open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
יהדות טמפה

**יהדות טמפה** (מכונה גם: **יהדות מפרץ טמפה**) היא הקהילה היהודית במטרופולין אזור מפרץ טמפה שבירתו טמפה, בפלורידה, ארצות הברית. בעיר טמפה עצמה חיים על פי ההערכות כ-23,000 יהודים, ובמטרופולין שסביבה חיים סך הכל כ-45,000 יהודים המהווים 1.42% מכלל אוכלוסיית המטרופולין. בחלוקה למחוזות, 26,135 יהודים חיים ב, 23,000 חיים ב, ו-8,400 נוספים מתגוררים ב.

בעיר קיימים מספר בתי חב"ד המספקים שירותי יהדות.

באזור 37 בתי כנסת, בית ספר יהודי אחד ושבעה גני ילדים יהודיים.

החינוך היהודי במטרופולין נשען על "בית הספר הלל", שנוסד ב-1970, ובו לומדים כ-200 תלמידים יהודיים בגילאי יסודי וחטיבות ביניים.

## היסטוריה
### טמפה
ברישומים מהמאה ה-16 מוזכרים יהודים מומרים בעיר טמפה.

ככל הנראה, ההתיישבות היהודית הראשונה באזור החלה ב-1846, עת הגיעה אליו אמלין קוונץ מיליי עם בעלה הגוי. קהילה יהודית הוקמה רק כ-40 שנה לאחר מכן, כאשר תעשיית הסיגרים החלה להתפתח בעיר, ובהמשך כיהן הרמן גלוגובסקי, מיהודי העיר, בתפקיד ראש העיר משנת 1886 עד 1894. עיקר היהודים שהגיעו לטמפה בסוף המאה ה-19 היו סוחרים מג'ורג'יה ודרום קרוליינה.

בשנת 1894 הוקמה בעיר טמפה קהילה חדשה, "שערי צדק". היא החלה את דרכה כאורתודוקסית אך הפכה בהמשך רפורמית והצטרפה לאיחוד ליהדות רפורמית בשנת 1903. ב-1904 הוקמה בעיר קהילת "רודף שלום", קהילה אורתודוקסית שבהמשך נהייתה קונסרבטיבית. בשנת 1906 נוסדה בטמפה "התאחדות הצעירים העברים של טמפה", ולאחר מלחמת העולם השנייה היא הפכה למרכז הקהילתי היהודי. בשנת 1917 נוסדה קהילת "בית ישראל" כבית ספר עברי חופשי, ולימים שינתה את שמה ל"כנסת ישראל". בשנת 1924 הוקם בעיר סניף טמפה של המועצה הלאומית לנשים יהודיות על ידי שרה בראש.

בזמן מלחמת העולם הראשונה, בין השנים 1914 ו-1918, הייתה טמפה הייתה ביתה של הקהילה היהודית השנייה בגודלה במדינת פלורידה. הקהילה היהודית הייתה פעילה מאוד בחיי העיר. בתקופה שבין מלחמות העולם הוקמו בטמפה סניף של ההסתדרות הציונית הדסה וסניף של נוער בני ברית.

לאחר מלחמת העולם השנייה קהילת האזור המשיכה לגדול, ובשנות השבעים הוקמו בטמפה מספר קהילות חדשות, ביניהן "בית עם", "קול עמי", "בית המקדש דוד", "המרכז הקהילתי היהודי של סאן סיטי", ו"צעירי ישראל". בית הספר הילל שירת את צורכי החינוך של הנוער היהודי בעיר, והוקמו בתי אבות יהודיים.

מבין יהודי העיר, נבחר ריצ'רד הודס לבית הנבחרים של פלורידה ב-1968, סנדרה וורשה פרידמן נבחרה למועצת העיר ב-1974, ובשנת 1986 נהייתה לאשה הראשונה שכיהנה כראש עיריית טמפה.

בשנת 1970 חיו בטמפה כ-5,200 יהודים. בתחילת המאה ה-21 מספרם גדל לכ-25,000 איש. כיום עומד מספר היהודים במחוז של טמפה, , על כ-23,000 איש.

### ערי הסביבה
נוסף על האוכלוסייה היהודית בעיר הבירה של המטרופולין, טמפה, קיימות קהילות יהודיות ב וב.

## ראו גם
* טמפה
* מפרץ טמפה
* יהדות ארצות הברית

## הערות שוליים

טמפה
טמפה
קטגוריה:טמפה
פיליפ אלן

**פיליפ אלן** (באנגלית: **Philip Allen**; ) היה איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי מרוד איילנד, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כחבר בית הנבחרים של רוד איילנד בשנים 1819–1821, כמושל רוד איילנד ה-22 בשנים 1851–1853, ולאחר מכן ועד 1859 כסנאטור מטעמה.
## ראשית חייו
פיליפ אלן נולד בפרובידנס שברוד איילנד, כבנם של זכריה אלן ושל ננסי קרופורד אלן. הוא התחנך על ידי מורים פרטיים ולמד באקדמיית טאונטון ובבית הספר רוברט רוג'ר בניופורט. ב-1803 הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת בראון. לאחר סיום לימודיו הוא היה מעורב בעסקי סחר מקומיים ובינלאומיים, ולאחר מכן היה ליצרן של מוצרי כותנה בסמית'פילד שברוד איילנד. הוא היה נשיא חברת הביטוח של פרובידנס, וב-1831 החל לייצר מוצרי כותנה בפרובידנס.
## קריירה פוליטית
אלן החל את הקריירה הפוליטית שלו כחבר בית הנבחרים של רוד איילנד, בו הוא כיהן בשנים 1819–1821. ב-1827 הוא מונה כסוכן פנסיות וכנשיא סניף רוד איילנד של בנק ארצות הברית.

ב-1851 נבחר אלן כמושל רוד איילנד ה-22, תפקיד בו הוא כיהן עד 1853. בעת כהונתו כמושל הוא נאבק על השליטה במפלגה הדמוקרטית והשיג אותה מידי תומאס וילסון דור. ב-1852 ביטלה רוד איילנד את עונש המוות במדינה. בעת כהונתו של אלן כמושל דחו תושבי המדינה את המלצת ועידת החוקה, והונהגו מושבים שנתיים של בית המחוקקים.

ב-1853 התפטר אלן מתפקידו כמושל כדי לייצג את רוד איילנד בסנאט של ארצות הברית. הוא כיהן בסנאט מיולי 1853 ועד מרץ 1859, ובעת כהונתו בו הוא היה יושב ראש ועדת החקלאות, התזונה והיערנות של הסנאט בשנים 1853 - 1857. אלן לא התמודד לתקופת כהונה נוספת בסנאט, ופרש מהחיים הפוליטיים ומהחיים העסקיים ב-1859.

## חיים אישיים
ב-1815 נשא אלן לאישה את פיבי אברון, ולשניים נולדו 11 ילדים.

פיליפ אלן נפטר בפרובידנס ב-16 בדצמבר 1865. הוא נטמן בבית הקברות הצפוני של העיר. ב-2002 הוכנס אלן להיכל התהילה של המורשת של רוד איילנד.
## לקריאה נוספת

* Sobel, Robert, Raimo, John, eds. **[https://archive.org/details/biographicaldire0004unse/page/1344/mode/2up Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4]**, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 1345


## קישורים חיצוניים

* פיליפ אלן באתר אגודת המושלים הלאומית 
* 
* פיליפ אלן באתר The Political Graveyard 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי רוד איילנד
קטגוריה:פרובידנס: אישים
קטגוריה:מושלי רוד איילנד
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מרוד איילנד
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:חברי האספה הכללית של רוד איילנד
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בראון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1785
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1865
סצנות ילדות

"**סצנות ילדות**" (בגרמנית: **Kinderszenen,** אופ' 15) הוא סט של 13 יצירות פסנתר מאת המלחין הגרמני רוברט שומאן. השיר הולחן בתקופה הרומנטית בשנת 1838.

## רקע והלחנה
שומאן כתב במקור 30 יצירות קצרות לפסנתר עבור היצירה, אך בסופו של דבר רק 13 מהן נכנסו לאוסף, בעוד שהנותרים שובצו ביצירות קצרות אחרות שלו כדוגמת "העלים הצבעוניים" (אופ' 99) ו"עלי האלבום" (אופ' 124). בדומה ליצירות אחרות שלו מסוג זה, יצירה זו קלה יחסית והיא מיועדת בעיקר לילדים בראשית דרכם בנגינה. הקטע המפורסם ביצירה הוא מספר 7, Träumerei (חלום), והוא נוגן בסרט הביוגרפי שנעשה על קלרה שומאן בשנת 1944, וכן בסרט ההוליוודי שיר אהבה שיצא בשנת 1947 העוסק אף הוא בנושא.

קטעים נבחרים מהיצירה:
ממוזער|ימין|פרק 1 – ממקומות ואנשים זרים
ממוזער|ימין|פרק 7 – חלום

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:יצירות לפסנתר
אנדרטת ז'גוטה

**אנדרטת ז'גוטה** (בפולנית: **Pomnik Żegoty**) היא אנדרטת אבן המוקדשת לז'גוטה, ארגון מחתרת פולני שסייע בהצלת יהודים בפולין בתקופת שואת יהודי פולין. האנדרטה ניצבת ברחוב Anielewicza בשכונת מורנוב, ורשה, פולין, סמוך לאנדרטה לזכר מרד גטו ורשה ולמוזיאון לתולדות יהודי פולין.

## תיאור
על האנדרטה חקוק תיאור בשלוש שפות (עברית, פולנית ואנגלית) שמסכם את פועלה של ז'גוטה (המוכרת גם כ"המועצה לעזרת יהודים" שפעלה במסגרת נציגות הממשלה בפולין). על פי התיאור: "מועצת סיוע ליהודים 1942 ז'גוטה 1945. הארגון שהוקם על ידי מדינת המחתרת הפולנית להצלת יהודי השואה. זה היה הארגון היחיד מסוגו בשטח הכיבוש הנאצי אשר מומן על ידי הממשלת הגולה שלה".

