open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
קולות (שיר)

"**קולות**" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית חוה אלברשטיין. את השיר הוציאה בפברואר 1982 לאור חברת התקליטים CBS ישראל, כסינגל מתוך אלבומה ה-24 של אלברשטיין, "קולות".

## רקע וכתיבה
"קולות" נכתב והולחן על ידי רחל שפירא ומישה סגל, שגם הפיק אותו מוזיקלית. השיר עוסק בזיקה העמוקה שבין האדם לקול, הן החיצוני והן הפנימי, ובכוחה של ההאזנה לחולל תנועה נפשית. כבר בשורות הראשונות עולה תחושת מסתורין: "קול מן ההרים" ו"מעברים", רמזים לרבדים נסתרים, לרחשים שמגיעים ממקום רחוק או נשכח. הדוברת מרגישה שמישהו פתח חלון, דרכו נשמעת קריאה – סימן לשבריריותו של "מקום כמעט בטוח". כך מתעוררת תחושת פגיעוּת, אך גם הזמנה לשינוי, לאינטימיות חדשה.

הקולות שמוזכרים לאורך השיר – חריקת הרוח, רעד בזגוגית, צלצולי פעמונים, משק כנפיים – יוצרים מעין מקהלה של מצבים ורגשות: פרידה, שמחה וגעגוע. בשורה "מי שמאזין / גם בליבו עוברת / מקהלת קולות רבים", נרמז שההקשבה לעולם החיצוני מאפשרת חיבור פנימי, רגשי ורוחני. לבסוף, הפנייה האישית "בוא ידידי" מחזירה את הקול לממד האינטימי ביותר: בקשה לנוכחות, לקרבה, ואולי לאהבה. האבן שמתגלגלת היא אולי סמל למכשול שנפלט מדרכו, והלב נותר חשוף, שואל, מאזין ומצפה.

## הצלחה מסחרית
ב-4 בפברואר 1982 הוצג השיר כמועמד לכניסה למצעד הפזמונים השבועי של גלי צה"ל. בשבוע שלאחר מכן דורג במקום ה-18. ב-11 במרץ עלה לשיאו במקום השביעי. לבסוף, ב-1 באפריל, יצא מהדירוג השבועי לאחר תשעה שבועות צעידה רצופה.

במצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' דורג השיר בשיאו במקום התשיעי.

## מיקומי שיא

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי חוה אלברשטיין
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי רחל שפירא
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי מישה סגל
קטגוריה:סינגלים בהוצאת CBS ישראל
אביתר בן פורת

**אביתר בן פורת** (נולד ב־14 בפברואר 1989) הוא עיתונאי, מגיש טלוויזיה ופרשן כלכלי ישראלי. מגיש התוכנית "המצפן הכלכלי" בערוץ "עכשיו 14", ושימש גם כחבר צוות ערוץ הכלכלה.

## ביוגרפיה
אביתר בן פורת נולד וגדל בצפת, בן לעמנואל ומלכה בן פורת, במשפחה בת חמישה ילדים. אביו, יליד איראן, בעל מכבסת ניקוי יבש בצפת. אמו ילידת ישראל, להורים שעלו ממרוקו. למד בתיכון השש-שנתי ע"ש מנחם בגין בצפת. בשנת 2007 התגייס לחטיבת גולני, שם שירת כלוחם בגדוד 13, והשתתף בין היתר במבצע עופרת יצוקה. לאחר שירות החובה המשיך בשירות מילואים פעיל בסיירת כרמלי – יחידת סיירת המילואים של יוצאי גולני. בשנים 2013–2017 למד במכללת כנרת במסלול הנדסאי בניין והמשך כהנדסאי קונסטרוקציה.

בשנת 2020 יצא לפנסיה מוקדמת בגיל 30 על ידי הכנסות פאסיביות מנדל"ן.

במהלך מלחמת חרבות ברזל השתתף בלחימה ברצועת עזה ובחזית הצפונית.

## קריירה מקצועית
### תקשורת וטלוויזיה
בשנת 2020 החל את דרכו כשדרן רדיו בתוכנית "קול הנדל"ן" בתחנת "כל העיר חיפה". לאחר מכן הצטרף לערוץ "עכשיו 14" כפרשן נדל"ן: 2022 – פינה בתוכנית "עכשיו נדל"ן" בהגשת שני בן יעיש שמוראק, 2022–2024 – פאנליסט ופרשן בתוכנית "חשבון פתוח", 2024 – פרשן בתוכנית "כלכלי בלילה" בהגשת דני רופ, 2025 – מגיש פינות בתוכנית "הדבר הבא" בערוץ הכלכלה עם דני רופ, מפברואר 2025 – מגיש התוכנית השבועית "המצפן הכלכלי" בערוץ "עכשיו 14", העוסקת בנדל"ן, כלכלה וצרכנות.

ב-2025 השתתף בעונתה התשיעית של תוכנית המציאות בואו לאכול איתי בכאן 11 וזכה במקום הראשון בשבוע השרון והכרמל.

### פעילות ציבורית
2018–2021 – סגן יו"ר איגוד הנדל"ן הישראלי, שם פעל לקידום רגולציה בענף, לרבות פגישות עם רגולטורים ונבחרי ציבור. מ־2019 – חבר בהתאחדות יועצי המשכנתאות בישראל, מתנדב בארגון "יוזמות עתיד" כמנטור ומומחה נדל"ן לנשים בתחילת דרכן העסקית. הארגון זכה בפרס זוסמן ג'ואי לשנת 2019.
2024 – מנחה ועידת המשכנתאות השנתית. מיועד לכהן בוועדת יחסי הציבור של התאחדות יועצי המשכנתאות בישראל.

### פעילות פוליטית
בשנת 2019 נמנה עם מייסדי "מפלגת הצפון", והתמודד בבחירות לכנסת ה-22 במקום השני ברשימה. בין חברי הרשימה היו עידן לב רן, מיכל גלר וג'יהאד מוסטפא (מס' 48 בהליכוד). המפלגה קידמה חזון לפיתוח הצפון ולקידום חברתי-כלכלי של הפריפריה. המפלגה זכתה ל-725 קולות, שהן כ-0.02% מסך הקולות הכשרים ולא עברה את אחוז החסימה.

## חיים אישיים
בן פורת נשוי לאופיר מאז 2021. לזוג שני ילדים והארבעה מתגוררים בעיר חדרה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל עכשיו 14
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:מנחים ישראלים
קטגוריה:פרשנים ישראלים
קטגוריה:חיילי צה"ל במלחמת חרבות ברזל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1989
סם ארון בייקר

**סמואל ארון בייקר** (באנגלית: **Samuel Aaron Baker**; ) היה פוליטיקאי ומחנך אמריקאי ממדינת מיזורי, שכיהן כמושל ה־36 שלה בין השנים 1925–1929.

## ראשית חייו
בייקר נולד בעיירה פטרסון, השוכנת במחוז ויין במיזורי, בנם של סמואל ארון ומרי אמנדה (מקגי) בייקר. אביו, שהיה רופא וחייל לשעבר בצבא האיחוד שלחם במלחמת האזרחים האמריקנית, נפטר בטרם נולד.

בעקבות מות אביו נקלעה המשפחה לקשיים כלכליים, וסם הצעיר נאלץ לעבוד ולעיתים ללמוד באופן בלתי סדיר בעיר מיל ספרינג. למרות זאת, הוא דבק במטרתו להשיג השכלה גבוהה. הוא עבד כעוזר בבית חרושת לעץ וכעובד מסילת ברזל, עד שחסך דיו כדי ללמוד באוניברסיטת המדינה דרום-מזרח מיזורי בקייפ ג'ירארדו, שם השלים לימודי תואר ראשון בפדגוגיה. בשלב מאוחר יותר, בעת שכבר עבד בתחום החינוך, השלים תואר ראשון נוסף במכללה הווסליאנית במיזורי.

## קריירה חינוכית
בסיום לימודיו הגבוהים כיהן בייקר במגוון תפקידים חינוכיים ברחבי מיזורי, בהם מורה, מנהל בית ספר ומפקח חינוכי. בשנת 1899 מונה למנהל בית ספר בג'פרסון סיטי, ובהמשך גם בעיר ג'ופלין. לאחר כהונה של שלוש שנים כמפקח במערכת החינוך בריצ'מונד , שב לג'פרסון סיטי כמפקח ראשי בשנת 1913. במסגרת תפקידו היה אחראי לגיוס איגרות חוב בהיקף של 100 אלף דולר אמריקאי, שסייעה לביצוע שיפורים ניכרים במערכת החינוך המקומית.

הישגיו החינוכיים הקנו לו מוניטין ברחבי המדינה, ובשנת 1918 נבחר בייקר למפקח החינוך הציבורי של מיזורי. בתקופת כהונתו (1919–1923) הצליח להגדיל את תקצוב בתי הספר הכפריים, לשפר את הכשרת המורים ואת תנאי העסקתם, ולהדגיש את חשיבות החינוך המקצועי. חרף הישגיו, בבחירות לכהונה שנייה ב-1922 הפסיד בפער של כמה מאות קולות בלבד לצ'ארלס א. לי, מועמד המפלגה הדמוקרטית.

## מושל מיזורי
ממוזער|תצלום של בייקר מכהונתו כמושל מיזורי|312x312 פיקסלים
לאחר הפסדו בבחירות למפקח החינוך הציבורי של מיזורי, בחר בייקר להמשיך בקריירה פוליטית. המושל הרפובליקני המכהן, ארתור הייד, שהיה מוגבל לכהונה אחת בלבד על פי חוקי המדינה באותה עת, הביע את תמיכתו במועמדותו של בייקר למושל מיזורי. בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית בשנת 1924 הביס בייקר שני יריבים, ובהם סגן מושל מיזורי היירם לויד. בבחירות הכלליות שנערכו בנובמבר גבר בייקר על הדמוקרט ארתור ו. נלסון בפער של פחות מ-6,000 קולות, ונבחר להיות מושל מיזורי ה-36.

