open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
שארל הראשון, דוכס אורליאן

**שארל הראשון, דוכס אורליאן** (בצרפתית: **Charles Ier d'Orléans**; 24 בנובמבר 1394 - 5 בינואר 1465), נכדו של שארל החמישי ואביו של לואי השנים עשר, מלכי צרפת.

## חייו
שארל היה בנם של לואי הראשון, דוכס אורליאן (בנו של שארל החמישי, מלך צרפת) ושל ולנטינה ויסקונטי, בתו של דוכס מילאנו. ילדותו עברה בצילם של מעשי האיבה בין בית אורליאן לבין בית בורגונדיה, שנאבקו על השלטון בצרפת. ב-1407 נרצח אביו בידי עושי דברו של ז'אן הראשון, דוכס בורגונדיה, ובהיותו בן 14 שנה בלבד, ירש שארל את התואר דוכס אורליאן. בשנה שלאחריה נפטרה אמו ברוב יגון על רצח בעלה, ושארל נשבע לנקום את מות אביו. עם מות אמו ירש את התואר רוזן אסטי, שזיכה אותו בנחלותיה של אמו באיטליה.

ב-1415 לקח שארל חלק בקרב אז'נקור, בו הובסה צרפת בידי הנרי החמישי, מלך אנגליה. הוא נפל בשבי, נלקח לאנגליה והוחזק במבצר ואלינגפורד (שעל נהר התמזה ליד אוקספורד) במשך 25 שנה. אף כי שוביו אפשרו לו תנאי מעצר נוחים, בהתאם למעמדו הרם, הם סירבו לשחררו תמורת כופר נפש בעקבות צוואתו של הנרי החמישי, שראה בו נצר למלכי צרפת שלחמו נגד אנגליה במלחמת מאה השנים. בתקופת שביו הארוכה התמסר שארל לכתיבת שירים שביטאו את יגונו, ובהם כינה את שביו "יער של צפייה ארוכה".

ב-1440 השתחרר משביו תמורת כופר נפש, הודות למאמציו של פיליפ השלישי, דוכס בורגונדיה, ששנה קודם לכן חתם על הסכם שלום עם אנגליה. ב-26 בנובמבר באותה שנה נשא לאישה את מארי דה קלב, אחייניתו של דוכס בורגונדיה, שילדה לו שתי בנות ובן (העתיד להיות לואי השנים עשר, מלך צרפת). ב-1447 נסע לאיטליה כדי להבטיח את זכותו לנחלותיה של אמו שבחבל לומברדיה, ובשנה שלאחריה שב לצרפת, פרש לארמון בלואה (שעל גדות הנהר לואר), והפך שם לפטרון האמנות.

שארל נפטר בארמון אמבואז ב-5 בינואר 1465, ונקבר בכנסיית סנט סובה שבעיר בלואה.

## משפחתו
בשנת 1406 התחתן שארל עם איזבל מוולואה, בתם של שארל השישי, מלך צרפת ואיזבו מבוואריה, ממנה נולדה לו בת אחת (איזבל מתה בלידתה):
* ז'אן מוולואה, דוכסית אלנסון (1409–1432), התחתנה עם ז'אן השני, דוכס אלנסון

בשנת 1410 התחתן שארל עם בון מארמניאק, בתם של ברנאר השביעי, רוזן ארמניאק ובון מברי, אך לא היו לו ממנה ילדים.

בשנת 1440 התחתן שארל עם מריה מקלווה, בתם של אדולף הראשון, דוכס קלווה ומארי מבורגונדי, דוכסית קלווה, ממנה נולדו לו 3 ילדים:
* מארי מאורליאן, רוזנת נרבון (1457–1493), התחתנה עם ז'אן מפואה, רוזן נרבון
* לואי השנים עשר, מלך צרפת (1462–1515)
* אן מאורליאן, אם המנזר של פונטוורו (1464–1491)

## בתרבות
דוכס אורליאן מופיע במחזהו של שייקספיר "הנרי החמישי" בשם הדוכס מאורליאן.

## אילן יוחסין

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 

קטגוריה:דוכסי אורליאן
קטגוריה:בית ולואה
קטגוריה:מלחמת מאה השנים: אישים
קטגוריה:אבירי מסדר גיזת הזהב
קטגוריה:ילידי 1394
קטגוריה:נפטרים ב-1465
כתיבת רצף

**כתיבת רצף** היא תרגיל בכתיבה יוצרת אשר פותח על מנת לאפשר לסופרים, למשוררים ולשאר הכותבים להתגבר על מחסומי כתיבה. עם הזמן פותחו גם ז'אנרים שלמים המתבססים על התרגיל. תרגיל זה נמצא, בדרך כלל, בתחילת רוב הסדנאות לכתיבה יוצרת.

## התנהלות התרגיל
הרעיון הבסיסי של התרגיל הוא פשוט: לכתוב בלי לעצור, ובלי לחשוב. לרוב, מנחה הסדנה מקצה מספר דקות (על פי רוב בין 3 ל-15), ובמהלך הזמן הזה איש לא מורשה לדבר או להפסיק לכתוב. כולם כותבים ברצף מבלי אפילו להרים את העט מהנייר. כיוון שההנחיות הן לא לחשוב מראש על עלילה או מבנה, ולא לחשוב תוך כדי כתיבה על הנכתב, לרוב מתקבל מלל מבולגן, מסובך, לא סיפורי או שירי, המלא בקטעים כגון "אין לי מה לכתוב" או "בלה בלה בלה". מחמת היעדר צנזורה, לעיתים תכופות נכתבים דברים מאוד אינטימיים ואישיים, לכן נהוג לא להראות או לקרוא בקול את הטקסט.

### כתיבת רצף עם מוזיקה
לעיתים משמיעים המנחים מוזיקה במהלך הכתיבה. הרעיון הוא לאפשר לכותבים להתנתק עוד יותר מהצורך ליצור משהו מיוחד ומגירויים החיצוניים. על פי רוב יושמע קטע כלי מרגיע, אך לעיתים משמיעים המנחים גם מוזיקה קצבית כדי להשפיע על הריתמוס של הכותבים. באופן כללי נהוג להשתמש במוזיקה בסדנאות כתיבה: הטענה היא שהמוזיקה מאפשרת לכותב להירגע, ולהתנתק מהעולם, ושהיא מספקת איזשהו גירוי שאינו פיזי ומיידי אלא יותר רוחני.

### כתיבת רצף מונחית
ישנם מנחי סדנאות הנותנים לכותבים את המשפט הראשון של הטקסט ומבקשים מהם להתחיל לכתוב משם. לכך יש מספר יתרונות. ראשית, המשפט מהווה טריגר שחוסך מהכותבים את הצורך לכתוב משפטים כגון "לה לה לה אין לי מה לכתוב". יתרון נוסף הוא, שכיוון שכתיבת הרצף מתבצעת לרוב בתחילת הסדנה, זה טוב שהכותבים יתרגלו מלכתחילה לצורה הזאת של עבודה, על פי הנחיה חיצונית. החיסרון המשמעותי של כתיבה מונחית הוא בכך שהחופש של הכותבים מוגבל יחסית והשחרור אינו חזק כמו בכתיבה חופשית לגמרי. כתיבת רצף מונחית היא מעין פשרה בין כתיבת רצף לתרגיל כתיבה רגיל, לכן היופי של כתיבת הרצף מתעמעם במקצת.

### כתיבת רצף ביד שמאל
צורה נוספת אך נדירה למדי של כתיבת רצף היא כתיבה ביד שמאל (או ביד ימין לשמאליים). הרעיון הוא קודם כל לשבור את ההרגל של כתיבת רצף רגילה, וליצור תרגיל חדש שיאפשר למוח לעבוד בצורה אחרת. בנוסף, צורה כזאת של כתיבת רצף מאמנת את יד שמאל וגורמת לכותב ליצור מכיוון אחר, וזאת המטרה המרכזית של סדנאות כתיבה - לגרום ליוצר ליצור משהו בצורה חדשה מכיוון מקורי שבו הוא לא התנסה.

### כתיבת רצף בעיניים עצומות
היתרונות בכתיבה בעיניים עצומות דומים מאוד לאלו שבכתיבה ביד שמאל. החידוש והשינוי בעיקר הוא שבניגוד לכתיבה ביד שמאל, שגורמת לאדם להתעמת עם מחסום מסוג חדש (הקושי לכתוב), הכתיבה בעיניים עצומות נותנת חופש חדש וחזק יותר.

## זרם התודעה ככתיבת רצף
הז'אנר הספרותי הנקרא "זרם תודעה", שהוא ז'אנר שבו מתוארות מחשבות של דמות בצורה בלתי מעובדת, כלומר הדמיה של עצם מהלך החשיבה של הדמות, מבוסס על כתיבת רצף. חלק גדול מהיצירות בז'אנר נוצרו בצורה של כתיבת רצף, ואף אלו שלא נוצרו בדרך זאת הן ניסיון לדמות כתיבת רצף, ובמהלך הכתיבה שלהם עברו טיוטות בתור כתיבת רצף.

קטגוריה:כתיבה
מחלקת העבודה של ארצות הברית

**מחלקת העבודה של ארצות הברית** (באנגלית: **United States Department of Labor**) היא מחלקה בקבינט של הממשל הפדרלי של ארצות הברית האחראית על יישום דיני עבודה בארצות הברית, בטיחות וגיהות בתעסוקה, שכר ותקני שעות, הענקת תמיכה למובטלים, שירותי תעסוקה למובטלים, וכן על מספר סטטיסטיקות תעסוקה. לרוב מדינות ארצות הברית יש מחלקה כזו. בראש המחלקה עומד מזכיר העבודה של ארצות הברית.

## היסטוריה
במילותיו של החוק לפיו הוקמה המחלקה, שהתקבל ב-4 במרץ 1913, מטרתה היא "לטפח, לקדם ולפתח את רווחת החיים של אנשים עובדים, לשפר את תנאי העבודה שלהם, ולהגדיל את ההזדמנויות שלהם לתעסוקה רווחית".

