ימים לבנים

"**ימים לבנים**" הוא שיר מאת לאה גולדברג, שנכתב באפריל 1932 בבון שבגרמניה, התפרסם לראשונה ב-28 ביוני 1932 בשער גיליון ו' של כתב העת הספרותי "פֶּתַח" שראה אור בעיר הולדתה קובנה, ובהמשך הופיע בקובץ שיריה הראשון, "טבעות עשן" (1935).

בשנת 1975 הולחן השיר על ידי שלמה יידוב, ובוצע לראשונה על ידי הזמר אפרים שמיר, ומאז זכה להשמעות רבות באמצעי התקשורת ולביצועים רבים. עם מבצעי השיר נמנים שלמה יידוב, הגבעתרון, גידי גוב, יזהר כהן, נתנאלה ורוחמה רז. שורות הפתיחה של השיר מופיעות על גבי השטר העדכני על סך 100 ש"ח, שנכנס לשימוש בסוף 2017.

## חיבור השיר ופרסומו
[ממוזער|[לאה גולדברג, מחברת השיר]]
לאה גולדברג בת ה-21 כתבה את השיר באפריל 1932 בעיר בון בגרמניה, שבאוניברסיטה שלה כתבה את עבודת הדוקטור שלה. השיר התפרסם לראשונה ב-28 ביוני 1932, בגיליון ו' של השבועון "פתח: גיליון לספרות בהוצאת קבוצת סופרים עבריים" בקובנה, עיר הולדתה של המשוררת. בראשית שנת 1935 נכלל השיר בקובץ שיריה הראשון של גולדברג, "טבעות עשן", שיצא לאור בהוצאת "יחדיו". בשנת 1959 נכלל השיר בספר "מוקדם ומאוחר" בשינויים קלים כאשר הבולט שבהם הוא החלפת המילה "רִתמוס" במילה "קצב". בשנת 2018 אותר כתב היד של השיר והוצג בתערוכה בספרייה הלאומית בירושלים, בשיתוף עם האוניברסיטה העברית.

## פרשנות
תחושת הבדידות של המחברת עומדת במרכזו של השיר, דבר המאפיין את כתיבתה של גולדברג לאורך השנים. אדיר כהן מציין כי כבר בכתיבת המחברת הראשונה של יומנה בגיל 10 מתבלטת תחושת הבדידות של גולדברג. הספר בו פורסם השיר, "טבעות עשן", "רווי כולו, בדידות והסתגרות, מצוקה אישית, עצב, תוגה והשלמה."

חוקר הספרות דן מירון, בניתוחו את השיר, מציין כי השיר לכאורה מתאר ימים שלווים ומלאי חמימות אך למעשה מתגלות בשיר תחושות של אכזבה וריקנות שבאות לידי ביטוי בצירוף המילים "ימים לבנים וריקים". מירון טוען כי ריקותם של הימים מסתמנת עוד בתחילת השיר. ימי הקיץ המתוארים בו הם ארוכים ומשעממים והשלווה היא "שלוות בדידות" בעוד התכלת הנשקפת בחלון היא "תכלת דממה". הלב שסער ויתר על תשוקותיו ו"התרגל אל עצמו" ובהיעדר שיר הערש של אמו, מרדים את עצמו. הימים הם גשרים ישרים וארוכים המוליכים מאתמול למחר היות שהם אינם מציעים דבר המעורר עניין או רגש, אלא רק מחברים את מה שהיה אל עבר מה שיהיה. עוד מציין מירון כי הביטוי "עיניי שלמדו לחייך" מלמד על כך שהחיוך הוא כפוי, מאולץ, וכן העיניים חדלו "לזרז על לוח שעון את מרוץ הדקים", כלומר הפסיקו לשאוף לדבר מה ורק מצפות להתכלות מהירה של הזמן. הבדידות של המחברת דומה לבדידות של תינוק שאפילו אמו נטשה אותו ונרדמה. חמוטל בר-יוסף טוענת גם כן כי אותם גשרים ישרים וגבוהים הם ביטוי לפסימיות וייאוש, ושורות אלה "רומזות שזרם החיים הוא מעבר להשיג ידינו ולתפיסתנו, הוא נע מעל ראשינו מן האתמול אל המחר, לאו דווקא אל עתיד טוב יותר."

לעומתם, רואה דניאל עוז את השיר כמפויס דווקא: "הפיוס עומד במרכזו ומהווה דוגמה עקבית של התמודדות עם הזמן, עם הבדידות ועם האינוּת." לדעתו של עוז השיר מציג שלווה ורוגע בהתמודדות מול הכליון העצמי. עמיה ליבליך גם כן נוטה להתייחס יותר למימד השלווה שבשיר בעיקר על רקע תיאורי הטבע: "בתיאורי היומן שלה, נזכרת לפעמים תחושת השלווה שאפפה אותה בהיותה בחיק הטבע, שפיצתה על הבדידות והעדר האהבה שחוותה בהיותה בעיר".

