open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
רוברט לפקוביץ'

250px|ממוזער|שמאל|רוברט לפקוביץ', 2012
**רוברט ג'וזף לפקוביץ**' (באנגלית: **Robert Joseph Lefkowitz**; נולד ב-15 באפריל 1943) הוא רופא-ביוכימאי אמריקאי יהודי המוכר בשל עבודתו על קולטנים המצומדים לחלבון G ועליה זכה בפרס נובל לכימיה לשנת 2012 ביחד עם בריאן קובילקה, תלמידו לשעבר.

## קורות חיים
לפקוביץ' נולד בניו יורק וסיים את התואר הראשון באוניברסיטת קולומביה ב-1962. הוא סיים את התואר בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת קולומביה ב-1966 עם תואר MD. לאחר עבודה של מספר שנים כעוזר מחקר במכונים הלאומיים לבריאות בין השנים 1968–1970.

בין השנים 1970–1973 הוא עבד במחקר באוניברסיטת הרווארד ובבית החולים הכללי מסצ'וסטס. הוא השלים את התמחותו במחלות קרדיו-ואסקולריות ב-1973 ומונה לפרופסור לרפואה ולביוכימיה במרכז הרפואי של אוניברסיטת דיוק.
הוא היה חוקר במכון הרפואי הווארד יוז מאז 1976 וכן חוקר באגודת הלב האמריקנית בשנים 1973–1976.

לפקוביץ' החל להשתמש ברדיואקטיביות ב-1968 כדי לעקוב אחר חיישני התאים. הוא קשר איזוטופים של יוד למספר הורמונים והודות לקרינה הוא הצליח לחשוף כמה קולטנים, בהם הקולטן לאדרנלין: β-adrenergic receptor. הצוות בראשותו הוציא את הקולטן מדופן התא והם הצליחו להבין את הבסיס לפעולתו.

הצוות השיג את הצעד הבא במהלך שנות השמונים. החוקר החדש בקבוצה, קובילקה, קיבל על עצמו את האתגר לבודד את הגן המקודד את קולטן β-adrenergic receptor, מהגנום האנושי העצום. הוא פיתח גישה שאפשרה לו להשיג את המטרה. כאשר החוקרים ניתחו את הגן, הם גילו כי הקולטן דומה מאוד לקולטן הלוכד אור בעין. הם הבינו כי מדובר במשפחה של קולטנים הנראית ומתפקדת באורח דומה. משפחה זו מוכרת כקולטנים מצומדים לחלבון G. כאלף גנים כבר קודדו עבור קולטנים אלו, לדוגמה הקולטנים החשים את האור, את הטעם, את הריח, את האדרנלין, את ההיסטמין, את הדופמין ואת הסרוטונין. כמחצית מהתרופות משיגות את ההשפעה שלהם באמצעות קולטנים מצומדים לחלבון G.

בשנת 2007 זכה במדליה הלאומית למדעים ובפרס שאו בתחום מדעי החיים ורפואה, בשנת 2009 זכה בפרס חזית הידע, ובשנת 2012 זכה עם פרופסור בריאן קובילקה מארצות הברית בפרס נובל לכימיה.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* רוברט לפקוביץ' באתר המחלקה לרפואה של אוניברסיטת דיוק
* רוברט לפקוביץ' באתר המכון הרפואי הווארד יוז
* 


* Richard B. Clark, Profile of Brian K. Kobilka and Robert J. Lefkowitz, 2012 Nobel Laureates in Chemistry, *[[PNAS|Proceedings of the National Academy of Sciences of the United States of America]]* 110,14 (April 2, 2013), 5274–5275


## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:הברונקס: אישים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לכימיה
קטגוריה:זוכי פרס נובל יהודים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי תיכון ברונקס למדעים
קטגוריה:בוגרי בית הספר לרפואה באוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:ביוכימאים אמריקאים
קטגוריה:ביוכימאים יהודים
קטגוריה:יהודים זוכי המדליה הלאומית למדעים
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:יהודים זוכי פרס שאו
קטגוריה:זוכי פרס חזית הידע
קטגוריה:מדענים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1943
קטגוריה:זוכי פרס המרכז הרפואי אלבני
קטגוריה:זוכי פרס קרן גיירדנר הבינלאומי
קטגוריה:סגל מכון הווארד יוז למחקר רפואי
שרון ליפקינד

שמאל|ממוזער|180px
שמאל|ממוזער|180px
**שרון ליפקינד** (נולדה ב-22 בנובמבר 1981) היא עיתונאית ושחקנית ישראלית בעברה.

## קורות חייה
שרון ליפקינד נולדה וגדלה בתל אביב לגליה, אחות במקצועה, ולדוד, מנהל ההפקות והכספים של קרן הקולנוע הישראלי. אחותה, אורנה ליפקינד, היא עוזרת במאי והפקה בטלוויזיה ובקולנוע.
בצבא שירתה במודיעין חיל האוויר. ליפקינד היא בוגרת בית הספר הגבוה לאומנויות הבמה "בית צבי" (מחזור 2006).

ב-2007 שיחקה ב"אלטלנה", סרט טלוויזיה שביים אלי כהן, שבו גילמה את דמותה של לאה רבין.
בשנים 2008–2011 שיחקה בהצגה "הדיבוק" של אנסמבל עיתים בבימויה של רנה ירושלמי. היא נסעה עם ההצגה לפסטיבל בדרזדן.
בשנים 2010–2012 שיחקה בתפקיד האמא והנסיכה בהצגה "בן המלך והעני" בתיאטרון גושן.

ליפקינד שיחקה בתפקידים הראשיים בשלושה סרטים חרדיים.
בסרט החרדי "התביעה" בבימויה של מרים ברזל (2010) מגלמת ליפקינד את דמותה של נועה לידר, עורכת דין. היא מגלה שטעות שעשתה גרמה למותו של אחיה שעמו לא הייתה בקשר כמה שנים. רוצים להפריד בין בנותיו, כי אימן בתרדמת והיא מנסה למנוע זאת. בסופו של דבר האמא מתעוררת והדברים מסתדרים.

בסרט החרדי "מנעי קולך מבכי" בבימויו של ניסים ורטה (2010) משחקת ליפקינד את רוחל'ה, בחורה חסודה שמבקרת בקביעות את אמה החולה שבתרדמת בבית חולים. ילדה שנמצאת באותו בית החולים צריכה לעבור ניתוח מסובך בחו"ל והיא זקוקה לכסף רב. רוחל'ה מתפללת לשם, ממלאת לוטו וזוכה, אבל המוכרת בקיוסק גונבת לה את הטופס. מאז קורים למוכרת דברים רעים, כי בכסף גנוב אין ברכה. אמה של רוח'לה (דינה לימון) שמתעוררת מהקומה אומרת למוכרת להחזיר את הטופס ומכאן ואילך הכל מסתדר.

בסרט החרדי "ההצגה חייבת להימשך" בבימויה של מרים ברזל (2011) ליפקינד מגלמת דמות של חוקרת פרטית במקצועה בת לאם ניצולת שואה. אמה חוששת שהיא תחזור בתשובה, במהלך עבודתה כחוקרת היא מתחזה לנערה במוסד, שמצליחה לקרב אותה לדת ובסוף כולם חוזרים בתשובה, כולל אמה.

ב-2012 הצטלמה לסרט הקולנוע של דני ססלר "אני אוהב אותך (הסרט)", בו גילמה דמות של שפית.

היא שיחקה בתפקידי אורח בסדרות הטלוויזיה "סרוגים", "חשופים" ובסרטי הקולנוע "סוכריות" של יוסף פיצ'חדזה ו"העולם מצחיק" של שמי זרחין.

מאז ספטמבר 2011 ליפקינד כותבת במגזין טיים אאוט תל אביב, בעיקר במדור האוכל, בעיקר על טבעונות. החל מ-2013 יש לה טור קבוע בנושא.

שרון ליפקינד נשואה מאז 2009 לגיל צרנוביץ, מחזאי, במאי, שחקן ומנהלו האמנותי של תיאטרון אורנה פורת.

## תפקידים
### קולנוע

### טלוויזיה

### תיאטרון

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקניות קולנוע חרדי
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:בוגרות בית צבי
קטגוריה:בוגרי בית צבי
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1981
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1981
פרנסיסקו סונייגה

ממוזער|250px
[ממוזער|שמאל|250px|"עירום כורע", [מוזיאון אילנה גור, יפו.]]
**חוסה חסוס פרנסיסקו סונייגה צ'וואריה** (בספרדית: **José Jesús Francisco Zúñiga Chavarría**;  26 בדצמבר 1912 – 9 באוגוסט 1998) היה פסל קוסטה ריקני ומקסיקני.

## קורות חיים
סונייגה נולד בקוסטה ריקה. אביו, מנואל מריה סונייגה היה פסל מקומי.

בשנת 1935 זכה סונייגה בפרס בתחרות הפיסול של קוסטה ריקה (Salón de Escultura en Costa Rica) בגין יצירתו "אמהות" (*La maternidad*). בשנת 1936 עבר להתגורר במקסיקו, בה למד אמנות ב-La Escuela de Talla Directa. בשנת 1938 החל ללמד בבית הספר לציור ופיסול "לה אסמרלדה" (Escuela Nacional de Pintura, Escultura y Grabado La Esmeralda) ולימד בבית ספר זה עד פרישתו בשנת 1970.

בשנת 1958 זכה סונייגה בפרס ראשון בפיסול מאת המכון הלאומי המקסיקני לאמנות יפה.

יצירותיו של סונייגה מוצגות במוזיאונים רבים ובהם המוזיאון לאמנות של סן דייגו, המוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק, המוזיאון לאמנות מודרנית במקסיקו סיטי ובמוזיאון הירשהורן בוושינגטון די. סי..

