פרשת בן זיגייר

**פרשת בן זיגייר**, שנודעה תחילה כ"**פרשת האסיר X**", עוסקת באזרח אוסטרלי-ישראלי בשם בן זיגייר ששירת ב"מוסד", נעצר ב-2010 בישראל בחשד לפגיעה בביטחון המדינה, נכלא בכלא איילון, והתאבד בתאו כעבור חודשים אחדים. דבר מעצרו ומותו נאסרו לפרסום.

מידע ראשוני על הפרשה התפרסם ביוני 2010 כשב-ynet פורסמה ידיעה על אסיר, ללא ציון שמו, הנמצא בתא שמור באגף השמור בכלא איילון, בגין עבירות שלא פורסמו ומבלי שהוא בא במגע עם העולם החיצון. במהלך חודש פברואר 2013 הפרשה יצרה הד ציבורי נרחב, כשרשת טלוויזיה אוסטרלית פרסמה תחקיר העוסק במוצא האסיר ובקורות חייו. יממה לאחר הפרסום, הוסרו בישראל חלקים מצו איסור הפרסום, ומדינת ישראל הודיעה שבשירות בתי הסוהר בישראל הוחזק אזרח ישראלי בזהות בדויה מטעמי ביטחון, בכפוף לדין הישראלי וללא פגיעה בזכויותיו.

## ביוגרפיה
על פי תחקיר של רשת הטלוויזיה האוסטרלית ABC, "האסיר איקס" היה הכינוי שניתן לבן זיגייר (Ben Zygier), שנולד במלבורן שבאוסטרליה ב-9 בדצמבר 1976 ועלה לישראל בשנת 1996. הוא השלים לימודי משפטים באוסטרליה, והתמחה במשך כחצי שנה במשרד עורכי הדין הרצוג, פוקס, נאמן ושות'. עם עלייתו ארצה עברת את שמו לבנימין אלון והשתקע ברעננה. זיגייר החזיק דרכון אוסטרלי נוסף תחת השם בן אלן (Ben Allen). בשנת 2006 נישא לאזרחית ישראל ולזוג נולדו שתי בנות.

### מעצרו ומותו
בשנת 2010 נחשד והואשם, ככל הנראה, בריגול חמור, ושהה במעצר באגף 15 בכלא איילון, בתא מבודד שהוקם על מנת לכלוא בו בבידוד מוחלט את יגאל עמיר, רוצחו של ראש הממשלה יצחק רבין. זיגייר נכלא תחת זהות בדויה שסיפק "המוסד", כך שאפילו סוהרי השב"ס לא ידעו את זהותו האמיתית. בתא זה הוא גם נפגש עם עורכי דינו.

ביומו האחרון, 15 בדצמבר 2010, הגיעו לבקרו אשתו ובתו הקטנה, ובסיומה הבחין מש"ק המודיעין בכלא כי זיגייר "בוכה, עצבני ונסער", לאחר שקיבל בשיחה "הודעה קשה". שעות אחדות לאחר מכן זיגייר התאבד בתלייה בתאו. ב-22 בדצמבר נטמן בבית קברות יהודי בעיר הולדתו שבאוסטרליה. בדו"ח הנתיחה שלאחר המוות, שנערכה במכון לרפואה משפטית באבו כביר, נקבע כי סיבת מותו של זיגייר הייתה חנק כתוצאה מתלייה. בעקבות התחקיר פתחה ממשלת אוסטרליה בחקירה של הפרשה.

