open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
יואב בר

שמאל|ממוזער|250px|יואב בר, מאי 2006
**יואב ראובן בר** (נולד ב-27 בספטמבר 1974 ברמת השרון) הוא כדורסלן ישראלי. בר שיחק במהלך הקריירה בקבוצות שונות בליגת העל ובליגה הלאומית וכן בהונגריה. גובהו 2.00 מטרים והוא משחק בעמדת הפורוורד.

## קריירה
בר החל את דרכו בקבוצת הנוער של א.ס. רמת השרון, בה שיחק לצידו של גיא קנטור. בעונת 1991/92 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של רמת השרון, ששיחקה אז בליגה הלאומית. אחרי 3 עונות בקבוצה זו, ועונה אחת במכבי רחובות, הצטרף, ב-1995, להפועל תל אביב ששיחקה בליגת העל ובגביע קוראץ'. בסיום עונתו השנייה ירדה הקבוצה ליגה, ובר נשאר בקבוצה גם בשתי העונות בהן שיחקה בליגת המשנה, וכן נשאר לעונה רביעית, בה שבה לליגת העל. רק בעונה זו (1998/99) זכה לדקות משחק משמעותיות. עם זאת, בסיום העונה עזב את הקבוצה, ושב לקבוצת נעוריו, רמת השרון, ששיחקה בליגה הארצית.

בשנים שלאחר מכן החליף בר קבוצה בכל שנה. אחרי אותה עונה ברמת השרון שב למכבי רחובות (בליגה הלאומית), ולאחר מכן שוב בהפועל תל אביב, ואחר כך באליצור רמלה, עירוני רמת גן, מכבי ראשון לציון ומכבי גבעת שמואל (3 האחרונות בליגת העל).

את עונת 2004/05 פתח שוב במכבי ראשון לציון. אף שהצטיין בניצחון הראשון אי פעם של הקבוצה על מכבי תל אביב בהיכל הספורט יד אליהו בו קלע 18 נקודות, שוחרר מהקבוצה במהלך העונה. בר טען כי שוחרר בשל המלצה של נומרולוג למאמן הקבוצה, גיא גודס. גודס עצמו טען כי בר שוחרר משום שפגע במרקם החברתי של הקבוצה. לאחר שחרורו הצטרף לקבוצת אלבאקומפ מהליגה ההונגרית, עימה גם השתתף בגביע האתגר של פיב"א, והיה הישראלי הראשון ששיחק בליגה זו. בסיום העונה שב לישראל, והצטרף להפועל גבעתיים, בשורותיה שיחק עונה אחת.

בסוף שנת 2006 עזב בר את הכדורסל המקצועני, והצטרף לקבוצת הפועל אוסישקין מהליגה החמישית, שהוקמה בידי אוהדי הפועל תל אביב. במקביל, הוא עובד באתר האינטרנט של TheMarker.
כיום משחק בקבוצת המילואים של הפועל תל אביב-הפועל "עודפים" תל אביב.

## חייו האישיים
לבר תואר ראשון בפסיכולוגיה ותקשורת מאוניברסיטת תל אביב. במהלך לימודיו הצטרף לנבחרת הכדורסל של האוניברסיטה, שזכתה באליפות בשנת 2004.

בשנת 2007 השתתף בעונה הראשונה של תוכנית המציאות "הישרדות 10", והודח ממנה שני.

יואב הוא אחיו של הטניסאי נועם בר.

## קישורים חיצוניים

* אורי שלף, בקבוצה הוא עדיין שורד, וואלה, 14 בדצמבר 2007
* יואב בר באתר הישרדות

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורסלנים ישראלים
קטגוריה:כדורסלני הפועל תל אביב
קטגוריה:כדורסלני מכבי רחובות
קטגוריה:כדורסלני מכבי ראשון לציון
קטגוריה:כדורסלנים ישראלים באירופה
קטגוריה:כדורסלני מכבי גבעת שמואל
קטגוריה:מתחרי הישרדות (ישראל)
קטגוריה:כדורסלני א.ס. רמת השרון
קטגוריה:הונגריה: כדורסל
קטגוריה:הונגריה: אישים בספורט
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1974
סוככאים

**סוככאים** (שם מדעי: Apiales) היא סדרה של צמחים בעלי פרחים, הכוללת את המינים ג'ינסנג, גזר, סלרי ורבים אחרים. בעבר, תחת מערכת המיון קרונקוויסט (1981) הכילה סדרת הסוככאים אך ורק את משפחת הסוככיים, אך מיון גנטי של קבוצת APG מ-2003 הוסיף לה משפחות רבות אחרות, ומיקם אותה בקבוצה Asterid (המכילה סדרות ומשפחות), יחד עם סדרות כגון האסטראים.

## משפחות

*סוככיים
*קיסוסיים
*Aralidiaceae 
*Griseliniaceae 
*Mackinlayaceae 
*Melanophyllaceae 
*Myodocarpaceae 
*Pennantiaceae 
*Pittosporaceae 
*Torricelliaceae

## בישראל

בארץ מיוצגת הסדרה על ידי שתי משפחות בלבד: הסוככיים הכוללת סוגים כגון הכרפס, הגזר, הסלרי ורבים אחרים; והקיסוסיים המיוצגת על ידי הקיסוס, ומתוכו מין יחיד, קיסוס החורש. 

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1930
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי טקנושין נקאי
קטגוריה:סוככאים
קטגוריה:סדרות צמחים
אשנ"ב

**אשנ"ב - אנשים למען שימוש נבון באינטרנט ע"ש ערן אדרת** היא עמותה שהוקמה בישראל בשנת 1999 במטרה להגביר את מודעות הציבור להשפעות החיוביות והשליליות שיש לשימוש ברשת האינטרנט על החברה ועל ערכיה.

עמותת אשנ"ב מבקשת לתרום להעלאת המודעות לבעייתיות שיש באינטרנט חסר הכללים, לעודד קבלת אחריות על השימוש בו ולסייע ביצירת קהילת אינטרנט אחראית. על פי תפישת העמותה, שימוש נבון ונאות באינטרנט יושג באמצעות הסכמות, ולא באמצעות אכיפה. לאור תפישה זו מאמינה העמותה כי השגת המטרה כרוכה בתהליך של חינוך במובן הרחב של המילה.

## היסטוריה
[שמאל|ממוזער|250px|[סמלילה הקודם של העמותה]]
עמותת אשנ"ב הוקמה ביוזמתו של ד"ר אבשלום אדרת להנצחת בנו , שבזמן שירותו הצבאי נקלע למצוקה נפשית והתאבד בשנת 1997. בדיעבד גילה אביו כי במהלך התקופה שקדמה להתאבדות שוחח ערן בפורומים ובצ'אטים עם אנשים שהפגינו אטימות בכך שעודדוהו לשים קץ לחייו ואף הדריכוהו כיצד לעשות זאת.

בעקבות הגילוי החליט ד"ר אדרת לפעול כדי 

## פעילויות
ככלי מרכזי להגברת מודעות הציבור, אשנ"ב דוגלת בפעולות הסברה כגון: הרצאות, הדרכות, כנסים וימי עיון, החתמה על "אמנת אשנב לשימוש נבון באינטרנט", השתתפות בוועדות ציבוריות, פיתוח תכנים ודגמים לתהליכי חינוך בקהילה, ייעוץ מקצועי והדרכה על פי הזמנה, וכל זאת בשיתוף פעולה עם גורמים ממלכתיים, ארגונים עסקיים, גופים מהמגזר השלישי ועוד.

בין הפעילויות של העמותה:
* הקמת סה"ר (סיוע והקשבה ברשת), שהיה פורום התמיכה הראשון ברשת. סה"ר, שעבר לפעול בהמשך כעמותה עצמאית, כבר הציל את חייהם של עשרות בני נוער.
* קיום כנסים בסוגיות הקשורות בהשלכות החברתיות, החיוביות השליליות שיש לאינטרנט (לדוגמה כנסים בנושאים: "השפעת האינטרנט על החברה", "תרומת האינטרנט לקהילה", "סוגיות משפטיות באינטרנט", "מחאה חברתית ברשת" ועוד)
* הגברת מודעות התלמידים בבתי ספר לגלישה בטוחה. במסגרת זו מתקיימות, בין היתר, הפעילויות האלה:
** הפעלת פרויקט חיילים מדריכים, בשיתוף עם בית הספר למקצועות המחשב של צה"ל ומשרד החינוך. במסגרת זו מופיעים בבתי הספר חיילים צעירים, היכולים לדבר עם תלמידי בבתי הספר "בגובה העיניים", ומדריכים את התלמידים כיצד לגלוש בתבונה ולהימנע מהסכנות שברשת.
** הענקת פרס אשנ"ב למורה היזם. העמותה עורכת תחרות שנתית למורים יזמים שפיתחו פעילות בנושא גלישה נבונה, ומעניקה פרס כספי לזוכים (בחירת הזוכים נעשית בשיתוף עם משרד החינוך).
** "מחנכים לגלישה נבונה" - שותפות עם משרד החינוך בבניית ערכת הדרכה לגלישה בטוחה שתופץ בכל בתי הספר בישראל.
* הרצאות בפני הורים במקומות עבודה ובמסגרות אחרות בקהילה כדי להדריך אותם כיצד להבטיח שילדיהם יגלשו בבטחה ברשת.
* השתתפות ביוזמת היום הלאומי לאינטרנט בטוח עם משרד החינוך, חברת מיקרוסופט ישראל ובסיוע קבוצת גופים מהמגזר העסקי וממשלתי.
* אתיקה ברשות ניירות ערך - שותפות בדיוני ועדת האתיקה של הרשות לניירות ערך, ויוזמה להפעלת "תו אשנ"ב לאתיקה באתרי אינטרנט".

