open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
אדה הטווני

**אדה הטווני** (במקור **אדוארד שראנק**, בהונגרית: **Hatvani Ede**; צ'ונגראד, 15 בינואר 1859 – בודפשט, 30 במאי 1927) היה שחקן יהודי-הונגרי, זמר (בריטון) תיאטרון וקולנוע מפורסם. הופיע בלפחות 14 להקות בקריירה שלו וכתב כמה מחזות זמר.

## קורות חייו
אדוארד שראנק נולד במשפחה יהודית ליאנוש (יחיאל) שראנק, חייל במהפכת 1848 בהונגריה, מורה לאחר מכן במשך 44 שנים, ושל רוזליה (זאלי) ריינר. הוא סיים את בית הספר התיכון בנאג'ווארד. ב-15 באוקטובר 1875, בתיאטרון העם, החל את הקריירה שלו ועבד שם במקהילת התיאטרון שמונה שנים, עד 1883. אז לאיוש אבה הוציא אותו מהמקהילה ומאז ואילך מילא תפקידים ראשיים על הבמה. ב-1883 היה בריטון אצל מנהל התיאטרון וינצה נאג' בסגד ובילה חמישה קיצים בנאג'ווארד. הוא גם הופיע קולוז'וואר, ברטיסלאבה, גיור, מישקולץ, טמשוואר, במשך שתי עונות בחוג התיאטרון של בודה, במשך שנתיים בדברצן ועוד. הוא פרש לחלוטין ב-1 באוקטובר 1908. הטוואני זכה לכבוד רב בכל מקום ושמו הלך לפניו. אמנותו זכתה להכרה גם בתחום הקולנוע, גם שם זכה להערכה רבה.

הוא הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה.

## משפחתו
אשתו הייתה ברטה לֵוואי, זמרת אופרטה, שנולדה ב-11 במרץ 1871 בבלטונפקאיאר. ב-1889 הייתה כבר חברה בתיאטרון העם. אחר כך חתמה על חוזה בדברצן ושמה התפרסם מאוד על כמה במות יוקרתיות כפרימדונה פופולרית. הם התחתנו בבודה ב-24 באוגוסט 1890. ב-1 באוקטובר 1921 פרשה.

בתו הייתה מארישקה הטוואני, שחקנית, שנולדה ב-1891 בבודפשט. היא הופיעה לראשונה על הבמה ב-1907. נפטרה ב-27 בספטמבר 1951 בבודפשט. בנו יאנוש הטווני, היה צייר, השלים את לימודיו באקדמיה בסטוקהולם.

## תפקידי תיאטרון (חלקי מאוד)
* אוטוקר (יוהאן שטראוס הבן: ברון הצוענים)
* ג'ורקה קוסה (פ. צ'פרגי: הארנק האדום)
* בוויל (ג'ונס: הגיישות)

## סרטיו (חלקי)
* טיפה (1919)
* ללא נישואים (1922)

## כתביו
* מטוס, פארסה מוזיקלית ב-3 מערכות. בם. 1910 ב-29 ביולי 1910, בנאג'ווארד
* הגברת המשפטנית, אופרטה ב-3 מערכות (בכתב יד).
* רוז'ה בוז'ה, מחזה עממי, עם שירים ב-3 מערכות

## פעל בלהקות
* 1883–1885: סגד, נאג'ווארד;
* 1885: אלאיוש בוג'ו;
* 1886: קארוי מוסוני;
* 1887: קלוז';
* 1888: קארוי הטווני;
* 1889–1891: לאיוש ולנטין;
* 1892: קארוי שומוג'י;
* 1893–1895: ינה וספרמי;
* 1895: לאיוש י. פשט;
* 1896, 1898: ז'יגמונד פלד;
* 1897–1899: שאנדור דובו;
* 1899–1901: רלה;
* 1902–1904: נאדאשי;
* 1904–1906: זומבור (ב. פולגאר).

## לקריאה נוספת
* Magyar színházművészeti lexikon. Főszerk. Székely György. Budapest: Akadémiai. 1994.  (לקסיקון אמנות התיאטרון)
* Magyar Színművészeti Lexikon (1929-1931, szerk. Schöpflin Aladár) (לקסיקון לאמנות הבמה)

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני תיאטרון יהודים הונגרים
קטגוריה:זמרים יהודים הונגרים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים הונגרים
קטגוריה:צ'ונגראד: אישים
קטגוריה:זמרי בריטון
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1859
קטגוריה:נפטרים ב-1927
קציניה

**קציניה** (בפולנית: **Kcynia**; בגרמנית: **Exin**; בעברית ארכאית: **עֶקצִין**) היא עיר במחוז נקלו (Nakło) בפרובינציה קויאוויה-פומרניה שבצפון-מרכז פולין. העיר ממוקמת בצפון האזור ההיסטורי המכונה "פולין גדול" . ב-2010 היו בה כ-4,700 תושבים.

## היסטוריה
קציניה החלה להתפתח בימי הביניים, בתקופת שלטון שושלת פיאסט, השושלת הראשונה ששלטה בפולין. במאה ה-11, השליט הפולני ולדיסלב הראשון הרמן  בנה במקום את כנסיית אגידיוס הקדוש. בשנת 1255, הייתה קציניה בבעלותו של דוכס פולין גדול פשמיסל הראשון . אחיו, הדוכס בולסלב החסיד , העניק בשנת 1262 לקציניה זכויות עיר וכתב זכויות-יתר ("פריווילגיה") בדומה לאלו של הערים הקרובות פוזנן וגנייזנו. קציניה הייתה עיר מלכותית של הכתר הפולני ובירת מחוז בוויוודת קאליש (1314–1793)  ובפרובינציית פולין גדול  תחת כתר ממלכת פולין .

סמל העיר מציג את הנשר הלבן של פולין הגדולה.

קציניה סבלה משריפה גדולה בשנת 1441 ושוב באמצע המאה ה-16. אחרי השריפה השנייה, פטר זיגמונט השני אוגוסט, מלך פולין את העיר ממסים למשך חמש שנים כדי לאפשר את שיקומה.

ב-1632 התיר מלך פולין ולדיסלאב הרביעי ואזה לפרנסי העיר לגבות מכס. קרב קציניה שהתחולל במהלך המלחמה הצפונית הקטנה ב-1656 בין הצבא הפולני בפיקודו של סטפן צ'רנייצקי  ובין הצבא השוודי בפיקודו של קרל העשירי גוסטב, מלך שוודיה, הסתיים בניצחון השוודים. החל משנת 1768, הייתה העיר חלק מוויוודת גנייזנו שהוקמה אז בפרובינציית פולין גדול.

חלוקת פולין הראשונה הפילה את העיר בנחלתה של פרוסיה ולמעט תקופה קצרה (1807–1815) שבה הייתה העיר חברה בדוכסות ורשה, הייתה העיר תחת שלטון פרוסי. במהלך המאה ה-19 היו בעיר כמה פעמים חיכוכים אלימים בין מתיישבים גרמנים בעיר ובין האוכלוסייה הפולנית בראשות אצילים פולנים. בראשית המאה ה-20 נמשכו חיכוכים אלו, כולל השבתת מערכת החינוך כאשר הוחלט להכניס את השפה הגרמנית כשפת חובה בבתי הספר בעיר.

ממוזער|בית הכנסת ב'עקצין' כפי שכונתה העיר בפי יהודיה בתקופת השלטון הפרוסי. הוא נשרף בידי הצבא הגרמני ב-1939
בעיר התפתחה קהילה יהודית, ב-1783 היו בה 174 יהודים מתוך 703 תושבים (הקהילה הנוצרית התחלקה ל-374 קתולים ו-155 פרוטסטנטים), וב-1837 היו בה 717 יהודים מתוך אוכלוסייה של 2,074 תושבים. לקראת סוף המאה התשע עשרה, הלך ופחת מספר היהודים בעיר.

לאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה העיר בתחומי שלטונה של הרפובליקה הפולנית השנייה.

בספטמבר 1939 נכבשה העיר בידי הוורמאכט הגרמני עם הפלישה לפולין שהחלה את מלחמת העולם השנייה ושם העיר הוחלף זמנית לשמה הגרמני.

בסוף ינואר 1945 כבש הצבא האדום את העיר מידי הגרמנים וזמן מה לאחר מכן הועברה לשליטת הרפובליקה העממית הפולנית.

## קישורים חיצוניים

* קציניה, באתר "Internetowa encyklopedia PWN  הגרסה המקוונת של אנציקלופדיה PWN  הפולנית.
* מידע היסטורי על העיר 
* 

קטגוריה:קויאוויה-פומרניה: ערים
קטגוריה:קויאוויה-פומרניה: עיירות יהודיות
הרפובליקה הטרנספדנית

**הרפובליקה הטרנספדנית** (באיטלקית: **Repubblica Transpadana**) הייתה רפובליקה אחות של צרפת שהוקמה במילאנו מ-1796 עד 1797.

## היסטוריה
ב-10 במאי 1796, הצבא הצרפתי הביס את החיילים האוסטריים בקרב לודי וכבש את דוכסות מילאנו. נפוליאון הקים רשות זמנית, "המינהל הכללי של לומברדיה", שהחליפה את הממשל האוסטרי וכוננה רפובליקת חסות צרפתית בצפון איטליה, שאימצה את לוח השנה הרפובליקאי הצרפתי.

הממשל קיבל סמכויות אזרחיות מלאות בהכרזה על נפוליאון ב-8 בברימר, שנה V (29 באוקטובר 1796), אם כי פקודותיו היו צריכות להיות מאושרות על ידי המפקד הצבאי הצרפתי של לומברדיה. המינהל הורכב מארבע מחלקות: לענייני דת ותרבות, לענייני תחבורה והנדסה, לענייני כספים ומיסים ולענייני מסחר ומסחר.

