open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
חנוך פרבר

**חנוך (חני) פרבר** (1952 - 27 בספטמבר 2005) היה שף, עיתונאי אוכל ומחבר ספרי בישול ישראלי.

## ביוגרפיה
פרבר יליד תל אביב, בוגר בצלאל במגמת עיצוב מוצר. היה השף והבעלים של מסעדת "זליג" ברחוב אבן גבירול בתל אביב, בה גם עבדו אורנה אגמון ואלה שיין, שלימים הקימו שותפות מוצלחת - אורנה ואלה, בעלים של מסעדת גרגנטואה הצרפתית ביפו (בשותפות עם ליאון אלקלעי ויועץ קולינרי למוסדות רבים. כתב מדורים קבועים ב"ידיעות אחרונות" וב"גלובס" והיה במשך שנים רבות עורך גסטרונומי במגזין על השולחן.

פרבר היה אחראי, יחד עם המפיקה אתי אנטה, לתוכנית האוכל "גידי גוב הולך לאכול" בהנחיית גידי גוב. כמו כן, היה שותף יחד עם השפית מיכל קורן, ואשתו רונית, בגן האירועים "חגיגה בכפר" שבכפר הס. הגן שהמשיך לגדול ולהתפתח בשנים האחרונות מנוהל על ידי מיכל ורונית וממשיך לקיים את אותו התפריט הים תיכוני, הייחודי והבלתי מתפשר שהותיר חנוך אחריו.

פרבר הגה את הרעיון ל"מדריך מפה לטיולי אוכל" וכתב אותו יחד עם עפרה ריזנפלד.

במשך 13 שנה לאחר שהתגלתה אצלו מחלת כליות, המשיך חנוך בעשיה ובקידום תחום האוכל והקולינריה בישראל, טייל וכתב על אוכל בכל העולם והביא את המטבח הישראלי הים תיכוני למחוזות חדשים, עם 10 ספרי בישול וטיולים שהיו לרבי מכר.
חני נפטר מדום לב בביתו שבקיסריה בספטמבר 2005 והותיר אחריו את רונית אשתו ועומרי בנו.

## ספריו
***מדריך מפה לטיולי אוכל**, הוצאת מפה, 1998
***מדריך מפה לטיולי אוכל 2**, הוצאת מפה, 1999
***הנאות פשוטות: אוכל שקל להכין: כשר**, הוצאת מפה, 2000
***200 המסעדות הטובות בישראל**, הוצאת ספרות עכשיו, 2000
***מדריך מפה לטיולי אוכל 3**, הוצאת מפה, 2002
***ספר מתוק: כשר**, הוצאת משכל - ידיעות אחרונות, 2002
***ספר הבשר**, מועצת הבשר, 2002
***תוצרת הארץ: לחם, יין, גבינות, שמן זית**, הוצאת ספרות עכשיו, 2002
***גידי גוב הולך לאכול: מבחר המתכונים, המסעדות והאנשים מתוך התוכנית גידי גוב הולך לאכול**, הוצאת ליאור שרף - הפצות, 2002
***טוב על האש: מתכוני גריל לפיקניק ולבית**, הוצאת חרגול, 2003

## קישורים חיצוניים
* 
* 
* 
* מיכל פלטי, מת מחבר ספרי האוכל חני פרבר, באתר וואלה!, 29 בספטמבר 2005
* 
* 
* 

### כתבות
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:שפים ישראלים
קטגוריה:מחברי ספרי בישול ישראלים
קטגוריה:בעלי טור ישראלים
קטגוריה:סגל ידיעות אחרונות
קטגוריה:סגל גלובס
קטגוריה:בוגרי בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב
קטגוריה:קיסריה: אישים
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2005
מאיר אבן אלדבי

**מֵאִיר אִבֶּן אֶלְדָבִּי** (1310–1360) היה רב, חוקר, פילוסוף, הוגה דעות, סופר, פייטן, רופא ומקובל. חיבר את הספר "שבילי אמונה".

## תולדותיו
לא רבות ידוע על תולדותיו של אבן אלדבי, וכמעט כל שידוע לנו עליו נובע ממה שכתב על עצמו בספרו.

הוא היה בנו הצעיר של החסיד רבי יצחק המכונה אבן אלדבי. מספרו אנו למדים גם כן שהוא עלה לארץ וחי בירושלים בבגרותו, ומן הסתם גם נפטר בה.

סיבת הליכתו לירושלים אינה ברורה, אך מסגנון דבריו בהקדמת ספרו משתמש כי הליכתו לירושלים נעשתה בעל כרחו, ייתכן שבעקבות התנגדות לדרכו במקום מושבו הראשון. וכך הוא כותב בהקדמת ספרו: 

## יחוסו להרא"ש
בכארבעה מקומות בספרו מביא רבי מאיר אבן אלדבי - מדברי הרא"ש, ומכנה אותו בשם "זקני" (=סבי):
*
*
*
*

אם מניחים שהרא"ש היה סבו, עם זאת עדיין לא ניתן לקבוע את רמת הפרש הדורות בינו לבין סבו; ייתכן שהיה בן בתו של הרא"ש, אך ייתכן שהיה בן בן בת בתו של הרא"ש וכדומה. ברם יש לשער שבכל מקרה לא היה נין לאחר דור רביעי מהרא"ש. לידת הרא"ש הייתה בסביבות 1250 לספירת הנוצרים, ופטירתו הייתה בסביבות שנת 1327 לספירה זו. אבן אלדבי חי בין השנים 1310–1360 (=שנת ק"כ), והיות שהוא משתמש בלשון ז"ל על סבו, יש להניח כי כתב את ספרו לאחר שנת 1327. כל זה מוביל למסקנה שר' מאיר אבן אלדבי חי בזמנו של הרא"ש, אם כן לכל היותר הוא צריך להיות מהדור השלישי שראה הרא"ש.

## אביו של רבי מאיר אבן אלדאבי, ומשפחת אבן אלדבי
אם לא ידוע רבות על רבי מאיר אבן אלדאבי, על אחת כמה וכמה שאין ידוע רבות על אביו. מדברי בנו ניתן ללמוד כי אביו היה איש צדיק וחסיד, ויש להניח שנכון הדבר, כי מן הסתם חתן של גדול הדור כמו הרא"ש צריך להיות בדרגה הראויה לכך שהרא"ש או אחד מבניו ייקחו אותו לאחת מבנותיהם.

בספר "שבילי אמונה" אין אזכור של אביו מלבד פעם אחת - בהקדמה שבה הוא מזכיר את עצמו וקושר לשמו האישי את אביו.

בכתבי הרא"ש אין אזכור מפורש לחתנו זה, כמו כן גם בכתבי בניו אין אזכור מפורש לגיסם החסיד.

## צאצאיו ומשפחתו
מדבריו בהקדמת ספרו משתמע שהיו לו אחים שכן הוא מעיד על עצמו שהוא הצעיר במשפחת בית אביו; יש עדויות לשם משפחה זו ממספר ארצות בצפון אפריקה, ונקל לשער ששם משפחה זו הוא שארית לפליטה ממשפחתו שגלו לשם עם גירוש ספרד. בזמננו שם משפחה זה, שכיח מעט, וייתכן כי נושאי שם משפחה זה הם בני משפחתו.

## ספריו
ספרו היחיד שזכה לתפוצה רבה הוא - "שבילי אמונה"; לא ידועים לנו כיום עוד ספרים שכתב, וגם בספרו "שבילי אמונה" אין אזכור לספרים אחרים שכתב.

## לקריאה נוספת
* דב שוורץ, **לחקר מקורותיו של ספר "שבילי אמונה" לר’ מאיר אלדבי**, בתוך: סיני קיד (ניסן-אייר ה'תשנ"ד) עמ' עב-עז.
* 

## קישורים חיצוניים

* 

## הערות שוליים

קטגוריה:ראשוני ספרד
קטגוריה:ראשוני המקובלים בימי הביניים
קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:משוררים יהודים ספרדים
קטגוריה:משוררים יהודים בימי הביניים
קטגוריה:רופאים יהודים ספרדים
קטגוריה:רופאים יהודים בימי הביניים
קטגוריה:פילוסופים יהודים ספרדים
קטגוריה:פילוסופים יהודים בימי הביניים
קטגוריה:סופרים יהודים ספרדים
קטגוריה:סופרים יהודים בימי הביניים
קטגוריה:אישים שמקום קבורתם לא נודע
קטגוריה:פייטנים
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:יהודי ספרד במאה ה-14
קטגוריה:עולים לארץ ישראל במאה ה-14
קטגואיה:הרא"ש
קטגוריה:ילידי 1310
קטגוריה:נפטרים ב-1360
ארכיון התצלומים של קק"ל

[שמאל|ממוזער|250px|נוף מישורי ב[אילת, ארכיון קק"ל]]
"**ארכיון התצלומים של קק"ל**" הוא מאגר תמונות ותצלומים של קרן קיימת לישראל, המשקפים פרקים חשובים מתולדות הציונות והעשייה בארץ ישראל ובהם: התיישבות, ייעור, הווי חלוצי, נופי ארץ ישראל, פריצת דרכים, מלחמות ישראל, עלייה וקליטה, חגים וטקסים, ועוד. בארכיון קרוב ל-500,000 תצלומים ושקופיות הן בשחור לבן והן בצבע שצולמו מראשית המאה ה-20.

על פי קק"ל, המאגר נמצא בתהליכי דיגיטציה. כבר היום אפשר לצפות בכ-70,000 תצלומים ושקופיות מן המאגר באינטרנט בתצלומים של כל הארכיון ההיסטורי בשחור לבן וכן בתצלומים של השנים האחרונות בצבע. בארכיון שמורים תצלומים ופריטים נדירים שצולמו על ידי בכירי הצלמים בארץ. מאז הקמתו שימש הארכיון כמקור למחקר, פרסומים ותערוכות.

הארכיון מתעדכן בצילומים המשקפים את פעילויות קק"ל בהווה.

