open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אפידרמיס

שמאל|ממוזער|300px|חתך רוחב של העור האנושי. שכבות 1 ו-2 הן האפידרמיס

**אפידרמיס** ("אֶפִּי" ביוונית: ἐπί משמעו "מעל" ו"דֶרמָה" – δέρμα משמעו עור) או **עילית העור** היא שכבת התאים החיצונית ביותר ביצורים רב-תאיים. תפקידה הוא להגן על השכבות הפנימיות.

האפידרמיס בצמחים הוא שכבת התאים החיצונית של העלה, בה נמצאות הפיוניות המשמשות לחילוף הגזים בצמח. בנוסף, דרך הפיוניות שבאפידרמיס מאבד הצמח מים (תופעה המכונה "דיוּת").

בבעלי חיים מפותחים האפידרמיס מורכב משכבה צפופה של תאי אפיתל. תאי העור המתים מתקלפים ונושרים מעורנו לעיתים שייכים לאפידרמיס. בשכבה זו אין כלי דם או עצבים.

האפידרמיס מורכב מאפיתל קשקשי רב שכבתי עם קרטין, המכיל ארבעה סוגי תאים עיקריים:
*התא העיקרי, המהווה כ-90% מהתאים, הוא הקרטינוציט (keratinocyte), הקרוי על שם חלבון הקרטין שהוא מייצר. הקרטין מגן על העור מפני חדירת מים, אור, חום, חיידקים וכימיקלים רבים. הקרטינוציטים מחוברים זה לזה על ידי דזמוזומים.
*המלנוציטים (melanocytes) הם סוג התא השני (8%). הם בעלי שלוחות ארוכות העוברות בין הקרטינוציטים ומעבירות להם את פיגמנט המלנין שהם מייצרים. המלנין הוא פיגמנט חום-שחור התורם לצבע העור וסופג קרינת אולטרה סגול. כאשר המלנין מגיע לקרטינוציטים, הוא מצטבר מעל לגרעין, בצד הפונה לשטח פני העור, וכך מגן על החומר הגנטי מפני הקרינה האולטרה סגולה.
*תאי לנגרהאנס (Langerhans cells) הם הסוג השלישי. אלו תאים לבנים המשתתפים במערכת החיסונית.
*הסוג הרביעי של התאים הוא תאי מרקל (Merkel cells), המשתתפים בחישה של מגע.

האפידרמיס מורכב ממספר שכבות. בעומק נמצאים תאים בעלי כושר חלוקה. הם מתחלקים ודוחפים את התאים הבוגרים יותר כלפי מעלה. במהלך התנועה כלפי מעלה מאבדים הקרטינוציטים את הגרעין, מתים ומצטמקים, עד שבשכבה העליונה מצויים תאים מתים שטוחים ומלאי קרטין. כל התהליך, מיצירת תא בשכבה הבסיסית ועד שהוא נושר, נמשך כשבועיים עד ארבעה שבועות. עילית העור מורכבת משתי שכבות, השכבה הקרנית ושכבת הנביטה:
* **השכבה הקרנית** (1 באיור משמאל, Stratum corneum בלעז) מורכבת משכבות רבות של תאים מתים המלאים בקרטין. שונה בעוביה במקומות שונים בגוף והיא עבה ביותר בכפות הידיים והרגליים. באזורים אלו, בהם העור עבה במיוחד, ניתן יהיה להבחין בתת-שכבה נוספת המכונה השכבה השקופה (stratum lucidum)
* **שכבת הנביטה** (2 באיור משמאל) נחלקת לשלושה אזורים משניים:
** **השכבה הגרגרית**: שכבה בה יש תאים שטוחים ועשירים בקרטו-היאלין (חומר קרני שקוף).
** **השכבה הקוצית**: שכבה בה יש תאים שקשורים זה לזה הנראים כמכוסי קוצים.
** **השכבה הבסיסית** (stratum basale): שכבה שיש בה תאים בצורת גליל, בעלי גרעין מוארך. בתוך שכבה זו מצויים מלנוציטים. לעיתים יימצאו בשכבה זו קצוות תאי עצב תחושתיים. השכבה הבסיסית היא היחידה המכילה תאים בעלי פוטנציאל חלוקה, המהווים עתודה לשאר תאי האפיתל.

תאי גזע בשכבה הסיסית משמשים גם כמקור להיווצרות מבנים של שורש השיער (hair follicle) ובלוטות הזיעה. ישנם שני סוגים של בלוטות זיעה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:היסטולוגיה
קטגוריה:עור
טימותי דלטון

**טימותי פיטר דלטון** (באנגלית: **Timothy Peter Dalton**; נולד ב-21 במרץ 1946) הוא שחקן קולנוע ותיאטרון בריטי. תפקידו הנודע ביותר הוא בסדרת סרטי ג'יימס בונד.

## ביוגרפיה

טימותי דלטון נולד בוויילס, משפחתו עברה לדרבישייר אחרי הולדתו. מגיל צעיר התעניין במשחק, ב-1964 הצטרף ל-RADA ("האקדמיה הבריטית המלכותית לאמנויות"), לסיבוב הופעות בלהקת תיאטרון נוער. הוא הפסיק את לימודיו ב-RADA ב-1966, ועבר לשחק בתיאטרון בברמינגהאם. משם התחיל להופיע בטלוויזיה, בעיקר בדרמות תקופתיות של הBBC, סרט הקולנוע הראשון שלו היה "אריה בחורף" עם פיטר או'טול.

בין השנים 1971 עד 1975, הופיע בעיקר על במות תיאטרון ברחבי העולם עם "רויאל שייקספיר קומפני" (RSC), והפקות נוספות בתפקידים שייקספירים. לדלטון הייתה מערכת-יחסים בת כמה שנים עם השחקנית ונסה רדגרייב.

תפקיד ג'יימס בונד הוצע לדלטון כבר ב-1969, אך הוא דחה אותו בטענה שהוא צעיר מידי. בשנת 1986 אחרי פרישתו של רוג'ר מור מסרטי ג'יימס בונד, הוצע שוב התפקיד לדלטון. פירס ברוסנן שהיה אמור למלא את התפקיד, דחה אותו בגלל התחייבויותיו הטלוויזיוניות. דלטון התחייב לעשות שלושה סרטים, הראשון "007 באזור המסוכן" (*The Living Daylights*) הצליח למדי, אך הסרט השני "רישיון להרוג" לא היה הצלחה קופתית. גילומו את התפקיד היה קרוב יותר לדמות המתוארת בספרים, ולכן אפלה יותר, לעומת הגישה הקלילה לדמות של רוג'ר מור. המבקרים אהבו את ההתייחסות הרצינית יותר, אך צופי הקולנוע, שלא הכירו את הדמות הכתובה, קבלו אותה ברגשות מעורבים. הסרט השלישי שתוכנן נזנח בגלל תביעה משפטית על זכויות יוצרים. דלטון ויתר על התפקיד באופן רשמי ב-1994, ופירס ברוסנן קיבל הזדמנות שנייה לגלם את ג'יימס בונד.

בין הדמויות הנוספות שגילם:
* הית'קליף בסרט "אנקת גבהים" לפי הרומן של אמילי ברונטה.
* מר רוצ'סטר בסדרת טלוויזיה "ג'יין אייר" לפי הרומן של שרלוט ברונטה.
* יוליוס קיסר בסרט "קלאופטרה".
* רט בטלר בסדרת הטלוויזיה "סקרלט", סדרת המשך ל"חלף עם הרוח".
* אלקסיי וולקוף (הארטלי ווינטרבוטום) אחת הדמויות בסדרת הטלוויזיה "צ'אק".

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אנגלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון אנגלים
קטגוריה:שחקנים שגילמו את ג'יימס בונד
קטגוריה:חברי הלהקה השייקספירית המלכותית
קטגוריה:בוגרי האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1946
עיר הנידחת

בהלכה, **עיר הנידחת** היא עיר שרוב תושביה נדחו מהדרך ופנו לעבוד עבודה זרה. האדם שמסית תושבי עיר לעבודה זרה עד הפיכתה לעיר הנידחת נקרא "מדיח".

## פרשת עיר הנדחת בתורה
דיני עיר הנידחת כתובים בספר דברים:

## הקריטריונים לעיר הנידחת

חז"ל החילו מספר קריטריונים בסיסיים על מנת להשית את דיני עיר הנידחת על עיר:
*מספר התושבים צריך לעלות על מאה איש.
*העיר לא מכילה רובו של אחד מי"ב השבטים.
*העיר איננה עיר ספר, או ירושלים, ולשיטת הרמב"ם גם לא עיר מקלט.
*אנשי העיר הוסתו לעבוד עבודה זרה על ידי 2 מסיתים (לפחות) תושבי העיר.
*אנשי העיר לא חזרו בתשובה גם אחרי ששני תלמידי חכמים נשלחו אליהם והתרו בהם.
לדעת התנא רבי אליעזר, נצרכים תְנאים נוספים, אשר צירופם הוא כמעט בלתי אפשרי, ובדומה לדעת רבי יהודה בדין בן סורר ומורה, סובר שעיר הנידחת לא הייתה ולא תהיה לעולם, וכתיבתה בתורה היא לשם "דרוש וקבל שכר". דעה זו מופיעה אף בתוספתא. לעומתו, רבי יונתן אומר: "אני ראיתיה וישבתי על תילה".

## אטימולוגיה
הצירוף "עיר הנידחת" לא קיים במקרא. הוא מופיע רבות בספרות חז"ל, בהקשר לציווי זה. אפשר שמקורו הקדום ביותר של הצירוף דווקא במגילות מדבר יהודה.

התואר "הנידחת" ניתן לעיר על שם התיאור המקראי של העיר (ראו לעיל) המציין את הפועל "וידיחו". הצירוף "עיר הנידחת" מיודע באיברו השני (הנידחת) אך אינו מיודע באיברו הראשון (עיר, ולא העיר) על פי דרכה של לשון חז"ל, למשל בביטויים "עולם הבא", "שעיר המשתלח" ועוד.

