גלעד שליט

**גלעד שליט** (נולד ב־28 באוגוסט 1986) הוא ישראלי שנחטף בהיותו חייל צה"ל בשירות סדיר, באזור כרם שלום ב־25 ביוני 2006 על ידי מחבלים פלסטינים, שהשתייכו לארגוני הטרור חמאס, ועדות ההתנגדות העממית וצבא האסלאם. שליט הוחזק בשבי ברצועת עזה במשך כחמש שנים וארבעה חודשים (1,941 ימים). במסגרת עסקה בין ישראל לחמאס הוא שוחרר והושב לישראל ב-18 באוקטובר 2011.

## ביוגרפיה
גלעד שליט נולד בנהריה, בן לנועם (1954–2022) ואביבה. אביו התגייס ב־1972 לחטיבת הצנחנים ולחם במלחמת יום הכיפורים בסיני. יואל, אחיו של גלעד, נקרא על שמו של , אחיו התאום של אביו, שנפל בשבי ונהרג במלחמת יום הכיפורים כששירת כאיש חוליה טכנית בחטיבה 188.

בהיותו תינוק עברה משפחתו של גלעד להתגורר במצפה הילה שב. היישוב קרוב לאזור התעשייה תפן, שם עבד אביו כמהנדס במפעל "ישקר". אימו עובדת כמזכירה במרכז לימודי שדה של החברה להגנת הטבע במעלות. גלעד למד בבית הספר היסודי "מעלה הגליל" במושב מעונה ובחטיבת הביניים "אמירים" בכפר ורדים. את לימודי התיכון עשה ב"מנור-כברי", ושם סיים בהצטיינות את לימודיו במגמת מדעים.

שליט הוא בעל אזרחות ישראלית וצרפתית דרך סבתו, שעלתה ארצה מצרפת זמן קצר לאחר קום המדינה.

ביולי 2005 התגייס לצה"ל ושירת בחיל השריון, בגדוד 71 של חטיבה 188 בתפקיד תותחן. הוא קיבל דרגת רב"ט, ובמהלך השבי הועלה עד לדרגת רב-סמל.

### חטיפתו

קודם לאירוע החטיפה הצטברו ידיעות מודיעין על כוונה כללית של ארגוני טרור מרצועת עזה לבצע פיגוע באזור כרם שלום, שכלל אפשרות לפעולת חטיפה ואפשרות לפעולה באמצעות מנהרה שפתחה יהיה בשטח ישראל. כ-30 שעות קודם לאירוע נעצרו בידי כוח של סיירת מטכ"ל שני פעילי חמאס מרפיח, שידעו פרטים מדויקים על הפעולה המתוכננת, אך המידע הוצא מהם מאוחר מדי. בעקבות ההתרעה הורה מפקד החטיבה הדרומית באוגדת עזה אל"ם אבי פלד הצבת מארבים של לוחמי יהל"ם, נוסף לטנקים שהוצבו באזור סמוך לגדר הרצועה, בעמדות הגנה מפני חדירת מחבלים. אחד המארבים הללו מוקם כ־200 מטר מהטנק שבו שהה שליט, אך צוות המארב עזב את המקום כחצי שעה קודם להתקפת המחבלים.

בבוקר יום ראשון, 25 ביוני 2006, סמוך לשעה 5 בבוקר (שעת הדמדומים קודם לזריחת השמש), החלה הפגזה של פצצות מרגמה בגזרת מעבר כרם שלום. מעט קודם להפגזה חדרה חוליה שמנתה שבעה מחבלים מרצועת עזה לשטח ישראל דרך מנהרה שפתח היציאה שלה היה כ-100 מטרים מהגבול בתוך השטח הישראלי, סמוך למעבר כרם שלום. לאחר החדירה ובחסות ההפגזה התפצלה החוליה לשלוש חוליות משנה: חוליה אחת תקפה נגמ"ש ריק שהוצב להטעיה, חוליה שנייה תקפה עמדת תצפית של גדוד הסיור המדברי ופצעה שלושה חיילים (שניים מהמחבלים נהרגו במהלך חילופי אש אלה), וחוליה שלישית תקפה טנק מרכבה סימן 3, שהוצב לשמירה ולתצפית על יד גדר המערכת. ההתקפה בוצעה מכיוון עורף הטנק, ובמהלכה נורתה רקטה נגד טנקים על הטנק.