האגף בו היה כלוא זיגייר ממוקם בחלקו הדרומי של כלא איילון, מאחורי דלתות ברזל כפולות. אגף זה הוא אגף נפרד המכיל תא כליאה אחד בלבד, כך שמי שכלוא בו מבודד ואינו בא במגע עם אנשים. באגף המבודד מותקנת מערכת משוכללת למניעת התאבדויות, שבמקור הותקנה כדי למנוע את התאבדותו של יגאל עמיר. מערכת זו עוקבת אחר האסיר שבתא במשך כל שעות היממה, ומזהה שינויים גופניים אצל האסיר כמו עצבנות והזעה כתוצאה מלחץ, ולכן עלה חשד כי האסיר נרצח ולא התאבד. במאמר שפרסם פרשן "הארץ" אמיר אורן ב-27 בדצמבר 2010, נרמזה הסברה לרצח. הכתבה פורסמה שוב באתר העיתון ביום שידור התחקיר האוסטרלי. בעקבות הפרסומים נפתחה חקירה מיוחדת, תחת פיקוחו האישי של ראש אגף החקירות והמודיעין במשטרת ישראל, ניצב יואב סגלוביץ ובמעקב של המפכ"ל, היועץ המשפטי לממשלה יהודה וינשטיין, והשר לביטחון פנים.

בחקירת סיבות מוות שניהלה השופטת דפנה בלטמן-קדראי התגלתה שורה ארוכה של כשלים בטיפול באסיר בשירות בתי הסוהר. בין השאר, נמצא כי ביום ההתאבדות לא נערכו הרישומים הנדרשים על ידי הסוהר האחראי, אחת המצלמות בתאו של זיגייר לא הייתה תקינה, ולא תוקנה אף על פי שהדבר היה ידוע לסוהרים. עובדת סוציאלית שהייתה אחראית למעקב אחר מצבו הנפשי של האסיר לא הכירה בחומרת מצבו ביום התאבדותו, ולמפקד הכלא לא הייתה כל שליטה או ידיעה על המתרחש בתאו של זיגייר מפאת מעטה הסודיות שבכליאתו. בסיכום הדו"ח הותירה השופטת בלטמן-קדראי את ההחלטה בשאלת הגשת כתבי אישום נגד אחראים בפרשה לפרקליטות המדינה, זאת אף שהדבר מצוי בתחום סמכותו של שופט חוקר סיבות מוות. באפריל 2013 הודיעה פרקליטות המדינה שמחומר הראיות שנאסף בעניין מותו של זיגייר לא ניתן להוכיח שאנשי שב"ס או אחרים פעלו ברשלנות, ולכן לא יוגשו כתבי אישום בפרשה. בפשרה שהושגה בין משפחת זיגייר לבין המדינה, נקבע שמשפחת זיגייר תפוצה ב-4 מיליון ש"ח.

## נסיבות מעצרו
לפי סברה אחת, שפורסמה בכלי התקשורת העולמיים, נטען כי זיגייר עבד בחברת קש של המוסד, אשר מכרה ציוד אלקטרוני לאיראן, וכי פעילותו נחשפה בסוף 2009 על ידי עיתונאי אוסטרלי שפעל בירושלים. עוד נטען כי זיגייר נחקר בנושא על ידי שירות הביטחון הפנימי של אוסטרליה (ASIO). לפי דיווחים שהתפרסמו ב"דר שפיגל" ובעיתון האוסטרלי "סידני מורנינג הראלד", בשנת 2007 הועבר זיגייר לתפקיד מטה באגף "צומת" במוסד, לאחר שלא הצליח בתפקידו כסוכן באירופה. בשנת 2008, ככל הנראה על רקע תסכולו מהתפקיד החדש, יצר מיוזמתו קשר עם איש "חזבאללה" במזרח אירופה בניסיון לגייסו כסוכן כפול. ניסיון זה הוביל לחשיפת מידע סודי על סוכני מוסד מרכזיים בלבנון, אשר בעקבות זאת נחשפו והועמדו לדין. על פי דיווח של תאגיד השידור האוסטרלי, חשיפתו של אחד מאותם סוכנים גרמה לכישלון מבצע של המוסד לאיתור והשבת גופות שלושת נעדרי קרב סולטאן יעקוב.