## דין עיר הנידחת
כאשר מתברר לסנהדרין שקיימת עיר נידחת באחת מערי ישראל, עולים כל ישראל למלחמה עליהם, וכאשר העדים מעידים שרובם עבדו עבודה זרה, הורגים בחרב את העובדים ויש אומרים אף את הטף. לאחר מכן שורפים את כל שללה באש. חל איסור לבנות עיר זו מחדש.

דיני עיר הנדחת אינה ליחידים שעבדו עבודה זרה, ולא לציבור, רק לגדר של "עיר". ישנה מחלוקת בגמרא, בגדרי עיר הנדחת. לפי שיטת רבי יאשיה מעשרה עד מאה זה עיר הנדחת, ולפי רבי יונתן ממאה עד רוב השבט זה עיר הנדחת.

## לקריאה נוספת
* פרופ' נחום רקובר, **מטרה המקדשת את האמצעים** דעות ה'ראשונים' בעניין הענשת הנשים והטף בעיר הנידחת, 321-350 הוצאת ספרית המשפט העברי; משרד המשפטים ומורשת המשפט בישראל, תש"ס-2000.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תרי"ג מצוות
קטגוריה:הסתה והמרדה
קטגוריה:פרשת ראה
קטגוריה:איסורי עבודה זרה
קטגוריה:חייבי מיתת בית דין
קטגוריה:מסכת סנהדרין
נצגין באגאבנדי

**נצגין באגאבנדי** (במונגולית: Нацагийн Багабанди; נולד ב-22 באפריל 1950) הוא פוליטיקאי מונגולי שכיהן כנשיא מונגוליה בשנים 1997–2005, וחבר המפלגה המהפכנית העממית של מונגוליה (MPRM).

## חייו האישיים
באגאבנדי נולד ב-1950 בסום (תת מחוז) יארו במחוז זבחאן. ב-1980 סיים את לימודיו במכון לטכנולוגיות מזון באודסה בברית המועצות. ב-1984 היה לבוגר האקדמיה למדעי החברה במוסקבה בלימודי תואר שני בפילוסופיה.

## קריירה פוליטית
באגאבנדי היה יושב ראש הפרלמנט המונגולי ב-1992 למשך 4 שנים. ב-20 ביוני 1997 התמודד לנשיאות מול מועמד המפלגה הדמוקרטית של מונגוליה, וזכה ל-58.1% מהקולות. ב-2001 נבחר באגאבנדי לקדנציה נוספת. ב-22 במאי 2005 סיים את כהונתו, ובבחירות שנערכו נבחר להחליפו נמברין אנחבאיאר, לשעבר דובר החוראל הגדול.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נשיאי מונגוליה
קטגוריה:יושבי ראש של פרלמנטים
קטגוריה:מעוטרי עיטור הידידות (רוסיה)
קטגוריה:ילידי 1950
צחיאגיין אלבגדורג'

שמאל|ממוזער|250px|צחיאגיין אלבגדורג'
**צחיאגיין אלבגדורג**' (במונגולית: **Цахиагийн Элбэгдорж**; נולד ב-30 במרץ 1963 בזרג, מחוז חובד) הוא פוליטיקאי מונגולי אשר כיהן כנשיא מונגוליה בשנים 2009–2017. קודם לכן כיהן אלבגדורג' כראש ממשלת מונגוליה – בפעם הראשונה למספר חודשים בשנת 1998 ובפעם השנייה מ-2004 עד 2006.
## ביוגרפיה
בצעירותו למד אלבגדורג' עיתונאות באוקראינה (אז חלק מברית המועצות), ומאוחר יותר באוניברסיטת הרווארד בארצות הברית.

עם חזרתו למונגוליה הפך אלבדורג' פעיל במאבק להחלפת המשטר החד-מפלגתי הקומוניסטי במשטר דמוקרטי. ב-1990 הוא זכה לפרסום בזכות נאומיו הנחרצים בגנות הממשל. הוא היה חבר בפרלמנט המונגולי בין השנים 1990 ו-1992, אך פרש ב-1994 כמחאה על התנהלות המשטר. הוא נבחר בשנית לפרלמנט ב-1996 והפך לראש המפלגה הדמוקרטית הליברלית של מונגוליה, שהייתה השנייה בגודלה.

אלבדורג' היה מנוע מלהיות חבר בקבינט, בעקבות חוק שקבע כי חבר פרלמנט אינו יכול להיות חבר קבינט במקביל. חוק זה שונה ב-1998. במרץ 1998 הפך אלבגדורג' לראש הממשלה על ידי קואליציית האיחוד הדמוקרטי, בה הייתה מפלגתו הגדולה ביותר. הוא התפטר בדצמבר 1998 בעקבות שערוריית כספים, ונבחר בשנית ב-20 באוגוסט 2004 בקואליציה עם המפלגה המהפכנית העממית של מונגוליה. הוא התפטר בעקבות משבר ממשלתי ב-13 בינואר 2006.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נשיאי מונגוליה
קטגוריה:ראשי ממשלת מונגוליה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולורדו בולדר
קטגוריה:בוגרי בית הספר לממשל באוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:ילידי 1963
משתיק קול

שמאל|ממוזער|250px|איור הפטנט המקורי של משתיק הקול.
[שמאל|ממוזער|250px|[תת מקלע MP5 עם משתיק קול]]
[ממוזער|250px|[רובה צלפים|רובי צלפים מדגם M40A5 עם משתיקי קול.]]
ממוזער|עוזי עם משתיק קול
**משתיק קול** (וכן **עַמְעַם**) הוא אביזר המוצמד לרובה או אקדח ומיועד להנמכת הרעש הנוצר בעת ירי.

## פעילות
רעש הירי נוצר כתוצאה מהתפשטות גזים מהירה מאוד, כתוצאה משבירת מחסום מהירות הקול על ידי הקליע וכתוצאה מהקשת הפטיש בנוקר.
על מנת לעמעם את רעש הירי, יש צורך בהפחתת מהירות הקליע אל מתחת למהירות הקול (תחמושת תת-קולית) ולדאוג בזמן הירי לפיזור גזים הדרגתי שלא יצור קול נפץ.

במשתיק קול ישנם תאי התפשטות המיועדים לשלוט בקצב התרחבות הגזים הנפלטים בשעת הירי ובכך לעמעם את צליל הנפץ האופייני לירי. משתיקי קול מסוימים מנמיכים את עוצמת צליל הירי בדציבלים מעטים ואחרים, מתוחכמים יותר, מפחיתים את הרעש בכמה עשרות דציבלים. כמו כן משתיק קול מפחית את הרתע הנוצר מהירי.

למשתיקי קול המיועדים לרובים מספר מחזורי פעולה שלרוב ידועים מראש ויעילותם פוחתת ככל שנעשה בהם שימוש, חלקם מיועדים לטיפולים המשקמים את יכולת עמעום צליל הירי ולאחרים אורך חיים מוגבל מראש.

## חוקיות
משתיקי הקול אינם חוקיים לייצור והתקנה במדינת ישראל שלא על ידי סוחר נשק או חרש נשק המוכר על ידי המדינה. התקנה כזו נחשבת לעבירה של ביצוע שינוי בכלי ירייה כמו כל שינוי או שיפור אחר. בשל העובדה שייעודו העיקרי של משתיק הקול הוא שימוש חשאי ונסתר בכלי ירייה, אנשים המחזיקים במשתיק קול עלולים להיחשד בעבירות פליליות. הדבר יצר בעיה עקב נזילותו של החוק מלכתחילה, שכן לא הגדיר משתיק קול באופן מדויק דיו ולכן נעשה שימוש בעבר בבקבוקי פלסטיק עם תכולת נוזלים אשר הוצמדו לפתח הקנה, ובכך שימשו כעמעם מאולתר. משתיקי קול אלה, בניגוד למשתיקים אמיתיים, מורידים את טווח הירי בשל חיכוך הקליע עם הנוזלים בבקבוק.
[ממוזער|לוחמי [חטיבת גבעתי|גבעתי עם משתיקי קול]]
בצה"ל בעבר משתיקי הקול היו קיימים רק ביחידות מובחרות, אך הוכנסו לשימוש גם ביחידות החי"ר במהלך מלחמת חרבות ברזל.

חלק מיחידות משטרת ישראל המשתמשות במשתיקי קול: ימ"מ (של משמר הגבול), חלק מלוחמי יחידת הגדעונים - יחידה 33 (של להב 433), חלק מלוחמי ימ״ס (של מג״ב).

## קישורים חיצוניים

*  
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נשק קל
קטגוריה:עזרים טקטיים לכלי ירייה
קטגוריה:קול
כלורופיל

**כְלוֹרוֹפִיל** (מיוונית: **Χλωροφύλλη** - **כלורוס** - "ירוק", **פילון** - "עלה") הוא צבען (פיגמנט) ירוק הנמצא ברוב הצמחים והאצות ובכמה סוגים של חיידקים. לשם אין קשר ליסוד כלור, שאינו מופיע במולקולת הכלורופיל. הכלורופיל משמש גם כצבע מאכל וסימונו E140.

חשיבותו של הכלורופיל אינה מסתכמת בהקניית הצבע הירוק; הכלורופיל הוא התורם העיקרי לתהליך ה**[[פוטוסינתזה]]**, שבאמצעותו מפיקים הצמחים והאצות גלוקוז ממים ומפחמן דו-חמצני, בהשתמשם באנרגיית האור. הכלורופיל אגור בתילקואידים שנמצאים בכלורופלסטים, המצויים בתאי הצמח. במרכזו של האתר הפעיל של מולקולת הכלורופיל נמצא אטום מגנזיום; אכילת צמחים היא מקור המגנזיום העיקרי של בעלי החיים.