## חנוכת האנדרטה
האנדרטה, שמומנה בידי אמריקאים ממוצא פולני, עוצבה בידי האדריכלים חנה שמאלנברג ומארק מודראו. היא נחנכה ב־27 בספטמבר 1995 על ידי ולדיסלב ברטושבסקי, שהיה אז איש הז'גוטה האחרון שנותר בחיים. בטקס הפתיחה נשאו תפילה הרב הראשי של ורשה, פנחס מנחם יוסקוביץ, והבישוף סטניסלב גדצקי. בין המשתתפים היו גם שגרירי ישראל וארצות הברית, והפעיל הפולני־יהודי ארנולד מוסטוביץ.

האנדרטה הוצבה לצד עץ אלון שניטע בשנת 1988 לציון 45 שנים למרד גטו ורשה.

בטקסי זיכרון ואירועים הקשורים להנצחת הצלת יהודים בשואה בפולין, מניחים זרים באנדרטה.

## ראו גם
* פארק הניצולים בלודז', מקום המכיל אנדרטה נוספת המוקדשת לז'גוטה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ורשה: אנדרטאות להנצחת השואה
יהדות ג'קסונוויל

**יהדות ג'קסונוויל** (באנגלית: **Jacksonville Jews**) היא הקהילה היהודית בעיר ג'קסונוויל ובמטרופולין שסביבה, בפלורידה, ארצות הברית. אוכלוסייתה מנתה ב-2024 כ-35,400 איש, המהווים כ-2% מכלל אוכלוסיית המטרופולין. נוסף להם חיים 12,100 גויים במשקי בית בהם מתגוררים יהודים, במצב של התבוללות. בסך הכל, קיימים 22,900 משקי בית בהם חיים יהודים במטרופולין.

במטרופולין קיימים מספר בתי חב"ד. פועלים בה גם שירותים למשפחה ולילד ומושב-זקנים, וכן סניפים של ארגונים יהודיים ארציים.

## דת
ישנם במטרופולין מספר בתי כנסת, מתוכם אורתודוקסים, ובהם כאלה המשויכים לחסידות חב"ד, קונסרבטיביים, ורפורמים. מבחינת אוכלוסייה, 2% מהאוכלוסייה היהודית מגדירה עצמה כאורתודוקסית, ;12% מגדירים עצמם כחלק מחסידות חב"ד, 14% מגדירים עצמם כקונסרבטיבים, 22% הם רפורמים ו-4% משייכים עצמם לזרמים אחרים. 46 אחוזים מהאוכלוסייה היהודים אינה מגדירה עצמה כחלק מזרם מסוים.

מבין האוכלוסייה הבוגרת בקהילה, 63% אחוזים היו נשואים ב-2021, כאשר 55 אחוזים נשואים לגויים במסגרת התבוללות, ו-45 האחוזים הנותרים נשואים ליהודים אחרים. רק 42% מבין הזוגות המתבוללים במטרופולין מחנכים את ילדיהם ליהדות בלבד.

מבחינת עדות, 79% מיהודי האזור הם יוצאי אשכנז, 6% הם ספרדים, 3% מזרחים, 1% אחרים. 8% לא משתייכים למוצא אחד במובהק ו-3% לא מגדירים עצמם כחלק מאחד, בעוד 6% נוספים לא יודעים.

## חינוך
ילדי הקהילה מתחלקים בין בתי ספר מסוגים שונים: 80% לומדים בבתי ספר ציבוריים, 6% לומדים בבתי ספר יהודיים או בישיבה, 6% מקבלים חינוך ביתי, 2% נוספים לומדים בבתי ספר פרטיים שאינם יהודיים ו-7% לומדים בבתי ספר מסוגים אחרים.

## היסטוריה
ההתיישבות היהודית בעיר החלה כבר סמוך להיווסדה ב-1817, וקהילה רשמית הוקמה במקום ב-1882. הקהילה היא "אהבת חסד", המשויכת ליהדות הרפורמית, והייתה הקהילה היהודית השנייה בפלורידה. רובה של הקהילה הגיע מקרב יהודים שהיגרו מגרמניה וממערב אירופה. בין השנים 1916 עד 1946 עבד בראשות הקהילה הרב ישראל קפלן, ואחריו סידני לבקוביץ. ב-1901 נוסדה הקהילה האורתודוקסית "בני ישראל" על ידי יוצאי מזרח אירופה. זו התמזגה עם השנים לתוך התנועה הקונסרבטיבית, ובהמשך הקימה בית כנסת ומוסד חינוך עצמאי בשנת 1942. קהילה אורתודוקסית חדשה התארגנה בשנת 1947 תחת השם "עץ חיים", וכיום פועלות בעיר קהילות המייצגות את שלושת הזרמים הגדולים ביהדות ארצות הברית. לכל עדה בית קברות עצמאי.

## ראו גם
* ג'קסונוויל
* יהדות ארצות הברית

## הערות שוליים

ג'קסונוויל
ג'קסונוויל
קטגוריה:ג'קסונוויל
יהדות סיינט פיטרסברג

**יהדות סיינט פיטרסברג** (מכונה באופן מדויק יותר: **יהדות מחוז פינלאס**) היא הקהילה היהודית בסיינט פיטרסברג וב שסביבה באזור מפרץ טמפה, בפלורידה, ארצות הברית. אוכלוסייתה מונה על פי ההערכות כ-26,135 יהודים המהווים 2.72% מכלל אוכלוסיית המחוז. עיר נוספת בה חיים יהודים במחוז היא קלירווטר.

הקהילה היא מהווה חלק מיהדות מפרץ טמפה, שפזורה משני צדי המפרץ, ובה כ-45,000 יהודים. באזור זה קיימים 37 בתי כנסת, בית ספר יהודי אחד ושבעה גני ילדים יהודיים.

בעיר קיימים מספר בתי חב"ד המספקים שירותי יהדות.

בסיינט פיטרסברג יש 11 קהילות יהודיות, בהן שלוש קונסרבטיביות, שתיים אורתודוקסיות ואחת בלתי משויכת.

## היסטוריה
ההתיישבות היהודית בעיר החלה בסביבות 1899, תשע שנים לאחר שסיינט פיטרסברג הוכרזה כעיר, כאשר יהודי בשם הנרי שוץ הגיע לעיר מגרמניה ופתח בה חנות למוצרי טקסטיל. בהמשך, הצטרפו יהודים נוספים לעיר ול הקרובה.

עד לבועת מחירי הקרקע הגדולה בפלורידה שהתרחשה בשנות ה-20 של המאה ה-20, התגוררו כ-10 משפחות יהודיות במדינה כולה. רובן התגוררו מעבר למפרץ טמפה, בעיר טמפה, והיו חלק מיהדות טמפה. עד 1923, הוקם בית הכנסת הראשון בסיינט פיטרסברג. במהלך מלחמת העולם השנייה חנך חיל האוויר של ארצות הברית בסיס תעופה אימוני באזור, ויהודי העיר אירחו את החיילים היהודים של הבסיס לארוחות שבת ולסדרי פסח פומביים. בנוסף הוקם בעיר בית החולים הגדול לוותיקים ביי פינס, ומשך לאזור רופאים יהודים רבים. עד סוף המלחמה חיו בעיר כ-1,500 יהודים. בשנת 1998 עבר מוזיאון השואה של פלורידה למרכז העיר.

בין 2014 ל-2022 כיהן בראשות העיר יהודי, .

## ראו גם

* סיינט פיטרסברג
* יהדות טמפה
* יהדות ארצות הברית

## הערות שוליים

סיינט פיטרסברג
סיינט פיטרסברג
קטגוריה:סיינט פיטרסברג
אהבה חדשה (שיר של אסף אמדורסקי)

"**אהבה חדשה**" הוא שיר שכתב, הלחין וביצע המוזיקאי והזמר הישראלי אסף אמדורסקי. השיר נכלל באלבום הסולו הראשון שלו, "אסף אמדורסקי", שיצא לאור ב־1994.

השיר לווה בווידאו קליפ בבימוי אילן בוני, ובו הופיע אמדורסקי בעצמו. תמונה מתוך הקליפ מופיעה על עטיפת האלבום.

## רקע וכתיבה
לקראת צאת האלבום של "תערובת אסקוט" (באוקטובר 1991) ויתר אמדורסקי על סיבוב ההופעות של השקת האלבום והצטרף לבת זוגו באותה התקופה לטי גרובמן, שעברה לגור בניו יורק כשלושה חודשים קודם לכן. אחד האלבומים שלהם האזין אמדורסקי במהלך שהותו בניו יורק היה "Magic and Loss" של המוזיקאי היהודי־אמריקאי לו ריד. ריד סופד באלבומו לשני חברים שלו: דוק פומוס שמת מסרטן בשנה שלפני הוצאת האלבום, וחבר שני שגסס מאיידס. בזמן שניסה אמדורסקי להתאקלם בניו יורק, ותוך כדי עבודות זמניות, קנה גיטרה חשמלית ומגבר, וחזר שוב ושוב על האקורדים של השיר "Sword of Damocles" (בעברית: "חרב דמוקלס") מתוך האלבום של ריד, וממנו לקח אמדורסקי את הבסיס ההרמוני לשיר "אהבה חדשה" (ב־2011 הקליט אמדורסקי גרסה עברית ל־"Sword of Damocles" בשם "מלאך שחור", שנכללה כשיר בונוס במהדורה מיוחדת של אלבומו "צד א'").

האלבום של ריד התכתב גם עם חייו של אסף אמדורסקי, כאשר לא הרבה זמן לאחר מכן הוא חזר לישראל בעקבות מחלת הסרטן שהתגלתה אצל אביו, בני אמדורסקי (גרובמן נשארה בארצות הברית). אביו נפטר כמה ימים לפני שיצא לאור אלבום הבכורה של אסף.

אמדורסקי סיפר: 

ב־2001 כלל אמדורסקי גרסת הופעה חיה של "אהבה חדשה" באלבום ההופעות שלו "Live". את הגרסה הפיק מוזיקלית אמדורסקי בשיתוף עם משה קופ. המעבדים המוזיקליים היו משה קופ, רונן סבו, אוהד קוסקי ועודד פרח.

## מצעדי פזמונים
"אהבה חדשה" ערך את הופעת הבכורה שלו ב"מקום בצמרת", מצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' ב־6 במרץ 1994 במקום ה־25, זכה להצלחה וצעד 13 שבועות עד 26 ביוני 1994, אז יצא מהמצעד. בשיאו הגיע למקום השלישי ב־8 ביוני 1994. במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת תשנ"ד של התחנה השיר הגיע למקום ה־17.

