-1994. ב-1997 סיימה במקום השני בטורניר טקסס הולדם במסגרת אליפות העולם בפוקר וזכתה בכ-124 אלף דולר. ב-1998 ו-2000 היא סיימה במקום ה-17 באירוע המרכזי.

ב-2002 השתתפה בטורניר Limit מיוחד של PartyPoker שנערך על אוניית תענוגות, אותו ניצחה וזכתה בפרס של מיליון דולר, זכייתה הגדולה ביותר.

ב-2004 זכתה בצמיד אליפות העולם בפוקר הראשון שלה, כשניצחה את טורניר ה-Limit Shootout, וזכתה בפרס של כ-110 אלף דולר.

מהלך השנים הגיעה 6 פעמים לשולחן הגמר של סבב הפוקר העולמי, כולל סיום במקום השלישי בטורניר שנערך ב-2005 במלון הבורגתא שבאטלנטיק סיטי.

ב-2010 נכנסה ליברט להיכל התהילה של הפוקר לנשים.

נכון ליולי 2025, ליברט זכתה בסך של כ-7.1 מיליון דולר מטורנירי פוקר, כשמתוכם כ-1.8 מיליון דולר בסבב אליפות העולם, והיא האישה השלישית עם מרב הזכיות מטורנירים.

### צמידי אליפות העולם בפוקר

## קישורים חיצוניים

* קתי ליברט, באתר PokerNews
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי טנסי
קטגוריה:נאשוויל: אישים
קטגוריה:שחקניות פוקר אמריקאיות
קטגוריה:זוכי צמיד אליפות העולם בפוקר מארצות הברית
קטגוריה:חברות היכל התהילה של הפוקר לנשים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1967
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1967
ראש ממשלת טוגו

**נשיא מועצת השרים של הרפובליקה הטוגולזית** (בצרפתית: **Président du Conseil des Ministres de la République togolaise**) הוא ראש ממשלת הרפובליקה של טוגו. רוב הסמכות השלטונית והסמכויות הביצועיות נמצאות בידיו, בעוד ש הוא תפקיד טקסי בעיקרו.

ראש הממשלה ממונה באופן רשמי על ידי הנשיא ויכול לכהן לתקופות כהונה בלתי מוגבלות של שש שנים כל אחת. עם זאת, ראש הממשלה צריך ליהנות מאמונם של רוב חברי האספה הלאומית, הנבחרים ישירות כל שש שנים. בסך הכל כיהנו בתפקיד זה 13 גברים ואישה אחת. ראש הממשלה הנוכחי, פור ניאסנגבה, מכהן מאז 3 במאי 2025.

## היסטוריה של התפקיד
### העימות עם הנשיא ב-1991
בחודשים לאחר מינויו של  לראש הממשלה על ידי הוועידה הלאומית ב-27 באוגוסט 1991, ניסו חיילי  (FAT) הנאמנים לנשיא ניאסנגבה איאדמה שוב ושוב להדיח את קופיגו. ב-1 באוקטובר 1991 השתלטו החיילים על תחנת הרדיו והטלוויזיה הארצית ודרשו מקופיגו להתפטר. קופיגו אמר לאחר מכן ברדיו שהסדר הושב על כנו. ב-8 באוקטובר 1991 ניסו החיילים לחטוף את קופיגו ללא הצלחה, ודווח על ארבעה הרוגים בהפגנות ובאלימות שבאה בעקבותיהן.

בסוף נובמבר 1991 החלו החיילים במצור על מעונו הרשמי של קופיגו בלומה, לאחר שמפלגתו של איאדמה, , נאסרה על ידי המועצה העליונה הזמנית של הרפובליקה (HCR). הם דרשו להחליף את ממשלתו של קופיגו ואיימו "להפוך את העיר לאפר". הם גם דרשו להכשיר מחדש את ה-RPT ולפרק את הוועדה. קופיגו קרא לסיוע צבאי צרפתי. איאדמה קרא בפומבי לחיילים לשוב לבסיסיהם והביע אמון מתמשך בקופיגו, אך גם הזמין אותו להתחיל בהתייעצויות על הקמת ממשלת אחדות לאומית חדשה.