אטום המגנזיום שוכן במבנה בעל חמש טבעות הנקרא פורפירין והדומה לאתר הפעיל שבהמוגלובין. ישנם חמישה סוגים של כלורופיל, הנבדלים ביניהם בקבוצות הפונקציונליות הקשורות למבנה הפורפירין שלהם. הסוגים השונים מסומנים באות לטינית קטנה (כלורופיל a, למשל). כל סוג של כלורופיל קולט אור באורך גל שונה. כלורופיל a מאופיין שני שיאי בליעה עיקריים ב-420 ננומטר ו-660 ננומטר. רוב היצורים הפוטוסינתטיים המפותחים (בעיקר צמחים) מכילים יותר מסוג אחד של כלורופיל, דבר המשפר את קליטת האור שלהם. הכלורופיל המצוי בחיידקים קרוי **בקטריוכלורופיל** וההבדל בינו ובין כלורופיל הוא מזערי אך מבצע את הפוטוסינתזה באזור הקרוב לאורכי גל אינפרה- אדום.. כלורופיל מיוצר בתא מחומצה גלוטמית. החוקר הראשון שקבע את מבנהו הכימי של הכלורופיל היה הכימאי היהודי גרמני, חתן פרס נובל לכימיה, ריכרד וילשטאטר. האצה כלורלה היא האורגניזם בעל קצב הפוטוסינתזה המהיר ביותר מכל הצמחים המוכרים לאדם.
קובץ:Chlorophyll c.png|מבנה סכמטי של כלורופיל c
קובץ:ChlorophyllA.PNG|מבנה סכמטי של כלורופיל a
קובץ:Phaeophytin a.svg|מבנה סכמטי של פאופיטין
כלורופיל המאבד את המגנזיום הופך לפאופיטין , בעל חשיבות רבה בתהליך הפוטוסינתזה בהיותו הרצפטור הראשון של אלקטרונים בנוכחות אנרגיית השמש.

## ראו גם
* פִיטוֹל
## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תרכובות ביוכימיות
קטגוריה:פוטוסינתזה
קטגוריה:צבעי מאכל
קטגוריה:תוספי מזון
מהרישי מהש יוגי

שמאל|ממוזער|250px|מהרישי מהש יוגי
**מהרישי מהש יוגי** (מאהא = גדול, רישי = חוזה; נולד על פי המשוער ב-12 בינואר 1918, מדינת מאדהיה פרדש שבהודו – 5 בפברואר 2008, הולנד) היה מייסד תנועת המדיטציה הטרנסצנדנטלית.
## חייו
מהרישי למד מתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטת אלהאבאד בהודו, אותה סיים (בחלק מהביוגרפיות כתוב שסיים בתואר מוסמך – MA) בשנת 1940. במהלך לימודיו פגש את מי שעתיד להיות מורו והגורו שלו – סואמי ברהמאנאנדה סארסואטי (1869–1953), ג'אגאדגורו שהיה בין השנים 1941 ל-1953 השאנקאראצ'אריה של צפון הודו, ג'יוטיר מאט' – שבהרי ההימלאיה. מהרישי ייחס את תורתו למורו, אותו כינה "גורו דב".

בשנת 1955 החל להפיץ את טכניקת המדיטציה הטרנסצנדנטלית, תחילה בהודו, ובשנת 1958 החל במסע עולמי להפיץ את הטכניקות שלו של התפתחות אישית.

מהרישי פרסם מספר רב של ספרים ומאמרים שבהם הוא מכנה את המסורות הוֶודיות מהודו בשם "המדע הוודי". מתוך רצון להתאים מערכת ידע זאת לעידן המדעי, הוא יזם ב-1971 את הקמתה של אוניברסיטה שנקראה בעבר "האוניברסיטה הבינלאומית ע"ש מהרישי", וכיום קרויה "האוניברסיטה למינהל ע"ש מהרישי". במוסד זה עוסקים הסטודנטים וסגל ההוראה במדיטציה הטרנסנדנטלית, ומוצעות בה מספר תוכניות אקדמיות. חוקרים מאוניברסיטה זו עוסקים גם בעריכת ניסויים הבוחנים את מה שהם מכנים "מצבי תודעה גבוהים".

בין תלמידיו גם דמויות מפורסמות כחתני פרס נובל ומדענים ידועי שם, אסטרונאוטים, כוכבי ספורט ידועים ואמנים כמו חברי הביטלס והביץ' בויז ורבים אחרים.

מהרישי מהש יוגי הלך לעולמו ב-5 בפברואר 2008 בולודרוף שבהולנד, ער בתנוחת יוגה. ב-11 בפברואר נערכה לו לוויה ממלכתית מלאה שהוענקה לו על ידי נשיא הודו. הטקסים הוודיים נערכו על משטח מוגבה הצופה על מפגש נהרות הגנגס והיאמונה באללהאבאד.

טוני נאדר הוכרז כממשיך דרכו וראש הארגון.

בין חסידי מהרישי מהש יוגי, יש המאמינים שתרגול קבוצתי של מדיטציה טרנסנדנטלית עשוי להשפיע על איכות החיים של אנשים החיים בקרבת מקום לקבוצה המתרגלת. להשפעה זו הם קוראים אפקט מהרישי.

## ראו גם

* הוועדה הבין משרדית לבדיקת נושא ה'כתות' ('קבוצות חדשות') בישראל

## קישורים חיצוניים

* הקלטה של המהרישי מהש יוגי עורך פוג'ה ברישיקש ב-1969
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:אנשי דת הודים
קטגוריה:מדיטציה טרנסצנדנטלית
קטגוריה:ראשי כתות
קטגוריה:הודים שנולדו ב-1918
קטגוריה:נפטרים ב-2008
משל הצפרדע והעקרב

[300px|ממוזער|שמאל|"הצב והעקרב", ציור מ[פנצ'טנטרה מאת מירזה רחים, 1847. ייתכן שמשל הצב והעקרב  היווה השראה למשל הצפרדע והעקרב]]
**הצפרדע והעקרב** הוא משל מפורסם שמחברו אינו ידוע, ומיוחס בטעות לאיזופוס, על אף שלא ידוע נוסח שלו לפני המאה ה-19. המשל מציג גישה מהותנית לחיים. 

הצפרדע והעקרב רצו לחצות נהר: העקרב, שאינו יודע לשחות, ביקש לרכוב על גבה של הצפרדע, וזו סירבה עקב כך שחששה שהעקרב יעקוץ אותה בדרך. העקרב הצליח לשכנעה שלא כך יהיה, שכן גם הוא מבקש להגיע לגדה השנייה. הצפרדע השתכנעה והסכימה, אך באמצע הנהר העקרב אכן עקץ את הצפרדע, ושניהם החלו לטבוע. קודם שטבעו הצליחה הצפרדע לשאול בתדהמה: "למה ומדוע עקצתני? הרי עכשיו שנינו נמות", והעקרב השיב: "מצטער, אבל לא יכולתי להתאפק. זה הטבע שלי".

מסקנת המשל – העקרב אינו יכול לשנות את טבעו, והנמשל – אין לצפות שאדם ישנה את טבעו, גם אם הוא מבטיח שישתנה.

לאיזופוס שני משלים דומים: האחד עוסק בעכבר וצפרדע והאחר באיכר ובצפע.

## המשל במקורות היהודיים
בתלמוד הבבלי במסכת נדרים מובא המשל אך עם מסר שונה לחלוטין מהמסר בגרסה הנפוצה: 

ביאור: העקרב נעזר בצפרדע כדי לחצות את הנהר ולהרוג אדם שנגזר עליו למות. וזה מוכיח שכשנגזר על אדם למות, המוות שלו חייב להתקיים אפילו אם הטבע ישנה ממנהגו לצורך כך.

## הערות שוליים

קטגוריה:משלים
קטגוריה:בעלי חיים במשלים
קטגוריה:חסרי זנב וקרפדות בדיוניים
קטגוריה:עקרב בתרבות
קטגוריה:צפרדעים בתרבות
קטגוריה:יצירות שמחברן אינו ידוע
חבצלת החוף

**חבצלת החוף** (שם מדעי: *Pancratium maritimum*) היא צמח חוף ממשפחת הנרקיסיים, הפורח בקיץ לאורך חופי הים התיכון.
ממוזער|נביטה של זרעים רבים בחוף אשדוד
פריחת החבצלת גדולה ומרשימה, בייחוד כיוון שהיא פורחת בשלהי הקיץ (יולי עד אוקטובר), כאשר רוב הצמחייה התייבשה כבר. היא עושה זאת בזכות בצלה, שאגר מים ומזון בחורף הקודם. זרעיה מצופים בשכבת שעם המאפשרת הפצת הזרעים דרך הים.
205px|ממוזער|''Pancratium maritimum''
[150px|ממוזער|שמאל|חבצלת החוף על [בול משנת 1960 שיצא לכבוד יום העצמאות ה-12, בעיצובו של צבי נרקיס]]

גובהה מגיעה עד ל-60 סנטימטר ועל כל גבעול בין שניים לעשרה פרחים. הפרי דומה לביצה, בכל פרי שלושה חדרים שבכל אחד מהם יש 20 זרעים.

חבצלת החוף נפוצה לחופי הים התיכון, אך היא מופיעה גם בחופי האוקיינוס האטלנטי ובאזור האירו-סיבירי.

בישראל חבצלת החוף היא פרח שכיח, אך עם זאת היא צמח מוגן. חבצלת החוף מופיעה בסמל העיר נתניה.

## החבצלת במקרא

החבצלת נזכר פעמיים במקרא כצמח הגדל בשרון: . הוא משמש גם סמל להפרחת השממה: .
אין למילה 'חבצלת' זיהוי מוסכם בקרב התרגומים והפרשנים הקדומים. ייתכן שמדובר בשם כללי לצמחים או שם נרדף לוורד (שלעיתים נקראת בטעות 'שושנה') וגם כשם צמח ספציפי בישעיהו. רוב הזיהויים המוצעים הם לצמחים גאופיטים בעלי פרחים גדולים ממשפחת השושניים (לִילִי) או הנרקיסיים. הצמח הקרוי בימינו חבצלת החוף הוא רק הצעה אחת מני רבים לזיהוי החבצלת המקראית. בתרגום התנ"ך לאנגלית חבצלת השרון נקראת Rose of Sharon ("ורד השרון" או "שושנת השרון").
250px|ממוזער|חבצלת החוף

## שימושים רפואיים
היוונים השתמשו בבצל חבצלת החוף להכנת תרופות להמרצת פעילות הלב ולהשפעה על דרכי הנשימה. לפני קום המדינה הפיקו הערבים מבצל החבצלת תרופות נגד נזלת.