לאחר הניצחונות החדשים של צבא נפוליאון גדל שטחה של הרפובליקה; עם שלום לאובן ב-17 באפריל 1797, פלשה צרפת לרפובליקה של ונציה, כבשה את ברגמו ונעה מזרחה מנהר האדה לנהר אוליו, קו התיחום הוונציאני שהוקם יותר משלוש מאות שנים קודם לכן. ב-19 במאי העביר נפוליאון למילאנו את שטחי דוכסות מודנה לשעבר מהרפובליקה הציספדנית הגובלת בה. ב-29 ביוני, הוא החליט לתת לרפובליקה הסדר סופי: לפי צו שלו, הוא הכריז על הקמת הרפובליקה הציסאלפינית.

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:רפובליקות לשעבר
קטגוריה:מדינות לשעבר בתחומי איטליה
קטגוריה:איטליה: העת החדשה
הרפובליקה האנקונית

**הרפובליקה האנקונית** (באיטלקית: **Repubblica Anconitana**) הייתה עירייה מהפכנית שהוקמה ב-19 בנובמבר 1797.

## היסטוריה
הרפובליקה הוקמה לאחר ניצחון צרפתי באנקונה בפברואר 1797, וכתוצאה מכך כיבוש העיר.  היא התקיימה באזור מארקה, כאשר אנקונה שימשה כבירתה. למרות הסכם קמפו פורמיו שקבע כי יש להחזיר את אנקונה והאזור שמסביב למדינות האפיפיור, הכריזה העירייה על דקדנציה של שלטון האפיפיור, תחת חסות צרפת. המתח שלאחר מכן הוביל לסכסוך כללי עם האפיפיור פיוס השישי ולכיבוש הצרפתי של כל מדינות האפיפיור. אנקונה התאגדה ברפובליקה הרומית ב-7 במרץ 1798. היה לה קונסול שעמד בראשה.

אנקונה היא כיום נפה של איטליה, בחלק המרכזי של המדינה על הים האדריאטי.

## הערות שוליים

קטגוריה:מדינות לשעבר בתחומי איטליה
Scared to Start

"**Scared to Start**" (בעברית: "**מפחד להתחיל**") הוא שיר של הזמר האמריקאי מייקל מרקגי , שיצא כסינגל השני שלו ב-12 בינואר 2024, תחת חברת התקליטים וורנר רקורדס. הוא התפרסם ברמה בינלאומית, הגיע לעשירייה הפותחת באירלנד וגם בבריטניה, ול-20 הגדולים באוסטרליה ובניו זילנד.

## רקע וקידום
מייקל מרקגי, יליד סינסינטי, אוהיו, עמד בעבר בראש להקת הרוק דה האבי האורס. הוא רמז על השיר "Scared to Start" בטיקטוק בנובמבר 2023, ולאחר מכן הוא שימש בלמעלה מ-70,000 סרטונים בפלטפורמה.

## הופעה מסחרית
השיר הגיע לעשירייה הפותחת באירלנד ובבריטניה, וכן ל-20 הגדולים באוסטרליה, קנדה וניו זילנד. הוא גם התברג בשוודיה במקום ה-29, והגיע למקום ה-54 במצעד בילבורד הוט 100.

## מיקומי שיא

### מצעדי סוף שנה

## נתוני מכירות

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי כסף בממלכה המאוחדת
קטגוריה:שירי פלטינה בניו זילנד
קטגוריה:שירי פלטינה כפולה באוסטרליה
קטגוריה:שירי פלטינה כפולה בקנדה
קטגוריה:סינגלים בהוצאת וורנר רקורדס
גימנסיית יוהנס בוורוצלב

**גימנסיית יוהנס** בוורוצלב (בשמה המלא בגרמנית:**Stadtisches Johannes-Gymnasium und Mittelschule** - הגימנסיה העירונית יוהנס וחטיבת הבניינים) היה בית ספר תיכון ריאלי בעל גישה הומניסטית שפעל תחת שלטון גרמני בעיר וורוצלב (אז-ברסלאו) בשנים 1934-1872.
גימנסיית יהונס עם חטיבת הביניים היה בית ספר ריאלי של שבע כיתות ששם דגש על מדעי הטבע ולימוד שפות מודרניות. מהתחלתו התאפיין בפלורליזם, עם גישה לבני מיעוטים דתיים, כולל יהודים וגם הסגל שלו כלל כשליש יהודים.
גימנסיית יוהנס נחשב ליוקרתית ורוב תלמידיה השתייכו למשפחות סוחרים עשירים ושל אקדמאים.
ב-1934 בתחילת המשטר הנציונל-סוציאליסטי בגרמניה רשויות העיר בחליט לסגור אותו בפועל, השמיטו את השם יוהנס והעבירו לבניין שבו פעל בית ספר תיכון אחר בשם צווינגר הבן. קהילות שני בתי הספר מוזגו.
התלמידים היהודים הורשו עדיין להמשיך ללמוד בתיכון החדש אולם במהלך השנים היחס העוין של התלמידים והמורים האנטישמיים אילץ אותם לעזוב אותו. התלמידים היהודים האחרונים עזבו ב-1937.

בניין בית הספר שנמצא ב־Paradiesstrasse (כיום ב־Worcell 3) נבנה ב-1866-1855 לפי תכנונו של האדריכל קרל יוהאן כריסטיאן צימרמן. עם זאת, הוא נפתח באיחור ב-1872 בגלל ויכוחים בנוגע לצביונו האידאולוגי. הנהגת העיר הקימה את הגימנסיה במתכונת סובלנית כלפי כל הדתות, והחליטה לקבל בה מורים ותלמידים יהודים ללא מגבלה, בניגוד לרצון משרד הדתות הפרוסי בברלין.
לקראת סוף שנות ה-1860 הבית איכסן את התיכון מגדלנה שהמתין למעבר לבניין גדול שנבנה במקומו הישן.
הבניין היה בן שתי קומות ובצורת האות "T". באגף שלאורך הרחוב נמצא אולם ספורט ודירה עבור הצוות, ובאגף הרוחבי שהוגדל ב-1899 נמצא אולם מקושט בסגנון נאו-רנסאנס
ב-1912-1911 נוסף לבניין בית אחורי נוסף על ידי האדריכל פריץ בהרנדט.
בימינו הבניין משמש את בית הספר המקיף מריה דמברובסקה לכלכלה ולמנהל.
(Zespół Szkół Ekonomiczno-Administracyjnych im. Marii Dąbrowskiej)

## לקריאה נוספת
**Encyklopedia Wrocławia*, עמ' 236
* Til van Rahden: *Jews and other Breslauer: the relations between Jews, Protestants and Catholics in a German city 1865 to 1925*, Göttingen 2000.

קטגוריה:בתי ספר תיכוניים
קטגוריה:ברסלאו: חינוך
קטגוריה:ורוצלב: מבנים
לאופולד קופל

**לאופולד קופל** (בגרמנית: **Leopold Koppel**; 20 באוקטובר 1854, דרזדן, ממלכת סקסוניה – 29 באוגוסט 1933, ברלין) היה יזם ובנקאי יהודי גרמני.

קופל היה מנותני החסות החשובים ביותר של מוסדות מדעיים בגרמניה בראשית המאה ה-20. בהם "אגודת הקייזר וילהלם" שממנה הודח עם עליית הנאצים לשלטון, זמן קצר אחר כך נפטר.

## ביוגרפיה
קופל נולד למשפחה יהודית פשוטה בדרזדן. אחרי שהשלים את לימודיו בתחום הבנקאות, הקים את הבנק הפרטי קופל ושות' בדרזדן. ב-1890 העביר את העסק לברלין ומיקם אותו בשדרת אונטר דן לינדן, מרכז העסקים של העיר.

ב-1892 השקיע עם הכימאי קרל אאואר פון ולסבאך  בהקמת חברת "Deutsche Gasglühlicht AG" (לאחר שקופל ובנו אולצו למכור את חלקם בחברה, נקראה: Auergesellschaft ).

במקביל החזיק, יחד עם אחיו ארתור , נציגים במועצות המנהלים של חברות רבות, בהן קבוצת מלונות היוקרה "Hotelbetriebs-Aktiengesellschaft" המוכרת כיום כרשת מלונות קמפינסקי.

בעקבות השקעותיו המוקדמות בתחום נורות הלהט והצלחתה המונופולית של Osram , היה לאופולד קופל לאחד האנשים העשירים ביותר באימפריה הגרמנית ויכול להעביר את המטה שלו לכתובת יוקרתית יותר, במרחק לא גדול בקצה השדרה – הפאריזר פלאץ.

במקביל להתעשרותו החל קופל בפעילות נדבנית, הוא היה חבר באגודת הידידים היהודית החל מ-1891. בראשית המאה ה-20 הקים קרן לקידום היחסים האינטלקטואליים של גרמניה עם מדינות זרות. הוא היה שותף ליסוד אגודת הקייזר וילהלם למדע והתמנה בשל כך לחבר הסנאט של המוסד מ-1911 ועד להדחתו לאחר עליית הנאצים לשלטון. כן תרם להקמת מכון הקייזר וילהלם לכימיה פיזיקלית, המוסד שלימים יהיה מכון פריץ האבר של אגודת מקס פלנק , ולהקמת קרן קייזר וילהלם למדע צבאי (KWKW).

עם עליית הנאצים לשלטון היה נתון קופל לרדיפות מצד המשטר החדש. הוא אולץ להתפטר מהסנאט של אגודת הקייזר וילהלם שאותה סייע להקים. ובאוגוסט 1933 נפטר. הוא נקבר בבית הקברות ליכטרפלדה  ברובע שטגליץ-צלנדורף של ברלין. קברו הוגדר כקבר כבוד של העיר ברלין .

בנק קופל ושות' נעלם בסביבות 1934, כנראה כתוצאה של פירוק כפוי או אריזציה כמו זו שעברו חברות אחרות בבעלותו של קופל.

