open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
לוחכי עשב

[ממוזער|[פרה|פרות ברעייה]]
[ממוזער|[ברנטה קנדית ברעייה.]]
**לוחכי עשב** או **רועי עשבים** הם בעלי חיים הרביורים אוכלי צמחים, הניזונים מהחלקים העליונים של העשבים ברחבי העולם, בעיקר באחו, במדשאות, בסוואנה ובערבות העשב ברחבי העולם. צורת אכילה דומה לשיטת הלוחכים הם לוחכי עלים, שניזונים מחלקי צמחים גבוהים, מבלי לעלות על העץ. דבר זה נפוץ אצל כמה איילים, ג'ירפות ובהמות מבויתות מקבוצת מעלי גירה וגם אצל פילים וקרנפים.

רוב העשבים שייכים למשפחת הדגניים הגדולה, המצמיחים עלים קשים מקצה השורש שלהם ואכילת העשבים אינה הורגת כליל את הצמח. העשבים מתפרשים בדרך כלל על פני שטח עצום היכול לכלכל חיות רבות. וגם חיות רבות לוחכות את העשב בעדרים עצומים.

החיות צריכות להקדיש את רוב זמנן לאכילת העשבים וכן להתכופפות ולמנוסה מהירה מטורפים שיכולים לתקוף את החיות השקועות באכילה. לשם כך יש ללוחכים שריר צוואר גדולים היכולים להתכופף לאורך זמן וכן רגליים ארוכות וחושים דרוכים החשים מרחוק בטורפים. הם בעלי קיבות גדולות היכולות להתמודד עם התאית שבעשבים וחלקם יכולים להעלות גירה וכך לאכול את העשב מחדש. יצורים אחרים כמו הארנבת ניזונים מהעשב, מפרישים אותו כצואה ואוכלים אותה כדי להמשיך את פירוק החומרים.

ישנם מינים שונים של לוחכים: רוב מכפילי הפרסה, הטפיר, הקפיבארה והדרבן, מיני האווזים, האיגואנה, צבי היבשה וחרקים כמו הנמלים והחגבים. ישנם לוחכי עשב גם מתחת למים: סרטנאים שונים, קיפודי ים, דגים כמו הבתרניים, תחש המשכן וצבי הים.

## [[רועה צאן|רעיית צאן]]
רעיית צאן נעשית על ידי אדם המשגיח על כבשים ועזים בשטחי המרעה, באחו הפתוח או באזורים הרריים.

במהלך הרעייה הצאן אוכל את הצמחייה הרכה, והעדרים הגדולים מתפזרים וניזונים מכל צמחייה שהם רואים. בשלב מסוים הרועה לוקח אותם לתחנה נוספת וכן הלאה עד לחזרה לדיר. הרועה נעזר גם בכלב רועים היודע לכוון את הצאן על פי רועה. רעיות שונות עזרו למנוע שריפות, על ידי כרסום כל החלקים הדליקים של האש. כמו כן הם מונעים מיערות כרותים לשוב לגודלם המלא, עקב אכילת הנבטים הצעירים של הצמחייה הנמוכה. רעיות אחרות פוגעות בחיות לוחכות אחרות, כשהעדרים פולשים לאזורים מבודדים וחיות אחרות נפגעות מאובדן מקומות המחיה על העשב. כך קורה לצב הגלאפגוס שנמצא בסכנה, עקב הרעייה של העזים, הפוגעת בצמחייה שהוא אוכל.

כמו רועי הצאן ישנם גם רועי בקר המכונים בוקרים ואולם רוב הפרות חיות ואוכלות את החציר שמוגש להם ברפת.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אוכלי צמחים
קטגוריה:עשבים
מרי ריזר

**מרי הרדי ריזר** (באנגלית: **Mary Hardy Reeser**; ) מסיינט פיטרסברג הייתה אישה שמצאה לכאורה את מותה מהתלקחות ספונטנית.

## ביוגרפיה
מרי ריזר נולדה בעיר קולומביה קליפורניה ונישאה לדוקטור ריצ'רד ריזר (יליד שנת 1874 או 1875). בנם היחיד, שנקרא גם הוא ריצ'רד ריזר השלים לימודי דוקטורט ונולד בפנסילבניה בשנת 1910 או 1911. מרי נקברה בבית הקברות "צ'סטנט היל" שבפנסילבניה.

## מותה
ב-2 ביולי 1951 בשעה שמונה בבוקר, פנסי קרפנטר, בעלת הדירה של מרי הגיעה לדירתה כדי למסור לה מברק. היא ניסתה לפתוח את דלת הבית אך ידית הדלת ממתכת גרמה לכוויית חום חזקה בידה והיא הזעיקה את המשטרה.

שאריות גופתה של ריזר, שהיו בעיקר אפר, נמצאו על גבי כיסא שעליו ישבה. רק כף רגלה השמאלית (שהייתה בתוך נעל בית) ועמוד השדרה שלה לא נשרפו ואפשרו את זיהויה. פריטי פלסטיק שונים שהיו בקרבת הכיסא שלה נמסו וצורתם התעוותה.

גם גולגולתה של ריזר לא עלתה באש ולא הפכה לאפר, אלא שהיא התכווצה מאוד (לפי דוח החקירה לכדי "גודל של שקית תה"). התכווצות ראשה נבדקה ואושרה על ידי חוקרי גופתה ולא הייתה אשליה שנגרמה כתוצאה מהסרת מאפייני פנייה. התכווצות גולגולת הראש אינה מאפיין נפוץ בדיווחים על התלקחות ספונטנית, אך ידוע על מקרים נוספים לכאורה בהם קורבנות ההתלקחות חוו עיוות דומה.

ב-7 ביולי 1951, מפקד המשטרה של סיינט פיטרסברג, ג.ר ריכרט, שלח קופסת ראיות מזירת האירוע לחוקר ה-FBI ג'ון אדגר הובר. בין הראיות נכללו שברי זכוכית שנמצאו באפר, שישה "עצמים קטנים" שנחשדו בתחילה כשיניה, חתיכה מהשטיח עליו ניצב כיסאה ונעל הבית שנותרה על רגלה.

אף על פי שגופתה נשרפה כמעט לחלוטין, ושרפה כזו מצריכה טמפרטורת גבוהות מאוד, החדר בו נמצא אפרה ושאריות גופתה כמעט ולא ספג נזקי שרפה.

ריכרט רשם בדו"ח החקירה: "ביקשנו מידע או תאוריות שיסבירו כיצד גופת אדם תישרף עד היסוד, בעוד שאש השרפה יהיה מוגבל לשטח כה מצומצם כך שהדירה והריהוט שבתוכה כמעט ולא יציגו ראיות לשרפה".

ה-FBI הצהיר שמרי ריזר נשרפה כלילות עקב אפקט הנקרא "אפקט הפתילה" (בו שומן של גופת הנשרף מחזקת את להבות האש). מאחר שנמצא כי מרי נעזרה בכדורי שינה כדי להירדם והיה ידוע שנהגה לעשן, עלתה ההנחה כי היא אבדה את הכרתה בזמן שעישנה והסיגריה הציתה את בגדי השינה שלה. "לאחר שהגוף מתחיל לבעור", כתב ה-FBI בדו"ח החקירה, "ישנם מספיק שומנים וחומרי בעירה אחרים המאפשרים לדרגות משתנות של הרס להתרחש. לפעמים דרגת ההרס מהבעירה תלך ותגדל עד לרמה בה גופת האדם תתלקח כולה".

לבקשתו של מפקד משטרת סיינט פיטרסברג זירת האירוע נחקרה על ידי מומחה לאנתרופולוגיה פיזית בשם וילטון מ. קרוגמן. פרופסור קרוגמן, מאוניברסיטת פנסילבניה, חקר זירות שרפה שונות בשנות השלושים על מנת לנסות לסייע באיתור וזיהוי של הצתות.

ה-FBI נהג להתייעץ רבות עם פרופסור קרוגמן בנוגע לזירות בהן היו קורבנות שרפה, אך לאחר שחקר את זירת שריפתה של מרי וקרא את הדו"ח של ה-FBI הוא התנגד נחרצות למסקנתם. ועם זאת, נסיבות מותה של מרי והתנגדותו של קרוגמן לממצאי החקירה לא פורסמו לציבור במשך כעשור.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי קליפורניה
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1884
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1884
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1951
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1951
קטגוריה:הרוגות שרפות
Art of Dying

**Art of Dying** (בעברית: **ארט אוף דיינג**; תרגום חופשי: **אומנות המוות**) היא להקת רוק קנדית שנוסדה על ידי ג'וני הת'רינגטון. הבסיסט קייל גונטיאר הוא בן דודו של אדם גונטיאר, הסולן לשעבר של ת'רי דייז גרייס וכיום הסולן של Saint asonia. לפני הצטרפותם ללהקה, קייל גונטיאר והגיטריסט טאוויס סטנלי ניגנו בלהקה אחרת, Thornley.

## היסטוריה
הלהקה הוקמה ב-2004 על ידי הסולן ג'וני הת'רינגטון והגיטריסט גרג בראדלי.

ב-1 בדצמבר 2009, הודיעה הלהקה על חוזה הקלטות עם Reprise Records ועם Intoxication Records' בשיתוף עם חברי להקת דיסטרבד שגילו אותם לראשונה, דייוויד דריימן ודן דאנגן. האלבום הופק על ידי הווארד בנסון ביחד עם כריס לורדאלייג ויצא לאור ב-22 במרץ 2011.

 Art of Dying יצאו לסיבוב הופעות במטרה להשיג מימון לאלבום. הם הופיעו במועדונים ובפסטיבלי הבי מטאל. הם השתתפו ב-Avalanche Tours ב-2011 ו-2012, לצד אמנים מפורסמים, ביניהם Stone Sour ו-Shinedown. בהמשך הם הופיעו בקיץ 2011 ב-Uproar Festival לצד  אוונג'ד סבנפולד.