## קישורים חיצוניים

* 
* קורות חיים
* קורות חיים 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פסלים
קטגוריה:אמנים מקסיקנים
קטגוריה:קוסטה ריקה: אישים
קטגוריה:ילידי 1912
קטגוריה:מקסיקנים שנפטרו ב-1998
יהודית בן-יעקב

**יהודית בן-יעקב** היא קריינית ושדרנית רדיו ישראלית. עבדה בקול ישראל עד לפרישתה בנובמבר 2014.

## ביוגרפיה
יהודית בן-יעקב החלה את עבודתה כקריינית ומגישת חדשות בקול ישראל בשנת 1977. מהדורת חדשות מפורסמת בהגשתה הייתה המהדורה בה שודרה ההודעה על הירצחו של יצחק רבין (מוצאי שבת, 4 בנובמבר 1995).

במהלך שנות עבודתה הרבות ברשות השידור הגישה וערכה, בין השאר, גם תוכניות מוזיקה. תוכנית הרדיו המזוהה איתה ביותר הייתה **"כאן, שם ובכל מקום"** (ימי שישי, 17:00-19:00), שמשודרת משנת 1979. התוכנית שודרה תחילה ברשת ג' ומשנת 1997 עברה לתחנת הרדיו 88FM. הייתה זו לתוכנית היחידה ששרדה את השינוי שעברה רשת ג' (עברה לשדר מוזיקה ישראלית בלבד). בהתאם, שידור התוכנית עבר מירושלים לאולפני רשות השידור בתל אביב.

את התוכנית ערכה דליה הלר, העורכת המוזיקלית, והיא זו שיצרה את הקו המוזיקלי הרך והנוגה שהפך למזוהה עם התוכנית. הלר למעשה המציאה את השם (בהשראת שם השיר המפורסם של להקת החיפושיות), וגם התאימה את אות הפתיחה האינסטרומנטלי - 'פגאו' של חוזה פליסיאנו (Jose feliciano – Pegao). לאחר כ-30 שנה, משעזבה הלר את תפקידה, בן-יעקב ערכה בעצמה את התוכנית והחל משנת 2013 עורך את התוכנית תומר מולוידזון. ב-28 בנובמבר 2014 הגישה בן-יעקב את התוכנית בפעם האחרונה, לאחר 35 שנים ברציפות. הייתה זו, על פי נתוני אקו"ם, התוכנית ה-1,820 במספר. מאז, עורך ומגיש את התוכנית תומר מולוידזון.

## קישורים חיצוניים
* 
* בועז כהן, תמו שידוריה: יהודית בן יעקב נפרדת כאן, שם ובכל מקום  באתר מעריב אונליין, 20 בדצמבר 2014
* יהודית בן-יעקב ונחום עידו מנחים בשידור חי את "פעמי המזרח" בטלוויזיה הישראלית באתר YouTube, אוקטובר 1983

## הערות שוליים

קטגוריה:שדרניות רדיו ישראליות
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:סגל קול ישראל
קטגוריה:קרייניות חדשות ישראליות
יעל ארן

**יעל ארן** (נולדה ב-5 ביולי 1954) היא פעילה פוליטית ואשת חינוך ישראלית. מ-1989 מכהנת כראש מרחב ירושלים בנעמת, ונציגתה בוועדת הנוער של העירייה ובעמותת "חופש, מדע, דת, תרבות". בעבר כיהנה כמנכ"לית מרכז הבנייה הישראלי.

## ביוגרפיה
נולדה בתל אביב ובהמשך עברה משפחתה להתגורר בירושלים, שם סיימה את לימודיה התיכוניים בבית חינוך תיכון עירוני ג'. שירתה בצה"ל כסמלת בחיל האוויר. סיימה לימודי תואר ראשון בהיסטוריה ופילוסופיה באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1994 סיימה באוניברסיטה זו תואר שני בתקשורת ועיתונאות, ובהמשך השלימה תואר שני נוסף בהצטיינות במדיניות ציבורית. בנוסף, ארן מחזיקה בתעודת הוראה של בית הספר לחינוך. בתקופת לימודיה החלה בפעילותה הפוליטית במפלגת העבודה, ובהמשך נבחרה למזכירת "המשמרת הצעירה" של המפלגה בירושלים.

בשנים 1984–1989 שימשה מנהלת לשכת הקשר של ההסתדרות בכנסת. בתקופה זו קידמה חוקים בעלי צביון חברתי, ובהם חוק שכר מינימום, חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה, חוק גיל פרישה שווה וגמיש לנשים וחוק ביטוח סיעוד.

ב-1989 נבחרה ליושבת ראש נעמת בירושלים. בשנים 1994–1996 כיהנה כמנכ"לית מרכז הבנייה הישראלי, חברה ממשלתית מיסודו של משרד הבינוי והשיכון. במקביל כיהנה בשנים 1995–1996 כחברת דירקטוריון בחברת התעופה הלאומית אל על.

ב-1999 מונתה למנהלת מרחב ירושלים של האוניברסיטה הפתוחה, וכיהנה בתפקיד עד שנת 2021 (אז פרשה לגמלאות). הובילה פרויקטים להנגשת השכלה גבוהה ולהגדלת מספר הסטודנטים הלומדים באקדמיה לאוכלוסיות כגון יוצאי אתיופיה, חרדים וערבים.

בשנת 2000 מונתה מטעם משרד הפנים כחברה בוועדה שבחנה והמליצה על שינוי מעמדה המוניציפלי של ביתר עילית ממועצה מקומית לעירייה. ב-2002 מונתה ליושבת ראש דירקטוריון המועצה הישראלית לצרכנות מטעם משרד התעשייה והמסחר, תפקיד אותו מילאה עד לשנת 2012. בין השנים 2007–2010 שימשה כחברת דירקטוריון ויו"ר ועדת הכספים של החברה הממשלתית לתיירות.

ב-2008 המליצה עליה ועדת איתור ממשלתית לתפקיד מנכ"ל הרשות הלאומית למלחמה בסמים ואלכוהול. למרות זאת החליט מנכ"ל משרד ראש הממשלה, רענן דינור, למנות את יאיר גלר, אשר דורג במקום השני. בעקבות עתירה שהגישה ארן לבג"ץ, הורה בג"ץ למשרד לביטחון פנים לבחון מחדש את ההחלטה. הממשלה שבה והחליטה למנות את גלר למנכ"ל הרשות, ארן עתרה שוב לבג"ץ, שדחה את עתירתה וקבע שנלקחה חובת הייצוג ההולם בחשבון במידה הראויה במסגרת הליך המינוי החוזר.

לאורך השנים הייתה ארן חברה בוועדות ציבוריות, בהן ועדת הנוער של עיריית ירושלים ונציגת נעמת בהנהלת עמותת חמד"ת (חופש, מדע, דת, תרבות). כמו כן מכהנת כחברת המועצה המקומית מבשרת ציון מטעם סיעת "סיעת מבשרת ברמה אחרת".

ב-2012 התמודדה בפריימריז לרשימת מפלגת העבודה לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה, אך לא זכתה במקום ריאלי ברשימה. היא שבה להתמודד על מקום ברשימת המפלגה לכנסת בבחירות המקדימות לקראת הכנסת העשרים וארבע, בשנת 2021, ושובצה במקום ה-17.

ארן נשואה ואם לשניים. מתגוררת במבשרת ציון.

## קישורים חיצוניים
* יעל ארן, באתר מפלגת העבודה
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פעילות מפלגת העבודה
קטגוריה:דירקטוריות ישראליות
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:מנכ"ליות ישראליות
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:חברות מועצת מבשרת ציון
קטגוריה:בוגרות תיכון עירוני ג' (ירושלים)
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני ג' (ירושלים)
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1954
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1954
נגבי

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה עבריים
קטגוריה:שמות משפחה טופונימיים
הנרי ויקטור

**הנרי ויקטור** (באנגלית: **Henry Victor**; 2 באוקטובר 1892 – 15 במרץ 1945) היה שחקן אנגלי, שגדל בגרמניה.

## קורות חייו
הנרי ויקטור נולד ב-2 באוקטובר 1892 בלונדון, אנגליה. בשנת 1916 החל את הקריירה הקולנועית שלו בסרט "The Picture of Dorian Gray". ככל הנראה, ויקטור זכור בעיקר בשל תפקידו כאיש השרירים "הרקולס" בסרטו של טוד בראונינג "פריקס" משנת 1932. לפני כן היה מהשחקנים הבולטים של הסרט האילם בבריטניה. בהמשך הקריירה הוא גילם, עם מבטאו הגרמני שהיה לסימן היכר, בעיקר תפקידי רשעים או נאצים, בסרטים אמריקאיים ובריטיים כאחד.

בגיל 52 מת ויקטור בשל גידול במוח. הוא קבור בצ'טסוורת' (Chatsworth), קליפורניה, בבית הקברות אוקלנד ממוריאל פארק סמטרי (Oakwood Memorial Park Cemetery).

## פילמוגרפיה חלקית
* תמונתו של דוריאן גריי (1916) - לפי תמונתו של דוריאן גריי
* *John Heriot's Wife* (1920)
* *As God Made Her* (1920)
* *Sheer Bluff* (1921)
* *Bentley's Conscience* (1922)
* *A Bill of Divorcement* (1922)
* *The White Shadow* (1923)
* *Henry, King of Navarre* (1924)
* *The Fourth Commandment* (1926)
* *The Beloved Rogue* (1927)
* *L'Argent* (1928)
* *Tommy Atkins* (1928)
* *Seas Beneath* (1931)
* פריקס (1932)
* המומיה (1932) - לוחם סקסוני
* *Murder at Monte Carlo* (1934)
* וידויו של מרגל נאצי (1939)
* *Mystery Sea Raider* (1940)
* *King of the Zombies* (1941)

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אנגלים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1892
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1945
יהודה פורת

**יהודה פורת** (נולד ב-13 באפריל 1960) הוא איש עסקים ומנהל ישראלי, מייסד רשת שפע שוק ומנכ"לה הראשון ומבעלי קיקה-ישראל. כיום מנכ"ל החברה קדישא פתח תקווה.