עד 2016 לא היה ידוע דבר קיומה של תמונת דיוקן של קופל והתיאור היחיד ששרד ממנו הייתה קריקטורה אנונימית שהציגה אותו ביחד עם שני הפטרונים האחרים של אגודת הקייזר וילהלם, אף הם יהודים-גרמנים: הבנקאי ואספן האמנות ג'יימס זימון  והיזם ואספן האמנות אדוארד ארנהולד, מגישים את מתנות המדע לקייזר וילהלם. ב-2016 נרכשו תצלומים ומסמכים מעזבונו של קופל לארכיון אגודת מקס פלנק והם זמינים לעיון ברשת האינטרנט.

## לקריאה נוספת
* Hans H. Lembke, **Leopold Koppel: Investor und Wissenschaftsmäzen**; Einfluss und Macht eines Financiers im Hintergrund (1854–1933), 2020  תקציר הספר מכיל פרטים ביוגרפיים

## קישורים חיצוניים


* Fotos und Dokumente aus der Sammlung Leopold Koppel stehen zur Benutzung zur Verfügung, 19 בדצמבר 2019. באתר הארכיון העירוני ברלין 

* מידע גנאלוגי על לאופולד קופל באתר Geni

קטגוריה:אנשי עסקים יהודים גרמנים
קטגוריה:נדבנים יהודים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1854
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1933
גולד פרייד

**מועדון כדורגל גולד פרייד** (באנגלית: **FC Gold Pride**) היה מועדון כדורגל נשים מהייוורד, קליפורניה, ארצות הברית.

הקבוצה נוסדה ב-2008 והצטרפה לליגת ה-WPS בעונתה הראשונה ב-2009. לאחר שתי עונות בלבד, הפסיקה גולד פרייד את פעילותה והקבוצה פורקה. את משחקי הבית שלה היא שיחקה באצטדיון פיוניר שהייוורד.

## היסטוריה
גולד פרייד הוקמה ב-2008, והייתה התוספת האחרונה לליגת ה-WPS שהוקמה שנה לאחר מכן. בראש הצוות המקצועי עמדו אלברטין מונטויה וכדורגלנית העבר סיסי, וההחתמות כללו שמות נוצצים כמו כריסטין סינקלייר ופורמיגה. למרות התחלה מבטיחה - פציעות וחוסר התאמה של הסגל פגעו בהצלחת הקבוצה, והביאו לכך שגולד פרייד סיימה במקום האחרון בליגה.

בעונה שלאחר מכן נרשמו שינויים משמעותיים בסגל, כשבין הרכישות הבולטות של הקבוצה היו מרטה וסולביי גולברנסן. גולד פרייד זינקה במהלך העונה, סיימה במקום הראשון בליגה וזכתה באליפות ה-WPS הראשונה שלה אחרי ניצחון 0-4 על פילדלפיה אינדפנדנס בגמר הפלייאוף. למרות האליפות, האתגרים הפיננסיים הובילו לפירוקו הפתאומי של המועדון, מה שסימן את קץ הנוכחות הקצרה אך המשפיעה של גולד פרייד בכדורגל הנשים המקצועי.

## תארים
* **אליפות ה-[[WPS]]:**
** 2010

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קבוצות כדורגל נשים אמריקאיות
קטגוריה:קליפורניה: מועדוני ספורט
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-2008
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהתפרקו
תסמונת בארדט-בידל

**תסמונת בארדט-בידל** (באנגלית: **Bardet–Biedl syndrome** (**BBS**)) היא הפרעה גנטית  פליאוטרופית אשר מתאפיינת בניוון תאים קולטי אור, פולידקטיליה, , היפוגונדיזם ולעיתים בנוסף אי-ספיקת כליות.

## אטימולוגיה
התסמונת קרויה על שם ז'ורז' בארדט וארתור בידל.

## מאפייני התמונה הקלינית
התסמונת בעלת מגוון רחב של שונות קלינית הנצפית בתוך המשפחות המאובחנות. המאפיינים הקליניים הנפוצים ביותר: ניוון תאים קולטי אור עם עיוורון לילה בילדות ואחריו אובדן ראייה פרוגרסיבי, פולידקטיליה פוסטאקסיאלית, השמנת יתר בטנית המופיעה בינקות ונשארת כחולי משמעותי לאורך הבגרות, דרגות שונות של לקויות למידה, היפוגונדיזם גברי ומומים מורכבים באברי המין הנשיים והפרעות בתפקוד הכליות.

## אבחון
האבחנה של BBS מבוססת על ממצאים קליניים, היסטוריה משפחתית ובדיקה גנטית מולקולרית.

## טיפול
לא קיים טיפול לתסמונת (נכון ל-2023).

## קישורים חיצוניים

* 

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:מחלות עיניים
בארדט-בידל
רחל מסרר

**רחל מֶסֶרֶר** (ברוסית: **Рахиль Михайловна Мессерер-Плисецкая**  4 במרץ 1902 – 20 במרץ 1993), שנודעה גם בשם הבמה "רה מסרר", הייתה שחקנית רוסיה בסרט אילם ובתיאטרון.

## ביוגרפיה
### משפחה
רחל מסרר נולדה בווילנה למשפחה יהודית-ליטאית. אביה, מיכאיל מסרר, היה רופא שיניים בווילנה ושם אמה היה סימה שאבד. היא הייתה אחת מעשרה ילדים, שכל אחד מהם נקרא בשם תנ"כי: פנינה, עזריה, מתניה, רחל, אסף, אלישבע, שולמית, עמנואל, אבינדב ואראלה. רחל, אחיה עזרי אזרין (שחקן), אחותה שולמית מסרר (בלרינה) ואחיה אסף מסרר (רקדן בלט וכוריאוגרף, התפרסמו איש-איש בתחומו והחלו שושלת של רקדני בלט ומנהלי בלט בולטים.

מסרר נישאה לדיפלומט רוסי ידוע-שם, מיכאיל פליסצקי (1899–1938) ונולדו להם שלושה ילדים: הבלרינה המפורסמת מאיה פליסצקאיה (1925–2015), מנהל הבלט המוכשר אלכסנדר פליסצקי (1931–1985) והרקדן הסולן עזרי פליסצקי (1937–). נכדתה, אנה פליסצקאיה (1971–) גם היא בלרינה.

## קריירה
מסרר סיימה את לימודיה במכון גראסימוב לסינמטוגרפיה בשנת 1925. בשנים הראשונות של המשטר הסובייטי, כיכבה מסרר באולפני בוחקינו וכוכב המזרח. קריירת הראינוע של מסרר הייתה קצרה למדי, משום שמיד לאחר נישואיה הקדישה את זמנה למשפחתה ולבעלה, שייצג את הממשלה הסובייטית בשפיצברגן, כקונסול כללי בברנטסבורג ואחראי על מכרות הפחם. ב-30 באפריל 1937, הואשם במסגרת הטיהורים הגדולים בריגול וב-8 בינואר 1938 הוצא להורג.

בראשית מרץ 1938, נאסרה מסרר. ה-NKVD, סוכני המשטרה החשאית, דרשו ממסרר לאשר, שבעלה היה "מרגל, בוגד, מחבל, פושע ושותף לקשר נגד סטלין." באומץ לב לא מבוטל לאותה תקופה, סירבה ונשפטה ל-8 שנים בכלא. בתה, מאיה עמדה לפני איום בשליחה לבית יתומים, שממנו ניצלה הודות לדודתה, שולמית מסרר, שאימצה אותה. בנה אלכסנדר נלקח אל משפחת אחיה של רחל, אסף מסרר. אירועים אלה היסבו לא מעט צרות לאסף ושולמית. בקיץ 1939, הועברה רחל למחנה עבודה אקמולינסק לנשות בוגדים במולדת.

מסרר שוחררה ב-1941, רק חודשיים לפני פרוץ המלחמה הפטריוטית הגדולה, עם פלישת צבא גרמניה הנאצית לברית המועצות. לאחר שחרורה, לא חידשה עוד את קריירת המשחק שלה. בימים ההם, שום במאי לא היה מסכן את הקריירה שלו בהזמנתה לעבוד עמו. על אף הכל, היא האמינה שבעלה חי וישוב ביום מן הימים. ב-3 במרץ 1956, נודעה לה האמת: במסמכי הטיהור של מיכאיל פליסצקי, נכתב תאריך הוצאתו להורג: 8 בינואר 1938.

## סרט תעודה
* ב-2007 נוצר סרט דוקומנטרי "הכוכב מבחוץ" על מסרר. (אסור)

## קישורים חיצוניים

* Documentary film ''The Star from outside'' 2007
* [Official site of Maya Plisetskaya-Books
* https://www.youtube.com/watch?v=nE8CfKq0sTI Documentary film ''The Star from outside'' 2007
* Official site of Maya Plisetskaya-Books


## הערות שוליים

קטגוריה:נפטרות ב-1993
קטגוריה:ילידות 1902
קטגוריה:שחקניות רוסיות
קטגוריה:שחקניות יהודיות
קטגוריה:שחקניות ראינוע
קטגוריה:משפחת פליסצקי-מסרר
קטגוריה:מורשעים בעבירות על רקע אידאולוגי בברית המועצות
קטגוריה:אסירי גולאג
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין נובודוויצ'יה
ראיתי עולם

"**ראיתי עולם**" הוא שיר של הזמרים הישראלים עומר אדם ושרק, שיצא לאור כסינגל ב-26 במאי 2024.