קונגרס ארצות הברית ייסד את המחלקה לראשונה ב-1884 כחלק ממחלקת הפנים. מאוחר יותר, לשכת העבודה הפכה למחלקה עצמאית אולם ללא סיווג ביצועי. היא הפכה ללשכה פעם נוספת בתוך מחלקת המסחר והעבודה, שנוסדה בתאריך 14 בפברואר 1903.

הנשיא לינדון ג'ונסון ביקש מהקונגרס לשקול את הרעיון של איחוד מחלקות המסחר והעבודה. הוא טען שלשתי המחלקות יש מטרות דומות ושבאמצעות איחוד למחלקה אחת, הן יוכלו לקיים ערוצי תקשורת יעילים יותר. אולם, הקונגרס מעולם לא נענה להצעה זו.

כיום, המחלקה מועמדת לעבור קיצוץ בכוח האדם המנהלי שלה כתוצאה ממכרז שנערך. מהלך זה נתקל בהתנגדות של הענף המשפטי כמו גם של הפדרציה האמריקנית של עובדי הממשלה.

## יחידות תפקודיות
* חבר מנהלת הסקר (ARB)
* חבר סקר היתרונות (BRB)
* הלשכה לענייני עבודה בינלאומיים (ILAB)
* הלשכה לענייני סטטיסטיקת עבודה (BLS)
* המרכז ליוזמות על בסיס קהילתי ואמון (CFBCI)
* חבר הערעורים על פיצויי מועסקים (ECAB)
* מנהלת תקני המועסקים (ESA)
:* המשרד לתוכניות אכיפת חוזים פדרליים (OFCCP)
:* משרד תקני הנהלת עבודה (OLMS)
:* המשרד לענייני תוכניות פיצוי עובדים (OWCP)
:* מחלקת השעות והשכר (WHD)
* מנהלת התעסוקה וההכשרה (ETA)
* מנהלת הבריאות ובטיחות במכרות (MSHA)
* מנהלת הבריאות והביטחון התעסוקתי (OSHA)
* מנהלת הבטחת יתרונות תעסוקתיים (ESBA)
* שירות הכשרה ותעסוקה לחיילים משוחררים (VETS)
* לשכת הנשים (WB)

### יחידות ארגוניות אחרות בתוך המחלקה
* כוח המשימה הנשיאותי להעסקת אנשים עם מוגבלויות (PTFEAD)
* משרד שופטי העבודה המנהליים (OALJ)
* המשרד לענייני הקונגרס ולעניינים פנים-ממשלתיים (OCIA)
* משרד עוזר המזכיר למנהלה וניהול (OASAM)
* משרד עוזר המזכיר לענייני מדיניות (OASP)
* משרד קצין הפיננסים הראשי (OCFO)
* משרד קצין המידע הראשי (OCIO)
* המשרד למדיניות אי-יכולת תעסוקה (ODEP)
* משרד המפקח הכללי (OIG)
* משרד התוכניות לעסקים קטנים (OSBP)
* משרד היועץ (SOL)
* משרד המזכיר (OSEC)
* משרד כוח העבודה של המאה ה-21 (21CW)

## קישורים חיצוניים

* 

* הודעות מטעם מחלקת העבודה על דיונים ושינויי חקיקה מהרשומה הפדרלית RSS Feed
* מעקב אחרי אישורי עבודה: מסייע בבדיקת המצב של בקשות עבודה ומקל על תהליכי חיפוש עבודה
* קישורי הגירה: רשימה של קישורים נפוצים שמשתמשים בהם מהגרים לצורך עבודה
* 

*
עבודה
קטגוריה:ארצות הברית: כלכלה
קטגוריה:יחסי עבודה בארצות הברית
ריטה אוטרוויק

**ריטה אירנה אוטרוויק** (בנורווגית: **Rita Irene Ottervik**, נולדה ב-11 בספטמבר 1966) היא פוליטיקאית נורווגית, חברה במפלגת העבודה הנורווגית (AP) וראש עיריית טרונדהיים מאז 2003.

אוטרוויק נולדה בהיטרה, נורווגיה. יש לה רקע כמזכירה בארגון "הליגה לעבודת נוער" (Workers' Youth League) והיא הייתה יועצת פוליטית במשרד ראש הממשלה הנורווגי בזמן כהונתו של תורביורן יאגלנד (Thorbjørn Jagland) כראש הממשלה (1996-1997). אוטרוויק חברה במועצת העיר טרונדהיים מאז 1999, ונבחרה לראשות העיר מחדש בשנים 2007, 2011, 2015 ו -2019.
אוטרוויק דחתה פעמיים הצעות לכהן בממשלה הנורווגית בשל העדפתה לתפקיד ראש העיר, בקואליציה של מפלגת העבודה, ה- SV, MDG ומפלגת המרכז הנורווגית.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:פוליטיקאיות נורווגיות
קטגוריה:נשים בראשות עירייה
קטגוריה:טרונדהיים
קטגוריה:נורווגיות שנולדו ב-1966
קטגוריה:נורווגים שנולדו ב-1966
סיפורו המופלא של פטר שלומיאל

[ממוזער|200px|פטר שלומיאל וצלו, איור של [ג'ורג' קרוקשנק לתרגום אנגלי מ-1827]]
**סיפורו המופלא של פטר שלומיאל** (בגרמנית: **Peter Schlemihls wundersame Geschichte**) הוא נובלה מאת המשורר הגרמני-צרפתי וחוקר הטבע אדלברט פון שאמיסו, שנכתבה בגרמנית בקיץ 1813, והוא יצירתו המפורסמת ביותר. 

הנובלה מספרת את סיפורו של בחור צעיר החסר את מה שיש לאחרים בטבעיות גמורה. שאמיסו תיאר זאת כך:

המאורעות שאליהם מתייחס שאמיסו הם מלחמות השחרור נגד נפוליאון, שכיליד צרפת שהתגורר בפרוסיה, בן למשפחת אצולה, לא יכול היה לקחת בהן חלק. 

דמותו של פטר שלומיאל נטולת הצל הופיעה מאוחר יותר גם כדמות משנה באחת מאגדותיו של א.ת.א הופמן, "אגדות ליל סילבסטר" (Abenteuer der Sylvesternacht), אותה אימץ המלחין ז'אק אופנבך באופרה האחרונה שלו, "סיפורי הופמן", כבסיס לאחת משלוש מערכותיה. 

## תקציר העלילה
לאחר הפלגה מתישה פוגש פטר שלומיאל, ביש-גדא באופיו, בסוחר העשיר תומאס ג'ון, ובגינתו הוא נתקל באיש אפור משונה, המשכנע אותו למכור לו את צִלו בתמורה לשק מטבעות זהב, שבדומה לקרן השפע אינו כלה לעולם. 

במהרה מגלה פטר שלומיאל כי עסקה זו שעשה מביאה להרחקתו מחברת בני האדם. ברגע שהם מבחינים כי אין לו צל, הם נחרדים, מתרחקים וממנו ולועגים לו. משום כך הוא מרחיק נדוד עד מעבר להרים לעיר מרחצאות, ובעזרת משרתו הוא מצליח לארגן את מלבושו כך שלא יבחינו בהיעדר הצל שלו.

שם המשפחה של הגיבור, "שלומיאל", במקור Schlemihl (שלמיל), הוא שם המעיד על בעליו. את משמעות הכינוי, שמקורו ביידיש, הסביר פון שאמיסו במכתב לאחיו: "בדיאלקט היהודי, אנחנו קוראים בשם הזה לאנשים חסרי מזל ומגושמים שלא מצליחים בדבר".

## תרגומים לעברית
* **ספורו הפלאי של פטר שלומיאל** / מאת א. שמיסו; תרגם ועבד אברהם סלומון), תל אביב: רודין, תש"ה.
* **פטר שלומיאל** / תרגם מ' טמקין; מבוא מאת יעקב פיכמן, תל אביב: עם עובד, תשי"א.
* **פטר שלומיאל** / תרגם מרדכי טמקין (בתי-שיר מתוך מנגינות עבריות / היינריך היינה; תרגם יעקב כהן).
* **שלומיאל מצא צל** / יהודה יערי, תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור (ספריית תרמיל), תשמ"ה-1985.
* **הצל, או, המעשה המופלא בפטר שלמיל** / אדלברט פון שאמיסו; (תרגמה מגרמנית: אילנה המרמן; הוסיף אחרית דבר: יורגן ניראד), תל אביב: עם עובד, תשנ"ח-1998.

## קישורים חיצוניים

* 
## הערות שוליים

קטגוריה:נובלות
קטגוריה:ספרי 1813
קטגוריה:ספרים גרמניים
פנטארכיה

[שמאל|ממוזער|300px|מפה המתארת את גבולות חמש הפטריארכיות בימי [יוסטיניאנוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית|הקיסר יוסטיניאנוס (שנת 565 לספירה), ובצהוב גבולות שלטונו. מאוחר יותר, במאה ה-8, הועבר שטחה של יוון לשליטת קונסטנטינופול]]
**פנטארכיה** (מיוונית **πεντε** - חמש ו-**αρχη** - ממשל) הוא כינוין של חמש הפטריארכיות המסורתיות בנצרות שהיו מרכזן של הכנסייה העולמית בעולם העתיק ולפני הפילוג הגדול ב-1054. מאוחר יותר הוחל הביטוי על קבוצות אחרות שמנו חמש פטריארכיות, ובהקשר הרחב הוא עשוי לסמן כל הקבץ של חמישה בעלי כוח שלטוני כלשהו.

## הפנטארכיה בעולם העתיק
ארבע מתוך חמש הפנטארכיות בעולם העתיק היו בתחומי האימפריה הביזנטית והחמישית הייתה בקיסרות הרומית המערבית:
* הפטריארכיה של אלכסנדריה - כיום במצרים
* הפטריארכיה של ירושלים - מפולגת בין השאר בין לטינית ויוונית-אורתודוקסית, כיום בישראל
* הפטריארכיה של אנטיוכיה - כיום באנטקיה, טורקיה
* הפטריארכיה של קונסטנטינופול - כיום באיסטנבול, טורקיה
* הפטריארכיה של רומא - כיום באיטליה

במאה ה-4 כאשר הנצרות החלה צוברת כוח פוליטי והשפעה בקיסרות הרומית, נחשבו ערים אלה (למעט ירושלים) לחשובות בתחומה. יש הסוברים כי פטריארכיית ירושלים הוכרה כמרכזית ונכללה ברשימה רק לאחר ועידת ניקיאה הראשונה בשנת 325, ואילו אלכסנדריה עשתה כן לאחר ועידת כלקדון ב-451 שהביאה לפרישת כנסיות המזרח.