סברה זו נדחתה על ידי מספר גורמים. רמי איגרא, לשעבר ראש חטיבת השבויים והנעדרים במוסד, כינה סברה זו "מדע בדיוני". הוא הסביר שזיגייר עמד מול 22 שנות מאסר בשל אישומים של בגידה, עבירה שחומרתה גבוהה בהרבה מסיכול מבצע להשבת גופות. הוא הוסיף כי התחקיר כולו מתבסס על עדותו של אדם אחד, שטוען שהסתנן למוסד כסוכן כפול, אך אמינותו מוטלת בספק. גם הספר "האסיר X" מאת רפאל אפשטיין, שפורסם באוסטרליה ב-2014, שלל גרסה זו. לפי הספר, במהלך חופשת לימודים במלבורן בשנת 2009, זיגייר הואשם בכך שחשף בפני איש עסקים איראני שפגש באוניברסיטה פרטים על עבודתו בחברת הקש של המוסד באיטליה. לטענת מקורות המצוטטים בספר, המודיעין הישראלי גילה שאותו אדם העביר את הפרטים לשלטונות באיראן. גם העיתונאי יוסי מלמן כתב כי זיגייר נעצר בחשד לריגול בעקבות מגעיו עם סוכן איראני.

## פרסום
נשיאת בית המשפט המחוזי מרכז, השופטת הילה גרסטל, הוציאה צו איסור פרסום מוחלט על זהותו של האסיר, על עצם כליאתו, על החשדות בגינם הוא כלוא וכן על כל פרט אחר הקשור בפרשה, לרבות עצם קיומו של צו איסור הפרסום עצמו. צו זה הוצא בשנת 2010 לבקשת פרקליטות המדינה ולא הוגבל בזמן. עם זאת, דבר כליאתו פורסם ביוני 2010 באתר ynet ומאוחר יותר גם באתר "הארץ". שתי הכתבות אמנם הוסרו לאחר זמן קצר מן הרשת בעקבות צו איסור הפרסום, אך עותק מן הכתבה שפורסמה ב-ynet נשמר בזיכרון המטמון של מנוע החיפוש "גוגל", והופץ בבלוגים ואתרי חדשות ברחבי העולם.

בעקבות פרסום זה, שלח היועץ המשפטי של האגודה לזכויות האזרח, עו"ד דן יקיר, מכתב מחאה ל, יהודה וינשטיין, ובו טען כי כליאתו של זיגייר ללא משפט, מניעת זכויותיו ואיסור פרסום דבר מעצרו והחשדות בגינם הוא כלוא, מהווים פגיעה קשה בזכויות האדם, בעקרון פומביות הדיון ובזכות הציבור לדעת, ואינם ראויים במדינה דמוקרטית. באותה עת פנה אף חבר הכנסת ניצן הורוביץ ליועץ המשפטי לממשלה באותו העניין ונענה כי "העניין נמצא תחת פיקוח שיפוטי". עם חשיפת הפרשה נמתחה ביקורת על כך שוועדת החוץ והביטחון של הכנסת לא עודכנה בנושא בזמן אמת.

כשנתיים וחצי לאחר מכן, ב-12 בפברואר 2013, שודרה כתבה בתוכנית התחקירים "Foreign Correspondent" של רשת הטלוויזיה האוסטרלית ABC, במהלכה סקר העיתונאי טרבור בורמן את קורות חייו של האסיר תוך כדי שהוא מדווח על עצם כליאתו והתאבדותו בבית הסוהר איילון. לפי הכתבה הוטל איפול מוחלט על הפרשה, כדי למנוע את התערבותה של ממשלת אוסטרליה, שכן זיגייר החזיק גם באזרחות אוסטרלית. חשיפת הפרשה באוסטרליה בפברואר 2013 עוררה הדים רבים ברחבי העולם, והביאה את משרד ראש הממשלה לכנס את ועדת העורכים למפגש עם ראש "המוסד" תמיר פרדו, על מנת לבקש מחבריה למנוע את פרסום הפרשה בכלי התקשורת הישראליים. שידור התחקיר ברשת הטלוויזיה האוסטרלית הביא את האתרים "וואלה", "הארץ" ו"גלובס" לצטט את התחקיר האוסטרלי ולפרסם את הפרטים המובאים בתחקיר, אך כעבור זמן קצר הוסרו כל הכתבות הללו בעקבות צו איסור הפרסום העומד על כנו. גם כתבות אלה נשמרו בזיכרון המטמון של גוגל.

