open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
DoubleClick

**DoubleClick** היא חברת בת של גוגל המפתחת ומספקת שירותי פרסום באינטרנט. לקוחותיה כוללים חברות, משווקים ובעלי אתרים רבים המשרתים לקוחות כמיקרוסופט, קוקה-קולה, אפל, נייק וכדומה. משרדיה הראשיים של דאבל-קליק שוכנים בניו יורק, ארצות הברית.
## היסטוריה
דאבל-קליק נוסדה ב-1996 על ידי קווין אוקונור ודווייט מרימן ובשונה מחברות רבות שנוסדו בתקופתה היא שרדה את תקופת בועת הדוט קום. מייסדי החברה זיהו מוקדם את הצורך של מפרסמים למדוד את אפקטיביות הפרסום ברשת. דאבל-קליק הייתה מהחברות הראשונות בעולם שפיתחו שרתי מודעות . שרתים אלו אפשרו הטמעה של מודעות באנרים באתרים, ומדידה מדויקת של הקלקות על המודעות. יכולת טכנולוגית זו נחשבה למהפכנית בעולם הפרסום בשנות ה-90. כשנוסדה הייתה רשומה החברה בנאסד"ק בשם DCLK. היא נרכשה על ידי חברות השקעה פרטיות – "הלמן אנד פרידמן" ו-JMI Equity.

באפריל 2007 הודיעה גוגל על רכישת החברה תמורת 3.1 מיליארד דולר. עקב חשש מפגיעה בתחרות הודיעה גוגל כי דאבל-קליק תמשיך לפעול כחברה נפרדת, ולא תעביר את המידע שנצבר על לקוחותיה לידי גוגל עצמה.

מתחרותיה של גוגל, כולל יאהו, מיקרוסופט ו-AT&T, הביעו חששות שהמיזוג עלול לפגוע בתחרות בשוק הפרסום המקוון העולמי, ופנו לרשויות בארצות הברית. ומספר חברות התלוננו שהמיזוג בין גוגל ודאבל-קליק עלול לפגוע בפרטיות הצרכנים. גם רשויות הפיקוח באיחוד האירופי פתחו בחקירה, מכיוון שלהערכתם העסקה עלולה לפגוע בתחרות בשוק הפרסום המקוון.

במרץ 2008 אישרה הנציבות האירופית את העסקה.
### לאחר הרכישה
עד לרכישת "DoubleClick" גוגל התמחתה בעיקר בפרסום באמצעות חיפוש בתשלום, קישורים ממומנים במנוע החיפוש שלה, בשיטת תשלום לפי לחיצה, אם הצרכן לחץ על הקישור, המפרסם משלם. תחום זה היה אחראי ל-40% מתקציבי הפרסום ברשת אז. הרכישה הכניסה את גוגל לתחום מודעות פרסום נראות (Display Ad) ובאנרים, ולפי הערכות באותה עת לשליטה ב-70% משוק הפרסום המקוון. ל-"DoubleClick" גם הייתה טכנולוגיה שאספה מידע על הגולשים שעזר למפרסמים לפלח את הפרסמות שלהם בצורה יותר מדויקת.

בשנת 2009, קישרה גוגל בין שירותי הפרסום שלה, Google AdSense ו-Google Ads, לשירות "בורסת הפרסום" של "DoubleClick", המאפשרת למפרסמים למצוא אתרים שמתאימים לקהל היעד שלהם.

בשנת 2020, הגישו הרשויות בארצות הברית תביעה נגד גוגל בטענה כי פועלת כמונופול בשוק הפרסום המקוון, הן בצד הקנייה והן בצד המכירה של מודעות. ספקי תוכן, עיתונים ומוציאים לאור, נדרשים לחתום על חוזים שבהם נדרשים להשתמש בכלים של גוגל בלבד אם ברצונם לפרסם בפלטפורמת הפרסום שלה. בתביעה נטען, בין השאר, כי רכישת חברת דאבל-קליק ב–2008 הובילה לשינוי יסודי בדרך שבה גוגל החלה להפעיל לחץ בתור מתווכת בפרסום, כדי לקבל תשלומים מכל שלב בתהליך רכישת המודעות.
## פעילות בישראל
החל משנת 2005 יצגה את "DoubleClick" בישראל חברת "טוטאל מדיה" שבין לקוחותיה הייתה המתחרה של גוגל, MSN ישראל של חברת מיקרוסופט, ו-ynet. לאחר רכישת "DoubleClick" בידי גוגל המשיכה חברת "טוטאל מדיה" לשווק את מוצריה בישראל, וגם במדינות נוספות. ב-2015 נבחרה להשתתף בתוכנית Google Certified Publisher Partner.

## קישורים חיצוניים

* 
* בלוג רשמי של החברה 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גוגל
קטגוריה:פרסום באינטרנט
קטגוריה:רכישות בידי גוגל
קטגוריה:אלפאבית (חברה)
פארק הירדן

שמאל|ממוזער|250px|טחנת הקמח
**פארק הירדן** הוא פארק המשלב תיירות נופש ואתרים ארכאולוגים. הפארק המשתרע על שטח של 1,000 דונם שוכן מצפון לכנרת בצפון בקעת בית צידה ממזרחו של נהר הירדן ובצמוד אליו. שטח הפארק כולל גם שטחים משמורת טבע פארק הירדן. הפארק שייך לקרן קיימת לישראל ומנוהל על ידי החברה הכלכלית לישובי הגולן.

## גאוגרפיה
בשטח האתר על שלוחת בזלת המתנשאת לגובה של 25 מטר מעל שטח הפארק, נמצא האתר הארכאולוגי תל בית צידה. התל מזוהה עם ממלכת גשור המופיעה במקרא. אתר נוסף הוא חורבת א-דיכה הכולל שרידי בית כנסת מהמאה החמישית לספירה. גם בחורבת א-רפיד נמצאו שרידי בית כנסת. באתר נמצאו שרידים ארכאולוגים מתקופת הברונזה הקדומה תקופת הברזל ומימי בית שני. 

בשטח האתר קיימים שרידי טחנות קמח ושרידי אמות מים. הטחנות הופעלו בעזרת מים מהירדן שהוזרמו לטחנות באמצעות ארבע אמות המים. הטחנות היו בשימוש עד שנת 1967. אחת מאמות המים שופצה אורכה 600 מטר והיא מובילה מים מהירדן אל שתי טחנות קמח ששוחזרו באתר. בחזית טחנות המים משתרעת בריכה המשמשת כיום לתיירות נופש. גם אמת המים ששופצה משמשת במסלולי תיור וניתן ללכת לאורכה.

מקור מים נוסף בשטח הפארק הוא "עין משפע" הנובע למרגלות תל בית צידה. במרחק לא רב מהנביעה נחפרה בריכת מים רדודה אליה זורמים מי המעיין והמשמשת גם היא לתיירות נופש, מי המעיין זורמים לאחר הבריכה בפלג ונשפכים לירדן.

בשטח האתר הוכשרו מספר מסלולי הליכה  העוברים באתרים השונים, בתוך סבך הצמחייה, לאורך הירדן, לאורך ובתוך אמת המים טחנות הקמח, תל בית צידה והמעיין.

במרכז שטח הפארק משתרעת חורשת עצי אקליפטוס. הצמחייה בפארק היא ברובה צמחיית נחלים הכוללת שיחי הרדוף הנחלים,  סבך גדול של קנה מצוי, שיחי פטל קדוש, ערברבה שעירה, שנית גדולה, עצי שיזף מצוי, עץ שקמה בודד גדול מאוד, עצי תמר וצמחים נוספים.

## קישורים חיצוניים

* 
* מסלולי פארק הירדן באתר תיירות רמת הגולן
* 
* פארק הירדן: כל המסלולים והמידע שחשוב לדעת, באתר e ירוק קק״ל
* 
ימין|ממוזער|250px|אמת המים ששופצה המשמשת מסלול טיול באתר

קטגוריה:נהר הירדן
קטגוריה:הכנרת
הירדן
קטגוריה:קרן קיימת לישראל
קטגוריה:מועצה אזורית גולן
סוסוקה אונו

**סוסוקה אונו** (ביפנית: 宇野 宗佑 ; 27 באוגוסט 1922 – 19 במאי 1998) היה פוליטיקאי יפני וראש ממשלת יפן ה-75.

אונו נולד במחוז שיגה ולמד באוניברסיטת קובה. לאחר שרות צבאי בצבא היפני הקיסרי במהלך מלחמת העולם השנייה, הוא נכנס לפוליטיקה, וב-1960 קיבל מושב בבית הנבחרים של יפן, לאחר שהצטרף למפלגה הליברלית-דמוקרטית.

אונו התמנה לתפקיד סגן השר לסחר בינלאומי ולתעשייה, טקאו מיקי, ב-1966, וב-1974 התמנה לתפקיד שר ההגנה בממשלתו של קקואיי טנאקה. שנתיים לאחר מכן, בממשלתו של טקאו פוקודה, שימש אונו המזכיר הכללי של הסוכנות למדע וטכנולוגיה. ב-1979 קיבל אונו את תפקיד המזכיר הכללי של הממשלה, בכהונתו השנייה של מסיושי אוהירה, וב-1982 הפך למזכיר הכללי של המפלגה הליברלית-דמוקרטית. ב-1987 התמנה אונו לתפקיד שר החוץ בממשלתו של טקשיטה.

אונו התמנה לראשות הממשלה ב-3 ביוני 1989, לאחר שקודמו בתפקיד, נובורו טקשיטה, נאלץ להתפטר מתפקידו בעקבות מעורבותו בשערוריית Recruit. בבחירות מקדימות נבחר אונו לנשיאות המפלגה, וזאת מכיוון שלא היה מעורב בשערורייה, והיה לנשיא המפלגה הראשון שלא עמד בראש סיעה כלשהי. אחת מפעולותיו הבולטות בתור ראש ממשלה הייתה החלת מס הקנייה הראשון ביפן, מהלך שגרר מחאה ציבורית רחבה, שהגיעה לשיאה באובדן מספר מושבים בבית היועצים של יפן לטובת המפלגה הסוציאליסטית של יפן. שערוריית Recruit, מס הקנייה החדש ומעורבותו של אונו עצמו בשערוריית מין היו הסיבות העיקריות להידרדרות זו. יום לאחר הבחירות הודיע אונו על התפטרותו, וטושיקי קאיפו החליפו בתפקיד נשיא המפלגה הליברלית-דמוקרטית ובתפקיד ראש הממשלה. תקופת כהונתו של אונו נמשכה 69 ימים והיא הרביעית הקצרה ביותר בהיסטוריה הפוליטית של יפן.