## מושג הפנטארכיה לאחר הפילוג
לאחר הקמתה של פטריארכיית מוסקבה ב-1589 והשתחררותה מעולה של קונסטנטינופול, רווחה בקרב הזרם הנוצרי האורתודוקסי הנטייה להחליף את רומא במוסקבה ולצרפה לארבע הפטריארכיות האורתודוקסיות בארבע הערים המקוריות האחרות.

הכנסייה המערבית מצידה נקטה צעד דומה והעניקה את התואר לחמש הכנסיות הקתוליות בחמש הערים, אשר יוצגו באופן מסורתי על ידי חמש מהבזיליקות העיקריות:
* בזיליקת פטרוס הקדוש (Basilica di San Pietro in Vaticano) בקריית הוותיקן מייצגת את פטריארכיית קונסטנטינופול
* בזיליקת יוחנן הקדוש בלטרנו (Basilica di San Giovanni in Laterano) מייצגת את פטריארכיית רומא
* בזיליקת סנטה מריה מג'ורה (Basilica di Santa Maria Maggiore) מייצגת את פטריארכיית אנטיוכיה
* בזיליקת פאולוס הקדוש מחוץ לחומות (Basilica di San Paolo fuori le mura) מייצגת את פטריארכיית אלכסנדריה
* בזיליקת לורנצו הקדוש מחוץ לחומות (Basilica di San Lorenzo fuori le mura) ברומא מייצגת את פטריארכיית ירושלים

## פנטארכיה בהקשרים אחרים
* במאה ה-19 כונו חמישה חברי פרלמנט שמאלנים איטלקיים אשר התנגדו לראש ממשלת איטליה אגוסטינו דפרטיס (Agostino Depretis) בשם זה.
* הכינוי רווח במאה ה-18 ובמאה ה-19 לתיאור חמש המעצמות האירופיות בריטניה, צרפת, אוסטריה, פרוסיה ורוסיה.
* באותה תקופה נעשה שימוש במושג גם לתיאור חמשת הכוחות העיקריים באימפריה המראטהית בדרום ומרכז הודו.

## ראו גם
* הבזיליקות הפטריארכליות

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:היסטוריה של הנצרות
קטגוריה:5 (מספר)
Wonder Boy (סדרת משחקים)

**Wonder Boy** (בעברית: **וונדר בוי**) היא סדרת משחקי וידאו אשר נוצרו על ידי SEGA ופותחה על ידי חברת Westone Bit Entertainment בשנות השמונים והתשעים.

על אף שחברת SEGA היו הבעלים של הזכויות על שמות הדמויות בסדרת המשחקים, חברת "Westone Bit Entertainment" היו בעלי הזכויות על גל האספקטים האחרים במשחק, וכך חברת "Westone Bit Entertainment" הגיעו להסכם עם חברת "Hudson Soft" אשר דרכו הם יצרו דמויות חדשות וכותרים חדשים והמירו את המשחקים האלה לקונסולות המתחרות של SEGA. הגרסה המוכרת ביותר היא "Adventure Island" אשר זכתה להצלחה מסחרית גדולה אף יותר מאשר משחקי וונדר בוי המקוריים בסגה ובארקייד. בישראל מוכרת בעיקר סדרת משחקי ה-"Adventure Island" אשר יצאה בעיקר במערכת הפאמיקום.
## עלילה
גיבור המשחק בסדרת "Wonder Boy" הוא ילד מערות המכונה "וונדר בוי" שצריך להציל את אהובתו טניה מהמכשף הרשע.

גיבור המשחק בסדרת "Adventure Island" ילד מערות ששמו מאסטר היגינס (שגם אותו מכנים "וונדר בוי") בעל שער ארוך וכובע לבן שמסעתיו באיי האוקיינוס נועדו להציל את חבריו הדינוזאורים מהמפלצות ובמשחקי ההמשך הוא צריך להציל את חברתו שנחטפה על ידי חייזרים.

## משחקי המחשב והקונסולות
במשך השנים נוספו גרסאות שונות למשחק שהתפתחו במרוצת השנים יחד עם התפתחות קונסולות המשחקים:
### סדרת משחקי וונדר בוי
סדרת משחקים זו יצאה למערכת הסגה ולארקייד.
* Wonder Boy - יצא בשנת 1986.
* Wonder Boy in Monster Land - יצא בשנת 1987.
* Wonder Boy III: Monster Lair - יצא בשנת 1988.
* Monster World II - יצא בשנת 1991.
* Wonder Boy V: Monster World III - יצא בשנת 1994.

### סדרת משחקי Adventure Island
סדרת משחקים זו יצאה למערכת הנינטנדו.
* Adventure Island - יצא בשנת 1986.
* Adventure Island II - יצא בשנת 1991.
* Super Adventure Island - יצא בשנת 1992.
* New Adventure Island - יצא בשנת 1992.
* Super Adventure Island II - יצא בשנת 1993.
* Adventure Island III - יצא בשנת 1992.
* Adventure Island IV - יצא בשנת 1994.
* Adventure Island: The Beginning - יצא בשנת 2009.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:משחקי סגה
קטגוריה:משחקי קומודור 64
קטגוריה:משחקי ארקייד
קטגוריה:משחקי NES
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 1986
קטגוריה:סדרות משחקי וידאו
קטגוריה:משחקי מטרוידבניה
קטגוריה:משחקי סגה מאסטר סיסטם
סיפוק

**סיפוק** הוא רגש הנובע ממילוי רצון או צורך של האדם, אשר גורם להרגשה חיובית ותענוג נפשי.

## הגורמים להרגשת הסיפוק
רגש הסיפוק יכול להתהוות ממגוון גורמים, החל ממעשה שפועל בו האדם משום שהוא מאמין בו אידאולוגית או משום שחושב שמעשה זה הוא מעשה נחוץ ונכון המביא תועלת, סיפוק אף יכול להיגרם לאחר שעשה מעשה הגורם להנאה מסוימת, כגון אכילת ארוחה דשנה, קיום יחסי מין או ביצוע עסקה מוצלחת, יצירת דבר חדש, או תיקון והשלמת מוצר או ערך פגום/חסר, הצלחה במשימה החשובה לו, וכמו כן מלימוד תכנים שהוסיפו לו ידע מעשיר, או תוכן רוחני.
רגש הסיפוק קשור היטב לרגש העונג. הסיפוק והעונג קשורים להתניה אופרנטית ומשחקים תפקיד חשוב בהתנהגות האדם – הם משפיעים על רמת המוטיבציה של האדם לחזור על מעשה מסוים בהתאם לרגשות שהתעוררו בו בעקבות המעשה. הקשר בין המעשה לרגש הוא שרשרת רגשות כתגובה של התנהגויות שמבצעים מגיל קטן ואשר במשך השנים מקבלות נופך מטאפיזי.

### תאוריית הצרכים של אברהם מאסלו

שמאל|ממוזער|250px|פרשנות של תאוריית הצרכים של מאסלו, מיוצגת כפירמידה עם הצרכים הבסיסיים בתחתית

**תאוריית הצרכים** היא תאוריה של הפסיכולוג אברהם מאסלו, העוסקת במדרג הצרכים של אדם בחייו. לתאוריה זו השלכות על תחומים רבים, ביניהם ניצול מוטיבציית עבודה. התאוריה שוכללה על ידי הפסיכולוג האמריקאי קלייטון אלדרפר , שפיתח את תאוריית קיום-השתייכות-צמיחה.

## דחיית סיפוקים

דחיית סיפוקים היא היכולת להמתין במטרה להשיג דבר מה. כלומר, היא סוג של טקטיקת דחייה שבה קביעת ביצוע הפעולה במועד מאוחר יותר מיועדת להשיג מטרה של רווח או גמול גדולים יותר מאלו שניתן להשיג באמצעות פעולה מיידית.

יכולת דחיית הסיפוקים נחשבת כתכונת אישיות. דניאל גולמן גילה שהתכונה היא מרכיב חשוב באינטליגנציה רגשית. אנשים ללא תכונה זו מעוניינים בסיפוק מיידי בכל עת ועלולים לסבול משליטה עצמית נמוכה.

## היעדר סיפוק
כאשר אדם באופן קבוע ורצוף מבצע עבודה אשר איננה גורמת לו סיפוק כלשהו עשויים להתפתח אצלו רגשות שליליים, כגון ריקנות, שיעמום, עצב, ולעיתים אף דיכאון, הקוראות לאדם לבחון שוב על מעשיו ולחפש שגרת חיים אשר תביא לו את הסיפוק המיוחל. למעשה, רוב בני האדם המחליפים עבודה מיוזמתם, עושים זאת משום חוסר סיפוק.

## ראו גם
* אושר
* איכות חיים

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:רגשות
קטגוריה:הנעה (פסיכולוגיה)
קטגוריה:רווחה
שי 360

**שי חדד** (נולד ב-19 ביולי 1976), המוכר בשם הבמה שלו **שי 360** (לשעבר **שי שלל ידע**) הוא ראפר, לשעבר חבר בהרכב ובלייבל משפחת תאקט ולשעבר בעל לייבל משלו, "א.מ.ת."

## ביוגרפיה וקריירה מוזיקלית
חדד נולד בחיפה, בגיל 11 עבר עם משפחתו מישראל למונטריאול שבקנדה, שם גדל. זמן קצר לאחר מכן התחיל להתעניין בהיפ הופ. באחד הביקורים שלו בארץ פגש את קובי שמעוני (סאבלימינל), בחנות "מאד מאן" בדיזנגוף סנטר. בזמן הפגישה, התחברו והקליטו פריסטייל באולפן במקום. סאבלימינל, שבאותו הזמן היה בעל מועדון, הזמין את חדד לתקלט במועדון - בתחילה באנגלית ומאוחר יותר בעברית.