ב-3 בדצמבר 1991 הצליחו החיילים לכבוש את קופיגו בהתקפה כבדה על מעונו הרשמי, שכללה טנקים ומקלעים. לאחר מכן לקחו החיילים את קופיגו לפגישה עם איאדמה, שעל פי ההערכות עמד מאחורי מעשיהם של החיילים, אם כי הוא לא לקח אחריות על כך בפומבי. מאוחר יותר באותו יום פרסם איאדמה הצהרה בה נאמר כי הוא וקופיגו יקימו ממשלת מעבר חדשה. אף על פי שקופיגו נשאר בתפקידו, כוחו נחשב למצומצם. ב-31 בדצמבר הוכרזה ממשלה חדשה בראשות קופיגו, שכללה שלושה חברים מהמפלגה הרפובליקנית, כאשר רוב חברי הממשלה הקודמת נשארו בתפקידיהם.

### רפורמה חוקתית ב-2024
במרץ 2024 הכריז הנשיא פור ניאסנגבה על חוקה חדשה שהופכת את טוגו ממערכת של משטר נשיאותי למערכת פרלמנטרית פדרלית, מחלישה את סמכויות הנשיא, מחזקת את סמכויות ראש הממשלה, משנה את שם התפקיד לנשיא מועצת השרים, ומעניקה לתפקיד החדש תקופת כהונה מקסימלית של שש שנים. החוקה החדשה אומצה באפריל 2024 לאחר הצבעה בפרלמנט ונכנסה לתוקף רשמית בחודש שלאחר מכן, ובכך יצרה את הרפובליקה החמישית. השינויים נכנסו לתוקף רשמית ב-3 במאי 2025, כמעט שנה לאחר כניסת החוקה החדשה לתוקף. ניאסנגבה הפך לנשיא מועצת השרים ובכך שמר על רוב הסמכויות במדינה והפך למנהיג טוגו לכל החיים.

## סמכויות
נשיא הרפובליקה ממנה את ראש הממשלה. ראש הממשלה מכוון את פעולת הממשלה ומתאם את תפקידיהם של החברים בה ועומד בראש ועדות ההגנה. לפני כניסתו לתפקיד, מציג ראש הממשלה בפני האספה הלאומית את תוכנית הפעולה של ממשלתו. האספה מעניקה לו אמון בהצבעה, בה נדרשת תמיכת רוב מוחלט של החברים. ראש הממשלה מבטיח את ביצוע החוקים והוא רשאי להאציל חלק מסמכויותיו לשרים.

## רשימת ראשי הממשלה

## הערות שוליים

טוגו
קטגוריה:טוגו: פוליטיקה
שובו של האביב

**שובו של האביב** (בצרפתית: **Le Printemps**) הוא ציור שמן על קנבס מאת הצייר הצרפתי ויליאם אדולף בוגרו, שנוצר בשנת 1886. זהו אחד הציורים הידועים ביותר של האמן. הציור שמור כיום באוסף מוזיאון ג'וסלין לאמנות שבאומהה, נברסקה, והוא נרכש בשנת 1951 כתרומה מאת פרנסיס טי. בי. מרטין. הציור הובא לאומהה זמן קצר לאחר שהושלם על ידי ג'ורג' וו. ליינינגר, אספן אמנות ובעל גלריה פרטית שנהג לפתוח את הגלריה שלו לקהל הרחב ללא תשלום.

## תיאור היצירה
הציור מתאר סצנה אלגורית שבה מופיעה דמות נשית עירומה, המוקפת בפוטים מכונפים המשחקים סביבה. הדמות יושבת ברוגע, ומשדרת שלווה ורוך. הפוטים מקיפים אותה בתנוחות שובבות, ומסמלים תמימות ועליזות. הרקע עשיר בצמחייה ירוקה ופרחים פורחים, המבליטים את נושא ההתחדשות ואת יופיו של הטבע.

הקומפוזיציה מאופיינת בהרמוניה חזותית ובשימוש מדויק באור ובמרקמים. סגנונו של בוגרו מתבטא בעיבוד קפדני של פרטים, ובשילוב בין דמות אידיאלית לתפאורה טבעית עשירה. השימוש בפוטים מחזק את ההיבטים הסמליים של האביב, וממחיש את גישתו של האמן אל יופי, רגש ואסתטיקה אידיאלית.

היצירה בוצעה בטכניקת שמן על קנבס, וממדיה 117 על 215 סנטימטרים. היא משתייכת לזרמי הנאו-קלאסיציזם והאקדמיזם. הציור שמור באוסף מוזיאון ג'וסלין לאמנות, באומהה, נברסקה, ארצות הברית.