במהלך כהונתו המשיך בייקר לקדם יוזמות חינוכיות, בהן הגדלת תקציבים ורפורמות בחלוקת אזורי החינוך, אולם נתקל בהתנגדות מצד האספה הכללית של מיזורי, לרבות חברים ממפלגתו. מתנגדיו במפלגה הרפובליקנית הסתייגו ממדיניות המינויים שלו, שהתבססה בעיקר על כשירות אישית וידידות, ולא על שיקולים מפלגתיים. עם זאת, כהונתו התאפיינה במספר הישגים: ייסוד תוכנית לפיצוי עובדים, אישור אג"ח בסך 75 מיליון דולר לשיפור תשתיות הכבישים, רפורמות במערכת הבנקאות והקמת פארקים מדינתיים במיזורי. אחד הפארקים הראשונים שהוקמו במסגרת מיזם זה, "הפארק המדינתי סם א. בייקר" , קרוי על שמו.

## מותו
בשנה האחרונה לכהונתו נתקף בייקר במחלה, ומיד לאחר סיום כהונתו בינואר 1929 לקה בשני שבצים מוחיים חמורים. את שנותיו האחרונות כילה כשהוא מרותק למיטתו. בייקר נפטר ב-16 בספטמבר 1933 כתוצאה מדימום מוחי. הוא נטמן בבית העלמין ריברוויו שבג'פרסון סיטי.

## קישורים חיצוניים

* סם ארון בייקר, באתר אגודת המושלים הלאומית 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מיזורי
קטגוריה:אנשי חינוך אמריקאים
קטגוריה:מושלי מיזורי
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1874
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1933
כמו עשב בניסן

"**כמו עשב בניסן**" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית חוה אלברשטיין. הוא יצא לאור ביוני 1982 דרך חברת התקליטים CBS ישראל עם כל שירי אלבומה ה-24 של אלברשטיין, "קולות".

## רקע וכתיבה
"כמו עשב בניסן" נכתב והולחן על ידי רחל שפירא ומישה סגל, שגם הפיק אותו מוזיקלית. זהו שיר אהבה רגשי ואינטימי, השוזר בין זיכרון, טבע ותקווה לעתיד. הדוברת מתארת קשר עמוק שנרקם דרך שיר מוכר, "הלחן הידוע", המזוהה עם תחושת בית וקרבה. ההזמנה "תמצא אותי בנוף אחד צנוע" מציעה אינטימיות שאינה תלויה בזוהר חיצוני אלא בקשר פשוט, שורשי, בין אדם לאדם ובין אדם לארץ.

הפזמון, "יום אל יום נוסע / ליל בליל שוקע", מדגיש את מעבר הזמן, אך גם את קביעות הקשר הרגשי. השיר נותר "בערשם", כלומר, שומר על גרעין חי וחמים, שממנו אפשר "להתחדש", כמו עשב באביב – דימוי לטבעיות ההתאוששות ולצמיחה מחדש מתוך אהבה.
בחודש ניסן רוב פרחי האביב קמלים והעשבים מצהיבים, וההתחדשות בעקבות הגשמים המועטים של סוף העונה - היא זמנית ומאוחרת.

הבית השני מרחיב את תחושת החסד והפתיחות: "אצלי אין עב, רק אור כמו שטיח", מרמז על מרחב בטוח וחם, שמציע תנועה חופשית פיזית ורגשית. לבסוף, "יפה לי הדלה בשושניך / שאותה הצלת מן הסחף" מעיד על הערכתה של הדוברת למחוות הקטנות, על הצלת פיסות יופי פשוטות מתוך סערה.

## הצלחה מסחרית וגרסאות כיסוי
על-אף שלא נכנס למצעדי הפזמונים השבועיים בישראל, זכה "כמו עשב בניסן" לגרסאות כיסוי רבות. במרץ 1989 פורסם אלבומה השישי של גלי עטרי, "בראשית", בו נכלל השיר כרצועה השמינית. בשנת 2001 הקליטה הזמרת רונית אופיר את גרסתה לשיר. ב-15 בספטמבר 2024 הקליטה לירון בן שמעון את השיר, מתוך הזדהות וכאב על סיפורם של עידן שתיוי, חטוף בעזה מאז טבח שבעה באוקטובר, ובת זוגו סתיו. ההשראה הגיעה ממשפט שכתבה שפירא – "תזכור כיצד עולם שלי הבטיח לא לרצות לפרוח בלעדיך" – שהדהד בה בעוצמה. ההקלטה היא מחווה אישית לזוג שהופרד באכזריות, תפילה לשובם של כל החטופים במלחמת חרבות ברזל, והבעת תמיכה במשפחות ובבני ובנות הזוג שנאלצים להמשיך לחיות בתוך כאב מתמשך.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי חוה אלברשטיין
קטגוריה:שירי גלי עטרי
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי רחל שפירא
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי מישה סגל
קטגוריה:שירי מלחמת חרבות ברזל
קטגוריה:שירים על חודשים עבריים
קטגוריה:שירים על צמחים
דגמים מגפרורים

ממוזער
**דגמים מגפרורים** הם דגמים מוקטנים הנבנים מגפרורים. בניית דגמים מגפרורים היא תחביב נפוץ. לבניית הדגמים משתמשים בגפרורים ייחודים חסרי ראש הצתה, הניתנים לרכישה בחנויות לאמנות ומלאכה. בטרם יוצרו גפרורים כאלה באופן מסחרי השתמשו בוני הדגמים בגפרורים רגילים לאחר הסרת ראשיהם.

## היסטוריה
בניית דגמים מגפרורים נוצרה כתחביב של אסירים (במיוחד אסירי קרבות ימיים) במהלך המאה ה-18. באותה תקופה, בוני דגמים בעלי אמצעים העדיפו להשתמש בחלקים מעובדים לדגמיהם, בדומה למקצוענים של היום. בכל מקרה, העניים שבהם לא יכלו להרשות לעצמם להשתמש בכמות רבה של גפרורים.

אחד החלוצים בתחום בניית דגמי גפרורים כאמנות, היה האמן האוסטרלי לן יוז, שיצירתו הגדולה הראשונה הייתה שחזור של קרב הארמדה הספרדית, יצירה שכללה 331 דגמי ספינות. יוז ייסד את מוזיאון "עולם האמנות בגפרורים" בקאלונדרה, קווינסלנד.

## בנייה
הגפרורים נחתכים באמצעות סכין חדה ומודבקים זה לזה באמצעות דבק, ולעיתים מוחזקים זמנית במקומם על ידי תבניות מקרטון עד להתייבשות הדבק. בעוד שרווחים קטנים מאוד בין הגפרורים יכולים להתמלא בדבק, רווחים גדולים יותר ממולאים בעזרת גפרורים בעלי עובי מיוחד. יש חובבים המעדיפים לבנות את דגמיהם מאפס, ללא כל ערכה או הדרכה, אולם קיימות גם ערכות רבות לבניית דגמים מגפרורים, הכוללות הוראות, תבניות קרטון חתוכות מראש לשם התמיכה הזמנית וכמות מספקת של גפרורים למודל.

## תערוכות ודגמים מפורסמים
מוזיאון "Matchstick Marvels" השוכן בגלדברוק, איווה (ארצות הברית), הכולל דגמים רבים של אמן הדגמים פטריק אקטון. עבודותיו כוללות דגם באורך כ-4 מטרים של אוניית המערכה איווה (BB-61).

דגם מגפרורים יוצא דופן וגדול במיוחד שנבנה הוא דגם קתדרלת נוטרדאם (פריז). הדגם כלל אורות חשמליים ואורכו עלה על 1.8 מטרים.

## אמנות דתית מגפרורים
יש אמנים הבונים דגמים מורכבים מגפרורים עם התמקדות בנושאים דתיים.

אחד החלוצים הבולטים בתחום זה בישראל היה חנן ויסמן, ניצול שואה שנולד ליד גבול רוסיה-פולין. ויסמן עלה לישראל בגיל 49, ולאחר פרישתו לגמלאות החל לבנות באופן שיטתי דגמים של בתי כנסת שנהרסו במהלך השואה – כולם עשויים מגפרורים. עד לפטירתו בגיל 89, בנה ויסמן למעלה מ-50 דגמים מפורטים של בתי כנסת, בהם בית הכנסת של העיירה ודוביצה הסמוכה לקראקוב, דגם בית הכנסת בווילייקה הסמוכה לקובנה (בית הכנסת נשרף בשנת 1942), בית הכנסת בגוביין ממערב לוורשה (בית הכנסת נשרף בשנת 1939), בית הכנסת בקופיצ'ינצה, עיירת הולדתו, הסמוכה לגבול פולין-אוקראינה, ועוד. חלק מהדגמים מוצגים בבית העדות בניר גלים, ישראל.

אמן נוסף בתחום הוא שחר פוני, יליד 1971 (ישראל). פוני החל בבניית דגמים מגפרורים במהלך שירותו הצבאי בתחילת שנות ה-90. רבות מיצירותיו הן דגמים של חפצי יודאיקה כגון אתרוג, שבעת המינים, סט הבדלה, קסת דיו לסופר סת"ם ועוד.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

גפרורים
קטגוריה:אמנות בעץ
קטגוריה:תחביבים
פרס מרגרט אדוארדס

**פרס מרגרט א. אדוארדס** הוא פרס ספרותי של איגוד הספריות האמריקאי (ALA) ומוענק מדי שנה לסופר על "תרומה משמעותית ומתמשכת לספרות הנוער". הפרס נקרא על שם מרגרט א. אדוארדס, מנהלת ותיקה של מחלקת הנוער בספרייה החופשית אנוך פראט בבולטימור.

