open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
העמותה הישראלית לפרהיסטוריה

**העמותה הישראלית לפרהיסטוריה** (נוסדה ב-1960) היא עמותה רשומה המאגדת את חוקרי הפרהיסטוריה של האדם בישראל, מתחומי הארכאולוגיה להתמחויותיה, האנתרופולוגיה הפיזית, מדעי הארכאולוגיה וחקר הרביעון. עם חבריה נמנים חוקרים וסטודנטים באקדמיה, אנשי רשות העתיקות,  וחובבי פרהיסטוריה מקרב הציבור. מטרות העמותה הן "לעסוק בהעמקה, הדרכה, הסברה והפצת מידע בתחום הפרהיסטוריה בישראל" וכן "חיזוק הקשר בין אנשי מקצוע לחובבים החברים בעמותה".

הפעילויות הננקטות בידי העמותה למימוש מטרותיה הן:

*הוצאת כתב-העת המדעי "מתקופת האבן". זהו כתב-עת המפרסם מאמרים (באנגלית) לאחר ביקורת עמיתים ומתמקד בעיקר בארכאולוגיה של התקופות הפלאוליתיות, הנאוליתיות והכלקוליתיות בארץ ישראל, עם דגש על מאמרים עשירים בנתונים.
*ארגון כנס מדעי שנתי, בדרך-כלל בחנוכה, באחד המוסדות בהם מתבצע מחקר פרהיסטורי (כל אוניברסיטאות המחקר למעט הטכניון, וכן רשות העתיקות ומכללת תל-חי). הכנס הוא הבמה המרכזית בישראל להתעדכן בחידושי המחקר.
*אתר אינטרנט הפונה לציבור הרחב ומציג את חדשות העמותה, פרטים על הכנס השנתי, קישורים לחוברות "מתקופת האבן", אפשרויות התנדבות לחפירות פרהיסטוריות, תמונות ומצגות וכן אפשרות לשליחת שאלות הנוגעות לתחום.
*לעיתים העמותה מארגנת או פורשת את חסותה על כנסים פופולריים, ימי עיון וסדנאות הקשורים למחקר הפרהיסטורי.

בעמותה חברים כמאתיים איש, והיא מנוהלת על ידי ועד נבחר ועל ידי יושב ראש, גזבר, עורך "מתקופת האבן" ועורך אתר האינטרנט. הכנס השנתי מאורגן בכל שנה על ידי חבר העמותה מהמוסד המארח. כל הפעילויות בעמותה נעשות בהתנדבות והוצאותיה ממומנות מדמי החבר ומתרומות.

## קישורים חיצוניים
* 
*תוכנית הכנס השנתי 2024, באוניברסיטת חיפה
*תוכנית הכנס השנתי 2023, בקריה הלאומית לארכאולוגיה של ארץ ישראל, ירושלים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ארכאולוגיה של ארץ ישראל
קטגוריה:ארץ ישראל: פרהיסטוריה
פרהיסטוריה
פרהיסטוריה
ריצת 10,000 מטר

**ריצת 10,000 מטר** היא תחרות הריצה הארוכה ביותר הנערכת באצטדיון. אורכו של מסלול הריצה הוא 400 מטרים והרצים מקיפים אותו 25 פעמים.

ריצת 10,000 מטר לגברים נערכה בכל המשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת סטוקהולם (1912), ולנשים מאז אולימפיאדת סיאול (1988), האלוף האולימפי הראשון היה הנס קולמיינן () והאלופה האולימפית הראשונה הייתה אולגה בונדרנקו (). ריצת 10,000 מטר הראשונה במסגרת אליפות העולם באתלטיקה לגברים נערכה בהלסינקי 1983, ולנשים מאז רומא 1987, אלופי העולם הראשונים היו אלברטו קובה () ואינגריד כריסטיאנסן ()

## האלופים המכהנים
### [[אתלטיקה באולימפיאדת טוקיו (2020)|האלופה והאלוף האולימפיים (טוקיו 2020)]]
* סיפאן חסן ()
* סלמון ברגה ()
### [[אליפות העולם באתלטיקה 2019|האלופה ואלוף העולם (2023)]]
*גודאף צגאי ()
*ג'ושוע צ'פטגאי ()

## שיאים
### [[שיאי עולם באתלטיקה|שיא עולם]]
* שיא העולם לגברים שייך ל**[[ג'ושוע צ'פטגאי]]** () ועומד על **26:11.02 דקות**, נקבע ב-7 באוקטובר 2020.
* שיא העולם לנשים שייך ל**[[ביאטריס צ'בט]]** () ועומד על **28:54.14 דקות**, נקבע ב-25 במאי 2024.

### [[שיא אולימפי]]
* השיא האולימפי לגברים שייך ל**[[ג'ושוע צ'פטגאי]]** () ועומד על **26:43.14 דקות**, נקבע באולימפיאדת פריז, צרפת, 2024
* השיא האולימפי לנשים שייך ל**[[אלמז איינה]]** () ועומד על **29:17.45 דקות**, נקבע באולימפיאדת ריו, ברזיל, 2016.
### [[שיאי ישראל באתלטיקה|שיא ישראל]]
* שיא ישראל לגברים שייך ל**[[טדסה גטהון]]** ועומד על **27:33.99 דקות**, נקבע בלונדון ב-21 במאי 2023.
* שיא ישראל לנשים שייך ל**[[לונה צ'מטאי]]** ועומד על **30:46.37 דקות**, נקבע באליפות אירופה במינכן, גרמניה ב-15 באוגוסט 2022.

## עשרת הרצים המהירים בכל הזמנים

## עשר הרצות המהירות בכל הזמנים

## התקדמות שיאי העולם
[שמאל|ממוזער|200px|[פאבו נורמי]]
[שמאל|ממוזער|200px|[אמיל זטופק (משמאל)]]
[שמאל|ממוזער|200px|[קנניסה בקלה]]

### גברים

### נשים
[שמאל|ממוזער|250px|[ויויאן צ'רויוט]]

## כל האלופות והאלופים האולימפיים בריצת 10,000 מטר

## כל האלופות והאלופים העולמיים בריצת 10,000 מטר

## ראו גם
* ריצת 5,000 מטר

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אתלטיקה: ריצות
אוהל תורה (כולל)

**בית המדרש הגבוה לתלמוד אוהל תורה - בית דוד** היה כולל אברכים בירושלים מהראשונים במתכונת ה"כוללים" בני זמננו בארץ ישראל. השנים הפוריות ביותר של הכולל היו בשנות ה-30 וה-40, אולם הוא המשיך לפעול גם בשנות ה-50. הכולל עיצב דור שלם של רבנים מהבולטים ביותר בישראל.
## הקמתו
הכולל נוסד בשנת תר"צ (1930) על ידי הרב איסר זלמן מלצר והרב משה מרדכי אפשטיין. בשנים הראשונות שכן הכולל בשכונת כרם בירושלים.

בשנת תרצ"ד (1934) עלה הרב שמואל יצחק הילמן מבריטניה לארץ ישראל והשתקע בשכונת רחביה ירושלים. עם בואו נטל את הכולל תחת חסותו ועמד בראשו. הוא העביר את משכנו לשכונת רחביה בסמוך למקום מגוריו. בראש הכולל עמדו הרב אהרן בילוסטוצקי (חמיו של רבי משה שפירא), הרב אפרים זאב גרבוז והרב אשר סנדומירסקי. סגן נשיא הכולל היה הרב גדליה סילברסטון וגזברו היה הנדיב האמריקאי אפרים שיף.

במכתב לנדיבים שכתב הרב הילמן בשנת תרצ"ט הוא כותב על מעלת הכולל:

## מתכונת הלימודים
"אוהל תורה" היה אחד מכוללי האברכים הראשונים במתכונת ה"כוללים" בני זמננו. סכומי המלגות היו גבוהים יחסית ועקב הביקוש הרב התקבלו רק אברכים מובחרים, רובם בוגרי ישיבת חברון ויוצאי ישיבות ליטא שעלו לארץ ישראל לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה.

הלימודים בכולל כללו שיעורים קבועים בסדר חושן משפט ואבן העזר, והם התנהלו תחת פיקוחו של הרב הראשי לישראל יצחק אייזיק הלוי הרצוג, שהיה חתנו של הרב הילמן. הרב הרצוג מעיד על חברי הכולל: "אברכים גדולים, מצוינים שבמצוינים, בקיאים בש"ס ובפוסקים, הלנים בעומקא של הלכה, העתידים להיות לגאוני ישראל, מאורות גדולים בארץ ובחוץ לארץ"
.

הרב הרצוג מסר בפני חברי הכולל שיעור קבוע בהלכות סנהדרין שבספר משנה תורה. על מטרת השיעור כותב הרב הילמן: "כדי לחוננם ולכוננם שיוכלו לישב כיסאות למשפט בערי ישראל הנבנות בארץ הקודש ולהיות דברני האומה מורי ומאורי ישראל לפי הצטיינותם הנשגבה, ובייחוד המצוינים שבהם שהם גם עתה גאונים במלוא מובן המילה".

רבים מחברי הכולל נעשו רבנים וגדולי תורה מפורסמים. בין חברי הכולל: הרב שלמה זלמן אוירבך, הרב יוסף שלום אלישיב, הרב שמואל הלוי ואזנר, הרב בצלאל ז'ולטי רבה של ירושלים, הרב שלום שבדרון, הרב מרדכי אילן, הרב ברוך יצחק לוין, הרב שלמה שמשון קרליץ, הרב ישראל גרוסמן, הרב שלמה טנא הרב בנימין יהושע זילבר והרב משה צבי הולצברג.