התקיפה התרחשה בעת "כוננות עם שחר", שבה כל צוות הטנק צריך להיות ער. בפועל רק אחד החיילים היה ער; שליט ושני האחרים ישנו. אף על פי שהרקטה לא גרמה נזק ממשי לטנק וכל מערכותיו המשיכו לפעול, מפקד הטנק, סגן , הורה לצאת מהטנק. איתו יצא הנהג סמ"ר , ששהה בתחילת האירוע בתא הטען שבצריח הטנק. השניים נורו ונהרגו בידי המחבלים. שליט נכנס ככל הנראה להלם ולכן לא הפעיל מתוך הטנק את המקלע שלו, הניתן להפעלה מבטן הטנק. אחד המחבלים עלה על הטנק וזרק פנימה שניים או שלושה רימוני רסס. האפוד של שליט, שהיה תלוי על כיסאו, והשכפ"ץ שהיה עליו ספגו את רוב הרסיסים, ושליט עצמו נפגע קל במרפק ובישבן. בשל העשן שיצרו הרימונים הוא החליט לצאת מן הטנק. שליט לא לקח את נשקו. כשיצא הוא ראה מחבל מטפס על הטנק ולמעשה הסגיר את עצמו לידיו. שני המחבלים, שככל הנראה לא התכוונו לחטוף חייל מלכתחילה, רצו עם שליט לכיוון הגדר, פרצו אותה באמצעות מטען חומר נפץ בשעה 05:21, וזחלו איתו מתחתיה. הטען מצוות הטנק, רועי אמיתי, נשאר פצוע בתא הנהג בתוך גוף הטנק.

תוך כדי הפעולה הותקפו עמדות תצפית לא מאוישות של צה"ל בירי רקטות RPG, מה שגרם להשבתתן והקשה על הבנה של זירת הקרב. לבלבול תרם גם דיווח מוטעה של קצין שהגיע לטנק זמן קצר לאחר שנפגע ולא שם לב להיעדרו של החייל הרביעי. רק כעבור שעה מהחטיפה זוהתה היעדרותו של החייל הרביעי והוכרז נוהל חניבעל.

דובר של "ועדות ההתנגדות העממית" טען כי ההתקפה בכרם שלום תוכננה כמעט חודשיים. הארגון, יחד עם גדודי עז א-דין אל-קסאם (הזרוע הצבאית של ארגון חמאס) וצבא האסלאם פרסמו הודעה ב-26 ביוני 2006 (יממה לאחר חטיפתו של שליט), שהציעה מידע על אודותיו – אם תסכים ישראל לשחרר את כל האסירות הפלסטיניות ואת כל האסירים הקטינים. בכך קיבלו הארגונים לראשונה אחריות לחטיפה.

בעקבות החטיפה הטיל הרמטכ"ל דן חלוץ על אלוף (מילואים) גיורא איילנד לערוך תחקיר. צוותו של איילנד קבע שהיה כישלון מבצעי, אך הפעולות שננקטו לפני האירוע היו סבירות, ושאין לנקוט צעדים כלשהם נגד שרשרת הפיקוד. הרמטכ"ל קיבל את ההמלצות והסתפק בהערות אישיות למפקדים ספציפיים.

### תנאי החזקתו לאחר החטיפה
לשליט לא ניתנה הזכות לביקור של נציגי הצלב האדום, כנדרש על פי המשפט הבין-לאומי. בזמן חטיפתו נשברו או נלקחו ממנו משקפיו, ובמשך השנים שבהן הוחזק לא סיפק לו חמאס משקפי ראייה, אף על פי שזוג משקפיים הועבר בזמנו מהוריו למצרים והובטח שיימסר לו.

לאחר פרסום סרטון שבו נראה שליט ב־2007, הצהיר ה"אחראי לשליט" מטעם החמאס כי הוא עדיין פצוע, וכי התנאים הסניטריים במקום המבודד שבו הוא מוחזק אינם מתאימים לטיפול בפצועים. הוא הוסיף ששליט זקוק לטיפול רפואי טוב יותר.

גורם פלסטיני אחר טען כי: "שליט נמצא בסוג של גן עדן"; "דת האסלאם מחייבת לדאוג לשבויים טוב יותר משאנחנו דואגים לאנשינו"; "שליט לא נמצא כל הזמן בחדר סגור, כי זה לא בריא. הוא יכול לצאת החוצה, לנשום קצת אוויר צח". לנוכח דבריו של נועם שליט לאחר חזרת בנו, יש לסייג מאוד אמירות אלו, ונראה כי בשנה הראשונה לשביו סבל שליט מתנאים קשים ואף עבר עינויים, אך לאחר מכן השתפר מצבו.

