open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
עלי ביי אל-כביר

250px|ממוזער|עלי ביי אל-כביר
**עלי ([[ביי]]) אל-כביר** (בטורקית עות'מאנית: **علي بك الكبير**, תעתיק מדויק: **עלי בכּ אלכּביר**; 1728 – 8 במאי 1773) היה פוליטיקאי, מפקד צבאי וסולטאן ממלוכי ששלט במצרים בשנים 1760–1772. בשיא כוחו שלט עלי על שטחי הממלכה הממלוכית שגוועה ב-1517.

## ביוגרפיה
אל-כביר נולד באבחזיה (מערב גאורגיה) כבנו של נזיר גאורגי. ב-1741 נחטף על ידי חיילים עות'מאנים. ב-1743 נקנה בקהיר על ידי האחים יצחק ויוסף, עובדי בית המכס, שנתנו אותו מתנה לאבראהים כיאחיא כאשר היה בן 12 או 14. שם קיבל חינוך כמיטב המסורת הממלוכית – למד לרכוב על סוס, לירות בקרבין ובאקדח, להשליך כידון, להכות בחרב וכן קרוא וכתוב. בהדרגה עלתה קרנו עד שמוּנה בשנת 1760 לתפקיד "שייח' אל בלד" – שליט הארץ. עלי הסתכסך עד מהרה עם השלטון הטורקי המרכזי ועם הפאשה בדמשק. בשנת 1768 הדיח את המושל העות'מאני של קהיר. ב-1769 דרש הסולטאן מעלי לאסוף חיִל של 12,000 איש על מנת לסייע במלחמה העות'מאנית–רוסית. עלי ציית לפקודה, אך משנאסף החיל, החליט הסולטאן כי חיל כה רב יכול לשמש את עלי למטרות זרות ואף למרידות כנגד שליטיו – השער העליון. הסולטאן הטורקי שלח שליחים למצרים עם פקודה סודית לרצוח את עלי, ומשנתגלו הכריז עלי על עצמאות מצרים. ידידו של עלי, דאהר אל עומר, סייע לו בבלימת הכוחות שנשלחו מדמשק לדכא את המרד. עלי הפסיק את תשלום המס השנתי לאיסטנבול והנפיק מטבעות כסף מקומיים הנושאים את דיוקנו – מעשים שהיו בגדר מרידה בסולטאן.

בשנת 1770 כבש את חבל חג'אז על הערים מכה ואל-מדינה. בשנת 1771 שלח עלי כוח של 30,000 חיילים לכבוש את דמשק. בסיועו של דאהר עבר המפקד המצרי עבדול דאהב דרך ארץ ישראל אל דמשק וכבש אותה. בסוריה שינה דאהב את טעמו והחליט לכרות ברית עם "השער". דאהב חזר עם חייליו למצרים, ועלי נאלץ להימלט לעכו, שם קיבל אותו דאהר.

בעכו פעלה הברית בין דאהר, עלי והאימפריה הרוסית. ספינה רוסית שעגנה בעכו סיפקה לדאהר ולעלי אספקה, וכן תגבורת של 3,000 שכירי חרב אלבנים. הכוח המשולב כבש עתה את חלקה הגדול של ארץ ישראל, כולל יפו ועזה, וב-11 ביוני 1772 הביס כוח ימי טורקי בקרב ליד צידון שבו נעזרו בספינות רוסיות.

בפברואר 1773 חזר עלי למצרים, אך הובס על ידי כוחותיו של דאהב ומת שם.

הנוסע האיטלקי ג'ובאני מריטי, ששהה חודשים אחדים בעכו בשנת 1761 וסייר בארץ ישראל ובסוריה בשנים שלאחר מכן, כתב על עלי ביי את חיבוריו על "המלחמה שהבעירה את סוריה בשנת 1771 על ידי צבא עלי ביי ממצרים" ועל "תולדות המלחמה בסוריה עד קיצו של עלי ביי".

המשורר המצרי אחמד שאוקי העלה ב-1932 את מחזהו "עלי בכ אל-כביר".

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:מצרים: היסטוריה
קטגוריה:ממלוכים
קטגוריה:גאורגים
קטגוריה:שליטי מצרים
קטגוריה:אישים שנחטפו
קטגוריה:ילידי 1728
קטגוריה:נפטרים ב-1773
1305

## אירועים

## נולדו

## נפטרו
* ר' משה די לאון - מקובל ספרדי שהפיץ לראשונה את ספר הזוהר, וע"פ המחקר גם חיברו.

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
1269

## אירועים
* חידוש מאבקים פנימיים בתחומי האימפריה המונגולית נגד השליטה של קובלאי חאן.

## נולדו

* רבי יעקב בן אשר, מחבר ספר הטור

## נפטרו

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
1549

## אירועים

* איוואן האיום מכנס לראשונה את הזמסקי סובור - אספת העם הרוסית 

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

## קישורים חיצוניים
חרגול הוצאה לאור

**חרגול הוצאה לאור** היא הוצאת ספרים ישראלית שנוסדה על ידי יהונתן נדב (חיליק) ודן דאור בשנת 1998.
מאז הספר הראשון, "הנזיר והפילוסוף" מאת ז'אן פראנסואה רוול ומאתייה ריקאר, ראו בה אור עד היום מעל 200 ספרים. 

בשנת 2003 הצטרף להוצאה אלי הירש כעורך המקור של ההוצאה ושל סדרת הפרוזה העברית חרגול פלוס. חרגול מוציאה בעיקר ספרות יפה וספרי עיון, מקור ותרגום. 

בין סופרי המקור הבולטים של ההוצאה: דן צלקה, מאיה ערד, אלון חילו, צבי טריגר, חגי דגן, נעה ידלין, נילי לנדסמן ותמר גלבץ.

בתחילת שנת 2006 חתמה הוצאת חרגול על הסכם שיתוף פעולה עם הוצאת עם עובד.

משנת 2013 הוצאת חרגול עובדת בשיתוף פעולה עם הוצאת מודן.

## קישורים חיצוניים
* 

חרגול
קטגוריה:חגבאים בתרבות
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1998
קארמה (נפה)

**קארמה** (באסטונית: **Kaarma**, בגרמנית: **Karmel**) הייתה נפה אסטונית במחוז סארה שבאסטוניה. הנפה ממוקמת במרכז האי סארמאה, בין הנפות קארלה במערב לבין פיהטלה במזרח. בכיוון צפון-מזרח נמצאת לייסי ובכיוון צפון-מערב מוסטיאלה. הנפה כוללת גם את האי אברוקה.

שטחה של קארמה עומד על כ-400 קמ"ר, דבר ההופך אותה לנפה הגדולה במחוז סארה. בשנת 2004 אוכלוסייתה מנתה 4,229. שטחה כולל גם חמישה איים: אברוקה, קאסלייד, וייקה-טולפה, והאסה ולינוסיטמאה. היישוב הגדול והמרכזי בקארמה ("בירת הנפה") הוא העיירה אסטה (Aste) לה 573 תושבים. מלבד זאת, ישנם גם 69 כפרים נוספים.

במהלך הרפורמה המינהלית-טריטוריאלית בשנת 2017 אוחדו כל 12 העיריות באי סארמאה לעירייה אחת - כנסיית סאראמא.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:אסטוניה: נפות לשעבר
1659

__TOC__

## אירועים

## נולדו

## נפטרו

## לוח שנה

### שנת 1659 לפי הלוח היוליאני

|}

## קישורים חיצוניים
הגזע הקוסמי

**הגזע הקוסמי** (בספרדית: **La raza cósmica**) הוא מונח המגלם את הטענה כי ניתן להתעלות על תפיסות מסורתיות של גזע ולאומיות בשם הגורל המשותף לאנושות כולה.

המונח נטבע בידי חוסה וסקונסלוס קלדרון, מי שהיה שר החינוך של מקסיקו, בספרו משנת 1925 שנשא את אותו השם: "הגזע הקוסמי". במשמעותו הראשונית ציין המונח את הטענה שהושמעה בקרב חוגים אינטלקטואליים שונים בשנות ה-20 של המאה ה-20 במקסיקו אודות התעלותם של המקסיקנים על פני שאר האנושות הודות למוצאם הגזעי המעורב.

מונח חלופי בו עשה וסקונסלוס שימוש לציון אותה המשמעות הוא "גזע הברונזה".

גזע
גזע
קטגוריה:קבוצות מוצא
חוסה וסקונסלוס

**חוסה וסקונסלוס קלדרון** (**José Vasconcelos Calderón**; נולד ב-28 בפברואר 1882 באואחאקה, מקסיקו; נפטר ב-30 ביוני 1959 במקסיקו סיטי) היה הוגה דעות, סופר ופוליטיקאי מקסיקני. וסקונסלוס היה חבר מייסד של הקולגיום הלאומי של מקסיקו.

## ביוגרפיה
לאחר שסיים את חוק לימודיו כעורך דין בשנת 1907, ייצג את "המועדון נגד הבחירה מחדש" בוושינגטון, ארצות הברית, ותמך במהפכה המקסיקנית שפרצה בשנת 1910 בראשותו של פרנסיסקו מדרו. לאחר גלות בת כחמש שנים (1915–1920) בארצות הברית, בעקבות חילוקי דעות עם ונוסטיאנו קאראנסה (Venustiano Carranza), חזר וסקונסלוס למקסיקו ועמד בראש האוניברסיטה הלאומית האוטונומית של מקסיקו (UNAM) וכן הקים את משרד החינוך המקסיקני.

וסקונסלוס כיהן כשר החינוך הראשון של מקסיקו בתקופת נשיאותו של אלברו אוברגון בין השנים 1920–1925. במהלך כהונתו זו פעל למען חינוך להמונים והנהיג חינוך חילוני, אזרחי ופאן-אמריקני. הוא עודד חינוך לאוכלוסייה האינדיאנית, לאוכלוסייה הכפרית וכן הנהיג חינוך טכני ועירוני. הוא הקים ספריות רבות, מרכזים תרבותיים ובתי ספר. הוא תמך ביצירותיהם של המורליסטים הראשונים.

