וילפריד ישראל

[שמאל|ממוזער|250px|מוזיאון וילפריד ישראל בקיבוץ [הזורע]]
**וילפריד ישראל** (באנגלית: **Wilfrid Israel**; 11 ביולי 1899 – 1 ביוני 1943) היה סוחר ונדבן אנגלי-גרמני יהודי, פעיל בתנועה הציונית ובעליית הנוער. פעל רבות להצלת יהודים באירופה בעת השלטון הנאצי. אוסף אומנות נרחב שהוריש לקיבוץ הזורע היווה את הבסיס להקמת מוזיאון וילפריד ישראל לאמנות ולידיעת המזרח.

## ביוגרפיה

וילפריד ישראל נולד בלונדון, היה בן למשפחת ישראל, משפחת סוחרים ידועה מברלין, וצאצא לרב הראשי האורתודוקסי לאימפריה הבריטית, ר' נתן מרקוס אדלר. אביו, ברתולד ישראל (1868–1935), היה הבעלים של בית כלבו גדול ומבוסס בברלין, ונודע כנדבן הנוהג לסייע למפעלים יהודיים.

בגיל 22 נכנס ישראל לעסק המשפחתי, "בית המסחר נתן ישראל" (Kaufhaus Nathan Israel) שברחוב שפנדאואר 28 בברלין-מִיטֶה. בזמנו היה זה בית הכלבו הגדול והוותיק בעיר.

לאחר מלחמת העולם הראשונה החל לטייל בעולם והתעניין באמנות המזרח הרחוק (הודו, סין, קמבודיה ותאילנד) והמזרח הקרוב (מצרים, יוון, חבש ופיניקיה). הוא החל להקדיש מזמנו ומכספו לאיסוף חפצי אמנות עתיקים מהמזרח.

בשנות ה-30 עם פרוץ המשבר הכלכלי העולמי הוא סייע בהעלאת תיאטרון הבימה לארץ-ישראל. בשנות ה-30 היה ישראל פעיל מרכזי בחברת העזרה של היהודים הגרמנים (Hilfsverein der Deutschen Juden), שארגנה הגירת יהודים לארצות-חוץ, פרט לארץ ישראל. עם עליית הנאצים לשלטון קשר ישראל קשרים חזקים עם חברי תנועת ה"ורקלויטה" (Werkleute, "אנשי העבודה"), אשר ייסדו בהמשך את קיבוץ הזורע שבו ביקר ב-1936 ושוב ב-1940.

בספטמבר 1931 ישראל יזם את יצירת הקשר בין אלברט איינשטיין ומהטמה גנדי, באמצעות אורחו ווי. איי. סונדראם.

בהמשך הקים וילפריד ישראל מנגנון סודי שהתמחה בהצלת יהודים שכבר נעצרו במחנות הריכוז הראשונים. המנגנון המשולש כלל אותו ואת פרנק פולי והוברט פולק. פולי היה באופן רשמי קצין הדרכונים בקונסוליה הבריטית בברלין, אך שימש באופן חשאי גם כנציג ה-MI6. פולק היה סטטיסטיקאי במקצועו, אך לפי עדותו שלו, תמיד נשא אקדח מאוזר בכיס מעילו. השלושה פעלו בסודיות מוחלטת ותחת סכנה מוחשית. וילפריד קיבל את הפניות מהיהודים, ריכז את השמות, גייס את הכסף הדרוש והעביר אותו לפולק. פולק יצר קשרים עם קצינים בגסטאפו והעביר אליהם בחשאי את השמות שקיבל מווילפריד, יחד עם כספי השוחד. פרנק פולי סיפק את אשרות היציאה, תוך שהוא שם דגש מיוחד על יהודים שנמצאים כבר ברשימות השחורות של הגסטאפו. במקביל פעל ישראל להשגת אשרות ורישיונות לשכירת אוניות, ניהל משא ומתן עם משרדי הממשלה הגרמנית ועם פקידי הגירה וכספים במדינות היעד, ועם ארגונים יהודיים. עד פרוץ המלחמה הביאו פעולותיהם של וילפריד, פולק ופולי להצלתם של עשרת אלפים יהודים.