## הכולל כיום
כיום מנוהל הכולל על ידי הרב יצחק בילוסטוצקי, והוא ממוקם בשכונת בית וגן.
## קישורים חיצוניים
* מכתבי הרבנים הגאונים בארעא דישראל על הישיבה הגדולה אהל תורה בית דוד, אתר היברובוקס
* תמונת חברי ורבני הכולל, פורום אוצר החכמה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כוללי אברכים בארץ ישראל
קטגוריה:ירושלים: ישיבות
קטגוריה:בית וגן: מוסדות חינוך
עמדת הסברה קולית

**עמדת הסברה קולית** או **עמדת הדרכה קולית** הוא עמדה נייחת, המיועדת לספק הדרכה קולית למבקרים באתרי תיירות ותצפיות נוף. העמדה מוצבת באתר באופן קבוע, והיא מופעלת על ידי המבקרים באתר על מנת לקבל הדרכה קולית על האתר, על הנוף הנשקף ממנו וכן הסברים נוספים על פי אופיו של האתר. שימוש בעמדה מאפשר קבלת הדרכה קולית תוך צפייה בלתי מופרעת בנוף או באובייקט הנצפה.

## מבנה העמדה
העמדה כוללת מבנה פיזי בעיצובים שונים המשמשת כפלטפורמה עבור הציוד האלקטרוני, וכממשק עבור המשתמש. המבנה נועד לספק הגנה לציוד הפנימי הן בפני ונדאליזם והן בפני פגעי מזג האוויר. הממשק כולל לחצני הפעלה שנועד לאפשר למשתמש להפעיל את המערכת, לשנות את שפת ההדרכה וכן לבחור הסבר מסוים אם קיימים מספר נושאי הדרכה. המערכת האלקטרונית כולל יחידת זיכרון דיגיטלי, מגבר, מערכת בקרה ורמקול.
ההספק החשמלי הנדרש להפעלת העמדה יכול להגיע ממקור חשמל רגיל, ממקור סולארי או ממקורות אנרגיה אחרים.

## נגישות
בתצורתו הבסיסית מתאימה עמדת ההסברה לאוכלוסיית לקויי הראייה והעיוורים בכך שהוא מספק מידע קולי למי שאינו יכול לעשות שימוש במידע חזותי. קיימות ערכות הנגשה נוספות כמו מגבר השראה לכבדי שמיעה, מכשיר step-hear לעיוורים וכדומה. כמו כן, מערכת הדרכה יכולה להכיל הסבר עבור ילדים או מוגבלים קוגניטיבית.
בדרך כלל, המבנה הפיזי של העמדה מתאימה לנגישות של כיסאות גלגלים.

קטגוריה:פריטי טכנולוגיה מסייעת
קטגוריה:תשתיות תיירותיות
הילדגרד פאלק

**הילדגרד פאלק** (בגרמנית: **Hildegard Falck**; נולדה ב-8 ביוני 1949) היא אתלטית מערב גרמניה בעבר, אלופה אולימפית (מינכן 1972) ושיאנית עולם בריצת 800 מטר. הייתה לאישה הראשונה בהיסטוריה שרצה ריצה זו מתחת ל-2 דקות.

## ביוגרפיה
פאלק נולדה בנטלרידה.

באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה בווינה, אוסטריה במרץ 1970 סיימה פאלק במקום שמיני בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:09.5 דקות.

באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה בסופיה, בולגריה במרץ 1971 זכתה פאלק במדליית זהב בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:06.1 דקות.

היא אומנה על ידי בעלה, לאחר מכן הם התגרשו היא נישאה בשנית.

### שיאנית עולם
בתחרות שנערכה בשטוטגרט, מערב גרמניה ב-11 ביולי בשנת 1971 קבעה פאלק בריצת 800 מטר שיא עולם חדש של 1:58.45 דקות, שיפור לשיאה בן ה-3 שנים של ורה ניקוליץ' מיוגוסלביה (2:00.5 דקות). ובכך הייתה לאישה הראשונה בהיסטוריה שרצה ריצה זו מתחת ל-2 דקות. שיא זה החזיק מעמד שנתיים וחודש עד שנישבר על ידי סבטלה זלטבה מבולגריה (1:57.48 דקות).

### אלופה אולימפית
באולימפיאדת מינכן (1972) זכתה פאלק בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב בריצת 800 מטר בשיא אולימפי חדש של 1:58.55 דקות, לפני ניולה סבייטה מברית המועצות (1:58.65 דקות) וגונהילד הופמייסטר ממזרח גרמניה (1:59.16 דקות) ובמדליית ארד בריצת שליחות 4x400 מטר ביחד עם אנט רוקס, אינגה בודינג וריטה וילדן בשיא מערב גרמני חדש של 3:26.51 דקות, אחרי מזרח גרמניה שקבעה שיא עולם חדש של 3:22.95 דקות וארצות הברית (3:25.15 דקות).

## שיאים אישיים
* ריצת 400 מטר: 53.1 שניות (1974)
* ריצת 800 מטר: 1:58.45 דקות (1971) **שיא עולם**

## קישורים חיצוניים

* התפתחות שיא העולם בריצת 800 מטר לנשים בוויקיפדיה 

קטגוריה:רצות למרחקים בינוניים
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת מינכן (1972)
קטגוריה:אלופות אולימפיות מערב גרמניות: אתלטיקה
קטגוריה:שיאניות עולם מערב גרמניות: אתלטיקה
קטגוריה:אלופות אולימפיות: ריצת 800 מטרים
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1949
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1949
מצר צוגרו

**מצר צוגרו** (ביפנית: **津軽海峡**) הוא מצר ים בין האי הוקאידו לאי הונשו ביפן, המחבר בין ים יפן לאוקיינוס השקט הצפוני. המצר קרוי על שם חלקו המערבי של מחוז אאומורי שבאי הונשו. במצר ישנם שני מקומות צרים באותו אורך (כ-20 קילומטרים), כאשר עומקו המרבי של המזרחי בהם הוא 200 מטרים, ושל המערבי 140 מטרים. מתחת למצר עוברת מנהרת סייקן המחברת בין האיים וחוצה את המצר בחלק הצר ביותר בו לאורך 19.5 ק״מ.

בעבר, הדרך הנפוצה ביותר עבור נוסעים ומטען לחצות את המצר הייתה באמצעות מעבורת, בשיט שארך כ־4 שעות. מנהרת סייקן מאפשרת חצייה של המצר בכחצי הזמן, אם כי זוהי חלופה יקרה יותר בהשוואה לשיט במעבורת. מנהרת סייקן מתוכננת להיות מורחבת גם למסילת הרכבת של שינקנסן, דבר שיקצר את זמן חציית המצר לכ־50 דקות.

מצר צוגרו מהווה גבול זואוגאוגרפי, שכן כפי שגילה החוקר האנגלי תומאס בלקיסטון (Thomas Wright Blakiston), בעלי החיים בהוקאידו דומים למינים שבצפון אסיה, ואילו בעלי החיים בהונשו קרובים לאלו שבדרום אסיה. קו גבול זה נקרא קו בלקיסטון על שמו של החוקר.

ב־26 בספטמבר 1954 טבעה במצר המעבורת טויה מארו ולפחות 1,159 נוסעים קיפחו את חייהם.

## קישורים חיצוניים

* 

צוגרו
קטגוריה:יפן: מצרי ים
מצר צוגרו
מצר צוגרו
אצטדיון האתלטיקה ע"ש קרלי קריגר

**אצטדיון האתלטיקה ע"ש קרלי קריגר** הוא אצטדיון הממוקם בשכונת נווה שאנן שבחיפה. האצטדיון נחנך בשנת 1996 בשטחו של מגרש כדורגל ישן. באצטדיון שמונה מסלולי ריצה מרקורטן המשמשים בעיקר לאימונים של ספורטאים מקצועיים, חובבנים ובני נוער מאזור חיפה והצפון ומפעם לפעם גם באירוח תחרויות אתלטיקה. משטח הדשא באצטדיון משמש לאימון ומשחקי כדורגל בליגות החובבים והנשים. האצטדיון הופעל על ידי חברת אתו"ס שהפעילה את מתקני הספורט השונים בחיפה, ומינואר 2021 ניהולו צפוי לעבור לרשות הספורט העירונית של חיפה.

## היסטוריה
האצטדיון קרוי באופן רשמי על שם קרלי קריגר שהלך לעולמו ב-2002 ותרם לשדרוג האצטדיון ובניית היציע שלו. לבקשת התורם הוקם באצטדיון גם קיר זיכרון ואנדרטה לזכר 11 הנספים בטבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן. האנדרטה נחנכה ב-2001 בטקס הנחת אבן הפינה ליציע הקבוע באצטדיון בהשתתפות התורם ובני משפחות החללים. ב-2001 החלו בשדרוג האצטדיון על ידי בניית יציע קבוע שיכיל 2,700 מקומות ישיבה מקורים. בעבודות הוקם יציע בטון עם עמודי תמיכה לגגון שעליו הונחו רק 900 מושבים. בשל פטירת התורם נעצרו העבודות. כיום כולל האצטדיון מגוון רחב של מתקני אתלטיקה נוסף למסלולי הריצה וביניהם: מתקני קפיצה לרוחק ולגובה, זריקת דסקוס, הדיפת כדור ברזל ועוד.

בקיץ 2013 הציגה העירייה תוכנית משופרת להשלמת היציע ושדרוג האצטדיון בעלות של 30 מיליון ש"ח. שדרוג האצטדיון יהפוך אותו לכשיר לאירוח תחרויות ואליפויות מקומיות, ארציות ובינלאומיות וגם למופעים. השדרוג ייעשה תוך כדי פעילותו השוטפת של האצטדיון. התכנון כולל את הפיכת היציע שלא הושלם לכזה שיוכל להכיל 2,700 איש ברמה גבוהה וכן תאי כבוד. מלבד השלמת היציע ייבנו תחתיו חדרים שונים ובהם מרכז לרפואת ספורט, חדרי אימונים וכושר, כיתות הדרכה, מחסנים לציוד, חדרי בקרה ומערכת פוטו פיניש לתחרויות אתלטיקה. באזור האצטדיון יופעל גם מרכז לרכיבה על אופניים עם מסלולים ברמה אולימפית.