בפעילות העמותה, המתבצעת כולה בהתנדבות, משתתפים מדי שנה אלפים – ילדים, בני נוער והורים.

## קישורים חיצוניים
*  בארכיון האינטרנט

* 
* 

קטגוריה:ישראל: אינטרנט
קטגוריה:אינטרנט: בטיחות
קטגוריה:ישראל: עמותות
Do They Know It's Christmas?

**** (בעברית: **האם הם יודעים שזהו [[חג המולד]]?**) הוא שיר שחיברו בוב גלדוף ומידג' יור ב-1984 על מנת לגייס תרומות לסיוע לקורבנות הרעב הגדול באתיופיה. הביצוע המקורי של השיר הופק על ידי יור וטרבור הורן ובוצע על ידי הבאנד אייד  ב-3 בדצמבר 1984.

בוב גלדוף ומידג' יור, שהיה סולן אולטראווקס, חיברו את השיר לאחר שגלדוף ראה דיווח ב-BBC על הבצורת הקשה שפקדה את אתיופיה. בנובמבר קרא גלדוף בראיון ברשת "BBC One" לאמנים אחרים להצטרף ליוזמת הצדקה. גלדוף הרכיב את הקבוצה, באנד אייד - שבין חבריה היו זמרים אירים ובריטים ידועים בזמנו.

השיר הוקלט מספר פעמים נוספות: לרגל הבאנד אייד השני (ב-1989) עם אמני סטוק אייטקן ווטרמן; לרגל יובל העשרים, בשנת 2004 ולרגל יובל השלושים, בשנת 2014. שני אמנים הופיעו ביותר מהקלטה אחת: בונו מ-U2 מופיע בהקלטה הראשונה, השלישית והרביעית; וחברות בננרמה מופיעות בהקלטה הראשונה והשנייה.

## מיקומי שיא

## ראו גם
* We Are the World – שיר צדקה בביצוע אמנים אמריקאים למען רעבי אפריקה, שיצא לקראת חג המולד של שנת 1985

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שירי 1984
קטגוריה:סינגלי בכורה מ-1984
קטגוריה:סינגלים מ-1985
קטגוריה:סינגלים מ-1989
קטגוריה:סינגלים מ-2004
קטגוריה:סינגלים מ-2014
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי חג המולד
קטגוריה:שירים מרובי אמנים
קטגוריה:שירי צדקה
קטגוריה:שירים על עוני
קטגוריה:שירים על אפריקה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בגרמניה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בדנמרק
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בהונגריה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בנורווגיה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בניו זילנד
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בספרד
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בפינלנד
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בשוודיה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בשווייץ
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד אירופה הוט 100
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האוסטרלי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האירי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הסקוטי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים של RPM
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים של SNEP
קטגוריה:שירי פלטינה כפולה בממלכה המאוחדת
קטגוריה:סינגלים בהוצאת וירג'ין EMI רקורדס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת מרקורי רקורדס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת פולידור רקורדס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת קולומביה רקורדס
היום שבו מתה המוזיקה

**היום שבו מתה המוזיקה** (באנגלית: **The Day the Music Died**) הוא כינוי שניתן לתאריך 3 בפברואר 1959, בו נהרגו זמרי הרוקנ'רול הפופולריים באדי הולי, ריצ'י ואלנס וג.פ. "ביג בופר" ריצ'רדסון, בתאונת מטוס קל בו טסו באיווה, ארצות הברית.

השלושה היו בסיבוב הופעות במרכז ארצות הברית. הם סיימו הופעה בקליר לייק, איווה והיו בדרכם להופעה הבאה במונהד, מינסוטה. בשל השפעת הנסיעות הארוכות, הולי החליט לשכור מטוס. מיד לאחר ההמראה צלל המטוס לתוך שדה תירס בשל טעות של הטייס ותנאי מזג אוויר קשים והתרסק. שלושת נוסעי המטוס והטייס נהרגו. 

הביטוי "היום שבו מתה המוזיקה" נטבע על ידי דון מקליין בשירו על התאונה מ-1971, "אמריקן פאי".

ב-2003 הקים מעריץ אנדרטה מפלדת אל-חלד, המעוצבת כגיטרה ושלושה תקליטים הנושאים את שמות הזמרים שנספו. האנדרטה ממוקמת בסמוך לאזור ההתרסקות. הנקודה המדויקת של ההתרסקות מצוינת על ידי ארבעה עצי אלון שניטעו במקום.

ב-2007 הועברה גופתו של ביג בופר למיקום מתאים יותר בבית הקברות בו נקבר. בנו ניצל את ההזדמנות וביקש לנתח את גופתו על מנת לבדוק האם יכול היה לשרוד את התאונה ולנסות להזעיק עזרה, זאת בעקבות שמועות ותאוריות קשר שהופצו בנוגע לתאונה. ממצאי הנתיחה הפריכו את השמועות הללו. מספר השברים בעצמותיו של ביג בופר היה רב ביותר והסיכוי ששרד את ההתרסקות אינו סביר.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תקריות ואסונות תעופה בארצות הברית
קטגוריה:תקריות ואסונות תעופה של כלי טיס מארצות הברית
קטגוריה:רוק אנד רול
קטגוריה:1959 בארצות הברית
קטגוריה:מילים וביטויים באנגלית
קטגוריה:איווה: היסטוריה
קטגוריה:1959 במוזיקה
קאשה

שמאל|ממוזער|250px|קערת קאשה (כוסמת)
**קאשה** (**Kasha**; ביידיש: קאשע) היא דייסה שמקורה במטבח המזרח-אירופי. בעברית ובאנגלית, הכוונה היא בדרך כלל לדייסת כוסמת, אך בשפות סלביות, קאשה היא שם כולל לדייסה מכל סוג, ויכולה להיות עשויה מכוסמת, חיטה, שיבולת-שועל או שיפון ועוד. כשם כללי לדייסה, קאשה היא אחת המנות הידועות הקדומות ביותר מהמטבח המזרח אירופי וגילה למעלה מאלף שנה. הלחם לבדו עולה על קאשה בחשיבותו ההיסטורית.

חשיבותה של הקאשה בתרבות הרוסית באה לידי ביטוי בפתגם העממי: "щи да каша — пища наша" בתרגום חופשי: "מרק כרוב וקאשה הם כל מה שאנו צריכים", או בתרבות האוקראינית, "борщ и каша — пища наша" בתרגום חופשי: "חמיצה וקאשה הם האוכל שלנו".

"קאשע מיט וורנישקעס" הוא שמה היידישאי של מנה המורכבת מקאשה ואיטריות או פסטה פרפר. אין להתבלבל עם מאכל בעל שם דומה ורניקס המוכר גם כקרפלך - כיסוני בצק ממולאים ומבושלים ומוכרים.

## ראו גם
*המטבח הפולני

## קישורים חיצוניים

*

קטגוריה:המטבח הפולני
קטגוריה:המטבח היהודי
קטגוריה:המטבח הרוסי
קטגוריה:מאכלים לאומיים
צוואר ממולא

ממוזער|צוואר ממולא
**צוואר ממולא** (ביידיש: **העלזעל**) הוא מאכל מהמטבח היהודי האשכנזי. המאכל עשוי עור צוואר עוף (ולעיתים - כל עור העוף) ממולא ומבושל. המילוי עשוי להכיל קמח או פירורי לחם (ובפסח - קמח מצה), מחית תפוחי אדמה, בצל קצוץ מושחם (מטוגן בשמאלץ), שמאלץ, גריבען ותבלינים - מסורתית רק מלח ופלפל שחור, אך יש המוסיפים פטרוזיליה או שמיר.   

העור מנוקה ואם אינו שלם הוא נתפר כך שיישאר בו פתח יחיד. אזי הוא ממולא, הפתח נתפר כך שהמילוי לא יזלוג והמאכל מבושל בבישול ממושך, בחום נמוך במים, במרק או כחלק מהחמין.

צוואר ממולא דומה לקישקע ומשמש לעיתים כתחליף לו. 

מנדלי מוכר ספרים מזכיר מאכל זה ואחרים ביצירתו "ספר הקבצנים":

## ראו גם
* האגיס

## קישורים חיצוניים

* דרור פילץ, העלזל'ך, מאתר "על השולחן"
* הלזלה מעור העוף כולו, מאתר מטעמים (כולל תמונה)
* מתכון + תמונות המדגימות הכנת צוואר ממולא, מפורום אוכל בוואלה

קטגוריה:המטבח האשכנזי
קטגוריה:מאכלי עוף
פחה

**פֶּחָה** (מקור ארמי שמגיע מאכדית, פִּיחָתֻ (pīḫātu) – קיצור של בֶּל פִּיחָתִ (bēl pīḫāti), "מושל הפַּחֲוָה") הוא תואר של מושל. במקור, שימש התואר באימפריה הפרסית, אשר הייתה מחולקת לאזורים אדמיניסטרטיביים הנקראים פחוות, שנכללו בתוך אזורים גדולים יותר, הנתונים למרותם של האחשדרפנים. נחמיה מתואר בתנ"ך כמי שנשא בתואר זה, ושלט בפַּחְוָות יהודה.

בתקופה העות'מאנית השתמשו היהודים בעברית החדשה במונח "פחה" כמילה נרדפת ל"פאשה", תואר בכיר באימפריה העות'מאנית, אשר ניתן בדרך כלל למושל מחוז. אולם כיום הקבלה זו אינה מקובלת.