## תערוכות ביוזמת הארכיון
* "**קרן קימת ומצלמת - תמונות מהקופסה הכחולה 1903-2003**" - הוצגה בתחנת הכוח ההיסטורית רדינג א' של חברת החשמל, אפריל 2003.
*"**רואים שקוף**" (2013-2014) - התערוכה הוצגה לראשונה בפסטיבל הצילום בראשון לציון בשנת 2013 ולאחר מכן, עברה להיות מוצגת במוזיאון ארץ ישראל. התערוכה מציגה לראשונה תצלומי זכוכית נדירים מימיו הראשונים של החלום הציוני, פרי עבודתם של חלוצי הצילום הארץ-ישראלי. חלקם הורכבו מחדש אחרי שנים שהיו שבורים לרסיסים., בין הצלמים: יעקב בן דב, יוסף שמואל שוויג ואברהם מלבסקי.

## ראו גם
* אוסף התצלומים הלאומי
* הארכיון הציוני המרכזי

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:קרן קיימת לישראל
קטגוריה:ישראל: ארכיונים
קטגוריה:ארכיונים של התנועה הציונית
קטגוריה:מאגרי תמונות
קטגוריה:צילום בישראל
קטגוריה:צילום בארץ ישראל
יחידת הצנחנים הראשונה בצה"ל

180px|ממוזער|שמאל|סמלה הראשון של יחידת הצנחנים
**יחידת הצנחנים הראשונה בצה"ל** הוקמה ב-2 בספטמבר 1948 במחנה בריטי לשעבר בשכונת אחוזה בחיפה, ופורקה ב-24 במאי 1949. במסגרת היחידה נערכו מספר קורסים לצניחה, והוכשרו בהם כמאה צנחנים ומדריכים. היחידה לא השתתפה במשימות קרביות כלשהן.   

## רקע
הקמת יחידת צנחנים נדונה במטה הכללי עוד לפני הקמת המדינה, והוצעו תוכניות שונות לארגונה. ביולי 1948 התקיים בצ'כוסלובקיה קורס צניחה לאנשי מח"ל ולמתנדבים מישראל, בפיקודו של חיים גורי.

## מפקד היחידה וחייליה
למפקד היחידה מונה יואל פלגי (נוסבכר), חבר קיבוץ מעגן, שנמנה עם צנחני היישוב במלחמת העולם השנייה. כגרעין ליחידה, רוכזו בוגרים של קורס הצניחה בצ'כוסלובקיה, ביניהם שמשון בר-נוי, קרל כהנא, דן אבני, ג'ורג' פרלוס, וחיים גורי. 

נקבע כי טיסות ההצנחה ימריאו משדה התעופה ברמת דוד. היחידה התמקמה ב"מחנה הלגיון" בשכונת אחוזה בחיפה, ששימש בעבר כבית ספר לקומנדו של הצבא הבריטי. אנשי הג"א מחיפה הוקצו לה כפלוגת שירותים.

המטכ"ל הודיע לכל יחידות צה"ל על ריכוז מתנדבים ליחידת הצנחנים, אך יחידות רבות מנעו מאנשיהן להתנדב. ביחידה נקלטו, לצד מתנדבים בעלי ערכים וצנחנים שהוכשרו בצבאות אחרים, גם בעלי עבר פלילי והרפתקנים פורקי עול. הרכבה היה חריג בצה"ל, והיא כונתה "לגיון הזרים היהודי". היחידה סבלה מבעיות משמעת חמורות שלא נפתרו עד לפרוקה. 

לקראת סוף 1948 היו ביחידה 219 אנשים, מהם 28 קצינים.

## אימוני צניחה
היחידה התארגנה לקיום קורסים לצניחה. המצנחים וציוד הצניחה (רצועות, ווים ורתמות) הגיעו מעודפי הצבא הבריטי. בין השאר, הושמשו מצנחים שנמכרו לסוחרי בדים. מתקני האימונים החיוניים אולתרו או נבנו על ידי היחידה. כשלא נמצא מטוס דמה לתרגול יציאה ממטוס, השתמשו המדריכים בדלת הכניסה של השק"ם. לקראת פתיחת קורס הצניחה הראשון, היו ביחידה 12 מדריכי צניחה שהוכשרו בשיטות שונות, חלקם חסרי ניסיון. בהמשך, הגיעו מדריכים נוספים. הצניחות בוצעו ממטוס תובלה מדגם "קומנדו", משנת 1941, אך לטייסים לא היה ניסיון בהצנחת חיילים.  

קורס הצניחה הראשון נפתח באוקטובר 1948, והשתתפו בו 14 חניכים. בתאונת צניחה ב-16 בנובמבר נהרג סרן . ב-18 בדצמבר, במהלך הקורס השני, נהרג בתאונת צניחה סגן . התאונות פגעו קשות במורל היחידה ובלכידותה.

## פרוק היחידה
צמצום הצבא בסוף מלחמת העצמאות, והתאמתו לתקופת רגיעה, השפיעו גם על יחידת הצנחנים. מפקד היחידה, רס"ן יואל פלגי, עזב את תפקידו והשתחרר מצה"ל בסוף אפריל 1949. מחליפו, סרן יהודה הררי, הגיע למסקנה כי חוסר המשמעת ביחידה אינו מאפשר את המשך קיומה. הוחלט לפרק את היחידה, שהייתה מאורגנת כיחידה לוחמת, לפזר את רוב אנשיה, ולהקים בית ספר לצניחה שיהיה כפוף למחלקת ההדרכה של צה"ל. צו חיסול היחידה הוצא ב-24 במאי 1949. מיד לאחר מכן הוקמה היחידה מחדש על ידי יהודה הררי בבסיס תל נוף. לאחר הקמת בית הספר לצניחה, הוקם גם גדוד 890 ובהמשך גם שתי פלוגות מילואים - הכול בפיקודו של סא"ל יהודה הררי.

המחנה בו שכנה היחידה הושמש מחדש, והחל משנת 1953 שכנה בו הפנימייה הצבאית לפיקוד. 

## סמל היחידה
סמלה הראשון של יחידת הצנחנים היה עשוי בד שחור רקום בחוטים אדומים ולבנים, עשוי בצורת חרוט כיפתי הדומה למצנח פתוח בעת הרחיפה. על הסמל מופיעה חרב בעלת כנפיים, המבטאת את רעיון הצניחה.

## קישורים חיצוניים
* תוכניות להקמת יחידת צנחנים באתר "הצנחנים בעשור הראשון"
* יחידת צנחנים ראשונה במחנה אחוזה באתר "הצנחנים בעשור הראשון"
* בניה ראשונה של יחידת הצנחנים באתר חטיבת הצנחנים

הצנחנים
קטגוריה:יחידות הצנחנים של צה"ל
קטגוריה:מלחמת העצמאות
וילארד ויגאן

**וילארד ויגאן** (באנגלית: **Willard Wigan**; נולד ביוני 1957) הוא פסל מיניאטורות בריטי.

## ביוגרפיה
וילארד ויגאן הוא פסל בריטי, שנולד בברמינגהאם שבאנגליה. הוא מוכר ברחבי העולם בשל פסליו הזעירים, המגיעים לממדים של מיקרונים (אלפיות המילימטר). את יצירותיו ניתן לראות אך ורק מבעד למיקרוסקופ. הדמויות הזעירות, אותן הוא מפסל באמצעות אזמל כירורגי, עשויות מגרגירי אורז, גרגירי חול, גבישי סוכר, אבקת יהלום, סיבי שיער וסיבי פחמן. רבות מיצירותיו נמצאות בתוך קוף של מחט או מועמדות על ראש סיכה. עבודתו על פסליו מתבצעת תוך כדי מדיטציה, במרווחי הזמן שבין פעימות הלב, תוך שהוא שולט בנשימותיו ומאט את דופק פעימות ליבו. הוא צובע את הפסלים בעזרת מברשת קטנטנה שהוא יצר משערות של זבוב. על כל יצירה של ויגאן הוא עובד כחודשיים שלמים. פסליו המיניאטוריים של וויגאן כוללים גיבורי אגדות, ידוענים וגיבורי תרבות, בעלי חיים ויצירות אמנות מפורסמות.

ויגאן מספר שהוא סובל מדיסלקסיה חמורה וכילד לא הצליח לקרוא או לכתוב. הוא נהג להתבונן שעות בנמלים והתחיל את עבודותיו בניסיון להכין להם רהיטים זעירים.

בשנת 2007 קיבל ויגאן את אות מסדר האימפריה הבריטית.

## עבודות בולטות
* האדם החושב על ראש הסיכה
* מרילין מונרו על יהלום
* הטיטניק והקרחון
* אלביס פרסלי על ראש סיכה
* שלגייה ושבעת הגמדים בתוך קוף המחט
* אדם וחוה על חודו של עיפרון
* הנרי השמיני, מלך אנגליה ונשותיו בתוך קוף המחט
* פיטר פן וחברים על קצה קרס

## קישורים חיצוניים

* 
* דנה אשכנזי, "ווילארד וויגאן וגן הפסלים הנעלם", אימגו, אוגוסט 2007
* אמנות מיקרוסקופית

קטגוריה:פסלים אנגלים
קטגוריה:אנגלים ממוצא ג'מייקני
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1957
פרד מסטרד סטיוארט

**פרד מסטרד סטיוארט** (באנגלית: **Fred Mustard Stewart**; 17 בספטמבר 1932 - 7 בפברואר 2007) היה סופר אמריקני.

אחרי שבצעירותו קיבל חינוך מוזיקלי ולמד נגינה על פסנתר, פנה לכתיבת ספרים. לרוב הוא חיבר סאגות שציירו משפחות עשירות ומשפיעות, ואת קורותיהן על רקע אירועים היסטוריים סוערים. כדרכם של ספרים המשתייכים לז'אנר הספרות הקלה, ספריו מתאפיינים בריבוי דמויות ובעלילה מהירה, אך אינם מעמיקים באפיון הדמויות.

בין ספריו שתורגמו לעברית: "הדרך לפסגה", "אשת הזהב", "אליס איילנד", "ליידי דרלינגטון" ועוד.

ספרו ""six weeks"  (1976) הופק ב-1982 לסרט "שישה שבועות בכיכובם של דאדלי מור ומרי טיילר מור.