אונו נותר במפלגה בתור יועץ, ושמר על מושבו בבית הנבחרים על 1996, אז החליט לפרוש מהחיים הפוליטיים. הוא נפטר ב-19 במאי 1998 בבית החולים בעיר מוריאמה שבמחוזו מסרטן הריאה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:ראשי ממשלת יפן
קטגוריה:שרי החוץ של יפן
קטגוריה:שרי ההגנה של יפן
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1922
קטגוריה:יפנים שנפטרו ב-1998
למה צחקה מיכל

"**למה צחקה מיכל**" הוא פזמון שכתבה והלחינה נעמי שמר ובוצע על ידי להקת "הגשש החיוור".

## רקע מקראי
הפזמון מתבסס על המסופר בספר שמואל ב' אודות דוד בהעלותו את ארון הברית לירושלים לאחר אחת ממלחמותיו. דוד מעלה את הארון ורוקד לפניו, למורת רוחה של מיכל בת שאול, רעייתו, שהתנהגות זו נראתה בעיניה כהתנהגות שאינה מכובדת למלך:

דוד דחה את ביקורתה של מיכל:

## רקע אקטואלי
[שמאל|ממוזער|250px|[מיכל בת שאול צופה מחלון ביתה בדוד רוקד לפני ארון הברית, ציור מעשה ידי פרנצ'סקו סאלוויאטי משנת 1552 – 1554.]]
[שמאל|ממוזער|250px|מיכל בת שאול צופה מהחלון בדוד. ציור מעשה ידי [ג'יימס טיסו משנת 1896 לערך.]]
השיר "מים לדוד המלך" הושר על ידי להקת "הגשש החיוור" בפסטיבל הזמר כשחבריה לבושים במעין טוניקות. בעת ביצוע הפזמון החוזר הניפו חברי הלהקה את ידיהם, ועקב כך בצבצו תחתוניהם. היו שצחקו מהופעה זו, אך היו לא מעט שביקרו הופעה זו כבלתי-ראויה.
יצחק שמעוני, שהיה מנחה הערב בו הופיעה הלהקה עם החצאיות, אמר ש"השיר עומד לשיפוט ולא הביצוע".

## הפזמון "למה צחקה מיכל"
את הפזמון "למה צחקה מיכל" כתבה נעמי שמר כמענה למבקרי ההופעה של הגשש החיוור, כשהיא שמה את ביקורתם בפיה של מיכל:

האפוד המוזכר בפזמון נצמד ללשון המקרא, אך מרמז לטוניקות שלבשו הגששים.

הבית האחרון של השיר נפרד מהנושא התנ"כי, והוא תשובה ישירה של להקת הגשש החיוור למבקריה:

## קישורים חיצוניים
* ["למה צחקה מיכל" דף שיר, באתר הספרייה הלאומית

* אורי הייטנר, למה צחקה מיכל / נעמי שמר (הגשש החיוור), באתר ישרא-בלוג

קטגוריה:שירי שנות ה-1970
קטגוריה:שירי הגשש החיוור
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי נעמי שמר
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי נעמי שמר
קטגוריה:שירים המבוססים על התנ"ך
קטגוריה:נשות דוד
אלבר לונד

[שמאל|ממוזער|250px|סדרת צילומי תזוזה של לונד, המתארים התקף [היסטריה נשית|היסטריה של מטופלת בבית החולים פיטייה סלפטרייר, 1885]]
[שמאל|ממוזער|250px|מצלמת תריסר העדשות של אלבר לונד, 1893. מתוך ספרו של [אטיין ז'ול מארה|מארה]]
**אלבר לונד** (בצרפתית: **Albert Londe**; 26 בנובמבר 1858 – 1917) היה צלם רפואה חשוב וחוקר רפואה צרפתי. הוא עסק גם בצילום כרונופוטוגרפי, שהשפיע על המחקר הרפואי והפיזיולוגי ובצילום רנטגן. 

לונד זכור בעיקר בזכות עבודתו כמנהל מחלקת הצילום של בית החולים פיטייה סלפטרייר בפריז, צרפת בשנות ה-80 של המאה ה-19. במהלך שני העשורים בהם כיהן בתפקיד, הפך לונד לצלם המדעי והרפואי המשפיע ביותר. בשנת 1878 נשכר לעבוד כצלם רפואה בידי ז'אן-מרטן שארקו, נוירולוג ידוע ומנהל בית החולים סלפטרייר. שארקו הפך בתקופה זו את הסלפטרייר מבית מחסה לפרוצות ולוקים בהפרעות נפשיות לבית חולים פסיכיאטרי מודרני, והקים לראשונה בעולם מחלקת צילום ייעודית בתוך בית החולים. וב-1882 המציא לונד שיטה לתעד את ההתפתחות והשינויים הפיזיים והשריריים שחווה מטופל בזמן התקף אפילפטי; את השיטה פיתח באמצעות צילום כרונופוטוגרפי (כרונופוטוגרפיה הנה סוג צילום שמקפיא ומפרק תנועות למקטעים. חלוצי התחום היו אטיין ז'ול מארה ואדוארד מויברידג'. לונד הכיר את עבודתם ואף היה עוזרו של מארה במחקרי הפיזיולוגיה שלו) דרך שכלול של מצלמת בעלת תשע עדשות ומטרונום שהיה אחראי לדיוק של סגירת התריס בתזמון נכון. כמה שנים לאחר מכן המציא מצלמה עם 12 עדשות לצילום כרונופוטגרפי.

לונד ראה קשר בלתי נפרד בין הצילום לפיתוח המדע, וטען כי "לוחית הצילום היא רשתית העין האמיתית של המדען". הוא האמין כי הצילום משלים את האבחנה הרפואית של המטופל, בעיקר כאשר תסמיניו מתבטאים באופן פיזי, מכיוון שבצילום ניתן לתפוס את התנועה כפי שהעין האנושית אינה יכולה לתפוס. מעבר לכך טען לונד כי בעזרת הצילום ניתן לראות לא רק את ההווה, אלא אף לגלות את הנולד, על ידי תפיסת התנועה בצילום, ועל כן זוהי תרומה הכרחית לאבחון רפואי.

שיטת הצילום של לונד שימשה בעיקר לניסויים רפואיים, אך מאחר שהייתה מצלמה ניידת, לונד השתמש בה לתחקירים נוספים. הוא צילם סוס בתנועה, עוד מגוון רחב של חיות בתזוזה ואפילו בחן את תנועת הגלים בים. שיתף פעולה עם אטיין ז'ול מארה (מדען צרפתי, פיזיולוג וחוקר צילום רפואי כמו לונד) ויחד ערכו מחקרי תנועה נוספים.

## ספריו
* ב-1893 הוציא לונד את ספרו הראשון על צילום רפואה הנקרא "הצילום הרפואי: שימושיו במדעי הרפואה ובפיזיולוגיה" (*La photographie médicale: Application aux sciences médicales et physiologiques*). 
* ב-1898 פרסם את ספרו השני, "מסע מעשית על הרדיוגרפיה והרדיוסקופ: טכניקה ויישומים רפואיים" (*Traité pratique de radiographie et de radioscope: technique et applications médicales*).

## לקריאה נוספת

*Invention of Hysteria Charcot and the Photographic Iconography of the Salpetriere / by Georges Didi-Huberman


## קישורים חיצוניים

* אלבר לונד, באתר Who's Who of Victorian Cinema
* אלבר לונד, באתר History of Cinematography

קטגוריה:צלמים צרפתים
קטגוריה:חלוצי הצילום
קטגוריה:טכנולוגיה רפואית
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1858
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1917
טושיקי קאיפו

**טושיקי קאיפו** (ביפנית: **海部 俊樹**; 2 בינואר 1931 – 9 בינואר 2022) היה פוליטיקאי יפני וראש ממשלת יפן ה-76 וה-77.

## ביוגרפיה
קאיפו נולד בנגויה ולמד באוניברסיטת ואסדה. הוא נכנס לבית הנבחרים של יפן ב-1960 מטעם המפלגה הליברלית-דמוקרטית, וישב שם במשך 16 כהונות רצופות שנמשכו 49 שנים. הוא היה שר החינוך של יפן לפני שהחליף את נובורו טקשיטה ואת סוסוקה אונו בנשיאות המפלגה, לאחר התפטרותם של השניים. הוא התמנה לראשות הממשלה ב-10 באוגוסט 1989, אך סיעתו הייתה חלשה מדי על מנת לקדם את הרפורמות שרצה להעביר, ושערוריות שונות הפריעו להתנהלות הממשלה. הוא נאלץ להתפטר מתפקידו בפברואר 1991, וקיאיצ'י מיזאווה החליפו.

קאיפו עזב את המפלגה הליברלית-דמוקרטית ב-1994, והקים את מפלגת האופק החדשה (新進党), אך חזר למפלגה הליברלית-דמוקרטית ב-2003. בבחירות הכלליות של 2009 איבד קאיפו את מושבו בבית הנבחרים כנציג מחוז אאיצ'י לטובת נציג המפלגה הדמוקרטית מיצונארי אוקמוטו. בעת הפסדו היה קאיפו החבר הוותיק ביותר בבית הנבחרים של יפן, והיה לראש הממשלה לשעבר הראשון שמאבד את מושבו בבית הנבחרים מאז 1963.

נפטר ב-9 בינואר 2022.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ואסדה
קטגוריה:ראשי ממשלת יפן
קטגוריה:מעוטרי מסדר השמש העולה
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1931
קטגוריה:יפנים שנפטרו ב-2022
STS-60

**STS-60** הייתה המשימה ה-18 של מעבורת החלל דיסקברי, והראשונה בתוכנית מיר ומעבורות החלל, שנשאה בין היתר את סרגיי קריקאליוב, הקוסמונאוט הרוסי הראשון שטס במעבורת חלל. המשימה שוגרה מ-LC-39A, מרכז החלל קנדי, ב-3 בפברואר 1994. המשימה נשאה עימה את ניסוי ה-Wake Shield Facility  ויחידת מעבדה של ספייסהאב (SPACEHAB) . במהלך המשימה בוצעה שיחת וידאו בין צוות המעבורת לצוות ששהה באותה עת בתחנת החלל מיר. 