## קישורים חיצוניים
*פֶּחָה, פַּחְוָוה באנציקלופדיית המקרא של "גשר"

## הערות שוליים

קטגוריה:הממלכה האחמנית
קטגוריה:תוארי אצולה
קתדרלת ברזיליה

ממוזער|שמאל|250px|אולם התפילה של הקתדרלה. משמאל, נראים שניים מפסלי המלאכים, התלוים בכבלי פלדה.
ממוזער|250px|חזות לילית של הקתדרלה.
**הקתדרלה המטרופוליטנית נוסה סניורה אפארסידה** (בפורטוגזית: **Catedral Metropolitana Nossa Senhora Aparecida**), המוכרת יותר בשם **קתדרלת ברזיליה** היא הקתדרלה המרכזית של העיר ברזיליה, בירת הרפובליקה הפדרלית של ברזיל.

אבן הפינה של הקתדרלה הונחה ב-12 בספטמבר 1958 והמבנה הוא ביטוי אמנותי של האדריכל הברזילאי המפורסם אוסקר נימאייר. כבר ב-1960 עמדה על תילה הסטרוקטורה הבסיסית - המבנה במתחם המעגלי, בקוטר 70 מטרים. משולי המעגל מתרוממים 16 עמודי בטון בעלי פרופיל משולש בגודל משתנה המשוכים לכדי צורת היפרבולה ושוקלים 90 טונות כל אחד. עמודים אלה יחדיו יוצרים מבנה של היפרבולואיד ונועדו לייצג זוג ידיים הנישאות לשמיים.

בדומה לעיר כולה שנבנתה מן היסוד בגישה מודרניסטית ובה מבנים מודרניים בלבד, קתדרלה זו היא ביטוי ייחודי ופורץ דרך של אדריכלות מודרנית.

## אלמנטים במבנה, וסביב לו

ב-31 במאי 1970 נחנכה רשמית הקתדרלה, שכבר כללה את מעטפת הזכוכית החיצונית השקופה. ברחבה שממנה ניגשים לבית התפילה מצוים ארבעה פסלי ברונזה בגובה 3 מטרים, המייצגים את השליחים; אלה פוסלו בסיועו של הפסל דנטה קרוסה ב-1968. מהתקרה, בפנים אולם התפילה, תלוים בכבלי פלדה שלושה פסלי מלאכים. מידות ומשקל עבור כל פסל: הקטן - אורכו 2.22 מטרים ומשקלו 100 קילוגרמים; הבינוני - 3.40 מטרים אורכו ו-200 קילוגרמים משקלו; הגדול 4.25 מטרים אורכו והוא שוקל 300 ק"ג. אלה פוסלו על ידי אלפרדו ססצ'יאטי ב-1970, יחד עם דנטה קרוסה.

ב-1977 כוסו קירותיו של בית הטבילה, שצורתו אובאלית, באריחים קרמיים צבועים (עבודתו של אטוס בולקאו). מגדל ובו ארבעה פעמונים, תרומה של ממשלת ספרד, משלים את המתחם האדריכלי.
תקרת אולם התפילה מעוטרת בויטראז' הכולל 16 חלקי פיברגלס בגוונים של כחול, ירוק, לבן וחום, המשובצים בין עמודי הבטון. כל חלק כזה מותאם למשולשים שבסיסם 10 מטרים ו-30 מטרים גובהם, ואלה נצבעו בידי מריאן פרטי ב-1990.

המזבח נתרם בידי האפיפיור פאולוס השישי, וצלם הקדושה המגנה של ברזיל, אפארסידה, הוא העתק מדויק של הצלם המקורי, השמור בעיירה אפארסידה שבמדינת סאו פאולו.

הויה-סקרה (Via Sacra) היא יצירה של אמיליאנו די-קוולקנטי. בכניסה לקתדרלה מצוי עמוד תווך, בו תיאור דרכה בחיים של מרים, אם ישו (אלה צוירו בידי אטוס בולקאו, שיצר, כאמור, את הפאנל הקראמי באגף ההטבלה).
כיום, אבי הקתדרלה הוא המונסיניור (מינוי כבוד של האפיפיור, בהתייעצות עם הבישוף המקומי) מרקוני ויניסיוס פריירה, הכומר הראשון שנולד בברזיליה ובה גם הוסמך לכמורה. כיוון שהקתדרלה ממוקמת בקרית משרדי הממשלה, הרכב קהילת המתפללים אינו קבוע; חלק גדול מהמבקרים בה הם תיירים או עובדי הממשלה. הקתדרלה פתוחה למבקרים בכל ימות השבוע, להוציא בשעות המיסה.

## ראו גם
*קתדרלת ריו דה ז'ניירו

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ברזיליה: מבנים
קטגוריה:ברזיל: כנסיות
ברזיליה
קטגוריה:אדריכלות מודרנית
קטגוריה:מבנים שתכנן אוסקר נימאייר
ספרות ספקולטיבית

**ספרות ספקולטיבית** (**Speculative Fiction**) היא סוגת-על ספרותית, בדרך כלל בצורת סיפורת, הכוללת קבוצת סוגות (ז'אנרים) שבבסיסן השאלה "מה אם?" והניסיון לענות עליה. סוגות אלה כוללות: מדע בדיוני, פנטזיה, אימה, , ספרות על-טבעית, ספרות גיבורי-על והיסטוריה חלופית. לאלה מצטרפות יצירות שאינן מתאימות לסוגות המנויות כאן, אך עונות להגדרה הבסיסית של הספרות הספקולטיבית.

המונח "ספרות ספקולטיבית" הופיע לראשונה בשנת 1888 בכתב עת אמריקאי, במאמר העוסק בספרו האוטופי של אדוארד בלאמי, "במבט לאחור: 1887-2000". עם זאת, השימוש המוכר יותר הוא של רוברט היינליין במסה "על כתיבת ספרות ספקולטיבית" (1948). ייתכן שהיינליין לא הכיר את המאמר מהמאה ה-19 וחידש את המושג. במאמרו השתמש היינליין במונח כתחליף ל"מדע בדיוני" בלבד, ואף ציין מאוחר יותר כי סוגת הפנטזיה אינה נכללת בו. השימוש במושג "ספרות ספקולטיבית" כתחליף ל"מדע בדיוני" נפוץ במהלך שנות השישים של המאה העשרים, מתוך אי שביעות רצון של כותבים ועורכים מן המונח האחרון וההגבלות הנובעות ממנו, כחלק מתנועת "הגל החדש" של המדע הבדיוני. במהלך שנות השבעים הלך ודעך השימוש במונח. רק בשנות התשעים של המאה העשרים זכה המונח לתחייה, והפעם במשמעותו המקובלת כיום, כסוגת-על של כל הסוגות הספקולטיביות.

## לקריאה נוספת
* Alexis Lothian, **Old Futures: Speculative Fiction and Queer Possibility**, New York University Press, 2019 
* Matthew J. Wolf-Meyer, **Theory for the World to Come: Speculative Fiction and Apocalyptic Anthropology**, University of Minnesota Press, 2019 
* Antónia Szabari, Natania Meeker, **Radical Botany: Plants and Speculative Fiction**, Fordham University Press, 2019 
* Sherryl Vint, Sümeyra Buran (eds.), **Technologies of Feminist Speculative Fiction: Gender, Artificial Life, and the Politics of Reproduction**, Palgrave Macmillan, 2022 
* Glyn Morgan, **Imagining the Unimaginable: Speculative Fiction and the Holocaust**, Bloomsbury Academic, 2020 

## ראו גם
* חלומות באספמיה - כתב עת לספרות ספקולטיבית
* האגודה הישראלית למדע בדיוני ולפנטסיה
* פנטסיה 2000 - מגזין סיפורי מדע בדיוני שראה אור בשנות השבעים והשמונים
* בלי פאניקה - כתב עת אינטרנטי ישראלי לספרות ספקולטיבית.
* מגזין מרקורי - מגזין לסיפורי מדע בדיוני

## קישורים חיצוניים

*
אריה ים קליפורני

**אריה ים קליפורני** (שם מדעי: *Zalophus californianus*, קרוי גם **כפיר ים קליפורני**) הוא מין של אריה ים השכיח באזורי החוף של האוקיינוס השקט הצפוני. המין שכיח יחסית ועל פי מדידות אשר נערכו ב-1995 קיימים כ-190,000 פרטים. אריות הים הקליפורניים נחשבים לבעלי אינטליגנציה גבוהה יחסית ויכולת הסתגלות גבוהה לשינויים בסביבתם ועל כן ניתן לאמנם ולבייתם בקלות. כתוצאה מכך, נפוץ השימוש בהם בקרקסים, בגני חיות ואפילו לצרכים צבאיים.
אריה ים זה ניזון מדגים,סילוניות וסרטנאים.

## גלריה

US Navy 030213-N-3783H-011 Zak, a 375-pound California sea lion, leaps back into the boat after a harbor-patrol training mission.jpg|ארי ים ומאמנו הצבאי
Pup of Zalophus californianus.jpg|גור ארי ים קליפורני
Californische Zeeleeuw.JPG|ראש של ארי ים קליפורני
California sea lions in La Jolla (70566).jpg
Lion de mer Amnéville 01.jpg
Kalifornischer Seeloewe Zalophus californianus Tierpark Hellabrunn-3.jpg|אריות ים בגן חיות

## קישורים חיצוניים

*

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי רנה לסון
קטגוריה:אוטריים
קטגוריה:קליפורניה: בעלי חיים
קטגוריה:בעלי חיים באמריקה שלחופי האוקיינוס השקט
קטגוריה:מגה-פאונה של האוקיינוס השקט
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1828
תחנת הרכבת התחתית הולבורן

**תחנת הרכבת התחתית הולבורן** (באנגלית: **Holborn tube station**) היא תחנה ברשת הרכבת התחתית של לונדון. התחנה ממוקמת בהולבורן במרכז לונדון ועוברים בה קווי סנטרל ופיקדילי.

## היסטוריה
### הקמת התחנה ותכנונה בשנת 1906
התחנה הוקמה ב-15 בדצמבר 1906 על ידי החברה "קו הרכבת הצפוני של פיקדילי ברומפטון" (Great Northern, Piccadilly & Brompton Railway), חברה אשר מפעילה את קו פיקדילי. במקור נקראה התחנה בשם "הולבורן (קינגסווי)" אך שם זה קוצר בשנות השישים ל"הולבורן".