ישראל היה דמות המפתח בהנעת וארגון הקינדר-טרנספורט (מגרמנית: Kindertransport, "משלוח ילדים") - כינוי למשלוחי הצלה של עשרת אלפים ילדים יהודים מגרמניה הנאצית (בעיקר מהמבורג), אוסטריה וצ'כוסלובקיה בספינות לבריטניה בין דצמבר 1938 לפרוץ מלחמת העולם השנייה ב-1 בספטמבר 1939. כבר מהימים הראשונים לניצחונו של היטלר, ניצל ישראל את ייחוסו וקשריו כדי להציל יהודים מרדיפות הנאצים. הוא פעל לשחרור אסירים ממחנות הריכוז וחילוץ ילדים מאירופה הנאצית והעלאת הניצולים לארץ ישראל. בנוסף, היה מראשוני התומכים של רחה פראייר עת ייסדה את "עליית הנוער", והיה מעורב באופן אישי בשליחת קבוצות נוער לכפר הנוער בן שמן ולקיבוצים בארץ ישראל. הוא שכנע את אביו עוד בשנת 1926 לתמוך בהקמת "בן-שמן", וכיהן כנשיא המוסד מאז הקמת הכפר ועד מותו שלו.

ב-1935, לאחר מות אביו, נאלץ וילפריד לקחת על עצמו את ניהול בית המסחר. הוא המשיך ביתר שאת לנצל את כספו והמשאבים שעמדו לרשותו, לצורך הצלת עובדיו היהודים ורבים אחרים. ערב מלחמת העולם השנייה ולאחר לחצים רבים מצד הנאצים, אולץ לבסוף למכור את בית המסחר.

בקיץ 1939 היגר לאנגליה שם קיבל משרת חוקר באוניברסיטת אוקספורד. האח הרברט והאם אמי היגרו עוד לפני כן לארצות הברית ואחותו ויווה נפטרה עוד בשנת 1920, 3 ימים לאחר לידת בנה מנישואיה למר פרינס. גם באנגליה המשיך וילפריד את פעילותו להצלת יהודים ואת מעורבותו בהחדרת תודעת הטרגדיה המתרחשת באירופה, תוך ניצול קשריו המסועפים בגרמניה. הוא היה הראשון שהשתמש במושג "השמדה", כ-7 חודשים לפני שעשה זאת הקונגרס היהודי.

ישראל נספה בעת טיסה ב-1 ביוני 1943, עת חזר משליחות הצלה מטעם הסוכנות היהודית בפורטוגל וספרד, כאשר טס במטוס DC-3 דקוטה בטיסה 777 של BOAC מליסבון לבריסטול. המטוס הופל על ידי שמונה מטוסי קרב גרמנים מעל מפרץ ביסקיה. יחד עמו נספו גם השחקן הבריטי לסלי הווארד, 11 נוסעים נוספים וארבעה אנשי צוות. בהקשר לכך רווחו שמועות רבות, שלא הוכחו עד היום. העיקרית שבהן אמרה שאחד הנספים, אלפרד צ'נהלס, רואה החשבון וידידו של השחקן לסלי האווארד, שהיה בעל חזות דומה לראש ממשלת בריטניה וינסטון צ'רצ'יל ואף נהג לעשן סיגרים, שימש למעשה ככפילו וכי בשל כך הופל המטוס. גרסה אחרת טענה שווילפריד עצמו, שהיה מוכר לנאצים ונחשד על ידם כאיש מודיעין בריטי, היה הסיבה. גרסה שלישית ראתה בחיסולו של לסלי הווארד, שהוכרז על ידי גבלס כ"אויב הרייך" את הסיבה האמיתית להפלת המטוס. לפי גרסה אחרת, המטוס היה פיתיון וחיפה למעשה על מטוסו של צ'רציל, שטס במקביל.

וילפריד ישראל הוכר כחלל במערכות ישראל. ומונצח בטקסי הזיכרון של קיבוץ הזורע והמועצה אזורית מגידו.

בצוואתו הוריש את אוספי האמנות שלו לקיבוץ הזורע, והם שוכנים במוזיאון וילפריד ישראל לאמנות ולידיעת המזרח אשר נוסד ב-1951 בקיבוץ. באוגוסט 2020, נפרץ המוזיאון לראשונה מאז הקמתו, וכ-30 פרטי אומנות נדירים נשדדו ממנו.