ב-2019 בוצעו עבודות סלילה מחדש למסלולי הריצה באצטדיון שלאחר עיכובים הושלמו רק בדצמבר 2020. העבודות כללו תוספת של מסלולי חימום לצד המסלולים הראשיים.

## ראו גם
* מרכז הספורט הלאומי תל אביב
* אצטדיון האתלטיקה העירוני (ראשון לציון)
* אצטדיון גבעת רם

## קישורים חיצוניים
*אתר האצטדיון, חברת אתוס
*עיריית חיפה נערכת להקמת אצטדיון האתלטיקה המתקדם בישראל, חיפה חיפה
*אצטדיון האתלטיקה הבינלאומי-חיפה, שגב אדריכלים

קטגוריה:נווה שאנן (חיפה)
קטגוריה:אצטדיוני כדורגל בישראל: אזור הצפון
קטגוריה:חיפה: אצטדיונים
קטגוריה:אצטדיוני אתלטיקה בישראל
קהל צ'יקו בבוקרשט

**קהל צ'יקו בבוקרשט** או בשמו הרשמי "**קהל קדוש שלום**" (בלדינו :**Kahal Chiko**   ברומנית: **Templul Mic Spaniol** או Caal Cico  או Cahal Cicu, בית הכנסת הספרדי הקטן) היה בית כנסת ברחוב באנו מרצ'ינה מס. 37 בלב השכונה המרכזית של יהודי בוקרשט, באזור אונירי של היום.

## היסטוריה
בית כנסת זה הוקם בגרסתו הראשונה בשנת 1846. ב-8 במרץ 1883 נבנה מחדש אחרי הריסת הבניין הישן.

עם הרבנים שכיהנו בו ניתן למנות את אליעזר פאפו, יוסף בנסינור, שהיה באמצע המאה ה-19 גם אב בית הדין של העדה הספרדית וחזן וגם את יעקב יצחק נימירובר שהיה למשך כמה שנים רב ראשי של היהודים הספרדים בבוקרשט, למרות היותו אשכנזי.
רבים מנציגי האליטה היהודית ספרדית של רומניה התפללו בבית כנסת זה ואף היו חברים בהנהגתו: דוויצ'ון באלי, הילל מנוח, נסים חלפון ,ז'אק אליאס ואחרים.
בחנוכת אבן הפינה של הבניין החדש ב-8 במאי 1883 נאם הרב יוסף בנסינור, ששיבח את יוזמי שיקום בית הכנסת והביע את שמחת הקהילה. בהמשך קרא הרב מתתיהו צורמאני מספר תהלים והרבנים ד"ר מאיר בק וד"ר משה גסטר הסבירו את חשיבות בניית משכן קודש בעיני היהודים. הרב יצחק דוד באלי קרא בעברית וברומנית על תולדות בית הכנסת.
הבניין היה בגודל בינוני ובצורה של בזיליקה. היו בו 300 מושבים.
הוא כלל שלוש ספינות ושתי קומות – קומת קרקע וקומה עליונה.

לבית הכנסת היו שתי כיפות, כמו כן על הגג של החזית היו מיוצגים שני לוחות הברית. החזית הראשית עם הכניסה העיקרית הייתה נסוגה לעומת שני גופי הביניין הצדדיים שכללו כניסות וגרמי מדרגות לעזרת הנשים שבגלריות הקומה עליונה.

בינואר 1941 ניזוק בית הכנסת קשות על ידי מרד הלגיונרים, הארגון הפשיסטי הרומני שניסה לבצע הפיכה וביצע פרעות ביהודים. הבניין לא הוצת, להבדיל מבית הכנסת קהל גראנדה, ככל הנראה מחשש שהדליקה לא תתפשט אל בתים של נוצרים בסביבה. בית הכנסת עבר שיפוצים מאוחר יותר ושיפוץ נוסף אחרי רעידת האדמה ממרץ 1977.

בשנים 1987-1984 בית כנסת נהרס בהוראת השלטונות - במסגרת תוכנית הנשיא ניקולאה צ'אושסקו ל"שיקום מחדש" של "המרכז האזרחי" של בוקרשט. לא נשאר ממנו זכר. הרחוב באנו מרצ'ינה אינו קיים עוד ובמקום בית הכנסת נמצא כעת חלק מחצר השרות של חנות הכל-בו הגדולה "אוניריה".

## קישורים חיצוניים

*, Arh.Aristide Streja, Arh.Lucian Schwarz *Sinagoga în România* Editura "Hasefer" Bucureşti, 2009,  (אדריכל אריסטידה סטרז'ה, אדריכל לוצ'יאן שוורץ - **בית הכנסת ברומניה**, הוצאת "הספר", בוקרשט, 2009)
*סימון גייסביהלר - בתי הכנסת האבודים של בוקרשט. מהרבעים היהודיים אל מרחבים עירוניים חסרי זיכרון
Simon Geissbühler *Die verlorenen Synagogen von Bukarest. Von jüdischen Nachbarschaften zu erinnerungsleeren grossstädtischen Räumen*, 2010 Projekt 36, Bern 
*גבריאל קטאלאן - חרבן המורשת האדריכלית הדתית היהודית בבוקרשט בימי תכינות הריסה של צ'אושסקו - פרויקט 36, סימון גייסביהלר, ברן, 2010 Gabriel Catalan - *Distrugerea patrimoniului arhitectural mozaic în Bucureşti în timpul demolărilor ceauşiste, proiectul 36 Berna, Simon Geissbühler 2010* 
*כריסטינה יוסיף - על הרובע היהודי לשעבר של בוקרשט 
*על פרעות הלגיונרים בבוקרשט בינואר 1941 
*, Baruh Tercatin, Lucian Zeev Herşcovici *Prezenţe rabinice în perimetrul românesc*, Hasefer, Bucureşti 2008 (ברוך טרקטין, לוציאן זאב הרשקוביץ' - נוכחויות רבניות במרחב הרומני, הוצאת "הספר", בוקרשט 2008) 

## הערות שוליים

קטגוריה:רומניה: בתי כנסת ספרדיים
קטגוריה:בתי כנסת שנחרבו
קטגוריה:בוקרשט: בתי כנסת
רבנו פטר

רבי **פטר בן יוסף** מבעלי התוספות בצרפת, תלמיד רבנו תם ואחיו רשב"ם. תושב קרנטן שבצרפת או קרינתיה שבאוסטריה. נהרג בצעירותו על קידוש השם בשנת ד'תתק"ו, במסע הצלב השני.

רבנו פטר השתתף בעריכת חלקים מספר הישר שחיבר רבו רבנו תם. בנוסף, דברים בשמו הובאו מספר פעמים בספרי הראשונים האשכנזים.

יש המשערים כי יש לנקד שמו פַּטֶר, שמובנו "אב", ושמו הוא כינוי לשם העברי "אבא", ולא "פֶּּטֶר" או "פִּטֶר" שהוא שם נוצרי מובהק. השם פטר מופיע גם במצבה העתיקה ביותר שנמצאה בבית הקברות היהודי של בודה.

## פטירתו
נהרג בגיל צעיר יחסית, במהלך מסע הצלב השני. על מותו מסופר בספר זכירה מאת רבי אפרים בן יעקב מבון: "גם בקרנטן נהרגו נפשות אין מספר... והרב הגדול רבי פטר, תלמיד רבנו שמואל ורבנא יעקב מרמרו, נהרג בלוותו לקבר פרנס אחד. אוי לו לדור שאבד מרגלית טובה כזו... אוי ללב הזוכר הריגתו, בואו אחי ורעי וסיפדו לרבכם".בהמשך הדברים מובאת קינה מיוחדת עליו.

## מהלכותיו
הדין שאסור להשתמש בכהן קיים גם בזמן שבית המקדש חרב, אבל כהן רשאי למחול על כך ולהסכים לשמש את ישראל.

חבית יין נסך שניקבה וסתמה בזפת, ניתן להכשיר את מקום הזפת בניגוב והדחה בלבד, ואין צריך קילוף.

בתוספות מובאת שאלה ששאל את רבנו תם, מדוע בצרפת לא נהוג להפריש תרומות ומעשרות, על פי שיטת רבי יהודה שארץ ישראל מתפשטת מערבה עד האוקיינוס?

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי התוספות
קטגוריה:תלמידי רבנו תם
קטגוריה:ראשוני צרפת
קטגוריה:יהודים הקבורים בצרפת
קטגוריה:נספים בפרעות
קטגוריה:יהודי צרפת במאה ה-12
קטגוריה:נפטרים ב-1146
ארמון סוצו

שמאל|ממוזער|250px|השער אל חצר הארמון סוצו בבוקרשט
**ארמון סוּצוּ** (רומנית: **Palatul Suţu**; לפעמים ידוע בהיגוי השגוי "שוּצוּ") הוא בניין בבוקרשט, בירת רומניה, בשדרות ברטיאנו 2, באזור האוניברסיטה, ברובע 3, שנבנה בשנים 1833–1835 לפי תוכניות האדריכלים הווינאים קונרד שווינק ויוהאן פייט. סגנון הבניין הוא נאו-גותי. כיום שוכן בו "מוזיאון העיר בוקרשט".