## הערות שוליים

קטגוריה:ציורים של קופידון
קטגוריה:ויליאם אדולף בוגרו: ציורים מהמיתולוגיה
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורי עירום
קטגוריה:נשים בציור
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:ויליאם אדולף בוגרו: ציורים
קריספין

קריספין או קרישפין הוא שם משפחה יהודי. קריספין הוא גם שם פרטי נפוץ.
נסר אל-בוריני

**נאצר מוסא תאופיק עמרן (אל-בוריני)** (בערבית: **ناصر البوريني**; נולד ב-26 במרץ 1979) הוא קצין פלסטיני בדרגת לווא. מכהן כמנהל הקישור הצבאי הפלסטיני וכיו"ר הוועדה הביטחונית המשותפת (J.S.C) מאז 17 בנובמבר 2024.

## השכלה
אל-בוריני נולד בכפר בורין וסיים תעודת בגרות כללית. הוא קיבל תואר ראשון מהאוניברסיטה הפתוחה אל-קודס ותואר תואר שני במנהיגות ותכנון אסטרטגי. כמו כן השלים קורסים ייחודיים רבים אשר חיזקו את כישוריו בתחומים שונים, ביניהם: קורס קומנדו וצניחה, קורס ללוחמה בטרור, וקורס לניהול משברים ומשא ומתן במצרים. בנוסף השתתף בקורס הכשרת מדריכים, בקורסים מתקדמים באבטחת אישים ברוסיה, באימונים אסטרטגיים וטקטיים בשיתוף קנדה ובמספר קורסים בהכוונה פוליטית.

## קריירה
אל-בוריני הצטרף למשמר הנשיאות הפלסטיני והחל עבודתו עם יאסר ערפאת ב-1 בינואר 1997, וליווה את הנשיא מחמוד עבאס שנים רבות. ב-13 באפריל 2019 מונה למנהל כללי של אבטחת משרד ראש הממשלה וליועץ הביטחוני האישי של ראש הממשלה דאז.

ב-17 בנובמבר 2024 מונה למנהל הכללי של הקישור הצבאי הפלסטיני.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי צבא
קטגוריה:ילידי 1979
והאר עינינו

"**והאר עינינו**" הוא שיר שמילותיו לקוחות מתוך תפילת "אהבה רבה", הנאמרת לפני קריאת שמע של תפילת שחרית. השיר הולחן על ידי הרב שלמה קרליבך ובוצע לראשונה בפסטיבל הזמר החסידי שנערך לראשונה בשנת 1969 במוצאי שמחת תורה בהיכל התרבות בתל אביב. השיר בוצע על ידי השלושרים (בני אמדורסקי, שלום חנוך וחנן יובל), וזכה במקום השלישי בתחרות.

קרליבך עצמו אהב את השיר והוא נכלל בתקליטו 'והאר עינינו' שיצא בשנת 1971.

השיר זכה לפופולריות רבה בקרב עם ישראל בארץ ובתפוצות, ומושר גם בהקפות של שמחת תורה.

הלחן התגלגל לרוסיה והותאם לשיר הרוסי "נולדתי על הגבול" (Я родился на границе) מאת רודולף פוקס, בביצוע הזמר ארקדי סוורני .

## ביצועים וגרסאות כיסוי
* צמד דרום ביצעו את השיר במופע "מצעד המרגניות" שהוקלט בהיכל התרבות בת"א ושודר בערוץ הראשון בשנת 1970.
* זמרי אפי נצר הקליטו את השיר באלבום "שירים חסידיים ושירי שבת - עם זמרי אפי נצר מס. 1" משנת 1971.
* ריקי מנור ואנדרה צוויג הקליטו את השיר באלבומם "Riki & Andre" משנת 1971.
* צמד רעים הקליט את השיר באלבומם "מיטב השירים החסידיים" משנת 1973.
* יגאל בשן בליווי מקהלת הילדים "פרחי ישראל" בניצוחו של משה (מונה) רוזנבלום הקליט את השיר באלבום "ממיטב שירי הפסטיבלים החסידיים" שיצא לאור בשנת 1976.
* צילה דגן הקליטה את השיר באלבום "המנצחים! להיטי הפסטיבלים החסידיים 1969-1975" משנת 1975.
* להקת הבנות "אשת חיל" הפיקה גרסת דאנס לשיר בשנת 2009.
* אהרן פררה ביצע את השיר במופע "קרליבך באופרה" שנערך במשכן לאומנויות הבמה בתל אביב בשנת 2015.
* להקת הזמר הגבעטרון ביצעו את השיר מתוך "מחרוזת קרליבך" מאלבומם "שירים מבית אבא" שיצא לאור בשנת 2015.