## קישורים חיצוניים

* 
* 

קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1932
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2007
ראשיא

**רַאשַׁ֫יַּא** (בערבית: **راشيا**) ובשמה המלא: **ראשיא אל-ואדי**, היא עיירה, במחוז אל-בקאע שבלבנון, המהווה את היישוב המרכזי בנפת ראשיא. העיירה מצויה על מורדותיו המערביים של רכס מול הלבנון, מצפון להר החרמון בחלק הדרום-מזרחי של בקעת הלבנון. בראש ההר עליו נמצאת העיירה ניצבת מצודה מהמאה ה-18. נכון לשנת 2007 מתגוררים בה כ-8,500 תושבים.

## היסטוריה
בנובמבר 1925 חדרו כוחות דרוזים לאזור דרום לבנון כחלק מהמרד הסורי הגדול. כ-3,000 לוחמים דרוזים ניסו לכבוש את מצודת ראשיא, בה התבצר סקוודרון פרשים מלגיון הזרים הצרפתי. הלחימה העזה, שנמשכה כחמישה ימים, הסתיימה במפלתו של הכוח הדרוזי, ובמותם של כ-600 מלוחמיהם. הפסד ראשון זה של הדרוזים היווה נקודת מפנה במרד, ומכאן ואילך נטתה הכף לטובת הצרפתים. בזמן הלחימה ובמהלך השנה שלאחר מכן, חוותה העיירה הרס נרחב: 429 בתים של נוצרים במקום נהרסו, ותושביהם הפכו לפליטים. גם בתקופה שלאחר מכן עוד נותר מתח רב בין העדות המרכזיות באזור; הנוצרים והדרוזים.

ב-11 בנובמבר 1943, בזמן המנדט הצרפתי על סוריה ולבנון, עצרו כוחות צרפת החופשית מנהיגים לבנוניים בולטים וכלאו אותם במצודת ראשיא. בין מנהיגים אלו היו: בשארה אל-ח'ורי, ריאד א-סולח, פייר ג'ומאייל, כמיל שמעון ועאדל אוסיראן. מאסר זה הביא לעניין בינלאומי נרחב וללחץ על הצרפתים, אשר לבסוף נכנעו ושחררו את המנהיגים הלבנוניים ב-22 בנובמבר 1943. תאריך זה נקבע כיום העצמאות של לבנון.

במלחמת שלום הגליל ניצב באזור ראשיא מערך סורי עליו הגנה חטיבת השריון ה-91 מדיוויזיה 1 הסורית. הכוח הישראלי שפעל באזור היה אוגדה 252 ואת העיירה עצמה כבש בפעולה לילית גדוד צנחנים שסופח לחטיבה 7 בליל 10 ביוני 1982.

## קישורים חיצוניים

* ראשיא 
* ראשיא באתר משרד התיירות הלבנוני 
* תמונות מראשיא 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:לבנון: ערים
קטגוריה:בקאע
קטגוריה:אל-בקאע: יישובים
חוסאם עבאס

**חוסאם עבאס** (בערבית: **حسام عباس**) הוא שף ישראלי.

## ביוגרפיה
עבאס נולד וגדל בכפר כנא. הוא הושפע ממטבחה של אמו והתחיל את דרכו הקולינרית במסעדת "טוטון" ביפו. לאחר זמן מה אביו פתח מסעדה קטנה בסמוך לאצטדיון בלומפילד שנקראה "עבאס", על שם משפחתו, ושם עבד.

בשנת 1986 פתח, יחד עם אחיו נשאת, את מסעדת "א-טאבון", בניהול אחיהם הבכור חוסני. כעשר שנים לאחר מכן פתחו את מסעדת "אלבאבור" הראשונה באום אל-פחם.

כיום הוא השף והבעלים ברשת מסעדות "אלבאבור" באום אל-פחם, יקנעם עילית וצומת מזרע.

עבאס מעריך במיוחד את נירה רוסו, שאותה הוא מחשיב לחברה ואף עמה כתב את הספר "טחינה, נענע, צנובר, כבש", ואת חני פרבר, ומתבסס במטבחו על בישול ערבי, גלילי אותנטי, תוך התמקדות בבישול בטכניקות מסורתיות ובשימוש בחומרי גלם מקומיים וטריים.

עבאס התחרה בתוכנית הטלוויזיה קרב סכינים מול השף האיטלקי אלפרדו רוסו.

## ספרו
***טחינה, נענע, צנובר, כבש: סודות וטעמים מהמטבח הערבי-ישראלי של אלבאבור** (עם נירה רוסו), הוצאת משכל 2006

## קישורים חיצוניים
*חוסאם עבאס, באתר "שפים"
* 
* 
*אתר מסעדת אלבאבור
### כתבות
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:שפים ישראלים
קטגוריה:מחברי ספרי בישול ישראלים
קטגוריה:ערבים ישראלים
קטגוריה:כפר כנא: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
גטה ירמיהו

**גטה ירמיהו** (בשמו העברי: **ירמיהו בן בנימין**; 1888–1947) כונה **גרמיה או ארמיאס** היה רב ואיש חינוך יהודי-אתיופי.

## קורות חיים
[שמאל|ממוזער|250px|משמאל לימין: פרופ' [תאמרת עמנואל, ד"ר יעקב פייטלוביץ' והרב גטה ירמיהו.]]
ירמיהו נולד בכפר פנג'ה שבדמביה לאגנניהו בשנת 1888 לערך ובגיל 17 הוא נמסר לידי יעקב פייטלוביץ' אשר הבטיח להקנות לו ידע. ב-1905 הגיעו פייטלוביץ', ירמיהו ונער נוסף, תאמרת עמנואל, לירושלים שם שהו תקופה קצרה ואז הפליגו לצרפת. בפריז שני הנערים נשלחו ללמוד בבית הספר École Normale d’Auteil ואז הועברו לבית מדרש לרבנים (Collegio Rabbinico Italiano) בפירנצה שבאיטליה תחת עינם הפקוחה של הרבנים שמואל צבי מרגליות וצבי פרץ חיות.

ב-1908 נסע גטה עם פיטלוביץ' לאתיופיה ושנה לאחר מכאן הם עזבו יחד עם צעיר נוסף, שלמה יצחק שהיה דודנו של ירמיהו ושנבחר על ידי פייטלוביץ' ללמוד מחוץ לאתיופיה. שני הנערים למדו בבית הספר של חברת עזרה בירושלים ומורם היה אברהם צבי גולדשמידט (Herr Goldschmidt). ב-1913 הגיע פייטלוביץ' לירושלים ולקח עמו את ירמיהו לאתיופיה כדי שזה ישמש כמורה בבית הספר היהודי שהוקם בדמביה.

עד לפטירתו ב-1947 עסק בחינוך נערים יהודים והיה למורה נודד בכפרי ביתא ישראל. אחד מהנערים היה יונה בוגלה, לו העניק את שמו היהודי-ישראלי "יונה".

גטה נישא והביא לעולם יחד עם אשתו סמיין תשעה ילדים. חמישה מילדיו עלו לישראל בשנת 1955, במסגרת מבצע על כנפי נשרים מאריתריאה. ובת אחת עלתה ב-1991 במבצע שלמה ומתגוררת בכפר סבא.

נינו הוא הסופר הישראלי שי עמית.

## לקריאה נוספת
*מנחם ולדמן, **מעבר לנהרי כוש - יהודי אתיופיה והעם היהודי**, משרד הביטחון, תשמ"ט, עמ' 211-212

*Simon D. Messing, **The story of the Falashas, "Black Jews" of Ethiopia**, Balshon, 1982, p. 63-64
*Carlo Guandalini, "Gete Yirmiahu and Beta Israel’s regeneration: a difficult path" in Tudor Parfitt & Emanuela Trevisan Semi (Editors), **Jews of Ethiopia: The Birth of an Elite**, Routledge, 2005, , p. 112-121
*Emanuela Trevisan Semi, **Jacques Faitlovitch and the Jews of Ethiopia**, Vallentine Mitchell, 2007, 


## קישורים חיצוניים
* 

קטגוריה:אנשי חינוך יהודים אתיופים
קטגוריה:רבנים אתיופים
קטגוריה:תלמידי פייטלוביץ'
קטגוריה:יהודים אתיופים
קטגוריה:ילידי 1888
קטגוריה:נפטרים ב-1947
אמנה נגד שוחד של הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי

**אמנה נגד שוחד של הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי** (באנגלית: **OECD Convention on Combating Bribery of Foreign Public Officials in International Business Transactions**) ובשמה המלא: **אמנת הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי בדבר מלחמה בשוחד של עובדי ציבור זרים בעסקאות בינלאומיות** היא אמנה של הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי, אשר נחתמה ב-17 בדצמבר 1997 ונכנסה לתוקף ב-15 בפברואר 1999, ומיועדת להפחתת השחיתות במדינות מתפתחות על ידי קידום נקיטה בצעדי ענישה נגד נותני שוחד במהלך ביצוע עסקאות בינלאומיות המבוצעות על ידי חברות היושבות במדינות החברות בארגון. מטרת האמנה היא לפתח אווירה הוגנת ושוויונית של עסקים בינלאומיים.

## עיקר הוראות האמנה
באמנה, המדינות החותמות נדרשות ליזום חקיקה הקובעת כי הצעת שוחד, הבטחתו, או מתן שוחד לעובד ציבור זר היא עבירה פלילית. חומרת העבירה צריכה להיות זהה לחומרת עבירת מתן שוחד לעובד ציבור במדינה החותמת. על פי הגדרת האמנה "עובד ציבור" הוא כל אדם המחזיק משרה ברשויות השלטון (המחוקקת, המבצעת או השופטת) של מדינה זרה, בין אם נבחר למשרתו או שמונה לה וכן כל אדם המבצע תפקיד ציבורי של מדינה זרה, כולל רשות ציבורית או יוזמה ציבורית וכן כל מחזיק משרה או סוכן של ארגון ציבורי בינלאומי. האמנה מטילה על המדינות החתומות אף את החובה לבחון את יעילות מערכת החוקים שלהן, אם החוק הנוכחי אינו מאפשר לשפוט אזרחים על מעשים שביצעו מחוץ לגבולות המדינה. בחקירת חשד למתן שוחד לעובדי ציבור זרים, על המדינה החותמת להתעלם מאינטרסים כלכליים של המדינה ומהשפעת החקירה על יחסי החוץ של המדינה. המדינות החותמות מתחייבות לשתף פעולה ביניהן בהעברת מידע ובסיוע משפטי בנושאי האמנה. המדינות החותמות מתחייבות להפוך את עבירת שוחד של עובד ציבור זר לעבירה המתאימה להסגרה.