גרסת ההופעה החיה של אמדורסקי מאלבום ההופעה "Live" הגיעה למקום ה־24 במצעד העברי השנתי לשנת תשס"א (2001) של גלי צה"ל.

## מיקומי שיא

### גרסת הופעה חיה, 2001

## משתתפים
* אסף אמדורסקי – זמרה, גיטרה, גיטרה בס, כלי הקשה, סמפלר
* קרני פוסטל – צ'לו

### הפקה
* הפקה מוזיקלית – אסף אמדורסקי
* מפיק אחראי – חיים שמש
* עיבוד מוזיקלי – אסף אמדורסקי
* טכנאי הקלטה, מיקס – דדי טל
* עוזר טכנאי הקלטה – עודד לילוס

## קישורים חיצוניים

* אסף אמדורסקי – "אהבה חדשה", גרסה אלקטרונית מתוך "הכוכב הבא" עונה 7, 2020

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי אסף אמדורסקי
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:סינגלים בהוצאת הד ארצי
מוריץ אייכברג

**מוריץ אייכברג** (בגרמנית: **Moritz Eichberg**; נולד בשם **מוזס אייכברג**; 18 בדצמבר 1806 מרגנטהיים – 21 בנובמבר 1892 שטוטגרט) היה חזן וזמר יהודי־גרמני, שפעל במשך עשרות שנים בקהילת שטוטגרט.

## קורות חייו
מוריץ אייכברג נולד בשנת 1806 במרגנטהיים. אביו היה החזן שמואל יונה אייכברג, יליד בֶּכְהוֹפֶן, מוריץ היה הילד השמיני במשפחה. בגיל שלוש־עשרה נסע לפיורדא כדי ללמוד בישיבת התלמוד שם, ובשנת 1822 עזב את הלימודים כדי לעזור לאביו ששימש כחזן וכשוחט במרגנטהיים. בשנת 1832 עבר את בחינת ההסמכה למורים ולחזנים של ממלכת וירטמברג, שבה הוכר כ"מוכשר וראוי".

בשנת 1833, על פי דו"ח של ד"ר דרייפוס, החליטה הנהגת הקהילה היהודית למנות חזן מוסמך ובעל הכרה רשמית. באישור המוסד הדתי העליון הוכרזה המשרה החדשה, ולאחר ההליך הרשמי התקיימה הבחירה, שבסיומה נבחר מוריץ אייכברג. בעקבות זאת עבר ממרגנטהיים לשטוטגרט, ושם, בשבת חנוכה, בעת חנוכתו של הרב ד"ר יוסף בן מאיר (לימים "הרב יוסף פון מאייר" ), ערך את תפילתו הראשונה בליווי מקהלה.

בשנת 1837 נבנתה בשטוטגרט בית הכנסת החדש ברחוב לאנגֶה (Lange Straße 16), ובטקס חנוכתו השתתפה גם התזמורת המלכותית, לצד שירותו של אייכברג כחזן (בקול טנור). בית הכנסת שימש את הקהילה במשך כמעט שלושים שנה, ואייכברג המשיך לכהן בו עד חנוכת בית הכנסת החדש  בסגנון המורי ברחוב הוספיטל (Hospitalstraße 36), שבו שירת גם הוא כחזן.

על פי דיווח עיתונאי, שימש אייכברג בתפקידו כ־60 שנה, מתוכן 50 שנה בשטוטגרט. סמוך לפרישתו לגמלאות הוענקה לו "המדליה הקטנה מזהב לאמנות ולמדע", וכן מתנת כבוד בסך 2,000 מרק וקצבת פרישה.

אייכברג שימש כמבקר מקצועי של ספרו של מאיר לוי  על מנגינות בית הכנסת, וביקר בו את השימוש בווקאליזה (Vokalisen), דבר שבסופו של דבר מנע את הדפסתו של הספר.

## משפחה
ב-23 במאי 1837 נישא אייכברג בבמברג לאלינור זליגסברג (1811–1881). לזוג נולדו חמש בנות, והמשפחה התגוררה מול הקונסרבטוריון בשטוטגרט. ארבע מן הבנות התגלו כבעלות כישרון מוזיקלי, ושלוש מהן עשו קריירה בתחום.
* פאולינה אייכברג  (לימים ויילר) – פסנתרנית.
* ברתה אייכברג –  נבלנית.
* ג'ולי אייכברג  (לימים רוזוולד) – זמרת. לאחר פרישתה מן הבמה שימשה במשך תשע שנים כחזנית בבית הכנסת "עמנואל" שבסן פרנסיסקו. עם רעידת האדמה בסן פרנסיסקו בשנת 1906 נהרסו גם ביתה ובית הכנסת, אך באותו זמן שהתה בבאד וילדבאד לצורכי מרפא.

מוריץ אייכברג ואשתו נקברו בבבית הקברות פראג (בגרמנית Pragfriedhof) שבשטוטגרט.

## לקריאה נוספת
*  (כתבה עיקרית על חייו וסגנונו)

## קישורים חיצוניים
*

קטגוריה:חזנים גרמנים
קטגוריה:זמרים גרמנים
קטגוריה:יהודים גרמנים
קטגוריה:אנשי דת גרמנים
קטגוריה:שטוטגרט: אישים
קטגוריה:ילידי 1806
קטגוריה:נפטרים ב-1892
ליגת העל הטוגולזית

**ליגת העל הטוגולזית** (בצרפתית: **Championnat National de Première Division**) היא ליגת הכדורגל הבכירה בטוגו. הליגה הוקמה רשמית בשנת 1961, ובעונת 2025/2026 משתתפות בה 14 קבוצות.

הליגה הוקמה בשנת 1961, שנה לאחר הקמת פדרציית הכדורגל של טוגו.

כיום מנוהלת הליגה על ידי פדרציית הכדורגל של טוגו, החברה בקונפדרציית הכדורגל של אפריקה (CAF). בהתאם לדירוג CAF, הליגה מדורגת במקום ה-21 באפריקה.

"**סמאסי פ.ק.**" היא הקבוצה המעוטרת ביותר בטוגו, עם 10 זכיות באליפות הליגה.

## מתכונת הליגה
נכון לעונת 2025/2026 משתתפות בליגה 14 קבוצות. התחרות כוללת 26 מחזורים בשיטת משחק בית/משחק חוץ (כל קבוצה פוגשת את היריבות פעמיים).

הקבוצה המסיימת במקום הראשון מוכתרת כאלופת טוגו ומעפילה למוקדמות ליגת האלופות האפריקאית.

הקבוצות המסיימות במקומות 13–14 יורדות לליגת המשנה – ה"ליגה השנייה".

על ניצחון מוענקות שלוש נקודות, ועל תיקו נקודה אחת.

עונת המשחקים נערכת בין דצמבר ליוני.
## אלופות הליגה

## הישגים לפי קבוצה

## קישורים חיצוניים
* 
* נתונים מאתר rsssf
* נתונים מאתר globalsport
* נתונים מאתר soccerway

טוגו
קטגוריה:טוגו: כדורגל
ז'אן נואל דסטריאן

**ז'אן־נואל דסטריאן דה טור** (בצרפתית: **Jean-Noël Destréhan de Tours**; 1754 – 4 באוקטובר 1823) היה פוליטיקאי קריאולי בלואיזיאנה והבעלים של מטע דסטריאן במחוז סנט צ'ארלס – אחד מהאתרים ההיסטוריים של לואיזיאנה קודם מלחמת האזרחים האמריקנית. היישוב דסטריאן נקרא על שם משפחתו.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
דסטריאן נולד ב-1754 בניו אורלינס הקולוניאלית לג'אן בטיסט ד'סטריאן ולז'אן קתרין דה גוברה (1729–1773), ולמד בצרפת. אביו שימש כגזבר הקולוניאלי של צרפת בלואיזיאנה, וגיסו היה אטיין דה בור – האיש ששכלל את תהליך ייצור הסוכר הגרגרי והיה לראש העיר הראשון של ניו אורלינס.

בשנת 1786 נישא דסטרהאן למארי קלודין אלנור רובין דה לוני, וב־1792 רכש את מטע דסטריאן שעל נהר המיסיסיפי.

### קריירה פוליטית
לאחר רכישת לואיזיאנה על ידי ארצות הברית בשנת 1803, נבחר דסטרהאן ליו"ר בית הנבחרים הטריטוריאלי של טריטוריית אורלינס, ושירת בתפקיד זה בשנים 1804–1806.

נשיא ארצות הברית תומאס ג'פרסון מינה אותו לאחר מכן כחבר במועצה המחוקקת של הטריטוריה, וב־1806 שימש כנשיא המועצה. הנשיא ג'יימס מדיסון מינה אותו פעם נוספת למועצה המחוקקת של הטריטוריה בשנת 1811, ושוב נבחר לנשיא המועצה.

המועצה המחוקקת של טריטוריית אורלינס, שבה שירת, יצרה מערכת משפט המבוססת על הקודים האזרחיים הצרפתיים והספרדיים, וכן הקימה את מערכת הנפות של לואיזיאנה – המבנה המנהלי הייחודי שלה עד היום.

לאחר הפיכת לואיזיאנה למדינה (1812), התמודד דסטריאן בבחירות הראשונות לתפקיד מושל המדינה, אך הגיע למקום השלישי אחרי ויליאם קלייבורן וז'אק וילר. הוא נבחר במקום זאת לסנאט של ארצות הברית, אך התפטר בתוך חודש בלבד. לאחר מכן שירת בסנאט של מדינת לואיזיאנה בשנים 1812–1817, ושוב ניסה להתמודד למשרת המושל ב־1820 אך הגיע למקום הרביעי.

במהלך תקופת האיום הבריטי על ניו אורלינס במלחמת 1812, שירת כחבר ב"ועדת ההגנה" של העיר, ושלושת בניו השתתפו ביחידת פרשים בקרבות שנערכו סביב העיר (1814–1815).