בשנת 1925 כתב את ספרו החשוב הגזע הקוסמי, בו הציע את התאוריה שהחלה לקרום עור וגידים בקרב מספר אינטלקטואלים מקסיקניים אודות קיומו של גזע קוסמי באמריקות, שנוצר מעירובם של בני כל הגזעים האנושיים.

וסקונסלוס התמודד למשרת נשיא מקסיקו בשנת 1929, אך הפסיד בבחירות לטובת פסקואל אורטיס רוביו (Pascual Ortiz Rubio) ועזב את מקסיקו בשנית. לאחר חזרתו ניהל את הספרייה הלאומית של מקסיקו (1940) והיה נשיאו של המכון המקסיקני לתרבות היספאנית (1948).

## הנצחה
על שמו הוקמה בשנת 2006 ספריית וסקונסלוס במקסיקו סיטי, שנבנתה כאחת הספריות הגדולות והמודרניות בעולם.

## ספריו

**La intelectualidad mexicana* (1916)
**El monismo estético* (1919)
**La Raza Cósmica* (1925) (הגזע הקוסמי)
**Indología* (1926)
**Ulises criollo* (1935)
**Pesimismo alegre* (1931)
**Estética* (1936)
**La tormenta* (1936)
**El desastre* (1938)
**El proconsulado* (1939)
**Ética* (1939)
**Historia del pensamiento filosófico* (1937)
**Lógica orgánica* (1945)
**El ocaso de mi vida* (1957)


## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:פוליטיקאים מקסיקנים
קטגוריה:סופרים מקסיקנים
קטגוריה:ספרנים ומידענים
קטגוריה:ילידי 1882
קטגוריה:נפטרים ב-1959
אורלי שחם

**אורלי שחם** (נולדה ב-5 בנובמבר 1975) היא פסנתרנית ילידת ישראל, המופיעה ברסיטלים ובכסולנית בקונצרטים עם תזמורות ידועות שם ברחבי העולם

## ביוגרפיה
בגיל חמש קיבלה מלגת לימודים מקרן אמריקה-ישראל ובגיל שבע נסעה עם משפחתה לארצות הברית, שם המשיכה בלימודי הפסנתר. כעבור שנה התקבלה ללימודים בג'וליארד. אורלי שחם היא בוגרת בית הספר למוזיקה על שם הוראס מאן בריברדייל, ניו יורק, ואוניברסיטת קולומביה, שם קיבלה את התואר במקביל ללימודי המשך בג'וליארד.

בשנת 1995 קיבלה את פרס גילמור לאמן הצעיר ובשנת 1997 הוענקה לה מלגת קריירה מטעם קרן אברי פישר. בין התזמורות שעמן ניגנה תזמורת פילדלפיה, התזמורת הלאומית של ליון, התזמורת הסימפונית ירושלים, תזמורת קליבלנד, התזמורת הסימפונית של יוסטון, תזמורת סנט לואיס, תזמורת פלורידה, התזמורת הפילהרמונית של רוצ'סטר, תזמורת לה סקאלה במילאנו ותזמורת טוסקנה בפירנצה. היא הופיעה עם מנצחים רבים, ביניהם הישראלי יואב תלמי, ובנגינת דואטים עם אחיה, הכנר גיל שחם.

היא נשואה למנצח דייוויד רוברטסון, המנהל המוזיקלי של תזמורת סנט לואיס ושל התזמורת הסימפונית של סידני.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מוזיקאיות יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:מוזיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:פסנתרנים יהודים
קטגוריה:פסנתרניות ישראליות
קטגוריה:פסנתרנים ישראלים
קטגוריה:בוגרות בית הספר ג'וליארד
קטגוריה:בוגרי בית הספר ג'וליארד
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:מהגרות מישראל לארצות הברית
קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1975
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1975
מודל דלטון

שמאל|ממוזער|250px|כלל דלטון
**מודל דלטון**, אשר ידוע גם בתור "**חוק דלטון**" או "**חוק הלחצים החלקיים של דלטון**", קובע כי לחץ של תערובת גזים אידיאליים שווה לסכום הלחצים החלקיים של כל רכיבי התערובת בנפרד. החוק קרוי על שמו של ג'ון דלטון, שגילה אותו בשנת 1801 ופרסם אותו בשנת 1802.  

אם נתונים לנו N נפחים שווים המאוכלסים ב־N גזים שונים בטמפרטורה T, כאשר הלחץ בכל נפח הוא \ P_i, אם נרכז את כל הגזים יחד באותו נפח V ובאותה טמפרטורה T, הלחץ הכולל יהיה: \ P=\sum_{i}P_i

מודל דלטון מתאים לעיתים גם עבור תערובות של גזים לא אידיאלים, בתנאי שאין ביניהם ריאקציה כימית. חיסרון בולט שלו הוא אי התאמתו המוחלטת לנוזלים, ומסיבה זו הוא נקרא מודל ולא חוק, מכיוון שכלל זה אינו מהווה חוק תרמודינמי אוניברסלי.

מודל אחר לתערובות גזים הוא מודל אמגט. עבור גזים אידיאלים, מודל דלטון ומודל אמגט זהים לחלוטין ואילו עבור גזים לא אידיאלים, מודל אמגט מהווה קרוב טוב יותר מאשר מודל דלטון.

## כלל דלטון גיבס
כלל דלטון גיבס הוא הרחבה למודל דלטון על מנת לספק מענה לגבי האנרגיה, האנתלפיה והאנטרופיה החלקיות של התערובת. למעשה, כלל דלטון גיבס מתאים לכל תכונה אקסטנסיבית בתערובת המקיימת את מודל דלטון, וניסוח להלן: כל תכונה אקסטנסיבית של תערובת גזים המקיימת את מודל דלטון, שווה לסכום התכונות המתאימות של הרכיבים. לדוגמה:
:אנרגיה פנימית: \ U=\sum_iU_i=\sum_im_iu_i=\sum_in_iu_i^*
:אנתלפיה: \ H=\sum_iH_i=\sum_im_ih_i=\sum_in_ih_i^*
:אנטרופיה: \ S=\sum_iS_i=\sum_im_is_i=\sum_in_is_i^*

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:תרמודינמיקה
קטגוריה:גזים
דלטון
דייוויד רוברטסון

**דייוויד רוברטסון** (אנגלית: **David Robertson**; נולד ב-19 ביולי 1958) הוא מנצח אמריקאי.   

רוברטסון היה בעבר המנהל המוזיקלי של תזמורת סנט לואיס, מנצח אורח ראשי של תזמורת רשות השידור הבריטית ומנצח ראשי של התזמורת הסימפונית של סידני.  

רוברטסון נולד בסנטה מוניקה, קליפורניה ולמד נגינה בקרן יער, קומפוזיציה וניצוח באקדמיה המלכותית למוזיקה בלונדון.

מעט לפני התחלת כהונתו בתזמורת סנט לואיס, היה דייוויד רוברטסון המנהל המוזיקלי של התזמורת הלאומית של ליון, צרפת והמנהל האמנותי של אודיטוריום ליון. הוא היה לראשון שכיהן בשתי משרות אלה במקביל. כבן חסותו של פייר בולז, כיהן רוברטסון גם כמנהל המוזיקלי של אנסמבל אנטרקונטמפורן בפריז משנת 1992 עד 2000. 

רוברטסון הקליט בחברות שונות, מוזיקה של בלה בארטוק, אנטונין דבוז'אק ואחרים.

רוברטסון מתגורר במרכז סנט לואיס ומחזיק דירות גם בניו יורק ובפריז. יש לו שני בנים מתבגרים מנישואיו הראשונים. כיום הוא נשוי לפסנתרנית אורלי שחם, אותה פגש כאשר היה מנצח אורח והיא פסנתרנית אורחת בקונצרט, שהיה לשניהם הופעה ראשונה עם תזמורת סנט לואיס, בינואר 1999.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:מנצחים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1958
התזמורת הסימפונית ירושלים

[ממוזער|המלחין [פאול בן-חיים יחד עם תזמורת קול ישראל]]
[ממוזער|264x264 פיקסלים|הכניסה לאולם הקונצרטים ע"ש [הנרי קראון בתיאטרון ירושלים, מקום משכנה של התזמורת]]
**התזמורת הסימפונית ירושלים** היא תזמורת סימפונית ישראלית, שמושבה בעיר ירושלים.

## היסטוריה
התזמורת נוסדה בשנת 1938 כתזמורת של תחנת הרדיו שהפעיל שירות השידור של פלשתינה (א"י) "קול ירושלים".

מנהלה המוזיקלי הראשון היה קראל שלמון. לאחר קום המדינה שונה שמה ל"תזמורת קול ישראל", ולצידה פעלה גם מקהלה.

בשנות ה-70 הורחבה ושמה שונה ל"**התזמורת הסימפונית ירושלים, רשות השידור**". זמן מה לאחר סגירתה של רשות השידור במאי 2017, קוצר שם התזמורת לשמה הנוכחי.

אולם הבית של התזמורת, לקונצרטים והקלטות, הוא אולם הקונצרטים ע"ש הנרי קראון שנחנך בשנת 1986 בתיאטרון ירושלים. בתקופה שהתזמורת הייתה חלק מרשות השידור היא הרבתה להקליט קונצרטים חיים ויצירות לתחנת הרדיו קול המוסיקה.

רפרטואר התזמורת מקיף יצירות מהבארוק עד ימינו. חלק מהיצירות בנות זמננו ניגנה התזמורת בביצוע בכורה עולמי, בהן יצירות משל סופיה גוביידולינה, אנרי דיטייה, אלפרד שניטקה ואחרים. התזמורת מעודדת מלחינים ישראלים, הן בביצוע יצירותיהם והן בהזמנת יצירות חדשות. 

במשך השנים הופיעו עם התזמורת מוזיקאים מהנודעים בעולם, בהם המנצחים איגור מרקביץ' ואוטו קלמפרר, הפסנתרנים ארתור רובינשטיין, ראדו לופו ויפים ברונפמן, הכנרים אייזק שטרן והנריק שרינג והוויולנית טביאה צימרמן.