בעוד שליט בשבי ניסתה משפחתו להעביר אליו כמה מכתבים, באמצעות הצלב האדום. לפי הידוע שליט קיבל מכתב אחד, שהועבר בתיווכו של נשיא צרפת ניקולא סרקוזי אל ח'אלד משעל, יושב ראש הלשכה המדינית של חמאס, ועד לשליט.

משליט התקבלו מכתבים אחדים:
* ב-20 בספטמבר 2006 אישרה ממשלת ישראל שהתקבל מכתב (ראשון) משליט.
* ב-4 בפברואר 2008 פורסם כי מכתב שני הועבר לישראל.
* ב-9 ביוני 2008 התקבל מכתב שלישי בארגון שאותו ניהל נשיא ארצות הברית לשעבר, ג'ימי קרטר.

ב-25 ביוני 2007, שנה לאחר החטיפה, פרסמו החוטפים הקלטה של שליט, שבה קרא את מה שהכתיבו לו שוביו. בהקלטה קרא שליט את ההודעה בעברית, אולם המשפטים נוסחו במקרים רבים על-פי כללי התחביר הערבי. גורמים בצה"ל שבדקו את ההקלטה טענו כי החוטפים הקפידו לסנן ממנה קולות רקע שהיו עשויים להעיד על המקום שבו הוחזק שליט.

לאחר שחרורו של שליט משבי חמאס, הוא אמר לשגריר צרפת בישראל, כריסטוף ביגו, ששוביו נתנו לו להאזין לרדיו ואף לצפות בטלוויזיה, אבל רק בשידורי ספורט וטבע. בריאיון לטלוויזיה המצרית שנכפה על שליט, שבוצע לפני חזרתו לישראל, סיפר שליט ששמע על המאבק לשחרורו דרך הטלוויזיה והרדיו.

### הפעילות מהחטיפה ועד שחרורו
#### 2006
[250px|ממוזער|שמאל|[פינגווין מחכה לגלעד שליט בפתח מסעדת "פינגווין" בנהריה]]
[שמאל|ממוזער|250px|[סטיקרים שהופצו בישראל כדי לעורר את דעת הקהל]]
בעקבות חטיפתו של שליט יצא צה"ל למבצע גשמי קיץ, שנמשך לסירוגין כחמישה חודשים ובמהלכו נהרגו 394 פלסטינים. בד בבד התנהלה פעילות דיפלומטית של גורמים בין-לאומיים, בעיקר מצרים, לשחרורו של שליט. בהיותו של שליט גם אזרח צרפת, ניהלה צרפת חזית דיפלומטית. ואולם החוטפים, שפעלו תחת פיקודו של ח'אלד משעל ואנשי ההנהגה הצבאית של חמאס ובהם אחמד ג'עברי, סירבו לשחררו.

בלילה שבין 28 ל-29 ביוני 2006, עצר צה"ל עשרות מראשי חמאס ביהודה ושומרון, כולל 20 חברי המועצה המחוקקת הפלסטינית ו-8 שרים בממשלה הפלסטינית, בהם מוחמד אבו טיר ושר האוצר עומר עבד א-ראזק. הפעולה תוכננה מראש ובוצעה תוך תכנון עם השב"כ ופרקליטות המדינה. בחמאס טענו שהמעצרים באו כדי לתת לישראל קלף מיקוח על החייל החטוף. בישראל טענו שהמטרה היא להילחם בממשלת הטרור של חמאס, ושכל העצורים יועמדו למשפט על חברות בארגון טרור.
[ממוזער|גלעד שליט על פוסטר של החמאס ב[שכם, 7 במאי 2007. על הפוסטר כתוב: "השבויים האלופים שלנו. שיהיה לנו גלעד חדש בכל שנה"; ולמטה: "הם [האסירים הפלסטינים] אינם לבד"]]
ב-1 ביולי חוטפיו של שליט דרשו לשחרר 1,000 אסירים פלסטינים תמורת שחרורו. ישראל דחתה את הדרישה, חזרה על עמדתה שלא תנהל עסקאות עם טרוריסטים ודרשה את שחרור החייל.
יחד עם ההתנהלות הצבאית, החלו להתגבר חילוקי הדעות בין הפלגים ברשות הפלסטינית. שיאם היה עם הודעתו של אבו מאזן כי "מאמצי המצרים (לשחרור החייל) נתקלים בקשיים, בשל היעדר כתובת בצד של החמאס, ובשל חוסר יכולתם לקבל החלטות". בנוסף, חשפו הפעילויות חילוקי דעות בין ההנהגה המדינית של חמאס, שנוהלה על ידי אסמאעיל הנייה, ראש ממשלת הרשות הפלסטינית, לבין ההנהגה הצבאית של חמאס, שנוהלה על ידי ח'אלד משעל.