## ביוגרפיה
נולד לשמואל ולאה פורת (פרוים). למד במדרשית נעם בפרדס חנה. שירת כמפקד בחיל השריון. לאחר נישואיו עסק בעסקי מזון קפוא. בשנות ה-90 ייסד את רשת המרכולים "שפע מהדרין" שלימים הפכה ל"שפע שוק", וכיהן כמנכ"ל הרשת במשך 15 שנים. כמו כן כיהן כחבר דירקטוריון של הריבוע הכחול.

בעקבות המחאה בציבור החרדי על חילול שבת ברשת AM:PM שבשליטת קבוצת דור אלון, בעלת השליטה ב"שפע שוק", פרש מניהול הרשת. הוא התמנה כיועץ לחברת שופרסל להקמת רשת המרכולים "יש" והיה אמור להתמנות למנכ"ל הרשת, אך כעבור זמן קצר פרש. הוא נתבע על ידי הריבוע הכחול בטענה שהעביר סודות מקצועיים לחברה מתחרה.

בשנת 2006 דורג על ידי המגזין גלובס כאחד מעשרת המשפיעים על כלכלת ישראל.

בשנת 2011 הקים פורת עם איש העסקים סלומון בטיטו את סניף רשת קיקה האוסטרית בישראל ושימש מנכ"לה. בטיטו ופורת רכשו את השליטה בחברת גלובליקום. כעבור שמונה חודשים קרס הסניף הישראלי של קיקה.

לאחר מכן התחיל פורת לעסוק בנדל"ן.בתחילה בעיקר בעיר צפת. 

בשנת 2013 התמנה למנכ"ל החברה קדישא פתח תקווה. מאז פיתח רבות את אפשרויות הקבורה וכיום בניהולה של חברה קדישא פתח תקווה כמה בתי עלמין. בית עלמין סגולה בפתח תקווה, בית עלמין ירקון שער פתח תקווה, בית עלמין לחיים באלעד  ובית עלמין אור יהודה.

באוגוסט 2021 רכש ביחד עם קבוצת משקיעים את מתחם מאפיית אנג'ל ב-400 מיליון ש"ח.
במרץ 2022 רכש ביחד עם קבוצת משקיעים את מתחם משרד החינוך בירושלים ב-300 מיליון ש"ח.

## הערות שוליים

8. https://m.calcalist.co.il/Article.aspx?guid=rkdf9zswf
9. https://m.calcalist.co.il/Article.aspx?guid=h1011ein11c

קטגוריה:אנשי עסקים חרדים ישראלים
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:בוגרי מדרשית נעם
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960
אישה מזוקנת

[שמאל|ממוזער|250px|כרזה עם תמונת דיוקנה של אנני ג'ונס (Annie Jones), אישה מזוקנת שהופיעה בקרקס של [פי. טי. ברנום במאה ה-19.]]
**אישה מזוקנת** היא אישה בעלת זקן גדול וניכר. נשים מזוקנות היו במשך זמן רב נושא לאגדות עממיות וכן למושא התעניינות ולעג. במשך שנים אף הופיעו הנשים המזוקנות במופעי מוזרויות בקרקס.

## רקע
מעט נשים יכולות לגדל על פניהן זקן שיהיה ניכר וברור לעין. בחלק מהמקרים, זקן שגדל אצל אישה הוא תוצאה של חוסר איזון הורמונלי (לרוב עודף אנדרוגן), או של הפרעה גנטית נדירה בשם היפרטריכוזיס. לעיתים הזקן נובע משימוש בסטרואידים אנאבוליים. לרוב הסביבה לוחצת על האישה המזוקנת להסיר את הזקן, מאחר שהדבר נחשב פגם. יוצאות דופן הן הנשים המזוקנות המפורסמות שהופיעו במופעי שוליים בקרקס במאה ה-19 ובראשית המאה ה-20 (שזקנן היה מזויף בדרך כלל), לפני שמופעי המוזרויות הללו ירדו מגדולתם.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

*
קטגוריה:קרקס
קטגוריה:זקן
הגביע האיטלקי בכדורסל

**הגביע האיטלקי בכדורסל** (באיטלקית: **Coppa Italia di pallacanestro**) הוא מפעל כדורסל איטלקי בשיטת גביע (המפסיד יוצא, או "נוקאאוט"), שנוסד בשנת 1968 ומנוהל על ידי פדרציית הכדורסל האיטלקית.

בעבר התחרו בגביע קבוצות הכדורסל של שתי הליגות המקצועניות באיטליה. ומאז שנת 2000, מתחרות רק שמונה הקבוצות שסיימו במקומות 1-8 בטבלה בתום הסיבוב הראשון.

## מחזיקות הגביע

## טבלת זכיות

## ראו גם
* ליגת העל האיטלקית בכדורסל

## קישורים חיצוניים
* 
## הערות שוליים

איטליה
קטגוריה:תחרויות כדורסל באיטליה
הנסיך רנדיאן

**הנסיך רנדיאן** (באנגלית: **Prince Randian**; 12 באוקטובר 1871 - 19 בדצמבר 1934) או **רנדיון** (**Randion**), שנודע גם בשמות "איש הנחש", "הטורסו האנושי", "הזחל האנושי" ומגוון שמות אחרים, היה אמן קרקס פופולרי ללא גפיים שהופיע בראשית המאה ה-20. הוא נודע בעיקר בשל יכולתו לגלגל סיגריות בעזרת שפתיו. נאמר כי הובא לארצות הברית על ידי פי. טי. ברנום ב-1889, ובמשך 45 שנה היה אטרקציה פופולרית במופעי קרקס ובמופעי שוליים. בשנת 1932 הופיע בסרט פריקס.

## חיים אישיים
רנדיאן (ששמו מלידה אינו ידוע) נולד ללא ידיים וללא רגליים בדמררה, גיאנה הבריטית. הוא היה בן דת ההינדואיזם ודיבר הינדי, אנגלית, צרפתית וגרמנית. אשתו נודעה בשם הנסיכה שרה, ונולדו להם ארבע בנות ובן אחד. הוא ואשתו התגוררו ברחוב ווטר 174 בפטרסון, ניו ג'רזי, עד מותו.

## המופע שלו
במופע שלו, לבש רנדיאן בגד כותנה שהיה צמוד לגופו, ושיווה לו מראה של זחל או נחש; הוא התנייע על הבמה על ידי הזזת מותניו וכתפיו, כבתנועת נחש. כישרונו הידוע ביותר היה הדלקת סיגריות וגלגולן בפיו בעזרת שפתיו בלבד, אך הוא ידע גם לצייר ולכתוב על ידי החזקת מברשת או עט חרט (סטיילוס) בשפתיו, ולהתגלח על ידי החזקת סכין גילוח בתוך קופסת עץ. את כל אביזרי המופע שמר בקופסת עץ שנאמר כי הוא בנה אותה, צבע אותה והתקין לה את המנעול.

בסרט "פריקס" של MGM מוצג טריק גלגול הסיגריה שלו.

## מותו
ב-19 בדצמבר 1934 מת רנדיאן, זמן קצר לאחר הופעה ב-Sam Wagner's 14th Street Museum. הוא היה בן 63 במותו.

## ראו גם
* ניק וויצ'יץ'

## קישורים חיצוניים

* 
* הנסיך רנדיאן, באתר Sideshow Wiki 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמני מופעי שוליים
קטגוריה:נכים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא הודי
קטגוריה:מהגרים מגיאנה לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1871
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1934
קובי ברקאי

**יַעֲקֹב (קוֹבִּי) בַּרְקַאי** הוא קריין ושדרן רדיו ישראלי.

## קריירה
שימש בעבר מנהל מחלקת הקריינים של קול ישראל. ברקאי שידר את מהדורת החדשות האחרונה של קול ישראל ב־14 במאי 2017.

ב־15 במאי 2017 החל לשדר בכאן ב, במסגרת תאגיד השידור הישראלי.

ברקאי הוא קריין חדשות, וכן עורך ומגיש את התוכנית "הידברות עם קובי ברקאי" המשודרת בכאן ב' (קודם לכן שודרה התוכנית ברשת א'). תוכנית זו עוסקת במגוון תחומים כמו אקטואליה, תרבות, חברה ושירה.

בנובמבר 2024 פורסם באופן לא רשמי כי הוא פורש לגמלאות מתאגיד השידור הישראלי (כאן) לאחר הגעה לגיל פרישה. מאז ברקאי משדר את תוכנית האירוח "הידברות" באתר כאן.

משדר לסירוגין עם ליאת רגב את הסכת התאגיד "אין מקום אחר", לתיעוד אירועי טבח שבעה באוקטובר כפי שחוו הקהילות שהיו בלב האירוע.

שימש חונך ומדריך לדורות של קריינים צעירים, היה אחראי על עיצוב הסגנון והסטנדרטים המקצועיים של הקריינות בשידור הציבורי. במשך עשרות שנים היה אחד מקרייני החדשות המזוהים ביותר של "קול ישראל".