## פיקוח ואכיפה של הארגון
לארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי אין מנגנון אכיפה לאמנה, אולם הוא מפקח על ישומה במדינות החברות. המדינות החברות הן שאחראיות ליישום החקיקה והתקנות המתאימות לאמנה ולאכיפת תקנות אלה. הפיקוח של הארגון מתבצע בשני שלבים: בשלב ראשון הארגון בוחן את יישום האמנה במדינות החברות באמצעות בחינת התאמתם של החוקים המקומיים להוראות האמנה. בשלב שני, הארגון בוחן את יעילות אכיפת החקיקה הקיימת.

## המדינות החתומות
נכון לחודש מרץ 2009, המדינות הבאות חתמו על האמנה ואשררו אותה בחקיקה מתאימה:

האמנה פתוחה להצטרפות כל מדינה החברה בארגון, או שהפכה לחברה מלאה בקבוצת העבודה של הארגון על שוחד בעסקאות בינלאומיות. המדינות הבאות משתתפות בקבוצה במעמד של משקיפות: רוסיה, סין, פרו, אינדונזיה, מלזיה וקולומביה. לרגל הצטרפות רוסיה כחברה מלאה בקבוצת העבודה בשנת 2011, צפויה אף חתימתה על האמנה.

## האמנה בישראל
מדינת ישראל חתמה על האמנה ב-11 במרץ 2009 והיא נכנסה לתוקף ב-10 במאי 2009. כדי להתאים את מערכת החקיקה בישראל לדרישות האמנה, תיקנה הכנסת ביום 14 ביולי 2008 את חוק העונשין והוסף לחוק סעיף 291א הקובע בין השאר:

לאחר תיקון החוק, הנותן שוחד לעובד ציבור זר דינו זהה לנותן שוחד לעובד ציבור בישראל (סעיף 291). משרד המשפטים אף הפיץ בישראל מידע להסברת השינוי בחוק ולחשיבותו

## ראו גם
* אמנת האו"ם נגד שחיתות
* האמנה נגד שחיתות
* היום הבינלאומי למאבק בשחיתות

## קישורים חיצוניים
* OECD Convention on Combating Bribery of Foreign Public Officials in International Business Transactions, נוסח מלא של האמנה 

## הערות שוליים

קטגוריה:אמנות והסכמים במאה ה-20
קטגוריה:מאבק בשחיתות
קטגוריה:ישראל: אמנות והסכמים
קטגוריה:שוחד
יסעור כחול

**יסעור כחול** (שם מדעי: *Halobaena caerulea*) הוא מין יחיד בסוגו של עוף ימי השייך למשפחת היסעוריים הנפוץ בדרום אפריקה, אוסטרליה וחלקים מדרום אמריקה. היסעורים הכחולים מקננים על איי אנטארקטיקה כגון איי קורזה, איי קרגלן, האי מקווארי, איי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים ואי הנסיך אדוארד.

## אטימולוגיה
Petrel, שמשמעותה בעברית יסעור, היא נגזרת של שליח הברית החדשה, פטרוס הידוע בסיפור ההליכה שלו על פני המים. דבר המזכיר את הרגל היסעורים, הנראים רצים על המים כדי להמריא.

## תיאור
ראשו לבן ברובו עם כמה כתמים כהים. נוצותיו לבנות בחלקו התחתון, וכחולות-אפורות בחלקו העליון. ראשו, צווארו וכתפיו כהים יותר בהשוואה לשאר גופו. רגליו וקרומי השחייה שלו כחולים. כמו כן, זנבו לבן ומקורו קטן. אורכו 26-32 ס"מ, אורך הכנף 19.8-23.3 ס"מ ואורך מוטות הכנף 62-71 ס"מ. משקלו של יסעור כחול משתנה, בין 152-251 גרם. הזכרים נוטים להיות גדולים וכבדים יותר מהנקבות.
היסעורים חולקים יחד תכונות מסוימות, הם מייצרים שמן קיבה המורכב משעוות אסטר וטריגליצריד המאוחסן בקיבת הבלוטות שלהם. דבר זה עוזר להם כנגד טורפים וגם מייצר מזון עשיר באנרגיה המסייע לאפרוחים ועבור העופות הבוגרים בזמן טיסות ארוכות. יש להם בלוטת מלח מעל הנחיריים המסייע להתפיל את גופם, עקב כמות גבוהה של מים באוקיינוס שהם סופגים. הבלוטה מפרישה תמיסת מלח מאפם.

שמאל|ממוזער|240px|ביצת יסעור כחול.

## תזונה
הם ניזונים בעיקר מקריל, וגם סרטנים אחרים, דגים ודיונונים, מדי פעם גם חרקים. הם יכולים לצלול עד שישה מטרים מתחת למים.

## רבייה
יסעור כחול כמו יסעורים אחרים, שוהה במושבות גדולות. עונת הרבייה חלה בתקופה בין ספטמבר לפברואר, ההטלה חלה בחודש אוקטובר. הקן שלהם הוא מחילה, באורך 15-35 ס"מ והם מטילים ביצה אחת. שני ההורים דוגרים על הביצה במשך 50 יום והגוזל בוקע לאחר 55 ימים. החמסניים היא הסכנה הגדולה ביותר לביצים ולגוזלים שלהם.

## קישורים חיצוניים

* יסעור כחול, באתר BirdLife International
* יסעור כחול, באתר Zipcodezoo
* יסעור כחול, באתר IBC
* יסעור כחול, באתר kiwifoto

## הערות שוליים

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1789
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן פרידריך גמלין
קטגוריה:יסעוריים
קטגוריה:עופות יחידים בסוגם
קטגוריה:אנטארקטיקה: עופות
קטגוריה:עופות האוקיינוס הדרומי
וסטרלו (כדורגל)

**מועדון כדורגל וסטרלו** (בפלמית: **Voetbal Club Westerlo**) הוא מועדון כדורגל בלגי, המשחק בליגת העל הבלגית.

## היסטוריה

המועדון נוסד ב-5 בספטמבר 1933 בעיר וסטרלו ונרשם בהתאחדות הכדורגל הבלגית המלכותית ב-1 באוקטובר 1935. החל מעונת 1997/8 עד 2011/2012 שיחקה הקבוצה בליגת העל הבלגית, עד שירדה לליגת המשנה. התואר המכובד היחידי בו זכתה הקבוצה הוא הגביע הבלגי בעונת 2000/1. בעונת 2010/2011 הקבוצה הגיעה לגמר הגביע הבלגי.
בעונת 2001/2002 הקבוצה שיחקה בפעם היחידה בגביע אופ"א. הקבוצה הפסידה בסיבוב הראשון לקבוצת הרטה ברלין מגרמניה והודחה מהטורניר. בעונת 2011/2012 הקבוצה שיחקה בפעם היחידה בליגה האירופית. בסיבוב המוקדמות השני הקבוצה ניצחה את קבוצת טורון פאלוסאורה מפינלנד. בסיבוב המוקדמות השלישי הקבוצה הפסידה לקבוצת יאנג בויז ברן משווייץ והודחה מהטורניר.

## סגל הקבוצה
; נכון ל-27 בספטמבר 2025

 (בהשאלה משטוטגרט ב')
 (בהשאלה מניוקאסל יונייטד)

 

 

 

## שחקנים מפורסמים
*  טוני ברונגו (היחיד מווסטרלו ששיחק בנבחרת בלגיה בכדורגל)
*  פאולו הנריקה

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל בלגיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1933
ג'ימי לויד

**ג'ימי לויד** (באנגלית: **Jimmy Lloyd**; 29 בנובמבר 1925 – 18 במאי 2024) היה זמר ג'אז יליד טרינידד וטובגו שחי והופיע בישראל מאז שנת 1963.

## ביוגרפיה
ג'ימי לויד נולד באי טרינידד שבאיים הקריביים. הוא הגיע לישראל באפריל 1963 לסדרת הופעות במועדון הלילה "צברה" ברחוב הירקון בתל אביב-יפו, שהיה פופולרי באותה עת. לויד הגיע לישראל מלונדון, שם היה כבר אמן בידור ידוע, לצד הארי בלפונטה, אחד מאלו שפרסמו את שירי הקליפסו במערב. שירו הידוע ביותר היה "הציפור הצהובה".

בואו של ג'ימי לויד לישראל היה על פי הזמנת בעל המועדון, קובה זילברינג, להופעה של ששה שבועות, אך לויד נשאר בישראל כדי להופיע לצדו של אמן החצוצרה אדי קלברט  שהגיע לסיבוב הופעות בארץ ומאז נשאר בארץ לתקופה ארוכה, למעט ביקורים מפעם לפעם בחו"ל להופעות, להקלטות, להופעות מטעם המגבית ולביקורי קרובים. בשנות ה-60 הפך לאמן ידוע ומקובל בישראל והופיע במועדוני לילה, במחנות צה"ל ובאירועים שונים. דמותו הססגונית ושער ראשו האדום היו גורם משיכה לקהל. עם בואו לארץ שכר חדר בבית משפחה ישראלית וממנה למד יידיש ובמשך הזמן הוסיף לרפרטואר שלו, שכלל שירי ג'אז, קליפסו ושירי עם באנגלית, גם שירים בעברית וביידיש. את הופעותיו הוא ליווה בהומור ובחידודי לשון בעגה הישראלית, המעידים על יחסו הרגשי לישראל ולעמה. בהופעותיו הוא חזר על ההכרזה הבאה: "בטרינידד יש נפט, יש בננות ויש גם... ציוני אחד - אני!" בשנות ה-60 ובראשית שנות ה-70, כאשר המילה "כושי" טרם חרגה מכללי התקינות הפוליטית, הכריז ג'ימי לויד, בריאיון לעיתון "מעריב" מ-8 בדצמבר 1970, שנשא את הכותרת "לא נולדתי בכוש ואינני כושי":
:

ב-1977 ביצע את השיר "כי בשמחה תצאון" במסגרת פסטיבל הזמר החסידי.