*Let the Fire Burn*, אלבום אקוסטי מלא, יצא ב-24 באפריל 2012. בין שירי האלבום נמנים השירים "Completely" ו-"Get Thru This".

הלהקה הופיעה במופע הפתיחה של להקת הצ'לו-מטאל הפינית אפוקליפטיקה ובמהלך סיבוב ההופעות של הלהקה  Shadowmaker בצפון אמריקה ב-2015. 

הלהקה  גם הוציאה לאור אלבום חדש בשם  Rise Up ב-11 בדצמבר 2015.

Art of Dying הכריזה בעמוד הפייסבוק שלה על עזיבתו של המתופף ג'ף בראון, שאותו יחליף מנהל הבמה/הטכנולוגיה קודי ווטקינס.

## חברי הלהקה
* ג'וני הת'רינגטון – סולן (2004–הווה)
* קודי ווטקינס - תופים (2016–הווה)
* קייל גונטיאר - בס, קולות רקע (2008–הווה)
* טאוויס סטנלי - קולות רקע, גיטרת קצב (2008–הווה), גיטרה מובילה (2015-הווה)
* כריס וויטוסקי -גיטרה (2004–2008)
* מאט רוד - בס (2004–2008)
* פלאביו סירילו - תופים (2004–2008)
* גרג בראדלי – גיטרה מובילה (2004–2015)
* ג'ף בראון - תופים (2008–2016)


## דיסקוגרפיה

; אלבומי אולפן
* *Art of Dying* (2006)
* *Vices and Virtues* (2011)
* *Rise Up* (2015)

; מיני-אלבומים
* *Rise Up* (2015)
* *Nevermore* (2016)

; אוספים
* *Let the Fire Burn* (2012)

### סינגלים

## קליפים

## קישורים חיצוניים
* 

* האתר הרשמי
* Interview with Art Of Dying on UpVenue
* Interview with Jonny Hetherington, HitQuarters Jan 2011
* Bradley's 2011 Art of Dying Guitar Rig. GuitarGeek.Com

## הערות שוליים

קטגוריה:להקות קנדיות
קטגוריה:להקות פוסט-גראנג'
קטגוריה:להקות רוק אלטרנטיבי
קטגוריה:להקות נו מטאל
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 2004
אנדרס מוסטונן

[ממוזער|289x289px|אנדרס מוסטונן (במרכז) והרכב "הורטוס מוזיקוס" בקונצרט ב[לוקסמבורג (עיר)|לוקסמבורג]]
**אַנְדְרֶס מוּסְטוֹנֶן** (באסטונית: **Andres Mustonen**; נולד ב-1 בספטמבר 1953) הוא כנר ומנצח אסטוני שעבר להתגורר חלקית בתל אביב, בעקבות רעייתו, מאלה טאלבט מוסטונן, שכיהנה מ-2012 עד 2016 כשגרירת אסטוניה בישראל.

## ביוגרפיה
אנדרס מוסטונן נולד בטאלין. הוא סיים את בית הספר הגבוה למוזיקה בטאלין בשנת 1972 וחמש שנים לאחר מכן סיים את לימודיו בקונסרבטוריון הממלכתי של טאלין. הוא השתלם במוזיקה ובכינור באוסטריה ובהולנד ועשה לו שם של מומחה למוזיקה הן באסטוניה והן מחוצה לה. במהלך הקריירה שלו כמנצח הופיע מוסטונן עם תזמורות רבות, בהן הסינפונייטה הקאמרית של ריגה, התזמורת הסימפונית הממלכתית של רוסיה, תזמורת צ'ייקובסקי של רדיו מוסקבה והתזמורת הפילהרמונית של מוסקבה.

מוסטונן ניצח גם על התזמורת הפילהרמונית של סנקט פטרבורג ועבד בשיתוף פעולה עם תזמורות פילהרמוניות בליטא ולטביה. באסטוניה ניצח על התזמורת הסימפונית הלאומית של אסטוניה ועל התזמורת הקאמרית של טאלין. מחוץ לברית המועצות הופיע עם תזמורת רדיו פינלנד ועם מקהלות רבות בגרמניה, שוודיה והולנד.

מוסטונן עשה לו שם בניצוח על יצירות מאת באך, מוצרט, ברוקנר, מנואל קרדוסו, שוסטקוביץ', טלמן, שיץ, סופיה גוביידולינה ואחרים.

סקרנותו של מוסטונן עוררה אותו לחיפוש מקורות השראה למוזיקה חדישה במוזיקה ליטורגית עתיקה, כך שבשנת 1972 הוא ייסד את הורטוס מוזיקוס (הגן המוזיקלי), שהוא ההרכב הוותיק ביותר למוזיקה עתיקה הפעיל באירופה, ומאז הקמתו הוא מכהן בו כמנהל מוזיקלי, כסולן וכמנצח. לאורך השנים הופיע ההרכב בפסטיבלים החשובים בעולם, בהם פסטיבל אוטרכט, פסטיבל הבארוק מלמו, פסטיבל הבארוק לופטהנזה בלונדון, פסטיבל המוזיקה העתיקה בגלאזגו, פסטיבל לוקנהאוס באוסטריה, פסטיבל מוצרט בחמניץ ובקונצרטים בכל רחבי העולם, לרבות בפסטיבל יפו, פסטיבל ישראל, ופסטיבל מוסטונן-פסט טאלין-תל אביב בישראל, אירוע שנתי של מוזיקה קלאסית, שבו מופיעים מוזיקאים מאסטוניה בישראל, אותו אנדרס מוסטונן ייסד בשנת 2014.

ייסד גם את התזמורת האקדמית של הורטוס מוזיקוס, שהוציאה הקלטות רבות לחברות הקלטה שונות. מאז 2011 מרבה מוסטונן להופיע בישראל, בין השאר עם התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון, הקאמרטה הישראלית ירושלים והתזמורת הסימפונית ירושלים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מנצחים אסטונים
קטגוריה:מוזיקאים סובייטים
קטגוריה:בני זוג של דיפלומטים
קטגוריה:אסטונים שנולדו ב-1953
פרסי אייבור נובלו

**פרסי אייבור נובלו **(באנגלית: **The Ivor Novello Awards**) נקראים על שמו של הבדרן האנגלי אייבור נובלו. הפרסים מוענקים על פזמונאות והלחנה. הם ניתנים מדי שנה בלונדון על ידי האקדמיה הבריטית של פזמונאים, מלחינים וכותבים (BASCA).** **מאז 1955 הוענקו מעל 1,000 פסלונים.

## חשיבותם
פרסי אייבור נובלו נחשבים ברחבי העולם כפלטפורמה העיקרית לזיהוי כישרונות בפזמונאות ובהלחנה בבריטניה ואירלנד. פרסי אייבור נובלו הם הפרסים היחידים שאינם מושפעים ממפיקים ומחברות התקליטים אלא נשפטים ומוצגים על ידי קהילת הכותבים. הפרס מעוצב בצורת פסל ברונזה של אוטרפה, פטרונית המוזיקה, השירה הלירית והנגינה בחליל.

## קטגוריות הפרס
### פרסים שנתיים
* השיר הטוב ביותר מבחינה מוזיקלית ולירית
* השיר העכשווי המוצלח ביותר
* פרס לאלבום
* התכליל המקורי הטוב ביותר לסרט
* פסקול הטלוויזיה הטוב ביותר

### פרסים שנתיים אחרים
* כותב השירים (הטוב ביותר) של השנה
* היצירה המבוצעת ביותר

## זכיות יוצאות דופן
* ב-1964 זכו ג'ון לנון ופול מקרטני בפרסי אייבור נובלו בארבע קטגוריות של הפרס, כולל שתי מועמדויות באותה קטגוריה (ככותבים של שני השירים המתחרים על שיא המכירות בבריטניה בשנת 1963), וכן הוענק להם פרס מיוחד עבור תרומה יוצאת דופן למוזיקה הבריטית.
* ב-1976 זכו המוזיקאים גרהאם גולדמן ואריק סטיוארט מלהקת 10cc בשלושה פרסים על כתיבת השיר "אינני מאוהב".
* בשנת 2008 זכתה איימי ויינהאוס בשלושה פרסי אייבור נובלו, כולל שתי מועמדויות באותה קטגוריה (עבור השיר הטוב ביותר מבחינה מוזיקלית ולירית).
* בשנת 2010, הוענק פרס אייבור נובלו בפעם הראשונה לפסקול של משחק הווידאו PS3 שנקרא *Killzone 2 ו*הולחן על ידי ג 'וריס דה מן.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

אייבור נובלו
אייבור נובלו
אנס מחאמיד

**אנס מחאמיד** (בערבית: **أنس محاميد**; נולד ב-26 באפריל 1998) הוא כדורגלן ערבי-ישראלי המשחק בעמדת החלוץ בהפועל תל אביב מליגת העל.

## קריירת מועדונים
מחאמיד נולד באום אל-פחם, למשפחה ערבית-מוסלמית. מחאמיד החל לשחק כדורגל בקבוצת הנוער של מכבי אום אל-פחם, לאחר מכן במכבי ברקאי ובבית"ר טוברוק. לבסוף הצטרף לקבוצת הנוער של הפועל תל אביב.

ב-2015 זומן לראשונה לקבוצת הבוגרים של הפועל תל אביב. ב-30 באוגוסט 2015, ערך מחאמיד את הופעת הבכורה בליגת העל במשחק. בסך הכל ערך מחאמיד 17 הופעות בקבוצת הבוגרים בכל המסגרות במדי הפועל תל אביב.

