open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ל'אנבריס

**ל'אנבריס** (בוולשית: **Llanberis** ) הוא כפר וקהילה בגווינד', צפון מערב ויילס, על הגדה הדרומית של האגם ל'ין פדרן ולמרגלות הר סנודון.

ל'אנבריס הוא מרכז תיירותי בעיקר בתחומי פעילויות פנאי וטיול בסנודוניה, כולל הליכה, טיפוס הרים ואופני הרים, כמו גם ספורט ימי כגון צלילה. שמה של ל'אנבריס הוא חיבור של המילה ל'אן (Llan), שמשמעותה מקום קדוש (לרוב במשמעות של אתר תפילה וקהילה מסביב), עם שמו של סנט פריס, קדוש וולשי מוקדם. קהילת ל'אנבריס כוללת גם את הכפר הסמוך נאנט פריס והאוכלוסיית שלה בשנת 2021 הייתה 2,023 תושבים.

## אטרקציות מקומיות
מקומות בעלי עניין בכפר ובקרבתו כוללים את רכבת הר סנודון, מוזיאון הלווחה הלאומי, רכבת אגם ל'אנבריס, והפארק הלאומי סנודוניה הסמוך. סיורים בתחנת הכוח זמינים גם ממרכז מבקרים שנבנה במיוחד. הכפר הוא נקודת מוצא נפוצה למספר שבילי עלייה לפסגת הר סנודון לאורך שביל. למרות שזהו המסלול הארוך ביותר, זוהי העלייה הפחות מאומצת, בעיקר הודות לקו של רכבת הר סנודון, מה שהופך אותו למסלול הפופולרי ביותר המעפיל להר סנודון.

טירת דולבאדרן שנבנתה על ידי הנסיך הוולשי ל'ואלין הגדול בתחילת המאה ה-13, ממוקמת בבסיס מעבר ל'אנבריס סמוך לכפר. במאה ה-18 וה-19 היא הייתה יעד פופולרי עבור ציירים המתעניינים בנופים נשגבים וציוריים, כעת היא בבעלות , מנוהלת כאטרקציה תיירותית ומוגנת כבניין רשום דרגה א'.

## תחבורה
שירותי אוטובוס לל'אנבריס מסופקים על ידי אוטובוסי אריווה ויילס וחברת גווינוור. הכפר שימש בעבר על ידי תחנת הרכבת ל'אנבריס על קו מסועף של רכבת קרנארבונשייר. שירותי הנוסעים פסקו ב-1932; ורכבות המשא המשיכו עד לסגירה ב-1964. כיום עוברות בל'אנבריס רכבות המורשת רכבת הר סנודון ורכבת אגם ל'אנבריס, אך הן משמשות בעיקר כאטרקציות תיירותיות ולא כקישורי תחבורה מקומיים.

## אתרים נבחרים

Welsh Slate Museum,Llanberis.jpg|מוזיאון הלווחה הלאומי
St. Padarns Church, Llanberis (geograph 2803408).jpg|כנסיית סנט פדרן
Steam train. (26590743354).jpg|רכבת אגם ל'אנבריס
Chwarel Dinorwig World Heritage Site, from a drone 02.jpg|מחצבת דינורוויג
An old ruin. (40530669561).jpg|טירת דולבדארן


## קישורים חיצוניים
* 
* 
* ל'אנבריס באתר התיירות של שמורת סנודוניה
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:גוויניד'
קטגוריה:ויילס: עיירות
קטגוריה:סנודוניה
אותלו (ציור של לוביס קורינת)

**אותלו**, הידוע גם בשם **המלח**, הוא ציור שמן על בד של הצייר הגרמני לוביס קורינת, משנת 1884. הציור הוא דיוקן של גבר שחור, שהיה פועל נמל או מלח מנמל אנטוורפן שבבלגיה. האמן חתם על הציור בפינה השמאלית העליונה ורשם את שמו בפינה הימנית העליונה במילים: "Un Othello". משנת 1953 הציור היה חלק מאוסף מוזיאון האמנות לנטוס בלינץ, עד שהוחזר למשפחת בעליו הקודמים ונמכר במכירה פומבית בשנת 2015. כיום הוא נמצא באוסף פרטי.

## היסטוריה
הציור הוא אחת מיצירותיו המוקדמות של קורינת ונוצר במהלך שהותו באנטוורפן. בשנת 1884 שהה קורינת בעיר למשך שלושה חודשים ולמד אצל הצייר הבלגי פול אז'ן גורז'ה, שבסדנתו צייר את הדיוקן הזה וגם דיוקן של גורז'ה עצמו. האדם המוצג בציור היה ככל הנראה פועל נמל או מלח מאנטוורפן. החוקר לותר בראונר מייחס את הציור למסורת הציור של פרנס הלס, אך טוען כי ייתכן שקורינת כלל לא הכיר את יצירותיו של הלס באותה תקופה.

בציור נראה גבר כהה עור מול רקע אפור עמוק, כשפלג גופו העליון פונה מעט שמאלה, אך פניו מופנות אל הצופה. הוא לובש חולצת צמר קרועה בפסים אופקיים אדומים ולבנים עם צווארון רחב, אשר צוירה בגסות. ניתן להבחין רק בזרועות העליונות ובחלק מהאמה הימנית, כאשר החולצה מסתיימת מעט לפני מפרק המרפק.

עקב גוון עורו הכהה ושיערו השחור, וכן בשל הרקע השחור-אפור, תווי פניו אינם ניתנים לזיהוי מלא, ושערו נראה כאילו הוא משתלב ברקע. הפנים מוארות בתאורה חזקה, היוצרת תחושה של חוסר נוחות. הדמות מתוארת עם זקן קצר ומביטה שמאלה בהבעת אי-נוחות.

הציור יוצר השוואה בין הדמות האלמונית לבין דמותו של אותלו ממחזהו של ויליאם שייקספיר, כאילו מדובר בגרסה מודרנית של הדמות הספרותית. ככל הנראה, השוואה זו נועדה להדגיש את עוצמתו וגאוותו של הדוגמן יותר מאשר לייחס לו מעמד אריסטוקרטי או סמכותי.

## ניתוח
ההיסטוריון לאמנות פרידריך גרוס משווה את הציור הנוכחי ליצירה האוריינטליסטית "באשי-בזוק" מעשה ידי הצייר הצרפתי ז'אן-לאון ז'רום, במטרה להדגיש את ההבדלים בין שני הדיוקנאות של גברים שחורים, בעיקר בהיבט התחושה החושנית שהם משדרים. בהשוואה ל"אותלו" של קורינת, החייל השחור של ז'רום משדר "שלווה, ביטחון וגאווה, המועצמים על ידי לבושו מעורר הכבוד", בעוד שאותלו נראה נסער במקצת. חושניותו הפורמלית של ציורו של ז'רום מאופיינת בתיאור מאופק ובאיזון עדין בין אור וצל, ואילו בציורו של קורינת ניתן לזהות "המסה מכוונת של הכתמים הצבעוניים" ושימוש במשיכות מכחול עזות. הניגודים החזקים בין האור והצל, שנוצרים על ידי החולצה הגסה והאור החזק על פניו של הדוגמן, משרים תחושת חוסר מנוחה. על פי ניתוחו של גרוס, דיוקנו של קורינת שייך למסורת ההומניסטית של תיאורים פסיכולוגיים מעמיקים של דמויות שחורות, מסורת המשתרעת מיצירותיהם של רמברנדט ופרנס הלס ועד לז'ריקו, תוך השתלבות בריאליזם "המודרני" השואף לאמת ישירה ומוחשית.

## היסטורית בעלות
בתחילה היה הציור בבעלותו של ר. בראקל ממינכן, ולאחר מכן עבר דרך שלושה בעלים שונים, כאשר האחרון שבהם היה הזוג היהודי ז'אן ואידה בר מברלין. מאוחר יותר עבר לידי אספן האמנות וולפגנג גורליט ממינכן, אשר רכש אותו בשנת 1953 עבור הגלריה החדשה של עיריית לינץ (כיום מוזיאון לנטוס לאמנות). בשנת 2015 הושב הציור על ידי המוזיאון ליורשיהם של ז'אן ואידה בר ונמכר מטעמם ב-21 במאי 2015 במכירה פומבית של סותבי'ס בלונדון תמורת 353,000 ליש"ט, סכום הגבוה משמעותית מהערכת המחיר הראשונית שעמדה על 50,000-70,000 ליש"ט.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ביזת יצירות אמנות בידי הנאצים
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:יצירות משנת 1884
מנחם מנדל סוסניצקי

**מנחם מנדל סוסניצקי** היה רופא שיניים בירושלים במאה ה-19. נחשב לרופא השיניים היהודי הראשון בארץ ישראל מאז תחילת העליות החדשות במחצית השנייה של המאה ה-19.

## ביוגרפיה
סוסניצקי נולד במזרח אירופה ולמד רפואה ורפואת שיניים בגרמניה ובאיסטנבול. בשנת 1882 עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים, והיה רופא השיניים היהודי הראשון בעיר. הוא פתח מרפאה פרטית בשכונת נחלת שבעה, ב"חצר יואל משה סלומון". הוא פרסם בעיתוני התקופה את אומנותו. למרות התמחותו המקצועית בתחום רפואת השיניים, זכה סוסניצקי למוניטין גם בשל עיסוקו בפעילות רפואית ואף כירורגית שאינה קשורה לבריאות הפה.

במשך כמה שנים, עד ראשית המאה ה-20, שימש סוסניצקי רופא השיניים היהודי היחידי בעיר.