הארמון נבנה עבור הפוסטלניק הגדול קוסטאקה גריגורה סוצו למטרת מגורים. סוצו קיבל את המגרש שעליו מתנוסס הארמון כנדוניה בחתונתו עם רוקסנדרה רקביצה.

## מבנה
לבניין כיפה וארבעה צריחונים מצולעים. הבית יופה בהמשך על ידי נברשת עשויה מפליז משנת 1836 ובעלת 24 פמוטות, הדומה לזו שבכנסיית יוחנן החדש, כמו כן על ידי קישוטים - תקרתיים למשל, פרי יצירתו של הפסל קארל שטורק.

באולם המרכזי בנה שטורק שלוש ארקדות ומדרגות מרשימות המתפצלות לשתיים. מעל ראי שהוזמן ממוראנו עומד מדליון מעץ של אירינה סוצו, אשתו של גריגורה סוצו ובתו של הבנקאי שטפאן האג'י מוסקו. מסביב לארמון נמצא בעבר פארק שהיה מגיע עד למנזר סבא הקדוש, ושבמקומו נבנתה אוניברסיטת בוקרשט. בגן הפארק נמצאה בעבר בריכה והסתובבו בו שקנאים, טווסים פסיונים ובעלי חיים אקזוטיים.

הארמון עבר בירושה לבן מחוץ לנישואים של קוסטאקה גריגורה סוצו, גריגורה סוצו.
המקום נודע בזמנו במסיבות ובנשפים של האריסטוקרטיה המקומית, החשוב ביניהם בליל השנה החדשה (ה"רווליון"). העיתונאי איטלקי רוברטו פאווה שביקר בבוקרשט בשלהי המאה ה-19 החשיב את ארמון סוצו כאחד מהבניינים הייצוגיים של בירת רומניה, לצידם של ארמונות שטירביי, ברנקוביאנו וגיקה.

בימי השלטון הקומוניסטי ב-24 בינואר 1959 נהפך ארמון סוצו למוזיאון להיסטוריה של העיר בוקרשט.

קיים עוד ארמון סוצו בבלצ'יק בבולגריה.

## קישורים חיצוניים

* 
* ארמון סוצו
* [ https://web.archive.org/web/20090205172108/http://bucuresti.romaniaexplorer.com/page_10808.html המוזיאון להיסטוריה של העיר בוקרשט]
* כתבה מאת רמונה פרארו בעיתון "כרוניקה רומנה", 15 במאי 2012 
 
סוצו
קטגוריה:רומניה: מוזיאונים
בנימין יהושע זילבר

הרב **בנימין יהושע זילבר** (תרע"ו, 1916 - כ"ה באלול תשס"ח, 25 בספטמבר 2008) היה פוסק הלכה חרדי, חבר מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל.

## קורות חייו
נולד בפולין לברוך ושרה זילבר. בצעירותו למד זמן קצר בישיבה בוורשה, משם נסע ללמוד בישיבה בעיר בריסק. כעבור שנתיים עבר לישיבת נובהרדוק במזריץ' והיה מקורב לראש הישיבה הרב דוד בליאכר. בצעירותו דבק בו הכינוי "בנימין הצדיק".

בשנת 1933 עלה לארץ ישראל. למד זמן קצר בישיבת בית יוסף בבני ברק. באותה תקופה התקרב לחזון איש. לאחר חתונתו למד בבית המדרש אוהל תורה בירושלים. בשנת תש"י הוציא את ספרו "מקור הלכה" על מסכת שבת, וקיבל עליו הסכמה מהחזון איש.

בשנת תשט"ז עבר לבני ברק. מעולם לא נשא משרה תורנית. הקדיש את זמנו ללימוד תורה ולחיבור עשרות ספרים תורניים, רובם ככולם בנושאי הלכה ומוסר. מדי שנה נהג לערוך תענית דיבור למשך ארבעים יום, מראש חודש אלול עד יום הכיפורים.

בשנת תשמ"ט היה מהרבנים הליטאים הבודדים שלא הצטרפו לדגל התורה. בעקבות זאת צורף כחבר במועצת גדולי התורה של אגודת ישראל והיה החבר הליטאי היחיד בה. בישיבות המועצה הביע דעות ימניות נחרצות והיה שותף לגילוי הדעת נגד הסכמי אוסלו. בשנותיו האחרונות עבר להתגורר בביתר עילית.

אשתו הראשונה נפטרה בשנת תשמ"ג. לימים נישא בשנית לאלמנתו של הרב עוזיאל משה רוטשטיין, מחבר הספר "נחלת משה". בנו, הרב יחיאל אברהם, מחבר סדרת ספרי ההלכה "בירור הלכה". בנו הרב ברוך, משפיע של בית הכנסת ברסלב בסטמפורד היל, לונדון.

## ספריו
* **אז נדברו** – שו"ת (14 חלקים)
* **בירור הלכה** - בירורי הלכה על סדר שולחן ערוך, 14 חלקים
* **ברית עולם** – הלכות שבת ושביעית (6 חלקים)
* **בית ברוך** - על ספר חיי אדם (3 חלקים)
* פירושים על ספרי רבנו יונה גירונדי: שערי תשובה, שערי העבודה, איגרת התשובה, ספר היראה
* **מקור הלכה** - על מסכת שבת, הספר מתחלק לשלושה חלקים: **עמק הלכה** - חידושים וביאורים בגמרא, פירוש רש"י לתלמוד, תוספות, רמב"ם ושאר ראשונים על סדר המסכת. **בירור הלכה** - פסקי שולחן ערוך וביאורים בסדר הסוגיות, בירור שיטות הראשונים וחידושי דינים. **קיצור ההלכה** - דברי שולחן ערוך והאחרונים בדרך קצרה. כרך א' - ה'תש"י, כרך ב' - ה'תשי"ז, (בני ברק)
* **שביתת הארץ**
* **משנת בנימין**
* **תורת ההסתכלות**
* **מקור היראה** על ספר היראה לרבינו יונה
* **תורת היראה** - כולל אגרת הרמב"ן עם ביאורים והערות, קטעים מספר חזון איש על אמונה ומידות, ספר אורחות חיים לרא"ש עם ביאור קצר וספר יסוד התשובה לרבינו יונה, ובנוסף לוח יומי למעקב לתיקון המידות, ירושלים ה'תשי"ד
* **ספר הלכות שביעית** שולחן ערוך הלכות שביעית שחיבר ר' ישראל משקלוב עם פירושים כסא דוד וביאור הלכה
* שער הגמול לרמב"ן ודרשת הרמב"ן לראש השנה עם ביאור **ויש תקווה**

## קישורים חיצוניים
* צדיק באמונתו, יואל יעקובי, אתר הישיבה
* 
* 

### ספריו
* , , , , , , , , , , 
* , , , , , , , , , , , , , 
* 
* , 
* 
* 
* , 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:בני ברק: רבנים
קטגוריה:רבנים חרדים ישראלים
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת ישראלים
קטגוריה:מחברי ספרי הלכה
קטגוריה:מחברי ספרי מוסר ומחשבה
קטגוריה:ביתר עילית: רבנים
קטגוריה:תלמידי החזון איש
קטגוריה:בוגרי ישיבות נובהרדוק
קטגוריה:חברי מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הפרושים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1916
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2008
סלמנדרה כתומה

**סלמנדרה כתומה** או **סלמנדרת האש** (שם מדעי: *Salamandra salamandra*) היא מין של דו-חיים ממשפחת הסלמנדריים, המצויה בעיקר במרכז אירופה.

## מאפיינים
אורכה של סלמנדרה זו 15-25 ס"מ ומשקלה 40 גרם בבגרותה. היא בעלת מבנה גוף גמיש המזדקר מעט מעל לראשה. לסלמנדרה עיניים גדולות בעלות "גבות" צהובות ולסתות מעוגלות. הרגליים שלה קטנות והזנב ארוך. גופה צבוע בצבעי צהוב ושחור - דבר המזהיר טורפים עקב רעילותו של עורה

הסלמנדרה היא יצור איטי המעדיף להיות על היבשה מאשר במים, אך היא מתרבית במים והראשנים הבוקעים בעלי זימים העוזרים להם לנשום. הסלמנדרה משריצה מאות ולדות מגופה, אך הצעירים טורפים זה את זה ולבסוף נותרים רק ראשנים גדולים. הן הראשנים והן הבוגרים הם טורפים הניזונים מפרוקי-רגליים שונים וגם מתולעים, רכיכות, דגיגים ודו-חיים צעירים אחרים. הם תופסים את טרפם בלשונם הארוכה והדביקה ועם שיניהם הקטנות.

סלמנדרה זו קרובה לסלמנדרה המצויה שחיה בישראל ובעבר האחרונה הייתה תת-מין שלה, אך כיום היא מסווגת כמין נפרד.

לסלמנדרה שתי בלוטות ארס בעורף המשמשות לה כהגנה, בנוסף לצבעה המרתיע טורפים.

## גלריה

Gorgany16.jpg
Feuersalamander 2016-05-04 Schwarzerberg.jpg
Feuersalamander im Harz.JPG
Píntega en Boiro-4.jpg


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:סלמנדריים
קטגוריה:דו-חיים רעילים
קטגוריה:צרפת: דו-חיים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
מיקרופור

ממוזער|250px|דוגמה למיקרופּוֹר-נייר
**סרט מִיקְרוֹפּוֹר דביק** (או בקיצור: **מיקרופור** מאנגלית **micropore**), הוא גליל של סרט דביק רפואי העשוי מנייר, ניילון, בד או סיליקון.

## תיאור ושימושים
גליל המיקרופור עשוי נייר או בד המנוקב נקבוביות זעירות, אשר מאפשרות במידה מה שחלוף גזים בין תאי העור לסביבה החיצונית, אך עם זאת הנקבוביות הזעירות מונעות מצב של קונטמינציה (זיהום הנגרם מבחוץ), ומכאן שמו (micropore בתרגום מילולי: נקבוביות זעירות).