## קישורים חיצוניים

* ההסכת "אין מקום אחר", באתר תאגיד השידור הישראלי

## הערות שוליים

קטגוריה:סגל קול ישראל
קטגוריה:קרייני חדשות ישראלים
קטגוריה:סגל כאן ב'
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
נחל תות

250px|ממוזער|מבט כללי על הנחל, מהגשר העובר על הנחל בכביש המוביל לתחנת הכוח חגית
250px|ממוזער|בריכת מים בנחל
250px|ממוזער|שמאל|נביעה באזור מטע הזיתים ליד הנחל
250px|ממוזער|שמאל|הנחל זורם בתוך סבך הצמחייה
**נַחַל תּוּת** (שם בערבית: ואדי א-שקאק שמשמעותו הנחל החותך או החוצה) מהווה גבול בין הר הכרמל ורמות מנשה. תחילתו ליד מחלף אליקים והוא נשפך לנחל דליה ליד בת שלמה למרגלותיו הצפוניים של הר חורשן. הנחל הוא חלק מהדרך הקרויה ואדי מילק. חלקו הגדול של הנחל נמצא בתחומי **שמורת טבע נחל תות**.
## תיאור הנחל
שמו של הנחל ניתן לו על שם עצי התות הצומחים בצד חורבת תות ליד בת שלמה.

הנחל הוא נחל איתן. מקורות מימיו הם ארבעה מעיינות, הנובעים בחלקו העליון. הצפוני ביותר הוא "עין אליקים" הנובע בקרבת היישוב אליקים ממזרח לכביש 70. בהמשך הנחל - הזורם לכיוון דרום מערב - נובע "עין יואח", ממערב לכביש 70. בהמשך, בצמוד למחלף עין תות ומערבית לו, נובע "עין תות". היובל הרביעי, "נחל בודד", מגיע מכיוון רמות מנשה, שם הוא מתחיל בנביעת "עין בודד". בערבית נקרא מעיין זה "עין אלביצ'א", שמשמעותו "המעיין הלבן", על שם הסלע הקרטוני הלבן שבקרבתו.

לאורך תוואי הנחל ובמקביל אליו עובר כביש 70. הכביש מהווה מחסום למעבר בעלי חיים מהכרמל לרמות מנשה. כדי לפתור בעיה זו נחפר מעבר אקולוגי לבעלי חיים על ידי חברת דרך ארץ, שסללה את כביש 6.

לאורך הנחל צומחים שיחי הרדוף הנחלים, פטל קדוש, שנית גדולה, שיח-אברהם מצוי ועוד. באזורים שסביב הנחל יש ריכוזי פריחה של תורמוס ההרים כלניות ורקפות. בנוסף צומחים שם גם עיריוני צהוב עירית גדולה וגאופיטים נוספים.

במי הנחל חי דג לבנון הירקון שהוא מין אנדמי לישראל.

חלקו הגדול של הנחל כלול בשמורת נחל תות שהוכרזה ב-13 ביוני 2000. השמורה משתרעת מצפון לכביש 70 בשני גושים. ושטחה הנוכחי לפני הרחבה 196 דונם. רשות הטבע והגנים ביחד עם הקרן הקיימת לישראל מתכננות להרחיב את השמורה לגודל של 396 דונם.

## חפירות ארכאולוגיות
בשנות ה-2000 נערכו מספר חפירות ארכאולוגיות בעין תות ובסביבתו. במקום נמצאו אתרים מתקופת הברזל 1 ו-2, מהתקופה הפרסית ומהתקופה הרומית. השערת החוקרים היא שההתיישבות במקום קשורה לדרך הים שעברה בנחל ולמיקום המעיינות. בעקבות סלילת כביש 6 נערכו לאורכו חפירות הצלה על ידי רשות העתיקות. בחודשים פברואר-יולי 2005 נערכה חפירה ליד עין תות לקראת סלילת מחלף תות. במסגרת החפירות נחשף מבנה גדול מתקופת בית ראשון. להשערת החוקרים המקום שימש כמרכז מינהלי. בנוסף נמצאה כמות גדולה של שברי חרס, וכן שמונה טביעות של חותמות למלך מטיפוס דו-כנפי המתוארכות למאה ה-8 לפנה"ס. מתוך הטביעות פוענחו שתי כתובות  ו. חותמות למלך נדירות באתרים שהיו בתחום ממלכת ישראל ומכאן חשיבות האתר. בנוסף נחשף חותם אליפטי מאבן חן בצבע חום עם כתובת בעברית. בחלקו העליון של החותם נחרתו ארבעה רימונים ובחלק התחתון הכתובת . על יסודות המרכז המינהלי נבנה יישוב יהודי מתקופת בית שני. בנוסף נחשפו ממצאים מהתקופה הרומית הקדומה ומהתקופה הממלוכית.

## לקריאה נוספת
* "נחל תות" **[[מדריך ישראל החדש]] כרך 5: הכרמל וחופו ורמות מנשה**, בעריכה סלמאן אבו רוכן ויעקב שורר, הוצאת משרד הביטחון 2001 עמ' 171
## קישורים חיצוניים

*שמורת נחל תות באתר טבע ונופים בישראל
* 
* nrg  3 באפריל 2009
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:הכרמל: נחלים
קטגוריה:רמות מנשה
קטגוריה:אתרים ארכאולוגיים בכרמל
קטגוריה:הכרמל: שמורות טבע
גדוד הפורצים

[שמאל|ממוזער|250px|לוח ההנצחה ל"גדוד הפורצים", ב[שער ציון]]
שמאל|ממוזער|350px|לוחמי הגדוד הרביעי של הפלמ"ח בקרבות הדרך לירושלים, 1948, ארכיון ההגנה
**גדוד הפורצים** הוא כינויו של הגדוד הרביעי של חטיבת הראל של הפלמ"ח, כינוי לו זכה על פעולותיהם הנועזות במלחמת העצמאות, בפריצת הדרך לירושלים, סיוע לתושבים הנצורים, ועזרה ללוחמים על הגנת העיר. מפקדיו במלחמת העצמאות היו יוסף טבנקין ודוד אלעזר.

הגדוד הוקם בשנת 1944 והורכב משלוש היחידות המובחרות של הפלמ"ח. 

במהלך מלחמת העצמאות השתתף הגדוד במספר רב של קרבות, אשר שינו באופן משמעותי את פני המלחמה. בין היתר לחם במבצע נחשון, מבצע מכבי, מבצע ההר, ובמבצע חורב.

היה זה הגדוד העיקרי מטעם ההגנה שפרץ את הדרך לירושלים, בפעולה שהוגדרה כנקודת מפנה במלחמת העצמאות.

## לאחר קום המדינה
רבים מלוחמי הגדוד ומפקדיו התקדמו בסולם הדרגות ומילאו תפקידים חשובים בצה"ל. ביניהם, דוד אלעזר, הרמטכ"ל התשיעי של צה"ל, רפאל איתן הרמטכ"ל ה-11 של צה"ל, אלוף עוזי נרקיס ותת-אלוף אורי בן ארי.

הגדוד הונצח על ידי ועדת השמות של מועצת עיריית ירושלים בקריאת שם רחוב 'הפורצים' על שמו, בדרך המובילה אל אזור לחימתם במערב העיר, כן נקרא על שם הגדוד, רחוב 'פורצי הדרך' באשדוד. בשער ציון, דרכו פרצו לוחמי הגדוד אל העיר העתיקה, נקבע לוח זיכרון לזכר הפורצים.

הגדוד פועל גם כיום כחלק מחטיבת ירושלים.

ב-23 ביולי 2020 סיים הגדוד את התרגיל האחרון על טנק מרכבה סימן 2 וחתם את 40 שנות פעילותו של הטנק בצה"ל.

הגדוד החל את הסבת חייליו לטנק מרכבה סימן 3 בשנת 2021.

עם פרוץ מלחמת חרבות ברזל, הגדוד לקח חלק פעיל בקרבות הבלימה בעוטף עזה. לאחר מכן היה גדוד הפורצים מבין הכוחות הראשונים שחצו את הגדר. במשך שנתיים נלחם בגזרות רבות ברצועת עזה.

## לקריאה נוספת
* שאול דגן, אליהו יקיר, **ספר לוחמי גדוד "הפורצים", פלמ"ח הראל הגדוד הרביעי**, הוצאת צ' בן-צבי הפקות, 2004

## הערות שוליים

פורצים
קטגוריה:חטיבת הראל
פורצים
קטגוריה:דוד אלעזר
Anatomography

[ממוזער|250px|[תמונת מסך מתוך Anatomography]]
250px|ממוזער|איור של שלד ושרירים שנוצר בעזרת Anatomography
**Anatomography** היא תוכנה גרפית מבוססת רשת, המחוללת איורים ואנימציות אנטומיים של גוף האדם. אתר התוכנה מופעל על ידי "מרכז מאגר מידע למדע החיים" (Database Center for Life Science), מכון מחקר ללא מטרות רווח באוניברסיטת טוקיו. התוכנה נשענת על מאגר מידע ברישיון CC-BY-SA.

## תכונות
Anatomography נשענת על מאגר מידע בשם "BodyParts3D". המאגר כולל יצוג תלת־ממדי, של צורה ושל מנח, של למעלה מ-1500 איברים בגוף האדם. המאגר נבנה בעזרת דימות תהודה מגנטית (MRI) של גוף האדם.

התוכנה מאפשרת בניית איורים אנטומיים מנקודת מבט נבחרת, תוך התמקדות באזורים מסוימים, בחירת האיברים שיופיעו באיור, צבעיהם ושקיפותם. האיורים יכולים להישמר כ-URL דינמי או כקובץ גרפי.

## קישורים חיצוניים

* 
* Anatomography/BodyParts3D, Database Center for Life Science (DBCLS), Research Organization of Information and Systems. Faculty of Engineering Bldg. 12, The University of Tokyo

## הערות שוליים

קטגוריה:תוכנות גרפיות
קטגוריה:תוכנה חופשית
קטגוריה:אנטומיה
אילת יונגר-הופמן

**אילת יונגר-הופמן** (נולדה ב-6 באפריל 1945) היא מנצחת מקהלות ומורה ישראלית, שהקימה את מקהלות הילדים "פעמונים" ו"ענבלים" ואת מקהלת הבוגרים "מעיין".