## ראו גם
* תפילת אהבה רבה

## קישורים חיצוניים
* "'''והאר עינינו'''", באתר הספרייה הלאומית
* 
* אקורדים לשיר, באתר Chordify
* האלבום "והאר עינינו" (1971) מאת הרב שלמה קרליבך, באתר סטריאו ומונו

#### ביצועים
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי השלושרים
קטגוריה:שלמה קרליבך
קטגוריה:שירי יגאל בשן
קטגוריה:שירי צילה דגן
קטגוריה:גבעטרון
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירי פסטיבל הזמר החסידי
קטגוריה:שירים ופיוטים לשמחת תורה
ג'רי דאגן

**ג'רלד ג'וזף דאגן** (באנגלית: **Gerald Joseph Duggan**; 10 ביולי 1910 – 27 במרץ 1992) היה שחקן אוסטרלי יליד אירלנד.

דאגן נולד בדבלין ועבר לניו יורק בגיל 16, שם החל את דרכו בעולם המשחק, אך רק ב-1959, כשהוא כמעט בן 50, כיכב לראשונה בסרט קולנוע: "". באותה השנה שיחק בסרט "על החוף".

מלבד זאת שיחק, בין היתר, בסרטים "אנשי השקיעה", "המשרת" ו"גולדפינגר".

בערוב ימיו התגורר במדינת ניו סאות' ויילס שבאוסטרליה. הוא נפטר בסידני בגיל 81.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אוסטרלים
קטגוריה:שחקנים בסרטי ג'יימס בונד
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1910
קטגוריה:אוסטרלים שנפטרו ב-1992
שבט אחים – מערכת הפעלה חדשה לישראל

**שבט אחים – מערכת הפעלה חדשה לישראל** הוא ספר עיון מאת העיתונאית חן ארצי סרור והכלכלן עמיחי דנינו, שיצא לאור בהוצאת ידיעות ספרים ב-2025.

## נושא ופתרונות מרכזיים
המחברים חקרו את הקרע בעם, ומציעים קווי מתאר לפתרון הבעיה החברתית הקשה, אותה הם מציגים כבעיה קיומית. המחברים טוענים כי החברה הישראלית חווה "פילוג שבטי", שבו קבוצות שונות – חילונים ליברלים, ציונות דתית, מסורתיים, חרדים וערבים – פועלות כחברה שבטית, לא ממלכתית. זה כולל, לאסונה של ישראל, גם פילוג כלכלי וחינוכי. טענת הספר היא כי המדיניות הממשלתית, תקצוב ממלכתי, ומבנה מערכות החינוך והתרבות מעצימים פילוג זה. המדיניות הממשלתית כאמור רק מחריפה את הבעיה: "מדינת ישראל בחרה צד בוויכוח בין ממלכתיות לשבטיות. היא בצד של ביצור האידאולוגיות, ולא בצד של אזרחי ישראל. המדינה מתגמלת רק את הסוכנים של אלה המעוניינים להעמיק את ההבדלים בינינו. לעומתם, סוכני השינוי הפועלים להגברת האחווה בינינו אינם מתוקצבים."

הפתרון המוצע הוא חיזוק הממלכתיות דרך יצירת "שיח רצף" (שפה מאחדת, שמהווה מכנה משותף ציוני רחב), והקמת ברית ציונית בין שלושת השבטים העיקריים (חילוני, מסורתי, דתי), על מנת לשלב גם את השבטים האחרים. בפתרון גם טמון החידוש העיקרי של הספר: הטלת האחריות על מנהיגי השבטים: "אנו נמצאים עמוק במלכודת השבטיות, ולכן האחריות היא דווקא על השבטים עצמם. מי שהוביל אותנו למלכודת, הוא גם מי שיוציא אותנו ממנה. לכל שבט יש משימה אסטרטגית ייחודית. כל אחד מהשבטים נדרש להכרעות ערכיות ייחודיות, בהתאם לאופיו."

## מבנה הספר
לספר שלושה חלקים:
# **אפיון השבטים והמנגנונים המעצימים פילוג בעם** – כולל דוגמות מתחום החינוך והתקצוב.
# **סקירת תפיסת הממלכתיות** – מהכור היתוך של בן-גוריון, דרך ממלכתיות ליברלית, ועד לצורך בהתחדשות.
# **הפתרון המוצע** – יצירת שפה רצפית ובניית תרבות פוליטית שיתופית.