הפרס נחנך בשנת 1988 תחת השם "פרס הסופר לנוער של כתב העת לספריית בית הספר/נבחר ומנוהל על ידי מחלקת ספרי הנוער של איגוד הספריות האמריקאי". לאחר 1990, שונה שמו והוא הפך לפרס שנתי. הפרס ממשיך להיות ממומן על ידי סקול לייבררי ג'ורנל ולהיות מחולק על ידי איגוד הספריות האמריקאי. הזוכה מוכרז במהלך פגישת אמצע החורף והציון לשבח והפרס כספי של 2,000 דולר מוענקים במהלך הכנס השנתי של איגוד הספריות.

## היסטוריה וקריטריונים
קטגוריית ספרי הנוער התפתחה באוספי ספריות ובשיווק של הוצאות לאור, וספרות נוער נהפכה ל"תחום מחקר מכובד" במחצית השנייה של המאה העשרים. לפני שכתב העת "סקול לייבררי ג'ורנל" יזם את הפרס לסופרים לנוער, תוכנית הפרסים של איגוד הספריות הכירה בספרי נוער רק ברשימות שנתיות של ספרים מומלצים, הספרים הטובים ביותר לנוער והרשימה "לנוער הקורא הסרבני". (פרס פרינץ לספר הנוער הטוב ביותר של השנה נוסד רק בשנת 1999.) העורכת הראשית ליליאן גרהרדט, קבעה שכתב העת סקול לייבררי ג'ורנל צריך רק לתת חסות לפרס וגייסה את חטיבת שירותי הנוער של איגוד הספריות לנהלו.

השם הרשמי של הפרס שאושר בשנת 1986 היה ארוך באופן יוצא דופן, אפילו עם ראשי תיבות, "פרס הסופר לנוער של כתב העת סקול לייבררי ג'ורנל/נבחר ומנוהל על ידי מחלקת ספרי הנוער של איגוד הספריות האמריקאי". בציטוטי הפרסים של 1988 ו-1990, כפי שהוצגו באינטרנט עשרות שנים מאוחר יותר, הוא נקרא "פרס המחלקה לנוער/ פרס לסופר של סקול לייבררי ג'ורנל". במהלך המחזור השלישי, הפרס הפך לשנתי והוא נקרא על שם מרגרט א. אדוארדס המנוחה.

החל מהמחזור הרביעי, 1991/1992, הוטל על הוועדה לבחור "סופר חי שספרו או ספריו, לאורך זמן, התקבלו על ידי צעירים כקול אותנטי הממשיך להאיר את חוויותיהם ורגשותיהם, ומעניק תובנות לחייהם". בין שאר הקריטריונים הספציפיים, על גוף היצירה להיות בעל "איכות ספרותית מקובלת" ולהיות "פופולרי כיום בקרב מגוון רחב של צעירים בחלקים שונים של המדינה". יתר על כן, על הזוכה "להסכים לקבל באופן אישי את הפרס בכנס השנתי הבא", כחמישה חודשים לאחר הבחירה.

עורכת סקול לייבררי ג'ורנל, ליליאן גרהרדט, סיקרה את הפרס לפחות פעם אחת, במאמר בזמן הענקת הפרס לסופרת ס. א הינטון (יוני 1988). במשך תקופה מסוימת, החל משנת 1990, גיליון יוני של כתב העת סיקר את הפרס הנוכחי וכלל ראיון עם הזוכה הקודם.

## הזוכים

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

מרגרט אדוארדס
ולדימיר דזורילה

**ולדימיר דזורילה** (בסלובקית: **Vladimír Dzurilla**;  2 באוגוסט 1942 - 27 ביולי 1995) היה שוער הוקי קרח סלובקי שייצג את נבחרת צ'כוסלובקיה.

דזורילה שעבד בתיקון מקררים במקצועו, היה שוער נבחרת צ'כוסלובקיה במשך למעלה מ-16 שנים וזכה בשלוש מדליות זהב, שלוש מדליות כסף וארבע מדליות ארד באליפויות עולם וכן במדליית כסף אחת ושתי מדליות ארד אולימפיות. עם זאת, ברוב הטורנירים הללו נאבקו דזורילה וייז'י הולצ'ק על עמדת השוער המצליח של צ'כוסלובקיה וכל אחד קיבל את חלקו במשחקים.

עבור אוהדים מאמריקה הצפונית, הוא ידוע בעיקר בשל משחק של נבחרתו נגד קנדה בניצחון 1-0 לטובתם כשהוא עצר 29 חבטות ושמר על רשת נקייה במהלך גביע קנדה 1976.

דזורילה התקבל להיכל התהילה של פדרציית ההוקי קרח הבין-לאומית ב-1998. הוא סבל מהתקף לב קטלני בביתו בדיסלדורף שבגרמניה, בתאריך 27 ביולי 1995, ימים ספורים לפני יום הולדתו ה-53.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני הוקי קרח
קטגוריה:שחקני הוקי קרח באולימפיאדת גרנובל (1968)
קטגוריה:שחקני הוקי קרח באולימפיאדת אינסברוק (1964)
קטגוריה:שחקני הוקי קרח באולימפיאדת סאפורו (1972)
קטגוריה:ילידי 1942
קטגוריה:נפטרים ב-1995
איזבלה רוסקוף

**איזבלה רוסקוף** (נולדה ב-19 במאי 2000) היא קופצת ראווה אמריקאית-ישראלית. היא הייתה חלק מהמשלחת הישראלית לאולימפיאדת פריז (2024) שם התחרתה בענף רכיבה על סוסים.

## ביוגרפיה
לרוסקוף היו שאיפות לבחור בנבחרת הבכירה של ישראל בקפיצות ראווה. ביולי 2023 נרכשה ההסמכה של נבחרת ישראל בקפיצות ראווה (שהיא חלק ממנה עם סוסה C Vier 2) לאולימפיאדת הקיץ 2024. אך עם זאת, היא השתתפה במשלחת לאולימפיאדה באופן עצמאי בלבד. רוסקוף הגיעה עם C Vier 2 למקום ה-64 במוקדמות ולא העפילה לגמר.

## פרסים
ממוזער| איזבלה רוסקוף והסוס שלה בקפיצה בפריז אייפל 2023.
רוסקוף הצטרפה לסיבוב האליפות העולמית לרכיבה על סוסים בקבוצת קאן סטארס כרוכבת צעירה ב-2022, והיא חלק מאותה קבוצה מאז 2023.
* אוקטובר 2021: הזוכה בגרנד פרי CSI2* של אוליבה בסיור סוסים ים תיכוני עם 1.45 מטרים, עם Balou's Fly High.
* מרץ 2022: הזוכה באירוע הפתיחה של CSI4* דאגלס אלימן נדל"ן של פסטיבל סוסים בחורף בגובה 1.45 מטרים, עם Balou's Fly High.

## סוסים
רוסקוף קנתה את הסוס שלה Balou's Fly High כשהייתה בת שמונה. איתו היא חוותה את ההתקדמות הגדולה ביותר שלה, שעברה מתחרויות ברמה של 1.20 מטרים בחטיבה הצעירה לתחרויות ברמה בינלאומית של 2 כוכבים.
## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ספורטאיות אולימפיות ישראליות
קטגוריה:רוכבות סוסים אמריקאיות
קטגוריה:רוכבי סוסים אמריקאים
קטגוריה:רוכבי סוסים ישראלים
קטגוריה:רוכבי סוסים אולימפיים ישראלים
קטגוריה:משתתפות ישראליות באולימפיאדת פריז (2024)
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-2000
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-2000
ח'רבת באר מד'כור

**ח'רבת באר מד'כור** (; תעתיק מדויק: ח'רבת ביר מד'כור) הוא אתר ארכאולוגי בערבה כ-7 קילומטרים מהכפר באר מד'כור. בתקופות הנבטית, הרומית והביזנטית, במקום היו מבצר רומי ויישוב עתיק, והוא פעל כתחנת מעבר בדרך הבשמים, במרחק של כ-12 קילומטרים מפטרה, בתחילת הדרך לכיוון עזה. המקום היה מיושב בין המאות ה-4 וה-7, ופעל בו חאן לעוברים בדרך.

בנייני היישוב העתיק השתמרו היטב ולמעשה הם קיימים עד היום.

על פי ההערכות, אוכלוסיית המקום מנתה בין 5,000 ל-8,000 תושבים, כולל חיילי המבצר הסמוך.

## ממצאים ארכאולוגיים
נמצאו במקום מבצר רומאי מהמאה הרביעית, מקום יישוב, מרחצאות רומיים, בתי קברות, ומספר מבנים אחרים.

החקלאות באזור כללה בין היתר טרסות ומובילי מים.

## קישורים חיצוניים
* אודות דרך הבשמים מאת רשות הגנים הלאומיים  
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אתרים ארכאולוגיים נבטיים בארץ ישראל
קטגוריה:הערבה
קטגוריה:ירדן: היסטוריה
באר מד'כור

**באר מד'כור** (בערבית: **بئر مذكور**) הוא כפר בדואי בלב הערבה, במרחק 207 קילומטרים נסיעה מרבת עמון. אוכלוסייתו עומדת על 851 תושבים, לפי מפקד האוכלוסין הירדני שבוצע ב-2015. הכפר נמצא בגובה 132 מטר מעל לפני הים, 12 קילומטרים צפונית-מערבית לפטרה ומול צוקים שבצד השני של הגבול. מבחינה מנהלתית הוא שייך ל, , מחוז עקבה, ירדן. בסמוך אליו יש שטחים חקלאיים.