ב-1 בפברואר 2017 חתם בהפועל עירוני קריית שמונה בחוזה ל-4.5 שנים. לאחר שמיעט לשחק במדי הקבוצה, יצא למספר השאלות בליגה הלאומית: בהפועל ירושלים, בהפועל עכו ובבית"ר תל אביב בת ים.

ב-4 ביולי 2019 חתם בווינטרטור מליגת המשנה השווייצרית.

ב-9 בפברואר 2022 חתם בשמשון כפר קאסם מליגה א'

ב-30 במאי 2022 חתם בהפועל אום אל-פחם מהליגה הלאומית.

במאי 2023 חתם במכבי פתח תקווה מליגת העל. בשתי עונותיו כבש שישה שערים ליגה בכל עונה

ב-6 ביוני 2025 חתם לשלוש שנים בהפועל תל אביב מליגת העל.

## קריירת נבחרות
בשנים 2013–2017 שיחק וכבש בכל נבחרות הנערים עד הנוער של ישראל מגילאי 16 ועד גיל 19.

## תארים
;מכבי פתח תקווה
* גביע המדינה: 2023/2024

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים ערבים ישראלים
קטגוריה:ערבים ישראלים
קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:חלוצי כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני הפועל תל אביב
קטגוריה:כדורגלני עירוני קריית שמונה
קטגוריה:כדורגלני הפועל ירושלים
קטגוריה:כדורגלני הפועל עכו
קטגוריה:כדורגלני בית"ר תל אביב רמלה
קטגוריה:כדורגלני וינטרטור
קטגוריה:כדורגלני הפועל אום אל-פחם
קטגוריה:כדורגלני מכבי פתח תקווה
קטגוריה:מוסלמים
קטגוריה:כדורגלנים ישראלים בשווייץ
קטגוריה:אום אל-פחם: כדורגלנים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1998
משמר חופים

250px|ממוזער|שמאל|ספינת משמר החופים של שוודיה
250px|ממוזער|שמאל|מסוק של משמר החופים האיטלקי
**משמר חופים** הוא כוח ימי, מצויד בכלי שיט ולעיתים גם כלי טיס (כגון מסוקים, מטוסים קלים ומזל"טים) שנועד לשמירה, שיטור, חיפוש והצלה והצלה ימית  במים הטריטוריאליים של מדינה מסוימת ובמקווי מים פנימיים (נהרות ואגמים). אופיו וכפיפותו של הכוח משתנים בהתאם למדינות ולזמנים. יש מקומות בהם זהו כוח צבאי חמוש לכל דבר, מקומות בהם זהו כוח משטרה או ז'נדרמריה (משמר גבול) בעל סמכויות אכיפה בתחום המכס וההגירה ומקומות בהם מדובר בכוח מתנדבים אזרחי שעיקרו חילוץ והצלה של דייגים וכלי שיט בעת סערה. פעמים רבות משמש משמר החופים כמשטרת נמלים ומרינות. בעבר היה משמר החופים אחראי על תחזוקה ואיוש של מגדלורים.

במדינת ישראל, החל מ-1977, קיימת הפרדה בין ההגנה הביטחונית על המים הטריטוריאליים, החופים והנמלים, שהיא באחריות יחידת סנפיר של חיל הים לבין האחריות לשמירה על הסדר הציבורי וטיפול בעבירות פליליות וכלכליות המוטלת על יחידות השיטור הימי של משטרת ישראל.

## ראו גם
* משמר החופים האמריקני - (United States Coast Guard-USCG) זרוע ימית של הכוחות המזוינים של ארצות הברית
* משמר החופים הרוסי - זרוע ימית של שירות משמר הגבול הפדרלי של שירות הביטחון הפדרלי
* משמר החופים האוקראיני - זרוע ימית של משמר הגבול האוקראיני

## קישורים חיצוניים

* אתר משמר החופים של איסלנד 
* אתר משמר החופים של טורקיה 
* משמר החופים האוסטרלי, גוף מתנדבים
* 
* 

*
קטגוריה:הצלה
קטגוריה:משפט ימי
האיא א-שועייבי

**האיא א-שועייבי** (בערבית **هيا الشعيبي**; נולדה ב-1 בינואר 1979) היא שחקנית, זמרת וקומיקאית כוויתית. היא החלה את הקריירה שלה יחד עם השחקנית טיבה אל-פרג' בהצגה "אל הרמנה" ב-1993, והמשיכה לתפקידים קומיים גדולים ופופולריים יותר בתיאטראות וכן בטלוויזיה.

## קריירה
ב-2001, יצרה א-שועייבי שיתוף פעולה מצליח עם השחקן והיוצר טאריק עלי, והשניים הופיעו במופעי קומדיה בטלוויזיה ובהופעות תיאטרליות, כאשר אחת הפופולריות ביניהם הייתה תוכנית האירוח "טאריק הוינה" (طارق وهيونة). בעת החזרות האחרונות להצגה "מתחת לאפס" (تحت الصفر) ב-2015, התעוררה מחלוקת בין השניים, אשר התפרצה במלחמות במדיה החברתית, ואף הגיעה לבית משפט כאשר עלי תבע את א-שועייבי ואת בעלה על השפלה ציבורית. על השניים נגזרו קנסות ועל א-שועייבי אף מאסר בפועל עם עבודה קשה. פסק הדין נדחה בערעור, וא-שועייבי זוכתה.

בין הופעותיה הפופולריות, מ-2013 הסדרות "שוק ההרמון" (سوق الحريم) עם הכוכבת הכוויתית פאקריה חמיס, ו"כרמש" (قرمش) עם טאריק עלי, וכן הופעה בגרסה הערבית של סאטרדיי נייט לייב ב-2016.

## חיים אישיים
א-שועייבי נישאה פעמיים, וילדה בן, פהד, בנישואיה הראשונים, ובת ובן בנישואיה השניים להאני א-טַבַּאח' - פאטימה (2013), וג'מאל (2015).

## הופעות ופילמוגרפיה
### במה

### טלוויזיה
; סדרות:

; הגשת תוכניות אירוח:
* 2011-2013: "طارق وهيونة" ("טאריק והוינה") - הגישה יחד עם טאריק עלי בערוץ MBC.
* 2014: "هو وهاي وهي" - הגישה יחד עם באשר א-שאטי ועמאל אל-עוואדי.
* 2016: "وشوشة شات" ("שיחת שושה") - תוכנית פאנל עם דולי עייאש, השחקנית התוניסאית דורה זארוק, והשחקנית האמריקאית שאנון מוניאן.

### קולנוע
* 2008: كيوت
* 2016: بوقة فقارة

## קישורים חיצוניים

* هيا الشعيبي - האיא א-שועייבי במסד הנתונים לקולנוע "אל סינמה" 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה כוויתים
קטגוריה:זמרות כוויתיות
קטגוריה:ילידות 1968
הארמייה ה-60 (ברית המועצות)

**הארמייה ה-60** הייתה ארמייה סובייטית רב-זרועית, שמילאה תפקיד חשוב במהלך קרבות שונים במהלך מלחמת העולם השנייה.

הארמייה הוקמה ב-15 בנובמבר 1941, ולמפקדה מונה מקסים פורקאייב. הארמייה לחמה במהלך הקרב על מוסקבה כחלק מאזור ההגנה מוסקבה, וב-25 בדצמבר 1941 שונה שמה ל**[[ארמיית ההלם השלישית]]**.

ב-7 ביולי 1942 הוקמה הארמייה מחדש, כחלק מחזית וורונז', ולמפקדה מונה מקסים אנטוניוק. הארמייה לחמה בקרבות ההגנה בוורונז', ולאחר מכן לחמה במבצע וורונז'-קסטרונסק. בחורף 1943 לחמה הארמייה בקרב חרקוב השלישי, ובקיץ אותה שמה לחמה בקרב קורסק כחלק מהחזית המרכזית. לאחר מכן לחמה הארמייה בקרב דנייפר ובמבצע דנייפר-קרפטי כחלק מהחזית האוקראינית הראשונה. בקיץ 1944 השתתפה הארמייה במבצע לבוב-סנדומייז', ובחורף 1945 לחמה במבצע ויסלה-אודר, ואף שחררה את מחנה אושוויץ. בהמשך לחמה הארמייה כחלק מהחזית האוקראינית הרביעית, והשתתפה במתקפת שלזיה העילית, מתקפת מוראביה-אוסטרבה, ובמאי 1945 השתתפה בקרב על פראג. באוגוסט 1945 פורקה הארמייה, ועל בסיסה הוקם המחוז הצבאי קובאן.

## הקמה ראשונה
הארמייה ה-60 הוקמה לראשונה באוקטובר 1941, כמערך מילואים של המחוז הצבאי של מוסקבה. היא כללה את דיוויזיות הרובאים 334, 336, 348, 358 ו-360 ואת דיוויזיית הפרשים ה-11. כל הדיוויזיות הללו הוקמו במחוז הצבאי הוולגה בחודשים הקודמים. היחידה הייתה בפיקודו של גנרל לוטננט פורקאייב. בדצמבר בוצע ארגון מחדש של יחידות הארמייה.

## מפקדים
* מקסים פורקאייב (15 בנובמבר 1941 - 25 בדצמבר 1941)
* מקסים אנטוניוק (7 ביולי 1942 - יולי 1942)
* איוואן צ'רניאחובסקי (יולי 1942 - אפריל 1944)
* פאבל קורוצ'קין (אפריל 1944 - אוגוסט 1945)

## קישורים חיצוניים
* הארמייה ה-60 באתר samsv 

60
60
ארמייה 60
הארמייה ה-59 (ברית המועצות)

**הארמייה ה-59** הייתה ארמייה סובייטית רב-זרועית, שמילאה תפקיד חשוב במהלך קרבות שונים במהלך מלחמת העולם השנייה.

הארמייה הוקמה ב-15 בנובמבר 1941, כחלק מהמחוז הצבאי הסיבירי, ולמפקדה מונה איוואן גאלאנין. הארמייה לחמה בקרבות השונים סביב לנינגרד כחלק מחזית וולחוב, ובשנת 1944 השתתפה במבצע לנינגרד-נובגורוד. לאחר מכן התקדמה הארמייה לעבר הגבול עם פינלנד, ולחמה בקרב מפרץ-ויבורג. בחורף 1945 הועברה הארמייה תחת פיקוד החזית האוקראינית הראשונה, ולחמה עמה במבצע ויסלה-אודר. לאחר מכן לחמה הארמייה בקרב על שלזיה, ובמאי 1945 השתתפה בקרב על פראג. ב-7 בספטמבר 1945 פורקה הארמייה, בעקבות סיום המלחמה.