חדד חזר לקנדה, סיים את בית-הספר התיכון והשלים תואר ראשון במנהל עסקים באוניברסיטת מונטריאול.

מדי שנה היה חדד מגיע לישראל ונפגש עם סאבלימינל. באחת הפעמים הקליט איתו את השיר "מא' ועד ת'" שנכלל באלבום הבכורה של סאבלימינל, האור מציון.

בשנת 2001 הוציא את האלבום "Chapters" באנגלית בלייבל הקנדי Race United. בהמשך עלה לישראל, הצטרף למשפחת תאקט והחל לתקלט במועדונים. בשנת 2002 שיתף פעולה במספר שירים באלבום המשותף של סאבלימנל והצל, "האור והצל". בשנת 2004 הוציא עם שאר חברי משפחת תאקט את האלבום אולסטארז שבו השתתפו כל אומני תאקט. כעבור שנה הוציא את אלבום הבכורה בעברית, "חי". הסינגלים מהאלבום "שבור את הדממה" ו"קבל" הפכו ללהיטים.

בשנת 2005 הקים לייבל משל עצמו שנקרא א.מ.ת, ראשי תיבות של אמנות, מוזיקה, תרבות.

בשנת 2009 הוציא את אלבומו השני "כולם רוצים את האמת".

בתחילת שנת 2010 עזב חדד את חברת התקליטים משפחת תאקט שבה היה חתום מאז הקמתה ואיתה היה מזוהה מאז שהתפרסם. כיום הוא חתום בלייבל Shemspeed.

בשנת 2012 הוציא את השיר "הם לא נותנים לך מוזיקה" יחד עם סאיי רקורדס וצ'ה הישראלי. השיר הופק על ידי ד"ר צ'אן (סאיי רקורדס).

לאחר יצירת אלבומו "כולם רוצים את האמת" פרש שי 360 מן הלייבל "משפחת תאקט" ועבר לקנדה, שם הוא ממשיך ליצור מוזיקת ראפ והיפ-הופ.

חדד נולד עם מום בליבו, שהתגלה בהיותו בן 16. הוא מגדיר את עצמו כמסורתי וציוני.

## דיסקוגרפיה
### אלבומי אולפן
* Chapters (2001)
* חי (2005)
*מהמוקד אל הרחוב (2009, אלבום אוסף של הלייבל שבבעלותו)
* כולם רוצים את האמת (2009)
*שלום הייטרז (2012)
*(2013) Jewish Rap Stars Vol. Alpeh
*באבא להזיז (2015)
*(2019) Elevate

### מיקסטייפים
* 360 מעלות בצל (2003)
*סוף עונת החרוזים (2012, סופר גרופ עם טונה ואורטגה)

## סינגלים
* Blue and White
* Dying
* Addiction
* One Rhyme
* אמונה כזאת עם דני-דין
* A Shadow at Noon

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראפרים ישראלים
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:אמנים ישראלים הידועים בשם במה
קטגוריה:ראפרים יהודים
קטגוריה:אמני תאקט
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מונטריאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1976
לסלאו

**לסלאו**  (בגרמנית: Leslau) הוא שם משפחה אשכנזי.

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
קטגוריה:שמות משפחה טופונימיים
ולוצלאווק

**וְלוֹצְלָאוֶוק** (בפולנית: , IPA: ; ביידיש: **װלאָצלאַװעק**) היא עיר במרכז פולין, השוכנת על נהר הוויסלה, ואוכלוסייתה עומדת על 123,000 איש. היא ממוקמת בפרובינציית קויאוויה-פומרניה, ועד 1999 הייתה בירת חבל ולוצלאווק.

## היסטוריה
ישנן מספר השערות לגבי תאריך ההקמה של העיר, שהוערכו על ידי מספר היסטוריונים במאה השש עשרה. הדיוקסיה של ולוצלאווק (בלטינית: Vladislaviensis) בישות ההיסטורית קויאוויה (Kuyavia) הוזכרה לראשונה בבולה שפרסם האפיפיור אאוגניוס השלישי ב-1148. שמו של הבישוף הראשון של ולוצלאווק היה וארנר (Warner), ושמו מופיע בבולה מ-1148, ואחריו בתפקיד היה אונולדיוס (Onoldius) האיטלקי. לפעמים הוזכרה הדיוקסיה כ-Vladislaviensis et Pomeraniae ("ולוצלאווק ופומרניה").

מקור השם Vladislaviensis יכול להיות בשמותיהם של ולדיסלב השני, הגולה, סבו ולדיסלב הראשון הרמן או ולדיסלאו השני מבוהמיה, כולם אצילים חשובים שחיו באותה תקופה באזור.

זכויות עיר הוענקו לוולוצלאווק בשנת 1250, והיא שימשה כמרכז מסחרי לסביבתה החקלאית. באמצע המאה ה-17 נפגעה העיר קשות כתוצאה מפלישת האימפריה השוודית. בחלוקת פולין בשנת 1793 סופחה העיר לפרוסיה, ובשנת 1815 נכללה בתחום פולין הקונגרסאית. שם העיר הגרמני הוא "לסלאו" (Leslau). תחת הכיבוש הנאצי בזמן מלחמת העולם השנייה הוחזר לעיר שמה הגרמני. לאחר סיום המלחמה חזרה העיר לידי פולין וכן הוחזר שמה הפולני, ולוצלאווק.

## יהודי ולוצלאווק
קהילה יהודית החלה להתארגן בוולוצלאווק רק בשנת 1802, עם ביטול האיסור על ישיבת יהודים ביישוב. במהלך המאה ה-19 גדלה הקהילה היהודית בעיר, ונפתחו בה מוסדות דת ותרבות יהודיים שונים ואף נוסד בה עיתון יהודי מקומי בשם וולאצלאווקער טאגבלאט. שלמה דוד פוזנר מרבני העיר היה נציג בקונגרס הציוני החמישי. בעיר התגורר רבי יעקב יצחק קארו מוולוצלאווק, בעל ה"קאצקער קוויטל", מחסידי קוצק וגור.

בשנת 1918 נערך ביהודי העיר פוגרום בן שלושה ימים בידי האוכלוסייה הפולנית המקומית, ואירועים דומים נשנו גם בשנים 1919 ו-1920 במהלך המלחמה הפולנית-סובייטית.

בין מלחמות העולם נמנו בעיר 10,209 יהודים, כחמישית מתושביה. בשנים אלה התגברה הפעילות הציונית בעיר, לצד פעילות של אגודת ישראל ושל הבונד. במהלך שנות השלושים סבלו יהודי העיר מהתנכלויות אנטישמיות גוברות והולכות מצד שכניהם הפולנים.

### בשואה
ב-14 בספטמבר 1939 נכבשה ולוצלאווק בידי הגרמנים, ואלו העלו באש את בתי הכנסת בעיר, והטילו על יהודיה מספר תשלומי כופר גבוהים, תוך לקיחת כ-800 יהודים כבני ערובה. כעבור כמה ימים הוטלו על יהודי העיר גזירות שונות, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב וחובת ביצוע עבודות כפייה, תוך גירוש מספר יהודים מהעיר ליישובים אחרים. עם סיפוח העיר לרייך, גורשו ממנה אלפי יהודים נוספים.

כ-4,000 היהודים שנותרו בעיר רוכזו בסוף אוקטובר 1940 בגטו שהוקם באזור עני בה, אשר הוקף בגדר תיל ונסגר כעבור מספר ימים. בגטו שררו תנאי רעב, ויושביו הועסקו בעבודות כפייה, תוך הוצאה להורג של מי שנתפס מבריח מזון. ב-31 באוקטובר 1941 גורשו 920 יהודים מהגטו בעיר לגטו לודז'. ב-24 באפריל 1942 שולחו כ-400 גברים מהגטו למחנות עבודה, שם רובם נספו בהמשך, וכעבור שלושה ימים, שולחו כל היהודים שנותרו בגטו, בעיקר נשים וילדים, למחנה ההשמדה חלמנו.

## ערים תאומות

* 

## קישורים חיצוניים

* 
*פורום של העיר 
*ההיסטוריה של הדיוקסיה של ולוצלאווק, באנציקלופדיה הקתולית (1913) 
*
*
*ולוצלאווק ב אתר מרכז מורשת יהדות פולין
*
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קויאוויה-פומרניה: ערים
קטגוריה:קהילות יהודיות בפולין
קטגוריה:גטאות בפולין
משפט קושי

אוגוסטין קושי היה מתמטיקאי פורה, ומספר רב של תוצאות קרוי על שמו.
חבית (יחידת מידה)

**חבית** (באנגלית: **Barrel**) הוא שמן של מספר יחידות מידה של נפח:
* **[[חבית נפט]]** נפחה 158.987294928 ליטר, שהם 42 גלון אמריקאי, שהם 34.97231575 גלון אימפריאלי, או 0.158987294928 מ"ק.
* **חבית [[בירה]] [[בריטניה|בריטית]]** נפחה 163.7 ליטר, שהם 36 גלון אימפריאלי.
* **[[חבית בירה]] [[ארצות הברית|אמריקנית]]** נפחה 117.3 ליטר שהם 31 גלון אמריקני.
* **חבית משקה אמריקנית שאינו בירה** נפחה 119.2 ליטר, שהם 31.5 גלון אמריקני.
* **חבית "נפח יבש" אמריקנית** נפחה 115.6 ליטר, שהם 115 רביעיות גלון יבשות.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:יחידות מידה: נפח
קטגוריה:נפט
קטגוריה:משקאות אלכוהוליים
SACD

שמאל|ממוזער|250px|לוגו SACD
שמאל|ממוזער|250px|דיסק SACD היברידי
**SACD** (ראשי תיבות של Super Audio Compact Disc) הוא פורמט לתקליטור המכיל מוזיקה רב-ערוצית (5.1 ערוצים: חמישה רמקולים וסאב וופר) באיכות טובה בהרבה מאיכות הקול ב-CD רגיל.

בדומה ל-DVD נשמר על ה-SACD פסקול של 5.1 ערוצים, אך בניגוד ל-DVD, במקום לשמור על הדיסק סרט ופסקול של 5.1 ערוצים בעומק דגימה של 16 ביט, אין ב-SACD מידע חזותי, רק אות אודיו אך בעומק דגימה ובקצב דגימה טובים בהרבה: פי 64 מ-CD.