## צוות
* **מפקד המשימה** - צ'ארלס בולדן
* **טייס** - קנת' רייטלר
* **מומחה משימה 1** - ג'אן דייוויס
* **מומחה משימה 2** - רונלד סגה
* **מומחה משימה 3** - פרנקלין צ'אנג-דיאז
* **מומחה משימה 4** - סרגיי קריקאליוב ()

## נתוני משימה
השיגור בוצע ב-3 בפברואר 1994 מכן שיגור 39A במרכז החלל קנדי.

ביום ראשון של המשימה הופעלה מערכת SPACEHAB שהייתה מיועדת לביצוע מספר ניסויים בתחום ייצור תרופות וביוטכנולוגיה. 

שחרור Wake Shield Facility לגידול גבישים היה מיועד ל-5 בפברואר אך נדחה. לאחר מספר ניסיונות נוספות הוחלט להשאיר את המתקן על קצא קנדארם. ב-7 בפברואר נמשך שימוש במערכת SPACEHAB. ב-8 בפברואר נערכה שיחת רדיו ווידאו עם צוות תחנת החלל מיר.

בהמשך הטיסה בוצעו מחקרים נוספים בהתאם לתוכנית. ב-9 בפברואר הוצב במסלול לוויין BREMSAT שנבנה באוניברסיטת ברמן.

המעבורת נחתה ב-11 בפברואר במסלול נחיתה מס' 15 במרכז החלל קנדי.

## ראו גם
* תוכנית מיר ומעבורות החלל
* משימות מעבורות החלל

## קישורים חיצוניים

* המשימה באתר נאס"א
* תיאור המשימה
* דיווח לעיתונות
* סרטון על המשימה

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
STS-060
קטגוריה:1994 בארצות הברית
מים לדוד המלך

[שמאל|ממוזער|250px|באר מים ליד בית לחם, [תחריט מעשה ידי פיליפ וולף משנת 1862]]
"**מים לדוד המלך**" הוא פזמון שכתב והלחין עקיבא נוף לקראת פסטיבל הזמר והפזמון 1970, ושרה להקת "הגשש החיוור". השיר לא נכלל בין שלושת השירים הזוכים, אך הוא הפך לאחד השירים המוכרים ביותר של הלהקה. הפזמון, שתוכנו מבוסס על מעשה בתנ"ך, מתאר כיצד שלושה מגיבורי דוד פשטו לעורף האויב על מנת להביא מים לדוד.

שמו של הפזמון נבחר לשמו של התקליט העשירי של להקת הגשש החיוור.

## הסיפור המקראי
הסיפור המקראי שהוא הבסיס לפזמון מופיע ב, הפלשתים שלטו בבית לחם. דוד התאווה למים מבור המים שבבית לחם, עיר הולדתו, וביטא את רצונו בקול. יש המפרשים זאת עקב החום ששרר, יש המפרשים זאת עקב כך שהמים שהיו באמתחתו לא היו ראויים לשתייה ויש המפרשים זאת מפני שרצה מים צלולים מעיר הולדתו:

בעקבות זאת, שלושה מגיבורי דוד יצאו לבית לחם להביא מים לדוד.

דוד, שהתחרט על שסיכן את חייליו בשבילו, לא הסכים לשתות את המים וניסך אותם לה'.

## מבנה הפזמון
הפזמון מרחיב את הסיפור המקראי הקצר למיתוס גבורה, פרי רוחו של מחבר הפזמון. הפזמון כולל שלושה בתים בני ארבע שורות כל אחד, בחריזה צמודה (א א ב ב). לאחר כל בית מופיע פזמון חוזר, שמילותיו נתנו לשיר את שמו:

כל אחד מגיבורי הסיפור המקראי מקבל חשיפה בשיר. הגיבור הראשון מתאר כיצד מוטט הר שעמד בדרכו, השני טען כי עצר נהר באמירה והשלישי לא אומר דבר, אלא נושא על גבו את הבאר כולה ממחנה פלשתים לדוד המלך.
לקראת סוף השיר, בקטע המסיים את הפזמון, המהווה פרודיה על השיר הרוסי "קלינקה", ניתן לשמוע את שייקה בתפקיד דוד המלך אומר לשלושת הגיבורים "אמרתי וודקה".

## תלבושתם של חברי הלהקה
[ממוסגר|שמאל|להקת הגשש החיוור מבצעת את הפזמון "מים לדוד המלך", כפי ששודר ב[הטלוויזיה הישראלית|טלוויזיה הישראלית]]
השיר התפרסם בין השאר הודות להופעתם של חברי להקת הגשש החיוור, שהיו לבושים במעין טוניקות. הללו נלקחו מההצגה "ליסיסטרטה", שהופקה בתיאטרון הקאמרי באותו זמן; לדברי ישראל פוליאקוב, בחירה זו נעשתה מתוך מחשבה שבכך תבוטל הופעתם בפסטיבל, שכן השלושה חשבו שרצינותו של אירוע זה אינה עולה בקנה אחד עם אופייה הקומי של השלישייה. בעת ביצוע הפזמון החוזר הניפו חברי הלהקה את ידיהם, ועקב כך בצבצו תחתוניהם. הדעות לגבי ההופעה היו חלוקות - חלק מהצופים תמכו בהופעה המפתיעה, וחלק ראו בה לא-ראויה. יצחק שמעוני, שהיה מנחה הערב בו הופיעה הלהקה עם החצאיות, אמר לקהל לשפוט את השיר בלבד ולא את ביצועו; פוליאקוב סבר כי בעוד במהלך ההופעה הקהל צחק בהתלהבות, הערה זו ציננה את התלהבותו מהשיר באופן בלתי הוגן. עד היום ההופעה הזו הפכה לשם נרדף לפזמון, ומזוהה איתו אף יותר מהמילים.

מסופר שכאשר ראש הממשלה, גולדה מאיר, צפתה בהופעתם, ביצעו השלושה את השיר בלי הטוניקות, שכן המארגנים סברו שזה לא יהיה מכובד להופיע כך. לאחר ההופעה הביעה גולדה את התפעלותה מהם, רק שאלה: "אבל למה לא הופעתם עם החצאיות?".

כביקורת לאלו שביקרו את ההופעה עם הטוניקות והעיבוד ההיתולי, כתבה נעמי שמר את הפזמון "למה צחקה מיכל" על הלעג שהביעה מיכל כלפי דוד כשרקד לפני ארון הקודש בעלותו ירושלימה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי 1970
קטגוריה:שירי הגשש החיוור
קטגוריה:שירי פסטיבל הזמר והפזמון 1970
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים המבוססים על התנ"ך
קטגוריה:דוד בתרבות
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי עקיבא נוף
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי עקיבא נוף
קיאיצ'י מיזאווה

**קיאיצ'י מיזאווה** (ביפנית: 宮澤 喜一 ; 8 באוקטובר 1919 - 28 ביוני 2007) היה פוליטיקאי יפני וראש ממשלת יפן ה-78.

## ראשית חייו וקריירה פוליטית
מיזאווה נולד בעיר פוקויאמה שבמחוז הירושימה, ולמד משפטים באוניברסיטת טוקיו. הוא הצטרף למשרד האוצר ב-1942 ונכנס לבית היועצים של יפן ב-1953, שם נותר עד שעבר לבית הנבחרים ב-1967.

מיזאווה מילא מספר תפקידים פוליטיים, בהם השר לסחר בינלאומי ולתעשייה (1971-1970), שר החוץ (1976-1974), מנהל הסוכנות לתכנון אנרגיה (1978-1977) והמזכיר הכללי לממשלה (1986-1984). הוא התמנה לתפקיד שר האוצר בממשלתו של נובורו טקשיטה ב-1987, אך נאלץ להתפטר בעקבות מעורבותו בשערוריית Recruit.

## ראש הממשלה
מיזאווה התמנה לראשות הממשלה ב-5 בנובמבר 1991, וזכה לחשיפה עולמית קצרה לאחר שנשיא ארצות הברית ג'ורג' הרברט ווקר בוש הקיא עליו והתעלף במהלך ארוחת ערב שארגן ב-8 בינואר 1992. מיזאווה אף הציג תוכנית רפורמה כלכלית, שנועדה לסייע לבעיות הכלכליות שהחלו להתעורר ביפן באותה עת. בנוסף, ממשלתו העבירה חוק שאפשר ליפן לשלוח חיילים למשימות שמירה על השלום ברחבי העולם, וחתמה על הסכם סחר עם ארצות הברית.

ב-1993 העביר הדיאט של יפן הצעת אי אמון במיזאווה, ובבחירות שהתקיימו לאחר מכן איבדה המפלגה הליברלית-דמוקרטית את הרוב בבית הנבחרים. בעקבות ההפסד התפטר מיזאווה מתפקידו.

## לאחר ראשות הממשלה
לאחר שהיה מהדמויות הבולטות בוועד השלישייה מהקמתו, התמנה מיזאווה לנציג היפני בוועד בשלהי 1993, והחזיק בתפקיד עד 1997. לאחר מכן שב מיזאווה לפוליטיקה, ואף שימש שר האוצר מ-1998 עד 2001 בממשלותיהם של קייזו אובוצ'י ושל יושירו מורי. הוא פרש מהחיים הפוליטיים ב-2003.

מיזאווה נפטר בנסיבות טבעיות בביתו שבטוקיו, ב-28 ביוני 2007.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:ראשי ממשלת יפן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טוקיו
קטגוריה:שרי האוצר של יפן
קטגוריה:שרי החוץ של יפן
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1919
קטגוריה:נפטרים ב-2007
ציון אלגרבלי

שמאל|ממוזער|250px|הרב ציון אלגרבלי בעת מינויו כחבר בית הדין הגדול
הרב **ציון אלגרבלי** (נולד בג' בשבט תש"ו, 5 בינואר 1946) הוא דיין, חבר בית הדין הרבני הגדול לשעבר.