## חייה
אילת יונגר-הופמן למדה במדרשה למורים למוזיקה בתל אביב ובאקדמיה למוזיקה ע"ש רובין בתל אביב ובהמשך השתלמה בניצוח מקהלות ובפיתוח קול בקופנהגן ובפריז.
הייתה חברה במקהלת רינת.

בשנת 1974 ייסדה בתל אביב את מקהלת הבוגרים "מעיין" ובשנת 1977 ייסדה את מקהלת הילדים "פעמונים", עמה הופיעה בקונצרטים א-קפלה והקליטה לקול ישראל ביצועי בכורה של יצירות מאת יוסי מר-חיים ורון וידברג. בין השנים 1979 - 1985 הכינה את המקהלה להופעות ביצירות שונות, בהן האורטוריה "אליהו" של פליקס מנדלסון בניצוח סטנלי ספרבר, האופרה "ווצק" של אלבן ברג, עם האופרה של קלן והתזמורת הפילהרמונית הישראלית בניצוח ג'ון פריצ'רד, הסימפוניה השלישית של מאהלר עם הפילהרמונית הישראלית בניצוח זובין מהטה, חליל הקסם של מוצרט ו"החלילן המהמלין" של ג'ון קוריליאנו.

משנת 1988 משתתפת אילת יונגר בסדנה הבינלאומית של האופרה הישראלית החדשה, שבה לוקחים חלק מורים מן המטרופוליטן אופרה בניו יורק. בשנת 1989 ייסדה אילת יונגר את מקהלת הילדים "ענבלים" בגבעתיים.

אילת יונגר-הופמן מלמדת פיתוח קול. בין תלמידיה דורון שפר.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:בוגרי המדרשה הממלכתית למחנכים למוזיקה
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב: מוזיקה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: מוזיקה
קטגוריה:מורות למוזיקה בישראל
קטגוריה:מורים למוזיקה בישראל
קטגוריה:מנצחות ישראליות
קטגוריה:מנצחות מקהלות ישראליות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1945
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1945
קו סירקל

**קו סירקל** (באנגלית: **Circle Line**; "הקו המעגלי") הוא קו במערכת הרכבת התחתית של לונדון. צבעו צהוב במפת הרכבת התחתית של לונדון והוא מסיע כ-114,609,000 נוסעים בשנה, השביעי בעומס מבין קווי הרכבת התחתית. רוב אורך הקו (27 ק"מ) בנוי בצורת קו עמוק מתחת לקרקע. סירקל היה קו "מעגלי" סביב מרכז לונדון עד דצמבר 2009, אז נפתחה הסתעפות בצפון-מערב הקו, אל תחנת האמרסמית'. רוב הדרך של הקו, וכל 36 התחנות, משותפות עם חלקים מהקווים דיסטריקט, האמרסמית' וסיטי, ומטרופוליטן; הקו המעגלי נקרא בשם זה רק משנת 1949.

## היסטוריה
ב-1863 נפתח לראשונה קו רכבת בין פדינגטון לרחוב פרינגטון, על ידי חברת "Metropolitan Railway". באותה שנה המליצה ועדה על יצירת "קו פנימי מעגלי", וחברת "Metropolitan District Railway" החלה לבנות את החלק הדרומי של הקו. בשל סכסוך שפרץ בין שתי החברות, התעכבו העבודות עד 1884, אז הושלם הקו המעגלי. בשל סכסוך נוסף חל עיכוב גם בחישמול הקו, והוא הושלם ב-1905. ב-1933 התמזגו שתי החברות.

עד אמצע שנות ה-40 הוצגו במפות הרכבת התחתית של לונדון רק הקווים מטרופוליטן ודיסטריקט שהרכיבו את המסלול. ב-1947 הופיעו קווים אלו במפות לראשונה באותו צבע, וב-1949 הופיע בהן לראשונה קו סירקל, כמופרד משני הקווים המרכיבים אותו.

ב-7 ביולי 2005 התרחש פיגוע בשתי רכבות בקו סירקל - פיצוץ בתחנת אדגוור רואד, ופיצוץ נוסף בין תחנות ליברפול ואלדגייט. בפיגוע נהרגו 13 איש. בעקבות זאת נסגר הקו למשך ארבעה שבועות, למרות שרוב קווי הרכבת התחתית נפתחו מחדש כבר למחרת.

ב-13 בדצמבר 2009 נפתחה הרחבה של קו סירקל בצד הצפון-מערבי שלו, מתחנת אדגוור רואד לכיוון האמרסמית'. הקו פועל במסלול משותף עם קו האמרסמית' וסיטי הנוסע בין תחנות אלו. בעקבות השינוי, לא ניתן עוד להמשיך בנסיעה בקו (באופן מעגלי) באזור תחנת אדגוור רואד, כי כל הרכבות פונות להסתעפות להאמרסמית', ויש צורך להחליף רכבת. יחד עם זאת, בשל השינוי הפכה תדירות הרכבות בקו לגבוהה יותר, ופחת העומס ברכבות קו האמרסמית' וסיטי.

## מפה

## קישורים חיצוניים

* 

* קו סירקל 
* מידע על קו סירקל 
* Circle Line extended to the west, אתר BBC

סירקל
בריאן קובילקה

**בריאן קנט קובילקה** (באנגלית: **Brian Kent Kobilka**; נולד ב-30 במאי 1955) הוא ביוכימאי אמריקאי, פרופסור  בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת סטנפורד וחתן פרס נובל לכימיה לשנת 2012 (במשותף עם רוברט לפקוביץ'). כמו כן, הוא אחד ממייסדי חברת ConfometRx, חברה ביוטכנולוגית המתמקדת בחקר קולטנים המצומדים לחלבון G.

## ביוגרפיה
קובילקה נולד במשפחה רומית-קתולית.
את התואר הראשון בביולוגיה וכימיה קיבל קובילקה מאוניברסיטת מינסוטה ותואר דוקטור לרפואה השלים בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת ייל. לאחר מכן התמחה ברפואה פנימית באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס וב-1984 עשה עבודת פוסט-דוקטורט בהנחיית רוברט לפקוביץ' באוניברסיטת דיוק. בעבודת הפוסט-דוקטורט חקר קובילקה את הקולטן לאדרנלין β2 adrenoreceptor. מחקר זה מצא את המבנה של החלבון. החלבון חוצה את הממברנה כמה פעמים, מבנה הדומה לרודופסין (rhodopsin), קולטן קולט אור הנמצא ברשתית ומאקטב חלבוני G, ממצא שהיה מפתיע באותה עת. ב-1989 עבר לסטנפורד.

לאחר מכן, החל לעבוד על יצירת תמונה באמצעות קריסטלוגרפיה בקרני X של החלבון, עבודה מורכבת משום שהחלבון הוא ממברנלי, ולכן קשה לגבשו. קשיים נוספים בגיבוש החלבון הובילו לכך שרק בשנת 2005 הצליח לגבש את החלבון ברזולוציה טובה, וב-2007 הצליחו ליצור תמונה ברזולוציה טובה יותר.

מחקריו החשובים ביותר של קובילקה על המבנה והפעילות של קולטנים המצומדים לחלבון G, ובייחוד על המבנה המולקולרי של β2-adrenergic receptor, הם שזיכו אותו בפרס נובל. משפחת חלבונים זו משמשת מטרה של תרופות רבות והיא מעורבת במגוון מחלות, עם זאת קשה לחקור אותה באמצעות קריסטלוגרפיה בקרני רנטגן בגלל הקושי ליצור מהם גבישים.

## קישורים חיצוניים

* 
* דף המעבדה של בריאן קובילקה
* הפרופיל האקדמי של בריאן קובילקה
* It’s all about the structure, ריאיון עם בריאן קובילקה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:זוכי פרס נובל לכימיה
קטגוריה:חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:זוכי פרס נובל אמריקאים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:קריסטלוגרפים אמריקאים
קטגוריה:ביוכימאים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מינסוטה
קטגוריה:בוגרי בית הספר לרפואה באוניברסיטת ייל
קטגוריה:נוצרים רומים-קתולים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1955
ז'וזף פיטון דה טורנפור

**ז'וזף פּיטוֹן דה טוּרנֶפוֹר** (**Joseph Pitton de Tournefort**; 5 ביוני 1656 – 28 בדצמבר 1708) היה בוטנאי צרפתי, שנודע בעיקר בזכות היותו חלוץ בשימוש במושגים השגורים כיום בבוטניקה כדוגמת סוג ועשבייה.

## קורות חייו
טורנפור נולד באקס-אן-פרובאנס שבדרום צרפת, שם למד במסגרת מסדר הישועים. שם, היה אמור להצטרף לכנסייה הקתולית, אך מות אביו אפשר לו להמשיך לפתח את לימודיו בבוטניקה. לאחר שנתיים בהם עסק באיסוף צמחים, הוא למד רפואה במונפלייה, ולבסוף מונה כפרופסור לבוטניקה בז'רדן דה פלאנט בפריז בשנת 1683. בזמן זה הוא ערך מסעות מחקר רבים במערב אירופה, בייחוד בפירנאים, שם הרבה באיסוף צמחים.

בין השנים 1700–1701 ערך מסע מחקר וביקר באיי יוון, אסיה הקטנה, ארמניה וגאורגיה, אסף צמחים וערך תצפיות מדעיות שונות. ליוו אותו הבוטנאים שארל פּלומיֶיה (Plumier) ואנדראס גוּנדֶלסהַיימֶר (Gundelsheimer), וכן האמן קלוד אוֹבּרייה (Aubriet).

[שמאל|ממוזער|250px|[מפה המתארת את מסעות המחקר של טורנפור]]

תיאוריו של טורנפור אינם מוגבלים רק לתחום תצפיות הטבע, והם מהווים מקור היסטורי אודות המקומות בהם ביקר בזמן הנתון. כך, הוא מתאר בתי כנסת בעיר מניסה שבטורקיה ואת שליטת היהודים בענף המסחר במדינה.