## רקע
לאחר שהוציא את מיני-אלבומו, "חמישה לילות", ואת הסינגל "צמוד צמוד", "ראיתי עולם" דלף ברשתות החברתיות, וזכה לוויראליות בפלטפורמת טיקטוק. ב-26 במאי 2024, בעקבות הלחץ מצד המעריצים להוציא את השיר באופן רשמי, הוציאו אדם ושרק, שגם ביצעו יחד את "צמוד צמוד", את "ראיתי עולם". בתחילה, הווידאו קליפ של השיר צולם בתחילת אוקטובר אך צאתו נדחתה עקב מלחמת חרבות ברזל.

במהלך השיר שואל אדם "למה את בוכה?" והדבר מהווה מעין שיר תשובה  לשירה של הזמרת עלמה זהר "אגו טריפ".

## קבלה ביקורתית
דור מאיר מועלם ממאקו ביקר את השיר באופן מעורב, בהתייחסות להחלטה של אדם לשלב ראפ בשיר, בטענה ש"יש מצב שזה ההימור הכי גדול בקריירה שלו עד כה" וכי "בקלות זה יכול גם להפוך להיות מביך", אך עם זאת, שיבח את ניסיונו של אדם לחדש את סגנונו באמצעות שילוב סגנון ההיפ הופ וציין כי הסגנון משתלב בשיר בצורה אותנטית.

## הצלחה מסחרית
ביום הראשון לצאתו, נכנס השיר ישירות למקום החמישי במצעד היומי הישראלי של ספוטיפיי, עם למעלה מ-48 אלף השמעות. במצעד השבועי של הפלטפורמה, נכנס למקום החמישי, עם 295 אלף השמעות, כאשר לאדם שלושה שירים בחמישייה, ושניים מתוכם עם שרק. נכון לדצמבר 2025 יש לשיר למעלה מ-18 מיליון צפיות ביוטיוב.

במצעד היטליסט של מאקו, נכנס השיר ישירות למקום השני והגיע בשיאו למקום הראשון. זה השיר השלישי של אדם שהגיע ברציפות למקום הראשון, לאחר "רק שלך" ו"צמוד צמוד". שרק הוא האמן השני שהחליף את עצמו במצעד לאחר אדם.

## מיקומי שיא

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:שירי עומר אדם
קטגוריה:שירי שרק
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי אבי אוחיון
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי עומר אדם
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי שרק
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי אבי אוחיון
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בהיטליסט
הרפובליקה הסאבאלפינית

**הרפובליקה הסאבאלפינית** הייתה רפובליקה קצרת מועד שהתקיימה בין 1800 ל-1802 בשטח פיימונטה במהלך שלטונה הצבאי של הקונסולאט הצרפתי.

## היסטוריה
פיימונטה הייתה החלק העיקרי של ממלכת סרדיניה שלמרות שמה הייתה מרוכזת ביבשת. הממלכה סבלה מפלישה צרפתית ראשונה ב-1796, שהובילה להסכם פריז ולאובדן של סבויה וניס. לאחר פלישה שנייה ב-1798, המלך קרלו אמנואלה הרביעי ברח לרומא, אך הוא מעולם לא הסכים לחתום על הסכם שלום חדש, המאשר הסדר סופי של שטחי היבשת שלה על פי החוק הבינלאומי.

הרפובליקה של פיימונטה הוכרזה ב-10 בספטמבר 1798 והיא התקיימה עד ה-20 ביוני 1799, אז נכבשה על ידי חיילים אוסטרו-רוסים. עם זאת, המרשל הרוסי אלכסנדר סובורוב היה השחקן הפוליטי היחיד שהראה את הרצון להחזיר את סמכותה של ממלכת סרדיניה בפיימונטה: מכיוון שגורלה של הרפובליקה הישנה היה הסיפוח לצרפת, המטרה האוסטרית הייתה איחוד האזור לאימפריה הרומית הקדושה. יותר מכך, מחלוקת זו הייתה אחת הסיבות העיקריות להתמוטטות הפוליטית של הקואליציה השנייה.

בשנת 1800 חזר נפוליאון לאיטליה, ולקח בחזרה חלק ניכר מהרפובליקות החדשות. הרפובליקה של פיימונטה הוקמה מחדש ב-20 ביוני 1800. כדי לציין הבדל עם הכיבוש האוסטרי, הקונסול הראשון השעה זמנית את רצונות הסיפוח שלו, והשלטון המקומי קיבל את השם של אומת פיימונטה. 

בירתה של הרפובליקה הייתה בטורינו. ב-9 ביולי 1800, היא אימצה דגל חדש, שהורכב מטריבנד אדום-כחול-זהב (מבוסס על דגל הרפובליקה המוקדמת של אלבה).  המוטו שלו היה *Liberté, Égalité*, שנלקח מהמוטו הצרפתי *[[חירות, שוויון, אחווה|Liberté, égalité, fraternité]]*. 

הרפובליקה הסאבאלפינית הייתה תלויה מאוד בצרפת ומעולם לא הייתה ממש עצמאית כפי שהייתה תחת כיבוש צבאי צרפתי. המדינה לא הוכרה על ידי הקהילה הבינלאומית. ממשלתה התחלפה מספר פעמים במהלך קיומה הקצר.
ממוזער| מטבע 5 לירות של הרפובליקה הסאבאלפינית
פריז הציגה רפורמות בסגנון צרפתי בתוך הרפובליקה הסאבאלפינית. היא השתמשה בפרנק הצרפתי, וגם הטביעה מטבעות משלה. 

במרץ 1801, כאשר הסכם לינוויל סיים את המלחמה עם אוסטריה, פריז חידשה את יעדי הסיפוח שלה, צבא פיימונטה שולב בצבא הצרפתי, וכעבור כמה חודשים הניהול המנהלי של האזור הגיע לחלוטין לידיים צרפתיות. **גאליה תת-אלפינית**. חוקרים בפריז הדגישו את הדמיון של שפת פיימונטה, בזמנו השפה הפופולרית בעוד שהשפה האיטלקית הייתה מוגבלת לאוניברסיטאות, עם השפה הצרפתית. ב-4 ביוני 1802, קרלו אמנואלה התפטר לטובת אחיו ויטוריו אמנואלה הראשון, שהיה בקליארי תחת הגנת הצי המלכותי הבריטי. נפוליאון ניצל את ההזדמנות הזו כדי להכריז על חילוטה הסופי של הריבונות הישנה על פיימונטה, ונעשו תוכניות לספח אותה לצרפת.

הרפובליקה הסאבאלפינית הפסיקה להתקיים ב-11 בספטמבר 1802, כאשר היא חולקה בין הרפובליקה הצרפתית לרפובליקה רפובליקה האיטלקית. הרפובליקה הצרפתית צירפה את המחוזות דואר, מרנגו, פו (שנקרא בקצרה "ארידאן", על שם ארידנוס), ססיה, סטורה וטנארו, בעוד שהרפובליקה האיטלקית צירפה את נוברה (כמחוז אגונה).

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:מדינות לשעבר שההכרה בהן הייתה מוגבלת
Forget About Us

"**Forget About Us**" (בעברית: "**שכח מאיתנו**") הוא סינגל הבכורה של הזמרת הבריטית פרי. השיר יצא לאור ב-12 באפריל 2024 דרך חברת התקליטים קולומביה רקורדס.

## רקע
פרי זכתה לתהילה בשנת 2011 בתוכנית The X Factor הבריטית כחלק מליטל מיקס, שכלל גם את לי-אן פינוק, ג'ייד ת'ירלוול וג'סי נלסון. הלהקה הוציאה שישה אלבומים לפני שנלסון עזבה את הלהקה בשנת 2020, ושאר חברות הלהקה יצאו להפסקה בדצמבר 2021. המופע האחרון שלהן היה באפריל 2022 בO2 ארנה בלונדון והועבר בשידור חי.

במרץ 2024, פרי אדוארדס הודיעה כי היא מתכננת להוציא את אלבום הבכורה שלה. סינגל הסולו הראשון שלה, "Forget About Us", הוכרז ב-12 במרץ 2024 כסינגל הראשון מתוך אלבום הסולו הראשון של פרי. לפני ההכרזה, פרי אירחה מסיבות האזנה פרטיות בלונדון, והשמיעה טיזרים של שישה שירים חדשים תוך שיתוף סיפורים מאחורי כל אחד מהם. היא שאפה שלאלבום שלה יהיה לכידות, כשלכל שיר יהיה אח בז'אנר אחר. הפרטים מאירוע ההאזנה אושרו על ידי דובר חברת התקליטים של פרי, אך טרם הוכרז תאריך יציאה לאלבום. האלבום צפוי לכלול שיתוף פעולה עם ריי, שזכתה באלבום השנה בטקס פרסי המוזיקה הבריטית על אלבום הבכורה שלה, *[[My 21st Century Blues]]*. כמו כן, גם שיתוף פעולה עם ג'ין ג'ין.

לפני צאתו, פרי פרסמה טיזר מהשיר בערוץ הטיקטוק שלה, שם שמעו מעריצים את הפזמון בפעם הראשונה. ב-12 באפריל 2024 יצא הסינגל "Forget About Us".

## הרכב
"Forget About Us" נכתב נכתב בשיתוף אד שירן, סטיבן סולומון ודייוויד הודג'ס, כשפרי עשתה שינויים ליריים שיתאימו לסגנון שלה. עם השפעות של קלי קלרקסון וקייטי פרי. שירן גם השתתף בכתיבת שיר שני באלבום.

השיר תואר כבלדת פופ מצוחצחת עם נגיעות קאנטרי.

מבחינה לירית, פרי נזכרת במערכות יחסים מהעבר ועל הזיכרונות המאושרים יותר הקשורים אליהם בשיר.

## הצלחה מסחרית
ב-19 באפריל 2024, הסינגל נכנס למצעד הסינגלים הבריטי במקום העשירי.

## מיקומי שיא

## הערות שוליים

קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי אד שירן
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי דייוויד הודג'ס
קטגוריה:שירי קאנטרי פופ
קטגוריה:סינגלים בהוצאת סוני מיוזיק
קטגוריה:סינגלים בהוצאת קולומביה רקורדס
ריצ'רד קאהן

**ריצ'רד פרדיננד קאהן** (באנגלית: **Richard Ferdinand Kahn**; 10 באוגוסט 1905 – 6 ביוני 1989) היה כלכלן בריטי קייניסיאני.