## ביוגרפיה
נולד במקנס שבמרוקו לרחמים ומרים אלגרבלי. למד בישיבת "כתר תורה" לימודים תורניים לצד מקצועות כלליים, ומשם עבר לישיבת "עץ החיים" בטנג'יר. בשנת 1966 עלה לישראל. משפחתו התגוררה בשכונת שמואל הנביא בירושלים.

עם עלייתו לארץ החל ללמוד בישיבת חברון ולאחריה רבנות ודיינות במכון הרי פישל לדרישת התלמוד ומשפט התורה. בגיל 28 השלים את לימודי הדיינות. כיהן כדיין בבית הדין הרבני בבאר שבע ולאחר מכן כדיין והחל מתשנ"ב (1992) כאב"ד בבית הדין באשדוד, שם התמחה בתיקי עגונות מברית המועצות ובפתרון בעיות ייחודיות לעולים מאתיופיה. 

בשנת 1998 מונה לדיין בבית הדין בירושלים, ובשנת 2004 מונה לתפקיד ראש אבות בתי הדין הרבניים בירושלים. שימש כיו"ר בית הדין לעגונות וליוחסין, והיה אחראי על תיקי אימוץ וכשרות ילדים. 

באוגוסט 2007 נבחר לחבר בית הדין הרבני הגדול בירושלים.

בפברואר 2016 פרש לגמלאות, לאחר 36 שנות כהונה כדיין.

## פסיקותיו
הרב אלגרבלי נחשב למתון בפסיקותיו. מספר פעמים היה בדעת מיעוט בפסקי דין העוסקים בסוגיות של מעמד אישי, ובכלל זה ענייני מעוכבות גט, עגונות, גיטין פסולים, ממזרים וספק יהודים. התפרסם בשאיפתו לזרז ככל האפשר את כתיבת פסקי דין, על מנת למנוע מהמתדיינים עינוי דין.

בפסק דין מ-2009 שבו ערערו הרב אברהם שרמן והרב חגי איזירר על כשרות הגיור שנעשה לחומרא על ידי הרבנות הראשית, נמנע הרב אלגרבלי מלהביע עמדה, בין היתר כיוון שלא זו הייתה הסוגיה שבגינה הגיעו המתדיינים לכתחילה לפתחו של בית הדין. מאוחר יותר נטען כי בית הדין פרסם את הכרעת הדין האמורה, על אף שהרב אלגרבלי סירב לחתום על הכרעה זו – דבר האמור לעכבה. בעקבות האירוע, פנה ד"ר אביעד הכהן לרב הראשי לישראל שלמה משה עמאר, והוּצא פסק דין מתוקן.

בפסק דין תקדימי שנתן ב-2008 קבע הרב אלגרבלי כי תביעה נזיקית שהגישה אישה בגין סרבנות גט גורמת לכך שהגט שייתן הבעל, לנוכח התביעה הנזיקית, ייחשב לגט מעושה, כיוון שלא ניתן ברצונו האמיתי של הבעל.

## משפחתו
הרב אלגרבלי נשוי לאסתר לבית בהר, ולו שבעה ילדים. מתגורר בירושלים. אחיו הוא חבר הכנסת לשעבר מרדכי אלגרבלי.

## קישורים חיצוניים
* פסקי דין של הרב ציון אלגרבלי בכהנו כחבר בית הדין הגדול, אתר דעת
* פסקי דין של הרב ציון אלגרבלי בכהנו כאב"ד בבית הדין האזורי בירושלים, אתר דעת
*  כללי פסיקה בכפיית גט - שיעור מפי הרב ציון אלגרבלי, מתוך אתר ישיבה
* הרב ציון אלגרבלי באתר יד הרב הרצוג
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:דייני בית הדין הרבני הגדול
קטגוריה:ירושלים: רבנים
קטגוריה:רבנים מרוקאים ישראלים
קטגוריה:בוגרי ישיבת חברון כנסת ישראל
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:אבות בית הדין הרבני באשדוד
קטגוריה:בוגרי מכון אריאל
קטגוריה:שמואל הנביא (שכונה): אישים
קטגוריה:ישראלים ילידי מרוקו
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
אנחנו שרים לך

[שמאל|ממוזער|150 פיקסלים|יעקב אורלנד לבוש מדים, בקפה מאור בתל אביב, קיץ [1948]] 
**אֲנַחְנוּ שָׁרִים לָךְ** הוא שיר מאת המשורר יעקב אורלנד שנכתב בשנות ה-30. הוא הולחן בלחן עממי, ועל ידי המלחין דוד זהבי. השיר המחורז כולל ארבעה בתים. השיר זכה לפופולריות ואהדה ביישוב וגם לאחר הקמת המדינה. זכה לביצועים רבים במאה ה-20 וה-21. נהגו לשיר אותו בהתכנסויות ובאירועים חגיגיים, בדרך כלל במקהלה.

נושא השיר הוא בניין החברה היהודית בארץ ישראל ברוח ערכי הציונות ותנועת העבודה, כדי שתהא, במילותיו של המשורר: "מוֹלֶדֶת עָמָל וְשָׁלוֹם". ערכה של ארץ ישראל, וזכרה נשמר באומה במשך דורות רבים, וגם חיי היומיום העכשוויים בה מודגשים בשיר ומנוגדים אל החיים בגולה, במילים: "בָּרַחְנוּ מִנֶּכֶר בְּעֹנִי, בִּבְלִי מַה. / שָׁמַרְנוּ תִּפְאֶרֶת רַק לָךְ".

המשורר ממשיך את המקובל בשירה העברית לדורותיה, כאשר הוא מדמה בשירו את ארץ ישראל לדמות אישה אהובה, לאם. האני השר, בגוף ראשון רבים, מתאר נס שורה של ערכים כדי להלל את ארצו:

*בבית הראשון, העבודה והעמל כערכים חיוניים לכינון חברה חזקה: "אֲנַחְנוּ שָׁרִים לָךְ, מוֹלֶדֶת וָאִמָּא, / אֶת שִׁיר הַשִּׁירִים לֶעָמָל". 

*בבית השני, הנאמנות והמסירות לכברת ארץ, ובלעדיותה בתודעה: "אֲנַחְנוּ בָּנִים רַק לְאִמָּא, לְאִמָּא. / אֲנַחְנוּ כֻּלָּנוּ שֶׁלָּךְ". 

*בבית השלישי, התקווה לבניין מערכי חיים: "אֲנַחְנוּ רוֹצִים לֶאֱהֹב אוֹתָךְ, אִמָּא. / אֲנַחְנוּ רוֹצִים בָּךְ לִחְיוֹת".
בשנת תרצ"ח-1938 כתב בנימין זרעוני גרסה למילות השיר בלחנו של זהבי, שתכניה היו גם כן ציונות ובניין היישוב היהודי בארץ ישראל.

## קישורים חיצוניים

* נגה אשד וקהל שרים, 
* 
* ביצוע של השיר אנחנו שרים לך בלקט ששמענו פעם" באתר המוזיקה של הספרייה הלאומית

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי יעקב אורלנד
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי דוד זהבי
קטגוריה:שירי שנות ה-1930
קטגוריה:שירים על ארץ ישראל
קטגוריה:שירי ההתיישבות העובדת
דיוויזיית הפאנצרגרנדיר אס אס נורדלנד

**דיוויזיית פאנצרגרנדיר אס אס ה-11 "נורדלנד"** (בגרמנית: 11.SS-Freiwilligen-Panzergrenadier-Division) הייתה דיוויזיית פאנצרגרנדיר (חיל רגלים ממוכן) של ואפן אס אס, כחלק מצבא גרמניה הנאצית במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה הורכבה ממתנדבים ומגויסים מקרב המדינות שנכבשו על ידי גרמניה במהלך המלחמה, ולחמה בקרבות שונים בחזית המזרחית, ובכלל זה בקרב על ברלין.

חילי הדיוויזיה ביצעו פשעי מלחמה, בין השאר השאר סטפּאן פריצ'יץ' (Stjepan Peričić) מפקדהּ של החטיבה הקרואטית ההררית דיווח על הוצאתם להורג של מאה אנשים חלקם אזרחים וחלקם פרטיזנים בעת הלחימה בקרואטיה.

## היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-1 במאי 1943, ולמפקדה מונה פריץ פון שולץ. בתחילה הייתה אמורה הדיוויזיה לכלול מתנדבים ממדינות הצפון, בעיקר מדינות סקנדינביה, אך בהמשך שירתו או סופחו לדיוויזיה חיילים ממספר רב של מדינות.

בספטמבר 1943 נשלחה הדיוויזיה לקרואטיה, שם פעלה כחלק מארמיית הפאנצר השנייה, ובדצמבר אותה שנה הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם לחמה בגזרה הצפונית. בפברואר 1945 הועברה הדיוויזיה לפומרניה, שם לחמה כחלק מקורפוס הפאנצר אס אס השלישי, ולאחר מכן לחמה הדיוויזיה בצורה יוצאת מן הכלל בקרב על ברלין. בסוף הלחימה, רוב חיילי הדיוויזיה נלחמו עד המוות, המעט שנותרו בחיים לאחר הפסקת האש נשלחו לשבי ונשפטו כמשתפי פעולה עם השלטון הנאצי, חלקם הגדול אף הוצא להורג.

## מפקדים
* פריץ פון שולץ (1 במאי 1943 - 27 ביולי 1944)
* יואכים ציגלר (27 ביולי 1945 - 25 באפריל 1945)
* גוסטב קרוקנברג (25 באפריל 1945 - 8 במאי 1945)

## קישורים חיצוניים

* דיוויזיית הפאנצרגרנדיר אס אס ה-11 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)

## הערות שוליים

קטגוריה:זירת מזרח אירופה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:יחידות חיל רגלים ממוכן
קטגוריה:דיוויזיות מתנדבים זרות בוואפן אס אס
אור פרא

**אור פרא** הוא כותר ספר שיריה של המשוררת יונה וולך, אשר ראה אור בהוצאת "איכות" בשנת 1983.
נושאי האסופה הם המבט על העצמי, על חוויות הנפש והגוף, תוך שהיא משוחחת, כמו בשיריה הקודמים, הן עם המורשת היהודית לדורותיה, והן עם רוח הספרות, ההגות והמוזיקה החדשה שנוצרה מאז שנות השישים במערב. רוב שירי האסופה מהם הולחנו, והביטויים שטבעה בהם וולך, התקבלו ומצוטטים בתרבות העברית וישראלית.