המיקרופור הוא אחד ממוצרי היסוד של החבישה בעזרה ראשונה והוא מצוי בכל תיק או ארון המיועד להגשת עזרה ראשונה.
יתרונותיו של המיקרופור ביחס למוצרי חבישה דביקים אחרים, מתבטאים בשני דברים: בכך שהשארת סימנים מעל גבי מקום הדבק - היא מועטת ביחס למוצרים אחרים; ובכך שהוא מונע מחנק לתאי העור ומאפשר נשימה של תאי העור גם כשהוא דבוק עליו או על תחבושת שעליו. במיקרופור סטרילי ניתן להשתמש באופן ישיר או על גבי גאזה סטרילית על העור במקרה של פצעים קטנטנים, אך במקרים של פצעים מדממים יותר, המיקרופור משמש רק באופן עקיף ללחוץ על מקום הפצע באמצעות תחבושת; כמו כן המיקרופור משמש ככלי עזר לקבע תחבושות ורטיות למקומן באמצעות הדבקתן איתו לעור.

## סוגי סרטי מיקרופור
קיימים כמה סוגי מיקרופור: נייר, בד וניילון. הסוג הנפוץ והזול ביותר הוא מיקרופור - נייר העשוי מכותנה טהורה. הסוג השני הוא מיקרופור ניילון אשר חזק יותר מהנייר. הסוג השלישי הוא מיקרופור בד שהוא החומר החזק ביותר ביחס למיקרופור הנייר והניילון. לאחרונה יצא לאור מיקרופור סיליקון, אשר מתאים לעור רגיש.

השימוש במיקרופור, בשונה מאגד מדבק ('פלסטר'), אינו מוגבל לשטחים מצומצמים; כיוון שהוא ארוך ומגולגל בגליל, ניתן לגזור ממנו כל אורך רצוי ולהשתמש בו. כמו כן הוא קיים בעוביים שונים לצרכים שונים החל בסנטימטר אחד וכלה ב-20 סנטימטר.

## היסטוריה
המיקרופור הומצא לראשונה בשנת 1959 על ידי חברת 3M, ומאז זכה להצלחה רבה ברחבי העולם והפך לאחד ממוצרי היסוד בחבישה. כיום, חברות רבות ברחבי העולם מייצרות את המיקרופור; בישראל אין חברה המיצרת מיקרופור והכל מיובא מִחוץ לארץ.

## שם המוצר
שם המוצר באנגלית הוא: Microporous surgical tape (תרגום מילולי: סרט מיקרופור כירורגי) ומכאן בקיצור: surgical tape. וכן ידוע בשם medical tape (סרט הדבקה רפואי). לעומת זאת, בישראל עדיין לא התגבש למוצר זה שם מדויק, ורבים קוראים לו בקיצור על שם תכונתו: "מיקרופור". אך עדיין שכיח שמשתמשים כלפיו בשמות: נייר דבק רפואי; גליל פלסטר; גליל פלסטר בד; נייר מיקרופור; פלסטר מיקרופור; ועוד. צוותים רפואיים קוראים לו בטעות לויקופלסט אך בטפסים הרשמיים של מד"א ומשרד הבריאות, הוא נקרא "מיקרופור".

## ראו גם
* אגד מדבק
* חבישה
* עזרה ראשונה
* לויקופלסט

## קישורים חיצוניים

* סרטוני חברת M3, הדרכה לשימוש במיקרופור (הדבקה והסרה נכונה ועוד), באתר יו-טיוב.
** תמונה של סרט מיקרופור של חברת 3M 

## הערות שוליים

קטגוריה:ציוד עזרה ראשונה
קטגוריה:ציוד רפואי
XviD

**XviD** הוא גרסה חופשית של פורמט DivX - אלגוריתם לקידוד ודחיסה מאבדת נתונים (lossy compression) של אות וידאו. DivX משתמש בדחיסת MPEG-4 חלק 2, שמתפשרת על איכות הווידאו כדי לקבל דחיסה טובה יותר (כלומר צריכת הזיכרון פחותה).

היתרון ביחס לפורמט DVD המבוסס על דחיסת MPEG-2 שאף היא מאבדת נתונים הוא בגודל תוצר הווידאו המכווץ. לפיכך ניתן להשתמש בקידוד זה לשמירת סרטים בצורה יעילה, ולהעברת מידע באינטרנט או ברשתות אלחוטיות אחרות בשימוש חסכוני יותר ברוחב פס.

הדחיסה המשופרת, מאפשרת לאחסן סרט עלילתי סטנדרטי, על CD בגודל 700MB, באיכות טובה. ואכן רוב הסרטים המופצים באינטרנט תחת פורמט זה מותאמים לאחסון על CD. הפופולריות של XVID צמחה מכיוון שזה היה המפענח הראשון שנתן תוצאות טובות של דחיסת וידאו בצפייה Offline. ככל שהפופולריות של המפענח גדלה, החלו יצרנים להשיק  גם פתרונות חומרה, שיודעים לפענח את XVID.

## ראו גם
* HDTV
* Blu-ray
* AVI

## קישורים חיצוניים
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:פורמטים דיגיטליים
קטגוריה:וידאו
קטגוריה:תוכנה חופשית
MKV

**MKV** הידוע בשם **מטרוסקה** (אנגלית: Matroska) הוא פורמט מכל לשמירת קובצי וידאו, קול ועוד. משמש בין השאר לניגון קובצי וידאו באיכות גבוהה (HD)
הנשמרים בדרך כלל על דיסקים מסוג Blu-ray. פורמט זה מנגן וידאו באיכות של 1080p ומעלה. פורמט המכל WebM הוא גרסה מנוונת של מטרוסקה.

פירוש השם הוא תעתוק לאנגלית של המילה הרוסית матроска, שפירושה "חולצת חיילים". השם היה אמור להיות תיעתוק לאנגלית של המילה הרוסית матрёшка (מטריושקה) שהיא סדרה של בובות חלולות שנמצאות זו בתוך זו. באותה מידה פורמט המכל הזה נועד להיות פורמט מכל כללי וגמיש.

הסיומת "mkv" (קיצור של Matroska Video) משמשת לציון קובץ וידאו (לרוב בצירוף רצועות נוספות: קול, כתוביות, ועוד). בפורמט מטרוסקה. סיומות מקובלות נוספות הן MKA לקובצי קול (כלומר: מכילים קול ולא מכילים וידאו), MKS לקובצי כתוביות (כלומר: מכילים כתוביות בלבד, ללא קול ווידאו) ו־MK3D לקובצי וידאו סטראוסקופיים ("תלת־ממדיים").

הפורמט הוא תקן פתוח ומימושו הסטנדרטי הוא תוכנה חופשית. הוא נתמך במגוון רחב של תוכנות.

השימוש בפורמט זה החל עוד לפני ספטמבר 2006, אז הופיעו לראשונה קובצי HD.

## ראו גם
* HDTV
* WebM

## קישורים חיצוניים

* 
* האתר של מטרוסקה

קטגוריה:פורמטים דיגיטליים
קטגוריה:וידאו
שלב הצילומים (קולנוע)

[שמאל|ממוזער|250px|צילום סרט של [MTV בסט בניוארק, ניו ג'רזי.]]
**שלב הצילומים** (באנגלית: **Principal photography**) הוא שלב בהפקת הסרט שבו הסרט מצולם עם שחקנים על הסט, להבדיל מתחילת ההפקה ולאחר ההפקה.

## מהלך הצילומים
שלב הצילומים הוא בדרך כלל השלב היקר ביותר בהפקת הסרט בשל שכר השחקנים, הבמאי, קבוצת אנשי הצוות הכוללת, העלויות של צילומים מסוימים והעובדה שבצילום על הסט נכללים כל האביזרים או האפקטים המיוחדים שנדרשים לסרט. התחלתו של שלב הצילומים בדרך כלל מסמנת את נקודת האל-חזור של מפיקי הסרט, מכיוון שעד השלמתו לא סביר שיהיה מספיק חומר מצולם כדי להוציא את המוצר הסופי ויהיה ניתן להחזיר את עלויות הסרט. על אף שפעמים רבות סרט מאבד את אישור תחילת הצילומים בראשית ההפקה (למשל, מפני ששחקן חשוב החליט לא לשחק בסרט לבסוף), נדיר מאוד שאולפנים ייסוגו מסרט שהחל את תהליך שלב הצילומים. כאשר בכל זאת קורה מקרה כזה הוא נחשב לכישלון, עקב ההפסד של רוב הכספים שהושקעו בסרט.

לאחר שמסתיימים הצילומים העיקריים שהוחלט לצלם, מסתיימת מרבית עבודתו של רוב מי שמעורב בהפקה. בתהליך הפוסט פרודקשן (גמר-הפקה), עלולות להתגלות סצנות מסוימות או אפילו רצפים (sequences) של סצנות שיש לצלם עוד כדי להשלים את הסרט - או משום שהסצנות חסרות ואם משום שהן אינן מושלמות, למשל במקרה שחומר הגלם אינו מספיק באיכותו בשל רמת משחק. בנסיבות אלה, ייתכן שיצולמו צילומים נוספים. אם הסצנות כבר צולמו לפחות פעם אחת או שהן בעלות חשיבות, התהליך מכונה "צילום מחדש" (re-shoot). אם הסצנות המצולמות חדשות וקטנות יחסית התהליך מכונה לעיתים קרובות "איסוף" (pick-up).

## שיטת עבודה
העבודה מורכבת אך ורק מהצילומים. שלבי בחירת המיקום לצילומים, תאריך מועדי ההתחלה והסיום ובניית סטים לצילום מתוכננים מראש במהלך הפרה-פרודקשן (קדם-הפקה).