## ביוגרפיה
קאהן נולד בהמפסטד למשפחה יהודית אורתודוקסית שהיגרה מגרמניה. הוא גדל באנגליה ולמד בבית הספר סנט פול בלונדון. התקבל לקינגס קולג' של אוניברסיטת קיימברידג', ולמד כלכלה מג'רלד שוֹב ומג'ון מיינרד קיינס בין השנים 1927–1928. ב-1930 נבחר כעמית של הקינגס קולג'.

החל את עבודתו בפקולטה לכלכלה ולמדעי המדינה ב-1933. הוא מונה למנהל הלימודים של סטודנטים לכלכלה בקינגס קולג' ב-1947, משרה בה החזיק במשך ארבע שנים. מונה לפרופסור לכלכלה ב-1951. עבד בתפקידים ממשלתיים רבים כמו במחלקת המחקר והפיתוח של הוועדה הכלכלית של האו"ם לאירופה ב-1955 ובמועצת הפחם הלאומית הבריטית ב-1967. פרש מקיימברידג' ב-1972, אך המשיך להתגורר בקינגס קולג'.

קאהן היה אחד מקבוצה של כלכלנים צעירים שהיו קרובים לקיינס והיה אחד משותפיו בכתיבת "התאוריה הכללית של תעסוקה, ריבית וכסף".

קיבל תואר "מפקד" במסדר האימפריה הבריטית ב-1946 ועמית של האקדמיה הבריטית ב-1960. קיבל תואר לורד בתואר "ברון קאהן" של המפסטד ברובע הלונדוני קמדן ב-6 ביולי 1965.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:לורדים לימי חייהם
קטגוריה:כלכלנים יהודים בריטים
קטגוריה:מפקדים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קיימברידג'
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1905
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1989
אלעד מדמון

**אלעד מדמון** (נולד ב-10 בפברואר 2004) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת החלוץ במכבי תל אביב מליגת העל ובנבחרת ישראל.

## קריירת מועדונים
מדמון נולד וגדל בנתניה. התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של בית"ר טוברוק המקומית. כאשר היה בן 13 הצטרף לקבוצת הנערים מכבי נתניה וכעבור שנה עבר להפועל חדרה. ב-11 במרץ 2023 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון בניצחון 1-3 נגד סקציה נס ציונה. ב-30 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0-1 נגד מ.ס. אשדוד.

ב-2 בדצמבר הבקיע שלושער בניצחון 0-3 על מכבי פתח תקווה. עד לסוף דצמבר כבש בסך הכל 6 שערים ב-4 משחקים ובזכות מאזן זה זכה באותו החודש בתואר כדורגלן החודש בליגת העל.

ב-2 בפברואר 2024 חתם במכבי תל אביב לארבע שנים עם אופציה לשנה נוספת. כחלק מההסכם עם הפועל חדרה, מדמון המשיך לשחק בקבוצה עד סוף העונה והצטרף למכבי בתחילת עונת 2024/2025.

## נבחרת ישראל
במהלך עונת 2022/23, מדמון זומן גם לנבחרת הנוער של ישראל עד גיל 19, על ידי המאמן אופיר חיים. הוא ערך את הופעת הבכורה בהפסד לאיי פארו עד גיל 19, כאשר עלה מהספסל ב-11 בנובמבר 2022, ופתח לראשונה בהרכב במשחק ידידות מול הונגריה ב-31 בינואר 2023

נכלל בסגל הנבחרת האולימפית של ישראל לטורניר הכדורגל באולימפיאדת פריז (2024). הוא שותף בשלושת המשחקים ששיחקה ישראל בשלב הבתים.

ב-14 באוקטובר 2024 ערך את הופעתו הבכורה בנבחרת הבוגרת בהפסד 4-1 ל בליגת האומות.

## תארים
**מכבי תל אביב**
* אליפות: 2024/2025
* אלוף האלופים: 2024
* גביע הטוטו: 2024/2025

## קישורים חיצוניים

*

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:חלוצי כדורגל ישראלים
קטגוריה:נתניה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני הפועל חדרה
קטגוריה:כדורגלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ישראל
קטגוריה:כדורגלנים ישראלים באולימפיאדת פריז (2024)
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-2004
Everybody Wants to Rule the World

"**Everybody Wants to Rule the World**" הוא שיר של להקת הפופ רוק האנגלית Tears for Fears מתוך אלבום האולפן השני שלה *Songs from the Big Chair* שיצא לאור ב-1985. הוא נכתב על ידי רולנד אורזבל, איאן סטנלי וכריס יוז והופק על ידי יוז. הוא יצא ב-22 במרץ 1985 על ידי Phonogram, Mercury ו־Vertigo Records כסינגל השלישי מהאלבום. "Everybody Wants to Rule the World" הוא שיר חדש וסינת'-פופ עם מילים המפרטות את הרצון שיש לבני אדם לשליטה וכוח ובמרכזם נושאים של שחיתות .

## הצלחה בינלאומית
השיר הגיע למקום השני באירלנד, אוסטרליה ובריטניה ובמקום הראשון בקנדה, ניו זילנד, וגם ב- ''Billboard'' Hot 100 בארצות הברית וב- *[[קאש בוקס|Cashbox]]* . הוא קיבל אישור זהב הן על ידי Music Canada (MC) והן על ידי התעשייה הפונוגרפית הבריטית (BPI). בדיעבד, מבקרי מוזיקה שיבחו את "Everybody Wants to Rule the World", כאשר חלקם דירגו את השיר בין הטובים בעשור. יחד עם "Shout" שיצא ב-1984. זהו אחד משירי החותם של הלהקה.

בשנה שבה יצא השיר, הוא הושמע בסיום לסרט הקומדיה מדע בדיוני *Real Genius*. בשנת 1986, השיר זכה בתואר הסינגל הטוב ביותר בטקס פרסי בריט. הקבוצה הקליטה מחדש את השיר כסינגל צדקה עבור קמפיין Sport Aid. השיר זכה לגרסאות כיסוי רבות, כשהבולטת שבהן בוצעה על ידי הזמרת הניו זילנדית לורד עבור פסקול העיבוד לסרט של *[[משחקי הרעב: התלקחות (סרט)|The Hunger Games: Catching Fire]].*

השיר הופיע בסרט האנימציה "גנוב על החיים", שיצא בשנת 2024.

## מיקומי שיא
### מצעדי סוף שנה

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:סינגלים מ-1986
קטגוריה:שירי טירז פור פירז
קטגוריה:שירי לורד
קטגוריה:שירי משחקי הרעב
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי גל חדש
קטגוריה:שירי דאנס-רוק
קטגוריה:שירי סינת'-פופ
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בניו זילנד
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים של RPM
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד 100 סינגלי הפופ של קאש בוקס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת מרקורי רקורדס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת ריפבליק רקורדס
101 שימושים לחתול מת

**101 שימושים לחתול מת** (באנגלית: ****) הוא ספר ילדים מאת המחבר והמאייר סיימון בונד. ספר זה הוא אוסף של קרטונס בסגנון מָקַבְּרִי  ובתוכן קומדיה שחורה, והוא כולל בו – פשוטו כמשמעו – 101 איורים של שימושים שונים לגווייה של חתול.

ב-1976, הקריקטוריסט סיימון בונד העלה בפני חברו, הקומיקאי טרי ג'ונס ("מונטי פייתון"), את הרעיון לספר, וג'ונס שאהב את הרעיון המליץ עליו להוצאה לאור האנגלית הנחשבת "Methuen". הספר פורסם לראשונה ב-1981 בממלכה בשם "**'", ולאחר מכן זכה לראות אור גם בכ-20 מדינות נוספות ברחבי העולם – בשם "**'". בהמשך, יצאו לספר שני המשכונים: "**" ב-1982, ו-"*Uses of a Dead Cat in History*" ב-1992. ב-2001, יצא אוסף בשם "*Uses of a Dead Cat*" שאיגד בתוכו את כל טרילוגיית הספרים.

הספר המקורי זכה לפופולריות רבה והפך לרב-מכר, עם מכירות של יותר משני מיליון עותקים ואף נוכחות ברשימת רבי-המכר של העיתון "New York Times" במשך 27 שבועות רצופים. הצלחה מסחררת זו הייתה במקביל ל"שיגעון חתולים" באותה התקופה, שלווה גם עם רצועת הקומיקס "*[[גארפילד (קומיקס)|Garfield]]*" של ג'ים דייוויס והמחזמר "קאטס" של אנדרו לויד ובר. הספר זכה לתגובות מעורבות מצד המבקרים והקהל, שנעו בין שבחים והשוואה של בונד למאייר הנודע צ'ארלס אדמס לבין משלוח מכתבי שנאה אל בונד שכללו האשמות בגסות ובסאדומאזוכיזם.

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:קומיקס
קטגוריה:חתולים בתרבות
קטגוריה:ספרי 1981
קטגוריה:קומדיות שחורות
קטגוריה:ספרי הומור וקומדיה
קפה מוות

**בית קפה מוות** הוא מפגש מתוכנן ללא מטרות רווח (המכונה "זכיינות חברתית" על ידי המארגנים) במטרה לדבר על מוות תוך כדי אכילה ושתייה, בדרך כלל של תה ועוגה. הרעיון מקורו בסוציולוג והאנתרופולוג השווייצרי ברנרד קרטז, שארגן את **** הראשון ב-2004. ג'ון אנדרווד, מפתח אתרים בבריטניה, קיבל השראה מעבודתו של קרטז, הציג את קפה המוות ללונדון בשנת 2011, והשיק את אתר Death Cafe. מאז הם נערכו במדינות רבות.