ביולי 2013 התפרסם כי ככל הנראה בישראל קיים לפחות אסיר נוסף אחד, המכונה "האסיר X2", המוחזק בחשאיות גמורה, מבלי שזהותו ידועה אף לסוהריו.

בעקבות הדיווחים השונים, ובמהלך דיון שגרתי במליאת הכנסת שהתקיים ביום חשיפת הפרשה, הפנו חברי הכנסת דב חנין, זהבה גלאון ואחמד טיבי, תחת חסינותם הפרלמנטרית, שאילתות לשר המשפטים יעקב נאמן הקשורות לפרשה, ובכך היו לגורמים הישראלים הרשמיים הראשונים להתייחס אליה. השאלות נשאלו בזמן דיון ששודר בערוץ הכנסת וחשפו בפעם הראשונה את הפרשה בתקשורת הישראלית. הפרוטוקולים ותמלילי השאלות של חברי הכנסת פורסמו לאחר מכן באתר הכנסת, על אף בקשות של גורמי ביטחון מיו"ר הכנסת הזמני, בנימין בן אליעזר, להטיל עליהם חיסיון, ובכך התאפשר לכלי התקשורת באותו היום לצטט את שאלותיהם של חברי הכנסת. עקב כך, ביטל למחרת השר לביטחון פנים יצחק אהרונוביץ' את נאום סיכום כהונתו בתפקיד בפני הכנסת, וזאת מחשש שיישאל אודות הפרשה.

יממה לאחר פרסום הפרשה, ב-13 בפברואר, צומצם צו איסור הפרסום, וניתן היתר לפרסם בישראל את המידע שפורסם באמצעי התקשורת הזרים. בהמשך היום הוסרו חלקים נוספים מצו איסור הפרסום ומדינת ישראל הודיעה באופן רשמי שאזרח ישראלי הוחזק בכלא ויוצג בידי עורכי דין. עוד נאמר בהודעה: "מטעמי ביטחון, האסיר הוחזק בזהות בדויה, אולם משפחתו קיבלה מיידית הודעה על דבר מעצרו. [...] האסיר הוחזק בכלא מכוח פקודת מעצר שהוציא בית המשפט המוסמך. ההליכים בעניין האסיר לוו על ידי הגורמים הבכירים ביותר במשרד המשפטים, וזכויות הפרט של האסיר נשמרו, בכפוף להוראות הדין".

## קישורים חיצוניים
*  - כתבת התחקיר של רשת הטלוויזיה האוסטרלית (הכתבה באתר ABC)
* 
* 
* 
* 
* ג'ייסון קוטסוקיס, The life and strange death of Prisoner X, אתר The Age, 25 במרץ 2013, ו-דיווח מקביל ב"דר שפיגל" 
* 
* 
* תהילה שוורץ אלטשולר וגיא לוריא, **[https://www.idi.org.il/media/3422/צנזורה-וסודות-ביטחוניים.pdf צנזורה וסודות ביטחוניים בעידן הדיגיטלי]**, המכון הישראלי לדמוקרטיה, מחקר מדיניות 113 (אוגוסט 2016), עמ' 64–68
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שנות ה-2010 בישראל
קטגוריה:מתאבדים ישראלים: חשודים בפלילים
בן זיגייר
קטגוריה:צנזורה בישראל
קטגוריה:יהודים אוסטרלים
זיגייר
קטגוריה:יחסי אוסטרליה–ישראל
קטגוריה:פרשיות ביטחוניות בישראל