הכפר מאופיין בעוני כבד ומחסור. יש בו רעב, מים מזוהמים, ובעיות אבטלה ודיור. אין בו תשתיות ראויות, ותלמידיו נאלצים לנסוע 70 קילומטרים בכל יום על מנת להגיע לבית ספר. בנוסף, מיקומו במרכז הערבה מבודד מאוד, ובתי החולים בקרובים ביותר הם  בא-סאפי, מרחק של 77 קילומטרים, ובית חולים הנסיכה בעקבה, מרחק של כ-109 קילומטרים.

הכביש שוכן על כביש הראשי 65, כביש הערבה הירדני. שתי היציאות הקרובות ביותר של הכביש לכיוון ערים נמצאות 62 קילומטרים צפונה (צומת עם כביש 60) ו-109 קילומטרים דרומה (עקבה). מעבר לשתי היציאות האלה, אין יציאות מהכביש אל הר שעיר או אל הרי אדום.

כ-7 קילומטרים מהכפר שוכנת ח'רבת באר מד'כור, יישוב עתיק על דרך הבשמים, שהיה לנקודת מעבר בדרך. הוא היה מיושב בין המאות ה-4 וה-7, בתקופות הנבטית, הרומית, הביזנטית, ואולי גם בתקופה הערבית המוקדמת.

## ראו גם
* ח'רבת באר מד'כור
* עקבה (מחוז)
* הערבה

## הערות שוליים

קטגוריה:ירדן: ערים
קטגוריה:הערבה: יישובים
בועז צאירי

**בועז צאירי** (נולד ב-23 במאי 1958) הוא שף, מסעדן ויזם קולינרי ישראלי, מחלוצי הכנסת המטבח היפני לישראל. הוא מוכר בעיקר כמי שהקים את מסעדת "סאקורה" בירושלים, אחת המסעדות היפניות הראשונות והבולטות בארץ. צאירי פעיל גם בתחומים נוספים הקשורים למטבח היפני ולמטבח והאסייתי, ביניהם ייצור חומרי גלם, קיום סדנאות בישול וסיורים קולינריים.

## רקע ותחילת הדרך
צאירי למד גאוגרפיה באוניברסיטה העברית בירושלים ובמסגרת לימודיו הגיע לקנדה, שם עבד בשמורת אינדיאנים ותיווך בין משלחות של יפנים שהגיעו לשמורה לבין תושביה האינדיאנים. בתקופה זו התוודע למטבח היפני והתאהב בקיקו, חברה במשלחת היפנית, שלימים נישא לה.

כשחזר לישראל עם קיוקו, הקים את מסעדת "סאקורה" בירושלים. בתחילת דרכה, המטבח היפני נחשב לזר ומוזר בישראל, והמסעדה התקשתה למשוך סועדים. צאירי אף נאלץ לבקש מחבריו לשבת בשולחנות החיצוניים כדי ליצור רושם של מסעדה מלאה.

מסעדת "סאקורה" בירושלים הפכה עם השנים למוסד קולינרי מצליח ומוכר, והייתה מחלוצות הסושי והמטבח היפני בירושלים. כעבור כ-11 שנים, נפתח סניף נוסף של המסעדה בתל אביב. הסניף התל אביבי נפתח בתקופת האינתיפאדה השנייה ומלחמת המפרץ השנייה. שתי המסעדות נכון לאפריל 2025 כבר לא פועלות. לימים פתח צאירי מסעדה צמחונית בשם "בועזו" שגם היא נסגרה עם הזמן.

## ייצור חומרי גלם
בנוסף למסעדות "סאקורה" שפתח, בועז צאירי עסק ועדיין עוסק במגוון פעילויות קולינריות הקשורות למטבח היפני והאסייתי:
* צאירי מחזיק בחווה לגידול אצות במכמורת, המספקת חומרי גלם טריים למסעדותיו ולצרכים נוספים.
* הוא שותף בייצור טופו, אטריות ראמן ואודון, ועלי וון טון.
* הקים מפעל לייצור אטריות ראמן בתל אביב, במטרה להנגיש אטריות ראמן איכותיות לקהל הישראלי.
* צאירי פועל להגדלת היצע חומרי הגלם היפניים האיכותיים בישראל ומשתף פעולה עם חקלאים מקומיים לגידול צמחים חיוניים למטבח היפני, כמו בזיליקום יפני ושורש גזר יפני.

## ביוגרפיה
צאירי נולד ברחובות למשפחה תימנית שורשית. הוא נשוי לקיקו אותה הכיר בקנדה. הוא בוגר תואר שני בגאוגרפיה ותכנון עירוני, ונמצא בהליכים לתואר דוקטור. הם גרים בירושלים ולהם 4 ילדים. בנם יונתן צאירי, חי בטוקיו ועובד כשף במסעדה צרפתית.

## השפעה על המטבח היפני
**סדנאות בישול**: צאירי מקיים סדנאות בישול יפני מסורתי וטבעוני. הוא גם משמש כשף הסדנאות במרכז לבישול בריא של בית החולים הדסה, שם הוא מעביר סדנאות בנושאי תזונה בריאה.

**סיורים קולינריים**: צאירי מקיים סיורים קולינריים מודרכים ביפן ובישראל, בדגש על אזורים אסייתיים בתל אביב, כמו מתחם התחנה המרכזית החדשה ונווה שאנן. הסיורים בישראל נועדו לחשוף את המשתתפים לחומרי גלם וטעמים אותנטיים מהמזרח הרחוק.

**ייעוץ קולינרי**: צאירי מייעץ למטיילים עצמאיים המעוניינים לטייל ביפן.

**מעורבות בפורום לקידום אוכל יפני:** צאירי מנהל פורום לקידום אוכל יפני בישראל, המונה כאלף חברים, במסגרתו הוא פועל להנגשת חומרי גלם ולשיפור הידע על המטבח היפני.

בשנת 2006 כתב יחד עם אורלי פלאי-ברונשטיין ועם השף שחף שבתאי את הספר: **ששת במזרח הרחוק**

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שפים ישראלים
קטגוריה:מסעדנים ישראלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1958
ניקי (סרט)

**ניקי** (בצרפתית: **Niki**) הוא סרט קולנוע צרפתי ביוגרפי אשר יצא לאקרנים ב-2024, המתחקה אחר חייה ויצירתה של האמנית הפמיניסטית המיליטנטית ניקי דה סן פאל (1930-2002).

את הסרט ביימה  אשר גם כתבה את התסריט עם סמואל דו, וזהו סרטה העלילתי הראשון.

הסרט הוצג בטרום בכורה עולמית בקטגוריה "מבט מסוים" של פסטיבל הקולנוע בקאן 2024, בתחרות פרס מצלמת הזהב

## תקציר
הסרט עוקב אחר חייה ויצירתה של ניקי דה סן פאל, בשנות ה-50 וה-60. צעירה אמריקאית, דוגמנית מוערכת מהגרת לצרפת עם בעלה ובתה הקטנה, כשהיא מנסה לברוח מהעבר המטריד שלה. זיכרונות הילדות מטריפים אותה. היא מאושפזת בבית חולים פסיכיאטרי כדי להגן על עצמה ועל הסביבה מהתפרצויותיה האלימות. תוך כדי שהותה במוסד והתמודדותה עם סודות העבר שלה והטיפולים הקשים, היא מגלה צבעים וחומרים שונים ומתחילה לצייר וליצור. היא למעשה מתפרקת ונוצרת מחדש על ידי ובזכות האמנות שלה, ובהמשך חייה תתפתח לאמנית בינלאומית מוכרת וחדשנית. האומנות תהיה העוגן שלה בחיים ודרך לבטא את עצמה בדרך שונה ופורצת דרך.

## שחקנים

בתפקיד ניקי דה סן פאל משחקת שרלוט לה בון. סלין סאלט הסבירה את בחירתה בלה בון בדמיונה החזותי לדה סן פאל, ובראשית דרכה כדוגמנית ואמנית בעצמה,: "זה עזר לי עם המחוות, לא הייתי צריך ללמוד אותן".

את תפקיד הארי מתיוס (בעלה הראשון של ניקי) משחק ג'ון רובינסון, ואת ז'אן טינגולי (שותפה לאמנות ובעלה השני) משחק דמיאן בונאר.

## צילום
הצילומים התקיימו ב בשנת 2023, במיוחד בניס, קאן-סור-מר, Gatières ו־Saint-Jeant.

## קישורים חיצוניים

* מאמר של רון פוגל על הסרט וזכויות היוצרים בו https://www.seret.co.il/actuality/article.asp?catCase=1&id=14429
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:סרטים צרפתיים משנת 2024
קטגוריה:סרטים בצרפתית
קטגוריה:סרטי דרמה צרפתיים
שפות שרוקות

ממוזער|אדם שורק בשפת הסילבו המדוברת באי לה גומרה באיים הקנריים.
**שפות שְׁרוּקוֹת** הן מערכות שפתיות שמשתמשות בשריקה כצורת שיח וכמנגנון לתקשורת בין אנשים.