למרות קשריו הקרובים ביותר עם גדולי התקופה, חיים ויצמן, מרטין בובר, אלברט איינשטיין, מהטמה גנדי ועוד רבים אחרים, גם שאינם יהודים, שמו אינו מוכר בזיכרון הקולקטיבי ופועלו ידוע אך למעטים. עם זאת, ב-1 ביוני 2016, ביום השנה למותו, הוענק לו "אות המציל היהודי" מטעם המרכז העולמי של בני ברית-ירושלים והוועדה להוקרת גבורתם של המצילים היהודים בשואה.

וילפריד ישראל היה הומוסקסואל אך נטייתו זו הייתה מודחקת ונסתרת, וככזו גם זכתה להתייחסות בשני ספרים של כריסטופר אישרווד - "הפרידה מברלין" (1939) ו-"Christopher and his Kind"  שפורסם ב-1976.

## בית המסחר "נתן ישראל"
[שמאל|ממוזער|250px|בית הכלבו "נתן ישראל", [1900]]

[שמאל|ממוזער|250px|[לוחית זיכרון לזכר בית הכלבו נתן ישראל ובעליו האחרונים, וילפריד ישראל]]
"בית המסחר נתן ישראל" נוסד על ידי נתן ישראל בשנת 1815 בברלין ב-Molkenmarkt, כחנות קטנה לבגדים משומשים, בשם Kaufhaus Nathan Israel. עם השנים התפתח בית המסחר לחנות כלבו הידועה בגרמניה באיכות מוצריה. בנו של נתן, יעקב, ירש את אביו ולאחר מכן הנכד - ברתהולד. בשנת 1925 כלל הכל-בו כ-2,000 עובדים. בשנות ה-30 של המאה ה-20 ניהלו את החנות הנינים וילפריד והרברט. ב-1 באפריל 1933 החרימו הנאצים את הכל-בו ויתר חנויות היהודים. (ראו צילום ההפגנות שנערכו בחזית בית המסחר - משמאל.) בשנת 1938 נאלצו בני המשפחה למכור את בית-המסחר לחברת Emil Köster AG ובשנת 1939 נפתח הכלבו מחדש בשם "Das Haus im Zentrum" ("הבית שבמרכז"). לאחר מלחמת העולם השנייה, נותר אתר בית המסחר בשטחה של מזרח-גרמניה, אך בית המסחר עצמו נהרס כליל בהפצצות בנות הברית על מרכז ברלין.

[שמאל|ממוזער|250px|הפגנת [אס אה|פלוגות-סער בחזית בית המסחר. מרץ 1933. כיתוב השלטים: "גרמנים! התגוננו! אל תקנו מיהודים!" ("Deutsche! Wehrt Euch! Kauft nicht bei Juden!")]]

## הסרטים על וילפריד ישראל
ב-20 בינואר 2012 הושק בקיבוץ הזורע בנוכחות ניצולי הקינדר-טרנספורט ובני משפחותיהם, הסרט "וילפריד ישראל - המציל מברלין – סיפורו של גיבור שנשכח". סרט תיעודי קצר באורך 30 דקות על חייו ופועלו של וילפריד ישראל בבימויו של יונתן ניר ובהפקת נעם שלו והאחים אילן ואופיר בר, המבוסס על ספרה של נעמי שפהרד. הסרט מתרכז בעשר השנים האחרונות לחייו של וילפריד, ומתמקד במאמצי והישגי הצלת היהודים, וגם במהות הקשר של וילפריד עם חבורת המייסדים של קיבוץ הזורע. סרט זה שמראש יועד להקרנה בפני קהל המבקרים של מוזיאון וילפריד ישראל, לא הוצג מעולם בהקרנה מסחרית כלשהי וגם לא בערוץ טלוויזיה כלשהו.