## תמונות

קובץ:חבצלת החוף נביטה.jpg|נביטה של חבצלת החוף בחוף אשדוד
קובץ:חבצלת החוף נביטה שורשון.jpg|נביטה - שורשון ועלה אחד
קובץ:Pancratium maritimum Gdor Resrevation Israel.jpg|חבצלת החוף שצולמה במהלך טיול עמותת אתגרים בשמורת גדור


## קישורים חיצוניים

* חבצלת החוף, באתר המשרד להגנת הסביבה

## הערות שוליים

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:נרקיסיים
קטגוריה:ארץ ישראל: נרקיסיים
קטגוריה:ערכי טבע מוגנים בישראל: צמחים
קטגוריה:פרחים לבנים בארץ ישראל
קטגוריה:צמחי המקרא
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
בתולת הים מפיג'י

ממוזער|120px|בתולת הים מפיג'י של ברנום משנת 1842
**בתולת הים מפיג'י** (באנגלית: **Fiji Mermaid** לעיתים מאוית גם **Feejee Mermaid**) הייתה מוצג טיפוסי בירידים ובמופעי שוליים, שהייתה אמורה להיות יצור שחציו יונק וחציו דג.

המוצג המקורי פורסם על ידי ענק הקרקסים פי. טי. ברנום, אך מאז הופצו פרטים נוספים במקומות נוספים, בין השאר באוסף המוזרויות של רוברט ריפלי.

בתולת הים החנוטה של ברנום נלכדה, לכאורה, בשנת 1842 על ידי "ד"ר ג'יי גריפין". גריפין היה בפועל לוי ליימן, שותפו הקרוב של ברנום. הפרט המקורי הוצג בכל רחבי ארצות הברית, אבל אבד בשנות השישים של המאה ה-19 בשריפה במוזיאון של ברנום.

למעשה היה המוצג פרי עבודתו של אומן אינדונזי שהשתמש בעיסת נייר וחומרים מן החי - זנבו של דג אקזוטי וגו של תינוק אורנגאוטן, שנתפרו יחד עם ראשו של קוף.

## קישורים חיצוניים

* גלריה של תמונות "בתולת הים מפיג'י"
*מודעה משנת 1850 של מוזיאון בוסטון ו"בתולת הים מפיג'י" שלו.

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תרמיות
בית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת אלטו

**בית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת אלטו** (בפינית: **Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulu**; בשוודית: **Aalto-universitets handelshögskola**) הוא  הגדול בפינלנד שנוסד בשנת 1911. זהו בית הספר השני הוותיק למנהל עסקים בפינלנד ואחד מבתי הספר למנהל עסקים הוותיקים במדינות הנורדיות. בית הספר הפך לחלק מאוניברסיטת אלטו ב־1 בינואר 2010. הוא היה ידוע בעבר כ"**בית הספר לכלכלה של הלסינקי**", "**בית הספר לכלכלה ומנהל עסקים של הלסינקי**", ובמהלך 2010–2012 "**בית הספר לכלכלה של אוניברסיטת אלטו**".

מבחינת קבלה, בית הספר נחשב לבית הספר לעסקים הקשה ביותר בפינלנד. בשנת 2019, לבית הספר היה את מספר המועמדים הגבוהה ביותר לכל תוכנית להשכלה גבוהה בפינלנד. היה לו גם שיעור הקבלה הנמוך ביותר מכל בית ספר למנהל עסקים בפינלנד.

## היסטוריה

בית הספר לעסקים של אוניברסיטת אלטו הוקם בהלסינקי בשנת 1904 על ידי הקהילה העסקית וקיבל מעמד של אוניברסיטה בשנת 1911. הוא פעל כאוניברסיטה פרטית עד 1974, כאשר מדינת פינלנד קיבלה את האחריות הפיננסית של האוניברסיטה. עם זאת, בית הספר נשאר אוטונומי בניהולו ובעניינים הפנימיים שלו. מאז הקמתו סיימו 23,000 סטודנטים. בשנת 1950, בית הספר למנהל עסקים עבר מפביאנינקטו ל ב. בית הספר הפך לחלק מאוניברסיטת אלטו ב־1 בינואר 2010 ועבר במלואו לקמפוס  ב־2019.

## הסמכות ודירוגים

בית הספר לעסקים של אוניברסיטת אלטו הוא בית הספר לעסקים הראשון במדינות הנורדיות שקיבל את ה (הסמכות משלושת ארגוני ה הגדולים והמשפיעים ביותר של בתי ספר למנהל עסקים: AACSB, AMBA ו־EQUIS).
נכון לשנת 2023, ההסמכה המשולשת קימת ב־125 אוניברסיטאות בעולם. בית הספר חבר גם ב (CEMS) ובשותפות בניהול בין־לאומי (PIM).

מאז 2005 דירג הפייננשל טיימס את תוכנית CEMS בין התוכניות לתואר שני המובילות בתוכניות למנהל עסקים בעולם. בית הספר לעסקים של אוניברסיטת אלטו הוא חבר פעיל בתוכנית המשותפת הזו. הפייננשל טיימס דירג את בית הספר לעסקים של אוניברסיטת אלטו במקום ה־29 בדירוג בתי הספר לעסקים באירופה ב־2013, במקום ה־78 בתוכניות  (MBA) גלובליות, ובמקום ה־43 בתוכניות לתואר שני בניהול.

## תארים ותוכניות

בית הספר מציע תארים אוניברסיטאיים בכלכלה ומנהל עסקים ברמות תואר ראשון, שני ודוקטורט, יחד עם תוכניות MBA המיועדות לאנשי עסקים המתארחים באמצעות  (Aalto EE).

לבית הספר מבנה תוכנית דו־שלבי, בהתאם להסכם בולוניה, עם תואר ראשון תלת שנתי ולאחריו תואר שני של שנתיים. סטודנטים חדשים מתחילים בלימודים לקראת  (.B.Sc) בכלכלה ומנהל עסקים ובסיומם, זכאים להמשיך ללמוד ל (.M.Sc). תואר דוקטור נמשך בדרך כלל ארבע שנים נוספות.

### תוכניות לתואר ראשון

משנת 2013, בית הספר מציע את התוכניות הבאות לתואר ראשון במדעים באנגלית (תוכנית תלת שנתית, 180 נקודות זכות):
* כלכלה (באוטניימי)
* מנהל עסקים בין־לאומיים (במיקלי)

### תוכניות לתואר שני

בית הספר מציע את התוכניות הבאות לתואר שני במדעים באנגלית (תוכנית שנתיים, 120 נקודות זכות):
* חשבונאות
* ניתוח עסקי
* קיימות יצירתית
* כלכלה
* מימון
* ניהול גלובלי
* תכנון ניהול עסקי בין־לאומי
* ניהול מידע ושירות
* שיווק
* ניהול אנשים ופיתוח ארגוני
* ניהול אסטרטגי בעולם משתנה
* יזמות בר קיימא

### תוכניות קיץ

מאז 1995, בית הספר מציע תוכנית קיץ רב תחומית בשם תוכנית טכנולוגיית המידע (תוכנית של 3 חודשים, 24 נקודות זכות). בית הספר מציע גם קורס קיץ של כיתת אמן עסקית רב תחומית (קורס בן שבועיים, 6 נקודות זכות).

## קישורים חיצוניים

* 
* 
## הערות שוליים

הלסינקי לכלכלה
קטגוריה:בתי ספר לעסקים
חוק סנל

שמאל|ממוזער|250px|שבירה של קרן אור בעת מעבר בין שני תווכים בעלי מקדם שבירה שונה
**חוק סְנֵל** הוא חוק פיזיקלי העוסק בשבירה של קרניים במעבר בין שני תווכים בעלי מקדם שבירה שונה, כלומר תווכים בהם מהירות האור שונה. החוק קרוי על שם המתמטיקאי ההולנדי וילברורד סנל שגילה אותו בשנת 1621. אולם סנל לא היה הראשון שגילה את החוק: ההיסטוריון רושדי רשד טען, שניסוח של החוק אפשר למצוא בכתביו של איבן סאל משנת 984 לספירה. בנוסף לכך ידוע שתומאס הריוט, בן זמנו של סנל מאוקספורד, גילה את החוק ב-1602 אולם, כמו סנל מעולם לא פרסם את ממצאיו. דקארט, בזמן שהותו בליידן, ניסח את החוק לראשונה על ידי שימוש בפונקציית הסינוס (ראו להלן), והוא מופיע בספרו "מאמר על המתודה" משנת 1637. מאוחר יותר האשים הויגנס (שקרא את מחברותיו של סנה) את דקארט בפלגיאט. בצרפת נקרא חוק סנל עד עצם היום הזה "חוק דקארט" או "חוק סנל-דקארט".

החוק קובע כי: \;n_2\sin{\theta_2}=n_1\sin{\theta_1}\;

\;n_1\; – מקדם השבירה של התווך הראשון.
\;n_2\; – מקדם השבירה של התווך השני.
\;\theta_1\; – זווית הפגיעה.
\;\theta_2\; – זווית השבירה.

הזויות נמדדות מה**אנך** לקו מפגש התווכים. לדוגמה, שימוש בחוק סנל מראה שאם קרן אור חודרת בזווית של 50 מעלות מהאנך למשטח, מהאוויר (שמקובל להניח בחישובים שמקדם השבירה שלו הוא 1) לתוך זכוכית (עם מקדם שבירה של 1.5) הרי שבתוך הזכוכית היא תתקדם בזווית של כ-30 מעלות לאנך. תופעה דומה ניתן לראות כשמביטים בכפית שנמצאת בכוס מים, ולמרות שידוע שצורתה ישרה, נראה שחלקה השקוע במים עקום ביחס לזה שבולט לאוויר.

כאשר קרן עוברת בין חומר עם מקדם שבירה גבוה לחומר עם מקדם שבירה נמוך, עשוי להיווצר מצב שבו סינוס זווית היציאה גדול מ-1. במקרה כזה לא תתרחש שבירה, אלא קרן האור תוחזר במלואה. תופעה כזאת נקראת החזרה גמורה. זווית הפגיעה שהחל ממנה הקרן תוחזר בהחזרה גמורה מכונה "זווית קריטית".

חוק סנל שימושי מאוד, והוא עוזר לגלות זוויות רלוונטיות לחישובים ולפיתוחי מכשירים אופטיים המבוססים על עדשות.
שמאל|ממוזער|250px|חזיתות גל ממקור נקודתי במעבר לתווך בעל מקדם שבירה גבוה יותר בו מהירות האור נמוכה יותר.