ענת ויסמן טוענת כי ניתן למצוא בשיר יחס אמביוולנטי כלפי הבדידות. מצד אחד השיר מבטא "בעיקר בוז למרחביה המדומים של הבדידות אך לעיתים מופיעה בו גם התפעלות מטעמה המר-מתוק". יחס אמביוולנטי זה בא לידי ביטוי בתגובות השונות ללחנו של שלמה יידוב לשיר. מצד אחד טענו דן מירון וטוביה ריבנר כי הלחן מתאר רק את הרוגע ואת השלווה שבבדידות ללא התייחסות לתחושות האכזבה והייאוש. לעומתם טוען מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי כי הלחן דווקא מטיב להעביר את יחסה האמביוולנטי של המחברת לבדידות; מצד אחד יש בשיר סלידה מן הבדידות, אך מצד שני, האירוני המחברת "מוצאת משענת גם בסיטואציה הכואבת עד כדי כך שהיא מצליחה לחבב את אותו הרגש הרע".

###### פרשנות השם "ימים לבנים"
החוקר חזי עמיאור מביא מספר פרשנויות לכותרת השיר. הוא מציין כי הפרשנות הרווחת למילים "ימים לבנים" היא של ימים מושלגים או מוארים במיוחד. אך, לטענתו, מילות הפתיחה של השיר מרמזות דווקא על ימות הקיץ. בימי הקיץ, בחצי הצפוני של כדור הארץ, ובפרט בליטא, מולדתה של לאה גולדברג, השמש שוקעת לזמן קצר בלבד, ואילו ברוב שעות היממה שורר אור, והם מכונים לעיתים “לילות-לבנים”. הימים הללו אֲרֻכִּים, כְּמוֹ קַרְנֵי-הַחַמָּה הארוכות יותר בַּקַּיִץ, והם גם בהירים יותר ולבנים יותר מימי שאר עונות השנה

פרשנות שלישית שמציע עמיאור, קשורה במאורע היסטורי אשר התרחש בתקופתה של גולדברג. באותה עת התבקש גוף בינלאומי בשם "חבר הלאומים" להתמודד עם בעיה שאתה התמודד העולם הנוצרי, הקשורה לחג הפסחא. מועדו של חג זה מבוסס על שנת ירח, ודורש לבצע תיאום מתמיד של הלוח השמשי עם הלוח הירחי. בפברואר 1925 הציע חבר הלאומים הצעה שמטרתה לדייק יותר את לוח השנה השמשי המקובל, ולהכניס לתוכו באופן שיטתי את יתרת השעות העודפת בכל שנת שמש בת 365 ימים. הפתרון שהציעו היה להוסיף בסוף כל שנה יום אחד או שניים שלא יימנו עם שבעת ימות השבוע. כלומר – היום שלאחר השבת יהיה יום ללא מספר סידורי, והיום שלאחריו יהיה יום ראשון. כמו כן, לאחר שנים מעוברות (שבהן נוסף גם יום ה-29 בפברואר) יהיו אלה יומיים ללא שם ומספר סידורי. ההצעה הזו עוררה חששות כבדים בעולם היהודי. רבנים ומנהיגים חרדו מכך שהמבנה המקודש של ששת ימי מעשה ובסיומם שבת, עומד בפני סכנה. יציבותו של לוח השנה העברי, ושל יום השבת יותר מכל, היה ונותר סמל לאומי ממדרגה ראשונה, המקובל על כל חלקי העם היהודי. אילו התקבלה ההצעה, מסלולי החיים המשותפים של יהודים ונוצרים היו עלולים להתפצל במובן עמוק וחריף. רבני אירופה הרכיבו משלחת שהופיעה בפני ועדת הלוח בז'נבה, והציגה בפניה את ההסתייגות העמוקה של העם היהודי מהרפורמה המוצעת. לבסוף, נמנעה הוועדה מלקבל החלטה על קבלת השינוי, והעניין המשיך להתברר בעשורים הבאים. הימים חסרי המקום משלהם בסדר ימות השבוע, זכו לכינוי "blank days" או "white days". בשנת 1931 התחדשו הדיונים בוועדה בז'נבה, ואיתם הדיווחים בעיתונות העברית על אותם **הימים הלבנים והריקים.** לדברי עמיאור, "האוזן הפקוחה והנפש הרגישה של המשוררת מצאו ביצור הדמיוני הזה, האסטרונומי מצד אחד והיומיומי מצד שני – שמים וארץ בד בבד – ממד אחר לגמרי של הקיום האנושי". הוא מוסיף וטוען כי הצירוף **יָמִים לְבָנִים וְרֵיקִים** בתחילת הבית האחרון מסגיר את ההקשר ההיסטורי הברור לאותם ימים המרחפים מחוץ למניין ימות השבוע.