בביקורו של תאודור הרצל בארץ ישראל בשנת 1898, ביקר סוסניצקי את הרצל באכסנייתו בירושלים.

בשנת 1900 עבר להתגורר בחצר פיינגולד ופתח בה מרפאת שיניים פרטית. הוא התמקד בתחום השיניים התותבות.

סוסניצקי שלח את בתו, אדלה, ללמוד רפואת שיניים בברלין. בשנת 1907 היא שבה לירושלים והצטרפה למרפאתו של אביה. בשנת 1910 עבר למרפאה בחדר ששכר בביתו של הרופא ד"ר אהרן מאיר מזיא.

סוסניצקי היה ממייסדי האגודה "חיבת הארץ", שעסקה בגאולת אדמות בארץ ישראל.

## ילדיו
* ד"ר יהואש סוסניצקי - למד בבית הספר למל בירושלים. השתלם בלימודיים אקדמיים בקניגסברג ובברלין. נפטר בשנת 1942 ונקבר בהר הזיתים.
* ד"ר אלפונס סוסניצקי (לימים: ישעיהו אלוני) - היגר לברלין, שם שימש מזכיר ב"בית המדרש לענייני היהדות", וכן מזכיר "ההסתדרות לענייני הגירה" שנוסדה בברלין ב-1919. בשנת 1921 הוציא ספרון בגרמנית בשם "הבעיה היהודי בפלשתינה". לקראת שובו לארץ ישראל עברת את שמו ל"ישעיהו אלוני", ובשנת 1925 שב לארץ ישראל והתיישב בתל אביב. בשנות השלושים רכש את בית שטרשונסקי (לימים "היכל קרשניק"; כיום: רחוב יונה הנביא 4), בשכונת מאה שערים, מול חוף הים, ובו התגורר עד מותו, בשנת 1956.
* ד"ר אדלה סוסניצקי, מראשוני רופאי השיניים בירושלים, ומראשונות רופאות השיניים בארץ ישראל.

## קישורים חיצוניים
*תולדות הפעילות המאורגנת של רופאי השיניים היהודיים בארץ ישראל
*מיגדר ורפואת שיניים בישראל
*מודעה של ד"ר סוסניצקי בעיתונות התקופה

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי העלייה הראשונה
קטגוריה:רופאי שיניים יהודים
קטגוריה:ירושלים: אישים
החומה האדומה (אנגליה)

[250px|שמאל|ממוזער|מפת מחוזות הבחירה ב[הבחירות הכלליות בממלכה המאוחדת 2017|בחירות 2017. המחוזות שהצביעו ללייבור מוצגים באדום, ויש ריכוז שלהם באזורי המרכז, המערב והצפון.]]
**החומה האדומה** (באנגלית: **Red wall**) הוא מונח המשמש בפוליטיקה הבריטית כדי לתאר קבוצה של אזורי בחירה לבית הנבחרים הבריטי המזוהים עם מצביעי מפלגת הלייבור ונמצאים בעיקר במחוזות המידלנדס וצפון אנגליה.

ב-2019 נרשם מהפך כאשר הבטחתו של בוריס ג'ונסון לקיים את הברקזיט הובילה לניצחון של השמרנים ברבים ממחוזות החומה האדומה. היו שייחסו את ההצלחה השמרנית בבחירות הללו לסלידה מעמדותיו של ג'רמי קורבין. עם זאת, בבחירות שנערכו ב-2024 זכתה מפלגת הלייבור בחזרה במרבית המושבים הללו.

## רקע היסטורי
מבחינה היסטורית, מעמד הפועלים היה מזוהה כבר בתחילת המאה ה-20 עם מפלגת הלייבור, ולפיכך, מחוזות שהתאפיינו במצביעים רבים ממעמד זה, כמו צפון המידלנדס ומחוזות נוספים בצפון אנגליה, נטו להצביע עבור המפלגה. כבר ב-1906 היו מרבית נציגי הלייבור מועמדים שהגיעו ממחוזות בצפון אנגליה.

מצב הדברים הזה התקיים במשך עשרות שנים, אולם עולות לא מעט טענות כי בעשורים האחרונים הוא כבר איננו רלוונטי, מאחר שהלייבור הפכה למפלגה המאפיינת יותר את מעמד הביניים וכבר איננה מזוהה בעיקר עם פועלים. מומחים למדיניות טענו כי מדובר ב"חומה מיתית" וכי המושג הבסיסי, שנועד להצביע כביכול על מצב בו ישנה בצפון אנגליה רצועה של מחוזות 'אדומים' מחוף לחוף, שגוי ולא התרחש מאז 2005 בשום מערכת בחירות. היו אף טענות כי מדובר בהגדרה שמסייעת דווקא ליריביה של הלייבור וצובעת את המפלגה באופן שנועד להרחיק ממנה מצביעים ממעמדות אחרים.

פרופ' דני מקינון מאוניברסיטת ניוקאסל טען כי היחלשות היחסים בין מצביעי החומה האדומה ובין הלייבור התרחשה בעיקר בשנות ה-90. לפי מקינון, הלייבור הפכה למפלגה של מעמד הביניים, ואילו באזורי החומה האדומה יש מצביעים רבים החשים ניכור מהמפלגה, כולל כאלו שמעמדם הכלכלי נחלש.

## פרשנות נוספת
הסבר אחר, המקשר גם הוא בין המושג 'החומה האדומה' ובין מצביעי הלייבור, מתייחס לכך שרבים ממעמד הפועלים, שהיו מזוהים כאמור כמצביעי המפלגה, התגוררו בשכונות שהיו מאוכלסות בבתים טוריים ונבנו מלבנים אדומות. אזורים רבים כאלו נחשבו בעבר שכונות עוני.

## ראו גם
* החומה הכחולה (מונח מקביל בארצות הברית המתייחס לאזורי בחירה יציבים של המפלגה הדמוקרטית)

## הערות שוליים

קטגוריה:הממלכה המאוחדת: פוליטיקה
יגאל גלאי

**יגאל גלאי** (21 באוגוסט 1952 – 2 בפברואר 2025) היה עיתונאי, סופר, מפיק, פזמונאי ויחצ"ן ישראלי.

## ביוגרפיה
יגאל גלאי נולד בבאר שבע, בן לפאני, עקרת בית, וישראל, רס"ר בצה"ל, ואח לשני אחים ושתי אחיות תאומות. בנעוריו היה כתב נוער בשבועון "מעריב לנוער". סיים את תיכון עירוני ג בבאר שבע. שירת בצה"ל כמ"כ בנח"ל, ובהמשך עבר לירחון "במחנה נח"ל". בהמשך עבד כעיתונאי בעיתונים "על המשמר" ו"מעריב". ביוני 1983 מונה לעורך השבועון "אנשים", שנסגר כעבור כחצי שנה. בשנים 1984–1995 שימש סגן עורך בשבועון "לאשה. ב-1989 נמנה עם מקימי שבועון הפנאי והבידור "פנאי פלוס" ועורכו הראשי בשנים 1994–2004.

פרסם רומנים אחדים:
* **התרבעות**, הוצאת תמוז, 1973.
* **סתיו 1969 היה גשום**, הוצאת תמוז, 1976.
* **מים ביד**, הוצאת מודן, 1979.
* **דברים בגליה**, הוצאת מודן, 1983.
* **בגד גוף**, הוצאת מודן, 1987.

שימש יועץ אישי לשר הביטחון וראש הממשלה אריאל שרון.

עם סיום עבודתו ב"פנאי פלוס" הצטרף לחברת יחסי הציבור של אשתו, צוקי גלאי, "גלאי תקשורת", שהפכה לאחת מהגדולות בתחום בישראל.

כתב את המילים לשיר "אחרי אטום" בביצועה של קרן הכט, ולשיר "אהבת השקמים לילי ואריאל" בביצועה של דורית פרקש.
הופיע בתפקיד משני בסדרת הטלוויזיה "טלנובלה בע"מ".

נמנה עם מפיקי הסרט "מלח הארץ" (2006) בבימויו של אורי ברבש והסרטים התיעודיים "אצלי הכל בסדר" בבימוי של ארז תדמור וירון אמיתי "ספרטה בגליל" שביימה חדוה גלילי.

שימש דירקטור בקבוצת "פויכטונגר", ובשנת 2006 הורשע בהסדר טיעון בעבירה על חוק ניירות ערך, משום שכדירקטור לא וידא שדו"חות כספיים של החברות יפורסמו במועד.

נפטר ב-2 בפברואר 2025, בגיל 72. הותיר אחריו אישה ושלוש בנות. הובא לקבורה בבית הקברות מנוחה נכונה כפר סבא.

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:עורכי עיתונים ישראלים
קטגוריה:יחצ"נים ישראלים
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:פזמונאים ישראלים
קטגוריה:מפיקי קולנוע ישראלים
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:באר שבע: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות מנוחה נכונה כפר סבא
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2025
ניהול מסורתי

**ניהול מסורתי** (באנגלית: **Traditional management**) הוא צורת ניהול הכולל קבלת החלטות, תכנון ובקרה. תפקיד המנהל הוא להוות מודל מנהיגות ומודל לחיקוי מוסר עבודה, התנהלות אישית ושיטות עבודה לעובדים כהנעה לעבודה. על מנהל להכיר את דרישות החוק והאתיקה הארגונית והמקצועית בהתייחס לעבודה המקצועית של הארגון ודיני עבודה, להיות מותאם מקצועית ואקדמית בתחום הניהול ובכל תחומי עבודת הצוות שתחתיו במטרה להטיב בעבודתו העצמית ולהיות מסוגל להטיב ולבצע בקרה מעשירה גם לעובדים שתחתיו.