## ראו גם
* נוסחת לוטשי העדשות
* עקרון פרמה
* החזרה גמורה
* חוקי פרנל
* חלון סנל

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

סנל
קטגוריה:רנה דקארט
בית העם הטמפלרי (ירושלים)

**בית העם הטמפלרי בירושלים** היה החשוב בבתי המושבה הגרמנית בירושלים. הבית ממוקם ברחוב עמק רפאים 1, פינת דרך בית לחם.

## היסטוריה
הבית נבנה בשנת 1882, על שטח של שני דונמים, ונחנך בטקס בו נכח המושל העות'מאני של ירושלים.
בית העם היה בעל חשיבות רבה בקהילה הטמפלרית ושימש הן מקום תפילה והן מקום התכנסות חברתית (Gemeindehaus). הפעמון שבראש הבניין שימש לקרוא לחברי הקהילה להתכנסות ולתפילת יום ראשון.
הבית נבנה בסגנון נאו רומנסקי – סגנון שהיה נפוץ באירופה במאה ה-12.

ב-1898 ביקר בבניין הקייזר הגרמני וילהלם השני.

לאחר מלחמת העצמאות, עבר הנכס לרשות מדינת ישראל. בעקבות חלוקת ירושלים, היות שנבצרה הגישה לכנסייה הארמנית בעיר העתיקה, שימש הבית את הקהילה הארמנית של מערב ירושלים כבית תפילה, לאחר שחכרה את המבנה. לאחר איחוד העיר ב-1967 שבו הארמנים להתפלל בכנסייתם שברובע הארמני בעיר העתיקה, והתפילה בבניין שבמושבה הגרמנית נערכת רק פעמיים בשנה. מאחורי המבנה בית המשמש למגורי אחת מבנות הקהילה ובית הדין הכנסייתי.

בשנת 2000 רכש את השטח, יחד עם המגרש הסמוך בו ממוקם בית הספר התיכון הטמפלרי, יזם הנדל"ן הישראלי-האמריקאי מורד זמיר, שתכנן להקים במקום מלון, שבו ישולב המבנה ההיסטורי של בית העם בקומת הקרקע של המלון. הכנסייה הארמנית התנגדה בתקיפות לוותר על המבנה ונוצרו קשיים באישור התוכניות למתחם. בסופו של דבר החליט זמיר למכור את השטח כולו לחברת ישרוטל, שבנתה במקום את מלון אוריינט, ללא שילוב המבנה שבחזקת הכנסייה שנותר ברשותה, אלא רק על המגרש הסמוך.

## גלריה

תמונה:Bell emek refaim.JPG|הפעמון על בית הקהילה הטמפלרית
תמונה:Emek refaim 1a.JPG |מבנה קטן בסמוך לבית העם הטמפלרי
תמונה:Emek refaim 1.JPG|שלט הכנסייה הארמנית על המבנה הסמוך לבית העם
תמונה:Emek refaim 1d.JPG|בית העם בחוץ
תמונה:Emek refaim 1f.JPG|בית העם בפנים
תמונה:Emek refaim 1i.JPG|עוגב בבית העם הטמפלרי
תמונה:Emek refaim 1k.JPG|תקריב העוגב בבית העם הטמפלרי


## ראו גם
* בית העם הטמפלרי (בחיפה)

## לקריאה נוספת
*דוד קרויאנקר, **ירושלים, מבט ארכיטקטוני**, מכון ירושלים לחקר ישראל, הוצאת כתר, 1996.

## קישורים חיצוניים

* בית מס 1 עמק רפאים ירושלים (בית העם הטמפלרי / הכנסייה הארמנית), ב"היסטוריה על המפה", 5 במאי 2020
* 

## הערות שוליים

קהילה
קטגוריה:טמפלרים: מבנים
קטגוריה:אתרי מורשת במחוז ירושלים
ירושלים
הצב והארנב

**הצב והארנב** הוא משל מאת איזופוס, מספר 226 באינדקס פרי. המשל מספר על תחרות ריצה המתקיימת בין צב לבין ארנב. לפני התחרות מתרברב הארנב ביכולתו ומזלזל בצב שלא יוכל לסיים את המירוץ כלל. כאשר התחרות מתחילה, הארנב פורץ קדימה, בעוד שהצב מדדה לאיטו מאחור. כאשר הארנב מגיע כמעט עד לקו הסיום, ורואה כי הצב לא הגיע עדיין לחצי הדרך, הוא מחליט להתגרות בו, ונשכב לישון ממש לפני הסיום. הצב, אשר לא נכנע, ממשיך להתקדם, וברגע שהארנב מקיץ משנתו, הוא רואה את הצב חוצה את קו הסיום. הארנב מפסיד ולומד לא להתרברב.

למשל (מספר 275A בסיווג ארנה-תומפסון) ארבעה נמשלים:
* לעולם אין לזלזל ביריב.
* "אל יתהלל חוגר כמפתח" - אל לאדם להתרברב ביכולותיו טרם הוכיח אותן.
* גם אם נמצאים בעמדת נחיתות, אין להיכנע. כל עוד יש אמונה עצמית, יש סיכוי להצליח.
* בגנות העצלות: גם את הכישרונות והכוחות הטובים יש לנצל בזריזות.

בגרסה אחרת של המשל הצב מזעיק את קרוביו וחבריו, וכשארנב פוגש כל אחד מהם, הוא סבור שזה אותו הצב שהגיע בזריזות לכל מקום שאליו הגיע.

## קישורים חיצוניים
הצב והארנב, באתר mythfolklore.net

צב והארנב
קטגוריה:בעלי חיים במשלים
קטגוריה:סרטים קצרים מונפשים
קטגוריה:צבים בתרבות
קטגוריה:ארנבים בתרבות
קטגוריה:ארנבים בדיוניים
טמפרה (עיר)

**טמפרה** (בפינית: **Tampere**; בשוודית: **Tammerfors**) היא עיר בדרום מערב פינלנד, השלישית בגודלה במדינה. העיר שוכנת על גדות ימת נסי. העיר משמשת מרכז חשוב לתעשייה, ויש בה תחנת כוח הידרו-חשמלית המשמשת להפעלת בתי החרושת בעיר.

אתר התיירות הראשי בטמפרה הוא הפארק - Särkänniemi, המכיל דולפינריום ומגדל, בראשו יש מסעדה מסתובבת, ואטרקציות נוספות לתיירים.

## היסטוריה
טמפרה נבנתה כשוק ליד נהר הטמרקוסקי בשנת 1775 על ידי גוסטב השלישי מלך שוודיה, וארבע שנים לאחר מכן, בשנת 1779, זכתה במעמד של עיירה. באותו הזמן הייתה
טמפרה קטנה מאוד, וגודלה לא עלה על כמה קילומטרים מרובעים מסביב לנהר הטמרקוסקי.
טמפרה גדלה במהירות עצומה במאה ה-19, והייתה מרכז תעשייתי ומסחרי חשוב בפינלנד. במשך המחצית השנייה של המאה ה-19 הייתה טמפרה בעלת כמחצית כוח העבודה התעשייתי בפינלנד. אופייה התעשייתי במאה ה-19 ובמאה ה-20 העניק לטמפרה את הכינוי "מנצ'סטר של הצפון".

טמפרה גדלה לאחר שהצטרפו אליה אזורים ושכונות סמוכים:
* Messukylä - הצטרפה לטמפרה בשנת 1947
* Lielahti - הצטרפה לטמפרה בשנת 1950
טמפרה הייתה זירת לאירועים חשובים  מבחינה אסטרטגית במלחמת האזרחים הפינית (28 בינואר - 15 במאי שנת 1918).

בשנת 2003 היו בטמפרה כ-200,000 תושבים, והיא הייתה העיר השלישית בגודלה במדינה, אך בהתאם להגדרת האיחוד האירופי, היא אינה נחשבת לעיר, עקב צפיפות האוכלוסייה הנמוכה בה. טמפרה קוסמת לרבים בזכות שתי האוניברסיטאות שבה:
* אוניברסיטת טמפרה (TAU)
* אוניברסיטת טמפרה למדעים מעשיים (TAMK)

אוניברסיטאות אלו ממוקמות בהרוואנטה, ולהן יחד כ-30,000 סטודנטים.

* Aitolaht - הצטרפה לטמפרה בשנת 1966
* Teisko - הצטרפה לטמפרה בשנת 1972

טמפרה הייתה ידועה בעיקר בזכות מפעלי הנייר, המתכת והטקסטיל שלה, שרובם הוחלפו בענפי טכנולוגיית המידע ותקשורת.
## קהילה יהודית
החל משנות ה-50 של המאה ה-20 הייתה בעיר קהילה יהודית של כמה משפחות, בראשן משפחתו של שלמה זבלודוביץ', איש עסקים ניצול שואה, יליד פולין, שהתיישב בעיר ויצר קשרים עם חברת "טמְפֵלָה" , קונצרן תעשייתי שהיה ממוקם בעיר והיה שותף להקמת מפעל "סולתם" בישראל. 
## ערים תאומות
לטמפרה יש 19 ערים תאומות:
*  
*  
*  
*  
*  
* 
*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  
* 
*  
*  
*  
* 

## קישורים חיצוניים

* 
* מצלמות באזור טמפרה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פינלנד: ערים
*
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1779
אקדמיית סיבליוס

**אקדמיית סיבליוס** (בפינית: **Sibelius-Akatemia**; בשוודית: **Sibelius-Akademin**) היא אקדמיה למוזיקה באוניברסיטת הלסינקי לאמנויות שפועלת בהלסינקי וקואופיו שבפינלנד. זוהי האקדמיה למוזיקה היחידה בפינלנד. נכון לשנת 2023, אקדמיית סיביליוס היא אחת מהגדולות באירופה עם כ־1,400 סטודנטים רשומים ו־500 מורים.

אקדמיית סיבליוס היא המארגנת של התחרות הבינלאומית לפסנתר על שם מאג' לינד ואחד המארגנים של התחרות הבינלאומית לכינור על שם ז'אן סיבליוס המתקיימת מדי חמש שנים בהלסינקי. כמו קונסרבטוריונים רבים אחרים ברחבי העולם, גם באקדמיית סיבליוס יש אקדמיה לנוער, למוזיקאים מוכשרים בגיל בית הספר. לאקדמיה יש גם מרכז לחינוך מבוגרים ביארונפא ומרכז הדרכה בסייניוקי.