יש שלושה סוגי דיסקים של SACD:
* הנפוץ ביותר (היברידי) מכיל שתי שכבות של נתונים: אחת באורך גל של DVD ומתחתיה שכבה נוספת באורך גל מתאים ל-CD. כאשר מכניסים דיסק כזה לנגן CD, קרן הלייזר שקוראת אותו עוברת דרך השכבה הראשונה וקוראת את השכבה הפנימית יותר. שכבה זו מכילה פסקול סטריאופוני בלבד. אך כאשר מכניסים את הדיסק לנגן SACD, הקרן הקוראת מוחזרת מהשכבה החיצונית, וקוראת רק את הפסקול הרב-ערוצי.
* סוג שני הוא חד-שכבתי וצרוב רק באורך גל של DVD. דיסק כזה מכיל 4.7GB של נתונים ואי אפשר לשמוע אותו כלל בנגן CD רגיל.
* הסוג השלישי דומה ל-DVD דו שכבתי, ומכיל 8.5GB. גם אותו לא ניתן לקרוא בנגן CD.

את הפסקול הרב-ערוצי המוקלט על הדיסקים ניתן לשמוע רק בנגן DVD שתומך בפורמט SACD. אולפני המוזיקה דרשו למנוע העתקות דיגיטליות של הפסקול, וכמעט כל הנגנים התומכים ב-SACD אינם מוציאים אותו למקלט בפורמט דיגיטלי (אופטי או קואקסיאלי) אלא בשישה מחברים אנלוגיים (אחד לכל רמקול). נגנים חדישים (בדרך כלל HTPC) המכילים מחבר HDMI (שתומך בהצפנה) יכולים להוציא את האות הרב-ערוצי בפורמט דיגיטלי (מוצפן), אך לשם כך נדרש מקלט (מפענח) מתאים.

למרות שתקן SACD יצא בשנת 2000, הוא זכה עד היום להצלחה מעטה. לכך תרמו מספר גורמים: תחרות עם הפורמט המתחרה DVD-Audio (אף הוא לא הצליח בשוק), העובדה שנגינת הפסקול הרב-ערוצי דרשה לחבר את הנגן למגבר בשישה חוטים נפרדים במקום בכבל דיגיטלי יחיד, והעובדה שלרוב הגדול של קהל הקונים התועלת בפורמט החדש הייתה קטנה מדי ביחס להשקעה הנדרשת.

## קישורים חיצוניים


* Janssen, E.; Reefman, D. "Super-audio CD: an introduction". *Signal Processing Magazine, IEEE* Volume 20, Issue 4, July 2003, pp. 83–90. 


קטגוריה:מדיה אופטית
קטגוריה:אלקטרוניקה בידורית
חבית נפט

ממוזער|שמאל|חבית נפט כחולה, יחידת המידה האמריקאית לנפט ומוצריו
**חבית נפט**, ובקיצור **חבית**, היא יחידת מידה לנפח של נפט, והיא שווה ל-42 גלון אמריקאי שהם 158.987294928 ליטר, שהם 34.9723 גלון אימפריאלי. 
יחידת נפח זו נמצאת בשימוש בצפון אמריקה ובמקומות נוספים למדידת נפט גולמי ומוצרי נפט אחרים. נהוג למדוד כמויות נפט גם במטר מעוקב ולעיתים אף בטונות. מידה "חבית" איננה משמשת למדידת גז טבעי. בחבית אחת של נפט גולמי יש ערך אנרגטי השקול ל-5.8 מיליון BTU.

מקורה של יחידת מידה זו הוא בשדות הנפט של מדינת פנסילבניה, בשנות ה-60 של המאה ה-19. עם תחילת הפקת הנפט בשדות אלה, לא היה כלי אחסון תקני לנפט והנפט נשמר והובל בחביות בגדלים שונים ובצורות מגוונות (כך למשל, בחביות בירה, דגים, ועוד). בין החביות שבהן השתמשו היו חביות היין האנגליות התקניות בנפח של 42 גלון אמריקאי, וכן חביות ויסקי בנפח 40 גלון אמריקאי. חביות ויסקי של 40 גלון היו הנפוצות ביותר להובלת נפט, אולם מפיקי נפט רבים לא מילאו את החביות למלוא נפחן.

חברת הנפט סטנדרד אויל (Standard Oil Company) הובילה תמיד את הנפט שהפיקה בחביות צבועות כחול בנפח 42 גלון, והקפידה למלאן עד תום. עד מהרה החלו צרכני הנפט האמריקאים לסרב לקנות חביות בגדלים אחרים ובשנת 1866 התקבלה החבית בנפח של 42 גלון כתקן מחייב ליחידת נפח של נפט. חביות אלה היו גדולות ב-2 גלון מהחביות שבהן השתמשו חברות נפט רבות אחרות. נפח גדול יותר זה הותיר מקום לפחת בהובלה (כתוצאה מאידוי או נזילה), הואיל ורוב החביות באותה עת היו עשויות מעץ.

אף שהמונופול של חברת סטנדרט אויל בתחום הנפט בוטל בשנת 1911, עת פורקה ל-34 חברות נפרדות, "החבית הכחולה" משמשת עדיין כמידת תקן למדידה ולתמחור של נפט בארצות הברית, עד ימינו אלה. יחידות מידה מקובלות נוספות בתעשיית הנפט הן 1Mbbl שהן אלף חביות נפט, וכן 1MMbbl שהן מיליון חביות נפט (מחוץ לתעשיית הנפט יש המשתמשים במונח "מגה-חבית" Mbbl ומתכוונים למיליון חביות).

## ראו גם
*חבית (יחידת מידה)

## הערות שוליים

קטגוריה:יחידות מידה: נפח
קטגוריה:נפט
ספרות שווייצרית

**הספרות השווייצרית** היא כינוי מכליל לכמה ספרויות בשפות שונות, הנכתבות בשווייץ. כארבע שפותיה של מדינה זו, כך ניתן לחלק את הספרות השווייצרית לספרות בשפות גרמנית, צרפתית, איטלקית ורטו-רומאנית. על אף חלוקה זו, מאוחדים כל סופריה של שווייץ באיגוד אחד. 

## הספרות השווייצרית בשפה הגרמנית
הספרות של המרחב השווייצרי הדובר גרמנית היא, בדומה לספרות האוסטרית, יותר תולדה של חלוקה גאוגרפית מאשר מרחב ספרותי עצמאי. הסופרים השווייצרים הכותבים בגרמנית משתייכים למרחב התרבותי של גרמניה ובכך גם לספרות הגרמנית. 

כבר בימי הביניים הייתה עשייה ספרותית במנזרים השונים ברחבי שווייץ. במנזר מורי נוצר בשנת 1250 מחזה חג הפסחא הראשון בשפה הגרמנית. מעט מאוחר יותר נכתב מחזה חג המולד הראשון בסנט גאלן. בציריך ובמקומות אחרים נכתבה שירה בארמונות האצילים. 

במאה השש עשרה כתב אגידיוס טשודי את הכרוניקה השווייצרית. יצירה זו שימשה למחזאי והמשורר הגרמני פרידריך שילר כבסיס למחזהו "וילהלם טל". 

אף שהספרות השווייצרית בשפה הגרמנית עמדה תמיד בצלו של המרחב הספרותי הפאן-גרמני, הרי שכמה מיצירותיה הצליחו להתפרסם בכל המרחב הדובר גרמנית, ביניהן עבודותיהם של גוטפריד קלר ("היינריך הירוק"), ירמיאס גוטהלף, פרידריך דירנמט, המשורר קונרד פרדיננד מאייר והמחזאי מקס פריש ("שטילר", "הומו פאבר"). שני סופרים שווייצרים, קרל שפיטלר והרמן הסה (שהיה גרמני-שווייצרי), היו בין הזוכים בפרס נובל לספרות. ספרי "היידי בת ההרים" מאת יוהנה ספירי מן המאה התשע עשרה הם בין הספרים הנמכרים ביותר בכל העולם בכל הזמנים, לאחר ספריה של אגתה כריסטי. 

### שפתה
בשווייץ הגרמנית דוברים רוב התושבים בעגות אלמאניות שונות, הנחשבות ביחד כגרמנית שווייצרית. אלא ששפת הכתיבה היא כמעט תמיד גרמנית תקנית, הנקראת "גרמנית שווייצרית גבוהה". 

גל ראשון של כתיבה בעגות הדיבור התרחש סביב שנת 1900 בהשפעתו של איש הספרות המשפיע אוטו פון גריירץ. גל ממושך זה התבטא מאוחר יותר גם בשימוש בעגות של גרמנית שווייצרית בקולנוע, כחלק מתפיסה לאומית מתגוננת. 

גל שני של שימוש בעגות הדיבור בעשייה התרבותית - בספרות, בשירה ובזמר הפופולרי - התחיל בשנות השישים בהשפעת זמרים פופולריים.

## הספרות השווייצרית בשפה הצרפתית
בין היוצרים השווייצרים בשפה הצרפתית המשוררים פיליפ ז'קוטה וסופרים כמו שארל פרדינאן רמוז. ז'אן-ז'אק רוסו הוא במקור משווייץ בת ימינו. ביתה של מאדאם דה סטאל בקופה היה במאה השמונה עשרה אחד המרכזים הספרותיים של אירופה כולה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ספרות שווייצרית
קטגוריה:שווייץ: תרבות
Camino Palmero

**Camino Palmero** הוא אלבום הבכורה של להקת הרוק דה קולינג. הסינגל הראשון שיצא מהאלבום, הנקרא "Wherever You Will Go" הפך ללהיט ולאחריו יצאו הסינגלים "Adrienne" ו- "Could It Be Any Harder". 