בניהול המסורתי המנהל לא רק מנהל את עצמו ואת עבודתו, אלא גם מבצע פעולות של האצלת סמכויות כחלק מחלוקת עבודה, הערכת עובדים, חקר ביצועים, קידום מקצועי, קבלת החלטות, עבודת צוות וקידום רווחה ארגונית ואושר ארגוני כמו חדשנות ארגונית לארגון ולעובדים תחתיו כניהול מלמעלה למטה.

בשונה מבעבר בו המנהל היה לוקח את הקרדיט ואת האחריות על פעולות ועבודת העובדים שתחתיו, מתוקף קבלתו אותם לעבודה תחתיו. כיום תפיסה זו כבר איננה רווחת, שכן הגדרת תפקידו של המנהל הוא לנהל את העובדים תחתיו תוך הענקת כל הכלים, מענים, מיומנויות, הכשרות, תקציב נדרש, הכוון פעולות ובקרה, כשלאחר שאלו נמסרו וניתנו במלואן האחריות על התנהלות העובד ועמידה בדרישות התפקיד בו הוא מועסק היא על העובד בלבד: הצלחות ככישלונות.

הניהול המסורתי מחייב היכרות, שיחות ובקרה על העובדים הישירים תחתיו - תוך קידום מחויבות ארגונית והזדהות ארגונית כמו פעולות למניעת שחיקת עובדים אפשרויות קידום מקצועי, ניידות עובדים, תגמולים ואפשרויות קידום פנים ארגוניים למניעת אבטלה סמויה והגעה למצבי עבריינות תעסוקתית. תוך מחויבות לחוק ולדיני עבודה ורווחתם האישית, פיזית ונפשית של העובדים. פיתוח תהליכי שיפור שיטות ונוהלי עבודה, הערכת ובקרת ביצועי עובדים וניהול קשרי לקוחות אם קיימים, תוך מיתוג הארגון והצוות.

יש מנהלים שיעדיפו צוותים גדולים במטרה לחלק ולהוריד עומס בעבודה כחלוקת עבודה. לחלופין קיימים מנהלים המעדיפים לתת שעות נוספות ולהעסיק צוותים קטנים יותר, במטרה למקצע רוחבית את העובדים כמו להימנע מבטלה חברתית, הסתמכות בלעדית על עובדים ספציפיים, בעיית הטרמפיסט ואבטלה סמויה.

## ראו גם
* ניהול עצמי

## הערות שוליים

קטגוריה:ניהול
נינה

**נינה** (בספרדית: **Nina**; נולדה ב-1966) היא זמרת ספרדייה.

## ביוגרפיה
נינה נולדה בברצלונה בשם אנה מריה אגוסטי פלורס. היא החלה את הקריירה המוזיקלית שלה בשנות השמונים כששרה במספר להקות. היא התפרסמה כשלקחה חלק בשעשועון הטלוויזיה "Un, dos, tres... responda otra vez".

היא ייצגה את ספרד באירוויזיון 1989 עם השיר "Nacida para amar", שם סיימה במקום ה-6.

היא הופיעה במספר מחזות זמר, ביניהן מאמא מיה בתפקיד דונה, קברט וכמעט נורמלי. כשחקנית היא גם הופיעה במספר סדרות טלוויזיה.

ב-2003 נכנסה לתחום הפוליטיקה שהייתה כלולה ברשימה מפלגית לבחירות מקומיות.

היא הייתה נשואה פעמיים, כיום היא מתגוררת עם בן זוגה שגם הוא מוזיקאי.
## קישורים חיצוניים

קטגוריה:זמרות ספרדיות
קטגוריה:נציגי ספרד באירוויזיון
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 1989
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1966
סמל העיר גבעתיים

**סמל העיר [[גבעתיים]]**, הוא סמלה הרשמי של העיר והעירייה, אומץ ב-1959. הסמל מופיע על דגלה של העיר, על רקע כחול.
הסמל העירוני של גבעתיים כולל אלמנטים המייצגים את מאפייניה הייחודיים של העיר, בהם גגות הרעפים, התוואי הגבעתי, השטחים הירוקים והאווירה השלווה. אלמנטים אלה משקפים את אופייה ההיסטורי והסביבתי של גבעתיים.

## הסמל הרשמי
[150px|ממוזער|שמאל|בול דואר הנושא את סמל העיר בעיצוב [האחים שמיר, 1969]]
סמל העיר גבעתיים כולל מגן כחול-לבן עם אלמנטים המסמלים את התפתחותה: שני הרים (גבעת קוזלובסקי וגבעת בורוכוב), בתי מגורים, מפעל ושדות. בראש הסמל מופיע שם העיר, והוא משקף את המעבר משכונה חקלאית לעיר מודרנית.

סמל העיר גבעתיים הוא ייצוג גרפי עשיר במשמעויות, המשקף את ההיסטוריה, ההתפתחות והאופי של העיר. עיצובו כולל אלמנטים מרכזיים שמסמלים את מקורותיה של גבעתיים, מראשיתה כיישוב קטן ועד להפיכתה לעיר מודרנית במרכז גוש דן.

### מרכיבי הסמל ומשמעותם
*שני הרים (גבעות) – מסמלים את שתי הגבעות שעליהן נבנתה העיר: גבעת בורוכוב, השכונה הראשונה בארץ ישראל שהוקמה כפועל יוצא של תנועת העבודה בשנת 1922 וגבעת קוזלובסקי – כיום מוכרת כגן העלייה השנייה, הנקודה הגבוהה ביותר בגוש דן. שם העיר, "גבעתיים", נגזר משתי הגבעות הללו, שהן חלק מהזהות המקומית.
*בתי מגורים – מסמלים את הפיכתה של גבעתיים משכונה חקלאית קטנה לעיר מודרנית עם מרקם אורבני צפוף ומתקדם.
*שדות – מסמלים את העבר החקלאי של המקום, שהיה מוקד התיישבות לחברי תנועות הפועלים וחקלאים בראשית דרכה של העיר.
*מפעל תעשייתי – מייצג את התעשייה והעבודה, מרכיבים חשובים בתהליך התפתחותה של גבעתיים, שנוסדה ברוח ערכי ההתיישבות העובדת.
*הצבעים כחול ולבן – צבעי הסמל תואמים לדגל ישראל, ומייצגים את ערכי הציונות, ההתיישבות והזהות הלאומית.

## סמליל ממותג
בשנת 2023 עוצב לעיר גבעתיים סמליל ממותג, המשמש בחלק מהפרסומים הרשמיים. המיתוג, שעוצב על ידי משרד "בית מלאכה", כולל גם גופן ייחודי המבוסס על שלט הכניסה ההיסטורי של גבעתיים, תוך שמירה על זיקה לערכי העיר וזהותה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

גבעתיים
קטגוריה:גבעתיים: תרבות
מצפה דדו

**מצפה דדו** הוא מצפה נוף השוכן בפסגת הר צפייה שבמערב מטולה, בגובה של כ-600 מטרים מעל פני הים והוא קרוי על שמו של לזכרו של רב-אלוף דוד (דדו) אלעזר. המצפה מציע תצפית פנורמית מרהיבה על אזור הגליל העליון, עמק החולה, הרי נפתלי, רמת הגולן, החרמון, עמק עיון ודרום לבנון. הגישה למצפה נוחה לכל סוגי הרכבים, והוא ממוקם על הדרך הנופית הביטחונית המחברת בין מטולה למצפה עדי, אשר ממשיכה לאורך הרי נפתלי.

## היסטוריה והקמת המצפה
המצפה הוקם על ידי קרן קיימת לישראל והמועצה המקומית מטולה, לזכרו של רב-אלוף דוד (דדו) אלעזר, הרמטכ"ל התשיעי של צה"ל, אשר היה אלוף פיקוד הצפון ופיקד על צה"ל במלחמת יום הכיפורים (1973). במהלך כהונתו ניהל את הלחימה בשתי חזיתות – מול מצרים ומול סוריה – והוביל את צה"ל לבלימת האויב ולמעבר למתקפה בשטחי האויב. לאחר המלחמה, בעקבות המלצות ועדת אגרנט, פרש אלעזר מתפקידו. הוא נפטר בשנת 1976.

## רקע גאוגרפי והיסטורי
מצפה דדו נמצא סמוך למושבה מטולה, אשר הוקמה בשנת 1896 על אדמות שנרכשו על ידי הברון רוטשילד. מקור שמה של מטולה הוא בכפר הערבי הסמוך "אום תאלה", שפירושו "משקיף על הסביבה". בהסכם שנחתם בין בריטניה לצרפת לאחר מלחמת העולם הראשונה, נקבע גבולה הצפוני של ארץ ישראל במרחק של כ-30 מטרים בלבד מהבתים במטולה, על מנת לכלול את אדמותיה החקלאיות בתוך תחומי היישוב.

## סמיכות לגדר הטובה
בסמוך למצפה דדו עברה "הגדר הטובה" – כינוי שניתן לגבול הצפון של ישראל עם לבנון, בתקופה שבה שכנה ברצועת הביטחון אוכלוסייה נוצרית מארונית ידידותית לישראל. בשנת 1976, עם פרוץ מלחמת האזרחים בלבנון, החל שיתוף פעולה בין המארונים בדרום לבנון לישראל, ובשנת 1977 התאפשרה כניסתם לישראל לצורכי עבודה. כמו כן, ישראל סייעה להם ביצוא דרך נמל חיפה. לאורך הגבול פעלו שש תחנות רפואה שכונו "תחנות הגדר הטובה", שסיפקו טיפול רפואי לאוכלוסייה הנוצרית בדרום לבנון. פעילות זו הסתיימה בשנת 2000, עם נסיגת צה"ל מרצועת הביטחון.