ישנן למעלה מ-80 שפות העושות שימוש במידה כזו או אחרת בשריקה, רובן באזורים עם טופוגרפיה הררית או יערות עבותים בהם השריקה מאפשרות תקשורת למרחקים ארוכים היכן שהתנועה והעברת מסרים בכלים אחרים הן מאתגרות. שורקים מיומנים יכולים להגיע בשריקתם לכ-120 דציבלים, חזק מצפירת רכב. כך יכולה שיחה שרוקה להיות מובנת למרחק של כפי עשרה משיחה המתנהלת בצעקות. אמצעי תקשורת מודרניים מצמצמים את הצורך לעשות שימוש בשפות שרוקות, אולם מאמצים לשימורן נעשים ברחבי העולם.
ממוזער|שיחה בספיריאה אנטריאה - יוונית שרוקה
ממוזער|שיחה סילבו גומרו, שפה שרוקה מהאי לה גומרה באיים הקנריים
[ממוזער|ברכה בדיאלקט שרוק של שפת ה[יורובה האפריקנית]]
שפות שרוקות מאפשרות לשורקים הדוברים אותן להעביר ביניהם מספר בלתי מוגבל של מסרים למרחקים ארוכים. בכך, הן שונות משריקה חופשית אסוציאטיבית, שריקה מוזיקלית ואף משריקה שנועדה להעביר מספר מוגבל של מסרים פשוטים או הוראות לבעלי חיים. על פי רוב, מחקות השפות השורקות את הטונים או צורת התנועות של שפת דיבור טבעית, לרבות היבטים של אינטונציה ופרוזודיה, כך שמאזינים מאומנים הדוברים את השפה יכולים להבין את המסר המקודד בה.

השפות השרוקות הן נדירות בהשוואה לשפות המדוברות, אולם קיימות בתרבויות שונות ברחבי העולם. הן נפוצות במיוחד בתרבויות שהשפה הדבורה בהן היא טונלית, בהן הטון בו נהגות הברות נושא משמעות - כשטון השריקה מעביר את צלילי ההברות (וניגוני הטון של המילים), אולם קיימות גם גרסאות שרוקות של שפות שאינן טונליות כמו יוונית, טורקית וספרדית. בחלק משפות אלו, ישנה רדוקציה של מספר תנועות ועיצורים - למספר קטן יותר של תנועות ועיצורים דומים המתאפשרים בשריקה (שאינה עושה שימוש במיתרי הקול). ברבות מהשפות, מסתייעת השריקה באצבע או אצבעות, המוכנסות לפה.

## דוגמאות
ממוזער|שפות שרוקות ברחבי העולם
* יופיק - שפה שרוקה המדוברת בחלקים מאלסקה והמזרח הרחוק הרוסי.
* שפות מזאטק - המדוברות בעיקר בצפון אוחוקה שבמקסיקו.
* אקהה והמונג - מדוברת בדרום סין, מזרח מיאנמר, צפון לאוס וצפון תאילנד.
* באן - מדוברת בקמרון
* גרסאות שרוקות קיימות גם ליוונית ולטורקית.
* סילבו גומרו - שפה שרוקה מבוססת ספרדית מהאי לה גומרה באיים הקנריים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שפות
קטגוריה:שפות בסכנת הכחדה
מיליארדרים במקרה

**מיליארדרים במקרה: הסיפור האמיתי של הקמת פייסבוק** (באנגלית: **The Accidental Billionaires: The Founding of Facebook, a Tale of Sex, Money, Genius, and Betrayal**) הוא ספר מאת בן מזריץ', שראה אור בשנת 2009 ועוסק בסיפור הקמתה של חברת פייסבוק. הספר עובד לסרט הקולנוע "הרשת החברתית" (2010) בידי התסריטאי אהרון סורקין. אדוארדו סברין, ממייסדי פייסבוק, שימש כיועץ המרכזי של מזריץ' בעת כתיבת הספר, אף כי סירב לשוחח עמו ישירות בתקופת המחקר. לאחר שיישב את תביעתו המשפטית מול צוקרברג, ניתק סברין את הקשר עם המחבר.

## מקורות
בן מזריץ' מתעקש כי הספר איננו יצירה בדיונית, על אף סגנון הסיפור הנרטיבי בו נקט. בין מקורות המידע ששימשו אותו נכללות שיחותיו עם אדוארדו סברין וכן מסמכים משפטיים שהיו זמינים לו, לדבריו, "בזכות כל אותם סטודנטים שתובעים זה את זה."

## תוכן העלילה
הסיפור נפתח בתקופה שלפני השקת האתר "thefacebook.com" בקמפוס אוניברסיטת הרווארד. אדוארדו סברין, אשר מוצג כדמות הראשית, מתיידד עם מארק צוקרברג, והשניים מנסים להשתלב בחיים החברתיים באוניברסיטה – סברין באמצעות הצטרפות למועדון חברים יוקרתי, וצוקרברג באמצעות יצירת אתר אינטרנט שבו מדרגים סטודנטים את הנשים בקמפוס לפי מידת האטרקטיביות שלהן. האתר אמנם מצליח, אך מוביל את צוקרברג לעימות עם הנהלת האוניברסיטה ומעורר את זעמן של אגודות נשים וסטודנטיות רבות. כתבה בנושא שפורסמה בעיתון "The Harvard Crimson" תופסת את תשומת לבם של שלושה סטודנטים בכירים: התאומים קמרון וטיילר וינקלווס ודיוויה נרנדרה, המנסים להשיק אתר היכרויות פנימי להרווארד. הם פונים לצוקרברג ומציעים לו להצטרף אליהם לפרויקט, אך הוא סבור כי הגישה שלהם שגויה ומחליט לפתח את "thefacebook" בעצמו, תוך הסתמכות על מימון מסברין ותכנות של שותפיו לחדר.

השקת thefacebook.com זוכה להצלחה מיידית בקמפוס. עם היוודע דבר ההשקה, הווינקלווסים ונרנדרה חשים נבגדים ונעזרים בעורך דינם של אביהם כדי לנקוט צעדים משפטיים. מכאן ואילך עוקבת העלילה אחר היחסים המתוחים והמשתנים בין סברין לצוקרברג, שכל אחד מהם מחזיק חזון שונה לעתידה של הרשת החברתית.

החלק הראשון של הספר ממוקד בחיי הקמפוס של הרווארד ובחוויות הסטודנטיאליות. החלק השני עובר להתמקד בהיבטים העסקיים של thefacebook ובמעברו של צוקרברג לעמק הסיליקון. שון פרקר, מייסד נאפסטר, מצטרף לחייו של צוקרברג ומשמש לו כמנטור, המוביל אותו אל משקיעים ויזמים בעמק הסיליקון. סברין, שכבר סיים את לימודיו, חש כי הוא נדחק לשוליים על ידי פרקר, שלדבריו אינו משפיע לטובה על צוקרברג ותופס את מקומו כשותף מרכזי לקידום thefacebook.

הספר אינו מגיע לסיום סגור או חד-משמעי, שכן, על פי דברי המחבר, הסוגיות המתוארות בו עודן נדונות בבתי המשפט.

## ביקורות
ב"הארץ" נכתב "כתיבה פושרת, עמוסה בהורמונים ובחרמנות נעורים. ייתכן שזה מה שהניע את החבורה הצעירה, אבל הקריאה על כך אינה משכנעת או מושכת במיוחד. אם זה הרקע להקמתה של פייסבוק הרי שזהו רקע משמים ובנאלי." באתר "וואלה", נכתב בסיכומו של דבר, "מיליארדרים במקרה" אינו ספר משעמם, אבל הוא נראה יותר כמו רומן בדיוני חסר תחכום וברק, עם נגיעות מציצניות מז'אנר פטריק קים. עכשיו, השאלה היא איך תבחרו להתייחס אליו. הוא די ראוי לטיסות או לשעות פנאי בלתי מנוצלות, אבל רחוק מאוד מלצייר, כהגדרתו, את "הסיפור האמיתי על פייסבוק"." ב"גלובס" נכתב "מזריץ' פשוט אסף גבב של פרטי מידע פומביים על צוקרברג, העמיד אותם בשורה, ומתח ביניהם פרוזה בינונית ודיאלוגים בדויים."

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פייסבוק
קטגוריה:ספרי 2009
בראד סילברלינג

**בראדלי מיטשל סילברלינג** (באנגלית: **Bradley Mitchell Silberling**; נולד ב-8 בספטמבר 1963) הוא במאי טלוויזיה ובמאי קולנוע יהודי-אמריקאי, שזכה לפרסום בזכות בימוי סרטי קולנוע כגון קספר (1995), עיר המלאכים (1998), מייל תחת אור הירח (2002), סדרה של צרות (2004) וארץ האבודים (2009).

## ראשית חייו
סילברלינג נולד בוושינגטון די. סי., בנם של ג'ויס אן (טאקר), יועצת נסיעות, ורוברט מאריי סילברלינג, ששימש כסגן נשיא של חברת CBS Entertainment Productions. אביו נולד כיהודי, ואילו אמו התגיירה. סילברלינג למד בויליאמס קולג' בויליאמסטאון, מסצ'וסטס והשלים תואר ראשון בספרות אנגלית באוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה. לאחר מכן, המשיך ללימודי בימוי קולנוע בבית הספר לקולנוע של UCLA.

## קריירה

סילברלינג החל את דרכו בתעשיית הבידור עוד בטרם סיים את לימודיו. ב-1986 שימש כעוזר הפקה בתוכנית ילדים. לאחר מכן, החל לביים תוכניות טלוויזיה וסרטי קולנוע. סרטו משנת 2002, מייל תחת אור הירח, מבוסס באופן רופף על השכול שחווה בעקבות רצח חברתו, השחקנית רבקה שפר, ב-1989. ב-2006, סרטו עשרה פריטים או פחות היה הסרט הראשון שהופץ באופן חוקי להורדה במהלך הקרנתו בקולנוע, הודות לשירות ClickStar ולקשריו הקרובים עם בעליה, מורגן פרימן ולורי מקרירי. ב-1 במרץ 1999, ייסד סילברלינג את חברת ההפקות שלו, Reveal Entertainment, במסגרת הסכם פיתוח ראשוני עם דרימוורקס. הפרויקט הראשון של החברה היה ניסיון לרכוש את התסריט The Mystery Dance, אותו תכנן סילברלינג לביים, אך הרעיון נזנח לבסוף.