בחגיגות שנת ה-3000 לירושלים בוצעה בנגינת בכורה יצירתו של קשישטוף פנדרצקי, "שבעת שערי ירושלים". על הקונצרט, שהיה מיזם משותף עם תזמורת רדיו בוואריה, ניצח לורין מאזל. הצלחת היצירה הביאה לביצועה בשנית במינכן, לחגיגות היובל לרדיו בוואריה באפריל 2000.

התזמורת יוצאת לסיורים בינלאומיים באירופה ובארצות הברית ומופיעה מדי שנה בפסטיבל ישראל. כן הוזמנה להשתתף בפסטיבל האופרה הבינלאומי, ב"טורנדוט" מאת פוצ'יני וב"כוחו של גורל" מאת ורדי.

המנהל המוזיקלי הנוכחי הוא יוליאן רחלין, מנכ"ל התזמורת הנוכחי הוא עופר אמסלם,  מלחין הבית של התזמורת הוא בנימין יוסופוב ועוזר המנצח הוא מיכאל מרינג.

התזמורת נתמכת על ידי משרד התרבות והספורט ועיריית ירושלים.

## מנהלים מוזיקליים
* קראל שלמון (1938 - 1948)
* מנדי רודן (1963 - 1972)
* לוקס פוס (1972 - 1976)
* גארי ברתיני (1978 - 1987)
* לורנס פוסטר (1988 - 1992)
* דוד שלון (1992 - 1999)
* פרדריק שאזלן (1999 - 2002)
* ליאון בוטשטיין (2003 - 2011)
* פרדריק שאזלן (2011 - 2019)
* סטיבן סלואן (2019 - 2023)
* יוליאן רחלין (2023 - ממשיך)

## קישורים חיצוניים

* 

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*  התזמורת הסימפונית ירושלים, במסגרת הסכת עולמי עם יצחק נוי, תאגיד השידור הישראלי - כאן

## הערות שוליים

ירושלים
ירושלים, סימפונית
תזמורת סימפונית
קטגוריה:קול המוסיקה
קטגוריה:תזמורות רדיו
קטגוריה:הרכבים מוזיקליים מירושלים
מודל אמגט

שמאל|ממוזער|250px|כלל אמגט
**מודל אמגט**, אשר ידוע גם בתור "**חוק הנפחים החלקיים**", קובע כי נפח של תערובת גזים אידיאליים שווה לסכום הנפחים החלקיים של כל רכיבי התערובת בנפרד. המודל נקרא על שמו של אמיל אמגט .

אם נתונים לנו N נפחים \ V_1, V_2,..., V_n המאוכלסים ב-N גזים שונים בטמפרטורה T ובלחץ P, אם נרכז את כל הגזים יחד באותו לחץ P ובאותה טמפרטורה T, הנפח הכולל יהיה: \ V=\sum_{i}V_i

מודל אמגט מתאים לעיתים גם עבור תערובות של גזים לא אידיאלים, בתנאי שאין ביניהם ריאקציה כימית. מודל אמגט הוא מודל ולא חוק מכיוון שאינו מהווה חוק תרמודינמי אוניברסלי, אלא מתאים עבור מקרים מסוימים בלבד.

מודל אחר לתערובות גזים הוא מודל דלטון. עבור גזים אידיאלים, מודל דלטון ומודל אמגט זהים לחלוטין. מעניין לראות כי עבור גזים לא אידיאלים, מודל אמגט מהווה קרוב טוב יותר מאשר מודל דלטון.

קטגוריה:תרמודינמיקה
אמגט
יפים ברונפמן

**יפים ברונפמן** (באנגלית: **Yefim Bronfman**; נולד ב-10 באפריל 1958) הוא פסנתרן ישראלי-אמריקאי יליד אוזבקיסטן, ברית המועצות.

## חייו
ברונפמן נולד בטשקנט, אוזבקיסטן ועלה לישראל בגיל 15. היה תלמידו של אריה ורדי באקדמיה למוזיקה ע"ש רובין בתל אביב. בהמשך היגר לארצות הברית, שם המשיך את לימודיו בג'וליארד, בבית הספר למוזיקה ופסטיבל מרלבורו ובמכון קרטיס למוזיקה, אצל רודולף פירקושני, ליאון פליישר ורודולף סרקין.
הופעתו הבינלאומית הראשונה הייתה בשנת 1975, עם התזמורת הסימפונית של מונטריאול בניצוח זובין מהטה. בשנת 1977 הופיע עם הפילהרמונית הישראלית הצעירה כסולן בסיור בדרום אפריקה בקייפטאון, דרבן ויוהנוסברג. הסיור ארך שבועיים. בשנת 1989 הופיע לראשונה בקרנגי הול ובשנת 1991 ניגן בסדרת רסיטלים עם אייזק שטרן. ברונפמן זכה בפרס גראמי בשנת 1997 על הקלטת שלושת הקונצ'רטי לפסנתר של בארטוק עם אסה-פקה סאלונן והתזמורת הפילהרמונית של לוס אנג'לס. 

ממוזער|יפים ברונפמן

ברונפמן הוא נגן נלהב של מוזיקה קאמרית וניגן עם הרבה הרכבים קאמריים ונגנים בכלים שונים.

במרץ 2006 ניגן ברונפמן את הקונצ'רטו לפסנתר מס' 1 של שוסטקוביץ' עם התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו בניצוח מסטיסלב רוסטרופוביץ'.

ברונפמן היה בעבר אמן הבית של התזמורת הפילהרמונית הישראלית.

## קישורים חיצוניים

* 

* יוטיוב, יפים ברונפמן מנגן את הקונצ'רטו הרביעי לפסנתר של בטהובן 22 בנובמבר 2017
* אופוס 3 ארטיסטס, ביוגרפיה של יפים ברונפמן
* הפילהרמונית הישראלית, יפים ברונפמן

## הערות שוליים

קטגוריה:פסנתרנים ישראלים
קטגוריה:פסנתרנים יהודים אמריקאים
קטגוריה:יהודים זוכי פרס גראמי
קטגוריה:ישראלים זוכי פרס גראמי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: מוזיקה
קטגוריה:תלמידי אריה ורדי
קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:ישראלים ילידי אוזבקיסטן
קטגוריה:התזמורת הפילהרמונית הישראלית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1958
המסך הקרוע

**המסך הקרוע** (שם הסרט באנגלית: **Torn Curtain**) הוא סרטו ה-45 של הבמאי אלפרד היצ'קוק. הסרט יצא לאקרנים בשנת 1966 והיה הסרט השני המצליח ביותר באותה השנה. הוא נחשב לאחת מהקלאסיקות המוערכות ביותר של סרטי המתח והאימה.

## עלילת הסרט
מייקל ארמסטרונג (פול ניומן), מדען פיזיקאי ורקטות אמריקאי מוערך, נוסע להשתתף בכנס מדעי בקופנהגן. הוא לוקח את ספינת תענוגות לקופנהגן יחד עם עוזרתו וארוסתו, שרה שרמן (ג'ולי אנדרוז). ארמסטרונג מנסה למנוע מארוסתו להגיע איתו לקופנהגן. שם הוא עורק למזרח גרמניה במטרה לעזור לגוש המזרחי ממניעים פציפיסטיים.

לאחר מכן מתברר (לצופים) כי עריקתו היא למעשה תחבולה כדי לזכות באמון של הממסד המדעי הקומוניסטי ולדעת מה מצב מערכות הטילים של ברית המועצות. בנוסף, ארמסטרונג מגלה כי ארוסתו הגיעה אחריו למזרח גרמניה.

לאחר מסע ארוך, שבו ארמסטרונג כמעט נתפס על ידי סוכן שטאזי והורג אותו, הוא מגיע לאוניברסיטת לייפציג. שם הוא מצליח לגלות סודות גרעין של הגוש הסובייטי, ולאחר מכן בורח עם אשתו למזרח ברלין. הזוג בורח באוטובוס מדומה של ארגון פאי, אשר סייע לארמסטרונג מתחילת הסרט. האוטובוס מלא באנשי המחתרת, שמתיימרים להסוות את האוטובוס המדומה לאוטובוס רגיל כדי לחפות על הזוג. כאשר מגיע האוטובוס לברלין, אנשי השטאזי מגיעים לאוטובוס במטרה לתפוס את הזוג, אך אנשי המחתרת יורדים במהירות ומתפזרים לכל עבר במטרה להסוותם. הזוג יורד בבטחה. לאחר מרדף של אנשי השטאזי, הזוג מצליח לשוט עם להקת בלט לשוודיה ולחזור למערב.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:סרטי 1966
קטגוריה:סרטי אלפרד היצ'קוק
קטגוריה:סרטי מתח אמריקאיים
קטגוריה:סרטי המלחמה הקרה
קטגוריה:סרטי ג'ולי אנדרוז
רומן ג'ינג'יחאשווילי

**רומן יעקובלביץ' ג'ינג'יחאשווילי** (בגאורגית: **რომან ჯინჯიხაშვილი**, נולד ב-5 במאי 1944 בטביליסי), היה שחמטאי יהודי-גאורגי בדרגת רב-אמן, מאמן שחמט ומפיק סרטוני הדרכה בתחום. תלמידו הבולט הוא גטה קמסקי.

עלה לישראל בשנת 1976, אך בשנת 1979 עזב את הארץ והתיישב בארצות הברית. שיחק בתפקיד אורח בסרט "לחפש את בובי פישר" משנת 1993.

## ציוני דרך בולטים בקריירה
1962 - זכה באליפות הנוער של ברית המועצות.

1978, 1966 - זכה באליפות האוניברסיטאות של ברית המועצות.

1970 - קיבל את התואר אמן בינלאומי.

1977 - קיבל את התואר רב-אמן.

1978 - זכה באליפות ישראל.

1979-1980 - זכה בתחרות היוקרתית הייסטינגס (אנגליה), בתוצאה של 10.5 נקודות מ-14 אפשריות, בהקדימו בנקודה שלמה את טיגראן פטרוסיאן.