## הערות שוליים

דדו
קטגוריה:הגליל העליון
קטגוריה:מטולה: מבנים
קטגוריה:הנצחת קצינים בכירים בצה"ל
קטגוריה:דוד אלעזר
פלומה סן בסיליו

**פלומה סן בסיליו** (בספרדית: **Paloma San Basilio**; נולדה ב-22 בנובמבר 1950) היא זמרת ספרדייה.

## ביוגרפיה
סן בסיליו נולדה במדריד, במהלך הילדות גרה בסביליה ולאחר מכן עברה ללוגו. היא למדה פילוסופיה ופסיכולוגיה באוניברסיטת קומפלוטנסה של מדריד, אך לא השלימה את לימודיה. ב-1975 הוציאה את אלבומה הראשון “Sombras” שזכה להצלחה בינלאומית.

ב-1980 הועלה בספרד המחזמר אוויטה בו הופיעה בתפקיד הראשי, המחזמר הועלה בנוסף לספרד גם במדינות אמריקה הלטינית.

ב-1985 ייצגה את ספרד באירוויזיון עם השיר "La fiesta terminó", בתחרות הייתה במקום ה-14 עם 36 נקודות.

## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:זמרות ספרדיות
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 1985
קטגוריה:נציגי ספרד באירוויזיון
קטגוריה:ילידות 1950
ג'ונאס גלושה

**ג'ונאס גלושה** (באנגלית: **Jonas Galusha**; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מוורמונט, איש המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית, ולזמן קצר המפלגה הפדרליסטית, שכיהן בין השאר כמושל ורמונט השישי והשמיני בשנים 1809–1813, ובשנים 1815–1820, בהתאמה.
## ראשית חייו
ג'ונאס גלושה נולד בנוריץ' שבמושבת קונטיקט. ב-1769 הוא עבר יחד עם הוריו, ג'ייקוב ולידיה (הנטינגטון) גלושה, ועם אחיו, לסולסברי שבקונטיקט, וב-1775 הם עברו לשפטסברי שבוורמונט.

סבו של גלושה, ג'ייקוב, היה חוואי ונפח. אף על פי שחינוכם היה מוגבל ובבתי ספר מקומיים, הוא ואחיו היו אישים מובילים בעיירה ובמידה מסוימת במדינה.

במהלך המהפכה האמריקאית, אחיו של גלושה, דייוויד, היה קולונל במיליציית "נערי ההר הירוק" , וגלושה עצמו היה קפטן, ולחם ב ב-16 באוגוסט 1777.

ב-1778 נשא גלושה לאישה את מרי צ'יטנדן, בתו של תומאס צ'יטנדן מושל רפובליקת ורמונט העצמאית. לשניים נולדו תשעה ילדים. בנם, טרומן גלושה, נישא גם הוא למשפחת צ'יטנדן, ועבר עם משפחתו לג'ריקו שליד ברלינגטון. בן אחר שלהם, אילון גלושה, היה כומר בפטיסטי ופעיל ידוע בתנועה לביטול העבדות.

## קריירה
כחוואי וכבעל פונדק, נבחר גלושה כשריף של מחוז בנינגטון, ולתפקיד זה נבחר מדי שנה בין השנים 1781–1787. ב-1792 הוא היה חבר במועצת הצנזורים של ורמונט לאחר קבלתה כמדינה בארצות הברית. המועצה התכנסה כל שבע שנים כדי לבחון את החוקים שעברו באספה הכללית של ורמונט ולהבטיח את תאימותם לחוקת המדינה. בשנים 1793–1798 נבחר גלושה מדי שנה כחבר במועצת המושל, קבוצה של 12 איש שסמכויותיה הפכו אותה לכמעט שוות ערך לחלק מבית המחוקקים.

ב-1794 נפטרה מרי, רעייתו של גלושה, ולאחר מכן הוא נשא לאישה את מרתה "פטי" סמסונס, שנפטרה ב-1797. ב-1808 הוא נשא את אשתו השלישית, אביגיל וורד, שנפטרה ב-1809.

שש פעמים בין השנים 1796–1808 היה גלושה מועמד לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הבחירה הראשון של ורמונט לקונגרס. למעט בבחירות של 1806 שבהן הוא התמודד מטעם המפלגה הפדרליסטית, הוא התמודד כל הפעמים מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית.

בשנים 1795–1798 ובשנים 1800–1806, היה גלושה עוזר שופט המחוז. בשנים 1807–1808 הוא היה שופט בבית המשפט העליון של ורמונט. ב-1808 הוא היה חבר בחבר האלקטורים מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית, והצביע בעד ג'יימס מדיסון.

בשנה שלאחר מכן נבחר גלושה בפעם הראשונה כמושל ורמונט, וכיהן בתפקיד עד 1813. אחרי תקופות כהונתו זו ולפני תקופת כהונתו השנייה, כיהן כמושל הפדרליסט מרטין צ'יטנדן, אחיה של רעייתו הראשון של גלושה. במהלך תקופת כהונתו כמושל הוא עודד את ניהולה של מלחמת 1812. ב-1814 הוא היה נציג לוועידת החוקה של ורמונט. בשנים 1815–1820 כיהן גלושה בתקופת כהונתו השנייה כמושל. בשנים 1820 ו-1824 הוא היה שוב חבר בחבר האלקטורים.

## מותו
ב-1831 נפטרה אשתו הרביעית של גלושה, אביגיל "נאבי" אטווטר ביץ'. ג'ונאס גלושה נפטר בשפטסברי ב-24 בספטמבר 1834. הוא נטמן בבית הקברות המרכזי של העיר.

ביתו שבשפטסברי הוכנס אל המרשם הלאומי של מקומות היסטוריים.
## לקריאה נוספת

* Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 1564-1565


## קישורים חיצוניים

* גונאס גלושה באתר אגודת המושלים הלאומית 
* ג'ונאס גלושה באתר The Political Graveyard 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קונטיקט
קטגוריה:מושלי ורמונט
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:שופטי בתי המשפט של מדינת ורמונט
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1753
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1834
רומן פרו

**רוֹמָן פול ז'אן-מישל פֶּרוֹ** (בצרפתית: **Romain Paul Jean-Michel Perraud**; נולד ב-22 בספטמבר 1997) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת ליל מהליג 1.

## קריירת מועדונים
פרו נולד בטולוז בשנת 1997, והחל לשחק כדורגל בקבוצת הנוער המקומית בלאניאק, בשנת 2007.

בשנת 2014, הצטרף פרו לקבוצת הנוער של ניס. שנתיים לאחר מכן, הוא הצטרף לשורות קבוצת הבוגרים של המועדון.

ב-8 בדצמבר 2016, ערך פרו את הופעת הבכורה שלו בניס בליגה האירופית נגד קרסנודאר.

באוגוסט 2018, עבר פרו בהשאלה לעונה אחת לפריז. ב-14 בספטמבר 2018, הוא ערך את הופעתו הראשונה עבור המועדון בתיקו 0–0 נגד אז'אקסיו. ב-22 בספטמבר 2018, פרו כבש את שער הבכורה שלו עבור פריז בניצחון 2–1 נגד מץ.

באוגוסט 2019, חתם פרו על חוזה לארבע שנים בברסט. ב-10 באוגוסט 2019, הוא ערך את הופעתו הראשונה עבור המועדון בתיקו 1–1 נגד טולוז. ב-13 בספטמבר 2020, פרו כבש את שער הבכורה שלו עבור ברסט בניצחון 2–0 על דיז'ון.

ב-2 ביולי 2021, חתם פרו על חוזה לארבע שנים בסאות'המפטון. ב-14 באוגוסט 2021, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג עבור סאות'המפטון בהפסד 3–1 לאברטון. ב-2 במרץ 2022, פרו כבש את שער הבכורה שלו עבור סאות'המפטון עם בעיטה מ-30 מטרים בניצחון 3-1 בגביע ה-FA נגד וסטהאם.

במהלך עונת 2022/2023, פרו כבש שער בתיקו 1–1 נגד וסטהאם. ב-6 בנובמבר 2022, הוא כבש בהפסד 1–4 לניוקאסל. פרו כבש צמד ב-28 בינואר 2023 בניצחון 2–1 בגביע ה-FA נגד בלקפול. ב-27 באפריל 2023, נפצע פרו בקרסול בהפסד 0–1 לבורנמות' וסיים את העונה.

ב-28 באוגוסט 2023, חזר פרו לניס בהשאלה לעונה אחת עם אופציה לרכישה.

ב-24 ביוני 2024, פרו חתם בקבוצת ריאל בטיס מהלה ליגה. ב-2 בפברואר 2025, כבש שער מחוץ לרחבה במשחק בית נגד אתלטיק בילבאו שנגמר בתוצאה 2–2.

ב-8 באוגוסט 2025 חזר פרו לצרפת וחתם בליל לשלוש שנים.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים צרפתים
קטגוריה:כדורגלני ניס
קטגוריה:כדורגלני פריז
קטגוריה:כדורגלני ברסט
קטגוריה:כדורגלני סאות'המפטון
קטגוריה:כדורגלני ריאל בטיס
קטגוריה:כדורגלני ליל
קטגוריה:ספורטאים צרפתים באנגליה
קטגוריה:ספורטאים צרפתים בספרד
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1997
יוסלפו בארנס

**יוסלפו בארנס** (באנגלית ובגרמנית: **Joselpho Barnes**; נולד ב-12 בדצמבר 2001 באוברהאוזן שבגרמניה) הוא כדורגלן גנאי-גרמני המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת סנט טרוידן מליגת העל הבלגית.