## מפקדים
* איוואן גאלאנין (15 בנובמבר 1941 - 25 באפריל 1942)
* איוואן קורובניקוב (25 באפריל 1942 - 7 בספטמבר 1945)

## קישורים חיצוניים
* הארמייה ה-59 באתר samsv 

59
59
הארמייה ה-58 (רוסיה)

**הארמייה ה-58** היא ארמייה רוסית רב-זרועית של כוחות היבשה הרוסיים.

## היסטוריה
### מלחמת העולם השנייה
הארמייה הוקמה ב-15 בנובמבר 1941, כחלק מהמחוז הצבאי הסיבירי, ולמפקדה מונה וסילי קוזנצוב. הארמייה הועברה למחוז הצבאי ארכנגלסק, וב-25 במאי 1942 היא עברה שדרוג והפכה לארמיית הטנקים השלישית.

ב-25 ביוני 1942 הוקמה הארמייה מחדש מיחידות שונות, כחלק מחזית קלינין, והועמדה תחת פיקוד אלכסיי זיגין. הארמייה לא השתתפה בקרבות, וב-8 באוגוסט 1942 פורקה.

ב-30 באוגוסט 1942 הוקמה שוב הארמייה על בסיס הארמייה ה-24, ולמפקדה מונה וסילי חומנקו. הארמייה לחמה בקרב על קווקז, ולאחר מכן נטלה חלק במתקפת הנגד הרוסית בצפון-קווקז. לאחר מכן לחמה הארמייה במבצע קרסנודר, וכבשה את חופי ים אזוב. בספטמבר 1943 הועברה הארמייה תחת פיקוד המחוז הצבאי וולגה, וב-15 בנובמבר 1943 פורקה הארמייה. יחידותיה הועברו לארמיות סובייטיות אחרות, ומפקדתה תגברה את הפיקוד של המחוז הצבאי וולגה.

### מלחמת צ'צ'ניה השנייה (1999–2000)
הארמייה הוקמה מחדש ב-1995 במחוז הצבאי של צפון הקווקז מהקורפוס ה-42 בוולדיקווקז.
במהלך מלחמת צ'צ'ניה השנייה, הארמייה הייתה בפיקודו של לוטננט גנרל ולדימיר שאמנוב.

### מלחמת רוסיה-גאורגיה (2008)
ב-3 באוגוסט 2008 הועברו חמישה גדודים של הארמייה הרוסית ה-58 לקרבת מנהרת רוקי המקשרת את דרום אוסטיה של גאורגיה עם צפון אוסטיה של רוסיה.

ב-8 באוגוסט 2008 חצתה הארמייה ה-58 את הגבול לגאורגיה והשתתפה בלחימה נגד כוחות גאורגים, בעיקר בעיר צחינוולי. מפקד הארמייה, לוטננט גנרל אנטולי חרוליוב נפצע בפעולה.

### התערבות צבאית רוסית באוקראינה (2014-)
ביוני 2014 תפסו כוחות אוקראינים משגר BM-21 Grad פגום, אותו זיהו האוקראינים כציוד של הארמייה ה-58 של הפדרציה הרוסית.

גנרל מיור סרגיי קוזובלב הפך למפקד הארמייה ב-18 באוגוסט 2016. בסוף שנת 2016 הודיע משרד ההגנה הרוסי כי דיוויזיית הרובאים הממונעת ה-42 של המשמר הוקמה מחדש מחטיבת הרובאים הממונעת ה-8 של המשמר, חטיבת הרובאים הממונעת ה-17 של המשמר, וחטיבת רובאי המשמר ה-18. בינואר 2017, מפקד ארמיית המשמר ה-20, גנרל מיור יבגני ניקיפורוב, החליף את קוזובלב.

ערב מלחמת רוסיה-אוקראינה ב-2022, דווח כי מפקדת הארמייה ה-58 נפרסה בחצי האי קרים בפיקוד בין 12 ל-17 קבוצות טקטיות גדודיות.

## מפקדים
* וסילי קוזנצוב (15 בנובמבר 1941 - נובמבר 1941)
* ניקולאי מוסקבין (נובמבר 1941 - 25 במאי 1942)
* אלכסיי זיגין (25 ביוני 1942 - 8 באוגוסט 1942)
* וסילי חומנקו (30 באוגוסט 1942 - נובמבר 1942)
* קונדראט מלניק (נובמבר 1942 - 15 בנובמבר 1943)

## קישורים חיצוניים

* הארמייה ה-58 

58
58
לוזנאק

**לוּזֵנָאק** () היא קומונה קטנה במחוז ארייז' שבדרום-מערב צרפת, בחבל אוקסיטניה. נכון לשנת 2013 גרו בה כ-540 נפש.

הקומונה ממוקמת בהרי הפירנאים, בגובה הנע בין 594 ל-2,247 מטרים מעל לפני הים, ומרוחקת רק כ-20 ק"מ מהגבול עם אנדורה. את שטחה של הקומונה חוצה הנהר ארייז', על שמו נקרא המחוז כולו. 

הקומונה מפורסמת בעיקר בזכות מכרות הטלק שבשטחה, להם קיימים עדויות מסוף המאה ה-19, וכן בשל קבוצת הכדורגל שלה.

ראש העירייה נכון לחודש מאי 2016, כריסטיאן לובה, מכהן בתפקידו ברציפות מאז שנת 1977, מטעם המפלגה הסוציאליסטית הצרפתית.

בשנת 1979 כרתה לוזנאק ברית ערים תאומות עם העיר לאסינג  שבמדינת שטיריה באוסטריה.

## גלריית תמונות

קובץ:Luzenac1900.jpg|לוזנאק בשנת 1900
קובץ:Labouche Frères 1126 - LUZENAC - Ligne aérienne pour l'exploitation des carrières de talc.jpg|הובלת טלק מהמכרות באמצעות רכבל, תחילת המאה ה-20
קובץ:Stadeluzenac.JPG|היציע באצטדיון הקטן בלוזנאק
קובץ:LuzenacTalc.jpg|טלק המופק בלוזנאק


## קישורים חיצוניים

* 
* סטטיסטיקה ונתונים אודות לוזנאק, מתוך אתר האינטרנט של INSEE 

## הערות שוליים

קטגוריה:מידי פירנה: ערים
קופת חולים של פועלי השומרון

**קופת חולים של פועלי השומרון** - נוסדה בשנת 1916 על ידי שמואל יבנאלי, דוד רמז ונחום סנה.

## ייסוד קופת חולים של פועלי השומרון

זמן קצר לאחר ייסוד קופת חולים של פועלי הגליל, התארגנה הסתדרות פועלי השומרון. עד שנת 1916 נספחו פועלי השומרון אל "הסתדרות פועלי יהודה" ואל קופת החולים שלה, שנוסדה בשנת 1913. בגלל משבר מלחמת העולם הראשונה, המצוקה הכלכלית וקשיי התחבורה החליטו כ-200 פועלי השומרון להתארגן במסגרת נפרדת ולהוציא לפועל את החלטתם בדבר יסוד קופת חולים של פועלי השומרון. יעקב אפטר ממשרד קופת חולים של הסתדרות הפועלים החקלאים ביהודה, שהיה מנהל הסניף ביפו והד"ר הלל יפה, מנהל בית החולים בזכרון יעקב, סייעו רבות בארגון הקופה החדשה.

שלוש קופות החולים פעלו מתוך שיתוף מלא, בלי תחרות והשירות הטוב לפועל החולה ובריאותו של ציבור החברים עמד בראש מעייניהן.

## פירוק שלוש הקופות
במרץ 1917 השלטונות הטורקים ביצעו את גירוש תל אביב וגירוש יפו, ורוב המגורשים עברו לגליל העליון, המצב הכלכלי החמיר בעקבות מלחמת העולם הראשונה ובאביב 1917, זמן קצר לאחר הגירוש, נפגשו נציגי הסתדרויות הפועלים ביישוב כנרת מתוך מטרה להביא לידי כינוסה של ועידה, שבסיומה התאחדו כל הסתדרויות הפועלים לגוף אחד. הוועידה התכנסה ב-1918.

בשנים 1917–1918 בעקבות שינויים במערך הפוליטי של מפלגות הפועלים בארץ ישראל הפכו קופות החולים מארגונים אזוריים לגופים מפלגתיים ומשלוש הקופות האזוריות נוסדו שתי קופות החולים של אחדות העבודה וקופת חולים של הפועל הצעיר. בשנת 1921, לאחר הקמת ההסתדרות הכללית, התאחדו שתי קופות החולים לגוף אחד בחסות ההסתדרות שנקרא "קופת חולים הכללית של הפועלים העבריים בארץ ישראל". כל זאת על רקע העובדה שבקיץ 1918 השלים הצבא הבריטי את כיבוש ארץ ישראל, והתחילה תקופת המנדט הבריטי.