ב-3 ביולי הציבו ארגוני הטרור שחטפו את שליט אולטימטום לישראל, לפיו היא נדרשת לשחרר עד 4 ביולי בשעה 6:00 בבוקר אסירים פלסטינים. עם זאת, לא צוין במדויק מה יקרה אם הדרישות לא תיענינה. לשכת ראש הממשלה דחתה באופן רשמי את האולטימטום. עם פקיעת האולטימטום הודיע ארגון "צבא האסלאם" שלא ימסור עוד מידע על גורלו של שליט.

ב-12 בספטמבר הורה בית המשפט הצבאי לשחרר 18 בכירי חמאס העצורים בישראל. המדינה עתרה נגד ההחלטה וערעורה התקבל. המדינה טענה כי מעצר אנשי החמאס אינו קלף מיקוח לשחרור שליט אלא חלק מהמלחמה בטרור.

ב-26 בנובמבר הגיעו אהוד אולמרט ואבו מאזן להסכמה על הפסקת אש, לאחר שארגוני הטרור הפלסטינים הסכימו להפסיק את הירי על שדרות בתמורה להפסקת פעולות צה"ל ברצועה. במבצע נהרגו 394 פלסטינים, אך ישראל כשלה בהשגת המטרה העיקרית שלה, שחרורו של שליט. בעקבות לחץ ציבורי ותקשורתי, נכנס אולמרט למשא ומתן בתיווך אבו מאזן ומצרים על שחרור שליט תמורת שחרור אסירים.

#### 2007–2011
[שמאל|ממוזער|230px|הפגנה ב[האג - אוגוסט 2011]]
ב-8 בספטמבר 2007 טענו הפלסטינים כי מסתערבים של צה"ל חטפו ברפיח את "אבו ח'אלד", מוהאווש נועימאת אל-קאדי, בכיר בכוח המבצעי של חמאס שהיה מעורב בחטיפת שליט, ויודע גם היכן הוא מוחזק. מדינת ישראל לא הגיבה לטענות אלו.

ב-19 ביוני 2008, כשנחתם הסכם הרגיעה בין ישראל לחמאס, עלתה סוגיית שחרורו של שליט כתמורה לרגיעה. בסופו של דבר הרגיעה נחתמה ללא שחרורו של שליט. אביו של שליט עתר לבג"ץ בניסיון לאסור את פתיחת מעבר רפיח כחלק מהרגיעה, אך עתירתו נדחתה. ב-11 בדצמבר 2008 התייחסה שרת החוץ, ציפי לבני, לחטיפתו של שליט ואמרה: . לקראת סיומו הצפוי של מבצע עופרת יצוקה פרסמה משפחתו של שליט קריאה: .

כמו כן, לאחר תקופה ארוכה בה משפחת שליט בחרה להימנע ממאבק ציבורי קיבלה המשפחה בהובלתו של נועם שליט, אביו של גלעד, החלטה לשנות אסטרטגיה ופנתה למשרד "רימון כהן שינקמן" ביולי 2008 לסיוע. רימון כהן ותמי שינקמן נענו למשימה זו וממועד זה ליוו את משפחת שליט ומטה המאבק בהתנדבות מלאה.

במסגרת המאבק להחזרת שליט, לקחו חלק חברות יחסי ציבור רבות אשר יזמו קמפיינים ברחבי הארץ וברשת האלקטרונית. במסגרת הקמפיינים הרבים, בלט קמפיין אשר קרא לגולשי הפייסבוק להמיר את תמונת הפרופיל שלהם בתמונות של גלעד שליט, תחת הכיתוב: "גם אני מחכה לגלעד".