## חיים אישיים
בארנס הוא בנו של כדורגלן נבחרת גאנה בעבר סבסטיאן בארנס .

## קריירת מועדונים
בארנס גדל במחלקות הנוער של SpVgg אינגלבאך, SpVgg לאוצרט, VfL לברקוזן, SV ברגיש גלדבך 09, פורטונה קלן ושאלקה 04. בשנת 2020 החל לשחק בקבוצת המילואים של שאלקה 04, ובהמשך שיחק בקבוצות וירטון וריגה. ב-30 ביוני 2023 חתם על חוזה לשנתיים בסנט טרוידן מליגת העל הבלגית.

## קריירה בין-לאומית
בארנס זכה עם נבחרת גאנה עד גיל 20 בטורניר גביע אפריקה לאומות עד גיל 20 בשנת 2021.

## תארים
**נבחרת גאנה עד גיל 20**
* גביע אפריקה לאומות עד גיל 20 (1): 2021

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים גנאים
קטגוריה:חלוצי כדורגל גנאים
קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:חלוצי כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלני וירטון
קטגוריה:כדורגלני סינט טראודן
קטגוריה:גנאים שנולדו ב-2001
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-2001
ישראל קול

**ישראל עמנואל קול** (בספרדית: **Israel Emanuel Coll**; נולד ב-22 ביולי 1993 בקורדובה שבארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת הקשר האחורי.

## קריירת מועדונים
קול שיחק בקבוצות פרו קאריל אואסטה, קלוב אתלטיקו סרמיינטו, סנטרל קורדובה, פאנאחאיקי, אפולון סמירניס ואפולון לימסול.

ב-4 בפברואר 2025 חתם במועדון ספורט אשדוד מליגת העל הישראלית וב-4 בדצמבר שוחרר מהקבוצה.

## תארים
;אפולון לימסול
* אליפות קפריסין (1): 2021/2022
* הסופר קאפ הקפריסאי (1): 2022/2023

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים ארגנטינאים
קטגוריה:קשרי כדורגל ארגנטינאים
קטגוריה:קורדובה (ארגנטינה): כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני פרו קאריל אואסטה
קטגוריה:כדורגלני אפולון סמירניס
קטגוריה:כדורגלני אפולון לימסול
קטגוריה:כדורגלני מועדון ספורט אשדוד
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים ארגנטינאים ביוון
קטגוריה:ספורטאים ארגנטינאים בקפריסין
קטגוריה:ספורטאים ארגנטינאים בישראל
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1993
תדר 4

"**תדר 4**" הוא אלבום האולפן השלישי של הזמר והמוזיקאי עדן חסון. הוא יצא לאור ב-10 בפברואר 2025, על ידי חברת התקליטים שרית הפקות.

## רקע
חסון הוציא את אלבום הבכורה שלו, "שמישהו יעצור אותי" שיצא ב-2019 וכלל את הלהיטים "שמישהו יעצור אותי" ו"אין יותר מועדונים". האלבום השני של חסון, "אלבום 2", יצא ב-2021 וכלל את הלהיטים "שקיעות אדומות" ו"גדל לי קצת זקן". מלבד אלבומי האולפן, חסון הוציא גם הקלטות מהופעות חיות ורמיקסים.

ב-3 בפברואר 2025, חסון הודיע ברשתות החברתיות שלו כי הוא מוציא אלבום חדש וציין כי תהליך יצירת האלבום היה ארוך והסביר כי .

## הרכב
האלבום כולל 14 שירים חדשים, ביניהם שני שיתופי פעולה. אחד משיתופי הפעולה הוא דואט עם מרגול, שיצא כסינגל, ושיתוף פעולה נוסף הוא דואט עם אנה זק. חסון כתב והלחין את השירים יחד עם יוצרים רבים, בהם רון ביטון, יעקב למאי, סתיו בגר, פן חזות, ינון יהל, אופיר כהן, עידו נצר, עמית מרדכי ונוריאל ישר.

בבלוג המוזיקה יובל אראל האלבום תואר כמציג סגנון מעט יותר רגוע ורומנטי, תוך שמירה על המהלכים המוזיקליים והצבע הייחודי של קולו של חסון.

## רשימת רצועות

## היסטוריית יציאות לאור

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי עדן חסון
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי חברת שרית הפקות
עוזי ניסן

**עוזי ניסן** (נולד ב-18 באוגוסט 1951 - נפטר ב-17 ביולי 2020) היה אזרח ישראלי אמריקאי שעסק בתחום המחשבים. הוא נודע בציבור בזכות מאבק משפטי בן 8 שנים שניהלה נגדו יצרנית המכוניות ניסאן היפנית עקב סכסוך דומיינים.

ב-17 ביולי 2020, בזמן מגפת הקורונה, חלה ומת. לאחר מותו פתחו מכריו קמפיין לגיוס כספים באתר האינטרנט gofundme כדי לסייע לבני משפחתו עם ההוצאות שנלוו למחלתו כמו האשפוז וקבורתו. הוא הותיר אחריו אישה ושני ילדים.

הדומיינים שהחזיק עברו לבעלות יורשיו. ב-2023 הדומיינים נגנבו למשך מספר חודשים, והוחזרו לבעליהם לאחר התערבות בית המשפט. המשפט בין עוזי ניסן לחברת ניסאן מוטור הוא אחד מהמקרים הבולטים של סכסוכי דומיינים בהיסטוריה של האינטרנט.

## ניסאן מוטורס נ' ניסן קומפיוטר
עוזי ניסן היה יזם ישראלי-אמריקאי שייסד את חברת Nissan Computer Corp בשנת 1980, הרבה לפני שהאינטרנט היה נפוץ. בשנת 1994, הוא רשם את הדומיין Nissan.com עבור העסק שלו, שעסק במחשבים ושירותי אינטרנט.

בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20, חברת Nissan Motor Co., יצרנית הרכב היפנית, הגישה תביעה נגד עוזי ניסן בטענה שהדומיין Nissan.com שייך לה ושניסן מנצל את השם למטרות מסחריות לא חוקיות. הם טענו כי מדובר בהפרת סימן מסחרי ודרשו את הדומיין לעצמם.

המשפט החל בשנת 1999 ונמשך כ-8 שנים, כאשר במהלכן ניסאן היפנית ניסתה להפעיל לחץ על עוזי ניסן לוותר על הדומיין. עם זאת, בית המשפט קבע שהדומיין נרשם כחוק, ושמאחר שזהו שמו של עוזי ניסן ושל החברה שבבעלותו, הוא לא מחויב להעביר אותו. יחד עם זאת, ניסאן מוטור הצליחה למנוע ממנו להשתמש בדומיין לצרכים מסחריים הקשורים למכוניות, דבר שפגע ביכולת שלו למנף את האתר כלכלית.

## תוצאות המשפט
עוזי ניסן לא איבד את הדומיין, אך האתר הוגבל בתכנים שאפשר להכניס אליו. המקרה הפך לתקדימי בתחום חוקי האינטרנט והגנת הדומיינים.

המאבק של הניסנים הפך לאחד מהמקרים הידועים ביותר במלחמות על שמות דומיינים באינטרנט, והוא נחשב עד היום לסיפור על כוחן של תאגידים גדולים מול בעלי עסקים קטנים.

## קישורים חיצוניים
* אתר לזכרו של עוזי ניסן
* 
קטגוריה:היסטוריה של האינטרנט
קטגוריה:ניסאן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2020
Hazelight Studios

**Hazelight Studios** היא חברה המפתחת משחקי וידאו, הממוקמת בסטוקהולם, שוודיה. ידועה כמפתחת של משחקים קואופרטיביים שזכו בפרסים בקטגוריה "משחק מרובה משתתפים הטוב ביותר".

## היסטוריה
[שמאל|ממוזער|250px|[יוסף פארס, מייסד החברה.]]
החברה נוסדה בשנת 2014 על ידי יוסף פארס, שעסק בבימוי סרטים טרם נכנס לתחום משחקי הווידאו, ובהשתתפותם של קלייס אנגדל (מעצב אמנותי), אמיל קליסון (אנימטור ראשי), אנדרס אולסון (מתכנת ראשי) ופיליפ קוליאנוס (מעצב שלבים ראשי).

המשחק הראשון שפארס יצר, לפני הקמת החברה, היה "Brothers: A Tale of Two Sons" (2013)  (בתרגום חופשי: "אחים: אגדה של שני בנים"), שזכה במספר פרסים לרבות פרס באפט"א בגין "החדשנות הטובה ביותר במשחק וידאו".

ההכרזה על היווסדות החברה התרחשה בדצמבר 2014, במהלך טקס של "The Game Awards", ונעשתה על ידי "Electronic Arts" (בקיצור: "EA") שהוסיפה כי תוציא לאור את המשחק הראשון של החברה וכי היא מספקת לה חלל עבודה באולפן של החברה הבת שלה, "DICE".

המשחק הראשון של החברה, "A Way Out", הוכרז על ידי פארס ביוני 2017, במסגרת אירוע של "EA Play" . "EA" נתנה 3.7 מיליון דולרים למימון פיתוח המשחק, במסגרת תוכנית תמיכה במפתחים עצמאיים המכונה "EA Originals initiative" (בתרגום חופשי: "יוזמת התכנים המקוריים של אי-איי"); התוכנית מאפשרת למפתחים לשמור לעצמם את הרווחים שיופקו מהמשחקים שייצרו. המשחק שוחרר במרץ 2018 ומכר מיליון עותקים בתוך מספר שבועות.