## פורמט ומטרה
קפה המוות אינו מקום פיזי אלא אירוע, הנמשך בדרך כלל שעתיים. בדרך כלל יש תריסר משתתפים, החופשיים לדון בהבנתם, במחשבות, בחלומות, בפחדים ובכל היבט אחר של מוות. תה ועוגה מסייעים ביצירת סביבה מטפחת ותומכת. כמה בתי קפה למוות יצרו הזדמנות עבור אנשי מקצוע בתחום הבריאות לדבר על מוות. המקומות כוללים בתים ואולמות שכורים וכן מסעדות ובתי קפה; שימשו גם בית קברות ויורט.

אתר Death Cafe שנוצר על ידי אנדרווד מציין את המטרה כ"להגביר את המודעות למוות במטרה לעזור לאנשים להפיק את המרב מחייהם (הסופיים). המנחים אמרו כי קיים "צורך בקרב אנשים לפתוח את הארון" שאליו הושם המוות, כדי להפחית את הפחד ולאפשר לאנשים לחיות באופן מלא יותר. קרטז אמר כי במפגשים אלו, "החברה שנאספה, לרגע, ובזכות המוות, נולדת לאותנטיות". אנדרווד אמר כי "איבדנו שליטה על אחד האירועים המשמעותיים ביותר שאי פעם נאלץ להתמודד איתם".

פעילויות קפה מוות עזרו להרגיע את הטאבו של דיבור על מוות, במיוחד עם זרים, ועודדו אנשים להביע את משאלותיהם לאחר מותם. הדיונים הפתוחים מספקים גם דרך להביע מחשבות על חייו של האדם שהתעוררו בעקבות מותו של בן משפחה. לדברי אחד הפרשנים, קרטז רצה להחיות את המסורת הפגאנית של סעודת הלוויה, "שבו החיים יחדשו את קשריהם תוך שהם מרפים ממה שהכביד על ליבם".

## היסטוריה
קרטז ארגן את  הראשון ב-2004 ב-נשאטל וב-2010 הביא את הרעיון לפריז. הוא פרסם ספר בשם *Cafés Mortels: Sortir la Mort du Silence* (בתי קפה מוות: להביא את המוות מהשתיקה).

בשנת 2011, בהשראת קרטז ובהדרכתו, אנדרווד ערך את קפה המוות הראשון בלונדון בביתו. לאחר מכן הוא פיתח את אתר Death Cafe, ויצר קווים מנחים עם אמו, הפסיכותרפיסטית סוזן ברסקי ריד, והקונספט עלה לדרך ברחבי העולם. האירוע הראשון בארצות הברית אורגנה על ידי ליזי מיילס, עובדת בהוספיס, בקיץ 2012 ליד קולומבוס, אוהיו. עד יוני 2014, הרעיון התפשט להונג קונג, ולאחר מכן זכה לפופולריות בשנחאי על ידי ארגון ללא מטרות רווח המספק שירותי הוספיס לחולי סרטן. בפברואר 2013 צולם קפה מוות בלונדון. קפה המוות הלטיני הראשון נערך בסן דייגו ב-25 באפריל 2015, והראשון בחוף המזרחי נערך ב-19 בספטמבר 2019 בלנקסטר, פנסילבניה . השם *קפה Totentanz* משמש באזורים דוברי גרמנית.

אנדרווד מת ביוני 2017; קפה מוות מנוהל מאז על ידי אמו, אחותו ג'ולס ברסקי ואשתו דונה מולוי. מחקר איכותני של ג'ק פונג, *The Death Café Movement: Exploring the Horizons of Mortality*, פורסם ב-2017.

## בישראל
קפה מוות הופעל לראשונה בארץ ב־2013 על ידי הפסיכולוגית עמיה ליבליך, ומתבצע היום על ידי מספר מנחי קבוצות.

## הערות שוליים

קטגוריה:מנהגי אבלות והנצחה
קטגוריה:מוות: היבטים דתיים ופסיכולוגיים
נבואת פרנקלין

ממוזער|בנימין פרנקלין
**נבואת פרנקלין**, הנקראת לפעמים **זיוף פרנקלין**, היא נאום אנטישמי המיוחס באופן כוזב לבנג'מין פרנקלין, המזהיר מפני הסכנות לכאורה של הכנסת יהודים לארצות הברית המתהווה. הנאום תומלל לכאורה על ידי צ'ארלס קוטסוורת' פינקני במהלך ועידת החוקה של 1787, אך לא היה ידוע לפני הופעתו ב-1934 בדפי המגזין הפרו- נאצי *Liberation* של הלגיון הכסוף של אמריקה בהוצאת ויליאם דאדלי פלי. לא קיימות ראיות לאותנטיות של המסמך, וחלק מהטענות של פלי הופרכו באופן אקטיבי.

## הנאום
התפאורה לנאום היא דיון בשולחן האוכל שנרשם לכאורה על ידי פינקני במהלך כינוס הקונגרס הקונטיננטלי. בעיקר, זהו פולמוס כנגד התרת הגירה יהודית לארצות הברית החדשה שהוקמה. הטקסט הוא כדלקמן:

## אותנטיות
לפי פלי, פינקני כתב שהוא ניהל יומן של הוועידה. כתב העת הזה מעולם לא נמצא, ולא קיימות ראיות לטענתו של פלי שהוא הודפס באופן פרטי. מכון פרנקלין דחה את טענותיה של פלי כי בבעלותו עותק כתב יד של הנאום.

דו"ח הקונגרס האמריקני "*[[אנטישמיות באירופה]]: שימוע בפני ועדת המשנה לענייני אירופה של הוועדה ליחסי חוץ"* (2004) קובע:"הנבואה" של פרנקלין היא מעשה אנטישמי קלאסי שטוען טענת כזב כי המדינאי האמריקאי בנג'מין פרנקלין אמר הצהרות אנטי-יהודיות במהלך הכנס החוקתי של 1787. האמונה בטענה הזו הולכת ומתרחבת בתקשורת המוסלמית והערבית, שם היא שימשה לביקורת על ישראל ויהודים...פרנקלין היה ידיד ליהודי אמריקה של המאה ה-18, ותרם לבניית בית הכנסת הקבוע הראשון של פילדלפיה. הליגה נגד השמצה ציינה כי ההתייחסות לעולם התרבותי המחזיר את פלסטין ליהודים היא אנכרוניזם, שכן התנועה הציונית המודרנית לא קמה עד כמעט מאה שנה לאחר מותו של פרנקלין.

ציטוטים אנטישמיים דומים יוחסו לג'ורג' וושינגטון והופרכו. בשנת 1790, בסימן מובהק של סובלנות דתית, שלח וושינגטון מכתב לקהילה היהודית ברוד איילנד, ובו נכתב "מי ייתן שבני זרע אברהם, השוכנים בארץ זו, ימשיכו לזכות וליהנות מרצונם הטוב של התושבים האחרים, בעת שכל אחד ישב תחת גפנו ותחת תאנתו, ואין מחריד."

## שימוש
על אף שהופרכה שוב ושוב מאז הופעתה הראשונה, ה"נבואה" הוכיחה את עצמה כמוטיב אנטישמי עמיד להפליא. זה הופיע לאחרונה כתרמית פופולרית באינטרנט שפורסמה ברשתות החברתיות ובאתרים אנטישמיים, שם היא מוצגת כאותנטית. ב-18 בפברואר 1998, חבר בוועד המרכזי של פת"ח החיה מחדש את המיתוס הזה, תוך שהוא מתייחס בטעות לפרנקלין כנשיא לשעבר של ארצות הברית. בשנת 2002 סניף מנצ'סטר של האיגוד הכללי של סטודנטים פלסטינים הפיץ עותקים של נבואת פרנקלין. ב"מכתב לאמריקה" משנת 2002, המיוחס באופן מוטל בספק לאוסאמה בן לאדן ישנו אזכור של ה"נבואה".

## לקריאה נוספת
*  . הקונגרס היהודי האמריקאי, 1938, ניו יורק.
* בירד, צ'ארלס א.  . League for Labour Palestine, 1935, ניו יורק.

## הערות שוליים

קטגוריה:ארצות הברית: אנטישמיות
ממפלי

**מַמְפָּלִי** (בגאורגית: **მამფალი**) היה תואר שושלתי בגאורגיה של ימי הביניים  (סוף המאה ה-8-10), בדרך כלל בידי נסיכי שושלת בגרטיוני רמי דרג של מענף טאו קלארג'תי  שלא החזיקו בתיאור ביזנטי ביזנטי כלשהו. המילה מורכבת משני מילים: მამა (מאמא, "אבא") ו-უფალი (אוּפָּלִי, "אדון"). הנסיכים הבגרטים הבאים החזיקו בתואר ממפלי:
* גווראם ממפלי (מת ב-882)
* גּוּרְגָּן הראשון מַמְפָּלִי (בערך 870–891)
* סוּמְבָּאט הראשון מַמְפָּלִי  (בערך 870–889)
* בַּגְּרָט הראשון מַמְפָּלִי  (889–900)
* דוד מַמְפָּלִי  (889–943)

## הערות שוליים

קטגוריה:גאורגיה: ימי הביניים
שרון אלפסי

**שרון אלפסי** (נולד ב-19 בנובמבר 1969) הוא ראש המועצה המקומית בית אריה-עופרים מאז מרץ 2024.

## ביוגרפיה
נולד וגדל בלוד. שירת בסיירת גולני כלוחם ומפקד, ובמילואים שירת ביחידת אגוז, בצוות המבצעי ובצוות הגיוס וההכשרה, והמשיך להתנדב לשירות המילואים כחוקר ביחידת אית"ן, ועבר קורס מפקדי פלוגות של פיקוד העורף.