[שמאל|250px|ממוזער|כרזת הסרט שהוקרן לראשונה ב[פסטיבל דוקאביב 2017]]
בשנת 2016 הושלם מקץ ארבע שנות עבודה סרט תיעודי באורך מלא בשם "האיש הנעלם – הסיפור של וילפריד ישראל". הסרט, בבימויו של יונתן ניר ובהפקתו של נעם שלו, מתרכז בעשר השנים האחרונות לחייו של וילפריד. הסרט מנסה להתמודד עם השאלה, כיצד ייתכן שסיפורו לא סופר ושדמותו הציבורית נשכחה.

## הנצחה
* מוזיאון וילפריד ישראל לאמנות ולידיעת המזרח
* בכניסה למושבת יקנעם, מוצב פסל מנורה גדול אותו תרם נשיא האגודה היסודית אמריקאית לשימור היסטורי, ג'רי קלינגר לזכרו של וילפריד ישראל. פסל המנורה עוצב על ידי הפסל סם פיליפ.

## לקריאה נוספת
* נעמי שפהרד, **וילפריד ישראל, שגריר ללא ארץ**, תרגמה מאנגלית נחמה גנוסר, (ירושלים: מוסד ביאליק, 1989).
* כריסטופר אישרווד, **פרידה מברלין** תרגם אמציה פורת, (תל אביב: עם עובד, 1975). תרגום נוסף: שאול לוין, (מחברות לספרות, 2007). (גיבור הספר - ברנרד לנדאוור - הוא בן דמותו של ישראל)
* גדעון גרייף, **מציל אחי אנוכי: יהודים מצילים יהודים בימי השואה** /כתיבה ועריכה דידקטית: אפרת בלברג, ירושלים: יד ושם - רשות הזיכרון לשואה ולגבורה - בית הספר המרכזי להוראת השואה, תשס"ה-2004.

* H. G. Reissner, Th**e History of Kaufhaus Nathan Israel and of Wilfrid Israel**, in: Year Book Leo Baeck Institute 1958.
* va Michaelis et al., *Wilfried Israel: July 11th, 1899 - June 1st, 1943*, transl. by S. L. Salzedo (London : Marsland Publications,1944)


* WILFRID ISRAEL JULY 11TH, 1899 - JUNE 1ST, 1943. London, Marsland Publications LTD, 1944. 1st edition. Cloth, 12mo, 50 pages.

* Dessa, **A Tribute to Kaufhaus N. Israel [[1815]]-[[1939]],** Switzerland: Deborah Petroz-Abeles, 2003.


* Colvin Ian. **Flight 777: The Mystery Of Leslie Howard**. London: Evans Brothers, 1957.


Eforgan, Estel. **Leslie Howard : The Lost Actor**. London: Vallentine Mitchell Publishers, 2010.


## קישורים חיצוניים

* אמה וולוויל - זכרונות מהחודשיים האחרונים עם וילפריד ישראל בליסבון (חוברת ב-1968 – 25 שנה למותו)
* פרשייה נעלמה: וילפריד ישראל, ברלין, קיבוץ הזורע
* 
* 
* 
* 
* אתר המוקדש למאמצי הפקת הסרט הדוקומנטארי על פעילותו של וילפריד ישראל בנושא הצלת אלפי אנשים
* אלון ולן, [כתבה ב"רואים עולם" בערוץ [כאן 11], 27 בינואר 2018]
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי עסקים יהודים בריטים
קטגוריה:אנשי עסקים יהודים גרמנים
קטגוריה:נדבנים יהודים בריטים
קטגוריה:נדבנים יהודים גרמנים
קטגוריה:מקבלי אות המציל היהודי
קטגוריה:מצילי ילדים בשואה
קטגוריה:פעילי הצלה בשואה
קטגוריה:מצילים בשואה: גרמניה
קטגוריה:יהודים שפעלו להצלה בתקופת השואה
קטגוריה:קינדר-טרנספורט
קטגוריה:פעילים ציונים בגרמניה
קטגוריה:פעילים ציונים בבריטניה
קטגוריה:לונדון: אישים
קטגוריה:להט"בים גרמנים
קטגוריה:להט"בים יהודים
קטגוריה:גרמנים שנהרגו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אזרחים בריטים שנהרגו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ארץ ישראלים שנהרגו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אישים שמקום קבורתם לא נודע
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1899
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1943