התחנה תוכננה כך שתקיים מפגש עם מנהרות חברת "קו הרכבת המרכז-לונדוני" (Central London Railway), אשר מפעילה את קו סנטרל, הפעיל משנת 1900. התחנה הקרובה ביותר למקום, תחנת "בריטיש מיוזיאום" נמצאה במרחק של 250 מטרים מערבה מתחנת הולבורן.

למרות הבנייה וההפעלה של קו הרכבת נפרדות, באותם ימים היה מקובל שמספר של חברות רכבת יתכננו במשותף תחנות, אשר ישרתו מספר רכבות של מספר חברות במקביל, זאת על מנת להקל על תפעולן. אך על אף שיתופי הפעולה שהתקיימו במשך השנים עם "חברת הקו המרכז-לונדוני" בתחנות "אוקספורד סירקוס" ו"טוטנהאם קורט רואד", מיקום תחנת הולבורן לצד תחנת "בריטיש מיוזיאום" גרמה לכך שבשנת 1933 הופסק השימוש בתחנה.

על פי התכנון המקורי של "קו הרכבת הצפוני של פיקדילי ברומפטון", התחנה כללה ארבעה רציפים, שני רציפים יועדו לפעילות השוטפת של הקו ואילו השניים האחרים שירתו את שלוחת אלדוויץ', שהייתה מורכבת מתחנה אחת בשם "אלדוויץ'", שהתחברה לקו דרך תחנת הולבורן. מאחד מהרציפים יצאה תנועה לכיוון צפון ורציף אחר שימש תחנה סופית לחניית רכבות.

בניגוד לתחנות אחרות שתכנן האדריכל לסלי גרין, חזית תחנת הרכבת נבנתה מאבן במקום מטֶרה קוטה, כמקובל.

### חידוש התחנה בשנת 1933
הרעיון לבנות את התחנה מתחת להולבורן ולנטוש את תחנת הרכבת "בריטיש מיוזיאום" הוצעה על ידי "קו הרכבת המרכז-לונדוני" בנובמבר 1913, אך הרעיון נזנח עם תחילת מלחמת העולם הראשונה.

כמו תחנות אחרות ברכבת התחתית של לונדון, גם תחנת הולבורן חודשה בשנות ה-30. חזית התחנה נבנתה מחדש בסגנון מודרני יותר על פי תכנונו של צ'ארלס הולדן. המעליות הגדולות הוסרו על מנת ליצור מקום לארבעה גרמי מדרגות נעות ולרחבת ביניים לצד הרציפים החדשים של קו סנטרל. מלבד בתחנת אנג'ל, המדרגות הנעות בתחנת הולבורן הן הארוכות ביותר ברכבת התחתית של לונדון. לאחר זמן, נוספו שלושה גרמי מדרגות נעות כדי לאפשר לנוסעים גישה לרציפי קו פיקדילי.

### תאונת הרכבת בהולבורן
ב-9 ביולי 1980 התרחשה תאונה בתחנת הולבורן כאשר שתי רכבות התנגשו אחת בשנייה וגרמו לפציעת מפעיל אחת הרכבות. חקירת התאונה העלתה שהאחראי לתאונה הוא מפעיל הרכבת הפוגעת אשר לא שלט ברכבת במידה הנחוצה.

## ראו גם

*היסטוריה של הרכבת התחתית של לונדון

## קישורים חיצוניים

*ה"טיוב" - האתר הרשמי של הרכבת התחתית בלונדון
*מוזיאון התחבורה של לונדון - אוסף צילומים משנת 1906 ועד היום באתר מוזיאון התחבורה של לונדון

## הערות שוליים

הולבורן
קונטיקט (נהר)

**נהר קונטיקט** (באנגלית: **Connecticut**) הוא הנהר הגדול בשש מדינות ניו אינגלנד, שבצפון מזרח ארצות הברית. הוא זורם דרומה מאגמי קונטיקט צפונית לניו המפשייר, לאורך הגבול שבין המדינות ניו המפשייר וורמונט, דרך מערב מסצ'וסטס ומרכז קונטיקט, ונשפך למצר לונג איילנד (לשון ים החודרת מהאוקיינוס האטלנטי) בין קונטיקט ובין לונג איילנד, ליד אולד סייברוק.

מקור הנהר הוא באגם קונטיקט הרביעי בניו המפשייר, ומצטרפים אליו מספר פלגים בדרכו לים. אורך הנהר כ-655 ק"מ, ואגן הניקוז שלו מתפרס על 29,138 קמ"ר. נפחו של הנהר גואה כ-97 ק"מ לפני שפכו, ליד העיירה וינדזור לוקס, וספיקתו סמוך לשפכו לים, היא 560 מ"ק לשנייה.

הנהר נושא עמו כמות עצומה של טין, במיוחד בזמן הפשרת השלגים. השרטון הגדול שנוצר כתוצאה מכך סמוך לשפך הנהר, הקשה על השימוש בו כעורק תחבורה. מסיבה זו, אין עיר גדולה ליד שפכו לים, בניגוד למרבית הנהרות הגדולים באזור. הביצות שנוצרו על ידי סחף זה, מופיעות ברשימת האתרים לשימור המהווה חלק מאמנת רמסאר.

## קישורים חיצוניים

* Connecticut River Watershed Council
* 

קטגוריה:ניו המפשייר: נהרות
קטגוריה:ורמונט: נהרות
קטגוריה:מסצ'וסטס: נהרות
קטגוריה:קונטיקט: נהרות
קטגוריה:נהרות גבול בין-מדינתיים בארצות הברית
קטגוריה:ארצות הברית: אתרי רמסר
קטגוריה:נהרות אמריקה הצפונית הנשפכים לאוקיינוס האטלנטי
יעד - התנועה לזכויות האזרח

סיעת **יעד**, הייתה שמה של התארגנות פוליטית קצרת ימים, במהלך הכנסת השמינית.

הסיעה הראשונה, **יעד - התנועה לזכויות האזרח** הוקמה ב-3 ביוני 1975 על ידי שלושת חברי רצ, שולמית אלוני, בועז מואב, ומרשה פרידמן, במשותף עם חבר הכנסת אריה אליאב שפרש קודם לכן מהמערך.

ב-27 בינואר 1976 פרשו פרידמן ואליאב מהסיעה והקימו את הסיעה הסוציאל-דמוקרטית, ואילו אלוני ומואב שינו את שם סיעתם בחזרה לרצ. הסיעה לא התמודדה כ"יעד" באף מערכת בחירות.

בכנסת התשיעית פעלה סיעה בשם "יעד" בהנהגת אסף יגורי שפרש מד"ש. סיעה זו התמודדה במסגרת הבחירות לכנסת העשירית והתפרקה לאחר שכשלה מלעבור את אחוז החסימה.

## קישורים חיצוניים
* 
* יעד, באתר הכנסת

## הערות שוליים

קטגוריה:סיעות בכנסת
קטגוריה:ישראל: מפלגות שמאל
קטגוריה:ישראל: מפלגות סוציאל-דמוקרטיות
קטגוריה:ישראל: מפלגות חילוניות
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-1975
הסקרנות הרגה את החתול

שמאל|ממוזער|200px|חתול סקרן
ממוזער|250px|חתול שחור מביט בסקרנות בחור בקיר.

**הסקרנות הרגה את ה[[חתול הבית|חתול]]** הוא פתגם אנגלי (במקור: **Curiosity killed the cat**) המזהיר מפני סקרנות יתרה העלולה לגרום נזק לסקרן. הפתגם השתרש אף בשפות אחרות, כולל בשפה העברית.

החתול הוא אכן חיה סקרנית, בפרט חתול הבית, שאוהב לבלות זמן רב במשחק ובסקרנות שובבה.

## מקור הביטוי
הביטוי המקורי עוסק לא בסקרנות, כי אם בדאגה, ומוזכר בה החתול בגלל האמונה העממית שהוא חיה שקשה מאוד להמיתה. הופעתו הראשונה בכתובים היא כפי הנראה אצל המחזאי האנגלי בן ג'ונסון, במחזה שבוצע לראשונה בשנת 1598, "איש איש ומזגו" (Every Man in his Humour) ואשר בו שיחק כנראה המחזאי ויליאם שייקספיר:

"...Helter skelter, hang sorrow, care will kill a cat, up-tails all, and a pox on the hangman."

:"...בוקה ומבולקה, תְּלֵה את הצער! הדאגה תהרוג אף חתול, יתהפך נא הכול וקללה על ראשו של התליין."

שייקספיר עשה שימוש בצירוף לשוני דומה במחזהו משנת 1599, "מהומה רבה על לא דבר":

"What, courage man! what though care killed a cat, thou hast mettle enough in thee to kill care."

:"התעודד, חבר! גם אם הדאגה עשויה להרוג חתול, הלא בך יש כוחות מספיקים להדביר את הדאגה!"

## שימושי הפתגם
250px|ממוזער|שמאל|חתלתול סקרן
הפתגם נותר ככל הנראה ללא שינוי עד לשנת 1898. אבנעזר קובהאם ברואר מפרשו בספרו "מילון לביטויים ומכתמי לשון".

מקור הגרסה המודרנית לפתגם – עם סקרנות במקום דאגה ובלשון עבר במקום עתיד – אינו ידוע. הביטוי הופיע בסיפור שפורסם בעיתון אירי באוקטובר 1868 ("הם אומרים שהסקרנות הרגה את החתול פעם אחת, אז אשמע לאזהרה ואשאיר את הדברים כפי שהם"). הביטוי מופיע כפתגם אירי בספר של ביטוים מ-1873.