## הלחנת השיר

[ממוזער|[שלמה יידוב, מלחין השיר]][ממוזער|[אפרים שמיר, הזמר הראשון שהקליט את השיר]]
בריאיון ל-nrg ב-2010 סיפר יידוב לשדרן הרדיו בועז כהן כי הטקסט של השיר נמסר לו במסגרת הפקת תוכנית הרדיו "פגישות מוזיקליות" בקול ישראל. בתחילה לא ידע יידוב כיצד לגשת אל השיר אך בעת ששהה בבית הוריו בשכונת קריית יובל בירושלים בזמן חג הפסח, קיבל לפתע השראה ותוך זמן קצר סיים להלחין את השיר: "אני הבנתי את השיר הזה רק כשהתחלתי להלחין אותו. 'גשרים ישרים וגבוהים בין אתמול ומחר' ו"האם הלאה נרדמה' - וחשבתי: כן, לאה. גולדברג. שכתבה את השיר...ואני שומע את אמא שלי עורכת את השולחן ואני מקריא לעצמי את הטקסט של גולדברג בקול רם, ופתאום, בא הלחן. כמו אור שנדלק. תוך עשר דקות הלחנתי את כל השיר. עשר דקות. כאילו המוזיקה הייתה מונחת בתוכי". יידוב סיפר שבחר באפרים שמיר לבצע את השיר והוא הזמר שהקליט את השיר לראשונה כשמלווה אותו שלישיית "קצת אחרת" (ששלמה יידוב, המלחין, היה חלק ממנה).
הזמרת נתנאלה שהשתתפה בערב שירי המשוררים (עם שיר אחר) התאהבה בשיר, ביקשה וקיבלה את הסכמתו של יידוב להקליט את השיר לאלבום הסולו שלה, והשיר זכה להצלחה מינורית בביצועה.
"ימים לבנים" הוקלט שוב על ידי להקת צליל מכוון (שגם בה לקח יידוב חלק), ונכלל בתקליט שנשא את שם ההרכב ב-1979. באותה שנה הקליטה אותו גם הזמרת רוחמה רז. השיר הוקלט (בפעם החמישית תוך 4 שנים) גם על ידי המלחין עצמו, ונכלל באלבום הסולו של שלמה יידוב "הפעם הראשונה" (דצמבר 1979).

מאז זכה השיר לביצועים רבים והשמעות רבות באמצעי התקשורת. נמצא כי בשנים 1993–2002 השיר היה בין השירים המושמעים ביותר ביום השואה לצד שירים כמו: דמעות של מלאכים, הליכה לקיסריה ועץ השדה.