בשל כמה סיבות, בהן התנגדות של הציבור לסרט שנוי במחלוקת (כפי שקרה על הסט של "מלאכים ושדים"), הפקת הסרט עשויה להחליט להעביר חלק מתוכנית הצילומים או אפילו את רובה לאולפנים.

## ראו גם
* פרה-פרודקשן
* פוסט-פרודקשן

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מונחים בקולנוע
קטגוריה:מונחים בטלוויזיה
פיליפ קרסנטי

**פיליפ קרסנטי** (בצרפתית: **Philippe Karsenty**; נולד ב-25 ביוני 1966) הוא איש עסקים, פוליטיקאי ואיש תקשורת יהודי-צרפתי. ידוע בעיקר בזכות טענתו כי הקלטת המתארת את מותו לכאורה של הילד הפלסטיני מוחמד א-דורה היא מזויפת.

## קורות חיים
קרסנטי נולד באיסי לה מולינו (Issy-les-Moulineaux) שברמות הסן, בן למשפחה יהודית שהיגרה לצרפת ממרוקו. בשנות ה-20 לחייו הקים חברה למסחר במניות בבורסה של פריז ועבד כברוקר עד 1997. ב-1996 הקים חברה לייעוץ עסקי.

בשנת 2000 רץ לפרלמנט הצרפתי כמועמד המזוהה עם הימין-מרכז, אך הפסיד לניקולא סרקוזי. בשנת 2008 נבחר לסגן ראש העירייה של ניי-סיר-סן. ב-2012 הוא מתכנן לרוץ שוב למועצה המחוקקת, בתור מועמד המייצג עמדות ימין, כנגד המועמד של מפלגת האיחוד למען תנועה עממית של סרקוזי, ב"מחוז" של אזרחים צרפתיים החיים מחוץ לצרפת.

## [[פרשת מוחמד א-דורה]]
קרסנטי פרץ לתודעה הציבורית ברחבי העולם ב-2004 כאשר נתבע על הוצאת דיבה בידי רשת הטלוויזיה הצרפתית France 2 אחרי שהאשים את הרשת בשידור קלטת מבוימת המראה לכאורה את מותו של ילד פלסטיני בן 12, מוחמד א-דורה, בזמן קרב יריות ליד צומת נצרים ברצועת עזה בשנת 2000. קרסנטי הפסיד בתביעה באוקטובר 2006 אך ערער על פסק הדין. הערעור התקבל על ידי בית המשפט לערעורים של פריז במאי 2008 כאשר France 2 סירבה להציג את הסרט המלא מאותה תקרית. רשת France 2 ערערה על הזיכוי בפני ה-Cour de cassation, הערכאה הגבוהה ביותר לערעורים משפטיים בצרפת. קרסנטי זכה בתביעה גם כנגד ערוץ Canal+, ששידר תוכנית המגינה על שארל אנדרלן, הכתב שדיווח על מותו של א-דורה באותה תקרית. קרסנטי טען שהתוכנית מוציאה עליו דיבה בכך שהתעלמה מעובדות המקרה, ובפרט מפסיקת בית המשפט. בעקבות שני ניצחונות אלה, הטענה כי קלטת א-דורה מבוימת או מזויפת זכתה לחיזוק רב. בעקבות זאת, ייסד קרסנטי את חברת Media Ratings העוסקת בביקורת התקשורת על הטיות פוליטיות. ב-2012 ביטל בית המשפט לערעורים את זיכויו של קרסנטי והחזיר את הדיון לבית המשפט לערעורים של פריז. ב-26 ביוני 2013 הרשיע סופית בית המשפט לערעורים של פריז את קרסנטי בלשון הרע וגזר עליו קנס של 7,000 אירו.

## קישורים חיצוניים

* האתר של Media Ratings
* Fallows, James. "Who shot Mohammed al-Durra?", *The Atlantic Monthly*, June 2003.
* Karsenty, Phillipe. ''French Court Vindicates Al-Dura Hoax Critic'', Pajamas Media, May 21, 2008.

## הערות שוליים

קטגוריה:פוליטיקאים יהודים צרפתים
קטגוריה:ניי-סיר-סן: אישים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1966
משך דור

**משך דור** הוא מדד המשמש בביולוגיה אוכלוסיית ודמוגרפיה כדי לשקף את הגודל היחסי של מרווחים בהקמת דור של צאצאים. משך דור בדרך כלל מבטא את הגיל הממוצע של נשים המתרבות בתוך האוכלוסייה. נניח כי נשים מתחילות להתרבות בגיל α ומפסיקות להתרבות (או מתות) בגיל ω, אז הגיל הממוצע של הרבייה הראשון של קבוצה של נשים הוא


T = \frac{\sum_{x=\alpha}^{\omega} x l(x) m(x) }{\sum_{x=\alpha}^{\omega} l(x) m(x) }


כאשר l(x) הוא פונקציית סיכון, וm(x) הוא הפוריות של נשים בגיל x.

כאשר מבנה הגיל יציב, ניתן לתאר את משך הדור כגיל ההורות של אמהות לילדים בני יומם:


T = \sum_{x=\alpha}^{\omega} x e^{-rx} l(x) m(x)


כאשר r הוא המדד המלתוסיאני של האוכלוסייה.

קטגוריה:דמוגרפיה
קטגוריה:אקולוגיה
חוק האי

[300px|ממוזער|דוגמה לחוק ה[אי: האוח (Athene cretensis), שנהיה ענקי באיים, והאייל (Candiacervus), שנהיה ננסי באיים. שניהם נכחדו מהאי כרתים.]]
**חוק האי** (ידוע גם בשם **חוק פוסטר**, על שם מניח החוק) הוא עקרון בביולוגיה אבולוציונית, לפיה בני המין קטנים או גדלים, בהתאם למשאבים הזמינים בסביבה. זוהי ליבת המחקר של ביוגאוגרפית איים. לדוגמה, ידוע כי ממותות ננסיות התפתחו מממותות רגילות על איים קטנים. תהליכים אבולוציוניים דומים נצפו בפילים, היפופוטמים, איילים ובני אדם.

הכלל נקבע לראשונה בשנת 1964 על ידי ג' בריסטול פוסטר בכתב העת Nature, במאמר תחת הכותרת "האבולוציה של היונקים על האיים". הוא למד 116 מינים השוכנים באי והשוה אותם למינים מקבילים ביבשת. הוא הציע כי יצורים מסוימים באי התפתחו לגרסאות גדולות יותר של עצמם, בעוד שאחרים הפכו לגרסאות קטנות יותר של עצמם. לשם כך, הוא הציע הסבר פשוט כי יצורים קטנים גדלים בהיעדר טורפים הנמשכים אליהם ביבשת ויצורים גדולים נעשים קטנים יותר עם היעדר מקורות מזון.

הרעיון הורחב בספר "תיאורית הביוגאוגרפיה של האי" של רוברט מק'ארתור ואדוארד וילסון. ב-1978, טד ג' קייס פרסם מאמר מורכב יותר בנושא בכתב העת Ecology. קייס הראה גם כי ההשערה המקורית של פוסטר לסיבת ההתרחשות היא פשטנית מדי ולא לגמרי נכונה.

## ראו גם
* גמדות איים
* ענקיות איים
* הומו פלורסיינסיס

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אבולוציה
קטגוריה:זואוגאוגרפיה
קטגוריה:איים
קטגוריה:חוקים אקוגאוגרפים
ריינג'ר 7

**ריינג'ר 7** (באנגלית: **Ranger 7**) הייתה משימת חלל אמריקאית ששוגרה על ידי נאס"א ב-28 ביולי 1964 במטרה לחקור את הירח במסגרת תוכנית ריינג'ר. מטרת הגשושית הייתה לשדר תמונות ברזולוציה גבוהה של פני הירח במהלך התרסקותה על פניו. ריינג'ר 7 התרסקה על הירח בהצלחה ב-31 ביולי ותוך כדי התרסקותה שידרה תמונות של הירח. משימה זו הייתה המשימה המוצלחת הראשונה בתוכנית ריינג'ר, והמשימה האמריקאית הראשונה שצילמה את פני הירח בהצלחה.

## מבנה החללית
ריינג'ר 7 הייתה חללית ריינג'ר מבלוק 3. החללית כללה בסיס משושה מאלומיניום ברוחב 1.5 מטרים, עליו הורכבו מערכות ההנעה והכוח, מעליהם הורכב חרוט קטום ראש שהכיל את מצלמות הטלוויזיה. שני לוחות סולאריים באורך 1.537 מטרים וברוחב 0.739 מטרים נפרשו ככנפיים משני צדדים נגדיים של הבסיס, כך שאורך החללית מקצה לקצה היה 4.6 מטרים. אנטנת צלחת לטווח רחוק הורכבה על אחד מקודקודי הבסיס, ואנטנה היכולה לשדר ולקלוט אותות מכל הכיוונים הורכבה בראש החרוט הקטום. גובהה הכולל של החללית היה 3.6 מטרים.

ההנעה שנדרשה לתיקון המסלול סופקה על ידי מנוע הידרזין שהפיק דחף של 224 ניוטון. זווית הגישה נשלטה באמצעות 12 נחירי פליטה (שפלטו גז חנקן), שהיו כפופים להוראותיהם של 3 גירוסקופים, 4 חיישני שמש ראשיים ושניים משניים, וחיישן ארץ אחד. כוח חשמלי הופק על ידי הלוחות הסולאריים, ששטחם הכולל היה 2.3 מ"ר, שהפיקו 200 ואט. שתי בטריות בעלות קיבולת של 1.2 קילו-ואט-שעה (kW·h) שיכלו לספק חשמל במשך 9 שעות, סיפקו כוח חשמלי לכל אחד משני הסטים הנפרדים של מערכות הצילום והתקשורת. שתי בטריות בעלות קיבולת של 1 קילו-ואט-שעה (kW·h) שמרו אנרגיה לתפעול השוטף של החללית.