האסטרטגיה התקשורתית והציבורית נקבעה במשותף עם בני המשפחה ומטה המאבק והשתנתה בהתאם למצב המדיני ולמשא ומתן הדן בשחרורו של גלעד. כך למשל הוחלט בשלהי כהונתו של ראש הממשלה לשעבר אהוד אולמרט להחריף את המאבק ולהעביר את מקום מושבם של בני המשפחה מביתם שבמצפה הילה אל מול ביתו של אולמרט. לדברי ראש הממשלה אהוד אולמרט, עסקה שגובשה באותם ימים, נמנעה בעקבות ביקור של שר הביטחון אהוד ברק במאהל המחאה של משפחת שליט שהביא את החמאס לתובנה כי הממשלה נמצאת בלחץ בשל המחאות. לאחר מכן הוקמה קבוצת המחאה "צבא החברים של גלעד" שהוותה זירה משותפת למאות אלפי בני אדם אשר פעלו בדרכי פעולה שונות כגון הפגנות שבועיות, פעילות בצמתים מרכזיות, פעילות ברשת האינטרנט, פעולות ייחודיות כדוגמת "לובשים לבן למען גלעד" ועוד עד לשחרורו של גלעד.

לאחר הבחירות לכנסת השמונה עשרה והקמת ממשלת ישראל השלושים ושתיים בראשות בנימין נתניהו מינה נתניהו ביוני 2009 את חגי הדס, איש "המוסד" לשעבר, לשמש כנציגו המיוחד של ראש הממשלה בסוגיית שחרורו של שליט. ב-2 באוקטובר באותה שנה, קיבלה ישראל סרטון וידאו באורך 2:42 דקות שבו מצולם שליט. בתמורה שחררה ישראל 20 אסירות פלסטיניות.

באותו היום, פורסם הסרטון בערוצי הטלוויזיה ובאתרי החדשות הישראליים, לאחר אישור משפחתו של שליט. בסרטון נצפה שליט, לבוש מדים, מקריא טקסט שנכתב מראש, ובו קרא לממשלת ישראל להגיע לסיכום העסקה לשחרורו והעלה זיכרונות משפחתיים. שליט קם על רגליו למשך כמה שניות והתקדם לעבר המצלמה כדי שיוכלו לחזות במצבו הבריאותי, עד כמה שאפשר. כדי להוכיח שהווידאו הוקלט קרוב למועד פרסומו, אחז שליט בגיליון של העיתון "פלסטין", והצלם התמקד בתאריך הכתוב עליו, 14 בספטמבר 2009.

בדצמבר 2009 נחשפה פעילותו של מתווך גרמני, שהעביר מסרים בין ישראל לחמאס וניסה לקדם עסקה לשחרור שליט. הוא מסר לישראל את תשובת חמאס, והעניין נדון בכמה ישיבות של שרי ה"שביעייה" (פורום בן שבעה שרים של ממשלת ישראל). הפורום החזיר תשובה, שבה היו הסתייגויות לגבי כמה מדרישות חמאס, וראש הממשלה הודיע שזו ההצעה האחרונה של הממשלה. החמאס לא ענה על התשובה הישראלית, ובכך נכנס המשא ומתן לקיפאון.

בשנת 2010 קרא הפרלמנט האירופי לשחרורו המיידי של שליט, ונשיא הפרלמנט האירופי, יז'י בוז'ק, נפגש עם אביו של שליט, נועם, והציע את עזרתו בשחרור. בהמשך קראה גם שרת החוץ של האיחוד האירופי, קתרין אשטון, לשחרורו המיידי של שליט ודרשה מארגון החמאס לאפשר לצלב האדום לבקר אותו. אשטון גם נפגשה עם הוריו של שליט.

בפברואר 2011 טען השר לעניינים אסטרטגיים משה יעלון, שעסקה לשחרור מחבלים תמורת שליט אינה מתאפשרת, כיוון ששחרור מחבלים יגרום לרצח ישראלים כפי שקרה לאחר עסקאות קודמות. באפריל אותה שנה הוחלט כי איש המוסד דוד מידן ישמש כנציגו המיוחד של ראש הממשלה לאחר שהדס יסיים שנתיים בתפקיד.

ביוני 2011 החליט ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, על החמרת תנאי הכליאה של אסירי החמאס, אולם ההחלטה לא יושמה.