במרוצת השנים עזב ג'ימי לויד את ישראל והופיע במועדונים בארצות הברית. בשנת 1986, כאשר הופיע במועדון בברוקלין, שמע אותן הרב יוסף בא-גד ראש ישיבת נחלים, כשלויד שר ביידיש את השיר "א יידישע מאמע" והתרשם מאוד, וכעבור שנתיים הזמין את לויד להופיע בערב מיוחד לכבוד 35 שנה לישיבת נחלים. לויד אמור היה לחזור לניו יורק כעבור יומיים, אלא שאחרי ההופעה קיבל הצעה להופיע במלון הילטון בירושלים. מאז נשאר רוב הזמן בארץ והחל להופיע בפסטיבל הכליזמרים בצפת. בריאיון לאתר Nrg מעריב מ-19 באוגוסט 2008 אמר: "אין לי משפחה בארץ, אבל ישראל היא המשפחה שלי, וזה גם מה שמביא אותי לפסטיבל הכליזמרים בצפת. אני מאמין שהיהודים הם העם היחיד ביקום שיש לו קשר עם אלוהים". כאשר שאלו אותו לתאריך הולדתו הוא נהג להשיב כי הוא רואה את מועד הגיעו לראשונה לישראל כמועד הולדתו.

החל משנת 2008 הופיע ג'ימי לויד בהופעות משותפות עם נגן הקלרינט חנן בר סלע, מנהל פסטיבל הכליזמרים. חנן בר סלע ביצע שירים יהודיים ממזרח אירופה וגימי לויד שר שירי נשמה באנגלית ושירי עם בעברית ויידיש.

בשנים האחרונות לחייו מצבו הבריאותי של לויד הידרדר. בשנת 2021 הוא עבר אירוע לב ונזקק להשתלת קוצב. לאחר שיקום ארוך הוא נזקק לטיפול רפואי תרופתי וסיעודי. מכיוון שעל פי רשות האוכלוסין וההגירה לויד אינו "אזרח ישראלי", הוא נעזר בתרומות ובעזרה מקרובים וחברים שהשיגו לו את התרופות הקריטיות עבור הטיפול. לצד המאבק הבריאותי לויד נאבק גם לקבל אזרחות ישראלית, אך הוא לא זכה לקבל זאת. ב-18 במאי 2024 נפטר לויד, כשהוא בן 98.

## קישורים חיצוניים

* 
*עטיפת אחד מאלבומיו, That's Why I Dream, באתר Priceninja
*
*
*

## הערות שוליים

קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:זמרים טרינידדים
קטגוריה:זמרי ג'אז ישראלים
קטגוריה:משתתפי פסטיבל הזמר החסידי
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1925
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2024
לחם לבן

שמאל|ממוזער|200px|לחם לבן
שמאל|ממוזער|220px|לחם לבן הוא בדרך-כלל הלחם הנבחר לאכילת ריבה וממרחים מתוקים אחרים
**לחם לבן** הוא לחם שנאפה מקמח חיטה, ממנו הוסרו הסובין והנבט בתהליך הטחינה (קמח לבן), והוספו שמרים לשם התפחה של הלחם. הסרת הסובין, המכילים שמן, מאפשרת ללחם חיי מדף ארוכים יותר. הקמח המשמש לאפיית הלחם עובר גם הלבנה, באמצעות אשלגן ברומטי או כלור דו-חמצני, לשם הסרת שאריות צבע צהוב. 

במהלך תהליך הטחינה והניפוי של הקמח, נפגעים חומרי תזונה חשובים אחרים בלחם, כגון סיבים תזונתיים, ברזל, ויטמינים מקבוצת B ועוד. הדבר התגלה על ידי חוקרים במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20. ב-1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, עלו חסכים תזונתיים משמעותיים בקרב חיילי צבא ארצות הברית והאוכלוסייה האזרחית, ובעקבות זאת החלה ממשלת ארצות הברית להעשיר את הלחם הלבן בחומרים שנפגעים בטחינה, כגון תיאמין (ויטמין B<sub>1</sub>), ניאצין (ויטמין B<sub>3</sub>), ריבופלבין (ויטמין B<sub>2</sub>), וברזל. ממשלת בריטניה הוסיפה ללחם מ-1942 גם סידן פחמתי. תוספות אלו הביאו לחיסול כמעט מוחלט של מחלות הנגרמות מחסך של תיאמין וניאצין, בריברי ופלגרה. לחם לבן ממשיך להוות מקור מרכזי לוויטמינים אלו עבור האוכלוסייה, עד היום, במדינות רבות בעולם. חלקן מעשירות את הלחם גם בחומצה פולית.

לאור המחקרים שמצאו כי קמח מלא בריא יותר לצריכה על פני קמח לבן, ירדה לאורך העשורים האחרונים צריכת הלחם הלבן, בהשוואה למוצרים כגון לחם שחור ולחם שיפון, אם כי היא עדיין גבוהה יותר. לחמים מחיטה מלאה לרוב יקרים יותר מלחם לבן, וצריכתם אופיינית יותר למעמדות גבוהים באוכלוסייה, אך בעקבות התודעה הגוברת לערכים בריאותיים עולה צריכת הלחם מקמח מלא בכל שכבות האוכלוסייה.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
לבן
תדסה יעקב

**תדסה יעקב** (געז: ታደሰ የዕቆብ ; 1913–2005) היה פוליטיקאי אתיופי ממוצא יהודי.

## קורות חיים
יעקב נולד בכפר סמנו שבסקלט אשר בדמביה בשנת 1913 כבנו של נגוסה ג'מבר מאשתו ישיהרג' גברה מריאם, אחותו של פרופ' תאמרת עמנואל. ב-1925 החל ללמוד בבית הספר העברי באדיס אבבה תחת חסותו של יעקב פיטלוביץ' וב-1930 נשלח ללמוד בבית הספר היהודי L'Ecole Moise de Cattani Pacha de la Communaute Israelite du Caire שבקהיר. שם סיים לימודיו בהצטיינות. לאחר מכן עבר ללמוד בבית הספר מקומי אחר, Lycée Français du Caire שם למד עד 1937. עקב פלישת האיטלקים לאתיופיה, עזב את מצרים והצטרף ל-"כוח גדעון" – יחידת עילית שהקים אורד וינגייט, במטרה לסייע לפטריוטים האתיופיים להילחם בכיבוש האיטלקי. ב-1940 עבד במזכירות של השרות החשאי של הצבא הבריטי שהוצב בח'רטום שבסודאן ובאוקטובר אותה השנה מונה לראש יחידת התעמולה בחזית גוג'ם. ב-1941 הצבא האתיופי הצליח להביס את האיטלקים, ויעקב חזר לאדיס אבבה, עם מצעד הניצחון של הצבא האתיופי.

משנת 1941 ועד 1944 כיהן כמנכ"ל משרד האוצר האתיופי, בשנת 1952 מונה למנכ"ל המכרות במשרד האוצר, ב-1956 היה לעוזר שר החשמל והאנרגיה, ב-1958 מונה לסגן שר האוצר וב-1960 כסגן שר החקלאות. לטענת שליח הסוכנות היהודית משה בר-יודא, בשנת 1958 העביר לו יעקב הצעה לפדות את יהודי אתיופיה במחיר של 50 דולר אמריקאי לנפש. בר-יודא העביר את ההצעה לירושלים, אך לא ניתן לה מענה. בדצמבר 1961 מונה לשר המדינה וב-1966 מונה לנציב העליון לשירותים אזרחיים. בין השנים 1964 לשנת 1974 כיהן כנשיא המועצה המייעצת לבנק המסחרי של אתיופיה. בתקופת שירותו בממשלה, פעל יעקב רבות למען קהילת יהודי אתיופיה, סייע בהקמת בית ספר יהודי בווזבה והקמת מרפאות בכפרי הקהילה היהודית. מבית הספר היהודי שסייע יעקב בהקמתו, נשלחו צעירים רבים ללימודים בפנימיית כפר בתיה בישראל בשנות ה-50, ולאחר מכן חזרו לאתיופיה ושימשו כמורים בכפרי היהודים.

בתחילת שנות ה-70 בתקופת כהונתו כשר החקלאות הוא נפגש עם שר הביטחון הישראלי משה דיין. ב-1974 נכלא על ידי משטר הדרג. נעצר והוחזק במאסר למשך 12 שנים. הוא שוחרר ב-1986. בסוף שנות ה-80 עלתה אשתו, יזבעלם טסמה, לישראל.

יעקב פעל גם למען קהילת ביתא ישראל וכיהן בשנות ה-50 כגזבר של הוועד למען הפלאשים. יעקב בחר שלא לעלות לישראל והעדיף להישאר באתיופיה, בה נפטר ב-13 בינואר שנת 2005.

בין התארים שלהם זכה כוכב הניצחון האתיופי, קצין גדול במסדר מנליק השני, קורדון גדול במסדר הכוכב האתיופי, עיטור מהממשלה הבריטית על השתתפותו במערכה במזרח אפריקה ואות לגיון הכבוד מהממשלה הצרפתית.

בנו, פטגו (זכאי) תדסה, היה אחד מנערי ביתא ישראל שנשלחו לכפר בתיה. בן אחר, זכאי טדסה, עלה לישראל ולמד באוניברסיטת בר-אילן.

## לקריאה נוספת

*Shalva Weil, "Taddäsä Yaˁəqob" in Siegbert Uhlig (Editor), **Encyclopaedia Aethiopica: O-X**, Otto Harrassowitz Verlag, 2010, , p. 810
*Shalva Weil, "Beta Israel Students Who Studied Abroad 1905-1935" in Svein Ege, Harald Aspen, Birhanu Teferra & Shiferaw Bekele (Editors), **Proceedings of the 16th International Conference of Ethiopian Studies**, Norwegian University of Science and Technology, 2009, p. 209-217
*Shalva Weil, "Taddesse Yaqob of Cairo and Addis Abeba" in **International Journal of Ethiopian Studies**, Vol. 2, 2006, pp. 233–24


## קישורים חיצוניים
* 
* יעקב תדסה בבלוג אתיופיה

## הערות שוליים

קטגוריה:נפטרים ב-2005
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים אתיופים
קטגוריה:תלמידי פייטלוביץ'
חנה שאולוב

**חנה שאולוב** (נולדה בשנת 1946) היא מחברת ספרי בישול ישראלית.

## ביוגרפיה
שאולוב נולדה ברחובות ובשנת 1974 פרסמה את ספר העוגות הראשון בישראל, "עוגות ועוגיות". הספר הפך לרב-מכר ונמכר בכ-500 אלף עותקים.

