נשים ראשונות בתפקידים ציבוריים בישראל

בערך זה ניתן פירוט של **הנשים הראשונות שנבחרו או מונו לתפקידים מסוימים במדינת ישראל**.

## בממשלה

### שרות
מאז קום המדינה ועד היום כיהנו 24 נשים כשרות בממשלות ישראל, ואישה אחת, גולדה מאיר כראש ממשלת ישראל.

בממוצע, בין שנות ה-90 של המאה ה-20 לראשית העשור השני של המאה ה-21, היוו הנשים כ-6% עד 10% מהשרים בממשלות ישראל. לשם השוואה, במדינות סקנדינביה אחוז הנשים בממשלה הוא בין 40% ל-50%, אם כי בשוודיה מעולם לא כיהנה אישה בתפקיד ראש הממשלה, במדינות צפון אמריקה למעלה מ-20%, ובמערב אירופה קרוב ל-20%. הממוצע הישראלי בשנים אלה היה דומה לממוצע במדינות דרום אמריקה וחלק ממדינות אפריקה. בממשלה שהחלה לכהן ב-2013 עלה שיעור הנשים ל-18%.

בממשלה הזמנית לא כיהנה אף אישה. האישה הראשונה שכיהנה כשרה הייתה גולדה מאיר, כשרת העבודה ומאוחר יותר כשרת החוץ. במשך 25 שנותיה הראשונות של מדינת ישראל, הייתה מאיר האישה היחידה שכיהנה כשרה. בשנת 1969 הייתה האישה הראשונה, והיחידה עד כה, שנבחרה לתפקיד ראש הממשלה.

מלבד הממשלה הזמנית, גם בממשלות שכיהנו בין השנים 1966–1969, 1974–1983, 1984–1986 ו-1988–1992 לא כיהנו נשים. בממשלת רבין השנייה כיהנו לראשונה שתי נשים – אורה נמיר ושולמית אלוני. בממשלות שרון כיהנו לראשונה שלוש נשים (בו זמנית בהרכבים שונים) – לימור לבנת, ציפי לבני, דליה איציק ויהודית נאות. בממשלה ה-33 (2013–2015) כיהנו לראשונה ארבע נשים – יעל גרמן, ציפי לבני, לימור לבנת וסופה לנדבר. בממשלה ה-34 כיהנו גם כן ארבע נשים. בממשלה ה-35, הושבעו לראשונה שמונה נשים ביום השבעת הממשלה, כשרות – בין היתר, לראשונה הושבעה שרה במשרד התחבורה והבטיחות בדרכים – השרה מירי רגב. כמו כן, בממשלה זו הושבעו לראשונה שרה חרדית – עומר ינקלביץ', ושרה ממוצא אתיופי – פנינה תמנו-שטה. בממשלה ה-36, הושבעה לראשונה שרה בעלת נכות, קארין אלהרר, ובסך הכול מכהנות בממשלה תשע נשים.

במשרדי האוצר, ביטחון הפנים, פיתוח הפריפריה, הנגב והגליל, שירותי הדת, ירושלים ומורשת לא כיהנו נשים. במשרד הביטחון כיהנה סגנית שר.

## בכנסת
שמאל|ממוזער|250px|מספר הנשים בכנסת, לפי כנסותבירוק: מספר הנשים בעת בחירתה של הכנסת באדום: מספר הנשים המרבי במהלך תקופת כהונתה של הכנסת
בחמישים שנותיה הראשונות של המדינה, מספר הנשים שנבחרו לכנסת היה יציב, ונע בין 7 (בכנסת השתים עשרה) לבין 12 (בכנסת השלישית). לכנסת השש עשרה נבחרו 17 חברות כנסת, ובשלהי כהונתה, עקב חילופי גברי, הגיע מספרן ל-21. גם לכנסת השבע עשרה נבחרו 17 נשים, ולכנסת ה-18 נבחר מספר שיא של 21 נשים, ובשנת 2011 אף הגיע ל-24. בבחירות לכנסת ה-19 נרשם שיא חדש – 27. חלק מהגידול במספרן של הנשים בכנסת נובע משריון מקומות לנשים ברשימותיהן של מפלגות שונות החל משנות ה-90, ובהן העבודה, הליכוד, מרצ והמפד"ל. בכנסת העשרים נמנו 33 חברות כנסת.

שיעור הנשים שכיהנו בכנסת ה-18, היה 19.2%. שיעור זה דומה לממוצע העולמי, אך נמוך מהמקובל במרבית מדינות המערב.