1980 - זכה בתחרות הפתוחה "לון פיין".

1989 ,1983 - זכה באליפות ארצות הברית, יחד עם שחמטאי נוסף.

## הופעות באולימפיאדות
ג'ינג'יחאשווילי שיחק בנבחרות האולימפיות של ישראל וארצות הברית.

## קישורים חיצוניים

* 
* כתבה מעיתון מעריב על זכייתו בתחרות הייסטינגס
* 
* מידע כללי
* רומן ג'ינג'יחאשווילי באתר olimpbase

קטגוריה:יהודים גאורגים
קטגוריה:שחמטאים גאורגים
קטגוריה:שחמטאים יהודים סובייטים
קטגוריה:שחמטאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:רבי-אמנים יהודים
קטגוריה:אלופי ישראל בשחמט
קטגוריה:נציגי ישראל באולימפיאדת השחמט
קטגוריה:מאמני שחמט יהודים
קטגוריה:מפיקי קולנוע יהודים אמריקאים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1944
וולטר זוסקינד

**יאן וולטר זוסקינד** (**Jan Walter Susskind**; 1 במאי 1913 – 25 במרץ 1980) היה מנצח יהודי בריטי יליד צ'כיה.

## קורות חיים

זוסקינד נולד בפראג. אביו היה מבקר מוזיקה וינאי ואמו, יהודייה צ'כית הייתה מורה לפסנתר. יוזף סוק לימד את זוסקינד בקונסרבטוריון של פראג. בהמשך למד ניצוח בהנחייתו של גיאורג סל.

ב-13 במרץ 1939, יומיים לפני הפלישה הגרמנית, ברח זוסקינד מפראג. אימו, שנשארה בצ'כיה הייתה אסירה במחנה הריכוז טרזיינשטט, אך ניצלה.

הוא הגיע כפליט לבריטניה והקים את הטריו הצ'כי, שבו היה הפסנתרן. לטריו הייתה תעסוקה רבה, בעידודו של השגריר הצ'כי בלונדון, יאן מסריק.

בשנת 1942 הצטרף זוסקינד אל להקת האופרה של קארל רוזה כמנצח. הוא עבד עם זמרים כגון האדל נאש וג'ואן האמונד. בשנת 1944 הקליט את האופרה "טורנדוט" בהשתתפותה של האמונד, עבור מפיק המוזיקה הקלאסית וולטר לג.

לאחר המלחמה ניתנה לזוסקינד אזרחות בריטית, ולמרות שרוב הקריירה העתידית שלו התרחשה מחוץ לבריטניה, אמר שלעולם לא יחלום לוותר על אזרחותו שם.

מינויו הראשון כמנהל מוזיקלי היה בתזמורת הסקוטית הלאומית בשנים 1946 עד 1952. בשנים 1953 עד 1955 ניצח על התזמורת הסימפונית של מלבורן. לאחר שעבד כפרילנסר בישראל ובדרום אמריקה, זוסקינד מונה לראש התזמורת הסימפונית של טורונטו בשנים 1956 עד 1965. במקביל הוא לימד ניצוח בקונסרבטוריון המלכותי למוזיקה. בין תלמידיו נמנים מילטון בארנס ורודי טות'. בין 1968 ל-1975 ניצח על תזמורת סנט לואיס, שהייתה בהנהגתו לאחת התזמורות החשובות בארצות הברית. בשנת 1971 פתח את העונה באופרה של ניו יורק עם האופרה פרשת מאקרופולוס מאת לאוש יאנאצ'ק.

זוסקינד נפטר בברקלי שבקליפורניה בגיל 66.

## קישורים חיצוניים

* ביוגרפיה של יאן ולטר זוסקינד באתר bach-cantatas

## הערות שוליים

קטגוריה:מנצחים יהודים בריטים
קטגוריה:מנצחים יהודים צ'כים
קטגוריה:פסנתרנים יהודים בריטים
קטגוריה:פסנתרנים יהודים צ'כים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1913
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1980
סטניסלב שושקביץ'

[שמאל|ממוזער|250px|שושקביץ' בשנת [2008]]
**סטניסלב סטניסלבוביץ' שושקביץ**' (בבלארוסית: **Станіслаў Станіслававіч Шушкевіч**; 15 בדצמבר 1934 – 3 במאי 2022) היה יו"ר הפרלמנט של בלארוס והנשיא בפועל בשנים 1994-1991. הוא תמך בכלכלת שוק והיה לו תפקיד מרכזי בהקמת חבר המדינות.

לפני שהחל בפעילותו הפוליטית היה שושקביץ' אחד המדענים המובילים בבלארוס. הוא היה חבר באקדמיה הבלארוסית למדעים, דוקטור לפיזיקה ולמתמטיקה, פרופסור, מחבר של מספר ספרים, 150 מאמרים וממציא של כ-50 פטנטים. על פעילות זו זכה למספר עיטורים.

ב-8 בדצמבר 1991, בעקבות הפסגה המשולשת בבלאבז'סקאיה פושצ'ה עם בוריס ילצין וליאוניד קרבצ'וק, חתם על הסכם לפירוק ברית המועצות ועל הקמת חבר המדינות. בסוף 1993, אלכסנדר לוקשנקו, יו"ר הוועדה הפרלמנטרית למלחמה בשחיתות, האשים כ-70 אנשי ממשל בכירים, ביניהם את שושקביץ', במעילה בכספי המדינה למטרות אישיות. האשמותיו של לוקשנקו הביאו להצעת אי אמון בפרלמנט שהתקבלה, ושושקביץ' הוחלף בוויאצ'סלב קביץ', איש המפלגה הקומוניסטית. חקירה שהתנהלה בעניין השחיתות זיכתה את שושקביץ' מכל אשמה.

ביולי 1994 נערכו הבחירות הדמוקרטיות הראשונות לנשיאות בלארוס. שישה מועמדים התמודדו על המשרה, ביניהם לוקשנקו, שושקביץ' וקביץ', כאשר האחרון נחשב לפייבוריט ברור. לתדהמת רבים, בסיבוב הראשון לוקשנקו זכה ב-45%, ואילו קביץ' ושושקביץ' קיבלו 15% ו-10% בהתאמה. שושקביץ' פרש מהחיים הפוליטיים.

בשנת 2002 תבע שושקביץ' בתביעה תקדימית את משרד הביטחון הסוציאלי הבלארוסי: הוא תבע פיצוי בטענה שבשל מדיניות לא נכונה ואינפלציה, התכווצה קצבת הגמלה שלו ל-1.80 דולר. בשנת 2004, הוא ניסה להתמודד לפרלמנט, אך מועמדותו נדחתה על ידי ועדת הבחירות.

שושקביץ' הפך לאחר מכן למבקר מוביל של לוקשנקו ותומך נלהב באופוזיציה הליברלית במדינה. ב-2012 האשים לוקשנקו את שושקביץ' בחתרנות בבלארוס ועל שושקביץ' נאסר לעזוב את המדינה. שושקביץ' היה פחות פעיל פוליטית בשנותיו ולא מילא תפקיד בהפגנות בבלארוס נגד הממשלה שפרצו לאחר שלוקשנקו טען לניצחון בבחירות לנשיאות באוגוסט 2020.

כלי תקשורת בבלארוס דיווחו באפריל 2022 כי שושקביץ' היה בטיפול נמרץ עקב סיבוכים של מחלת הקורונה. הוא מת ב-3 במאי 2022.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:פוליטיקאים בלארוסים
קטגוריה:פוליטיקאים סובייטים
קטגוריה:נשיאי בלארוס
קטגוריה:מינסק: אישים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה הממלכתית של בלארוס
קטגוריה:בלארוסים שנולדו ב-1934
קטגוריה:בלארוסים שנפטרו ב-2022
התזמורת הסימפונית של טורונטו

שמאל|ממוזער|350px|אולם רוי תומסון: אולם הבית של התזמורת

**התזמורת הסימפונית של טורונטו** (באנגלית: **Toronto Symphony Orchestra**) היא תזמורת סימפונית קנדית, שמושבה בעיר טורונטו שבקנדה. 

400,000 איש באים מדי שנה לקונצרטים שלה והם משודרים לעיתים קרובות ברדיו קנדה. 

התזמורת נוסדה בשנת 1922 ומנגנת באולם רוי תומסון. לפני כן ניגנה באולם מאסי, משנת 1923 עד 1982. 

התזמורת מקיימת נוכחות בינלאומית איתנה, שנבנתה בהיסטוריה של סיורי קונצרטים, ביניהם מסע עתיר הצלחות באירופה באביב 2000, והקלטותיה נמכרות ברחבי העולם. 

במאי 2017 התארחה התזמורת הסימפונית של טורונטו לסיור קונצרטים בישראל כאורחת בסדרת הקונצרטים של התזמורת הפילהרמונית הישראלית.

## מנהלים מוזיקליים
* לואיג'י פון קוניטס (1922 - 1931)
* ארנסט מקמילן (1931 - 1956)
* וולטר זוסקינד 1956 - 1965)
* סייג'י אוזאווה (1965 - 1969)
* קארל אנצ'רל (1969 - 1973)
* אנדרו דייוויס (1975 - 1988)
* גינתר הרביג (1988 - 1994)
* יוקה-פקה סאראסטה (1994 - 2001)
* פיטר אונדג'ן (2004 - 2018)
* גוסטבו חימנו (2021 - ממשיך)

## קישורים חיצוניים

* 

טורונטו
קטגוריה:מוזיקה קנדית
קטגוריה:טורונטו: תרבות
קטגוריה:זוכי פרס ג'ונו
קטגוריה:אמני אנג'ל רקורדס
ארנסט מקמילן

**סר ארנסט אלכסנדר קמבל מקמילן** (באנגלית: **Sir Ernest Alexander Campbell MacMillan**; 18 באוגוסט 1893 – 6 במאי 1973) היה מנצח ומלחין קנדי בעל שם עולמי.