שאולוב עשתה תפנית בעיסוקיה כשהלכה ללמוד אומנות במדרשה לאמנות בבית ברל ומאוחר יותר לימדה אומנות בחטיבת "קציר" במשך 10 שנים. במהלך השנים הפכה לסוכנת נדל"ן וכיום היא בעלת חברת "נשות נדל"ן".

שאולוב היא אלמנתו של אל"ם במיל' אברהם שאולוב, אם לשלוש וסבתא לחמישה. בשנת 2007 בנותיה, מירב ומיה, הקימו בהרצליה פיתוח את הקייטרינג "האחיות שאולוב".

## ספריה
* **עוגות ועוגיות: אפיה ביתית**, הוצאת מסדה, 1974
* **מנות אחרונות וריבות תוצרת בית**, הוצאת מסדה, 1975
* **מאכלי גבינה**, הוצאת מסדה, 1978
* **תענוג לבשל**, הוצאת מודן, 1983
* **מרקים**, הוצאת מודן, 1987
* **מטבח ללא סוכר: מתכונים לדיאבטיים**, 1988
* **זלילות קטנות: בין שיעורים לבחינות** (עם סמדר שיר), הוצאת מודן, 1988
* **מבשלים כמו גדולים**, הוצאת מודן, 1990
* **עוגות ועוגיות :כשר**, הוצאת מודן, 1994
* **עוד עוגות: עוד עוגות, עוד לחמים ועוד מתוקים**, הוצאת חנה שאולוב, 1997
* **ספר העוגות שלי**, הוצאת כנרת זמורה ביתן, 2002
* **ספר המרקים שלי**, הוצאת כנרת זמורה ביתן, 2002
* **ספר הפשטידות שלי**, הוצאת כנרת זמורה ביתן, 2004
* **הסלטים של חנה שאולוב**, הוצאת מודן
* **עוגות ברגע עם חנה שאולוב**, הוצאת כנרת זמורה ביתן, 2006
* **עוגיות ביתיות**, הוצאת מודן
* **עוגות לכל חג**, הוצאת מודן

## קישורים חיצוניים

*
*
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

קטגוריה:מחברות ספרי בישול ישראליות
קטגוריה:מחברי ספרי בישול ישראלים
קטגוריה:בוגרות המדרשה לאמנות
קטגוריה:בוגרי המדרשה לאמנות
קטגוריה:מורות לאמנות בישראל
קטגוריה:מורים לאמנות בישראל
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1946
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
המפלגה הסוציאל-דמוקרטית (הממלכה המאוחדת)

**המפלגה הסוציאל-דמוקרטית** (באנגלית: **Social Democratic Party**) הייתה מפלגה מרכז-שמאלית בריטית שפעלה בשנים 1981–1988.

## היסטוריה
המפלגה הוקמה ב-1981 על ידי רוי ג'נקינס, דייוויד אואן, ביל רוג'רס ושירלי ויליאמס, חברי פרלמנט מטעם מפלגת הלייבור, בעקבות התחזקות האגף השמאלי במפלגת הלייבור בראשות מייקל פוט ופניה אידאולוגית לשמאל והכנסת דרישות כמו פרישה מן הקהילה האירופית והלאמה של תעשיות.

המפלגה החדשה זכתה לתמיכה רבה עד שנראה ריאלי שהיא תוכל להחליף את הלייבור כאחת משתי המפלגות הגדולות במדינה. בבחירות 1983 היא הקימה רשימה משותפת עם המפלגה הליברלית. הרשימה החדשה אמנם זכתה ביותר קולות מהלייבור אולם כתוצאה משיטת הבחירות האזורית שנהוגה בבריטניה המפלגה זכתה בפחות מושבים ממפלגת הלייבור; מנהיג הלייבור מייקל פוט האשים את הפלגנות של הרשימה החדשה בניצחון המפלגה השמרנית.

גם בבחירות ב-1987 המפלגה רצה ברשימה משותפת עם הליברלים. כעבור שנה שתי המפלגות התאחדו והקימו את המפלגה הליברל-דמוקרטית.

## קישורים חיצוניים

* 

סוציאל-דמוקרטית
בריטניה
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-1981
פיטרבורו יונייטד

**מועדון הכדורגל פיטרבורו יונייטד** (אנגלית: ** Peterborough United F.C**), הוא מועדון כדורגל אנגלי מהעיר פיטרבורו, המשחק בפוטבול ליג הראשונה. המועדון עורך את משחקי הבית שלו באצטדיון לונדון רואד, אשר מסוגל להכיל כ-15,000 צופים. המועדון נוסד בשנת 1934 ומיקום השיא שלו היה המקום ה-10 בליגת המשנה.

בעונת 2009/2010 סיימה הקבוצה במקום ה-24 בליגה השנייה וירדה לליגה השלישית, שם סיימה את העונה במקום הרביעי בליגה וניצחה בפלייאוף עלייה חזרה לליגה השנייה. בסוף עונת 2012/2013 הקבוצה ירדה מהליגה השנייה לליגה השלישית באנגליה. בעונת 2013/2014 זכתה בהישגה הגדול ביותר – פרס הפוטבול ליג. בסיום עונת 2020/2021 עלתה הקבוצה לצ'מפיונשיפ אך עונה לאחר מכן ירדה בחזרה לליגת הפוטבול ליג הראשונה.

## קישורים חיצוניים

* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל אנגליות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1934
צ'ג'ו

**צ'ג'ו** (בקוריאנית ובצ'ג'ו: **제주도**; נקרא בעבר **קֶלְפָּאר**, מצרפתית: **Quelpart**) הוא אי געשי בדרום קוריאה הדרומית, בפרובינציית צ'ג'ו דו. האי מרוחק כ-100 ק"מ מן החוף הדרומי של המדינה. שטחו 1,845 קמ"ר, והוא האי הגדול במדינה.

לפני מלחמת קוריאה אירעה באי התקוממות , שנמשכה גם במהלך המלחמה וגבתה את חייהם של עשרות אלפי בני אדם, והפכה לטראומה לאומית בקוריאה הדרומית.

האי צ'ג'ו נוצר מגעשיות שמקורה בהר הגעש האלאסאן – הר הגעש הגבוה ביותר בקוריאה הדרומית, גובהו 1,950 מ'. האי שבמרכזו שוכן הפארק הלאומי האלאסאן (קרי: "הפארק הלאומי של הר האלא") הוכר על ידי אונסק"ו כשמורה ביוספרית בשנת 2002. נופו הגעשי של האי וצינורות הלבה שבו הוכרזו בשנת 2007 כאתר מורשת עולמית.

בשנת 2011 זכה האי להיכלל ברשימת שבעת פלאי עולם הטבע במסגרת תחרות שהחלה בשנת 2007.

נתיב התעופה העמוס בעולם (נכון ל-2012) הוא בין האי צ'ג'ו לסיאול, ועוברים בו מעל 10 מיליון אנשים מדי שנה. 

## היסטוריה
עד שנת 938 היה האי ממלכה עצמאית בשם תמנא. בשנת 938 הפך למדינה וסאלית של קוריאה תחת שושלת גוריו. המלח ההולנדי הנדריק האמל, האדם המערבי הראשון שידוע שביקר בקוריאה, הגיע לאי בשנת 1653 והביא אותו למערב בשם קלפאר. ב-1910 האי נכבש יחד עם כל קוריאה ע"י האימפריה היפנית. 

ב-1948 החלה התקוממות של מפלגת הפועלים של דרום קוריאה באי, שדוכא באכזריות ע"י קוריאה הדרומית בסיוע ארה"ב. במרד נהרגו כ-30,000 איש ועוד כ-40,000 נמלטו ליפן. רק בשנת 2003, הוועדה הלאומית לחקירת האמת על תקרית ג'ג'ו ב-3 באפריל תיארה את האירוע כרצח עם. ב-1946 האי קיבל מעמד של מחוז, ובשנת 2006 הוקם מחוז ג'ג'ו בעל שלטון עצמי מיוחד.

## ראו גם
250px|ממוזער
*האי הגעשי צ'ג'ו וצינורות הלבה
*האניו

## קישורים חיצוניים

* 
* 
* 
* 
* 

## הערות שוליים

*
7
קטגוריה:איים באוקיינוס השקט
קטגוריה:קוריאה הדרומית: גאוגרפיה
קטגוריה:קוריאה הדרומית: שמורות ביוספריות
וקנין

**וקנין** (לפעמים נכתב גם כ**ועקנין**, **ואקנין**, **ועקנין** או **וואקנין**) הוא שם משפחה שנוצר מהגיה ברברית לשם הפרטי יעקב.

שמות המשפחה בקבוצה זאת נגזרו מהשם הפרטי "עקנין", שהוא שם חיבה בֶּרְבֵּרִי של השם המקראי "יעקוב". פירוש התחילית הבֶּרְבֵּרִית "-וא" הוא "בנו של".

ועקנין מתועד כשם יהודי במרוקו החל מהמאה ה-12. ואקנין מתועד כשם משפחה יהודי במאה ה-18 במרוקו, כשהרבנים דוד ויעקב ועקנין חיו במרוקו במאה זאת.

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה ביהדות צפון אפריקה
קטגוריה:שמות משפחה המבוססים על השם יעקב
רבקה יצקר שץ

**רבקה יצקר שץ** (1893–1981), הייתה חלוצה מתקופת העלייה השנייה, אשתו של הסופר צבי שץ.

רבקה יצקר נולדה ב-1893 באננייב, האימפריה הרוסית (כיום אוקראינה). בילדותה למדה עברית בבית ספר יהודי שהקימה אמה בת-שבע בו יעל גורדון שימשה כמורה לעברית. את לימודיה בגימנסיה מימנה בעזרת מתן שיעורים פרטיים. ב-1912 עלתה לארץ ישראל, יחד עם משפחתה.