## סיקור והערכה תקשורתיים
הספר עורר דיון תקשורתי וזכה לביקורות מגוונות – חלקן חיוביות וחלקן ביקורתיות – והוא נידון בהקשרים של זהות, מדינה ופילוג.
* **ynet**: מציין כי לפי הספר "ישראל אינה מדינה אלא אוסף של שבטים – ובו בזמן מציעים נתיב תיקון…", מוסיף כי הוא "ספר מצוין, מבורך ביושרה ובאומץ"
* **מקור ראשון**: מותח ביקורת על הספר בשל "התעלמות תמוהה מכשליו ואחריותו של השבט החילוני" וטוען כי "העיסוק בספר במנגנונים של השבט החילוני נותר לאורך כל הספר ברמה שטחית, ללא פרטים או ראיות חדשות ומקוריות לאופן שבו הם פועלים"

## השקה
הספר הושק בערב עיון, ביוזמת מכון מנדל למנהיגות, תחת ההגדרה: "הספר מנתח לעומק את השבטיות בחברה הישראלית ומנסח את שפות הפתרון לחידוש הברית בה: מזרח ומערב, יהדות ואוניברסליות, מסורתיות וחלוציות."

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי ידיעות ספרים
קטגוריה:ספרי 2025
נוסי סקאטיה

250px|ממוזער|שמאל|נוסי סקאטיה בעת שקיעה. צילום מהחוף של האי נוסי בה
**נוסי סקאטיה** (במלגשית: **Nosy Sakatia**) הוא אי הממוקם בחוף הצפון-מערבי של מדגסקר, בתעלת מוזמביק. הוא ממוקם מערבית לנוסי בה . האי מכונה "אי הסחלבים". באי חיים כ-300 תושבים, המחולקים לשלושה כפרים המתפרנסים מדיג וחקלאות.

## היסטוריה
השם סאקאטיה מורכב משתי מילים "סאקה" (מעכב) ו"טיה" (אהבה), המתייחסות, על פי אגדה מקומית, לשני אוהבים החיים מופרדים פיזית על ידי הים, אחד בנוסי בה, השני בסאקאטיה.
## גאוגרפיה

**נוסי סקאטיה** הוא אחד האיים הקטנים המקיפים את האי נוסי בה, האי שוכן מול החוף המערבי של נוסי בה קרוב מאוד אליו כקילומטר מערבית לנוסי בה, בתעלת מוזמביק. באי ישנם שלושה כפרים. : Ampasindava, Ampasimena ו-Antanbe. אורכו של 6 ק"מ ורוחב של 2 ק"מ. שטח הפנים שלו הוא 6 ק"מ 2. מבחינה מנהלית, האי שייך לעיריית האי נוסי בה שיושבת בעיר הל-וויל  ושולטת בכל האי, במחוז דיאנה  במדגסקר.

תיירים מגיעים לאי לשנורקלינג, טיולים רגליים וצלילה אפשריים באי. יש בו סניף של NAUI , ארגון צלילה בין לאומי. פנים הארץ די גבעי, והיערות הדרומיים הם ביתם של עטלפי פרי וברוקזיה מינימה ** (הזיקית הקטנה בעולם).

## גלריית תמונות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מדגסקר: גאוגרפיה
קטגוריה:איים באוקיינוס ההודי
כוח גרדיאנט הלחץ

במכניקת הזורמים, **כוח גרדיאנט הלחץ** (באנגלית: **Pressure-gradient force**) הוא הכוח שנוצר כאשר יש גרדיאנט לחץ (Pressure gradient ) על פני משטח. באופן כללי, לחץ מוגדר ככוח ליחידת שטח. הבדל בלחץ על פני משטח מרמז על הבדל בכוח, שיכול לגרום לתאוצה לפי חוק התנועה השני של ניוטון, בהנחה ואין כוח נוסף שיאזן. הכוח שנוצר תמיד מכוון מאזור לחץ גבוה לאזור לחץ נמוך. כאשר זורם נמצא במצב שיווי משקל (כלומר, אין כוח שקול ואין תאוצה), ניתן להתייחס למערכת כמצויה בשיווי משקל הידרוסטטי. במקרה של אטמוספירות, כוח זה מאוזן על ידי כוח הכבידה, ושומר על שיווי משקל הידרוסטטי. לדוגמה, באטמוספירת כדור הארץ, לחץ האוויר יורד ככל שמגביהים ביחס לפני כדור הארץ, כך שגרדיאנט הלחץ מספק כוח אשר סותר את השפעת כוח הכבידה על האטמוספירה.