צירוף זהה בסגנונו ובמובנו לפתגם בן-ימינו מופיע בסיפור קצר של או. הנרי Schools and Schools (משחק מילים רב-משמעות) משנת 1909:

ההתייחסות נוספת לפתגם מופיעה בעיתון וושינגטון פוסט (עמ' 6) ב-4 במרץ 1916 אז שימש הפתגם ככותרת לידיעה זו:

במקורות רבים יוחס הפתגם למחזאי יוג'ין או'ניל אשר כלל את הפתגם במחזהו "שונה" (Diff'rent) משנת 1920:

שיר בשם "**סקרנות הרגה את החתול**" היה שיר הנושא לסרטון המצויר "**פינגווינים מציצים**" (Peeping Penguins) אשר הופק באולפני מקס פליישר בשנת 1937.

״**סקרנות הרגה את החתול**״ הייתה להקת פופ בריטית מצליחה בשנות ה-80 וה-90.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:פולקלור
קטגוריה:ביטויים
קטגוריה:חתולים בתרבות
הסיעה הסוציאל-דמוקרטית

**סיעה סוציאל-דמוקרטית** הייתה סיעה שכיהנה בכנסת השמינית.

הסיעה הוקמה בידי אריה (לובה) אליאב ומרשה פרידמן ב-27 בינואר 1976 לאחר שפרשו מסיעת יעד (שהוקמה אף היא במהלך הכנסת השמינית, כאיחוד בין סיעת רצ לחבר הכנסת אריה אליאב שפרש מהמערך). 

ב-3 בפברואר 1976 שונה שם הסיעה ל"סיעה סוציאליסטית עצמאית".

לקראת הבחירות לכנסת התשיעית נפרדו דרכיהם של חברי הסיעה: אליאב הצטרף לתנועות השמאל מוקד, מר"י, וכמה חברים בולטים מהפנתרים השחורים על מנת ליצור את מחנה של"י, במסגרתה נבחר לכנסת התשיעית, ואילו פרידמן התמודדה בראשות "מפלגת הנשים", שלא עברה את אחוז החסימה

## קישורים חיצוניים
* 
* 

קטגוריה:סיעות בכנסת
קטגוריה:ישראל: מפלגות שמאל
קטגוריה:ישראל: מפלגות סוציאל-דמוקרטיות
וולוורת' ברבור

**ווֹלְווֹרְת' בַּרְבּוֹר** (באנגלית: **Walworth Barbour**; 4 ביוני 1908 – 21 ביולי 1982) היה שגריר ארצות הברית בישראל בשנים 1961–1973.

## ביוגרפיה

ברבור סיים לימודי תואר ראשון באוניברסיטת הרווארד בשנת 1930. עם סיום לימודיו הצטרף לשירות החוץ של ארצות הברית. לפני מינויו לשגריר בישראל החזיק בשורה של תפקידים דיפלומטיים בדרג נמוך יותר. בין השאר, הוצב באיטליה, יוון, עיראק, ברית המועצות ובריטניה. לאחר שסיים כהונה בת חמש שנים בלונדון, הוא החל תפקידו בשגרירות ארצות הברית בישראל ב-6 ביוני 1961. מינויו נעשה ביוזמת ממשלו החדש של הנשיא קנדי, ולאחר שהשגריר הקודם בישראל, אוגדן ריד, אשר היה מינוי פוליטי של הממשל הרפובליקני, הגיש את התפטרותו מייד לאחר בחירת קנדי לנשיאות.

ברבור הגיע לישראל בתקופה שבה יחסי ארצות הברית–ישראל היו עדיין מתוחים בעקבות מלחמת סיני, אז הצטרפה ארצות הברית לדרישת ברית המועצות להסיג את כוחות צה"ל, בריטניה וצרפת מסיני. בניגוד לתקופות מאוחרות יותר, בתחילת שנות ה-60 עיקר התמיכה הביטחונית בישראל באה מצרפת ובמידה מסוימת אף מבריטניה ואילו ארצות הברית נמנעה מלספק לישראל מוצרים צבאיים. בקיץ 1962, בתקופת כהונתו של ברבור, הודיעה ארצות הברית לראשונה על כוונתה לצייד את ישראל בנשק אמריקאי. תחילה היה זה נשק הגנתי בלבד, בדמות טילי הוק.

בתחילת שנות ה-60 היה ברבור מעורב אף בניסיון לקדם את תוכנית ג'ונסון לפתרון בעיית הפליטים הפלסטינים, תוכנית לפיה היה על ישראל לקבל בחזרה לשטחה חלק מן הפליטים אשר יחפצו לשוב לגבולותיה ואילו לפליטים אחרים יוצע להגר לארצות אחרות ולהתיישב שם במימון אמריקאי. תוכנית זו מעולם לא הבשילה לכדי הסכם ממשי. ברבור השתתף במאמצי השכנוע של ארצות הברית, בשנות ה-60, להניא את ישראל מלנקוט בפעולות תגמול נגד סוריה וירדן, ותחת זאת לברר באומות המאוחדות את פעולות החבלה אשר יצאו ממדינות אלה. עם זאת, בנובמבר 1966 קיבל משגרירות ארצות הברית בעמאן מכתב אישי מחוסיין מלך ירדן לראש הממשלה לוי אשכול המגנה את פעולת התקיפה נגד רכב של מג"ב ליד חברון, אולם התעכב בהעברתו לראש הממשלה, וישראל החליטה לפתוח במבצע מגרסה, ובו שאפה להלום בכפרים תומכי פת"ח באזור חברון – פעולה שהסתבכה והייתה אחת מהזרזים למלחמת ששת הימים.

משרת השגריר בישראל הייתה שליחותו הדיפלומטית האחרונה של ברבור. עם סיום תפקידו בשנת 1973 החליף אותו בתפקיד השגריר קנת קיטינג.

בית הספר האמריקאי הבין-לאומי באבן יהודה, כמו גם שכונת נווה ברבור ובית ברבור בתל אביב, נקראים על שמו.

## קישורים חיצוניים

* קורות חיים מפורטים באנגלית, אוניברסיטת הרווארד
* ריאיון עם ברבור בספריית הנשיא קנדי
*, , 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:קיימברידג' (מסצ'וסטס): אישים
קטגוריה:שגרירי ארצות הברית בישראל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1908
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1982
אות שירות (ישראל)

בישראל **אות שירות** הוא אות לציון השתתפותו של אדם בפעולות הקשורות בלחימה ומאבק למען תקומת המדינה, במסגרת ארגוני לוחמים במחתרת וביחידות צבאיות מאז תקופת השומר ועד קום המדינה.

"אותות השירות" ועיטורים מוענקים מכוח החלטות ממשלה ועדת שרים לענייני סמלים וטקסים, פרט לאות הלוחם בנאצים שמוענק על פי תקנון יד ושם בחוק הזיכרון והשואה, ובנוסף על פי חוק מעמד ותיקי מלחמת העולם השנייה התש"ס 2000.

## עיצוב האות
האות מעוצב בצורת סרט בגודל 40×10 מ"מ המחובר באמצעות סיכות לבגד. האות עשוי מבד.

## אותות השירות המוענקים בישראל

### אות בר גיורא
האות מוענק לכל מי שהיה חבר בארגון בר גיורא.

### אות השומר
שמאל|120px

האות מוענק לכל מי שהיה חבר בארגון השומר בתקופה שמשנת 1909 עד שנת 1920. חלוקת האות החלה בשנת 1981.

### אות ניל"י
שמאל|120px

האות מוענק לכל מי שהיה חבר ניל"י בתקופה שמשנת 1915 עד שנת 1917. חלוקת האות החלה בשנת 1981.

### אות ההתנדבות
שמאל|120px

האות מוענק למי שהתנדב לשירות בגדודים העבריים או לצבא הטורקי בעת מלחמת העולם הראשונה, וכן למי שהתנדב לשירות בצבא הבריטי בעת מלחמת העולם השנייה. חלוקת האות החלה בשנת 1961.

### אות הלוחם בנאצים
שמאל|120px

**אות הלוחם בנאצים** הוא עיטור צבאי ישראלי שמוענק לוותיקי מלחמת העולם השנייה. חלוקת האות החלה בשנת 1967.

### אות המשמר
שמאל|120px

אות המשמר מוענק למי שבתקופה הקובעת שבין 1936 ל-1939, השלים שירות בן חצי שנה לפחות באחד מהגופים הבאים: משטרת היישובים העבריים, פלוגות הלילה המיוחדות, יחידות הנוטרות השונות, משטרת ארץ ישראל, הז'נדרמריה הארץ-ישראלית או חיל הספר העבר-ירדני.

### אות ההגנה
שמאל|120px

האות מוענק לכל מי שהיה חבר ארגון ההגנה והפלמ"ח תקופה של שישה חודשים לפחות בתקופה שמשנת 1920 עד קום המדינה. חלוקת האות החלה בשנת 1958.

### אות האצ"ל
שמאל|120px

האות מוענק לכל מי שהיה חבר בארגון הצבאי הלאומי תקופה של שישה חודשים לפחות, בתקופה שמשנת 1937 עד קום המדינה. חלוקת האות החלה בשנת 1979.

### אות הלח"י
שמאל|120px

האות מוענק לכל מי שהיה חבר בלח"י תקופה של שישה חודשים לפחות בתקופה שמשנת 1940 עד קום המדינה. חלוקת האות החלה בשנת 1980.