ב-1998 פנתה אליו חברת האחים וורנר כאחד המועמדים לביים את הסרט הארי פוטר ואבן החכמים. למרות שסילברלינג החל לתכנן את הסרט בהתלהבות והיה מוכן לחתום על החוזה, בסופו של דבר נבחר כריס קולומבוס לביים את הסרט. ב-22 באוקטובר 2014, חברת Reveal Entertainment של סילברלינג חתמה על הסכם עם CBS Television Studios.

## חיים אישיים
סילברלינג ניהל מערכת יחסים עם רבקה שפר, אותה פגש במהלך לימודיו בבית הספר לקולנוע של UCLA, עד לרצחה ב-1989. ב-1995 נישא לשחקנית איימי ברנמאן, אותה הכיר על הסט של הסדרה NYPD Blue. לזוג שני ילדים, שרלוט ובודהי, והם מתגוררים בפסדינה, קליפורניה. בשנת 2000 רכשו בני הזוג בית בצ'ילמרק, מסצ'וסטס, לפני שעברו להתגורר בווסט טיסברי, מסצ'וסטס ב-2011.

## פילמוגרפיה
### סרטים

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:תסריטאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה
קטגוריה:במאי טלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1963
אלישע שור

**אלישע שור** (בפולנית: **Szor Elisza**; 1688–1690? – 1757) היה מגיד בעיירה רוהאטין באזור גליציה המזרחית. שור היה בין מנהיגי הפרנקיסטים בדרום פולין.

אלישע שור היה צאצא של רבי זלמן נפתלי שור, רבה של העיר לובלין. לא ידוע מתי נולד והוא התפרסם כאשר יעקב פרנק הגיע לרוהאטין ב-1755 ושור הפך לחסיד בכת שלו. פרנק, מיסטיקאי ומנהיג יהודי אנטינומיסטי שהגדיר את עצמו כמשיח בפולין ונחשב אחד מממשיכי דרכו של שבתי צבי. קיימות טענות שחברי הכת ערכו אורגיות שבהן השתתפו כלתו של אלישע ובתו. בכ"ו בשבט תקט"ז (27–28 בינואר 1756) נחשף פולחנה של הכת. ביום זה הגיעו פרנק וחסידיו לעיירה "לנצקורונה" (כיום: זריצ'נקה) שבגליציה שם אלישע שור ערך אחד משני הוויכוחים בין חסידי יעקב פרנק. בשנת 1757 הוחרמו פרנק ואנשיו על ידי רבני מחוז ברודי בגליציה, שהתכנסו בעיר זו. הפרנקיסטים נאלצו לברוח, והגיעו עד לקמניץ-פודולסקי, שם קיבלו את חסותו של הבישוף האנטישמי מיקולאי דמבובסקי . דמבובסקי הורה לקיים ויכוח בין הפרנקיסטים ובראשם אלישע שור לרבני היהודים, שהחל בב' בתמוז ה'תקי"ז, ונמשך כשמונה ימים. בל' בתשרי תקי"ח (יוני 1757) פסק דמבובסקי כי דתם של הפרנקיסטים נוטה לעיקרי הנצרות, ולכן יש להלקות את המתנפלים על הפרנקיסטים בלנצקרון, לקנוס את הקהילה, ולשרוף את ספרי התלמוד בפודוליה. זמן קצר לאחר מכן חלה דמבובסקי ומת.

הרבנים ניסו לפקוח את עיני השלטונות לעובדה שהפרנקיסטים אינם נוצרים אמיתיים. מה שגרם להתעללות בהם על ידי אנשים רבים ולבריחת חלקם לטורקיה. בין הבורחים היה אלישע שור מרוהאטין. אך גם בטורקיה לא מצאו מנוח, משום שהיהודים הודיעו לטורקים על דרכיהם המעוותות. אלישע שור הוכה ללא רחמים ומת שם, בבושת פנים, בסוף שנת 1757.

בניו התנצרו ב-1759 ושינו את שם המשפחה לוולובסקי (Wołowski - Woł בפולנית פירושו שׁוֹר).

## בספרות
דמותו של אלישע שור, מתוארת עם דמויותיהם של פרנקיסטים מרכזיים נוספים, לאורך ספרה של כלת פרס נובל לספרות אולגה טוקרצ'וק, "ספרי יעקב" (2014, בעברית בהוצאת כרמל 2020).

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:שבתאים
קטגוריה:פרנקיזם
קטגוריה:יהודים גליציאנים
קטגוריה:מורים רוחניים יהודים
קטגוריה:נפטרים ב-1757
ח'רבת א-נחש

**חירבת א-נחש** היא אחד מאתרי הכרייה והתכת הנחושת הגדולים ביותר בעולם העתיק, שנבנה לפני כ-3,000 שנה. הוא ממוקם על גדת ואדי ע'ווייב, בערבה, והיווה חלק מחבל פונון העתיק. כיום נמצא בשטח ממלכת ירדן. יש המזהים את האתר עם **[[עיר נחש]]** המוזכרת בספר דברי הימים ובתעודות מימי מרד בר כוכבא.

ישנן עדויות לפעילות כלכלית ופוליטית באזור כבר לפני כ-3,000 שנה, כאשר יש ארכאולוגים שסוברים שהמקום מהווה דוגמה קדומה למדינה מאורגנת. בין היתר, הארכאולוג  מאוניברסיטת קליפורניה, שעמד בראש חפירה במקום שחשפה מבצע כריית נחושת עתיק, טען בעבר שהכרייה הייתה במקום הייתה בקנה מידה שיכול היה להיות מאורגן רק על ידי מדינה או ממלכה עתיקה.

באמצעות כלי האבן שנמצאו באתר נערכו מחקרים להבנת דרכי כריית וייצור הנחושת בתקופת הברזל.

## קישורים חיצוניים
* [תמונות של חירבת א-נחש](https://acor.digitalrelab.com/index.php?s=filter=place_name:Khirbat%20en-Nahas%20(Jordan)) באתר 

## הערות שוליים

קטגוריה:ירדן: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:ואדי פינאן
קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו
נביוס

**קבוצת נביוס** (באנגלית: **Nebius Group**, לשעבר **Yandex N.V**) היא חברת אחזקות בתחום המחשוב שבסיסה באמסטרדם.

עיקר פעילותה היא חברת **נביוס** המספקת פלטפורמות ענן ותשתיות עיבוד מתקדמות לבינה מלאכותית, היא מחזיקה במרכזי נתונים בפינלנד, במיזורי ובניו ג'רזי, ומרכזי מו"פ ברחבי אירופה, ארצות הברית וישראל. לצד זאת מחזיקה החברה במספר חברות קטנות יותר:
* חברת  העוסקת בבינה מלאכותית, בסיסה באמסטרדם ומפעילה מרכזי פיתוח בארצות הברית, בישראל, בשווייץ ובסרביה.
* חברת  המפתחת מערכות נהיגה ורובוטיקה אוטונומיות, בסיסה באוסטין והיא מפעילה מרכז פיתוח בתל אביב.
* חברת TripleTen המעניקה הכשרה למקצועות ההיי-טק, פעילה בארצות הברית, באמריקה הדרומית ובישראל.

## היסטוריה
ממוזער|195x195 פיקסלים|ארקדי וולוז', מייסד נביוס
נביוס נוסדה לראשונה ב-1989 תחת השם Yandex N.V בידי ארקדי וולוז', שהחזיק באמצעותה בחברת יאנדקס. ב-2011 הונפקה החברה לראשונה בנאסד"ק תחת שווי של 1.3 מיליארד דולר.

בפברואר 2022 מניות החברה הושעו ממסחר בנאסד"ק בשל סנקציות בין-לאומיות בסכסוך האוקראיני-רוסי. סנקציות אישיות הושתו על מנכ"ל החברה וולוז' שהספיק לעזוב את רוסיה ולעלות לישראל בשנת 2014. בשלב מסוים אף ניסה וולוז' להעביר את פעילות החברה לישראל.

בשנת 2024 מכרה החברה את כל אחזקותיה ופעילותה ברוסיה לקבוצת משקיעים רוסיים בכחצי מהשווי. לאחר מכן שונה שם החברה לנביוס ומניותיה חזרו להיסחר בנאסד"ק. גם הסנקציות האישיות על וולוז' הוסרו במרץ באותה שנה.

## פעילות
החברה המרכזית של הקבוצה, נביוס AI, הושקה עוד לפני כן ב-2023 תחת יאנדקס ההולנדית, אך רק לאחר הפיצול מיאנדקס וחזרתה לנאסד"ק הואצה פעילותה. מיד לאחר חזרתה לנאסד"ק הודיעה החברה על הקמת מרכזי פיתוח ומרכזי נתונים עם שרתים ושבבים מתקדמים בסן פרנסיסקו, בסיאטל ובניו יורק. כשישה שבועות לאחר מכן הודיעה החברה כי גייסה 700 מיליון דולר, בין היתר מחברות ענק כמו אנבידיה המחזיקה 5% מהחברה. בנוסף הכריזה החברה על השקעות בשוק האירופי בסך מיליארד דולר.