המשחק השני של החברה, "It Takes Two", הוכרז על ידי פארס ביוני 2020, במסגרת אירוע של "EA Play". המשחק שוחרר במרץ 2021 ומכר מיליון עותקים בתוך מספר שבועות. בינואר 2022, החברה הכריזה על שיתוף פעולה עם חברת ההפקות "DJ2 Entertainment" במטרה לעבד את המשחק לטלוויזיה ולקולנוע.

המשחק השלישי של החברה, "Split Fiction", הוכרז על ידי פארס בדצמבר 2024, במסגרת טקס של "The Game Awards". המשחק שוחרר במרץ 2025 ומכר מיליון עותקים בתוך יומיים ו-2 מיליון עותקים בתוך שבוע.

## שם החברה
באפריל 2024, חשבון הפייסבוק של החברה פרסם כי למילה "Hazelight" אין משמעות וצורף צילום מסך של שיחת צ'אט משנת 2014 שבה חברים בצוות הראשוני דנו בשמות אפשריים; המילה נבחרה בתור שם החברה מכיוון שהצליל שלה נשמע מגניב.

## משחקים

## זכייה בפרסים
### שנת 2019
#### פרסי האקדמיה הלאומית של מבקרי משחקי הווידאו
* בקטגוריה: **"משחק אקשן מקורי"** – הוענק למשחק "A Way Out".

#### פרסי הבאפט"א ה-15 למשחקי וידאו
* בקטגוריה: **"משחק מרובה משתתפים הטוב ביותר"** – הוענק למשחק "A Way Out".

### שנת 2021
#### פרסי ג'ויסטיק הזהב
* בקטגוריה: **"משחק מרובה משתתפים הטוב ביותר"** – הוענק למשחק "It Takes Two".

#### פרסי The Game Awards
* בקטגוריות: **"משחק השנה"**, **"משחק המשפחה הטוב ביותר"**, **"משחק מרובה משתתפים הטוב ביותר"** – הוענק למשחק "It Takes Two".

#### פרסי סטים
* בקטגוריה: **"יותר טוב עם חברים"** – הוענק למשחק "It Takes Two".

### שנת 2022
#### פרסי בחירת מפתחי המשחקים
* בקטגוריה: **"העיצוב הטוב ביותר "** – הוענק למשחק "It Takes Two".

#### פרסי .D.I.C.E ה-25
* בקטגוריות: **"משחק השנה"**, **"הישג יוצא דופן בעיצוב משחקים"** – הוענק למשחק "It Takes Two".

#### פרסי באפט"א למשחקי וידאו ה-18
* בקטגוריות: **"משחק מרובה משתתפים"**, **"תוכן מקורי"** – הוענק למשחק "It Takes Two".

## קישורים חיצוניים

* 

## ביאורים

## הערות שוליים

קטגוריה:חברות משחקי וידאו
ארתור לרסן

**ארתור לרסן** (באנגלית: **Arthur David "Art" Larsen **;  17 באפריל 1925 – 7 בדצמבר 2012) היה טניסאי אמריקאי. הוא זכה בתחרות הגברים באליפות ארצות הברית הפתוחה.

## ביוגרפיה
ארתור לרסן נולד בשנת 1925 בהייוורד באזור סן פרנסיסקו למשפחה של מהגרים מדנמרק. אביו וסבו היו ספורטאים בולטים. ארתור החל לשחק טניס בגיל 11 ובגיל 14 זכה לתחרות לבני גילו.

בשנת 1942 לרסן גויס לצבא ארצות הברית. הוא השתתף בקרבות באירופה לרבות הפלישה לנורמנדי. לאחר סיום השירות, לרסן התקשה לחזור לחיים אזרחיים ורופאים המליצו לו לעסוק בטניס. הוא התחיל לימודים באוניברסיטה בסן פרנסיסקו והשתתף בתחרויות לסטודנטים.

שיא הקריירה של לרסן הייתה בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20. בשנת 1950 הוא ניצח בתחרות הגברים באליפות ארצות הברית הפתוחה.
 
בשנת 1951 הוא הגיע לחצי הגמר באליפות אוסטרליה הפתוחה ולרבע הגמר באליפות וימבלדון. בשנת 1954 הוא הגיע למשחק הגמר של אליפות צרפת הפתוחה אך הפסיד לטוני טרברט.

ארתור לרסן הגיע לשלב חצי הגמר בתחרות זוגות גברים שמספר תחרויות גראנד סלאם.

לרסן היה הראשון שניצח באליפויות ארצות הברית בכול 4 סוגי המגרשים. 

בשנת 1956 לרסן עבר תאונת דרכים קשה. הוא היה בתרדמת כ-3 שבועות, איבד את עינו והיה משותק חלקית.

בשנת 1969 נכלל לרסן בהיכל התהילה של הטניס.

לרסן נפטר בשנת 2012 בגיל 87.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:אמריקאים ילידי קליפורניה
קטגוריה:טניסאים אמריקאים
קטגוריה:טניסאים זוכי אליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס
קטגוריה:אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:קליפורניה: ספורטאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1925
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2012
קונסטנדינוס באלויאניס

**קונסטנדינוס באלויאניס** (ביוונית: **Κωνσταντίνος Μπαλογιάννης**; נולד ב-8 בפברואר 1999 בסלוניקי שביוון) הוא כדורגלן יווני המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת בוטב פלובדיב מליגת העל הבולגרית.

## קריירת מועדונים
באלויאניס גדל במחלקות הנוער של פאוק סלוניקי, ארסנל וזוולה. הוא ערך הופעה אחת במדי הקבוצה הבוגרת של פאוק סלוניקי במסגרת הגביע היווני.

ב-24 ביוני 2019 הושאל באלויאניס לוולוס מליגת העל היוונית למשך עונת . הוא ערך 22 הופעות במהלך תקופת ההשאלה.

ב-5 באוקטובר 2020 חתם באלויאניס ב-OFI כרתים מליגת העל היוונית. הוא שיחק במועדון במשך שלוש עונות, בהן ערך 67 הופעות ליגה והבקיע שער אחד.

ב-26 ביולי 2023 חתם בבוטב פלובדיב מליגת העל הבולגרית.

## קריירה בינלאומית
באלויאניס שיחק בנבחרות הצעירות של יוון.

## תארים
;פאוק סלוניקי
* אליפות יוון (1): 2018/2019
* הגביע היווני (1): 2018/2019

;בוטב פלובדיב
* הגביע הבולגרי (1): 2023/2024

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים יוונים
קטגוריה:מגני כדורגל יוונים
קטגוריה:כדורגלני פאוק סלוניקי
קטגוריה:כדורגלני וולוס
קטגוריה:כדורגלני OFI כרתים
קטגוריה:כדורגלני בוטב פלובדיב
קטגוריה:יוונים שנולדו ב-1999
בוריסלב צונב

**בוריסלב אלכסנדרוב צונב** (בבולגרית: **Борислав Александров Цонев**; נולד ב-29 באפריל 1995 בבלגואבגרד שבבולגריה) הוא כדורגלן בולגרי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת ארדה קרדז'אלי מליגת העל הבולגרית ובנבחרת בולגריה.

## קריירת מועדונים
צונב גדל במחלקות הנוער של פירין בלגואבגרד ולבסקי סופיה, ושיחק בקבוצות הבוגרות של לבסקי סופיה, ברואה סטארה זאגורה, אינטר זאפרשיץ', צ'רנומורץ אודסה, סלביה סופיה ודאליין פרו.

ב-6 בפברואר 2024 חתם בארדה קרדז'אלי מליגת העל הבולגרית.

## קריירה בין-לאומית
ב-29 באוגוסט 2018 זומן צונב לראשונה לסגל נבחרת בולגריה, לקראת משחקי ליגת האומות 2018/2019 נגד נבחרות נבחרת סלובניה ונורווגיה בחודש ספטמבר. ב-8 בספטמבר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 4-1 על נבחרת גאורגיה במשחק ידידות.

## חיים אישיים
אחיו התאום הוא הכדורגלן רדוסלב צונב .

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים בולגרים
קטגוריה:קשרי כדורגל בולגרים
קטגוריה:כדורגלני לבסקי סופיה
קטגוריה:כדורגלני ברואה סטארה זאגורה
קטגוריה:כדורגלני אינטר זאפרשיץ'
קטגוריה:כדורגלני צ'רנומורץ אודסה
קטגוריה:כדורגלני סלביה סופיה
קטגוריה:כדורגלני ארדה קרדז'אלי
קטגוריה:כדורגלני נבחרת בולגריה
קטגוריה:בולגרים שנולדו ב-1995
אסא אוירבך

**אסא אוירבך** (10 בינואר 1956 – 4 בפברואר 2025) היה פיזיקאי תאורטי ישראלי, פרופסור בפקולטה לפיזיקה בטכניון, שכיהן כדקאן הפקולטה. נודע כמומחה לפיזיקה של חומר מעובה וכחלוץ בחקר מערכות קוונטיות עם קורלציות חזקות.

## ביוגרפיה
אסא אוירבך נולד במעגן מיכאל ובגיל 3 עבר עם משפחתו לחיפה. בנם הצעיר של רב חובל ישראל אוירבך, איש הפלי"ם, ושל רות (אורסולה, לבית פיק), נגנית ויולה. אח לליאורה ולנועם.