 קובץ:PikiWiki Israel 8933 Shalit concert.JPG|אימו ואחיו של שליט בקונצרט הזעקה למען גלעד שליט בגן אשכול, יולי 2010
 קובץ:PikiWiki Israel 8930 Shalit concert.JPG|המנצח זובין מהטה בקונצרט שארגנה התזמורת הפילהרמונית הישראלית למען גלעד שליט
 

#### פעילות ציבורית לשחרורו
שמאל|ממוזער|250px|קיר עם פתקים ליד אוהל המחאה של משפחת שליט
לאחר נפילתם בשבי של אלדד רגב, אהוד גולדווסר וגלעד שליט, בשנת 2006, הקדיש בהופעותיו שלמה ארצי את השיר "אנחנו לא צריכים" לשלושת השבויים הישראלים. לאחר שהוחזרו גופותיהם של רגב וגולדווסר הפך השיר לשיר תפילה לשובו של שליט. בעת ביצוע השיר בהופעותיו של ארצי הוקרנה ברקע תמונתו של שליט, תוך הדגשת המשפט: "ותן לנו לשוב ולראותו, יותר מזה אנחנו לא צריכים". ב-5 ביולי 2010 הופיע ארצי עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית בפארק אשכול ב"קונצרט זעקה לעולם" לשחרורו של גלעד שליט, ובו השמיע את "אנחנו לא צריכים". בינואר 2011, הקליט גם הזמר אייל גולן שיר לכבודו של גלעד שליט: "מזמור לגלעד". ההכנסות מהשיר הועברו למאבק להחזרתו של שליט. במהלך שהותו בשבי חוברו תפילות למען שחרורו.

בסוף יוני 2010 יצאו הוריו של שליט למסע מביתם במצפה הילה עד לביתו של ראש ממשלת ישראל נתניהו, וזאת על-מנת להגביר את הלחץ להגיע לעסקה ולשחרר את שליט. במקביל הופצו ברחבי הארץ אלפי סרטים צהובים לתלייה על גבי כלי רכב כצעד הזדהות עם שליט ומשפחתו. בתום 12 ימי צעדה עברו אביבה ונועם שליט להתגורר באוהל מחאה מול משכן ראש הממשלה בירושלים ונשארו בו למעלה משנה עד ליום שבו הממשלה אישרה את העסקה לשחרור בנם.

ביוני 2011 הגישה משפחת שליט תביעה בבית המשפט לחקירות פליליות בפריז, בדרישה לפתוח בחקירה פלילית נגד חוטפיו של שליט. ביולי בית המשפט לחקירות פליליות בצרפת מינה שופט חוקר ושופטת חוקרת.

ב-2008 יצא בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר ספר ילדים בשם "כשהכריש והדג נפגשו לראשונה". בספר מובא סיפור שכתב שליט בשנת 1997, בעת שלמד בכיתה ה', בהשראת הספר "כשהנחש והעכבר נפגשו לראשונה" מאת שלי אלקיים. אלקיים הביעה תרעומת על כך שהורי גלעד עשו שימוש בספרה ללא קבלת רשות מפורשת ממנה.

#### הפולמוס סביב שחרור מחבלים תמורת שחרורו
במהלך שהותו של שליט בשבי הפכה סוגיית שחרורו לסוגיה בוערת ושנויה במחלוקת בקרב הציבור הישראלי. קרובים של קורבנות פיגועי טרור, בהם יעל זאבי, אלמנתו של השר רחבעם זאבי, יצאו בקריאה לממשלה לשחרור שליט תמורת רוצחי יקיריהן. מנגד, קרובים אחרים של קורבנות טרור, בהם זאב ראפ, אביה של הלנה ראפ, יצאו בהתנגדות להסכם שבמסגרתו ישוחררו רוצחי יקיריהם.

במהלך שהותו של שליט בשבי, התקשורת הישראלית סיקרה בהרחבה את סוגיית שליט, והתמקדה באופן תדיר בגורמים שקראו להגעה לפשרה כואבת לצורך שחרורו של שליט - הפגנות למען שחרורו של שליט זכו לסיקור תקשורתי נרחב בישראל, ואביו של גלעד שליט, נועם, זכה להופעות תדירות באמצעי התקשורת בישראל. מנגד, המתנגדים להסכם פשרה כואב לצורך השחרור, שזכו לחשיפה תקשורתית נמוכה יותר, הזהירו כי שחרור המחבלים הפלסטינים עשוי לגרום בעתיד למותם של ישראלים רבים בפיגועים, ובנוסף יגביר את המוטיבציה של ארגוני הטרור הפלסטינים לחטוף חיילים נוספים בעתיד.