טכנולוגיות החברה, לפחות בראשיתה, מבוססות על טכנולוגיות ופיתוחים שנעשו ביאנדקס. רבים מהעובדים בה הם עובדי יאנדקס לשעבר שעזבו את רוסיה בעקבות המלחמה. גם משקיעים ובכירים מיאנדקס מעורבים בחברה, בהם אלנה בונינה, מנכ"לית יאנדקס לשעבר, ואסתר דייסון, דירקטורית לשעבר ביאנדקס, היושבות בדירקטוריון נביוס.

במאי 2025 נבחרה נביוס על ידי רשות החדשנות להקים בישראל מחשב על לבינה מלאכותית בהשקעה של כחצי מיליארד ש"ח.

בספטמבר 2025 חתמה חברת מיקרוסופט על הסכם לפיו נביוס תספק לה שירותי מחשוב ענן לבינה מלאכותית בסכום של 17.4–19.4 מיליארד דולר עד שנת 2031.

בפברואר 2026 רכשה נביוס את חברת Tavily, הפועלת בתחום הבינה המלאכותית, תמורת  275 מיליון דולר במזומן, ועוד 125 מיליון דולר המותנים בעמידה בתנאים.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות הולנדיות
קטגוריה:חברות הנסחרות בנאסד"ק
קטגוריה:חברות בינה מלאכותית
קטגוריה:יאנדקס
איליה נאישולר

**איליה ויקטורוביץ' נאישולר** (ברוסית: **Илья Викторович Найшуллер**; נולד ב-19 בנובמבר 1983) הוא במאי קולנוע ומוזיקאי רוסי. הוא ידוע בבימוי סרטי האקשן הארדקור הנרי (2015) וסתם אחד (2021). כמו כן, הוא המייסד של חברת ההפקות הקולנועיות Versus Pictures ולהקת הרוק האינדי Biting Elbows.

## חייו המוקדמים

נאישולר נולד במוסקבה, בנם של טטיאנה רוסקובה, מנתחת, ואיש העסקים ויקטור נאישולר, שהיה "אחד האנשים העשירים ברוסיה בתחילת שנות ה-90" והיה ממוצא יהודי. בין הגילאים שבע עד ארבע עשרה התגורר בלונדון ולמד בבית ספר פרטי.

לאחר שובו לרוסיה, סיים את לימודיו בבית הספר הבינלאומי הבריטי (מוסקבה) ביאסנבו, מוסקבה. הוא נשר מהמכון הארצי הרוסי לשידורי טלוויזיה ורדיו. לאחר מכן למד בבית הספר לאמנויות על שם טיש באוניברסיטת ניו יורק, שם פגש מספר יוצרי קולנוע שעמם שיתף פעולה בהמשך. נאישולר עזב את הלימודים כדי להתמקד במוזיקה ולא השלים תואר אקדמי.

## קריירה
ב-2008 ייסד נאישולר את להקת הרוק Biting Elbows, שבה שימש כסולן וגיטריסט. ב-2011 הוציא את המיני-אלבום *Dope Fiend Massacre* ואת אלבום הבכורה *Biting Elbows*.

ב-2011 ביים וערך את הקליפ לשיר The Stampede, מתוך המיני-אלבום Dope Fiend Massacre. הקליפ צולם כולו בזווית POV והיווה השראה והכנה לקליפ Bad Motherfucker, שהופק עבור הסינגל המצליח. הקליפ, שיצא ב-2013, הפך ללהיט ויראלי ברשת וצבר למעלה מ-150 מיליון צפיות. הקליפ משך את תשומת לבם של סוכנים וכישרונות בהוליווד, במיוחד של הבמאי דארן ארונופסקי.

ב-2015 ביים נאישולר את סרטו העצמאי Hardcore, ששונה שמו להארדקור הנרי. בסרט כיכבו שרלטו קופלי, דנילה קוזלובסקי, היילי בנט וטים רות'. הסרט הופק על ידי טימור בקממבטוב, אינגה ויינשטיין סמית' ואקטרינה קונוננקו, וצולם כולו בזווית POV. נאישולר שימש כתסריטאי, במאי, מפיק וגם גילם את אחת הדמויות הראשיות. הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ב-2015 וזכה בפרס בחירת הקהל של הפסטיבל. הוא יצא לאקרנים על ידי STXfilms ב-8 באפריל 2016 והכניס 14.3 מיליון דולר אמריקאי בארצות הברית. במקביל, יצא לאור קומיקס בשם "Hardcore Akan #1", שנכתב על ידי נאישולר, בריאן פיליפסון וויל סטיוארט. הקומיקס מהווה פריקוול לסרט ומספק את סיפור הרקע של אקאן, נבל הסרט.

ב-2016 ביים את הקליפ לשיר False Alarm של דה ויקנד, שבו כיכבו קריסטין פרוסט ודמיון פואטייה. ב-2017 ביים את הקליפ לשיר Kolshchik של להקת הרוק הרוסית Leningrad, שזכה בפרסי הקליפים של ברלין ב-2017 והגיע למקום הראשון בקטגוריית "הקונספט הטוב ביותר". הוא ביים שלושה קליפים נוספים ללהקה: Voyage, Ju-Ju ו-Tsoi.

ב-2021 ביים נאישולר את אף אחד, סרט אקשן אמריקאי שנכתב על ידי דרק קולסטד. בסרט כיכבו בוב אודנקירק, קוני נילסן, אלקסיי סרבריאקוב, RZA וכריסטופר לויד. הסרט הוקרן בבכורה כשבתי הקולנוע בארצות הברית החלו להיפתח מחדש לאחר התפרצות המגפת הקורונה. אף אחד הגיע למקום הראשון בקופות בארצות הברית בסוף השבוע הראשון להקרנתו.

הוא ביים את ראשי המדינה, שנכתב על ידי ג'וש אפלבאום, אנדרה נמק והריסון קוורי. בסרט מככבים אידריס אלבה, ג'ון סינה ופריאנקה צ'ופרה. הסרט נמצא כעת בשלבי פוסט-פרודקשן וצפוי לצאת לאקרנים ב-2 ביולי 2025 בפריים וידאו.

## חיים אישיים
בקיץ 2010 נישא לשחקנית דריה (דריה) צ'ארושה.

## פילמוגרפיה
### סרטים – בימוי

### קרדיטים נוספים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי בית הספר לאמנויות על שם טיש באוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:רוסים ממוצא יהודי
קטגוריה:במאי קולנוע רוסים
קטגוריה:תסריטאים רוסים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1983
טוני גילרוי

**אנתוני ג'וזף גילרוי** (באנגלית: **Anthony Joseph Gilroy**; נולד ב-11 בספטמבר 1956) הוא תסריטאי, במאי ומפיק אמריקאי. הוא כתב את התסריטים לסרטים זהות כפולה (2002) וזהות במלכודת (2004), שני הסרטים הראשונים בזיכיון הסרטים ג'ייסון בורן, וכן כתב וביים את הסרט הרביעי בזיכיון, זהות גנובה (2012), וכן את הסרטים מייקל קלייטון (2007) ומשחק כפול (2009).

הוא היה מועמד לפרס האוסקר בקטגוריות הבמאי הטוב ביותר והתסריט המקורי הטוב ביותר עבור מייקל קלייטון. לאחר שכתב יחד את התסריט לסרט רוג אחת: סיפור מלחמת הכוכבים (2016), שבו גם ביים צילומים מחדש ללא קרדיט, הוא הפך ליוצר, מנהל ההפקה, הכותב הראשי והמפיק הבכיר של סדרת הפריקוול שלו, אנדור (2022–הווה) בדיסני+.

## חיים אישיים
גילרוי נולד במנהטן, ניו יורק, בנם של רות דורותי (לבית גיידוס), פסלת וסופרת, ופרנק ד. גילרוי, מחזאי, במאי ומפיק סרטים עטור פרסים, שזכה בפרס טוני למחזה הטוב ביותר ובפרס פוליצר לדרמה עבור מחזהו הנושא היה ורדים ב-1965. הוא אחיהם של התסריטאי דן גילרוי והעורך ג'ון גילרוי. דרך אביו, הוא ממוצא איטלקי, אירי וגרמני. יש לו שני ילדים, סם וקתרין, והוא נשוי לסוזן גילרוי.

## קריירה
ממוזער| גילרוי במרץ 2009.

### כתיבה
גילרוי כתב תסריטים רבים לסרטים, החל מהתסריט לסרט קצה המגל ב-1992. לאחר מכן כתב את התסריטים לדולורס קלייבורן ב-1995 ולמלכודת לפרקליט ב-1997. הוא היה אחד מחמישה כותבים שקיבלו קרדיט על ארמגדון של מייקל ביי, הסרט שהכניס הכי הרבה בשנת 1998. בשנים 2002, 2003 ו-2007 כתב את התסריטים לזהות כפולה, זהות במלכודת וזהות אבודה, וכן כתב וביים את הפרק הבא בסדרת בורן, זהות גנובה (2012).

ב-2007 כתב וביים את הסרט מייקל קלייטון, שזכה בפרס אדגר עבור תסריט הסרט הטוב ביותר, והיה מועמד למספר פרסי אוסקר, כולל עבור התסריט. ב-2009 כתב וביים את קומדיית הריגול הרומנטית משחק כפול, בכיכובם של קלייב אוון, ג'וליה רוברטס וטום וילקינסון. גילרוי היה אמור לכתוב, יחד עם שותפו לתסריט של האולטימטום של בורן, סקוט ז. ברנס, את התסריט לסרט הקרוב צבא של שניים, המבוסס על משחק וידאו של EA Montreal.