אקדמיית סיבליוס של אוניברסיטת הלסינקי לאמנויות דורגה במקום ה־9 באמנויות הבמה בדירוג QS של אוניברסיטאות בעולם לשנת 2021.

## היסטוריה
האקדמיה נוסדה ב-1882 על ידי המלחין הפיני מרטין וגליוס תחת השם "Helsingin Musiikkiopisto" ("מוסד המוזיקה של הלסינקי"). שם המוסד שונה ל־"Sibelius-Akatemia" ("אקדמיית סיבליוס") ב־1939 לכבוד שמו של המלחין הפיני המפורסם ביותר, ז'אן סיבליוס, שהיה סטודנט באקדמיה. ב־1980 בוצעה רפורמה מנהלית ואקדמיית סיבליוס הפכה לאוניברסיטה ממלכתית. ב־1998 היא הפכה לאוניברסיטה. בשנת 2013, האקדמיה התמזגה עם שתי אוניברסיטאות עצמאיות: אקדמיית הלסינקי לתיאטרון והאקדמיה לאמנויות יפות של הלסינקי, כדי להקים את אוניברסיטת הלסינקי לאמנויות.

## מחלקות
האקדמיה מחולקת לחמש עשרה יחידות ארגוניות:
* המחלקה לניהול אמנויות
* המחלקה למוזיקה כנסייתית (הלסינקי)
* המחלקה למוזיקה כנסייתית (קואופיו)
* המחלקה להלחנה ותורת המוזיקה
* המחלקה לניצוח
* המחלקה למוזיקה קלאסית
* המחלקה למוזיקת פולק
* המחלקה למוזיקה גלובלית
* המחלקה למוזיקת ג'אז
* המחלקה לחינוך מוזיקלי
* המחלקה לטכנולוגיית מוזיקה
* המחלקה לפסנתר, אקורדיון, גיטרה וקנטלה
* המחלקה למחרוזות ולמוזיקה קאמרית
* המחלקה למוזיקה ווקאלית
* המחלקה לכלי נשיפה, כלי הקשה ונבל

## תארים
התואר העיקרי באקדמיית סיבליוס הוא תואר שני במוזיקה (.M.Mus). בית הספר מציע גם תארים מתקדמים עם אפשרויות אמנותיות ומחקריות. התארים לתואר שני הם ברישיון לאמנויות במוזיקה Lic.A. (Mus.) ותואר דוקטור לאמנויות במוזיקה D.A. (Mus.)

## תוכניות לתואר שני
האקדמיה מציעה 26 תוכניות לתואר שני בשפה האנגלית, ביניהן:

## בוגרים מפורסמים
* חברי להקת אפוקליפטיקה (צ'לו רוק): פרטו קיווילאקסו (Perttu Kivilaakso), פאבו לוטיונן (Paavo Lötjönen), אייקה טופינן (Eicca Toppinen).
* טאריה טורונן (Tarja Turunen), זמרת אופרה, חברה לשעבר בלהקת המטאל סימפוני נייטוויש.
* קים בורג (Kim Borg), זמר בס-בריטון פיני.

## קישורים חיצוניים

* 
## ביאורים

## הערות שוליים

סיבליוס
קטגוריה:מוזיקה פינית
בית אברלה

**בית אברלה** הוא מבנה דו קומתי במושבה הגרמנית של ירושלים, שנבנה בשנת 1874 על ידי משפחתו של הסוחר והיבואן פאול אברלה.

בראש המבנה, העומד ברחוב עמק רפאים 10, נמצאים עליית גג וגמלון האופייני לבנייה הטמפלרית. על משקוף הבית חקוק תרגום לגרמנית של פסוק מספר תהילים:

הפסוק מופיע על הבית, כמו בבתים טמפלרים רבים בישראל, אשר קבעו עליו ציטוט מן התנ"ך ששימש כמוטו של המשפחה אשר התגוררה בבית.

בעת מלחמת העולם השנייה שימש בן המשפחה כמפקד מחנה ריכוז מילדרוף בגרמניה. אברלה קלט ותיחקר את הצנחן אנצו סרני טרם הוצאתו להורג.

בנו של פאול, וילהלם, בנה את בית וילהלם אברלה במושבת שרונה בראשית שנות השלושים של המאה העשרים.

## לקריאה נוספת
*דוד קרויאנקר, **ירושלים, מבט ארכיטקטוני**, מכון ירושלים לחקר ישראל, הוצאת כתר, 1996.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:המושבה הגרמנית (ירושלים)
קטגוריה:טמפלרים: מבנים
קטגוריה:ירושלים: בתי מגורים
בית אהמן

**בית אהמן** הוא מבנה טמפלרי במושבה הגרמנית של ירושלים, ברחוב דרך בית לחם 22, אשר נבנה על ידי האדריכל פרידריך אהמן (Ahmann) בשנת 1905. אדריכל זה היה מאדריכלי בניין אוגוסטה ויקטוריה שעל הר הצופים, ובביתו, כמו במבנה אוגוסטה ויקטוריה, שילב אהמן מאפיינים של הסגנון הגרמני האופייני לאותה תקופה - סגנון היוגנדשטיל. מגדל פינה הבנוי בסגנון ניאו רומנסקי משמש חדר אורחים בקומת הקרקע. מגדל זה אינו אופייני לאדריכלות הטמפלרית, אולם במרכז חזית הבנייה גמלון אופייני לבניה הטמפלרית.

המבנה שופץ בשנת 1987, ונוסף לו אגף אחורי על פי תכנון של האדריכל הלל שוקן.

## לקריאה נוספת
*דוד קרויאנקר, **ירושלים, מבט ארכיטקטוני**, מכון ירושלים לחקר ישראל, הוצאת כתר, 1996.

## קישורים חיצוניים

אהמן
קטגוריה:טמפלרים: מבנים
אהמן
בית בוירלה

**בית בוירלה** הוא בניין טמפלרי הממוקם במושבה הגרמנית בירושלים, ברחוב לויד ג'ורג' 6.
## היסטוריה
המבנה תוכנן על ידי האדריכל הטמפלרי גוטלוב בוירלה, בסוף המאה ה-19. מבנה זה שונה מהמבנים הטמפלרים האחרים במושבה הגרמנית. למבנה סדרת קשתות הנותנות למבנה צביון מזרחי והוא נעדר הגמלון האופייני לאדריכלות הטמפלרית.

מאפיין שונה נוסף של המבנה הוא החלונות העגולים. חלונות אלה מצויים בבנייה הטמפלרית רק בגמלון או מתחתיו, ואילו במבנה זה הם מצויים בקירות המבנה.

במבנה התגורר בנו של בוירלה - גוטלוב בוירלה הבן, אשר היה הבעלים של קולנוע אוריינט הסמוך לו (כיום קולנוע סמדר).
נכון לשנת 2023 המבנה משמש למשרד עורכי דין אוחיון ואזנה זינגר ושות.
ימין|ממוזער|250px|בית בוירלה- הקשתות בחזית המבנה הם מאפיין מזרחי, שאינו מקובל באדריכלות הטמפלרית.

## לקריאה נוספת
*דוד קרויאנקר, **ירושלים, מבט ארכיטקטוני**, מכון ירושלים לחקר ישראל, הוצאת כתר, 1996.

## קישורים חיצוניים

בוירלה
בוירלה
קטגוריה:טמפלרים: מבנים
מנזר האחיות הבורומאיות

שמאל|ממוזער|250px|פנים המנזר, 2007
**מנזר האחיות הבורומאיות** מצוי ברחוב לויד ג'ורג' 12 במושבה הגרמנית וגם מדרך בית לחם בירושלים, שייך למסדר הגרמני - קתולי של האחיות הבורומאיות.

מסדר נוצרי-קתולי זה נקרא על שם הקרדינל הקתולי קארלו בורומאו, שהוכרז כקדוש, שייסד במאה ה-16 את מסדר האחיות אשר טיפלו בחולי דבר. כיום המבנה משמש כבית ספר ופנימייה.

מבנה זה נבנה בשני שלבים: האגף הראשון נבנה בין השנים 1903–1905, ואגף השני בשנת 1935.

בשלהי המנדט הבריטי, התגורר במקום במשך כשנה יו"ר הוועדה הקרואה של העיר, ריצ'רד מסי גרייבס. בשל נסיבות ביטחוניות, חלק מישיבות המועצה נערכו במנזר ולא בעירייה.

## קישורים חיצוניים

* 
* האחיות הבורומאיות בירושלים (בגרמנית), (באנגלית)

קטגוריה:טמפלרים (תנועה)
אחיות
אחיות
קטגוריה:טמפלרים: מבנים
קטגוריה:אתרי מורשת במחוז ירושלים
בית זנדל

שמאל|ממוזער|250px|האריה על משקוף בית זנדל
**בית זנדל** (**Sandel**) הוא מבנה חד קומתי בעל חזית מרשימה המצוי במושבה הגרמנית בירושלים, ברחוב עמק רפאים 9, ותוכנן על ידי תיאודור זנדל בסוף המאה ה-19. הבניין מקושט בפסל אריה שהוא סמלה של משפחת זנדל בונת הבית. מעל שער הבית קשת הנתמכת על ידי עמודים בסגנון נאו-קלאסי.

האדריכל תיאודור זנדל שהתגורר בבית תכנן בניינים רבים בירושלים, בהם כנסיית דורמיציון על הר ציון; בית הספר למל בשכונת זיכרון משה; בניין בית החולים שערי צדק ברחוב יפו, וכן את הדרך מיפו לירושלים בעבור השלטון העות'מאני. בזכות פועלו קיבל זנדל את תואר הכבוד בָּאווּרָת (Baurath) מקייזר גרמניה וילהלם השני.

המשורר יהודה עמיחי התגורר במבנה בשנות השישים של המאה העשרים, בעת שבעלי הבית שהו בחו"ל בשליחות דיפלומטית.