### שנותיו האחרונות ומותו
לאחר המלחמה המשיך לנהל את מטעיו עד מותו במטע דסטריאן ב־4 באוקטובר 1823.
הוא נקבר בבית העלמין של כנסיית סנט צ'ארלס בורומיאו בדסטריאן, לואיזיאנה.

### דסטריאן, העבדים ומטעי הסוכר
ז'אן נואל דסטריאן היה ממובילי "שיטת העבודה הקריאולית" לעבדים במטעי קני הסוכר שלו – שיטה ששילבה בין שיטת ה"כנופיות" הקשוחה ובין השיטה המתונה יותר של "המשימות".

בשיטה זו, במקום ממונה לבן חיצוני, הונהגו "מנהיגי עבדים" מתוך קהילת העבדים עצמם, שהיו אחראים על חלוקת המשימות ופיקוח על ביצוען. בעונות השתילה והטחינה נדרשו העבדים לעבוד שעות ארוכות מאוד, אך בעונות השקטות – כאשר שדות קני הסוכר דרשו פחות תחזוקה – נותר להם זמן פנוי רב לגידול מזון, עבודה עצמאית ומסחר קטן.

מספר מעבדיו השתתפו במרד החוף הגרמני של 1811 – מרד העבדים הגדול ביותר בתולדות ארצות הברית. דסטריאן עצמו שימש כחבר בטריבונל המקומי בן שישה שופטים ששפט את העבדים לאחר דיכוי המרד.

מטע דסטריאן היה המקום שבו נערכו משפטי העבדים של מחוז סנט צ'ארלס, ושלושה מעבדיו של דסטריאן היו בין שמונה־עשר המורדים שהוצאו להורג.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי לואיזיאנה
קטגוריה:ניו אורלינס: אישים
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מלואיזיאנה
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1754
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1823
סידור המילטון

**סידור המילטון** (באנגלית: **Hamilton Siddur**) הוא כתב יד עברי מאויר מספרד מן המאה ה-13, הכולל סידור תפילה והגדה לחג פסח וחג סוכות. כתב היד נודע באותיות הפתיחה המעוטרות שלו ובאיורים טקסטואליים בהירים האופייניים למסורת הספרדית של המאה ה-13. כתב היד נמצא בספריית המדינה בברלין ומספרו שם **MS. HAM. 288**.

## כללי
בכרך השתמרו עיטורים שוליים של עלווה ומילים פותחות מצוירות; החלק המעוטר ביותר הוא ההגדה, ובה אף איורי טקסט של מצה ומרור.

המאייר שילב עליות וירידות קו הבסיס של האותיות העבריות לצורך עיצוב הדמויות. בדף שיר דיינו מצירוף האותיות א׳–ל׳ מתקבלת "סדרת רוכבים על סוסים". התופעה משתלבת במסורת אירופית רחבה של דמויות אדם וחיה גרוטסקיות במאות ה-11–12, ובשימוש קדום באותיות זואומורפיות ואנתרופומורפיות במרובינגים ובכתיבה הארמנית. במסורת העברית נחשב האופן הזה לארכאי, אך עדיין ניכר אף בכתב היד של אמן תנ"ך קניקוט (1476).

ציור הקו העדין והצבעים הבהירים היו נפוצים בעיקר בספרד במהלך המאה ה-13, בטרם נפוצו הצבעים הכהים יותר בסגנון מושפע צרפת. לכן ייתכן שהכתב־יד נכתב ואויר לפני סוף המאה ה־13. 

כתב־היד, שהיה בעבר חלק מאוסף דוכס המילטון, נרכש בידי ספריית המדינה הפרוסית. במהלך מלחמת העולם השנייה הועבר לשמירה בספריית אוניברסיטת טיבינגן.

## גלריה

Hamilton288 2.png | הא לחמא עניא
Hamilton288 3.png
Hamilton288 4.png
Hamilton288 5.png
Hamilton288 6.png
Hamilton288 7.png | שפוך חמתך
Hamilton288 8.png 
Hamilton288 9.png
Hamilton288 10.png
Hamilton288 11.png
Hamilton288 12.png | מה נשתנה
Hamilton288 13.png 
Hamilton288 14.png | ארבעה בנים
Hamilton288 15.png| ארבעה בנים
Hamilton288 16.png| ארבעה בנים
Hamilton288 17.png


## לקריאה נוספת
* Hebrew Illuminated Manuscripts, בצלאל נרקיס, עמ' 54–55
* תמונות דפי הסידור

המילטון
קטגוריה:כתבי יד של ההגדה של פסח
קטגוריה:ספרי המאה ה-13
ג'ורג' סטיוארט וייט

פילדמרשל סר **ג'ורג' סטיוארט וייט** (באנגלית: **George Stuart White**; 6 ביולי 1835 – 24 ביוני 1912) היה קצין בכיר ב.

וייט שירת בצבא הבריטי בין השנים 1853–1905 וטיפס בדרגות מלוטננט זוטר ועד לפילדמרשל. הוא לקח חלק במערכות השונות של האימפריה הבריטית, בהם המרד ההודי הגדול, המלחמה האנגלו-אפגנית השנייה, המלחמה האנגלו-בורמזית השלישית, המלחמה המהדית ומלחמת הבורים השנייה, עבור פיקודו במלחמה האנגלו-אפגנית הוענק לו עיטור צלב ויקטוריה (העיטור הצבאי הגבוה ביותר עבור גבורה בשדה הקרב). לאחר שחרורו מהצבא שימש מושל גיברלטר (1900-1905) ומושל בית האבות המלכותי צ'לסי (1905-1912).

## ביוגרפיה
וייט נולד באירלנד למשפחה מכובדת במחוז אנטרים, והתחיל את דרכו הצבאית באקדמיה הצבאית המלכותית סנדהרסט. בנובמבר 1853 הוסמך כקצין ברגימנט הרגלי ה-27 (אניסקילן), איתו הוצב בפשוואר שבצפון-הודו, שם לחם במרד ההודי ב-1857. לאחר סיום המערכה בהודו, קודם וייט לדרגת קפטן ביולי 1963 והועבר לרגימנט הרגלי ה-92 (גורדון היילנדרס), הוא חזר לאנגליה וקודם לדרגת מייג'ור בדצמבר אותה שנה. ב-1868 נשלח הרגימנט שלו שוב להודו וב-1875 קיבל וייט פיקוד על גדוד ברגימנט, עליו פיקד במהלך המלחמה האנגלו-אפגנית השנייה, בין היתר על פיקודו בקרב צ'רסיה (אוקטובר 1879) וקרב קנדהאר (ספטמבר 1880) עוטר בצלב ויקטוריה.

בשנת 1881 קיבל וייט את הפיקוד על הרגימנט שלו (גורדון היילנדרס), עם פרוץ המלחמה האנגלו-בורמזית השלישית ב-1885 פיקד על חטיבה והוביל חיל משלוח באזור בורמה העליונה, כהוקרה על תפקודו קודם למייג'ור גנרל וקיבל תואר אבירות ב-1886. ב-1893 קיבל וייט את תפקיד המפקד העליון (Commander-in-Chief) של צבא הודו הבריטית ובספטמבר 1899 קיבל את הפיקוד על הכוחות בנטאל, דרום אפריקה. עם תחילת מלחמת הבורים פיקד וייט בקרב אלנסלאגט ומשם נסוג עם הכוחות הבריטים לעיר ליידיסמית', כשהוא מפקד על חיל המצב במהלך המצור על ליידיסמית'. מפקד כלל הכוחות בדרום אפריקה, רדוורס בולר, הנחה את וייט לוותר על העיר ולהיכנע נוכח המצור הקשה, אך זה סירב וטען שהוא "מחזיק אותה עבור המלכה". לאחר ארבעה חודשי מצור ארוכים, הכוחות הבריטים הצליחו להגיע לעיר ולשחרר את המצור בסוף פברואר 1900 מבלי שווייט נכנע, מה שהפך אותו בין לילה לגיבור מלחמה ודמות מאוד פופולרית בעיני הציבור הבריטי והכנה לו את הכינוי "מגן ליידיסמית'". עבור פיקודו ולחימתו במהלך המלחמה, קיבל וייט בין היתר את תואר מפקד אביר הצלב הגדול של מסדר כוכב הודו ומפקד אביר הצלב הגדול של מסדר האמבט.

במאי 1900 מונה וייט לתפקיד מושל גיברלטר וב-1903 קודם לדרגת פילדמרשל. בשנת 1905 מונה וייט לתפקיד מושל בית החולים המלכותי צ'לסי, תפקיד אותו מילא עד מותו ב-24 ביוני 1912. סר ג'ורג' סטיוארט וייט נקבר בבית משפחתו בברוחשיין, מחוז אנטרים, צפון אירלנד. צלב הוויקטוריה שלו, לצד שאר העיטורים שלו, מוצגים כיום במוזיאון רגימנט הגורדון היילנדרס באברדין, סקוטלנד.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פילדמרשלים בריטים
קטגוריה:מעוטרי צלב ויקטוריה
קטגוריה:מסדר הבירית: אבירים וגבירות עמיתים
קטגוריה:מסדר האמבט: אבירים וגבירות הצלב הגדול
קטגוריה:מסדר האימפריה ההודית: אבירים מפקדים גבוהים
קטגוריה:מסדר כוכב הודו: אבירים מפקדים גבוהים
קטגוריה:אנשי צבא בריטים במרד ההודי הגדול
קטגוריה:מלחמות הבורים: אישים
קטגוריה:בוגרי המכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט
קטגוריה:מושלי גיברלטר
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1835
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1912
יחזקאל יצחק מאלקר

**יחזקאל יצחק מָאלֶקָר** (באנגלית: **Ezekiel Isaac Malekar**; נולד ב־1945) הוא נצר לקהילת בני ישראל שהתקיימה בקוצ'ין, משמש בתפקיד ראש הקהילה היהודית בניו דלהי בהודו ונושא בתואר "מזכיר כבוד" של בית הכנסת הקונסרבטיבי "יהודה היאם" (Judah Hyam), שם הוא מתנדב. בנוסף לשירות הקהילה היהודית בניו דלהי, משרת בית הכנסת את הדיפלומטים היהודים שמשרתים בעיר וכן תיירים יהודים. מאלקר אירח את ראש ממשלת ישראל שמעון פרס, ואת שגריר ישראל בהודו דוד דניאלי.