## ראו גם
* עיטורי צה"ל
* עיטורי משטרת ישראל ושירות בתי הסוהר
* אות מערכה (ישראל)

## קישורים חיצוניים
* אותות שירות באתר משרד הביטחון

קטגוריה:ישראל: עיטורים
קטגוריה:ישראל: ותיקי צבא ומלחמה
סברתה

250px|ממוזער|התיאטרון הרומי בסברתה
[שמאל|ממוזער|200px|[רצפת פסיפס במרחצאות הסמוכות לים]]
**סברתה** (יוונית **Σαβράτα**; ערבית **صبراتة**) הייתה העיר המערבית מבין "שלוש הערים" (Τρίπολις - "טריפוליס") ששכנו לחופו של הים התיכון, כיום במחוז א-זאווייה בצפון-מערב לוב. שתי הערים האחרות היו אואה (כיום טריפולי) ולפטיס מגנה. שרידי העיר שוכנים במרחק של כ-65 ק"מ מערבית לטריפולי, ובשנת 1982 הם הוכרזו כאתר מורשת עולמית על ידי ארגון אונסק"ו. העיר המודרנית סברתה שוכנת כ-1.5 ק"מ דרומית לאתר הארכאולוגי ומתגוררים בה כ-20,000 תושבים.

## היסטוריה
ימין|ממוזער|200px|מאוזוליאום בס
ייתכן שהעיר נוסדה במאה ה-7 לפנה"ס בידי פיניקים מצור בשם "צברתן" או "צברתען", ונראה שעד מהרה הייתה לחלק משטח ההשפעה של קרתחדשת. כמרכז סחר פיניקי בחוף הטריפוליטני, ריכזה סברתה את מוצריה של אפריקה, דרך מפרץ גָאבֶּס שבתוניסיה. העיר הייתה חלק מהממלכה הנומידית הקיקיונית של מסיניסה, עד אשר נכבשה בשנת 46 לפנה"ס על ידי הרומאים וסופחה למחוז אפריקה באימפריה.

סברתה הגיעה לשיא תפארתה במאה ה-2 ובמאה ה-3 לספירה. בתקופה זו נבנו מבנים מונומנטליים ברחבי העיר, והידוע בהם הוא התיאטרון. שקיעתה של העיר החלה במאה ה-4, כשהצטמצם היקף הסחר עם אפריקה ובין תושביה ניגלו יריבויות על רקע דתי. הונדלים פלשו אל העיר בשנת 455 והרסו את חומותיה. אף הכיבוש הביזנטי לא הביא לשינוי מצבה, והיא ננטשה באופן סופי לאחר הפלישות הערביות במאה ה-7 ובמאה ה-11.

## האתר הארכאולוגי
האתר מחולק לשני מתחמים, מזרחי ומערבי, וביניהם שטח פתוח ברוחב של כ-150 מטר. אורכו של כל אחד משני המתחמים הוא כ-300 מטר מחוף הים דרומה.

המבנה החשוב והשמור ביותר באתר הוא התיאטרון הרומאי הניצב במתחם המזרחי, כ-200 מטר מחוף הים. המבנה הוקם ככל הנראה במחצית השנייה של המאה ה-2, וחלקו המרשים ביותר הוא הקיר האחורי (Scaenae frons) בן שלוש הקומות הנתמך בעמודי שיש. 11 הטריבונות יכלו לאכלס עד 5,000 צופים. בסברתה שוכנים גם מקדשים לאלילים מהמיתולוגיה המצרית, כדוגמת מקדש איזיס הנמצא במתחם המזרחי, סמוך לתיאטרון.

במתחם המערבי שוכן הפורום ובו מספר מבנים ומקדשים שביניהם מקדש יופיטר, מקדש אנטוניוס, מקדש הרקולס והבזיליקה הנוצרית מימי יוסטיניאנוס הראשון ובה רצפת פסיפס. פסיפסים השתמרו גם בבתי המרחץ: במרחצאות הסמוכות לים נצבעו הפסיפסים בצבעי הים, בעוד שאלה הסמוכות לתיאטרון נצבעו בשחור ובלבן.

מאוזולאום בס מהמאה ה-2 לפנה"ס שוכן במתחם המערבי, והוא בנוי בסגנון פוני-הלניסטי. המבנה שוחזר ברובו בשנות ה-20 של המאה ה-20 על ידי ארכאולוגים מקומיים.

במרחק של פחות מקילומטר מהאתר שוכן האמפיתיאטרון הרומי שהוקם במאה ה-2 ואשר יכול היה להכיל עד 10,000 צופים. באתר שני מוזיאונים, האחד לממצאים פוניים והאחר לרומיים.

## קישורים חיצוניים

* 
* מידע אודות סברתה
* 
* 

קטגוריה:לוב: היסטוריה
קטגוריה:לוב: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:פיניקים: מושבות
קטגוריה:אפריקה: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:אתרים ארכאולוגיים רומיים
קטגוריה:אתרי מורשת עולמית בסיכון
הכל קורס

**הכל קורס** (באנגלית: **Things Fall Apart**) הוא ספר מאת הסופר הניגרי צ'ינואה אצ'בה. הספר נכתב ב-1958 באנגלית ועסק בהשפעת חדירתו של האדם הלבן - במקרה זה, האימפריה הבריטית - על אורח החיים של תושבי השבטים באפריקה בכלל ובחבל הניז'ר התחתי (היכן שהסיפור מתרחש, כיום חלק מניגריה) בפרט.

## עלילת הספר
הסיפור על השבטים מסופר דרך עיניו של אוקונקוו (Okonkwo) משבט אומואופיה (Umu'ofya) אדם בעל שיעור קומה ומעמד שזכה למעמדו ללא עזרה מאביו. האב מתואר כעצלן, קל דעת שלא מקדיש את מרצו לגידול היאמים (בטטות), אלא לנגינה ובטלה. ברומן מתוארת דרכו של אוקונקוו בחיים, מנערותו ועד למותו.

אוקונקוו הוא אדם עשיר ובעל מזג קשה, סוער ואלים לעיתים, אך גם חרוץ, אמיץ ובעל כבוד רב למסורת ומנהגי השבט.
הוא מתואר בספר כמתאבק (מתגושש) עבר אגדי, שניצח את "החתול", וכלוחם אמיץ - שכרת חמש גולגולות אויב - וחרוץ, אשר החזיר את הלוואת היבול שקיבל בצעירותו למרות שנים קשות של בצורת.

הספר מחולק לשלושה חלקים:

# חלק ראשון בו מוצג אוקונקוו ותרבות השבט דרך אוקונקוו - סיפור חייו ותיאור של משפחתו ועלילותיה. בסוף החלק הורג אוקונקוו בשוגג את בנו של ידידו שנפטר בזמן ההלוויה ויוצא, לפי מנהג השבט, לגלות בת 7 שנים.
# בחלק זה מתוארת תקופת הגלות של אוקונקוו בשבט אמו. בתקופה זו מתחיל לחדור "האדם הלבן" אל אזור תשעת השבטים, ומתוארת כניסת המיסיונרים אל החברה האלילית. בחלק זה מצטרף בנו של אוקונקוו לדת הנוצרית ונוצר נתק בין השניים. בסוף החלק חוזר אוקונקוו אל שבט מולדתו והוא שוב אדם עשיר (עושר בחברה זו נמדד בצדפים כמטבע ובבטטות כרכוש).
# החלק האחרון ובו מתוארת ה"מפולת" - שבט אומואופיה נכנע אט אט לתכתיבי האדם הלבן עד השיא שבו נחטפים מנהיגי השבט בבית המושל, שאליו הוזמנו לאחר שנשרפה כנסיית המיסיון על ידי 'אלי השבט', והם נאלצים לגלח את שערם ולעבור השפלות. כתוצאה מכך מתכנסת אספה שמופרעת על ידי נציגי "בית הדין", אוקונקוו המושפל והכועס הורג את ראש המשלחת ושולח יד בנפשו לאחר שהבין שהשבט לא מתכוון לצאת בעקבותיו כנגד האדם הלבן.

## על הספר
שם השבט הוא דמיוני, אך תיאורי אורח החיים, המנהגים והשמות מתאימים לשבטים שחיו באזור שפך נהר הניז'ר (ניגריה של היום), ודיברו את שפת איגבו (איבו). האירועים מתייחסים לכניסת האימפריה הבריטית אל האזור בערך באמצע המאה ה-19.

הספר תורגם ופורסם בעברית ב-1965 בשם **מפולת באומואופיה** (תרגום מאנגלית: מרים זליקסון, עריכה: א' דש, הוצאת עם עובד). תרגום נוסף ראה אור ב-2015 (מאנגלית: אביעד שטיר, ספרי עליית הגג). שם הספר לקוח משירו של ויליאם באטלר ייטס "ההתגלות השנייה", ששורותיו הראשונות משמשות כמוטו בפתח הספר.

## קישורים חיצוניים
* 
*אריק גלסנר, **[https://arikglasner.wordpress.com/2015/04/03/על-הכל-קורס-של-צינוא-אצבה-בהוצאת-ידיע/ חייל שחור מכה חייל לבן]**, ידיעות אחרונות, 27 במרץ 2015
* 

קטגוריה:רומנים (סוגה ספרותית)
קטגוריה:ספרי 1958
קטגוריה:ספרי ספריה לעם
קטגוריה:ספרות ניגרית
קטגוריה:ספרות אנגלית
דורון מייזל

**דורון מייזל** (12 בפברואר 1945 – 28 בנובמבר 1991) היה קצין בחיל השריון הישראלי, רופא, מפקד בית הספר לרפואה צבאית והקצין הבכיר הראשון שצה"ל התיר לו להמשיך ולשרת אף על פי שהיה הומוסקסואל. לאחר מותו של מייזל ממחלת הסרטן הכיר משרד הביטחון באדיר שטיינר, בן זוגו, כאלמן של חייל צה"ל שנפטר במהלך שירותו, והעניק לו את הזכויות הנובעות מכך.