## לקריאה נוספת
*דוד קרויאנקר, **ירושלים, מבט ארכיטקטוני**, מכון ירושלים לחקר ישראל, הוצאת כתר, 1996.

## קישורים חיצוניים

זנדל
קטגוריה:טמפלרים: מבנים
קטגוריה:מבנים נאו-קלאסיציסטים
זנדל
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן תיאודור זנדל
המכללה השוודית לכלכלה ומנהל עסקים

**המכללה השוודית לכלכלה ומנהל עסקים** (Svenska handelshögskolan) היא מכללה בהם לומדים ומלמדים בשפה השוודית. המכללה ממוקמת, בהלסינקי שבפינלנד. 
שמאל|ממוזער|150px|המכללה השוודית לכלכלה ומנהל עסקים
המכללה נבנתה בשנת 1909, והורחבה עוד בשנת 1980, על ידי הקמת קמפוס נוסף.

יש במכללה בקירוב כ-2,400 סטודנטים, ו-500 מהם לומדים בקמפוס החדש. ישנם 200 סטודנטים הלומדים לדוקטורט. סגל ההוראה והמחקר כולל 170 אנשים.

רוב השיעורים מועברים בשפה השוודית, אך מספר השיעורים באנגלית גדל.

איגוד התלמידים בשני הקמפוסים כולל מגוון של תחרויות סטודנטים, ואירועים אחרים.

## קישורים חיצוניים

* 

* איגוד התלמידים במכללה

שוודית לכלכלה ומנהל עסקים
מוזיאון ויקטוריה ואלברט

[שמאל|ממוזער|250px|[עמוד טראיאנוס בחצר היציקות]]
**מוזיאון ויקטוריה ואלברט** (באנגלית: The **Victoria and Albert Museum**; ידוע בכינוי: **V&A**) הוא מוזיאון בשכונת קנזינגטון ברובע קנזינגטון וצ'לסי שבמערב לונדון. המוזיאון מתמחה בעיצוב מוצרים, הן מבחינה אסתטית והן מבחינה פונקציונלית.

המוזיאון הוקם בשנת 1852, אז נקרא "מוזיאון דרום קנסינגטון", כהמשך לתערוכה הגדולה שנערכה בלונדון בשנת 1851, ביוזמת הנסיך אלברט בעלה של המלכה ויקטוריה. בשנת 1899 שונה שם המוזאון ל-"מוזיאון ויקטוריה ואלברט".

בניין המוזיאון נבנה בסגנון אדוארדיאני וויקטוריאני, וב-145 הגלריות שלו (ששטחן הכולל 45,000 מ"ר) מוצגים כארבעה מיליון מוצגים.

בנוסף כחלק מהמוזיאון פועלים המוזיאונים, ויקטוריה ואלברט דנדי, ומוזיאון הילדות V&A.

## מוצגים חשובים
במוזיאון שתי חצרות מקורות הקרויות "חצרות היציקות", ובהן מוצגות יציקות גבס של פסלים, אפריזים וארונות קבורה בגודל טבעי. המפורסמת מבין היציקות היא עמוד טראיאנוס שנחתך לשתי יציקות עמוד בשל גובהו.

מטרת הבאת יציקות הגבס ללונדון הייתה שאמנים אנגליים ילמדו מיציקות של מבנים ופסלים אלה (רובם מרומא ומיוון) וכך מוצרים המיוצרים באנגליה יושפעו מן האמנות הקלאסית.

חשיבותם של מוצגים אלה היא רבה, מאחר שבמקרים רבים (כגון המקרה של עמוד טראיאנוס) ניזוקו היצירות המקוריות משיני הזמן, למשל מגשם חומצי, כך שהמקום היחיד בעולם בו ניתן לראות את המוצגים והאפריזים האלה כפי שהם היו באמצע המאה ה-18 הוא במוזיאון ויקטוריה ואלברט.

## מיקום
המוזיאון ממוקם בסמוך למוזיאון ההיסטוריה של הטבע ומוזיאון המדע. תחנת הרכבת התחתית של לונדון הקרובה היא תחנת דרום קנסינגטון; דרך תת-קרקעית מחברת את המוזיאונים אל התחנה.

## קישורים חיצוניים
* 

* 

* אתר המוזיאון
* 
* 
* 

*
ויקטוריה ואלברט
קטגוריה:קנזינגטון וצ'לסי
קטגוריה:הנסיך אלברט
קטגוריה:הנצחת המלכה ויקטוריה
קטגוריה:מוזיאונים לאופנה
ויקטוריה ואלברט
מוזיאון לונדון

[ממוזער|250px|מרכבתו המוזהבת של [הלורד ראש העיר של לונדון]]
ממוזער|200px|מוזיאון העיר לונדון.
**מוזיאון לונדון** (באנגלית: **Museum of London**) היה מוזיאון שתיעד את ההיסטוריה של לונדון החל מהתקופה הפלאוליתית ועד ימינו. מיקום המוזיאון היה במרכז הסיטי של לונדון, בקרבת קתדרלת סנט פול. בדצמבר 2022 המוזיאון נסגר, ויעבור למיקום חדש בשנת 2026. 

## הקמה
המוזיאון, שנפתח בשנות ה-70 נמצא במבנה שנבנה כחלק מפרויקט שיקום הסיטי, והוא אחד מבנייני מתחם הברביקן. בגן המוזיאון מצויים חלקים מחומת העיר לונדון.

סניף נוסף של המוזיאון נמצא באזור הרציפים של לונדון - הדוקלנדס ונקרא המוזיאון בדוקלנדס. המוזיאון נמצא באייל אף דוגס בקרבת קנרי וורף. סניף זה מתמקד בהיסטוריה התרבותית והחברתית של אזור הרציפים.

מנהל המוזיאון מתקופת הקמתו ועד 1997 היה מקס הבדיץ' (Max Hebditch). בשנת 1997 מונה סיימון תורלי (Simon Thurley) כמנהל המוזיאון. מנהל המוזיאון הנוכחי הוא פרופסור ג'ק לומן (Jack Lohman).

### מוצגים
המוזיאון מציג את אוסף איגוד העיר לונדון שהוצג קודם לכן בבניין הגילדהול. גלריות המוזיאון מסודרות בסדר כרונולוגי ומציגות מוצגים ארכאולוגיים, דגמים, תמונות ותרשימים. המוזיאון מתמקד בעיקר בהיסטוריה הסוציאלית והכלכלית של העיר, תוך מתן דגש למוצגים ארכאולוגיים המציגים היבטים אלה, וכן להשפעת התרחבות העיר על היבטים אלה ועל חיי האוכלוסייה בעיר.

בשנת 2004 החל שדרוג של גלריות המוזיאון תוך כוונה להפוך את התצוגות לתצוגות אינטראקטיביות. במסגרת השיפוץ שודרגה הגלריה הפרהיסטורית הנקראת "לונדון שקדמה ללונדון" (London Before London) וגלריית ימי הביניים.

מוצגים בעלי עניין מיוחד הם:
* מרכבתו המוזהבת של הלורד ראש העיר של לונדון.
* שחזור רחוב בלונדון בתקופה הוויקטוריאנית.
* ארון קבורה של רומאית עשירה, המכונה "הגבירה של הסיטי".

## קישורים חיצוניים

* 
* אתר UntoldLondon המנוהל על ידי המוזיאון
* 

קטגוריה:הסיטי של לונדון
קטגוריה:הסיטי של לונדון: מבנים
לונדון, מוזיאון
קטגוריה:לונדון: מוזיאונים להיסטוריה
אלוף הראבן

**אלוף הרְאבן** (23 באפריל 1926 – 23 בפברואר 2016) היה איש קהילת המודיעין, הוגה דעות, פרשן פוליטי ויזם חברתי ישראלי.

## ביוגרפיה
אלוף הראבן נולד במושבה הגרמנית בחיפה בשנת 1926 לדוד שטיינברג, שהיה מהנדס טלפוניה בשירות הטלפון של המנדט הבריטי (בנו של יחיאל מיכל שטיינברג), ולתחייה לבית אפשטיין, שהייתה פסנתרנית. שמו הפרטי המיוחד בא מסבו, יצחק אפשטיין, מורה וממחדשי השפה העברית, ששלח רשימת שמות מומלצים להוריו שהראשון מביניהם היה "אלוף", והוריו אימצו שם זה (שם משפחתו הוא עברות של שם משפחת אביו: שטיינברג=הראבן).

את לימודיו התיכוניים עשה בבית הספר הריאלי בחיפה, ולאחר מכן סיים בלונדון סקול אוף אקונומיקס תואר ראשון במדע המדינה. בשנת 1948 חזר לארץ ישראל והתגייס לצה"ל. הוא שובץ למודיעין חיל התותחנים, משם עבר עד מהרה ליחידת המחקר של אגף המודיעין. הראבן שירת בצה"ל עד שנת 1964 והשתחרר בדרגת סגן-אלוף. בזמן שירותו שימש ב-1954 ראש לשכתו של ראש אגף המודיעין, בנימין גיבלי ושל יורשו בתפקיד, יהושפט הרכבי. בשנת 1962 התמנה לסגן הנספח הצבאי של ישראל בצרפת וקשר קשרים עם שירות הביון הצרפתי.

ב-1964 התגייס למוסד ושירת בו עד שנת 1970; עסק בפיתוח קשרים מדיניים חשאיים במזרח התיכון ובסיוע לכורדים בעיראק. לאחר מכן עבר לנהל את מחלקת ההסברה במשרד החוץ, תפקיד שמילא במשך ארבע שנים. בתקופה זו הציע לקלוד לנצמן את הרעיון לעשות את הסרט "שואה".

לאחר מכן עבר לאקדמיה ומונה למנהל "מכון שילוח" באוניברסיטת תל אביב, שהפך ל"מרכז דיין ללימודי המזרח התיכון". לאחר שנתיים בתפקיד זה עזב את האוניברסיטה והצטרף כעמית למכון ון ליר. עם פרישתו מהמכון בשנת 1991 הקים, יחד עם עמית ערבי, פייסל עזאיזה, את עמותת "סיכוי - לקידום שוויון אזרחי", לקידום שוויון אזרחי לערבים בישראל. משנת 2006 שימש יושב ראש עמותת "בין אדם לאדם", לקידום כבוד האדם כערך מוביל.