## חייו
מקמילן נולד במימיקו, אונטריו. כילד פלא, הופיע ברסיטל העוגב הראשון שלו בגיל עשר. לאחר שלמד בלונדון בקולג' המלכותי לנגני עוגב, למד היסטוריה מודרנית באוניברסיטת טורונטו משנת 1911 עד 1914.

משנת 1931 עד 1956 ניצח על התזמורת הסימפונית של טורונטו. 

מקמילן מת בטורונטו בשנת 1973.

העדפתו המפורסמת לקצבים איטיים בניצוח זיכתה אותו בכינוי החיבה "לורד לארגו".

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:מנצחים קנדים
קטגוריה:נגני עוגב קנדים
קטגוריה:מבצעים בכלים אותנטיים
קטגוריה:סגל אוניברסיטאות בקנדה
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת לאוול
קטגוריה:ילידי 1893
קטגוריה:קנדים שנפטרו ב-1973
כתר הכתרה

ממוזער|כתר אישטוון הקדוש
**כתר הכתרה** הוא כתר המשמש מלך או מלכה לצורך טקס הכתרתם. במרבית בתי המלוכה באירופה נעשה שימוש בכתר ייעודי לצורך טקס ההכתרה. למלכים היו מספר רב של כתרים שכל אחד מהם שימש לייעוד אחר. על פי הנוהג, הכתר כלל רק "שלד" שאליו הוכנסו אבני החן לצורך טקס ההכתרה, ובסיומו הוצאו אבני החן והיהלומים ממנו והושבו לאוצר הממלכה.

## כתרי הכתרה ידועים
* טיארת האפיפיור - הכתר ששימש להכתרת האפיפיור פיוס ה-12 ויוחנן ה-23.
* כתר אדוארד הקדוש - כתר ההכתרה הרשמי של מלכי אנגליה והממלכה המאוחדת. 
*כתר רודולף השני- כתר ההכתרה הרשמי של קיסרי האימפריה האוסטרית
* כתר שארלמאן - כתרו של קרל הגדול ששימש כתר ההכתרה של מלכי צרפת עד ולרבות הכתרתו של לואי ה-14. הכתר הושמד במהלך המהפכה הצרפתית.
* כתר אישטוון הקדוש - כתר ההכתרה הרשמי של מלכי הונגריה. הכתר היה מתנה מאת האפיפיור סילבסטר השני להכתרת המלך אישטוון הראשון (אישטוון הקדוש) בשנת 1000 או 1001. הכתר המקורי נגנב והוחלף בהעתק הנוכחי.

*
אנדרו דייוויס

**סר** **אנדרו פרנק דייוויס** (באנגלית: **Sir Andrew Frank Davis**; 2 בפברואר 1944 – 20 באפריל 2024) היה מנצח בריטי.

## ביוגרפיה
דייוויס נולד באשרידג', הרטפורדשייר ולמד בקולג' המלכותי למוזיקה, קינגס קולג' באוניברסיטת קיימברידג' (שם השתלם בנגינת עוגב) ואחר כך אצל פרנקו פרארה ברומא.

המשרה החשובה הראשונה שהחזיק הייתה כמנצח חבר של התזמורת הסימפונית הסקוטית של ה-BBC משנת 1970. בשנת 1975 התמנה למנצחה הראשי של התזמורת הסימפונית של טורונטו. הוא פרש מתפקידו בשנת 1988 אך נשאר קרוב אל התזמורת, כמנצח כבוד שלה.

בשנת 1988 התמנה דייוויס למנהל מוזיקלי של פסטיבל גליינדבורן, שם פגש את הסופרן ג'אנה רולנדי, שהייתה לאחר זמן לאשתו. דייוויס חזר ל-BBC בשנת 1989 כדי להתמנות למנצח הראשי של תזמורת רשות השידור הבריטית, משרה בה החזיק עד 2000, כאשר פינה את מקומו לליאונרד סלטקין. דייוויס היה למנהל המוזיקלי של האופרה הלירית של שיקגו בשנת 2000.

דייוויס ניצח על רפרטואר רחב ומגוון, אם כי הוא ייחס חשיבות מיוחדת למוזיקה בריטית בת זמננו. שמו נקשר במיוחד בזה של מייקל טיפט, הוא ניצח על הבכורה הבריטית של יצירתו "מסכת הזמן" ודרש להפיק את "נישואי קיץ" (שהוצגה בשנת 2005) כאשר הצטרף לאופרה הלירית של שיקגו. הקלטתו לאופרה "מסכת אורפיאוס" של האריסון בירטוויסל זכתה לשבחי הביקורת.

בין השנים 2013–2019 כיהן כמנצחה הראשי ומנהלה האמנותי של התזמורת הסימפונית של מלבורן.

ב-20 באפריל 2024 מת בשיקגו מלוקמיה.

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מנצחים בריטים
קטגוריה:נגני עוגב אנגלים
קטגוריה:בוגרי קינגס קולג' קיימברידג'
קטגוריה:זוכי פרס ג'ונו
קטגוריה:אמני אנג'ל רקורדס
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1944
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2024
הסולם הכרומטי של פון לושאן

ממוזער|דוגמה לערכה קלאסית, מתוך התערוכה האנתרופולוגית במוזיאון לה-פלטה, ארגנטינה
[ממוזער|300px|[מפה|מפת התפלגות צבע עור של "אוכלוסיות ילידיות", על פי הסולם הכרומטי של פון לושאן. נוצרה בידי רנאטו ביאסוטי (Biasutti) בשנות ה-30.]]
**הסולם הכרומטי של פון לושאן** (בגרמנית: von Luschan) הוא שיטת סיווג של בני אדם לפי צבע עורם. השיטה ידועה גם בשם "סולמו של פון לושאן". השיטה נקראה על שם ממציאה האוסטרי-גרמני פליקס פון לושאן .

הסולם בנוי מ-36 אריחי זכוכית אטומה בצבעים שונים. השיטה מבקשת לקבוע את צבע עורם של בני אדם באמצעות השוואת צבע העור, רצוי במקום שאינו חשוף לשמש, כגון מתחת לזרוע, אל אחד מאריחי הסולם. בכלי זה נעשה שימוש רב במרוצת המחצית הראשונה של המאה ה-20 במחקר המדעי אודות גזע ובאנתרופומטריה  (ענף באנתרופולוגיה פיזית העוסק במדידת בני אדם חיים כבסיס להשוואה בין אנשים וקבוצות).

השיטה נחשבה לבעייתית, אפילו בקרב המשתמשים בה, משום שהייתה בלתי-עקבית. במקרים רבים חוקרים שונים סיווגו אותו אדם באופן שונה. השיטה נזנחה כמעט לחלוטין במרוצת שנות ה-50 של המאה ה-20, והוחלפה בשיטות המשתמשות בספקטרוסקופיה (מדידת עוצמות יחסיות של חלקי הספקטרום באמצעות מכשיר הספקטרופוטומטר), על ידי מדידת בליעת האור של החומר הנבדק באורכי גל שונים.

## קישורים חיצוניים

*הסולם הכרומטי של פון לושאן (בתחתית העמוד) ומכשירים אנתרופומטריים נוספים במוזיאון לידיעת הטבע בפירנצה, איטליה.

קטגוריה:גזענות
קטגוריה:אנתרופולוגיה
קטגוריה:צבע עור
מסחתי

שמאל|ממוזער|250px|מסחתי בגאורגיה
**מֶסחֶתי** (בגאורגית: **მესხეთი**) או **סאמצחה** הוא אזור הררי ופרובינציה לשעבר של דרום מערב גאורגיה.
השבטים הגאורגים הקדומים משקי-Meshki (מאוחר יותר מוסח-Moskh, והמוסיניקים, היו ילידי האזור הזה, שזוהו, בידי חלק מהמחברים כ-מושקי (Muški) מאסיה הקטנה, מהמאה ה-12 לפנה"ס, על פי מקורות אשוריים. רוב האוכלוסייה המסחתים הגאורגים כיום הם צאצאי שבטים אלו. המוסיניקים היו ממציאי המטלורגיה. במיליניום השני - המאה הרביעית לפנה"ס, מסחתי הייתה חלק מהממלכה הגאורגית דיאוחי (დიაოხი). המאה ה-4 לפנה"ס - המאה ה-6, חלק מממלכת איבריה. בין מאה העשירית ועד למאה ה-15, האזור היה חלק מהממלכה הגאורגית המאוחדת. במאה ה-16 מסחתי נכבשה וסופחה לאימפריה העות'מאנית. בשנים 1829-1917 האזור היה חלק מפרובינציית טביליסי. בשנים 1918-1921 חלק מהרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה, ובשנים 1921-1990 חלק ממחוז גאורגיה בברית המועצות. משנת 1990 מסחתי הפכה לפרובינציה בגאורגיה בשם סאמצחה-ג'אוואחתי.

## ראו גם
* שותא רוסתוולי
* הטורקים המסחתים

## קישורים חיצוניים

* הסגר למסחתים שחזרו הביתה מטורקיה

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גאורגיה: מחוזות היסטוריים
סאמצחה
9K115-2 מטיס-M

**9K115-2 מֵטיס-M** הוא טיל נ"ט דור ב' לטווח קצר/בינוני מתוצרת רוסיה. כינויו של הטיל בקוד דיווח נאט"ו הוא **AT-13 סקסהורן-2**.

## מאפייני הטיל
לטיל שתי תצורות: חימוש של ראש קרב חלול "טאנדם" אשר מיועד לחדור דרך המיגון הריאקטיבי של טנקים מודרניים (יכולת חדירה של 850 מ"מ לאחר מיגון ריאקטיבי), או ראש קרב תרמובארי (דלק-אוויר), שנועד לפגוע במטרות "רכות" כגון חי"ר.

ההנחיה של הטיל, דור ב' (הנחיה חצי-עצמאית), מבוססת על הנחיית תיל בשילוב תת-אדום. ההנעה היא הנעה דו-שלבית: התנעה ראשונית משגרת את הטיל, ואז מוצת המנוע העיקרי. בצורה כזו ניתן לשגר גם ממקומות סגורים, מבלי שמפעיל הטיל ייפגע מבעירת המנוע (הנעה כזו קיימת, למשל, גם בטיל הג'אוולין האמריקאי).