שירי האסופה התאפיינו בביטוי נוקב ונועז חסר תקדים ביחס למקובל באותם ימים בחברה הישראלית, על יחסי קרבה בממדי החיים השונים, עם ההורה האב, עם בן הזוג ועל האל. בתקבולות כשלעצמן המשיכה וולך, תפיסות עולם מסורתיות ביהדות; אבל הרחיקה לכת הפרה את המוקבל והמוסכם, במספר מבעים, שחלק מהם קשרו הנאה מינית עם תפיסת האל או בהתנהגות עם תשמישי קדושה, שהוכנו לקיום מצוות, בשיר תפילין.

השיר עורר מחאה נרחבת, בשל מה שנתפס כחילול הקודש. הסערה הציבורית כללה תגובות נזעמות של קוראים, לרבות שורה של מכתבי איום. המשוררת החרדית זלדה, שהייתה כותבת קבועה ב"עתון 77" וידידה קרובה של וולך, חשה פגועה מהשיר וניתקה את יחסיהן. וסגנית שר החינוך והתרבות, מרים גלזר-תעסה יצאה במילים חריפות כנגד וולך.
עבודתו של הצלם מיכה קירשנר בשם "דיוקן יונה וולך", שכללה תצלום של גבר עירום עם תפילין לצדה של המשוררת, לבושה שחורים, כשעל ראשה כובע אדום, יושבת על שרפרף אדום, ועיניה עצומות, כתיאור אומנותי לשיר, הכעיסה רבים, ונפסלה להצגה בתערוכה במוזיאון רמת גן, בשנת 2002.
## שירים בקובץ

## קישורים חיצוניים

* 
* , עמ' 122
* יעל גילעת, "וארשתיך לי" – תשמישי קדושה כדימויים גופניים וארוטיים ביצירותיהם של אמנים יהודים ישראלים ואמריקאים , **כנס מותר** תשס"ד – חפצים ומשמעויות באמנות, הפקולטה לאמנויות,  אוניברסיטת תל אביב,  מרץ 2004 – (באתר מכללת אורנים )
* נוגה פנאי, בעקבות יונה וולך – הרהורים ורשמים מערב לא קונבצניולי (על "אם אתה רוצה מקום רע"), באתר 1909
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ספרי 1983
קטגוריה:כתבי יונה וולך
קטגוריה:ספרי שירה בעברית
מרתה שארפ

**מרתה אינגהאם דיקי שארפ-קוגן** (באנגלית: **Martha Ingham Dickie Sharp-Cogan**; 25 באפריל 1905 – 6 בדצמבר 1999) הייתה חסידת אומות העולם, אזרחית ארצות הברית.

## בתקופת מלחמת העולם השנייה
בשנת 1939, ערב פלישת גרמניה הנאצית לצ'כוסלובקיה, הגיעה מרתה שארפ לצ'כוסלובקיה ועד אוגוסט 1939 סייעה עם בעלה וייטסטיל שארפ למספר יהודים לצאת מצ'כוסלובקיה. ב-1940 הגיעה מרתה עם בעלה לאזור וישי בצרפת, וסייעו ליהודים רבים, בהם אינטלקטואלים, סופרים ואנשי רוח, לברוח לספרד. בין היהודים שהצילו היו הסופר ליון פויכטוונגר שהוברח למרסיי ומשם, בזהות בדויה, לספרד. מרתה שארפ הצליחה להעביר את פויכטוונגר אל מעבר לגבול על ידי שיחוד שומרי הגבול הספרדים בסיגריות. מספרד הגיע פויכטוונגר לארצות הברית באוניה.

לאחר הצלתו של פויכטוונגר שבה מרתה שארפ לצרפת וסייעה לתשעה ילדים יהודים מווישי – ביניהן אמלי, אוולין ומריאן דיאמנט וכן אווה-אסתר פייגל – לקבל ויזות לארצות הברית.

## לאחר המלחמה
לאחר המלחמה סייעה מרתה שארפ בגיוס כספים לארגון "הדסה" וסייעה לילדים יהודים לעלות לארץ במסגרת עליית הנוער. במסגרת מאמצים אלו גם נסעה למרוקו ועיראק על מנת לאפשר ליהודים לצאת לישראל.

ב-2005 החליט יד ושם להעניק את אות חסידי אומות העולם לבני הזוג שארפ המנוחים.

## קישורים חיצוניים

* מידע על מרתה שארפ ובעלה, וייטסטיל שארפ, באתר יד ושם

קטגוריה:אמריקאים ילידי רוד איילנד
קטגוריה:פרובידנס: אישים
קטגוריה:אמריקאיות חסידות אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: צרפת
קטגוריה:מצילים בשואה: צ'כוסלובקיה
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1905
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1905
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1999
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1999
מוריהירו הוסוקאווה

**מוריהירו הוסוקאווה** (ביפנית: **細川 護煕**; נולד ב-14 בינואר 1938) הוא פוליטיקאי יפני וראש ממשלת יפן ה-79. הוא עמד בראש הקואליציה הראשונה בה לא הייתה חברה המפלגה הליברלית-דמוקרטית מאז 1955.

## ראשית חייו
הוסוקאווה נולד בטוקיו, בנו הבכור של המרקיז מוריסאדה הוסוקאווה, ונכדו של ראש ממשלת יפן לשעבר, פומימרו קונואה. כזכות מולדת, ירש הוסוקאווה עם לידתו את תואר הקזוקו של אביו, אך איבד אותו ב-1947, לאחר שרשויות הכיבוש האמריקאיות ביטלו את המוסד.

הוא סיים את לימודי המשפטים באוניברסיטת סופיה ב-1961, ולאחר שעבד מספר שנים כעיתונאי בעיתון אסאהי שינבון, קיבל הוסוקאווה מושב בבית היועצים של יפן כחבר המפלגה הליברלית-דמוקרטית ב-1971, שם יצג את מחוז קומאמוטו. לאחר שכיהן במשך שתי כהונות, עזב הוסוקאווה את הדיאט של יפן ב-1983, והתמנה למושל מחוז קומאמוטו, תפקיד אותו מילא עד 1991.

ב-1992 הודיע שאינו מסוגל לסבול את השחיתות שפשתה במפלגה הליברלית-דמוקרטית והודיע על פרישה ממנה, והקמת המפלגה החדשה של יפן (日本新党), ששאפה לערוך רפורמות.

## ראשות הממשלה
בבחירות הכלליות של 1993 איבדה המפלגה הליברלית-דמוקרטית את הרוב בבית הנבחרים של יפן, לראשונה מאז 1955, ואת מקומה תפסה קואליציה של שמונה מפלגות, שהבטיחה לערוך רפורמות חברתיות, כלכליות ופוליטיות. הקואליציה נהנתה מתמיכתן של כל המפלגות שעד אז היו באופוזיציה, מלבד המפלגה הקומוניסטית של יפן, והוסוקאווה נבחר לעמוד בראשה, כראש ממשלה.

אחת מפעולותיו הראשונות הייתה קבלת האחריות על פעולותיה של יפן במלחמת העולם השנייה. בנאום שנשא ב-15 באוגוסט 1993, הכיר הוסוקאווה בעובדה שמלחמת העולם השנייה הייתה מלחמת תוקפנות מצד יפן, ושזו הייתה טעות. הוא אף הטיל את האחריות למלחמה על כתפי יפן והביע את תנחומיו לקורבנות ולניצולים ביפן, אצל שכנותיה, ובכל העולם.

הוסוקאווה ערך ביקור לקוריאה הדרומית ב-6 בנובמבר 1993, ולסין ב-19 במרץ 1994, ובמהלך שני הביקורים חתם עם ממשלות המדינות על הסכמי שיתוף פעולה והגנה סביבתית.

אף על פי שהקואליציה שלו הצליחה לערוך רפורמות בשיטות ההצבעה בבחירות, לא החזיקה מעמד כהונתו של הוסוקאווה זמן רב. ב-1994 נחשף שהוסוקאווה השתמש בכספים שלא כדין, והוא נאלץ להתפטר בהמשך אותה שנה, שמונה חודשים בלבד לאחר שנכנס לתפקיד. לאחר פרישתו החליף אותו צוטומו האטה.

הוסוקאווה הצטרף למפלגה הדמוקרטית ב-1998, אך פרש מהחיים הפוליטיים שנה לאחר מכן.

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* לוס אנג'לס טיימס, Stop the Denial, Says Hosokawa : Prime minister wants Japan to face its past, 17 באוגוסט 1993.

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי ממשלת יפן
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1938
צוטומו האטה

**צוטומו האטה** (ביפנית: **羽田 孜** ; 24 באוגוסט 1935 – 28 באוגוסט 2017) היה פוליטיקאי יפני וראש ממשלת יפן ה-80.

## ביוגרפיה
האטה נולד בטוקיו, בנו של חבר בית הנבחרים של יפן מטעם המפלגה הליברלית-דמוקרטית, בושירו האטה. הוא למד באוניברסיטת סייג'ו, וב-1969 קיבל מושב בבית הנבחרים כנציג מחוז נאגנו מטעם המפלגה הליברלית-דמוקרטית. במהלך שנות ה-80 הגיע האטה לדרגה בכירה בסיעתם של קקואיי טנאקה ושל נובורו טקשיטה.

האטה התמנה לתפקיד שר האוצר בממשלתו של קיאיצ'י מיזאווה ב-1991. הוא עזב את המפלגה ב-1993 ויסד את מפלגת ההתחדשות של יפן ביחד עם עמיתו איצ'ירו אוזאווה, והמפלגה הפכה לחלק מהקואליציה אותה הנהיג ראש הממשלה מוריהירו הוסוקאווה. בממשלת הקואליציה קיבל האטה את תפקיד שר החוץ.

הוסוקאווה התפטר מתפקידו ב-28 באפריל 1994 והאטה החליפו. עם זאת, המפלגה הסוציאל-דמוקרטית פרשה מהקואליציה, ובעקבות זאת איבדה הממשלה את הרוב בדיאט. במקום להתמודד עם הצעת אי אמון מצד הדיאט, העדיף האטה להתפטר מתפקידו, ובכך אפשר לטומיאיצ'י מוריאמה להתמנות לראשות הממשלה.