רשמי המסע ליוון, טורקיה והקווקז (Relation d'un voyage du Levant) פורסמו לאחר מותו, מאחר שנהרג בתאונת דרכים בפריז. כיום, הרחוב שבו נהרג נקרא על שמו- Rue de Tournefort ברובע החמישי של פריז.

## תרומותיו
עבודתו העיקרית, *Eléments de botanique* ("יסודות הבוטניקה"), פורסמה ב-1694. שיטת המיון שבה השתמש הייתה מלאכותית, כלומר- מבוססת על תכונות הקשורות ליחס האדם אל הצמח, ולא על סמך קרבה סיסטמטית במובן המקובל כיום, ובכך עבודתו הזניחה חלוקות של בוטנאים שקדמו לו כדוגמת ג'ון ריי, שהבחין בין צמחי הזרע לחסרי זרע ובין חד-פסיגיים לדו-פסיגיים. כך שניתן לומר, שעבודתו הייתה צעד אחורה מבחינת הסיסטמטיקה, אך הטקסט שכתב היה כה ברור, והכיל מידע רב על מינים רבים, שעבודתו הייתה פופולרית בקרב בוטנאים, ועבודות רבות נעשו על סמך פרסומיו.

החלוקה בין מין לסוג לרוב נזקפת לזכותו. 7,000 המינים שפרסם סווגו תחת 700 סוגים. למעשה, כבר בוטנאים שקדמו לו, דוגמת גספר בוהין ואוגוסטוס קוירינוס ריווינוס, הציגו זמן קצר לפני עבודתו שימוש בשיטה הבינומית.

המושג עשבייה (herbarium) מיוחס לטורנפור. לפניו, כונו אוספי צמחים אלו במגוון שמות, כדוגמת Hortus siccus.

## פרסומיו
* "יסודות הבוטניקה" (*Éléments de botanique*), פורסם בשנת 1694 ותורגם ללטינית בשתי מהדורות- 1700, 1719
* "ההיסטוריה של הצמחים בסביבות פריז" (*Histoire des plantes qui naissent aux environs de Paris*), פורסם בשנת 1689
* "דיווח על נסיעתי ללבנט" (*Relation d'un voyage du Levant*) פורסם בשנת 1717

## הנצחה
כאמור, הרחוב בו נהרג ברובע החמישי בפריז, קרוי על שמו. מלבד זאת, מיני צמחים רבים קרויים על שמו, מהם נציין שני מינים הגדלים בר בארץ ישראל:
* כרוב החוף (*Brassica tournefortii*);
* עכובית הגלגל, הידועה בשם העממי 'עכּוּבּ' (*Gundelia tournefortii*).

כמו כן, הסוג *[[Tournefortia]]* ממשפחת הזיפניים קרוי על שמו.

## קישורים חיצוניים

* צפייה מלאה בספרו של טורנפור, 'יסודות הבוטניקה'
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:בוטנאים צרפתים
קטגוריה:ישועים
קטגוריה:נוסעים
קטגוריה:ילידי 1656
קטגוריה:נפטרים ב-1708
בית הקופים

**בית הקופים** (באנגלית: **Ape House**) הוא רומן ריאליסטי, שכתבה שרה גרואן.

את הרעיון לכתיבה קיבלה גרואן כשביקרה בקרן לקופי אדם, שהוא מקלט לקופים הממוקם בדה מוין, איווה ובו מתבצעים ניסויים בלשניים בקופי אדם, והוא מתבסס בחלקו על שיחות שנערכו עם קופי אדם.

לצורך הביקור בקרן לקופי האדם, התבקשה שרה גרואן לעבור קורס מזורז בבלשנות, ואף כשקיבלה הזמנה עדיין הצטרכה לעניין את הקופים כדי שירצו לראותה. גרואן התרשמה מאוד מפאנבנישה, ולמחרת נאמר לה שההתרשמות אכן הייתה הדדית.

רוב השיחות בספר בין קופי הבונובו לבני האדם מבוססות על שיחות אמיתיות עם קופי אדם, וסצנות רבות בהן מעורבים הקופים מבוססות על עובדות.

## עלילה
העלילה עוקבת אחרי ג'ון תיגפן, עיתונאי אשר החליט לכתוב סדרת מאמרים על האינטליגנציה של קופי אדם בעקבות התגובות על תינוק שנפל למתחם הגורילות בגן חיות, וחולץ על ידי גורילה אשר שרדה שרפה שאירעה בגן חיות בחג המולד, שבוע קודם לכן. עבור הכנת הכתבה האחרונה בסדרה הוא מבקר במעבדה לשונית של קופי בונובו באוניברסיטת קנזס יחד עם צלם והכתבת קט דאגלס. ג'ון מראיין את ד"ר איזבל דאנקן, המטפלת בקופים, ומנהל שיחות עם ששת קופי הבונובו השוהים במכון (ג'ון דיבר איתם אנגלית ואיזבל תרגמה משפת הסימנים האמריקאית ). באותו הערב, לאחר שאיזבל שולחת את סיליה האניקט, המתמחה שלה בשליחות עבור הקופים, מחריד פיצוץ את המעבדה. איזבל, שהייתה קרובה לדלת הכניסה נפגעה קשות, וקופי הבונובו נחלצים מהמעבדה ומסתתרים בצמרת עץ. בבית החולים ד"ר פיטר בנטון, יורשו של מקים המכון, וארוסה של איזבל, אומר לה כי האחראים לפיצוץ הם ארגון בשם "הליגה לשחרור כדור הארץ" ובערב היא צופה בטלוויזיה כיצד מורדים הקופים מהעץ באמצעות ירי חיצי הרדמה. זמן לא רב לאחר מכן נמכרים הקופים לגורם בלתי ידוע. לאחר שאיזבל משתחררת מבית החולים היא פותחת בחיפוש נרחב אחר הקופים, בעזרת סיליה ואנשים נוספים, בעוד ג'ון ממשיך במחקר לצורך כתבות ההמשך תוך שהוא מגלה שקט השתלטה על הכתבה שלו, דבר שמוביל להתפטרותו ממערכת העיתון ואף למעבר דירה בעקבות אשתו.

כאשר עולה לאוויר תוכנית מציאות בשם "בית הקופים", בכיכובם של קופי הבונובו - בה הם מזמינים אוכל ודברים אחרים באמצעות מחשב עם לקסיגרמות, ומקיימים מגעים מיניים תכופים - יוצרת איזבל קשר עם ג'ון, אשר עובד בעיתון אחר, ויחד עם סיליה ואנשים נוספים הם מגלים שהקופים נמכרו לקן פוקס, אשר לרוב מפיק סרטים אירוטיים, ועבר להפיק את "בית הקופים". ככל שמתקדמת החקירה מתברר כי ד"ר בנטון – שבעברו ערך ניסויים בקופי אדם בעת עבודתו במכון לחקר פרימטים הידוע לשמצה, בהם בדק את ההשפעות של חסך אימהי על שימפנזים, וכן ניסויים על הגבלת תנועה – היה האדם שמכר לקן פוקס את תוכנת הלקסיגרמות, ויתרה מזאת, הוא זה שיזם יחד עם פוקס את פיצוץ המעבדה (שהתבצע על ידי צוות העוזרים של פוקס, דבר שהתברר כאשר אחד הקופים זיהה אותו בשידור חי). לאחר שג'ון מאשש את כל העובדות, הוא שולח את הכתבה למערכת העיתון, דבר שמוביל לחקירה פדרלית.

מספר חודשים לאחר מכן מגיע ג'ון לחנוכת מכון מחקר דו-לשוני בהנהלת ד"ר דאנקן, אותו היא מגדירה "בית הגידול הידידותי ביותר לקופים שראיתי מעודי מחוץ לג'ונגל". לאחר מסיבת העיתונאים, בעודם הולכים עם מקורבים נוספים למכון המחקר, מספר ג'ון על חוויותיו במקלט "לולה יא בונובו" בקונגו.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* הספר "בית הקופים" באתר הרשמי של שרה גרואן 
* ביקורת על הספר באתר "נוריתה"
* 
* המלצה על הספר מאת שפרה הורן
## הערות שוליים

קטגוריה:רומנים (סוגה ספרותית)
קטגוריה:ספרי 2010
קטגוריה:ספרי הוצאת כנרת
קטגוריה:ספרי זמורה ביתן
קטגוריה:ספרי הוצאת דביר
קטגוריה:פרימטים בתרבות
אנדרטת גדוד 405

**אנדרטת [[חטיבת האש 282#גדוד נמר|גדוד 405 (נמר)]]** ברמת הגולן נמצאת כקילומטר מערבית לתל ג'וחדר (גבעת אורחה). באנדרטה מונצחים 21 לוחמי גדוד התותחנים, שנפלו ברמת הגולן במלחמת יום הכיפורים. 15 נפלו באזור אתר ההנצחה ואחרים במקומות נוספים בגולן כמו שליש ורס"ר הגדוד המונצחים באנדרטת הג'יפ ברמת הגולן.

מפקד הגדוד היה רב-סרן אריה מזרחי וסגנו אורי מנוס. הגדוד הוזעק לרמת הגולן למחרת ראש השנה והתפרס כשסוללה ב' (בועז) ו-א' בפיקודו של מנוס נפרסו ממערב לתל ג'וחדר וסוללה ג' נפרסה באזור הר חרמונית.

עם פרוץ הקרבות החלו סוללות הגדוד בהפגזה על כוח השריון הסורי המתקדם. בשעה 22:00 הגיעה פלוגת טנקים סורית לסוללה ב' (בועז) ושטפה באש את לוחמי הסוללה שהופתעו. 15 לוחמים נהרגו ורבים נפצעו. הגדוד נסוג דרומה והמשיך את המלחמה.