## ביצועים נוספים של השיר והכללתו באוספים
* לאחר שהזמרת מרסדס סוסה התרשמה מהשיר בהופעה של יידוב בצוותא, תרגם יידוב את השיר לספרדית וביצע אותו ביחד עם סוסה בהופעה בהיכל התרבות.
* השיר כלול באוסף שיריו של יידוב "ימים לבנים - האוסף" שיצא ב-1999 בהוצאת הליקון.
* השיר כלול בתקליט האוסף "קוץ בלב: שירים ששרים יחד" בהוצאת סי.בי.אס, 1978.
* השיר כלול בתקליט האוסף "נעימות עם רדת יום" בהוצאת סי.בי.אס, 1985.
* השיר כלול בתקליט האוסף "שירים שנשארים - השירים היפים של העשור" בהוצאת הד ארצי, 1985.
* השיר כלול באוסף "השירים שלנו - 40 שנות זמר" בהוצאת הד ארצי, 1988.
* השיר פותח את האוסף "קצת אחר" בהוצאת הד ארצי, 1989.
* השיר בוצע על ידי הגבעטרון ומופיע באוסף "עוד ממשיך הזמר" בהוצאת התקליט, 1990.
* השיר כלול באוסף "פרח הלילך" שיצא ב-1991 בהוצאת NMC.
* השיר כלול באוסף "הכל זהב" בהוצאת ספרית מעריב, 1993.
* השיר בוצע על ידי הזמרת רונית אופיר וכלול באוסף "שירים לנגה" בהוצאת הד ארצי, 1996.
* השיר בוצע על ידי גידי גוב בתוכנית הטלוויזיה לילה גוב וכלול באוסף "גידי גוב - שירים מלילה גוב", "האוסף השני", בהוצאת הד ארצי, 1997.
* השיר בוצע על ידי יזהר כהן וכלול בתקליט "אגדה ישראלית" בהוצאת בן מוש, 2000.
* השיר מופיע בפסקול סדרת הטלוויזיה בנות בראון ומופיע באוסף "בנות בראון: פסקול הסדרה" בהוצאת הד ארצי, 2002.
* השיר הוקלט על ידי הזמרת נתנאלה ונכלל בביצועה באוסף "שרות לאה גולדברג" בהוצאת נענע דיסק מ-2003. כמן כן כלול השיר באוסף שיריה של נתנאלה "גבוה" שיצא לאור ב-2014 בהוצאת NMC.
* השיר כלול באוסף "במקום פרידה: אוסף שירי משוררים", בהוצאת הד ארצי, 2004.
* השיר נכלל באלבום שהופק במלאת 25 שנים לתוכנית הרדיו ארבע אחרי הצהריים שנשא את שם התוכנית ויצא בהוצאת NMC ב-2005. כמו כן בוצע השיר על ידי רועי בר נתן במופע לציון 35 שנה לתוכנית במסגרת פסטיבל ראשון לציון.
* השיר בוצע על ידי איתן מסורי וכלול באוסף "כמו צמח בר: 14 נעימות ממבחר שירת הארץ", בהוצאת התקליט, 2005.
* ביצוע אינסטרומנטלי של השיר מופיע בתקליטור ניחוח ישראלי של צמד הרמוניקס בהוצאת התו השמיני, 2005.
* השיר כלול באוסף שירי הערש "לילה טוב עם רינת גבאי" בהוצאת Play Records ב-2006.
* השיר כלול באוסף "התשמע קולי - נוסטלגיה ישראלית", בהוצאת הליקון, 2007.
*השיר כלול באוסף "אני הולכת אלי" המורכב משירי לאה גולדברג, שיצא לאור בהוצאת NMC ב-2007.
* השיר, בביצועו של אפרים שמיר כלול באוסף המשולש "ימים לבנים: היוצרים האהובים במיטב השירים" שיצא בהוצאת פונוקול ב-2008.
* השיר בוצע על ידי רוחמה רז וכלול באוסף "נפשי כלתה לחרוזים: מבחר שירי משוררים בזמר העברי" בהוצאת סקאיטון, 2011.
* השיר בוצע בעונה העשירית של התוכנית כוכב נולד ב-2012 על ידי המתמודדת שרון קידושין.
* השיר כלול באוסף המשולש "שירי ערש לילדים הגדולים בכל הזמנים", שיצא ב-2013 בהוצאת NMC.
*ביצוע אינסטרומנטלי של השיר כלול באוסף של ירוסלב יעקובוביץ' "בכל זאת זה צובט בלב" בהוצאת התו השמיני, 2015.
*השיר בוצע בקיץ 2021, על ידי אניה בוקשטיין והתזמורת הפילהרמונית הישראלית, במסגרת הסדרה ״מנגנים שירה", מחווה למשוררים ומשוררות ישראלים.
*הזמרת שי המבר הקליטה את השיר ב-2023 והביצוע שלה נכלל באלבומה השני, "כל החלומות".
*השיר בוצע על-ידי מנחי זהו זה! ביחד עם שלמה יידוב ב-2026.

## אזכורים נוספים
השורה הראשונה של השיר מופיעה על גבי השטר בן 100 ש"ח מסדרה ג', שהונפק ב-2017, הנושא את דיוקנה של לאה גולדברג.

במרכז המחזה הדוקומנטרי שורה: מלאכת זיהוי חיים מאת רועי יוסף, המבוסס על השתתפותו של המחזאי במשימת זיהוי החללים במחנה "שורה" לאחר טבח שבעה באוקטובר, עומד רגע שחווה ובו הוא ראה חייל ששר באגביות את השיר ״ימים לבנים״ בזמן שנשא גופה במחנה. אחד הצירים המשמעותיים במחזה הוא חיפוש אחר אותו חייל, אשר דמותו במחזה קרויה ״חייל ששר ימים לבנים״.

## קישורים חיצוניים

* מלות השיר באתר שירונט
* 
* 
* 
* לאה גולדברג בבון – “גשרים ישרים וגבוהים בין אתמול ומחר”, באתר "מילים"
* לאה גולדברג – שירי בון: מלילות ל”ימים לבנים”, באתר "מילים"
* 
* רשימת גרסאות של השיר באתר אקו"ם
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 1932
קטגוריה:שירי 1975
קטגוריה:שירי אפרים שמיר
קטגוריה:שירי נתנאלה
קטגוריה:שירי רוחמה רז
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי לאה גולדברג
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי שלמה יידוב