לאחר שהפסיד לאוזאווה את השליטה על מפלגת האופק ב-1996, הקים האטה ביחד עם 12 חברי דיאט אחרים את מפלגת השמש, שבסופו של דבר התאחדה עם המפלגה הדמוקרטית ב-1998. האטה נותר במפלגה הדמוקרטית, שם שימש בהמשך כיועץ בכיר לאוזאווה.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:ראשי ממשלת יפן
קטגוריה:שרי החוץ של יפן
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1935
קטגוריה:נפטרים ב-2017
קרן רון אדלר

שמאל|ממוזער|250px|סמל הקרן
**קרן רון אדלר** היא קרן על שם רון אדלר שהוקמה במסגרת אוניברסיטת חיפה ומעניקה פרס ספרותי לשירה.

הקרן נוסדה ב-1976 על ידי הוריו של רון אדלר, משורר צעיר שהתאבד במהלך שירותו הצבאי. הפרס שמעניקה הקרן מדי שנה כולל מענק להוצאה לאור עבור ספר ביכורים למשוררים צעירים ומלגות הוקרה לסטודנטים מאוניברסיטת חיפה יוצאי חטיבת הצנחנים, בגובה שכר לימוד מלא. בתמורה, מתחייבים הסטודנטים לארבע שנות התנדבות כלשהי לטובת הקהילה. הקרן תומכת גם בפעילות המדור לייעוץ פסיכולוגי באוניברסיטת חיפה.

בראש הקרן ניצבת אמו של רון, ארלט אדלר.

## מזוכי הפרס
* 1980 - יוסף עוזר
* 1990 - רחל גיל
* 1994 - אפרת מישורי
* 1997 - דנה אמיר
* 1998 - חלי אברהם איתן
* 1999 - שז

## קישורים חיצוניים
* דף הבית של אתר הקרן
* כתבה שפורסמה במגזין "זמן חיפה" - חלק 1 (אודות רון), חלק 2 (אודות הקרן), מטעם קרן רון אדלר, יוטיוב

## הערות שוליים

*
אדלר
קטגוריה:אוניברסיטת חיפה
רון אדלר
רון אדלר

שמאל|ממוזער|250px|כריכת הספר בשם כל הכאבים
**רון אדלר** (2 בינואר 1957 – 13 בינואר 1976) היה משורר ישראלי צעיר שהתאבד במהלך שירותו הצבאי.

## חייו ויצירתו
אדלר נולד ב-1957 בקריית ביאליק, הצעיר מבניהם של ארלט ויוסף אדלר. הוא למד בבית הספר הריאלי בחיפה והיה חבר בתנועת הצופים בעיר. בגיל 17, לאחר חזרתו מטיול באירופה, החל לכתוב שירים. על אף שהיה אדם עדין ורגיש, ביקש להתנדב לסיירת צנחנים, כמו חבריו. לאחר שלושה חודשי טירונות החל קורס חובשים. לקראת סיום הקורס, במהלך חופשה, התאבד ביריית אקדח. הוא נקבר בבית העלמין הצבאי בחיפה.

לאחר מותו הוציאו הוריו מבחר מכ-175 שירים שכתב במהלך שנה וחצי בשני ספרים: "בשם כל הכאבים" (1976) ו"ממחר אקטוף ענן" (1980). בניגוד לספרים רבים של שירי נופלים, זכו ספריו של אדלר להצלחה רבה ונדפסו ב-18 מהדורות. חלק משיריו תורגמו לאנגלית ופורסמו בקובץ בעריכת אלכס זהבי ובתרגום ריצ'רד פלאנץ.

לאחר מותו, אמר המשורר חיים גורי: "אני מעז לומר שלשירה העברית אבד משורר אמיתי". במבוא לספר "בשם כל הכאבים" כתב המשורר נתן יונתן: "אדם נמלא פליאה ופחד בפני מעשה נחרץ של עלם בן תשעה עשר אביבים. איזו אימה רחפה על נשמתו להדוף אותה אל האין... קללה מוטחת אל פרצוף העולם שנתן לו כל כך מעט תקוה; שיהיה לפחות המעט הזה, פרחי מלים וקוצי מלים שהשאיר רון, זר זיכרון על אפרו, שיפרח עם שמו לתמיד".
שלמה ארצי הקדיש לאדלר את שירו "באיזשהו מקום" מתקליטו "חום יולי אוגוסט", ושילב בו ציטטה משיר של אדלר: "אך באיזשהו מקום בים העצב והכאב/ ישנה איזושהי רפסודה והיא נקראת אהבה".

ב-1976 נוסדה קרן רון אדלר במסגרת אוניברסיטת חיפה על ידי בני משפחתו וידידים רבים.

## ספרי שיריו
* **בשם כל הכאבים: שירים**, תל אביב: ספרית פועלים, תשל"ז 1976.
* **ממחר אקטוף ענן: עוד שירים**, תל אביב: ספרית פועלים, תש"ם 1980.

## לקריאה נוספת
* רבקה גורפיין-אוכמני, 'חשבון עולם', **[[על המשמר]]** (21 בינואר 1977), 6.
* חנוך ברטוב, 'הלחש המפחיד של החיים', **[[מעריב]]** (4 במרץ 1977), 37.
* עליזה שנהר-אלרעי ושלמה שרלין, **שימרו נפשם! על מתבגרים מתאבדים ושירתם**, חיפה: אוניברסיטת חיפה, הקתדרה על-שם קרוסמן, 1987, לאורך כל הספר ובעיקר עמ' 105–121.

## קישורים חיצוניים
* 
* על רון אדלר באתר הקרן
*  באתר "יזכור" של משרד הביטחון
* 
* כתבה שפורסמה במגזין "זמן חיפה" - חלק 1, חלק 2 מטעם קרן רון אלדר, יוטיוב

*
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:אישים שעל שמם פרס ספרותי
קטגוריה:חללי צה"ל
קטגוריה:בוגרי בית הספר הריאלי
קטגוריה:בוגרי תנועת הצופים בישראל
קטגוריה:מתאבדים ישראלים: אמנים
קטגוריה:מתאבדים: משוררים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הצבאי בחיפה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1957
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1976
ריוטרו האשימוטו

**ריוטרו האשימוטו** (ביפנית: 橋本 龍太郎 ; 29 ביולי 1937 - 1 ביולי 2006) היה פוליטיקאי יפני וראש ממשלת יפן ה-82 וה-83. הוא הנהיג את אחת סיעות הגדולות בתוך המפלגה הליברלית-דמוקרטית במהלך רוב שנות ה-90, והיה דמות בעלת השפעה בפוליטיקה של יפן עד שנאלץ לפרוש ב-2004.

## ראשית חייו
האשימוטו נולד בעיר סוג'ה שבמחוז אוקיאמה, בנו של ריוגו האשימוטו, שר בממשלתו של נובוסוקה קישי. בדומה לאביו, למד האשימוטו מדע המדינה באוניברסיטת קייו ב-1960, וקיבל מושב בבית הנבחרים של יפן ב-1963.

האשימוטו התקדם בסולם הדרגות בתוך המפלגה הליברלית-דמוקרטית במהלך שני העשורים הבאים, ולבסוף התמנה לתפקיד שר הבריאות והרווחה בממשלתו של מסיושי אוהירה ב-1978, ושנתיים לאחר מכן התמנה למנהל אגף הכספים והציבור של המפלגה. הוא שב להיות שר בממשלה ב-1986, בממשלתו של יסוהירו נקסונה, וב-1989 קיבל את תפקיד המזכיר הכללי של המפלגה, השני רק לראש הממשלה.

האשימוטו הפך לדמות מפתח בסיעתו של קקואיי טנאקה בשנות ה-70. לאחר התפטרותו של טנאקה, הנהיג נובורו טקשיטה את הסיעה, וב-1988 ספגה הסיעה מכה קשה לאחר שנחשפה מעורבותו בשערוריית Recruit. המפלגה הליברלית-דמוקרטית איבדה מכוחה בעקבות התפוצצות בועת הנדל"ן ביפן, ולאחר מכן נחשף שאחד ממזכיריו של האשימוטו היה מעורב בעסקאות לא חוקיות. האשימוטו התפטר מתפקידו כשר האוצר, אך שב כמעט מיידית לממשלה בתפקיד השר לסחר בינלאומי ולתעשייה בממשלתו של טומיאיצ'י מוריאמה.

## ראשות הממשלה
כשהתפטר מוריאמה מתפקידו ב-1996 נבחר האשימוטו בבחירות מקדימות בתוך מפלגתו להחליפו בראשות הממשלה. הוא נהנה מפופולריות ציבורית, ולאחר שכלכלת יפן לא הראתה סימני התאוששות מהתפוצצות בועת הנדל"ן, מינה האשימוטו קבוצה של יועצים מהמגזר הפרטי שתפקדים היה למצוא דרך לשקם את הכלכלה היפנית ולפתוח אותה לסחר בינלאומי. מהלך זה זכה לתמיכה נרחבת, ואפשר להאשימוטו לפזר את הדיאט ולנצח בבחירות הבאות.

בבחירות לבית היועצים של יפן ב-1998 איבדה המפלגה הליברלית-דמוקרטית את הרוב שלה בבית, ובעקבות זאת התפטר האשימוטו. שר החוץ שלו, קייזו אובוצ'י החליף אותו בתפקידו.

## לאחר ראשות הממשלה
האשימוטו שמר על מעמדו הבכיר במפלגה, והוביל את סיעתו במשך מספר שנים נוספות. הוא היה אחד המועמדים הבולטים להחליף את יושירו מורי בראשות הממשלה ב-2001, אך הפסיד בבחירות המקדימות לג'ונאיצ'ירו קואיזומי.

סיעתו של האשימוטו החל להתפרק ב-2003, בעקבות היבחרו של קואיזומי. בשנה שלאחר מכן פרש האשימוטו מהסיעה לאחר שנמצא שקיבל המחאה על סף 100 מיליון ין מאיגוד רופאי השניים של יפן, והודיע שלא יתמודד פעם נוספת על מושבו בבית הנבחרים.