## רשימת הרצועות
# "Unstoppable"
# "Nothing's Changed"
# "Wherever You Will Go"
# "Could It Be Any Harder"
# "Final Answer"
# "Adrienne"
# "We're Forgiven"
# "Things Don't Always Turn Out That Way"
# "Just That Good"
# "Thank You"
# "Stigmatized"

;רצועות בונוס:
* "Wherever You Will Go (Live)" אוסטרליה
* "Lost" יפן

## ביקורת
* האלבום קיבל 4 וחצי כוכבים (מתוך 5) באתר האינטרנט של אמזון, על סמך 375 מצביעים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2001
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי פלטינה בברזיל
קטגוריה:אלבומי יהלום במקסיקו
קטגוריה:אלבומי חברת RCA רקורדס
פאול קארר

**פאול קארר** (בגרמנית: **Paul Karrer**; 21 באפריל 1889 - 18 ביוני 1971) היה כימאי שווייצרי יליד רוסיה, הידוע במיוחד בזכות עבודתו בתחום הוויטמינים. קארר זכה בפרס נובל לכימיה לשנת 1937 (לצד וולטר הוורת'), "על עבודתו על קרוטנואידים, פלאבינים והוויטמינים A ו-B2".

## ביוגרפיה
קארר נולד במוסקבה ב-21 באפריל 1889. הוריו, פאול קארר ויוליה לרך, היו אזרחי שווייץ. ב-1892 חזרה משפחת קארר לשווייץ, ושם התחנך פאול בווילדג ובבית הספר העיוני בלנצבורג שבאראו, שם סיים את לימודיו ב-1908. הוא למד כימיה באוניברסיטת ציריך אצל אלפרד ורנר, ולאחר קבלת הדוקטורט שלו ב-1911, עבד שנה כעוזר מחקר במכון הכימי. ב-1912 קיבל תפקיד כימאי אצל פאול ארליך בגיאורג שפאייר האוס שבפרנקפורט. ב-1914 נישא להלנה פרוליך, ולזוג נולדו שני בנים. ב-1919 היה לפרופסור לכימיה ומנהל המכון הכימי.

## מחקר
מחקריו המוקדמים של קארר עסקו בקומפלקסים מתכתיים, אך עבודתו החשובה ביותר הייתה בתחום הפיגמנטים הצמחיים, ובמיוחד הקרוטנואידים הצהובים. הוא קבע את המבנה הכימי שלהם, והראה כי כמה מחומרים אלה הופכים בגוף לוויטמין A. עבודתו הובילה לקביעת הנוסחה האמפירית הנכונה לבטא-קרוטן, חומר המוצא (precursor) העיקרי של ויטמין A; הייתה זו הפעם הראשונה שנקבע מבנה של ויטמין או פרו-ויטמין. ג'ורג' ואלד עבד זמן קצר במעבדתו של קארר, עת חקר את תפקידו של ויטמין A ברשתית העין. מאוחר יותר, אימת קארר את מבנה החומצה האסקורבית (ויטמין C) והרחיב את מחקריו לוויטמינים B<sub>2</sub> ו-E. תרומותיו החשובות ביותר לכימיה של פלבינים הובילו לזיהוי לקטופלבין כחלק מהקומפלקס שנחשב קודם לכן לוויטמין B2.

## פרסומים
קארר פרסם יותר מ-1,000 מאמרים, וזכה לפרסים רבים, ביניהם פרס נובל לשנת 1937. ספר הלימוד שכתב, "Lehrbuch der Organischen Chemie" ("ספר לימוד של כימיה אורגנית") פורסם לראשונה ב-1927. במשך השנים פורסם הספר ב-13 מהדורות, ותורגם במלואו לאנגלית, איטלקית, ספרדית, צרפתית, פולנית ויפנית.

## קישורים חיצוניים

* פרטים אודות קארר באתר NNDB
* 
* 

קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת ציריך
קטגוריה:זוכי פרס נובל לכימיה
קטגוריה:כימאים שווייצרים
קטגוריה:זוכי פרס נובל שווייצרים
קטגוריה:כימאים אורגניים
קטגוריה:שווייצרים שנולדו ב-1889
קטגוריה:נפטרים ב-1971
נינטנדו גיימקיוב

**נינטנדו גיימקיוב** (באנגלית: **Nintendo GameCube**) היא קונסולת משחקים של חברת נינטנדו. הקונסולה יוצרה בין השנים 2001 ל-2007 והייתה הראשונה של נינטנדו שנעזרה בדיסקים.

## ציפיות
נינטנדו, שציפתה להתלהבות רבה מהקונסולה, הציגה אותה בתערוכת E3 בשנת 2000, אך המכירות היו נמוכות מהצפוי. נינטנדו הוסיפה לקונסולה אפשרות למשחקי און-ליין ואפשרות לשחק משחקי גיים בוי על הקונסולה, אך למרות זאת המכירות המשיכו לפגר אחרי המתחרות – פלייסטיישן 2 ו-Xbox שיכולותיהן הגרפיות וכושר העיבוד שלהן היו חזקות יותר. הקונסולה נהפכה מאז לקונסולה של "נינטנדופילים", חובבי נינטנדו שטענו שאולי יכולותיה בתחום העיבוד והגרפיקה נמוכות יחסית אבל ספריית המשחקים שלה מצוינת ומלאה במקוריות. נינטנדו אכן התמקדה יותר במקוריות וחדשנות המשחקים מאשר ביצועים גרפיים של הקונסולה. עוד טענה כנגד הקונסולה הייתה מספר המשחקים המועט שלה, כשבע מאות בסוף ימיה. להשוואה, עבור פלייסטיישן 2 הופצו כחמשת אלפים משחקים.

## הנפילה
בשל הכישלון היחסי של הקונסולה ירד מחירה של הקונסולה למחיר נמוך במיוחד של 100 דולר בארצות הברית. אנשים רבים טענו שמספר המכירות הקטן של הקונסולה נגרם כתוצאה מזה שמשחקיה של נינטנדו לא מגיעים לרמות של משחקי מבוגרים (שכוללים אלימות ופחד) זה משום שקיימת אצל נינטנדו צנזורה רבה. בתוכנית ביקורת המשחקים X-play נאמר בבדיחות הדעת כי "אפילו לאלוהים אין גיימקיוב". למרות זאת יצא החידוש ל-Resident Evil שיותר מפחיד ואלים מהמקורי לגיימקיוב בלבד. חלק לא קטן מהנפילה של נינטנדו עם הקונסולה היה בגלל הקונסולה המתחרה, הפלייסטיישן 2 של סוני, שכבשה את לב הציבור ומכרה כמות ענקית של קונסולות. כמות כה ענקית עד שקיבלה את התואר 'הקונסולה הנמכרת ביותר בכל הזמנים'. יותר מ-80% מהקהל השחקנים בחר בסוני ולא בנינטנדו. הקונסולה אומנם נפלה אך נינטנדו למדה לקחים רבים וקונסולת הווי צעדה יפה מאוד כקונסולת הדור הבא – הדור השביעי.

## משחקים
כיום יש לגיימקיוב קצת מעבר לשבע מאות משחקים. המשחקים עם הציונים הגבוהים ביותר הם: , , , . Mario Kart: Double Dash!! נמכר ביותר משבעה מיליון העתקים.

## ראו גם
*Wii
*נינטנדו 64
*נינטנדו

## קישורים חיצוניים

* 
* האתר הרשמי של נינטנדו 

קטגוריה:קונסולות משחקים
קטגוריה:נינטנדו
קטגוריה:מכשירים שהושקו ב-2001
אוונטורין

**אַוָונְטוּרִין** הוא סוג של קוורץ המאופיין בהיותו שקוף למחצה ובנוכחות של מינרלים בצורת לוחיות הכלואים בו ובעטיים מתקבל אפקט של ברק או נצנוץ המכונה "אוונטורסנס". בשל העובדה כי האוונטורין הוא שילוב בין מינרלים נוהגים להגדירו, בדרך כלל, כסוג של סלע ולא כמינרל בפני עצמו.

גון האוונטורין הנפוץ ביותר הוא ירוק, אבל הוא מופיע גם בכתום, חום, צהוב, כחול או אפור. פוקסיט (סוג של מוסקוביט המכיל כרום) הוא המינרל הכלוא הנפוץ ביותר באוונטורין והוא יוצר את הברק הירוק או הכחול הכסופים. גוון כחול הוא גם תוצאה של הכללת מחטי רוטיל. צבעי כתום וחום מיוחסים להמטיט וגתיט. משום שאוונטורין הוא סלע תכונותיו הפיזיות משתנות. משקלו הסגולי נע בין 2.64 ל-2.69 וקשיותו נמוכה במידת מה מקוורץ נקי ונמדדת סביב 6.5 בסולם מוס.

"פצלת אוונטורין", סוג של סלע המכונה גם אבן שמש, דומה מאוד לאוונטורין בעל גוונים של אדום וכתום, אם כי פצלת אוונטורין (בדרך כלל אוליגוקלז, אבל גם אורתוקלז) היא בדרך כלל בעלת שקיפות גבוהה יותר. לעיתים קרובות האוונטורין הוא מפוספס וכאשר מצוי הפוקסיט בכמות גדולה מאוד הסלע הופך אטום, דבר הגורם במבט ראשון לטעות בינו לבין מינרל הנחושת הירוק והמפוספס מלכיט.

מקור השם "אוונטורין" מהמילה האיטלקית "א ונטורה" ("a ventura") שפירושה "במקרה". השם מתייחס לגילויה במקרה של אבן זהב (סוג של זכוכית המיוצרת יחד עם גבישי נחושת זעירים כך שמתקבל חומר שקוף בגוון זהוב חום מנצנץ) בוונציה במאה ה-18. למרות שאבן הזהב נתגלתה קודם היא משמשת כיום כחיקוי נפוץ לאוונטורין ולאבן השמש. ניתן להבחין בין אבן זהב המלאכותית לשני החומרים הטבעיים משום שבאבן זהב כלולות לוחיות קטנות גסות של נחושת המפוזרות בתוך מסת האם באופן אחיד מדי מכדי להיות טבעיות. אבן זהב מופיעה בדרך כלל בגוונים של חום זהבהב, אך ניתן למצאה גם בגוונים של ירוק או כחול.