שירת בחיל השריון ובהמשך עבד כאלחוטן בספינה של צי הסוחר. למד לתואר ראשון בפיזיקה ובמתמטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים, וסיים ב-1979. לאחר מכן למד לתואר שני בפיזיקה במכון ויצמן למדע, בהנחיית פרופ' זאב וגר. ב-1981 נסע לארצות הברית ולמד לתואר שלישי באוניברסיטת סטוני ברוק בהנחיית סטיבן קיבלסון . עבודת הדוקטורט שלו, שהוגשה ב-1985, נשאה את הכותרת "פיתוח בפירוק למסלולים ומנהור רב-ממדי".

בשנים 1985–1988 שהה כבתר-דוקטורט באוניברסיטת שיקגו ולאחר מכן במעבדה הלאומית ברוקהייבן בניו יורק. בהמשך לכך שימש מרצה בכיר במחלקה לפיזיקה של אוניברסיטת בוסטון. עם שובו לישראל ב-1990 הצטרף כחבר סגל בפקולטה לפיזיקה של הטכניון ובמקביל המשיך לשמש בתפקידו בבוסטון עד 1993. ב-1995 מונה לפרופסור חבר וב-2000 לפרופסור מן המניין.

בשנים 2016–2018 כיהן כדקאן הפקולטה לפיזיקה בטכניון. לאורך השנים שימש כפרופסור אורח באוניברסיטת סטנפורד ובאוניברסיטת הרווארד.

### מחקר
אוירבך היה חלוץ בחקר הפיזיקה של מערכות קוונטיות עם קורלציות חזקות ונמנה עם הראשונים שעסקו בשטח מחקר זה בישראל. פיתח שיטות תורת שדות קוונטית למערכות של ספינים, והשתמש בגישות אלו לפתור בעיות בחומרים מורכבים כגון מוליכי על בטמפרטורות גבוהות וגבישי קונדו . תרם באופן משמעותי לחקר אפקט הול הקוונטי והתגובה של מוליכי על ומתכות לשדות וקרינה אלקטרומגנטית.

עם תלמידיו נמנים הפרופסורים אהוד אלטמן מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי (לשעבר במכון ויצמן), ארז ברג ממכון ויצמן, נתנאל לינדנר מהטכניון ושניר גזית מהאוניברסיטה העברית.

אוירבך חיבר מעל 100 מאמרים ושישה פרקים בספרים, וכן כתב שני ספרים: ספר לימוד לתלמידי מחקר העוסק במגנטיות קוונטית ורומן גרפי שנועד להנגיש לקהל הרחב את פרדוקס השד של מקסוול (נכתב במשותף עם גיסו, המאייר ריצ'רד קודור).

## חיים אישיים
אוירבך היה נשוי למרגרט (מגי, לבית הנדלי) ואב לבן ושתי בנות. בתו סיון אוירבך היא אצנית ואלופת ישראל בריצת 800 מטר. התגורר במושב עין אילה, ותחביביו היו ריצה ונגינת ג'אז בפסנתר.

נפטר בפברואר 2025 בגיל 69, בריצת בוקר. נטמן בבית העלמין בעין אילה.

## פרסים והוקרה
* עמית מלגת סלואן (1989–1993)
* הרצאות ע"ש מילטון וליליאן אדוארדס (1991–1995)
* מחזיק הקתדרה למדעים מדויקים ע"ש סידני ואליזבת' קורוב (2005)
* עמית החברה הישראלית לפיזיקה (2021)

## ספריו

* A. Auerbach, **Interacting Electrons and Quantum Magnetism**, Springer-Verlag, New York (1994).
* A. Auerbach and R. Codor, **Max The Demon vs Entropy of Doom**, Looseline Productions (2017).


## לקריאה נוספת
* 

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:פיזיקאים ישראלים
קטגוריה:סגל הטכניון: פיזיקה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי מכון ויצמן למדע
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת סטוני ברוק
קטגוריה:מחברי ספרי מדע פופולרי
קטגוריה:חיפה: אישים
קטגוריה:עין איילה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1956
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2025
קטגוריה:אישים הקבורים במושבים
יואב קוש

**יואב קוש** (נולד ב-10 ביוני 1953) הוא צלם ישראלי.

## ביוגרפיה
קוש נולד בראש פינה למשפחה של ניצולי שואה. במהלך ילדותו נדד עם משפחתו לצפת ולחיפה. הוא שירת בצבא בנח"ל. ב-1975 החל ללמוד בחוג לקולנוע באוניברסיטת תל אביב. במהלך לימודיו התמקצע בצילום קולנוע, והחל לעבוד כעוזר צלם בהפקות התיעודיות של חברת "סרטי קסטל".

## עבודתו כצלם
* "חייך אכלת אותה" (1980)
* "סיפור אינטימי" (1981)
* "האיש שבא לקחת" (1982)
* "הפנימייה" (1983)
* "בחינת בגרות" (1983)
* "כאסח" (1984)
* "קוקו בן 19" (1985)
* "כפפות" (1986)
* "מלכת הכיתה" (1986)
* "אוונטי פופולו" (1986)
* "בר 51" (1986)
* "חיוך הגדי" (1986)
* "נאדיה" (1986)
* "יהושע יהושע" (1988)
* "בצילו של הלם קרב" (1988)
* "מצלמה בלי בושה" (1988)
* "אלף נשותיו של נפתלי סימן טוב" (1989)
* "רסיסים" (1989)
* "שורו" (1990)
* "אבא גנוב 3" (1991)
* "בחסדי הטבע" (1991)
* "זמן הגמל" (1991)
* "החיים על פי אגפא" (1992)
* "טיפת מזל" (1992)
* "ללקק ת'תות" (1992)
* "הירושה" (1993)
* "תל קציר 93" (1993)
* "הגמל המעופף" (1994)
* "איה: אוטוביוגרפיה דמיונית" (1994)
* "פאפא" (1994)
* "אחרי החגים" (1994)
* "חולה אהבה בשיכון ג'" (1995)
* "כסף קטלני" (1996–1999)
* "הבחור של שולי" (1997)
* "חתולות הרעם" (1998)
* "אהבה ממבט שני" (1998)
* "ספי" (1998–1999)
* "חובו של אהרון כהן" (1999)
* "הבורגנים" (2000–2004)
* "אסקימו לימון: החגיגה נמשכת" (2001)
* "חיים זה חיים" (2003)
* "משחק מלוכלך" (2005)
* "מה אתה סח" (2005)
* "אדמה משוגעת" (2006)
* "הימנית האחרונה של מקס בר" (2006)
* "לא הבטחתי לך" (2006–2008)
* "רחמים" (2007)
* "יובל המבולבל - טוב לצחוק" (2007)
* "ריטה שם זמני" (2007)
* "המקום" (2008)
* "הטלפון" (2009)
* "מאיה" (2010)
* "בקרוב אהבה" (2011)
* "סוד הרצח של רוז" (2011)
* "בני דודים לנשק" (2011)
* "רימון הזהב" (2013)
* "הצוק שלי" (2014)
* "הדרך לאן" (2017)
* "אלסקה" (2018)
* "אויבת יקרה שלי" (2020)
* "הילה" (2023)

## תפקידים נוספים
ב-2015 היה אחראי על ייעוץ אומנותי של הסרט "פלאפל אטומי". באותה השנה גם התראיין בסדרת הטלוויזיה הדוקומנטרית "חגיגה לעיניים – סיפורו של הקולנוע הישראלי" ששודרה בערוץ הראשון.

## פרסים והוקרה
* פרס אופיר - הצילום הטוב ביותר "החיים על פי אגפא" (1992).
* פרס אופיר - הצילום הטוב ביותר "הירושה" (1993).
* בנוסף לפרסים האלו הוא זכה גם בפרסי הצטיינות מהאקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה, ומפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:צלמים ישראלים
קטגוריה:צלמי קולנוע ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1953
לני ננגיס

**לני לואיק ננגיס** (בצרפתית: **Lenny Loic Nangis**; נולד ב-24 במרץ 1994 בבאס-טר שבגוואדלופ) הוא כדורגלן גוואדלופי-צרפתי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת מועדון ספורט קריית ים ובנבחרת גוואדלופ.

## קריירת מועדונים

ננגיס שיחק במחלקות הנוער של סינייה נואר באס-טר, ז'ובניס ובשל קן, ועלה לקבוצות הבוגרות של קן, ליל, בסטיה, ואלנסיין, לבדיאקוס, סרפסבורג 08, ר.ו.ד. מולנבק ונאנסי.

ב-22 בספטמבר 2024 חתם על חוזה לעונה אחת בפריז 13 אתלטיקו מהליגה הצרפתית השלישית.ולעונה לאחר מכן שיחק בבני סכנין ובמועדון ספורט אשדוד. בפברואר 2026 חתם במועדון ספורט קריית ים.