## אפקט מגנוס
אפקט מגנוס הוא תופעה נצפית המקושרת לרוב עם עצם מסתובב הנע דרך זורם (כגון אוויר ומים). מסלולו של העצם המסתובב מוסח בצורה שלא מתקיימת כאשר העצם אינו מסתובב. סטייה זאת מוסברת על ידי הבדל בלחץ הזורם בין שני הצדדים של העצם המסתובב. האפקט תלוי במהירות הסיבוב.

## פורמליזם
נבחן אלמנט זורם בעל צפיפות \rho, גובה dz, ושטח פנים dA, כך שמסת החבילה תינתן בביטוי: m = \rho \, dA \, dz. באמצעות החוק השני של ניוטון, F = m a (כוח שווה למסה כפול תאוצה), ניתן לבחון הפרש לחצים dP (תחת הנחה שהלחצים פועלים רק בכיוון z), במטרה למצוא מה הכוח המתקבל:  F = - dP \, dA = \rho a \, dA \, dz.

לפיכך, התאוצה הנובעת מגרדיאנט הלחץ ניתנת לחישוב לפי: a = -\frac{1}{\rho} \frac{dP}{dz} .השפעות גרדיאנט הלחץ מבוטאות בדרך כלל בצורה זו - במונחי תאוצה, במקום במונחי כוח. ניתן לבטא את התאוצה בצורה מדויקת יותר, עבור לחץ כללי P באמצעות הקשר  \vec{a} = -\frac{1}{\rho} \vec\nabla P.כיוון הכוח המתקבל (התאוצה) הפוך לזה שבו מתרחשת העלייה המהירה ביותר בלחץ.

## לקריאה נוספת
* Roland B. Stull (2000) *Meteorology for Scientists and Engineers*, Second Edition, Ed. Brooks/Cole, .

קטגוריה:מכניקת הזורמים
קטגוריה:דינמיקה של נוזלים
ארווין פרידלנדר

**ארווין פרידלנדר** (באנגלית: **Erwin Max Friedlander**; 29 במאי 1925 - 22 בינואר 2004) היה פיזיקאי יהודי אמריקאי יליד רומניה, חבר כבוד באקדמיה הרומנית.

פרידלנדר נולד בקלוז'-נאפוקה, ברומניה עם אזרחות צ'כית. במהלך מלחמת העולם השנייה היה במחנה עבודה. הוא בוגר של המכון הצרפתי ללימודים גבוהים בבוקרשט ובהמשך למד קורסים בפיזיקה בפקולטה לפיזיקה ומתמטיקה של אוניברסיטת בוקרשט כשהוא מתמחה בפיזיקה גרעינית. ב-1963 קיבל דוקטורט בתחום והמשיך בעבודת פרופסור באוניברסיטת בוקרשט וחוקר במכון הרומני לפיזיקה גרעינית. פרידלנדר היה חלוץ בשימוש באמולסיות גרעיניות לחקר קרינה קוסמית ומאיץ.

יחד עם המנטור שלו, פרופסור יוסף אאוסלנדר ייסד פרידלנדר את המעבדה לקרינה קוסמית במכון לפיזיקה אטומית בבוקרשט, רומניה ועמד בראשה עד שהיגר לארצות הברית ב-1975. הוא חיבר יותר מ-250 פרסומים מדעיים, היה פרופסור באוניברסיטת קורנל, אוניברסיטת פנסילבניה ואוניברסיטת מרבורג בגרמניה, וערך מחקר ב-CERN, בפרמילאב, בהמכון המאוחד למחקר גרעיני ברוסיה, ובמעבדה הלאומית לורנס ברקלי בברקלי (קליפורניה).

ב-1963 נבחר להיות חבר מתכתב של האקדמיה הרומנית, תואר שבוטל בהמשך לאחר עזיבתו את רומניה אל ארצות הברית. לאחר המהפכה הרומנית, ב-1990 הושב לו תוארו וב-2003 שונה לחברות כבוד.

ב-1986 קיבל פרינדלנדר את פרס הומבולדט למחקר.

## הערות שוליים

קטגוריה:קלוז'-נאפוקה: אישים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בוקרשט
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קורנל
קטגוריה:סגל אוניברסיטת פנסילבניה
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה הרומנית
קטגוריה:זוכי פרס הומבולדט
קטגוריה:פיזיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:פיזיקאים רומנים
קטגוריה:ילידי 1925
קטגוריה:נפטרים ב-2004