## ראו גם
* קופת חולים של הסתדרות הפועלים החקלאים ביהודה
* קופת חולים של פועלי הגליל
* הסתדרות פועלי יהודה

## לקריאה נוספת
* שפרה שוורץ, **קופת-חולים הכללית** - עיצובה והתפתחותה כגורם המרכזי בשירותי הבריאות בארץ ישראל, המרכז למורשת בן-גוריון, קריית שדה בוקר, הוצאת הספרים של אוניברסיטת בן-גוריון, בנגב, 1997.
* שפרה שוורץ, פוליטיקה ובריאות: המהלכים לקראת הקמתו של מערך קופות חולים ביישוב היהודי בארץ ישראל בזמן המנדט

## הערות שוליים

קטגוריה:היישוב: בריאות ורפואה
קטגוריה:היישוב היהודי בארץ ישראל בימי מלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:התקופה העות'מאנית בארץ ישראל
קטגוריה:מושבות השומרון
טיבריוס קלאודיוס אפאפרודיטוס

**טיבריוס קלאודיוס אֵפּאָפְרוֹדיטוס** (בלטינית: **Tiberius Claudius Epaphroditus**) היה עבד משוחרר של הקיסר הרומאי נירון.
## ביוגרפיה
הוא זכה לחירותו, ויחד אתה לאזרחות רומית מידי הקיסר קלאודיוס. שירת במנהל הקיסרי. בשנת 65 לספירה חשׂף את קשר פיסו להתנקש בחייו של נירון. ככל הנראה התמנה בשל כך לתפקיד המזכיר הממונה על התכתובת של הקיסר (a libellis). בשנת 68 ליווה את נירון בזמן בריחתו מרומא, ואף הנחית עליו את מכת החסד כשניסיון ההתאבדות שלו גרם לו ייסורים. במשך רוב תקופת הקיסרים הפלאביים חי ברומא ללא מפרע. עם זאת, בשנת 95 לספירה, לקראת סוף ימי שלטונו, דן אותו הקיסר דומיטיאנוס למוות, כדי שישמש דוגמה לכך שלעבדים אסור להרים יד על אדוניהם בשום מקרה.

אפאפרודיטוס היה בעליו של הפילוסוף המפורסם אפיקטטוס, אִפשֵר לו ללמוד פילוסופיה ואף שחרר אותו מעבדות. בכתביו מספר אפיקטטוס על מקרה בו נפל אדם לרגליו בתחינה, כיוון שהונו האישי הצטמצם לכלל 150,000 דרכמות. הדבר מלמד על מעמדו הרם של אפאפרודיטוס, שגם אנשים עשירים למדי יצאו לשחר לפתחו.

הדעות חלוקות לגבי זיהוי אפאפרודיטוס עם האיש לו הקדיש יוסף בן מתתיהו את קדמוניות היהודים.

## לקריאה נוספת

*.Fergus Millar. 1965. "Epictetus and the Imperial Court", *Journal of Roman Studies* 55: 141-148. http://www.jstor.org/stable/297436?seq=1#page_scan_tab_contents
*.Werner Eck. 1976. "Nero's Freigelassener Epaphroditus und die Aufdeckung der pisonischen Verschwörung", *Historia* 25, 1976, 381-384. http://www.jstor.org/stable/4435513?seq=1#page_scan_tab_contents


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:עבדים
קטגוריה:רומאים בתקופת הקיסרות
קטגוריה:נפטרים ב-95
איבט רודי

**איבט רודי** ( ; נולדה ב-10 באפריל 1929) היא סופרת ופוליטיקאית צרפתייה אשר תמכה בזרם הפמיניסטי הצרפתי.
היא הייתה חלק מהמפלגה הסוציאליסטית הצרפתית (1979-1981) שרה לזכויות נשים (1981-1986) וחברת פרלמנט.

## ביוגרפיה
רודי נולדה בפסק שבצרפת. בגיל 17 היא התחילה לעבוד וללמוד לימודי ערב בהשפעת אביה. ב-1962 קמה "התנועה הפמיניסטית הדמוקרטית" שהייתה הראשונה מסוגה בצרפת אליה הצטרפה בהמשך איבט רודי. ב-1963 היא מתרגמת את הספר "הפמיניסטית המסתורית" אשר יצא לאור בארצות הברית באותה התקופה, הספר הזה הוא ביטוי של תחושותיה ושל מה שרצתה לעשות בהמשך חייה. ב-1965 הבינה כי עליה להתחיל את דרכה בפוליטיקה על מנת לעורר את השיח הציבורי הפמיניסטי.

ב-1979 מונתה איבט רודי לחברת הפרלמנט האירופי מטעם צרפת. ב-1981 היא נכנסת לממשלה כחלק ממפלגתו של פרנסואה מיטראן והקימה את אגודת הנשים העיתונאיות. ב-1982 היא מעורבת בחקיקת חוקים למען זכויות נשים לגבי הפלה ומנציחה גם את זכרם של קורבנות הלחימה באי שוויון מגדרי. למרות זאת, לא כל פועלה צלח וב-1983, החוק שחוקקה נגד סקסיזם כשל כישלון חרוץ ועורר ביקורת נוקבת וקשה מצד אלו המגנים על זכויות העיתונות.

ב-1989 נבחרה רודי לראש עיריית ליסיו. ב-1992, לאחר השתתפותה באספה אירופאית באתונה בנושא שוויון מגדרי, הקימה איבט רודי את "אגודת הנשים" שתפקידה לקדם את מעמד האישה בחברה. כמו כן הוציאה באותה שנה לאור את ספרה "ממה הם (גברים) מפחדים". ב-1996 החליטה איבט רודי לכנס אספה של מספר נשים ידועות, ביניהן שרות לשעבר, על מנת לעסוק במעמד האישה והציעה במעמד זה לחוקק חוק שמונע מנבחר ציבור שכבר נבחר להיבחר בשנית. היא סיימה את תפקידה כראש עיריית ליסיו בשנת 2001. ב-2007 הייתה איבט רודי האישה הראשונה שלקחה חלק במאבק הנשיאותי נגד סרקוזי לצד סגולן רויאל.

ב-2017 חשבה להצביע לבנואה המון בבחירות של המפלגה הסוציאליסטית הצרפתית, אך שינתה את דעתה בעקבות אמירתו לגבי כיסוי הראש של המוסלמיות הצרפתיות.
.

## תפקידים
*חברת הפרלמנט האירופי 1979 - 1981
*שרה לזכויות נשים - 1985-1986
*חברת המחוז השלישי של קלבדוס - 2 באפריל 1986 - 14 במאי 1988, 13 ביוני 1988 - 1 באפריל 1993, 1 ביוני 1997 - 18 ביוני 2002
*ראש עיריית ליסיו - מרץ 1989 - מרץ 2001

## תפקידים יצוגיים
*קצינת לגיון הכבוד (14 ביולי 2013)

## ספרים
*"קדימה נשים - סיפור קטן על הקשר בין המפלגה הסוציאליסטית הצרפתית לבין הדמויות הפמיניסטיות הבולטות בצרפת" (צרפתית), (2005).

*"הנשים בשליטה" (צרפתית), (1982).

*ממה הם (גברים) מפחדים?" (צרפתית), (1995).

*"בגלל הנשים" (צרפתית), (1985).

*"פרנקופוניה - מתרבות לפוליטיקה" (צרפתית), (1998).

## ראו גם
*פרנסואז גירו
*קרולין דה האז
*קלמנטין אוטאן

## קישורים חיצוניים

* רשימת השרות הצרפתיות 
* רשימת השרות בצרפת שעסקו בזכויות נשים 
*  

## הערות שוליים

קטגוריה:פמיניסטיות צרפתיות
קטגוריה:פוליטיקאיות צרפתיות
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1929
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1929
הארמייה ה-13 (ברית המועצות)

**הארמייה ה-13** הייתה ארמייה סובייטית רב-זרועית, שמילאה תפקיד חשוב במהלך קרבות שונים במהלך מלחמת העולם השנייה.

## היסטוריה
הארמייה הוקמה בספטמבר 1939 על בסיס קבוצת הצבא אודסה, כחלק מהחזית האוקראינית, והועמדה תחת פיקוד פיליפ פרוסינוב. הארמייה השתתפה בפלישת ברית המועצות לפולין, וב-13 בספטמבר שונה שמה ל**הארמייה ה-13**. לאחר סיום הקרבות פורקה הארמייה.

ב-25 בדצמבר 1939 הוקמה הארמייה מחדש, והועמדה תחת פיקוד ולדימיר גרנדאל. הארמייה השתתפה במלחמת החורף כנגד פינלנד, ובאפריל 1940 פורקה הארמייה.

ב-5 במאי 1941 הוקמה הארמייה מחדש, כחלק מהחזית המערבית, ולמפקדה מונה פיוטר פילאטוב. הארמייה לחמה בקרב ביאליסטוק-מינסק ובקרב סמולנסק, וספגה בהם אבדות כבדות. לאחר מכן לחמה הארמייה בקרבות הקשים סביב מוסקבה, ולאחר מכן השתתפה במתקפת הנגד הרוסית באזור מוסקבה. בקיץ 1942 לחמה הארמייה במבצע וורונז'-וורושילובגרד, ובחורף 1943 לחמה הארמייה במבצע וורונז'-קסטרונסק. בקיץ 1943 לחמה הארמייה בקרב קורסק, ולאחר מכן לחמה הארמייה בקרב דנייפר ובמבצע דנייפר-קרפטי. בקיץ 1944 לחמה הארמייה במבצע לבוב-סנדומייז', ובחורף 1945 נטלה חלק במבצע ויסלה-אודר. לאחר מכן לחמה הארמייה בקרב על ברלין ובקרב על פראג, ולאחר מכן נטלה חלק במיגור צבא השחרור הרוסי של אנדריי ולאסוב.

לאחר המלחמה הייתה הארמייה חלק מהמחוז הצבאי הקרפטי, ולאחר קריסת ברית המועצות נהייתה חלק מצבא אוקראינה.