## קריירה בינלאומית
ננגיס שיחק בנבחרות הצעירות של צרפת.

ב-23 במרץ 2018 שיחק ננגיס את משחקו הראשון בנבחרת גוואדלופ, בהפסד 1-0 לנבחרת טרינידד וטובגו במשחק ידידות.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:כדורגלנים גוואדלופים
קטגוריה:קשרי כדורגל גוואדלופים
קטגוריה:כדורגלנים צרפתים
קטגוריה:קשרי כדורגל צרפתים
קטגוריה:כדורגלני קן
קטגוריה:כדורגלני ליל
קטגוריה:כדורגלני בסטיה
קטגוריה:כדורגלני ואלנסיין
קטגוריה:כדורגלני לבדיאקוס
קטגוריה:כדורגלני סרפסבורג 08
קטגוריה:כדורגלני ר.ו.ד. מולנבק
קטגוריה:כדורגלני נאנסי
קטגוריה:כדורגלני מועדון ספורט אשדוד
קטגוריה:כדורגלני בני סכנין
קטגוריה:כדורגלני מועדון ספורט קריית ים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גוואדלופ
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:גוואדלופים שנולדו ב-1994
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1994
איתן מרקוביץ'

**איתן מרקוביץ**' (1965 – 1 בפברואר 2025) היה עיתונאי ועורך ישראלי.

## ביוגרפיה
איתן מרקוביץ' נולד ב-1965 ברחובות. בשנת 1993 החל לעבוד בעיתונות כעורך במדור הספורט של העיתון "חדשות". עם סגירתו של "חדשות", עבר לחטיבת המקומונים של רשת שוקן, שם שימש כעורך המקומון החיפאי "כלבו", המקומון הירושלמי "כל העיר" והמקומון התל אביבי "העיר". בשנת 1999 הקים וערך את שבועון הכדורגל "ראשון", אף הוא ברשת שוקן. בשנים 2005–2008 ערך את מדור הספורט של העיתון "הארץ".

בשנת 2011 מונה לעורך הכלכלי של המוסף הכלכלי של העיתון "מעריב".

בשנת 2013 מונה לעורך הראשי של אתר התוכן "נענע10" שם עבד עד שנת 2014.

מרקוביץ' התגורר ברחובות. נפטר ב-1 בפברואר 2025, בגיל 59, לאחר מאבק במחלה. הותיר אחריו אשה, מיכל, ושלושה ילדים. הובא לקבורה בבית העלמין האלטרנטיבי בגבעת ברנר.

## קישורים חיצוניים
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:סגל חדשות
קטגוריה:סגל מעריב
קטגוריה:אישים הקבורים בבית קברות אלטרנטיבי בגבעת ברנר
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1966
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2025
רוברט בראונג'ון

**רוברט בראונג'ון** (באנגלית: **Robert Brownjohn**; 8 באוגוסט 1925 – 1 באוגוסט 1970) היה מעצב גרפי אמריקאי הידוע בעיקר בזכות קטעי הפתיחה שלו, במיוחד בסרטים "מרוסיה באהבה" ו"גולדפינגר".

## ביוגרפיה
בראונג'ון נולד להורים בריטים בניוארק, ניו ג'רזי, ארצות הברית. אביו נפטר בשנת 1937 כשבראונג'ון היה בן 12.

הוא למד ב בברוקלין במשך שנה. ב-1944 התקבל ל. עמיתיו תיארו אותו כילד פלא. בזמנו הפנוי התעסק במריחואנה ובהרואין וביקר במועדוני לילה רבים. בנוסף התיידד עם מיילס דייוויס והחל להתמכר להרואין.

במאי 1948, לאחר שקיבל בראונג'ון תואר ראשון באדריכלות, הוא עבד בתחילה כמתכנן אדריכלי בשיקגו, לפני שחזר למכון באילינוי כדי ללמד קורסים משלו. הוא עבד כמעצב עצמאי במגזינים שונים, כולל "אסקווייר". ב-1951 חזר בראונג'ון לניו יורק כדי לקדם את הקריירה שלו כמעצב גרפי. במהלך חמש השנים הבאות הוא עבד כעצמאי ומימש פרויקטים שונים.

ב-1956 התחתן עם דונה וולטרס. לזוג נולדה בת. בשנה שלאחר מכן הקים את החברה Brownjohn, Chermayeff & Geismar, עם עמיתיו המעצבים איוון צ'רמאייף וטום גיימר. הפרויקטים שלהם כללו עבודה בחברות, כמו חברת פפסיקו. החברה התפרקה ב-1959.

בשנים 1963 ו-1964 היה מעצב כתוביות הפתיחה בסרטי ג'יימס בונד "מרוסיה באהבה" ו"גולדפינגר".

ב-1969 אייר את עטיפת האלבום של הרולינג סטונז "Let It Bleed".

בראונג'ון מעולם לא הצליח להיגמל מהסמים שצרך ומת בלונדון בגיל 44 בלבד.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי ניו ג'רזי
קטגוריה:ניוארק (ניו ג'רזי): אישים
קטגוריה:מעצבים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1925
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1970
נאורוטומאקי

**נָארוּטוֹמָאקִי** (ביפנית: **鳴門巻き** או **なると巻き**) הוא סוג של קמָאבּוֹקוֹ  (קציצת דג יפנית) המשמשת כתוספת למנות מרק שונות, במיוחד ראמן. מדובר בגליל של דג טחון שמעוצב כך שבמרכזו דוגמה ספירלית ורודה ולבנה.

נָרוּטוֹמָאקִי קרוי על שם "מערבולות נָרוּטוֹ", תופעת טבע המתרחשת במצר נארוטו שבין האי אוואג'י לאי שיקוקו ביפן. הקישוט הספירלי במרכז הקציצה נועד להזכיר ולייצג מערבולות אלה. מקובל להניח שהמנה התפתחה במהלך תקופת אדו (1600-1868), כחלק ממגוון סגנונות של קמאבוקו.

## שימוש והכנה
במטבח היפני, משתמשים בנארוטומאקי בעיקר כתוספת לראמן, שם הוא מוסיף גם טעם עדין וגם ניגודיות צבעונית למרק. ניתן למצוא אותו גם במנות נוספות כמו אודון וסושי, אם כי הוא פחות נפוץ בהן.

הנארוטומאקי מיוצר מטחינת דגים לבנים, בעיקר דג הפולוק האלסקי  או דגים לבנים אחרים כמו בקלה, לעיסה הנקראת "סורימי". לאחר מכן מוסיפים תבלינים (בין היתר סוכר ומירין) ומעצבים את העיסה לגליל. כדי ליצור את הדוגמה הספירלית משתמשים בסורימי עם צבע מאכל. לאחר מכן הגליל מאודה עד שהוא מתקשה ונחתך לפרוסות. כיום מרכז הייצור של הנארוטומאקי ביפן הוא בעיר יאיזו  שבמחוז שיזואוקה

## בתרבות
נארוטו אוזומאקי מהסדרה "נארוטו", הקרוי אף הוא על שם מערבולות נרוטו, שכן מערבולות הן מוטיב חוזר בסדרה, מוצג בסדרה כחובב מנת ראמן עם נאורוטומאקי.

## גלריה

Narutomaki 001.jpg|גלילי נארוטומאקי לפני חיתוך
Misora-men2222222.jpg|עם ראמן ומיסו
Ramen and Chahan 003.jpg|עם ראמן
Wonton noodle, at Soranoiro Nagoya (2019-04-13) 01.jpg|עם אטריון וונטון
Kuroishi Tsuyu-Yakisoba01.JPG|עם יאקיסובה
Naruto Whirlpools taken 4-21-2008.jpg|מערבולות נָרוּטוֹ שנתנו למאכל את שמו


## קישורים חיצוניים


* 


## הערות שוליים

קטגוריה:המטבח היפני
רקס הרטוויג

**רקס הרטוויג** (באנגלית: **Rex Noel Hartwig**;  2 בספטמבר 1929 – 30 בדצמבר 2022) היה טניסאי אוסטרלי. הוא זכה בתחרויות  הגברים וזוגות גברים באליפות וימבלדון, אליפות ארצות הברית הפתוחה ואליפות אוסטרליה הפתוחה.

## ביוגרפיה
רקס הרטוויג נולד בשנת 1929 בעיירה קלקרן שבניו סאות' ויילס, אוסטרליה. הוריו היו שחקני טניס ורקס התחיל לשחק בגיל צעיר. בגיל 10 הוא שיחק בתחרויות זוגות לצד אביו.

בשנת 1947 הרטוויג ניצח בתחרות זוגות באליפות אוסטרליה לצעירים. בשנת 1952 הוא התחתן לשחקנית טניס ששיחקה בתחרויות לצעירים.

בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20 הרטוויג החל להשתתף באליפות אוסטרליה הפתוחה. בשנת 1954 הוא הגיע לגמר בו הפסיד למרווין רוז. באותה שנה הוא שיחק בגמר של אליפות ארצות הברית הפתוחה אך הפסיד לויק סיישס.

בתחרויות זוגות גברים הרטוויג השיג מספר הצלחות. לצד מרווין רוז הוא ניצח באליפות ארצות הברית הפתוחה 1953, אליפות אוסטרליה הפתוחה בשנים 1954 ו-1955 ובאליפות וימבלדון 1954 ואליפות וימבלדון 1955 (ביחד עם לו הוד). 

בתחרויות זוגות מעורבים הרטוויג ניצח פעמיים באליפות אוסטרליה הפתוחה והפסיד בגמר באליפות ארצות הברית הפתוחה 1953 ואליפות צרפת הפתוחה 1954.

הרטוויג היה חבר בנבחרת גביע דייוויס של אוסטרליה וזכה איתה בתואר בשנים 1953, 1954 ו-1955.

בנובמבר 1955 הרטוויג חתם על חוזה עם ג'ק קרמר ועבר לטניס מקצועי. הוא שיחק עד לשנת 1962.

הרטוויג נפטר בשנת 2022 בגיל 93.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:טניסאים אוסטרלים
קטגוריה:טניסאים זוכי אליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס
קטגוריה:טניסאים זוכי אליפות אוסטרליה הפתוחה
קטגוריה:טניסאים זוכי אליפות וימבלדון
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1929
קטגוריה:נפטרים ב-2022