את הגישה המצדדת בתשלום מחיר גבוה ייצג, בין השאר, איתן הבר, שאת מאמר המערכת שלו סיים במילים:

אחד הקולות נגד שחרור בכל מחיר היה מאמרם של אבי שגיא וידידיה שטרן, שאותו סיימו במילים:

פולמוס זה בא לידי ביטוי גם בישיבת הממשלה שבה הוחלט לאשר את העסקה לשחרור שליט, בתמיכתם של 26 שרים ובהתנגדותם של שלושה שרים.

דעת השוללים את השחרור צברה תאוצה ביוני 2014 לאחר שנחשף שזיאד עואד, אחד מן המשוחררים בעסקת שליט, רצח בערב ליל הסדר את ניצב משנה ברוך מזרחי בציר תרקומיא, ובעיקר לאחר טבח שבעה באוקטובר אותו תכנן יחיא סינוואר, גם הוא משוחרר בעסקת שליט. ישראלים נוספים נרצחו בידי מחבלים ששוחררו בעסקת שליט, תוצאות שגררו תגובות קשות על התנהלות הממשלה בבחירתה לקדם את שחרור החייל, שלטענת המתנגדים התעלמה משיקולים מדיניים וביטחוניים בסיסיים.

### עסקת שליט

שמאל|ממוזער|250px|המפגש בין ראש הממשלה בנימין נתניהו לשליט בעת שובו לישראל לאחר שחרורו מן השבי
במהלך אוקטובר 2011, חמש שנים וארבעה חודשים לאחר ששליט נפל בשבי החמאס, הושגה עסקה בין ישראל לארגון החמאס אשר במסגרתה שוחרר שליט תמורת 1,027 אסירים פלסטינים וערבים-ישראלים, בהם מאות טרוריסטים שנשפטו למאסרי עולם על ביצוע ותכנון פיגועי טרור ובכללם רצח ישראלים. העסקה הושגה בתיווך מתווכים גרמנים ומצרים ונחתמה במצרים ב-11 באוקטובר 2011.

כחלק מהסכם בין ישראל לחמאס, במהלך השלב הראשון של העסקה, שיצא לפועל ב-18 באוקטובר 2011, שחררה ישראל 450 אסירים ובתמורה ארגון החמאס העביר את שליט לקהיר ומשם הוא הועבר לישראל. במסגרת השלב השני של העסקה, שיצא לפועל בדצמבר 2011, שחררה ישראל 550 אסירים ביטחוניים נוספים.

חרף טענות שעלו בשיח הציבורי, דוד מידן, לשעבר מתאם שבויים ונעדרים, טען שהקמפיין להחזרת גלעד שליט לא השפיע על מחיר העסקה, אלא שהמחיר נשאר קבוע מלכתחילה ועמד על 450 פעילי חמאס. הפער בין מספר זה למספר האסירים ששוחררו בסופו של דבר נעוץ בכך שישראל ביקשה להוסיף מיוזמתה שחרור של פעילי פת"ח כדי לאזן את חיזוק ארגון החמאס שהתלווה לעסקה. מבין הפעילים היו גם רבים שלא נשקף מהם סיכון, ושהיו עתידים להשתחרר בלאו הכי עד שנה לאחר העסקה.

### לאחר השחרור
לקראת שחרורו החליט משרד הביטחון, באופן תקדימי, כי שליט יוכר מייד עם שחרורו מהשבי כנכה צה"ל, עם לפחות 20% נכות. שליט היה רב"ט כשנשבה, ובמהלך שהייתו בשבי עלה לדרגת רב-סמל והוכר כחייל בשירות קבע.

לאחר שחרורו מהשבי שב שליט לבית הוריו שבמצפה הילה. שחרורו, שהיה במוקד ההתעניינות בישראל ובעולם, משך למצפה הילה אמצעי תקשורת רבים ואף אזרחים מן השורה. מתוך התחשבות בשליט ולאור הרגישות הציבורית התחייבו שורה של כלי תקשורת להימנע מסיקור אינטנסיבי, שיפגע בפרטיותו של שליט. אף על פי כן, בימים שלאחר שחרורו הופיעו דיווחים רבים על אודותיו. כן ביקרו את שליט בביתו נשיא המדינה שמעון פרס ושגריר צרפת בישראל כריסטוף ביז'ו.