## ביוגרפיה
מייזל נולד בחיפה ב-1945, למד בבית הספר הריאלי העברי בחיפה, התגייס לחיל השריון ונשלח לקורס קצינים. שירת כקצין שריון עד לשחרורו מצה"ל. יצא ללימודי רפואה בשווייץ. במהלך הלימודים חזר לישראל ונלחם כשריונאי במלחמת ששת הימים. המשיך בלימודי הרפואה בשווייץ וסיים אותם באוניברסיטת תל אביב. באוקטובר 1968 התגייס לשירות קבע בחיל הרפואה, במקביל להתמחותו בכירורגיה בבית חולים תל השומר. במלחמת יום הכיפורים שירת כרופא חטיבתי של חטיבה 14. השתתף במבצע אנטבה כרופא מוטס, ונבחר כרופא צבאי לכמה משלחות ממלכתיות. מילא שורת תפקידים כקצין רפואה בכיר, בהם מפקד מרפאות חוץ ומפקד בית הספר לרפואה צבאית.

מייזל נישא לאישה, הוליד שלוש בנות, התגרש ולאחר מכן חי במשך שבע שנים עם שטיינר. במהלך חייו המשותפים עם שטיינר התגלה לצה"ל שמייזל הוא הומוסקסואל. מייזל לא הכחיש את נטייתו המינית, ונאבק כדי שזו לא תפגע בקידומו הצבאי, בניגוד לנורמות המקובלות באותם ימים. בחינתו של חברו לחיים של מייזל, אדיר שטיינר במבחנים הביטחוניים המיועדים לבן זוג של קצין בכיר הייתה שינוי במדיניות זו, אולם לא שמה קץ למלחמתו של מייזל למימוש זכותו לשרת למרות היותו הומוסקסואל.

כדי להבטיח את קידומו נאלץ, למשל, לכתוב לרמטכ"ל משה לוי כדי שיופסק עיכוב העלאתו לדרגת אלוף-משנה. הוא אף דיבר אל לבה של מרים איתן, אשתו של הרמטכ"ל רפאל איתן, כדי שזו תשכנע את בעלה לא להדיחו מצה"ל. שטיינר טוען שהגורם המרכזי שסייע למייזל במאבקו היה הדוגמה האישית שנתן לטיפול בבעיותיהם האישיות של אנשי צבא רבים כמפקד מרפאות המומחים של צה"ל וכמתנדב בארגונים רפואיים.

גם לאחר שנודע כי הוא הומוסקסואל הוא מונה לתפקידים בכירים ואף הועלה לדרגת אלוף-משנה ומונה לקצין רפואה פיקודי בפיקוד הדרום. תפקיד אחד נמנע ממנו - הרופא הראשי של חיל הים, לאחר שבעת בחינת מועמדותו התגלתה עובדת היותו הומוסקסואל, דבר שהביא לדיון מחודש בהתייחסות הצבא אליו.

מייזל נפטר בשנת 1991 ממחלת המלנומה. בסיפור חייו באתר "יזכור" נאמר: "הותיר אחריו אם, שלוש בנות, אח ובן-זוג".

## לקריאה נוספת
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:להט"בים ישראלים
קטגוריה:רופאים צבאיים ישראלים
קטגוריה:מפקדי בה"ד 10
קטגוריה:כירורגים ישראלים
קטגוריה:חללי צה"ל
קטגוריה:בוגרי בית הספר הריאלי
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור לרפואה מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הצבאי בחיפה
קטגוריה:ישראלים שנפטרו מסרטן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1945
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1991
סלמאן אליהו

הרב **סלמאן אליהו** (ה'תרל"ב, 1872 – ב' בתשרי ה'תש"א, 4 באוקטובר 1940) היה מקובל יהודי עיראקי מתלמידי ה"בן איש חי". עלה לירושלים ולמד קבלה מהרב חיים שאול דוויק הכהן. מחבר הספר "כרם שלמה" על "עץ חיים" של רבי חיים ויטאל. אביו של הרב מרדכי אליהו.

## קורות חיים
נולד בבגדאד שבעיראק ליוסף אליהו ותופחה, משפחה יהודית אמידה וקיבל חינוך תורני מצומצם. מסופר כי בשל כשרונותיו ייעדה אותו משפחתו ללמוד באוניברסיטת אוקספורד, והוא כבר התקבל לשם, אולם עוד קודם שנסע נכנס פעם במקרה לבית המדרש בית זילכה והחליט שהוא מעדיף ללמוד תורה, בניגוד לרצון משפחתו.

לאחר שלחץ משפחתו גבר, יעץ לו רבי יוסף חיים לעלות ארצה. ואכן, כמה שנים לאחר פטירת הבן איש חי, עלה ארצה, בחנוכה של שנת תרע"ח (1919). כאשר עלה ארצה התמנה לזמן קצר למזכירו היהודי של הנציב העליון סר הרברט סמואל, וזאת בשל העובדה ששלט היטב באנגלית.

בירושלים למד בישיבת המקובלים ישיבת רחובות הנהר שבשכונת הבוכרים. הרב סלמאן אליהו נמנה עם בכירי תלמידיו של ראש הישיבה רבי חיים שאול הכהן דוויק, וזה העיד עליו לפני מותו שהסמכות הגבוהה בהוראת תורת הנסתר בישיבה מעתה ואילך, תהיה בידיו. הרב כתב את הספר כרם שלמה המפרש את ספר עץ חיים של הרב חיים ויטאל.

רבי יעקב חיים סופר למד עם רבי סלמאן בישיבת המקובלים רחובות הנהר, תחת הנהגתו של רבי חיים שאול הכהן דוויק, ולאחר פטירתו החליפו בהנהגת הישיבה. בין תלמידיו היה רבי סלמאן מוצפי (את ספריו כרם שלמה קיבל מידיו והעביר אותם לחתנו המקובל הרב דוד בצרי ראש ישיבת השלום שהוציא אותם לאור ב6 כרכים כרם שלמה,  ורבי יצחק כדורי.

נישא למזל, אחותו של רבי יהודה צדקה. הוא אביהם של ד״ר אפרים בן אליהו, הראשון לציון והרב הראשי לישראל הרב מרדכי אליהו, הרב שמעון בן אליהו והרב נעים בן אליהו, רב שכונת הבוכרים וראש ישיבה בירושלים.

ממוזער|הרב סלמאן אליהו בצעירותו

## אילן יוחסין

## לקריאה נוספת
* 
*משה ש. שבת, **[[ישיבות בגדאד]] - התהוותן והשפעתן לדורות**, כרך א (ירושלים, אלול תשע"ו), עמ' 237–240.
* אברהם אליעזר סופר, תולדות חייו עם צילומי כת"י ופרטים חדישים, **תולדות חכמי ירושלים** - השני בסדרה, ירושלים ה'תש"ע נובמבר 2010.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:רבנים עיראקים
קטגוריה:בוגרי מדרש בית זלכה
קטגוריה:רבנים ביישוב
קטגוריה:מקובלים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הספרדים
קטגוריה:מחברי ספרי קבלה
קטגוריה:משפחת אליהו
קטגוריה:בגדאד: רבנים
קטגוריה:רבנים ספרדיים
קטגוריה:רבנים ארץ-ישראלים
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1872
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1940
יעד (הכנסת התשיעית)

סיעת **יעד** הייתה סיעת יחיד שהוקמה במהלך הכנסת התשיעית על ידי חבר הכנסת אסף יגורי.

הסיעה הוקמה ב-14 בספטמבר 1978 בעקבות הפיצול בד"ש שגרר את הקמתן של התנועה הדמוקרטית והתנועה לשינוי ויוזמה. תחילה דובר על כך שיצטרף לקבוצת עמית של מאיר עמית, אך לאחר שהחליטו להצטרף לתנועה לשינוי ויוזמה בחר יגורי שלא להצטרף לאף אחת מהסיעות החדשות, והקים במקום זאת את יעד כסיעת יחיד.

במהלך כהונת הכנסת התשיעית עלה שמו מספר פעמים כמי שעשוי להצטרף למפלגת מרכז חדשה בראשות משה דיין, מהלך זה לא יצא למעשה לפועל, כמו כן לקראת הבחירות לכנסת העשירית ניהל מגעים עם מפלגת הליכוד על שיבוצו ברשימה אך משהוצע לו מקום לא ריאלי ברשימת המפלגה החליט להתמודד לכנסת באופן עצמאי,

בבחירות לכנסת העשירית נרשמו לזכות יעד 1,228 קולות, אך היא כשלה לעבור את אחוז החסימה, ובעקבות כך נעלמה מהמפה הפוליטית.

## המפלגה בכנסת

**הכנסת התשיעית (1977-1981)**

מנדט אחד: אסף יגורי

**מועמדי המפלגה בבחירות לכנסת העשירית (1981)**

אסף יגורי, משה ישי, יוסף קולק לרשימת מועמדים מלאה ראו https://web.archive.org/web/20131018054349/http://www.idi.org.il/media/511871/כנסת%2010-%20יעד.pdf

## קישורים חיצוניים
* 
* יעד, באתר הכנסת

קטגוריה:ישראל: מפלגות היסטוריות
קטגוריה:מפלגות בישראל שמעולם לא עברו את אחוז החסימה
קטגוריה:סיעות בכנסת
יהודה גבאי

[250px|ממוזער|שמאל|[לוחית זיכרון על ביתם של יהודה גבאי וג'ניה ברגר ברח' דב הוז 23 בתל אביב]]
[250px|ממוזער|יהודה גבאי (מימין) עם שחקנית "האהל" מרים שלונסקי ועם דוד ירמנוביץ, בחוף הים ב[תל אביב, 1934]]
**יהודה גבאי** (26 בדצמבר 1906 – 3 במרץ 1994; כ' באדר ה'תשנ"ד) היה שחקן תיאטרון "האהל" (1925–1969), סופר ילדים ומייסד מוזיאון התיאטרון (לימים ארכיון התיאטרון) בתל אביב.