תשע נשים עמדו בראש מפלגות שנבחרו לכנסת – רחל כהן-כגן בראש רשימת ויצו בכנסת הראשונה, גולדה מאיר בראש המערך בכנסת השביעית והשמינית, שולמית אלוני בראש רצ ומרצ בין הכנסת השמינית לבין הכנסת השלוש עשרה, ציפי לבני בראש קדימה בכנסת השמונה עשרה ובראש התנועה בכנסת התשע עשרה, שלי יחימוביץ' בראש העבודה בכנסת התשע עשרה, זהבה גלאון בראש מרצ בכנסת התשע עשרה ובכנסת העשרים, תמר זנדברג בראש מרצ בכנסת העשרים, איילת שקד בראש ימינה בכנסת העשרים ושתיים ומרב מיכאלי בראש רשימת העבודה בכנסת העשרים וארבע.

שלוש הראשונות לא נדרשו להתמודד על התפקיד בבחירות מקדימות – כהן-כגן ואלוני עמדו בראש המפלגות אותן הקימו, ואילו גולדה מאיר הייתה המועמדת היחידה שהתמודדה על התפקיד במרכז המערך. לבני הייתה הראשונה שנבחרה לתפקידה בפריימריז, בשנת 2008, ואף זכתה כמפלגה במספר המנדטים הגדול ביותר בכנסת. גם יחימוביץ', גלאון ומיכאלי, שנבחרו בעקבותיה, נבחרו בבחירות מוקדמות. אורה נמיר הייתה האישה הראשונה שהתמודדה בפריימריז לראשות מפלגה, בבחירות לראשות מפלגת העבודה ב-1992. היא הגיעה למקום הרביעי.

האישה הראשונה, והיחידה עד כה, שנבחרה לכהן כיושבת ראש הכנסת היא יושבת הראש בכנסת ה-17, דליה איציק. נשים עמדו בראשות רוב ועדות הבית, למעט ועדת החוץ והביטחון, ועדת הכספים וועדת חוקה, חוק ומשפט. באופן מסורתי, עומדת אישה בראש הוועדה לקידום מעמד האישה, ואולם בשנת 2006 היה גדעון סער לגבר הראשון שנבחר לתפקיד זה.

## במערכת המשפט

## במשטרה

## במערכת הביטחון

## מנכ"ליות משרדים ממשלתיים

## ראשות רשויות מקומיות
האישה הראשונה שנבחרה לעמוד בראש רשות מקומית בישראל היא חייקה גרוסמן, שעמדה בראש המועצה האזורית געתון (כיום חלק מהמועצה האזורית מטה אשר) בין השנים 1951-1950. האישה הראשונה שנבחרה לכהן כראש עירייה היא חנה לוין, ראש עיריית ראשון לציון בין השנים 1960-1956. באותה העת, נבחרו ראשי הרשויות בידי מועצת העיר. החל משנת 1975 נבחרים ראשי הרשויות בבחירות ישירות, על ידי תושבי העיר. האישה הראשונה שנבחרה בדרך זו היא זיוה בן דרור, שנבחרה לתפקיד ראש מועצת אבן יהודה ב-1989.

נכון לינואר 2026, בראש 14 מבין 257 הרשויות המקומיות בישראל עומדות נשים:  ליאת שוחט באור יהודה, אור פירון-זומר באורנית, מירה בן ארי במועצה אזורית גן רווה, ליזי דלריצ'ה בגני תקווה, נילי אהרון בירוחם, גלית שאול במועצה אזורית עמק חפר, שלומית שיחור רייכמן במועצה אזורית עמק יזרעאל, אושרת גני גונן במועצה אזורית דרום השרון, רותם ידלין במועצה אזורית גזר, קרן גרין בקדימה-צורן, מיכל רוזנשיין בקריית אונו, דפנה רביד-רבינוביץ בשוהם, לין קפלן בתל מונד ושירי חגואל סיידון בנתניה (ממלאת מקום). 

## מנכ"ליות חברות ורשויות ממשלתיות

## תפקידים אחרים

## ראו גם
* נשים בפוליטיקה הישראלית

## קישורים חיצוניים
* נחמן גלבוע, "יותר מתמיד: נשים מתמודדות על תפקיד ראש מועצה", הזמן הירוק, 9 באוגוסט 2012

## הערות שוליים

קטגוריה:פוליטיקאיות ישראליות
קטגוריה:ישראליות לפי עיסוק
קטגוריה:רשימות אישים
*