## מפקדים
* פיליפ פרוסינוב (13 בספטמבר 1939 - אוקטובר 1939)
* ולדימיר גרנדאל  (25 בדצמבר 1939 - מרץ 1940)
* פיליפ פרוסינוב (מרץ 1940 - אפריל 1940)
* פיוטר פילאטוב (5 במאי 1941 - 8 ביולי 1941)
* פיודור רמזוב  (9 ביולי 1941 - 13 ביולי 1941)
* ואסילי גראסימנקו (14 ביולי 1941 - 26 ביולי 1941)
* קונסטנטין גולובב (26 ביולי 1941 - 30 באוגוסט 1941)
* אבקסנטי גורודוניאנסקי (30 באוגוסט 1941 - 2 בינואר 1942)
* ניקולאי פוחוב (2 בינואר 1942 - מאי 1945)

## קישורים חיצוניים
* הארמייה ה-13 

13
13
ארמייה 13
פדינגטון 2

**פדינגטון 2** (באנגלית: **Paddington 2**) הוא סרט קומדיה לייב-אקשן בריטי משנת 2017 המבוסס על ספר הילדים הפופולרי "הרפתקאות הדוב פדינגטון" מאת מייקל בונד. את הסרט ביים פול קינג והפיק דייוויד היימן. הוא סרט המשך ל"הדוב פדינגטון" מ-2014.

בסרט מככבים בן וישו, יו בונוויל, סאלי הוקינס, ג'ולי וולטרס, ג'ים ברודבנט, פיטר קפלדי ויו גרנט. הסרט יצא לאקרנים בהקרנת בכורה בנובמבר 2017 בממלכה המאוחדת.

## תקציר עלילת הסרט
הדוב פדינגטון, שמתגורר עכשיו אצל משפחת בראון, רוכש מוניטין גדלים והולכים בין שכניו. הוא רואה ספר פופ-אפ יחיד במינו ויקר המציאות של מקומות מפורסמים בלונדון בחנות העתיקות של מר גרובר, ועובד במספר עבודות על מנת לקנות אותו במתנה ליום הולדתה ה-100 של דודה לוסי, שחלמה כל ימיה על ביקור בבירת אנגליה. פדינגטון עד לגנבת הספר בידי שחקן שירד מגדולתו ומבקש להשיבה לו בעזרת הספר, שהוא מאמין כי יוביל אותו למטמון. פדינגטון דוהר בעקבות הגנב על גב של כלב רחוב גדול שהתיידד עמו, אך השוטרים טועים לראות בו את הגנב ועוצרים אותו. פדינגטון איננו יודע את זהותו אבל הקלסתרון שהוא עוזר לצייר מסייע בזיהויו, ומשפחת בראון מתגייסת בהרכב מלא לתפיסת הגנב ולזיכוי פדינגטון, היושב בכלא על לא עוול בכפו.

## צוות השחקנים

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
* 
קטגוריה:סרטי 2017
קטגוריה:סרטי הרפתקאות
קטגוריה:סרטי קומדיה בריטיים
קטגוריה:סרטים על דובים
קטגוריה:סרטים בריטיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטי המשך
סולג'ר פילד

**סולג'ר פילד** () הוא אצטדיון הממוקם בשיקגו, המשמש כאצטדיון הבית של שיקגו ברס מה-NFL, ושיקגו פייר מה-MLS. תפוסתו היא 63,500 מקומות. האצטדיון ממוקם על ימת מישיגן צמוד לפאלאס מקורמיק.

האצטדיון נבנה ב-1922 ונפתח ב-1924. ב-1959 אירח את טקסי הפתיחה והנעילה של המשחקים הפאן אמריקאיים. ב-1994 אירח חלק ממשחקי גביע העולם בכדורגל לשנת 1994. ב-2002 האצטדיון שופץ ונבנה כמסגרת על האצטדיון המקורי. נפתח מחדש ב-2003. האצטדיון גם אירח חלק מגביע העולם בכדורגל נשים 1999, גביע הזהב 2007, גביע הזהב 2009, גביע הזהב 2011, גביע הזהב 2013, גביע הזהב 2015, קופה אמריקה 2016 וגביע הזהב 2019.

## גלריה

קובץ:Soldier Field Chicago aerial view.jpg|
קובץ:Soldier Field aerial.jpg|
קובץ:2014 NHL Stadium Series, Soldier Field.JPG|
קובץ:UsavsHonduras.JPG|
קובץ:Soldier Field, Chicago, Illinois.jpg|


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ארצות הברית: אצטדיוני פוטבול
קטגוריה:אצטדיוני כדורגל בארצות הברית
קטגוריה:שיקגו: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:שיקגו ברס
קטגוריה:אצטדיוני מונדיאל 1994
קטגוריה:אצטדיוני גביע העולם בכדורגל נשים 1999
ז'אן לנוון

**ז'אן-מארי לנוון** (בצרפתית: **Jeanne Lanvin**; 1 בינואר 1867 – 6 ביולי 1946) הייתה מעצבת הוט קוטור צרפתייה. ייסדה את "בית האופנה "לנוון" ואת חברת הבשמים "בשמי לנוון".

## ביוגרפיה
ז'אן לנוון נולדה בפריז, ביתם של קונסטנטין לנוון וסופי דשייס והייתה לצעירה מבין 11 האחים. 
בגיל 16 עבדה כמעצבת כובעים בחברת מאדאם פליקס (Madame Félix), ולאחר מכן ב-1889 עברה לשכונת פאובורג הקדוש, גם שם התפרנסה מעבודתה כמעצבת כובעים.

בשנת 1909 הצטרפה לנוון לאגודת התרבות, צעד אשר ביסס את מעמדה כמעצבת אופנת עילית. הבגדים אשר עיצבה לנוון לביתה משכו את תשומת הלב של בעלי ממון אשר ביקשו עותקים גם לילדיהם. במהרה, עיצבה לנוון בגדים גם לאימהותיה. שמותיהם של לקוחותיה היו מהידועים באירופה כולה.
החל מ-1923 האימפריה של לנוון כללה מפעל בדים בנאנטרי. כמו כן, ב-1920 פתחה חנויות שונות לעיצוב הבית, הלבשת גברים, פרוות והלבשה תחתונה.

לנוון קיבלה תוארי אצולה מלגיון הכבוד הצרפתי.

## השפעה מתמשכת
מותג האופנה של לנוון פועל תחת שמה בימים אלה בפריז. כמו כן, משרדה של לנוון נשמר עד היום בפריז ומהווה מוקד תיירותי לחובבי אופנה. בשנת 2001 נבחר אלבר אלבז, מעצב אופנה ישראלי שנולד במרוקו 15 שנה אחרי מותה של לנוון, להוביל את הבית שקרוי על שמה.

## קישורים חיצוניים

* אתר המותג Lanvin 

## הערות שוליים

קטגוריה:מעצבות אופנה צרפתיות
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1867
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1867
קטגוריה:נפטרות ב-1946
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1946
חזית קרליה

**חזית קרליה** (ברוסית: **Каре́льский фронт**) הייתה חזית, של הצבא האדום שלחמה במלחמת העולם השנייה.

## היסטוריה
החזית הוקמה ב-23 באוגוסט 1941, בעקבות פיצולה של החזית הצפונית לחזית לנינגרד וחזית קרליה. כמפקדה הראשון של החזית מונה ולריאן פרולוב, והיא הגנה על הגזרה בין ימת לדוגה והנהר סוויר עד לאוקיינוס הקרח הצפוני באזור מורמנסק. החזית השתתפה במלחמת ההמשך והשתתפה בקרבות כנגד צבא פינלנד והוורמאכט. ב-1944 השתתפה החזית יחד עם חזית לנינגרד בהתקפה הסופית על פינלנד, שהובילה לכיבוש שטח גדול יחסית של 100 ק"מ. המתקפה נבלמה בסופו של דבר מבלי שהסובייטים הצליחו לכבוש את פינלנד עצמה, אולם ב-19 בספטמבר של אותה שנה נאלצו הפינים לחתום על חוזה שלום. באוקטובר ניהלה החזית את מבצע פטאסמו-קירקינס לכדה חלק מצפון פינלנד וממחוז פינמרק בנורווגיה. ב-15 בנובמבר של אותה שנה פורקה החזית, וחייליה נשלחו למזרח הרחוק הרוסי והיוו מאוחר יותר את הבסיס ליצירת חזית המזרח הרחוק הראשונה.

## מפקדים
* ולריאן פרולוב (23 באוגוסט 1941 - פברואר 1944)
* קיריל מרצקוב (פברואר 1944 - 15 בנובמבר 1944)

## קישורים חיצוניים

* חזית קרליה 

## הערות שוליים

קטגוריה:חזיתות סובייטיות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:קבוצות ארמיות של בעלות הברית במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מלחמת ההמשך
חזית אוריול

**חזית אוריול** (ברוסית: **Орловский фронт**) הייתה חזית, קצרת ימים של הצבא האדום אשר התקיימה במהלך מלחמת העולם השנייה.

## היסטוריה
ב-24 במרץ הורה הסטבקה לפרק את חזית קורסק, ולהקים את חזית אוריול. וב-27 במרץ פורקה החזית בפועל. הארמייה ה-60 הועברה להחזית המרכזית, הארמייה ה-38 לחזית וורונז'. חזית אוריול קיבלה את ארמיית האוויר ה-38, וכן את המטה של חזית קורסק. מפקדה של חזית קורסק, מקס רייטר מונה למפקד חזית אוריול, אשר קיבלה גם את הארמייה ה-61 מהחזית המערבית ואת הארמייה ה-28 מהחזית המרכזית. החזית החדשה לא האריכה ימים, ועוד באותו החודש שונה שמה לחזית בריאנסק.