בשנת 1998 קיבל הראבן את אות זכויות האדם ע"ש אמיל גרינצוויג ז"ל. ב-2007 זכה בפרס יושב-ראש הכנסת לאיכות החיים.

אלוף הראבן היה נשוי לסופרת שולמית הראבן, ואב לשני ילדים: איתי הראבן והסופרת גַּיִל הראבן.
התגורר בשכונת נווה גרנות בירושלים.

## ספריו
* "כורח הבחירה - בעיות אסטרטגיות של ישראל בדור הבא" (1980)
*"אחד מכל שישה ישראלים", (עורך), 1981.
*"מלחמות ושלום" (1989)
* "פנים אל פנים: שיחות חילוניות בין משה ואלוהים" (1991)
* "אהיה אשר אהיה: מדרש פליאה לאדם השואל מהו להיות אדם" (2001)
* "לדעת שאיננו יודעים" - אסופה של מאמרי פובליציסטיקה שפרסם לאורך השנים בעיתונות העברית (2004)

## לקריאה נוספת
* אפרים לפיד, **לוחמי הסתר - המודיעין הישראלי מבט מבפנים**, ידיעות ספרים, 2017.
## קישורים חיצוניים

* 
* אלי אשד, יהדות = סקרנות : אלוף הראבן היהדות והאלילות., באתר המולטי יקום של אלי אשד, 4 ביולי 2004
* 
* אלי אלון, מת איש קהילת המודיעין, אלוף הראבן, באתר TheMarker, 24 בפברואר 2016 (מאורכב בוייבאק מאשין)
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פובליציסטים ישראלים
קטגוריה:פעילים חברתיים ישראלים
קטגוריה:אנשי המוסד
קטגוריה:זוכי אות אמיל גרינצוויג
אלוף
קטגוריה:זוכי פרס יו"ר הכנסת
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:בוגרי בית הספר הריאלי
קטגוריה:בוגרי בית הספר לכלכלה של לונדון
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1926
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2016
בית הלל (מושב)

**בֵּית הִלֵּל** הוא מושב  ואגודת עובדים באצבע הגליל, על הגדה המערבית של נחל שניר (חצבני), כ-5 ק"מ מקריית שמונה. המושב נקרא על-שם ד"ר הלל יפה, רופא מאנשי העלייה הראשונה. שייך למועצה אזורית מבואות החרמון.

## היסטוריה
ראשיתו של בית הלל בארגון "משק משותף" שהוקם על ידי ותיקים בארץ ישראל, עולים ממדינות שונות באירופה "מברדיצ'ב עד ברלין". הארגון הוקם ביזמת יהודה סנדלר שראה אנשים רבים עוזבים את הקיבוץ בגלל רצונם לשמור על עצמאותם בחייהם האישיים והחליט להקים יישוב שיתופי באמצעי הייצור, אך עצמאי בניהול משק הבית, מודל שנודע לימים כמושב שיתופי. לאחר פרוץ המרד הערבי הגדול הקימו חברי הארגון קבוצה בחיפה להתמודדות על עבודת הסבלות בנמל חיפה. הם התיישבו ליד קריית בנימין והמתינו להקצאת נקודת קבע.

ב-4 במאי 1939 עלו עם מקימי דן ודפנה להתיישב באצבע הגליל, במסגרת תוכנית מצודות אוסישקין, אשר נועדה להקמת שישה יישובים מכל זרמי התנועה הציונית. במאי 1939 הוקצה להסתדרות הקמת שני יישובים והם העלו למקום שלושה גרעינים מתוך הסכמה שהגרעין השלישי יעבור למקום הבא שיוקצה להסתדרות באזור.

ב-3 בינואר 1940 (כ"א בטבת ה'ת"ש) עבר גרעין "משק משותף" לשטח של 1,200 דונם בסמוך לכפר לזאזה. על אנשי משק משותף עברו זעזועים רבים והם החליטו להפוך למושב לא שיתופי.

בפברואר 1941 מנו אנשי המקום 75 נפש והתוכנית הייתה לגדול עד ל-60 משפחות. ב-24 בינואר 1941 נהרג יהודה סנדלר בעת שמירה ונקבר במושב, במקום בו נפל. לימים נסלל במקום הכביש המרכזי (כביש 9888) וסביב קברו של סנדלר נקבעה כיכר.

באפריל 1941 הסכימו אנשי משק משותף לקרוא את יישובם על שם הלל יפה, לאחר ששני יישובים קודמים שנתבקשו לשאת את השם, לא הסכימו לכך.

במאי 1942 התגוררו במקום 24 משפחות בצריפים עלובים, ללא בתים וללא כביש גישה סלול. אחד מענפי המשק העיקריים היה גידול בוטנים.

התנאים השתפרו עם הזמן ובספטמבר 1944 כבר נבנו 24 בתי קבע וניתן אישור לסלילת הכביש.

בספטמבר 1945 נחתם חוזה להתקנת טלפונים ביישובי האזור.

באוקטובר 1947 הוקמה במקום מחלבה של תנובה.

במהלך מלחמת העצמאות, 1948, סבל היישוב מהפגזות והיה מחופר כולו.

בשנת 1949 תואר כ"עזוב למחצה ושומם" והמוסדות העבירו אותו תהליך שיקום. נוספו לו אדמות מהכפרים הערביים הנטושים, ויעד המשפחות בו הוכפל ל-120. לקראת סוף 1949 הגיעו למקום 30 משפחות חדשות ונבנו עבורן בתים. שטח המושב הוגדל ל-3,500 דונם.

## הווה
מרכז|ממוזער|750px|מבט על המושב מצוק מנרה
כיום מתפרנסים תושבי המושב, בין השאר, מחקלאות, רפתנות ומתיירות. המושב נחשב אטרקטיבי במיוחד עבור תיירים הנופשים בצפון הארץ, בעיקר בשל מיקומו האטרקטיבי במרכז הגליל העליון (בין קיבוץ כפר בלום ובין קיבוץ הגושרים) ועל שפת נחל החצבני.

ליד היישוב יושב מחנה הקבע של צמ"ה בית הלל, יחידת ציוד מכני הנדסי של חיל ההנדסה הקרבית האחראית על אזור הצפון, אצבע הגליל, רמת הגולן והחרמון.

## קישורים חיצוניים

* 
* בית הלל, באתר הרשות לפיתוח הגליל
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1940
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:עמק החולה: יישובים
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
קטגוריה:מעוטרי נס הקוממיות
קטגוריה:יישובים בצפון ישראל שפונו במלחמת חרבות ברזל
קטגוריה:מושבים במחוז הצפון
עגוריים

**עגוריים** (שם מדעי: Gruidae) היא משפחה של עופות גדולים בעלי שתי רגליים וצוואר ארוכים.

## מאפיינים
מקור העגוריים ישר, בנוי באורכו וצורתו כיתד. אצבעותיו חסרות קרום. השלישוניות ארוכות ומגושמות ונראות כזנב (הזנב האמיתי קצר ומוסתר מתחתיהן). העגורים ניזונים מצמחים, דו-חיים ויונקים קטנים.

העגוריים שוכנים בשטחים פתוחים נרחבים, באדמות ביצה, טונדרה ובאדמות עשב. עם הידלדלותם של שטחים אלו עקב בנייה וחקלאות אינטנסיבית, חלה ירידה משמעותית במספר הפריטים בכל מין. כיום כתשעה מינים נמצאים בסכנת הכחדה או בסטטוס מאוים ופגיע (לפי IUCN, ארגון שימור הטבע הבינלאומי).

מרבית מיני העגוריים נודדים. מבנה הלהקה בנדידה הוא דמוי ראש חץ בדומה לאווזאים שונים. אולם מבדילים ביניהם באופן מיידי על פי הרגליים המתוחות לאחור, וגם קצב המעוף האיטי יותר, הגלישות הרבות, תכיפות הדאיות בעזרת תרמיקות וגובה המעוף הרב יותר. העגוריים מומחים בדאייה, ועפים בצוואר פתוח כחסידות.

העגוריים מתחברים עם בני המין השני לכל חייהם, וידועים בקנאותם. למינים רבים גינוני חיזור מגוונים.

הגדול במשפחה הוא עגור אדום-ראש שמשקלו 7.7–10 ק"ג לפעמים. הקטן בסדרה הוא עגור חן שמשקלו 2–3 ק"ג, ועם זאת הוא בין העופות הגדולים ביותר בארץ ישראל.

במשפחה 15 מינים המתחלקים כך:
* סוג עגור כתר (*Balearica*), ובו שני מינים.
* סוג עגור (*Grus*) ובו 12 מינים.
*סוג ומין יחיד עגור כרבלתי *(Bugeranus carunculatus*) – לעיתים משויך לסוג עגור.
בעבר היו במשפחה שני סוגים נוספים, אולם הם בוטלו והמינים שבהם הועברו לסוג *Grus*.
## גלריה

קובץ:Brolga-1-Healesville,-Vic,-3.1.2008 edit.jpg|עגור ברולגה
קובץ:Crested Crane, Bunyonyi, Uganda.jpg|עגור כתר לבן-לחיים
קובץ:Sandhill Crane-27527-2.jpg|עגורים קנדים
קובץ:Demoiselle Crane Monochrome.jpg|עגור חן
קובץ:RedCrownedCrane2.jpg|עגור יפני
קובץ:Wattled Crane Image 003.jpg|עגור כרבלתי
קובץ:בלרינות.jpg|עגורים אפורים באגמון חולה

## עגורים בישראל
עשרות אלפי עגורים מגיעים לישראל בחורף, בעיקר לאגמון החולה, שם הם מואכלים במאורגן על ידי בני אדם. רוב העגורים המגיעים לארץ הם עגורים אפורים. לעיתים רחוקות נצפים גם פרטים בודדים של עגורי חן. בסוף שנת 2021  מתו בישראל אלפי פרטים עקב התפשטותה של שפעת העופות. הוערך כי מקור ההתפרצות היה באירופה.

### העגור במקורות
העגור נקרא בארמית כרוכיה, והביטוי "צווח ככרוכיה" פירושו קורא כעגור.

## ראו גם
* העגורים של איביקוס

## קישורים חיצוניים

* 
* 

*  
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1825
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ניקולס אילוורד ויגורס
קטגוריה:עגוראים