חלליות הריינג'ר מבלוק 3 נשאו מערכת שכללה 6 מצלמות טלוויזיה, ועברו טיהור לפני שיגורם כדי למנוע זיהום של קרקע הירח. מערכת מצלמות הטלוויזיה שנשאו חלליות הבלוק 3 שקלה 173 ק"ג, והחליפה את קפסולת הסייסמוגרף שנשאו הריינג'רים מבלוק 2. מבין 6 המצלמות, 2 היו בעלות יכולת סריקה מלאה ו-4 בעלות יכולת סריקה חלקית.

## המשימה
200px|ממוזער|ימין|התמונה הראשונה שצילמה ריינג'ר 7
ריינג'ר 7 שוגרה ב-28 ביולי 1964, 16:50:07 UTC, על גבי משגר אטלס-אג'ינה B מנמל החלל קייפ קנוורל, למסלול חנייה סביב כדור הארץ בגובה 192 ק"מ. שעה וחצי לאחר השיגור הופעלו מנועי שלב האג'ינה שנית והחללית הוכנסה למסלול מעבר אל הירח. אחרי שנפרדה משלב האג'ינה נפרשו הלוחות הסולאריים של החללית, הופעלו מערכות הניווט, והתקשורת עברה לידי האנטנה לטווח הרחוק. יום אחר כך, ב-29 ביולי, בוצע תיקון המסלול והושלם בהצלחה.

ב-31 ביולי הגיעה ריינג'ר 7 אל הירח. 18 דקות לפני ההתרסקות הופעלו מערכות הצילום, ודקה מאוחר יותר, בשעה 13:08:45 UTC צולם הירח בפעם הראשונה על ידי חללית ריינג'ר מגובה 2,110 ק"מ. ב-17 הדקות שלפני הפגיעה שודרו בהצלחה 4,308 תצלומים ברזולוציה הולכת וגדלה, כאשר התצלום האחרון היה ברזולוציה של חצי מטר בלבד. החללית התרסקה על הירח בתנועה ישרה על פני מסלול היפרבולי עם זווית אסימפטוטית נכנסת של 5.57°- מקו המשווה של הירח. נטיית מסלול ההתרסקות הייתה 26.84°. בשעה 13:25:48.82 UTC, 68.6 שעות לאחר שיגורה, התרסקה ריינג'ר 7 ב-, במהירות של 2.62 ק"מ לשנייה (9,432 קמ"ש).

## קישורים חיצוניים

*פרופיל המשימה באתר נאס"א 

קטגוריה:תוכנית ריינג'ר
עמאן (מחוז)

**מחוז עמאן** (בערבית: **محافظة العاصمة** – מחוז הבירה) הוא אחד משנים עשר המחוזות של ירדן. הוא ממוקם בלב המדינה ובירתו היא העיר עמאן, בירת ירדן. המחוז גובל בערב הסעודית בחלקו המזרחי.

המחוז מחולק לתשע נפות. זהו המחוז השלישי בגודלו בירדן, שטחו 7,579.2 קמ"ר. אוכלוסייתו מונה 2,367,000 נפש, והוא המחוז המאוכלס ביותר בממלכה.

## נפות
המחוז מחולק לתשע נפות:
* נפת עמאן
* נפת מארכא
* נפת אל-קויסמה
* נפת אל-ג'אמעה
* נפת ואדי א-סיר
* נפת נאעור
* נפת סחאב
* נפת אל-ג'יזה
* נפת אל-מוקר

## קישורים חיצוניים

עמאן
אדם שטבהולץ

**אדם שטַבּהוֹלץ** (נולד ב-27 בפברואר 1948) הוא פרופסור לאנדודונטיה בפקולטה לרפואת שיניים באוניברסיטה העברית בירושלים ודקאן הפקולטה לשעבר.

## ביוגרפיה
שטבהולץ נולד בסופוט שבפולין לאב רופא ולאם אחות, ובגיל שנתיים עלה לישראל עם משפחתו. הוא גדל בנתניה ושירת בצה"ל כקצין בחיל האוויר. הוא למד רפואת שיניים בבית הספר לרפואת שיניים של האוניברסיטה העברית והדסה והתמחה באנדודונטיה באוניברסיטת פנסילבניה. בשנת 1988 מונה למנהל המחלקה לאנדודונטיה, עת התפצלה מהמחלקה לפריודונטיה ולאנדודונטיה, ובשנת 1993 נבחר לשמש דקאן הפקולטה. הוא כיהן בתפקיד זה עד לשנת 1999 במשך שתי כהונות רצופות ונבחר שוב בשנת 2005 ובשנת 2009.

שטבהולץ כיהן כנשיא ההתאחדות הבינלאומית של האיגודים לאנדודונטיה (IFEA) וכן כיושב ראש המועצה המדעית של ההסתדרות לרפואת שיניים (הר"ש). בשנת 1998 זכה בפרס "יקיר הר"ש" על תרומתו בתחום ההוראה והמחקר למקצוע רפואת השיניים בישראל, ובשנת 2012 זכה בפרס Outstanding Achievement Award מטעם אחוות "אלפא אומגה". בדצמבר 2013 נבחר לנשיא אחוות אלפא אומגה, ובתפקיד זה כיהן במהלך שנת 2015.

במסגרת מחקרו עסק שטבהולץ בשימוש קליני בלייזר ברפואת שיניים, ובפרט בתחום טיפולי השורש. כדקאן יזם כנסים משותפים עם הפקולטה לרפואת שיניים באוניברסיטת אל-קודס, שיתוף פעולה אשר הוביל להקמת ברית בינלאומית בין בתי ספר לרפואת שיניים לקידום בריאות הפה בעולם.

שטבהולץ נשוי לאיילה שטבהולץ, אף היא פרופסור בפקולטה לרפואת שיניים, אב לשלושה. אחיו, יוסף שטבהולץ, עורך דין במקצועו, שיחק בנבחרת גביע דייוויס של ישראל.

## קישורים חיצוניים
* דף אישי באתר הדסה 
* רינת אלוני, לא מסתגרים במגדל השן, The DENTAL
* Adam Stabholz, From a Middle East Center for Dental Education towards an alliance for oral health across borders, Compendium of Continuing Education in Dentistry, 2011 Sep;32(7):8-9

## הערות שוליים

קטגוריה:רופאי שיניים ישראלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור לרפואה מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: רפואת שיניים
קטגוריה:ישראל: רפואת שיניים
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
טיגריס באלינזי

200px|ממוזער|קבוצת ציידים עם טיגריס באלינזי, 3 בנובמבר 1911
**טיגריס באלינזי** (שם מדעי: *Panthera tigris balica*) הוא תת-מין נכחד של טיגריס שהיה חי אך ורק על האי האינדונזי הקטן באלי. זה היה אחד משלושת תת-המינים של הטיגריס שנמצאו באינדונזיה, יחד עם טיגריס ג'אווה, שאף הוא נכחד, וטיגריס סומטרה הנמצא בסכנת הכחדה חמורה. הטיגריס הבאלינזי היה תת-המין הקטן ביותר של הטיגריס.

הפרט האחרון הוודאי שדווח היה בסומבאר קימה (Sumbar Kima), מערב באלי, ב-27 בספטמבר 1937. עם זאת סביר להניח כנראה כי כמה פרטים שרדו עד 1940 ואף עד 1950. תת-המין נכחד בגלל אובדן בית הגידול והציד שלו. לאור גודלו הקטן של האי, ומעבה היער המוגבל, האוכלוסייה המקורית לא הייתה יכולה להיות גדולה.

## מאפיינים
### גודל
הטיגריס הבאלינזי היה הקטן ביותר מכל תשעת תת-מיני הטיגריס, והיה דומה למדי לנמר או לפומה בגודלו. המשקל של טיגריס זכר נע בדרך כלל בין 90–100 ק"ג, ושל הנקבה היה 65–80 ק"ג. אורך הזכר היה כ-220 ס"מ (יחד עם הזנב), והנקבה 195–200 ס"מ.

### מראה חיצוני
לטיגריס הבאלינזי הייתה פרווה קצרה וכהה יותר ובעלת פחות פסים מאשר שאר תת-המינים הטיגריס האחרים. מדי פעם, בין הפסים, היו כתמים שחורים קטנים. הטיגריס הבאלינזי היה גם יוצא דופן בכתם בצורת פס על ראשו. הפרווה הלבנה על בטנו בלטה לעיתים קרובות יותר מזו של תת-מינים אחרים כיוון שפרוותם הייתה בצבע כהה יותר. הפרווה הלבנה הייתה גם בעלת קו ברור יותר ומעוקל.

### תזונה
הטיגריס צד את רוב היונקים שחיו בתוך בית הגידול שלו. הטרף התבסס על: חזירי בר, אייל טימור, מונטיאק מצוי, תרנגול בר, כוח, קופים וסביר להניח שגם בנטנג (שנכחדו גם הם מהאי). האויב הידוע היחיד של הטיגריס הבאלינזי היה האדם.

### רבייה
לנקבת הטיגריס הבאלינזי הייתה תקופת היריון ממוצעת של 14–15 שבועות. היא ילדה שניים או שלושה גורים בכל המלטה. משקל הלידה הממוצע של גור היה שניים או שלושה ק"ג. הגורים נולדו עיוורים וחסרי ישע, נגמלו בסביבות גיל שנה והפכו עצמאיים באופן מלא בגיל 18 חודשים עד שנתיים. תוחלת החיים של טיגריס באלינזי הייתה כ-8–10 שנים.