סוללה א' הסתפחה לאוגדה 146 והשתתפה בהתקפת הנגד בדרום רמת הגולן. סוללה ג' של הגדוד סייעה לגדוד 77 של אביגדור קהלני במהלך בקרב עמק הבכא.

לאחר המלחמה הוקמה סמוך לג'וחדר אנדרטה לנופלי סוללה ב'. האנדרטה הורכבה מתרמילי פגזים וחלקי ציוד שנמצאו בשטח.

באוקטובר 2008, ביוזמת אורי מנוס ותורמים, נחנך אתר הנצחה לנופלי הגדוד. האתר תוכנן על ידי לביאה מנוס, רעייתו של אורי. במרכז האתר - שתי אבני בזלת עליהן חקוקים שמות הנופלים לפי מקום נפילתם. מסביב לאתר יש 21 אבנים שהובאו למקום, 21 עצי צפצפה ופסל ממתכת של עץ עם 21 ענפים לזכר 21 הנופלים. במקום נמצאת עמדת מסבירן. האנדרטה הגדודית נמצאת כ-200 מטרים ממערב לאנדרטת סוללה ב'.

## ראו גם
*אנדרטת הג'יפ ברמת הגולן
*אנדרטה לחללי אגד ארטילרי 212
*אנדרטת בה"ד 9

## לקריאה נוספת
*משה גבעתי, **בודדים על התל - קרב תל א-סקי במלחמת יום הכיפורים**, חולון: הוצאת 'רעות', התשס"ט-200, עמ' 113-112.

## קישורים חיצוניים

* 
*אנדרטת גדוד 405 ברמת הגולן  באתר "ביטחונט"
*אנדרטת גדוד 405 באתר יוטיוב
*רמי קדר, אש נ"ס - התותחנים במלחמת יום הכיפורים, באתר כאן תאגיד השידור הישראלי
*

גדוד 405
גדוד 405
קטגוריה:מלחמת יום הכיפורים: אנדרטאות
קטגוריה:קו התלים הישראלי
Chroot

**chroot**  היא פקודה בסביבת Unix ובמערכות הפעלה דמויות יוניקס המאפשרת לשנות את תיקיית השורש עבור התהליך המתבצע כרגע, וכל צאצאיו. לאחר ביצוע הפקודה, תהליך כזה יכול לגשת רק לחלקים של מערכת הקבצים אשר נמצאים תחת תיקיית השורש החדשה.

התוכנית שימושית במצבים שונים ובהם איפוס סיסמת מערכת שנשכחה, וכן התקנת מנהל אתחול מחדש. התוכנית משמשת גם למערכות לינוקס הנבנות בבסיסן משורת פקודה, כגון ג'נטו וארצ', משום שהיא יכולה לספק ממשקים גרפיים שונים כגון דפדפנים, העשויים להקל על מציאת מידע על תהליך התקנת המערכות או לחלופין על תקלות המתרחשות בעת ההתקנה.

## הערות שוליים

קטגוריה:לינוקס
קטגוריה:פקודות יוניקס
Some People Have Real Problems

***Some People Have Real Problems*** (בעברית: "**יש אנשים שיש להם בעיות אמיתיות**") הוא אלבומה הרביעי של הזמרת האוסטרלית סיה. האלבום יצא בשנת 2008 בלייבל Hear Music. הסינגל הבולט ביותר מהאלבום היה הלהיט, "Soon We'll Be Found".

## רשימת שירים

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי סיה
קטגוריה:אלבומים באנגלית
הלן קירפטריק

**הלן קירפטריק** (באנגלית: **Helen Kirkpatrick**; 18 באוקטובר 1909 – 29 בדצמבר 1997) הייתה כתבת צבאית אמריקאית שסיקרה את מלחמת העולם השנייה. אחת הנשים הראשונות שסיקרו קרבות מהקו הראשון.

## תולדות חייה עד מלחמת העולם השנייה
קירפטריק נולדה ברוצ'סטר שבמדינת ניו יורק להורים ממוצא סקוטי וסיימה תואר במשפט בינלאומי באוניברסיטת ז'נבה ב-1931. לאחר סיום לימודיה שהתה בצרפת ככתבת ניו יורק הראלד טריביון ובשנת 1937 עברה לבריטניה, בה סיקרה את תחום יחסי החוץ כעיתונאית פרילאנס עבור הסאנדיי טיימס. שהייתה הארוכה באירופה הקנתה לה ידע בשפה הצרפתית והיכרות עמוקה עם התרבות והפוליטיקה האירופאית, שחסרה לעיתונאים אמריקאים רבים שסיקרו את מלחמת העולם השנייה.

יחד עם עמיתיה, ויקטור גורדון-לנוקס (Victor Gordon-Lennox) מהדיילי טלגרף וגרהם האטון (Graham Hutton) מן האקונומיסט, יסדה קירפטריק כתב עת שנשלח בדואר למנויים מדי שבוע בשם "Whitehall News" (חדשות וייטהול), שתקף את מדיניותו הרופסת של נוויל צ'מברלין והתריע בפני עליית הדיקטטורות באירופה. רשימותיה מהתקופה, המהוות כתב אישום חמור נגד צ'מברלין ראו אור בשני ספרים:  ו-.

## במלחמת העולם השנייה
עם פרוץ המלחמה הייתה קירפטריק כתבת השיקגו דיילי ניוז בלונדון. העורך הראשי של העיתון פרנק נוקס, מי שיהיה מזכיר הצי בממשל פרנקלין דלאנו רוזוולט, אמר לקירפטריק שהוא אינו מעסיק נשים, היא ענתה בתגובה שאינה יכולה לשנות את מינה, אך הוא יכול לשנות את מדיניותו. נוקס לא שינה את מדיניות העיתון, אך העסיק את קירפטריק חרף מדיניות זו.

עד שנת 1943 דיווחה מלונדון על אודות הבליץ, אז עברה לאלג'יר וסיקרה את המערכה בצפון אפריקה. לאחר הנחיתה בנורמנדי הזמינו אותה מפקדי צבא צרפת החופשית למשרת העיתונאי שילווה את הכוחות הצרפתיים החלוצים על אדמת צרפת. ב-25 באוגוסט 1944 נכנסה לפריז מיד לאחר שחרור פריז, רכובה על הטנק של גנרל פיליפ לקלרק. בהמשך נכנסה ל"קן הנשרים", מפקדתו של אדולף היטלר.

## לאחר המלחמה
לאחר המלחמה הייתה לכתבת הניו יורק פוסט וסיקרה את משפטי נירנברג. בסוף שנות ה-40 של המאה ה-20 כיהנה כקצינת העיתונות של תוכנית מרשל במטה התוכנית בפריז. הישגה העיתונאי הבולט הראשון לאחר המלחמה היה הריאיון הראשון עם ג'ווהרלל נהרו.

בהמשך שירתה כדוברת אגף מערב אירופה של מחלקת המדינה של ארצות הברית בוושינגטון.

בשנת 1954 נישאה לרובינס מילבנק וכיהנה כנשיאת הקולג' בו למדה (סמית' קולג'). בני הזוג חיו בבתיהם בניו המפשייר ובקליפורניה, לאחר מותו של מילבנק ב-1985 עברה קירפטריק לויליאמסבורג, וירג'יניה, שם נפטרה.

## עיטורים
קירפטריק זכתה למדליית החירות האמריקאית (Medal of Freedom), הוכתרה לאבירת לגיון הכבוד הצרפתי ומדליית ההכרה הצרפתית (Médaille de la Reconnaissance française).

## ראו גם
* מרגריט היגינס

## קישורים חיצוניים

* הספד באינדיפנדנט, 8 בינואר 1998
* ביוגרפיה באתר קולג' סמית'

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:רוצ'סטר: אישים
קטגוריה:אמריקאים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:עיתונאיות אמריקאיות
קטגוריה:עיתונאים אמריקאים
קטגוריה:כתבות צבאיות אמריקאיות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת ז'נבה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ז'נבה
קטגוריה:מעוטרי מדליית החירות (1945)
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1909
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1909
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1997
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1997
פרנק נוקס

**ויליאם פרנקלין "פרנק" נוקס** (באנגלית: **William Franklin "Frank" Knox** 1 בינואר 1874 – 28 באפריל 1944) היה עיתונאי ומו"ל אמריקאי, מועמד המפלגה הרפובליקנית לסגן נשיא ארצות הברית במערכת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1936 ומזכיר הצי בממשל פרנקלין דלאנו רוזוולט במשך רוב מלחמת העולם השנייה.

## תולדות חייו
נוקס נולד בבוסטון, שני הוריו היו קנדים במקורם. כאשר מלאו לו תשע שנים עברה משפחתו לגרנד רפידס, מישיגן. במלחמת ארצות הברית–ספרד התנדב לרגימנט הפרשים המתנדבים הראשון ("הרוכבים הקשוחים"), שסגן המפקד שלו היה תאודור רוזוולט ושירת בקובה.

לאחר המלחמה היה עיתונאי בגרנד רפידס והיה לבעליהם של מספר עיתונים מקומיים. נוקס הצטרף למפלגה הרפובליקאית, אך נקט בקו פרוגרסיבי יחסית בתוכה. לפני הצטרפות ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה, הטיף להצטרפותה של ארצות הברית למאמץ המלחמתי. כאשר הצטרפה ארצות הברית למלחמה, התגייס לצבא ושירת כקצין ארטילריה בדרגת מייג'ור בצרפת.

ב-1930 היה לעורך הראשי ולבעל חלק בבעלות על העיתון שיקגו דיילי ניוז. לקראת הבחירות ב-1936 התמודדות בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית על מועמדות המפלגה לנשיאות ארצות הברית. הוא נבחר על ידי המפלגה הרפובליקאית לסגנו של המועמד לנשיאות אלף לנדון. השניים ספגו מפלה מוחצת וזכו באלקטורים רק במיין ובוורמונט.