בשנת 1996 עבר להתגורר בבית אריה, ועסק בתחום הגינון. בין השנים 2010 ו-2019 שימש כרבש"ץ היישוב. כמו כן, ניהל את המטווח ביישוב. היה ממקימי יחידת החילוץ סע"ר (סיוע עצמי ראשוני) ביישובו. זכה ב"מגן הציון לשבח" במסגרת תחרות "העובד המצטיין" מטעם משרד האוצר לשנת 2013.

בשנת 2014, בראשיתו מבצע צוק איתן, נסע עם חברו דרור חנין לחלק חבילות לחיילים ששהו בגבול רצועת עזה ליד נתיב העשרה, שם נורתה לעברם פצצת מרגמה, שממנה נפצע אלפסי ונהרג חנין. שנה לאחר מכן הקים אלפסי גן משחקים בבית אריה לזכר חנין.

בשנת 2019 החל לכהן כקצין הביטחון הממונה על שירותי הביטחון והחירום במועצה המקומית שוהם, עד 2024.

לקראת הבחירות לרשויות המקומיות בישראל שהיו אמורות להתקיים ב-2023, הכריז על מועמדותו על תפקיד ראש המועצה המקומית בית אריה-עופרים. הבחירות נדחו בשל מלחמת חרבות ברזל, והתקיימו במרץ 2024. בבחירות גבר אלפסי על רן מנו ברוב של 62.7%, ורשימת "מרגישים בית" בראשותו זכתה במרב הקולות למליאת המועצה.

עד לבחירתו לראשות המועצה, התנדב כחובש ונהג אמבולנס במד"א, כמפקד נקודת הכיבוי וההצלה בבית אריה, ביחידת השיטור היישובית, ובכיתת הכוננות.

## חיים אישיים
נשוי לליאת ואב לארבעה.

דודו הוא ראש עיריית יקנעם עילית לשעבר, סימון אלפסי.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשי מועצות מקומיות ביהודה ושומרון
קטגוריה:בית אריה-עופרים: אישים
קטגוריה:עובדי רשויות מקומיות בישראל
קטגוריה:לוד: אישים
קטגוריה:לוחמי סיירת גולני
קטגוריה:לוחמי יחידת אגוז
קטגוריה:אנשי מגן דוד אדום
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1969
טים באגלי

**טימותי יו באגלי** (באנגלית: **Timothy Hugh Bagley**; נולד ב-17 באוגוסט 1957) הוא שחקן וקומיקאי אמריקאי, שהופיע במספר רב של סרטים ותוכניות טלוויזיה. היו לו תפקידים חוזרים בסדרות הטלוויזיה "וויל וגרייס", "הופ וגלוריה", "מלך השכונה", "מונק", "גרייס ופרנקי" ועוד. הוא גילם את ריצ'רד פראט בסדרת שואוטיים, "טיפול און ליין"  של ליסה קודרו.

## קריירה
### קריירה קומית
בשנת 1989, באגלי החל ללמוד בבית הספר לקומדיה The Groundlings, ועד מהרה כתב והופיע עם בהופעות מטעם בית הספר. אף על פי שהוא פרש מהחברה הראשית של התיאטרון באמצע שנות ה-90, באגלי עדיין חוזר באופן קבוע להופיע במופע האלתור של בית הספר . ב-1995, באגלי עזב את בית הספר והחל להופיע בטלוויזיה. לאחר הופעות אורח ב- "Diagnos: Murder"  ו"סיינפלד", הוא קיבל את התפקיד הקבוע הראשון שלו בסדרה "Howie Mandel's Sunny Skies".

### קריירת טלוויזיה
מאז שפרץ לטלוויזיה בתחילת שנות ה-90, הפך באגלי לפנים מוכרות בטלוויזיה בפריים-טיים. הוא התארח בתוכניות כמו "כנפיים", "דארמה וגרג", "על פי ג'ים", "תרגיע ", "תיקים באפלה", "Suddenly Susan", "ER", "אלן", "מפגשים מהסוג האישי", "נני" ו"עקרות בית נואשות" .

לבאגלי היו גם תפקידים קבועים וחוזרים בתוכניות להיטים כמו "מלך השכונה", "הופ וגלוריה", ו"הרקיע השביעי", וגילם את הרולד קרנשו הסובל מ-OCD, ב"מונק" במשך כמה פרקים. הוא גם הופיע ב"גרים" כבלוטבאד. הוא כנראה ידוע בטלוויזיה בעיקר בזכות הופעתו בתור לארי, חצי מזוג הומוסקסואל נשוי עם בת מאומצת, בסיטקום המצליח "ויל וגרייס" .

באגלי גם כיכב עם ליסה קודרו וויקטור גרבר ב"טיפול און ליין", סדרת הוויגנטים המקוונים שפותחה על ידי קודרו שעובדה לתוכנית של חצי שעה על ידי רשת שואוטיים.

### קריירת קולנוע
בנוסף לעבודתו בסרטים עצמאיים, בגלי הופיע בסרטים בעלי תקציב גדול כגון "המסכה ", "אוסטין פאוורס: המרגל שתקע אותי", "הדייט שתקע אותי".

## חיים אישיים
באגלי הוא הומוסקסואל מוצהר ומדבר בגלוי על המאבקים המוקדמים שלו להתקבל. בן זוגו מזה 10 שנים מת בשנת 1995 מאי ספיקת כליות הקשורה לסיבוך מאיידס.

באגלי התלווה לג'ניפר קולידג' כאשר לטקס פרסי ה-SAG כאשר זו קיבלה פרס על הופעתה בלוטוס הלבן. היא ציינה כי באגלי הוא חברה הטוב מזה 20 שנה.

## פילמוגרפיה
### קולנוע

### טלוויזיה

## קישורים חיצוניים
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:קומיקאים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1957
מיכאיל שיפמן

**מיכאיל שיפמן** (ברוסית: **Михаил Аркадьевич Шифман**; נולד ב-4 באפריל 1949) הוא פיזיקאי אמריקאי ממוצא סובייטי-יהודי. הוא מתמחה בפיזיקה גרעינית.

## קורות חיים
מיכאיל שיפמן נולד בשנת 1949 בריגה (אז בתחומי ברית המועצות, כיום בלטביה) למשפחה יהודית. החל משנת 1952 המשפחה התגוררה במוסקבה.

לאחר סיום בית ספר שיפמן החל לימודי פיזיקה במכון לפיזיקה וטכנולוגיה של מוסקבה אותם סיים בהצטיינות בשנת 1972. בשנת 1976 הוא סיים לימודי תואר שלישי במכון לפיזיקה של אקדמיה למדעים של ברית המועצות. שיפמן המשיך בעבודה במכון ובשנת 1983 סיים עבודת פוסט-דוקטורט.

בשנת 1989 שיפמן עבד שנה באוניברסיטת בון. משנת 1990 הוא מכהן בתפקיד פרופסור לפיזיקה באוניברסיטת מינסוטה.

בשנת 2005 שיפמן ערך ספר על אנטישמיות בקבלת יהודים לאוניברסיטאות בברית המועצות. בשנת 2022 הוא חתם על מכתב גלוי של מדענים ממוצא רוסי בגנות פלישת רוסיה לאוקראינה.

מחקרים של שיפמן נפרסים על תחומים שונים של פיזיקה גרעינית.

בשנת 1993 הוא קיבל "פרס הומבולדט" הגרמני.

בשנת 1999 הוא קיבל פרס סקוראי של ארגון הפיזיקאים של ארצות הברית (ביחד עם ארקדי ויינשטיין)

בשנת 2006 הוא קיבל פרס יוליאוס ליליאנפלד.

בשנת 2013 הוענק לו פרס על שם פומרנצ'וק של האקדמיה הרוסית למדעים.

בשנת 2016 הוא קיבל פרס דיראק.

מיכאיל שיפמן כתב 8 ספרים ומעל ל-300 מאמרים מדעיים. בנוסף לספרי פיזיקה שיפמן כתב ספר על היסטוריה של פיזיקה גרעינית במחצית הראשונה של המאה ה-20 בה תיאר אותה כחלק של חייו של פיזיקאי יהודי גרמני-בריטי רודולף פיירלס.

## קישורים חיצוניים
* 
* ביוגרפיה 

קטגוריה:מדענים יהודים סובייטים
קטגוריה:פיזיקאים יהודים רוסים
קטגוריה:פיזיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:יהודים שהיגרו מברית המועצות לארצות הברית
קטגוריה:סגל אוניברסיטת מינסוטה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1949
אמליה בר

ממוזער|שיר ביידיש לכבוד יום הולדתה ה-32 של אמליה בר, ברלין 1800
ממוזער|פורטרט של אמליה בר בזקנותה
ממוזער|מצבתה של אמליה בר (משמאל) לצד מצבת בנה ג'אקומו מאיירבר
**אמליה (מלכה) בר** (בגרמנית: **Amalie Beer**, 10 בפברואר 1767 – 27 ביוני 1854; א' בתמוז ה'תרי"ד) הייתה אשת סלון יהודיה־גרמנית מברלין. אמו של המלחין ג'אקומו מאיירבר.

## ביוגרפיה
נולדה בברלין ב-1767. אביה ליפמן מאייר וולף  שימש כיהודי החצר, והחל מ-1786 כיהן לצד דוד פרידלנדר ויצחק בנו של דניאל איציג גם כנציגם של יהודי פרוסיה בוועדה שדנה בהענקת שוויון ליהודים. בשנת 1788 נישאה אמליה לתעשיין הסוכר יעקב הרץ בר (1769–1825), נין בתו של יוסט ליבמן. אמליה למדה מוזיקה אצל המלחין וינצ'נצו רגיני , ודאגה גם לבניה למורים ללימודי מוזיקה ותחומי תרבות נוספים.