## הקשר לטיגריס הג'אווה
ישנן שתי תאוריות רווחות לגבי ההבדלים בין הטיגריס הבאלינזי לטיגריס הג'אווה. התאוריה הראשונה מציעה כי שני תת-המינים התפתחו יחדיו, וכאשר באלי הפכה למבודדת מהאי ג'אווה עצמו על ידי היווצרות מצר באלי עקב עליית גובה פני הים לאחר תקופת הקרח, הדבר גרם להתפצלות של תת-המין הבאלי מן הג'אווני לשתי קבוצות אשר לאחר מכן המשיכו להתפתח באופן עצמאי.

התאוריה השנייה היא כי הטיגריס חצה בשחייה מאי לאי כדי לתור אחרי טרף. רוחב מצר באלי הוא רק 2.4 ק"מ, מה שהופך אותו למרחק שביכולת השחייה של טיגריס ממוצע. לפי תאוריה זו, שני תת-המינים, שונים לגמרי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ארנסט שוורץ
קטגוריה:טיגריס
קטגוריה:יונקים שהוכחדו בידי האדם
קטגוריה:בעלי חיים שנכחדו מאינדונזיה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1844
קונטמינציה

**קוֹנְטָמִינַצְיָה** (באנגלית: Contamination; בעברית: **זִהוּם** או **נִגּוּעַ**) הוא מונח המתאר זיהום בחומר, אשר נגרם על ידי גורם חיצוני באופן ישיר.

בהנדסת מזון, משמש המונח לתיאור נוכחות של רעלנים בתוך המזון. בפיזיקה גרעינית, משמש המונח לתיאור נוכחות של קרינה רדיואקטיבית במידת מה. בבלשנות, משמש המונח לתיאור חדירה של צורת פועל אחת למערכת נטייה אחרת.

## בביולוגיה
המונח **קונטמינציה** ברפואה מתייחס לתהליך שבו גורם מזהם נכנס לגוף חי, בדרך כלל באופן ישיר לפצע פתוח חיצוני (ללא תהליך סינון סטרילי כלשהו). כמו כן משמש המונח לבדיקות מעבדה ביולוגיות, ובפרט לבדיקת תרבית דם, שבה מנסים לבחון אם יש גורם מזהם בדם, כך שבכניסת גורם מזהם חיצוני לדם (בדרך כלל באי הקפדה על נוהלי החשיפה של הבדיקה), תוצאת הבדיקה עלולה להטעות את הרופא, וכתוצאה מכך המטופל יקבל טיפול מוטעה שעלול לעלות לו במחיר בריאותי.

## שאילת המונח לתחומים נוספים
המונח 'קונטמינציה' מושאל גם לתחומים אחרים, כמו בלשנות, ששם המונח מתייחס לשפות מסוימות אשר מאבדות את טהרתן הלשונית ו'מזדהמות' כביכול בהשאלת מילים משפות אחרות (לעיתים במובן של "תמזיג"). כמו כן מושאל המונח לתחום המשפטים שבה מתאר המונח אופנים העשויים להטות את הדין בעקבות מידע 'מזוהם' המתוייג מראש. גם בספרות והיסטוריה, משמש המונח כעירוב של מספר סיפורים זה בזה והפיכתם לסיפור אחד; לפעמים משמש המונח בספרות במובן של דמויות חיצוניות הבאות לתוך סיפור ומשנות אותו לטוב או לרע. גם בתחום הזיהוי הפלילי משמש המונח לתיאור פריטים 'המזהמים' את אזור החקירה, כמו טביעות אצבע או פריטים בעלי דנ"א שאינם שייכים לביצוע הפלילי.

## הערות שוליים

קטגוריה:רפואה
קטגוריה:גאוכימיה
קטגוריה:מדעי הסביבה
קטגוריה:זיהום
דקר חיפני

**דקר חיפני** (שם מדעי: *Epinephelus haifensis*; שם עממי: **לוקוס דַבָּע**) הוא דג גרמי טורף מסוג דקר. כמו יתר הדגים מסוג זה נחשב לדג מאכל מבוקש ובעל טעם משובח. אין נתונים אודות מצב האוכלוסייה של דג זה, אולם ידוע שסוגי הדקר השונים נמצאים בסכנה עקב דיג יתר בשל הביקוש לבשרם.

## מיון
המין דקר חיפני מוין מדעית לראשונה ב-1953 על ידי הביולוג הישראלי דור בן טוביה מהאוניברסיטה העברית, וככל הנראה הוא העניק לו את שמו המדעי והעברי . דור בן טוביה הוא הביולוג הראשון שפרסם רשימה של המינים השונים לאורך הים התיכון בישראל ועסק גם בהגירה לספסית של מינים פולשים מהים האדום. במסגרת מחקר בשנת 2007 ביולוגים סיווגו מחדש את הדקר החיפני ושינו את הסוג אליו הוא משתייך מ-*Epinephelus* ל-*Hyporthodus *, זאת בשל דמיון בינו לבין דקר הסלעים. כמו כן נחשד כי זיהויים ודיווחים רבים על הדקר החיפני למעשה כללו את המין השני, ובן היתר זו הסיבה לכך שאין מספיק נתונים אודות מין זה. ישנם עדיין חוקרים המשייכים אותו לסוג Epinephelus.

## תיאור ותפוצה
תפוצתו הטבעית של הדקר החיפני מישראל ולאורך כל האגן הדרומי של הים התיכון, ולאורך החופים הדרומיים של יבשת אפריקה באוקיינוס האטלנטי עד דרום אנגולה. לאחרונה היו דיווחים אודות המצאות המין באי למפדוזה שבאיטליה ועד מרכז הים התיכון. הדג נמצא גם בים השחור.

הדקר החיפני הוא מין גדול יחסית, המגיע לאורך מקסימלי של כ־140 ס"מ ולמשקל של כ־25 ק"ג. בשל העובדה כי דגים באזור הלבנט גדלים לממדים קטנים יותר מאשר בחלק המערבי של הים התיכון (תופעה המכונה "ננסות מזרח ים-תיכונית" הקשורה לתחלופת המים שאחראית להסעת חומרי מזון) גודלו של הדקר חיפני באזורינו קטן יותר. דקר חיפני נמצא בעומקים של 80 עד 220 מטר כאשר נפוץ יותר בעומקים של 80–160 מטר, בקרקעית בוצית חולית או מרובת סלעים המכוסים באצות אדומיות.

שמו העממי הוא לוקוס דַבָּע, דבע משמעו שמן בערבית וכינויו מתאר את גופו המוצק והרחב של הדקר החיפני.

## דיג
הדקר החיפני הוא ככל הנראה חשוב לענף הדייג בים התיכון באזורים בהם הוא שוכן, ובחופי אפריקה, אולם אין מספיק מידע אודות המין. הוא נלכד לרוב במערך חכות הנפרשות למטרת דיג של המין דקר שינני (*Epinephelus caninus*).

## ראו גם
* דקר הסלעים
* דקר אלכסנדרוני
* דקר המכמורת.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:דקרים
קטגוריה:דגי מאכל
שטייר (יצרן נשק)

**שטייר ארמס** (בגרמנית: Die **Steyr Arms** GmbH; עד 2018 נקרא **שטייר מאנליכר**) הוא יצרן נשק מהעיר שטייר שבאוסטריה. החברה הייתה בעבר חטיבה בקונצרן שטייר דיימלר פוך והפכה לעצמאית בשנת 1990.

## היסטוריה
העיר שטייר הייתה מרכז לתעשיית נשק עבור הצבא של האימפריה האוסטרו-הונגרית עוד מהמאה ה-14. ההיסטוריה של חברת שטייר החלה בשנת 1864 על ידי **ג'וזף וורנדל** שייסד את חברת **יוזף ופרנץ וורנדל ושות' לייצור נשק ומנסרה באוברלטן** (גרמנית: Josef und Franz Werndl & Comp. Waffenfabrik und Sägemühle in Oberletten) שמאוחר יותר הפכה ל OEWG **החברה האוסטרית לייצור נשק** (Österreichische Waffenfabriksgesellschaft) תחת שם זה ייצרה החברה את האקדח האוטומטי הראשון בשימוש האימפריה הרוט' שטייר M1907 שמאוחר יותר הפכה לחלק מקונגלומרט שטייר דיימלר פוך תחת השם **שטייר וורקה בע"מ** (Steyr Werke AG). החברה ייצרה את אקדח שטייר M1912, אחד מהדגמים הראשונים והחשובים של האקדח החצי-אוטומטי. החברה גם ייצרה את הרובה שטייר מאנליכר M1895 ושטייר מאנליכר שונהאואר (Mannlicher-Schönauer). במהלך מלחמת העולם הראשונה העסיקה החברה 15,000 עובדים וייצרה 4,000 כלי נשק ביום. תום המלחמה הביא להפסקת הייצור במפעל ובשנת 1918 עמדה החברה בפני הליך פירוק, ועל מנת לשרוד החלה לייצר כלי רכב. במהלך מלחמת העולם השנייה חזר המפעל לייצר כלי נשק עבור הצבא הגרמני. במהלך שנות החמישים של המאה העשרים חזר לשימוש ולייצור הרובה **שטייר מאנליכר שונהאואר**

בשנות השבעים של המאה העשרים החלה חברת שטייר לתכנן לייצר כלי נשק חדשניים ובהם רובי הסער שטייר AUG, ובשנת 1999 השיקה את סדרת האקדחים שטייר M.

## קישורים חיצוניים

* 

* אתר חברת שטייר
* אתר שטייר ארצות הברית

קטגוריה:תעשיית נשק באוסטריה
קטגוריה:יצרני נשק
קטגוריה:חברות משתפות פעולה עם הנאצים