בארץ-ישראל הייתה פועלת חקלאית נודדת, יחד עם אחיותיה שרה ורחל. ב-1913 הגיעו לעבוד בחוות מגדל, שם פעלה באותו זמן "הקומונה במגדל". לאחר התפרקות הקומונה עברה, יחד עם צבי שץ עם יהודית וזלמן ליפשיץ ועם דוד צירקין אל מושבת בצלאל בבן שמן. שם החלו צבי ורבקה להתקרב. ב-1915 עלתה הקבוצה לגליל, שם עסקו בעבודות שיזם "המשרד הארץ-ישראלי" להכשרת קרקע לחקלאות ב"מסלוליה" (אחוזת פוריה), שבמדרונות רמת פוריה. לאחר זמן קצר הופסקו העבודות וחברי הקבוצה התפזרו.

רבקה ושץ התגוררו בצריף על חוף הכנרת. ב-31 בדצמבר 1915 נולדה הבת רִנָּה וֶרְטְנְבֶּרְגֶּר. בזמן ההריון חלתה בדיזינטריה ומפחד שתפיל את הולד בגלל תזונה לקויה, ביקשה וקיבלה במשך כחודש וחצי כוס חלב, ביצה ואורז בקבוצת כנרת. 

בתקופת מלחמת העולם הראשונה גויס צבי לעבודות כפייה של צבא האימפריה העות'מאנית (סוכרה) בצמח, שם עסק בהטענת עצים לקרונות הרכבת. רבקה הצטרפה עליו, כשהיא מביאה גם את התינוקת, בכדי לדאוג לבריאותו. לאחר שחרורו עברה המשפחה לבאר יעקב. עם כיבוש הצבא הבריטי חלק מארץ ישראל, נותקו בני הזוז, כשרבקה ובתה שהו בגן שמואל. 

בראשית מאי 1921 הגיעה עם בעלה ובתה לביקור אצל הוריה, שהתגוררו ב"בית יצקר" שבקרבת אבו כביר. בבוקר ה-1 במאי שהו השלושה ביפו, ועם היוודע דבר הפרעות שהחלו, חזר צבי אל הבית בניסיון לחלץ את יושביו. בסופו של דבר נרצח צבי יחד עם אביה יהודה יצקר, אחיה אברהם יצקר, צבי גוגיג והסופרים יוסף חיים ברנר ויוסף לואידור. 

לאחר רצח יוסף חיים ברנר וחבריו הצטרפה להקמת יבוץ עין חרוד. שם עסקה בחקלאות ובמלאכות נוספות. בין השנים 1929-1923 גידלה את גליליה אברמסון, ביתה של נחמה אברמסון אברונין, ידידתה מעין חרוד שמתה בנסיבות טרגיות.

## הערות שוליים

קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:עין חרוד איחוד: אישים
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1893
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1981
פסגור

**פסגור** (הלחם בסיסים של **פס** ו**סְגוֹר**; באנגלית: **Lock Zipper Bag**) היא שקית בעלת פס סגירה לשימוש רב־פעמי. בדרך כלל מעל פס־הסגירה מסומן פס בצבע אדום, שנועד להדגיש שזהו פסגור.

## שימושים
בפסגור נעשה שימוש רב בתעשייה לרוב באריזות עבור מוצרים אלקטרוניים כאמצעי לאחסון רכיבים.

שימוש נפוץ נוסף בפסגור הוא לאריזת מזון ושימורו.

## גלריה

Zip-Lock-Bag-Zipper-1.jpg|פסגורים
Zip-Lock-Bag-Zipper-2.jpg|פסגורים המכילים רכיבי חומרה שבדרך כלל מקבלים בחבילה של מוצר חשמלי
Zip-Lock-Bag-Zipper-3.jpg|פסגורים תעשייתיים


## ראו גם
* שומרן
* שקית

## קישורים חיצוניים

קטגוריה:שקיות
קטגוריה:אחסון מזון
פני חימר

**פני חימר** (באנגלית: **Clayface**) הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיעה בחוברות הקומיקס באטמן ביקום DC קומיקס. פני חימר המקורי (קרלו) הופיע לראשונה בחוברת *[[קומיקס בלשים|Detective Comics #40]]* מיוני 1940 ונוצרה על ידי בוב קיין.

פני חימר המקורי הוא האלטר אגו של בזיל קרלו, שחקן סרטי בי מובי שהחל בחיי פשע בהשתמשו בזהות אותה גילם בסרטי האימה בהם שיחק. עד כה השתמשו בזהות זו שבע דמויות מלבדו - מאט הייגן, פרסטון פיין, סונדרה פולר, קסיוס "קליי" פיין, פיטר מאלי, טוד ראסל וג'וני ויליאמס. לרובם גוף עשוי חרסית ויכולות שינוי צורה.

בסדרה באטמן: איש העטלף, פני חימר הוא האלטר אגו של מאט הייגן. הייגן היה שחקן סרטי קולנוע עד אשר נפגע בתאונה שהשחיתה את פניו. תעשיין מושחת בשם רונלד דאגט מציע לו משחה מיוחדת שמאפשרת לו לעצב את פניו, וכך לשקם את הקריירה שלו. בתמורה למשחה, שהיא בעלת השפעות ממכרות, על הייגן להתחזות לאנשים שונים (על ידי שימוש במשחה ועיצוב פניו) ולבצע מעשי פשע עבור דאגט. באחת הפעמים הייגן מתחזה לברוס ויין ומפליל אותו. בסופו של דבר, כאשר הייגן לא יכול לשלם יותר לדאגט ולבצע פשעים עבורו, דאגט שולח בריונים ששופכים עליו מנת יתר מהמשחה - דבר ההופך אותו ל"פני חימר" - מפלצת גדולה העשויה מחימר היכולה לשנות את מראהה וצורתה בכוח הרצון.

בסדרה הבאטמן יש שני אנשים שעוטים את הזהות של פני חימר: איתן בנט ובזיל קרלו. בנט היה שוטר בגות'אם שעבד עם שוטרת בשם "איילין יאן" וחברו הטוב של ברוס ווין. על פי הסדרה הוא הפך להיות פני חימר בעקבות כך שנחשף לחומר של הג'וקר שגרם להמסת ליבו ולהפיכת עורו לגוש חימר מהלך. 

דמותו של פני חימר מדורגת במקום ה-73 ברשימת מאה נבלי-העל הגדולים של כל הזמנים, לפי אתר IGN. את דמותו בסדרות האנימציה השונות של באטמן מדבב השחקן רון פרלמן. בדצמבר 2024 אולפני DC החלו לעבוד על פיתוח סרט קולנוע על דמותו, בבימויו של מייק פלנגן.

## ראו גם
* סאנדמן - דמות קומיקס של חברת מארוול קומיקס המתחרה.

## קישורים חיצוניים
* דף הדמות באתר הרשמי של DC קומיקס
* דף הדמות בפרויקט פאנדום של DC קומיקס

## הערות שוליים

קטגוריה:נבלי-על ב-DC קומיקס
קטגוריה:באטמן: דמויות
הכובען המטורף (קומיקס)

**הכובען המטורף** (באנגלית: **Mad Hatter**) הוא דמות בדיונית של נבל-על, המופיעה בחוברות הקומיקס באטמן ביקום DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת *Batman #49* מאוקטובר-נובמבר 1948 ונוצרה על ידי הכותב ביל פינגר והמאייר בוב קיין. דמותו מבוססת על הכובען המטורף מהרפתקאות אליס בארץ הפלאות פרי עטו של הסופר לואיס קרול.

הכובען המטורף הוא האלטר אגו של ג'רוויס טץ', מדען בעל מוח קרימינלי חריף הממציא מכשירים טכנולוגיים מתקדמים לשליטת מחשבות. כמו שאר נבלי באטמן, גם דמותו הפכה לאפלה יותר ויותר עם השנים. אפיונו משתנה מעת לעת מפסיכופת מרושע לשלומיאל קורא מחשבות. הוא ידוע בתלבושתו המחויטת ובכובעו הגדול הירוק, בו הוא מחביא את מכשיריו. טץ' נעשה חבר בקבוצת ששת הסודיים, ולאחר שיצא מהקבוצה חבר להוגו סטריינג', הדחליל, דו-פרצוף והפינגווין בניסיון להימלט מגות'אם סיטי לאור העובדה שאמנדה וולר ויחידת המתאבדים חוטפים נבלים ומגרשים אותם לעולם אחר. באמצע הפגישה, יחידת המתאבדים פרצו לבניין ועצרו אותם. התגלה כי הקבוצה גרשה את טץ', שחזר ליקום DC הרגיל.

במהלך אירועי "המשבר האחרון", הבלש דן טורפין פנה אל רנה מונטויה בנוגע להיעלמותם של ילדים והקשר לקבוצת "מועדון הצד האפל". הם מגלים כי דארקסייד עומד מאחורי המועדון בצורה אנושית, ומתכנן להשתמש בילדים ובמשוואת האנטי-חיים כדי לשעבד את האנושות. טורפין מגלה כי טץ' סייע לדארקסייד בנעשה באמצעות כובעי השליטה שלו, ומכה אותו באכזריות לפני שטץ' הודה כי הילדים נלקחו לבלודהייבן. מאוחר יותר, מתגלה כי קסדות הפראדמונים של דארקסייד נוצרו משילוב של טכנולוגיה מאפוקוליפס והטכנולוגיה של טץ'. לאחר עימות נוסף עם ששת הסודיים, טץ' חובר אל הפינגווין על מנת להרוג את המסיכה השחורה. הם מצליחים לשלוט על באטמן, שמתאושש לפני שהרג את המסיכה השחורה. טץ' נכלא בארקהם אסיילום, ושכר את דת'סטרוק והטיטאנים שיוציאו אותו מהכלא.