## ביוגרפיה
מאלקר נולד בפונה ליצחק בנימין סולומון מאלקר, שהיה חייט, ולחנה לבית שלום סולומון ולאה מלקר, מקהילת בני ישראל. הוא למד וקיבל תואר ראשון בכלכלה מאוניברסיטת פונה וכן תואר ראשון במשפטים (LLB) מאותה אוניברסיטה. הוא המשיך את לימודיו בדלהי, קיבל תואר שני בדיני עבודה מאוניברסיטת דלהי והוא עורך דין מוסמך.

לאחר סיום לימודיו, הוא עבד (1970-1963) כפקיד במחסן הרכבים המשוריין המרכזי (CAFVD) ובבסיס חיל האוויר מספר 2 בפונה.

בזמן שהותו בפונה, הוא היה מזכיר כבוד של בית הכנסת "סוכת שלמה" (1971-1967). ב־1980 עבר לדלהי והחל לשמש כרב. הוא יהודי קונסרבטיבי ומחתן גם זוגות מעורבים, מבלי לבקש המרת דת.

ממשלת הודו רואה בו "נציג יהודי", ובין היתר הוא נשא תפילות יהודיות במהלך טקסי ההלוויה של אינדירה גנדי ורג'יב גנדי וסאי באבא (Sai Baba) וכן בפתיחת הפרלמנט ההודי ב-28 מאי 2023.

מאלקר הוא פעיל זכויות אדם וחבר בוועדה הלאומית לזכויות אדם בהודו. הוא השתתף בוועידה הבינלאומית ה-15 בנושא אינטגרציה אנושית (שנחנכה על ידי ראג'נדר סינג ג'י מהראג', איש דת סיקי ונשיא מועצת הדתות העולמית), בקירפל באג, ניו דלהי ב-6 בפברואר 2006.

## הוקרה
מאלקר קיבל מספר פרסי הוקרה על פעילות רבת השנים למען זכויות אדם, צדק חברתי וקבלת האחר:
* פרס מהאווירה - מהטמה  על שמירת הזהות, מסורת ותרבות יהודית בהודו.
* פרס שגריר השלום.
* פרס מרטין לותר.
* פרס וישווה שנטי פדאם על מחויבותו המתמשכת למורשת היהודית, לשלום ולצדק חברתי.

## חיים אישיים
מאלקר נישא לדיינה סאטמקר ונולדו להם שני ילדים: שולמית, שסיימה את לימודיה בתואר ראשון באוניברסיטת ג'מעה איסלאמיה בניו דלהי ועברה לאוסטרליה עם בעלה, ובן בשם נואל, שהוא מוזיקאי.

## הערות שוליים

קטגוריה:יהודים הודים
קטגוריה:רבנים קונסרבטיבים
קטגוריה:יהדות קונסרבטיבית
קטגוריה:ילידי 1945
אלף אירונאוטיקס

**אַלֶף אירונאוטיקס** (באנגלית: **Alef Aeronautics**) היא חברה אמריקאית לפיתוח כלי רכב תעופתיים ורכב, המתמחה בתכנון ובייצור מכוניות מעופפות חשמליות (eVTOL). החברה נוסדה בשנת 2015 וממוקמת בקליפורניה. היא מפתחת את דגם ה-Model A, רכב אישי המסוגל לנסיעה על הקרקע, להמראה אנכית ולטיסה קדימה, במטרה לפתור בעיות עומסי תנועה בערים מודרניות. החברה שואפת להשיק ייצור המוני בסוף שנת 2025.

## היסטוריה
אלף אירונאוטיקס הוקמה ב-6 באפריל 2015 על ידי ג'ים דוכובני (Jim Dukhovny), קונסטנטין קיסלי (Constantine Kisly), פבל מרקין (Pavel Markin) ואולג פטרוב (Oleg Petrov). החברה החלה כפרויקט פרטי המבוסס על מימון מייסדיה, ומטרתה הראשונית הייתה פיתוח רכב מעופף אישי שיאפשר נסיעה על כבישים לצד טיסה אווירית. בשנת 2017 גייסה החברה השקעה ראשונית (Seed) מקרן דרייפר אסוסייטס (Draper Associates), ולאחר מכן גייסה סבבי מימון נוספים בשנים 2018 ו-2020.

במרץ 2025 פרסמה החברה סרטון המציג טיסת המראה אנכית ראשונה ללא כבלים של גרסת קונספט של הרכב, מעל כביש עירוני. בפברואר 2025 נערכה הדגמה ראשונה של הרכב, ובאפריל אותה שנה חשפה החברה אבטיפוס ראשון. ביוני 2025 הודיעה על בניית דגמי פרה-פרודקשן חשמליים לחלוטין, וביולי תיארה את הדגם כמהפכה בתחבורה. באוגוסט 2025 החלה בדיקות בשדה התעופה הלף מון ביי (Half Moon Bay Airport) ובספטמבר הוצגה הצצה ראשונה לדגם שייקח off משדות תעופה באזור מפרץ סן פרנסיסקו. בספטמבר 2025 הוכרז כי הרכב מוכן להמראה, עם תוכניות לייצור בסוף השנה.

## מוצרים
המוצר העיקרי של החברה הוא **דגם A**, רכב חשמלי אישי המתוכנן לשמש כרכב כבישי במהירות נמוכה (עד 25 מייל לשעה, כ-40 קמ"ש) וככלי טיס eVTOL. הרכב כולל מנועי הוב (hub motors) לנסיעה על הקרקע, ושמונה מערכות מנוע-בקר-מדחף לטיסה אנכית, המכוסות ברשת עליונה רציפה לשמירה על זרימת אוויר. במהלך המעבר מטיסה אנכית לטיסה קדימה, הרכב מטה את עצמו לצד, כך שהצדדים הופכים לכנפיים של מטוס דו-כנפי (biplane), בעוד התא הספירלי מסתובב כדי לשמור על נוחות הנוסעים.

הרכב מתוכנן להיות חוקי לכבישים כ"רכב מהירות נמוכה" (Low Speed Vehicle). קיים אבטיפוס בקנה מידה מלא, והחברה מתכננת אישורים תעופתיים ורכביים.

## מימון
החברה גייסה מימון ראשוני מייסדיה, ולאחר מכן השקעות מקרנות כגון דרייפר B1, אימפקט ונטצ'ר קפיטל, סטרונג VC  והשחקן לואיס סקולה. נכון ל-2025, מחיר הרכב נע בין 170,000 למיליון דולר, תלוי בגרסה.

## הנהלה
* ג'ים דוכובני – מנכ"ל (CEO)
* קונסטנטין קיסלי – סגן נשיא (VP)
* פבל מרקין – מייסד
* אולג פטרוב – סגן נשיא (VP)

## קישורים חיצוניים
* אתר רשמי של אלף אירונאוטיקס
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות תעופה אמריקאיות
קטגוריה:מכוניות מעופפות
קטגוריה:חברות שהוקמו בשנות ה-2020
עוז פרלמן

**עוז פרלמן** (באנגלית: **Oz Pearlman**; נולד ב-19 ביולי 1982), הידוע גם בשם **עוז המנטליסט**, הוא מנטליסט, ורץ מרתונים ואולטרא-מרתונים אמריקאי שנולד בישראל. פרלמן זכה למעמד כוכב בתעשיית הבידור האמריקאית בזכות הופעותיו המנטליסטיות בפני קבוצות ספורט מקצועיות כגון דאלאס קאובויס, ניו יורק ג'טס, גרין ביי פאקרס ו-לוס אנג'לס לייקרס, וכן בהופעותיו בתוכניות טלוויזיה רבות. הוא סיים במקום השלישי בעונת America's Got Talent עונה 10 (2015), והופיע בתוכניות כגון The Joe Rogan Experience, 60 דקות ו-The Ellen Show. בשנת 2025 זכה פרלמן בפרס אמי עבור התוכנית התיעודית *Oz Knows*, והוא נחשב למנטליסט המשודר ביותר בעולם על פי כתבה ב-*LEADERS*.
Oz Pearlman's mother is Devora Hofrichter Pearlman

## ראשית חייו
עוז פרלמן נולד ב-19 ביולי 1982 בנהריה. בגיל 3 עברה משפחתו לארצות הברית בעקבות עבודת אביו כמהנדס. הוא גדל ביורק, פנסילבניה ובמישיגן, שם למד הנדסת חשמל באוניברסיטת מישיגן והשלים תואר ראשון בשנת 2003. פרלמן החל להתעניין בקסמים בגיל צעיר, ובגיל 14 כבר הופיע במסעדות, מופעי ילדים ואירועים קורפורטיביים. בין הגילאים 13 ל-18 נשא תמיד חפיסת קלפים על גופו.

## קריירה
פרלמן החל את קריירתו כמהנדס ב-מריל לינץ', שם עבד במחלקת שירותי טכנולוגיה גלובליים, והופיע כמנטליסט כתחביב חלקי. לאחר שהוזמן להופיע בפני ההנהלה הבכירה בחברה, התפטר מעבודתו ב-2005 והקדיש את עצמו באופן מלא לבידור. הוא התמחה במנטליזם, שילוב של קסמים, פסיכולוגיה והשפעה, והופיע בפני סלבריטאים, חברות ענק וקבוצות ספורט. בשנת 2025 נשא פרלמן הרצאה ב-TED בשם "אמנות קריאת המחשבות", בה דן בטכניקות זיכרון לשמות אנשים.

## הופעות בתקשורת
פרלמן הופיע בתוכניות טלוויזיה רבות, כולל:
* **אמריקה גוט טאלנט**: סיים במקום השלישי בעונה 10 (2015); חזר כמתחרה ב-*The Champions* (2020).
* **ג'ו רוגן אקספריינס**: הופעה ב-4 ביוני 2025, בה ניחש את קוד ה-PIN של חשבון הבנק של רוגן.
* **האוורד סטרן שואו**: ב-17 בדצמבר 2024, ניחש מילה סודית ("curly") שהייתה חלק מניסוי לקריאת מחשבות מ-2014.
& **שישים דקות**: דן בכישלון הופעה ב-*The Today Show* (2016), בה ניסה לנחש בחירת סלבריטאי של אל רוקר.
* תוכנית הנסיעות *Oz Knows* (NBC, 2018), שזכתה בפרס אמי.