השימושים העיקריים באוונטורין הם בבנייה למגורים, באנדרטאות, בייצור כדים, למשטחים עליונים של שולחנות ובעיקר כאבן חן לתכשיטים. רוב האוונטורין בגווני הכחול-ירוק מגיע מהודו (בייחוד מאזורי מייסור וצ'נאי), שם נוהגים אומנים מקומיים לעבדו. אוונטורין בגוון של לבן־קרם, אפור וכתום מגיעים מצ'ילה, ספרד ורוסיה. מקומות נוספים בהם חוצבים אוונטורין כוללים את אוסטריה, סלובקיה, דרום אפריקה וארצות הברית. רוב החומר מעובד לחרוזים ופסלונים כשרק הדוגמאות המעולות ביותר מלוטשות לקבושון (צורת טיפה השטוחה בתחתיה) שאחר־כך משובץ בתכשיטים.

בארצות הברית, באוסטרליה ובתאילנד אוונטורין היא אבן ההולדת התחליפית של חודש אוגוסט.

## קישורים חיצוניים

* על אוונטורין באתר Mindat
* 
קטגוריה:קוורץ
קטגוריה:אבני חן
ולנטין גלושקו

שמאל|ממוזער|250px|בול דואר רוסי לכבוד גלושקו
**ולנטין פטרוביץ' גלושקו** (ברוסית: **Валентин Петрович Глушко**; 2 בספטמבר 1908 - 10 בינואר 1989), מחשובי ה"מתכננים הראשיים" של ברית המועצות בתחום הנעה רקטית, פיתוח משגרי חלל וחלליות. היה מיריביו הבולטים של סרגיי קורוליוב, ובהיותו במאסר העיד ביחד עם עוד כמה אסירים-מדענים נגדו על פעילות אנטי סובייטית, ובעקבות העדות נשלח קורוליוב לגולאג. עם זאת, בעת המירוץ לחלל גלושקו שיתף פעולה עם קורוליוב בתכנון מנועים למשגר R-7.

## פעילות מוקדמת
בנעוריו החל גלושקו בניסויים עם חומרי נפץ, אותם מצא בנפלים של פגזים ארטילריים באזורי קרבות מלחמת האזרחים. בנעוריו החל העניין הרב שלו במסעות לחלל, בין היתר לאחר קריאת ספרי מדע בדיוני. ידוע על מכתב אחד לפחות ששלח בשנת 1923 לקונסטנטין ציולקובסקי. לאחר לימודיו התיכוניים פנה ללימודי פיזיקה ומתמטיקה באוניברסיטת לנינגרד. במרץ 1938 נעצר על ידי הנ.ק.ו.ד. ונידון לשמונה שנות מאסר בגולאג. הוא נשלח למפעל שמור ששימש מעין כלא (כונה ברוסית "שאראשקה") לעבודה בתחומי מומחיותו. בשנות מלחמת העולם השנייה היה אחראי על פיתוח מנועים רקטיים המונעים בדלק נוזלי. בשנת 1944 שוחרר גלושקו ובשנת 1956 זוכה מן ההאשמות נגדו. בסיום מלחמת העולם השנייה גלושקו נשלח לגרמניה לתור אחר חלקי טילים מסוג וי 2, ביחד עם סרגיי קורוליוב ואנשי צבא.

## מתכנן ראשי של מנועים רקטיים
גלושקו קיבל לניהולו משרד תכנון (משרד התכנון 456, לימים **[[אנרגומאש]]**), והחל בפיתוח שורה של מנועים רקטיים המונעים בדלק נוזלי. גלושקו קידם את המנועים הרקטיים המונעים באמצעות תערובת רעילה במיוחד של דלק ומחמצן, דבר שעורר את התנגדותו של סרגיי קורוליוב. באסון הקשה ביותר בתולדות פיתוח הטילים, נהרג מרשל ברית המועצות נדלין ועוד כמאתיים בני אדם, בהתפוצצות טיל בליסטי מפיתוחו של גלושקו. רבים מהנפגעים נחנקו מהמחמצן הרעיל - חומצה חנקתית בריכוז גבוה. הטיל המזוהה ביותר עם גלושקו הוא משגר הלוויינים הכבד פרוטון.

## ראש תוכנית החלל של ברית המועצות
בשנת 1974, החליט מנהיג ברית המועצות ליאוניד ברז'נייב לפטר את ואסילי מישין, לאור כישלונותיו החוזרים ונשנים של משגר החלליות לירח, N-1. במקומו מונה ולנטין גלושקו, כראש משרד התכנון מספר 1 (OKB-1) ובפועל כראש תוכנית החלל של ברית המועצות. בתפקיד זה החזיק עד מותו. במהלך פעילותו כראש משרד התכנון הראשי של ברית המועצות בתחום החלל פיקח על מיזמי ענק כמו תחנת החלל מיר, פיתוח מעבורת החלל בוראן והמשגר הכבד והחזק ביותר של ברית המועצות, "אנרגיה".

## עיטורים והוקרות
גלושקו עוטר במגוון עיטורים ומדליות של ברית המועצות, ובהם:
* פרס לנין
* כוכב הזהב של גיבור העמל הסוציאליסטי (פעמיים)
* 5 עיטורי לנין
* עיטור הדגל האדום של העמל
* עיטור מהפכת אוקטובר
* מכתש על הירח קרוי על שם גלושקו
* אסטרואיד מכונה על שם גלושקו

## ראו גם
*ורנר פון בראון

## קישורים חיצוניים

* ולנטין גלושקו באנציקלופדיה אסטרונאוטיקה
* [ https://web.archive.org/web/20170321132826/http://www.npoenergomash.ru/eng/ אתר חברת אנרגומאש, שנוסדה על ידי גלושקו וקרויה על שמו]
* 
* 

קטגוריה:תוכנית החלל הסובייטית
קטגוריה:מדענים סובייטים
קטגוריה:מהנדסים סובייטים
קטגוריה:זוכי פרס לנין
קטגוריה:מעוטרי גיבור העמל הסוציאליסטי
קטגוריה:מעוטרי עיטור לנין
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מעוטרי עיטור מהפכת אוקטובר
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי רוסיה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין נובודוויצ'יה
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1908
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1989
וסילי מישין

**וסילי פאבלוביץ' מישין** (ברוסית: **Василий Павлович Мишин**; (18 בינואר 1917 - 10 באוקטובר 2001) היה מחשובי המתכננים הסובייטיים של מנועים רקטיים ומיזמי חלל.

מישין שימש במשך שנים כסגנו של סרגיי קורוליוב, המתכנן הראשי וראש תוכנית החלל של ברית המועצות. לאחר מותו של קורוליוב בשנת 1966, מונה מישין למחליפו כראש משרד התכנון המיוחד מספר 1, לימים תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. כישלונות בתחום פיתוח משגר החלליות שנועד להנחית קוסמונאוטים על הירח, ה-N-1, הביאו לפיטוריו של מישין בשנת 1974. במקומו מונה לתפקיד ולנטין גלושקו.

לאחר פיטוריו עמד מישין בראש המכון להנעה רקטית במסגרת המכון המוסקבאי לאווירונאוטיקה. פרסם מאמרים רבים והיה חבר באקדמיה הבינלאומית לאסטרונאוטיקה.

## מישין ותוכנית הירח של ברית המועצות
וסילי מישין נולד בכפר ליד מוסקבה. בשנת 1935 הוא סיים את המכון לתעשיית תעופה במוסקבה והחל לעבוד בתחום. בשנת 1945 הוא נשלח לגרמניה ולמד את הישגי התוכנית הגרמנית V-2. במהלך זה הוא הכיר את סרגיי קורוליוב והם החלו לעבוד ביחד על תוכנית הטילים הסובייטית.

לאחר מות קורוליוב ב-1966, מונה מישין כמחליפו ב-OKB-1. מישין ירש מקורוליוב את תוכנית הפיתוח של המשימה המאוישת הסובייטית לירח, ובמיוחד את מיזם המשגר אדיר הממדים N-1, שמשרד התכנון התחיל לתכנן בשנת 1959. המיזם היה רווי בעיות טכניות, יריבויות בין מתכננים וראשי משרדים, והיה קושי רב במימונו.

על פי עדויות רבים ממכריו ועמיתיו לעבודה, מישין נעדר את הכריזמה והקשרים הפוליטיים של קורוליוב, ולא הצליח לסחוף אחריו את ההנהגה הפוליטית של ברית המועצות שתהא מחויבת למיזם הירח, וכמו כן לא התבלט בין שאר המתכננים הראשיים כדמות בעלת סמכות ויוקרה, כפי שהיה בימיו של קורוליוב. נחיתותו בתחומים שצוינו היו בין הגורמים שהביאו לכישלון תוכנית הפיתוח של המשגר N-1, ולבסוף פיטוריו בשנת 1974 מראשות משרד התכנון וביטול מיזם השיגור המאויש לירח. החל משנת 1974 הוא התרכז בעבודה במכון לתעשיית תעופה במוסקבה.

בשנת 1990 פרסם מישין את זיכרונותיו בנושא תוכנית הירח, תחת הכותרת "מדוע לא טסנו לירח". בסיומו של הספר ציין מישין: "איני רוצה שהקוראים יחשבו שאני מתחמק מאחריותי כמתכנן ראשי למספר טעויות שנעשו, במסגרת התוכנית להנחתת אדם על הירח. מי שלא עושה מאום, אינו טועה. אנו, יורשיו של קורוליוב, עשינו כמיטב יכולתנו, אך לא היה בכך די".

## עיטורים
* כוכב הזהב של גיבור העמל הסוציאליסטי
* 3 עיטורי לנין
* עיטור מהפכת אוקטובר
* עיטור הכוכב האדום

## קישורים חיצוניים
* ביוגרפיה של וסילי מישין
* ריאיון עם וסילי מישין, בנושא הטיל N-1
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תוכנית החלל הסובייטית
קטגוריה:מדענים סובייטים
קטגוריה:מהנדסים סובייטים
קטגוריה:מעוטרי גיבור העמל הסוציאליסטי
קטגוריה:מעוטרי עיטור לנין
קטגוריה:מעוטרי עיטור מהפכת אוקטובר
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מעוטרי הכוכב האדום
קטגוריה:זוכי פרס לנין
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין טרויקורובסקויה
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1917
קטגוריה:נפטרים ב-2001
בנגלורו

שמאל|ממוזער|200px|פסלו של טאטא מייסד בנגלורו
שמאל|ממוזער|250px|שוק פתוח בבנגלורו
**בֶּנגַלוּרוּ** (בהינדי: **बेंगलुरु**, באנגלית: **Bengaluru**) היא בירת מדינת קרנאטקה בדרום הודו, אוכלוסיית העיר מונה כ־11,250,000 נפש, השלישית בגודלה בהודו. המטרופולין של בנגלורו הוא החמישי בגודלו בהודו. עד 30 באוקטובר 2014 נקראה **בנגלור**.