האשימוטו נפטר ב-1 ביולי 2006 כתוצאה מאיסכמיה של המעיים.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:ראשי ממשלת יפן
קטגוריה:שרי האוצר של יפן
קטגוריה:שרי הבריאות של יפן
קטגוריה:שרי התחבורה של יפן
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1937
קטגוריה:יפנים שנפטרו ב-2006
יאן מסייס

[שמאל|ממוזער|250px|[דוד ובת שבע, ציור משנת 1562 מעשה ידי יאן מסייס]]
[שמאל|ממוזער|250px|[לוט ובנותיו במוזיאונים המלכותיים לאמנויות יפות של בלגיה]]
**יאן מַסֵיְיס** (נכתב גם **מטסיס** או **מאסיס**, בהולנדית: **Yan Massijs**; סביבות 1509 – לפני ה-8 באוקטובר 1575) היה צייר פלמי מסורתי.

יאן נולד ונפטר באנטוורפן. יאן היה בנו של הצייר הפלמי קוינטן מסייס, ואביו של הצייר קוונטין מסייס הבן.

## קישורים חיצוניים

* ציורי יאן מסייס, באתר מוזיאון ברונו ליליפורס

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ציירים פלמים
קטגוריה:ילידי 1509
קטגוריה:נפטרים ב-1575
גיא מצקין

**גיא מצקין** (נולד ב-1 בינואר 1990) הוא קשת ישראלי ואלוף ישראל שבע פעמים ברציפות בין השנים 2008–2014 בתחרות אליפות ישראל בקשתות.

## ביוגרפיה
מצקין גדל בתל אביב ולמד בתיכון עירוני ד'. הוא התעניין בקשתות בגיל 11, בעקבות צפייה בתוכנית הטלוויזיה "הישרדות", אולם החל להתאמן בגיל 14. מצקין שירת בצה"ל כשלם, במעמד של ספורטאי מצטיין. בשנת 2009 השתתף לראשונה באליפות עולם בירי באולם (18 מטרים), שנערכה בז'שוב שבפולין, והגיע למקום ה-48 בבודדים ומקום 10 עם הנבחרת. באליפות העולם שנערכה בטורינו ב-2011 סיים במקום ה-57. הגיע למקום ה-9 באליפות אירופה לירי באולם לשנת 2011.

באליפות אירופה שנערכה באמסטרדם ב-2012 סיים מצקין במקום ה-17. מיד לאחר מכן נערך במקום טורניר קדם-אולימפי, בו סיים במקום הראשון. בכך, השיג את הקריטריון האולימפי הבינלאומי להשתתפות באולימפיאדת לונדון (2012). עם זאת, היחידה לספורט הישגי קבעה קריטריון מחמיר יותר, לפיו היה עליו לסיים לפחות בין 8 הראשונים באליפות אירופה, והוועד האולימפי החליט שלא לאפשר את השתתפותו. בתגובה להחלטה הודיע מצקין כי ישקול את המשך דרכו בענף. בהמשך, דחה גם בית הדין העליון של הוועד האולימפי את ערעורו על ההחלטה.

11 יום לאחר שהוחלט רשמית שמצקין לא יורשה להתחרות באולימפיאדה, הוא זכה במדליית זהב בתחרות גראנד פרי שנערכה בבולגריה, לאחר ששבר במהלך התחרות שיא אישי. הישג זה הצית מחדש את הוויכוח על תפקודו של הוועד האולימפי הישראלי, החלטותיו בנושא קביעת הקריטריון הישראלי ושליחתם של ספורטאים צעירים בעתיד.

בשנת 2015 סיים מצקין תואר ראשון בביולוגיה ופסיכולוגיה באוניברסיטת בן-גוריון. בשנת 2016 החל ללמוד לתואר שני ב-Performance Psychology באוניברסיטת אדינבורו שבסקוטלנד, אותו סיים בהצטיינות בשנת 2018. עם חזרתו השתלב במערך המקצועי של איגוד הקשתות, דחף לאימוץ רפורמת "כוונות גבוהות - לוס אנג'לס 2028" שהיה מכותביה ומונה כמאמן נבחרת ישראל. בשנת 2019 השלים את הרשמתו לפנקס הפסיכולוגים הישראלי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קשתים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני ד' (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אדינבורו
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1990
J-2X

**J-2X** הוא מנוע דלק נוזלי רקטי שמתוכנן לשמש ב-SLS של נאס"א. ה־J-2X הפועל על מימן נוזלי כדלק וחמצן נוזלי כמחמצן נבנה בארצות הברית על ידי חברת "רוקטדיין". המנוע יהיה בעל מסה של כ-2,470 קילוגרם - כבד בצורה משמעותית מקודמיו. ה־J-2X הוא הממשיך של ה־J-2 ששימש ב־S-II וב־S-IVB בטילי הסטורן שימשו בתוכנית אפולו. פיתוחו החל בשנת 2007 במסגרת תוכנית קונסטליישן שבוטלה. ה־J-2X היה אמור לשמש בשלבים העליונים בטילים ארס 1 וארס 5 ובעתיד ב־SLS בלוק II - היורש של תוכנית קונסטליישן. המנוע אמור להיות יעיל יותר ופשוט יותר לבנייה מאשר ה־J-2 ועלותו אמורה להיות יותר נמוכה מאשר ה־RS-25 - המנוע הראשי של מעבורת החלל. שינויי התצורה כוללים את הסרת הבריליום ושינוי רכיבים אלקטרוניים.

## ראו גם
*J-2
*SLS

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מנועים רקטיים
תכונת הופף

בתורת החבורות, חבורה בעלת **תכונת הופף** היא חבורה שאינה איזומורפית לאף חבורת מנה שלה. את התכונה הגדיר היינץ הופף ב-1932, כשהוכיח שהחבורה היסודית של כל משטח רימן סגור ובעל כיוון היא בעלת תכונה זו.

תכונת הופף שקולה לכך שכל אנדומורפיזם של החבורה שהוא על, הוא אוטומורפיזם. כל חבורה המקיימת את תנאי השרשרת העולה על תת-חבורות נורמליות מקיימת את תכונת הופף. 

כל חבורה נוצרת סופית שהיא residually finite מקיימת את תכונת הופף (מלצב, 1940). בפרט, החבורות החופשיות הנוצרות סופית מקיימות את תכונת הופף. כל חבורה היפרבולית מקיימת את תכונת הופף. כל חבורה מוצגת סופית אפשר לשכן בחבורה מוצגת סופית בעלת תכונת הופף.

הדוגמה הקלה ביותר לחבורה שאינה מקיימת את תכונת הופף היא מכפלה ישרה של מספר בן-מניה של עותקים של חבורה כלשהי. את הדוגמה הראשונה לחבורה נוצרת סופית שאינה מקיימת את תכונת הופף מצא B.H. Neumann ב-1950; החבורה הוצגה על ידי אינסוף יחסים. את הדוגמה הראשונה שהיא מוצגת סופית מצא גרהם היגמן ב-1951. ב-1962 הראו Baumslag ו-Solitar שחבורת באומסלג-סוליטר \ BS(2,3) = \langle x, y \,|\, xy^2x^{-1}=y^3\rangle אינה מקיימת את תכונת הופף. באופן כללי יותר, BS(p,q) מקיימת את תנאי הופף אם ורק אם p=1 או של-p,q יש אותם גורמים ראשוניים.

קטגוריה:תורת החבורות
יעקב קופיל חסיד

רבי **יעקב קופיל חסיד** (-ט"ו באלול תקמ"ז, 1787) היה מתלמידיו של הבעש"ט, אביו של הרב מנחם מנדל מקוסוב, ה'אהבת שלום', אבי שושלת קוסוב, ממנה הסתעפה גם חסידות ויז'ניץ.

## ביוגרפיה
נולד בקולמייא למשפחה שנקראה בשם "קאפילעטיס" [=דגל הזהב], לאביו נחמיה פייבל סוחר, נחמיה פייבל היה בנו של רבי יעקב קופיל קאמיאל מילידי וממגורשי שנייטאך  במדינת אשכנז, ואמו הייתה 'פרל' אחותו של רבי יום טוב ליפמן הלר בעל ה"תוספות יום טוב". האב הגיע לקולמייא מעיר טשעכנאווצי ובנה שם בית הכנסת ובית המדרש ומרחץ.

יש אומרים שקיבל את שם משפחתו - הגר.

נשוי לחיה (נפטרה י"ג באייר תקל"ה בקולמייא) בת דודו, בתו של אחי אביו ר' זלמן, חתן בנו של הט"ז.

במשך שנות חייו רבי יעקב לא הנהיג עדה ולא כיהן ברבנות, אלא התפרנס מחנות קטנה, שאת תכולתו קנה משווקים. לא נודע כצדיק בקרב מכריו, אך החסידים מאמינים כי הבעל שם טוב ראה אותו כצדיק נסתר.
התקרב לדרך החסידות בראשית דרכו, ונפגש עם הבעל שם טוב שמאוחר יותר נהיה מהמקורבים ותלמידו, ואף שימש כשליח ציבור קבוע בבית מדשו וזה כיוון שהייתה לו נעימה שערבה לבעל שם טוב.
על פי האגדה החסידית הבטיח הבעל שם טוב לתלמידו כי הקהילות היהודיות של מחוז מרמורש יהיו תחת הרבנות של צאצאיו.

לפי האגדה היה נקרא "שויתי'ניק" גם בפי הגויים בני עיירתו, כי דרכו היה להעביד ידיו על עיניו בכל פעם, אף בשעה שעסק במסחר, ולקרוא הפסוק (תהלים טז, ח) "שויתי ה' לנגדי תמיד".

בסוף ימיו גר בטיסמניץ שם הוא גרם לפריחה של התנועה ולהצטרפות לתנועת החסידות, כמו כן הגן בעד הרב משולם איגרא שלא יזלזלו בכבודו בעקבות מחלוקת שהתעורר בין תושבי המקום ושם נפטר בט"ו באלול בשנת תקמ"ז.

נודע בעיקר בזכות צאצאיו אדמו"רי חסידות ויז'ניץ.