הוא הופיע גם ב-ESPN, HBO Hard Knocks, פוקס וחברים ועוד, והיה המנחה בטקס פרסי ה-ESPY ב-2023.

## הישגי ריצה
פרלמן הוא רץ מרתון ואולטרה-מרתון נלהב. הוא זכה בארבע מרוצי מרתון ניו ג'רזי, ובמרתון אולטרה 50 מייל בשיקגו (2015) בזמן של 5:25:26. הוא השתתף באירועים כגון Badwater Ultramarathon, וסטרן סטייטס 100 מייל וספרטתלון 153 מייל. בשנת 2022 שבר שיא עולם בריצה של 116 מייל בפארק סנטרל (ניו יורק) ב-17:40:59, לאחר שרץ 130 מייל ממונטוק למנהטן. ב-2025 השתתף במרוץ Umstead 100 מייל בזמן 18:25:23. ריצותיו תמכו בגיוס תרומות, כולל לעזרה לאוקראינה ב-2022.

## חיים אישיים
פרלמן נשוי לאליסה רוזן מאז 2010, ואב לחמישה ילדים. הוא מתגורר בניו יורק ומשלב בין קריירת הבידור לריצות אולטרה ארוכות.

## קישורים חיצוניים

* אתר רשמי
* הרצאת TED

## הערות שוליים

קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:מנטליסטים אמריקאים
קטגוריה:מנטליסטים ישראלים
קטגוריה:רצי מרתון אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מישיגן
קטגוריה:זוכי אמי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1982
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1982
אליג'יוס פרומנטין

**אליג'יוס פרומנטין** (באנגלית: **Eligius Fromentin**; 1767 – 6 באוקטובר 1822) היה כומר צרפתי שהפך לפוליטיקאי אמריקאי. הוא כיהן כמזכיר המועצה המחוקקת הטריטוריאלית של לואיזיאנה, השתתף בוועידת החוקה שהובילה לצירוף לואיזיאנה לארצות הברית, כיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית בין השנים 1813–1819, ולבסוף שופט פדרלי במערב פלורידה בשנים 1821–1822.

## ביוגרפיה
### ראשית חייו
פרומנטין נולד ב-1767 וגדל בצרפת, שם השלים את לימודיו והוסמך ככומר ישועי קתולי. במהלך שלטון הטרור במהלך המהפכה הצרפתית, בשנות ה-90 של המאה ה-18, הוא נמלט מצרפת והיגר לארצות הברית. תחילה חי בפנסילבניה, שם קיבל אזרחות אמריקאית, ובהמשך עבר למרילנד, שם עבד כמורה וככומר.

בתחילת המאה ה-19 החליט לעזוב את הכנסייה, ועבר ללואיזיאנה — אזור שהיה בתהליך רכישה על ידי ארצות הברית (רכישת לואיזיאנה). הוא התיישב בניו אורלינס בשנת 1803, למד משפטים והוסמך לעורך דין.

### קריירה פוליטית
בין השנים 1807–1811 שימש פרומנטין כפקיד בית הנבחרים של טריטוריית לואיזיאנה. בשנת 1812 היה ציר בוועידת החוקה של לואיזיאנה, שהכינה את החוקה לקראת קבלתה כמדינה באיחוד. לאחר מכן שימש כמזכיר הסנאט של לואיזיאנה (1812–1813).

בשנת 1813 נבחר לסנאט של ארצות הברית, וכיהן שם כהונה אחת — מ־4 במרץ 1813 עד 3 במרץ 1819. הוא נחשב ככל הנראה לראשון מבין כמרים לשעבר שכיהנו בקונגרס של ארצות הברית. בשנת 1814 נבחר לחבר החברה האמריקאית לעתיקות.

לאחר שסיים את כהונתו בסנאט, חזר פרומנטין ללואיזיאנה, עסק בעריכת דין, וב־1821 מונה לשופט בית המשפט הפלילי בניו אורלינס. זמן קצר לאחר מכן עזב את התפקיד כדי לשמש כשופט פדרלי במערב פלורידה, לאחר שמונה על ידי הנשיא ג'יימס מונרו.

בתפקידו כשופט הסתכסך עם המושל הטריטוריאלי אנדרו ג'קסון. ג'קסון עצר את חוסה מריה קלבה, המושל הספרדי לשעבר של מערב פלורידה, באשמת ניסיון להימלט לקובה עם מסמכים ספרדיים חשובים. פרומנטין הוציא צו הביאס קורפוס לשחרור קלבה, אך ג'קסון סירב להכיר בו — אירוע שהפך לעימות ציבורי מתוקשר.

ביוני 1822 התפטר פרומנטין מתפקידו כשופט וחזר לניו אורלינס לעסוק בעריכת דין. באותה שנה התפרצה מגפת קדחת צהובה בעיר, ופרומנטין חלה ונפטר ב־6 באוקטובר 1822. הוא היה נשוי לאליזבת פולק ממרילנד, אך לא נולדו להם ילדים. אשתו מתה מהקדחת הצהובה יום אחד לפניו. השניים נקברו יחד בבית הקברות סן לואיס מס' 1 בניו אורלינס.

### עמדותיו בנוגע לעבדות
פרומנטין תמך במוסד העבדות. הוא עצמו החזיק עבדים, ובפעילותו הפוליטית התנגד להצעה לאחד את טריטוריית לואיזיאנה עם טריטוריית אינדיאנה — בטענה שבאינדיאנה נאסרה העבדות, ולכן איחוד כזה עלול להביא לאיסור העבדות גם בטריטוריית לואיזיאנה.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:מהגרים מצרפת לארצות הברית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מלואיזיאנה
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1767
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1822
כביש 410

**כביש 410** הוא כביש בין-עירוני במישור החוף הדרומי, המחבר בין הערים יבנה ורחובות (ברחובות מכונה הכביש בשם **רחוב דרך הים**). הכביש משמש כעורק תחבורה מרכזי לתושבי האזור ולמושבים הממוקמים לאורכו.

## תוואי ומסלול
כביש 410 עובר בכיוון מערב-מזרח ומחבר את העיר יבנה במערב עם העיר רחובות במזרח. הכביש פועל כמחבר חיוני בין כביש 42 (שעובר דרך יבנה מצפון לדרום) לבין מערב רחובות.

מהכביש יוצאות דרכי הגישה למושבים בית גמליאל וגאליה. הכביש כולל גשרים מעל נחל שורק ונחל גמליאל.

### צמתים ומחלפים מרכזיים
* **צומת עם כביש 42 ביבנה** - הכביש מתחבר לכביש 42 בצומת ביבנה.
* **הפרדה מפלסית 145** - במיקום זה הוקמה הפרדה מפלסית באמצעות מפרידן המאפשר כניסה למושב בית גמליאל ולאזור התעשייה הסמוך, תוך חציית כביש 410 ומסילת הרכבת.
* **צומת בן זכאי** - צומת על כביש 42 המחבר לכביש 4102, בסמוך לכביש 410.
* **צומת כפר גבירול** - קישור לכביש 410 בכיוון רחובות ויבנה, בסמוך לשכונת כפר גבירול ברחובות.

## מסלול הכביש
הכביש מתחיל בצומת של שדרות דואני ביבנה עם כביש 42 כהמשך של שדרות דואני. ומגיע עד לצומת כפר גבירול ברחובות. שם משתלב עם כביש 411 עד שמשתלב עם רחוב "דרך הים" ברחובות, הכביש ממשיך ברחוב זה עד לרחוב "דרך יבנה". הכביש ממשיך ברחוב זה. ונגמר בשער מכון וויצמן בכביש 412 (רחוב הרצל).

## אתרים היסטוריים
בסמוך לקצהו הדרומי של הכביש יש שני אתרי עתיקות:
* **[[גשר יבנה]]** – גשר ממלוכי היסטורי המשתרע מעל נחל שורק, שהוקם על ידי ביברס במאה ה-13 והיה חלק מדרך הדואר. הגשר נמצא בכניסה המזרחית לעיר יבנה, בצמוד לתוואי כביש 410.
* **[[תל יבנה]]** – אתר ארכאולוגי מרכזי הממוקם בדרום העיר יבנה, התחום על ידי כביש 42 ממערב וכביש 410 מצפון. התל שוכן בסמיכות למסילת הרכבת רחובות-אשדוד.

## שדרוגים ופיתוחים

**פרויקט יבנה מזרח** - פרויקט תחבורתי בהיקף של כ-3 מיליארד שקל, הכולל שדרוג כביש 410 לכביש דו-מסלולי ודו-נתיבי באורך כ-4.5 ק"מ, בין בית גמליאל לבין מפגש הכבישים 4102 ו-42. במסגרת הפרויקט יוקמו שני מחלפים חדשים על כביש 410: מחלף יבנה צפון ומחלף בן זכאי.

## הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: כבישים
410
השיטפונות והמפולות במקסיקו (אוקטובר 2025)

באוקטובר 2025, התרחשו במספר מדינות במקסיקו שיטפונות ומפולות קשות שנגרמו מגשמים עזים ויוחסו לשרידי סופות. אירועי מזג אוויר אלה השפיעו על למעלה מ-150 ערים ורשויות מקומיות, וגרמו למותם של לפחות 76 בני אדם, הותירו יותר מ-320,000 נוספים ללא חשמל, כ-100,000 בתים נהרסו, 75 נעדרים וכמעט 1,000 ק"מ של כבישים ניזוקו.

## רקע
מקסיקו חוותה גשמים עזים באופן חריג בשנת 2025, כאשר מקסיקו סיטי רשמה את יוני הגשום ביותר מזה למעלה מ-20 שנה. הרשויות קישרו את הגשמים הקטלניים לשרידי הוריקן פריסילה והסופה הטרופית ריימונד, ששניהם הביאו גשמים עזים לאזור המערבי של המדינה: שתי הסופות פגעו בעבר בבאחה קליפורניה סור, צ'יאפס, גררו, חליסקו, מיצ'ואקאן, נייאריט, אואחאקה, סונורה ודרום מערב ארצות הברית ; עם זאת, לא דווח על נפגעים או הרוגים.