היא ניהלה בביתה שבברלין סלון ספרותי וזכתה להערכה רבה הן מצד יהודי העיר והן מצד התושבים הנוצרים. בין אורחיה בסלון היו פרידריך וילהלם הרביעי שהיה בהמשך למלך פרוסיה ואחיו וילהלם שהיה לקיסר גרמניה הראשון. גם השר הפרוסי קרל אוגוסט פון הרדנברג  נהג במשך תקופה ארוכה לסעוד בביתה מדי שבוע. היא הייתה בקשר עם רחל ורנהגן אך בניגוד אליה וליהודים רבים במעמדה באותה תקופה – אמליה לא המירה את דתה.

היא הייתה חברה באגודה למען חיילים פצועים שניהל וילהלם, נסיך פרוסיה ובעקבות פעילותה העניק לה המלך פרידריך וילהלם השלישי בשנת 1816 את עיטור מסדר המלכה לואיזה , ובהתחשבות מיוחדת ברגשותיה היהודיים שונה העיטור שהוענק לה ולא כלל צלב.

החל משנת 1815, במשך מספר שנים התנהל בבית משפחת בר בית הכנסת שהקים ישראל יעקבסון בביתו ועבר משם מפאת חוסר מקום. בני הזוג הוציאו סכום עצום של כ-7,000 טאלר על מנת לשפץ את ביתם ולהתאימו להמונים שבאו להתפלל בו. למעלה משליש מיהודי ברלין נטלו חלק בתפילות שבת שנערכו בבית כנסת זה, ביניהם היינריך היינה לפני שהמיר את דתו. מלחינים מפורסמים כמו קרל פרידריך צלטר וברנהרד אנסלם ובר  הלחינו מוזיקה במיוחד עבור בית הכנסת, וגם התאולוג הנוצרי פרידריך שליירמאכר השתתף לפחות פעם אחת בתפילות בבית הכנסת. ישראל קליי שימש כדרשן בית הכנסת עד שעבר להמבורג ב-1817. בהמשך שימש כדרשן יום-טוב ליפמן צונץ. ב-1823 נסגר בית הכנסת בהוראת השלטונות.

מתה ב-27 ביוני 1854 (א' בתמוז ה'תרי"ד) ונקברה בבית הקברות היהודי בשדרות שנהאוזר בברלין.

## צאצאיה
* ג'אקומו מאיירבר – מלחין
* מייקל בר  – סופר
* וילהלם בר  – אסטרונום
## קישורים חיצוניים
* 
* 
* הערך **[https://ru.wikisource.org/wiki/ЕЭБЕ/Бер,_Амалия Бер, Амалия]** מתוך ייברסקיה אנציקלופדיה באתר ויקיטקסט 
* 

* 

## לקריאה נוספת
* 
## הערות שוליים

קטגוריה:בעלות סלונים ספרותיים
קטגוריה:יהודי ברלין
קטגוריה:ילידות 1767
קטגוריה:נפטרות ב-1854
קטגוריה:אישים הקבורים בברלין
GA DE900

**GA DE900** היא סדרת קטרי דיזל חשמלי בעל 4 סרנים (Bo'Bo'), המיוצר בספרד, על ידי חברת Meinfesa (היום Stadler Rail Valencia).

הסדרה GA DE900 פותחה מסדרת הקטרים RENFE Class 311 שפותחה על ידי חברות MTM, Ateinsa ו-Babcock & Wilcox.

## מפעילים
### שווייץ
40 קטרים מדגם SBB Am841 יוצרו עבור חברת הרכבות הפדרלית השווייצרית בשנת 1994.

### ישראל
שמאל|ממוזער| GA-DE 900 AC של רכבת ישראל
[ממוזער| קטר GA DE900 ב[מוזיאון רכבת ישראל.]]

3 קטרים יוצרו עבור רכבת ישראל בשנת 1997. לדגם זה מנוע עם הספק של 1,250 כוח סוס. סופקו תחת השם אלסטום (Alstom) וקיבלו מספרים 261, 262 ו-263.

יצאו מהשרות. קטר מס' 263 נגרט, קטר מס' 261 מוצג בפתח תקווה וקטר 262 שוחזר ומוצג במוזיאון רכבת ישראל.

### מקסיקו
2 קטרים יוצרו עבור GEO RAILMEX ממקסיקו בשנת 1997.

### מצרים
הרכבת הלאומית המצרית הזמינו 30 קטרים דומים מסוג GA-DE 900 AC בשנת 2000.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

GA DE900
GA DE900
דוד חדאד

הרב **דוד חדאד** היה רב ודיין תוניסאי בכמה ערים בצפון אפריקה.

## תולדות חייו
נולד בשנת ה'תרל"ה (1874) בג'רבה שבתוניס לאביו חכם מעתוק, ולאמו ברוריה.

בילדותו (ה'תרל"ח), בעקבות חזיונות שחזתה אימו עלתה משפחתו לארץ ישראל. בשנת ה'תר"מ (1880) נפטרה שם אמו, והמשפחה חזרה לג'רבה. באותה שנה נפטר גם אביו והוא עבר להתגורר אצל סבו וסבתו, חכם ניסים ביתאן.

למד אצל סבו חכם ניסים ביתאן, ואצל ראש ישיבת ג'רבא הרב יוסף בראבי. לאחר פטירת סבתו, עזב את ג'רבה, ועבר להתגורר אצל אחיו בטריפולי, שם למד אצל הרב סאסי הכהן (מהרס"ך).

בשנת ה'תרנ"ה (1895), שב לג'רבה, ונשא לאישה את בתו של הרב משה עידאן. רבי דוד חדאד המשיך לעסוק בתורה, ולפרנסתו הסתובב במשך 14 חודשים בין ערי אלג'יר, מרוקו טריפולי ותוניס ומכר בהם ספרי קודש בסבבו בין הערים שימש כדיין, רב ומלמד. אחרי תקופה זו מונה לרב בטריפולי, שם כיהן במשך שנה, אחרי שנה זו חזר לג'רבא ושם שהה חמש עשרה שנה. אחר כך שב לטריפולי כדיין ומלמד אחרי תקופה קצרה חזר שוב לג'רבא.

נפטר ביום ח' באייר ה'תש"ג (1943) ונטמן בג'רבה.

## תורתו
רבי דוד לא הסכים לפרסם בחייו את תורתו. לאחר פטירתו הדפיסו בניו את תורתו בספרים: **לדוד ולזרעו** ו**קרן לדוד** - בהם נדפסו חידושים על התנ"ך, דרשות בפרשת השבוע וחידושים על התלמוד הבבלי. ספר **מעשה ניסים** בו תולדות וסיפורים על רבו רבי ניסים ביתאן. בראש ספר **קרן לדוד** הדפיסו בניו את תולדות חייו של אביהם בשם **המעלות לדוד**.

הסכמות לספרים כתבו חכמי ג'רבא, רבי יוסף בוכריץ, רבי כלפון משה הכהן ורבי רחמים חי חויתה הכהן.

## משפחתו
* בנו, מעתוק, ערך את ספריו והכינם לדפוס.
* נכדו, רבי ישעיה חדד גדל על ברכיו ולמד ממנו תורה.

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:תוניס: רבנים
קטגוריה:רבנים ג'רבאים
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:עולים לארץ ישראל בשנים 1800–1881
האיגוד הכללי של סטודנטים פלסטינים

**האיגוד הכללי של סטודנטים פלסטינים** הוא ארגון המנוהל על ידי סטודנטים פלסטינים. נחשב בדרך כלל לאחד המוסדות הפלסטינים הראשונים שהוקמו. הוא הושק רשמית בקהיר בשנת 1959 עם סניפים שנוצרו באוניברסיטאות בכל רחבי העולם הערבי.

בעקבות הסכמי אוסלו, רוב סניפי האיגוד הכללי של סטודנטים פלסטינים קרסו. לפני החתימה על ההסכמים, היו לארגון 60 סניפים בקמפוסים בארצות הברית. כיום, רק הסניף של אוניברסיטת סן פרנסיסקו נותר פעיל בארצות הברית. מספר סניפים של הארגון נותרו פעילים באירופה ובדרום אמריקה, כולל בצ'ילה ובבריטניה. הארגון חבר בפדרציה העולמית לנוער דמוקרטי.

## אנשים בולטים
כמה פוליטיקאים, סופרים, עיתונאים ולוחמים פלסטינים היו חברים או מנהיגים באיגוד הכללי של סטודנטים פלסטינים. הם כוללים את יאסר ערפאת, חנן עשראווי, פייסל חוסייני, וליד ח'אלדי, מחמוד המשארי, עפיף סאפיה, אליאס סנבר, אחמד עבד אל רחמן ועוד רבים אחרים.

לקראת סוף מלחמת העצמאות עבר יאסר ערפאת לקהיר על מנת להירשם מחדש לאוניברסיטת המלך פואד הראשון, שלימים נודעה כאוניברסיטת קהיר, למד הנדסה אזרחית וכיהן כיו"ר האיגוד הכללי של סטודנטים פלסטינים מ-1952 ועד סיום לימודיו ב-1956, וכן יו"ר הפדרציה של הסטודנטים הפלסטינים, שניהם נחשבו לתפקידים חשובים בפוליטיקה הפלסטינית. אבו איאד, כיהן כמזכ"ל האיגוד הכללי של סטודנטים פלסטינים בזמן שלמד באוניברסיטת אל אזהר לפני שגורש על ידי המשטרה החשאית המצרית לעזה בשנת 1957 במהלך השנה האחרונה ללימודיו. השניים יחד עם חאלד ישרוטי, ראש האיגוד הכללי של סטודנטים פלסטינים דאז בביירות ואחרים הקימו את פת"ח ב-1959.

## קישורים חיצוניים
* אוסף פוסטרים של GUPS
## הערות שוליים

קטגוריה:הארגון לשחרור פלסטין
קטגוריה:ארגוני סטודנטים