פאריס והלנה (גלוק)

ממוזער|פאריס והלנה. ז'אק לואי דויד 1789**פאריס והלנה ([[איטלקית]]: Paride ed Elena**) היא אופרה מאת כריסטוף וויליבלד גלוק. זוהי האופרה השלישית מבין "האופרות הרפורמיות" של גלוק לווינה, בעקבות אורפיאו ואורידיצ'ה ואלצ'סטה, והמושמעת בתדירות נמוכה יותר מבין השלוש. כמו קודמיה, הליברית נכתבה על ידי רניירי דה קלזביג'י. האופרה מספרת את סיפור האירועים בין פסק הדין של פריס לבין בריחתו עם הלנה לטרויה. הבכורה הוצגה בבורגתיאטר בווינה ב-3 בנובמבר 1770.

### מקור היצירה ונושאים
זוהי היצירה השלישית והאחרונה שנוצרה בשיתוף פעולה בין גלוק לרניארי דה קאלזביגי, והיא שונה לחלוטין משתי היצירות הקודמות. באורפיאו ואורידיצ'ה ובאלצ'סטה, הדמויות והערכים המוצגים הם בולטים וחזקים, אך ביצירה זו אין אפיון חזק כזה. בשלוש האופרות מדובר על קשרים רומנטיים, אך בשתי הראשונות נאמנות בנישואין היא מרכז העלילה, ואילו באחרונה האהבה נתפסת כאהבה מינית במלוא עוצמתה, המנוגדת לאהבה רוחנית, המתוארת, במילים פשוטות, כ"אהבה ללא תועלת". מתרחש אפוא מעבר מהנושא הסמלי לנושא האנושי, אולי גם כאן עם ניצנים של רומנטיקה, אך מוקדמים ורק במתכונת ראשונית.

קלצביגי חיבב במיוחד את המשורר אובידיוס, וממנו, כמו גם מהיצירה המפורסמת Ars amatoria, הוא קיבל השפעה רבה ליצירה זו. בפרט, הייתה סדרה של אלגיות שהוא היה משוכנע שהן יצירות אותנטיות של המשורר, אך הן כמעט בוודאות פרי עטו של אדם אחר, אולי מקורב אליו: היו אלה יצירות שסיפרו על חילופי מכתבים בין פאריס והלנה (ואכן, חילופי מכתבים מתרחשים גם במחזה). בנוסף, דמותו של פאריס היא זו שהושפעה יותר מכול מההשפעה הלטינית: הוא נהנתן ורווי חושים, בעוד הלנה מוצגת כקוטב המנוגד לו, גאה הרבה יותר ונושאת ערכים מוסריים מחמירים של התקופה הרומית. בהשוואה לדמויות המתוארות על ידי הומרוס, ניגוד זה אינו קיים כלל.

## עלילה
הגיבור פאריס נמצא בספרטה, לאחר שבחר באפרודיטה על פני הרה ואתנה. הוא מקריב קרבן לאפרודיטה ומבקש, בעידודו של ארסטו, את אהבתה של הלנה. פאריס והלנה נפגשים בארמון המלך וכל אחד מתפעל מיופיו של השני. היא קוראת לו לשפוט תחרות אתלטיקה וכאשר מתבקש לשיר, הוא עושה זאת בשבח יופיה, מודה שמטרת ביקורו היא לזכות באהבתה. היא פוטרת אותו. בייאושו, פריס מתחנן אליה, והיא מתחילה לוותר. בסופו של דבר, באמצעות התערבותו של ארסטו, שמתגלה כקופידון, היא מוותרת, אך פאלאס אתנה (אתנה) מזהירה אותם מפני הסבל שיבוא. בסצנה האחרונה פריס והלנה מתכוננים לצאת לטרויה.

## אריות
אריות מהאופרה הנהנות מביצוע קונצרטי עצמאי כוללות את הצהרת האהבה המינורית של פאריס, "O del mio dolce ardor" (או אהבתי העדינה), במערכה הראשונה. האריה השנייה שלו היא "Spiagge amate" (חופים אהובים). במערכה השנייה, שוב במפתח מינורי, פאריס חושש שהוא עלול לאבד את הלנה ב"Le belle immagini" (המראית עין) וברביעית יעדיף מוות על פני חיים בלעדיה, "Di te scordarmi, e vivere" (לשכוח אותך ולחיות). תפקידו של פאריס מעורר קשיי ליהוק, שנכתב, כפי שהיה, לקול קסטרטו גבוה יחסית. אריות של פריז עובדו לטנורים, עם טרנספוזיציה באוקטבה נמוכה יותר, על ידי סופרן ומצו-סופרן.

## היסטוריית ביצועים
לאחר הבכורה בבורגתיאטר, וינה, ב-1770, היו 25 הופעות נוספות בווינה לפני 1800 (בניגוד ליותר מ-100 ל"אורפיאו ואאורידיקה" שלו ולמעלה מ-70 של אלצ'סטה).

נראה שגלוק לא הביא את האופרה הזו לפריז - הוא היה בפריז מ-1773, אבל היא לא הוצגה שם בשלב זה.

האופרה הועלתה בנאפולי ב-1777, אך לא אותרו הפקות אחרות עד 1901, אז הושבה לתחייה בפראג, וב-1905, הופקה בהמבורג (בגרמנית, בגרסה מקוצרת בשתי מערכות). אף על פי כן, מבקר של הניו יורק טיימס כתב שהוצגה בברלין בשנת 1863.

האופרה הוצגה לראשונה בארצות הברית בשנת 1954 בבית העירייה במנהטן. הפקה נוספת ניתנה במכללת מאנס למוזיקה בניו יורק בשנת 1991.

בבריטניה, ההופעה הראשונה הייתה במנצ'סטר בנובמבר 1963. הבכורה בלונדון היה ב-21 באוקטובר 2003, בברביקן הול.

היו הופעות קונצרטים מעת לעת. ב-1983 הופיעה הקלטה. האופרה הועלתה בתיאטרון דרוטנינגהולם בסטוקהולם ב-1987, עם מגדלנה קוז'נה בתפקיד פאריס.

בשנת 2014 אסנציאל אופרה ביצעה את האופרה בטורונטו ובקיצ'נר, קנדה.

תיאטרון אודיסיאה העלה את האופרה בבוסטון בפברואר 2019.

Bampton Classical Opera מתכננת לבצע את האופרה בקיץ 2021, ההופעות של 2020 נדחו.

## הקלטות

* (פאריס), אילינה קוטרובאש (הלנה), גבריאלה פונטנה (פאלדה), סילביה גרינברג (אמור); תזמורת ומקהלה סימפונית של ORF, לותר זגרוסק (אורפיאו, 2002)
* מגדלנה קוז'נה (פאריס), סוזן גרטון (הלנה), קרולין סמפסון (אמור), ג'יליאן וובסטר (פאלדה/טרויאני); Gabrieli Consort and Players, Paul McCreesh (Deutsche Grammophon Archiv, 2005)
* פאריס: לאיוס קוזמה, הלנה: מגדה לאסלו, ארוס/אריסטו: ולריה מריקונדה, טרויאני: לורנצה קאנפה, פאלדה: לינדה וג'נה, טרויאנו: דורו אנטוניולי. מקהלה ותזמורת RAI di Milano – מנצח: מריו רוסי. הוקלט ב-5 בספטמבר 1968.

## קישורים חיצוניים

* Paride ed Elena: Scores at the International Music Score Library Project
* Libretto
* https://operascribe.com/2017/09/22/32-paride-ed-elena-christoph-willibald-gluck/

קטגוריה:אופרה