הידלגו הייתה בין האזורים שנפגעו הכי קשה, עם 21 מקרי מוות מאומתים ו-43 נעדרים. מפולות ונהרות על גדותיהם גרמו נזק לכ-16,000 בתים, 59 מתקנים רפואיים ו-308 בתי ספר. שבע עשרה מתוך 84 הרשויות המקומיות שלה (בסך הכל 22 שנפגעו) התמודדו עם הפסקות חשמל ו-90 קהילות נותרו ללא תקשורת.

## הערות שוליים

קטגוריה:2025 באמריקה הצפונית
קטגוריה:מקסיקו: היסטוריה
קטגוריה:שיטפונות
קטגוריה:מפולות
מכירה וחכירה

**מכירה וחכירה**, או **מכירה וחכירה מחדש** (באנגלית: **Leaseback** או **sale-and-leaseback**), היא עסקה פיננסית שבה מוכרים נכס וחוכרים אותו בחזרה לטווח ארוך; כך שהמוכר ממשיך להשתמש בנכס אך אינם הבעלים שלו עוד. העסקה נעשית בדרך כלל עבור נכסים קבועים, בעיקר נדל"ן, וכן עבור מוצרים בני קיימא ונכסים כגון מטוסים ורכבות. הסדרי חכירה חוזרת משמשים בדרך כלל משום שהם מעניקים הטבות מימון, חשבונאות או מיסוי.

## הסדרי מכירה וחכירה
לאחר רכישת נכס, הבעלים חותם על הסכם ארוך טווח לפיו הנכס מושכר בחזרה למוכר במחיר מוסכם. סיבה אחת לחכירה חוזרת היא העברת הבעלות לחברת החזקות תוך מעקב אחר הערך והרווחיות המתמשכים של הנכס. סיבה נוספת היא שהמוכר מגייס כסף על ידי מכירת נכס יקר ערך לקונה, שמעוניין לבצע השקעה מובטחת לטווח ארוך. הסדרי חכירה חוזרת נפוצים בתעשיית קרנות הנדל"ן.

## נדל"ן מסחרי
עסקת מכירה וחכירה מחדש היא בדרך כלל עסקת נדל"ן מסחרי שבה צד אחד, לרוב תאגיד, מוכר את נכסי הנדל"ן התאגידיים שלו לצד אחר, כגון משקיע מוסדי או קרן השקעות נדל"ן (REIT), ולאחר מכן משכיר את הנכס בחזרה במחיר ותקופת חכירה מוסכמים עם המשקיע. תקופת החכירה ושיעור השכירות מבוססים על עלויות המימון של המשקיע, דירוג האשראי של השוכר ושיעור התשואה.

הסיבות והיתרונות עבור המוכר-שוכר מגוונים, אך הנפוצים ביותר הם:
* סיוע במימון הרחבת העסק הקיים, רכישת ציוד חדש במפעל, או השקעה בהזדמנויות עסקיות חדשות. מכירה וחכירה חוזרת מאפשרת לתאגיד גישה ליותר הון מאשר שיטות מימון מסורתיות. כאשר הנכס נמכר למשקיע חיצוני, התאגיד מקבל 100% משווי הנכס. מימון מסורתי מוגבל ליחס הלוואה לשווי או יחס כיסוי חוב.
* סיוע בתשלום חובות ושיפור מאזן החברה.
* מסייע בהגבלת הסיכונים הכרוכים בבעלות על נדל"ן, כגון תנודות מחזוריות בשוק.

היתרונות עבור המשקיע הם:
* תשואה מובטחת על ההשקעה בצורה של שכירות במהלך תקופת החכירה, ובעלות על נכס בר-ערך שכבר מאוכלס על ידי שוכר אמין.
* נכס מושכר במלואו לטווח ארוך עם זרם הכנסה מובטח.
* יכולת להשקיע בנדל"ן עם שוכר שכבר מכיר את הנכס.

## תעופה וספנות
עסקאות מכירה וחכירה נפוצה גם בענף התעופה, כאשר קונים משתמשים בשיטה כדי לאפשר לבתי ספר לטיסה ולחברות תעופה אחרות להשתמש במטוסים שלהם.

מכירה וחכירה משמשת לעיתים קרובות בתעופה מסחרית כדי למעשה לקבל בחזרה את המזומנים שהושקעו בנכסים. חברות תעופה, לדוגמה, מוכרות מטוסים ומנועים למשכירים, בנקים או מוסדות פיננסיים אחרים, אשר בתורם משכירים להם את הנכסים בחזרה. בשל המחיר הגבוה של מטוסים ומנועים, במיוחד חדשים, המזומנים מחכירה חוזרת כזו משמשים חברות תעופה לשיפור ביצועיהן הפיננסיים.

עסקאות מכירה וחכירה נפוצה גם בענף הספנות. מקרה בולט של עסקה מסוג זה הייתה ב-2004, כאשר חברת צים מכרה אוניות ומיד חכרה אותן מחדש מחברת זודיאק מריטיים, חברה הקשורה לבעלי השליטה שלה קבוצת האחים עופר.
## ראו גם
*חכירה תפעולית
*חכירה מימונית
*תקן דיווח כספי בינלאומי
*שכירות

## הערות שוליים

קטגוריה:דיני חוזים
הליוס איירווייז

**הליוס איירווייז** (**Helios Airways**) הייתה חברה לטיסות חסך קפריסאית שהפעילה טיסות סדירות וטיסות שכר בין קפריסין ליעדים רבים באירופה ובאפריקה. מטה החברה היה בשטח נמל התעופה הבין-לאומי לרנקה בלרנקה, שהיה הבסיס העיקרי שלה.

תאונת התעופה הקטלנית ביותר שהתרחשה ביוון אי פעם, טיסה 522 של הליוס איירווייז, שהתרסקה על צלע הר בגראמאטיקו שביוון בשנת 2005, דרדרה את המוניטין של החברה. שירותיה הופסקו ב-7 בנובמבר 2006 משום שמטוסי החברה הוחרמו, וחשבונות הבנק שלה הוקפאו על ידי ממשלת קפריסין עקב המוניטין הירוד שלה לאחר האסון.

## היסטוריה
**חברת התעופה הליוס איירווייז** נוסדה ב-23 בספטמבר 1998, והייתה חברת התעופה הפרטית העצמאית הראשונה בקפריסין. ב-15 במאי 2000, היא הפעילה את טיסת השכר הראשונה שלה לשדה התעופה גטוויק. במקור, היא הציעה שירותי שכר וטיסות סדירות ליעדים הכוללים את אתונה, לונדון, מנצ'סטר, אמסטרדם, אדינבורו, פראג, סופיה, בורנמות', קהיר, פריז, דבלין וורשה. הליוס איירווייז נרכשה בשנת 2004 על ידי קבוצת ליברה הולידייס, מלימסול, קפריסין .

ב-14 במרץ 2006 הוכרז כי הליוס אירוייז תמותג מחדש כ- אג׳ט (Ajet) ותפסיק את פעילותה הסדירה. ב-30 באוקטובר 2006, הודיעה אג׳ט כי תפסיק את פעילותה ב-90 הימים הבאים. לאור זאת, ממשלת קפריסין דרשה תשלום מיידי של חובות המס שנצברו. כמו כן, ספקים פרטיים דרשו שהתשלומים עבור סחורות ושירותים עתידיים יבוצעו במזומן בלבד. ב-31 באוקטובר 2006 הודיעה חברת התעופה כי היא מפסיקה את פעילותה באופן מיידי.

ב-11 בנובמבר 2006, אתר האינטרנט של החברה הודיע כי ממשלת קפריסין "עיכבה באופן בלתי חוקי את מטוסי אג'ט והקפיאה את חשבונות הבנק של החברה", דבר שהיה "בניגוד ישיר לערעור של אג'ט בבית המשפט המחוזי, וגרם נזק כספי משמעותי לחברה". כתוצאה מכך, הודיעה אג'ט כי כל הטיסות שתוכננו להיות מופעלות על ידי חברות תעופה אחרות לכל היעדים יפסיקו לפעול החל מיום שני, 6 בנובמבר 2006.

כל טיסות אג'ט הופסקו החל מ-1 בנובמבר 2006, ורוב לוחות הזמנים שלה עברו אל חברת השכר XL Airways UK (אשר פשטה את הרגל בעצמה בספטמבר 2008). לדברי הבעלים, ליברה הולידייס, ההחלטה להפסיק את הפעילות נבעה מתוצאות פיננסיות גרועות ולחץ מצד נושים.

## צי
ממוזער|5B-DBY בנמל התעופה לוטון (2004). מטוס זה התרסק בטיסה 522 מלרנקה לאתונה.

כאשר חברת התעופה הפסיקה לפעול, צי המטוסים כלל שלושה מטוסי בואינג 737–800.

## תאונה
ב-14 באוגוסט 2005, טיסה 522 של הליוס איירווייז, מטוס בואינג 300–737 שטס מלרנקה לפראג דרך אתונה, התרסקה ליד גראמאטיקו, יוון. צוות הטיסה איבד את יכולת השליטה במטוס זמן קצר לאחר ההמראה מלרנקה, עקב אובדן לחץ אוויר בתא הטיסה. הטייס האוטומטי נכנס למצב המתנה מעל אתונה והמטוס החל לנחות לאחר שהדלק אזל, והתרסק בשטח הררי כ-40 ק"מ צפונית לנמל התעופה הבינלאומי של אתונה . כל 121 הנוסעים ואנשי הצוות נהרגו בתאונה. החקירה הגיעה למסקנה כי גם צוותי התחזוקה וגם הטייסים לא ווידאו שמערכת הלחץ מכוונה ל"אוטומטית", ולכן במהלך הטיסה לא התרחש דיחוס בתא הנוסעים. התאונה חשפה בעיות רבות בבטיחות חברת התעופה והובילה לאישומים בהריגה ברשלנות נגד חמישה פקידי חברת התעופה.

## קישורים חיצוניים

* אתר הליוס לשעבר
*  הליוס איירווייז (ארכיון)

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות תעופה קפריסאיות
קטגוריה:חברות לטיסות חסך
קטגוריה:לרנקה
אלפרד כהן

**אלפרד כהן** (נולד ב-18 בינואר 1981), הוא משורר ושדרן רדיו ישראלי.

## ביוגרפיה
כהן נולד וגדל בבאר שבע.

הוא בוגר בית הספר לכתיבה יוצרת של הליקון.	