הודות למשקלה הקל ולממדיה הקטנים של המערכת, צוות של 3 חיילים יכול להפעיל את המערכת, כאשר חייל אחד נושא את המשגר עם טיל, ו-2 חיילים נוספים סוחבים איתם 2 טילים כל אחד. 

מערכת המטיס-M כוללת:
* טיל נ"ט - 9M131 או 9M131F
* משגר - 9P151
* מערכת ראייה תרמית - 1PBN86-VI

הטיל נמצא בצבא רוסיה ובצבאות ערביים כגון צבא סוריה. במלחמת לבנון השנייה התברר כי חזבאללה משתמש בטילים אלו, ובעזרתם פגע בכמה טנקי מרכבה של צה"ל.

## ראו גם
* 9K115 מטיס

## קישורים חיצוניים

* נתונים ותמונות על הטיל

קטגוריה:טילים נגד טנקים רוסיים וסובייטיים
קטגוריה:חזבאללה: אמצעי לחימה
קטגוריה:טילים נגד טנקים מהדור השני
למור עדין

**למור עדין** או **למור במבוק** (שם מדעי: *Hapalemur*) הוא סוג במשפחת הלמוריים. זהו פרימט בגודל בינוני האנדמי למדגסקר.

מיני הלמורים המשתייכים לסוג זה מתאפיינים בפרווה חומה-אפרפרה, שגווני המשנה שלה נעים בין המינים בין אדמדם לירקרק. חרטומם קצר ואוזניהם עגולות ושעירות. גודלם נע בין 26-46 ס"מ ללא הזנב, שאורכו דומה או ארוך יותר. משקלם נע בין 700-2,300 גרם, אך לרוב אינו עולה על 1,700 גרם.

למורי במבוק חובבים יערות חזרן לחים. למרות שהם פעילים במשך כל שעות היום, שיא פעילותם הוא מיד לאחר הזריחה. הם חיים הן על האדמה והן בין העצים, ויודעים הן לרוץ על האדמה והן לקפץ בין עצים. הבאנדרו מבלה חלק ניכר מזמנו במים והוא שחיין טוב.

הם חיים בקבוצות של שלושה עד חמישה פרטים, המורכבים לרוב מזכר, נקבה או שתיים וצאצאיהם. הם מתקשרים בעזרת מגוון צלילים.

למורי הבמבוק קיבלו את שמם מכיוון שהחזרן מהווה את עיקר מזונם של רוב בני הסוג. אלו נוהגים להיזון באופן כמעט אקסקלוסיבי מבני סדרת הדגנאים: רוב המינים ניזונים במשך 85% מזמנם מחזרן. הבאנדרו ניזון במשך כמעט כל (95%) זמנו מפפירוס, קנה ועשבים שונים. טרם הוברר כיצד יכולים יצורים כה קטנים למלא את צורכיהם האנרגטיים מתוך התבססות על מזון כה דל אנרגיה.

ההריון אורך 135-150 יום וההמלטה, של ולד אחד או שניים, מתרחשת בין ספטמבר לינואר. הצאצאים נגמלים לאחר ארבעה חודשים לערך, אם אספקת המזון מספקת, ומגיעים לבגרות מלאה בגיל שנתיים. תוחלת חייהם היא עד לשתים-עשרה שנים.

## מיון
החוקרים מסכימים כי בסוג נמצאים המינים הבאים:
** למור במבוק אפור (*Hapalemur griseus*)
** למור במבוק מוזהב (*Hapalemur aureus*)
** למור במבוק מערבי (*Hapalemur occidentalis*)

מעבר לכך הדעות חלוקות לגבי הפרדתם של מספר מינים נוספים. יש המונים את הבאנדרו כמין בפני עצמו - *H. alaotrensis*, בעוד אחרים טוענים כי הוא אינו אלא תת-מין של למור הבמבוק האפור. אחרים הציעו, על סמך מידע שנאסף מדנא מיטוכונדריאלי, להפריד גם את תת-המין *H. g. meridionalis* למין עצמאי, *H. meridionalis*.

המין למור במבוק ענק (*H. simus*) הועבר לסוג עצמאי - *Prolemur *.

## ראו גם
* הפארק הלאומי מרוג'ג'י

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1851
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי איזידור ז'ופרואה סנט-אילר
קטגוריה:למוריים
אני עדיין יודע מה עשית בקיץ האחרון

**אני עדיין יודע מה עשית בקיץ האחרון** (באנגלית: **I Still Know What You Did Last Summer**) הוא סרט אימה משנת 1998, אשר בוים על ידי דני קאנון ונכתב על ידי טריי קאלאוואיי. הסרט הוא סרט המשך לשובר הקופות "אני יודע מה עשית בקיץ האחרון". ב-15 באוגוסט סרטי קולומביה שחררה סרט המשך שני בשם "אני תמיד אדע מה עשית בקיץ האחרון" שיצא ישירות ל-DVD. בסרט מככבים ג'ניפר לאב יואיט, פרדי פרינז ג'וניור וברנדי נורוואד.

## עלילה
שנה לאחר האירועים שקרו בסרט הקודם, ג'ולי ג'יימס עזבה את עיר מולדתה כדי ללמוד בקולג' בבוסטון ולהשאיר את הזיכרונות הכואבים מאחור. קרלה וילסון, חברתה הטובה של ג'ולי ושותפתה לדירה, משתתפת במשאל טלפוני וזוכה לטוס לאיי הבהאמה, וזכאית להביא איתה עוד שלושה חברים. ג'ולי רוצה להזמין את החבר שלה ריי לנסיעה, אבל הוא מסרב, פגוע מסירובה לבקר אותו בסאות'פורט, שם הרציחות מהקיץ שעבר קרו.

לפיכך, ג'ולי, קרלה, החבר של קרלה, טיירל, והחבר החדש שלהם, ויל בנסון, טסים לאיי הבהאמה. כשהם מגיעים לשם, הם מגלים כי אורחי המלון עוזבים כי עונת ההוריקנים החלה. בקרוב כמה רציחות מתרחשות בית הנופש וג'ולי נאלצת לספר לאחרים על העבר שלה. החשד נופל על שוער העוסק בוודו בשם אסטס, אשר מנסה להגן עליהם. מתגלה שהחופשה הייתה מסודרת במיוחד עבור ג'ולי, וכי קרלה לא זכתה בשום פרס. אסטס מוביל אותם לאתר בית קברות שבו משפחתו של בן ויליס קבורה ומצבה ששמה של ג'ולי כתוב בדם עם חור פתוח, שבו בן מתכנן לזרוק את גופתה אחרי שיהרוג אותה. מתברר כי אדם נוסף ממשפחת ויליס חי: ויל בנסון הוא למעשה בנו של בן ויליס והוא מפריד את ג'ולי מהאחרים. הוא לוקח אותה לבית הקברות של המשפחה ומציג אותה לאביו.

ריי מגיע בדיוק כשבן מתכונן להרוג את ג'ולי. במאבק, בן בטעות דוקר את הבן שלו עם הקרס שלו ונורה עם האקדח של ריי מספר פעמים על ידי ג'ולי, והוא נופל אל תוך הקבר הריק. משמר החופים מגיע ומציל את ג'ולי, ריי וקרלה.

בסצנה האחרונה, ג'ולי וריי נמצאים בבית שזה עתה נרכש על ידם. ריי נמצא בחדר האמבטיה והדלת נסגרת בפתאומיות. לג'ולי יש תחושה שיש מישהו בבית אבל היא בטוחה שהיא מדמיינת. כאשר ג'ולי נכנסת לחדר השינה שלהם ומתיישבת על המיטה, היא מביטה במראה שנשענת בחלק התחתון של הקיר שלה, ומבחינה שבן מתחת למיטה שלה. הסרט מסתיים כאשר בן גורר את ג'ולי מתחת למיטה, משאיר את המצב מעורפל. (למרות זאת, כשג'ולי עלתה לחדר, היא אמרה לריי שהיא נכנסה לחדרה, היא ציינה שהיא נרדמה מאוד חזק מה שאולי אומר שהיא נרדמה וחלמה.)

## צוות שחקנים
*ג'ניפר לאב יואיט - ג'ולי ג'יימס
*פרדי פרינז ג'וניור - ריי ברונסון
*ברנדי נורוואד - קרלה וילסון
*מקאי פייפר - טיירל מרטין
*מיוז ווטסון - בן ויליס
*ביל קובס - אסטס
*מת'יו סיטל - ויל בנסון
*בנג'מין בראון - דאריק
*אלרין הארדינג - אולגה
*ג'פרי קומבס - מר ברוקס
*ג'ניפר אספוזיטו - ננסי
*ג'ק בלאק - טיטוס טלסקו
*ג'ון הוקס - דייב
*שרה מישל גלר - הלן שיברס (תמונה בלבד)

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:סרטי קולומביה
קטגוריה:סרטי המשך אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מותחן אימה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי נעורים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי סלאשר אמריקאיים
קטגוריה:סרטים על נקמה
קטגוריה:סרטי אימת-חג
קטגוריה:אני יודע מה עשית בקיץ האחרון
קטגוריה:סרטי אימה אמריקאיים משנת 1998
קטגוריה:סרטי סלאשר גרמניים
קטגוריה:סרטי 1998
עיטור ההצטיינות של צבא העם הלאומי

**עיטור ההצטיינות של צבא העם הלאומי** (גרמנית: **Verdienstmedaille der Nationalen Volksarmee**) היה עיטור שהוענק על ידי הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית.

העיטור נוצר ב-1 ביוני 1956 בשלוש דרגות - ברונזה, כסף וזהב. העיטור הוענק בשל הצטיינות יוצאת דופן ומוכנות אישית בתמיכת והגדלת מוכנת הקרב של צבא העם הלאומי.

העיטור הוענק בשם שר ההגנה ביום צבא העם הלאומי, ביום הרפובליקה או מיד אחרי אישור הזכאות לעיטור.