## קישורים חיצוניים
* חזית אוריול 

## הערות שוליים

קטגוריה:חזיתות סובייטיות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:קבוצות ארמיות של בעלות הברית במלחמת העולם השנייה
חזית וולחוב

**חזית וולחוב** (), הייתה קבוצת ארמיות, שהשתייכה לצבא הסובייטי במלחמת העולם השנייה, ומילאה תפקיד מרכזי בקרב לנינגרד.

ב-17 בדצמבר 1941 הוקמה חזית וולחוב, על בסיס כוחות מחזית לנינגרד, ולמפקדה מונה קיריל מרצקוב. החזית לחמה בקרבות השונים במהלך המצור על לנינגרד, וב-23 באפריל 1942 פורקה החזית. החזית הוקמה מחדש ב-8 ביוני 1942, ולמפקדה מונה שוב קיריל מרצקוב. החזית לחמה בקרבות השונים בגזרה הצפונית, ובכלל זה במבצע ניצוץ ובמבצע לנינגרד-נובגורוד, וב-15 בפברואר 1944 פורקה החזית.

## מפקדים
* קיריל מרצקוב (17 בדצמבר 1941 - 23 באפריל 1942)
* קיריל מרצקוב (8 ביוני 1942 - 15 בפברואר 1944)

## קישורים חיצוניים
* החזיתות הסובייטיות במלחמה 
* חזית וולחוב 

קטגוריה:חזיתות סובייטיות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:קבוצות ארמיות של בעלות הברית במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:1941 בברית המועצות
קטגוריה:1942 בברית המועצות
קטגוריה:1943 בברית המועצות
קטגוריה:1944 בברית המועצות
חזית הקווקז (ברית המועצות)

**חזית הקווקז** (ברוסית: **Кавказский фронт**) הייתה חזית, של הצבא האדום שלחמה במלחמת העולם השנייה.

## היסטוריה
החזית הוקמה ב-30 בדצמבר 1941 על בסיס חזית עבר הקווקז. כמפקדה הראשון מונה דמיטרי קוזלוב והיא כללה את הארמיות ה-44, ה-45, ה-46, ה-47 וה-51. החזית סיימה את קרב קרץ' אשר החל בתחילת אותו החודש, ונחלה הפסד צורב מול כוחות הוורמאכט. בשל הקרב, נאלצה החזית לפנות את חצי האי קרץ' ולסגת אל חצי האי קרים, וב-28 בינואר 142 שונה שמה לחזית קרים.

## קישורים חיצוניים
* חזית הקווקז  

## הערות שוליים

קטגוריה:חזיתות סובייטיות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:קבוצות ארמיות של בעלות הברית במלחמת העולם השנייה
חזית העתודה

**חזית העתודה** (ברוסית: **Резервный фронт**) הייתה חזית, של הצבא האדום שלחמה במלחמת העולם השנייה.

## היסטוריה
חזית העתודה הוקמה ב-30 ביולי 1941, וכמפקדה הראשון מונה גאורגי ז'וקוב, אשר יום קודם לכן פוטר בידי סטלין מתפקיד ראש המטה הכללי. החזית כללה את הארמיות ה-24 ה-28, ה-29, ה-30, ה-31 וה-32. החזית השתתפה בקרב סמולנסק ובקרבות באזור מוסקבה, ובספטמבר הועבר ז'וקוב לפקד על חזית לנינגרד והפיקוד על חזית העתודה עבר לסמיון בודיוני. החזית כותרה באזור ויאזמה, וב-10 באוקטובר שרידיה אוחדו לתוך החזית המערבית בפיקודו של ז'וקוב. ב-12 במרץ 1943 הוקמה החזית מחדש וכמפקדה מונה מקס רייטר. החזית כללה את ארמיית המילואים ה-2 הארמייה ה-24, ה-53, ה-66, ה-47, ה-46 וארמיית המשמר המשוריינת החמישית. החזית לא לקחה חלק בקרבות, וכבר ב-23 במרץ פורקה ועל בסיסה הוקמה חזית קורסק.

## מפקדים
* גאורגי ז'וקוב (30 ביולי 1941 - ספטמבר 1941)
* סמיון בודיוני (ספטמבר 1941 - 10 באוקטובר 1941)
* מקס רייטר (12 במרץ 1943 - 23 במרץ 1943)
 
## קישורים חיצוניים
* חזית העתודה 

## הערות שוליים

קטגוריה:חזיתות סובייטיות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:קבוצות ארמיות של בעלות הברית במלחמת העולם השנייה
המקהלה הלאומית של לטביה

**המקהלה הלאומית של לטביה** (בלטבית: **Valsts Akadēmiskais koris LATVIJA**, מילולית "מקהלת המדינה לטביה") נוסדה לפני 75 שנים. היא נחשבת למקהלה המקצועית הגדולה ביותר במדינות הבלטיות, עם חמישים זמרים מעולים.
## פעילות
המקהלה הלאומית של לטביה היא אחת המקהלות המבוקשות ביותר באירופה. הרפרטואר שלה כולל יצירות ווקאליות מתקופת הרנסאנס ועד ימינו, תוך שימת דגש על יצירות מן המאות ה-19 וה-20. בשנים האחרונות מרחיבה המקהלה את הרפרטואר שלה לסוגות שונות, כולל מוזיקה עכשווית, פופ ומוזיקה לסרטים.

המנהל המוזיקלי של המקהלה הלטבית ומנצחה מאז 1997 הוא מאריס סירמאיס (Māris Sirmais). היא הופיעה תחת שרביטם של מנצחים ידועי שם, בהם מאריס יאנסונס, זובין מהטה, ואלרי גרגייב, נמה ירווי, פאבו ירווי, דייוויד זינמן, סימון יאנג ואנדרס מוסטונן ושרה עם תזמורות חשובות, בהן תזמורת הקונצרטחבאו מאמסטרדם, התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הסימפונית ירושלים, תזמורת רדיו בוואריה ועוד.

בנובמבר 2016 השתתפה המקהלה הלאומית של לטביה, יחד עם מקהלת עמק חפר והתזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון, בניצוח אנדרס מוסטונן, בביצוע הרקוויאם של ורדי. כמו כן שרה המקהלה יצירות א-קפלה מתקופת הרנסאנס עד ימינו בקונצרט בסדרת "קאמרי בצהרי שישי" של תזמורת ראשון לציון, גם הפעם בניצוח אנדרס מוסטונן.

## הקלטות
* פסקול הסרט "הבושם", עם הפילהרמונית של ברלין בחברת EMI,  2006
* הקלטות שונות בחברות "אונדין", "הרמוניה מונדי", "האחים ורנר" וחברות לטביות, גרמניות ובלגיות שונות.

## פרסים ואותות הוקרה
* פרס המוזיקה הגדולה של לטביה, שמונה פעמים
* פרס ממשלת הרפובליקה הלטבית
* פרס ראשון בתחרות הלאומית להקלטת מוזיקה קלאסית בלטביה

## קישורים חיצוניים
*

* המקהלה הלאומית של לטביה בעמוד הבית של האופרה הישראלית החדשה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מקהלות
קטגוריה:לטביה: תרבות
בן קיפריס

**בן קיפריס** (נולד ב-12 במאי 1992) הוא שחקן ישראלי.

## ביוגרפיה
קיפריס נולד וגדל בירושלים ולמד בתיכון לאמנויות במסלול תיאטרון. הופעתו הראשונה על המסך הייתה בסרט "פעם הייתי" של אבי נשר, כשהיה בן 17. בצעירותו התחרה באגרוף תאילנדי והיאבקות. היה חבר במספר להקות שאיתן הופיע בתור זמר וגיטריסט.

## קריירה

### טלוויזיה
בשנת 2011 גילם מספר דמויות בתוכנית המערכונים "מטר שבעים".

בשנת 2014 שיחק בסדרה "עמוק במים".

בשנת 2016 גילם את "מוח" בסדרה "פלאשבק".

בשנת 2017 גילם את יניב בסדרה "ראש גדול 6".

השתתף במספר פרסומות, ביניהן עבור "ספרייט", "אורביטול" ו"ביפ".

### קולנוע
בשנת 2009 גילם את יוסף בסרט "סוד קבור".

בשנת 2010 גילם את יורם בסרטו של אבי נשר, "פעם הייתי".

בשנת 2019 גילם את בן בסרט "היום שאחרי לכתי".

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1992
צפון ונקובר

250px|ממוזער|שמאל|העיר צפון ונקובר
**צפון ונקובר** (באנגלית: **North Vancouver**) היא עיר השוכנת בגדה הצפונית של מפרצון בורארד בקולומביה הבריטית שבקנדה. שטח העיר 11 קמ"ר ובה מעל 58,000 נפש נכון לשנת 2021. העיר מדורגת המקום ה-100 במספר התושבים מבין ערי קנדה ובמקום ה-17 בקולומביה הבריטית. מכל עבריה ביבשה היא גובלת במחוז המוניציפלי צפון ונקובר. 

ההתיישבות במקום התאגדה לעיר בשנת 1907. אזור זה היה האזור המיושב השני, להוציא יישובים ילידיים, באזור האורבני של ונקובר של ימינו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:קנדה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1907
צפון ונקובר (מחוז מוניציפלי)

250px|ממוזער|שמאל|מחוז צפון ונקובר
**המחוז המוניציפלי של צפון ונקובר** הוא מחוז מוניציפלי בעל אופי עירוני-פרברי מצפון למפרצון בורארד בקולומביה הבריטית, קנדה. המחוז המוניציפלי  הוא חלק מהמטרופולין של ונקובר.

המחוז המוניציפלי של צפון ונקובר מקיף את העיר צפון ונקובר משלושה עבריה. מצפון גובל המחוז המוניציפלי של צפון וונקובר בהרי הגדה הצפונית, במערב הוא גובל במערב ונקובר ובמזרח בפיורד Indian Arm.