## היסטוריה
בנגלורו מוזכרת כעיר מהמאה התשיעית, אך היסטוריה כתובה קיימת רק משנת 1537, אז בנה קמפה גוודה הראשון מבצר במקום.

בתקופת השלטון הבריטי בהודו הייתה בנגלורו מרכז קולוניאלי חשוב.

## גאוגרפיה
בנגלורו נמצאת על רמת דקאן, בגובה של כ-900 מטר מעל פני הים. שטחה של העיר הוא כ-696.17 קמ"ר.

## כלכלה
בנגלורו והמחוז סביב לה מהווים מרכז כלכלי חשוב בהודו. ההכנסה לנפש, 1,160 דולר לשנה, היא הגבוהה ביותר מבין ערי הודו והעיר מושכת השקעות זרות רבות בשל ריכוז מפעלי התעשייה והטכנולוגיה הגבוהה בה. בעיר נמצאים מפעלי הינדוסטאן אירונאוטיקה (HAL), מעבדות האוויר-חלל הלאומית (NAL), תעשיות חשמל כבדות בהראט (BHEL), BEML ומפעלי תעשייה כבדה רבים אחרים.

בנגלורו נחשבת ל"עמק הסיליקון של הודו" – מרכזי טכנולוגיית המידע בה תורמים 38% מייצוא ההייטק ההודי. כשליש ממרכזי השירות והתמיכה בהודו ממוקמים בבנגלורו. בין חברות הטכנולוגיה הפועלות בבנגלורו ניתן למנות את טאטא, Wipro ו-Infosys, חברות התוכנה הגדולות בהודו, וכן חברות זרות כמיקרוסופט, גוגל, אינטל ו-IBM. נמל התעופה הבין-לאומי קמפגוודה משמש, בין היתר, גם כבסיסה הראשי של חברות התעופה קינגפישר איירליינס ואינדיגו איירליינס.

## ראו גם
* פורט בנגלורו

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:הודו: ערים
קטגוריה:קרנאטקה
קטגוריה:המדינות והטריטוריות של הודו: ערי בירה
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
נורת' אמריקן X-10

ה-**X-10** מתוצרת נורת' אמריקן אוויאיישן, בדומה ל-X-9 שרייק, הוא מדגים טכנולוגיה לא מאויש לטכנולוגיות טילים מתקדמות המשתייך לסדרת מטוסי ה-X. הוא נועד להשיג תוצאות מחקריות לצורך פיתוח טיל השיוט SM-64 נואחו.

## היסטוריה
פיתוח טילי שיוט קרקע-קרקע על-קוליים ארוכי טווח בנורת' אמריקן שהחל ב-1946 הוביל לבסוף לפיתוח ה-SM-64 נואחו. לצורך השגת תוצאות מחקריות לפיתוח ה-SM-64, נבנה ה-**RTA-A-5**, ששמו שונה ל-X-10 ב-1951, והוא טס לראשונה ב-13 באוקטובר 1953.

ה-X-10 הונע על ידי שני מנועי טורבו-סילון, כלל כן נסע מתקפל ויכול היה להמריא ממסלול המראה ולנחות עליו כמו מטוס רגיל. הקנארדים וכנפי הדלתא שלו היו זהים לאלו ששימשו בטיל הנואחו. ה-X-10 נשלט מהקרקע על ידי מפעיל באמצעות מערכת הנחיה, ששידרה לו פקודות ברדיו, וצויד במערכת טייס אוטומטי לטיסה יציבה. מטוסי X-10 מאוחרים יותר כללו מערכת ניווט אינרציאלית.

בזמנו, ה-X-10 היה המטוס המהיר ביותר שהיה מונע על ידי מנועי טורבו-סילון, בהגיעו למהירות שיא של מאך 2.05. הגובה המרבי אליו הגיע ה-X-10 הוא 44,800 רגל. התוכנית המוצלחת הופסקה ב-1956, עם התחלת הניסויים הראשונים בטיל הנואחו. התוכנית עברה מבסיס אדוארדס לקייפ קנבראל ב-1955. הטיסה האחרונה של ה-X-10, 27 במספר, נערכה ב-26 בינואר 1959. מתוך שלושה עשר מטוסי X-10 שנבנו, רק עשרה שימשו לניסויים. פרט ל-X-10 אחד, אבדו כל מטוסי ה-X-10 בתאונות נחיתה או כששימשו כמטרות לירי. ה-X-10 היחיד ששרד מוצג כיום במוזיאון הלאומי של חיל האוויר האמריקני בבסיס חיל האוויר רייט-פטרסון, ליד דייטון אשר באוהיו.

## קישורים חיצוניים

על הX-10 (באנגלית)

קטגוריה:מטוסים ניסיוניים אמריקאיים
קטגוריה:כלי טיס בלתי מאוישים אמריקאיים
קטגוריה:כלי טיס בעלי כנף דלתא
אליאונורה דוזה

**אליאונורה דוזה** (באיטלקית: **Eleonora Duse**; 3 באוקטובר 1858 – 21 באפריל 1924) הייתה שחקנית איטלקייה, שנודעה בכינוי "**דוזה**".

## ביוגרפיה
אליאונורה דוזה נולדה בוויג'באנו, צפון איטליה והחלה לעסוק במשחק (המקצוע המשפחתי) כילדה. אביה וסבה היו שניהם שחקנים, והיא הצטרפה למופע שלהם כבר בגיל ארבע. את פרסומה רכשה בהופעה בגרסאות איטלקיות של תפקידים, ששרה ברנאר הקנתה להם את תהילתם. כבוגרת סיירה באירופה ובאמריקה ושמה נקשר בעיקר למחזות של גבריאלה ד'אנונציו והנריק איבסן.

ב-1897, כששהתה בנאפולי, פגשה את העיתונאי **מאטינו קאפיירו** והשניים שקעו בפרשיית אהבה, שהתקדמה בקצב מהיר. הוא עזב אותה כעבור פחות משנה, באמצע הריון. התינוק נולד מת וקאפיירו עצמו נפטר זמן קצר אחר כך. דוזה הצטרפה ללהקת התיאטרון של **צ'זארה רוסי** ופגשה את השחקן **תיאובלדי קצ'י**. השניים נישאו בשנת 1881. בשנת 1885 נולדה בתם, אנריצ'טה. דוזה וקצ'י התגרשו לאחר רומן שדוזה ניהלה עם שחקן אחר, **פלאביו אנדו**.https://www.webcitation.org/5QY1dVtzn?url=http://www.glbtq.com/arts/duse_e.html

הקריירה שלה הייתה בשלב זה בתנופה מלאה והפופולריות שלה החלה לטפס מעלה מעלה. היא יצאה למסע הופעות בדרום אמריקה ובשובה כעבור שנה הקימה להקה משלה.

בין השנים 1887 ל-1894, היא ניהלה רומן עם המשורר האיטלקי אריגו בויטו. הרומן נוהל בצורה מאוד חשאית, ככל הנראה בגלל חבריו האריסטוקרטים של בויטו. למרות זאת, מכתביהם הרבים זה לזה נשמרו. בשנים מאוחרות יותר השניים נשארו חברים עד למותו ב-1918.

ב-1895 פגשה את גבריאלה ד'אנונציו ובין השניים נוצר קשר רומנטי בד בבד עם שיתוף פעולה מקצועי. כשד'אנונציו נתן את התפקיד הראשי במחזה "העיר המתה" לשרה ברנאר במקום לדוזה, התחוללה מריבת איתנים ודוזה שמה קץ לקשריה עמו.

ב-1896 השלימה דוזה סיבוב הופעות מצליח מאוד בארצות הברית. הנשיא גרובר קליבלנד ואשתו נכחו בכל ההופעות בו. גברת קליבלנד הדהימה את החברה בוושינגטון, כאשר לראשונה אי פעם, כדי לארח את דוזה, הזמינה אנשים לתה בבית הלבן לכבודה של שחקנית.

היא פרשה מן המשחק בשנת 1909, ובערך בתקופה זו החלה מערכת היחסים הרומנטית שלה עם הפמיניסטית האיטלקייה לינה פולטי. הן גרו ביחד שנתיים בפירנצה שבאיטליה, ולאחר מכן נפרדו.

דוזה חזרה לבימה ב-1921 בשורה של הופעות באמריקה ובאירופה.https://www.webcitation.org/5QY1dVtzn?url=http://www.glbtq.com/arts/duse_e.html

ממוזער|שמאל|דוזה בציור של ג'ון סינגר סרג'נט משנת 1893 בערך
במהלך הקריירה שלה זכתה דוזה לכבוד ולתהילה על תמיכתה בשחקנים ושחקניות צעירים.

ב-30 ביולי 1923 הייתה לאישה הראשונה מאז ומעולם שהופיעה על שער טיים מגזין. סגנונה הטבעי והאינדיבידואלי עמד בניגוד לרגשנות הבולטת של ברנאר והשתיים היו יריבות במשך שנים רבות.

דוזה נפטרה בגיל 65 בפיטסבורג, פנסילבניה בשעת מסע הופעות בארצות הברית.

## לקריאה נוספת
* **אליאונורה דוזה**, ביוגרפיה מאת הלן שיהי (2003)
* **המסתורין בתיאטרון: אליאונורה דוזה** מאת אוה לגלאליין (1973)
* **נשף המסכות האחרון** מאת אנטוניו אורלנדו רודריגז (2005)

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:שחקניות תיאטרון איטלקיות
קטגוריה:ביסקסואלים איטלקים
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי איטליה
קטגוריה:ילידות 1858
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1858
קטגוריה:נפטרות ב-1924
קטגוריה:נפטרים ב-1914