מתגורר בתל אביב. זוגתו היא הסופרת והמשוררת ריטה קוגן. השניים מגדירים את עצמם כאל-הוריים (נושא שחוזר על עצמו בשירים אחדים של קוגן).

## רדיו
החל משנת 2020 כהן עורך ומגיש תוכנית רדיו שבועית בתחנת הרדיו הקצה בשם **חוויית משתמש**. כמו כן, הוא כותב מאמרים לאתר התחנה.

החל מינואר 2025 הוא מנחה את הפודקאסט של הוצאת הספרים קתרזיס, **סאבטקסט**, בו הוא מארח משוררים וסופרים שונים.

## שירה וביקורת ספרות
כהן הוציא לאור שלושה ספרי שירה. שירתו התפרסמה במספר כלי תקשורת כמו הארץ וידיעות אחרונות.

בשנת 2015 זכה בפרס למשוררים בראשית דרכם מטעם של פרסי שר התרבות והספורט בתחום היצירה הספרותית העברית.

כהן כותב באופן קבוע ביקורות ספרות בכתב העת מעלה ובבלוג שלו.

## ספרי שירה
***חופשה שנתית**, הוצאת לוקוס, 2022.
***עמוד נוח**, הוצאת קתרזיס, 2021.
***אינדיפופ נונסטופ**, פרדס הוצאה לאור, 2014.

## קישורים חיצוניים
* הבלוג של אלפרד כהן

## הערות שוליים

קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:עורכים מוזיקליים ברדיו הישראלי
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:מבקרי ספרות ישראלים
קטגוריה:אל-הוריים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1981
שנג'ואו 20

**שנג'ואו 20** (בסינית מפושטת: **神舟二十號**; בפין-יין: **Shénzhōu Èrshí Hào**; תרגום מילולי: "ספינת האל 20") היא משימת חלל מאוישת סינית לתחנת החלל טיינגונג, שהחלה ב-24 באפריל 2025. המשימה נשאה שלושה אסטרונאוטים: המפקד צ'ן דונג ושני אנשי צוות, צ'ן ג'ונגרוי וואנג ג'יי. המשימה תוכננה להימשך כשישה חודשים, אך הוארכה באופן בלתי מוגבל בשל חשד לפגיעת פסולת חלל בכמוסת החזרה של החללית. מה שהחל מרוץ נגד הזמן להצלת האסטרונאוטים שנתקעו בחלל. זוהי המשימה המאוישת התשיעית של סין לתחנת טיאנגונג, והשלישית במסגרת צוות TG-8.

## רקע
משימת שנג'ואו 20 היא חלק מתוכנית החלל המאוישת של סין (China Manned Space Program - CMSA), שמטרתה להקים ולתפעל את תחנת החלל טיינגונג (Tiangong, "ארמון השמיים"). התחנה, שהושלמה בשנת 2022, כוללת את מודול הליבה טיאנחה (Tianhe), ושני מודולי מעבדה: וונטיאן (Wentian) ומנגטיאן (Mengtian). היא מתוכננת לפעול למעלה מעשר שנים בגובה מסלול נמוך של 340–450 ק"מ.

## צוות המראה
* צ'ן דון - מפקד הצוות
* צ'ן ג'ונגרוי - מהנדס טיסה
* ואנג ג'יי - מפעיל מערכת

חללית חזרה לכדור הארץ במשטר אוטומטי ללא צוות.

## תיאור משמימה
החללית שוגרה ב-24 באפריל 2025 מכן שיגור מספר LA-4 במרכז שיגור הלוויינים ג'יוצ'ו'אן בעזרת משגר מדגם צ'אנגג'נג 2F. לאחר כ-6 שעות החללית התחברה לתחנת החלל. בהמשך נפתחו הפתחים וצוות החללית עבר לתחנת החלל. באותה עת בתחנת החלל שהה צוות של חללית "שנג'ואו 19". החלה העברה מסודרת של אחריות על תחנת החלל לצוות החדש. ב-30 באפריל עזבה החללית "שנג'ואו 19" עם צוותה את תחנת החלל, וצוות "שנג'ואו 20" החל בעבודה הסדירה של משלחת מס' 9 לתחנת החלל.

ב-22 במאי צ'ן דון וצ'ן ג'ונגרוי ביצעו פעילות חוץ-רכבית שנמשכה כ-8 שעות. במהלך פעילות הותקנו מסכי הגנה ובוצע בדיקה של החלק החיצוני של תחנת החלל.

ב-26 ביוני צ'ן דון וצ'ן ג'ונגרוי ביצעו פעילות חוץ-רכבית שנמשכה כ-6.5 שעות. במהלך פעילות הושלמה התקנת מסכי הגנה ובוצע בדיקה של החלק החיצוני של תחנת החלל.

ב-8 ביולי חללית אספקה Tianzhou-8 התנתקה מתחנת החלל ונשרפה בכניסה לאטמוספירה.

ב-14 ביולי חללית אספקה Tianzhou-9 התחברה לתחנת החלל. איתה הגיע מטען בהיקף של כ-6 טון. צוות תחנת החלל החל בהעברת המטען לתחנת החלל.

ב-15 באוגוסט צ'ן דון וואנג ג'יי ביצעו פעילות חוץ-רכבית שנמשכה כ-6 שעות. במהלך פעילות הותקנו מסכי הגנה ובוצע בדיקה של החלק החיצוני של תחנת החלל.

ב-25 בספטמבר צ'ן דון וואנג ג'יי ביצעו פעילות חוץ-רכבית שנמשכה כ-6 שעות. במהלך פעילות הותקנו מסכי הגנה ובוצע בדיקה של החלק החיצוני של תחנת החלל.

ב-31 באוקטובר לתחנת החלל התחברה חללית שנג'ואו 21. צוות החללית עבר לתחנת החלל והחלה העברת אחריות על התחנה לצוות החדש.

## עיכוב החזרה
החזרה המתוכננת ב-5 בנובמבר 2025 בחללית שנג'ואו 20 נדחתה בעקבות חשד לפגיעת פסולת חלל או מטאורואיד זעיר בכמוסת החזרה של "שנג'ואו 20, במהלך בדיקות טרום-הפרדה. הפגיעה אירעה ככל הנראה בתחילת נובמבר 2025, וגרמה לשינויים במערכות, כגון הנעה, מגן חום או מצנחים.

לאבטחת חזרה בטוחה שוגרה חללית שנג'ואו 22. היא התחברה לתחנת החלל ב-25 בנובמבר. לאחר חיבורה, צוות תחנת החלל נכנס לחללית שנג'ואו 21 וחזר לכדור הארץ בהצלחה.

חללית "שנג'ואו 22" חזרה לכדור הארץ ב-19 בינואר 2026 ללא צוות.

## קישורים חיצוניים

* דו"ח משימה: שנג'ואו 20 – Spacefacts
* אתר רשמי של CMSA (בסינית)

קטגוריה:חלליות סיניות
קטגוריה:תוכנית שנג'ואו
קטגוריה:2025 ברפובליקה העממית של סין
חברי הפינגווין

***"חברי הפינגווין"*** (אנגלית: **My Penguin Friend**) הוא סרט הרפתקאות משפחתי ביוגרפי משנת 2024 בבימויו של דייוויד שורמן. את התסריט כתבו פאולינה לגודי אולריך וקריסטן לזריאן, ובסרט מככבים ז'אן רנו ואדריאנה בראסה. הסרט מבוסס על סיפורם האמיתי של הדייג ז'ואאו פריירה דה סוזה ודינדים הפינגווין, שהפך ויראלי בשנת 2016. הסרט זכה לרוב בביקורות חיוביות.

## עלילה
הדייג הברזילאי ז'ואאו פריירה דה סוזה מגלה פינגווין פצוע שנסחף לבדו באוקיינוס, מכוסה בשמן שנשפך וחייו בסכנה. ז'ואאו מציל את החיה ומשקם אותה, ונוצרת ביניהם חברות בלתי שגרתית לכל החיים.

## דמויות
* ז'אן רנו כז'ואאו פריירה דה סוזה
* אדריאנה בראסה כמריה
* רוסיו הרננדס כסטפני
* ניקולס פרנצ'לה בתור קרלוס
* אלקסיה מויאנו כאדריאנה
* ת'למה דה פרייטס כקליסטה
* פדרו אוריצי כז'ואאו הצעיר

## הפקה
ב-19 באפריל 2022 דווח כי ג'ונתן לים השיק את חברת ההפקות האמריקאית City Hill Arts, וכי סרטם הראשון יהיה *"הפינגווין והדייג"*, בבימויו של דייוויד שורמן ובכיכובו של ז'אן רינו. הסרט שונה מאוחר יותר לשם *"חבר הפינגווין שלי"*. ב-14 באוקטובר 2022 דווח כי אדריאנה בראזה הצטרפה לקאסט, כאשתו של ז'ואאו, מריה. 

*"חברי הפינגווין"* צולם בעיקר בחופים הטרופיים של ברזיל ובקרב מושבה של כמעט מיליון פינגווינים בפטגוניה, ארגנטינה.. ההפקה הסתיימה בפברואר 2023, והפוסט-פרודקשן התקיים במדריד, ספרד.

הסרט הופק על ידי ג'ונתן לים, רובין ג'ונאס, סטיבן פ. וגנר, אנדראס וונץ, ניקולס ויינברג, שקד ברנסון ופטריק אוואלד. ב-15 בפברואר 2024 הוכרז כי זכויות ההפצה בארצות הברית נרכשו על ידי Roadside Attractions.

## יציאה לאקרנים
הטריילר יצא לאקרנים ב-17 במאי 2024. הסרט יצא לראשונה בצרפת ב-7 באוגוסט 2024, ויצא לאקרנים בארצות הברית ב-16 באוגוסט 2024.

בארצות הברית ובקנדה הכניס הסרט מיליון דולר ב-1,083 בתי קולנוע בסוף השבוע הראשון שלו.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטים על בעלי חיים
קטגוריה:סרטים על פינגווינים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים המבוססים על סיפור אמיתי
קטגוריה:סרטי 2024