## קריטריונים להענקה
* העיטור הוענק לכל חברי הזרועות של צבא העם הלאומי ולחברי השטאזי (כולל מודיעים).
* עובדים בשירות הציבורי.
* אזרחים שעובדים בצבא העם הלאומי.

לפי התקנות כל שלוש הדרגות של העיטור יכלו להינתן לכל חייל בלי התחשבות בדרגתו. אבל בפועל העיטור בדרגת הזהב היה לקצונה הבכירה, בעוד ששאר הדרגות של העיטור היו מוענקות בדרך כלל לנגדים ולקצונה הזוטרה.

חייל שהוענק לו אות החייל המצטיין במשך שבע שנים רצופות היה זכאי לעיטור בדרגת הברונזה, במשך תשע שנים רצופות הוא היה זכאי לדרגת הכסף ובמשך שתים עשרה שנים רצופות הוא היה זכאי לדרגת הזהב.

## עיצוב
העיטור עוצב על ידי האמן הברלינאי פאול גאנש, צורת העיטור היא עגולה והוא צבועה מברונזה (לדרגת הברונזה), כסוף (לדרגת הכסף) או מצופה זהב (לדרגת הזהב). 

על החזית של העיטור יש מלח, איש אוויר וחייל רגלים המייצגים את שלושת ענפי הצבא ומתחתהם כתוב DDR (ראשי התבות בגרמנית של הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית) משני צידי הכיתוב יש עלי אלון (סמל גרמני מסורתי) עם בלוטים. המילים "FÜR HERVORRAGENDE VERDIENSTE" (בשביל הצטיינות יוצאת מן הכלל) חרותים על הצד העליון של העיטור ועל הצד התחתון חרותים המילים "NATIONALE VOLKSARMEE" (צבא העם הלאומי).

בצד האחורי של העיטור יש את סמלה של גרמניה המזרחית מוקף בכיתוב "FÜR DEN SCHUTZ DER ARBEITER- UND-BAUERN- MACHT" (למען הגנת כוחם של הפועלים והחקלאים) עם שני ענפי דפנה.

העיטור תלוי על סרט, בדרגת הברונזה הסרט הוא אדום עם פסים שחורים וצהובים בשלוי הסרט, בדרגת הכסף הסרט הוא אדום עם פס לבן באמצע ופסים שחורים וצהובים בשולי הסרט, בדרגת הזהב הסרט הוא אדום עם פס צהוב באמצע ופסים שחורים וצהובים בשלוי הסרט, על הצד האחורי של סרט מוצמדת סיכה המשמשת לענידת העיטור.

## זוכים מפורסמים
* ולדימיר פוטין קיבל את העיטור בדרגת ברונזה בשנת 1988 מידי ראש השטאזי אריך מילקה כהוקרה על שירותו כסוכן ק.ג.ב. בגרמניה המזרחית.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:גרמניה: עיטורים
קטגוריה:גרמניה המזרחית: צבא וביטחון
דונג צ'יצ'אנג

ממוזער|שמאל|200px|דונג צ'יצ'אנג
ממוזער|שמאל|מציוריו של דונג צ'יצ'אנג

**דונְג צִ'יצָ'אנְג** (**董其昌**) (1555–1636) היה צייר ומלומד סיני, ממייסדי תורת האמנות בתקופת שושלת מינג. 

עבודתו של דונג מאופיינת בהעדפת ההבעה על פני הרישום הפורמלי. יצירותיו מתארות לרוב נוף עם מאפיינים מרחביים, והן ייחודיות בסגנונן המקורי, למרות שעדיין לא ניתן להגדיר את אמנותו כאמנות מופשטת. האופן שבו הביע בציוריו רגשות ותחושות נחשב אחד המקורות של הציור האישי, האקספרסיוניסטי, שהופיע בשלב מאוחר יותר.

## קישורים חיצוניים

* WWU article
* מציוריו של צ'יצ'אנג, אתר המוזיאון לאמנות, בוסטון
* 

צ'יצ'אנג, דונג
קטגוריה:ילידי 1555
קטגוריה:נפטרים ב-1636
חומצה טריפלואורומתאנגופריתית

**חומצה טריפלואורומתאנגופריתית** שידועה גם בשמה המקוצר **חומצה טריפלית** או **TfOH**, היא חומצה בעלת נוסחה מולקולרית של CF3SO3H.
החומצה הטריפלית נחשבת לרוב לאחת החומצות החזקות ביותר והיא נכללת בקבוצת הסופר-חומצות.
החומצה הטריפלית היא בערך חזקה פי 1000 (לפי קבוע הדיסוציאציה pKa) מחומצה גופרתית.
החומצה הטריפלית נמצאת תחת שימוש נרחב בעיקר בתחום הקטליזטורים.

## תכונות
החומצה הטריפלית היא נוזל היגרוסקופי חסר צבע בטמפרטורת החדר.
החומצה הטריפלית ממיסה תרכובות אורגניות כמו דימתילפורממיד (DMF), דימתיל סולפוקסיד (DMSO), אטצוניטריל (CH3CN) ודימתיל סולפון.
הוספת החומצה הטריפלית לתרכובות אורגניות יכולה להיות מסוכנת מאוד, בגלל האנרגיה שמשתחררת בתגובה, היות שהתגובה אקסותרמית מאוד, הוכחה להיות החומצה הטריפלית ממס מצוין לחומרים אורגניים.

## היסטוריה וסינתזה

החומצה הטריפלואורומתאנגופריתית סונתזה לראשונה בשנת 1954 על ידי צמד המדענים הסלדין וקיד על ידי הריאקציה הבאה:

ימין

דרך אחרת של סינטוז החומצה הטריפלית פלואורוניזציה אלקטרוכימית:

ימין

## שימושים
החומצה הטריפלית נחשבת לחומצה מצוינת לתרומת פרוטונים לתרכובות אחרות מכיוון שהבסיס המוצמד של החומצה הטריפלית איננו מגיב עם הצורונים האחרים.

### יצירת [[מלח (כימיה)|מלח]]ים
החומצה הטריפלית מגיבה בתגובה אקסותרמית עם מתכות פחמתיות (בקשר יוני עם -CO3) ומתכות הידרוקסיות (עם קבוצת הידרוקסיל - -OH). דוגמה לתגובה כזו היא סינתזה של נחושת טריפלית (נחושת טריפלואורומתאנוגופריתית - Cu (OTf)2 פלי המשוואה הבאה :

::CuCO3 + 2 CF3SO3H → Cu(O3SCF3)2 + H2O + CO2

## בטיחות
מגע עם העור עלול לגרום לכוויות חמורות ולהרס הדרגתי של רקמות באזור הפגוע. שאיפת אדי החומצה עשויות לגרום לעוויתות שעשויות להיות קטלניות, לדלקת ולבצקת ריאות. הוספה של החומר לתמיסות פולריות גורם לתגובה אקסותרמית מסוכנת במיוחד.

## קישורים חיצוניים

טריפלואורומתאנגופריתית, חומצה
בית הכנסת במצודה

**בית הכנסת במצודה** הוא בית כנסת ניאולוגי בעיר טימישוארה, רומניה.

בית הכנסת נבנה בשנים 1864-1865 לפי תוכניותיו של האדריכל הווינאי איגנאץ שומאן (Ignaz Schumann). המקום נבנה בסגנון אדריכלות נאו-מורית (בדומה לבית הכנסת ברובע פבריק) והחל משנת 1866 יש בו עוגב. 

בבית הכנסת נערכים שיפוצים בהווה על מנת להתאימו להיות אכסניה של התזמורת הפילהרמונית של באנאט, לפי אישור של הקהילה היהודית של באנאט.

## קישורים חיצוניים

* תמונות של בית הכנסת באתר של עירית טימישוארה 
*אתר על קהילת יהודי טימישוארה

קטגוריה:רומניה: בתי כנסת נאולוגיים
קטגוריה:יהדות טימישוארה
משכן גלגל

**משכן גִּלְגָּל** הוא מבנה מקודש שנבנה עם הכניסה לארץ ישראל והעלייה מנהר הירדן (), בסביבות שנת 1272 לפנה"ס (ב'תפ"ח ליצירה). המבנה שימש במשך 14 שנה, ולאחר סיום חלוקת הארץ לשבטים פורק משכן גלגל, ובמקומו הוקם המשכן בשילה. בזמן קיום המבנה הותרה ההקרבה בבמות. יש אומרים שההיתר נבע מכך שבאותה תקופה ארון הברית לא היה במשכן, אלא עם מחנה הלוחמים. קשה לזהות במדויק את מקומו של משכן גלגל אף שמסתבר שהיה בקרבת יריחו והירדן. יש המשערים שמדובר בח'רבת א-נת'לה, חמישה ק"מ דרומית-מזרחית ליריחו העתיקה.

## גלגל המקראית

גלגל מהווה את המחנה הראשון שבנו עם ישראל עם כניסתם לארץ. גלגל מתוארת כמקום פולחן מרכזי, ששימש בתקופות שונות (),ובו הומלך שאול למלך על ישראל; בין השאר מתוארים בה מציאות דברים של פולחן, כגון שתים-עשרה אבנים ().

## משמעות השם
על פי המקרא משמעות השם היא "גלגול" והסרת אי נעימות שהייתה לעם שלא היו נימולים () לעומת זאת ישנם חוקרים המציעים הסברים אחרים למשמעות המילה גלגל. לפי כמה חוקרים משמעות גלגל, היא גל של אבנים; לעומתם יש המשערים שהכוונה לבניין מיוחד ששימש מקום מקודש בעיני הכנענים (ראו אנציקלופדיה מקראית ערך גלגל). כך או כך ההשערה היא שמדובר בדבר נפוץ, אשר במיקומו הגאוגרפי בגלגל, היה ייחודי, או בשל גודלו או בשל היחס המסורתי אליו.

ונראה, כי בעקבות הקמת הבסיס הפולחני, שכלל בין השאר את שתים-עשרה האבנים, שהיו מסודרות כנראה בצורת גל או עיגול; בהמשך אף זכה המקום לשמו.