לאחר שובו החל שליט בטיפול רפואי בפציעותיו. ב-4 בנובמבר נותח בידו להוצאת רסיסים שספג בעת החטיפה. במערכת הביטחון החליטו להניח לשליט להתאקלם לאחר שובו מהשבי בטרם החלו בתחקור המקובל עם חזרתם של שבויים.

בפברואר 2012 נפגש עם ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו ועם נשיא צרפת ניקולא סרקוזי במפגש שהתקיים בארמון האליזה. ב-18 באפריל 2012 השתחרר שליט מצה"ל בדרגת רב-סמל.

ביוני 2012 קיבל שליט משרה בידיעות אחרונות, כפרשן ספורט עם טור קבוע, לצדו של הפרשן אריק הניג. אביו, נועם שליט, התמודד על מקום ברשימת מפלגת העבודה לכנסת התשע עשרה, ונבחר בפריימריז למקום ה־39, הלא ריאלי.

באוקטובר 2013 החל את לימודיו לתואר ראשון בכלכלה וקיימות במרכז הבינתחומי הרצליה. בסוף 2016 החל לעבוד בבנק דיסקונט.

ב־25 ביוני 2018 פרסם ארגון החמאס תמונות וסרטונים חדשים על גלעד שליט מתקופתו בשבי. ביוני 2021 פורסם באל-ג'זירה סרטון נוסף של שליט מתקופת השבי.

שליט נשוי לניצן שבת. השניים מתגוררים באבן יהודה.

### גורל חוטפיו
כל חוטפיו של שליט נהרגו במהלך השנים שאחרי חטיפתו.

הראשון שנהרג היה סמי אל־חמאידה, ב-2008. אחריו עבדאללה עלי לאבד, אשר נהרג לאחר שטיל נורה למנהרה בה שהה. חאלד אבו בכרה נהרג ב-2013 לאחר שמנהרה קרסה עליו, כשבאותו האירוע נהרג גם מוחמד ראשיד דאוד. מפקד החוליה, עבד א־רחמן אל־מובאשר, נהרג מקריסת מנהרה ב-2015.

מוחמד סרסק, תושב רפיח שהיה אחד משוביו של שליט והפך לימים לשחקן נבחרת פלסטין בכדורגל, נעצר בינואר 2009 במהלך מבצע עופרת יצוקה על ידי כוחות הביטחון. ב-10 ביולי 2012, לאחר שפתח בשביתת רעב, הוא שוחרר ממעצר מנהלי בעקבות לחץ בין לאומי על ישראל והוגלה לאירלנד, שם הודה שהחזיק בשליט ותכנן פיגועים.

## ראו גם
* שבויי צה"ל
* "השבוי - מבט מעזה" - ספרו של סלימאן א-שאפעי
* גרהרד קונרד - "המתווך הגרמני"
* החטיפה לעזה (מלחמת חרבות ברזל)

## לקריאה נוספת
* גרשון בסקין, **לשחרר את גלעד: הערוץ החשאי**, אור-יהודה: כנרת, זמורה-ביתן, 2013

## קישורים חיצוניים

* 
* 
*  הקלטת ששיגרו חוטפי שליט ובה הקלטתו, באתר YouTube
*   - סרט ובו שחזור הפעילות הצבאית ביום נפילתו בשבי של שליט; במקור מתוך תוכנית הטלוויזיה "פנים אמיתיות" בערוץ 10
* 
* 
* גלעד שליט - הזמן האבוד - ציר זמן לתיאור התרחשויות הקשורות לנושא לאורך החודשים מאז החטיפה, באתר ynet
* צבא החברים של גלעד - אתר המטה לשחרור גלעד שליט
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*  דוד מידן מספר על המשא ומתן שניהל לשחרור גלעד שליט, תוכנית "זמן אמת", בערוץ כאן 11, פברואר 2019
* 
* 
* 

## הערות שוליים

*
קטגוריה:הסכסוך הישראלי-פלסטיני: אישים
קטגוריה:חיילי חטיבה 188
קטגוריה:חטיפת חיילי צה"ל
קטגוריה:שבויי צה"ל
קטגוריה:בעלי טור ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנחטפו
קטגוריה:בני ערובה ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון מנור כברי
קטגוריה:מועצה אזורית מעלה יוסף: אישים
קטגוריה:בוגרי המרכז הבינתחומי הרצליה
קטגוריה:אבן יהודה: אישים
קטגוריה:ועדות ההתנגדות העממית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1986