## ילדיו
*רבי יצחק מקולמייא.
*בלומא אשת הרב יצחק אב"ד ויז'ניציה, ובזיווג שני הייתה אשת רבי אורי מסטרליסק.
*רבי מנחם מנדל מקוסוב (אהבת שלום) שהיה האדמו"ר הראשון בשושלת חסידות קוסוב שממנה המשיכה חסידות ויז'ניץ.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תלמידי הבעל שם טוב
קטגוריה:רבנים אוקראינים
קטגוריה:רבנים גליציאנים
קטגוריה:חסידות ויז'ניץ
מלכי פולין

**[[פולין]]** התקיימה כ**[[מונרכיה]]** מהמאה ה-10 ועד המאה ה-18. המונרכים בין השנים 960 עד 1138 היו בעלי תואר דוכס. בין השנים 1138 עד 1290 הם נשאו את התואר דוכס גדול ולאחר מכן נשאו את התואר מלך. בשנות האיחוד הפולני-ליטאי נשא המונרך בתואר הכפול של מלך פולין וגם הדוכס הגדול של ליטא.

השושלת המרכזית ששלטה בפולין הייתה השושלת היגלונית (בשנים 1386 עד 1572). לאחר שהמלך האחרון בשושלת זו, זיגמונט השני אוגוסט, הלך לעולמו ללא יורשים, הפכה המלוכה ממונרכיה העוברת בירושה לדגם של מונרכיה נבחרת, בה נבחר המלך על ידי חבר אצילים ("סיים"), בדומה לאימפריה הרומית-גרמנית הקדושה.

המונרכיה הפולנית באה אל קיצה בחלוקת פולין השלישית (1795).

### רשימת מלכי פולין

**[[שושלת פיאסט]]**

לפני תחילת המלוכה
* שֵׁמוֹבִיט
* לֶסְטֶק
* שֵׁמוֹמִיסְל

מלכים ממישקו הראשון
* מיישקו הראשון
* בולסלאב הראשון (האמיץ)
* מיישקו השני למברט
* בֶּזְפְּרִים
* מיישקו השני למברט
* (בין המלכויות)
* קז'ימייז' הראשון (המשקם)
* בולסלאב השני (הנדיב)
* ולדיסלב הראשון הרמן
* זביגנייב
* בולסלאב השלישי ("עקום הפה")

**תקופת הפיצול והפלישות**
* ולדיסלב השני, הגולה
* בולסלאב הרביעי (המתולתל)
* מיישקו השלישי (הזקן)
* קז'ימייז' השני (הצדיק)
* לשק הראשון (הלבן)
* ולדיסלב השלישי (רגלי מקל)
* ולדיסלב אודוניץ
* מיישקו הרביעי (עקום הרגליים)
* קונרד הראשון
* הנריק הראשון (המזוקן)
* הנריק השני החסוד
* בולסלאב החמישי (הצנוע)
* לשק השני (השחור)
* הנריק הרביעי (הצודק)
* פשמיסל השניג
* **פשמיסליד**
* ואצלב השני
* ואצלב השלישי

**[[שושלת פיאסט]]**
* ולדיסלב הראשון (ארוך האמה)
* קז'ימייז' השלישי (הגדול)
* **בית קפט-אנז'ו**
* לאיוש הראשון ההונגרי
* ידוויגה

'''השושלת היגילונית'''
* ולדיסלב השני יגיילו
* ולדיסלב השלישי מווארנה
* קז'ימייז' הרביעי (היגלוני)
* יאן אולברכט
* אלכסנדר יגיילו
* זיגמונט הראשון (הזקן)
* זיגמונט השני אוגוסט

**הנבחרים**
* אנרי השלישי מוולואה
* אנה יגיילונקה
* סטפאן באטורי
* זיגמונט השלישי ואזה
* ולדיסלב הרביעי ואזה
* יאן השני קז'ימייז' ואזה
* מיכל קוריבוט וישניובייצקי
* יאן השלישי סובייסקי
* אוגוסט השני (החזק)
* סטניסלב לשצ'ינסקי
* אוגוסט השלישי (הסקסוני)
* סטניסלאב השני אוגוסט פוניאטובסקי

## קישורים חיצוניים

*
פולין
פולין
כוחות ההגנה המלכותיים של איי בהאמה

**[[כוח צבאי|כוחות]] ה[[הגנה אזרחית|הגנה]] ה[[מלכות|מלכותיים]] של [[בהאמה]] (RBDF)** הם הצי הימי של איי בהאמה. לפי חוק הביטחון, התפקידים של כוחות ההגנה המלכותיים של בהאמה הם להגן על המדינה, לשמור על שלמותה הטריטוריאלית, לסייר במימיה, לסייע בשעות אסון, לשמור על הסדר בשיתוף עם רשויות אכיפת החוק של בהאמה, ולבצע כל חובה נוספת שנקבעה על ידי המועצה לביטחון לאומי של איי בהאמה.

## כוחות

ה-RBDF הוא כוח ימי, ועם 1000 חברים בערך הוא הגדול מציי האיים הקריביים שמשתייכים לחבר העמים הבריטי. מספר שינויים בציוד נצפו במהלך ההיסטוריה של הצבא. בהתחלה, מדי הצבא היו מדים בריטיים. היום המדים הם מדי הסוואה אמריקאים.
כלי הנשק הראשונים שהיו בשימוש ה-RBDF הם תת המקלע סטרלינג והרובה L1A1 SLR הבריטיים. עכשיו רובה M4 ורובה הצלפים UMP עומדים לשירות הצבא.
שלא כמו כוחות אחרים מחבר העמים הבריטי, ל-RBDF אין חטיבות חיל רגלים סדירות. במקום יש את יחידת המבצעים המיוחדים, המהווה סעיף ימי שקשור לכל הספינות ולכלי השיט הקטנים, ואת שייטת הקומנדו שמשמשת כיחידת חיל רגלים אמפיבית ומבצעת תפקידים ביטחוניים. שייטת הקומנדו היא כוח גדול של לפחות 500 חיילי קומנדו ימיים מיוחדים. אימוניהם מתקיימים עם הקומנדו הימי של ארצות הברית (אריות הים) בלוחמה ימית מיוחדת, וכן עם חיל הנחתים המלכותי. אימון שכיח למשל הוא לערוך שחייה של 2 מייל עם תרמיל שמשקלו 40 קילוגרם.

### ציוד
* אקדח סמית' אנד וסון דגם 5906
* אקדח גלוק 17
* אקדח ברטה 92
* תת מקלע MP5 9 מ"מ
* תת-מקלע עוזי 9 מ"מ
* תת-מקלע מיני-עוזי 9 מ"מ
* תת-מקלע סטרלינג מארק 3 דגם L2A3 9 מ"מ
* רובה חצי אוטומטי M4 5.56 מ"מ
* רובה חצי אוטומטי FN FAL 7.62 מ"מ
* רובה ציד SPAS-12 18.5 מ"מ
* רובה ציד רמינגטון דגם 870P 18.5 מ"מ
* רמינגטון מודל 700 7.62 מ"מ
* רובה סער גליל 5.56 מ"מ
* רובה סער M16 5.56 מ"מ
* רובה סער AR-15 5.56 מ"מ
* מקלע FN MAG 58 7.62 מ"מ
* הוביצר M101 105 מ"מ
* לנד רובר 4X4

### ספינות
האוניות העיקריות הן 2 ספינות סיור של בהאמה, ו-3 ספינות פרוטקטור קטנות יותר. המשימות העיקריות מורכבות מסיורים נגד סחר בסמים וציד בלתי חוקי, אכיפת הגירה, חיפוש והצלה, או משימות כלליות של כוחות ההגנה הלאומיים.

### אגף אווירי
כוחות ההגנה המלכותיים של בהאמה מפעילים 3 כלי טיס: סופר קינג אייר 350, ססנה 208 קרוואן, ופרטאנביה P.69.
המטוסים משמשים בעיקר עבור סיור ימי, אך הם גם מספקים פיקוח על שטחים גדולים ומסייעים בהיערכות האסטרטגית של יצירה על פני השטח.

## מבנה
קיימים שני מסלולי קריירה צבאית: ימית, כאשר הדרגות בקריירה זו נעות בין חייל (Marine), לבין קצין זוטר (מש"ק) ראשי, וקצונה, כאשר דרגות הקצונה נעות בין קצין זוטר\צוער (Midshipman) לבין קומודור. הכוחות מאורגנים ומסודרים בסגנון של הצי המלכותי הבריטי, ורבים מן הקצינים משתתפים באקדמיות שירות בריטיות. הקצין המפקד, המכונה "מפקד כוחות הביטחון", הוא קומודור רודריק באו. המטה הראשי של כוחות הביטחון נמצא על האי פרובידנס, ובסיסים נוספים נמצאים במת'יו טאון (Matthew Town) שבאי אינגואה, ובפריפורט (Freeport) שבאי גרנד בהאמה. ה-RBDF משתמש בשיטת הצי המלכותי הבריטי לדירוג סמלים, וכל הספינות והאוניות נושאות את הכותרת: HMBS (ספינת הוד מלכותה של איי בהאמה-Her Majesty's Bahamian Ship). בשל היעדר באוניות רוב החיילים לא מממשים את שירותם הצבאי בים, אלא בתפקידים צבאיים או לא-צבאיים אחרים.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:איי בהאמה
איי בהאמה
איי בהאמה
סאקיב

**סאקיב** (בערבית: **ساكب**, תעתיק מדויק: סאכב) היא עיירה בירדן, השוכנת 8.6 ק"מ מערבית לג'רש, באזור הרי ג'רש. סאקיב שוכנת צפונית לבירה עמאן ודרומית לאירביד, ומשויכת למחוז ג'רש.

## שֵׁם
משמעות השם היא בערבית:  מים זורמים.. שמו בפי הצלבנים היה ‚סיסיפ’ (Seecip) ושם זה נשאר בשימוש גם במהלך התקופה הממלוכית.

## התייחסויות
הנסיך אלברט ויקטור, דוכס קלרנס ואייבונדייל וג'ורג' החמישי, מלך הממלכה המאוחדת בעודו נסיך ביקרו באזור וכתבו ברשמיהם על העיר. ביומנם התייחסו ליופי הטבע, העצים והשיחים, ואף השוו את המקום לוויילס ולסקוטלנד. קלוד קונדר, חוקר ארצות וחייל בריטי ביקר במקום באפריל 1882 וכתב: 

## תמונות

|שמורת טבע בסאקיב
|הדרך מסאקיב לוואדי רג'יב
|יער אלונים
קובץ:Mountains of Sakib 1.jpg|הרים בסאקיב


## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ירדן: ערים