## בחירת המקום
לאחר ההגעה לארץ נוצר צורך לבחירת מקום קבע למרכז הפולחני.

על פי המקרא (). מקום המשכן הוא בנחלת בני שבטו של מנהיג האומה, ובאותם ימים התגורר יהושע בגלגל. ולפיכך – אחר כיבוש נחלת בני יוסף העבר המשכן לשילה הממוקמת בנחלתו החדשה של יהושע.

ישנה דעה כי בחירת המקום הייתה בשל מיקומו בנקודה אסטרטגית הקרובה לנקודת הכניסה לארץ (); נקודה ששימשה כמחנה למלחמותיו של יהושע בזמן הכיבוש.

## המיקום
אף שבמקרא מתואר במפורש שהגלגל היה בקרבת יריחו, ומשם נכנסו עם ישראל לארץ; יש חוקרים המפקפקים בסיפור זה ורואים בו אנכרוניזם. כך לדעתם הגלגל כלל לא הייתה ממוקמת באזור יריחו, זאת בשל העובדה שהכניסה לארץ הייתה במקום אחר; ולדעתם הכוונה לגלגל אשר נמצאת ליד אלון מורה (). לכן הם מזהים את המקום עם ח'רבת ג'ליג'ל במישור אל-מח'נה שליד שכם (אנציקלופדיה מקראית, ערך גלגל). אולם מלבד העובדה שגם הגלגל המובאת בספר דברים לדעות מסוימות הייתה בקרבת יריחו (דעת רבי אליעזר, ), קשה לקבל גישה זו, משום שבעקבות חולשת המחקר הארכאולוגי (בחוסר הזיהוי של מיקום הגלגל בסביבות יריחו) משונה הטקסט המקראי. אפשרות מסוימת הנה שהגלגל לא היה ממוקם בגבעה כלשהי (ראו ) אלא בעמק, ויתרונותיו האסטרטגים היו אחרים, דבר המקשה על זיהוי המקום.

## המבנה בגלגל
תיאור צורת המבנה בגלגל אינו ידוע, אך מסתבר שהוא דמה למשכן שהיה במדבר ולאוהל מועד (ראו בבלי, סוטה ט ע"ב). רמתו החומרית הייתה השלב הבוסרי ביותר ביחס לשאר המרכזים הפולחנים שנבנו בארץ ישראל (משכן שילה, נוב וגבעון), אף שהוא התייחד מהמשכן בנוב ובגבעון בכך שארון הברית היה בו.

## סוג המבנה
משכן גלגל מכונה במכלול המקורות 'משכן', זאת לעומת בית המקדש, ואף לעומת המבנים הפולחנים בנוב ובגבעון. הדבר נובע ממספר סיבות, ובהם עובדת היותו בנוי מעצים, ללא תקרה (), במקום זמני ולפני הניצחון המוחלט על האויבים.

## סיום המשכן
אף התיאור המקראי מייעד לגלגל אופי ארעי וזמני, כך שלאחר ההתנחלות המלאה בארץ, וכיבוש נקודות אסטרטגיות טובות יותר המשכן הועבר לשילה. המעבר לווה בהענקת אופי משמעותי יותר למשכן, דבר שהתבטא באיסור על הקרבה בבמות הפרטיות.

## הערות שוליים

גלגל
קטגוריה:יריחו
לייסי

שמאל|מסגרת|200px|הנפות במחוז סארה. לייסי מצוינת על ידי '''מספר 4'''

**לייסי** (באסטונית: **Leisi**; בגרמנית: **Laisberg**) הייתה נפה אסטונית במחוז סארה שבאסטוניה. היא ממוקמת בצפון האי סארמאה. ממזרח נמצאת נפת אוריסארה, ממערב מוסטיאלה, ומדרום (ממזרח למערב): פיהטלה, קארמה וקארלה.
## גאוגרפיה
שטחה של לייסי הוא כ-347 קמ"ר, והיא השנייה בגודלה במחוז סארה (אחרי קארמה). בשנת 2005 אוכלוסייתה מנתה 2,139. היישוב הגדול והמרכזי בלייסי ("בירת הנפה") הוא העיירה לייסי (2,154 תושבים - בשנת 2004), שעל-שמה נקראת הנפה, מלבדה ישנם גם 53 כפרים נוספים.

בלייסי ישנה כנסייה גותית מהמאה ה-14 ושתי כנסיות אורתודוקסיות בלייסי ובכפר מֵצְקלָה.

במהלך הרפורמה המינהלית-טריטוריאלית בשנת 2017 אוחדו כל 12 העיריות באי סארמאה לעירייה אחת - כנסיית סאראמא.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אסטוניה: נפות לשעבר
התזמורת הפילהרמונית של דרזדן

**התזמורת הפילהרמונית של דרזדן** (בגרמנית: **Dresdner Philharmonie**) היא תזמורת בדרזדן, גרמניה. היא נוסדה בשנת 1870 וקיבלה את שמה הנוכחי בשנת 1915.

לאחר הפסקה בפעילותה לקראת סוף מלחמת העולם השנייה, חידשה את הקונצרטים חודש אחד בלבד לאחר תום המלחמה (8 ביוני 1945). בשנת 1947 קיבל עליו היינץ בונגארץ את משרת המנצח הראשי. הוא שיפר את
מצבה הכלכלי כאשר השיג לה מעמד של מוסד ממלכתי מתוקצב בשנת 1950. מעמדה האמנותי השתפר הודות למאמציו להעלות את קרנה הן בגרמניה והן בסיורים בינלאומיים.

## מנצחים ראשיים
* מארק ינובסקי (2019 - ממשיך)
* מיכאל זנדרלינג (2011 - 2019)
* רפאל פריבק דה בורגוס (2004 - 2011)
* מארק ינובסקי (2001 - 2004)
* מישל פלאסו (1984 - 2001)
* הרברט קגל (1977 - 1985)
* גינתר הרביג (1972 - 1976)
* קורט מאזור (1967 - 1972)
* הורסט פרסטר (1964 - 1967)
* היינץ בונגארץ (1947 - 1964)
* גרהרט וייסנהיטר (1945 - 1946)
* קרל שוריכט (1942 - 1944)
* פאול ואן קמפן (1934 - 1942)
* ורנר לאדוויג (1932 - 1934)
* פאול שיינפפלוג (1929 - 1932)
* אדוארד מריקה (1924 - 1929)
* יוזף גוסטב מראצ'ק (1923 - 1924)
* אדווין לינדנר (1915 - 1923)
* וילי אולסן (1903 - 1915)
* אוגוסט טרנקלר (1890 - 1903)
* ארנסט שטאהל (1886 - 1890)
* מ. צימרמן (1885 - 1886)

## קישורים חיצוניים

* 

דרזדן
דרזדן
קטגוריה:דרזדן
קטגוריה:סקסוניה: תרבות
גינתר הרביג

**גינתר הרביג** (גרמנית: **Günther Herbig**; נולד ב-30 בנובמבר 1931 באוסטי נאד לאבם, כיום בצ'כיה)
הוא מנצח גרמני. הוא למד ניצוח אצל הרמן אבנדרות, הרמן שרכן והרברט פון קאראיין. אחרי עבודה באופרה בארפורט ובפוטסדם, כיהן כמנצח ראשי בתזמורת הפילהרמונית של דרזדן ובתזמורת הקונצרטהאוס של ברלין. בשנת 1984 היגר לארצות הברית. מאז עבד עם תזמורת דטרויט ועם התזמורת הסימפונית של טורונטו.

בין 2003 ל-2006 ומ-2009 ואילך מכהן הרביג כמנצח אורח ראשי ויועץ מוזיקלי של התזמורת הסימפונית של קולומבוס.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:מנצחים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1931
סבלנות

**סבְלָנוּת** היא היכולת לסבול המתנה, עיכוב או התגרות בלי לכעוס או לדאוג, וכן היכולת להתמיד בשקט בהתמודדות מול קשיים. הניגוד של סבלנות הוא **קוצר רוח**. סבלנות נזכרת ביהדות כאחת המידות של השגת אמונה בבורא עולם והבנה שהכל לטובה.

## שימושים
סבלנות מתוארת כמידה טובה בדת או בתרגולים רוחניים.
ביהדות סבלנות היא מידת אמונה וקבלה שבורא עולם פועל רק לטובת הבריות שברא. סבלנות מלשון סבל, כשהאדם מקבל את מה שעובר עליו אף אם נראה לו שזה לרעתו, הוא יראה לבסוף שהכל לטובתו. "כל מאן דעביד רחמנא לטב עביד." כל מה שעושה האלוקים הוא לטובה.

במהאיאנה, הסבלנות היא אחת משש (או עשר) פרמיטות שבודהיסטווה מתרגל ונוהג לפיהן כדי להגיע לבודהי (הארה) מושלמת.

באסלאם, הסבלנות היא אחת מהמידות הטובות החשובות בחיים. המוסלמי מאמין שהאדם יכול להגיע לקרבת אלוהים וכך להשכין שלום. עוד מאפיין בולט באסלאם שאלוהים נמצא עם אלה ארכי הרוח, במיוחד תחת סבל.

ההינדואיזם מתייחס לסבלנות כיכולת חיונית בהשגת שליטה בחמשת החושים כחלק מהשגת המוקשה - השחרור ממחזור החיים, מוות ולידה.

סבלנות היא תכונה חשובה בחברה המודרנית, ולכן מגיל קטן מקובל להנחיל לילדים את עיקרון הסבלנות.

## ראו גם
*מ"ח קנייני תורה

## קישורים חיצוניים

*ג'סיקה לאני, ללמוד מחדש מיומנות אבודה: סבלנות, באתר אלכסון, 20 בנובמבר 2013
* אורית גמרמן, סבלנות - מהותה של גאונות, קשר עין, גיליון 270 (יוני, 2017)
* לילי הלפרין, "כדאי לספור עד עשר האם נצליח לשמור על הסובלנות של ימי הקורונה?", מתוך דבר היום, 21 במאי 2020
* 

קטגוריה:אתיקה
קטגוריה:פסיכולוגיה של האישיות
קטגוריה:מ"ח קנייני תורה