גם לקראת מלחמת העולם השנייה, צידד נוקס בהתערבות לעומת גישת הבדלנות שייצגה מפלגתו. בעיתונו הוא הטיף למתן כל סיוע אפשרי לבנות הברית, למעט כניסה למלחמה. ב-1940 הוזמן על ידי הנשיא רוזוולט (מן המפלגה הדמוקרטית), לכהן כמזכיר הצי, כחלק ממאמציו של רוזוולט ליצור ממשלה רחבה ככל האפשר לקראת עימות אפשרי. כמזכיר הצי הוציא נוקס לפועל את תוכניתו של רוזוולט להרחבת הצי על מנת לאפשר לו לפעול הן בחזית הפסיפית והן בחזית האטלנטית ונסע ברחבי העולם. הוא קרא בנאומיו לפעילות יותר פעילה של ארצות הברית בסיוע לבנות הברית ולאחר הכניסה למלחמה הזהיר מהסכנות לאמריקה.

נוקס הזדעזע מטבח לידיצה במאי 1942, כעונש קולקטיבי של הנאצים בשל חיסולו של ריינהרד היידריך ואמר "כשישאלונו בדורות הבאים על מה נלחמנו, נוכל לספר על לידיצה".

בעיצומה של המלחמה, ב-28 באפריל 1944, נפטר מהתקף לב במשרדו בוושינגטון די. סי.. נוקס נקבר בטקס צבאי מלא בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.

על שמו נקראה משחתת שנכנסה לשירות באוקטובר 1944. בת דודתו הייתה השחקנית ג'קלין וייט .

## קישורים חיצוניים

* אתר אוניברסיטת הארוורד
* ביוגרפיה באתר בית הקברות ארלינגטון
* ביוגרפיה באתר הצי
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:בוסטון: אישים
קטגוריה:חברי המפלגה הרפובליקנית (ארצות הברית)
קטגוריה:עיתונאים אמריקאים
קטגוריה:פוליטיקאים אמריקאים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:קצינים אמריקאים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מזכירי הצי של ארצות הברית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הלאומי ארלינגטון
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל פרנקלין דלאנו רוזוולט
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1874
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1944
מפרץ אוסקה

**מפרץ אוסקה** (ביפנית: **大阪湾**) הוא מפרץ בחופו הדרומי של האי הונשו ביפן. המפרץ מהווה את חלקו המזרחי של הים הפנימי סטו, וסביבו שוכן אזור מטרופולין חבל קנסאי, הכולל את הערים אוסקה וקובה.

המפרץ תחום על ידי חבל קנסאי מצדדיו הצפוני והמזרחי, וממערב לו שוכן האי אוואג'י. תעלת קיי מפרידה בין המפרץ לבין האוקיינוס השקט, ומצר אקשי מפריד בינו לבין חלקו המערבי של הים הפנימי. לחופי המפרץ מצויים נמלים מרכזיים של יפן ובהם אוסקה, קובה, נישינומיה, סאקאי, אמגסקי והנן.

חלקים מהמפרץ יובשו, והוקמו בו איים מלאכותיים שעל אחד מהם נבנה נמל התעופה הבינלאומי של קנסאי. אי מלאכותי נוסף הוא האי רוקו.

האיים בדרום המפרץ מהווים חלק מהפארק הלאומי הים הפנימי סטו.

## קישורים חיצוניים

מרכז|ממוזער|750px|תצלום פנורמי של מפרץ אוסקה בשעת לילה

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
אוסקה
קטגוריה:אוסקה
קטגוריה:קנסאי
קטגוריה:מחוז היוגו: גאוגרפיה
מפרץ אגו

שמאל|ממוזער|250px|שקיעת שמש במפרץ אגו
**מפרץ אָגוֹ** (ביפנית: **英虞湾**) הוא מפרץ השוכן בקצהו הדרומי של חצי האי שימה שבאי הונשו ביפן, בשטח העיר שימה שבמחוז מיאה. המפרץ נודע ביופיו, ובשל כך מהווה אתר תיירות פופולרי. במפרץ החל לראשונה הגידול והייצור של פנינים מלאכותיות בצורה מסחרית, בשנת 1893 ביוזמת קוקיצ'י מיקימוטו. כיום פועלות במפרץ למעלה מ-100 חוות גידול פנינים.

## קישורים חיצוניים

* מפרץ אגו באתר japan-guide
* חוות פנינים במפרץ אגו

אגו
קטגוריה:קנסאי
מזכיר הצי של ארצות הברית

**מזכיר הצי של ארצות הברית** (באנגלית: **United States Secretary of the Navy**, בראשי תיבות: **SECNAV**) הוא פקיד ממשל, שתפקידו מעוגן בחוק העומד בראש מחלקת הצי של ארצות הברית שהיא מחלקה צבאית שמהווה חלק ממחלקת ההגנה של ארצות הברית.

מזכיר הצי חייב להיות אזרח ארצות הברית על פי חוק וחייב בתקופת צינון של לפחות חמש שנים לאחר שסיים שירות צבאי. מזכיר הצי ממונה על ידי נשיא ארצות הברית והמנוי טעון את אישור הסנאט של ארצות הברית.

מזכיר הצי היה חבר הקבינט של ארצות הברית מאז יצירתו של תפקיד זה ב-1798 ועד לחקיקת "חוק הביטחון הלאומי של 1947" (National Security Act of 1947) שעל פיו הוא הוכפף למזכיר ההגנה של ארצות הברית.

מזכיר הצי הנוכחי הוא ג'ון פלן שנכנס לתפקידו ב-25 במרץ 2025.
## סמכויות
מחלקת הצי של ארצות הברית (DoN) אחראית על שתי זרועות של לובשי מדים: צי ארצות הברית וחיל הנחתים של ארצות הברית. מזכיר הצי אחראי, ובידיו הסמכות החוקית "לנהל את כל ענייני מחלקת הצי", כלומר הוא פקיד הממשל האחראי עליה, הכפוף למגבלות החוק ולהנחיות הנשיא ומזכיר ההגנה. למעשה, כל הסמכויות הנוגעות לצי ולחיל הנחתים, למעט במקרים בהם הוגדר במפורש בחוק, נגזרות מסמכויותיו של מזכיר הצי.

תחומי האחריות של מזכיר הצי הם: גיוס, ארגון, אספקה, הצטיידות ואימון. המזכיר גם אחראי על בנייה, ציוד ותיקונים של ספינות הצי, על ציוד הצי ומתקניו. המזכיר אחראי על ניסוח ויישום הנהלים והתוכניות התואמים למדינית הביטחון הלאומית ולמטרות שהותוו על ידי הנשיא ועל ידי מזכיר ההגנה.

מזכיר הצי הוא חבר "מועצת הרכש הביטחוני" שבראשה יושב תת-מזכיר ההגנה לרכש, טכנולוגיה ולוגיסטיקה. יותר מכך, מזכיר הצי מחזיק בידיו כמה תחומי אחריות המוגדרים בחוק על פי "הקוד האחיד למשפט צבאי" (Uniform Code of Military Justice) בהתייחס לניהול מערכת המשפט הצבאית של הצי ושל חיל הנחתים, כולל הסמכות לכנס בית דין צבאיים ולהמתיק עונשים.

היועצים הצבאיים העיקריים של מזכיר הצי הם שני מפקדי הזרועות שתחת אחריותו: לעניינים הנוגעים לצי – ראש המבצעים הימיים, לעניינים הנוגעים לחיל הנחתים – מפקד חיל הנחתים. השניים פועלים כסוכניו הניהוליים הראשיים של המזכיר כלפי הזרועות שלהם כדי ליישם את הוראותיו של המזכיר.

### תקנות הצי
"תקנות הצי של ארצות הברית" (United States Navy Regulations) הן מסמך התקנות הראשי של מחלקת הצי וכל שינוי בהן יכול להיעשות רק באישורו של מזכיר הצי.

### משמר החופים
בכל מקרה בו פועל משמר החופים של ארצות הברית במסגרת מחלקת הצי, מחזיק מזכיר הצי באותן סמכויות ותחומי אחריות כלפיו כמו של מזכיר ביטחון המולדת, כאשר משמר החופים פועל שלא כזרוע במסגרת מחלקת הצי.

## משרד מזכיר הצי
"משרד מזכיר הצי" (Office of the Secretary of the Navy), שידוע גם כ- Navy Secretariat, הוא המטה שמסייע למזכיר הצי למלא את תפקידיו. על הפקידים הראשיים של משרד זה נמנים תת-מזכיר הצי (סגנו הראשי של המזכיר שהוא אזרח), עוזרי מזכיר הצי, הפרקליט הראשי של מחלקת הצי, התובע הכללי של הצי, המפקח הכללי של הצי, האחראי על נושאים חקיקתיים וראש משרד המחקר הימי. בידי משרד מזכיר הצי מצויות הסמכויות הבלעדיות במחלקת הצי לרכש, ביקורת, ניהול פיננסי, ענייני חקיקה, יחסי ציבור, מחקר ופיתוח.

לרשותם של ראש המבצעים הימיים ומפקד חיל הנחתים עומדים מטות נפרדים משלהם.

## מזכירי הצי
### כתפקיד עצמאי (1949-1798)

### ככפוף למזכיר ההגנה (1949 ועד היום)

## ראו גם
* סטיבן מלורי, מזכיר הצי היחידי של קונפדרציית המדינות של אמריקה.

## קישורים חיצוניים

* 
* הגדרת התפקיד בחוק
* רשימת מזכירי הצי

## הערות שוליים

*
קטגוריה:ארצות הברית: צבא וביטחון
צי
קטגוריה:צי ארצות הברית