### בימוי
בכורת הבימוי של גילרוי הייתה ב-2007, כאשר ביים את הסרט מייקל קלייטון, שאותו ערך אחיו ג'ון גילרוי. הסרט היה מועמד לשבעה פרסי אוסקר, כולל הסרט הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר והשחקן הטוב ביותר. בנוסף לפרס אדגר, הסרט זכה באוסקר אחד, עבור שחקנית המשנה הטובה ביותר (טילדה סווינטון). הסרט הצליח בקופות והכניס מעל 92 מיליון דולר ברחבי העולם.

לאחר מכן כתב וביים את סרטו הבא, משחק כפול, שיצא לאקרנים ב-20 במרץ 2009, בכיכובם של קלייב אוון, ג'וליה רוברטס וטום וילקינסון. לאחר מכן לקח על עצמו את בימוי הפרק הבא בסדרת בורן וכתב אותו יחד עם אחרים; הסרט, זהות גנובה, יצא לאקרנים ב-10 באוגוסט 2012, בכיכובם של ג'רמי רנר, רייצ'ל וייס, אדוארד נורטון, ג'ואן אלן ואלברט פיני.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### סרטים שהשתתף בכתיבה ללא קרדיט

### טלוויזיה

## פרסים ומועמדויות

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:זוכי פרס אדגר
קטגוריה:תסריטאי טלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אירי
קטגוריה:אמריקאים ממוצא גרמני
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1956
ואדי ע'ווייב

**ואדי ע'ווייב** (בערבית: **وادي غويب**) הוא נחל אכזב בהרי אדום, בירדן, כ-35 קילומטרים דרומית לים המלח. מקורו במורדות , והוא מתנקז לים המלח דרך נחל הערבה.

מבחינה היסטורית, בנחל זה יחד עם ואדי פינאן היו מרבצי הנחושת הגדולים ביותר בדרום הלבנט, ובהתאם התפתח סביב שניהם חבל פונון, חבל ארץ שעיקר עיסוקו כריית נחושת, בין התקופה הכלקוליתית לתקופה הרומית.

חלק מהואדי כלול בשטח השמורה הביוספרית דאנא של החברה המלכותית לשימור הטבע של ירדן ומבוצעות בו חפירות ארכאולוגיות.

## תוואי
תחילתו של הנחל במורדות הרי אדום, והוא זורם במורדות ההרים מערבה. בזרימתו מערבה, עובר הנחל בין האתרים הארכאולוגיים ח'רבת א-ע'ווייבה (khirbet al ghuweiba), מבצרי ראס אל-מיה (Ras al-Miyah fortresses), ח'רבת א-ג'רייה (Khirbat al-Jariya) וח'רבת א-נחש (המזוהה לחלק מהדעות עם עיר נחש המקראית). הנחל ממשיך מערבה בין הרים, מתעקל צפונה ושוב מערבה ויוצא אל הערבה. משם זורם הנחל צפון-מערב-מערב, עובר צפונית לע'וויבה, חוצה את כביש 65 הירדני, עובר את גבול ישראל, חוצה את השדות החקלאיים של מושב עידן וחצבה ונשפך לנחל הערבה, שממשיך צפונה לכיוון ים המלח.

## היסטוריה

מרבצי הנחושת העשירים של ואדי זה יחד עם ואדי פינאן היו לבסיס להתפתחות המהירה של תקופת הנחושת באזור. סביבם התפתחה תרבות של כריית והתכת מחצבים בין התקופה הכלקוליתית (הנחושת, 4500–3100 לפנה"ס) עד לתקופה הממלוכית (1250–1516 לספירה). אזור זה, שעיקרו שני נחלים אלו, זכה לכינוי חבל פונון, על שם היישוב המרכזי בו, פונון, שהיה סמוך לנחל פונון. מדענים גרמנים שחפרו את האזור ב-1983 הגיעו למסקנה שייצור הנחושת באזור היה בקנה מידה חסר תקדים בדרום מזרח הים התיכון, למעט אולי ממכרות הנחושת של קפריסין.

ייצור הנחושת הפך מאסיבי בתקופה שבה הואדי היה חלק מממלכת אדום, באלפים ה-2 וה-1 לפני הספירה. גם במאה ה-10 לפני הספירה חלה עלייה דרמטית בקצב החציבה וההתכה במקום, בעקבות המבצעים הצבאיים האגרסיביים של הפרעה שושנק הראשון. הרומאים והביזנטים גם הם תפעלו את חבל החציבה סביב שני הנחלים והקנו לו חשיבות רבה.

## ארכאולוגיה
### אתרים ארכאולוגיים
* ח'רבת א-ע'ווייבה (khirbet al ghuweiba)
* מבצרי ראס אל-מיה (Ras al-Miyah fortresses)
* ח'רבת א-ג'רייה (Khirbat al-Jariya)
* ח'רבת א-נחש (לחלק מהדעות זוהי עיר נחש המקראית)

### חפירות ארכאולוגיות
אתרים ארכאולוגיים בחבל פונון נחפרו בעיקר על ידי *פרויקט הארכאולוגיה האזורית השפלה של אדום*, בראשות  ומוחמד נג'אר. לוי ונג'אר טענו שחלק מהאתרים מתקופת הברזל באזור היו פעילים בשלבים המוקדמים ביותר של ממלכת אדום המקראית. חוקרים אלה, יחד עם , טוענים גם כי פרעה שושנק הראשון ממצרים (שישק המקראי), שתקף את ירושלים שבממלכת יהודה במאה ה-10 לפני הספירה, עודד סחר וייצור נחושת במקום.

## התיישבות בהווה
סמוך לשפך הנחל, בערבה, שוכן היישוב הבדואי ע'וויבה.

## ראו גם
* ואדי פינאן
* ח'רבת א-נחש

## הערות שוליים

*
קטגוריה:אדום
קטגוריה:אסיה: מכרות
קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו
ע'ווייב, ואדי
ע'ווייב, נחל
יגדקומנדו

**יגדקומנדו** (בגרמנית: **Jagdkommando**) היא יחידת הכוחות המיוחדים של הכוחות המזוינים של אוסטריה (Bundesheer), המתמחה בלוחמה בטרור, סיור מיוחד, פעולות קומנדו, חילוץ בני ערובה, וסיוע צבאי במדינות זרות. היחידה פועלת באופן עצמאי או כחלק ממבצעים בינלאומיים.

היחידה נוסדה רשמית ב-4 במאי 1963, לאחר שקצינים אוסטרים עברו הכשרה בבית הספר לריינג'רים של צבא ארצות הברית בשנת 1961, במטרה להקים כוח דומה באוסטריה. השם "Jagdkommando" מקורו במלחמת העולם הראשונה, כאשר כוחות סער מיוחדים בצבא האוסטרו-הונגרי כונו כך. מאז הקמתה, היחידה השתתפה במגוון מבצעים ברחבי העולם, כולל בקוסובו, אפגניסטן, צ'אד, מאלי, ובוסניה והרצגובינה.

## משימות
יחידת יגדקומנדו מופקדת על ביצוע משימות מורכבות ומגוונות – רובן מתבצעות הרחק מעיני הציבור. החיילים ביחידה ממלאים את התפקידים העיקריים הבאים:
* **סיור מיוחד :** איסוף מידע קריטי, תצפית ומעקב אחר אזורים, מבנים, רשתות ואנשים בעלי חשיבות מיוחדת.
* **מבצעי קומנדו:** תקיפה של מתקנים, קבוצות ורשתות אויב, לכידת פושעי מלחמה מבוקשים, וכן שחרור שבויים ובני ערובה אזרחי אוסטריה – גם באזורים מוכי משבר או לוחמה. היחידה מהווה את כוח הלוחמה בטרור של צבא אוסטריה.
* **סיוע צבאי:** מתן עזרה צבאית ייחודית – למשל, אימון חיילים – לפי בקשת מדינות שותפות או ידידותיות, גם באזורים מסוכנים.

לוחמי יגדקומנדו נמצאים בכוננות מתמדת לפעולה הן בתחומי אוסטריה והן מחוצה לה. לכן הם ממלאים גם משימות נוספות:
* **כוח תגובה מהירה** של הצבא האוסטרי באזורים בהם יש לאוסטריה אינטרסים.
* **צוותי סיוע במשברים:** תמיכה לנציגויות אוסטריות בחו"ל בעת התפתחות משברים (למשל באפגניסטן ב-2021, באוקראינה ב-2022, ובמזרח התיכון ב-2023).
* **מבצעי פינוי צבאיים** לאזרחים אוסטרים ואירופים מאזורים מוכי אסון או סכסוך.

במהלך מבצעים, פועלת היחידה באופן עצמאי, כחלק משיתוף פעולה בינלאומי, או כתמיכה ליחידות אחרות – בהתאם לרמת הסיכון בזירה. לוחמי היחידה כבר פעלו בין היתר בקוסובו, אלבניה, אפגניסטן, צ'אד ומאלי.

גיל הלוחמים ביחידת יגדקומנדו נע בדרך כלל בין תחילת שנות ה-20 ועד אמצע שנות ה-30, בהתאם למועד ההצטרפות ולמשך השירות המבצעי.

## גלריה

קובץ:Absprung (19667621458).jpg
קובץ:Absprung (24771897234).jpg
קובץ:Gemeinsames Vorgehen (22379701765).jpg
קובץ:Luftlandung (19889238211).jpg
קובץ:Jagdkommando-Soldaten springen aus einer "Hercules" (18629580342).jpg
קובץ:Zugriff (21734716363).jpg
קובץ:Im Wasser (29592668591).jpg
קובץ:Kampfschwimmer (29592669041).jpg


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אוסטריה: צבא וביטחון
קטגוריה:יחידות עילית