## ביוגרפיה

יהודה בן אהרן גבאי נולד בעיירה טולצ'ין שבדרום-מערב האימפריה הרוסית (כיום באוקראינה), למשפחה ציונית. בשנת 1921, כשהיה נער, עלה לארץ ישראל כחלוץ העלייה השלישית.

הוא עסק במשחק כבר באוקראינה, וחלם על משחק גם בארץ. בשנת 1925 היה בין מייסדי תיאטרון "האהל", ושיחק בו עד סגירתו ב-1969. היה בין מנהליו הראשונים, והממונה על ארכיון התיאטרון. במשך שנותיו כשחקן גילם כ-100 תפקידים, מהרפרטואר העולמי והמחזאות העברית והיהודית.
במשך עשרות שנים אסף גבאי פריטים לתיעוד התיאטרון הארץ–ישראלי והתיאטרון היהודי בגולה.
ב-1938 הופיע בסרטו של נתן אקסלרוד, מעל החורבות.

בשנת 1966 ייסד את המוזיאון העירוני לתיאטרון בתל אביב, הקרוי על שמו. במוזיאון זה נאספו חומרים יקרי המציאות מתולדות התיאטרון בארץ. בשנת 1976 הועבר האוסף לדירה ברחוב מלצ'ט בתל אביב, שם שכן במשך עשרות שנים, עד שהועבר לספריית שער ציון (בית אריאלה) בשנת 2004 והוא נקרא כיום "ארכיון התיאטרון ע"ש יהודה גבאי".

משנת 1938 ועד מותו היה נשוי לאמנית ג'ניה ברגר (1910–2000). לזוג לא היו ילדים. אשתו הייתה ציירת, מאיירת ומעצבת במה ותפאורות. גבאי עצמו כתב שירי ילדים, עיבודים ליצירות ילדים ידועות, ופרסמם בעיתוני הילדים הידועים של התקופה, בעיקר ב"דבר לילדים".

גבאי נפטר בתל אביב בשנת 1994. נקבר בבית העלמין נחלת יצחק.

## ספריו
* **עליקמא הקטן: ספור בחרוזים לגיל הרך**; ציורים: מרים גוטמן; שירים: י. גבאי, תל אביב: סיני, 1949.
* **ביני לבין עצמי: רשומות ורשמים**, תל אביב: עקד, 1966.
* יהודה גבאי (עורך), **תיאטרון "אהל": סיפור המעשה**, תל אביב: מפעלי תרבות וחינוך, תשמ"ג 1983.
* **סבתא בבושקה**; כתב: יהודה גבאי; צירה: ג'ניה ברגר, תל אביב: תג, 1996.

## קישורים חיצוניים

* אתר ארכיון התיאטרון ע"ש יהודה גבאי
* , 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:שחקני תיאטרון אהל
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:אספני אמנות ישראלים
קטגוריה:ארכיונאים ישראלים
קטגוריה:יקירי תל אביב-יפו לשנת 1983
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות נחלת יצחק
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1906
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1994
פקיר

[ממוזער|שמאל|250px|פקיר על [מיטת מסמרים, 1907, ואראנסי, הודו]]
**פקיר** (בערבית: **فقير**, המשמעות המקורית של המילה – אדם עני) הוא סופי המבצע מעשים המצריכים כוח סבל רב ועשויים להיראות כמאגיים.

בתקופת שליטת האימפריה המוגולית בהודו המושג "פקיר" חדר לשפה המקומית באמצעות חצרות המלוכה דוברות הפרסית של השליטים המוסלמים. כיום, כשמשתמשים במושג ביחס לעושי-נפלאות רוחניים הכוונה בדרך כלל לסופים אך גם לנזירים הינדים.

סטריאוטיפים רבים מיוחסים לפקיר, ביניהם תיאורו כאדם כמעט עירום המהלך ללא מאמץ יחף על גחלים לוחשות בזמן שפרות צופות בו, יושב או ישן על מיטת מסמרים, מרחף במהלך מדיטציה או "חי על אוויר" (קרי – מתנזר ממזון).

באורדו והינדי יש המשתמשים במונח "פקיר" באופן סרקסטי ביחס לקבצנים המתמידים בזמרת שירי קודש למרות שלכאורה אין הדבר תורם להתעלותם הרוחנית. המיסטיקנים ההינדים מכונים בשמות שאינם הודים כגון סדהו, גורו, סוואמי, יוגי.

וינסטון צ'רצ'יל ביקר בבוז את מהטמה גנדי בהזדמנות מסוימת, באומרו:

בתורת הדרך הרביעית של גיאורג איבאנוביץ' גורדייף, המונח "פקיר" משמש לתיאור נתיב התפתחות פיזית; במקביל, המונח "יוגי" משמש לתיאור נתיב התפתחות מנטלית ו"נזיר" – לתיאור נתיב התפתחות רגשית.

## ראו גם
* דרוויש

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:סופיות
קטגוריה:הינדואיזם
קטגוריה:הודו: אסלאם
קברות התאווה

ממוזער|מפה של נדודי בני ישראל 1641
**קברות התאווה** הוא שם מקום במדבר פארן, והתחנה ה-13 של עם ישראל בנדודיהם במדבר, לאחר יציאת מצרים. על פי ספר במדבר, בקברות התאווה מרדו בני ישראל נגד האלוהים ונגד משה, כשהעילה לכך היא העדר הבשר והירקות שהיו להם במצרים. אלוהים נענה לבקשת העם ודאג להסיע אליהם באמצעות הרוח להקות של שליו שהיו בדרכן לנחות בחופי צפון חצי האי סיני. עם זאת, נגף ה' את המתאווים לבשר והמית בהם רבים כעונש על תלונתם וכפיות טובתם. בעקבות תלונתם של ישראל, ופנייתו של משה אל האלוהים שהוא זקוק לתמיכה הנהגתית מגשרת של זקני העם, הוקמה הסנהדרין הראשונה שסייעו למשה בהעברת המסרים האלוהיים לעם, ובהנהגת עם ישראל.

על פי המסופר בפרשת בהעלותך, נסעו בני ישראל ממדבר סיני, למדבר פארן. קברות התאווה הייתה תחנתם הראשונה מאז עזבו את הר סיני, כשנה לאחר מעמד הר סיני.

## חטא המתאוים
האספסוף, הערב רב שבעם ישראל, מאס במן ודרש בשר, מכיוון שהמן היה כל כך טוב עד שלא גרם לאוכליו להזדקק לצרכיהם, והם פירשו את העובדה שלא זקוקים לעשות צורכיהם מכיוון שזהו "לחם קלוקל", או משום טעמו השונה, וחוסר הגוון (וְעַתָּה נַפְשֵׁנוּ יְבֵשָׁה, אֵין כֹּל--בִּלְתִּי, אֶל-הַמָּן עֵינֵינוּ). הם משכו אחריהם את כל עם ישראל, ויחד בכו בפני משה ואהרון שהם רוצים לחזור למצרים, בגלל האוכל ה"מגוון" שהיה שם, לחם ששמו אותו מעל הבשר וקיבל את ריחו. בעקבות מריבה זו משה התייאש, ואמר לה' שהוא לא יכול להנהיג את העם לבד, ואם ה' לא יתן לו עזר, הוא מעדיף למות.

## הקמת הסנהדרין
ה' שעה לתפילתו של משה, ואמר לו לאסוף שבעים איש מהטובים שבעם ולהביא אותם למשכן. שם יתן ה' עליהם רוח נבואה, והם יעזרו למשה לשפוט את העם כאשר ביקש. וכן אמר ה' למשה להכין את העם לכך שמחר הם עומדים לאכול בשר. ואכן כך עשה משה.

שניים מבין האנשים שלא אסף משה אלא החליט להשאירם במחנה, אלדד ומידד, התנבאו במחנה אפילו שמשה לא זימן אותם למשכן להתנבא. כאשר שמע זאת יהושע בן נון, המליץ למשה לכלוא אותם, אך משה לא הסכים ואמר: "מי יתן כל עם ה' נביאים"- השאיפה הנעלה היא שכל העם יהיו נביאים למרות שלא זומנו, ועד שיש לפחות שניים כאלה, אכלא אותם?!

## עונש המתאוים
ה' שלח למתאוים שרצו בשר, שליו בכמות גדולה כל כך, עד שכל אחד היה יכול לאסוף כמה עומרים שרצה על ידי הושטת היד בלבד. ואז כש"הבשר עודנו בין שיניהם"- עוד לא הספיקו אפילו לבלוע, ה' הכה בעם מכה גדולה מאוד על זה שמרדו בו ולא סמכו עליו שהמן הוא טוב.

על שם המעשה הזה נקרא מקום זה "קברות התאווה".

## חטא המתאוננים

בתחילת פרק י"א בספר במדבר, לפני תיאור חטא המתאווים בקברות התאווה, מספרת התורה על חטא המתאוננים שאירע במקום שנקרא לאחר המעשה בשם 'תבערה'. ע"פ פשט הפסוקים ולדעת רוב המפרשים, מדובר במקום שונה מקברות התאווה. אולם קיים פירוש הרואה בשני השמות הללו תיאורים שונים של אותו מקום הרומז לאותו המאורע משתי זוויות ראייה שונות.

## קישורים חיצוניים
* אלחנן סמט, מנהיגות במשבר דיני בעלי החיים, באתר "דעת"
* דניאל שמואלי, קברות התאווה מתלונה לכפירה, באתר אוניברסיטת בר-אילן
* אביה הכהן, קברות התאווה - למשמעותו של סיפור מקראי , "דעות", 2 (אב תשנ"ח), עמ' 23–25

## הערות שוליים

קטגוריה:נדודי בני ישראל במדבר: אתרים
קטגוריה:סיפורי ספר במדבר
קטגוריה:פרשת בהעלותך