שטח המחוז המוניציפלי של צפון וונקובר הוא 160.76 קמ״ר ובו אוכלוסייה של 84,412 נפש. מבחינת כמות אוכלוסייה מדורג המחוז המוניציפלי של צפון ונקובר במקום ה־61 בקנדה.

בסוף המאה ה-19 נבנה באזור הגשר התלוי קפילנו, גשר תלוי באורך של כ-120 מ'. בשנת 1954 לוויסות זרימת המים בנהר הסתיימה בניית סכר קליבלנד.

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר המחוז

קטגוריה:קנדה: חלוקה מנהלית
פאראנאק מרגוליס

**פאראנאק מרגוליס** (**Faranak Margolese**; נולדה ב-1972) היא סופרת אמריקאית-ישראלית, מחברת הספר Off The Derech, ובתרגום עברי בשם "היוצאים", העוסק בתופעת עזיבת צעירים את העולם היהודי האורתודוקסי בימינו.

## ביוגרפיה
מרגוליס נולדה במנצ'סטר, אנגליה, ב-1972. היא נינתו של הרב הראשי לשעבר של טהראן. היא גדלה בלוס אנג'לס להורים שהיגרו מאיראן, בבית ספרדי מסורתי. למדה בבית הספר התיכון של "ישיבה יוניברסיטי" בלוס אנג'לס. היא בעלת תואר BA בפילוסופיה מ-Stern College ותואר שני בכתיבה עיונית מאוניברסיטת קולומביה בניו יורק.

בין 1995 ל-1997 שימשה כמרצה שלא מן המניין בישיבה יוניברסיטי ובקווינס קולג', שם לימדה כתיבה עיונית.

שימשה כעורכת מהדורת 1999 של *Freedom in the World*, הדוח השנתי שמפרסם Freedom House. כמו כן שימשה כעורכת ב-*Los Angeles Jewish Times*.

עלתה לישראל ב-2002 עם בעלה הפילנתרופ דייוויד מרגוליס, מייסד SiriusXM, רשת שידורי הרדיו הגדולה בארצות הברית. הם התגוררו בירושלים, ובשנת 2017 התגרשו.

## Off the Derech
מרגוליס קיבלה את הרעיון לכתיבת *Off the Derech: Why Observant Jews Stop Practicing Judaism, How to Respond to the Challenge* כאשר התגוררה בניו יורק, ושמה לב שרבים מבין חבריה שגדלו בבתים אורתודוקסיים הפסיקו לקיים מצוות. במשך חמש שנים היא חקרה את הנושא, קיימה ראיונות עם אנשים שהפסיקו לקיים אורח חיים אורתודוקסי, וערכה סקר מקוון בו נטלו חלק רבים נוספים. היא אף ראיינה רבנים, מחנכים, פסיכולוגים וראשי ארגונים קהילתיים.

הספר דן בסיבות שהביאו אותם לכך, ומציע צעדי מנע שבהם יכולה לנקוט הקהילה היהודית. מרגוליס כותבת כי "זהו האתגר הגדול ביותר העומד כיום בפני העולם היהודי."

מבקרים שיבחו את מרגוליס על שכתבה את "הספר החשוב הראשון הבוחן את תופעת ההתבוללות בימינו מנקודת מבטם של היוצאים בשאלה". הרב אברהם טברסקי אמר כי מדובר ב"ספר חובה לכל רב, מורה והורה". בכתב העת *Publisher's Weekly* נכתב כי "מסקנתה של מרגוליס ("איננו יכולים לצמצם את גדולתו של אלוהים למידותיו של הנתיב בו אנו פוסעים") תעורר הד חיובי בליבם של קוראים מכל הדתות."

## היוצאים
בשנת 2017, לאחר הוצאת המהדורה האנגלית, יצא ספרה של מרגוליס "היוצאים", בהוצאת סלע מאיר. זהו תרגום של הספר Off the Derech, Israel edition. בדומה לספרה הקודם אשר יצא ב-2005, גם כאן מרגוליס ניסתה לברר מהן הסיבות ליציאה בשאלה. אך בניגוד לספרה "off the derech", בספר זה בחרה להתמקד בתושבי מדינת ישראל ולרכז את הממצאים ואת ההבדלים השונים בספר נפרד. הספר מבוסס על מחקר שערכה מרגוליס, שבמסגרתו ראיינה מאות יוצאים בשאלה, רבנים, פסיכולוגיים, אנשי חינוך וראשי תוכניות.

## קישורים חיצוניים

* אתר הספר Off The Derech 

## הערות שוליים

קטגוריה:מחברות ספרי עיון אמריקאיות
קטגוריה:מחברי ספרי עיון אמריקאים
קטגוריה:מחברות ספרי עיון ישראליות
קטגוריה:מחברי ספרי עיון ישראלים
קטגוריה:מחברי ספרי עיון יהודים
קטגוריה:ישראליות ילידות אנגליה
קטגוריה:ישראלים ילידי אנגליה
קטגוריה:עולות בשנות ה-2000
קטגוריה:עולים בשנות ה-2000
קטגוריה:בוגרי ישיבה יוניברסיטי
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1972
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1972
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1972
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1972
מקס רייטר

**מקס אנדרייביץ' רייטר** (ברוסית: **Макс Андреевич Рейтер**; 24 באפריל 1886 - 6 באפריל 1950) היה גנרל סובייטי ממוצא לטבי אשר שירת במלחמת העולם השנייה.

## ביוגרפיה
### תחילת דרכו
רייטר נולד ב-24 באפריל 1886 למשפחה לטבית בפלך קורלנד שהשתייך אז לאימפריה הרוסית. שמו המקורי היה **מרטינס רייטרס** (בלטבית: **Mārtiņš Reiters**). בשנת 1906 התגייס רייטר לצבא האימפריה הרוסית, וב-1910 סיים את האקדמיה הצבאית באירקוטסק. במהלך מלחמת העולם הראשונה, פיקד רייטר על פלוגה, מילא תפקידי מטה והגיע לדרגת פולקובניק. הוא נפל בשבי צבא הקיסרות הגרמנית בפברואר 1918, במהלך מבצע אגרוף, ונשלח למחנה שבויים בפרוסיה המזרחית. הוא שוחרר מהשבי ב-1919, ועם שחרורו הצטרף למפלגה הבולשביקית והתגייס לצבא האדום. הוא לחם בשורות הצבא האדום במלחמת האזרחים ברוסיה, וב-1921 מונה למפקד בריגדה, ולאחר מכן לסגן מפקד הדיוויזיה ה-11, והשתתף גם במלחמה הפולנית-סובייטית ובדיכוי מרד קרונשטאדט. ב-1922 הוענק לו בפעם הראשונה עיטור הדגל האדום (הוא עתיד לזכות בעוד שלושה עיטורים כאלו).

ב-1924 מונה למפקד דיוויזיית החוף ה-2, וב-1929 מונה למפקד הדיוויזיה ה-36 והשתתף עמה במלחמה קצרה כנגד הרפובליקה הסינית באותה שנה. ב-1932 מונה למפקד הדיוויזיה ה-73, ובנובמבר 1935 סיים את האקדמיה הצבאית פרונזה, ומ-1936 עד 1939 היה ראש מחלקת ההדרכה הצבאית במטה הכללי, ולאחר מכן היה מפקד הקורפוס ה-34. בינואר 1940 מונה לסגן מפקד המחוז הצבאי הקווקזי, וב-4 ביוני של אותה שנה הועלה לדרגת לייטנט גנרל. ביולי מונה לסגן מפקד המחוז הצבאי צפון הקווקז.

### מלחמת העולם השנייה

עם תחילתו של מבצע ברברוסה היה רייטר סגן מפקד המחוז הצבאי צפון הקווקז, וב-22 ביוני 1941 מונה למפקד המחוז. הוא החזיק בתפקיד עד דצמבר של אותה שנה, ובפברואר 1942 מונה לסגן מפקד חזית בריאנסק, ומאוחר יותר באותו החודש מונה לסגן מפקד החזית המערבית. ב-8 במרץ של אותה שנה מונה למפקד הארמייה ה-20, ופיקד עליה עד 2 בספטמבר 1942. ב-30 בינואר 1943 הועלה לדרגת גנרל-פולקובניק ומונה למפקד חזית בריאנסק, אשר ב-12 במרץ 1943 הפכה לחזית העתודה. ב-23 במרץ פורקה החזית שוב, והפכה לחזית קורסק. חזית זו פורקה כבר ב-27 במרץ, ורייטר הועבר לפקד על חזית אוריול אשר פורקה יום לאחר מכן והפכה לחזית בריאנסק החדשה. רייטר פיקד על החזית עד 6 ביולי 1943 עת מונה למפקד המחוז הצבאי הערבה. ביולי של אותה שנה מונה לסגן מפקד חזית וורונז', והחזיק בתפקיד עד תחילת אוגוסט. ב-22 בספטמבר 1943 מונה למפקד המחוז הצבאי דרום אורל, והחזיק בתפקיד עד דצמבר 1945.

### אחריתו
מינואר 1946 עד אפריל 1950 פיקד על צכללה להכשרת קצינים בכירים, וב-6 באפריל של אותה שנה מת בביתו במוסקבה והוא בן 63.

## קישורים חיצוניים

*מקס רייטר באתר הגנרלים של מלחמת העולם השנייה 
* 

קטגוריה:גנרלים סובייטים
קטגוריה:מפקדי ארמיות בצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אנשי הצבא האדום במלחמת האזרחים ברוסיה
קטגוריה:אנשי צבא רוסים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:רוסים שנשבו במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מעוטרי עיטור לנין
קטגוריה:מעוטרי עיטור סובורוב
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום
קטגוריה:אנשי הצבא האדום בקרב קורסק
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1886
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1950