דמותו של הכובען המטורף זכתה למגוון עיבודים נוספים לקומיקס. רודי מקדואל דיבב את דמותו בסדרות האנימציה "באטמן: איש העטלף", "ההרפתקאות החדשות של באטמן" ו"סופרמן: סדרת האנימציה". רובין אטקין דאונס דיבב את הדמות בסרט האנימציה "באטמן: דם רע", ופיטר מקניקול דיבב את קולו בסדרת משחקי "באטמן: ארקהם". דייוויד וויין גילם את הדמות בסדרת הטלוויזיה משנות ה-60. ובנדיקט סמואל גילם את הדמות בסדרת הטלוויזיה "גות'האם".

## קישורים חיצוניים
* דף הדמות בפרויקט פאנדום של DC קומיקס

קטגוריה:נבלי-על ב-DC קומיקס
קטגוריה:באטמן: דמויות
קטגוריה:מדענים מטורפים בדיוניים
הברדס האדום

**הברדס האדום** (באנגלית: **Red Hood**) הוא דמות בדיונית של אנטי גיבור המופיעה בחוברות הקומיקס באטמן ביקום DC קומיקס. דמותו של הג'וקר כברדס האדום הופיעה לראשונה בחוברת *[[קומיקס בלשים|Detective Comics #168]]* מפברואר 1951 ונוצרה על ידי הכותב ביל פינגר והמאייר בוב קיין. דמותו של ג'ייסון טוד הופיעה לראשונה בחוברת *Batman #357* ממרץ 1983 ונוצרה על ידי הכותב ג'רי קונוויי והמאייר ג'ין קולן, ודמותו כברדס האדום הופיעה לראשונה בחוברת *Batman #635* מפברואר 2005, בכתיבתו של ג'ו ויניק ובאיורו של דאג מאנק.

הברדס האדום הוא אלטר-אגו אותו חלקו שתי דמויות - הג'וקר וג'ייסון פיטר טוד. הג'וקר אימץ את זהות הברדס האדום כמסכה פשוטה שמטרתה להסתיר את זהותו במהלך פשעיו. במהלך קרב עם באטמן, הברדס האדום עתיד ליפול לתוך בור כימיקלים ממנו הוא יוצא עם עור לבן, שיער ירוק, שפתיים אדומות וחסר שפיות. ג'ייסון טוד היה השני ליטול את זהות רובין, עוזרו של באטמן ובנו המאומץ. לאחר שנהרג בידי הג'וקר, טוד הוחיה בעקבות אירוע משנה מציאות שנוצר בידי סופרבוי פריים, ונעשה נקמן וכועס לאחר אמנזיה ממושכת וחשיפה לבור הלזרוס. הוא מופיע כאנטגוניסט של קשת הסיפור "באטמן: מתחת לברדס", ממשיך להופיע כאנטגוניסט לאחר מכן בחוברות באטמן ובהדרגה נעשה לאנטי-גיבור.

## קישורים חיצוניים
* דף הדמות באתר הרשמי של DC קומיקס
* דף הדמות בפרויקט פאנדום של DC קומיקס

קטגוריה:נבלי-על ב-DC קומיקס
קטגוריה:באטמן: דמויות
הציידת

**הציידת** (באנגלית: **The Huntress**) היא דמות בדיונית המופיעה בחוברות הקומיקס באטמן וציפורי הטרף ביקום DC קומיקס. הלנה ויין, הציידת הראשונה מארץ-2, הופיעה בתור הארד של הקומיקס בחוברת *All-Star Comics #69* מדצמבר 1977 ונוצרה על ידי הכותב פול לוויץ והמאייר ג'ו סטאטון. הלנה ברטינלי, הציידת של ארץ-1, הופיעה לראשונה לאחר המשבר בעולמות האינסופיים בחוברת *Huntress #1* מאפריל 1989 ונוצרה על ידי הכותב ג'ואי קווליירי והמאייר ג'ו סטאטון.

הציידת היא האלטר אגו של הלנה רוזה ברטינלי, נערה מתבודדת שנולדה למשפחת מאפיה והחליטה ללחום בפשע ובמאפיות. סיפור המקור שלה מ-1989 הוא שהיא נאנסה בגיל שש בידי ראש משפחת פשע יריבה למשפחת הפשע ברטינלי, מה שגרם להוריה לשלוח אותה לפנימייה ולצוות אליה שומר ראש, שיגן עליה וילמד אותה צורות שונות של לחימה. כאשר היא חוזרת לביתה בגיל 19, היא עדה לחיסולם של משפחתה ונשבעת להילחם בפשע. סיפור המקור המשוכתב שלה, שנכתב בידי הכותב גרג ראקה בשנת 2000, גורס שהיא הייתה עדה לחיסולם של משפחתה בגיל שמונה, ואומנה בלחימה בין היתר בידי ויק סייג' וריצ'רד דרגון כדי ללחום בפשע בגות'אם סיטי. שיטות הפעולה הקטלניות והאלימות שלה, המנוגדות לאלו של באטמן, יוצרות עימותים בין השניים לעיתים קרובות. היא נעשית באופן זמני לבאטגירל באירועי "שטח הפקר", והיא חברה מייסדת של קבוצת ציפורי הטרף, יחד עם ברברה גורדון ודיינה לאנס. דמותה מתבססת על הציידת הלנה ויין מהמשכיות ארץ-2 שלפני המשבר בעולמות האינסופיים, בתם של ברוס ויין וסלינה קייל.

לאחר האתחול המחודש "ה-52 החדשים" שבעקבות אירועי פלאשפוינט, הלנה ויין מארץ-2 הופיעה בתור הציידת של יקום DC. היא הייתה בתם של ברוס ויין וסלינה קייל ולחמה בפשע כרובין, אך לאחר מותו של אביה בידי הפראדמונים של דארקסייד, היא וחברתה סופרגירל (אנ') עברו ליקום DC באמצעות צינור בום. היא לחמה בפשע ברחובות גות'אם של יקום DC, עד שהיא וסופרגירל חזרו לארץ-2 והצטרפו לקבוצת "פלאי העולם". הלנה ברטינלי מארץ-1 לאחר אירועי פלאשפוינט זייפה את מותה, נעלמה ונעשתה סוכנת בסוכנות הביון ספיירל. בגרסה זו היא אישה כהת עור ממוצא איטלקי. היא צוותה לסוכן ספיירל דיק גרייסון/סוכן 37 במשימה לאסוף חלקי גוף המעניקים למשתמש בהם את כוחותיהם של חברי ליגת הצדק, ובמשימה זו נלחמו במידנייטר שנשלח לחפש את האיברים גם הוא בשליחות ארגון עוין. כאשר מנהל הסוכנות מינוס בגד בסוכנות, ברטינלי הרגה אותו והתמנתה למחליפתו. היא עזבה את ספיירל במהלך אירועי "הלידה מחדש של DC" בשנת 2016 וחזרה לזהות הציידת.

דמותה של הציידת מופיעה בסדרת הלייב אקשן "החץ" בגילומה של השחקנית ג'סיקה דה גואו. גולמה על ידי מרי אליזבת' וינסטד בסרט "ציפורי הטרף: והארלי קווין המהממת".

## קישורים חיצוניים
* דף הדמות באתר הרשמי של DC קומיקס
* דף הדמות בפרויקט פאנדום של DC קומיקס

קטגוריה:ציפורי הטרף
קטגוריה:באטמן: דמויות
קטגוריה:מורים בדיוניים
קטגוריה:סוכנים חשאיים בדיוניים
קטגוריה:יתומים בדיוניים
הפיתום

**הפיתום** (באנגלית: **Ventriloquist**) הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיעה בחוברות הקומיקס באטמן ביקום DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת *[[קומיקס בלשים|Detective Comics #583]]* מפברואר 1988 ונוצרה על ידי צמד הכותבים אלן גראנט וג'ון וגנר והמאייר נורם ברייפוגל. 

הפיתום הוא האלטר אגו של ארנולד וסקר, אדם צנוע ושקט שנולד למשפחת פשע רבת השפעה והחל לפתח הפרעת זהות דיסוציאטיבית לאחר שחזה ברצח אמו בידי בריונים ממשפחת פשע יריבה. וסקר מתכנן ומבצע את פשעיו דרך בובה בשם "", בעלת אישיות של גנגסטר ואשר לבושה בחליפה מחויטת בנוסח שנות ה-20 של המאה ה-20. לקראת אירועי "המשבר האינסופי", וסקר נרצח בידי מתנקש בשירות הלבן הגדול.

בתקופה שלאחר המשבר האינסופי הוצגה דמותה של פייטון ריילי, בתו של ראש משפחת פשע אירית בגות'אם סיטי, אשר נטלה את זהותו של הפיתום. בהבדל מוסקר, שנחרד מהאפשרות להזיק לבובתו "פני צלקת", ריילי ממלכדת את בובותיה להתפוצץ והיא נכונה לבצע פעולות אלימות יותר. מאוחר יותר נישאה לג'וני סבטיני, מאפיונר ממשפחת הפשע האיטלקית, כסימן להשכנת שלום בין משפחות הפשע. אולם, נישואיהם היו נטולי רגש והיא ניסתה להרוג אותו מספר פעמים בעזרתו של "פני צלקת". נחשבת למתה לאחר שהשניים נאבקו ונפלו למים.

באתחול המחודש של חברת DC קומיקס לאחר אירועי פלאשפוינט, ארנולד וסקר הוחזר לחיים וחזר לחיי הפשע. במקביל, פיתום חדשה בשם שאונה בלזר הוצגה בחוברות "באטגירל", אשר משתמשת בבובה שונה בשם פרדי על שם אחיה התאום אשר היה קורבנה הראשון. אחיה היה שחקן צעיר, אביה היה נגן פסנתר ואמה הייתה בלרינה, והיא גדלה בקנאה ובתחושת בדידות. לאחר שהרגה את אחיה מקנאה, היא הרגה ליצן במסיבת יום הולדת של תלמיד בכיתתו של אחיה, לקחה את בובת הפיתום שלו והפכה אותה ל"שותפה בפשע". 

## קישורים חיצוניים
* דף הדמות בפרויקט פאנדום של DC קומיקס

קטגוריה:נבלי-על ב-DC קומיקס
קטגוריה:באטמן: דמויות